פסיכה היא דמות מהמיתולוגיה הרומית. היא מתוארת כנערה יפה שעוררה את קנאתה של ונוס. "חמור הזהב" (או "מטאמורפוסיס") של לוקיוס אפוליוס, מסביבות שנת 150 הוא המקור היחיד לסיפור, למרות שככל הנראה השתמש אפוליוס בסיפור מוקדם יותר ושינה אותו כך שיתאים לשאר החיבור.
סיפור קופידון ופסיכה של אפוליוס.
פסיכה הייתה הצעירה מבין שלוש אחיותיה, ועל פי האגדה הייתה כה יפה עד כי כולם העריצוה וכינו אותה: "ונוס החדשה". כל מעריציה ראו רק את יופייה החיצוני, אך איש לא ההין לשאתה לאישה. הוריה של פסיכה פנו בדאגה רבה לאוראקל של אפולו, וזה התנבא כי יש להפקירה על ראש צוק לגורלה, כיוון שנגזר עליה להינשא למפלצת נוראה דמוית נחש.
ונוס, אלת האהבה, התקנאה ביופייה של פסיכה, בת התמותה, והטילה על קופידון, בנה, לרדת לארץ ולגרום בעזרת חצי הזהב שלו לכך שפסיכה תתאהב באיש המכוער ביותר בתבל. קופידון הסכים, אך בהביטו בפסיכה, הוא מתאהב בה בעצמו, ולקח אותה מראש הצוק עליו הופקרה, השמימה אל ארמונו.
קופידון אסר על פסיכה להביט בו, על מנת שלא תגלה את זהותו האמיתית, וכך חיו בני הזוג בארמון מפואר מרוצף באבני חן וזהב, ובמשרתים בלתי נראים, כשפסיכה האומללה לא יכולה הייתה להביט בבן זוגה. המפגש היחיד בין בני הזוג התרחש כל לילה, כאשר קופידון הגיע למיטת הזוג ועינג את פסיכה בעדינות ובאהבה מלאת רוך.
אט אט, פסיכה התרגלה לחיי הנישואים הללו ואהבתה והערכתה לבן זוגה גברו, ולכן, כשקופידון חזר והזכיר לפסיכה את האיסור הגמור, זו צייתה לו.
באחד הימים, באו אחיותיה של פסיכה לביקור וגילו את הפאר בו מצויה אחותן האהובה. כשהן שאלו אותה על בעלה, ענתה פסיכה בצורה עמומה וחסרת היגיון. אחיותיה הקנאיות, בינן לבין עצמן, החליטו להיפטר מאותו בעל מסתורי. הן שכנעו את אחותן הקטנה שמדובר במפלצת, המעוניינת לאכול את הילד אשר פסיכה נשאה בקרבה, והציעו לפסיכה את התוכנית הבאה: באישון הליל, אחרי שזו תוודא שבעלה נרדם, עליה להדליק בחשאי את העששית ולרצוח אותו, וכך ייפול בחלקן העושר הרב שנמצא באותו משכן אלים, בו מתגוררת אחותם. פסיכה הסכימה: היא הדליקה את העששית כדי לחפש את כלי הנשק, אך להפתעתה הרבה לא ראתה יצור מפלצתי, אלא גבר יפה תואר, שיערו מוזהב, גופו כליל השלמות, ישן וכנפיו מונחות על גבו בלא תנועה: קופידון, אל.
מתוך בהלה ותדהמה הפילה את העששית ושעוות הנר פצעה את כנפיו של קופידון שהתעורר ונס מהמיטה בכוחותיו האחרונים. פגוע, פיזית ונפשית, מהבגידה הצורבת, הוא חזר לאמו. מרגע זה ואילך, התחיל מרדפה הנמרץ של ונוס לנקמה. היא גילתה שאפילו בנה התאהב בפסיכה, ובעצת חברותיה וחבריה האלים ניסתה לחבל בחייה של פסיכה.
אולם, פסיכה הצליחה לעבור את מבחניה של ונוס, לעיתים בעזרת אלים רחמניים, ולעיתים בעזרת טוב ליבה ותמימותה, אך כוחה ותקוותה הלכו ופחתו. באחד המבחנים של ונוס, נכשלה פסיכה ונותרה ללא רוח חיים על הקרקע, או אז הגיע אהובה קופידון והציל אותה ממוות. בכל אותה העת, ידידיה של ונוס ניסו לשכנעה שפסיכה היא נערה ראויה לבנה, למרות היותה בת אנוש, ובנוסף שנשאה בבטנה את פרי אהבתם. בתם, אשר נולדת, נקראת "עונג" (hedone).
פסיכה החליטה לנקום באחיותיה, וסיפרה לכל אחת בנפרד, שקופידון עזב מאהבה אליה. כל אחת מהאחיות הגיעה בתורה לארמון שעל פסגת ההר, ונפלה אל מותה, שכן הרוח לא נשאה אותן לעבר הארמון כבעבר.
סופו של הסיפור, בחגיגות הנישואין של קופידון ושל פסיכה ובעלייתה למשכן האלים.
סמליות בסיפור.
די להביט בפירוש שמות הגיבורים הראשיים: אמור - אהבה ופסיכה - נפש. תמות נוספות ראויות לדיון נוגעות במשמעותו של המבט באהבה, יתרונותיו של העיוורון, במחיר הסקרנות, באהבת הבצע ובכוח האהבה להוריד את האוהב לשפל המדרגה המוסרית אך גם להעלותו לדרגת האלים.
דיק גפהארדט
ריצ'רד אנדרו "דיק" גפהארדט (באנגלית: Richard Andrew "Dick" Gephardt; נולד ב 31 בינואר 1941) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שירת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מיזורי וכיהן כמנהיג הרוב הדמוקרטי.
ביוגרפיה.
דיק גפהארדט נולד ב 31 בינואר 1941, בעיר סנט לואיס אשר במדינת מיזורי. הוא בוגר אוניברסיטת נורת'ווסטרן ובית הספר למשפט של מישיגן. גפהארדט נשוי לג'יין ואב לשלושה ילדים.
ב-1976, נבחר לייצג את המחוז ה-3 של מיזורי, אשר כולל חלק מהעיר סנט לואיס, בבית הנבחרים אשר בוושינגטון. מאז נבחר ברציפות עד לבחירות 2002. במהלך 2003 הכריז כי לא ירוץ לכהונה נוספת ב-2004.
ב-1984 נבחר כיו"ר הוועידה הדמוקרטית בבית הנבחרים התפקיד הרביעי בחשיבותו בבית הנבחרים אם מפלגתו של המכהן היא מפלגת הרוב.
ב-1988 ניסה כוחו בהתמודדות למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית והפתיע רבים כאשר ניצח במדינת איווה השכנה למדינתו מיזורי ואולם בהמשך יצא מהמירוץ בעיקר בשל בעיות מימון, פריימריס אשר סופו היה ניצחון של מושל מסצ'וסטס מייקל דוקאקיס.
ב-1989 נבחר על ידי עמיתיו הדמוקרטים בבית הנבחרים לכהונת מנהיג הרוב, עמדה השנייה בחשיבותה רק ליושב ראש בית הנבחרים. גפהארדט הפך ממנהיג הרוב הדמוקרטי בבית הנבחרים למנהיג הדמוקרטי בבית הנבחרים בשנת 1994 כאשר לראשונה מזה 40 שנה הפסידו הדמוקרטים את השלטון בבית הנבחרים לידי הרפובליקנים בניצוחו של חבר בית הנבחרים הרפובליקן השמרן מג'ורג'יה ניוט גינגריץ'. ב-2002 התפטר מתפקידו זה כמנהיג הדמוקרטי בבית הנבחרים על רקע ביקורת משורות המפלגה הדמוקרטית לפיה מכהן גפהארדט כממנהיג הדמוקרטי ומפסיד 5 בחירות רצופות (מאז 1994) בהן לא הצליחו הדמוקרטים להשיג שליטה בבית הנבחרים. ואכן בשנת 2002 נבחרה ננסי פלוסי אשר מייצגת את סן פרנסיסקו או את המחוז ה-8 של קליפורניה בקונגרס, לכהונת המנהיגה הדמוקרטית בבית הנבחרים ועשתה בכך היסטוריה, שכן לראשונה בחרה מפלגה מרכזית בארצות הברית אישה לכהונה זאת.
גפהארדט הכריז על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004. אולם לאחר שהגיע רק למקום הרביעי באיווה, מקום בו חזו כי ינצח או יגיע למקום השני, היה לראשון המתמודדים שהודיעו על פרישתם לאחר תחילת הפריימריס.
גפהארדט נמנה ברשימת המועמדים לסגנות נשיא שגיבש הסנאטור ג'ון קרי ואולם בסופו של דבר הועדף ג'ון אדוארדס הצעיר והפוטוגני על פני גפהארדט וניסיונו העשיר.
גישת הקונפליקט החברתי
גישת הקונפליקט החברתי היא פרדיגמת על המאגדת אוסף של תאוריות בסוציולוגיה, שמשותפת להן ההנחה כי הכוח הבסיסי הפועל בחברה הוא מאבק בין קבוצות חברתיות ובין יחידים על השגת חלק גדול ככל הניתן מהמשאבים המשותפים. תאוריות אלו מדגישות את חשיבותם של אינטרסים של קבוצות שונות ואת מאבקי הכוח ביניהן כדרך להבין תהליכים חברתיים.
עד שנות ה-50 וה-60, שלטה בדיסציפלינה הסוציולוגית הפרדיגמה הפונקציונלית-סטרוקטורלית. עם התעוררות תנועות המחאה והשוויון באמריקה, כמו גם בישראל, החלה בהדרגה להתחלף הפרדיגמה הפונקציונלית-סטרוקטורלית בגישה חדשה, גישת הקונפליקט החברתי. אחת הסיבות להחלפתה של הפונקציונליזם, היא כישלונה של הגישה בניבוי, חיזוי ובהבנת התהליכים החברתיים שאפיינו את החברה האמריקאית, ובעיקר את השינויים והמשברים שפקדו אותה בשנות ה-60. פרדיגמת הקונפליקט היא תמונת ראי של הפונקציונליזם. על פי גישה זו יש לבחון את השינוי ואת חוסר היציבות בחברה. גם פרדיגמה זו בעלת חשיבה מערכתית, אך בשונה מהגישה הפונקציונלית-סטרוקטורלית היא מדברת על כך שבכל קבוצה תמיד יתקיימו קונפליקטים ומאבקים על השגת משאבים (כלכליים, פוליטיים, תרבותיים וכולי). גישת הקונפליקט החברתי, על התאוריות השונות המרכיבות אותה, היא גישה מטריאליסטית ביסודה, וסוברת בשל כך שמה שמניע את ההיסטוריה היא הפרקטיקה והמאבק היום יומי על האינטרסים האישיים והקולקטיביים של פרט או של חברה.
בין הנחות היסוד המשותפות לגישות הקונפליקט ניתן למצוא:
בין התאוריות המרכזיות השייכות לגישת הקונפליקט ניתן למנות את המרקסיזם והנאו-מרקסיזם, היבטים במשנתו של מקס ובר ואת הגישות הפוסטמודרניסטית והפוסטקולוניאליסטית.
תאקסין צ'ינוואט
תאקסין צ'ינוואט (בתאית: ทักษิณ ชินวัตร; נולד ב-26 ביולי 1949 בעיר צ'יאנג מאי שבצפון תאילנד), ראש ממשלת תאילנד לשעבר. הוא היה ראש ממשלת תאילנד החל משנת 2001, אחרי שזכה בבחירות לפרלמנט התאילנדי 2005, עד לספטמבר 2006 אז הודח בהפיכה צבאית שנערכה במדינה. הוא האדם העשיר ביותר בתאילנד לאחר המלך ואחד האנשים העשירים במזרח אסיה. כבעלים של תאגיד Shin הוא מנהל ומחזיק בחברות שונות בתחום התקשורת והטלקומוניקציה.
ביוגרפיה.
שלא כמו רבים מהפוליטיקאים וראשי המדינה בתאילנד, צ'ינוואט החל את הקריירה שלו במשטרה ולא בצבא. בשנת 1973 סיים את לימודיו בבית הספר לשוטרים. בשנת 1994 הצטרף לממשלה בתור שר חוץ, ובשנת 1998 ייסד את מפלגתו "תאי ראק תאי" ("תאים אוהבים תאים"). צ'ינוואט הואשם לא מעט פעמים בשחיתות וניגוד עניינים בגלל היותו איש עסקים ומיליארדר בנוסף לראש ממשלה.
ב-19 בספטמבר 2006 הודח בהפיכה צבאית, בעודו שוהה במטה האו"ם בניו יורק.
ב-2007 רכש את קבוצת הכדורגל מנצ'סטר סיטי אותה מכר שנה לאחר מכן.
צ'ינוואט הוא אחיה של יינגלאק צ'ינוואט, שכיהנה כראשת ממשלת תאילנד בשנים 2011–2014.
מרוקו