ב־18 בפברואר 2019 הודיעה על פרישתה מהחיים הפוליטיים, ושמפלגתה "התנועה" לא תתמודד בבחירות לכנסת ה-21.
לאחר הפרישה מהפוליטיקה.
במרץ 2021 מונתה ליועצת אסטרטגית חיצונית לחברת הקנאביס "קנטק".
באפריל 2021 מונתה לדירקטורית בחברת "בזק".
בנובמבר 2021 הצטרפה לבני לדירקטוריון של המכון למחקרי ביטחון לאומי.
חיים אישיים.
לבני נשואה לנפתלי שפיצר, אם לשניים, ומתגוררת בשכונת ישגב שבתל אביב.
קישורים חיצוניים.
מכּתביה:
אר סי
פרדס דכה
פרדס דכה (נפוץ גם הכתיב: פרדס דקה) היא שכונה בדרום יפו, המשתרעת על פני כ-70 דונם מערבית לשדרות ירושלים, בין נווה גולן לבין יפו ג'. בשכונה מתגוררות כ-120 משפחות המונות כ-700 בני אדם.
היסטוריה.
ראשיתה של השכונה ב-1942, אז רכש חאג' אחמד ח'ליל דכה פרדס בשטח של 23 דונם. הוא עסק בגידול ההדרים וגם הקים רפת. עם הצלחת עסקיו, התרחבו גם הקרקעות שבבעלותו. ששת ילדיו של דכה התפצלו לשלוש חמולות: דכה, סקחפי ואבו נהר. בתי השכונה חרגו עם השנים מגבולות השטח שהיה בבעלותו של דכה, והם כוללים כיום גם שטח בבעלות מינהל מקרקעי ישראל.
לאחר הקמת מדינת ישראל, הוקמו סביב המתחם שכונות יהודיות כנווה גולן, יפו ג' ויפו ד', והמתחם נותר כמובלעת כפרית ביניהן. לאורך השנים, לא פותחו בשכונה תשתיות, ואין בה בתי ספר, תאורת רחוב או כבישים מוסדרים. היעדרה של מערכת ניקוז גרם להצפות בשכונה כמעט מדי חורף, ובשנת 2000 אף טבע למוות ילד בן ארבע. בשנת 2005 הקימה המישלמה ליפו מערכת ניקוז בעלות של 35 מיליון שקלים חדשים. בעיה נוספת ממנה סובלת השכונה היא הפיכתה, עם השנים, למוקד של פשיעה וסחר בסמים.
ב-1996 אושר תוכנית פינוי-בינוי לשכונה המייעדת חלק מן המקרקעין ב"פרדס דכה" לשטח ציבורי פתוח וחלק לבניה רוויה של 800 יחידות דיור. בעקבות זאת, הפסיקה עיריית תל אביב-יפו לתת היתרי בנייה בשכונה, על מנת למנוע מבניית ביניים להגביל את אפשרויות הפינוי בינוי. יחד עם זאת, תוכניות הפינוי ובינוי לא התקדמו. באפריל 2010 פורסם בכלכליסט ששמואל פלאטו-שרון וחברת שיכון ובינוי מתכוונים לקנות 120 דונם בשכונת פרדס דכה, ולבנות עליהם שכונה סגורה של 3,000–2,500 יחידות דיור. פלאטו שרון העריך שהפרויקט יושלם תוך שבע שנים. כן דווח בסוף שנת 2010 על פיתוח תשתיות בשכונה.
בשנת 2008 הורתה שופטת בית המשפט המחוזי מיכל אגמון-גונן, בפסק דין תקדימי, על ביטול צו הריסה שהוצא נגד תוספת בנייה בלתי חוקית, בנימוק שכל עוד העירייה אינה מאפשרת הוצאת היתרי בנייה במשך תקופה כה ממושכת ולא מקדמת תוכניות, היא מחזיקה את תושבי השכונה כ"בני ערובה", כלשונה. השופטת חתמה את פסק דינה במשפט "תקווה אני כי בעקבות פסק דין זה, תשנה המשיבה את פועלה, והמערער, מוסא דכה, ושכניו לשכונת פרדס דכה ביפו יתעוררו לבוקר חדש". פסק הדין בוטל על ידי בית המשפט העליון אשר אישר את צו ההריסה והבית נהרס ב-17 בינואר 2010.
פרדס דקה
פרדס דקא
להבת סנט אלמו
וילה רומית
וילה רומאית
מיתרידטס ה-6
היינריך אלחנן יורק-שטיינר
היינריך אלחנן יוֹרְק-שְׁטַיְינֶר (בגרמנית: Heinrich York-Steiner) היה שם העט של היינריך שטיינר (3 באוגוסט 1859, סניץ, של הממלכה הדואלית – ב' באדר תרצ"ד, 17 בפברואר 1934, תל אביב, פלשׁתינה-א"י), נוסע, סופר, פובליציסט ופעיל ציוני.
קורות חיים.
היינריך שטיינר נולד בשנת 1859 בסניץ (Szenitz; כיום סניצה, Senica) שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום במערב סלובקיה) במשפחה יהודית מתבוללת. לאחר שאביו נפטר במגפת חולירה בשנת 1860, החל לעבוד כדי לעזור לאמו, התפרנסה מחנות מכולת.
התחנך בבית ספר עממי, וכנער הגיע לבירה וינה, השתקע בה ועסק בה בנעוריו במסחר. מאוחר יותר החל לעסוק בכתיבת ספרות, שירה וביקורת אמנות. היה המו"ל והמנהל של מגזין האופנה "Wiener Mode" (שם הודפס בהמשך כתב העת הציוני "די ולט" בתשעת החודשים הראשונים לקיומו).
בעקבות פרסום ספרו של הרצל "מדינת היהודים", היה יורק-שטיינר לאחד מראשוני תומכיו של הרצל ולחבר התנועה הציונית. הוא נמנה עם חברי ועדת הארגון של הקונגרס הציוני הראשון (1897) וממייסדי כתב העת "די ולט". במהלך הקונגרס הראשון נבחר לשמש יו"ר הוועדה לקביעת תקנון ההסתדרות הציונית, בהמלצתה גובשו תקנות ההסתדרות. בשנת 1903 יצא בשליחות הרצל להקמת סניף של בנק אנגלו-פלשתינה בניו יורק. לאחר מכן התערערו יחסיהם באופן זמני בעקבות התנגדותו לתוכנית אוגנדה, אך הוא המשיך לשמש איש אמונו, ובשנת 1904 שימש נציגו בשיחות מול הוותיקן שבהן התקבלה הסכמה להתיישבות יהודית בארץ ישראל.
לאחר מותו של הרצל היה יורק-שטיינר מראשי קו הציונות המדינית בתנועה הציונית. לאחר שכשלו מאמציו ונבחרו תומכי הציונות המעשית להנהגת התנועה, פרש ממנהּ בשנת 1911. בסוף שנות ה-20 הצטרף לצה"ר והיה מתומכי הציונות הרוויזיוניסטית, אך לא היה פעיל במסגרתהּ.
במלחמת העולם הראשונה יצא בשליחות תנועת "הבונים החופשיים" לארצות הברית. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, וכעבור שנה, ב-17 בפברואר 1934, נפטר בתל אביב ונטמן בבית הקברות טרומפלדור.
יורק-שטיינר חיבר סיפורים רבים, שחלק גדול מהם פורסם בעיתון "די ולט". עם סיפוריו הבולטים נמנים "Der Talmudbauer" (גרמנית: "האיכר התלמודי"; כותרת משנה: 'מחייהם של יהודים בפלשתינה'), שאותו פרסם כסיפור בהמשכים, "Die Kunst als Jude zu leben" ("האמנות לחיות כיהודי"), הנובלה "Maskir" ועוד. בסיפוריו עסק יורק-שטיינר בתרבות היהודית ובחיים היהודיים על בעיותיהם.
בתו, פלורה, נישאה לרופא ד"ר אלכסנדר מושקט.
אחיו, אדוארד אלפרד שטיינר (Edward Alfred Steiner; 1866–1956), היגר לארצות הברית, המיר את דתו לנצרות, והיה איש דת וסוציולוג שעסק בסוגיות של הגירה.
פנינה שחורה
פנינה שחורה (בספרדית: Perla Negra) היא טלנובלה ארגנטינאית מצליחה בת 200 פרקים ששודרה בין השנים 1994- 1995, ואשר בוימה על ידי ניקולס דל בוקה, אביה של אנדריאה דל בוקה. הטלנובלה נחשבת לאחת מהטלנובלות הטובות ביותר בהן השתתפה אנדריאה דל בוקה. מספר פרקים צולמו בישראל בבית החולים וכן בירושלים.
את שיר הנושא של הטלנובלה: "El Amor" (האהבה) מבצעת אנדריאה דל בוקה.
עלילה.
פרלה היא בחורה צעירה, אשר בהיותה תינוקת ננטשה על ידי אישה מסתורית בפנימייה יוקרתית לבנות בלבד. כתשלום על גידול הילדה, משאירה האישה המסתורית 22 פנינים שחורות. כל פנינה שווה כשנה של הילדה, כאשר הפנינה ה-22, תינתן לה כשתגיע לגיל 22.
בפנימייה, מתחברת פרלה עם אווה, בת עשירים אשר שוהה בפנימייה היוקרתית גם כן, והשתיים נעשות חברות בנפש. יום אחד פוגשת פרלה בתומס, בחור צעיר, המתחיל איתה באגם הסמוך לפנימייה. תומאס מתגלה כבחור שרמנטי רודף שמלות מושבע, אשר שם לו למטרה לכבוש את ליבה. במקביל הוא פוגש גם באווה. בפני אווה הוא מציג את עצמו כאדם. "אדם" מצליח לכבוש את ליבה של אווה, וזו נכנסת ממנו להריון, אך ללא ידיעתו של תומאס. תומאס בינתיים מחזר אחרי פרלה, והשתיים לא יודעות כי הן בקשר עם אותו בחור. אך אז מציגה אווה את "אדם" בפני פרלה, וזו מבינה כי הבחור הצעיר עבד על שתיהן. היא מנסה לשכנע בכך את אווה, אך ללא הצלחה. אווה מבחינתה מאוהבת ב"אדם", ועל כך לא מאמינה לפרלה ולסיפוריה. השתיים רבות בגללו, בעוד תומאס עוזב את העיירה, וכלל לא יודע כי השאיר מאחוריו בחורה צעירה בהריון. כעבור 9 חודשים יולדת אווה את בנה הקטן, צ'ארלי.
כעבור כמה זמן, מקבלת אווה בשורה ממשפחתה בבואנוס איירס: סבה נפטר, ובצוואתו הוא הוריש לה 40 אחוז ממניות החברה שבבעלותו. אווה עוזבת את הפנימייה ולוקחת את פרלה יחד איתה לבואנוס איירס, בעוד צ'ארלי נשאר בעיירה. במהלך נסיעתן הן עוברות תאונה קטלנית אשר גורמת למותה של אווה, ולפציעתה של פרלה. בבי"ח מתבשרת פרלה על מותה של חברתה הטובה. בלבול בביה"ח גורם לכולם לחשוב כי פרלה זו אווה, וזו שמתה בתאונה היא בעצם פרלה. פרלה מחליטה לשחק את המשחק עד הסוף, ועל מנת להמשיך ולגדל את צ'ארלי הקטן, היא מתחזה עד הסוף לאווה, ומגיעה לאחוזת פאצ'קו אווארגו, במטרה לנקום בתומס על מה שעשה לחברתה.
באחוזה פרלה מתמודדת עם כמה אתגרים; סבתה העיוורת, רוסליה, אשר מפגינה יחס לא ידידותי. בנוסף, היא תתמודד עם מלווינה, בת זוגו של תומאס, אשר שמה לה למטרה להתעלל בפרלה. למרבה המזל, לפרלה יש תמיכה גדולה מאנה מריה, והיא מצליחה לנקום בתומאס בדרכים יצירתיות ביותר. אויב נוסף של פרלה הוא פרננדו, אביו של תומאס, אשר הרצון שלו להשתלט על החברה של רוסליה גורמת לו ליחס רע. החיים ילמדו את משפחתו של תומאס לקח גדול כאשר פרננדו יהיה מעורב בתאונה שהתוצאות שלה ישפיעו על העתיד שלהם.
זרתושתרה
זרתושתרא
זרתושטרה
זרתושטרא
יליזבתגרד
יליזבטגרד
הנמרים הטמילים
היינריך שטיינר
אלחנן שטיינר
היינריך יורק-שטיינר
אלחנן יורק-שטיינר
הינדר
הינדר (באנגלית: Hinder) היא להקת הארד רוק שנוסדה בשנת 2001 באוקלהומה סיטי שבארצות הברית על ידי המתופף קודי האנסון הגיטריסט, ג'ואי גראבי והזמר אוסטין ווינקלר.
היסטוריה.
הלהקה התחילה את דרכה כלהקת קאברים באוקלהומה סיטי. השיר הראשון שנכתב על ידי הלהקה היה Lips of an Angel (שפתיים של מלאך) שהגיע למקום השלישי בבילבורד הוט 100.
ב-2005 חתמה הלהקה בחברת הקלטות והתחילה את העבודה על אלבומה הראשון Extreme Behavior (התנהגות קיצונית). האלבום הוכתר על ידי כמה ממגזיני המוזיקה הנחשבים באמריקה שבראשם Almusic כאלבום הרוק הגרוע של השנה. אבל בניגוד לכל הציפיות האלבום נמכר במיליונים והכניס את הלהקה למיינסטרים האמריקאי.