ביוני 2013, לאחר עשר שנות זוגיות, הודיעה על אירוסיה לשחקן טראוויס שולדט, שכיכב לצדה ב"תשוקות". הזוג התחתן ב-16 ביולי 2014 בהוואי. באוקטובר 2015 ילדה בת בשם רייגן.
מיקלוש ניסלי
מיקלוש ניסלי (בהונגרית: Miklós Nyiszli; 17 ביוני 1901, שימלאו סילבאניי – 5 במאי 1956, אוראדיה) היה רופא וסופר יהודי, ניצול שואה מטרנסילבניה, רומניה, דובר הונגרית. כאסיר הועסק כרופא פתולוג במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו וכתב ספר זיכרונות והעיד על השואה.
קורות חיים.
מיקלוש ניסלי נולד ב-1901 בעיירה שימלאו סילבאניי, בטרנסילבניה, בזמנו חלק מהונגריה במסגרת אוסטרו-הונגריה במשפחתו של סוחר יהודי.
אחרי לימודי רפואה באוניברסיטאות בקלוז' וברלין, קיל השתלם בפתולוגיה באוניברסיטת פרידריך וילהלם השלזית בברסלאו (1929), אז בגרמניה. שב למולדתו ועבד בשנים 1930–1937 כרופא כללי באוראדיה, בשנים 1937–1941 בוישאול דה סוס ובשנים 1942–1944 בספנצה (בהונגרית - ספלונצה). (בהונגרית - פלשה-וישו). פעל גם כמומחה ברפואה משפטית.
בעת הסיפוח מחדש של אזור מגוריו להונגריה, בימי משטרו של מיקלוש הורטי וממשלתו של דמה סטויאי, נשלח יחד עם אשתו ועם בתו בת ה-15 לאושוויץ-בירקנאו. לאחר מכן נשלח למחנה אושוויץ מונוביץ כעובד כפייה בשרות מפעלי "בונה" של חברת אי גה פארבן. בסוף יוני 1944 בגלל הכשרתו כרופא התאפשר לו לעבוד במתקן לאסירים חולים - ביתן 12 - באושוויץ בירקנאו, בו ערך ניתוחים וניסה לעזור לחולים באמצעות ציוד ותרופות מן הבסיסיים ביותר. תחת ניהולו של הרופא הראשי של המחנה, יוזף מנגלה, הועבד ניסלי כפתולוג במחלקה החדשה לנתיחות ולניתוחים שהוקמה בתוך משרפה 2. ניסלי שוכן שם יחד עם חברי הזונדרקומנדו 12.
באמצע ינואר 1945 פונה המחנה והאסירים ששרדו הוצעדו בצעדת מוות אל מאוטהאוזן. ניסלי הצליח להישאר בחיים ובתחילת מאי 1945 נמצא על ידי חיילים אמריקאים במחנה אבנזה הסמוך ושוחרר.
אחרי המלחמה.
באוקטובר 1947 העיד במשפטי הפושעים הנאצים בבית הדין הבינלאומי בנירנברג, על ימיו בזונדרקומנדו באושוויץ.
ניסלי שב לאוראדיה ועבד כרופא בבית חולים משנת 1951 ועד מותו בשנת 1956 מאוטם שריר הלב.
דמותו מופיעה בסרטים "הבן של שאול" ו"האזור האפור".
זכרונותיו.
בשנת 1946 פרסם באוראדיה בהונגרית ספר זכרונות ועדות בכותרת "הייתי הרופא הפתולוג של ד"ר מנגלה במשרפה באושוויץ" ("Dr. Mengele boncoló orvosa voltam az auschwitzi krematóriumban"). דיווח זה היה הראשון על משימות הכפייה הטרגיות של חברי הזונדרקומנדו היהודים במשרפות באושוויץ-בירקנאו ועל המרד שפרץ בתוכם.
בשנת 1947 פרסם עדותו בעיתון "וילאג" בבודפשט, תחת הכותרת "הגיהנום של אושוויץ". עדותו בנירנברג במשפט הבינלאומי של פושעי המלחמה הנאצים ושל מנהיגי חברת אי גה פארבן, שבו העיד ב-17 ישיבות, פורסמה גם היא בעיתון "וילאג" תחת הכותרת "הייתי עד בנירנברג".
בשנים 1964 ו-1968 הופיעו אחרי מות המחבר, מהדורות חדשות של ספרו בהונגרית, תחת הכותרת "הייתי רופא באושוויץ". הן תורגמו לרומנית בשנים 1965 ו-1971 וכללו עדויותיו בנירנברג.
בהמשך פורסמו קטעים מספרו בעיתונות הגרמנית והצרפתית והוצא לאור בניו יורק תרגום באנגלית. הספר תורגם לפולנית, צרפתית (1975), ספרדית (1975), סרבו-קרואטית (1982) ב-1982 הוצא לאור בלונדון. בשנת 1985 הופיע בתרגום לעברית בתל אביב.
חלקים חשובים מזכרונותיו שימשו חומר לסרט האמריקאי "האזור האפור" בו מופיעה גם דמותו, בבימויו של טים בלייק נלסון, משנת 2001. דמותו של ניסלי מופיעה גם בסרט "הבן של שאול".
עיסאווי פריג'
עִיסָאוּוִי פְרֵיג' (בערבית: عيساوي فريج; נולד ב-14 בדצמבר 1963) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי המכהן כשר לשיתוף פעולה אזורי מטעם מפלגת מרצ. רואה חשבון במקצועו.
פריג' הוא השר המוסלמי השני בהיסטוריה של ישראל, אחרי ראלב מג'אדלה.
ביוגרפיה.
פריג' נולד ב-1963 בכפר קאסם, למשפחה מוסלמית לכמאל ואמנה. הוריו עובדים כפלאח ועקרת בית. סבו ניצל בזמן טבח כפר קאסם כשהתחזה למת, ושני אחים של סביו היו בין הנרצחים.
בשנת 1982 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות. בשנת 1991 הוסמך כרואה חשבון ועבד כרואה חשבון עצמאי.
בעת לימודיו באוניברסיטה הצטרף לתא הסטודנטים היהודי-ערבי "קמפוס", ואחר-כך עבר למפלגת רצ וממנה ליורשתה מרצ. כיהן בהן בשורה של תפקידים, בהם יו"ר נשיאות ועידת מרצ וחבר הנהלת המפלגה. בנוסף, שימש בתפקידים ציבוריים שונים, בהם חבר מזכירות "שלום עכשיו", חבר מועצת יוזמת ז'נבה וחבר דירקטוריון "צוותא" שבתל אביב. פריג' הוא מקים הפורום לעידוד יזמות עסקית יהודית-ערבית.
פעילות פוליטית.
התמודד לכנסת לראשונה בבחירות לכנסת השש עשרה (2003). בבחירות לכנסת התשע עשרה נבחר למקום החמישי ברשימת מרצ (לאחר שסירב להיכנס למקום השביעי המשוריין לערבים), ונבחר מטעם המפלגה לכנסת ה-19. בבחירות לכנסת ה-20 נבחר למקום השלישי ברשימת מרצ לכנסת ונבחר לכהונה נוספת.
בכנסת ה-19 וה-20 כיהן כחבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, ממלא-מקום בוועדת הכספים, ויושב-ראש בשדולות הבאות: השדולה לקידום תעשיית הייטק במגזר הערבי, השדולה למען קידום התעסוקה במגזר הערבי והשדולה לקידום הספורט ואורח החיים הספורטיבי.
עקב התפטרות זהבה גלאון מהכנסת, מונה פריג' בנובמבר 2017 לחבר בוועדת החוץ והביטחון. ב-2018 היה חבר הכנסת הערבי הראשון שנואם באירוע גאווה, כשנאם באירוע הגאווה היהודי-ערבי בלוד.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הודיע שיתמודד על ראשות מרצ לצד מוסי רז על כהונה של שני יושבי ראש – אחד ערבי ואחד יהודי. בהמשך הסירו את התמודדותם. בבחירות שובץ במקום השישי ברשימת "המחנה הדמוקרטי" ולא נבחר לכנסת. בבחירות לכנסת ה-23 שובץ במקום ה-11 ברשימת "העבודה-גשר-מרצ" בעקבות שריון יאיר גולן ברשימה המאוחדת, שריון שספג לביקורת מצד פריג'. כיהן כח"כ בכנסת ה-24 לאחר שהוצב במקום החמישי ברשימת מרצ ונבחר לכנסת עד להתפטרותו ממנה במסגרת החוק הנורווגי ב-18 ביולי 2021.
עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש מונה פריג' לתפקיד השר לשיתוף פעולה אזורי. שבועיים לאחר הקמת הממשלה הוא הכריז על מינוי רוני אלון לתפקיד מנכ"לית המשרד לשיתוף פעולה אזורי.
ב-1 באוגוסט 2021 יזם ביחד עם שר הבינוי והשיכון זאב אלקין תוכנית להוספת כ-15 אלף היתרי עבודה לפלסטינים בישראל.
ב-3 באוקטובר 2021, ביחד עם יו"ר מרצ שר הבריאות ניצן הורוביץ ויו"ר סיעת מרצ בכנסת מיכל רוזין, נפגש במוקטעה עם יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס.
במסגרת תפקידו כשר לשיתוף פעולה אזורי, נפגש עם שר המשפטים של סודאן וקידם הקמת נמל תעופה ישראלי-פלסטיני בעטרות.
ב-5 ביולי 2022, עם היציאה לבחירות לכנסת העשרים וחמש, הודיע פריג' על פרישה מהחיים הפוליטיים.
חיים אישיים.
פריג' נשוי לניהאיה, מורה במקצועה, ואב לשש בנות ובן. מתגורר בכפר קאסם.
ב-8 בפברואר 2022 עבר אירוע מוחי.
עטיפה (תקליט)
תקליטים עשויי ויניל חשופים לשריטות ולנזקים נוספים. לפיכך מראשית ההפצה המסחרית של תקליטים, בתחילת המאה ה-20, הם נמכרו בעטיפה ריבועית, עשויה נייר או קרטון דק, שאורך צלעו גדול אך במעט מקוטרו של התקליט. בנוסף להגנה על התקליט שימשה העטיפה למתן מידע על התקליט - שמו ושמות יוצריו, רשימת השירים וקטעי המוזיקה שבו וכו'. עיצוב העטיפה בא לתרום למסר האמנותי שבתקליט ולקידום מכירתו, וכלל פעמים רבות את תמונת מבצעי התקליט.
עם המעבר מתקליטים לתקליטורים כאמצעי להפצת מוזיקה, נשמרו עקרונות העיצוב הוויזואלי של העטיפה, אף שמבחינה פיזית היא השתנתה לקופסת פלסטיק שאורך צלעה קטן יותר (בהתאם לגודל התקליטור).
לעיתים עטיפות של אלבומים מסוימים נהפכו אייקוניות ביחד איתם והיוו מושא לתיאוריות ופארודיות רבות או שאתר צילומם הפך לנקודת עלייה לרגל עבור המעריצים. דוגמאות לכך הן אלבומי הביטלס, ובמיוחד Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, ו-Abbey Road (אשר תרמו רמזים לתאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני), Hotel California של האיגלס, אשר הציג את המלון המסתורי מהשיר המפורסם, Queen II של קווין, אשר היווה השראה לקליפ המפורסם של שירם Bohemian Rhapsody ו-The Dark Side of the Moon, של פינק פלויד.
לעיתים מכונים אלבומים על פי צבע עטיפתם. דוגמאות בולטות לכך הן האלבום הלבן של הביטלס (כמה שנים לאחר מכן הוציאה הלהקה 2 אלבומים נוספים באותו האופן - אדום וכחול) והאלבום השחור של מטאליקה.
הכנסת ה-19
אסיר מצפון
לאופולד סונדי
לאופולד סונדי (בהונגרית: Szondi Lipót - סונדי ליפוט; 11 במרץ 1893 – 24 בינואר 1986) היה פסיכיאטר יהודי-הונגרי, הידוע בעיקר בזכות מבחן סונדי שאותו פיתח והקרוי על שמו.
קורות חייו.