המוזיאון היהודי בלונדון, הוא מוזיאון הממוקם בקמדן טאון שברובע קמדן בלונדון. המוזיאון מציג תערוכות של אמנות ופרטי יודאיקה, הקשורים בתרבותם ובמורשתם ההיסטורית של היהודים בבריטניה מאז ימי הביניים. במוזיאון היהודי מידע על המנהגים היהודיים, חגים ומסורת, כמו גם תערוכות מתחלפות וגלריית הנצחת זכר השואה. במוזיאון צוות חינוך ייעודי, עם תוכנית מקיפה לבתי ספר, קבוצות קהילתיות ומשפחות. האירועים, התוכניות והפעילויות במוזיאון נועדו לעורר שאלות, לערער על דעות קדומות ולעודד הבנה בין תרבויות. צ'ארלס, נסיך ויילס הוא פטרון המוזיאון.
רקע היסטורי.
המוזיאון, ארגון צדקה רשום, נוסד בשנת 1932 במשרדי הקהילה היהודית בבלומסברי. בשנת 1995 הוא עבר למיקומו הנוכחי בקמדן טאון. עד שנת 2007 היה לו מוזיאון אחות בפינצ'לי, המופעל על ידי אותו ארגון צדקה ושוכן במרכז שטרנברג. סניף קמדן נפתח מחדש בשנת 2010 לאחר שנתיים של עבודות בנייה נרחבות. השיפוץ בסך 10 מיליון ליש"ט מומן על ידי קרן מפעל הפיס למורשת ותרומות פרטיות.
המוזיאון נמצא בשורה של בניינים ברחוב אלברט והוא בניין רשום.
אוספים.
במוזיאון אוסף עיקרי ברמה בינלאומית של אמנות ותשמישי קדושה. הבניין כולל גלריה שכותרתה "יהדות: אמונה חיה", המציגה את אוסף האמנות הטקסית היהודית של המוזיאון. אוסף זה זכה למעמד "מיועד" על ידי מועצת המוזיאונים, הספריות והארכיונים מתוך הכרה בחשיבותו הלאומית הבולטת. "גלריית השואה" במוזיאון, כוללת פריטים ועדויות ניצולים מצולמות של ליאון גרינמן, יהודי-בריטי, שהיה אחד האזרחים הבריטים הבודדים שנכלאו באושוויץ.
במוזיאון יש גם תערוכות המספרות את ההיסטוריה של החיים היהודיים באנגליה, הנתמכות על ידי אוסף מגוון של חפצים. ישנם גם אוספי ציורים, הדפסים ורישומים, וארכיון תצלומים, המורכב בעיקר מתצלומים בשחור לבן משנות ה-20 ועד שנות ה-40, יחד עם פריטים מהמוזיאון הצבאי היהודי לשעבר, שהתמזג לתוכו בינואר 2015.
תערוכות.
ישנם שני חללי תצוגה זמניים. בקומה השלישית מוצגות תערוכות גדולות, עם תערוכות קטנות יותר בחלל התצוגה הזמני בקומת הקרקע.
הרי גופנה
מקל ניקוי אזניים
כריש (שדה גז)
כריש הוא שדה קידוח של גז טבעי הנמצא בים התיכון, במים הכלכליים של ישראל, כ-90 קילומטר מערבית לחופי ישראל. השדה התגלה יחד עם מאגר תנין על ידי חברות דלק קידוחים ונובל אנרג'י. כריש ותנין יחד מכילים 60–80 מיליארד מטרים מעוקבים של גז (BCM). בנוסף, מאגר כריש מכיל 13 מיליון חביות קונדנסט, חומר גלם לייצור נפט מסוג ברנט.
פיתוח שדה הגז.
בהתאם למתווה הגז הישראלי, חברות דלק ונובל אנרג'י מכרו את זכיותיהן בשדות לחברת אנרג'יאן היוונית בשנת 2016 בסכום של כ-150 מיליון דולר. ביוני 2017, הגישה החברה לממונה על הנפט במשרד האנרגיה את תוכניותיה לפיתוח המאגרים, והיא הוצגה בפני המועצה הארצית לתכנון ובניה באוגוסט 2017. תוכנית הפיתוח כללה אסדת הפקה עצמאית, אפשרות לחיבור ספקים נוספים לצנרת האספקה בים, וטיפול מלא בגז הטבעי באזור שדה הגז במעמקי הים.
ב-2019, חברת אנרג'יאן דיווחה כי בחלק מהשדה הנקרא כריש צפון, היא מצאה כמות גז גדולה כפי 4 מצריכת הגז השנתית בישראל. באפריל 2020, החברה עדכנה כי המאגר מכיל 33.7 מיליארד מ"ק (BCM) של גז טבעי בר-הפקה, לעומת כ-25 BCM לפי האומדן שפורסם בעקבות קידוח ההערכה—כלומר עלייה של כ-32% בכמות הגז.
באפריל 2020, דווח כי חברת אנרג'יאן השלימה אבן דרך חשובה בפיתוח מאגרי הגז כריש ותנין וכי הסתיימו עבודות התשתית בסין על אסדת הפקת הגז הימית ושהאסדה בדרכה להשלמת עבודות בסינגפור.
במאי 2020, הודיעה חברת אנרג'יאן כי השלימה את הנחת הצנרת התת-ימית של המאגר מאזור נקודת הקיבול בחוף דור ועד למיקום הבאר. הצנרת היא באורך של 90.3 ק"מ והונחה בעומק של עד 1,700 מטרים בקצב הנחה ממוצע של 4,578 מטר ליום.
במאי 2020, הודיעה החברה על סגירת המספנה שבה מתבצעות העבודות להרכבת האסדה הצפה על פי הנחיית הרשויות בסינגפור, בעקבות התפרצות נוספת של נגיף הקורונה, באופן אשר עשוי לעכב את הפקת הגז. ביוני 2020, דיווחה החברה כי הנמל בסינגפור נפתח מחדש וכי הפקת הגז צפויה להתעכב ברבעון מהתכנית המקורית.
סכסוכים סביב מאגר כריש.
קבוצת צבר גז ונפט/נאמאקס נגד אנרג'יאן.
בנובמבר 2019, קבוצת צבר גז ונפט הגישה לבית המשפט המחוזי בתל אביב תביעה של 603 מיליון שקל נגד אנרג'יאן ישראל. לפי התביעה, צבר הייתה זו שהכירה ב-2015 לאנרג'יאן את ההזדמנות העסקית ואפשרה לה להצטרף בתור "מפעיל" לרכישת מאגר כריש יחד עם תנין. בין הצדדים נחתם הסכם שכלל אישור והתחייבות מצד אנרג'יאן כי קבוצת צבר היא הבעלים של ההזדמנות העסקית וללא הסכמתה אנרג'יאן לא תוכל להתקשר בעסקה לרכישת הזכויות במאגרי הגז. קבוצת צבר תובעת 25% מהזכויות במאגרים או פיצוי הולם בגלל שלטענתה קבוצת אנרג'יאן דחקה אותה מהבעלות על מאגרי הגז, על אף שהיא הייתה למעשה זו שיזמה פנייה לאנרג'יאן, הכירה לאנרג'יאן את ההזדמנות העסקית שברכישת המאגרים, והובילה את יציאתה לפועל של העסקה. בנוסף, חברות צבר ונאמאקס שלחו מכתב לממונה על הנפט שבמשרד האנרגיה שבו התלוננו כי חברת אנרג'יאן מסרבת לקבל את כתב התביעה ולהתמודד מול הטענות נגדה בגין רמיה וגזל של משאבי טבע לכאורה. בתגובה, חברת אנרג'יאן אמרה שהיא דוחה לגמרי את הטענות, שהיא רכשה כדין את הזכויות למאגר באישור ממשלת ישראל, ושהיא מתנהלת בשקיפות מלאה ובהתאם לכל הוראות החוק לכל אורך הדרך. לגבי המכתב של חברות צבר ונאמאקס, חברת אנרג'יאן טענה שהמכתב אינו מוכר לה.
אנרג'יאן נגד דלק קידוחים.
באפריל 2020, דווח כי אנרג'יאן שלחה מכתב לדלק קידוחים שבו היא שוללת את חישוב התמלוגים שאמורים להגיע אליה. במכתב שנשלח ליוסי אבו, מנכ"ל דלק קידוחים, טענה חברת אנרג'יאן כי ההערכות שדלק קידוחים הציגה ביחס לשווי התמלוגים מכריש ותנין מופרזות ואינן משקפות את תנאי ההסכם בין הצדדים. כמו כן, אנרג'יאן טענה כי המשא ומתן עם דלק קידוחים והחתימה על ההסכם קדמו לקידוח ולתגלית בכריש צפון—המהווה כ-30% מסך עתודות הגז שהוערכו במאגרי כריש-תנין—ולכן אין היא מחויבת בתשלום תמלוגים בגינה. לפי הדוחות של דלק בשנת 2019, שווי התמלוגים לכלל הזכאיות נאמד בכ-1.1 מיליארד שקל, לפי שיעור היוון של כ-11%. כ-600 מיליון שקל מיוחס לחלקה של דלק קידוחים, כ-410 מיליון שקל לקבוצת דלק ולדלק אנרגיה, והיתרה לכהן פיתוח.
טענות לבנון לשטח כריש ותנין.
באוקטובר 2020, כחלק ממשא ומתן הנפתח בין ישראל ללבנון, העלו הלבנונים את הדרישה לדון בשטחים שכוללים את מאגרי כריש ותנין. דרישת לבנון התבססה על שטח ימי של 1,460 קמ"ר נוספים מהמים הכלכליים של ישראל, בנוסף ל-860 הקמ"ר שעליהם החל הדיון בשיחות לסימון הגבול הימי. במכתב שנשלח למנכ"ל חברת אנרג'יאן שאול צמח על ידי מנכ"ל משרד האנרגיה הישראלי אודי אדירי, שעמד בראש המשלחת הישראלית לשיחות עם לבנון, הובהר כי העמדה הלבנונית כלל לא תידון ושהיא נדחית על הסף.
ב-2 ביולי 2022 יירט צה"ל שלושה כלי טיס בלתי מאוישים של חזבאללה, שעשו את דרכם לעבר האסדה, בשטח המים הכלכליים של ישראל.
Bulletproof
Bulletproof (בעברית: חסין קליעים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית, דוטר. השיר הוצא לאור ב-22 בפברואר 2020, על ידי חברת התקליטים "וורנר מיוזיק גרופ שוודיה". השיר בוצע על ידי דוטר בקדם השוודי לאירוויזיון 2020, מלודיפסטיבלן וזכה במקום השני עם 136 נקודות, נקודה אחת פחות מהשיר הזוכה "Move.
רקע.
שלושת כותבות השיר מספרות כי ההשראה לשיר הייתה ממשחק קלפים שהשלושה שיחקו. במהלך המשחק, נוצר בין שתי חברות ויכוח על חוקי המשחק בו הטיחו אחת על השנייה קללות. לאחר הוויכוח, דוטר הסתגרה בחדרה והחלה לכתוב את השיר בהתבסס על הקללות שנאמרו בוויכוח.
גריזלדה (פולקלור)
גריזלדה (באנגלית: Griselda או Girselidis) היא דמות בפולקלור האירופי, הנודעת בסבלנותה ובצייתנותה.
בספרות.
הגרסה המפורסמת ביותר של סיפור גריזלדה נכתבה על ידי ג'ובאני בוקאצ'ו בשנת 1353, בסיפור האחרון של היום העשירי בדקאמרון. גואלטיירי, המרקיז של סלוצו, רוצה להתחתן עם הנערה גריזלדה, הידועה במעלותיה הטובות. עוד טרם החתונה, המרקיז דורש מגריזלדה להבטיח לו ציות מוחלט, וגריזלדה מסכימה. החתונה נערכת ברוב פאר וגריזלדה עונה על ציפיותיו של המרקיז בכל תחום. לאחר לידת בתם, המרקיז רוצה לבחון שוב את צייתנותה של גריזלדה: הוא אומר לה כי הבת אינה ראויה ולכן דינה מוות. גריזלדה לא מתנגדת. המרקיז לוקח את הבת אך לא הורג אותה אלא שולח אותה לגדול בחצר אצולה מרוחקת. לאחר מספר שנים, נולד לזוג בן. שוב נלקח הילד וגריזלדה שוב לא מתנגדת. במבחן אחרון, גואלטיירי מוותר בפומבי על גריזלדה וטוען כי ניתן לו אישור רשמי מהאפיפיור להתגרש ממנה ולהינשא לאישה טובה יותר; גריזלדה חוזרת לגור אצל אביה. כעבור כמה שנים, גואלטיירי מודיע שהוא מתחתן מחדש ומזמן את גריזלדה לשרת אותו בהכנות לחתונה. הוא מציג אותה בפני ילדה בת שתים עשרה שלטענתו היא כלתו; למעשה זאת בתם. גריזלדה מאחלת להם בהצלחה ומבקשת מהמרקיז שלא יבחן את כלתו הצעירה כפי שבחן אותה עצמה, שכן הילדה צעירה ותמה מדי מכדי לעמוד בניסיונות קשים כאלה. אז משתכנע המרקיז בנאמנותה של גריזלדה; הוא מציג בפניה את ילדיהם הבוגרים וגריזלדה חוזרת למקומה כאשה וכאם.
כעשרים שנה אחרי הופעת הסיפור בדקאמרון, תרגם פרנצ'סקו פטרארקה את הסיפור מאיטלקית ללטינית כדי לאפשר לקהל רחב יותר לקרוא בו.