נבחר ככל הנראה לכהונת הפראיטור בשנת 62 לפנה"ס. נבחר לקונסול בשנת 53 לפנה"ס, אך כניסתו לתפקיד התעכבה בגלל אלימות קשה בין תומכיהם של פובליוס קלודיוס פולכר וטיטוט אניוס מילו. בעקבות המהומות כניסתו לתפקיד התאפשרה רק ביולי 53.
צידד בקיסר במהלך מלחמת האזרחים שפרצה אחרי חציית הרוביקון על יד יוליוס קיסר לאחר סיום מלחמת גאליה. שירת בדרגת לגאטוס בצבאו של קיסר במהלך המלחמה. נשלח בראש לגיון אחד לכבוש את סרדיניה מידי האופאטימאטים כדי להבטיח את הספקת הדגן לרומא. אין ידיעות על חייו לאחר המלחמה, מלבד שנת מותו.
חמ&quot;ל
לוקיוס קלפורניוס פיסו קייסונינוס (קונסול 58 לפנה&quot;ס)
לוקיוס קלפורניוס פיסו קייסונינוס (בלטינית: Lucius Calpurnius Piso Caesoninus) היה פוליטיקאי רומאי חשוב שפעל בשלהי הרפובליקה הרומית. הוא היה חותנו של יוליוס קיסר דרך נישואיה של בתו, קלפורניה פיסוניס, לקיסר. נבחר לקונסול בשנת 58 לפנה"ס.
ידוע בשל יריבות מרה עם מרקוס טוליוס קיקרו. קייסונינוס יצר ברית עם פובליוס קלודיוס פולכר כדי לסלק את קיקרו מדרכו. מזימתו הצליחה באופן חלקי, כאשר הצליח לגרום לחזרתו של קיקרו מן הפרובינקיה מוקדון, שאותה ניהל במסגרת הפרו-קונסולט שלו (לאחר סיום כהונתו של מגיסטראט רומי, נהוג היה לתת לו לנהל פרובינקיה כלשהי כהמשך לשירותיו, כאן בתואר פרו-קונסול). למרות הצלחה זו, התקפותיו של קיקרו לא פסקו.
במהלך מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר לא צידד ביוליוס קיסר אף על פי שהיה בן משפחתו, ונותר נייטרלי. נטען גם שהיו לו קשרים סודיים עם גנאיוס פומפיוס, יריבו של קיסר בעת מלחמת האזרחים. בהמשך הוא צידד באוגוסטוס במאבקו במרקוס אנטוניוס.
מרקוס קלפורניוס ביבולוס
מרקוס קלפוריוס ביבולוס (בלטינית Marcus Calpurnius Bibulus סביב 102 לפנה"ס - 48 לפנה"ס) היה פוליטיקאי בולט בשלהי הרפובליקה הרומית. היה אופטימט מושבע. נודע כיריבו המר של יוליוס קיסר ואף נלחם נגדו במהלך מלחמת האזרחים. היה נשוי לפורקיה קאטוניס, בתו של קאטו הצעיר, יריב עיקש נוסף של קיסר. בדומה לאופטימטים אחרים, התנגד בתוקף לכל רפורמה בממשל הרומי, שקיסר היה בין מצדדיה.
קריירה מוקדמת וכהונה כקונסול.
ביבולוס היה שייך למשפחת הקלפוריניים החשובה מקרב הפלבס הרומאי. בשנת 65 לפנה"ס נבחר לכהונת האיידיל הקורילי לצדו של יוליוס קיסר, שהאפיל על ביבולוס. ביבולוס נתקל שוב בקיסר בשנת 62 לפנה"ס, עת שניהם כיהנו כפראיטורים. היריבות ביניהם הייתה מרה והם התנגחו ללא הפסקה האחד בשני. במהלך כהונותו כפראיטור נקרא לטפל בקשר קאטילינה.
כשקיסר הכריז על מועמדותו לבחירות למשרת הקונסול, בתמיכת הטריומווירט הראשון, האופטימטים העניקו את תמיכתם לביבולוס שנבחר לקונסול ביחד עם קיסר והיה שותפו בתפקיד. היריבות בין האישים המשיכה ואף התגברה. לרוע מזלו של ביבולוס, הוא לא היה מסוגל לעמוד בקצב ויוליוס קיסר האפיל עליו לחלוטין.
בתחילת כהונתם המשותפת, ניסה להתנגד לחוק שקיסר ביקש להעביר למען הסדרת הענקת האדמות לחייליו המשוחררים של גנאיוס פומפיוס, שותפו לברית הטריאומווירט. כוחו של ביבולוס לא עמד לו ולמרות טריקים פוליטיים שניסה להפעיל, החוק עבר. לאחר כישלונו, הסתגר בביתו ולא השתתף יותר בישיבות הסנאט וכך נותר קיסר קונסול יחיד הלכה למעשה. המעשה הפוליטי היחיד שהיה בעל משמעות כלשהי מצדו של ביבולוס היה ניסיונו להתנגד למינוי של קיסר לפרו-קונסול בגאליה ובאיליריה לחמש שנים. גם ניסיון זה כשל וקיסר התמנה לתפקיד שחפץ בו.
מלחמת האזרחים.
במהלך שנות ה-50 בעוד קיסר שקוע במלחמת גאליה תקף ביבולוס את פומפיוס והאשים אותו באלימות בין תומכיהם של טיטוס אניוס מילו ופובליוס קלודיוס פולכר בשנת 56. בסוף שנות ה-50 כשהאופטימטים אימצו את פומפיוס שאותו תקפו בשצף רק כמה שנים לפני כן כדי שיעמוד בראש צבאם במלחמת האזרחים וביבולוס יישר איתם קו.
בשנת 51 לפנה"ס התמנה לנציב סוריה וניכס לעצמו את ניצחונו של גאיוס קאסיוס לונגינוס על האימפריה הפרתית. על כך נחגגו לכבודו חגיגות במשך 20 יום ברומא. כמו כן, שלח את שני בניו למצרים כדי להזעיק את החיילים הרומאים שניצבו שם, אך החיילים סירבו לציית להוראות ואף רצחו את בניו.
כשסיים את כהונתו וחזר לרומא, גילה כי פרצה מלחמה בין קיסר לפומפיוס. ביבולוס צידד בפומפיוס וקיבל את האחריות על הצי בים האדריאטי. ניסיונו למנוע מקיסר את הפלישה הימית ליוון כשלה, אחרי שקיסר בחר לצאת לים בסוף הסתיו, כהים גועש ומזג אוויר איננו נח לשיט. יחד עם זאת, ביבולוס הצליח למנוע את הגעת התגבורות לקיסר, אך אספקתו אזלה. הוא התעקש ונותר בעמדתו ולא נטש אותה, למרות קשיי האספקה. בסופו של דבר חלה ומת בתחילת שנת 48 לפני הספירה.
אלכסנדר אוקון
אלכסנדר (סשה) אוקון (נולד ב-12 במאי 1949) הוא צייר ישראלי, יליד ברית המועצות.
ביוגרפיה.
אלכסנדר (סשה) אוקון נולד ב-1949 בסנקט פטרבורג (אז לנינגרד). במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 היה אוקון מעורב בפעילות אמנותית אוונגרדית של אמנים בברית המועצות. בשנת 1979 עלה לישראל והתיישב בירושלים. החל משנות ה-80 שימש, לצד יצירתו האמנותית, גם כקריין וכמגיש בקול ישראל ברוסית ובערוץ הטלוויזיה ברוסית בישראל. משנת 1996 ואילך מכהן יו”ר ועדת אמנויות פלסטיות במשרד הקליטה ובין השנים 2000–2005 כיהן כיו"ר אגודת הציירים והפסלים בירושלים.
עיקר יצירתו של אוקון היא במדיה הרישום והציור, אולם יצר גם מיצבים גדולי ממדים. בסוף שנות ה-80 יצר מיצב גדול ממדים תחת השם "מאה ואחד שערים", שהוצג בשנת 1994. יצירותיו מרבות לשאוב מקורות מתולדות האמנות המערבית. ביצירותיו הדו ממדיות מופיעות דמויות גרוטסקיות או כבדות גוף.
ביחד עם איגור גוברמן כתב ספר Путеводитель по стране сионских мудрецов שיצאה לאור ברוסיה בשנת 2009.
בשנת 2018 הוא אצר תערוכה של איליה בוגדנובסקי בבית האמנים על שם זריצקי.
סשה אוקון
מארקוס קלפורניוס ביבולוס
יוליוס השלישי
האפיפיור יוליוס השלישי (בלטינית: Iulius III; 10 בספטמבר 1487 – 23 במרץ 1555) היה אפיפיור ומנהיג הכנסייה הקתולית מ-1550 עד שנת 1555, היא שנת מותו. שמו של יוליוס נקשר בפרשת יחסיו השערורייתיים עם אחיינו המאומץ.
קורות חיים.
יוליוס השלישי נולד בשם ג'ובאני מריה דל מונטה צ'וקי (Ciocchi) ברומא בספטמבר 1487, חונך על ידי ההומניסט רפאלו ברנדוליני ליפו ולמד בפרוג׳ה ובסיינה.
האפיפיור פאולוס השלישי הפך אותו לקרדינל-בישוף של פלסטרינה ב-1536. לאחר בחירתו ניסה לקדם רפורמות ולכנס מחדש את ועידת טרנטו, המועצה האקומנית של הכנסייה הקתולית. בהמשך חייו לא היה מעורב פוליטית והרבה לפרוש לווילה ג׳וליה, שיוליוס הורה על בנייתה ב-1551.
הוא הוציא צו לשריפת התלמוד בראש השנה שנת ה'שי"ד (1553).
בחירתו.
באותה תקופה, לאחר מותו של פאולוס השלישי, היו שלוש קבוצות פוליטיות בקונקלווה, האימפריאליסטים, הצרפתים ותומכיו של הקרדינל אלסנדרו פרנזה בטענתו לדוכסות פארמה. תחילה, האימפריאליסטים כרתו ברית עם תומכי פרנזה אבל כנגדם התייצבו הצרפתים וגרמו לתיקו בבחירות לאפיפיור. רק כאשר ג'ובאני מריה הבטיח לפרנזה את דוכסות פארמה אז הצרפתים ותומכי פרנזה הצטרפו כדי לבחור ביוליוס, כפשרה.
יוליוס נבחר לאפיפיור ב-7 בפברואר 1550.
יונס יונסון
יוֹנָס יוֹנָסוֹן (בשוודית: Pär-Ola Jonas Jonasson; נולד ב-6 ביולי 1961) הוא עיתונאי וסופר שוודי. מוכר בעיקר בזכות ספרו הראשון "הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם", אשר נמכר רק בשוודיה עצמה בכ-800,000 עותקים.
שנותיו הראשונות.
יונסון נולד ב שבשוודיה ב-6 ביולי 1961. אביו התפרנס בתור נהג אמבולנס ואמו עבדה בתור אחות. לאחר שלמד שוודית וספרדית באוניברסיטת גטבורג, עבד כעיתונאי בעיתון Smålandsposten בוקשה, ובתור כותב בצהובון שוודי בערבים, כך עד שנת 1994. בשנת 1996, הקים חברת מדיה מצליחה בשם "OTW" אשר גדלה לכ-100 עובדים.
הסבת מקצוע.
לקראת סוף 2003, יונסון סבל מבעיות לחץ וכאבים רבים. למרות טיפול רפואי, בשנת 2005 נאלץ לשנות את אורח חייו לחלוטין לאחר 20 שנות תעסוקה בתעשיית התקשורת. יונסון מכר את העסק שלו ועבר לעיר סמורלנד המרוחקת עם חתולו. ב-2007, לאחר מספר שנים בהן חי בגפו, נישא לאישה נורווגית ועבר לגור בטיצ'ינו שבשווייץ, שם עמל על סיום כתיבת ספרו שעבד עליו זמן רב, "הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם". הספר פורסם ב-2009, ותורגם לכ-26 שפות שונות (התרגום לעברית הוא של רות שפירא). הנישואין לא נחלו הצלחה והשניים התגרשו. בזמן תהליך הגירושין, נולד בנו, ולאחר מאמץ מפרך הצליח יונסון לזכות במשמורת על ילדו. החל משנת 2010, חי יונסון באי גוטלנד שבשוודיה יחד עם בנו.
ספרו השני, Analfabeten som kunde räkna (2012), "האנאלפביתית שידעה לספור" יצא לאור בעברית ב-2014 גם הוא בהוצאת כתר וגם אותו תרגמה רות שפירא. הספר מגולל את סיפורה של נומבקו מיאקי, ילידת סווטו שבדרום אפריקה, ועוקב בצורה הומוריסטית אחריה במקביל להתרחשויות בעולם.
ספרו השלישי, , תרגום חופשי: "אנדרס הרוצח וחבריו (וכמה אויבים)", יצא בשוודית ב-2015. יצא לאור בעברית ב-2016 גם הוא בהוצאת כתר ובתרגומה של רות שפירא, תחת השם- "הרוצח שחלם על מקום בגן עדן". ספר רביעי "הזקן בן המאה ואחד שחשב שהוא חושב יותר מדי" תורגם גם הוא לעברית. בשנת 2021 יצא ספרו החמישי בעברית "נקמה מתוקה בע"מ".
הסרט.
לאור הצלחת ספרו הראשון, הוחלט להסריטו על ידי הבמאי השוודי פליקס הנגרן, בכיכובו של הקומיקאי רוברט גוסטאפסון. חלקו הראשון של הסרט יצא ב-2012 וחלקו השני ב-2013, אך לא זכה להצלחה כמו הספר.
קרב ווז'