את קדם-הפזמון היא פותחת בשורה "עזרה, אני עדיין במסעדה" ובעצם רומזת על כך שייתכן והפרידה אירעה במסעדה. סוויפט מאזכרת מסעדה גם בשיר "No Body, No Crime", בשורה "אסתי לא הייתה שם ביום שלישי בלילה באוליב גארדן". המסעדה המוזכרת בשורה היא רשת מסעדות הידועה באוכל איטלקי ביתי. בשורות הבאות "עדיין יושבת בפינה (בה) נרדפתי; רגליים שלובות באור העמום; הם אומרים "איזה מראה עצוב"; אני, נשבעת שאתה יכול לשמוע סיכת שיער נופלת", היא שרה על כך שהיא נראתה כה מדוכאת ברגע בה עזב אותה האהוב שלה, עד כדי כך שלאחר אמירת הצהרת הפרידה הייתה "שתיקה" כבירה, במסגרתה יכלו אפילו לשמוע סיכה שנפלה על הרצפה. בשורה "בדיוק כשהרגשתי שהרגע עוצר" היא מאזכרת שורות מ-"Happiness" ("רקדתי כשהמוזיקה נעצרה"), ו-"Evermore" ("אני מריצה את הקלטת לאחור, אבל כל מה שהיא עושה זה להיעצר ברגע בו הכול אבד"). בדומה ל-"Evermore", כל מה שסוויפט יכולה להתמקד בו הוא כאב ואובדן (במקרה של "Right Where You Left Me", היא לא מאבדת רק את אהבתה, אלא את זהותה ויכולתה לחיות חיים נורמליים). בשורה הבאה "זכוכית התנפצה על הבד הלבן", היא משתמשת בסגנון הכתיבה בו הרבתה להשתמש עוד ב-"Speak Now", בייחוד ב-"Ours". כלומר, היא משתמשת בזכוכית כדי לדמות את עצמה ואת מערכת היחסים שלה. באותו השיר שהוזכר לעיל, היא הצהירה "אנשים זורקים אבנים על דברים שזוהרים" ומרמזת על כך שאותם האנשים (בני הזוג לכאורה) יכולים לזרוק אבנים על דברים שזוהרים (לפרק את מערכת היחסים ולנפץ את החלומות העתידיים לכאורה). היא עושה שימוש במטפורה זו גם בשיר "Mirrorball" מ-"Folklore", בו היא מצהירה "כשאני נשברת, זה במיליון שברים". ב-"Champagne Problems" מ-"Evermore", היא טוענת "הלב שלך היה זכוכית, שמטתי אותו", ובעצם מבצעת בעצמה את הפרידה. היא מסיימת את קדם-הפזמון בשורות "כולם המשיכו הלאה, אני, נשארתי שם; אבק נאסף על השיער האסוף שלי; הם ציפו שאמצא איפשהו; פרספקטיבה כלשהי, אבל ישבתי ובהיתי". בשורות האלה היא מתארת מצב בו כולם הביטו בבן הזוג שלה נפרד ממנה, עד שהיא מתארת מצב בו היא חשה שהם ציפו שהיא תצליח להתמודד עם המאורע הזה. עם זאת, היא מסכמת את העניין בכך שכל מה שעשתה היה לשבת לבהות באוויר ולקפוא בזמן לכאורה.
פזמון.
פזמון השיר מורכב מארבע השורות: "בדיוק היכן שעזבת אותי; עזבת אותי לא, עזבת אותי לא; לא השארת לי ברירה אלא להישאר כאן לנצח; עזבת אותי, עזבת אותי לא, אוי, עזבת אותי לא; לא השארת לי ברירה אלא להישאר כאן לנצח". באמירתה, "עזבת אותי" ו"לא השארת לי ברירה אלא להישאר כאן לנצח" היא עוסקת בנטישה שאילצה אותה להישאר קפואה באותו הרגע לנצח. הרעיון של דברים שנמשכים "לנצח" הוא מוטיב מרכזי ב-"Evermore", ומכאן השם "תמיד". מעבר לכך, מאמינה אותה האישה בשיר שהיא לעולם לא תצליח להתקדם הלאה, היות שהמקרה שפקד אותה גרם לה "לקפוא בזמן" מבלי יכולת להתקדם.
אף על פי שסיפור השיר עוסק במערכת יחסים שמסתיימת במסעדה, כל הרעיון של אותה האישה שקפאה בזמן תואם את האופן שבו טיילור מרגישה שכל חייה היו; היא נשארה קפואה בגיל שהתפרסמה לראשונה, ולכן היא עדיין נשארה בסביבות גיל 17 מכיוון שלא ניתנה לה ההזדמנות להמשיך ולהתבגר באותה הצורה ששאר האנשים חווים, לכאורה. בתור זמרת פופ, ברגע שאלבום, שיר או וידאו קליפ מתפרסמים ותשומת הלב כלפיהם נגמרת לאחר כמה שבועות, אנשים ממשיכים בחייהם אבל סוויפט עצמה עדיין צריכה לחשוב על שירים חדשים, כתיבה חדשה וכדומה. היא לא יכולה להמשיך הלאה בחיים, ונשארת מאחור כביכול. כדי לחזק את נושא הנטישה, תואר השיר כאפילוג ל-"No Body, No Crime" והדמות הראשית בו, אסתי. במיני-אלבום של סוויפט "The "Ladies Lunching" Chapter" היא הציבה את "Right Where You Left Me" אחרי "No Body, No Crime", מה שהצביע על כך שהשיר הזה ממשיך את סיפורו של הקודם.
בית שני.
את הבית השני היא פותחת בשורות "האם אי פעם שמעת על הילדה שקפאה?; הזמן עבר לכל השאר, היא לא ידעה מזה; היא עדיין בת עשרים ושלוש בפנטזיה שלה; איך זה היה אמור להיות; שמעת על הילדה שחיה באשליה?; פרידות מתרחשות כל יום, אתה לא צריך לאבד את זה; היא עדיין בת עשרים ושלוש בפנטזיה שלה; ואתה יושב מולי". סוויפט סיפרה על רגע הפריצה שלה כנערה במהלך הסרט התיעודי "Miss Americana" משנת 2020 ואמרה כי:
בגיל 23 זכתה סוויפט להצלחה בינלאומית נוספת, כאשר הוציאה את "Red" בשנת 2012 וזאת, תוך שהחלה לעבוד על "1989" שיצא בשנת 2014. מתוך "Red" יצאו כמה מהלהיטים הגדולים בקריירה שלה, כולל "We Are Never Ever Getting Back Together" ו-"I Knew You Were Trouble", מה שהעניק לה תשומת לב תקשורתית חסרת תקדים וביקורות שונות. כמו כן, בחלק גדול מהביקורות התמקדו במערכות היחסים שלה; היא דיברה על כך בשנת 2019.
גשר מוזיקלי.
הגשר המוזיקלי, המהווה את רגע השיא ב-"Right Where You Left Me" כולל בתוכו שש שורות בסך הכול: "במסעדה כשעוד הייתי זאת שאתה רוצה; רגליים שלובות באור העמום, הכול היה בסדר; אני, יכולתי להרגיש את המסקרה רצה; אמרת לי שפגשת מישהי; זכוכית התנפצה על הבד הלבן; כולם המשיכו הלאה". בחלק הזה של השיר היא מציגה את התמונה המלאה ובעצם חושפת לכאורה שהפרידה התקיימה במסעדה, תוך שהיא משתמשת במסקרה כמטפורה לדמעות שזלגו על פניה כאשר נודעה לה הבשורה. השורה "זכוכית התנפצה על הבד הלבן" עוסקת באירוע דומיננטי שקרה שם; סוויפט מפילה את כוסה מרוב הלם כאשר אהובה אומר לה שהוא "הכיר מישהי", הכוס השבורה מסמלת את האופן שבו לבה התנפץ באותו הרגע. ניפוץ זכוכית מוזכר בשני השירים "Champagne Problems" ו-"Coney Island" שנכללו ב-"Evermore" גם כן, דבר המצביע על כך שסוויפט מייחסת חשיבות לכך.
פזמון שני.
קדם-פזמון שני.
את קדם-הפזמון השני היא פותחת בדיוק עם אותן שש השורות מקדם-הפזמון הראשון. עם זאת, היא מבצעת שמונה שורות חדשות בהן היא מצהירה על כך שהיא מודעת לכך שיש לבן זוגה לשעבר אישה חדשה. בשורה "אני בטוחה שהשגת לך אישה" היא מצהירה באופן חותך כי היא מודעת לכך שבן זוגה לשעבר התקדם הלאה בחיים ואפילו מצא מישהי חדשה.
הפזמון השני.
בפזמון השני, המהווה גם החלק הסוגר ב-"Right Where You Left Me" סוויפט חוזרת שוב ושוב על כך שהיא נשארה בדיוק היכן שבן זוגה לשעבר עזב אותה.
ביקורת.
"Right Where You Left Me" ספג ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה. ב-"Teen Vogue" נכתב כי השיר עוסק ב"ילדה שנשארה לנצח במקום המדויק שבו נשבר לבה, קפואה לחלוטין בזמן". כמו כן, הוסיפו וטענו כי "Right Where You Left Me" טוב יותר מ-"It's Time to Go". בפורבס שמו דגש על הצלחתו של השיר במצעדי הבילבורד. ב-"uDiscoverMusic" הפנו כלפי השיר ביקורת חיובית.
ב-"Stereogum" נכתב כי: "שני השירים ("Right Where You Left Me" ו-"It's Time to Go"), מכילים את סוגת האינדי פולק. שניהם קלילים להאזנה, אך מכילים בתוכם כאב שאנחנו כבר התרגלנו לשמוע מסוויפט. עם זאת, אף אחד מתוך השניים לא מצליח לתפוס את תשומת הלב של המאזין בדומה לשיריה האחרים". ב-"AfterBuzz TV" איגדו ביקורות שונות כלפי השיר.
קרדיטים וצוות.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל, ופיצ'פורק.
Twenty Eight
Twenty Eight הוא סינגל של הזמר הקנדי דה ויקנד. השיר הוקלט באולפני Site Sound ומוקסס באולפני ליברטי בטורונטו. המפיקים דוק מקיני ואילנג'לו השתתפו בכתיבת השיר וניגנו בכל הכלים בשיר. השיר הוא אחד משלוש רצועות הבונוס שנכללו בסוף שלושת הדיסקים באלבום האוסף של דה ויקנד משנת 2012, "Trilogy". השיר יצא לאור כסינגל השני מתוך האלבום ב-13 בנובמבר 2012 כסינגל דיגיטלי על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של "Twenty Eight" הוקרן בבכורה ב-13 בפברואר 2013 בערוץ ה-Vevo של דה ויקנד ביוטיוב. הקליפ בוים על ידי הצלם והבמאי נאביל אלדרקין. מאז צאתו, הווידאו קליפ זכה ללמעלה מ-10 מיליון צפיות.
קארוי גרה
קארוי גרה (במקור גרין-Grün, בהונגרית: Gerő Károly; הוויזג'רק, 18 באוקטובר 1855 – בודפשט, 30 באוקטובר 1904) היה מחזאי יהודי-הונגרי, מזכיר תיאטרון, סופר. אחיה הצעיר של קטלין גרה, מחנכת, מנהלת בית היתומים היהודי לבנות בבודפשט.
ביוגרפיה.
קארוי גרה נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט גרין, סוחר ושל זופיה ברויאר. אמו נפטרה עוד בילדותו. את ארבע שנות חטיבת הביניים (אחרי ארבע שנות בית ספר יסודי) הוא סיים באסוד. שם אחד ממוריו, המשורר גוסטב צ'נגרי, השפיע משמעותית על קריירה הספרותית העתידית שלו. את השנה הראשונה של התיכון סיים בג'נג'ש, ואת הכיתות הנוספות בבודפשט. המורה המשפיע ביותר שלו היה גוסטב היינריך (שהיה חבר האקדמיה ההונגרית למדעים ומזכ"ל האקדמיה), שגרה אהב את הרצאותיו הספרותיות גם מאוחר יותר במהלך שנות לימודיו באוניברסיטה.
גרה החל את לימודי המשפטים באקדמיה למשפט בקושיצה ואחר כך חזר לבירת הונגריה, שם סיים את לימודיו. הוא החל מייד את דרכו כעורך דין. עם זאת, החל לכתוב מחזות עממיים בשלב מוקדם והצלחתו בתחום זה הובילה אותו יותר ויותר לדרך זו. הוא השתתף לעיתים קרובות בהרצאות על אסתטיקה, דרמטורגיה וספרות של אגושט גרגוש, של פאל דיולאי, של מורו לשעבר היינריך ושל אחרים. גרה ביקר בשקיקה בתיאטראות בודפשט וחיבב במיוחד את השחקן יוז'ף טמאשי.
בשנת 1882 הציע לו לאיוש אבה, מנהל "תיאטרון העם" (Népszínház), עבודה כמזכיר התיאטרון, אותו קיבל בשמחה ונפרד מעריכת הדין, שמעולם לא ממש אהב. משנת 1886 היה מזכיר התיאטרון הלאומי של בודפשט, לימים מזכיר חברת החשמליות של בודפשט.