מפלי גוואירה (פורטוגזית: Salto del Guaíra או Salto das Sete Quedas - מפל שבעת האשדות, ספרדית: Salto del Guairá) היו מפלי מים על נהר פרנה בגבול ברזיל-פרגוואי, שהיו בין המרשימים ביותר בעולם. אזור המפלים הוצף באגם מלאכותי שנוצר עם השלמת הבנייה של סכר איטייפו בשנת 1982. במתחם היו 19 מפלים שחולקו ל-7 קבוצות עיקריות, ומכאן ניתן שמם הברזילאי.
היסטוריה.
המפלים תועדו על ידי מיסיונרים ישועים במאה ה-16, והשם שניתן להם היה כנראה שמו של ראש שבט גוארני.
ספיקתם המקסימלית של המפלים הייתה כ-50,000 מ"ק לשנייה, דהיינו בכל שעה ושעה זרמו בהם כ-180 מיליון מ"ק מים, כמות מים המספיקה למלא את הכנרת ביממה. נהר הפרנה, שרוחבו לפני המפלים היה כ-380 מטר, הוצר לקניון ברוחב כ-60 מטר בלבד, וכתוצאה מכך זרם המים היה מהיר וחזק מאוד, וקול שאונם נשמע עד מרחק של 30 ק"מ מהמפלים. הגובה הכולל של המפלים היה כ-114 מטר.
המפלים היו אטרקציה תיירותית מקומית, אך מיקומם באזור הגבול בין ברזיל ופרגוואי גרם לסכסוך על מיקום הגבול המדויק, כאשר שתי המדינות ביקשו את זכויות הניצול והשליטה במפלים לעצמן. בשנת 1957 ברזיל תפסה את אזור המפלים באופן חד-צדדי.
באפריל 1973 חתמו ממשלות ברזיל ופרגוואי על הסכם דו-צדדי לבניית סכר איטייפו על נהר פרנה כדי להפיק חשמל מתחנת כוח הידרואלקטרית. בניית הסכר החלה בשנת 1975 והסתיימה באוקטובר 1982. מאגר המים שיצר הסכר הציף גם את המפלים. עקב הזרימה החזקה בנהר הפרנה, הצפת אזור המפלים ארכה 14 יום בלבד. בנוסף לתועלת הישירה של ייצור חשמל נקי, בניית הסכר גרמה גם לסיום סכסוך הגבולות והביאה לפרויקטים משותפים בין המדינות בנושא שימור הסביבה. עם זאת, הועלתה ביקורת על הנזק לסביבה ולמורשת המקומית.
פרנה (נהר)
פרנה (בספרדית ובפורטוגזית: Rio Paraná; בגוארני: Parana – "אבי המים" בגוארני) הוא אחד הנהרות הגדולים ביותר בתבל. אורכו 3,998 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו 2,800,000 קמ"ר - השני בגודלו באמריקה הדרומית אחרי האמזונאס. הוא מהווה את נתיב השיט הראשי ביבשת זו, ודרכו חדרו הספרדים לפנים הארץ. ספיקת מימיו 25,700 קוב בשנייה, הרביעי בשיפעת מימיו בתבל.
מוצא הנהר ברמת ברזיל, לא הרחק ממקורות נהר סאו פרנסיסקו, ושם אפיקו עמוק וצר. בחלקו המרכזי הוא מהווה גבול בין ברזיל לפרגוואי ובין ארגנטינה לפרגוואי. באזור זה נשפכים אליו שני נהרות גדולים, בתחילה נהר איגואסו החובר אליו מברזיל, 25 ק"מ לאחר מפלי איגואסו, ואחרי כן נהר פרגוואי החובר אליו מכיוון פרגוואי. מכאן והלאה ממשיך הנהר דרומה, באפיק רדוד הנתון להשפעת הגאות, דרך המישורים הפוריים של צפון ארגנטינה עד הישפכו למפרץ ריו דה לה פלטה ביחד עם נהר אורוגוואי. מן הפמפס זורמים אליו יובלים אחדים בלבד. על גדת הנהר הוקמו כמה מהערים החשובות של ארגנטינה: פוסאדאס, קוריינטס, רסיסטנסיה, רוסריו ובואנוס איירס. מעברו השני של מפרץ ריו דה לה פלטה שוכנת מונטווידאו, בירת אורוגוואי. על גדות הנהר בברזיל שוכנת פרזידנטה אפיטסיו ובקרבתה פרזידנטה ונססלאו. בטרם הוקם סכר איטייפו אשר הציף את תוואי הנהר, נמצאו בגבול ברזיל-פרגוואי מפלי גוואירה שהיו מפלי המים האדירים ביותר בעולם. אוניות יכולות להגיע מן האוקיינוס האטלנטי עד קוריינטס, וספינות קטנות יותר עד אסונסיון דרך נהר פרגוואי, ואף הלאה אל ביצות הפנטנל אשר בברזיל.
אגם ורדה (ברזיל)
אגם ורדה (פורטוגזית: Lago Verde – "אגם ירוק") הוא אחד האגמים לאורך נהר טפז'וס, נהר המוביל את מימיו לנהר האמזונאס ובדרך מזין אגמים אחדים. על חופי האגם זרועים חולות לבנים וצמחייה עשירה וצפופה מפרידה בין הנופשים שמגיעים לרחוץ באגם היפה לבין היער הטרופי. באגם חיים דולפיני נהרות, נחשי אנקונדה, דגי פיראנה, צלופחים מחשמלים, לוטרות נהר, קיימנים ויגוארים. מוצא האגם אל הנהר היה מקום התיישבות של אינדיאנים, וכיום נמצא בו הכפר הברזילאי אלטר דו שאו. מי האגם צלולים וטמפרטורת המים שלו חמימה לאורך כל ימי השנה.
אלטר דו שאו
אלטר דו שאו (בפורטוגזית: Alter do Chão) הוא כפר ברזילאי הנמצא כ-33 ק"מ מערבית לעיר הנמל סנטרם שלגדות נהר האמזונאס. מבחינה מינהלית, שייך הכפר לתחום שיפוטה של סנטרם.
הכפר שוכן סמוך למוצא אגם ורדה אל נהר טפז'וס, בסמוך לאחת מדרכי הסחר הבודדות שבמדינת פארה. הוא נקרא על שם מועצה עירונית בשם זהה במחוז פורטאלגרה שבפורטוגל.
בסביבות הכפר מספר מוקדי משיכה לתיירים. רצועות חול רחבות לאורך הנהר יוצרות חופים יפים לרחצה, ובאי איליה דו אמור (Ilha do Amor; "אי האהבה"), שבשעות השפל ניתן להגיע אליו בהליכה, חופים נוספים. אגם ורדה הסמוך עשיר בבעלי חיים, ומתקיימות בו פעילויות כרחצה, שיט וצלילה. לחוף האגם נמצא המרכז לשימור תחשי הנהרות (Centro de Proteçã ao Peixe-Boi), לשיקום תחשי נהרות פצועים או יתומים.
בכפר חיים כ-7,000 תושבים, המתפרנסים בעיקר מתיירות, ובכלל זה שירותי שיט, מכירת חפצי אומנות, מסעדות דגים בהן ניתן למצוא דגי טוקונרה ופיררוקו, השכרת מקומות לינה וטיולים באתרים שסביב הכפר ובמעבה הג'ונגל. בכל שנה נערך בשבוע השני של חודש ספטמבר פסטיבל הפולקלור פסטה דו סאירה (Festa do Çairé).
פמפס
פמפס (בספרדית: Pampas) היא ערבה פורייה בדרום אמריקה, המכסה שטח הגדול מ-750,000 קמ"ר. בפמפס נמצאים הפרובינציות הארגנטינאיות בואנוס איירס, לה פמפה, סנטה פה, אנטרה ריוס, קורדובה, מרבית אורוגוואי, והמדינה הדרומית בברזיל - ריו גראנדה דו סול.
האקלים הממוזג יחד עם כמות המשקעים הנעה בין 600 ל-1,200 מ"מ, הפך את האזור למתאים במיוחד לחקלאות. שטחי המרעה הטבעיים בפמפס הם מקום מושבם של מיליוני ראשי-בקר, כמו-גם של חיות-בר אחרות, בין החיות הנפוצות באזור: זאב הרעמה, אייל הפמפס, שועל הפמפס, חתול הפמפס, ויסקאש המחילות, ננדו, ומספר מינים של ארמדיל. מיני צמחים האופייניים לאזור הם מינים מהסוג מלעניאל ("Stipa"), וקורטדריה מכסיפה, המכונה גם "עשב הפמפס".
סאו פרנסיסקו (נהר)
ריו סאו פרנסיסקו (Rio São Francisco) הוא אחד הנהרות הגדולים ביותר בתבל. הוא הנהר הרביעי בגודלו באמריקה הדרומית והנהר הגדול ביותר שעובר כולו בברזיל. שטח אגנו כ-700 אלף קמ"ר, אורכו 3,160 ק"מ, וספיקת מימיו 3,000 קוב לשנייה. מוצא הנהר בסרה דה קנסטרה שברמת ברזיל (במדינת מינאס ז'ראיס), לא רחוק ממקורות נהר פרנה, ומשם הוא זורם באזורים נידחים ובלתי מיושבים מעבר הרחק מאזור החוף, ומנקז אזור של כ-630,000 קמ"ר לפני שהוא פונה מזרחה לעיצוב הגבול בין מדינת באהיה ומדינות פרנמבוקו ואלגואס עד הישפכו לאוקיינוס האטלנטי בצפון-מזרח ברזיל (נורדסטה) (בין המדינות אלאגואס וסרז'יפה).
לנהר מספר רב של יובלים. הנהר יפה לשיט לאורך 238 ק"מ מן הים ומהווה נתיב תחבורה עיקרי אל פנים ברזיל ממזרח. השיט בו מקוטע למדי בשל המפלים הרבים המצויים בו, בהם מפל פאולו אפונסו שגובהו 58 מטר וספיקת מימיו 2,800 קוב מים לשנייה.
על הנהר הוקמו סכרים ומסילת ברזל עוקפת אותם ואת המפלים. במקורותיו מצויים יהלומים. למרות שהאזור שבו עובר הנהר מיושב בדלילות יחסית, קיימות מספר ערים על גדותיו.
בשנת 2005 הודיעה ממשלת ברזיל על פרויקט השקיה מעורר מחלוקת, שבו מים מן הנהר ישקו שטחים בארבע ממדינות ברזיל. הפרויקט עורר ביקורת מצד פעילי איכות הסביבה.
נהר סאו פרנסיסקו בתרבות הברזילאית.
בעבר הנהר שימש כעורק תחבורה ומסחר חשובים מאוד, שקישר בין סאו פאולו ומינאס ז'ראיס העשירות במחצבים אוצרות טבע ואדמות לחקלאות, לבין רצועת החוף של צפון מזרח ברזיל שם מתגוררת רוב האוכלוסייה בחלק זה של המדינה.
באזורים הצחיחים והדלים באוכלוסייה שבפנים המדינה, הנהר נחשב למקור חיים ופרנסה והוא זכה ליחס של כמעט סגידה מצד תושבי האזור, על גדותיו נערכים טקסים שונים ונכתבו שירים, פואמות וסיפורים רבים שמפארים ומהללים את הנהר ונכרכו סביבו אגדות ומיתוסים רבים כגון האגדה על יצור מים בשם קבלקו ג'יאגואה, קבקלו הוא יצור מימי שהפך למעין סיפור אימה של מלחים שנהגו לשוט לאורך הנהר ובחן את אומץ לבם, הסיפור הוא על יצור מימי כעור שנראה כגוש בשר גס בעל עין אחת שנוהג לחבל בספינות ולגרום לטביעתם או להפוך סירות ולהטביע את קורבנותיו, לעיתים הוא אף מערים על המלחים ומתחפש לחיה אחרת-לדג שמן, חיה בלתי מזוהה או לפעמים גם לחיות שונות שאינן שייכות לנהר כמו סוס או פר, וכשהמלח מנסה לראות מה מסתתר שם הוא מתנפל עליו.
האגדה על קבקלו ג'יאגואה הובאה כנראה על ידי מהגרי אירופה, ויש לה דמיון רב לסיפור המפלצת מלוך נס שבסקוטלנד, וגם בנהר סאו פרנסיסקו כמו בלוך נס נכתבו תילי תילים של סיפורים, עדויות ואף צילומים של אנשים שנשבעו שנתקלו באותו יצור מסתורי.
אנטילוקפרה אמריקנית
אנטילוקפרה אמריקנית (שם מדעי: Antilocapra americana) היא מין פרסתן מעלה גירה ממשפחת האנטילוקפריים והיא המין היחיד בסוג אנטילוקפרה ("Antilocapra") וממשפחתה, אך בעבר היו במשפחה מינים נוספים שנכחדו עד סוף הפליסטוקן.
תיאור.
האנטילוקפרה היא החיה היבשתית המהירה ביותר באמריקה הצפונית, ובריצה למרחקים של כ-800 מטר עשויה להגיע למהירות של 86 קמ"ש. היא החיה המהירה ביותר למרחקים ארוכים, והחיה היבשתית השנייה המהירה ביותר בעולם, לאחר הברדלס, ועשויה לעבור 11 קילומטרים בכ-10 דקות, כלומר, במהירות של כ-66 קמ"ש.
לאנטילוקפרה 5 תת-מינים:
התנהגות ואקולוגיה.