בין יתר התכונות, השיפורים הגרפיים ושיפורי הביצועים שהמנוע מציג לעומת קודמו, נמנים:
מושל נברסקה
מושל נברסקה (באנגלית: Governor of Nebraska) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת נברסקה שבארצות הברית.
מושל נברסקה הנוכחי הוא הרפובליקני פיט ריקטס, שהושבע לתפקידו ב-8 בינואר 2015.
בחירת המושל.
המושל נבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים, כאשר הבחירות נערכות בשנים אי-זוגיות בהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית (בחירות אמצע הכהונה). עד 1966 היה המושל נבחר אחת לשנתיים, והחל מהבחירות שנערכו באותה שנה הוארכה כהונת המושל לארבע שנים. לא קיימת הגבלת כהונה, אך המושל לא יכול לכהן יותר משתי תקופות כהונה ברצף. הגבלה זו הוכנסה גם היא בתיקון לחוקה של 1966.
על המועמד למשרת מושל נברסקה להיות לכל הפחות בן 30, ואזרח ותושב נברסקה במשך 5 שנים לכל הפחות בעת בחירתו.
סגן המושל.
משרת סגן מושל נברסקה נוצרה רק ב-1877. סגן המושל כפוף גם הוא לאותן דרישות ומגבלות כמו אלו של המושל, והוא נבחר יחד עם המושל באותו פתק הצבעה. במקרה שבו נבצר מהמושל למלא זמנית את תפקידו או שהוא נמצא מחוץ לגבולות המדינה, משמש סגן המושל כמושל בפועל. במקרה של התפנות משרת המושל באופן קבוע, מושבע סגן המושל כמושל ומכהן עד תום תקופת הכהונה המתוכננת של המושל. במקרה של התפנות שתי המשרות, הבא בסדר הירושה הוא יושב ראש בית המחוקקים המדינתי.
היסטוריה.
התקיימה החל משנת 1854 בשטח שכיום משתרעות עליו מדינות ויומינג, דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, קולורדו, מונטנה ונברסקה. בתקופות קיומה של הטריטוריה כיהנו בה מושלים שמונו לתפקידם על ידי נשיא ארצות הברית. בשנים 1861–1863 הועברו בשלושה שלבים חלקים מהטריטוריה ל, ל, ול. ב-1 במרץ 1867 הוקמה על השטח שנותר מדינת נברסקה. מושל המדינה הראשון דייוויד באטלר, הושבע לכהונתו ב-21 בפברואר אותה שנה.
38 גברים ואישה אחת כיהנו כמושלים מיום כינונה של נברסקה כמדינה ועד היום ב-40 תקופות כהונה. צ'ארלס בריאן הוא המושל היחידי שכיהן שתי תקופות כהונה בלתי רצופות. בנוסף אליהם כיהן ויליאם ג'יימס כמושל בפועל מתוקף תפקידו כמזכיר המדינה (באותה תקופה לא היה קיים עדיין תפקיד סגן המושל), לאחר הדחתו של המושל הראשון דייוויד באטלר, ועד להשבעתו של המושל השני, רוברט וילקינסון פורנס. המושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר הוא דייב היינמן, שכיהן שנתיים במקום קודמו בתפקיד שהתפטר, ולאחר מכן נבחר פעמיים בזכות עצמו לשתי תקופות כהונה מלאות, ובסך הכל כיהן עשר שנים מ-2005 ועד 2015.
הטלפון השחור
רשימת אלופי ישראל בשחייה
הקצבייה
גט פבריק
גט פבריק בע"מ, המוכרת במותג Fabric, היא חברה פרטית ישראלית המייצרת מחסנים קמעונאיים רובוטיים.
היסטוריה.
החברה הוקמה במרץ 2015, בשם CommonSense Robotics, על ידי אלרם גורן, שמונה למנכ"ל החברה, אייל גורן, אורי אברהם (CTO) ושי כהן (סמנכ"ל הנדסה). בחברה מועסקים יותר מ-300 עובדים בישראל, בניו יורק ובאטלנטה. החברה מפתחת את הרובוטים ואת התוכנה הנחוצה להפעלתם. החברה מייצרת מחסנים קמעונאיים רובוטיים בשני מודלים:
ביולי 2019 הקימה החברה מחסן רובוטי במרתף של מגדל שלום מאיר, לאספקה מהירה של קניות אונליין באזור תל אביב. מתקנים נוספים של החברה נמצאים בבאר שבע ובעמק חפר. החברה מתקנים מעטים נוספים בארצות הברית.
בינואר 2021 החלה החברה בשיתוף פעולה עם רשת וולמארט האמריקאית, לשם בחינת הקמת מחסנים רובוטיים בחנויות הרשת וכמרכזים לוגיסטיים עצמאיים. לקוחות נוספים בארצות הברית הם רשת FreshDirect ורשת Instacart.
ביולי 2022 עברה החברה ממודל עסקי של מחסנים רובוטיים שהיא מפעילה עבור לקוחותיה למודל של מכירת המוצק שפיתחה (חומרה ותוכנה) ללקוחות, שיפעילו את המחסן בעצמם. במסגרת מהלך זה מונה אבי (ג׳ק) יעקבי למנכ"ל החברה במקומו של אלרם גורן, והוחלט על פיטורי כמחצית מ-300 עובדי החברה.
גיוס הון.
ביולי 2018 השלימה החברה סבב גיוס ראשוני בסך שישה מיליון דולר.
בפברואר 2018 גייסה החברה 20 מיליון דולר.
באוקטובר 2019 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, Get Fabric, וגייסה 110 מיליון דולר.
באוקטובר 2021 גייסה החברה 200 מיליון דולר, גיוס שהביא את שווי החברה למעל מיליארד דולר.
פבריק
תסביך רדיפת נוצרים
תסביך רדיפת נוצרים (באנגלית: Christian persecution complex) הוא אמונה, גישה או תפיסת עולם לפיה ערכי דת הנצרות ומאמיניה הנוצרים מדוכאים על ידי ממשלות וקבוצות חברתיות.
אמונה זו מקודמת על ידי כנסיות פרוטסטנטיות אמריקאיות מסוימות, ועל ידי כמה כתות אירופאיות המבוססות על הנצרות או על התנ"ך. התסביך מכונה לעיתים גם תסביך הרדיפה האוונגליסטי, תסביך הרדיפה הנוצרי-אמריקאי או תסביך הרדיפה של הימין הנוצרי.
היסטוריה.
לפי חוקרת הברית החדשה קנדידה מוס, "תסביך הרדיפה" הנוצרי הופיע בעידן הנצרות הקדומה בשל פוליטיקת זהויות נוצרית פנימית. הרעיון עיצב את תפיסת העולם של הנצרות ויצר רושם שהנוצרים הם מיעוט העומד בפני מלחמה - למרות שהם עדיפים מבחינה מספרית.
תפיסה זו מבוססת על הגישה המניכאיסטית, שהעולם מחולק לשני פלגים, האחד בראשות אלוהים והשני בידי השטן. על פי תפיסה זו לא יכולה להיות פשרה בין השניים, ואפילו הניסיון לקיים דיאלוג או להתעסק בענייני השטן נתפס כצורה של שיתוף פעולה עמו.
היסטוריון ימי הביניים, פול קאוויל, טוען שהברית החדשה היא זו שגרמה לכך שתחושות הרדיפה יהיו טבועות בנצרות.
לפי הפרופסורית אליזבת קסטלי התסביך החמיר באמצע המאה ה-20, בעקבות סדרה של פסקי דין של בתי המשפט בארצות הברית שאסרו על קיום פעילויות דתיות בבתי ספר ובמקומות ציבוריים, ופיגועי 11 בספטמבר החמירו אותו אף יותר. לדבריה, "תסביך זה "מגייס" את טרימינולוגיית הרדיפה דתית כדי לגרום לכך שכל עמדה שאינה תואמת את האמונה הפוליטית של הנצרות תהפוך לדוגמה של קנאות ורדיפה אנטי-דתית".
התפיסה שהנצרות מדוכאת פופולרית בקרב פוליטיקאים שמרנים בארצות הברית, והם משתמשים ברעיון זה כדי להאשים תומכים בזכויות הלהט"ב או תומכי הפלות ברדיפה דתית והתקפה על הנצרות.
הורנבק טען כי התסביך עמוק יותר אצל לאומנים באירופה, המרגישים שהם מגנים על היבשת מהתפשטות דת האסלאם.
ישנם לאומנים לבנים המקדמים נרטיב של רדיפות מערביות של נוצרים, בטענה שהם, ולא אוכלוסיות מיעוטים או מהגרים, לרוב מותקפים ונדחקים לשוליים.
הר בייקר (אנטארקטיקה)
הר בייקר (באנגלית: Mount Baker) הוא הר בהרי הנסיך אולף בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בחלק הדרום-מזרחי של גבעות גברו, בסמוך לחוף מדף הקרח רוס.
ההר ממוקם 11 קילומטרים ממזרח לפסגת אמפיבול.
גובהו של ההר 1,480 מטרים מעל פני הים; לפי מקור אחר, גובהו של הר בייקר 1,000 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-2,170 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה על ידי משלחת חציית מדף הקרח רוס האמריקאית (U.S. Ross Ice Shelf Traverse Party), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958), בפיקודו של א. פ. קרארי (A.P. Crary).
מקור השם.
ההר נקרא על שמה של גלאדיס אי. בייקר (Gladys E. Baker), שסייעה בניתוח, סיווג ודיווח על חזזיות עבור משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1933–1935.
Je t'aime... moi non plus
Je t'aime... moi non plus (בעברית: אני אוהב/ת אותך... גם אני לא) הוא סינגל של סרז' גינסבורג וג'יין בירקין, שיצא בפברואר 1969. השיר נכתב על ידי סרז' גינסבורג למען בריז'יט בארדו. הדואט הגיע למקום הראשון בבריטניה, ולמקום השני באירלנד, אך נאסר להשמעה במספר מדינות בשל התוכן המיני הגלוי שלו.
בארדו הקליטה את השיר, אך הורתה לגנוז את ההקלטה עקב נועזותו של השיר. גינסבורג הקליט את השיר כדואט עם בירקין. השיר מתאר במילים מפורשות מעשה מיני, ולקראת סופו בירקין גונחת באופן המדמה יחסי מין. השיר עורר סערה בכל מקום בו הושמע, והוחרם על ידי תחנות רדיו באיטליה, בספרד ובבריטניה. השיר נכלל באלבומם Jane Birkin/Serge Gainsbourg, שיצא לאור ב-1969, ובו שרה בירקין ארבעה שירים בעלי אופי דומה, לרבות השיר "". התקליט היה ללהיט ולהצלחה קופתית בצרפת.
נינחורסג
נינחורסג (באנגלית: Ninhursag) או נינמח (Ninmah) או נינטור (Nintur) הייתה האלה האם במיתולוגיה המסופוטמית של שומר העתיקה. אלת ההרים ואלת פריון, תוארה כבת-זוגו אך גם יריבתו של האל אנכי, בכמה מן המיתוסים העתיקים ביותר שתועדו בכתב יתדות, כמו אנכי ונינמח.
אטימולוגיה.
המילה "נין" בשומרית פירושה "גבירה": אלה או אישה רמת-מעלה, ו"חורסג" פירושו הר קדוש, אולי ברמז לאתר מקדשה בארידו. "נינ-מח" פירושו "גבירה דגולה", ו"נינ-טו" פירושו "גבירה יולדת" או "גבירה מעניקה חיים".
תארים נוספים בשומרית שקרוב לוודאי מיוחסים לאותה אלה, או זוהו עמה מאוחר יותר, הם "נינמנה", ו"ארורו". כבת-זוגו של אנכי כונתה "דאמגאלנונה" ("רעייתו הדגולה של השליט") ו"דאמקינה" ("רעייה אמיתית"). בתפקידה כאם והמיילדת כונתה "שאסורו" ("האלה הרחם") ו"טאבסוט אילי" ("מיילדת האלים").
לפעמים זוהתה נינחורסג בתהליך סינקרטיזם עם נינליל ("גבירת הרוח"), בת זוגו של אנליל, ואימם של נינורתה, סין ונרגל.
אלה בבלית מקבילה לנינחורסג נקראה באכדית מאמי, מאמא או מאמיטום, שפירושם "אמא", או בלת-אילי, שפירושו "גבירת האלים".
פולחן.