בספר הזוהר נאמר כי בעת אמירת מזמור זה בשעת נפילת אפיים, יש לכוון למסור את הנפש. עוד נאמר בזוהר כי מי שאומר מזמור זה מבלי לכוון בו כראוי עתיד למות קודם זמנו. מחמת חשש זה רבים ממתפללי נוסח הספרדים חדלו מליפול אפיים בכלל, והם אומרים מזמור זה מבלי נפילת אפיים.
כריסטינה וי
כריסטינה דניאל ולנצואלה (באנגלית: Cristina Danielle Valenzuela), הידועה בשם במה כריסטינה וי (Cristina Vee; נולדה ב-11 ביולי 1987, לוס אנג'לס) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בשל תפקידה כמדבבת במספר סרטי הנפשה ובמשחקי מחשב.
ביוגרפיה.
כריסטינה נולדה בלוס אנג'לס וגדלה בנורווק. היא ציינה שיש לה שורשים של יוצאי מקסיקו, לבנון ואינדיאנים. בצעירותה רצתה לעבוד בתחום הנפשה, אך בהמשך החליטה לעסוק בדיבוב.
קריירה.
העבודה המשמעותית הראשונה שלה הייתה בסדרה Rozen Maiden. בשנת 2007 היא סיימה לימודי אוניברסיטה בתחום התיאטרון.
בשנת 2008 כריסטינה וי דיבבה תפקיד ראשי ב Aika R-16: Virgin Mission וב The Familiar of Zero. בשנת 2012 היא הייתה מנהלת קול של פרויקט משחק מחשב וסדרת רשת Skullgirls. פרויקט היה מועד לקבלת פרס אנני.
החל משנת 2014 היא דיבבה בסדרה "סיילור מון". בשנת 2015 כריסטינה וי דיבבה את דמותה של מרינט דופיין צ'אנג (החיפושית) בסדרה "". בשנת 2016 היא דיבבה ב"האנטר האנטר". בשנת 2017 היא דיבבה ב"אשמה!". בשנת 2022 היא דיבבה ב"".
בנוסף להשתתפותה בסדרות הנפשה, כריסטינה וי נתנה את קולה במספר משחקי מחשב כמו League of Legends ורבים נוספים. היא הייתה מנחה במספר תוכניות של IGN.
כובע מלא גשם
כובע מלא גשם (באנגלית: A Hatful of Rain) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1957 בשחור-לבן, בבימויו של פרד זינמן, עם דון מארי, אווה מארי סיינט, אנתוני פרנציוזה ולויד נולן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי מייקל גאצו ואלפרד הייז והוא מבוסס על המחזה "כובע מלא גשם" של מייקל גאצו שהועלה בברודוויי ב-1955. המחזה הועלה מספר פעמים בישראל בתיאטרון בית צבי.
זה היה אחד הסרטים הראשונים שטיפל בבעיית הסמים והראה את ההשפעה הקשה שלהם על המשתמש. זאת דרמה משפחתית נוקבת ומרגשת שבמרכזה שקרים, סמים וכסף.
אנתוני פרנציוזה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
אווה מארי סיינט הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
פרד זינמן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לבימוי הטוב ביותר.
תקציר העלילה.
ג'וני פופ (דון מארי) גר עם אשתו סיליה (אווה מארי סיינט) ואחיו פולו (אנתוני פרנציוזה) בדירה של דיור ציבורי בניו יורק ליד גשר ברוקלין. ג'וני נלחם במלחמת קוריאה שם נפצע קשה וניצל כשהוא מתחבא במערה. הוא אושפז ובתקופה זו החל לקבל מורפין נגד כאבים ונהפך לנרקומן. הוא מסתיר זאת מאשתו ורק אחיו פולו יודע מזה ועוזר לו לרכוש את מנות הסם.
האב (לויד נולן) מגיע מפלורידה. הוא נפגש עם פולו שעובד כמאבטח בבר ומבקש ממנו את 2500 הדולרים שהבטיח לתת לו כדי לפתוח בר בפאלם ביץ'. פולו אומר שהכסף לא נמצא אצלו. האב מתרגז ומטיח בפני פולו האשמות שהוא בטלן ולא יוצלח ואילו אחיו ג'וני מסודר יותר, נשוי ואשתו בהריון מתקדם. פולו לא מגלה לו שהכסף בוזבז לקניית מורפין לג'וני.
שלושה סוחרי סמים מאיימים על ג'וני שחייב להם 500 דולר - "אמא" (הנרי סילבה), צ'וצ' (ג'רלד אולולין) ואפלס (ויליאם היקי). "אמא" נותן לג'וני אקדח כדי שישדוד בעזרתו כסף מאנשים. ג'וני הולך כל הלילה אך לא מסוגל לעשות זאת. סיליה נמצאת על סף שבירה ומתכננת להיפרד מג'וני. פולו מנסה להתקרב אליה אבל ברגע האחרון הם נרתעים.
פולו מוכר את מכוניתו כדי לשלם לסוחרי הסמים ולהציל את אחיו. האב מגיע וכולם יושבים לאכול והוא מספר סיפור מילדותו של ג'וני שנאמר לו שאם יעבוד את האדמה כיסיו יתמלאו בכסף. הוא עובד בגשם אבל כסף לא נכנס לכיסים. האב קורא לו וג'וני חובש כובע מלא מי גשם. זה מה שהוא הרוויח בעבודתו (מכאן שם המחזה).
ג'וני נמצא ב"קריז" ואז הוא מגלה לאביו ולאשתו כי הוא מכור לסמים. האב נדהם ומאשים את פולו שלא הודיע לו ושעזר לג'וני לצרוך סמים.
סיליה משנה את דעתה. כעת היא מבינה את המצב ומחליטה לתמוך בבעלה ולעזור לו. היא מתקשרת למשטרה שייקחו את ג'וני למוסד לגמילה מסמים.
סטנוב
סטנוב (באוקראינית: Сатанів, סטניב; ברוסית: Сатанов; בפולנית: Satanów; ביידיש: סטאנאוו) היא עיירה במחוז משנה חמלניצקי באובלסט חמלניצקי שבאוקראינה. בעבר התקיימה בעיירה אחת הקהילות החשובות ביהדות גליציה.
העיירה השתייכה עד יולי 2020 למחוז המשנה הורודוק שבאובלסט חמלניצקי, אולם מחוז-משנה זה בוטל ואוחד לתוך מחוז-המשנה חמלניצקי.
יהודי סטנוב.
בסטנוב התקיימה מראשית המאה ה-16 קהילה יהודית גדולה וחשובה, הקהילה הותקפה במתקפות חוזרות של הטטרים ומאוחר יותר של קוזאקים ובית הכנסת הגדול שלה נבנה כמבצר כדי לאפשר הגנה מהירה על יהודי העיירה במקרה של מתקפה. בית כנסת זה ששוקם ב הוקם כבר ב-1514 והוא נחשב לעתיק שבבתי הכנסת באוקראינה.
ב הייתה סטנוב הקהילה החשובה ביותר בפודוליה, ככזו התנהל בה ב-1756 משפט נגד הפרנקיסטים.
עד 1862 הוגבל היישוב היהודי במקום בשל קרבתו לגבול האוסטרי. הגבלה זו בוטלה.
ב-1919 היו יהודי העיירה נתונים שוב לפוגרומים שביצעו לאומנים אוקראינים.
ב-1942 חוסל היישוב היהודי בסטנוב בעת שואת יהודי אוקראינה. ב-2020 אותרו שני מרתפים שבהם הושארו מאות מיהודי העיירה למוות בחנק, הגופות הועברו לקבורה ובמקום מתוכנן פארק לזכר הקרבנות
רבני העיר.
חלק מרבניה של סטנוב ידועים בשמם:
אישים בני העיר.
מן הקהילה היהודית בסטנוב יצאו אישים רבים, שניים מהם מוכרים על שמה:
סטניב
סטאנוב
סאטאנוב
הונאה משמחת
הונאה משמחת או הטעיה בת מזל (באיטלקית: L'inganno felice) היא אופרה בת מערכה אחת מאת ג'ואקינו רוסיני. דוניצטי כתב אופרה בשם דומה, "הטעיה משמחת", כעשר שנים מאוחר יותר. הלברית של "הונאה משמחת" נכתבה על ידי ג'וזפה פופה (Giuseppe Foppa). הצגת הבכורה של האופרה נערכה ב-8 בינואר 1812 בתיאטרון סאן מואיזה (Teatro San Moisè) בוונציה שכבר אינו קיים היום.
עלילה.
הרקע.
אורמונדו השפל מאוהב באיזבלה הנשואה באושר לנסיך ברטרנדו. כשהאישה מסרבת להצעתו של אורמונדו, הגבר מתחיל להפיץ עליה שמועות מרושעות ומשלם לגבר בשם באטונה כדי שישיט את איזבלה בסירה לים וישאיר אותה שם. עם זאת, כורה מקומי, טאראבוטו, מציל את איזבלה, אותה הוא מסתיר כאחייניתו בשם "ניסה" במשך עשר שנים.
המערכה.
העלילה נפתחת עשר שנים מאוחר יותר כאשר ברטרנדו מבקר במכרות. איזבלה, שעדיין מאוהבת בבעלה, חושפת את זהותה האמיתית לטאראבוטו, שמבטיח לעזור לה. הנסיך מגיע למקום עם אורמונדו ובאטונה וגם הוא עדיין אוהב את אשתו שנעלמה, אף על פי שהאמין לשמועות שהיא בגדה בו. באטונה רואה את "ניסה" ומבין שהיא בעצם איזבלה בתחפושת. הוא מתכנן עם אורמונדו לחטוף את האישה באותו הלילה, אבל טאראבוטו מצותת לשיחתם. שני הנבלים נחשפים בטרם מצליחים לחטוף את איזבלה, שסיפורה האמיתי מתגלה כשהיא מראה את בגדי הנסיכה שלה ואת תמונת הנסיך שהיא שמרה איתה כל הזמן. ברטרנדו ואיזבלה מוצאים זה את זה שוב.
פרנק בנסון (מושל אורגון)
פרנק ויליאמסון בנסון (באנגלית: Frank Williamson Benson; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון ה-12 בשנים 1909–1910. בנסון, יליד קליפורניה, היה גם איש חינוך, פקיד משרד קרקעות, וכיהן שתי כהונות כמזכיר המדינה של אורגון. מתפקיד זה הוא הגיע להיות המושל לאחר שהמושל המכהן ג'ורג' ארל צ'מברלין, התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
ראשית חייו.
פרנק ויליאמסון בנסון נולד בסן חוזה, קליפורניה. אביו, הנרי קלארק בנסון, נשלח למערב על ידי הכנסייה האפיסקופלית, וב-1864 עבר עם משפחתו לפורטלנד, אורגון כדי להיות עורך העיתון Pacific Christian Accord. אימו הייתה מטילדה ויליאמסון בנסון, ואחיו הבכור, הנרי לנדין בנסון, היה יושב ראש בית הנבחרים של אורגון ושופט בבית המשפט העליון של אורגון.
פרנק בנסון הצעיר למד באקדמיית פורטלנד, והמשיך את לימודיו בקולג' קליפורניה וסלין (כיום אוניברסיטת הפסיפיק בסטוקטון), שם הוא סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה ב-1877 ותואר מוסמך אוניברסיטה ב-1882. לאחר סיום לימודיו שב בנסון לאורגון והחל בקריירה חינוכית. ב-1880 הוא היה למנהל של אקדמיית אומפקווה בווילבור, אורגון, בית ספר מתודיסטי שכבר לא קיים. ב-1882 נבחר בנסון למפקח הראשי של בתי הספר של מחוז דאגלס, אך התפטר מהתפקיד שנה לאחר מכן כדי לשמש נשיא בית הספר להוראה שבעיר דריין. ב-1883 נשא בנסון לאישה את הארייט רות בנג'מין, ולשניים נולדו שני בנים. בשנים 1894–1896 שימש בנסון כפקיד משרד הקרקעות של ארצות הברית ב.
ב-1892 נבחר בנסון כפקיד מחוז דאגלס, וב-1896 נבחר לכהונה שנייה לתפקיד. בשנה זו הוא עבר את מבחני לשכת עורכי הדין, וב-1898 החל לעסוק בעריכת דין ברזבורג.
מזכיר המדינה ומושל.
ב-1906 התמודד בנסון על משרת מזכיר המדינה של אורגון כמועמד המפלגה הרפובליקנית ונבחר לתפקיד. ב-1909, באמצע תקופת כהונתו כמושל אורגון נבחר ג'ורג' ארל צ'מברלין לסנאט של ארצות הברית והתפטר מתפקידו כמושל. כמזכיר המדינה, היה בנסון הבא בסדר הירושה, וב-1 במרץ 1909 הוא הושבע כמושל ה-11 של אורגון (באורגון לא קיימת משרת סגן מושל).