עם שחרורו, השיר היה לשני מבין שרשרת להיטים מפסקול הסרט (הראשון היה "Uninvited" של אלאניס מוריסט, והשלישי היה "המלאך" של שרה מקלכלן). השיר הגיע בתחילה למקום ה-66 במצעד ה-100 Airplay Billboard Hot (ב-18 באפריל 1998), ובהמשך הוא כיכב בפסגת המצעד Hot 100 Airplay במשך 18 שבועות. השיר הגיע למקום הראשון באוסטרליה, קנדה ואיטליה, מקום שלוש בבריטניה, והפך לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר באירלנד בכל הזמנים. "Iris" הוא השיר הידוע ביותר של הלהקה וזכה לשבחי הביקורת.
רקע.
לאחר השלמת העריכה הראשונה בסרט "עיר המלאכים", המפיק המשותף בוב קוואלו ובנו המפיק המוזיקלי רוב קבאלו החליטו לקחת אמנים מוזיקליים על מנת ליצור את הפסקול. בוב לקח את אלניס מוריסט ואילו רוב לקח את Goo Goo Dolls. ג'ון רזניק (חבר הלהקה) הגיש לרוב שיר שכתב בשם "Iris". בראיון שנערך עם Songfacts בשנת 2013 הסביר הזמר רז'ניק כיצד כתב את השיר:
"חשבתי על המצב של הדמות של ניקולה קייג 'בסרט. הבחור הזה מוכן לחלוטין לוותר על אלמוות שלו, רק כדי להיות מסוגל להרגיש משהו מאוד אנושי. ואני חושב, 'וואו! איזה דבר מדהים זה חייב להיות לאהוב מישהו כל כך הרבה שאתה מוותר על הכל כדי להיות איתו.' זו מחשבה די כבדה. "
רזניק כינה את השיר על שם איריס דמנט (זמרת יוצרת), לאחר שהבחין בשמה בהופעה שהופיעה בעיתון LA Weekly.
הצלחה מסחרית.
עם צאתו, "Iris" הפך למקום השני במחרוזת הלהיטים מפסקול הסרט. השיר עלה לראשונה במקום 66 במצעד הבילבורד הוט 100 של Airplay ב-18 באפריל 1998, ובסופו של דבר בילה שיא של 18 שבועות במקום הראשון בהוט 100 Airplay. עם זאת, לא הייתה הרשאה להכניסו ב- Billboard Hot 100 מכיוון שלא פורסם סינגל מסחרי. בדצמבר 1998, ממש אחרי שהשידור של השיר הגיע לשיאו, הכללים השתנו כדי לאפשר להעלות שירים בלבד לשידור. כתוצאה מכך השיר הופיע לראשונה והגיע למקום התשע ונשאר במצעד 14 שבועות. במצעד הרוק טראקס של המיינסטרים, "Iris" הגיע לשיא במקום השמיני. השיר היה הלהיט השני במקום הראשון במצעד הרצועות המודרניות, בעקבות להיטם "שם" מ -1995. "Iris" נשאר במקום הראשון במשך חמישה שבועות במצעד השירים האלטרנטיביים והגיע למקום הראשון במצעד 40 הגדולים של המיינסטרים במשך ארבעה שבועות. השיר בילה שיא של 17 שבועות במקום הראשון במצעד 40 הגדולים של בילבורד למבוגרים (ניצח את השיר "Don't speak של No Doubt שהגיע לשיא של 15 שבועות). Goo Goo dolls ביצעו את "Iris" ב -20 באוקטובר 2001, במדיסון סקוור גארדן, במסגרת הקונצרט לעיר ניו יורק לגיוס כסף לקורבנות התקיפות ב -11 בספטמבר.
"Iris" היה גם להיט בינלאומי גדול. השיא הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים האירי ומאז הפך לסינגל ה -19 הנמכר ביותר בכל הזמנים באירלנד. השיר הגיע לראשונה לשיא במקום 50 בבריטניה באוגוסט 1998 לפני שהגיע למקום 26 בשנה שלאחר מכן. ב-2 באוקטובר 2011, לאחר הופעות של אודישנים ב- The X Factor, השיר נכנס שוב למצעד הסינגלים בבריטניה במקום השלישי. בחודש מאי 2013, השיר הוצג במקום ה -12 לאחר שכוסה על ידי מתמודד ה- Got Talent של בריטניה רובי קנדי. במקום אחר הפך השיר ללהיט מספר אחד באיטליה (במשך שבועיים), באוסטרליה (במשך חמישה שבועות) ובקנדה (במשך שמונה שבועות), והוא הגיע לעשירייה הראשונה בפלנדריה והולנד.
שבחים ומורשת.
מלבד הצלחת השיר במצעדים, "Iris" זכתה לשבחי הביקורת. בטקס פרסי הגראמי ה -41 קיבל השיר מועמדויות ל"תקליט השנה" ול"ביצועי פופ של צמד או קבוצה". השיר זיכה גם את ג'וני רז'ניק למועמדות "שיר השנה". הסינגל הועמד על ידי ארגון תעשיית ההקלטות באמריקה לפלטינה מרובעת ב-28 בפברואר 2018. השיר דורג במקום 39 ברשימת רולינג סטון עם 100 שירי הפופ הגדולים ביותר.
באוקטובר 2012 דורג "Iris" במקום הראשון במצעד "100 שירי הפופ המובילים 1992–2012" של בילבורד, שדירג את שירי המעלה הראשונים של 20 השנים הראשונות במצעד המיינסטרים. ברשימה הוצגו גם הלהיטים "Slide" של The Goo Goo Dolls, המדורגים במקום התשע, ו- "Name" במקום 24. The Goo Goo Dolls הם המוזיקאים היחידים שהיו להם שלושה שירים ברשימה, שניים שברו את העשירייה הראשונה ושלשתם דורגו בין 25 הראשונים.
ויליאם ממלר
ויליאם ה. מַמלֶר (באנגלית: William H. Mumler, ) היה צלם רוחות אמריקאי שפעל בניו יורק ובבוסטון. "צילום רוחות", משמעו צילום של אדם חי, כשברקע מופיעה רוחו של אדם מת. שתי עבודותיו המפורסמות, הן של מרי טוד לינקולן עם רוחו של אברהם לינקולן, וצילום של המדיום מאסטר הארוד, עם שלוש רוחות מנחות.
תצלום הרוחות הראשון של ממלר היה דיוקן עצמי שכלל גם את מה שנראה כרוחו של בת דודתו שנפטרה. ממלר עזב את עבודתו כיהלומן, והחל לעבוד כצלם רוחות, בנצלו את מצוקתם של המשפחות שאיבדו את יקיריהן במלחמת האזרחים האמריקנית.
לאחר שהואשם במספר אישומים, ולמרות שזוכה מאשמת הונאה, הקריירה שלו בתור צלם רוחות הסתיימה, והוא נפטר בחוסר כל. תצלומיו של ממלר נחשבים כיום כזיוף.
ביוגרפיה.
לפני פרוץ הקריירה שלו כצלם רוחות, ממלר עבד כחרט בבוסטון ועסק בצילום כתחביב. בשנות ה-80 המוקדמות של המאה ה-19, פיתח תשליל של דיוקן עצמי שלו, ובתצלום הופיע, מה שנראה, כרוחה של בת דודתו שנפטרה כתריסר שנים קודם לכן. תצלום זה הוכר כתצלום הרוחות הראשון, תצלום המשלב איש חי עם רוחו של אדם שנפטר (בדרך כלל קרוב משפחתו). ממלר החליט להפוך לצלם רוחות מקצועי, ועבר לניו-יורק. מספר מומחי צילום בזמנו בחנו את עבודותיו ולא מצאו הוכחות לזיוף.
צילום רוחות הפך להיות מבוקש בקרב משפחות שאיבדו את יקירן במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ושחיפשו זכר להם.
האישה איתה התחתן ממלר עסקה כ"מדיום מרפא", לצידו.
אנשים רבים מתחו ביקורת על פועלו של ממלר, וביניהם המתחן פי. טי. ברנום שטען שממלר ניצל את אמונם של אנשים שדעתם שובשה מיגון. זאת, לאחר שנתגלה שכמה מה"רוחות" שהופיעו בתצלומיו של ממלר, היו בעצם של אנשים חיים, והאשמות שפרץ לבתיהם של כמה מהמצולמים, על מנת לגנוב תצלומים של הנפטרים.
ממלר הואשם בזיוף באפריל 1869. ברנום העיד כנגדו במשפט, תוך הצגת תצלום שזייף הצלם אברהם בוגרדוס לבקשתו, המציג את ברנום עצמו עם "רוחו" של אברהם לינקולן. למרות שבמשפט עצמו ממלר זוכה, הקריירה שלו כצלם רוחות, נהרסה עקב הפרסום השלילי.
לאחר המשפט, פיתח שיטת צילום שנודעה כ"שיטת ממלר", בה הדפיס תמונות באמצעות תחריטי עץ.
ממלר נפטר ב-1884 ותצלומיו ידועים כהונאה.
תצלומים.
רוחו של אברהם לינקולן.
אחד מתצלומיו המפורסמים של ממלר, מראה את מרי טוד לינקולן, עם "רוחו" של בעלה, אברהם לינקולן.
מלווין ווילין, חוקר העל-טבעי, טוען בספרו "רוחות שנתפסו בפילם", שהתצלום צולם בסביבות 1869 ושממלר כלל לא ידע את ייחוסה של הגברת, בחושבו ששמה גברת טנדל, ורק לאחר שפיתח את התשליל, הבין את זהותה האמיתית.
אף על פי שהתמונה אובחנה כזיוף מסוג חשיפה כפולה, היא זכתה לתפוצה רחבה.
מאסטר הארוד.
מאסטר הארוד היה מדיום צעיר ממסצ'וסטס, שצולם בערך ב-1872. תצלום אחד שלו הראה לכאורה גם את שלוש הרוחות של אירופה, אפריקה ואמריקה. התצלום פורסם ב"ז'ורנאל הדתי-פילוסופי" ב-24 באוגוסט 1872.
תצלומים אחרים.
תצלומים אחרים של ממלר כללו תמונות של רוחות מגוונות, כולל קרובים, ארוסות ורוחות מנחות, בתצלומים של אנשים חיים.
מדינת הכנסייה
סדר ירושה
ציפורה כוכבי רייני
עצלן דו-אצבע של לינאוס
עצלן דו-אצבע של לינאוס (שם מדעי: "Choloepus didactylus") ידוע גם כעצלן דו-אצבעי דרומי ועצלן דו-אצבעי חום הוא מין של עצלן דו-אצבע שחי באזורים ממזרח לאנדים בקולומביה, וונצואלה, גינאה, אקוודור, פרו וצפון ברזיל. העצלן חי ביערות גשם ומבלה את מרבית חייו על עצים.
פיזיולוגיה.
העצלן מאופיין בכך שיש לו רק שתי אצבעות בגפיו הקדמיות, ומכאן שמו. שתי האצבעות מקושרות בעור לאורכן. בגפיים האחוריות יש לעצלן 3 אצבעות. האצבעות מסתיימות בטפרים שאורכם 7.5 ס"מ. עצלני דו-אצבע גדולים מעצלני תלת אצבע.
צבעו "הטבעי" של העצלן הוא חום, כאשר פניו בהירות ואילו כתפיו וקצה ראשו כהים יותר. הצוואר קצר מאוד והראש קצר ושטוח עם אף קטן, אוזניים קטנות ועיניים גדולות.
שיניו של העצלן קטנות, יש לו שיניים טוחנות פשוטות הנשחקות וגדלות כל הזמן. כדי לפצות על חוסר בשיניים חותכות השפתיים התקשו ומשמשות לחיתוך העלים.
לעצלן שתי "שכבות" פרווה. האחת עשויה משערות גסות וארוכות שנותנות את צבעו האופייני של העצלן. ה"שכבה" השנייה עשויה משיער קצר דק ורך המצויה מתחת לשיער הארוך. כהתאמה לתנוחתו של העצלן, ובניגוד לשאר בעלי החיים, בפרוות הבטן שלו יש "שביל באמצע", המאפשר זרימת מים יעילה מהבטן כלפי חוץ הלאה מהעצלן, ומאפשר לו להישאר פחות רטוב בסביבה הגשומה שבה הוא חי.
בעונות היבשות צבע הפרווה חום מלוכלך, ואילו בעונות הגשומות הפרווה מקבלת צבע ירקרק הנובע מאצות סימביוטיות החיות עליה. נמצא כי האצות נמצאות גם על עצלנים בני שבועות ספורים. הסימביוזה מתבטאת בכך שאצה משתמשת בעצלן כבית גידול בעוד שהיא "גומלת" לו בהפיכת צבעו לירקרק, מה שעוזר לו להסוות את עצמו בצמחייה.
הקצב המטבולי של העצלן מסוג הוא רק 42% מהקצב המטבולי הצפוי מבעל חיים במשקל כזה. בהתאם, טמפרטורת הגוף של העצלן יכולה להשתנות ב-12 מעלות צלזיוס בהתאם לטמפרטורת הסביבה, ונעה בין 24 ו- 33 מעלות צלזיוס.
התנהגות.