החל ממרץ 2018 חברת דירקטוריון קופת חולים כללית. החל מספטמבר 2018 משמשת חברת דירקטוריון בחברת נתיבי הגז (נתג"ז). בהמשך מונתה ליושבת ראש הדירקטוריון. חברת מועצת המנהלים המייעצת לעמותת ניצוצות בחינוך, ומשמשת יועצת משפטית.
במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתמה על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.
חיים אישיים.
נשואה לעמוס סון, חבר הוועדה לאנרגיה אטומית. מתגוררת בהר אדר.
דיוגו קושטה
דיוגו מיירלש דה קושטה (בפורטוגזית: Diogo Meireles da Costa; נולד ב-19 בספטמבר 1999 ברוטריסט שבשווייץ) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים.
קושטה גדל במחלקת הנוער של פורטו מליגת העל הפורטוגלית. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-25 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1-0 על סנטה קלרה במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית. ב-10 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1-0 על בואבישטה במסגרת המחזור ה-11 לעונת . לאחר שערך שלוש הופעות ליגה בלבד בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת של המועדון, החל לשמש כשוער הראשון של המועדון בעונת .
קריירה בינלאומית.
קושטה היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר.
ב-9 באוקטובר ערך קושטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל הבוגרת, בניצחון 3-0 על נבחרת קטר במשחק ידידות.
אלכסנדר פודשיבלוב
אלכסנדר ויקטורוביץ' פודשיבלוב (ברוסית: Алекса́ндр Ви́кторович Подшива́лов ) (נולד ב-6 בספטמבר 1964 בסברדלובסק) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת השוער בקבוצות טורפדו מוסקבה, לוקומוטיב מוסקבה והפועל חיפה. כיום מאמן את שוערי קבוצת דינמו ולדיווסטוק מהליגה הרוסית השנייה.
שיינדי מילר
שיינדי מילר-ארנוולד (נולדה בשנת 1929) היא ניצולת השואה, שגרה בצעירותה בעיר גלנטה שבצ'כוסלובקיה. היא חוותה בעצמה את הגירוש למחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו. היא כתבה יומן אישי בשנת 1944, בתקופת שואת יהודי הונגריה. היומן מתאר מזווית המבט שלה כנערה את החיים תחת הכיבוש הנאצי, ההידרדרות הקיצונית במצבם של יהודי העיר, ושליחתם המהירה למחנות ההשמדה. יומנה פורסם בשנת 2012 בשם "יומנה של שיינדי".
ביוגרפיה.
שיינדי ארנוולד נולדה בגלנטה בשנת 1929 למשפחה יהודית חרדית. הוריה היו יהודה אריה לייב וצורטל ארנוולד. לשיינדי היו שישה אחים וחמישה אחיות והיא נולדה העשירית במשפחה שלושה מאחיותה נפטרו ממגפה עוד לפני שנולדה. במרץ 1944 השתלטו הגרמנים על הונגריה ושואת יהודי הונגריה הואצה. הם גורשו על ידי המשטר הנאצי ממקום למקום וכך הם שהו בחמישה מקומות בזמן קצר: בחווה, בגטו שהגרמנים הקימו בסביבת בית הכנסת הגדול. חווה נוספת, בית חרושת ללבנים. מבית חרושת ללבנים שלחו את יהודי העיר ברכבות המוות למחנה ההשמדה אושוויץ, הנסיעה ארכה 4 ימים, וכל המשפחה נרצחה שם, מלבד שיינדי, אחותה ייטי, ואחיה חזקל(חזקי) שנלקח לפני לעבוד במחנות בעבודות חשמל. הוריה לא זכו להוביל לחופה אפילו אחד מ 12 ילדיהם. לאחר שגורשו לאושוויץ היהודים מחלק של סלובקיה שהיה תחת שלטון הונגרי במלחמת העולם השנייה, ועברו את הסלקציה הראשונה, נלקחה שיינדי יחד עם 200 בנות צעירות לפטרסוולדו לעבוד בבית חרושת לתחמושת וחלקים למטוסי קרב. בית החרושת היה בבעלותו של קרל דיהל. מגורי בנות אלה היו במבצר סמוך, מרחק של כשלושה ק"מ מבית החרושת, כל יום הלכו הבנות ברגל מהמבצר לבית החרושת ולאחר העבודה, חזרה למבצר. הבנות עבדו בשתי משמרות, כאשר כל משמרת הייתה של 12 שעות. העבודה הייתה ללא הפסקה. בבית החרושת היו מחלקות שונות: מסגריה, הלחמה, ריתוך, מכשירים ובקרה. הבנות מסלובקיה מצאו שם כ-1,000 בנות מפולין, שהובלו לשם כשנה לפני כן. בתקופה זו שיינדי הייתה חולה בטיפוס, ואחותה ייטי הגנה עליה. הבנות מסלובקיה, שהו במחנה כשנה, ממאי 1944 ועד 8 במאי 1945, יום סיום המלחמה והשחרור. שיינדי עלתה לישראל ביחד עם יטי וחזקי בשנת 1949 ומתגוררת בשיכון פאג"י בירושלים, יחד עם שני אחיה וניצולי שואה וגרה קרוב הונגרים נוספים שהתגוררו בשכונה. שיינדי נישאה לאמיל ולהם 3 ילדים. בנם יצחק אהרון התגייס לצה"ל ובפברואר 1973 נפל תוך כדי מילוי תפקידו.
יומן.
שיינדי כתבה את יומנה בהונגרית והתחילה לכותבו ב 19 במרץ 1944 היום הראשון לכיבוש הונגריה על ידי הגרמנים, כשהייתה נערה בת 15, והפסיקה לכותבו כשעלתה לרכבת שהובילה אותה לאושוויץ. היומן מתאר את תיאור ילדותה וקורות בני משפחתה וקרוביה, חיי הקהילה עם הגירוש, תיאור הכיבוש ההונגרי ב-1938, והכיבוש הגרמני ב-1944 ואת טלטוליה עם שאר היהודים בתחנות השונות אותן עברו ממקום למקום עד הגעתם לאושוויץ. היא כתבה אותו על דפי נייר ששמרה עליהם באדיקות בכל מסע הגירוש שעברה, אך במהלך טלטוליה דפי היומן הושחתו, ובדצמבר 1944 כשעבדה במחנה העבודה פטרסוולדו בשלזיה, העתיקה את היומן במאמץ רב על 54 כרטיסיות של המפעל ליצור נשק שעבדה בו, ובמהלך העתקת היומן היא הוסיפה וכתבה את קורותיה וקורות אחיותיה וחברותיהן מהרגע שעלו לרכבת ועד שהוסרו מהן שערותיהן ובגדיהן. בינואר 1945 היא סיימה להעתיק את דפי היומן לכרטיסיות של מפעל הנשק והסתירה את הדפים מתחת לקש שהייתה שוכבת עליו בדרגשים שבמחנה. שיינדי כתבה ביומן בצורה אינטנסיבית מאוד, ועל כן הוא תיעוד עשיר לחייה (גם אלה שקדמו לזמן כתיבת היומן) ולאירועים הנוראיים שחוותה, מזווית מבט של נערה צעירה. הטקסט לאורך היומן כולו מתהווה בצילה של השואה. כבר בתחילת היומן ניכרת השפעת מלחמת העולם השנייה.
פרסום היומן.
שיינדי שמרה על הכרטיסיות של היומן בכל השנים והראתה אותו רק לכמה אנשים בודדים במשך כל השנים, ורק בשנת 2008 תרגמה את היומן מהונגרית לעברית. היומן התפרסם במקור בעברית כשישים וחמש שנה לאחר כתיבתו, תחת השם יומנה של שיינדי - גאלאנטא 1944. לאחר מכן תורגם היומן לאנגלית ולגרמנית. דפי היומן המקורי הוצגו בינואר 2020 בברלין במוזיאון הגרמני להיסטוריה במלאת 75 שנה לשחרור מחנה אושוויץ.
שלמה פטיט
רבי שלמה פטיט (גם רבי שלמה הצרפתי הקטן, נפטר בשנת 1305) היה חכם שעלה לארץ ישראל בסוף המאה ה-13, והיה לאחד מראשי המקובלים בעכו. נודע בשל היותו אחד ממובילי המאבק בכתבי הרמב"ם.
ביוגרפיה.
מעט מאוד ידוע על ראשית חייו, הוא נולד לרבי שמואל, והיה תלמידו של רבי שמואל בר יעקב.
רבי שלמה מכונה הצרפתי עם זאת בשו"ת הרשב"א מובאות תשובות אליו ובהם מתואר כראש ישיבה בטולטילה.
הוא עלה לארץ ישראל מפריז, כחלק ממה שנקרא עליית תלמידי רבי יחיאל מפריז והתיישב עמם בעכו, ואף הקים בה ישיבה. אחד מתלמידיו באותה תקופה הוא רבי יצחק דמן עכו, אשר הביא כמה מסורות בשמו. בישיבתו הביע התנגדות חריפה לפילוסופיה והטיף לתלמידיו כנגדה.
פולמוס הרמב"ם.
אחרי שריפת כתבי הרמב"ם ב-1233 ושריפת התלמוד בפריז ב-1244 עלו תלמידי רבי יחיאל מפריז לארץ ישראל, כחלק מעליית בעלי התוספות, והתיישבו בעכו בשנת 1260 לערך והקימו בה ישיבה.
בשנת 1280 בערך, רבי שלמה פטיט, בראש מתנגדי הרמב"ם מבין הקהילה הצרפתית בעכו, יצא בקנאות נגד כתבי הרמב"ם ובעיקר נגד ספרו מורה נבוכים, לאחר שרבים התנגדו לו יצא לצרפת לגייס תומכים שיצטרפו אליו למאבק.
פטיט אף ניסה להשיג חרם על ההוגים מאת האפיפיור אך תומכי הרמב"ם הקדימוהו וקיבלו "פסק" מאת האפיפיור הממליץ לקרא את ספר מורה נבוכים בשל היותו מכחיש הקדמות ועל אף היות המחבר יהודי, קנס הוטל על מבזי הספר.
לאחר שגייס כמה שצידדו בדעתו חזר לעכו, והחרים את ה'מורה נבוכים' ואת הלומדים בו. כחלק מהפולמוס אף הושחתה מצבתו של הרמב"ם.
בתגובה למעשיו, הגיע לעכו בשנת 1288 רבי דוד הנגיד נכד הרמב"ם, ובסיוע ראש הגולה - רבי ישי בן חזקיה ובית דינו - שנים עשר חכמים נוספים, הטילו חרם נגדי על רבי שלמה פטיט. וכך הוא נכתב בתחילת האיגרת ובה דברי הנידוי:
חרם נוסף הוטל על ידי רבי דוד בן דניאל ראש גולת מוצל, ועל ידי רבנים אחרים מרבני בגדאד.
רבי דוד נכד הרמב"ם פנה לרשב"א וזה פישר בין הצדדים, ובעקבות פעילותו הוסרו כנראה החרמות ההדדיים. אולם, יש הסבורים שהפולמוס המשיך גם לאחר מכן ולא הסתיים עד חורבנה של הקהילה היהודית בעכו במהלך הכיבוש הממלוכי בשנת ה'נ"א (1291).
צ'ונהלוגיה
צ'ונהלוגיה הוא האלבום אולפן השלישי והאחרון של נתנאל צ'ונה, שיצא ב-28 באוגוסט 2021.
שנתיים לאחר פטירתו הפתאומית של נתנאל צ'ונה נמצאו שירים בעיזבונו של נתנאל על ידי משפחתו וחבריו אשר נתנו את הבסיס ליצירה של האלבום.
חבריו התחילו בפרויקט האדסטרט למען מימון ביצוע השלמת האלבום, לזכרו של נתנאל.
האלבום כולל 15 רצועות שהופקו על ידי מגוון רחב של מפיקים, על ידי חברי ההרכב פלא אוזן ובעיקר אברי "אברי ג'י" צפנת ופלואו נבו. אך גם גואטה, צוקוש, שירוטו, בריל, נינג'ה420, פאס וגם נתי בעצמו. השיר המפורסם ביותר הוא "מוזיקה לשודים".
קרובים (סרט, 2021)
איך זה להיות עטלף
צ'יווטל אגיופור
חיים בן עטר (הראשון)
רבי חיים בן עטר (מכונה גם רבי חיים בן עטר הזקן), היה ראש ישיבה בעיר סלא שבמרוקו וסבו ורבו של רבי חיים בן עטר.
ביוגרפיה.
רבי חיים בן עטר היה ראש ישיבה בבית הכנסת הגדול של העיר סלא שנקרא "צלאת בן עטר". למד תורה מפי השד"רים רבי חייא דיין ורבי אלישע חיים אשכנזי. היה ידוע בשקדנותו עד שגם את הלילות הקצרים הקדיש ללימוד תורה. נהג לקום בכל לילה ולומר תיקון חצות בבכיה. נודע בהחזקת לומדי תורה וביתו נחשב בית ועד לחכמים.