בשנת 2016 השיקה החברה שני מכוניות קונספט למרוצים והצליחה במסלול הסיבולת נירבורגרינג עם אב הטיפוס של יונדאי i30 N שברבות הימים הפך למכונית הראשונה של החברה והיא מהווה כגרסת הספורט ליונדאי i30.
בשנת 2017 השיקה החברה את המכונית הראשונה שלה, יונדאי i30 N, שהצליחה מאוד במכירת הרכב באירופה וזכתה בפרסים רבים.
בשנת 2018 השיקה יונדאי N את חטיבת המרוצים שלה יחד עם הצגת יונדאי ולוסטר N גרסת הספורט ליונדאי ולוסטר ויונדאי i30 פאסטבק N הגרסה הספורטיבית לגרסת הסדאן של יונדאי i30. בשנה זו ניצחה החברה במקום בראשון עם יונדאי i30 N TCR בסדרת הראלי WTCR.
בשנת 2020 הציגה את הדגם הרביעי של החברה, יונדאי i20 N.
באפריל 2021 הציגה את הדגם החמישי שלה, יונדאי קונה N.
ביולי 2021 הציגה החברה את יונדאי אלנטרה N הגרסה הספורטיבית ליונדאי אלנטרה.
דגמים.
מכוניות ייצור.
יונדאי i30 N: היא גרסת הספורט ליונדאי i30, הוצגה בשנת 2017, עברה מתיחת פנים בשנת 2020. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-250 כ"ס ב-6,000 סל"ד או 280 כ"ס. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 5.9 או 5.4 שניות והמהירות המרבית עומדת על 250 קמ"ש.
יונדאי ולוסטר N: היא גרסת הספורט ליונדאי ולוסטר, הוצגה בשנת 2018. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-275 כ"ס. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 5.6 שניות והמהירות המרבית עומדת על 250 קמ"ש.
יונדאי i30 פאסטבק N: היא גרסת הספורט לגרסת הסדאן של יונדאי i30, הוצגה בשנת 2018. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-250 כ"ס ב-6,000 סל"ד או 275 כ"ס. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.4 או 6.1 שניות והמהירות המרבית עומדת על 250 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 14.2 ק"מ לליטר.
יונדאי i20 N: היא גרסת הספורט ליונדאי i20, הוצגה בשנת 2020. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו המספק כ-204 כ"ס בין 5,500 ל-6,000 סל"ד. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.7 שניות והמהירות המרבית עומדת על 230 קמ"ש.
יונדאי קונה N: היא גרסת הספורט ליונדאי קונה, הוצגה בשנת 2021. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-280 כ"ס ומומנט מרבי של 40 קג"מ בין 1,950 ל-4,600 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 5.5 שניות ומהירות מרבית של 240 קמ"ש.
יונדאי אלנטרה N: היא גרסת הספורט ליונדאי אלנטרה, הוצגה בשנת 2021. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-280 כ"ס ומומנט מרבי של 40 קג"מ בין 1,950 ל-4,600 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 5.3 שניות והמהירות המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש.
מכוניות קונספט.
פרויקט RM: פרויקט שהוצג בשנת 2012 הכדי לפתח מכוניות מרוץ עם טכנולוגיות משופרות לדגמי יונדאי N העתדיים. המכונית האחרונה של הפרויקט הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של לוס אנג'לס בדצמבר 2019.
יונדאי RN30 קונספט: מכונית קונספט למרוצים כללה מנוע בנזין 2.0 ליטר טורבו המספק כ-375 כ"ס. הוצגה בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2016.
יונדאי N אופטיאון קונספט: היא מכונית קונספט שהוצגה בשנת 2018. היא כללה עיצוב חדש עם אפשרויות חדשות וכנף אחורית.
יונדאי N-ליין.
יונדאי N-ליין היא חטיבה ביונדאי N שמיצרת את חבילות הספורט לרכבי יונדאי, היא מעצבת את הרכב בעיצוב ספורטיבי אך הרכב עצמו לא עובר שינויים במנוע אלא רק שינויים בעיצוב.
אוניברסיטת סן פרנסיסקו
אוניברסיטת סן פרנסיסקו (באנגלית: University of San Francisco, נקראת גם:USF, היא אוניבריסטה פרטית ישועית בעיר סן פרנסיסקו. היא ממוקמת שטח של 22 הקטאר באזור בין גשר שער הזהב לבין פארק שער הזהב.
בשנת 1855 בעיר הוקמה אקדמיה של סיינט איגנציאוס. בשנת 1859 היא קיבלה אישור להוציא דיפלומות ושינתה את שמה ל"קולג' סאיינט איגנציאוס". בשנת 1862 נבנה בניין חדש ובשנת 1863 לראשונה הוצא תעודת גמר עם תואר בוגר אוניברסיטה. בשנת 1906, במהלך רעידת האדמה הבניין נהרס וסוכם על בניית מתחם חדש במקום בו אוניברסיטה פועלת גם כיום. תהליך המעבר הסתיים בשנת 1927. בשנת 1930 שם המוסד שונה לשם הנוכחי.
האוניברסיטה כוללת פקולטות למשפטים, ניהול, חינוך, מדעי רפואה וקולג' לאמנות.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 קבוצת כדורסל של האוניברסיטה הייתה בין החזקות וזכתה בפרסים.
בשנת 2019 למדו באוניברסיטה 10,636 סטודנטים ועבדו בה 1,174 מרצים מדרגות שונות.
ריצ'רד לוונטין
ריצ'רד צ'ארלס לוונטין (באנגלית: Richard Charles Lewontin; 29 במרץ 1929 - 4 ביולי 2021) היה ביולוג אבולוציוני, מתמטיקאי, גנטיקאי ופרשן חברתי אמריקני. לוונטין הוביל את פיתוח הבסיס המתמטי של גנטיקה של אוכלוסיות ותאוריית האבולוציה, והיה חלוץ ביישום טכניקות מהביולוגיה המולקולרית, כגון אלקטרופורזה בג'ל, לשאלות של שונות גנטית והתפתחות.
בשני מאמרים מכוננים משנת 1966 שחיבר יחד עם ג'ון לי האבּי בכתב העת "Genetics" לוונטין תרם לפיתוח התחום המודרני של האבולוציה המולקולרית. בשנת 1979 הטביע עם סטיבן ג'יי גולד את המונח "ספנדרל" בתיאוריה האבולוציונית. בין השנים 1973–1998 היה ראש הקתדרה ללימודי זואולוגיה וביולוגיה באוניברסיטת הרווארד, ומשנת 2003 עד מותו בשנת 2021 היה שם פרופסור למחקר.
לוונטין התנגד לדטרמיניזם גנטי.
ביוגרפיה.
לוונטין נולד בעיר ניו יורק. הוריו היו צאצאים של יהודים שהיגרו ממזרח אירופה בסוף המאה ה-19. הוא למד בבית הספר התיכון "פורסט הילס" וב"בית הספר החופשי ללימודים גבוהים" בניו יורק. בשנת 1951 סיים תואר ראשון בביולוגיה בהרווארד. בשנת 1952 קיבל תואר שני בסטטיסטיקה מתמטית, ואחריו דוקטורט בזואולוגיה בשנת 1954, שניהם מאוניברסיטת קולומביה, שם הוא היה תלמידו של תאודוסיוס דובז'נסקי. מילא תפקידים בפקולטה באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, באוניברסיטת רוצ'סטר ובאוניברסיטת שיקגו. בשנת 1973 מונה לוונטין אגאסיז לפרופסור לזואולוגיה ופרופסור לביולוגיה באוניברסיטת הרווארד.
קריירה.
עבודה בגנטיקה של אוכלוסיות.
לוונטין עבד על גנטיקה של אוכלוסיות הן ברמה התאורטית והן בצורה ניסויית. סימן היכר בעבודתו היה עניין בטכנולוגיה חדשה. הוא היה הראשון שעשה סימולציה ממוחשבת של התנהגות לוקוס של גן יחיד. בשנת 1960 הוא וקן-איצ'י קוג'ימה היו הראשונים שהציגו משוואות לשינוי בתדירות של הפלוטיפ עם ברירה טבעית אינטראקטיבית בשני לוקוסים. ובכך תרמו לפיתוח המחקר התאורטי בשנות השישים והשבעים בנושא ברירה של שני לוקוסים.
בשנת 1966, לוונטין והאבּי פרסמו מאמר שחולל מהפכה בגנטיקה של אוכלוסיות. הם עשו אלקטרופורזה בג'ל לחלבון כדי לסקור עשרות לוקוסים בזבוב הפירות דרוזופילה פסאודובסקורה, ודיווחו כי חלק גדול מהמקרים היו פולימורפיים, וכי בממוצע היה סיכוי של כ-15% שהפרט הוא הטרוזיגוטי. מחקרים קודמים אמנם מצאו שונות בלוקוסים בודדים, אך לא לא היה ידוע עד כמה השונות הנפוצה.
עבודה על מגוון גנטי אנושי.
במאמר מכונן משנת 1972 זיהה לוונטין שרוב השונות (80–85%) בקרב אוכלוסיות אנושיות נמצאות בקבוצות גאוגרפיות מקומיות וההבדלים המיוחסים לקבוצות "גזע" מסורתיות הם חלק קטן מהשונות הגנטית האנושית (1–15%). במאמר משנת 2003 מתח אנתוני אדוארדס ביקורת על מסקנתו של לוונטין כי גזע הוא מושג טקסונומי פסול, וכינה אותו "הכשל של לוונטין". לטענתו, ההסתברות של סיווג שגוי של אדם על בסיס שונות במיקום גנטי יחיד היא כ-30% וההסתברות של סיווג שגוי מתקרבת לאפס אם נחקרים מספיק לוקוסים. הביקורת של אדוארדס זכתה בתורה לביקורת משלה מצד ביולוגים כמו ג'ונתן מארקס , שטענו כי "העניין של תורת הגזע היה לגלות מקבצים גדולים של אנשים שהם הומוגניים בתוך הקבוצה, והטרוגניים בין קבוצות מנוגדות. הניתוח של לוונטין מראה שקבוצות כאלה אינן קיימות במין האנושי, וביקורתו של אדוארדס אינה סותרת את הפרשנות הזו".
ביקורת על הביולוגיה האבולוציונית המסורתית.
בשנת 1975 יצא לאור הספר "Sociobiology: The New Synthesis" של אדוארד וילסון שהציע הסברים אבולוציוניים להתנהגויות חברתיות אנושיות. ביולוגים, וביניהם לוונטין, ועמיתיו מהרווארד, סטיבן ג'יי גולד ורות האברד, מתחו על הספר ביקורת חריפה.
לוונטין וגולד הטביעו את המונח ספנדרל בביולוגיה האבולוציונית, בהשראת המונח האדריכלי "ספנדרל ", במאמר רב השפעה משנת 1979, "The Spandrels of San Marco and the Panglossian Paradigm" . ספנדרלים תוארו כתכונות של אורגניזם הקיימות כתוצאה הכרחית של מאפיינים אחרים (אולי סתגלניים), אך אינן משפרות באופן ישיר את הכשירות (ולכן אינן בהכרח סתגלניות). התדירות היחסית של ספנדרלים לעומת אדפטציות ממשיכה לעורר מחלוקת בביולוגיה האבולוציונית.
לוונטין היה ביקורתי מאוד כלפי גישות נאו-דארוויניסטית מסורתיות להסתגלות. הוא הדגיש את הצורך לתת אפיון הנדסי של הסתגלות בנפרד ממדידת מספר הצאצאים, ולא לצאת מנקודת הנחה שאיברים או אורגניזמים נמצאים בהסתגלות אופטימלית. לדברי לוונטין, הביקורת הכללית והטכנית שלו על גישות פונקציונליות להסתגלות צמחה מההכרה שהכשלים של הסוציוביולוגיה נובעים הנחות יסוד שגויות לגבי הסתגלות של כל התכונות, בחלק גדול מהסינתזה האבולוציונית המודרנית.