מצר מקפארליין (באנגלית: McFarlane Strait) הוא מצר ים הממוקם בין האי גריניץ' לבין האי ליווינגסטון, באיי שטלנד הדרומיים שלמול חופי אנטארקטיקה.
אורכו של המצר 24 קילומטרים, ורוחבו של המצר 3 קילומטרים.
פתחו הצפוני של המצר ממוקם בין נקודת ויליאמס (שבאי ליווינגסטון) לבין נקודת דאף (שבאי גריניץ').
פתחו הדרומי של המצר ממוקם בין נקודת רנייר (שבאי ליווינגסטון) לבין מצוק אפריים (שבאי גריניץ').
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המצר.
המצר התגלהעל ידי צידי כלבי ים בראשית המאה ה-19, ומופיע לראשונה בתרשים מעשה ידי צייד כלבי הים הבריטי ג'ורג' פאוול משנת 1822, של איי שטלנד הדרומיים ושל איי אורקני הדרומיים.
אזור המצר צולם מהאוויר במסגרת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת הקיץ האנטארקטי בשנת 1956–1957 אזור המצר נסקר על הקרקע על ידי סוקרים בריטיים במסגרת סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת הקיץ האנטארקטי בשנת 1957–1959; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים צ'ילאניים בשנת 1947, ועל ידי סוקרים ארגנטיניים בשנת 1970, ושוב מופה נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1991.
מקור השם.
פאוול נתן למצר את שמו שנת 1822.
לאחר גילויו, ציידי כלבי הים קראו למצר "מפרצון ינקי" (Yanky Sound ), לאחר מכן שונה השם.
המצר נקרא על שם רב החובל אנדרו מקפרליין, מפקדה של הבריג דרגון (Dragon), מליברפול שבאנגליה, אשר הגיע לאזור לצוד כלבי ים, בעונת הקיץ האנטארקטי 1820–1821.
לקריאה נוספת.
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 319
• William James Mills, Exploring Polar Frontiers: M-Z, P 280
סלין (מותג)
סֶלין (Celine, בעבר באיות הצרפתי Céline) הוא מותג צרפתי של מוצרי מותרות של ביגוד ועור, שנמצא בבעלות קבוצת LVMH מאז 1996. המותג נוצר בשנת 1945 על ידי סלין ויפיאנה (Vipiana). מטה החברה שוכן בפריז, מלון Colbert de Torcy, שהוא אתר מורשת צרפתי. מנכ"לית החברה מאז 2017 היא סברין מרל.
בינואר 2018, הודיעה קבוצת LVMH שהדי סלימן מונה למנהל האמנותי, היצירתי, והתדמיתי של המותג סלין.
יצירת המותג.
בשנת 1945, יצרו סלין ויפיאנה (1915–1997) ובעלה, רישאר, מותג מותרות בשם Céline, תחתיו מכרו נעלי ילדים עשויות לפי מידת הלקוח, ופתחו בוטיק ראשון בפריז. את המותג היה קל לזהות הודות ללוגו שלו, שאותו יצר רמון פנה, ובו פיל אדום.
מיצוב חדש.
בשנת 1960 הוחלט לשנות את מיצוב המותג ולהתמקד באופנה מוכנה ללבישה (להבדיל מעשויה לפי מידת הלקוח) לנשים, בסגנון ספורטיבי. משם ואילך כלל המותג מגוון מוצרי עור כגון תיקים, נעליים, כפפות, ובגדים. סלין ויפיאנה המשיכה לכהן כמעצבת הראשית בין השנים 1945–1997.
בשנת 1964 החל המותג לשווק בושם חדש בשם "Vent fou" (בצרפתית: רוח משוגעת), וקולקציית אביזרים חדשה בשם "American Sulky", ושניהם זכו להצלחה. מעילי גשם הפכו למוצר העיקרי של המותג. בעקבות הביקוש הרב למוצרי עור, פתחה החברה מפעל למוצרי עור בפירנצה.
בשנת 1973 עוצב לוגו חדש ובו רמז לשער הניצחון. באותה תקופה החלה החברה להתרחב עם פתיחת בוטיקים במונטה קרלו, ז'נבה, הונג קונג, לוזאן, טורונטו ובוורלי הילס.
באותה שנה ייסד רישאר ויפיאנה את פרס סלין־פסטר, אשר מחולק מדי שנה למדענים ולצוותים על הישגים משמעותיים בשדה הבריאות. הפרס מחולק על ידי בית החולים האמריקאי בפריז, שלו תרם ויפיאנה גם כסף להקמת מחלקה.
מכירה ל־LVMH.
בשנת 1987 החליט ברנאר ארנו לקנות נתח ממניות סלין. בשנת 1996, נקנה השאר, והמותג השתלב בקבוצת LVMH עבור 2.7 מיליארד פרנק צרפתי (540 מיליון דולר בשעתו).
המעצבים של סלין.
לאחר פרישת סלין ויפיאנה ב־1987, מינה ברנאר ארנו את פגי הוין קין לתפקיד המנהלת האמנותית של המותג. היא ביצעה מודרניזציה של המותג ויזמה קולקציות עונתיות לאביזרים. מעצב האופנה האמריקאי מייקל קורס נבחר כמעצב בגדי הנשים וכמנהל היצירתי של סלין בשנת 1997. ב־2004 עזב את החברה כדי למקד את הקריירה שלו במותג שלו עצמו.
בשנת 2005 מונה המעצב האיטלקי רוברטו מניקטי כמנהל היצירתי.
שנה לאחר מכן מונתה המעצבת הקרואטית איוונה אומזיץ' לתפקיד ניהול הסטודיו לעיצוב בסלין. אומזיץ' עבדה בעבר עם סלין כיועצת, וכן עבדה בעבר עם רומיאו ג'ילי, פראדה, ג'יל סנדר ומיו מיו. אומזיץ' עיצבה עבור סלין עד 2008, אך החוזה עמה לא חודש, עקב ביצועים מאכזבים.
בספטמבר 2008 מינה ברנאר ארנו, נשיא LVMH, את פיבי פילו לתפקיד המנהלת היצירתית של סלין. פילו הציגה את קולקציית הבגדים הראשונה שלה לאביב־קיץ 2010 בשבוע האופנה בפריז. ב־2009 הגדיר המגזין ווג את הסגנון שלה כ"טרנד המינימלי הקולי".
בשנת 2010, זכתה פילו בפרס מעצב השנה ממועצת האופנה הבריטית. בשנת 2011, זכתה בתואר המעצב הבינלאומי של השנה מידי מועצת מעצבי האופנה של אמריקה. שני הפרסים הוענקו על עבודתה בסלין.
בדצמבר 2017 הודיעה פילו על עזיבתה את סלין לאחר שסיימה את קולקציית סתיו 2018, שהוצגה במארס 2018.
בינואר 2018, הודיעה LVMH על מינויו של הדי סלימן לתפקיד מנהל אמנותי, יצירתי, ותדמיתי של סלין. הוא מנהל את כל הקולקציות של סלין, והרחיב את היצע המותג כשהוסיף לו אופנת גברים ובשמים נוספים. בספטמבר 2018 הציג סלימן לוגו מעודכן לסלין בחשבון האינסטגרם של המותג. סלימן עיצב חנויות דגל בפריז, טוקיו, שנגחאי, לוס אנג'לס, מדריד, מילאנו ולונדון. סלימן החליף את הסגנון המסורתי של המותג בסגנון האישי שלו, שתואר בוושינגטון פוסט כ"מונע על ידי תרבות הנוער, אינדי רוק והתבגרות זועפת".
דקוטה ג'ונסון הייתה הידוענית הראשונה שלבשה בגד מהקולקצייה הראשונה שעיצב סלימן בסלין על השטיח האדום, בבכורת הסרט סוספיריה בלוס אנג'לס.
קמעונאות.
בבעלות החברה כ־178 חנויות ברחבי העולם, ומוצריו מופצים גם באמצעות רשת הכוללת חנויות כלבו כמו בארניז (ניו יורק), ברגדורף גודמן (ניו יורק), הרודס (לונדון) וגלרי לפאייט (פריז).
האי ראגד
הנגידות בתימן
תלייה (יהדות)
לא תערוץ מפניהם
צפון-מזרח סין
צפון-מזרח סין (בסינית: 中国东北) הוא אזור גאוגרפי בסין.
גאוגרפיה.
אזור זה מורכב כיום משלושת המחוזות שנמצאות ממזרח לרכס קינגאן - מחוז ליאונינג, מחוז ג'ילין ומחוז חיילונגג'יאנג. עם זאת, מבחינה היסטורית אזור צפון-מזרח סין כלל גם את ארבעת המחוזות המזרחיים ביותר של אזור מונגוליה הפנימית אשר נמצאים ממערב לרכס קינגאן. במרכז אזור זה נמצא מישור צפון-מזרח סין אשר משתרע על פני מעל ל-350,000 קמ"ר ואשר הוא המישור הגדול ביותר בסין. אזור צפון-מזרח סין גובל במזרח הרחוק הרוסי מצפון, גובל בקוריאה מדרום, וגובל במונגוליה הפנימית ממערב.
אזור צפון-מזרח סין מכונה גם בסינית רק "הצפון המזרחי", או בהגייה המנדרינית של השם הזה - "דונגביי".
אזור צפון-מזרח סין משתרע בסך הכל על פני כ-791,826 קילומטרים רבועים והוא כלל כ-107,400,000 תושבים נכון לשנת 2021, אשר היוו כ-8% מכלל אוכלוסיית סין. הרוב המכריע של תושבי אזור צפון-מזרח סין הוא ממוצא האן.
ערים שמכילות מעל למיליון תושבים.
בירות מחוז מוצגות להלן עם טקסט מודגש.
קריאה לשלום
GitHub Copilot
GitHub Copilot (בתרגום חופשי: גיטהאב טייס-משנה) הוא כלי בינה מלאכותית שפותח על ידי GitHub ו-OpenAI כדי לסייע בהשלמה אוטומטית חכמה של הקוד למתכנתים שמשתמשים בסביבות הפיתוח Visual Studio Code, Visual Studio ,Neovim ו-JetBrains.
הכלי הוכרז לראשונה על ידי גיטהאב ב-29 ביוני 2021 לגרסת בטא למשך שנה, והושק לציבור המפתחים ב 21 ביוני 2022. הוא עובד כרגע בצורה הטובה ביותר עבור השפות Python, JavaScript, TypeScript, Java, Ruby וGo, אבל תומך בנוסף בעוד עשרות שפות תכנות.
השימוש במערכת בתשלום של 10 דולר לחודש או 100 דולר לשנה, מפתחים התורמים לקוד פתוח וסטודנטים יכולים להגיש בקשה לשימוש בכלי ללא תשלום.
היסטוריה.
ב-29 ביוני 2021 הציגה חברת גיטהאב את הכלי בתצוגה מקדימה טכנית בסביבת הפיתוח Visual Studio Code, ב-26 באוקטובר 2021 הכלי שוחרר כתוסף בחנות התוספים של JetBrains. ב-27 באוקטובר 2021 הכלי שוחרר כתוסף עבור Neovim בצורה של מאגר פתוח, ב-29 במרץ 2022 גיטהאב הכריזה רשמית שהכלי יהיה זמין בויז'ואל סטודיו 2022.
מאפיינים.
הכלי מופעל על ידי מודל בינה מלאכותית OpenAI Codex, שהוא מעין גרסה של GPT-3, מודל שפה שמשתמש בלמידה עמוקה כדי לייצר טקסט דמוי-אדם, וכך, לדוגמה, כאשר מספקים לכלי בעיה תכנותית בשפה טבעית, הוא מסוגל לספק קוד מתאים לפתרון. הוא גם מסוגל לתאר קוד שהוא מקבל באנגלית, ולתרגם בין שפות תכנות. הרישיון על Codex שייך למיקרוסופט, חברת האם של גיטהאב.
מודל הבינה המלאכותית Codex אומן על מאגרים של טקסטים באנגלית, מאגרי GitHub ציבוריים ומאגרי קוד נוספים שזמינים בצורה ציבורית, הקלט כולל מערך נתונים של 159 ג'יגה-בית של קוד מקור מ-54 מיליון מאגרי GitHub ציבוריים.
הכלי כולל תכונות מסייעות למתכנתים, כגון המרה של הערות קוד לקוד שניתן להרצה והשלמה אוטומטית עבור חלקי קוד, השלמת קטעי קוד שחוזרי על עצמם ויצירת מתודות ופונקציות, גיטהאב מדווחת שהתכונה של ההשלמה האוטומטית מדייקת בערך חצי מהזמן. שלדוגמה, עבור השלמת הפונקציה בפייתון לאחר כתיבת הראש שלה, המודל מדייק כ-43 אחוז מהפעמים בניסיון הראשון, וכ-57 אחוז מהפעמים לאחר עשרה ניסיונות. גיטהאב מציינת שהכלי מאפשר לעבוד עם תכנות בספריות ושפות פחות מוכרות ומפחיתה את הזמן שהמתכנת נדרש בקריאת הדוקומנטציה.
התייחסות ציבורית.