ב-2013 וב-2014, דורג הארדוול במקום הראשון ברשימת 100 ה-DJ הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag" ובשנת 2015, ירד למקום השני.
להארדוול תוכנית מיקס שבועית בשם "Hardwell On Air" הכוללת טרקים בלעדיים של חברת התקליטים שלו, עריכות שלו וטרקים של אמנים אחרים.
United We Are.
ב-25 בינואר 2015 הוציא הארדוול לאור את אלבומו הראשון, "United We Are", תחת חברת התקליטים שלו, Revealed. האלבום כלל 14 שירים מסגנונות האלקטרו האוס, פרוגרסיב האוס ואף שני שירי טראנס ושיר דיפ האוס, סגנונות שלא מאפיינים את הסגנון של הארדוול, מתוכם שיתופי פעולה עם ג'ייסון דירולו, טייסטו, W&amp;W, מיסטר פרובז, Headhunterz ואמנים נוספים.
האלבום דורג במקום ה-2 במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני של בילבורד, במקום ה-85 במצעד הבילבורד 200 ובמקום 83 במצעד האלבומים הבריטי של חברת המצעדים הרשמית.
ב-4 בדצמבר יצא לאור אלבום הרמיקסים של United We Are, שכולל 14 רמיקסים לכל אחד מהשירים באלבום הרגיל ועוד רמיקס בונוס אחד. הרמיקסים בעיקר מסגנונות האלקטרו-האוס והפרוגרסיב האוס, אך ישנם מסגנונות אחרים כגון האוס, טראנס של ארמין ואן ביורן, הארדסטייל של Frontliner, טראפ של Dirtcaps ועוד.
ב-7 בספטמבר 2018 הודיע הארדוול ברשתות החברתיות על כוונתו להפסיק להופיע, על מנת לפנות יותר זמן לעצמו ולמשפחתו. הופעתו האחרונה התקיימה ב-18 באוקטובר 2018.
במהלך שנת 2022 חזר הארדוול להופיע, ההופעה הראשונה הייתה בפסטיבל אולטרה שבמיאמי, וההופעה הראשונה בסיבוב ההופעות העולמי עתידה להתקיים בגן סאקר שבירושלים ב-26 במאי 2022.
קישורים חיצוניים.
בעקבות אביצ’י?: הארדוול פורש מקריירת הדיג’יי, מגזין מגה טיקטס, 07 בספטמבר 2018
Rap Tracks chart
R&amp;B/Hip-Hop Tracks chart
אלווין הייז
אלווין ארנסט הייז (באנגלית: Elvin Ernest Hayes; נולד ב-17 בנובמבר 1945) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1968–1984. בשנת 1996 נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, וב-1990 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית'. ניצב במקום העשירי ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, ובמקום הרביעי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA.
מאז שנת 2010 משמש כפרשן כדורסל בתחנת רדיו המשדרת את משחקי יוסטון קוגרס, קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת יוסטון בה שיחק הייז בצעירותו.
תיכון ומכללות.
בשנתו האחרונה של הייז בתיכון, 1963/1964, הוא הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון בריטון" לאליפות המדינה, כשהוא קולע 35 נקודות בממוצע למשחק. במשחק האליפות היו להייז 45 נקודות ו-20 ריבאונדים.
הייז ודון צ'ייני היו שחקני הכדורסל השחורים הראשונים באוניברסיטת יוסטון בשנת 1966. ב-1966 הוביל הייז את הקוגרס לחצי גמר המערב של טורניר אליפות המכללות בכדורסל של ה-NCAA עד שהם הפסידו לאורגון סטייט ביברס.
ב-1967 הוביל הייז את הקוגרס לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות. הוא קלע 25 נקודות ותפס 24 ריבאונדים בהפסד בחצי הגמר ל"UCLA ברואנז" שהובלה על ידי לו אלסינדור (שכיום נודע ככרים עבדול-ג'באר). הייז שני רק לביל ראסל במספר הריבאונדים למשחק אחד בפיינל פור, כשראסל תפס 27.
ב-20 בינואר 1968 התמודדו הייז והקוגרס נגד אלסינדור והברואנז במשחק כדורסל המכללות הראשון אי פעם ששודר בטלוויזיה. מול 52,693 אוהדים, הייז קלע 39 נקודות ותפס 15 ריבאונדים בזמן שלאלסינדור היו רק 15 נקודות כשיוסטון הביסו את ה-UCLA בתוצאה 71-69 כדי לעצור את רצף 47 הניצחונות של הברואנז במשחק שנקרא "המשחק של המאה". כחודש לאחר מכן הוא קבע שיא קריירה של 37 ריבאונדים.
בקרב החוזר של "המשחק של המאה" הייז התמודד מול אלסינדור והברואנז במגרש של הברואנז. הוא נעצר על 10 נקודות, והקוגרס הפסידו לברואנז 101-69 במשחק חצי הגמר של טורניר אליפות המכללות.
במשך הקריירה שלו באוניברסיטת יוסטון, הייז הגיע לממוצעים של 31 נקודות למשחק ו-17.2 ריבאונדים למשחק.
קריירת ה-NBA.
לאחר שעזב את כדורסל המכללות, נבחר הייז בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA בשנת 1968 על ידי סן דייגו רוקטס.
כבר בעונת ה שלו, הוא קלע שיא קריירה של 54 נקודות במשחק נגד דטרויט פיסטונס. הוא הוביל את הליגה בנקודות למשחק עם 28.4 נקודות בממוצע, 17.1 ריבאונדים למשחק, והוא נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. הוא השחקן החמישי בטיבו בנקודות למשחק בעונת הרוקי, והוא עדיין השחקן האחרון שהוביל את הליגה בנקודות בעונת הרוקי.
בשנה השנייה שלו, הייז הוביל את הליגה בריבאונדים, ונהפך לשחקן הראשון שעושה את זה שהוא לא ביל ראסל או וילט צ'מברלין מאז 1957 (צ'מברלין היה פצוע במשך רוב העונה). בעונתו השלישית בליגה הייז הגיע לשיא קריירה של נקודות למשחק כשקלע 28.7 נקודות בממוצע. בשנת 1971 עברו הרוקטס ליוסטון, והייז חזר לעיר שבה שיחק בקולג'. שנה לאחר מכן הועבר הייז לבולטימור בולטס, שם הוא הצטרף לחבר היכל התהילה העתידי וס אנסלד כדי ליצור את אחד הכוחות החזקים מתחת לסל. הממוצע של 18.1 ריבאונדים למשחק שהייז קבע ב-1974 הוא השלישי בגובהו עד היום מאז שוילט צ'מברלין פרש ב-1973.
הייז ואנסלד הובילו מאוחר יותר את הבולטס לשלושה גמרי NBA, בשנים 1975, 1978 ו-1979, ולאליפות נגד סיאטל סופרסוניקס ב-1978. הייז פרח בשנים אלו, בעיקר במשחקי פלייאוף ה-NBA. בזמן שנת האליפות ב-1978, הגיע הייז לממוצעים של 21.8 נקודות ו-12.1 ריבאונדים למשחק במשך 21 משחקי פלייאוף. שנה לאחר מכן, הוא קבע שיא למשחק גמר NBA עם 11 ריבאונדים התקפיים ב-27 במאי 1979 במשחק נגד הסיאטל סופרסוניקס. דניס רודמן משיקגו בולס השווה שיא זה פעמיים, ושתי הפעמים הגיעו בגמר 1996, גם כן נגד הסופרסוניקס.
ב-1981 הוא הועבר בחזרה ליוסטון רוקטס והוא שיחק שם עד שפרש ב-1984. במהלך הקריירה שלו העמיד הייז ממוצעים של 21 נקודות למשחק ו-12.5 ריבאונדים למשחק. בכל העונות שבהן השתתף, הוא שיחק לפחות 80 משחקים.
לאחר הכדורסל.
בשנת 2010 הודיע הייז כי הוא מתכוון להיות שדרן רדיו של משחקי אוניברסיטת יוסטון שם שיחק בקולג'.
הארי לויד
הארי צ'ארלס סולסברי לויד (באנגלית: Harry Charles Salusbury Lloyd; נולד ב-17 בנובמבר 1983) הוא שחקן אנגלי. ידוע בין היתר בשל תפקידו בתור ויל סקרלט בסדרה "רובין הוד" מבית ה-BBC, וגילום דמותו של וייסריז טארגאריין בסדרה "משחקי הכס" של רשת HBO.
ביוגרפיה.
לויד נולד בלונדון, אנגליה. הוא צאצא ישיר של הסופר הוויקטוריאני צ'ארלס דיקנס מצד אימו מריון, מו"לית, ואביו הוא ג'ונתן לויד. הוא בן דודו של השחקן ג'רלד דיקנס.
לויד התחנך באיטון קולג', ובזמן לימודיו הופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל 16 כג'יימס סטירפורת' בעיבוד של רשת BBC לדייוויד קופרפילד. בשנת 2002 לוהק לסרט טלוויזיה המבוסס על הנובלה Goodbye, Mr. Chips. לויד המשיך ללמוד ספרות אנגלית באוקספורד, שם הצטרף למועדון הדרמה של אוניברסיטת אוקספורד והופיע במספר מחזות כמו קומדיה של טעויות של שייקספיר. הוא סיים את לימודיו ב-2005.
בין 2006 - 2007, גילם את דמותו של ויל סקרלט בסדרה רובין הוד. בתחילת שנת 2007 הופיע במחזה בשם A Gaggle of Saints. בנוסף, הופיע כג'רמי ביינס בשני פרקים בסדרה דוקטור הו, ואף נחשב למועמד להחליף את השחקן דייוויד טננט כדוקטור הו, כאשר זה עזב את הסדרה. בשנת 2011 הופיע בעונתה הראשונה של סדרת הפנטזיה של HBO, משחקי הכס כוייסריז טארגאריין. אותה שנה הופיע במיני סדרה "תקוות גדולות" המבוססת על הרומן באותו שם של דיקנס. הופיע בסרט הבריטי ג'יין אייר ובסרט זוכה פרס אוסקר, אשת הברזל. בשנת 2013 הופיע בתפקידו הראשי הראשון בסרט קרוב יותר לירח.
לילך אריאל
לילך אריאל היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. בעלת שתי מדליות מהמכביה העשירית (1977).
ביוגרפיה.
אריאל נודלה בקיבוץ חפציבה התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל העמקים, אצל המאמן אהרן בונה.
באליפות ישראל בשחייה באוקטובר 1976 זכתה אריאל בתואר השחיינית המצטיינת של האליפות לפי טבלת הניקוד הבינלאומית לאחר שזכתה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי והשוותה את השיא הישראלי בתוצאה של 1:04.0 דקות, לפני איריס קרפ (1:04.48 דקות) ואסנת ארליך (1:04.5 דקות) שתיהן מהפועל חולון/בת ים.
באליפות ישראל בשחייה הראשונה בבריכת 25 מטר, שנערכה בקיבוץ גבעת חיים איחוד במרץ 1977 זכתה אריאל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.2 דקות.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באיסלנד ביולי 1977 קבעה אריאל ביחד עם ענת פרקש, איריס קרפ ואסנת ארליך במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 4:22.0 דקות, שיפור לשיא שניקבע שבוע קודם לכן בקיאסו (4:24.2 דקות).
בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי אותה שנה זכתה אריאל במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם נטע יוסף, איריס קרפ ואסנת ארליך בשיא ישראלי חדש של 4:17.16 דקות ובמדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ליז בוכשטבר, ענת פרקש וקרפ בשיא ישראלי חדש של 4:49.36 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.27 דקות. בשלב המקודמות היא קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי תוצאה של 1:04.12 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה במשחה ל-200 מטר חופשי, שיא ישראלי חדש של 2:17.40 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר תוצאה של 1:11.47 דקות.
משפחה.
לילך אריאל נשואה למאמן ושופט השחייה ברי אבנר. אחותה הצעירה של אריאל היא קרן רגאל, אלופה ושיאנית ישראל בשחייה.
אוריינטציה