נולד בקזבלנקה לשלמה ורוזין. עלה לישראל בשנת 1956 וגדל בבאר שבע. שיחק בקבוצת הצעירים של הפועל באר שבע. למד בישיבת נתיב מאיר, בישיבת מרכז הרב ובכולל האידרא ברמת הגולן.
שירת בצה"ל בתפקיד קצין אג"ם בעוצבת תבור של חיל התותחנים והגיע לדרגת רב-סרן.
בראשית אב התשל"ז (אוגוסט 1977) הצטרף עם משפחתו ליישוב חיספין ברמת הגולן. כקצין יחיד מונה למפקד המקום. שימש גם יו"ר המזכירות. בהמשך היה ר"מ במחזור הראשון של הישיבה התיכונית בחיספין. באוגוסט 1983 עבר עם משפחתו לבית-אל. ניהל את לשכתו של הרב מרדכי אליהו, הרב הראשי לישראל, בין השנים התשמ"ג-התשמ"ז (1983–1987). יזם ופיתח את מערך הכשרות הארצי אשר לא היה קיים עד אז. הרב אליהו רצה שימונה לדיין אך לא הצליח בכך.
ניהול בתי הדין הרבניים.
בחודש אלול שנת תשמ"ט (ספטמבר 1989) מונה בן-דהן בידי שר הדתות זבולון המר למנהל בתי הדין הרבניים בישראל. לצורך המינוי שינה המר את דרישות הקבלה לתפקיד. השינוי קבע כי בתפקיד יוכל לשמש גם בעל סמיכה לרב עיר שאין לו סמיכה לדיינות. בן-דהן הפך את בתי הדין ממחלקה במשרד הדתות ליחידת סמך עצמאית. הוא פעל למען נשים עגונות והוסיף חוקים משמעותיים להליך הגירושין, בהם:
בן-דהן הקים יחידה לטיפול בעגונות וקרן סיוע לעגונות. הפעיל חברות חקירה פרטיות כדי לאתר סרבני גט בישראל ומחוצה לה. כמו כן, קידם את הכנסתן של הטוענות הרבניות לבתי הדין. שימש בתפקיד במשך 21 שנה עד שהוועדה למינוי דיינים החליטה ביוני 2010 לקצוב את כהונתו. שימש גם מנכ"ל משרד הדתות והרבנות הראשית במינוי זמני, וכן כיו"ר הדירקטוריון של המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים, וחבר הנהלת הקרן למורשת הכותל המערבי. באפריל 2022 מונה על ידי הוועדה למינוי דיינים מתן כהנא למנכ"ל בתי הדין הרבניים.
קריירה פוליטית.
לאחר סיום תפקידו בבתי הדין הרבניים הקים וניהל את עמותת "אביהם של ישראל", לזכר רבו הרב מרדכי אליהו. במקביל למד חצי יום בישיבת מרכז הרב. בהמשך נקרא בידי חברי הכנסת אורי אריאל וכצ'לה להצטרף אל מפלגת תקומה. בן-דהן נבחר לכנסת ה־19 מטעם המפלגה במקום הרביעי ברשימת הבית היהודי.
ב־19 במרץ 2013 (ח' בניסן ה'תשע"ג) מונה לסגן שר הדתות בממשלת ישראל ה-33. באופן רשמי שר הדתות היה נפתלי בנט, אולם בן־דהן תפקד בפועל כשר. בכהונתו פעל בן־דהן לבצע רפורמות בשירותי הדת בדגש על הנגשת שירותי הדת לציבור ומתן שירות אדיב ומסביר פנים.
בדצמבר 2014, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הודיע שיתמודד בפריימריז בבית היהודי ולא במפלגת תקומה. הוא הגיע למקום השני בפריימריז ושובץ במקום הרביעי ברשימה לכנסת.
בממשלת ישראל ה-34 מונה לסגן שר הביטחון. בעקבות התפטרות שר הביטחון משה יעלון הוא פוטר אוטומטית ומונה מחדש לתפקיד ב־1 ביוני 2016 תחת שר הביטחון החדש אביגדור ליברמן. עם התפטרותו של ליברמן - פגה גם כהונתו של בן-דהן, ב-18 בנובמבר 2018, וב-19 בנובמבר אישרה הממשלה מחדש את מינויו, כסגנו של ממלא מקום שר הביטחון, בנימין נתניהו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21, לאחר פרישתו של יו"ר המפלגה נפתלי בנט, התמודד בן-דהן על ראשות הבית היהודי. המועצה הציבורית בחרה ברב רפי פרץ, ובן-דהן נבחר על ידי המרכז למקום החמישי ברשימת הבית היהודי. לאחר ההסכם של הבית היהודי, האיחוד הלאומי ועוצמה יהודית לרוץ ברשימת איחוד מפלגות הימין כבלוק טכני, בתמורת לשריון ברשימת הליכוד, שוריין בן-דהן במקום ה-28 ברשימת הליכוד. לצורך כך התפטר בן-דהן באופן פורמלי מהבית היהודי, ושורין מטעם מפלגת המדף אח"י, מה שאיפשר לאחר הבחירות את התפלגותו לסיעת יחיד.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 שובץ במקום ה-13 ברשימת "ימינה" ולא נבחר לכנסת. עם כינון הכנסת ה-22 סיים את תפקידו כסגן שר הביטחון.
ביוני 2020 מונה לנשיא עמותת 'תקוות עולם' אשר מסייעת לחיילים ובני נוער ממשפחות קשות יום.
חיים אישיים.
בן-דהן הוא בעל תעודת הוראה, תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוסמך לרבנות בידי הרבנים שלום משאש, אברהם אלקנה כהנא שפירא ומרדכי אליהו. הוא מתנדב בזק"א.
תושב שכונת הר חומה בירושלים. נשוי ואב לתשעה.
בורקין
בורקין (בערבית: برقين נהגה גם "בירקין") הוא כפר פלסטיני בצפון השומרון, הממוקם 5 ק"מ מערבית מג'נין. היישוב מונה, נכון לשנת 2006, כ-5,900 תושבים מוסלמים ומספר קטן של משפחות נוצריות. בכפר נמצאת כנסייה עתיקה (אחת מ-5 העתיקות ביותר) המזוהה עם המקום שבו ישו ריפא את המצורעים בכפר בדרכו מנצרת לירושלים דרך שכם (). האוכלוסייה הנוצרית הקטנה מקבלת חינוך ושירותי דת מן הכפר א-זבאבדה.
הכפר מזוהה עם העיר בֻּרְקֻנָה המופיע במכתבי אל-עמארנה (א"ע 250) כאחת הערים שהותקפו במאה ה-14 לפנה"ס על ידי לבאיה מושל שכם.
אליהו בן דהן
שובו של דיסטרי
שובו של דיסטרי (באנגלית: Destry Rides Again) הוא סרט אמריקאי מסוגת מערבון משנת 1939 בבימויו של ג'ורג' מרשל. בסרט משחקים מרלן דיטריך, ג'יימס סטיוארט, מישה אוואר, צ'ארלס ווינינגר, בראין דונלוי, אלן ג'נקינס, איירין הארביי, בילי גילברט, ביל קודי ג'וניור ואונה מרקל. הסרט הוא אתחול מחדש של סרט בעל אותו שם משנת 1932 בכיכובו של טום מיקס.
ב-1996, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.
הפקה.
גרי קופר היה אמור לשחק את טום דיסטרי, אך בעקבות בקשתו למשכורת גבוהה התפקיד ניתן לג'יימס סטיוארט. פולט גודארד הייתה אמורה במקור לגלם את פרנצ'י, אך לבסוף התפקיד ניתן למרלן דיטריך. דיטריך בהתחלה לא רצתה לשחק במערבון, אך לאחר שחברה אריך מריה רמרק שכנע אותה שזה יהפוך אותה ליותר אמריקאית היא הסכימה לקחת את התפקיד.
תסריט הסרט מבוסס על ספרו בעל שם זהה של מקס ברנד. במקור דמותו של דיסטרי לא הייתה פציפיסטית והוא נשא את ששת האקדחים.
הסרט היה המערבון הראשון של סטיוארט (שבעקבות כך שיחק גם ב"Broken Arrow" ו"Winchester '73") ושל דיטריך. הוא גם ידוע בעקבות סצנת הקרב בין האחרונה לבין אונה מרקל שגרמה בעיות עם צנזורה בעת שחרור הסרט לאקרנים.
שירים.
מרלן דיטריך שגילמה את פרנצ'י ביצעה את השירים "See What the Boys in the Back Room Will Have" ו-"You've Got That Look" שנכתבו על ידי פרנק לואזר והולנו על ידי פרידריך הולנדר. השירים הפכו ללהיטים ונחשבים לגדולים בקריירה המוזיקלית של דיטריך.
ביקורת.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות והצלחה כלכלית בקופות. דיטריך וסטיוארט קיבלו ביקורות חיוביות על תפקידם בסרט. סרט זה החיה מחדש את הקריירה של דיטריך שהייתה בדעיכה.
הסרט צבר מספר מועמדויות לרשימות המכון הסרטים האמריקאי; "מאה שנים... מאה סרטים", "מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים", "מאה שנים... מאה שירים", "מאה שנים... עשרת הגדולים" וכדומה.
קומנדו ארייס
קומנדו ארייס אשר הונהג על ידי אס. אס שטורמבאנפיהרר ויקטורס אראייס, הייתה יחידה שהשתייכה למשטרת המתנדבים הלטבית אשר הייתה כפופה לאס דה הנאצי. הקומנדו נכלל בין היחידות היותר ידועות לשימצה במעשי הרג ורצח במהלך השואה.
היסטוריה.
ב-1 ביולי 1941, לאחר כניסת האיינזנצקומנדו (לריגה בירת לטביה, נוצר קשר בין ויקטורס ארייס לבריגדפיהרר פרנץ ולטר שטאלקר, שהורה לארייס להקים יחידת קומנדו. היחידה כללה סטודנטים וקציני משטרה לשעבר מחוגים בעלי אוריינטציה ימנית קיצונית. כל משרתי הקומנדו היו על תקן מתנדבים, והיו רשאים לעזוב את הכוח מתי שחפצו. ביום שלמחרת ההקמה, ב-2 ביולי, שטאלקר נתן הוראה לקומנדו לבצע פוגרום אכזרי שייראה כאירוע ספונטני.
במהלך שנות קיומו, הקומנדו השתתף באופן פעיל במגוון פעולות זוועה של המשטר הנאצי, כולל רצח יהודים, צוענים וחולי נפש, כמו כן שימש כמוציא לפועל במעשי טבח כלפי אוכלוסיות אזרחים בגבול הלטבי המזרחי על ברית המועצות. הקומנדו רצח כ-26,000 יהודים בתקופת קיומו. המעשה הנודע ביותר לשימצה שבו השתתפו מתנדבי קומנדו ארייס, היה השתתפותו בהוצאה להורג המונית של אלפי יהודים מגטו ריגה ושל כאלף יהודים מגרמניה בטבח יער רומבולה, שהתרחש ב-30 בנובמבר וב-8 בדצמבר 1941, וכן השתתפותו בטבח לייפאיה ב-24 וב-25 ביולי. חלק מאנשי הקומנדו אף שימשו כשומרים במחנה הריכוז סלספילס.
נעשה ניסיון על ידי תומכי הנאצים כיום, לתעד את שואת יהודי המדינות הבלטיות כאזורית ולאו דווקא כחלק מהוראות ישירות של השלטון הנאצי. דוגמה לכך היא שריפת בית הכנסת הגדול של ריגה ב-4 ביולי 1941, שנעשה באופן עצמאי כביכול על ידי הקומנדו. בהקשר זה, תאריך שריפת בית הכנסת נחשב לתאריך הלאומי הרשמי בלטביה כיום הזיכרון לשואת יהודי לטביה.
היחידה מנתה כ-300-500 גברים בתקופה בה השתתפה ברצח אוכלוסיית יהודי לטביה, וגדלה לסדר גודל של כ-1,500 משרתים בשיא פריחתה, בעת תקופת המבצעים ללכידת כוחות פרטיזנים ב-1942. בסופו של דבר הקומנדו התפרק בשלהי מלחמת העולם השנייה ומרבית כוח האדם שלה הועבר ללגיון הלטבי, יחידת ואפן אס אס לטבית.
לאחר המלחמה.
אחרי שחי בזהות בדויה במערב גרמניה במשך מספר עשורים לאחר המלחמה, ויקטורס אראייס נעצר לבסוף' נידון למאסר על פשעיו במהלך המלחמה, ומת בכלא.
הרברטס צוקורס, מהדמויות הבולטות בקומנדו, נמלט לברזיל, וסוכני המוסד התנקשו בחייו באורוגוואי ב-1965.