בתחילת הקריירה שלה השתייכה וייטריד לתנועת האמנים הבריטים הצעירים, קבוצת אמנים חזותיים שפעלו בלונדון בשלהי שנות ה-80. אמנים אלה יצרו תערוכות שעוררו שיח חברתי נרחב באותה עת ומשכו תשומת לב רבה מצד התקשורת. יחד עם האמנים הבריטים הצעירים, השתתפה וייטריד במספר תערוכות, בהן התערוכה "סנסציה" שהוצגה באקדמיה המלכותית לאמנויות, בשנת 1997. בתערוכה נכללו 90 יצירות של 42 אמנים, היצירות כללו פסלים, ציורים, צילומים ומיצבים מן האוסף של אספן האמנות צ'ארלס סאצ'י. ביצירות הייתה התייחסות מרובה לתרבות פופולרית וכן לאמנים מן העבר. התערוכה עוררה סערה, בין היתר בעקבות יצירות פרובוקטיביות כגון צילום של הרוצחת מיירה הינדלי, ממבצעי רציחות המור.
"בית".
בשנת 1993 יצרה וויטריד את הפסל "בית" ("House"). עבודה זו היא יציקה של החלל הפנימי של בית ויקטוריאני נטוש במזרח לונדון, שהיה מיועד להריסה.
כדי ליצור את הפסל, ציפתה וייטריד את קירות הבית הפנימיים בבטון לצורך יצירת תבנית, ולאחר מכן הוסרו הקירות החיצוניים של הבית. את העבודה על הפסל החלה וייטריד באביב שנת 1993 ובסתיו של אותה שנה הושלמה העבודה, שכללה ייצוג בגודל מלא של הבית בן שלוש הקומות, לרבות גרמי מדרגות, קירות פנימיים וחלונות.
היצירה הוזמנה על ידי ארגון האמנות הבריטי ארטאנג'ל (Artangel) והייתה בין היצירות הידועות הוזמנו על ידי הארגון.
הבחירה להציב את היצירה בחלל הפתוח ובאזור האיסט אנד, מהאזורים העניים יותר בעיר לונדון, מציפה סוגיות כגון המתח שבין הפרטי והציבורי ומרכז ופריפריה, וכן חייהם של בני מעמד הפועלים.
העבודה יצרה גל של מחאה ציבורית ודרישות להסרתה מהמרחב הציבורי, מחאה שהגיעה אף לפרלמנט הבריטי וזכתה להדים משמעותיים בתקשורת. דרישות אלה הביאו לבסוף להריסתו של המיצב רק חודשיים וחצי לאחר הקמתו. עם זאת, דווקא לאחר הסרת הפסל התעורר שיח ער לגביו, והיצירה הפכה לנודעת במיוחד.
כחודש לאחר שהוצגה היצירה, זכתה וייטריד בפרס טרנר.
האנדרטה לזכר קורבנות השואה.
האנדרטה נבנתה על ידי וייטריד והוצבה בכיכר היהודים (יודנפלץ) בעיר וינה בשנת 2001. האנדרטה הוקמה ביוזמתו של האדריכל היהודי וצייד הנאצים שמעון ויזנטל. היא כוללת מבנה בטון גדול ודמוי ספריה, שעל פניו מונחים ספרים עם הדפים פונים כלפי חוץ. בבסיסה של המצבה חקוק כיתוב לזכרם של קורבנות השואה האוסטרים וציון שמות מחנות הריכוז. בחזית האנדרטה זוג דלתות נעולות וחסרות ידית, שלא ניתן לפתוח.
וייטריד מתייחסת באנדרטה לנושא ההיעדר והנכחת הזיכרון באמצעות הצגה של הספרים שאותם שרפו הנאצים והחזרתם לכיכר בווינה כשהם עשויים מבטון.
ויזנטל התייחס לאנדרטה וסיפר כי הספרים מהווים אנדרטה מיוחדת ורבת משמעות עבור העם היהודי, וכן סמל שאותו ביקשו אויבי העם היהודי לשרוף כדי לנסות להחריב את מורשתו.
"רציף".
רציף (באנגלית: Embankment) היא מיצב של וייטריד משנת 2004 אשר הוצג במוזיאון הטייט מודרן. המיצב הורכב מ-14,000 קופסאות לבנות עשויות פוליאתילן שהורכבו בערימות גבוהות ברחבי האולם. המבקרים בתערוכה יכלו להתהלך בין ערימות הקופסאות שהוצבו באופן המזכיר מבוך ענקי. היצירה הייתה חלק מסדרת יוניליוור שהוצגה במוזיאון החל משנת 2000, במימון חברת יוניליוור.
וייטריד בחרה בצורת הקופסה בשל האופן שבו היא מאזכרת אחסון של חפצים אישיים ופרטיים. כמו כן, שאפה ליצור תחושה של מסתורין לגבי הדברים שמאוחסנים כביכול בתוך הארגזים שמרכיבים את המיצב.
את הרעיון למיצב קיבלה וייטריד לאחר שמצאה ארגז קרטון ישן בבית אימה זמן קצר לאחר פטירתה של האם. זה היה ארגז ישן ודהוי שאותו זכרה וייטריד מילדותה, לאחר שאוחסנו בו צעצועים ישנים שלה. לצורך הרכבת המיצב, בחרה וייטריד קופסאות ישנות נוספות ומילאה אותן בגבס ולאחר מכן יצרה יציקות של פוליאתילן בעזרת התבניות שהכינה. ביצירה התייחסה וייטריד גם לסרטו של סטיבן ספילברג שודדי התיבה האבודה.
לפי פרשנויות נוספות ליצירה, השימוש ביציקות קופסאות הקרטון מציף את המתח שבין היותם של ארגזי קרטון מקום מחסה מאולתר שבו משתמשים דרי רחוב, לבין היותם סמל למסחר גלובלי ורווח כלכלי שמכיל סחורות שמועברות לשינוע.
פרסים וזכיות.
בשנת 1993 זכתה וייטריד בפרס טרנר לאמנות בתחום האמנות העכשווית.
בשנת 2006 הוענק לוייטריד מעמד CBE של מסדר האימפריה הבריטית ובשנת 2019 הוענק לה התואר "דיים" (Dame).
פרסים נוספים בהם זכתה כוללים:
הרפתקאותיו של רובין הוד
פרשת האונס הקבוצתי באילת
מכתש בורקל
מכתש בורקל (באנגלית: Burckle crater) הוא מכתש פגיעה תת-ימי, שקוטרו הוא כ-29 ק"מ. המכתש נמצא בדרום מערב האוקיינוס ההודי.
האקדמיה הרוסית למדעים פירטה את המכתש כמכתש פגיעה פוטנציאלי. "Holocene Impact Working Group" (HIWG) הציעה שהוא נוצר על ידי אירוע התנגשות של מטאוריט בקנה מידה גדול יחסית, בערך ב-3000–2800 לפנה"ס, שאולי נבע משביט.
תיאור.
המכתש ממוקם ממזרח למדגסקר וממערב לאוסטרליה המערבית בדרום האוקיינוס ההודי, בסמוך לרכס האוקיינוס ההודי . המכתש התגלה ב-2006, על ידי חוקרי "Holocene Impact Working Group", באמצעות תצורות חוליות שברוניות פרהיסטוריות באוסטרליה ובמדגסקר. על פי ההשערה מ-2009 של הגאולוגים ג'ודי בורז'ואה ור. וייס, חוליות אלו נוצרו על ידי מגה-צונאמי כתוצאה מהפגיעה, החוקרים הצליחו, באמצעות טריאנגולציה, למצוא את מיקומו של מכתש בורקל. באמצעות מודל הדמיית צונאמי ממוחשבת, הם טענו כי החוליות תואמות יותר את השחיקה הרוחית. מקורו של הצונאמי נמצא במחלוקת.
מכתש בורקל נמצא ב- באוקיינוס ההודי, והוא נמצא מתחת לפני השטח.
היווצרות.
מכתש בורקל טרם תוארך על ידי תיארוך רדיומטרי של משקעיו. חוקרי "Holocene Impact Working Group" חושבים כי מכתש הפגיעה נוצר לפני כ-5000 שנה (כלומר, 3000-2800 לפנה"ס), במהלך עידן ההולוקן. הם שקלו את האפשרות שכוכב שביט שפגע, או שרידיו, יפגע בקרקעית האוקיינוס, כאשר לאחר מכן, מספר מגה-צונאמי יצרו את התצורות החוליות, שאפשרו למכתש להתקרב לקרקעית האוקיינוס.
הימצאות של גבישי קלציט יוצאי דופן, כדורי פחמן שקופים, שברי זכוכית מבזלת ומתכות מקומיות (ברזל טלורי וניקל) דווחו ליד אזור המכתש. הפריטים שנמצאו קשורים לדברים שנמצאים לאחר פגיעה על ידי כוכב שביט או לזרמי מים חמים. מי הים בעומק המכתש אינם רוויים מספיק ביחס לקלציט, ולכן היה צריך לשמר את הגבישים הללו.
נקודת סקלינה
נקודת סקלינה או נקודת סקאלינה (באנגלית: Skalina Point; בבולגרית: нос Скалина) היא לשון יבשה בחוף הדרום מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מכוסה קרח.
הנקודה מהווה את הקצה הדרום-מערבי של הכניסה למפרצון יארביצה.
הנקודה ממוקמת 11.7 קילומטרים צפונית מזרחית מכף ג'יימס; 3 קילומטרים דרומית- מזרחית מפסגת נאופיט; ו-4.6 קילומטרים דרום-מערבית מנקודת סרדץ.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.
מקור השם.
הנקודה נקראת על שם הכפר סקלינה שבדרום בולגריה.
נקודת קובאדין
נקודת קובאדין (באנגלית: Kubadin Point; בבולגרית: нос Kubadin) היא לשון יבשה בחוף הדרום מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מכוסה קרח.
הנקודה מהווה את הקצה הדרום-מערבי של הכניסה למפרצון לינבו.
הנקודה ממוקמת 6.9 קילומטרים דרומית - מערבית מכף סמית'; 10 קילומטרים צפונית - מזרחית מנקודת סרדץ; ו-2.9 קילומטרים דרום-מזרחית מהר כריסטי.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.
מקור השם.
הנקודה נקראת על שם הכפר קובאדין שבדרום בולגריה.
ליסה מארי ורון
ליסה מארי ורון (באנגלית: Lisa Marie Varon; שמה לפני הנישואים סול; נולדה ב-10 בפברואר 1971) היא מפתחת גוף ומתאבקת עבר אמריקאית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופותיה בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment (WWE), שבו הופיעה תחת שם הבמה ויקטוריה ובארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו הופיעה תחת שם הבמה טארה. ורון זכתה באליפות הנשים של כל ארגון בנפרד מספר פעמים.
ורון החלה להתחרות בתחרויות כושר גופני, כשבשנת 1997 היא זכתה בסדרה האמריקאית לפיתוח גוף של ESPN2. שנתיים לאחר מכן, היא דורגה במקום השני באירוע כושר גופני בניו יורק, מה שגרם לה להשיג את הכרטיס המקצועי בענף פיתוח הגוף מטעם הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף.
במהלך פגישה מקרית, ורון נתקלה במתאבקת ארגון ההיאבקות World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE), צ'יינה, שהשפיעה עליה להפוך למתאבקת מקצועית. היא התאמנה במשך שלוש שנים במספר מתחמי פיתוח של ה-WWF, ולאחר מכן ערכה את הבכורה שלה ברוסטר הראשי תחת שם הבמה ויקטוריה. ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלה הגיע ברסלמניה 16, כשהיא הייתה אחת ה"פרוצות" של הדמות "הגודפאדר". הופעת הבכורה שלה בזירה הגיעה ביוני 2002 וכבר לאחר ארבעה חודשים בלבד היא זכתה באליפות הנשים של ה-WWE, אליפות שאותה החזיקה פעמיים במהלך הקריירה שלה. לאחר שעזבה את ה-WWE בשנת 2009, היא עברה לארגון ההיאבקות TNA, שבו הופיעה תחת שם הבמה טארה. בארגון זה, היא זכתה חמש פעמים באליפות הנוקאאוטס של אימפקט. בסך הכל, ורון היא שבע פעמים אלופת הנשים. בנוסף, היא הייתה פעם אחת אלופת זוגות הנוקאאוטס של TNA ביחד עם ברוק טסמאכר, כשהשתיים נודעו בשם "TnT".
ביוגרפיה.