מקס שרק שיחק בסרט נוספרטו, במשך שלוש שנים בין 1919 ל-1922. שרק הופיע בקאמרשפילה של מינכן , כולל תפקיד בהפקה האקספרסיוניסטית של הופעת הבכורה של ברטולט ברכט, "Trommeln in der Nacht" (תופים בלילה), בה גילם את "בעל הבית של הפריקשואו". במהלך תקופה זו, הוא גם עבד על סרטו הראשון "ראש עיריית זלמאה".
שרק הופיע בסלפסטיק של 16 דקות (רול אחד), "קומדיה סוריאליסטית" שנכתבה על ידי ברטולט ברכט. שרק שיחק בסרט מסתורי מספרה, בבימויו של אריך אנגל. שרק הופיע כעיוור בסרט הרחוב.
הופעתו של מקס שרק בנוספרטו הוצגו על ידי השחקן וילם דפו בסרטו של אדמונד אליאס מריגה צל הערפד . בהיסטוריה סודית , יש טוענים ששרק היה ערפד אמיתי. דפו היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילום שרק.
חיים אישיים.
שרק היה נשוי לשחקנית פאני נורמן, שהופיעה בכמה סרטים.
אחד מבני דודו של שרק נזכר שהוא היה מתבודד עם חוש הומור יוצא דופן ומיומנות בגילום דמויות גרוטסקיות. הוא גם דיווח שהוא חי ב"עולם נידח וחסר גוף" ושהוא בילה לעיתים קרובות בהליכה ביערות.
מותו.
ב-19 בפברואר 1936, באותו הזמן שרק שיחק את האינקוויזיטור הגדול במחזה דון קרלו. באותו ערב הוא חש ברע והרופא שלח אותו לבית החולים שם נפטר מוקדם בבוקר למחרת מהתקף לב. ההספד שלו שיבח במיוחד את הופעת התפקיד הראשי שלו במחזה "הקמצן" של מולייר. הוא נקבר ב-14 במרץ 1936 ב-"ווילמרסדורפר וולדפרידהוף" בברנדנבורג"."
טיסה נשלטת לתוך הקרקע
בתעופה, טיסה נשלטת לתוך הקרקע (באנגלית: Controlled Flight into Terrain, ובראשי תיבות CFIT) היא תאונה שבה מטוס כשיר לטיסה והמצוי בשליטת טייס מוטס שלא במתכוון לתוך קרקע, הר, גוף מים או מכשול. בתאונה אופיינית מעין זו צוות הטיסה איננו מודע לאסון המתקרב עד אשר כבר מאוחר מדי למנוע אותו. הביטוי נטבע על ידי מהנדסים בחברת בואינג בסוף שנות ה-70.
תאונות שבהן המטוס יצא מכלל שליטה לפני הפגיעה, עקב כשל מכני או טעות טייס, אינן נחשבות לטיסה נשלטת לתוך הקרקע, וכך גם לא תקריות הנובעות מפעולה מכוונת של האדם השולט בכלי הטיס, כמו במעשי טרור או התאבדות של טייס.
מאפייני התאונה.
קיימות סיבות שונות העלולות להביא להתרסקות מטוס לתוך הקרקע, כולל מזג אוויר גרוע ותקלות בציוד הניווט, אך נמצא שטעות טייס היא הגורם השכיח ביותר שמתקיים בתאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
הסוג הנפוץ ביותר של טעות טייס בתאונות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע הוא כישלון של הטייסים לדעת בכל עת מה מיקומם וכיצד מיקומם בפועל מתייחס לגובה פני השטח של כדור הארץ המצויים מתחתיהם או מיד לפני מיקומם, או כישלון שלהם להבין את המסלול שבו הם טסים (אובדן התמצאות מרחבית). עייפות יכולה לגרום גם לאנשי מקצוע מנוסים מאוד לעשות טעויות משמעותיות, והן מגיעות לשיא בתאונה של טיסה נשלטת לתוך הקרקע. בנוסף, טייסים במטוסי קרב עלולים להיקלע לאובדן הכרה כתוצאה מפעולת כוח הג'י עליהם, שגם הוא עלול להביא לטיסה לתוך הקרקע.
טיסות נשלטות לתוך הקרקע הן לעיתים קרובות התנגשות עם קרקע כמו גבעות או הרים בתנאים של ראות מופחתת, עקב תנאי מזג אוויר גרועים או חשכה, תוך כדי ביצוע גישה לנחיתה בשדה התעופה שהוא יעדו של כלי הטיס. גורם תורם לכך יכול להיות הצטברות של טעויות זעירות בנתונים שמפיק ציוד הניווט, אשר אם לא זוהו על ידי הצוות, עלולות להביא אותו להנחות את המטוס בצורה לא נכונה, למרות מידע המתקבל מציוד המתפקד כהלכה.
על פי חברת בואינג בשנת 1997, טיסה נשלטת לתוך הקרקע הייתה גורם מוביל לתאונות מטוסים שגרמו לאובדן חיי אדם, והביאו ליותר מ-9,000 מקרי מוות מאז ראשיתה של התעופה המסחרית. טיסה נשלטת לתוך הקרקע זוהתה כגורם לרבע מהתקלות החמורות בחיל האוויר האמריקאי בין השנים 1993 ל-2002. על פי נתונים שנאספו על ידי ארגון יאט"א בנוגע לתאונות אוויריות שאירעו בין השנים 2008-2017, טיסות נשלטות לתוך הקרקע היוו שישה אחוזים מכלל תאונות המטוסים המסחריים בתקופה זו. התרחשו בה 837 תאונות, מהן 47 תאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע, ש-42 מהן היו קטלניות. אלו היוו 28 אחוז מכלל התאונות הקטלניות שהתרחשו. מספר הנספים בתאונות אלו היה 892 (כמעט 22 אחוז מתוך 4,070 מקרי מוות בתאונות האמורות), כך ששיעור ההישרדות בתאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע הוא נמוך.
מניעה.
לפני התקנת מערכות ההתרעה האלקטרוניות הראשונות, דרכי המניעה שהיו קיימות מפני טיסה נשלטת לתוך הקרקע היו אימוני טיס בסימולטור, מימוש נוהלי טיסה מתאימים, ניהול משאבי צוות ומעקב מכ"ם אחרי המטוס על ידי פיקוח הטיסה. אמצעים אלו אמנם הפחיתו את שכיחותן של תאונות שכאלה, אך לא מנעו אותן. כדי להגביר את המניעה של טיסות נשלטות לתוך הקרקע פיתחו יצרני כלי הטיס מערכות התראה מפני קרבה לפני הקרקע - TAWS . הדור הראשון של מערכות אלה – GPWS - השתמש במד גובה מכ"מי כדי לסייע בחישוב שיעור ההתקרבות של כלי הטיס לקרקע. שיפור שהוכנס במערכת זו היה הוספת מסד נתונים של הקרקע על בסיס GPS. מערכת זו ידועה כיום כמערכת התראה מוגברת מפני קרבה לפני הקרקע (EGPWS). כשהיא משולבת עם חובת אימוני טיס בסימולטור, המדגישים נקיטת תגובות מתאימות לכל אירוע חריג, הוכיחה המערכת יעילות רבה במניעת תאונות נוספות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
כלי טיס קטנים משתמשים לעיתים קרובות במסד נתונים של פני הקרקע על בסיס GPS כדי לספק אזהרה מפני התקרבות אליהם. מסד הנתונים על בסיס ה-GPS מכיל נתונים על פני השטח הסמוכים לכלי הטיס ומציג פני שטח הסמוכים אליו בצבעי אדום או צהוב, בהתאם למרחקו מהם.
נתונים סטטיסטיים מראים כי אם בכלי הטיס מותקנות מערכות התראה מהדור המתקדם והן מופעלות כראוי על ידי הצוות, בכוחן למנוע כליל תאונות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע. עם זאת, אירעו לפחות שני מקרים של טיסות נשלטות לתוך הקרקע של כלי טיס שהיו בהם מערכות התראה מהדור המתקדם, וזאת משום שצוות הטיסה בהם התעלם מאזהרות שקיבל או עקף אותן. היו אלו תאונה של מטוס צבאי בפולין בשנת 2008 והתרסקות של מטוס באינדונזיה בשנת 2012 . במקרה השני פעלה מערכת ההתראה, אך הטייס בחר לכבות אותה.
קורפוס המילואים ה-15 (האימפריה הגרמנית)
קורפוס המילואים ה-15 (בגרמנית: XV. Reserve-Korps) או קורפוס המילואים ה-15 הבווארי ( בגרמנית: Königlich Bayerisches Reserve-Korps) היה קורפוס של הצבא המלכותי הבווארי, חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-1 בספטמבר 1914 כקורפוס אברהרדט הזמני, על שם מפקדו גנרל חיל הרגלים מגנוס פון אברהרדט, המושל צבאי של שטרסבורג, אלזס-לורן. ב-1 בדצמבר 1914, הוא הוקם כקורפוס המילואים ה-15 וב-1 בספטמבר 1916 שונה שמו לקורפוס המילואים ה-15 הבווארי. הקורפוס פעל עד סוף המלחמה בפלגת הארמייה A, קבוצת הארמיות אלברכט בחזית המערבית.
מפקדים.
לקורפוס אברהרדט / קורפוס המילואים ה-15 / ה-15 הבווארי היו המפקדים הבאים במהלך קיומו:
קורמורן אדום-פנים
קורמורן אדום-פנים (שם מדעי: Phalacrocorax urile) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי במזרח אסיה שבין מזרח הוקאידו שביפן, קוריאה הצפונית, האיים הקוריליים, דרום חצי האי קמצ'טקה, קשת האיים האלאוטיים ועד מפרץ אלסקה וחצי האי אלסקה במערב. מין זה הוא קרובו של קורמורן פלאגי שלעיתים מאוחדים יחד עם קורמורן ברנט לסוג האפשרי "Urile", בו נכלל גם המין הנכחד קורמורן ממושקף.
מאפיינים.
לקורמורן אדום-פנים בעל מוטת כנפיים של 25 ל-29 ס"מ, כשכנפי הנקבות מעט קצרות יותר. משקלו של פרט בוגר הוא 1.5 עד 2.3 ק"ג, כשהנקבות שוקלות מעט פחות מהזכרים. למין גרון כחול כהה, גוף שחור ובעל פנים אדומות עם מקור מעוקל קצר צהוב. הוא בעל מספר ציצות מעל ראשו המשמשות לחיזור ועוזרים להבדיל בינו לבין הקורמורן הפלאגי.
הוא חי לאורך החופים הצפוניים של האוקיינוס השקט עד לאזורי קרח ומחפש במים דגים קטנים הקרובים לקרקעית הים, בעיקר מיני קוטוסיים. הוא עצמו עלול להיטרף בידי לוטרות, עיטמים ושאר עופות דורסים כשהצעירים והביצים נטרפים בידי שחפיים, חמסניים ועורביים.
קורמורן פלאגי
קורמורן פלאגי (שם מדעי: Phalacrocorax pelagicus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי בצפון האוקיינוס השקט בין אלסקה לסיביר ומצוי גם באוקיינוס הפתוח ומכאן שמו. מין זה הוא קרובו של המין קורמורן אדום-פנים.
מאפיינים.
זהו קורמורן קטן שאורכו 64–89 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 1 מטר ומשקלו הממוצע 1,500-2,400 גרם, כשהזכרים גדולים מעט מהנקבות. למעט הגודל אין הבדלי זוויגים גדולים. הקורמורן בעל נוצות שחורות או כחולות-כהות והכתפיים סגולות. הגרון ירוק והראש שחור בעל עיניים ירוקות, טבעות כתומות-אדומות סביב העיניים והמקור הצהוב והארוך. בניגוד לקורמורן אדום-הפנים לקורמורן זה כסות נוצות לאורך הראש, מה שמשמש כהבדל ביניהם. בעונת הרבייה הזכרים מגדלים מספר ציצות לבנות על ראשם וצווארם.
הקורמורן מקנן בקבוצות גדולות על צוקים ואזורים תלולים סביב צפון האוקיינוס השקט בין חצי האי אלסקה לבאחה קליפורניה במערב ובין האיים האלאוטיים, מצר ברינג, חצי האי הצ'וקצ'י, סחלין, חצי האי קמצ'טקה והאי קיושו שביפן. לעיתים נדירות התגלו קורמורנים בשאר יפן, סין, קוריאה ואף פרט אחד הגיע להוואי. עם זאת לרוב הוא מצוי באזורים ממוזגים או אף תת-ארקטיים.
בדומה לרוב הקורמורנים הוא ניזון מדגים וסרטנים שוכני קרקעית.
תת-ארקטי
קורמורן פלגי
רכס מילן
רכס מילן (באנגלית: Millen Range) הוא רכס הרים נישא, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס - 3,200 מטרים מעל פני הים.