Wonder of the Seas (בעברית: פלא הימים) ספינת תענוגות מסדרת Oasis בבעלות רויאל קאריביאן אינטרנשיונל ומופעלת על ידה. בנייתה הושלמה ב-2022 במספנת שנטייה דה לאטלנטיק (Chantiers de l'Atlantique) בסן-נאזר, צרפת. היא החמישית בסדרת Oasis של חברה. נפח האונייה הוא 236,857GT, ובכך היא ספינת התענוגות הגדולה בעולם ביחידות אלה (GT - Gross Tonnage הן יחידות שמבטאות את שטח החללים סגורים באונייה). היא לקחה תואר זה מהספינה האחות Symphony of the Seas, גם היא בבעלות רויאל קאריביאן.
תיאור הספינה ועיצובה.
אורכה 362 מטרים, ונפחה הפנימי 236,857GT על פני 18 סיפונים. ספינה זו מאכלסת 5,734 נוסעים בתפוסה כפולה עד לתפוסה מרבית של 6,988 נוסעים, וכן 2,300 אנשי צוות. ישנם 16 סיפונים לשימוש האורחים, 20 מסעדות, 4 בריכות ו-2,867 תאים.
ב-Wonder of the Seas יש שמונה "שכונות" שונות, כולל שכונת סוויטות.
המתקנים כוללים פארק מים לילדים, מגרש משחקים לילדים, מגרש כדורסל בגודל מלא, משטח החלקה על הקרח, סימולטור גלישה, "אומגה" מגובה של עשרה סיפונים, תיאטרון עם 1400 מושבים, תיאטרון מים חיצוני בגובה של כתשעה מטרים, ושני קירות טיפוס סלעים בגובה של כ-13 מטרים.
כמו בכל הספינות מסוג Oasis, אחד המאפיינים המיוחדים על הסיפון הוא הסנטרל פארק, שכולל יותר מ-10,000 צמחים.
"Wonder of the Seas" מונע על-ידי שש ערכות דיזל ימיות, שכל אחת מהן מורכבת משלושה מנועי Wärtsilä 16V46D עם 16 צילינדרים ושלושה מנועי Wärtsilä 12V46D עם 12 צילינדרים .
לספינה שלושה מנועי אזיפוד ראשיים של 20,000 קילוואט, שהם מנועי דחף חשמליים. מנועים אלו מותקנים מתחת לירכתיים של הספינה ובכל אחד מהם מדחפים (פרופלו) ברוחב של כשישה מטרים. בנוסף לשלושת המנועים הראשיים, ישנם ארבעה מדחפי חרטום המשמשים לעגינה, עם הספק של 5,500 קילוואט כל אחד.
בנייה.
ב-25 במאי 2016, קבוצת רויאל קריביאן חתמה על מזכר הבנות עם STX France (כיום שנטייה דה לאטלנטיק) עבור ספינה חמישית מסוג "Oasis" להשקה באביב 2021. הפלדה הראשונה לספינה החדשה נחתכה במספנת סן-נזיר באפריל 2019, , והשדרית הראשונה הותקנה ב-9 במאי 2019.
באוגוסט 2020, עקב מגפת הקורונה, הודיעה רויאל קריביאן כי מסירת הספינה תתעכב עד 2022.
באפריל 2021, רויאל קריביאן החלה לקבל הזמנות לשיט בספינה, לעונת הפתיחה ב-2022, מהנמלים בשאנגחאי ובהונג קונג . עם זאת, בספטמבר באותה בשנה, רויאל קריביאן הודיעה שהספינה תצא במקום זאת, ולראשונה, בפורט אוורגליידס לשיט בקאריביים. לאחר מכן, בקיץ, תעבור לים התיכון, ותצא מברצלונה ורומא . בדצמבר הודיעה רויאל קריביאן כי הספינה תעגון בנמל הבית בפורט קנוורל בפלורידה בנובמבר 2022.
ב-29 באוקטובר 2021 קיבלה רויאל קאריביאן את הספינה ל"מסירה טכנית", ובשבוע שלאחר מכן היא הפליגה בכוחות עצמה מסנט-נזייר למבדוק היבש של "Chantier Naval de Marseille" בנמל מרסיי-פוס לצורך סיום העבודת עליה. ב-27 בינואר 2022, נמסרה הספינה לרויאל קריביאן. היא הגיעה לאמריקה בפברואר 2022, והחלה את מסע הבכורה שלה ב-4 במרץ 2022 מחוץ לפורט אוורגליידס.
פניוטיס ינאקיס
נטע פלוצקי
נטע פלוצקי (נולדה ב-4 ביולי 1944) היא במאית תיאטרון, שחקנית ומורה למשחק.
ביוגרפיה.
נולדה בפולין בשם רוזה פלוצקי. בגיל ארבע הופרדה מהוריה ונשלחה לטיפולים במי גופרית בסנטוריום. כשחזרה לביתה רשמו אותה הוריה ללימודי בלט כדרך לשמור על בריאותה, וכך החל הקשר שלה עם עולם המחול והתיאטרון. עד גיל 12 המשיכה ללמוד ריתמיקה, בלט קלאסי וריקודים בלקניים.
בעקבות התקוממות הפועלים בגדנסק החליט אביה לעלות לארץ ב-1957 והיא נשלחה ללמוד בכפר הנוער נווה הדסה. ב-1963, במקביל לשירותה הצבאי, התקבלה למחזור הראשון של בית הספר של ניסן נתיב, ולאחר שחרורה השלימה תואר ראשון מהחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1980, בזמן שכיכבה בהצגה "רשומון" פגשה את אאוג'ניו ברבה שהזמין אותה ללימודים בבית הספר לאנתרופולוגיה של התיאטרון מייסודו, ובתיאטרון אודין בדנמרק, שם תירגלה את הטכניקה של גרוטובסקי.
בשנת 1976 החלה לתרגל יוגה, טאי צ'י וצ'י קונג בהם התמידה גם בעת שחיה מחוץ לישראל, ובמהלך לימודיה נחשפה גם לתיאטרון הבוטו היפני. בשנת 1981 נסעה ליפן ללמוד אצל המאסטר קזואו אונו, ומאז שילבה את הבוטו במשחק ובבימוי.
כששבה לישראל תיעדה את חוויותיה בהצגת היחיד "התנסויות של שחקנית" שעלתה במוזיאון תל אביב. על סמך הניסיון שצברה בתיאטרון אודין הקימה ב-1985 את "בית הספר להכשרת השחקן היוצר" במרכז לתיאטרון בעכו יחד עם רפי גולדווסר ודודי מעיין, בניסיון להעשיר את אמצעי הביטוי של שחקנים מנוסים וטירונים ולצייד אותם בכלים אמנותיים שלא נלמדו עד אז במוסדות הקונוונציונליים.
ב-1998 הצטרפה יחד עם בן זוגה פבלו זלצמן למעבדת התיאטרון של דודי מעיין בקיבוץ כברי ובשנת 2000 הקימו השלושה את מרכז שלומי לתיאטרון אלטרנטיבי.
ב-2006 העלתה פלוצקי את ההצגה "ויה דה לה רוז'ה" המבוססת על סיפור חייה, וב-2010 העלתה את המופע "מנקלה שלי" שגם הוא מורכב מפסיפס של אירועים מחייה כאומנית המקדישה את חייה לחיפוש אושר ואהבה.
בימינו מלמדת פלוצקי בניסן נתיב, במכללת תל חי, בסמינר הקיבוצים ובקריית החינוך דרור.
חיים אישיים.
ב-1970 נישאה לשחקן שלמה תרשיש אך השניים התגרשו לאחר מספר שנים. כיום נמצאת בזוגיות עם הבמאי פבלו זלצמן.
בשנת 2008 הוענק לה פרס קיפוד הזהב על תרומתה רבת השנים לתיאטרון הפרינג'.
סעיף 98 לתקנון הכנסת
ולדימיר פופטומוב
ולדימיר טומוב פופטומוב (בבולגרית: Владимир Томов Поптомов; 8 בפברואר 1890, בליצה, האימפריה העות'מאנית - 1 במאי 1952, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה פוליטיקאי ומשפטן בולגרי, מראשי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה אשר בין השנים 1949–1950 כיהן כשר החוץ של הרפובליקה העממית של בולגריה ובהמשך כסגן יושב ראש מועצת השרים.
קורות חייו.
ולדימיר פופטומוב נולד בעיירה בליצה וסיים בית ספר תיכון בעיר סרס. בהמשך הועסק כמורה בבנסקו. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה כקצין בצבא בולגריה. בהמשך, רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת סופיה. פופטומוב הצטרף למפלגה הקומוניסטית והיה אחד מפעילי השטח הבולטים שלה. בספטמבר 1923 לאחר כישלון ההתקוממות הקומוניסטית נמלט פופטומוב ליוגוסלביה. הוא נשפט בהיעדרו ונידון למוות, אך בהמשך זכה לחנינה. פופטומוב הצטרף לארגון המהפכני הפנים-מקדוני והשתלב בהנהגתו.
ב-1934 עבר לברית המועצות, ושב לבולגריה בספטמבר 1944 לאחר הפיכת חזית המולדת. ב-1948 הועסק כמרצה למשפטים באוניברסיטת סופיה. בין 1949 - 1950 כיהן כשר החוץ של בולגריה ובין 1950 - 1952 כיהן כסגן יושב ראש מועצת השרים של הממשלה הבולגרית. נפטר בסופיה ב-1952 לאחר מחלה ממושכת.
סבסטיאן לקורנו
יוליוס שטוקהאוזן
יוליוס כריסטיאן שטוקהאוזן (בגרמנית: Julius Christian Stockhausen 22 ביולי 1826 בפריז - 22 בספטמבר 1906 בפרנקפורט) היה זמר ומנחה זמרים גרמני.
ביוגרפיה.
הוריו של שטוקהאוזן, פרנץ שטוקהאוזן (1868-1792), נבלן ומלחין, ומרגרתה שטוקהאוזן, זמרת סופרן, היו מוזיקאים מוכשרים, שזיהו את כישרונו ועודדו את פיתוחו.
עוד לפני שמלאו לו עשרים, הצטיין שטוקהאוזן בנגינה בפסנתר, עוגב, כינור וצ'לו. בשנת 1845 החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז, שם למד נגינה בפסנתר אצל צ'ארלס האלה וקאמיל-מארי סטאמאטי ופיתוח קול אצל מנואל גארסיה. ב-1849 המשיך את לימודיו אצל גארסיה בלונדון. עד מהרה יצא שמו כזמר בריטון קונצרטי ראוי לציון. מ-1862 עד 1869 התגורר בהמבורג כמנצח על האגודה הפילהרמונית והאקדמיה לזמרה.
את חמש השנים הבאות עשה בשטוטגרט כזמר החצר של מלך וירטמברג, אחר התמנה למנצח התאחדות הזמרים של יוליוס שטרן בברלין, שם נשאר עד 1878, כאשר הוזמן לקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט כפרופסור לזמרה. חילוקי דעות עם יואכים ראף, המנהל, הובילו לפרישתו כעבור שנה וייסוד בית ספר משלו, שהתפרסם עד מהרה ברחבי העולם.
לאחר מותו של ראפ (1882), חזר שטוקהאוזן לקונסרבטוריון, אבל המשיך לנהל את בית ספרו הוא. בין תלמידיו של שטוקהאוגן היו קלאריס וייטהיל, קרל פרון, אנטון סיסטרמאנס, מקס פרידלנדר, ג'ני האן, יוהאן מסכרט, הרמינה ספיז, הוראשו קונל והוגו גולדשמידט. הוא יצר "שיטת שירה", (Gesangsmethode) סשנת 1884, מדריך, שתלמידתו סופי לווה תרגמה לאנגלית. אחיו, פרנץ שטוקהאוזן הבן, היה מנצח מקהלה ידוע-שם, שלמד אצל איגנץ מושלס. בתו, יוליה שטוקהאוזן-וירת' נישאה ליוזף, בנו של הכנר הגרמני המפורסם עמנואל וירת'. היא כתבה את הביוגרפיה של שטוקהאוזן.
אלבסן
אלבסן (באלבנית: Elbasani) היא עיר באלבניה ממחוז אלבסן, והעיר הרביעית באוכלוסייתה במדינה. העיר שוכנת בצפון נהר שקומבין בין הרי סקנדרבג ומיזק שבמרכז אלבניה.
היסטוריה.
מקור שמה של העיר נגזר נגזר מהמילה "מבצר" שהייתה באימפריה העות'מאנית.
באוגוסט 2010 גילו ארכאולוגים שני קברים אילירים ליד חומות הטירה של אלבסן.
במאה השנייה לפני הספירה, עמדת מסחר בשם Mansio Scampa ליד האתר של אלבסן המודרנית התפתחה במקום, וחיברה את הים האדריאטי עם ביזנטיון. היה זה אחד הנתיבים החשובים ביותר של האימפריה הרומית. עד המאה השלישית או הרביעית לספירה, המקום גדל לעיר אמיתית המוגנת על ידי מבצר רומאי משמעותי עם מגדלים, והמבצר השתרע על כ-300 מטרים רבועים. עיר זו מופיעה במסלולי טיול עתיקים מאוחרים כמו Tabula Peutingeriana ו-Itinerarium Burdigalense.
העיר לקחה חלק בהפצת הנצרות, והיו לה בישוף, קתדרלה ובזיליקות כבר במאה החמישית.