ב-AllMusic נכתב, " [האלבום] הוא לא רק יצירה עונתית אלא עדות לכתיבת השירים הייחודית של בניטו - [המתפרשת] על פני ז'אנרים, דורות ואפילו שפות, הוא פועל כדי לייצר נקודות ציון מתמשכות המתחקות אחר שמחות, צער ותשוקות אוניברסליות.". מגזין Consequence שיבח את הרבגוניות המוזיקלית של האלבום, והדגיש ש"צד ב' הוא החצי ההרפתקני יותר של האלבום, שדוחף את הסאונד של באד באני למקומות חדשים עם שיתופי פעולה עם אמנים אלטרנטיביים... עם [האלבום] השמשי, באד באני ממשיך בגאווה להעניק למוזיקת הפופ טעם, רעש וצלילים נחוצים מאוד דרך האיים הקריביים." בעודם מתייגים את האלבום כ"המוזיקה החדשה הטובה ביותר", אתר פיצ'פורק כתב כי האלבום הוא "מסע ארוז בצורה קפדנית דרך הצלילים השונים של האזור הקריבי - רגאטון, רגאיי, בומבה, דמבו דומיניקני, ממבו דומיניקני, ובאצ'טה, בין היתר."
מגזין הרולינג סטון שיבח את האלבום, אך ציין שהוא "נופל לחלק מהבעיות של הרגאטון המודרני. רבים ציינו שלמרות שבאד באני שואב השראה מהרפובליקה הדומיניקנית בפרט, אף דומיניקנים לא מופיעים באלבום. ואורך האלבום מייצר כמה הפוגות ובחירות שהן די בינוניות: באופן לא מפתיע, שירי הרגאטון הכי מיינסטרים כאן הם בין הפחות מעניינים."
ביצועים מסחריים.
האלבום הופיע במקום הראשון בבילבורד 200 בארצות הברית עם 274,000 יחידות שקולות לאלבומים. זהו האלבום השני שהגיע למקום הראשון של באד באני והאלבום השני בשפה הספרדית בראש הבילבורד 200. האלבום גם השיג את שבוע הסטרימינג הגדול ביותר לאלבום לטיני אי פעם, וצבר 356.66 מיליון השמעות בארצות הברית, הכי הרבה עבור כל אלבום מאז אלבומו של דרייק, Certified Lover Boy, והוא האלבום המושמע ביותר בספוטיפיי בשנת 2022 עד כה.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הספרדי וקיבל תואר פלטינה משולשת במדינה. האלבום הפך לאלבום הראשון של באד באני שהגיע לעשירייה הפותחת במצעדי המוזיקה של קנדה, איטליה, הולנד ושווייץ.
טורלווגה
ניסיונות התנקשות בוולודימיר זלנסקי
ניסיונות התנקשות בוולודימיר זלנסקי הם על פי גורמים בממשל האוקראיני סידרה של ניסיונות של סוכנים רוסים להתנקש בנשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי.
רקע כללי.
נטען שעל מנת לסיים במהירות את הפלישה הרוסית לאוקראינה רוסיה תכננה להחדיר סוכנים לקייב, בירת אוקראינה, ולחסל את הנהגת אוקראינה. היועץ הנשיאותי מיכאילו פודוליאק הצהיר כי "הכוונה המרכזית של רוסיה היא להסיר את ההנהגה הבכירה במדינה, ליצור פאניקה מרבית ולנסות להקים ממשלת בובות משלה".
ניסיונות.
לטענת ממשלת אוקראינה, בתחילת פברואר 2022, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הורה למנהיג צ'צ'ניה רמזן קדירוב לחסל את מנהיגי אוקראינה. בתחילת מרץ טען המודיעין של אוקראינה שבסיוע סוכני FSB האוהדים את אוקראינה חיסל לוחמי קומנדו צ'צ'נים שנשלחו להתנקש בחייו של זלנסקי.
יותר מ-400 שכירי חרב רוסים מקבוצת וגנר דווחו שהיו בקייב עד סוף פברואר 2022, עם פקודות להתנקש בחיי זלנסקי ולערער את יציבות הממשלה כדי שרוסיה תוכל להשתלט על אוקראינה בקלות.
מספר הניסיונות.
במהלך המלחמה היו דיווחים סותרים על מספר ניסיונות ההתנקשות שנעשו נגד זלנסקי. היועץ הנשיאותי פודוליאק התייחס לנושא כשדיבר עם כלי התקשורת האוקראיני "פרבדה", ואמר: "השותפים הזרים שלנו מדברים על שניים או שלושה ניסיונות. אני מאמין שהיו יותר מתריסר ניסיונות".
בנוסף, בשבת, 26 בפברואר 2022, סוכל ניסיון התנקשות על ידי קבוצת שכירי חרב צ'צ'נים בפאתי קייב כאשר המתנקשים נהרגו
בתחילת מרץ 2022, ראש המועצה לביטחון לאומי של אוקראינה, אולקסי דנילוב, אמר שזלנסקי שרד שלושה ניסיונות התנקשות בשבוע אחד. דנילוב זיכה את הסיוע של קציני מודיעין אנטי-מלחמתיים בשירות הביטחון הפדרלי של רוסיה (FSB) ששיתפו מידע עם הכוחות האוקראינים על התקיפות המתוכננות של שתי קבוצות מתנקשים מצ'צ'ניה.
תְגוּבָה.
במהלך ראיון ל-CBS הודיע שר החוץ האמריקני, אנטוני בלינקן, כי ממשלת אוקראינה התכוננה לאפשרות שזלנסקי ימות בפלישה, אך לא חשף פרטים נוספים.
ורה סלומונס
ורה פרנסס ברייס סלומונס (אנגלית: Vera Frances Bryce Salomons; 31 באוקטובר 1888 – 12 בנובמבר 1969) הייתה נדבנית בריטית יהודיה וחוקרת אומנות. ידועה בעיקר ביוזמה ובמימון של של הקמת המוזיאון לאומנות האסלאם על שם ל' א' מאיר בירושלים.
הרקע המשפחתי.
ורה סלומונס נולדה בלונדון ב-31 באוקטובר 1888 כרביעית מתוך חמשת ילדיהם של דייוויד ליונל סלומונס (1851–1925) ושל לאורה ג'וליה דה שטרן (1855–1935). משפחתה השתייכה לקבוצת המשפחות האנגלו-יהודיות הידועה בשם "בני הדודים", שהיו מחוברות זו לזו. במשפחתה היו דמויות מפתח במערכה למען זכויות האזרח של היהודים. בלט ביניהם הדוד של אביה, חבר הפרלמנט סר דייוויד סלומונס (1797–1873), שכיהן כראש העיר היהודי הראשון של לונדון. הוא היה חשוך ילדים ומינה את אביה, שנשא אותו שם, ליורש שלו. באישור מיוחד של המלך ירש אביה של סלומונס את הרכוש ואת התואר של דודו. (בפרסומים שונים נאמר כי ורה סלומונס הייתה בתו של ראש העיר היהודי הראשון בלונדון. זוהי טעות הנובעת מהעובדה שהשניים נשאו אותו שם).
היא גדלה במשפחה שהעריכה את המורשת והמסורות היהודיות גם כשהתרחקה מהן. סבה, , היה אספן בולט של יודאיקה. אביה היה רציונליסט ואתאיסט. הוא דחה הרבה מהערכים הדתיים שגדל עליהם, אך נישא ונקבר בחסות בית הכנסת הרפורמי במערב לונדון. הוא נשאר מחובר ליהדות עד כדי להבטיח שילדיו ילמדו עברית. כשביקרה סלומונס לראשונה בארץ ישראל ב-1925, היא השתמשה במעט העברית שידעה. מזכרות שנשמרו בבית של משפחת סלומונס בקנט מעידות על זיקתה ליהדות, כמו מספר פריטי יודאיקה של הסב פיליפ: ספרי תפילה ולבוש דתי. אפשר להניח שסלומונס למדה להעריך אותם. בצעירותה (1911) היא הצטרפה לחברה ההיסטורית היהודית של אנגליה והייתה חברה בה עד 1914.
אביה של סלומונס היה מדען וממציא, חובב מכוניות וחובב צילום. הוא רשם כמה פטנטים על שמו, בהם מחסום רכבת אוטומטי ומצלמה חשמלית, שמהם עשה את הונו. סלומונס גדלה מוקפת במקדחים, מחרטות, מכונות רנטגן, ציוד צילום ואביזרים מדעיים. בית הכפר של משפחתה, ברומהיל (Broomhill), ליד טנברידג' ולס , היה הראשון במדינה שהשתמשו בו בחשמל למטרות ביתיות. ספר המבקרים של הבית מעיד על זרם קבוע של מדענים שביקרו בו. יחד עם זאת האב היה עמוד תווך של החברה האנגלית הפרובינציאלית וכיהן כראש עיריית טנברידג' ולס וכשריף הגבוה של קנט. האב נפטר בשנת 1925.
ורה סלומונס ושלוש אחיותיה חונכו בבית על ידי אומנות, כולל אומנת שווייצרית. עולמה של סלומונס היה קוסמופוליטי, שכן סבה מצד אמה, הרמן דה שטרן (1815-1887), ניהל את המשרד הלונדוני של בנק האחים שטרן, שהתהדר בסניפים (ובבני משפחה) בפריז ובברלין. הוריה גם בילו זמן רב בצרפת. אחיה, דייוויד רג'ינלד, שהיה מבוגר ממנה בשלוש שנים, עודד את אחד מתחביביה: לימוד אמנות באמצעות איסוף גלויות תמונות מאוספי אמנות מפורסמים. ב-1911 ביקרה סלומונס במצרים. כמי שעוצבה בראשית חייה על ידי הסביבה המתוחכמת והקוסמופוליטית שבה גדלה, ספגה סלומונס את התשוקה של אביה לתרבות הצרפתית של המאה ה-18, שהתבטאה באוסף האגדי שלו של שעוני ברגה ובאוסף מדהים לא פחות של ספרים צרפתיים מאותה המאה. כאישה צעירה עם שאיפות אינטלקטואליות, הלכה סלומונס בעקבותיו בהפקת קטלוגים מאוירים של יצירותיהם של האמנים הוברט פרנסואה גרבלו (1911) ופייר-פיליפ שופרד (1912). האיורים בקטלוגים אלה הופקו מתצלומים שסלומונס עצמה צילמה מהאיורים המקוריים. קטלוג שלישי, על שארל אייזן , הופיע ב-1921.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ביולי 1914, התהפך עולמה הנוח של סלומונס. אביה, דייוויד ליונל סלומונס, עודד את הקמתה של יחידה טריטוריאלית מקומית של קורפוס ההנדסה המלכותי , עם אחיה דייוויד רג'ינלד כקפטן שלה. סלומונס ואמה הצטרפו לצלב האדום וסלומונס שירתה כאחות וקצינת לוגיסטיקה יחידתית, ומשנת 1916 שירתה בצרפת. לסלומונס הוענקו עיטורים של הצלב האדום ב-1915, 1916 ו-1917. במהלך המערכה בגליפולי ב-1915, נפל אחיה של סלומונס, דייוויד רג'ינלד. באין לו יורש זכר, הפקיד אביה של סלומונס בידיה את הפריט היהודי היקר ביותר שהיה ברשות המשפחה: שבר מהכותל המערבי שנתן הצייר דייוויד רוברטס לסבה ב-1846.
ביקור ראשון בארץ ישראל.