חַנְגָּ'אלִי (באדיגית: Къамэ או Сэ, בגאורגית: ხანჯალი, או קינז'ל (Кинжал) ברוסית) הוא פגיון, בעל להב דו־צדי, לרוב עם חריץ אחד שקוע בכל צד של הלהב. הצורה של הנשק דומה לחרב הרומית העתיקה גלדיוס, לדירק הסקוטי ולחרב הפלדה היוונית העתיקה קסיפוס, והיא בשימוש כנשק משני בגאורגיה והקווקז מאז ימי קדם.
פגיונות כאלה ונְדָנֵיהֶם חרוטים בדרך כלל בעיצובי זהב או כסף, ולעיתים כוללים אבני חן משובצות. בדרך כלל הנדן כולל הארכת נקודת כדור בקצה, והידית עשויה בדרך כלל מחומרים כמו עץ או שנהב.
אף על פי שחלק מהתלבושת המסורתית לגברים הגאורגים, הצ'רקסים והקוזאקים של קובאן , בין היתר, חגרו את הנשק הזה, יחד עם מעיל הפרווה הקווקזי - הבורקה . הפגיון הצ'רקסי מכונה "אדיגה גקאמה".
המשוררים הרוסים אלכסנדר פושקין ומיכאיל לרמונטוב כתבו שירי הלל לנשק זה.
מקסים יורייביץ' סוקולוב
דיפלומט מפיצים
מיס סקוטלנד
מיס סקוטלנד (באנגלית: Miss Scotland) היא תחרות יופי, הנערכת מדי שנה בסקוטלנד.
התחרות נערכה לראשונה ב-1961. עד 1990 הזוכה ייצגה את סקוטלנד בתחרות מיס תבל לצד מיס אנגליה ומיס ויילס ולאחר מכן הייתה בתחרות נציגה אחת מיס בריטניה שייצגה את כלל הממלכה המאוחדת, ב-1980 מיס סקוטלנד לינדה גלאגר הייתה הסגנית הראשונה של מיס תבל, וזהו ההישג הגבוה ביותר של סקוטלנד בתחרות.
ב-1999 הייתה לראשונה לסקוטלנד באופן עצמאי נציגה במיס עולם, לפני כן מיס סקוטלנד הייתה מתמודדת בתחרות מיס הממלכה המאוחדת עם מתמודדות נוספות מרחבי הממלכה והזוכה בתחרות הייתה מייצגת את בריטניה במיס עולם, ב-2001 מיס סקוטלנד הייתה הסגנית השנייה בתחרות.
המתמודדות בתחרות חייבות להחזיק בדרכון בריטי.
המהדורה הסקוטית של העיתון סאן נותנת חסות לתחרות.
קמרון קאף
קמרון קאף (באנגלית: Cameron Cuffe; נולד ב-1 באפריל 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה.
קאף נולד בלונדון. הוא סיים את לימודיו באקדמיית ליר בטריניטי קולג 'בדבלין.
קריירה.
קאף שיחק בתיאטרון בין היתר בהפקת המחזמר "עיר המלאכים" של לארי גלברט. הוא הופיע בסרט הביוגרפי "פלורנס פוסטר ג'נקינס" בשנת 2016. לאחר מכן הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה The Halcyon". לאחר שצילם פרק מסדרת הדרמה "Time After Time", קאף קיבל את התפקיד הראשי של סבו של סופרמן סג-אל בסדרת הטלוויזיה "קריפטון", שהוקרנה לראשונה במרץ 2018.
בספטמבר 2019, אושר רשמית כי נשקלת מועמדותו לתפקיד הנסיך אריק בסרט "בת הים הקטנה" אך לתפקיד נבחר ג'ונה האוור-קינג.
2020 בקניה
רשימת אירועים שהתרחשו בשנת 2020 בקניה.
אירועים חודשיים.
מתמשך – מגפת הקורונה בקניה
וילי שטוור
וילי שטוור (בגרמנית: Willy Stöwer; 22 במאי 1864 – 31 במאי 1931) היה אמן, מאייר גרמני בתקופת הקיסרות. הוא ידוע בעיקר בזכות ציורים ימיים וליטוגרפיות. רבות מיצירותיו מתארות אירועים ימיים היסטוריים כמו טביעת הטיטניק בשנת 1912.
חיים.
וילי שטוור, בנו של רב חובל, נולד בוולגסט שבגרמניה, על חוף הים הבלטי. במקור הוא התאמן כטכנאי במשרדי ההנדסה של מספנות גרמניות שונות. עד מהרה הוא קיבל משימות כשרטט, מאייר וצייר. הכישרון שלו הוכר מוקדם וטכניקת הציור שלו הייתה אוטודידקטית. בשנת 1892 הוא התחתן עם הנרייטה דטמן ממשפחה אמידה, וזה אפשר לו להתמסר אך ורק לעבודתו כאמן.
הקיסר וילהלם השני הפך לתומך נלהב ופטרון של האמן. שטוור אף ליווה את הקיסר בכמה מסעות בין 1905 ל־1912. הוא היה חבר הנהלה בליגת הצי הגרמני ( Deutscher Flottenverein) וזכה לתואר פרופסור של כבוד בשנת 1907.
במהלך חייו עקב אחרי פטרונו וגורלו של הצי הגרמני הקיסרי. כמו אצל בני דורו כהנס בוהרדט, תקופת היצירה הגדולה ביותר שלו הגיעה לסיומה עם כניעת הקיסר וסיום העידן הקיסרי. הקריירה המאוחרת שלו, ללא הפטרון, הסתמכה על כמה עבודות מקווי ספינות קיטור.
הוא נפטר ונשכח יחסית, בביתו המפואר בברלין-טגל ב־31 במאי 1931, תשעה ימים לאחר יום הולדתו ה -67.
קריירה.
שטוור היה אמן פורה מאוד בין השנים 1892–1929, ויצר כ־900 איורים בשחור-לבן ו- 335 צבעונים ל -57 ספרים, וכן כרזות, גלויות, כרטיסי מסחר, תוויות, חוברות ויומנים. דוגמה מוקדמת לאמנות המסחרית שלו היא סדרת כרטיסי מסחר בשנים 1899- 1900 שהכין ליצרן השוקולד הגרמני סטולוורק בשם "ספינות המלחמה הגרמניות החדשות" באלבום מס ' 3, סדרה 132.
ציורו של שטוור על טביעת הטיטניק במגזין Die Gartenlaube זכה לפופולריות מיוחדת. את האיור הוא יצר זמן קצר לאחר האסון בשנת 1912 ללא מידע מפורט. כך לדוגמה הארובה הרביעית במציאות לא הוציאה עשן שחור מכיוון שנועדה רק לאוורור. למרות אי דיוקים כאלה, התמונה הפכה לאייקונית והודפסה פעמים רבות. שטוור, שלא היה ידוע בציורי דיוקנאות, צייר גם דיוקן של הקיסר במדי חיל הים, אשר יחד עם כמה מציוריו הימיים האחרים היו תלויים בארמון הקיץ של הקיסר בין השנים 1907-1914.
דוגמאות נוספות לעבודותיו של שטוור נמצאים במוזיאונים כוללים ציורי שמן על בד: טביעת המשחתת האיטלקית "טורבין" על ידי המשחתות האוסטריות ב־24 במאי 1915. במוזיאון להיסטוריה צבאית, וינה, וכן: סירת מנוע מהירה! במוזיאון הימי הבינלאומי של המבורג. בשנת 1917 הופקו גלויות מכמה מציוריו לסיוע צדקה לטובת אנשי צוות ופצועים ממלחמת העולם הראשונה.
פאטל
לוקאס נף
לוקאס נף (באנגלית: Lucas Neff; נולד ב-7 בנובמבר 1985) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
נף נולד וגדל באזור אנדרסונוויל בשיקגו, אילינוי. אמו, מיד פלידופסקי, היא מייסדת תיאטרון סטורצ'צ'ס ואביו, אלן, הוא עורך דין וסופר. הוא ממוצא אירי ויהודי. הוא סיים את בית הספר התיכון וויטני אמ. יאנג מגנט בשנת 2004, ותואר ראשון באמנויות בתיאטרון באוניברסיטת אילינוי בשיקגו בשנת 2008. הוא החל לשחק כשהופנה בטעות למחלקה לאמנויות הבמה באוניברסיטה. אחרי הלימודים הוא למד משחק בחברת התיאטרון סטפנוולף בשיקגו. לנף יש אח צעיר יותר.
קריירה.
הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בהפקת המחזה "ג'ון" בתיאטרון בשיקגו. בעודו מנסה להתחיל את הקריירה שלו בתיאטרון מימן את עצמו ועבד בניקיון בתים. תפקיד הטלוויזיה הראשון שלו היה כשלוהק לתפקיד קטן בגמר סדרת הטלוויזיה "החיה" בהפקת רשת A&amp;E.
כשהחל הליהוק לסדרת הטלוויזיה "לגדל את הופ", נף הקליט את האודישן שלו בן עשרה העמודים ושלח אותו לגרג גרסיה. מהקלטת הראשונה הפך נף לבחירה הראשונה של גרסיה בתפקיד ג'ימי צ'אנס. עם זאת, הוא עדיין נדרש לעבור אודישנים מרובים, לפני שקיבל את התפקיד.
נף המשיך לשחק בתיאטרון, וכתב מחזה, כמו "הברווז האחרון", שהוצג בתיאטרון ג'קאלופה בשיקגו כהצגה האחרונה של עונת 2011–2012. הוא היה מועמד לפרס ג'וזף ג'פרסון על היצירה החדשה הטובה ביותר.
חיים אישיים.
הוא גר בלוס אנג'לס, קליפורניה. בשנת 2016 נישא לשחקנית האוסטרלית קייטלין סטייסי; השניים התגרשו בסוף 2020.
מיס אירופה 1994
מיס אירופה 1994 היא תחרות מיס אירופה ה-49 במספר. התחרות נערכה באיסטנבול, טורקיה, ולקחו בה חלק 33 מתמודדות. הזוכה בתחרות הייתה נציגת ישראל לילך בן סימון, וזוהי הפעם היחידה בתולדות התחרות שישראלית זכתה בתואר.
הלנה שטרומאייר
הלנה מריה שטרומאייר (בגרמנית: Helene Marie Stromeyer; 26 באוגוסט 1834 - 13 במרץ 1924) הייתה ציירת גרמנייה.
חיים.
שטרומאייר נולדה בהנובר כבת השנייה משלוש בנותיהם של לואי שטרומאייר, רופא אמיד ופרופסור באוניברסיטה, ואשתו לואיז (לבית ברטלס, 1807–1890). בשל ההלם לאחר מות אחותה הצעירה אוטילי בשנת 1851, היא התמסרה לציור. היא עזבה את הנובר ולמדה אצל רודולף יורדן בדיסלדורף. היא הצליחה להתמסר לאמנותה ללא מגבלות כלכליות, כיוון שהייתה עצמאית כלכלית באמצעות ירושה מהוריה. עם זאת, תמיד עמדה לצד אביה, שהיה במצב בריאותי ירוד, משנת 1850 ואילך אף ליוותה אותו במשימותיו כרופא צבאי לשדות הקרב ליד לנגנזלצה במשך ארבעה שבועות בשנת 1866.
בראשית שנות השמונים של המאה ה-19 עברה לקרלסרוהה, שם למדה אצל הרמן באיש, הנס פרדריק גודה וגוסטב שנלבר. עם ציורי טבע דומם וציורי נופים שנראו כמו המאסטרים הוותיקים, יצאו לה במהרה מוניטין. יחד עם אנה פטרס, סופי ליי ואלווינה שרוטר, היא הייתה אחת הציירות המפורסמות ביותר בקרלסרוהה.
משנת 1892 לימדה ציורי פרחים וטבע דומם בבית הספר לציור בקרלסרוהה. בשנת 1893 היא הייתה ממייסדי עמותת האמניות בקרלסרוהה.
יצירה.
שטרומאייר הייתה ידועה בעיקר בזכות ציורי פרחים ונופים. את עבודותיה ניתן למצוא באוספים של מוזיאונים שונים בגרמניה. רבות מיצירותיה נסחרות עדיין במכירות פומביות בתחילת המאה ה-21.
בשנת 1867 פורסם בחנות הספרים שמורל אונד פון זייפלד בהנובר האלבום "מלנגנזלצה" (von Langensalza) ובו שישה תצלומים המבוססים על רישומי המקור של האמנית. האלבום נסקר ב- Deutsche Volkszeitung ב-15 בינואר 1867.
אל (מגזין)
אבּליס
אִבְּליס (בערבית: إبليس) הוא דמות השטן המוזכרת בקוראן, בעיקר סביב סיפור בריאתם של אדם וחווה. חלק מהמוסלמים מאמינים שהוא נברא כשד, בעוד אחרים מאמינים שהוא נברא כמלאך. לפי האמונה האסלאמית, אללה הורה לאבליס להשתחוות לאדם, אך מאחר שהוא סירב לעשות זאת, אללה גרש אותו מגן עדן. אבליס מוזכר בקוראן בשמו 11 פעמים.
אטימולוגיה.