The Final Countdown (בתרגום חופשי: הספירה הסופית לאחור) הוא סינגל של להקת הרוק השוודית, יורופ, אשר יצא לאור בשנת 1986. השיר נכתב על ידי ג'ואי טמפסט, חבר הלהקה, והיה שיר הנושא מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה. השיר זכה להצלחה רבה, והגיע למקום הראשון במצעדים ב-25 מדינות.
השיר מופיע במשחקים NHL 11 ו-NHL Slapshot אשר יצאו לאור ב-2010. בלחן השיר נעשה שימוש בשיר הנושא של פסטיגל גיבורי הממלכה האבודה הישראלי ב-2006.
בתוכנית "בני ברדיו" של בני בשן, הייתה בעבר פינה שנקראה "אנשים שחושבים ש-'The Final Countdown' הוא השיר הטוב ביותר בעולם, בוחרים את השיר הטוב ביותר בעולם בעיניהם." הפינה נסגרה לאחר ריאיון עם ג'ואי טמפסט בתוכנית.
עקבה (מחוז)
מחוז עקבה (ערבית: محافظة العقبة) הוא אחד משנים עשר המחוזות של ירדן. הוא גם ממוקם בדרום-מערב המדינה ובירתו היא העיר עקבה. המחוז מחולק לשלוש נפות.
שטח המחוז 6,900 קמ"ר, המחוז הרביעי בגודלו, מרבית שטח המחוז מדברי. אוכלוסייתו מונה 139,200 נפש, נכון ל-2012, בצפיפות של 20.2 תושבים לקמ"ר, המחוז העשירי בגודלו מבחינת גודל האוכלוסייה.
המחוז הוא המוצא היחיד של ירדן לים, על כן הוא אחד המחוזות החשובים ביותר במדינה מבחינה כלכלית. עם הקמת המדינה המוצא הימי שלה מעקבה היה מוגבל. בשנת 1965 חתם המלך חוסיין על הסכם חילופי שטחים בין ירדן לערב הסעודית בו ויתרה ירדן על כ-6,000 קמ"ר (מעל 6% משטח הממלכה), בעיקר שטחי מדבר בפנים היבשה, תמורת רצועת חוף של 12 קילומטרים דרומית לעיר עקבה, דבר שאפשר לה להרחיב את העיר ונמל שלה ולהקל על יבוא ויצוא סחורות דרך הים האדום. הנמל הוא השער העיקרי של ירדן ליבוא ויצוא סחורות. האזור התעשייתי נמצא הרחק מאזור המלונות כך שפגיעתו בתיירות היא מזערית, שכן אוכלוסיית המחוז תלויה מאוד בתיירות כמקור הכנסה.
הממצא הארכאולוגי החשוב ביותר במחוז היא העיר העתיקה פטרה, בירת הנבטים. העיר ממוקמת על המדרון המזרחי של הור ההר בערבה. הבדואים בני המקום מאמינים כי במקום זה הכה משה בסלע וכאן נקברה אחותו מרים הנביאה ואחיו הבכור אהרון הכהן.
נפות.
המחוז מחולק לשלוש נפות:
מעריך
זיקית ים-תיכונית
זיקית ים-תיכונית (שם מדעי: "Chamaeleo chamaeleon"), שנקראה בעבר גם זיקית מובהקת או זיקית מצויה, היא לטאה המשתייכת למשפחת הזיקיתיים. זוהי אחת משתי הזיקיות החיות באירופה יחד עם הזיקית הסאהלית (שחיה ביוון).
הזיקית הים-תיכונית נפוצה ביערות אפריקה, אסיה, ואירופה, והיא הנציגה היחידה בארץ של הזיקיות. הזיקיות הן סוליטריות, ארבוראליות ומסתייעות בזנב לאחיזה וטיפוס. אורך הזנב הוא כאורך הגוף. הזיקיות טורפות חרקים ולשם כך מסתמכות בעיקר על חוש הראייה: כל אחת מהעיניים היא עצמאית, תכונה המאפשרת התבוננות בכיוונים מנוגדים. הזיקית מתאימה את צבעיה לתנאי הסביבה. בנוסף, צבע הגוף במפגש בין פרטים יכול להעיד על מצבם הגופני של הפרטים השונים. צבע גוף כהה (שחור-אפור) של הזיקית בדרך כלל מעיד על סטרס (עקה). ניתן להבחין בין הזוויגים בהתבוננות בזנב: בסיס הזנב של הנקבה צר מזה של הזכר.בעונת הרבייה הזיקית מטילה 11-40 ביצים. הצעירים בוקעים לאחר 8-10 חודשים וגדלים ללא כל טיפול של ההורים.
זיקית ים תיכונית בתרבות.
באזורי לבנון יש המאמינים שהזיקית המובהקת היא "גמל היהודים", שלעתיד לבוא ילבה בנשיפותיו את אש הגיהנום, ועל כן מי שיהרוג זיקית במכה אחת יקטין את אש הגיהנום ויזכה לגן עדן. אך אם הוא נכשל במכה הראשונה – שלא ינסה להכותה בשנית, שמא הזיקית תנקום בו.
ספרביליות
ספרבילי – ניתן להפרדה.
משוואה דיפרנציאלית ספרבילית
אל הרמיל
רשיא
אליפות העולם בכדורסל נכים
אליפות העולם בכדורסל נכים היא תחרות כדורסל נכים בינלאומית הנערכת מטעם פדרציית כדורסל הנכים הבינלאומית, ומפגישה נבחרות כדורסל נכים לאומיות המתחרות זו בזו. האליפות נערכת אחת לארבע שנים, ובאותה השנה מתקיימות הן אליפות לגברים והן אליפות לנשים.
היסטוריה.
אליפות העולם הראשונה בכדורסל נכים התקיימה בשנת 1973. האליפות, אשר טרם נחשבה לרשמית, נערכה בבלגיה וזכתה בה נבחרתה של בריטניה, במדיה שיחק פיליפ קרייבן, לימים נשיא הוועד הפאראלימפי הבינלאומי. בשנת 1975 התקיימה בבלגיה האליפות הרשמית הראשונה ובה זכתה נבחרת ישראל בכדורסל נכים כשניצחה בגמר הטורניר את נבחרת ארצות הברית בתוצאה 47-50.
דקר המכמורת
דקר המכמורת ("שם מדעי: Epinephelus aeneus"), או בשמו העממי לוקוס לבן, הוא דג גרמי מסוג דקר. נחשב לדג מאכל מבוקש ובעל טעם משובח, אוכלוסייתו קרובה לסיכון בשל דיג יתר.
מאפיינים.
תחום תפוצתו בדרום הים התיכון ובמזרח האוקיינוס האטלנטי לאורך מערב חופי אפריקה ועד דרום אנגולה, חי בעומקים 20 עד 200 מטר. אורכו הממוצע 60 ס"מ ובאורך מרבי 120 ס"מ, ככל הידוע מגיע למשקל מרבי של 25 ק"ג. כל דגי דקר המכמורת מתבגרים כנקבות, ומאוחר יותר חלקם ישנו את מינם לזכרים בתהליך הנקרא דיכוגמיה. ניתן להבדיל בינו לבין דקר אלכסנדרוני בהיעדר פסים כהים על מכסה הזימים המשולשים בצורתם. דייגים באזורינו מכנים אותו בשם העממי לוקוס לבן מאחר שהוא בהיר יותר למראה מסוגי הדקר בים התיכון של ישראל.
כהתנהגות טיפוסית לסוגי הדקר הם חיים בכוכים ומשוטטים במהלך היום. בוגרים נמצאים בסביבה סלעית או בקרקעית בבוצת חול, צעירים נמצאים בלגונות חוף או בשפכי נהרות. באזור הים התיכון נקבות יגיעו לבגרות מינית בגיל 5 עד 7 שנים, בערך במשקל 4 ק"ג ובאורך של בין 50 ל 60 ס"מ. בדרך כלל הנקבות יחליפו את מינם לזכרים בהגיעם למשקל 9 ק"ג, אולם ישנם זכרים קטנים יותר (3 עד 5 ק"ג). בניסויים שנעשו בשבי הנקבות יצרו בין 750,000 ל-1,200,000 ביצים כש- 80% מהם היו מופרות. גילו של דג המכמורת שנתפס בתוניס בשנת 1983 במשקל 25 ק"ג ובאורך 115 ס"מ הוערך ב-17 שנה.
ניתוח מספר פרטים של דקר המכמורת ממימי מערב אפריקה מעלה כי תזונתו כוללת דגים (58%), חסילוני גמל שלמה (21%), סרטנים (10%) ודיונונים ותמנונאים (סילוניות) 10%. באזור סנגל הגירתו העונתית של הדג מושפעת מעליית מי העומק.
הדג מבוקש ביותר בשוקי מערב אפריקה ואף בישראל על אף מחירו הגבוה יחסית. לפי הערכות איגוד הIUCN, משנת 1971 ועד 1999 חלה ירידה באזורים מסוימים של בן 80% ל-90% באוכלוסייה בשל דיג יתר, הדג נלכד במגוון ציוד וסגנונות דיג, כולל דייג מכמורת תעשייתי אולם שיטת דיג זו אחראית ל 27% מהלכידות. נעשו ניסויים מוצלחים להכניס את הדג לחקלאות ימית, וארגון IUCN מדווח על ניסויים מוצלחים במיוחד עם הדג בישראל..
Epinephelus aeneus
לוקוס לבן
פופוביץ'
Bohemian Grove
Bohemian Grove הוא שטח בבעלות מועדון גברים סגור הידוע גם בשם "מועדון בוהמיית גרוב", שחבריו נאמנים זה לזה. המועדון שוכן בשדרת בוהמיה 20601, במונטה ריו שבקליפורניה, ופועל רשמית החל משנת 1872. המועדון מתכנס אחת לשנה באמצע חודש יולי וכולל אישים בעלי השפעה, כולל רבים מנשיאי ארצות הברית (הן רפובליקנים והן דמוקרטים), כלכלני מפתח ומנכל"י תאגידים, משפטנים בכירים, ועוד.
הקדמה.
המועדון הוא עבור גברים בלבד וכולל ראשי ממשלה, פוליטיקאים, בעלי עסקים ובכירים נוספים. חברי המועדון רשאים להזמין חברים למועדון, אך אלו רשאים להיכנס אליו רק לאחר בדיקה. מתחם המועדון מנוטר על ידי מאבטחים ומרושת במצלמות אבטחה. חברי המועדון רשאים לזמן פגישת מועדון בכל יום בשנה, אך מנועים מלהזמין נשים לפגישות אלו. חבר מועדון בעל ותק של 40 שנה מקבל זכות ישיבה בכנסים יומיים בין כמרי המועדון.
סמלים וטקסים.
סמל המועדון הוא ינשוף. מתחם המועדון כולל פסל ינשוף אשר מהווה מעין במה להופעות שונות הנערכות במפגשי אמצע יולי.
ב-2000 תועדה אחת מהופעות המוצגות במועדון על ידי אלכס ג'ונס. הטקס שהוצג נקרא בשם "שריפת הדאגה". הטקס (Cremation of Care) הוא טקס עתיק יומין ובוצע לראשונה ב-1881. בטקס רוח ה"דאגה" מתווכחת עם כמרי המועדון ולבסוף נשרפת על ידם. טקס השריפה מבוצע מול מזבח הינשוף.
חברי המועדון.
רשימת חברי המועדון אמנם מפורסמת מעת לעת, אך מרבית מחבריה נכללים ברשימה סודית וזהותם אינה נחשפת, פרט לתיעודים במצלמות נסתרות וסרטים דוקומנטריים שונים. בין חברי המועדון הגלויים, נמנים ויליאם רנדולף הרסט, ריצ'רד ניקסון בכירים בתעשיות צבאיות, בפדרל ריזרב (הבנק הפדרלי), ועוד.
תלייה, הטבעה וביתור
מיהאי סילאגי
מיהאי סילאגי, רוזן הורוגסג (בהונגרית: Horogszegi gróf Szilágyi Mihály, בערך 1400–1460 איסטנבול) היה אציל ומצביא הונגרי, עוצר ממלכת הונגריה בשנת 1458. כונה לפעמים "מיכאל השחור" (Michael Niger). הטורקים קראו לו "איספילאק". אחותו, ארז'בט (אליזבט) סילאגי נישאה ליאנוש הוניאדי. מיהאי סילאגי נאבק לצד גיסו, יאנוש הוניאדי, נגד הטורקים העות'מאנים. השתתף, בין השאר, גם בקרב ורנה, בקרב קוסובו משנת 1448, וב-1456 במצור בלגרד. נשא בתארים "באן של מאצ'ווה" (בסרביה) ו"קפטן של בלגרד".
מלחמה פנימית בטרנסילבניה.
ב-16 במרץ 1457 הוצא להורג בנו של יאנוש הוניאדי על ידי אנשים המקורבים למחנה היריב למלך, בראשות שליט טרנסילבניה מיקלוש אוילאקי והפלטין לאסלו גאראי. כך נפתח עימות בין הללו למחנה של משפחת הוניאדי, בראשותו של מיהאי סילאגי ואלמנתו של יאנוש, אליזבט..
בקיץ 1457 דיכא סילאגי מרד בעיר ביסטריצה שבטרנסילבניה, אך בהמשך נאלץ להתמודד עם כוחות הסקלרים בראשות עם אוזבאלד רוז'גוני, שנתמך על ידי המלך ההונגרי ועל ידי הערים הסקסוניות. ב-9 באוקטובר 1457 הטיל סילאגי מצור זמני על סיביו, אחר כך קבע את מושבו בסיגישוארה.