בשנת 1997 התפרסם מאמר של פרופסור קרל סקורצקי ועמיתיו מהטכניון בכתב העת Nature שכותרתו "כרומוזומי Y של כהני דת יהודיים". במאמר דיווחו החוקרים על מאפיין תורשתי השכיח יותר בכרומוזום Y של כהנים מאשר באוכלוסיות אנושיות אחרות. בריאיון עם פרופ' סקורצקי למגזין מכון ויצמן למדע נטען כי "ניתוח הרצף הגנטי של כרומוזומי Y הראה כי לגברים היהודים שנושאים מסורת של שייכות לכהונה היה כנראה אב קדמון משותף אשר חי לפני 2,000 או 3,000 שנה". במחקר המשך שהתפרסם בשנת 2000 נטען כי מאפיין תורשתי זה שכיח גם בקרב בני קבוצת הלמבה, החיים בדרומה של יבשת אפריקה וטוענים שמוצאם יהודי.
מחקרים נגדיים טענו כי המאפיין התורשתי "הכהני" עליו דיווחה קבוצתו של סקורצקי שכיח גם בקרב אוכלוסיות לא-יהודיות במזרח התיכון, ומוצאו באב קדמון משותף שחי לפני 18.5±3.5 אלפי שנים. כך למשל נמצא המאפיין התורשתי הלז בקרב כשליש מהנבדקים מתימן, כרבע מהנבדקים מעומאן וכחמישית מהנבדקים מהנגב, מעיראק ומכורדיסטן, כולם לא יהודיים. ממצאים אלה מעידים כי המאפיין התורשתי "הכהני" קדום באלפי שנים מהעם היהודי עצמו, והימצאו או היעדרו אינם מעידים כשלעצמם על מוצאו הכהני של הנבדק, או אפילו על מוצאו היהודי.
בשנת 2003 טענה קבוצתו של פרופ' סקורצקי כי מצאה סמן תורשתי משותף ללויים אשכנזים, אך חוקר אחר חלק על טענה זו בשנת 2006. ככלל, שאלת הזיקה התורשתית בין תפוצות העם היהודי מעוררת עניין בשיח הציבורי בישראל ובתפוצות. במקרה של בני שבט הלמבה וקהילת בני ישראל בהודו, השפיעה קיומה של אסמכתה מדעית לדמיון תורשתי בינם לבין עם ישראל על גיבוש זהותם והגדרתם העצמית למול שכניהם.
שמות משפחה של כהנים.
יישנם שמות משפחה רבים אשר בעליהם מתייחסים לזרע הכהונה, כגון:
כהן, כוהן, כהנא, בר-כהן, בן-כהן, קוגנזון, כגן, קוגן, קגן, קון, קנר, קאהן, כהנמן, כוהנר, כהנר, ברכגן, קוהן, קואן, קאגן, קפלן, קפלין, קפלון, כהני, כהנה, כהנסון, ברקן (לא מעוברת), מזא"ה, כ"ץ (ראשי תיבות: כהן צדק), כצמן (כ"צמן), כצברג, כהנהיים, קרנר דואק, דוויק ועוד.
טוויל - פירושו בערבית ארוך או גבוה. בהקשר של שם משפחה, מציין ברכת חיים ארוכים לכוהנים צאצאי עלי הכהן כנגד הקללה שקיבלו.
אגו
האיים האנטילים
השם האיים האַנְטִילִים משמש כיום לתיאור האיים הקריביים או איי הודו המערבית, למעט איי הבהאמה. מבחינים בין האנטילים הגדולים, הכוללים את קובה, ג'מייקה, היספניולה, ופוארטו ריקו, לבין האנטילים הקטנים (שאר האיים). בשל הדמיון בשפה בינם לבין מדינות דוברות ספרדית, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, ופוארטו ריקו נחשבים גם לחלק מאמריקה הלטינית. מבחינה גאוגרפית, האנטילים הם חלק מאמריקה הצפונית.
רקע.
כמו המלה "ברזיל", המלה "אנטילים" מקורה בתקופה שבטרם גילוי העולם החדש; "אַנְטְילְיָה" היה שמו של אי אגדי, "אי שבע הערים", ששכן על-פי האגדה במערב האוקיינוס האטלנטי ותואר במפות של ימי הביניים לעיתים כארכיפלג, לעיתים כיבשה רציפה, גדולה או קטנה, ששכן אי-שם בין האיים הקנריים לבין הודו המזרחית. לבסוף זוהה עם הארצות שגילה כריסטופר קולומבוס.
מאוחר יותר, כשהתחוור כי קולומבוס גילה ארכיפלג עצום המקיף את הים הקריבי ואת מפרץ מקסיקו, המלה "אנטיליה" קיבלה את צורת הרבים, "האנטילים", המשמשת באופן כולל לתיאור קבוצת האיים.
האנטילים הגדולים.
הרשימה ממוינת על-פי גודל האיים, מהגדול לקטן.
האנטילים הקטנים.
האיים ברשימה מסודרים על-פי סדר האלפבית. חלק מהפריטים ברשימה הן מדינות (או אוטונומיות) הכוללות קבוצת איים.
היספניולה
היספניולה (בספרדית: La Española) הוא האי השני בגודלו בקריביים, אחרי קובה, וה-22 בגודלו בעולם. הוא שוכן דרום מזרחית לקובה. שטח האי כ-76,480 קמ"ר וחולקות אותו האיטי, בשליש המערבי של האי (27,750 קמ"ר), והרפובליקה הדומיניקנית, בשני השלישים המזרחיים (48,730 קמ"ר).
קולומבוס הגיע לאי ב-1492, וב-1493 הוקמה בו הקולוניה הספרדית הראשונה בעולם החדש.
בהיספניולה הוקמה לראשונה בתולדות העולם החדש - האנקומיינדה, מוסד זה היה מערכת שלטונית אשר באמצעותו פיקחו הספרדים על האינדיאנים המקומיים. הילידים היו עובדים בשביל האדון הספרדי והוא היה מספק להם הגנה. מאוחר יותר התברר כי האינדיאנים הועבדו בפרך, דבר שגרם למותם המהיר שנגרם גם מהמחלות אותם הביאו הספרדים לאי. האנקומיינדה חדלה להתקיים בראשית המאה ה-17 באופן סופי והוחלפה כבר במאה ה-16 על ידי ה"אסיינדה".
הנקודה הגבוהה ביותר באי, שדרת דוארטה, נמצאת בגובה של מעל 3,000 מטר. לעומת זאת, נקודת הגובה הנמוכה ביותר באי היא כ-150 מתחת לפני הים. האי מציע נוף מגוון. האי הוא המקום העיקרי שבו מצויות איגואנות קרנפיות.
אנטילים
More (אלבום)
More (יותר), או בשמו הרשמי - Music From the Film More - הוא אלבום האולפן השלישי של פינק פלויד והפסקול השלם הראשון של הלהקה. האלבום, אשר יצא לאור ב-27 ביולי 1969, ומכיל עיבודים שונים של מוזיקה אשר הופיעה בסרט הצרפתי More בבימויו של בארבה שרדר. בעקבות ההצלחה היחסית של הסרט באירופה, הצליחה הלהקה לחדור בצורה יחסית טובה לתודעה הציבורית האירופית, אך האלבום לא זכה לביקורות אוהדות רבות. בסרט, יש שני שירים אשר לא נכללו בפסקול: Hollywood ו-Seabirds.
שירים.
Cirrus Minor.
השיר הפותח את האלבום. אורך השיר הוא 5 דקות ו-15 שניות. זה נכתב על ידי רוג'ר ווטרס, אך את השיר מבצעים רק דייוויד גילמור וריצ'רד רייט. השיר די הזוי, איכות פסטורלית, עם צלילי טבע וציפורים (שיהיו גם באלבום הבא של הלהקה Ummagumma בשיר Grantchester Meadows). השיר נכלל גם באלבום האוסף של הלהקה, Relics. השיר אינו מכליל תופים מה שיוצר תחושה לא רגילה. הקודה שלאורגן ההמונד ואורגן הפריסה דומה לחלק ב-A Saucerful of Secrets שנקרא celestical voices (קולות שמימיים). כשאורגן ההמונד מנגן את האקורדים: Em-Bm-D-A-G-D-B. ציוצי הציפורים הם בעצם הקלטה משנת 1961 שנקראת Dawn Chorus.
The Nile Song.
השיר השני באלבום, שוחרר כסינגל. אנדי קלמן מ-Allmusic תיאר את השיר כ: "אחת מההקלטות הכבדות של הלהקה שהוקלטו". האקורד המתקדם נותן סוג של מודולציות, בתחילת ובהמשך השיר יש חזרה עם כל אחד, במחזוריות של שישה מפתחות שונים וכך דועך השיר החוצה.
Crying Song.
השיר הוא בלדה עצלנית פסטורלית, שמכליל שירה "חולמנית" על ידי דייוויד גילמור. השיר מעולם לא בוצע בהופעות של הלהקה. השיר מולחן כמו בלדות פולק רבות, רוב השיר באקורד D. ריצ'רד רייט על הויברפון, דייוויד גילמור על שירה מובילה, גיטרה אקוסטית וגיטרה חשמלית שבסוף השיר. רוג'ר ווטרס על הבס וניק מייסון על תוף הסנר.
Up The Khyber.
השיר כולל סולו תופים, אלתורי פסנתר, קטעי אורגן ואפקטים מוזרים. זהו השיר היחיד של פינק פלויד שבו מייסון ורייט מקבלים קרדיט על שיר יחד. שם השיר היה מין בדיחה וגם הוא נלקח מסרט מ-1968 שנקרא, Carry On... Up The Khyber.
השיר נכלל בסיבוב ההופעות של הלהקה, The Man and the Journey כשהוא נקרא "Doing It!" שמחובר ל-The Grand Vizier's Garden Party מ-Ummagumma ומהפסקול Zabriskie Point עם שיר שנקרא, Heart Beat Pig Meat. השיר היה מנוגן לפעמים בהופעות כחלק מהשיר, Interstellar Overdrive מהאלבום The Piper at the Gates of Dawn.
Green Is The Colour.
שריקה של חליל מנוגנת בשיר על ידי אשתו של מתופף הלהקה ניק מייסון, לינדי. בסיבוב ההופעות של הלהקה, The Man and the Journey השיר הופיע תחת הכותרת, The Beginning. השיר בוצע בהופעות מ-1969 עד 1971. נגינת השיר בפעם האחרונה בהופעות הייתה ב-1971 ביפן ואוסטרליה.
ווטרס אמר על השיר שהוא על להיות באיביזה, המקום בו צולם הסרט More.
Cymbaline.
השיר במקור היה תחת הכותרת, Nightmare שהיה בסיבוב ההופעות של הלהקה, The Man and the Journey משך השיר בהופעה הוא 8 דקות. השיר גם מתייחס לדמות דוקטור סטריינג' ממארוול קומיקס. דוקטור סטריינג' גם הופיע על העטיפה של האלבום השני של פינק פלויד, A Saucerful of Secrets. לשיר היו שתי הקלטות שבהן, דייוויד גילמור מבצע שירה מובילה. השיר כולל כמה כלים שלא כל כך נפוצים בשיריהם של הלהקה כמו תופי בונגו.
Party Sequence.
קטע אינסטרומנטלי קצר הנמשך כדקה. בקטע מופיעים כלי הקשה וחלילית אירית כמו בשיר, Green Is The Colour.
Main Theme.
קטע אינסטרומנטלי שבוצע רק פעמים בודדות בהופעות הלהקה ב-1970. קיימים הבדלים בין גרסת האולפן וגרסאות ההופעה, בהופעה הקטע מוארך יותר ו-ווטרס צורח באמצע השיר (מה שדומה לקטע האינסטרומנטלי, Careful With That Axe, Eugene)., וגילמור מנגן בגיטרת סלייד במפתח המקורי שמוביל לסוף השיר. השיר מנוגן בסרט More כשאחד מגיבורי הסרט סטפן, מחכה שמישהו יאסוף אותו בדרך לפריז.
השיר מתחיל בגונג על ידי ווטרס ב-0:30, אורגן הפריסה והאקורדים מתקדמים מודאלית. ב-1:12 האורגן נמוג לתוך צליליהם של תופי הבס ונשנה זה דומה לשיר Let There Be More Light. האורגן הפריסה מנגן צלילים גבוהים ומלנכוליים. וכך זה מוביל למוזיקה פסיכדלית עד סוף השיר ב-5:20.
Ibiza Bar.
שיר הארד רוק. השיר נפתח עם ריף שדומה לשיר השני באלבום The Nile Song, אך שלא כמו שיר זה, השיר לא עובר בכמה מפתחות ובסולואי הגיטרה של דייוויד גילמור יש הדים.
More Blues.
קטע אינסטרומנטלי הנמשך 2 דקות ו-12 שניות. הקרדיט על כתיבתו ניתן לכל חברי הלהקה.
Quicksilver.