בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-191 מיליון השמעות.
ביקורות.
כתבת Celeb Mix, אלי דו-דמוסה, כתבה כי "Bibia Be Ye Ye" הוא "אחד השירים המדהימים ביותר באלבום".
אדווין הארלסטון
אדווין הארלסטון (באנגלית: Edwin Harleston; 14 במרץ 1882 - 10 במאי 1931) היה אמן אמריקאי ונשיא מייסד של סניף צ'ארלסטון, של האגודה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים. הוא הודר מהתנועה האמנותית של הלבנים הידועה בשם הרנסאנס של צ'ארלסטון.
ביוגרפיה.
הוא נולד בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה, ב-14 במרץ 1882. הוא היה אחד מחמשת ילדיהם שנותרו בחיים של לואיזה מולטרי הארלסטון ואדווין גיילארד הארלסטון, שהיה הבעלים של בית הלוויות הארלסטון אמו הייתה נצר לשושלת בת כמה דורות של אנשים צבעוניים חופשיים, בעוד שאביו היה צאצא של חוואי לבן ואחת מהמשרתות שלו האפרו-אמריקאיות.
הארלסטון זכה במלגה ללימודים במכון אייברי וסיים את לימודיו בשנת 1900. הוא המשיך לאוניברסיטת אטלנטה, שם למד כימיה וסוציולוגיה. לאחר שסיים את לימודיו ב-1904, הארלסטון נשאר במשך שנה כעוזר הוראה בסוציולוגיה ובכימיה תוך תכנון השלב הבא בהשכלתו. אף שהתקבל לאוניברסיטת הרווארד, הוא החליט במקום זאת ללמוד בבית הספר של המוזיאון בבוסטון לאמנות. שם למד אצל הציירים ויליאם מקגרגור פקסטון ופרנק ווסטון בנסון מ-1905 עד דצמבר 1912. אדווין גם למד במכון לאמנות של שיקגו במהלך הקיץ.
הארלסטון חזר לדרום קרוליינה ב-1913 כדי לעזור לאביו לנהל את בית הלוויות, והמשיך לעשות זאת עד 1931, השנה שבה הוא וגם אביו נפטרו. הוא הפך פעיל בקבוצות מקומיות לזכויות אזרח ונבחר ב-1917 להיות נשיא הסניף החדש של צ'ארלסטון של זכויות האזרח. קמפיין אחד שהוביל בהצלחה גרם למערכת בתי הספר הציבוריים המקומית להעסיק מורים שחורים.
קריירה.
הארלסטון צייר בסגנון ריאליסטי שהושפע הן מהכשרתו בבוסטון והן מעבודות הצילום של אשתו אליז פורסט הארלסטון. הוא צייר בעיקר דיוקנאות, לעיתים קרובות בהזמנה, והמצוירים שלו כללו אנשים ידועים כמו גרייס טאון, שלימים הפכה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לאספה הכללית של ג'ורג'יה; הנדבן פייר סמואל דו פונט; ואדוארד טוויצ'ל וור, נשיא לשעבר של אוניברסיטת אטלנטה.
הוא גם צייר סצנות ז'אנר מחיי היומיום של אזרחיה האפרו-אמריקאים של צ'ארלסטון, במיוחד מעמד הביניים העולה שלה, כמו גם נופים של דרום קרוליינה.
הוא המשיך במסורת של הנרי אוסאווה טאנר על ידי הצגת אנשים שחורים וחייהם בצורה מציאותית במקום כקריקטורות או סטריאוטיפים.
ב-1920 התחתן הארלסטון עם הצלמת אליז פורסט, איתה פתח סטודיו מול בית הלוויות סטודיו זה, שהיה בו גם חלל עבודה וגם גלריה ציבורית לקידום יצירות האמנות שלהם, היה המוסד הראשון לאמנות ציבורית כזו עבור אזרחיה האפרו-אמריקאים של צ'ארלסטון. הארלסטון השתמש לעיתים קרובות בתצלומים של אליס כבסיס לציוריו ולרישומים שלו; אחת מיצירותיו הידועות ביותר, ״מיס סו ביילי עם הצעיף האפריקאי״, מבוסס על תצלום של אליז. זהו דיוקן ישיבה באורך שלושה רבעים בצבעים כהים ואור עמום, הציור מדגים את מחויבותו של הארלסטון לתאר את יושביו בכבוד. אדווין למעשה היה כל כך מרוצה מהציור שהוא שלח אותו לתחרות על פרסי קרן הרמון לשנת 1930.
החל משנת 1930, הארלסטון עזר לאמן אהרן דאגלס לצייר את ציורי הקיר הסמליים של תולדות הכושים עבור אוניברסיטת פיסק; אלה נחשבים בין היצירות החשובות ביותר של דאגלס. פרויקט זה הושלם בשנת 1930, שנה לפני מותו של הארלסטון בשנת 1930, הארלסטון צייר את דיוקנו של דאגלס עם ציור הקיר הלא גמור ברקע, תוך שימת דגש על מקצועו ואופיו של המצויר ציור קיר זה שונה בתכלית מסגנון הציור הרגיל שלו, שהורכב מצבעים עמומים כמו אלה שנראים בציור של ״מיס סו ביילי עם הצעיף האפריקאי״. הצבעים שבהם השתמש בציור הקיר מציגים טווח הרבה יותר תוסס של גוונים, המציגים את המגוון שלו כאמן, ובדרך שבה הוא יכול היה להתאים לעבודה עם אמנים אחרים.
הארלסטון זכה במספר פרסים על עבודתו. למרות ההצלחה הארלסטון הודר מהחוגים האמנותיים הלבנים הדומיננטיים בתקופת הרנסאנס של צ'ארלסטון.
נראה כי רק הסופרת ג'וליה פטרקין, שזכתה בפרס פוליצר על כתיבתה על החיים האפרו-אמריקאים, ביקרה בהארלסטון. דעות קדומות והפרדה גזעית סיכלו כמה הזמנות פוטנציאליות וחסמו בפניו תערוכה מתוכננת ב-1926 של עבודתו במוזיאון צ'ארלסטון שאורגנה על ידי מנהלת המוזיאון לורה בראג וקודמה על ידי ראש העיר, תומאס פורצ'ר סטוני.
עד 1930, בית הלוויות סבל מהשפל הגדול. הארלסטון לקח על עצמו סדרה של הרצאות בקולג'ים שחורים כדי להרוויח כסף.
באפריל 1931 מת אביו של הארלסטון מדלקת ריאות, והארלסטון עצמו נכנע לאותה מחלה פחות מחודש לאחר מכן בגיל 49.
התאחדות יצרני החלב בישראל
התאחדות יצרני החלב בישראל (שבעבר נקראה התאחדות מגדלי בקר בישראל) נוסדה בשנת 1926, והיא הגוף המקצועי והייצוגי של רפתות החלב בישראל, התאחדות היא אגודה שיתופית חקלאית המונה למעלה מ-700 רפתות בקיבוצים, במושבים, בכפרים ובבתי ספר חקלאיים.
היסטוריית ההתאחדות.
תחילת דרכה של ההתאחדות בקיבוץ עין חרוד בקורס ראשון שנפתח בקיבוץ למגדלי בקר, בהשתתפות רפתנים מ-17 קיבוצים וממושב אחד, בהם: גן שמואל, גניגר, אחווה (שריד), יגור, צריפין מזרע, קב' השרון (כיום קיבוץ יפעת), קב' מרקנהוף (כיום קיבוץ בית זרע), קב' מרחביה, גבע, עין חרוד, תל יוסף, בית אלפא, חפצי-בה, גשר (אשדות יעקב), דגניה א', כנרת, כפר גלעדי וכפר יחזקאל.
בסיום הקורס הוחלט, לפי הצעתו של יעקב כבשנה (עצמון) מתל יוסף, לייסד "ארגון רפתנים לשם שכלול הענף". בשנת 1928, בחלוף שנתיים מהקמתה, נפתחו לראשונה משרדי הארגון ושמו שונה ל"התאחדות מגדלי בקר בארץ ישראל". בשנותיה הראשונות פעלה ההתאחדות מצריף בקיבוץ תל-יוסף. ב-1952 עברה פעילותה למשרדים בתל אביב, בהמשך למשכן זמני בנתניה. משנת 1997 ועד היום נקבע מטה ההתאחדות באזור התעשייה הצפוני של קיסריה.
בסוף 1955 הציע שלמה גל, חבר המזכירות המצומצמת של ההתאחדות באותם הימים, להקים מועצת חלב, שתהיה גוף חצי סטטוטורי אשר יטפל בשכלול אחסנת החלב במשקים, בפיתוח אמצעי הובלה, בתיאום בין המחלבות ובפיקוח עליהן, וכן בהכנת מידע למוסדות ממשלתיים. ההצעה התקבלה וב-1956 הוקמה "מועצת החלב".
ציון דרך נוסף במוסדות ההתאחדות התבצע ב-1971, עם הקמת היחידה לגנטיקה במכון וולקני בהסכם בין חיים צבן ממשרד החקלאות ושלמה דורי מטעם ההתאחדות וביוזמתה. ההתאחדות התחייבה להעמיד לרשות היחידה את החומר המקצועי של ביקורת החלב ומבחני הפרים. למנהל היחידה נבחר פרופ' ראובן בר-ענן, האישיות הבולטת והמובילה בשטח הגנטיקה, שאת השתלמותו מחוץ לישראל מימנה ההתאחדות. ב-1984 אף הוחלט על הקמת מרכזים מיוחדים לתחום ביקורת החלב, שלאורך השנים הפכו למעבדות המתקדמות ביותר בעולם בתחום זה.
בשנת 2021 שינתה ההתאחדות את שמה להתאחדות יצרני החלב בישראל.
הנהגת ההתאחדות לדורותיה.
מזכיר ההתאחדות הראשון, עוד בהיותה ארגון, היה דוד בירנבאום, חבר קיבוץ תל-יוסף. פעילותו של דוד נקטעה בנסיבות טרגיות כעבור זמן קצר, לאחר שנהרג בתאונה ביוני 1927. הוא הוחלף באופן זמני על ידי אליהו נחשון מקבוצת גבע. נחשון נעזר רבות באפרים שמאראגד מתל-יוסף, אשר ביקר במשקים, ייעץ, הדריך ודאג להפצת השכלה מקצועית.
ב-1929 נבחר אפרים שמאראגד למזכיר ההתאחדות. פעילותו התפרסה על פני תקופה ארוכה של 35 שנה, עד להתפטרותו באספה הכללית של 1964 מתפקידו כמזכיר. באספה זו נבחרו שני מזכירים להתאחדות: יוחנן האוזמן מקיבוץ שובל ואורי יוטבת מבאר טוביה. השניים כיהנו יחד לאורך 14 שנים ולאחריהם המשיך המבנה הניהולי של שני מזכירים להתאחדות במשך 13 שנים, בהן כיהנו במשותף עם אורי יוטבת לאורך התקופות השונות אשר בן-צבי, שלמה דורי וסמי ריין .
לאחר פרישתו של יוטבת מהתפקיד, שונה מבנה התפקיד ותלי שור מקיבוץ מרחביה נבחר כמזכיר יחיד. לאורך השנים המשיכו בתפקיד אילן הרן ממזרע, אביק ריכב מעין המפרץ, דניאל פרי מרמת יוחנן, יוסי מלול מעין חרוד איחוד, מאיר בראון מגן שמואל, יעקב בכר ממענית ואביתר דותן משמרת.
מאז מאי 2020 מנכ"ל ההתאחדות הוא ליאור שמחה, בן קיבוץ נצר סרני ודור שלישי לרפתנים. אשר היה בין מגבשי ההסכם ארוך הטווח בענף החלב מול המדינה, שביקש להסדיר את סוגיות הייצור המקומי והייבוא במטרה להבטיח אופק תכנוני יציב למשק החלב בישראל ולחזק את ביטחון המזון בישראל .
מבנה ופעילות ההתאחדות.
ההתאחדות יצרני החלב פועלת מתוקף חוק תכנון משק החלב התשע״א 2011 ורשומה כאגודה חקלאית שיתופית בע"מ. מוסדותיה הפעילים כוללים: מועצה ארצית המונה כ-30 חברים, הנהלה המונה 11 חברים, ועדת ביקורת וועדות מקצועיות. סך הכול עובדים בהתאחדות כ-100 אנשי מקצוע.
ההתאחדות מציעה לחבריה תמיכה, ייעוץ וליווי בתחומים שונים הנוגעים לניהול עדרי בקר לחלב ומחלבות. בחלק מתחומים אלה, היא משתפת פעולה עם מספר אגודות קואופרטיביות ברחבי הארץ, השייכות גם הן ליצרני החלב.
תמהיל פעילותה כולל: הנהגת הענף בארץ יחד עם מועצת החלב, המחלבות ומשרד החקלאות; ביקורת חלב; ניהול ספר העדר; אגודת ההזרעה - "שיאון"; שרות רפואי וטרינריה - "החקלאית"; מעבדות איכות לבריאות העטין ואיכות החלב; תוכנות מחשב משוכללות לניהול מפורט של העדר המקומי והארצי; מבחר שירותי ייעוץ, הדרכה והעשרה; מערכת מחקר להתקדמות מקצועית וכלכלית; עריכת כנסים מקצועיים; העברת מידע ליצרני החלב לטובת פעילותם השוטפת.