ב-18 בדצמבר 2016 הוציא את הסינגל "קשר של קיימא" מתוך אלבומו השני, הקרוי "אלי הרצליך 2". האלבום יצא ב-12 בנובמבר 2019 והשתתפו בהפקתו: איצי וולדנר, אלי קליין ואיצי ברי, אלי פרידמן, יואלי דיקמן, אלי ומשה לאופר. ב-28 אוקטובר 2019 התקיים מופע ההשקה לאלבומ, בו אירח הרצליך את הזמר עדי רן. את המופע ליוו אהרל'ה נחשוני ותזמורותו. על אלבום זה זכה בתארים "זמר השנה", ו-"אלבום השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר כיכר השבת. האלבום זכה במקום השני בקטגוריית "אלבום השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר "בחדרי חרדים" שנערך באוקטובר 2020.
בין האירועים המרכזיים בהם הופיע הרצליך: הופעה של איגוד בני הישיבות באצטדיון ארנה, בהשתתפות גדולי התורה ובראשם הרב חיים קניבסקי, וכן בהופעת סיום הש"ס של הארגון "דרשו" שנערך בהיכל יד אליהו. מהופעה זו התפרסם סרטון בו נצפה הקהל, שמנה כ-15,000 אנשים, שר יחד עם הרצליך את שירו "המלאך".
ב-28 באוגוסט 2019 השתתף הרצליך בגרסת המוזיקה החסידית לשיר "שבט אחים ואחיות", בהפקתו של יוני אליאב.
במאי 2021, במסגרת הפרויקט של כאן 11, "אחים אנחנו", ביצע הרצליך את השיר "חי", שביצעה הזמרת עופרה חזה באירוויזיון 1983.
ביוני 2022 הוציא עם הזמר התימני ציון גולן דואט לשירו של שאול חיון - "ישמח חתני".
אמרגנו הוא המפיק ישראל לובין.
חיים אישיים.
בנובמבר 2012 נישא לתמר פלג ולהם שישה ילדים. מתגורר בקריית יערים.
תהילים נ&quot;ג
תהילים נ"ג הוא המזמור החמישים ושלושה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-52) המזמור כולו חוזר ומופיע בשינויים קלים בתהילים י"ד.
המזמור נחשב יחד עם עוד מזמורי תהילים כסגולה נגד פחד.
תוכנו של המזמור.
מזמור נ"ג מורכב משבעה פסוקים. בתחילתו מדבר המזמור על הנבל שחושב ש"אֵין אֱלֹהִים" וטועה שאף אחד לא רואה את מעשיו. אנשים מסוג זה עושים כל כך הרבה רע עד שנדמה ש"אֵין עֹשֵׂה טוֹב"(ב). אך האמת, אומר המזמור שיש אלוהים, והוא רואה הכל ומתבונן "עַל בְּנֵי אָדָם לִרְאוֹת הֲיֵשׁ מַשְׂכִּיל דֹּרֵשׁ אֶת אֱלֹהִים". גם הוא רואה שהבעיה חמורה ו"אֵין עֹשֵׂה טוֹב אֵין גַּם אֶחָד"(ד).
בעבר, במציאות שבה "שָׁם פָּחֲדוּ פַחַד" האל התערב ופיזר את האויבים שחנו על עמו וכך "לֹא הָיָה פָחַד כִּי אֱלֹהִים פִּזַּר עַצְמוֹת חֹנָךְ". אך בהווה ובעתיד מייחל המשורר להתערבות האל לטובה "מִי יִתֵּן מִצִּיּוֹן יְשֻׁעוֹת יִשְׂרָאֵל".
חוג'נד
פראגה
פראגה (בפולנית: Praga) הוא אזור היסטורי בעיר ורשה הממוקם במרכז העיר לאורך הגדה המזרחית של נהר ויסלה. בעבר פראגה הייתה עיר בפני עצמה שהייתה פרוור של ורשה. מבין רובעי ורשה המודרניים האזור מורכב בעיקר מהרבעים פראגה-דרום ופראגה-צפון, אבל לעיתים ההגדרה כוללת גם חלקים מהרבעים טרגובק, ביאלולנקה, רמברטוב, ואוור ווסולה.
אטרקציות תיירות בולטות באזור זה כוללות בין היתר את האצטדיון הלאומי, גן החיות של ורשה, פארק סקרישב, מוזיאון הוודקה הפולני, ומוזיאון פראגה.
נכון לשנת 2022 הכיל המחוז 243,949 תושבים. המחוז משתרע על פני 33,8 קמ"ר.
היסטוריה.
פראגה הייתה במקור יישוב קטן אשר היה ממוקם בגדה המזרחית של נהר הוויסלה ישירות מול החלק ההיסטורי של ורשה ומריאנשטאט (שניהם מהווים כיום חלק מהעיר ורשה). היישוב מוזכר לראשונה ב-1432. שם היישוב נגזר מהפועל הפולני "prażyć", שפירושו לשרוף, שכן במקור שרפו אזור מיוער על מנת ליצור מקום להקים בו את היישוב. הנהר הרחב שהפריד בין פראגה לורשה גרם לכך שהיישוב התפתח בתחילה באופן עצמאי מהעיר הסמוכה. למרות שלאורך השנים היו ניסיונות רבים לבנות גשר קבוע שיעבור על פני הנהר ויחבר בין ורשה לפראגה, אך אף אחד מהם לא הצליח ופראגה נשארה ישות נפרדת עד למאה ה-18. לבסוף, בשנת 1791, בתקופת שלטונו של סטניסלאב פוניאטובסקי, פראגה הפכה באופן רשמי לרובע של ורשה. בתקופה זו התיישב בפראגה ברק יוסלביץ' יהודי-ליטאי שהיה לגיבור המרד הפולני.
ב-4 בנובמבר 1794 התרחש בתחומי האזור קרב פראגה שהיה חלק מהתגובה של האימפריה הרוסית למרד קושצ'יושקו ובמהלכו הרוסים ניצחו, כבשו את האזור, וביצעו בו טבח נגד האוכלוסייה האזרחית של פראגה, שהסתיים עם כ-20 אלף הרוגים מתושבי פראגה.
בניגוד לחלקים המערביים של ורשה, במהלך מלחמת העולם השנייה פראגה לא ספג נזקים עצומים, ובשל כך במהלך תקופת השיקום של ורשה היו ממוקמים במחוז משרדים ומתקנים ציבוריים רבים.
הקהילה היהודית.
בפרבר פראגה התקיימה קהילה יהודית חשובה.
בשנת 1760 הייתה בפראגה קהילה משגשגת בת כמה אלפי יהודים, וב-1775 התיר הסיים הפולני באופן רשמי ליהודים להתיישב בפראגה, לבנות בה בתים ולעסוק במסחר. בשנת 1780 השיגה הקהילה רישיון לבניית בית קברות יהודי בכפר הסמוך טרגובה, וב-1784 כבר נמצאו בפראגה בית שחיטה, מקווה, בית מדרש, חברת תהילים, תלמודי תורה ומוסדות נוספים. בקהילה היו גם חסידים רבים, בהנהגת רבי ישעיה מושקט.
ב-4 בנובמבר 1794 נערך על אדמת פראגה קרב פראגה , במהלכו הביס הגנרליסימו הרוסי הגדול אלכסנדר סובורוב את מגיני העיר, שעליהם נמנה גדוד יהודי בן 500 לוחמים בפיקוד ברק יוסלביץ'. כמעט כל הלוחמים היהודים נהרגו בקרב, ולאחר הכיבוש ערכו הרוסים טבח ביהודי פראגה.
מוסטפא עבאסי
מוסטפא אחמד עבאסי (בערבית: مصطفى العباسي; נולד ב-26 בינואר 1962) הוא היסטוריון, חוקר ומרצה בחוג ללימודים רב תחומיים ובתוכנית לתואר שני בלימודי הגליל, פרופסור חבר ודיקן הסטודנטים במכללה האקדמית תל-חי. הוא עוסק בחקר ההיסטוריה החברתית של האוכלוסייה הערבית-פלסטינית בארץ ישראל משלהי התקופה העות'מאנית ועד לסיום המנדט הבריטי.
ביוגרפיה.
עבאסי בן למשפחה של אנשי דת סופים שמוצאה מצפת וג'ש, שהיו מראשי המסדר הרפאעי בצפת. אחרון השיח'ים במסדר היה השייח' מוסטפא חאג' עלי עבאסי, שהיה סבו של עבאסי ואימאם הכפר ג'ש.
רקע אקדמי.
עבאסי למד לתואר הראשון ולתואר השני בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, שם השלים גם את הדוקטורט בשנת 2000. הוא מלמד בחוג ללימודים רב-תחומיים ובתוכנית לתואר שני בלימודי הגליל במכללת תל חי. בין השנים 2010–2015 כהן כראש החוג. כיום הוא משמש כדיקן הסטודנטים במכללה.
הוא חבר במספר אגודות ואיגודים היסטוריים, בהם החברה ההיסטורית הישראלית, The European Association of Israel Studies, Association for Israel Studies, המועצה המדעית של מכון יד בן-צבי, והמכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן באוניברסיטת תל אביב.
מחקריו.
עבאסי חוקר את השינויים החברתיים בערים הראשיות (צפת, טבריה, נצרת ועכו) וביישובים הערביים בגליל ואת ההיסטוריה של מלחמת 1948 באזור הגליל, בערים הראשיות ובעורף הכפרי. עבאסי חקר את התפתחות המלחמה, מהלכיה ותוצאותיה בכל אחת מן הערים וביישובים השונים.
על החברה הערבית בגליל בתקופת המנדט הבריטי.
פרשת תל חי.
על בסיס מחקר שערך ביחד עם פרופ' אמיר גולדשטיין, הם טוענים כי בניגוד למיתוס שאומץ על ידי ההיסטוריוגרפיה הציונית, כאמל חוסיין אפנדי שהיה מנהיג בקרב על תל חי, לא היה מי שהרג את טרומפלדור.
התנדבות ערביי ארץ ישראל לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.
עבאסי היה בין החוקרים הראשונים שבחנו באופן מעמיק את התנדבותם של ערבים מרחבי המזרח התיכון לצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה. על אף תשומת הלב הרבה שהוקדשה לקשריו של המנהיג הפלסטיני השנוי במחלוקת החאג' אמין אל-חוסייני עם הנאצים, עבאסי מצא שערביי ארץ ישראל לא נענו לקריאתו לשתף פעולה עם היטלר. בהסתמך על מסמך סודי של יחידת המודיעין של ארגון ההגנה, עבאסי מצא שבשנות ה-40 של המאה הקודמת, בעקבות אכזבתם מהישגי המרד הערבי ובעקבות מאמצי הפיוס של הבריטים, נוצרו שיתופי פעולה ראשונים בין יהודים ופלסטינים. במהלך המחקר גילה גם שסבו התגייס לצבא הבריטי בשנת 1939, ככל הנראה הנראה בתגובה לרצח דודו, שהיה המוכתר של הכפר, אותו האשימו המורדים כי קיים קשרים עם הבריטים. בעקבות הרצח התגייסו עשרות צעירים פלסטינים מכפר סעסע (היום קיבוץ סאסא) לצבא הבריטי.
פרסומיו.
ספרים.
עבאסי פרסם שישה ספרים בעברית, אנגלית וערבית. ביניהם:
מאמרים.
בין המאמרים שפרסם:
רצח העם הבוסני
רצח העם הבוסני (בבוסנית: Genocid u Bosni i Hercegovini - רצח העם בבוסניה והרצגובינה; בסרבו-קרואטית: bosanski zločin - הפשע בבוסניה) היה רצח עם, רצח המוני, רדיפה, גירוש וטיהור אתני שנעשה במהלך מלחמת בוסניה, אחת ממלחמות יוגוסלביה, בין 1992 ל-1995. רצח העם נעשה בידי הצבא הסרבי ומיליציות סרביות מקומיות, שפעלו בהוראת המשטר הפשיסטי בראשות סלובודן מילושביץ', נשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
רצח העם והטיהור האתני כוון כלפי האוכלוסייה הבוסניאקית והבוסנו-קרואטית המעורבת היושבת בשטחי בוסניה והרצגובינה המודרנית. זה מאות שנים עוד קודם לרצח שהיה קיים מתח אתני בין האוכלוסייה הסרבית יושבת חבל סרפסקה לבין הבוסניאקים המוסלמים באזור. מלחמות יוגוסלביה, שתומרנו בידי תככים לאומניים, נודעו לשמצה בטיהורים אתניים של עמים רבים ממקום מושבם, אך רק כלפי הבוסניאקים בוצע רצח עם בקנה מידה נרחב.
אתרי ההשמדה הגדולים ביותר ברחבי בוסניה נמצאים בפוצ'ה (2,704 נרצחים), וִישֶגְרָד (3,000 נרצחים לערך), פְּרִייֶדוֹר (5,200 נרצחים), זְבוֹרְנִיק (2,000 נרצחים לערך) והגדול שבהם: טבח סרברניצה, שאירע בעיירה בעלת אותו השם (8,372 נרצחים). מוערך כי בנוסף ל-42,501 חיילים שנפלו במלחמת בוסניה, נרצחו גם 25,609 אזרחים בוסניאקים במסגרת הטיהור האתני.