לאחר סיום לימודיו בבית הספר וירצבורג שבגרמניה, התקבל בראון לנבחרת הכדורסל של מכללת קהילת מסה, בה למד ושיחק במשך שנתיים. לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת סן דייגו, במדיה שיחק שנתיים שלאחריהם קיבל תואר בעסקים. בשנת 1992 מונה לחמש עונות לסקאוט קבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA, במה שהייתה למשרתו הראשונה בליגה.
בשנת 2000, מונה בראון לתפקיד עוזר המאמן של גרג פופוביץ' בקבוצת סן אנטוניו ספרס ובמהלך כל שנותיו בה, לא ירדה הקבוצה מ-58 ניצחונות בעונה. הוא תיפקד גם כמאמן הראשי של הספרס בליגת הקיץ של ה-NBA. לאחר זכייתה של סן אנטוניו באליפות בשנת 2003, מונה לעוזרו של ריק קרלייל בקבוצת אינדיאנה פייסרס ובעונתו היחידה בקבוצה, העפיל עימה לגמר המזרח. את הקריירה כעוזר מאמן סיים בראון כשלזכותו 341 ניצחונות לעומת 201 הפסדים בתפקיד.
ב-2 ביוני 2005 מונה בראון לתפקיד המאמן הראשי של קבוצת קליבלנד קאבלירס כמחליפו של ברנדן מלון, והפך למאמן השני הצעיר בהיסטורית הליגה, מבוגר רק מלורנס פרנק שאימן את ניו ג'רזי נטס.
ב-2 ביוני 2007 ניצחו הקאבלירס בהובלתו של בראון את דטרויט פיסטונס בגמר המזרח והעפילו לראשונה בהיסטוריה גמר ה-NBA, אך הפסידו בסדרת הגמר לקבוצתו הקודמת של בראון, סן אנטוניו ספרס. ב-1 בפברואר 2008, זכה בתואר מאמן החודש באזור המזרחי של ינואר 2008.
בינואר 2009, נבחר בראון לאמן את נבחרת המזרח לקראת משחק האולסטאר. בכך הפך למאמן השני בהיסטוריה של קליבלנד שנבחר לתפקיד, אחרי לני וילקינס ב-1989.
ב-20 באפריל 2009, זכה בראון בתואר מאמן השנה ב-NBA, לאחר שהוביל את קליבלנד למאזן הטוב בליגה עם 66 ניצחונות לעומת 16 הפסדים בלבד. עם זאת לא הצליח להוביל את קליבלנד לגמר ה-NBA, לאחר שהפסיד בסדרת גמר המזרח לאורלנדו מג'יק.
בעונת שוב הוביל את קליבלנד למאזן הטוב בליגה (21-61). עם זאת, קליבלנד נכשלה שוב בניסיונה להעפיל לגמר הפלייאוף לאחר שהודחה כבר בשלב חצי גמר המזרח על ידי בוסטון סלטיקס. בעקבות הכישלון שוחרר בראון מהקבוצה, על אף שהיה לו חוזה לעונה נוספת.
במאי 2011 מונה למאמן לוס אנג'לס לייקרס. לקראת עונת הובאו כוכבים כסטיב נאש ודווייט הווארד לקבוצה, אולם במשחקי קדם העונה הפסידה הלייקרס שמונה משחקים רצופים, ובנובמבר 2012, בעקבות פתיחת עונה של ארבעה הפסדים מול ניצחון בודד, פוטר בראון מהקבוצה.
ג'וזף גורדון-לוויט
ג'וזף לאונרד גורדון-לוויט (באנגלית: Joseph Leonard Gordon-Levitt, נולד ב-17 בפברואר 1981) הוא שחקן, זמר, מפיק, במאי קולנוע ויזם יהודי-אמריקאי.
הוא החל את קריירת המשחק שלו כילד, אז הופיע במספר פרסומות, בסרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה והפקות תיאטרון. תפקיד הבכורה הקולנועי שלו היה בסרט "קוראים לי בטהובן" בשנת 1992 ולאחר מכן באותה שנה בסרט "נהר זורם ביניהם" של רוברט רדפורד. בין השאר, הוא זכור בתור טומי סולומון, מהסדרה "מפגשים מהסוג האישי" ובשל תפקידיו בסרטים "10 דברים שאני שונאת אצלך" "500 ימים עם סאמר" ו"50/50" ; על השניים האחרונים קיבל מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
לאחר שלקח פסק זמן ממשחק לצורך לימודים באוניברסיטת קולומביה, הוא חדל לעבוד בטלוויזיה והתמקד בקולנוע, אז הופיע במספר רב של סרטי קולנוע עצמאיים כגון "Manic" (2001), "עור מסתורי" (2004) ו"בריק" (2005). תפקידיו בסרטים אלה הביאו לתיאורו כ"אחד מהאנשים המעניינים ביותר והמובילים בקולנוע העצמאי, פרפורמר מלא מחשבה, גלוי ומופנם באותה העת, המתמחה בגילום דמויות בעייתיות הנמצאות במלחמה עם עצמן ועם העולם".
ביוגרפיה.
גורדון-לוויט נולד במחוז לוס אנג'לס שבארצות הברית וגדל במחוז שרמן אוקס שבעמק סן פרננדו. הוא גדל וחונך כיהודי. הוריו היו ממייסדי תנועת Progressive Jewish Alliance . אביו, דניס לוויט, היה במאי חדשות בתחנת הרדיו "KPFK". אמו, ג'יין גורדון, הייתה מועמדת לקונגרס של ארצות הברית בקליפורניה מטעם מפלגת "השלום והחירות" בשנות ה-70. היא פגשה בדניס בשעה שעבדה כעורכת באותה תחנת הרדיו.
ב-4 באוקטובר 2010, אחיו הגדול והיחיד של גורדון-לויט, דניאל "דן" גורדון-לויט, אמן אש במקצועו נמצא מת בהוליווד, קליפורניה, בגיל 36. לפי משרד חוקרי מקרי המוות במחוז לוס אנג'לס, מותו של דניאל היה מקרי ונגרם ממנת יתר של קטמין. ג'וזף גורדון-לויט ערער בפומבי על הטענה הזו.
אף על פי שגורדון-לוויט נוהג באופן קבוע לערוך מחקר ולחשוף עצמו לחוויות יום-יומיות של הדמויות אותן הוא מגלם בטרם הצילומים, הוא אינו משייך עצמו לאסכולת שיטת המשחק.
קריירה.
קריירה מוקדמת.
גורדון-לוויט הצטרף לקבוצת תיאטרון מוזיקלית כאשר היה בן 4, וגילם את הדחליל בהפקה של "הקוסם מארץ עוץ". לאחר שפנה אליו סוכן שחקנים, הוא החל להופיע בטלוויזיה ובפרסומות. מגיל 6 הופיע במספר סרטי טלוויזיה בשנות ה-80 המאוחרות, ובשני פרקים של הסדרה "קשרי משפחה". לאחר ששיחק ב-1991 בתפקיד הראשי באופרת הסבון הגותית "Dark Shadows", קיבל שנה לאחר מכן תפקיד משני בסרט הקולנוע "קוראים לי בטהובן". באותה שנה הוא שיחק בסרט "נהר זורם ביניהם" שביים רוברט רדפורד. בגיל 12 קיבל גורדון-לוויט תפקיד ראשי בסרט "Switching Parents" המבוסס על סיפורו האמיתי של גרגורי קינגסלי, ילד אמריקאי שהיה הראשון שפנה לבית משפט בבקשה להתגרש מהוריו, וזכה. בשנת 1994 שיחק גורדון-לוויט ילד הוטריטי (ששייך לכת נוצרית קטנה מהזרם האנאבפטיסטי) בקומדיה "Holy Matrimony", והופיע בתפקיד הראשי בסרט המצליח של דיסני "Angels in the Outfield". בשנים 1993 עד 1995, היה לגורדון-לוויט תפקיד קבוע בקומדיית המצבים "רוזאן". ב-1994 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "מלאכים בחופשה".
בשנת 1996 הוא החל בקומדיית המצבים "מפגשים מהסוג האישי" בתור הנער טומי סלומון, תפקיד שהקנה לו חשיפה ציבורית נרחבת. העיתון סן פרנסיסקו כרוניקל ציין כי ישנה אירוניה בכך שגורדון-לוויט, ילד יהודי, שיחק בסדרה יצור מכוכב אחר המתחזה לילד יהודי. בשנת 1998 היה שחקן אורח בסדרה הקומית "מופע שנות ה-70" שם שיחק הומוסקסואל ושותף ללימודים של הדמות הראשית, אריק פורמן. במהלך שנות ה-90 המאוחרות גורדון-לוויט הופיע במספר סרטים, בהם "המושבעת" (1996) וקומדיית הנעורים "10 דברים שאני שונאת אצלך" (1999), המבוסס על המחזה "אילוף הסוררת" מאת ויליאם שייקספיר. בנוסף, הוא דיבב את הדמות הראשית בסרט "כוכב המטמון" (2002) של דיסני, דיבוב אותו הקליט במשך ארבע שנים בין הגילאים 17 ל-21.
גורדון-לוויט למד בבית ספר תיכון בזמן ששיחק ב"מפגשים מהסוג האישי". במהלך שנות ה-90 הוא סוקר לעיתים קרובות במגזינים המיועדים לבני נוער, וזאת למורת רוחו. הוא טען שבמשך תקופה זו הוא שנא להיות מזוהה בציבור והדגיש כי הוא "שונא ידוענוּת". לצד משחקו בסדרה, הופיע גורדון-לוויט במספר תשדירי שירות ידועים של רשת NBC, "", בנושאי לחץ חברתי, נהיגה תחת השפעת אלכוהול, הישארות בבית ספר, פשעי שנאה ומניעת אלימות. בנוסף, הוא הופיע בספיישל הטלוויזיה השנתי של "הבית הלבן", "חג מולד בוושינגטון", בתקופת כהונתו של ביל קלינטון בשנת 1996. בהמשך הופיע גם בעונה ה-13 של התוכנית "", בתוכנית "הדיילי שואו" ובספיישל של פוקס, "Dear Santa".
גורדון-לוויט עזב את "מפגשים מהסוג האישי" במהלך העונה האחרונה, תוך שהוא הופך לשחקן אורח והופיע רק בכמחצית מהפרקים. בשנתיים שלאחר מכן הוא פרש מתחום המשחק. הוא החל את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בשנת 2000 למד היסטוריה, ספרות ושירה צרפתית ב-BA כללי. עקב הלימודים, הפך פרנקופיל (אדם שוחר צרפת ותרבותה) ודובר השפה הצרפתית. הוא נשר מהאוניברסיטה על מנת לחזור למשחק בשנת 2004.
משנת 2000 ואילך.
בתחילת שנות ה-2000 גילם גורדון-לוויט שורה של תפקידים אותם כינה העיתון "בוסטון הארלד" כ"סדרה של סרטים משובחים המוערכים פחות על המידה" אשר "קיבעו אותו בעמדת כוכב עולה בשמי סרטי האינדי". בין סרטיו נכללים "Manic" (2001), דרמה המתרחשת בבית חולים פסיכיאטרי ו"עור מסתורי" (2004), בו הוא משחק זונה ממין זכר הומוסקסואל וקורבן להתעללות מינית. סרט נוסף הוא "בריק" (2005), סרט אפל בן זמננו המתרחש בבית ספר תיכון, ובו גילם דמותו של נער המתערה בעולם הסחר בסמים תוך פענוח פרשת רצח. הסרט קיבל ביקורות טובות ורבים שיבחו את יכולות המשחק שהפגין בו. באותה שנה הוא התארח בפרק בסדרה "מספ7ים".
תפקידו הקולנועי הבא היה בסרט הפשע "The Lookout" (2007), בו גילם את כריס פראט, צעיר המעורב בשוד בנק. הסרט זכה לשבחים רבים, כשמבקרי הקולנוע העריכו כי תפקידו של גורדון-לוויט בסרט יהפוך אותו לשחקן מהזרם המרכזי. בין סרטיו משנת 2008 היו סרט הפעולה "קיל שוט" בו הוא שיחק מתנקש, והדרמה "הארכת שירות" העוסקת בחיילים החוזרים ממלחמת עיראק.
גורדון-לוויט שיחק בתפקיד הראשי בסרט "500 ימים עם סאמר" (2009), סרט המציג דקונסטרוקציה של מערכת יחסים. הסרט זכה לביקורות טובות ולממוצע גבוה יחסית של 88% באתר הביקורות "Rotten Tomatoes". בנוסף, הסרט זיכה את גורדון-לוויט במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
עוד בשנת 2009, גורדון-לוויט שיחק בתור האנטגוניסט הראשי, מפקד קוברה, בסרט "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ", המבוסס על הזיכיון "ג'י. איי. ג'ו". ב-21 בנובמבר 2009 הוא שימש כמנחה אורח בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב".