בחלק ממדינות ברית המועצות לשעבר (ובפרט אלו באזור מרכז אסיה, אירואסיה, והקווקז) ישנן גם מדינות שבהן שולטת דת האסלאם, אולם מצבן הגאופוליטי אינו ברור דיו, בשל עברן הקומוניסטי תחת השלטון הסובייטי. בכל מדינות ברית המועצות לשעבר, הפיקוח של המפלגה הבולשביקית אסר על הצגת סממני דת ברורים בקרב האוכלוסייה, ובכך דיכא את כל הדתות שהיו בהן ברמות שונות.
תרבות המערב
תרבות המערב (גם הציוויליזציה המערבית או הציוויליזציה האירופית) היא שמה הנפוץ של הציוויליזציה שהתפתחה באירופה, בארצות שהווייתן עוצבה על ידי מורשת האימפריה הרומית המערבית והנצרות הלטינית. כיבושן ויישובן של אמריקה ואוקיאניה בידי אירופאים הפיצו את תרבות המערב ליבשות אלו, והיא משפיעה במידת מה על רוב האנושות, עקב הדומיננטיות של המדינות הנושאות אותה. היא כוללת שילוב ייחודי של נורמות חברתיות, ערכי מוסר, מנהגים מסורתיים, אמונות דתיות, מערכות פוליטיות, וכן מוצרים וטכנולוגיות מסוימות.
לתרבות המערב שני מקורות קדומים עיקריים:
סקירה היסטורית קצרה של תולדות התרבות המערבית ותהליכי התפתחותה תתחיל ביוון הקדומה, ולאחריה ברומא העתיקה, גל ההתנצרות שעבר על אירופה במהלך ימי הביניים, תנועות הרפורמה והמודרניזציה שהחלו בתקופת הרנסאנס ועד לתהליך הקולוניאליזציה שגרם להפצתן של מסורות אירופיות ברחבי העולם החל מהמאה ה-16 ועד המאה ה-20.
המחשבה המערבית התפתחה על גבי מצע מורכב של פילוסופיות, תנועות ותפיסות עולם שונות ולעיתים מנוגדות. מיסטיקה ורציונליזם, הומניזם ופאשיזם, סוציאליזם וקפיטליזם, חילוניות ורליגיוזיות. בהקשר העולמי, התרבות האירופית צמחה עם דחף חזק לאמץ, להסתגל ובסופו של דבר להשפיע על העולם.
השפעת יוון העתיקה על תרבות המערב.
יוון תרמה רבות לתרבות המערב ורבים מחשיבים אותה לתחילתה. החקר וההגות שהתפתחו ביוון עזרו לפיתוחן של תאוריות על המבנה האידיאלי של החברה, המשטר, החוקים והמחקר ובכך יצרו חברה חדה ותרבות חדשה: תרבות המערב.
בין התרומות של תרבות יוון העתיקה לתרבות המערב ניתן למנות את:
השפעת הנצרות על תרבות המערב.
בעוד פיתוח המדעים והאומנויות בתרבות המערבית הגיעו בעיקר מיוון ורומא העתיקה, מקור הפן המוסרי והדתי של המערב הוא בנצרות המערבית-לטינית והסתעפויותיה. תרבות המערב יונקת עמוקות מן הנצרות, גם לאחר החילון רבתי שהתחולל עם הרפורמציה והנאורות. הרעיונות הנוצריים אודות כך שכל האומות צריכות לחלוק דת אחת, ושכל בני האדם שווים בתוך הכנסייה, התגלגלו לאוניברסליות ולהומניזם; הסלידה הנוצרית מן העולם הזה וראיית הפרישות ממנו כאידיאל, שנגזרה ממנה לגיטימציה לשלטונות ולסדרים הקיימים, אפשרו את ההפרדה בין החילוני והדתי (קטגוריות שאינן קיימות בתרבויות אחרות); והכפירה הפרוטסטנטית בסמכות הממסד הדתי היא אחת המקורות החשובים לסובייקטיביות ולאינדיבידואליזם.
הביבליה (הברית החדשה עם הברית הישנה) ויתר הקאנון הנוצרי, כולל סיפורי הקדושים וספרות המוסר, עיצבו את התודעה המערבית. הנצרות עצמה היוותה במשך כ-1,500 שנים את הגורם המניע בהיסטוריה של המערב: הפצתה בקרב עובדי האלילים גיבשה את הממלכות האירופאיות; הרצון להגן על ארץ הקודש מפני המוסלמים הביא למסעות הצלב; מחלוקות על פרשנותה עוררו מלחמות דת פנימיות לאינספור; והשאיפה להביאה לכל עמי תבל היה אחת המוטיבציות מאחורי עידן התגליות והקולוניאליזם.
תרבות המערב בימי הביניים.
בימי הביניים תרבות המערב הייתה באירופה בלבד, ובעיקר במערבה ומרכזה. תרבות המערב הייתה נוצרית דתית ותרמה רבות לפיתוח הפאודליזם, ובהמשך גם לשלטון האבסולוטי.
תרבות המערב בעת החדשה.
בתחילת העת החדשה ייצוגה של תרבות המערב בעולם היה הקולוניאליזם והאימפריאליזם של מעצמות אירופה באסיה, אפריקה ואמריקה אשר התחילו עם עידן התגליות.
בנוסף לקודם, עידן האורות הביא לחילון החברה המערבית, להקטנת שיעור האנלפבתים והעלת רמת השכלתה.
העולם המערבי
העולם המערבי או "המערב" הוא מושג המשמש במדע המדינה, ביחסים הבינלאומיים, בתרבות ובכלכלה לאפיון חלקים מהעולם, שלהם מכנים משותפים כלשהם בתחומים אלו. הגדרתו המדויקת של המושג משתנה לפי ההקשר, ומדינה יכולה להיכלל בו רק בהקשרים מסוימים אך לא באחרים. בהקשר התרבותי מציין המושג את המדינות שתרבותן התפתחה מתוך תרבות מערב אירופה, ובאופן רחב זו שהתפתחה, ושואבת, מתרבות יוון העתיקה. בהקשר הכלכלי והפוליטי מציין המושג מדינות דמוקרטיות בעלות כלכלה מפותחת וקפיטליסטית או סוציאל-דמוקרטית. בנוסף על כך, בהיבט החברתי והתרבותי, מדינות מוגדרות מערביות כאשר הן מקיימות בתוכן רף מסוים של זכויות אדם.
מיהו מערבי.
התנאים להכלתה של מדינה בהגדרה "מדינה מערבית" משתנים לפי התקופה בהיסטוריה ולעיתים גם לפי המתבונן אך באופן עקרוני לפי הפיתוח והמודרניות של המדינה. בתקופת המלחמה הקרה ציין המושג את בעלות בריתה העיקריות של ארצות הברית (כולל אלה שלא היו דמוקרטיות). במקרים רבים המונח בא לציין, בפשטות, הבחנה מהעולם השלישי וארצות מתפתחות.
מבחינה דמוגרפית רוב בני העולם המערבי הם ממוצא אירופי ומשתייכים לדת הנוצרית.
נהוג לומר כי התרבות המערבית כוללת את מדינות: ארצות הברית, קנדה; האיחוד האירופי בנוסף לבריטניה, נורווגיה, איסלנד ושווייץ; אוסטרליה וניו זילנד.
הגדרה רחבה יותר תכלול גם את ישראל, יפן, סינגפור, קוריאה הדרומית, טאיוואן, הונג קונג ומקאו באסיה, בעיקר מטעמים כלכליים כמדינות שאימצו אורח חיים מודרני, וזאת למרות שאינן חלק מהמערב התרבותי באופן היסטורי.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 התקיים עימות בין העולם המערבי לישויות כברית המועצות וגרורותיה בעולם (מזרח אירופה, וייטנאם וקובה), העולם השלישי (מדינות עניות באסיה, באפריקה ובאמריקה הלטינית) והעולם המוסלמי. אחדים מעימותים אלה נמשכים גם במאה ה-21. כחלק מהתהליך שהחל בהתפרקות ברית המועצות ולאחר שעברו תהפוכות ורפורמות, והצטרפו לאיחוד האירופי בראשיתה של המאה ה-21, כמה ממדינות מזרח אירופה, ובראשן פולין וצ'כיה (אך גם אסטוניה וסלובניה), הפכו לחלק בלתי נפרד מהמערב.
המערב כציוויליזציה.
לדעתו של החוקר סמואל הנטינגטון, המערב כולל את האומות הנוצריות הקתוליות-פרוטסטנטיות, והוא ציוויליזציה בפני עצמה. על פי הגדרה זו, המערב אינו כולל את יפן (אותה הוא מחשיב כציוויליזציה בפני עצמה) ואת העמים האירופיים האורתודוקסיים, ובכללם יוון. מצד שני, הוא מכליל בציוויליזציה זו, כשחקניות משנה, את מדינות אמריקה הדרומית הקתוליות בעיקרן, ואת אוסטרליה וניו זילנד, חרף ריחוקן הגאוגרפי מרוב שאר ארצות המערב. ציוויליזציה זו עומדת לדעתו בקונפליקט עם הציוויליזציה הסינית, הכוללת את סין וגרורותיה במזרח אסיה, הציוויליזציה האורתודוקסית שבמרכזה רוסיה, והציוויליזציה המוסלמית. לדעתו של הנטיגטון, ניסיונה של אוסטרליה להשתלב במרחב האסיאתי הקרוב אליה נדון לכישלון, משום שמדובר בשתי ציוויליזציות נפרדות. הנטינגטון פרסם תאוריה זו במאמרו "התנגשות הציביליזציות", ומאוחר יותר בספר באותו שם.
משבר האנרגיה העולמי
משבר האנרגיה העולמי או משבר האנרגיה של 1973 הוא משבר אנרגיה שפרץ לפני מלחמת יום הכיפורים והחמיר במהלכה ובעקבותיה, כאשר ארצות ערב נקטו בנשק הנפט תוך צמצום אספקת הנפט לעולם המערבי והעלאה חדה של מחירו. שורשיו של משבר זה נראו כבר מאוגוסט 1973.
רקע.
עד שנת 1973 ייבאה אירופה את מרבית הנפט מהמדינות החברות בארגון אופ"ק (ערב הסעודית, איראן, עיראק, קטר, כווית, אלג'יריה, לוב, ניגריה, ונצואלה, איחוד האמירויות הערביות, גבון ואינדונזיה). אספקת הנפט אל השווקים האירופאיים הייתה סדירה, זולה ובשפע.
בתקופה שלפני המלחמה נראו סימנים למשבר מתקרב שנבעו ממאבקים פנימיים בין המדינות מפיקות הנפט ובינן לבין חברות הנפט המערביות. מחסור בנפט מזוקק, אי ביצוע של תוכניות הפקה ודלדול מקורות בשנות ה-60 המאוחרות ותחילת שנות ה-70 הביאו לסכנה של חוסר בנפט זמין, דבר שהעצים את יכולת השימוש בנפט כנשק פוליטי. המתח בין מדינות ערב לארצות המערב בשנים אלה הביא לכך שהמדינות הערביות השולטות במקורות הנפט, התפתו להשתמש בנשק זה. עם זאת, הייתה מחלוקת בין מפיקות הנפט לבין עצמן. חלק מהן, כמו איראן למשל, רק התחילו את פיתוח יכולת הפקת הנפט ורצו להפיק עוד ועוד כדי להמשיך ולפתח את כלכלתן. לעומתן רצו הספקיות הוותיקות כמו ערב הסעודית ולוב להאט את הקצב כדי להעלות את מחיר הנפט. התארגנותן של המדינות מפיקות הנפט באופ"ק משנת 1960 הייתה על רקע חילוקי דעות אלה.
המשבר.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, הטילו מפיקות הנפט במזרח התיכון (ראו נפט במזרח התיכון) חרם על מדינות המערב שתמכו בישראל. מלבד זאת, הן הביאו גם לידי החלטה בארגון אופ"ק להעלות את מחיר חבית הנפט בשיעור מדהים: מ-2 דולר אמריקני לפני המלחמה הרקיע עד 40 דולר אמריקני לאחר ההחלטה.
כתוצאה מכך, שותקה כמעט התחבורה במערב אירופה, וזו שבאמריקה הצפונית התקשתה לפעול. במפעלי תעשייה חדלו לעבוד, חברות כלכליות בעלות עצמה התמוטטו לחלוטין ובמערב אירופה לא יכלו התושבים לחמם את בתיהם בעיצומו של החורף הקר.
המשבר גרם גם לשינוי דרמטי במאפייני המכוניות הנמכרות. מנועים קטני נפח והנעה קדמית הפכו לרווחיים. מכוניות גדולות (בעיקר אמריקאיות בעלות מנועי V רבי צילינדרים) כמעט ונכחדו כליל. חברות רכב (בעיקר יפניות) שדגמיהן היו חסכוניים מלכתחילה זכו להצלחה, בעוד אחרות ספגו הפסדים אדירים ואיבדו את השוק למתחרים היפניים.
משבר זה גרם בסופו לסטגפלציה הגדולה של שנות ה-70, כאשר ההיצע ירד בעקבות המחסור בנפט והחל מיתון יחד עם אינפלציה.
הלקחים.