ולנטין מורטוב נולד בכפר במחוז מוסקבה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עזב את הלימודים ועבד במפעל לייצור נשק. בשנת 1945 מורטוב חזר לבית הספר. מורה לספורט ראה בו פוטנציאל והציע לילד להתחיל להתאמן בחוג להתעמלות. בשנת 1947 מורטוב השתתף לראשונה באליפות ברית המועצות ובשנת 1950 הוא זכה באליפות המדינה. בשנת 1951 הוא התחתן עם סופיה מורטובה, אף היא מתעמלת אולימפית מצטיינת, בעלת 8 מדליות אולימפיות, מהן 2 זהב, 2 כסף ו-4 ארד. לזוג נולדו שני ילדים, סרגיי (1952) ואנדריי (1961).
מדליית זהב אולימפית.
לפני אולימפיאדת הלסינקי (1952) נפצע מורטוב אך הצליח להיכלל בנבחרת וזכה במדליית זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי. בקרב-רב אישי הוא סיים במקום רביעי.
כוכב אליפות העולם בהתעמלות.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1954 הוביל מורטוב את נבחרת ברית המועצות לאחר שזכה ב-5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, כולל בתחרות הקרב רב אישי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה מורטוב ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במוסקבה בשנת 1958 זכה מורטוב במדליית זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי.
לאחר פציעה קשה בשנת 1959 החל מורטוב לאמן. בין השנים 1960–1968 שימש כמאמן ראשי של נבחרות ברית המועצות.
ב-6 באוקטובר 2006 נפטר מורטוב שבועיים לאחר מותה של רעייתו ב-25 בספטמבר, סופיה מורטובה.
וילה מלצ'ט
וילה מלצ'ט היא וילה בודדת, בסגנון האדריכלי אנגלי-קולוניאליסטי, השוכנת לחוף הכנרת, מול המושבה מגדל. הווילה נבנתה בשלהי שנות ה-20 של המאה העשרים, על ידי הלורד מלצ'ט וקרויה על שמו. המבנה תוכנן על ידי האדריכל בנימין צ'ייקין ביחד עם האדריכל זליג אקסלרוד.
הבית בעל שתי קומות ומסויד לבן. סביב הבית חצר מטופחת גדולה. את הבית מקיפה גדר. הבית הוכרז כאתר מורשת, על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
היסטוריה.
בשנת 1921 ביקר אלפרד מונד הוא לורד מלצ'ט בארץ ישראל בפעם הראשונה, הוא התלווה בביקורו לחיים ויצמן. במסגרת סיורים הגיעו למושבה מגדל לחוותו של משה גליקין. גליקין נטע לכבודו חורשה ליד הכנרת שתישא את שמו. בהמשך הביקור שכנע גליקין את מונד לרכוש שטח אדמה ליד הכנרת כדי להקים עליה וילה. השטח שנרכש כלל כ-200 דונם. בשטח שנירכש ניטעו מטעים ופרדסים. הבית עצמו החל להיבנות בשנת 1928. בנייתו הסתיימה כנראה בשנת 1931, לאחר מותו של מונד.
בין השנים 1931–1939 נהגה בתו של מונד, ליידי אווה ויולט רדינג, לבלות את חופשותיה בווילה, באירוח מנהיגי יישוב רבים ביניהם דוד בן-גוריון, אורד וינגייט, חיים ארלוזורוב, חיים ויצמן ואחרים. בשנת 1947 נמכרה הווילה לבעל הון יהודי הולנדי שחיפש משקיעים נוספים לשיפוץ הווילה אך בשל המחיר הגבוה, היא עמדה בשיממונה. בשנת 1977 נרכשה הווילה על ידי משפחת אייזנברג ולאחר שנים של הזנחה, היא שוקמה בשנת 2006 על ידי אדית, בתו של שאול אייזנברג ובנה דניאל. המקום נפתח לקהל הרחב לביקורים, סיורים ואירועים.
בתרבות.
במקום זה צולמה חלק מסדרת הנוער החממה שרוב עלילתה מתקיימת סביב הכנרת.
Slender
חירבת ירדא
משקפי תלת-ממד
ינץ לוי
ינץ לוי (נולד ב-14 ביוני 1975) הוא סופר, תסריטאי ועורך ישראלי, זוכה פרס הספריות הציבוריות לשנת 2010, פרס דבורה עומר לשנת 2016 ופרס ראש הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת 2021. בין השנים 2011–2013 שימש כסופר הבית של הוד השרון. לוי מופיע על הבמה במופע תיאטרלי מוזיקלי וכן עורך מפגשי סופר, בהם הוא מספר על כתיבת ספריו ועל יצירתו.
ביוגרפיה.
לוי נולד למשפחה בת שמונה נפשות, לאב ממוצא תימני, שהיה עיתונאי ובוגר מחתרת לח"י ולאם שחזרה בשאלה ועזבה את העולם החרדי. אחיו הוא הבמאי והתסריטאי רשף לוי.
רוב ילדותו עברה עליו בכפר סבא. בצעירותו למד ציור וצילום ואף הציג תערוכות. לוי שירת בצה"ל ביחידת מודיעין. עם שחרורו מהצבא החל לעסוק בכתיבה ועריכה. הוא למד במסגרת התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב. בתוכנית זו למד בין השאר תרבות הודו, יהדות ופילוסופיה.
לוי מפרסם מאמרים וטורים בנושאי חברה, חינוך, פוליטיקה ולשון במגוון עיתונים ואתרי אינטרנט. בעבר שידר תוכניות רדיו ברדיו מהות החיים בנושא שפה, תרבות וחינוך. בעבר הרצה לוי בנושאי תרבות הודו. הוא מרצה בנושאי ספרות, עידוד קריאה וספרים ואינטרנט.
לוי נשוי לכוריאוגרפית והרקדנית ענבל אושמן, ולהם ארבעה ילדים.
כתיבה ספרותית.
לוי הוא מחבר סדרת ספרי הילדים "הרפתקאות דוד אריה" (הוצאת זמורה ביתן; אייר: יניב שמעוני) והספר "סיפורי איש היער", אסופת מעשיות צמחים ארצישראליים (הוצאת זמורה ביתן). במרץ 2014 התפרסם בהוצאת זמורה ביתן "המורה דרורה לא מפלצת", רומן לבני הנעורים המספר על ימי בית ספר ומבוסס על חוויות ילדות של לוי. את הספר אייר יניב שמעוני. כמו כן פרסם לוי ספר סיפורים למבוגרים בשם "סיפורים מי תהום" (הוצאת הקיבוץ המאוחד) ורומן למבוגרים בשם "הימאליה בשר ודם" (הוצאת זמורה ביתן). באוגוסט 2015 התפרסם "תוחלת החיים של אהבה", רומן אוטוביוגרפי למבוגרים פרי עטו של לוי, המבוסס על סיפור אמיתי, סיפור משפחתי על רקע מחלתו ופטירתו של אחיו רגב לוי. בדצמבר 2017 פרסם לוי את ספר הילדים "כשסבא אליהו היה קטן" (הוצאת זמורה ביתן; אייר: אבי בלייר), המבוסס על סיפורי ילדותו של אביו של לוי. הספר נכלל ברשימת מצעד הספרים של משרד החינוך לשנת תשע"ט. במאי 2019 התפרסם הספר השני בסדרת סבא אליהו - "כשסבא אליהו היה קטן - מבול של צרות" (הוצאת זמורה ביתן; אייר: אבי בלייר) ולאחר זמן קצת נכנס לרשימות רבי המכר.
נכון לשנת 2018 יצאו בסדרת "הרפתקאות דוד אריה" שישה ספרים. הסדרה זכתה להצלחה מסחרית ותשבחות הביקורת. "הרפתקאות דוד אריה בערבות רומניה", הספר הראשון בסדרה, זכה במדליית כסף במסגרת פרס בן יצחק לאיור מטעם מוזיאון ישראל וכן בפרס הספריות הציבוריות לשנת 2010. הזוכה בפרס נבחר בידי המנהלים והמנהלות של הספריות הציבוריות ברחבי הארץ. לוי זכה בשנת 2016 בפרס שרת התרבות והספורט ע"ש דבורה עומר בקטגוריית ספר הילדים או הנוער המושאל ביותר בספריות הציבוריות. סדרת "הרפתקאות דוד אריה" מלווה באתר אינטרנט של הדמות הספרותית דוד אריה. באתר פעילויות לעידוד קריאה, כתיבה ויצירתיות. סדרת "הרפתקאות דוד אריה" מתפרסמת בהודו וארצות התת-יבשת ההודית, ביפן, בצ'כיה, בקוריאה הדרומית, במקדוניה, בהונגריה, ברוסיה, בטורקיה ובסין. בסין זוכה סדרת הספרים להצלחה יוצאת דופן. בשנת 2015 התפרסמה מהדורה בערבית של "הרפתקאות דוד אריה בערבות רומניה" בתרגומו של עלאא חליחל.
בשנת 2013 התפרסמה מהדורת טיולים של הספר "סיפורי איש היער" בשם "סיפורי איש היער - אגדות לטיולים". בשונה מהספר בצורתו המקורית, מהדורת הטיולים קטנה יותר ובכריכה רכה והיא נועדה למטיילים בישראל.
ביוני 2016 התפרסמה מהדורה מחודשת של הרומן "הימאליה בשר ודם".
בינואר 2019 התפרסמה הנובלה "הספד לאגרנט" מאת לוי כספר שמע ב-iCast בהקראתה של גילה אלמגור. הנובלה לא ראתה אור כספר מודפס או אלקטרוני לפני כן. "הספד לאגרנט" מספר על אגרנט, כותב ההספדים של קיבוץ. חבר קיבוץ וחברת קיבוץ מבקשים ממנו שיכתוב להם הספד עוד בחייהם, אלא שאגרנט מת, והשניים יוצאים למאבק על ההספד האחרון שהותיר אחריו. להפתעתם, אלמנתו של אגרנט, דלינקה השותקת, מסרבת לחשוף את ההספד.
ביולי 2021 התפרסם ספר הילדים "הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות" מאת לוי. הספר הוא מעשיית מדע בדיוני על ממלכה תרגשיה שהרגשות של כל תושביה נשאבים. גיבורת הסיפור היא הנסיכה אביגיל, והיא מתמודדת מול מר טייקונוביץ', ששכנע את המלך לשאוב את כל הרגשות בממלכה ולאחר מכן החל למכור את אותם הרגשות לבני הממלכה בפחיות שתייה. עם צאתו זכה הספר לביקורות מהללות. הספר עוסק במקומם של רגשות בחיינו ובשאלה האם רגשות שליליים הם בעצם חיוביים. במסגרת ריאיון של לוי במוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות לרגל צאת הספר לוי קרא לממשלת ישראל לשנות את ניהול ההתמודדות עם הקורונה ולהציב את השמירה על רווחת הילדים ועולמם בראש סדר העדיפויות:"ההנהגה מנותקת מעצם קיומם של הילדים כבני אנוש, שיש להם עולם שלם של תוכן, רגשות, צרכים וזכויות. מקובל להגיד בשנים האחרונות שהילדים הפכו בתרבות שלנו למרכז כי כולנו הורי הליקופטר, וכולנו כל הזמן רק מסתובבים ורצים לרצות אותם, והנה הגיעה הקורונה, והתברר שהם לא חשובים בכלל."
כתיבה דרמטית.
בפברואר 2016 עלתה הצגת הילדים בערבית, בהשתתפות הקהל, "עמו אוסאמה" ("דוד אריה") בתיאטרון אלמינא ביפו. את המחזה, בבימויו של נורמן עיסא, כתב לוי שיש לו ידע בערבית. זהו מחזה המבוסס על הספר הראשון בסדרת הרפתקאות דוד אריה שתורגם לערבית, כמוזכר לעיל. ההצגה רצה בבתי ספר, בספריות ובמרכזים קהילתיים ברחבי הארץ.
בחודש דצמבר 2017 עלתה בתיאטרון הלאומי הבימה ההצגה "הרפתקאות דוד אריה ומהכשפה חמתותה" מאת לוי, בבימוי של רועי שגב ובכיכובו של טל מוסרי. את המוזיקה להצגה יצרו דידי שחר וטל בלכרוביץ'.
מופע.
במרץ 2019 עלה מופע תיאטרלי מוזיקלי "הרפתקאות ינץ לוי" שיצר לוי. במופע משתתף לוי עצמו, והוא פוגש במהלכו על הבמה דמויות מוכרות מספרי הילדים פרי עטו, כגון דוד אריה, סבא אליהו, המורה דרורה ואיש היער. את הדמויות מגלם השחקן בן פרי. את שירי המופע יצרו רואי לוי וגלעד ויטל (חברי להקת שוטי הנבואה) בשיתוף עם לוי. במאי 2021 חזר המופע לבמות אחרי שהופסקה פעילותו בהתאם לתקנות הקורונה.
כתיבה לטלוויזיה.