במסגרת תפקידו כיו"ר הפועל ירושלים, שם קליין למטרה לחבר את המועדון לאוהדים ולקהילה. בהנהגתו המועדון פעל בתחומי רווחת הקהילה, תרומה ואריזות מזון בחג, וכן אימץ את עמותת שלווה, עמותה לטיפול ושילוב אנשים עם מוגבלויות בחברה. גם לאחר סיום דרכו במועדון ממשיך קליין לפעול עבור העמותה.
דגש מיוחד שם המועדון, וקליין באופן אישי, לחיזוק הקשר עם המשפחות השכולות. בשנת 2003, לאחר שאוהד הקבוצה איבד את כלתו, לילה לפני החתונה, בפיגוע בקפה הילל, אימץ קליין את האוהד וחיבר אותו עוד יותר אל הקבוצה, כאשר השניים ליוו את הקבוצה יחד במשחקים ונסיעות במשך שנים.
נקודת המפנה באופיה של הקבוצה ובחיבור העמוק אל הקהל בכלל והמשפחות השכולות בפרט היה מותם של האחים אמיר ואלעד הירשזון – "שניים שאולי בזכותם הפועל ירושלים בכלל קמה והפכה למה שהיא עד היום", מעיד קליין. לאחר פטירתו של אלעד פעל קליין מול ראש עיריית ירושלים, אהוד אולמרט, כדי להפוך את מחוות האוהדים לרשמית, ועד היום, יציעי הקבוצה נקראים על שמם שך שני האחים.
במהלך שנותיו בנוסף, בתקופתו, בין היתר, חוזק הקשר עם משפחות שכולות ומחוות האוהדים הפכה לרשמית ויציעי הקבוצה נקראים על שם אוהדי הקבוצה אמיר ואלעד הירשנזון.
לצד גיוסי הכספים עבור מועדון הכדורסל הפועל ירושלים, סייע קליין בגיוס כספים עבור קבוצת ספורט נוספות בירושלים, ביניהן קבוצת הנשים אס"א ירושלים כאשר נמצאה במצב כלכלי בעייתי בשל אי קבלת תקציב מהעירייה
מלחמת רוסיה-גיאורגיה 2008
בית הכנסת בריימס
בית הכנסת הגדול (בורדו)
בית הכנסת באפרניי
בית הכנסת באפרניי שוכן בשדרות בולברד דה לה מוט 11, (boulevard de la Motte) בעיר אפרניי במחוז מארן שבחבל שמפן ארדן הצרפתית. המבנה רשום כמבנה היסטורי מאז מאי 2004.
קהילה יהודית.
בימי הביניים הייתה בעיר קהילה יהודית חשובה. במרכז העיר עדיין קיים רחוב שמכונה "רחוב היהודים". בטרם מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר קהילה יהודית קטנה שהושמדה בשואה. כיום מונה הקהילה כ-12 משפחות ובית הכנסת נמצא בשימוש לעיתים רחוקות. מחוץ לעיר שוכן בית עלמין יהודי שנבנה בשנת 1860. ב-25 בינואר 2009 נמצאו ציורי צלבי קרס על שער בית העלמין.
בית הכנסת.
בית הכנסת הוקם בשנות 90–1889 בידי האדריכל הנרי קלואה, והוא החליף את בית הכנסת שנוסד ב-1865. המבנה שוקם לאחר שניזוק קשות בהפצצה בשנת 1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה. על הגמלון בחזית הנאו-ביזנטי ועל הגמלון בצד הדרומי מותקנים חלונות שושנה, שמופיע בהם מגן דוד. בית הכנסת נחנך בספטמבר 1890.
בית הכנסת בוויטרי-לה-פרנסואה
בית הכנסת בוויטרי-לה-פרנסואה (בצרפתית: Synagogue de Vitry-le-François) הוא מבנה ששימש בעבר כבית כנסת ששוכן ברחוב רו דו מוטו 7 (rue du Mouton) בעיר ויטרי-לה-פרנסואה במחוז מארן שבחבל גראנד אסט שבצרפת.
קהילה יהודית.
הקהילה היהודית הקטנה בעיר נוסדה במאה ה-16, כמקום מפלט של תושבי ויטרי-אן-פרטואה (Vitry-en-Perthois) , שנהרס בדליקה. רבי שמחה בן שמואל מוויטרי, שאליו מיוחס מחזור ויטרי, היה תושב העיר שנשרפה. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה נהרו לעיר וסביבותיה פליטים יהודים מאלזס-לורן. ישנו בית עלמין יהודי בעיר, ברחוב rue de la Jouette 6. בית העלמין נעול מחשש למעשי השחתה, (בינואר 2009 צויר צלב קרס על השער) והמפתחות מופקדים בעירייה.
בית הכנסת.
בית הכנסת הישן נבנה מכספי הקהילה והמדינה בשנות 1883-85 ונהרס בהפצצה גרמנית במלחמת העולם השנייה בשנת 1940. בשנת 1957 הוא נבנה מחדש באותו מיקום, ושימש את הקהילה עד שנת 2007. כיום המבנה משמש לאירועי תרבות. בפברואר 2008 הועמד שלט בחזית שעליו נחרט: "בניין זה, בית כנסת שנבנה בשנת 1957 היווה מקום דת עבור הקהילה היהודית בוויטרי-לה-פרנסואה עד שנת 2007. הוא החליף את בית הכנסת הראשון שנבנה באותו המקום בשנת 1883 ונהרס במהלך מלחמת העולם השנייה. כעת זהו מקום תרבות, חינוך, וזיכרון".
בית הכנסת בויטרי לה פרנסואה
וימפל (פירושונים)
קטן (יחס)
קטן או שווה
גדול
גדול (יחס)
גדול או שווה
מנואל נויר
קרב טסל
קרב טסל (פירושונים)
אופן עצמי
סטיב מקלארן
סטיבן "סטיב" מקלארן (באנגלית: Stephen "Steve" McClaren; נולד ב-3 במאי 1961) הוא כדורגלן עבר אנגלי ומאמן בהווה.
קריירה.
קריירת משחק.
את מרבית הקריירה כשחקן בילה מקלארן בעמדת הקשר בליגות נמוכות באנגליה. בשנת 1979 הצטרף מקלארן לקבוצת האל סיטי לאחר שעזב את בית הספר. הוא שיחק במדי הקבוצה 178 משחקים וכבש שישה עשר שערים בטרם עזב את המועדון בשנת 1985. לאחר עזיבתו שיחק במספר קבוצות, ביניהן דרבי קאונטי ובריסטול סיטי.
קריירת אימון.
בשנת 1999 היה שותף לזכייתה של מנצ'סטר יונייטד בטרבל כעוזר המאמן של אלכס פרגוסון. בשנת 2001 מונה למאמנה הראשי של מידלסברו, והוביל את המועדון לזכייה היחידה שלו בגביע הפוטבול ליג בעונת .
בינואר 2006 הודיעה ההתאחדות הכדורגל האנגלית כי מקלארן יחליף את סוון-יוראן אריקסון כמאמן נבחרת אנגליה לאחר מונדיאל 2006. מקלארן הדריך את הנבחרת במוקדמות יורו 2008, אך פוטר לאחר שלא הצליח להעפיל עם הנבחרת לטורניר.
בעונת , זכה מקלארן באליפות ליגת העל ההולנדית כמאמן קבוצת טוונטה אנסחדה, לראשונה בתולדות המועדון. לאחר העונה המוצלחת בהולנד מונה מקלארן למאמנה של וולפסבורג הגרמנית, אך לאור הישגיה הנמוכים פוטר מהקבוצה ב-7 בפברואר 2011. לאחר מכן אימן מקלארן בנוטינגהאם פורסט האנגלית ואחר כך חזר לקדנציה שנייה בטוונטה אנסחדה.
ב-1 באוקטובר 2013 מונה מקלארן למאמנה של דרבי קאונטי מליגת המשנה באנגליה, ב-25 במאי 2015 פוטר מתפקידו. ב-10 ביוני 2015 מונה למאמנה של ניוקאסל יונייטד. ב-11 במרץ 2016 פוטר מתפקידו. ב-12 באוקטובר 2016 מונה שוב למאמנה של דרבי קאונטי. ב-12 במרץ 2017 פוטר מתפקידו.
ב-21 באוגוסט 2017 חתם על חוזה במכבי תל אביב בתור יועץ לצוות האימון במועדון. ב-28 בדצמבר 2017 סיים את תפקידו במועדון.
ב--18 במאי 2018 מונה מקלארן למאמן קווינס פארק ריינג'רס מליגת המשנה באנגליה. ב-1 באפריל 2019 פוטר מקלארן מתפקידו לאחר 15 משחקים ללא ניצחון.
ז'יבויין מישיץ'
ז'יבויין מישיץ' (בסרבית Živojin Mišić; 19 בינואר 1855, סטרוגאניק, נסיכות סרביה, האימפריה העות'מאנית – 20 בינואר 1921, בלגרד, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים), היה פילדמרשל סרבי, אשר לחם בכל מלחמות נסיכות וממלכת סרביה מהמלחמה העות'מאנית-סרבית (1876) ועד הניצחון על ממלכת בולגריה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
ילדותו ותחילת הקריירה.
מישיץ' נולד כבן הזקונים מתוך 13 ילדיהם של אנדליה ורדובן, איכרים קשי יום שאבותיהם היגרו ממונטנגרו לסרביה בראשית המאה ה-18. מישיץ' היה לרועה צאן בגיל 6 ואת השכלתו היסודית והתיכונית סיים בהצטיינות בעיר קרגוייבץ. בספטמבר 1874 נשלח מישיץ' לאקדמיה הצבאית בבלגרד ובאפריל 1876 הוצב בגדוד רגלים. מישיץ' שירת בהצטיינות במלחמה העות'מאנית-סרבית, המלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877) ובמלחמת בולגריה–סרביה (1885). בין 1893 -1897 כיהן כשלישו של המלך אלכסנדר הראשון. ב-1897 נשלח מישיץ' להשתלמות צבאית בבית הספר לרובאות "בְּרוּק" אשר באוסטרו-הונגריה. בין השנים 1898–1901 לימד מישיץ' אסטרטגיה צבאית באקדמיה הצבאית הסרבית. ב-1901 הועלה לדרגת קולונל ומונה לפקד על חילות מצב בגזרות שונות בממלכה וב-1902 מונה לפקד על אוגדת "דרינה" של חיל הרגלים הסרבי.
ב-1904, לאחר רצח המלך אלכסנדר הראשון אולץ לפרוש מהשירות הצבאי מאחר שנחשב מקורב לבית אובראנוביץ'. ב-1908 נקרא לשוב לשירות והוצב במטה הכללי הסרבי תחת המרשל ראדומיר פוטניק בעת משבר סיפוח בוסניה על ידי האימפריה האוסטרו הונגרית.
במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה כיהן מישיץ' כמפקד אוגדה ובהמשך כעוזרו של ראש המטה הכללי הסרבי פוטניק. מישיץ' זכה להערכה רבה בשל הערכות המצב האסטרטגיות שלו שהובילו להשגים צבאיים רבים. יש הזוקפים לזכותו את הניצחון המכריע בקרב ברגאלניצה במלחמת הבלקן השנייה. בסיום מלחמות הבלקן, אולץ שוב מישיץ' לפרוש מהשירות הצבאי.
מלחמת העולם הראשונה.
במהלך משבר יולי, לאחר רצח יורש העצר פרנץ פרדיננד ולפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נקרא לשוב לשירות ומונה לסגן הרמכ"ל הסרבי פוטניק ובשל היעדרותו הזמנית של פוטניק בשל חופשה, ניהל מישיץ' את גיוס הצבא הסרבי וניתובו להגנה מפני הפלישה האוסטרו-הונגרית. בהמשך, מונה מישיץ' כמפקד הארמייה הראשונה הסרבית. עם פרוץ המלחמה, החלה המערכה על סרביה ומישיץ' וכוחותיו נשלחו להדוף את הפלישה האוסטרו-הונגרית. ב-9 בדצמבר 1914 הביסו הסרבים את האוסטרו-הונגרים בקרב קולובארה, הסבו להם כ-150,000 נפגעים והדפו אותם אל מחוץ לשטח סרביה. מישיץ' נלחם בראש כוחותיו בקווים הקדמיים ומנהיגותו במהלך הקרב, נחשבת לסיבה המרכזית לתבוסה הגדולה של הכוחות האוסטרו-הונגרים. מיד לאחריו הועלה מישיץ' לדרגת פילדמרשל וזכה לתואר וויווד.
לאחר כניסת הקיסרות הגרמנית לקרבות ומאוחר יותר ממלכת בולגריה, גורל המערכה על סרביה הוכרע לטובת מעצמות המרכז. מישיץ' התנגד לתוכנית הנסיגה ותבע לעבור למתקפת נגד, אך ההנהגה הסרבית הכריעה בעדה. מישיץ' ארגן את הכוחות הסרבים הנסוגים וביחד עם המלך פטר הראשון, הובילם לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. מישיץ' עצמו סבל מכוויות קור קשות ועם הגעת הכוחות בבטחה לסלוניקי, נשלח לסנטוריום בפריז ואחר כך ברומא להחלמה.