בתחום הפרסום והמכירות משתמשים לעיתים באמצעים ישירים ובלתי מורכבים כדי להעביר מסר שיווקי. לעיתים מעדיפה החברה המפרסמת להציג רק צילום "נקי" של המוצר אשר "מדבר בעד עצמו" מבלי להשתמש באפקטים שיווקיים או בהוספת מידע נלווה אשר יתמוך בהכוונת הקנייה של הצרכן.
בכל מקרה יש להבחין בהבדל בין לשון המעטה לבין יופמיזם, שפירושו שימוש בביטויים של שפה נקייה במקום בשפה בוטה, גסה או אגרסיבית.
שריר הכנפה הצידי
שריר הכנפה הצידי (או שריר הכנף החיצוני) הוא שריר משרירי הלעיסה בעל שני ראשים. הוא נמצא מעל שריר הכנפה התיכון.
נקודת מוצא ואחיזה.
הראש העליון שלו יוצא מהמשטח שמתחת לעצם הרקה ומהרכס של הכנף הגדולה של עצם היתד. והראש התחתון של השריר יוצא מהמשטח הצידי של הלוח הפטריגואידית הצידית.
הראש התחתון נאחז בתוך הזיז של צוואר הלסת התחתונה ; הראש העליון נאחז לתוך הדיסק הסחוסי והקופסית של המפרק הלסתי-רקתי.
עצבוב.
סעיף הלסת התחתונה של העצב הגולגולתי החמישי, העצב המשולש, באופו מיוחד העצב הכנפי הצדדי, מעצבב את שריר הכנף הצדדי.
תפקיד.
התפקיד הראשי של השריר הוא למשוך את ראש הלסת התחתונה מחוץ לגומץ הלסת על אורך הגבשושית המפרקית ולעשות את תנועת הקידום של הלסת התחתונה. תיאום הפעולה של שני שרירי הכנפות עוזר בהורדת הלסת התחתונה ופתיחת הלסת בזמן שפעולת רק אחד מהם תורמת לתנועה צדדית של הלסת (סוג של לעיסה), בדרך כלל מבוצעת בהתאמה עם שריר הכנפה התיכון.
במנוגד לשאר שלושת שריר הלעיסה, שריר הכנפה הצידי הוא השריר היחיד שעוזר בהורדת הלסת התחתונה (פתיחת הלסת). בהתחלת התנועה הזאת הוא נעזר בשריר הדו-בטני ושרירי עצם הלשון.
שריר הכנף הצדדי
אלכסיי ביצ'נקו
אלכסיי יוריוביץ' ביצ'נקו (באוקראינית: Олексій Юрійович Биченко; נולד ב-5 בפברואר 1988) הוא מחליק אמנותי ישראלי-אוקראיני. הוא סגן אלוף אירופה בהחלקה אמנותית לגברים (2016) והישראלי הראשון אי פעם שקיבל מדליה באליפות אירופה בתחום זה. בראשית דרכו ייצג בתחרויות את מולדתו אוקראינה, אך לאחר שעלה החל לייצג את ישראל.
ביוגרפיה.
ביצ'נקו נולד בקייב שבאוקראינה הסובייטית, והחל להחליק על הקרח כבר בידבגיל 5. בשנים 2003 ו-2004 זכה במקום הרביעי באליפות אוקראינה לנוער, וב-2005 זכה במדליית הכסף. ב-2007 זכה במדליית הכסף באליפות אוקראינה לבוגרים, וגם בשנה שלאחר מכן הוכתר כסגן אלוף אוקראינה. ב-2010 זכה במדליית הארד. בזירה הבינלאומית נחל הצלחה בתחרויות קריסטל סקייט הנערכות מדי שנה ברומניה. הוא זכה במדליית ארד ב-2008 ובמדליית כסף ב-2009, וסיים במקום הרביעי ב-2010.
ב-2011 עלה ביצ'נקו לישראל, והחל לייצג את ישראל בתחרויות. את עיקר אימוניו הוא עורך בארצות הברית, ומאמנת אותו גלית חייט. באליפות העולם שנערכה ב-2012 בניס סיים ביצ'נקו במקום ה-29 ובזו שנערכה בלונדון ב-2013 סיים במקום ה-31. באליפות אירופה שנערכה ב-2012 בשפילד סיים במקום ה-22, ובזו שנערכה בזגרב ב-2013 רשם את הישג השיא שלו, כשסיים במקום ה-14. בנוסף, סיים בשנת 2012 במקום החמישי בטורניר גולדן ספין שנערך בזגרב. בשנת 2013 סיים במקום הרביעי באותו טורניר, וכן במקום החמישי באליפות בוואריה הפתוחה ובגביע נבלהורן, הישג שהקנה לו את הכרטיס לאולימפיאדת סוצ'י (2014). בשנת 2014 התחרה באליפות ישראל שנערכה באולם ההחלקה ice peaks בחולון וסיים במקום הראשון.
באולימפיאדת סוצ'י 2014 הוא סיים במקום ה-21.
סגן אלוף אירופה.
באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בברטיסלאבה, סלובקיה בינואר 2016 זכה ביצ'נקו במדליית כסף בתחרות ליחידים בתוצאה של 242.56 נקודות, אחרי אלוף העולם חאווייר פרננדס מספרד (302.77 נקודות) ולפני מקסים קווטון מרוסיה (242.21 נקודות) ובכך והיה לישראלי הראשון אי פעם שעולה על דוכן המנצחים בתחרות זו.
באליפות העולם שנערכה בבוסטון, ארצות הברית באפריל אותה שנה, הוא סיים במקום 13 בתוצאה של 226.07 נקודות, הטוב ביותר שלו. הוא פתח את התחרות במקום 19 בתרגיל הקצר עם 69.86 נקודות ובמקום 11 בתרגיל החופשי עם 156.21 נקודות.
במרץ 2017 השתתף באליפות העולם שנערכה בהלסינקי וסיים במקום העשירי. עלייתו לגמר בתחרות זו הבטיחה את מקומו באולימפיאדת החורף ובכך הפך לספורטאי הראשון שנכלל במשלחת ישראל לאולימפיאדת פיונצ'אנג (2018). בהמשך אותה שנה זכה במדליית ארד בגראנד פרי באוסקה, יפן והגיע למקום החמישי בגראנד פרי בצרפת.
בינואר 2018 השתתף באליפות אירופה וסיים במקום חמישי. בפברואר אותה שנה נשא ביצ'נקו את דגל ישראל בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג, בה הוא סיים את תחרות היחידים במקום 11 עם 257.01 נקודות.
באליפות העולם שנערכה בסוף מרץ אותה שנה סיים ביצ'נקו במקום הרביעי בתוצאה כללית של 258.28 נקודות, 14.04 נקודות ממדליית הארד והישג שיא של מחליק ישראלי באליפות העולם.
גרסיה לופס דה קרדנס
גַרְסִיָה לוֹפֶּס דֶה קַרְדֶנַס (בספרדית: García López de Cárdenas; המאה ה-16) היה קונקיסטאדור ספרדי שהיה האירופאי הראשון שגילה את הגרנד קניון.
ביוגרפיה.
קרדנס נולד למשפחת אצילים בעיירה ירנה (Llerena) בפרובינציה בדחוס, כיום בקהילה אוטונומית אקסטרמדורה שבדרום מערב ספרד. שנת לידתו אינה ידועה. הוריו היו אלונסו דה קרדנס (Alonso de Cárdenas) ואלווירה דה פיגרואה (Elvira de Figueroa). לא ידוע כמעט דבר על חייו בטרם הגיע אל מלכות המשנה של ספרד החדשה (כיום מקסיקו).
מקסיקו.
קרדנס קיבל היתר לנסוע לאמריקה במאי 1535, כשהיעד המתוכנן היה פרו. ייתכן שהיה באותה ספינה שבה הפליגו למקסיקו אנטוניו דה מנדוסה, המשנה למלך הראשון של ספרד החדשה ופרנסיסקו וסקס דה קורונדו שעתיד היה לנהל את המשלחת שבמסגרתה גילה קרדנס את הגרנד קניון, אבל הוא לא המשיך איתם אלא שהה שנה בקובה ובסנטה מרתה (כיום בקולומביה) לפני שהגיע לספרד החדשה. בספרד החדשה הורה המשנה למלך לארגן לקרדנס משרה רשמית "משום שהוא שירת אותנו בספרד, איטליה ובמקומות נוספים". קרדנס שירת שלוש שנים באואחאקה שבדרום מקסיקו של ימינו כשהוא פותר מחלוקות בין ספרדים לאינדיאנים, ואז ב-1538 הוא מונה למוציא לפועל הראשי (Alguacil Mayor) של בית המשפט העליון של מקסיקו (Real Audiencia de México).
שנה אחר-כך יצאה מקוליאקאן (כיום בירת מדינת סינלואה במקסיקו) משלחת שבראשה עמד הכומר מרקוס דה ניסה למסע צפונה לאזור שבו שוכנת כיום מדינת אריזונה בארצות הברית. כשהכומר חזר הוא דיווח שראה עיר עשירה ביותר, עיר מוזהבת המכונה סיבולה (Cíbola). על פי תיאוריו העיר ניצבה על גבעה רמה, ונראתה עשירה וגדולה כמו טנוצ'טיטלאן בירתם של האצטקים (כיום מקסיקו סיטי). הספרדים קשרו את סיפורו של דה ניסה לאגדה על שבע ערי הזהב.
משלחת קורונדו.
אנטוניו דה מנדוסה, המשנה למלך, החליט למנות את פרנסיסקו וסקס דה קורונדו שהיה אז מושל ממלכת נואבה גליסיה (גַלִיסְיָה החדשה, פרובינציה של ספרד החדשה השוכנת בצפון מערב מקסיקו) וידידו של דה מנדוסה לפקד על משלחת שמטרתה למצוא ולספח לספרד החדשה את סיבולה ואת הערים העשירות סביבה. לופס דה קרדנס נצטווה להצטרף למשלחת כקפטן במחלקת פרשים. קרדנס הביא למשלחת 12 פרשים, משרתים רבים, נהג פרדות ועבדים שחורים. המשלחת יצאה מנואבה גליסיה בדרכה צפונה ב-23 בפברואר 1540. כמה ימים אחר-כך נהרג לופה דה סמאנייגו (Lope de Samaniego), שהיה סגנו של קורונדו בתפקיד "maestre de campo" (מילולית "אדון השדה", דרגה שהמציא קרל החמישי מלך ספרד) כאשר ניסה לארגן אספקה בקרב האינדיאנים. עקב כך מינה קורונדו את קרדנס לתפקיד "maestre de campo" במקומו בהסכמת דה מנדוסה. קרדנס ככל הנראה לא שש לתפקיד, אבל מילא אותו למעלה משנה עד ששבר או נקע את זרועו במאי 1541, כשהמשלחת הייתה בדרום המישורים הגדולים בדרכה אל קיוויריה.
חיל החלוץ של משלחת קורונדו הגיע לסיבולה ב-7 ביולי 1540 ואכזבתם הייתה רבה. לא היה כל קשר בינה לבין "העיר המוזהבת" שתיאר דה ניסה. "העיר" הייתה בעצם כפר גדול של בקתות בנויות ללא כל סדר (פואבלו) של בני עם הזוני. הזוני קראו למקום האוויקו, כיום חורבות האוויקו (Hawikuh Ruins ) במדינת ניו מקסיקו של ימינו על הגבול עם אריזונה. חברי המשלחת הגיעו למקום כשהם כמעט גוועים ברעב ודרשו מתושבי המקום להרשות להם להיכנס. התושבים סירבו וקורונדו החליט לכבוש את הכפר. האינדיאנים ניסו להתנגד באמצעות השלכת אבנים מחומות הכפר על הספרדים למטה ומיקדו את התקפתם בקורונדו שלבש שריון מפואר. קורונדו הושלך מסוסו ונפצע וקרדנס ואַרְנַנְדוֹ דֶה אלווארדו (Hernando de Alvarado), מפקד נוסף במשלחת חילצו אותו משדה הקרב. ואז חזר קרדנס לפקד על הקרב, הקרוי בכרונולוגיה הספרדית "כיבוש סיבולה", שהסתיים תוך שעה בכיבוש הכפר.
גילוי הגרנד קניון.
באמצע יולי 1540 שלח קורונדו משלחת בפיקודו של הסרן פֶּדְרוֹ דֶה טוֹבַאר (Pedro de Tovar). המשלחת נעה בכיוון צפון מערב לעבר כפרי עם ההופי, אותם כינו הספרדים "טוסאיאן" ("Tusayan"). בתום מסע בן 70 קילומטרים הגיע דה טובאר לפואבלו אַוַוטַפִּי בצפון מזרח אריזונה של ימינו. שבו למד על קיומו של נהר גדול הזורם במערב (נהר הקולורדו).