בשנים 1892–1955, עמד בראשותה של הקהילה היהודית רב הקהילה משה שמעון פסח. הרב ביסס את מעמד הקהילה היהודית בעיר והקים מוסדות שקשורים לזרם היהודי כמו בתי כנסת, ישיבה וסייע לרווחת בניה שסבלו מבעיה כלכלית קשה. אשתו ושני בניו של הרב נספו במחנות ההשמדה. העשייה של הרב פסח לא תמה, בתבונתו הוא הצליח לעכב את גזר הדין של הנאצים במספר ימים והוביל את יהודי העיר אל מחוצה לה, בתמיכת התושבים היוונים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ניצלו משפחת חכים על ידי בני זוג מקומיים בשם מריה ואפוסטולוס ווליוטיס בכך שהסתירו אותם בבית אריזה שברשותם. מריה ואפוסטולוס ווליוטיס הוכרו בשנת 2016 כחסידי אומות העולם.
מוסדות מרכזיים בקהילה.
הרב משה שמעון פסח הקים ב-1894 ישיבה לאנשי הקהילה שסבלו מבעיות כלכליות. בשנת 1864 הוקם בעיר בית ספר יהודי וב-1865 הוקם בית הכנסת של הקהילה. בנוסף, בשנות ה-30 הוקמו אגודות נוער וספורט.
אחרי מלחמת העולם השנייה הרב חזר לעיר ועסק בשיקום מוסדות יהודיים.
גורל יהודי הקהילה בשואה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הייתה העיר וולוס בשליטת האיטלקים. בשנת 1943 האיטלקים נכנעו לגרמנים הנאצים והם רדפו אחרי הקהילה היהודית בעיר. רובו המוחלט של יהודי העיר (746 מתוך 882), נמלטו לכפרי הסביבה והוסתרו על ידי מקומיים. שאר הקהילה (136) שלא הצליחו להימלט נתפסו על ידי הגרמנים הנאצים ובסופו של דבר נשלחו ב-1944 עם יהודי העיר לאריסה אל מחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ.
לאחר השואה.
אחרי מלחמת העולם השנייה חזרו לעיר כ-300 יהודים כולל רב הקהילה ושיקמו את המוסדות הקהילתיים שלהם אשר נפגעו.
לזכרם של היהודים הנרצחים בשואה, הקימו במרכז העיר אנדרטה לזכרם.
Hear Me Say
Hear Me Say הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי האנגלי, ג'ונאס בלו, והזמרת השוודית, ליאון, שיצא, על ידי פוזיטיביה רקורדס, ב-28 במאי 2021. השיר נכתב על ידי דניאל ג'יימס, דייוויד ברוק, ליאון, לאה הייווד, מיה מיה, רוב אלמור וג'ונאס בלו, והופק על ידי ג'ונאס בלו.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-39 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת.
האתר "Popjuice" הגיב כי השיר "בטוח יתנגן במסיבות בכל מקום, מאחר שהסגרים מתחילות לאט לאט להתגבר ברחבי העולם". רייצ'ל המרמולר, מ-"Earmilk", אמרה כי: "הקול והאיכות של המסלול מרגישים כמו בבית, [והופך ל]לחן בחירה לקבל את פני הקיץ".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הלירי יצא, בערוץ היוטיוב של ג'ונאס בלו, ב-28 במאי 2021. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ הלירי נצפה למעלה מ-1.5 מיליון פעמים.
הווידאו קליפ, שבוים על ידי אלכס ניקולסון, וצולם במקסיקו, יצא, בערוץ היוטיוב של ג'ונאס בלו, ב-2 ביולי 2021. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-1.3 מיליון פעמים.
קולין בשחור ולבן
קולין בשחור ולבן היא סדרת דרמה בדיונית אמריקאית בת שישה פרקים שעלתה לראשונה בנטפליקס ב-29 באוקטובר 2021. לפני הקרנת הבכורה של הסדרה, פרק הפיילוט זכה להקרנה מקדימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2021 .
רקע.
הסדרה נכתבה בהשראת שנות גיל ההתבגרות של האתלט קולין קפרניק והחוויות שהובילו אותו להיות אקטיביסט.
ביקורות.
באתר דירוג ההמונים Rotten Tomatoes קיבלה הסדרה מן 25 מבקרים דירוג ממוצע של 6.9 מתוך 10. מבקרי האתר הסכימו פה אחד כי ""הפורמט המגושם ויכולת סיפור הסיפורים של הסדרה קולין בשחור ולבן ללא ספק לוקה בחסר, אך הסדרה קולעות למטרה ומעבירה את המציאות שבה גדל קולין בצורה נאמנה ומרגשת"." האתר Metacritic, אשר דירוגיו מבוססים על שיטה של ממוצע משוקלל, העניקה לסדרה ציון של 70 מתוך 100 על סמך 17 מבקרים, ציון שלרוב מצביע על "דעות חיוביות בדרך כלל".
קריסטן בולדווין מ- "Entertainment Weekly" העניקה לסדרה את הדירוק B ותיארה את הסדרה כ"תיאור לא מאוזן אך משכיל של התבגרותו של הספורטאי הצעיר, שגדל כילד דו-גזעי שגדל בעולם לבן בעיקרו".
Sexual
Sexual (יצא גם בגרסה מצונזרת בשם Sensual) הוא סינגל של צמד המפיקים השוודים, נייקד , בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת הבריטית, דיו. השיר יצא, על ידי נייקד קולקטיב, קזבלנקה רקורדס, פולידור רקורדס וריפבליק רקורדס, ב-26 באוגוסט 2016.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-371 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת.
מייק ואס, מ-Idolator, תיאר את השיר כ"להיט עתידי" וטען שהשירה של דיו נשמעה כמו "קיארה [אם היא] לקחה חופן של כדורי שמחה".
Sensual
אנדראש פטקוש
אנדראש פטקוש (בהונגרית: Patkós András; בודפשט, 12 במאי 1947) הוא פיזיקאי יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה וחבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים (MTA). פטקוש הוא חוקר בעל שם בפיזיקת חלקיקים, בפיזיקה סטטיסטית ובקוסמולוגיה.
ביוגרפיה.
פטקוש סיים את לימודיו בגימנסיה ע"ש מיקלוש רדנוטי (לשעבר הגימנסיה היהודית של בודפשט ב-1965 והתקבל למחלקה לפיזיקה בפקולטה למדעים של אוניברסיטת אטווש לוראנד (ELTE-TTK), שם סיים את לימודיו בפיזיקה ב-1970. ב-1973 הגן על עבודת הדוקטורט שלו.
בתום סיום לימודיו החל ללמד במחלקה לפיזיקה אטומית באוניברסיטה, תחילה כמרצה בעל מלגה ולאחר מכן כמרצה בכיר. משנת 1980 מונה לפרופסור חבר. בשנת 1989, מונה כפרופסור מן המניין. בין 1989 לבין 1992 היה ממלא מקום ראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת אטווש לוראנד. ב-1998 הפך לראש המחלקה ועבד בתפקיד זה עד 2003. לאחר מכן הוביל את קבוצת המחקר המשותפת לפיזיקה סטטיסטית של ELTE ו-MTA עד 2006. ב-2007 הפך שוב לראש המחלקה.
בין 2000 לבין 2003 הוא היה בעל מלגת סצ'ני לפרופסורים. בין 2005 לבין 2007 ניהל גם את המכללה המקצועית בויאי של אוניברסיטת אטווש לורנד. בתקופה זו הוא היה גם נשיא האגודה לפיזיקה של אוניברסיטת אטווש לוראנד (לפני כן עבד כסגן נשיא האגודה מ-2003). ב-1987 הפך לחבר מערכת כתב העת "עולם הטבע" (Természet Világa)"." בין השנים 1996–1998 היה ראש המחלקה המדעית במשרד התרבות והחינוך של הונגריה.
פטקוש היה פרופסור אורח במספר מעבדות ומוסדות מחקר זרים ידועים: CERN (ז'נבה, 1984, 1989–1990, 1995), מכון נילס בוהר (קופנהגן, 1981–1982), מעבדת פרמי. הוא הפך לחבר בוועדות הפיזיקה של החלקיקים והפיזיקה הסטטיסטית של האקדמיה ההונגרית למדעים. בשנת 2001 נבחר לחבר נספח של האקדמיה ובשנת 2007 לחבר מן המניין. פטקוש עובד גם בוועדה להוצאת ספרים וכתבי עת של האקדמיה.
פעילותו המדעית.
תחומי המחקר שלו כוללים פיזיקה סטטיסטית, קוסמולוגיה ופיזיקת חלקיקים. באופן מצומצם יותר, פיזיקת החלקיקים התאורטית, תורת השדות הקוונטית (ומאפייני מצב הבסיס שלה), מעברי פאזה בשיווי משקל, והתפתחות היקום החם ודינמיקת שיווי המשקל הרחוק של מרחבים קוונטיים.
הוא הצליח להקים ענף למוצא התיאוריה הדיאלקטרית היעילה של סגירת קווארקים כרומודינמיקה קוונטית. הוא היה מסוגל לחשב את מתח הפנים בין שלבי הגלואון החופשי ופזות כדור הגלואון. פטקוש קבע את דיאגרמת הפאזות של בוזון היגס, ההשפעה במודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים, כפונקציה של מה שנקרא מסת בוזון היגס. פטקוש הציג את שיטת "חישוב הפרעות ממוגן" כדי לחשב את הפוטנציאלים התרמודינמיים של תיאוריות שדות קוונטיים. הוא מחבר או מחבר שותף של יותר ממאה ועשרים פרסומים מדעיים.
משפחתו.
נשוי, אשתו אנהמריה קלוג כימאית, Ph.D. להם שני בנים: מדען המחשב טמאש והמתמטיקאי באלאז'.
הסכסוך הכורדי-עיראקי (1918–2003)
הסכסוך הכורדי-עיראקי הוא סדרה של מלחמות והתקוממויות של עיראקים כורדים נגד ממשלת עיראק במהלך המאה ה-20. הסכסוך החל מייד לאחר ההפסד של האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה והמשיך עד הפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003. יש האומרים שנקודת ההתחלה של הסכסוך הייתה ניסיונו של מחמוד ברזאנג'י להקים את ממלכת כורדיסטן העצמאית, בעוד אחרים אומרים שהסכסוך פרץ רק לאחר 1961, עם מרד בני משפחת ברזאני הכורדית. הסכסוך נמשך עד הפלישה האמריקנית לעיראק ב-2003, אך המתיחות בין כורדיסטן העיראקית לממשלה המרכזית העיראקית נמשכת.
הפרק הראשון של הסכסוך העיראקי-כורדי החל עם סיום מלחמת העולם הראשונה והגעת הכוחות הבריטיים. מחמוד ברזאנג'י החל בניסיונות להיפרדות ב-1919 והכריז על ממלכת כורדיסטן קצרת-הימים ב-1922. המרידות של מחמוד דוכאו, ושייח' כורדי אחר, אחמד ברזאני, התנגד נחרצות לשלטון המרכזי בעיראק המנדטורית במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20. המרידות החלו ב-1931, לאחר שברזאני, אחד המנהיגים הכורדים הבולטים בצפון עיראק, נכנע, לאחר אובדן של מספר שבטים כורדים אחרים. בסופו של דבר הוא הפסיד והפך לפליט בטורקיה. את ניסיון ההיפרדות הכורדי הבא הוביל אחיו הצעיר של אחמד ברזאני, מוסטפא בארזאני בשנת 1943, אך המהפכה דוכאה כקודמתה, וגרמה למוסטפא להגלות לאיראן, שם השתתף בניסיון הפרידה של הכורדים באיראן ממנה תחת דגל "הרפובליקה מהאבאד".
מהלך הסכסוך.
לחימה מוקדמת.
התקוממויות מחמוד ברזאנג'י (1919–1924).