סוואן התקיימה בצורות שונות לאורך ההיסטוריה של קוריאה. העיר צמחה מתוך התיישבות קטנה לעיר המיליונים שהיא כיום; בעלת תעשייה ותרבות פורחת. סוואן היא העיר היחידה בקוריאה הדרומית אשר נותרה מגודרת בחומה. על כן, הפכו חומות העיר לאחד מאתרי התיירות הפופולריים שבמחוז קִיַאנְגִּי. במרכז התעשייה של העיר, שוכן בין היתר מפעל של חברת האלקטרוניקה סמסונג. הנגישות לעיר מתבצעת בשתי דרכים; רשת הרכבת הארצית והרכבת התחתית של מטרופולין סיאול. שתי הדרכים משמשות כאמצעי תחבורה לתושבים ולתיירים, אך גם לייבוא סחורות לתוך ומחוץ לסוואן.
סוואן היא מרכז חינוכי גדול; בעיר שוכנים 14 קמפוסים של שלל אוניברסיטאות.
היסטוריה.
בזמנים העתיקים, סוואן הייתה ידועה בשם "מוֹסו-גוּק" (הנגול: 모수국).
עם זאת, במהלך תקופת שלוש הממלכות, האזור שכלל את העיר פווסאנג ואת השטח שעליו נמצאת כיום סוואן שונה ל"מֵהוֹל-גוּן" (הנגול: 매홀군).
בשנת 757, תחת שלטון קיאנגדאק, המלך של העיר סינה המאוחדת, שם העיר שונה ל"סוּסֶאנג-גוּן" (הנגול: 수성군).
בשנת 940, תחת שלטון שושלת קוֹרְיָה, השם שונה ל"סוּג'וּ" (הנגול: 수주).
בשנת 1413, המלך טֵג'וֹנג משושלת צ'וֹסאן, שינה את שם העיר ל"סוּואן".
הכיבוש היפני.
בשנת 1592, במהלך הפלישה היפנית לקוריאה, ניסה המפקד יי קוואנג לבדוק את קצב ההתקדמות היפנית, על ידי שיגור כוחותיו לכיוון עיר הבירה, סיאול (אשר באותו זמן נקראה "האנסאנג"), אולם הצבא נסוג לאחר זמן קצר. לאחר שכוחות הצבא הגיעו ל-50,000 אנשים, בעקבות הגעתן של כמה יחידות שהתנדבו לעזור בלחימה, יי קוואנג ומספר מפקדים נוספים, שינו את המטרה לכבוש מחדש את הבירה, והובילו את הכוחות המשולבים לכיוון צפון העיר סוואן.
מצודת פווסאנג וחומות העיר.
מאוחר יותר בשנת 1796, במהלך תקופת צ'וֹסאן, נעשו ניסיונות כושלים מצד המלך צ'אנגְג'וֹ להפוך את סוואן לעיר הבירה של האומה. כחלק מהפרויקט להפוך את סוואן לבירה, נבנתה מצודת פווסאנג; המצודה כוללת חומה אשר נבנתה סביב העיר כולה, ונועדה לבצר ולשמור על קברו של אביו - הנסיך סאדוֹ, אשר היה ממוקם בתוך העיר.
החומות יחד עם המצודה קיימות עד היום, אך ניזוקו קשות במהלך מלחמת קוריאה.
במקור, מצודת פווסאנג הייתה אמורה להיבנות תחת הנחייתו של הפילוסוף צ'אנג יאק-יונג. בשנת 1800, זמן קצר לאחר מותו של המלך צ'אנגְג'וֹ, פורסם מסמך המפרט את אופן הבנייה של המבצר. המסמך, היה לעזר רב במהלך שחזור המצודה והחומות בשנות ה-70.
החומות פעם הקיפו את כל העיר, אבל הצמיחה העירונית המודרנית גרמה לעיר להתפשט הרבה מעבר למבצר. הקירות הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, דבר המשמש לקידום אופייה של העיר.
מלחמת קוריאה.
מלחמת קוריאה השפיעה מאוד על סוואן, כאשר העיר הועברה מיד ליד ארבע פעמים. זמן קצר מאוד לאחר פרוץ המלחמה, אגף 49 של חיל האוויר האמריקני שוגר מיפן לקוריאה, כשהמשימה הראשונה שלו הייתה לפנות אזרחים מהעיר סוואן ומהעיר גימפו. סוואן נפלה במהירות לידיהם של הכוחות הצפון קוריאנים, זמן קצר לפני הקרב על אוסן, שהיה העימות הראשון בין כוחות צבא ארצות הברית לכוחות הצפון קוריאנים ונערך ב-5 ביולי 1950 על הכביש שבין סוואן והעיר אוסן הסמוכה (שהייתה אז עדיין תחת שליטת הכוחות הדרומיים). לאחר קרב אשר ארך שלוש שעות וחצי, נהרגו 42 חיילים צפון קוריאנים וכ-60 חיילים אמריקאיים, ובעקבות כך נאלצו האחרונים לסגת, אך כוחות קוריאה הצפונית שהתקדמו דרומה כדי לכבוש את אוסן עוכבו בכשבע שעות. ב-16 בדצמבר 1950, התמקמו כוחות חיל משלוח יווניים בסוואן, וחברו לחטיבה מס' 1 של חיל הפרשים האמריקאי. ב-6 בנובמבר 1951 התקיף טייס של חיל האוויר האמריקאי, גבי גברקסי, את בסיס K-13 ששכן בסוואן. עד סוף המלחמה, נותרה סוואן תחת שלטון הכוחות של קוריאה הדרומית. בעיר שוכנת אנדרטת זיכרון לצבא הצרפתי.
כיום.
העיר סוואן הפכה לבירת מחוז קִיַאנְגִּי, ב-23 ביוני 1967. מצפה סוֹצ'אנגדֶה, השוכן בעיר, נפגע ב-1996, כתוצאה מאש שהתלקחה במקום, ושוב, על ידי הצתה ב-1 במאי 2006, אך שוחזר.
רבעים.
העיר מחולקת לארבעה רבעים (gu):
חינוך.
ישנן בעיר 14 אוניברסיטאות ושתי מכללות. אלה כוללות אוניברסיטה לרפואה, אוניברסיטה קתולית, מכללת בריאות, אוניברסיטת לאלקטרוניקה ועוד.
בעיר 33 בתי ספר תיכוניים, 37 חטיבות ביניים, 81 בתי ספר יסודיים ו-107 גני ילדים.
בסוואן יש שלושה בתי ספר המוקדשים לחינוך מיוחד.
כמו ברוב הערים הקוריאנית, יש שפע של בתי ספר פרטיים קטנים המציעים חינוך במגוון רחב של נושאים.
תעשייה.
החברה הגדולה ביותר השוכנת באזור התעשייה של העיר היא חברת סמסונג הקוריאנית. כמו כן, קיימות תעשיות קטנות הנועדות לשוק המקומי וחנויות תיירות.
תחבורה.
העיר מקושרת לבירה ולערים הסובבות אותה ברשת מסילות של הרכבת התחתית הלאומית של קוריאה הדרומית. כמו כן, העיר מקושרת בכבישים מהירים לעריה השכנות, ומהווה חלק חשוב בהיותה גשר תחבורתי המקשר את הבירה סיאול לערים רחוקות. בעיר קיימת תחנת רכבת.
צבא.
בסוואן שוכן בסיס של חיל האוויר של קוריאה הדרומית, אשר נמצא במחוז צ'אנְגְאָן בעיר.
גאוגרפיה.
סוואן שוכנת בדרום-מערב מחוז קיונגי וגובלת עם יונגין ממזרח, הוואסונג מדרום, אנסאן ממערב ואיוואנג מצפון ומרוחקת כ-31 ק"מ דרומית לבירה סיאול.
ישנן כמה גבעות סביב העיר. הגבוהה ביותר נקראת קוואנְגִּיוֹ, שנמצאת מצפון, על הגבול עם יונגין. גובהה הוא 582 מטר מעל פני הים.
רוב זרמי האוויר, שמקורם מהגבעות השוכנות ליד העיר, עוברים דרך סוואן; הזרמים זורמים דרומה דרך העיר, ונחסמים על ידי הגבעות ממזרח, ומגיעים בסופו של דבר עד לים הצהוב, לעבר מפרץ אנסן.
כמו גם בכל שטח קוריאה הדרומית, אין אגמים טבעיים בקרבת סוואן. עם זאת, קיימים מאגרים קטנים רבים, הנקראים סאהו (הנגול: 서호).
אקלים.
האקלים של סוואן דומה מאוד לזה של סיאול. עם זאת, כיוון שסיאול עירונית יותר, היא חמה יותר, ולכן מזג האוויר בסוואן הוא בדרך כלל קריר יותר מהאקלים של סיאול.
קלרנס זנר
קלרנס מלווין זנר (באנגלית: Clarence Melvin Zener; 1 בדצמבר 1905 - 15 ביולי 1993) היה פיזיקאי אמריקאי שהיה הראשון שתיאר את הפעולה האלקטרונית של דיודת זנר יחד עם מעבדות בל. לאחר מכן, דיודה זו נקראה על שמו.
זנר היה פיזיקאי תאוריקן עם רקע במתמטיקה שכתב במגוון תחומים, בין השאר במוליכות-על, מטלורגיה וגאומטריה.
זנר נולד באינדיאנפוליס, אינדיאנה. ב-1930, זנר השלים דוקטורט בפיזיקה, באוניברסיטת הרווארד עם תזה בנושא "מכניקה קוונטית לייצור מספר סוגים של מולקולות דיאטומיות". לאחר מכן הוא לימד במספר אוניברסיטאות אמריקאיות לפני שעבד במפעל התחמושת ווטרטאון (מסצ'וסטס) במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, הוא לימד באוניברסיטת שיקגו (1945-1951), הוא עבד בוסטינגהאוס (1951-1965), לימד באוניברסיטת טקסס A&amp;M (בין 1966–1968) ולאחר מכן באוניברסיטת קרנגי מלון (1968-1993).
בשנת 1957 זכה בפרס בינגהם על עבודתו בתחום הראולוגיה.
אלבז
אלבז (מערבית: الباز) הוא שם משפחה שמקורו בערבית ופירושו מילולית "הבז" המשמעות "מאלף בזים".
בורושאסקי
קרב מטמה
קרב מטמה (או קרב גלאבט) התרחש בין ה-9 ל-10 במרץ 1889 בין הסודאנים לאימפריה האתיופית. לאירוע חשיבות רבה בהיסטוריה של אתיופיה עקב נפילתו של הקיסר יוהנס בקרב זה.
הקרב התרחש בשטח שבין שני היישובים גאלאבט (בתחומי סודאן של ימינו) ומטמה (חלק מאתיופיה), ולכן בשמו של הקרב עשויים להופיע שניהם.
רקע.
ב-1881 פרץ בסודאן המרד המהדיסטי שהצליח להפיל את השלטון המצרי שם. בעקבות המרד היו חלק מהכוחות המצריים נצורים בסודאן. ב-1882 נכבשה מצרים על ידי הבריטים והם החלו לנהל את ענייני החוץ שלה. ביוני 1884 חתמו הבריטים על הסכם היואיט עם קיסר אתיופיה, יוהנס הרביעי, לפיו חיילי מצרים הנצורים במזרח סודאן הורשו להתפנות למאסאווה דרך אתיופיה. מאז האירוע, התייחס מנהיג מדינת המהדי הח'ליפה אבדלהי אבן מוחמד לאתיופיה כאל אויב ושלח את כוחותיו כדי לתקוף אותה.
גם מסעי הניצור בכפייה של האוכלוסייה המוסלמית באתיופיה על ידי יוהנס, תרמו כנראה להתדרדרות היחסים עם מדינת האסלאם הקיצוני.
גלאבט ומטמה שהיו ממוקמות על סחר התוואי בין נהר הנילוס לגונדר (בירת אתיופיה 1632-1855) שימשו את המהדיסטים כבסיסי פשיטה לאתיופיה. בשנת 1885 הוכו המהדיסטים בראשות עות'מאן דיגנה בקרב כופית על ידי איש הצבא האתיופי ראס אלולה.
הביזה של גונדר.
כמה שנים מאוחר יותר, הנגוס (מלך) של גוג'אם, תקלה היימנות, (ואסל של הקיסר יוהנס), תקף את המהדיסטים במטמה בחודש ינואר 1887, ובזז את העיירה. בתגובה, ניהלו המהדיסטים בראשות אבו אינגה, מסע צבאי ממטמה לאתיופיה כשמטרתם העיירה גונדר. תקלה היימנות לחם נגדם בסאר ווחה, אך הובס. המהדיסטים המשיכו והגיעו לגונדר, בזזו את כנסיותיה, העלו אותן באש ולקחו תושבים רבים כעבדים.
למרות "חילולה" של העיר ההיסטורית, הקיסר יוהנס היה מוטרד יותר מהאיטלקים בצפון שהחלו לחדור ממאסאווה לרמת אריתריאה, והתכוון לצאת בהתקפה נגד מנליק, נגוס שוואה, בשל חשדות למרד. הכמורה והקצינים הבכירים לחצו עליו לטפל קודם באיום המהדיסטי, ובסופו של דבר, הוא קיבל את עצתם, ועל פי אלקה למלם: "אם אחזור, אלחם נגד שוואה מאוחר יותר כאשר אשוב. ואם אמות במטמה בידי הפראים אני אהיה בגן עדן".
הקרב.
בסוף ינואר 1889 גייס יוהנס צבא גדול שכלל 20,000 פרשים ו-130,000 רגלים, אשר התכנס בדמביה. הצבא הסודני מנה 85,000 חיילים, אשר התבצרו בגאלאבט, והקיפו את העיר בזאריבה ענק (מחסום עשוי בשילוב שיחי כוב, בדומה לחוטים עוקצניים).