בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20 היה פעיל בארגונים של מורים ואנשי מדע ליטאים. כתב ספרים בתחום תורת הספרות ותולדות הספרות הליטאית:" "Literatūros teorij" ("תורת הספרות") (1930), "Visoutinė literatūros istorija" ("היסטוריה של הספרות העולם" - 1932-1931) בשני כרכים, "Vaižgantas" (1936), מקראה חדשה בשלושה כרכים (Naujieji skaitymai, Lietuvių rašytojai ("סופרים ליטאים", 1938).
הוא עבד במערכת היומון הלאומי "לייטובה" וביומון הקתולי "XX amžius" (המאה ה-20). במשך מלחמת העולם השנייה ערך עיתון מחתרתי Į laisvę ("אל החירות") אותו חידש בגרמניה אחרי המלחמה ואחר כך בארצות הברית.
בשנת 1938 הצטרף לסגל הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת ויטאוטאס הגדול בקובנה.
אחרי סיפוח ליטא על ידי ברית המועצות ביוני 1940 היה אמברזוויצ'וס אחד מראשי הארגון הלאומני הפרו-גרמני LAF (Lietuviu Aktzvistu Frontas) - "חזית הפעילים הליטאית", בהנהגתו של קאזיס שקירפה, שנאבקה בכיבוש הסובייטי ותכננה מרד נגד השלטון הסובייטי בד בבד עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות.
ראש "ממשלה זמנית" אחרי הכיבוש הנאצי.
אחרי שברית המועצות הותקפה על ידי גרמניה הנאצית עמד יואזאס אמברזוויצ'וס בראש הממשלה הליטאית הזמנית שהורכבה ב-23 ביוני 1940 על ידי "חזית הפעילים הליטאית". הוא החליף בתפקיד זה את שקירפה, שהוחזק במעצר בית בברלין.
עוד לפני השלמת הכיבוש הנאצי השתתפו חברי חזית הפעילים הליטאית במבצעי טיהור הארץ מהיהודים. חבריה, שוטרים ומתנדבים ליטאים השתתפו בפרעות בקובנה ובהובלת יהודים למוות בפורט התשיעי בעיר. ממשלתו הזמנית של אמברזוויצ'וס הקימה גם את הגטו היהודי בקובנה. שר האוצר של "הממשלה" החדשה, יונאס מטוליוניס הסביר שהקמת הגטו הולמת את העמדה הנוצרית שיש להימנע מלרצוח יצורי אנוש ועדיפה דרך ההפרדה, שמא היהודים ימשיכו להזיק לעם הליטאי. קיים תיעוד על שיתוף פעולה מובהק עם הנאצים של הממשלה הזמנית של אמברזוויצ'וס ושל "חזית הפעילים הליטאית" שהרכיבה אותה ביישום מדיניות ההשמדה נגד היהודים. ב-30 ביוני 1941 החליטה ממשלת-בובה זו להקים את הגטו הראשון בשטח ליטא. תוך כמה חדשים בין יוני לדצמבר 1941 הושמדו רוב יהודי ליטא.
משטרה של משתפי פעולה ליטאים סאוגומו פעלה נגד האזרחים היהודים בכל רחבי ליטא, וגם נגד קבוצות לוחמות פולניות שנאבקו בנאצים באזור וילנה. היא השתתפה בכל שלבי רצח העם נגד האוכלוסייה היהודית ו פעלה נגד האוכלוסייה הפולנית באזור וילנה. משטרת העזר הליטאית ותושבים ליטאים אחרים ביצעו את הרציחות ההמוניות בשנים 1941–1944 ביער פונאר, שבהן הושמדו 60-70,000 יהודים וכן 20,000 פולנים, חלקם - אקדמאים פולנים מווילנה.
ב-5 באוגוסט 1941 פוזרה הממשלה הזמנית של אמברזוויצ'וס ובסופו של דבר הפכה ליטא למחוז של הרייך השלישי.
החל מאוקטובר 1941 עמד אמברזוויצ'וס בראשות ארגון ההתנגדות "החזית הליטאית". החל מנובמבר 1943 עמד (בתפקיד סגן יושב ראש) בראש הוועדה הפוליטית של המחתרת הליטאית המאוחדת "הוועד העליון לשחרור ליטא".
במאי 1944 על מנת להתחמק ממעצר על ידי הגסטפו סידר לעצמו מסמכים מזויפים בשם יואוזאס ברזאיטיס, ששימש אותו עד יום מותו.
אחרי המלחמה.
אחרי הכיבוש מחדש של ליטא על ידי הצבא הסובייטי נמלט למערב גרמניה. בשנים 1946–1951 היה הנציג בחו"ל של כוחות ההתנגדות האנטי-סובייטית מליטא - "הוועדה העליונה לשחרור ליטא" (VLIK). בשנת 1952 הוא היגר לארצות הברית. הוא ערך שם את העיתון הליטאי "Darbininkas". כתב גם זכרונות שפורסמו בשנת 1964 תחת הכותרת "Vienų vieni" ("לגמרי לבד") ותחת שם העט נ. א. סודוביס.
אמבזוויצ'וס-ברזאיטיס נפטר בשנת 1974 בארצות הברית, בגיל 70. הוא נקבר בפוטנם שבקונטיקט.
היה נשוי למשוררת, המחזאית ומבקרת הספרות וולאדה פרושצ'ונאיטה ולזוג נולדה בת, מריה ברזאייטיטה-מארטל.
סוגיות במחלוקת.
בהיסטוריוגרפיה הליטאית בת זמננו, אמברזוויצ'וס לא נחשב לראש ממשלה חוקי של ליטא ואינו מוזכר ברשימת ראשי הממשלה של ליטא באתר הרשמי של הממשלה.
בספטמבר 2000 מיוזמתו של ויטאוטס לאנדסברגיס הסיים הליטאי כמעט אישר חוק על הכרת ממשלתו של אמרזוויצ'וס כממשלה לגיטימית של ליטא, אולם בגלל גל מחאות החוק בוטל.
2012 - טקס לווייה ממלכתי בליטא.
בחודש מאי 2012 הועברהגופתו של אמברזוויצ'וס מארצות הברית לליטא והובאה קודם לווילנה, בירת ליטא העצמאית, ומשם לטקס קבורה ממלכתי בכנסייה בקובנה. החלטת השלטונות הליטאים נתקלה בביקורת ומחאות מצד הקהילות היהודיות, כולל בליטא, ומצד ומרכז שמעון ויזנטל.
עתיד (אלבום)
מנחם קליין (רב)
הרב ישראל מנחם קליין (נולד בי' בתשרי תש"ט, 13 באוקטובר 1948) היה רבה של הקהילה היהודית בפרנקפורט בגרמניה, מלחין וזמר חסידי. בסוף שנת 2014 התפטר מתפקידו.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בשכונת מאה שערים בירושלים למשפחה מחסידות בלז, בנם של אליעזר ולאה קליין. סבו, שלמה קליין, היה סופר סת"ם ומקורב לאדמו"ר מבלז רבי אהרן רוקח. למד בתלמוד תורה של חסידות בלז, ולאחר גיל 13 עבר ללמוד בישיבה של חסידות נדבורנה בבני ברק. בהיותו בן 19 קיבל סמיכה מרבה של בני ברק הרב יעקב לנדא. היה תלמידו ומקורב לאדמו"ר מנדבורנה רבי חיים מרדכי רוזנבוים ובמשך תקופה למד עמו בחברותא. לאחר פטירתו של האדמו"ר היה מקורב לבנו האדמו"ר רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים.
בשנות ה-80 שימש כרבו של מלון הילטון בתל אביב. במסגרת עבודתו במלון הכיר את איש העסקים היהודי מאיר רוזנטל מפרנקפורט ובהשתדלותו של קליין תרם רוזנטל להקמת בית המדרש המרכזי של חסידות נדבורנה בבני ברק, הקרויה על שמו "היכלי רוזנטל". בשנת 1994, בסיועו של רוזנטל, התמנה קליין לרב הקהילה היהודית של פרנקפורט.
בנובמבר 2014, בעקבות חשיפת פרשיית זיוף כשרות בפרנקפורט באיטליז שעמד תחת השגחת הרב קליין, פרסם ארגון ORD של רבני גרמניה האורתודוקסים הודעה לפיה אין לסמוך על השגחתו של הרב קליין. ב-26 בנובמבר התפטר מתפקידו. בעקבות זאת התכנס הרכב מיוחד של ארבעה רבנים, בראשות אב"ד פריז, לשם בירור הנושא. בדצמבר 2014 פרסם את מסקנותיו ובהן דחה את טענות ארגון ORD כנגד מערכת הכשרות של הרב קליין.
קריירה מוזיקלית.
הרב קליין הוא מלחין וזמר חסידי ומשמש "בעל-מנגן" בחצר חסידות נדבורנה. הוא הלחין ושר את הלהיט "זרעא חיא וקיימא" ושר את "ותן בנו" שהלחין הרב מנחם אלבוים. כמו כן שימש כסולן בכמה מאלבומיה של מקהלת רננו חסידים ושר את לחניו של חיים בנט, בהם הלהיטים "נר לרגלי" ו"ויעשו כולם אגודה אחת".
חיים אישיים.
נשוי לחדוה לבית וסרשטיין. אמה היא אחותו של הרב ישראל אריה זלמנוביץ. בתו הבכורה נשואה לבנו של הרב נתן לנדמן מחולון, אף הוא חסיד נדבורנה.
משה ויא
הרב משה ויא (נולד בשנת תש"ד, 1944) הוא רב ישראלי, מחבר ספרי הלכה בדיני כשרות המזון, יו"ר המכון להנחלת ההלכה, ומחלוצי תחום בדיקת המזון מחרקים ומחבר סדרת הספרים "בדיקת המזון כהלכה".
ביוגרפיה.
נולד בברזיל, בשנות ה-50 עלה לישראל. למד בישיבת הנגב בנתיבות. בשנת תשכ"ו (1966) זכה בפרס משרד הדתות לחיבורים תורניים. לאחר נישואיו התגורר מספר שנים בנתיבות ולמד בכולל אברכים. בשנות ה-70 עבר להתגורר בירושלים ולמד כאברך בישיבת מיר. כעבור זמן עבר ללמוד בכולל של בית מדרש גבוה להלכה בהתיישבות החקלאית.
כיום מתגורר בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים.
פועלו.
בתקופת לימודיו בישיבה החל לעסוק בנושא כשרות המזון, בעיקר בתחום החרקים והתולעים בפירות וירקות. לאחר שעבר להתגורר בירושלים הציע לו הרב ישראל גנס להגביר את המודעות לנושא בקרב הציבור הרחב. הוא החל במתן סדרות הרצאות ושיעורים, בליווי שקופיות, לאברכים ולנשים. סיכומי שיעוריו הועלו על הכתב והופצו ברבים, ולימים שימשו הבסיס לסדרת ספריו "בדיקת המזון כהלכה". בתקופה שבה טרם גודלו ושווקו ירקות ללא חרקים, הוא פרסם חוברת הדרכה לבדיקת חסה מתולעים.
במשך מספר שנים הוא עסק בבירור פרטי ההלכות אצל פוסקים חרדים בולטים ובראשם הרב שלמה זלמן אוירבך והרב יוסף שלום אלישיב. כתיבת ספרו נעשתה במסגרת לימודיו בכולל של בית מדרש גבוה להלכה בהתיישבות החקלאית, והמאמרים הראשונים בספר התפרסמו בחוברות "הליכות שדה" שבהוצאת המכון לחקר החקלאות על פי התורה.
הסדרה "כשרות המזון בהלכה" כוללת שלושה כרכים: הראשון – הלכות תולעים ובדיקת ירקות, השני – בדיקת פירות וכשרות הדגים והשלישי – בדיקת מזון יבש. בספר משולבות תמונות רבות והוא תורגם לאנגלית. כמו כן הוציא הרב ויא את החוברת "קיצור בדיקת המזון כהלכה" והיא תורגמה לכמה שפות ובהן צרפתית, ספרדית ופורטוגזית.
הרב ויא עומד בראש המכון להנחלת ההלכה. הוא מייעץ לחברות ולגופים שונים בתחום כשרות המזון ועוסק במתן כשרות על מוצרי ירקות ללא חרקים.
בנות השרון
התרבות האגאית
ג'ונתן וינטרס
ג'ונתן הרשמן וינטרס השלישי (באנגלית: Jonathan Harshman Winters III; 11 בנובמבר 1925 - 11 באפריל 2013) היה קומיקאי, שחקן, סופר ואמן אמריקני.
וינטרס נחשב לחלוץ הסטנד-אפ המאולתר והוא ניחן בכישרון חקיינות, התחזות, מספר רב של אישיויות חלופיות וככל הנראה מאגר בלתי נדלה של אנרגיה יצירתית. היה לאחד מראשוני הסלבריטאים ששיתף בפומבי את דבר מחלתו הנפשית והרגיש כי סבל מסטיגמה בעקבות כך. נתן השראה לקומיקאים רבים כדוגמת ג'ורג' קרלין, ביל קוסבי, רובין ויליאמס, בילי קריסטל, לואיס בלק, ג'ים קארי, טרייסי אולמן, לילי טומלין, קונאן או'בריאן ואנדי קאופמן. ויליאמס ציין כי וינטרס היה מורו הרוחני, והשניים שיחקו יחדיו בסדרה "מורק ומינדי".