סעיף 73 נתן מענה לצורך בתיקונים לחוקה. הסעיף קבע שעל מנת להתחיל בדיון על התיקון, על הקיסר למסור לדיאט את הצעת החוק, בדמות הכרזה או פקודה. על מנת לדון בנושא נדרשה נוכחות של לא פחות משני שלישים מחברי הדיאט, ועל מנת לקבל את התיקון נדרשה תמיכתם של לפחות שני שלישים מהנוכחים. לאחר מכן עבר התיקון לאישור הקיסר, ובסמכותו היה להטיל עליו וטו. אף על פי כן, מעולם לא הוגשה בקשה לתיקון החוקה, מיום כינונה ב-1890, ועד החלפתה ב-1947.
על מנת לשמור על רציפות חוקתית, כאשר הוחלפה חוקת מייג'י בחוקה החדשה ב-1947 נעשתה קבלת החוקה החדשה בדרך של תיקון חוקת מייג'י. עם זאת, על פי סעיף 73 לחוקת מייג'י, היה צורך באישור הקיסר על מנת לערוך כל שינוי, ואכן חוקת 1947 קיבלה את אישור הקיסר הירוהיטו. אך אישור זה עמד בניגוד לאמור בחוקה החדשה, שקבעה שהחוקה עצמה ואישורה נתון בידי אזרחי המדינה.
בר-נש
מועמד צפוי
במערכת הפוליטית בארצות הברית המונח מועמד צפוי או מועמד משוער (באנגלית: Presumptive nominee או Apparent nominee או Presumed nominee) מתייחס למועמד המוביל במפלגתו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית אשר עדיין לא נבחר והוכרז בתור המועמד הרשמי של מפלגתו בוועידת המפלגה הדמוקרטית או בוועידת המפלגה הרפובליקנית, אך צבר מספיק קולות בקרב צירי המפלגה באופן שמבטיחים לו למעשה, כי אם לא יתרחשו אירועים בלתי צפויים ולא סבירים שיובילו לפרישתו מהמירוץ, בשלב הנוכחי של המירוץ הוא נחשב למועמד ללא עוררין אשר צפוי במידת סבירות כמעט וודאית להיות המועמד שירוץ לתפקיד הנשיא מטעם מפלגתו. בארצות הברית, במקרים בהם הנשיא המכהן נחשב ל"מועמד המשוער" מטעם מפלגתו, המונח "מועמד משוער" עשוי לרוב להתייחס גם לאדם המכהן בתפקיד סגן הנשיא הנוכחי אשר צפוי בעקבות כך להיות זה שימשיך לקדנציה שנייה אם הנשיא המכהן יבחר בשנית.
לאורך השנים, הוקדמו במידה ניכרת המועדים של הוועידות הרפובליקניות והדמוקרטיות שבהן צירי המפלגות בוחרים את המועמדים הרשמיים של מפלגותיהם על מנת שיסתמן מוקדם יחסית מי הם המועמדים המשוערים בכל מפלגה. החל ממערכת הבחירות של 1984 מתקיים בארצות הברית בכל שנת בחירות (בדרך כלל בחודש מרץ) ה"סופר טיוזדיי" (בתרגום לעברית: "יום שלישי הגדול"), הנחשב ליום הקרב העיקרי של הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית אשר במהלכו נערכים במקביל פריימריז במספר הרב ביותר של מדינות מכל רחבי ארצות הברית אשר בעקבותיו לרוב, שני המועמדים המובילים של שתי המפלגות הגדולות זוכים בסטטוס המועמד המשוער של המפלגה, שמוביל לרוב לכך שיריביהם של המועמדים המשוערים פורשים מהמירוץ לנשיאות ולכך שהם יהפכו בהמשך למועמדים הרשמיים של מפלגותיהם בוועידות של המפלגות.
בבחירות לנשיאות בארצות הברית, כאשר הנשיא המכהן מבקש להיבחר מחדש, באופן מסורתי הוא נחשב למועמד המשוער מטעם המפלגה שלו. דוגמאות בולטות מהעשורים האחרונים כוללות את הנשיא המכהן רונלד רייגן במערכת הבחירות של 1984, את הנשיא המכהן ביל קלינטון במערכת הבחירות של 1996, ואת הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש במערכת הבחירות של 2004. עם זאת, אם פוליטיקאי אחר מאותה המפלגה, אשר פופולרי במיוחד, מחליט להתמודד מול הנשיא המכהן לתפקיד הנשיא בפריימריז של אותה המפלגה או אם הנשיא המכהן נמצא בשפל בסקרים, ייתכן מצב שבו הנשיא המכהן לא ייחשב על פי רוב ל"מועמד המשוער". דוגמאות בולטות למצב זה בעשורים האחרונים כוללות את מערכת הבחירות של 1976 אשר במהלכה הנשיא הרפובליקני המכהן ג'רלד פורד התמודד בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית מול רונלד רייגן, ואת מערכת הבחירות של 1980 אשר במהלכה הנשיא הדמוקרטי ג'ימי קרטר התמודד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית מול טד קנדי.
Day-O (The Banana Boat Song)
"" הוא שיר עם מסורתי ג'מייקני מסוגת הקליפסו שיוצריו המקוריים אינם ידועים. את הגרסה הנודעת ביותר של השיר ביצע הזמר הארי בלפונטה. השיר בגרסתו של בלפונטה יצא לראשונה כסינגל במהלך 1956. זה אחד משירי הקליפסו הפופולרי ביותר והשיר המזוהה ביותר עם בלפונטה.
השיר, שנודע גם כשיר עבודה, עוסק בפועלי הנמל בג'מייקה שעובדים במהלך כל הלילה בהעמסת משלוחי בננות על ספינות, ואשר מצפים לבואו של האחראי על ספירת המלאי (המכונה "Tallyman") על מנת שיוכלו לחזור לביתם.
השיר בוצע לראשונה בטלוויזיה על ידי בלפונטה במהלך שנות ה-70 כאשר הוא היה כוכב אורח בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "החבובות".
מ. זולאי
מ' זולאי
צ'רקסי
צ'רקסקי מנקיז
מועדון הכדורסל צ'רקסקי מנקיז (באוקראינית: Баскетбол Клуб Черкаські Мавпи) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר צ'רקאסי, המשחקת בליגת העל האוקראינית בכדורסל. באמתחתה אליפות אחת, בה זכתה בעונת 2017/2018.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2003. בסיום עונת 2004/05 העפילה לראשונה לסופרליגה. בעונת הבכורה הגיעה הקבוצה למקום החמישי בעונה הסדירה, ולחצי גמר הפלייאוף, בו הפסידה לאזובמאש מאריופול. ובעונה שלאחר מכן, שוב חצי גמר ושוב הפסידה לאזובמאש.
בעונת 2008/09, הקבוצה הייתה בין עשר הקבוצות שהקימו ליגה בכירה נפרדת בשם הליגה האוקראינית, שהתאחדה לאחר עונה בודדת עם הסופרליגה.
בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה בחזרה לסופרליגה (לאחר עונה אחת בליגה השנייה), וזכתה בגביע הליגה השניה.
בעונת 2017/2018 זכתה באליפות ליגת העל האוקראינית בכדורסל, לראשונה בתולדותיה.
השתתפות באירופה.
הקבוצה השתתפה ביורוקאפ צ'לנג' בעונת 2006/07. והגיעה עד לשלב רבע הגמר, בו הפסידה לקבוצה אוקראינית אחרת, בי.סי. דניפרו. ובעונת 2007/08 השתתפה ביורוצ'לנג', ולא עברה את שלב הבתים.
בעבר שיחקו בקבוצה הישראלים עמית תמיר ואילן קדוש. המועדון מפעיל מחלקת נוער גדולה של כל קבוצות הגילאים.
ארז דריגס
ארז דרִיגֶס (נולד ב-14 באוגוסט 1981) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומחזאי ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה בשנת 2021.
ביוגרפיה.
ארז דריגס נולד וגדל בתל אביב, האמצעי במשפחה בת שלושה ילדים. אביו, שרל דריגס, שעלה מצרפת, עסק באמנות קלאסית ועיצוב תפאורה לתיאטרון, וכיום עוסק בעיצוב פנים. בילדותו למד טניס מספר שנים, בכלל זה אצל שלמה צורף, מאמן נבחרת ישראל. במהלך לימודיו בתיכון עירוני ד' השתתף במשך שנתיים בפרויקט הצעירים של תיאטרון הקאמרי, במסגרת זו שיחקו בהצגה "ילדי הנרות", מחזה פרי עטו של יגאל אבן-אור, בבימויו של עמית גזית. בצבא שירת כמפקד טנק בחיל השריון.
בשנים 2004–2007 למד דריגס בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין. בכיתתו למדו גם שראל פיטרמן, יובל ינאי, יפתח אופיר, יעל טל, רוי מילר, אסף בן-שמעון ועדי בילסקי. בתקופת לימודיו זכה דריגס פעמיים במלגת קרן שרת אמריקה ישראל. בתום לימודיו ביים כתרגיל את המחזה "אנדורה" פרי עטו של מקס פריש. לאחר לימודיו בסטודיו שיחק בהצגה "אבק" שעלתה בפסטיבל "פותחים מסך" של בית ליסין ובהצגה "כך צחקנו – ערב חנוך לוין", שעלתה בפסטיבל בתיאטרון הבימה. שתי ההצגות היו בבימויו של שמעון מימרן.
בתום לימודיו החל לשחק בתיאטרון גשר. בגשר שיחק בתפקיד סר אנדרו אגיצ'יק, אחד ממחזריה של אוליביה, ב"הלילה ה-12" של שייקספיר, בבימויו של רפי ניב. שיחק ב"טרטיף" בבימויו של יבגני אריה, בתפקיד מר לויאל, נציג ההוצאה לפועל. בגשר שיחק גם ב"הקליינט" בבימויו של רוני ניניו.
ארז דריגס כתב ומככב ביחד עם נועה קולר בהצגה "אחד + אחת", בבימויו של יבגני אריה, שהציגה בהאנגר של גשר מאז מאי 2010. דריגס וקולר ביססו את ההצגה על חייהם כזוג לשעבר ויצרו ממנה סיטואציות קומיות. ההצגה מתארת שנה בחייו של זוג מכניסתם לדירה משותפת ועד לפרידה.
בשנת 2008 שיחק ב"בן הפתעה", קומדיה פרי עטו של ריי קוני, בתפקיד הראשי. ההצגה, שהחלה כהפקה בסטודיו של יורם לוינשטיין, המשיכה לאחר מכן כהפקה עצמאית בתיאטרון צוותא, בהפקתו של ארז דריגס.
בשנים 2009–2011 שיחק ארז דריגס בשתי העונות של סדרת הטלוויזיה "תמרות עשן". הוא גילם את דמותו של לויקו. ב-2011 עיבד וביים בסטודיו של יורם לוינשטיין את המופע "דלתות". המופע בנוי ממונולוגים מתורגמים וישראליים, שמחוברים על ידי שירי להקת הדלתות.
בשנת 2011 ביים דריגס בפרויקט 14/48 בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. ב-2015 ביים בתיאטרון גשר את המחזה "פציעות קטנות" וב-2016 עיבד את ספרו של ירמי פינקוס "בזעיר אנפין" למחזה אותו גם ביים.
בשנים 2013–2016 גילם בתפקיד משני את כתב החדשות בסדרת הקומדיה של אודי ואביעד, "גן חיות".
ב-2017 גילם בתפקיד אורח את המג"ד ב"כיפת ברזל".
ב-2018 גילם בתפקיד אורח את עו"ד גבריאל משולם, בעונה הראשונה של קופה ראשית.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי לצד נועה קולר בסדרה "חזרות" המשודרת בערוץ כאן 11, שניהם גם נמנים עם צוות היוצרים של הסדרה, לצד אסף אמיר.
תכתובות בעלות אופי מיני פוגעני.
בפברואר 2021 תחקיר שפורסם באתר "פוליטיקלי קוראת" חשף תכתובות בעלות אופי מיני פוגעני של דריגס עם נשים לאורך העשור השני של המאה ה-21, ועם קטינה אחת. דריגס התנצל וציין בין היתר שהוא סובל מהתמכרות למין ונמצא בתהליך שיקום פסיכולוגי. לדבריו התמכרותו באה לידי ביטוי גם באחת הדמויות המרכזיות ב"חזרות" - עופר מרציאנו (בגילום איתי תורג'מן).
דפרון