לאחר פטירתו של הרב יששכר מאיר נזנחה ישיבת הנגב. באדר ה'תשע"ב, לאחר שנעשו מספר ניסיונות להחיותה, אומצה הישיבה על ידי ישיבת בית מדרש עליון ונקראה "ישיבת שכר שכיר" על שם ספרו של הרב מאיר. ראשי הישיבה הם הרב צבי יהודה גרשונוביץ והרב אריה לוי. בין הר"מים: הרב דב לב, הרב ישראל חיים ינקלביץ והרב מרדכי פלאי, הרב מאיר שמחה ויספיש והרב שניידר. בישיבה כ-120 בחורים.
ישיבת נחלת דן.
בקיץ ה'תשע"ו הוקמה בבני ברק ישיבת בת לבני עדות המזרח, הישיבה קרויה "נחלת דן" על שמו של מייסד הישיבה הרב דן אונגרישר. בראשות הישיבה עומד הרב ירחמיאל אונגרישר, משגיח הישיבה הוא תלמידו, הרב דוד משען.
בית מדרש תורה ויראה
בית מדרש תפארת בחורים
בית מדרש תפארת בחורים הוא בית מדרש וכולל אברכים במרכזה של שכונת מאה שערים בירושלים, בית המדרש נוסד על ידי הרב אברהם אלישיב (אביו של הרב יוסף שלום אלישיב) עם עלייתו ארצה מהומל שבבלארוס. נוסד תחת הפסוק "תִּפְאֶרֶת בַּחוּרִים כֹּחָם, וַהֲדַר זְקֵנִים שֵׂיבָה" (משלי, כ', כ"ט)
יסוד בית המדרש.
בשנת 1912 שרר בארץ ישראל מצב כלכלי קשה, סוג של מיתון אשר פגע מאוד בתושביה של העיר ירושלים ובין היתר גם בתושביה המרודים יותר שהיו האברכים החרדיים. בחורים חרדיים רבים נאלצו לצאת לשוק העבודה גם אם דבר זה התנגש בקונפליקט עם האמונה והתפיסה הדתית של הציבור החרדי. בחורים חרדיים רבים נזרקו מקהילותיהם לאחר יציאתם לשוק העבודה לאחר שקרסו מבחינה כלכלית.
באותה שנה, 1912, עלו ארצה הרב שלמה אלישיב ("בעל הלשם" ע"ש ספרו "לשם שבו ואחלמה") וחתנו, הרב אברהם אלישיב ("בעל ביכורי אברהם" ע"ש ספרו) שהיה רבה הראשי של העיר הומל שבבלארוס. הרב אברהם החליט להילחם בתופעה וכך הקים ביחד עם חותנו, הרב שלמה את חברת תפארת בחורים שבית הכנסת שלה שימש שטיבל (בית כנסת פעיל בכל שעות היממה). סדר היום היה מתחיל בשעה 4 לפנות בוקר, אז היו מקימים משנתם חבורת 'המעוררים' שלעיתים היו מתקשים להגיע לבית הכנסת גם בתקופות עוצר כמו בימי המנדט הבריטי.
מבין הדמויות המוכרות בבית המדרש ניתן למנות את הרב שלמה אלישיב ואת הרב שלמה שבדרון וגם את הרב נחום אוירבך (בלכר) שהיה אחראי גם בסיוע הקמת חברת תפארת בחורים ועל ניהולה. רבה של 'תפארת בחורים' היה הרב אברהם אלישיב, מייסד בית המדרש. בסוף ימי חוליו ולאחר פטירתו תפס את מקומו בנו, הרב יוסף שלום אלישיב מי שלימים יהיה הפוסק ההלכתי והמנהיג העיקרי של היהדות החרדית בתפוצות.
לאחר פטירת הרב אברהם אלישיב.
הרב אברהם אלישיב היה מוסר שיעורים בקביעות בבית המדרש, מדי יום. עם פטירתו בשנת 1942 שלושים שנה לאחר שהקים ביחד עם הרב נחום אוירבך וחתנו, הרב שלמה אלישיב התמנה בנו, הרב יוסף שלום אלישיב לממלא מקומו בבית המדרש. כמסורת אביו המשיך למסור את שיעורו היומי ועם השנים החל בית המדרש לקבל זהות פוליטית לאחר שהרב אלישיב החל לשמש כמנהיגה הרוחני של אגודת ישראל בכנסת. כשהחלה זקנתו של הרב יוסף שלום אלישיב להשפיע עליו במצב הבריאותי הוא חדל מלהגיע אל בית המדרש תפארת בחורים ולמסור את שיעורו היומי, לשם כך הוקם בית כנסת קטן שיהיה קרוב לביתו תחת השם "תפארת בחורים".
לבית המדרש כמה מוסדות מסועפים, כולל האברכים לתלמידים מצוינים בראשות הרב בנימין אלישיב, בנו של הרב יוסף שלום אלישיב וכולל נוסף 'בנין ציון' שמו ע"ש הרב בן ציון סניידרס שהיה מגדולי הונגריה ונרצח בשואה על ידי הנאצים. כיום רב בית המדרש הוא הרב שלמה אלישיב, גם כן בנו של הרב אלישיב.
ברוך הלברשטאם
רבי ברוך הלברשטאם (ה'תקפ"ט, 1829 - א' באדר ה'תרס"ו, פברואר 1906) היה האדמו"ר הראשון מגורליץ, בנו החמישי של רבי חיים מצאנז.
תולדותיו.
נולד ברודניק לרבי חיים ולרחל פייגא בתו של רבי ברוך תאומים-פרנקל, ה"ברוך טעם". נישא לפעסיל בתו של רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, ה"ייטב לב" מסיגט.
בשנת ה'תרט"ז מונה לרבה של גורליצה. לבקשת אנשי הקהילה מאביו שימנה רב בעל ניסיון, הוא מינה את דודו של רבי ברוך (אחי חותנו) רבי שמואל טייטלבוים, לכהן במקומו, ורבי ברוך קיבל את רבנות רודניק שם כיהן למעלה מ-30 שנים כרב עד שנת ה'תר"ן, שנה לאחר פטירת דודו, אז חזר לכהן בגורליץ.
רבי ברוך החל לכהן באדמו"רות לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרל"ו, תחילה ברודניק ובהמשך בגורליץ. הנהגתו התאפיינה בחריפות והנהגה חיצונית שהתמיהה את הרבים כדי להסוות את מעשיו הטובים. צדיקי דורו הפליגו בשבחו; רבי יהושע רוקח מבעלזא אמר שרבי ברוך הוא 'חכם העולם' ומהצדיקים שהעולם עומד עליהם, ורבי ישראל מוויז'ניץ היה קורא לו 'הגנב' למעליותא בכך שגונב דעת הבריות אך יש לו עניינים נסתרים וכוונתו לטובה. לאחר פטירתו מילא את מקומו ברבנות גורליץ בנו הרביעי רבי אלישע. רבי אלישע סירב לנהוג באדמו"רות, אך חלק מחסידי צאנז פנו אליו.
דברי תורתו ותולדותיו יצאו בשנת ה'תשנ"ט בספר "דברי ברוך-ברוך שאמר", על ידי הרב ליפא זילברמן. על שמו נקראה הישיבה קטנה "דברי ברוך" בקריית צאנז בנתניה.
ברכיה טייטלבוים
רבי ברכיה טייטלבוים (ה'תרכ"ה - י"ב בניסן ה'תרע"ז) היה רב של אחת מקהילות אוהעל בשאטוראליאויהיי וכיהן כאדמו"ר ומשפיע חסידי בגליציה.
תולדותיו.
נולד להינדא הלברשטאם (בת הרב דוד הלברשטאם) ולרב משה יוסף טייטלבוים שכיהן ברבנות אוהעל וברבנות זבורוב וסטרופקוב, נכדו של הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים (ייטב לב).
האדמו"רות.
עם פטירת הרב משה יוסף בכ"ד בטבת ה'תרנ"ז, נדרש הרב ברכיה לחזור לעיר אוהעל כדי למלא את מקום אביו ברבנות, ברבות השנים חזר לעיר מגוריו, בלאז'וב. בשנת ה'תרנ"ז חזר בשנית לעיר אוהעל.
את משכורתו מרבנות אוהעל העביר הרב ברכיה לצורכי אמו, הרבנית הינדא. בשנת ה'תרע"ב נוצרה מחלוקת על דרכי פסיקות הרבנים, בין האדמו"ר ממונקאטש לבין הרב ברכיה שכיהן אז כאדמו"ר. חמו של הרב ברכיה, הרב צבי אלימלך שפירא מבלאזוב פסק כי פסיקתה של משפחת טייטלבוים נכונה וזאת על ידי הסתמכות מפסיקותיו הקודמות של הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים.
בעת מלחמת העולם הראשונה ברח הרב ברכיה טייטלבוים לעיר בודפשט, בירת הונגריה. בכ"א אדר ה'תרע"ז הוא נפטר בה והובא לקבורות בסיגעט.
משפחה.
הרב ברכיה טייטלבוים נישא לרבנית אלטע מלכה שפירא בי"ב ניסן ה'תרע"ז [טעות כי נפטר באותו שנה], בת הרב צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב. ילדיהם:
איחולי עשרת ימי תשובה
איחולי עשרת ימי תשובה הן מקבץ ברכות שנהוג כי אדם מברך בהן את רעהו. ברוב הברכות ניתן דגש על הרעיון המרכזי של עשרת ימי תשובה שהוא רעיון הדין וכן לכל הברכות ישנה כוונה דתית כשמברכים אותן.
לעשרת ימי תשובה.
ביהדות, "עשרת ימי תשובה" (הנקראים גם "בין כסה לעשור") הם עשרת הימים החלים מיום א' בתשרי, שהוא היום הראשון בשנה היהודית, בו חל היום הראשון של ראש השנה, עד ליום י' בתשרי, שהוא היום הקדוש ביותר בלוח השנה העברי - יום הכיפורים. על פי האמונה היהודית, בימים אלו עוברים כל בני אנוש לפני הקב"ה. לפי הפיוט "ונתנה תוקף", אותו כתב רבי אמנון ממגנצא, חולפים בני מרון שהם נמשלים לבני אדם וליצורים החיים לפני הקדוש ברוך הוא שהוא כותב וחותם וסופר ומונה את בני האדם.
ראש השנה.
עוד טרם ראש השנה נוהגים יהודים רבים ממגוון סוגים, גם כאלה חילונים וכן מסורתיים ודתיים להשתמש באחת הברכות הנפוצות ביותר לזמן זה והיא ברכת "שנה טובה" שהיא תמצית האיחולים, כלומר שנה חיובית מכל הבחינות. מראש חודש אלול ועד ראש השנה ישנם נוספים שסוברים כי יש להשתמש בברכת "כתיבה וחתימה טובה". ברכה זו היא ברכה עם עומק דתי רב מברכת "שנה טובה" ועצם הרעיון בה הוא ההדגשה לכמיהה שהגורל שייכתב ושייחתם יהיה לטובה.
בליל ראש השנה נהוג לברך "לשנה טובה תכתב ותחתם לאלתר לחיים טובים ארוכים ולשלום".
מיום הכיפורים.
עם סיום ראש השנה נהוג לברך בברכת "גמר חתימה טובה" שהיא אחת הברכות הנפוצות והמוכרות ביותר מהברכות שנהוג לברך בהן מהבחינה הרעיונית של עשרת ימי תשובה, ישנם שנוהגים להשתמש בברכה זו עד הושענא רבה. המשמעות של ברכה זו היא תכלית עצם הכתיבה והחתימה. בתוספת "גמר" בראשית הברכה לאחר ראש השנה, יש התייחסות ישירה לסיומה של הכתיבה שנעשתה במשך עשרת הימים וסיומה של החתימה שהגיע ביום הכיפורים.
רבים נוהגים לברך בעשרת ימי תשובה בברכת "גמר חתימה טובה" ומיום כיפור ועד הושענא רבא בברכת "פתקא טבא" או "גוּט קְוִיטְל".
זאת לפי הנאמר בספר הזהר, כי הקב"ה יושב בדין בראש השנה וכותב פתקים עם גורל כל בריה ושם באוצרו, ואם האדם שב בתשובה קורע את הפתק עם גזר דינו הרע. וביום הושענא רבא הפתקים נמסרים למלאכים לקיים את הכתוב בהם.
לקריאה נוספת.
מאמרו של פרלמן יוסף יצחק, בתוך קובץ תורני מבקשי תורה נ', ה'תשס"ט, עמוד צד.
דוד אהרן טברסקי
רבי דוד אהרן טברסקי (ה'תרל"ב (1871/2) – י"א באב ה'תש"א (4 באוגוסט 1941)) נכד רבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק), היה אדמו"ר בז'וריק.
ביוגרפיה.
דוד אהרן נולד בשנת ה'תרל"ב לרבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק, ולפייגה בתו של רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה. לאחר נישואיו לחיה שפרה, בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש, עזב רבי דוד אהרן את מחוז ווהלין שבאוקראינה והתיישב בזאווירצ'ה שבפולין. אך עקב המתח שנוצר שם בין חסידיו לבין חסידי רבי נתן נחום רבינוביץ מקרימילוב עבר זמן קצר לאחר מכן (בשנת ה'תרס"ו (1906)) לעיר ז'וריק וקבע שם את חצרו.
למרות שחסידות טשרנוביל לא הייתה מוכרת בפולין, הוא התחבב על הציבור ותוך תקופה קצרה מנתה חצרו מאות חסידים שהיו באים אליו לחגים. התפרסם כבעל תפילה נלהב וכמשורר.