הופעת הבכורה של בונוויל על הבמה הייתה בתיאטרון הפתוח ריג'ינסט פארק. בשנת 1987 הצטרף ל"התיאטרון המלכותי הלאומי" אתם הופיע במספר מחזות. ב-1991 החל לשחק ב"רויאל שייקספיר קומפני" שם גילם את דמותו של לארטס לצידו של קנת בראנה בתפקיד המלט. עוד הופיע בתיאטרון בתפקיד ולנטיין ב"שני האדונים מוורונה", ברגטו בהצגה "'Tis Pity She's a Whore", ובשני תפקידים במחזה "האלכימאי" מאת בן ג'ונסון.
הוא החל להופיע בטלוויזיה ב-1991 בשם ריצ'רד בונוויל. תפקידיו הראשונים היו של דמויות טובות-לב אך מטופשות במקצת כמו ברני בנוטינג היל ומר ראשוורת' בסרט הקולנוע "מנספילד פארק". בסדרות הטלוויזיה "Take A Girl Like You" ו"ארמדילו" הוא גילם דמויות מרושעות יותר, שהובילו לדמות השתלטנית של הנלי גרנדקורט בסדרה "דניאל דרונדה" (עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט), ולדמות הרוצח הפסיכופת ג'יימס למפטון בסדרת המתח "The Commander".
בסרט "Love Again" גילם את דמות המשורר פיליפ לארקין. ב-2004 שיחק בדוקודרמה "האיש שבנה את בריטניה" בה גילם את הדמות הראשית של סר כריסטופר רן. אחד מהשיגיו הגדולים היו בסרט הקולנוע "אייריס וג'ון" בתפקיד ג'ון ביילי הצעיר לצידה של קייט וינסלט. הוא זכה לשבחים רבים על הופעתו, והיה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנים 2011 ו-2012 כיכב בסדרה הקומית "2012" (Twenty Twelve) של ה-BBC בתפקיד איאן פלטשר, על ההכנות לאולימפיאדת לונדון. בין השנים 2010 ל-2015 הופיע בונוויל בתפקיד רוברט הרוזן מגרנטהם בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של ITV. ב-2014 חזר לגלם את דמותו של איאן פלטשר בסדרת ההמשך ל-"2012", הסדרה הקומית "W1A", בתפקיד מנהל מחלקה ב-BBC. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות עד שנת 2017.
אנסידמוס
אנסידמוס (יוונית: Αἰνησίδημος; המאה הראשונה לפנה"ס) היה פילוסוף יווני.
חייו.
אנסידמוס נולד בעיר קנוסוס שבאי כרתים, למד באלכסנדריה והיה תלמידו של פילון מלאריסה שעמד בראש האקדמיה האפלטונית. אנסידמוס טען כי אנשיה של אקדמיה זו החזיקו בתאוריות מסוימות (ובהן אלה של הפילוסופים מן האסכולה הסטואית) ללא הצדקה, ודחו תאוריות אחרות ללא סיבות מספיקות.
בתגובה לדוגמטיזם פילוסופי זה, אנסידמוס תמך בעיקרון שלפיו אין לחרוץ משפט על דבר - עיקרון שהוצע לראשונה על ידי פירון מאליס ותלמידו טימון מפליוס כפתרון לבעיית מגבלותיו של הידע האנושי. האסכולה של אנסידמוס נודעת כפירוניזם. הוא פיתח תורה ספקנית זו בתגובה לטיעונו של פילו מלאריסה שלפיו אם כי החושים מוליכים אותנו שולל, יש בכוחנו להבין את טבעם של כל הדברים באמצעות תבונתנו.
דבר לא שרד מכל כתביו של אנסידמוס, אך אנו יודעים על אודותיו באמצעות פוטיוס, סקסטוס אמפיריקוס, דיוגנס לארטיוס ופילון האלכסנדרוני.
יצירתו.
יצירתו העיקרית של אנסידמוס "פירוניה", שהוקדשה ללוקיוס טוברו, ידידו של קיקרו וחבר האקדמיה האפלטונית, עוסקת בראש ובראשונה בצורך שלא לחרוץ משפט על דבר. ביצירה זו הוא עוסק בארבעה נושאים יסודיים:
תורת הספקנות.
הנושא הראשון הוא המשמעותי ביותר בתורתו של אנסידמוס. תורתו הספקנית, שלפיה לא ניתן לדעת דבר, מבוססת על עשרה טיעונים:
במילים אחרות, אנסידמוס טען כי האמת משתנה בהתאם לנסיבות. היות שכל אדם תופס את הדברים באופן שונה, ומסדר אותם במוחו באופן מתאים לו בלבד, אנסידמוס דחה את האפשרות שקיימת אמת אובייקטיבית, וטען כי האמת היא סובייקטיבית.
צבא הג'יהאד הקדוש
צבא הג'יהאד הקדוש, הנקרא בעברית גם צבא מלחמת הקודש (בערבית: جيش الجهاد المقدس, בתעתיק מדויק: ג'יש אלג'האד אלמקדס, בכתיב חופשי: ג'יש אל-ג'יהאד אל-מוקאדס) הייתה מיליציה של לוחמים פלסטינים תומכי המופתי. מפקדה הבולט ביותר היה עבד אל-קאדר אל-חוסייני.
תולדות הארגון.
שנות ה-30.
בשנת 1931 ארגן עבד אל-קאדר אל-חוסייני צעירים באזור ירושלים כדי להתכונן למאבק מיליטנטי. ב-1933 הצטרף אליו אמיל אל-ע'ורי והארגון קרא לעצמו "הג'יהאד הקדוש" ובחר באל-חוסייני למנהיגו. בזמן הקמתו, היו בו 17 חברים, שלושה מהם נוצרים. ב-25 במרץ 1934 התכנסו 27 מחבריו הפעילים ביריחו והחליטו על ארגון של תאים בני חמישה חברים ועל בחירת "ועדה ארגונית עליונה", שתסייע לאל-חוסייני בניהול: נאפד' אל-חוסייני ואמיל אל-ע'ורי (ירושלים), צאלח אל-רימאוי (בית רימא, ליד רמאללה), חסן סלאמה (קולה, ליד לוד) וג'מיל אל-פארס (טלוזה ליד שכם). במהלך 1934 התפתח הארגון. בעזרת תרומות מעשירים נקנו כמאה רובים ואקדחים. על פי ע'ורי, הצטרפו אז 400 צעירים נוספים לארגון, ואלה קיבלו הדרכה צבאית. ביולי אותה שנה גילתה הוועדה העליונה לחאג' אמין אל-חוסייני על קיומו של הארגון. המופתי שמח על לשמוע זאת וב-1935 לקח לידיו את הפיקוח על האגודה.
1946–1948.
בשנת 1946 הוקמה המליציה מחדש על ידי הוועד הערבי העליון וסרה למרותו של אמין אל-חוסייני, כקריאת תיגר על מגמת הליגה הערבית לשלול מההנהגה הפלסטינית כל סמכות שהיא בניהול מאבקם, וכתוצאה מסירובה של הליגה הערבית למנות את חאג' אמין אל-חוסייני או את בן דודו עבד אל-קאדר אל-חוסייני למפקד צבא ההצלה, תפקיד בו זכה פאוזי אל-קאוקג'י. יחידות המיליציה אשר הונהגו על ידי עבד אל-קאדר אל-חוסייני וחסן סלאמה לחמו במהלך מלחמת העצמאות סביב ירושלים ולאורך כביש תל אביב-ירושלים.
עבד אל-קאדר אל-חוסייני הגיע לירושלים בדצמבר 1947 עם כמאה מתומכיו, אשר הוכשרו בסוריה לפני פרוץ המלחמה והפכו לקצינים בצבא שלו. הוא הקים את מפקדתו בעיירה ביר זית שליד רמאללה והחל לגייס מתנדבים. באמצעותם הוא ארגן בהמשך מצור על ירושלים וביצע התקפות מאורגנות על שיירות יהודיות בעיר. במקביל, חסן סלאמה היה אחראי על פעולות הארגון באזור לוד ורמלה ובכניסה לכביש תל אביב-ירושלים.
אל-חוסייני נהרג לבסוף על ידי כוחות ההגנה ב-8 באפריל באזור מצודת הקסטל בעת ניסיון כיבוש המקום. בעקבות מותו של אל-חוסייני הפך אבראהים אבו דאיה למפקד הבכיר של מיליציית צבא הג'יהאד הקדוש באזור ירושלים. מותו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני המריץ בתחילה את הכוחות הערביים, אשר כבשו במהירות את המצודה. אולם זו חזרה לידי הפלמ"ח כאשר יחידה שנשלחה לכבוש את המצודה מצאה אותה ריקה; הכוחות הערביים היו עסוקים באותה עת בהלווייתו של אל-חוסייני. מותו של אל-חוסייני נחשב מכה מוראלית קשה לכוחות הערביים הבלתי סדירים. חסן סלאמה מת מפצעיו בתחילת יוני, לאחר שנפצע קשה בקרבות עם האצ"ל, בסוף מאי, בגזרת ראש העין. כוח נוסף של 'הג'יהאד הקדוש' פעל באזור נצרת עד לכיבושה על ידי צה"ל באמצע יולי.
כאשר הליגה הערבית הקימה את ממשלת כל פלסטין בעזה ב-22 בספטמבר 1948 במהלך מלחמת העצמאות, היא הקימה מחדש את מיליציית צבא הג'יהאד הקדוש, אשר מטרתה המוצהרת כעת הייתה "שחרור פלסטין". ב-3 באוקטובר 1948 הורתה ירדן ללגיון הערבי לפרק את היחידות השונות של מיליציית צבא הג'יהאד הקדוש מנשקן. בפועל המשיכו יחידות אלה בקיומן עד לאביב 1949.
אל-ג'יהאד אל-מוקדס
ג'יהאד אל מוקאדס
הלגיון השביעי קלאודיה
הלגיון השביעי קלאודיה (בלטינית: Legio septima Claudia Pia Fidelis) היה לגיון רומאי שחנה בפרובינקיה מואסיה העליונה. סמלו היה שור ואריה. הלגיון חנה ליד הדנובה משך רוב שנותיו, בפרובינקיה מואסיה העליונה (שכללה לגיון נוסף), ומפקדתו לגיון הייתה בוימינאקיום (Viminacium; כיום העיר קוסטולץ (Костолац) שממזרח לבלגרד, בירת סרביה). בפרוביניקה היו 12 יחידות עזר (2 אלות ו-10 קוהרטות). הלגיון קיבל מקלאודיוס את התואר "Claudia Pia Fidelis" עבור הנאמנות בזמן מרד וסקריבוניאנוס.
הלגיון השביעי קלאודיה, בנוסף ללגיונות הלגיון השישי פראטה, הלגיון השמיני אוגוסטה והלגיון התשיעי, נוסדו על ידי פומפיוס בשנת 65 לפנה"ס. הלגיון השתתף במלחמת גאליה, והיה אחד משני הלגיונות שהשתתפו בפלישה של יוליוס קיסר לבריטניה. בנוסף היה לו תפקיד מרכזי בקרב פארסאלוס בשנת 48 לפנה"ס.
השתתפות הלגיון בדיכוי מרד בר כוכבא.
גדליהו אלון ניסה לקשור לגיון זה למרד בר כוכבא ומספר עדויות יכולות להצביע על כך כי לפחות חלק ממנו אכן בא עם יחידות עזר ממואסיה עילית כדי לסייע בדיכוי המרד. ק' נומיוס קונסטאנס (C. Nummius Constans) שירת כקנטוריון בלגיון השלישי קירנאיקה ובלגיון השביעי קלאודיה, ובתפקיד פרימוס פילוס בלגיון השני טריאנה. על חלקו בלחימה הוא זכה לעיטורים מידי אדריאנוס. החוקרים חלוקים באיזה לגיון נלחם קונסטאנס, אולם בגלל מיעוט העדויות, אף חוקר לא טען כי הוא שירת ביהודה בלגיון השביעי קלאודיה.
כתובת קטנה שהתגלתה בעכו, שייכת לחייל מהלגיון השביעי קלאודיה ששירת בפרובינקית סוריה. ישנה אפשרות כי קונסטאנס השתתף בדיכוי מרד בר כוכבא במסגרת הלגיון השביעי קלאודיה. בנוסף, כתובת הקדשה של 239 חיילים מהלגיון השביעי קלאודיה משנת 157/158, מצביעה על כך כי בשנת 134/135 גויסו ליחידה זו כ-400 אנשים, גיוס חריג בהיקפו. לגיוס זה ניתן להוסיף כי פורסמו 9 דיפלומות צבאיות רומיות מ-23 באפריל בשנת 157 של יחידות עזר שחנו במואסיה עילית. יחידות אלו היו כנראה מסופחות ללגיון השביעי קלאודיה, ונראה כי עברו איתו בראשית המרד ליהודה, וספגו אבדות כבדות שגרמו לגיוסים כה נרחבים מאותו תאריך. מכיוון שתעודות אלו שייכות לפחות לשלוש יחידות שונות מתוך 12 היחידות שישבו בפרוביניקה, ישנה אפשרות כי חלק גדול מיחידות העזר השתתפו במרד בר כוכבא. מכלול העדויות שהועלו מראה כי לפחות חלק מהלגיון השביעי קלאודיה ויחידות העזר שלו עברו ליהודה והשתתפו בדיכוי מרד בר כוכבא.
צ'יפורה
קוסוניוס גאלוס
תנועת מחאה
שיעורי בית