ביולי 2007 החל רברוב לכהן כקפטן של דינמו קייב. בעונת , תחת המאמן יורי סיומין, מיעט רברוב לקבל דקות משחק, כאשר שותף רק בשבעה מתוך 18 המשחקים של קבוצתו לפני פגרת החורף. הוא אף קיבל מספר פעמים ביקורת בתקשורת על היכולת שהפגין במשחקים. עם זאת, הוא זכה עם דינמו בטורניר הערוץ הראשון הרוסי בחודש פברואר, ונבחר בו לשחקן המצטיין. היה זה התואר האחרון בו זכה עם דינמו.
בקיץ 2008, בסיומה של העונה באוקראינה, עבר רברוב לקבוצת רובין קאזאן הרוסית, תמורת כמיליון דולר. במדי רובין קאזאן הוא שיחק בעיקר בעמדת הקשר, וכבש חמישה שערים במדיה עד לסיום העונה. בסיום עונה זו הוא היה שותף לזכייה הראשונה של קאזאן בתולדותיה באליפות ליגת העל הרוסית.
ביולי 2009 הודיע רברוב על פרישתו מכדורגל בגיל 35.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו ממשחק, הוא מונה לעוזר מאמן קבוצת המילואים של דינמו קייב. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת דינמו קייב. בעונה זו הוביל את דינמו קייב לזכייה ראשונה באליפות אחרי 5 שנים. ב-31 במאי 2017 התפטר מתפקידו בדינמו קייב.
נבחרת לאומית.
בצעירותו שיחק רברוב בנבחרת אוקראינה עד גיל 21, וכבש בה 7 שערים ב-17 משחקים. מאוחר יותר הוא החל לשחק בנבחרת הלאומית של אוקראינה, וערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1992. את שערו הראשון במדי הנבחרת הוא כבש באוגוסט 1996, במשחק מול צפון אירלנד. רברוב היה חבר בסגל הנבחרת עד שנת 2007, והיה מהשחקנים המובילים שלה.
הישג השיא של רברוב עם נבחרת אוקראינה היה העפלה למונדיאל 2006 - ההשתתפות הראשונה בתולדות אוקראינה בגביע העולם. במונדיאל עצמו, הוא כבש שער בבעיטה ממרחק בניצחון 0–4 על ערב הסעודית במשחק השני בשלב הבתים. אוקראינה סיימה במקום השני בביתה והעפילה לשמינית גמר המונדיאל, שם ניצחה את שווייץ בדו-קרב בעיטות עונשין והמשיכה לרבע הגמר. רברוב עצמו כבש את אחת מבעיטות העונשין המכריעות. ברבע הגמר הודח רברוב עם נבחרתו על ידי איטליה. מונדיאל זה היה הטורניר הגדול היחיד שבו השתתף רברוב עם הנבחרת.
את משחקו האחרון בנבחרת שיחק רברוב נגד גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2008. הוא סיים את הקריירה שלו בנבחרת אוקראינה עם מספר ההופעות הרביעי בגובהו בתולדותיה - 75 הופעות, וכן כסגן מלך השערים שלה בכל הזמנים עם 15 שערים, כשהוא שני רק לשבצ'נקו.
טורניר צ'ארלסטון בסבב ה-WTA
טורניר צ'ארלסטון (או בשמו הרשמי : גביע מעגל המשפחה - Family Circle Cup) הוא טורניר טניס מהקטגוריה העליונה בסבב ה-WTA הנערך מאז שנת 1973 בעיר צ'ארלסטון במדינת קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. הטורניר משוחק על מגרשי חימר ירוק פתוחים.
האלופה הנוכחית של הטורניר היא סלואן סטיבנס.
קאפיטולציות
מנואל נוייר
מנואל פטר נוייר (בגרמנית: Manuel Peter Neuer; נולד ב-27 במרץ 1986) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת באיירן מינכן ובנבחרת גרמניה, בהן הוא משמש קפטן.
הוא נודע בהיותו שוער המשמש כסוג של בלם נוסף המסייע למשחק המסירות הקבוצתי, במסירות המדויקות שלו, ובעובדה שהוא מרבה לשחק עם הכדור ברגלו הרחק מקו השער.
הוא זכה בתארים רבים עם באיירן מינכן, לרבות זכייה בטרבל בעונת 2012/2013 ובעונת 2019/2020. עם נבחרת גרמניה הוא זכה במונדיאל 2014, בו זכה גם בפרס כפפת הזהב. בשנים 2011 ו-2014 הוא נבחר לכדורגלן השנה בגרמניה. בעונת 19/20 זכה נוייר בליגת האלופות עם באיירן מינכן כאשר קיבל את תואר השוער המצטיין של הטורניר.
ב-17 בדצמבר 2020 זכה בתואר ׳השוער הטוב בעולם׳ מטעם פיפ"א.
קריירת מועדונים.
שאלקה 04.
נוייר נולד בגלזנקירשן שבגרמניה, וגדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל שאלקה 04, בו החל לשחק כבר בילדותו. בשנת 2004 הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וערך בה מספר הופעות לסירוגין במהלך ארבע השנים הבאות.
בעונת 2005/2006 צורף נוייר לסגל הקבוצה הבוגרת של שאלקה, אך לא שיחק באף משחק בעונה זו. הוא החל לכהן כשוער הראשון של שאלקה לאחר פתיחת עונת 2006/2007, אז תפס בשער את מקומו של פרנק רוסט הוותיק. בעונה זו הוא סייע לשאלקה לסיים במקום השני בבונדסליגה, אחרי שטוטגרט, וזכה בתואר השוער המצטיין של הליגה על אף גילו הצעיר, ונחשב כבר אז כמחליפו הפוטנציאלי של ינס להמן בנבחרת גרמניה.
בעונת 2007/2008 ערך נוייר את הופעת הבכורה שלו עם שאלקה בליגת האלופות. במשחק הגומלין של שמינית גמר המפעל, נגד פורטו, הציל נוייר שערים רבים וכך גרר את המשחק לדו-קרב בעיטות עונשין, שגם בו עצר בעיטות של ברונו אלבש וליסנדרו לופס והביא לעלייתה המפתיעה של שאלקה לרבע הגמר, שם היא הודחה על ידי ברצלונה. הוא נבחר לשוער המצטיין של ליגת האלופות באותה עונה. במסגרת הבונדסליגה, הוא היה אחד משלושה שחקנים ששיחקו בכל דקה של העונה, אותה סיימה שאלקה במקום השלישי.
בעונת 2008/2009 לא הצליח להעפיל עם שאלקה לליגת האלופות, בשל הפסד לאתלטיקו מדריד במוקדמות, וסגר עם שאלקה עונה חלשה, בה סיימה הקבוצה רק במקום השמיני בבונדסליגה. עם זאת, כבר בעונה זו החל נוייר לעניין את באיירן מינכן, אך בשאלקה דחו את ההתעניינות בו. בעונת 2009/2010 נוייר הצטיין עם שאלקה, וסיים עם הקבוצה במקום השני בבונדסליגה. עונת 2010/2011 הייתה עונה חלשה מאוד עבור שאלקה בבונדסליגה, כאשר הקבוצה סיימה במקום ה-14, כשנוייר סופג 44 שערי ליגה. עם זאת, שאלקה ונוייר זכו באותה עונה בגביע הגרמני, לאחר ניצחונות 0–1 על באיירן מינכן בחצי הגמר ו-0–5 על דיסבורג בגמר. באותה עונה, נוייר ושאלקה הפתיעו כשהגיעו עד לחצי גמר ליגת האלופות, כאשר הדיחו בדרך את אלופת אירופה המכהנת אינטר מילאנו ברבע הגמר, והודחו על ידי מנצ'סטר יונייטד. באפריל 2011 נוייר הצהיר כי לא יאריך את חוזהו בשאלקה, שעתיד היה להסתיים בתום עונת 2011/2012, ועורר את זעמם של אוהדי שאלקה, משום שעתיד היה לעבור ליריבה באיירן מינכן. בתום עונה זו נבחר נוייר בפעם הראשונה ככדורגלן השנה בגרמניה.
באיירן מינכן.
ביוני 2011, שנה לפני תום חוזהו בשאלקה, חתם נוייר על חוזה לחמש שנים במועדון באיירן מינכן, תמורת סכום המוערך בכ-22 מיליון אירו. בבאיירן מינכן תלו בנוייר תקוות רבות, לאחר שהשוערים מיכאל רנסינג, הנס יורג בוט ותומאס קראפט שאיישו את ההרכב הראשון של הקבוצה בשנים הקודמות, לא הצליחו להיכנס לנעליים הגדולות שהשאיר אוליבר קאן בפרישתו בתום עונת 2007/2008. חתימתו של נוייר בבאיירן מינכן לא עברה באופן חלק, ולוותה במחאות רבות של חלק מאוהדי באיירן מינכן. אחת הסיבות למחאות היא העובדה שנוייר הגיע משאלקה, הידועה כיריבה של באיירן מינכן. סיבה אחרת היא העובדה ששנתיים קודם לכן חגג נוייר בהפגנתיות מול אוהדי באיירן מינכן עם דגל הקרן, לאחר ניצחון של שאלקה על באיירן מינכן באליאנץ ארנה. אקט זה היה חיקוי של חגיגה דומה של אוליבר קאן כאשר זכה עם באיירן באליפות בעונת 2000/2001 בדקה ה-94 של המחזור האחרון, ומנע אליפות משאלקה, וחגג בהפגנתיות מול אוהדיה עם דגל הקרן. המחאות נגד נוייר נרגעו לאחר דיונים בין נציגי אוהדים מהמחנות התומכים והמתנגדים לעסקה עם הנהלת הקבוצה, והגעה להסכמה כי נוייר הוא חלק חשוב מהקבוצה.
נוייר תפס במהרה את אפודת השוער הראשון של באיירן מינכן, וכבר בתחילת עונתו הראשונה בקבוצה, 2011/2012, שבר את שיאו של אוליבר קאן כאשר לא ספג שער במדי באיירן מינכן מעל לאלף דקות בכל המסגרות. עם זאת, עונה זו הסתיימה עבור נוייר ובאיירן מינכן במפח נפש, כשהקבוצה סיימה שנייה בכל המסגרות. בבונדסליגה איבדה באיירן מינכן את האליפות לבורוסיה דורטמונד, על אף שנוייר ספג רק 22 שערי ליגה. בגמר הגביע הגרמני הפסידו נוייר ובאיירן מינכן גם כן לבורוסיה דורטמונד בתוצאה 2–5. בליגת האלופות נוייר ובאיירן מינכן עברו את ריאל מדריד בחצי הגמר לאחר ניצחון בפנדלים, בו נוייר עצר בעיטות של כריסטיאנו רונאלדו וקאקה, והטעה את סרחיו ראמוס שבעט את הפנדל האחרון של ריאל מדריד מעל השער. בגמר ליגת האלופות 2012 שנערך באליאנץ ארנה, נוייר ובאיירן מינכן הפסידו לצ'לסי בפנדלים, וסיימו עונה ללא אף תואר.
בעונת 2012/2013 היה נוייר חלק מהעונה הגדולה ביותר בהיסטוריה של באיירן מינכן. בעונה זו, באיירן מינכן זכתה בטרבל. באיירן מינכן ונוייר זכו באותה עונה באליפות הבונדסליגה בפער שיא של 25 נקודות מהסגנית בורוסיה דורטמונד, כשנוייר סופג 18 פעמים בלבד, ושובר את שיא הבונדסליגה למיעוט ספיגות. באיירן זכתה גם בגביע הגרמני לאחר ניצחון 2–3 בגמר על שטוטגרט. באיירן ונוייר עברו באותה עונה בליגת האלופות את יובנטוס וברצלונה מבלי לספוג שער אחד. בגמר ליגת האלופות 2013 נוייר ובאיירן ניצחו 1–2 את בורוסיה דורטמונד משער ניצחון של אריין רובן בדקה ה-89, ובאיירן זכתה בליגת האלופות בפעם הראשונה מאז עונת 2000/2001. נוייר שיתף פעולה בהגנת הקבוצה בעונה זו עם פיליפ לאם, דאנטה, ג'רום בואטנג, דויד אלאבה וחאבי מרטינס.