כל הדגמים זמינים עם שש כריות אוויר, ABS ו- EBD , בקרת יציבות ומשיכה כסטנדרט.
מתיחת פנים.
בשנת 2021 עבר הדגם מתיחת פנים, וקרוי: "Arrizo 5 Plus".
הדגם הוצג בשנת 2021 בשתי גרסאות שונות, בשמות: "Xiao Ai" ו- "Ozawa". שתי הגרסאות השונות כוללות עיצובי פנים קדמיים שונים, בעוד ששתי הגרסאות בעלות אותו עיצוב בדיוק על הצד הצדדי, האחורי והפנים.
ייצוא.
החל משנת 2019 הדגם מיוצא להמזרח התיכון ולאמריקה הלטינית שם היא נמכרת כ- "Chery Arrizo 6".
הלגיון הרביעי פלביה פליקס
הלגיון הרביעי פלביה פליקס (בלטינית: Legio IIII Flavia Felix) היה לגיון רומאי.
היסטוריה.
בשנת 70 לספירה החליט הקיסר אספסיאנוס כי אינו יכול לבטוח בנאמנותו של הלגיון הרביעי מקדוניקה אשר במהלך שנת ארבעת הקיסרים תמך ביריבו ויטליוס, ולפיכך הוא הורה לפרק אותו. על בסיס יחידות הלגיון הורה אספסיאנוס להקים את הלגיון הרביעי פלביה פליקס. ללגיון החדש צורפו יחידות מגויסים חדשים מצפון איטליה ודרום גאליה. על הקמת הלגיון החדש פיקח גנאיוס יוליוס אגריקולה (חותנו של טקיטוס). הלגיון הועבר מגרמאניה סופריור לדלמטיה, ובסיסו היה בעיר ברנום. הלגיון האחד עשר קלאודיה מילא את מקומו בגרמאניה. לא ברור אם מלכתחילה נקרא הלגיון בשם "פלביה פליקס", או שמא בתחילה הוא נקרא רק "פלביה" (על שמו של אספסיאנוס ששם משפחתו היה פלביוס) ולאחר ניצחון כלשהו הוסף לו התואר "פליקס" (המאושר).
משימתו העיקרית של הלגיון הייתה להגן על גבולות האימפריה מפני השבטים הדאקים. בשנת 86 הקיסר דומיטיאנוס ארגן מחדש את הפרובינקיות באזור, והציב את הלגיון הרביעי פלביה פליקס במוזיה סופריור. בסיסו באותה תקופה היה בעיר סיגידונום, אם כי ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שיחידות משנה של הלגיון השתמשו גם במחנה של הלגיון השביעי קלאודיה בווימאנציום. בשנת 88 השתתף הלגיון בפלישת ענק בסדר גודל של תשעה לגיונות לשטחי השבטים הדאקים. הפלישה זכתה להצלחה, אולם בשנה שלאחר מכן נאלץ הקיסר להורות ללגיונות לחזור כדי לדכא מרד שפרץ בגרמאניה סופריור.
בשנים שלאחר מכן השתרר שקט יחסי בגזרה, וחיילי הלגיון הועסקו בעיקר בסלילת כבישים ובניית ערים. בשנת 103 השתתף הלגיון במסע המלחמה של טיראנוס לשטחי דאקיה. מסע המלחמה זכה להצלחה, ודאקיוס סיפח שטחים ענקיים באזור וקבע כעיר בירתם את סרמיזגטוסה. הלגיון הוצב בעיר זו לזמן קצר, אולם יורשו של טריאנוס, אדריאנוס, החליט לוותר על הכיבושים בדאקיה והחזיר את הלגיון הרביעי בחזרה לסיגידונום. יחידות משנה של הלגיון היו מפוזרות במוצבים נוספים בכל רחבי האזור. בתקופת שלטונו של הקיסר אנטונינוס פיוס הגזרה הייתה שקטה, ויחידות משנה של הלגיון נשלחו למאוריטניה כדי להילחם בשבטים המקומיים.
כתובות של הלגיון שנמצאו בבודפשט מצביעות על כך שהלגיון הוצב בעיר זו לזמן מה. על פי ההשערות, כאשר בשנת 162 יצא הלגיון השני אדיוטריקס למסע מלחמה כנגד האימפריה הפרתית, הורה הקיסר לוקיוס ורוס ללגיון הרביעי פלביה פליקס להחליף אותו בגזרה זו. לאחר מכן הוחזר הלגיון לדאקיה והשתתף במסעות המלחמה של הקיסר מרקוס אורליוס באזור. בשנת 193 פרצה באימפריה מלחמת אזרחים בין שלושה מועמדים לכתר. הלגיון הרביעי פלביה פליקס, יחד עם שאר הלגיונות באזור הדנובה, תמך במועמדותו של ספטימיוס סוורוס. ייתכן כי הלגיון הועבר לאנטוליה כדי לסייע לסוורוס במלחמתו כנגד יריבו פסקיניוס ניגר, אולם הדבר אינו ודאי. לאחר שסוורוס הפך לקיסר, הוא יצא שוב למסע מלחמה כנגד האימפריה הפרתית, ולשם כך נאלץ שוב להעביר את הלגיון הרביעי פלביה פליקס לפאנוניה כדי למלא את מקומם של הלגיונת שיצאו למסע. גורל הלגיון לאחר מכן אינו ידוע.
גברת טרי וגברת צ'יף
נמל התעופה הבינלאומי ג'ינגיס חאן
רוברט הודל
רוברט הודל (באנגלית:Robert Hoddle ; 21 באפריל 1794 - 24 באוקטובר 1881) היה מודד ואמן. הוא נודע בעיקר כמודד הכללי של מחוז פורט פיליפ (מדינת ויקטוריה האוסטרלית) בין השנים 1837–1853, במיוחד בזכות מרכז העיר של מלבורן. הוא היה גם אמן מוכשר ותיאר סצנות של אזור קנברה, ופורט פיליפ וניו סאות' ויילס.
ראשית חייו.
הודל, בנו של פקיד בנק באנגליה, נולד בווסטמינסטר, לונדון. הוא הפך למודד בצבא הבריטי בשנת 1812. הודל השתתף בסקר הטריגונומטרי של בריטניה. [5] הוא הפליג למושבת קייפ שבדרום אפריקה בשנת 1822 עבד על סקרים צבאיים.
מדידות באוסטרליה.
הודל נדד למושבות האוסטרליות והגיע לסידני, ניו סאות' ויילס, על סיפונה של "ויליאם פן" ביולי 1823. המושל בריסביין מינה אותו לעוזר מודד בפיקודו של הסוקר הכללי ג'ון אוקסלי. הודל בילה את שתים-עשרה השנים הבאות בקווינסלנד ובהמשך בניו סאות' ויילס, שם סקר את אתרי הערים וכן את קו הכביש בהרים הכחולים. בין השנים 1830–1836 ערך הודל מספר ביקורים באזור הכפרי שהפך לטריטוריית של עיר הבירה האוסטרלית.
הודל הגיע לפורט פיליפ, האתר העתידי של מלבורן, במרץ 1837 כסוקר בכיר עם עוזריו ד'ארסי ודרק. הוא היה אמור לקחת על עצמו את עבודת הסקר שהחל רוברט ראסל, שטען שנים רבות אחר כך כי סקר את רשת הרחובות הראשונה. בין אם הודל סקר מאפס ובין אם השתמש בסקר הראשוני של ראסל הנושא היה במחלוקת, אך שניהם עקבו אחר מתווה הרשת. הסקר של הודל, שהעתק שלו נותר בארכיון הציבורי של ויקטוריה, מתוארך ב -25 במרץ 1837, וכיסה את האזור מרחוב פלינדרס לרחוב לונסדייל, ומרחוב ספנסר עד רחוב ספרינג. הרחובות העיקריים היו ברוחב 30 מ ', ועל פי דרישת בורק הוכנסו רחובות קטנים יותר ממזרח-מערב לרוחב 10 מ' שנועדו לספק כניסות אחוריות. פריסה זו זכתה לכינוי רשת Hoddle Grid.
בשנת 1837, במקביל למלבורן, סימן הודל את המגרשים הראשונים של ויליאמסטאון, אך ללא נתיבים אחוריים. בשנת 1838 הוא סימן את ג'ילונג, כולל נתיבים צרים כמו ברשת מלבורן. פריסותיו לכל אחת מהן הייתה אופייניות לתקופה - רשתות מרובעות או מלבניות, מיושרות לאלמנטים כגון נהרות או קו חוף, מוקפות בקרקע ממשלתית להרחבה עתידית, בנייני ממשלה, נמלים וכדומה.
הודל היה בעד שרחובות הכניסה העיקריים יהיו ברוחב נדיב של 60 מ', שהפכו לשדרות עצים במלבורן, כמו רחוב סנט קילדה, רחוב ויקטוריה, רחוב אליזבת בקרלטון, והדרכים המסתעפות מהן: רויאל ודרך פלמינגטון. הוא דגל בהרחבת הכבישים הראשיים האחרים ללא הצלחה. בשנת 1853 הוא התבקש בעדינות לפרוש לטובת אנדרו יאנג.
אומן.
רוברט הודל הוא האמן האירופי המוקדם ביותר שתיאר את אזור קנברה הראשוני. רבות מיצירותיו מוחזקות בספרייה הלאומית של אוסטרליה, בספרייה הממלכתית של ויקטוריה ובספרייה הממלכתית של ניו סאות' ויילס.
חיים מאוחרים.
ויליאם לונסדייל מינה את הודל לכרוז במכירה פומבית ראשונה של קרקעות הכתר ב -1 ביוני 1837, בה נמכרו חלקות של 0.2 דונם, תמורת 18 ליש"ט עד 78 ליש"ט, שנחשבה אז למחיר גבוה מאוד. העמלה של הודל הייתה 57 ליש"ט. ממנו קנה לעצמו שתי חלקות בעלות של 54 לירות שטרלינג. הודל בנה לעצמו בית בפינת הרחובות בורק וספנסר, שם, טיפל בעציו, ניגן על עוגב וחליל ותרגם מספרדית.
בשנת 1840 הוענקו להודל דמי עמלה בסך 500 לירות בטרם עזב את מחלקת הסקר בגלל בריאות לקויה. עם זאת, לאחר מספר חודשים של חופשה הוא התאושש בבריאותו, נכנס מחדש לתפקידו, והתמורה לא שולמה לו.
מאוחר יותר הוא עשה עבודה יקרת ערך במדינה ויקטוריה, הפך לסוקר הכללי של ויקטוריה בשנת 1851 ופרש ביולי 1853 עם קצבה של 1000 ליש"ט בשנה. הוא קנה בשנת 1837 את גוש האדמה ברחוב אליזבת' במלבורן, שעליו עומד כעת בנק חבר העמים של אוסטרליה, תמורת סכום קטן יחסית, והוא הפך לאיש עשיר. לאחר פרישתו התעניין בהתאחדות הקולוניסטים הוותיקים.
מוות.
הוא נפטר במעונו בפינה הצפונית-מזרחית של בורק ורחוב ספנסר, מגרש שקנה ​​באחת ממכירות הקרקעות הראשונות, ב־24 באוקטובר 1881.
הוא התחתן פעמיים והשאיר אלמנה וילדים.
קו המטרו M1 בגוש דן
טוצ'ינקה
טוצ'ינקה היא פרוור היסטורי של העיר מינסק בחלק הצפון-מערבי של העיר, הממוקם בצד הצפוני של הדרך לראקאב. טוצ'ינקה הייתה מפורסמת במספר רב של מפעלי לבנים, ולכן הוא נקרא לעיתים קרובות על שמם.
הפרוורים הבאים מקיפים את ט'וצינקה: בדרום מערב - מיאדווז'ינה. בצפון - קלוואריה, בצפון מזרח - טטאר סלובודה, בדרום מזרח - רומנוב סלובודה.
היסטוריה.
השם "טוצ'ינקה" מצביע על הימצאותם של מספר משמעותי של אגמים קטנים ובריכות באזור.
הוצאות להורג של יהודים התרחשו בטוצ'ינקה במהלך הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה.
טוצ'ינקה כיום.
כיום, מסלול בשם "טוצ'ין", המחבר בין הרחובות "קלווארייסקאיה" ו"טקס מקסים", נמצא על שטח טוצ'ינקה לשעבר. כיכר בשם "טוכין" מזכירה את קיום הפרבר.
אבן קתייבה
אבּוּ מֻחַמד עַבּדאללה בּן עַבּד אל-מַג'יד בּן מֻסלֵם בּן קֻתַייבּה אל-דינוּרי אל-מרוואזי או פשוט אבן קתייבה (, ; 828 - 13 בנובמבר 889 לספירה / 213 - 15 רג'ב 276 לספירת ההג'רה) היה מלומד מוסלמי ממוצא פרסי. הוא שימש כשופט במהלך הח'ליפות העבאסית, אך היה ידוע בעיקר בזכות תרומתו לספרות הערבית. הוא היה איש אשכולות שכתב על נושאים מגוונים, כגון פרשנות הקוראן, החדית', תאולוגיה, פילוסופיה, חוק ומשפט, בלשנות, פילולוגיה, היסטוריה, אסטרונומיה, חקלאות ובוטניקה.
ביוגרפיה.