ב-1875 מונה לשר האוצר בממשלת קלמן טיסה וב-1878 הוביל את ההסכם הכלכלי של הונגריה ואוסטריה (הנספח הכלכלי של הסדר הפשרה (ה-Ausgleich) אשר הביא ליצירת האימפריה האוסטרו-הונגרית), במסגרתו יצר את הבנק המרכזי המשותף האוסטרו-הונגרי ושיקם את כלכלת הונגריה ואת מצב האשראי שלה. סל התפטר מתפקידו עקב כיבוש בוסניה והרצגובינה, אותה ראה כהרפתקאה המסכנת את כלכלת הממלכה.
ב-1899 היה לראש ממשלה מטעם המפלגה הליברלית והוביל הסכמי סחר ומכס מול אוסטריה שהקנו להונגריה מעמד עצמאי. בבחירות של שנת 1901 שב והרכיב את הקבינט. אולם, חוק שניסה להעביר, אשר הגדיל את מספר המגויסים ההונגרים לצבא אוסטרו-הונגריה עורר את חמת זעמם של הלאומנים שהצהירו שיסרבו לגיוס אלא אם כן יינתן לשפה ההונגרית מעמד שווה לזה של השפה הגרמנית בצבא (הצבא התנהל בגרמנית בלבד). המשבר הביא את ממשלתו לקיצה ב-1903.
כאשר פירק יורשו, אישטוון טיסה, את המפלגה הליברלית שנה לאחר מכן, כיהן סל כיו"ר מפלגת החוקה.
הארי קסלר
הרוזן הארי קלמנט אולריך קסלר (בגרמנית: Harry Clément Ulrich Graf Kessler; 23 במאי 1868 - 30 בנובמבר 1937) אציל גרמני, היה דיפלומט ואספן אמנות שנודע ביומן שחיבר אודות ברלין דרך הטלטלות שחוותה בימי רפובליקת ויימאר, "Berlin in Lights" (ברלין באורות). רק ב-2011 ראו אור יומנים גנוזים שלו שתיארו את אווירת ה"בל אפוק", ממפנה המאה העשרים ועד מלחמת העולם הראשונה. יומניו מתארים אדם שהיה ער כמעט לכל התפתחות חברתית, תרבותית ופוליטית חשובה, היה עד ראייה בכל זירה חשובה והכיר כמעט כל דמות בעלת חשיבות בתחומים אלה ובין מכריו נמצאו אוטו פון ביסמרק ופרידריך ניטשה, אלברט איינשטיין ואוגוסט רודן, ג'וזפין בייקר וסרגיי דיאגילב ורבים אחרים.
תולדות חייו.
הוריו היו אדולף וילהלם קסלר, בנקאי מהמבורג ואליס הארייט בלוס-לינץ', בתו של ברונט אירי ממוצא אנגלי. הוא גדל והתחנך בפריז, בריטניה וגרמניה. לאחר שירות צבאי בפוטסדאם, ממנו שוחרר כקצין, למד בבון ובלייפציג והרבה לנסוע ברחבי אירופה, כחבר החברה הגבוהה וכדיפלומט.
קסלר החל להתעניין באמנות ויצר אוסף של אר נובו כאשר עבד בשבועון האמנות PAN כמבקר אמנות. השבועון קצר הימים ראה אור בשלהי המאה ה-19 בברלין ופרסם יצירות של תאודור פונטאנה, פרידריך ניטשה, נובאליס, פול ורלן ואחרים כמו גם יצירות גרפיות מאת אנרי ון דה ולדה, מקס ליברמן, אוטו אקמן ואחרים. ב-1903 רכש את מוזיאון "ארטס אנד קרפטס" (Museum für Kunst und Kunstgewerbe) בויימאר והציג מיצירותיהם של חברי קבוצת באוהאוס ו"הגשר".
בין 1909 ל-1911 כתב, יחד עם הוגו פון הופמנסתאל את הליברית לאופרה הקומית "אביר הוורד" (Der Rosenkavalier), שאת המוזיקה עבורה חיבר ריכרד שטראוס.
בעת מלחמת העולם הראשונה תיעד את התפתחות הלוחמה האווירית, את השמועות על "תותח פריז" ואת לוחמת הצוללות והיה בין הראשונים שתפסו את אימת מלחמת החפירות. במהלך התקופה הפך קסלר, שהיה קצין מודיעין בצבא הגרמני, פציפיסטי יותר ויותר, בתחילת המלחמה שהה בחזית המערבית ובהמשכה בחזית המזרחית. לקראת סוף המלחמה נשלח לשווייץ, בה ערך, בכסות של פעילות תרבותית, שיחות חשאיות עם נציגי ממשלת צרפת לסיום המלחמה. ב-1921 התיידד על רקע פעילותו הפציפיסטית עם אלברט איינשטיין.
בשנות רפובליקת ויימאר שהה בברלין, התבונן ותיעד את "הר הגעש" התרבותי והפוליטי ואת רוח המודרניזם. במקביל לעיסוקיו כמבקר אמנות, סופר וביוגרף היה איש חברה ויזם בתחומי התיאטרון והקולנוע.
לאחר עליית הנאצים לשלטון עבר קסלר הפציפיסט לאי מיורקה, השייך לספרד ולאחר פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ב-1936 עבר להתגורר בצרפת.
יומני ברלין בימי רפובליקת ויימאר.
ב-1965 ראו אור בגרמנית קטעים מיומני התקופה תחת הכותרת " Aus den Tagebüchern 1918 - 1937" ("מן היומנים") היומנים התפרסמו ב-1971 באנגלית בשם "The diaries of a cosmopolit" (יומניו של קוסמופוליטן).
הרוזן קסלר התבונן בברלין המתחדשת בסקרנות ותיעד את מהומת הכרך הברלינאי שבין מלחמות העולם שכללה את ההיפר-אינפלציה, את עליית הקולנוע (הוא סייע בהקמת אולפני ufa שהפיקו את סרטי הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני), את בתי הכלבו ותאורת הרחוב ואת מופעי הקברט.
גם בברלין התוססת של תקופת ויימאר התחבר אל אישי התרבות והאמנות החשובים המשפיעים ביותר, בהם ברטולט ברכט וקורט וייל, אריק סאטי, מקס ריינהרדט, גיאורג גרוס ורבים אחרים. הוא הרבה לפקוד את בתי הקפה ומועדוני הריקודים כמו גם את הרייכסטאג. מבין אנשי הציבור התיידד עם ולתר רתנאו (וחיבר את הביוגרפיה שלו) ועם ולדימיר נבוקוב האב.
מבחינה פוליטית תיאר קסלר את המהומות הפוליטיות שזעזעו את הבירה הגרמנית במבט מן הצד, בטון דיווחי ויבש, רווי ציניות וחף מיומרה פוליטית לנתחן או להבינן. הוא ראה מחלונו את מרד הספרטקיסטים הקומוניסטי, את הפוטש של קאפ הימני ואת התנגשויות הרחוב האלימות בין פלוגות הפועלים של המפלגה הקומוניסטית של גרמניה ("החזית האדומה") ומיליציות הימין, "קסדת הפלדה" והאס אה וחזה בפיקחון את עליית נאצים.
יומני ה"בל אפוק".
בעוד שיומני תקופת ויימאר היו מוכרים והתפרסמו כבר ב-1965, הרי שלא היה ידוע על יומנים שכתב קסלר לפני 1914. אולם, ב-1983 נפתחה כספת בבנק במיורקה, לאחר תום תקופת חסיון של 50 שנה, ובה נתגלו שלושה יומנים שכתב קסלר ושכיסו את תקופת ה"בל אפוק", מ-1880 ועד 1918. היומנים ראו אור באנגלית בשם “Journey to the Abyss: The Diaries of Count Harry Kessler, 1880-1918”.
ביומנים מתאר קסלר פגישה עם אוטו פון ביסמרק, פגישות ושיחות שערך אם אמנים כאדגר דגה, אוגוסט רודן, פייר-אוגוסט רנואר וקלוד מונה, תיאר את הופעתה של הזמרת שרה ברנאר ואת הופעת הבכורה של הבלט "אחר הצהריים של פאון" אחריו סעד עם אנשי ה"בלט רוס" וידידיהם סרגיי דיאגילב, ז'ן קוקטו, ואצלב ניז'ינסקי, איגור סטרווינסקי ומוריס ראוול. הוא אף מתאר שיחות שערך עם פרידריך ניטשה ואחותו, עמה היה מיודד במיוחד וכיצד נקלע, בעת הלווייתו של ניטשה בוויימאר, להיות זה שעצם את עיניו של הפילוסוף המת.
חלקו השני של כרך יומנים זה דן במלחמת העולם הראשונה.
לקריאה נוספת.
יומני קסלר לא תורגמו לעברית, אך ניתן לקרוא חלקים מהם כמובאות ארוכות בספרים:
מועצת הדבש
Ultimate Guitar Archive
Ultimate Guitar Archive (בתרגום חופשי לעברית: ארכיון הגיטרה האולטימטיבי) הוא אתר אינטרנט המכיל בין היתר ארכיון דיגיטלי חופשי עם מעל ל-800,000 אקורדים וטאבים לגיטרה, לגיטרת בס וליוקולילי. בנוסף לכך האתר מכיל גם שלל סקירות אודות ציוד נגינה, סקירות אודות שלל אלבומים ושירים, ראיונות עם מוזיקאים בולטים, מדריכים כתובים ומדריכי וידאו חופשיים, וחלק פורומים.
נכון לאוגוסט 2013 יש לאתר מעל ל-1.5 מיליון משתמשים רשומים. על פי דירוג חברת דירוג האתרים אלקסה האתר הוא בין 700 האתרים הנצפים ביותר באינטרנט בארצות הברית.
היסטוריה.
האתר הושק ב-9 באוקטובר 1998 על ידי יוגני ניידנוב (Eugeny Naidenov) תחת השם "Zappp`s Guitar Archive". ניידנוב היה באותה העת סטודנט בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת קלינינגרד שברוסיה. הגרסה הראשונה של האתר הכיל רק קומץ טאבים לשירים של 10 אמנים בלבד.
בשנת 2002 החל האתר לפעול בדומיין "ultimate-guitar.com". עד שנת 2003 ארכיון האתר הכיל מעל ל-20,000 טאבים ואקורדים שונים.
בשנת 2003 הושק חלק הפורומים של האתר בו היו פעילים לאורך השנים מעל ל-4.7 מיליון משתמשים רשומים, ובו התפרסמו מעל ל-24 מיליון threads (נכון לאוגוסט 2013).
אזורי האתר.
ארכיון הטאבים והאקורדים.
זהו ארכיון דיגיטלי חופשי המכיל מעל ל-800,000 אקורדים וטאבים (נכון לאוגוסט 2013) לגיטרה, לגיטרת בס וליוקולילי. כל האקורדים והטאבים בארכיון האתר נכתבו לאורך השנים בעיקר על ידי מאות אלפי מוזיקאים חובבים מכל העולם, אשר בחרו לפרסם באתר אינטרפרטציות משלהם לאופן שבו לדעתם כדאי לנגן שירים מסוימים.
כל המשתמשים הרשומים באתר יכולים לדרג את כל הטאבים והאקורדים אשר בארכיון באתר. כמו כן המשתמשים הרשומים באתר יכולים גם להוסיף הערות בתחתית כל דפי הטאבים והאקורדים שבאתר. נכון לאוגוסט 2013, הטאב שזכה לדירוג הגבוה ביותר לאורך השנים הוא הטאב לשירם של להקת לד זפלין "Stairway to Heaven".
בכל יום מתווספים לארכיון האתר כ-150 טאבים ואקורדים חדשים שנכתבו על ידי מוזיקאים חובבים מכל העולם ואשר עברו את תהליך הסינון של צוות העורכים של האתר. שירים הנשלחים לצוות האתר בדרך כלל מתווספים לארכיון לאחר מספר ימים.
המשתמשים הרשומים באתר רשאים להעלות סוגים שונים של טאבים ואקורדים – ניתן להעלות לאתר טאבים ואקורדים בפורמט ASCII הסטנדרטי אשר מוצג בדפי האתר עצמם, או לחלופין ניתן להעלות לאתר קובצי Guitar Pro וקובצי Power Tab שהמשתמשים יצרו, אותם קוראי האתר מסוגלים להפעיל באמצעות תוכנות המסוגלות לנגן קובצי טאבים.
בנוסף לכך בפורום "Tab Talk" של האתר המשתמשים יכולים לבקש טאבים או אקורדים חדשים לשירים מסוימים אשר נכון לעתה אינם קיימים בארכיון האתר.
The Pit.
בחלק הפורומים של האתר, אשר מכונה "The Pit", המשתמשים הרשומים באתר יכולים לקיים דיונים בשלל נושאים, כולל בנושאים שאינם קשורים כלל לגיטרה או למוזיקה.
UG Profiles.
ב-12 באוגוסט 2007 הושק החלק "UG Profiles" בו מוזיקאים ולהקות יכולים לנהל דף אישי משלהם בסגנון האתר מייספייס ולהפיץ דרכו מידע אודותם, לפרסם בו קובצי אודיו של השירים שלהם, להציג את כישורי הנגינה שלהם, ולהצטרף לקבוצות בעלי עניין משותף.
Ultimate-Guitar.TV.