ב-1991 החליטו שרי ההגנה של גרמניה והולנד על הקמת יחידה צבאית משותפת. ב-1993 נחתם הסכם רשמי להקמת קורפוס שיכלול יחידות משני הצבאות, אולם לקורפוס היו שתי מפקדות נפרדות, גרמנית והולנדית. ב-1995 הוחלט על פירוק המפקדות הנפרדות ועל איחודן למפקדה אחת. הקמת הקורפוס נחגגה בטקס רשמי ב-30 באוגוסט של אותה שנה. נכחו בו ראש ממשלת הולנד וים קוק וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל. הוחלט כי מטה הקורפוס יהיה במינסטר, מכיוון שבעיר זו כבר פעל מטה הקורפוס הראשון של הבונדסוור. נקבע כי גרמניה והולנד יישאו שווה בשווה בהוצאות אחזקת הקורפוס, ומספר החיילים משתי המדינות יהיה זהה. נקבע גם כי מפקדיו יהיו גרמנים והולנדים לחלוטין, כאשר בכל פעם בה המפקד יהיה מאומה אחת, סגן המפקד יהיה מהאומה השנייה.
הקורפוס כולל יחידות חי"ר, שריון ואוויר. במסגרת אמנת נאט"ו מחויב הקורפוס בהגנה על מדינות האזור. יחידות אוויר של הקורפוס השתתפו גם במלחמת אפגניסטן (2001–2014). בתחילת המאה ה-21 שולבו במטה הקורפוס גם קצינים מצבא בלגיה ומצבא צרפת. במינסטר מוצבים גם חיילים מ-12 מדינות נוספות אשר חברות בברית נאט"ו.
ב-2005 השתתף הקורפוס בתרגיל גדול של נאט"ו אשר נקרא "חרב ברזל", ונערך ממרכז אירופה ועד לנורווגיה. ב-2015 ביצע הקורפוס תרגיל נוסף בסדר גודל דומה.
מתיאס וינייה
מתיאס ניקולה וינייה סוספרגאי (בספרדית: Matías Nicolás Viña Susperreguy; נולד ב-9 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי ברומא ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים.
וינייה הוחתם על ידי נסיונל המקומית בשנת 2015, כשהיה בן 17. לאחר שתי עונות בקבוצת הנוער ושלוש נוספות בקבוצה הבוגרת של המועדון, הוא עבר ב-31 בינואר 2020 לפלמיירס מליגת העל הברזילאית עבור סכום של כארבעה וחצי מיליון אירו. בעונתו הבודדת בקבוצה מברזיל, הוא היה שותף לזכיות בגביע הליברטדורס, בגביע הברזילאי ובאליפות סאו פאולו.
ב-8 אוגוסט 2021, הצטרף וינייה לקבוצת הסרייה א' האיטלקית, רומא בהעברה שסוכמה בכ-13 מיליון אירו. הופעת הבכורה שלו במדי הזאבים הגיעה ב-19 באוגוסט במסגרת המשחק הראשון בשלב הפלייאוף של הליגה האזורית מול טרבזונספור הטורקית. משחקו הראשון בליגה היה שלושה ימים לאחר מכן, בניצחון הבית 1–3 על פיורנטינה.
קריירה בינלאומית.
וינייה ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת אורוגוואי ב-6 בספטמבר 2019, כאשר נכנס כמחליף במשחק הידידות מול נבחרת קוסטה ריקה. הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח הגיעה ארבעה ימים מאוחר יותר במשחק ידידות נוסף, הפעם מול נבחרת ארצות הברית.
איאלת
אם טי וי ישראל
ז'וסטיס ומפור
ז'וסטיס ומפור (בצרפתית: Justice Wamfor; נולד ב-5 באוגוסט 1981 בבאפוסם שבקמרון) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירת מועדונים.
ומפור נולד בבאפוסם שבקמרון, ובשנת 2000 החל את הקריירה המקצוענית שלו בראסינג באפוסם המקומית. לאחר מכן, שיחק במשך עשר עונות בליגת העל הבלגית, במדי ראסינג גנק וחרמינל בירסחוט. בעונותיו בליגת העל הבלגית ערך 185 הופעות ליגה, והבקיע ארבעה שערים.
ב-4 באוגוסט 2011 חתם ומפור במכבי פתח תקווה מליגת העל הישראלית, במדיה ערך 16 הופעות ליגה.
הוא סיים את הקריירה המקצוענית שלו ברויאל אנטוורפן מליגת המשנה הבלגית, וערך במדיה שלוש הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית.
ב-15 בנובמבר 2005 ערך ומפור את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בתיקו 0-0 נגד נבחרת מרוקו במשחק ידידות. בסך הכל ערך שש הופעות במדי הנבחרת.
הרפובליקה של כווית
הרפובליקה של כווית (בערבית: جمهورية الكويت) הייתה רפובליקה קצרת-ימים שנוסדה אחרי פלישת עיראק בהנהגת סדאם חוסיין לכווית במהלך השלבים הראשונים של מלחמת המפרץ. עם תחילת הפלישה, הודיעו השלטונות בעיראק כי המדינה שלחה כוחות צבא למדינת כווית השכנה על מנת לסייע בניסיון הפיכה כנגד השלטון המקומי בהנהגת משפחת א-סבאח. בעקבות זאת, הוקמה ממשלת כווית החופשית ב-4 באוגוסט 1990 בהובלת תשעה קציני צבא ובראשם עלא חוסיין עלי, שקיבל את תפקיד ראש הממשלה, המפקד העליון, שר ההגנה ושר הפנים. ב-28 באוגוסט סופחה כווית באופן רשמי לעיראק, ובכך הפכה למחוז כווית, המחוז ה-19 של המדינה. סירובה של עיראק לסגת מכווית הוביל למלחמת המפרץ וב-26 בפברואר 1991 הסתיימה השליטה העיראקית על כווית עם נסיגתם של החיילים העיראקיים וחזרתם של חברי משפחת א-סבאח למדינה.
רקע.
עם תום מלחמת איראן–עיראק, הייתה עיראק על סף פשיטת רגל כלכלית ולא הייתה מסוגלת להחזיר את ההלוואות הכלכליות שקיבלה מכווית לטובת מימון המלחמה, שהוערכו בכ-14 מיליארד דולר. כווית התעקשה על כך שעיראק תחזיר את ההלוואות במלואן וכתוצאה מכך גברו המתחים בין המדינות. בתחילת 1990, האשימה עיראק את כווית בכך שהיא חורגת ממכסת הנפט שהוקצתה לה על ידי אופ"ק ומביאה לירידת מחירי הנפט, דבר אשר פגע עוד יותר בכלכלת עיראק. בעקבות זאת, צנח מחירה של חבית נפט לכ-10 דולר מה שהסב לעיראק הפסדים של כ-7 מיליארד דולר בשנה. העימותים בנוגע להפקת הנפט התגברו ונהפכו ל"מלחמה כלכלית". כחלק ממלחמה זו, עיראק טענה כי כווית מבצעת קדיחות לתוך מאגר הנפט העיראקי "רומילה" אשר שוכן בסמוך לגבול עם כווית, תוך שימוש בטכנולוגיה מערבית, זאת במטרה לפגוע בכלכלת עיראק ולהקשות על התאוששותה הכלכלי. עיראק האשימה את כווית בגניבת נפט בשווי של כ-2.5 מיליארד דולר ודרשה פיצוי על כך. כווית דחתה את ההאשמות וטענה שעיראק מנסה להצדיק פעולה צבאית כנגדה.
ב-2 באוגוסט 1990, פתחה עיראק במבצע הפלישה לכווית, במהלכו הופצצו מטרות רבות בבירת המדינה. כוחות צבא גדולים השתלטו על נמלי תעופה ובסיסים של חיל האוויר הכוויתי. הצבא הכוויתי נתפס לא מוכן ולאחר יומיים של לחימה אינטנסיבית הוכרע. בכך השלימה עיראק את ההשתלטות על כווית. במהלך הפלישה העיראקית נמלט שליט כווית, האמיר ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, וקיבל מחסה בטאיף שבערב הסעודית, שם הוא ייסד ממשלה גולה. השלטון העיראקי ניסה למצוא מנהיגי אופוזיציה כוויתים אשר יהיו מוכנים להתמנות לשרים במסגרת הממשלה החלופית שתוקם, אך מנהיגי האופוזיציה, אשר הבינו שממשלה כזו לא תוכל לקבל החלטות באופן חופשי, סירבו לשתף פעולה ולקחת חלק בממשל החדש.
העיראקים, אשר היו זקוקים להצדיק את פלישתם לכווית, טענו כי עיראק שלחה כוחות צבא לכווית על מנת לסייע להפיכה שהתרחשה במדינה נגד משפחת א-סבאח בהובלת קציני צבא מקומיים. במקביל, הודיעו תשעה קציני צבא כוויתים על הקמת ממשלת כווית החופשית הזמנית. קצינים אלו מונו לשרים בממשלה החדשה, אותה הוביל עלא חוסיין עלי אשר מונה לראש הממשלה. בנוסף, החזיק עלא חוסיין עלי גם בתפקיד המפקד העליון, שר ההגנה ושר הפנים. הממשלה אשר הורכבה מקציני צבא בדרגות ביניים תוכננה מלכתחילה להיות זמנית ולא נתפסה באופן רציני על ידי השלטון העיראקי.
פעולות הממשלה הזמנית.
עם הקמתה ב-2 באוגוסט, האשימה הממשלה החדשה את משפחת א-סבאח בכך שאין לה לגיטימציה שלטונית, כמו גם בהיותה לא דמוקרטית, פרו-אימפריאליסטית ופרו-ציונית. בנוסף, הכריזה הממשלה החדשה על סגר כללי במדינה שבמסגרתו נסגרו כל גבולותיה היבשתיים, הימיים והאוויריים ונאסרה הכניסה והיציאה מהמדינה לכלל האזרחים, התושבים והזרים. במקביל, הודיעה הממשלה כי תמנע התקרבות למים הטריטוריאליים של כווית. הממשלה החדשה טענה כי הכוחות העיראקים נכנסו לכווית כמענה לבקשת הסיוע שהגישה הממשלה הזמנית בכווית מוקדם יותר.
למחרת, ב-3 באוגוסט, הודיעה הממשלה על תפיסת רכושם וכספם של אמיר כווית הגולה ג'אבר אל-אחמד א-סבאח, של יורש העצר סעד אל-עבדאללה אל-סאלם א-סבאח ושל שאר חברי משפחת א-סבאח שנמלטו מהמדינה, בטענה שבעזרת כסף זה תיבנה המדינה מחדש.
ב-4 באוגוסט שלח עלא חוסיין עלי מברק לסדאם חוסיין שבו הודה לו על תמיכתו. כמו כן, הוא ביקש ממנו להסיג את הכוחות העיראקים החל מ-5 באוגוסט. באותו יום הודיע עלא חוסיין עלי על הרכב הממשלה החדשה שמנתה, כשלצידו עוד שמונה שרים נוספים. בנוסף, הממשלה החדשה הודיעה על החלטתה להעניק אזרחות לכלל התושבים הזרים ששהו במדינה. בנוסף, החליט ראש הממשלה הזמנית עלא חוסיין עלי מתוקף תפקידו כמפקד העליון להוציא לפנסיה את כלל קציני הצבא והמשטרה הכוויתים מדרגת אלוף-משנה ומעלה. כמו כן, הודיע על הקמת צבא עממי וקרא לכלל העם הכוויתי להצטרף אליו בהגנה על המדינה.
ב-5 באוגוסט איים וליד סעוד, שר החוץ בממשלה הזמנית, בפגיעה באזרחי מדינות הערביות והמערביות שהטילו סנקציות על כווית ועיראק. בנוסף, איים בניתוק היחסים הדיפלומטיים עם המדינות האלו ובסגירת שגירירויותיהן במדינה.
ב-7 באוגוסט נפגש ראש הממשלה הזמנית עלא חוסיין עם נשיא עיראק סדאם חוסיין. באותו יום הודיעה הממשלה הזמנית על ביטול אמירות כווית והקמת הרפובליקה החדשה של כווית במקומה. למחרת, ב-8 באוגוסט ביקשה הממשלה הכוויתית הזמנית להתמזג עם עיראק, בקשה שאושרה באופן מידי על-ידי ההנהגה בעיראק. לאחר מכן הכריזה ממשלת עיראק על מיזוג של עיראק וכווית.
חיי התושבים תחת הממשלה הזמנית.
עם הקמתה של הממשלה הזמנית, הפכה הטלוויזיה העיראקית להיות הטלוויזיה המקומית במדינה. ערוצי הטלוויזיה עסקו רבות בעושרם של בני משפחת א-סבאח בניסיון לעשות להם דה-לגיטימציה בעיני הציבור הכוויתי. העיתון של הממשלה החדשה נודע בשם אל-נידא ("הקריאה"), על שם 2 באוגוסט, יום הפלישה לכווית, שכונה "יום הקריאה". יום זה צוין לזכר ההיענות העיראקית לקריאותיהם של האזרחים הכוויתים בדרישה להפיל את השלטון המלוכני במדינה.