ביציאתו מביתו של אמט, מגלה סופר הצללים לחרדתו שמכונית מסתורית עוקבת אחריו. הוא נכנס למעבורת, ושם שני בחורים רודפים אחריו ומנסים לתפוס אותו. הוא מצליח לרדת מהמעבורת בדיוק כשזו מפליגה, ולהתחמק מרודפיו. הוא מחליט להתקשר לר'יצרד רייקארט ומבקש את עזרתו.
רייקארט מספר לסופר הצללים שמקארה למעשה עבד תחתיו, וכנראה נרצח לאחר שמצא מידע מפליל על לאנג. סופר הצללים מגלה שאמט היה למעשה סוכן ב-CIA. הוא מבין שאמט היה סוכן עוד בתקופתו המשותפת עם לאנג בקיימברידג', ושהוא הסיבה האמיתית לכניסתו של לאנג לפוליטיקה. בעזרת קשריו, עזר אמט ללאנג לבצע את פשעי המלחמה שביצע.
לאנג יוצר קשר עם סופר הצללים, ומציע לו לנסוע בחזרה לאי בעזרת מטוסו הפרטי, המחזיר אותו ואת צוותו מוושינגטון. במטוס מאשים סופר הצללים את לאנג על כך שעבד ביחד עם אמט, אך לאנג מכחיש זאת. הוא אף טוען שפשעי המלחמה שביצע בוצעו אך ורק כדי להילחם בטרור ולהגן על תושבי בריטניה.
ביציאתם מהמטוס, לאנג נורה על ידי מתנקש ונהרג. המתנקש הוא זקן שבנו נהרג באחת ממלחמותיו הלא חוקיות של לאנג, ומאז שאף לנקום בו.
סופר הצללים מסיים לכתוב בלונדון את ספרו של לאנג. באירוע שנערך לכבוד יציאתו לאור של ספרו של לאנג, פוגש סופר הצללים באמיליה, ומביא לה כמזכרת את הספר המקורי שכתב מייק מקארה. היא מספרת לו שעל פי המודיעין האמריקאי, יש מידע מסווג המופיע בהתחלות של הספר. סופר הצללים בודק את המילים הפותחות כל פרק בספר, ומגלה כי הן מרכיבות את המשפט "אשתו של לאנג, רות', היא סוכנת CIA שגויסה בידי פרופסור פול אמט".
סופר הצללים מבין כעת מי עמד מאחורי כל מעשיו של לאנג, ושולח לרות' פתק על כך שהוא עלה על מזימתה.
ביציאתו מהאירוע, הוא נדרס על ידי מכונית. דפי הספר, שהכילו את המידע על רות', עפים ברוח ומתפזרים.
פרשנות.
העלילה כוללת ביקורת גלויה על הממשל הבריטי ויחסיו עם ארצות הברית. מספר דמויות מקבילות בבירור לבכירים בעבר בממשל הבריטי, ובראשם ראש הממשלה הבריטי, טוני בלייר. גם שר החוץ הבריטי שחושף את השערורייה דומה דמיון בלתי מבוטל למקבילו במציאות, רובין קוק, ומזכירת המדינה האמריקאית - קונדוליזה רייס.
בית דראס
בית דראס (בערבית: بيت دراس) היה כפר ערבי במישור החוף הדרומי, בקרבת נחל לכיש, כ-32 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר עזה. הכפר מנה למעלה מ-3,000 תושבים אשר רובם התפרנסו מחקלאות. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת עזה.
היסטוריה.
על פי ממצאים ארכאולוגיים היישוב היה קיים בתקופה הצלבנית לכל המאוחר וכלל מצודה צלבנית בגבעת הכפר. בתקופת הסולטנות הממלוכית עמד הכפר בדרך הדואר בין קהיר לדמשק והוקם בו חאן. ב-1596 מנו תושבי הכפר, שהפכו לנתיני האימפריה העות'מאנית, 319 נפשות. הכפריים גידלו באותה תקופה שעורה, חיטה, עזים, כוורות וכרמים.
סקר ארץ-ישראל המערבית מסוף המאה ה-19 מתאר את הכפר כמוקף מטעי זיתים, ומתאר גם בריכה בצפון הכפר. רן אהרונסון מתאר בספרו "Rothschild and early Jewish colonization in Palestine" כי תושבי באר טוביה נאלצו בתחילת ההיסטוריה של היישוב (בסוף המאה ה-19) לרכוש מים מאנשי בית דראס.
במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה נכבש הכפר על ידי דיוויזיית אנזא"ק ב-9 בנובמבר 1917 במסגרת מרדף פלשת.
במאורעות תרפ"ט, ב-25 באוגוסט 1929, השתתפו ערביי בית דראס וכפרים ערביים נוספים בהתקפה על באר טוביה בו נחרבה נשרפה וננטשה המושבה ושניים מתושביה נהרגו.
בשנת 1945 היו בכפר 2,750 תושבים, והיו בו שני בתי מסגדים ובית ספר. בשנת 1948 היו בכפר 3,190 תושבים.
ב־20 באפריל 1948 במהלך מלחמת העצמאות, תקפו מאות מערביי בית דראס בפיקודו של אל אפריקי את קיבוץ ניצנים. בתגובה נכנסה ההגנה לכפר ופוצצה 30 בתים על יושביהם והרגה כ-100 מתושבי הכפר. לאחר מכן התרחשו במקום הקרבות על בית דראס – שלושה קרבות בין יחידות של חטיבת גבעתי לכוחות בלתי סדירים מתושבי הכפר וכוחות מצריים וסודנים, בהם נהרגו כ-20 מתושבי הכפר ו-20 אנשי גבעתי. הכפר נכבש במסגרת מבצע ברק. במקום בו שכן הכפר הוקמו המושבים גבעתי, אמונים ובית עזרא.
המנחת הבריטי.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הקימו הבריטים מזרחית לבית דראס מנחת שנקרא RAF Beit Daras. לאחר שניטש המנחת הבריטי, נחת חלקו הראשון של משלוח הנשק שהגיע לישראל מצ'כוסלובקיה במסגרת "מבצע חסידה".
שרידי המנחת עדיין נמצאים באזור שבין גבעתי ובאר טוביה.
מסדר ניו זילנד
מסדר ניו זילנד (באנגלית: The Order of New Zealand) הוא אות הכבוד הגבוה ביותר המוענק בניו זילנד.
האות מוענק לאדם שביצע שירות יוצא דופן לכתר ולאומה של ניו זילנד, בין בהיותו אזרח ובין בהיותו איש צבא.
מסדר ניו זילנד נוסד ב-6 בפברואר 1987 בהתבסס על מסדר ההצטיינות של הממלכה המאוחדת.
על פי תקנון המסדר חברים בו בכל עת 20 חברים רגילים, ובראשו עומד המונרך של ניו זילנד. בנוסף ישנם "חברים נוספים" ו"חברי כבוד" אשר אינם נמנים במניין חברי המסדר.
חברי המסדר רשאים להוסיף את הקידומת "ONZ" לשמם.
סמל המסדר הוא מדליון שעליו סמל ניו זילנד בצבעי זהב ואמייל צבוע, הנישא על סרט אדום.
פיית השיניים (סרט)
פיית השיניים (באנגלית: Tooth Fairy) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הקומדיה והפנטזיה, שבוים על ידי מייקל לאמבק והופץ על ידי פוקס המאה ה-20.
עלילה.
דרק תומפסון (דוויין ג'ונסון) הוא שחקן הוקי קרח מפורסם שמכונה "פיית השיניים", עקב אלימותו הרבה שגורמת ליריביו לאבד שיניים. לאחד מילדיה של חברתו, נופלת שן, שהיא שמה מתחת לכרית, ומקבלת עבורה דולר. דרק מוצא את הדולר וגונב אותו, ובבוקר מוצא מתחת לכריתו זימון מפיות השיניים. הוא מצמיח כנפיים ומועבר לעולם הפיות, ונגזר עליו לשמש כפיית שיניים למשך שבועיים, כדי לכפר על מה שעשה. דרק בהתחלה חושב שהכול היה חלום, כשמתעורר ללא כנפיים ובגודל טבעי, אך מגלה שהכול היה אמת.
דרק מנסה את מיטבו להיות פיית שיניים טובה, אך נכשל ואף גורם לנזק. לבסוף דרק לומד איך להיות פיית שיניים ואדם טוב, והוא משוחרר מעבודתו כפיית שיניים, והפיות מפזרות עליו אבק שכחה, כדי שלא יזכור את תקופתו כפיית שיניים. דרק מציע לחברתו נישואים, וחברתו, שראתה שהוא נהפך לאדם טוב יותר, מסכימה.
סילבה
סילבה (Silva) הוא שם המשפחה הפורטוגזי הנפוץ ביותר.
נובה (מוזיקה אנדלוסית)
"נוּבָּה" היא יצירה במוזיקה האנדלוסית הצפון אפריקנית, הכוללת סולם מוזיקלי ומערכת חוקים שעל פיהם נבנית היצירה, בדומה למקאם המקובל במוזיקה הערבית והמזרחית.
היסטוריה.
על פי חוקרי ההיסטוריה של המוזיקה, מסורת מוזיקלית זו נוצרה בספרד לפני כ-1150 שנה, על ידי המוזיקאי הפרסי עלי אבן נאפיע שהיה מכונה "זיריאב". עם השלמת הרקונקיסטה חדלה המוזיקה האנדלוסית מלהתקיים עוד בספרד, והמשיכה להתקיים בארצות צפון אפריקה בשל הקשרים התרבותיים עם ספרד המוסלמית, והתעצמה בהן בהשפעת ההגירות המוריות הגדולות שהביאה הרונקיסטה. קיימות שלוש מסורות במוזיקה האנדלוסית: ההתוניסאית, האלג'יראית והמרוקאית; כל אחת מהמסורות מייצגת מספר מסוים של נובות בעלי סגנון ייחודי משלה, המיוחס למקומות שונים בספרד. עם זאת, השתיים הראשונות אינן חפות מהשפעות עות'מאניות. מקובל לחשוב שבאופן מסורתי היו 24 נובות שנוצרו על ידי זיריאב, ומבוססות על 24 מודוסים (סולמות מוזיקליים) הנקראים "טובוע" (ביחיד - "טבע"), כנגד 24 שעות היממה. כיום קיימות 13 נובות הידועות בשלימותן, הכוללות קטעים מסוימים של נובות שאינן ידועות בשלימותן.
צורה וביצוע.
בדומה לסוויטה במוזיקה המערבית, לכל נובה מספר פרקים מוזיקליים (הפרק מכונה "מיזאן"). הנובה מורכבת מ-5 פרקים שלכל אחד מהם מערכת קצבית קבועה, כשבין פרק לפרק מבוצע אלתור המוכנה "בייתין". היצירה מבוצעת על ידי מקהלת זמרים ומקהלת נגנים המנגנים על דרבוקה, תוף מרים, עוד, כינור ורבאב.
בדומה למקאם במוזיקה הערבית והמזרחית, הנובה אינה מייצגת רק סולם מוזיקלי הייחודי לה, אלא גם מערכת כללים שעל פיהם מבוצעת היצירה. עם זאת, בשונה מהמוזיקה הערבית והמזרחית, הנובה עושה שימוש בצלילים של טונים וחצאי טונים, לא ברבעים ושמיניות.
במסורת יהודי מרוקו.
במסורת הליטורגית של יהודי מרוקו נעשה שימוש נרחב בנובות, בעיקר בשירת הבקשות, המוסודרת לפי 11 ה"אלות" (נובות) הידועות במרוקו. יתירה מזאת, ישנם קטעי מוזיקה אנדלוסית שהשתמרו בעיקר אצל יהודי מרוקו.
הספרייה הלורנציאנית
הספרייה הלורנציאנית (באיטלקית: Biblioteca Medicea Laurenziana) היא ספרייה בפירנצה, חלק ממתחם בזיליקת סן לורנצו במרכז העיר. הספרייה אוצרת כ-11,000 כתבי יד וכ-4,500 ספרים בדפוס מוקדם (רבים מהם אינקונבולה) מן האוסף הפרטי של בית מדיצ'י. הספרייה נבנתה ביוזמת האפיפיור קלמנס השביעי ותוכננה על ידי מיכלאנג'לו ב-1523. כיום הספרייה פעילה, ממוחשבת ומציעה שירותי ספרנות מודרניים לסטודנטים, לחוקרים ולקהל הרחב. החלקים ההיסטוריים במבנה מהווים מוזיאון אדריכלי וחלק מהחדרים משמשים באופן שוטף להרצאות ולכנסים.
המבנה.