מכיוון שחזה את העימות המתקרב בין סצומה לבין שוגונות טוקוגאווה, רכש מצוקטה ספינה בנגסאקי, שהייתה עתידה לשמש את חיילי סצומה. עם זאת, מנהיגי ההאן חשבו שהשימוש העדיף לספינה יהיה ספינת משא, ומצוקטה התפטר מתפקידו כרב חובל. בסופו של דבר שימש כלי השיט ללחימה במלחמת בושין, כנגד ספינות השוגונות. בעת רסטורציית מייג'י, היה אחראי מצוקטה על שמירה על הסדר הצבורי בנגסאקי, לאחר התמוטטות השוגונות. אוקובו, שהתמנה לשר הפנים של ממשלת מייג'י, מינה אותו למושל מחוז היטה (כיום מחוז אויטה) ב-1868.
רפורמה כלכלית.
מצוקטה עבר לטוקיו ב-1871, והחל מיד בעבודה על רפורמה בחוקי מיסי קרקעות. השינויים שהכניס קבעו שלראשונה ביפן נדרשו התושבים לשלם מיסים באמצעות כסף, ולא באמצעות אורז, כפי שהיה נהוג עד אז; המיסים חושבו בהתבסס על שווי הנכסים, ולא על כמות התוצרת החקלאית; ונקבע תעריף קבוע של 3% משווי הנכסים, אותו התחייב בעל הנכס לשלם.
מצוקטה התמנה לתפקיד שר הפנים ב-1880, ובשנה שלאחר מכן תפס את מקומו של אוקומה שיגנובו בתפקיד שר האוצר. באותה עת הייתה כלכלת יפן נתונה במשבר בעקבות אינפלציה, ומצוקטה החיל מיד מדיניות ריסון כלכלי. הצעד אמנם הוביל להתייצבות הכלכלה, אך ירידת המחירים הביאה לפשיטת רגל של בעלי אדמות רבים. מצוקטה יסד גם את בנק יפן ב-1882. כשהתמנה איטו הירובומי לתפקיד ראש הממשלה ב-1885, הוא מינה את מצוקטה לשר האוצר הראשון תחת חוקת מייג'י.
מצוקטה שאף להגן על התעשייה היפנית מתחרות חיצונית, אך החוזים הבלתי שוויוניים הצרו את צעדיו. עם זאת, היעדר כלי פיקוח סייעו לכלכל יפן בטווח הארוך בכך שהוא עודד את צמיחתו של שוק הייצוא היפני. ממשלת יפן אף רצתה להרחיב את תעשיית המדינה, אך מחסור בהון אילץ אותה להעביר את התעשייה לעסקים פרטיים, שתמורת הטבות, הסכימו לפעול לפי הנחיות הממשלה. שיטה זו סללה את הדרך ליצירתם של הזאיבצו.
מצוקטה כיהן בתפקיד שר האוצר בשבע מתוך עשר הממשלות הראשונות, ובמשך 18 שנים מתוך תקופה של 20 שנים, מ-1881 עד 1901.
ראש הממשלה.
מצוקטה החליף את יאמגאטה אריטומו בראשות הממשלה ב-6 במאי 1891, וסיים את כהונתו הראשונה ב-8 באוגוסט 1892. לאחר מכן כיהן פעם נוספת, כשהחליף את איטו בתפקיד ב-18 בספטמבר 1896, בו נשאר עד 12 בינואר 1898. במהלך שתי כהונותיו בראשות הממשלה, החזיק מצוקטה גם בתפקיד שר האוצר.
באותה עת, החזיק מצוקטה בתפקיד נשיא הצלב האדום היפני, חבר במועצה הקיסרית, חבר הבית העליון של הדיאט ושומר חותם הקיסר. מאוחר יותר, הצטרף מצוקטה לגנרו.
חיים אישיים.
למצוקטה היו ילדים רבים (לפחות 13 בנים ו-11 בנות). בנו, מצוקטה קוג'ירו, השקיע את הונו באיסוף אלפי חפצי אמנות מערבית, אותם קיווה להפוך לגרעין שסביבו יקים מוזיאון לאמנות מערבית. אף על פי שלא השיג מטרה זו בחייו, ב-1959 נפתח המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בטוקיו, המציג את חפצי האמנות שאסף.
מרחב אי-פריק
מרחב אי-פריק X הוא מרחב טופולוגי לא ריק (formula_1) שלא ניתן להציגו כאיחוד של שתי תת-קבוצות סגורות החלקיות ממש ל-X. מושג האי-פריקות שימושי במיוחד בגאומטריה אלגברית, בה נחקרות יריעות אלגבריות עם טופולוגיית זריצקי.
הגדרה.
יהי formula_1 מרחב טופולוגי. נאמר ש-X הוא אי-פריק (Irreducible) אם מתקיימת אחת מהתכונות הבאות (שהן שקולות):
אם אחת מהתכונות מתקיימת, כולן מתקיימות. תכונה 1 שקולה לתכונה 2 על ידי לקיחת משלים של קבוצות ביחס ל-X. תכונה 3 היא בעצם ניסוח אחר של תכונה 2.
תת-קבוצה formula_3 תיקרא אי-פריקה אם היא אי-פריקה בטופולוגיה המושרית כתת-מרחב של X.
מרכיב אי-פריק.
תת-קבוצה אי-פריקה מקסימלית ב-X נקראת מרכיב אי-פריק (או רכיב אי-פריק). מההגדרה והתכונה שהוזכרה לעיל נובע שמרכיב אי-פריק הוא קבוצה סגורה (אחרת formula_6 ו-M לא מקסימלית).
אם X הוא מרחב נתר אזי ל-X יש מספר סופי של מרכיבים אי-פריקים formula_7 והם מקיימים formula_8. בנוסף, כל תת-קבוצה אי-פריקה של X מוכלת באחד ממרכיבים אלה.
שימושים.
בגאומטריה אלגברית קלאסית חוקרים יריעות אלגבריות, מדובר בקבוצות מהצורה
כאשר formula_10 הוא אידיאל ב-formula_11, חוג הפולינומים מעל שדה סגור אלגברית k. כאן, formula_12 עם טופולוגיית זריצקי. בטופולוגיה זו, כל הקבוצות מהצורה formula_13 מוגדרות להיות הקבוצות הסגורות, ואלה נקראות גם "קבוצות אלגבריות". קבוצה אלגברית formula_13 היא אי-פריקה אם ורק אם הרדיקל של האידיאל formula_10 (כלומר formula_16) הוא אידיאל ראשוני.
סניקרס
טופולוגיה (טופולוגיה)
ג'קומו קברנגי
ג'אקומו קברנגי (ברוסית: Джа́комо Кваре́нги; באיטלקית: Giacomo Quarenghi, נהגה באיטלקית "קוארנגי"; 20 בספטמבר 1744, ברגמו - 2 במרץ 1817, סנקט פטרבורג) אדריכל ניאו קלאסי שפעל בעיקר ברוסיה.
היסטוריה.
קברנגי נולד באיטליה ב-1744. בצעירותו למד ועסק בציור ברומא, היה רב כשרוני ונגע בספרות ובמוזיקה. עם הזמן החל לעסוק בארכיטקטורה, והצליח מאוד. בגיל 30, הוא כבר היה אדריכל מפורסם, ובנה מבני ציבור במונקו, ובווינה. באיטליה, המבנה היחיד שלו היא כנסיית Subiaco.
בגיל 35, בינואר 1780, הגיע קברנגי לסנקט פטרבורג בהזמנתה של המלכה יקטרינה הגדולה והחל לתכנן מבנים בהיקף נרחב. המבנה המשמעותי הראשון של קברנגי ברוסיה היה הארמון בפארק האנגלי "פטרוף". מאוחר יותר אף בנה את "מכון סמולני" שנחשב לעבודה הטובה ביותר שלו.
קברנגי עבד ברוח פלדיו ובית הספר האיטלקי החדשה בסגנון ניאו קלסיציסטי אלגנטי ואצילי. המבנים שלו נעשו תמיד עם טעם, פרופורציות והרמוניה. עבודותיו הן דוגמאות טובות של קלאסיציזם בוגר בארכיטקטורה הרוסית. למרות זאת היו שהתנגדו לו והאשימו אותו בערבוב גס של אלמנטים אדריכליים שונים.
בסוף שנת 1810, עזב בפעם האחרונה את סנט פטרבורג לברגמו, שם הוא התקבל בכבוד. עם זאת, בשנת 1811 מיהר לשוב לרוסיה, בשל כוונתו של נפוליאון לפלוש לרוסיה. ג'אקומו מת ב-1817 ברוסיה.
כיום, נמצאות כ-30 עבודות של האדריכל ברחבי ברית המועצות ובמיוחד בסנט פטרבורג.
מודל צבא העם
מודל צבא העם הוא סוג מסוים של גיוס כוח אדם לצבא. בשיטה זו, נהוג להחיל גיוס חובה על כל האוכלוסייה עם יוצאים מעטים מהכלל. השיטה הייתה נפוצה בעת העתיקה, בה הצבא הורכב בדרך כלל ממגויסי אד-הוק למשימה מסוימת או למלחמה ספציפית. עם הזמן, הלך הצבא והתמקצע ובמקומות רבים זנחו את הגיוס ההמוני ופנו לצבא המבוסס על חיילים אשר רואים בשירותם הצבאי קריירה לחיים ולא משימה זמנית.
מודל זה חזר לאופנה באירופה עם המהפכה הצרפתית בשלהי המאה ה-18. הפרלמנט המהפכני הכריז על גיוס חירום לצבא שהוטל על כל הצרפתים כדי להדוף את ההתקפות של שכנותיה אשר ביקשו לחנוק את המהפכה ולהחזיר את בית בורבון לשלטון בצרפת. לאחר ניצחונות צרפתיים והגידול המשמעותי בכוח האדם המשרת בצבאם פנו אימצו מדינות אירופאיות רבות את המודל גם עבורן.
עם התמעטות סכסוכים מזוינים שכוללים צבאות גדולים בתום מלחמת העולם השנייה, זנחו מדינות רבות את מודל צבא העם ועברו לגיוס על בסיס התנדבותי.
צבא העם בישראל.
הגיוס לצה"ל.
ראשיתו של מודל זה ככל הנראה עוד בטרם הקמת המדינה, בעיקרון "צבא האומה" שקבע יהושע גלוברמן מפקד החי"ש בשנות ה-40, ושנועד להגשים שני יעדים: גיוס מירב המשאבים הלאומיים בעתות מלחמה ויצירת אינטגרציה חברתית-תרבותית. ב-1948, לאחר הקמת צה"ל, התווה דוד בן-גוריון, בהתאם לתפיסת הממלכתיות שלו, עקרונות אלה: על העם מגן צבא העם; הגיוס חייב לחול על הכל; לצבא נועדו תפקידים חברתיים וחינוכיים והוא שותף מרכזי בתהליך של בניין האומה.
בישראל ייעדה הממשלה לצבא משימות נוספות, בנוסף למשימתו הצבאית. כך נדרש הצבא לשמש כלי ליישום מדיניות כור ההיתוך, באמצעות שילובם של כל מגזרי החברה הישראלית ביחידותיו. ומשימות נוספות כגון חינוך על ידי מורות חיילות, אשר אינן משרתות בבסיס צבאי, אלא עוסקות בחינוך בני נוער ובקליטת עלייה. פרויקט מקא"ם הוא דוגמה נוספת לשימוש לא צבאי בצה"ל. במסגרת הפרויקט משולבים בצה"ל נערים מרקע סוציואקונומי קשה, לעיתים תוך השלמת השכלה והכשרה מקצועית.
השירות בצה"ל, וטיבו - הן של פרטים והן של קבוצות אוכלוסייה - הוא חלק מכריע בהגדרת הזהות הישראלית. ישנה זיקה בין ישראליות לבין שירות בצה"ל, דבר שמתבטא במוטיבציה לשירות ובהשפעה שיש לצה"ל על החברה הישראלית. תהליך זה נובע במידה רבה ממודל צבא העם. כמו כן, התהליך מחזק את מודל צבא העם, שכן פרטים וקבוצות מעוניינים לשרת כחלק מגיבוש זהותם. זאת כחלק ממאפייניה הייחודיים של המשוואה הרפובליקנית בישראל.
שחיקת המודל בישראל.
לאורך השנים נשחק מודל צבא העם, בשני היבטים. ראשית, הביאה לכך הירידה בשיעורי הגיוס. לירידה זו מספר גורמים, ובהם העלייה בשיעור תלמידי הישיבות שתורתם אומנותם (מ-400 בשנה בראשית ימי המדינה לכ-7,000 בשנה בשנת 2010). העלייה בשיעורם באוכלוסייה של בני המגזר הערבי הפטורים מגיוס וכן מגמה של ניצול גובר של הסעיף בחוק שירות ביטחון המאפשר לבנות לקבל פטור מטעמי הכרה דתית על סמך הצהרתן. וירידת המוטיבציה להתגייס במגזר הכללי. הירידה המתמשכת בשיעורי הגיוס הביאה לכך שבשנת 2010, רק כמחצית מבני הנוער מתגייסים לצה"ל. ראש אכ"א, אבי זמיר, העלה בראשית 2011 חשש שהמשך המגמה יוביל לקריסתו של מודל "צבא העם" עד 2020.