על תפקוד עוצבתו נמתחה ביקורת בדו"ח ועדת וינוגרד: . כן נמתחה ביקורת רבה, מקרב קציני המילואים באוגדה ומחוצה לה, על הדרך בה פיקד על התקרית בכפר דבל, בה נהרגו תשעה לוחמים מחטיבת מילואים של הצנחנים הכפופה לעוצבת האש מפגיעת טיל נ"ט בבית בו שהו. אלו מתחו ביקורת קשה על הדרך בה הופעלה החטיבה ועל החלטותיו של איזנברג בעת הפינוי מדבל. פינוי שהתעכב במשך שעות, אף על פי שהפצועים היו תחת אש מרגמות, בעוד איזנברג ומפקד החטיבה דנים על פינוי מוסק או ברכבים ממוגנים מיעד שהיה במרחק ארבעה קילומטרים מגבול ישראל. לימים טען איזנברג בראיון כי ביצע טעויות רבות במלחמה, אולם הוסיף ואמר כי חטיבת המילואים כולה שותקה ונעצרה באירוע דבל, דבר שלא צריך לקרות. איזנברג טען בנוסף כי אף על פי שלכאורה, התאים לפקד על עוצבת האש, שהיא עוצבת צנחנים ללא טנקים, לא הוכשר דיו לתפקידו. את החלטתו להישאר בצבא נימק בכך שהוא ראה במלחמה ניסיון קרבי מעשיר, שנתן לו יכולות כלים וכן לקחים שלמד מן הטעויות שעשה, אותם ניתן יהיה להביא לידי ביטוי בהמשך שירותו הצבאי.
בנובמבר 2008 מונה למפקד אוגדת עזה ופיקד בראשה על הפעילות הקרקעית במסגרת מבצע עופרת יצוקה, הועמד לדין משמעתי בגין "חריגה מסמכויות באופן שסיכן חיים", בעקבות הפגיעה במתחם אונר"א שבעזה. בנובמבר 2010 הוחלף בתפקיד על ידי יוסי בכר. ביוני 2011 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד פיקוד העורף. איזנברג שימש בתפקיד זה בין היתר במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן, במהלכם ספג העורף הישראלי מאות רקטות שנורו מרצועת עזה, אך נהנה מהגנה של מערכת כיפת ברזל שתרמה, יחד עם הנחיות פיקוד העורף, למיעוט הנפגעים. בתפקידו זה יזם ויסד את המרכז הלאומי לאיתנות ישראלית - מרכז העוסק בהקניית ידע והכשרת בעלי התפקידים השונים ברשויות המקומיות ובמשרדי הממשלה בהתמודדות עם מצבי חירום, כמו כן הגה והקים את חטיבת החילוץ וההצלה הסדירה כמענה מידי לאירועי חירום שבשגרה.
ב-31 במרץ 2015 לאחר שהוחלף על ידי יואל סטריק בפיקוד העורף, הודיע איזנברג כי הוא פורש משירות קבע בצה"ל.
השכלה וחיים פרטיים.
איזנברג נשוי לאילנית, אב לשלושה ילדים ומתגורר במושב בשפלה. בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. דודו של איזנברג מצד אביו, הוא ראש אמ"ן לשעבר, האלוף (מיל') אורי שגיא.
קישורים חיצוניים.
מאמרים פרי עטו;
הנסיך כלודוויג צו הוהנלוהה-שילינגספירסט
פיפ שואו (סדרת טלוויזיה)
פיפ שואו (באנגלית: Peep Show) היא סדרת קומדיית מצבים בריטית עטורת פרסים בכיכובם של צמד הקומיקאים הבריטים דייוויד מיטשל ורוברט ווב.
הסדרה שודרה בערוץ 4 הבריטי משנת 2003. בישראל הסדרה שודרה בערוץ +yes.
תקציר העלילה.
הסדרה עוקבת אחר חייהם של מארק (דייוויד מיטשל) וג'רמי (רוברט ווב), שני בחורים רווקים ומתוסכלים מינית בסוף שנות העשרים לחייהם, עד הגיעם לגיל ארבעים. השניים חולקים דירה בדרום לונדון.
מארק הוא מנהל בחברה להלוואות והמוצלח יותר מבחינה כלכלית מבין השניים, "מרובע", מאותגר מבחינה חברתית ונוטה להיות פסימי. ג'רמי, אשר בתחילת הסדרה נפרד מהחברה שלו, אשר מכונה 'ביג סוז', שכר חדר בדירתו של מארק. ג'רמי אופטימי ואנרגטי יותר מאשר מארק. הוא מובטל אשר מנסה ללא הצלחה לפרוץ לתעשיית המוזיקה.
הסדרה, על פי שמה, ("פיפ שואו" באנגלית = להציץ), מוצגת מנקודת מבטם של שתי הדמויות הראשיות ומושמעים המונולוגים הפנימיים והכמוסים ביותר של שתי הדמויות הראשיות.
אלן האדסון
אלן אנתוני האדסון (באנגלית: Alan Anthony Hudson; נולד ב-21 ביוני 1951 בצ'לסי שבלונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
קריירת הכדורגל.
האדסון לא הצליח להתקבל לקבוצת הנוער של פולהאם כשהיה תלמיד בבית הספר, ובמקום זאת חתם בקבוצת הנוער של צ'לסי. בעקבות פציעה הוא החמיץ את ההזדמנות לשבור את שיא השחקן הצעיר ביותר המשחק בבוגרים של צ'לסי, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק בו הפסידה קבוצתו 0 - 5 לסאות'המפטון ב-1 בפברואר 1969.
הוא התבלט בזכות יכולתו הגבוהה לצידם של שחקנים ידועים כגון פיטר אוזגוד וצ'ארלי קוק. במהלך עונת 1969/1970 הוא ביסס את מעמדו בעמדת הפליימייקר של צ'לסי, ובישל מספר שערים לאוסגוד ולאיאן האצ'ינסון, שסייעו לצ'לסי לסיים במקום השלישי בליגה.
האדסון השתתף בכל משחקי צ'לסי בטורניר גביע ה-FA של 1970, אך החמיץ את הגמר בעקבות פציעה נוספת. המשחק עצמו הסתיים בניצחון על לידס יונייטד. מאוחר יותר באותה שנה היה לו חלק חשוב בזכיית צ'לסי בגביע המחזיקות לאחר ניצחון על ריאל מדריד.
הנהלת צ'לסי החליטה להקים יציע מזרחי חדש בסטמפורד ברידג', והנטל הכלכלי שנגרם כתוצאה מכך היה גדול. ההנהלה החליטה לשחרר מספר שחקני מפתח, ורמת המשחק החלה לרדת. גמר גביע הליגה (1972) שנערך באצטדיון ומבלי הסתיים בהפסד 1 - 2 לסטו סיטי, והאדסון ואוזגוד הועבר לרשימת ההעברות של צ'לסי בינואר 1974 בעקבות סכסוך עם המאמן דייב סקסטון. חודש אחד לאחר מכן הועבר האדסון לסטוק סיטי תמורת 240,000 לירות שטרלינג.
טוני וודינגטון, מאמן סטוק, ראה בהאדסון את החלק החסר להרכב שהיה אמור להתחרות באופן רציני על האליפות של 1975. האדסון הפגין יכולת גבוהה מאוד, תחת הנהגתו של וודינגטון, אך לבסוף המועדון סיים רק במקום השני, במרחק של ארבע נקודות מדרבי קאונטי.
האדסון הושעה מנבחרות אנגליה לאחר שסירב לצאת למסע משחקים עם הנבחרת עד גיל 23, והוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה רק ב-1975 כאשר זומן על ידי המאמן דון ריווי בעקבות יכולתו בליגה. הוא הצטיין בניצחון 2 - 0 על נבחרת גרמניה המערבית בוומבלי, ולאחר מכן בניצחון 5 - 0 על נבחרת קפריסין. אולם, הוא לא זומן למשחקים נוספים בעקבות פציעות ומחלוקות עם דון ריווי.
הנהלת סטוק סיטי נאלצה לשחררו בדצמבר 1976, והוא הועבר לארסנל תמורת 200,000 לירות שטרלינג. האדסון סייע לארסנל להעפיל לגמר גביע ה-FA ב-1978, שהסתיים בהפסד 0 - 1 לאיפסוויץ' טאון, אך בעקבות מחלוקות עם המאמן טרי ניל הוא הועבר לסיאטל סונדרס מארצות הברית תמורת 100,000 לירות שטרלינג. בסתיו 1979 הוא חתם בקליבלנד פורס מהליגה לכדורגל אולמות. לאחר מכן הוא עבר להרקולס אליקנטה מספרד לפני שחזר לצ'לסי, אז בליגה השנייה, ולא הצליח לשחק שם בעקבות מחלתו ופציעתו. הוא חזר פעם נוספת לסטוק סיטי, וסייע למועדון להינצל מירידה בעונת 1983/1984.
לאחר הפרישה.
האדסון סבל ממספר בעיות לאחר פרישתו. הוא סבל מאלכוהוליזם ונאלץ להכריז על פשיטת רגל. בדצמבר 1997 הוא נפצע בצורה קשה לאחר שנדרס על ידי מכונית. במשך חודשיים הוא היה בתרדמת, והרופאים לא היו אופטימיים לגבי סיכויי החלמתו. למרות זאת הוא הצליח להחלים בצורה מלאה.
האוטוביוגרפיה שלו "The Working Man's Ballet" נמכרה היטב בחנויות, וכתוצאה מכך הוא זכה למשרה של כותב טור בעיתון סטוק איבנינג סנטינל ובעיתון דה ספורטינג לייף. בשנת 2003 הוא הוציא בהוצאה עצמית ספר נוסף בשם "The Talisman". בשנת 2004 הוא גילם את עצמו בהופעת אורח בסרט הבריטי "The Football Factory".
האדסון הצטרף לרדיו נאפה מקפריסין ביוני 2006, ועבד כפרשן בזמן מונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. בשנת 2008 הוא הוציא לאור את ספרו השלישי, "The Waddington Years", שבו הוא תיאר את ידידותו ארוכת השנים עם טוני וודינגטון.
אנתוני האדסון, בנו, הוא המאמן של ריאל מרילנד מהליגה השלישית האמריקנית.
ביוגאוגרפיה
ביוגאוגרפיה (באנגלית: Biogeography) היא תחום מדעי שעוסק בלימוד הפיזור הגאוגרפי של מינים ביולוגיים במרחב ולאורך הזמן. בכך, הביוגאוגרפיה משלבת בין מדעי הגאוגרפיה למדעי הביולוגיה, ועוסקת בין השאר בחקר המגוון הביולוגי ובהבנת התנאים הגאוגרפיים הדרושים לקיומם של יצורים, והשפעתם של תנאים אלו ואחרים על תכונותיהם של היצורים.
מחקרים ביוגאוגרפיים עוסקים בתצפיות על יצורים חיים ובלימוד שרידי יצורים קדומים, דוגמת מאובנים, והשוואתם לנתונים גאולוגיים אודות התקופה שבה חיו יצורים אלו. בין השאר עוסקת הביוגאוגרפיה ביצורים שנכחדו ובהבנת הסיבות הגאוגרפיות שייתכן והביאו להכחדתם, כמו גם במינים קדומים שהתפצלו למינים שונים עקב נדידת היבשות.
זואוגאוגרפיה ופיטוגאוגרפיה הם שני ענפים של ביוגאוגרפיה.
פיטוסוציולוגיה היא מדע העוסק בחקר האקולוגיה, התורשה והתפוצה הגאוגרפית של חברות צמחים.
מסעות בנימין השלישי
"מסעות בנימין השלישי" היא סאטירה עברית מאת הסופר מנדלי מוכר ספרים. היצירה פורסמה לראשונה בשנת 1878 ביידיש, ומאז ועד היום נחשבת לסאטירה הנוקבת מכולן על חיי היהודים בגולה.
הסיפור מגולל את מסעותיו של בנימין השלישי ביחד עם עוזרו ושותפו למסע סנדריל, מן העיירה בטלון (שם המעיד על אופייה). השניים נוסעים למרחקים כדי למצוא את "היהודים האדמוניים" שמעבר לסמבטיון. בנימין השלישי וסנדריל הם בני דמותם של דון קישוט ועוזרו המפורסם סנצ'ו פנסה.
שם הסאטירה נסמך על מסעותיהם האמיתיים של שני ה"בנימין" – בנימין מטודלה ובנימין השני.
היצירה עובדה ברבות השנים למספר מחזות, הראשונים שבהם הוצגו בתיאטרון היידיש הממלכתי במוסקבה, עם שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין בתפקידים הראשיים (1926), והחל משנות השלושים של המאה ה-20 על בימות "האהל" ו"הבימה".
עלילה.