בפברואר 1948 התקבלה ידיעה כי במוסך בעיר התחתית בחלקה הערבי של חיפה מכינים הערבים מכונית תופת במסווה של אמבולנס כדי להחדירה לשכונות היהודיות. יעקובה וחברו למחלקה יצחק שושן (אבו סחיק) קיבלו הוראה לאתר את מכונית התופת ולנטרלה. אנשי היחידה המיוחדת בחיפה דני אגמון ויוחאי בן נון הכינו מכונית תופת נוספת, אותה הצליחו יעקובה ויצחק שושן להחדיר בקור רוח למוסך, להצמידה לאמבולנס, להפעיל את חומר הנפץ ולהימלט במכונית מילוט. הפיצוץ האדיר גרם להרוגים ופצועים רבים. במאי 1948 צורף כמפקד משוריין לליווי שיירה לירושלים, שם התאפשר לו לבקר את בני משפחתו טרם יציאתו לשליחות ארוכה.
בלבנון ובסוריה.
לקראת סוף המלחמה הונחת יעקובה בחוף לבנון עם אמצעי לחימה, כסף ומשדר אלחוט שם חבר לתא ריגול שהפעילו בביירות חבריו מהמחלקה הערבית ששהו שם במסווה של פליטים פלסטינים, ובהם יצחק שושן (אבו סחיק), חבקוק כהן, גמליאל כהן, שמעון חורש ושאול כרמלי. הוא התמקם בעיר, ובתוך זמן קצר רכש לעצמו חוג מכרים, חלקם מקורבים לשלטון. שכנו היה המפקד הערבי לשעבר פאוזי קאוקג'י שאיתו היה ליישוב חשבון ארוך, ויעקובה התקרב אליו תוך שהוא רוקם מזימות לחסלו, אך מפעיליו פסלו את הרעיון משום שקאוקג'י לא היווה עוד איום.
בכסף שהביא עימו רכש מכונית אולדסמוביל, רשם אותה כמונית, וזו שימשה את החוליה כאמצעי תחבורה וכסיפור כיסוי לנסיעותיהם לטריפולי, דמשק ועמאן. מפעולותיהם יש לציין הכנת התוכנית להתנקש בחייו של ראש ממשלת לבנון ריאד א-סולח, שלא יצאה אל הפועל. כן השתתף במבצע דוד - פעולה לפיצוץ ספינת הטיולים של היטלר, "איגריס", בנמל ביירות. הוא גם דחף לביצוע פעולה לפיצוץ בתי הזיקוק בטריפולי, ויחד עם יצחק שושן יצא לאיסוף מודיעין במקום, אך גם לפעולה זו לא התקבל אישור מהמטה.
בהמשך נשלח יעקובה לדמשק במסווה של נהג מונית והציב בעיר את שמעון חורש ושאול כרמלי יחד עם משדר האלחוט שהביא, להקים ולבסס שם תחנת ריגול נוספת.
באמ"ן.
ב-1950 הסתיימה שליחותו של יעקובה בביירות ובדמשק והוא הוחזר לישראל. הוא הצטרף ליחידה 188 של המודיעין שעסקה בהכשרה והפעלה של לוחמים בחו"ל, תחת מפקדיו מהיחידה הערבית לשעבר שמריה גוטמן ושמעון סומך, וקיבל דרגת רב-סרן. במקביל ביסס את חייו בקיבוץ אלונים, ויצא מדי פעם לשליחויות בחו"ל. רוב פעולותיו עדיין חסויות, אך מאיר עמית אמר עליו כי: "אפשר לאמר מבלי להפריז כי עלייתם של יהודי סוריה בשנות החמישים התגשמה לא מעט בזכות יעקובה". במהלך מלחמת סיני ב-1956 הוצב לחקירת קצינים מצריים שבויים.
ב-1959, לאחר שהמצרים עצרו בתעלת סואץ את אוניית המשא אינגה טופט, הוחלט להטביע ספינה בתעלה. לשם כך נשלח יעקובה למצרים. היות ששנים אחדות קודם לכן פגש קצינים מצריים רבים אותם חקר כשבויים, עבר לפני כן בבית החולים תל השומר ניתוח פלסטי לשינוי תווי פניו. הוא הביא משם מל"ם (מודיעין לפני מבצע) שזיכה אותו לטפיחת שכם של ראש אמ"ן חיים הרצוג.
במוסד ובשב"כ.
לאחר מעבר יחידה 188 מאגף המודיעין למוסד המשיך לפעול עבור הארגון. ב-1965 נשלח לאיראן עם משפחתו, ופעל בשיתוף עם האיראנים במסווה של קצין צבא איראן והפעיל סוכנים בעיראק. בשנת 1967 חזרה המשפחה לישראל בעקבות נפילת אחיו וגיסו במלחמת ששת הימים. הוא חזר למודיעין, ועסק בחקירת שבויים מהחזית המצרית ומהחזית הסורית. ב-1968 עבר לשב"כ, עסק באיסוף מודיעין כמסתערב ברצועת עזה, ומונה לראש יחידת החוקרים בשומרון.
הוא שלט בשפות עברית, ערבית, ספרדית ופרסית ושליטה חלקית באנגלית ואיטלקית.
בשנת 1983 נמנה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות.
נפטר בשנת 2003, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ אלונים . על מצבתו נכתב- " לוחם אמיץ עשוי ללא חת, שהמיס לבבות רבים בחיוכו החם, אהב את החיים והחיים אהבו אותו".
בלווייתו אמר ראש השב"כ אבי דיכטר כי "יעקובה כבר שכח את מה שאנחנו עדיין לא למדנו". חיים גורי אמר עליו כי "יעקובה היה מגדולי הגיבורים שלנו. אדם שרוב חייו חי בגוב אריות".
קיגן אלן
קיגן פיליפ אלן (באנגלית: Keegan Phillip Allen; נולד ב-22 ביולי 1989) הוא שחקן וסופר אמריקאי-יהודי. מוכר בעיקר בשל תפקידו כטובי קאוונה בסדרה "שקרניות קטנות".
ביוגרפיה.
אלן נולד והתחנך בקליפורניה, בנם של השחקן פיליפ ר. אלן והאמנית ג'ואן סניידר אלן, בת להורים יהודים בשנת 2009, סיים אלן את לימודי תואר ראשון באמנות יפה מהאקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה בניו יורק.
קריירה.
קיגן התחיל את הקריירה שלו בסדרת "מקרי חירום קטנים" שם שיחק בתפקיד אורח בשנת 2002. לאחר 8 שנים של הפוגה חזר קיגן למסך, ושיחק כשחקן אורח בסדרת הנוער "ביג טיים ראש".
בתור דוגמן.
בשנים 2010–2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הנעורים "שקרניות קטנות" ברשת Freeform, שם גילם למשך 7 עונות את טובי קאוונה.
בנוסף, הוא שיחק בתור תפקיד אורח בסדרה הדרמה "CSI" בתפקיד מקס פריס.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד משני בסרט הדרמה "קינג קוברה" שם גילם את הארלו, שחקן פורנו מבוקש. לצידם של ג'יימס פרנקו, גארט קלייטון וכריסטיאן סלייטר. באותה שנה שיחק בסרטו של ג'יימס פרנקו "פירות המאבק".
בשנת 2019 התארח בסדרה "השלכות" בנטפליקס בכיכובה של רנה זלווגר. ושיחק שוב בסרטו של ג'יימס פרנקו "זירוויל".
בשנת 2020 שיחק במותחן האימה "אין לאן לברוח" בתפקיד קול, לצד הולנד רודן.
תיאופנס המוודה
הגאון מאמסטוב
מלאכיות בלבן
מלאכיות בלבן הוא סרט קולנוע חרדי לנשים משנת 2012 בבימויה והפקתה של טלי אברהמי.
עלילה.
העלילה מתרחשת במחנה הנשים של אושוויץ, בשנת 1945. חיה (עינב מרקל) מגיעה עם ביתה אינוצ'קה (יעל פורת) לאושוויץ. בסלקציה שנערכת בכניסה למחנה הן מופרדות, וחיה מבטיחה לביתה שהיא תעשה הכל כדי שהם ישובו וייפגשו.
אינוצ'קה מגיעה לבלוק הילדות, משם היא בורחת מאימת הקאפו האכזרית מריה. רייזי (ליאת אזר), אסירה יהודייה שומרת מצוות שעובדת כאחות במרפאה הולכת במחנה ומגלה אותה בוכה. היא לוקחת אותה למרפאה ומנסה להסתיר אותה שם. שפרה (אלמוג פעיל), אחות אחרת במרפאה, מתנגדת להסתרת הילדה במקום, אולם נחמה, האחות הראשית מגיעה איתה להסכמה שהיא תתן לה את מנת הסלק היומית שהיא מקבלת ובתמורה שפרה לא תגלה על הימצאות הילדה במרפאה. שפרה מסכימה, ונחמה מחביאה את הילדה בארון בגדים בחדר צדדי במרפאה.
לבינתיים, רייזי נכנסת לבלוק האסירות כדי להבריח תרופות ומזון לבלוק. שם היא פוגשת את חיה בוכה. כשהיא מנסה לדובב אותה מספרת לה חיה שהיא הגיעה באותו בוקר ולקחו ממנה את הילדה שלה. מאוחר יותר כשהיא שואלת מישהי מתי תוכל לפגוש את הילדה שלה האישה צוחקת עליה ומצביעה על הארובות של אושוויץ. חיה אינה מבינה את כוונתה והיא מאמינה שביתה בחיים.
רייזי מפוטרת מעבודתה כאחות משום שד"ר שטרייכר, הרופאה הראשית (עינת ברנובסקי) מגלה אותה מארגנת תפילת יום כיפור. רייזי מתחילה לעבוד במרפאה יחד עם חיה, אך עד מהרה היא מגלה שעליה לעבוד בשבת. מכיוון שהיא לא רוצה לחלל את השבת היא מחליטה שתתפור כל יום יותר מהמכסה היומית ובכך תגיע למכסה שעליה להביא בשבת, אז תעשה את עצמה כלא עובדת. אך בשבת השומרת מבחינה שהיא לא תופרת, והיא רוצה להכות אותה. חיה פוצעת את עצמה ומסיטה את תשומת הלב מרייזי.
אחת האסירות צוחקת על חיה שהיא מאמינה שביתה בחיים ואומרת לה שבוודאי לקחו אותה למשרפות. חיה מתפרצת ויוצאת בריצה מחוץ לבלוק לכיוון הגדר החשמלית, אך רייזי מצליחה לעצור אותה ברגע האחרון ולמנוע ממנה להתאבד. בהמשך, חיה נלקחת לשמש כספרנית בחדר הקצינות. שם היא מגלה את העובדה שהמלחמה נמצאת לקראת סיומה.
מנהלת המתפרה מספרת לרייזי שהמלחמה בסיומה ושהיא רוצה להבריח אותה מהמחנה בתמורה לעזרה שהעניקה לביתה המשותקת, אותה החביאה המנהלת בחדר צדדי. רייזי מבקשת שאינוצ'קה תוברח במקומה.
בסופו של דבר מוברחת איטה, אסירה יהודייה שהבריחה שמן מהמחסן כדי שהאסירות יוכלו להדליק נרות חנוכה ונשלחה לבלוק המוות על ידי ד"ר שטרייכר.
בהמשך כוחות בעלות הברית מתקדמים והגרמנים מתחילים לברוח. המחנה ננטש מגרמנים, ביניהם גם ד"ר שטרייכר, שטרחה להשמיד ראיות לפני בריחתה.
האסירות מתחילות להסתובב במחנה לאחר שהם מבינות שהנאצים עזבו. נחמה מבקשת מאינוצ'קה להישאר בארון בשעה שהיא יוצאת לבדוק מה קורה בחוץ בשעה שהרוסים נכנסים למחנה.
חיה אף היא מסתובבת במחנה ומחפשת אוכל. היא מגיעה למרפאה ונכנסת לחדרים עד שהיא מגיעה לחדר בו מסתתרת ביתה, שהיא אינה מודעת לקיומה. היא שומעת קול בכי מתוך הארון, וכשהיא פותחת את הדלת היא מגלה את אינוצ'קה, ביתה.
ביקורת.
הסרט ספג ביקורת מצד הנשים החרדיות שצפו בו, עקב סצנות שנחשבו ל"מפחידות" מדי עבור קהל היעד שהז'אנר המועדף עליו הוא טלנובלות. לאחר ההקרנה הראשונה של הסרט קוצצו קטעים על פי דרישות הנשים.
התעלה הגדולה
גיסן
גיסן (בגרמנית: Gießen), עיר אוניברסיטאית במדינת הסן שבמרכז גרמניה, השוכנת על נהר הלאהן, בחצי הדרך בין פרנקפורט למרבורג, כ-27 ק"מ דרומית למרבורג וכ-59 ק"מ צפונית לפרנקפורט. אוכלוסיית העיר מונה כ-80,000 תושבים, מהם כ-37,000 סטודנטים. יש לה "זכויות עיר" מאז 1152. היא מוכרת בעיקר בשל היותה עיירת סטודנטים ובה אוניברסיטת יוסטוס ליביג, הנקראת על שמו של הכימאי הידוע יוסטוס פון ליביג.
היסטוריה.
גיסן הוקמה בשנת 1152.