באפריל 2012 שידר בי.בי.סי. 2 את סרט התעודה "פרנק ויילד: הגיבור הנשכח של אנטארקטיקה", בהנחיית פול רוז, שהציבה את הישגיו של ויילד לצד אלו של שקלטון ושאר חוקרי העידן ההרואי. הסרט התיעודי הביא גם דברי פרשנות מאת היסטוריון הקוטב ד"ר יו לואיס-ג'ונס, הסופר פרנסיס ספאפורד והחוקר סר ראנולף פינס. על ויילד אמר פול רוס, "הוא היה אדם דגול באמת. הוא ניצב שכם אל שכם עם שקלטון. יחד היוו צוות מושלם. כישורי ההנהגה המעולים של שקלטון מחד גיסא וקור הרוח והניסיון של ויילד מאידך גיסא הכשירו אותם לטפל כמעט בכל דבר, שאנטארקטיקה יכלה להטיל בדרכם."
עיצור חכי, חוכך-מקורב צדי
אולפני ארדמן
ארדמן אנימציות (באנגלית: Aardman Animations) היא חברה המפיקה סרטי סטופ-מושן וסרטי אנימציה ממוחשבים. בעבר שיתפה החברה פעולה עם דרימוורקס אנימציות אך בעקבות חילוקי דעות אמנותיים השותפות הסתיימה, מאוחר יותר החלה שותפות בין החברה לסרטי סוני. החברה שולטת בתחום אנימציית הסטופ-מושן בעיקר בשימוש בבובות סיליקון, עם זאת היא מפיקה לעיתים נדירות סרטי הנפשה ממוחשבת.
לעיתים טועים בישראל בשם החברה, כאשר במקום להגיד ולכתוב אָרדמן, כותבים ואומרים אָאַרדמן. למעשה ה-a השנייה היא נחה ולכן הכתיב הראשון הוא הנכון.
היסטוריה.
לפני 1997.
החברה נוסדה ב-1972 כפרויקט דל תקציב על ידי פיטר לורד ודוד ספרוקסטון, שלהם היה חלום, להפיק סרטי אנימציה. ספרוקסטון ולורד סיפקו פתיחים ומעברונים קצרים לרשת ה-BBC. לאחר יצירת סרטון אנימציה קצר, נולדה הדמות Morph שהביאה הצלחה גדולה לאולפנים. ב-1987 הפיקו האולפנים קליפ לשיר של פיטר גבריאל Sledgehammer, מה שהביא להם הצלחה בתחום זה.
מאוחר יותר החלה ארמדן להפיק סדרות אנימציה קצרות למגוון ערוצים, אשר נחלו הצלחה רבה. בשלב הצלחה זה ספרוקסטון ולורד החלו להעסיק אנימטורים נוספים כשהמרכזי בהם הוא ניק פארק, אנימטור צעיר שכבר כסטודנט יצר את הצמד וולאס וגרומיט שסרטם הראשון הופק בסטודיו ארדמן והתווה את הסגנון העיצובי והסיפורי שמאפיינים את הסטודיו מאז
לאחר הצלחה קצרה בטלוויזיה, החלו לייצר האולפנים סרטים קצרים של וולאס וגרומיט אשר נחלו הצלחה.
1997-2007.
בדצמבר 1997 חתמו האולפנים עם דרימוורקס אנימציות הסכם שותפות ל-12 שנים, כאשר בראשיתו הפקת הסרט מרד התרנגולים. סכום ההסכם מוערך ב-250 מילון דולר. ב-23 ביוני 2000 הופץ הסרט הראשון של החברה, מרד התרנגולים, שזכה להצלחה קופתית וביקורתית גדולה. ב-2005 הופץ הסרט השני של האולפנים, וולאס וגרומיט והארנב הקטלני, שהצליח וזכה בשלל פרסים. ב-2006 הופץ סרט האנימציה הממוחשבת הראשון של החברה והאחרון בשותפות עם דרימוורקס, חיים בזרם.
ב-1 באוקטובר 2006 דיווח עיתון הניו יורק טיימס כי בשל חילוקי דעות אמנותיים (בעיקר בשל הרצון של ארמדן להישאר בתחום הסטופ מושן לעומת דרימוורקס שרצו להתקדם להנפשה ממוחשבת) החוזה בין החברות הופסק והגיע לסופו, העסקה בוטלה באופן רשמי ב-30 בינואר 2007. דבר בולט שבוטל בעקבות סיום העסקה הוא הסרט הקרודים, שהיה אמור להיות מופק על ידי שני החברות אך זכויותיו עברו לדרימוורקס.
בין 2006 ל-2007 נדדה תערוכה שבה הוצגו יצירות הפלסטלינה של החברה. פיטר לורד ביקר בתערוכה במאי 2006 יחד עם הייאו מיאזאקי.
2007 ואילך.
לאחר סיום החוזה עם דרימוורקס ב-2007 חתמו האולפנים על הסכם נוסף עם אולפני סוני אנימציות להפקת והפצת סרטים, טווח ההסכם היה שלוש שנים לכל היותר. ב-2011 הופץ הסרט הראשון בשותפות, שירות המתנות החשאי של ארתור. ב-2012 הופץ לראשונה מאז 2005 סרט סטופ מושן באורך מלא של החברה, פיראטים!, שגם הוא חלק מהשותפות של האולפנים עם סוני.
ביוני 2007 הוכרזו שני סרטים עתידיים להפקה של החברה, כאשר הראשון הוא "החתולים הפורצים" והשני הוא "חיים על מאדים".
באפריל 2008 נפתח ערוץ היו-טיוב של החברה המכיל מאחורי הקלעים, כל פרקי וולאס וגרומיט, כל פרקי הסדרה Morph ועוד.
באוקטובר 2013 יצר פיטר לורד, מייסד שותף, פרויקט גיוס כספים למען הפקת עונה חדשה לסדרה Morph.
בנובמבר 2018 החליטו בעלי האולפנים, פיטר לורד ודייוויד ספרוקסטון, להעביר את הבעלות עליו לידי העובדים. "רצינו לוודא שכולם ייקחו חלק בסיפור של הבעלות" אמרו בריאיון לאתר הוליווד ריפורטר, "לא רצינו פשוט למצוא רוכש ולהפוך לעוד נכס בשורה של רואה חשבון כלשהו".
ארמדן אנימציות
קריאמאים
קריאמאים (שם מדעי: Cariamae) היא סדרה של עופות טורפים, החיים בעיקר על הקרקע כשבעבר היו מינים שכלל לא יכלו לעוף. מינים אלה הם קרוביהם של העגוראים ובעבר השתייכו לקבוצה זו. עם זאת מיונים מאוחרים רואים בהם סדרה עצמאית הקרובה יותר לבזאים, לתוכאים ולציפורי השיר והם שייכים לקבוצה אוסטרלאווס.
מרבית הקריאמיים נכחדו, והיום יש רק 2 מינים ממשפחת הקריאמיים (Cariamidae): קריאמה אדומת רגל וקריאמה שחורת רגל, הקטנה יותר. אלו עופות דרום אמריקאים זריזים הטורפים חיות קטנות ובעלי מקור מעוקל ורגליים ארוכות עם טפרים.
בעבר סדרה זו כללה מינים ענקיים ששלטו באמריקה הדרומית ולאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה גם בדרום אמריקה הצפונית. מינים אלה השתייכו למשפחת הפורוסרקוסיים וגם לבטורניטיים והם היו בעלי מקור גדול ומחודד שעוצב לקטל חיות אחרות. הגדולים בין מינים אלה היו הברונטורניס והקלנקן שהגיעו עד גובה 3 מטר ומשקל של 400 ק"ג. עם זאת הסוג סטריגוגיפס היה גם קטן יחסית וכנראה שהיה אוכל צמחים בהתבסס על מבנה מקורו.
יצחק בלוך
יצחק (ארנסט) בלוך (20 באפריל 1913 – 4 במרץ 1994) היה מבכירי המלונאים בישראל. חבר הנהלת התאחדות בתי המלון במשך יותר מ-40 שנה והיושב ראש שלה בשנים 1972–1976. יליד הונגריה, ניהל את נציבות בית"ר בצ'כוסלובקיה, פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית, בנה וניהל מספר בתי מלון בארץ, בהם מלונות "שולמית", "נוף" ו"נוף הכרמל" בחיפה.
רקע.
יצחק בלוך נולד לשמואל ובלומה בעיר סעלוש שבהונגריה (לאחר המלחמה בצ'כוסלובקיה) למשפחה יהודית, מסורתית וציונית. בנעוריו ייסד את תנועת "השומר קדימה" שאחר כך התמזגה לתוך תנועת בית"ר בצ'כוסלובקיה. מיד לאחר שסיים בית ספר תיכון (הגימנסיה העברית במונקאץ' שברוסיה הקרפטית) נבחר לנהל את תנועת בית"ר בצ'כוסלובקיה.
בשנת 1933, בעודו סטודנט שנה ב' למשפטים באוניברסיטת פראג, נקרא בלוך על ידי זאב ז'בוטינסקי ללונדון לשם ניהול קרן תל-חי. לאחר מספר שנים של שהייה בלונדון, במחיצתו של ז'בוטינסקי, הוחלט להעתיק את משרדי קרן תל-חי לתל אביב ולשם כך עלה לארץ ישראל ב-1938. בשנותיו הראשונות בארץ היה בלוך מפעילי האצ"ל בחיפה ואף נעצר על ידי הבריטים בבתי הסוהר בעכו ובלטרון (במסגרת השבת השחורה 1946, בה נעצרו ראשי ומנהיגי היישוב העברי). בשנת 1949 היה בלוך מועמד לכנסת הראשונה מטעם ברית הציונים הרוויזיוניסטים. לאחר שתנועת הרוויזיוניסטים דחתה את הצעתו של מנחם בגין להצטרף לתנועת החירות, תנועת הרוויזיוניסטים לא נכללה בכנסת הראשונה לעומת תנועת החירות, שקיבלה 14 מנדטים.
ב-1948 נכנס בלוך לעסקי המלונאות והקים את מלון "נוף כרמל" בכיכר היינריך היינה. בשנת 1956 רכש את מלון "שולמית" בחיפה. בשנת 1974 הקים גם את מלון "נוף" במרכז הכרמל. במשך השנים ניהל גם את מלון השרון בהרצליה ומלונות נוספים.
כבר משנתו הראשונה בעסקי המלונאות ועד יום מותו היה בלוך חבר הנהלת התאחדות המלונות בישראל. בשנים 1972–1976 כיהן גם כיו"ר התאחדות בתי מלון בישראל. בשנת 1984 הוענק לו עיטור המלונאות.
בשנת 1965 נפטרה בתו בת ה-16 יעל.
יצחק בלוך השאיר אחריו אישה, שרה (לבית בוניה ומרדכי גימלשטיין), שני ילדים ושישה נכדים.
התעת'מנות
"התעת'מנות" פירושה קבלת אזרחות עות'מאנית. בתולדות היישוב, הקשרו של מושג זה הוא בתקופה בה שלטה האימפריה העות'מאנית בארץ-ישראל.
התעת'מנות עד מלחמת העולם הראשונה.
מתקופת העלייה הראשונה, התנהל ביישוב היהודי דיון ער בשאלת ההתעת'מנות. תומכי ההתעת'מנות האמינו שקבלת אזרחות עות'מאנית תהיה עדות לנאמנותם של בני היישוב לאימפריה תחתיה הם חיים, ותחזק את כוחם הפוליטי. בין המקדמים הבולטים ביותר של רעיון ההתעת'מנות היה אליעזר בן-יהודה, אשר נהג לפרסם באופן קבוע בעיתונו "הצבי" את הקריאה "יהודים, היו עות'מאנים!". עם זאת, עד פרוץ המלחמה התעת'מנו מעטים מבני היישוב היהודי. הרוב המכריע העדיף להחזיק בנתינות זרה (רוסית, צרפתית וכו') וליהנות מזכויות היתר (קפיטולציות) שנתינות זו הקנתה להם. אלו שהתעת'מנו היו בעיקר בני המושבות, וזאת החל משנת 1908, השנה בה בוטל החוק שאסר על מי שאינו מוסלמי לשרת בצבא העות'מאני. ביטול החוק התקבל בברכה במושבות, וחלק מהצעירים התעת'מן והתגייס, בעיקר מתוך רצון לרכוש ניסיון צבאי.
שאלת ההתעת'מנות הייתה רלוונטית במיוחד עבור עולים חדשים לארץ ישראל. לעומתם, רוב הספרדים תושבי היישוב הוותיק כבר החזיקו באזרחות עות'מאנית.
התעת'מנות במלחמת העולם הראשונה.