בנם, עמנואל שפירא (Emmanuel Shapira; 1933–1998), היה רופא, גנטיקאי קליני וחוקר בגנטיקה ביוכימית, פרופסור לרפואת ילדים ופתולוגיה ומנהל מרכז הייוורד לגנטיקה באוניברסיטת טוליין שבניו אורלינס.
בתם, עירית קוּפּפֶרברג (נולדה ב-1944), היא חוקרת שיח – עוסקת בין היתר בחקר התקשורת בין-אישית בשיח ושיח בעת מצוקה, פרופסור מן המניין במכללת לוינסקי לחינוך, ראש מרכז שח"ק לחקר שפה, חברה ותקשורת ומרצה בתוכניות התואר השני במכללה, ועורכת כתב העת השפיט "עיונים בשפה וחברה" – ומשוררת.
לקריאה נוספת.
ביבליוגרפיה של פרסומיו:
סיטי טאוור (סדרת טלוויזיה)
סיטי טאוור היא סדרת טלוויזיה ישראלית בת 29 פרקים אשר שודרה בערוץ 2 בשידורי רשת במשך עונה אחת בשנים 2001 -2002 המספרת על מעלליהם הבדיוניים של הגרים בדירות המגורים שבקומות העליונות בלאונרדו סיטי טאוור.
את שיר הנושא לסדרה, "הלילה הוא הלילה", כתבו לאה גלובוס ואשר לגזיאל, והלחין צביקה פיק שמבצע אותו.
עלילה.
עלילת הסדרה מספרת על משפחת פלג שבה דורון, רופא גינקולוג, הוא אלמן עם שלוש בנות. אשתו מילי נהרגה בתאונת מטוס. הוא מכיר אישה חדשה בשם אורית עמינדב, עורכת דין במקצועה ואם לשני בנים והם עוברים לגור יחד בביתו של דורון בשרתון סיטי טאוור.
דנה, בתו האמצעית של דורון, לא אוהבת את הרעיון ושונאת את אורית. עמית, אחיה של אורית, הוא מנהל המסעדה בבניין ונשוי לשני. הוא מנסה להביא איתה ילדים, אבל היא לוקחת גלולות. שני יצאה בעבר עם אחיו איתמר, הייתה בהיריון ממנו וממשיכה לנהל איתו רומן. עמית בוגד בשני עם אוסי, מלצרית בבניין המגורים המפואר שלהם ברמת גן ובתו של מני השומר בבניין. דייר נוסף הוא מיקי שרון, כוכב מפורסם שרב כל העת עם אשתו דפנה.
בסוף הסדרה דורון ואורית נוסעים יחד עם שני בניה של אורית ובתו הצעירה של דורון כדי להתחתן בבית הרב. אולם, מישהו חיבל להם בבלמי הלימוזינה, וכתוצאה מכך הלימוזינה מתנגשת במשאית.
סיטי טאוור בתרבות.
בעונה הרביעית של "רק בישראל" לימור ציינה שם שהיא עברה לגור בשכנות עם צביקה פיק ב"סיטי טאוור".
אדריאן יוטר
אדריאן קרלוס יוטר (באנגלית: Adrian Carlos Uter; ולד ב-27 באוקטובר 1984 בקינגסטון, ג'מייקה) הוא כדורסלן אמריקני-ג'מייקני, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת ואקרוס דה ביאמון מליגת העל הפורטו ריקנית.
קריירה.
יוטר החל את הקריירה בשנת 2002 במכללת ברווארד בה שיחק עד שנת 2004.
בשנת 2004, עבר לאוניברסיטת הופסטרה ורשם ממוצעים של כ-2.3 חסימות למשחק.
בעונת 2006/2007, חתם בקבוצת סוואנס גמונדן, מליגת העל האוסטרית.
בעונת 2007/2008, חתם בקבוצת סיינט ויילר, מהליגה הצרפתית השנייה ורשם ממוצעים של כ-5 נקודות ו-3 ריבאונדים למשחק.
בסיום שנת 2008, חתם בקבוצת איליאבום קלובה, מליגת העל הפורטוגלית.
בעונת 2008/2009, חתם בקבוצת הפועל לב השרון, ששיחקה בליגת העל הישראלית.
בעונת 2009/2010, חתם בקבוצת מ.כ. הבקעה, ששיחקה בליגת העל.
בעונת 2010/2011, חתם בקבוצת הפועל אוסישקין תל אביב, מליגת העל. לקראת סיום העונה נפצע ושבר את ידו.
בעונת 2011/2012, חתם לשנתיים בקבוצת מכבי ראשון לציון.
בתחילת עונת 2013, חתם בקבוצת קאסיקס דה הומאקאו, מליגת העל המקסיקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת קאנטו מהליגה האיטלקית.
בתחילת עונת 2014, חתם בקבוצת לאונס דה פונסה מליגת העל הפורטו ריקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת הפועל אילת מליגת העל הישראלית.
בעונת 2015/2016, חתם בקבוצת מונקו, מהליגה הצרפתית.
בעונת 2016/2017, חתם בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית.
בעונת 2017/2018, חתם לשנתיים בקבוצת לאונס דה פונסה מהליגה הפורטו ריקנית.
בתחילת שנת 2019, חתם בקבוצת פלאטרוס דה פרדניליו ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת גויאנג אוריון אוריונס, מהליגה הקוריאנית.
בתחילת שנת 2020, חתם בקבוצת ואקרוס דה ביאמון, מהליגה הפורטו ריקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת הפועל גליל עליון מהליגת העל הישראלית.
בתחילת שנת 2021, חזר לקדנצייה שנייה בקבוצת ואקרוס דה ביאמון.
תיאטרון וכטנגוב
תיאטרון וכטנגוב (ברוסית: Государственный академический театр имени Е. Вахтангова, התיאטרון הממשלתי האקדמי על שם י. וכטנגוב) הוא תיאטרון השוכן ברחוב ארבט במוסקבה. התיאטרון נוסד בידי יבגני וכטנגוב ב-1921 והמשיך את המסורת של מייסדו.
היסטוריה.
בשנת 1913 מספר סטודנטים החליטו להקים סטודיו למשחק לפי שיטת סטניסלבסקי. תחילה הם לא הצליחו למצוא מורה למשחק אך בסופו של דבר, יבגני וכטנגוב שהיה מתלמידיו של קונסטנטין סטניסלבסקי הסכים להוביל את הלימודים. המחזה הראשון נכשל באופן טוטאלי, ורצו לאסור על וכטנגוב להמשיך בחזרות. וכטנגוב המשיך בחזרות עם תלמידיו והסטודיו קיבל את השם "סטודיו למשחק של וכטנגוב". ב-13 בספטמבר 1920 הסטודיו קיבל חסות של התיאטרון האמנותי תחת השם "סטודיו מס' 3". המחזה הראשון היה "הנס של אנטוני הקדוש" מאת מוריס מטרלינק והוא הוצג ב-13 בנובמבר 1921. שחקני התיאטרון חיפשו מחזה נוסף ובסופו של דבר הוחלט להעלות את "נסיכת טורנדוט" מאת קארלו גוצי. כל החזרות התקיימו בהנחיית וכטנגוב אך הוא עצמו לא יכול היה להגיע להצגת הבכורה. כמה ימים לאחר מכן נפטר וכטנגוב ממחלה.
השחקנים בחרו את הוועד המנהל ויורי זבדסקי התמנה לבמאי הראשי של התיאטרון החדש. לאחר שבשנת 1926 הוא עזב את התיאטרון, במשך שנים לא היה במאי ראשי. בשנות ה-30 ראשי הממשל כולל ראשי הנ.ק.וו.ד ויוסיף סטלין היו בין מעריצי התיאטרון. בשנות ה-30 על במת התיאטרון הועלו הצגות בהם השתתף בוריס שצ'וקין בתפקיד ולדימיר לנין. משחקו היה נחשב לתפקיד הקלאסי של לנין בתיאטרון הסובייטי.
בשנת 1939 למנהל האמנותי של התיאטרון מונה ראובן סימונוב שהיה בין תלמידיו של וכטנגוב. סימונוב כיהן בתפקיד זה במשך 30 שנים. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה להקת התיאטרון הועברה לעיר אומסק והייתה מופיעה על במת התיאטרון המקומי. בניין התיאטרון נהרס במהלך הפצצות. הועלה רעיון שלא להחזיר את התיאטרון לבירה, אלא למקם אותו באחד מערי סיביר. בהמלצת אנסטס מיקויאן נבנה בניין חדש עבור התיאטרון ולהקתו חזרה למוסקבה. בשנת 1946 פורסמה החלטת הממשל בהקשר להצגות התיאטרון ולתיאטרון וכטנגוב היה קשה להמשיך במסורת שלו - של סגנון קומי וחגיגי. בתקופה זו סימונוב הצליח לקלוט להרכב התיאטרון שחקנים שחזרו מתקופת מאסר בגולג וגם שחקנים של "התיאטרון הקאמרי" שנסגר בהתאם להחלטת הממשלה.
בשנת 1963 סימונוב חידש את הצגת "נסיכת טורנדוט" והיא זכתה להצלחה מחודשת. בשנת 1968 התחילה תקופת יבגני סימונוב (בנו של ראובן סימונוב) בהנהגת התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 1987 כאשר נאלץ לעזוב אותו. בשנה זו בראש התיאטרון הועמד מיכאיל אוליאנוב, משחקניו הוותיקים של התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 2007.
החל משנות ה-30 פועל בסמוך לתיאטרון בית הספר למשחק שמשנת 1939 נקרא על שם שצ'וקין שהיה בין השחקנים הבולטים של התיאטרון ובמאי של מספר הצגות שהועלו בשנות ה-30. רוב שחקני התיאטרון הם בוגרי בית ספר זה.
הוועד הפועל המרכזי
קלאוזנר
קלַאוּזנֶר (בעברית וביידיש גם קלוֹיזנר או קלוזנר) הוא שם משפחה יהודי וגרמני. פירוש המילה בגרמנית הוא "מתבודד".
קלוזנר
קלויזנר
הגנה (ספינת מעפילים)
הגנה (אניית מעפילים)
מיכאל זקש
הרב יחיאל מיכאל זַקש (נכתב במקורות שונים גם מיכל; וכן זק"ש, זאקש, זקס, זאקס; בגרמנית: Michael Sachs; 3 בספטמבר 1808 גלוגוב, גלוגאו – כ"ג בשבט תרכ"ד, 31 בינואר 1864, ברלין) היה רב ומטיף גרמני מגלוגאו, שלזיה. כיהן כדיין ודרשן בברלין. היה אחד מראשוני הבוגרים היהודים של אוניברסיטה מודרנית.
ביוגרפיה.
ב-1836 קיבל תואר דוקטור. מונה לרב בפראג ב-1836 ובברלין ב-1844.
התנגד לרעיונות התנועה הרפורמית, והיה בין המתנגדים החריפים להכנסת עוגב לבתי הכנסת. באופן כללי נמצא בין המחנות הרפורמי והאורתודוקסי – אם כי היה שמרן ביותר ולעיתים נמנה עם האחרונים; הוא היה בחירתה הראשונה של עדת ישורון בפרנקפורט, קיבל את התפקיד ב-9 בנובמבר 1850 אך אז חזר בו – קרוב לעמדותיו של הרב זכריה פרנקל, אף כי הביוגרפית מרגית שאד ציינה שנמנע ממעורבות של ממש בבית המדרש לרבנים בברסלאו וניצב לצד שי"ר ויצחק נח מנהיימר יותר מאשר לצד פרנקל. היה מחשובי הדרשנים בדורו, ופרסם שני כרכים מודפסים של דרשותיו. היה שותף עם ליאופולד צונץ לעבודת תרגום חדשה של התנ"ך לגרמנית. חקר שירה יהודית, ופרסם עבודות בנושא ותרגומים של שירת ימי הביניים של יהדות ספרד. כמו כן פרסם תרגום לגרמנית של מחזור התפילות לחגים.
משפחתו.
זקש נישא ב-2 בפברואר 1837 להנרייטֶה ליפלדט (Lehfeldt), אחותו של ידידו הרופא קארל ליפלדט (בעל התואר ""). אביה, עמנואל נתן ליפלדט, שעד לנישואיו השניים ב-1811 נקרא אֶלקַן לוי, היה בעל אחוזה ליד ברסלאו, שב-1820 נאלץ למכור מסיבות כלכליות).
זקש נפטר בכ"ג שבט תרכ"ד 1864, בגיל 55. הותיר את אשתו וילדיו.
בהלווייתו השתתפו למעלה מ 3,000 אנשים.
בתו תרזֶה נישאה ב-1869 לפרופ' יעקב פרוידנטל (1839–1907) , פילוסוף גרמני שעסק בתרבות ההלניסטית. (בנם התנצר.)
אחותה הצעירה של אשתו, צֶלֶסטינֶה, הייתה אשתו השנייה של הרב נתן מרקוס אדלר מלונדון, הרב הראשי של האימפריה הבריטית.
נכדו דר' הנס זקש (בנו של בנו ליאונרד), זכה בעיטור צלב הברזל במלחמת העולם הראשונה על הקמה וניהול של בית חולים צבאי למחלות מידבקות בחזית הרוסית.
ציפורנית מצרית