ציורי הקיר מבוצעים בטכניקה של פרסקו על מצע של טיח על בסיס סיד. הצבעים נקשרים למצע באמצעות תגובה כימית ומקנים לציור כושר הישרדות לאורך ימים גם בתנאי מזג האוויר הקשה האופייני לאזור.
יהושע צייטליש
ניקלודיאון ישראל
יהושע צייטלס
סולטנות הנשים
סולטנות הנשים הייתה תקופה של כמעט 130 שנים במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17 כאשר הנשים של ההרמון הקיסרי של האימפריה העות'מאנית הפעילו את השפעתן הפוליטית יוצאת הדופן בענייני מדינה ועל הסולטאן העות'מאני, החל מתקופת שלטונו של סולימאן המפואר. רבים מהסולטאנים בתקופה זו היו קטינים והיו אלו האמהות שלהם, הוולידה סולטאן, או נשותיהם, ההאסקי סולטאן, ששלטו בפועל באימפריה. רוב הנשים הללו היו שפחות, שהיו לעיתים קרובות הפילגשים של הסולטאנים העות'מאנים.
הורם סולטאן.
הורם סולטאן הייתה פילגשו של הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר. היא הפכה יותר מאוחר לאשתו החוקית, דבר שהיה לא מקובל בתקופה זו וקרה רק פעמיים במאתיים שנים של המסורת העות'מאנית. הדבר הפך את סולימאן לקיסר הראשון שהתחתן מאז אורהן הראשון וחיזק את מעמדה הגבוה של הורם סולטאן בהרמון. עם הגיעה להרמון הורם משכה במהרה את תשומת לבו של הסולטאן, ואת הקנאה של יריביה. לא לקח הרבה זמן עד שהפכה לפילגשו המעודפת או להאסקי סולטאן, תואר שנעשה בו שימוש לראשונה במאה ה-16 בעבורה. ככל הנראה בעידודה של הורם, הוציא הסולטאן את אבראהים פאשא להורג והחליף אותו בתפקיד הווזיר הגדול בחתנו, רוסטם פאשה. רוסטם פאשה, הורם ובתה מיהרימה סולטאן הסיתו את סולימאן נגד בנו הבכור שחזאדה מוסטפא, שלבסוף הואשם בגרימת תסיסה והוצא להורג. היה זה במהלך המאבק נגד פרס הספווית בשנת 1553. בשנת 2007, פתחו מוסלמים במריאופול, עיר נמל באוקראינה, מסגד לכבוד הורם סולטאן.
מיהרימה סולטאן - הנסיכה היחידה בסולטנות הנשים.
מיהרימה סולטאן נולדה ב-12 במרץ 1522 בקונסטנטינופול, בירת האימפריה העות'מאנית ונפטרה ב-25 בינואר 1578. מיהרימה נסעה ברחבי האימפריה העותמאנית עם אביה בזמן שהוא סקר וכבש אדמות. ב-25 בנובמבר 1539, בגיל 17, חיתנו את מיהרימה עם רוסטם פאשה, אשר בהמשך כיהן כווזיר הגדול, תחת הציווי של סולימאן. היא לא הייתה רק נסיכה, אלא תפקדה גם כוולידה סולטאן עבור אחיה הצעיר סלים השני. באימפריה העות'מאנית, על פי המסורת, הייתה לוולידה סולטאן גישה למשאבים כלכליים ניכרים ולפרויקטים אדריכליים גדולים. מפעלי הבניה המפורסמים ביותר שלה הם שני המסגדים המשוכללים באיסטנבול הנושאים את שמה. המסגד המפורסם ביותר של קונסטנטינופול הוא מסגד מיהרימה סולטאן. היסטוריונים אומרים כי הורם סולטאן חינכה את בתה מיהרימה היטב. מיהרימה סולטאן נשארה ולידה סולטאן מ-1566 עד 1574, ומ-1574 עד למותה ב-1578 היא חלקה את הכוח יחד עם נורבאנו סולטאן, אמו של אחיינה מוראט השלישי.
סולטנות נשים
אלעזר משה הורוויץ
רבי אלעזר משה הורוויץ (ב' בתשרי תקע"ח 12 בספטמבר 1817, צריקוב , מחוז מוהילב, בלארוס - ו' באב תר"נ, 23 ביולי 1890, פינסק, בלארוס). רבה של פינסק, מחבר הספר "אהל משה", והגהות וחידושים שנדפסו בש"ס וילנא.
ביוגרפיה.
נולד בצריקוב, פלך מוהילב, לרב צבי הירש הורוויץ בנו של הרב אריה לייב הורוויץ רבה של סטניסלב; ולצערטיל, נכדתו של הרב יהושע צייטלין. בצעירותו למד אצל רבי אריה לייב שפירא מקובנה. נישא לרייזל בתו של הגביר מרדכי מאמאנושטירצנה ועבר לגור בעיירה זו, לאחר ניסיון קצר וכושל לפתוח עסק, נבחר לכהן כרב העיירה. בתקופה זו הרבה להתכתב עם אחיו הרב יהושע הורוויץ, רבה של שקלוב, ועם הרב יום טוב ליפמן בסליאנסקי, מחבר "מלבושי יום טוב".
בשנת תר"כ, בגיל 42, נבחר לרב העיר הגדולה פינסק; בשל המלצתו של רבה הקודם של העיר, רבי מרדכי זקהיים, לפני פטירתו.
בשנת תרמ"ב (1882) לקה בשיתוק. הוא נפטר ביום רביעי ו' באב תר"נ, ה־23 ביולי 1890. ונקבר בפינסק.
אחריו כיהן ברבנות פינסק הרב צבי הירש הכהן וולק.
משפחתו.
לרב הורוויץ לא היו בנים, אך בנותיו התפרסמו בחכמתן. אגדות נקשרו בדבר עיסוקן וחידושיהן בהלכה.
אלעזר משה הורביץ
אלעזר משה הורוביץ
צבי הירש וואלק
יום טוב ליפמן בסליאנסקי
רבי יום טוב ליפּמַן (ליפא) הכהן בַּסליאנסקי (או בַּסלַבסקי; מכונה: ר' ליפא מירֶר (מירער; כלומר ליפא ממיר); תקפ"א, 1821 – כסלו תרנ"ג, דצמבר 1892) היה רב ליטאי, רב ואב"ד מיר. נודע על שם ספרו, ה"מלבושי יום טוב".
ביוגרפיה.
יום טוב ליפמן (ליפא) בן יהודה זאב הכהן נולד בשנת תקפ"א, אחיינו (בן אחותו) של הרב אליעזר ליפמן רבינוביץ ממינסק ונינו של הרב יום טוב ליפמן הלפרין, אב"ד קאפולי (קאפוליא), בעל "קדושת יום טוב", "תוספת קדושה" ו"מלאכת יום טוב".
בגיל 17 נישא בזיווג ראשון לבתו של הגביר שמעון זימל מהלוסק, והמשיך בלימודיו. לאחר תקופה התמנה כרבה של שומיאץ, שבה כיהן 11 שנים. בשומיאץ נפטרה אשתו, והוא נישא בשנית לבתו של הרב יעקב לייב ממלסטבקה. תקופה קצרה כיהן ברבנות חסלביץ', ולאחר שרפה גדולה שהתחוללה בה, התקבל כרבה של העיר מיר. ברבנות מיר כיהן 18 שנים, והוציא בה את שני כרכי ספרו "מלבושי יום טוב", שהקנו לו שם של גאון בתורה.
ידועה הייתה בקיאותו בכל חלקי הש"ס; לפי הרב מ"מ ישר, הביוגרף של רבי ישראל מאיר הכהן מראדין (ה"חפץ חיים"), כאשר נשאל האחרון לאחר שיחה בענייני "קדשים" עם הרב אלעזר משה הורוויץ שהיה אף הוא בקיא גדול בתחום: "האם פגשת במישהו נוסף שמכיר את התחום ברמת הידע שלך?", השיב: "רבי ליפא מירר, אף הוא כהן, בקיא ממני. הוא יכול היה להיכנס לבית המקדש ולעבוד את העבודה בעיניים עצומות".
הוא עסק גם בצורכי ציבור, והשתתף באספות רבנים שנערכו בעניינים אלו. ידועה השתתפותו בישיבה שכינס שמואל פוליאקוב, ובה דנו גדולי רבני ליטא בשאלת הנהגת לימודי חול בישיבת וולוז'ין. כמו כן היה מן הרבנים שחתמו על כרוז גילוי הדעת בעניין כולל הפרושים בקובנה, במהלך פולמוס המוסר.
יחסו לתנועת חיבת ציון היה מורכב: מחד גיסא השתדל לסייע לעולים לארץ ישראל; ומאידך, לאחר הצטרפות האינטליגנציה היהודית החילונית לתנועה, הסתייג ממנה. הוא היה בין האוסרים את היתר המכירה, שנועד להסדיר את החקלאות היהודית בשנת השמיטה.
מלבושי יום טוב
המלבושי יום טוב
דוד שאול
דוד שאול (נולד ב-19 במאי 1989) הוא שחקן, זמר ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
דוד שאול נולד וגדל בראשון לציון. אמו מנהלת תיכון "נעמת" ואביו הנדסאי. החל ללמוד פסנתר קלאסי כשהיה בן 6 במשך 11 שנה. הוא בוגר הסטודיו למשחק של ניסן נתיב בין השנים 2011-2014, במהלך לימודיו שיחק במחזות "אכזר מכול המלך" מאת נסים אלוני ו"ארץ פוק" של המחזאי אריאל ברונז. את שירותו בצה"ל עשה בתיאטרון צה"ל ובלהקת הנח"ל.
בטלוויזיה ובקולנוע.
בשנים 2009–2010 גילם את דמותו של "רני" בסדרה "100 בתנ"ך", ששודרה בערוץ לוגי. במהלך השנים 2010–2011 שיחק בתפקיד "אליאב", בסדרה "בלו נטלי".
בשנת 2010 שיחק באחד התפקידים הראשיים בקומדיית המצבים "השועלים". בשנת 2011 שיחק בעונה השנייה של קומדיית המצבים "יוני והמחוננים" ששודרה ב-yes. עוד באותה שנה שיחק בסרטו של אריק לובצקי "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן", בתפקיד ניסו, וכן שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "מורעלים".
בשנת 2012 גילם את דמותו של "יקיר" בסרט הקולנוע "העולם מצחיק" של שמי זרחין. בשנת 2013 שיחק באחד התפקידים הראשיים בסדרה הקומית "פרופיל 64", ששודרה בערוץ 10 ובעונה השלישית של הסדרה "ניו יורק" ששודרה בyes. בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע "מפריח היונים". במהלך השנים 2014–2018 גילם את דמותו של שלומי חן ב-3 עונות של סדרת הנעורים "שכונה", המשודרת בניקלודיאון, אותה כתב גיורא חמיצר.
בשנת 2016 החל לשחק בסדרת הנעורים "סוסי פרא" בערוץ זום. באותה שנה שיחק בסרט "עמק". בנוסף, לוהק לשחק בסדרה הקומית "גרעינים" בערוץ הילדים. בשנת 2017 שיחק ב "הרמון" בערוץ 13 לצד חן אמסלם ואלון אבוטבול שמגלם את אביו, באותה שנה השתתף בסדרה "מתויגים" בטלוויזיה החינוכית.
החל מיולי 2019 משחק שאול בסיטקום: "זה לא הגיל" של קשת 12, שם הוא מגלם את דניאל בנה של הדמות הראשית (מירי מסיקה) שנכנסת לקשר רומנטי עם חברו הטוב (גפן ברקאי) שעובר לגור איתם בבית.
בדצמבר 2020 שיחק את ליעם בסדרה "הבאר" ששודרה בכאן חינוכית. בכאן 11 משתתף בסאטירה "ערוץ אפס".
ב-1 ביולי 2021 יצא לאקרנים הסרט "לשחרר את שולי" בו הוא משתתף.
באותה השנה שיחק את ירמי בסדרה בלוגה בלוז.
בתיאטרון.
בתיאטרון הקאמרי שיחק במחזות "גם הוא באצילים" מאת מולייר (2015) בבימוי אודי בן-משה; "ארוחת טעימות" (2016); "פשוט לאהוב" (2017), ועל תפקידו בהצגה זו זכה בפרס השחקן המבטיח מטעם קרן רבינוביץ; "יעקובי ולידנטל" (2017) מאת חנוך לוין בתפקיד ליידנטל; ובהצגה "רומיאו ואמא" (2018) בתפקיד רומיאו מאת גור קורן וגלעד קמחי, בבימויו של גלעד קמחי. במחזה "מתאבל ללא קץ" (2020) מאת חנוך לוין בבימוי ארי פולמן.
במוזיקה.
בינואר 2017 פרסם את אלבומו הראשון, "צעדים עוקבים" שממנו יצא הסינגל "מהר מדי", שנבחר לשיר השבוע של השנה החדשה ב88fm ואת הקליפ לשירו "פיגמליון". במהלך 2018 דוד פרסם כמה סינגלים כמו "ברווז על מים", "מפה לשם" ו"אין מה להסתיר" שהיוו חלק מאלבומו החדש "אור ערביים" שיצא לקראת סוף 2018. ב-26 בדצמבר 2018 ערך דוד מופע השקת האלבום החדש בבסקולה שבתל אביב.
ב-10 בנובמבר 2019, פרסם שאול סינגל חדש העונה לשם "לראות אותך", אותו כתב והלחין.
M3 סטיוארט