בריקל התחתנה עם הזמר והיוצר פול סיימון ב-30 במאי 1992. בריקל ביצעה את "What I Am" בתוכנית סאטרדיי נייט לייב ברשת NBC ב-5 בנובמבר 1988, כשהבחינה בסיימון עומד מול הצלם. "אף על פי שביצעתי את השיר מאות פעמים במועדונים, הוא גרם לי לשכוח איך השיר הולך כשהסתכלתי עליו. אנחנו יכולים להראות לילדים את הקלטת ולהגיד, 'תראו, זה הרגע שבו שמנו עין זה על זה לראשונה'". לבריקל ולסיימון יש שלושה ילדים: אדריאן, לולו וגבריאל.
המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות
המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות (בגרמנית: Reichszentrale zur Bekämpfung der Homosexualität und der Abtreibung) היה השיטה העיקרית למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות בגרמניה הנאצית בין השנים 1936–1945.
היסטוריה.
סעיף 175 לחוק הגרמני אשר אסר על קיום יחסי מין הומוסקסואליים, נחקק עוד בשנת 1871. עם זאת, סעיף זה לא נאכף ביום יום, ולמעשה, העיר ברלין נחשבה לעיר מתירנית וסובלנית. בשנת 1919 אף הוקם בברלין מכון לחקר המיניות על ידי החוקר מגנוס הירשפלד. עם זאת, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933, חל בהדרגה שינוי רעה יחס להומוסקסואלים, במקביל לשינויים חברתיים אחרים ביחס למיעוטים.
"המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות" הוקם ב-10 באוקטובר 1936 על ידי צו מיוחד של מפקד האס אס, היינריך הימלר. החלטה זו הייתה הסימן לשובן של הרדיפות של הומוסקסואלים, לאחר שקט יחסי לאחר אולימפיאדת הקיץ של ברלין בשנת 1936. משימתו העיקרית של המשרד הייתה איסוף נתונים על הומוסקסואלים ברחבי גרמניה הנאצית.
ארכיון הנתונים איפשר להתחיל ברדיפה מתואמת של הומוסקסואלים וענישתם. לשם כך, עמדו לרשות המשרד חוליות ניידות מיוחדות, שהיה ברשותן גם לבצע הוצאות להורג. בשנת 1940, היו בארכיון המשרד נתונים של כ-41,000 הומוסקסואלים, חשודים ומורשעים. במשרד עבדה קבוצה של כ-17 עובדים. ארכיון הרשומות, שעל פי ההערכות כלל בסופו של דבר נתונים של כ-100,000 בני אדם ברחבי גרמניה הנאצית, הושמד ככל הנראה בימיה האחרונים של המלחמה.
גם במסגרת רדיפות הכנסייה הקתולית בגרמניה הנאצית, נעצרו כמרים קתולים רבים באשמת הומוסקסואליות ומעשי סטייה ללא בסיס ראייתי. רדיפות אלו הופסקו במהלך המשחקים האולימפיים של 1936, על מנת להציג לעולם תדמית טובה יותר, אך חודשו בחודש מרץ בשנה שלאחר מכן, לאחר שהאפיפיור פיוס ה-11 גינה את הנאציזם באנציקליקה שלו משנת 1937 בשם "מיט ברננדר זורגה".
אנשי דת רבים שהתנגדו למשטר או כאלו שדגלו בפציפיזם, היו מוקד לרדיפות ולהאשמות שווא של "התנהגות הומוסקסואלית" כהצדקה למאסרם. רבים מהם, לאחר שסיימו לרצות עונש מאסר, נשלחו למחנות ריכוז (לרוב למחנה הריכוז דכאו, שהיה בו "גוש מיוחד לכמרים"), כאשר חלקם לא שרדו.
הצבא האירי הרפובליקני הזמני
אנדרסון טאליסקה
אנדרסון סוזה קונסיאו (בפורטוגזית: Anderson Souza Conceição; נולד ב-1 בפברואר 1994) הוא כדורגלן ברזילאי שמשחק באל-נאסר בליגה הסעודית כקשר התקפי.
קריירת מועדונים.
באהיה.
הוא שיחק בקבוצת הנוער של באהיה לשם הגיע ב-2009, טאליסקה ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו נגד קורינתיאנס ב-7 ביולי 2013, וכבש את שערו הראשון במשחק הבא נגד סאו פאולו.
בנפיקה ליסבון.
ב-5 ביולי 2014, שנה אחרי עונת הבכורה שלו, עבר טאליסקה לאלופת פורטוגל בנפיקה ליסבון תמורת שכר של 4.7 מיליון יורו, השכר הגבוה ביותר עבור שחקן שנולד בבאהיה. ב-18 ביולי 2014, הוא הבקיע את שערו הראשון עבור בנפיקה בהופעת הבכורה שלו בניצחון שלהם בחצי גמר טאסה דה הונרה מול אסטוריל . ב-12 בספטמבר הוא כבש שלושער בניצחון חוץ נגד ויטוריה דה סטובל . ב-27 בספטמבר הוא הבקיע שני שערים ברציפות מול אסטוריל בניצחון חוץ (3–2) והפך למלך השערים של הליגה הבכירה עם חמישה שערים. ב-5 באוקטובר הוא כבש את שערו השישי בליגה הפורטוגלית ושמר על יתרון מלך השערים. ב-31 באוקטובר, הוא כבש את שערו השמיני והרביעי ברציפות בליגה הפורטוגלית, בניצחון ביתי מול ריו אבה (1–0), ושמר על יתרון מלך השערים.
בעונת 2015–16, טאליסקה הבקיעה את שער הניצחון של בנפיקה בניצחון חוץ 2–1 מול זניט סנט פטרסבורג במשחק השני של שמינית הגמר של ליגת האלופות, וקבעה את התוצאה 3–1. ב-8 במאי, הוא חתם את ניצחון החוץ 0–2 ב- מאריטיאמו בליגה עם בעיטה חופשית ישירה .
בשיקטאש (השאלה).
ב-24 באוגוסט 2016, טאליסקה הצטרף למועדון הטורקי בשיקטאש על הסכם השאלה שנתיים תמורת 2 מיליון יורו עבור העונה הראשונה. טליסקה חתם על חוזה בשווי 1.5 מיליון יורו בעונה הראשונה פלוס בונוסים. ב-13 בספטמבר, עם שובו לאסטדיו דה לוז במשחק קבוצתי בליגת האלופות, הוא כבש בעיטה חופשית בתוספת הזמן וקבע את תוצאת המשחק 1-1.
גואנגזו אוורגרנדה.
ב-8 ביוני 2018, טאליסקה הושאל לקבוצת הסופרליג הסינית גואנגג'ואו אברגרנדה לחצי שנה, תמורת 5.8 מיליון יורו . ב-18 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגואנגז'ו אברגרנדה פתח במשחק וכבש שלושער, כולל בעיטה חופשית ישירה, כדי לעזור לקבוצתו לנצח 4–0 על גוויג'ואו הנגפנג בליגה. ב-29 ביולי 2018, הוא כבש שני שערים בהופעתו השנייה בגואנגז'ו בניצחון ביתי 0–5 על צ'ונגצ'ינג דנגדאי ליפאן .
ב-26 באוקטובר 2018, בנפיקה הודיעה שטאליסקה עבר למועדון הסיני תמורת 19.2 מיליון יורו.
אל נאסר
ב-2021 עבר טאליסקה עבר לאל נאסר שבליגה הסעודית.
קריירה בינלאומית.
ב-11 בנובמבר 2014, טאליסקה זומן על ידי דונגה לנבחרת ברזיל כדי לשחק במשחקים הבינלאומיים נגד טורקיה ואוסטריה.
הוא נקרא שוב על ידי המאמן טייט במרץ 2018 לקחת חלק במשחקי ידידות החוץ מול רוסיה וגרמניה. עם זאת, הוא עדיין לא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת.
סגנון משחק.
הוא זכה לכינוי "יאיא טליסקה" בהתייחסות לקשר מחוף השנהב יאיא טורה, אך מבסס את משחקו על זה של בן ארצו ניימאר . הוא הושווה גם לריבאלדו הברזילאי. לאחר שהצטרף למועדון הסעודי אל-נאסר, הוא קיבל את הכינוי "המוזיקאי" (الموسيقار).
תארים.
באהיה
בנפיקה ליסבון
בשיקטאש
גואנגזו אוורגרנדה
נבחרת ברזיל.
ברזיל עד 20
אישי
סיפורת אימה
סיפורת אימה היא סוגה של ספרות ספקולטיבית שנועדה להבהיל, להפחיד או להגעיל. היסטוריון הספרות ג'יי. איי. קודון הגדיר את סיפורת האימה כ"יצירה בדיונית בפרוזה באורך משתנה... אשר מזעזע, או אפילו מפחיד את הקורא, או אולי מעורר תחושת דחייה או תיעוב". האימה מכוונת ליצור אווירה מבהילה ומפחידה עבור הקורא. האימה מחולקת לרוב לתת-סוגות של אימה פסיכולוגית ואימה על-טבעית. לעיתים קרובות ניתן לפרש את האיום המרכזי של יצירות מסיפרות האימה כמטפורה לפחדים גדולים יותר של חברה. מאפיינים נפוצים כוללים רוחות רפאים, שדים, ערפדים, אנשי זאב, ע'ולים, השטן, מכשפות, מפלצות, חוצנים, עולמות דיסטופיים ופוסט-אפוקליפטיים, רוצחים סדרתיים, קניבליזם, פסיכופתים, כתות, כישופים שחורים, שטניזם, גור ועינויים.
גיבורים בדיוניים מצאו עצמם במצבי אימה מתחילת ימי הספרות. מיתוסים ואגדות רבים מציגים מצבים ודמויות שנוכסו לאחר מכן לספרות האימה. הסופרים הראשונים שכתבו בסוגה זו המכונים "סופרים גותים". הרומן של הוראס וולפול משנת 1765, "טירת אוטרנטו", נחשב לנקודת מפנה בשורשי ספרות האימה, כשהפך סיפורי זוועות לספרות מקובלת. סופרים במאה ה-19, כברם סטוקר יוצרו של הערפד דרקולה, ומרי וולסטונקרפט שלי יוצרתו של פרנקנשטיין (הנחשב אף ליצירת מדע בדיוני מוקדמת), המשיכו להעמיד את עמודי התווך עליהם תקום סוגת האימה בהמשך.
כחלוצי ספרות האימה המודרנית נחשבים א.ת.א. הופמן, ואבי הספרות הבלשית, הסופר והמשורר אדגר אלן פו, שיצר שילוב מעניין בסוגה זו של סיפורים בלשיים עם סיפורי אימה - שפעלו במאה ה-19. לדוגמה סיפורו של אדגר אלן פו, "הרציחות ברחוב מורג'". הסיפור הקצר "כפת הקוף" אשר נכתב על ידי הסופר האנגלי ו. ו. ג'ייקובס (W. W. Jacobs), בשנת 1902 כחלק מקובץ "The Lady of the Barge" הוא אחד מסיפורי האימה המוקדמים הנודעים והמשפיעים ביותר. כן ידוע הסופר האמריקאי ה.פ. לאבקרפט שפעל בשנות ה-30 של המאה ה-20. הסופר בן זמננו הידוע ביותר בסוגה זאת הוא האמריקאי סטיבן קינג. סופר בן זמננו המשלב ספרות אימה עם ספרות בלשית הוא הסופר היהודי-אמריקאי איירה לוין, מחבר "תינוקה של רוזמרי".
בישראל בולט בסוגה זו "לילה אדום" של גל אמיר, וכן "אמא הייתה זוחלת" של לימור נחמיאס ו"הלב הקבור" של שמעון אדף שכוללים מרכיבים חזקים של סוגת האימה. אדף טען ב-2007 כי בישראל לא נוצרה סוגה של ספרות אימה באופן מובהק.
היסטוריה.
לפני 1000.
לסוגת האימה מקורות עתיקים בפולקלור ובמסורות דתיות המתמקדות במוות, בחיים שלאחר המוות, ברוע, בשדים ובעקרון הדבר הגלום באדם. כל אלה באו לידי ביטוי בסיפורים על יצורים כמו שדים, מכשפות, ערפדים, אנשי זאב ורוחות רפאים. סיפורת האימה האירופאית התבססה באמצעות יצירות של היוונים והרומאים הקדמונים. הרומן הידוע של מרי שלי משנת 1818, "פרנקנשטיין", הושפע מאוד מסיפורו של היפוליטוס, שאסקלפיוס מחייה ממוות. אוריפידס כתב מחזות המבוססים על הסיפור, "היפוליטוס קליפטומנוס" ו"היפוליטוס". בספרו של פלוטרכוס, "חייהם של היוונים והרומאים האצילים" העוסק בקימון, מתאר המחבר את רוחו של רוצח, דיימון, שבעצמו נרצח בבית מרחץ בסירוניאה.