בשנת 2019 הציגה יהלום את "דיסקו", תערוכת יחיד בגלריה כברי לאמנות עכשווית., בה הוצגה סדרת פסלי קרמיקה חדשים הבנויים כמעטפות שריון חלולות, חלקם, סדוקים ושבורים כתוצאה מתהליך השריפה. השימוש שיהלום עושה בחלקי עבודותיה שלה כבמצע לתהליך ריבוד והוספת שכבות, ממקם את הפסל בתווך שבין צורה להתפרקותה. פעולות אלה מאפיינות את הפרקטיקה של יהלום, העובדת מתוך תפיסה כי הפסל מגלם מצב ביניים בין החי למת.
קלאוס קונראד (היסטוריון)
קלאוס קונראד (בגרמנית: Klaus Conrad; 16 באפריל 1930, היידלברג – 10 בפברואר 2002, גטינגן) היה היסטוריון ודיפלומט גרמני. הוא היה היסטוריון אזורי של פומרניה, פרוסיה המזרחית ופרוסיה המערבית ועסק בעיקר בהיסטוריה של ימי הביניים.
ביוגרפיה.
קונראד נולד בהיידלברג לפיזיקאי ריצ'רד קונראד. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1949, הוא נרשם לאוניברסיטת פרייבורג ללימודי אמנות, ארכאולוגיה והיסטוריה.
בספטמבר 1950 הוא לקה בשיתוק ילדים בבולוניה. הוא סבל מהמחלה לאורך כל חייו.
בסתיו 1959 עבר את בחינת המדינה למורים בתיכון. הוכשר בסמינר היידלברג לתלמידי חניכים ועבר את בחינת המעריך בשנת 1961; עם זאת, הוא לא נכנס לשירותי בית הספר, אך היה מזוהה היטב בלימודי ימי הביניים.
הוא עבד בוועדה ההיסטורית לפומרניה ובוועדה ההיסטורית לחקר מדינות פרוסיה המזרחית והמערבית, כעוזר מחקר. משימתו העיקרית הייתה עיבוד נוסף של ספרי המסמכים. מקום עבודתו היה מחנה הארכיון הממלכתי גטינגן.
ב-30 באפריל 1995, כשהוא אלמן ונכה הוא פרש מתפקידו.
קלאוס קונרד (היסטוריון)
קלאוס קונראד (יזם)
קלאוס קונראד (בגרמנית: Klaus Conrad; נולד ב-27 בפברואר 1936, ברלין) הוא יזם גרמני.
ביוגרפיה.
בשנת 1973, בגיל 37, הפך קונראד לשותף בחברת אביו מקס קונראד, קונראד אלקטרוני. הוא הרחיב את עסק הזמנות הדואר, ובדרום גרמניה נבנו 18 "חנויות כולבו טכניות" בזכותו.
בשנת 1995, בהנהגתו של קונראד, הוקם מרכז לוגיסטי בוורנברג-קובליץ.
בשנת 1996 קיבל קלאוס קונראד את מסדר הכבוד הבווארי מידיו של קנצלר גרמניה, אדמונד שטויבר.
בשנת 1997 מסר קלאוס קונראד את הנהלת החברה לבנו ורנר קונראד.
קלאוס קונרד (יזם)
קלאוס קונראד (כלכלן)
קלאוס קונראד (בגרמנית: Klaus Conrad; 4 באוקטובר 1940 – 7 בינואר 2015) היה כלכלן גרמני ומורה לכלכלה ולמתמטיקה עסקית.
ביוגרפיה.
בשנת 1960 למד קונראד מתמטיקה עסקית באוניברסיטת מינכן. כמתמטיקאי בוגר ועוזר מדעי, החל את דרכו האקדמית בשנת 1966 באוניברסיטת טיבינגן. בשנת 1970 מונה לדוקטור. בשנת 1972, הוא נסע לאוניברסיטת הרווארד לשנתיים. ביולי 1976 הוא החל לעבוד באזור מחקר מיוחד תחת וילהלם קרל בבון.
בשנת 1980 הוא נענה לבקשתה של אוניברסיטת מנהיים ומונה למנהל המחלקה לכלכלה באוניברסיטה.
הוא היה פרופסור אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובאוניברסיטת הרווארד.
קונראד טבע באגם בדרום אפריקה סמוך לקייפטאון בעת שביקר את נכדיו שם.
קלאוס קונרד (כלכלן)
טייט אנד
טייט אנד (באנגלית: Tight End, בקיצור: TE) היא עמדה במשחק הפוטבול, בחלק ההתקפי.
העמדה היא מעין שילוב בין שחקן קו התקפי (offensive lineman) לבין תופס (wide receiver), כלומר, שחקן בעמדת טייט אנד יעמוד בקו אחד עם שחקני הקו ההתקפי ויוכל לחסום איומים מצד ההגנה, אך יוכל גם לשחק כתופס לכל דבר. הוא אף יוכל לשחק את שניהם (תלוי במערך, במהלך ובמערכת המשחק של הקבוצה. במערכים מסוימים יכולים להיות בין 0 לעד 3 טייט אנדים).
מספר החולצה של הטייט אנדים בליגת ה-NFL נע בין 80 ל-89.
מהשחקנים הידועים בעמדה: רוב גרונקובסקי, מטמפה ביי באקנירס, טרויס קלסי, מקנזס סיטי צ'יפס, זאק ארץ, מאריזונה קארדינלס, ושחקן העבר, טוני גונזלס.
מאפיינים פיזיים.
לרוב, הטייט אנד יהיו מהשחקנים הגבוהים בקבוצה, כמו שחקני הקו (ההתקפי וההגנתי). הם גם יהיו בדרך כלל בעלי המשקל הרב ביותר מלבד שחקני הקו. לכן, השחקנים בעמדת הטייט אנד יהיו לרוב איטיים יותר מהתופסים ומהרצים האחוריים, אך עדיין יוכלו לפרוץ דרך המערך ולנסות לתפוס את הכדור, לרוב בעזרת מגע פיזי.
קלאוס קונראד (פוליטיקאי גרמני)
קלאוס קונראד (; 22 בדצמבר 1914 - 15 באוגוסט 2006) היה פוליטיקאי גרמני מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD).
ביוגרפיה.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים למד קונראד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. לאחר שעבר את בחינות הוא הצטרף לפקידות המשפטית ולאחר שסיים את עבודת הפקידות המשפטית, הוא גם עבר את הבחינות השניות בשנת 1941 והצטרף לממשל כפקיד ממשלתי בשנת 1942. בשנת 1943 הוא הפך לקצין מטה ראשי בחיל האוויר וקודם לדרגת סגן ראשון בשנת 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה, משנת 1947 עבד קונראד בתחילה כפועל, אך מאוחר יותר כעוזר עורך דין. בשנת 1956 עבר לניהול מחוז אוטין.
קונראד היה נשוי ונולדו לו שלושה ילדים.
אקלים העיר ניו יורק
האקלים של העיר ניו יורק כולל אקלים סובטרופי לח (Cfa), כאשר חלקים מהעיר מצויים באקלים יבשתי לח (Dfa). עקב כך מוכתבים לעיר חורפים קרים ורטובים, וקיצים חמים ולחים עם גשמים בשפע לאורך כל השנה. תיעוד מטאורולוגי מתחנת מדידה בסנטרל פארק נשמר מאז שנת 1821, אם כי התחנה הועברה לחלק אחר בפארק ב-1 בינואר 1920. ישנן גם תחנות מזג אוויר אחרות באזור, כולל אחת בנמל התעופה לה גוארדיה, הפועלת החל משנת 1940, ותחנה נוספת בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי, שהחלה לפעול משנת 1948. עם זאת, בשל הרשומות הארוכות של סנטרל פארק ומיקומו המרכזי, הוא נחשב לעיתים קרובות לתחנה המרכזית של העיר. לפיכך, כל הרשומות, אלא אם כן צוין אחרת, מבוססות על תחנה זו.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנצפתה אי פעם בניו יורק נמדדה ב־9 ביולי 1936, ועמדה על 41 מעלות צלזיוס והנמוכה ביותר עמדה על 26− מ"צ, ב-9 בפברואר 1934. המקסימום היומי הנמוך ביותר שנמדד הוא 17− מ"צ ב־30 בדצמבר 1917 בסנטרל פארק. המינימום היומי הגבוה ביותר בסנטרל פארק עמד על 29 מ"צ, ונמדד בארבעה תאריכים שונים: 7 ביולי 1908, 14 באוגוסט 1908, 15 ביולי 1995 וב-22 ביולי 2011. עם זאת, התחנה בנמל התעופה לה גוארדיה דיווחה על טמפרטורה של 42 מ"צ ב-7 ביולי 1966.
העיר יכולה להיות מועדת לקיצוניות. ירידת שלגים כיום פחות נפוצה מבעבר, והממוצע עומד על 12 ימים בשנה, והוא כבד לעיתים רחוקות. סופות רעמים הן גם מזדמנות, והן מתרחשות בממוצע ב-11 ימים בשנה. העיר עשויה להיות חשופה לרוחות עזות, בהיותה מצויה במיקום חופי החושוף אותה לאוקיינוס האטלנטי. זה יכול להיות בולט במיוחד במהלך חודשי הסתיו והחורף, עם משב רוח שהגיע למהירות של 126 קמ"ש, כפי שדווח ב־2 בדצמבר 1974.
כל ערכי הטמפרטורות בדף זה הן לפי סולם צלזיוס, הגשמים במילימטרים, והשלגים בסנטימטרים.
סיווג.
כתוצאה מיקומה של העיר באזור מעבר, האקלים שלה יכול להיות מאופיין ביותר מסיווג אחד.
במערכת אזורי החיים של הולדרידג', יש טמפרטורה ביולוגית שנתית ממוצעת מעל 12 מ"צ, וכמות משקעים שנתיים ממוצעת של מעל 1,000 מ"מ, העיר ניו יורק כוללת אקלים של יער לח ממוזג וחם.
טמפרטורה.
משטר הטמפרטורות של העיר כולל תנודתיות עונתית רחבה, כאשר ישנן 4 עונות שונות. עם זאת, בשל הקרבה לאוקיינוס האטלנטי, תנודות אלו פחות משמעותיות מאזורים שנמצאים בפנים הארץ. האוקיינוס האטלנטי משמש כמאזן של הטמפרטורה, כלומר מזג האוויר בעיר מתון יותר מאשר אזורים בפנים הארץ, מה שמתבטא בטמפרטורות חמות יותר בחורף, וקרירות יותר בקיץ. אמנם, בהיותה בחוף המזרחי, השפעה זו פחות בולטת. כל מקרי הקיצון מתייחסים לתחנה בסנטרל פארק.
ממוצעים.
בשנה ממוצעת הטמפרטורה בדרך כלל תהיה בין 14− ל-36 מ"צ, כאשר טמפרטורות העולות על ערכים אלה אינן שכיחות. טמפרטורות מעל 38 מ"צ ומתחת ל-18− מ"צ הן נדירות מאוד, כאשר ההתרחשויות האחרונות אירעו ב-18 ביולי 2012 וב-14 בפברואר 2016 בהתאמה.
משקעים.
על העיר נופלים גשמים תכופים וכבדים, כאשר הממוצע עומד על 1,267 מילימטרים מדי שנה, כאשר האביב הוא העונה הגשומה ביותר, ופברואר הוא החודש היבש ביותר. בכל חודש בהיסטוריה האקלימית המתועדת של העיר דווח על גשמים מסוימים, מה שמדגיש את שונות האקלים. עוד היבט המדגיש את שונות מזג האוויר של העיר הוא התיעוד של 36 ימים רצופים בלבד ללא משקעים, בין 10 באוקטובר ל-13 בנובמבר 1924. העיר רואה גם שלג, בעיקר בחורף, אך לפעמים בסוף הסתיו ובתחילת האביב. ממוצע השלגים השנתי עומד על 65.5 ס"מ, אך הכמות עשויה להשתנות על פני מנעד רחב מאוד בין עונות החורף. כמות הגשמים הרבה ביותר שתועדה בפרק זמן של 24 שעות עמדה על 210.3 מילימטר ב-23 בספטמבר 1882, וכמות השלג הגדולה ביותר שירדה על העיר בפרק זמן זהה עמדה על 69 ס"מ, והתרחשה ב־23 בינואר 2016.
תופעות נוספות.
שמש, UV ואור יום.
העיר חווה בדרך כלל תנאי שמש, עם ימים מעוננים המתרחשים לעיתים רחוקות, אם כי הם נפוצים יותר בעיר מאשר באזורים היבשתיים. כתוצאה ממיקום העיר ניו יורק, קו הרוחב , אין בה שינויים קיצוניים בשעות האור כמו באזורים הצפוניים לה. עם זאת, היא ממוקמת במיקום צפוני דיו כדי שיהיה שינוי מתון בשעות האור האפשריות לאורך כל השנה.
רוח.