יחסית לקרובתה, הגורילה מזרחית, הגורילה המערבית נמוכה יותר, שוקלת פחות, קטנה יותר. פרוותה בהירה יותר וצבעיה נעים בין אפור לחום ומצח צהבהב. קצה האף בולט מעט יותר, יחסית לגורילה המזרחית.
גובה הזכר הוא כ-160 עד 170 ס"מ ומשקלו כ-140 ק"ג. הנקבה, קטנה בהרבה, וגובהה נע בין 120 ל-140 ס"מ, ומשקלה בין 60 ל-80 ק"ג. משקל הגורילה הכבדה ביותר שנמדדה עד כה הוא 200 ק"ג ו-98 ק"ג בהתאמה למינים.
גורילת גדת הנהר, גבוהה יותר בכ-10 עד 15 ס"מ, וכבדה יותר בכ-20 עד 35 ק"ג. אך עדיין היא קטנה יותר מגורילת הרים, שנחשבת לגדולה ביותר בתת-המין ולפרימטים הגדול ביותר החי כיום.
התנהגות וסביבה.
הגורילה המערבית חיה בקבוצות המשתנות בגודלן בין שני פרטים לכ-20 פרטים, המורכבות מזכר שליט, כמה נקבות וצאצאיהם. הזכרים צעירים בדרך כלל עוזבים את הקבוצה כשהם מגיעים לבגרות. והנקבות עוברות לקבוצה אחרת בהגיען לבגרות מינית, בגילאים 8 עד 9 שנים. הנקבות מטפלות בגור הצעיר במשך שלוש עד ארבע השנים הראשונות לחייו. בפרק זמן זה, הגורילה איננה נכנסת להריון נוסף, כך שהמרווח בין הלידות הוא ארוך. דבר זה מסביר באופן חלקי את שיעור גידול האוכלוסייה האיטי, מה שהופך את הגורילה לכה פגיעה מפני ציד בלתי חוקי.
אורך החיים של הגורילות בטבע הוא כ-40 שנים.
שטח המחיה של קבוצה גדולה יכול להתפרס עד לכ-30 קמ"ר, אם כי לא כל השטח נמצא בשימוש בכל עת. הגורילה המערבית ידועה בכך שהיא עושה שימוש בכלים גם בטבע.
מזון הגורילה המערבית מתבסס על סיבים כגון עלים, גבעולים, פרות, פרחים, קליפות עצים, חסרי חוליות ואדמה. כאשר התדירות של כל אחד מאלה שנצרכים תלוי בקבוצה הספציפית ובעונה. יתר על כן, קבוצות שונות של גורילות אוכלות סוגים שונים של צמחים וחסרי חוליות שונים, מה שמרמז שיש להם מסורת של אוכל. פירות מהווים את מרבית המזון של גורילות כשהן בשפע, דבר שמשמפיע על אופן והיקף חיפוש המזון.
בעונה היבשה מינואר עד מרץ, כאשר פרות בשרניים הם מעטים ונדירים, הצמחייה הסיבית יותר הופכת למרכיב מרכזי בתפריט הגורילות. חסרי החוליות שנאכלים על ידי הגורילות, כגון טרמיטים ונמלים מתרבים אף הם. זחלים ופגיות גם נצרכים לעיתים נדירות.
כמה מחקרים אתנוגרפיים ותרופתיים מציעים ערך רפואי אפשרי במזונות מסוימים הנצרכים על ידי הגורילה המערבית. הפרות והזרעים של מיני קולה הנצרכים, למרות תכולת החלבון הנמוכה, מוסברים בהשפעה המעוררת של הקפאין שיש בהם. גורילות מערביות בגבון נצפו כשהם צורכים פירות, גבעולים, ושורשי "איבוגה", אשר, בשל האיבוגאין שבו הוא פועל על מערכת העצבים המרכזית, ומייצר אפקטי הזיה. יש לו גם השפעות דומות לקפאין. יש גם עדויות לערך מרפא לתרמילי הזרעים של "Aframomum melegueta" הנאכלים על ידי גורילות השפלה, אשר נראה לי שיש תועלת לבריאות לב וכלי דם גורילות שפלה, והם חלק ידוע מהדיאטות הטבעיות לאוכלוסיות ברות רבות.
מחקר שפורסם בשנת 2007 ב-American Journal of Primatology טוען כי מין זה נצפה כשהוא נלחם כנגד איומים אפשריים מבני האדם. הם "מצאו מספר מקרים של יידוי מקלות וגושים של דשא על ידי גורילות". תצפית זו היא די חריגה, מפני שגורילות בדרך כלל נוטות לברוח ורק לעיתים נדירות לתקוף כאשר הם נתקלים בבני אדם.
מצב שימור.
ארגון IUCN בשנת 2007 דירג את הגורילה המערבית במצב השימור "סכנת הכחדה חמורה", הדירוג החמור ביותר. אחת הסיבות העיקריות היא פגיעתו החמורה של וירוס האבולה, שהשמיד כ-45 אחוז מכלל האוכלוסייה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף, ציד בלתי חוקי, הרס בתי הגידול ומלחמות אזרחים במדינות הגידול הטבעיות של הגורילה תרמו אף הן לצמצום הדרסטי במספר הפרטים.
אולם במהלך שנת 2006 התגלה בשמורת הטבע אגם טלה (Tele) מספר גדול מאוד של גורילות מערביות, מתת המין גורילה השפלה המערבית. הערכת מספר הפרטים בשמורה נע בין 100,000 פרטים ל-150,000 פרטים ואף יותר. עם זאת, סטטוס סיכון המין נשאר בתוקפו גם לאחר התגלית עקב הסכנה המיידית לשימורם.
מספר פרטי תת-המין גורילת גדת הנהר נשאר בהערכה הקודמת, של מאות בודדות. מאמצים רבים נעשים כדי לשמר את תת-המין, אם כי מידע רב אודותם עדיין לא נאסף.
In Search of the Lost Chord
In Search of the Lost Chord (בתרגום לעברית: "בחיפוש אחר האקורד האבוד") הוא האלבום השלישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית, המודי בלוז. האלבום יצא בשנת 1968 על ידי חברת דרם רקורדס.
קונספט וסגנון.
"In Search of the Lost Chord" הוא אלבום קונספט אשר עוסק בנושאים שונים אך בעיקר סביב נושא רחב של חיפוש וגילוי, לרבות גילוי עולמות (Dr. Livingstone, I Presume), מוזיקה ופילוסופיה במשך השנים (House of Four Doors), אהבה אבודה (The Actor), התפתחות רוחנית (Voices in the Sky), ידע בעולם משתנה (Ride My See-Saw), תודעה גבוהה (Legend of a Mind), דמיון (The Best Way to Travel), ואסטרונומיה (Departure). אסטרונומיה תמשיך כנושא של שירי הלהקה באלבום To Our Children's Children's Children אלבום שלם המדבר על משימתה של אפולו 11. ה"אקורד האבוד" שבשם האלבום, מתגלה במנטרה "אום" (בבית האחרון שבפואמה של גריים אדג' "The Word").
לאחר השימוש בתזמורת הפסטיבלים של לונדון באלבום Days of Future Passed שיצא שנה לפני כן, התחילו חברי הלהקה לנגן על כלים קלאסיים ואלקטרוניים. כלי נגינה הודים כמו סיטאר (אשר מנוגן על ידי גיטריסט הלהקה ג'סטין הייוורד), טמבורה (על ידי קלידן הלהקה מייק פינדר) שני הכלים האלו שימשו בשירים "Departure," "Visions of Paradise," ו-"Om". עוד כלים לא רגילים למוזיקה של הלהקה היו אבוב (שנוגן על ידי חלילן ומקישן הלהקה ריי תומאס) והצ'לו (נוגן על ידי בסיסט הלהקה ג'ון לודג'). עוד כלי היה המלוטרון של פינדר (מלוטרון הוא כלי המדמה צלילים של תזמורת).
ההקלטות לאלבום החלו בינואר 1968, עם השיר "Legend of a Mind". שם השיר לא מופיע במילים אשר עוסקות בטענתו של טימותי לירי בכך שטען והטיף לכך שהשימוש בסם LSD מביא לתועלת פסיכולוגית ורפואית.
לאחר שכבר התנסו בקטעי ביניים של פואמות כמו: "Morning Glory" ו"Late Lament" באלבום הקודם, המודי בלוז ניסו שוב בדקלום שירה באלבום זה, גריים אדג' מתופף הלהקה, כתב שתי פואמות "Departure" ו"The Word". הפואמה השנייה דוקלמה על ידי קלידן הלהקה מייק פינדר, שהיה המדקלם העיקרי של שיריו של אדג' באלבומי המודי בלוז זה ואחרים. "Departure", שבדקלום אדג' מתחיל להגביה את קולו ולצחוק בסגנון משוגע, היא דוגמה נדירה של אדג' כהוא עושה הדקלום שלו.
"In Search of the Lost Chord" הגיע למקום ה-23 במצעד האלבומים של ארצות הברית עם שחרורו ביולי 1968. בבריטניה, האלבום הגיע למקום 5. שניים מהסינגלים של האלבום, "Ride My See-Saw" ו"Voices in the Sky", הגיעו למגזין הבילבורד ומקמו במקום ה-27 במצעד הסינגלים הבריטי.
במרץ 2006, יצאה גרסת SACD לאלבום עם גרסה של אלבום כפול.
ב-2008, גרסת תקליטור של האלבום יצאה לאור עם רצועות בונוס.
במהדורה המיוחדת של מגזיני "Mojo" ו-"Q" "פינק פלויד וסיפורי פרוג אחרים", הגיע האלבום למקום ה-23 ברשימה "40 אלבומים קוסמיים".
יעקב עורב
יעקב (בודה) עורב (27 במרץ 1921 - 24 בספטמבר 1995) היה אגרונום ישראלי שהתמחה בניצול שיטפונות והשבחת מרעה, בייחוד באזורים צחיחים. מרכז חייו ועבודתו היה בנגב וב-1993 הוא זכה בפרס בן-גוריון המוענק לאישים שתרמו להתפתחות הנגב. היה ממיסדי קיבוץ שדה בוקר.
קורות חייו.
עורב נולד בעיירה גולוב-דובז'ין שבפולין, בנם האמצעי של שמואל וחנה צ'רנוברודה.
משפחתו עלתה לארץ ישראל ב-1935 לאחר שאבי המשפחה חש כי "האדמה בפולין מתחילה לבעור" והמצב טומן בחובו סכנה ליהודים. אבי המשפחה העביר גם לארץ ישראל את בית החרושת המשפחתי לגבינה, "מטע".
עורב למד בגימנסיה הרצליה וסיים בשנת 1939, מחזור כ"ז (נמנו על מחזורו גם אריה לובה אליאב ושמואל (שמוליק) שמעוני, בנו של הסופר והמשורר דוד שמעוני).
את כינויו, "בודה" קיבל בזמן לימודיו בגימנסיה "הרצליה", מחברו שמוליק שמעוני. את שם המשפחה "צ'רנוברודה" היה קשה לחבריו בבית הספר לבטא והכינוי "בודה" נקלט מיד. היה חבר "ההגנה" מגיל 16.
בשנת 1941, במלחמת העולם השנייה, הוא התגייס לצבא הבריטי ולחם במספר חזיתות. לאחר שחרורו, בשנת 1943 החל ללמוד חקלאות; תחילה באוניברסיטה העברית על הר הצופים ולאחר מלחמת העצמאות בפקולטה לחקלאות ברחובות. את לימודיו סיים בשנת 1950 לאחר שהפסיק אותם לשנתיים כדי להצטרף לשורות הלוחמים במלחמת השחרור. עורב לחם בגדוד מוריה במסגרת חטיבת עציוני. בין היתר היה בגוש עציון ויצא משם עם השיירה האחרונה, שיירת נבי דניאל ב-27 במרץ 1948. חברו שמוליק שמעוני אמר לו, לאחר שנחלץ מהשיירה בחיים, כי הוא הפסיד הספד נפלא: "ב- 27 במרץ, במלאת לו 27 שנים, נפל בקרב".
הוא סיים את לימודיו ב-1950 ועבר לנגב. תחילה עסק בניסיונות באזור עין יהב וב-1952 נמנה עם מייסדי שדה בוקר. באותה עת הוא אף החל לעבוד במסגרת משרד החקלאות. לאחר שנתיים עזב את שדה בוקר ועבר להתגורר בבאר שבע.
מרכז עבודתו של עורב היה צמח המלוח הקיפח. הוא סבר כי שתילה נרחבת של צמח עמיד זה, באזורים חצי צחיחים בנגב, שאינם מתאימים לחקלאות בעל, תהווה פתרון לבעיית המרעה הקייצי באזורים אלו. באותן שנים גם הבדואים שבנגב התפרנסו מרעיית מקנה וגם חלק מהיישובים העבריים בנגב החזיקו בעדרי צאן ובקר שנסמכו על מרעה בשטחים לא חקלאיים.