ב-1950 קיבל מינוי מטעם משרד החוץ לשמש נספח הסברה בשגרירות ישראל בוושינגטון, ולשם כך עִברת את שמו מבורושק לברוש, אך מינוי זה לא יצא לפועל מאחר שקיבל בעיתוי זה צו גיוס לשירות חובה בצה"ל.
זמן קצר לאחר גיוסו שובץ צבי בלשכת האלוף חיים לסקוב והועלה לדרגת סגן. אז הוטל עליו, לאור ניסיונו בתחום הרדיו, להקים תחנת שידור צבאית, וזו החלה לפעול באולפן מאולתר בחדר כיתת בית-ספר ברמת גן שקירותיה וחלונותיה כוסו בשמיכות צבאיות לספיגת הרעש ושמה נקרא "גלי צה"ל". עם הפעלת התחנה, מונה צבי למפקדה הראשון של התחנה, והועלה לדרגת סרן.
ב-1952 הציע ראש רשת השידור האמריקאית NBC דוד סארנוף לרמטכ"ל יגאל ידין להקים בישראל תחנת טלוויזיה והוחלט כי הגורם המתאים ביותר בישראל של אותם ימים להקמת מיזם כזה הוא צה"ל. צבי ברוש, כמפקד גלי צה"ל, נבחר להוביל את המיזם ויצא בסוף 1952 עם צוות מקצועי לארצות הברית וקנדה על מנת ללמוד את הנדרש להקמת תחנת טלוויזיה של צה"ל. עם שובו הגיש צבי לרמטכ"ל ולראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון תוכנית מפורטת להקמת תחנה. התוכנית נפסלה על ידי בן-גוריון מטעמים עקרוניים של התנגדות למדיום זה, בו ראה בידור רדוד אשר ישחית את הנוער. התנגדותו זו של בן-גוריון סתמה את הגולל על שידורי טלוויזיה בישראל עד לאחר שפרש מראשות הממשלה.
ב-1 בינואר 1954 הועלה ברוש לדרגת רב-סרן, והתמנה ראש מדור הסברה תחת פיקודו של קצין חינוך ראשי אלוף-משנה אהרון זאב. ב-1 בינואר 1956 מונה לראש ענף הווי ובידור, והועלה לדרגת סגן-אלוף. בתקופת כהונתו כראש ענף הווי ובידור פיקד על מערך ההווי של צה"ל, ובכלל זה במהלך מלחמת סיני. השנים הללו נזכרות כשנות פריחה של הלהקות הצבאיות ורבים מאנשי הזמר והבידור הבולטים בישראל צמחו בהן.
בשירות החוץ.
באוקטובר 1960 החל ברוש את מסלולו הדיפלומטי, עת מונה לנספח עיתונות במשלחת ישראל בקלן שבגרמניה המערבית, תפקיד בו שירת עד ספטמבר 1963. בתקופה זו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות טרם כוננו רשמית על רקע משקעי העבר ובשל החרם הערבי, ובמסגרת משלחת ישראל פעל צבי לקירוב של דור חדש של גרמנים לישראל וארגן ביקורי עיתונאים ומשלחות בני נוער גרמנים בארץ במטרה לשקם את האמון בין העמים ככל הניתן.
באוקטובר 1963 החל לעבוד במשרד החוץ בירושלים, ועד 1966 מילא שורה של תפקידים – סגן מנהל מחלקת הסברה וממלא מקום מנהל המחלקה כאשר מנהלה, עדי יפה, פרש מהתפקיד על מנת לשמש ראש לשכתו של ראש הממשלה לוי אשכול; סגן מנהל המרכז לשיתוף בינלאומי (מש"ב) וממלא-מקום מנהל המרכז. שנים אלו היוו שיא ביחסים המתפתחים של ישראל עם מדינות אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית והמרכז לשיתוף פעולה בינלאומי היה גורם מפתח ביחסים אלו.
באוקטובר 1966 התמנה צבי לממונה בצירות ישראל בקולומבו בירת ציילון (סרי לנקה). בשנים אלו היו יחסי הודו–ישראל בשפל ומשרד החוץ שאף להדק היחסים עם ציילון השכנה בתקווה שהדבר יהווה פתח להתחממות היחסים עם הודו. בשנים אלו פעלו בציילון מומחים מישראל במסגרות סיוע שונות, ועל אף היחסים המשובחים ברמה האישית עם ציילונים רבים מסקטורים שונים – בממשל, בעיתונות, ובכלכלה – שמרה ציילון על יחס בלתי אוהד כלפי ישראל במישור המדיני, כולל בהצבעה עקבית נגד ישראל באו"ם, בין היתר משום יחסי המסחר המפותחים שלה עם מדינות ערב, ובראשן ייצוא התה למצרים ועיראק.
באוגוסט 1968 התמנה צבי לשגריר ברנגון בירת בורמה (כיום מיאנמר) ולשגריר לא-תושב במאלה בירת האיים המלדיביים – מדינה מוסלמית, שלנשיאה איברהים נאצר הגיש את כתב ההאמנה. במקביל המשיך לכהן כציר לא-תושב בקולומבו. יחסי ישראל-בורמה שהיו מצוינים עד ראשית שנות השישים, התקררו לאחר ההפיכה הצבאית ב-1962 בה הודח ראש הממשלה או נו ידיד ישראל. עם זאת ולמרות התקרבותה של המדינה לגוש המזרחי, מדיניות החוץ שלה לא הפכה לעוינת לישראל ובאופן עקבי נמנעה בורמה בהצבעות באו"ם בנושאי המזרח התיכון.
ביולי 1970 החל צבי לשרת בתפקיד ציר הסברה בשגרירות בוושינגטון, שבראשה עמד השגריר יצחק רבין. כן שירתו עמו בצוות השגרירות הציר המדיני שלמה ארגוב, עמוס ערן, הנספח הצבאי, אלוף אלי זעירא, ומחליפו אלוף מרדכי (מוטה) גור; נציג המוסד אפרים הלוי ונוספים. ברוש הוחלף בתפקיד ב-1973 על ידי משה ארד.
ביולי 1973 התמנה ברוש למנהל מש"ב, וביולי 1976 מונה קונסול כללי בלוס אנג'לס. עם מינוי של משה דיין לשר החוץ בממשלת מנחם בגין, ביקש דיין להחזיר את ברוש לתפקיד המרכזי של ציר הסברה בשגרירות בוושינגטון לקדנציה נוספת, לפיכך חזר לתפקיד זה ביולי 1978, ושימש בו עד אוקטובר 1980.
עם שובו ארצה התמנה ברוש ליועץ מדיני לראש העיר ירושלים, טדי קולק, תפקיד בו כיהן עד מינויו בנובמבר 1982 לשגריר ישראל בבוקרשט (רומניה), המדינה היחידה בגוש המזרחי אשר קיימה באותם ימים יחסים דיפלומטיים עם ישראל.
באוגוסט 1985 מונה ברוש לקונסול כללי בשיקגו (ארצות הברית) עד לפרישתו משירות החוץ באפריל 1988, בתום 28 שנות שירות.
אחרי הפרישה עבד ברוש בתחילה בפרויקט הקמת בית הספר למצוינות בירושלים, ואחרי כן שימש נציג סניף שיקגו של הקונגרס היהודי האמריקאי בירושלים, עד לפרישתו הסופית במאי 1995.
צבי ברוש הותיר אחריו בן (עודד) ובת (ליאורה).
הערות שוליים.
[[קטגוריה:מפקדי גלי צה"ל]]
[[קטגוריה:דיפלומטים ישראלים]]
[[קטגוריה:שגרירי ישראל ברומניה]]
[[קטגוריה:שגרירי ישראל במיאנמר]]
[[קטגוריה:אנשי הש"י]]
[[קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה]]
[[קטגוריה:מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי]]
[[קטגוריה:קונסולי ישראל בלוס אנג'לס]]
[[קטגוריה:חיילי חיל החינוך והנוער]]
[[קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל]]
[[קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997]]
הלוח האמורי
הלוח האמוּרי או לוח אמור הוא לוח טקטוני במזרח אסיה הכולל את קרקעית מערב ים יפן ומקטע יבשתי בשטחן של רוסיה, מונגוליה, סין, קוריאה ויפן. הלוח נחשב בעבר כחלק מהלוח האירואסייתי, אך מחקרים שנערכו בעקבות רעידות אדמה – בהן רעידת האדמה בטאנגשאן בשנת 1976, הביאו להכרה בו כלוח נפרד. שמו של הלוח נגזר משמו של נהר אמור החוצה אותו ממערב למזרח ונשפך לים אוחוצק.
גבולות טקטוניים.
הלוח האמורי גובל בחמישה לוחות טקטוניים ובשוליו חמישה צמתים משולשים, לפי כיוון השעון:
במזרח גובל הלוח האמורי בלוח אוחוצק. גבול זה הוא גבול פתיחה ובו מתרחשת התרחקות בין שני הלוחות הנובעת מהתפשטות קרקעית ים יפן. בצפונו של גבול זה, בפינה הצפונית של האי סחלין, מצוי צומת משולש במפגש בין הלוח האמורי, הלוח האירואסייתי ולוח אוחוצק. בצומת זה מתקיימת פעילות סייסמית, האחראית בין היתר לרעידת אדמה בדרגה 7.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט שהתרחשה בסחלין ב-27 במאי 1995 ולמותם של כ-2,000 בני אדם.
בפינה הדרום-מזרחית מסתיים הגבול עם לוח אוחוצק בצומת משולש שני, במפגש עם הלוח הפיליפיני. מנקודה זו נוחת הלוח הפיליפיני מתחת ללוח אמור ויוצר אזור הפחתה לאורך שני שקעים אוקייניים: שקע סורוגה ושקע ננקאי. אזור הפחתה זה מסתיים בצומת משולש שלישי, במפגש עם לוח אוקינאווה.
הגבול הדרומי של הלוח האמורי מתחלק לשני חלקים:
במרכז הגבול עם שני הלוחות מצוי צומת משולש רביעי, ממנו יוצא שקע אוקינאווה המפריד בין לוח אוקינאווה ללוח יאנגצה.
בפינה המערבית של הגבול הדרומי מצוי צומת משולש חמישי המשותף ללוח האמורי, ללוח אוקינאווה וללוח האירואסייתי. מכאן ועד לפינה הצפון-מזרחית מקיף הלוח האירואסייתי את הלוח האמורי. המפגש בין שני הלוחות מתבטא בגבולות מעורבים: פתיחה, סגירה וחילוף.
מאפיינים.
טקטוניקה.
כמי שנחשב לחלק מהלוח האירואסייתי, מהווה הלוח האמורי חלק מליתוספירה יבשתית. עם זאת, חלקו היבשתי המזרחי לחופי ים יפן מורכב ממקטעי קרום אוקייני שחלו בו מעוותים עזים, ומרצועות של טריז משקעים. טריזים אלה נוצרו החל מהפרם וכלה בקרטיקון עליון, והם מעידים על הפחתה בטרם פתיחתו של ים יפן במזרח הלוח.
ים יפן.
ים יפן נפתח בין אמצע האוליגוקן ואמצע המיוקן. העיתוי המדויק של פתיחתו אינו ידוע, וקיימות דעות שונות הנוגעות לו: חלק מהמידע רומז לתהליך ממושך שהחל לפני 12–30 מיליון שנים, וחלק אחר רומז לתהליך קצר יותר שתחילתו לפני 14–16 מיליון שנים.
הליתוספירה של הקרקעית נוצרה בעקבות העתקה והתפשטות במזרח הלוח הפיליפיני לפני 15–30 מ"ש. בתהליך זה החלו איי יפן – שהיו עד אז קשת געשית בשוליים המזרחיים של אסיה – להיפרד מן היבשת תוך תנועה של כ-45 מעלות בכיוון השעון.
הפחתה וגעשיות.
ההפחתה של הלוח הפיליפיני אל מתחת ללוח האמורי – שהחלה לפני כ-6.5 מיליון שנים ונמשכת גם כיום – תרמה ואף הגבירה את הגעשיות בחלקו הדרומי של האי הונשו ובאיים שיקוקו וקיושו, שנוצרו קודם לכן כתוצאה מהפחתת הלוח הפסיפי טרם פתיחת ים הפיליפינים.
געשיות זו יצרה גם את האי הגעשי סקורג'ימה, שהתחבר לאי קיושו בהתפרצותו בשנת 1914.
לוח אמור
קאטי דברצני
נפתלי צבי שמרלר
הרב נפתלי צבי שמרלר (ר' הערשאלע; ז' בניסן תרמ"ח, מרץ 1888 - כ"ה בסיוון תש"ח, 2 ביולי 1948) היה ראש ישיבה חסידי בגליציה ובירושלים.
תולדותיו.
נולד לרב אפרים מרדכי וחנה אסתר. סבו מצד אביו היה רבי מרדכי, האדמו"ר ממיקולייב משושלת פרמישלאן (אביו נולד לאחר פטירתו ונקרא על שם אביו). אמו הייתה בתו של הרב מאיר חיים אוירבך רבה של והייתה מיוחסת לרבי לייבוש מסטניסלב תלמידו של הבעל שם טוב, לרבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ולרבי אברהם יהושע השיל מאפטא.