בני סוג זה הם עשבים, שמאופיינים בשערות כוכבניות - שערות שבסיסן משותף ויוצרות צורה דמוית כוכב, ש'קרניו' יוצאות מנקודה מסוימת. לא כל מיני הסוג הם בעלי טיפוס שערות כזה. שערות אלו יוצרות מראה מאפיר של הצמח, וכן מגנות עליו מפני רעייה. צמח אחר בעל שערות כוכבניות הוא בוצין מפורץ. פרחי האליסון קטנים יחסית למשפחתו, וצבעם לרוב צהוב, על אף שקיימים מינים בסוג זה שצבע פרחיהם שונה. לכל מיני האליסון בארץ ישראל פרחים צהובים.
רוב מיני סוג זה הם חד-שנתיים, חלקם רב-שנתים ומיעוטם בני-שיח. כולם קטני-קומה. בסוג כ-170 מינים, הנפוצים באזור הפלארקטי - היבשות אסיה, אירופה, וצפון אפריקה, כאשר דרום מזרח אירופה ודרום-מזרח אסיה עשירים במיוחד במיני אליסון.
מיני אליסון רבים צומחים באזורים יובשניים, שפיזור הגשמים בהם אינו אחיד. כתוצאה מכך, לצמח מספר מנגנונים שמבטיחים הפצה יעילה. הראשון, הוא תגובת הצמח הבוגר לגשם; בעונת היובש 'ממתינים' הפירות כשהם צמודים לגבעול. לאחר ההרטבה, שבאופן טבעי מתרחשת רק אחרי ירידת גשם חזק, עוקצי הפירות מתפשקים, וזמן מה לאחר מכן נפתחים קשוות הפרי והזרעים ניתזים מהם. בכך מובטחת יציאת זרעי הצמח מהפרי המוגן רק לאחר ירידת כמות גשם משמעותית. מנגנון נוסף קשור לזרעים עצמם: הם מכילים מוצילגים- רב-סוכר שלאחר חשיפה לרטיבות, הוא גורם ליצירת מעטה רירי מסביב לזרע. המעטה הרירי דביק, והוא מדביק לזרע חלקיקי אדמה. אלה מעלים את הסיכוי שהזרע יימצא במקום ראוי לנביטה ומוגן מיובש.
בארץ ישראל מיוצג הסוג על ידי 11 מינים שניתן לחלקם לשתי קבוצות. קבוצה אחת גדלה במרומי החרמון, וכוללת 2 מינים רב-שנתיים, שפריחתם קיצית. שני מינים אלו מייצגים קבוצה גדולה של מיני אליסון שנפוצים בהרים הגבוהים של המזרח התיכון והרמות הגבוהות של מרכז אסיה. קבוצה שנייה גדלה בחבלים הים-תיכוניים והמדבריים של הארץ, וכוללת מינים חד-שנתיים שפריחתם אביבית או חורפית.
צמח הנוי המכונה סלסלי כסף לעיתים מזוהה עם סוג זה. המקור לכך הוא שמו העממי באנגלית, Sweet Alyssum. למעשה, צמח זה כלול תחת הסוג מללנית, ועונה לשם מללנית ריחנית ("Lobularia maritima").
היבטים סיסטמטיים.
תחת סוג זה נכללים מינים מהסוג "Ptilotrichum", שהוגדר על ידי חוקר הטבע והפיזיקאי הגרמני בהרנרד מאייר (1767-1836), בשנת 1831. מאפייני הסוג היו פרחים לבנים, אבקנים משוננים, וזרע יחיד בשחלה. לימים התברר, לאחר בחינה של מינים רבים מקבוצה זו מרחבי העולם, שמיני סוג זה הם קבוצה פוליפליטית, ושהם כוללים מינים, שכיום מסווגים תחת הסוגים שחליים, קרדומין, דרבה ורוריפה. כתוצאה מכך 'נמחק' רישום המין "Ptilotrichum", ושימוש בשם זה אינו מקובל יותר.
לאחר שהתקבלה עמדה זו, הוכנסו תחת הסוג אליסון הסוגים Gamosepalum, Meniocus, Odontarrhena, Psilonema ו- Takhtajaniella שכיום כולם נחשבים לנגזרות של הסוג אליסון.
תיאור מורפולוגי.
כאמור, מיני סוג זה הם עשבים חד-שנתיים, רב-שנתיים או בני שיח לעיתים רחוקות. לצמח מראה מאפיר, ואיברי הצמח מכוסים שערות- לרוב מטיפוס שערות כוכבניות (ראה הסבר בתיאור הסוג), אך באופן נדיר גם שערות יושבות. עלי הצמח פשוטים, ולרוב גם אינם משוננים.
פרח האליסון קטן יחסית למשפחתו. צבע הפרח הנפוץ בקרב מיני הסוג הוא צהוב, ולמינים אחדים צבע כותרת לבן או ורוד. עלי הכותרת לעיתים בעלי מפרץ בראשם, אך לרוב תמימים- דהיינו עגולים לחלוטין. הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול.
פרי האליסון עגלגל ופחוס. בחלק מהמינים, הפירות מתפשקים ביחס לגבעול כתגובה להרטבה. כמו כן הפרי נפתח בעת ההבשלה, ובמינים רבים ההרטבה מעוררת בזרעים הפרשת מוצילגים- רב-סוכר שגורם לפני השטח להיות דביקים, ובכך משפרים את סיכויי הנביטה של הזרע. הזרעים דקים, לעיתים מכונפים, וצורתם עגלגלה. הזרעים מועטים בכל פרי.
יער הארדנים
בני אברהם
אדי קיי תומאס
אדי קיי תומאס (באנגלית: Eddie Kaye Thomas; נולד ב-31 באוקטובר 1980) הוא שחקן ומדבב אמריקאי-יהודי, אשר התפרסם בזכות תפקידו כפול פינץ' בסדרת סרטי "אמריקן פאי", בתפקידו כאנדי רוזנברג בסדרת סרטי "הרולד וקומר", ובשל תפקידו בסדרה "צוות עקרב" בה גילם את דמותו של טובי קרטיס.
ביוגרפיה.
אדי קיי תומאס נולד בסטטן איילנד, ניו יורק למשפחה יהודית. את שמו הוא אימץ כשם במה לקריירת המשחק שלו, בעוד שמו האמיתי לא פורסם מעולם.
קריירה.
תומאס התחיל את קריירת המשחק שלו בשנת 1995. את פריצתו עשה בשנת 1999 כשנבחר לאחד מתפקידי המשנה בקומדיית הנעורים "אמריקן פאי", בסרט גילם תומאס את דמותו של פול "פינצ'י" פינץ', חברו של גיבור הסרט ג'ים לווינגסטון (ג'ייסון ביגס); בסרט נתפס פינץ' כאדם שמרן המתחבר לאנרגיות הפנימיות שלו, אך לקראת סוף הסרט בסצנת נשף הסיום, שוכב פינץ' עם אמו של סטיפלר, הבחור שמציק לו לאורך הסרט.
בשנת 2001 הופיע תומאס בסרט ההמשך לקומדיית הנעורים "אמריקן פאי 2", בו נוסע פינץ' ביחד עם חבריו לחופשת הקיץ בה הם מבלים במסיבות וחווים רגעים מביכים; פינץ' מנסה לתרגל מין טנטרי ומתכונן לפגישתו השנייה עם אמו של סטיפלר.
באותה שנה הופיע תומאס גם בקומדיה "אחי איך דפקו אותך", בה גילם את פרדי, אחיו הצעיר של גיבור הסרט גורדון.
ב-2003 השתתף תומאס בחלק השלישי בסדרת סרטי אמריקן פאי, "", בו גיבור הסדרה מתחתן, וחבריו מתגייסים לארגן את חתונתו; במהלך הסרט מנהל פינץ' מאבק מול סטיפלר (שון ויליאם סקוט) על ליבה של קיידנס, אחות הכלה.
ב-2004 הופיע תומאס בקומדיה "הרולד וקומר משתוללים באמריקה", בה גילם את רוזנברג, חברם היהודי-אורתודוקסי של גיבורי הסרט, זוג חברים מהגרים מקוריאה ומהודו.
ב-2006 שיחק בקומדיה הרומנטית "בליינד דייט" בכיכובו של כריס פיין.
בשנת 2008 הופיע תומאס בסרט ההמשך "".
תומאס מוכר גם ככדורגלן מוכשר, והוא קיבל מספר הצעות מקבוצת ה-MLS די.סי. יונייטד. בגיל 22 קיבל הצעה לחוזה מקצועני אך ויתר עליה לטובת קריירת המשחק שלו.
חיים אדלר (חוקר)
חיים אדלר (1928 – 4 באפריל 2021) היה פרופסור לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
אדלר נולד בפראג ובשנת 1928 עלה עם הוריו, מריאנה, ורופא השיקום אמיל אדלר, לארץ ישראל. בנעוריו בירושלים הצטרף לתנועת הצופים, הפך למדריך, שימש רכז צופי ירושלים ולאחר מכן מרכז התנועה הארצי. בשנת 1951 השלים לימודי תואר מוסמך בסוציולוגיה ובחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. בעבודת המחקר שהגיש בחן את מניעי הנוער לפעילות בתנועת הצופים. לאחר מכן יצא לארצות הברית לעבודה עם נוער יהודי ובשנים 1956–1957 השתלם בסוציולוגיה של החינוך באוניברסיטת קולומביה. בשובו לארץ השלים בשנת 1966 לימודי דוקטורט בחינוך, במסגרתו חקר את הנשירה מבתי הספר התיכוניים.
אדלר הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בשנת 1966 ועבד בה עד פרישתו לגמלאות בשנת 1996, במסגרת החוג לסוציולוגיה ובבית הספר לחינוך באוניברסיטה. בשנת 1977 הוענקה לו דרגת פרופסור חבר, ובין השנים 1969–1992 הוא עמד בראש המגמה לסוציולוגיה של החינוך בבית הספר לחינוך. בשנת 1970 הוקם על ידו המכון לחקר הטיפוח בחינוך, בראשו עמד עד 1992, ובו נערכו מחקרים בנוגע לקידום בני קבוצות חלשות בחברה ובין היתר במסגרות חינוך בלתי פורמלי וקליטת עלייה, החל בגיל הרך ועד השכלת מבוגרים. תוכניות שפותחו במכון יושמו במסגרות חינוכיות בישראל ובעולם. בשנת 1979 מונה אדלר לקתדרה לחינוכם של יוצאי שכבות חלשות. בשנת 1992 מונה למנהל בית הספר לחינוך ולראש תחום מחקר החינוך במרכז לחקר מדיניות חברתית שבאוניברסיטה. במהלך השנים הוא הוזמן גם כמרצה וחוקר אורח לאוניברסיטאות הרווארד, סטנפורד, שיקגו, ועם צאתו לגמלאות היה פרופסור אורח באוניברסיטת רטגרס (1997).
בשנות השבעים ערך חיים אדלר עם מיכאל ענבר מחקר שאתגר לראשונה תפיסות מקובלות של קליטת עולים בישראל. המחקר השווה בין מצבם של אחים יהודים מרוקאים שאחד מהם עלה לישראל והאחר היגר לצרפת, ומצא שהאחים שהיגרו לצרפת הצליחו יותר. ממצאי המחקר סתרו את התפיסה שמעמדם הנמוך של יוצאי מרוקו בישראל נגרם על ידי איכותם התרבותית הנחותה ולא על ידי אפליה ממסדית כלפיהם.
בשנת 1975 היה אדלר ממייסדי כפר הנוער מנוף לבני נוער מחוסרי עבודה שאינם במסגרות חינוכיות מוסדרות ("נוער מנותק"). מהקמת כפר הנוער ועד למותו עמד אדלר בראש הנהלת עמותת הכפר. בין תפקידיו הציבוריים השונים שימש לאורך השנים: יו"ר הוועדה הציבורית לבדיקת בעיות הנוער בשכונת מורשה בירושלים (1964), יו"ר הוועדה הציבורית של משרד החינוך והתרבות לבחינת חלופות לבית הספר בעבור נוער מנותק (1979–1981), יו"ר עמית של הוועדה הירושלמית לקליטת עולים מאתיופיה (1985–1987), יו"ר הוועדה הציבורית לפיתוח החינוך העל יסודי במעלה אדומים (משנת 1994), ויו"ר הוועדה המשותפת למשרד החינוך והתרבות ולמשרד האוצר לבחינת הארכתו של יום הלימודים בישראל (1995–1996). כן היה אדלר חבר בוועדת ראש הממשלה לילדים ולבני נוער במצוקה (1970–1972) ושימש בה יו"ר ועדת המשנה לחינוך בלתי פורמלי ולעבודה קהילתית, חבר הוועדה הממלכתית לבדיקת הרפורמה במערכת החינוך (1978) וחבר בוועדה הציבורית לבחינת דרכים לשיפור הישגיה של מערכת החינוך בעיירות הפיתוח (1991).
לאחר פרישתו לגמלאות עמד אדלר בראש מדור לימודי החינוך במכון מנדל למנהיגות (1996–2003).
אדלר זכה בפרס החינוך מטעם עיריית תל אביב-יפו (1986), אות יקיר אגף הנוער של משרד החינוך (1990), פרס על שם חיים ציפורי מטעם החברה למתנ"סים (1999) ופרס ישראל לחינוך (2006).
אדלר נפטר ב-4 באפריל 2021. הותיר אחריו אישה ובת. בת נוספת נפטרה כשנתיים לפני מותו.
חיים אדלר