קרוס החל את הקריירה שלו במועדון המקומי דרטפורד ב-1897, וכעבור שנתיים הצטרף לניו ברומפטון. הוא הצטרף לוולוויץ' ארסנל באפריל 1900. קרוס שיחק בעמדת המגן הימני, ובתחילת דרכו היה המחליף של דאנקן מק'ניקול. את הופעת הבכורה שלו הוא ערך בתיקו 1 - 1 מול קבוצת בלקפול ב-6 באוקטובר 1900. בעונת 1900/1901 הוא השתתף בשלושה משחקים, אך בעונה שלאחר מכן (1901/1902) השתתף ב-15 מתוך 19 משחקי הליגה הראשונים, אך לבסוף איבד את מקומו בהרכב למק'ניקול. הוא זכה למקום קבוע בהרכב בעונת 1903/1904, שבמהלכה העפיל המועדון לליגה הראשונה לראשונה בתולדותיו.
לאחר ההעפלה הוחתם בארסנל ארצ'י גריי, שתפס את מקומו בהרכב של קרוס. בשלוש העונות הראשונות של ארסנל בליגה הבכירה השתתף קרוס בשליש מהמשחקים. ב-1907 הוא עבר לשחק בעמדת המגן השמאלי, אך תפקידו העיקרי שם היה להחליף את ג'ו שו במקרה הצורך. למרות שהיה שחקן מחליף בחלק זה של הקריירה שלו הוא זומן למבחנים בנבחרת אנגליה ב-1906, אך מעולם לא שיחק בה בפועל. קרוס עזב את וולוויץ' ארסנל ב-1909, לאחר שהשתתף ב-149 משחקים (132 בליגה ו-17 בגביע ה-FA) שבהם לא הבקיע ולו שער אחד. הוא השתתף גם בכ-50 משחקים לא רשמיים במדי ארסנל.
קרוס חזר לדרטפורד, שהיה המועדון האחרון בקריירה שלו. ב-1911, תוך כדי מלחמת העולם הראשונה, הוא פרש מכדורגל. ב-1921 הוא התמנה לדירקטור בהנהלה של דרטפורד.
בוב בנסון
רוברט ויליאם בנסון (אנגלית: Robert William Benson; 9 בפברואר 1883, וייטהייבן - 19 בפברואר 1916, לונדון) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת המגן כנף, בעיקר בשפילד יונייטד. הוא ידוע בין השאר בגלל מותו כתוצאה ישירה ממשחק פעיל.
קריירה.
בנסון נולד בעיירה וייטהייבן שבאזור קאמבריה, ושיחק במספר מועדונים מקומיים באופן חובבני במקביל לעבודתו ככורה פחם. בעת ששיחק בסוולוול הוא נצפה על ידי מאתר כישרונות מניוקאסל יונייטד, וחתם שם על חוזה מקצוען בדצמבר 1902. הוא נאלץ להתמודד עם שחקנים רבים על מקום בהרכב הקבוצה, וערך את הופעתו היחידה ב-7 במרץ 1903.
זמן קצר לאחר תחילת עונת 1904/1905 ניסתה הנהלת מועדון הכדורגל סאות'המפטון לגייס שחקן בעמדת המגן הימני, בעקבות עזיבתו של ג'ק רוברטסון בקיץ שלפני כן. ג'ו הואר נבחן לתפקיד אך היה מעבר לשיא הקריירה שלו בגלל גילו המתקדם, וההנהלה החליטה לשלוח נציג לצפון אנגליה על מנת לאתר שחקן. הנציג הגיע בסופו של דבר לניוקאסל, בה צפה בבנסון ושכנע אותו להצטרף לניוקאסל תמורת סכום של 150 לירות שטרלינג.
בנסון ערך את הופעת הבכורה בסאות'המפטון ב-1 באוקטובר 1904, בתיקו הביתי 1 - 1 מול ברייטון אנד הוב אלביון. הוא תואר כשחקן חסון מבחינה פיזית, והצליח פעמים רבות לגבור על שחקני ההתקפה של הקבוצות היריבות. הוא גם פיתח שיטה ייחודית לביצוע בעיטת עונשין - הוא היה רץ לאורך כל המגרש מהעמדה שלו לפני שבעט בכדור, אך שיטה זו לא זכתה כמעט להצלחה, והוא לא הצליח להפוך אף אחד מהן לשער בעונתו היחידה בסאות'המפטון.
בעונה זו הוא נעדר למספר פרקי זמן ארוכים בגלל פציעה, והוחלף על ידי השחקן הוותיק סמואל מסטון. בסך הכל הוא השתתף ב-19 משחקים של הליגה הדרומית ובשלושה נוספים בגביע ה-FA, ובקיץ 1905 הועבר לשפילד יונייטד מהפוטבול ליג תמורת סכום של 150 לירות שטרלינג.
הוא שיחק בשפילד במשך שמונה עונות, במהלכן התבלט כמתקל וכבועט בעיטות עונשין מצטיין, עם עשרים בעיטות עונשין מוצלחות מתוך 21. המועדון סיים בדרך כלל במרכז הטבלה בתקופתו, למעט עונת 1906/1907 בה סיים במקום הרביעי. יכולתו זיכתה אותו בתשומת הלב של אנשי התאחדות הכדורגל האנגלית, וב-1910 הוא הצטרף למשלחת ההתאחדות שערכה מסע בדרום אפריקה וייצג את הפוטבול ליג במשחק אחד. הוא ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת אנגליה ב-15 בפברואר 1913, בהפסד 1 - 2 לנבחרת אירלנד משערים של בילי גילספי משפילד יונייטד.
בסך הכל הוא השתתף ב-283 משחקים במדי שפילד בכל המסגרות, והבקיע בהם 21 שערים.
בנובמבר 1913 חתם בנסון בוולוויץ' ארסנל, זמן קצר לאחר שהמועדון עבר לשחק באצטדיון הייבורי. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-29 בנובמבר 1913 במשחק מול בריסטול סיטי, ובמשך שתי עונות השתתף ב-53 משחקים במדי ארסנל. בתחילת החוזה שלו הוא שיחק כמגן כנף, אך בהמשך הועבר לעמדת החלוץ המרכזי והבקיע שבעה שערים עבור ארסנל בעונה שבה ניסתה הקבוצה להעפיל בחזרה לליגה הראשונה, כולל שני שערים בניצחון 7 - 0 על נוטינגהאם פורסט במשחק האחרון של עונת 1914/1915. ארסנל סיימה את העונה במקום החמישי, והייתה זו אחת הסיבות לכך שנבחרה מחדש לליגה הראשונה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ב-1915 הוחלט להשעות את כל טורנירי הכדורגל המקצועיים בגלל המלחמה. בנסון פרש ממשחק פעיל והחל לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל, בו עבדו גם מייסדי המועדון האחרון שבו שיחק. הוא שמר על קשר עם ארסנל, וב-19 בפברואר 1916 נכח במשחק ליגת המלחמה של לונדון בהייבורי מול רדינג. ג'ו שו מארסנל נאלץ להיעדר מהמשחק, ובנסון התנדב להחליפו במהלך שהתברר כקטלני. הוא לא שיחק במשך כמעט שנה, ולא היה בכושר. במחצית השנייה של המשחק הוא התמוטט על המגרש והורד ממנו; זמן קצר לאחר מכן הוא מת בחדרי ההלבשה של הייבורי, בזרועותיו של מאמן הכושר ג'ורג' הארדי.
מאוחר יותר נקבע כי בנסון מת מכלי דם שנקרע, וכי הוא סבל ממצב רפואי כרוני שגרם לכך. בנסון נקבר כשהוא לובש את חולצתו מארסנל. שלושה חודשים לאחר מכן ערכה ארסנל משחק לזכרו מול נבחרת לונדון XI, והחליטה לתרום את הרווחים לאלמנתו; למעלה מ-5,000 צופים נכחו במשחק על מנת לחלוק לו כבוד אחרון.
אלכס מנינגר
אלכסנדר "אלכס" מנינגר (גרמנית: Alexander Manninger; נולד ב-4 ביוני 1977) הוא כדורגלן עבר אוסטרי אשר שיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים.
מנינגר החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של רד בול זלצבורג. בעונת הוא הושאל לפאָרווערטס משטייר, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול גראצר א.ק.. לאחר ששיחק היטב בהופעותיו הספורות בזלצבורג הוא הוחתם על ידי גראצר כשוער משנה בקיץ 1996. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הסיבוב השני של גביע אופ"א מול אינטר מילאנו באצטדיון ג'וזפה מאצה, והיה אחד המצטיינים במשחק שהסתיים בניצחון 1 - 0 לטובת אינטר. במשחק השני ניצחה גראצר 1 - 0, אך הפסידה לאחר מכן בדו-קרב פנדלים.
בשאר העונה הוא הפך לשוער הראשון, וביוני 1997 הוחתם על ידי ארסנל כשוער משנה לדייוויד סימן, תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באוקטובר במשחק מול ברמינגהאם סיטי, במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה. בעונת נעדר סימן לתקופה ממושכת בגלל פציעה, שבמהלכה הצליח מנינגר להשוות את שיאו של ג'ימי אשקרופט, לאחר שלא ספג במשך שישה משחקים ברציפות. במרץ 1998 הוא אף נבחר לשחקן החודש של הפרמייר ליג. יכולותיו בתקופת היעדרותו של סימן סייעו לארסנל להשלים דאבל של אליפות וגביע ה-FA, ולזכות במגן הצדקה בתחילת העונה שלאחר מכן.
עם החלמתו של סימן חזר מנינגר לשבת על ספסל המחליפים. הוא שימש כמחליפו של סימן בשלוש העונות הבאות, אך ללא הזדמנות ממשית להגשים את הפוטנציאל שלו. הוא ערך 64 הופעות בכל המסגרות במשך ארבע העונות שלו שם. לאחר הגעתו של ריצ'רד רייט ב-2001 הפך מנינגר לשוער השלישי של ארסנל, והושאל לפיורנטינה לעונת , בה ערך 24 הופעות ולא הצליח למנוע את ירידת המועדון מהסרייה א'.
ביולי 2002 חתם מנינגר על חוזה לארבע שנים באספניול, תמורת 960,000 לירות שטרלינג. הוא שוחרר שבעה שבועות לאחר מכן מבלי ששיחק בפועל. נטען כי המעבר שלו מארסנל לא הושלם, והוא עצמו טען כי לאספניול אין יכולת לשלם את שכרו.
מנינגר הצטרף לטורינו בינואר 2003, ובקיץ שלאחר מכן הצטרף לבולוניה שבמדיה לא שיחק כלל. הוא שיחק במשך שנתיים בבולוניה, אך לא הצליח להפוך לשוער הראשון. ביולי הוא הושאל לברשה, אך כעבור חודש הושאל לסיינה, וב-2005 חזר לזלצבורג. בעונות ו- הוא שיחק בסיינה, שם שימש כשוער הראשון. ביולי 2006 הוא השתתף כשחקן אורח בארסנל במשחק הראווה באצטדיון האמירויות לכבודו של דניס ברגקאמפ.
בסיום עונת 2007/2008 הוא חתם ברד בול זלצבורג בהעברה חופשית, אך כבר ביולי חזר לאיטליה וחתם באודינזה. הוא נמנה עם הסגל של אודינזה במשך שבועות ספורים בלבד, ולבסוף חתם ביובנטוס כשוער המשנה לג'אנלואיג'י בופון. הוא היה השוער השני שהצטרף ליובנטוס בקיץ 2008, לאחר אנטוניו צ'ימנטי ששיחק גם כן באודינזה. בעקבות פציעתו של בופו שימש מנינגר כשוער הראשון של הקבוצה בין אוקטובר 2008 לפברואר 2009. בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצת אאוגסבורג. ב-22 ביולי 2016 חתם בליברפול האנגלית. בתום עונת 2016–2017 פרש ממשחק פעיל.
נבחרת אוסטריה.
מנינגר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה באוגוסט 1999, במשחק הידידות מול נבחרת שוודיה. הוא היה בסגל הנבחרת שאירחה את יורו 2008, ושנה לאחר מכן הודיע על פרישתו ממנה.
ברין ג'ונס
ברינמור "ברין" ג'ונס (באנגלית: Brynmor "Bryn" Jones; 14 בפברואר 1912 - 18 באוקטובר 1985) היה כדורגלן ולשי.
חייו.
ג'ונס נולד בפניארד שליד העיירה מרתיר טידפיל, והיה חלק ממשפחת כדורגלנים. כל ארבעת אחיו ושלושה מדודניו היו כדורגלנים ששיחקו במועדונים מקצוענים. את קריירת הנוער שלו הוא העביר בשלושה מועדונים מקומיים, וב-1933 חתם בוולבס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול מחזיקת גביע ה-FA אברטון, ובהפסד 1 - 3 לדרבי קאונטי שבועיים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.