כל מכשיר עם מסך שכולל רזולוציה של 1080p מתייחס לכך שיש לו יכולת לקבל 1080p אותו בפורמט של הרזולוציה המקורית, מה שאומר שיש רוחב של 1920 פיקסלים אמיתיים וגובה של 1080 פיקסלים, והתצוגה לא מציגה סריקת יתר, תת-סריקה או ניתוח מחדש של האות ברזולוציה נמוכה יותר. פורמט ה-HD עם לוגו הכנה של 1080p HD, שיצרו DIGITALEUROPE, מחייבת שמכשירי טלוויזיה מאושרים יתמכו בפורמטים מגוונים כמו 1080p 24 fps, 1080p 25 fps, 1080p 50 fps ו-1080p 60 fps, בין שאר הדרישות, קיימת הדרישה ל-fps מסוים שמשמעותו הוא תמונות לשנייה. עבור שידור חי, פורמט הסריקה הפרוגרסיבי בהבחנה גבוהה הפועל ב-1080p ב-50 או 60 פריימים לשנייה מוערך כרגע כסטנדרט עתידי לרכישת וידאו. אמנם 24 פריימים לשנייה משמשים לצילומי הסרטים. EBU תומכת ב-1080p50 כפורמט ייצור עמיד לעתיד מכיוון שהוא משפר את הרזולוציה, מאפשר שידור של אות 1080p50 ו-720p50 סטנדרטיים לצד 1080p50 גם בתשתית הנוכחית ותואם לפורמטי הפצה DCI.
פורמט הייצור 1080p50 / p60 דורש מגוון חדש לגמרי של ציוד סטודיו, כולל מצלמות, מערכות אחסון ועריכה, וקישורי חוץ (כגון Dual-link HD-SDI ו-3G-SDI) מכיוון שהכפיל את קצב הנתונים הנוכחי של 50 או 60 שדות משולבים 1920x1080 מ-1.485 Gbit / s ל-3 באופן סמלי Gbit / s באמצעות קידוד RGB לא דחוס. רוב התיקונים הנוכחיים של SMPTE 372M, SMPTE 424M ו-EBU Tech 3299 דורשים שטח צבע YCbCr ו-4: 2: 2 דגימת משנה כרומה להעברת 1080p50 (סמלי 2.08 Gbit / s) ואות 1080p60. מחקרים משנת 2009 מראים כי עבור שידורים דיגיטליים דחוסים עם H.264 / AVC, חיסכון ברוחב הפס של שידור וידאו משולב לעומת וידאו מתקדם לחלוטין הוא מינימלי גם כאשר משתמשים בכפליים מהקצב הפריים; כלומר, אות 1080p50 (50 פריימים מתקדמים לשנייה) מייצר למעשה את אותו קצב סיביות כמו אות 1080i50 (25 פריימים משולבים זה בזה או 50 שדות משנה בשנייה).
בארצות הברית, תקני ה-ATSC המקוריים עבור HDTV תמכו בווידאו 1080p, אך רק בקצב תמונה של 23.976, 24, 25, 29.97 ו-30 פריימים לשנייה (הידוע בכינויו 1080p24, 1080p25 ו-1080p30). ביולי 2008 תוקנו תקני ATSC כך שיכללו דחיסת AVC H.264 / MPEG-4 ו-1080p במהירות 50, 59.94 ו-60 פריימים לשנייה (1080p50 ו-1080p60). קצב פריימים כזה דורש H.264 / AVC פרופיל גבוה ברמה 4.2, בעוד שקצב פריימים רגיל של HDTV דורש רק רמה 4.0. עדכון זה לא צפוי לגרום לזמינות נרחבת של תכנות 1080p60, מכיוון שרוב המקלטים הדיגיטליים הקיימים בשימוש יוכלו רק לפענח את קוד ה-MPEG-2 הוותיק והיעיל פחות, ומכיוון שיש רוחב פס מוגבל עבור ערוצי משנה.
באירופה, אותות 1080p25 נתמכו על ידי חבילת תקני השידור של DVB. פורמט 1080p50 נחשב לפורמט הפקה עמיד בפני העתיד, ובסופו של דבר, לפורמט שידור עתידי. שידור 1080p50 צריך לדרוש רוחב פס זהה לאות 1080i50 ורק 15–20% יותר מזה של אות 720p50 עקב יעילות דחיסה מוגברת, אם כי ייצור 1080p50 דורש יותר רוחב פס או קודקים יעילים יותר כמו JPEG 2000, גבוה MPEG-2, או H.264 / AVC ו-HEVC. בספטמבר 2009, ETSI ו-EBU, התחזוקה של חבילת ה- DVB, הוסיפו תמיכה באות 1080p50 המקודדת עם MPEG-4 AVC, פרופיל גבוה ברמה 4.2 עם הרחבות קידוד וידאו בהרחבה או דחיסת פרופיל מתקדם של VC-1; DVB תומך גם ב 1080p מקודדים בקצב פריימים של ATSC של 23.976, 24, 29.97, 30, 59.94 ו-60.
EBU דורש שמפענחי AVC מדור קודם AVEG-4 צריכים להימנע מקריסה בנוכחות מנות SVC או 1080p50 (ורזולוציה גבוהה יותר). SVC מאפשר תאימות קדימה עם שידורי 1080p50 ו-1080p60 עבור מקלטים MPEG-4 AVC ישנים יותר, כך שהם יזהו רק זרם SVC בסיסי המקודד ברזולוציה נמוכה יותר או בקצב פריימים (כגון 720p60 או 1080i60) ויתעלם בחינניות מחבילות נוספות, בעוד שחומרה חדשה יותר. יוכלו לפענח אות ברזולוציה מלאה (כגון 1080p60).
ביוני 2016 הודיעה EBU על פורמט "מתקדם 1080p" שיכלול תכונות שלב A של UHD כגון וידאו בטווח דינמי גבוה (באמצעות PQ ו- HLG) בצבעים של 10 ו-12 סיביות וסולם צבעים של BT.2020, ואופציונלי HFR 100, 120 / 1.001 ו-120 הרץ; ניתן לקודד זרם וידאו מתקדם של 1080p לצד אות HDTV או UHDTV בסיסי באמצעות HEVC Scalable. תקן ITU-T BT.2100 הכולל וידאו מתקדם של 1080p פורסם לאחר מכן ביולי 2016.
רזולוציות.
בפועל, 1080p מתייחס בדרך כלל לתמונה בעל ממדים של 1920 × 1080 פיקסלים עם יחס גובה-רוחב של 16:9. להלן רשימה של רזולוציות אחרות עם גובה תמונה של 1080 שורות המכונות לעיתים 1080p, נכון לפברואר 2019:
זמינות.
שידורים.
בארצות הברית, שידורי טלוויזיה ב-1080p זמינים כיום בתחנות נבחרות בערים מסוימות באמצעות תחנות מולטיפלקס ATSC 3.0, כאשר ATSC 3.0 מתפרס כרגע ברחבי ארצות הברית. רוב התחנות המשדרות ב-1080p הן תחנות CBS ו-NBC ושלוחותיהן. התחנות האחרות אינן משדרות ב-1080p ובדרך כלל משדרות ב-720p60 (כולל בעת שידור מקבילי ב-ATSC 3.0) או 1080i60 (מחוץ ל-ATSC 3.0) המקודדות ב-MPEG-2. ישנן גם מגבלות טכניות עם תחנות מולטיפלקס ATSC 3.0 המונעות מתחנות טלוויזיה מלשדר ב-1080p. בעוד שההמרה ל-ATSC 3.0 היא התנדבותית על ידי תחנות הטלוויזיה, אין מידע לגבי מתי אחת מהרשתות הגדולות תשקול לשדר ב-1080p בעתיד הנראה לעין בקנה מידה לאומי, אם כי הן נדרשות לשדר אותות ATSC לפחות חמש שנים לאחר מכן. עם זאת, שירותי לוויין (למשל, DirecTV, XstreamHD ו- Dish Network) משתמשים בפורמט 1080p/24-30 עם קידוד MPEG-4 AVC/H.264 לסרטים בתשלום לפי צפייה שהורדו מראש באמצעות לוויין או לפי דרישה. נכון לעכשיו, אף ערוץ שירות בתשלום כמו USA, HDNET וכו' או ערוץ סרטי פרימיום כמו HBO וכו', לא מזרים את שירותיהם בשידור חי למפיצים שלהם (MVPD) בפורמט זה מכיוון שלמפיצים רבים, במיוחד DBS וכבלים, אין רוחב פס מספיק כדי לספק את הפורמט למנויים שלהם מבלי להשפיע לרעה על השירותים הנוכחיים שלהם.
עבור חומרים שמקורם במקור אשר סרוק פרוגרסיבית בקצב של 24 פריימים לשנייה (כגון סרטים), MPEG-2 מאפשר לקודד את הסרטון כ-1080p24, ללא קשר לפורמט הפלט הסופי. מסגרות המקודדת בהדרגה אלו מתויגות במטא נתונים (פשוטו כמשמעו, שדות של כותרת PICTURE) המורה למפענח כיצד לבצע משיכת 3:2 כדי לשלב אותן. בעוד שהפלט הפורמלי של תהליך הפענוח MPEG-2 מתחנות כאלה הוא 1080i60, התוכן בפועל מקודד כ-1080p24 וניתן לראותו ככזה (תוך שימוש בתהליך המכונה טלקין הפוך) מכיוון ששום מידע לא נאבד גם כאשר השדרן מבצע משיכת 3:2.
ביוני 2016 החלה גרמניה בשידורים ארציים של שמונה ערוצי 1080p50, תוך שימוש בפרוטוקול DVB-T2 עם קידוד HEVC; סך הכל של 40 ערוצים יהיו זמינים עד מרץ 2017.
דיסק בלו-ריי.
דיסקי בלו-ריי מסוגלים להכיל תוכן של 1080p HD, ורוב הסרטים שיצאו בבלו-ריי מייצרים תמונת 1080p HD מלאה כאשר הנגן מחובר לטלוויזיה HDTV 1080p באמצעות כבל HDMI. מפרט הווידאו של בלו-ריי מאפשר קידוד של 1080p23.976, 1080p24, 1080i50 ו-1080i59.94. ככלל, סוג זה של וידאו פועל בין 30 ל-40 מגה-ביט לשנייה, לעומת 3.5 מגה-ביט לשנייה לשידורי הגדרה סטנדרטית רגילה.
סמארטפונים.
סמארטפונים עם צג HD מלא 1080p זמינים בשוק מאז 2012. נכון לסוף שנת 2014, זהו הסטנדרט לטלפונים חכמים לטווח בינוני עד יקר ורבים ממכשירי הדגל של שנת 2014 השתמשו ברזולוציות גבוהות אף יותר, ברזולוציות Quad HD (1440p) או Ultra HD (2160p).
תוכן אינטרנטי.
מספר אתרים, כולל יוטיוב, מאפשרים העלאת סרטונים בפורמט 1080p. יוטיוב משדר תוכן של 1080p בכ-4 מגה-ביט לשנייה לעומת 30 עד 40 מגה-ביט לשנייה שנגן בלו-ריי מאפשר. שירותי הפצה דיגיטלית כמו הולו מספקים גם תוכני 1080p, כגון סרטים הזמינים בדיסק בלו-ריי או ממקורות שידור. זה יכול לכלול שירותי הפצה כמו אתרי עמית לעמית ורשתות מעקב ציבוריות או פרטיות. נטפליקס מציעה תוכן באיכות 1080p בארצות הברית ובמדינות אחרות באמצעות ספקי אינטרנט נבחרים מאז 2013.
טלוויזיות צרכנים ומקרנים.
נכון לשנת 2012, מרבית הטלוויזיות הנמכרות לצרכנים מספקות כניסות 1080p, בעיקר באמצעות HDMI, ותומכות ברזולוציות מלאות בהבחנה גבוהה. רזולוציית 1080p זמינה בכל סוגי הטלוויזיה, כולל פלזמה, LCD, הקרנת DLP קדמית ואחורית והקרנת LCD. לצורך הצגת אותות 1080i60 מבוססי סרטים, פעולה הנקראת משיכת 3:2 (טלקין הפוך) מתחילה להופיע בכמה תצוגות 1080p חדשות יותר, אשר יכולות לייצר תמונה באיכות 1080p אמיתית מתוכניות 1080i60 מבוססות סרטים. באופן דומה, ניתן לבטל שזירה של תוכן 25 תמונות לשנייה המשודר ב-1080i50 לתוכן של 1080p ללא אובדן איכות או רזולוציה.
יצרני ציוד AV אימצו את המונח "Full HD" עבור טלוויזיות שיכולות להציג את כל רזולוציות ה-HD הזמינות עד 1080p. עם זאת, המונח מטעה כיוון שהוא אינו מבטיח שהטלוויזיה מסוגלת להציג וידאו דיגיטלי בכל קצב המסגרות המקודד בקובצי מקור ברזולוציה של 1080×1920 פיקסלים. הדוגמה הבולטת ביותר היא שטלוויזיות "Full HD" אינן מובטחות לתמוך בפורמט 1080p24, מה שמוביל לבלבול צרכנים. DigitalEurope (לשעבר EICTA) שומרת על תוכנית הלוגו HD 1080p המחייבת את מכשירי הטלוויזיה המוסמכים לתמוך ב-1080p24, 1080p50 ו-1080p60, ללא סריקת יתר, חוסר סריקה או עיוות תמונה.
צגי מחשב.