אף על פי שמספר מאמרים בישרו את פרסומו הקרוב, ספרו Coming out על גיוסו כסוכן הופיע רק בשנת 2020. מהיצירה בהשראה אוטוביוגרפית השתמע שמבקר התיאטרון הסכים לשתף פעולה עם קבוצה III/III (בין 1962 לבין 1990, III/III היה חלק משירות הביטחון הממלכתי ומהמשטרה הפוליטית של הרפובליקה העממית ההונגרית שעסק בהרתעה פנימית. מבחינה ארגונית, השתייכה הקבוצה למשרד הפנים אגף III) מפני שנסחט בשל ההומוסקסואליות שלו.
חייו הפרטיים.
גאל מולנר קיבל עליו בגלוי את ההומוסקסואליות שלו ואת מערכות היחסים שלו עם גברים. כך גויס כסוכן-מודיע בשנת 1963 באמצעות סחיטה לאחר פגישה שלו עם גבר. הוא ביצע פשע, נאמר לו. למעשה, בתקופה זו יחסים הומוסקסואליים כבר לא היו פשע בהונגריה. עם זאת, הוא נשא לאישה את השחקנית מאריה רונייץ מתוך אהבה. אף על פי שהתגרשו מאוחר יותר, כאשר התגלתה מחלת הסרטן של רונייץ, מולנר גאל התחתן איתה בשנית וטיפל בה עד מותה ב-1989. לאחר מותה של רונייץ, אישטוואן שבשי היה בן זוגו עד מותו של מולנר ב-2011; הוא גם היה ליורש שלו.
סאחה (שפה)
סאחה, הידועה גם בשם יקוטית ,יאקוט או סאקה (ביקוטית: саха тыла) היא שפה טורקית עם כ-450,000 דוברי שפת אם. בנוסף לרוסית, היא שפה רשמית ברפובליקת סאחה-יקוטיה שבסיביר, המהווה חלק מהפדרציה הרוסית. שפה זו שונה מכל השפות הטורקיות האחרות בנוכחות מילים שמקורן לא ברור (אולי פליאו-סיבירי). מילים רבות בשפה זו שאולות מהמונגולית ומרוסית.
תפוצה גאוגרפית ומקור השם.
סאחה היא שפתם של היקוטים, או הסח'ה (סאחה: саха, sakha; ברבים: сахалар, sakhalar). הם קבוצה אתנית טורקית. שפת היקוטים, סאחה, שייכת לענף הסיבירי של השפות הטורקיות. המילה הרוסית יאקוט נלקחה מ-evenk yokō. היקוטים קוראים לעצמם סאחה, או אורנגאי סאחה (יאקוט: Уран Саха, אוראן סאחה) סאחה כרוניקות ישנות.
סאחה מדוברת בעיקר ברפובליקת סאחה-יקוטיה. היא בשימוש גם על ידי יקוטים אתניים באזור חברובסק ובפזורה קטנה בחלקים אחרים של רוסיה, טורקיה וחלקים אחרים של העולם. דולגאנית, קרובת משפחה של יאקוט, הנחשבת לעיתים לניב של יקוטית, מדוברת על ידי דולגנים באזור קרסנויארסק. סאחה נמצאת בשימוש נרחב בתור לינגואה פרנקה על ידי מיעוטים אתניים ברפובליקת סאחה-יקוטיה.
הגיית השפה וכתיבתה.
ישנם 4 שלבים בהיסטוריה של מערכות הכתיבה של סאחה:
ולד (דרום אפריקה)
ולד (באנגלית ובאפריקאנס: Veld; משמע: "שדה") הוא סוג של תוואי נוף הקיים באפריקה הדרומית. בעיקרון, מדובר בשטח מפלסי מכוסה בדשא או בעשביה נמוכה, הנמצא במדינות דרום אפריקה, לסוטו, אסוואטיני, זימבבואה ובוטסואנה. השם ניתן לסוגים שונים של תוואי שדות פתוחים בדרום אפריקה המשמשים למרעה וחקלאות. עבור רוב החקלאים הדרום אפריקאים כיום, ה'ולד' מתייחס לקרקע החקלאית שעליה הם עובדים.
ניתן להבחין בסוגים שונים של שדות, בהתאם למאפיינים מקומיים כגון גובה, חקלאות ואקלים. לפיכך, יש ולד גבוה, ולד בינוני, ולד נמוך, ולד קוצים, ולד עשב ובושוולד . הגבול בין זני הוולדים השונים הללו מעורפל לעיתים קרובות, ולכולם מתייחסים בדרך כלל במונח הכללי 'ולד' על ידי מקומיים. מטעמי נוחות, האזורים העיקריים - ולד נמוך, בינוני וגבוה - מובחנים על בסיס גובה.
במטרה לשמר את מיני בעלי החיים באזור, ממשלות דרום אפריקה וזימבבואה הקדישו שטחים רחבי ידיים כשמורות טבע, הגדולה והמפורסמת שבהן היא הפארק הלאומי קרוגר. בין היונקים המוגנים המוכרים בסביבת שמורות הטבע של הוולד נמצאים אריה קרוגר, נמר אפריקאי, ברדלס ערבות, ג'ירף דרומי, פיל סוואנה אפריקני, ראם הצבי, קודו גמלוני, אילנד מצוי דרומי, אנטילופת סוס שחורה ואנטילופת סוס קצרת-קרן. היונקים הקטנים יותר, רוב הזוחלים וכמעט כל העופות - מלבד היען המצוי, שלמעשה נכחדה מהוולד - עדיין נמצאים בטבע.
קרלוס קניאס
קרלוס קניאס (בספרדית: Carlos Cañas; 3 בספטמבר 1924 – 14 באפריל 2013) היה אחד הציירים החשובים ביותר של אל סלבדור, וחלוץ באמנות מופשטת באזור מרכז אמריקה. הוא הוגדר כ"מרכיב יחיד ויסודי באמנות הסלבדורית, חלוץ שבדרך כמעט הרואית, הציג אמנות מודרנית בחברה פרובינציאלית". הוא למד אמנות ותיאוריה בבית הספר לאמנויות של אל סלבדור. בשנת 1950, הוא קיבל מלגה ללימודי אמנות, היסטוריה, אסתטיקה וספרות במדריד באקדמיה ריאל דה בלאס ארטס דה סן פרננדו .
קניאס הציג בביאנלה הראשונה של אמריקה הלטינית, ספרד (1951); בביאנלה הרביעית של התחריט, יפן (1964); בגלריה סאטון, EUA (1979) שבאדינבורו ועוד.
בשנת 2012, הוא קיבל את הפרס הלאומי לתרבות, "Premio Nacional de Cultura", של אל סלבדור.
ג'ון מק'קרי
לוטננט קולונל ג'ון מק'קרי (באנגלית: John McCrae; 30 בנובמבר 1872 – 28 בינואר 1918) היה רופא צבאי וקצין בצבא קנדה שהשתתף במערכה שהתנהלה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ואף מצא בה את מותו. התפרסם לאחר שכתב, בתקופת המלחמה, את השיר "בשדות פלנדריה" שרבים מוצאים בו ביטוי הולם לכאב על הקטל הנוראי שחוו הצדדים הלוחמים והוא מוקרא, תדיר, בטקסי הזיכרון לחללי מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
נעוריו.
מק'קרי נודל ב-1872 בעיירה גוולפ שבאונטריו (קנדה) לדייוויד מק'קרי (David McCrae) ולג'נט לבית סימפסון-אקפורד (Janet Simpson Eckford), אח לתומס מק'קרי וגייליס קיגלור (Geills Kilgour).
בנעוריו למד בית ספר מקצועי ציבורי בעיר הולדתו ועם סיום לימודיו עבר הכשרה צבאית במבצר פרונטנק במסגר חיל התותחנים של צבא קנדה. ב-1894 החל לימודי אנגלית ומתמטיקה במסגרת המכללה החקלאית של אונטריו והמשיך ללמוד באוניברסיטת טורונטו שם השלים תואר ראשון. לאחר סיום התואר הראשון זכה במלגה שאיפשרה לו להמשיך בלימודי רפואה אותם סיים ב-1898.
עבודתו כרופא.
את משרתו הראשונה קיבל מק'קרי בבית החולים הכללי של אונטריו וב-1899 התקבל לעבודה בבית החולים ג'ונס הופקינס שבבלטימור (מרילנד).
ב-1900 גויס לצבא הקנדי בדרגת לוטננט והוצב, כרופא, ב"רגימנט הארטילריה המלכותי" . לאחר גיוסו נשלח לדרום אפריקה שם השתתף במלחמת הבורים השנייה עד שחרורו ב-1902.
עם חזרתו מדרום אפריקה זכה מק'קרי במספר מינויים כרופא ומרצה באוניברסיטאות, בתי חולים ומכוני מחקר וביניהם:
במקביל לעבודתו במוסדות השונים פתח ב-1905 מרפאה משלו.
באותן שנים נסע למספר חודשים ללימודים והשתלמות מקצועית באנגליה כשבסופם התקבל כחבר בקולג' המלכותי לרופאים.
ב-1910 השתתף, כרופא, במשלחת מדעית, שארגן המושל הכללי של קנדה, אלברט גריי, לחקר מפרץ הדסון.
ב-1912 פרסם מק'קרי ספר מקצועי בתחום הרפואה בשם "A Text-Book of Pathology for College Students of Medicine".
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס מק'קרי, כרופא צבאי, בחיל התותחים הקנדי (Canadian Field Artillery), הועלה לדרגת מייג'ור ונשלח עם יחידתו לחזית המערבית. באפריל 1915 נלחמה היחידה בקרב איפר השני כשמק'קרי ניהל מרפאה בקו האחורי לטיפול בפצועים.
ביוני 1915 הצטווה מק'קרי להקים את בית חולים שדה מספר 3 של צבא קנדה בקרבת העיר בולון-סור-מר שבצפון צרפת. בית חולים זה, בו נעשה שימוש באוהלים, פעל במשך שמונה חודשים ולאחר שסבל מפגעי מזג האוויר הועבר למבני אבן בתוך העיר בולון-סור-מר.
על אף הפרסום לו זכה בגלל השיר המשיך מקי'רי לשרת בבית החולים ה-3. בינואר 1918 חלה מק'קרי בדלקת ריאות חריפה, אושפז בבית חולים בריטי בצפון צרפת וב-28 בינואר נפטר. הובא למנוחות, בטקס צבאי מלא, בבית הקברות הצבאי של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה בקרבת העיר וימרה .
בשדות פלנדריה.
ב-2 במאי 1915, במהלך קרב איפר השני, נהרג חברו הטוב של מק'קרי, לוטננט אלקסיס הלמר . מוות זה השפיע עמוקות על מק'קרי שכתב למחרת את השיר "בשדות פלנדריה". השיר התפרסם ברחבי העולם כבר בתקופת המלחמה ואף תורגם למספר רב של שפות. רבים מצאו בשיר שיקוף נאמן לתחושות האבל על המוות של כל כך הרבה חיילים בשדות הקרב.
מאצ'לי (טיגריסית)
מָאֵצַ'לִי (בהינדית: मछली - דג; שם קוד: T-16) הייתה טיגריס בנגלי שנודעה בכישרון הציד שלה, תולדות חייה וסרטי נשיונל ג'יאוגרפיק הרבים שהופקו על אודותיה. היא נולדה בשנת 1996 ומתה בגיל עשרים, בשנת 2016, בפארק הלאומי רנטמבור, מדינת ראג'סטאן שבהודו. היא נחשבת דמות אם לדור הטיגריסים שבאו אחריה בפארק, היו לה בחייה חמישה שגרים ומהם 11 צאצאים. ניתנו לה תארים כגון "מלכת הטיגריסים" ועוד, בנוסף הוכרה כטיגריס המפורסם ביותר בהודו ולמעשה בכל העולם עד למותה בגיל 20, הנחשב מופלג מאוד.
קורות חייה.
מאצ'לי נולדה בשגר ביחד עם שלוש אחיות. היא נקראה על שם אמה עקב סימון דמוי דג סביב העין שלה. בגיל שנתיים היא החלה לצוד ולהשתלט על חלק מהטריטוריה של אמה. בין 1999 ל-2006 למאצ'לי היו ארבעה מחזרים והיא ילדה 11 גורים בריאים. עקב טיפולה המסור בגידול הגורים עלתה אוכלוסיית הטיגריסים בפארק מ-15 בשנת 2004 לכדי 50 בשנת 2014 כאשר כמעט כל הטיגריסים הצעירים הם צאצאיה של מאצ'לי. חלק מגוריה הגיעו אל שמורת שריגר טייגר והעלו את אוכלוסיית הטיגריסים גם שם.
בשנת 2014 מאצ'לי נעלמה לפתע. 200 עובדי גנים לאומיים חיפשו אותה. היא נמצאה לאחר חודש במצב בריאותי טוב. למרות העובדה שהיא הואכלה רבות על ידי צוות הפארק הייתה לה יכולת מלאה לצוד בעצמה. היא נודעה ביכולת הציד המרשימה שלה, בשנת 2003 נלחמה והרגה תנין ביצות באורך ארבעה מטרים. בנוסף הגנה על גוריה במסירות.