ב-2007 עבר בוריילו לגנואה, שם הפך לסיפור הצלחה. השער הראשון שלו בקבוצה, היה השער הראשון שלה בעונת . שבועיים לאחר מכן בוריילו כבש שלושער מול אודינזה. החלוץ סיים את העונה במקום השלישי בטבלת המבקיעים, מיד אחרי אלסנדרו דל פיירו ודויד טרזגה.
ב-2008 הוחתם שוב במילאן עד 2013, ושכר של 3.2 מיליון אירו לעונה. בסוף ינואר 2014 הושאל לווסטהאם יונייטד לשארית העונה.
ב-2 בפברואר 2015 חתם בגנואה. בקיץ 2015 חתם בעולה החדשה לסרייה א' קארפי. ב-29 בינואר 2016 חתם באטאלנטה. ב-4 באוגוסט 2016 חתם בקליארי. ב-17 באוגוסט 2017 חתם בספאל.
נבחרת לאומית.
בוריילו זומן בפעם הראשונה למשחק של איטליה נגד פורטוגל, שהתקיים ב -6 בפברואר 2008. הוא החליף את לוקה טוני בעשרים דקות האחרונות. הוא שיחק בעוד שני משחקי ידידות, ובשניהם החליף את טוני. בוריילו הצטרף לנבחרתו במשחקי היורו 2008, אבל לא שיחק.
חיים אישיים.
מרקו בוריילו גדל בנאפולי. הוא התייתם מאביו עוד בהיותו בן 15 וגדל יחד עם אחיו פאביו ואמו מרגריטה. הוא היה מאורס לדוגמנית הארגנטינאית בלין רודריגז.
התנינים הגדולים
אל-קאעידה בפלסטין
אל קאעידה בעיראק
האגודה האמריקאית לצפרות
האגודה האמריקאית לצפרות (ABA) הוא ארגון ללא כוונת רווח המיועד לאנשים המעוניינים לצפות בציפורים בצורה מאורגנת. החברות באגודה פתוחה לכל, אך בפועל רוב חברי האגודה, הם חוקרים, המתמחים בזיהוי מיני ציפורים נדירות, המפרסמים, את ממצאיהם באמצעות האגודה.
בשנים האחרונות החלה האגודה לעסוק גם בשימור.
האגודה תומכת בצפרות תחרותית, בכך שהיא מעודדת את חבריה, להציג את מספר המינים שהם צפו בהם במהלך חייהם, במשך שנה אחת וביום אחד. האגודה מפרסמת את התוצאות בטבלאות על פי האזורים השונים.
מפרסומי האגודה.
ABA ניסחה את "קוד האתיקה של הצפרות" להגנה על ציפורים, על הסביבה ועל שטחים פרטיים ובעליהם, מלהיטות יתר של צפרים. בהתאם לקוד זה מציעה האגודה תוכניות חונכות לצפרים, המיועדות לצעירים ומבוגרים כאחד.
כדי לממן את פעולותיה ההתנדבותיות, הקימה האגודה חברת בת בשם ABA Sales, ובאמצעותה היא מוכרת לציבור ציוד צפרות כגון ספרי הדרכה, משקפות ועוד.
פרס קראפורד
פרס קראפורד (באנגלית: The Crafoord Prize) הוא פרס מדעי בין־לאומי הניתן אחת לשנה.
היסטוריה.
הפרס ניתן החל משנת 1982 על ידי , שנוסדה על ידי התעשיין השוודי הולגר קראפורד ורעייתו , והוא מנוהל על ידי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. מטרת הפרס היא לקדם את המחקר הבסיסי בתחומי: אסטרונומיה ומתמטיקה, מדעי כדור הארץ, מדעי החיים (בדגש מיוחד על אקולוגיה), ודלקת מפרקים שגרונית (Polyarthritis). התחומים שנבחרו לפרס הם אלה, שלא מצאו ביטוי בפרס נובל, פרט למחלת דלקת הפרקים השגרונית שבה חלה תורם הפרס.
בכל שנה ניתן פרס בנושא אחד. הנושא נקבע בסבב בין התחומים: אסטרונומיה / מתמטיקה, מדעי כדור הארץ ומדעי החיים. הפרס בתחום דלקת פרקים שגרונית ניתן בלי קשר לסבב, רק כאשר נעשה מחקר פורץ דרך בנושא זה. זוכי הפרס מוכרזים כל שנה באמצע ינואר, והפרס ניתן ב"יום קראפורד" באמצע אפריל על ידי מלך שוודיה, שהוא גם זה שמעניק את פרס נובל. נכון לשנת 2022, סכום הפרס הוא 6,000,000 קרונה שוודית שהם כ־652,000 דולר ארצות הברית.
אנדראה גז היא האשה הראשונה שזכתה בפרס (יחד עם ריינהרד גנצל לשנת 2012 בתחום האסטרונומיה).
לויס
לואיס
צבא האסלאם העות'מאני
זיהוי כתב יד
לי (יחידת מידה)
לי (בסינית: 里, פין-יין: lǐ) היא יחידת מידה לאורך סינית מסורתית, שערכה השתנה במידה משמעותית במהלך השנים, אבל כיום היא מקובעת לאורך של 500 מטרים או חצי קילומטר. הלי המודרני מחולק ל-1,500 רגל "סיניים" או צְ'ה. בעבר, נהגו לתרגם את המונח לי כ"מיל". מכיוון שהלי היה בדרך כלל רק שליש מאורך מיל, תרגום התו הסיני里 כ"מיל סיני" או כ"לי" בלבד מונע שגיאות או אי הבנות.
התו 里 היא חיבור של התו 田 (טיאן), שפירושו "שדה", עם התו 土 (טוּ), שפירושו "אדמה", מכיוון שהלי נחשב כאורך של כפר אחד. בסינית, נוהגים לפעמים להקדים את התו 市 (שְׁה) לפני התו המייצג לי, על מנת להבדיל בינו לבין המונח הסיני לקילומטר 公里 (גוֹנְגלִי).
קיים גם תו נוסף הנהגה לִי, 釐 (במנדרינית תקנית) או 厘 (בסינית מפושטת), המציין אלפית הצְ'ה, אבל כמעט שלא נעשה בה שימוש. לִי זה משמש כיום בסין העממית כמקביל לקידומת "סנטי-" ביחידות המטריות, כך למשל "לימי" (厘米) הוא סנטימטר. ההבדלים הטונליים בין ההגייה של שני התווים מאפשרים לדוברי הסינית להבדיל בין השניים, אך אם לא מצוין אחרת, כל התייחסות ל"לי" מתייחסת תמיד ליחידה המסורתית הארוכה יותר, ולא ליחידה הקצרה יותר או לקילומטר. במונחים של שימוש היסטורי ויחסי מרחק ניתן להתייחס ליחידה מסורתית זו כאל המקבילה המזרח אסייתית לליגה המערבית.
ערכים משתנים.
כמו כל יחידות המידה הסיניות המסורתיות, גם לגבי הלִי נטען כי את ערכו קבע הקיסר הצהוב בעת יסודה של הציוויליזציה הסינית סביב 2600 לפנה"ס, והוא נקבע כתקן על ידי יו הגדול משושלת שיה, שש מאות שנים אחר כך. אף על פי שערך היחידה השתנה ממדינה למדינה בתקופת האביב והסתיו ובתקופת המדינות הלוחמות, נוהגים היסטוריונים בדרך כלל להעריך כי הלי היה שווה ערך ל-405 מטרים בטרם נקבע התקן באורח מחייב בתקופת שושלת צ'ין במאה השלישית לפנה"ס.
יחידת המידה המסורתית לאורך של הסינים הייתה ה"צְ'ה". ככל שערכו השתנה עם הזמן, כך השתנה גם ערכו של ה"לי". בנוסף, לעיתים גם השתנתה כמות ה"צְ'ה" ב"לי". סיבוכיות נוספת נבעה מההחלטה תחת שושלת צ'ין שה"לי" יכלול 360 "צעדים" (步, בּוּ), אבל כמות ה"צְ'ה" בכל "בּוּ" הוקטנה מ-6 ל-5 דבר שגרם את הקטנת ה"לי" בשישית. לפיכך ה"לי" של שושלת צ'ין (בערך 576 מטרים) הפך לאחר ביצוע שינויים נוספים ל"לי" של שושלת האן שנקבע כ-415.8 מטרים.
ג'וזף נידהם טען שבמהלך תקופת צ'ין ותחילת שושלת האן היה אורכו של ה"לי" 497.2 מטרים. עם זאת, מדידות שנעשו בשנים האחרונות, שהן אמינות יותר, הראו שבכל תקופת שושלת האן היה ערכו של ה"לי" הסיני 415.8 מטרים.
בשנים שאחרי שושלת האן השתנה ערכו של ה"לי" כמה פעמים, וכנראה שבממלכות וֵיי הצפוני וצ'ין המערבי (במהלך המאה הרביעית לספירה) התקצר ה"לי" ל-77 מטרים בלבד. הספר "היסטוריה של שושלת לְיָאנְג" משנת 635 מתאר כי מדינת "וָה" (יפן) שוכנת מעבר לים במרחק של 2,000 לי מחצי האי קוריאה. רוחבו של מצר צושימה המפריד בין יפן לקוריאה הוא 97 קילומטרים בלבד, ולפיכך אורכו של ה"לי" על פי הספר הוא 48.5 מטרים בלבד, אבל זהו כנראה מספר שגוי מכיוון שמדידת מרחקים בים הייתה קשה באופן מיוחד בטרם הומצאו שעונים מדויקים.
תחת שושלת טאנג (618 – 907) היה ה"לי" בערך 323 מטרים.
בשלהי תקופת שושלת צ'ינג המנצ'ורית הוגדלה כמות ה"צְ'ה" ב"לי" מ-1,500 ל-1,800, דבר שהגדיל את ערכו של ה"לי" ל-644.65 מטרים. בנוסף הוגדרה בתקופה זו יחידת מידה חדשה לאורך, ה"טוּ", שהייתה שוות ערך ל-150 לי (161.13 קילומטרים).
כל השינויים הללו בוטלו בתקופת הרפובליקה הסינית של צ'יאנג קאי שק, שאימץ את השיטה המטרית ב-1928. אבל הרפובליקה העממית של סין תחת מאו דזה-דונג החזירה לשימוש את יחידות המידה המסורתיות כהתרסה כנגד האימפריאליזם וכסוג של גאווה תרבותית.
הרפובליקה העממית של סין אימצה רשמית את השיטה המטרית ב-1984, אבל שילבה בה את המידות המסורתיות הסיניות, שהותאמו לשיטה המטרית. ה"לי" הוא כיום חצי קילומטר או 500 מטרים בסין. ברפובליקה הסינית (הידועה גם כטאיוואן) לא נעשה שימוש ב"לי בכלל, אלא רק ב"גוֹנְגלי", כלומר קילומטר.
עם זאת, אף על פי ש"לי" מתייחסת ליחידת המידה המסורתית, ויש להקפיד לומר "גונגלי" כאשר מתכוונים לקילומטר, עם המעבר לשיטה המטרית הפך הקילומטר ליחידה הבסיסית של מרחקים ארוכים אפילו ברפובליקה העממית של סין. זאת בניגוד למה שקרה בנושא המשקל, שם יחידת המידה המועדפת בשימוש יומיומי היא דווקא ה"ג'ין" (חצי קילוגרם) ולא הקילוגרם או ה"גונגג'ין".
שימושים בתרבות הסינית.
כפי שניתן לצפות מביטוי המקביל למונח "מיל" מופע ה"לי" בביטויים ובפתגמים סיניים ובתיאור מקומות כמציין מרחקים גדולים או אקזוטיים.
תרבויות אחרות.
ה"לי" הסיני הארוך היה המקור ליחידת האורך הקוריאנית "רי" (리) והיפנית (שבה הוא עדיין נכתב 里).
על אף שנעשה שימוש ביחידות המידה באורח בלתי רשמי החל בשושלת ג'ואו, היו אלו הערכים של שושלת טאנג שאומצו על ידי שני העמים. ה"רי" של התקופה הקדומה ביפן היה זהה לאורך של יחידת המידה הסינית, שווה ערך ל-6 צ'ו (בערך 500-600 מטרים), אבל אחר כך הוא התארך על מנת לציין את המרחק שאדם יכול ללכת בזמן נתון. ולכן היו כמה סוגים של "רי" של 36, 40 ו-48 צ'ו. שוגונות טוקוגאווה בתקופת אדו הגדירה את ה"רי" רשמית כ-36 צ'ו, תוך מתן רשות לעשות שימוש בהגדרות אחרות, וההגדרה האחרונה של הממשלה היפנית ב-1891 אימצה הגדרה זו. הערך המדויק של ה"רי" היפני נקבע בזמן זה ל-43,200/11 שהם שווי ערך ל-3,927.27 מטרים.
בקוריאה הדרומית השימוש הנוכחי של ה"רי" הוא יחידת מידה שנלקחה מה"לי" של שושלת האן. ערכו הוא 392.72 מטרים, והוא בדיוק עשירית מה"רי" היפני. באאגוקגה, המנון קוריאה הדרומית, מוזכר שאורך חצי האי קוריאה הוא שלושת אלפים "רי", כש-3,000 רי הם בערך 1,200 קילומטרים, שהם בערך אורכו של חצי האי.
נגלנד
רוי היינס