למרות שהממשל הצבאי היה עוין כלפי שמאלנים וקומוניסטים, הוא בתחילה לא התנגד לפעילותן של קבוצות פוליטיות שמאלניות, כולל את פעילויות המפלגה הקומוניסטית של קוריאה. המשטר פעמים רבות ניסה לגשר בין הימין והשמאל, אך תקופת הפיוס הזו לא נמשכה זמן רב לאחר שהאמריקאים אסרו על הפעולות של הקבוצות השמאלניות והקומוניסטיות, שנתמכו בקרב תושבי קוריאה. הסיבה שבגללה עשו זאת היא שהם האמינו שהן מיודדות עם הגוש המזרחי וברית המועצות.
יחסי שתי הקוריאניות.
בזמן החלוקה, רוב התעשייה הקוריאנית הייתה מרוכזת בצפון, כאשר רוב השטח החקלאי היה בדרום.
עצמאות.
לאחר הבחירות לאספה המכוננת ולנשיאות במאי וביוני 1948, הממשלה הראשונה שלה באופן רשמי הקימה את מדינתה, הרפובליקה של קוריאה ב-15 באוגוסט 1948. הצבא האמריקאי עזב לבסוף בשנת 1949.
Optimist
Optimist הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר האמריקאי פיניאס או'קונל, שיצא ב-15 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים OYOY, והופץ על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. האלבום כולו הופק ונכתב על ידי פיניאס. לפני צאת האלבום, יצאו ממנו הסינגלים "What They'll Say About Us" ו-"A Concert Six Months from Now".
ביקורות.
על פי מצבור הביקורת באתר Metacritic, זכה האלבום לציון של 72 מתוך 100, בהתבסס על שמונה ביקורות.
רשימת רצועות.
כל הרצועות נכתבו על ידי פיניאס או'קונל.
צבי ברז&quot;ל
צבי ברז"ל ("קקטוס") (1927 - 26 בנובמבר 2010) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, ששירת מפקד התותחנים הפיקודי בפיקוד הדרום וסגן קצין תותחנים ראשי. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל רשות הגנים הלאומיים.
ביוגרפיה.
ברז"ל נולד בתל אביב, בנם של יעקב וטובה. למד בבית הספר אליאנס ובבית הספר הטכני בירושלים. סיים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
הוא הצטרף לאצ"ל שם זכה לכינוי "קקטוס". השתתף בפיצוץ מלון המלך דוד, בפשיטה על מחנה 80, הפשיטה על בית המדידות של המנדט הבריטי, פיצוץ הרכבת בבנימינה והתקפת האצ"ל על יפו. לאחר קום המדינה התגייס לצה"ל והיה מראשוני חיל התותחנים. עבר קורס קצינים ופיקד על גונדת נ"ט של חטיבת גולני. במהלך המלחמה על המים פיקד על סוללת מרגמות. במבצע סיני שימש סגן מפקד גדוד מילואים. ב-1961 מונה למפקד גדוד 334 ופיקד עליו במבצע סנונית כמפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת גולני. לאחר מכן שימש קצין אג"ם במפקדת התותחנים של פיקוד הצפון. במלחמת ששת הימים ובמבצע אבוקה שימש מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן קצין תותחנים ראשי.
לאחר שחרורו כיהן כסגן נציב קבילות החיילים וכיהן כמנכ"ל רשות הגנים הלאומיים. היה חבר מרכז הליכוד.
היה נשוי לחווה (בתו של הרב חיים זבולון חרל"פ) ואב לשלוש בנות.
פרידריך קארל פון סאביניי
פרידריך קארל פוֹן סאביניִי (בגרמנית: Friedrich Carl von Savigny 21 בפברואר 1779 – 25 באוקטובר 1861) היה משפטן גרמני, ממייסדי האסכולה ההיסטורית בתחום המשפט. כיהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת ברלין, וכשר המשפטים הפרוסי בין 1842 ל-1848.
ביוגרפיה.
סאביניי נולד בפרנקפורט דמיין, למשפחת אצולה שמוצאה היה מלורן. תריסר אחיו ואחיותיו מתו בילדותו, והוא נותר יתום בגיל שלוש-עשרה. בין 1795 ל-1799 למד באוניברסיטת מרבורג, וב-1800 קיבל תואר דוקטור על דיסרטציה שעסקה בחוקי העונשין. ב-1803 פרסם חיבור שהקנה לו מוניטין רב, "על חוקי הקניין" (Das Recht des Besitzes), ובאותה שנה קודם לפרופסור חבר. ב-1804 נשא לאישה את קוּניגוּנדֶה בְּרֶנטָנוֹ, אחותו של קלמנס ברנטנו. הוא העביר את שלוש השנים הבאות באיסוף כתבי-יד קדומים בארכיונים, וב-1808 עבר לאוניברסיטת לנדסהוט כדי לשמש פרופסור למשפט רומי. בהיותו שם התקרב לתנועה הפייטיסטית. ב-1810 הזמין אותו וילהלם פון הומבולדט לסגל של אוניברסיטת ברלין החדשה, שם לימד סאביניי יותר משלושים שנה. ב-1812 מונה לרקטור, משרה אותה מילא כשנה, ובתפקידו היה מעורב בארגון המיליציה האנטי-נפוליאונית באוניברסיטה.
ב-1814 פרסם סאביניי את המנשר "לייעוד דורנו בשאלות החוק והמשפט" (Vom Beruf unserer Zeit für Gesetzgebung und Rechtswissenschaf), בו התנגד לקריאתו של אנטון פרידריך יוסטוס טיבו ליצור קובץ חוקים אחיד ומודרני לכל גרמניה. במנשר הביע את העמדה, שתעמוד ביסוד משנתו, כי "חוק טבעי" הנשען על רציונליות צרופה איננו מן האפשרי או הרצוי, וחוקיהן של אומות צמחו מתוך "נפש העם" (Volksgeist) הייחודית, בתהליך אורגני ותחת השפעת כוחות נסתרים ועמוקים. הבנה היסטורית ותלוית-הקשר זו של המשפט אפיינה את חשיבתו. ב-1815 ייסד יחד עם כמה חברים את "כתב-העת למשפט היסטורי" (Zeitschrift für geschichtlichen Rechtswissenschaft), שהפיץ את השקפותיו. הוא שאב בין היתר מרעיונותיו הלאומיים של הרדר, ועל אף השפעתו של הגל על חשיבתו, דחה הלה את רעיונותיו של סאביניי. באותה שנה החל בכתיבת הראשון מבין המגנה אופרה שלו, סדרת הספרים "לתולדות החוק הרומי בימי הביניים" (Geschichte des römischen Rechts im Mittelalter), שהעבודה עליה נמשכה יותר מחמש-עשרה שנים. ב-1817 נתמנה לחבר מועצת המדינה הפרוסית, ופעל במסגרת משרד המשפטים. ב-1819 נקרא לשרת בבית-המשפט הגבוה של חבל הריין הפרוסי. במקביל למשרותיו בשירות הציבורי, הוסיף סאביניי ללמד באוניברסיטה ולפרסם. כפוליטיקאי נטה לעמדות ליברליות-שמרניות. בין היתר התנגד לאמנציפציה ליהודים ללא התנצרות.
ב-1826 נכנס לוועדה לבחינת חוקים במשרד המשפטים. בשלהי שנות ה-1830 החל בכתיבת סדרה גדולה נוספת, "לחוק הרומי בימינו" (System des heutigen römischen Rechts), עליה עמל במשך קרוב לעשור. בכרך השמיני של החיבור הרים תרומה מכרעת לתחום המשפט הבינלאומי הפרטי, עד כדי כך שניתן לראות בו את מייסד הענף. ב-1842 מונה על ידי המלך פרידריך וילהלם הרביעי, שהיה סטודנט שלו בעבר, לשר המשפטים הפרוסי. עקב כך עזב את האוניברסיטה. בשש שנות כהונתו היה מעורב ברפורמות חקיקה רבות, בייחוד בתחומי הגירושין והקניין. ב-1847 מונה גם לנשיא מועצת המדינה. במרץ 1848, בעת פרוץ אביב העמים בממלכה, התפטר סאביניי יחד עם יתר הממשלה.
ב-1849 התפרסם הכרך האחרון של "לחוק הרומי בימינו". ב-1850 נדפס אוסף כתביו הנוספים, בחמישה כרכים. ב-1853 הכרך השני של עבודתו האחרונה, "דיני החוזים כרכיב בחוק הרומי בזמננו" (Das Obligationenrecht als Theil des heutigen römischen Rechts) והוא פרש מעבודה אקדמית. הוא מת ב-1861. לו ולאשתו היו שישה ילדים, ששניים מתו בינקותם. בנם פרידריך קרל פון סאביניי היה לדיפלומט, ולשותפו הקרוב של ביסמרק.
השקפתו האורגנית-התפתחותית של סאביניי על טבעו של החוק, שהופצה בידי תלמידיו הרבים, שלטה באקדמיה הגרמנית במשך יותר מחצי מאה. הוא נחשב לפיכך מגדוליה, אם לא למייסדה ממש, של "האסכולה ההיסטורית" בתחום המשפט. הגותו של סאביניי, ושל תלמידיו וממשיכיו, הדגישה שהחוק איננו דיסציפלינה מנותקת, כי אם רכיב בל-יינתק של החברה במסגרתה התפתח. היא הביאה לדעיכת המושג של חוק טבעי ולחיזוק הלאומיות והלאומנות בתחום, להחלשת החתירה לכונן מערכת משפטית בינלאומית, ולחיזוק המסורות המשפטיות המקומיות כנגד הניסיונות ליצור קובצי חקיקה אחידים חדשים.
ברברה אולסון
ברברה קיי אולסון (לבית בראצ'ר; 27 בדצמבר 1955 – 11 בספטמבר 2001) הייתה עורכת דין אמריקאית ופרשנית טלוויזיה שמרנית שעבדה עבור רשת CNN, ערוץ פוקס ניוז ועוד כמה ערוצי רשת. היא הייתה נוסעת בטיסה 77 של אמריקן איירליינס בדרך לתוכנית הטלוויזיה של ביל מאהר, "פוליטיקלי לא-קורקט", כשהמטוס רוסק אל תוך הפנטגון במהלך פיגועי 11 בספטמבר. בעלה עבד במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
חיים מוקדמים.
אולסון נולדה כברברה קיי ברייצ'ר ביוסטון, טקסס, ב-27 בדצמבר 1955. אחותה הגדולה, טוני בראצ'ר-לורנס, הייתה חברה במועצת העיר יוסטון מ-2004 עד 2010. היא סיימה את לימודיה בתיכון Waltrip.
חיים אישיים.
היא נישאה לתיאודור אולסון ב-1996, והפכה לאשתו השלישית.
אולסון ביקרה תדיר את ממשל ביל קלינטון וכתבה ספר על הגברת הראשונה דאז הילרי קלינטון, Hell to Pay: The Unfolding Story of Hillary Rodham Clinton (1999). ספרה השני של אולסון, The Final Days: The Last, Desperate Abuses of Power by the Clinton White House פורסם לאחר מותה.
מוות ומורשת.
אולסון הייתה נוסעת בטיסה 77 של אמריקן איירליינס בדרכה לתוכנית "פוליטיקלי לאקורקט" בלוס אנג'לס, כשמטוסה רוסק לתוך הפנטגון בעת פיגועי 11 בספטמבר.
התוכנית המקורית שלה הייתה לטוס לקליפורניה ב-10 בספטמבר, אך היא חיכתה עד למחרת כדי שתוכל להתעורר עם בעלה ביום הולדתו, 11 בספטמבר. באנדרטה הלאומית של 11 בספטמבר, שמה של אולסון ממוקם על לוח S-70 של הבריכה הדרומית, יחד עם אלה של נוסעים אחרים בטיסה 77.
שלושה חודשים לאחר הפיגועים זוהו שרידיה של אולסן. היא נקברה בחלקת משפחתה בוויסקונסין.
Let's Go Brandon
"Let's Go Brandon" הוא סלוגן פוליטי ומם אינטרנטי אשר משמש כלשון נקייה לביטוי גנאי שנאמר לעבר נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, "Fuck Joe Biden".
קריאות של "Fuck Joe Biden" נשמעו באירועי ספורט בארצות הברית לראשונה בספטמבר 2021.
"Let's Go Brandon" נכנס לשימוש לאחר שב-2 באוקטובר 2021 כתבת של NBC Sports ראיינה את נהג ה-NASCAR ברנדון בראון לאחר מרוץ בו זכה. בזמן שנשמעו מהקהל קריאות "Fuck Joe Biden", הכתבת ציינה בראיון שהקהל מריע לבראון בקריאות "Let's Go Brandon". הראיון הפך לויראלי במהרה והופץ בתקשורת הימנית ובקרב תומכי טראמפ.