בשנת 1953 סיים טבקוב לימודי בית הספר והחל ללמוד משחק בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. בשנת 1956 טבקוב הוזמן להשתתף בסרט. מטעמי צנזורה הסרט לא הוקרן לאחר סיום הפקתו והקרנה התאפשרה רק בשנת 1988.
בשנת 1957 אולג יפרמוב הקים סטודיו לשחקנים צעירים שהתפתחה לתיאטרון סוברמניק. אולג טבקוב היה בין הצעירים בקרב מקימי התיאטרון החדש. בשנים 1957-1983 הוא היה בין שחקניו המובילים. במקביל לעבודה בתיאטרון טבקוב הצטלם בקולנוע. לאור היקף העבודה הגדול, בשנת 1964 טבקוב עבר התקף לב. בשנת 1970, לאחר שיפרמוב עזב את התיאטרון, טבקוב מונה למנהל התיאטרון ופעל למינוי של גלינה וולצ'ק למנהל האמנותי של התיאטרון.
בשנת 1983 טבקוב קיבל הזמנת אולג יפרמוב ועבר לתיאטרון האמנותי. בשנת 1987 במהלך משבר בתיאטרון הוא תמך ביפרמוב. בשנת 2000 הוא מונה למנהל התיאטרון. הוא הצליח לשקם את התיאטרון שעבר משבר ופיצול והגדיל את הפופולריות שלו.
בשנת 1973 טבקוב החל ללמד משחק. בשנת 1976 הוא אסף 26 סטודנטים והחל ללמד אותם באופן אישי. באותה שנה הוא הצליח לקבל בניין שהיה בעבר מחסן פחם החל לשפץ אותו במטרה להתאים לבניין התיאטרון. בשנת 1978 החלו הופעות, אך טבקוב לא הצליח לקבל למוסד החדש מעמד של תיאטרון. השחקנים עברו לתיאטראות אחרות בעיר אך המשיכו לבוא לחזרות בלילות ומפעם לפעם טבקוב ארגן הופעות. המוסד הפסיק להתקיים כאשר אחד השחקנים לא הצליח לבוא להופעה כי במקום עבודתו התנגדו להשתתפותו בהופעה זו. רק בשנת 1987 המוסד קיבל מעמד של תיאטרון תחת השם "טבקרקה" (קופסה לשמירת טבק). טבקוב מוביל את התיאטרון עד מותו.
משנת 2000 אולג טבקוב היה מנהל אמנותי בתיאטרון האמנותי על שם צ'כוב ותיאטרון "טבקרקה" וגם הופיע כשחקן על במות תיאטראות אלו. בנוסף לכך היה מלמד בבית הספר למשחק, בשנים 1986-2000 הוא היה רקטור של בית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. במשך כל השנים, במקביל לעבודה בתיאטרון טבקוב הועסק בסרטים רבים.
טבקוב עבד כבמאי גם מחוץ לגבולות רוסיה. הוא ביים כ-40 הצגות בתיאטראות שונות ברחבי העולם.
טבקוב היה נשוי פעמיים. מהשחקנית לודמילה קרילובה היו לו בן ובת (נולדו ב-1960 ו-1966) ומהשחקנית מרינה זודינה שני ילדים נוספים שנולדו בשנת 1995 ובשנת 2006.
הפזורה הבדואית
קוקונינו (מחוז)
מחוז קוקונינו (באנגלית: Coconino County) הוא מחוז בצפון החלק המרכזי של מדינת אריזונה. נכון ל-2010 התגוררו במחוז 134,421 תושבים. בירת המחוז היא העיר פלגסטף. שטחו 48,332 קמ"ר ובכך הוא המחוז השני בגודלו ב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית (לא כולל אלסקה והוואי) לאחר מחוז סן ברנרדינו בקליפורניה, והוא גדול מכל אחת מתשע המדינות הקטנות ביותר בארצות הברית.
בתחומי מחוז קוקונינו מצוי הפארק הלאומי גרנד קניון, שמורת אומת ההוואסופאי וחלקים משמורת הנאוואחו, ושמורות הוואלאפאי וההופי. מקור השם משפת הוואסופאי ופירושו "מעט מים".
חלק גדול, כ-30%, מאוכלוסיית המחוז הם אינדיאנים, בעיקר נאוואחו, כשמספר התושבים בני השבטים האחרים - הוואסופאי, הופי ואחרים - קטן הרבה יותר.
היסטוריה.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התפשטות של ציידים נוודים מהמישורים הגדולים לעמק הקולורדו הקטן לפני כ-12,000 שנים. לפני כ-3,000 שנים הופיעה באזור תרבות האנסאזי והתפשטה ברחבי רמת קולורדו, המהווה חלק גדול ממחוז קוקונינו. לפני כ-400 שנים היו מרבית התושבים בני שבטי הפאיוט, ההופי, ההוואסופאי, הייוואפיי והוולאפאי.
משלחות צבאיות ומשלחות שבראשם עמדו אנשי צבא מיפו את האזור בשנות ה-50 של המאה ה-19: משלחת לורנזו סיטגרייבס (Lorenzo Sitgreaves) ב-1851, משלחת אדוארד ביל (Edward F. Beale) ב-1857, ובאביב 1869, המשלחת הידועה של ג'ון וסלי פאוול שהפליגה לאורך נהר הקולורדו, שחלק גדול ממנו עובר במחוז קוקונינו. פאוול היה בין הראשונים להצביע על הסכנה הנשקפת לתרבות האינדיאנים.
מתיישבים אירופאים החלו להופיע באזור בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19. ראשונים היו מתיישבים מורמונים שהגיע מצפון וחצו את הקולורדו בליז פרי (Lee’s Ferry), והמשיכו דרומה על מנת להקים יישובים דוגמת פרדוניה (Fredonia), וטובה סיטי (Tuba City).
לאחר שנבנתה מסילת הברזל האטלנטית והפסיפית ב-1883 חל גידול מהיר במספר התושבים של אזור צפון מחוז יוואפיי. התושבים של האזורים הצפונים עייפו מהמסע הארוך לפרסקוט בירת מחוז יוואפיי, (כ-160 קילומטרים דרומית מערבית לפלגסטף) בכל פעם שהיו צריכים לסדר עניינים עם הנהלת המחוז. בנוסף, הם האמינו שהם מהווים ישות משמעותית מספיק על מנת שיהוו מחוז עצמאי. ב-1887 הם הגישו עצומה לניתוק מיוואפיי ויצירת מחוז חדש שיקרא מחוז פריסקו. בקשתם אושרה ב-1891 כשנוצר מחוז קוקונינו ופלגסטף הוכרזה בירתו. במחוז התגוררו אז כ-4,000 תושבים.
גאוגרפיה.
שטח המחוז מסתכם ב-48,332 ק"מ מרובעים. מתוכם 48,218.9 ק"מ מרובעים אדמה (99.77%) ו-113.4 ק"מ מרובעים מים (0.23%). קוקונינו הוא המחוז השני בגודלו ב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית (לא כולל אלסקה והוואי) לאחר מחוז סן ברנרדינו בקליפורניה. המחוז גובל בצפון במחוז קיין, ובצפון מזרח במחוז סן חואן שביוטה. המחוז גובל במזרח במחוז נאוואחו, בדרום במחוזות גילה ויוואפיי ובמערב במחוז מוהאבי שבאריזונה.
בין אתרי הטבע הבולטים במחוז: הפארק הלאומי גרנד קניון, פסגת המפריז (Humphreys Peak; 3,852 מטרים), הפסגה הגבוהה ביותר באריזונה, מכתש ברינגר, מכתש הפגיעה הידוע ביותר והיער הלאומי קאיבאב.
שמורות אינדיאנים.
18,498.8 קמ"ר משטח מחוז קוקונינו הוקצו על ידי הממשל הפדרלי עבור שמורות אינדיאנים, ובכך המחוז שני רק למחוז אפאצ'י. השמורות במחוז הן (על פי סדר יורד של גודל השטח): שמורת נאוואחו, שמורת הולאפאי, שמורת הופי שמורת הוואסופאי ושמורת קאיבאב. שמורת הוואסופאי היא היחידה מביניהם השוכנת כולה בתוך תחומי המחוז.
דמוגרפיה.
על פי נתוני 2011 התגוררו במחוז 134,511 תושבים, צפיפות אוכלוסין של 2.7 תושבים לקמ"ר. על פי מפקד האוכלוסין של 2010 התחלקה האוכלוסייה כלהלן:
השפה הנפוצה היא אנגלית, אם כי במפקד האוכלוסין של שנת 2000 דיווחו 18.59% כי שפת אימם היא נאוואחו ו-6.58% נהגו לדבר בביתם בספרדית.
תחבורה.
פלגסטף היא צומת תחבורה חשובה. בסמוך לה עוברים: כביש בין מדינתי 40 (Interstate 40) שכיוונו מזרח מערב וחוצה את כל ארצות הברית מברסטו שבקליפורניה במערב ועד בנסון בקרוליינה הצפונית במזרח, כביש בין-מדינתי 17 המחבר בין לפלגסטף לפיניקס בירת אריזונה. כמו כן, מחברים כבישים מספר 89 ו-180 את פלגסטף עם הפארק הלאומי גרנד קניון.
צח דרורי
צח דרורי (נולד ב-1977) הוא מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה.
דרורי נולד בבאר שבע ולמד פסנתר, תאוריה והלחנה בקונסרבטוריון. בגיל 15 עבר לתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות והיה תלמידם של אנדרה היידו ומיכאל וולפה. התגורר במשך 7 שנים במצפה רמון שם עבד עם אמנים שונים במגוון פרויקטים.
יצירותיו הקלאסיות נוגנו מגיל צעיר על ידי התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע והתזמורת הפילהרמונית של ניוברנדנבורג בגרמניה.
דרורי עבד עם חבר ילדותו, אביתר בנאי, על אלבומו הראשון "אביתר בנאי" בעבודה על כלי מיתר ועיבודים של שירים. שנתיים לאחר מכן המשיך לעבוד עמו על אלבומו השני "שיר טיול".
כתב קונצ'רטו למרימבה לזיו איתן.
בשנת 2010 יצא אלבומו הראשון והשני במקביל, "כיוון הרוח" ו"נקודת מפגש" (הוצאת היי פידלטי). באלבומים מתארחות דניאלה ספקטור, רות דולורס וייס ויעל קראוס.
בשנת 2016 הפיק את אלבום הבכורה של הזמרת ענת מלמוד.
בשנת 2017 הפיק דרורי את אלבום הבכורה של הזמרת נרקיס, "בוא נדבר אמת", אשר שניים משיריו נכנסו לפלייליסט גלגלצ. כמו כן הפיק את אלבום שירי המשוררים של רפי פרסקי שירים עצובים שהלחנתי בשמחה.
בשנת 2020 הפיק בשיתוף רוני בר הדס את אלבום הבכורה שלה, ""Calm the Beast".
בנוסף דרורי הוא חבר בלהקה של אביתר בנאי ומנגן על קלידים.
משאל העם בצ'ילה (1988)
במשאל העם שנערך בצ'ילה ב-1988 נשאלו אזרחי צ'ילה האם הם תומכים בהמשך שלטונו של אוגוסטו פינושה לשמונה שנים נוספות. 56% מהמשתתפים הצביעו "לא", והביאו בכך לקיצן של 16 שנות דיקטטורה צבאית במדינה.
רקע.
ב-11 בספטמבר 1973 הודח נשיא צ'ילה, סלוודור איינדה, בהפיכה צבאית. ארבעת הקצינים שהנהיגו את ההפיכה כוננו חונטה שבראשה אוגוסטו פינושה, שהיה לנשיא החדש. הארבעה סיכמו ביניהם על רוטציה בתפקיד הנשיא, אך הסכם זה לא יצא אל הפועל, לאחר שפינושה ביסס את עצמו כמנהיג היחיד, והחונטה שימשה למעשה כרשות מחוקקת. החונטה ביטלה את המפלגות, והחלה במסע רדיפה נגד מתנגדים פוליטיים, שנעצרו, עונו, הועלמו או הוצאו להורג.
ב-5 בינואר 1978 ערך פינושה משאל עם שנוי במחלוקת, בו ענו התושבים על השאלה "לנוכח התוקפנות הבינלאומית כנגד מולדתנו, אני תומך/תומכת בנשיא פינושה בפעולתו להגנה על כבודה של צ'ילה ומאשר מחדש את הלגיטימיות של שליט הרפובליקה על מנת שיוביל בצורה הקיצונית ביותר את תהליך מיסודה של הארץ". כ-79% מהנשאלים השיבו בחיוב על השאלה. ב-11 בספטמבר 1980 נערך משאל עם נוסף, אף הוא שנוי במחלוקת, שבו תמכו 67% מהנשאלים בכינונה של חוקה חדשה, שאישרה את מעמדו של פינושה כנשיא ושל החונטה כרשות מחוקקת, למשך שמונה שנים שהוגדרו כ"תקופת מעבר". בסיומה של תקופה זו, נקבע, יציעו מפקדי הצבא מועמד שמועמדותו תאושר במשאל עם נוסף.
ב-30 באוגוסט 1988 בחרו מפקדי הצבא במועמדם - אוגוסטו פינושה. ב-5 בספטמבר, לקראת המשאל, הותרה פעילות פוליטית.