כ-90% מן התושבים משתייכים לקבוצה האתנית קמרים. 5% הם ממוצא וייטנאמי, כ-1% הם סינים, והיתר משתייכים לקבוצות שונות, בהם תושבים ממוצא הודי, בני לאו (העם שמרכזו בלאוס) וכן קבוצות אתניות מקומיות קטנות: בני קמר לואו (מונח המתייחס למגוון של קבוצות אתניות של קמבודים תושבי אזורים הרריים), צ'אם וקבוצות קטנות נוספות.
כ-97.9% אחוזים מן האוכלוסייה הם בודהיסטים מאסכולת טהרוואדה. מעמדה של הדת, שנרדפה בימי הקמר רוז', נמצא במגמת התחזקות. האוכלוסייה הלא-בודהיסטית מתחלקת בין אמונות שונות, בעיקר אסלאם (1.1%) ונצרות (0.5%).
תוחלת החיים היא 70.1 שנים. שיעור הריבוי הטבעי הוא כ-1.36%. ממוצע הילודה לאישה הוא 2.5 צאצאים. הגיל החציוני צעיר, כ-25.6 שנים, בין היתר כתוצאה מן ההשלכות הדמוגרפיות של מלחמת האזרחים. מאותה סיבה, שיעור הגברים באוכלוסייה נמוך והיחס בין גברים לנשים הוא 0.95 גברים לכל אשה.
השפה העיקרית בקמבודיה היא קמרית. צרפתית, שפת השלטון הקולוניאלי, נמצאת עדיין בשימוש במוסדות שלטון וחינוך וכשפה מתווכת בין דוברי שפות שונות, אך היא נדחקת בהדרגה מפני האנגלית כשפה שנייה. במוסדות הממשל משתמשים לעיתים בדיאלקט מקומי של צרפתית.
כלכלה ותיירות.
כלכלת קמבודיה נשענת ברובה המכריע על חקלאות. ענפי החקלאות העיקריים הם אורז, מניהוט (קסאווה) ודיג.
תעשיית קמבודיה אינה מפותחת כתעשיית שכנותיה, בעיקר עקב ההיסטוריה הסבוכה שאפשרה את פיתוח התעשייה רק לאחר 1989, השנה בה שחררה וייטנאם את אחיזתה במדינה. התעשייה מתמקדת בענף הגומי (ללא עיבוד).
מאז שהסתיימו סופית המאבקים האלימים בקמבודיה ב-1999 ידעה כלכלת המדינה שיעורי צמיחה גבוהים, מעל 5% בשנה. עם זאת ההכנסה לנפש עדיין נמוכה ביחס למדינות האזור.
בשנים האחרונות התפתח ענף התיירות והחל להוות משקל משמעותי מהתוצר הלאומי. כ-2 מיליון תיירים מבקרים בקמבודיה מדי שנה.
הסמכות המוניטרית העליונה במדינה הוא הבנק המרכזי של קמבודיה, אשר מטהו ממוקם בבירה, פנום פן.
סחר באנשים.
קמבודיה היא ארץ מקור, צינור מעבר ויעד לסחר בבני אדם. בין הסוחרים קבוצות פשע מאורגן, הורים, קרובים, חברים, ושכנים. למרות שסחר בבני אדם הוא בלתי חוקי בקמבודיה, קיימת בה תופעה של תיירות מין עם קטינים. חלק מהילדים נמכרים על ידי הוריהם, אחרים מפותים לעבודות מלצרות לכאורה ואז נכלאים ומשודלים לזנות בכפייה. על פי הערכות UNICEF כ-35% מהפרוצות בקמבודיה מתחת לגיל 16.
ישנה תופעה של בתי בושת שהם למעשה בתי כלא בהם הנשים והילדות לא מקבלות כסף כלל אלא אוכל בלבד והמקום מחזיק שומרים המונעים מהן לברוח.
תרבות.
באזור אנגקור, ליד העיר סיאם ריפ שבמערב קמבודיה, מצויים שרידיה של בירת האימפריה הקמבודית בין המאה ה-9 למאה ה-15, כולל שרידים של מעל אלף מקדשים. ביניהם נמנה מקדש אנגקור ואט המפואר, שיש האומרים שהוא המונומנט הפולחני היחיד הגדול ביותר בעולם. קרוב לשני מיליון תיירים מבקרים מדי שנה באתר, שהוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. אתר נוסף אשר הוכרז כאתר מורשת עולמית הוא מקדש פּרֶאַהּ וִיהֶאַר שבצפון קמבודיה, בגבולה עם תאילנד.
קרל דוניץ
קארל דניץ
אריק קרטמן
אריק תיאודור קרטמן הוא אחת מהדמויות המרכזיות בסדרת ההנפשה האמריקאית סאות' פארק, סדרה העוסקת בחייהם של ארבעה ילדים בני תשע הגרים בעיירה קטנה בהרי מדינת קולורדו. ככל הנראה קרטמן הוא הדמות המורכבת והרב-ממדית ביותר מבין ארבעת הבנים וככזו גם הפופולרית ביותר בקרב קהל צופיה. מזוהה לרוב כטיפוס מפונק, אגואיסט ספק נרקיסיסט, פחדן, מניפולטיבי, שוביניסט, פשיסט, אנטישמי, גזען וג'ינג'פוב אשר בז גם לבודדים הסובלים את התנהגותו החריגה. קרטמן גם מפגין לעיתים מכלול של התנהגויות לא אופייניות לבני גילו - מאניה דיפרסיה, הפרעת אישיות אנטיסוציאלית וחמדנות אשר אינה יודעת גבולות. בניגוד לחבריו המכונים בשמם הפרטי, קרטמן מכונה בשם משפחתו.
לדברי יוצרי הסדרה, טריי פארקר ומאט סטון, כשיצרו את "סאות' פארק" הצטערו על כך ש"כיום, אין זה אפשרי ליצור דמויות בשר ודם בסגנון ארצ'י בנקר עבור תוכניות טלוויזיה", ויצאו מתוך הנחה שהדבר יתאפשר בדמויות מצוירות - וכך נוצר הבסיס לדמותו של קרטמן. קרטמן מדובב על ידי טריי פארקר.
דמותו של קרטמן.
קרטמן הוא ילד כבן 9, לבוש תמיד בכובע צמר תכול-צהוב, מעיל אדום, כפפות צהובות ומכנסיים חומים. צבע שערו חום (אם כי לעיתים הוא שחור). קרטמן מתואר כשמן יותר מיתר דמויות הילדים; בעל סנטר כפול, ידיים ורגליים שמנמנות ולפי העונה הראשונה אריק שוקל 40 ק"ג. גופו השמן משמש כמושא לעג בפי חבריו אשר אינם מהססים לכנותו בשמות גנאי כגון "תחת-שמן" (Fat Ass) וחוזרים על סלידתם ממנו והוא מצידו אינו נשאר חייב ומקלל אותם בכל הזדמנות. נראה כי קרטמן נמצא בהכחשה לגבי משקלו באומרו שהוא "אינו שמן אלא בעל עצמות גדולות". למרות גודלו החריג, קרטמן חלש פיזית מילדים אחרים ובדרך כלל בעימותים הפיזיים עם חבריו הוא יוצא כשידו על התחתונה. כך לדוגמה בפרק "חג המולד בקנדה" קרטמן מתגרה בקייל לאורך כל הפרק ומזמינו תכופות לקרב. בסופו של הפרק השניים מתעמתים, קייל סוטר לו קלות וקרטמן פורץ בבכי.
גם תחביביו ויכולותיו של קרטמן הם חריגים בין חבריו: הוא חובב רוק מתקדם, בעל יכולת רטורית גבוהה ביותר, בנוסף לאנגלית הוא מדבר גרמנית וספרדית באופן שוטף, בעל יכולות תפעול נשק חם, מטוסים קלים. אך מעל הכול קרטמן הוא בעל יכולת נדירה להברחת חפצים שונים בפי הטבעת: מזהב ותכשיטים, צלחות לווין ועד מתקנים שלמים מדיסנילנד.
בתור האנטי-גיבור השמנמן שבחבורה, קרטמן מעולם לא אמור היה להיחשב כגיבור הסדרה, ובתחילתה תואר כילד חצוף, גס רוח, שובב ובעל אינטליגנציה בינונית ומטה, ובעל מאפיינים רבים המקבילים לדמות מצוירת אחרת - בארט סימפסון. עם התקדמות הסדרה קרטמן נעשה פופולרי יותר ויותר בקרב קהל צופיה ובד בבד עם עלייה זו חל שינו בדמותו: היוצרים הפכו אותו לערמומי ונועז יותר בתוכניותיו הזדוניות, הפרעותיו הנפשיות הוקצנו לממדים לא מציאותיים, למשל בפרק "סקוט טנרנמן חייב למות" בו הילד סקוט טנרנמן מוכר לקרטמן שיער ערווה וקרטמן מגלה שסקוט עבד עליו והוא זומם תוכנית שמסתיימת בזה ששני הוריו של סקוט מתים והופכים לתבשיל צ'ילי וסקוט אוכל ממנו. ובנוסף בעיותיו המשפחתיות הפכו גלויות יותר לצופים.
התנהגותו השערורייתית כוללת בין השאר הטחת עלבונות ב"חבריו" סטן, קייל, קני ובאטרס. בצדדיה היותר קיצוניים ניתן למנות בזיזת תאי גזע, ניצול פרשת קריקטורות מוחמד על מנת לבטל סדרת טלוויזיה שנואה והאכלת אחד מיריביו בתבשיל צ'ילי אותו הכין מהוריו לאחר שרצח אותם.
למעשה, בשלב מתקדם בסדרה, כמעיין מחווה לדמותו הראשונית, נפגשו קרטמן ובארט סימפסון והשניים התרברבו מי יותר שובב: בעוד בארט ציין מעשי שובבות כמו גנבת ראש הפסל של העיירה, קרטמן הפגין את "שובבותו" בסיפורים על הרג וביזה. בארט וקרטמן הסכימו מיד שהאחרון הוא "המנצח" מביניהם.
מטרת חייו של קרטמן היא השגת סכום כסף בן עשרה מיליון דולרים. בין תוכניותיו להגשים חלומו זה נמנו הקמת כנסייה, התחזות לפיית השינים וגנבת כסף מילדים תמימים ואיסוף כספי תרומות לרווחתו האישית והקמת להקת-בנים בשם "פינגרבאנג" (באנגלית - "זיון עם אצבע", קרטמן לא מבין את ההקשר המיני של השם וטוען כי שמע אותו לראשונה בטלוויזיה). בנוסף, הוא חש דחף עז להביס את סטן, קייל וקני בכל התחומים, ונוהג לקיים עמם התערבויות שונות, בין היתר מי יקים בית-עץ גדול יותר או יזכה באלבום פלטינה (בפרק שבו קרטמן מקים להקת רוק נוצרי). באחד הפרקים קייל בירך את קרטמן לרגל ניצחונו בהתערבות והרס את תחושת הסיפוק האגואיסטי שחש קרטמן לאחר שהשפיל אותו.
באחד הפרקים זכה קרטמן במיליון דולרים, על פי צוואת סבתו. בכסף השתמש כדי לקנות פארק שעשועים, שרק הוא היה זכאי להיכנס אליו ("אני לא סובל את התורים..."). גורלו של המיזם, כיתר תוכניותיו של קרטמן, מובן מאליו.
בפרק האחרון של העונה ה-15 כאשר הוריו של קני נשלחים לכלא וקני עובר לגרינלי קרטמן מגלה שהוא הילד הכי עני בבית ספר.
הסיבות להתנהגותו של קרטמן מגוונות ולעיתים סותרות. מצד אחד, ייתכן כי שורש הלכותיו הרעות הוא גנטי, שכן שאר בני משפחתו המורחבת ניחנים במזג רע זהה. עם זאת, ייתכן שלחיי המשפחה שלו יש יד בדבר; בדיחה חוזרת ונשנית לאורך פרקי הסדרה היא שלמרות טוב ליבה ומזגה הנעים של אמו, היא למעשה מלכת פורנו הרמאפרודיטית המרבה להופיע בסרטי פורנו גרמניים המשלבים מין וצואה. בנוסף, כפיצוי על בדידותה, גברת קרטמן מפנקת את בנה היחיד באופן חריג, רואה בו חבר ולא בן וקרטמן משיג בדרך כלל את כל מבוקשו באמצעות יבבות גרידא.
זהות מגדרית ובעיות נפשיות.