אנטוניו אגש מוניש היה במהלך חייו חבר בחברה המלכותית לרפואה ובאקדמיה הצרפתית למדעים וכן היה נשיא האקדמיה הפורטוגזית למדעים.
יריד סקרבורו
יריד סקרבורו (באנגלית: Scarborough Fair) הוא יריד או שוק שפעל במהלך ימי הביניים בעיר סקרבורו שבצפון יורקשייר באנגליה. יריד זה היה החשוב שבירידים שנערכו באנגליה בימי הביניים. היריד נערך מדי שנה החל מה-15 באוגוסט ונמשך 45 ימים. היריד היה יוצא דופן בתקופתו הארוכה.
ביריד השתתפו סוחרים מכל רחבי אנגליה, ואף סוחרים שהגיעו מדנמרק, נורווגיה, המדינות הבלטיות והאימפריה הביזנטית.
היסטוריה.
יריד סקרבורו החל לפעול בעקבות רישיון מלכותי שניתן על ידי הנרי השלישי, מלך אנגליה ב-22 בינואר 1253. על פי הרישיון המלכותי, הורשתה העיר להפעיל את היריד מחג עליית מרים (ב-15 באוגוסט) ועד חג המלאך מיכאל (החל ב-29 בספטמבר).
היריד היה אירוע רב משתתפים, ונכחו בו סוחרים, קונים, בנקאים, וגם אנשי בידור וקהל רב שבה לצפות במופעי הבידור.
היריד פעל במהלך כל ימי הביניים. במהלך המאה ה-17 החלה ירידה בפופולריות של היריד והוא הפסיק לפעול. פעילותו חודשה באמצע המאה ה-18 אולם הוא הופסק בשנת 1788.
בשלהי המאה ה-20 החלו להיערך אירועים קצרים בשם זה, בסגנון ביניימי, שנערכו בחסות ארגון מורשת אנגליה.
אזכורים תרבותיים.
היריד מאוזכר בבלדה העממית הבריטית יריד סקרבורו. בלדה זו זכתה לפרסום רב ברחבי העולם בביצוע הצמד סיימון וגרפונקל.
אריה ליב גרוסנס
הרב יהודה (אריה) ליב גרוסנס (תרע"ב, 1912 - ג' בניסן תשנ"ו, 23 במרץ 1996) היה ראש בית הדין של ק"ק כנסת ישראל בלונדון.
חייו.
נולד בגליציה בנו של מרדכי הלוי גרוסנס. בתרע"ו הוריו עברו לגרמניה בשל מסחר, נולד בברכתו של הגה"ק רבי דוד משה מטשורקוב זיע"א שבירך את אמו בבן שיאיר את עם ישראל בפסקיו בשנת ה'תרפ"ו (1926) החל את לימודיו בישיבת ראדין, שם למד חמש שנים. בשנת ה'תרצ"ב (1932), עבר ללמוד בישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ. היה תלמידו המובהק של רבי ברוך בר לייבוביץ אף בהסכמה לספרו של גיסו הגאון רבי חיים שמואל לאפיאן זלל"הה מבקש רבי ברוך בער לדרוש בשלומו ולימים אף קרא לבנו על שם רבו. כעבור זמן עבר ללמוד בישיבת אהל תורה בברנוביץ' אצל הרב אלחנן וסרמן. במשך תקופה למד בישיבת מיר.
בסוף שנות ה-30 עבר לאנגליה. נישא לאסתר בלוך, בתו של צבי אפרים בלוך, מראשי הקהילה היהודית בגייטסהד. לאחר נישואיו היה ממייסדי כולל גייטסהד. לאחר מלחמת העולם השנייה פעל יחד עם הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי לסיוע לניצולי השואה ששהו במחנות העקורים בגרמניה.
בשנת ה'תש"ח (1948) התמנה על ידי הרב יחזקאל אברמסקי כדיין בבית הדין הרבני בלונדון. בשנת ה'תשי"א (1951) עלה הרב אברמסקי לישראל והרב גרוסנס התמנה תחתיו כראש בית הדין. עמד בקשרים הלכתיים עם גדולי הרבנים ובהם הרב משה פיינשטיין. בשנת ה'תשי"ח (1958) פרסם את ספר השו"ת "לב אריה", וקיבל את הסכמתם של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג והרב צבי פסח פרנק. והרב מטשיבין על פי בקשת הרב רפאל ברוך טולדנו נסע לטנג'יר שבמרוקו והקים בה ישיבה לבני המקום.
בשנת ה'תשל"ג (1972) הצטרף לרבנים שיצאו נגד פסקו של הרב שלמה גורן בפרשת האח והאחות.
בשנת ה'תשל"ט (1979) עלה לישראל והתגורר בשכונת בית וגן בירושלים. ייסד ועמד בראש כולל אברכים "קול ירושלים". נפטר בשנת תשנ"ו, ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
משפחתו.
בין בניו: הרב שמריהו גרוסנס - מרבני ישיבת אור אלחנן (חתנו של הרב אהרן בילוסטוצקי, ראש כולל אוהל תורה), והרב ברוך דב גרוסנס – רב קהילת "יד שאול" ביוהנסבורג. בין חתניו: הרב מרדכי חברוני – שהיה ר"מ בישיבת חברון (בנו של רבי משה חברוני), והרב ישראל ברל – מרבני ישיבת תורה אור.
איגוד הרוקחות הבין-לאומי
איגוד הרוקחות הבין-לאומי (באנגלית: International Pharmaceutical Federation; בצרפתית: Fédération Internationale Pharmaceutique) שראשי התיבות שלו FIP הוא איגוד בין-לאומי של הארגונים הלאומיים שמייצגים רוקחים ומדענים העוסקים ברוקחות. מוסדותיו נמצאים בהאג, הולנד.
היסטוריה.
האיגוד נוסד ב-1912. נכון ל-2012 הוא כולל 127 ארגונים לאומיים ומשרת כ-2 מיליון איש העוסקים בתחום.
יריד סקרבורו (בלדה)
יריד סקרבורו (באנגלית: Scarborough Fair) היא בלדה או שיר עם מסורתי אנגלי.
תיאור היצירה.
הבלדה מספרת על בחור צעיר המזמין את המאזין ליצירה לספר לאהובתו לשעבר שאם היא תבצע שורה של מטלות בלתי אפשריות הם ישובו להיות יחד. בין המטלות המוטלות עליה - לתפור חולצה בלי תפרים או למצוא שדה חקלאי בין הים לבין חוף הים.
לעיתים היצירה מבוצעת בצורת דואט (דו-שיח בין הבחור לבחורה) שאז כל אחד מבני הזוג מטיל על בן זוגו מטלות בלתי אפשריות.
לשיר לחן מסורתי אנגלי.
היסטוריה.
מילות השיר דומות בצורתן ובנושאן לבלדה הסקוטית אביר בני הלילית (The Elfin Knight) שמקורה בשנת 1670 ואולי אף קודם לכן. בבלדה סקוטית זו מאיים בן לילית כי יחטוף אישה צעירה ויישא אותה לאישה אלא אם היא תבצע מטלה בלתי אפשרית כגון - תפירת גלימה מבלי מתפרת, והעלמה משיבה בדרישה משלה - שימצא לה דונם של אדמה חקלאית שנוגעת בחוף הים.
הבלדה הפכה פופולרית והתפשטה ברחבי אנגליה, ובמאה ה-18 מתועדות עשרות גרסאות שלה. השם הנוכחי של הבלדה - המתייחס ליריד סקרבורו - הגדול בירידי אנגליה בימי הביניים - מופיע בתיעוד לראשונה במאה ה-19, וכך גם הפזמון החוזר של הבלדה: "פטרוזיליה, מרווה, רוזמרין וקורנית". בגרסאות קדומות יותר של הבלדה מתואר יריד שוק אחר כגון - שוק ויטינגהאם, שוק ברוויק ואחרים, ויש גרסאות שאינן מזכירות כלל הליכה ליריד.
מילות השיר.
גרסת השיר משנת 1889:
משמעות הפזמון.
עשבי התיבול המופיעים בפזמון החוזר של הבלדה, היו עשבי תיבול נפוצים במטבח האנגלי, ובדומה לעשבי תיבול אחרים, בימי הביניים שייכו להם משמעות סמלית -
השימוש בעשבים בבלדה משמש סמל לניסיון האוהבים להחיות את אהבתם, ולהגיע אל הנישואין על אף הקשיים שהם מטילים אחד על השני. יש הסוברים כי עשבים אלה מעידים על עתיקותה של הבלדה, שכן בתקופת המגפה השחורה באנגליה האמינו כי עשבים אלה מסוגלים למנוע את המגפה.
גרסאות אחרות של הפזמון קיימות, ונעשה בהם שימוש בחריזה זהה:
כאשר במקום:
נאמר:
הקלטת גרסאות של השיר.
השיר הוקלט לראשונה על ידי גורדון הית' ולי פיאנט בשנת 1955, וכן, באותה שנה, על ידי א. ל. לויד באלבום "בלדות אנגליות וסקוטיות פופולריות".
גרסתם של סיימון וגרפונקל.
הצמד סיימון וגרפונקל עיבדו את השיר, תוך שהם יוצרים מלודיה של מילותיו, במסגרת אלבומם "שירי עם אנגלים". פול סיימון למד את השיר בשנת 1965 מפי מרטין קארתי. פול סיימון הוסיף לשיר המקורי שורות מתוך "The Side Of A Hill" (הצד של גבעה) שיר אנטי מלחמתי שכתב קודם לכן, ולחלק זה בשיר הוא קרא "Canticle" (כלומר מזמור במובן התנכי). שני השירים מושרים בו זמנית כדואט - כאשר שרים שורה אחת מאחד השירים, ועונים לו בשורה מהשיר השני. השילוב הופיע באלבומם של השניים משנת 1966 שנקרא על שם פזמון השיר "Parsley, Sage, Rosemary, and Thyme", כמו כן השיר מופיע בפסקול הסרט "הבוגר".
באמצעות השיר "The Side Of A Hill" יוצר סיימון דיאלוג בין השיר המסורתי למילותיו הוא, ותוך כדי כך הופך את השיר לשיר מחאה פוליטי כנגד מלחמות. במחאה כנגד המלחמות, הוא מסביר כי אין במלחמות כל תועלת ואין להם כל סיכוי, בדומה למטלות חסרות הסיכוי המופיעות בבלדה, והוא משלב את שורות הבלדה במשפטיו הוא על מנת לתת יתרת תוקף לדברים. כך ניתן לראות בשורות המשולבות במילות הבלדה ומסומנות בסוגריים:
השילוב בין שירו של סיימון בבלדה יוצר משפטים חסרי היגיון. לדוגמה: סיימון קושר בין הקצירה במגל בשיר (קצירה חסרת תוחלת שכן המגל עשוי עור) לבין המלחמה. וכן, השורה של שירו, לה משמעות הגיונית "גנרלים פוקדים על חייליהם להרוג, וללחום למען מטרה שמזמן שכחו", כאשר היא מתקשרת למילות הבלדה נוצרים משפטים הגיוניים דקדוקית, אך חסרי משמעות: "גנרלים פוקדים על חייליהם להרוג, ולאסוף את הכל בצרור של אברש, וללחום למען מטרה שמזמן שכחו".
עיבודים מאוחרים.
להקת "זמרי המלך" (King's Singers) הקליטו את השיר פעמיים - ב-1971 וב-1993.
ג'סטין הייווארד, סולן המודי בלוז לשעבר הקליט גרסת כיסוי לשיר בתקליטו Classic Blue מ-1989.
הזמרת לורה רייט (Laura Wright) הקליטה גרסה של השיר באלבומה "השושנה האחרונה" (The Last Rose) משנת 2011, והזמרת שיבון אוון (Siobhan Owen) הקליטה גרסה בשנת 2012.
תרגומים לעברית.
תרגום נאמן למקור הוא של אהוד מנור, המוכר בביצועם של צמד הפרברים. הפרברים הקליטו את גרסתם לשיר עבור אלבום שלם המורכב מגרסאות עבריות לשיריהם של סיימון וגרפונקל, לרבות תרגום התוספת של גרפונקל לבלדה המקורית. בתרגום זה החליפו את התבלינים הבריטיים בתבלינים מקומיים: "קינמון, יסמין ומרווה", ואף שהבלדה עדיין קרויה "יריד סקרבורו", השורה הראשונה של השיר היא: "אם פניך היום ליריד".
לבלדה קיימת גרסה אמריקנית מהתקופה הקולוניאלית בשם Strawberry Lane במילים ובלחן שונים במקצת.
היא תורגמה לעברית על ידי יעקב שבתאי, והושרה על ידי דני ליטני וסנדרה ג'ונסון בשם "בסמטת התותים". התרגום מתחיל במילים: "הלכתי הלוך בסמטת התותים" (As I was walking up Strawberry Lane) ובמקום הפזמון החוזר המאזכר צמחי תבלין הנפוצים באנגלייה, הפזמון החוזר בשיר הוא "כל הוורדים פרחו בחמדה" (Every rose grows merry and fine).
גרסתה של שרה ברייטמן.