בשנת 1896 העבירה לפני הקונגרס הבינלאומי לנשים בברלין הרצאה על חקר הרפואה על ידי נשים במדינות שונות. בקונגרס המדענים שהתקיים בוורוצלב בשנת 1904 היא ניהלה את נושא ההיגיינה והבקטריולוגיה.
בשנת 1898 התחתנה עם ד"ר וולטר קמפנר (1869–1920) מברלין, ושבה להתגורר בעיר. בנם, וולטר קמפנר (ג'וניור) (1903–1997) הפך גם הוא לרופא. הוא היה ידוע בתזונת האורז שלו. בנם הנוסף היה המשפטן רוברט קמפנר, אחד מהתובעים במשפטי נירנברג (1899–1993). בת, נדיה קמפנר, נפטרה משחפת בשנת 1932.
רבינוביץ-קמפנר נפטרה בשנת 1935 בברלין, בגיל 63, מסיבות שלא פורסמו.
מפלי ילוסטון
מפלי ילוסטון הם זוג מפלי מים על הנהר ילוסטון בתחומי הפארק הלאומי ילוסטון במדינת ויומינג שבארצות הברית.
היסטוריה.
השבטים הילידים של אמריקה הכירו ככל הנראה את המפלים במשך מאות שנים. האדם האירופי הראשון שביקר בהם היה הצרפתי בטיסט דושארם (Baptise Ducharme), אשר טען שהגיע אליהם שלוש פעמים - ב-1924, 1826 ו-1839. החוקרים בריג'ר וגרמל טענו שהגיעו אליהם ב-1846. חוקרי משלחת קוק-פולסום-פטרסון נתנו למפלים את שמותיהם בשנת 1969. האיור הראשון שלהם נעשה על ידי החייל צ'ארלס מור (Charles Moore), שהיה בין המלווים של משלחת חקר שסקרה את נהר ילוסטון ב-1870. שנה אחת אחר כך הם צולמו על ידי החוקר ויליאם הנרי ג'קסון . במשך שנים נעשו הערכות לא מדויקות לגבי גובה המפלים.
תיאור המפלים.
המפלים שוכנים על הנהר ילוסטון מספר קילומטרים מצפון למוצאו מאגם ילוסטון ובמרחק של כ-400 מטר זה מזה. צפונה מהמפל הנמוך נכנס הנהר לקניון הגדול של ילוסטון, שעומקו עד ל-304 מטר.
גובה המפל העליון הוא 33 מטר, ואילו גובה המפל הנמוך הוא 94 מטר. נפח המים הזורם במפל הנמוך הוא הגדול ביותר מהזורמים במפלי הרי הרוקי בארצות הברית. בעוד שגובה מפל זה הוא קרוב לפי שניים מגובהם של מפלי ניאגרה, הרי שנפח המים הזורמים בו (19 עד 240 מטר מעוקב לשנייה) נמוך מנפח המים הזורמים במפלי הניאגרה. הטעם לכך הוא שרוחב הנהר בראש המפל הוא 21 מטר בלבד, בעוד שרוחב הנהר בראש מפלי הניאגרה הוא 790 מטר.
נקודות תצפית רבות בפארק משקיפות על נוף המפלים.
Here I Stand
Here I Stand (בעברית: הנה אני עומד) הוא שיר של הזמר המקדוני וסיל גרוונלייב, שיצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2021 שברוטרדם, הולנד.
רקע.
במרץ 2020, רשות השידור המקדונית הכריזה כי גרוונלייב נבחר לייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2020 עם השיר "You". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. זמן קצר לאחר ההכרזה, רשות השידור המקדונית הכריזה כי גרוונלייב ייצג את ארצו באירוויזיון 2021. ב-12 בפברואר 2021, רשות השידור המקדונית פרסמה את שם השיר אותו גרוונלייב יבצע בתחרות, "Here I Stand".
מחלוקת.
לאחר פרסום הקליפ, התעוררה מחלוקת בין רשות השידור המקדונית לאזרחי מקדוניה. בקליפ הופיעה יצירת אמנות של ג'נטה ואנג'לי, המזכירה את צבעי דגל בולגריה. בשל ההיחסים המתוחים בין שתי המדינות, אזרחים רבים קראו לרשות השידור המקדונית לפרוש מן התחרות. גרוונלייב, אשר מחזיק באזרחות בולגרית, הכחיש את הטענות ואמר כי: "יצירת האמנות, שהונחה על אחד מכותלי הכנסייה קשורה לישו ולא אל בולגריה". לאחר הביקורות, רשות השידור המקדונית ערכה את הקליפ והסירה את הקטע.
באירוויזיון.
ב-18 במאי 2021, גרוונלייב ביצע את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשל בניסיון להעפיל לגמר.
פאוויסה
פאוויסות היו בורות גניזה פולחניים, שנמצאו בין כותלי המקדשים של התרבויות העתיקות השונות באגן הים התיכון ושימשו למקום הפקדה לחפצי פולחן או קורבנות לאחר השימוש הפולחני בהם.
ארכאולוגים מצאו פאוויסות עשירות מאוד באגן הים התיכון ובמיוחד באתרי מצרים העתיקה. בורות גניזה כאלו נמצאו גם בעולם הפיניקי והפוני במהלך חפירות של מקדש שבתאי בדוגה, והוכיחו את קיומו של מקום פולחן המוקדש לבעל חמון באותו המקום.
נועם סגל
נועם סגל (נולדה ב־1981) היא אוצרת עצמאית וחוקרת אמנות ישראלית, המתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
ביוגרפיה.
נועם סגל נולדה באילת בשנת 1981. למדה לתואר ראשון במדע המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (2007), ותואר שני ודוקטורט בלימודי הרמנויטיקה ופרשנות באוניברסיטת בר-אילן (2017).
סגל החלה את דרכה האוצרותית כעוזרת אוצרת ב"גלריה החדר" בתל אביב, שם עבדה עם מילנה גיצין אדירם בשנים 2005–2007. בשנת 2008 עברה לעבוד באופן פרטי כעוזרת אוצרת של שרית שפירא, שהייתה בין היתר האוצרת לאמנות עכשווית ישראלית במוזיאון ישראל. משנת 2009 סגל התחילה לפעול כאוצרת עצמאית, והקימה, ניהלה ואצרה את חלל האמנות ללא מטרות רווח 'רוטשילד 69' בתל אביב, שהיה פעיל בין השנים 2009–2012. התערוכה הראשונה שסגל אוצרת ב'רוטשילד 69', יחד עם האוצרת המנוחה נעמי אביב, הייתה "ניאו ברבריזם" (2010), תערוכה קבוצתית הכוללת עבודות ומיצבי וידאו של 17 אמנים ישראלים. סגל גם הייתה מצוות המקימים של מגזין האמנות הדו-לשוני 'פרוגרמה', בו שמשה כעורכת תוכן בין השנים 2009–2011.
לאורך השנים לימדה סגל במוסדות חינוך שונים בישראל ומחוץ לה, בהם מנשר לאמנות, תל אביב, המדרשה לאמנות, בית ברל, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ובבית הספר לאמנויות על שם טיש ,באוניברסיטת ניו יורק.
שמואל פינקלשטיין
שמואל פינקלשטיין (בפולנית: Samuel Finkelstein; 1895 – 1942) היה צייר יהודי בפולין שבין מלחמות העולם, שנספה במחנה ההשמדה טרבלינקה.
ביוגרפיה.
פינקלשטיין נולד בסנדומייז', במחוז רדום בפולין הקונגרסאית. הוא סיים לראשונה בית ספר למסחר, אך לא היה מרוצה מהמקצוע אותו למד והחל לצייר. חבריו ובני משפחתו הציעו לו ללמוד שיעורי אמנות, ובשנים 1913–1914 הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות בקרקוב שם למד בהוראתו של וויצ'יך וייס מתנועת פולין הצעירה. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא התיישב בלודז', שם הציג תערוכות.
הוא הפך לחבר בעמותת הציירים "סטארט" ובאגודת האמנים בעיר לודז'. הוא גם נסע בקביעות לאזורים שונים בפולין ולכפר האמנים קז'ימייז' דולני. הוא התחיל להיות פעיל בסצנת האמנות בקרקוב כשהצטרף ל"גילדת האמנים Jednoróg" - קבוצת בוגרי האקדמיה בקרקוב - והציג איתם תערוכות משותפות. הוא גם השתתף בפעילות הקהילה היהודית וצייר סצנות מחיי היומיום. הוא נכלל בתערוכת התרבות היהודית "העולם התעורר" שארגן מוזיאון מחוז נובי סאץ'.
אף שהיה מזוהה בעירו עם הקונסטרוקטיביסט אוונגרד והיה מיודד עם אמנים כמו ולדיסלב סטרזמנסקי, קטרינה קוברו וקרול הילר, ציוריו נשאו את הסגנון המסורתי האימפרסיוניסטי במוטיבים, בצבעים ובעבודת המכחול שלו. כשפינקלשטיין נסע לקז'ימייז' דולני, הוא צייר את חיי היהודים בחוץ כפי שראה אותם. חיים גולדברג, צייר יהודי-פולני יליד קז'ימייז', נזכר באמן כשעמד לבדו וצייר בשדה.
שמואל פינקלשטיין נספה בשנת 1942 בטרבלינקה.
יוסף זינגר (פירושונים)
הדבקה (מחלה)
מצעד הגבורה
מצעד הגבורה הוא פרויקט לאומי חינוכי להעברת זיכרון השואה מהפאסיבי לאקטיבי, והפיכת הזיכרון למנוע השראה ליצירת הווה ועתיד טוב יותר. הפעילות מבקשת להטמיע את זיכרון השואה בתוך העשייה החברתית, באמצעות אקוסיסטם שלם של פעילויות המזינות זה את זו, כאשר המכנה המשותף לכולן הוא שאיבת השראה מזיכרון השואה כדרך למצוא כוח ליזמות חברתית, ועשייה למען הקהילה. הפעילות המבוצעות הן כדלהלן:
הקמת הפרויקט.
הפרויקט קם בעקבות קורס מפקדי פלוגות ומסע "עדים במדים" שהתקיים במסגרתו. ביקשו מחניכי הקורס לעשות למען זיכרון השואה. החניכים הבינו כי קיימת בעיה גדולה, וכי הסיפור הכי גדול של העם היהודי במאות ואלפי השנים האחרונות, מתפספס. למרות שכולם זוכרים שהייתה שואה, הזיכרון מתנקז לרוב ליום אחד ספציפי, ובכך אנו מבינים כי הזיכרון נמצא ברמת התודעה הנמוכה. על מנת להעצים את זיכרון השואה, ולהצליח להעבירו הלאה, מצעד הגבורה מבקש לא רק להמשיך ולספר את הסיפור, אלא להעביר את הזיכרון לרמת התודעה הגבוהה ביותר - "הזיכרון מלווה אותי ביומיום ואפילו רותם אותי לעשייה".
מצעד הגבורה אימץ את משפטו של שפינוזה ופעולותיו מגלמות את העקרונות הגלומים בו, כלהלן:
"נפש האדם מתרחקת מכל מה שמפחית מעוצמתה, ומחפשת את כל מה שמעצים את רוחה"
משכך נבחר זיכרון מעצים, המבקש לשנות פרספקטיבה, ובמקום להסתכל על מה שעשו להם, להתבונן דרך עוצמות הנפש הפנימיות שליוו כל אחד ואחת מהם, בעת התמודדותם עם הקושי - מסר גבורת החיים.
מצעד הגבורה מבקש לעשות את מה שעשו דורות לפנינו בקשר עם כל ניסיון השמדה של העם היהודי - להפוך את הזיכרון לאירוע חגיגי, החוגג את גבורת רוח האדם. כפי שדורות לפנינו עשו עם יצירת מצרים, פורים, וחנוכה - אירועים שגם בהם ניסו להשמיד ולשעבד את העם היהודי.
את המסר האקטיבי הזה, ביקשו מייסדי מצעד הגבורה, להטמיע בתוך העשייה החברתית - כלומר בדרך אקטיבית ולא רק כסיפורים פאסיביים - במיוחד לאור היותו של מסר זה כמסר אקטיבי.
הקמת הפרויקט החלה עם הקמת 2 מצעדי גבורה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה בשנת 2018, מצעד מרכזי בלוחמי הגטאות, ומצעד נוסף (צבאי) בירושלים, משם הפרויקט צמח למצעדים המתקיימים כל שנה, במימד הפיזי והווירטואלי, מצעדים אלו משמשים ככר לרתימת מתנדבים ומתנדבות לפעילויות התנדבות אקטיביות במהלך השנה.
מסר גבורת החיים - המסר האקטיבי.