עלילת הסרט מתרחשת בעיר האנגלית שפילד, שבעבר הייתה עיר משגשגת ששיגשוגה נבנה על תעשיית הפלדה, אך עם דעיכתה נסגרו מפעלי הפלדה והעיר הפכה מוכת אבטלה.
שני עובדים לשעבר במפעל שנסגר, גארי "גאז" סקופילד (רוברט קרלייל) ודייב הורספול (מארק אדי) מתפרנסים בקושי מגנבת שאריות מתכת מהמפעל הנטוש שהיה מקום עבודתם. גאז הוא גרוש ונתון ללחץ מגרושתו, מנדי, והחבר שלה בארי, כיוון שהוא לא עומד בתשלומי המזונות על בנו, ניית'ן (ויליאם סנייפ), מאז שפוטר. ניית'ן אוהב את אביו, אבל לאחר שהוא מתלווה אל אביו ואל דייב בניסיון גנבת מתכת שנכשל הוא מתלונן על כך שהם אינם עושים "דברים נורמלים" ביחד.
גאז רואה יום אחד תור של נשים מחוץ למועדון בעיר כדי לראות מופע של חשפני "צ'יפנדיילס". עולה בו רעיון להקים להקת חשפנות משל עצמו, עם גברים מקומיים, כדי להשיג כסף ולעמוד בתשלומי המזונות לפני שיאבד את חלקו במשמורת המשותפת על בנו. הוא משתף את דייב ברעיון.
ברחוב נתקלים השניים בלומפר (סטיב הייסון), שעבד כקצין ביטחון במפעל בו עבדו גם גאז ודייב. לומפר יושב במכוניתו ומנסה להתאבד באמצעות שאיפת גזי הפליטה שלה. דייב מציל אותו, והם מגייסים אותו ללהקתם. אחריו מגויס ג'רלד קופר (טום וילקינסון) שהיה מנהל העבודה במפעל; למרות שפוטר כבר שישה חודשים קודם לכן, ג'רלד מסתיר את פיטוריו מאשתו, כך שהיא ממשיכה להוציא כסף בהתאם לרמת חייהם הקודמת. ג'רלד ואשתו רוקדים בחוג ריקוד באופן קבוע, כך שגאז ודייב רוצים מאוד לגייס אותו ללהקה ולהנות מהדרכתו; ג'רלד, שרואה ברעיון פחיתות כבוד ומפקפק ביכולות הריקוד ובמראה של עובדיו לשעבר, מזלזל ונרתע בתחילה, אך לבסוף מתרצה ומצטרף.
הארבעה עורכים מבחני במה פתוחים כדי למצוא חברים נוספים, ומגייסים את בארינגטון "הורס" מיצ'ל (פול ברבר), אדם מבוגר אך מתגלה כרקדן טוב (במיוחד בריקודי שנות ה-60), ואת גאי (הוגו ספיר), שיפוצניק צעיר שאינו יודע לרקוד או לבצע בתחום אמנותי כלשהו, אך מגויס בכל זאת כיוון שהוא "מצויד היטב".
השישה מתאמנים על המופע שלהם ולמעשה רובם מתחילים ללמוד ריקוד מאפס. בתוך כך הם מנסים למצוא מקום להעלות בו את המופע שלהם, אך גאז מגלה שעליהם להפקיד 100 לירות שטרלינג כדי לשריין את המקום, ואין להם את הכסף. ניית'ן בא לעזרתם ונותן להם כסף מקופת החסכון שלו.
כשהם תולים מודעות בעיר על המופע שלהם, נתקלים השישה בשתי נשים מקומיות שנכחו במופע הצ'יפנדיילס. השתיים לועגות להם, אך גאז עומד על כך שהם יותר טובים מהצ'יפנדיילס, כיוון שהם "הולכים עד הסוף" - לתדהמתם של חבריו ללהקה.
זמן קצר אחר כך פורש דייב, שבהיותו שמן הוא חסר ביטחון בגופו - דבר הגורם לו גם בעיית אין אונות עם אשתו, ג'ין - ומוצא עבודה כאיש ביטחון ברשת מרכולים גדולה. האחרים ממשיכים בחזרות על המופע, אך בעת חזרה ראשונה מול "קהל" - שלוש קרובות משפחתו של הורס - נתפסים החמישה בשעת מעשה על ידי שוטר שעבר במקום במקרה. לומפר וגאי מצליחים להימלט, ומגלים שהם נמשכים זה לזה. גאז, ג'רלד והורס נעצרים בידי המשטרה - דבר העולה לגאז באיבוד המשמורת על ניית'ן. ג'רלד נזרק על ידי אשתו כאשר תכולת ביתם מעוקלת בשל החובות שצבר ג'רלד כדי להסתיר ממנה את פיטוריו, והיא מגלה ששיקר לה שישה חודשים.
כשהחבורה מחליטה לנטוש את רעיון מופע החשפנות, מגלה גאז שלמופע שלהם נמכרו כל הכרטיסים. הוא משכנע את שאר החברים להופיע הופעה אחת ויחידה, ולאחר מכן ילכו איש איש לדרכו ולמסלול חייו. ג'רלד, שמצא בינתיים עבודה חדשה, נרתע בתחילה, אך מסכים להופיע הופעה אחת. דייב, עדיין חסר ביטחון בגופו וביחסה של ג'ין אליו, מסרב - אך ערב לפני ההופעה מוצאת ג'ין את בגדי ההופעה ומשוכנעת שדייב מנהל רומן. כשהיא מתעמתת איתו הוא מספר לה על ההופעה ועל כך שסירב להופיע כי "איש לא ירצה לראות את הדבר הזה רוקד". ג'ין משכנעת אותו שהיא דווקא רוצה, ודייב צובר ביטחון מחודש בגופו ומתגבר גם על בעיית האין-אונות ממנה סבל.
בערב המופע מחכים השישה, כולל דייב שהצטרף ברגע האחרון, מאחורי הקלעים, כשהמועדון מלא בקהל שמצפה לראותם. בקהל יושבים גם השוטרים שהשתתפו במעצרם וצפו בהם רוקדים בסרטים ממצלמות הביטחון במקום המעצר, כיוון שבניגוד לדעת החבורה ולמודעות הפרסום, שציינו שמדובר במופע לנשים בלבד, בעל המקום איפשר גם לגברים להיכנס. גאז הנבוך מסרב לעלות לבמה, וחמשת האחרים עולים ומתחילים בלעדיו. לאחר שיחת שכנוע מניית'ן, משתכנע גאז ועולה גם הוא לבמה, והשישה מבצעים מופע חשפנות לצלילי השיר "You Can Leave Your Hat On". בקהל המשולהב יושבות גם ג'ין, אשתו של דייב, ומנדי, גרושתו של גאז, הרואות את הגברים באור חדש.
הסרט מסתיים כאשר השישה עומדים בהבטחתם "ללכת עד הסוף", משליכים את פריט הלבוש האחרון, ונותרים מול הקהל המריע עירומים כביום היוולדם.
קבלה ביקורתית, קבלה מסחרית ופרסים.
הסרט זכה בשבחי הביקורת, כולל ציון 96% באתר "Rotten Tomatoes". הוא היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (בו התחרה, עם תקציבו הזעום, מול סרטים שנעשו בתקציבים גדולים פי כמה עשרות), פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - מחזמר או קומדיה, הפרס היחיד בו זכה לבסוף.
ב-1997 זכה הסרט בפרס הסרט הטוב ביותר מטעם אקדמיית הסרטים האירופית ובפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר. רוברט קרלייל זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי וטום וילקינסון זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה כשהוא גובר בין השאר על מארק אדי, שהיה אף הוא מועמד לפרס. תפקידיהם של וילקינסון ואדי נחשבים לפריצת הדרך האמנותית של שניהם.
עיבודים תיאטרוניים.
בשנת 2000 עלה לראשונה בברודוויי עיבוד תיאטרוני של הסרט למחזמר (שנכתב בידי טרנס מקנאלי). בעקבות ההצלחה של המחזמר, הוא הועלה גם בישראל, עם תומר שרון בתפקיד הראשי.
עיבוד תיאטרוני נוסף של הסרט, הפעם למחזה, הועלה בשנת 2013 בשפילד.
סכר המלך טלאל
סכר המלך טלאל (בערבית: سد الملك طلال) הוא סכר גדול בצפון ירדן, על נחל יבוק (נחל זרקא). הסכר אוגר את מימיו של הנחל, בצירוף מי גשמים ושיטפונות, במאגר המכיל עד 86 מיליון מ"ק.
ממשלת ירדן החלה לבנות את הסכר ב-1971 וסיימה את בנייתו ב-1977. ב-1984 נעשו עבודות להרחבת הסכר, בשל הגידול בצריכת המים בירדן. פרויקט זה הסתיים בשנת 1988 בעלות של 90 מיליון דולר. היבוק מנקז את השטח המאוכלס ביותר במדינה ומימיו מזוהמים במידה שאינה מאפשרת שימוש בהם לצורכי שתייה. בסמוך לסכר הוקמו כמה מפעלי טיהור מים, המטהרים את המים כך שיוכלו לשמש כמי קולחין להשקיה. לאחר הטיהור מספקים מי המאגר את צורכי החקלאות בעמק הירדן הירדני.
בסכר מותקנת תחנת כוח הידרואלקטרית קטנה ובה שתי טורבינות, בעלת כושר ייצור חשמל של 4 מגוואט.
הסכר קרוי על שמו של המלך טלאל, סבו של המלך הנוכחי עבדאללה השני.
קונגרס האג
ליברפול
ליברפול (באנגלית: Liverpool, ) היא עיר הנמל השנייה בגודלה ובחשיבותה באנגליה בפרט, ובממלכה המאוחדת בכלל. נכון לשנת 2017, התגוררו בעיר כ-491,500 תושבים. ב-2004, הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, עד להסרתה מרשימה זו, ב-2021.
גאוגרפיה.
ליברפול שוכנת בצפון-מערב אנגליה במחוז מרזיסייד, מצפון לשפך הרחב של נהר המרזי לים האירי. מעבר לשפך, מדרום, שוכנת העיר ברקנהד, שהיא חלק מנמלה של ליברפול. בין שתי הערים מקשרת מנהרה ארוכה העוברת בקרקעית הנהר בליברפול.
היסטוריה.
בשנת 1190 נקרא יישוב זה בשם ליברפול שמשמעו "אגם עם מים בוציים". בשנת 1207 נוסדה במקום עיר, כפי שמצוין במכתבו של המלך ג'ון, המזמין מתיישבים לעבור ולגור בעיר, כיוון שהמלך רצה לבנות נמל חדש באזור, שכן הנמלים האחרים באזור היו בשליטת הרוזן מצ'סטר. הנמל שימש נקודת מוצא לכוחות צבא שנשלחו לאירלנד. בעיר נבנתה מצודה שנהרסה בשנת 1726. במהלך ימי הביניים הייתה העיר ללא כל חשיבות כלכלית ואסטרטגית. במאה ה-16 התגוררו בעיר פחות מ-500 תושבים. במהלך מלחמת האזרחים נערכו באזור מספר קרבות והנסיך רופרט הטיל מצור על העיר למשך 18 ימים, בשנת 1644. בשנת 1571 פנו תושבי העיר למלכה אליזבת הראשונה בבקשה שתקל את נטל המסים על העיר.
בשנת 1699 עבר חוק בפרלמנט שהפך את העיר לקהילה מקומית עצמאית. החל מתקופה זו החלה העיר לגדול, והפכה לעיר השנייה בגודלה בבריטניה. במאה ה-18 המסחר הרב מאיי הודו המערבית עבר דרך העיר וסייע לשגשוגה הכלכלי.
המבדוק הרטוב הראשון נבנה בעיר בשנת 1715 והיה למבדוק הרטוב הראשון בבריטניה. הרווחים מהסחר בעבדים בתקופה זו הביאו לפיתוח העיר וכן לגידול האוכלוסייה השחורה בעיר. בתחילת המאה ה-19 עבר דרך נמל ליברפול 40% מהסחר העולמי. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נבנו בליברפול ספינות עבור הקונפדרציה. בשנת 1880 הפכה ליברפול לעיר.
בתחילת המאה ה-20 המשיכה אוכלוסיית העיר לגדול, ובשנת 1930 הגיעה לכ-850,000 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה העיר כנמל ובסיס ראשי עבור שיירות אוניות הסוחר שחצו את האוקיינוס האטלנטי ויחידות הצי הבריטי שליוו אותן. בהפצצת ליברפול נפגעה העיר בלמעלה מ-80 הפצצות גרמניות, שבהן נהרגו "רק" כ-2,500 תושבים, אולם למעלה ממחצית מהעיר נהרסה וכ-11,000 בתים נהרסו כליל. לאחר המלחמה נבנתה העיר מחדש, אולם החלה לשקוע מבחינה כלכלית. בשנת 1985 ירד מספר התושבים בעיר, בשל האבטלה הגבוהה, לכ-460,000 תושבים.