פרנץ יוזף ייסד את המוזיאון הטכני של וינה ב-1908, והשתמש באוספים הפרטיים של שושלת הבסבורג כתצוגה מרכזית; המוזיאון פתח את שעריו 10 שנים לאחר מכן, והוא מתעד את כל הצדדים של התעשייה הטכנולוגית, ממכשירים ביתיים ועד לטורבינות גדולות, וכולל תערוכות של תעשייה כבדה, אנרגיה, פיזיקה וכלי נגינה.
חלק נכבד של המוזיאון כולל תצוגות אינטראקטיביות על טכנולוגיית מחשבים, קידוח נפט וגז וזיקוקם, וכמו כן שחזור מבנה של מכרה פחם.
מוזיאון הרכבת מהווה חלק אינטגרלי של המוזיאון הטכני. הוא מכיל אוסף נרחב של קרונות ומנועי רכבת מלכותיים. אחת מגולות הכותרת הוא הקרון המלכותי בו השתמשה אשתו של פרנץ יוזף, המלכה אליזבת.
תומאס רייטר
תומאס ארתור רייטר (גרמנית: Thomas Reiter; ) הוא אסטרונאוט לשעבר מטעם סוכנות החלל האירופית, ואחראי על תחום טיסות החלל המאוישות בסוכנות ועל המבצעים שלה. רייטר, טייס לשעבר בחיל האוויר הגרמני ובעל דרגת בריגדיר גנרל, מחזיק בשיא השהייה בחלל לאסטרונאוט שאינו מתוכנית החלל הרוסית או האמריקנית. שיא זה עומד על 350 ימי שהיה בחלל.
השכלה.
רייטר, יליד פרנקפורט, גרמניה, הוא בוגר תואר בהנדסה אווירונאוטית מהאוניברסיטה הצבאית של גרמניה במינכן. בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטה זו. רייטר הוסמך כטייס בחיל האוויר הגרמני וכן השתלם בטיסה בטקסס, ארצות הברית.
קריירה כאסטרונאוט.
רייטר נבחר כאסטרונאוט מטעם סוכנות החלל האירופית, והשתלם בקורס הקוסמונאוטים של רוסיה. בשנת 1995 טס לחלל בחללית סויוז TM-22, שעגנה בתחנת החלל הרוסית מיר. שם שהה 179 יום, וביצע שתי יציאות מחוץ לתחנה, בהן ריחף בחלל. בשנים 1996–1997, עבר רייטר השתלמויות נוספות בסוכנות החלל הרוסית, והוסמך לפיקוד על חלליות סויוז TM, כולל הנחתת חלליות מסוג זה על כדור הארץ.
רייטר התאמן למשימה בת חצי שנה על תחנת החלל הבינלאומית ושוגר אליה ב-4 ביולי 2006 במעבורת החלל דיסקברי (במשימת STS-121) והצטרף למשלחת ה-13 בתחנת החלל. רייטר היה גם חלק מהמשלחת ה-14 לתחנת החלל, ושב לכדור הארץ במעבורת החלל דיסקאברי במשימת STS-116. שם המשימה שלו בתחנת החלל, כפי שנקבע על ידי סוכנות החלל האירופית היה אסטרולאב.
באוגוסט 2007 מונה רייטר לחבר הנהלת סוכנות החלל הגרמנית - DLR.
במרץ 2011, מונה רייטר למנהל תחום הטיסות המאוישות לחלל והמבצעים בסוכנות החלל האירופית. במסגרת אחריותו - טיסות חלל של אסטרונאוטים אירופים, ניהול משימות רכב האספקה החללית מסוג ATV, ניהול מרכז האסטרונאוטים של אירופה, וניהול המקטע הקרקעי של משימות החלל הבלתי מאוישות של סוכנות החלל האירופית, באמצעות מרכז הבקרה (ESOC) הממוקם בדארמשטאט, גרמניה.
ויצן
כתב עת למחקרי יהדות
יהלום צבעוני
יהלומים צבעוניים (מוכרים גם בשמם הלועזי "פנסי קולר" - Fancy color diamonds), הם יהלומים הנחשבים נדירים ויקרים ביותר. הם מופיעים בטבע בצבעים מגוונים כגון צהוב (שהוא המצוי ביותר), כחול, ורוד ואדום, שנחשב היקר והנדיר מכולם. כמו כן ניתן למצוא שילובי צבעים מאותן משפחות צבע (כמו צהוב וכתום, כחול ואפור, ורוד וסגול, ירוק וצהוב ועוד).
היהלומים הצבעוניים מהווים חלק זעיר ביותר מסך הכל היהלומים בעולם (היחס המדויק אינו ידוע) והם נכרים במכרות של יהלומים רגילים. תהליך היווצרות הגביש של יהלומים אלו זהה לתהליך אותו עובר היהלום הלבן (חסר הצבע); היהלום הצבעוני מקבל את צבעו הייחודי בשל אלמנטים זרים החודרים ומתחברים לאטומים של הפחמן במהלך היווצרותו, כגון חנקן (שאחראי לצבע הצהוב), או בורון (שגורם לצבע הכחול). מידת הלחץ המופעל על מבנה היהלום בעת התגבשותו יוצרת את צבע הוורוד. קרינה רדיואקטיבית טבעית מתחת לאדמה במשך מיליוני שנים, יוצרת את הגוונים הירוקים.
ליטוש יהלום צבעוני.
קביעת זווית פאות היהלום בזמן הליטוש יכולה לקבוע את עוצמת הצבע הנראה לעין ביהלום הצבעוני. למלטשים נדרשת מיומנות גבוהה כדי לדעת איך למקסם את פיזור הצבע ועוצמתו. למרות שהמודל המוכר ביותר ביהלומים הוא צורה של אבן עגולה, ביהלומים צבעוניים ליטוש עגול מונע את מקסום צבע היהלום, ולכן רובם מלוטשים רובם בצורות שונות המכונות "פנטזי" (Fantasy), כגון צורת טיפה, לב, אמרלד, מרקיזה ועוד. תהליך ליטוש זה מחייב את המלטשים להעדיף את עוצמת הצבע של היהלום על פני פרמטרים אחרים כגון ניקיון, רמת גימור ועוד, שנחשבים לפרמטרים חשובים ביהלומים לבנים (חסרי צבע). ככל שהדרך בה קרן האור עוברת דרך היהלום ארוכה יותר, כך צבע היהלום רווי יותר, משום שקרן האור עוברת דרך יותר אלמנטים. לכן הנטייה היא ללטש יהלומים צבעוניים לצורת "Modified/Fantasy".
דירוג ותמחור יהלום צבעוני.
שוויו של היהלום הצבעוני נקבע בהתאם לסוג הצבע ורמת הריוויון שלו, משקלו, דרגת הניקיון, רמת הפלואורסצנטיות שלו וצורתו הסופית. כדי שיהיה ניתן להעריך ולסחור ביהלומים נדירים ויקרים אלו, הם מתועדים במעבדה גמולוגית בשם GIA. מעבדה זו קובעת האם היהלום וצבעו טבעיים, ומציינת את הפרמטרים הנוספים הללו.
עוצמות הצבעים ביהלומים הצהובים נחלקות לארבע רמות:
בצבעים: ורוד, כחול וירוק ישנן 3 דרגות ריוויון נוספות הבאות לפני הדרגה החלשה ביותר ביהלומים הצהובים:
במעבדה נבדקים יהלומים אלו על ידי גמולוגים בעזרת ציוד מתקדם וללא השפעות אור חיצוניות.
מחיר.
ה"תורה שבעל פה" על שיטת התמחור של היהלומים הצבעוניים שמורה רק בידי סוחרי יהלומים המתמחים בנישה צרה זו. מכיוון ששיטת התמחור אינטואיטיבית בעיקרה ומבוססת רק על תנודות במחירי השוק הסיטונאי, ניתן למצוא פערים משמעותיים במחירן של שתי אבנים דומות. זאת בשונה מאבנים לבנות, שכבר בשנות ה-90 הומצא להן מחירון מפורט שהביא לאחידות סבירה במחיר הסיטונאי.
במקומות שונים בעולם נהוגים פרמטרים מגוונים ומשתנים הקובעים את מחירו של היהלום הצבעוני, כך שעד היום (2014) לא התגבש מחירון מהימן, אמין ושמיש עבור קניינים של חברות התכשיטים.
יחד עם זאת, מכיוון שהביקוש ליהלומים אלו עלה באופן משמעותי החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 (עלייה בביקוש שעומדת ביחס הפוך להיצע הטבעי שלהם), נחשב המוצר במעגלים מסוימים כהשקעה בטוחה יחסית. כפועל יוצא מהביקוש, קמו בשנים האחרונות מספר גופים פיננסים שהחלו להשקיע ביהלומים אלו. רוב המסחר ביהלומים צבעוניים לא מתבצע בפלטפורמה שקופה ומוכרת בבורסות היהלומים בעולם, ולכן רמת המידע עליהם נמוכה כל כך, שעד היום לא תועד מדד מחירים היסטורי המשקף את עליות המחירים המדוברות באופן שכיח.
מגדר וחינוך מבוגרים בישראל
מגדר וחינוך מבוגרים עוסק בהיבטים המגדריים באנדרגוגיה, במאפיינים של למידת נשים, בראייה היסטורית של תחום זה בישראל ובהיבטים של אי שוויון, הדרת נשים והבנייה חברתית בחינוך מבוגרים.
רקע.
חינוך מבוגרים נתפס בעולם המערבי כ"למידה לאורך החיים" (Lifelong Learning). גישה זו רואה בלמידה זכות המוקנית לכל אדם ותנאי הכרחי לקיומה של חברה המבוססת על ערכים של צדק, הפחתת עוני, קידום שלום, דמוקרטיה, שוויון מגדרי ומודעות סביבתית. גישה זו מכירה בחשיבות הלמידה להתפתחות ולהתמודדות עם האתגרים החדשים שמציבה הסביבה המשתנה במאה ה-21 עבור הפרט והחברה.
בישראל, בסוף המאה ה-20 ל-25% מהאוכלוסייה הבוגרת לא הייתה השכלת יסוד מושלמת, ובתוכם שיעור ניכר של נשים. אחוז הבערות נמוך יחסית לעולם, אך התופעה לא נעלמה. מרבית האנאלפביתים היו נשים. ייצוג יתר בתוכן לערביות, ובהן יצוג יתר אף גבוה יותר לבדואיות.
על פי ממצאים דומים בישראל ובאירופה, שיעור הנשים המשתתפות בלמידה לאורך החיים גבוה ביחס לגברים, והישגיהן הלימודיים גבוהים יותר.
למידת נשים.
קיימת התייחסות מעטה מאוד בספרות ללמידת נשים בוגרות, למרות מגמה של ריבוי נשים לומדות בעקבות שינויים חברתיים וכלכליים. המודלים ללמידת מבוגרים פותחו על פי נורמות התפתחות של הגבר בלבד, ללא תשומת לב מספקת וללא התחשבות בצרכים, בשונות ובמגבלות המונעות למידה מאוכלוסיות של קבוצות מיעוט או של נשים.
קיימות הנחות תאורטיות לגבי מאפיינים של למידת נשים:
הנחות אלה עלולות לחזק דעות קדומות, אך יש בהן גם ביקורת על הטיה מגדרית בחינוך מבוגרים עקב הדגש שניתן על אוטונומיה, תחרותיות והכוונה עצמית.
תאורטיקנים של הלמידה גורסים שלמידה שזורה בהקשר בו היא מתרחשת. בגישה זו ניתן להסביר שנשים מעמדות של חוסר כוח וכאמצעי הישרדות, הפכו מכוונות יותר לזיהוי והבנה של זוויות הראייה ורגשות אחרים או פיתחו למידה מקושרת.
פדגוגיה פמיניסטית חותרת לחינוך שיגביר את הידע של נשים, את הערכתן העצמית ואת קולן ומעמדן בחברה. אליזבת טיסדל (1995, 1993 Elizabeth J. Tisdell,) ניסחה אסטרטגיות ליישום פדגוגיה פמיניסטית בחינוך מבוגרים. היא קוראת לעיצוב קורסים בהם עוסקים באופן ממוקד ביחסי הכוחות המבוססים על מגדר, מוצא או מעמד. היא מעודדת את המחנכים לבחון את השקפותיהם, האם הן קוראות תיגר או מנציחות את החלוקה הבלתי צודקת לטענתה של הכוח בחברה. בגישה זו יש מקום להפחית את סמכות המורה ולהתייחס לשונות בחוויות, להתנסויות הנשים ולסוגי הידע שהן מגלות.