עם המחלקות בלהק נמנות שתי מחלקות שמתבססות על מה שהייתה מחלקת המבצעים של החיל: מחלקת התקפה ומחלקת הגנה אווירית ואיסוף. בנוסף לאלה קיימת גם מחלקת השתתפות שמתבססת על חלק ממחלקת המבצעים לשעבר, אשר משויכת ללהק השתתפות ומסוקים. כמו כן הועברה ללהק מחלקת ביטחון חיל האוויר, מפקדת כוחות האוויר המיוחדים ויחידת השליטה והמבצעים (יש"מ קרב 333 לשעבר).
סמלי המחלקות.
סמלים של יחידיות שליטה והמבצעים, מחלקת התקפה ומחלקת הגנה אווירית ואיסוף עוצבו על ידי יגאל גבאי
סוזן סולומון
סוזן סולומון (באנגלית: Susan Solomon; נולדה ב-19 בינואר 1956) היא כימאית של האטמוספירה יהודיה אמריקאית. נודעה בעבודותיה על ה"חור באוזון" מעל אנטארקטיקה. בספטמבר 2021 הופיעה ברשימת 50 היהודים המשפיעים ביותר בעולם של הג'רוזלם פוסט.
השכלה ומסלול מדעי.
סולומון נולדה בשיקגו ב-1956, בתם של לאונרד סולומון, סוכן ביטוח יהודי ואליס רוטמן סולומון, מורה בבית ספר יסודי. כבר בילדותה התעניינה במדעים: בבית הספר התיכון זכתה בפרס בתחרות מדעית על פרויקט בו מדדה את אחוז החמצן בתערובת של גזים.
סיימה תואר ראשון בכימיה במכון הטכנולוגי של אילינוי, בשנת 1977. סיימה דוקטורט בכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1981, עבודת התזה שלה הייתה בנושא כימיה של האטמוספירה.
רוב שנותיה עבדה במנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי (NOAA). עד 2011 הייתה ראש קבוצת הכימיה ומזג האוויר של הארגון. באותה שנה עברה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שם היא משמשת כפרופסור בקתדרה לכימיה של האטמוספירה ומדעי מזג האוויר.
סולומון היא חברה בפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC ). השתתפה בכתיבת דוח ההערכה השלישי (TAR). הייתה יושב ראש משותף של קבוצת העבודה הראשונה של דוח ההערכה הרביעי (AR4). בתור שכזו הייתה שותפה לפרס נובל לשלום לשנת 2007 שניתן ל-IPCC.
סולומון נישאה בשנת 1988 לבארי סיידבל.
פעילותה המדעית.
סולומון הייתה הראשונה שהציעה את ההשערה כי ריאקציית הרדיקליים חופשיים של Chlorofluorocarbon היא הגורם ל"חור באוזון" מעל אנטארקטיקה. בשנים 1986 ו-1987 עמדה בראש משלחת האוזון הלאומית למצר מקמרדו שבאנטארקטיקה. משלחת שערכה מדידות לאישוש ההשערה. מחקריה של סולומון היוו את הבסיס לפרוטוקול מונטריאול להגנה על שכבת האוזון מפני פגיעה, באמצעות הטלת הגבלות על ייצור חומרים המסכנים אותה.
תפקידים ואותות הוקרה.
על שמה נקראים:
קישורים חיצוניים.
דמיטרי פולוז
דמיטרי דמיטרייביץ' פולוז (ברוסית: Дмитрий Дмитриевич Полоз; נולד ב-21 ביולי 1991 בסטברופול שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת החלוץ ברוסטוב.
קריירת מועדונים.
נולד בסטברופול והתחיל באקדמיית הקבוצה המקומית דינמו, לאחר מכן עבר ללוקומוטיב מוסקבה. ערך משחק ראשון בקבוצה הבוגרת ב-15 ביולי 2009 במשחק גביע נגד סק"א-אנרגיה חברובסק. זכה באליפות רוסיה לנוער לעונת 2011.
בינואר 2012 ביצע מעבר לרוסטוב. ערך הופעת בכורה בליגת העל ב-17 במרץ מול טרק גרוזני. את שערו הראשון במדי הצהובים-כחולים הבקיע ב-7 בדצמבר מול פ.צ. קרסנודר.
ב-28 ביוני עזב את רוסטוב כסוכן חופשי וחתם חוזה ל-3 שנים בזניט סנקט פטרבורג. ברם, במחנה האימונים בקיץ 2018 לא הרשים את המאמן ונשלח להשאלה ברוסטוב למשך שנה.
ביולי 2019 שוחרר מזניט ועבר לקבוצת סוצ'י. ערך הופעת בכורה במדי הקבוצה במחזור הפתיחה של העונה, במשחק החוץ נגד ספרטק מוסקבה ב-13 ביולי 2019. את שער הבכורה הבקיע ב-16 באוגוסט 2019 כשהבקיע בשוויון 1:1 נגד אורנבורג.
בקיץ 2020 חזר לרוסטוב ואת שער הבכורה הבקיע נגד קבוצתו הקודמת, בהפסד 2:4 במחזור העשירי.
נבחרת לאומית.
פולוז ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת ב-3 בספטמבר 2014 במשחק ידידות מול אזרבייג'ן שהסתיים בניצחון 0:4 לזכות הרוסים.
אביחי אדרעי
אביחי אדרעי (בערבית: أفيخاي أدرعي; נולד ב-1982) הוא קצין בצה"ל בדרגת סגן-אלוף. משמש כראש תחום תקשורת ערבית בחטיבת דובר צה"ל. מכונה גם "דובר צה"ל בערבית".
ביוגרפיה.
אדרעי נולד בחיפה. סבו וסבתו מצד אמו עלו מעיראק, סבתו מצד אביו מטורקיה, וסבו מצד אביו נולד בארץ ישראל. הוא גדל בשכונת נווה יוסף ובהדר עליון. סיים לימודי תיכון בבית הספר הריאלי במגמת ערבית ומחשבים. כשהתגייס לצה"ל בשנת 2001, שירת ביחידה 8200 של חיל המודיעין. בגיל 22, כשהיה בדרגת סמל ראשון, הוצע לו תפקידו הנוכחי - ראש מדור תקשורת ערבית בדובר צה"ל, בעקבות ההתנתקות מרצועת עזה. הוא קיבל דרגת ייצוג של סרן, נשלח לקורס קצינים, ובהמשך עלה לדרגת רב-סרן.
ב-2012 פיקד על קורס מש"קי דוברות. ב-2018, עם הפיכתו של מדור ערבית לתחום כחלק מתוכנית שן הארי, הועלה אדרעי לדרגת סגן-אלוף.
אדרעי מכהן בתפקידו הנוכחי משנת 2005, ובתפקידו הוא מייצג את צה"ל באמצעי התקשורת הערביים. הוא התראיין מאות פעמים לערוצי הטלוויזיה הערביים השונים, כדוגמת אל-ג'זירה ואל-ערביה. הוא נחשב לדמות מוכרת בעולם הערבי, ובנוסף לפעילותו בטלוויזיה הערבית, הוא מפעיל את חשבונות הפייסבוק, טוויטר, אינסטגרם, טלגרם וטיקטוק של דובר צה"ל בשפה הערבית.
הוא קיבל איומים אישיים רבים על ביטחונו, בעיקר לאחר אירועים ביטחוניים כגון מלחמת לבנון השנייה ומבצע עופרת יצוקה, ולכן תוגברה השמירה עליו. הגוש האסלאמי של חמאס קרא בדף הפייסבוק שלו "שלא להתפעל או לדבר עם האויב אביחי אדרעי".
אדרעי נשוי להילה, קצינה בצה"ל בדרגת רב-סרן, המשרתת ככלכלנית.
אוטאביו רינוצ'יני
אוטאביו רינוצ'יני (באיטלקית: Ottavio Rinuccini 20 בינואר 1562 - 28 במרץ 1621) היה משורר, איש חצר ולבריתן אופרה בשלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק. עבודתו עם יאקופו פרי ביצירת האופרה הראשונה, "דפנה", בשנת 1597, עשתה אותו ללבריתן האופרה הראשון. רינוצ'יני נמנה עם אנשי הקמראטה הפלורנטינית, שפעלה בפירנצה בתקופת הרנסאנס.
חייו.
רינוצ'יני היה בן למשפחת פלורנטינית ותיקה, בעלת מעמד בחוגי התרבות והדיפלומטיה מאז המאה ה-13. הכשרתו הכינה אותו למלא תפקיד בחיי החצר הפלורנטינית, שבשבילה החל לכתוב שירה כבר ב-1579 ("נשף המסכות של האמזונות"). סופר החצר בסטיאנו די רוסי כינה אותו "מבין אנין טעם" במוזיקה וג. ב. דוני גרס, שמונטוורדי הסתמך עליו במידה רבה בכתיבת המוזיקה ללברית שלו ל"אריאנה".
רינוצ'יני היה חבר באקדמיה פלורנטינה וב-1586 הצטרף גם לאקדמיה אלטראטי, שחבריה גילו עניין מיוחד בתאוריה דרמטית ובמוזיקה. הכינוי שבחר לעצמו במוסד זה היה "איל סונאקיוזו" ("המנומנם"). אף כי אין ראיה לקשר שלו רינוצ'יני לקאמרטה של ג'ובאני דה בארדי, אך באדרי, כמוהו כהומניסטים מוזיקליים אחרים בני זמנו, למשל ג'ירולאמו מאי ויאקופו קורזי, היה חבר באקדמיה דלי אלטראטי ועבד יחד עם רינוצ'יני על האינטרמדי של 1589 לכלולות הדוכס הגדול פרדיננדו הראשון, אף כי התרומה העיקרית הייתה של רינוצ'יני. האינטרמדיו השלישי, שנושאו הוא מלחמתו של אפולו בדרקון, שימש את רינוצ'יני בהמשך כבסיס לתמונת הפתיחה של לברית האופרה הראשונה שלו, "דפנה".
בשנות ה-90' של המאה ה-16 היה רינוצ'יני בקשר עם קורזי, ששיתף פעולה עם יאקופו פרי בכתיבת המוזיקה לאופרה "דפנה" בסגנון הרצ'יטאטיב החדש. "דפנה" הייתה הדרמה הראשונה שהושרה כולה "כדרך הקדמונים".
רינוצ'יני הושפע בכתיבת הסוגה החדשה של לברית לאופרה מגדולי המשוררים הליריים של זמנו, אך המשיך מעבר להם ופיתח סגנון חריזה ייחודי ועקבי, שבהתאמתו למוזיקה נועד לחקות הטעמות דיבור ושילב בין החרוז הלבן הטיפוסי לטרגדיה לבין המשקלים האחידים והחריזה הסגורה של צורות ליריות מסורתיות. באימוץ העלילות של אובידיוס ובאמצעות הפרולוג והסוף הטוב של "אאורידיצ'ה", יצר רינוצ'יני קישור בין צורת האמנות החדשה והסוגה הטראגי-קומית כדרך לזיכוך שבמלנכוליה, בניגוד לרחמים והפחד בדרמה העתיקה. גם בלברית הבאה שלו, "אריאנה" (1608, למוזיקה של מונטוורדי) שהוגדרה טרגדיה, הולך רינוצ'יני בעקבות אובידיוס וחותם את הטקסט בסיום דאוס אקס מאכינה, המעלה את אריאנה לגן העדן.
השפעת מסעותיו בצרפת בשנים 1600 עד 1604 כאחד מאנשי חצרה של מריה דה מדיצ'י והתוודעותו אל הבלט באופרה הצרפתית באה לביטוי ב"באלו דלה אינגראטה", שכתב עם מונטוורדי בשנת 1608. בשנותיו האחרונות דעכה פעילותו כלבריתן, אולי בהשפעת המעבר ההדרגתי של הפעילות האופראית מפירנצה ומנטואה אל רומא.
רינוצ'יני מת בפירנצה בשנת 1621.
יצירותיו האחרות כוללות:
ווילם II
ישעיה וולטפרייד
רבי ישעיה וולטפרייד מפשדבורז' (ה'תקי"ח-ד' באלול ה'תקצ"א) היה רב אדמו"ר חסידי, אבי שושלת פשדבורז'.
ביוגרפיה.
נולד בשנת ה'תקי"ח לרבי מאיר מלאסק, לאחר נישואיו לנעכא בתו של רבי דן לוינברג עבר לפשדבורז'. בעיר זו למד בחברותא עם היהודי הקדוש מפשיסחא. לבקשת החוזה מלובלין השפיע עליהם רבי דוד מלעלוב לנסוע אל החוזה שחיבבו ביותר וקרא לו "ארון הספרים שלי".
בשנת ה'תקמ"ח, בעקבות הוראתו של רבי נטע אייבשיץ (רבה האחרון של העיר), מונה לרבה של פשדבורז'. בשנת תקע"ה התרכזו סביבו עדת חסידים ומינוהו לאדמו"רם. היה ידוע בדורו כבעל רוח הקודש ורבים נהרו לפתחו.
נפטר בד' באלול ה'תקצ"א, ונקבר בפשדבורז'. לאחר השואה שוקמה המצבה על קברו בפשדבורז'. בנו, רבי עמנואל, מילא מקומו.
דברי תורתו נלקטו בספר "דברות חיים". כן הובא מתורתו בספרים: "תורת החסידות", "בית יעקב", "ביאורי החסידות", "תפארת שלמה על התורה".
ישעיהו מפשדבורז'
גומת חן
גומת חן היא שקע בלחי המופיע בעקבות התפצלותו של שריר הלחי לשני חלקים. בעת חיוך הופכת גומת החן להיות בולטת יותר.