התוכנית הבשילה והוגשה כהצעת חוק פרטית בבית הנבחרים של פורטוגל ב-1 בפברואר 1912. הצעת החוק כללה שמונה סעיפים, בהם הצעה לחלק למהגרים יהודים זרים זיכיונות לאדמה באנגולה בגודל 60-80 הקטר בחינם לכל משפחה יהודית בתמורה לעיבודה בתנאים שונים. ב-15 ביוני 1912 נערכה הצבעה על התוכנית בבית הנבחרים הפורטוגזי והיא התקבלה בפה-אחד, אך נדרשה עדיין את אישור הסנאט. קבלת התוכנית עוררה דיון רב בעיתונות היהודית באירופה. בעקבות זאת נוצרו קשרים בין טרלו ובנסאודה לבין ישראל זנגוויל ואנשי הזרם הטריטוריאליסטי בציונות, אם כי מטרתה של תוכנית אנגולה של טרלו ובנסאודה הייתה רק לספק מקלט ליהודי מזרח אירופה הנרדפים, ולא היה בה את המימד הפוליטי-ריבוני שבו דגלו הטריטוריאליסטים. משלחת של טריטוריאליסטים בראשות זנגוויל עצמו הגיעה לליסבון בשנת 1912 כדי לקדם את תוכנית אנגולה. המעורבות של הטריטוריאליסטים עירערה את הקונצנזוס שהיה בפורטוגל על התוכנית, שכן לממשלה הפורטוגזית לא הייתה כוונה להעניק ליהודים סוג כל שהוא של אנטומיה או ממשל עצמי בשטח משטחיה, ועמדותיהם של הטריטוריאליסטים עוררו לראשונה התנגדות של אישי ציבור פורטוגזים לתוכנית. עם זאת התוכנית עברה בהצלחה גם את הצבעת הסנאט ביוני 1913. למרות אישורה הכמעט מלא של התוכנית על ידי ממשלת פורטוגל, ארגונם של הטריטוריאליסטים (יט"א) בראשות זנגוויל לא הצליח להציע כל תוכנית מעשית ליישוב אנגולה, היחסים בין זנגוול לבנסאודה וטרלו התדרדרו ולבסוף נפסקו לגמרי, ובאופן הדרגתי התוכנית ירדה מהפרק.
מכל התוכניות הטריטוריאליסטיות בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, תוכנית אנגולה הייתה המבטיחה ביותר, והיחידה שקיבלה אישור רשמי כמעט מושלם, בכך שהתקבלה בשני בתי הקונגרס הפורטוגלי. אולם כמו תוכניות טריטוריאליסטיות אחרות, היא ירדה מהפרק עוד לפני שהגיעה לשלב הביצוע.
קרן פיקדונות ומילוות
קרן פיקדונות ומילוות (בראשי תיבות: קפ"מ) היא קרן נאמנות שפיתחה רשות ניירות ערך, על מנת שתהווה תחליף לפיקדונות בנקאיים קצרים תוך שיפור בתשואה ללקוח. קרן זו היא תת-סוג של קרן כספית שקלית. פיתוח הקרן על ידי הבנקים ובתי ההשקעות מצוי בעיצומו ולכן טרם הוצעה קרן מעין זו לציבור.
מאפייני הקפ"מ.
רשות ניירות ערך מעוניינת ליצור מוצר השקעה אשר ישפר את שיעורי הריבית שמקבלים לקוחות פרטיים (בהשוואה לפיקדונות בנקאיים) תוך שמירה על היתרונות הגלומים בפיקדונות הבנקאיים: נזילות גבוהה (שבועית), סולידיות, רמת ביטחון גבוהה.
היתרון הגדול של הקפ"מ הוא בכך שבניגוד לקרן הכספית, היא מוחרגת מחוק הייעוץ. יתרונות ההחרגה הן בכך שמתייתר הצורך של לקוחות לעבור הליך ארוך של ברור צרכים והתאמת מדיניות השקעה לפני שניתן לייעץ להם לגבי מוצר פיננסי זה. כמו כן, היקף הבנקאים שאינם יועצים רב יותר והם אלה שמוכרים באופן שוטף פיקדונות וחסכונות לציבור הרחב. כך, ההחרגה מחוק הייעוץ מנגישה את הקפ"מ לכלל הציבור, ומעניקה לה יתרון בולט על שאר אפיקי ההשקעה, בכלל זה הקרנות הכספיות, המחויבים בייעוץ.
בהחרגה זו גלום גם חיסרון. כדי להשיג תעודת יועץ יש לעבור תקופת הכשרה ארוכה, הכוללת לימודים מקיפים, מבחנים של הרשות לניירות ערך ותקופת סטאז'. בנקאים שאינם יועצי השקעות לא יוכלו לייעץ ללקוחות, להשוות בין אפיקי השקעה שונים, למסור מידע לגבי בתי ההשקעות ודמי הניהול, לתעדף קפ"מ מסוימת על פני אחרות.
הקפ"מ צפויה להניב תשואה גבוהה יותר מפיקדונות בנקאיים ללקוחות פרטיים לאותו מח"מ, בזכות היתרון הטמון בקבוצה על פני היחיד. לקוחות פרטיים המפקידים בבנקים פיקדונות בהיקפים נמוכים באופן יחסי, זוכים כתוצאה מכך לריבית בשיעור נמוך על השקעתם. לעומת זאת, קרן נאמנות כגון הקפ"מ, מאגדת כספים של לקוחות פרטיים רבים ומפקידה אותם בבנק ולכן צפויה לזכות לריבית גבוהה יותר, המתאימה לריבית המשולמת על פיקדונות ג'מבו (פיקדונות בהיקף גבוה מאוד).
יחידות קפ"מ ניתן להציע רק אם הקרן הוגדרה ככזו מיום שהוקמה, ולכן קרן רגילה לא תוכל להפוך לקרן קפ"מ. הסכם הקרן חייב לציין את היות הקרן מסוג קפ"מ.
על פי קביעת רשות ניירות ערך, מנהלי הקפ"מ יכולים לגבות מהמשקיעים בה דמי ניהול. סביר כי בדומה לקרן הכספית, ייגבו דמי ניהול בשיעורים נמוכים (כ-0.1%).
בהלה המונית
בורוס (עיר)
בּוּרוֹס (בשוודית: Borås) היא עיר במחוז וסטרה ייטלנד שבשוודיה. נכון לשנת 2010 התגוררו בעיר 66,273 תושבים.
היסטוריה.
העיר בורוס קיבלה את זכויותיה בשנת 1621 על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה. הסיבה הייתה לתת לסוחרים מקום חוקי למכור את סחורותיהם. העיר התפתחה זמן קצר לאחר שנוסדה. לאחר מאה שנים אוכלוסיית העיר גדלה ל-2,000 תושבים. בורוס הושחתה על ידי שריפות ארבע פעמים בשנים: 1681, 1727, 1822 ו-1827. כנסיית קארולי שבעיר הוא המבנה הישן ביותר בעיר ועמד בכל השריפות.
תעשייה.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 הייתה בורוס מרכז תעשיית הטקסטיל בשוודיה.
המשרדים הראשיים של החברה SWEDAC נמצאים בעיר, כמו כן גם של חברת Ericsson אשר לה יש מפעל ייצור גדול בעיר.
בפארק התעשייתי, קיימות חברות רבות שמתמחות בלוגיסטיקה. התעשיות בבורוס משתפות פעולה עם אוניברסיטת בורוס והמוסד הטכנולוגי SP של שוודיה. בעיר נמצאים השעון האטומי של שוודיה, המוסד הטכנולוגי מבצע מחקרים שונים כדי לקדם את הגנת הצרכן.
ספורט.
קבוצת הספורט המצליחה ביותר בעיר היא קבוצת הכדורגל אלפסבורג, אלופת שוודיה בשנים 2006 ו-2012. המועדון נוסד בשנת 1904 אך קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1906. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא בורוס ארנה, תכולת האצטדיון היא 16,000 מקומות ישיבה. מדי הקבוצה הם בצבעים צהוב ושחור (תלבושת בית).
מועדונים אחרים הם HC בורוס, קבוצת ההוקי קרח של העיר, ובורוס רינוס, קבוצת הפוטבול של העיר.
בורוס אירחה את טורניר הכדורמים, XIII FINA World Masters Championships 2010 בין 28 ביולי עד 6 באוגוסט.
יהודים.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיעו לבורוס כ-400 משפחות של פליטי השואה. במהלך השנים לאחר מכן עזבו רובם לארצות הברית. בשנת 1955 נותרו בבורוס כ-80 משפחות יהודיות שהחזיקו מורה מישראל שלימד את הילדים עברית.
בוראס
קרן פקדונות ומילוות
גומר בת דבליים
גֹּמֶר בַּת-דִּבְלָיִם היא דמות מקראית, אשת הושע הנביא. שמה מופיע ב.
ה' ציווה על הושע הנביא לקחת אשת זנונים בהתגלותו הראשונה להושע (הושע א', ב'). הוראתו של ה' ממחישה את יחסיו של ה' ועם ישראל. הנביא עושה כמצוות ה' ולוקח את גומר בת דבליים לאישה.
פירוש שמה ומוצאה.
ברשימת העמים המופיעה ב, מופיע השם גֹּמֶר. שם אביה היה דִּבְלָיִם אך ייתכן שזהו מקום מוצאה וזאת לפי : בֵּית דִּבְלָתָיִם, עיר מקראית ששכנה בעבר הירדן המזרחי. העיר דיבלים נזכרת במצבת מישע.
לדעת חז"ל מקור השם גומר הוא סמלי וכך בילקוט שמעוני הושע: "וילך וייקח את גמר בת דיבלים' מאי גמר? אמר רב: שהכל גומרים בה; בת דבלים-דבה רעה, בת דבה רעה; ושמואל אמר: שהכול דשים בה כדבלה; ורבי יוחנן אמר; שמתוקה בפי הכל כדבלה." רד"ק בפירושו כותב כי "הייתה זונה ידועה באותו זמן".
גומר ילדה להושע שלושה ילדים, יזרעאל, לא רוחמה ולא עמי. שמות אלו מסמלים את יחסו של ה' לעם ישראל.
נישואי הושע לגומר.
בפרק ג', מופיע ציווי נוסף על הושע. עליו לשאת אישה, הפעם האישה הזאת מכונה : "מנאפת". לא ברור אם זאת גומר אך הפעם ה' מורה להושע לקנות את האישה כדי למנוע אותה מלעסוק בזנות. מעבר לכך עליו להימנע מלשכב איתה. הוראה בלשון זו המספרת על יחסים אישיים בין בני זוג מדמה את מערכת היחסים של ה' עם עם ישראל בעתיד, בה בין ה' (שאוהב את עמו) לבין עם ישראל יש ריחוק מסוים, עד ליום בו ישובו עם ישראל ויבקשו את ה'.
פרק א' בהושע כתוב בגוף שלישי יחיד כמו פרק ג'. על פי המחקר המודרני פרק א' נכתב בידי מחבר אחר שביקש להשלים את האמור בפרק ג'. פרק א' שייך לסוגה הספרותית של 'אגדה נבואית' ואילו בפרק ג' הוא בעל נופך אוטוביוגרפי. לשיטתו של חוקר המקרא, בנימין אופנהיימר, משמעות הנישואים האלו באה לידי ביטוי לאחר בגידת אשתו. משמעותה של בגידה זו היא כמראה של בגידת ישראל באלוהיו וזו הופכת את מצוקת הושע לאלמנט של נבואה. לדעת אברבנאל הציווי על הנביא הוא פשוטו כמשמעו; לקחת אישה מנאפת ואשת זנונים הוא חלק מהניסיון, שאלוהים מעמיד בו את הושע. כך גם הרמב"ם במורה נבוכים: 'כן דברו אל הושע: קח לך אשת זנונים וילדי זנונים (הושע א', 2) וכל אותה פרשה, לידת הילדים וקריאת שמותיהם פלוני ופלוני, הכול במראה הנבואה, כי לאחר שנאמר מפורשות שהם משלים, לא נותרה אי-בהירות שמא משהו מזה היה במציאות, אלא כאשר נאמר עלינו: ותהי לכם חזות הכל כדברי הספר החתום, אשר יתנו אותו אל יודע ספר לאמר: "קרא נא זה", ואמר: "לא אוכל, כי חתום הוא" (ספר ישעיהו כ"ט, 11).
השורש ז-נ-ה מופיע במקרא גם במשמעות של הליכה אחרי אלוהים אחרים. בדברי הושע משתמעת משמעות זו, בגידת עם ישראל באלוהיו.
המילה 'זונה' אינה מופיעה בספר, אלא המילה 'זנונים' בעלת אותו שורש. האומה מתוארת כאישה הבוגדת בבעלה וזו הסיבה לציווי על הושע. מציאות זו אינה מלמדת על חייו הפרטים של הושע. נבואותיו של הושע המדמות את ישראל לאשת זנונים מלמדות על חברה, שבה אישה ממעמד נמוך יכולה להינשא לאיש מן המעמד הגבוה ולהיות חלק מהקהילה.
ילדיה ופירוש שמותם.