ב-1992 השתתף האריס לצד ג'ק למון ואל פצ'ינו בסרט הקולנוע אשר מבוסס על מחזה מאת דייוויד מאמט, "גלנגרי גלן רוס". ב-1993 שיחק האריס במותחן של סידני פולאק "הפירמה", לצד טום קרוז והולי האנטר. ב-1995 שיחק בתפקיד מפקד הצוות בתחנת השליטה של נאס"א ביוסטון בסרט "אפולו 13"; על תפקידו קיבל האריס מועמדות לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב. באותה שנה שיחק האריס לצידו של אנתוני הופקינס בסרט "ניקסון". שנה לאחר מכן שיחק האריס בסרטו של מייקל ביי "הפריצה לאלקטרז" בתור "גנרל פרנסיס האמל", לצד שון קונרי וניקולס קייג'.
האריס קיבל את מועמדות פרס האוסקר השנייה שלו ב-1998 על הופעתו בסרט "המופע של טרומן"; על משחקו בסרט קיבל האריס את פרס גלובוס הזהב. האריס ביים ושיחק בסרט "פולוק" את דמותו של הצייר ג'קסון פולוק, לצד ג'ניפר קונלי וואל קילמר; על תפקידו קיבל האריס מועמדות שלישית לפרס האוסקר.
ב-2002 קיבל האריס מועמדות רביעית לפרס האוסקר ומועמדות רביעית לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "השעות", בסרט גילם האריס את דמותו הטרגית של ריצ'רד בראון, חולה איידס סופני המנסה בעזרתה של קלאריסה (מריל סטריפ) להתמודד עם חייו הקשים מנשוא.
ב-2005 קיבל האריס מועמדות לפרס אמי על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "אימפריות נופלות" לצד הלן האנט ופיליפ סימור הופמן. ב-2012 זכה בפרס גלובוס הזהב על השתתפותו בסרט הטלוויזיה של HBO "חוקי המשחק".
באותה שנה שיחק במותחן הפסיכולוגי "אמא!" לצד ג'ניפר לורנס וחאווייר ברדם. דארן ארונופסקי כתב, ביים והפיק את הסרט כולו שאמור לצאת לאוויר ב-15 בספטמבר 2017.
האריס נשוי לשחקנית מועמדת פרס האוסקר, איימי מאדיגן, מ-1983, ולהם בת בשם לילי דולורס האריס אשר נולדה ב-1993.
Diffuse large B cell lymphoma
לימפומה מתפשטת של תאי B גדולים
לימפומה אגרסיבית של תאי B
לימפומה פוליקולרית
לימפומה פוליקולרית (באנגלית- follicular lymphoma) היא הלימפומה השנייה השכיחה ביותר מתוך לימפומות שאינן הודג'קין ומהווה בין 20% ל-30% מכלל הלימפומות שאינן לימפומות מסוג הודג'קין. הלימפומה מופיעה בממוצע בגיל 60, ושיעור התמותה מדי שנה הוא כ- 8%. המחלה מאופיינת ברמיסיות והישנויות, כאשר המרחק בין ההתקפים הולך ומתקצר ותוחלת החיים יורדת. בסופו של דבר הלימפומה יכולה לעבור טרנספורמציה ל- "לימפומה מפושטת של תאי B" אשר עמידה לטיפול.
זוהי לימפומה כרונית של תאי הזקיק בקשרית הלימפה מסוג תאי B- צנטרוציטים וצנטרובלסטים (תאים קטנים או גדולים).
אבחון הלימפומה נעשה על ידי בדיקת ביופסיה (לרוב מבלוטת לימפה מוגדלת)- לרוב בדיקה כאמור מסייעת לביצוע אבחנה מספקת של לימפומה פוליקולרית. לעיתים על מנת להגיע לאבחון מדויק נעזרים בבדיקות נוספות (בהן בדיקות דם, CT PET, בדיקת מח עצם). הגידול עצמו מורכב מתאים הגדלים באופן פוליקולרי. במידה ואכן מדובר בלימפומה פוליקולרית, ניתן לאפיין cd20 חיובי (המראה על כך שמדובר בתאי B) וכן BCL חיובי (חלבון אשר מבוטא על גבי לימפוציטים לאחר שנכנס אנטיגן לקשרית הלימפה- מעיד על התמיינות ה- germinal center)- בגידול זה החלבון מבוטא ביתר.
הטרנסלוקציה האופיינית היא בין כרומוזום 14 ל-18: על כרומוזום 14 נמצאים המקטעים המבודדים לרפטור של תאי B, ועל כרומוזום 18 נמצא החלבון BCL2, זהו אונקוגן אנטי-אפופטוטי אשר מבוטא ביתר כתוצאה מהטרנסלוקציה. בנוסף, היא לרוב שלילית עבור CD5.
הסתמנות קלינית.
במרבית המקרים המטופל מגיע לאור הגדלה של בלוטת לימפה שאינה כואבת. לרוב יש מעורבות של מספר בלוטות לימפה כולל בלוטות לימפה באזורים פחות שכיחים- כגון בלוטות לימפה אפי-טרוכלאריות (הנמצאות באזור הזרוע מעל המרפק). כל איבר עשוי להיות מעורב במחלה, לרבות איברים שאינם קשורים למערכת הלימפה (אקסטרה-נודאליים).
מרבית החולים לא סובלים מחום, הזעות לילה או ירידה במשקל.
קלסיפיקציה.
ניתן לחלק את הגידול למספר Grades- דרגות:
טיפול.
לימפומה פוליקולרית היא אחד הגידולים שהכי מגיבים לטיפול כימותרפי וטיפול הקרנתי. בנוסף לכך, חלק מהגידולים עוברים רגרסיה גם ללא טיפול. אצל חולים ללא סימפטומים, אין צורך בטיפול התחלתי אלא במעקב בלבד. אצל חולים הנדרשים לטיפול רפואי, הטיפול הניתן הוא מתן כימותרפיה- בין אם על ידי תרופה אחת (למשל chlorambucil ) או מישלב של מספר תרופות כגון מתן שילוב CHOP או R-CHOP. מרבית החולים (50%-75%) ישיגו רמיסיה מן המחלה עם טיפול נכון. עם זאת, אצל מרבית מן החולים המחלה חוזרת. טיפולים נוספים כוללים: קומבינציות של אלקילטורים, rituximab, וכן השתלות מח עצם.
מחקר שנערך במרכז דוידוף בבילינסון גילה כי התרופה הביולוגית ריטוקסימב (rituximab) ("מבְּתֶרה") מפחית ב-40% את תמותת החולים.
להיות שם (סרט)
שרון מימון
שרון מימון (נולד ב-21 באוקטובר 1973) הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי. שרון, הגה את הרעיון לסרט הקצר 'Skin' שאת תסריטו כתב יחד עם הבמאי והתסריטאי הישראלי גיא נתיב, ואשר זכה בפרס אוסקר בשנת 2019.
ביוגרפיה.
מימון נולד וגדל ברמלה ולמד קולנוע ב"קמרה אובסקורה" בתל אביב. במסגרת לימודיו כתב וביים את סרטו הראשון, "אוהבת אותי?" שזכה במענק על התסריט מקרן התרבות אמריקה-ישראל. הסרט הוקרן בערוץ 2.
בסיום לימודיו כתב וביים את סרט הגמר "חורים". הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובסינמטק ירושלים וזכה לביקורות מעולות בעיתונות. "חורים" השתתף בפסטיבל חיפה 2000, בפסטיבל האירופאי לסרטים קצרים בפולין. הסרט זכה במקום השלישי בפסטיבל הטלוויזיה "המסך הבא" 2002, בפרס לעיצוב אומנותי ובפרס ההפקה בפסטיבל בוגרי "קמרה אובסקורה".
בשנת 2004 כתב וביים עם טל גרניט את דרמת הטלוויזיה "משכנתא", שהוקרנה בערוץ 2 וזכתה בפסטיבל ירושלים 2006 בפרס הדרמה הטובה על שם ענת פרחי. התסריט הופק בתמיכת "קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה".
ב-2005 כתב שרון מערכונים לסדרת הטלוויזיה 'קצרים'.
בשנת 2004 כתב את התסריט לסרט באורך מלא 'סיפור גדול', יחד עם דני כהן סולל. את הסרט ביים בשיתוף עם ארז תדמור ומככבים בו איציק כהן, דביר בנדק, אלון דהן, שמוליק כהן, עירית קפלן, אוולין הגואל, לבנה פינקלשטיין, אושרי סהר, אלברט אילוז ועוד.
הסרט "סיפור גדול" הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק בקטגוריית 'דיסקברי' שבה הוקרנו בהקרנת בכורה 13 סרטים נבחרים המייצגים את הקול החדש בקולנוע העולמי. הסרט גם פתח את ה'פסטיבל הבינלאומי לקולנוע' בירושלים ב-9 יולי 2009, וביום זה עלה הסרט לאקרנים ברחבי הארץ. הסרט השתתף בפסטיבל קרלובי וארי 2009, שם זכה בפרס הקהל. הסרט זכה גם בפסטיבלים הבאים: סרלה, Festival del Alpe dHuez ובפסטיבל טראברס סיטי (הפסטיבל בהנהלתו של מייקל מור). זכויות ליצירת גרסה מחודשת של הסרט נקנו על ידי חברת ההפקה ההוליוודית 'דיימנשן', שהיא חברת הפקה בבעלותם של הארווי ובוב ויינשטיין, בעלי חברת ההפקה 'וויינשטיין קומפני'. הסרט יופק בגרסה אנגלית לקראת שנת 2011.
לצורך הצילום עברו השחקנים הראשיים (איציק כהן, דביר בנדק ואלון דהן) אימוני סומו אינטנסיביים, כשלוש פעמים בשבוע, במשך חודשים רבים לפני הצילומים. עלילת הסרט מתרחשת בעיר ילדותו של מימון, רמלה. שנים אחרי שעבר להתגורר בתל אביב, רמלה היא עדיין המקום שנותן השראה למימון בעת כתיבת עלילות וכל סרטיו הקודמים התרחשו גם הם בעיר. מימון על הסרט: "אפשר להוציא אותי מהשכונה, אבל אי אפשר להוציא את השכונה ממני (...) כשאני כותב דיאלוגים או מחפש סיפורים, הם תמיד מתרחשים ברמלה. לא משנה כמה מופרך הסיפור, כשהוא נוחת ברמלה הוא מקבל חיים. אני מלביש את הדמויות על אנשים שהכרתי מילדות, חוזר לשם, לרחובות, אל השוק, לריחות המוכרים".
בשנת 2009 ביים וכתב מימון, בשיתוף עם טל גרניט, את הסרט הקצר "להרוג דבורה" בכיכובם של דביר בנדק ורמי הויברגר. הסרט, שהופק על ידי גל גרינשפן מחברת 'Greenproductions' בתמיכת קרן מקור, זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל חיפה 2009 בנוסף הסרט הוקרן בפסטיבל היוקרתי 'לוקרנו' בקטגוריית הפנתר של המחר ואף זכה בפסטיבלי הקולנוע 'ויאדוליד' ו 'אגילר דה קמפו' שבספרד, בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר ובציון לשבח בפסטיבל 'אינטרפילם ברלין'.
בשנת 2012 ביים וכתב בשיתוף עם טל גרניט, את הסרט הקצר 'חופש גדול' בכיכובם של יפתח קליין, עודד לאופולד והילה וידור. הסרט שהופק על ידי גל גרינשפן מחברת 'Greenproductions' בתמיכת קרן מקור, מועמד בתחרות הרשמית לסרט הקצר בפסטיבל סאנדאנס 2013 ומועמד ברשימה המקוצרת לאוסקר האמריקאי בשנת 2015.
השתתף בכתיבת התסריט של הסרט "הבן של אלוהים" (של הבמאים/תסריטאים ארז תדמור וגיא נתיב).
בשנת 2014 המשיך שיתוף הפעולה עם גרניט בסרט מיתה טובה בו השניים שותפים בתסריט ובבימוי. הסרט מיתה טובה זכה בפרס חביב הקהל ובפרס בראיין בפסטיבל ונציה וכן גם בפרס הסרט הטוב בפסטיבל וויאדוליד. הסרט זכה לביקורת נלהבות בארץ ובעולם והוא נמכר להפצה לכ-25 מדינות ברחבי העולם.
בשנת 2018 יצר יחד עם גיא נתיב את הסרט העלילתי, "Skin" (על פי רעיון מקורי מאת שרון מימון). הסרט זכה בפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר.
הסרט "Skin" נעשה בהפקה אמריקאית דוברת אנגלית. את התסריט כתב מימון ביחד עם הבמאי. מדובר בדרמה העוסקת בפשע שנאה בעיירה ענייה בארצות הברית. הסרט שימש השראה לסרט ארוך בשם זהה שזכה גם כן לתהודה ולהצלחה.
בשנת 2021 החל לעבוד סרט חדש בבימויו; "סוף טוב" בהפקה אמריקאית-בריטית, לצד שותפתו טל גרניט אשר מבוסס על המחזה באותו שם מאת ענת גוב.
איקונוסטזיס
לה מאן (פירושונים)
נדים ג'ומאייל