שנה לאחר מכן, מת'יו נפרד מחברתו החייזרית ובמהלך חופשת הקיץ הוא פוגש באלברטין, ילדה מחוננת במתמטיקה שנקראה על שמו של אלברט איינשטיין. מת'יו מגלה כי יש קשר טלפתי בינו לבין אלברטין. יום אחד צ'וקי חוזרת כדי להזהיר את מת'יו ששניהם בסכנה. הוא חש כדי להזהיר את אלברטין, אך מגלה שהיא נעלמה.
האתגר של צ'וקי.
צ'וקי מקווה כי בעזרתם של מת'יו ואלברטין הגזע האנושי יגלה את האנרגיה הקוסמית, שבניגוד לאנרגיה בה משתמשים בכדור הארץ, לא תאזל כל עוד היקום קיים. הידע שלהם גורם לגורמים צבאיים להתעניין בכך המוכנים לבצע צעדים קיצוניים כדי להשיג את מטרתם.
רוני קלוגר
רוני קלוגר (נולד ב-1952) הוא אמן לחימה ישראלי.
קריירה.
קלוגר מחזיק בחגורה שחורה דאן 9 בקראטה דו מזרם אוקינאווה גוג'ו ריו וכן ב-קובודו, ומייסד בית הספר הבינלאומי לאמנויות לחימה קראטה דו אינטרנשיונל (החל מ-1972). בעל תואר שלישי במנהל חינוכי. לבית ספרו סניפים בארץ וברחבי העולם - הונגריה, דרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, בריטניה ורומניה.
משנת 1985 ועד שנת 2000, שימש קלוגר כרכז אמנויות לחימה של בית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט. במסגרת עבודתו, הוא הקים את מגמת אמנויות הלחימה, כתב את כל תוכניות הלימוד, הרצה, אימן, הסמיך והיה בעל השפעה על חינוך דורות רבים של מורי לאמנויות לחימה בישראל. בהמשך, הקים מוסד מוכר להכשרת מדריכים ומאמנים (על פי חוק הספורט 1988) שפועל בפתח תקווה, ושם ממשיך עבודתו בתחום הכשרת והסמכת מורים לאמנויות לחימה.
קלוגר הוא נציג רשמי ומוסמך הדאי ניפון בוטוקו קאי (קיוטו, יפן) וכן מוסמך מטעם המכון המרכזי של ארגון הקראטה אליו הוא משתייך - שו הונבו ג'ון דו קאן (אוקינאוה, יפן).
אופראן
אופראן (בערבית: إفران الأطلس الصغير; אפראן של האטלס הקטן, או: אפראן באנטי-אטלס) הוא כפר קטן בדרום מרוקו, ששוכן ברכס הנמוך מבין הרי האטלס שקרוי גם "האנטי-אטלס". כיום אוכלוסיית הכפר מונה כ-12,000 תושבים. תושבי הכפר כיום הם מוסלמים ממוצא ברברי אך בעבר הכפר היה מקום משכנה של קהילה יהודית עתיקה בת למעלה מאלפיים שנה, מבין הקהילות העתיקות בצפון אפריקה. הקהילה ידעה רדיפות לאורך השנים. במקרה המפורסם ביותר, בסוף המאה ה-18, כ-50 גברים מבני הקהילה היהודית של הכפר נהרגו על קידוש השם לאחר ששליט מקומי תחת הסולטאן יזיד אילץ אותם לבחור בין התאסלמות לבין מוות. לאחר קום המדינה קהילה יהודית זאת עלתה לישראל.
סוס (אזור)
סוס (בערבית: بلاد السوس, בברברית: ⵙⵓⵙ, בצרפתית: Souss) הוא אזור בדרום מרוקו. האזור מצוי בקרבת מדבר הסהרה אך ביניהם מצוי ה"אנטי-אטלס". מבחינה מנהלית האזור הוא חלק ממחוז מרוקאי בשם "סוס-מאסה-דרעה" שמורכב משלושת האזורים הללו יחדיו, ועיר הבירה שלו היא אגאדיר. הסוס הוא אזור הגידול הטבעי של עץ הארגן הידוע, ולכן חלקים מהאזור הוכרזו על ידי אונסק"ו כשמורת טבע ביוספרית.
הסוס הוא אזור פורה שאינו מצוי במחסור של מים, ולאורך ההיסטוריה הוא היה אחד האזורים היצרניים ביותר של מרוקו. החל מהמאה ה-11 האזור היה ידוע בהפקה וביצוא של סוכר.
אזור הסוס מיושב בברברים דוברי תַשֶלְחִית, ניב של שפות ברבריות, שידוע גם בשם "שלוּחית".
בורנבוריאש השני
בּוּרנַבּוּריָאש השני (בחלק מהמסמכים נקרא בורבוריש) היה מלך בבל הכשית. הוא היה המלך ה-10 בשושלת הכשית שמלכה על בבל, יורשו של כַּדַשמַנאֶנליל הראשון שהיה כנראה אביו. הוא מלך 27 שנים, בין השנים 1359–1333 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה. משמעות שמו בשפה הכשית הוא "משרתו של אל הארצות". בתקופתו נקראה ממלכת בבל כַּרדוּניַאש. בורנבוריאש עלה לשלטון בשנה ה-33 לשלטון אמנחותפ השלישי והיה בן זמנו של פרעה אחנתון ממצרים העתיקה. יורשו היה בנו כרה-הרדאש.
התכתבות עם מצרים.
התכתובת הדיפלומטית בין בורנבוריאש ומלכי מצרים נשמרה בתשעה מכתבים ממכתבי אל-עמארנה (מכתבי א"ע 6–14). עם אמנחותפ השלישי (מכתב א"ע 6), עם אחנתון (מכתבי א"ע 7, 8, 10, 11, 13, 14) ועם תות ענח' אמון (מכתב א"ע 9). מערכת היחסים בין בבל ומצרים, כפי שבאה לידי ביטוי במכתבים, הייתה בתחילתה ידידותית. בין המלכים נרקמו קשרי משפחה באמצעות נישואים מלכותיים. במכתב א"ע 9, ששלח בורנבוריאש לתות ענח' אמון, הוא כתב: . לבורנבוריאש היה חשוב מאוד להתקבל כשווה בין שווים ביחס למלכים האחרים. בפניותיו במכתבים הוא השתמש בביטוי "אח". המלכים החליפו ביניהם מתנות שונות כגון: סוסים, לאפיס לאזולי, אבנים יקרות, הובנה, שנהב זהב ועוד.
מכתב א"ע 10 מצביע על שינוי במערכת היחסים שלהם. במכתב זה מתלונן בורנבוריאש, ששליחיו של אחנאתון הגיעו אליו שלוש פעמים ולא הביאו אליו כל מתנה. הוא מציין גם שהוא מצידו לא שלח מתנה נאה כלשהי. במכתב יש התייחסות לכך שמתנת הזהב שקיבל לא הייתה איכותית ולאחר שהוכנסה לתנור מה שיצא ממנו דמה לאפר. במכתב א"ע 7 הוא מתלונן שמלך מצרים עיכב את השליח שלו במשך שנתיים, ומתלונן שלמרות מחלתו, אחנאתון לא התעניין בשלומו: . במכתב א"ע 11 הוא מתלונן על כך שרק חמש מרכבות נשלחו לקחת את בתו לחתונתה במצרים והביע את חששו ממה שיאמרו שכניו המלכים על כך.
המכתבים עוסקים גם בבעיות של סחר. במכתב א"ע 8 מתלונן בורנבוריאש על שיירה של סוחרים שהגיעה לחנתון והותקפה ונשדדה על ידי אנשים ששלח שליט עכו ששדד את כספם. בתקופה זאת, תקופת הברונזה המאוחרת, הייתה כנען בשליטת מצרים והאחריות על הביטחון בדרכים הייתה של המלך המצרי. הדרישה מאחנתון הייתה לנקום את דמם של הסוחרים ולהוציא להורג את אלה שהרגו אותם:
בהתכתבות שלו עם שליטי מצרים הוא לא מהסס להזכיר להם התחייבויות ישנות כלפי הממלכה הכשית:
יחסים בינלאומיים.
הקשרים הדיפלומטיים בין בבל לשכנתה עילם חוזקו באמצעות נישואים בין בתי המלוכה. בחפירות ארכאולוגיות נמצא טקסט ספרותי הנראה כמכתב, שהוא העתק מהתקופה הנאו-בבלית של טקסט מתקופתו של בורנבוריאש. על פי הטקסט, פנה המלך העילמי לבית המשפט ובו הוא מפרט את הגנאלוגיה של בית המלוכה העילמי. על פי הטקסט, פהיר-אישן Pahir-Iššan התחתן עם אחותו של כוריגלזו הראשון ו-Humban-Numena התחתן עם הבת שלו, והבן שלהם אונטאש-נאפירישה התארס עם בתו של בורנבוריאש. הטקסט נמצא במוזיאון המזרח התיכון שבמוזיאון פרגמון. שופילוליומש הראשון היה נשוי כנראה לבת אחרת של בורנבוריאש.
על פי שני מכתבים שנמצאו בניפור, השפעתה של הממלכה הכשית בתקופה זו הגיעה עד דילמון (האי בחריין של היום). במכתבים שנשלחו על ידי פקיד מדילמון למושל של ניפור, הוא מתלונן על בני שבט מקומי שגנבו את האלים שלו והוא לא יכול לעשות דבר בקשר לכך, וכן מתלונן שהם לא פונים אליו בכבוד ומבזים אותו.
בהמשך בתקופת מלכותו, התקבל המלך האשורי אשור-אובליט הראשון, ששחרר את אשור מעולה של מיתני, על ידי תות ענח' אמון מלך מצרים כמלך שווה בין שווים. אירוע הזה לא מצא חן בעיני בורנבוריאש, שהתלונן (במכתב א"ע 9) למלך המצרי בטענה שאשור-אובליט הוא מלך וסל של בבל הכשית:
אולי כדי לחזק את קשריו עם אשור, נשא את בתו של אשור-אבליט לאשה. כרה-הרדאש בנו, שהיה גם נכדו של אשור-אובליט, ירש אותו בשנת 1333. בעקבות כך פרץ מרד בבבל, בגלל התנגדות למלך ממוצא אשורי, שבו נרצח המלך. אשור-אבליט פלש לבבל, הדיח את המלך נזי-בוגאש והכתיר את כּוּרִיגַלזוּ השני, שכנראה היה בנו של בורנבוריאש השני, למלך בבל.
פעולות בנייה.
במחצית השנייה של המאה ה-14 החל בורנבוריאש, ולאחר מכן גם יורשיו, בפעילות בנייה ושיקום של מבני מקדשים. כתובות שנמצאו תיעדו את שיקום המקדש לאל השמש בלרסה. במקדש באור נמצא לוח המזכיר את בורנבוריאש ויורשיו ברשימת המיטיבים של המקדש. כתובת על גבי גליל של המלך נבונאיד מהתקופה הנאו-בבלית מזכיר את עבודתו של בורנבוריאש באזור המתחם המקודש של סיפר.
מהומות אוגוסט 2013 במצרים
מהומות אוגוסט 2013 במצרים היו סדרה של התנגשויות אלימות בין כוחות ביטחון מצריים ובין אזרחים תומכי הנשיא המודח מוחמד מורסי. ב-14 באוגוסט 2013 נהרגו, לפי דיווחי הרשויות במצרים, 638 בני אדם. בימים שלאחר מכן נהרגו עוד כמה מאות אנשים.
אירועי 14 באוגוסט.
ב-3 ביולי 2013 הדיח צבא מצרים את הנשיא מוחמד מורסי. בעקבות זאת החלו הפגנות מחאה המוניות של תומכי מורסי. בעימותים ליד ארמון הנשיאות בקהיר שהתרחשו ב-8 ביולי נמנו כ-40 הרוגים, ובמהומות ב-27 ביולי דווח על 136 הרוגים.
ההפגנות כללו גם הפגנות בישיבה - הפגנות שבהן המפגינים יושבים, בדרך כלל אגב חסימת צירי תנועה. שני מחנות עיקריים של הפגנות אלה בקהיר היו מחנה א-נהדה והמחנה הגדול במסגד ראבעה אל-עדוויה (ערבית: رابعة العدوية). לאחר כישלון ניסיונות של השלטון וגורמי חוץ להפסיק את הפגנות, החליטו כוחות הביטחון במצרים, בשליטת מפקד הצבא, שר ההגנה וראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, עבד אל-פתאח א-סיסי, (עם עדלי מנסור כנשיא הזמני), לפשוט על שני המחנות, תוך הפעלת כוח. הפינוי גרם להרוגים ופצועים רבים. לטענת הרשויות במצרים, במבצע נהרגו 638 בני אדם, מהם 595 אזרחים ו-43 שוטרים, ונפצעו 3,994. מנגד, לטענת "הקואליציה הלאומית לתמיכה בלגיטימיות" - ברית של מפלגות וקבוצות אסלאמיסטיות מצריות - נהרגו בפשיטה למעלה מ-2,600 בני אדם.
ההאשמות בהרג הופנו כלפי כוחות הביטחון המצריים. כעבור ימים אחדים פרסם משרד הפנים המצרי צילומי וידאו מהפינוי, שבהם נראו צלפים של האחים המוסלמים, יורים מחלונות בניין גבוה אל כוחות הביטחון ואל מפגינים.