מהינמי החל את קריירת הכדורסל המקצועית לאחר שנכלל בסגל נבחרת צרפת לאליפות אירופה עד גיל 21 של שנת 2004 שנערכה בסרגוסה, ספרד. מהינמי נבחר בסיום האליפות, לחמישייה השנייה. עקב כך, מהינמי צד את תשומת לבם של סקאוטים רבים שצפו באליפות, כולל מסן אנטוניו ספרס וניו יורק ניקס. לאחר האליפות, מהינמי חתם במועדון הכדורסל של לה האבר. בלה האבר, שיחק במשך שלוש עונות. כשבעונתו השנייה, קלע כ-10 נקודות והוריד 5.2 כדורים חוזרים בממוצע לכ-30 משחקים בהן שותף.
בקיץ של שנת 2006, מהינמי חתם אצל קבוצת הפאר הצרפתית, פו אורטז. בעונת , מהינמי סיים את העונה עם ממוצעים של כ-4.5 נקודות ו-3.2 כדורים חוזרים בכ-13 דקות ועם זכייה בגביע הצרפתי.
סן אנטוניו ספרס.
לאחר עונה אחת במדי פו אורטז, עבר אל קבוצת ה-NBA, סן אנטוניו ספרס לאחר שבקיץ 2005 נבחר במקום ה-28, בחירה שהפתיעה אנשי תקשורת ומאמנים רבים. לאחר שמהינמי עזב את צרפת, הוא הצטרף למשחקי ליגת הקיץ במדי הספרס, אך במשחקו השלישי קרע את שריר החזה הקטן. על אף הפציעה הוחתם מהינמי על ידי סן אנטוניו ספרס ב-23 באוגוסט על חוזה לארבע עונות. מהינמי החל לשחק בקבוצת ה-NBDL שנתמכת על ידי הספרס, אוסטין טורוס ובעונתו 2007/2008 קלע 17.1 נקודות והוריד 8.2 כדורים חוזרים ב-21 דקות, שהובילו את הטורוס לסגנות אליפות ה-NBDL, לאחר שהפסידו בגמר לאיידהו סטמפייד.
ב-30 באוקטובר 2007 ערך מהינמי את הופעת הבכורה של ב-NBA מול פורטלנד טרייל בלייזרס, במשחק עצמו שיחק מהינמי במשך כדקה וחצי. בסיום אותה עונה הפסיד עם הספרס בגמר האזור המערבי, מול לוס אנג'לס לייקרס (1–4).
דאלאס מאבריקס.
ב-13 ביולי 2010 חתם מהינמי על חוזה בדאלאס מאבריקס, ובסיום אותה עונה () זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA.
אינדיאנה פייסרס.
בסיום עונת הועבר מהינמי בטרייד לאינדיאנה פייסרס, בתמורה לדארן קוליסון ודנטיי ג'ונס. בשתי עונותיו הראשונות באינדיאנה העפילה הקבוצה לגמר האזור המזרחי, אך בשתי הפעמים הפסידה מול מיאמי היט.
וושינגטון ויזארדס.
לקראת עונת חתם על חוזה ל-4 עונות בוושינגטון ויזארדס, עבור כ-64 מיליון דולר. לאורך תקופת החוזה שותף ב-180 בלבד מתוך 318 משחקי הקבוצה, והציג יכולת מאכזבת עם ממוצעים של 5.3 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
לב (מטבע)
לב (בבולגרית: лев), שפירושו בשפה הבולגרית הקדומה אריה, הוא ההילך החוקי של בולגריה. לב אחד מתחלק ל-100 סטוטינקי.
המטבע הונפק לראשונה בשנת 1881 מגובה בתקן הזהב. בעת יציאתו לשוק היה שוויו של לב אחד שווה ערך לפרנק צרפתי אחד. ב-1928 נקבע שער המרה חדש ללב, 1 לב היה בשווי של 10.86956 מ"ג זהב. במהלך מלחמת העולם השנייה הוצמד הלב לרייכסמארק הגרמני בשער המרה של 32.75 לב לרייכסמארק אחד. עם הכיבוש הסובייטי ב-1944 הוצמד הלב לרובל של ברית המועצות בשער המרה של 15 לב לרובל אחד. בשנת 1943 הופסקה הטבעתן של מטבעות עקב ערכן הנמוך.
רפורמת שנת 1952.
בשנת 1952 עקב אינפלציה מצטברת, הונפק לב חדש בשער של 100 לב ישן ללב חדש אחד.
רפורמת שנת 1962.
בשנת 1962 הונפק לב חדש נוסף, בשער של 10 ל-1.
עם התמוטטות הקומוניזם והתאמת הכלכלה לרעיונות החדשים הייתה בבולגריה אינפלציה גבוהה שגרמה לפיחות ניכר בשער המטבע. במטרה להילחם באינפלציה נקבע ב-1997 שער חליפין קבוע של 1000 לב למארק גרמני אחד.
הצעדים הכלכליים של 1999.
ב-1999 במסגרת צעדים כלכליים נרחבים ובמטרה לחזק את אמון הציבור במטבע, הונפק לב חדש בשער המרה של 1,000 לב ללב חדש. הלב החדש הוצמד למרק הגרמני בשער של 1:1.
עם הקמת גוש האירו, הוצמד הלב לאירו בשער של 1.95583 לב לאירו.
טירות של תקופת אזוצ'י-מומויאמה
בתקופת אזוצ'י-מומויאמה (1573 - 1600) בניית הטירות הגיעה לשיא. הטירות נהיו סמל של כוח ואוטוריטה של בעליהם. חידושים בטכניקת הבנייה וייצוב של התקופה השפיעו על בניית הטירות העתידיות.
היסטוריה.
מבנים הגנתיים הראשונים נבנו ביפן עוד מתקופת יאיואי (400 לפנה"ס – 250 לספירה). מבנים אלו היו פשוטים מאוד ומוקפים בתעלת מים. מסיבות הגנתיות הם הוקמו קרוב לדרכים חשובות ונהרות. באי קיושו נותרו שרידים של מבצר על המים (MIZUKI) מתקופת נארה (NARA) (710 - 794) כנראה להגנה מפלישות אפשריות מסין וקוריאה.
בתקופת הייאן (794 - 1185) החלה התפתחות של מבנים הגנתיים. לבנייתם השתמשו בעץ. לאחר מלחמת אונין (1467–1477) שהחלישה את שלטון אשיקגה ((תקופת מורומצ׳י (1338–1573)) לוחמים מקומיים צברו כוח רב והשקיעו בבניית טירות. תהליך שהתגבר לקראת סוף המאה ה-16 טירות אלו היו גדולות כי היו צריכות לכלול צבא ולבנייתן התחילו להשתמש באבן בנוסף לעץ. אלמנטים חדשים נוספו לטירות גם עקב הגעתם של פורטוגלים ליפן ב-1543. הפורטוגלים הביאו אתם נשק חם שקיבל שימוש רחב ביפן והשפיע על התפתחות בניית הטירות – נוספו אלמנטים הגנתיים לדלתות והופיעו פתחים בקירות לצורך ירי.
עד לאמצע המאה ה-16 סוג הטירות נפוץ ביותר היה טירה שבנויה על הר (YAMAJIRO), בשל סיבות אסטרטגיות. למבצרים הללו לא היו מגדלים או תעלות מים, לצורכי הגנה הם השתמשו בעיקר בתכונות טבעיות של ההר. הטירות האלה היו בשימוש רק בזמן מלחמה מפני שהם לא היו מתאימות למגורים ממושכים בתקופת שלום. שאר המבנים היו ממוקמים למרגלות ההר. בתקופת המדינות הלוחמות (שנמשכה מאמצע המאה ה-15 עד 1600) הטירות שנבנו על ידי דאימיו (שליטים צבאיים בעלי נחלות) היו לא רק למטרות ההגנה אלא גם שימשו כסמל של כוח של בעליהן. עם גדילת כוחם של הדאימיו ועם התפתחותן של ערים סביב הטירות (JOKAMACHI) נוצר צורך בשינוי שיטת הבנייה והמיקום של הטירות. כעת לא רק פונקציה הגנתית אלא גם צורך לשלוט על אדמות, לנהל משאבים וניהול מו״מ עם בני ברית נוספו לטירות. החלה בניית טירות במישור (HIRAJIRO ) או ברמות מישוריות (HIRAYAMAJIRO). עקב מיקום נמוך יותר נוצר צורך להגביר פונקציות הגנתיות – התחילו לבנות מגדלים, יסודות וקירות באבן ולחפור תעלות מים.
בתקופת אזוצ'י-מומויאמה (1573–1600) ותחילת תקופת אדו (עד שנת 1638) בניית הטירות ביפן הגיע לשיא – בשלות טכנית וסגנונית. טירות של התקופה שימשו לא רק כמבצר אלה גם כבית מגורים מפואר של שליטים, מרכז לטקסי החצר ופטרונות לאמנות. טירות נהיו סמל ותוכן של אוטוריטה – ביטוי וויזואלית של הישג וכוח של מעמד הלוחמים.
מבנה וטכנולוגיה.
בבניית הטירות השיקול הכי חשוב היה לסדר את המבנים בתוך המבצר כך כדי להקשות אל האויב להגיע ללב המבצר –TENSHU - מגדל הראשי המבוצר. טנשו יחד עם מבני המגורים של הדאימיו הוקמו בשטח מגודר פנימי (HONMARU). השטח הזה יחד עם שטחים מגודרים דומים (NINOMARU – שטח אמצעי; SANNOMARU – שטח חיצוני) שכללו בתוכם אחד את השני היו מוקפים בקירות אבן ותעלות מים. על הקירות בנו מגדלים קטנים יותר או צריחים. מספר שערים (TAMON) נבנו כדי לשמש גם כמעבר על תוך המבצר וגם כמקום ישיבת השומרים ומחסני נשק. השבילים בתוך המבצר היו מסודרים כך כדי להביא את אויב למקומות צרים וסגורים אבל נוחים ליריית חצים ממגדלים ופתחים בקירות. מחוץ לקירות והתעלות הטירה הייתה מוקפת בעיר (JOKAMACHI) היכן שבתי תושבים היו מסודרים לפי מקומם בהירארכיה החברתית – בתי לוחמים היו הכי קרובים לקירות.
טירת אזוצ'י (נבנתה ב-1576-9) הייתה טירה הראשונה בגבעה במישור בתקופת אזוצ'י-מומויאמה. היא גם העניקה אחד השמות לתקופה. היא שימשה כדוגמה לכל הטירות שניבנו מאז. בעליה אודה נובונאגה (דאימיו שניסה לאחד את יפן אבל הצליח לכבוש רק שליש) שילב בה אלמנטים של סוגי בנייה שונים כדי ליצור טירה מושלמת שתשקף את כוחו הפוליטי וצבאי.
טירת אזוצ'י נשרפה ב-1582 והיום אפשר לראות רק שרידים של קירות מאבן. אבל קיימים מספיק מקורות שמאפשרים לשחזר את המראה של הטירה. השחזור המקובל היום צויר ב-1976 על ידי נאיטו אקירה (NAITO AKIRA), פרופסור לאדריכלות באוניברסיטה הטכנולוגית בנאגוייה. בשחזור אפשר לראות טנשו רב-מפלסי שכלל בתוכו שבע קומות פנימיות. קירות אבן של יסודות היו בגובה של 20 מטר וכל המבנה הגיע לגובה של 46 מטר. כדי לראות את חידוש הטכני של הטנשו של אזוצ'י כדאי לראות את טנשו של טירת מארואוקה (MARUOKA), הצריח העתיק ביותר שנשמר ביפן היום. טירת מארואוקה נבנה ב-1576, יחד עם טירת אזוצ'י' אבל הצריח שלה עדיין בנוי בטכניקה ישנה, פשוטה יותר – בית-אחוזה עם מגדל שמירה בנוי עליו.
היסודות של טירת אזוצ'י בנויות בטכניקה מסורתית של כפר אנו (ANO).זאת שיטת הבנייה של יסודות חזקים למבני עץ שקודם הייתה טיפוסית לפגודות ומבנים דתיים אחרים. אבנים גדולות, לא מעובדות יחד עם אבנים קטנות יותר, ששימשו להחזקתם בלי חומר מקשר, סודרו בצורת קיר בשיפוע כדי שהלחץ יחזיק אותם ביחד. בטירות יותר מאוחרות, למשל טירת הימג'י (HIMEJI)(1601 – 1609), אבנים פינתיות וחלק של אבני קיר גדולים עברו עיבוד. מאוחר יותר כל האבנים היו מעובדות, לדוגמה יסודות של טירת מאצויאמה (MATSUYAMA) (1603).
טנשו של טירת אזוצ'י עמד לבד ללא מבנים נוספים מחוברים עליו – טנשו עצמאי. בטירת מאצומוטו (MATSUMOTO) (1590) אפשר לראות עוד שני מבנים מחוברים לטנשו הראשי על ידי מעברים. צורת טנשו משוכללת ביותר קיימת בטירת הימג'י – למגדל הראשי מחוברים שלושה מגדלים קטנים יותר שיחד עם מעברים עליהם יוצרים חצר פנימית.