כאשר הארי מגיע למשרדיו של מזמין העבודה (שאינו מוזכר בשמו ומכונה "המנהל", אך ברור כי מדובר במנהל של תאגיד פרטי גדול), ממתין לו שם צעיר נמרץ בשם מר סטט (האריסון פורד) ומבקש את תוצאות העבודה. הארי מסרב למסור את תוצאות העבודה אלא למנהל באופן אישי. בדרכו של הארי אל מחוץ למשרדי המנהל הוא נפגש במקרה בצעיר, ולאחר מכן בצעירה. מתגלה כי הם קשורים באופן כלשהו לאותו מנהל. הוא שב למשרדו ושומע את ההקלטה. הפעם נשמע בבירור משפט חשוב. הגבר אומר "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות".
כנס מקצועי.
הארי הולך לכינוס מקצועי של מצותתים. בכינוס פוגש הארי שוב את מר סטט, האומר לו כי הוא נשלח לחפש אותו וכי עליו להגיע למשרדו של המנהל ביום ראשון בצהריים, שם יפגוש את המנהל, ימסור לידיו את ההקלטות ויקבל את כספו. הארי שב מהכנס למשרדו עם חברים למקצוע, בהם אדם בשם מוראן, אישה בשם מרדית', ואנשי צוותו של הארי, פול וסטאן. החברים שותים ומספרים סיפורים מעברם. מתגלה כי הארי עבד בעברו בניו יורק ושם הקליט שיחות של איגוד המובילים (הידוע בכך שהוא נשלט על ידי המאפיה). הוא חשף מידע והעביר אותו לפרקליטות. המאפיה לא האמינה כי השיחות הוקלטו, ולכן חשדה שאחד מאנשיה הלשין. כתוצאה מכך נרצח אותו אדם, ועמו אשתו ובנו, באופן אכזרי ביותר.
הארי עם מרדית'.
הארי משוחח עם מרדית' בפינה מוצנעת במשרד ושואל אותה: לו הייתה איימי, אישה בודדה שאינה יודעת דבר על אהובה, האם הייתה מקבלת אותו בחזרה? מסתבר שהשיחה הוקלטה על ידי מוראן, שרצה להוכיח להארי את יכולתו בהאזנות, על מנת שזה יקבל אותו כשותף. מוראן משמיע את השיחה להארי ולחברים, והארי מגרש את כולם מהמשרד בזעם. מרדית' נשארת ומנסה לפתות את הארי, אך זה, רדוף רגשי אשם, שוכב במיטה, בוכה ומאזין לשיחת הזוג שהקליט מספר ימים קודם לכן. המשפט "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות" נשמע שוב ושוב. מקטעי ההקלטה המושמעים עתה מסתבר כי הזוג קבע להיפגש במלון "ג'ק טאר" בחדר 773 ביום א', שעתיים לאחר שהארי אמור להיפגש עם המנהל ולמסור לידיו את ההקלטות. הארי שוכב עם מרדית' והשניים נרדמים חבוקים. בחלומו נפגש הארי עם האישה שאת שיחתה הקליט ומזהיר אותה כי זוממים להורגה. הוא אומר לה "איני חושש מן המוות. אני חושש מהרצח".
פגישה עם המנהל.
כשהארי מתעורר, מרדית' איננה וההקלטות נגנבו. הוא עונה לטלפון, כאשר בצדו השני נמצא מר סטט, המספר לו כי חשש שמא לא ימסור את ההקלטות ולכן ארגן את גנבתן. הוא מזמין את הארי אל משרדו של המנהל ביום א', על מנת לקבל את כספו ולהיפגש עם המנהל. הארי מגיע למשרד ומוצא שם את המנהל (רוברט דובאל), כשהוא מאזין שוב ושוב להקלטת השיחה. מהתמונות התלויות על הקיר מסיק הארי כי האישה היא אשתו של המנהל, הצעירה ממנו בשנים רבות. מרמת האינטימיות שאליה הגיעה השיחה, ניתן להסיק כי האישה מנהלת פרשת אהבים עם הצעיר. המנהל דורש מהארי לקחת את כספו ולצאת מהמקום. הארי שואל אותו "מה תעשה לה". הקלטת השיחה המתנגנת ברקע נותנת את התשובה. קולו של הצעיר נשמע בבירור "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות".
המשך העלילה.
ממשרדי המנהל יוצא הארי למלון "ג'ק טאר", ושוכר את החדר הסמוך לחדר 773. הוא מתקין האזנה, שדרכה הוא יכול לשמוע את המתרחש בחדר. הוא שומע ויכוח בקול רם בין שני גברים ואישה. לאחר מכן נשמעת זעקת האישה. הוא יוצא אל המרפסת, שממנה ניתן להבחין במתרחש בחדר הסמוך, ורואה שם דמות מטושטשת נופלת על דלת הזכוכית המובילה למרפסת החדר, ומורחת אותה בדם. הוא שב אל החדר המום, סוגר את התריסים ומגביר את קול הטלוויזיה. מספר שעות לאחר מכן הוא יוצא מן החדר ופורץ אל החדר הסמוך. החדר נראה נקי, אך כאשר הוא מגיע אל השירותים ומוריד את המים באסלה, נראה כי האסלה נחסמה על ידי חולצה מגואלת בדם. האסלה גואה על גדותיה ומציפה את החדר בדם.
הארי יוצא אל משרדי המנהל על מנת להתעמת עמו, אך זוג גברתנים מונע ממנו מלהגיע אל המנהל. בחוץ רואה הארי מכונית יוקרתית חונה ליד המשרדים. כשהוא מציץ אל המכונית הוא רואה כי האישה הצעירה יושבת בה ללא פגע. למחרת קורא הארי בעיתון כי "בכיר נהרג בתאונת דרכים". האישה מקיימת מסיבת עיתונאים, שבה נוכח הארי, ובה מתברר כי ירשה את הונו של בעלה. במסיבה נוכחים גם מר סטט וגם הצעיר ששוחח עם האישה. הארי מבין כי לא פירש נכון את האמור בשיחה. הוא מבין כי הזוג לא תכנן רומן אהבים, אלא את רציחתו של בעלה של האישה, כאשר משפט המפתח "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות" אינו נאמר בפחד, אלא כהמרצה לבצע את הרצח.
סיום.
כאשר הוא שב לביתו, הוא יושב בפינה ומנגן בסקסופון. את נגינתו מפריע צלצול טלפון. המתקשר הוא מר סטט, המבשר לו כי "אנחנו יודעים שאתה יודע" וכי אם הוא חפץ בטובתו, עליו להפסיק להתערב בעניין. בסיום השיחה משמיע לו סטט את נגינת הסקסופון שניגן לפני השיחה, כהוכחה לכך שאנשיו של סטט מאזינים להארי. הארי מתחיל לחפש את מכשירי ההאזנה. תחילה הוא מחפש באמצעות מכשירים, ולאחר מכן הוא מפרק את רצפת הפרקט בבית, תולש את הטפטים מהקירות ואף שובר את האיקונין הקתוליים שהוא מחזיק, מחשד פן הוטמנו בהם מכשירי האזנה. לאחר שהרס לחלוטין את דירתו, ולא מצא את מכשירי ההאזנה, מתיישב הארי, נואש, ומנגן בסקסופון.
הפקת הסרט.
הצילום.
הסרט הופק על ידי חברת ההפקות של קופולה אמריקן זואיטרופ. קופולה היה אז לאחר הצלחתו הגדולה של "הסנדק", ויכול היה לממן את הפקת הסרט בעצמו, ולשלוט שליטה מלאה בכל פרט בהפקתו. קופולה הפיק, ביים וכתב את התסריט. תקציבו של הסרט היה צנוע, כ-1,600,000 דולר. הצילומים נערכו בסן פרנסיסקו מאמצע 1972 ועד לסוף פברואר 1973. מיד לאחר סיום הצילומים החל קופולה בצילום הסרט "הסנדק חלק שני". "השיחה" הוא סרט אישי, מינורי, בעל אווירה עגמומית, שנדחק בין שתי הפקות ענק זוהרות ועתירות כוכבים.
הצלם המקורי ששכר קופולה לצילומי הסרט היה הסקל וקסלר, אך חילוקי דעות הביאו לפיטוריו באמצע הצילומים ולהחלפתו בביל באטלר. באטלר צילם מחדש את רוב הקטעים שצילם וקסלר בסרט, אך סצנת הפתיחה, המסובכת מבחינה טכנית והמרשימה מבחינה קולנועית, שבה מתמקדת המצלמה מגבוה בכיכר ובאנשיה, נותרה כפי שצילם אותה וקסלר.
עבודת צילום הסרט הסתיימה מספר ימים לפני המתוכנן. במקור תכנן קופולה כי הסרט יסתיים ב"סצנת החלום", אך מכונת העשן ששימשה לצורכי צילום הסצנה יצאה משליטה, ומשטרת סן פרנסיסקו ביקשה להפסיק את פעולתה. בו במקום הגה קופולה את סצנת הסיום בה מנגן הקמן בסקסופון. קופולה אמר, אך הדבר אינו עולה מהסרט, כי מכשיר ההאזנה שאותו מחפש הקמן, ועבורו הרס את דירתו, מצוי בתוך הסקסופון.
העריכה.
לאחר סיום הצילומים החל קופולה בעבודה מאומצת על "הסנדק חלק שני", והותיר את רוב עבודת העריכה בידי צוות שכלל את ריצ'רד צ'ו ווולטר מרץ'. קופולה הגיע לייעץ רק בסופי שבוע, ומלאכת יצירת הסרט מחומר הגלם נותרה, למעשה, בידי מרץ'. מרץ', איש סאונד במקצועו, הוא שהעניק לסרט את אופיו המיוחד. עלילת הסרט דרשה כי השיחה בין שני הצעירים המוקלטת בכיכר תיחשף לאיטה, ותתגלה לגיבורים ולקהל תוך כדי הסרט, כאשר היא עולה מתוך סרטי ההקלטה השונים, ההפרעות הטכניות ומוזיקת הרקע המנוגנת בכיכר. מרץ' השיג כל זאת, ומעבר לכך. עלילת הסרט נגלית לצופה מתוך ההקלטות, כאשר כל הקלטה נפרדת, מתוך שלל ההקלטות המרכיבות את השיחה, קלטה, על פי הסרט, 40% מהשיחה, והיתר הן הפרעות. הפסקול כולל, בהתאם, הפרעות רבות, רעשים סטטיים, צפצופים אלקטרוניים, ורק לקראת סיומו, נחשף הצופה לטקסט המלא של השיחה, ולהקלטה הנקייה כפי שהיא מוגשת ל"מנהל".
"השיחה" היה סרט חשוב בעבודתו של מרץ', שבו גילה את "אפקט המצמוץ". מרץ' טוען כי כאשר ערך את הסרט, שם לב שדמותו של הקמן בחומר הגלם המצולם ממצמצת ממש לפני הנקודה שבה רצה לחתוך את הסרט ולעבור סצנה. בעקבות זאת גילה כי "מצמוצים הם סימני פיסוק, הם הפסיקים והנקודות שעוזרים לנו לחלק את הטקסט של החוויות השונות שלנו למקטעים שניתנים לעיכול. כשהבנתי זאת, הבנתי גם שהמצמוץ מפריד בין סדרות של מחשבות, וזה עזר לי להבין את המובן מאליו - שכל שוט בסרט הוא מחשבה. כשהמחשבה הזאת נגמרת, או כשיש אתנחתה, זה הרגע שבו אפשר לעבור למחשבה הבאה. התובנה הזאת עזרה לי לארגן באופן טוב יותר את השוטים בסרט".
חומר הגלם שעמד בפני מרץ' היה דו-משמעי. חלק מהסצנות נותרו ללא סיום ברור, ומרץ' יצר את הנרטיב, תוך שלעיתים הוא סוטה מהכתוב בתסריטו של קופולה. החלטה חשובה שקיבל מרץ', באישורו של קופולה, הייתה להקליט מחדש את המשפט שאומר הצעיר לצעירה. במהלך הסרט נשמע המשפט אותו אומר הצעיר "הוא יהרוג אותנו אם תינתן לו ההזדמנות" מספר פעמים. רק לאחר שהסתבר שהצעיר הוא חלק ממזימת רצח, נשמע המשפט כאשר מובן שאין המדובר במשפט שנאמר מתוך פחד, אלא כתמריץ לרצח. מרץ' השיג זאת באמצעות הקלטת המשפט מחדש, כאשר הפעם הדגיש פרדריק פורסט, המשחק את הצעיר, את המילים באופן שונה מזה שהופיע עד עתה בשיחה המוקלטת.
מוזיקת הרקע.
את עבודת עריכת הקול השלימה המוזיקה שכתב דייוויד שייר, גיסו של קופולה (בעלה של טליה שייר). שייר נרתע, בתחילה, כאשר קופולה ביקש ממנו שלא להשתמש בתזמורת לצורך הקלטת המוזיקה. רוב מוזיקת הרקע לסרט היא נגינתו של שייר בפסנתר ללא ליווי כלשהו, המופרעת לעיתים על ידי רעשי רקע אלקטרוניים, המדמים רעשים והפרעות במכשיר האזנה, בהתאמה למצבו הנפשי של גיבור הסרט הבודד והחשדן.
הצלחה וביקורות.