בשנת 2013 יצא לאור אלבום הבכורה של ניצן-חן רזאל בשם "מוצא מקום". האלבום מתאר מסע שורשים מוזיקלי אישי, ובו שנים עשר שירים הקשורים כולם לחוויית בית הכנסת.
בחירת השירים מביאה לידי ביטוי את חיפוש הדרך לחיבור מחודש לבית הכנסת הישראלי היום: מתחנות בחייו של ילד חילוני הנחשף לאווירת בית הכנסת, דרך שירתן של קהילות ישראל שאינן קיימות עוד, עד לעיבוד מחודש לשירי בית כנסת ולשירי תפילה ודבקות שחיפשו חיים חדשים.
אלבומים שהשתתף בהם ככנר.
"קדימה" (יוסף ואחד), "טיפ טיפה" (אהוד בנאי), "ענה לי" (אהוד בנאי), "רסיסי לילה" (אהוד בנאי), "החבר אני" (רמי פורטיס), "מים נאמנים" (שלמה בר והברירה הטבעית), "בסוד תפילת ערער" (שלמה בר והברירה הטבעית), "שמע קולי" (מאיר בנאי), "במרחק נגיעה" (יזהר אשדות), "תרנגול כפרות" (יוסי בנאי), "שלכת" (עמיר בניון), "שיר ציון" (אהרן רזאל), "מרגיש את זה" (שמעון בוסקילה), "חופשייה בין עולמות" (דין דין אביב), "רינת גבאי" (רינת גבאי), "החיים הם חלום" (דודי לוי). "בקצה ההר" (גידי גוב), "שתיקת האדמה" (בין השמשות), "זה הכול או כלום" (דויד ברוזה) "שבלול" (רוקפור), "מאז שהתאהבנו" (דני בסן), "התזמורת העממית" (נאור כרמי), "הצד המואר" (מיכה ביטון), "תנו לו צ'אנס" (שלישיית מה קשור), "לולה" (דודו טסה), "נצא לסרט" (להקת קולומביה), "עפר בשן" (עפר בשן), "הזמן מזיע" (קוב), "לירז צ'רכי" (לירז צ'רכי), "רק רצית אהבה" (מאיה אברהם), "מילים לאהבה" (ליאור נרקיס), "יום אחד" (אבי בניון), "קרוואן" (שי גבסו), "פותח לב" (יונתן רזאל), "האיש בקצה המנהרה" (אהרן רזאל) ו"עץ" (המדרגות).
כמו כן ניגן בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי", ובסרטים "בית"ר פרובנס", "הכוכבים של שלומי", "אביבה אהובתי"
ו"כבוד" .
מתגורר ברעננה שבשרון, נשוי לרות ואב לשישה.
הנס בייט
הָנס (שמואל) בַּייט (Hans Beyth; 5 באוקטובר 1901, תרס"ב – 26 בדצמבר 1947, י"ג בטבת תש"ח) היה עוזרה של הנרייטה סאלד, ומנהל ארגון עליית הנוער אחריה. בשנת 1943 היה בין היוזמים והמארגנים של עליית ילדי טהראן.
קורות חיים.
הנס בייט נולד בבלייכרודה שבגרמניה כבן למשפחה מתבוללת. אביו היה סוחר אריגים, ויושב ראש של כמה אגודות מקומיות. בעודו תלמיד נעשה ציוני מתוך הכרה. כעבור זמן קצר מילא תפקידים בראש תנועת הנוער הציונית, ב"תכלת לבן" ובאגודת המשוטטים הצעירים היהודים. הוא רצה ללמוד רפואה, אך בשל קשיים כלכליים בחר מקצוע אחר ונעשה בנקאי בברלין.
בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 הקימה "ברית העולים" (תנועת הנוער החלוצית הראשונה בגרמניה) מרכז הכשרה בצפון גרמניה, והנס בייט מונה ל"מנהל הכספים" שלה. כשאזלה הפרוטה מקופת התנועה, השלים את החסר מכיסו הפרטי.
ב-1926 הגיע לראשונה לארץ ישראל, ועבד בכפר תבור. כשחזר לגרמניה תכנן את עתידו הכלכלי בארץ, וביקש להקים מפעל שימורים. הוא התחיל להכשיר את עצמו ולשם כך עבד בבית חרושת בבראונשווייג, ובעזרת ידידים בעלי אמצעים רכש מכונות ייצור ושלח אותן לקיבוץ עין חרוד. אלא שהקיבוץ לא היה מוכן עדיין להקמת מפעל תעשייתי, ותוכניתו של בייט לא יצאה אל הפועל; המכונות היקרות העלו חלודה.
לאחר עליית הנאצים לשלטון נאלצו יהודי גרמניה להקים מוסדות חינוך נפרדים לילדיהם. אף-על-פי שבייט לא היה איש חינוך בהכשרתו, היה בין הראשונים והמעטים שהכירו בכך שאין ליהודי גרמניה משימה גדולה יותר מהדאגה לעתיד הילדים. כשנוסד המשרד הראשון לסידורם של ילדים במסגרת ה"יוּגֶנְדְהִילְפֶה" (עזרה לנוער יהודי), התנדב לעבודה וכך החל לעסוק בחינוך. לאחר מכן נטל על עצמו את העבודה הארגונית והכספית לטובת המוסד הכפרי לילדים יהודים בהרלינגן, מוסד בניהולו של יוסף ישובי, שלימים נעשה מנהלו של כפר ילדים ונוער אהבה.
במאי 1935 עלה לארץ כנציג עליית הנוער בגרמניה. מאז נהפך לעוזרה הנאמן של הנרייטה סאלד, שעמדה אז בראש הארגון. ידו הייתה במפעל בכל ענפיו: הוא ביקר את הילדים במחנות העקורים באירופה ובמחנות בקפריסין, קלט את הילדים עם הגיעם ארצה, דאג לשילובם בקיבוצים ובמושבים בארץ, קיבל אותם לשיחות אישיות במשרדו בירושלים ובביתו, ודאג לקידומם המקצועי והאישי.
עם פטירתה של סאלד, בתחילת 1945, עמד בראש ארגון עליית הנוער וכיהן בתפקיד משך כשלוש שנים.
ב-26 בדצמבר 1947, יצא בייט, יחד עם חברי הנהלת הסוכנות גולדה מאיר ויצחק גרינבוים, בדרכו מתל אביב לירושלים. באזור לטרון הותקפה השיירה. בקסטל הותקף האוטובוס שוב, ובייט שלף אקדח שהחזיק ברשותו וירה לעבר התוקפים. תוך כדי כך נפגע מכדור בראשו ונהרג במקום. הלווייתו נערכה יחד עם עוד שישה לוחמים שנפלו בקרבות, וגופתו נטמנה בבית הקברות בהר הזיתים. עם מותו היו בעליית הנוער יותר מעשרת אלפים חניכים.
משפחתו.
הנס בייט נשא ב-1938 את לוטה לבית מרכס. לשניים היו ארבעה ילדים: הגאולוג ד"ר מיכאל בייט, הגינקולוג פרופ' יורם בייט, מרים (הנרייטה) בייט-כץ, ופרופ' רות בייט-מרום, חוקרת פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
הנצחה.
על שם הנס בייט נקרא רחוב שמואל הנס בייט בירושלים, בית הנס בייט בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל", בית הנס בייט בכפר הנוער רמת הדסה והסמינר למורים מדריכים ע"ש הנס בייט, כמו כן מנהרת בייט בשדרות בגין בירושלים.
כתובת עמק האלה
הנרייטה גודולפין
ניצן חן רזאל
מייקל פלטלי
מייקל ראיין פלטלי (אנגלית: Michael Ryan Flatley; נולד ב-16 ביולי 1958) הוא רקדן, כוריאוגרף, חלילן, סופר ומנחה טלוויזיה אמריקאי ממוצא אירי, אשר נודע בעולם כיוצר הופעות המחול "ריברדאנס", "לורד אוף דה דאנס", "פיט אוף פליימז" ו"סלטיק טייגר". פריצתו הגדולה הייתה במופע שהוצג לאחר השמעת השירים באירוויזיון 1994.
ביוגרפיה.
פלטלי נולד בשיקגו להורים ילידי אירלנד. בגיל 11 החל להשתתף בשיעורי מחול, ובשנת 1969 היה הלא-אירופאי הראשון שזכה באליפות העולם לריקוד אירי. בגיל 17 זכה גם באליפות "כפפות הזהב" למתאגרפים חובבים בשיקגו. במקביל למד לנגן בחליל ואף זכה בתחרויות בתחום זה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים פתח בית ספר לריקוד. בין 1978-1979 נטל חלק במסע הופעות של Green Fields of America, אנסמבל ששם לו למטרה לקדם את המוזיקה האירית ברחבי ארצות הברית. בשנות השמונים השתתף במסע ההופעות של הצ'יפטנז, להקה זוכת גראמי הידועה אף היא בביצוע מוזיקה אירית מסורתית.
פלטלי יצר ביחד עם ג'ין באטלר את הכוריאוגרפיה המקורית למופע "ריברדאנס", אשר הוצג בהפסקה שבין השירים להצבעה בתחרות האירוויזיון ב-30 באפריל 1994 וזכה להצלחה מרובה. פלטלי ובאטלר כיכבו לאחר מכן במופע באורך מלא באותו שם אשר התבסס על פיתוח של המופע המקורי שנמשך שבע דקות. בהמשך עזב פלטלי את ההפקה בשל חילוקי דעות מקצועיים ויצר מופע משלו - "לורד אוף דה דאנס". ב"ריברדאנס" תפס את מקומו הרקדן קולין דאן.
בשנת 1998 יצר פלטלי מופע ריקוד בשם "פיט אוף פליימז". בהמשך הפיק מופע בעל אותו שם, שמחצית מהקטעים בו הוחלפו, ועמו יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית בין 2001-2000. לאחר הפוגה בת כמה שנים יצר את המופע "סלטיק טייגר", אשר עלה על הבמות ביולי 2005. המופע עוסק בהיסטוריה של העם האירי ובהגירה האירית לארצות הברית, ומשלב מספר סגנונות מחול. במופע גם כמה מרכיבים שאפיינו את מופעיו הקודמים, כגון נגינת סולו של פלטלי בחליל, ושורת רקדנים בקטע הסיום.
במרץ 2006 הוציא פלטלי ספר אוטוביוגרפי שכותרתו Lord of the Dance: My Story. בעונה השביעית של תוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" בגרסתה האמריקאית (2008) החליף באופן חד-פעמי את אחד השופטים. בהמשך אותה שנה הופיע בתוכנית פעם נוספת עם להקת רקדנים, ובשנת 2009 הופיע שוב בתוכנית בקטע סולו מתוך "סלטיק טייגר". בשנת 2009 הנחה פלטלי את תוכנית הריאליטי Superstars of Dance של רשת הטלוויזיה NBC.
פלטלי היה נשוי למאפרת הפולנייה ביאטה ז'יאבה בין 1997-1986, והודה כי לאחר תום הנישואין נקלע לדיכאון והתמכר לטיפה המרה. לאחר מכן היה מאורס לליסה מרפי, אולם השניים נפרדו. ב-2006 נשא את הרקדנית ניאם אובריאן, ולשניים נולד בן ב-2007.
שומר המגילות
שומר המגילות (באנגלית: Master of the Rolls) הוא השופט השלישי בהיררכיית השופטים באנגליה וויילס, אחרי נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת וזקן השופטים של אנגליה וויילס. מתפקידו של שומר המגילות כיום, הוא היותו מופקד על הרישומים המשפטיים בלשכת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, כמו כן, שומר המגילות הוא מנהל המחלקה האזרחית בבית המשפט לערעורים. התיעוד הראשון של שומר מגילות קיים משנת 1286, ככל הנראה כי המשרה התקיימה עוד לפני כן. עד ל-2012 היה דייוויד ניוברגר, נשיא בית המשפט העליון לשעבר, כשומר המגילות.
צפנים בתנ&quot;ך
בנוסף לעיסוק הישיר בהבנת הטקסט התנ"כי, במגוון רחב של דרכי מחקר ופרשנות, יש העוסקים בחיפוש מידע מוצפן בתנ"ך, בטכניקות הצפנה שונות. פעילות זו נעשית לעיתים לשם השעשוע והחידוד, אך יש גם המייחסים לה משמעות מיסטית כבדת משקל, כהוכחה למקורה האלוהי של התורה, או כדרך לחיזוי עתידות. יש גם המחפשים זאת כחלק ממצוות לימוד התורה הכוללת פרד"ס ראשי תיבות של פשט רמז דרוש וסוד.
רבי משה קורדובירו, מחשובי מקובלי צפת במאה ה-16, ציין בספרו "פרדס רמונים" בשער הצרוף: "ידיעת סודות תורתינו הקדושה הוא על ידי הצירופים, והגימטריאות, והתמורות, וראשי תיבות, וסופי תיבות, ותוכי תיבות, וראשי פסוקים, וסופי פסוקים, ודילוג אותיות וצרוף אותיות".
צפנים בטקסט הגלוי.
בספר ירמיהו נעשה שימוש בצופן אתב"ש:
, . "ששך" היא "בבל" בצופן אתב"ש, ו"לב קמי" היא "כשדים".
אנגרמה.