טוד התאמץ לשמור על ביטחונה של אוהיו במהלך המלחמה, וקרא למיליציה להגיב לפשיטה הרכובה של גנרל הקונפדרציה ג'ון האנט מורגן בין 12 עד 26 ביולי 1863, ולהתארגן לפיצוי תושבי אוהיו שרכושם הוחרם על ידי אנשיו של מורגן. הנזקים שספגו תושבי אוהיו הגיעו ל-576,225 דולר, בעוד שעלות החזקת המיליציה הגיעה בנוסף ליותר ממיליון דולר. באותה עת, כפי שציין ההיסטוריון ריצ'רד אבוט, טוד גם "נאבק עם דמוקרטים סרבנים, עורכי עיתונים פרועים, פורעים, ואגודות סודיות מוזרות". הוא נאלץ לקרוא לכוחות לשים קץ למהומות הגיוס במחוז הולמס, שנודעו כ"קרב פורט פיצל".
טוד המליץ על מעצר צבאי פדרלי של מנהיגי הדמוקרטים מתנגדי המלחמה כמו אדסון אולדס, שתבע אותו על על חטיפה וגרם למעצרו של טוד, לפני שבית המשפט העליון של אוהיו הוציא צו הביאס קורפוס, ואת קלמנט וולנדיגהאם. ב-1862 השתתף טוד בוועידת מושלי המלחמה הנאמנים באלטונה שבפנסילבניה, שגיבתה מידית את הצהרת האמנציפציה של הנשיא לינקולן ואת מאמצי המלחמה של האיחוד. באותה עת, התנגד טוד לרעיון של שימוש בחיילים אפרו-אמריקאים במאמץ המלחמתי. כאשר מתנגד העבדות השחור ג'ון מרסר לנגסטון האיץ בו לגייס חיילים אפרו-אמריקאים לסייע למלא את מכסות הגיוס של המדינה, השיב טוד בחדות, באומרו, "האם ידוע לך, מר לנגסטון, שזוהי ממשלה לבנה, שהאנשים הלבנים יכולים לשמור ולהגן עליה?". על כל פנים, ב-1863 כבר גויסו שחורים ליחידות המתנדבים של אוהיו, ויותר מ-5,000 מהם שירתו ביחידות מדיניתיות ופדרליות.
שנותיו האחרונות.
בבחירות למשרת המושל של 1863 לא עלה בידו של טוד לקבל שוב את מועמדותו מטעם מפלגת האיחוד, והוא הפסיד לדמוקרט תומך המלחמה, ג'ון ברף, שנהנה מתמיכה רחבה יותר בקרב תושבי אוהיו ותמך באופן פעיל יותר בקו של ביטול העבדות כפי שקרה בצפון. הנשיא לינקולן הציע אז לטוד להתמנות כמזכיר האוצר של ארצות הברית, באומרו לאחד מעוזריו, "הוא ידידי, וראשו מלא בשכל... הוא היה מושל טוב, ועשה הון באופן אישי". טוד, ביודעו שהוא לא בעל השקפות רדיקליות מספיק עבור הרפובליקנים בסנאט של ארצות הברית ושבריאותו התרופפה, דחה את ההצעה.
דייוויד טוד נפטר בינגסטאון כתוצאה משבץ מוחי ב-13 בנובמבר 1868, בגיל 63, והותיר אחריו את אלמנתו ושבעת ילדיו. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבעיר. בבחירות לנשיאות של אותה שנה הוא היה אמור להיות בחבר האלקטורים ולהצביע עבור יוליסס סימפסון גרנט, אך הוא נפטר טרם שהתכנס חבר האלקטורים והוחלף בגודווין וולני דורסי.
מאז מותו זכה טוד להכרה כמנהיג פוליטי יעיל שהוביל את מדינתו בתקופה קשה. כפי שכתב דלמר טרז'ר: "ממשלו התאפיין בפטריוטיות אינטנסיבית, מסירות לחובתו, יכולת מינהלית, ואנרגיה חסרת לאות. אוהיו הייתה בת מזל שדייוויד טוד היה אחד ממושליה בזמן המלחמה".
פסל בגודל מלא בדמותו של טוד הוצב באנדרטת החיילים והמלחים שקליבלנד.
בית עלמין גני אסתר
בית עלמין גני אסתר (נקרא גם בית העלמין הישן ראשון לציון) הוא בית עלמין הנמצא במזרח ראשון לציון.
בבית העלמין גני אסתר נהוגות קבורת שדה, קבורת מכפלה וקבורת על. מספר הנפטרים הקבורים בו עומד על כ-18,000.
היסטוריה.
בית העלמין נוסד ב-1884 כאשר תינוקת בת חודשיים בשם אסתר בתו של הפעיל הציוני חיים חיסין נפטרה. היא נקברה ב"גבעת המייסדים" בה התיישבו ראשוני המתיישבים בעיר החדשה. לאחר מכן, נוסד בית עלמין "גני אסתר" על שמה של התינוקת.
ב-1909 קיימו התושבים אספה כללית, ובחרו ועד שיהיה אחראי על הקמת גדר סביב בית העלמין. ב-1935 תרם אשר לוין, אחד מפרדסני המושבה, מכספו לשם בניית חדר טהרה בבית העלמין.
לאחר הקמת מדינת ישראל הוקם בתוך מתחם גני אסתר בית קברות צבאי.
ב-2001 ניתן אישור לבית העלמין להיות "בית עלמין סגור". אישור לבית עלמין סגור, משמעותו שחברה קדישא רשאית לגבות עשרות אלפי שקלים לכל חלקת קבר במכירה פרטית בחלקות הקבר שנותרו. הקריטריון לבית עלמין סגור הוא שרק אם נותר 1% משטח העלמין פנוי (כאשר 99% מהשטח מאוכלס בקברים, בין אם של נפטרים ובין אם של חלקות קבר שנרכשו בחיים).
עם זאת ב-2020 פורסם כי על מנת לקבל את האישור, החברה הגישה תצהיר כזב על מצב בית העלמין. החברה הצהירה כי היו כ-12 אלף חלקות קבר תפוסות (כולל כאלו שנמכרו לאנשים שעדיין בחיים), ונותר להם רק 77 חלקות קבר פנויות למכירה - שהן 0.6% מסך חלקות הקבר. בפועל, על פי דוח של מבקר המדינה המצב היה שונה. במועד ההכרזה על בית העלמין כבית עלמין סגור היו רק 5,800 חלוקות תפוסות (פחות ממחצית ממה שדווח בתצהיר לבית המשפט). מבקר המדינה הסביר כי החברה יכלה למכור רק כ-58 קברים, חרף זאת עד ספטמבר 2018 החברה מכרה למעלה מ-2000 קברים.
בדצמבר 2019 הסתיימו העבודות על בניית קומת "אפס" (כאשר מרבית שטח בית העלמין בקומה "מינוס אחד") שמשתרעת על 6 דונם וכוללת בעיקר קבורת סנהדרין (בקומות). יש בה כ-300 קברים (רובם עדיין ריקים) ולכוהנים מותר להיכנס אליה דרך שביל ייעודי. נכון ל-2021 מתבצעות עבודות נוספות להרחבת בית העלמין.
לאורך השנים עלו עלו טענות של תושבי ראשון לגבי הזנחה של החלקה העתיקה, בה נמצאת גבעת המייסדים. התושבים טענו כי המצבות בחלקה זו שבורות ונרקומנים מסתובבים בה מדי לילה. אחת התוכניות שעלו על מנת לפתור את בעיה זו היא הקמת מנהרה שתחזק את יסודות בית העלמין, כאשר המנהרה תשמש כמוזיאון או לשימושים אחרים.
פים (פירושונים)
פורטל דרושים
מפלגת הרייך הסוציאליסטית
מפלגת הרייך הסוציאליסטית (בגרמנית: Sozialistische Reichspartei Deutschlands) הייתה מפלגה נאו-נאצית אשר פעלה בגרמניה המערבית. המפלגה הוקמה ב-1949 בידי קבוצת פורשים ממפלגת הימין הגרמנית, וזכתה בהצלחה קטנה בבחירות בסקסוניה התחתונה ובברמן. המפלגה הוצאה אל מחוץ לחוק ב-1952.
היסטוריה.
ב-1949 ערכה מפלגת הימין הגרמנית בדק בית בשורותיה, וסילקה מתוכה כמה חברים בעלי אידאולוגיות נאו-נאציות. ביניהם אוטו רמר, קצין ורמאכט שמילא תפקיד מפתח בסיכול קשר ה-20 ביולי, גרהרד קריגר מנהיג איחוד הסטודנטים הגרמנים בימי הנאצים, ופריץ דורלס. השלושה התכנסו ב-2 באוקטובר בהמלין שם הכריזה על הקמת מפלגת הרייך הסוציאליסטית. המפלגה הייתה נאו-נאצית בגלוי, והכריזה על עצמה כהמשך ישיר של המפלגה הנאצית. אדם נוסף שהצטרף למפלגה והפך לאחד ממנהיגיה, היה הנס אולריך רודל. קבוצת פורשים אחרת הקימה את מפלגת הרייך הגרמני, אשר הזדהת גם כן עם אידאולוגיות נאו-נאציות, אולם בצורה גלויה פחות.
מפלגת הרייך הסוציאליסטית ראתה בממשלת גרמניה המערבית ממשלת בובות של ארצות הברית. לטענת המפלגה, המנהיג הלגיטימי האחרון של גרמניה היה קרל דניץ. המפלגה דרשה את הקמתו מחדש של הרייך הרביעי כדי שיהווה צד שלישי בסכסוך שבין מדינות המערב הקפיטליסטיות למדינות הגוש המזרחי הקומוניסטי. המפלגה דרשה לספח מחדש את שטחי גרמניה לצורך מרחב מחיה ולהחליף את הקו הכלכלי הקפיטליסטי-ליברלי שהובל בידי קונרד אדנאואר בסוציאליזם עממי. המפלגה קידמה את אגדת תקיעת הסכין בגב, ועסקה באופן אינטנסיבי גם בהכחשת שואה. לטענתה, המשרפות ותאי הגזים במחנות ההשמדה נבנו בידי בעלות הברית לאחר שהגרמנים פינו את המחנות.
בתעמולתה, השתמשה המפלגה באותן סיסמאות שחוקות של המפלגה הנאצית המקורית. אנשי המפלגה נהגו להתלבש במדים נאציים, וההיררכיה המפלגתית התחלקה על פי עקרון הפיהרר. למפלגה הייתה מיליציה צבאית למחצה שנקראה "רייכספרונט" וארגון נוער שנקרא "רייכסיוגנד". אף על פי שכחלק מהמצע שלה התנגדה המפלגה בחריפות לקומוניזם, רמר וחבריו סברו שעם ברית המועצות יהיה קל יותר להגיע להסדר על איחוד גרמניה מחדש. רמר היה משוכנע שבמלחמה בין ברית המועצות לארצות הברית, ידם של הסובייטים תהיה על העליונה, וחפץ שגרמניה תהיה נייטרלית בסכסוך כזה. הוא הצהיר שכאשר תפרוץ המלחמה, הוא בעצמו יוביל את הצבא האדום בערי גרמניה. לטענת החוקר האמריקני מרטין א. לי, דעותיו של רמר משכו את תשומת לבם של הסובייטים, שבאותה עת ראו את המפלגה הקומוניסטית של גרמניה כלא יעילה, וחיפשו בת ברית חדשה בגרמניה המערבית. לי טוען כי מפלגת הרייך הסוציאליסטית קיבלה תמיכה כלכלית מהסובייטים.
מכיוון שדורלס, לפני פרישתו, היה חבר בבונדסטאג מטעם מפלגת הימין הגרמנית, הייתה למפלגת הרייך הסוציאליסטית נציגות בפרלמנט. ב-1950 הצטרף למפלגה חבר נוסף בבונדסטאג פריץ רוסלר. בבחירות במדינות הפדרליות ב-1951, זכתה המפלגה ב-16 מושבים בלנדטאג של סקסוניה התחתונה (עם 11% מקולות הבוחרים), וב-8 מושבים בבירגרשאפט של ברמן (עם 7.7%) מקולות הבוחרים.
ב-4 במאי 1951 הגיש הקבינט של גרמניה בקשה לבית המשפט הפדרלי לחוקה להכריז על מפלגת הרייך הסוציאליסטית כלא-חוקית. ב-12 בספטמבר הודיע רמר על פיזור המפלגה, במטרה לנסות ולהקים אותה מחדש. אולם בית המשפט הפדרלי הודיע שהפיזור אינו תקף, וב-23 באוקטובר הכריז על המפלגה כלא חוקתית. נכסי המפלגה הוחרמו, והמנדטים שלה בבונדסטאג ובלנדטאג נפסלו. כמו כן נאסר על הקמת ארגון יורש כלשהו למפלגה. מרבית חברי המפלגה הצטרפו למפלגת הרייך הגרמני.
זסטאבה 750
זסטאבה 620B
זסטאבה סקאלה
בית העלמין הישן בראשון לציון
זסטאבה פלורידה
מפתחות הממלכה
מפתחות הממלכה (באנגלית: The Keys of the Kingdom) הוא סרט קולנוע אמריקאי בשחור-לבן משנת 1944 בבימויו של ג'ון סטאהל, עם גרגורי פק בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס בחלקו על הרומן "מפתחות הממלכה" של של א.ג'.קרונין משנת 1941.
הביטוי "מפתחות הממלכה", הוא חשוב ביותר בברית החדשה, בו מעביר ישו את מפתחות הממלכה (ממלכת השמים) לתלמידו שמעון (פטרוס).