עבדה עם במאים שונים, ביניהם שלמה פלסנר ("גן ריקי"), אורי אגוז ("ציפור לא תדע"), כפיר אזולאי ("פדרה", "קן הקוקיה", "דפוק ת'זר", "תמונות ציד מבווריה", "חתונת הדמים"), שלומי ליברמן ("בוץ", "ירמה", "רומיאו ויוליה", "שיכחה", "אדם בתוך עצמו", "פנדו וליז", "החברים"), יוליה פבזנר ("החלום שלי הלך לאיבוד", הצגת ילדים שכתבה והלחינה אבן, במסגרת פסטיבל צלילי ילדות), ירון פריד ("הבלונדיניות"), דרור טפליצקי ("נעורי ורדלה"), אלעד שרעבי ("ריאקציה" מאת ארז מירנץ), רוז משיחי ("הנפש הטובה מסצ'ואן" מאת ברטולט ברכט, "קרום" מאת חנוך לוין, "הצוענים של יפו", "אל נקמות", "יאקיש ופופצ'ה", "קן הקוקיה", "לוויה חורפית", "החולה המדומה", "גם הוא באצילים", "אמא קוראז' וילדיה", "מבקר המדינה", "מהפכת הנשים" - כולל כתיבת מילות פזמונים, מופע התיאטרון-מחול "רק רגע"), זאב קלאתי ("לילה עם לולה" שתועדה גם בסרט דוקומנטרי), בת שבע גרנט ("ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס), שרון בר זיו ("מגרד לי"),מלי גולד ("אומי") ועוד רבים.
בנוסף תרמה לחנים למופעים תיאטרליים-מוזיקליים שונים, בבימוי דני הורוביץ, חנה מרון, עינת בסר ועוד, שהועלו ב"צוותא", בתיאטרון הקאמרי ועוד.
בשנת 2016 עלה המחזמר "בית המצוות", שאת שיריו כתבה והלחינה, בפסטיבל "חג המחזמר" בבת ים. במחזמר, שעלה בשיתוף עם תיאטרון "הבימה" ובבימוי אמיר וולף, השתתפו רפי ויינשטוק, אפרת כהן ושחקנים רבים נוספים, והוא לווה בתזמורת סימפונית. המחזמר היה אחד משלושה שהתקבלו לפסטיבל מתוך 63 הצעות שהוגשו באותה השנה. הוא הוצג בהיכל התרבות בת-ים וזיכה את משתתפיו במספר פרסים.
בעולם האמנות הפלסטית.
אבן כתבה עם נתן סלור מוזיקה לעבודת וידאו של נלי אגסי במוזיאון היידלברג בגרמניה (2000) ולעבודות נוספות של האמנית בבריטניה, וכן השתתפה במופע סאונד ווידאו של הקבוצה הבריטית "טורנדו" בביאנלה לוידאו ארט 2003, במרכז לאמנות דיגיטלית בחולון. ב-2009 יצרה מוזיקה לעבודת וידאו של אורי דותן שהוצגה באוסטריה. אצרה פרויקט וידאו ארט (וכן הלחינה לו את המוזיקה) בפסטיבל "אשה" . יצרה מיצג סאונד וטקסט בתערוכה "האם אמנות יכולה לרגש" (2000). שיר שהלחינה שולב בפרויקט וידאו-ארט שירה של ללי ציפי מיכאלי, שהוצג בסינמטק ת"א ובפסטיבל אפוס. ככותבת-מאיירת, הציגה עבודות בפסטיבל הקומיקס ת"א (2005), ובמוזיאון הקומיקס בחולון (במסגרת התערוכה השנתית על שם פרידל שטרן - בשנים 2015, 2016, 2018, 2020, 2022). ב-2016, בעקבות הזכייה בתחרות "להעיר", הציגה עבודה בינתחומית שיצרה (עבודה המשלבת טקסט, סאונד ווידאו) בביתן הישראלי של ועידת האו"ם לאורבניות "הביטאט 3" בקיטו, אקוודור. העבודה הוצגה גם במוזיאון המדעטק חיפה, במסגרת כנס איגוד המתכננים השנתי 2017, ובמטה המרכזי של ארגון ה - OECD בפריז.
עבודה נוספת מוצגת במוזיאון הווירטואלי MOCA לאמנות המחשב וכן הוקרנה ב-2018 בפסטיבל הבינלאומי לסרטי שירה "The institute" באתונה.
ב-2020 לקחה חלק בעבודת סאונד וירטואלית של האמן הבריטי סטיוארט פוקס.
כמו כן השתתפה אבן כמצולמת בתערוכה "לראות את הקול" של הצלם אילן בשור.
בעולם הספרות והעיתונות.
ב-2007 יצא ספר שיריה הראשון, "אשה באלכסון" (הוצאת כרמל, בתמיכת קרן עמוס).
שירים מתוכו פורסמו ב"עתון 77", "גג", "משיב הרוח", "מאזנים", "עמדה", "מראה", "ביטאון שירה", "המסדרון", "מוטיב", "בין סגול ובין תכלת", במדורי הספרות של "מעריב", "ידיעות אחרונות" (ynet), "הארץ", כתבי עת מקוונים כ"יחידה", "נתיבים", "חוטם" ואחרים. בעקבות כך השתתפה בפסטיבל המשוררים במטולה, בפסטיבל "שער" לשירה, פסטיבל "גג" של איגוד הסופרים ובפסטיבל המשוררים של ת"א. שירים שכתבה לילדים פורסמו בכתב העת "הפנקס".
כתבה (ואיירה) מאמרים, ראיונות, טורים וסיפורי קומיקס קצרים שהתפרסמו בעיתונים ואתרים שונים ("אנשים", "פנאי פלוס", עיתון "תל אביב" (מקומון), עיתון "זבנג", "יקום תרבות", "שחרזדה" ועוד).
ב-2013 נכלל שיר שכתבה, "אשה סגולה", באנתולוגיה "מלכה עירומה", בעריכת דורית ויסמן (אנתולוגיה שהוותה בסיס למופע בפסטיבל ישראל). ב-2013 איירה את הספר "הנערה מחנות התקליטים" של רועי צמח ועיצבה את הלוגו של הוצאת "קיד זמנהוף". ב-2016 השתתפה באנתולוגית השירה "צלע מן האדם" בעריכת שושנה ווג, עם השיר "אתי", ובאנתולוגיה "שירה על שירה". ב-2018 הופיעו שיריה באנתולוגיות "מגירות שקופות" ו"בשדה כובס". שיר אחר הוצג במסגרת תערוכת שירים במוזיאון היכל שלמה. בין השנים 2020 ל-2022 השתתפה בשלוש אנתולוגיות מסדרת "הקפסולה" בעריכת ציפי שחרור במסגרת מיזם "יום ההשראה".
הקימה אתר אינטרנט, "לחשים ועוד", ובו איגדה שירי משוררים ותיקים ובני זמננו. אפשר לשמוע ולראות בו גם את קולותיהם ותמונותיהם של המשוררים, ולקרוא את קורות חייהם. בין המשוררים בני זמננו נמנים נורית זרחי, רוני סומק, אמיר אור, רחל חלפי, רפי וייכרט, מאיה בז'רנו, מיכל סנונית, יחזקאל נפשי, ציפי שחרור, מירון ח. איזקסון, ללי ציפי מיכאלי ועוד .
ארגנה והנחתה ערבים ספרותיים במסגרות שונות, וכן לקחה חלק במופעי ספר שונים ב"צוותא", בית אריאלה, המדיטק, בית ביאליק ועוד.
המכשפות והגריניגוג
המכשפות והגריניגוג (באנגלית: The Witches and the Grinnygog) היא סדרת טלוויזיה דרמת-פנטזיה-אפלה בריטית שעלתה לאוויר בשנת 1983. הסדרה מבוססת על ספרה של הסופרת דורות'י אדוארדס מ-1981 הנושא את אותו השם. הסדרה מיועדת לילדים אך סגנונה אינו קלאסי והיא ניחנת בתחושת אפלוליות וסכנה האופפת אותה.
מקור.
מקור הסיפורים הוא בסיפורי מכשפות, מעברי זמן ועבודת אלילים מן התקופה הפרה-נוצרית באנגליה ששרדו עד לתקופה החדשה.
עלילה.
בעקבות החלטה להרוס את כנסיית סנט קת'ברט הנושנה, התושבים מארגנים מחאה ועקב כך מחליטים לפרק את הכנסייה לאבניה ולהעתיק אותה אל אתר חדש שם היא תיבנה בשנית מן הלבנים המקוריות שלה. בזמן העברתה, אחד מן הפסלים העתיקים והמוזרים בה - הגריניגוג נופל ממשאית התובלה. הגריניגוג מתגלה על ידי אשה שלא מכירה את חשיבותו והיא מעניקה אותו לאביה המבוגר שמניח אותו בגינתו כגמד גינה.
הכומר של סנט אדמונד מבין שהכנסייה פורקה מפני שסנט קת'ברט הייתה אפופה מסתורין ולא היה ידוע רבות על עברה. הכומר מחליט להקים מוזיאון להיסטוריית סנט אדמונד במכבסה ישנה ומפקיד את ילדיו על מבצע הקמת המוזיאון.
עם הופעת הגריניגוג, אירועים מוזרים מתרחשים: נראה כי הגריניגוג מנצנץ וזז ואחד הילדים טוען כי הוא דיבר אליו, מופיעים פסלים משונים ומגיעים אל הכפר גבר אפריקני השואל אודות הגריניגוג ושלוש נשים תמהוניות שנראה כאילו הן מחפשות משהו חבוי - ילד מעולם אחר. אנשי העיירה מפשפשים בעברם המשותף כדי לעזור, אך דווקא קבוצת הילדים מצליחה לפתור את החידה ולתקן את העוולה העתיקה.
תפילות ראש השנה
תפילות ראש השנה הן מהתפילות הארוכות ביותר שמתפללים בבית הכנסת (מלבד יום כיפור), הדבר נובע בשל נוסח תפילה ארוך מהרגיל, ובעיקר בשל תוספות אמירת פיוטים ששולבו בתוך התפילות, בנוסף תפילות אלו בדרך כלל נאמרות במתינות ובניגונים מיוחדים. אצל חלק מיהדות תימן התפילות אינן ארוכות משמעותית מתפילות שבת רגילה.
ההוספות והשינויים בתפילת שמונה עשרה.
ההוספות בכל עשרת ימי תשובה.
בתפילות עשרת ימי תשובה ישנם מספר שינויים והוספות בתפילת העמידה, שינויים אלה קיימים אף בתפילות ראש השנה, שכן ימי ראש השנה הם בכלל עשרת ימי תשובה.
בתלמוד בבלי מוזכרים שני שינויים: הראשון בחתימת ברכת קדושת השם 'המלך הקדוש' והשני בחתימת ברכת המשפט - המלך המשפט, וכך אמרו בתלמוד:
בזמן הגאונים הנהיגו להוסיף בעשרת ימי תשובה עוד הוספות מעניין ימי הדין:
בסדר רב עמרם גאון מובא לפני וכתוב לחיים תוספת ארוכה: ואחר כך אומרים ואז מוסיפים כך היה נהוג גם בנוסח צרפת, מנהג דומה השתמר בנוסח איטליה. לפי מנהג אשכנז המזרחי אומרים את הנוסח "זכור רחמיך" בחזרת הש"ץ של מוספי ראש השנה, ושל תפילות יום כיפור לפני "וכתוב לחיים".
היו מהגאונים שהתנגדו להוספות אלו, משום שהם נוגדים את הכלל שאין אומרים בקשות בג' ברכות ראשונות וג' ברכות אחרונות, והיו שהנהיגו כפשרה לומר זאת רק בראש השנה וביום הכיפורים, אולם למעשה נהוג לאמרם בכל עשרת ימי תשובה. חוץ מובכן תן פחדך שכנראה בשל ארכו נהוג ברוב קהילות ישראל לאמרו רק בראש השנה ויום כיפור, אמנם בנוסח הרמב"ם וכן מנהג תימן וארם צובא נהוג לאמרו כל עשרת ימי תשובה.
ברכת קדושת השם.
בברכת אתה קדוש יש שנהגו להוסיף קטע זה, (גם אצל מי שלא נהג להוסיף "ובכן תן פחדך") "קדוש אתה ונורא שמך ואין אלוה מבלעדיך". יש קהילות שאמרו נוסח זה במקום הנוסח הרגיל של ברכת "קדושת השם", ויש שאמרו נוסח אחר "לדור ודור המליכו לאל".
בכל הנוסחאות מוסיפים בחתימה את הפסוק "ויגבה ה' צבאות במשפט והאל הקדוש נקדש בצדקה". ומקדימים לו "ככתוב" או "ונאמר".
מלכויות, זכרונות ושופרות.
בתפילת מוסף של ראש השנה מברכים תשע ברכות בניגוד לתפילת מוסף בשבת ויום טוב שהיא של שבע ברכות, מוסיפים את אמירת מלכויות זכרונות ושופרות.
מקור ההוספה הוא על פי האמור בתלמוד במסכת ראש השנה:
ברכת מלכויות, מציינת את המלכת האל, ברכת זכרונות, את העלאת זכרונם של ישראל לפני הקדוש ברוך הוא, וברכת שופרות מציינת את מצוות תקיעת שופר.
לפי המנהג המקובל משלבים את ברכת המלכויות יחד עם ברכת "קדושת היום", כדעת רבי עקיבא.
בתוך כל אחת מהברכות אומרים לפחות עשרה פסוקים הקשורים לנושא הברכה, שלשה פסוקים מהתורה שלושה מהכתובים ושלושה מהנביאים, ומסיימים בפסוק נוסף מהתורה.
ותערב.