בעמק רייט זורם הנהר אוניקס, הגדול בזרמי המים המתוקים של אנטארקטיקה וממוקמים בו גם האגם ונדה והאגם דון חואן הקטן יותר.
אורך העמק הוא כ-60 קילומטרים ורוחבו כ-8 קילומטרים. בחורף, בין אפריל ובין נובמבר, הטמפרטורה במקום יורדת עד 70- מעלות צלזיוס, אך בקיץ, על חוף אגם ונדה, ביום 5 בינואר 1974, נמדדה הטמפרטורה הגבוהה ביותר באנטארקטיקה, 15 מעלות צלזיוס.
בעמק לא יורדים ממטרים והרוח מורידה את לחות האוויר, כך שהעמק הוא אחד האזורים המדבריים היבשים ביותר על פני כדור הארץ.
אלכסנדר קוטפוב
אלכסנדר קוטפוב (ברוסית: Александр Павлович Кутепов, נולד ב-28 בספטמבר 1882 - 26 בינואר 1930) היה גנרל רוסי השתתף מלחמת העולם הראשונה ומראשי צבא המתנדבים.
אלכסנדר קוטפוב נולד למשפחת קונסטנטין טימופייב בעיר צ'רפובץ. בשנת 1890 אביו נפטר. בשנת 1892 אמו של אלכסנדר הצעיר התחתנה שנית. במרץ 1893 הילד אומץ על ידי אביו החורג ושם משפחתו הוחלף. הילד למד בגימנסיה בארכנגלסק ובשנת 1904 סיים בית הספר לקצינים בסנקט פטרבורג. במהלך מלחמת רוסיה–יפן הקצין הצעיר הצטיין וקיבל מספר עיטורים. לאחר סיום המלחמה קוטפוב הועבר לנובגורוד ושירת בבסיס טירונים. בשנת 1906 הוא הועבר לאחד מיחידות העילית של חיל הרגלים ושירת בה עד לתחילת מלחמת העולם הראשונה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה קוטפוב לחם בחזית ובשנת 1916 קודם לדרגת קולונל. במהלך מהפכת פברואר הוא היה בבירה וניסה לארגן התנגדות למהפכנים אך ללא הצלחה. לאחר המהפכה קוטפוב חזר ליחידתו בחזית. בקיץ 1917 יחידתו הצטיינה במתקפת יוני וקוטפוב היה צריך לקבל עיטור אך ההענקה לא בוצעה עקב שינויי השלטון.
מלחמת האזרחים ברוסיה.
בדצמבר 1917 קוטפוב עזב את יחידתו, נסע לאזור הדון וב-24 בדצמבר 1917 התנדב לצבא המתנדבים. במהלך סוף 1917 - תחילת 1918 קוטפוב היה מפקד חיל מצב בעיר טגנרוג ופיקד על הגנת העיר מפני מתקפת הצבא האדום. קוטפוב השתתף במסע קובאן הראשון של צבא המתנדבים כמפקד פלוגת קצינים, בהמשך היה מפקד רגימנט (לאחר שקודמו בתפקיד נהרג בקרב). בראש יחידה זו קוטפוב השתתף במסע קובאן השני ולאחר מותו של הגנרל סרגיי מרקוב קודם לתפקיד מפקד חטיבה.
לאחר ההשתלטות על נובורוסיסק, קוטפוב מונה למושל האזור. ב-12 בנובמבר 1918 הוא קודם לדרגת גנרל-מאיור. בהיותו מושל האזור היה ידוע במדיניות קשוחה של משמעת וסדר. במהלך מתקפת צבא המתנדבים על מוסקבה הגיע עם יחידתו עד לפרברי אוריול. במהלך הנסיגה קוטפוב הצליח לשמור על רוב כוחות העלית וריכז אותם באזור נובורוסיסק. במרץ 1920 היחידות פונו לחצי האי קרים וקוטפוב מונה למפקד אוגדה. לאחר חלוקת היחידות שרוכזו באזור ל-2 ארמיות, קוטפוב מונה למפקד הארמייה ה-1.
גולה.
לאחר פינוי הכוחות מחצי האי קרים, קוטפוב מונה למפקד אוגדה ה-1 במחנה בגליפולי בו רוכזו יחידות הצבא הלבן שפונו. ב-20 בנובמבר 1920 הוא קודם לדרגת גנרל בחיל הרגלים על ידי פיוטר וראנגל. קוטפוב שמר בקפדנות על המשמעת במחנה ואף אישר מספר הוצאות להורג נגד מפירי סדר. דרישותיו למשמעת קשוחה הביאו לגל מתנגדים ובמיוחד מצד פאבל מיליוקוב.
בסוף 1921 קוטפוב עבר לבולגריה וב-15 במאי גורש מהמדינה והגיע לממלכת יוגוסלביה. ב-8 בנובמבר 1922 מונה לעוזר מפקד העליון של הצבא הלבן ובמרץ 1924 עם העברתו לפריז השתחרר משרות צבאי.
קוטפוב תמך בפעילות אקטיבית נגד שלטונות ברית המועצות ויצירת קשר עם ארגונים מחתרתיים בשטחה. לאחר מות פיוטר וראנגל קוטפוב מונה ליו"ר "הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים". בהיותו בראש הארגון קוטפוב תמך בפעילות טרור בתוך ברית המועצות. בשנת 1927 אורגן פיצוץ בבניין מועדון המפלגה בלנינגרד ובוצע מיקוש של מעונות עובדי נ.ק.וו.ד במוסקבה.
ב-26 בינואר 1930 קוטפוב נחטף על ידי סוכנים סובייטים בפריז. בהתאם לעדויות הוא נפטר מהתקף לב זמן קצר לאחר החטיפה ולא הגיע לתחומי ברית המועצות. אולם ישנה גם עדות שהוא הועבר למרסיי לשם הפלגתו לברית המועצות בתוך שטיח ושהוא נחנק למוות. בבית הקברות הרוסי בפריז הוקמה אנדרטה לזכרו.
חוסה קסטיינוס קונטררס
חוסה ארטורו קסטיינוס קונטררס (בספרדית: José Castellanos Contreras, 23 בדצמבר 1893, סן ויסנטה, אל סלוודור - 18 ביוני 1977, סן סלוודור), קולונל ודיפלומט אל סלוודורי, אשר בזמן הביניים שבמלחמת העולם השנייה, בעת ששימש כקונסול הכללי של רפובליקת אל סלוודור בז'נבה, סייע בהצלתם של כ-40,000 יהודים מרביתם מהונגריה, בכך שבשיתוף עם איש העסקים היהודי-רומני ג'ורג'ה מנדל, יליד טרנסילבניה, הנפיק להם מסמכי אזרחות אל סלוודורים מזויפים, ומנע את גירושם אל מחנות ההשמדה הנאציים.
קסטיינוס נולד בעיר המחוז סן ויסנטה שבאל סלוודור, לאביו הגנרל אדלינו קסטיינוס. בגיל 12, נשלח ללמוד בבית הספר הגבוה הצבאי ללימודים טכניים (Escuela Politécnica Militar), ומאז במשך 26 שנה שירת שירות פעיל בצבא אל סלוודור, שירות שהביא אותו בסופו של דבר, אל הדרגה השנייה הגבוהה בצבא. מהצבא פרש לשירות החוץ של המדינה, ושימש כקונסול כללי של אל סלוודור בליברפול-אנגליה (בשנת 1937), המבורג-גרמניה (בשנת 1938), ובז'נבה-שווייץ (בשנים 1941–1945).
בעת שירותו בז'נבה, התיידד עם איש עסקים יהודי יליד טרנסילבניה, בשם
ג'ורג'ה מנדל. בעקבות ידידות זאת התוודע קסטיינוס למצב הבלתי-אפשרי, אליו נקלעו, מנדל, משפחתו, ועוד אין ספור מבני עמו היהודים, תחת השלטון הנאצי. הוא העניק למנדל מינוי של קונסול כבוד, וצייד אותו במסמכים של אל סלוודור, הנושאים את השם חורחה מונטלו. התעודות הללו הצילו את מנדל וחלק ממשפחתו, מגירוש בידי הגסטפו לאושוויץ. בהמשך, מינה קסטיינוס את מנדל לתפקיד פיקטיבי, של מזכיר ראשון בקונסוליה (תפקיד אשר לא היה קיים במערכת הקונסולרית האל סלוודורית). מנדל-מונטלו לא הסתפק בניסיון להצלת בני משפחתו (לבסוף מסמכי הוריו ובני משפחה אחרים אחירו להגיע אליהם והם נשלחו לאושוויץ), והציע לקסטיינוס להנפיק תעודות אל סלוודוריות, לעוד יהודים.
עם פלישת הנאצים להונגריה, הוגבר קצב השמדת היהודים. לאחר שבתחילה, עסקו הנאצים בגירוש למחנות המוות, של מאות אלפי יהודים, מהאזורים הכפריים של הונגריה, בהמשך, הם תכננו את גירושם של מאות אלפי היהודים שחיו בבודפשט.
בעוד שמדינות דרום אמריקניות נוספות מכרו תעודות כאלו בכסף רב, מונטלו וקסטיינוס מסרו את התעודות בחינם או תמורת סכום פעוט. ההנפקה שהתחילה בטפטוף קל, המשיכה בזרם אדיר. קלדניות אשר ישבו בקונסוליה בז'נבה, עבדו יומם ולילה, הדפיסו את התעודות, ושלחו אותן באמצעות בלדרים להונגריה. כאשר היו חסרות תמונות או פרטים, התעודות נשלחו כשהן חסרות, על מנת שמקבליהם היהודים ימלאו את הפרטים החסרים. עד שנת 1944 הונפקו ונמסרו ליהודי מרכז אירופה, כ-13,000 תעודות אזרחות אל סלוודוריות. באמצעות התעודות התאפשר לנושאיהם לקבל את הגנת ארגון הצלב האדום הבינלאומי, ובאופן מעשי, את התערבותו למענם, של הקונסול השווייצרי בבודפשט, קרל לוץ. בפועל, בזכות המסמכים הללו, ייתכן כי ניצלו מהשמדה, בין 40,000-10,000 (לפי הערכות שונות) "אזרחים אל סלוודורים" (לכאורה), יהודים שמוצאם מהונגריה, בולגריה, צ'כוסלובקיה, פולניה, ורומניה.
הליך ההצלה החל בכך שממשלת אל סלוודור, פנתה לממשלת שווייץ בבקשה כי בתוקף הנייטרליות שלה, תגן על אזרחי אל סלוודור החדשים, החיים בהונגריה, בכך שתשכן אותם בבתים בעלי חסינות דיפלומטית כמו בית הזכוכית בבודפשט.
קסטיינוס פעל על אף ההתנגדות מצד ממונים עליו.
במאי 2010 הוכר קסטיינוס על ידי "יד ושם" כחסיד אומות העולם , בהתבסס על עדותו של פרופ' יצחק מאיר, שהוא והוריו היו בין מקבלי התעודות.
רן צמח
רן צמח (נולד ב-30 במאי 1969) הוא פסנתרן ישראלי, שזכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בטוקיו.
ביוגרפיה.
צמח נולד בעיר אשדוד, והחל את לימודי הפסנתר בגיל 6 בהדרכת אמו ואביו. לאחר כשנתיים התקבל לכיתתו של פרופסור אריה ורדי, שעמו למד באינטנסיביות במשך 14 שנים.
בין גיל 11 לגיל 17 זכה ברציפות בפרסים הראשונים בתחרות פרס קלרמונט. בגיל 12 הופיע לראשונה כסולן עם התזמורת הסימפונית ירושלים וגארי ברתיני, בנגינת הקונצ'רטו השני של מנדלסון בשידור חי בקול ישראל. באותה השנה הופיע לראשונה גם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע קונצ'רטו של באך, וכעבור שנה ביצע עם הפילהרמונית וזובין מהטה את הקונצ'רטו הראשון של רחמנינוב בקונצרט ששודר בטלוויזיה הישראלית ובקול ישראל. מאז הופיע באופן קבוע עם כל התזמורות הישראליות המוכרות, ונתן רסיטלים ושידורים חיים ברדיו.
בנובמבר 1986, בהיותו הצעיר מבין 84 מתמודדים מכל רחבי העולם, זכה במדליית זהב ובפרסים מיוחדים נוספים בתחרות הבינלאומית לפסנתר של יפן בטוקיו. בעקבות הישג זה הוזמן לסיורי קונצרטים רבים ביפן, באירופה ובישראל, והקליט עבור הטלוויזיה והרדיו. כמו כן הופעות חיות שלו הוקלטו על ידי חברת התקליטים "Fontec".
צמח היה ידוע עוד טרם זכייתו בפרס בטוקיו כפסנתרן וירטואוז, וזכה לשבחים מהפסנתרנים מאוריציו פוליני, אריה ורדי וכריסטוף אשנבאך.
צמח הוזמן להשתתף בפסטיבל לציון 100 שנים להולדתו של ארתור רובינשטיין עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית וזובין מהטה. בשנים שלאחר מכן הוזמן להופיע באולמות חשובים ברוסיה, פולין, ארצות הברית, איטליה, בריטניה, יפן ועוד.