השימוש בקנאביס למטרת שעשוע שנוי במחלוקת ומאז 1937 (השנה שבה הוצא הקנאביס מחוץ לחוק על ידי הרשויות הפדרליות האמריקאיות), במרבית מדינות העולם בהן ישראל, ייצורו, החזקתו והשימוש בו אסורים ללא פיקוח; בחלק מהמדינות הוא אף נכלל בפקודת הסמים המסוכנים. הסיבה העיקרית להגבלות אלה היא שצריכה עקבית ובלתי מבוקרת של קנאביס נחשבת על ידי רבים מתחום הרפואה הקונבנציונליות ובריאות הנפש כממכרת (התמכרות פסיכולוגית) ולכן צריכתו מומלצת רק כתרופה ובפיקוח רוקחי כאשר זני הצמח ניתנים באופן מתחלף וכאשר מינונו מותאם למטופל במסגרת המעקב הרפואי.
מינים.
ישנה מחלוקת בקרב החוקרים אם מדובר בשלושה מינים נפרדים. או במין אחד בעל שלושה תת-מינים. הכלאות בין שלושת המינים הללו יצרו מגוון רחב של זנים היברידיים הנבדלים זה מזה בהשפעתם הפסיכואקטיבית. שלושת המינים הם:
סאטיבה ואינדיקה הם המינים הבולטים, ומכילים בין 6% ל-30% THC. פותחו כמה זנים - המכילים כמות זניחה של THC (פחות מ-0.3%), ולכן אין לצריכתם כל אפקט פסיכואקטיבי. זנים אלה משמשים כגידול חקלאי ומותרים לגידול באיחוד האירופי, בקנדה, בסין ובארצות נוספות. זנים אלה נקראים בשם הכולל קנבוס או המפ.
מחזור חיים.
צמח הקנאביס הוא צמח חד-שנתי. (מלבד הזנים האוטומטים) הקנאביס מתחיל את צמיחתו באביב והיא נמשכת בין 3 ל-5 חודשים. מחזור החיים של הצמח בטבע מתחיל בזרעים, אשר שכבו עמוק בקרקע כל החורף, המתחילים לנבוט בסביבות מאי. לאחר הנביטה, הצמח מתחיל בשלב של גדילה לגובה והצמחת ענפים לצדדים תוך פרישת עלים אשר מטרתה הגברת שטח החשיפה לשמש ועל ידי כך הגברת תהליך הפוטוסינתזה וצבירת אנרגיה. שלב זה נמשך בין חודשיים לשלושה, ולאחר מכן, עם תחילת התארכות הלילות בסוף יוני, מתחיל שלב הפריחה. בשלב הפריחה הצמח גדל עוד מעט לגובה, אך בעיקר מטפח מסת ענפים ועלים. כשבועיים לאחר תחילת שלב הפריחה יוצאים הפרחים באזורי ה'מפרקים' של הענפים והעלים. כעת ניתן להבדיל בין שני הזוויגים- הזכר מצמיח שקי האבקה על מנת להפרות את הנקבות, והנקבה מפיקה פרחים בשרניים ואלו הבאדים, המכוסים על שטח פניהם בבלוטות, המפרישות את החומר הפעיל THC, ולעיתים גם בשערות דקיקות. בשלב זה מתחילים הצמחים לשחרר גרגירי אבקה עד להבשלתם עם הזמן.
שימושים תעשייתיים ופרטיים.
משתמשים בעץ הקנאביס למטרות שונות ומגוונות.
קנבוס.
המושג 'קנבוס' ('Hemp') מתייחס לסיבים המיוצרים מתוך הגבעול של צמח הקנאביס. משתמשים בעיקר בתת-המין קנאביס סאטיבה לצורך ייצור הקנבוס מכיוון שגובהו של המין הוא עד 6 מטרים. לעיתים מתייחסים למושג hemp כתיאור של כל התעשייה והאוכל המיוצרים מן הצמח שאינם מיועדים לצריכה כסם. מדינות רבות ערכו רגולציה לגבולות ריכוז המרכיב הפסיכואקטיבי (THC) במוצרי hemp.
גידול למטרות תעשייתיות של קנאביס היה נפוץ בסוריה (אזור דמשק) בשנות ה־40 של המאה ה־20, ואף נערך ניסוי בן שנה אחת לגידול מסחרי-תעשייתי של קנאביס בקיבוץ דפנה בשנת 1942. למרות הצלחת הניסוי והתוכניות להרחבתו, גידול הקנאביס לא חודש כעבור עונה אחת, כנראה על רקע התנגדות השלטונות הבריטיים עקב חשש לשימוש בקנאביס כמקור ליצור חשיש.
שימושים רפואיים.
הקאנביס שימש בתרבויות קדומות לטיפול בבעיות רפואיות רבות. במאה ה-19 שימוש בקנאביס כתרופה נכנס לאירופה הודות למחקריו של ויליאם או'שונסי ולמעשה עד שהוצא מחוץ לחוק בשנות ה-30 של המאה העשרים הוא היה מרכיב מרכזי בתרופות רבות.
מאז שהוצא מחוץ לחוק ועד המאה ה-21 נעלם הקאנביס ממדפי בתי המרקחת, אך מתחילת המאה ה-21 קיימת עלייה דרסטית, הן בכמות השימושים השונים והן במספר המשתמשים בקאנביס כתרופה, הידוע בתור "קאנביס רפואי".
את הקאנביס הרפואי צורכים בבליעה, עישון או אידוי, והוא משמש לטיפול בספקטרום רחב של מצבים. הוא משכך כאבים, מונע בחילות ומגביר תיאבון ולכן נפוץ בשימוש בקרב חולי סרטן העוברים טיפולים כימותרפיים. בשל השפעותיו המרגיעות יש לקאנביס שימושים בתחומי רפואת הנפש והפסיכולוגיה, למשל עם אנשים הסובלים מפוסט טראומה. הוא אפקטיבי נגד סוגים שונים של אפילפסיה. מחקרים שונים הוכיחו כי קנאביס גורם לפעילות אנטי-סרטנית בתאי סרטן במעבדה.
למרכיב הפעיל המרכזי בקאנביס (Δ9-tetrahydrocannabinol (THC)) יש חיקוי סינתטי בעל השפעה פסיכואקטיבית מופחתת אך גם תועלת מופחתת. הוא משמש לריפוי של ספקטרום רחב של מצבים רפואיים.
שימוש כסם.
מהחלקים העשירים בטריכומים (שערות המכילות את בלוטות השרף) בצמח מפיקים את הסם הפסיכואקטיבי קנאביס. תוצריו הבולטים ביותר הם מריחואנה וחשיש, שצריכתם נעשית לרוב על ידי עישון, אידוי (בעזרת מכשיר אידוי) או אכילה.
הסיבה העיקרית להתנגדות לצריכה של קנאביס כסם שעשועים היא בטענה שצריכה עקבית שלו גורמת להתמכרות פסיכולוגית ולפיכך לתלות בסם; דהיינו המשתמש נהיה תלוי בסם ובאופן הדרגתי צורך כמויות הולכות וגדלות שלו, מה שכרוך במוטיבציה מעטה יותר למטלות מסוימות שיכלו לבוא בזמן צריכתו, השפעות התנהגויות מסוימות שמיוחסות לכך, ולעיתים גם עלות כלכלית הקשורה בצריכתו. תומכי הצריכה החופשית של הסם מתנגדים לטענות אלו וטוענים כי הן מוגזמות ומוטות.
דו"ח מקיף של האקדמיה הישראלית הלאומית למדעים העלה כי "קיים קונצנזוס רחב בקרב חוקרים באשר להשפעות השליליות של השימוש בקנאביס בגיל הנעורים, ולהשלכותיו על בריאות הציבור לטווח הרחוק"; לצד זאת, מחקרים העוסקים בשאלה האם אי-הפללה או לגליזציה של הקנאביס מעלים את זמינותו לבני הנוער ואת צריכתו מעלים מסקנות סותרות. הדו"ח מציין שטווח הזמן הקצר שעבר מאז החלו תהליכי הלגליזציה במדינות שונות מקשה על הסקת מסקנות נחרצות בשלב זה.
איסור על גידולו בחוק הישראלי.
על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה. התוספת הראשונה מפרטת כי הקנאביס (Cannabis) וכן השרף של הקנבוס הידוע גם בשם: חשיש (Cannabis Resina Syn: Hashish) נכללים בהגדרה זו. החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן. העונש המרבי על ייצור, החזקה, שימוש העברה או סחר הוא 20 שנות מאסר, והעונש המרבי על הדחת קטין לשימוש בסם הוא 25 שנות מאסר.
סעיפים מסוימים של החוק מקלים על העוברים על החוק למטרת "צריכה עצמית", כך, למשל, החזקה או שימוש בסם נושאים עונש מרבי של 20 שנה, בעוד שהחזקה או שימוש למטרת "צריכה עצמית", נושאים עונש מרבי של שלוש שנות מאסר. החוק קובע כי מי שהחזיק סם בכמות העולה על זו המוגדרת בתוספת השנייה, מוחזק כמי שהחזיקו שלא למטרת צריכה עצמית. התוספת השנייה לפקודת הסמים מגדירה כי לעניין קנבוס ושרף של קנבוס הכמות האמורה היא 15 גרם, כאשר הכוונה למשקל נטו של הסם מתוך כלל התרכובת או התערובת. עם זאת, צריכה עצמית של סם בין כותלי בית ספר, על ידי מי שמלאו לו 16 שנה ואינו תלמיד בית הספר נושאת מאסר של 5 שנים.
עם זאת בישראל ישנן שמונה חוות לגידול קנאביס רפואי ברישיון. שר הבריאות לשעבר יעקב ליצמן אף יזם רפורמה להכנסת עוד כ-20–50 מגדלים לשוק במטרה לענות על הדרישה הענפה לקנאביס רפואי. החקלאים בענף זה מגדלים תחת רגולציה מחמירה במיוחד. על מנת לגדל, על החקלאי להתקשר עם לקוח אשר יזמין מראש את המוצר.
בשנת 2017 בתאריך ה-5 במרץ אושרה אי הפללת צרכני הקנאביס על ידי הממשלה, אשר יצאה לפועל בתאריך ה-1 באפריל 2019. המדיניות החדשה לא דוגלת באכיפה פלילית בפעמים הראשונות אלא בקנסות מנהליים על המשתמשים.
התוכנית החדשה קובעת כי בעבירה ראשונה של צריכה עצמית יוטל רק קנס, ללא אישום פלילי. בעבירה שנייה יוטל כפל קנס, ללא אישום פלילי, ובעבירה שלישית סגירת תיק בהסדר מותנה, ותישקל האפשרות לשלול רישיונות נשק או נהיגה. רק בעבירה רביעית ומעלה יוגש כתב אישום - בהתאם לשיקול דעתה של המשטרה.
לגבי קטינים, המדיניות לגבי עבירה ראשונה היא טיפול מותנה ללא רישום פלילי, עבירה שנייה - סגירת תיק בהסדר מותנה ורק בעבירה שלישית ייפתח הליך פלילי רגיל.
ארווד
ליז פרי
ליז פרי (באנגלית: Lee's Ferry וגם Lees Ferry, Lee Ferry, Little Colorado Station ו-Saints Ferry), מילולית "המעבורת של לי", הוא אתר על נהר הקולורדו במחוז קוקונינו במדינת אריזונה שבארצות הברית, כ-12 קילומטרים דרומית מערבית לעיירה פייג' וכ-14 קילומטרים דרומית לגבול בין יוטה לאריזונה.
בשל הגאוגרפיה הייחודית של האתר – המקום היחיד בטווח של מאות קילומטרים שבו ניתן לחצות את נהר הקולורדו – הוא שימש במהלך ההיסטוריה כנקודת חצייה חשובה והחל מאמצע המאה ה-18 הוא היה אתר של מעבורת שהופעלה על ידי ג'ון דויל לי (John Doyle Lee; 1877-1812), שעל שמו קרוי האתר. שירות המעבורת שבוצע בליז פרי בעזרת סירות המשיך ברציפות במשך 60 שנים עד שהוחלף בגשר שהוקם בתחילת המאה ה-20.
ליז פרי שימש גם כמוצב צבאי עבור המורמונים של יוטה, כמרכז לחיפוש זהב והחל משנות ה-20 של המאה ה-20 כנקודה בה נמדדת ספיקת המים בנהר על מנת לקבוע את חלוקת המים של אגן הנהר הקולורדו, אזור המשתרע על שטח של 640,000 קמ"ר. האתר כיום משמש לדיג וכולל מעגן לסירות, והוא נקודת היציאה למסעות רפטינג ברפסודות מתנפחות דרך הגרנד קניון.
גאוגרפיה וגאולוגיה.