ב-2005 הופיע וולש לצד גיטריסטים רבים בערב מחווה לחברת הגיטרות "פנדר", על אף שהגיטרה המרכזית בה השתמש היא גיבסון לס פול משנת 1959 אותה נתן לגיטריסט לד זפלין ג'ימי פייג'.
ג'ו וולש פועל עד היום ומוכר כווירטואוז בעולם המוזיקה.
ג'ו וולש נודע, בין השאר, בהבעות הפנים שלו כאשר הוא מנגן ובסגנון ההופעה הייחודי לו.
הונגצון
הונגצון (סינית: 宏村, פין-יין: Hóngcūn) הוא כפר בפרובינציית אנחווי שברפובליקה העממית של סין, השוכן למרגלות הר חואנגשאן. הכפר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000, ביחד עם הכפר שידי.
היסטוריה.
הכפר הוקם בשנת 1131 על ידי ואנג ון, גנרל בשושלת האן, ביחד עם קרובת משפחה בשם ואנג יאנג'י. השניים היגרו לאזור שבו הוקם הכפר ביחד עם בני משפחותיהם, והקימו את 13 הבתים הראשונים.
בדברי ימיו של הכפר שתי תקופות של שגשוג - האחת בין 1401 ל-1620, והאחרת בין 1796 ל-1908. בני משפחת ואנג החלו לעבוד כפקידי ממשל וכסוחרים, וצברו עושר רב בדומה למשפחת הו מהכפר שידי. הם ניצלו את הממון הרב שלהם על מנת לבנות בניינים רבים בכפר. בשנת 1405 בקירוב נחפרה תעלה על מנת להזרים לכפר מים מתוקים מהנחל שממערב לו. מאתיים שנים לאחר הוקם האגם הדרומי, ובכך הושלמה בניית תשתית אספקת המים אל הכפר. רוב מבני הציבור בכפר נבנו בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בין המבנים האלה ניתן למנות את אקדמיית האגם הדרומי שנבנתה ב-1814, ואת היכל המעשים הראויים לשבח שנבנה ב-1888. משמעות המילה היכל, שהוצמדה לשם של חלק מהמבנים, נועדה לציין כי הם בנויים בפאר רב יותר.
מעמדו של הכפר דעך עם הקמת הרפובליקה העממית של סין, זמן מה לאחר הדעיכה במעמדו של הכפר שידי.
תיאור.
הכפר משתרע על פני שטח של 191.1 דונם, ושוכן למרגלות הר ליגאנג. הוא פונה לכיוון דרום, וחלקו המרכזי מאוגף על ידי ההרים והנהרות המקומיים.
הכפר בנוי בצורת שור. הגבעה הסמוכה לו (גבעת ליגאנג) נחשבת לראש השור, ואילו שני הרחובות המטפסים עליה מסמלים את קרניו. ארבעת הגשרים החוצים את הנחל ג'י-יין מסמלים את רגלי השור, ובתי הכפר את גופו. תבנית לוח השחמט של הרחובות והסמטאות מבוססת סביב התעלה. תעלת המים עוברת בין רוב בתי הכפר, ויוצרת שתי בריכות הנקראות "בריכת הירח" ו"האגם הדרומי".
הסגנון האדריכלי והתגליפים מתוארכים לתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג. בכפר נמצא גם מוזיאון מקומי, השוכן בהיכל צ'נזי שהוא אחד מהבתים הגדולים ביותר בכפר ופתוח לתיירים.
טיבור סקלי
טיבור סקלי (Tibor Sekelj, בהונגרית: Székely Tibor; 14 בפברואר 1912, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 20 בספטמבר 1988, סובוטיצה, יוגוסלביה) היה חוקר ארצות, איש תרבות אספרנטו, סופר, עיתונאי ועורך דין יהודי.
ערך מסעות ביבשות דרום אמריקה, אסיה ואפריקה. שלט בשפות הונגרית, קרואטית, גרמנית, ספרדית, אנגלית, צרפתית ואספרנטו. הוא היה חבר האקדמיה לאספרנטו (La Akademio de Esperanto) וחבר כבוד בארגון האספרנטו העולמי (UEA), לאחר שחיבר מספר ספרים בשפה זו. ספרו "קומוואוה, בן הג'ונגל" (באספרנטו: Kumeŭaŭa, la filo de la ĝangalo), ספר ילדים על חיי הילידים הברזילאים, תורגם לשפות רבות.
תולדות חייו.
טיבור סקלי נולד בשנת 1912 בספישקה סובוטה (Spišská Sobota) שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום חלק מן העיר פופרד שבסלובקיה). אביו היה וטרינר, ומשפחתו נדדה במקומות רבים בילדותו. חודשים ספורים לאחר לידתו עקרה משפחתו לרומניה, ובשנת 1922 עקרה שוב לסרביה. לאחר שסיים את לימודי בית הספר היסודי עקרה משפחתו פעם נוספת למונטנגרו, שם סיים את לימודיו בבית ספר תיכון. את לימודי המשפטים למד בעיר זגרב, שם עבד מאוחר יותר כעיתונאי.
בשנת 1939 נסע לארגנטינה כדי לדווח לעיתונו על מהגרים יוגוסלבים למדינה. סקלי נשאר בארגנטינה 15 שנה, שבמהלכן שימש כעיתונאי וחוקר ארצות בדרום אמריקה. בשנת 1944 הוא טיפס לפיסגת אקונקגווה, הגבוהה ביבשת דרום אמריקה. ניסיונו שימש השראה לספרו "סערה על האקונקגווה". הוא שב ליוגוסלביה בשנת 1954 וחי בבלגרד, אף שהמשיך לצאת למסעות בעולם. החל משנת 1972 התגורר בסובוטיצה ושימש מנהל מוזיאון בעיר עד יום מותו.
מריו גומז
מריו גומז גארסיה (בגרמנית: Mario Gómez García; נולד ב-10 ביולי 1985 בריידלינגן, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ. לגומז 78 הופעות במדי נבחרת גרמניה, עמה השתתף ביורו 2008, מונדיאל 2010, יורו 2012, יורו 2016 ומונדיאל 2018, ופרש ממנה באוגוסט 2018.
גומז נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה בשנת 2007, וסיים את עונת 2010/11 כמלך השערים של הבונדסליגה.
קריירת מועדונים.
שטוטגרט.
גומז נולד בריידלינגן שבגרמניה לאב ספרדי ולאם גרמניה. בעקבות כך מחזיק באזרחות כפולה. ב-9 במרץ 2004 ערך גומז את משחק הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של שטוטגרט. הוא שיחק 10 דקות במשחק ליגת האלופות נגד צ'לסי. את משחק הבכורה שלו בבונדסליגה הוא ערך ב-8 במאי. בעונת שיחק גומז בשטוטגרט ב', הוא הבקיע 15 שערים ב-24 משחקים והופיע 8 פעמים בסגל של שטוטגרט. בעונת הצטרף גומז באופן קבוע לקבוצה הבוגרת. הוא הבקיע את שערו הראשון בבונדסליגה ב-15 בספטמבר ולאחר מכן שיחק 30 משחקים בהם הבקיע 6 שערים. כמו כן הוא גם שיחק 5 משחקים בגביע אופ"א בהם הבקיע פעמיים, והוסיף 3 שערים במסגרת גביע הליגה.
בעונת גומז ביסס את עצמו כאחד מהמבקיעים המובילים בבונדסליגה, אולם ב-10 במרץ 2007 הוא שבר את ידו וסבל מקרע רצועה בברך שמאל. הוא חזר לשחק ב-12 במאי 2007 והבקיע מיד לאחר שנכנס כמחליף. במשחק זה ניצחה שטוטגרט את בוכום (3-2) ופתחה פער של 2 נקודות בראש טבלת הליגה, פער שאותו לא שמטה עד למחזור הסיום בו ניצחה את אנרג'י קוטבוס וזכתה באליפות. בנוסף על כך, שטוטגרט הגיעה לגמר הגביע הגרמני, במשחק בו השתתף גומז, אך שטוטגרט הפסידה לנירנברג. לאחר עונה זו, הוא נבחר לכדורגלן השנה בגרמניה לשנת 2007. בסך הכול, גומז הבקיע 16 שערים בעונה זו.
בעונת , בזמן ששאר חבריו לקבוצה לא הצליחו לשמור על אותה רמת משחק כמו בעונה בעונה הקודמת, המשיך להציג רמת משחק גבוהה. גומז הוביל את קבוצתו עם 19 שערים ב-25 הופעות, שני ברשימת מבקיעי הבונדסליגה (רק מאחורי לוקה טוני שהבקיע 25 שערים). כמו כן סיים את העונה בתור מלך השערים של הגביע הגרמני עם 6 כיבושים. בגלל יכולתו באותה העונה, מועדונים רבים התעניינו בחלוץ בן ה-23, אך הוא נשאר בשטוטגרט לעונה נוספת. בעונת הוביל גומז את קבוצתו למקום השלישי בבונדסליגה עם 24 שערים ב-32 הופעות. ב-9 במאי 2009, הבקיע גומז את כל ארבעת השערים בניצחון קבוצתו על וולפסבורג 4-1. בנוסף על כך, הוא נבחר 3 פעמים לשחקן החודש של הבונדסליגה: בפברואר, באפריל ובמאי.
באיירן מינכן.
ב-26 במאי 2009 הועבר גומז לבאיירן מינכן תמורת 30 מיליון אירו, סכום ההעברה הגבוה ביותר בתולדות הבונדסליגה. בעונתו הראשונה בבאיירן, 2009/10, סבל גומז מקשיי התאקלמות מסוימים, אך כבש 10 שערים, זכה עם הקבוצה בדאבל מקומי, והגיע עמה לגמר ליגת האלופות 2010, בו הפסידה באיירן 0–2 לאינטר מילאנו. גומז נכנס בגמר זה כמחליף בדקה ה-74. בעונתו השנייה בקבוצה, 2010/11, היה גומז מלך השערים של הבונדסליגה כאשר הבקיע 28 שערים בליגה. הייתה זו עונה חלשה עבור באיירן מינכן, שהודחה כבר בשמינית גמר ליגת האלופות על ידי אינטר מילאנו, ולא זכתה בתארים מקומיים. בעונת 2011/12 גומז המשיך להציג יכולת גבוהה והבקיע 26 שערי ליגה, אך שוב באיירן מינכן נשארה בידיים ריקות בליגה. לעומת זאת, הגיעה באיירן מינכן לגמר ליגת האלופות 2012, בו הפסידה הקבוצה לצ'לסי בבעיטות הכרעה, לאחר 1-1 בתום 120 דקות. גומז היטיב לשחק בגמר זה והבקיע את הפנדל שלו, אך ללא הועיל. בדרך אל הגמר, גומז הבקיע בשלב הבתים צמד מול מנצ'סטר סיטי ושלושער מול נאפולי, ובשמינית הגמר הבקיע רביעייה בניצחון 0–7 על פ.צ. בזל. בנוסף למספר שערים נוספים, הבקיע גומז שער ניצחון מול ריאל מדריד באליאנץ ארנה בדקה ה-90, שהקנה לבאיירן מינכן ניצחון 1–2. ריאל מדריד ניצחה בתוצאה זהה בגומלין, בו באיירן מינכן ניצחה לבסוף בפנדלים, ולאחר מכן הפסידה בגמר כאמור לצ'לסי. עונת 2012/13 הייתה העונה האחרונה של גומז בבאיירן מינכן. בעונה זו זכתה הקבוצה בטרבל היסטורי. למרות זאת, פחתה משמעותית כמות ההופעות של מריו גומז, עקב הגעתו של מריו מנדז'וקיץ' לקבוצה, והתאמתו לשיטת הלחץ שאפיינה את המאמן יופ היינקס. למרות זאת, גומז הבקיע 11 שערי ליגה ושישה שערים בגביע הגרמני, ואף הבקיע את השער השני בניצחון הגדול של באיירן 0–4 על ברצלונה בחצי גמר ליגת האלופות, בו שיחק משום שמנדז'וקיץ' גרר כרטיסים צהובים. בגמר ליגת האלופות 2013, גומז פתח על הספסל, והחליף את מנדז'וקיץ' בדקה ה-94, לאחר שבאיירן הובילה 1–2 על בורוסיה דורטמונד, וניצחה לבסוף בתוצאה זו. בתום העונה, נמכר גומז לפיורנטינה האיטלקית תמורת 20 מיליון אירו, לאחר שהבין כי לא צפוי לקבל דקות רבות יותר תחת המאמן החדש של הקבוצה, פפ גווארדיולה.
פיורנטינה.