מאז הציגו a2company את the future of death בחמש ערים נוספות באירופה: וינה, ליובליאנה, לנקסטר, דורטמונד וירושלים.
קרייז שהתה באנגליה משנת 1995 עד לשנת 2005, אז שבה להתגורר בישראל, אולם
המשיכה לטוס להופעות באירופה ולהמשיך ליצור עבודות חדשות במסגרת a2company
ביניהן :
About Blindness
הוכן לבית האופרה המלכותית (2007): אשר קרא להתבונן בפרטים וביופי הקיומי, מעבר למה שחונכנו, הורגלנו, והותננו לראות.
Tights
נוצר ב-2007 ל-The Place: כשפניהן מכוסות בגרבוני טייטץ שחורים, שהתנשאו לגובה שישה מטרים, נעו אנטון ועלית בחלל ויצרו בו צורות וקווים שביטאו מצבים נפשיים שונים.
ב-2010 הן שבו לווינה וקשרו אנשים מרקעים וגילאים שונים לארכיטקטורה עירונית במקומות שונים בעיר ויצרו קווים אלטרנטיביים ואנושיים בנוף העירוני המשתנה, בעבודה שנקראה ”and it went every where.”
עבודות עצמאיות.
פרט לעבודות הפרפורמנס עם אנטון מירטו, קרייז יצרה עבודות מיצג עצמאיות לתיאטרון תמונע.
אני רוצה לבקש סליחה
ביחד עם השחקנית אודליה מורה-מטלון חודש ועובד A2company: i would like to say sorry והותאם למציאות הישראלית.
חמש עשרה דקות מעכשיו
מיצג משותף עם האומנית מיכל דביר הבודק את יחסנו לגוף על פי קודים חברתיים מודרניים. במייצג זה הופיעה עלית כשהיא בחודש תשיעי להריונה.
My name is luca
מיצג החושף את הפחדים, הכאוס והאושר של אשה בהפכה לאם. בהשתתפות תינוקה, אז בן 3 חודשים.
Hey Britney
מאת ובבמוי יאיר ורדי: דיון במערכת היחסים בין פרפורמרית העומדת על במה חשופה לקהל שלה. העבודה מסרטטת וחושפת את הרצון האנושי לקשר, אהבה והערכה באמצעות במה, דרך העיניים של תרבות הפופ.
החל מאוקטובר 2012 היא משחקת ב"פרייבט קולקשיין", הצגתם של יאיר ורדי, נאוה צוקרמן וניצן כהן, בתיאטרון תמונע.
משחק בטלוויזיה ובקולנוע והוראה.
קרייז שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה Fugee Girl בערוץ 4 הבריטי, ובפיצ'ר (סרט עלילתי באורך מלא) :
Every” one is happy” אשר נכתב במשך שבוע אחד על ידי סיימון בופוי (Simon
Beaufoy), כותב התסריטים של הסרטים "ללכת עד הסוף" ו"נער החידות ממומביי" ובתפקיד אורח ב"ג'ייסון והארגונאוטים" של ערוץ הולמרק.
בישראל שיחקה בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה: המיוחדת, אלכס בעד ונגד, גירושים נפלאים, חשופים.
בשנת 2009 שיחקה קרייז באחד מארבעת התפקידים הנשיים המרכזיים בסרטו של משה איבגי "וביום השלישי". היא גילמה את דמותה של שרה, חוקרת מס הכנסה קשוחה רודפת צדק. קרייז זכתה בפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים ביחד עם שלוש השחקניות המרכזיות האחרות: אפרת בן צור, הילה פלדמן וגל סלומון.
בלונדון עלית העבירה סדנאות במסגרות שונות, ביניהן: Young Vic Summer School
(youth), London School of Speech and Drama, Manchester Contact Theatre
(youth). Lilyan Baiilys (old people group), East London Dance, מוזיאון טייט מודרן.
בארץ, לימדה ב-2008 יצירה אישית בבית הספר "מנוע חיפוש" של איציק ג'ולי. כיום מלמדת קורס “אומנות תלויית מקום” בבית הספר מנשר לאמנות.
ב-2012 יצרה בשיתוף תלמידי המחלקה למשחק ותיאטרון מיצג, בשיתוף קהל, בשם Q לפסטיבל "תלוי במקום", אשר הוצג בקומת השרות בבית עיריית תל אביב-יפו.
ב-2013 יצרה בשיתוף תלמידי המחלקה למשחק ותיאטרון מיצג, בשיתוף קהל, בשם "דברים שרואים משם" לפסטיבל "תלוי במקום", אשר הוצג בקומה ה12 בבית עיריית תל אביב-יפו.
עלית כרגע מורה לתיאטרון בתיכון עש יצחק בן צבי בקרית אונו.
תפקידים.
בטלוויזיה ובקולנוע.
בקולנוע
המצור על קורינת'
המצור על קורינת' היה קרב שהתחולל בזירה המערבית של מלחמת האזרחים האמריקנית, בין 29 באפריל ל-30 במאי 1862, בקורינת', מיסיסיפי.
רקע.
בעקבות הניצחון של צבא הצפון בקרב שילה, נעו כוחות האיחוד תחת פיקודו של מייג'ור גנרל הנרי האלק - ארמיית טנסי, ארמיית אוהיו וארמיית המיסיסיפי, לעבר צומת הרכבות המרכזי בקורינת'. בעקבות האבדות הכבדות שספג בשילה, החל האלק בתכנון קפדני של ההתקדמות, תוך הקמת ביצורים לאחר כל עצירה. במשך שלושה שבועות התקדמו הכוחות כחמישה מייל בלבד, וב-25 במאי 1862 הגיע האלק לעמדה ממנה היה יכול להטיל מצור על העיר.
קרב.
מפקד כוחות הקונפרדרציה, פ.ג.ט. בורגארד, הצליח להציל את צבאו בזכות תרמית. חלק מהאנשים קיבלו מנות קרב לשלושה ימים וצוו להתכונן להתקפה. כצפוי, כמה מהם העבירו את המידע לצפון. הפגזת התותחים המקדימה החלה, וכוחות הצפון התקדמו כדי לתפוס עמדות. במהלך הלילה של ה-29 במאי נסוג צבא הקונפדרציה, תוך שאנשיו עושים שימוש בתוואי מסילת הרכבת של מובייל ואוהיו כדי להעביר את הפצועים והחולים, הארטילריה הכבדה וטונות של אספקה. כשהרכבת הגיעה הריעו לקראתה החיילים כאילו הגיעה תגבורת, והציבו לאורך סוללות המגן תותחי דמה. האש במדורות במחנה נשמרה, ומתופפים ומחצצרים המשיכו להשמיע תרועות קרב. יתר הכוחות הצליחו לחמוק מבלי שהתגלו עד לטופלו, מיסיסיפי. כאשר נכנסו כוחות הצפון לקורינת' ב-30 במאי, הם גילו כי כוחות הדרום נעלמו.
לאחר הקרב.
בזכרונותיו מציין ג'ון פופ כי מהלכיו הזהירים של האלק לא השכילו לנצל את מערך הכוחות של קציניו המוכשרים, ביניהם גרנט, שרמן, שרידן, תומאס, מקפרסון, לוגאן, ביואל, רוזקרנס, מורטימר לגט ואחרים. בחודש אוקטובר 1862 ניסה כוח של צבא הדרום בפיקודו של מייג'ור גנרל ארל ון דורן לכבוש מחדש את העיר בקרב קורינת' השני, אך הובס בידי כוחותיו של מייג'ור גנרל ויליאם רוזקרנס.
אבן פלרמו
אבן פלרמו היא שבר גדול של אסטלה המכילה חלק מרשימת מלכי מצרים בתקופת הממלכה הקדומה מהשושלת הראשונה ועד השושלת החמישית. האבן מוצגת היום במוזיאון הארכאולוגי האזורי של פלרמו בסיציליה ומכאן שמה. שברים נוספים של האסטלה מוצגים במוזיאון המצרי בקהיר, ובמוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון.
האסטלה העשויה מבזלת מתוארכת לסוף תקופת השושלת החמישית של פרעוני מצרים, המאה ה-25 לפנה"ס, והיא מפרטת את המלכים שמלכו במצרים לאחר איחוד מצרים העליונה (הדרומית) עם מצרים התחתונה (הצפונית).
הטקסט על גבי האסטלה מתחיל בתיעוד רשימת מלכים (רשימה הנחשבת אגדתית) ששלטו במשך מספר אלפי שנים שקדמו לעלייתו של האל הורוס, שעל פי הטקסט נתן את המלכות למנס שהיה מאחד מצרים העליונה והתחתונה (יש המזהים את מנס עם נערמר ויש עם יורשו חור אחע).
הכתובות על האסטלה מפרטות את רשימת המלכים מהשושלת הראשונה ועד המלך נפריר כא רע שהיה המלך השלישי של השושלת החמישית. ניתן להניח שבאסטלה המקורית השלמה, פורטו גם מלכים לאחר שלטונו. באסטלה יש גם פירוט של שמות אמהות המלכים.
רשימה זו ביחד עם רשימות מלכים אחרות שנמצאו כגון רשימת המלכים מכרנך, רשימת המלכים מטורינו, רשימת המלכים מאבידוס, ספרו של מנתון "אגיפטיקה" ועוד, שימשו את האגיפטולוגים במחקרם ליצירת רשימה של מלכי מצרים בעת העתיקה, וכתיבת הכרונולוגיה המצרית, תוך הצלבת המידע מהמקורות השונים.
האסטלה.
הטקסט על האסטלה נכתב על שני צדדיה, בכתב חרטומים, והוא הטקסט הידוע הקדום ביותר. גובה האסטלה המקורית היה 2.1 מטר, רוחב 60 ס"מ ועובי 6.5 ס"מ. האסטלה נשברה למספר שברים, שרבים מהם חסרים. מיקומה המקורי ההיסטורי של האסטלה אינו ידוע. אבן פלרמו נמצאה באתר הארכאולוגי ממפיס ליד קהיר. רוב המידע על האבן שהתייחס לשושלות הראשונה והשנייה לא שרד.
ההיסטוריון הקדום מנתון שחי במאה ה-3 לפנה"ס, אולי השתמש במידע שהיה על האסטלה השלמה בספרו אגיפטיקה (Aegyptiaca) הכולל רשימות של מלכי מצרים.
אבן פלרמו שוכנת במוזיאון מאז שנת 1866. חשיבותה של האבן הוכרה רק בשנת 1895 בעת ביקור של ארכאולוג צרפתי במוזיאון. תרגום הטקסט פורסם לראשונה בשנת 1902 על ידי היינריך שייפר (Heinrich Schäfer).
במוזיאון המצרי בקהיר נמצאים שני שברים, האחד התגלה בשנת 1910, השני נרכש בשוק העתיקות בשנת 1963. השבר שנמצא במוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון ניתן להם על ידי פלינדרס פיטרי.
חן חגי
חן חגי (נולד ב-6 במרץ 1968) הוא שחקן, מנחה, מרצה ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
חגי התחיל את לימודיו במכללה האקדמית תל אביב-יפו שם סיים תואר ראשון במדעי ההתנהגות. אחר כך למד בבית הספר למשחק "בית צבי" שם סיים את לימודיו בשנת 1993. כמו כן, חגי המשיך את לימודיו במסגרת תואר שני בפסיכולוגיה קלינית וסיים כפסיכולוג מורשה.
בשנת 1994 הופיע בסרט הקולנוע "שירת הסירנה" שם גילם את דוני וב-1995 בסרט "ילדי קניון הזהב". כמו כן הוא הופיע כמנחה בתוכניות הילדים בערוץ הופ! החידון של הופ! יחד עם הבובות אליק ובליק, בתוכנית הקייטנה של הופ! (בקיץ ובחג הפסח) יחד עם דנה פרנס, בתוכנית "חנוכה בהופ!", בתוכנית "המרחב המוגן של הופ!", בתוכנית "פסח מי יודע?" ובתוכנית "המגילה החדשה של הופ!", ב-1996 שיחק במחזמר המבוסס על הסיפור ״הגיבן מנוטרדם״ לצידו של דודו פישר, ב-1999 וב-2005 שיחק במחזמר המבוסס על הסיפור בילבי לצידה של השחקנית דנה דבורין, והשתתף בהצגת הילדים "דפנה ודודידו" לצד דפנה דקל.