עם שובו ממסעו האחרון, הייתה צרפת לאחר תהפוכות מלחמת פרוסיה צרפת והתמוטטות הקיסרות השנייה. סוסי ליווה את הקיסר נפוליאון לגלותו באנגליה, אך לאחר שישה חודשי מגורים בארמון קמדן בקנט שב לצרפת, אך מצא כי הוא על סף פשיטת רגל. הוא נאלץ למכור את ספריתו ואת אוסף המטבעות שלו. הוא המשיך במחקר ופרסם ספרים נוספים ביניהם מילון טופוגרפי לארץ ישראל, ומחקר על מטבעות ארץ ישראל. בנובמבר 1880 מת משבץ בפריז.
אטפיח
אטפיח היא עיר במצרים התיכונה (חלקה הצפוני של מצרים העליונה) במחוז חלואן. עד 17 באפריל 2008 הייתה העיר שייכת למחוז אל-גיזה. אוכלוסייתה מונה (נכון לשנת 2001) כ-106,000 תושבים.
מקור שמה בשם שהיה לה בתקופת מצרים העתיקה: Tpyhwt. פירוש השם: "הראשון בפרות", והוא מתייחס לאלה חתחור. בשפה הקופטית שם העיר הוא פַּטְפַּה, וזה הפך לאטפיח בערבית (أطفيح). בתקופה היוונית – רומית במצרים היה שם העיר אפרודיטופוליס.
ארכאולוגיה.
בחפירות הארכאולוגיות בעיר נמצאו נקרופוליס של חיות, קברים מהתקופה היוונית-רומית.
הארכאולוג והאגיפטולוג האנגלי פלינדרס פיטרי חפר באטפין בשנת 1911. הוא חפר באתר המתייחס לעיר הראשית של המחוז ה-22 של מצרים העליונה. הוא חפר תקופה קצרה בשל התנגדותו של ג' דה מ' ג'ונסון, אשר חפר במקום והתנגד לאישור החפירה שניתן לפיטרי. הפרסומים שלו מהחפירה התייחסו רק לעטורי קבר מהתקופה התלמאית של פרה קדושה אשר שמה "איסיס-הֵסַט" הופיע על כתובות בקבר. ג'ונסון חפר באתר ומצא כמויות של פפירוסים בתוך הקברים. האתר נחפר בשנת 2008 על ידי משלחת משותפת מצרית - צרפתית של אוניברסיטת חילואן במצרים, ואוניברסיטת מונפלייה מדרום צרפת.
מחליקיים
נעל שלג
נעל עקב
מייקל
פרידריך דניאל ארנסט שילרמאכר
מיגל
מיגל (Miguel) הוא הגרסה הספרדית והפורטוגזית לשם מיכאל.
סנדובל
גודונוב
הזרוע הלחיים והקיבה
קלאבריה
בית הכנסת בית אל
שפרן
אלירן דנין
אלירן דנין (נולד ב-29 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.וכיום מנהל קבוצת בית"ר ירושלים
קריירה.
דנין גדל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק בטרם עבר לבית"ר ירושלים, שם החל את הקריירה הבוגרת שלו בעונת 2003/2004. דנין שיחק בירושלים עד אמצע עונת 2006/2007, אז הושאל להפועל כפר סבא. במהלך עונה זו עלה עם הנבחרת הצעירה של ישראל לאליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בקיץ 2007 בהולנד לאחר ניצחון בשני משחקים מול הנבחרת המקבילה של צרפת. בסך הכל רשם דנין 19 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
בעונת 2007/2008 חזר דנין לבית"ר ירושלים, אך במחזור ה-5 שוב הושאל, הפעם למכבי חיפה. בעונת 2008/2009 שוב חזר דנין לירושלים, אך הפעם קיבל מקום בהרכב בעקבות עזיבתו של מגן הקבוצה, יואב זיו, לחו"ל. בסוף אותה עונה זכה לראשונה בקריירה בתואר - גביע המדינה, לאחר שבגמר הגביע הצליחה בית"ר ירושלים לגבור על האלופה מכבי חיפה 2–1, על אף שדנין עצמו הורחק במהלך המשחק.
ב-31 במאי 2010 ערך דנין את הופעתו היחידה במדי נבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול נבחרת צ'ילה שהסתיים בהפסד 0–3.
לקראת עונת 2010/2011 חתם דנין במכבי פתח תקווה, שם שיחק במשך עונה אחת ואחריה עבר להפועל עכו, שם שיחק בעונת 2011/2012.
ב-12 באוגוסט 2012 חתם דנין בהפועל תל אביב לעונה אחת. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 התמודד על עמדת המגן השמאלי עם יגאל אנטבי ושמעון הרוש, ובסופה סיים את חוזהו ושוחרר מהקבוצה.
ב-2 באוגוסט 2013 חזר דנין להפועל עכו, וחתם על חוזה לשנתיים, אך לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, ובעונת 2013/2014 שותף בשישה משחקים בלבד בכל המסגרות.
לקראת עונת 2014/2015 חתם דנין בקבוצת בני סכנין, אך עזב את המועדון עוד בטרם החלה העונה. ב-18 בנובמבר 2014 דנין חתם בהפועל אשקלון מליגה א' דרום.
ב-15 ביוני 2015 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית. ב-9 בינואר 2017 חתם בהפועל מרמורק מליגה א', ובתום העונה העפיל עמה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 ערך עשר הופעות במדי הקבוצה בליגה הלאומית, ובסופה פרש ממשחק פעיל.
דנין הוא בוגר הקריה האקדמית אונו בתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
החל מה-20.08.21 דנין מנהל את קבוצת בית״ר ירושלים במקומו של אושרי דודאי.
סבהאטין עלי
אוגוסט זלצמן
אוגוסט זלצמן (Auguste Salzmann; 14 באפריל 1824, אלזס – 24 בפברואר 1872, פריז) היה צלם צרפתי שנודע בשל צילומי ארץ ישראל וצילומי ירושלים שצילם באמצע המאה ה-19, ובשל כך שהיה בין החלוצים בשימוש בצילום לתיעוד ממצאים ארכאולוגיים.
ביוגרפיה.
זלצמן נולד בריבוויל שבחבל אלזס, והתחיל את הקריירה שלו כצייר שהתמחה בציור נופים וסצנות דתיות, בהדרכת אחיו אנרי גוסטב. השניים הציגו את יצירותיהם בסלון בפריז בין 1847 ל-1850.
בשנת 1850 יצא זלצמן לסיור במזרח התיכון. הוא החל באיטליה ומשם עבר לאלג'יריה ולמצרים בזמן תגליותיו הגדולות של אוגוסט מארייט, הארכאולוג והאגיפטולוג הצרפתי הדגול. בשנת 1853 יצא לארץ ישראל, וצילם שם יותר מ-200 תמונות, רובן של אתרים בירושלים ובסביבתה, בטרם נאלץ להפסיק את המסע בשל מחלה. התמונות שימשו לתיעוד תגליותיו של פליסיאן דה סוסי, שביקר בירושלים ב-1850 וספרו על ארץ ישראל התקבל בצרפת באי-אמון. בכך היה זלצמן חלוץ בתיעוד ארכאולוגי באמצעות הצילום.
על אף שמטרתו של זלצמן הייתה בעיקר תיעוד מדעי, וצילומיו תיעדו בעיקר פרטים ארכיטקטוניים וארכאולוגיים, הם ידועים גם בשל איכותם האמנותית. בשנת 1856 הוציא לאור בפריז אלבום מצילומי ירושלים, ובו 174 פריטים, שהיה להצלחה גדולה. בשנת 1863 יצא שוב עם דה סוסי לארץ ישראל, וסייע לו בתיעוד ממצאיו. כן יצא באותו עשור לחפירות ארכאולוגיות ברודוס, ותיעד אותן במצלמתו.
זלצמן מת בפריז בשנת 1872.
מצרים העליונה
מצרים העליונה, או פתרוס (באכדית: pa-tú-ri-si; בימינו בערבית: صعيد مصر, "צעיד מצר"), היא אזור במצרים המשתרע משני צדי עמק הנילוס בין אסואן בדרום, עד לאזור שבין אל-עיאט ודהשור הנמצאת מדרום לקהיר. חלקה הצפוני של מצרים העליונה, בין אל-עיאט וסוהאג נקרא לעיתים "מצרים התיכונה". המונח "מצרים העליונה" מקובל מאוד כאשר מדברים על מצרים העתיקה. חרף היותה בדרום, טריטוריה זו של מצרים נקראת 'עליונה' ביחס לכיוון זרימת הנילוס, ממנה אל מצרים התחתונה ואל הים התיכון. התושבים המודרניים של מצרים העליונה נקראים היום "צעידי" ומדברים בניב מיוחד בשפה הערבית.
מצרים העליונה הייתה ידועה גם בשם tꜣ šmꜣw ("תַה שֶמוּ") שמשמעותו היא "ארץ הקנים". מצרים העליונה הייתה מחולקת ל-22 מחוזות שנקראו "נוֹם". המחוז הראשון היה באזור אסואן, המחוז ה-22 באזור אטפיח מדרום לקהיר.
היסטוריה.
העיר החשובה במצרים העליונה בתקופה הקדם-שושלתית הייתה נחן (וביוונית היראקונפוליס). האל של העיר היה אל הנשר נחבת. מצרים העליונה הייתה ישות מדינית נפרדת ממצרים התחתונה עד לאיחודן שנעשה על ידי המלך נערמר ממצרים העליונה אשר חי בסוף האלף ה-4 לפנה"ס. ברוב התקופה הפרעונית תבאי הייתה המרכז המינהלי של מצרים העליונה. חשיבות תבאי ירדה לאחר הכיבוש האשורי. בתקופת בית תלמי עיר הבירה הייתה פתולומייס הרמיו.
סמלה המייצג של מצרים העליונה היה הכתר הלבן הגבוה שנקרא "חג'ת" . הפרח המייצג היה פרח לוטוס מלבלב.
במאה ה-11, רוב תושבי האזור הרועים עזבו את מצרים העליונה והיגרו ללוב ולתוניסיה. ההשערה היא שירידה באיכות שדות המרעה הביאה לנדידה זו. הערכת החוקרים שהירידה באיכות נגרמה כנראה כתוצאה מההתחממות של האקלים שהתרחש בין המאה ה-8 למאה ה-13.
איגלסיאס
יונג
לואי ליפסקי
לואי (אריה ליב) ליפְּסקי (Louis Lipsky; 1876, תרל"ו – 27 במאי 1963, ד' בסיוון תשכ"ג) היה מנהיג ציוני, עיתונאי וסופר, מראשי התנועה הציונית בארצות הברית, ממייסדי קרן היסוד, הסוכנות היהודית והקונגרס היהודי העולמי, מהפעילים למען הכרזה על מדינה יהודית בארץ ישראל.
קורות חיים.
ליפסקי נולד בשנת 1876 בעיר רוצ'סטר שבמדינת ניו יורק למשפחת מהגרים יהודים מפולין. יחד עם אחיו אברהם ערך עיתון מקומי בשם "שופר" אותו הקים בעיר הולדתו ואשר התקיים 13 חודשים. פיליפ כהן, המו"ל של העיתון הניו יורקי "העברי האמריקאי" הביא את ליפסקי לניו יורק בשנת 1900, שם התמנה ליפסקי לעורך העיתון, בו עבד במשך 14 שנה. בשנת 1901 התבקש על ידי ד"ר סטיבן וייז לערוך עיתון חדש בשם "המכבי" (לאחר מכן "פלשׁתינה החדשה"), שיצא מטעם "הפדרציה של הציונים האמריקאים" (שמו הקודם של ארגון ציוני אמריקה). כתב בעיתונות היהודית והכללית בארצות הברית. בשנת 1914 מונה לתפקיד מזכיר הפדרציה של הציונים האמריקאים ולאחר מכן יו"ר הפדרציה (אשר הפכה בשנת 1917 לארגון ציוני אמריקה).
היה ממייסדי קרן היסוד, היה פעיל במגבית המאוחדת למען ארץ ישראל (פלשׂתינה) (United Palestine Appeal) ובמועצה הציונית האמריקאית. יזם את הקמת הקונגרס היהודי האמריקאי, היה אחד ממקימיו בשנת 1917 ולאחר מכן שימש סגן-נשיא ויו"ר הקונגרס.
בשנת 1920 תמך בחיים ויצמן במחלוקת שלו עם לואי ברנדייס. בשנים 1922–1930 שימש כנשיא ארגון ציוני אמריקה. בשנים 1930–1959 היה נשיא חברת הביטוח "איסטרן".
בשנת 1936 היה נואם מרכזי בכנס היסוד של הקונגרס היהודי העולמי, שהוא נמנה עם מייסדיו (ולאחר מכן כיהן כסגן נשיא, כיו"ר הוועדה האדמיניסטרטיבית וכיו"ר הוועד הפועל של הקונגרס).
בשנים 1934–1945 פעל להצלת יהודי אירופה במסגרת הקונגרס היהודי האמריקאי עם סטיבן שמואל וייז.