\יצחק אייזיק קמינֵר (קאמינר; מאי 1834, ה'תקצ"ד, ז'יטומיר, האימפריה הרוסית (אוקראינה) – 1901, ברן, שווייץ) היה משורר יהודי עברי.
ביוגרפיה.
קמינר נתפס להשכלה כנער, כך זכה לאחר חתונתו בגיל 16, בשנת 1854, במשרת מורה בבית הספר הממשלתי ליהודים של ז'יטומיר, שם לימד עד 1859. לאחר מכן עבר לקייב על מנת ללמוד רפואה באוניברסיטת קייב. כשהשלים את לימודיו שימש כרופא מחוזי בצ'רניהיב. (צ'רניגוב)
קמינר נטה לסוציאליזם, והיה קשור בפעילות מהפכנית. כתב שירים בעיתונים הסוציאליסטיים היהודיים "האמת" ו"אספת חכמים", אף שהסתייג מהנטיה להתבוללות שהתבטאה בחוגים אלו. כמו כן פרסם שירים ב"המגיד", "השחר", "הקול", "הכרמל' ועוד; שיריו מעבירים ביקורת על החסידים ועל המשכילים החדשים, במיוחד התלוצץ על טיפוסי ה'גבירים'. סדרת שירים שכתב בשם 'משכיל אל דל' מתארת ברוח חיובית את הטיפוס היהודי העממי.
קמינר הצטרף ל'חיבת ציון' והטיף לה בשיריו ובאספות עם. את מתנגדיה דן ברותחין ובבקורת קטלנית.
אחרי מותו פרסמו אחד העם וי"ח רבניצקי קובץ משיריו (אודיסה תרס"ו).
שיריו אינם נחשבים כבעלי ערך רב, אך בזמנו שימשו כתמרור אזהרה בפני התבוללות והיסחפות להשכלה רדיקלית.
ארמן טראורה
ארמן טראורה (בצרפתית: Armand Traoré; נולד ב-8 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן סנגלי-צרפתי המשחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים.
לאחר שעבר במחלקות הנוער של ראסינג פריז ומונקו ב-1 באוגוסט 2005 עבר לארסנל והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה במשחק ידידות נגד אייאקס אמסטרדם. באוגוסט הוא חתם על חוזה מקצועי במועדון. ב-24 באוקטובר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית הראשונה שלו בסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג נגד וסט ברומיץ' אלביון. בעונתו הראשונה הוא שיחק 6 משחקים בגביע הליגה, אחד במסגרת גביע ה-FA אך הוא לא רשם דקות משחק בליגה. ב-5 באפריל 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד ליברפול. ב-4 באוגוסט 2008 הוא חתם על חוזה ארוך טווח בארסנל.
ב-21 באוגוסט 2008 טראורה הושאל לפורטסמות' על מנת לצבור דקות משחק. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד מנצ'סטר יונייטד. טראורה זכה לדקות משחק רבות בפורטסמות', אך באמצע העונה ניקו קראנצ'ר חזר מפציעה וטראורה קיבל פחות דקות. ב-18 במאי 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד סנדרלנד.
לקראת תחילת עונת הוא חזר לארסנל. בעקבות פציעתם של גאל קלישי וקירן גיבס טראורה קיבל את ההזדמנות בהרכב, אך נפצע בניצחון 0-3 נגד אסטון וילה והחמיץ כמה משחקים.
ב-31 באוגוסט 2010 טראורה הושאל ליובנטוס עד לסיום העונה. בתחילת העונה נפצע ל-3 חודשים, משום כך הוא ערך את הופעת הבכורה שלו רק ב-13 בנובמבר 2010 בתיקו 1-1 נגד רומא. ב-1 בדצמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח. טראורה כמעט ולא זכה לדקות משחק והוא ערך בסך הכל 10 הופעות במדי "הגברת הזקנה". בסיום העונה חזר לארסנל.
ב-30 באוגוסט 2011, טראורה חתם בקווינס פארק ריינג'רס ל-3 שנים. ב-12 בספטמבר 2011 טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו בק.פ.ר. בתיקו 0-0 נגד ניוקאסל יונייטד. ב-17 בספטמבר 2011, טראורה בישל 2 שערים בניצחון 0-3 נגד וולברהמפטון ונדררס. טראורה לא פתח את עונת עקב פציעה.
לקראת עונת הצטרף לנוטינגהאם פורסט, בחוזה לשלוש עונות.
ב-2 בפברואר 2018 הושאל לקארדיף סיטי.
ב-20 ביולי 2018 טראורה חתם בריזספור מליגת העל הטורקית לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת.
ב-6 בנובמבר 2019 חזר טראורה לקארדיף סיטי. כעבור חודשיים, שוחרר מהמועדון, כאשר לא רשם ולו דקת משחק אחת.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, טראורה שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת. ביוני הוא החליט לייצג את . ב-10 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 נגד במשחק ידידות.
קרבות המכבים
קרבות המכבים היו סדרה של שמונה קרבות במהלך מרד החשמונאים, בין יהודה המכבי ואנשיו לבין כוחות של הממלכה הסלאוקית, שהתרחשו בין 166 לפנה"ס לבין 160 לפנה"ס שהתלקחו בעקבות גזירות אנטיוכוס הרביעי וחילול בית המקדש. הקרבות התבצעו בשטח יהודה או בסמיכות קרובה אליה (שניים בצפון יהודה, אחד במערבה, שלשה במרכז מצפון לירושלים, ושניים בדרום יהודה, כאשר החדירה של הכוחות הסלאוקים ליהודה החלה בצפון והסתיימה במזרח, בכיוון הפוך לתנועת שעון). רובם של הקרבות הסתיימו בניצחון החשמונאים, ומיעוטם (2 קרבות), שהיו קרבות חזיתיים בשטח פתוח, בניצחון הסלאוקים. בקרב האחרון נהרג יהודה, והמרד ירד למחתרת וללוחמת גרילה. אף שהמרד כשל, יונתן, אחיו של יהודה, הצליח למנף אותו להקמת אוטונומיה מנהלתית ברשות המעצמה, והוא היה בסופו של דבר הגרעין להקמת ממלכת החשמונאים.
מערכת הקרבות.
קרב אפולוניוס.
קרב מעלה לבונה היה הקרב הראשון שנערך בשנת 166 לפנה"ס בין כוחותיו המורדים של יהודה המכבי לבין כוחות סדירים של הממלכה הסלאוקית. על הכוחות הסלאוקים פיקד אפולוניוס, מושל מחוז השומרון, שביקש לרדוף אחר המורדים וחדר לאזור מצפון. מיקום הקרב איננו כתוב במקורות העתיקים, אך משוער על ידי החוקרים כמעלה לבונה או ואדי חרמיה. מקומות שבהם כוח נייד זר יכול להמצא בנחיתות גדולה. הכוחות הסלאוקים נפלו למארב של המורדים, והעימות הסתיים במפלתם ובמותו של אפולוניוס. יהודה הצליח להוכיח שמקבוצת מורדים שמבצעת פעולות גרילה הוא הפך לכוח צבאי משמעותי, שיש ביכולתו להתעמת עם כח סלאוקי סדיר ולנצחו. ניצחון זה העביר לרשותם כלי נשק, דבר שהיה חשוב ביותר להתבססות הצבאית של המורדים, עקב מיעוט הנשק והציוד שהיה ברשותם בתחילת המרד. הצלחתו זו הגבירה את האהדה בעם כלפיו, וגררה הצטרפות של מורדים נוספים למחנהו.
קרב בית חורון.
קרב בית חורון היה הניסיון השני של האימפריה הסלאוקית לדכא את מרד החשמונאים. הקרב נערך בשנת 166 לפנה"ס במעלה בית חורון. הצבא הסלאוקי שהגיע לתפוס את המורדים נפל למארב במעלה הררי קשה למעבר, כאשר הכוחות של יהודה תוקפים אותו מלמעלה והובס. קרב זה היה ציון דרך חשוב בבניית הכוח החשמונאי. שוב נפלה כמות גדולה של נשק לידי יהודה, וגם הפעם הצטרפו אל יהודה אנשים נוספים, ויהודה הרחיב את תחום שליטתו בשטח שבין גופנא בצפון ועד מצפה (נבי סמואל) בדרום.
קרב אמאוס.
קרב אמאוס הוא הקרב השלישי בסדרת הקרבות בין החשמונאים לממלכה הסלאוקית שהתרחש בסתיו של שנת 165 לפנה"ס ליד אמאוס (באזור לטרון). לאחר שתי מפלות של הצבא הסלאוקי, יצאו ניקנור בן פטרוקלוס וגורגריאס, בראש צבא גדול וכוח עזר רב למבצע לדיכוי המרד כנגד יהודה ואנשיו. קרב זה נחשב לקרב אסטרטגי מזהיר, שגילה יכולת מצביאות, כישורים צבאיים מעולים והעזה רבה אצל החשמונאים, והסתיים בניצחון מובהק של יהודה המכבי ואנשיו.
תוצאות הקרב היו הצטיידות בציוד ונשק שהספיקו לכל לוחמיו. כל העם מלבד המתיוונים בירושלים היו עתה לפקודת יהודה. אנשי יהודה חלשו על כל הדרכים לבירה, ואף השלימו את המצור על החקרא מכיוון דרום. מערכת אמאוס והשפעותיה על האוכלוסייה היהודית הבהירה לשליטים הסלאוקים כי גזירות הדת של אנטיוכוס היו שגיאה מדינית קשה, שקוממו כנגדם כמעט את כל תושביה יהודה, דבר שהשלטון לא ציפה לו.
קרב בית צור.
קרב בית צור, הקרב הרביעי בסדרת הקרבות של מרד החשמונאים, שנערך בשנת 164 לפנה"ס, באזור בית צור בדרום יהודה, הוא העימות הישיר הראשון בין המורדים לדרג מדיני בכיר של האימפריה הסלאוקית. התערבות זו בפיקוד של ליסיאס, המושל של החלק המערבי של האימפריה הסלאוקית העוצר של אנטיוכוס החמישי אאופטור, נבעה מכישלון המושלים המקומיים לדכא את המרד ולהחזיר את השקט ליהודה. הקרב שהיה קטן ומקומי, הסתיים בניצחון החשמונאים, טיהור וחנוכת בית המקדש, והסכמה סלאוקית לתת ליהודים חופש דת. הסלאוקים נסוגו בעיקר בשל אירועים פוליטיים שהתרחשו בממלכה הסלאוקית.
קרב בית זכריה.
קרב בית זכריה הוא הקרב החמישי במרד החשמונאים, שהתחולל ככל הנראה בשנת 162 לפנה"ס בקרבת היישוב בית זכריה (דרומית לראש צורים) בין כוחות המורדים בראשות יהודה המכבי, לבין צבא סלאוקי בפיקוד ליסיאס. עילת הקרב הייתה המצור של יהודה על מצודת החקרא. הקרב שהסתיים בתבוסת המורדים, היה הקרב הראשון אליו הגיעו הסלאוקים עם צבא גדול, שכלל את מיטב היחידות המלכותיות, בהן גם פילי מלחמה. תוצאות של הקרב הזה, היו הסכם פשרה ברוח איגרתו של אנטיוכוס אפיפנס מניסן 164 לפנה"ס, ובה מימוש הפריבילגיה הישנה של הזכות לחיות על פי חוקי האבות, שמשמעה אוטונומיה, לפחות דתית-פולחנית, ומתוך כך יישמט הבסיס להתפרצות המרד וכעת – להמשכו. כך יצא שאף שהחשמונאים הפסידו במערכה זו, הם בכל זאת הצליחו להגיע להישג פוליטי נאה, שבו הממשל מכיר בזכותם הדתית, ונסוג מהניסיון לכפיה של הדת ההלניסטית.
קרב כפר שלמא.
קרב כפר שלמא הקרב השישי במרד החשמונאים, התנהל ב-162 לפנה"ס בין המורדים היהודיים לכוח צבא סלאוקי בפיקודו של ניקנור, באזור כפר שלמא שמזוהה היום בגבעה מול גבעון בין קלנדיה לגבעת זאב, והסתיים בניצחון המורדים. בקרב זה ניגף ניקנור, ומאות מלוחמיו נהרגו, אך לא הייתה זו מפלה מוחלטת, וניקנור אולץ לשוב לירושלים להתבצר בחקרא. תוצאת קרב זה הבהירה לניקנור כי המרחב מצפון לירושלים נמצא בשליטתו של יהודה המכבי, וניקנור נמצא בסכנת מצור.
קרב חדשה.