בתחרות הליגה באתלטיקה שנערכה בחדרה בתחילת אפריל 1965 קבעה גדישביץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 5.53 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאה. בתחרות שנערכה במסגרת מחנה אימונים שנערך במכון וינגייט במאי אותה שנה היא שיפרה את שיאה הישראלי בקפיצה לרוחק והעמידה אותו על 5.56 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.41 מטר, לפני סמדר מודעי (5.33 מטר) וחנה סמוך (5.14 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-7 שנערכה בסוף אוגוסט היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא ישראלי חדש ובשיא מכביה חדש של 5.61 מטר, לפני סמדר מודעי (5.53 מטר) וחנה סמוך (5.45 מטר). שיא זה החזיק מעמד 4 חודשים ונשבר על ידי חנה סמוך (5.69 מטר).
מכללת רדקליף
מכללת רדקליף (באנגלית: Radcliffe College) הייתה מכללה לאמנויות חופשיות, מוסד אקדמי לתרבות כללית בקיימברידג' (מסצ'וסטס) שיועד לנשים, ופעל החל משנת 1879 במקביל למכללת הרווארד שנועדה לגברים.
היא הייתה אחת מהמכללות הידועות כ"שבע המכללות האחיות". במשך 70 שנה העניקה מכללת רדקליף תארים ראשון ושני, והחל משנת 1963 הדיפלומות לתואר ראשון שלה משותפות עם מכללת הרווארד, וקרויות דיפלומות הרווארד-רדקליף.
בשנת 1977 נחתם הסכם מיזוג פורמלי עם אוניברסיטת הוורארד, ובשנת 1998 שני המוסדות התמזגו באופן מלא.
בקמפוס המנהלי הישן של מכללת רדקליף (רדקליף יארד) פועל בימינו, במסגרת אוניברסיטת הרווארד, "מכון רדקליף ללימודים מתקדמים", שמתקיימים בו לימודים לתואר שני ושלישי. בנייני רדקליף שב"מלבן רדקליף" (Radcliffe Quadrangle) (הכולל את בית פורצהיימר, בית קייבוט, ובית קורייר) הם חלק מבנייני מכללת הרווארד. בהתאם להסכמים משנת 1999, "רדקליף יארד" ו"מלבן ורדקליף" שומרים את שמותיהם.
השם.
השם "רדקליף" הוענק למכללה בשנת 1894, לפי שמה של ליידי אן מולסון (Mowlson), לבית רדקליף (1661-1576), שתרמה את המלגה הראשונה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1643.
היסטוריה.
מכללת רדקליף קמה כפרויקט הפרטי ללימודים "Harvard Annex", הרחבה של מכללת הרווארד שנועדה לנשים.
היוזמה של התוכנית באה מארתור גילמן (1909-1837), בנקאי, נדבן וסופר, תושב קיימברידג' (מסצ'וסטס), שהתכוון להעניק לבתו לימודים מעבר למה שהיה עד אז זמין במדרשות לנשים ובמכללות החדשות לנשים.
בדיוניו עם ראשי הקתדרה ללימודים קלאסיים בהרווארד, הוא הציע תוכנית לימודים שנועדה לקומץ נשים מקיימברידג' ובוסטון. נשיא האוניברסיטה צ'ארלס אליוט אישר את התוכנית וגייס יחד עם גילמן ועד של נשים בעלות מעמד כדי לנהל את הפרויקט. השתתפו בו אליזבת קייבוט אגסי (Agassiz), מרי ה. קוק, סטלה סקוט גילמן, מרי גרינף, אלן הופר גארני, אליס מרי לונגפלו וליליאן הורספורד.
אליזבת קרי אגסי (1907-1822), בת לבית קרי (Cary), פדגוגית וביולוגית, הייתה אלמנתו של הביולוג הידוע לואי אגסי. אליס מרי לונגפלו (1928-1850) הייתה בתו הבכורה של המשורר הנרי וודסוורת' לונגפלו ואחת התלמידות הראשונות בתוכנית הלימודים.
הוועד המייסד שכנע 44 אנשי סגל של הרווארד ללמד במסגרת תוכנית זו תמורת שכר נוסף.
הלימודים לשנה א כללו 51 קורסים ב-13 תחומים:יוונית, לטינית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, ספרדית, פילוסופיה, כלכלה פוליטית, היסטוריה, מוזיקה, מתמטיקה, פיזיקה וידיעת הטבע.
מייסדי התוכנית קיוו שבאמצעותו תהיה אפשרות לשכנע את ראשי אוניברסיטת הרווארד לפתוח את שערי מכללת הרווארד גם לנשים. אך דבר לא עזר.
החל משנת 1882 הפך הפרויקט לחלק מפעילות החברה למען חינוך מכללתי לנשים ("Society for the Collegiate Instruction of Women") שבראשות אליזבת אגסי.
החברה העניקה תעודות גמר אך לא תארים אקדמיים.
בשנת 1894 בהתאם להסכם בין החברה ובין אוניברסיטת הרווארד ולאישור מרשויות מסצ'וסטס, הפכה התוכנית למוסד אקדמי לכל דבר הקרוי "מכללת רדקליף" ואליזבת אגסי הייתה לנשיאה הראשונה, תפקיד שהחזיקה עד שנת 1900.
המועמדות לקבלה למכללה נדרשו מכאן ואילך לאותם מבחני כניסה כמו הסטודנטים במכללת הרווארד.
אחרי שני עשורים של פעילות מוצלחת, זכתה המכללה לקמפוס משלה שכלל את רדקליף יארד ורדקליף קוודראנגל ("מלבן רדקליף") בקיימברידג', לא רחוק מהקמפוס של הרווארד. נבנו אולם התעמלות, ספרייה ומעונות ויתמן, אליוט ובארנרד. בשנים 1920 ו-1930 התווספו המעונות בריגז הול (1924) וקייבוט הול (1937) במתחם ה"מלבן". ברדקליף יארד נבנו בניין מנהלה ביירלי הול (1932) ובניין כיתות לונגפלו הול (1930).
גם בתקופה זו נרתעה האוניברסיטה מעידוד הפרויקט מתוך חשש מפני הלימוד המעורב של בנים ובנות.
בשנות ה-1930 התריע נשיא הרווארד, א. לורנס לואול, מפני "העומס המיותר" שמהווה פעילות המכללה לנשים בשביל הסגל, המעבדות והמוזיאונים של האוניברסיטה. תחת איומיו, נאלצה אז המכללה להגביל את מספר תלמידותיה - ל-750 בשביל התואר הראשון, ו-250 בשביל התואר השני.
בימי מלחמת העולם השנייה החל משנת 1943, בעקבות המצב המלחמתי שחייב גיוס גברים רבים והותיר את הכיתות והמעבדות ריקות למחצה, הותר לסטודנטיות לפקוד כיתות ומעבדות במשותף עם עמיתים בנים.
עם זאת, הגבלת מספר התלמידות לא הוסרה. הסף המספרי הזה עמד במרכז המשא ומתן בין שני המוסדות לאורך כל השנים עד המיזוג החלקי "non-merger merger" שבשנת 1977, כאשר נחתם הסכם מיזוג פורמלי עם אוניברסיטת הווארד. רק בשנת 1998 התמזגו שני המוסדות באופן מלא, ובוטלה באופן רשמי כל הגבלה על קבלת נשים ללימודים באוניברסיטת הרווארד.
הישגים.
למרות הקשיים והעדר כל מימון מאוניברסיטת הווארד, הסמיכות לאותו מוסד אוניברסיטאי יוקרתי היטיבה עם המכללה והעמידה אותה במקום הראשון בקרב המכללות לנשים, כמעין "הרווארד לנשים".
בשנים 1890–1963 סיימו במכללת רדקליף מעל 750 בעלות תואר דוקטור PhD ומעל 3,000 בעלות תואר שני. במהלך שנות ה-1950 העניקה המכללה יותר דוקטורטים לנשים מאשר כל בית ספר אחר, פרט לאוניברסיטאות קולומביה ושיקגו. בשנים 1955–1956 סיימו במכללת רדקליף יותר נשים בעלות תואר דוקטור מבכל מוסד אקדמי אחר בארצות הברית.
גם הימצאות המוסד בעיר קיימברידג' (מסצ'וסטס) איפשר חיי חברה ותרבות יותר חופשיים ועשירים מאשר מיקומים אחרים. הסטודנטיות לא סבלו מההגבלות המנזריות שהיו נהוגות במכללות אחרות, שהשגיחו בקפדנות על שעות החזרה למעונות, למשל.
ימים טובים (אלבום של דודו אהרון)
ימים טובים הוא אלבומו השישי של הזמר דודו אהרון. האלבום יצא לאור ב-11 בספטמבר 2013 כשנה לאחר אלבומו הקודם גיבור, על ידי חברת התקליטים פליי רקורדס.
אהרון כתב והלחין את חלק משירי האלבום. האלבום כולל גרסת כיסוי של דודו אהרון לשיר "קרוסלה" אותו כתב והלחין בן ארצי. כמו כן, האלבום כולל את שיר הנושא של העונה השנייה של סדרת הריאליטי "הרווק" בכיכובו של אהרון, אשר שידורה הסתיים בסמוך ליציאת האלבום ואת השיר "לא מאוחר לשנינו" אותו הלחין הזמר אייל גולן למילים של יוסי גיספן.
כמה חודשים לאחר צאתו, זכה האלבום במעמד "אלבום זהב".
ליד (מכירה)
בניהול מכירות, ליד (באנגלית: Lead) הוא לקוח פוטנציאלי המתעניין בשירות או במוצר המוצע למכירה על ידי עסק, חברה או ארגון. פרטי ליד מכילים את פרטי יצירת הקשר עם הלקוח הפוטנציאלי, לרוב שם הליד ומספר הטלפון, לעיתים גם כתובת דואר אלקטרוני ופרטים נוספים.
מטרת מקבל הליד בדרך כלל היא ביצוע מכירה במטרה להופכו ללקוח בפועל.
ניתן לייצר לידים בכל מדיה שיווקית על ידי הצבת שטחי פרסום רלוונטיים לעסק המעוניין לפרסם. לדוגמה, באמצעות פרסום ממוקד קהלי יעד באינטרנט ניתן לייצר לידים מפלטפורמות שיווקיות כגון: גוגל, פייסבוק, רשתות חברתיות, רשתות שותפים ואתרי אינטרנט ייעודיים.
משרדי פרסום וחברות שיווק המתמחות במסחר בלידים לרוב נוקטות בטקטיקות שיווק ופרסום באינטרנט. גופים אשר מוכרים לידים נקראים משווקים וגופים אשר רוכשים נקראים מפרסמים.
לידים מתחלקים לשלושה סוגים עיקריים בשרשרת אספקה שיווקית: בין שני עסקים, בין עסק ללקוח קצה (הסוג הנפוץ ביותר), ובין לקוח קצה אחד ללקוח קצה אחר (דוגמה: אתרי לוחות, EBay, Amazon וכדומה). בחינת אפקטיביות הפרסום של עסקים באמצעות גיוס לידים חדשים לעסקים נמדדת על ידי יחס החזר השקעה ROI (מחושב לפי סה"כ תקציב הפרסום שהושקע לכלל האפיקים השיווקיים ביחס לסה"כ הזרמת הון נומינלי המוזרם לחברה באמצעות קמפיין שיווקי).
יצירת לידים חדשים דרך שיווק ופרסום במדיה הדיגיטלית מסתכמת בשלושת המופעים הבאים: חשיפת גולשים לשטח פרסום, הקלקה של הגולשים על המודעה המשווקת, הנעה לפעולה על ידי השארת פרטי יצירת קשר.
על מנת לנהל פעילות לייצור ורכישת לידים לצורך הגדלת היקף המכירות או לצורך מכירת הלידים לגורם שלישי, ניתן להשתמש במערכת ניהול לידים מתקדמת המותאמת לתהליך זה. באמצעות מערכת זו ניתן לחבר ערוצים שיווקיים (דפי נחיתה, באנרים ואתרים) ולקבל תמונת מצב נכונה.
ייצור לידים.
ייצור לידים בצורה ממוחשבת.
שיטת ייצור הלידים באינטרנט כוללת את שלב זיהוי סממני הקניה (Purchase indicators) ושאיבת מזהי הלקוח מהם. סממני הקניה מייצגים פוטנציאל קניה עתידי של לקוח. לדוגמה, פרסום מקוון למכירת רכב משומש, מהווה סממן קניה עתידי לרכב חדש על ידי האדם שמוכר את רכבו הישן. מזהי הלקוח, כגון כתובת אימייל או מספר טלפון, מזהים באופן ייחודי את הלקוח שככל הנראה יבצע את הרכישה העתידית.