בארצות הברית הגדיר הקונגרס הקונטיננטלי ב-1775 הקצבת מזון לחיילים שכללה בין השאר לחם, בשר, ירקות כגון אפונה או שעועית, חלב ואורז (וכן נרות וסבון). בעקבות מקרי מוות של חיילים מתת-תזונה ומחלות כמו צפדינה נוספו לתפריט כרוב כבוש, ירקות נוספים, חומץ, בירה וסיידר.
לאור אמרתו כי "הצבא צועד על קיבתו" הציע נפוליאון ב-1795 פרס כספי על מציאת דרך לשימור אוכל והעניק אותו בינואר 1810 לקונדיטור ניקולא אפר. באותה השנה פיטר דיורנד המציא עטיפה מתכתית שהחליפה את בקבוקי היין בהם השתמש אפר ופתחה אפשרות לשימורים ניידים. תחילה השתמשו בעטיפות שכללו עופרת רעילה ועם הזמן עברו לפלדה מיוחדת.
במהלך מלחמת העולם השנייה קבוצת פיתוח בצבא האמריקאי ברשותו של פרופסור ג'ורג' דוריו גיבשה שיטות חדשות לאספקת מזון לחיילים בחזית שהתבטאו בין השאר בפיתוח אריזות מנות הקרב הראשונות שכללו בשר, מאפה יבש, שקית עם תרכיז להמסה, סוכרייה, מסטיק, סיגריות ומארז נוח להובלה ופירוק.
דיפ פרפל (אלבום)
היסטוריית אספקת תזונה בלחימה
משין הד (אלבום)
עמנואל קזקביץ'
עֶמָנוּאל קזקֶביץ' (ביידיש: קאזאקעוויטש; ברוסית: Эммануил Генрихович Казакевич; 24 בפברואר 1913 - 22 בספטמבר 1962) היה סופר ומשורר יהודי - סובייטי שכתב ברוסית וביידיש.
קורות חיים.
עמנואל קזקביץ' נולד ב-1913 בקרמנצ'וג (בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה סופר, עורך העיתונים היהודיים "קומוניסטישע פאן" (קייב), "דער שטערן" (חארקוב) ו-"ביראָבידזשאנער שטערן (בירוביג'ן). ב-1930 הוא סיים את לימודיו בבית הספר לטכנאים בחרקוב וב-1932 עבר יחד עם הוריו לבירוביג'ן - בירת המחוז היהודי האוטונומי במזרח ברית המועצות. תחילה הוא עסק בעבודות בנייה ואחר כך התמנה ליושב ראש קולחוז יהודי. בשנים 1933-1934 היה קזקביץ' מנהל תיאטרון יהודי מקומי. לאור אי-יכולתו לנהל את התיאטרון הוא הועבר לתפקיד מנהל הרפרטואר ובשנים 1935-1938 היה חבר מערכת העיתון "ביראָבידזשאנער שטערן", שאביו היה עורכו הראשי. במקביל הוא תרגם כמה מחזות ליידיש וכתב מחזה משלו, ואלו הועלו בתיאטרון היהודי המקומי.
החל מ-1932 פרסם קזקביץ' שירים ביידיש. חלק משיריו תורגמו לרוסית. ב-1939 פרסם יחד עם דוד ברגלסון ספר על החיים היהודים בבירוביג'ן.
בשנת 1938 קזקביץ' עבר למוסקבה. עם תחילת קרבות מלחמת העולם השנייה הוא התנדב לצבא האדום אף שעקב סיבות בריאותיות היה לו פטור משירות צבאי. בהיותו בצבא הוא נטל חלק במספר קרבות מכריעים, מהגנת מוסקבה ועד כיבוש ברלין והתקדם מחייל פשוט ביחידת הסיור לקצין בדרגת קפטן בחיל המודיעין. על גבורתו בקרבות עוטר קזקביץ' בשני עיטורי הכוכב האדום ובשני עיטורי המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה שנייה.
על בסיס הניסיון שצבר במהלך המלחמה, החל קזקביץ' לכתוב פרוזה ברוסית. ספרו הראשון, "הכוכב" ("Звезда"), פורסם ב-1947 וזכה בפרס סטלין בשנת 1948. על בסיס ספר זה צולמו ב-1949 וב-2002 סרטי קולנוע דוברי רוסית. הספר תורגם לעברית תחת השם "בין כוכב לאדמה" ויצא לאור ב-1948.
ספר נוסף של קזקביץ', "אביב על האודר" ("Весна на Одере"; "דער פֿרילינג אױפֿן טײַך אָדער"), יצא לאור ב-1949 וזכה בפרס סטלין בשנת 1950. גם ספר זה עובד ב-1968 לגרסה קולנועית. יצירות נוספות של קזקביץ' שפורסמו בתחילת שנות ה-50 זכו לביקורות צוננות.
בסוף שנות ה-50 כתב קזקביץ' המשך לספר "אביב על האודר". ספרו הבא היה "המחברת הכחולה" ("Синяя тетрадь"), על ולדימיר לנין, שפורסם בשנת 1961. בספר זה הוצג לראשונה גריגורי זינובייב כחבר של לנין ולא כבוגד.
במהלך שנות ה-50 חזר קזקביץ' לכתיבת שירה ביידיש. הוא פרסם מספר יצירות ותרגומים של שירה רוסית ליידיש בעיתון הפולני "פאלקסשטימע".
ב-1959 פרסם תרגום לרוסית של ספר הילדים פינוקיו מאת קרלו קולודי.
קזקביץ' נפטר במפתיע בשנת 1962, בגיל 49. נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
משפחתו עלתה לישראל בשנות ה-70. בתו היא התזנואית אולגה רז.
ספריו.
ברוסית וביידיש:
הושי סאטו
הושי סאטו (באנגלית: Hoshi Sato) היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיעה בסדרת הטלוויזיה "" ומשרתת כקצינת קשר על סיפון ספינת החלל "אנטרפרייז". היא בעלת דרגת סג"ם, ואחת מהדמויות המרכזיות במשך כל 4 העונות של הסדרה. סאטו היא בלשנית הדוברת יותר מ-40 שפות
, לרבות קלינגונית. היא מומחית ידועה בהפעלת המתרגם האוניברסלי, כלי מרכזי המאפשר לתרבויות מעולמות שונים כדי לתקשר אחת עם השנייה. את דמותה מגלמת השחקנית האמריקאית ממוצא קוריאני לינדה פארק.
ביוגרפיה של הדמות.
באופן יחסי, מעט מידע אודות הרקע של סאטו נחשף במהלך הסדרה. ידוע כי למשך זמן קצר סבלה ממחלת-חלל, וכי היא קלאוסטרופובית. בפרק העונה הרביעית ""Observer Effect" נחשף כי בעבר, סאטו הודחה משירותה בצי הכוכבים בגין הפעלת משחק פוקר ושבירת זרועו של מאמן שניסה להפסיק את המשחק (לסאטו חגורה שחורה באייקידו). היא הורשתה, בסופו של דבר, לשוב ולהצטרף אל צי הכוכבים בזכות כישוריה בשפות.
טרם שיבוצה לאנטרפרייז, סאטו לימדה בלשנות בברזיל; לא ידוע אם היא הייתה קצינה פעילה בצי הכוכבים, או שהופעלה מחדש כדי לשרת תחת ג'ונתן ארצ'ר. מאוחר יותר (בפרק "Observer Effect") היא מביעה צער על עזיבה מבלי לומר שלום לתלמידיה.
היו רמזים שסאטו אולי נמשכת לעמיתה טרוויס מייוות'ר, ולטאקר גם. כמו כן, היא מוצגת כמי שהיא קרובה מאוד לקפטן ארצ'ר, וניכר כי יש קצת היסטוריה בין השניים, שקודמת לשירותם המשותף על האנטרפרייז, אולם טבע הקשר ביניהם עדיין לא הובהר.
בפרק האחרון של הסדרה, "These Are the Voyages..."", נחשף כי סאטו נשארה לשמש כקצינת הקשר של ג'ונתן ארצ'ר לאורך המשך כהונתו כקפטן, והיא שקלה לחדש את קריירת ההוראה שלה בברזיל לאחר פירוקה של הספינה. הפרק האחרון גם גילה כי לאחר ששירתה על סיפון האנטרפרייז במשך עשר שנים, סאטו עדיין עונדת דרגות של סג"ם. הסיבות לחוסר זה של קידום (או הורדה אפשרית בעתיד) עדיין לא נחשפו, למרות שזה לא בלתי מתקבל על דעת לקצין להישאר בדרגה שנקבעה לשנים רבות ללא קידום (למשל: ויליאם רייקר ופאבל צ'כוב, שנשארו בדרגת קומנדר במשך שנים רבות מבלי לזוז על מנת להיות קפטנים, והארי קים, שמעולם לא עבר מעבר לדרגת סג"ם בזמן הריצה של שבע עונות הסדרה "). כפי שצוין ברשומות על סיפון ספינת החלל דיפאיינט (NCC-1764), הדרגה הגבוהה ביותר אותה השיגה סאטו במהלך הקריירה של בצי הכוכבים היא של לוטננט-קומנדר, דבר המצביע גם על עלייה איטית בסולם הדרגות או פרישה מוקדמת משירות פעיל.
על פי צג מסך מחשב, אשר בקושי נראה בפרק "In a Mirror, Darkly"", ונלקח ממאגרי הזיכרון של הדיפאיינט (NCC-1764), סאטו נולדה בקיוטו, יפן. היא סייעה בפיתוחו של המתרגם האוניברסלי. לבסוף היא מתחתנת עם אדם בשם טקאשי קימורה, ותפרוש מצי הכוכבים בדרגת לוטננט-קומנדר.
יקום המראה.
ביקום המראה, סאטו היא קצינה בדרגת לוטננט. בנוסף להיותה קצינת הקשר, היא משמשת גם כ"אשתו של הקפטן" (שילוב של נושאת כליו / פילגש) של הקפטן מקסימיליאן פורסט ולאחר מכן קומנדר ג'ונתן ארצ'ר, לאחר שארצ'ר משתלט על האנטרפרייז.
לאחר שארצ'ר משתמש בדיפאיינט (NCC-1764) על מנת לדכא את המרד, סאטו מרעילה אותו ולוקחת את הפיקוד על הספינה, לוקחת את טרוויס מייוות'ר של יקום המראה כבן-זוגה החדש. עם הגעתה אל כדור הארץ, היא דורשת את כניעתו של הכוכב ומכריזה על עצמה כקיסרית.
תגובות.
לדברי הכותב דייוויד גרייבן, "סג"ם הושי סאטו היא בלשנית אמריקאית-אסייתית וקצין תקשורת. נוטה להתקפים מפחידים ובאופן כללי נראית כבלתי יעילה בכל התנאים האחרים למעט מההיבטים הלשוניים של עבודתה, הושי היא "הצרחן התורן" ".
אגונים
מאיומי אאוקי
מאיומי אאוקי-נישוגוטי (ביפנית: 青木-西口 まゆみ; נולדה ב-1 במאי 1953) היא שחיינית עבר יפנית, אלופה אולימפית (מינכן 1972) ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר פרפר, 36 שנה אחרי שהידקו מאהאטה, שחיינית יפנית הראשונה שזכתה במדליית זהב האולימפית.
ביוגרפיה.
אאוקי נולדה ביאמאגה שבמחוז קומאמוטו.
שיאנית עולם ואלופה אולימפית.
בתחרות שחייה שנערכה בטוקיו ב-21 ביולי 1972 קבעה אאוקי במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 1:03.9 דקות ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-1.04 דקות. באולימפיאדת מינכן (1972) היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 1:03.34 דקות, לפני רוסביטה באייר ממזרח גרמניה (1:03.61 דקות) ושיאנית העולם היוצאת אנדריאה ג'רמטי מהונגריה (1:03.73 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:04.00 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:22.84 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:30.18 דקות, את סגנון הפרפר היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:02.47 דקות.
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכתה אאוקי במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.73 דקות, אחרי קורנליה אנדר (1:02.53 דקות) ורוזמרי קותר (1:02.68 דקות) שתיהן ממזרח גרמניה.
מכתבי תענך