בתקופת האינתיפאדה הראשונה הוחזקו בכלא כ־450 עצורים בעיקר בתקופה הראשונה למעצרם, ומעט אסירים שהיו שפוטים לתקופות קצרות. בכלא היה מתקן חקירות באחריות צה״ל, בניגוד למתקני החקירות ברוב בתי הכלא האחרים בשטחים, שאותם ניהל השב״כ. במחנה פארעה עצמו אירעו תקריות של הפרות סדר וירי של חיילי צה"ל.
בעקבות הסכם ואי שנחתם ב-23 באוקטובר 1998, פינה צה"ל את הבסיס הצבאי והכלא שהיה במצודת טגארט. מאז מוגדר האזור כשטח A בשליטה מלאה של הרשות הפלסטינית. מצודת טגארט הפכה למרכז קהילתי ועל חלק מהמתחם הוקם אצטדיון כדורגל ומתקן לייצור חשמל מאנרגיה סולארית.
בתקופת האינתיפאדה השנייה פעל צה"ל במחנה פעמיים רבות, לאחר שנהג להטיל עליו עוצר ולחסום את דרכי הגישה אליו.
אף על פי שהאזור נמצא בשליטה מלאה של הרשות הפלסטינית נוהג צה"ל להיכנס למחנה. בינואר 2017, נורה ונהרג בכניסה לביתו תושב המחנה, בעת שכוחות צה"ל נכנסו למחנה לעצור את שכנו.
ארכאולוגיה.
סביב המחנה מספר אתרים ארכאולוגים בעלי חשיבות:
מדרום למחנה נמצאים שרידיה של העיר הקדומה תרצה - "תל אל פארעה" (המכונה הצפוני להבדיל אותו מ"תל אל פארעה" שבנגב), בו נחשפו שרידי יישוב גדול וארמונות מתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל. מדרום מזרח ממוקמת "בורג' אל-פארעה", שרידי מצודה צלבנית. מצפון "ח'רבת כשדה", אותו חקרו אנשי הקרן לחקר ארץ ישראל ב-1886, ובה נתגלו ממצאים בעיקר מתקופת הברזל בארץ ישראל.
הר מונטיגל
הר מונטיגל (באנגלית: Mount Monteagle) הוא פסגה גבוהה וחדה, ברכס מאונטניר, באזור חוף בורכרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,780 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-457 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 9 קילומטרים מצפון לכף סיבולד.
ההר מתנשא מעל קרחון הטייס (קרחון אביאיטור) שממערב לו, ומעל הקרקס הקרחוני הגדול של קרחון פארקר, שממזרח לו.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה בינואר 1841, על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.
מקור השם.
רוס נתן להר את שמו.
רוס קרא להר על שמו של תומאס ספרינג רייס, הברון מונטיגל הראשון מברנדון (Thomas Spring Rice, 1st Baron Monteagle of Brandon), שכיהן בתפקיד שר האוצר של בריטניה בין השנים 1835 עד 1839.
לקריאה נוספת.
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 231
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 189
• Belluso, Elena &amp; Lanza, Roberto. (1996), Palaeomagnetic results from the middle Tertiary Meander Intrusives of northern Victoria Land, East Antarctica, Antarctic Science - ANTARCT SCI. 8. 10.1017/S0954102096000107
• Luigi Dallai ; Claudio Ghezzo ; Antonio Longinelli, Fossil hydrothermal systems tracking Eocene climate change in Antarctica, Geology (2001) 29 (10): 931–934. https://doi.org/10.1130/0091-7613(2001)029&lt;0931:FHSTEC&gt;2.0.CO;2
קתרין גארמני
קתרין גארמני (באנגלית: Catharine D. Garmany; נולדה ב-6 במרץ 1946) היא אסטרונומית אמריקאית, שנולדה וגדלה בעיר ניו יורק. גארמני מתמחה בחקר הכוכבים המוצקים והחמים ביותר, , ותחום המחקר שלה הוא . קתרין גארמני היא זוכת הפרס Annie J. Cannon, שהוענק על ידי ההתאחדות האמריקאית של נשים באוניברסיטאות (The American Association of University Women).
קורות חיים.
חיים אישיים.
קתרין גארמני (שם נעורים קתרין דורמוס) נולדה ב-6 במרץ 1946 בעיר ניו יורק. קתרין, שכינתה את עצמה קייטי, היא הבת הבכורה מבין שלושה ילדים. כבר בבית הספר היסודי התעניינה מאוד באסטרונומיה והושפעה מספרי האסטרונומיה של פרנקלין מ. ברנלי. אביה של גארמני עבד בתור עורך והביא הביתה מגוון רחב של ספרים עבור קתרין ואחיה, כולל את ספריו של ברנלי. המגורים באזור עירוני נתנו לגארמני גישה לפלנטריום היידן (Hayden Planetarium), שבו היא הרבתה לבקר עם אמה.
בשנת 1970 נישאה קתרין "קייטי" דורמוס לג'ורג' גארמני ג'וניור והחליפה את שם משפחתה. גארמני היא אמא לשני בנים, ריק, יליד 1974, וג'ף, יליד 1980.
לימודים.
בכוונה להמשיך את לימודי האסטרונומיה נרשמה גארמני ל (Bronx High School of Science), תיכון שהתמחה בלימוד תחומי המדע והמתמטיקה. לאחר שסיימה את התיכון, החלה ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה. גארמני השלימה את לימודי התואר הראשון בשנת 1966, והמשיכה ישירות לתואר שני, גם הוא באסטרופיזיקה, אותו השלימה בשנת 1968. חמש שנים לאחר מכן, קיבלה את תואר הדוקטורט, שהשלימה בתחום האסטרונומיה.
קריירה.
לאחר קבלת הדוקטורט, עבדה גארמני מספר שנים כעמיתת מחקר במחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת וירג'יניה.
בשנת 1976, גארמני זכתה בפרס Annie Jump Cannon באסטרונומיה. הפרס הבולט פתח בפניה דלתות רבות, ובמהרה שריינה לעצמה משרה כפוסט-דוקטורנטית בJILA שבקולורדו (Joint Institute for Laboratory Astrophysics). במקביל היא התחילה להעביר קורסים בנושא אסטרונומיה כללית לתלמידי תואר ראשון.
בשנת 1981, הצטרפה גארמני למחלקת המדעים האסטרופיזיקליים, פלנטריים ואטמוספיריים (Department of Astrophysical, Planetary, and Atmospheric Sciences) באוניברסיטת קולורדו בתור פרופסורית. בשנת 1990 קודמה לדרגת חברת סגל JILA באוניברסיטת קולורדו. כמו כן, הובילה את מצפה הכוכבים סומרס באוש (Sommers-Bausch) ואת פלנטריום פיסק (Fiske Planetarium). כמנהלת המצפה והפלנטריום היה על גארמני לפקח על סטודנטים לתארים מתקדמים, לתמוך בהוראה ולספק חינוך ציבורי באמצעות מופעים ותצוגות ולהגיע לבתי ספר ציבוריים. גארמני עבדה ותרמה לשיפור המתקנים של הפלנטריום והמצפה.
בשנת 1997, מעבדת מחשבים לחקר אסטרונומיה הוקמה ב. גארמני המשיכה במחקרה על כוכבים כבדים וחמים, בזמן שהרצתה ולימדה את הסטודנטים ואת הציבור הרחב על אסטרונומיה. בין 2000–2003 גארמני לימדה כפרופסורית באוניברסיטת קולומביה. כיום היא ממשיכה את מחקרה כחלק מתוכנית שמשלבת מורי תיכון עם אסטרונומים על מנת ליצור פרויקט מחקר ייחודי.
פעילות מחקרית.
עבודת הגמר של קתרין גארמני לדוקטורט, אותה הגישה בשנת 1971, עסקה בקבוצות של אלפי כוכבים מסוג OB (נקרא גם OB Associations). היא התמקדה בקבוצת כוכבים אחת שידועה בשם Cepheus III, ותיארה שלוש שנים של תצפיות שנערכו במצפה הלאומי של קיט פיק (Kitt Peak National Observatory). בעזרת טלסקופים לווייניים, גארמני צופה בכוכבים, בקרינה הנפלטת מהם ובתכונות אחרות בסיסיות, כגון טמפרטורה ומסה, במטרה להבין טוב יותר את ההתפתחות וההיווצרות של כוכבים מוצקים.
לאחר שהצטרפה לJILA, המשיכה גארמני לחקור את הכוכבים מסוג OB. כוכבי OB הם כוכבים כבדים וחמים מסוג O או סוג B, הנוצרים בקבוצות מאורגנות הנקראות OB Associations. אורך החיים שלהם הוא קצר מאוד ובמהלך חייהם הם פולטים קרינה אולטרה סגולה. גארמני קיוותה שהמידע שנאסף בזמן התצפיות שלה יתרום להערכה נכונה יותר של תצפיות על אחרות.
שרה טייכמן
שרה עמליה טייכמן (Sarah Amalia Teichmann) (נולדה ב-15 באפריל 1975 בקרלסרוהה שבגרמניה) FRS FMedSci היא מדענית גרמנית-אמריקאית המכהנת כראש המחלקה של גנטיקה סלולרית במכון "Wellcome Sanger" ומנהלת קבוצת מחקר אורחת במכון האירופאי לביו-אינפורמטיקה. היא משמשת כמנהלת מחקר (שווה ערך לפרופסור) במעבדת Cavendish באוניברסיטת קיימברידג' ועמיתת מחקר בכירה ב"צ'רצ'יל קולג'" בקיימברידג'.
השכלה.
טייכמן למדה בבית הספר האירופאי בבקרלסרוהה בגרמניה בין השנים 1981–1993, שם סיימה את הבגרות האירופית בשנת 1993. טייכמן המשיכה ללמוד את טריפוס (Tripos) מדעי הטבע במכללת טריניטי בקיימברידג. בשנת 1999 סיימה את הדוקטורט בהנחיית סיירוס צ'ותיה במעבדה לביולוגיה מולקולרית (LMB) בנושא התפתחות הגנום.
קריירה ומחקר.
לאחר הדוקטורט שלה עשתה טייכמן מחקר פוסט-דוקטורט בפיקוח ג'נט ת'ורנטון באוניברסיטת קולג' לונדון ובמימון המלגות של בית הזיכרון למחקר רפואי. בין השנים 2001–2012, הייתה מנהיגת תוכנית למועצה למחקר רפואי (MRC), שחקרה דפוסים באינטראקציות בין חלבונים ורשתות שעתוק רגולטוריות.
בשנת 2013 מונתה טייכמן לתפקיד משותף במכון Wellcome Trust Sanger ובמכון האירופי לביו-אינפורמטיקה (EMBL-EBI). בנוסף, בין השנים 2005 ל-2015 שימשה כעמיתת הוראה ומנהלת לימודים בטריניטי קולג 'בקיימברידג', ומאז 2016 שימש טייכמן כראש הגנטיקה הסלולרית במכון Wellcome Trust Sanger וכמנהיגת קבוצת מחקר אורח ב- EBI.
המחקר של טייכמן חוקר ביטוי גנים והרכבת חלבונים תוך שימוש בטכניקות ביולוגיות חישוביות במעבדה וביולוגיה. בפרט במאמר שנכתב על ידי קבוצת המחקר שלה כתוב:
"...מבקשים להבהיר את עקרונות התפתחות מבנה החלבון, מבנה חלבון מסדר גבוה וקיפול חלבונים, ואת העקרונות העומדים בבסיס היווצרות וארגון של חלבונים מורכבים. יש לנו עניין ארוך שנים בהבנת ויסות ביטוי גנים, ובמשטח הרטוב שלנו במכון סנגר משתמשים בתאי עוזר T של עכברים כמודל של בידול תאים". המחקר של טייכמן מומן על ידי מועצת המחקר האירופית (ERC), המועצה למחקר רפואי (MRC), המועצה למחקר ביוטכנולוגיה ומדעים ביולוגיים (BBSRC), וולד-קרום, ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופית (EMBO), ה- תוכניות מסגרת למחקר ופיתוח טכנולוגי ושיתוף פעולה אירופי במדע וטכנולוגיה (COST).