יהודים הגיעו לריימס ככל הנראה במהלך המאה האחת עשרה. הם הקימו בה קהילה יהודית ובנו בית כנסת ומוסדות נוספים ברחוב Vicus Judaeorum (ששינה את שמו אחר כך ל- rue de Gieu (רחוב היהודים) ולבסוף ל-rue des Elus). הקהילה מוזכרת לראשונה בשנת 1077. עקב גירוש היהודים מצרפת ב-1306 ננטשה העיר מיהודיה. לאחר המהפכה הצרפתית החלו יהודים לשוב ולהתגורר בריימס, אך התבססות הקהילה והתרחבותה היו רק בשליש האחרון של המאה התשע עשרה, עקב בואם של פליטים יהודיים מאלזס ולורן (שהפכו לטריטוריה גרמנית עקב מלחמת צרפת–פרוסיה). בשנת 1875 מנתה הקהילה כ-650 חברים, התמנה הרב הראשון של העיר, והוחל בבניית בית הכנסת הגדול של הקהילה.
בית הכנסת.
בית הכנסת נבנה בשנת 1879 ותוכנן בידי ארנס ברונט (Ernest Brunette), בנו של האדריכל המפורסם של ריימס נרקיס ברונט. הוא נבנה בסגנון נאו-ביזנטי, ומשולבים בו קשתות ואלנטים עיצוביים מיוחדים. מעל דלת בית הכנסת מתנוססת הכתובת: "אין זה כי אם בית אלוהים וזה שער השמיים", כמו זו של בית הכנסת דה לה ויקטואר בפריז.
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס בית הכנסת, והריסותיו נותרו בשממונן זמן רב אחר המלחמה. רק לאחר שהגיע לריימס זרם של פליטים יהודיים מאלג'יריה, החלה העירייה בשיקום ושיפוץ בית הכנסת. כיום הוא עדיין פעיל, ומשמש בעיקר את הקהילה הקטנה, שמקורה בצפון אפריקה. מול בית הכנסת הוקמה אנדרטה לזכרם של 253 יהודים שגורשו מריימס והאזור, ונרצחו על ידי הנאצים בשואה.
בבית הכנסת פועל מקווה מאז שנת 1991. אין בית עלמין יהודי נפרד בעיר, אלא חלקה נפרדת בבית הקברות ברחוב 241 avenue Jean-Jaurès.
לקריאה נוספת.
Dominique Jarrassée: L'âge d'or of the synagogues. Éditions Herscher, Paris 1991,
אש דו-צדדית
רירית האף
רירית האף (או ריריות האף) היא רקמה שקופה, רכה ועדינה שנמצאת בחללי האף, ומחיצת ומעברי האף מצופים בה. בלוטות הנמצאות בריריות האף מפרישות נוזל מימי הידוע כנזלת.
הרכב ותפקוד.
הריריות בגוף היונקים עשירות בכלי דם ומורכבות משכבה חיצונית של אפיתל, בתוכה נמצאות בלוטות הריר, ושכבה פנימית המכילה שכבות של רקמת חיבור ושרירים.
רירית האף, שהיא חלק מכלל הריריות בגוף, מורכבת אף היא משפע רב של כלי דם, מתאים מסוימים של מערכת החיסון ומבלוטות שונות.
הריריות חשובות לתפקודו התקין של האף, והן מסייעות לסינון הזיהום באוויר הנשאף דרך האף; לבקרה ואיזון על הטמפרטורה והלחות באף, וכן לחימום ולערבול האוויר הננשם.
שכבת ריר, המיוצרת על ידי בלוטות הנמצאות ברירית, מגינה על הרירית מפני יובש, ומתפקדת גם כמסננת וקולטת חלקיקים מזוהמים מהאוויר הנשאף דרך האף. הריר מורכב מ-95 עד 97 אחוז מים, והשאר מחלבונים, מוצין, מלחים ונוגדנים.
צורת תפקוד.
ריריות האף מתכווצות ומתרחבות בגמישות רבה, ופועלת כספוג בהתאם לפעילות הגוף. סיבי שריר בדופנות כלי הדם של הרירית מתכווצים ומתרפים, וכך הריריות מפחיתות ומגבירות - בהתאמה - את זרימת הדם, וכלי הדם מתכווצים ומתנפחים, בהתאמה. הנזלת, הנפיחות והגודש באף נגרמת מהתנפחות יתר של כלי הדם, החוסמת את מעברי האוויר. כריתת הרירית העודפת מתבצעת כיום כטיפול רפואי-כירורגי לנזלת. ההתנפחות פועלת במחזוריות כשמדי כמה שעות מתנפח צד אחר של הרירית.
כאשר פעילות הגוף רגועה, סיבי השריר ממצעים את הנפיחות בכלי הדם, הואיל ולא נדרש אוויר רב לנשימה. בפעילות מאומצת משתחרר אדרנלין הגורם בין היתר להתכווצות כלי הדם כדי לאפשר שאיפת אוויר רב יותר. רירית האף גם מגיבה במהירות לשלל גירויים חיצוניים ופנימיים כגון: מזהמים, אלרגנים, אוויר קר ויבש, ריחות חזקים, עשן, חומרים נדיפים וגורמים נפשיים.
שערות זעירות על פני הרירית מסייעות אף הן בקליטת החלקיקים המזהמים מהאוויר, וכן מנתבות את הפסולת המצטברת באף החוצה.
חללי הגתות (סינוסים) הנמצאים בקרבת האף מצופים גם הם ברירית זהה לרירית האף, ותקינותה חשובה לבריאות הגתות.
מחלות.
שינוי במבנה הכימי-פיזיולוגי של ריריות האף, העלול להיגרם על ידי שפעת או הצטננות, עשוי לפגום במנגנוני הרירית. כמו כן, שימוש ממושך בתרופות שונות, כגון: תרסיסים ותרופות המכילים סטרואידים או חומרים פעילים המכווצים כלי דם (דוגמת בנזלקוניום כלוריד) עלולים לפגוע בתקינות הרירית.
ריריות האף רגישות לשינויי מזג האוויר. קור ויובש עלול לגרום לנזלת, גודש ונפיחות; לחלופין אוויר חם וקייצי עלול להביא להתייבשות הריריות, לגלדים, לתחושת חוסר נוחות ועד ל"סדקים" בריריות האף הגורמים לדימום מהאף. כמו כן נוצר חוסר איזון על ידי שינויים קיצוניים ופתאומיים במזג האוויר וזיהום האוויר, העלול להקשות על מנגנוני הלחות באף.
ריריות האף
ווווזלה
דימום אף
פטהוללה גולן
פֶטְהוּללה גוּלֵן (בעברית גם גילן; בטורקית: Fethullah Gülen; נולד ב-27 באפריל 1941) הוא איש דת מוסלמי, אימאם לשעבר, וסופר טורקי, שהיה מנהיגה הרוחני של מפלגת הצדק והפיתוח השלטת בטורקיה, לרבות של ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן. בין ארדואן לבינו נוצר קרע של ממש, ככל הנראה כבר ב-2010, אך היקפו התגלה לציבור רק ב-2013.
גולן נחשב על ידי רבים במערב כמתון, אף כי יש גם הרואים בו צד רדיקלי הרבה יותר. כיום הוא חי בארצות הברית, עם כמאה מאנשיו. הוא מנהיגה הרוחני של "תנועת גולן", שלה השפעה גדולה, והיא שולטת במוסדות חינוך ודת רבים בטורקיה, עד היום, בנוסף לשליטתה באמצעי תקשורת ובמוסדות כלכליים. ב-2007 העריכו שתקציבה של התנועה עומד על כ-25 מיליארד דולר.
ביוגרפיה.
פטהוללה גולן נולד בארזורום שבמזרח טורקיה ב-1941. אביו היה אימאם והוא קיבל חינוך מוסלמי בילדותו. פורמלית, למד בבית ספר יסודי חמש שנים בלבד. פורסם שכבר בגיל 14 העביר את הדרשה הראשונה לשומעיו.
בשנת 1959 קיבל רישיון כמטיף מטעם המדינה בעיר אדירנה. ב-1966 הועבר לאיזמיר, שם החל להתמקד בנושאים של חינוך, מדע, כלכלה וצדק חברתי - נושאים שילוו אותו בהמשך דרכו. ב-1971 נעצר על ידי השירות הביטחון הטורקי, עקב ניהול מחנות קיץ דתיים והטפות דתיות לבני נוער, פעולה אסורה אז בטורקיה, החילונית על פי חוקתה. גולן פרש מתפקידו כמטיף רשמי בשנת 1981. מ-1988 עד 1991 הוא ערך סדרת דרשות פופולרית בערים המרכזיות של טורקיה. פעילויות אלה פרסמו אותו כאיש ציבור. בשנת 1994, השתתף בהקמת "קרן עיתונאים וסופרים" וקיבל את התואר "נשיא כבוד" על ידי הקרן.
ב-1999 היגר גולן למדינת פנסילבניה שבארצות הברית, בגלות מרצון, ככל הנראה מחשש מפני העמדתו לדין, עקב עמדות שפורשו כדוגלות בהפיכתה של טורקיה למדינה אסלאמית, בניגוד לחוקתה החילונית. ב-2000 הוא אכן הועמד לדין בהיעדרו, בגין הבעת עמדות שכאלה, אך תוך כדי ההליכים המשפטיים, בנובמבר 2002, עלתה לשלטון בטורקיה המפלגה שהוא נחשב למנהיגה הרוחני, מפלגת הצדק והפיתוח, האווירה במדינה כולה השתנתה, וב-2008 הוא זוכה מכל אשמה.
ב-16 ביולי 2016, לאחר ניסיון ההפיכה בטורקיה שכשל, האשים נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, את גולן בכך שהיה ממובילי ניסיון ההפיכה בטורקיה וקרא לנשיא ארצות הברית, ברק אובמה, להסגיר את גולן. ב-17 ביולי 2016, מזכיר המדינה האמריקאי, ג'ון קרי, התייחס לטענת ארדואן שלטענתו גולן היה ממתכנני ההפיכה הצבאית ואמר ש"טורקיה תצטרך להציג ראיות לפשעיו של גולן".
גולן מאמין בכלכלת שוק, וכך הסכים ודחף לבניית כוח כלכלי, במקביל לכוח הפוליטי. בבעלות תנועת גולן מספר מוסדות ובנקים בטורקיה, לרבות המוסד הפיננסי Bank Asya, העיתון "זמאן" (Zaman) (שהיה בבעלותה של התנועה, אך בינתיים השתלטה עליו ממשלת טורקיה) ורבים אחרים, המאפשרים שליטה והשפעה בקרב דעת הקהל הטורקית.
דעותיו.
השקפותיו של גולן נחשבות במערב לליברליות, יחסית לדמויות מוסלמיות פונדמנטליסטיות. הוא מגנה בתוקף את הטרור ורואה אותו כסותר את עקרונות האסלאם. באחת מהתבטאויותיו השווה טרוריסטים לאתאיסטים, באומרו ששניהם נידונים לענישה נצחית בידי אללה. הוא קורא לאימוץ המדע בטורקיה ולאסלאם המבוסס על חיפוש אחר טובת הכלל. הוא תומך בדיאלוג בין-דתי עם היהדות והנצרות.
עם זאת, בטורקיה עצמה השקפותיו נחשבות לשמרניות ולמאיימות על המדינה החילונית. הוא תומך בחבישת רעלה ככיסוי ראש לנשים, וביקר בחריפות את הפמיניזם המערבי. התבטאויותיו בעד הפיכת טורקיה למדינה מוסלמית הביאו לפתיחת משפט כנגדו וגרמו לו לצאת לגלות בארצות הברית. בגלותו הוא ממעט מאוד להתבטא בנושאים פוליטיים. אחת מהתבטאויותיו יוצאות הדופן הייתה ביקורת על משט הספינות לעזה שהסתיים בהרג תשעה פעילים טורקים ביוני 2010. הוא טען שמשט זה היה צריך להיות מתואם עם ישראל, והתייחס אליו כ"קריאת תיגר על סמכות, שאינה יכולה להניב פירות". ביקורת זו הוסיפה לפולמוס הפנימי בטורקיה בנושא.
השקפותיו של פטהוללה גולן הושפעו מרעיונות של סעיד נורסי.
יחסו לממסד הפוליטי בטורקיה.
גולן לא השמיע את קולו בציבור באשר לסגירתה של מפלגת הרווחה בשנת 1998 ושל מפלגת מעלות בשנת 2001. הוא אומנם פגש כמה פוליטיקאים כמו טנסו צ'ילר ובולנט אג'וויט, אך הוא התחמק מפגישה עם מנהיגי המפלגות האסלאמיות.
החיפושית של מנדלברוט
בנות הזהב
בנות הזהב (באנגלית: The Golden Girls) הייתה קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת NBC בשנים 1992–1985, ועסקה בחייהן של ארבע נשים מבוגרות שחולקות בית במיאמי. הסדרה זכתה בשני פרסי אמי ובשלושה פרסי גלובוס הזהב. כל ארבע כוכבות הסדרה זכו בפרס אמי ובמספר מועמדויות לפרס על תפקידן. בישראל שודרה הסדרה במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית.
רקע.