מדינה קליינטית הוא אחד מכמה מושגים שמטרתם לתאר כפיפות של מדינה אחת למדינה אחרת, חזקה ממנה, ביחסים בינלאומיים. מושג זה הוא המושג הכי פחות פרטני מבין משפחת מושגים זו הכוללת גם מדינת לוויין או מדינה גרורה, מדינה קשורה, מדינת בובה, ניאו קולוניה, פרוטקטורט או מדינת חסות, מדינה וסאלית ומדינה טריבוטרית (המשלמת מיסים מיוחדים=טריביוטים למדינה החזקה). הרעיון לפיו ישנה היררכיה בין המדינות, ויש התלויות במידה זו או אחרת באחרות, סותרת את רעיון הריבונות הוסטפילית, שעל פיו כל מדינה היא ישות ריבונית השווה לכל אחת אחרת.
מקורו של המושג בקשרי פטרון קליינט שהתקיימו ברומא העתיקה, בהם העניק פטרון הגנה משפטית ואף פיזית לקליינט, אשר בתמורה היה מחויב לפטרון, תמך בו והעניק לו שירותים שונים.
מדינות קליינטיות התקיימו לאורך אלפי שנים, כאשר מדינות חזקות יותר כפו על מדינות אחרות לשרתן כאשר התחזקו ועלו במעמדן. בעת העתיקה מדינות כממלכת פרס וערי המדינה היווניות יצרו מדינות קליינטיות על ידי הפיכת מנהיגי המדינה לכלי שרת בידיהם. אחת הדוגמאות הקלסיות ליצירה ושימוש במדינות קליינטיות היא הרפובליקה הרומית, שבמקום לכבוש ולספוג אותן אל תוך האימפריה העדיפה להפכן למדינות קליינטיות, מדיניות שהמשיכה עד המאה הראשונה לספירה כשרומא נהייתה קיסרית. שימוש במדינות קליינטיות המשיך כאשר המערכת הפיאודלית החלה להכות שורש.
במאה ה-13 קוריאה "נדרסה" על ידי הכוחות המונגולים אחרי הסכמים בשנת 1260 ופלישה בשנות ה-70' הגוריו נעשו תלויים בשושלת יואן המונגולית.
באימפריה הבריטית המדינות ההודיות היו עצמאיות מבחינה טכנית, ועצמאות מצרים החל משנת 1922 סיימה באופן טכני את הפרוטקטורט הבריטי במדינה. עיראק נהייתה ממלכה בשנת 1932. בכל אחד ממקרים אלה המציאות המדינית והכלכלית לא אפשרה עצמאות מלאה, אלא מצב שבו השליטים המקומיים היו קליינטים בריטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, המדינות שכבשה גרמניה הנאצית ושלא סופחו לרייך השלישי או הושמו תחת שלטון צבאי הפכו למדינות קליינטיות של גרמניה. הנאצים מינו למדינות אלו מנהיגים בעלי סמכות סמלית בעיקרה, שלעיתים היו בעלי דעות נאציות או פאשיסטיות, והיו כפופים לפיקוחה והוראותיה של גרמניה הנאצית. בין מדינות אלו ניתן למנות את צרפת של וישי, הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, המדינה העצמאית של קרואטיה (ראו ערך תנועת האוסטאשה), ועוד.
לאחר מלחמת העולם השנייה המונח החל לשמש לתיאור אומות הנשלטות בצורה דיקטטורית אשר גובו במישרין על ידי ארצות הברית או ברית המועצות. במהלך המלחמה הקרה רבות ממדינות אמריקה הלטינית כגון גואטמלה, אל סלוודור, ניקרגואה עד לשנת 1979, קובה עד 1959, וצ'ילה תחת משטרו של הגנרל פינושה נתפשו כמדינות קליינטיות של ארצות הברית.
תומכי תמימים המרכזית בישראל
תומכי תמימים המרכזית
שכונת נחלת הר חב&quot;ד
נחלת הר חב&quot;ד
ברקה וולף
קינה רותהמר
קינה רות רותהמר וייסבלי (באנגלית: Keena Ruth Rothhammer Weisbly; נולדה ב-26 בפברואר 1957) היא שחיינית עבר יהודיה-אמריקאית. היא אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית עולם. התמחתה בכל משחי החופשי מ-200 מטר ועד 1500 מטר.
ביוגרפיה.
קינה רותהמר נולדה בליטל רוק, ארקנסו. היא התאמנה בסנטה קלרה, קליפורניה תחת המאמן ג'ורג' היינס, מועדון שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו קלאודיה קולב, דיק רות', דונה דה וארונה, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה רותהמר בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:53.68 דקות, לפני שיאנית העולם שיין גולד מאוסטרליה 8:56.39 דקות (גולד הייתה כוכבת המשחקים עם 5 מדליות מהן 3 זהב ו-3 שיאי עולם חדשים) ונובלה קליגאריס מאיטליה (8:57.46 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.92 דקות, אחרי גולד שקבעה שיא עולם חדש (2:03.56 דקות) ושירלי בבשוף בת ארצה (2:04.33 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום השישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:24.22 דקות.
אלופת עולם.
בתחרות המבחן לאליפות העולם בשחייה שנערכה בלואיוויל, קנטקי קבעה רותהמר במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:18.07 דקות. באליפות העולם עצמה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה היא זכתה בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.99 דקות, לפני בבשוף (2:05.33 דקות) ואנדראה אייפה ממזרח גרמניה (2:05.52 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בו החזיקה בשיא עולם כשקבעה תוצאה של 4:21.50 דקות, אחרי בת ארצה הת'ר גרינווד (4:20.28 קינה) ולפני קליגאריס (4:21.79 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום השישי במשחה ל-800 מטר חופשי בו החזיקה בשיא העולם כשקבעה תוצאה חלשה של 9:15.72 דקות.
רותהמר פרשה משחייה תחרותית שנה לאחר מכן בהיותה רק בת 17, עקב מיגרנות חזקות שתקפו אותה.
כריזנטמות
ה"כריזנטמות" לכלי מיתרים (Crisantemi, per quartetto d'archi) היא יצירה קאמרית מאת ג'קומו פוצ'יני, שנכתבה ב-1890.
במקור הייתה היצירה אלגיה (יצירה מוזיקלית בעלת משקל עצוב), במי מינור, כתובה לרביעיית מיתרים המורכבת משני כינורות, ויולה וצ'לו. פוצ'יני טען כי כתב אותה בלילה אחד, בעקבות מותו בטרם עת ב-18 בינואר 1890 של אמדאו הראשון, מלך ספרד, מבית סבויה, דוכס אאוסטה, בנו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה. היצירה מוקדשת לזכרו של הדוכס: "Alla memoria di Amadeo di Savoia, Duca d'Aosta".
השם שפוצ'יני נתן ליצירה, "כריזנטמות" (חרציות), מוסבר על ידי המנהג הנוצרי-קתולי להניח פרחי חרציות על קבר, במהלך טקסי אבלות ולכיבוד זכר המתים - בלווייה או אזכרה ובליל כל הקדושים.
היצירה היא עצובה וסוחפת, כתובה בפרק אחד ארוך. אורכה כ-6–7 דקות, בטמפו "אנדנטה מסטו" (Andante mesto - "צועד ביגון"). היצירה כוללת שני רעיונות מלודיים הדומים לאלו ששימשו את פוצ'יני במערכה האחרונה של האופרה "מנון לסקו", שהושלמה בשנת 1893.
לאורך השנים עובדה היצירה עבור הרכבי כלי מיתר גדולים יותר מרביעיית מיתרים, והיא מוכרת יותר בעיבודים אלה מאשר כרביעיית מיתרים.
ניר ביטון
ניר ביטון (נולד ב-30 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדות הקשר האחורי והבלם במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל, בה הוא משמש לסירוגין כקפטן.
הוא זכה ב-18 תארים קבוצתיים (כולם עם סלטיק הסקוטית), בהם שמונה אליפויות, דבר ההופך אותו לכדורגלן המעוטר ביותר בישראל (בצוותא עם איתן טיבי).
קריירת מועדונים.
מ.ס. אשדוד.
ביטון גדל במחלקת הנוער של מ. ס. אשדוד, וב-25 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק נגד בית"ר ירושלים, כאשר נכנס כמחליף בתחילת המחצית השנייה. את שערו הראשון בליגת העל כבש ב-20 בפברואר 2010, בניצחון 5–2 על הפועל באר שבע.
ביולי 2012 זומן ביטון ליטול חלק במחנה האימונים של אלופת אנגליה, מנצ'סטר סיטי, ונטל חלק במספר משחקי הכנה במועדון, תוך שהוא מציג יכולת טובה. אולם אי-מתן רישיון עבודה מנע את הצטרפותו לקבוצה האנגלית.
לאחר מכן, ביטון חזר לעונה נוספת במ.ס. אשדוד, ובסך הכל ערך 121 הופעות במדי הקבוצה, בהן כבש 14 שערים.
סלטיק.
ב-30 באוגוסט 2013 חתם ביטון לארבע שנים בקבוצת סלטיק, אלופת ליגת העל הסקוטית. ב-18 בספטמבר 2013, ערך ביטון את הופעת הבכורה שלו במדי סלטיק, במשחק מול מילאן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. בסך הכל ערך בעונתו הראשונה במועדון 19 הופעות בכל המסגרות וזכה עם הקבוצה באליפות. ב-13 באוגוסט 2014 כבש ביטון את שער הבכורה שלו במדי סלטיק, בניצחון 3–0 על סט. ג'ונסטון במסגרת המחזור השני של הליגה הסקוטית. עד תום עונה זו כבש ביטון בסך הכל שני שערים וזכה עם הקבוצה באליפות נוספת. ב-2 בנובמבר 2015 האריך ביטון את חוזהו בסלטיק עד לשנת 2020. בעונת כבש חמישה שערי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, ובעונת כבש שער אחד וזכה עם הקבוצה בטרבל – אליפות, הגביע הסקוטי וגביע הליגה.
בתחילת עונת ערך ביטון 14 הופעות ליגה ולא כבש, אך בפברואר 2018 נפצע ולא שיחק יותר עד תום העונה, בה זכה עם הקבוצה באליפות חמישית ברציפות. בינואר 2019 שב ביטון למגרשים לאחר כמעט שנה שלא שיחק, ובתום העונה השלים זכייה בטרבל נוסף עם הקבוצה. בדצמבר 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לתום עונת 2022/2023.
ביטון שימש לסירוגין כקפטן במדי סלטיק הסקוטית.
מכבי תל אביב.
ב-30 ביוני 2022 חתם ביטון לשנתיים במכבי תל אביב. את משחק הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-28 ביולי 2022, במשחק נגד זירה האזרית במסגרת סיבוב המוקדמות השני של הליגה האזורית.
נבחרות ישראל.
לזכותו של ביטון 15 הופעות בנבחרת הנוער של ישראל, וכן 22 הופעות ושני שערים בנבחרת הצעירה עד גיל 21.
לאחר כניסתו של לואיס פרננדס לתפקיד מאמן נבחרת ישראל הבוגרת, זומן ביטון לסגל הנבחרת לקראת שני משחקי ידידות בדרום אמריקה. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך ביטון ב-26 במאי 2010 במשחק נגד נבחרת אורוגוואי, כאשר עלה כמחליף במחצית השנייה. ארבעה ימים לאחר מכן פתח ביטון בהרכב הנבחרת במשחק נגד נבחרת צ'ילה.