שמחה גולדין (נולד בשנת 1955) הוא היסטוריון ישראלי, ראש המרכז לחקר התפוצות על-שם גולדשטיין-גורן ופרופסור בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, מתמחה בהיסטוריה של החברה היהודית בימי הביניים. יושב ראש ועדת מקצוע ההיסטוריה בחינוך הממלכתי במשרד החינוך.
פרופסור גולדין הוא אביו של חלל צה"ל ממבצע צוק איתן, , ונודע ברבים בשל מאבקו הבלתי נלאה במשך שנים רבות, להשבת גופת בנו, מידי החמאס.
קורות חיים.
נולד וגדל בחיפה, בנם של מנחם וצפורה גולדין, ניצולי השואה יוצאי פולין. שירת כמג"ד בצה"ל. בשנת 1991 קיבל תואר דוקטור להיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, על עבודת מחקר שכותרתה "היחסים בין היחיד והקבוצה בקהילה היהודית בצפון צרפת וגרמניה (1100–1300)".
גולדין הוא פרופסור להיסטוריה של ימי הביניים בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בהיסטוריה החברתית של הקהילות היהודיות בצפון צרפת, גרמניה ואנגליה. הוא מכהן כיושב ראש ועדת מקצוע ההיסטוריה בחינוך הממלכתי במשרד החינוך (החליף את פרופ' חנה יבלונקה). משמש גם יועץ מדעי באתר ההיסטוריה של המרכז לטכנולוגיה חינוכית ("תולדוט"), ונמנה עם צוות ההקמה של "מאו"ר" (מאגר ישראלי לאובייקטי למידה), שפותח על ידי מיט"ל (מרכז ידע טכנולוגיות למידה). בשנת 2008 מונה לראש המרכז לחקר התפוצות על-שם גולדשטיין-גורן באוניברסיטת תל אביב.
חיבר ספרים ומחקרים היסטוריים בתחומי התמחותו. היה שותף לתרגומו מאנגלית של הספר "התפילה היהודית" מאת שלמה קלמן רייף.
מתגורר בכפר סבא, נשוי לד"ר לאה גולדין, לשעבר ראש המחלקה להנדסת תוכנה בפקולטה להנדסה בשנקר. הם הורים לאיילת, חמי (עו"ד) וצור. בנם הרביעי, הדר, תאומו של צור, שהיה קצין בפלס"ר גבעתי, נשבה על ידי ארגון חמאס במהלך לחימה ברפיח במבצע צוק איתן, וכעבור יום הוא הוכרז כחלל צה"ל. ההחלטה התקבלה לאחר הקמת בית דין מיוחד, בראשות הרב הצבאי הראשי, רפי פרץ, שבחן את הממצאים שהובאו משטח הלחימה. משה יעלון הוא בן דוד שני של גולדין. גולדין עוסק במאבק ציבורי להבאת בנו לקבורה בישראל.
קישורים חיצוניים.
מכתביו ומהרצאותיו:
רבקה רז
תמים בן חמד אל ת'אני
וולטון
וולטון (באנגלית: Walton) הוא שם משפחה
אל תקנו תוצרת רוסיה
אל תקנו תוצרת רוסיה! (אוקראינית: ") או החרימו תוצרת רוסית! (אוקראינית: ") הוא קמפיין התנגדות בלתי אלימה אשר מקדם חרם צרכנים על תוצרת רוסיה באוקראינה. המחאה החלה ב-14 באוגוסט 2013 כתגובה לאמברגו שהטילה הפדרציה הרוסית על אוקראינה. את המחאה ארגנה קבוצת "וידסיץ'" (אוקראינית: "") באמצעות מדיה חברתית. מסע הפרסום התרחב וכלל גם הפצת עלונים, כרזות ומדבקות בכחמישים ערים. לאחר שדעך לפני תחילת הפגנות יברומאידאן בנובמבר 2013, הוא חודש ב-2 במרץ 2014 במהלך המשבר בחצי האי קרים וההתערבות הצבאית הרוסית באוקראינה.
סיבות.
לדברי הפעילים, הקמפיין ניזום בתגובה לסדרה של מהלכי לוחמה כלכלית רוסית כלפי אוקראינה, ובהם "מלחמת הבשר", "מלחמת הגבינה", ו"מלחמת השוקולד". ב-14 באוגוסט 2013 הגדיר שירות המכס הרוסי את כל היצואנים האוקראיניים כ"חברות בסיכון", מה שאיפשר אמברגו על מוצרים אוקראיניים ברוסיה. זה גרם לפקק בן מאות משאיות שהובילו סחורה אוקראינית במעברי המכס אל רוסיה.
חרמות.
באוקראינה.
ב-22 באוגוסט 2013, ערכו פעילים מחאה ליד משכן הנשיא האוקראיני. הקמפיין נמשך באמצעות חלוקה המונית של עלונים, כרזות ומדבקות בכ-45 ערים באוקראינה. קריקטורות של בובות מטריושקה רוסיות היו מוטיב בולט בקמפיין. הקמפיין החל לדעוך עם התחלת אירועי יברומאידאן.
ב-2 במרץ 2014, הודיעו פעילי הקמפיין באמצעות מדיה חברתית על חידוש החרם על מוצרים ושירותים המעשירים חברות רוסיות. הכוונה הייתה למנוע כסף אוקראיני מלהגיע לרוסיה ולתרום למימון הצבא הרוסי. החרם חודש בתגובה למשבר בחצי האי קרים ולהתערבות הצבאית הרוסית באוקראינה. באותו חודש, החלו להתארגן מצגי פלאש מוב במרכולים במטרה לעודד לקוחות שלא לרכוש תוצרת רוסית. ולהחרים תחנות דלק רוסיות, בנקים בשליטה רוסית, וקונצרטים. באפריל 2014, החלו בתי קולנוע מסוימים בקייב, לביב, ואודסה להימנע מהקרנת סרטים רוסיים.
באותו חודש החלו יצרנים רוסיים לשנות את סימון המוצרים שלהם מסימון רוסי לסימון אוקראיני. בתגובה, פותח יישום אנדרואיד בשם "החרימו את הפולשים", כדי לזהות (על פי ברקוד) מוצרים מרוסיה, לרבות כאלו המסתירים את מדינת היצרן.
בקיץ 2014, פעילים בקייב החלו לארגן מצגי פלאש מוב ופעילויות מחאה במסעדות ובתי קפה רוסיים.
החל מאוגוסט 2014 השיקו הפעילים קמפיין משנה "חרם על הקולנוע הרוסי" (אוקראינית: ""), אשר עם הזמן הפך לקמפיין עצמאי. המקרה הבולט הראשון של החרם החל ב-11 אפריל 2014, כאשר מספר בתי קולנוע בקייב, לביב ואודסה הודיעו שיפסיקו הקרנת סרטים רוסים.
התפשטות בעולם.
החל מחודש מרץ 2014, התפשט החרם למדינות אחרות, ובמיוחד ללטביה, ליטא, אסטוניה, פולין, מולדובה, גאורגיה, ארצות הברית, וצ'כיה.
תוצאות.
מכירות תוצרת רוסית באוקראינה ירדו בשיעור של בין 35 ל-50 אחוזים במחצית הראשונה של שנת 2014. במאי 2014, החלו מרכולים אוקראיניים לבטל הזמנות של תוצרת רוסית. משלוחי סחורה מרוסיה פחתו בכשליש.
לפי דירוג סטנדרד אנד פורס, איבדו בנקים אוקראיניים בשליטה רוסית כמחצית מההון המופקד בהם.
ריי
יעקב אפטר
יעקב אֶפְטֶר (אלול תרנ"ד, 1894, קישינב, בסרביה, האימפריה הרוסית - 4 בנובמבר 1968, תל אביב) היה פעיל ציוני, ממנהיגי תנועת הפועל הצעיר וממקימי דגניה, משותפי הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל וממייסדי המשביר המרכזי ומנהלו.
קורות חייו.
יעקב אפטר נולד ב-1894 בקישינב שבבסרביה, רוסיה, בנו של יהושע שלום, חזן. למד בחדר ובישיבה, וכבר בגיל צעיר הצטרף לתנועה הציונית והיה פעיל בצעירי ציון. ב-20 באוגוסט 1913 עלה לארץ ישראל (לקראת סוף תקופת העלייה השנייה), הצטרף לתנועת "הפועל הצעיר" ונשלח לעבוד בחקלאות בחוות בן שמן. בשנת 1915 הצטרף לחלוצי דגניה שם שהה עד 1919. לדבריו, המשקפים את רוח החלוציות של התקופה, .
תוך פעילותו החלוצית החל אפטר גם את פעילותו הציבורית. ב-1914 נבחר לחבר מרכז מפלגת "הפועל הצעיר" (שהתאחדה ב-1919 עם תנועת פועלי ציון) ושימש בתפקיד מספר שנים. השתתף מטעם התנועה כציר במספר קונגרסים ציוניים.
ב-1915 החל לנהל את הוצאת העיתון "הפועל הצעיר".
ב-1916, בעת מלחמת העולם הראשונה, מונה לעמוד בראש הוועדה הסניטרית של יפו להדברת במחלת הכולרה שהחלה להתפשט בארץ.
ב-1917 ניהל את קופת החולים של הסתדרות פועלי יהודה, קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה, לפני כן היה מזכיר הקופה ומנהל הסניף ביפו, ואחר כך גם את קופת החולים של "הפועל הצעיר". ביחד עם אברהם הרצפלד היו עושים סיורי ביקורת בין כל ריכוזי הפועלים כדי לארגן את כל הסיוע הרפואי הנדרש. אפטר היה הולך ברגל מיפו לפתח תקווה ומבקר בדרך בריכוזי הפועלים, בודק את מצב בריאותם ומחלק להם כינין למניעת קדחת.
ב-1917 מונה כחבר הנהלת המרכז החקלאי, שבו פעל עד 1923.
ב-1920 השתתף ביסוד ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל וקופת חולים כללית והיה חבר הוועד הפועל והמזכירות שלה. באותה שנה נבחר גם לאספת הנבחרים והוועד הלאומי.
ב-1925 נבחר למועצת עיריית תל אביב.
ב-1930 היה בין מייסדי המשביר המרכזי, ושימש כמנהלו במשך 38 שנה.
בנוסף, שימש כחבר הנהלה במספר ארגונים נוספים כמו המרכז החקלאי, בנק הפועלים, מפא"י ועוד.
יעקב היה נשוי לאלזה פלטואר ולזוג בן ובת. היה מוותיקי שכונת הפועלים אז"ר בתל אביב. נפטר ב-1968
והובא למנוחות בבית הקברות נחלת יצחק.
ריאן מרפי
אצבעונית (פירושונים)
מרחב פרשה-אוריסון
בטופולוגיה, מרחב פרשה-אוריסון הוא מרחב טופולוגי בו הסגור הסדרתי מתלכד עם הסגור הטופולוגי. המרחב קרוי על שמם של שניים ממפתחי הטופולוגיה, "פאבל סמואילוביץ' אוריסון" ו-"Maurice Fréchet".
הגדרה פורמלית.
יהי formula_1 מרחב טופולוגי. נאמר ש-formula_1 הוא מרחב פרשה-אוריסון אם לכל תת קבוצה formula_3 מתקיים formula_4, כאשר formula_5 הוא הסגור הטופולוגי ו-formula_6 הוא הסגור הסדרתי.
מרחבים סגורים סדרתית.
מרחב הוא סגור סדרתית אם כל תת-קבוצה סגורה סדרתית שלו, היא סגורה. מרחב הוא פרשה-אוריסון אם ורק אם כל תת-מרחב שלו הוא סגור סדרתית. בפרט, מרחבי פרשה-אוריסון הם סגורים סדרתית; ההפך אינו נכון.
אולימפיאדת השחמט 2014
אולימפיאדת השחמט ה-41 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בטרומסה, שבנורווגיה, בין 1 באוגוסט ל-14 באוגוסט 2014.
התחרות הפתוחה.
מדליות אישיות.
נבחרת סין הפתיעה עם תואר אולימפי ראשון ולאחר משחקים משכנעים בהם הפסידה במשחק אחד בלבד ב-44 המשחקים, סיימה במקום הראשון עם שמונה ניצחונות קבוצתיים ושלוש תוצאות תיקו. ארבע קבוצות חלקו את המקום השני כאשר בזכות איכות הנקודות זכתה נבחרת הונגריה במדליית הכסף, והודו המפתיעה זכתה במדליית הארד.
הפתעה נוספת נרשמה בכך שרוסיה, שהובילה עם מד כושר גבוה בהרבה מיתר הנבחרות, סיימה ללא מדליה.
על הסיבוב האחרון העיב מותם של שני שחמטאים - האחד התמוטט במהלך משחקו, והשני נפטר בערב לאחר המשחק בחדרו במלון. בנוסף הודיעה בכירת שחמטאיות תבל, יהודית פולגאר על פרישתה ממשחק תחרותי בגיל 38. מדליית הכסף בו זכתה במהלך האולימפיאדה הייתה מעין מתנת פרידה.
נבחרת ישראל.