בודזאנוב (מחוז טרנופול)
יום שישי ה-13 חלק 2
יום שישי ה-13 חלק 3
מרד הסטרפים
מרד הסטרפים הוא הכינוי שניתן לסדרת מרידות שפרצו בממלכת פרס האחמנית במאה ה-4 לפנה"ס השם נובע מכך שמנהיגי המרד היו סטרפים (מושלי פרובינציות) שניסו להפוך לשליטים עצמאיים, בלי להיות תלויים במלך פרס.
המרד החל בשנת 372 לפנה"ס, כאשר הסטרפ של קפדוקיה דטמס פתח במרד נגד המלך ארתחששתא השני. דטמס הדף את התקפות הסטרפים הנאמנים לארתחששתא בהצלחה רבה. בשנת 366 לפנה"ס הצטרף למרד אריוברזנס, הסטרפ של פריגיה, משום שהמלך רצה להחליף אותו. ארבע שנים לאחר מכן הצטרף אל המרד גם אורונטס, הסטרפ של ארמניה. ובשל עוצמתו הרבה ומוצאו האצילי נבחר להנהיג את המרד. אולם אורונטס בגד בחבריו והסגיר אותם למלך. אריוברזנס ודטמס נהרגו, אולם השאר קיבלו חנינה, ואורונטס קיבל הרחבה רצינית לסטרפיה שלו.
ג'ייסון אקס
ראמה השמיני, מלך תאילנד
המלך אנאנדה מאהידון, ראמה השמיני (Ananda-Mahidol על־פי הכתיב המסורתי הפאלי/הודי; 20 בספטמבר 1925 – 9 ביוני 1946), היה המלך השמיני של תאילנד לשושלת צ'אקרי.
ביוגרפיה.
בעת שהוכר כמלך על ידי האספה הלאומית במרץ 1935, הוא היה בן תשע והתגורר בשווייץ. הוא חזר לתאילנד בדצמבר 1945, אך כעבור שישה חודשים ביוני 1946, הוא נמצא ירוי במיטתו וללא רוח חיים.
למרות שבהתחלה סברו שמדובר בתאונה או בהתאבדות, בדיקות רפואיות קבעו שהוא נרצח. הנסיבות המסתוריות סביב מותו נשארו במחלוקת עד היום.
לאחר מותו המסתורי של המלך ראמה השמיני, הומלך אחיו, פומיפון אדוניאדט, כראמה התשיעי, מלך תאילנד, ב־9 ביוני 1946.
היער הלאומי סקוויה
היער הלאומי סקוויה (באנגלית: Sequoia National Forest) ממוקם בדרומו של רכס הרי סיירה נבדה במדינת קליפורניה שבארצות הברית. שמו ניתן לו על שם 34 חורשות עצי הסקוויה הענקית שבתחומו.
היער.
היער משתרע על שטח בן 4,829 קילומטרים רבועים, בגבהים שבין 300 עד 3,700 מטרים מעל גובה פני הים. הוא הוקם ב-1908 על שטח שנלקח משמורת יער הסיירה. ב-1909 הרחיב הנשיא תאודור רוזוולט את שטח היער. בשנה שלאחר מכן ניטל חלק משטח היער (ביחד עם שטחי יערות אחרים) כדי ליצור את היער הלאומי קרן (Kern National Fores). ההכרזה על יער קרן בוטלה ב-1915, והשטח שנלקח מהיער הלאומי סקוויה הושב אליו.
עצי הסקוויה שביער מהווים חלק מ-790 קילומטרים רבועים של יער ראשוני שבתחומו. מיני עצים אחרים שביער כוללים מינים שונים של אורנים ואשוחים.
בתחומי היער מצויים ששה שטחים פתוחים מוכרזים, הכלולים בתוכנית שימור השטחים הפתוחים של ארצות הברית. מקצת שטחיהם מצויים בתחומי יערות לאומיים אחרים.
בתחומי היער מצויים 4,000 קילומטרים של דרכים ו-1,370 קילומטרים של שבילים ומתקני קמפינג ונופש שונים. מטה היער נמצא ממערב לו, בעיר פורטרוויל (Porterville). ביער עצמו נמצאים ארבעה מטות אזוריים לפקחי היער.
היער מצוי בשכנות לפארקים הלאומיים סקוויה וקינגס קניון.
היער מנוהל על ידי שירות היערות של ארצות הברית.
המונומנט הלאומי הסקוויה הענקית.
בחלקו הצפון-מערבי של היער נמצא חלקו הדרומי של המונומנט הלאומי הסקוויה הענקית (Giant Sequoia National Monument), המשתרע על פני 1,330 קילומטרים רבועים (חלקו האחר והנפרד של המונומנט נמצא צפונה משם, בתחום היער הלאומי סיירה). חלק זה כולל את מרבית עצי הסקוויה שביער, שהם כמחצית מעצי הסקוויה הענקית הקיימים. המונומנט הוקם בשנת 2000 על ידי צו נשיאותי שפרסם הנשיא ביל קלינטון.
בתחומי היער נמצא גם אתר המחטים (Needles) - סדרת תצורות סלע מחודדות מגרניט, המתנשאות על רכס שמעל ערוץ הנהר קרן ().
חאלד אל-אסעד
אברהם אבלי בן ירמיה
הרב אברהם אבלי בן ירמיה (ה'ת"ף, 1720 בערך - ה'תקכ"ט, 1769 בערך) היה רב מחכמי אשכנז במאה ה-18.
נולד בקלווריה לרב ירמיה שכיהן מגיד מישרים בקלווריה כרב בסימנה.
הוא נדד ברחבי אירופה בשל קשיי פרנסה, עד שהשתקע בפרנקפורט על האודר בה הדפיס את ספריו: "סדר אברהם" (פפד"א תקי"ב) על המסורה הגדולה, ו"מדבר סין" (פפד"א תקכ"ט) הכולל מליצות על מילים הנכתבות גם בשין ימנית וגם בשין שמאלית. בספר זה הוא מופיע רק כמביא לבית הדפוס, ואילו כתיבת הספר עצמו מיוחסת לרב אביגדור קרא.
זבדאני
זבדאני (בערבית: الزبداني) היא עיר בדרום-מערב סוריה, בתחומי מחוז ריף דמשק, הסמוכה לגבול הלבנוני. העיר ממוקמת במרכזו של עמק ירוק המוקף הרים גבוהים, וגובהה כ-1,100 מטר מעל פני הים. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הסורית, מנתה אוכלוסיית העיר 26,285 תושבים בשנת 2004.
העיר מהווה מוקד לחימה מרכזי במלחמת האזרחים המתחוללת במדינה.
אקלים ותיירות.
הקייצים בעיר מתונים יחסית, בשל גובהה, עם טמפרטורות הנמוכות בכ-5–8 מעלות צלזיוס מאלו שבבירה דמשק. חודשי החורף, מדצמבר ועד סוף פברואר, קרים יותר ומושלגים, במהלכם צונחת הטמפרטורה לעיתים למינוס 10 מעלות צלזיוס. מזג-האוויר הקייצי המתון ונופיה של העיר, הביאו לפיתוחה כאתר נופש לחודשי הקיץ, עוד בתקופת השלטון הצרפתי במדינה. העיר מהווה מוקד משיכה פופולרי לתיירים ולמבקרים מסוריה, בפרט מדמשק, ולרבבות מבקרים ממדינות חצי האי ערב. גם העיירה הסמוכה בלודאן, המתנשאת לגובה 1,500 מטרים, מהווה מוקד משיכה לאלפי תיירים.
דמוגרפיה.
האוכלוסייה בזבדאני היא סונית ברובה. בנוסף קיים מיעוט נוצרי גדול בעיר, המחזיק בה כנסייה ומנזר. האוכלוסייה בעיר גדלה בקצב מהיר.
בעיר קיים מרכז של תנועת הצופים הסורים, ובו נערך ב-1954 אירוע הג'מבורי הערבי הראשון.
מלחמת האזרחים בסוריה.
העיר מהווה מוקד לחימה בין כוחות הצבא הסורי ובני בריתו לבין כוחות המורדים במדינה, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה.
ב-18 בינואר 2012 הייתה לעיר הראשונה ליפול לשליטת הצבא הסורי החופשי, לאחר קרבות קשים שנערכו בה במשך 11 ימי לחימה. ב-11 בפברואר כבש הצבא הסורי בחזרה את העיר.
לעיר חשיבות אסטרטגית רבה עבור המשטר הסורי ועבור איראן. היא שימשה, לפחות עד ליוני 2011, כמרכז לוגיסטי של כוחות משמרות המהפכה להעברת אספקה לחזבאללה.
בקיץ 2012 שימשה העיר כבסיס מבצעים של חזבאללה ושל כוחות איראניים. באוגוסט באותה השנה כבשו מחדש לוחמים מקומיים 70% משטח העיר. ב-28 בפברואר 2014 הושגה הפסקת אש בין כוחות המשטר הסורי ובין המורדים. הפסקת האש התמוטטה זמן קצר לאחר מכן, כאשר כוחות מורדים תקפו עמדות של צבא סוריה, בעוד כוחות הצבא צרים על העיר ומפציצים אותה. ב-26 באפריל 2014, נכנעו כוחות המורדים בעיר לאחר קרבות כבדים, ובכך איבדו את מעוזם האחרון לאורך גבול לבנון. בהמשך השיגו המורדים שליטה מחודשת בעיר.
במהלך 2015 המשיכה העיר להוות מוקד ללחימה אינטנסיבית בין כוחות צבא סוריה ובין כוחות המורדים.
מחסום כפר ורבורג
מחסום כפר ורבורג היה מערך של חמישה סוגי מכשולים שונים שנבנו לאורך של 1,200 מטרים על מנת לעכב את הצבא המצרי אם ינסה לנוע על הכביש העובר סמוך למושב כפר ורבורג וצפונה במאי 1948. הוא החל מצומת הכניסה למושב ונמשך דרומה עד לגשר פריזר שניצב מעל נחל גוברין שנקרא אז "ואדי אל-ג'לדיה". חמשת מרכיבי המחסום כללו מיקוש והכנת הגשר עצמו לפיצוץ. הקמתו של המחסום החלה ב־12 במאי והסתיימה כעבור עשרה ימים. היה זה המחסום הגדול, הארוך, המורכב והמשוכלל ביותר שנבנה בתקופת מלחמת העצמאות בישראל.
הרקע להקמתו.
ידיעות והשערות שהצבא המצרי עלול לנסות לנוע צפונה דרך הכביש העובר בסמוך למושב כפר ורבורג (כביש 3) לכיוון גדרה וצפונה, הביאו לכך שמח"ט גבעתי שמעון אבידן הטיל על מפקד גדוד 53 שהאזור היה באחריותו את המשימה להקים עליו מחסום.
ב־12 במאי 1948 נקראו שני החבלנים הבכירים של הגדוד (שרגא אלון ועודד נגבי) יחד עם מ"פ המסייעת יגאל קרצ'ובניק אל קצין המבצעים הגדודי. הקמב"צ הסביר לשלושה שהוטל על הגדוד להקים חסימות על ציר הכביש מג'דל – מסמיה, ועליהם לצאת לשטח ולהביא תוך 3 שעות תוכנית מסודרת. השלושה חזרו לגדוד והביאו את תוכניתם להקמת מערך מחסומים ומכשולים החל מהכניסה למושב כפר ורבורג בצפון ולאורך 1200 מטרים עד לגשר פריזר בדרום.
תוכנית מבנה המחסום.
תוכנית המחסום שהוצגה לקמב"צ כללה 5 חלקים שונים לפי הסדר מדרום לצפון:
משני צידי הכביש השתרעו פרדסים שמנעו תנועת רכב חפשית דרכם.
קירות הבטון ושיני הדרקון היו אמורים להיבנות על ידי חברת "סולל בונה".
השלושה חזרו תוך 3 שעות והציגו בפני הקמב"צ את תוכניתם. התוכנית אושרה והחבלנים קיבלו פקודה לצאת תוך שעתיים ולהתחיל בבניית המחסום.
שלבי הבנייה וההקמה.
הגדוד הקצה ככוח עזר מספר חיילים שעזרו לחבלנים להעמיס את הציוד שכלל: מוקשים נגד רכב, חומר נפץ, פתילי השהיה, פתיל רועם, נפצים, מכשירים מיוחדים של חבלנים כמו צבת צימות, את הפצץ היחידי שהיה בגדוד, וכן ציוד שהייה כללי כמו אוהלים, כלי חפירה, מזון וכמויות גדולות של סמרטוטים להכנסה לחביות הפוגזים. "חבית פוגז" היא חבית 220 ליטר רגילה שמולאה בתערובת של 70 אחוז סולר ו־20 אחוז נפט, ו־2 כפות של קליפוניום וסמרטוטים. הצתת התערובת גרמה לדלקה הדומה לזו הנגרמת מהצתת פצצת נפאלם.
בשעה 14:00 הגיעו קבוצות פועלים של חברת "סולל בונה" כדי להקים ולצקת את "שיני הדרקון" ואת קירות הבטון. יחד עם עובדי סולל בונה הגיעו למקום שני מהנדסים שתכננו את בניית הקירות והיו אמורים לבנות את שיני הדרקון. מספר החבלן עודד נגבי: .