באחד ממכתביו המופנה לציבור כותב רג׳ינלד גרין, כי כל פלח באוכלוסייה באיטליה ממשיך להפגין אהדה כלפי המשפחה: ראשי ממשלה, שחקנים כמו סופיה לורן, עיתונאים, צעירים ומבוגרים, עשירים ועניים, בעלי מגוון דעות פוליטי שונה ואחרים. החום הרב שהעניק הציבור האיטלקי למשפחה, הוא שעזר ועודד אותם להפוך אסון נורא כל כך לשיעור אוניברסלי, שבו ניצחו החיים והתקווה לטוב את הרוע, המוות, והייאוש.
החוק.
4 חודשים לאחר שתרמו את איבריו של בנם, הוזמנו ההורים רג׳ ומגי גרין לפגישה עם המושתלים, ש-4 מהם היו תושבי האי סיציליה. אך זמן קצר לאחר פגישתם שונה החוק באיטליה ובני משפחות התורמים לא יכלו להיפגש עם המושתלים. בשנת 2016, החלו רג׳ינלד גרין ואנדריי סקארבלי (Andrea Scarabelli) ללחוץ על חקיקת חוק, שתינתן האפשרות לתורמים ולמושתלים להיפגש. בעקבות מאמציהם הוגשה הצעת חוק בעניין על ידי קבוצת מחוקקים, ושנתיים לאחר תחילת מאמציהם לשינוי החוק (27 בספטמבר 2018), אימצה הוועדה האיטלקית לביואתיקה (icb) חוות דעת שנאמר בה, כי יש לאפשר פגישת משפחות תורמים ומושתלים, בתנאי ששתי המשפחות משני הצדדים תחתומנה על טופס הסכמה מדעת. הנושא חייב להיות מנוהל על ידי צד שלישי הנוגע לשירות הבריאות הלאומי שהוקם, בכדי שתהיה בקרה קפדנית, כך שימנע סיכון להתנהגות בלתי הולמת.
משפחה.
היו אלה נישואים שניים של רג׳ינלד האב למרגרט וניקולס היה בנם הבכור. 3 שנים אחר הולדתו נולדה בתם אלינור, שנישאה בשנת 2018, באתר פסל הפעמונים. שנתיים לאחר האסון (מאי 1996) נולדו להם תאומים: לורה ומרטין.
הנצחה.
תרומת האיברים של ניקולס גרין שינתה את חייהם של אנשים רבים בעולם והוא מונצח באיטליה ובארצות הברית באופנים שונים. איבריו שנתרמו על ידי הוריו היוו השראה לסרט טלוויזיה, להקמת אנדרטאות רבות באיטליה, הקמת מגדל פעמונים בקליפורניה ועוד.
● בשובם לביתם בבודגה ביי, הקימו רג׳ינלד ומרגרט את ״קרן ניקולס גרין״ (The Nicholas Green Foundation) - עמותה התומכת בתרומת איברים ורקמות ברחבי העולם. בימים הראשונים להקמתה הגיע אל רג׳ינלד גרין מכתב מהסטודנט אנדריי סקארבלי, שלמד באוניברסיטת רומא וביקש להתנדב ולעזור בעמותה. סקארבלי תרגם את כל הפרסומים שהופצו באיטליה בשפה האיטלקית לאנגלית עבור משפחת גרין.
מקומות ואנדרטאות.
● באיטליה, קיימים יותר מ-120 אתרים הקרויים על שם ניקולס: כיכרות, רחובות, פארקים וגנים; בתי ספר; 16 אנדרטאות ומתקנים נוספים, כולל עץ לימון, גשר ואמפיתיאטרון.
● מגדל הפעמונים.
הפסל ברוס חסון שגר באזור מפרץ בודגה ביי (Bodaga Bay), צפון קליפורניה, הגה את רעיון הקמת מגדל הפעמונים (The Bell Memorial) לאחר שקרא על האסון שאירע למשפחת גרין.
המגדל מורכב ממוטות פלדה הבנויים בצורת 3 מגדלים ועליהם תלויים 140 פעמונים בגדלים שונים, שרובם נתרמו על ידי בתי ספר איטלקיים, כנסיות, ספינות ומִכְרוֹת, כדי להביע את הכרת התודה למשפחת גרין על ההחלטתם לתרום את איבריו של בנם.
הפעמון המרכזי תלוי במרכז המגדל, והוא תוצרת בית היציקה היוקרתי ״מרינלי״ (Marinelli) המחשל ומעצב את פעמוני האפיפיור למעלה מ-1,000 שנה. על הפעמון נחרתו שמות מקבלי האיברים, ובצדם מופיע שמו של ניקולס. האפיפיור יוחנן פאולוס השני תרם את הפעמון והעניק את ברכתו, נשיא איטליה וראש ממשלת איטליה חלקו אף הם כבוד, ודאגו להטסת כל הפעמונים לקליפורניה על ידי חיל האוויר האיטלקי.
המגדל הוקם לזכרו של ניקולס גרין אך הוא מוקדש לכל הילדים, וכאשר נוסעים על כביש 1 והרוח נושבת מכיוון האוקיינוס, ניתן לשמוע את צלצול הפעמונים.
מיקום המגדל: (GPS N 38° 20.448 W 123° 03.126), הוא נמצא בצד המערבי של כביש 1, 1 וחצי מייל צפונית לבודגה ביי.
● פסל הציפורים בקלבריה.
פסל הציפורים הוכן אף הוא על ידי הפסל ברוס חסון שסירב לקבל תשלום עבורו. הוא ניתן על ידי המשפחה כתודה על התמיכה הנדיבה בפסל הפעמונים בבודגה ביי. הפסל הוצב בבניין המועצה האזורית של קלבריה (נחנך בשנת 2000) במקום בו נורה ניקולס גרין. לאחר סיום הקמת מגדל הפעמונים בבודגה ביי, פנה רג׳ינלד גרין לפסל וביקש ממנו לפסל פסל פעמון נוסף עבור מחוז קלבריה. הפסל עשוי מהמסת המתכת של כלי נשק שונים שהוחרמו על ידי משטרת סן פרנסיסקו, ומורכב 7 פעמונים הנישאים על ידי 7 ציפורים. קולם של הפעמונים כאן לא נשמע, והפסל קישר את פסל הציפורים ופרשת ניקולס גרין לסרט ״הציפורים״ שצולם בשנת 1963 בבודגה ביי.
חינוך.
● במסדרון של אחד מבתי הספר באיטליה תלויים על הקיר שני שעונים לזִכְרוֹ של ניקולס גרין - שעון אחד מציג את השעה בבודגה ביי והשני מציג את השעה המקומית.
● האגודה הלאומית לילדים מחוננים (National Association for Gifted Children), העניקה פרסים על שם ניקולס גרין. הפרס על סך 500 דולר, ממומן על ידי קרן ניקולס גרין וקרן המלגות של ניקולס גרין.
ספורט ופנאי.
הפדרציה העולמית למשחקי ההשתלות (World Transplant Games Federation) הקדישה לזכרו של ניקולס גרין את מרוץ הסקי לילדים מושתלים: "גביע ניקולס" (The Nicholas Cup). זהו אירוע שנערך בנפרד במסגרת משחקי אירועי ההשתלות העולמיים בחורף. ילדים מושתלים מכל העולם מגיעים לשבוע ימים של הנאה. בשנת 2008, נערך האירוע בעיר רובניימי, פינלנד.
סרטים וספרים.
● ב-1998 יצא לאקרנים סרט טלוויזיה - "המתנה של ניקולס" של הבמאי רוברט מרקוביץ (Robert Markowitz), בכיכובם של ג'יימי לי קרטיס (Jamie Lee Curtis) ואלן בייטס (Alan Bates) שהתבסס על האירוע.
● רג'ינלד גרין, האב, כתב שני ספרים:
(1) "המתנה של ניקולס" (“Il dono di Nicholas”). בספר הוא מגולל ומספר על ההחלטה לתרום את איבריו של ניקולס, הוא מתאר את משפט הרצח, את סרט הטלוויזיה ״המתנה של ניקולס", את הפעמון שנשלח אליהם על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני, כדי לתלות אותו על מגדל הזיכרון. בנוסף, הוא מתאר את הקמפיין הבלתי נלאה להסב את תשומת הלב למקרי מוות רבים הנגרמים מדי שנה בשל מחסור בתרומת איברים.
(2) "המתנה שמרפאה" ( “Il dono che guarisce”) על סיפורי ההשתלות. מטרתו העיקרית באה להאיר את עיני הציבור בעולם ולספר על התחושה שמרגישים כאשר תורמים איברים לאחר אסון כל כך קשה כפי שקרה להם. אחד המקרים בספר הוא מקרה של אישה שהייתה קרובה למות. לאחר שהושתלו לה ריאות הצליחה לטפס לגובה של 5,000 פיט (1524 מ׳) בפארק הלאומי יוסמיטי, כאשר על גבה ילקוט במשקל של 11 ק״ג.
המקרים המופיעים בספר מתארים מצד אחד את סיפוריהם של המושתלים ומצד שני את טוב הלב של המשפחות שתרמו את איברי יקיריהם ברגע קשה ועצוב כל כך.
הוקרה.
ב-9 בנובמבר 1994, זכה רג׳ינלד גרין במדליית זהב על הצטיינות אזרחית (Medaglia d'oro al merito civile).
קישורים חיצוניים.
● אפקט ניקולס גרין - הסיפור של תרומת איברים ב-youtube
● הבלוג של רג׳ינלד גרין - The Nicholas Effect
● האגודה הלאומית לתלמידים מחוננים - קרן ניקולס גרין (NAGC) THE NICHOLAS GREEN FOUNDATION.
● מגדל הפעמונים ב-youtube - Children's Bell Tower in Bodega Bay
● UNITED NETWORK FOR ORGAN SHARING
זכויות להט&quot;ב באיי פוקלנד
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטריטוריה הבריטית מעבר לים של איי פוקלנד מוגדרות כשוות לאלו של הטרוסקסואלים ובין המתקדמות ביותר בעולם. פעילות הומוסקסואלית חוקית באיי פוקלנד מאז 1989, ואפליה על רקע נטייה מינית אסורה חוקתית מאז 2008. נישואים ואימוץ על ידי זוגות חד מיניים מוכרים מאז ה-29 באפריל 2017.
באפריל 2017, נערך אירוע הגאווה הראשון באיי פוקלנד בעיר הבירה סטנלי.
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית הוכשרה באיי פוקלנד בשנת 1989.
גיל ההסכמה בין זוגות הומוסקסואלים לבין זוגות הטרוסקסואלים הושווה ל-16 שנים בשנת 2005.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
ב-13 במאי 2015 המליץ היועץ המשפטי לממשלה למועצה המבצעת של איי פוקלנד לשקול הכשרה של נישואים חד מיניים או הכרה בשותפות אזרחית בין זוגות חד מיניים. ב-13 בינואר 2016, בעקבות התייעצות ציבורית, הורתה המועצה ליועץ המשפטי לממשלה להכין תיקון לפקודת הנישואין של האי משנת 1996, על מנת לאפשר הכרה בנישואים חד מיניים. לאחר סיום ההתייעצות הציבורית בנושא, נמצא כי 90% מהנשאלים היו בעד הכשרת נישואים חד מיניים באיי פוקלנד.
טיוטת התיקון לפקודת הנישואין של היועץ המשפטי לממשלה נדונה במועצה המבצעת ב-22 בפברואר 2017. המועצה, ששקלה האם לאשר הצעת חוק להכשרת נישואים חד מיניים ויצירת שותפות אזרחית לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד, הורתה ליועץ המשפטי לפרסם אותה בעיתון הרשמי של הממשלה ובכך, להתחיל בהליך החקיקה בקריאה ראשונה ולהכין חקיקה נוספת הדרושה ליישומה.
ב-30 במרץ 2017 אישרה האספה המחוקקת של איי פוקלנד הצעת חוק להכשרת נישואים חד מיניים בהצבעת רוב של 7 בעד מול 1 נגד. הצעת החוק מאפשרת לזוגות חד מיניים להינשא, וכן מאפשרת גם לזוגות חד מיניים וזוגות מהמין השני זכות גישה לשותפות אזרחית. הצעת החוק קיבלה הסכמה מלכותית על ידי המושל קולין רוברטס ב-13 באפריל 2017. החוק החדש, המכונה חוק הנישואין (תיקון) 2017, נכנס לתוקף ב-29 באפריל 2017. אירוע קהילתי רחב לציון הפיכתם של נישואים חד מיניים לחוקיים באיי פוקלנד נערך באותו יום.
אימוץ והורות.