האג'י גיראי הראשון (בטטרית של קרים: I Hacı Geray או Melek Hacı Geray האג'י גיראי המלאך", באותיות ערביות: ۱خاجى كراى, בטורקית: I. Hacı Giray, נולד אולי ב-1396 - מת ב- 1466)
היה ח'אן טטרי, המייסד והמנהיג הראשון של החאנות קרים ("קירים יורטו") בשנים 1456- 1426 ובשנים 1466-1456, מייסד השושלת גיראי מקרים. כונה גם האג'י דוולט גיראי או דוולט האג'י גיראי, כמו כן "א-סולטאן האג'י גיראי אבן גיאת' א-דין".
התחלות הטטרים של קרים.
בשנת 1238 פלשו המונגולים בראשות באטו ח'אן וזרעו הרס בחצי האי קרים. בהמשך נכללה קרים באימפריה המונגולית מיסודו של באטו ח'אן, שאימצה בהמשך צביון טורקי-טטרי ונקראה בשמות שונים: ה"אולוס של ג'וצ'ה", הח'אנות קפצ'ק או ו בפי הרוסים, "אורדת הזהב". בירת אימפריה זו הייתה בסראי הישנה (סראי-וולגה או סראי-באטו) ואחר כך בסראי החדשה (או סראי בֶּרֶקֶה).
בצומת המאות ה-15-14 קרים עצמה הייתה ל"אולוס", במובן של "פרובינקיה" באורדת הזהב, בראשות ממלא מקום של מלך ועיר הבירה שלה הייתה "קרים הישנה" (אסקי קירים, כיום סטארי קרים).
אחד הבנים של הח'אן ג'וצ'ה, טקה טימור (Töke Timur) פיקד על טומן שהשתתף בכיבוש קרים, שהושלם עם כיבושה של העיר סודאק שעל החוף הדרום-מזרחי. צאצאיו של טקה טימור אימצו יחד עם כלל תושבי אורדת הזהב את דת האסלאם בימי הח'אן אוזבק במחצית הראשונה של המאה ה-14. עד למאה ה-14 כמה התלכדויות של שבטים טטרים - שירין, בארין, ארגין, קפצ'ק ואחרים נהגו באופן מחזורי לנדוד עם עדריהם ושהות איתם בחורפים בחצי האי קרים הידוע באקלימו הנוח.
מוצאו של האג'י גיראי.
מקורותיו של האג'י גיראי אינם ברורים.
מה שיוצא די בוודאות ממקורות שונים הוא שהיה "עצם לבנה " ( ak süyek - אק סוייק), כלומר נצר של ג'ינגיס חאן.לפי אחת מגרסאות אילן היוחסין שלו, דור 11 לצאצאיו של ג'ינגיס חאן, דרך נכד של זה, טקה טימור, אחד מבניו הצעירים של ג'וצ'ה ח'אן.
היו השערות שקישרו אותו ייחוס ישיר לח'אן טוכטמיש המפורסם. כך למשל, הפנקס הגנאלוגי הנמצא במנזר סטארושבסקי המציין כי היה כביכול בנו של דוולט ברדי, שהיה כביכול בנו של ג'אבר ברדי וצאצא של טוכטמיש. בשנת 1395 טוכטמיש היה פליט בליטא כאורחו של הדוכס הגדול ויטאוטאס הגדול שבעזרתו ניסה לחזור להנהגת אורדת הזהב, אך הובס בקרב וורסקלה ב-1399 על ידי יריביו הנתמכים בידי טימור לנג: טימור קוטלוג חאן והאמיר ידיגה. גם דוולט ברדי עצמו גלה בליטא וזכה לאירוח הדוכס הגדול. כרוניקנים פולנים אחדים כתבו שהאג'י גיראי נולד בטראקאי, בליטא, וסברו גם הם שהיה בנו או נכדו של טוכטמיש. גם בתעודה שנכתבה על ידי נכד, שנקרא גם הוא האג'י גיראי, משנת 1529, מצוין כי משפחתם יוצאת חלציו של טוכטמיש. קרים עצמה נקראה תכופות על ידי הטטרים נוגאי "ארץ טוכטמיש".
אולם ההשערה הסבירה ביותר, המבוססת, בין היתר, על הכרוניקות של אבולגאזי בהדור ח'אן (מאה ה-17) בספרו "שג'רה אי טורק
("הגנאלוגיה של הטורקים"), כמו כן מואיז אל אקסב ועבד אל גאפר קירימי, האג'י גיראי היה בנו של גיאת' א-דין או גיאסאדין ( غیاث الدین, שם שמשמעותו בערבית "הגנת הדת"), בן של טאש טימור או באש טימור, שנמצא עם טוכטמיש בקרבה רחוקה.
אכן על מטבעות שהנפיק האג'י גיראי עצמו, שמו מופיע כ"א-סולטאן האג'י קריי אבן גיאת'-א-דין
אותו באש טימור או טאש טימור היה נסיך טטרי שהגיע מאורדת הזהב ושלט לזמן מה בחצי האי קרים, שבה אף הנפיק מטבעות -דרהם- של עצמו בשנים 1395-1394.
היווצרות הישות המדינית הטטרית בקרים.
במחצית הראשונה של המאה ה-15 שבטים טטרים, ביניהם שירין, בארין, הונגוראט, מנסור ואחרים, שהיגרו מערבה לאורך חוף הים השחור ובקרים, סייעו למנהיגים כמו דוולט ברדי ואולוג מוחמד בנסיונותיהם לשלוט על חלקים ממה שהייתה פעם אורדת הזהב המאוחדת. חלקם עברו מנוודות מלאה ואורח חיים של התיישבות חצי-קבועה בערבות דרום רוסיה ודרום אוקראינה, שנודעו אז כ"דשט-אי-קפצ'ק". והתחילו לקראת שלהי המאה ה-14 והתחלת המאה ה-15 למרוד בח'אנים מסראי.
דוולט ברדי, דוד של האג'י גיראי, וכמוהו נצר לשושלת של ג'ינגיס חאן, גורש מסראי והתיישב בסביבות שנת 1426 בחצי האי קרים. הוא היה טוען קבוע לכתר אורדת הזהב ובימיו ועדיין אחרי מותו קרים נותר מבחינה פורמלית בחסות אורדת הזהב. והפכה לעצמאית בשנות ה-1430-1440, ובאופן סופי, ככל הנראה, בשנת 1449, תחת מנהיגותו של האג'י גיראי.
ילדותו וצעירותו של האג'י גיראי.
אחיין של דוולט ברדי, האג'י גיראי, נולד והתחנך כולל באימונים צבאיים בטראקאי, שהייתה בזמנו בירת הדוכסות הגדולה של ליטא ושבה מצא מקלט אביו, ג'יאת'-א-דין ח'אן. לפי מסורת מקומית, האב, ג'ית'אדין, נמסר בנעוריו על ידי הסב, טאש טימור, לחניכות אצל אחד מאנשי השבט גיראי, בשם דוולט גלדי. הילד של גיאת'-א-דין, קיבל את השם האג'י גיראי, לכבוד אותו מנטור של אביו שממש בשעת לידתו חזר מעלייה לרגל למכה - האג' - ונקרא אז האג' דוולט גלדי גיראי.
כאמור לעיל, דמויות טטריות רבות מצאו באותה תקופה מקלט בליטא החצי-פאגאנית, ביניהן החאן המודח טוכטמיש ושלשה-עשר בניו, דוולט ברדי עצמו, אולוג מוחמד, ואף מרזה טקייה, מראשי השבט שירין.
עלייתו של האג'י גיראי לשלטון והקמת הח'אנות העצמאית של קרים - 1449.
האג'י גיראי הופיע בזירה של קרים, כמנהיג של הטטרים המקומיים, - "טטרים של פרקופ"-, לפי מקורות שונים, בסביבות שנת 1420, 1428 או 1434. דמותו מוזכרת כמשתתף, בתמיכת ליטא, במאבקים הפנימיים לשלטון באורדת הזהב ובקרים עצמה.
ככל הנראה נאבק אף בדודו דוולט ברדי. בסביבות 1428 בעזרתו של ויטאוטאס הגדול, הגיע לקרים בראש 16,000 לוחמים נוגאי. בשלב מסוים נאלץ להימלט לדוכסות הגדולה, בלידא,בה היה לאורחו ובן חסותו של הדוכס הגדול החדש, זיגימאנטס קיישטוטאיטיס (זיגמונט קיישטוטוביץ') (1440-1432).
תעודה ראשונה המזכירה את שמו באה משנת 1443 ומתייחסת למלחמתו נגד מגיני המושבה הג'נובזית בקאפה.
בערך בשנת 1440, כעדות הכרוניקה של מאצ'יי סטריקובסקי
האריסטוקרטיה הטטרית מקרים - ראשי השבטים פרקופ, בארין, ארגין ושירין, ובמיוחד ראש שבט שירין, טקינה מרזה, היריב המסורתי של צאצאי האמיר ידיגה (אדיגו או ידיקו) פנו לדוכס הגדול קזימיר יגיילו (1492-1440), ובקשו ממנו לתמוך בהעלאתו של האג'י גיראי לשלטון בקרים. ואכן חזר האג'י גיראי לקרים בליווי תגבורות ליטאיות בפיקוד המרשל רדזיוויל.
לפי מומחים, המטבעות הראשונים שהנפיק האג'י גיראי - מטבעות כסף "סיקה" (sikke)
הוצאו לאור לא לפני שנת 1441.
מקורות ג'נובזים אחרי 1441 מציינים הימצאותו של האג'י גיראי בראש מדינה עצמאית של הטטרים המקומיים, שלא הכירה יותר בסוזרניות הח'אן סעיד אחמד מסראי.
יש מחשיבים את שנת 1449 כשנת הקמת הח'אנות מקרים העצמאית מפני שזו שנת הכרזתו של האג'י גיראי הראשון כ"אולוג ח'אן"
, הוא ייסד שושלת חדשה שהנהיגה את קרים למעמה מ-300 שנה, עד שנת 1783, אם כי כמעט רוב הזמן בחסות האימפריה העות'מאנית. לח'אן האג'י גיראי מייחסים גם את הנהגת סמל המדינה החדשה:"טרק טמגה" (taraq tamğa) בעל שלוש השיניים, ה"טרידנט" או ה"מסרק" של בית גיראי, שנמצא על החותם הרשמי שלו ונראה כנגזר מה"מאזניים" שעל דגל אורדת הזהב.
בירתו הראשונה הייתה המרכז המסורתי אסקי קירים (קרים הישנה), שנודעה גם תחת השם סולהט. לפי מקורות אחדים בסביבות שנת 1449 ולפי דיפלומה מלכותית - יארליק, שהוציא ב-8 במרץ 1453, העביר גיראי את בירתו הרשמית ("orda-i muazzam saray") ובנה ארמונו בכפר סאלאצ'יק (Salaçıq), כיום סטארוסיליה, במרחק קילומטרים אחדים צפון מן העיר בחצ'יסראי של היום, בעמק המצוי מערבה מהצוקים שעליהם ניצב המבצר קירק ייר (Kırk Yer) או צ'ופוט קאלה ("מבצר היהודים"). לא רחוק דרומה מקירק ייר, על גדת הנחל צ'ורוקסו, הקים האג'י גיראי הראשון את העיר בחצ'יסראי - "הארמון שבגנים". יש סבורים כי העברת הבירה מקרים הישנה לקירק ייר נועדה לשחרר את האג'י גיראי מההשפעה הרבה מדי של שבט שירין שנחלתו נמצאה באזור המזרחי. מאוחר יותר, אחד מצאצאיו, סהיב גיראי הראשון, יעביר את הבירה לבחצ'יסראי.
בהתחלתה, הח'אנות של קרים בהנהגת האג'י גיראי הראשון כללה את הערבות מצפון לחוף של הים השחור והים אזוב, ה"דשט אי קפצ'ק", לרבות החלק התחתי של נהר הדנייפר, וחלק גדול מקרים, פרט לערי הנמל, החוף הדרומי ואזור בדרום-מערב, שנשלטו עדיין על ידי הג'נובזים ועל ידי המדינה הביזנטית של תאודור ממנגופ, ופרט לחצי האי טאמאן.
הח'אנות הונהגה על ידי הח'אן בתאום עם ארבעה "קאראץ' ביי", הבאים של ארבעה שבטים ראשיים - שירין, בארין, ארגין וקפצ'ק
שעמדו בראש הדיוואן, לפי המסורות הקדומות של הח'אנים המונגולים וממרכז אסיה.
הברית עם ליטא ופולין. המלחמות עם אורדת הזהב.
הזירה הפוליטית הבינלאומית שבה פעל האג'י גיראי נשלטה במערב על ידי ממלכת פולין המאוחדת עם הדוכסות הגדולה של ליטא, בצפון - על ידי הדוכסות הגדולה של מוסקבה, במזרח על ידי אורדת הזהב, או מה שנשאר ממנה, ובדרום - על ידי האימפריה העות'מאנית שנמצאה בתנופה.
מתוקף תפקידו, הרגיש האג'י גיראי זכאי לטעון לכתר של אורדת הזהב, כולל לזה של ריבון הנסיכויות הרוסיות. אורדת הזהב, לעומת זאת, לא הכירה במעמדו. באותה תקופה, למעשה, אורדת הזהב התפצלה לשלוש ח'אנויות: של קרים, של קאזאן וזו של סראי או "האורדה הגדולה". רוב השנים בן ברית של "הרפובליקה הפולנית-ליטאית", האג'י גיראי פעל ב בחסות יחסית של מדינה זו.
בהחלטותיו בנוגע לשלום או מלחמה, למשל היה חייב לעדכן את המנהיגים הפולנים-ליטאים.