גרמניה הכירה רשמית בדרום סודאן מיד לאחר הכרזת העצמאות במדינה ב-9 ביולי 2011. מה שהיה בעבר משרד ג'ובה של שגרירות גרמניה בח'רטום שודרג לאחר מכן לשגרירות. שיתוף הפעולה הרשמי לפיתוח דו-צדדי עם דרום סודאן החל עם זאת כבר בשנת 2006, לאחר חתימת הסכם השלום המקיף בשנת 2005.
שיתוף פעולה בפיתוח.
גרמניה מספקת 83 מיליון אירו בשיתוף פעולה לפיתוח (DC), מה שהופך אותה לתורמת הרביעית בגודלה בדרום סודאן אחרי ארצות הברית, האיחוד האירופי ובריטניה. תיק ה-DC של הממשלה הפדרלית כולל שילוב של שיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי, מעורבות של ארגונים וקרנות לא ממשלתיים וכן שיתוף פעולה עם האומות המאוחדות. בהתייעצויות הבין ממשלתיות בין גרמניה לדרום סודאן באפריל 2015 אושרו סדרי העדיפויות הקיימים בתוכנית. בתחום העדיפות לפיתוח תחום המים והתברואה העירוניים, תוכנית העדיפות לביטחון תזונתי ופיתוח שווקים חקלאיים פועלת בשבע מתוך עשר המדינות הפדרליות במדינה ומכסה את תחומי הפעולה הבאים: זמינות מזון, גישה למזון, שימוש נכון במזון ויציבות אספקה. לאור הביצועים החלשים של ממשלת דרום סודאן, תוכנית העדיפות לחיזוק יכולת השלטון המקומי ועמידותם עוזרת לתמוך ביישום הסכם השלום.
בנוסף, הממשלה הפדרלית תומכת במעורבות של החברה האזרחית באמצעות פרויקטים שמבוצעים על ידי אגרו אקשן הגרמנית, מלטשר אינטרנשיונל, יוהניטר אינטרנשיונל ועזרה. הם עוזרים לשפר את מצבם של עקורים פנימיים, בעיקר באזורים היציבים יותר, על ידי מתן מים ותברואה, תמיכה רפואית ומזון. תמיכה ניתנת גם לעבודה של הסוכנויות המרכזיות לסיוע בפיתוח של הכנסיות הפרוטסטנטיות והקתוליות, המתמקדת בסוגיות המפתח של פיוס וניהול טראומות. המעורבות הגרמנית מכסה עוד יותר את התמיכה בתקשורת באמצעות פרויקטים שנערכו על ידי דויטשה וול אקדמיה (הכשרת עיתונאים מקומיים).
פעילויות גרמניות להגנה על זכויות האדם.
הממשלה הפדרלית תומכת ביישום הסכם השלום והקמת בית משפט היברידי, רפורמה מנהלית, ביזור, חיזוק הדיווח התקשורתי העצמאי והחברה האזרחית וכן בפיתוח מדינה המבוססת על שלטון החוק והמשטרה. על ידי מתן תמיכה באספקת המים והחקלאות במדינה, גרמניה מסייעת באכיפת זכות האדם למים ומזון. הממשלה הפדרלית סייעה גם לדרום סודאן בפיתוח אסטרטגיה לפירוק נשקם של לוחמים לשעבר ומיליציות ושילובם מחדש בחיים האזרחיים.
המנדט של האומות המאוחדות ברפובליקה של דרום סודאן (UNMISS), שהושק ביולי 2011, כולל מרכיב חזק לזכויות אדם. גרמניה תומכת במשימת שמירת שלום זו על ידי אספקת כוחות אזרחיים, משטרה וצבא.
באביב 2014 ניהל נציב הממשלה הפדרלית למדיניות זכויות אדם וסיוע הומניטרי, חבר הבונדסטג הגרמני שטרצר, שיחות עם ממשלת דרום סודאן, לגבי סוכנויות וחברה אזרחית בג'ובה.
מיקשה מאהלר
מיקשה מאהלר (בהונגרית: Mahler Miksa; סימה, 15 באוקטובר 1846 – ברטיסלאבה, 23 ביולי 1919) היה דוקטור לפילוסופיה ומורה ומנהל בגימנסיה ראשית.
ביוגרפיה.
מיקשה מאהלר נולד במשפחה יהודית כבנו הבכור של שלמה מאהלר רב הכפר ציפר, לימים הרב הראשי של ברטיסלאבה. אחיו היו אדוארד מאהלר ודיולה מאהלר. הוא השלים את הגימנסיה הראשית ביאסברן ואת לימודיו באוניברסיטה בפשט. לאחר מספר שנות הכשרה הוא הפך במלגה קבוע חניך להכשרת מורים בבודפשט. משם בשנת 1877 הפך בגימנסיה היהודית של נובה מסטו תחילה מנהל זמני ובסוף מנהל קבוע. תפקיד זה מילא במשך 18 שנה ופעל רבות גם למען ההונגריזציה של האזור על ידי הכשרה וקורסים בהונגרית בחינם למבוגרים; לכן הוכר על ידי משרד החינוך הציבורי ההונגרי. ב-28 באוגוסט 1895 מינה אותו שר הדתות והחינוך הציבורי בממשלת הונגריה כמורה קבוע בגימנסיה הראשית הממלכתית ברובע 6 של בודפשט, שם לימד מתמטיקה ומדעי הטבע.
הוא כתב מאמרים פדגוגיים וחברתיים עבור כתבי עת, "קונצנזוס" (Egyetértés), "שוויון" (Egyenlőség), בעלון אגודת המורים וכן בעלון הגימנסיה הראשית בה לימד (ב-1896 על חינוך ביתי, ב-1897 על חינוך בית הספר, ב-1899 על חינוך חברתי).
וולדר פריי
בלאק וולדר פריי
לות'ר פריי
ראש (סדרת טלוויזיה)
ראש (באנגלית: Rush) היא סדרת דרמה רפואית אמריקאית שנוצרה על ידי ג'ונתן לוין ונכתבה על ידי לוין, ג'ינה מתיוס וגרנט שארבו. פרק הבכורה שודר ברשת USA ב-17 ביולי 2014. ב-2 באוקטובר 2014 ביטלה הרשת את הסדרה ולא הופקה לה עונה נוספת.
עלילה.
הסדרה מגוללות את סיפורו של רופא מבריק ומוכשר. חובב חיי לילה סוערים, נשים יפות וסמים. בלוס אנג'לס, המשרת לקוחות ספציפיים מאוד, עם הרבה מזומנים והרבה סודות. לאחר פיטוריו של ד"ר ויליאם ראש מבית חולים מרכזי בלוס אנג'לס, הוא נכנס לרפואת קונסיירז', הוא עורך ביקורים אישיים בבתים ובמקומות העבודה של לקוחות עשירים במיוחד וידוענים הוליוודיים הזקוקים לטיפולו, לרוב ללא שאלות. ראש דורש תשלום במזומן, לעיתים קרובות אלפי דולרים, מראש. אבל חלק מהכסף הזה משמש כדי להזין את הרגלי הסמים שלו, כאשר מני מקיז, הוא ספק הסמים שלו. ד"ר אלכס בורק הוא החבר הטוב ביותר שלו שבניגוד אליו עדיין עובד בבית חולים גדול ומנסה להיות בעל ואבא נאמנים. איב פארקר היא העוזרת האישית של ראש שלא רק קובעת את הפגישות הרפואיות שלו עם מטופלים, אלא גם מנסה להשאיר אותו על המסלול, למרות ידיעתה על השימוש שלו בסמים ואלכוהול.
הפקה.
הסדרה הופקה על ידי חברת פוקס 21 ונכתבה ובוימה על ידי ג'ונתן לוין, עם ג'ינה מתיוס וגרטה שרטבו. אדם פיירו שימש כמפיק בכיר. הסדרה צולמה בוונקובר קולומביה הבריטית, שבקנדה.
אל-עקבה
אל עקבה (בערבית: العقبة) הוא כפר פלסטיני, הממוקם בנפת טובאס, שבצפון הגדה המערבית, כ-20 ק"מ מצפון-מזרח לשכם וכ-5 ק"מ ממזרח לעיירה טובאס. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 138 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה.
הכפר הוא קהילת פלאחים ורועים היושבת על אדמות בבעלותה בעמק שממערב לכפר תיאסיר מאז תחילת המאה ה-20. לפני 1967 חיו בכפר יותר מ-600 תושבים, שרובם גרו באוהלים ועסקו בחקלאות ורעיית צאן במרחב שסביב הכפר. חלקם הקימו בתי קבע.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, אל-עקבה עברה לשליטה ישראלית. ב–1 באוגוסט 1967, חתם מפקד פיקוד המרכז עוזי נרקיס על צווי סגירה לתשעה שטחים לצורך אימונים, לאורך הרצועה המזרחית של גב ההר. ביניהם "שטח אש 900" הכולל את כל אזור הכפר, מדרום לכפר הוכרז שטח נוסף, "שטח אש 901". בכפר התקיימו אימונים תדירים שכללו שימוש באש חיה, במשך כמה ימים בכל שבוע, בלילה וביום, וכללו לעיתים שימוש בטנקים, במסוקים. האימונים, שבמהלכם סגר הצבא כבישים והשחית יבולים, פגעו קשות בשגרת חייהם של התושבים ובפרנסתם, וחלקם עזבו. במהלך השנים נהרגו שניים מתושבי אל-עקבה מירי חיילים, וארבעה נוספים, בהם ילדה בת שש, נהרגו כתוצאה מהתפוצצות נפלים של תחמושת אימונים. לפחות 38 מתושבי הכפר נפצעו מסיבות אלה. ב-1971 נפצע ראש המועצה של אל-עקבה משלושה קליעים שירו לעברו חיילים בעת שקצר את יבולו, ומאז הוא מרותק לכיסא גלגלים.
בשנת 1979, אף הוצא צו המכריז על חלקות מסוימות מאדמות הכפר כשטח צבאי סגור. בשנת 1999 עתרו תושבי הכפר לבג"ץ באמצעות האגודה לזכויות האזרח, בדרישה להפסיק את האימונים בכפר ובשדותיו, ולבטל את הצו המכריז על שטח הכפר כשטח צבאי סגור. בעקבות העתירה התחייב צה"ל כי לא יתבצעו אימונים באש חיה בכפר וכי חיילים לא ינועו בין בתיו.
לאחר הסכמי אוסלו, הכפר הוגדר כשטח C בשליטה ישראלית מלאה. עם זאת הוא ממוקם פחות מקילומטר מהשטח הבנוי של הכפר תיאסיר שחלקו הוגדר כשטח B ורובו הוגדר כשטח A.
מאחר שהכפר נמצא בשטח C והוא מוגדר כשטח אש המנהל האזרחי מעולם לא הכין לכפר תוכנית מתאר ובתחילת שנת 2004 הוציא צווי הריסה ל-35 מתוך 45 המבנים בכפר, כולל רוב בתי המגורים, המסגד, גן ילדים, מרפאה, והכביש היחיד הסלול בכפר. תושבי הכפר הגישו עתירות לבג"ץ בדרישה לבטל את צווי ההריסה ולחייב את המנהל האזרחי להכין תוכנית מתאר שתאפשר בנייה בכפר. בתגובה לעתירות, הודיע המנהל באוגוסט 2008 כי האזור במרכז הכפר, שבו מרוכזים כל מבני הציבור ופחות ממחצית מבתי המגורים, לא יהרס לעת הזו. מאז הרס המנהל בכפר כמה מבנים שנמצאו מחוץ לשטח שתוחם והרס כמה פעמים דרכים שסללה מועצת הכפר ופנסי רחוב שהוצבו על מנת להאיר את כביש הגישה לכפר. המנהל האזרחי גם מסרב לחבר את הכפר לרשת המים, ותושביו תלויים בהעברת מים באמצעות מכלים מכפרים סמוכים. בינואר 2016 עתרו האגודה לזכויות האזרח יחד עם התושבים ועם עמותת במקום – מתכננים למען זכויות תכנון לבג"ץ, בדרישה לחבר את הכפר לרשת אספקת המים. בנובמבר 2016 העתירה נמחקה, לאחר שהחל הליך לקבלת היתר לצינור שהניחו התושבים.
בשנת 2017 חזר צה"ל להתאמן בתוך הכפר, לאחר שנים שעמד בהבטחתו לא להיכנס לכפר לצורך אימונים.
ג'ון קטקו
ג'ון מייקל קטקו (באנגלית: John Michael Katko; נולד ב-9 בנובמבר 1962) הוא פוליטיקאי ותובע אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-24 של מדינת ניו יורק. קטקו, חבר המפלגה הרפובליקנית, היה טרם היבחרו אל הקונגרס עוזר תובע פדרלי אשר הוביל את אגף הפשע המאורגן בתביעה הפדרלית של ארצות הברית בסירקיוז. בתפקיד זה סייע להעמיד לדין את חברי כנופיות במסגרת חוק RICO. בראשית 2021 נמנה קטקו בין עשרת הרפובליקנים שהצביעו בעד הדחתו השנייה של דונלד טראמפ.
ביוגרפיה.