בדומה לתאים אופקיים, תאי אמקרין פועלים באופן צדי ומשפיעים על מוצא התאים הדו-קוטביים, אולם המשימות שלהם הן לעיתים קרובות מתמחות יותר. כל תא אמקרין מסוג נתון נקשר לסוג מסוים של תא דו-קוטבי, ובדרך-כלל יש להם סוג מוליך עצבי שייחודי להם. לדוגמה, אוכלוסייה כזו היא מסוג AII, שמעלה את התאים הדו-קוטביים הקניים על מערכת החיבורים (circuitry) של התאים הדו-קוטביים המדוכיים על ידי קישור המוצא של תא דו-קוטבי קני למבוא של תא דו-קוטבי מדוכי, וממנו נע האות לתאי הגנגליון המתאימים.
תכונות תפקודיות.
מבחינה תפקודית תאים אלה אחראים לעיבוד מורכב של הדמות הנוצרת ברשתית, בפרט התאמה הבהירות בדמות, וגם על ידי סכימה (integration) של הפעלה רצופה של נוירונים, לגילוי תנועה.
הפועל בת ים (כדורגל)
הפועל בת ים הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר בת ים, שבשיאה שיחקה בליגת המשנה. משחקי הבית של הקבוצה נערכו באצטדיון העירוני בת ים שבדרום-מזרח העיר.
הקבוצה נוסדה בשנת 1951, פורקה בשנת 2004, והוקמה מחדש בשנת 2012. בשנת 2018 התאחדה עם מכבי עירוני בת ים, ובשנת 2019 מוזגה עם בית"ר תל אביב, והקבוצה המאוחדת נקראת בית"ר תל אביב בת ים.
היסטוריה.
הפועל בת ים נוסדה בשנת 1951 והגיעה בשיאה לליגת המשנה כאשר בסיום עונת 1977–1978 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הארצית, הליגה השנייה דאז. הקבוצה שרדה שנתיים בליגת המשנה, ובשנת 1980 נשרה חזרה לליגה א'.
בשנת 1987 שבה הפועל בת ים לליגה השנייה אחרי 7 שנות היעדרות, לאחר שגברה במשחקי המבחן על מכבי חדרה והפועל מרמורק וסיימה בתיקו עם הפועל רמת גן. בעונתה השנייה בליגה הארצית סיימה הקבוצה במקום הלפני האחרון והייתה אמורה לרדת חזרה לליגה א', אך בית"ר רמלה שסיימה מקום אחד מעליה הורשעה בקניית והטעיית משחקים והורדה לליגה א', והפועל בת ים נשארה בליגה הארצית.
בשנת 1991, אחרי 4 שנים בליגה הארצית, נשרה הפועל בת ים בחזרה לליגה א', לאחר שכשלה במשחקי המבחן מול הכח רמת גן והפועל עכו.
בשנת 1993, לאחר שנתיים בליגה א', שבה הפועל בת ים לליגה הארצית, ובמשך ארבע עונות נאבקה בצמרת הטבלה על העלייה לליגה הבכירה.
בשנת 1997 נקלע בעלי הקבוצה דאז, ויקטור טל, לקשיים כלכליים, והקבוצה נמכרה ליוני שקד והידרדרה במורדי הליגות. בשנת 1999 סיימה הקבוצה במקום ה 12 בליגה הארצית ובעקבות השינוי שנערך באותה עת במבנה הליגות היא ירדה למעשה לליגה השלישית.
בשנת 2002 ניצלה הפועל בת ים מירידה לליגה א' (הליגה הרביעית דאז) בזכות ניצחון 2–1 על הפועל ירושלים במחזור הסיום משער ניצחון שהובקע בדקה ה-90. עונה מאוחר יותר נשרה הקבוצה לליגה א', ובחלוף עונה נוספת ירדה הקבוצה לליגה ב' והתפרקה סופית בשנת 2004. במקומה של הפועל בת ים, הוקמה קבוצה עירונית מאוחדת - מכבי עירוני בת ים.
בשנת 2012 נוסדה הפועל בת ים נוסדה מחדש והחלה את דרכה בליגה ג'.בעונתה הראשונה לאחר הקמתה מחדש העפילה הקבוצה לליגה ב'. את הקבוצה הדריך פליקס חלפון אשר שימש כמאמן-שחקן. בתום עונה אחת נשרה הקבוצה בחזרה לליגה ג'.
בשנת 2018 אוחדה הקבוצה עם מחלקות הנוער של מכבי עירוני בת ים, והקבוצה המאוחדת נקראה מ.ס. עירוני בת ים ושיחקה עונה אחת בליגה ג'.
בשנת 2019 מוזגה הקבוצה המאוחדת עם בית"ר תל אביב, והקבוצה נקראת בית"ר תל אביב בת ים. במסגרת האיחוד יעביר המועדון לבת ים את כל פעילותו, כולל מחלקת הנוער, וקבוצת הבוגרים תעבור לשחק באצטדיון העירוני בת ים בעתיד לאחר שישודרג לדרישות הליגה הלאומית.
מכבי בת ים
ההיווצרות וההתפתחות של מערכת השמש
באו
מיליוטין
מערך הנ&quot;מ
ביסנ&quot;מ 883
פרלי פלציג
פֶּרלי פֶּלציג (Perli Pelzig; מאי 1917 – 19 בינואר 2009) היה אמן ישראלי-אמריקאי רב-תחומי, צייר, פסל ומוזאיקן, מחלוצי אמנות הפסיפס החדשה בישראל.
ביוגרפיה.
פרלי פלציג נולד ב-1917 ברימנוב שבפולין.
לאחר שלמד בבית ספר לגננות באָלֶם (Ahlem) שליד הנובר (כיום חלק מהנובר), היה לשוליית צייר.
בשנת 1936 נסע להמבורג, להזמנת ידידו דן גֶלבַּרט. שם ארגנו השניים תערוכה בבית הקהילה היהודית בשם "אנו, היהודים הצעירים" ("Wir Jungen Juden"). האמן היהודי-גרמני פרידריך אדלר התרשם ממנו, והציע לו להשתלם כתלמידו, עם מלגה. פלציג למד אצלו ציור, ובפרט בָּטיק. כעבור זמן לא רב נטש פלציג את מלאכת הרישום ופנה לעצב את הריקוד הגרוטסקי "הדחליל" ("Die Vogelsbeuche") של אריקה מילה (Erika Milee).
ב-1937–1938 כיהן כמעצב הבמה בפועל של סניף האגודה היהודית לתרבות (Jüdischer Kulturbund) בהמבורג, וליווה את להקות התיאטרון במסעי ההופעות.
ב-28 באוקטובר 1938 נעצר במסגרת האקציה הפולנית (Polenaktion, פּוֹלֶנאקציון), ביחד עם עוד אלפי היהודים בעלי אזרחות פולנית שהתגוררו בגרמניה, וגורש לעיירת הגבול זבונשין. משם נסע לבירת פולין ורשה, וממנה עלה לארץ ישראל באוניית מעפילים ב-1939 והתיישב בקיבוץ גליל ים (שאז ישב בשכונת בורוכוב). אחר-כך חי במשך שנים רבות בבית אלפא.
בישראל שלח ידו ביצירה אמנותית מגוונת.
בין היתר הורה בסמינר הקיבוצים בָּטיק, על פי דרכו של פרידריך אדלר.
לאחר תום המלחמה עבד ברישום, בעיצוב במה, באדריכלות, בעיצוב פנים ובפיסול, בין היתר אייר את הספרים "תבת נח" (תש"ה), "הענק וגנו" (עיבוד על פי סיפורו של אוסקר ויילד; 1945) ו"שירת הים: ספורים מימי קדם" מאת מאיר פרבר (תשט"ז).
בשנת 1948 עבד ברשות העתיקות בשחזור פסיפסים.
בהמשך היה ממייסדי המכון לאמנות במכללת אורנים.
בשנים 1956–1969 חי ויצר בארצות הברית. אחר כך שב לישראל.
בשנת 1996 עזב את הארץ, היגר לארצות הברית והתאזרח בה. תחילה התגורר בבוורלי הילס ואחר-כך בלוס אנג'לס. נפטר בינואר 2009.
לפרלי שני בנים, אריק ורוני. בנו אריק פלציג הוא פסל אבן וחרס, ומתגורר בהר ציון, בבית עתיק המכונה "נבל דוד", שגילה אביו והתגורר בו מסוף שנות ה-60.
נכדתו תמר פלציג היא שחקנית בניו יורק, ואחותה יערה פלציג היא שחקנית בישראל.
קישורים חיצוניים.
יצירותיו:
סוזן וולדרידג'
סוזן וולדרידג' (באנגלית: Susan Wooldridge; נולדה ב-31 ביולי 1952) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
וולדרידג' היא בתם של המלחין ג'ון וולדרידג' ושל השחקנית הבריטית מרגרטה סקוט, אחיה הוא השחקן יו וולדרידג'. היא נולדה בלונדון והתחנכה בבתי ספר במנזרים.
החלה להופיע כשחקנית ב-1972. פריצת הדרך הגדולה שלה הייתה ב-1984 כשהשתתפה בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "היהלום שבכתר" על פי ספריו של פול סקוט. היא גילמה את דמותה של דפני מנרס, צעירה אנגליה שמתאהבת בצעיר הודי נאה, הארי קומאר, ומעדיפה אותו על פני קצין המשטרה רונלד מריק, ובכך חורצת את גורלו. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס באפט"א ולפרס ALVA כשחקנית הטובה ביותר.
היא השתתפה בסרטים בריטיים רבים, בהם "תקווה ותהילה" משנת 1987 עליו זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
הופיעה גם בסדרות וסרטי טלוויזיה רבים בהם "תעלומה באחוזה" (1986) על פי ספרה של אגאתה כריסטי "Dead Man's Folly" בכיכובם של פיטר יוסטינוב, ג'ין סטייפלטון וטים פיגוט-סמית. עוד הופיעה בסדרות הטלוויזיה "Preston Front", 20,000 Streets Under the Sky, Underworld, Bad Company ו"התעלומות של גברת בראדלי".
על הבמה גילמה את ליידי בראנקל במחזה "חשיבותה של רצינות".
ב-2009 יצא לאור רומן ראשון שלה "The Hidden Dance".
סוזן וולדריג'
פרופבליקה
פרופבליקה (ProPublica) הוא ארגון ללא כוונת רווח, שמקום מושבו בניו יורק ואשר מגדיר עצמו כמרכז לעיתונאות עצמאית המתמקד בתחקירים לתועלת הציבור.
היסטוריה.
החברה הוקמה על ידי הרברט ומריון סנדלר, מנהלים לשעבר של הבנק Golden West Financial, שפנו לפעילות פילנתרופית לאחר מכירתו לבנק Wachovia בשנת 2006. בני הזוג סנדלר התחייבו להקצות מדי שנה 10 מיליון דולר לפרויקט. לשם הוצאת הרעיון אל הפועל שכרו את פול סטייגר, לשעבר העורך המנהל של ה-Wall Street Journal, כעורך ראשי. בתחילת הדרך העסיקה החברה 28 עיתונאים ועורכים, בהם זוכי פרס פוליצר צ'ארלס אורנסטיין, טרייסי וובר, ג'ף גרת' ומרכוס סטרן; מאז הצטרפו לצוות עיתונאים נוספים.
פעילות.
התחקירים מתבצעים על ידי עיתונאים של פרופבליקה והכתבות נמסרות לפרסום או לשידור גם אצל "שותפים" כגון 60 דקות, ביזנסוויק, CNN, פרונטליין, לוס אנג'לס טיימס, הניו יורק טיימס, ניוזוויק, USA Today, וושינגטון פוסט, הפינגטון פוסט ועוד רבים אחרים. לעיתים עובדים עיתונאי פרופבליקה בשיתוף פעולה עם עיתונאים של שותפים אלה. החברה מפיצה את התכנים תחת רישיון Creative Commons מסוג ייחוס-שימוש לא מסחרי-איסור יצירה נגזרת.
מימון הפעילות מתבצע בעיקר על ידי קרן סנדלר, אך החברה קיבלה מימון גם מקרן נייט, קרן מקארתור, קרן פורד, קרן קרנגי, Open Society Foundations של ג'ורג' סורוס ועוד. החברה, שאינה פועלת למטרות רווח, ספגה ביקורת בגין שכר הבכירים בה. כך, למשל, על פי הדוחות שהגישה למס ההכנסה, היה שכרו של סטייגר 571,687 דולר בשנת 2008, ושכר העורך המנהל היה 343,463 באותה שנה.
הישגים.
בשנת 2010 הפך פרופבליקה לאתר המקוון הראשון בהיסטוריה שכתבה שפורסמה בו זכתה בפרס פוליצר. הכתבה, שנכתבה על ידי שרי פינק, עסקה בהחלטות דחופות בענייני חיים-ומוות שהתקבלו על ידי רופאים תשושים בבית חולים שנותק על ידי ההוריקן קתרינה. הכתבה פורסמה הן באתר פרופבליקה והן במגזין של הניו יורק טיימס.