באליפות העולם שנערכה בקאזאן בשנת 2015 זכה מורוזוב במדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם אנדריי גרצ'ין, ניקיטה לובינצב ואלכסנדר סוכורוקוב בתוצאה של 3:11.19 דקות, אחרי צרפת (3:10.74 דקות) ולפני איטליה (3:12.53 דקות). כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.95 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.56 שניות, במקום 16 במשחה ל-100 מטר חופשי לאחר שפסל בשלב חצי הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 48.46 שניות, במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.73 שניות, במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב (2 שחיינים ו-2 שחייניות) בתוצאה של 3:24.21 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.27 שניות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב (2 שחיינים ו-2 שחייניות) בתוצאה של 3:44.83 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע תוצאה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.29 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים מורוזוב פעמיים במקום רביעי, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:11.64 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע תוצאה ב"זינוק שליחים" של 47.31 שניות ובמשחה שליחים 4100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.30 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע תוצאה ב"זינוק שליחים" של 47.22 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.26 שניות ובמקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.88 שניות.
שיאן עולם (בריכת 25 מטר).
בתחרות הראשונה של סבב תחרויות גביע העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר, צרפת באוגוסט אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 50.60 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של מרקוס דיבלר מגרמניה (50.66 שניות). 4 ימים לאחר מכן, בתחרות השנייה של סבב גביע העולם שנערכה בברלין הוא שיפר את שיאו והעמידו על 50.30 שניות (השיא הנוכחי, 2016). בתחרות הרביעית של סבב גביע העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בתחילת אוקטובר הוא קבע במשחה ל-100 מטר חזה שיא אישי חדש של 56.33 שניות ובתחרות התשיעית של הסבב שנערכה בהונג קונג בסוף אוקטובר הוא קבע במשחה ל-50 מטר חזה שיא אישי חדש של 26.55 שניות.
7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב באליפות העולם (בריכת 25 מטר).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה זכה מורוזוב ב-7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב, כולן במשחי שליחים ו-2 מדליות כסף אישיות, יותר מכל שחיין גבר אחר. מדליות זהב, במשחי שליחים 4x50 מטר חופשי, 4x100 מטר חופשי, 4x50 מטר מעורב, 4x100 מטר מעורב ו-4x50 מטר חופשי משולב. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (21.14 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה (57.00 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.82 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 3:03.11 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:03.03 דקות ולפני ברזיל (3:05.15 דקות).
בגביע העולם שנערך בדוחא, קטאר בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב ובכך השיג זכייה בשלושה גביעי עולם בשחייה.
העתקי הספרים של האולם הצפוני
העתקי הספרים של האולם הצפוני (בסינית מסורתית: 北堂書鈔; בסינית מפושטת: 北堂书钞; בפין-יין: Běitáng Shūchāo, בֵּייטָאנְג שׁוּצָ'או) היא אנציקלופדיה סינית מתקופת שושלת סְווֵי, אשר כתיבתה הסתיימה בשנת 610. יוצר "העתקי הספרים" הוא המלומד הנודע יוּ' שְׁנָאן, אשר הועסק במשך עשר שנים כמפקח על ספריית הארמון ולפיכך היה בעל גישה למבחר גדול של ספרים.
מקור השם.
השם "האולם הצפוני" מצביע על האולם האחורי של הספרייה הקיסרית, משם נוהל הפיקוח על הספרים.
מקור מתקופת טָאנְג מתאר כך את מקור השם:
חשיבות היצירה.
"העתקי הספרים" היא אחת האנציקלופדיות הכלליות הקדומות בסין, וערכה נובע ממספר המקורות הגדול בו השתמשה, והיותם ייחודיים אל מול המקורות של אנציקלופדיות מאוחרות יותר. המקורות כולם מן התקופה שקדמה לשושלות הדרומיות והצפוניות, ו-90% מהם כבר אבדו.
בשל מספר הכרכים הרב קשה היה ליצור לספר עותקים, ולפיכך כבר בזמן שושלת סונג, "העתקי הספרים" נעשה נדיר למדי.
היצירה גם כלולה באוסף "כלל הספרים של ארבעת האוצרות", ושימשה את לוּ שׂוּ'ן כאשר חקר את הספר "האוסף של גִ'י קָאנְג".
מבנה היצירה.
במקור היו ביצירה 173 כרכים (ייתכן שהיה גם כרך נוסף לתוכן עניינים), 13 מהם לא שרדו לימינו. בגרסה הנפוצה בימינו ישנם 19 פרקים ו-852 ערכים מחולקים ל-160 כרכים. היצירה גם כוללת יותר מ-21,000 ציטוטים ממגוון של 800 סוגי יצירות.
גרסאות.
כתב יד של היצירה נמסר על ידי טָאו דְזונְגְיִי מתקופת מתקופת שושלת יְוֵּ'אן.
בתקופת שושלת מִינְג מצא המלומד יוּ' אָנְצִ'י כתב יד של היצירה אשר נקרא "מעטפת הסיווגים של טָאנְג".
השימוש ביצירה היה נדיר יחסית עד שבשנת 1600, תקופת שושלת מינג, הוסיף לה המלומד צֶ'ן יוּ'מוֹ פרשנות ונספחים. אולם צֶ'ן ערך, תיקן, הוסיף והשמיט במקומות רבים, ואף הוסיף ציטוטים מיצירות שמאוחרות לזמנה של היצירה, ואף על פי שבחלק מהמקומות ציין כי מדובר בתוספת מאוחרת, לא ניתן לדעת בוודאות שחלקים אחרים נשארו בצורתם המקורית. הגרסה של צֶ'ן היא זו שמופיעה ב"כלל הספרים של ארבעת האוצרות", אך בשל העריכה וההשמטות שבוצעו בה גם בשוגג, היא נחשבה מקור נחות לספרות התקופה.
בתחילת ימי שושלת צ'ינג השיגו הוצאות ספרים כתבי יד ישנים של היצירה, ביצעו בהם תיקונים והפיצו אותה תחת השמות "גן הסיווג של טָאנְג העתיקה" ו"עיקרי הסיווג של טָאנְג האדירה".
הגרסה המקובלת בימינו היא גרסת הדפוס המוערת של קוֹנְג גוָאנְגְטָאו מ-1888 בסוף תקופת שושלת צ'ינג. על פי הערכתו של קוֹנְג "תחילתה של "העתקי הספרים של האולם הצפוני" בשושלת סְווֵי, שיאה בימי שושלת טָאנְג, היא כמעט נעלמה בימי שושלת סונְג, התבלגנה בימי שושלת מִינְג, וכיום לא ניתן להשיג עותק מקורי". לפיכך הסתמך על מהדורות שעברו עריכה ונעזר במלומדים אחרים, וביחד הצליחו בתוך קצת יותר משנתיים להשלים את תיקון הספר על בסיס מהדורת שושלת סונְג. מתוך מעל 21,000 פסקאות, הצליחו לאמת קצת יותר מ-18,000 פסקאות.
הדפסות נוספות נעשו בשנות השבעים של המאה העשרים בטאיוון, וב-1989 יצאה מהדורה גם בסין.
מתקפת ארזורום
מתקפת ארזורום נערכה במהלך המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה. בתאריכים 10 בינואר 1916 - 16 בפברואר 1916 על ידי האימפריה הרוסית נגד האימפריה העות'מאנית באזור מזרח טורקיה בפאתי הרי הקווקז. המתקפה הסתיימה בניצחון רוסי והם התקדמו כ-150 ק"מ לעומק השטח הטורקי.
תוכניות הצדדים.
ארזורום הייתה מרכז לוגיסטי של ההגנה העות'מאנית באזור. העיר ממוקמת בכניסה לעמק ומהווה מרכז תחבורתי חשוב. לאחר סיום מערכת גליפולי הצבא העות'מאני שלחם באזור השתחרר. הפיקוד העליון תכנן להעביר אותו לאזור הקווקז במטרה להכריע את המערכה. מפקדי צבא האימפריה העות'מאנית לא האמינו שרוסים יתחילו במתקפה בתקופת החורף ולאור הלקחים של תחילת המלחמה לא תכננו מתקפה לתקופה זו. בהתאם לכך הם החליטו להעביר חלק מהכוח שהיה מוצב באזור לעיראק וגם את תגבורות מאזור גליפולי שלחו לאזור עיראק במטרה לחזק את הכוח הלוחם נגד הבריטים באזור. הם תכננו לסיים את המערכה בעיראק לקראת האביב ובהמשך להתחיל במתקפה באזור הקווקז. רמת החיילים העות'מאנים באזור הקווקז הייתה ירודה ויש הטוענים שרק כמחצית היו חיילים קרביים.
ניקולאי יודניץ' שפיקד על הצבא הרוסי באזור היה מודע למצב ולכן החליט להקדים ולהתחיל את מתקפתו עוד לפני הגעת התגבורות לאויב. מטרת המתקפה הייתה לכבוש את העיר ארזורום ובהמשך גם עיר נמל טרבזון. למטרה זו הוא ריכז כוח של כ-180 אלף חיילים ו-375 תותחים. הכוח התכונן ללחימת חורף באזור הררי, קיבל אספקת בגדים חמים ונערכו אימונים.
מהלך המתקפה.
כשלב ראשון של המתקפה היה צורך לפרוץ את קו ההגנה של העות'מאנים באזור קפריקיי ומבצר גאסאן-קאלה. זאת לאחר כישלון ניסיון רוסי קודם לפרוץ את קו ההגנה הזה. הפעם הרוסים תכננו לתקוף באמצעות 2 אוגדות שיעקפו את האזור מצפון ויתקפו את קו ההגנה מהעורף. אוגדה נוספת תקפה את קו ההגנה בקפריקיי מלפנים.
לאחר הפגזה ארטילרית קשה, הרוסים החלו במתקפה בבוקר 7 בינואר. העות'מאנים שלחו תגבורות לאזור הקרב אך העברת תגבורות הייתה איטית ורוסים המשיכו בהתקדמות. ב-12 בינואר אוגדות רוסיות החלו בביצוע איגוף. לאחר יומיים של קרבות הם הצליחו להתקדם מספיק כדי לסכן את הקו ההגנה הראשי בכיתור. למרות המצב הטורקים עמדו במתקפה ולא הייתה הכרעה. במטרה לעמוד במתקפה, מפקד העות'מאני באזור אבדילקרים פאשה החל בהעברת כוחות מאגף הדרומי של ההגנה לאגף הצפוני המותקף. ניקולאי יודניץ' גילה את המהלך והחל מתקפה גם באגף הדרומי. תוך זמן קצר קו ההגנה נפרץ והעות'מאנים החלו בנסיגה לא מאורגנת מערבה. הרוסים לא רק פרצו את קו ההגנה בקפריקיי אלא גם הצליחו לכבוש את מבצר גאסאן-קאלה והצבא העות'מאני נסוג לאזור מבצר ארזורום.
ניקולאי יודניץ' החל בהכנות לכיבוש ארזורום. תחילה החלו טיסות מודיעין של חיל האוויר במטרה ללמוד את קו ההגנה העות'מאני. לאחר מספר שבועות של הכנות באזור רוכזו כ-60 אלף חיילים המוכנים לקרב. במקביל הצי הרוסי הצליח להטביע מעל ל-100 אוניות עות'אמניות בים השחור שהיו מביאות אספקה לנמל טרבזון. אספקה זו בסופו של דבר הייתה מיועדת לצבא הלוחם באזור ארזורום.