האזור שבו נמצא הנחל שימש דורות רבים לאספקת חומרי בניין לערי מישור החוף, לאורכו של הנחל מחצבה נטושה, כבשן סיד מרשים ושרידים אחרים לפעילות החציבה שהתנהלה באזור.
חשיבות אקולוגית.
הנחל והיער שסביבו מהווים מסדרון אקולוגי בין שמורת נחל שילה והדום השומרון לבין מישור החוף ואגן הירקון, בנוסף הם מהווים ריאה ירוקה לעיר אלעד הבנויה בצפיפות
סביב אזור זה התנהל בשנים האחרונות מאבק בין התומכים בשימורו לבין רשויות העיר אלעד ומשרד הפנים התומכים בהרחבת העיר בשטחים אלו.
יהודה אנגל
יהודה אֶנְגֶל (25 באוקטובר 1924 – 9 במאי 1991) היה מלחין ומנצח ישראלי.
יהודה אנגל נולד בווינה בירת אוסטריה. בשנת 1939, כשהיה בן 15, עלה לארץ ישראל יחד עם האקורדיון שלו, במסגרת עליית הנוער. חודש לפני כן היגרה משפחתו מווינה לשאנגחאי בסין, אחד היעדים שבהם חיפשו יהודי אוסטריה מפלט לאחר האנשלוס.
לאחר עלייתו התחנך במשך שנתיים בירושלים במוסד לעליית הנוער בתלפיות. מדריכו הבחין בכישרונו המוזיקלי, ואנגל נשלח ללימודי פסנתר פעם בשבוע אצל מורה ידועה בירושלים.
ב-1943 עבר עם חברי קבוצת עליית הנוער להכשרה בעין גב.
הוא ארגן במקום להקה ומקהלה ואחר נשלח לקורס מנהלי מקהלות מטעם ההסתדרות. בתקופה זו הלחין את יצירותיו הראשונות. ב-1983 כיהן בתפקיד מזכיר קיבוץ מעגן מיכאל. ניצח על תזמורת הקיבוצים, יחד עם המוזיקאי והמנצח אורי גבעון.
אנגל כתב כ-264 יצירות בהרכבים שונים. החל בשירים לחגים ומועדים, יצירות למקהלות ויחידים ולתזמורת ואף יצירות לתזמורת סימפונית. כמו כן עיבד כ-70 שירים של מלחינים אחרים למקהלות בהרכבים שונים, חלקם בליווי תזמורת. ב-1980 הלחין את חבלי משיח, את המילים כתבה נעמי שמר.
אנגל נקבר בקיבוצו מעגן מיכאל.
ארכיונו (מהשנים 1940–1990) שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית.
כריש טיגרי
כריסטין ברנסקי
כריסטין ג'יין ברנסקי (באנגלית: Christine Jane Baranski; נולדה ב-2 במאי 1952) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. זוכת שני פרסי טוני ופרס אמי על תפקידה בסדרה "סיביל".
ביוגרפיה.
ברנסקי נולדה בבאפלו, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה קתולית ממוצא פולני. הוריה הם וירג'ניה (לבית מזורווסקי) ולוסיאן ברנסקי. ברנסקי היא בת למשפחה פולנית-אמריקנית; אביה היה עורך עיתון מהגרים, וסביה היו שחקנים בפולין. היא למדה בבית הספר לאומנויות הבמה "ג'וליארד".
קריירת משחק.
תיאטרון.
זכתה לחשיפה הראשונה שלה בשנת 1984 כאשר זכתה בפרס טוני על הופעותיה במחזה של טום סטופארד "הדבר האמיתי" לצידם של גלן קלוז וג'רמי איירונס. בשנת 1989 זכתה בפרס הטוני השני שלה על תפקידה במחזה הבדיוני של ניל סיימון "שמועות".
טלוויזיה.
ברנסקי זכתה להכרת הקהל באמצע שנות ה-90 בעקבות תפקידה בסיטקום "סיביל" בתור מריאן ת'רופ, חברתה האלכוהוליסטית של השחקנית סיביל שרידן (סיביל שפרד).
על הופעותייה בסדרה קיבלה ברנסקי את פרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית, פרס גילדת שחקני המסך ושתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב. ב-1999 הועמדה לפרס אמי על שתי הופעות האורח שלה בסדרה הקומית "פרייז'ר". הועמדה בין השנים 2009 ל-2010 לשני פרסי אמי על הופעות אורח מוצלחות בסדרה "המפץ הגדול". בשנת 2011 הועמדה בפעם השמינית בקריירה לפרס על תפקידה בתור דיאן לוקהארט, תומכת עורכות הדין בסדרת הדרמה של רידלי וטוני סקוט "האישה הטובה (סדרת טלוויזיה)".
בשנת 2017 שיחקה בסדרת הבת של ״האישה הטובה״, ״הטובות לקרב״, בדמותה של דיאן לוקהרט.
בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה התקופתית "העידן המוזהב" מבית היוצר של ג'וליאן פלוז לרשת HBO.
קולנוע.
ב-1986 התפרסמה ברנסקי לראשונה כשחקנית קולנוע בדרמה הארוטית "תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים" בה שיחקה בתפקיד משנה לצידם של מיקי רורק וקים בייסינגר ובדרמת הפשע הקומית "משפט הנשרים". בתחילת שנות ה-90 הופיעה בדרמה "תהפוכות הגורל" בתפקיד אנדראה חברתו של האריסטוקרט הבריטי קלאוס ואן בולאוו (ג'רמי איירונס) ובקומדיות "חטופים שכאלה" ו"החיים על פי משפחת אדמס" בתור בקי גריינג'ר, מנהלת מחנה הקיץ אליו נשלחים ילדי משפחת אדמס.
ב-1996 השתתפה בקומדיה "כלוב הציפורים" בתור קתרין ארצ'ר אמו הבילוגית של ואל גולדמן.
ב-1999 שיחקה בקומדיה "שחק אותה סטאר" בתור השחקנית קרול ובדרמה "משחקי פיתוי" בתפקיד באני, אמה של הסטודנטית סיסיל קלדוול (סלמה בלייר).
בשנת 2000 זכתה ברנסקי לפרסום רב כאשר שיחקה בפנטזיית חג המולד המצליחה "הגרינץ'" בתפקיד מרתה מיי וובייר, אהובתו של הגריניץ' (ג'ים קארי) ובת זוגו של ראש עיריית "Who-ויל" אוגוסטוס מיי (ג'פרי טמבור). ב-2002 הופיעה בדרמה המוזיקלית "שיקגו" בתפקיד העיתונאית מרי סאנשיין ובקומדיה "הגורו" בתור שנטל אמה של לקסי (מריסה טומיי). ב-2008 שיחקה ברנסקי בקומדיה המוזיקלית שוברת הקופות "מאמא מיה!" בתפקיד טניה חברתה של דונה שרידן (מריל סטריפ). ב-2010 שיחקה בקומדיית האקשן "אקסית במצור" בתור קיטי אמה של הכתבת ניקול הארלי (ג'ניפר אניסטון).
חיים אישיים.
לברנסקי שתי בנות מהשחקן והמחזאי מת'יו קוולס לו הייתה נשואה משנת 1983 עד מותו ב-22 במאי 2014.
פלורנס בלוך
פלורנס בלוך (נולדה ב-10 ביולי 1966) היא שחקנית ומסעדנית ישראלית.
קורות חייה.
פלורנס בלוך נולדה בפריז למשפחה יהודית מתבוללת. היא התחילה להתעניין בישראל בנערותה ובהיותה בת 17 באה לקיבוץ, שבה לצרפת, עלתה לישראל ב-1988 והתיישבה בקיבוץ ניר עם, בו התגוררה שנה. ב-1989 התחילה ללמוד משחק באוניברסיטת תל אביב. בהפקה האחרונה בה השתתפה באוניברסיטה הכירה את חנוך לוין ומאז שיתפה עמו פעולה מספר פעמים. עם סיום לימודיה החלה בלוך לשחק בתיאטרון הרפרטוארי. היא הופיעה באופרה "היהודים", פרי עטו של יורם פורת, הצגה שארכה שמונה שעות והוצגה בפסטיבל עכו ב-1993. בשנת 1994 השתתפה בהצגת הילדים "המלך שלמה ולילית", פרי עטו של אילן שיינפלד, בבימויה של רות קנר. בתחילה בתיאטרון חיפה, בו הופיעה בין היתר בהצגה "כובע הקש האיטלקי" מאת אז'ן לביש (1993) וב"הילד חולם" מאת חנוך לוין ובבימויו, שהייתה קופרודוקציה של תיאטראות חיפה והבימה (1993). משם עברה לתיאטרון החאן הירושלמי. בהמשך, חזרה לצרפת והתגוררה בפריז כשנתיים. ב-1998 שבה לישראל ושיחקה בתיאטרון הקאמרי, משם עברה לתיאטרון אנסמבל הרצליה וחזרה לחאן ב-2002. בחאן שיחקה בין היתר ב"בגדי המלך", קופרודוקציה של הבימה והחאן, בהצגה "אושר" מאת מיכאל גורביץ' ובמחזה "נישואים" מאת ניקולאי גוגול, בתפקיד פיוקלה, עליו הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2007. בשנת 2013 החלה לשחק בתיאטרון בית ליסין. על תפקידה במחזה "אוצר יקר" מאת פרנסיס ובר הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי בשנית.
בלוך מרבה לשחק בטלוויזיה ובקולנוע. הסרט הראשון בו השתתפה היה "נשים" של משה מזרחי (1996). היא שיחקה בין השאר גם ב"מסעות ג'יימס בארץ הקודש" (בתפקיד ראומה, בבימויו של רענן אלכסנדרוביץ', 2003). שיחקה בקומדיית המצבים הטלוויזיונית "החיים זה לא הכול", שם גילמה את דמותה של דוריס קנובלר, אשתו גסת הרוח של קנובלר. בסוף שנת 2002 השתתפה בסדרת פרסומות למוצרי "שלושת האופים" לצדו של זאב רווח שהיוותה מחווה לז'אנר סרטי הבורקס, כשהידועה ביותר מהן טבעה את מטבע הלשון "מיאו, חתולה!". ב-2015 שיחקה בתפקיד הדודה רוזה בסרט "המילים הטובות" מאת שמי זרחין, עליו הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה החלה להשתתף בסאטירה מאת ב. מיכאל ואפרים סידון בבימויו של מוטי קירשנבאום, "רואים ת'סוף", בתיאטרון צוותא.
במאי 2011 פתחה עם שותפים את מסעדת "ושתי" בכיכר השעון ביפו, במרץ 2013 סגרו את המסעדה.
בלוך אם לבת מנישואיה לשחקן רמי בלייבטרוי. מתגוררת בתל אביב.
אל-מוג'ידל
אל-מוג'ידל (בערבית: المْجيدل) היה כפר ערבי בגליל התחתון, כ-6 ק"מ מדרום-מערב לנצרת, בגובה של כ-230 מטרים מעל פני הים. הכפר נהרס במלחמת העצמאות ופונה מיושביו.
היסטוריה.
על פי חפירות ארכאולוגיות שנערכו באזור, האתר מוג'ידל יושב עוד בתקופה הפרסית, במאה ה-5 לפנה"ס. למרות זאת, אתר נוסף שנמצא באזור, עין חילו, יושב עוד בתקופת הברונזה הבייניימית, במאה ה-22 לפנה"ס.
כמו כן, נמצאו באזור גתות לייצור יין, מערות קבורה מהתקופה ההלניסטית והרומית, ואף שרידים של דרך רומית קדומה.
על פי מפקד אוכלוסין שנערך על ידי השלטון העות'מאני בשנת 1596, חיו בכפר 22 תושבים בלבד. רובם היו מוסלמים.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1931, חיו בכפר 1,241 תושבים, מהם 1,044 מוסלמים ו-197 נוצרים. מספר זה כלל גם את הבדואים משבט חוריפאת שהתגוררו בסביבה.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, חיו בכפר כ-1,900 תושבים - מתוכם כ-1,640 מוסלמים וכ-260 נוצרים קתולים - ונבנו בה גם כנסייה ומנזר קתוליים. כמו כן, הוקמו בו בית ספר לבנים ובית ספר לבנות, ומועצה מקומית של הכפר. הבעלות על אדמות הכפר התחלקו בין 18,165 דונם טורקי בבעלות ערבית, 485 דונם בבעלות יהודית ו-186 דונם אדמה בבעלות ציבורית, סה"כ 18,836 דונם.
רוב תושבי הכפר התפרנסו בעיקר מחקלאות, ובעיקר מגידול דגנים ומטעים של עצי זית. מלבד זאת, הם עסקו בייצור בדים.
מלחמת העצמאות.
הכפר היה ממוקם בדרום הגליל התחתון, מעל עמק יזרעאל וסמוך לכביש נהלל-תל עדשים, העובר בעמק. נקודה זו היוותה מיקום אסטרטגי לפגיעה בנוסעים בכביש זה. ב-28 ביוני 1948, החייל נפצע קשה לאחר שעלה על מוקש שטמנו תושבי הכפר. הכפריים גררו אותו אל תוך הכפר, שם נרצח בעינויים. תושבי הכפר גם הואשמו בסיוע לצבא ההצלה בראשות פאוזי קאוקג'י.