מנהל מערכות מידע או מנהל מערכות מידע ראשי (מנמ"ר באנגלית Chief Information Officer או בראשי תיבות CIO) בארגון הוא האחראי על עיצוב אסטרטגיית המחשוב של החברה כך שתתמוך בפעילות העסקית. למנמ"ר אחריות כוללת על מערכות מידע בארגון. המנמ"ר הוא חבר בהנהלה הבכירה ומדווח ישירות למנהל הכללי. הוא אחראי על מתן שירותי טכנולוגיית מידע למשתמשים במערכות המידע של הארגון (משתמשים פנימיים וחיצוניים), ולתהליכי הפיתוח, ההקמה והתחזוקה של מערכות התשתית והיישומים (אפליקציות). תחום האחריות של המנמ"ר כולל ניהול עובדים וספקים, עבודה מול עמיתים בארגון, וכל זאת תחת דרישות ההנהלה להשגת היעדים במסגרות התקציב והזמנים שנקבעו להם. המנמ"ר גם אחראי על כתיבת מסמכי מדיניות חברה, כתיבת נהלים ויישומם, אבטחת מידע, ויכולת התאוששות טכנולוגית מאסון.
בראשית ימי המחשוב שירתו מערכות המידע הארגוניות רק משתמשים בארגון, כחלק מהשירותים הנחוצים לתפעול הארגון: ניהול משאבי אנוש, ניהול כספים, ניהול מלאי וכדומה. עם התפתחות האינטרנט נפתחו מערכות המידע הארגוניות גם ללקוחות הארגון, מצב שהגביר את חשיפתן לאוכלוסייה גדולה של משתמשים ואת חשיבותן האסטרטגית. שינוי זה הביא לחיזוק משמעותי במעמדו של המנמ"ר. דוגמה מובהקת היא בנק, שמערכות המידע שלו, שבאחריות המנמ"ר, משרתות גם את לקוחותיו. בארגונים המבוססים על עבודה מקוונת, כגון בורסה לניירות ערך או עסק של מסחר אלקטרוני, שיבוש במערכות המידע משתק כליל את פעילות הארגון. מצב זה גורם להקצאת משאבים רבים למנמ"ר, על מנת להבטיח פעילות תקינה של הארגון.
מנהל טכנולוגיית המידע
משחקי הים התיכון 2009
משחקי הים התיכון ה-16 נערכו בעיר פסקרה שבאיטליה בין התאריכים 25 ביוני עד 5 ביולי 2009.
בתחרויות השתתפו 4,180 ספורטאים מ-23 מדינות שהתחרו ב-28 ענפי ספורט.
ב-18 באוקטובר 2003 נערכה ישיבה בעיירה סמוך לעיר אלמריה שבספרד שבה הוחלט שפסקרה תארח את המשחקים. המתמודדות הסופיות האחרות היו: רייקה (קרואטיה) ופטרס (יוון).
מדינות משתתפות.
בסוגריים מספר הספורטאים מכל מדינה
קבוצה שולטת (תורת הגרפים)
מנמ&quot;ר
אינטגרציה סנסורית
אינטגרציה סנסורית הוא תהליך נוירולוגי ועצבי המארגן את התחושות המגיעות דרך החושים מהגוף ומהסביבה אל המוח, ובכך מאפשר לאדם להתנהל באופן יעיל בסביבתו.
ליקויים באינטגרציה סנסורית.
J. AYRES, מרפאה בעיסוק, פיתחה את תאוריית “האינטגרציה הסנסורית” על מנת להסביר טוב יותר את היחס שבין תפקוד עצבי לבין התנהגות.
מטרתה הייתה לפתח תאוריה שתתאר ותנבא את היחסים הספציפיים שבין תפקוד נוירולוגי, התנהגות סנסומוטורית ולמידה אקדמאית ראשונית.
AYERS הגדירה מספר תתי סוגים של דיס פונקציות ספציפיות אצל ילדים עם בעיות סנסומוטוריות או בעיות למידה, ופיתחה גישה טיפולית שלמה עבור ילדים אלה.
לפי התאוריה, אינטגרציה חושית הוא תהליך עצבי המארגן את התחושות מהגוף ומהסביבה, ומאפשר שימוש יעיל של הגוף בתוך הסביבה. המוח מפרש ומגדיר את הגירויים השונים בתהליך של עיבוד אינפורמציה. בתהליך זה המוח צריך לבחור, לחזק, לדכא, להשוות ולקשר את האינפורמציה הסנסורית באופן אינטגרטיבי.
פטאליט
פטאליט הוא מינרל טקטוסיליקטי (סיליקט במבנה מרחבי) המכיל ליתיום ואלומיניום.
תכונות.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של הפטאליט היא LiAlSi4O10.
הפטאליט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "P 2/a". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=11.737, b=5.171Å ו-c=7.630Å, וגודלה של זווית β הוא 112.54°.
תכונות פיזיקליות.
המינרל מופיע במקבצים עמודיים או חסרי צורה. הגבישים אינם נפוצים – וצורתם לווחיים עד פריזמתיים באורך עד 2 מטרים. פאות הגביש לעיתים מקווקוות. לפטאליט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}). הקשיות של המינרל בינונית גבוהה יחסית, 6.5-6 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.4 גרם לסמ"ק. קיימת בו תופעת גבישים תאומים.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הפטאליט הם: nα=1.504, nβ=1.51 ו-nγ=1.516. גבישי הפטאליט הם שקופים עד שקופים למחצה. הם חסרי צבע או שצבעם ורוד, אפור, צהוב, צהוב אפור עד לבן. בשקף מנוסר הפטאליט הוא חסר צבע. הברק של הפטאליט הוא זגוגי או פנינתי על משטחי הפצילות, והנפיצה שלו חלשה. המינרל תרמולוסנט (פולט אור בחימום).
גילוי ומקור השם.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1800 באי אוטו (Utö) שבמועצה המקומית הנינגה (Haninge) שבמחוז סטוקהולם שבשוודיה. שמו נגזר מיוונית "פטלון" – עלה, מתייחס לפצילות המושלמת שלו במקביל לבסיס.
הסוג השקוף המצוי באי אלבה מכונה קסוטריט.
הכימאי השוודי יוהאן אוגוסט ארפוודסון (Johan August Arfwedson 1841-1792) גילה ב-1817 את היסוד ליתיום באנליזה של פטאליט.
שימושים.
בדומה לספודומן ולפידוליט משמש הפטאליט מקור לליתיום. כמו כן נוהגים להוסיף פטאליט לתערובת ממנה יוצרים כלים קרמיים ובכך מקטינים את תופעת ההתרחבות בחום ומגדילים את חוזק הכלי. מלבד זאת, המינרל ידוע בעיקר לאספני מינרלים, אם כי הקשיות הגבוהה יחסית שלו מאפשרת גם שימוש בסוג חסר הצבע של הפטאליט כאבן חן.
מקור ותפוצה.
הפטאליט מצוי בפגמטיטים של גרניט עשירים בליתיום.
בין המקומות בהם ניתן למצוא את הפטאליט:
האי אוטו (Utö) שבמועצה המקומית הנינגה (Haninge) שבמחוז שבסטוקהולם שבשוודיה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה); סמוך לסן פיירו (San Piero) באי אלבה שבאיטליה; מפגמטיט רוביקון (Rubicon), דרומית לקרביב (Karibib) שבנמיביה; גבישים גדולים במיוחד מצויים בביקיטה (Bikita) שבזימבבווה; בפרו (Peru) במחוז אוקספורד (Oxford) שבמדינת מיין, ובעורק קלארק (Clark vein) ברינקון (Rincon) מחוז סן דייגו (San Diego) בקליפורניה שבארצות הברית; באגם ברניק (Bernic Lake) בפרובינציית מניטובה שבקנדה; ובמדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל.
התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה
בעקבות התערערות יציבותה הפנימית של רוסיה, שהובילה למהפכת אוקטובר ולמלחמת האזרחים ברוסיה, החליטו מדינות ההסכמה לשלוח כוחות צבאיים שיילחמו במלחמת האזרחים לצד הצבאות הלבנים, כנגד המשטר הבולשביקי. התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה אירעה בעיקרה בין השנים 1918 ו-1920, כשהכוחות היפנים שהו בתחומי רוסיה עד 1922. התערבותן הובסה והן נאלצו להתפנות מרוסיה, שלאחר מלחמת האזרחים הבולשביקים ביססו בה את שלטונם.
רקע.
המהפכה הרוסית שהתרחשה ב-7 בנובמבר 1917 הביאה בעקבותיה לפרישת רוסיה מחברוּתהּ במדינות ההסכמה, כתוצאה של הסכם ברסט-ליטובסק (Брэст), שחתמה הממשלה הקומוניסטית במרץ 1918 עם גרמניה, וכן למלחמת האזרחים ברוסיה, בין הקומוניסטים למתנגדיהם. התפתחויות אלה לא נראו בעין יפה על ידי מדינות ההסכמה האחרות. פרישת בעלת ברית משמעותית ביותר הביאה את הגרמנים לרכז כוח אדיר למתקפה מוחצת בחזית המערב. כמו כן, עליית הקומוניסטים כשלעצמה לא הייתה בשורה טובה לסדר הקפיטליסטי במדינות שבחלקן הגדול כלו כוחותיהן ונידלדלו משאביהן, במועד זה של סוף המלחמה ובתקופה שאחריה.
מדינות ההסכמה לא הסתפקו בצפייה במתרחש ברוסיה, והן שלחו כוחות צבא שהתערבו במלחמת האזרחים ברוסיה כנגד המשטר הבולשביקי.
עם זאת, ברור היה שיכולתן להשפיע, במצב שבו הן עצמן נתונות במצב מלחמה המותח עד למאוד את משאביהן, ולנוכח גודלה וריחוקה של רוסיה, הייתה מוגבלת. דרך היבשה הייתה בידי מעצמות המרכז. מצב נמליה של רוסיה – "הענק סתום-הנחיריים" – הקשה אף הוא על התערבות אפשרית. נמלי הים השחור היו חסומים כל עוד האימפריה העות'מאנית הייתה לצד מדינות המרכז, והנמלים בצפון-מערב רוסיה הצריכו עיקוף מצפון לסקנדינביה, ובנוסף, חלקם היו מושבתים בחלקה הקר של השנה עקב קרח. נמלי האוקיינוס השקט היו מרוחקים עד מאוד – הן המרחק שנדרש להגעה אליהם והן המרחק שמהם לרוב זירות הקרבות. בנוסף, הנמל העיקרי בחוף האוקיינוס השקט, ולדיווסטוק (Владивосток), אף הוא היה סגור בחורף עקב קרח.
מטרות ההתערבות.
למדינות ההסכמה האחרות היה אינטרס מובהק להחזיק את רוסיה כצד לוחם פעיל כנגד מדינות המרכז; ועל כן הן פעלו בסכסוך הפנים-רוסי, לצד מצדדי המשטר הישן – זה שנכנס למלחמה. משך זמן מה, ובחזיתות הסמוכות לכוחות של מעצמות המרכז, פעל בעצם גם השלטון הסובייטי – שגם הוא לא שש לאפשרות של חדירת צבאות מעצמות המרכז לשטחים רוסיים – למען אותה מטרה, כתף אל כתף עם חילות המשלוח של מדינות ההסכמה, ועל כל פנים, לא התייצב כנגדן. תום מלחמת העולם הראשונה ותבוסת מעצמות המרכז חיסלו את זהות האינטרסים ואת שיתוף הפעולה הזה.