קונרדס קאלייס, קצין לשעבר בקומנדו, היגר לאוסטרליה ומשם לארצות הברית. הרקע הנאצי שלו נחשף ב-1984 והוא גורש לאוסטרליה. ניסה להשתקע בקנדה ובבריטניה אך גורש משתיהן, חזרה לאוסטרליה. ב-2000 הגישה לטביה בקשה להסגירו לתחומה כדי להעמידו לדין. קאלייס, שטען שלא היה מעורב בפשעי מלחמה, מת ב-2001 באוסטרליה לפני שהליכי ההסגרה הושלמו.
בית המשפט לתעבורה
חום לבן
חוֹם לבן (באנגלית: White Heat) הוא סרט קולנוע בסוגת הסרט האפל ונחשב לסרט גנגסטרים וכלא קלאסי. הסרט הופק ב-1949 בכיכובם של ג'יימס קאגני, וירג'יניה מאיו ואדמונד או'בראיין בבימויו של ראול וולש. בשנת 2003 נבחר הסרט לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. באתר Rotten Tomatoes זוכה הסרט ל-100% ביקורות חיוביות ברשימת "מאה שנים... עשרת הגדולים" של מכון הסרטים האמריקאי ניצב במקום הרביעי בין סרטי הגנגסטרים.
עלילה.
ארתור "קודי" ג'ארט (ג'יימס קאגני) הוא גנגסטר מסוכן הנשוי לוורנה (וירג'יניה מאיו), אך משפחתו האמיתית, פרט לאמו, עמה יש לג'ארט יחסים אדיפליים-כמעט היא כנופיית הפשע שהוא מנהיג ללא רחמים. בשלב מאוחר בסרט מתברר כי אביו של ג'ארט מת בבית חולים לחולי נפש.
הכנופיה של ג'ארט שודדת רכבת בשוד אלים במסגרתו נורים למוות ארבעה מחבריה, לאחר שהמשטרה ורשויות המס עולות על עקבותיו של ג'ארט הוא מוודה על פשע אחר שאירע בדיוק בעת שוד הרכבת, והמשמש לו אליבי, בשל כך נשפט לשלוש שנים בכלא. אולם, חוקר מחלקת האוצר של ארצות הברית, פיליפ אוונס, בו ירה ג'ארט מוקדם יותר, אינו הולך שולל אחר הרשעתו ושותל בתאו של ג'ארט מדובב (אדמונד אובריאן) המזדהה בשם ויק פרדו. מטרתו של פרדו היא לחשוף את מלבין הכספים של כנופייתו של ג'ארט.
בינתיים, בעולם החופשי, מנצל יד-ימינו של ג'ארט "ביג אד" סומרס, את המצב על מנת להשתלט הן על ההנהגה והן על וורנה ג'ארט ויוצר קשר עם אסיר בבית הכלא בו אסור ג'ארט על מנת שירצח אותו בכלאו. שעה שהאסיר מנצל את עבודתו בצוותא עם ג'ארט בבית המלאכה של הכלא ומפיל עליו מכונה כבדה, דוחף פרדו (המדובב) את ג'ארט ומציל את חייו. לאחר ביקור אמו, בו היא מבטיחה "לטפל" ב"ביג אד", נודע לג'ארט מפי אסיר אחר כי היא מתה. עם הוודע דבר מותה מתפרע ג'ארט בחדר האוכל ומובל לבית החולים של הכלא, שם הוא מאובחן כלוקה בפסיכוזה ונכפת בכותונת משוגעים.
ג'ארט ופרדו מארגנים בריחה, כאשר פרקר, האסיר שניסה להרוג את ג'ארט מושלך אל תא המטען של רכב הבריחה, בהמשך מחסל ג'ארט את פרקר, כאשר בידו האחת הוא מכרסם עוף. כאשר ג'ארט מגיע לעיר הוא תופס את אשתו, ורנה, שניסתה להימלט מפניו ותוקף אותה באלימות, היא מצליחה לשכנעו ש"ביג אד" ירה באמו (אף על פי שהייתה זו ורנה שירתה בה בגבה). עד מהרה הוא יורה בביג אד. הכנופיה מקדמת את פניו של ג'ארט בברכה, כולל פרדו, שהפך לידיד אמת של ג'ארט. ג'ארט מכריז שאת המשך מעללי הכנופיה הוא יקדיש לאמו.
כאשר הכנופיה מתכנסת במקום מחבוא מגיע למקום גבר זר, לכל נדמה כאילו ג'ארט עומד לחסל אותו, אך להפתעתו של פרדו הוא מוצג בפני מלבין הכספים אותו נשלח למעשה לגלות.
ג'ארט מתכוון לשדוד כספי משכורות של מפעל כימי בלונג ביץ', קליפורניה, תוך שימוש במכלית כ"סוס טרויאני" שיוכנס אל שערי המפעל. פרדו מצליח להעביר הודעה למפעילו, אוונס. מיד לאחר הכניסה למפעל הכימי מזהה נהג המכלית את פרדו כשוטר בשם פאלון ומזהיר את ג'ארט מפניו. פרדו/פאלון נוטל מיד רובה לידיו ומאיים על ג'ארט, לתדהמתו המוחלטת של האחרון. אנשיו של ג'ארט משתלטים על פאלון אך אינם יורים בו כיוון שהמשטרה מקיפה את המשרד. אוונס קורא לג'ארט להיכנע וממלא את המשרד בגז מדמיע. ג'ארט לא נכנע וממשיך לברוח.
כל אנשיו של ג'ארט נורים על ידי המשטרה או על-ידו, שעה שהם מסכימים להיכנע. בתמונה האחרונה ג'ארט נמלט אל מערכת מיכלים ענקית, מלווה בזרקורי המשטרה, פאלון יורה לעברו ברובה וג'ארט מתחיל לירות באקדח שבידיו מטווח קצר לכיוונו של מיכל חומר דליק. כאשר המיכל נדלק בלהבת ענק קורא ג'ארט "Made it, Ma! Top of the world!" (בתרגום חופשי: "עשיתי זאת, אמא! סוף העולם!"), ציטוט זה ניצב במקום ה-18 ברשימת "מאה שנים... מאה ציטוטים". מיד לאחר מכן מתלקח המיכל ומתפוצץ.
השפעה.
דמותו של ג'ארט מבוססת על הרוצח הניו יורקי Francis "Two Gun" Crowley (פרנסיס "שני אקדחים" קראולי) שהוצא להורג בגיל 21 בשנת 1932 ומילותיו האחרונות היו "שלחו את אהבתי לאמא". מקור השראה נוסף היה ארתור באנקר, בנה של הפושעת "אמא בארקר" משנות ה-30 של המאה ה-20.
כוח קנייה
כוח קנייה הוא כמות הטובין והשירותים שניתן לקנות ביחידה אחת של מטבע נקוב.
למשל, בשקל אחד ב-1990 היה אפשר לקנות יותר מוצרים מאשר בשנת 2010. ומכאן שלשקל היה כוח קנייה גדול יותר ב-1990.
המטבע הנקוב יכול להיות מטבע המבוסס על סחורה, כמו למשל זהב, ויכול להיות מטבע "על פי צו" () כמו השקל הישראלי או הדולר האמריקאי המודרני.
אדם סמית' תיאר זאת כך: בעלות על כסף מאפשרת לאדם "לצוות" על אחרים לבצע עבודה בכמות שהם יהיו מוכנים לבצע בתמורה לכסף, ומכאן המונח "כוח קנייה".
אם הכנסתו הנומינלית (כלומר סכום קבוע במונחים של המטבע הנקוב) של פלוני נשארת זהה, אבל רמת המחירים עולה, כוח הקנייה לאותה רמת הכנסה יורד.
קיומה של אינפלציה אינו מחייב ירידה בכוח הקנייה, מכיוון שההכנסה עשויה לעלות מהר יותר מרמת המחירים.
הכנסה ריאלית גבוהה יותר פירושה כוח קנייה גבוה יותר משום שההכנסה הריאלית מתייחסת להכנסה המותאמת לאינפלציה.
כדי לחשב את מדד המחירים קובעים באופן שרירותי שנת בסיס שבה המדד הוא 100.
כוח הקנייה בשנה זו ליחידת מטבע, למשל שקל, הוא formula_1 כאשר P הוא רמת המחירים באותה שנה.
כך, על פי הגדרה, כוח הקנייה של השקל יורד ככל שרמת המחירים עולה.
את כוח הקנייה ב C שקלים של היום בעוד t שנים ניתן לחשב על פי הנוסחה הבאה:
formula_2
כאשר במקרה זה i הוא שיעור האינפלציה השנתי הצפוי.
המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע&quot;ש וידאל ששון
המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון (SICSA) הוא מכון מחקר באוניברסיטה העברית בירושלים וממוקם בקמפוס הר הצופים, המשמש ללימודים היסטוריים אקדמיים על מלחמת העולם השנייה, והאנטישמיות בעבר ובהווה בתחומים השונים.
פעילות.
המרכז נוסד בשנת 1982 בידי פרופסור יהודה באואר. המרכז מופקד על איסוף מידע על אנטישמיות ברחבי העולם, ניתוחו בכלים אקדמיים ופרסום מחקרים על היחסים בין יהודים ללא-יהודים.
סטודנטים ומרצים מקיימים בו קורסים וערבי דיון, בהם הם מספרים על המחקרים שלהם בנושא האנטישמיות ומעודדים את הנוכחים בהרצאות אלו להתעניין באנטישמיות בנושאי הפוליטיקה והחברה בעולם כיום.בין השאר, ראה אור במסגרתו ספרו של פרופסור שמואל אלמוג "" ועוד ספרים ומחקרים רבים בנושא.
המרכז מקדם מחקרים ונותן מענקים לתלמידיו החוקרים אותו, ומדי שנה מפרסם מאמרים על ידם, אשר חושפים מידע רב ובעל ערך על האנטישמיות וההיסטוריה שלנו בנושא.
איסטאנדרס
איסטאנדרס (באנגלית: EastEnders) היא אופרת סבון בריטית, המשודרת בערוץ BBC One מ-19 בפברואר 1985. עלילת הסדרה עוקבת אחר חייהם של תושבי רובע וולפורד הדמיוני במזרח לונדון. מאז החל שידורה הופיעו בה עשרות דמויות, ועם הזמן חלקן עזבו והצטרפו אחרות. לאורך השנים הייתה הסדרה אחת התוכניות הנצפות בבריטניה, ועסקה בנושאים שנויים במחלוקת שלא זכו להתייחסות בשידורי הטלוויזיה במדינה קודם לכן.
הסדרה שודרה במקור במתכונת של שני פרקים בני חצי שעה בשבוע. החל מאוגוסט 2001, משודרים בערוץ BBC One הבריטי ארבעה פרקים בשבוע, כאשר כל פרק משודר שוב מאוחר יותר בערוץ BBC Three ובסופי שבוע משודר מרתון של פרקי השבוע ב-BBC One.
מאפייני הסדרה.
איסטאנדרס מתאפיינת בסגנון ריאליסטי, ועלילותיה מציגות נושאים המעסיקים את הציבור הבריטי. "החלטנו ליצור דרמה ריאליסטית, שתוכל להציג בצורה אמינה סיפורים על הומוסקסואליות, אונס, אבטלה, גזענות וכדומה", הסבירה בעבר יוצרת הסדרה ג'וליה סמית. הנושאים בהם עסקה הסדרה השתנו על פי רוח התקופה. כך, למשל, בשנות ה-80, הופיעה בה דמותו של ארתור פאולר המובטל, שייצג את המיתון ששרר בבריטניה באותה תקופה, ובתחילת שנות ה-90 שיקפה הסדרה את בהלת האיידס, דרך סיפורם של מארק פאולר, שגילה כי הוא נשא HIV, ואשתו, שמתה מהמחלה מאוחר יותר.
לאורך השנים התייחסו עלילות הסדרה לתופעות כגון רצח, אונס, התעללות מינית ופדופיליה, התמכרות לסמים ואלכוהוליזם, זנות, הומופוביה, יציאה מהארון (סצנה עם סם סטרייק זכתה לפרס הסצנה הטובה ביותר בטקס פרסי אופרות הסבון הבריטיות), המתת חסד ואנאלפביתיות. כמו כן הוצגו בסדרה בעיות רפואיות ונפשיות, בהן מוות בעריסה, סרטן השד (פגי מיטשל), אגורפוביה (ג'נין בוטשר), סכיזופרניה (ג'ו ויקס), הפרעה דו־קוטבית (ג'ין סלייטר ובתה סטייסי) ותסמונת דאון (בתם של בילי והאני מיטשל).
אף שפרקי הסדרה מצולמים מראש, בכמה מהם נכללה התייחסות לאירועים אקטואליים בבריטניה ומחוצה לה, על ידי הוספת חומר שצולם מאוחר יותר או שידור חי. בין האירועים ששולבו בעלילות הסדרה היו בחירות לראשות הממשלה במדינה, מונדיאל 2006, בחירתו של ברק אובמה לנשיא ארצות הברית, מותו של מייקל ג'קסון ואולימפיאדת לונדון.
רייטינג והשפעה.