מועדון הכדורגל טורונטו (באנגלית: Toronto FC) - קבוצת כדורגל מהעיר טורונטו, אונטריו שבקנדה, אשר משחקת בליגה הצפון-אמריקנית הבכירה ה-MLS. בשנת 2017 זכתה הקבוצה באליפות ה-MLS בפעם הראשונה בתולדותיה. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא בימו פילד הנמצא לחופי ימת אונטריו במרכזה של העיר. האצטדיון מכיל 31,000 מקומות.
היסטוריה.
מועדון הכדורגל של טורונטו נוסד בשנת 2007 על ידי תאגיד הספורט הענק "מייפל ליף ספורטס אנד אנטרטיינמנט" שהוא גם בעליהן של קבוצת הכדורסל טורונטו ראפטורס וקבוצת ההוקי קרח טורונטו מייפל ליפס. טורונטו היא הקבוצה הקנדית הראשונה שהצטרפה לליגת ה-MLS. הקבוצה זכתה לפופולריות רבה בעיר, ותוך זמן קצר מכרה את כל מנוייה.
טורונטו זכתה בתואר הראשון שלה בשנת 2009 כאשר זכתה באליפות קנדה לאחר שגברה על קבוצות וונקובר ומונטריאול מליגת ה-USL והעפילה לגביע האלופות לקבוצות של אזור מרכז וצפון-אמריקה, אך היא הודחה בשלב הראשון. בעונת 2009 הקבוצה הייתה קרובה גם להעפיל למשחקי הפלייאוף בליגת ה-MLS אך כשלה בשלבי הסיום של העונה וסיימה במקום ה-12. השחקן המצטיין של הקבוצה בעונה זו היה דויאן דה-רוסריו, שחקנה הבינלאומי של נבחרת קנדה ולשעבר שחקן העונה ב-MLS.
מאמן הקבוצה הראשון היה מו ג'ונסטון, לשעבר חלוץ נבחרת סקוטלנד. בשנת 2010 מונה לקבוצה מאמן חדש, פרקי רדוסוליוויץ', לשעבר שחקן נבחרת ארצות הברית. בשנה זו זכתה הקבוצה שוב בתואר אלופת קנדה ועלתה לראשונה לשלב הבתים בליגת האלופות של אזור מרכז וצפון-אמריקה לאחר שגברה בשלב המוקדמות על מונטגאו, אלופת הונדורס.
ב-2011 מונה למאמן הקבוצה שחקן נבחרת הולנד לשעבר, ארון וינטר. הקבוצה הצליחה להעפיל לשלב חצי הגמר בליגת האלופות.
בשנת 2014 רכשה הקבוצה שלושה שחקני חיזוק בולטים: ג'רמיין דפו מטוטנהאם, מייקל בראדלי מרומא וג'ילברטו מהליגה הברזילאית, והצהירה על כוונותיה להפוך לקבוצת צמרת בליגה הצפון-אמריקנית.
בשנת 2015 עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלב הפלייאוף, אך הודחה בסיבוב הראשון. סבסטיאן ג'ובינקו שחקנה המצטיין, חבר נבחרת איטליה, הוכתר כמלך השערים של הליגה.
בשנת 2016 הקבוצה זכתה בתואר אלופת המזרח של ליגת MLS. היא הפסידה בגמר לאלופת המערב סיאטל סאונדרס לאחר הארכה ופנדלים. כמו כן זכתה בשנה זו באליפות קנדה.
שנת 2017 הייתה השנה הטובה ביותר בתולדות המועדון. שנה זו זכתה הקבוצה במגן האוהדים לאחר שסיימה את העונה הרגילה במקום הראשון. 69 הנקודות שצברה במהלכה היוו שיא חדש בתולדות הליגה. טורונטו הגיעה עד גמר הפלייאוף ושם פגשה שוב את סיאטל והפעם ניצחה 0-2 וזכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדותיה.
בשנת 2018 הגיעה טורונטו לגמר ליגת האלופות של אזור מרכז וצפון-אמריקה והפסידה לאחר קרב בעיטות 11 מטר לקבוצת גוודלחרה המקסיקנית.
שחקני הווה ועבר בולטים.
ראו גם:
משחקי ידידות בינלאומיים.
מדי פעם עורכת הקבוצה משחקי ידידות במגרשה הביתי נגד קבוצות מאירופה או אמריקה הלטינית. בין המשחקים שנערכו עד היום:
טורונטו אפ.סי
קתדרלת פאולוס הקדוש (מדינה)
קתדרלת פאולוס הקדוש (מלטזית Katidral ta’ San Pawl; אנגלית St. Paul's Cathedral) בעיר מדינה, היא הקתדרלה הקתולית של האי מלטה, ביחד עם קון-קתדרלת יוחנן הקדוש שבבירה ולטה, הנושאת עימה בתפקיד מאז שנת 1816.
מסורת והיסטוריה.
הקתדרלה הוקמה במקום בו לפי המסורת ניצב ביתו של פובליוס הקדוש, שליטה הרומי של האי. לאחר שספינתו של פאולוס נטרפה אל חופי האי, עת היה בדרכו לרומא כדי לעמוד למשפט, הוא בא לביתו של פובליוס וריפא את אביו. לימים היה פובליוס לבישוף הראשון של מלטה.
המבנה הוקם בין השנים 1697-1702 לפי תוכניתו של האדריכל המקומי לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà, 1638-1704), והקתדרלה הוקדשה ב-8 באוקטובר 1702. במקום זה נצבה קודם לכן קתדרלה נורמנית מהמאה ה-12 אשר חרבה ברעידת אדמה ב-1693. מספר רחובות ומבנים ששכנו סביב המבנה החדש, נהרסו ופונו, וכך נוצרו "כיכר הארכיבישוף" (Pjazza tal Arcisqof) שמדרום לקתדרלה, וכיכר פאולוס הקדוש (Pjazza San Pawl) שממערב לה.
המבנה.
הקתדרלה שוכנת סמוך לחומה המזרחית של העיר הזעירה, שאורכה כ-300 מטרים ורוחבה כ-200 מטרים בלבד. חזית המבנה מחולקת על ידי עמודים קורינתיים לשלושה אגפים. בכל אחד משני האגפים החיצוניים קבועה בקומה הראשונה דלת, ומעליהם מתנשאים שני מגדלי פעמונים שבכל אחד מהם קבועים שישה פעמונים ושעון. בצריחי המגדלים נראים פסלי נחשים המסמלים את הנס הראשון שעשה פאולוס הקדוש באי, כאשר הוכש על ידי נחש אך נותר בלא פגע. באגף האמצעי קבועה הדלת הראשית אל הקתדרלה, מעליה חלון גדול ומעליו גמלון הנושא צלב. משני צדדיה של הדלת הראשית נראים מגינהם של הגראנד מאסטר רמון פריוס אי רוקפול (Ramon Perellos y Roccaful) (משמאל) ושל אחד הבישופים המקומיים (מימין). שני תותחים קטנים מימי ההוספיטלרים ניצבים בכיכר סמוך למבנה. כיפת הקתדרלה הצבועה באדום ובלבן, חולשת על קו הרקיע של העיר. היא ניצבת על תוף מתומן שבו שמונה חלונות, ונושאת בתורה מנורה.
פנים המבנה עוטר בעושר רב בסגנון אדריכלות הבארוק, בין היתר גם על ידי מתיה פרטי (Mattia Preti) בן קלבריה, אשר עשה גם בעיטורה של קתדרלת יוחנן הקדוש בבירה. רצפת המבנה מרוצפת בשיש צבעוני, וקבועים בה קברים ולוחות קבורה, כמו גם מגנים של בישופים מקומיים. פנים הכיפה עוטר מספר פעמים לאורך השנים, ועיטוריה הנוכחיים הם משנות ה-50. מהכנסייה הקודמת שרדו ציור מעשה ידיו של פרטי, המתאר את התנצרותו של פאולוס הקדוש, ציור של המדונה והילד מהמאה ה-15, אגן הטבילה, פרסקו באפסיס המתאר את ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש, וכן הפורטיקו של הכנסייה המקורית, המשמש כיום כדלת חדר המלבושים.
במוזיאון הקתדרלה השוכן מצידו הדרומי של כיכר הארכיבישוף, מוצג אוסף של מטבעות, כלי כסף, מלבושים, עתיקות רומיות, מסמכים מתקופת האינקוויזיציה, ועבודות עץ של אלברכט דירר.
קרב אלייה
קרב אלייה היה קרב שנערך במסגרת הפלישה הגאלית הראשונה לאיטליה. הקרב התקיים ב-18 ביולי בשנת 387 או 390 לפנה"ס. הקרב נערך ליד נהר אלייה בלאטיום, בקרבת העיר רומא. המפלה הרומית אפשרה לצבא הגאלי להתקדם לכיוון רומא ללא הפרעה ולבזוז את העיר. לפי המסורת הרומית נערך הקרב ב-18 ביולי, שנת 390 לפנה"ס, אולם המסקנה המחקרית המקובלת כיום היא שהקרב נערך מעט מאוחר יותר, כנראה סביב שנת 387 לפנה"ס.
רקע.
לפני הקרב, הסנונים, שבט גאלי יחיד, חצה את הרי האפנינים בחיפושיו אחר ארץ חדשה להתיישב בה. הסנונים חנו בסופו של דבר מחוץ לעיר קלוסיום (בפרובינקיה האטרוסקית סיינה) והחלו במשא ומתן עם המקומיים עבור אדמה. תושבי קלוסיום חשו מאוימים על ידי הסנונים, והם קראו לעזרתה של הרפובליקה הרומית שהייתה כוח עולה במרכז איטליה באותן שנים, ולאחרונה פרשה את חסותה גם על אטרוריה. רומא, שהוחלשה בעקבות מלחמותיה האחרונות, שלחה שלושה נציגים למשא ומתן עם הסנונים.
כאשר התפוצץ המשא ומתן, יצא צבאה של קלוסיום לגרש את הסנונים מאדמתם. בנקודה זו, כך לפי ההיסטוריון הרומי ליויוס, הנציגים הרומאים "עברו על חוקי העמים ויצאו לקרב" כנגד הסנונים (כוונתו של ליויוס ב"חוקי העמים" היא לשבועת הנייטרליות שבה התחייבו שגרירים ודיפלומטים). קווינטוס פאביוס, בן למשפחת אצולה רומית רבת השפעה, שהיה אחד משלושת השליחים הרומאים, הרג את אחד ממנהיגי הגאלים. כאשר הבינו הסנונים ששבועת הנייטרליות חוללה, הם נסוגו מהקרב על מנת לדון במצב.
הסנונים שלחו נציג משלהם לרומא, בדרישה להסגרת השגרירים הרומאים הסוררים כדי למצות איתם את הדין. אולם, הרומאים לא רק שלא הסכימו לדרישה זו, אלא, כפי שכותב ליויוס, . הסנונים הזועמים הבטיחו מלחמה כנגד רומא על מנת לנקום את העלבון שהוטח בהם.
הם צעדו כ-130 ק"מ מקלוסיום לרומא על מנת לנקום. ליויוס מתאר את מסעם: . כך הגיעו הסנונים למגע עם הצבא הרומי כ-18 ק"מ מצפון לרומא, בשדה הקרב על נהר אלייה.
סדרי הכוחות.
לפי המקורות העתיקים המתארים את האירוע (פוליביוס, ליוויוס, דיודורוס ופלוטרכוס) מנה הצבא הגאלי תחת הנהגת ברנוס כ-70,000 לוחמים, ומולו התייצב המצביא הרומי קווינטוס סולפיקיוס בהנהגת צבא שמנה 24,000 לוחמים. מספרים אלו הם ללא ספק מוגזמים ומופרזים, ייתכן והסיבה לכך היא שהמקורות הפרו-רומים ביקשו להסביר את תבוסתם. כפי שנכתב בספר The Cambridge Companion to the Roman Republic: "שלושה דברים ניתן לומר בביטחון על אפיזודה זו- שהיא קרתה, שהיא הותירה ברומאים פחד ארוך ימים מקלטים, ושכל מה שמוסרים עליה המקורות העתיקים מוטל בספק". אין בידי החוקרים כל מקור בן התקופה המתאר את האירוע. התיאור העתיק ביותר ששרד זו הוא של ההיסטוריון היווני-רומי פוליביוס, שכתב למעלה מ-200 שנים לאחר האירועים. שאר המקורות מאוחרים עוד יותר, ותאורו של פלוטרכוס נכתב כ-500- שנים לאחר מעשה. אין פלא, אם כן, שהמקורות המתארים את הפרשה מעורפלים, לעיתים מוגזמים ולעיתים מסולפים לחלוטין. נעשו ניסיונות מודרניים להעריך מחדש את סדרי הכוחות בקרב אך הם מבוססים על ניחוש מושכל בלבד, מאחר שאין אפשרות לשחזר פרטים אלו על הקרב.
האסון הרומי.