אלקיאר נולד בקופנהגן שבדנמרק בשנת 1957 וכאשר היה בנבחרת דנמרק עד גיל 21 הפך במהרה להיות לאחד מבני הנוער המבוקשים ביותר באירופה. הוא התחיל את הקריירה ב-Vanløse IF בה כבש שבעה שערים ב-15 הופעות, ובגיל 19 עבר לפ.צ. קלן מהבונדסליגה לאחר שהם נלחמו על שירותיו עם שטוטגרט. אלקיאר עשה את הופעת הבכורה בעונת 1976/77 במסגרת גביע אופ"א נגד גראסהופרס ציריך, משחק בו ניצחו 2–3 עם צמד שערים שלו. משם זכה עימה בגביע הגרמני בעונת 1976/77 אך לא שותף לכל אורך הטורניר מלבד משחק הגמר הראשון נגד הרטה ברלין, בו נכנס כמחליף 9 דקות לסיום. בכלל אלקיאר המעיט מאוד לשחק בקלן עם תשע הופעות ושער אחד בסך הכל. בעונת 1977/78 הם זכו בדאבל בו לא שותף כלל במשחקי הגביע.
הוא עבר לקבוצה הבלגית לוקרן ב-1978 והיא הייתה הקבוצה בה שהה לזמן הארוך ביותר בקריירה. אחת התקופות הטובות ביותר שלו היו איתה ואלקיאר זכה שם לשני הכינויים: "הבוס מלוקרן" ו"האיש המטורף מלוקרן". עם מעל ל-100 שערים (98 בליגה הראשונה) ו-190 הופעות ליגה, הוא עזב ב-1984 להלאס ורונה האיטלקית תמורת סכום של 2.5 מיליארד לירות.
הלאס ורונה וויילה בולדקלאב.
במדי הקבוצה עם הלבוש צהוב-כחול אלקיאר הפך לאליל שעדיין מכירים אותו היום במקהלת "ראש עיריית אלקיאר". בעונת 1984/85 הם הגיעו להישג היסטורי כשזכו בליגה וב-12 במאי 1985 בתיקו 1–1 נגד אטאלנטה אלקיאר זכה לכבוש את שער האליפות. מוקדם יותר באותה עונה ב-14 באוקטובר 1984 כבש במשחק נגד יובנטוס ללא הנעל, דבר שזיכה אותו בכינוי "סינדרלה". הוא היה קרוב פעמיים לזכות בכדור הזהב בשנים 1984 ו-1985, כשבשתיהן מישל פלאטיני מיובנטוס גבר עליו. במהלך תקופתו בהלאס ורונה מעולם לא כבש יותר מ-10 שערי ליגה בעונה, אך גם לא ירד מ-7 שערים.
אלקיאר אמר על הלאס ורונה: "כי כשיש לך הזדמנות להכיר ולהעריך את מי שסובל איתך ביום ראשון ולהשתתף בשמחות ובכאבים שלך גם אם אינך בשטח, אתה אוהב אותם. לפחות ככה אני. ומסיבה זו, מתוך כבוד לאלה שאהבו ושיבחו אותי עד כדי קריאתי כראש עיריית ורונה, לא הסכמתי ללבוש חולצות אחרות של קבוצות איטלקיות. הכבוד שלהם היה גם לכבוד שלי..."
לקראת סוף הקריירה עשה קאמבק כשחזר לשחק בדנמרק ב-1988 והפעם בויילה בולדקלאב. עם הגעתו אלקיאר היה לכוכב הגדול במדינה ומשך קהל רב למשחקיה. עם זאת, סבל ממספר פציעות שהקשו עליו לעמוד בציפיות הגבוהות מהקהל, ולאחר שנתיים פרש מכדורגל.
נבחרת דנמרק.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק עד גיל 19 הגיעה באוקטובר 1975, בזמן ששיחק בנוער של פרדריקסברג BK, ובסך הכל כבש בה שישה שערים ב-11 הופעות. באליפות אירופה עד גיל 19 ב-1975 כבש שלושה שערים ב-3 משחקים. לאחר מכן עלה לנבחרת עד גיל 21 בה ערך את הופעת הבכורה ב-21 ביוני 1976. ברבע גמר אליפות אירופה עד גיל 21 ב-1978 אלקיאר כבש שלושער נגד בולגריה, אם כי דנמרק הודחה על פי כלל שערי חוץ. בסך הכל כבש בה תשעה שערים ב-9 הופעות.
אלקיאר הופיע לראשונה בנבחרת הבוגרת ב-22 ביוני 1977 כשהוא בן 19 ו-284 ימים, הופעה בה כבש צמד בניצחון 1–2 על פינלנד. ביחד עם מיכאל לאודרופ היווה את הכוח המניע מאחורי תור הזהב של הכדורגל הדני בשנות השמונים. הוא לקח תפקיד בולט ביורו 1984 עם שני שערים ב-4 משחקים, מה שעזר לו לסלול את דרכו לשחק בכדורגל האיטלקי. דנמרק שיחקה במהלך הטורניר בסגנון התקפי ואטרקטיבי, אך הודחה בחצי הגמר נגד ספרד. הנבחרות ניגשו לדו-קרב פנדלים לאחר שהמשחק נגמר בתוצאה 1–1 בהארכה, ואלקיאר החמיץ את הפנדל היחיד כשבעט מעל המשקוף ובכך ספרד המשיכה לגמר.
שנתיים אחר כך במונדיאל 1986 הרשים אלקיאר בכך שנבחר לחלוץ הדינמי והחזק ביותר בטורניר. במשחק הראשון של הנבחרת נגד סקוטלנד כבש את שער הניצחון ב-0–1 ובמשחק הבא היה שותף עם שלושער בניצחון 1–6 על אורוגוואי. דנמרק הודחה בשמינית הגמר עם הפסד 5–1 לספרד, אך הדבר לא מנע מאלקיאר לזכות בכדור הארד ולהיכלל בנבחרת המצטיינת של הטורניר.
אלקיאר עשה את משחקיו האחרונים ביורו 1988 ולאחר ההפסד 2–0 לגרמניה המערבית בשלב הבתים פרש מהקריירה הלאומית כשהוא בן 30 ו-227 ימים. בסך הכל ערך במדיה 69 הופעות בהן כבש 38 שערים, נתון המציב אותו כיום ככובש ה-5 הפורה ביותר בהיסטוריית הנבחרת.
בנובמבר 2006 ה-DBU (תאחדות הכדורגל הדנית) בחרה שמונה כדורגלנים ששיחקו בנבחרת דנמרק להתמודד על התואר "השחקן הדני הטוב בכל הזמנים". אלקיאר היה אחד מהם שלצידו היו שמות גדולים כמו מישל ובריאן לאודרופ, פטר שמייכל ויון דאל תומאסון. בסופו של דבר מישל לאודרופ נבחר ברוב קולות עם 58% מהם. ב-15 בנובמבר 2010 אלקיאר נכנס להיכל התהילה של הכדורגל הדני.
אחרי הפרישה.
לאחר הפרישה אלקיאר נכנס ב-1995 לתפקיד מאמן קבוצת סילקבורג מהליגה הדנית. בדצמבר 1996 עזב אותה והחל לעבוד בערוץ הספורט הטלוויזינוי TVS, תאגיד שהוקם לאחרונה בין תחנות טלוויזיה לאומיות אחרות כמו DR ו-TV2. התחנה לא זכתה להצלחה ונסגרה בתוך שנה מפתיחתה. בנוסף, אלקיאר עובד כמומחה ליגת האלופות של אופ"א עבור התחנה הדנית TV3+, לצד מישל לאודרופ והמארח פיטר גרונבורג. באוקטובר 2019 עבר ניתוח להסרת אבן מרה בבלגיה.
The Wolf Among Us 2
The Wolf Among Us 2 (בתרגום חופשי לעברית: הזאב שביננו 2) הוא משחק וידאו מסוגת הרפתקאות-גרפי, אשר מפותח ומופץ על ידי LCG Entertainment (בשם המסחרי Telltale Games) בשיתוף עם AdHoc Studio ועתיד לצאת לאור ב-2023 למערכת ההפעלה Microsoft Windows ולקונסולות המשחקים Xbox One, Xbox Series X/S, פלייסטיישן 4 ופלייסטיישן 5. המשחק מבוסס על סדרת הקומיקסים "פייבלס" מאת ביל וילינגהאם ומהווה המשך ישיר למשחק הקודם בסדרה, "The Wolf Among Us" ומתרחש חצי שנה לאחר אירועי המשחק הראשון.
פיתוח.
לאחר הוצאתו לאור של המשחק "The Wolf Among Us" ב-2014, בחברת Telltale Games חשבו על פיתוח עונה שנייה למשחק, אך הפרויקט נדחה עקב פרויקטים אחרים שנמצאים בפיתוח, הכוללים את "Tales from the Borderlands", "" ו-"Game of Thrones". החברה הייתה מודעת לכך שיש קהל מעריצים גדול אשר חפץ בעונה נוספת ועל כן היא חיכתה לזמן המתאים לפיתוח המשחק.
העונה השנייה, אשר טרם נקבע שמה, הוכרזה במהלך כנס קומיק-קון שהתקיים בסן דייגו ב-2017 ותוכננה לצאת לאור ב-2018 למחשב האישי, לקונסולת המשחקים ולטלפונים החכמים. הוכרז כי ארין יווט ואדם הרינגטון יחזרו לדבב את שלגיה ואת ביגבי. בראיון לאתר PCGamesN, עובד החברה ג'וב סטאפר ציין כי העונה השנייה לא תפתור את הקליף האנגר לגבי הקשר בין נריסה לפיית' וציין כי הסוף של המשחק תוכנן להיות דומה לסרט אפל, בו הצופה חושב על ההשלכות, אך אינו רואה מה באמת מתרחש בסופו של דבר. סטאפר הוסיף כי העונה השנייה תמשיך בעלילה יותר נרטיבית ותתמקד בביגבי ובשלגיה. במאי 2018, חברת Telltale Games הכריזה כי בעקבות שינויים פנימיים בסטאודיו, הוצאת המשחק נדחתה ל-2019. בספטמבר 2018, חברת Telltale Games פשטה רגל ונסגרה, דבר שביטל את פיתוחו של המשחק ביחד עם פרויקטים נוספים.
לאחר קנייתה של Telltale Games על ידי חברת LCG Entertainment, החברה רכשה זכויות בין היתר גם על הכותר של "The Wolf Among Us", אך החברה לא הכריזה דבר על משחק ההמשך. בטקס פרסי המשחקים 2019 שהתקיים בלוס אנג'לס ב-12 בדצמבר 2019, חברת LCG הכריזה על משחק ההמשך, "The Wolf Among Us 2", אשר יהווה המשך ישיר למשחק הקודם, אך עדיין יהיה פריקוול לסדרת הקומיקס. המשחק מפותח על ידי LCG (שמשתמשת בשם Telltale Games כשם מסחרי) בשיתוף עם חברת AdHoc Studio, אשר הוקמה על ידי עובדים לשעבר של Telltale Games, אשר תתמקד בפיתוח הנרטיב והאלמנטים הקלונועיים בעוד LCG תתמקד בפיתוח המשחקיות ואלמנטים נוספים. בנוסף לצוות המקורי של Telltale, הוכרז כי יווט והרינגטון ימשיכו לדבב את שלגיה ואת ביגבי וכן כי המלחין של פסקול המשחק יהיה ג'רלד אמרסון-ג'ונסון . בניגוד למשחקי Telltale אחרים, המשחק מפותח על בסיס המנוע הגרפי Unreal Engine 4 במקום Telltale Tool, אך עדיין ישמור על הוצאה לאור מבוססת פרקים. משחק ההמשך מפותח מאפס, לאחר שכלל הרעיונות המקוריים של Telltale Games נגנזו. בניגוד למסורת הפיתוח של כל פרק בנפרד, הוכרז כי כלל הפרקים יפותחו בו זמנית.
Russia-K
אילן שטולמן
אילן שטולמן (בפורטוגזית: Ilan Sztulman; נולד ב-1957) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן בעבר כקונסול כללי של ישראל בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות, כשגריר ישראל בארגנטינה וכקונסול הכללי בסאו פאולו שבברזיל.
ביוגרפיה.
שטולמן נולד בסאו פאולו שבברזיל ב-1957 ועלה לישראל בגיל 18.
יש לו תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר ראשון במדעי הרוח ובמדעי החברה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי המדינה, דיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב.
בין 1990 ל-2001 הקים וניהל במשותף את חברת "שטולמן קסל צמצם בע"ם" לציוד צילום. בשנים שלאחר מכן כיהן בתפקידים בכירים מגוונים במשרד החוץ.
ב-2010 מונה לקונסול ישראל בסאו פאולו, עיר הולדתו, וכיהן בתפקיד עד 2013. ב-2014 מונה לכהן כמנהל מחלקת הדיפלומטיה הציבורית בשגרירות ישראל בוושינגטון שבארצות הברית.
באוגוסט 2016 מונה לשגריר ישראל בבואנוס איירס שבארגנטינה וכיהן בתפקיד עד אוגוסט 2019, אז הוחלף על ידי גלית רונן.
בינואר 2021 החל לכהן כקונסול הכללי הראשון של ישראל בדובאי, בקונסוליה שנפתחה בעקבות הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל שנחתם מספר חודשים קודם לכן. באוגוסט 2022 סיים את תפקידו.