בריידי והינדלי ביקרו ביריד שעשועים שהתקיים ב-26 בדצמבר 1964 בחיפוש אחר קורבן חדש, והבחינו בלסלי אן דאוני בת ה-10 עומדת לצד אחד המתקנים. כאשר התברר להם שהיא לבדה, הם התקרבו אליה ושמטו בכוונה חלק מהקניות שלהם בקרבתה, לפני שפנו לבקש ממנה לסייע להם לסחוב כמה מהחבילות אל מכוניתם, ואז לביתם. ברגע שנכנסו אל הבית דאוני הופשטה, פיה נסתם, והיא אולצה להצטלם במספר פוזות לפני שנאנסה ונרצחה; ייתכן שנחנקה למוות בעזרת פיסת שרוך. הינדלי טענה שהיא הלכה למלא אמבט עבור הילדה וכשחזרה מצאה את הילדה מתה (לאחר שנרצחה בידי בריידי). בספרו של ד"ר כריס קאולי, "פנים אל פנים מול הרשע: שיחות עם איאן בריידי", בריידי מצהיר כי הינדלי הייתה זו שהרגה את לסלי אן דאוני. בבוקר שלמחרת בריידי והינדלי נסעו עם גופתה של דאוני אל סאדלוורת' מור, שם נקברה, עירומה, עם בגדיה לרגליה בקבר רדוד.
ב-6 באוקטובר 1965 פגש בריידי בתחנת הרכבת המרכזית של מנצ'סטר את אדוארד אוונס; מהנדס מתלמד כבן 17, והזמין אותו לביתו, בשדרות וורדל ברוק 16 שבאזור הטרסלי, שם הוכה המתלמד הצעיר למוות בגרזן.
דוח ראשוני.
לתקיפה של אדוארד אוונס היה עד גיסהּ בן ה-17 של הינדלי, דייוויד סמית', בעלה של אחותה הצעירה, מורין. משפחת הינדלי סירבה לאשר את נישואיה של מורין לסמית', כיוון שהיו לו מספר הרשעות פליליות, כולל גרימת חבלה גופנית ממשית ופריצה, כאשר את הראשון מבין השניים ביצע בעודו בן 11. במהלך השנה שקדמה לתקיפה טיפח בריידי יחסי ידידות עם סמית', שהפך "ירא כבוד" כלפיו מעצם היותו בוגר ממנו. יחסים אלו הדאיגו את הינדלי, כיוון שחששה שיש בכך כדי לסכן את ביטחונם.
בערב ה-6 באוקטובר 1965 הינדלי הסיעה את בריידי אל תחנת הרכבת המרכזית של מנצ'סטר, שם חיכתה לו במכוניתה, בעודו בוחר את קורבנם; לאחר מספר דקות חזר בריידי בחברתו של אדוארד אוונס, והציג את הינדלי בפניו כאחותו. הם נהגו בחזרה והעבירו זמן מה בנעימים בשתיית בקבוק יין. לאחר מכן בריידי שלח את הינדלי להביא את גיסה. כאשר היא חזרה אל הבית הינדלי אמרה לסמית' להמתין בחוץ לסמן ממנה, אור מנצנץ. כאשר הגיע הסימן סמית' נקש על דלת הבית ופגש בבריידי, אשר שאל אותו האם הוא בא עבור "בקבוקי היין המזעריים". בריידי הוביל את סמית' אל המטבח והשאירו שם, באומרו שהוא הולך לאסוף את היין. דקות לאחר מכן שמע סמית' זעקה, ולאחריה את קולה של הינדלי קוראת לו בקול לבוא לעזרה. סמית' נכנס אל הסלון ומצא את בריידי מכה שוב ושוב את אוונס בעזרת חלקו השטוח של גרזן. לאחר מכן ראה כיצד בריידי חונק את אוונס בעזרת פיסה של חוט חשמל. גופתו של אוונס הייתה כבדה מכדי שסמית' יוכל לשאת אותה אל המכונית לבדו – בריידי נקע את קרסולו בזמן המאבק – ועל כן הם נאלצו לעטוף את הגופה ביריעות פלסטיק ולהניח אותה בחדר השינה הנוסף.
סמית' הסכים לפגוש את בריידי בערב שלמחרת כדי להיפטר מגופתו של אוונס, אך לאחר שחזר הביתה העיר סמית' את אשתו וסיפר לה את שראה. מורין אמרה לו שעליו להתקשר למשטרה. שלוש שעות מאוחר יותר הזוג עשה את דרכו במהירות אל תא טלפון ציבורי ברחוב, תחת דירתם. סמית' לקח עמו ליתר ביטחון מברג וסכין מטבח כדי להגן עליו ועל מורין, למקרה שבריידי יופיע כדי להתעמת איתם. בשעה 6:07 בבוקר סמית' ערך שיחת טלפון לשירות החירום של תחנת המשטרה הסמוכה בהייד, וסיפר את סיפורו לקצין התורן. בהודעתו למשטרה טען סמית כי בריידי פתח את הדלת ואמר לו בקול רם ... "האם אתה רוצה את הבקבוקים המזעריים הללו?" הנדתי בראשי לחיוב והוא הוביל אותי אל תוך המטבח... והוא נתן לי שלושה בקבוקי משקה מזעריים ואמר: "אתה רוצה את השאר?". כאשר פסעתי לראשונה אל תוך הבית, הדלת אל הסלון... הייתה סגורה... איאן הלך אל הסלון ואני חיכיתי במטבח. חיכיתי בערך דקה או שתיים כאשר לפתע שמעתי צרחה חזקה; זה נשמע כמו אישה, קול ממש גבוה. ואז הצרחות המשיכו, בזו אחר זו ממש חזק. ואז שמעתי את מיירה קוראת, "דייב, עזור לו" מאוד חזק. כאשר רצתי פנימה רק עמדתי בתוך הסלון וראיתי בחור צעיר. הוא שכב כשראשו וכתפיו על הספה ורגליו היו על הקרקע. פניו פנו כלפי מעלה. איאן עמד מעליו, מולו, עם רגליו משני צידי רגליו של הצעיר. הצעיר עדיין צרח... איאן אחז גרזן בידיו... הוא אחז בו מעל ראשו והוא הכה את הצעיר בצידו השמאלי של ראשו עם הגרזן. שמעתי את המהלומה, זו הייתה מכה קשה ונוראית, זה נשמע מחריד."
מעצר.
מוקדם בבוקר ה-7 באוקטובר, זמן קצר לאחר שיחתו של סמית', רב-פקד בוב טלבוט ממשטרת צ'שייר הגיע אל הדלת האחורית של שדרות וורדל ברוק 16, לבוש סרבל אופה שאול כדי להסתיר את מדיו. טלבוט הזדהה בפני הינדלי כקצין משטרה כאשר פתחה את הדלת, וסיפר לה שהוא מעוניין לדבר עם בן זוגה. הינדלי הובילה אותו אל הסלון, בו בריידי ישב על הספה וכתב פתק למעסיקו, ובו הסביר כי לא יוכל להגיע לעבודה בשל פציעה בקרסולו. טלבוט הסביר כי הוא חוקר "מעשה אלימות שמערב רובים" עליו דווח כי התקיים בערב שעבר. הינדלי הכחישה שהתקיימה אלימות כלשהי, ואפשרה למשטרה להביט סביב ברחבי הבית. כאשר הם הגיעו אל החדר בקומה העליונה, בו אופסנה גופתו של אוונס, המשטרה גילתה כי הדלת נעולה וביקשה מבריידי את המפתח. הינדלי טענה כי המפתח בעבודה, אך לאחר שהמשטרה הציעה להסיע אותה אל מקום העסקתה כדי להשיב אותו, בריידי הורה לה למסור את המפתח. כאשר חזרו אל הסלון סיפרה המשטרה לבריידי כי הם גילו גופה כפותה וכי הוא עצור בחשד לרצח. בעוד בריידי מתלבש הוא אמר "לאדי ולי היה ויכוח והמצב יצא מכלל שליטה".
הינדלי לא נעצרה עם בריידי, אך היא דרשה לבוא עמו לתחנת המשטרה, מלווה בכלב שהיה בבעלותה, פאפט, ובהסכמת המשטרה. הינדלי תושאלה לגבי האירועים שסבבו את מותו של אוונס, אך היא סירבה לתת כל הצהרה מעבר לכך שהיה מדובר בתאונה. משראתה המשטרה כי אין בידה הוכחות לכך שהינדלי הייתה מעורבת ברצח אוונס היא הורשתה ללכת לביתה, בתנאי שתחזור ביום שלמחרת לחקירה נוספת. הינדלי המשיכה להיות חופשית במשך ארבעת הימים שלאחר מעצרו של בריידי. במהלך ימים אלו הלכה אל מעסיקיה וביקשה שיפטרו אותה, כך שתהיה זכאית לדמי אבטלה. כשביקרה במשרד בו עבד בריידי היא מצאה מסמכים השייכים לו במעטפה (על פי טענתה היא לא פתחה אותה), ושרפה אותם במאפרה. היא סברה כי אלו היו תוכניות לשדידת בנקים, ואינם קשורים לרציחות. ב-11 באוקטובר הינדלי הואשמה בסיוע לרצח אדוארד אוונס והושמה במעצר בבית הכלא ריסלי שבמחוז צ'שייר.
משפט.
משפטם של בריידי והינדלי החל ב-19 באפריל 1966, שהואשמו ברצח אוונס, דאוני וקילברייד. שניהם טענו לחפותם. בריידי הודה בכך שהכה את אוונס בגרזן אולם טען שאדם אחר הרג אותו. הינדלי טענה כי לא הייתה מודעת למעשי הרצח.
ב-6 במאי 1966 מצא חבר המושבעים את בריידי אשם בכל שלוש הרציחות, ואת הינדלי אשמה ברצח דאוני ואוונס. בריידי נידון לשלושה מאסרי עולם והינדלי נידונה לשני מאסרי עולם ולשבע שנות מאסר נוספות על סיוע לרצח קילברייד. בהיותו בכלא בריידי התיידד עם רוצח סדרתי בריטי גרהאם יאנג זאת על רקע הדעות הנאציות.
ילת&quot;מ
עיצור כיסוי-גרוני, סותם, אטום
עיצור כיסוי-גרוני סותם אטום הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות בעולם. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʡ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\&lt;.
ראו גם.
עיצור כיסוי-גרוני, חוכך, אטום
עיצור לועי, חוכך, אטום הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא H לטינית גדולה /ʜ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\H.
עיצור כיסוי-גרוני, חוכך, קולי
עיצור כיסוי-גרוני, חוכך, קולי הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות בעולם. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʢ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\&gt;.
ארין פופוביץ'
ארין פופוביץ' (באנגלית: Erin Popovich; נולדה ב-29 ביוני 1985) היא שחיינית אמריקאית. פופוביץ' שנולדה עם אכונדרופלזיה, מחלה הגורמת לגמדות, מחזיקה ב-19 מדליות פאראלימפיות, מהן 14 מדליות זהב, בעבור המשלחת האמריקאית. בשנת 2005 זכתה בתואר השחיינית הנכה של השנה מטעם המגזין סווימינג וורלד וב-2009 בתואר "הספורטאית הנכה הטובה ביותר" בפרסי ה-ESPY.
ביוגרפיה.
פופוביץ' גדלה במונטנה, ארצות הברית והחלה להתאמן בשחייה כשהייתה בת 12, משום שממדי גופה היוו מגבלה פחותה בענף זה מבענפים אחרים שניסתה בבית הספר.
קרייסטצ'רץ' 1998.
פופוביץ התחרתה לראשונה באליפות העולם בשחייה לנכים שנערכה בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד. היא זכתה במדליית הזהב במשחה ל-50 מטרים בסגנון פרפר (קטגוריה S6) עם תוצאה של 45.63 שניות במקצה הגמר, מדליית זהב נוספת במקצה ל-50 מטרים חופשי בזמן של 37.54 שניות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטרים בסגנון מעורב עם 3:32.45 דקות, ומדליית ארד ב-100 מטר חופשי, עם תוצאה של 1:24.67 דקות, כשהיא נכנעת לשיא עולם של 1:23.34 דקות של הבריטית ג'נט צ'יפנגטון.
סידני 2000.
פופוביץ השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000) וזכתה בשלוש מדליות זהב ובשלוש מדליות כסף. במקצה המוקדם ל-100 מטרים בסגנון חופשי (קטגוריה S6) שברה המקסיקנית דורמיצי גונזלס את שיא העולם כשקבעה 1:20.99 דקות, במשחה הגמר שיפרה גונזלס את שיאה והעמידה אותו על 1:20.10 דקות, אך הפסידה את מדליית הזהב לפופוביץ' שהעמידה את שיא העולם על 1:19.72 דקות. במקצה ל-100 מטרים חזה שברה פופוביץ' שיא עולם נוסף עם תוצאה של 1:45.93 דקות במשחה חצי הגמר ועם תוצאה של 1:47.15 במשחה הגמר זכתה במדליית זהב נוספת.