הכישלון לתפוס את אשקלון שהייתה מוכנה ליפול כפרי בשל בידי הצלבנים השאירה בידי הפטימים בסיס ואחיזה בארץ ישראל. חזית פתוחה זו תמשיך להיות מטרד ואיום על בממלכה הצלבנית בחמישים השנים הבאות עד לכיבוש העיר בשנת 1153. העיר בוצרה על ידי השלטון המצרי שראה בה נכס אסטרטגי שאפשר ריכוז של צבא מצרי ובסיס לצי המצרי על גבול ממלכת ירושלים.
בן וידר
בנג'מין (בן) וידֶר (באנגלית: Benjamin "Ben" Weider; 1 בפברואר 1923, מונטריאול, קנדה - 17 באוקטובר 2008) היה מייסד שותף בארגון הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB) יחד עם אחיו ג'ו וידר, איש עסקים ומומחה לפיתוח הגוף ולהיסטוריה של נפוליאון.
בתחום פיתוח הגוף הוא ייסד וניהל חברת כושר ותזונה הנושאת את שמו והיה נשיא IFBB עד שהודיע על פרישה באוקטובר 2006 . וידר תרם חדר כושר לכנסת.
בתחום ההיסטוריה של נפוליאון נודע וידר ככמאמין הדוק בתאוריה שאחד מבני פמליית נפוליאון התנקש בחייו בזמן גלותו בסנט הלנה, והיה שותף בכתיבת הספר "רצח נפוליאון" יחד עם דייוויד הפגוד על נושא זה. וידר ייסד את אגודת נפוליאון הבינלאומית וכתב מספר מאמרים לארגון.
הוא נפטר ב-17 באוקטובר 2008 בבית החולים היהודי הכללי במונטריאול.
הרב פירר
אריגו סאקי
אריגו סאקי (איטלקית: Arrigo Sacchi; נולד ב-1 באפריל 1946) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי. סאקי היה מאמנה של הנבחרת האיטלקית (בין השנים 1991-1996), והיו לו שתי קדנציות אימון בקבוצת הכדורגל מילאן (1987-1991, 1996-1997).
קריירה.
סאקי, יליד פוזיניאנו, מעולם לא שיחק כדורגל מקצועני, הוא שיחק רק בקבוצות החובבניות פוסיגנאנו ובלאריה. לפני שהחל לאמן קבוצות במשרה מלאה, עבד כמוכר נעליים.
כמאמן הנבחרת האיטלקית הבוגרת, סאקי עזר לאיטליה להעפיל לגמר מונדיאל 1994 בארצות הברית, בו הפסידה לברזיל בדו-קרב בעיטות עונשין. ברמת המועדונים, הוא ידוע בעיקר בשל אימונו במילאן. הכהונה הראשונה שלו במועדון הייתה רצופת הצלחות, כאשר זכה עמו במספר תארים לאומיים - אליפות הסרייה א' ב-1988, הסופרקאפ האיטלקי ב-1989, ובליגת האלופות באותה השנה ובעונה שלאחריה (1990). כמו כן, הוא זכה בנוסף לשלל התארים הללו בסופרקאפ האירופי ובגביע הביניבשתי ב-1990 וב-1991.
סאקי אימן גם את פארמה (1985-1987 וב-2001) ואתלטיקו מדריד (1998-1999). בדצמבר 2004, מונה סאקי להיות מנהל הכדורגל של המועדון הספרדי ריאל מדריד, במקומו של חורחה ולדאנו. יושב ראש המועדון, פלורנטינו פרז הצהיר שההנהלה החליטה על המינוי על מנת שסאקי יביא למועדון עזרה ענקית בזכות ניסיונו הענף בתחום: "לא רצינו מישהו שיאמן את הקבוצה, אלא מישהו שיכול לעזור למועדון להתארגן ולתכנן כל דבר הקשור לכדורגל במועדון, ואריגו סאקי הוא הבחירה האידיאלית לשם כך".
למרות זאת, סאקי התפטר מן התפקיד אחרי שמאמנה של ריאל ונדרליי לושמבורגו פוטר, בעקבות תוצאות רעות, בעיקר התבוסה הביתית 0-3 ליריבה הנצחית של המועדון ברצלונה. את סאקי החליף שחקנה לשעבר של ריאל מדריד, פרדראג מיאטוביץ'.
ערוץ מאיר לילדים
ערוץ מאיר לילדים (מכונה גם ערוץ מאיר) הוא אתר אינטרנט הכולל תוכניות מקור חינוכיות וערכיות-דתיות לילדים מבית היוצר של מכון מאיר (מייסדי ערוץ מאיר). ניתן לצפות בתכנים בתשלום במסגרת תוכנית המנויים באינטרנט. בעבר, היה ניתן גם לצפות בטלוויזיה בכבלים ובלוויין בערוץ 96 ב-yes וב-HOT.
תוכניות הערוץ עוסקות בין השאר בערכים חברות, אחריות, ידע, אהבת תורה, מועדי ישראל, כבוד לזולת, לצד תוכניות מדע וטיולים.
חלק מהסרטונים ניתנים לצפייה בחינם, אך מרבית הסרטונים בתשלום.
היסטוריה.
ערוץ מאיר לילדים הוקם בשנת תשס"ז (2007). התוכניות הראשונות שודרו בחנוכה. הוא כלל תוכניות של הרב לוי סודרי, טוביה רוזנפלד, ואסי צובל שיצר את תוכנית הדגל של הערוץ "אסי טוביה וחברים".
בתחילה עבד צוות התוכנית במקלט של המכון. כעבור כמה שנים נבנה אולפן חדיש עם תפאורה. עם שדרוג תנאי הצילום, שודרג גם אתר הערוץ ונוצרו קטגוריות נוספות כמו פינת מדעים וטבע, בלוג פעיל, משחקים הגרלות נושאות פרסים והפעלות.
במסגרת ערוץ מאיר שודרגו כל הסרטים לאיכות HD.
מחלקות האתר.
ערוץ מאיר לילדים מחולק לשלוש חטיבות מרכזיות: עולם הווידאו, עולם התוכן, ועולם המשחקים. במסגרת עולם הווידאו מופקות כל שנה תוכניות מקור בנושאים רבים: סדרת הרפתקאות, דרמה קומית, סיפורים היסטוריים, תוכניות דוקומונטריות, תוכניות אירוח, שעשועונים, תוכניות מדע, טיולים, בישול ועוד.
עולם התוכן כולל בלוג אינטראקטיבי, פורום, הפעלות, חידות ויצירות לילדים.
בעולם המשחקים ניתן למצוא משחקי חשיבה, אסטרטגיה, אקשן, ונסיעה.
באתר ניתן למצוא גם: דף תוכניות בחינם, וחנות מזכרות דיגיטלית. משנת ה'תשע"ז החלו בערוץ לעבוד על עלון שבועי - 'מאירי', העלון כולל: רעיונות מפרשיות השבוע, סיפורים בהמשכים, ודף תשבצים חידונים ותפזורות.
סאארלנד
זאארלנד
זארלנד
התאחדות הסטודנטים
התאחדות הסטודנטים הארצית
ארגון הסטודנטים
ארגון הסטודנטים הארצי
המהנדס
הגוש השחור
רשיד
רשיד (ערבית: رشيد; נקראה בעבר רוֹזֵטָה) היא עיר נמל מצרית לחופי הים התיכון המרוחקת 65 ק"מ מאלכסנדריה. נוסדה בשנת 800 לספירה.
העיר התפרסמה בזכות אבן רוזטה שנמצאה בשטחה.
בן ווידר
ג'ו ווידר
מוחמד עבד אל ואהב
כס האמירלין
גדוד 38 של קלעי המלך
גדוד 39 של קלעי המלך
גדוד 40 של קלעי המלך
ברית המועצות במשחקים האולימפיים
ברית המועצות השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת הלסינקי (1952). עוד קודם לכן, השתתפה האימפריה הרוסית ב-3 אולימפיאדות בין 1900 ל-1912, ואולם לאחר מהפכת אוקטובר וכינונה של ברית המועצות הקומוניסטית נעדרה ברית המועצות מהמשחקים, כאמור עד 1952. בהמשך נעדרה מהמשחקים עוד פעם אחת, כשהחרימה את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), בתגובה על החרם האמריקני על אולימפיאדת מוסקבה (1980). אולימפיאדת סיאול (1988) הייתה האחרונה בה השתתפה ברית המועצות, שכן ב-1991 התפרקה ל-15 מדינות נפרדות. באולימפיאדת ברצלונה (1992), שנערכה חודשים ספורים אחר כך, התחרו 12 מהמדינות במשלחת משותפת (Unified Team), תחת הדגל האולימפי. החל מאולימפיאדת אטלנטה (1996) מתחרה כל מדינה בנפרד.
הספורטאים הסובייטים הגיעו להישגים גבוהים באולימפיאדות בהן השתתפו. בשש מבין התשע דורגה ברית המועצות במקום הראשון בטבלת המדליות, ובשלוש האחרות במקום השני. אף שהשתתפה רק ב-9 מתוך 27 אולימפיאדות שנערכו, מדורגת ברית המועצות במקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים, שנייה רק לארצות הברית, ובהפרש ניכר מבריטניה שבמקום השלישי. המדליות הושגו ב-23 ענפים שונים, אך הבולטים שבהם הם ההתעמלות (182 מדליות, מהן 72 מדליות זהב), האתלטיקה (193 מדליות, מהן 64 מדליות זהב) וההיאבקות (116 מדליות, מהן 62 מדליות זהב). בחמישה ענפים – היאבקות, הרמת משקולות, התעמלות, כדוריד וכדורעף, מדורגת ברית המועצות במקום הראשון בטבלת המדליות גם כיום, לאחר שנערכו 7 אולימפיאדות בלעדיה. באתלטיקה ובכדורסל היא מדורגת שנייה אחרי ארצות הברית, בקאנו/קיאק היא מדורגת במקום השני אחרי גרמניה, בקליעה היא מדורגת שלישית אחרי ארצות הברית וסין, בקרב חמש מודרני היא מדורגת שלישית אחרי הונגריה ושוודיה, בהתעמלות אמנותית ובסיף היא במקום הרביעי, ובאיגרוף וכדורגל היא מדורגת במקום החמישי.
ברית המועצות השתתפה גם בתשע אולימפיאדות החורף שנערכו בין אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) לבין אולימפיאדת קלגרי (1988). גם במשחקים אלה הצטיינו הספורטאים הסובייטים. בשבע מהאולימפיאדות דורגה ברית המועצות במקום הראשון ובשתיים במקום השני. בטבלת המדליות של כל הזמנים מדורגת ברית המועצות במקום הרביעי. בעבר דורגה במקום הראשון, אך לאחר שהפסיקה להשתתף עברו אותה נורווגיה (ב-2002), ארצות הברית (ב-2006) וגרמניה (ב-2010). הענפים בהם התבלטה ברית המועצות במיוחד הם סקי למרחקים (68 מדליות מהן 25 מדליות זהב) והחלקה מהירה (60 מדליות מהן 24 מדליות זהב). בהוקי קרח מדורגת ברית המועצות במקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים, אחרי קנדה, בסקי למרחקים במקום השלישי, אחרי נורווגיה ושוודיה, גם בהחלקה אומנותית מדורגת ברית המועצות במקום השלישי, אחרי ארצות הברית ורוסיה, ובביאתלון היא מדורגת במקום הרביעי.
היריבות בין הנבחרות האולימפיות של ברית המועצות ושל ארצות הברית עמדה באופן קבוע במוקדן של האולימפיאדות, ושתי המעצמות המתחרות השקיעו רבות כדי להראות את עליונותן בזירה הספורטיבית.
אולימפיאדה אחת נערכה על אדמתה של ברית המועצות, אולימפיאדת מוסקבה ב-1980. בהתמודדות על האירוח הועדפה מוסקבה על פני לוס אנג'לס. עוד קודם לכן, הגישה מוסקבה את מועמדותה לאירוח המשחקים של 1976, אך דורגה במקום השני אחרי מונטריאול.
היסטוריה.
בעשורים הראשונים לכינונה של ברית המועצות גינה המשטר הסובייטי את הספורט התחרותי בצורתו המקובלת במערב, ובפרט את האולימפיאדות, כ"עיסוק בורגני שנועד להסיח את דעת מעמד הפועלים מדיכויו ולהכין את ההמונים למלחמות אימפריאליסטיות" . כתוצאה מכך נמנעה ברית המועצות מחברות בוועד האולימפי ומהשתתפות באולימפיאדות. לאחר עלייתה של ברית המועצות למעמד של מעצמת-על בעקבות מלחמת העולם השנייה, החלו מנהיגיה לראות בספורט הבינלאומי זירה להוכחת יכולותיה. לאחר תקופה קצרה של פסיחה על שתי הסעיפים החליטה ברית המועצות להצטרף לוועד האולימפי הבינלאומי ולהשתתף באולימפיאדת הלסינקי, שנערכה ב-1952.