ב-1802 הובלו בתעלה 150,000 טון של סחורה, וב-1842 כמעט 300,000. ב-1849 נבנתה רשת המסילות מנצ'סטר, בקסטון, מטלוק ומידלנדס, שנבנתה לאורך התעלה והגיעה עד אמברגייט, וב-1867 עד מנצ'סטר. קו נוסף לפיי ברידג' נבנה ב-1875. כתוצאה מכך התרחשה ירידה חדה בנפח הפעילות של התעלה, וב-1888 הובלו בה רק 45,000 טון בממוצע לשנה. ב-1846 אישר הפרלמנט את מיזוג התעלה עם רשת המסילות. המכירה התבצעה רק ב-1852, שבה שלטו על התעלה במשותף מסילת מידלנד ומסילת לונדון ונורת' וסטרן, עם קווי רכבת מראוסלי דרך אמברגייט לצפון ודרום אנגליה. לאחר מכן שימשה התעלה ללא יותר מנתיב תחבורה מקומי.
ב-1889 גרמה תזוזת קרקע להשבתתה של מנהרת באטרלי למשך ארבע שנים, וכתוצאה מתזוזה נוספת ב-1990 נסגרה המנהרה לצמיתות. השימוש ברוב התעלה פסק ב-1944, למעט קטע באורך 800 מטרים ממפעל לנגלי שננטש ב-1962. אמת המים בולברידג' פורקה ב-1968 בעקבות הרחבתו של כביש ריפלי. ב-1985 הונמך מאגר המים קונדור פארק ב-1.8 מטר, ואחד מתאי השיט הוסר כחלק מתוכנית למניעת שיטפונות.
לאחר סגירת התעלה היא עברה לבעלותה של חברת בריטיש ווטרווייז, וב-1974 נמכרה למועצת מחוז דרבישייר. לאורך השנים נעשו מספר ניסיונות לשחזר את התעלה, וקטע בן 8 קילומטרים עדיין מלא במים. הקטע מאמברגייט לקרומפורד הוא שביל הליכה פופולרי, ולצידו ניתן למצוא את קו עמק דרוונט, בית השאיבה ליווד וצומת היי פיק של מסילת הרכבת קרומפורד והיי פיק.
מטלוק באת'
מטלוק באת' (אנגלית: Matlock Bath) הוא כפר השוכן דרומית לעיירת המחוז מטלוק שבדרבישייר, אנגליה. הכפר נבנה לאורך נהר דרוונט, ובמאה ה-19 התפתח כאתר ספא וכאתר תיירות. בכפר יש חנויות רבות לממכר פיש אנד צ'יפס, וכן מספר ארקדות שעשועים, ובשל כך הוא מכונה "עיירת חוף ללא הים.
ב-1698 התגלו באזור מעיינות חמים ונבנה בית מרחץ. עם העלייה בפופולריות של האתר הוחלט לשפר את הגישה אליו באמצעות בניית גשר המוביל לתוך החלק העתיק של הכפר, וב-1783 נפתחה כניסה חדשה בדרום העמק. ביקורה המלכותי של הנסיכה ויקטוריה ב-1831 הקנה למקום יוקרה באותה תקופה, והוא היה הראשון בשורה של ביקורים במקום של אנשי מלוכה ואצולה כגון אדלייד מסקסה-מיינינגן (אלמנתו של המלך ויליאם הרביעי), ומרי מטק (אשתו של המלך ג'ורג' החמישי). ג'ון ראסקין ולורד ביירון שיבחו את הכפר בכתביהם, וביירון אף השווה אותו לשווייץ האלפינית. ארסמוס דרווין המליץ על המקום לג'וזיה ודג'ווד הראשון בגלל היופי והמים, ובני המשפחות החלו לנפוש ולהתגורר במקום. אדוארד ליבט דרווין (דודנו למחצה של צ'ארלס דרווין) התגורר בבית דייל בכפר, ועבד משם כעורך דין.
ב-1840 נפתחה מסילת הרכבת מידלנד צפון, ובעקבות כך חל גידול בנפח תנועת הכרכרות מתחנת אמברגייט. חברת צומת הרכבות של ברמינגהאם ודרבי הפעילה באזור מספר טיולים מאורגנים, ולקחה את הנוסעים מאברגייט דרך תעלת קרומפורד. מטלוק באת' מוכרז כיום כאזור שימור מיועד לפי החוק הבריטי.
אחת האטרקציות בכפר היא פארק הייטס אוף אברהם (Heights of Abraham), הנמצא בראש גבעה הנושאת את אותו שם. בשטח הפארק נמצא מכרה לא פעיל שפתוח לביקורים, ובית קפה הנמצא על מורדות הגבעה. בקצה הנגדי של נהר דרוונט ניצב הצוק היי טור (High Tor), המשמש מטפסי צוקים וגם כאלה שמעפילים לראשו ברגל. למרגלות הצוק נמצא בסיס הרכבל, המשמש גם את הפארק. כמו כן, במטלוק באת' ניתן למצוא את פארק השעשועים הנושאי "ממלכת גוליבר", מוזיאון הכרייה פיק דיסטריקט, מוזיאון לצילום ולהיסטוריה שנפתח בשנת 2001, באר מים שגורמת לאשליה של הפיכת חפצים לאבן, ואקווריום. המוזיאונים ומתקני השעשועים הם האטרקציה התיירותית הבולטת של הכפר.
קרומפורד
קרומפורד (אנגלית: Cromford) הוא כפר באזור דרבישייר שבאנגליה.
הכפר הוא אחד האתרים החשובים בהתפתחות של המהפכה התעשייתית. במקום זה בנה ריצ'רד ארקרייט את מפעל הכותנה שלו (מפעל קרומפורד) על מנת להשתמש במכונת טוויה המבוססת על מים. בנייני בית החרושת ומגורי הפועלים הם חלק ממפעלי עמק דרוונט, שהוא אתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.
תעלת קרומפורד - שנבנתה על מנת לשרת את המפעלים - איננה בשימוש יותר אך היא מוכרת כאתר בעל עניין מדעי מיוחד. התעלה מחברת בין מזח קרומפורד לצומת הרכבות היי פיק, ומשם ליישובים ווטסטנדוול ואמברגייט. מסילת קרומפורד והיי פיק, שהושלמה ב-1831, חיברה בין צומת היי פיק לתעלת פיק פורסט שבכפר וואליי ברידג'. כיום נתיב המסילה הוא חלק משביל היי פיק, שהוא נתיב הליכה ושביל אופניים המתחבר לשביל טיסינגטון באזור תחנת הרכבת פארסלי היי שליד הכפר הרטינגטון.
תחנת הרכבת של קרומפורד נמצאת על הקטע מטלוק-דרבי של קו הרכבת עמק דרוונט, והיא הופיעה על עטיפת הסינגל "Some Might Say" של להקת אואזיס.
בשלהי 2006 צולמו בכפר סצנות אחדות מהסרט And When Did You Last See Your Father? של הבמאי אנאנד טאקר. הסרט מבוסס על ספר הזיכרונות של המשורר בלייק מוריסון, ומככבים בו קולין פירת' וג'ים ברודבנט.
אחד מרובעי העיירה הגרמנית רטינגן קרוי על שם הכפר, כיוון שהיה זה המקום הראשון מחוץ לאנגליה שבו הקים התעשיין יוהאן גוטפריד בריגלמן מפעל כותנה לפי הדגם של ארקרייט. מפעל זה הוא חלק ממוזיאון התעשייה של חבל הריין.
מילפורד
מילפורד (אנגלית: Milford) הוא כפר בדרבישייר שבאנגליה, השוכן על גדות נהר דרוונט בין דאפילד לבלפר.
היסטוריה.
עד המאה ה-18 היה הכפר אוסף של בתי מגורים, ששכנו במרחק רבע מייל מדרך רומית שהתחילה במכרות העופרת של וירקסוורת' וחצתה את הנהר. הדרך עדיין קיימת, והיא עוברת לאורך גבעת צ'בין ויורדת לתוך הכפר דרך האזור המכונה גבעת סאני. ייתכן גם כי הדרך הגיעה גם עד מבצר רומי הנמצא באזור שבו שוכנת כיום העיר דרבי.
במהלך המאה ה-16 התפתחה כלכלת הכפר. ב-1554 הקים ברצ'ארד קרניך מפעל למיצוי ברזל מעפרות, וב-1581 הקים סר ג'ון זוך מטירת קודנור מפעל לייצור תיל. לאחר מכן הוקמו מפעלים נוספים מסוג זה בכפר הסמוך האת'רסייג', בו המציא הגרמני כריסטופר שוץ תהליך לייצור תיל, ובעקבות כך הוא הפך למרכז ייצור תיל והכנת מחטים.
ב-1568 רכשה המטבעה המלכותית את הזכויות על מפעליו של שוץ, והגבילה את שימושו לחברה למינרלים ולריקוע מתכות. המפעלים המשיכו לשווק את תוצרתם ליצרני המסמרים של בלפר עד שנרכשו על ידי ג'דדיה סטרוט, והם כללו שתי נפחיות וטחנת חיתוך מסתובבת, שנבנו על שתי גדות הנהר.
ב-1781 קנה סטרוט חלק מאדמות הכפר, והחל בתהליך הקמה של מפעלי כותנה ומסגרות המים לפי המודל שפותח על ידי ריצ'רד ארקרייט, עמו שיתף פעולה בבניית מפעל קרומפורד. במקביל לבניית המפעל הוקם גשר בעל שתי קשתות מקוטעות, שהורחב ב-1906. רוב הבתים מסודרים בשורות בגלל הטופוגרפיה של האזור, וחלקם היו בעבר בתי חווה שנרכשו על ידי סטרוט והפכו לבתים המיועדים לכמה משפחות. כחלק מדאגתה לרווחת הפועלים הקימה משפחת סטרוט מספר מבני ציבור ובהם בתי ספר, פאבים וכנסיית השילוש הקדוש ב-1848.
בעקבות סגירת המפעל נסגרו מספר חנויות, והאוכלוסייה הצעירה של הכפר היגרה ממנו. סטרוט המשיך להתגורר במילפורד האוס, המשמש כיום כבית אבות. רוב המבנים נהרסו בשנות ה-60 של המאה ה-20, אך רוב בתי המגורים של הפועלים עדיין קיימים.
סמואל סלייטר, אחד מתושבי הכפר, עבד אצל סטרוט ולאחר מכן הקים ברוד איילנד שבארצות הברית מפעל לפי הדגם הזה, ובכך היה לאחד מהראשונים שייבאו את שיטת ארקרייט לאמריקה.
דארלי אבי
דארלי אבי (אנגלית: Darley Abbey) הוא כפר השוכן על גדות נהר דרוונט, במרחק 2 קילומטרים צפונית למרכז העיר דרבי שבאנגליה. דארלי אבי היה בעבר כפריר תעשייתי עם מספר מפעלים שבמהלך המאה ה-18 הפכו בהדרגה לחמישה מפעלים מבוססי מים.
היסטוריה.
הכפר הוקם באתר שבו שכן מנזר אוגוסטיני שהוקם ב-1137, והוקדש לקדושה פלוויה יוליה הלנה. המנזר הוקם קודם לכן בדרבי על ידי הרוזן רוברט דה פררס, שהעבירו לדארלי זמן מה לאחר מכן. המנזר קיבל מהרוזן ומחלק מצאצאיו זכויות יער ביער דאפילד הסמוך. המנזר היה אחד העשירים ביותר באזור דרבישייר. הנזירים החזיקו בבעלותם והפעילו את בית הספר דרבי המקורי, אך המנזר נחרב כמעט לחלוטין בפירוק המנזרים שיזם הנרי השמיני. רק שני בניינים נותרו מהתקופה המנזרית. אחד מהם הוא הפאב של הכפר שבו בוצעו עבודות שיפוץ וחידוש ב-1978, והמבנה השני הוא בית מגורים פרטי באבי ליין. במהלך העבודות התגלו במקום כלי קדרות מהמאה ה-12.
ב-1782 נבנה המפעל המקומי על ידי תומאס אוואנס, שהיה נצר למשפחה בעלת אינטרסים בתחום הפלדה, ברזל ונחושת. הוא הקים שותפות עם ריצ'רד ארקרייט וג'דדיה סטרוט. המפעל היה מבנה בן שש קומות שהופעל באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית, ובקטע הנהר שלידו הוקם סכר. ב-1788 נחרב המפעל בעקבות שרפה, והוקם מחדש עם אמצעי הגנה נגד אש.
המפעל היה מבנה בן חמש קומות, אורכו 38.4 מטרים ורוחבו 10.1 מטרים. קומת הקרקע נבנה מאבן, ושאר הקומות נבנו מלבנים. גג המפעל נתמך על ידי רשת של קורות עץ, בניגוד לשאר קומות המבנה. המפעל הורחב ב-1818 וב-1821, וההרחבות נודעו בכינוי המפעל המזרחי והמפעל המערבי, שהוא מבנה חסין-אשבן ארבע קומות בצורת האות L.
משפחת אוואנס הייתה המעסיק היחיד של הכפר, והעניקה לפועליה תנאים סוציאליים משופרים תמורת שעות העבודה הארוכות, שכללו בין השאר דאגה לאנשים חולים ומבוגרים. המשפחה אף העניקה מימון להוצאות הקבורה והקמת המצבה לפועלים ולבני משפחותיהם שהלכו לעולמם.