על רקע הגידול במספר האמנים והמורים למוזיקה שהגיעו לארץ בשנים 1924–1925, יזם יעקב ויינברג את ייסודה של "אגודת מנגני ארץ-ישראל" (ניסיונות דומים להקים אגודות מוזיקאים שיארגנו קונצרטים ופעולות מוזיקליות, נעשו בתל אביב מוקדם יותר בשנות ה-20). בין חברי הוועד המייסד היו אבילאה, רבקה בורשטיין-ארבר, מרדכי גולינקין, משה הופנקו, מרדכי זנדברג, מרים לוית ושלמה רוזובסקי. האגודה נוסדה ב-18 באפריל 1925, בשיתוף פעולה של מוזיקאים מירושלים, תל אביב וחיפה. האספה בחרה כיושב ראש את רוזובסקי, וכחברי הוועד הפועל הראשון את יעקב ויינברג ומרדכי זנדברג (ירושלים); אבילאה, לוית ומנשה רבינא (רבינוביץ) (תל אביב); וגיטה דוניה-ויצמן, רחל קרוגליאקוב ואריה פרידמן-לבוב (חיפה).
תוך זמן קצר הצטרפו לאגודה כמאה וחמישים חברים (רבים מהם עולים חדשים), והיא החלה לארגן הרצאות וקונצרטים חודשיים.
בשנת 1926 יצא אבילאה להופיע בקונצרטים באירופה ובארצות הברית. הוא הופיע כמלווה של אמנים גדולים כמו הכנר יוזף סיגטי (במשך שלוש שנים), הכנר והמלחין יוסף אחרון, הצ'לן מוריס מרשאל , הזמרת אנה מייצ'יק ועוד. בארצות הברית פעל גם כפדגוג.
בשנת 1932 שב לארץ והמשיך לפעול כפסנתרן ופדגוג.
באוקטובר 1933 ייסד אמיל האוזר בירושלים את הקונסרבטוריון הארץ-ישראלי (לימים האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים), ובשנת הלימודים השנייה הצטרף אבילאה לסגל המורים ופעל בו במשך שנים כמורה לפסנתר.
הוא השתקע בירושלים בדירה צנועה על גבול שכונת קטמון, שבה התגורר עד סוף ימיו (ובה גם לימד פסנתר).
לדברי מבקר המוזיקה משה גורלי, מאז פעילותו בחברה למוזיקה עממית יהודית בפטרבורג, "נשאר נאמן לתנועה המוזיקלית היהודית בנגינה, בהוראה ובהסברה. תלמידיו מקבלים חינוך שבו משולבת התרבות המוזיקלית הכללית ביהודית".
בנוסף להיותו פרופסור באקדמיה, כיהן כיו"ר אגודת האמנים והמורים למוזיקה, ויזם את קיומן של סדרות קונצרטים קאמריים, שנערכו בירושלים במשך שנים על ידי החוג למוזיקה קאמרית ואגודת האמנים והמורים למוזיקה.
בשנים שלפני קום המדינה היה אבילאה אחד הפסנתרנים הבולטים בארץ, והופיע במשך שנים רבות באולמות הקונצרטים וברדיו (תחילה ב"קול ירושלים" ולאחר קום המדינה ב"קול ישראל"). לפי משה גורלי, אבילאה היה פרשן של שופן ומומחה למוזיקה רוסית, והופעותיו ברדיו העידו על השכלתו הפסנתרנית והמוזיקלית.
אריה אבילאה נפטר בירושלים בשנת 1985, כשהוא בן קרוב למאה.
זמרינג
זמרינג (בגרמנית: Semmering) היא עיירת קיט במחוז נוינקירכן שבאוסטריה תחתית אשר באוסטריה.
העיירה נודעת במסלולי הסקי הסמוכים אליה ובהם נערכו משחקי הגביע העולמי בסקי אלפיני. בעיירה עובר תוואי מסילת הרכבת המכונה מסילת זמרינג, הנחשבת למסילה ההררית הראשונה בעולם והוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. בנייתה של המסילה הנגישה את זמרינג לתיירות פנים אוסטרית, בעיקר מווינה ובעיירה חל פיתוח כלכלי. ב-1937 אירחה זמרינג ביחד עם העיר באדן את תחרות זמרינג באדן לשחמט בה השתתפו שמונה מטובי השחמטאים בעולם.
ב-1923 הגיעה אוכלוסיית העיירה לשיא גודלה ומנתה 1,816 נפשות. מספר זה ירד בהתמדה וב-2013 נמנו בזמרינג 543 נפשות. לפי נתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2001 היו 75 אחוזים מהתושבים קתולים, 3.1 אחוזים פרוטסטנטים ו-1.1 אחוזים אורתודוקסים. 11.8 לא הצהירו על אמונתם הדתית.
One Direction
משה מפיזענץ
משה בן יצחק מפיזענץ היה פרשן ודרשן יהודי שפעל בשלהי המאה ה-16 במרחב האשכנזי-פולני (מוראביה, פולין). מחבר הספר "דרש משה" שהוא החיבור האשכנזי הראשון המפרש את אגדות התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי כגוף ידע עצמאי על פי סדר המסכתות והדפים.
תולדות חייו.
ר' משה פעל בשלהי המאה ה-16. במרחב הפולני אשכנזי ישנן עדויות להגעתו לערים קרקוב, ליפניק ופיזענץ (בצ'כית: Bzenec; בגרמנית: Bisenz). עיון ביצירותיו מעלה שזכה לחינוך ישיבתי. מלבד זאת היה בעל השכלה תורנית רחבה שכללה היכרות עם חכמת הקבלה, פילוסופיה מבית מדרשו של הרמב"ם וספרי מוסר.
יצירתו הספרותית.
ר' משה חיבר שבע יצירות תורניות שרובן לא מוכרות בימנו אלא בשמותיהן בלבד:
חיבור נוסף המיוחס לו הוא:
גולת הכותרת של יצירתו התורנית היא החיבור:
החיבור דרש משה ומקומו בפרשנות האגדה.
החיבור, דרש משה, כולל פרשנות ל-296 אגדות הלקוחות מהתלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי. המחבר מעתיק את האגדות על פי רוב בדילוגים ולאחר מכן מפרש אותן תוך התייחסות להיבטים מוסרים ואמוניים העולים מהאגדה המובאת. הדרש משה הוא החיבור הראשון שנכתב על ידי יוצר אשכנזי, המפרש את אגדות התלמוד כגוף ידע עצמאי על פי סדר המסכתות והדפים ולא ככלי עזר להדגשת היבטים מוסרים. שיטה פרשנית זו ממשיכה למעשה את דרכם של החכמים הספרדים, ר' יעקב בן חביב ובנו ר' לוי בספרם עין יעקב.
אימוצה של דרך פרשנית זו הרואה באגדה גוף ידע העומד בזכות עצמו, מהווה עדות נוספת להשפעתם של חכמי ספרד על עיצוב דמותה של הספרות התורנית באשכנז בשלהי המאה ה-16. לצד אימוצן של דרכי כתיבה המאפיינות את היצירה היהודית שהתפתחה בספרד, הספר "דרש משה" משמר אופני כתיבה אשכנזים הבאים לידי ביטוי בעיקר בתשע דרשות המובאות בשלמותן במסגרת החיבור. דרשות אלו מובנות על פי צורת הכתיבה המאפיינת את הדרשה האשכנזית.
The 20/20 Experience – 2 of 2
The 20/20 Experience – 2 of 2 (בעברית: חוויית ה-20\20 חלק 2) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר האמריקאי ג'סטין טימברלייק, שיצא לאור ב-27 בספטמבר 2013 דרך חברת התקליטים "RCA". אלבום זה הוא המשך של אלבום האולפן השלישי של טימברלייק, "The 20/20 Experience", ושניהם יצאו לאור גם כאלבום האוסף "".
שבוע לפני צאתו, פורסם האלבום לשמיעה דרך חנות האייטונס.
התחנה האמריקאית לניסויים בכבשים
התחנה האמריקאית לניסויים בכבשים (באנגלית: U.S. Sheep Experiment Station; ראשי תיבות: USSES) היא תחנת מחקר חקלאית שמתמקדת בניסויים בכבש הבית ("Ovis aries"), ומופעלת על ידי שירות המחקר החקלאי (Agricultural Research Service) של מחלקת החקלאות של ארצות הברית. מטרתה המוצהרת היא "לפתח שיטות משולבות להגדלת רמת התפוקה של כבשים ובמקביל לשפר את הקיימות של מערכות אקולוגיות בשטחים פתוחים".
גאוגרפיה ומתקנים.
התחנה ממוקמת כ-10 ק"מ צפונית לדובויז (Dubois), איידהו, ותחומיה כוללים שטחים ממדינת איידהו וממונטנה. בנייני התחנה פרוסים על שטח של 113 קמ"ר, בבעלות שירות המחקר החקלאי, כולל מתקני מחקר, מתקנים לבעלי החיים (כולל דירים ומכלאות המלטה) ומבני מגורים. התחנה מוקפת בשטחי היער הלאומי קריבו-טרגי (Caribou-Targhee National Forest), ונמצאת במרחק שעתיים נסיעה מהפארק הלאומי גרנד טיטון ומהפארק הלאומי ילוסטון.
היא אף כוללת 67.2 קמ"ר של הרי המאה (Centennial Mountains) במונטנה ושטח של 4.9 ק"מ הסמוך לקהילת קילגור (Kilgore) באיידהו. שטחים אלו משמשים באופן נרחב למרעה ולמחקר האקולוגיה של שטחים פתוחים. התחנה כוללת כמה מערכות אקולוגיות מגוונות, ובהן שטח מרעה תת-אלפי, מרגלות הר, ערבה וחורש מדברי (desert shrubland). התחנה היא המעסיק השני בגודלו במחוז קלרק (Clark County) באיידהו.
מחקר.
התחנה מקיימת מחקר בתחומי יעילות התפוקה של כבשים, שיפורים גנטיים (בייחוד פיתוח של גזעים), תזונה, גידול כבשים, ניהול שטחי המרעה ואיכות המוצרים המופקים מן הכבש (למשל בשר וצמר). התחנה כוללת עדר בסיסי המונה 3,000 כבשים בוגרים, וכן טלאים וכבשים נוספים.
עם הזנים שפותחו בתחנת המחקר ניתן למנות את:
אחד הנושאים השרויים במחלוקת בפעילות התחנה היא החפיפה של שטחיה עם אזור התפוצה של דובי גריזלי. ב-2010 עשתה התחנה מאמץ להגביל את הרעייה בשטחי התפוצה של הדובים, אך ב-2013 תבעו את התחנה ארגוני הגנת הסביבה, שטענו כי פעילות המחקר שלה ממשיכה לאיים על אוכלוסיית דובי הגריזלי באזור ילוסטון.
ג'ון בגנל ברי
ג'ון בגנל ברי (באנגלית: John Bagnell Bury, נודע גם כ-J.B.Bury; 16 באוקטובר 1861 - 1 ביוני 1927) היה היסטוריון בריטי, יליד אירלנד, מומחה בתרבות הביזנטית, אמנות ושפות קלסיות. הקדיש חלק רב מעבודתו לחקר ההיסטוריה הפוליטית והמנהלית של האימפריה הביזנטית, בה ראה המשך ישיר של האימפריה הרומית. נמנה עם מחדשי המחקר של ההיסטוריה הביזנטית במרחב הדובר אנגלית. ברי היה חבר במערכת המהדורה ה-11 של האנציקלופדיה הבריטית משנת 1911 ובאותה שנה פורסמה בעריכתו "היסטוריה קיימברידג' של ימי הביניים". היה אחראי גם לתוכנית עריכת "ההיסטוריה קיימברידג' של העולם הקדום" שפורסמה בשנת 1923.
חייו.
ג'ון בגנל ברי נולד וגדל בכפר קלונטיברט, במחוז מונהן שבאירלנד, שבו שימש אביו כ"רקטור" של הכנסייה האנגליקנית האירית המקומית. התחנך תחילה אצל הוריו, ולאחר מכן בפויל וב"מכללת לונדונדרי" בדרי ובטריניטי קולג' בדבלין. סיים שם את לימודיו בשנת 1882.
בשנת 1893 התמנה בעצמו פרופסור להיסטוריה חדשה בטריניטי קולג' של אוניברסיטת דבלין ולימד בו למשך 9 שנים.
בשנת 1898 התמנה במקביל ל"רגיוס-פרופסור" (ראש קתדרה שנוצרה מתוקף צו המלך) ליוונית.
בשנת 1902 נאלץ להיפרד מהמשרה בדבלין כדי להתחיל ללמד כרגיוס-פרופסור היסטוריה חדשה באוניברסיטת קיימברידג'. אחד מתלמידיו שם ולדבריו "הראשון והיחיד", היה ההיסטוריון סטיבן רנסימן.
ברי לימד בקיימברידג' עד סוף ימיו.
פעילותו.
ברי יחד עם עוד חוקרים אחדים עוררו מחדש את העניין בהיסטוריה ובתרבות הביזנטית בארצות דוברות אנגלית, אחרי תקופה של ירידה בו מאז תרומתו החשובה של אדוארד גיבון.