מאנימייקר נולד באלנטה, ג'ורג'יה, והוא בעל תואר שני בחשבונאות מאוניברסיטת טנסי. לפני זכייתו באליפות העולם בפוקר והמעבר לשחקן פוקר מקצועני, הוא עבד כחשב.
פוקר.
מאנימייקר שיחק במשחקי כסף בבתי קזינו ובטורנירים קטנים באינטרנט. ב-2003 הוא זכה בכרטיס לטורניר המרכזי באליפות העולם בפוקר לאחר שניצח בטורניר בעלות 86 דולר בפוקרסטארס. הוא הגיע לשחק בטורניר כאשר זהו טורניר הפוקר הרשמי הראשון בו הוא שיחק שלא ברשת האינטרנט. על אף שבאוטוביוגרפיה שכתב ב-2005 ציין שהטורניר בו זכה היה בעלות 40 דולר, עורך מגזין All In Poker, אריק רסקין, גילה במהלך סדרת ראיונות על סיפורו של מאנימייקר שמדובר בטורניר בעלות 86 דולר.
בעקבות הזכייה בטוניר המרכזי באליפות העולם בפוקר, מאנימייקר הפך לידוען פוקר והשתתף בתוכניות אירוח רבות. הוא התפטר מעבודתו כחשב, והועסק כמיחצן ברשת פוקרסטארס והחל לשחק בטורנירים רבים תחת חסותם.
נכון לפברואר 2022, מאנימייקר זכה בסך של כ-4 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-2.6 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
ב-2019 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
יוזף גנץ
יוזף גנץ (Josef Ganz) (1 ביולי 1898 - 26 ביולי 1967) היה מעצב רכב יהודי-גרמני יליד בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום הונגריה) ואבי מכונית ה'חיפושית'.
שנים מוקדמות.
יוזף גנץ נולד ב-1 ביולי 1898 למשפחה יהודית שהתגוררה בבודפשט, הבירה השנייה של האימפריה האסטרו-הונגרית. אמו הייתה מריה טורוק (1872–1926) מהונגריה. אביו היה הוגו מרקוס גנץ (1862–1922) ממיינץ בגרמניה, שעבד כסופר פוליטי וספרותי ועיתונאי בפרנקפורטר צייטונג. יוזף גנץ הוקסם מהטכנולוגיה עוד מגיל צעיר. המשפחה עברה מבודפשט לווינה, ולאחר מכן עברה שוב ב-1916 לפרנקפורט אם מיין בגרמניה וקיבלה אזרחות גרמנית. ביולי 1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה, התגייס גנץ מרצונו לצבא הגרמני ולחם בצי הגרמני. לאחר המלחמה, בשנת 1918, חידש יוזף גנץ את לימודי הנדסת המכונות ב-Technische Hochschule Wien. לאחר שלושה סמסטרים עבר לאוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט. הוא סיים את לימודיו בשנת 1927. במהלך תקופה זו עלה במוחו הרעיון לבנות מכונית קטנה במחיר של אופנוע.
אבות טיפוס והסופריור הסטנדרטי.
בשנת 1923, כסטודנט צעיר להנדסת מכונות, ערך גנץ את רישומי הרכב הראשונים שלו למכונית להמונים. זו הייתה מכונית קטנה וקלת משקל בנוסח ה-Rumpler Tropfenwagen עם מנוע רכוב באמצע, מתלי גלגלים עצמאיים, סרנים מתנדנדים וגוף אווירודינמי. בהיעדר מימון לבניית אב הטיפוס, הוא החל לפרסם מאמרים על עיצוב מכוניות מתקדם במגזינים שונים, וזמן קצר לאחר סיום לימודיו ב-1927, התמנה לעורך הראשי החדש של Klein-Motor-Sport . יוזף גנץ השתמש במגזין זה כפלטפורמה לביקורת על מכוניות כבדות, לא בטיחותיות ומיושנות, ולקידום של עיצוב חדשני ותפיסת המכונית שלו כמיועדת לכלל האוכלוסייה בגרמניה. המגזין צבר מוניטין והשפעה, ובינואר 1929 שונה שמו ל-Motor-Kritik . הכותבים למגזין כללו גם את Béla Barényi , בעת שהיה סטודנט להנדסה.
החברות נלחמו נגד מוטור-קריטיק בתביעות משפטיות, בקמפיינים של השמצות וחרם פרסומי. הפרסום למגזין וליוזף גנץ גדל.
בשנת 1929, החל יוזף גנץ ליצור קשר עם יצרניות האופנועים הגרמניות צונדאפ, Ardie ו- DKW לשיתוף פעולה לבניית אב טיפוס למכונית קטנה. התוצרים היו אב-טיפוס ראשון, הארדי-גנץ, שנבנה בארדי ב-1930 ואב-טיפוס שני שהושלם באדלר במאי 1931, שזכה לכינוי ה-Maikäfer ('חיפושית מאי', שם חיבה לחיפושית האירופית הנפוצה "Melolontha melolontha"). החדשות על אבות הטיפוס התפשטו בתעשייה. יוזף גנץ הוצב כמהנדס יועץ בדיימלר-בנץ וב.מ.וו. שם היה מעורב בפיתוח הדגמים הראשונים עם מתלי גלגלים עצמאיים: מרצדס-בנץ 170 ו-ב.מ.וו 3/20 (Automobilkonstruktion München 1).
החברה הראשונה שבנתה מכונית על פי הפטנטים הרבים של יוסף גנץ הייתה ה-Standard Fahrzeugfabrik, שהציגה את דגם ה-Standard Superior שלה ב- בברלין בפברואר 1933. הוא כלל שלדה צינורית, מנוע מותקן באמצע, ומתלי גלגלים עצמאיים עם סרנים מתנדנדים מאחור. כשאדולף היטלר עלה לשלטון והתמנה לקנצלר הוא גילה עניין בעיצוב ובמחיר המכירה הנמוך של 1,590 רייכסמרק. בחסות הממשלה האנטישמית החדשה של המשטר הנאצי יוזף גנץ היה יעד לאויביו מתעשיית הרכב, שהתנגדו לדברים שנכתבו ב-Motor-Kritik.
מנהל פולקסווגן לאחר המלחמה, היינריך נורדהוף , אמר מאוחר יותר כי "יוזף גנץ תקף במוטור-קריטיק את חברות הרכב הוותיקות והמבוססות באירוניה נושכת ובשכנוע נלהב של מיסיונר".
השפעה על פורשה.
לאחר שחדשות על התוצאות שהושגו עם אבות הטיפוס Ardie-Ganz ו-Adler Maikäfer הגיעו ל-צונדאפ, החברה פנתה לפרדיננד פורשה בספטמבר 1931 כדי שיפתח את "Auto für Jedermann" - "מכונית לכל אדם". פורשה העדיפה את מנוע 4 הצילינדרים השטוח, כפי שנוסה גם על ידי דיימלר-בנץ בפיקוחו של יוסף גנץ כמעט שנה קודם לכן, אבל Zündapp העדיפה מנוע רדיאלי 5 צילינדרים מקורר מים. ב-1932 פעלו שלושה אבות טיפוס. כל המכוניות הללו אבדו במהלך המלחמה, האחרונה בהפצצה על שטוטגרט ב-1945.
מעצר.
יוסף גנץ נעצר על ידי הגסטפו במאי 1933 בתואנות מזויפות של סחיטה של תעשיית הרכב. בסופו של דבר הוא שוחרר. הוא נמלט מגרמניה ביוני 1934 - החודש שבו הטיל אדולף היטלר על פרדיננד פורשה לעצב מכונית לייצור המוני במחיר לצרכן של 1,000 רייכסמרק.
לאחר תקופה קצרה בליכטנשטיין, יוזף גנץ התיישב בשווייץ, שם החל בפרויקט רכב שווייצרי בתמיכת הממשלה. בגרמניה הסתיים הייצור של Standard Superior ושל Bungartz Butz. אבות הטיפוס הראשונים של המכונית השווייצרית נבנו בשנים 1937 ו-1938 ותוכניות נוצרו לייצור המוני בתוך מפעל חדש. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, גנץ שוב היה תחת איום מצד הגסטפו ופקידי ממשל שווייצריים, שטענו כי פרויקט הרכב השווייצרי היה שלהם. לאחר המלחמה, מספר קטן של מכוניות שווייצריות נבנו על ידי חברת הרכב ראפיד. גנץ הגיש תביעה משפטית נגד השווייצרים.
לאחר חמש שנים של מאבק משפטי, עזב גנץ את שווייץ ב-1949 והשתקע בצרפת. בצרפת הוא עבד על מכונית קטנה חדשה, אבל כבר לא יכול היה להתחרות בפולקסווגן.
ב-1951 היגר יוסף גנץ לאוסטרליה. הוא התגורר במגדלי אדג'ווטר, סנט קילדה, מלבורן. ועבד במשך מספר שנים בג'נרל מוטורס - הולדן. בראשית שנות ה-60 הוא סבל מבעיות בריאות לאחר סדרה של התקפי לב.
בשנת 1965 ביקשה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה את רשות ממשלת אוסטרליה להעניק ליוזף גנץ את צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. אולם ממשלת אוסטרליה דחתה את הבקשה, על פי התקנות שהיו קיימות באותה תקופה ביחס לפרסים זרים לאזרחים אוסטרלים.
יוזף גנץ נפטר באלמוניות באוסטרליה.
ספרות.
Paul Schilperoord, "The Extraordinary Life of Josef Ganz: The Jewish Engineer Behind Hitler's Volkswagen", RVP Publishers, New York 2011,
בליץ (משחק שחמט)
מגפת קיפריאנוס
מגפת קיפריאנוס הייתה פנדמיה של מחלה זיהומית, אשר התרחשה ברבעון השלישי של המאה ה-3 לספירה באימפריה הרומית. שמה נגזר משמו של קיפריאנוס הגמון קרתגו, שהיה עד למגפה ותיאר אותה. המחקר אודות מגפה זו מצומצם יחסית, וזאת ביחס לפנדמיות אחרות של תחילת האלף הראשון, כגון המגפה האנטונינית והמגפה היוסטיניאנית.
היסטוריה.
זמנה של המגפה נקבע בדרך כלל סביב השנים 250–251 עד לסיום 271 לספירה. הופעת המגפה הייתה במהלך משבר המאה ה-3, אשר כלל תחלופה רבה של קיסרים רומאים ושילוב של לחצים, בהם פלישה, מלחמת אזרחים, משבר כלכלי והמגפה.
המגפה הופיעה במספר גלים סביב הים התיכון. זוסימוס הזכיר התפרצות באזור הדנובה, מואסיה ואסיה הקטנה בשנת 251/2 לספירה. באיליריה, במהלך גל נוסף של המחלה בשנת 259 לספירה, זוסימוס כתב כי ערים רבות נפגעו והתרוקנו. הוא גם כתב על התפרצות נוספת בקרב חיילי הקיסר ולריאנוס שצעדו מאנטיוכיה לקפדוקיה בשנה זו, תוך הסתמכות כמעט בוודאות על טקסט אבוד של דקסיפוס האתונאי. זוסימוס דיווח כי יותר ממחצית מהגברים שנדבקו מתו מהמחלה. גם בשנת 259 לספירה הזכיר ההגמון דיוניסיוס מאלכסנדריה שהתפרצות של המחלה גרמה למות רבים מבני הדת שלו. לפי זוסימוס, המחלה הגיעה לאיליריה באותה תקופה ופגעה באופן חסר תקדים בערים שנכבשו לאחרונה בפלישות של הגותים. לפי פטרוס הפטריקיוס , שכתב במאה ה-6 לספירה ומקורו הוא כנראה דקסיפוס, המחלה פרצה באביב 260 לספירה בקרב חייליו של ולריאנוס שנלחמו נגד הסאסאנים, והכוח ממאוריטניה נפגע מאוד. חייליו של ולריאנוס הוצבו באותה עת בצפון מסופוטמיה ליד אדסה. גל של המחלה שפגעה באוכלוסיית רומא בשנת 262/3 לספירה הוזכר על ידי אורליוס ויקטור.
מ-250 עד 266, בשיא ההתפרצות, נכתב כי כמות המתים היומית ברומא הייתה כ-5,000. היסטוריון אחד חישב שאוכלוסיית אלכסנדריה ירדה מ-500,000 ל-190,000 במהלך המגפה. חלק מהירידה באוכלוסיית העיר נבעה כנראה מבריחת האנשים ממנה.
הייתה תקרית מאוחרת יותר בשנת 270, אך לא ידוע אם זו הייתה אותה מגפה או התפרצות אחרת. לפי היסטוריה אוגוסטה, סבלו השבטים הגותים ממגפה.
אפידמיולוגיה.
על פי הדיווח של קיפריאנוס, תסמיני המחלה היו עיניים אדומות וכאב גרון, גנגרנה בכפות הרגליים ושלשולים והקאות מתמשכים, שבעקבותיהם אובדות השמיעה והראייה. על פי מקורות נוספים ששרדו, החולים חשו חום חזק וצמא שלא ידע רוויה.