הפליאוגנאטים כוללים את הטינמיים (שחיים במרכז ובדרום אמריקה) וקבוצה של עופות גדולים חסרי יכולת תעופה, הכוללת את היענים, הריאה, הקזואר, הקיווי והאמו, שכולם חיים בחצי הכדור הדרומי. מספר חוקרים משערים שמדובר בקיבוץ מלאכותי של עופות אשר איבדו באופן עצמאי את היכולת לעוף, במספר שושלות שאין ביניהן קשר. הנתונים הזמינים לגבי האבולוציה של העופות הללו עדיין לא לגמרי ברורים, בין היתר משום שלא קיימים מאובנים מתקופת המזוזואיקון שהוודאות לגביהם ברורה. ניתוח פילוגנטי תומך בטענה שהקבוצה הזו היא פוליפליטית ולא מהווה קבוצה נפרדת של עופות. הפיצול הבא בשושלת העופות הבתראים הוא זה של דמויי התרנגול, סדרת-על המכילה את האווזאים (ברווזים, אווזים וברבורים) ואת התרנגולאים (תרנגולות, תרנגולי הודו, פסיונים ואחרים). על אף ההיעדר של מאובנים המעידים בבירור על קיומם של העופות הקדומים חסרי השיניים בתקופת המזוזואיקון, הגילוי של מאובנים דמויי-אווז ומאובנים של תרנגולאים מתקופה זו מרמז שהם אכן התקיימו באותה תקופה.
מועדי הפיצולים בעץ האבולוציוני מהווים מוקד למחלוקת רבה בין החוקרים. מוסכם שהעופות המפותחים חסרי השיניים התפתחו בקרטיקון, ושהפיצול בין דמויי התרנגול לשאר העופות המפותחים חסרי השיניים - הנאואווס - התרחש לפני אירוע הכחדת קרטיקון-פלאוגן. עם זאת, ישנן דעות שונות לגבי מועד ההתפצלות הסתגלנית של הנאואווס הנותרים - חלק מהחוקרים טוענים שהיא התרחשה לפני הכחדת שאר הדינוזאורים וחלקם טוענים שהיא התרחשה אחריה. אי הסכמה זו נגרמת בחלקה מהבדל בראיות, כאשר תיארוך מולקולרי המתבסס על מאובני נאואווס מרמז על התפצלות בקרטיקון, ואילו רוב המשפחות החיות כיום הופיעו במהלך הפלאוגן. התיארוך המולקולרי של המאובנים אינו ודאי, וניסיונות ליישב בין הראיות המולקולריות והמאובנות התבררו כבעייתיים.
השערה אחת לגבי האופן שבו עופות מודרניים שרדו את ההכחדה ההמונית של הקרטיקון-פלאוגן, בניגוד למיני דינוזאורים אחרים, מתקשרת ליכולתן ההסתגלותית: בשל העובדה שאבותיהם הקמאיים לא מילאו את כל הנישות האקולוגיות שמינים אחרים מילאו, הם יכלו לייצר מגוון אקולוגי רחב יותר ולהתאים את עצמם לנישות הללו - יכולת שעזרה להם להסתגל לסביבות שונות מהר יותר. שיעורי האבולוציה הללו יכולים להיות קשורים, בחלקם, גם למידות הגוף הקטנות של העופות.
ב-2018 פורסם בכתב העת Current Biology מאמר הגורס כי העופות ששרדו את אסון סוף הקרטיקון היו עופות בתראים, מפותחים וחסרי-שיניים, שלא חיו על עצים, ולא היו יכולים לעוף רחוק, בגלל ההרס העולמי שליערות לקח זמן רב להשתקם ממנו. מסקנות דומות כבר הועלו בעבר, בספר "Avian Evolution" של ג׳רלד מאייר משנת 2016 בנושא אבולוציה של עופות.
באוגוסט 2020 דיווחו חוקרים כי לאחר הכחדת קרטיקון-פלאוגן, התפתחות הגולגולת של העופות הואטה בהשוואה לאבולוציה של אבותיהם הדינוזאורים. עד לאותה העת, סברו החוקרים כי דווקא האצה בהתפתחות הגולגולת היא זו שהביא לעושר בצורות הגולגולת של עופות מודרניים.
סיווג של עופות מודרניים.
נושא הסיווג הפילוגנטי של עופות הוא בעיה מתמשכת. לפי רוב הממצאים, חלק ניכר מהסדרות המודרניות מהוות ענפים סבירים (שאינם מוטלים בספק), אך למרות זאת קיימת אי-הסכמה בין חוקרים לגבי הקשר המדויק בין הענפים המרכזיים. ממצאים מתחומים שונים (כגון אנטומיה מודרנית של עופות, מאובנים ו-DNA) הובאו בניסיון לפתור את הבעיה, אך לא הושגה הסכמה משמעותית בנושא.
בעבר, הסתפקו טקסונומים בתכונות מבניות ובממצאים ממאובנים כדי לפתח השערות לגבי הקשרים הפילוגנטיים בין העופות. הסיבה העיקרית להיעדרו של מידע מדויק באשר לקרבה בין סדרות ומשפחות היא אי הדיוקים של שיטות המחקר שנעשה בהן שימוש. התקדמויות בתחומי ריצוף DNA ממוחשב ופילוגנטיקה ממוחשבת הובילו ליצירתה של שיטה מדויקת יותר לסיווג מיני עופות - אך לעיתים גם מחקר של עדויות DNA אינו מספק, ושאלות רבות נותרו ללא מענה.
מגמות אבולוציוניות בעופות בעת החדשה.
האבולוציה דרך הברירה הטבעית מתרחשת בקצב איטי מכדי שבני אדם יוכלו לחוש אותה. עם זאת, מיני עופות נכחדים בעת החדשה בקצב גבוה בהרבה מכל בעל חיים אחר. היעלמות של תת-מין או של מין מביא לאובדן של גנים שלא יופיעו שוב במינים עתידיים.
תופעה נרחבת המתרחשת בקצב מואץ, היא הכלאה טבעית בין מינים שונים של עופות עקב שינויים שיוצרים בני אדם בבתי הגידול שלהם. השינויים גורמים לעופות לחפש בית גידול חדש ומביאים למפגשים בין מינים אלופטריים. כריתת עצים ופיצול יערות יכולים לייצר שטחים פתוחים נרחבים ולחבר בתי גידול שבעבר היו מבודדים. חיבור בתי הגידול מביא למצב שבו אוכלוסיות שהיו מבודדות במשך מספיק זמן כדי להתפצל אבולוציונית באופן משמעותי, אך לא מספיק זמן כדי למנוע הולדה של צאצאים פוריים, עשויות להתרבות זו עם זו באופן נרחב, עד כדי פגיעה בשלמות המינים המקוריים. לדוגמה, הכלאות בין קוליבריים שנמצאים בצפון מערב אמריקה הדרומית עשויות להוות איום על שימור מיני יונקי הדבש באזור. מספר מיני עופות מגודלים בשביה כדי להשפיע על הברירה המלאכותית של מיני בר. הברירה המלאכותית הובילה לגיוון בצבעי הנוצות או לייצור ביצים גדולות יותר.
בדצמבר 2019 פורסמו בכתב העת Ecology Letters תוצאות מחקר משותף של מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו ושל אוניברסיטת מישיגן לגבי שינויים במורפולוגיה של העופות. המחקר עשה שימוש בגופות של עופות שמתו כתוצאה מהתנגשות בבניינים בשיקגו מאז שנת 1978. המדגם הורכב מ-70,000 דגימות שנלקחו מ-52 מינים בין השנים 1978 ו-2016. המחקר מראה כי במשך ארבעים השנים הללו, אורך עצמות הרגליים התחתונות של העופות, המהווה אינדיקציה למידות הגוף, התקצר ב-2.4% בממוצע, ואילו כנפיהם התארכו ב-1.3%. ממצאי המחקר מצביעים על כך שהשינויים המורפולוגיים הם תוצאה של שינויי אקלים, והם מדגימים שינוי אבולוציוני התואם את כלל ברגמן.
אוטו באום
אוטו באום (בגרמנית: Otto Baum; 15 בנובמבר 1911 – 18 ביוני 1998) היה קצין בוואפן אס אס בדרגת אוברפיהרר אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא קיבל את עיטור את צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות של גרמניה הנאצית.
ביוגרפיה.
באום נולד ב-15 בנובמבר 1911 בהכינגן, בן לסוחר. מ-1930 עד 1932, הוא למד שני סמסטרים של חקלאות באוניברסיטת הוהנהיים. ב-1937 הוא הצטרף לאס אס, וב-1 ביוני 1939 הוא מונה למפקד פלוגה 7 ברגימנט הרגלים לייבשטנדרטה אדולף היטלר. ב-3 במרץ 1941 הוא מונה שירת כמפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-3 בדיוויזיית הפאנצר אס אס ה-3, ופיקד עליו במהלך מבצע ברברוסה ובמהלך מבצע דמיאנסק. ב-26 בדצמבר 1941 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-8 במאי 1942 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל על הישגיו. לאחר מכן הוא שירת בצרפת ולאחר מכן שוב בחזית המזרחית, וב-22 באוגוסט 1943 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-30 בינואר 1944 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר. מ-18 ביוני 1944 עד 1 באוגוסט 1944 פיקד על דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17, אשר לחמה בצרפת והתבלט עם יחידתו, במיוחד ב. מ-28 ביולי עד 23 באוקטובר 1944, פיקד באום על דיוויזיית הפאנצר אס אס ה-2, ולחם עימה בקרב פאלז, וב-2 בספטמבר 1944 קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן הוא קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-16 באיטליה ב-24 באוקטובר 1944. בסוף ינואר 1945 הוא הועבר להונגריה עם הדיוויזיה וב-8 במאי 1945 נכנע ליד ולקרמרקט בקרינתיה.
לאחר שחרורו מהשבי הבריטי בדצמבר 1948, עבד באום בתעשיית הטקסטיל. הוא נפטר בהכינגן ב-18 ביוני 1998.
פני הדור כפני הכלב
פני הדור כפני הכלב הוא ניב המופיע במשנה כחלק מתיאור של דור חוטא ורשע בעקבתא דמשיחא (לפני ימות המשיח): .
רש"י מציע שני פירושים לביטוי, האחד - כפשוטו, שדומים ממש לכלב; והאחר - כמשל, "שלא יתביישו זה מזה". פירוש נפוץ, שהביא הרב אלחנן וסרמן בשם רבי ישראל סלנטר, רואה את הביטוי כביקורת על הנהגה לקויה, שאינה מובילה את הציבור, אלא הציבור הוא שמוביל אותה. ההנהגה במטפורה זו נמשלת לכלב, שאמנם הולך לפני בעליו, אך ללא הרף מביט לאחור כדי לדעת לאן בעליו רוצה שילך.
הרב וסרמן הביא פירוש נוסף, שאותו ייחס לחפץ חיים בשם רבי יצחק מוולוז'ין:
ברומן "תמול שלשום" כלל ש"י עגנון ביטוי זה באחד מרגעי השיא של רומן, בדרשתו של רבי גרונם יקום פורקן:
יושב ראש הכנסת, רובי ריבלין, התייחס בהרחבה לביטוי זה בנאומו, תוך שהוא מתאר את התנהגותו של כלבו להמחשת העניין.
שאהד 141
שאהד-141 (בפרסית: شاهد ۱۴۱) הוא כטב"ם תוצרת שאהד תעשיות תעופתיות מהתעשייה הצבאית האיראנית.
פיתוח.
בדצמבר 2011 נפל בשטחה של איראן כטב"ם RQ-170 כשהוא שלם. חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית ביצע עליו הנדסה הפוכה ופיתח את סדרת הכטב"מים שאהד 141–191.
מאפיינים.
לכטב"ם מוטת כנף של 4–6 מטרים. הוא טס במהירות של כ-185 קמ"ש בגובה של .
שימוש מבצעי.
ב-10 בפברואר 2018 לאחר השעה 4:15 לפנות בוקר זיהה מערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי כטב"ם איראני מסוג שהאד 141 שחדר לשטח ישראל באזור בית שאן. הכטב"ם שוגר מבסיס T-4 שבסוריה ויורט בהצלחה בשעה 4:30 על ידי מסוק קרב מדגם AH-64D אפאצ'י לונגבו "שרף". צה"ל אסף את שרידי הכטב"ם והעבירם לניתוח טכנולוגי. בהמשך פורסם שהכטב"מ האיראני שהופל נשא עליו חומר נפץ מסוג TNT במטרה לבצע פיגוע טרור ("כטב"ם מתאבד") או לשם העברתו לגורמי טרור באיו"ש. בעקבות החדירה פרץ עימות אווירי בין ישראל לסוריה ואיראן.
מעות חיטים