בשנת 1957, כעבור שש שנים מפרסומו, נמכרו מעל 100,000 עותקים של הגיליון.
בשנת 1971 יצאה לאור המהדורה השנייה של הגיליון. מהדורה זאת התמקדה בשטף ורציפות הטקסט.
בשנת 1975 הגיליון עבר שינויים נוספים.
עד כה בעקבות הצלחת הגיליונות, בשנת 1977 האגודה הוציאה לאור את המהדורה הראשונה של המדריך המלא לשיטתה עם דוגמאות נרחבות והסברים גם ברישום והפניה למקורות שאינם בדפוס והסברים על אתיקה אקדמית וגנבה ספרותית.
בשנת 1978 תורגם בפעם הראשונה ליפנית.
בשנת 1989 תורגם בפעם הראשונה לסינית.
סגנון.
פרוזה אקדמית.
החל מהופעת המהדורה השנייה של המדריך בשנת 1984, האגודה לשפות מודרניות דגלה במבנה טקסט רציף ואחיד והמליצה נגד הערות שוליים או כל מאפיין אחר שקוטע קריאה רצופה של הטקסט.
רישום מקורות.
בסגנון MLA, ברשימת המקורות לא נעשה מיון מספרי של המקורות כמו שמקובל בסגנונות אחרים. במקום זאת, המיון וההפניה לכל מקור בדרך כלל נעשים לפי שם המשפחה של המחבר מאותו מקור.
הפניה למקורות.
המדריך נוקט בגישה כי פרוזה אקדמית מהווה לשיח מתמשך בין חוקרים. לפיכך, חובה לתת סימוכין לכל טענה, ולסמן באופן ברור קטעים שצוטטו ממקורות אחרים על מנת לאפשר לחוקרים ותלמידים לפנות ולהתייחס לאותם מקורות ולהשתתף בשיח. הפניות למקורות הן בדרך כלל בסוגריים עגולים, בגודל גופן רגיל, ובתוך המשפט עצמו.
אתיקה.
המדריך מזהיר נחרצות מפני גנבה ספרותית. לדוגמה, אפילו גנבה ספרותית אחת תערער את האותנטיות של פרסומים קודמים ועתידיים מאותו חוקר. לאור זאת, המדריך דורש מחוקרים, מחברים, ותלמידים כאחד לצטט כל מקור ללא יוצא מן הכלל כדי למנוע גנבה ספרותית בשגגה. בנוסף, המדריך מזהיר מוסדות אקדמיים מפני רשלנות במניעת גנבה ספרותית, מפני שהמחיר על רשלנות כזו פוגע בשמם הטוב של תלמידים וחוקרים המשתייכים לאותם מוסדות אקדמיים. המדריך מזכיר כמה צורות של גנבה ספרותית:
דין פרוטה כדין מאה, אפילו העתקה של כמה מילים ללא מבואה והפנייה נחשבת לגנבה ספרותית במלוא חומרתה. כמו כן, המדריך מזהיר מפני כתיבה חפוזה שעלולה לגרום לגנבה ספרותית בשגגה במידה ושוכחים לתת הפנייה או לסמן את המבואה כראוי. בנוסף, גנבה ספרותית חלה גם על רעיונות, ולא רק על תמליל. הבעה או תרגום של אותו רעיון במילים אחרות או לשפה אחרת ללא הפנייה למקור נחשבת לגנבה ספרותית.
בישראל.
באוניברסיטת תל אביב בחוגים ספרות, לימודי אנגלית, לימודים אמריקניים, התוכניות הבין־תחומיות, והתוכנית הבין־לאומית משתמשים בשיטת MLA בהגשת עבודות בית, חיבורים, מטלות בסדנאות כתיבה, ועבודות סמינריוניות. בנוסף, האוניברסיטה מעבירה מספר קורסי חובה בכתיבה אקדמית באותם חוגים בהם לומדים את שיטת MLA.
מהדורות.
בין השנים 1977 עד 2021 יצאו 9 מהדורות של מדריך הכתיבה לתלמידים וחוקרים, ושלוש מהדורות של מדריך הסגנון המקביל לעורכים.
אליעזר שרלואי
גוטפריד לינדאואר
גוטפריד לינדאואר (בגרמנית: Gottfried Lindauer; 5 בינואר 1839 - 13 ביוני 1926) היה אמן מבוהמיה וניו זילנד, התפרסם בזכות דיוקנאותיו, כולל רבים מאנשי המאורים.
באירופה.
הוא נולד בפלז'ן (פילזן), בוהמיה המערבית, באימפריה האוסטרית (חלק מצ'כיה). משפחתו הייתה גרמנית מאזור הסודטים, ואביו היה גנן. התנסות הציור הראשונה שלו הייתה של צמחים ועצים.
משנת 1855 למד לינדאואר באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. כדי להגדיל את סיכוייו בשוק, החליט לשנות את שמו מצ'כית לתרגום הגרמני של שמו, "גוטפריד". בסטודיו שלו בפילזן יצר ציורים עם נושאים דתיים וציורי קיר לכנסיות של אוסטריה. ציוריו משכו קהל, ובמיוחד את האנשים החשובים שהיו לעיתים קרובות נושאי ציוריו, כולל הבישוף יישק, מבוהמיה. לאחר שהות בווינה במשך שמונה עשרה חודשים, נסע למוראביה במשך שלוש שנים.
בניו זילנד.
כדי להימנע מגיוס לצבא האוסטרו-הונגרי הוא עזב לגרמניה בשנת 1873. משם הפליג לניו זילנד בשנת 1874, והגיע לוולינגטון ב־6 באוגוסט.
אנשים מרכזיים מבין המאורים בניו זילנד הזמינו אצלו דיוקנאות, והוא תיעד במדויק את קעקועי הפנים שלהם, לבושם, קישוטיהם וכלי הנשק שלהם. סדרה של דיוקנאות בגודל טבעי של ראשי מאורים ולוחמים שהוצגו על ידי סר וולטר בולר בתערוכה הקולוניאלית וההודית, 1886, היו כולם פרי יצירתו של לינדאואר, שהפך את "המאורי בביתו" לנושא מחקר מיוחד.
ציורי המאורים של לינדאואר קשורים, כמו ציורים של אלן פון מיירן ופרנסיס הודג'קינס, לדיוקנאות סימבוליסטיות של נשים רעות עם או בלי ילד. אחד מאלה, היה רקדן צעיר ללא קעקוע פנים, היה נערץ על ידי הנסיך מוויילס, והוא קיבל את הציור. עבודותיו המפורסמות ביותר הן דיוקנאות של הייני היריני, הידועה גם בשם אנה רופן, הנושאת תינוק על גבה. לינדאואר צייר תמונה זו 30 פעמים.
לאחר שביקר בארץ מולדתו בשנים 1886–1887, התיישב בוודוויל, ליד וולינגטון, והתחתן זמן קצר לפני כן עם רבקה, בתו של בנימין פרנס פטי. נולדו להם שני בנים, הקטור וויקטור, האחרון היה פיקולוג ומורה.
לינדאואר נפטר בשנת 1926 ונקבר בבית העלמין העתיק של ערוץ בוודוויל.
ﭏ (שם האות: אלף-למד, במסורת יהודי תימן: מעלק פי אלסקף – תלוי בתקרה) היא ליגטורה של האותיות א' ול' באלפבית העברי.
היסטוריה.
השימוש בליגטורה זו נפוץ בכתבים יהודיים מימי הביניים, ובספרים מודפסים החל מתקופת ראשית הדפוס. השימוש העיקרי בליגטורה הוא בשמות הקודש המכילים את הצירוף "אל", כדי להימנע מביזוי השמות וצורך בגניזה. האות נפוצה גם בטקסטים שנכתבו בערבית יהודית, משום ש"אל" היא תחילית היידוע בשפה זו.
עיצוב.
העיצוב הרגיל של הליגטורה הוא אות א', בהשמטת הרגל השמאלית, ובהוספת ראש הל' בצד שמאל למעלה. אולם, בחלק מכתבי היד מימי הביניים, וכן בכמה גופנים מודרניים, הליגטורה עוצבה כאות א' מלאה, ורק נוסף מעין "קוץ" בראשה השמאלי כדי לסמל את הל'.
בדפוסים רבים, שלא הייתה בהם האפשרות להדפיס את הליגטורה כצורתה, השתמשו באות ף הפוכה כדי להדפיס את הליגטורה.
בהלכה.
בהלכה נקבע כי כתיבת א-ל מחוברים כשרה בכתיבת גט אך אינה כשרה בכתיבת ספר תורה. הפוסקים דנו בדין הכותב אות זו בשבת האם חייב סקילה כדין הכותב שתי אותיות, או שפטור כדין העושה חצי שיעור. שמות הקודש שנכתבו בליגטורה זו אינם טעונים גניזה, אך אין לנהוג בהם בביזיון.
במחשב.
בתוכנות אופיס הוספת התו "ﭏ" נעשית על ידי הקלדת קוד יוניקוד FB4F ולאחריו ALT+X, או הקלדת ALT+64335.
אלף-למד
אלף ולמד מחוברים
דולה ריצ'מונד
דורותי קייט ריצ'מונד (באנגלית: Dorothy Kate Richmond; 12 בספטמבר 1861 - 16 באפריל 1935), הידועה בשם דולה ריצ'מונד, הייתה ציירת ניו זילנדית שנודעה בזכות ציורי צבעי מים שלה של צמחים טבעיים ובעלי חיים ונופים פנורמיים.
ביוגרפיה.
בתם של ג'יימס קרואו ריצ'מונד ומרי סמית', דורותי ריצ'מונד נולדה ב-12 בספטמבר 1861 בפרנל, אוקלנד. היא הייתה השלישית מבין חמישה ילדים וילדותה הצעירה הייתה מעורערת. המשפחה עברה לנלסון בשנת 1862, שם הפך אביה לעורך של עיתון "ניו זילנד כרוניקל ", אך עבר למחוז טראנאקי לאחר מותה הפתאומי של אמה של דורותי בשנת 1865. אביה היה לעיתים קרובות מחוץ לבית והיא נותרה לבד עם אחיה. הם הועברו לקרובים לפני שהמשפחה חזרה לנלסון בסביבות 1869.
ריצ'מונד למדה במכללת נשים של מיס בל בנלסון והתעניינותה באמנות עודדה על ידי אביה שהעביר לה את אהבתו לרישום ולציור. היא נלקחה עם שני אחיה הגדולים לאירופה על ידי אביה בשנת 1873 והמשיכה בשיעורי הציור שלה. היא למדה במכללת בדפורד לנשים בלונדון, וכן למדה בבית הספר סלייד לאמנות, שם עבדה בהדרכת אלפונס לגרוס. ביוני 1880 עבודתה זיכתה אותה במלגת סלייד.
בתחילת שנות השמונים של המאה ה-19 חזרה לניו זילנד ומונתה למורה לאמנות במכללת נלסון לבנות בשנת 1883.
ריצ'מונד הציגה עם האקדמיה לאמנויות היפות של ניו זילנד משנת 1885 ואז נסעה שוב לאירופה והתקדמה והמשיכה ללמוד לצייר. בשנת 1890 היא הפכה לחברת אמנית באקדמיה לאמנויות היפות של ניו זילנד.
היא הפכה עצמאית מבחינה כלכלית לאחר מות אביה בשנת 1898 ונסעה שוב לאירופה כדי לצייר. היא הכירה את פרנסיס הודג'קינס בשנת 1901 ונסעה איתה בצרפת ובאיטליה לפני שחזרה לניו זילנד בדצמבר 1903. הודג'קינס תיארה את ריצ'מונד כ"האישה היקרה ביותר עם הפנים וההבעה היפים ביותר. אני קבצנית בת מזל שיש לי אותה כבת לוויה."
ריצ'מונד והודג'קינס נותרו שותפות קרובות ושכרו יחד סטודיו ברחוב בואן, ולינגטון, שם לקחו על עצמן גם תלמידים פרטיים. ריצ'מונד המשיכה את הסטודיו לאחר שהודג'קינס חזרה לאירופה בשנת 1906 והמשיכה לפתח את המוניטין שלה כמורה לאמנות. מ-1909 עד 1924 קיימה שיעורים בבית הספר "פיצ'רברט טראס".
ריצ'מונד הייתה חברת מועצה באקדמיה לאמנויות היפות של ניו זילנד משנת 1904 וזכתה לחברות חיים בשנת 1928.
היא מעולם לא נישאה ומתה בוולינגטון ב-16 באפריל 1935.
Gender reveal party
מילת מדידה
ביי דונה
ביי דונה (בקוריאנית: 배두나, תעתיק מדויק: פה דו נה; נולדה ב-11 באוקטובר 1979), היא שחקנית וצלמת דרום קוריאנית.
ביוגרפיה.
ביי דונה נולדה בסיאול, קוריאה הדרומית למשפחת שחקני תיאטרון. בשנת 1998 היא סיימה לימודי אוניברסיטה והחלה לדגמן.
קריירה.
בשנת 1999 היא לראשונה שיחקה בסרט, וכבר באותה שנה הוכרזה כשחקנית הפופולרית של ערוץ הטלוויזיה KBS.
היא המשיכה בקריירת משחק והשתתפה במספר סרטים. בשנת 2003 היא החליטה לעשות הפסקה, ועסקה בצילומים מקצועיים.
בשנת 2005 שיחקה בסרט הדרמה היפני "Linda Linda Linda" והייתה השחקנית הקוריאנית הראשונה ששיחקה תפקיד ראשי בסרט יפני.