בצד הכתיבה המחזאית עוסקת אבן-שושן במשך שנים בהוראת הכתיבה הדרמטית וכתיבת הפרוזה ובהנחיה אישית וליווי של כותבים במסגרות שונות, ביניהן: החוג לקולנוע במכללת הדסה בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, תיכון אלון ברמת השרון, בית הספר לכתיבת דרמה, בית הספר של "תיאטרון אספקלריה" ומכללת ספיר. היא מעבירה סדנאות כתיבה בהשראת טקסטים יהודיים קבליים, וסדנאות להעצמה אישית בכתיבה. ובעשור האחרון היא מתעמקת ב'ספר יצירה' אשר בהשראתו פיתחה את "סודות היצירה של ספר יצירה", שיטה המלמדת כיצד ליצור מציאות באמנות ובחיים באמצעות כתיבה וצרופי אותיות. את השיטה היא מלמדת בסדנאות ובהנחיה אישית.
אודות עבודתה.
עבודתה של יוספה אבן-שושן מושפעת מארון הספרים היהודי: החסידות, ספר הזהר, התלמוד, התורה והתנ"ך, אשר אותם היא חוקרת בו זמנים בהתאם לתמה של המחזה בו היא עוסקת ומהם היא שואבת השראה לעלילות ולריבוד הלשוני של המחזות.
כתיבתה מתאפיינת מחד גיסא בתאולוגיה מיסטית ובחתרנות ביקורתית מאידך גיסא, כאשר בדרך כלל מתרחשת עלילת המחזה בנקודה היסטורית בזמן, בעוד שהאירועים עצמם מתייחסים באופן ביקורתי להוויה עכשווית.
את השניות הזאת ניתן לראות בסגנון הלשוני של כתיבתה, סגנון פיוטי המתחקה אחר סגנון הדיבור והתחביר של התקופה ההיסטורית שבה מתרחשת עלילת המחזה ויחד עם זאת משתמשת באוצר מילים עכשווי. כמו כן משתמשת אבן-שושן בטקטסים מהמקורות אותם היא מפרקת ומרכיבה מחדש, על מנת ליצור משמעות חדשה.
כתיבתה המתאפיינת בגוון טרגי, עוסקת בתמות חברתית-פוליטית מנקודת מבט פמיניסטית, כאשר ברוב מחזותיה מוצגת האישה כ"אחר האולטימטיבי" שאותו מקעקעים ומדירים ממוקדי הכוח באשר הוא זר ושונה.
ייברסקיה אנציקלופדיה
היעלמותו של פרדריק ולנטיץ'
המיקום של התקרית
היעלמותו של פרדריק ולנטיץ' היה אירוע שהתרחש ב-21 באוקטובר 1978, שבמהלכו הטייס האוסטרלי פרדריק ולנטיץ' נעלם בנסיבות שלא הובהרו מעולם, בעת הטסת מטוס ססנה 182-L מעל למצר בס שבדרום אוסטרליה, לאחר שדיווח על אובייקט מוזר שאיננו מטוס אשר ריחף מעל למטוס הססנה.
המטוס, בדומה לולנטיץ', מעולם לא נמצא, ובעקבות כך משרד התחבורה האוסטרלי הצהיר לבסוף כי לא ניתן לקבוע בוודאות את הסיבה להיעלמותו של ולנטיץ'.
העובדה שולנטיץ' ומטוס הססנה מעולם לא אותרו, בנוסף לשילוב של מספר גורמים מסתוריים בתקרית זו, הובילו לכך שהמקרה זכה לפרסום בינלאומי רב, ולכך שהתקרית הפכה לאחד מהמקרים הנודעים ביותר של מפגש מהסוג הראשון לכאורה.
התקרית.
ביום שבת ה-21 באוקטובר 1978 בשעה 18:19 הטייס האוסטרלי פרדריק ולנטיץ' (Frederick Valentich) המריא לבדו משדה התעופה מוראבין שבמלבורן על סיפון מטוס ססנה 182-L. באותה העת ולנטיץ' הספיק כבר לטוס במשך שנתיים ולצבור בסך הכל מעל ל-150 שעות טיסה לבדו. ולנטיץ' שאף להפוך בבוא היום לטייס בחברת תעופה מסחרית.
ולנטיץ' התכוון לטוס לאי קינג הממוקם במרחק 240 קילומטרים משדה התעופה מוראבין, דרך לשון היבשה קייפ אוטוואי (Cape Otway) שבחלקה הדרומי של מדינת ויקטוריה. ולנטיץ' טס במסלול הזה מספר פעמים בעבר. ולנטיץ' טס במהירויות שיוט של כ-256 קמ"ש, הראות הייתה טובה והרוחות היו קלות.
המטרה המוצהרת של הטיסה הייתה לאסוף מספר נוסעים באי קינג ולחזור לשדה התעופה מוראבין. עם זאת, ולנטיץ' סיפר למשפחתו ולחברתו כי בכוונתו לאסוף משלוח של סרטנים. במהלך החקירה התגלה לראשונה כי לא היו נוסעים שחיכו לולנטיץ' באי קינג, וכי הוא לא הזמין סרטנים והוא אף לא היה יכול להזמין סרטנים בכל מקרה משום שסרטנים לא היו זמינים למכירה באי קינג באותה העת.
בשעת 19:06, ולנטיץ' ביקש לראשונה מידע מבקרת התעבורה האווירית של מלבורן אודות כלי טיס אחר הנמוך ממנו ב-1,524 מטרים, ונאמר לו כי לא היו שום כלי טיס בגובה זה. אף על פי כן, ולנטיץ' ציין כי הוא היה מסוגל להבחין בכלי טיס גדול ולא מזוהה בעל ארבעה אורות בוהקים. ולנטיץ' ציין כי הוא לא היה מסוגל לזהות את סוג כלי הטיס. בהמשך ולנטיץ' ציין כי כלי הטיס עבר למרחק של כ-300 מטרים מעליו ונע במהירות גבוהה למדי. ולנטיץ' דיווח לאחר מכן כי כלי הטיס התקרב אליו ממזרח וציין כי ייתכן שהטייס שמטיס את כלי הטיס מנסה לתעתע בו.
בשעת 19:09 בקרת התעבורה האווירית במלבורן הורתה לולנטיץ' לאשר את הגובה שלו ואם הוא מסוגל לזהות את כלי הטיס. ולנטיץ' ציין כי הוא טס בגובה 1372 מטרים וציין כי כלי הטיס "מוארך", אך כי הוא כבר נע במהירות רבה מדי בשביל שהוא יוכל לתאר אותו בפירוט רב יותר. במהלך 30 השניות הבאות בקרת התעבורה האווירית במלבורן ביקשה שולנטיץ' ינסה לאמוד את גודלו של כלי הטיס. ולנטיץ' ציין כי כלי הטיס "חג מעליו" וכי הוא מכיל משטח מתכתי נוצץ ואור ירוק. לאחר 28 שניות של שקט מוחלט ולנטיץ' דיווח כי כלי הטיס נעלם. לאחר 25 שניות נוספות של שקט מוחלט ולנטיץ' דיווח כי כלי הטיס מתקרב כעת מהמערב. כעבור 29 שניות, ב-19:12:09 ולנטיץ' דיווח כי מטוס הססנה החל לחוות בעיות במנוע וכי הוא הולך לנסות להמשיך לטוס לאי קינג. לאחר הפסקה קצרה, ולנטיץ' דיווח:
לאחר 17 שניות של רעש לא מזוהה, אשר נשמע כמו "קולות מתכתיים צורמים", נותק הקשר.
על אף שהתמליל של השיחה בין ולנטיץ' לבקר הטיסה במלבורן שוחרר לבסוף לרשות הציבור בשנת 1982, ההקלטה עצמה מעולם לא שוחררה לרשות הציבור.
מאמצי החיפוש.
בשעה 19:12 נשלח אות מצוקה לצוות החילוץ אשר הגיע לאזור שבו נעלם ולנטיץ' ב-19:33. מאמצי החיפוש נמשכו עד 25 באוקטובר 1978, אף על פי כן, לא נמצא שום זכר למטוס הססנה, לולנטיץ' או אפילו זכר כלשהו להתרסקות המטוס.
החקירה.
בעקבות היעלמותו של ולנטיץ' ערך משרד התחבורה האוסטרלי חקירה מקיפה של התקרית. החקירה נמשכה שבועיים אך החוקרים לא העלו דבר. בעקבות כך משרד התחבורה האוסטרלי הצהיר לבסוף כי לא ניתן לקבוע בוודאות את הסיבה להיעלמותו של ולנטיץ' וכי ההנחה היא כי תוצאות האירוע היו "קטלניות".
ב-27 באפריל 1982 פורסם דו"ח מסכם שהכיל את תמליל השיחה בין ולנטיץ' למגדל הפיקוח במלבורן.
הסברים מוצעים.
היעלמותו של פרדריק ולנטיץ' יכולה להיות מוסברת על ידי מגוון רב של הסברים, קונבנציונליים ולא קונבנציונליים.
הסברים לא קונבנציונליים.
ההסברים הלא קונבנציונליים להיעלמותו של ולנטיץ', אשר נפוצים בעיקר בקרב חובבי עב"מים, כוללים ספקולציות לגבי כך שכלי הטיס הלא מזוהה היה למעשה חללית חוץ-ארצית, אשר חטפה את ולנטיץ' ו/או אשר גרמה להשמדת המטוס בדרך כלשהי. הספקולציות לגבי כך שכלי הטיס המסתורי היה למעשה עב"ם נובעות בעיקר משילוב של מספר גורמים – המסר האחרון של ולנטיץ' שבו הוא ציין כי כלי הטיס "ריחף" וכי לא מדובר במטוס, הקולות הבלתי מוסברים שנשמעו בסוף השידור, והדיווחים הרבים בדבר תצפיות של עצמים בלתי מזוהים שהחלו עוד כחודשיים לפני התקרית עצמה.
גל תצפיות העב"מים לפני וביום של התקרית.
בתקופה שקדמה לתקרית, במשך לפחות חודשיים היו מספר דיווחים על תצפיות של עצמים בלתי מזוהים בשמי מלבורן, חופי ויקטוריה, והאי קינג.
לאחר שהידיעה על היעלמותו של ולנטיץ' התפרסמה באמצעי התקשורת, מספר רב של אנשים דיווחו שהיו עדים לפעילות חריגה באזור. ישנם אנשים שטענו כי היו עדים ל"אור ירוק אשר נע באופן לא סדיר בשמים" ובמקרה מסוים קבוצה של עדי ראייה אשר לטענתם היו ממוקמים בקרבת האזור שבו אירעה התקרית ציינו כי הם הבחינו באור ירוק שעקב אחר מטוסו של ולנטיץ', וכי על אף שהמטוס והאור הירוק נעלמו לבסוף משדה הראייה שלהם, הם הבחינו כי מטוסו של ולנטיץ' באותה העת היה בנסיקה תלולה. לתיאורים הללו חשיבות רבה שכן העדויות הללו פורסמו מיד לאחר התקרית בעוד שהדו"ח שהכיל את תמליל השיחה בין ולנטיץ' לבקרת הטיסה במלבורן, שבו ולנטיץ' ציין כי האובייקט בעל אור ירוק, פורסם לראשונה רק מספר שנים לאחר התקרית במהלך שנת 1982.
אחרית דבר.
לאחר התקרית גווידו ולנטיץ', אביו של הטייס הנעדר, ציין בראיונות לכלי התקשורת כי הוא מאמין שבנו לא התרסק אלא למעשה "נחטף על ידי חוצנים".
בשנת 1998 הקימה משפחתו של פרדריק ולנטיץ' אנדרטה לזכרו בקייפ אוטוויי.
נופל וקם - סיפורה של שב&quot;ק ס'
"נופל וקם - סיפורה של שב"ק ס'" הוא סרט תיעודי קולנוע ישראלי אודות להקת שב"ק ס', בבימויו של ירון בן נון, ובמרכזו שחרור האלבום כנען 2000 ומסע ההופעות בעקבותיו. הסרט נקרא כך בעקבות השיר "נופל וקם" המופיע באלבום כנען 2000. הסרט הופק על ידי חברת ההפקות קונטרול Z עבור הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
תיאור הסרט.
להקת שב"ק ס', משחררת את האלבום הרביעי שלה, כנען 2000. האלבום שונה מקודמיו, בשל המסרים המורכבים שבו, לעומת השירים הקלילים שאפיינו את אלבומי הלהקה הקודמים. כמו כן, הרכב הלהקה שונה- הסולן נמרוד רשף עזב את הלהקה, ולעומת זאת חזרו אליה מירו וחמי.
האלבום זוכה להצלחה, אך סיבוב ההופעות שנלווה אליו אינו מושך קהל, לאכזבתם של החברים. הסרט עוקב אחרי חברי הלהקה, ביחד ולחוד, בתקופה הזו וגם בקריירה המוזיקלית שלהם לאחר התפרקות הלהקה, עם הקמת ההרכב חלוצי החלל והצלחת אלבום הסולו של מוקי, 'שמע ישראל', וכן בהמשך- איחוד הלהקה.
הסרט עוסק, באופן עקיף, בסצנת המוזיקה בארץ, ובקשיים הכלכליים הכרוכים בפרנסה ממוזיקה בישראל.
בסרט משולבות הקלטות של הלהקה מכל הזמנים.
משתתפים.
חברי הלהקה
נוספים
ביקורות.
הביקורות משבחות את התמדתו של הבמאי בתיעוד הלהקה וחבריה, ואת החשיפה שהסרט מעניק למתרחש מאחורי הקלעים במוזיקה הישראלית, בהתחשב בכך שמעט סרטים הופקו על הנושא. לעומת זאת, קיימת ביקורת על כך שהבמאי הכניס עצמו לתוך הסרט, ולא ברורה מערכת היחסים בין הבמאי לחברי הלהקה.