אמונה צבי לשם עשתה שנה מכינת משחק בבית צבי ואחר-כך למדה במסלול התלת-שנתי בסטודיו למשחק ניסן נתיב, היא בוגרת ניסן נתיב 1992, בין חבריה לכיתה הם מירב גרובר ואודי בן-משה. בתום לימודיה שיחקה אחד מהילדים המתים בהצגה "הילד חולם", פרי עטו ובבימויו של חנוך לוין בתיאטרון הבימה.
אמונה צבי לשם קיבלה את תפקידה הראשון בתיאטרון הקאמרי אחרי שנקראה להחליף את קרן מור שיצאה לחופשת לידה בהצגה "מבקר המדינה", מאת אילן חצור ובבימויו של אילן רונן. היא גילמה את נופית, בתם של ראש העיר (יוסי גרבר) ואשתו (תיקי דיין). את מבקר המדינה שיחק רמי ברוך. לשם שיחקה בקאמרי כעשור.
ב-1993 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" וב-1994 שיחקה בסרטו של איתן פוקס "שירת הסירנה" ובסרטו של שמואל הספרי "שחור".
במקביל לעבודתה בתיאטרון הרפרטוארי אמונה צבי לשם שיחקה בהצגות ילדים רבות: בתיאטרון ילדים ונוער, תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון הקיבוץ. שיחקה ב"וגר זאב עם כבש", שהפיקה נאוה ביק, כתבה חמוטל בן זאב, הלחין את המוזיקה דורי בן זאב וביים יקי מחרז, רצה כאלף הצגות וממשיכה לרוץ היום עם שחקנים אחרים. בהצגה "אורי" מאת חגית רכבי ניקוליבסקי גילמה את הילדה הנכה חנה.
בקאמרי שיחקה אמונה צבי לשם גם במחזמר האמריקאי "דבר מצחיק קרה", בבימויו של מיקי גורביץ'.
לשם שיחקה גם ב"סיפור משפחתי" מאת עדנה מזי"א, בבימויו של עמרי ניצן, בתפקידי מלצרית בבית קפה בהיידלברג ומלצרית בחוף הים בתל אביב, לצידה שיחק שולי רנד.
צבי-לשם שיחקה גם בהצגה "רצח", פרי עטו של חנוך לוין, בבימויו של עמרי ניצן, בתפקיד זונה ורודה.
שיחקה גם ב"המורדים", פרי עטה של עדנה מזי"א, בבימויו של עמרי ניצן. היא גילמה את מיכאלה, הילדה המורדת, לצידה שיחק יוסי ידין, בבגרותה מגלמת אותה לאורה ריבלין. היא החליפה בתפקיד את שירי גולן, שיצאה לחופשת לידה.
שיחקה בהצגה "אורי מורי", פרי עטו של יצחק בן נר, בבימויו של רמי דנון. היא גילמה את שירה. בתו הגדולה של אילן דר, שרוצה להתגרש וכתוצאה מכך פורצים ביניהם עימותים.
ב-1999 שיחקה לשם במיני-סדרה "אנס הבושם" בתפקיד אישה דתייה שנאנסה. ב-2000/1 שיחקה בסדרה "האישה האחרת", בבימויו של שמי זרחין, בתפקיד בתה של גילה אלמגור, לצידה שיחקה גם יונה אליאן.
תפקידה האחרון של אמונה צבי לשם בקאמרי היה בהצגה "דוניה רוסיטה", מאת פדריקו גארסיה לורקה, בבימויו של דוד מוכתר-סמוראי.
אמונה צבי לשם שיחקה בסרט "אשת כהן" של נאוה ניסן. זהו סרט סטודנטים שהופק בבית הספר "מעלה", הוקרן בטלוויזיה והשתתף בפסטיבלים שונים, צבי-לשם הייתה איתו בפסטיבל מונפלייה. זהו סיפורה של אישה שנישאה לכהן ונאנסת, בני הזוג אוהבים זה את זה, אבל אשת כהן שנאנסה אסורה לבעלה.
בשנים 2010-2003 שיחקה לשם בשלוש עונות של סדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי". גילמה את הטוענת הרבנית מיכל סעדה, הנשואה לאפרים סעדה (נבו קמחי), הם נשואים אך פוקדים אותם משברים.
ב-2010 החלה לשם לשחק בתיאטרון החרדי "משמחי לב", בניהולו של עופר לוי. שיחקה בהצגה "סוליקה" – על-שמה של אישה שקבורה בפאס, מרוקו. ההצגה מספרת על כך שהשליט רוצה להתחתן עם סוליקה והיא אינה מעוניינת. ההצגה השנייה בה שיחקה ב"משמחי הלב" היא "כיבשה שחורה", המספרת על ילדה שרוצה לשיר ולרקוד והחברה החרדית אינה מאפשרת לה.
צבי-לשם עובדת במוזיאון ברמלה שם היא משחקת בהצגה קבועה בה היא מפעילה בובה בשם "חרסיה, הילדה מרמלה". הילדה בהצגה יוצאת למסע לירושלים ובדרך נכנסת לכל מיני אתרים ברמלה ומסבירה על כלי החרס.
אמונה צבי לשם למדה במשך שנתיים קואוצ'ינג אצל יגאל רווה.
ומאמנת אומנים רבים.
היא משתתפת בסימולציות רפואיות, סימולציות לקורסי גישור (סכסוך זוגי ועסקי), לעסקים, ללשכת עורכי הדין, לרופאים, לאחיות, לפסיכולוגים וכולי. היא מעבירה סימולציות במתקן חולים מדומים (מס"ר) השייך לבית חולים תל השומר. היא למדה שנה ציור ושנה פיסול במכון אבני ולמדה עיצוב חלונות ראווה באורט סינגלובסקי.
צבי-לשם שיחקה בפרסומות רבות.
היא למדה משחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
אמונה צבי לשם נשואה לשחקן אלון לשם, הם מתגוררים ברמת גן ולהם שתי בנות. אחיה, אמיר צבי הוא שחקן, מקים תיאטרון המזוודה, לשעבר במיומנה ובהבימה.
תפקידים.
טלוויזיה וקולנוע.
טלוויזיה
קולנוע
תיאטרון.
תיאטרון הבימה
תיאטרון הקאמרי
האופרה הישראלית
פרינג'
הצגות ילדים ונוער
תיאטרון משמחי לב - עופר הלוי
דיבוב
שכבת lucidum
שכבת ה-Lucidum (בתרגום לעברית מלטינית: "שכבה ברורה") היא שכבה דקה וברורה של תאים מתים באפידרמיס. היא נקראת כך בגלל המראה השקוף שלה תחת מיקרוסקופ. היא נמצאת רק באזורים עם עור עבה, ובאופן בולט על כפות הידיים וכפות הרגליים.
השכבה ממוקמת בין שכבת granulosum לשכבת corneum, והיא מורכבת משלוש עד חמש שכבות של קרטינוציטים מתים משוטחים. לקרטינוציטים שבשכבת ה-lucidum אין גבולות ברורים והם מלאים ב-eleidin, צורת ביניים של קרטין.
העובי של שכבת ה-lucidum נשלט על ידי שיעור המיטוזה של התאים באפידרמיס. בנוסף, מלנוציטים קובעים את מידת הכהות של שכבת ה-lucidum. התאים של שכבת ה-lucidum משוטחים ומכילים חומר שומני שהוא תוצאה של exocytosis של גופי Lamellar שהצטברו בזמן שהקרטינוציטים עברו דרך שכבת ה-spinosum ושכבת ה-granulosum.
חוה פנחס-כהן
חוה פנחס-כהן (נולדה ב-18 בינואר 1955) היא משוררת ישראלית, סופרת ומתרגמת, עורכת כתב העת "דימוי". מייסדת ומנהל אומנותית של כנס "כיסופים"- כנס ירושלים לסופרים ומשוררים יהודיים.
קורות חיים.
פנחס-כהן נולדה ביפו למשפחת קונפינו, משפחה קומוניסטית ממוצא בולגרי. כשהייתה בת 8 התייתמה מאביה, ועברה לגור ברמת אביב שם למדה בבית הספר התיכון אליאנס. בצבא שירתה כמורה-חיילת ולאחר שירותה החלה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיימה תואר ראשון בתולדות האמנות וספרות עברית ותואר שני בספרות עברית. למדה הוראה במכון כרם.
לאחר לימודיה נישאה ליוסי, נולדו להם ארבע בנות, ויחד הם עברו לענתות בה התגוררו 4 שנים. לאחר מכן יצאה לשליחות בארצות הברית למשך שנתיים, ועם שובה לארץ השתקעה ברחובות.
בשנת 1998 נפטר בעלה, ולאחר מכן חזרה פנחס-כהן לירושלים, שם למדה בבית מדרש אלול, בית מדרש "בבלי ירושלמי" ובמכון הרטמן.
משנת 1989 עורכת פנחס-כהן את כתב העת לתרבות יהודית "דימוי". וכן היא מלמדת ספרות והבעה בכתב בבתי ספר ומכללות והרצתה באוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
פנחס-כהן זכתה בפרס ביכורים ע"ש ירוחם לוריא מטעם הוצאת עם עובד עבור ספרה "הצבע בעיקר". זכתה בפרס היצירה לסופרים ומשוררים (1995), בפרס אקו"ם לשירה (1998) עבור ספר השירה "על נהר ושכחה", בפרס קוגל לשירה מטעם עיריית חולון ל"שירי אורפאה" (2000), בפרס אלתרמן לשירה (2002) על "משיח". פנחס כהן היא זוכת פרס רמת גן לספרות בתחום שירה לשנת 2013 על קובץ שיריה "אחי, הצימאון". ובפרס ראשון לציון ע"ש מאיר אריאל.
ב-2005, השתתפה פנחס-כהן במיצב אמנותי יחד עם האמנית חוה ראוכר - "נערות לוח שנה ושירי שרמוטה". במיצב, הוצגו על הקירות החיצוניים של בית האמנים בתל אביב הדפסים דיגיטליים ענקיים של ראוכר מסדרת "נערות לוח שנה" (ציורי נשים מבוגרות בלבוש חלקי בתנוחות של פיתוי, המעלים את השיח על מוסכמות של דימויי גוף אידיאלים, על הפולחן שנוצר מסביב למוסכמות אלו ועל הנידוי של מראה הגוף הלא קנוני, ובמיוחד הגוף המזדקן), לצד שירים של פנחס-כהן בנושא השרמוטה מתוך מחזור "שירי יפו" מהספר שלה, "הגנן הכלבתא והשרמוטה". עיריית תל אביב ביקשה להוריד את המיצב בטרם מועד, בגלל "תוכן בעייתי למקום". בעקבות הבקשה, פנו האמניות במכתב גלוי לראש העיר, שפורסם באתר מארב אפריל 2005. במאי 2006 הציגה ראוכר תערוכה בנושא זה בבית האמנים בתל אביב.
בשנת 2009 יצא קובץ משיריה בשפה ההולנדית בהוצאת אמפורה באמסטרדם. במהלך השנים רבים משיריה תורגמו לאנתולוגיות שונות באנגלית, ספרדית, הונגרית, צרפתית, סרבית-קרואטית וסינית.
פנחס-כהן היא יוזמת ומנהלת אמנותית של "כנס כיסופים" - כנס סופרים ומשוררים יהודיים בירושלים, ומכהנת כחברת המועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
נמנית עם המייסדים של עמותת בית מורשת יהדות בולגריה ביפו ומכהנת כיו"ר ועדת התוכן של העמותה.
ב-22 באוגוסט פרסמה דוברות בית הנשיא כי פנחס-כהן זכתה בפרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית לשנת תשפ"ב 2022, על ספרה "גשם בשפה זרה".
קישורים חיצוניים.
מכתביה והרצאותיה
שכבת ה-lucidum
אמונה צבי
לוס אנג'לס ממוריאל קולוסיאום
נחלין
צ'יוויטווקיה
צ'יוויטווקיה (באיטלקית: Civitavecchia) היא עיר בנפת רומא, במרכז מחוז לאציו. צ'יוויטווקיה, הנמצאת כ-80 ק"מ מצפון-מערב לרומא, היא עיר נמל לחוף הים הטירני ובשפך נהר מיניונה. בנמל שני רציפים ושובר גלים, עליו ניצב מגדלור. משמעות שם העיר הוא "עיר עתיקה".
היסטוריה.
העיר המודרנית של צ'יוויטווקיה ניצבת באתר יישוב אטרוסקי קדום. נמל העיר נבנה על ידי הקיסר טראיאנוס בתחילת המאה ה-2 לספירה. העיר נזכרה לראשונה במכתב של פליניוס הצעיר, בשם Centum Cellae בשנת 107 לספירה. קיימת מחלוקת בין היסטוריונים באשר למקור שם זה, יש המייחסים אותו למאת (centum - מאה) האולמות בחווילה של הקיסר. בימי הביניים הייתה העיר מעוז ביזנטיני. היא נכבשה על ידי הסרצנים בשנת 828 ומאוחר יותר עברה לשלטון מדינת האפיפיור.