זֶרֶם סַחַף או זֶרֶם נָסוֹג הוא זרם ימי חזק בסמוך לחוף הזורם לכיוון הים. הזרם מסוכן ואחראי לטביעות רבות. מהירותו של זרם אופייני היא כחצי מטר בשנייה, והיא יכולה להגיע ל-2.5 מטרים לשנייה – זרם המהיר יותר ממהירות השחייה של אדם. מיקום הזרם אינו קבוע, והוא יכול לנוע בטווח של עשרות מטרים ליום. הזרמים קיימים בכל חוף עם גלים - אוקיינוסים, ימים ואגמים גדולים.
בזרמי הסחף משתמשים לעיתים לצורך תנופה, למשל לתחילת שיט קיאקים.
היווצרות.
כאשר רוח וגלים דוחפים מים לעבר החוף, המים נהדפים הצדה על ידי הגלים המתקרבים. המים זורמים לאורך החוף עד שהם מגיעים לאזור שבהם יכולים לזרום חזרה אל הים. זרם זה מכונה זרם סחף, והוא בדרך כלל צר וערוצו בתעלה שבין תילי חול (מתחת לפני הים), שוברי גלים או מזחים. טעות רווחת היא שהזרם התחתי הסוחף לכיוון הים, או אפילו זרם סחף חזקים מספיק כדי למשוך אדם אל הקרקעית, בעוד במציאות הזרם בקרקעית הוא החזק ביותר, ואף מרסן גלים קרבים. תופעה זו יוצרת אשליה של אזור מסוים רגוע בים, אשר מפתה שוחים אל תוך הים. ערוץ הזרם ניתן להדגמה על ידי פיזור דיו בקו החוף, בסמוך לזרם. זרמי הסחף מתחזקים כאשר השתברות הגלים חזקה, כאשר סופת הוריקן נמצאת במרחק, או באזורי גאות ושפל חלשים.
סכנות.
זרמי סחף הם סכנה לרוחצים בים ועלולים לסחוף הרחק מהחוף. מוות מטביעה נובע מתשישות כתוצאה מניסיון התנגדות לזרם. באורח נדיר, זרמים חזקים מאוד יכולים להוות סכנה אף לאדם העומד במים בעומק שמגיע עד המותניים בלבד, באמצעות סחיפה מפתיעה למים עמוקים יותר, שם עלול לטבוע. תנאי טופוגרפיה שונים משפיעים על סיכויי ההיווצרות של זרמי הסחף. ישנם תנאים טופוגרפיים המביאים לזרמים מסוכנים ביותר, ולכן לא כדאי לרחוץ בחופים לא מוכרזים. בארצות הברית, זרמי הסחף מביאים ליותר ממאה הרוגים בשנה. 80% מהקריאות למצילים נובעות מזרמים אלה.
הימלטות מהזרם.
לרוחץ שנקלע לתוך זרם סחף אסור לנסות לשחות ישירות אל החוף, בניגוד לכיוון הזרם. בכך הוא מסתכן בתשישות ובטביעה. הזרם אינו מושך אדם מתחת למים, אלא נושא אותו הרחק מהחוף, דרך ערוץ צר של מים. הזרם הוא כמו מסוע, שעל השוחה לרדת ממנו. הימנעות מלחץ, ושמירה על רוגע מסייעת בהתמודדות. יש לשחות במקביל לחוף עד שהשוחה מחוץ לזרם, ולכוון למקומות בהם נראים גלים נשברים, בדרך כלל באזורים אלה, חפצים שנמצאים על המים ינועו לכיוון החוף. אם הזרם חזק מאוד, וקשה להיחלץ ממנו בשחייה, על השוחה להישאר במצב רגוע, לשמור את כוחותיו לשלב מאוחר יותר, עד שהזרם יישא אותו וייחלש, ואז יוכל לשחות בקצב רגוע, אלכסונית אל החוף - הרחק מהזרם, אך חזרה על החוף. על שחייני חוף להבין את הסכנה בזרמי הסחף, ללמוד כיצד לזהות אותם, איך להימלט מהם, ולשחות במקומות עם השגחת מצילים, אם אפשר
. אחד מהתפקידים החשובים של המצילים הוא לאתר בתחילת משמרתם את הזרמים, לסמן אותם בדגלים, ולהרחיק משם רוחצים.
אנג'ל ואגנשטיין
אנג'ל ריימונד ואגנשטיין (בבולגרית: Анжел Раймонд Вагенщайн, נולד ב-17 באוקטובר 1922, פלובדיב, ממלכת בולגריה) הוא במאי קולנוע, תסריטאי וסופר בולגרי ממוצא יהודי.
קורות חיים.
ראשית חייו.
אנג'ל ואגנשטיין נולד בפלובדיב. הוריו היו מקורבים לחוגי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה וגלו לצרפת מסיבות פוליטיות. ב-1938, שבה המשפחה לבולגריה וואגנשטיין הצטרף לתנועת הנוער של המפלגה הקומוניסטית. במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף ואגנשטיין לכוחות הפרטיזנים וב-1944, לאחר שהשתתף במספר פעולות חבלה, נלכד על ידי המשטרה הבולגרית, נשפט ונדון למוות. הפיכת חזית המולדת הבולגרית מנעה את ביצועו של גזר הדין והוא שוחרר מכלאו.
הקריירה.
ב-1950 סיים לימודי קולנוע במוסקבה ומאז כתב וביים 50 סרטים ובכללם סרטי קולנוע, סרטים תיעודיים וסרטים מונפשים. ב-1959 כתב את התסריט לסרט "כוכבים" שבויים על ידי הבמאי המזרח גרמני קונרד וולף. באותה השנה, זכה הסרט בפרס השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן. ב-1980 כיהן ואגנשטיין בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. החל מראשית שנות ה-90 כתב ואגנשטיין מספר רומנים היסטוריים שעסקו בשואה. ספריו תורגמו למספר שפות ובכללן עברית.
מוצ'יקורו
מוצ'יקורו (ביפנית: モチコロ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
חוקים.
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת ללא גודל מוגדר. בחלק מהתאים יש מספרים וחלק ריקים. המטרה היא למלא חלק מהתאים הריקים כך שיתקיים:
סמרניים
סַמְרָנִיִּים או דרבני העולם החדש (שם מדעי: Erethizontidae) הם משפחת מכרסמים, בעלי קוצים ארוכים וחדים החיים ביבשת אמריקה ומכאן שמם השני. הם אינם באמת דרבנים או קשורים אליהם אף על פי ששתי המשפחות בתת-סדרת דמויי-קביה.
הסמרניים קשיחים יותר ונעים לאט יותר והם אוכלים מזון מגוון יותר מהדורבניים.
הסמרניים הם מכרסמים בינוניים ואיטיים החיים רב הזמן על העצים ברגע שטורף מתקרב אליהם הם יקשיחו את גבם וינופפו לעברו בזנבם הקוצני. ברגע שהקוץ פוגע הוא נתלש מגוף הסמרן ואצל כמה מינים הקוץ גם מסוגל להתחפר בתוך העור של הטורף, דבר שיכול להיות קטלני.
במשפחת הסמרניים יש 5 סוגים ו-16 מינים. הגדול שבהם הוא המין הצפון אמריקאי סמרן מקריס.
מתחם שער הפרחים
מתחם שער הפרחים (מכונה גם "בית הפרחים") הוא שכונה יהודית ברובע המוסלמי, השכונה נמצאת בסמוך לחומת העיר העתיקה ובקרבת שער הפרחים.
היסטוריה.
במאות ה-18 וה-19 היה האזור בו מצוי גם מתחם "שער הפרחים" אחד הריכוזים העיקרים של ההתיישבות היהודית בירושלים. במקום התגוררו, בין היתר, משפחת נשיאה הראשון של האוניברסיטה העברית, יהודה לייב מאגנס ומשפחת הבנקאי חיים ולירו. לאחר פרעות תרפ"ט ב־1929, עזבו היהודים את המקום מחשש לחייהם.
רחל גרין נשארה להתגורר באתר ושוחחה על כך עם חוקר ירושלים פנחס גרייבסקי, אשר כתב:
לאחר פטירתה של רחל גרין ב־1934, פסקה ההתיישבות היהודית במקום.
בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20, רכשה הקרן קיימת לישראל מהכנסייה הרוסית הלבנה, את המתחם אשר היה אז אחד השטחים הפנויים היחידים שנותרו בתוך העיר העתיקה. בשלהי שנות ה-90 החלו להתגורר במקום משפחות יהודיות. הקבוצה הראשונה שהתיישבה במתחם, מנתה שתי משפחות ושישה רווקים, בהם יורי הלר וחנוך בייאגס.
באוגוסט 2013 תקפו ערבים את המתחם והשליכו עליו בקבוקי תבערה. אחד המאבטחים ירה לעבר הפורעים. איש מתושבי המתחם היהודים לא נפגע.
בראשית המאה ה-21, מתגוררות במקום כ-10 משפחות יהודיות, הזוכות לאבטחת לוחמים ביחידה אזרחית המופעלת על ידי מדינת ישראל. למתחם חצר מגודרת, הנושקת לחומות העיר העתיקה. בחצר גן שעשועים ומגרש כדורסל. מהחצר יש עליה לטיילת החומות. בכניסה לחצר יש עמדה מאובטחת מאוישת 24 שעות, שמאבטחת את המתחם והחצר.
בחול המועד סוכות ובחול המועד פסח, עמותת "רחובות העיר ימלאו" מציגה במתחם שער הפרחים מחזה המספר את סיפורה של רחל גרין.
תוכניות בניה ופיתוח המתחם.
אריאל שרון אישר תכנון בניית 50 יחידות דיור במתחם.
בשנת 1992 הגיש משרד השיכון תוכנית לבניית 200 יחידות דיור במתחם זה, התוכנית לא קודמה.
בשנת 2004 נידונה בוועדת התכנון המקומית בירושלים "תוכנית שער הפרחים". על פי התוכנית יבנו במתחם מבנים בשטח של כחמישה דונם ויהיו גבוהים מחומות העיר העתיקה.
בשנת 2014 פעל שר השיכון לקידום תוכנית הבניה במתחם. מאידך, במשרד ראש הממשלה הביעו הסתייגות.
זרם פריצה
זרם נסוג
הזרם הנסוג
אלי דסה
אלעזר (אלי) דסה (נולד ב-3 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני ומשמש כסגן-קפטן בנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים.
דסה נולד בנתניה, למשפחה יוצאת אתיופיה. אחיו הצעיר הוא אור דסה, כדורגלן קבוצת ארוקה מליגת העל בפורטוגל, ושחקן נבחרת ישראל הצעירה לשעבר.
גדל בנס ציונה, והחל לשחק כדורגל כילד בקבוצת סקציה נס ציונה. בגיל 13 עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכשהיה בן 15 הביא אותו איתן מזרחי למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. כשהוא רק בן 16 וחצי הוקפץ לקבוצת הנערים של המועדון.
בית"ר ירושלים.
אחרי עונה אחת בלבד בנערים של בית"ר ירושלים, עבר דסה לקבוצה הבוגרת. ב-31 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, במשחק נגד הפועל אשקלון במסגרת גביע הטוטו. במהלך חודש דצמבר 2011 שבר את רגלו במהלך משחק נגד קבוצת הפועל תל אביב, פציעה שהשיבתה אותו מפעילות עד לסיום העונה.
ב-1 בספטמבר 2012 הבקיע דסה את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל. ב-18 בפברואר 2015, האריך דסה את חוזהו בבית"ר ירושלים בשלוש שנים וחצי. ב-9 ביולי 2015 ערך דסה את הופעת הבכורה האירופית שלו כשהשלים 90 דקות בניצחון בית"ר ירושלים 1–2 על אורדבסי שימקנט הקזחית באצטדיון טדי במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בשלב הבא במוקדמות, במשחק מול שרלרואה הבלגית, ספג כרטיס אדום והרחקה לשני משחקים נוספים באירופה.
מכבי תל אביב.
ב-10 באוגוסט 2015 חתם דסה לארבע עונות במכבי תל אביב. כעבור חמישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה בהפסד לעירוני קריית שמונה במשחק אלוף האלופים. ההרחקה שספג במשחק מול שרלואה במדי בית"ר מנעה ממנו להשתתף בשני משחקים במסגרת ליגת האלופות במכבי תל אביב. ב-21 בדצמבר 2015 הבקיע דסה את שער הבכורה שלו במכבי תל אביב, נגד הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל. באותה העונה העפיל עם מכבי לגמר גביע המדינה, ופתח בהרכב בהפסד 0–1 למכבי חיפה.