חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדיסלדורף, גרמניה ב-25 באוקטובר היא קבעה במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:13.6 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי קור קינט מהולנד (1:13.5 דקות).
בתחרות שנערכה באמסטרדם ב-2 בפברואר 1937 קבעה סנף במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:44.6 דקות, שיפור לשיא העולם בן 11 החודשים של אלינור הולם (2:48.7 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשבועיים ונשבר על ידי רנהילד ווגר מדנמרק (2:41.3 דקות).
באליפות הולנד שנערכה בשנת 1937 זכתה סנף במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב.
חיים אישיים.
סנף הייתה נשואה לשחיין הגב האולימפי מהולנד, סטנס סחפר.
אנסון מאונט
אנסון אדמס הרביעי מאונט (באנגלית: Anson Adams Mount IV; נולד ב-25 בפברואר 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ראשית חייו.
מאונט נולד במאונט פרוספקט, אילינוי, וגדל בווייט בלאף, טנסי. אמו, ננסי סמית', היא שחקנית גולף מקצוענית לשעבר. אביו, אנסון אדמס מאונט השני, היה עורך במגזין פלייבוי. לאנסון יש אח מבוגר, אנסון אדמס השלישי, ושתי אחיות מנישואיו הראשונים של אביו. אחד מאבותיו של מאונט היה קולונל פרשים בקונפדרציית המדינות של אמריקה במלחמת האזרחים האמריקנית.
מאונט למד בבית הספר התיכון במחוז דיקסון בדיקסון, טנסי, סואני: אוניברסיטת הדרום ואוניברסיטת קולומביה.
קריירה.
תיאטרון.
בשנת 1998 שיחק אנסון מאונט במחזה קורפוס כריסטי של טרנס מקנאלי.
בשנת 2008 עלה מאונט לרשימה הסופית של ועידת המחזאים האמריקאים במרכז אוניל בשנת 2008 על מחזהו באורך מלא, "אטומיק סיטי", וזכה בפרס המחזה החדש על המחזה היחיד שלו "Love Liza?" בשנת 2010 הופיע במחזה "שלוש אחיות" של אנטון צ'כוב בתיאטרון הבמה הקלאסית. בשנת 2018 הוא הופיע במחזה "האנושות" של רוברט או'הרה.
קולנוע.
בשנת 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "טולי". הוא זכה לשבחי הביקורת על ההופעה והסרט זכה במספר פרסי פסטיבל הקולנוע ובמועמדויות רבות ובפרס אינדפנדנט ספיריט.
ב-2002 כיכב לצד בריטני ספירס בסרט הקולנוע הראשון בהשתתפותה, קרוסרודס.
בשנת 2009 הוא הפיק וכיכב בסרט עצמאי בשם "מחוז קוק", שזכה בפרסים בכמה פסטיבלי קולנוע גדולים, ביניהם הוליווד, AFI דאלאס, נאשוויל, ואחרים.
טלוויזיה.
מאונט ידוע בתפקידו כקולן בוהאנן בסדרת הטלוויזיה "גיהנום על גלגלים", בה שימש גם כמפיק בין השנים 2014–2016.
בשנת 2018 לוהק מאונט כקפטן כריסטופר פייק בסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי". על הופעתו זו זכה בשבחי הביקורת והמעריצים. בשנת 2019 הוא חזר על תפקידו בכמה פרקים של הסדרה ". במאי 2020 פורסם כי בין השאר בשל קבלת הפנים החיובית מצד המעריצים, הוא יככב בתור פייק בסדרה חדשה של מסע בין כוכבים, ".
אקדמיה.
אנסון מאונט משמש כעוזר לפרופסור באוניברסיטת קולומביה, הוא מלמד טכניקת משחק באודישנים לשחקנים בוגרים.
אנסון פרסם מאמרים במגזינים,The Daily Beast, מגזין "Cowboys &amp;" "Indianers", ו-"Calgary Herald".
חיים אישיים.
ב־8 ביולי 2017, אנסון הודיע על אירוסיו עם חברתו, הצלמת דרה טראנג. הם נישאו ב־20 בפברואר 2018. החל משנת 2019 הוא ואשתו גרים בקונטיקט.
פילמוגרפיה.
פודקאסט.
אנסון כותב, מפיק ומארח את הפודקאסט "The Well" עם חברו ברנאן אדגנס. הוא שימש כמספר בפודקאסט של פסאודופוד, וקרא את סיפורו של תומאס ליגוטי "מנהל העיר".
שיעור חופשי
שיעור חופשי היא סדרה ישראלית לילדים ולנוער ששודרה בערוץ הילדים.
עלילה.
דורון תבור, שחקן בטלנובלות, חוזר לעיר הולדתו, קריית ים, על מנת לנהל את הלהקה של בית הספר "גולדה מאיר", בו הוא עצמו למד.
ברטלן פור
ברטלן פור (במקור פולאצ'ק, בהונגרית: Pór Bertalan; באבאסק, 4 בנובמבר 1880 – בודפשט, 29 באוגוסט 1964) היה צייר יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט פעמיים (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל), מרצה באוניברסיטה.
ביוגרפיה.
ברטלן פור נולד במשפחה יהודית כבנם של מור פולאצ'ק ושל תרזיה פיק. הוא היה אחד הציירים המוכשרים ביותר של ציור האוונגרד ההונגרי של המאה העשרים. הוא למד בבית הספר לעיצוב בבודפשט, המאסטר שלו היה לאסלו דיולאי, ואחר כך המשיך את לימודיו במינכן בבית הספר של המאסטר גבריאל פון האקל (Gabriel (von) Hackl). הוא ביקר גם בבית הספר הפתוח של הצייר שימון הולושי. עם ציור הדיוקן העצמי שלו זכה במלגת-הרקאני בשנת 1901, בעזרתה הצליח ללמוד באקדמיה ז'וליאן בפריז בין השנים 1901 לבין 1903, שם למד אצל הצייר ז'אן פול לורנס.
פור עבד בבודפשט משנת 1903, והציג דיוקנאות בהיכל האמנות ולאחר מכן בסלון קניבש קלמן (Könyves Kálmán). חזון הציור שלו העניק לרוב קווי מתאר קצביים לציוריו בסגנון אר נובו. הוא הפך לחבר ב-MIÉNK (אמפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגרים) ובהמשך היה חבר מייסד בקבוצת האמנות של השמונה. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה כצייר חזית בקווים הקדמיים. הוא הכין 16 ליטוגרפיות על כפרים הרוסים ושדות נטושים ואלה פורסמו בספר בשנת 1916 בבריסל. באותה שנה התחתן בבודפשט עם הרופאה מרגיט ברנאט, בתם של ברנאט וויינברגר והרמינה גרוס.
פור לא התרחק מהפוליטיקה היומיומית, בשנת 1919, במהלך קיומה של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, התחייב להוביל את מחלקת הציור במנהל האמנות ולעצב כרזות גיוס. לאחר נפילת הרפובליקה היגר לחו"ל, חי ועבד בפיישטיאני עד שנת 1938. הוא שמר על קשר עם חוג החברים של מיהאי קרויאי. בשנת 1934 נסע לפריז, בשנת 1936 לברית המועצות. הוא התיישב בפריז בשנת 1938. פור נתפס במהלך מלחמת העולם השנייה בזמן הכיבוש הגרמני של צרפת ולאחר שחרורו השתתף בתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא חזר מצרפת לבודפשט בשנת 1948, הפך למרצה באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות עד 1960, ההוראה וחייו הציבוריים היו כה עמוסים עד שבקושי צייר, בהתחשב באחד מציוריו האחרונים בשנת 1958, אי אפשר לומר שהוא עבר לסגנון סוציאליסטי.
אמנותו.
באופן כללי, פור מייצג סגנון אוונגרדי הונגרי של פוסט באיה מארה שמבוסס על ידע רב בציור ההונגרי. המטמורפוזה של מגמות האמנות המודרניות ( plein air, אר נובו, פול סזאן והפוסט-אימפרסיוניסטים האחרים) והריאליזם המבוסס על מסורת מיהאי מונקאצ'י הוא סגנונו הציורי האישי המיוחד. זה הופך את הדיוקנאות ואת ציורי הנוף שלו לאקספרסיביים ומהנים כל כך. בשנות השלושים הופיעה בציוריו סמליות של בעלי חיים. סמליות בעלי החיים שלו מבטאת שקט לפני הסערה, כוח רב ומתח הולך וגובר. סמליות בעלי החיים שלו באה לידי ביטוי לא רק עקב מלחמת האזרחים בספרד בשנות השלושים ועקב הופעת הפשיזם, אלא באומנות של פור הופיעו סמלי הפרים (שבטעות נקראים שוורים) גם בעקבות פבלו פיקאסו. גם דיוקנאות עצמיים סימבוליים שבהם האמן אינו יכול לשקר, ואמנים גדולים לעולם לא משקרים, הדיוקן העצמי שלו משנת 1953 משקף נוקשות, נחישות ופסימיות עמוקה בעת ובעונה אחת.
יאקוב גצנברגר
יאקוב גצנברגר (בגרמנית: Jakob Götzenberger; 4 בנובמבר 1802 - 6 באוקטובר 1866) היה צייר ציורי קיר ופורטרטים גרמני, תלמידו של פטר פון קורנליוס. הוא שהה את רוב החלק המאוחר של הקריירה שלו באנגליה.
ביוגרפיה.
גצנברגר נולד בהיידלברג. הוא למד אמנות בדיסלדורף, שם הפך לתלמידו של פטר פון קורנליוס, חבר בתנועת הנצרתיים, אשר בהשראתה האמנים של תקופת הרנסאנס האיטלקית המוקדמת, שימשו דוגמה לציור הפרסקו בגרמניה.
דרך קורנליוס הגיע גצנברגר לבצע את החלק הגדול ביותר של עבודה בארבעה פרסקאות באודיטוריום של אוניברסיטת בון. הקומפוזיציות, שכל אחת מהן מייצגת אחת מארבע הפקולטות של האוניברסיטה, התבססו על פי הוראותיו של קורנליוס על ציוריו של רפאל בסטנזה בוותיקן. העבודות החלו בשנת 1823; בתחילה פעל גצנברגר רק כעוזר, בעוד קורנליוס העביר את העבודה העיקרית לקרל היינריך הרמן. עם זאת, בתחילת שנת 1825, כאשר רק הראשון מבין ארבעת ציורי הקיר, המייצגים תאולוגיה, יצאה לדרך למעשה, קורנליוס עזב לתפקיד מורה במינכן. רוב תלמידיו, כולל הרמן, הלכו עמו וגצנברגר נותר לסיים את העבודה בבון.
הוא בילה זמן מה באיטליה, שם עיצב את הציורים שנותרו, לפני שהשלים לבסוף את ציורי הקיר בשנת 1836. הם הושמדו על ידי הפצצות במהלך מלחמת העולם השנייה.
גצנברגר שהה בלונדון בתחילת 1827, וב-2 בפברואר הוצג בפני ויליאם בלייק על ידי הנרי קראב רובינסון. מאוחר יותר אמר "ראיתי באנגליה הרבה אנשים עם כישרונות, אבל רק שלושה גברים גאונים קולרידג', פלקסמן ובלייק, ומתוכם בלייק היה הגדול ביותר".
משימה גדולה הגיעה מאורסולה פון הרדינג, שעבורה צייר מחזור ציורי קיר של חיי המשיח בקפלה בטירת דלברג-הרדינגס בנירשטיין, הסן, שנבנתה בשנים 1839–1842. הוא מונה לצייר החצר ולמפקח על הגלריה במנהיים, ובשנת 1844 עיטר את אכסדרת טרינקהל (חדר המשאבות) בבאדן-באדן עם 14 יצירות הממחישות אגדות של אזור היער השחור.
אנגליה.
בשנת 1847 עבר לאנגליה, שם צייר דיוקנאות, חללי פנים וכמה תוכניות דקורטיביות, כולל אחד עבור לורד אלסמיר, בבית ברידג'ווטר, לונדון, שם לא רק ביצע את הציורים, אלא גם עיצב את הטיח. התוצאה עוררה את מורת רוחו של אדריכל הבית, צ'ארלס בארי. הוא גם תועד כמי שצייר סדרה של עבודות בנושאים מהקומדיה האלוהית של דנטה עבור מר מוריסון ובהמשך ביצע עבודה על סט של ארבעה פאנלים בחדר המשמר בטירת אלנוויק.
הוא התגורר ברחוב ברנרס 46 בלונדון. חלק מהמקורות האנגלים של אותה תקופה מכנים אותו "פרנסיס גצנברג", והוא הפך לאזרח בריטי רשמי בשם זה בשנת 1859.
השנים האחרונות.
גצנברגר בילה את השנים 1863–1865 בלוצרן, ומת בדרמשטאדט ב־6 באוקטובר 1866.
La La Love
ולטר גרמטה