סינדי נפגשה לראשונה עם ג'ון מקיין ב-1979 בטקס צבאי שנערך בהוואי ועד מהרה החלה להתפתח מערכת יחסים ביניהם בעוד שמקיין היה אז נשוי, מקיין היה קצין בצי האמריקאי המבוגר ממנה ב-18 שנה וזמן קצר לאחר הכרותם התגרש מקיין מאשתו וב-1980 הם נישאו, בניי הזוג חתמו על הסכם ממון לאור ההון הרב שבבעלותה של סינדי ומשפחתה, במהלך נישואיהם עברה סינדי מספר הפלות, העסקים של אביה וקשריו הפוליטיים עזרו למקיין במעורבותו בפוליטיקה של אריזונה, סינדי הייתה מעורבת במידה רבה בקמפיין של מקיין לבחירות לסנאט ומשפחתה של סינדי תרמה לו רבות, לאחר שמקיין נבחר לסנאט עברו בניי הזוג להתגורר באלכסנדריה, וירג'יניה, ב-1984 ילדה סינדי את בתם הראשונה, מייגן ב-1986 נולד בנם ג'ון סידני הרביעי וב-1988 נולד בנם השני ג'יימס וב-1991 אימצו הזוג מבנגלדש את ילדתם הרביעית ברידג'ט, הוריה של סינדי גרו לידם ועזרו להם בגידול ובטיפול בילדים, מקיין נסע לעבוד לעיתים תכופות וושינגטון די. סי. והיא ראתה אותו בעיקר בסופי שבוע, במהלך הקריירה של מקיין ניהלה סינדי פעמים רבות ערבי תרומה למענו ולמען הקריירה הפוליטית שלו, ב-1986 הקימו סינדי ואביה מרכז חנויות בפיניקס ובו שימשה סינדי כמנהלת חשבונות.
מקיין הייתה פעילה גלויה בקמפיין של בעלה לנשיאות ארצות הברית על אף התנגדותה הראשונית למועמדותו. שררו ביניהם חילוקי דעות פוליטיים רבים, במהלך מסע הבחירות טענה מקיין שהציבור האמריקאי מעוניין שהגברת הראשונה תלך על גוון מסורתי במילוי תפקידה ולארגן פעולות סיוע וצדקה ולא להשתתף באירועים פוליטיים ובישיבות של הסנאט וכך היא תנהג אם וכאשר תבצע את התפקיד, ואף השוותה זאת עם פעילותה ההומניטרית של דיאנה, הנסיכה מוויילס, מקיין הביעה בעבר ביקורת בפומבי כנגד הנשיא ג'ורג' בוש על התנהלותו בזמן מלחמת עיראק והיא פעילה בארגונים המעניקים תמיכה בחיילים ובארגוני צדקה שונים, במהלך מסע הבחירות של בעלה ספגה מקיין ביקורת פעמים רבות מצד התקשורת על עושרה הרב ועל הרגלי הבזבוז שלה.
מתיו ברונפמן
מתיו ברונפמן (אנגלית: Matthew Bronfman; נולד ב-15 ביוני 1959 בארצות הברית) הוא איש עסקים ואיל הון יהודי אמריקאי.
חיים אישיים.
בן למשפחת העסקים הקנדית ברונפמן שהיא אחת המשפחות היהודיות העשירות בעולם. בנו של אדגר ברונפמן (האב). למד תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד בבוסטון. מתגורר בניו יורק.
ברונפמן היה נשוי ארבע פעמים ויש לו שמונה ילדים.
בשנת 2005 נישא לסטייסי קיי והתגרש ב-2016.
בשנת 2017 נישא לישראלית מלאני לביא. החתונה נערכה על גג ישיבת "אש תורה" ברובע היהודי הצופה אל הכותל. בחודש נובמבר 2017 נולד בנם ג'רמי.
פעילות עסקית.
חלק גדול מעסקיו של ברונפמן מתנהלים במדינת ישראל, חלקם בשותפות עם איש העסקים שלום פישר (קבוצת "ברונפמן-פישר"). בשנת 2003 נמנה עם בעלי אלון רבוע כחול ישראל, ובשנת 2007 מכר את חלקו לשותפיו בבעלות, קבוצת אלון. בשנת 2005 קנה את איקאה ישראל.
בשנת 2006 רכש את השליטה בבנק דיסקונט באמצעות רכישת 26% ממניות הבנק תמורת 1.3 מיליארד שקל, בשותפות עם אחיו אדם ברונפמן ואחותו הולי לב, יחד עם איש העסקים רובין שרוהן. בשנת 2014 מכרו את החזקותיהם בבנק.
קבוצת "ברונפמן-פישר" מחזיקה בבעלות על "ישראלום נכסים" המאגדת החזקות בתחומי התעשייה והנדל“ן, ביניהם 20% ממניות שופרסל (שבהן החזיקו בין השנים 2007-2016) וחברת "שפע הצלחה לוגיסטיקה" (לשעבר "פאלאס תעשיות"), העוסקת ביצור ושיווק נרות ובמתן שירותי לוגיסטיקה. החזקות אותם מכרו ל"ישראלום נכסים" תמורת 776 מיליון שקל בשנת 2010. "ישראלום נכסים" מימנה את הרכישה מידי בעלי השליטה שלה (כלומר ברונפמן ופישר עצמם) באמצעות הלוואות בנקאיות.
בסוף שנת 2012, נקלעה חברת "ישראלום נכסים" למשבר תזרימי בעקבות הפסדים כבדים מהשקעות נדל“ן שביצעה במזרח אירופה (באמצעות חברת "אולימפיה נדל"ן"), וירידה חדה בשווי מניות שופרסל שבהן החזיקה. הפסדי הענק בנדל"ן הותירו את החברה עם גירעון של 216 מיליון שקל בהון העצמי, חוב של כ-660 מיליון שקל לבנקים ולקרן KCPS וחוב של 220 מיליון שקל למחזיקי איגרת החוב שלה. כדי להחזיר את החובות הזרימו ברונפמן ופישר לחברה 400 מיליון שקל מכרו את מניות שופרסל וחלק מהנדל“ן שהחזיקה החברה.
מגדל רוטשילד 1
פרויקט שדרות רוטשילד 1 הוא מגדל מגורים בן 120.3 מטרים ובו 32 קומות, הממוקם בנקודה בה מגיעות שדרות רוטשילד אל שכונת נווה צדק בתל אביב. המגדל נחשב למגדל היקר ביותר בתל אביב ואחד מהיקרים בישראל. בשנת 2008 היה מחירה הממוצע של דירה בפרויקט כ-15 מיליון ש"ח. יזמית הפרויקט, קבוצת חבס, מכרה את הפרויקט (כולל בניין המשרדים) בכ-793 מיליון ש"ח.
היסטוריה.
המגרש עליו נבנה פרויקט רוטשילד 1 היה בשנותיה הראשונות של תל אביב כחלק מאחוזת בית, בצמוד לרחוב הרצל. הוא שימש כתחנה המרכזית הראשונה של העיר. הקרקע נרכשה בשני שלבים בשנים 2002–2003 תמורת סכום המוערך ב-32 מיליון דולר, והתוכניות שונו מספר פעמים כדי להקטין את מספר הדירות.
בניית המגדל החלה בחודש נובמבר 2006 והסתיימה ב-2011. באותה שנה הוצב בחזית המגדל פסיפס תולדות תל אביב, מעשה ידי האמן נחום גוטמן, אשר שכן קודם לכן בחזית בית העיר תל אביב-יפו ברחוב ביאליק בעיר.
אדריכלות ועיצוב.
הפרויקט כולל מגדל מגורים המתנשא לגובה של 32 קומות (120.3 מ') על שטח של כ-2 דונם, ובמגדל 37 דירות ששטחן הממוצע עולה על 400 מ"ר. בנוסף, כולל הפרויקט מבנה המשתרע על שטח של כ-3,000 מ"ר לצורכי מסחר ומשרדים השוכן בצמוד למגדל המגורים אך הוא נפרד ממנו. הבניין מחופה קירות מסך לכל גובהו המאפשרים נוף לים ולנווה צדק מכל דירה.
אדריכל הפרויקט הוא אבנר ישר ועיצוב הפנים הכולל לובי בגובה של 12 מטרים ובריכת שחייה המשולבת בגינת הגג. המהנדס הראשי הוא אברהם הראל מקבוצת חבס. למגדל 5.5 קומות חנייה תת-קרקעית המשמשות את דיירי המגדל, קומת קרקע המשלבת שטחי מסחר מצד רחוב אחד העם ולובי כניסה למגדל המגורים משדרות רוטשילד. מעל לקומת המסחר שוכנות שלוש קומות משרדים ומעליהם קומה טכנית וקומת בריכה וחדר כושר, 23 קומות מגורים ושלוש קומות גג.
בטהובן (סרט)
שמחה אבן-חן
שמחה אבן-חן (נולדה ב-6 במאי 1958) היא אמנית קרמיקה ופסלת ישראלית. בנוסף, אבן-חן מכהנת כמדענית במחלקה לביוכימיה באוניברסיטה העברית. על יצירתה הקרמית זכתה אבן-חן במבחר פרסים בינלאומיים שונים והחל משנת 2011 היא משמשת כחברה באקדמיה הבינלאומית לקרמיקה (IAC).
ביוגרפיה.
בשנת 1981 החלה אבן-חן בלימודי תואר שני במיקרוביולוגיה במסגרת אוניברסיטת תל אביב. נושא התזה שלה היה השפעה של תרופות אנטי-סרטניות על התפרצות חמצונית במקרופאגים. את התואר השלישי סיימה בשנת 1990. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה התמיינות והבשלה של מונוציטים מאדם בתרבית בהשפעה של חומרים ממריצי גידולים סרטניים (Tumor Promoters) המפעילים פרוטאין קינאז C. כיום, מחקרה של אבן-חן עוסק הובלה של תרופות ב-nanocarriers (ליפוזומים או מיצלות).
בשנת 1994 החלה אבן-חן לימודי קדרות בעיר מגוריה, רחובות. יצירותיה המוקדמות כללו מגוון של כלים העשויים באובניים. חלק מרכזי ביצירתה הוקדש ליצירת גלזורות שונות. כלים אלו זכו להצלחה והוצגו במגוון תערוכות קבוצתיות כגון הביאנלה לקרמיקה ישראלית (2000) במוזיאון ארץ ישראל.
בסוף שנות התשעים של המאה ה-20, החלה לעסוק ביצירת עבודות בעלות אופי פיסולי יותר, כשהיא ממירה את העיסוק ביצירת גלזורות בטכניקת הרקו (Raku). עיצוב האובייקטים הדגיש אלמנטים של תנועה, של שיווי משקל ומסה. לעיתים עיצוב זה יוצר גם אשליתיות בתפיסת התלת-ממדיות של האובייקט. העיטורים על גבי הכלים נוצרים באמצעות תהליך של עישון בזמן השרפה, הצובע חלקים מן הכלים על פי דגם גאומרי. דגמים אלו שואבים את השראתם גם מן העולם המדעי. בנוסף, בעבודות אלו פיתחה אבן-חן גרסה אישית לרקו (Naked" Raku"), טכניקה המכילה מידה רבה של אקראיות על רקע העיצוב הגאומטרי של הכלים.
בשנת 2014 הציגה תערוכת יחיד בשם "איזון בתנועה" בבית בנימיני בתל אביב-יפו.
שמחה אבן חן
מאטס וילנדר
Cocomo II
Cocomo II (COnstructive COst MOdel II) הוא מודל עלויות קונסטרוקטיבי השני, הוא מודל אלגוריתמי הנועד להערכת עלויות, מאמץ ותכנון זמנים, בעת תכנון של פיתוח תוכנה חדשה. המודל משתמש בנוסחת נסיגה בסיסית עם פרמטרים שנגזרו מפרויקטי עבר ומהפרויקט העכשווי. פותח על ידי בארי בם, פרופסור בהנדסת תוכנה, בעל תואר דוקטור במתמטיקה ובעל תרומה רבה לתחום הנדסת התוכנה. מבין פיתוחיו נמנים: Wideband Delphi, COCOMO.
היסטוריה.
Cocomo II פותח לראשונה בשנת 1997 ופורסם בספרו של בארי בוהם "Software Cost Estimation With COCOMO II" בשנת 2000. המודל הוא פיתוח של המודל הקודם Cocomo81 שפורסם בשנת 1981 בספרו של בארי בוהם "Software Engineering Economics".
ישנם מספר טכניקות הערכה מקובלות ביניהן:
Cocomo II נמנה אחד מבין המודלים האלגוריתמיים.
מודל זה פותח בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית, כאשר שיטות הפיתוח והשימוש בתוכנות השתנו משמעותית, בין השינויים העיקריים:
תתי המודלים.
למעשה המודל Cocomo II מורכב משלושה תתי מודלים:
מודל המערב את המאמץ ליצירת אב טיפוס המיועד לפתרון בעיות מורכבות כגון- ממשק משתמש, ביצועים או בגרות הטכנולוגיה. המודל מבוסס על application points (לדוגמה- מספר המסכים השונים במערכת). הנחת הבסיס היא שהמערכת נוצרה מקוד שכבר היה קיים בעבר.
בדיקה של ארכיטקטורות חלופיות אפשריות או אסטרטגיות של פיתוח אינקרמנטלי. בשלב זה עדיין אין מספיק ידע כדי להעריך עלויות.