החוק הראשון של הספרייה הוא שאין משאילים ממנה ספרים, אלא ניתן לעיין בהם במקום בלבד. אף כאשר צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה ביקש לשאול ספר בשנת 1645, הוא נענה שהוא מוזמן לעיין בו בספרייה אך אינו יכול לקבלו בהשאלה.
מבנה.
המבנה המרכזי של הספרייה נבנה בין 1612 ל-1619 בסמוך ל-Divinity School ונקרא "מגדל חמשת הסדרים" כיוון שהוא מכיל מרכיבים ארכיטקטוניים מן הסדר הדורי, הסדר האיוני, הסדר הקורינתי, הסדר הטוסקאני והסדר המשולב. החדרים הם במבנה מרובע ושימשו בעבר כחדרי הרצאות, עם גידולו של האוסף "נכבשו" על ידי ספרים. כיום אחד החדרים משמש כחלל לתערוכות מתחלפות וחדרים אחרים משמשים כחדרי פגישות.
ב-1860 התרחבה הספרייה אל הבניין הקרוי רדקליף קמרה (Radcliffe Camera) ושם שוכנו אוספי המדע והרפואה של הספרייה. בין השנים 1909–1912 נבנו מחסנים תת-קרקעיים מתחת למבנה.
בניין קלרנדון (Clarendon Building), שנבנה בין השנים 1711 ו-1715 והיה שייך להוצאה לאור של האוניברסיטה נמסר לספרייה בשנת 1975.
בשנים 1935–1940 נבנה מול בניין קלרנדון מבנה "הבודליינית החדשה" (New Bodleian). זהו מבנה בצורת זיגוראת, ש-60% משטח האחסון שבו מצוי מתחת לפני האדמה.
הספרייה מאז המאה ה-20.
בשנת 1914 עלה לראשונה מספר הספרים בספרייה על מיליון. נכון לספטמבר 2005 מכילה הספרייה למעלה מ-8 מיליון ספרים, למעלה מ-170 קילומטר של מדפים וצוות של כ-400 איש. למעלה מ-1.5 מיליון ספרים מאוחסנים באתר ישן ששימש מכרה מלח מחוץ לאוקספורד. הספרייה מופעלת על ידי גוף הנקרא "שירותי הספרייה של אוקספורד" המפעיל מערכת אלקטרונית לעיון בקטלוג ולהזמנת ספרים (OLIS - Oxford Libraries Information System).
כיום מחולקת הספרייה לאוספים הבאים:
בעבר נדרשו קוראים ומבקרים לדקלם הצהרה בלטינית שבה התחייבו לא להכתים, לסמן או לפגוע בכל דרך אחרת בספרים או במסמכים אחרים, לא להדליק אש בספרייה ולציית לחוקי המקום. כיום קהילת האוניברסיטה חותמת נוסח אנגלי כתוב של ההצהרה, אך מבקרים מחויבים לדקלם את ההצהרה בלשונם. לצורך כך קיים פרסום פנימי של הספרייה ובו ההצהרה במספר לשונות, ביניהן עברית.
ב-2004 הודיעה הספרייה לחברת המידע גוגל שהיא תאפשר לה לסרוק כמיליון ספרים שהודפסו במקור לפני 1901 על מנת לפרסמם חינם באינטרנט.
בתרבות ובספרות.
במבנה הספרייה צולמו מספר סרטי קולנוע ובהם שגעונו של המלך ג'ורג', המצפן הזהוב ושני סרטי הארי פוטר הראשונים (הארי פוטר ואבן החכמים והארי פוטר וחדר הסודות) בהם צולמו במקום קטעי בית החולים של הוגוורטס והספרייה של המוסד. כן צולמו במקום מספר פרקים מסדרות טלוויזיה בריטיות.
הספרייה שימשה מקום מפגש וכתיבה ללואיס קרול, מחבר הרפתקאות אליס בארץ הפלאות וכן לג'. ר. ר. טולקין, מחבר שר הטבעות וק.ס. לואיס, מחבר דברי ימי נרניה.
הספרייה הבודליאנית
יהודה קופרמן
הרב ד"ר יהודה קופרמן (כ"ח באייר תרפ"ט,7 ביוני 1929 - כ"ג בטבת ה'תשע"ו, 4 בינואר 2016) היה פרשן מקרא ומחנך ישראלי, מייסדה ומנהלה של המכללה לבנות בירושלים.
ביוגרפיה.
הרב קופרמן נולד בשנת תרפ"ט (1929) בדבלין שבאירלנד. למד בישיבת גייטסהד.
בשנת 1963 עלה לישראל, וכעבור שנה, ב-1964, הקים את המכללה לבנות בירושלים מתוך שאיפה לשלב בין מחקר והכשרת מורות ברמה אקדמית נאותה לבין הכרה בסמכות הדת. בני הזוג, הרב ואשתו, הרבנית ציפורה קופרמן (נפטרה בכ"ט בתמוז תשע"ג), היו דמויות תורניות וחינוכיות מרכזיות במכללה במשך כארבעה עשורים, והיה להם חלק רב בעיצוב דמותן של בוגרות המכללה. על פועלו זכה בתואר יקיר ירושלים לשנת תשס"ז.
בניו הם הרב אברהם קופרמן חתנו של הרב יצחק זילבר ר"מ בישיבת מיר בירושלים, הרב חיים זלמן קופרמן ר"מ בישיבת נחלת הלויים בחיפה, הרב מרדכי קופרמן ראש צוות מנהלי ורכז לימודי היהדות במכללת בית וגן, אותה הקים אביו, והרב הלל קופרמן מנהל הגמ"ח המרכזי של ישיבת מיר בירושלים. בתו של הרב קופרמן, פרופ' דבורה רוזנווסר, מנהלת כיום את המכללה בירושלים. ובתו שפרה גולדשטיין מרצה במכללה.
הרב קופרמן נפטר בכ"ג טבת תשע"ו, בצוואתו ביקש לחרות על מצבתו את הפסוק "ואת יהודה שלח לפניו להורות" בנמקו, שזו הסיבה, להבנתו, שהקדוש ברוך הוא זיכהו, ילד קטן ויתום, להנצל מאימי המלחמה ולכונן את חייו בארץ, כדי שיוכל "להורות".
שיטתו הפרשנית.
הרב קופרמן דגל בלימוד על פי העיקרון: "אין מקרא יוצא מידי פשוטו". הוא מתבסס על דברי הרמב"ן ש"חז"ל לא אמרו שאין במקרא אלא פשוטו". בשיטתו הוא משלב מחקר אקדמי עם פרשנותם של חז"ל ו"אמונה בתורה משמים".
במידה מסוימת, המשיך הרב קופרמן את הגישה התורנית - שמרנית השואפת להראות את איחוד המקרא עם התורה שבעל פה. במאמריו הרבה הרב קופרמן להתבסס על דברי הפרשנים הראשונים והאחרונים. בשנת תשמ"ה זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית, על ההדרת הספר "משך חכמה" עם הערותיו.
ספריו.
ההדיר ופירש ספרים שונים:
עלי מיכאל
קנסאי
קנסאי (ביפנית: Kansai-chihō - 関西地方) או חבל קינקי (ביפנית: Kinki-chihō - 近畿地方) הוא חבל ארץ ביפן שנמצא במערב האי הונשו.
החבל מחולק לחמישה מחוזות: היוגו, קיוטו, מיאה, נארה, אוסקה, שיגה ו-וקאיאמה. החבל גובל בים יפן, באוקיינוס השקט ובמחוזות צ'וגוקו וצ'ובו. הערים המרכזיות בחבל הן הערים: קיוטו, קובה ואוסקה.
מאיר שמחה כהן
כדורגל ברוסיה
כדורגל נחשב לאחד מענפי הספורט הפופולריים ביותר ברוסיה, מאז התפרקות ברית המועצות. ליגת הכדורגל העליונה במדינה היא ליגת העל הרוסית. מתחתיה פועלות מספר ליגות נמוכות יותר כדוגמת הליגה הלאומית והליגה הלאומית השנייה המהוות יחד עם ליגת העל לליגות מקצועניות כשבמקביל אליהן מתנהל הגביע הרוסי בכדורגל. על כל התחרויות אחראית התאחדות הכדורגל הרוסית, כמו גם על נבחרת רוסיה בכדורגל.
נכון לשנת 2022 פועלים ברוסיה 106 מועדוני כדורגל מקצועניים: 16 בליגת העל, 18 בליגה הראשונה, 72 בליגה השנייה.
קבוצות הכדורגל הפופולריות ביותר במדינה הם זניט סנקט פטרבורג (שזכתה בגביע אופ"א 2007 ובסופרקאפ האירופי ב-2008), צסק"א מוסקבה (שזכתה בגביע אופ"א 2005 והעפילה עד לשלב רבע גמר ליגת האלופות בעונת 2010) וספרטק מוסקבה שזכתה במירב תוארי האליפות (והישג השיא שלה באירופה הוא שלב חצי גמר ליגת האלופות בעונת 1991).
היסטוריה.
לידת הכדורגל הרוסי.
משחק הכדורגל הובא לרוסיה באמצע המאה ה-18, על ידי עסקנים אנגלים שהגיעו לעיר הבירה סנקט פטרבורג והקימו בה קבוצות כדורגל שונות. משחק הכדורגל הראשון ברוסיה נערך ב-12 באוקטובר 1879, אף שיש דעות הטוענות כי משחק ראשון נערך דווקא ב-1873, הטענות מתנגשות בין העובדה כי ב-1879 הוקמה קבוצת הכדורגל סנקט פטרבורג (Saint Petersburg Football Club) שנוסדה על ידי מהגרים מאנגליה לבין העובדה כי משחק ראשון בין כדורגלנים רוסיים נערך ב-12 (24) בספטמבר 1893, משחק שסוקר בעיתונות הפטרבורגית.
ב-12 באוקטובר 1879 נערך משחק כדורגל רשמי בין שתי קבוצות כדורגל - מועדון הכדורגל של האי ואסילי (VKF) מול חוג הספורט החובבני של סנקט פטרבורג (KLS), המשחק הסתיים בניצחונם של כדורגלני האי ואסילי (בתוצאה 6:0). ב-1898 העיתונות החלה לסקר בהרחבה את משחק הכדורגל באופן סדיר. ב-1896 חוג הספורט החובבני שינה את שמו לקבוצת "ספורט סנקט פטרבורג" וב-1901 הוקמה ליגת הכדורגל הפטרבורגית (Петербургская футбольная лига), שהיוותה את הבסיס לליגת המקצוענית העתידית.
בתחילתו הורכב הכדורגל הרוסי מכדורגלנים אנגלים וסקוטים שהיגרו למדינה והקימו בה קבוצות כדורגל משלהם. בתחילת המאה ה-20 נוסדו גם ליגת הכדורגל המוסקבאית, ליגת הכדורגל של אודסה, ליגת הכדורגל של קייב כאשר כל הליגות העירוניות הרכיבו בשנת 1912 את אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל (שנערכה במשך שנתיים בלבד; ב-1912 וב-1913) שהייתה טורניר פלייאוף בין כל הנבחרות העירוניות, שכולן הורכבו מקבוצות העיר שזכו באליפות העיר.
אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל, נערכה במתכונת שונה מזו המוכרת כיום - היא נערכה במתכונת גביע ולא הייתה כל תחרות ארצית בין מועדוני כדורגל. כאשר לליגת הכדורגל המקצוענית הראשונה ברוסיה שנערכה בין קבוצות, נחשבת ליגת העל הסובייטית, שהוקמה ב-1936.
הכדורגל הסובייטי.
כאשר ברית המועצות התפרקה ופוצלה ל-15 מדינות שונות ב-1991, רמת הספורט במדינות השונות ירדה. בעוד שהנבחרות הלאומיות והמועדונים היו חזקים ופעלו תחת המפלגה הקומוניסטית, ב-1991 הם הפכו לארגונים פרטיים. ליגת העל הסובייטית, שנחשבה לאחת מהליגות החזקות באירופה ולכזאת שמסוגלת להתמודד עם אלו של אנגליה ואיטליה, איבדה קבוצות רבות החברות בה, כדוגמת דינמו קייב ושחטיור דונצק. מועדונים רבים איבדו את התמיכה הכלכלית שלהם מהשלטונות, ונאלצו לחפש מימון מנותני חסות שונים. עם זאת, הכדורגל החל להתפתח ברוסיה מאוחר יותר.
הכדורגל הרוסי במרחב הפוסט-סובייטי.
ליגת העל הרוסית הוקמה בשנת 1992, כמו גם תחרויות חשובות פחות כמו הגביע הרוסי שהוקם באותה שנה. גם נבחרת רוסיה הוקמה לאחר פירוק ברית המועצות. העיר מוסקבה הייתה הראשונה להתאושש מהריסת המערכת הישנה, וכיום משחקים ארבע קבוצות המגיעות ממנה בליגה הרוסית. רבים החלו להתעניין באזרחות רוסית על מנת להתחרות עבור הנבחרת הלאומית בתחרויות בינלאומיות ובליגה הרוסית, ומועדונים מערים שונות שאפו לזכות באליפות רוסיה.