בשנת 1992, גינה קסטרו בתחילה את ניסיונות ההפיכה בוונצואלה ב-1992 שביצע הוגו צ'אבז. עם זאת, לאחר חנינתו של צ'אבז בשנת 1994, קסטרו הזמין אותו להוואנה וביקש סיוע בינלאומי נוסף בעקבות קריסת ברית המועצות שפגעה בכלכלת קובה.
קשרים כלכליים.
ב-14 בדצמבר 2004 חתמו צ'אבס וקסטרו על הצהרה משותפת לפיה הנאו-ליברליזם פועל כ"מנגנון להגברת התלות והשליטה הזרה". שני המנהיגים תיארו את אזור הסחר החופשי האמריקאי הנתמך על ידי ארצות הברית (FTAA) כ"ביטוי לרעב לשלוט באזור" ואמרו כי אזור הסחר החופשי יביא לעלייה בעוני ובכפיפות באמריקה הלטינית. על פי ההצהרה המשותפת, שילוב כלכלי נחוץ למדינות אמריקה הלטינית כדי לזכות במעמד מכובד בכלכלה העולמית, אך שילוב זה יתבסס על שיתוף פעולה הדדי.
ב-25 בינואר 2007 חתמו צ'אבס וסגן נשיא קובה קרלוס לאג'וודילה על הסכם לפיתוח מגוון פרויקטים של ייצור שכללו ניקל, חשמל ואורז. עסקה זו כללה גם בניית כבל סיבים אופטיים תת-ימיים לעקיפת אמברגו אמריקני שנועד לבנות בתוך 2009. משנת 2008 עד 2011, ממשלת הוגו צ'אבס בוונצואלה העניקה לקובה 18 מיליארד דולר בהלוואות, השקעות ומענקים.
במהלך המשבר בוונצואלה, האטה הסחר בין שתי המדינות. יצוא ונצואלה לקובה צנח מ-5.1 מיליארד דולר בשנת 2014 ל-1.6 מיליארד דולר ב-2016, בעוד שהיצוא הקובני לוונצואלה ירד מ-2 מיליארד דולר ל-642,000 דולר באותה תקופה.
סחר הסחורות עם ונצואלה צנח ל-2.2 מיליארד דולר ב-2016, בהשוואה ל-4.2 מיליארד דולר אשתקד ו-7.3 מיליארד דולר ב-2014, לפי אתר האינטרנט של משרד הסטטיסטיקה הלאומי בקובה.
קשרים צבאיים.
קשרים הדוקים עם קובה מסייעים לקראקס במטרה לחזק את צבא ונצואלה; אלה החלו בשנת 2004. כחלק ממאמץ להסיר את השפעת ארצות הברית מהמדינה, צבא ונצואלה מנסה להחליף את הרובים הבלגיים התואמים את נאט"ו עם ה-AK-103. לצבא קובה יש מעל 40 שנות ניסיון בטיפול המועצות וציוד צבאי רוסי, וכן בהכשרת לוחמים בלוחמת גרילה ובפעילות הנגד.
שנה לא מעוברת
שנה לא מעוברת, או שנה פשוטה (באנגלית: Common year), בלוחות שנה רבים היא שנה קלנדרית עם 365 ימים, להבדיל משנה מעוברת, שיש בה 366 ימים. באופן כללי יותר, שנה לא מעוברת היא שנה ללא אינטרקלציה. לוח השנה הגרגוריאני (כמו לוח השנה היוליאני שהקדים אותו) כולל גם שנים לא מעוברות וגם שנים מעוברות כדי לשמור על לוח השנה מסונכרן לשנה הטרופית, שאינה מכילה מספר מדויק של ימים.
השנה הלא-מעוברת כוללת 365 ימים, כלומר 52 שבועות ויום אחד, ולכן שנה לא מעוברת מתחילה ומסתיימת תמיד באותו יום בשבוע (למשל, 1 בינואר 2021 ו-31 בדצמבר 2021 חלים שניהם ביום שישי) והשנה העוקבת לשנה לא מעוברת תחול ביום שלאחר מכן בשבוע. בשנים לא מעוברות, בפברואר יש ארבעה שבועות, כך שמרץ יחל באותו יום בשבוע שבו התחיל פברואר. נובמבר יחל גם ביום זה.
בלוח השנה הגרגוריאני, 303 מכל 400 שנה הן שנים לא מעוברות. לשם השוואה, בלוח השנה היוליאני, 300 מכל 400 שנים הן שנים פשוטות, ובלוח השנה היוליאני המתוקן (המשמש את יוון) 682 מתוך כל 900 שנים הן שנים פשוטות.
ספרי נופוס
ספרי נופוס (נפוס) הם ספרים בהם נרשמו מפקדי אוכלוסין שנערכו בארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני בארץ. 5 מפקדים נערכו בשנים 1884–1915 והמידע שנאסף במהלכם נרשם ב-461 ספרים שרובם הגדול כתוב בשפה הטורקית אך באותיות ערביות. הספרים נשמרים בארכיון המדינה וזמינים לעיון באינטרנט.
רקע.
התקופה העות'מאנית היא תקופה בת כ-400 שנה בתולדות ארץ ישראל בה נשלטה על ידי האימפריה העות'מאנית. התקופה התחילה עם כיבוש הארץ בידי הסולטאן סלים הראשון בשנת 1516, והסתיימה בשנת 1918, עם כיבוש הארץ בידי הגנרל הבריטי אדמונד אלנבי במלחמת העולם הראשונה.
במהלך שנות שלטונו ערך השלטון העות'מאני מספר רב של מפקדי אוכלוסין ברחבי האימפריה וזאת כחלק מהצעדים שנקט כדי לשלוט בנתינים ולייעל את אופן גביית המיסים. מטרה נוספת הייתה של המפקדים הייתה להגדיר כח אדם פוטנציאלי לשירות בצבא הטורקי.
בגלל גודל האימפריה נערכו מפקדים אלו במדינות שונות בזמנים שונים כשתדירות המפקדים הייתה גבוהה יותר באזורים עשירים ומיושבים בצפיפות. על פי גישה זו לא בוצעו מפקדים בארץ ישראל אלא לאחר שהחלה הארץ להתפתח בשלהי המאה ה-19 כשתשומת לב מיוחדת ניתנת לירושלים שהפכה לעיר גדולה (יחסית) וכנקודת משיכה לעולי רגל ותיירים.
המידע שנאסף במהלך מפקדים אלו נרשם בספרים שנקראו נופוס (nüfus) שמשמעותו בטורקית "אוכלוסייה/אנשים" (population). יש הרואים במילה זו שיבוש של השם עברי "נפש" ולכן בחלק מהמקורות נקראים ספרי המפקדים "ספרי נפשות".
במהלך המאה ה-19 הוסדר תהליך הרישום של המשתתפים במפקדים על ידי יצירת טפסים סטנדרטים. ספרי הנופוס נחלקו למספר סוגים:
המפקדים התמקדו בעיקר בבעלי האזרחות הטורקית משתי סיבות:
מפקדי העו'תמאנים בארץ ישראל.
תאריכי המפקדים.
משלהי המאה ה-19 ועד כיבוש הארץ על ידי הבריטים ב-1917 וסיום השלטון הטורקי נערכו בארץ שלושה מפקדים עיקריים ושני מפקדי השלמה:
ניהול המפקדים.
לצורך ניהול המפקדים חולקה הארץ ל-10 נפות כשבמרכז כל נפה עיר גדולה. לכל נפה הגיע ועדה שכללה יושב ראש, פקיד רישום ולבלר. הוועדות עברו מיישוב ליישוב ובכל ישוב התכנסו במבנה מרכזי אליו הגיעו ראשי המשפחות ביישוב ודווחו על בני משפחתם. בכל ועדה כזו השתתף גם ראש הקהילה (המוכתאר) של אותו ישוב. את המידע שמסרו ראשי במשפיה רשמו חברי הוועדה בספרי הטיוטה. בסיום עדכונו של ספר כזה חתמו חברי הוועדה וראש הקהילה בסופו של הספר והצהירו שהם מאשרים את מהימנות תוכנו.
בסיום הסקר היו הפקידים אמורים להעתיק את תוכן "ספרי הטיוטה" ל"ספרי היסוד" אולם במקרים רבים הדבר לא נעשה וספרי הטיוטה הפכו לספרי יסוד.
על ספרי הנופוס.
המידע של כל המפקדים נאסף ל-461 ספרים שנשמרים בארכיון המדינה. הספרים נחלקים כדלקמן:
בנוסף כולל האוסף 9 ספרי מוכתאר. ספרים אלו נכתבו ונוהלו על ידי המוכתארים של היישובים ולא היו מסמכים מוכרים על ידי השלטונות. במקרים מסוימים העתיקו המוכתרים את המידע מתוך ספרי הטיוטה ולפעמים עשו רישום מקביל.
המידע על כל אחד מהפקודים נרשם לרוחב כל הספר (2 דפים) ומולא בסדר הבא:
גילגולם של ספרים.
בתקופת השלטון העות'מאני היו הספרים פזורים במשרדי רישום אזוריים ונשארו שם גם לאחר כיבוש הארץ על ידי הבריטים ב-1918. רק ב-1924, לאחר תחילת המנדט הבריטי, יצאה הוראה לאיסוף הספרים למחלקת הבריאות הממשלתית בירושלים. מכיוון שב-1922 ערכו הבריטים מפקד משלהם איבדו הספרים מעט מחשיבותם.
ב-1948 נמסרו הספרים למשרד העלייה והמרשם של ממשלת ישראל. לאחר עריכת מפקד באותה שנה איבדו הספרים ערך לניהול אדמיניסארטיבי אך נשארו כמסמכים היסטוריים חשובים והועברו לארכיון המדינה. במוסד זה החל תהליך שיקום ושימור הספרים. בשנים הראשונות של המדינה נשמר עותק של הספרים במיקרופילם ובשנים האחרונות הועלו הספרים לאינטרנט.
כיסוי ודיוק.
חלק מספרי הנופוס, שהיה ידוע על קיומם בתקופה העות'מאנים, לא נאספו בתקופת המנדט. היקף הספרים החסרים גדול במיוחד בנפות של צפון הארץ (ג'נין, שכם, טולכרם, עכו ואחרים) וההנחה היא שנפות אלו היו שייכות לאזור השליטה הצרפתי שמרכזו היה בביירות ונראה שהספרים נאספו לשם.
לגבי איכות הרשום בספרים קיימת הסכמה בין החוקרים שישנם אי דיוקים ברשום בספרים. אי דיוקים אלו נבעו, מצד אחד, מהתחמקות מכוונת של אנשים להתפקד (לדוגמה כדי לא להתגייס) ומצד שני בגלל שינויי אוכלוסין תדירה שהמפקדים לא נתנו להם מענה (מעבר מקומות, לידות ופטירות וכו').
הפארק הלאומי אינדיאנה דיונס
שאול בן הכנענית
שאול הוא דמות מקראית, בנו החמישי והאחרון של שמעון ושל הכנענית, ונכדם של יעקב ושל לאה. לשאול היו חמישה אחים: ימואל, ימין, אהד, יכין וצחר. משפחת צאצאי שאול נקראה משפחת השאולי.
במדרשים ובחז"ל.
בדברי הימים לא נאמר ששאול היה בנה של הכנענית, ועל כך דורשים שלא רצו להגיד גנאי על שמעון שהתחתן עם כנענים.
חז"ל, ואחריהם גם פרשני ימי הביניים, תמהו מה הטעם להערה ששאול היה בנה של הכנענית, ומשום שלא כתוב בתנ"ך ששמעון לקח אישה כנענית, דרשו שזה בנה של דינה שלאחר שנבעלה לשכם בן חמור הבטיח לה שמעון שישא אותה לאשה, והיא כונתה "כנענית" משום שנבעלה לכנעני.
לעומת זאת, בתרגום התורה המיוחס ליונתן נאמר "שָׁאוּל הוּא זִמְרִי דְעָבַד עוֹבְדָא דִכְנַעֲנָאֵי בְּשִׁטִים", כלומר, ששאול בן הכנענית הוא זמרי, שעשה מעשיהם של כנענים בשיטים, ולכן נקרא בן הכנענית.
שמו.
השם שאול הוא בינוני סביל משורש ש-א-ל. יש מספר הצעות לפירוש השם. יש הצעה האומרת שפירושו הוא שהילד שאול מהאל, כלומר שהוא נולד אחרי הרבה תפילות. יש הצעה נוספת האומרת שפירושו מושאל לאל, היינו שהוא נמסר לרשות האל.
שאול (דמות מקראית)
שאול בן שמעון
ערן אביאני
ערן אביאני הוא מאייר וכותב קומיקס ישראלי. אביאני החל את קריירת הקומיקס שלו בשנת 2002, אז שיתף פעולה לראשונה עם הציירת אביב אור שהפכה בהמשך לשותפתו בסטודיו קומיקס שהקימו בהרציליה ונושא את השם "קומיקום". יחדיו פרסמו אור ואביאני את הקומיקס "ארינאה" שכלל ארבעה כרכים (פורסמו בין 2002–2003). את העלילות כתב אביאני ועל האיורים הופקדה אור. בקומיקס זה ניתן להבחין בהשפעות מהקומיקס האמריקאי, אך עם זאת גם הופעה שכיחה של יצורים דמיוניים ופנטסטיים רבים, שאינם נפוצים בתרבות קומיקס זו. בשנת 2013 פורסם האוגדן "ארינאה" שכלל את כל ארבע החוברות יחדיו בנוסף לרצועות קומיקס קצרות שנוצרו לאורך השנים בידיי אביאני ואור.