ב-1919 נעצר על ידי משטרת בולגריה בהוראת ראש הממשלה אלכסנדר סטמבוליסקי והועמד לדין ביחד עם פוליטיקאים נוספים בעוון אחריות לתוצאותיה ההרסניות של מלחמת העולם הראשונה כפי שהתבטאו בחוזה ניי. ב-1923 הורשע ונשלח למאסר, וב-1924 זכה לחנינה ושוחרר מכלאו. טונצ'ב פרש מהחיים הפוליטיים והמשיך בקריירה אקדמית. הוא הלך לעולמו בסופיה ב-1937.
איו (אמורא)
איו היה אמורא בן הדור הראשון של האמוראים, דבריו מצוטטים על ידי האמורא רב.
איו שנה משנה של רבי יהודה בענייני עירוב, שמועתו זו מובאת ארבעה פעמים בש"ס, בסוגיית ברירה:
הרב ראובן מרגליות טען שמכיוון שאמורא בשם זה לא מוזכר בש"ס בשום מקום, כנראה ששמו לא נודע וכונה "איו" על שם השמועה שפרסם שצריך לברר אין (היכן) החכם האם במזרח או במערב, פירושו זה הוא חלק ממחקרו על פסדבונים בתלמוד.
Nokia 105
אוחילה לאל
אוחילה לאל הוא פיוט מסוג רשות שלא ידוע מחברו, ונאמר בתפילת ראש השנה כרשות לאמירת מלכויות זכרונות ושופרות ובתפילת יום הכיפורים כרשות לאמירת סדר העבודה.
הפיוט כולל ארבעה טורים ללא חרוז הפותחים כולם באות א'. הפיוט נחתם בשרשרת פסוקים שהרכבה המדויק משתנה בין המנהגים אך כוללת בדרך כלל את ; את ; ואת . פסוקים אלה אופייניים לסיומם של פיוטי רשות.
זהותו של מחבר הפיוט אינה ידועה, אולם מתפוצתו הרבה וחוסר החריזה שבו, דבר שהיה נהוג אצל פייטנים קדומים, ניתן להסיק שהוא עתיק ביותר, אולי מן התקופה הקדם-קלאסית.
זמן אמירתו.
בדומה לפיוטים אחרים שנאמרים על ידי שליח הציבור בתפילות הימים הנוראים, כגון "מסוד חכמים ונבונים" ו"הנני העני ממעש", משמשת התפילה מעין בקשת רשות לשאת תפילה.
על פי מנהג יהדות אשכנז, הפיוט נאמר באמצע חזרת הש"ץ בתפילת מוסף של ראש השנה, ובתפילות יום הכיפורים לפני סדר העבודה. במאות השנים האחרונות, בנוסח הספרדים אומרים את הפיוט כפתיחה לחזרת הש"ץ בתפילת מוסף, אף שכנראה בעבר נהגו לאמרו בחזרת הש"ץ כבנוסח אשכנז.
לחנים וביצועים.
לפיוט ישנם מספר לחנים, אולם המוכר והנפוץ מביניהם הולחן על ידי הרב הלל פלאי. הפיוט בוצע על ידי מספר זמרים ישראליים, כגון יצחק מאיר וישי ריבו.
דבי במפטון
דבורה "דבי" במפטון (אנגלית: Debbie Bampton; נולדה ב-7 באוקטובר 1961) היא כדורגלנית עבר ומאמנת אנגלייה ששיחקה בעמדת הקשרית. במפטון נחשבת לאחת מחלוצות כדורגל הנשים באנגליה, וב-2005 הפכה לאישה הרביעית שזכתה להיכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי הממוקם במוזיאון הכדורגל הלאומי בפרסטון.
חייה.
תחילת הקריירה.
במפטון נולדה באוקטובר 1961 באנגליה, ואת צעדיה הראשונה בכדורגל עשתה בגיל 14 בקבוצת "ברנפילד ליידיס". משם עברה לשחק בקבוצת הנשים של העיר מיידסטון, תחת שרביט האימון של אביה, אלברט. כשהייתה עדיין בבית הספר, ערכה במפטון את הופעת הבכורה של בנבחרת אנגליה, במשחק שנערך מול הולנד ב-30 בספטמבר 1978. בספטמבר 1981 היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שנסע ליפן כדי להתחרות במונדיאליטו הראשון אי פעם. אנגליה סיימה את הטורניר במקום השלישי, לאחר שניצחה את יפן (במפטון כבשה את אחד השערים) והפסידה לדנמרק.
שנה אחר כך זכתה במפטון בגביע האנגלי לראשונה בחייה, כשקבוצתה "לואסטופט" ניצחה 0-2 בגמר את "קליבלנד ספרטנס". מיד לאחר הגמר, היא תכננה לעבור למספר חודשים לניו זילנד על מנת לשחק ולאמן קבוצת נשים באוקלנד, אך שברה את רגלה ונאלצה להסתפק באימון בלבד. הפציעה גם מנעה ממנה לשחק עם הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה שהחלו בספטמבר 1982.
ב-1984 היא חזרה למשחק פעיל וכבר באותה עונה הובילה את קבוצתה החדשה, "האוובורי גראנג'", לזכייה בגביע האנגלי. באפריל של אותה שנה היא השתתפה עם אנגליה באליפות אירופה הראשונה אי פעם, ואף כבשה את שער הניצחון בגומלין חצי הגמר מול נבחרת דנמרק. במפגש הגמר הכפול פגשה אנגליה את שוודיה, אולם בסיום שני המשחקים, נוצר שוויון בין שתי הנבחרות והמשחק הלך לדו-קרב בעיטות הכרעה. במפטון אומנם כבשה בתורה, אבל שתי החמצות של חברותיה לנבחרת, העניקו את האליפות לשוודיות.
קפטנית הנבחרת.
באוגוסט 1985 זכתה במפטון עם אנגליה במונדיאליטו השלישי שנערך באיטליה, לאחר ניצחון 2-3 על המארחת. מיד אחריו, היא מונתה לקפטנית הנבחרת, במקומה של קרול תומאס שפרשה ממשחק. במהלך קמפיין מוקדמות לאליפות אירופה 1987 היא איבדה את מקומה בהרכב הראשון, אבל בטורניר הגמר כבר פתחה במרכז השדה לצידה של ג'יליאן קולטהרד. אנגליה הפסידה 3-2 בחצי הגמר לשוודיה, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה גם לאיטליה.
לאחר אליפות אירופה, החליטה במפטון לעבור לליגה האיטלקית, שבאותם ימים הייתה אחת הליגות המקצועניות היחידות לנשים. היא שיחקה עונה אחת בטראני 80, לצידה של חברתה לנבחרת קרי דייוויס, אך בסיום השנה החליטה לחזור לאנגליה. היא עברה למילוול וזכתה עימה בגביע האנגלי ב-1991. במפטון נפצעה זמן קצר לאחר מכן, ובעקבות שינוי בעמדת המאמן בנבחרת אנגליה, היא איבדה את סרט הקפטנית לטובת ג'יליאן קולטהרד.
ב-1992 היא הצטרפה לארסנל, הקבוצה אותה אהדה מילדות, וכבר בעונה הראשונה זכתה איתה בטרבל היסטורי וראשון בתולדות כדורגל הנשים באנגליה - אליפות הפרמייר ליג, הגביע האנגלי וגביע הליגה. בעונה שלאחר מכן, הקבוצה לא הצליחה לשחזר את ההצלחה וזכתה בגביע הליגה בלבד. בסיומה החליטה במפטון לעזוב את ארסנל ומונתה למאמנת-שחקנית בקרוידון ליידיס, שבדיוק עלתה לפרמייר ליג.
השנים האחרונות.
לקראת גביע העולם 1995, שהיה הראשון בתולדות הנבחרת האנגלית, קיבלה במפטון בשנית את תפקיד הקפטנית. היא פתחה בכל ארבעת משחקיה של אנגליה בטורניר, עד שזו הודחה על ידי גרמניה ברבע הגמר. היה זה הטורניר הבינלאומי האחרון בקריירה של במפטון, ובמאי 1997 ערכה את הופעת הפרידה של מנבחרת אנגליה, בהפסד 6-0 לארצות הברית בפורטלנד.
בשנת 2000, לאחר שש עונות בקרוידון, בהם זכתה בשלוש אליפויות ושני גביעי ליגה, עזבה במפטון את הקבוצה וחתמה במפתיע אצל יריבתה מצמרת הפרמייר ליג - דונקסטר בלס. היא שיחקה עונה אחת בקבוצה, הגיעה איתה למקום השני בליגה, ובסיומה החליטה לסיים את הקריירה המקצוענית שלה. היא עוד המשיכה לאמן במספר קבוצות מהליגות הנמוכות בשנים שאחרי הפרישה, ואף שיחקה תחת אביה בקבוצת החובבניות בה אימן.
דבורה במפטון
גיתי פאשאאי
גיתי פאשאאי (; ) הייתה זמרת, שחקנית ומלחינה איראנית. נמנית בין הזמרים האיראניים המוכרים ביותר בשלהי שנות ה-60 עד שנות ה-70.
ביוגרפיה.
פאשאאי נולדה ב-13 ביוני 1940 בטהרן, באיראן. את אהבתה למוזיקה ירשה מסבה, ג'אפר מנסורי, מוזיקאי ונגן איראני. היא למדה במספר כיתות אמן בשנותיה הראשונות, והמשיכה את לימודי המוזיקה שלה בניו יורק, שם קיבלה במקביל דיפלומה באדריכלות.
בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית, לא אושר לנשים לשיר בפרהסיה, ועל כן נאלצה להפסיק להקליט שירים. עם זאת, הלחינה פסקולים רבים לסרטים איראניים רבים. כמלחינה, עבדה רוב הזמן עם בעלה, מסעוד קימיאי, במאי קולנוע.
חיים אישיים.
פאשאאי נישאה למסעוד קימיאי בשנת 1969. בשנות ה-80 עברה להמבורג שבגרמניה, שם חקרה את תחום מוזיקת הכנסיות ואת המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק. הזוג התרגש ב-1991.
היא נפטרה מסרטן השד בטהרן, ב-7 במאי 1995.
מתווה בעלז
מתווה בעלז הוא שמו של הסכם שנחתם ביוני 2022 בין משרד האוצר ומשרד החינוך, המסדיר מחדש את לימודי הליבה במוסדות החרדיים, ולפיו כל מוסד חינוכי שילמד שלושה ממקצועות הליבה, יקבל תקציב ממשלתי בהתאם להישגי התלמידים, גם אם המוסד אינו רשום ברשת חינוך ממלכתית.
המתווה מתמקד בעיקר בשלושה מקצועות: עברית, מתמטיקה, ואנגלית.
המתווה נקרא 'מתווה בעלז', על שם יוזמי המתווה, חסידות בעלז.
המתווה זכה להתעניינות רבה בקרב קובעי המדיניות בישראל וגרם לסערה רבה בקרב המגזר החרדי בישראל ולמתח רב בין סיעת אגודת ישראל החסידית ודגל התורה הליטאית.
הרקע.
בשנת 2018 פנה נציג חסידות בעלז בשליחות האדמו"ר מבעלז, אל הנהלת החינוך העצמאי וביקש להכניס את בתי הספר של החסידות אל רשת החינוך העצמאי. הרשת סירבה בטענה כי גדולי ישראל הליטאים מתנגדים להכנסת בתי ספר לבנים.
אחרי הסירוב של החינוך העצמאי, פנתה חסידות בעלז אל משרד החינוך, וביקשה לקדם מתווה חדש, של תקצוב תמורת ליב"ה, במסגרתו יוענקו תקציבים לבתי ספר שילמדו ליב"ה, בהתאם להישגים שלהם.
המגעים עם משרד החינוך נמשכו זמן רב, ובסוף ינואר 2022 דלפו לתקשורת ועוררו סערה.
המתווה החדש.
במהלך שנת 2022 המשיכו המגעים בין חסידות בעלז לבין משרד החינוך. מצד משרד החינוך ניהלה את המגעים, המנכ"לית דלית שטאובר. מצד חסידות בעלז השתתפו יוסי רייס וזאב פרקש. בחלק הפגישות השתתף גם ח"כ קינלי טור פז ממפלגת יש עתיד שתיווך בין החסידות למשרד החינוך. יש עתיד מעורבת בקידום המהלך והוא זוכה לתמיכה של ראש הממשלה יאיר לפיד.
לדברי ח"כ טור-פז, "מדובר בצעד משמעותי במיוחד. אם לא נבצע היום תהליכים כאלה, מדינת ישראל לא תוכל להתמודד עם האתגרים שלה בעתיד. כיום מדובר על 9,000 תלמידים, אבל בעוד עשור וחצי מספרם יוכפל ובתי ספר נוספים יצטרפו למהלך. מצאתי נכונות גדולה בין שני הצדדים ואני בטוח שהמהלך הזה הוא תחילתו של שינוי משמעותי בחברה החרדית".
ביוני 2022 נחתם המתווה בין משרד האוצר למשרד החינוך.
החידושים במתווה החדש.