לוועדה קדמה הוועדה הנבחרת למודיעין בשנים 1975–1977. הוועדה הפכה לוועדה קבועה ב-14 ביולי 1977.
תחומי אחריות.
הוועדה מפקחת על כל המחלקות והסוכנויות הבאות:
היסטוריה.
לפני הקמת הוועדה הקבועה בשנת 1977, הקים בית הנבחרים את "הוועדה הנבחרת למודיעין", המכונה בדרך כלל "ועדת פייק", שנקראה כך על שם היו"ר האחרון שלה, אוטיס ג'יי פייק מניו יורק. הוועדה הנבחרת הוקמה במקור בפברואר 1975 בראשותו של חבר הקונגרס לוסיין נדזי ממישיגן. לאחר התפטרותו של נדזי ביוני, הוקמה הוועדה מחדש עם פייק כיושב ראש ביולי 1975, כאשר המנדט שלה תוכנן לפוג ב-31 בינואר 1976. בראשותו של פייק, הוועדה חקרה פעילויות בלתי חוקיות לכאורה של סוכנות הביון המרכזית האמריקאית ושל ה-FBI.
הדו"ח הסופי של ועדת פייק מעולם לא פורסם רשמית, בגלל התנגדות הקונגרס. עם זאת, גרסאות לא מורשות לטיוטת הדו"ח הסופי הודלפו לעיתונות. כתב חדשות CBS, דניאל שור, נקרא להעיד בפני הקונגרס, אך סירב לגלות את מקורותיו. חלקים עיקריים מהדיווח פורסמו על ידי "The Village Voice", והעתק מלא של הטיוטה פורסם באנגליה.
במהלך שנות ה-80 פעלה הוועדה לחיזוק המעקב אחר ה-CIA וכן לחיזוק תפקיד הוועדה במימון סוכנויות הביון הנוספות.
בשנת 2017 הוטל על הוועדה לקבוע את מידת התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. הוועדה בחנה גם את הטענות על האזנות סתר לנשיא דונלד טראמפ, כמו גם על קשרים בין פקידים רוסים לבין חברי הקמפיין לנשיאות של טראמפ. הוועדה קיימה בדיקה אינטנסיבית בשנים 2017–2018 עקב טענות לדליפות מידע מסווג על ידי חברי הוועדה ועובדיהם. במארס 2018 הסתיימה בפתאומיות חקירת ההתערבות הרוסית בבחירות 2016 על ידי חברי הוועדה הרפובליקנים למרות טענת חברי הדמוקרטים כי החקירה לא הושלמה ולא הצליחה לאסוף מידע רלוונטי. הרפובליקנים שבוועדה פרסמו טיוטה לדו"ח החקירה שלהם אשר סתר כמה ממצאים של קהילת המודיעין האמריקאית ונכתבה ללא הסכמתם של חברי הוועדה הדמוקרטים. במרץ 2018, לאחר חילוקי דעות מרים נוספים, טען חבר הוועדה הרפובליקני טום רוני כי הוועדה "איבדה את כל האמינות" והפכה ל"פורום פוליטי של אנשים המדליפים מידע כדי לבלוט בחדשות היום". ביולי 2018, האשים יושב ראש הוועדה, הנציג דווין נונס, את מחלקת המשפטים וה-FBI בשיבוש חקירת הוועדה בנושא קשרי טראמפ ורוסיה בתקווה להשתלטות דמוקרטית על הקונגרס בהמשך השנה.
עם שינוי הנהגת המפלגה בבית לקונגרס ארצות הברית ה-116 פתחה הוועדה בחקירת כספיו של טראמפ וקשריו לרוסיה בפברואר 2019. ביוני 2019, במהלך הדיונים על ההשלכות הביטחוניות הלאומיות של שינויי האקלים, הבית הלבן חסם את הגשת ההצהרה של הוועדה.
Heel de Wereld
Heel de Wereld (בעברית: כל העולם) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת ההולנדית, קורי ברוקן. השיר ייצג את הולנד באירוויזיון 1958. השיר נכתב והולחן על ידי בני ורדן ונוצח על ידי דולף ואן דר לינדן. השיר הושר שני בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי איטליה.
רקע.
בדומה לשירי התקופה, השיר נכתב בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת ברוקן ששרה את הסוד שלה לעולם.
באירוויזיון.
ב-12 במרץ 1958, השיר בוצע על ידי ברוקן באירוויזיון. השיר זכה במקום התשיעי והאחרון עם נקודה אחת משווייץ. זו הייתה הפעם הראשונה בה המדינה המארחת זוכה במקום האחרון.
ועדת החינוך והעבודה של בית הנבחרים של ארצות הברית
ועדת החינוך והעבודה של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on Education and Labor) היא ועדה קבועה של בית הנבחרים של ארצות הברית. בוועדה זו יש 50 חברים.
היסטוריה.
החל מהקונגרסים המוקדמים נעשו ניסיונות להקים ועדה בקונגרס בנושאי חינוך ועבודה, אך יכולתו החוקתית המוגבלת של הקונגרס לפקח על נושאים אלו עיכבו את הקמת הוועדה. לבסוף, תוך סיום מלחמת האזרחים ובמהלך התיעוש המהיר של המדינה, ב-21 במרץ 1867 הוקמה הוועדה לחינוך ועבודה. ב-19 בדצמבר 1883 חולקה הוועדה לשניים, הוועדה לחינוך והוועדה לעבודה. הוועדות שוב התמזגו ב-2 בינואר 1947. ב-4 בינואר 1995, כאשר שלטו הרפובליקנים בבית הנבחרים, שונה שמה של הוועדה לוועדה להזדמנויות כלכליות וחינוכיות. שם הוועדה שונה שוב לוועדה לחינוך וכוח העבודה שנתיים מאוחר יותר ב-7 בינואר 1997. ב-4 בינואר 2007, כאשר הדמוקרטים שוב היוו רוב, שמה של הוועדה הוחזר לשמה הנוכחי.
תחומי אחריות.
מדף האינטרנט של הוועדה:
"מטרת ועדת החינוך והעבודה היא להבטיח מענה לצרכים כך שתלמידים ועובדים יתקדמו במערכת חינוך משתנה ובכלכלה גלובלית תחרותית."
"הוועדה וחמש ועדות המשנה שלה מפקחות על תוכניות חינוך וכוח אדם המשפיעות על כל האמריקאים, החל מלמידה מוקדמת דרך השכלה תיכונית, מהכשרה תעסוקתית ועד פרישה."
"מטרתם של הדמוקרטים של ועדת החינוך והעבודה היא לשמור על אמריקה חזקה על ידי הגדלת אפשרויות החינוך לסטודנטים, על ידי הקלה על שליחת צעירים למכללה, ועל ידי עזרה לעובדים למצוא הכשרה בעבודה וביטחון בפרישה למען עתיד טוב יותר. סוגיות החינוך הבאות נמצאות בסמכותה של ועדת החינוך והעבודה:"
חינוך.
הוועדה לחינוך ולעבודה מפקחת על תוכניות ויוזמות פדרליות העוסקות בחינוך בכל הרמות - מהגיל הרך דרך התיכון ועד להשכלה הגבוהה. אלו כוללים:
עבודה.
הוועדה לעבודה מחזיקה בסמכות משפטית ביוזמות כוח אדם שמטרתן לחזק את שירותי הבריאות, הכשרה תעסוקתית וביטחון הפרישה לעובדים. נושאי העבודה בתחום האחריות של ועדת החינוך והעבודה כוללים:
הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית
ועדת ענייני החיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on Veterans' Affairs) היא וועדה של בית נבחרים של ארצות הברית המפקחת ומחוקקת בנושאים הקשורים ליוצאי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובהם פנסיה, ביטוח חיים, השכלה, הכשרה מקצועית, טיפול רפואי, ומתן הלוואות לקניית דירה. הוועדה מפקחת על המחלקה לענייני חיילים משוחררים (VA), בתי חולים לותיקים ובתי קברות, למעט בתי קברות מסוימים שבסמכותו של מזכיר הפנים.
לוועדה אין סמכויות חקיקה בנושאים הבאים:
ועדת האינדיאנים של הסנאט של ארצות הברית
יגאל כהן
האדון החכם
אריאל סטאצ'ל
אריאל סטאצ'ל (באנגלית: Ari'el Stachel; נולד ב-29 ביולי 1991) הוא שחקן אמריקאי-יהודי ממוצא ישראלי, שזכה בשנת 2018 בפרס טוני על תפקידו במחזמר "ביקור התזמורת".
ראשית חייו.
סטאצ'ל נולד וגדל בברקלי, קליפורניה. אביו, בנם של עולי יהודי תימן, גדל בישראל; ואמו, לורה סטאצ'ל, היא יהודייה אשכנזית מניו יורק. השניים הכירו בקיבוץ. סטאצ'ל אמר שבזמן שגדל, הוא חש לא בנוח עם המורשת האתנית שלו. הוריו התגרשו כשהיה צעיר, והוא אימץ את שם המשפחה של אמו בין השאר כדי להימנע משיוך עם הרקע המזרח תיכוני של אביו. כאשר התרחשו פיגועי הטרור ב-11 בספטמבר הוא היה בכיתה ה', ובמקום להיות מזוהה כערבי, הוא סיפר לחבריו שהוא חצי אפרו-אמריקאי.
תפקידו הראשון היה במחזמר בבית הספר בגיל 15, ולאחר מכן עזב את תיכון ברקלי כדי ללמוד בבית הספר לאומנויות באוקלנד. הוא המשיך ללמוד דרמה בבית הספר לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק.
קריירה.
לאחר סיום הלימודים סטאצ'ל קיבל כמה תפקידים בימתיים והופיע בסדרת הטלוויזיה "שוטרים בדם" ובסדרה של נטפליקס, "ג'סיקה ג'ונס" לפני שקיבל את התפקיד למחזמר "ביקור התזמורת". הוא עבר אודישן שבע פעמים במשך תקופה של תשעה חודשים לפני שקיבל את התפקיד, עליו קיבל מועמדות לפרס לורטל ולפרס דרמה לפני שזכה בפרס טוני. בנאום הזכייה הודה סטאצ'ל להוריו, הודה במאבקו הארוך לקבל את מורשתו, והביע את שמחתו מהיותו חלק מדור המסוגל לייצג את תושבי המזרח התיכון בצורה חיובית. "אני רוצה שכל ילד שצופה יידע שהמכשול הגדול ביותר שלך עשוי להפוך למטרה שלך," אמר. בשנת 2019 החל סטאצ'ל לככב בפודקאסט הפנטזיה הלהט"בי "שני הנסיכים" בתפקיד הנסיך אמיר.
בשנת 2020 הפך סטאצ'ל לאחד מצוות שחקנים בתפקיד חוזר בסדרה "" בתפקיד סמל חאסים ח'לדון. באותה שנה לוהק לסרטה של אוליביה ויילד "אל תדאגי יקירתי"; אשר עתיד לצאת במהלך 2022.
ויקטור ראסוק
ויקטור ראסוק (באנגלית: Victor Rasuk; נולד ב-15 בינואר 1984) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ראשית חיים.
ראסוק נולד בעיר ניו יורק, להורים דומיניקנים. אימו, רות, עבדה כתופרת, ואביו בחנות רכב. יש לו אח צעיר ממנו, סילבסטר ראסוק גם הוא שחקן אשר שיחק איתו בסרט "Raising Victor Vargas". ראסוק למד בבית הספר לאמנויות הבמה כנער, והחל לשחק באופן מקצועי בגיל 14.
קריירה.
תפקיד הקולנועי הראשון היה בסרטו הקצר של פיטר סולט "Five Feet High and Rising" בשנת 2000. שנתיים לאחר מכן הציע סולט להרחיב את הסרט הקצר לסרט עלילתי באורך מלא, "Raising Victor Vargas", שזיכה את ראסוק במועמדות להופעת הבכורה הטובה ביותר בטקס פרסי ספיריט ה-19. בסרטו הבא, "Rock Steady" הוא גילם דמות בשם רוק. שנתיים לאחר מכן הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "חוף מבטחים" לצד אורלנדו בלום.
ראסוק גילם את הגולש על סקייטבורד טוני אלווה בסרט הדרמה הביוגרפי משנת 2005 "שליטי דוגטאון". התפקיד כלל גלישה וביצוע טריקים של סקייטבורדינג. התמרונים המסובכים יותר בוצעו על ידי פעלולנים. ראסוק האמין שהוא שולט בהחלקה על רמפה ענקית רק בשבוע השני לאימונים, ושבר את אחת מעצמותיו.