שפירא-רוזנברג היא השלישית במשפחתה, דור שמיני בירושלים. אמה גדלה במשפחה חרדית בבתי ורשה, חונכה במסגרות המזרחי והייתה מורה בשפיצר. אביה גדל בשכונת מקור ברוך, למד כלכלה באוניברסיטת קולומביה ומשפטים באוניברסיטה העברית ועבד כמשפטן במשרד מבקר המדינה.
את לימודי התיכון השלימה שפירא-רוזנברג בפלך, שם ספגה ערכים פמיניסטיים מאליס שלוי. שירתה בצבא כמורה חיילת. בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית, ותואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וחינוך מהאוניברסיטה העברית.
בין השנים 2000–2001, עבדה כעורכת דין בשדולת הנשים בישראל, ובעשור העוקב ניהלה קליניקות משפטיות לזכויות נשים, במכללת שערי משפט ובמכללה למינהל, וכן קליניקה משפטית לדיני עבודה וביטחון סוציאלי במכללת שערי משפט.
פעילותה.
בין השנים 2002–2015 כיהנה במספר תפקידים ב"קולך" - פורום הנשים הדתיות, בין היתר כחברת הנהלה וכיועצת משפטית.
החל משנת 2009 פועלת שפירא-רוזנברג כעורכת דין במרכז הרפורמי לדת ומדינה. כמי שמקיימת אורח חיים אורתודוקסי, שפירא-רוזנברג משמיעה קול ייחודי בציבוריות הישראלית. על בסיס הסכמה על ערכי כבוד האדם וזכויות אדם היא גם משתפת פעולה עם מגוון גורמים, ובעבודתה מייצגת גם נשים חרדיות.
זכויות נשים ומאבק בהדרה.
במאבק נגד הפרדה מגדרית באוטובוסים ייצגה שפירא-רוזנברג ארבעה ארגונים אורתודוקסיים כידידי בית המשפט, שם נקבע כי מפעילות תחבורה ציבורית יחויבו לקבוע בכל קווי האוטובוס בהם הופעלו בעבר הסדרי מהדרין שלט שיורה: "כל נוסע רשאי לשבת בכל מקום שיבחר (למעט המקומות המסומנים לאנשים עם מוגבלויות), הטרדת נוסע בעניין זה עלולה להיות עבירה פלילית".
כמו כן, ייצגה שפירא-רוזנברג את קולך במאבקן בתחנת הרדיו קול ברמה שהדירה כליל נשים משידוריה. בפסק דין "קולך" נגד "רדיו קול ברמה" התקבלה עמדת התובעות ונפסקו תשלומי פיצויים מצד התחנה. הייתה זו הפעם הראשונה בה הוגשה תובענה ייצוגית בנושא אפליה, וכן הפעם הראשונה בה אפשר בית המשפט לארגון חברתי להגיש תביעה בשם תובעות פרטיות בהכירו בקושי של מאזינות חרדיות לתבוע בבית משפט בשל חששן מנידוי בקהילתן.
חופש הפולחן לנשים.
שפירא-רוזנברג מכהנת כחברת הנהלה בארגון נשות הכותל ומעורבת במאבקן לקיום מנייני תפילה נשיים ברחבת הכותל, מה שברבות השנים קיבל ביטוי בגיבוש מתווה הכותל.
שפירא-רוזנברג היא ההוגה של ברכת הכוהנות הראשונה שהתקיימה בחול המועד פסח 2016, בה ברכו עשרות נשים שהן נצר למשפחות כהונה את המתפללות, במקביל לאירוע של ברכת הכהנים המסורתית.
פגיעות מיניות בחברה הדתית.
כחלק מפעילותה בקולך, הייתה שפירא-רוזנברג מהראשונות להעלות על סדר היום מקרי הטרדה מינית מצד בעלי סמכות בחברה הדתית. הוקמה ועדה לטיפול בתלונות על הטרדה מינית וסיוע לנפגעות תקיפה מינית בהליכים משמעתיים והליכי בוררות שהתנהלו נגד פוגעים. אחד מהמקרים בהם טיפלו הוא תלונה שהוגשה נגד הרב יוני מילוא. בעקבות פרסומים בעניינו, מילוא הגיש תביעת דיבה נגד ארגון קולך ונגד מנהלות הארגון, אשר התבררה לבסוף בבית המשפט המחוזי. שפירא-רוזנברג יצגה את קולך בהליכים אלה אשר הובילו לפסיקה תקדימית בה הגן בית המשפט לראשונה על ארגונים המפרסמים תלונות על הטרדה מינית וקבע כי פרסומים כאילו הם בגדר חובה כלפי הקהילה.
בעקבות פעילות קולך בתחום ההטרדות המיניות בחברה הדתית, יזמו מנהלות מדרשות תורניות לבנות ורבנים את הקמתו של פורום תקנה לטיפול ולמניעת הטרדות מיניות מצד בעלי סמכות. עו"ד שפירא-רוזנברג נמנתה על מייסדי הפורום ואף כתבה את הקוד האתי שלו, הקובע את החובות האתיות של רבנים אליהם מגיעות תלונות בנושא הטרדות מיניות.
תקשורת ופוליטיקה.
בשנת 2016 נבחרה על ידי רשת ה-BBC להשתתף בסדרה "Her Story" העוסקת במנהיגות נשית בעולם, בפרק העוסק בשינוי נשי בעולם הדת.
החל משנת 2015 החלה שפירא-רוזנברג לפעול גם בזירה הפוליטית לקידום זכויות אדם, זכויות נשים, פלורליזם ושוויון, והצטרפה כחברת הנהלת סיעת מרצ.
חיים אישיים.
ריקי מתגוררת בירושלים, נשואה ואם לחמישה ילדים.
אולטראס (פירושונים)
פילר (מדיה)
בתקשורת ההמונים, המונח פילר (מאנגלית: Filler, "ממלא מקום". קטע מילואים ע"פ האקדמיה ללשון העברית) מתאר פריט מדיה, לרוב פריט חסר חשיבות או מאיכות נמוכה, המיועד ל"מילוי מקום" פנוי בשידור טלוויזיה, ברדיו, בעיתון או באלבום מוזיקה.
בטלוויזיה.
בראשית ימי הטלוויזיה, רוב התוכן ששודר היה תוכן ששודר בשידור חי. כיוון ששעות השידור היו מוגבלות, שידורי הטלוויזיה נקטעו פעמים רבות ובמקומם הוצגה תבנית בדיקה על המסך. על מנת להימנע מכך, החלו רשתות שידור שונות למלא את החלל שנותר בקטעי וידאו מוכנים מראש מאיכות נמוכה, על מנת להנעים במעט את זמן ההמתנה של הצופים בין תוכנית לתוכנית הבאה אחריה.
עם הזמן, המונח החל לתאר גם קטעים בסדרות טלוויזיה שנועדו למלא את זמן המסך שמוקצה לכל פרק, שאינם קשורים לעלילה הראשית של הסדרה ואינם תורמים דבר בקידומה.
גם באנימה קיים המונח במשמעות דומה. באנימות המבוססות על מאנגה או על מדיה כתובה אחרת, המונח "פילר" מתייחס לקטעי עלילה (אשר יכולים להסתכם בפרקים שלמים, או קשתות סיפור שלמות) שאינם מבוססים על המאנגה המקורית, אינם עוקבים אחר עלילתה ואינם תורמים דבר בקידומה. הדבר נפוץ בעיקר במאנגות אשר נכתבות באופן פעיל במקביל לריצת האנימה המבוססת עליהן (בניגוד לאנימות המבוססות על מאנגות שהסתיימה כתיבתן) ואחת הסיבות לכך היא לאפשר לכותבי המאנגה "להדביק את הפער" שעשוי להיווצר כתוצאה מקצב שידור מהיר של פרקי האנימה, או להעניק להן זמן לקדם את עלילת המאנגה לפני שתעובד לטלוויזיה. דוגמאות לאנימות אשר מאופיינות בריבוי קטעי פילר הן נארוטו ובליץ'.
במוזיקה.
המונח "פילר" עשוי להתייחס גם לקטעים בתוך אלבום מוזיקה, לרוב קצרים באורכם ובעלי איכות הקלטה ירודה יחסית, ש"ממלאים את החלל" בין השירים באלבום. גם גרסאות כיסוי, הקלטות חיות, רמיקסים וגרסאות דמו של שירים קיימים באלבום ומצורפים אליו, עשויים להחשב לעיתים כקטעי פילר.
אלברטו ספקטורובסקי
אלברטו ספקטורובסקי (נולד ב-1952) הוא חוקר ישראלי בתחום מדע המדינה, כיהן כפרופסור חבר בבית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בין-לאומיים באוניברסיטת תל אביב, ומכהן גם כפרופסור חבר באוניברסיטת רייכמן. כמו כן, שהה במעמד של פרופ' אורח, באוניברסיטת נוטרדאם ובאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית.
ביוגרפיה.
ספקטורובסקי נולד במונטווידאו שבאורוגוואי לשושנה (ילידת אורוגוואי שהוריה היגרו מבלארוס) ואלעזר (יליד פולין). לספקטורובסקי אחות אחת. בנערותו היה חבר בארגון הספורט ובמועדון הציוני "מועדון מכבי של אורוגוואי" (Asociacion Hebraica Y Macabi del Uruguay). בשנת 1970 הגיע לשנת לימודים ב"מכון למדריכי חוץ לארץ" בירושלים, ועם סיום הכשרתו שנמשכה כשנה, חזר לאורוגוואי.
בשנת 1973 הגיע פעם שנייה לישראל כעולה חדש. בשנים 1974–1995 למד לתארים ראשון, שני ושלישי באוניברסיטה העברית והתגורר בירושלים.
בשנים 1974–1978 למד לתואר ראשון במדע המדינה ויחסים בין-לאומיים. בשנים 1978–1983 למד לתואר שני במדע המדינה. את עבודת המ.א. שעסקה בפילוסופיה ובהגות הפוליטית של גיאורג לוקאץ', כתב בהדרכתו של פרופ' ירון אזרחי.
בשנים 1990–1995 למד לתואר שלישי. את עבודת הדוקטור שלו שעסקה במקורות של התרבות הפוליטית הלאומנית קיצונית בארגנטינה בין השנים 1925–1943 כתב בהדרכת פרופ' זאב שטרנהל.
עם סיום לימודיו נסע לארצות הברית לאוניברסיטת ייל להשתלמות פוסט-דוקטורט (1996-1995).
כשחזר לישראל ב-1996, החל לעבוד כמרצה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך התמנה למרצה בכיר ולפרופ' חבר.
לאחר פרישתו לגמלאות הוא ממשיך לעבוד כמרצה באוניברסיטת רייכמן.
מחקרו.
ספקטורובסקי מתמקד במחקריו בפוליטיקה השוואתית ובמחשבה מדינית.
מחקריו עוסקים בהתפתחות האידאולוגית של הימין הפופוליסטי בארגנטינה ובאירופה.
בין הנושאים שעליהם כתב: הפשיזם בארגנטינה, מפלגות הימין החדש באירופה, פוליטיקה ואוגניקה (Eugenics) והתפשטות האסלאם באירופה והשפעתו על תפישות של לאומיות. כמו כן, עסק בהשוואה בין אסלאמופוביה ואנטישמיות כשתי צורות של אפליה.
ספקטורובסקי היה בין הראשונים, שהתמקד באתגר האינטלקטואלי של הימין החדש הצרפתי והאירופי. הוא הגדיר את תפיסת הימין החדש האירופי כ"רב-תרבותיות אקסלוסיוניסטית", ופיתח את המושג "הסינדרום של הכרה והדרה" (The Recognition-Exclusion Syndrom).
חיים אישיים.
חברתו לחיים היא ליליאנה ליבנה (ציירת). מתגורר בהרצליה.
פרסומיו.
מבחר ממאמריו.
ספקטורובסקי פרסם מעל 50 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים (באנגלית, בספרדית ובעברית). להלן מבחר מהם:
אופיר צ'צ'יק
אופיר צ'צ'יק (נולד ב-1 בינואר 1976) הוא כירורג אורתופד מומחה בדרגת פרופסור חבר קליני. סגן מנהל המערך האורתופדי במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב).
ביוגרפיה.
נולד ברחובות, גדל במושב בית חנן. התגייס לצה"ל בשנת 1994 לקורס טיס. סיים קורס קציני מודיעין בחיל האוויר בשנת 1995, שירת במשך שלוש שנים כקצין איסוף מודיעין בחיל האוויר. שירת במילואים כקצין רפואה ורופא גדודי בחטיבה 80. השתחרר ממילואים בשנת 2021 בדרגת רב-סרן.