בייקר פרש ממשחק פעיל ב-1974, ובמהלך הקריירה שלו הבקיע 294 שערי ליגה בלמעלה מ-500 משחקים. בייקר הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן גרי בייקר, ששיחק עבור מנצ'סטר סיטי, איפסוויץ' טאון וקובנטרי סיטי.
בייקר אימן לאחר פרישתו את אלביון רוברס בשתי קדנציות, אך מעולם לא עסק באימון באופן מלא, ובמקום זאת פנה לעסקים פרטיים ולפעילות למטרות צדקה. הוא מת בגיל 63 לאחר שלקה בהתקף לב בזמן טורניר גולף שנערך למטרות צדקה.
אייר אסטנה
אייר אסטנה (בקזחית: Эйр Астана) היא חברת התעופה הלאומית של קזחסטן. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי נורסולטן נזרבייב.
תולדות החברה.
החברה נוסדה בספטמבר 2001 והחלה את פעילותה במאי 2002 כשחכרה שלושה מטוסי בואינג 737.
בשנת 2004 הפכה לחברת התעופה הלאומית של קזחסטן לאחר שהממשלה סגרה את אייר קזחסטן. בעקבות כך עברו כל קוויה של אייר קזחסטן לידי אייר אסטנה.
כיום מפעילה החברה כ-26 מטוסים בקווים לכ-54 ערים.
דירוג החברה הוא כ-4 כוכבים מתוך 5 כוכבים, לפי סקר שערך אתר skytrax, דבר שמציב את החברה לצד חברות כגון לופטהנזה, סוויס, קוריאן אייר, בריטיש איירווייז, טורקיש איירליינס, אול ניפון איירווייז ועוד.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון למאי 2020:
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא אייר אסטנה באתר Airliners.net
הערות שוליים.
הסדרה מציגה את חייהם של באגס באני ודאפי דאק אשר גרים בשכונת פרברים צבעונית יחד עם כל כוכבי הלוני טונס בתור שכנים וביניהם לולה באני, פורקי פיג, פטוניה פיג, טינה רוסו דאק, סילבסטר, טוויטי, אמה וובסטר/גרני, יוסמיטי סם ועוד.. כמו כן בכל פרק ישנו גם קטע מוזיקלי עם אחד או שניים מכוכבי הסדרה וקטע של רוד-ראנר באנימציה תלת ממדית.
שושנת לנקסטר האדומה
השושנה האדומה של לנקסטר היא הפרח המסמל את מחוז לנקשייר.
הסמל מבוסס על פרח מהסוג ורד שמינו המדויק אינו ידוע, אולם מניחים כי זהו זן תרבותי של המין ורד גאליה ("Rosa Gallica") .
שושנה בצבע גולס",הופיעה לראשונה כסמל בית לנקסטר בקרב בוסוורת' בשנת 1485.
הפרח.
ורד גאליה נחשב לאחד ממיני הוורד הראשונים שתורבתו. הוא גדל בר ברחבי דרום אירופה ומרכז אסיה וטופח על ידי הפרסים, המצרים והיוונים הקדמונים. מאוחר יותר הביאו אותו הרומאים לגאליה (צרפת של ימינו), ומכאן שמו - "ורד גאליה". שושנת לנקסטר האדומה היא כנראה אחד מזני המכלוא שפותחו ממין זה.
הסמל.
השושנה האדומה שימשה כסיכתם של בני בית לנקסטר במהלך מלחמת השושנים. עם עלייתו של הנרי טיודור לכס ממלכת אנגליה אוחדו השושנה האדומה עם השושנה הלבנה של יורק ליצירת שושנת טיודור.
השושנה אינה מופיעה על שלט האצולה של דוכסות לנקסטר אך הפכה להיות סמל מחוז לנקשייר ועקב כך שולבה בסמלי הרשויות המקומיות. מאז 1974 מספר רבעים במנצ'סטר רבתי ובמרזיסייד שילבו את השושנה בסמליהם על מנת לסמל את עובדת יסודם מחלקי לנקשייר.
הסמל כסמל צבאי.
מאז המאה ה-19 השושנה האדומה הייתה חלק מסמלי מספר יחידות בצבא בריטניה אשר גויסו במחוז. במלחמת העולם הראשונה השושנה נישאה בידי הדיוויזיה הבריטית ה-55 (מערב לנקשייר) במהלך המערכה בבלגיה; המוטו שלהם היה "מנצחים או מתים, אלו אשר לובשים את שושנת לנקסטר". סמל הכומתה של הרגימנט של דוכס לנקסטר אשר נוסד בשנת 2006 מציג את השושנה.
חיל הרגלים הקל של הצבא הקנדי נושא גם הוא את השושנה כחלק מתג הכומתה שלהם עקב הברית בינו לבין הרגימנט של יורק ולנקסטר של הצבא הבריטי.
דגל לנקשייר.
דגל לנקשייר המסורתי, דגל לבן עם שושנה אדומה, מעולם לא אושר בידי מכון הדגלים וכאשר הוצג בפניו נודע כי הוא רשום על שם העיר מונטרוז, סקוטלנד. משום שלא ניתן לרשום שני דגלים בעלי אותו עיצוב, הדגל הרשמי של לנקשייר כיום הוא דגל צהוב עם שושנה אדומה במרכזו.
1421 (ספר)
1421: השנה בה סין גילתה את העולם הוא ספר המציג תאוריה היסטורית שלא מקובלת על רוב הקהילה המדעית שיצא בשנת 2002 מאת הסופר גאווין מנזיס, מפקד צוללת לשעבר בצי המלכותי הבריטי. בספר נטען כי הסינים יצאו למסעות תגלית לפני תקופת מגלי הארצות האירופיים.
מנזיס טוען כי בין השנים 1421 ו-1423 יצאו אניות סיור סיניות לתור בעולם, בראשותו של האדמירל ז'נג חה, במצוות הקיסר ז'ו די/יונג לה.
לפי טענותיו של מנזיס, האניות הגיעו לכף התקווה הטובה לפני ברתולומיאו דיאס, לאמריקה לפני כריסטופר קולומבוס, למצר מגלן לפני פרדיננד מגלן, ולאוסטרליה לפני ג'יימס קוק, והשלימו את הקפת כדור הארץ כמאה שנה לפני שעשו זאת האירופים. בדרכם, למדו הימאים הסיניים לחשב קווי רוחב עשרות שנים לפני האירופים, וכן לחשב קווי אורך מאות שנים לפניהם.
עם השנים החל מנזיס, לאחר שפיתח אתר אינטרנט, להביע גישות היסטוריות הולכות ומקצינות, שנדחו אחת לאחת, וקמו נגדו מספר מתנגדים בולטים, רובם ככולם מבין המצוטטים בספרו כמקורות לדבריו.
הוא שיתף פעולה עם יוצרי סרט של ארגון "היסטוריית זבל" ("Junk History") אשר הציגו את גישתו וטענותיו, ולאחר מכן עימתו אותו עם מידע אשר דחה את רעיונותיו. רוב הדחיות התקבלו על ידו, אך הוא נשען בכל פעם על מידע אחר. הוא הודה שהיה ידוע לו שרבות מן המפות באותה תקופה נועדו לקישוט ולא לניווט, שהמגדל בניו פאונדלנד היה פשוט טחנת קמח. שילידי ניו יורק נראו עם "עור דומה לזה של המזרח וסין", אך מעולם לא נטען שהם סינים. שהוא הגזים לגבי גודלן של הספינות, ושמדענים שעל פיהם הסתמך הסבירו שאי אפשר היה לבנות אוניות בגודל זה מעץ. שמחקר באיי הבהאמה הוכיח שלא מדובר במבנה תת-ימי מעשה ידי אדם, אלא תוצאה טבעית בעקבות חוף קדום, שהיה במקום זה. שהאיים שצוירו אינם מופיעים בסדר הנכון או בכיוון הנכון. שמפקד הצי הסיני ג'נג חה נקרא לשוב מן המסע, וקברו נמצא. שהכתובת המועתקת כ-3,000 מדינות נמצאה בחקיקת אבן, ושם רשום 30 מדינות. שפירוש הכיתוב על המפות, במפורש הוגדר בידי המומחים על פיהם ציטט, אחרת ממה שכתב. שאין שום זכר לתיעוד או עדות לגבי צי, לא בכתבי הנוסע האיטלקי, ביקור הצי בתחנות בהמשך הדרך, או במפות (שבהן מצוירת אונייה בודדת). שהגדרות ומונחים של ניווט ימי הוצגו על ידו באופן שגוי ומוטעה לחלוטין. שהוא היה אחראי לתאונה קשה בין הצוללת שלו לשולת מוקשים אמריקנית. ושהוא לא נולד בסין.
מאוחר יותר, בעקבות אנשים שהצטרפו לרעיונותיו, טען גם שניו זילנד נתגלתה על ידי הסינים, ושהמאורים הם למעשה סינים.
ראש ממשלת סין אף קרא לניו זילנדים לתמוך בתפיסתו זו.
בשנת 2006 הוחל במסגרת האתר "Junk History" לבחון את טענותיו, ואת התייחסותו לביקורת. כותבי האתר הגיעו למסקנה בלתי תלויה שפרסומי מנזיס, אשר נכתבו בעזרת כותבי צללים, פורסמו בעבור כסף, מתוך ידיעה ברורה שאינם נכונים.
הספר 1421 במבט היסטוריוגרפי.
ספרו של מנזיס תורם לסדר היום המדעי, מבט נוסף לגבי מעמדה של ההיסטוריה בעולם הפוסט-מודרני. ספר זה יכול להוות ייצוג למגמה, שבה ההיסטוריה מקבלת מחדש מעמד של מיתוס. הצגת מחקר מדעי שקרי שסוחף את קהל הקוראים ויוצר 'אמת' חדשה הוא בעל ערך משל עצמו. מנזיס מצוטט בסיום הדיון על המחקר שלו במילים הבאות: "הציבור הרחב איתי, וזה מה שחשוב". מקריאתו של ראש ממשלת סין לניו זילנדים אפשר ללמוד על מעמדה של ההיסטוריה בהבניית תודעה פוליטית וקהילה דמיונית בקרב המונים.
קרב בוזוורת
רוברט מריל
רוברט מריל (באנגלית: Robert Merrill; 4 ביוני 1917 - 23 באוקטובר 2004) היה בריטון אופראי יהודי-אמריקאי.
ראשית חייו.
נולד בשם מוריס (משה) מילר בשכונת ויליאמסבורג בברוקלין, ניו יורק, בן לחייט אברהם מילר ולאשתו ליליאן, לשעבר באלאבן, מהגרים מוורשה, פולין. ליליאן טענה לקריירה של זמרת אופרה וקונצרטים בפולין (טענה שבנה הכחיש בביוגרפיה שלו) ועודדה את בנה לפתח את קולו בגיל צעיר: הייתה לו נטייה לגמגם, שנעלמה כאשר שר. הרעיון לטפח את כישרון השירה שלו לרמה מקצועית עלה בלבו של מריל כאשר צפה בבריטון ריצ'רד בונלי בתפקיד הרוזן די לונה, בהצגת הטרובדור של ורדי במטרופוליטן אופרה. את שיעורי הזמרה מימן בכסף שהרוויח כשחקן כדור בסיס מקצועי למחצה.
קריירה.
בהופעותיו הראשונות ברדיו כזמר פזמונים נקרא לעיתים בשם "מריל מילר". כאשר הופיע בשירה במסיבות בר מצווה ובחתונות במלונות של רצועת הבורשט, פגש סוכן בשם מו גייל, שמצא לו עבודה ברדיו סיטי בניו יורק ועם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית בניצוחו של ארטורו טוסקניני, ועם הזמן זכה לשיר בשני שידורים של אופרות מפורסמות, לה טרוויאטה (עם ליצ'יה אלבנז) בשנת 1946 ונשף המסכות (עם הרווה נלי) בשנת 1954. שני השידורים האלה יצאו במשך הזמן בתקליטים אריכי-נגן ואחר בתקליטורים.
הופעת הבכורה של מריל באופרה הייתה בשנת 1944, באאידה של ורדי בניוארק, ניו ג'רזי. עמו בהצגה שר הטנור המפורסם ג'ובאני מארטינלי, שהיה אז בסוף קריירה בימתית ארוכה. מריל, שהמשיך בלימודי שירה אצל סמואל מרגוליס, הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בשנת 1945 בתפקיד ג'רמון בלה טרוויאטה. באותה שנה גם הקליט אלבום תקליטי 78 עם ז'אנט מקדונלד, שכללו מבחר שירים מתוך האופרטה "שם בסנטרל פארק"; מקדונלד ומריל שרו שני דואטים באלבום הזה.