קריירת הכתיבה.
כבנם של שני שחקנים שייקספיריים, הוא הוקסם מעולם הבמה והכניס מוטיבים של יחסים בין שחקנים לאחדים מספריו.
בשני העשורים הראשונים לכתיבתו, הושפע לייבר רבות מלאבקרפט ורוברט גרייבס. סיפוריו הראשונים היו בהשראת Cthulhu Mythos של לאבקראפט ובמהלך 1936 מכתב עידוד מלאבקראפט כנראה דרבן את החלטתו להמשיך בקריירה ספרותית. לייבר אף כתב כמה מאמרים על לאבקראפט כגון "קופרניקוס ספרותי", שקידמו את ההערכה הביקורתית רצינית של חייו ויצירתו של לאבקראפט.
החל מסוף שנות ה-1950, הושפע מעבודותיו של קרל גוסטב יונגֻקרל יונג, ובעיקר מהמושגים אנימה והצל. מאמצע שנות ה-1960 ואילך, הוא החל לשלב אלמנטים מיצירתו ג'וזף קמפבל "הגיבור בעל אלף הפרצופים". מושגים אלו מוזכרים לעיתים קרובות בגלוי בסיפוריו.
לייבר אהב חתולים, המשתתפים ברבים מסיפוריו. Tigerishka, למשל, הוא חייזר דמוי חתול המושך מבחינה מינית את הגיבור האנושי אך נהדף על ידי מנהגי האדם ברומן נווד (The Wanderer). בסיפורו של לייבר "Gummitch" מוצג חתלתול עם IQ של 160, שרק מחכה לריטואל שתיית כוס קפה, כדי שיוכל אף הוא להפוך לאדם.
הסיפור הראשון של לייבר שנמכר היה "חרבות ומעשי שטן" ("Two Sought Adventure", מגזין Unknown, אוגוסט 1939), בו הוצגו הדמויות המפורסמות ביותר שלו, פאהפרד והעכברן האפור (Fafhrd and the Gray Mouser). עבודתו כסופר זכתה לשבחים רבים, אך הרוויחה מעט כסף, בעיה שהוחמרה על ידי התקפי אלכוהוליזם והתמכרות לכדורי הרגעה. בשנת 1943, הוא מכר את הרומנים הראשונים שלו, "Conjure Wife" למגזין "Unknown" ו- "Gather, Darkness" למגזין "Astounding". מהשנים 1945–1956 לייבר היה עורך שותף של המגזין "Science Digest".
1947 סימנה את פרסומו של ספרו הראשון, "הסוכנים השחורים של הלילה" (Night's Black Agents), שהיה אוסף סיפורים קצרים.
הרומן "Gather, Darkness" פורסם כספר מדע בדיוני בשנת 1950. הוא עוסק בעולם עתידני, לאחר עידן האטום השני, הנשלט על ידי מדענים, עד לפתחו של עידן אפל חדש, בו מורדות המכשפות.
בשנת 1951 היה לייבר אורח כבוד בוועידת המדע הבדיוני העולמית בניו אורלינס. רומנים נוספים פורסמו במהלך שנות ה-1950, ובשנת 1958 זכה סיפורו The Big Time בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר.
לייבר פרסם ספרים רבים נוספים ב -1960. הרומן שלו "הנודד" (1964) זכה בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר. ברומן, כוכב מלאכותי, שזכה לכינוי "הנודד", מתממש מההיפר-חלל בתוך מסלולו של כדור הארץ. שדה הכבידה של הנודד לוכד את הירח ומרסק אותו למשהו כמו אחת מטבעות שבתאי. על פני כדור הארץ, כוח המשיכה של הנודד מעורר רעידות אדמה מסיביות, צונאמי, ותופעות של גאות ושפל. עלילת הספר עוקבת במקביל אחר מקבץ גדול של אנשים הנאבקים לשרוד את האסון העולמי.
לייבר זכה לשלושה פרסי הוגו נוספים בקטגוריית הנובלות הטובות ביותר: עבור "Gonna Roll the Bones" (ב-1967), (שגם זכה בפרס הנבולה באותה הקטגוריה), "Ship of Shadows" (ב-1969) ו "Ill Met in Lankhmar" (ב-1970).
לייבר גם עיבד לספר ב-1966 את התסריט של Clair Huffaker לסרט "טרזן ועמק הזהב".
בוריס קליימן
בוריס קליימן (באוקראינית: Борис Кляйман; נולד ב-26 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בוולוס מהליגה היוונית.
קריירת מועדונים.
קליימן נולד בוויניצה, אוקראינה הסובייטית שבברית המועצות (באוקראינה של ימינו), וכשהיה בן עשרה חודשים עלה לישראל עם משפחתו. בילדותו החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של הפועל כפר סבא. ב-15 באוגוסט 2008, בטרם היה בן 18, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, ושמר על שער נקי במשחק שהסתיים בתיקו 0–0 מול הפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו. בהמשך עונה זו עמד קליימן בשער הקבוצה ב-13 משחקים במסגרת הליגה הלאומית.
בקיץ 2009 עבר להפועל תל אביב, והושאל לחצי עונה למכבי הרצליה. בינואר 2010 חזר להפועל תל אביב על מנת לשמש כשוער שני בזמן שהייתו של וינסנט אניימה בגביע אפריקה לאומות. קליימן לא שותף במשחקי הפועל תל אביב בעונה זו, אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה בתום העונה בדאבל. בעונת 2010/2011 הושאל קליימן בחזרה להפועל כפר סבא, על מנת לצבור דקות משחק. לראשונה היה קליימן לשוער הראשון של הקבוצה, שהחמיצה את העלייה לליגת העל במחזור האחרון.
לקראת עונת 2011/2012 חזר להפועל תל אביב, כשוער שני לאפולה אדל. ב-31 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, כשנכנס כמחליף לאחר הרחקתו של אדל בדרבי מול מכבי תל אביב בגביע הטוטו. ב-29 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 6–0 על הפועל ראשון לציון. בסך הכל בעונה זו שותף ב-8 משחקים בכל המסגרות, ובסופה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, על אף שלא שותף בניצחון 2–1 על מכבי חיפה במשחק הגמר. בעונת 2012/2013 שותף ב-10 משחקים בכל המסגרות.
בעונת 2013/2014 הגיע דני עמוס להפועל תל אביב במקומו של אדל, וקליימן שוב החל את העונה כשוער שני. לאחר המחזור השלישי נפצע עמוס, וקליימן, שהפגין יכולת טובה כשהחליף אותו ואף זומן לראשונה לנבחרת ישראל, פתח בהרכב ב-11 משחקים רצופים עד שבתחילת הסיבוב השני שוב חזר לספסל. בסך הכל בעונה זו שותף קליימן ב-13 משחקי ליגה.
לקראת עונת 2014/2015 חתם קליימן לשלוש שנים בקבוצת בית"ר ירושלים. ב-13 באוגוסט 2014 ערך קליימן את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 להפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-2 ביולי 2015, ערך קליימן הופעת בכורה אירופית עם הקבוצה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, במשחק מול אורדבסי שימקנט הקזחית שהסתיים בתיקו 0–0. במהלך עונת 2015/2016 מונה קליימן לקפטן המשנה של בית"ר ירושלים ולסירוגין אף שיחק עם הסרט במשחקים רשמיים. ב-17 ביוני 2016 האריכה הקבוצה את חוזהו של קליימן בשנתיים נוספות. בעונת 2017/2018 הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה 1–3 להפועל חיפה במשחק הגמר, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
ב-23 ביולי 2018 חתם קליימן לשנתיים בפראלימני מליגת העל הקפריסאית.
ב-1 באוגוסט 2020 חתם לשנתיים בוולוס מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית.
לזכותו של קליימן עשר הופעות במדי נבחרת הנוער עד גיל 19 של ישראל. ב-11 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה עד גיל 21, במשחק מול הנבחרת הצעירה של סרביה שנערך בנובי סאד. ביוני 2013 היה קליימן שוערה הראשון של הנבחרת הצעירה לטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערך בישראל, ובסך הכל ערך עשרים ואחת הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-4 באוקטובר 2013 זומן קליימן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת המשחקים מול ו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-23 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה והיחידה שלו עם הבוגרים, במשחק ידידות בו הפסידה הנבחרת 0–2 ל.
חיים אישיים.
ב-14 בספטמבר 2016 נישא לליאן טרכנטברג, ולהם שלושה ילדים.
סטניסלאב אוגוסט פוניאטובסקי
שמשי-אדד החמישי
שמשי-אדד החמישי היה מלך אשור, הוא מלך בין השנים 824–811 לפנה"ס. הוא נקרא על שם אל הסערה אדד.
שמשי-אדד היה בנו ויורשו של המלך שלמנאסר השלישי, בעלה של המלכה שַמוּראמַת (Shammuramat), אביו של אדד-ניררי השלישי שמלך אחריו, וסבו של שלמנאסר הרביעי.
שנות שלטונו הראשונות היו רצופות במאבק עם אחיו על כס המלוכה של אשור. אחיו אשור-דנין-פאל הנהיג מרד שהחל כבר בשנת 826 לפנה"ס על הירושה. על פי כתובת של שמשי-אדד, אחיו הצליח להעביר לצידו 27 ערים חשובות כולל העיר נינוה. המרד נמשך עד שנת 820 לפנה"ס. המרד החליש את האימפריה האשורית והשפעתה נמשכה עד הרפורמות של תגלת פלאסר השלישי.
בשלב מאוחר יותר של תקופת מלכותו הוא יצא למסע מלחמה לדרום מסופוטמיה וכרת חושה עם המלך הבבלי מרדוך-זאקיר-שומי הראשון.
בשנת 814 לפנה"ס הוא ניצח בקרב של דור-פאפסוקאל כנגד המלך הבבלי מרדוך-באלסו-איקבי וכמה שבטים ארמיים שהתיישבו בבל.
הפרעת ילדות דיסאינטגרטיבית
הפרעת ילדות דיסאינטגרטיבית או Childhood disintegrative disorder, בראשי תיבות: CDD (מילולית: תסמונת פיצול/פירוד של ילדות) היא תופעה רפואית נדירה, הדומה לתסמונות הקשת האוטיסטית, שנכון לשנת 2013, לא נחקרה היטב. מעט המחקר שנעשה על התופעה, עוסק כמעט כולו בתיאורי מקרה. ככל הנראה, תופעה זו היא אותה תופעה, שהחוקר תיאודור הלר כינה בשם "שיטיון של גיל הילדות" (Dementia Infantilis), במאמרו משנת 1908.
פולמוס הגדרת התופעה, אפיונה ותפוצתה.
תיאודור הלר היה בנו של מנהל בית ספר לעיוורים. בשנת 1904, כשהשלים תואר בפסיכולוגיה, הוא פתח בווינה מוסד חינוך מיוחד פנימייתי, לעשרים ילדים פגועים קוגניטיבית מכל העולם. הוא הוציא מאמרים אחדים על התופעות להן היה עד במטופליו ועל ריפוי בחינוך בכלל.
בשנת 1908 הלר תיאר במאמרו הראשון על "שיטיון הילדות", את סיפוריהם של שישה ממטופליו, שעד שנת חייהם השלישית או הרביעית, התפתחו באופן נורמלי לחלוטין ואז התחילה אצלם נסיגה תפקודית דרמטית ביותר, שכללה אובדן רוב או כל כושר הגיית והבנת השפה ואימוץ התנהגויות לא נורמליות. הלר תיאר את "שיטיון הילדות", כשלושים וחמש שנים לפני שהחוקר ליו קנר תיאר את האוטיזם הקלאסי ועשרות שנים לפני שהנס אספרגר תיאר את תסמונת אספרגר. לכן, הלר לא יכול היה לדון בקשת אוטיסטית ולא יכול היה לדעת כי בעיות תקשורת שמטופליו פיתחו דומות לאוטיזם (תחת זו הוא השתמש בתיאורים כמו "נראה כי הילד חדל לזהות את הוריו"). עבודתו של הלר לא זכתה לתשומת הלב לה זכו עבודותיהם של קנר ואספרגר במשך כמעט מאה שנה.