החל משנת 2019 פועל "מוקד חברים מקשיבים" כתוכנית של OU ישראל, המפעילה מיזמים ותוכניות חברתיות בכל רחבי הארץ, בקרב בני נוער בפריפריה, ובמוסדות חינוך שונים. מדי חודש צופים בשאלות ובתשובות באתר למעלה מ 20,000 גולשים, ונשלחות יותר מ 150 תשובות לשאלות חדשות. בחודש אוגוסט 2020 החל לפעול מוקד ווטסאפ ייחודי, המאפשר להתייעץ ולשתף בתכתובת ווטסאפ בשעות הערב. במוקד למעלה מ 40 מתנדבות ומתנדבים מכל רחבי הארץ.
פעילות.
אפשר להפנות שאלות למוקד באמצעות אתר האינטרנט, ולקבל תשובה באמצעות הדוא"ל, אשר מתפרסמת גם באתר האינטרנט של המוקד. כשליש מהתשובות בכתב אינן מתפרסמות באתר, עקב בקשה מפורשת של השואל או משיקולי עריכה. חלק מהשאלות עוסק בנושאים שכמעט ואינם מדוברים בחברה הדתית, ובהם מיניות, זוגיות, יחסים בין בנים ובנות בגיל העשרה בחברה הדתית, וכן התמודדות עם תכנים מיניים באינטרנט.
ערוץ נוסף הוא המוקד הטלפוני, אליו אפשר לפנות גם בעילום שם, והוא פועל בימים א-ה מהשעה שבע בערב ועד 11 בלילה. את המוקד מאיישים מתנדבים מנוסים שעברו הכשרה ייעודית, ועוברים באופן שוטף השתלמויות וסדנאות מקצועיות. באמצעות שיחת טלפון ניתן לקיים עם השואלים שיח מעמיק יותר, לברר לעומק מה מטריד אותם, ולהעניק מענה מיטבי לפנייתם. הארגון מפעיל עמוד פייסבוק עם שאלות ותשובות, מאמרים, ועוד.
מוקד הווטסאפ של חברים מקשיבים מאפשר להתכתב, לשתף ולהתייעץ באמצעות הווטסאפ, המשמש בני נוער וגם מבוגרים רבים כערוץ תקשורת מועדף ועיקרי. ההתכתבות בווטסאפ היא פרטית ולא גלויה לאחרים.
בניגוד להתייעצות עם בני משפחה, מחנכים וחברים, אפשר לפנות לחברים מקשיבים באופן אנונימי, וכך להימנע ממבוכה ושיפוטיות של הסביבה הקרובה, ולקבל מענה אחראי, שקול ותומך. בכך הפך המוקד לכתובת חשובה בעיקר בנושאים רגישים, שהשיח סביבם אינו מפותח דיו במסגרות הרגילות. עבור בני נוער רבים זו כמעט האפשרות היחידה לשאול בגילוי לב שאלות על אמונה, משפחה, קשיים חברתיים, מיניות, דיכאון ומצבי רוח, ועוד.
המוקדים שמפעיל הארגון אינם מעניקים טיפול פסיכולוגי או אחר, אלא מציעים בראש ובראשונה אוזן קשבת, תמיכה ראשונית, הכלה ואמפתיה. החשיבה על פתרונות או דרכי פעולה אפשריים להקלה על מצבם של הפונים מתבצעת יחד עמם בשיתוף פעולה, תוך עידוד של השואלים לאתר בסביבתם הקרובה משאבים נוספים שיסייעו להם בהתמודדות, כדוגמת בני משפחה, חברים קרובים, ובמידת הצורך גם גורמים מקצועיים.
ברלין אלבאטרוס
דרבי המרזיסייד
דרבי המרזיסייד הוא כינוי למשחק הכדורגל המשוחק בין קבוצות ליברפול ואברטון, שני המועדונים הבכירים של העיר ליברפול שבאנגליה. הדרבי נקרא על שם מחוז מרזיסייד, בו שוכנת העיר ליברפול. זהו הדרבי בעל הרצף הכי ארוך בליגה העליונה באנגליה, רצף שהחל ב-1962 עם העפלתה של ליברפול לליגה הראשונה (כיום הפרמייר ליג). יש הטוענים כי לאוהדי אברטון אכפת יותר ממשחקי הדרבי מאשר לאוהדי ליברפול, כיוון שאוהדי אברטון חיו בצל הישגי ליברפול בשנים האחרונות, בעוד אחרים טוענים כי לשני הצדדים אכפת ממשחקי הדרבי בשל הכבוד והיוקרה העירונית.
הדרבי של ליברפול מכונה לעיתים גם הדרבי הידידותי, בשל כמות המשפחות המכילות גם אוהדי ליברפול וגם אוהדי אברטון, וזהו אחד ממשחקי דרבי מעטים שבהם אין הפרדה בין מחנות האוהדים. כיוון שמשפחות וחברים רבים תומכים בשני המועדונים, אין זה מחזה נדיר לראות אוהדי אברטון ואוהדי ליברפול יושבים יחד. ב-1984, במשחק גמר גביע החלב (גביע הליגה האנגלית, ששמו שונה באותה תקופה מטעמים מסחריים), נצפה מחזה מוזר בו כמעט כל היציעים מעורבים באוהדי אברטון וליברפול השרים ביחד "מרזיסייד, מרזיסייד" ו"האם את צופה, מנצ'סטר?..." (שיר המסמל את היריבות הספורטיבית הגדולה השוררת בין שתי הערים, בעיקר בין ליברפול לבין מנצ'סטר יונייטד).
היסטוריה.
ישנן מספר סיבות לכינוי "הדרבי הידידותי". ראשית, שני המועדונים ממוקמים בצפון העיר, קרוב מאוד אחד לשני (מרחק של פחות ממייל), כשרק סטנלי פארק מפריד בין השניים. בנוסף, אברטון שיחקה באצטדיון אנפילד (מגרשה הביתי של ליברפול), עד אשר סכסוך עם בעלי האצטדיון גרמו להם לעזוב לטובת אצטדיון גודיסון פארק.
בשנות ה-50 וה-60 אברטון תויגה כקבוצה הקתולית, בעיקר הודות להצלחתם של מספר אירים בקבוצה. ליברפול, לפיכך, תויגה כקבוצה הפרוטסטנטית, למרות שההבחנה הזאת מעולם לא הייתה בסיס לאהדה עבור אחת מהקבוצות (בניגוד למקרה של גלאזגו ריינג'רס וסלטיק בדרבי של גלאזגו, לדוגמה). כיום, אין הפרדה גאוגרפית, פוליטית, חברתית או דתית בין מחנות האוהדים של שתי הקבוצות.
שלא כמו ביריבויות עירוניות אחרות, אלימות בין אוהדי שתי הקבוצות היא נדירה. לאחר אסון הייזל האווירה בין שני המחנות הייתה מתוחה, כשאוהדי אברטון האשימו את החוליגנים של ליברפול בהשעייתם מהמפעלים האירופאים. היחסים השתפרו באבל שלאחר אסון הילסבורו, כשאוהדי אברטון אף הצטרפו לחרם של אוהדי ליברפול על עיתון הסאן, שפרסם כתבה על התנהגות אוהדי ליברפול בזמן האסון, שהציגה אותם באור שלילי למדי. בעקבות אותו אסון הניחו אוהדי שתי הקבוצות צעיפים של קבוצותיהם לאורך סטנלי פארק, מאנפילד ועד לגודיסון פארק. ב-2007, לאחר רצח ילד בן 11, ליברפול הזמינה את משפחתו, אוהדי אברטון, למשחק ליגת האלופות. לפני המשחק הושמע שיר המזוהה עם אברטון (Johnny Todd, מתוך סדרת הטלוויזיה Z-Cars) לראשונה באנפילד, כשהמשפחה עמדה על הדשא לבושה בחולצות וצעיפים של אברטון. המשפחה זכתה לקימת כבוד (Standing ovation) מהקהל האדום.
העיר ליברפול היא, סטטיסטית, העיר הכי מצליחה בכדורגל האנגלי, וכוללת 28 אליפויות של שתי הקבוצות, כאשר לא הייתה עונה מבלי שלפחות אחת משתי הקבוצות תשחק בליגה העליונה. אברטון הייתה מבין 12 המועדונים המייסדים של הפוטבול ליג, ירדה ליגה רק פעמיים ושיחקה בליגה הבכירה באנגליה למעלה ממאה עונות, יותר מכל קבוצה אנגלית אחרת. היא מחזיקה ב-9 תוארי אליפות, 5 גביעים ויש לה זכייה אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע. לליברפול 19 אליפויות, 8 זכיות בגביע ו-6 זכיות בגביע אירופה לאלופות.
משחקים בין אחת משתי הקבוצות לבין קבוצת טרנמיר רוברס מהעיר בירקנהד (מעברו השני של נהר המרזי) גם הם נחשבים כדרבי המרזיסייד, אך כיוון שטרנמיר מעולם לא שיחקה ברמות הגבוהות מפגשים כאלה הם נדירים.
סטטיסטיקת משחקי הדרבי.
נכון ל-23 במאי 2022
שיאים.
בקרב משחקי דרבי בליגה האנגלית:
בקרב דרבי המרזיסייד:
היפוקסיה
היפוקסיה (באנגלית: Hypoxia) הוא מצב פתולוגי של חוסר חמצן בתאי הגוף (רקמות). היפוקסיה יכולה להיגרם כתוצאה מהיפוקסמיה, אך ייתכנו גם גורמים אחרים.
גורמים.
יישנם מספר גורמים היכולים להוביל להיפוקסיה:
גורמים אלו מחולקים לארבע קבוצות עיקריות:
מצבי היפוקסיה.
קיימים שני סוגים של מצבי היפוקסיה:
סימנים ותסמינים.
היפוקסיה מתפתחת בהדרגה. עקב חוסר של חמצן למערכות השונות בגוף.
סימנים.
העיקריים הבולטים לעין יהיו:
כיחלון פריפרי - כיחלון של קצוות גוף מרוחקים (כגון אצבעות) שיכול להיות סימן לפגיעה בזרימת הדם (פרפוזיה) לרקמה מסוימת.
כיחלון מרכזי - כיחלון המופיע בין היתר בשפתיים ובכלל אזורי הגוף ומופיע במצבים של לחץ חמצן נמוך בדם העורקי.
ייתכן קוצר נשימה על מנת להשלים את כמות החמצן בדם.
תסמינים מדווחים.
נגרמות שלל תופעות, בהן תלונות על:
או מצב של:
כל התסמינים הללו עלולים להביא למצב של עילפון, פיתוח נשימת יתר, שיתוק, נכוּת ואף מוות.
חוסר חמצן גורם לנזקים רבים לכל רקמות הגוף, ובייחוד המוח, שאין תאיו מסוגלים להתחדש לאחר פגיעה או חוסר ממושך בחמצן.
קבוצות שונות.
היפוקסיה מוגדרת כירידה בלחץ הדם העורקי מתחת לערך נורמלי מסוים – תלוי בגיל (לעומת לחץ חלקי של פחמן דו-חמצני, אשר אינו תלוי בגיל ושווה ל-42 מ"מ כספית). כיחלון (ציאנוזיס) מאפיין היפוקסיה (היפוקסיה לאו דווקא גורמת לכיחלון- יכול להיות מצב בו אדם אינו מפתח כיחלון אולם הוא יכול להיות היפוקסי). הכיחלון מתרחש כאשר בדם יש לפחות 5% של המוגלובין לא מחומצן.
מנגנונים הגורמים להיפוקסיה.
קיימים מנגנונים שונים שיכולים לגרום להיפוקסיה- למשל, היפרוונטילציה, דלף של דם מחדר ימין של הלב לחדר שמאל בשל מום לב מולד, נשימה בגבהים בהם יש ריכוז נמוך של חמצן, פגיעות בדיפוזיה ומצב בו הוונטילציה נמוכה מהפרפוזיה- נקרא גם VQ mismatch.
אי התאמה ביחס V/Q.
בריאה שאליה זורם מחצית מתפוקת הלב, אולם רק רבע מהוונטילציה (למשל, חסימה כלשהי או ברונכוספאזם): במצב כזה, חלק מההמוגלובין המחוזר נשאר ותורם למיהול של כמות החמצן בדם העורקי היוצא מן הריאות- לחץ החמצן החלקי בדם ירד (לעומת זאת, זה לא יגרום לעליה בלחץ החלקי של פחמן דו-חמצני כיוון שאזורים אחרים בריאים בריאה מסוגלים לפנות יותר פחמן דו-חמצני כדי לפצות על הבעיה).
יש שני יחסים גבוליים בהקשר זה:
אבחנה וטיפול במצבי היפוקסיה.
אדם שלא נחשף זמן ממושך לחמצן וסובל מהיפוקסיה (למשל בעת טביעה), חייב לקבל במהירות האפשרית חמצן, זאת על ידי הבאתו למקום עשיר בחמצן (כמו מקום פתוח) או על ידי הלבשתו במסיכת חמצן והנשמה של חמצן בריכוז גבוה מאשר באוויר.
לעומת זאת, במצבים בהם יש דלף (shunt) הבעיה אנטומית- וקשה לתקן את ההיפוקסיה הנוצרת בעקבותיו.
האבחנה של מצבי היפוקסיה נשענת בין היתר על בחינת ה-Aa המבטא את ההפרש שבין לחץ החמצן החלקי בנאדיות לבין לחץ החמצן החלקי בדם. מעבר להפרש של 10 עד 20 מ"מ כספית בלחץ זה, קיימת בעיה מבנית במערכת הנשימה.