הפארק הארכאולוגי סן אגוסטין (בספרדית: Parque Arqueológico de San Agustín) הוא פארק ארכאולוגי השוכן סמוך לעיירה סן אגוסטין במחוז וילה בדרומה של קולומביה. לצידו של הפארק, המשתרע על-פני שטח של 780 דונם, שוכנים שני פארקים נוספים, והאזור ההיסטורי כולו משתרע על-פני כ-50 קמ"ר. האזור מתגאה בריכוז הפסלים המגליתים והמונומנטים הדתיים הגדול ביותר ביבשת אמריקה, ובשנת 1995 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
בתקופה הקדם-חקלאית, החל בשנת 3300 לערך לפנה"ס ועד למאה ה-7 לפנה"ס, היה האזור מיושב בציידים-לקטים אשר ניזונו מפירות וייתכן שגם מצייד. לא ידוע דבר על מנהגיהם הדתיים והפוליטיים של תושבים אלה, אשר עיבדו אבנים באמצעות כלי בזלת בסיסיים. החקלאות הופיעה באזור במאה ה-7 לפנה"ס, תקופה המוכרת כ"תקופת הביניים". בתקופה זו גידלו התושבים אורז בשיטות פשוטות ולא נמצאו עקבות למערכת לניקוז השדות שהשתרעו על מורדות הגבעות. נמצאו שרידים של פיסול בעץ, אך לא באבן. הקבורה נעשתה בפירי קבורה אנכיים בהם הושמו חפצים בסיסיים לצד המת. החל במאה ה-1 לפנה"ס החל נוהג עיבוד זהב באזור, וזה הלך והתגבר במאות השנים שלאחר מכן.
במאה ה-1 חל שינוי של ממש באזור והופיעה תרבות סן אגוסטין. צפיפות האוכלוסייה גדלה, יישובים נטושים יושבו מחדש והופיעו יישובים חדשים. האוכלוסייה עדיין גידלה בעיקר אורז, אך השטחים החקלאיים הלכו והתפשטו כדי לענות על הצרכים הגדלים. מערכת חברתית חדשה הופיעה, והכוח בה רוכז בידיהם של אנשי הדת. הארגון וההיררכיה החברתיים שהופיעו איפשרו את חציבתם ושינועם של פיסות אבן גדולות, ואת עיבודם למונומנטים מונוליתים, שחלקם עוטרו בעושר רב. מונומנטים אלה מעידים על תרבות דתית מורכבת. תרבות זו באה לסופה במאה ה-8, וייצור המונומנטים כמו גם הפיסול באבן פסקו. נראה כי בתקופה זו, לקראת שנת 1000, היגרו לאזור שבטים חדשים אשר הגיעו מאזור מישורי האמזונאס, ואלה הביאו עימם שיטות חקלאיות חדשות, סגנונות קדרות שונים וסגנון בנייה אחר. תקופה זו, המכונה "התקופה המאוחרת", נמשכה עד הכיבוש הספרדי, והיא נחשבת לפשוטה יותר מקודמתה מבחינה אמנותית וחברתית. מקומות היישוב והשדות עברו לאזורים תלולים יותר בזכות הופעת הטראסות, אך למרות התפתחות חשובה זו, מערכת הקשרים וההיררכיה החברתית הצטמצמה, הקהילות היו קטנות והתבססו על קשרי משפחה, והקשרים הרחבים יותר נוצרו רק בתקופת מלחמה והיו זמניים.
האתר.
לצידו של הפארק, שוכנים שני פארקים ארכאולוגיים נוספים - "אלטו דה לוס אידולוס" (Alto de los Ídolos - "רמת האלים") המשתרע על-פני שטח של 200 דונם ו"אלטו דה לאס פיידרס" (Alto de las Piedras - "רמת האבנים") ששטחו מאה דונם. שלושת הפארקים עשירים בשרידים ארכאולוגיים, שרידי דרכים, תעלות ניקוז, סימוני גבול בין חלקות חקלאיות, אתרי קבורה ורחבות מלאכותיות.
האתרים החשובים בסן אגוסטין הם "לאס מסיטס" (Las Mesitas) שבו תילים מלאכותיים, מבני קבורה ופסלי אבן; "פואנטה דה לוואפאטאס" (Fuente de Lavapatas), מבנה דת מונומנטלי שנחצב באבן באפיקו של נהר; ו"בוסקה דה לאס אסטטואס" (Bosque de las Estatuas - "יער הפסלים") שבו פסלים מכל רחבי האזור. ב"אלטו דה לוס אידולוס" ניצב הפסל הגבוה באזור המתנשא לגובה של שבעה מטרים.
המסור 5
המסור 5 (באנגלית: Saw V) הוא הסרט החמישי בסדרת סרטי המסור. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-24 באוקטובר 2008 (בדומה לקנדה ובריטניה). באוסטרליה הסרט יצא לאור ב-23 באוקטובר. הסרט בוים על ידי דייוויד האקל, בשונה משלושת הקודמים, אותם ביים דארן לין בוסמן. לפי הביקורות הסרט כשל כמו קודמו.
עלילה.
סת' בקסטר, רוצח מורשע ששוחרר מהכלא לפני הזמן בגלל סעיף טכני, קשור לשולחן שמעליו יש מטוטלת עם להב. עליו לעצור את המטוטלת על ידי לחיצה על שני כפתורים שנמצאים בתוך מגירות שמוחצות לו את כפות הידיים ברגע שהוא מכניס אותן פנימה. אך גם לאחר שהוא מבצע זאת, המטוטלת לא מפסיקה להסתובב סביבו עד שהיא חותכת אותו לשני חלקים. מלכודת זאת, אשר לכאורה Jigsaw יצר, הייתה בלתי ניתנת להינצלות, ולכן עולה החשד שלא Jigsaw אחראי למקרה.
לאחר סצנה זאת, הסרט ממשיך מהנקודה בה נעצר הסרט הרביעי. הסוכן פיטר סטארם נכנס לחדר בו נמצאים גופותיהם של Jigsaw, אמנדה יאנג ולין דנלון כאשר הוא יורה בג'ף דנלון מתוך הגנה עצמית. בזמן שהוא בודק את גופתו של Jigsaw הוא נלכד בחדר על ידי מארק הופמן, אך מוצא דלת מסתור שמובילה אותו למעבר, שם מוצא קלטת שאומרת לו שלא כדאי לו להמשיך בחקירה. סטארם ממשיך במעבר ומותקף בידי דמות שעוטה על עצמה מסכת חזיר שמרדימה אותו. כשהוא מתעורר, הוא מגלה שראשו נמצא בתוך קופסת זכוכית סגורה שמתמלאת אט אט במים. סטארם מוציא מכיסו עט, ומנקב את גרונו כך שיוכל להמשיך לנשום עד שייחלצו אותו מקופסת הזכוכית. הופמן יוצא מהבית עם הבת של ג'ף, קורבט, ומודיע שהם הניצולים היחידים. לאחר מספר שניות מפנים גם את סטארם מהבית.
ג'יל טאק, אשתו לשעבר של ג'ון קרמר, מקבלת מעורך דינו של קרמר קלטת וקופסה. בקלטת אומר ג'ון לג'יל שהדברים שבקופסה מאוד חשובים ושהיא כבר תדע מה לעשות איתם. לאחר שהיא מסתכלת לתוך הקופסה, היא ממהרת החוצה ולוקחת איתה את הקופסה מבלי להראות מה יש בתוכה. בינתיים, מפקד המשטרה מודיע על סיום הרציחות של Jigsaw ומקדם את הופמן על חלקו בסגירת התיק. סטארם מתחיל לחקור את החפות של הופמן אחרי ששומע את מילותיה של הסוכנת פרז (שנפצעה כתוצאה מהתפוצצות של בובת בילי) "הופמן..". סטארם אוסף את כל התיקים של הקורבנות של ג'יגסו, ואף הולך לחלק מזירות האירועים, ומתחיל להבין את המעורבות של הופמן: הופמן הפליל את Jigsaw על ידי כך שיצר זירת אירוע שתיראה כאילו Jigsaw רצח את סת' בקסטר, בעוד הוא ביצע זאת, כיוון שסת' רצח את אחותו. מנגד, Jigsaw, שניצל את הידע של הופמן, סחט אותו כדי שיהיה עוזרו בתפיסת הקורבנות.
במקביל לחקירתו של סטארם, הסרט מציג עוד משחק מוות של Jigsaw, הפעם הוא שם 5 קורבנות – אשלי, צ'ארלס, ברית, מאליק ולובה, בתעלה, ראשיהם קשורים בקולרים, שקשורים עם כבלים לגיליוטינה. בצד השני של החדר נמצאים מפתחות הפותחים את הקולרים, ומהרגע שהם הולכים לכיוון המפתחות יש להם דקה אחת להינצל. Jigsaw אומר להם בקלטת ללכת נגד האינסטינקט שלהם. בסופו של דבר כולם רצים לכיוון המפתח שלהם ומלבד אשלי כולם מספיקים לפתוח את הקולר שלהם, ראשה של אשלי נערף. בפועל, הם מגלים מאוחר יותר שכל המפתחות פותחים את כל הקולרים, כך שיכל לרוץ מישהו אחד להביא מפתח ולפתוח את הקולרים של כולם.
בחדר הבא, ארבעת הנותרים צריכים לנפץ צנצנות בהם יש מפתחות, ובעזרת מפתחות אלו הם היו צריכים לפתוח דלתות של מעברים, בהם היו צריכים להתחבא בזמן שהחדר מתפוצץ, ורק מי שייכנס למעברים יינצל. בפועל היו 3 מפתחות, וצ'ארלס נשאר בחוץ ונהרג. שוב כולם יכלו להינצל, כיוון שהמעברים הללו גדולים מספיק לאכלס בתוכם יותר מבן אדם אחד. בחדר השלישי, הגיעו הניצולים לחדר בו הדלתות נפתחות באמצעות זרם חשמלי, במרכז החדר ניצב אמבט מלא במים, ובכל החדר חוטי חשמל. הם הבינו שהחוטים לא מגיעים עד לאמבט ואחד מהם יצטרך להתחשמל למוות בשביל לקשר בין החוטים לאמבט. ברית הורגת את לובה, והיא ומאליק משתמשים בה לצורך העברת זרם החשמל. בחדר היו 5 חוטי חשמל, וגם פה אם כולם היו נשארים, הם יכלו להעביר זרם קל ביניהם, להתחשמל קלות אך להמשיך הלאה כשכולם חיים.
בחדר האחרון, ניצב מכשיר עם מסורי חשמל בתוכו ומכל שאמור להתמלא בחמישה ליטר דם בשביל שהדלת תיפתח. במכשיר יש חמישה חורים, ושוב, אם היו מגיעים כולם, כל אחד היה "תורם" ליטר דם וכולם היו מצליחים לצאת. בשלב זה מגלים מאליק וברית את הקשר של חמישתם, כולם היו אחראים למותם של שמונה אנשים שנשרפו למוות בבניין בוער. מאליק וברית מנסרים את ידם בשביל לפתוח את הדלת ובסופו של דבר מצליחים. באותו זמן שחמשת הקורבנות נלחמים על חייהם, הופמן גונב לסטארם את הטלפון הנייד שלו כדי להפליל אותו, הוא גורם למנהל שלו, דן אריקסון, לחשוד בסטארם שהוא השותף של הג'יגסו, וגורם לו לעקוב אחריו. אריקסון מגיע לחדר שברית ומאליק פתחו בדיוק כשהם התעלפו מאובדן הדם, הוא מזעיק עזרה ותוך כדי כבר מוציא צו מעצר לסטארם.
בסצנת הסיום, מגיע סטארם לחדר נוסף בו יש מכל מלא בשברי זכוכיות. Jigsaw משאיר לו שם קלטת בה הוא אומר לו שהוא צריך כבר לבטוח בו ושיכנס לתוך המכל אם הוא רוצה להישאר בחיים. הופמן נכנס גם כן לחדר, וסטארם זורק אותו לתוך מכל הזכוכית ונועל אותו בפנים. בהמשך הקלטת אומר Jigsaw לסטארם שאם לא יכנס למכל, ימות ואף ייחשב לעוזרו של הג'יגסו בניגוד למה שהוא חושב. הסרט מסתיים בכך שקירות החדר מתחילים לזוז אחד לכיוון השני, הופמן נמצא בתוך מכל הזכוכית ורואה את הקירות מוחצים למוות את סטארם.
מנהל הקבצים
פרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר
טרנסוויסט
מכון קווים
לאונרדו לורדאן
לאונרדו לורדאן או לאונרדו לורדאנו (באיטלקית: Leonardo Loredan או Leonardo Loredano; 16 בנובמבר 1436 - 12 ביוני 1521) היה הדוכס ה-75 של ונציה. לורדאן כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1501, ועד פטירתו.
חייו.