בפברואר 2014, הוכרז כי הצמד ייצא למסע הופעות משותף קטן היקף. ב-19 במרץ 2014, אושר כי מסע ההופעות ייקרא "The Monster Tour" והוכרזו שלושה מועדים. מכירת הכרטיסים להופעות החלה ב-28 במרץ 2014. ב-21 במרץ, עקב דרישת הקהל, התווספו עוד שלושה מועדי הופעות לסיבוב ובכך עלו מספר ההופעות המשותפות לשישה בסך הכל.
רשימת השירים.
רשימה זו מתייחסת למופע הראשון של הטור שהתקיים בפסדינה, קליפורניה.
ואהידה פרצ'ין
ואהידה פרצ'ין (בטורקית: Vahide Perçin; נולדה ב-13 ביוני 1965) היא שחקנית טורקייה. היא הייתה ידועה מספר שנים בשם הנישואין שלה, "ואהידה גורדיום", אך שבה לשם הלידה שלה לאחר גרושיה. ב-2007 זכתה פרצ'ין בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי באדנה, על השתתפותה בסרט "İlk Aşk".
ביוני 2013 הצטרפה פרצ'ין לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "הסולטאן", כהורם סולטאן.
פרצ'ין מוכרת גם בתור הונקאר (גברת יאמן) מהסדרה "אדמה מרה" (Bir Zamanlar Çukurova).
חיים אישיים.
ואהידה פרצ'ין נישאה לשחקן הטורקי אלטאן גורדיום ואימצה את שם משפחתו. ב-1994 נולדה בתם עליזה. הזוג נפרד ב-2013.
לייבלה איגר
יהודה ליב איגר
לייבל'ה איגר
בן ציון במברגר
הרב בן ציון הלוי במברגר (תר"פ - תשמ"א ספטמבר 1980) היה משגיח ישיבת פוניבז' בשנים תשט"ז - תשמ"א.
קורות חייו.
נולד בפרנקפורט שבגרמניה בשנת תר"פ ליוסף אהרן, נכדו של רבי יצחק דב במברגר.
בבחרותו עלה לארץ ישראל עם הוריו, והתיישבו בירושלים. למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, שם היה תלמידם של רבי ראובן כץ ורבי אליהו דושניצר ושל רבי אבא גרוסברד. לאחר מכן למד בישיבת פוניבז' בבני ברק.
בשנת תש"י נתמנה על יד הרב יעקב ניימן לר"מ בישיבת אור ישראל ובשנת תשט"ז נתמנה למשגיח בישיבת פוניבז', בתפקיד זה כיהן עד פטירתו.
נפטר מהתקף לב בי"ח בתשרי תשמ"א.
על שמו הארגון עזר מציון, שמייסדו ומנהלו הוא אחיינו חנניה צ'ולק.
מתוך כתביו הוציאו לאור תלמידיו את הספרים ניב שפתים – שערי ציון וגנזי שערי ציון.
קירנאיקה (פירושונים)
קירנאיקה (ביוונית עתיקה: Κυρηναϊκή "Kyrinaiki") – השם נובע מן העיר היוונית קירנה
מרסל מוסרי
מַרסֶל מוֹסֶרי (נולדה ב-13 בפברואר 1990) היא סופרת, מחזאית, שדרנית רדיו ועיתונאית ישראלית. ספריה יצאו לאור באמצעות מימון המונים.
ביוגרפיה.
מוסרי נולדה בחולון בשנת 1990 ליוסף, נהג מונית, ולמרגלית, עובדת בעיריית תל אביב. יש לה שתי אחיות גדולות מנישואיהם הקודמים של הוריה, ועוד אחות שצעירה ממנה בשנתיים.
מוסרי עבדה כפקידה עד שב-2013, בגיל 23, פרסמה בפייסבוק סיפור קצר בשם "קופסת קובות" שזכה לתפוצה רבה. בעקבות כך פרסמה סיפורים נוספים. סיפוריה אוגדו לשני ספרים, ויצאו לאור באופן פרטי באמצעות אתר מימון המונים. בהמשך החלה גם הפצתם בחנויות.
ב-2014 הפכה לבעלת טור שבועי במעריב אונליין, ולשדרנית תוכנית ברדיו ללא הפסקה.
בספטמבר 2014 נבחרה בידי מגזין פורבס ישראל לרשימת "40 הצעירים המבטיחים בישראל".
בשנת 2015 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאלטי "גולשי ספות".
חיים אישיים.
נישאה לגור הרמן בשנת 2018, ונולדה להם בת אחת. בספטמבר 2021 הודיעה על פרידתם בפוסט שפרסמה בפייסבוק.
קמינסקי
קמינסקי (אצל נשים, גם: קמינסקה) הוא שם משפחה.
הפיגועים בעיירות היזידיות בעיראק
הפיגועים בעיירות היזידיות בצפון עיראק התרחשו ב-14 באוגוסט 2007. בהתקפות של מכוניות תופת על עיירות המיעוט היזידי קטניה וג'זירה שליד מוסול נהרגו 796 בני אדם ונפצעו למעלה מ-1,500. אירוע משולב זה נחשב לפיגוע הקטלני ביותר מאז ראשיתה של מלחמת עיראק.
בשעה 19:20 לערך, בפעולה מתואמת, התפוצצו בשתי העיירות ארבע מכוניות תופת, מהן מכלית דלק אחת. על פי הערכת משרד הפנים העיראקי נשאו ארבעת כלי הרכב יחד חומרי נפץ במשקל של שתי טונות. המוני מבנים בעיירות, אשר היו בנויים מבוץ וחומרים בלתי עמידים אחרים, קרסו וקברו תחתיהם משפחות שלמות, ושכונות שלמות נימחו.
מספר הנפגעים המדויק בהתקפה איננו ידוע בוודאות. ארגון הסהר האדום העיראקי טען כי מספר הנספים הגיע ל-796 ומספר הפצועים ל-1,562.
שום ארגון לא נטל אחריות לפיגועים. צבא ארצות הברית ייחס את ההתקפה לארגון אל-קאעידה בעיראק בשל האופי המתואם של הפיגוע. הממשלה העיראקית ייחסה אותה למוסלמים סונים קיצונים.
ההתקפות באו לאחר תקופה של מתח בין היזידים לבין מוסלמים סונים בצפון עיראק, שבמהלכם קיבלו תושבים יזידים איומים על חייהם. בתקופה זו אירעו באזור שני אירועים ששילהבו את הרוחות: באפריל 2007 נסקלה למוות נערה יזידית, שנחשדה כמי שבכוונתה להתאסלם ולהינשא לסוני, ובהמשך החודש נרצחו (ככל הנראה כנקמה על הסקילה) 23 יזידים נוסעי אוטובוס, שהופרדו על ידי חמושים סונים מהנוסעים המוסלמים והנוצרים בו, הורדו ממנו בכוח ונורו.
פלין קרהאן
וילדאן פלין קרהאן (בטורקית: Vildan Pelin Karahan; נולדה ב-7 באוקטובר 1984) היא שחקנית טורקייה. היא הייתה ידועה מספר שנים בשם הנישואין שלה "פלין בקירוגלו", אבל לאחר שהתגרשה, היא חזרה לשם נעוריה.
ביוגרפיה.
פלין קרהאן נולדה ב-1984 באנקרה שבטורקיה. היא למדה בבית הספר היסודי Arı College, וסיימה את חטיבת הביניים חלקית בבית הספר Gaziosmanpaşa באנקרה, ובבית הספר Ödemiş. היא סיימה את לימודיה בגימנסיה של סוקולו מהמט פאשה ולאחר מכן באוניברסיטת Anadolu.
בתחילת הקריירה שלה, היא השתתפה בפרסומת של קוקה-קולה וקארפור. היא גילמה את דמותה של אסלי זייבק בסדרת הנעורים "Kavak Yelleri", ששודרה בערוץ הטורקי Kanal D בשנים 2007 - 2011.
ב-2012, היא החלה לשחק בתור מיהרימה סולטאן בסדרה המצליחה "הסולטאן", שמגוללת את קורות שלטונו של סולימאן המפואר.
חיים אישיים.
קרהאן הייתה נשואה למאמן הכושר ארדינץ' בריקוגלו מ-2011 עד 2013. ב-24 ביוני 2014, היא נישאה לבדרי גונטאי.
שושנה רצ'ינסקה
שושנה רָצ'ינסקה (בפולנית: Szoszana Raczyńska; 1921 – 2 בינואר 2007) הייתה מתרגמת ישראלית ילידת וילנה, ניצולת השואה. תרגמה מעברית לפולנית ומפולנית לעברית, וכן מיידיש לשתי השפות.
ביוגרפיה.
שושנה (זוּזָנָה) דֶזֶנט (Dezent) נולדה בשנת 1921 בעיר וילנה שבפולין (לימים בירת ליטא) בבית יהודי מסורתי ציוני, הצעירה משני ילדיהם של חנה (לבית שבליסקי), ילידת פרינאי, וניסן דזנט, יליד העיירה יאנובה. שני הוריה היו מורים לעברית בעיר. אביה למד בחדר ובישיבה, הוסמך לרבנות, ולאחר שרכש השכלה כללית ועברית כתלמיד אקסטרני התמסר לחינוך. בתקופת הכיבוש הגרמני והגירושים במלחמת העולם הראשונה נדדו הוריה ואחיה הבכור לעיר וילנה, שם מצאו את מקומם בקרב המחנכים היהודים המתקדמים. אביה לימד בסניפי בית הספר התורני "תורת אמת", ואמה, שרכשה השכלה פדגוגית כגננת, פתחה גן ילדים עברי, ובהמשך לימדה עברית בכיתות הנמוכות בגימנסיות. ביתם היה בית-ועד לחכמי וילנה ומוריה. בימי המשבר בפולין בשלהי שנות ה-20, כשמורים מכל הזרמים היגרו מהמדינה, לא רצו בני המשפחה להחליף גולה אחת באחרת והעדיפו להמתין שיוּתר להם לעלות לארץ ישראל. ציוניתה של המשפחה התבטאה בעיקר בנושא השפה העברית. אחיה הבכור, דוד דזנט, היה בתנועת "השומר הצעיר" (יחד עם אבא קובנר). לאחר שהחל ב-1933 ללמוד באוניברסיטת וילנה ונתקל בגילויי אנטישמיות שחדרה לכתליה, עלה לארץ ישראל ב-1934 עם סרטיפיקט שקיבל בזכות הירשמו ללימודים בטכניון. רצ'ינסקה למדה בגימנסיה העברית בעירה.
עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביולי 1941 נחטף אביה באחת האקציות ומצא את מותו כמו עשרות אלפים מיהודי העיר. עם כינון גטו וילנה בספטמבר, נכלאה בו רצ'ינסקה עם אמה. היא עבדה בקבוצת צעירים שהייתה יוצאת מדי יום לעבודה מחוץ לגטו. האקציות בגטו נמשכו, ויום אחד שבה לביתה וגילתה שאמה נעלמה. בעקבות זאת עזבה את הגטו בעזרת פולנים שהשיגו לה תעודות מזויפות והעבירו אותה לכפר סמוך לווילנה. היא הסתתרה אצל ראש הכפר איוואניץ, שם עבדה כעוזרת בית ומשק. בסוף 1942 הכירה את סטפן רצ'ינסקי (Stefan Raczyński), איכר בן 21 שהתגורר עם משפחתו בכפר וֶגֶלינה הסמוך לנֶמֶנצ'ין, במחוז וילנה, שם היה להם משק חקלאי גדול. לאחר הטבח של יהודי נמצ'ין בספטמבר 1941 החלו להגיע למשק ניצולים יהודים, והם זכו לעזרתם של בני המשפחה, שבמשך שלוש שנים סיפקו לעשרות פליטים יהודים מזון ומקומות מסתור זמניים, תוך סיכון חייהם. בשל כך זכה ביתם לכינוי "בית אברהם אבינו"; השכנים הנוצרים קראו לבית: "הגטו היהודי". אמו של רצ'ינסקי אף טיפלה במשך תקופה בתינוק יהודי שננטש על מפתן ביתם, עד שאמו באה לבקשו מידה; ואביו של רצ'ינסקי ישב בכלא, אף שוחרר לאחר שלא הצליחו להוכיח את ההאשמות בדבר עזרה ליהודים.
הודות לסטפן רצ'ינסקי, הגיעה שושנה אל פולני שהתגורר בכפר סמוך ועבדה בעבודות שונות. לאחר שבשלהי 1943 שרפו פרטיזנים ליטאים את ביתו של האיש, הגיע רצ'ינסקי להצילה ולקח אותה אל דודתו בכפר פָּדוליצה (Padolice). באביב 1944 חשדו בה לאומנים פולנים מקבוצת "זאב הברזל" שהיא יהודייה, והכו אותה נמרצות. רצ'ינסקי שוב הציל אותה, בעזרת כומר מקומי, שהעיד שהיא נוצרייה. כתוצאה מהטראומה היא שכבה ללא הכרה במשך שבוע, ורצ'ינסקי טיפל בה עד לשחרור האזור על ידי הסובייטים ב-22 ביוני 1944.