ביוני 2013 חסן השעה את עצמו מתפקידו כיו"ר ועד, כדי לאפשר בדיקה של החשדות נגדו, ובספטמבר 2013 הוחזר חסן לתפקידו על ידי ההסתדרות, למרות הביקורות נגד מהלך זה.
ביולי 2013 ממשלת ישראל החלה בקידום תוכנית להקמת נמלי ים נוספים בישראל בבעלות פרטית, לצורך הגברת התחרות בנמלים והורדת המחירים. בעקבות כך החל סכסוך מתמשך בין חסן שמתנגד להקמת נמלים נוספים לבין שר התחבורה ישראל כ"ץ שיוזם ודוחף להקמת הנמלים. הסכסוך ביניהם לווה בפרסום סטטוסים משמיצים בפייסבוק אחד כלפי השני. באחד המקרים שבו נפגשו בדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת, איים חסן על כ"ץ במקומו בליכוד בפריימריז הקרובים, לאחר שנפקדו כ-1200 מעובדי נמל אשדוד לליכוד. ביוני 2014 לאחר פרסום דבר מעצרו של חסן, אמר כ"ץ ליו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן שיש צורך להדיח אותו מתפקידו ולא להסתפק רק בהשעייתו.
במאי 2014 נעצר חסן בחשד לשחיתות, בתום חקירה סמויה שנוהלה במשך כשנה. בעקבות זאת, הושעה חסן מתפקידו, על ידי ההסתדרות.
ביולי 2014 פורסם כי חסן גויס על ידי המחלקה לחקירות שוטרים כדי להעביר לרונאל פישר מזוודה עם $150,000 במזומן תמורת שירותיו הלא-כשרים לכאורה.
בינואר 2015, לנוכח החשדות והחקירה המתנהלת כנגדו הוא הושעה מעבודתו בנמל, וחדל מלכהן כיו”ר הוועד. במרץ 2016 הוגש נגדו כתב אישום בשורה של עבירות, ובהן לקיחת שוחד והלבנת הון. ב-29 במרץ 2018 זוכה חסן מכל האישומים נגדו, מחוסר אשמה. עוד נקבע, כי פעולותיו הארגוניות כיו"ר ועד נעשו במטרה להגן על העובדים עליהם היה אמון. במאי 2018 עירערה המדינה על הזיכוי, וב-3 בדצמבר 2019 הערעור התקבל חלקית, וחסן הורשע בעבירות של מרמה והפרת אמונים של עובד ציבור () ומרמה והפרת אמונים בתאגיד (), והוטל עליו עונש של 150 שעות שירות לתועלת הציבור. בערעור לבית המשפט העליון הוחמר עונשו לשישה חודשי מאסר בפועל אשר ירוצו בדרך של עבודות שירות. בעקבות הרשעתו פוטר בספטמבר 2021 מעבודתו בנמל, למפרע ממועד השעייתו.
חטיפת הנערות בניגריה
חטיפת הנערות בניגריה אירעה בלילה שבין 14 ל-15 באפריל 2014, כאשר חמושים מהארגון האסלאמי הקיצוני בוקו חראם תקפו בית ספר תיכון ממשלתי בעיירה צ'יבוק שבצפון מזרח ניגריה והצליחו לחטוף 276 תלמידות. ארגון בוקו חראם פרסם בהמשך כי בכוונתו למכור את הבנות בשוק לשפחות. האירוע גרם לזעזוע ומחאה רחבה ברחבי העולם, וסיוע בינלאומי שכלל מומחים ללחימה בטרור נשלח לניגריה במטרה לסייע לממשלה הניגרית להשיב את הנערות.
חלק מהנערות ברחו או שוחררו בעסקאות בין בוקו חראם לממשלת ניגריה. 112 נערות עדיין נעדרות.
רקע.
ארגון הטרור בוקו חראם הוקם בניגריה בשנת 2002 על ידי מוחמד יוסוף ומטרתו להילחם בחדירתה של התרבות המערבית לאזורים שבהם הוא פועל ולהקים מדינה מוסלמית המושתתת על חוקי השריעה. אלפי בני אדם נהרגו במתקפות הטרור שבוצעו על ידי הארגון.
במאי 2013 הכריזה ממשלת ניגריה על מצב חירום במדינה, ויצאה למבצע צבאי ממושך נגד הארגון. למרות הלחימה העזה בארגון שכללה חיסול ומעצר של מאות מחבריו, הממשל הניגרי לא הצליח לייצב את המצב במדינה. בנוסף, בעקבות מבצע סרוואל של צבא צרפת בצפון מאלי נדחקו לניגריה פעילי טרור בעלי אידאולוגיה דומה לזו של בוקו חראם, בהם כאלה שהגיעו מאל-קאעידה במגרב האסלאמי וארגון אנצאר א-דין.
החל מ-2010 החל בוקו חראם למקד את מתקפותיו על בתי ספר כשהוא הורג בתוך כך מאות ילדים. הארגון פרסם כי הוא ימשיך במתקפות אלה כל עוד הממשלה הניגרית תמשיך בחינוך המערבי ותמנע חינוך אסלאמי מסורתי מהילדים. הארגון מתנגד במיוחד למתן השכלה לבנות, ואף חטף בנות כשהוא משתמש בהן כשפחות מין. ב-2014 הגיעו מתקפות הטרור לשיא. לטענת ממשלת ניגריה רק בשנה זו אחראי בוקו חראם להרג של כמעט 4,000 בני אדם.
חטיפת הנערות.
אפריל 2014.
בלילה שבין 14 ל-15 באפריל 2014, קבוצה של חמושים מארגון בוקו חראם תקפה בית ספר תיכון ממשלתי בעיירה צ'יבוק שבמזרח ניגריה. הם ירו לעבר השומרים ששמרו על בניין בית הספר והרגו חייל אחד. החיילים הניגרים ברחו, והחמושים הורו לתלמידות שהיו בבית הספר לעלות למשאיות. באותה עת היו בבית הספר 530 תלמידות בגילאי 16–18 שבאו לבית הספר שהיה סגור באותה תקופה, כדי לעבור את בחינות הסיום בפיזיקה. חלק מהתלמידות הצליחו לברוח, וחלק נחטפו על ידי הארגון. בימים הראשונים לאחר החטיפה לא היה ברור כמה תלמידות נחטפו. ב-19 באפריל הודיע הצבא הניגרי כי 130 מהתלמידות החטופות שוחררו, אך לאחר זמן קצר חזר בו הצבא מההודעה הזו. ככל הנראה נחטפו 276 נערות אך 56 מהן הצליחו לברוח. לטענת ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הצבא הניגרי ידע ארבע שעות לפני החטיפה על הכוונה לבצע את המתקפה על בית הספר אך לא הגביר את השמירה על המקום. הצבא הניגרי אישר כי ידע על המתקפה שעומדת להתרחש אך לטענתו לא הספיק לתגבר את האבטחה על בית הספר.
מאי 2014.
ב-2 במאי הודיעה המשטרה הניגרית כי עדיין לא ברור כמה נערות נחטפו כיוון שרשומות בית הספר אבדו. ב-4 במאי התייחס נשיא ניגריה גודלאק ג'ונתן בפעם הראשונה בפומבי לחטיפה ואמר כי ממשלתו תנקוט בכל האמצעים שברשותה כדי להחזיר את החטופות. במקביל האשים את הורי התלמידות בכך שלא סיפקו למשטרה מספיק מידע על בנותיהם החטופות. הכעס של אזרחי ניגריה כלפי הממשל על ההתנהלות הלא ברורה ועל כישלונו בהצלת התלמידות, הוביל לצעדות מחאה שהתקיימו בערים מרכזיות בניגריה וגם בניו יורק.
ב-5 במאי העלה הארגון בוקו חראם לרשת וידאו שבו מנהיג הארגון אבו בכר שקאו קיבל אחריות על חטיפת הנערות והודיע כי הוא מתכנן לחתן אותן עם חברי ארגונו או למכור אותן לשפחות בשוק. בנוסף אמר שהוא מתכנן לחטוף נערות נוספות. ב-12 במאי פרסם הארגון סרטון נוסף בו אמר אבו בכר שקאו כי הוא מסכים לשחרר את התלמידות תמורת לוחמים בארגון שנעצרו בידי השלטונות הניגרים. בסרטון נראו התלמידות הנוצריות כשהן לבושות כמוסלמיות, והוא טען כי הן התאסלמו.
ב-26 במאי הודיע הצבא הניגרי כי הוא יודע היכן נמצאות הנערות, אך לא ינסה לחלץ אותן בכוח כדי לא לסכן את חייהן. ב-29 במאי דווח מפי גורמים רשמיים בניגריה שארבע בנות הצליחו להימלט משוביהן.
שחרור הנערות.
ב-17 באוקטובר 2014 הגיע צבא ניגריה להסכם הפסקת אש עם החוטפים ובמסגרתו 219 הנערות שעדיין שהו בשבי ישוחררו. בפועל לא קרה דבר.
באוקטובר 2016 שוחררו 21 נערות בעקבות הסכם בין בוקו חראם לממשלה הניגרית. ב-7 במאי 2017 הודיעה ממשלת ניגריה כי הגיעה להסכם על שחרור חברי בוקו חראם, וכי בתמורה שוחררו 82 מתוך 276 הנערות שנחטפו. 112 נערות עדיין נעדרות.
התגובות בעולם לחטיפה.
בשבועות הראשונים לאחר החטיפה לא היה ידוע בבירור מה קרה, וכמה תלמידות נחטפו. הממשל הניגרי התייחס באדישות לעניין ואף נטען שההורים בדו מלבם את החטיפה. לאחר שדיווחים על החטיפה החלו להתפשט בסוף אפריל ברחבי העולם, החלה מחאה ציבורית נרחבת שדרשה פעילות מיידית להצלת החטופות. מנהיגים רבים בעולם גינו את החטיפה. נשיא ארצות הברית ברק אובמה אמר: . דייוויד קמרון הגדיר את חטיפת התלמידות כ. הפגנות מחאה נרחבות החלו בערים מרכזיות בניגריה ואף בניו יורק, לוס אנג'לס, ולונדון. במיוחד התרכזה המחאה הציבורית ברשתות החברתיות. ההאשטאג BringBackOurGirls# צויץ בטוויטר מיליוני פעמים וידוענים רבים בהם מישל אובמה, אנג'לינה ג'ולי וכריס בראון הצטרפו לקמפיין המחאה. בעקבות המחאה הציבורית החלה הממשלה הניגרית להתייחס ברצינות לחטיפה והצבא הניגרי החל בחיפוש אחר הנערות. בנוסף הממשלה הניגרית קיבלה סיוע בינלאומי נרחב, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת וישראל הודיעו על שליחת צוותים של מומחים בלחימה בטרור כדי לסייע לניגריה להתמודד עם בוקו חראם ולנסות להשיב את הנערות החטופות.
דניאל סובאסיץ'
אליפות וימבלדון 1900
אליפות וימבלדון 1900 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.
התחרות.
תחרות הגברים.
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-4 בתים. מנצח השלב הראשון היה עולה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1899 על התואר. לתחרות זו נרשמו 33 טניסאים בריטים. בגמר תחרות הגברים סידני סמית' ניצח את ארתור גור. במשחק האליפות סידני סמית' פגש את רג'ינלד דוהרטי (מנצח אליפות וימבלדון 1899) והפסיד ב-5 מערכות. בכך רג'ינלד דוהרטי זכה בתואר הרביעי ברציפות. באותה שנה הוא ניצח גם באולימפיאדה
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 16 טניסאיות. לראשונה לתחרות נשים נרשמה טניסאית מארצות הברית. שרלוט קופר (האלופה בשנים 1895, 1896 ו-1898) ניצחה בתחרות. במשחק האליפות היא הפסידה לבלאנש בינגלי בשני מערכות. בכך היא זכתה באליפות בפעם השישית.
תחרות הזוגות.
בתחרות הזוגות השתתפו 14 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1899. הזוג, שכלל את הארולד ניסבט והרברט בארט ניצח בתחרות בין הזוגות המתמודדים. במשחק על האליפות הם הפסידו לאחים דוהרטי ב-5 מערכות. בכך האחים דוהרטי זכו בפעם הרביעית ברציפות. באותה שנה הם ניצחו גם באולימפיאדה
ג'ו היסאישי
מאמורו פוג'יסאווה (ביפנית: 藤澤 守, באנגלית: Mamoru Fujisawa) ידוע גם בשמו המקצועי ג'ו היסאישי (ביפנית: 久石 譲, באנגלית: Joe Hisaishi) נולד ב-6 בדצמבר 1950. הוא מנהל מוזיקלי, מלחין, מנצח ומעבד מוזיקלי אשר נודע בזכות למעלה מ-100 פסקולים ואלבומי סולו שהלחין מראשית 1981.
ביוגרפיה.