פרויקט גבעות האבן (בטורקית: Taş Tepeler Projesi) הוא פרויקט של חפירות ארכאולוגיות ב-12 אתרים מהתקופה הנאוליתית, המרוכזים ב בדרום מרכז טורקיה. זהו פרויקט שמטרתו לחשוף את האזור בו התרחשה המהפכה הנאוליתית וחל השינוי מאורח חיים של ציידים-לקטים לחיי חקלאים. סבורים שחפירות אלה יחשפו את הדוגמאות הראשונות ליישובי קבע ולקהילות חברתיות בעולם, שיעידו על המציאות שהייתה לפני 12 אלף שנה, יעלו תובנות חדשות על יישובים אנושיים פרהיסטוריים, ויענו על שאלות רבות על האופן שבו בני אדם חיו ועבדו יחד, לרבות הטקסים שלהם, לפני תחילת ההיסטוריה האנושית הכתובה.
של טורקיה והסוכנות לקידום ופיתוח תיירות של טורקיה (TGA) קידמו את הפרויקט ובספטמבר 2021 נחתם הסכם על שיתוף פעולה בינלאומי של 12 מוסדות וארגונים, כולל 8 אוניברסיטאות שונות, מכונים ומוזיאונים בינלאומיים, מטורקיה ומ-5 מדינות נוספות (יפן, רוסיה, גרמניה, אנגליה וצרפת), לפיו יתקיימו חפירות ארכאולוגיות באתרים אלה בשנים 2021 עד 2024. זהו הפרויקט הארכאולוגי הגדול והמקיף ביותר בטורקיה וצפויה השקעה ציבורית של 127 מיליון לירות טורקיות.
גבעות האבן הוא השם שניתן לגבקליטפה, האתר הראשון שנחקר (החל מ-1995) ומתואר כנקודת האפס של ההיסטוריה, וכן ל-11 אתרים ארכאולוגיים סביבו. 12 האתרים המדוברים הוקמו על גבעות גבוהות במרחב של 200 קילומטרים, והם: גבקליטפה, קרהנטפה, (Harbetsuvan Tepesi), (Gürcütepe), קורט טפסי (Kurt Tepesi), (Taşlıtepe), (Sefertepe), איאנלר (Ayanlar), יוגונבורץ' (Yogunburç), (Sayburç), צ'קמקטפה (Çakmaktepe) וימינהלה (Yenimahalle).
החפירות שבוצעו כבר באתרי גבעות האבן מראות שיש לאתרים אלה מאפיינים דומים, כמו עמודים בצורת "T", והם ביתם של הקהילות המיושבות העתיקות ביותר של אנטוליה ומסופוטמיה עילית. הממצאים שנחשפו הם הדוגמה המתועדת הראשונה לציוויליזציה, עם חברה מרובדת בעלת יכולת לבצע מסחר בסיסי למרחקים ארוכים, חברה שביצעה ניסויים בביות בעלי חיים, בחקלאות, ובעבודות קדרות, הקימה את הכפרים הראשונים ובנתה מבנים מונומנטליים. המבנים המונומנטליים שנמצאו נחשבים למרחבים קהילתיים שבהם אנשים התכנסו לפעילויות רוחניות, ככל הנראה, לצורכי פולחן והחוקרים מכנים מקדשים. הם מהווים את העדויות הראשונות להתארגנות של כוח עבודה והתמחות מקצועית. אתרים אלו נמצאו גם כאזורים אידיאליים לציד.""
הממצאים שנחשפו במהלך החפירות מוצגים ב.""
ברברידקטילוס
ברברידקטילוס (שם מדעי: Barbaridactylus; מילולית: "אצבע ברבריה") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הניקטוזאוריים אשר חי בצפון אפריקה במשך המאסטריכט, שבסוף הקרטיקון שלפני 66 מיליון שנה.
סוג זה נמצא במרוקו במשלחת פלאונטולוגים מ-2015 ותואר ב-2018 בידי החוקרים ניקולס ר. לונגריך (Nicholas R. Longrich), דייוויד מ. מרטיל (David M. Martill) ובריאן אנדרס (Brian Andres) ובו נכלל מין יחיד - Barbaridactylus grandis.
פטרוזאור זה היה קרוב משפחתו של הניקטוזאורוס והיה בעל זרוע באורך 225 מ"מ, מה שהופך אותו לגדול יחסית למשפחתו. הוא היה בעל צוואר ארוך וציצה זקורה קצרה בעלת "דגל" מתנוסס באחורי הגולגולת והיה בעל מקור ארוך, נוטה מעט כלפי מעלה וחסר שיניים. במראהו ותנועתו דמה מעט לפטרנודון קטן אך היה בעל מבנה קל יותר.
הפטרוזאור חי לאורך חופי צפון אפריקה וכנראה ניזון מתפיסת דגים או חיות ימיות אחרות כשהוא קינן לאורך החופים. הוא נכחד בסוף הקרטיקון עם הכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה.
פרס ז'אן אמרי
פרס ז'אן אָמֶרי למסאוּת אירופאית הוא "פרס על הישגים יוצאי דופן בתחום המסאוּת מאירת העיניים והחיונית לזמנהּ" שייסד־מחדש רוברט מנשה בשנת 1999 לזכרו של ז'אן אמרי. הפרס מוענק מדי שנתיים.
היסטוריה.
הפרס הוקדש כבר ב־1982 על ידי מריה אמרי, אלמנתו של ז'אן אמרי, יחד עם חברת ההוצאה לאור של אמרי, Klett-Cotta, והוענק ארבע פעמים עד 1991. רוברט מנסה השתמש בכספי פרס המדינה האוסטרית לעיתונאות תרבות, שהוענק לו ב־1999, כבסיס להחייאת פרס ז'אן אמרי, המוענק בקביעות מאז שנת 2000.
בדברים שצוטטו בכתב העת הגרמני "Profil", אמר מנסה: "[ז'אן אמרי כתב] חיבורים למופת ברוח הנאורות", כהסבר לקריאת הפרס על שמו.
לאורך השנים כלל חבר המושבעים העצמאי את: גינטר קונרט, הלמוט הייסנביטל, היינץ לודוויג ארנולד, וולפגנג בישר, וקרל־מרקוס גאוס. חבר השופטים נכון לנובמבר 2015 הוא: רוברט מנסה (יו"ר), לאסלו פ. פולדני, מיכאל קריגר, גילה לוסטיגר, כריסטינה וייס, וקלאודיו מגריס (חָבר כבוד בחֶבר השופטים). מאז 2015 חיזקו הוצאת קלט־קוטה וקרן התרבות אליאנץ, בשיתוף עם כתב העת Eurozine, את הדגש על אירופאיוּת בפרס.
הפרס, שגובהו 15 אלף אירו, הוא אחד מפרסי היצירה הנדיבים ביותר בעולם דובר הגרמנית.
ג'נגו קונקטיביטי
ג'נגו קונקטיביטי בע"מ (באנגלית: Jungo Connectivity) היא חברת תוכנה ישראלית, המתמחה בפיתוח מערכות ניטור נהג לתעשיית הרכב. ג'נגו היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב החל מאוגוסט 2021.
היסטוריה.
ג'נגו התאגדה בספטמבר 2011 כחברה פרטית והחלה את פעילותה העסקית במרץ 2013. לאחר שרכשה מחברת סיסקו את פעילות חטיבת Business Software Connectivity
במסגרת הרכישה עברו לחברה עשרות עובדים, בעיקר אנשי פיתוח אשר החלו לפתח גרסאות חדשות למוצרי החטיבה שנרכשה.
ג'נגו הוקמה במקור בשם KRFTech, בידי היזמים עופר וילנסקי ודרי שרייבמן בשנת 1998, ופיתחה סביבת פיתוח לפתרונות תקשורת. היא נמכרה בשנת 2006 לחברת NDS הישראלית ב–107 מיליון דולר, ובשנת 2012, NDS עצמה נמכרה לחברת סיסקו ב–5 מיליארד דולר. אולם סיסקו החליטה שהיא לא מעוניינת להחזיק בחברה ומכרה אותה לאופיר הרבסט, שניהל את החטיבה, עם זאת המשיכה להחזיק כ-9% מהבעלות.
וילנסקי ושרייבמן, היזמים המקוריים של החברה, היו בין העובדים הראשונים של חברת צ'ק פוינט ועזבו ב-1998 להקים חברה משלהם. המוצר הראשון שפיתחו היה כלי לפיתוח מנהל התקן ("דרייבר") לקישור בין תוכנה לחומרה חדשה בשם WinDriver. הם מכרו את המוצר בהצלחה לכ-2,500 לקוחות תמורת תשלום חד פעמי, אך הפוטנציאל המסחרי שלו היה מוגבל. לכן בתחילת שנת 2000 החלה החברה לפתח מוצר חדש, שער גישה לאינטרנט בפס רחב לשוק הביתי (Residential Gateway) ולמערכות משובצות מחשב. בשלב זה החלה החברה לגייס לראשונה הון מגופים חיצוניים, ובכמה סבבים גייסה כ-25 מיליון דולר. המוצר שהחברה פיתחה היה תוכנה בשם, OpenRG, שהשתלבה בהתקני תקשורת אלחוטיים לבתים ומשרדים, נתבים לתקשורת בכבלים וטלפוניה. לקוחות החברה היו ספקיות ציוד תקשורת, דוגמת סיסקו, טושיבה, US Robotics ואחרים. בשנת 2005 השיקה נתב לאינטרנט, וידאו וטלפוניה, המבוסס על תוכנת OpenRG בשיתוף חומרה של אינטל וSTMicroelectronics.
NDS רכשה את החברה ב-2006, במטרה לשלב את התוכנה שלה בממירים הדיגיטליים לטלוויזיה שפיתחה (set-up boxes), במטרה לאפשר בין השאר שירותי טלפוניה, (בתקן VoIP), וידאו על פי דרישה (VoD), טלוויזיית אינטרנט (בתקן IPTV), אינטרנט אלחוטי, יכולות שליטה ובקרה מרחוק ואבטחה של הרשת הביתית. לאחר הרכישה בידי NDS המשיכה ג'נגו לפעול כחטיבה עצמאית בתוך החברה, לפתח ולשווק את המוצרים שלה בנפרד. בין השאר החלה למכור ישירות גם לספקי תקשורת דוגמת בריטיש טלקום ב ופרטנר תקשורת בישראל.
לאחר שהפכה שוב לחברה עצמאית ב-2013, נכנסה ג'נגו לתעשיית הרכב ופיתחה תוכנה למערכות מולטימדיה ובידור לכלי רכב (Infotainment). מוצר שהוטמע לאורך השנים בעשרות מיליוני כלי רכב שנמכרו בעולם. אחר כך החלה להתמקד בפיתוח מערכת ניטור נהג (Driver monitoring system - DMS). מערכת שמזהה ומתריעה במקרים שבהם הנהג עייף, מוסח־דעת או משתמש בטלפון נייד, וגם אם נשכח באוטו ילד. בדצמבר 2019 קבע הפרלמנט האירופי כי החל מ־2022 יידרשו כלי רכב חדשים ביבשת לשלב מערכות כאלה; וחקיקה דומה נכנסה לתוקף גם בסין, עקב כך החליטה החברה להפוך אותו למוצר העיקרי שלה.
גיל פלדמן
גיל פלדמן הוא פסנתרן, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי. קלידן להקת מוטו שפעלה בעיקר בשנות ה-90.
ביוגרפיה.
גיל פלדמן עיבד את שירי אלבומה של ריקי גל "חפש בי", שיצא בשנת 1993 בהפקתו של לואי להב. מתוכו הצליחו השירים "ראש השנה שלך", "היי שקטה" ו"יש לי חולשה לרקדנים".
בשנת 1996 השתתף פלדמן באלבומו של שלמה ארצי "שניים" כשעיבד מספר שירים, ובהם "היא לא יודעת מה עובר עליי" שזכה להצלחה רבה. בשנת 1997 השתתף בעיבוד גרסת הכיסוי שביצעה נורית גלרון לשיר "אין מדינה לאהבה" שביצע במקור צביקה פיק, וכן בעיבוד שירה של להקת היי פייב "אפשר אהבה".
בשנת 1998 השתתף בעיבוד הגרסה החדשה שהוציא שלמה ארצי לשירו "אנחנו לא צריכים". השיר בגרסתו החדשה הגיע למקום השמיני במצעד השנתי תשנ"ט (1999), ונכלל באלבומו של ארצי "אהבתיהם", שיצא בשנת 2000. פלדמן השתתף בעיבוד שיר נוסף באלבום, "נוף ילדות", שהגיע למקום השביעי במצעד השנתי תש"ס (2000). בשנת 2001, השתתף בעיבוד 3 מתוך שירי האלבום "אין לזה סוף" של ריקי גל.
בשנת 2002, השתתף פלדמן בעיבודי מספר שירים באלבומו של ארצי "צימאון", ובהם השיר המצליח ביותר מהאלבום, "על פי תנועת הרכבות". השיר הגיע למקום השישי במצעד השנתי תשס"ב (2002), והוא המצליח ביותר של פלדמן במצעדים.
בשנת 2004, הצטרף לשוקי לוי בעיבוד הצגת התיאטרון "מצדה 1942".