כאשר האיריניה (משרתת האדס) חוזרת להתקיף את פרסי ולנסות להחזירו לשאול, פרסי מעניק לה את קסדת האופל בתמורה לאמו. הוא טס (אף על פי שזה מסוכן בשבילו, בגלל החשש להיכנס לממלכתו של זאוס, שהוא כרגע אויבו של אביו) ומגיע לניו יורק. שם, בלי אנבת' וגרובר שפונים למחנה החצויים בלעדיו, הוא עולה לאולימפוס ומחזיר את הברק לזאוס ובכך מציל את העולם ממלחמת אלים (שתגרום חורבן מוחלט). הוא חוזר לביתו ומודיע לאימו שאם תרצה היא יכולה להיפרד מבעלה לנצח ולהפכו לאבן בעזרת ראשה של מדוזה ששלח לאולימפוס והוחזרה אליו. לבסוף הוא חוזר למחנה. בסוף הקיץ, לוק קסטלאן, מנהיג ביתן הרמס שהעמיד פני חבר, מספר לו שהוא אחראי לגניבת הברק הראשון ואת קסדת האופל, בפקודתו של קרונוס, אבל נתפס על ידי ארס והונה אותו להמשיך את תפקידו. קרונוס נאלץ להשתמש גם בארס וגם בפרסי כדי לחרחר מלחמה בין האלים ולהתחזק. לוק שולח עקרב מחילות שעקיצתו ממיתה כעבור דקה ועוזב את המחנה כדי להמשיך בניסיונותיו להחזיר את קרונוס. לאחר שפרסי חוזר לביתו החדש מגלה שאימו השתמשה במתנתו ואיבנה את גייב, בעלה וחבריו (בעזרת ראשה של מדוזה) ומכרה את פסלם, ובעזרת הכסף הרב שקיבלה עברה לדירה חדשה והתחילה לכתוב את הרומן שתמיד רצתה לכתוב.
מאפיינים.
הגיבורים מתמודדים עם קשיים כמו קושי בהשתלבות, הם נחשבים לילדים בעייתיים. למרות זאת הם "גיבורים". הספר משתמש בסיפורים רבים מהמיתולוגיה היוונית, בתפזורת. הוא אינו עוקב אחרי סיפור אחד, אלא שלל סיפורים הנארגים יחדיו. כל סיפור זוכה לעיבוד מודרני. פרסי מספר את הסיפור בגוף ראשון, תוך כדי שימוש בסלנג ומנעד לשוני תואם לגילו. הספר מציג לקהל היעד הצעיר יותר את המיתולוגיה, כך שרוב מעריצי הסדרה (שהם בעיקר בני-נוער) מפתחים חיבה אליה.
בקולנוע.
הספר הופיע כסרט. בשנת 2010 נעשה סרט בעקבות הספר בבימויו של כריס קולומבוס. בסרט מככבים לוגאן לרמן כפרסי ג'קסון, אלכסנדה דדריו כאנבת' צ'ייס וברנדון טי. ג'קסון כגרובר אנדרווד.
למרות הציפיות הסרט קיבל ביקורות לא טובות מרבים מקוראי הסדרה עקב הבדלים גדולים בין הספר לסרט. הסרט סוטה מהעלילה בכמה חלקים מרכזיים בתוכן:
דייויד ניבן
חוק לעידוד השקעות הון
חוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959 הוא חוק שנועד לעודד השקעה בתעשייה בישראל. אחת ממטרותיו היא לקדם את ישראל בתחרות המס ביחס למדינות אחרות. מטרה אחרת היא לעודד קיום עסקים בפריפריה.
האחראית על מימוש החוק היא "מנהלת רשות ההשקעות" (בעבר "מרכז ההשקעות") במשרד הכלכלה. המבקשים לקבל סיוע ממרכז ההשקעות נדרשים להציג תוכנית עסקית הכוללת תחזית לגבי תרומת הפרויקט לתעסוקה ולייצוא. בהתאם לתוכניות המוגשות נבחרים מפעלים הזוכים במעמד של "מפעל מאושר".
עיקר ההטבות של החוק:
היסטוריה.
בשנת 1950 אישרה הכנסת את חוק לעידוד השקעות הון, התש"י-1950. החוק תוקן פעמים אחדות ובשנת 1959 הוחלף בחוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959. מאז ועד לסוף שנת 2021 תוקן החוק 75 פעמים.
בגרסתו הראשונה משנת 1959 הוצגה מטרת החוק בסעיף 1 שלו:
בתיקון מס' 68 משנת 2011 תוקן סעיף זה לנוסח הבא:
בראשיתו, החוק עודד מפעלים בכל רחבי הארץ, עם דגש על משיכת השקעות של תושבי חוץ. בשנת 1967 שונה החוק והמענקים שעד אז היו בלתי תלויים בגובה ההשקעה ניתנו כאחוזים מגובה ההשקעה ונותבו לפריפריה - 38% לאזור בעדיפות א' ו-17% לאזור עדיפות ב'.
בשנת ה-70 וה-80 נתנו למפעלים מאושרים מענקים והלוואות לא צמודות. בשנת 1986 בוטלו ההלוואות וניתן למשקיע בחירה בין מסלול המענקים ל"מסלול חלופי" בו ניתנו הטבות מס.
בשנת 1990 תוקן החוק באופן שנתן מענקים גם למפעלים במרכז הארץ ונוספה אפשרות לקבלת הלוואות בערבות המדינה.
בספטמבר 1990 נתקבל בכנסת תיקון לחוק שהרחיב את העידוד שנתנה המדינה להשקעות בהקמת מפעלים עד לשני שלישים מעלות הקמת המפעל.
בשנת 1997 הופחת שיעור המענקים ל-24% באזור עדיפות א' ול-10% באזור עדיפות ב'. בשנת 2001 הועלה שיעור המענקים בנגב ל-38%.
בשנת 2004 הוספו לחוק מסלול של הנחות ואף פטור ממס חברות וממס דיווידנדים. כמו כן, הותנו המענקים בעמידה בלפחות 70% מיעד התעסוקה שהוצג למרכז ההשקעות בעת בקשת המענק. בשנת 2005 הוסף התנאי שלפחות 25% מהיקף הייצור של הפרויקט המאושר יהיה לייצוא.
בינואר 2011 אושר תיקון מס' 68 לחוק, ששינה את תנאי הזכאות להטבות המס וכן את הגדרת הישויות הזכאיות להטבות אלו וכולל בין היתר, ביטול הדרישה להשקעה מזערית מזכה, ביטול פטור ממס, ביטול הטבות בלעדיות לתושבי חוץ, ביטול יחס המחזורים כך שחברה שתעמוד בתנאי החוק, תזכה להטבות מס על כלל המחזור שלה ובשיעור מס קבוע בהתאם לאזור בו מוקם המפעל (שיעור מס נמוך יותר בפריפריה לעומת יתר חלקי הארץ.)
תיקון מס' 69 והוראת שעה - "חוק הרווחים הכלואים".
תיקון מס' 69 והוראת שעה, שכונה "חוק הרווחים הכלואים" ואושר בכנסת ב-5 בנובמבר 2012, בא להסדיר את תשלום המיסים של חברות שהותירו את רווחיהן בארץ מבלי להשקיעם בהרחבת עסקיהן, כדי ליהנות מפטור ממס על פי החוק לעידוד השקעות הון. התיקון לחוק מאפשר לחברות להוציא כדיבידנד, בפרק זמן מוגבל של שנה, את רווחיהן שהופקו בארץ תמורת תשלום מס של פחות מ-10% (לעומת מס החברות של 25%).
טרם תיקון 68 לחוק לעידוד השקעות הון, קבע החוק מסלולי הטבות שונים לפי אופי המפעל ומיקומו. לפיכך, נהנו חברות תעשייתיות מפטור ממס בגין הכנסותיהם למשך תקופה של 7 עד 15 שנים, אשר נועד לעודד את החברות להשקיע את רווחיהם במפעלים בישראל ובכך להגדיל את כושר הייצור ואת התעסוקה. לפיכך, מוגבל הפטור עד לשלב בו החברה מחליטה לחלק את רווחיה כדיבידנד לבעלי מניותיה (דחיית מס). חברה הבוחרת בכל זאת לחלק דיבידנד שמקורו בהכנסה שנהנתה מפטור ממס כאמור נדרשת לשלם את מס החברות ממנו הופטרה בשיעור של 10%-25%, זאת בנוסף ל-15% ניכוי מס במקור בגין דיבידנד - כלומר חבות מס כוללת של עד 36.25%.
עקב המס הגבוה שהחברות נדרשות לשלם בעת חלוקת הרווחים שהופטרו, הן נמנעות מתשלום הרווחים האמורים, ולכן הם זכו לכינוי "הרווחים הכלואים". על רקע הגירעון בתקציב המדינה בשנת 2012 ואי העמידה ביעדי הגבייה, הוחלט לתמרץ חברות להפשיר רווחים אלה באמצעות מתן הנחה על מס החברות, למשך תקופה של שנה.
מפלגות השמאל טענו שההטבה שנתנה המדינה מיטיבה עם בעלי ההון, שכן המדינה מוותרת לחברות על מיסוי רווחי ענק, ובכך מפסידה מיליוני שקלים.
ח"כ זהבה גלאון (מרצ) פתחה את הדיון בהגדרת החוק כ"שוד הקופה הציבורית ופגיעה בסולידריות החברתית כשראש הממשלה, בנימין נתניהו ושר האוצר, יובל שטייניץ, מחלקים מתנות של 30 מיליארד שקל לחברות העשירות ביותר במשק".
הוראות החוק.
לעניין ההטבות מבחין החוק בין מפעל באזור פיתוח א', מפעל באזור פיתוח ב' ומפעל באזור אחר.
תחומי אזור פיתוח א׳ הם:
תחומי אזור פיתוח ב׳ הם:
הפרק השני בחוק מסדיר את פעילותה של הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה, שהיא המשכו של "מרכז ההשקעות" שהוקם מכוח גרסתו הראשונה של החוק משנת 1950.
פרק שני 1 מורה על הקמתה של "מינהלת השקעות בתיירות" ומסדיר את פעילותה.
פרק שלישי מסדיר את אופן קבלת אישור לתוכנית המזכה בהטבות לפי חוק זה. תוכנית עוסקת באחד או יותר מהמעשים הבאים:
פרק שישי מסדיר מתן מענקים לפי חוק זה.
פרק שביעי מסדיר הטבות במס הכנסה למפעלים לפי קטגוריות אחדות: מפעל מאושר שהוא מפעל תיירותי, מפעל מוטב, מפעל מועדף, מפעל מועדף מיוחד ומפעל טכנולוגי מועדף.
פרק שביעי 1 מסדיר מתן הטבות במס לגבי בנינים להשכרה ובניינים לשכירות מוסדית.
מכוח החוק הותקנו במהלך השנים תקנות רבות.
ביצוע.
בשנת 2003 הועסקו כ-79 אלף עובדים במפעלים מאושרים. רוב העובדים לא התגוררו ביישוב שבו הוקם המפעל ואף לא בנפה שבה מוקם המפעל. בחינה של מפעלים במעלות ובמגדל העמק, הנחשבים לאזורי עדיפות גבוהה, מצאה בשנת 1988 שמרבית המפעלים העסיקו עובדים שאינם גרים באזורי פיתוח ושאחוז המנהלים מעיירות הפיתוח היה נמוך במיוחד.
מחקר שנעשה בבנק ישראל טוען שהחוק לא הביא לגידול במספר המועסקים במפעלים גדולים והגידול במספר המועסקים במפעלים קטנים היה בעלות גבוהה של עשרות אלפי דולרים לעובד. בנוסף המחקר קבע שהחוק לא מגדיל את ההשקעה בתעשייה ולא תורם לעידוד התעשייה בפריפריה.
ביקורת.
חוק עידוד השקעות הון סופג ביקורת מצד כלכלנים הטוענים כי העלויות שלו גבוהות בהרבה מהתועלות שהוא מייצר. על פי הערכות של משרד האוצר הטבות המס צמחו מ-2.5 מיליארד ש"ח בשנה ב-2002 לכ-8 מיליארד ש"ח בשנה בשנת 2012 . לצד הגידול החד בעלות החוק הוא נכשל במטרתו העיקרית קרי הבאת חברות רב לאומיות לפעול בישראל. בנוסף קיימות טענות כי אין הגיון כלכלי בעידוד הייצוא מפני שבטווח הארוך הוא חייב להיות שווה לייבוא למשק. לבסוף הועלו טענות מפי בכירים באוצר כי ההיתכנות הכלכלית של החוק מעולם לא נבדקה ולא הושוותה לחלופות אחרות לעידוד התעסוקה והגדלת הפיריון .
הונאה.
המדינה נאלצת להתמודד עם מקרים של רמאות מצד הפונים לקבלת סיוע ממרכז ההשקעות. שיטת הונאה אחת היא הגשת חשבוניות פיקטיביות המנפחות את עלות הקמת המפעל שבו המדינה משתתפת. הגם שעוד קודם לספטמבר 1990, עת הוגדלו המענקים לשני שלישים מעלות המפעל, נודעו מקרים של רמאות בניפוח הוצאות, תיקון זה הביא להרחבה של מקרי הרמאויות. על השימוש בתיקון זה אמרה השופטת דליה דורנר:
בעיה נוספת היא מתן אישורים של מפעל מאושר בעקבות קבלת שוחד. למשל, הממונה על אזורי פיתוח במשרד התעשייה והמסחר בשנים 1992-1996 הורשע בחמש עבירות של לקיחת שוחד.
אצטדיון רויאל בפוקנג