טַחָן נָקֹד (שם מדעי: "Aetobatus narinari") הוא מין דג סחוס השייך לסוג טחן שבמשפחת משפחת הטחניים, אשר מצוי סביב חופים טרופיים ושוניות אלמוגים בכל רחבי העולם. הטחן מצוי עד לעומק של 80 מטר. הוא קרובם לסוג של המינים טחן עינוני ושל טחן לטיכפס וקל להתבלבל ביניהם, מאחר שהם חופפים בתפוצה בכמה אזורים.
הטחן הנקוד מסתובב בדרך כלל לבדו, אך לעיתים הוא מסתובב בקבוצות של כמה פרטים. הטחנים מאופיינים בגב חום-שחור עם נקודות לבנות, ומאחורי הסנפירים האחוריים שלהם, בבסיס הזנב, יש להם מספר דוקרנים ארסיים. הם ידועים בכך שהם לעיתים קרובות קופצים מעל המים, וידועים מספר מקרים בהם הם קפצו לתוך סירות. הם מגיעים לאורך של 5 מטר, רוחב של 3 מטר, ומשקל של 230 קילוגרם. בדומה לשאר הבטאים הם משריצים מגופם צאצאים חיים.
המזון של הטחן כולל ניזונים בעיקר חסרי חוליות שטוחים כמו חלזונות, צדפות וסרטנים וכן דגים קטנים. עם זאת הוא איטי מכדי לרדוף אחרי טרף והוא מחפש מזון הקבור בחול המימי, תוך שהוא נושף עליו בעזרת פיו הרחב. הוא עצמו נטרף בעודו משייט סביב החופים בידי כריש טיגרי, כריש לימוני, כריש שורי, כריש לבן-שוליים ופטישן פגום-חרטום. הכרישים מתמקדים בטחנים בעיקר בעונת הרבייה, אז הנקבות והצעירים פגיעים מאוד. בנוסף הוא נפגע מידי טפילים שונים, בדמות נמטודות ותולעים שטוחות.
הסכנה העיקרית לטחן כיום היא דיג אנושי הפעיל בעיקר סביב דרום-מזרח אסיה ואפריקה וכן תפיסה למסחר או בשביל הצבה באקווריומים ציבוריים וכן הסתבכות ברשתות דיג, אשר במספר מדינות צומצמו בהתאם. כיום הוא מין מוגן במצב "קרוב לסיכון".
תקשורת מגויסת
תקשורת מגויסת היא תאוריה מחקרית במדעי המדינה ותקשורת, שלפיה גופי תקשורת עשויים לשמש לקידום גופים פוליטיים או כלכליים, אף שלכאורה אינם משויכים אליהם.
ראשיתה של העיתונות.
בעוד עיתונות מגויסת הייתה קיימת מאז ומתמיד, המחקר בתחום החל רק בשנות ה-80 של המאה ה-20. עד שנות השישים היה מקובל שעיתון זוהה עם גוף פוליטי, ממומן על ידו, ומפיץ את רעיונותיו. בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, ובראשית שנותיה של מדינת ישראל מרבית העיתונים העבריים היו עיתונים מפלגתיים. בשנות השישים תפוצתם של עיתוני המפלגות הייתה זהה לתפוצת העיתונים המסחריים. מצב עניינים זה היה דומה ברבות ממדינות העולם.
ראשיתו של המחקר.
המחקר ביחס שבין אמצעי התקשורת ובין הגורמים המשפיעים עליהם החל באמצע שנות השמונים. בתקופה זו החלו לזהות את חשיבותה של התקשורת ככלי המבקר גופים הפוליטיים. התקשורת כבר נחשבה לאמצעי מהותי בבקרה על מערכות הכוח האחרות, כך שהחיבור שבין "הון, שלטון ועיתון" החל להראות כמזיק לביקורת. ההגדרה הראשונית בדבר מהי תקשורת מגויסת, נטבעה בשנת 1985 בידי החוקרים רוברט ואלון, לי רוס ומארק לפר. לפיה: "תקשורת מגויסת היא תקשורת שאינה ביקורתית ואינה משמשת ככלב השמירה עבור הדמוקרטיה. תקשורת זו משמשת שופר של הממסד, מדיניותו ופעולותיו". במקביל החל המחקר להתריע מפני עיתונות מגויסת.
בשנות התשעים עלתה חשיבותם הנתפשת של אמצעי התקשורת, בעקבות תאוריות רבות כדוגמת אפקט CNN. המחקר החל לראות בתקשורת כלי שאינו רק מדווח על האירועים, אלא גם מוביל אותם, ומשפיע על תוצאתם הסופית. בתקופה זו מדינות רבות החלו לחוקק חוקים נגד עיתונות מגויסת, במטרה להוציא מהמערכת התקשורתית את השפעת ההון והשלטון באמצעות רגולציות וסנקציות.
הטיית העיתונות לתועמלנות.
טענת המחקר היא שעיתונות מוטה אינה מציגה את החדשות, את ניתוחן ואת פרשנותן באופן שמתיישב עם העובדות, אלא משמשת כתועמלנית המנסה להשפיע על הלך הרוח בציבור. ככל שההטיה מתוחכמת יותר, כך יקשה על צרכני התקשורת לזהותה, ותגדל השפעתה על השקפותיהם.
עיקר ההתנגדות לתקשורת מגויסת אינה לפובליציסטיקה ולמדורי הדעות שבעיתונים, אלא להטיית מדורי החדשות ובמדורי הפרשנות בהתאם להשקפת עולמו של הכתב או העורך. לדוגמה, ידיעה שאינה נוחה עבורו
עלולה להיעלם, להצטמצם למספר שורות בטור נידח בעיתון, להיות מנוסחת בהתאם להשקפתו הפוליטית, או להציג מקור שולי כמקור העיקרי לידיעה. הטיה מרחיקת לכת יותר עשויה לכלול דמגוגיה, כגון הצגת דעה פרטית או דעתו של מומחה בתחום בלתי רלוונטי, כמקור מוסמך.
עיתונות מגויסת בעת לחימה.
מחקרים בתחום התקשורת ומדעי המדינה, הצביעו על הפער שבין תקופת רגיעה ובין תקופות מלחמה בתאוריה שנקראת "התאחדות סביב הדגל". במדינת ישראל, בעתות מלחמה הפערים הגדולים שבין ימין ושמאל מצטמצמים, ורובו של השיח הציבורי מתרכז סביב המאבק המשותף באויב. התחושה הלאומית לא פוסחת על אנשי התקשורת, החשים צורך והזדהות עם ה"הגנה על הבית". סקרים הראו כי רוב הציבור אף מצפה לכך מהתקשורת בעת לחימה.
Subversion
דיקס
פיקסון ים-סופי
פִּיקָסוֹן יַם-סוּפִי (שם מדעי: "Rhinecanthus assasi"), שנקרא גם נצרן פיקסו ופיקסון ערבי הוא דג נצרן מהסוג פיקסון שחי בים האדום, והמפרץ הפרסי. הוא מגיע לאורך של 30 סנטימטר, ושמו נובע מדגמי הצבע הייחודיים שלו שמזכירים את ציוריו של הצייר פבלו פיקאסו. הפיקסון שוהה בשוניות אלמוגים, וניזון מחסרי חוליות קטנים.
Foobar
המונחים foobar (נהגה פוּ-בַּר) וכן fubar, או foo, bar, baz ו-qux (לחלופין quux) ועוד רבים משמשים כמחזיקי מקום עבור שמות בפיתוח תוכנה או תיעוד הקשור לתוכנה. נקראים לפעמים משתנים מטה-תחביריים (metasyntactic variables).
בפיתוח תוכנה הם משמשים כשמות משתנים, פונקציות ופקודות אשר זהותם ותפקודם אינם משמעותיים, אלא הם רכיבים בתמונה כוללת המציגה רעיון מסוים. למילים עצמן אין שום משמעות בהקשר שימושן. foobar משמש בדרך כלל לבדו, כאשר foo, bar, ו baz משמשים בדרך כלל כאשר יש צורך ביותר מישות אחת.
מקור הביטוי בראשי התיבות Fubar, המייצג את הביטוי "הרוס ללא תקנה" (fucked up beyond all/any recognition/repair/reason/redemption).
דוגמה.
/* C קוד בשפת */
int main()
/* foobar שמות המחרוזות חסרי משמעות, ולכן השימוש ב */
char *foo = "hello";
char *bar = " world!";
printf("%s %s\n", foo, bar);
return 0;
שימושים אחרים בתרבות.
foo$ הוא שמו של מגזין המיועד למתכנתי Perl ו-Foo Camp הוא שמו של כינוס שנתי שעורכים מומחים בתחום פריצת מערכות מחשוב.
במהלך התביעה שניהלה ארצות הברית נגד חברת מיקרוסופט, ראיות הוצגו באשר לניסיונות מיקרוסופט להשתמש בארגון WS-I (Web Services Interoperability) כאמצעי להחלשת מתחרים, כולל אימיילים בהם בכירים, כולל ביל גייטס כינו את WS-I בכינוי "foo".
גוגל שחררה את https://google.com/foobar בנובמבר 2014, אתגר לאיתור מפתחים לחברה הזמין למוזמנים בלבד.
מולינה דה סגורה
מולינה דה סגורה (בספרדית: Molina de Segura) היא עיר בקהילה האוטונומית מורסיה השוכנת בדרום-מזרח ספרד. במולינה עובר הכביש הלאומי 301, ויש לה חיבור לכביש המהיר המוביל לים התיכון. משמאלה שוכן נהר סגורה.
רקע.
המתיישבים הראשונים.
סקרים וממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שהעיר יושבה לראשונה על ידי אנשים מהתקופה הפלאוליתית בין 2,500,000 ל-10,000 שנים לפני הספירה. זיהוי נוכחות אנושית התגלה מהתקופה הפלאוליתית התחתונה בסדנה לאבן צור בכפר אל פנסאר (El Fenazar) שבמולינה. אולם הממצאים הטובים ביותר מהתרבות הזו התגלו מהתקופה הפלאוליתית התיכונה, כמו פתיתי צור וכלי ידני לגירוד העשוי מאבן צור (הנקרא באנגלית Racloir). שרידים נוספים של קרמיקה בעבודת יד על האדם הנאוליתי התגלו בכפר אחר בעיר. קיימות ראיות רבות נוספות אותן אפשר למצוא ב"מוזיאון האתנוגרפי של קרלוס סוריאנו" הנמצא בעיר.
התרבות האיברית.
התרבות האיברית היא מהתרבויות הנפוצות בעיר שנמצאות בעיקר בעיירות הקטנות, כמו לה אורנרה (La Hornera) ולוס וליינטס (Los Valientes). לאחרונה נמצאו שרידים נוספים של תרבות חשובה זו בחצי האי הדרום-מזרחי של ספרד.
העת העתיקה.
בריו דל קסטייו (Barrio del Castillo) הפכה מיושבת זמן קצר לפני הגעתם של הרומאים אליה. בעיר זו נמצאו שרידים מהתקופה הרומית של כלי חרס וטרה סיגילטה (קרמיקה רומית יקרה).
דיאתיל טולואמיד
סנטיאנה
קרלוס אלונסו "סנטיאנה" גונסאלס (בספרדית: Carlos Alonso "Santillana" González; נולד ב-23 באוגוסט 1952) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ. במירב הקריירה שלו שיחק סנטיאנה במדי ריאל מדריד, במדיה זכה פעמיים בגביע אופ"א, בתשע אליפויות ספרד ובארבעה גביעים. סנטיאנה ייצג את ספרד בשני טורנירי מונדיאל ובשתי אליפויות אירופה.
כינויו של סנטיאנה ניתן לו מעיר הולדתו, סנטיאנה דל מאר. הוא ממוקם במקום הרביעי בטבלת ההופעות במדי ריאל מדריד, עם 645 בכל המסגרות, ובמקום הרביעי בטבלת הכובשים של המועדון בכל הזמנים, עם 289 בכל המסגרות.
קריירת משחק.
סנטיאנה החל את קריירת המשחק שלו בעונת בקבוצת ראסינג סנטנדר (אז ריאל סנטנדר), ששיחקה בליגת המשנה. כבר בעונת הבכורה שלו זכה סנטיאנה בתואר מלך השערים של ליגת המשנה, כשכבש 16 שערי ליגה באותה עונה.