סרטי הסדרה.
מפלצות בע"מ.
הסיפור מתמקד במפעל בשם "מפלצות בע"מ" שמפחיד ילדים כדי לספק אנרגיה מצרחותיהם. הסיפור מתחיל כשסאלי ומייק, מפלצות שעובדות במפעל "מפלצות בע"מ", יצאו למפעל בבוקר. הם, כהרגלם, נכנסו לחדרי ילדים קטנים והצליחו להפחיד אותם. רנדי, מפלצת מרושעת בעלת גוף של לטאה שעובד במפעל, ראה את הצלחותיהם של מייק וסאלי וקינא בהם. לאחר העבודה סאלי חזר לביתו. פתאום הוא שם לב שילדה קטנה בשם בו, אותה הוא ניסה להפחיד בזמן העבודה, עקבה אחריו מחדרה עד ביתו.
סאלי ניסה להחזיר את בו לחדרה, אך לא מצא את דלת הכניסה. הוא גילה שרנדי ומר ווטרנוז, מנהל המפעל המרושע, החזיקו את מייק כבן ערובה ושחרר אותו בעזרתה של בו. שלושתם מצאו את דלת חדרה של בו, אך ברגע האחרון עצרו אותם רנדי ומר ווטרנוז. סאלי שוחח עם מר ווטרנוז, והקליט אותו אומר שלא אכפת לו שימותו ילדים בשביל אנרגיה. סאלי חשף את הקלטת בפני האגודה לזכויות הילד, והם אסרו את מר ווטרנוז.
הסרט הכניס $526,366,597 והופץ על ידי חברת וולט דיסני.
בית ספר למפלצות.
הסיפור מתחיל כמה שנים לפני הסרט הראשון. מייק, שהיה תלמיד בבית הספר, ביקר במסגרת סיור בית ספרי ב"מפלצות בע"מ". בסיור, הכיתה פגשה את פרנק מקי, מפחידן שנכנס לעולם האנושי כדי להפחיד את הילדים בלילה, קוצר את הצרחות שלהם, וממיר אותם לאנרגיית גז בעיר "מפלצופוליס". כשפרנק נכנס לחדר של ילד אנושי כדי להפחיד אותו, מייק נכנס יחד איתו לחדר (למרות שהיה לו אסור), בלי שפרנק שם לב. פרנק הצליח להפחיד את הילד ופתאום שם לב שמייק נכנס יחד איתו לחדר. הוא נזף במייק, אבל התרשם מיכולת ההתגנבות שלו. פרנק העניק למייק כובע של סטודנט באוניברסיטת המפלצות כאות הערכה על גבורתו של מייק. לאחר כמה שנים, מייק התחיל ללמוד באוניברסיטת המפלצות, אותה סיים לאחר כמה שנים. בסוף הסרט, מייק מוצג כבוגר האוניברסיטה שעובד במפעל מפלצות בע"מ לאחר שעבר הרפתקאות רבות באוניברסיטה. הסרט השני נגמר בנקודה בה הסרט הראשון מתחיל.
הסרט הכניס $743,559,607 והופץ על ידי חברת וולט דיסני וחברת פיקסאר.
סדרת טלוויזיה.
מפלצות בע"מ בעבודה.
הסדרה מתרחשת מיד לאחר אירועי הסרט "מפלצות בע"מ". בעיר מפלצופוליס נוצרת אנרגיה חשמלית באמצעות קול צחוק. טיילור טאסקמון, בוגר מכללת המפלצות, עובד בתור מכונאי בצוות המתקנים, וחולם לעבוד יחד עם הגיבורים שלו מייק ווזאבסקי וג'יימס פ. סאליבן. סדרה זו משודרת בדיסני+.
סרטים קצרים.
מפלצות בע"מ: המכונית החדשה של מייק.
הסרטון עוקב אחר מייק, אשר קנה מכונית חדשה בעלת שישה גלגלים. מייק שכבר לא יכול לחכות להראות אותה לסאליבן, מזמין אותו לנסיעה הראשונה במכונית. במהלך הסרט רואים את הנסיעה של מייק וסאליבן במכונית, ואת העובדה שמייק אינו יודע לשלוט בה.
בית ספר למפלצות: מסיבת השנה.
בסרטון זה מייק וסאלי עוזרים לחברי "אוזמה קאפה" לארגן מסיבה ענקית בבית האחווה שלהם תוך שהם מתגנבים לבית האחווה "רואר אומגה רואר" ולוקחים את כל האוכל והאורחים כדי למלא את המסיבה. הם מעבירים את המפלצות דרך דלתות ארונות בחדר שינה של זוג נשוי, ומפריעים שוב ושוב לשנתם.
ביקורת.
שני הסרטים זכו לביקורות חיוביות בשני האתרים. באתר Rotten Tomatoes שני הסרטים קיבלו בממוצע ציון 87%, שהוא ציון טוב במיוחד.
משחקי וידאו.
בעקבות שני הסרטים נוצרו משחקי וידאו רבים, והם:
מתקנים בפארקים של דיסני.
מפלצות בע"מ! מייק וסאלי באים להציל!
"מפלצות בע"מ! מייק וסאלי באים להציל!" הוא מתקן בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני. המתקן מיועד לילדים קטנים, והוא נמצא בשטח המתקנים שנועדו לגיל הרך. במתקן מופיעות הדמויות מייק וסאלי מהסרטים "מפלצות בע"מ" ו"בית ספר למפלצות" ומצילות את הנוסעים מסכנות.
יגאל יוסף
יגאל יוסף (נולד ב-14 בנובמבר 1949) הוא איש ציבור שכיהן כראש עיריית ראש העין במשך 20 שנה (1983–2003).
ביוגרפיה.
יוסף שירת כצוללן בחיל הים (מחזור ראשון לאחר טביעת הצוללת אח"י דקר). הוא בוגר לימודי משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ובוגר המדרשה למורים בגבעת וושינגטון.
כראש עירייה.
בתפקידו כראש עירייה, חולל יוסף בראש העין מהפיכה אורבנית, כלכלית וחברתית.
בפרק זמן של פחות מ-10 שנים הצליח יוסף להפוך את ראש העין מעיירת עולים בשולי גוש דן, אשר סבלה מתדמית ירודה והגירה שלילית ומנתה כ-10,000 תושבים, לעיר המאכלסת למעלה מ-40,000 תושבים מכל גוני החברה. יוסף שכנע עמותות של אנשי קבע וגמלאי צה"ל, מחתך סוציו-אקונומי גבוה, להתגורר בראש העין, ואנשיהן (ביניהם דמויות ידועות; בני גנץ, שלמה אהרונישקי ), בחרו להשתכן בשכונות החדשות שיזם; נווה אפק וגבעת טל, תוך שילוב תושבים חוזרים שנולדו בעיר. ביולי 1994 הוכרזה ראש העין כעיר.
בתקופת כהונתו של יוסף נבנו כ-5,000 יחידות דיור בשכונות החדשות, ועוד 1,000 יחידות דיור בראש העין הוותיקה (במסגרת פרויקט רחב היקף של פינוי בינוי, בנה ביתך, דיור לזכאים וחסרי דיור). הוא הכין תוכנית אב שבמסגרתה עתידה אוכלוסיית ראש העין למנות עד שנת 2020 כ-100,000 תושבים. יוסף פעל להגדלת שטח השיפוט של ראש העין מ-13 אלף דונם לכ-40 אלף דונם.
במסגרת תפקידו הקים 20 בתי ספר, ביניהם קריית החינוך לחטיבות ביניים על שם יצחק רבין, ו-80 גני ילדים ומעונות יום. בנוסף, הקים מכללה להשלמת בגרויות ולהכשרה מקצועית.
בתקופת כהונתו הנהיג מדיניות "דלת פתוחה".
הקמת אזורי תעשייה.
יוסף יזם מתחמי תעשייה שנועדו לשמש כעוגנים כלכליים של ראש העין:
במשרד התמ"ת.
יוסף כיהן בשנים 2005–2013 כמנהל מינהל אזורי פיתוח במשרד התמ"ת. בתפקיד זה היה אחראי על פיתוח אזורי תעשייה ומסחר באזורי עדיפות לאומית, וכך סייע ביצירת מקומות תעסוקה בפריפריה.
פעילותו בפרשת ילדי תימן הנעדרים.
יוסף השתתף כנציג המשפחות בפרשת ילדי תימן בוועדת שלגי ובוועדות אחרות. אחותו של יוסף, אסתר, נעלמה אף היא במסגרת אותה פרשה.
חייו הפרטיים.
יוסף נשוי ואב לארבעה וסב לעשרה נכדים. הוא מתגורר בראש העין.
צומת חשמלי
צומת חשמלי הוא נקודת מפגש של שלושה רכיבים או יותר במעגל חשמלי.
על פי חוק קירכהוף הראשון, המכונה חוק הזרמים - סכום הזרמים הנכנסים לצומת שווה לסכום הזרמים שיוצאים ממנה. חוק זה מתבסס על חוק שימור המטען החשמלי.
הצמתים יכולים להיות מיישרי זרם וגם לא מיישרי זרם. צמתים שאינם מיישרים זרם נקראים קשרי אוהם . דוגמה לרכיב אלקטרוני בעל צומת מיישר זרם הוא הטרנזיסטור ביפולרי
ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל
בשנת 2000, לרגל שנת המילניום, ביקר האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל, והיה לאפיפיור השני המבקר בארץ. מסעו של האפיפיור באזור כלל גם ביקור בירדן וברשות הפלסטינית. האפיפיור החל את הביקור בירדן ב-20 במרץ 2000, הגיע לישראל ב-21 במרץ 2000, ועזב לרומא ב-26 במרץ 2000.
האחראי על תאום הביקור בישראל היה השר לענייני ירושלים, חיים רמון. בין היתר נפגש האפיפיור עם נשיא מדינת ישראל עזר ויצמן, וביקר ביד ושם ובכותל המערבי. הוא קיים מיסה פרטית בחדר הסעודה האחרונה בירושלים, ומיסות פתוחות בהר האושר, בבזיליקת הבשורה בנצרת ובכנסיית הקבר בירושלים. האפיפיור הקדיש יום אחד לביקור בבית לחם שם נפגש עם יושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, קיים מיסה בכיכר האבוס וסייר במחנה הפליטים דהיישה.
ביקורו של האפיפיור הוגדר רשמית כ"מסע צליינות לארץ הקודש לרגל שנת המילניום" ("Jubilee Pilgrimage to the Holy Land"), וזאת בשונה מרוב יתר ביקוריו ברחבי העולם, המוגדרים כ"מסעות שליחות" ("Apostolic Voyages"). האפיפיור נפגש עם בכירי הכנסיות הסרות למרות הכס הקדוש, עם בכירים מכנסיות אחרות ועם מנהיגים דתיים יהודים ומוסלמים. כראש מדינת הוותיקן הוא התקבל על פי כל כללי הטקס ונפגש עם ראשי המדינות שבהן ביקר.
מהלך הביקור.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני החל את ביקורו בירדן ב-20 במרץ 2000. הוא התקבל בטקס רשמי על ידי המלך עבדאללה השני בנמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה. משם המשיך להר נבו שם היה אורחם של מושל מחוז מידבא וראש העיר מידבא. הוא ביקר במנזר השוכן במקום וצפה לעבר ארץ הקודש.
למחרת, 21 במרץ 2000, ערך האפיפיור מיסה באצטדיון הבינלאומי בעמאן, ונשא דרשה אודות הפסוק: , ולאחר מכן ערך תפילה באתר הטבילה בבית עברה. בהמשכו של היום טס האפיפיור לנמל התעופה בן-גוריון והתקבל בטקס רשמי בנוכחות הנשיא עזר ויצמן וראש הממשלה אהוד ברק. בנאומו קרא האפיפיור להשקעת מאמצים כנים של יהודים ונוצרים למגר דעות קדומות מכל סוג, ולמאבק מתמיד להצגת פניהם האמיתיות של היהדות והיהודים, כמו גם אלה של הנצרות והנוצרים. הוא סיים את דבריו במשאלה: . משפט זה נקבע על בול דואר ישראל אשר הונפק לזכרו של האפיפיור לאחר מותו בשנת 2005.
את יומו השני בישראל פתח האפיפיור בביקור בקאסר אל-יהוד, ומשם המשיך לבית לחם והתקבל במנחת המסוקים בעיר על ידי יושב ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת. לאחר מכן ערך מיסה ונשא דרשה בכיכר מאנגר בעיר אודות הפסוק: . בהמשכו של היום ביקר האפיפיור במחנה הפליטים דהיישה, וסיים את סיורו ברשות הפלסטינית בביקור אצל יאסר ערפאת.