בשנת 2002 מונה לסגנו של ראש היחידה הארצית לחקירות בינלאומיות (היאחב"ל). בתפקיד זה שימש כראש צוות החקירה של המעילה בבנק למסחר. בספטמבר 2002 מונה למפקד היחידה והועלה לדרגת תת-ניצב. בתקופת פיקודו הטמיע את מודל "התקיפה הכלכלית", מתוך תפיסת עולם לפיה הפן הכלכלי מהווה נדבך מרכזי במאבק בפשיעה. לצורך כך הוקמו כוחות משימה, בהם שולבו כלל גופי האכיפה. בתקופה זו עסקה היאחב"ל בין השאר בפרשיית המעילה בבנק למסחר, פרשת שלי נרקיס, פרשת טננבוים ופרשת האי היווני, בגינה המליץ ליועץ המשפטי לממשלה לסגור את תיק החקירה שנפתח נגד אריאל שרון ובנו גלעד. המלצתו התקבלה על ידי היועץ המשפטי מני מזוז, בניגוד להמלצת פרקליטות המדינה.
ב-2004 התבקש על ידי המפכ"ל שלמה אהרונישקי, להקים את היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית, ביחד עם ראש אג"ת במשטרה, אריק יקואל וראש אגף התקציבים באוצר קובי הבר.
באוגוסט 2005 מונה דנינו לראש המטה המבצעי של המשרד לביטחון פנים והועלה לדרגת ניצב, הוא כיהן בתפקיד במשך כשנה וחצי תחת השרים צחי הנגבי וגדעון עזרא.
בשנת 2006 מונה לראש אגף החקירות והמודיעין במשטרה. בתקופתו עבר האגף שינוי ארגוני משמעותי: הוכנה תוכנית רב שנתית למלחמה בפשיעה בה שולבו אמצעים טכנולוגיים מתקדמים וכן הוקמה יחידת "להב 433" למאבק בפשיעה החמורה והמאורגנת.
תקופתו כראש אגף החקירות והמודיעין התאפיינה בלחימה בפשיעה החמורה והמאורגנת וכן במאבק בשחיתות הציבורית. דנינו פיקח על החקירות נגד נשיא המדינה משה קצב, ראש הממשלה אהוד אולמרט והשרים חיים רמון ואברהם הירשזון.
ניצב דנינו המשיך ביישומו של "המודל הכלכלי" לטיפול בארגוני פשיעה והטמעתו כמודל מחייב, בכלל יחידות המשטרה. הוא עמד בראש הוועדה המתמדת למאבק בפשיעה החמורה במקביל להקמת המוקד המודיעיני המשולב. כלל גופי האכיפה שולבו במלחמה בפשיעה בכללם רשות המיסים, הרשות להגבלים עסקיים, פרקליטות המדינה וגופי חקירה מארגונים מקבילים. בתקופת פיקודו הוקמו שישה כוחות משימה שכיסו את ארגוני הפשיעה, וראשי ארגוני פשיעה בולטים נאסרו.]
בדצמבר 2008, נכנס לתפקידו כמפקד המחוז הדרומי, מינוי שהוקדם על רקע מבצע עופרת יצוקה והעימות בין השר אבי דיכטר למפקד המחוז היוצא אורי בר-לב. עם כניסתו לתפקיד בימי הלחימה פיקד על כלל הכוחות שפעלו וטיפלו בעשרות זירות נפילה בתוככי הערים ובמגזר הכפרי. במישור המניעתי יישם דנינו את תוכנית "דרום ללא אלימות" בערי הדרום אשר לא הוכנסו לפרויקט עיר ללא אלימות. התוכנית שילבה עקרונות של אכיפה ומניעה. פרויקט המניעה המשמעותי שהוקם עוד בתקופתו של ניצב משה קראדי, נקרא "משאלה-חוויה" להשבת בני נוער שביצעו עבירות למסלול החיים הנורמטיבי, תוך סגירת תיקים פליליים לאחר תקופת לימוד והתנדבות. בפרויקט שולבו כ-400 בני נוער. בהמשך, לאחר שמונה למפכ"ל, פותח מודל זה בראייה ארצית תחת הכותרת מיל"ה (משטרת ישראל למען הנוער). דגש הושם על קשר רציף ושיתוף פעולה עם כלל גופי האכיפה במחוז, ראשי ערים ומועצות, ומנהיגים מקרב העדה הבדואית. במישור האכיפתי הוקמו כוחות משימה לטיפול באירועי פשיעה חמורים בדרום, כגון: איומים וזריקת רימונים על ראש עיריית אשדוד, מעצר כנופיות גנבי בקר ופשיעה חקלאית, תפיסתם של פורעי החוק בנגב שפגעו בתשתיות המדינה ונכסיה, העמדתם לדין של חגי זגורי וסגנו. בתקופה זו נמשכה הירידה בפשיעת הרכוש והאלימות בדרום. כמפקד מחוז יזם מבצע גיוס של שוטרים מקרב המגזר הבדואי והקים מכינה להכנה לגיוס.
מפכ"ל המשטרה.
ב-16 בינואר 2011 אישרה הממשלה את מינויו של דנינו למפכ"ל משטרת ישראל, בהמלצת השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ'. ב-1 במאי 2011 נכנס לתפקידו.
עם כניסתו לתפקיד גיבש תוכנית פעולה למשטרה תחת הכותרת "שנת המפנה", בהשראת ספרו של מלקולם גלדוול "נקודת המפנה", אשר הוחל בהטמעתה בתחילת 2012. מטרת העל של תהליך המפנה היא חיזוק הביטחון האישי של התושבים והעלאת אמון הציבור במשטרה. מתוך הנחת יסוד כי אמון ציבור במשטרה הוא ציר מרכזי בשמירת הדמוקרטיה והחוסן הפנימי של ישראל. בתוך כך נקבעו שלושה נדבכים מרכזיים שעומדים בבסיס פעילות המשטרה בשנת המפנה: מתן שירות מיטבי לאזרח שומר החוק; הגברת ההרתעה כנגד העבריינים על ידי הגדלת סיכויי העבריין להתפס; העמדת השוטר במרכז הקשב הארגוני –דאגה לפרט, לשכר, לרווחה ולמקצועיות. מישור נוסף שניתן עליו דגש הוא ההערכות המבצעית של המשטרה לטיפול בהפרות סדר ובאירועי חירום. בתוך כך עלתה המשטרה בשנת 2011 ב-50% בהיקף כוח האדם המיומן לטיפול באירועים אלו.
במהלך כהונתו כמפכ"ל נאלצו ניצבים אחדים לפרוש מהמשטרה בעקבות התנהגות שאינה הולמת (בעיקר חשדות להטרדה מינית). ראו פרשת הניצבים. לאחר פרישתו נחשף קשר בינו לבין המתלוננת כנגד ניצב רוני ריטמן.
תקופת כהונתו של דנינו הוארכה לשנה רביעית והייתה אמורה להסתיים ב-1 במאי 2015. עקב הבחירות לכנסת העשרים הוחלט על הארכת הכהונה עד 1 ביולי 2015 או עד למועד מינוי מפכ"ל חדש על ידי הממשלה הבאה, לפי המוקדם מביניהם. ב-1 ביולי סיים את תפקידו כשבנצי סאו מונה לממלא מקומו עד למינוי מפכ"ל חדש.
קריירה אזרחית.
ב-2016 מונה ליו"ר מגדל חברה לביטוח וכיהן בתפקיד עד אפריל 2018. בפברואר 2019 מונה ליו"ר חברת גידול הקנאביס טוגדר. ביולי 2022 מונה ליו"ר חברת weSure USA Holdings.
חיים אישיים.
תושב מודיעין-מכבים-רעות, נשוי ליעל, נינתו של הרב שמואל הומינר ואב לארבעה ילדים.
W Tower
שמורות היער האטלנטי בחוף דסקוברימנטו
שמורות היער האטלנטי בחוף דסקוברימנטו (בפורטוגזית: Reservas de Mata Atlântica da Costa do Descobrimento) כוללות שמונה אזורים מוגנים ביער האטלנטי. הן משתרעות על פני שטח כולל של כ-1,120 קמ"ר במדינות באהיה ואספיריטו סאנטו בברזיל. האזור בו הן מצויות מכונה "חוף דסקוברימנטו" (Costa do Descobrimento; מילולית: "חוף הגילוי"), שכן בו התקיים, ב-1500 המפגש הראשון בין אירופאים לאינדיאנים של ברזיל של ימינו. בשנת 1999 הוכרזו השמורות בידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
השמורות כוללות שלושה פארקים לאומיים (הר פסקואל, דסקוברימנטו ופאו ברזיל), שתי שמורות ביולוגיות (אונה וסואורטאמה), שתי תחנות מחקר (וראקרוס ופאו ברזיל ספלאק) וכן את שמורת היער ליניארס. תחנת וראקרוס ושמורת היער ליניארס הן בבעלות פרטית, אך ניהולן נעשה בתיאום עם האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע.
היער האטלנטי הוא מהמגוונים והעשירים שביערות הגשם, אך הוא מצוי בנסיגה מתמדת כתוצאה מברוא יערות לצורכי חקלאות והקמת ערים. למעשה, הוא מורכב כיום משתי יחידות ביוגאוגרפיות נפרדות. חלקו הדרומי מצוי בעיקר בשטחיהן של מדינות סאו פאולו ופרנה, וגם בו 25 שמורות שהוכרזו ב-1999 כאתר מורשת עולמית.
דדליפט
דדליפט (מאנגלית-Deadlift) הוא תרגיל באימון משקולות בו מרימים מוט אולימפי מן הרצפה במצב בו הרגליים כפופות והגב ישר. הוא אחד משלושת התרגילים בהרמת כוח. שם התרגיל הוא קיצור מ"dead weight lift" (הנפת עומס משקל).
סקירה.
דדליפט הוא תרגיל מורכב המשפר את כוח האחיזה בידיים, ועובד בעיקר על שרירי זוקפי הגב, שריר העכוז הגדול, השריר המתוויך הגדול, שרירי מיתר הברך, השריר הארבע ראשי ושריר הסוליה. השרירים הנותרים מתפקדים כמייצבים בתרגיל. מאז ומתמיד נחשב התרגיל כתרגיל הבודק בצורה הטובה ביותר את כוחו של המתאמן וזאת מכיוון שהוא מאחד התרגילים הבודדים בהם המשקל מורם מן הקרקע.
טכניקה של דדליפט קלאסי.
מיקום המוט על הרצפה אמור לחצות באופן אנכי את אמצע כף הרגל, כאשר המרחק בין עקבי הרגליים הוא בערך 30–45 ס"מ וכפות הרגליים מופנות קצת החוצה. בתחרות או בניסיונות לשיאים אישיים נהוג לאחוז את המוט באחיזה משולבת, כאשר לאדם ממוצע מרחק האחיזה בין הידיים הוא בערך 50–60 ס"מ. על הידיים לאחוז במוט כשהן מצידן החיצוני של הרגליים. לאחר שאוחזים את המוט יש להוריד את הירכיים, להוציא את החזה החוצה ולהטות את החזה וחגורת הכתפיים מעט קדימה מעבר למוט, על מנת להבטיח שהגב יהיה ישר כל משך ביצוע ההרמה. בטן משוכה פנימה ושכמות משוכות אחורה בניגוד להרמת משקולות כהנפה או דחיקה מעל הראש. על המתאמן לוודא שצל חגורת הכתפיים מוטל 5–12 ס"מ מקדמת המוט, על מנת ליצור יחס מנופים נוח להרמה ייחודית לדדליפט (זוהי עובדה פחות ידועה בפרטי טכניקת הרמה אופטימלית לדדליפט). כך המרחק בין האגן והמוט מתקצר. כפועל יוצא, עמוד השדרה המותני מוגן, ההסט קדימה של חגורת הכתפיים מקל על שמירת גב ישר בכל שלבי ההרמה. יש למשוך את המוט דרך שרירי הירך-עכוז, זוקפי הגב וחגורת כתפיים ודרך כפות הרגליים עד למצב עמידה מלא. חשוב לשמור כתפיים משוכות אחורנית, וחזה מתוח החוצה. בנעילה יש להסתכל קדימה. אין להטות את הראש בנפרד מיתר הגו בזמן ביצוע ההרמה. בשלב ההכנה לפני ההרמה, חשוב לשמור על צוואר ישר ולא מוקשת לאורך כל התנועה, הזרועות אמורות להיות רפויות וישרות לאורך כל התנועה ולבצע עם המוט תנועה אנכית המתחילה מהרצפה ומסתיימת כאשר המתאמן במצב עמידה מלא. בסוף התנועה יש להוריד את המוט חזרה לרצפה תחת שליטה ובאיטיות באותה צורה בה הורם המוט.
גישות באימונים וסכנות.