עדיין ניתן למצוא חלקים מכביש 101 ההיסטורי במחוז סן דייגו בין אושנסייד והגבול עם מקסיקו תחת מגוון שמות שונים. באושנסייד הוא נקרא "כביש החוף המהיר" (Coast Highway). בקרלסבד הוא הופך לשדרות קרלסבד (Carlsbad Boulevard), אבל מדרום ב הוא הופך ל"כביש חוף 101" (Coast Highway 101). משמרת אותו עקבי עם "כביש מהיר 101", אבל משנה אותו לקמינו דל מאר (Camino Del Mar). כל אלה יחד מרכיבים את הכביש המחוזי CRS 21. משם הוא ממשיך לאורך כביש טורי פינס (Torrey Pines Road), רחוב לה הויה וילג' (La Jolla Village Dr) ורחוב גילמן (Gilman Dr) כדי להתמזג עם כביש בין-מדינתי 5 ב. על הכביש בין-מדינתי 5, הוא מתנתק מהכביש המהיר כדי לעקוב אחר רחוב מישן ביי (Mission Bay Dr) לפני שהוא מצטרף מחדש לכביש בין-מדינתי 5. מסלול כביש 101 הישן ממשיך בכביש בין-מדינתי 5 בסן דייגו עד לכביש המהיר הפסיפי (Pacific Highway), הכביש המהיר US 101 הישן מעט מערבית לכביש הבין-מדינתי 5 הנוכחי. לאחר מכן הוא ממשיך ברחוב הרבור (Harbor Drive) וברודוויי דרך מרכז העיר סן דייגו וצ'ולה ויסטה, ואז אל שדרת נשיונל סיטי (National City Boulevard) ב. כשהוא חוזר לסן דייגו בדרכו לגבול מקסיקו, הוא עוקב אחרי שדרות באייר (Beyer) דרך אוטאי מסה (Otay Mesa) ולאחר מכן דרך חלקים אחרים של סן דייגו ליד הגבול בשדרות באייר איסט (Beyer East) ושדרת סן איסידרו (San Ysidro Blvd) בסן איסידרו. החלקים הדרומיים של הכביש הבין-מדינתי 5 היו כביש 101 לתקופה לפני השלמת הכביש הבין-מדינתי 5. כולם הוצאו משימוש, אבל הכבישים עדיין קיימים ומדי פעם הם משולטים בתור הכביש ההיסטורי 101.
רוב כביש 101 ההיסטורי בין לסן פרנסיסקו עדיין פעיל, משולט כ-Business US 101 או כ-. עם זאת, מעקף US 101A הוא ברובו לא רציף והוא מקביל לכביש המהיר בפועל, בחלק מהמקרים משמש ככביש גישה לכביש המהיר.
חלקים גדולים מהכבישים של Business US 101 ו-SR 82 הישנים בין סן פרנסיסקו לסן דייגו מוגדרים (הדרך המלכותית), ייעוד שניתן במקור לכל נתיב בסמכותו הישירה של מלך ספרד והמשנה למלך שלו. חלקים אלה מהווים את הדרך הראשית הראשונה בקליפורניה.
לפני שגשר שער הזהב הושלם, היה כביש 101 מפוצל באזור מפרץ סן פרנסיסקו. כביש 101W (W כסימון למערב) היה זהה לכביש 101 של ימינו מסן חוזה לסן פרנסיסקו. כביש 101E (E כסימון למזרח) היה במסלול של כביש בין מדינתי 880 (I-880) של ימינו מסן חוזה לאוקלנד, ואז חצה את כדי להמשיך בנתיב של מה שהוא כיום , והצטרף לכביש 101W. מכיוון שגשר שער הזהב לא היה קיים עדיין השתמש כביש 101W במעבורת על פני מצר שער הזהב. כמו היום המשיך כביש 101W במעלה ואן נס (Van Ness), אך ללא פנייה שמאלה בלומברד, והסתיים במזח הייד סטריט (Hyde Street Pier). משם, היו הרכבים עולים על ספינת מעבורת שחצתה את שער הזהב ל שם היו כלי הרכב יורדים מהמעבורת ישירות אל הרחוב הראשי של סאוסליטו, ששוּלט שוב כביש 101.
הסימון כביש 101E בוטל בשנות ה-40 של המאה ה-20 והפך תחילה ל-SR 17 ואחר כך ל-I-880 ו-I580, בין סן חוזה ל. מכיוון שהכביש המהיר ביישור (Bayshore Freeway) נסלל לאורך הצד המזרחי של חצי האי סן פרנסיסקו בתחילת שנות ה-50, השלטים בכביש 101 הישן לאורך אל קמינו ריאל שונו ל"כביש 101 אלטרנטיבי" (US 101 Alternate) או כביש 101A, והכביש המהיר סומן "כביש 101 מעקף" (US 101 Bypass) או כביש 101B. בשנת 1964, כאשר קליפורניה מספרה מחדש מספר רב של כבישים מהירים של המדינה, אל קמינו מוספר מחדש כ-SR 82 והכביש המהיר ביישור איבד את הסימון של המעקף.
רצח במשפט העברי
במשפט העברי, רצח הוא מצב של המתת אדם, כאשר הממית התנהג בצורה שיש בה אשמה.
בתורה ישנן מספר עבירות שעוסקות בדיני רצח, כאשר לכל אחת מהן דרגת ענישה שונה. כמו כן קיימות מצוות רבות העוסקות בתופעת הרצח על היבטיה השונים.
רודף.
על פי התורה, כאשר אדם רודף אחרי רעהו במטרה לרצוח אותו, מותר לאדם הנרדף וכן לכל מי שנוכח בסיטואציה זו, למנוע את הרגיתו של הנרדף אפילו על ידי הריגת הרודף, בהיעדר אפשרות אחרת להצלת הנרדף.
רצח במזיד.
האיסור לֹא תִרְצָח הוא מצוות לא תעשה והדיבר השישי מעשרת הדיברות. על פי ההלכה, אדם העובר על הלאו "לא תרצח" במזיד ובפני עדים חייב מיתה לאחר שיועמד למשפט. הלכה למשה מסיני שמיתתו של הרוצח היא בסיף, ויש מצווה שגואל הדם הוא זה שיבצע את גזר הדין.
רצח בשגגה.
רוצח בשגגה הוא אדם שתקלה חמורה של רצח יצאה תחת ידו בשוגג הנובע מרשלנות. במצב של הרג באונס הרוצח פטור, לפי הכלל אונס רחמנא פטריה.
ההלכה מפרידה בין שלוש קטגוריות שונות של רצח בשגגה: שוגג גמור, שוגג הקרוב לאונס ושוגג הקרוב למזיד:
שוגג גמור.
השוגג הגמור הוא הרצח בשגגה הרגיל שהתורה דיברה עליו. על הרוצח בשגגה גמורה לברוח לעיר מקלט ולחיות בה עד מותו של הכהן הגדול. אם גואל הדם מוצא את הרוצח בשגגה מחוץ לעיר המקלט - יש לו זכות להורגו.
בפרשת משפטים מתוארת הריגה בשגגה כתאונה: . בפרשת מסעי מתואר הרוצח בשגגה כאדם שלא היה עוין את הנרצח ולא הבחין באפשרות של גרימת המוות: . בפרשת שופטים מתואר הרוצח בשגגה כמי שהרג את חברו ללא מודעות והוא אינו שונאו: .
שוגג הקרוב לאונס.
כאשר נגרם המוות על ידי אדם בעקבות מאורע בלתי צפוי שלרוב אינו מתרחש - הוא יוגדר כשוגג הקרוב לאונס, כך שהוא פטור מלגלות לעיר מקלט ולגואל אדם אסור להורגו.
שוגג הקרוב למזיד.
כאשר המוות הוא תוצאה של רשלנות פושעת, או מקרה בו היה מצופה מהאדם שהרג להיזהר והוא לא נזהר - הוא יוגדר כשוגג הקרוב למזיד. רוצח כזה מצד אחד אינו מזיד ולכן לא ניתן להעמידו לדין באשמת רצח, אך מנגד אינו שוגג גמור ולכן עיר המקלט אינה קולטת אותו (כלומר לא מגינה עליו) וזכותו של גואל הדם להורגו בכל מקום שימצאהו.
איסור לקיחת כופר.
על פי ההלכה, יש איסור לקחת כופר מרוצח על מנת להמיר את עונש המות שהוטל עליו או מרוצח בשגגה על מנת להמיר את עונש הגלות שהתחייב.
התאבדות.
על פי ההלכה אסור לאדם לרצוח את עצמו. הדבר נלמד מהפסוק: .
חז"ל בתלמוד גינו את תופעת ההתאבדות ואף קבעו שמי שמאבד עצמו לדעת אין לו חלק לעולם הבא. על מנת ליצור תמריץ שלילי להתאבדות, חז"ל קבעו שאין להתאבל על המתאבד, אין מספידים אותו או עושים כל דבר שרגילים לעשות לכבודו של המת.
מקרה רצח לא פתור.
כאשר נמצא אדם הרוג ולא ניתן לברר מיהו הרוצח, קבעה התורה כי זקני העיר הקרובה למקום הרצח נושאים באחריות החברתית למותו, ועליהם לערוף עגלה בנחל איתן ולהצהיר שהרצח לא נגרם על ידם, כחלק מהטקס על זקני העיר לאמר:
משפט המלך.
ישנם רוצחים שלא ניתן להרשיעם ברצח במזיד בפני בית דין, בשל אופיו הקשיח של סדר הדין הפלילי המשפט העברי הדורש שני עדים, התראה ועוד. במקרים אלו ההלכה מכווינה לפנות למשפט המלך, אשר פחות כבול לסדרי דין. כמו כן המלך רשאי לפסוק עונש מוות לרוצח בשגגה שהיה עוין את הנרצח.
ואסלנד-בוורן
האיש השנוא ביותר באינטרנט
חדריו
חדריו הוא ספר מכתבי הראי"ה המלקט פסקאות ממחברותיו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בהן נתן ביטוי לרחשי לבו, עבודתו את ה' ולבטיו הפנימיים. הספר יצא לאור לראשונה בידי רן שריד בשנת ה'תשנ"ח (1998) בהוצאת "רעות", ומאז בשתי מהדורות מתוקנות ומורחבות. חשיפת הרהוריו האישיים של הראי"ה בספר, מתוך מחברות שלא פורסמו מעולם, עוררה פולמוס תורני ואקדמי.
הרקע להוצאת הספר.
הספר "חדריו" יצא לאור לראשונה באדר ה'תשנ"ח (1998) בידי רן שריד, אברך בן 23 תלמיד ישיבת רמת גן. סייעו לו חבריו בישיבה בועז אופן, צבי הירש, מורדי הראל, יהונתן לוי, יעקב עציון ודני כהן. כמו כן סייעו בהוצאת הספר הרב יהודה מלמד (בנו של הרב זלמן מלמד) והרב אוריאל עיטם, לימים מראשי ישיבת ההסדר ירוחם.
בשל חשיפת רגשות אישיים של הראי"ה, חלק רב מהם לראשונה מתוך כתבי יד שלא פורסמו מעולם, חלקים מעולם הישיבות הדתי לאומי, דוגמת רבנים בישיבת מרכז הרב ובישיבת הר המור (שהתפלגו בתחילת אותה שנה), קיבלו את הספר ברגשות מעורבים. בעניין זה התבטא לימים רן שריד בריאיון לגיליון מעייני הישועה: "כשהוצאנו את 'חדריו' היינו צעירים, והבנו שאם לא נעשה את זה – אף אחד לא יעשה את זה. וגם קיבלנו את ברכת הדרך מהרבה רבנים בולטים וגדולים בציונות הדתית".
סמוך לאחר להוצאת "חדריו", בחודש אב ה'תשנ"ח (1998), נדפס בישיבת רמת גן לצד "המכון לחקר משנת הראי"ה" בראשות הרב יעקב פילבר, הספר "נפשי תקשיב שירו" המאגד מבחר שירים של הראי"ה, בעריכת בועז אופן ובסיוע מורדי הראל, רן שריד וצבי הירש. כקודמו, חלקים מספר זה נדפסו אף הם מתוך כתבי יד שטרם פורסמו עד אותה עת.
בשנה שלאחר מכן, ה'תשנ"ט (1999), נדפס לראשונה החיבור שמונה קבצים (בשלושה כרכים). יש הקושרים בין הדפסת "שמונה קבצים" ובין פרסום "חדריו" ו"נפשי תקשיב שירו", מהלך אשר הבהיר כי תלמידי ישיבת רמת גן וגורמים נוספים נכונים להדפיס באופן עצמאי את כתבי היד של הראי"ה שרובם טרם נדפס באותה עת. לפי פרשנות זו, פרסום "חדריו" ו"נפשי תקשיב שירו" המריץ את אנשי מכון הרצי"ה למהר ולהוציא לאור בעצמם את כתבי הראי"ה קוק שברשותם, טרם יקדימום אחרים.
בשנת 2018 פרסם מכון "נזר דוד" פתק שכתב הרב דוד כהן ("הרב הנזיר"), תלמיד הראי"ה ועורך סדרת אורות הקודש. לדברי הרב הנזיר, הוא תכנן להוסיף בסוף סדרת "אורות הקודש" קטעים אישיים מכתבי הראי"ה, בדומה ל"חדריו".
מהדורות הספר.