יצירות בסגנון הימאטו-א לא הוגבלו לקנה מידה גדול. מרבית היצירות ששרדו הן קטנות ממדים שכונו קאמי-א (kami-e; ציורים על גבי סרטי נייר קטנים), ספרים מאוירים, מגילות מעוטרות ומניפות. נושאי היצירות קטנות הממדים היו סצנות מיצירות ספרותיות המתארות את החצר בתקופת הייאן וכן סצנות אנושיות המאזכרות את עונות השנה. יצירות אלה אופיינו בליריות מעודנת ובצבעים רכים. הן היו אהובות על נשות חצר ואצולה וחלקן גם נוצרו על ידן, לכן הן כונו אונה-א (onna-e) – ציורים נשיים. נשות חצר בעלות חוש אמנותי מפותח יצרו את היצירות בשלמותן, אך אלה שלא ניחנו בכישרון ציור צבעו בתוך קווי המתאר שיצרו בעבורן ציירי החצר. התאמת הצבעים הייתה תענוג תרבותי ושעשוע אמנותי. יצירות אלו הורכבו משילוב של ציור ביחד עם שיר ווקה או נרטיב הכתוב בקאנה. קנה המידה הקטן אפשר הגעה לרמות גבוהות של סגנון, דיוק ושלמות. הצבעים המעודנים, אופן הנחת הצבע והתאמת הגוונים שאפיינו את הימאטו-א הגיעו לשיאם ביצירות קטנות הממדים.
"מגילת סיפור גנז'י" שהושלמה בתחילת המאה השתים עשרה היא דוגמה טיפוסית לסגנון האונה-א שכונה גם צוקורי-א (tsukuri-e): שימוש בקווים דקים בדיו להגדרת הצורות, צביעת החללים בתוכם בצבעים עשירים וחזרה על קווי המתאר להדגשתם. היא מכילה את מאפייני הימאטו-א ובהם נקודת המבט העילית תוך הסרת גגות הבתים המאפשרת הצגת סצנות מן הרומן, שרבות מהן מתרחשות בתוך החלל הביתי. הדמויות בה מתוארות במתודת "עיניי חריץ ואף קרס" היוצרת פנים חסרות אינדיבידואליות. עם זאת, האמן מעניק לדמויות מבע ורגש על ידי הצגתן בתנועה ובתנוחות גוף שונות הייחודיות לכל סיטואציה. הקומפוזיציה בכל ציור מורכבת מקווים ישרים ומקבילים הנוצרים על ידי אובייקטים ארכיטקטוניים שונים דוגמת משקופים, מרפסות, מעקות ותריסי במבוק. קווים אלכסוניים חוצים את הציור מקצהו התחתון השמאלי אל עבר הקצה הימני העליון. בנוסף לכך, קווים מאונכים חוצים את החללים הצרים והמוארכים לכדי רשת. בתוך החללים הנוצרים ממוקמות הדמויות המעניקות לציור את מורכבותו הצבעונית. השימוש בקווים מועטים לבניית הקומפוזיציה מעניק למגילת גנז'י שלמות, הרמוניה ואיזון בין חלל לצבע.
התפתחותו של הימאטו-א לא נשלמה בסגנון האונה-א המוגבל לאמנות האצולה והחצר. בנוסף לסגנון שכונה נשי התפתח גם האוטוקו-א (otoko-e) – ציור גברי. סגנון זה שומר על הקווים הבולטים המאפיינים את הקארה-א, תוך שימוש בצבעים מעודנים המאפיינים את הימאטו-א. התוצאה היא סגנון יאמטו-א ליניארי, חופשי, מעודן ורגיש. סגנון זה נקרא גברי משום שיצירת קומפוזיציה קווית דרשה מיומנות טכנית ואמנותית גבוהה אשר לא הייתה לנשות החצר אלא לאמנים מקצועיים בלבד.
דוגמה בולטת ליצירה בסגנון האוטוקו-א היא "ההיסטוריה של שיגיסאן" (Shigisan Engi-Emaki) שצוירה בחלקה המאוחר של המאה השתים עשרה. מגילה מצוירת זו מתארת סצנות מחייו של נזיר בודהיסטי בשם מיורן (Myōren) שפרש לסגפנות בניסיונו להגיע להארה. הציורים מבטאים דינאמיות ותנועה בנצלם את הפרופורציות האופקיות של המגילה הארוכה. היא משלבת איורים ביד חופשית יחד עם התפתחות הנרטיב, ומציגה רמת ביצוע גבוהה. גם במגילה זו נשמרים התחושה הפואטית-לירית, הרגישות והאלגנטיות של הימאטו-א.
אליפות העולם בשחייה 1982
אליפות העולם הרביעית בשחייה נערכה בגואיאקיל, אקוודור ב-29 ביולי - 8 באוגוסט 1982. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, בהשתתפות 848 ספורטאים, מ-52 מדינות.
שחייניות מזרח גרמניה () חזרו לשלוט בבריכת השחייה ולקחו 11 מדליות זהב מתוך 14. השחיינים האמריקאים () אומנם ניצחו במרבית המשחים אך לא בצורה גורפת, 6 זהב מתוך 15 מדליות.
ארצות הברית () ניצחה בתחרות כולה על חודה של מדליית זהב אחת. 13 מול 12 של מזרח גרמניה ().
שחייה.
שחיינים בולטים.
נשים.
השחייניות הבולטות בתחרות היו: בירגיט מיינקה (), זכתה ב-4 מדליות מהן 3 זהב ו-1 כסף, קריסטין אוטו (), זכתה ב-3 מדליות זהב (2 בשליחות), פטרה שניידר (), זכתה ב-2 מדליות זהב במשחי מעורב אישי ומדליית כסף אחת ואוטה גווינגר (), זכתה ב-2 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף. מרי טי מאהר מארצות הברית () זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב, 2 כסף. אנמארי ורסטאפן () זכתה ב-3 מדליות אחת מכל סוג.
גברים.
השחיינים הבולטים בתחרות היו ולדימיר סלניקוב (), זכה ב-2 מדליות זהב במשחי החתירה הארוכים ומדליית כסף קבוצתית. ראודי גיינס () זכה ב-5 מדליות, מספר המדליות הרב ביותר, 3 מהן זהב אך במשחי שליחים ו-2 כסף במשחים אישיים. ריק קארי () זכה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף). מיכאל גרוס () זכה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 מדליות ארד במשחי שליחים.
שיאי עולם.
באליפות נקבעו 7 שיאי עולם (3 לנשים ו-4 לגברים). נוסף לכך, נקבעו 16 שיאי תחרות חדשים (6 לנשים ו-10 לגברים).
ישראל () באליפות העולם בשחייה.
שחייה.
5 שחיינים ייצגו את ישראל באליפות.
ימאטו א
אנריקה חורדה
אנריקה חורדה (בספרדית: Enrique Jordá, 24 במרץ 1911 - 18 במרץ 1996) היה מנצח ספרדי-אמריקאי. חורדה נולד בסן סבסטיאן שבספרד ובהמשך קיבל אזרחות של ארצות הברית.
אחרי שניצח במדריד, קייפטאון ואנטוורפן, כיהן חורדה כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו משנת 1954 עד 1963. בסן פרנסיסקו ערך כמה הקלטות סטריאו לחברת RCA ויקטור, ב-1957 ו-1958. הקלטותיו האחרונות עם התזמורת היו לחברת CRI בשנת 1962. במהלך סיור הקונצרטים של התזמורת באירופה בשנת 1973 התאחדו נגניה עם חורדה בפעם האחרונה.
אנריקו חורדה הוא מחבר הספר הפופולרי בספרדית בנושא ניצוח, (El director de orquesta ante la partitura). חורדה מת בגיל 84 בבריסל שבבלגיה לאחר מחלה של חודשיים, שהייתה קשורה בעירוי דם.
Avenged Sevenfold (אלבום)
Avenged Sevenfold הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת המטאלקור-הארד רוק האמריקאית Avenged Sevenfold, שיצא בפברואר-אפריל 2007 על ידי חברת התקליטים וורנר-ברוס.
נכון להיום, האלבום נמכר בלמעלה מ-550,000 אלף עותקים בארצות הברית, ולמעלה מ-1,000,000 עותקים ברחבי העולם.
ב-23 בספטמבר 2008, האלבום אושר כאלבום זהב על ידי RIAA.
ז'אנר האלבום מוגדר כהארד רוק והבי מטאל. ניתן לראות כי עם השנים, סגנון הלהקה, שהתחילה כלהקת מטאלקור, הולך ומתמתן, לאחר ששני אלבומיה הראשונים הוגדרו כמטאלקור, אלבומה השלישי הכיל רצועות בסגנון הבי מטאל, ואלבומה הרביעי משלב אלמנטים של הארד רוק.
אלבום זה, בניגוד לשאר אלבומי הלהקה, הוא הפקה עצמית של חברי הלהקה.
צ'ארלס בולדן
צ'ארלס פרנק בולדן, הבן (באנגלית: Charles Frank Bolden, Jr.; נולד ב-19 באוגוסט 1946) הוא אסטרונאוט לשעבר בנאס"א, מייג'ור גנרל בחיל הנחתים האמריקאי (המארינס), ומנהלה של סוכנות החלל האמריקנית נאס"א מיולי 2009 ועד ינואר 2017.
בולדן חבר במכון הימי של ארצות הברית, ובאגודות הבוגרים של האקדמיה הימית של ארצות הברית ושל אוניברסיטת דרום קליפורניה.
ראשית חייו.
בולדן נולד בקולומביה שבקרוליינה הדרומית.
בתום לימודיו התיכוניים בשנת 1964, התקבל בולדן לאקדמיה הימית של ארצות הברית. הוא סיים תואר בוגר במדעים במדעי החשמל ב-1968.
בשנת 1977 השלים בולדן תואר מוסמך במדעים מאוניברסיטת דרום קליפורניה בניהול מערכות.
קריירה צבאית.
בתום לימודיו לתואר הראשון, קיבל בולדן דרגת סג"ם בחיל הנחתים. ב-1970 סיים את אימוני הטיסה, והפך לטייס ימי. במהלך מלחמת וייטנאם הוא טס ביותר מ-100 משימות קרביות בצפון וייטנאם ודרומה, לאוס וקמבודיה, כאשר הטיס מטוס מדגם A-6 אינטרודר, בעת שהיה מוצב בטייסת VMA(AW)-533 בנאמפונג שבתאילנד בין 1972 ו-1973.
עם שובו לארצות הברית שירת במשך שנתיים כקצין מיון וקצין גיוס בחיל הנחתים בלוס אנג'לס. לאחר מכן שירת בתפקידים שונים במשך שלוש שנים בתחנה האווירית של חיל הנחתים באל טורו, בקליפורניה. לאחר מכן הוצב בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי במרילנד, והשלים את אימוניו שם ב-1979. בעת שעבד במנהלות להנדסת מערכות ולניסויי מטוסי תקיפה במרכז לניסויים אוויריים של הצי, היה טייס ניסוי במטוסי A-6E אינטרודר, EA-6B פראולר ו-ווט A-7 קורסייר II, עד שנבחר כמועמד לתפקיד אסטרונאוט ב-1980. בולדן צבר מעל 6,000 שעות טיסה במהלך שירותו הצבאי.
שירות בנאס"א.
בשנת 1980 החל בולדן את אימוניו כאסטרונאוט, והוסמך בשנת 1981. בולדן היה חלק ממצבת האסטרונאוטים של נאס"א עד שנת 1994, עת חזר לשירות פעיל במארינס. בין תפקידיו: קצין בטיחות של משרד האסטרונאוטים, עוזר טכני למנהל פעולות צוות טיסה, עוזר מיוחד למנהל מרכז החלל ג'ונסון, קצין קישור במשרד האסטרונאוטים למינהלות הבטיחות, האמינות והבטחת האיכות במרכז טיסות החלל מרשל ומרכז החלל קנדי, מנהל מחלקת הבטיחות במרכז החלל ג'ונסון - בתפקיד זה פיקח על נושא הבטיחות בפעולות החזרה לטיסה לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר, אסטרונאוט ראשי של בדיקות רכב החלל במרכז החלל קנדי, ועוזר לסגן המנהל במטה נאס"א בוושינגטון.
בולדן טס לחלל ארבע פעמים במעבורות חלל:
קריירה צבאית לאחר נאס"א.