אורית אזולאי היא מלהקת לקולנוע ולטלוויזיה, מורה, מרצה ועורכת תסריט;
זוכת פרס אופיר לליהוק לשנת 2012 על הסרט "העולם מצחיק", השנה הראשונה בה ניתן הפרס, זוכת פרס אופיר לליהוק לשנת 2014 על הסרט "אפס ביחסי אנוש" וזוכת פרס אופיר לליהוק לשנת 2017 על הסרט "מוטלים בספק". כמו כן, הייתה מועמדת לפרס לשנת 2013 על הסרט "הנוער".
קורות חייה.
אורית אזולאי נולדה בשנות השישים וגדלה בשכונת מקור חיים בירושלים. למדה בבית הספר התיכון המקיף של הדסה ע"ש סליגסברג ברנדייס במגמת עיצוב אופנה. בצבא שירתה בגרעין נח"ל, והגיעה לקיבוץ סופה (שהוקם בחבל ימית והועבר אחרי הפינוי לחבל שלום) לאחר השלמת החלק הצבאי של השירות, שם עבדה כתופרת במפעל קטן לבובות. עם תחילת מימוש הסכם השלום בין ישראל למצרים סייעו חברי הגרעין לפינוי והעברת הקיבוץ ובנייתו המחודשת בפתחת שלום, ושם מונתה להיות אחראית לאירועי התרבות של הקיבוץ. עם שחרורה מהצבא עברה לתל אביב והחלה ללמוד קורס בלימודי קולנוע אצל דוד גרינברג וקורס בלימודי משחק אצל יורם לוינשטיין. היא בוגרת לימודי קולנוע בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי" (1987-1984) שבשנים 1970–1988 היה בו מסלול ללימודי קולנוע לצד לימודי המשחק. במהלך הלימודים בבית צבי צפתה בהצגות התיאטרון שהועלו בבית הספר ועזרה לחבריה בליהוק סרטי הגמר שלהם. היא הושפעה בעיקר מנחמן אינגבר, אמיל (מילק) קנבל, ולינה וסלבה צ'פלין שכוננו עבורה את התודעה והתשוקה לאמנות הקולנוע.
בשנת הלימודים האחרונה היא עבדה בסרט הגמר של איילת מנחמי "עורבים" כמלבישה, לצד מעצב התלבושות בסרט והאמן בועז תורג'מן.
קריירה.
ב-1987, מייד עם סיום לימודיה בבית צבי ליהקה את הפרסומת הראשונה שלה. זו הייתה פרסומת למי עדן, אותה ביים יריב גבר תלמיד כיתתה וצילם רון קדמי. לאחר מכן ליהקה פרסומות רבות עם הבמאים המובילים בתחום. ב-1992 ליהקה את קמפיין מערכת הבחירות עבור מפלגת העבודה. ב-1993 ליהקה את סרט הקולנוע הראשון שלה "שירת הסירנה" בבימוי איתן פוקס, אחריו ליהקה את "שחקנים" של רוני ניניו, סדרת הילדים "קופיקו" בהפקת רון אייזיק "קלרה הקדושה" בבימוי אורי סיון וארי פולמן, "פלורנטין" בבימוי איתן פוקס ועוד מאות פרסומות ועשרות סרטי קולנוע.
בתקופה שהחלה ללהק (טרום ערוץ 2), היו עוד שלוש מלהקות פרט אליה והתחום היה בחיתוליו.
פרסומות נעשו רק לקולנוע ותשדירי שירות לערוץ הראשון, והופקו דרמות וסרטים בודדים בשנה.
מכיוון שהיו אז רק מספר קטן של סוכנויות שחקנים וסוכנויות דוגמנים שלעיתים לא נתנו מענה לדמויות שחיפשה היא פיתחה שיטת עבודה לחיפוש כישרונות טבעיים במשחק ואנשים בעלי מראה ייחודי אותם מצאה ברחובות, בשווקים, בבתי ספר, בפסטיבלים, במועדונים, בבתי אבות, בספריות וכו... ושכנעה אותם להגיע למבחני בד. רבים מהם לוהקו בפרסומות בסרטים ובסדרות טלוויזיה. היא גילתה הרבה מאוד "נון-אקטור" שכולל ליהוק ילדים ונוער, טיפוסים ודמויות חד פעמיות ללא ניסיון קודם במשחק.
נון אקטור:
במשך כל שנות עבודתה היא פוקדת את בתי הספר למשחק בצפייה במאות הצגות
להתרשם מהשחקנים הצעירים ולאתר כישרונות, דבר שמסייע לה כשהיא ניגשת לליהוק פרויקט חדש ומאפשר לה חשיפה של שחקנים צעירים ולא מוכרים.
רבים מהשחקנים שעשו את פריצתם הראשונה למסך הופיעו בסרטים וסדרות שליהקה:
היא ליהקה שחקני תיאטרון ותיקים לתפקידים משמעותיים ראשונים במסך:
בעבודותיה ניתן לראות בתפקידים בלתי צפויים דמויות מהתרבות הישראלית שאינם שחקנים מן המניין:
רבים מהשחקנים שליהקה זכו במהלך השנים בפרסי אופיר ובפרסי השחקן בפסטיבלים.
עורכת שותפה (עריכת תסריט, ליהוק וניהול אמנותי).
בשנת 2000 הציע לה רנן שור יזם ועורך פרויקט סדרת הדרמות "שיעור מולדת" עבור הזכיינית "רשת" ללהק את תשע הדרמות בסדרה ולהיות שותפתו בעריכת הסדרה אשר היוותה חממה ליוצרים צעירים נבחרים, בוגרי בתי-הספר השונים לקולנוע בארץ שקיבלו ליווי אומנותי לאורך כל תהליך הפקת הסרטים. הסדרה זכתה ב-6 פרסי וולג'ין ושניים מסרטיה הוקרנו בפסטיבל קאן ("עבדי השם" ו"מסעות ג'יימס בארץ הקודש"):
"פרצוף של פוקר" (איתן ענר) "זכותא" (דני סירקין), "אמא ו'" (שחר רוזן), "קרוון 841" (ציון רובין), בוצ'צ'י" (נתי אדלר), "עבדי השם" (הדר פרידליך), "היה נהדר" (סיוון ארבל), "שלוש אצבעות" (דפנה לוין), "מסעות ג'יימס בארץ הקודש" (רענן אלכסנדרוביץ').
מאז סדרת הדרמות "שיעור מולדת" אזולאי עוסקת גם בעריכת תסריט.
פרס אופיר לליהוק.
בשנים 2010–2011 אורית אזולאי יזמה וקידמה את קיומו של פרס הליהוק במסגרת פרסי אופיר מול הנהלת האקדמיה לקולנוע, שאינו קיים באוסקר האמריקאי והייתה הזוכה הראשונה בו
בשנת 2012 על ליהוק השחקנים בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק".
אורון שמיר כתב עליה ב"עכבר העיר" ובבלוג "סריטה":
הוראה ופעילויות נוספות.
בשנת 2001 היא החלה ללמד ליהוק (קורס שנלמד לראשונה בארץ) בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים והיא חברה בוועדת ההוראה של בית הספר. בשנת 2010 התחילה ללמד שחקנים במרכז סדנאות הבמה. הרצתה בקמרה אובסקורה, מכללת ספיר, שח"ם, איגוד הבמאים, פסטיבל "עתיד התיאטרון" בצוותא, בתי ספר למשחק ועוד.
בשנים - 2003-2004-2007 שימשה כלקטורית בקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
היא לומדת מזה עשר שנים (2012-2002) לימודי יהדות ב"בינה" – חסידות, קבלה וזוהר עם הסופר והמורה דב אלבוים.
תפקידים.
ליהוק.
דרמות טלוויזיה - 50 דקות.
"סיפורים קצרים על אהבה" - סדרת דרמות על פי ספורים מהספרות העברית. יוצר ומפיק : חגי לוי בערוץ 2 (קשת), בשנת 1997
עריכת תסריט.
סדרות/תוכניות טלוויזיה
סרטי קולנוע
מיסקי
אלכסנדר איפסילנטי (1725-1805)
סיאנה
פיאצה דל קאמפו
פיאצה דאל קמפו
קלפתס
קלפטס
אורביאטו
דואמו אורבייטו
הדואמו של אורבייטו
סן ג'מיניאנו
מאה שנים... עשרת הגדולים
מאה שנים... עשרת הגדולים (באנגלית: AFI's 10 Top 10) היא רשימה של מאה הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בקטגוריות מסוימות, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 500 סרטים. הרשימה הוצגה לראשונה בתוכנית ספיישל ברשת CBS ב-7 ביולי 2008, במסגרת סדרת מאה שנים... של מכון הסרטים האמריקאי.
בבל הכשית
ליכטנשטין
שמואל אריאל (עסקן ציוני)
שמואל אריאל (זילבֶּרדיק) (1 באוגוסט 1902 – 16 באוגוסט 1953) היה מהנדס כימיה איש העלייה השלישית, מייסד ומנהל מפעל התמרוקים "מפעלים כימיים מזרחיים עדיף" ברמת גן, מעסקני התאחדות בעלי התעשייה וממייסדי וראשי האיגוד למען תוצרת הארץ.
ביוגרפיה.
אריאל נולד בשם שמואל זילברדיק ב-1902 בוורשה שבפולין הרוסית, בנו של מנחם מֶנדֶל זילברדיק, סוחר. התחנך ב"חדר" ובגימנסיה עברית. למד באוניברסיטת ורשה. ב-1923 עלה לארץ ישראל כחלוץ. מעלייתו עבד כפועל חקלאי עד 1927, אז נסע להמשיך לימודי הנדסת כימיה באוניברסיטת ז'נבה, וב-1929 קיבל תואר דוקטור למדעים.
הוא שב לארץ, וב-1932 ייסד וניהל עם גיסו (אחי אשתו) יוסף שופמן את המפעל הראשון לתמרוקים בקנה מידה אירופי בארץ, "מפעלים חימיים מזרחיים" (מ.ח.מ.) "עדיף" ברמת גן – הסניף הארצישראלי של מפעל הקוסמטיקה הוורשאי "ש. שופמן" שבבעלות משפחתו של שופמן, יצרנית ליין המותגים הפופולרי לתינוקות וילדים "בֶּבֶּה שופמנ'ס".
משנת 1933 היה חבר הוועד הפועל של התאחדות בעלי התעשייה. בנובמבר 1934 היה בין אנשי הציבור והתעשיינים שייסדו את האיגוד למען תוצרת הארץ (שבסוף 1935 הצטרפה אליו ההסתדרות הכללית) והיה חבר הנהלת המרכז ויו"ר האיגוד בתל אביב. בשנת 1938 היה בין ששת עסקני התנועה שריצו מעצר בית אדמיניסטרטיבי של שלושה חודשים, בהם משה חלוץ, יעקב צדקוני ושמעון קושניר.
בערוב ימיו פעל למען הקמת אוניברסיטה בתל אביב.
התגורר ברח' פינסקר 12 בתל אביב.
שמואל אריאל נפטר בתל אביב באוגוסט 1953 בתום מחלה קשה, בגיל 51.
נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
אריאל היה אחיהם של המהנדס ישראל זילברדיק; של פרומה, פעילה ציונית בפולין ובארץ ושל פרידה קוֹרנגרין, עורכת דין ופעילה חברתית.
ריקודים עם כלבים
ריקודים עם כלבים (באנגלית: Musical canine freestyle או Dogdancing) הוא ספורט כלבני מודרני המשלב אימוני משמעת, טריקים, וריקוד המאפשר קיומה של אינטראקציה יצירתית בין הכלבים והבעלים שלהם. זהו ספורט תחרותי במספר מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה.
הספורט החל להתפתח במספר מקומות ברחבי העולם בסביבות שנת 1989, כאשר תוך 3 שנים החלו מופעים להדגמת ה"רגלי" לצלילי מוזיקה בארצות הברית, קנדה, אנגליה והולנד.
טכניקה.
השלב הראשון הוא ללמד את הכלב לעבוד מכל צדדי הנוהג, ולא רק מצד שמאל כפי שנהוג בתחרויות משמעת. הנוהג מחלק את הריקוד לחלקים קצרים הכוללים מספר טריקים בודדים בכל חלק, ובהדרגה משלב את כל החלקים ליצירת ריקוד שלם.
ישנם שני סוגים עיקריים לריקודים עם כלבים:
רגלי למוזיקה
על הכלב להיות באחד ממצבי ה"רגלי" השונים בזמן שהנוהג נע לצלילי המוזיקה. על הכלב והנוהג להישאר קרובים זה לזה לכל אורך הרוטינה, תוך כדי תנועה קדימה, אחורה, לצדדים או באלכסונים. בחלק מהארגונים אסור לבצע תנועות אשר אינן "רגלי" (למשל קפיצות, גלגולים, מעבר בין רגלי הנוהג וכדומה).
ריקודים בסגנון חופשי