חייבי נולד בעיר בית עד'אקה שבתימן. הוא למד תורה אצל רב העיר הרב דוד מזעקי והמשיך ללמוד עם חבורת רבנים תחת הנהגתו של ידידו הרב ישראל עוזרי. הרב חייבי נחשב לאחד מהרבנים החשובים בקהילה, ובסמכותו היה להסמיך שוחטים ובודקים גם מקהילות אחרות. באותו הזמן הוא כתב מספר שירים שמבטאים את ערגתו לארץ ישראל. בשנת תרצ"ג בגיל 32 עלה חייבי יחד עם משפחתו. הוא התגורר במשך כשלוש שנים בכרם התימנים שבתל אביב ולאחר מכן עבר להתגורר בשכונת התקווה.
מפעילותו.
כרב ב"מועצה הדתית ליהודי תימן בארץ ישראל", פעל הרב חייבי במשך שנים רבות לקידום ענייני הרוח של יהדות תימן בישראל. בין היתר, דאגו חברי המועצה לתקן את המצב הדתי במחנות העולים התימנים בארץ. הוא נתמנה על ידי הרבנות הראשית לתל אביב יפו לרב מפקח על הכשרות. שוחטים ובעלי איטליזים פנו אליו כדי לבדוק את כשרות הבהמות, וכן בשאלות בעניינים הלכתיים שונים, הוא השיב לכל שואל ומבקש. במסגרת פעילותו בשכונה דאג הרב חייבי לבנות מכיסו מקווה טהרה בשכונה, כמו כן הוא דאג להתקנת עירוב סביב העיר, לפתיחת בית ספר דתי ראשון, הקמת בית הכנסת "שבת אחים" בו העביר שיעורים והקמת משחטה לעופות, הראשונה מסוגה בשכונת התקווה. הרב חייבי הסמיך שוחטים רבים מכל רחבי הארץ, ומבין תלמידיו נמנה גם הרב שלמה מחפוד ראש מערכת הכשרות הארצית "יורה דעה". הרב חייבי עזר רבות לנזקקים כלכלית והירבה בפעילות גמ"ח וב"מתן בסתר".
בתחילת שנות החמישים, פעל הרב חייבי רבות למינוי הרב יוסף צוברי לרב קהילת יהודי תימן בתל אביב-יפו. במשך הזמן פתח הרב חייבי בביתו ישיבה לתלמידי חכמים שבה למדו תלמוד והלכה בעיון, הוא מינה את הרב יוסף צוברי למגיד שיעור. לימים, העלה הרב צוברי על הכתב את אותו הלימוד, ופירוש זה על אותם 17 מסכתות עדיין ספון בכתב יד. הרב צוברי נהג לבוא בכל בוקר אל בית הרב חייבי ולעסוק איתו בענייני הלכה ובצרכי השעה. תקופה מסוימת לימד הרב חייבי את הרב צוברי הלכות שחיטה הלכה למעשה כי ידיעת המקצוע הייתה חיונית לרב צוברי בתפקידו כרב הקהילה. הרב חייבי עמד בקשרי ידידות עם הרבנים הראשיים לתל אביב, הרב איסר יהודה אונטרמן והרב יעקב משה טולידאנו. הוא היה בעל השקפה לאומית כשאר גדולי רבני תימן והיה חוגג את יום העצמאות.
הרב חייבי נפטר בשנת תשל"ט בגיל 78.
חניון גבעתי (עיר דוד)
חניון גבעתי בעיר דוד הוא חלק מהאתר הארכאולוגי של עיר דוד. החניון קרוי כך בעקבות פיגוע טרור שהתרחש במקום ב-15 באוקטובר 1986, כנגד חיילי חטיבת גבעתי שסיימו טקס השבעה ברחבת הכותל. המקום שימש במשך שנים כחניון לבאי הכותל עד שהפך לאתר חפירות. החפירות באתר זה החלו בחודש מרץ 2007. זוהי אחת מהחפירות הארכאולוגיות החשובות הנעשות בתחום עיר דוד שבשכונת סילואן בירושלים. בשנים 1925-1923 נערכו ממזרח לשטח החפירה, חפירותיהם של רוברט מקאליסטר ודנקן. בשנים 1967-1961 נחפר השטח על ידי קתלין קניון אשר חפרה בקצה הצפון-מזרחי של השטח (שטח M), מדרום השטח נחפר בשנת 1927 על ידי ג'ון וינטר קרופוט ופיצג'רלד. את החפירה בשטח הנוכחי החל בשנת 2005 הארכאולוג אלי שוקרון, שהעביר את ניהול החפירה לארכאולוגים דורון בן עמי ויאנה צ'חנוביץ. כיום מנוהלת החפירה על ידי פרופ' יובל גדות מאוניברסיטת תל אביב וד"ר יפתח שלו מרשות העתיקות.
האזור הנחפר.
האזור הנחפר, בשטח של 3,500 מ"ר, קרוב להר הבית ונמצאות בו שכבות ארכאולוגיות עשירות. מיקומו של אתר החפירות הוא בהשתפלות השלוחה של עיר דוד לעבר גיא הטירופיאון (המשכו של רחוב הגיא בעיר העתיקה של היום). עד כה התגלו במתחם הגילויים הבאים:
הגישה אל אתר החפירות היא מהדרך היורדת משער האשפות, מול הכניסה למרכז המבקרים של הגן הלאומי בעיר דוד. ישנה גישה נוספת מתוך שטח עיר דוד, מתחת למרכז המבקרים (מבנה האבן הגדול) דרך שעוברת מתחת לכביש.
חשיבות אתר החפירה.
חשיבות החפירות באתר המכונה "חניון גבעתי" היא בעומק השכבות שנמצאו ראויות לבדיקה. בקידוח בדיקה שנערך במערב האתר, במטרה לבחון את המבנה הטופוגרפי של השלוחה, נמצא כי במערב האתר "סלע האם" הוא בעומק של 15 מטר ובמזרחו (בכניסה לחניון) - תשעה מטרים. ממצא המעיד על השינוי הטופוגרפי שחל באזור החפירות. אם בעבר היה לעיר דוד שיפוע במזרח, הרי לפי הקידוחים היה לה שיפוע גם למערב - אם כי מתון יותר - לעומת המצב היום שבמערב עיר דוד האזור הוא כמעט מישורי. התחום המיועד לחפירות התמלא בשפכי-עפר - פוטנציאל למציאת ממצאים ארכאולוגיים. גם הקידוח העמוק במערב אינו מגיע לבסיס הגיא, הנמצא מערבה יותר. הסרת שכבות המילוי של שרידי המבנים והעפר, בייחוד מהחלק המערבי, עשויה לתרום למידע הקיים על ההיסטוריה העתיקה של ירושלים.
כבר היום ניתן לקבוע, לפי קידוחי היסוד והחפירות שכבר נעשו בשטח, כי עיר דוד אינה שלוחה צרה לכל אורכה. בחלקה העליון, בתקופות האחרונות להתיישבות בה הייתה רחבה. הגיא המרכזי, עמק עושי הגבינה (הטירופיאון), אותו גיא אשר נחשב לגבול המערבי של עיר דוד, נסתם ברובו במהלך השנים ועליו התפשטה העיר ונבנו בניינים. עתה מתברר כי בתקופה הרומית המאוחרת (המאה ה-3) הייתה רציפות בנייה בין עיר דוד לבין ה"עיר העליונה", היום דרום העיר העתיקה.
השטח הנחקר מורכב ברובו ממילוי של אדמה ולכך יש יתרון. רמת השימור של המבנים, שהיו מצויים בו וכוסו בשפכי עפר, היא טובה. אולי זו הסיבה שכבר נמצא בו מטמון גדול של מטבעות זהב ועוד פריטים יקרי ערך שלא נבזזו עם הזמן. בנוסף לכך, בחלק מן המבנים התגלתה הריסה פתאומית של קירות המבנה כתוצאה של רעידת אדמה שאירעה בירושלים בשנת 363, תופעה שגרמה לשמירת השרידים שנפלו תחת המבנה.
עתירה לבג"ץ שביקשה להפסיק את החפירות במקום (ונדחתה) הביאה את השופטת עדנה ארבל לעסוק גם בחשיבות החפירות:
הממצאים לפי תקופות.
הממצאים החשובים שנמצאו עד כה באתר הם מהתקופה הרומית, מהתקופה הביזנטית ואף מתקופת הברזל – ימי בית המקדש הראשון.
הממצאים המאוחרים ביותר שנמצאו באתר החפירות הם מהתקופה המוסלמית הקדומה. מעליהם, ועד לעת החדשה, לא הייתה בנייה בשטח. מתחת לממצאים אלו נחשפו ממצאים ממגוון תקופות של ירושלים. בין היתר נמצא שבר של כלי חרס בדמות פני אדם מהתקופה הפרסית, עגיל זהב מהתקופה ההלניסטית, שרידי מבנה אשר זוהה על ידי ד"ר דורון בן עמי כשרידי החקרא, שבר של כלי עשוי אבן קרטון ועליו מופיע השם "הורקנוס", ואף טביעות חותם וחותמות מתקופת המקרא. בשנת 2019 התפרסמה טביעת חותם עליה מופיעות בכתב עברי קדום המילים "לנתנמלך עבד המלך". השם נתנמלך מופיע בתנ"ך בספר מלכים ב'. על פי החוקרים, הממצא הארכאולוגי מתוארך לאותה התקופה של התיאור המקראי - המחצית השנייה של המאה השביעית לפני הספירה.
המבנים של הכפר סילואן הם מהתקופה הירדנית. קתלין קניון כתבה בשנת 1964 כי יש להזדרז לחפור בשטח הפנוי כי השלטון הירדני מתכנן לסלול בו כביש, הוא הכביש המוליך היום לעיר דוד.
תקופת הברזל והתקופה ההלניסטית.
מתקופת הברזל, שבה יש עניין רב, עקב היותה תקופה ההתיישבות של מלכי יהודה, נמצאו שרידים בחלק הדרומי-מזרחי של האתר. כך ניתן להעריך את תחום היישוב הישראלי כקדום ביותר.
האפיון הכללי של הבנייה הוא של "בתים הבנויים בצפיפות יחסית ובנייתם דלה ובלתי מוקפדת". נמצא גם מבנה אחד חריג בגודלו, שחלקו הגדול מחוץ לשטח החפירה.
מהתקופה ההלניסטית התגלה מספר ניכר של כלי יבוא יווניים. סיתות האבנים היה בסגנון ההלניסטי. אתר זה הוא אחד המקומות היחידים בירושלים שבהם נמצאו שרידים מתקופה זו.
ב-3 בנובמבר 2015 פרסמה רשות העתיקות כי לדעתה על פי הממצאים שנמצאו באתר מקומה של מצודת החקרא היה בחניון גבעתי. הממצאים שתומכים בהשערה הם: חומת ביצור, מקטע מגדל גדול, שרידי חלקלקה, עשרות מטבעות המתוארכים לתקופה בה המצודה התקיימה, ראשי חצים מברונזה ואבני קלע מעופרת המאפיינים את הצבא הסלוקי, 200 ידיות של אמפורות עם חותמות מרודוס.
סוף ימי בית שני.
עד כה התגלו שרידים של שני מבנים: הצפוני, הכולל מקוואות טהרה והדרומי, מבנה מרשים ומפואר, שנחשף רק בחלקו הקטן, עם אבני גוויל גדולות, טיוח מעולה ושרידי פרסקו בצבעים שונים - אולי אחד מארמונות בית חדייב. המבנה נהרס במרד הגדול.
בחניון גבעתי נמצאה חלקה המרכזי של תעלת הניקוז בעיר דוד, שהיא תעלת ניקוז משלהי בית שני הממוקמת מתחת לרחוב המרכזי המרוצף והמדורג שחצה את העיר ירושלים, סמוך לכותל המערבי בצפון ועד לבריכת השילוח שבעיר דוד בדרום.
התקופה הרומית.
מהתקופה לאחר חורבן בית שני ישנו בית אחוזה רומאית. נמצאו כ-80 רעפים עם טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס, שהמחנה שלו היה במועד חורבן הבית במגדל דוד של היום ולאחר מכן עבר מזרחית לאזור העופל - בקרבת שער האשפות של היום. עם זאת, בהדרגה העיר הרומית איליה קפיטולינה, שהוקמה לאחר חורבן הבית התפשטה במאה ה-2 לעבר דרום העיר, לשטח עיר דוד, לתחום הנחפר בחניון גבעתי.
ביתו של בעל אחוזה רומי.
במזרח ובמרכז שטח החפירה התגלה מבנה של בעל אחוזה רומי מהמאה ה-3. ד"ר דורון בן עמי, מנהל החפירה, אומד את שטחו ב-1,000 מ"ר בקירוב. נמצאו בו: שברי ציורי קיר, עמודים, וגם פסל מתאגרף (באזור C) ועגיל פנינה (באזור E - ראו תמונות). וכן טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס. כמו כן, נמצאה אבן רומית יקרה (גמה) נושאת את דמותו של קופידון, אורך הגמה 1 ס"מ ורוחבה 0.7 מ"מ. צידה האחד הוכנס אל תוך מסגרת המתכת של התכשיט בו שובצה האבן, ככל הנראה עגיל.