לאחר החזרה לפורטוגל הוביל פרננדו הראשון את האופוזיציה לאמנה זו. בקורטס של לייריה שהורכב על ידי המלך דוארטה בתחילת 1438, הוא גייס את האצילים ודחק בהם לסרב להחזרת סאוטה בחזרה למרינידים. הוא טען כי האמנה נחתמה בכפייה ולכן היא פסולה. בעיקר בגלל הקמפיין האנרגטי של פרננדו הקורטס דחה את האישור והודיע למלך למצוא דרך אחרת להבטיח את שחרורו של אחיו הנסיך פרננדו (אף אחת לא נמצאה - פרננדו הנסיך הקדוש מת בשבי מרוקו בשנת 1443).
פרננדו הראשון מונה למושל סאוטה בין השנים 1445–1450.
על פי צו מלכותי מיום 25 במאי 1455 העניק אפונסו החמישי, מלך פורטוגל לפרננדו הראשון את התואר החדש של המרקיז הראשון של וילה ויצ'וזה.
בשנת 1458 השתתף פרננדו הראשון, יחד עם בניו, במסע לכיבוש העיר המרוקאית אל קאסר אס-סגיר.
בשנת 1460, כאשר אחיו הבכור, אפונסו, מרקיז ואלנסה, נפטר ללא יורש לגיטימי, הפך פרננדו הראשון לרוזן החמישי של אורם ויורשו של בית ברגנסה. שנה לאחר מכן, לאחר מות אביו בשנת 1461, הוא גם הפך לדוכס השני של ברגנסה, הרוזן ה-9 של ברסלוש, הרוזן השלישי של נייבה, והרוזן השלישי של פאריה. לאחר מכן הוא קבע את מושבו בקסטלו דה וילה ויצ'וזה .
בשנת 1471, כאשר המלך אפונסו החמישי יצא למסע בצפון אפריקה לכבוש את העיר ארזילה, פרננדו הראשון נשאר בפורטוגל כעוצר הממלכה.
ב-1 באפריל 1478 מת פרננדו, ובנו פרננדו השני, דוכס ברגנסה השלישי ירש את תאריו.
משפחתו.
פרננדו הראשון התחתן ב-28 בדצמבר 1429 עם חואנה דה קסטרו, ממנה נולדו לו תשעה ילדים, מתוכם שלושה נולדו מתים.
איי איזו
איי איזו (ביפנית: 伊豆諸島), הידועים גם בשם ארכיפלג דה-פריז ובשם ארכיפלג איזו, היא קבוצה של איים וולקניים המשתרעים דרומית ומזרחית מחצי האי איזו, הונשו, יפן. על האיים 2 עיירות ו-6 כפרים, השייכים מבחינה אדמיניסטרטיבית למחוז טוקיו.
אף על פי שהם נקראים בדרך כלל "שבעת האיים של איזו" (ביפנית: 伊豆七島), ישנם למעשה יותר מ-12 איים, כאשר רק תשעה מהם מיושבים כיום.
במהלך תקופת אדו ותקופת מייג'י, חלק מאיי איזו, יחד עם האיים סאדו והוקאידו, שימשו כמושבות עונשין לנידונים שהוגלו מיפן.
גאוגרפיה.
איי איזו משתרעים דרומית-מזרחית מחצי האי איזו, הונשו, יפן. 9 מהאיים מאוכלסים, עם אוכלוסייה כוללת של 24,645 נפש (נכון ל-2009). איי בונין, שגם הם חלק ממחוז טוקיו, שוכנים דרומית מאיי איזו.
חלוקה מנהלית.
על איי איזו, נמצאים 2 עיירות ו-6 כפרים, שמחולקות ב-3 תת-פריפקטורות (אושימה, מייאקה והאצ'יג'ו) של מחוז טוקיו.
כל האיים נמצאים בשטח פארק הלאומי פוג'י-האקונה-איזו . ארבעת האיים הדרומיים ביותר אינם מנוהלים בשום תת-פריפקטורה, ומהוים שטחים גליליים שאינם מאוגדים. האי טורי-שימה אינו מיושב, אך נחשב כאזור צפרות חשוב.
דמוגרפיה.
אף על פי שאוכלוסיית האיים יורדת בהדרגה, הירידה אינה חדה כמו באיים יפניים מבודדים אחרים. השפה המדוברת באיים היא שפת ההאצ'יג'ו .
תשתיות.
הענפים העיקריים באיים הם דיג, חקלאות ותיירות. בין הפעילויות התיירותיות הפופולריות באיים, שחייה, צלילה, גלישה, דיג, צפרות וטיולים.
התנועה בין האיים, באמצעות אוניות נוסעים, סנפיריות ומטוסים, נתמכת בנמלים ושדות תעופה שנמצאים באיים המיושבים. לאיים הקטנים ניתן להגיע באמצעות מסוק.
באיים 5 שדות תעופה, 15 נמלים ו-19 נמלי דיג. אורכה של טיסה במטוס מטוקיו כ-30 דקות. אולם בעוד שנסיעה באונייה אורכת כ-7–10 שעות נסיעה בסנפירית אורכת בדרך כלל כשעתיים.
באיים כ- של כבישים סלולים.
עד ל-1953, לא זרם חשמל כלל באיים המיושבים. ב-1962, החשמל זרם בכ-98% מהשטח של האיים המיושביים.
גאולוגיה.
האיים נמצא בחלק הצפוני של קשת האיים איזו-בונין-מריאנה , הונשו.
פעילות הרי הגעש באיים היא דבר שכיח. ב-1953, 31 בני אדם נהרגו כאשר ספינת המחקר "Kaiyō Maru no 5" הושמדה בהמהלך ההתפרצות הגעשית של מיוג'ין-שו. פעילות געשית, כולל שחרור גזים מזיקים, אילצה לפנות את האי מיאקה-ג'ימה ב-2000. עם זאת, התושבים הורשו לחזור לאי בפברואר 2005, אך הם חויבו לשאת מסכות גז במקרה של פעילות געשית עתידית.
בשביל להתמודד עם סוגים שונים של אסונות טבע באזור, כולל צונאמי, סופות, שיטפונות והתפרצות געשית, ממשלת מטרופלין טוקיו פיתחה אמצעי מניעה ובטיחות, כולל מפות סכנה והנחיות פינוי, מכשירי קשר, כרזות, ומערך תחבורה לצורכי חירום.
אקולוגיה.
איי איזו נוצרו לפני מספר מיליוני שנים, ללא קשר קודם ליפן. בניגוד לאיי האוקיינוס השקט, כגון הוואי ואיי גלאפגוס, איי איזו נמצאו קרוב ליפן. באיים נמצאים מינים רבים, שנמצאו גם מעבר לים, או באיים הסמוכים לאיי איזו. באזור מבוצעים מחקרים אקולוגיים ואבולוציוניים.
בכל האיים, ניתן למצוא פעמוניות, חלזונות "Euhadra" ויערונים.
שבעת האיים של איזו
צ'אנגדה
צָ'אנְגְדֶה (בסינית: 常德; בפין-יין: Chángdé) היא נציבות עירונית בצפון מחוז חונאן שבדרום הרפובליקה העממית של סין. צ'אנגדה משתרעת על פני 18,172 קמ"ר על הגדה המערבית של אגם דונגטינג בשפך הנהר יואן אליו כ-157 ק"מ צפון-מערבית לבירת המחוז צ'אנגשה. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 5,279,102 תושבים, מתוכם 1,469,055 בשטח האורבני.
האזור מיושב על ידי בני אדם מזה אלפי שנים. באותה תקופה העיר שינתה שמות מספר פעמים, אך היא ידועה בשם צ'אנגדה מאז המאה ה-12. העיר ידועה היטב ב"קרב צ'אנגדה" במהלך מלחמת סין-יפן השנייה (1937–45) ובפשעי המלחמה שביצע הצבא היפני הקיסרי.
בעשורים האחרונים חלה תנופת בנייה מאסיבית בעיר. רבי קומות וגורדי שחקים חדשים קמו, דרכים נבנו מחדש וכן בתי ספר, פארקים ומוזיאונים חדשים. תושבים מקומיים ותיירים מבקרים לעיתים קרובות ב"חומת השירה של צ'אנגדה", המכוסה במגוון שירים בעיקר מסין העתיקה. הקיר משתרע על פני לאורך נהר יואן במרכז העיר ומתפקד כחומת שיטפון. הוא רשום בספר השיאים של גינס כחומה הארוכה ביותר עם אומנויות חקוקות בעולם.
הבצורת בצפון אמריקה (2020–2021)
באוגוסט 2020, החלה בצורת בארצות הברית, בעיקר ב, במערב ארצות הברית ובצפון-מזרח ארצות הברית. החל משנת 2021 הבצורת השפיעה גם על שטח נרחב של מקסיקו, כמו גם על ערבות קנדה.
במהלך שנת 2021, השתפרו התנאים בצפון-מזרח ארצות הברית, אך החמירו במערב המדינה. נכון ליוני 2021, 97 אחוז מהאזורים במערב ובצפון-מזרח ארצות הברית היו יבשים במידה חריגה.
בארצות הברית.
מערב.
עד סתיו 2020, הבצורת במדינות מערב ארצות הברית הייתה הקשה ביותר מאז 2013. יש המתארים את הבצורת כבצורת הקשה ביותר בהיסטוריה המודרנית במערב ארצות הברית.
בסוף אביב 2021, התרחבו התנאים היבשים כמעט לכל מדינת קליפורניה ולנבדה השכנה.
המערב התיכון.
בספטמבר 2020, ירדו גשמים רבים באיווה, ששיפרו את התנאים היבשים באזור המזרחי של המדינה, אולם במחצית המערבית של המדינה היה צורך לטפל בבעיות בצורת קשות עד קיצוניות. בסוף אפריל ובתחילת מאי 2021, חזרה הבצורת בצפון ובמזרח איווה.
הבצורת הורגשה גם במישיגן, דרום ויסקונסין, ברוב אזורה של דקוטה הצפונית ובצפון מערב דקוטה הדרומית.
בצפון מזרח אילינוי ליד מטרופולין שיקגו, חודש מאי 2021 היה היבש ביותר מאז שנת 2012. עד 1 ביוני 2021 בשיקגו ירדו פחות מחצי סנטימטר של גשמים בגלל הבצורת באזור. אפריל היה אחד היבשים ביותר שנרשמו בעיר.
צפון-מזרח.
בסוף אוגוסט ובתחילת ספטמבר 2020, החמירו תנאי הבצורת במספר אזורים בצפון-מזרח ארצות הברית. גם מדינות ניו אינגלנד וניו יורק היו בתנאי בצורת קשים עד קיצוניים.
צפון-מזרח ארצות הברית הייתה מחוץ לתנאי בצורת בתחילת יוני 2021.
דרום-מזרח.
עד יוני 2021, התפתחו תנאי בצורת מתונים בווירג'יניה, קרוליינה הצפונית, קרוליינה הדרומית ופלורידה.
מקסיקו.
נכון לאפריל 2021, מקסיקו עמדה בפני אחת הבצורות הנפוצות ביותר בתולדותיה, כאשר 85% מהמדינה חוו תנאי בצורת.
קנדה.
באביב 2021, בצורת קיצונית איימה על הערבות הקנדיות במניטובה ובססקצ'ואן.
ארכיפלג איזו
ארכיפלג דה-פריז
שדרו&quot;ת
ד&quot;ר סטון
ד"ר סטון (ביפנית: ドクターストーン; בתעתיק לעברית: דוֹקְטור סְטוֹן; מסוגנן כ-Dr.STONE) היא סדרת מאנגה יפנית, שנכתבה על ידי רייצ'ירו אינאגאקי ואוירה על ידי האמן הדרום קוריאני בויצ'י. המאנגה פורסמה במגזין הפופולרי שונן ג'אמפ בהוצאת Shueisha מאז מרץ 2017, ועד מרץ 2022. הצ'אפטרים של המאנגה נאספו בעשרים וחמישה כרכי טנקובון החל ממרץ 2022. עלילת המאנגה עוקבת אחר מתבגר גאון בשם סנקו אישיגאמי, המתכנן לבנות מחדש את הציוויליזציה לאחר שהאנושות התאבנה באופן מסתורי למשך 3,700 שנה. Viz Media הם המפיצים של המאנגה בצפון אמריקה. Shueisha מפרסמים את המאנגה באנגלית באתר ובאפליקציה Manga Plus מאז ינואר 2019.
בעקבות הפופולריות הרבה של המאנגה, נוצר עיבוד אנימה של המאנגה על ידי סטודיו האנימציה TMS, ששודר מיולי עד דצמבר 2019. העונה שנייה, "מלחמת האבן" שודרה מינואר עד מרץ 2021. הוכרזה עונה שלישית.
נכון לאפריל 2021, המאנגה של ד"ר סטון מכרה למעלה מ-10 מיליון עותקים. בשנת 2019, המאנגה של ד"ר סטון זכתה בפרס המאנגה ה-64 של שוגאקוקאן עבור קטגוריית שונן. המאנגה זכתה לתשבחות מצד מדענים על היותה יחסית מדויקת מדעית.
עלילה.