אורכו של קמפיין השחקן היחיד הוא עד 12 שעות משחק. מצב המרובה משתתפים כולל שני מצבי משחק: כולם על כולם וקבוצות.
אחד מהאלמנטים הייחודים במשחק הוא האפשרות לשנות את הנשק של השחקן על ידי חלקים שהוא אוסף. אפשרות זו, המכונה "מערכת כוונון נשק" מאפשרת לשחקנים להתאים את נשקם לתפקיד שהם יעמדו בפניו בעתיד.
סרטון ההדגמה חושף שחלק מהמכונות נשלטות על ידי חייזרים המכונים "פאנטומים" שנותנים להם רמה גבוהה של יוזמה ואינטליגנציה. את מכונות ה-"פנטום" ניתן להבדיל בקלות מהמכונות הרגילות בכך שצבעם אדום.
עלילה.
המשחק מתרחש בשנת 2012. השחקנים מגלמים חייל באנגליה שעובד עבור המפקד שלו, טייס. הטרור הפך להיות בעיה מרכזית; אף על פי כן, הכל משתנה כאשר רובוטים מסתוריים תוקפים. כוונות המכונות אינן ידועות, אך השחקן זמן קצר לאחר מכן מגלה כי הם נשלטים על ידי חייזרים בשם "פאנטומים".
המעבר (ספר)
המעבר (באנגלית: The Passage) הוא רומן מאת הסופר ג'סטין קרונין אשר יצא לאור בשנת 2010 על ידי רנדום האוס. הספר הופיע במקום השלישי ברשימת הניו יורק טיימס בקטגוריית הספרים הבדיוניים הנמכרים ביותר, הספר נשאר ברשימה למשך שבעה שבועות. המעבר הוא הספר הראשון בסדרת הטרילוגיה. הספר השני "התריסר", יצא לאור ב-2012, הספר השלישי "עיר המראות", יצא לאור בשנת 2016 והופץ בעברית בינואר 2019.
רקע.
הספר מתחיל בעתיד הקרוב ומתאר אפוקליפסה, ובהמשך עולם בפוסט-אפוקליפסה אשר השתלטו עליו יצורים דמויי ערפדים, שבמקור היו בני אדם שנדבקו בווירוס מדבק מאוד.
האפוקליפסה החלה לאחר שפרויקט צבאי המתבסס על וירוס מזן לא מזוהה של עטלף בדרום אמריקה, יצא מכלל שליטה, ואנשים שנדבקו בווירוס משמידים את המתקן, בורחים ממנו, ומתחילים להדביק אנשים אחרים.
הרומן מתחיל בשנת 2016 ולאחר מכן קופץ 90 שנה קדימה, כאשר מושבות של בני אדם מנסות לחיות בעולם המלא ביצורים אשר נמצאים במרדף תמידי אחר דם חדש.
ביקורות.
הספר זכה להשוואה ל"העמדה", וקרונין זכה להשוואה לסטיבן קינג. ב-"Booklist" ציינו כי הספר כל כך דומה להעמדה ש"נדרש לבדוק את העובדות ולוודא כי הספר לא נכתב תחת שם עט של סטיבן קינג". ב-"USA Today" נכתב כי "המעבר" "יכול להיות הספר הטוב ביותר של הקיץ". ב"ניו יורק טיימס" נכתב כי הספר "שובר קופות". ה"סן פרנסיסקו כרוניקל" בחר בספר כאחד מספר המדע בדיוני הטובים ביותר של 2010. סטיבן קינג עצמו אמר כי הספר "מרתק".
הארולד
אהרון תאומים
סיפור פשוט (סרט)
סיפור פשוט (באנגלית: The Straight Story) הוא סרט דרמה ביוגרפי, שבוים על ידי דייוויד לינץ', ויצא לאקרנים בשנת 1999. הסרט הופק ונערך על ידי מארי סוויני, שותפתו מכבר שנים של לינץ'. את התסריט היא כתבה בשותפות עם ג'ון אי. ראוץ'. הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של אלווין סטרייט שרכב, בשנת 1994, לרוחבן של המדינות איווה וויסקונסין, על מכסחת דשא.
הסרט היה הצלחה מבחינה ביקורתית, זאת למרות שההכנסות היו מתחת למה שהיה מצופה. המבקרים היללו את עוצמת ההופעות של הדמויות, במיוחד את הדיאלוג המציאותי, שאותו השווה רוג'ר איברט ליצירותיו של ארנסט המינגוויי. הסרט קיבל מועמדות לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 1999 ופרנסוורת' היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הראשי.
עלילה.
אלווין (ריצ'רד פרנסוורת') הוא אדם קשיש שלחם בעברו במלחמת העולם השנייה וגר עם בתו, רוז (סיסי ספייסק), אשה אדיבה עם מגבלה נפשית. כשהוא שומע שאחיו לייל (הארי דין סטנטון), שאותו לא ראה שנים, עבר שבץ, אלווין מחליט לבקר אותו בתקווה ללבן את היחסים ביניהם לפני שימות. עקב העובדה שכושר רגליו וראייתו של אלווין אינו מאפשר לו לקבל רישיון נהיגה, הוא רותם קרון למכסחת דשא בת שלושים, שלה יכולת להגיע למהירות מקסימלית של 8 קמ"ש. ויוצא למסע בן 390 קילומטר מהעיירה לורנס במדינת איווה עד לעיירה מאונט ציון (הר ציון) במדינת ויסקונסין.
הפקה.
הסרט צולם באופן עצמאי לאורך המסלול האמיתי שעליו נסע אלווין סטרייט וכל הסצינות צולמו באופן כרונולוגי. מאוחר יותר אמר לינץ' שזהו הסרט "הניסיוני ביותר של חיי".
בניגוד לסרטיו הקודמים או כאלה שיבואו אחריו, "סיפור פשוט" הופץ על ידי אולפני וולט דיסני זאת לאחר שזכה לדירוג מסוג G (מתאים לילדים) על ידי איגוד הסרטים האמריקאי (MPAA) בהקרנת בכורה מוצלחת בפסטיבל קאן בשנת 1999 (הסרט היחידי של לינץ' שקיבל דירוג שכזה וגם הסרט היחידי שבו ללינץ' לא הייתה יד בכתיבת התסריט שנכתב על ידי שותפתו מארי סוויני). בדומה להרבה סרטים של לינץ', לא קיימים סימניות פרקים על ה-DVD מכיוון שלינץ' מעוניין שבסרט יצפו בשלמותו.
ריצ'רד פרנסוורת' היה חולה סופני בסרטן העצם בזמן צילומי הסרט, דבר הגרם לשיתוק ברגליו כפי שניתן לראות בסרט. שנה לאחר מכן, התאבד פרנסוורת', עקב כאבי המחלה, בגיל 80.
מאוריציו פוצ'טינו
לוטרה צפון-אמריקנית
לוטרה צפון-אמריקנית (שם מדעי: "Lontra canadensis") היא מין של לוטרה גדולה החיה באמריקה הצפונית לאורך נהרות ואגמים ואף בחופים. הלוטרה היא בין החיות הנפוצות ביותר באמריקה הצפונית ונמצאת גם באזורים יבשתיים, מהאזור הארקטי ועד לחופי פלורידה.
מאפיינים.
משקלן נע בין 5 ל-14 קילוגרם ואורכן 66–107 ס"מ. הן מצויות רוב הזמן במים, אך הן גם יוצאות ליבשה, בעיקר כדי לנוח. הן חיות בלהקות גדולות שיכולות להגיע עד 17 פרטים.
הלוטרות טורפות וצדות יצורים מימיים קטנים כמו דגים, סרטנים, צפרדעים, מכרסמים ועופות מים (בעיקר ברווזים). הן צדות את הטרף ממארב שכולל גיחה מהירה כשהן יכולות להגיע למהירות של 11 קמ"ש מתחת למים ולצלול עד 4 דקות. את הטרף הן אוכלות בדרך כלל ביבשה אלא אם כן הטרף קטן מאוד. הן נמנעות מאכילת נבלות.
לעיתים נדירות הלוטרות מתאחדות כדי לתפוס חיות גדולות יותר כמו צב נשכן או גורי בונים וגם דגים גדולים.
בעונת הרבייה הנקבות נמצאות במחילותיהן וממליטות 1–6 גורים המתבגרים במהירות.
נוק אאוט (תוכנית)
ולצ'אני
ולצ'אני (בסלובקית: Vlčany, בהונגרית: Vágfarkasd) הוא כפר בדרום מערב סלובקיה, במחוז ניטרה, השוכן על גדות נהר ואה.
תולדות היישוב.
התיעוד הראשון לכפר הוא משנת 1113. שמו המקורי של היישוב, ואגפרקשד, בא מהמילה ההונגרית לזאב ("פרקש") בצירוף נהר ואה ("ואג" בהונגרית), ובמשך השנים היה בשליטת משפחות אצולה הונגריות.
בסוף המאה ה-16 הוקמה ביישוב כנסייה פרוטסטנטית, ובהמשך הוקמו בו גם כנסיות קתוליות. במהלך המאה ה-17 סבל היישוב מפלישות הטורקים לאזור.
בשנת 1919 נכלל היישוב בתחומי צ'כוסלובקיה, ובשנת 1938 הועבר במסגרת בוררות וינה הראשונה לתחומי הונגריה, וזאת עד תום מלחמת העולם השנייה.
רוב האוכלוסייה בכפר היא הונגרית (מעל ל-70%), ומיעוטה סלובקית. מקור הפרנסה המסורתי של היישוב הוא גידול תוצרת חקלאית.
יהודי היישוב.
בכפר התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה, בת מאות בודדות של אנשים, ובמקום פעלו בית כנסת ובית ספר יהודי.
במאי 1944, לאחר כניסת הגרמניה להונגריה, גורשו יהודי הכפר, ושולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
ואגפרקשד
אברהם יואל אבלסון
רבי אברהם יואל אבלסון (ה'תר"א, 1841 - ה'תרס"ג, 1903) היה רב ליטאי, מחובבי ציון, עורך הירחון "כנסת חכמי ישראל".
ביוגרפיה.
נולד במריאמפולה שבליטא ולמד תורה בעיר הזו, כיהן כרב בערים: סוקולוב, סטוויסקי, טורוב ובעשר שנותיו האחרונות כמו"צ באודסה.
הוא הצטרף לתנועת חובבי ציון והיה מהמטיפים להצטרפות רבנים לתנועה הציונית, ערך את כתב העת התורני "כנסת חכמי ישראל" שיצא לאור באודסה. כתב מאמרים רבים בהלבנון, המליץ והצפירה.
פרסם קונטרס בשם "תקנות עגונות" ובו אוסף תשובות מפוסקי דורו, כדי לפרסם את היתרה של אשה שלפי דעתו הייתה פטורה מחליצה בשל העובדה שאחיו של בעלה השתמד. נותרו ממנו כתבי יד רבים, ביניהם הספר "שרשרות החושן".
בנו, הרב יצחק, מילא את מקומו באודסה. בן נוסף, הרב יהודה שרגא (תרכ"ו-תרצ"ו), כיהן ברבנות בפיוטרקוב, ויסוצק ופלוטניצא.
ולצ'ני
וגפרקשד
הר בירד (האי רוס)
הר בירד (באנגלית: Mount Bird) הוא הר געש בקצה הצפוני של האי רוס, סמוך לארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,765 מטרים מעל גובה פני הים; ההר מתנשא לגובה של 899 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם כ-11 קילומטרים דרומית לכף בירד.
קרחון של וקרחון ההדום אנדוור נמצאים על מורדותיו של ההר.
ההר מהווה חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 116, בשל אוכלוסיות הציפורים שבסביבתו, המוגן מכוח האמנה האנטארקטית.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
מיפוי ההר נעשה בידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי סקוט.
ההר נקרא בשם זה בשל מיקומו – בשל קרבתו לכף בירד.
כף בירד (וההר) נקראו על שם לוטננט אדוארד ג'וזף בירד (Edward Joseph Bird), אשר שירת עם משלחתו של רוס (אשר גילתה את האי רוס) על הספינה "ארבוס" בין השנים 1839–1841.
לקריאה נוספת.
• Mount Bird, Volcano World
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 247
• Horgan, H.; Naish, T.; Bannister, S.; Balfour, N.; Wilson, G.; Finnemore, F., Seismic Stratigraphy Of The Ross Island Flexural Moat Under Western Mcmurdo-Ross Ice Shelf, Antarctica, EGS - AGU - EUG Joint Assembly, Abstracts from the meeting held in Nice, France, 6 - 11 April 2003, abstract id. 8221