דיטה נסעה לפראג שם נפגשה את דודתה, את סבתה ששרדה את טרזינשטאט ואת מי שיהיה לבעלה אוטו קראוס. לדיטה ובעלה נולד בן בפראג ובשנת 1949 עלתה המשפחה לארץ. בני הזוג קראוס היו מורים במשך כ-30 שנה בכפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים.
משפחתה.
לדיטה ולאוטו נולדו שלושה ילדים וארבעה נכדים.
ג'ון לונגסטאף
ג'ון קמפבל לונגסטאף (באנגלית: John Campbell Longstaff; 10 במרץ 1861 - 1 באוקטובר 1941) היה צייר, אמן מלחמה אוסטרלי וזכה חמש פעמים בפרס ארצ'יבלד. הוא היה בן דודו של ויל לונגסטאף, גם הוא היה צייר, ואמן מלחמה.
ביוגרפיה.
לונגסטאף נולד בקלונס, ויקטוריה, בנם השני של ראלף לונגסטאף וג'נט (ג'סי) קמפבל. ג'ון התחנך בפנימייה בבית הספר Miners Rest וב- Clunes State School. בהמשך למד בבית הספר של הגלריה הלאומית במלבורן, עם עמנואל פיליפס פוקס, פרדריק מק'קבין, דייוויד דייוויס. כישרונו של לונגסטאף הוכר על ידי ג'ורג' פולינגסבי. הוא התחתן עם רוזה לואיזה (טופסי) קרוקר ב -20 ביולי 1887.
הוא זכה במלגת המסע הראשונה של הגלריה הלאומית של ויקטוריה על ציורו הנרטיבי "Breaking the News" משנת 1887 (אשר נתן השראה לסרט עם אותו השם משנת 1912). ג'ון ואשתו הפליגו ממלבורן ללונדון בספטמבר 1887. בינואר 1888 הם נסעו לפריז, שם הציג ג'ון בסלון פריז. בהמשך עבר ללונדון, שם צייר דיוקנאות רבים. הוא חזר לאוסטרליה בשנת 1894 וקיבל כמה עבודות. הוא רכש סטודיו בגרוסוונור צ'יימברס במלבורן בין השנים 1897 - 1900. הגלריה הלאומית של ויקטוריה קיבלה את הבעלות על ציור ״הסירנות״ כתמורה למלגה וקנתה את ציור הנוף הגדול שלו "גיפסלנד, יום ראשון בלילה", ה -20 בפברואר 1898. הוא נסע שוב ללונדון ב -1901 שם הציג באקדמיה המלכותית.
לונגסטאף מונה לאמן מלחמה רשמי עם כוח החי"ר האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה. הוא עשה כמה דיוקנאות של קצינים בצבא. עם חזרתו לאוסטרליה הוא זכה במספר פרסים וקיבל תפקידים מכובדים, כמו מינויו לנשיא אגודת האמנים הוויקטוריאנית בשנת 1924 ונאמן הגלריה הלאומית של ויקטוריה בשנת 1927. הוא הוכתר כאביר בשנת 1928, האמן האוסטרלי הראשון שקיבל את התואר הזה.
בשנת 1924 פגש לונגסטאף את מיס ג'סיקה הרקורט, באותה תקופה מוכרת תוכניות תיאטרון, ואחר כך שחקנית, בסידני ומאוחר יותר כונתה "הנערה הכי יפה באוסטרליה". הוא הוקסם מיופייה וצייר אותה פעמיים. בשנת 1925 הציג את דיוקנה של ג׳סיקה הרקורט עם עשרים ציירי מלבורן באולם אתנאום. לונגסטאף התייחס להרקורט "כמעט כיופי נשי מושלם", והציור נחשב ל"אחד הטובים ביותר שעשה אי פעם".
דיוקנו מ -1929 של האמנית אליס רואן היה הדיוקן הלאומי הראשון של אישה אוסטרלית.
הגלריה לאמנות של דרום אוסטרליה מחזיקה את דיוקנאותיו של פריז נסביט ואשתו של האמן.
דיוקנאות הנשים של לונגסטאף היו נושא התערוכה ״דיוקן נשי״ משנת 2012 במוזיאון לאמנות שפרטון.
חיפוש עבודה
חיפוש עבודה או חיפוש משרה או חיפוש תעסוקה נובע מאבטלה, תת-תעסוקה , חוסר שביעות רצון ממשרה נוכחית, או רצון להשיג תפקיד טוב יותר.
נכון ל-2010, פחות מ-10% מהמשרות בארצות הברית מושגות באמצעות מודעות מקוונות.
אינטרנט.
יצירת קשר עם כמה שיותר אנשים היא דרך יעילה ביותר למצוא עבודה. ההערכה היא כי ניתן למצוא לפחות 50% מכלל המשרות באינטרנט.
על פי סקר של Jobvite מאמצע 2011 שנעשה בקרב 800 מעסיקים בארצות הברית, מגייסי עבודה ומקבלי החלטות משתמשים יותר ויותר ברשתות החברתיות המקוונות בשביל לאסוף מידע על מועמדים פוטנציאליים לעבודה. כמו כן, מחפשי עבודה מתחילים להשתמש באתרי הרשתות החברתיות המקוונות בשביל לפרסם את כישוריהם וקורות חייהם. ב-2014, השימוש ברשתות החברתיות המקוונות הללו הביא לכך ש-1 מתוך 6 מחפשי עבודה מצאו עבודה.
מחקר שנערך על ידי מיקרוסופט מעלה כי מחפשי עבודה צריכים להתחיל לשים לב יותר למה שמעסיקים ומגייסים רוצים בזמן תהליך איסוף המידע שלהם לפני הזמנה לראיון עבודה, ולהיות מסוגלים לספק את ההיבטים השונים במהותם מכישוריהם בקורות החיים, וספציפיים לבנות תרבות ארגונית שמתאימה לתוצאות האסטרטגיות שלהם.
כלכלה.
כלכלנים משתמשים במונח "אבטלה חיכוכית" בשביל לתאר אבטלה הנובעת מהזמן והמאמץ שיש להשקיע לפני שנמצאת עבודה מתאימה. סוג זה של אבטלה תמיד קיים במשק. תורת החיפוש היא התיאוריה הכלכלית הבוחנת את ההחלטה האופטימלית של כמה זמן ומאמץ להקדיש לחיפוש. תיאוריה זו גם מציעה לקבל או לדחות את העבודה (בהקשר של חיפוש עבודה, אבל גם בהקשרים אחרים, כמו חיפוש אחר מחיר נמוך).
חיפוש משרה
חיפוש תעסוקה
דייוויד דייוויס
דייוויד דייוויס (באנגלית: David Davies; 21 במאי 1864 - 26 במרץ 1939) היה אמן וצייר אוסטרלי, שהיה קשור לאסכולת היידלברג, תנועת האמנות המערבית המשמעותית הראשונה באוסטרליה.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בבלאראט, ויקטוריה, דייוויס למד בשיעורי אמנות בבית הספר למכרות ותעשיות. לאחר מכן למד בגלריה הלאומית של בית הספר לאמנות בוויקטוריה במלבורן, הוא למד אצל פרדריק מק'קבין וג'ורג' פולינגסבי, יחד עם ג'ון לונגסטאף, עמנואל פיליפס פוקס בין השנים 1886–1890. במהלך תקופה זו, הוא ביקר לעיתים קרובות את ארתור סטריטון וציירים אחרים במחנה האמנים הר איגל. האמנים שהו בבית חווה שנמצא בבעלות צ'ארלס דייוויס, אחיו של אשתו לעתיד של דייוויד דייוויס.
בשנת 1890 הגיש דייוויס את ציורו "תחת עומס וחום היום" לתחרות המלגות לנסיעה של בית הספר בגלריה הלאומית, אך הפסיד. עם זאת, האספן הפרטי ג'יימס אודדי רכש את הציור ומאוחר יותר מכר אותו לגלריה לאמנות של בלאראט. דייוויס השתמש בכספי הרכישה הזו כדי לנסוע לאירופה. [1] [2] בהיותו שם למד אצל ז'אן פול לורנס בפריז, ומאוחר יותר הצטרף לבית הספר סנט אייבס, מושבת אמנים בקורנוול.
בשובו למלבורן בשנת 1893, עבר דייוויס לפרבר הכפרי טמפלסטו, שם החל לצייר את הנוף המקומי באוויר החופשי במהלך הערב. נופים ליליים אלה, רבים מהם נקראים פשוט Mooonrise, הם בין יצירותיו הידועות ביותר, וניתן למצוא אותם באוספים רבים במוזיאוני האמנות הגדולים באוסטרליה, כולל הגלריה לאמנות של דרום אוסטרליה, הגלריה הלאומית של אוסטרליה והלאומית. גלריית ויקטוריה.
בתחילת 1896 עברו דייוויס ומשפחתו לצ'לטנהאם, מלבורן.
דייוויס ערך תערוכת יחיד מוצלחת במלבורן במאי 1926.
בשנת 1932 דייוויס עבר ללואה שבקורנוול, אנגליה, שם נפטר ב־26 במרץ 1939.
מורשת.
תערוכה גדולה של עבודותיו של דייוויס, שאורגנה על ידי הגלריה לאמנות של בלאראט, נדדה במספר גלריות באוסטרליה בשנים 1985–1986.
רחוב דייוויס קלוז בפרבר קנדררה בקונדר נקרא לכבודו.
מערך קילומטר רבוע
מערך קילומטר רבוע (באנגלית: The Square Kilometre Array, בראשי תיבות: SKA) הוא מיזם עתידי רב־ממשלתי לבניית רדיו־טלסקופ באוסטרליה המערבית ובדרום אפריקה. הרעיון המקורי נולד בשנות ה־90, ופותח עוד בסוף שנות ה־20. עם השלמתו יהיה שטח איסוף כולל של כקילומטר רבוע והתכנון להשלימו מתי שהוא בשנות ה־20 של המאה ה־21. הוא יפעל בטווח רחב של תדרים ובשל גודלו רגיש פי 50 מכל מכשיר רדיו אחר. הוא ידרוש מנועי מחשוב מרכזיים בעלי ביצועים גבוהים מאוד וקישורים ארוכי טווח עם קיבולת תעבורה ברשת הגדולה יותר מתעבורת האינטרנט העולמית בכללותה נכון לשנת 2013.
אם יבנה כמתוכנן, הוא אמור להיות מסוגל לסקור את השמים במהירות גדולה יותר מפי עשרת אלפים מבעבר.
מטה הפרויקט ממוקם במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק בבריטניה, בנוסף לקארו בדרום אפריקה ומורצ'יסון באוסטרליה המערבית.
חוזי הבנייה הראשוניים החלו בשנת 2018. תצפיות מדעיות של המערך השלם אינן צפויות מוקדם משנת 2027.
פריסת מערכי לוויינים בחלל עלולה לגרום להפרעות בתצפיות האסטרונומיות באורכי גל הייעודים של טלסקופ זה.
שותפי המיזם.
נכון לפברואר 2021, ארגונים משש עשרה מדינות שותפים במיזם מערך קילומטר רבוע ברמה ממשלתית או בתיאום לאומי או מיוצגים כמשקיפים. יתר על כן, בעוד ששש עשרה מדינות מהוות את ליבת ה־SKA, כמאה ארגונים בכ־20 מדינות השתתפו בתכנון ופיתוח ה־SKA ועוסקים כעת בתכנון המפורט ובניית הטלסקופ. המצפה הבין־ממשלתי SKAO, הוא הגורם המשפטי האחראי על ניהול הפרויקט וגביית והוצאת כספים. אחד האתגרים של המיזם, הוא גיוס מיליארד דולר לצורך בניית הפרויקט בשלב הראשון הידוע בשם - SKA1. להלן ארבעה עשר הארגונים המייצגים מדינות משתתפות ברמת תאום לאומית:
ארגונים ממדינות משקיפות:
שמונה מדינות שותפות אפריקאיות לוקחות חלק בפעולה מתואמת לתמיכה בהרחבה העתידית של מיזם SKA באפריקה:
לקריאה נוספת.
Peter J. Hall, The Square Kilometre Array: An Engineering Perspective, Springer 2005,
קישורים חיצוניים.
אחד בלב
אחד בלב הוא סרט ישראלי מסוגת דרמה קומית, בכיכובם של רן דנקר ואביגיל הררי. עלילת הסרט מתרחשת במהלך לילה אחד ועוקבת אחר חתן וכלה המגיעים לאחר החתונה לסוויטה מפוארת בבית מלון, שיכורים, נרגשים ועייפים, אך במקום לחגוג או לנוח הם מתחילים לריב. הריב גורם לליל הכלולות, שהיה אמור להיות מתוק ורומנטי, להפוך למסע סהרורי ברחבי ירושלים, שמפגיש את בני הזוג עם אהבות קודמות, לבטים מודחקים וחיי הרווקות שהותירו מאחוריהם. הסרט הוא סרטה השני באורך מלא של טליה לביא, יוצרת "אפס ביחסי אנוש".