בשנת 1370 לערך, היו בקהילה היהודית של שטרסבורג שני מוסרים נאשמים שהלשינו לאבירי אנדלאו על הקהילה. שלטשטדט הושיב בית משפט נגד המלשינים, וגזר עליהם עונש מוות. הם הצליחו לבצע את גזר הדין נגד אחד מהם, השני נמלט, התנצר והודיע לאבירים על ההליכים. האבירים יחד עם המון חמוש הגיעו לשטרסבורג במטרה לנקום בשלטשטדט, שהצליח להשיג מקלט בטירת הוהלנדסברג, ליד קולמר. נכבדי הקהילה נמנעו מלהתערב להגן עליו, והוא נשאר במאסר במשך שש שנים.
שלטשטדט עזב את מקום מחבואו ב--1376 ונסע לבבל שם הגיש תלונה בפני נשיא הסנהדרין המקומית נגד מנהיגי קהילת שטרסבורג. בתמיכת רבני ירושלים כתב הנשיא חרם.
חמוש בכתב החרם הזה, חזר שלטשטדט לגרמניה והתגורר ברטיסבון. רבני רטיסבון כתבו לראשי קהילת שטרסבורג, והתחננו בפניהם שישתמשו בכל מרצם בקבלת ההיתר לשובו של שלטשטדט, ואיימו שאם לא כן, יוטלו עליהם החרם. כתוצאה מכך ראשי הקהילה אכן השיגו את האישור השלטוני הדרוש ושלטשטדט הורשה לחזור לשטרסבורג. לא ידוע כמה זמן חי שלטשטדט לאחר אירוע זה; אך שנים ספורו לאחר מכן (בערך 1380) נטבחו כל יהודי שטרסבורג, וייתכן כי הוא נספה יחד עם קהילתו.
חיבורים.
שלטשטאדט ידוע במיוחד בחיבורו "קיצור מרדכי" או "מרדכי הקטן", של "ספר המרדכי" של מרדכי בן הלל. למרות שלטשטדט הלך בדרך כלל אחרי דברי המרדכי, במקרים מסוימים הוא סטה מפסיקותו, וכן הוסיף הלכות מסוימות שלא מופיעות ב"ספר המרדכי".
ויאראלה
ויאראלה (שם מדעי: "Vieraella") הוא סוג פרהיסטורי של צפרדע שחי לפני 189 עד 176 מיליון שנה בתקופת היורה שבעידן המזוזואיקון. סוג זה כלל מין יחיד, ויאראלה הרבסטי ("Vieraella herbsti").
הוא תואר לראשונה ב־1961 לאחר שנמצאה בארגנטינה דגימת מאובן של פרט בודד, P.V.L. 2188, שהשתמר בצורה יוצרת דופן. הוא מאובן מעבר בן דו-חיים קדומים יותר לצפרדעים המודרניות. למרות שוויאראלה הרבסטי היא אחת הצפרדעים האמיתיות העתיקות ביותר שידועות למדע, היא הייתה דומה לצפרדעים מודרניות ברגליה ששימשו לקפיצה ובצורת גולגולתה. אך, לעומתן, אורכה היה כ־3 סנטימטרים.
לצפרדע קדומה זו היו 11 חוליות בניגוד לצפרדעים הקיימות, שהן בעלי 9 חוליות. בהתבסס על מבנה הגוף כמה מדענים מעריכים שצפרדע זו היא כנראה האב הקדמון של המשפחות אסקפיים ועגולשוניים מתת סדרה ארכאובטרכיה, בעוד אחרים מגדירים אותה כטקסון ללא מקור בסדרה חסרי זנב. מדענים נוספים מעריכים שהיא שייכת למשפחת הליופלמיים.
מעיין הנצח (סרט, 2002)
מעיין הנצח (באנגלית: Tuck Everlasting) הוא סרט פנטזיה רומנטית אמריקאי משנת 2002 בבימויו של ג'יי ראסל, עם אלקסיס בלדל, ג'ונתן ג'קסון, בן קינגסלי, ויליאם הארט, סיסי ספייסק,איימי אירווינג וסקוט בירסטו בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על ספר הילדים רב המכר "מעיין הנצח" של נטלי באביט משנת 1975.
הספר והספר עוסקים ברעיון חיי הנצח על היתרונות והחסרונות שבהם.
לאורך הסרט יש קטעי קריינות של השחקנית אליזבת שו. הסרט לא הוקרן באולמות הקולנוע בישראל.
תקציר העלילה.
שנת 1914, בפאתי העיירה טריגאפ (שם פיקטיבי) במרילנד גרה משפחת פוסטר האמידה - האם (איימי אירווינג), האב (ויקטור גרבר), הבת וויני (אלקסיס בלדל) והסבתא. וויני היא בת 15 והוריה לוחצים עליה לעבור לפנימיה נגד רצונה.
באחד הוויכוחים היא בורחת מהבית ומשוטטת ביער השייך למשפחתה. לפתע היא רואה בחור צעיר ונאה שותה ממימי מעיין שנובע מתחת לעץ. הצעיר מציג את עצמו בשם ג'סי טאק. כעבור זמן קצר מופיע אחיו מיילס חמור סבר, מעלה את וויני על סוס ומביא אותה לבית משפחת טאק.
הוא מציג את וויני לפני אביו אנגוס טאק (ויליאם הרט) ואמו מיי (סיסי ספייסק). הם מגלים לה את הסוד הכמוס של המעיין שמי ששותה ממנו זוכה לחיי נצח, אינו סובל ממחלות ולא נפצע מיריות או נכישות נחש. ג'סי מגלה לה כי למעשה הוא בן 104 וכן יישאר כל הזמן.
מתפתח רומן אהבה בין וויני לג'סי והוא מציע לה לשתות ממימי המעיין אך אנגוס טאק לוקח אותה לשיחה אינטימית על סירה באגם ומגלה לה כי גם חיי נצח הם סבל מתמשך וכי יש לקבל את המוות כחלק ממעגל החיים. הוא מגלה לה כי היא הזרה היחידה היודעת את הסוד הזה ואם הוא יתגלה יבואו המונים לשתות מהמעיין כדי לזכות בחיי נצח.
לעיירה מגיע זר בחליפה צהובה (בן קינגסלי). הוא שמע מסבתו על משפחת טאק והמעיין, ומגלה את מקום מגוריהם ביער.
הוא מגיע לבית משפחת פוסטר ומודיע כי הוא יכול למצוא את וויני תמורת ויתור של מר פוסטר על חלקת היער לטובתו והם מסכימים מחוסר ברירה.
הוא מגיע לבית משפחת טאק ורוצה שיגלו לו את מקום המעיין. מתחולל מאבק והוא יורה בג'סי שכאמור לא נהרג. מיי תופסת רובה וחובטת בראשו והורגת אותו. מגיע למקום אנשי העיירה. וויני נפגשת עם אביה ושוטר אוסר את מיי ואנגוס. מי נדונה לתלייה.
בלילה חשוך וסוער מצליחה וויני להגיע לתחנת המשטרה ואומרת לשריף שרודפים אחריה. הוא יוצא ורואה שתי דמויות שחורות (ג'סי ומיילס) שקמות לאחר שירה בהן. מרוב פחד הוא בורח וויני נכנסת לתחנה ומשחררת את מיי ואנגוס.
הם נפרדים וג'סי מבקש מוויני לשתות ממימיי המעיין. סבתה של ווינר מתה וויני משתתפת בהלוויה ומנחמת את אמה. היא מבינה שהמוות הוא חלק מחיי אדם. כשהיא הולכת לשתות ממימיי המעיין היא מסתכלת בדמותה הנשקפת במים ומחליטה לא לשתות.
כעבור 85 שנים מגיע ג'סי לעיירה - בחור צעיר ויפה על אופנוע. הוא מגיע לבית הקברות ומתבונן במצבתה של וויני עליה כתוב - " וויניפרד פוסטר ג'קסון 1999 - 1899 - אשה יקרה ואמא יקרה".
טקס פרסי אוסקר ה-4
טקס פרסי אוסקר ה-4 (באנגלית: 4th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה שיצאו בין 1 באוגוסט 1930 ל-31 ביולי 1931.
סימרון היה המערבון הראשון שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר, והוא יישאר היחיד שזכה בפרס זה במשך 59 שנים ( עד לזכייתו של הסרט רוקד עם זאבים ב-1991). הסרט קיבל אז 7 מועמדויות בשיא, והיה הראשון שזכה ביותר משני פרסי אוסקר.
ג'קי קופר היה לשחקן הילד הראשון שהיה מועמד לפרס אוסקר, והוא החזיק בשיא זה כמעט 50 שנה. הוא היה המועמד השני הכי צעיר אי פעם והמועמד היחיד לפרס השחקן הטוב ביותר מתחת לגיל 18.
פרס השחקן הטוב ביותר הוענק לליונל ברימור שהיה לראשון שקיבל שתי מועמדויות, יחד עם פרס הבימוי הטוב ביותר נהון על הסרט מאדאם איקס בטקס האוסקר השני. הוא היה גם היה זוכה פרס השחקן הטוב ביותר היחיד אי פעם שנולד בשנות ה-70 של המאה ה-19.
בנוסף, סימרון ונשמה חופשית הפכו לסרטים הראשונים שקיבלו יותר ממועמדות אחת.
במהלך הטקס אירע אחד מהרגעים הזכורים בתולדות האוסקר, שחקן הילד ילד בן ה-9 ג'קי קופר, היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט סקיפי, נרדם על כתפיה של המועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר מארי דרסלר. מתי שדרסלר הוכרזה כזוכה בפרס, היה צריך להרפות את קופר אל רגלי אימו.
זכיות ומועמדויות.
המועמדים הוכרזו ב-5 באוקטובר 1931. הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים.
סטיבן ביגן
סטיבן אדוארד ביגן (באנגלית: Stephen Edward Biegun; נולד ב-30 במרץ 1963) הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית בשנים 2019–2021 וכשליח המיוחד של ארצות הברית אל קוריאה הצפונית במהלך ממשלו של הנשיא דונלד טראמפ.
ביוגרפיה.
ביגן נולד בדטרויט שבמישיגן. בשנת 1984 השלים באוניברסיטת מישיגן לימודי תואר ראשון ברוסית ובמדע המדינה, ובשנים 1992–1994 היה המנהל המקומי של המכון הרפובליקני הבין-לאומי במוסקבה, עיר הבירה של רוסיה. בנוסף היה ביגן חבר במועצת המנהלים של קרן ארצות הברית–רוסיה (U.S. Russia Foundation) כמו גם בגופים נוספים, בהם ללימודים פוליטיים במוסקבה; מועצת העסקים של ארצות הברית–רוסיה; הלשכה הלאומית למחקר אסיה; מועצת העסקים של ארצות הברית ואיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה ובמלכ"ר הממשלתי "פרידום האוס". בראשית דרכו המקצועית היה יועץ לענייני ביטחון לאומי עבור הסנאטור ביל פריסט מטנסי.
במהלך שירותו הציבורי מילא ביגן שורה של תפקידים בסוכנויות ממשלתיות בממשלה הפדרלית של ארצות הברית. בין תפקידים אלה ניתן למנות את המזכיר המבצעי של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית תחת היועצת לביטחון לאומי קונדוליזה רייס בממשל ג'ורג' ווקר בוש. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 היה יועץ לענייני מדיניות חוץ עבור מושלת אלסקה שרה פיילין, מועמדת המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגנית נשיא ארצות הברית.
ב-1 במרץ 2018 דווח כי ביגן הוא מועמד מוביל להחלפת היועץ לביטחון לאומי בממשלו של דונלד טראמפ, הנרי מקמסטר. למרות זאת, ב-22 במרץ אותה שנה הוכרז כי את מקמסטר יחליף ג'ון בולטון. ב-23 באוגוסט 2018 מינה מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו את ביגן לנציג המיוחד של ארצות הברית בקוריאה הצפונית, תפקיד בו גיבש את המדיניות של ממשל טראמפ בנוגע לקוריאה הצפונית.
ב-7 באוגוסט 2019 דיווח העיתון "וול סטריט ג'ורנל" כי ביגן היה מועמד מוביל להחלפתו של ג'ון האנטסמן כשגריר ארצות הברית ברוסיה. משהוחלט לשלוח את ג'ון סאליבן למוסקבה במקומו של האנטסמן, מונה ביגן לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית ב-31 באוקטובר 2019. מינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 90 תומכים מול שלושה מתנגדים ב-19 בדצמבר אותה שנה. כעבור יומיים הושבע לתפקידו. עם ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית נחתמה כהונתו במחלקת המדינה של ארצות הברית.
אנרכיזם פרימיטיבי
אנרכיזם פמיניסטי
אנרכו-אינדיבידואליזם
אנרכיזם ירוק
אנרכו-לאומניזם
אנרכיזם לאומני
קופרה אורבן-רבל קונספט
קופרה טווסקאן קונספט