סטפן טישקביץ' נולד בשנת 1898 בוורשה שאז הייתה בתחומי האימפריה הרוסית. בגיל 14 בהיותו במילנו הוא קיבל רישיון נהיגה. בשנת 1911 הוא קיבל פטנטים בתחום חימום מכוניות ומטוסים. בשנת 1913 הוא התחיל לימודים באוניברסיטת אוקספורד.
לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה טשקביץ' התנדב לצלב האדום הרוזי. על פעילותו להצלת פצועים הוענק לו עיטור גאורגי הקדוש. בשנת 1915 הוא התגייס לצבא ולאחר סיום קורס קצינים החל שרות במטה של נסיך הגדול ניקולאי ניקולייביץ'. בשנת 1917 הוא התחתן עם ילנה לייכטנברג שהייתה חלק של משפחת רומנוב וקרובת משפחה של אלנה, נסיכת מונטנגרו. לאחר מהפכת אוקטובר המשפחה התגוררה בחצי האי קרים ופונתה ממנו באונית הצי בריטי.
לאחר שהייה קצרה באיטליה, טישקביץ' חזר לפולין שקיבלה עצמאות. הוא חלק חלק פעיל בקרבות המלחמה הפולנית-סובייטית.
בשנת 1921 לזוג נולדה בת. בשנים 1921–1923 טישקביץ' למד הנדסה בפריז. באותה תקופה הוא החליט להתחיל בייצור מכוניות. הוא הקים חברה פעהלה בוורשה ותכנון מכונית מדגם Ralf-Stetysz. זמן קצר לאחר תחילת הייצור ומסירה מכוניות ראשונות ללקוחות השפרה שפרצה במפעל הרסה אותו. בעלי מניות לא הסכימו להשקעה נוספת וחברה נסגרה. טישקביץ' היה נציג של פיאט ומרסדס-בנץ בפולין.
בספטמבר 1939 טישקביץ' ומשפחתו היו באזור וילנה ונותרו שם. לאחר סיפוח ליטא לברית המועצות טישקביץ' נעצר והועבר למוסקבה. באוקטובר 1941 הוא שוחרר מהכלא ונקלט בצבא אנדרס. כחלק מהכוח הפולני הוא השתתף בקרבות באיטליה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה טישקביץ' זמן קצר היה בלונדון ובהמשך עבר לטורינו בה התחיל לעבוד בפיאט. הוא עבד בתחום אלקטרוניקה. משכיר שפותח על ידו הוצג בתערוכה עולמית בבריסל בשנת 1958 וקיבל גרן-פרי. מכשירים נוספים שהוא תכנן קיבלו מדליית זהב בתערוכות בז'נבה (1972) וניו יורק (1973).
טישקביץ היה פעיל בארגונים פולנים בגולה. הוא היה חבר במסדר הריבוני הצבאי של מלטה ושלוש פעמים נבחר למועצה גדולה של המסדר.
אשתו נפטרה בשנת 1971. בשנים אחרונות טישקביץ' התגורר בבריטניה. הוא נפטר בלונדון בשנת 1976.
לואיסה מונדשיין כלפון
לואיסה מונשדיין כלפון ( בספרדית:Luisa Mondschein Halfon או Luisa Halfon de Mondschein; 3 בינואר 1903 - 2 ביוני 1985) הייתה משוררת ארגנטינית, יהודייה ילידת בסרביה
קורות חייה.
לואיסה מונדשיין נולדה בשנת 1903 בעיירה היהודית מרקולשט שבמחוז סורוקה בפלך בסרביה באימפריה הרוסית (כיום מרקולשט בנפת פלורשט שברפובליקת מולדובה) . בשנת 1909 היגרה עם משפחתה לארגנטינה, והתיישבה בבואנוס איירס.
למשך מספר שנים מונדשיין כלפון לימדה ספרות ספרדית באוניברסיטת בואנוס איירס ופרסמה שירה בשפה הספרדית. קובץ השירים הראשון שלה "Docencia" פורסם בשנת 1939 ובהמדורה מתוקנת בשנת 1973. אולם היא נודעה בעיקר בזכות הסונטות שלה אחרי פרסומו בשנת 1960 של הקובץ Sonetos. בהמשך הוציאה מונדשיין כלפון לאור קובצי סונטות נוספים - Sonetos y más sonetos (סונטות ועוד סונטות) (1970), Sonetos de amore y crimen (סונטות אהבה ופשע)
Si alguien antaño (אם מישהו מתישהו) (1980). שיריה נכללו באנתולוגיה Verso argentino actual (השירה הארגנטינית העכשווית) משנת 1975.
לואיסה מונדיין כלפון נפטרה בבואנוס איירס בשנת 1985.
קיר המסטיקים בסיאטל
קיר המסטיקים בסיאטל (באנגלית: Market Theatre Gum Wall) הוא אתר תיירותי שבו שורה של קירות לבנים על יד שוק פייק פלייס בעיר סיאטל שבוושינגטון, כוסו בכמיליון מסטיקים משומשים על ידי העוברים ושבים.
קיר המסטיקים ממוקם בסמטת פוסט סמוך לרחוב פייק, דרומית לכניסה הראשית של השוק. חלקים מציפוי המסטיקים היו בעלי עובי של כמה סנטימטרים. קיר המסטיקים נוצר ללא כוונה בשנות ה-90 והפך במהרה לאטרקציה תיירותית ונקודת ציון מקומית, עד שב-2015 עברו הסמטאות ניקוי והסרה של ציפוי המסטיקים.
היסטוריה.
הקיר ממוקם בסמטת פוסט סמוך לרחוב פייק ובצמוד לתיאטרון השוק. השוק, אשר מתקיימים בו מופעים קומיים והופעות קטנות אחרות, אירח ב-1991 את תיאטרון הספורט של סיאטל. המדביקים הראשונים היו, ככל הנראה, אנשים שהמתינו בתור כלשהו. למרות מספר ניקיונות שנערכו באזור, המסטיקים לא הורדו מהקירות בהוראת הרשות לשימור ופיתוח שוק פייק פלייס, כנראה בשל גל ההתעניינות שהחל בקרב המבקרים.
במהלך השנים בעיקר בעקבות פרסום ברשתות החברתיות, הפך האזור הפך לאתר תיירותי שבו מבקרים באים לצפות בסמטאות הצבעוניות, להצטלם, ואף להוסיף מסטיק משלהם. במהלך השנים נצברו על גבי הקירות כמיליון מסטיקים, עד שבשנת 2015 המסטיקים הוסרו כחלק מתהליך ניקיון של העירייה.
הכרה.
קיר המסטיקים נבחר לאחת מחמשת האטרקציות התיירותיות המובילות ביותר בעולם לשנת 2009, שנייה לאחר אבן בלארני.
מושל מדינת וושינגטון, ג'יי אינסלי, הצהיר שזה "הדבר האהוב עליו בסיאטל שאי אפשר למצוא בשום מקום אחר".
ניקוי הקירות.
ב-2015, החליטה העירייה שיש לנקות את הקירות על מנת "לתת לקיר מנוחה". הקירות נוקו על ידי המסת המסטיקים בעזרת אקדח מיוחד, שירה קיטור בחום של כ-140 מעלות צלזיוס, מאחר שניקוי במים היה עלול לפגוע בבנייני הסמטאות ההיסטוריות.
העבודות החלו ב-10 בנובמבר ונמשכו כ-130 שעות, ובמהלכן יותר מ-1,070 ק"ג של מסטיק הוסרו והושלכו. העבודה, שניתנה לקבלן מהחברה המקומית Cascadian Building Maintenance, עלתה לעירייה כ-4,000 דולר.
אוסביו דה גואל
אוסביו גואל
אוסביו גואל אי בסיגלופי (בקטלאנית: Eusebi Güell i Bacigalupi; 15 בדצמבר 1846 - 8 ביולי 1918) היה יזם קטלאני שהרוויח רבות מהמהפכה התעשייתית שהתרחשה בקטלוניה בשלהי המאה ה-19. הוא ידוע בעיקר כפטרונו של האדריכל ואמן המודרניסטה אנטוני גאודי.
ביוגרפיה.
גואל נולד בברצלונה לחואן גואל אי פרר, תעשיין קטלאני אמיד שהרוויח את הונו בקובה ובברצלונה. אימו, פרנצ'סקה בסיגלופי אי דולסר, הייתה בת למשפחת סוחרים מג'נובה שהתמקמה בקטלוניה בסוף המאה ה-18.
כשגדל השתלב גואל בעסקים של אביו, בעיקר בתחום הטקסטיל, והגדיל את ההון המשפחתי. בשנת 1878, נסע גואל לבקר בתערוכה העולמית שהתקיימה בפריז, שם הוא פגש לראשונה את האדריכל הצעיר אנטוני גאודי שהציג את עבודותיו בביתן הספרדי. השניים הפכו לחברים ושותפים, וגילו כי הם חולקים תחומי עניין משותפים, בין השאר השקפה דתית זהה (שניהם היו קתולים אדוקים). גואל היה לפטרונו של גאודי, והוא ראה בו אדם שבידיו הוא יוכל להפקיד רעיונות לעיצובים מיוחדים.
בין העבודות הראשונות שביצע גאודי עבור גואל ניתן למנות את היקב בודגה גואל שבגאראף, את קומפלקס הבתים פבלונס גואל שבשכונת פדרבלס בברצלונה, ואת פלאו גואל, בית משפחת גואל, בשכונת אל רבאל בברצלונה.
בשנת 1890, גואל העתיק את מיקום מפעל הטקסטיל שלו משכונת סאנטס שבברצלונה לסנטה קולומה דה סרווליו, דרומית לברצלונה. בסנטה קולומה הקים גואל מושבת עובדים, על פי המודל של מושבות העובדים הבריטיות שנבנו במהלך סוף המאה ה-19. המושבה, שידועה היום בשם קולוניה גואל, נבנתה על פי סטנדרטים חברתיים מרכזיים: בתים עם חדרים גדולים מהממוצע, חלונות רחבים ואוורור טוב, כך שעובדי הטקסטיל ובני משפחותיהם יהנו מאורח חיים גבוה. המושבה נועדה לספק את עצמה, וכללה חנויות, בתי קפה, תיאטרון, ספרייה ובית ספר (עבור בנים בלבד). את בניית הכנסייה והקריפטה על גבעה שצפתה על המושבה הפקיד גואל בידי חברו גאודי. לבסוף, נתקל גואל בקשיים כלכליים והפרויקט ננטש. למרות מצבה הבלתי גמור, עבודתו של גאודי במושבה נחשבת ליצירת מופת, והמושבה עצמה מציגה כמה דוגמאות טובות של מודרניזם קטלאני.
בשנת 1900, רכש גואל שטח אדמה בשכונת גרסיה שבברצלונה ושכר את גאודי לבנות אחוזת נופש לעשירים. באותו הזמן, נחשב האזור שבהרים למרוחק מהעיר, והפרויקט נחל כישלון מסחרי. רק שני בתים נבנו במתחם. בשנת 1923, מכרה משפחת גואל את השטח לעיריית ברצלונה, שהפכה אותו לפארק הציבורי פארק גואל.
בשנת 1908, המלך אלפונסו השלושה עשר העניק לגואל תואר רוזן.
הוא מת בביתו אשר בפארק גואל בשנת 1918.
גלנטיס
גלנטיס (באנגלית: Galantis) הוא צמד מוזיקלי שוודי, המורכב מכריסטיאן קרלסון ולינוס אקלו.
היסטוריה.
2012–2014: פריצה בין-לאומית.
לאחר שהקימו את הלהקה ב-2012, הצמד הוציא את המיני-אלבום הראשון שלהם, "Raveheart". באמצע 2013, הם הוחתמו בחברות התקליטים אטלנטיק רקורדס וביג ביט רקורדס.
ב-1 באפריל 2014, הצמד הוציא את המיני-אלבום השני שלהם, "Galantis". בין השירים שנמצאים במיני-אלבום נמצא השיר "You". השיר היה השיר השמיני המושמע ביותר בשזאם. השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-19 במצעד השירים מתחת להוט 100.
ב-5 באוקטובר 2014, הצמד הוציא את השיר "Runaway (U &amp; I)". מאוחר יותר, השיר הגיע לראש המצעדים הגלובליים והוויראליים של ספוטיפיי, לעשרת הגדולים במספר מצעדי מוזיקה ברחבי אירופה, ארצות הברית, ניו זילנד ואוסטרליה.
2015: "Pharmacy".
ב-23 בפברואר 2015, הצמד הוציא את השיר "Gold Dust". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-26 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
ב-20 באפריל 2015, הצמד הוציא את השיר "Peanut Butter Jelly". השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במקסיקו ובמצעד הדאנס האוסטרלי, ולמקום השלישי במצעד הסינגלים האוסטרלי, במצעד הסינגלים הסקוטי ובמצעד הדאנס הבריטי.
ב-8 ביוני 2015, הצמד הוציא את אלבום האולפן הראשון שלה, "Pharmacy".
הצמד יצא לסיבוב הופעות לתמיכה באלבום ברחבי אמריקה הצפונית ואירופה במאי–אוגוסט 2015.
2016–2017: "The Aviary".