על אף הצלחתו של מרשאן והפופולריות שזכה לה בשעתו, רק מספר קטן של יצירות פרי עטו - ספר לעוגב, כמה שירים וקנטטות ושתי סוויטות לצ'מבלו (1702) יצאו לאור. ספר שלישי של קטעים לצ'מבלו, בסך הכל 14 במספר (12 בדו מינור, 2 בדו מז'ור), המיוחסים ברובם ללואי מרשאן, התגלה בפריז בשנת 2003.
מרשאן מת בפריז.
מדיה.
Listen to a dozen organ pieces from the "Premier Livre d’Orgue" by Louis Marchand on real french classical organs:
אקס מאן
אקס-מאן
הפיגוע במרכז הרב
1001 אמריקות
אמיקו וחבריו
הטבח במרכז הרב
לב&quot;י
פול וידאל
פול אנטואן וידאל (בצרפתית: Paul Antoine Vidal, 16 ביוני 1863 - 9 באפריל 1931) היה מלחין, מנצח ומורה צרפתי.
חייו.
פול וידאל נולד בטולוז. הוא למד בקונסרבטוריון בטולוז ובזה של פריז, שם היה תלמידו של ז'יל מאסנה. וידאל זכה בפרס רומא בשנת 1883, שנה לפני שקלוד דביסי זכה באותו פרס. ב-8 בינואר 1886 ניגנו וידאל ודביסי את "סימפוניית פאוסט" של פרנץ ליסט בשני פסנתרים לפני ליסט עצמו, מופע שלאחר סעודה, שליסט העביר כנראה בשינה רצופה. למחרת ניגנו השניים את יצירתו של עמנואל שברייה, "ולסים רומנטיים" לשני פסנתרים, לפני ליסט.
וידאל ניצח על האופרה הלאומית של פריז ועל האופרה קומיק ולימד בקונסרבטואר של פריז; בין תלמידיו היו ז'אק איבר ולילי בולאנז'ה. הוא מת בפריז בשנת 1931.
כיום אין זוכרים עוד את יצירותיו. הן כוללות את האופרות "ארוס" (1892), "גרניקה" (1895) ו"לה בורגונד" (1898); הבלט "לה מאלדטה" (1893); קנטטה Ecce Sacerdos magnus; "חגיגה רוסית" (1893); ומוזיקה למחזות "Le Baiser" של תאודור דה בנוויל (1888) ו"La Reine Fiamette" של קאטול מנדז (1898). יחד עם אנדרה מסאז'ה גם תזמר מוזיקה לפסנתר של פרדריק שופן ל"סוויטת מחולות" (1913).
וידאל מוכר יותר כיום הודות לתרגילי ההרמוניה שלו לכלי מקלדת, Basses et Chantes Données, שהיו כלי הוראה חביב על תלמידתו, המחנכת האגדית נדיה בולאנז'ה ובהמשך על רבים מתלמידיה, ביניהם נרסיס בונה, שהוציא לאור במהדורה מחודשת מבחר מתרגילים אלה תחת הכותרת: "פול וידאל, נדיה בולאנז'ה: אוסף של בסים נתונים ומלודיות".
סלב'ס
סלב'ס היא סדרת טלוויזיה מצוירת סאטירית ישראלית ששודרה בערוץ yes stars ישראלי בין ה-19 בפברואר 2009 ועד ל-28 במאי 2009. הסדרה עוקבת אחר עיירה בדיונית סגורה בה מתגוררים ידוענים ישראלים.
הסדרה כוללת עונה אחת בת 15 פרקים בני כ-25 דקות.
עלילה.
פירוט הסדרה.
הסדרה מתחילה עם עליית תוכנית מציאות ישראלית בשם "פפראצי נולד" (כפרודיה על התוכנית המציאות כוכב נולד), בה מתחרים צלמי פפראצי בצילום ידוענים. כל ידועני המדינה סובלים בשל כך ומחליטים לעבור למחנה צבאי סגור, שם יגורו ללא הפרעה. הם מכריזים על הקמת "עיירת הסלב'ס" וממנים לראש העיירה את משה איבגי. למרות שחשבו שבעיירה משלהם הם יהנו, רובם סובלים מחוסר תשומת הלב, מכיוון שבמקום בו כולם מפורסמים, אף אחד לא מפורסם.
דמויות ומדבבים.
מרבית דמויות הסדרה הן של ידוענים ישראלים.
האדמו&quot;ר מיבלונה
שבתאי ג'אין
שבתאי יוסף ג'אין (Sabetay Josef Djaen; 1883 פלבן, בולגריה - 10 בנובמבר 1947 טוקומן, ארגנטינה, בסרבית Šabetaj Josef Đaen, בספרדית גם Sabetai Jaén עם ההיגוי "חאאן" ) היה רב ספרדי יליד בולגריה שפעל במקדוניה, רומניה, ארגנטינה, אורוגוואי וצ'ילה, סופר, מחזאי ומחנך, פובליציסט בשפות לאדינו וסרבית. אחת הדמויות המרכזיות של הפזורה היהודית הספרדית בין שתי מלחמות העולם.
מוצא משפחתו מן העיר האנדלוסית חאאן משם גורשה בעת גירוש ספרד. כיהן כרב הראשי של היהודים הספרדים בארגנטינה ואורוגוואי בין השנים 1931-1929 וכרב ראשי של העדה הספרדית בבוקרשט, רומניה, בשנים 1944-1931.
קורות חיים.
ילדות וצעירות.
שבתאי יוסף ג'אין נולד בעיר פלבן בבולגריה בשנת 1883 כבנם של יוסף ג'אין ושל מלכה לבית בז'רנו.
בעל רוח הרפתקנית, נוסע בלתי נלאה, למד בבית מדרש לרבנים של כל ישראל חברים באיסטנבול, אצל הרב המשכיל אברהם דאנון
היה לאזרח סרביה ולמד פילוסופיה באוניברסיטת בלגרד.
פעילותו בסרביה ובבוסניה.
בצעירותו ליווה את הקבוצה הראשונה של חלוצים יהודים מבולגריה שעלתה לארץ ישראל.
היה בהתחלה מורה לעברית ומנהל בבית הספר של העדה הספרדית בעיר ניש, מאוחר יותר בבלגרד. הוא הקים שתי אגודות נוער ציוניות בבלגרד: "גדעון" לתלמידי תיכון ו"התחייה" לנוער עובד. במימון הקהילה נשלח להשתלמות בלימודים תורניים בירושלים.
בהמשך כיהן כשליח ציבור וכרב. חי חלק גדול מחייו בארצות הבלקן - בעיקר בממלכה הסרבית (מאוחר יותר ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים), וברומניה. בימי מלחמת העולם הראשונה חי בבוסניה-הרצגובינה תחת השלטון האוסטרי-הונגרי בערים סרייבו וטראווניק. מונה לתקופת-מה מפקח על בתי הספר של היהודים הספרדים בבוסניה.
בגיל צעיר הצטיין גם כעיתונאי והיה עורך בעיתון הסרבי "וורמה" (הזמן) בבלגרד.
דובר יהדות ספרד ורב ראשי של העיר ביטולה.
אחרי הצהרת בלפור ב-1917 וחתימת הסכם השלום בין מדינות ההסכמה לאימפריה העות'מאנית ב-1920 התלהב הרב ג'אין מהסיכויים להגשמת הציונות. ב 26 באפריל 1920 נאם מטעם הפורומים הספרדים העולמיים בפני קהל יהודי בקהיר וקרא ליהודי המזרח לעזור לקידום הפרויקט הציוני על ידי הידוק שיתוף הפעולה עם היהודים האשכנזים ועל ידי יצירת גשר בין היהודים האשכנזים לבין הערבים. לפי הצעתו של הרב הראשי של יהודי ספרד ביוגסלביה, הרב אלקלעי, התיישב ד"ר ג'אין בעיר ביטולה (מונסטיר) בחבל מקדוניה שבממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, וכיהן בה בשנים 1924–1928 כרב הראשי של הקהילה.
ברוח השקפותיו הציוניות, השקיע הרב ג'אין מאמצים רבים בגיבוש התודעה הלאומית בקרב יהדות ספרד בכל העולם. נמנה עם מייסדי הקונפדרציה העולמית של יהודי ספרד שקמה בוועידת וינה בשנת 1925. הוא סייר באותן השנים בתמיכת הממשלה בבלגרד בכל הקהילות של יהודי ספרד בארצות דרום-,מרכז- וצפון-אמריקה.
בעת מסעו לאמריקה הצליח לאסוף כספים למען הילדים היתומים (רבים מהם יתומים עקב מות אבותיהם במלחמות הבלקן) והיהודים העניים בביטולה ולמען שיפוץ בית העלמין היהודי בעיר. מתוך תמיכה במודרניזציה של חיי הדת פעל הרב ג'אין להסרת המחיצה בבית הכנסת "קהל אראגון" בביטולה.
הוא הקים גם את גן הילדים היהודי הראשון בביטולה
בדרום אמריקה.
בשנת 1928 היגר ד"ר ג'אין לארגנטינה וכיהן שם כרב הראשי של הקהילה הספרדית בארגנטינה ואורוגוואי בין השנים 1931-1929.
בתוקף תפקיד זה שבתאי ג'אין נאם בחנוכת בית הכנסת הגדול בעיר קוריינטס.
בארגנטינה עשה הרב ג'אין מאמצים רבים לאחד את הקהילות הספרדיות. בשנת 1928 הוא הקים בראשותו קונסיסטוריה רבנית ספרדית של ארגנטינה אך היא התפרקה כעבור שנתיים בלבד. הוא קידם את לימוד השפה העברית, כתב וביים את המחזה בלאדינו "אסתר", ביקר בכיתות תלמוד תורה וחילק פרסים לתלמידים המצטיינים.
הוא ייסד "מועדון של הנוער (היהודי) הספרדי". הרבה לבקר בכל קהילות תוך ניסיון לערוך מפקד של בני העדה ושל במוסדותיהם. יזם את קיומו של כנס המורים לעברית בארגנטינה, שלא יצא בסופו של דבר לפועל.
בשנת 1929 ביקר במחוז אראוקניה בצ'ילה, בעיר טמוקו Temuco, לשם הגיעו בין היתר גם יהודים מביטולה (מונסטיר), והצליח לאחד את יהודי המקום לקהילה אחת. כמחוות תודה יהודי היישוב בחרו בו ליושב ראש של כבוד של הקהילה החדשה. האירוע נשאר בזיכרון תושבי טמוקו עשרות שנים אחר כך.
ג'אין עמל רבות בשיתוף פעולה עם האקדמאים הספרדים הנוצרים ד"ר אנחל פולידו פרנאנדס ורפאל קנסינוס אסנס, בספרדית
לחידוש היחסים בין הקהילות היהודיות הספרדיות ובין ספרד תוך כדי מאמצים להחזרת זכויות היהודים במדינה זאת.
במסגרת מאמצים אלה ביקר בספרד בשנת 1931 ונפגש עם שר החוץ הספרדי אלחנדרו לארו, ואת יושב ראש הקהילה היהודית בספרד המוציא לאור איגנאסיו באואר.
בעת כהונתו כרב ראשי ספרדי בבואנוס איירס התעוררה בחוגים השמרנים בקהילתו מחלוקת לגבי סמכותו הדתית.
ג'אין נהנה במיוחד מתמכיתם של כתב העת Israel (Mundo hebraico argentino)
ושל הארגונים Club Social Aleanza,Comunidad Israelita Sefaradi, Centro Sionista Sfaradi, Legion de Voluntarios Kanfé Yona ,Circulo Social Israelita,
רב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה.
אחרי שבמשך כמעט עשור (1921–1930) לקהילה הספרדית ברומניה לא היה רב משלה, בשנת 1930 נבחר
ד"ר שבתאי ג'אין לתפקיד הרב הראשי (במקור:Mare Rabin-"רב גדול") של הקהילות הספרדיות ברומניה וכיהן בין השנים 1931–1944.
כניסתו לתפקיד נחגגה בבית הכנסת קהל גראנדה ב-5 בספטמבר 1931.
כרב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה היה ד"ר ג'אין מוערך מאוד ופרט לעיסוקיו התרבותיים, - כולל הרצאות בהיסטוריה ופילוסופיה - נודע בפעילותו בתנועה הציונית הרוויזיוניסטית ובתחום הסעד. לצידו בראש איחוד הקהילות הספרדיות עמד יוסף פנחס.
ג'אין הקים חוג לימודי יהדות באולם הישיבה של בית הכנסת קהל גראנדה, לראשונה מאז כהונתו בקהילה של הרב יעקב נימירובר.