יחסי אהבה-שנאה מתפתחים גם במערך המשפחתי, בעיקר בין מבוגרים לבין אחד מהוריהם או שניהם. יחסי אהבה-שנאה ולפרקים ניכור מלא בין מבוגרים לבין אחד מהוריהם או שניהם, מעידים לעיתים קרובות על קשר לקוי עם אחד מההורים בגיל הינקות, תסמיני דיכאון של ההורים, פתולוגיה גבולית או נרקיסיסטית אצל הילד הבוגר, או ניכור הורי בילדות. הורים הגורמים לילדיהם להתנכר להורה האחר סובלים לעיתים קרובות מהפרעת אישיות גבולית או מהפרעת אישיות נרקיסיסטית. ילדים שעליהם מופעלות טכניקות של ניכור הורי מצד הורה עם הפרעת אישיות גבולית מדווחים על שכיחות רבה יותר של הערכה עצמית נמוכה, רמת עצמאות נמוכה, היקשרות לא בטוחה, ונטייה לדיכאון בבגרות. אחת ממשימות ההתפתחות של בני האדם היא לאזן את הדחפים הרגשיים הראשוניים של אהבה ושנאה על מנת שיוכלו להתמודד עם רגשי אמביוולנטיות כלפי מושא אהבתם. כישלון בהשגת יעד התפתחותי זה עשוי להוביל לפסיכופתולוגיה קשה. אנשים המתמודדים עם הפרעת אישיות גבולית והפרעת אישיות נרקיסיסטית נכשלים לעיתים בהשגת היעד ההתפתחותי של האמביוולנטיות. הם אינם מסוגלים לכעוס בו-זמנית על מושא אהבתם בלי להרוס את האהבה. ילדים אינם מסוגלים לשאת את האמביוולנטיות. לכן, מלמדים אותם לבחור. על אף שהם חשים אהבה להורה המנוכר, הם מרפים לחלוטין מהאובייקט האהוב. מצב זה תורם להתפתחות מנגנון ההגנה (אצל הילדים) הנקרא "פיצול".
הפיצול, תכונה נפוצה של אנשים המתמודדים עם הפרעת אישיות גבולית או נרקיסיסטית, מתואר על ידי האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה כ"תבנית של מערכות יחסים בלתי-יציבות ואינטנסיביות המאופיינות ברגשות קיצוניים ומתחלפים של אידיאליזציה (האדרה) ופיחות ערך עצמי".
יחסי אהבה-שנאה עשויים להתפתח כאשר אנשים מאבדים לחלוטין את תחושת האינטימיות במערכת יחסים אוהבת, אך עדיין משמרים תחושת תשוקה, או מחויבות לפני ההתדרדרות ליחסי אהבה-שנאה המובילים לגירושין.
תרבות.
באנימה ומאנגה, מערכת יחסים שכזו בין דמויות מתוארת על ידי המונח "צוּנדֶרֶה" (ツンデレ). המילה מורכבת משתי מילים – צוּן-צוּן (ツンツン; מרוחק, רגזן, קר) ודֶרֶה- דֶרֶה (デレデレ, מאוהב). ה"צונדרה" עוברים תכופות מהטחת עלבונות במושא אהבתם להיותם מאוהבים בהם או אדיבים כלפיהם. בדרך כלל, מזלזלים ה"צונדרה" במושא אהבתם בתחילת היחסים אך נעשים אדיבים אליהם בחלוף הזמן.
לעיתים קרובות נעשה שימוש בקונספט של יחסי אהבה-שנאה ברומנים רומנטיים של בני העשרה, כאשר שתי דמויות ייראו כ"שונאות" האחת את השנייה, אך יגלו מעין חיבה או משיכה זו לזו בשלבים מסוימים של העלילה.
קסאבר שלאגר
קסאבר שלאגר (בגרמנית: Xaver Schlager; נולד ב-28 בספטמבר 1997 בלינץ שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ר.ב. לייפציג מהבונדסליגה ובנבחרת אוסטריה.
פאייטים
פאייטים (מצרפתית: Paillettes; בתרגום ישיר לעברית: נוצצים) הם חרוזים נוצצים קטנים בצורת דיסק.
פאייטים משמשים בביגוד ובתחפושות. פאייטים עשויים להיות תפורים שטוחים אל הבד, כך שלא יזוזו ויש פחות סיכוי שייפלו, או שהם עשויים להיות תפורים בנקודה אחת בלבד, כך שישתלשלו וינועו בקלות, ויתפסו יותר אור.
היסטוריה.
היסטורית ברחבי חלקים רבים של העולם, הצמדת מטבעות מתכת ותכשיטים לבגדים נעשתה כדי להציג עושר, מעמד או לשמור על הפריט מאובטח היטב.
קיימות עדויות לכך שפאייטים מזהב שימשו כקישוט על בגדים או אביזרים בעמק האינדוס כבר בשנת 2500 לפני הספירה. פאייטים מזהב מוצק שנתפרו לבגדי מלכות נמצאו בתוך קברו של תות ענח' אמון.
פאייטים (העשויים בעיקר מפיסות מתכות מחזירות אור) שנתפרו לתוך ז'קטים, מצנפים ושמלות היו פופולריים בקרב האצולה והעשירים במהלך המאות ה-17 עד ה-19.
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, לאחר גילוי קבר תות ענח' אמון, פאייטים זכו לפופולריות מחודשת כתוצאה מהתעניינות מחודשת בתרבות מצרים העתיקה. השימוש בפאייטים (העשויים בדרך כלל ממתכת) זכה לפופולריות רבה כהצהרה אופנתית על ידי פלאפריות בתקופה זו.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 יוצרו פאייטים קלים מג'לטין בציפוי מתכת, שהיו פחות כבדים משמעותית ממקביליהם ממתכת. עם זאת, פאייטי הג'לטין היו נמסים אם הם נרטבים או מתחממים מדי. חברת ייצור ההלבשה Algy Trimmings Co., יחד עם Eastman Kodak, ייצרה פאייטים מפלסטיק שקוף, אך הם היו שבירים. מאוחר יותר נעשה שימוש בסרט פוליאסטר כדי להקיף את הפאייטים העשויים פלסטיק כדי שיוכלו להישטף בבטחה. בסופו של דבר, פלסטיק ויניל החליף בדרך כלל את שילוב סרט הפוליאסטר והפלסטיק בגלל העמידות ועלות התועלת שלו.
בסוף שנות ה-60, פאייטים החלו להיות בשימוש נרחב על ידי מוזיקאים פופולריים כמו הסופרימס. פאייטים המשיכו להיות פופולריים בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80.
יעקב אליפנדרי
רבי יעקב אליפנדרי או אלפאנדארי היה מרבני קושטא במאה ה-17 ומחבר שו״ת מוצל מאש.
תולדותיו.
נולד לרבי חיים אלפאנדרי הזקן, מחבר שו"ת "מגיד מראשית". היה מגדולי דורו, כפי שמכנה אותו רבי יהודה רוזאניס, בעל ספר משנה למלך ששלח אליו שאלות וקורא לו בחיבורו . כיהן כדיין, ונודע כבעל שטית לימוד מקורית וחוקר חקירות מחודשות, מה שייחד את ספרו והביא רבים מהאחרונים לדון בפסקיו. חלק גדול מכתביו נשרף, ולכן החליט אחיינו רבי חיים לקרוא לספרו של רבי יעקב "מוצל מאש". רבי אליעזר אבן שנג'י כתב פסק להתיר אשה מעיגונה, אך לפני הכרעתו כותב:
רבי יוסף קצבי כותב עליו:
מתלמידיו היה רבי יעקב ששון, מחבר ספר בני יעקב.
כתביו.
מוצל מאש - שני חלקים:
בשנת התרל"ח יצא לאור הספר עם הערותיו של רבי זוסמן סופר אבד"ק האלאש וק' מיישא, ובשנת התשנ"ח יצא לאור הספר כששני חלקיו מאוחדים, יחד עם הערות מכתב ידו של רבי חיים סופר.
אנעים זמירות (אלבום)
אנעים זמירות הוא אלבום אולפן מסוגת המוזיקה חסידית. האלבום מכיל לחנים של חיים בנט מושרים סולו על ידי הזמר החסידי שלמה כהן. על העיבוד המוזיקלי רובי בנט. האלבום הופק בחברת התקליטים גל פז ויצא בשנת 1980.
חיל הים המלכותי לנשים
נוצצים
הליקופטר (פירושונים)
לודוויג קלגס
פרידריך קונרד אדוארד וילהלם לודוויג קלגס (בגרמנית: Friedrich Konrad Eduard Wilhelm Ludwig Klages ; 10 בדצמבר 1872 - 29 ביולי 1956) היה פילוסוף, פסיכולוג, גרפולוג, משורר, סופר ומרצה גרמני. קלגס היה מועמד פעמיים לפרס נובל לספרות, ונחשב לאחד מהוגי הדעות הגרמנים החשובים של המאה ה-20. דעותיו האנטישמיות ויחסו למפלגה הנאצית נותרו שנויים במחלוקת. הגותו של קלגס השפיעה באופן גורף על ההתפתחויות הגרמניות בפילוסופיה, בפסיכולוגיה, בפסיכיאטריה, בספרות ודיסציפלינות שונות אחרות.
קלגס היה דמות מרכזיתהן ב"פסיכולוגיה קרקטרולוגית" והן באסכולת "פילוסופית החיים" ("Lebensphilosophie"). מרכיבים בולטים בפילוסופיה שלו כוללים את הניגוד בין חיוב החיים של ה"נשמה" ("Seele") לעומת ה"רוח" ("Geist"); המציאות כיצירה וכפרשנות מתמשכת של תמונות חושיות, במקום רגשות; אתיקה ביוצנטרית ולא אנתרופוצנטרית בתגובה לסוגיות אקולוגיות מודרניות ולמיליטריזם; התייחסות לארוטיקה בביקורת הן על הפטריארכיה הנוצרית והן על רעיון ה"מיניות" בכלל; תיאוריה של פסיכולוגיה המתמקדת בהבעה, כולל גרפולוגי; ומדע לניתוח ה"אופי" שמטרתו ליישב את מודל הנפש הפרוידאני עם הפער שיצר בין יצורים חיים.
מונח בולט בהגותו של קלגס הוא לוגוצנטריזם, אותו טבע מתוך התנגדות למרכזיות במסורת המערבית של הנטייה לראות במילים ובשפה ביטוי יסודי של מציאות חיצונית. מונח זה השפיע על ז'אק דרידה והפך משמעותי בדקונסטרוקציה. קלגס נתפס באופן דומה כמקור לתיאוריה ביקורתית, אקולוגיה עמוקה, פנומנולוגיה ואקזיסטנציאליזם.
ביוגרפיה.
קלגס נולד ב-10 בדצמבר 1872 בהאנובר, גרמניה, בנם של פרידריך פרדיננד לואי קלגס, איש עסקים וקצין לשעבר, ואשתו מארי הלנה לבית קולסטר. בשנת 1878 נולדה אחותו הלן קלגס והשניים חלקו קשר חזק לאורך כל חייהם. בשנת 1882, כאשר קלגס היה בן תשע, נפטרה אמו מדלקת ריאות. דודתו, אידה קולסטר, עברה לגור עם המשפחה כדי לעזור לגדל את הילדים, בהתאם לדרישותיה של אמו הגוססת השכלתו המוקדמת של קלגס הייתה מסורתית וכללה עיסוק בלימודים קלאסיים ובמדעי הרוח. בעקבות זאת קלגס פיתח עניין רב בכתיבת פרוזה ושירה בעת העתיקה היוונית והגרמאנית. יחסיו עם אביו הקפדן היו מתוחים, אך חרף התגדותו של לאביו קלגס המשיך בכתיבת שירה.
בילדותו קלגס פיתח ידידות ילדות אינטנסיבית עם חברו לכיתה תיאודור לסינג, שאיתו חלק תחומי עניין נלהבים רבים. קלגס נלחם כדי לשמור על ידידותם למרות האנטישמיות של אביו. לדברי לסינג, אביו של קלגס לא ראה בעין יפה את החברות של בנו עם "יהודון". בשנת 1891 השלים קלגס את לימודיו והמשיך לאוניברסיטת לייפציג, שם החל את לימודיו בפיזיקה ובכימיה. אביו הורה לו להמשיך בקריירה בכימיה תעשייתית. הוא לקח שני סמסטרים בלייפציג, בשנים 1891–1892, ולאחר מכן סמסטר אחד ב-Technische Hochschule Hannover (כיום אוניברסיטת הנובר), במהלך 1892–1893.
קלגס עבר למינכן ב-1893, והמשיך את התואר הראשון שלו באוניברסיטת מינכן. באותה שנה הצטרף , מעבדה שנוסדה באוניברסיטה על ידי אדולף פון באייר בשנת 1975. לצד לימודיו, הוא עסק בסצנה התרבותית בשוואבינג, המחוז הבוהמי של מינכן.