לאחר הפסקה במשחקים שנגרמה מהתפרצות מגפת הקורונה, בסתיו 2020, נבחרת רוסיה התחילה להתמודד בליגת האומות 2020/21, שם יריבותיה היו נבחרות טורקיה, הונגריה וסרביה. בשני המשחקים הראשונים הרוסים ניצחו את סרביה 3:1 (בבית) והונגריה 3:2 (בחוץ), אבל אז סיימה בתיקו בבית מול טורקיה (1:1) והונגריה (0:0) ובשני המשחקים האחרונים הפסידה לטורקים 2:3 ולסרבים 0:5 וכתוצאה מכך היא סיימה רק במקום השני בליגה ב', כשהפסידה להונגריה. במרץ 2021, נבחרת רוסיה החלה את התמודדותה במשחקי מוקדמות מונדיאל 2022 בקטאר - בשלושה משחקי פתיחה הרוסים ניצחו את מלטה 3:1 והשיגו ניצחון ביתי על סלובניה 2:1, אך הפסידו אז מול נבחרת סלובקיה בטרנבה.
לאחר שהעפילה ליורו 2020, שנדחה בשנה בעקבות הקורונה, נבחרת רוסיה הייתה באותו בית עם בלגיה, שהפסידה פעמיים במוקדמות, דנמרק ופינלנד. הנבחרת הפסידה במשחק הראשון בסנקט פטרבורג לבלגיה שהייתה הפייבוריטית הברורה לזכייה (0:3). לאחר מכן ניצחה בבית 1:0 את הפינים, כשחלום ההעפלה לשמינית גמר עדיין חי: לאחר שני מחזורים, הנבחרת של סטניסלב צ'רצ'סוב הייתה במקום השני ובכדאי להעפיל לפלייאוף די היה בתיקו עם דנמרק. ברם, נבחרת רוסיה הגיעה לא מוכנה וספגה תבוסה מוחצת מהדנים בתוצאה 1:4 בקופנהגן. בסיום שלב הבתים, בלגיה הגיעה לפלייאוף עם מספר הנקודות המקסימלי ושלוש הנבחרות האחרות השיגו שלוש נקודות כל אחת, ברם בשל הפרש שערים גרוע ביותר, נבחרת רוסיה סיימה במקום האחרון בבית, כמו ביורו 2016 והודחה מהטורניר.
תחילה, מעטים האמינו שצ'רצ'סוב יעזוב וגם בכירי ההתאחדות הודיעו כי יתמכו במאמן שיכין את הנבחרת גם לקראת מונדיאל 2022. ברם, כבר באוגוסט 2021 הוא פוטר מהנבחרת.
תקופת קארפין: שילוב צעירים בסגל.
ב־23 ביולי 2021 מונה ואלרי קרפין למאמן הנבחרת. לחוזה עד 31 בדצמבר 2021 עם אופציה להארכה במקרה של העפלה למונדיאל 2022. ב-1 בספטמבר 2021, רוסיה שיחקה את משחק הבית הראשון שלה תחת המאמן החדש וחילצה תיקו 0:0 מול נבחרת קרואטיה בטורניר מוקדמות מונדיאל 2022, במשחק שבו ארסן זכריאן הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של נבחרת רוסיה, כשעלה לכר הדשא בגיל 18 שנים, 3 חודשים ו־5 ימים. בכך, הוא עקף את אלאן דזאגוייב, שהחזיק בשיא קודם, אבל לא שבר את השיא של כל הזמנים — איגור אקינפייב ערך את הופעת הבכורה בנבחרת בגיל 18 שנים ו־20 יום. שלושה ימים לאחר מכן, זכה קרפין בניצחונו הראשון כמאמן נבחרת רוסיה, כשחניכיו ניצחו את נבחרת קפריסין. באופן דומה, במשחק הבא ניצחה הנבחרת הלאומית את מלטה, אך הפסידה את המקום הראשון לקרואטים, שניצחו את יריבתם עם ניקוד גדול יותר.
תחת קרפין, שולבו צעירים רבים בסגל הנבחרת במקביל לעזיבת שחקנים ותיקים, כאשר בספטמבר 2021, הודיע המתאזרח ואחד ממצטייני מונדיאל 2018, מריו פרננדס, על פרישתו מהנבחרת בשל פציעה מתמשכת. לראשונה זומנו שחקנים צעירים כמו מקסים מוחין, קונסטנטין טיוקאווין, דניל קרוגובוי, אנדריי מוסטובוי, איוואן סרגייב, דניל פומין וריפאט ז'מלדטדינוב, בעוד החלוץ ארטיום דזיובה בן ה־33, לא נקרא לסגל. עם זאת, הנבחרת סיימה את מוקדמות מונדיאל 2022 במקום השני בבית המוקדמות, כשקרואטיה העפילה ישירות על חשבונה למונדיאל בעוד היא עצמה עברה להתמודד במשחקי פלייאוף מול .
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, רוסיה הורחקה מהשתתפות בטורנירי אופ"א ופיפ"א והנבחרת חדלה להשתתף במשחקי ליגת האומות ומוקדמות מונדיאל 2022. בתקופה זו מספר שחקנים ותיקים פרשו מהנבחרת כמו פיודור קודריאשוב, מריו פרננדס וארטיום דזיובה.
שיאים ונקודות ציון.
בסך הכל מאז 30 ביוני 1912 ועד 2019 הנבחרת הרוסית ערכה 699 משחקים, על כלל נגזרותיה הן הנבחרת האימפריה הרוסית, נבחרת רוסיה הסובייטית, נבחרת ברית המועצות והנבחרת המודרנית. בזמן זה, לנבחרת היה מאזן של 364 ניצחונות, 179 תוצאות שוויון ו־156 הפסדים. הפרש השערים של הנבחרת הוא 1222–682.
מתוך שבעת טורנירי הגמר של אליפות העולם ואירופה, בהם השתתפה נבחרת רוסיה, היא הייתה ארבע פעמים באותו בית עם נבחרות שזכו בהמשך בטורניר: במונדיאל 1994 פגשה את ברזיל, ביורו 1996 — גרמניה, באליפות אירופה 2004 — יוון וביורו 2008 — ספרד. במקביל, היא אף ניצחה את נבחרת יוון ביורו 2004, אך זה עדיין לא איפשר לרוסים להעפיל מהבית. באליפות אירופה 2008 רוסיה, להפך, הפסידה לספרד ועלתה לפלייאוף ובחצי הגמר הפסידה שוב לאותה נבחרת, כאשר שתי התבוסות היו בהפרש של שלושה שערים (1:4 ו־0:3).
רוסיה נפגשה גם שלוש פעמים באותו בית עם מארחות הטורניר: במונדיאל 2002 — עם יפן, ביורו 2004 — עם פורטוגל ובאליפות אירופה 2012 – עם פולין. באף אחת מהפעמים היא לא הצליחה לנצח אותם — המשחקים עם יפן ופורטוגל הסתיימו בתבוסות, והמשחק מול פולין הסתיים בתיקו.
נבחרת רוסיה, לא פגשה את במשך 24 שנים ויום אחד (היא פגשה אותה לראשונה ב־7 ביוני 1995 ולאחר מכן רק ב־8 ביוני 2019).
חמש פעמים מתוך שישה טורנירי מוקדמות מונדיאל, נבחרת רוסיה נכנסה לאותו בית עם (למעט מוקדמות מונדיאל 2010). איתה יש לרוסיה את נתוני המשחק הטובים ביותר: 10 ניצחונות, ללא תיקו וללא הפסדים, 35 שערים שנכבשו ו־3 שערים שנספגו.
בכל טורנירי המוקדמות של אליפות העולם ואירופה, החל מההעפלה לאליפות אירופה 2004, נבחרת רוסיה נפגשה בהכרח באותו בית עם אחת הנבחרות מהרפובליקות לשעבר של ברית המועצות: עם גאורגיה לפני יורו 2004, עם אסטוניה ולטביה לפני מונדיאל 2006, שוב עם אסטוניה לפני יורו 2008, עם אזרבייג'ן לפני מונדיאל 2010, עם ארמניה לפני יורו 2012, שוב עם אזרבייג'ן לפני מונדיאל 2014, עם מולדובה לפני יורו 2016 ועם קזחסטן לפני יורו 2020 (במונדיאל 2018, נבחרת רוסיה הייתה מארחת הטורניר).
במהלך כל ההיסטוריה המודרנית, נבחרת רוסיה הפסידה רק שש פעמים בבית במשחקים רשמיים: בשנת 1998 — צרפת (2:3), בשנת 2009 — גרמניה (0:1), בשנת 2010 — סלובקיה (0:1), בשנת 2015 _ אוסטריה (0:1), בשנת 2017 — פורטוגל (0:1) ומקסיקו (1:2). שתי התבוסות האחרונות התרחשו בגביע הקונפדרציות 2017 בגזפרום ארנה.
סנט סלוני
סנט סלוני (בספרדית: Sant Celoni) היא עיירה בת כ-18 אלף תושבים בקטלוניה שבספרד. העיירה נמצאת בעמק נהר טורדרה, כאשר רוב העיר נמצא בגדה השמאלית.
העיירה הוקמה בסביבת המאה ה-11 לאחר הקמת כנסייה במקום.
בעיירה ממוקמים מפעלי תעשייה כבדה ותעשיית מזון שמעבדת תוצרת חקלאית של הסביבה.
בשנת 1988 יליד המקום סנטי סנטמריה פתח מסעדה שבהמשך קיבלה שלוש כוכבי מישלן והייתה למסעדה הראשונה בקטלוניה שזכתה למעמד זה.
העיירה מחוברת לכביש מהיר A7 ומסילת רכבת מקשרת אותה לברצלונה וז'ירונה.
דייוויד קרוס (מוזיקאי)
דייוויד קרוס (באנגלית: David Cross; נולד ב-23 באפריל 1949) הוא כנר וקלידן אנגלי שידוע בעיקר בעקבות חברותו בלהקת הרוק המתקדם קינג קרימזון בין השנים 1972-1974. הוא מופיע באלבומיהם "Larks' Tongues in Aspic" משנת 1973 ו-"Starless and Bible Black" משנת 1974, וברצועה "Providence" מהאלבום "Red" משנת 1974, שהוקלטה בהופעה חיה. קרוס הופיע גם במספר הקלטות מהשנים 1972-1974 שהופצו באלבומי ההופעה החיה USA (משנת 1975) ו-The Night Watch (משנת 1997). הוא גם בעל קריירה מוזיקלית עצמאית, במסגרתה הוציא מספר אלבומי סולו ואלבומים עם להקת ליווי ("The David Cross Band").
זרים כשאנו נפגשים
זרים כשאנו נפגשים (באנגלית: Strangers When We Meet) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1960 בהפקתו ובבימויו של ריצ'רד קווין, עם קירק דאגלס, קים נובק, וולטר מתאו וארני קובקס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי איבן הנטר והוא מבוסס על רומן שלו באותו שם משנת 1958.
העלילה היא על גבר ואישה בפרבר בורגני מטופח, שמאבדים עניין בנישואיהם ומתחילים ברומן אהבה אבל לבסוף מוותרים כדי לא להרוס את משפחותיהם.
תקציר העלילה.
לארי קו (קירק דאגלס) הוא ארכיטקט מצליח בלוס אנג'לס, נשוי לאיב (ברברה ראש) עם שני בנים. הסופר המצליח רוג'ר אלטר (ארני קובקס) מזמין אותו לבנות את בית חלומותיו לפי עבודותיו הקודמות אבל לארי רוצה לבטא את עצמו באופן עצמאי.
מרגרט "מאגי" גולט (קים נובק) היא אישה נאה, נשואה לקן (ג'ון בריאנט) ולהם ילד אחד. יום אחד מביא לארי את בנו לאוטובוס להסעת תלמידים ופוגש במאגי. הוא נדהם מיופייה ומזמין אותה לראות את הווילה שהוא בונה לרוג'ר. היא מהסס אבל לבסוף מסכימה ומתחיל ביניהם רומן אהבה סוער וחשאי.
מאגי היא אישה משועממת, בעלה קן מעוניין רק בעבודתו ולא מראה לה גילויי אהבה ורצון לסקס. לארי מסעיר אותה והיא נמשכת אליו והוא מעדיף אותה על אשתו שהיא עקרת בית ואישה טובה אבל לא יותר מזה לדעתו.
איב מארגנת בביתם מסיבה ומזמינה גם את מאגי ובעלה. הם מתנהגים בקרירות בעת פגישתם (מכאן שם הסרט) אבל לא יכולים להתאפק ופורשים לחדר צדדי ומתחבקים. לארי כותב לה בפתק "אני אוהב אותך" ומשליך אותו לפח.
השכן החשדן פליקס אנדרס (וולטר מתאו) עוקב אחריהם ומוצא את הפתק. הוא מודיע ללארי שהוא יודע על יחסיו עם מאגי.
לארי מקבל הצעה קוסמת לתכנן עיר בהוואי שמצריכה העברת המשפחה לשם לחמש שנים. הוא מהסס ולא מגלה זאת לאשתו. לאחר זמן היא מגלה זאת ומטיחה האשמה לפניו מדוע לא שיתף אותה בזה.
פליקס מנצל את העובדה שאיב כעת היא נבגדת ו"טרף קל". הוא מגיעה לדירתה ומנסה לתקוף אותה מינית לאחר שהוא רומז על הרומן החשאי של לארי. היא הודפת אותו ולארי שמגיע, חובט בו.
איב מתפרצת על לארי ודורשת להתגרש ממנו אבל לאחר זמן קצר היא מתחרטת מתחילה לבכות ומבקשת ממנו לדעת מה לא היה טוב אצלה. ליבו של לארי נקרע.