מורן שוב רובשוב נולדה וגדלה במושב גני עם. הוריה הם שרה שוב, משוררת וחוקרת חגי ישראל ומועדיו, וד"ר יוסף שוב, אגרונום שתיאר לראשונה את המבנה המורפולוגי של צמח הגרברה, וממציא השם סוסיתא למכונית הישראלית הראשונה. שוב רובשוב היא אחותם של מבקרת הקולנוע יעל שוב (1962), השחקן עמוס שוב (1967–2015) ונגן הגיטרה הקלאסית עודד שוב (1969). בן זוגה של מורן שוב הוא אביאל רובשוב פילוסוף, מוזיקאי, משורר ומשפטן.
ב-1991 סיימה לימודי צילום במרכז האקדמי (אז המכללה) לעיצוב ולאמנות ויצו חיפה, וב-1996 השלימה תואר ראשון בספרות ובפילוסופיה, באוניברסיטת תל אביב.
בלימודיה התמקדה שוב רובשוב באקפראסיס, תיאור ספרותי מילולי של האמנות החזותית, וכן בחיבורים אחרים של דימוי וטקסט אשר המשיכו להעסיק אותה לאורך עבודתה המקצועית כאוצרת. המטאפורה, הכורכת דימוי ומילה, היא מוטיב מרכזי בכל אחד מהשדות בהם היא יוצרת ופעילה.
בשנת 2003 יזמה שוב רובשוב את פרויקט "נגה היקרה", מקומון וחלון אמנות שאצרה בשכונת נגה ביפו עד 2010. בין השנים 2010–2011 השתתפה שוב רובשוב ב"מובילים תרבות" – תוכנית העשרה למצוינות של מנהלים אמנותיים ביוזמת מנהל תרבות ופורום מוסדות התרבות בישראל, והייתה בין מובילי "בית הדין העממי לדיור ציבורי" שהתכנס במוזיאון בית ריבק בבת ים בשנת 2012. בין השנים 2015–2018 הייתה אוצרת ההקמה של בית לעברית ראשון לציון – מרכז תרבות מוזיאלי לשפה העברית, שתוכנן לקום בעיר (תהליך ההקמה נעצר במאי 2018). היא כתבה את פרוגרמת האוצרות והתוכן, ערכה את אתר האינטרנט ופיתחה יצירת תשתית לפעילויות תרבות בנושא העברית ברחבי העיר ראשון לציון.
שוב רובשוב פרסמה מאמרים, מסות ופרוזה לירית בכתבי עת ישראליים שונים, ופרסמה עד כה שני ספרים: "משירי פהמי נורין" (הוצאת תרסט, 2020) ו"אני דוברת שבע שפות וכולן עברית" (הוצאת מקום לשירה, 2021). היא ניהלה את ההוצאה לאור של בית הספר לאמנות קמרה אובסקורה (1997–2002). עבדה לצד אדם ברוך כעורכת ומפיקה של הפרויקטים שלו: ספרים, תערוכות ואחרים (1997–2008). בנוסף, היא צילמה וכתבה את המדור "מראה מקום" בנושא אסתטיקה ושפה למגזין "טקסטורה" של גלובס (2000–2003) וכן צילמה וכתבה את המדור "חיי מדף" במוסף הספרים של לאשה, "שיחות עם אוהבי ספרים" (2008-2006). בשנים 2011–2016 הייתה שוב רובשוב חברה בקבוצת אנטייטלד (מגזין אינטרנט לעיצוב אמנות ותרבות), ופרסמה טקסטים ועבודות אמנות מדי חודש. בשנים 2011–2015 הייתה חברה בקבוצת המחקר האקדמית לצילום Photo-Lexic, של מרכז מינרבה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 2015–2017 פרסמה את המדור החודשי "מילים מפוסלות", שעסק בשפה ובדימוי, במגזין "בסיס" (מגזין אינטרנט של בית הספר לאמנות בסיס).
שוב רובשוב לימדה בבצלאל בירושלים קורס על קטלוגים באמנות (2013–2015), ומאז שנת 2015 היא מלמדת בבית הספר לאמנויות המילה בירושלים את הקורס "אותיות פורחות באוויר". בין השנים 2013–2019 הייתה חברת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, חברה בוועדה לאמנות חזותית ובוועדה לספרות ושירה, שימשה כיו"ר הוועדה הבינתחומית ובהמשך כיו"ר הוועדה לאמנות חזותית.
פעילות אוצרותית.
במהלך הקריירה שלה פיתחה מורן שוב רובשוב תזה ופרקטיקה בכל התערוכות שאצרה שנועדו לאפשר לצופה להישאר ערני בשונה מהתחושה שזכתה לכינוי "עייפת המוזיאונים". על פי תזה ופרקטיקה אלה, אותן היא מכנה "הלימה", תפקיד האוצר לייצר התאמה בין הנושא הפנים פנימי של התערוכה לבין האפקט שלה על הקהל.
"נגה היקרה".
חלון האמנות של "נגה היקרה" פעל בין השנים 2004–2010 בשכונת מגוריה, שכונת נגה ביפו. שנה קודם לכן ב-2003 הוציאו לאור מורן שוב רובשוב וגיל טבת את העיתון נגה היקרה (בערבית: נגה אל עַ'לְיָיה, نوغا – الغالية) שנכתב, נערך, צולם ועוצב על ידי תושבי השכונה. חלון האמנות החל כוויטרינה קטנה ששימשה בעבר חנות טקסטיל ברחוב רוחמה 6, הרחוב החוצה את השכונה מרחוב אילת ועד לדרך סלמה, בהמשך התרחב ועבר לרוחמה 7 ולרוחמה 8. החלון הואר מדי לילה והיה נגיש לעוברי אורח 24 שעות ביממה. לאורך שש שנים אצרה בו שוב רובשוב למעלה מארבעים תערוכות של אמנים, ביניהם גם אמנים שפעלו בשכונה. בערבי הפתיחה הייתה התערוכה פולשת מן החלון על מידותיו הקטנות (מטר על שני מטר) אל הרחוב באמצעות מיצבים, מיצגים, מוזיקה ובעיקר באמצעות הקרנות ענק של עבודות וידאו או שקופיות על הקירות שמסביב לחלון.
ב-2008 בעקבות פרויקט נדל"ן רחב היקף נהרסו המבנים הנמוכים ובתי המלאכה לטובת בניה רוויה שהובילה בסופו של דבר לסגירת החלון ב-2010. במאמרה מ-2014 התייחסה שוב רובשוב לנסיבות הסגירה של הפרויקט: "כמחאה על הצל הכבד שמטילה הבנייה לגובה על השכונה, החשכתי את חלון האמנות המקורי הראשון, פשוטו כמשמעו, בעבודה לה קראתי 'לא תראו'. מאז אני אוצרת ומבקשת להאיר מקומות אחרים".
לירון רחל אמנו
לירון רחל אמנו (נולד ב-20 בפברואר 1983) הוא שחקן וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
רחל אמנו נולד וגדל במגדל העמק. בצה"ל שירת כצלם צבאי בחיל האוויר.
בסיום שירותו הצבאי עבר רחל אמנו לתל אביב והחל להופיע יחד עם השחקן מאור גולדשטיין באולם צוותא בתל אביב במסגרת דומינו גרוס תחת שם הבמה "מאור ולירון", צמד קומי שהקימו השניים מספר שנים קודם לכן. במהלך השנים הופיעו על במות ברחבי הארץ, תוכניות טלוויזיה ומערכוני אינטרנט.
בשנת 2007 השתתפו הצמד בתוכנית המערכונים "פרויקט ביפ", העפילו לגמר וזכו במקום הראשון יחד עם 4 צוותים נוספים, כפרס קיבלו תוכנית מערכונים נוספת בערוץ ביפ וברצועת הלילה של ערוץ 2 בשם "אין מה לראות". עם סגירת ערוץ ביפ החלו מאור ולירון יחד עם יוצרים נוספים לכתוב ולהשתתף בתוכנית מערכונים לערוץ יס קומדי בשם "מצב כפית".
בשנת 2010 השתתף לירון בסדרה "עספור" בתפקיד טולדו שופט הכדורגל.
בהמשך השתתף גם בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא במחזה "מסיבה לזהבית", בפרסומות, סרטונים ובסדרות הטלוויזיה "חברות", "מי נתן לך רישיון", "נוסבאום וגולדשטיין", "מה שאתם בוחרים", "על הספקטרום" ועוד.
החל משנת 2015 ועד היום משחק את "בנצי" בסדרה "רון".
בשנת 2017 שיחק בתפקיד הראשי בסרט זוכה ציון לשבח בפסטיבל לקולנוע ים תיכוני במונפלייה (צרפת) "אנא מן אל יהוד".
בשנת 2020 השתתף בסדרה "הטבח" בתפקיד שבתאי הדייג.
יום הולדת (שיר אירוויזיון)
ריבה אושידה סמירה
ריבה אושידה סמירה (נולדה ב-1959) היא מעצבת אופנה ישראלית.
ביוגרפיה.
סמירה פתחה ב-1992 סלון לשמלות כלה וערב, הסלון נודע בעיצוב הייחודי שלו של שמלות בסגנון וינטג' והשם "אושידה" נהיה למותג בתעשיית האופנה הישראלית.
ב-1998 מילי אביטל לבשה שמלה שעיצבה בטקס פרסי אופיר.
ב-2001 לבשה יעל בר זוהר ביגוד בעיצובה שהנחתה את טקס פרסי האופנה הישראלי הישראלי.
בטקס פרס מסך הזהב 2003 נינט טייב לבשה שמלה בעיצובה, ב-2005 היא הלבישה לטקס את שירז טל, מירי בוהדנה, אגם רודברג וקרין מגריזו.
היא עיצבה את השמלה לשירי מימון עבור אירוויזיון 2005.
היא הייתה אחראית לעיצוב התלבושות של המופע One של ריטה.
היא עיצבה את שמלות הכלה לידועניות כמו מיכל ינאי ויעל בר זוהר.
ב-2009 הפסיקה לעבוד בסטודיו שלה לאחר שעבר בעלות והמעצבת לוסי דוד עיצבה עבור "אושידה" על אף שנושא את שמה.
היא יצרה ביחד עם המעצבת ברכה בר און את המותג "Bar.On".
חיים אישיים.
סמירה נישאה להרצל אושידה ונולדו להם שני ילדים.
אושידה
גן החיות של סקופיה
גן החיות של סקופיה (במקדונית: Зоолошка градина Скопје) הוא גן חיות שנמצא בסקופיה, מקדוניה הצפונית. בגן החיות, ישנם 500 בעלי חיים המייצגים 85 מינים.
היסטוריה.
גן החיות הוקם ב-1926, על ידי ועדה בת שלושה חברים שהונהגה על ידי סטנקו קרמן . עם פתיחתו, גן החיות היה בגודל של 4 הקטאר והציג מספר בעלי חיים שקיבל במתנה. עם החלטת מועצת העיר סקופיה ב-1965, והייעוד החדש בעיר ב-1966, הורחב גן החיות לגודלו הנוכחי.
במהלך השנים, גן החיות ספג ביקורת רבה על תנאי המחיה של בעלי החיים שמוצגים בגן החיות. הפיל היחיד שהיה בגן החיות אי פעם מת בגיל 23, פחות משנה לאחר שהועבר מגן החיות של בלגרד , ושימפנזה אחת שנמצאת בדיכאון כרוני, שעונה לשם קוקו, הועברה לשמורת AAP Primate Sanctuary, ב-2009.
עם זאת, ב-2008, העירייה הקציבה 42 מיליון דינר מקדוני לשיפור גן החיות. בנוסף, גן החיות התחיל לעבוד עם האיגוד האירופאי של גני החיות והאקווריומים, בשביל לשפר את תנאי המחיה ולהעלאת גן החיות לסטנדרטים מודרניים. עד ל-2010, נבנו 18 מתחמים חדשים, 85% מהתערוכות הישנות יותר בגן החיות שופצו, וגן החיות היה מועמד לחבר ה-EAZA.
גן החיות מתכנן לבנות מתחמים חדשים לפילים ולג'ירפות, במימון העירייה, וכן לבנות מתחם שימפנזות חדש, כדי שקוקו יוכל לחזור הביתה.
הכל מהתחלה
הכל מהתחלה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי ים רפאלי. השיר נכתב והולחן על ידי רפאלי והצמד המוזיקלי עמית נצר ועמית מרדכי ("Triangle"), אשר גם הפיקו את השיר. השיר הוצא לאור ביום שחרורו של רפאלי מהשירות הצבאי, ב-29 בנובמבר 2020. קליפ השיר בוים על ידי דניאלה מרוז.
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי כתב על השיר כי: "השיר לא מספר את סיפורו של רפאלי במלוא עוצמתו. הזמר הבין את הדופק של הפופ העכשווי, ולכן הוציא את הסינגל שיקדם אותו מסחרית".
ברדק (הרכב קומי)
ברדק הוא הרכב קומי חרדי-ירושלמי, שהחל את פעילותו ביוטיוב ובאתר כיכר השבת וברשתות החברתיות, בשנת 2020. סרטוני ההרכב מופנים לציבור החרדי ולציבור הדתי לאומי, וכוללים התייחסויות ליחסים שבין המגזר החרדי למגזר החילוני והמגזר הדתי לאומי.