אליפות הליגה של ליברפול הכשירה אותם להשתתף בתחרות אירופאית בפעם הראשונה, בעונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל. ליברפול הגיעה עד לשלב חצי הגמר, שם הודחה על ידי אינטר מילאנו. כמו כן העפילה הקבוצה גם לגמר הגביע האנגלי מול לידס יונייטד. המשחק היה ללא שערים ב-90 הדקות הראשונות, אבל ליברפול עלתה ליתרון בהארכה, אך לידס השוותה זמן קצר לאחר מכן. שער של סנט ג'ון הבטיח ניצחון 2–1 לליברפול, ואת הזכייה הראשונה שלה בגביע האנגלי.
לאור הזכייה בגביע האנגלי השתתפה שוב הקבוצה באירופה, בגביע אירופה למחזיקות גביע, והגיעה עד לשלב הגמר שם הפסידה לבורוסיה דורטמונד. באותה העונה זכתה הקבוצה גם באליפות. בעונות שלאחר מכן דשדשה ליברפול במרכז הטבלה וגם בגביעים לא הצליחה להעפיל לשלבים המכריעים. עונת 1969/1970 הייתה תחילתה של תקופת מעבר עבור ליברפול, כאשר שחקנים ותיקים כמו סנט ג'ון וייטס ערכו את ההופעות האחרונות שלהם במועדון.
בעונת 1970/1971 הגיל הממוצע בקבוצה היה 22 בלבד, שכלל שחקנים דוגמת סטיב הייוויי, אלק לינדזי ולארי לויד. גם ג'ון טושאק הוחתם מקארדיף סיטי, אף על פי כן סיימה הקבוצה במקום החמישי, אך הייתה לה יותר הצלחה בתחרויות גביע. הם הגיעו לחצי הגמר של גביע הירידים בין ערים, שם הפסידו ללידס יונייטד. היא גם עלתה לגמר הגביע האנגלי, ושיחקה מול ארסנל, שם הפסידה לה בהארכה. עוד לפני הגמר מול ארסנל, הוחתם במועדון קווין קיגן מסקנתורפ יונייטד. קיגן הפך לשחקן מפתח בליברפול, והשפעתו הייתה מיידית. צירופו של קיגן כמעט ועזר לליברפול לזכות שוב באליפות, כשרק במחזור האחרון פספסו הזדמנות לזכות לולא היו גוברים על ארסנל עמה סיימה הקבוצה בתיקו. עונת 1972/1973 הייתה הצלחה גדולה כאשר הקבוצה זכתה באליפות הליגה בפעם השמינית, ובגביע האירופי הראשון של המועדון, גביע אופ"א, לאחר ניצחון על בורוסיה מנשנגלדבך. הגרמנית. הם הפכו לקבוצה האנגלית הראשונה שזוכה בליגה ובגביע אירופי באותה עונה.
בעונת 1973/1974 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע האנגלי לאחר ניצחון 0–3 על ניוקאסל יונייטד. ריי קנדי נקנה מארסנל בסיום אותה העונה, וביל שאנקלי עזב את משרת המאמן לאחר 15 שנה בתפקיד, והוחלף על ידי עוזרו, בוב פייזלי. שאנקלי זכור על ידי רבים מאוהדי ליברפול כמאמן הטוב ביותר של הקבוצה. רשימת התארים המכובדת שלו אמנם מחווירה לעומת חלק מממשיכיו, אבל הוא נחשב כמי שיצר את המוניטין של המועדון וסלל את הדרך להצלחותיו העתידיות.
ליברפול פתחה היטב את עונת 1974/1975 כשהם ללא הפסד בששת משחקיהם הראשונים בליגה, ורשמו את הניצחון הגדול ביותר שלהם אי פעם כשניצחו את סטרומסגודסט הנורווגית 11–0 בגביע אירופה למחזיקות גביע. הקבוצה על ידי פרנצווארוש ההונגרית בסיבוב השני. גם השתתפות המועדון בתחרויות גביע מקומיות הסתיימה מוקדם, כשהודחה בסיבוב הרביעי בגביע האנגלי ובגביע הליגה. ההתחלה הטובה של ליברפול לעונה בליגה לא נשמרה ובסופו של דבר היא סיימה במקום השני. פייזלי ביצע כמה החתמות חשובות במהלך העונה. הוא החתים את פיל ניל, טרי מקדרמוט וג'ימי קייס, שבהמשך הפכו לשחקנים מרכזיים בהצלחתו.
השנים המוצלחות.
בעונת 1975/1976 הוביל פייזלי את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה, כאשר היא הבטיחה אותה במחזור האחרון. ליברפול הודחה מוקדם מהגביע האנגלי ומגביע הליגה אך הצליחה טוב יותר באירופה, ועלתה לגמר גביע אופ"א, שם גברה על קלאב ברוז' והמועדון חגג זכייה שנייה בתואר.
גם בעונה שלאחר מכן זכתה ליברפול באליפות, האליפות העשירית של המועדון. גם באירופה היא המשיכה להצליח, כשגברה במשחק הגמר 3-1 על בורוסיה מנשנגלדבך 3–1 והייתה לאלופת אירופה.
בפתיחת עונת 1977/1978 הוחתם במועדון קני דלגליש מסלטיק כמחליפו של קיגן. ההשפעה שלו הייתה מיידית, כשכבש 20 שערים ב-42 משחקי ליגה. דלגליש גם הבקיע את שער הניצחון בניצחון 0–1 של ליברפול על קלאב ברוז' בגמר גביע אירופה 1978, כשהמועדון שמר על הגביע, והפך לקבוצה הבריטית הראשונה שעושה זאת שנתיים ברציפות. עם זאת, ליברפול לא הצליחה באותה השנה בזירה המקומית. הקבוצה סיימה שבע נקודות אחרי נוטינגהאם פורסט בליגה, שהיו גם יריביהם בגמר הגביע אותו ניצחה פורסט גם כן.
לאחר הדחה מוקדמת באירופה על ידי נוטינגהאם פורסט, זכתה ליברפול באליפות ה-11 תוך כדי שבירת שיאים. 68 הנקודות שהם צברו עלו על ה-67 של לידס יונייטד מעונת 1968/1969. כמו גם 16 השערים שספגו היו שיא נוסף. ליברפול שמרה על אליפות הליגה גם בעונה שלאחר מכן, תוך שהקבוצה מסיימת את העונה ללא הפסד באנפילד, עם שמונה ספיגות בלבד. העונה הטובה בליגה לא תורגמה לאירופה, שכן ליברפול הודחה בסיבוב הראשון של גביע אירופה על ידי דינמו טביליסי.
עונת 1980/1981 הייתה מהפחות טובות בליגה, הקבוצה סיימה במקום החמישי, המיקום הגרוע ביותר שלה מזה 16 שנים. עם זאת הקבוצה זכתה לראשונה בגביע הליגה לאחר ניצחון 2–1 על ווסטהאם יונייטד. בנוסף גם זכתה בפעם השלישית בגביע אירופה לאחר שגברה על ריאל מדריד 1-0 בזכות שער של אלן קנדי.
המשך הצלחה ואסון הייזל.
עד סוף דצמבר 1981 ניצחה ליברפול רק 6 מתוך 17 משחקים, והיו בחצי התחתון של הליגה. במחצית השנייה של העונה הקבוצה עלתה על דרך המלך, ורצף של 11 ניצחונות רצופים לקראת סוף העונה הביא להם תואר אליפות נוסף בפער של 4 נקודות מאיפסוויץ' טאון. ליברפול שמרה על התואר גם בעונה שלאחר מכן, כשהיא מקדימה את ווטפורד ב-11 נקודות. בנוסף, ניצחון 2–1 על מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הליגה הביא לה את התואר שנה שלישית ברציפות. עוד לפני תחילת העונה, הודיע פייזלי על כוונתו לפרוש מאימון הקבוצה בגיל 64. פייזלי זכה בשש אליפויות, ובשלושה גביעי אירופה וגביעי ליגה, מה שהפך אותו למאמן המצליח ביותר בהיסטוריית המועדון והליגה. הוא הוחלף על ידי עוזרו ג'ו פייגן.
ליברפול המשיכה בהצלחתה בעונת 1983/1984 כשאר זכתה בטרבל. הקבוצה זכתה באליפות הליגה כשהיא מקדימה את סאות'המפטון ב-3 נקודות. כתוצאה מכך, הם השוו את השיא של שלוש אליפויות ליגה רצופות שהחזיקו האדרספילד טאון וארסנל. המפתח להצלחת הקבוצה באותה העונה היה החלוץ איאן ראש, שכבש 32 שערים בליגה ו-13 בשאר המסגרות. ליברפול שוב הגיעה לגמר גביע הליגה שם גברה על אברטון וזכתה בתואר בפעם הרביעית ברציפות. בנוסף הגיעה גם לגמר גביע אירופה שם גברה על רומא בדו-קרב פנדלים.
העונה השנייה של תחת ניהולו של פייגן הייתה פחות מוצלחת. ליברפול לא הצליחה לזכות בתואר בפעם הראשונה מזה תשע שנים. הקבוצה הצליחה להעפיל לגמר גביע אירופה, שם הפסידה ליובנטוס. עוד בטרם החל המשחק, פרצו אוהדי ליברפול גדר המפרידה בין שתי מחנות האוהדים. הצטברות אנשים על קיר היקפית גרמה לקריסתו, ו-39 אוהדים נהרגו במקום. לאחר המשחק, האשמה לאסון אצטדיון הייזל הוטלה על אוהדי ליברפול. כתוצאה מכך, אסרה ההתאחדות הכדורגל האנגלית על מועדונים אנגלים להשתתף בתחרויות אירופאיות, ויומיים לאחר מכן אסרה אופ"א על מועדונים אנגלים להשתתף ל"פרק זמן בלתי מוגדר". בנוסף, נקבע שליברפול תרצה הרחקה נוספת של שלוש שנים לאחר ביטול האיסור על מועדונים אנגלים. פייגן החליט לפרוש, וקני דלגליש מונה במקומו, והפך לשחקן-מאמן הראשון של המועדון.
בסוף ספטמבר 1985 הייתה ליברפול רחוקה מהצמרת כשפיגרה ב-10 נקודות אחרי מנצ'סטר יונייטד. ליברפול ניצחה ב-11 מ-12 המשחקים האחרונים שלהם. ליברפול הייתה צריכה לנצח את צ'לסי במשחק האחרון של העונה כדי לזכות באליפות. שער של דלגליש הבטיח את האליפות. בנוסף, הקבוצה הגיעה גם לגמר הגביע האנגלי, שם שיחקה מול אברטון וניצחה 1–3. המועדון השיג דאבל של אליפות הליגה והגביע האנגלי באותה עונה בפעם הראשונה.
בתחילת עונת 1986/1987, הודיע איאן ראש על כוונתו לעזוב את ליברפול לטובת יובנטוס האיטלקית כשהעונה תסתיים. באמצע העונה, דלגליש החתים את ג'ון אולדרידג' כמחליפו של ראש. ליברפול סיימה במקום השני בליגה אחרי אברטון, והודחה מהגביע האנגלי בסיבוב השלישי על ידי לוטון טאון. הקבוצה הגיעה לגמר גביע ליגת הכדורגל 1987, אך הם נוצחו 2–1 על ידי ארסנל. בסוף העונה, דלגליש החתים את פיטר בירדסלי וג'ון בארנס. ליברפול החזירה לעצמה את אליפות הליגה, כשהקבוצה לא סופגת שער עד המחזור ה-29 והפסידה פעמיים במהלך כל העונה. לקבוצה גם הייתה הזדמנות להשלים דאבל כשהגיעה לגמר הגביע האנגלי נגד וימבלדון, אך הפסידה במפתיע 1–0.
אסון הילסברו.
ראש חזר לליברפול בתחילת עונת 1988/1989. ליברפול הגיעה לחצי גמר הגביע האנגלי נגד נוטינגהאם פורסט באצטדיון הילסבורו ב-15 באפריל 1989. שש דקות לאחר פתיחת המשחק, המשחק הופסק הצפיפות באחד היציעים הביאה למותם של תשעים ושישה אנשים, כשהם נמחצו מגדר הברזל. תשעים וארבעה מתו מיד, במה שנודע בשם אסון הילסבורו. מאוחר יותר באותו יום מת מפצעיו ההרוג ה-95 בבית החולים, וארבעה ימים לאחר מכן, מת מפצעיו ההרוג ה-96. כמעט ארבע שנים מאוחר יותר, מבלי לחזור להכרה, הקורבן ה-97, כשאר מ-2021 מת מפצעיו ההרוג ה-97.
עם פתיחת עונת 1989/1990 הסיבה ליברפול 9–0 את קריסטל פאלאס. שמונה שחקנים שונים הבקיעו עבור המועדון, הפעם היחידה שזה קרה בכדורגל האנגלי. במרץ 1990 החתים המועדון את רוני רוזנטל הישראלי בהשאלה מסטנדרד לייז'. השפעתו הייתה מיידית, והוא כבש שבעה שערים בשמונה הופעות, כולל שלושער מול צ'רלטון את'לטיק ועזר לקבוצה לזכות באליפות ה-18.