פעולת "גרור ושחרר" היא צורת תפעול בסיסית בסביבות פיתוח תוכנה, למשל: Microsoft Visual Studio. סביבות פיתוח מדורות קודמים היו ברובן טקסטואליות, כלומר, מבוססות על כתיבת שורות קוד בשפת תכנות. בסביבות הפיתוח המתקדמות יותר כדוגמת Microsoft Visual Studio, פיתוח התוכנה מבוסס מאוד על גרירת רכיבים גרפיים על המסך, ולאחר מכן עדכון רשימות קוד. יתרה מכך, כבר כתוצאה מגרירה ושחרור של רכיב, לדוגמה: כפתורים, כותרות וכו', סביבת הפיתוח יוצרת קוד תוכנה תשתיתי, שהוא בסיס להמשך הפיתוח (לדוגמה: שימוש ברכיבי WPF היוצר קוד XAML).
גלעד מלצר
גלעד מלצר (נולד ב-16 בדצמבר 1964) הוא במאי, תסריטאי, מבקר אמנות וספרים, אוצר תערוכות, חוקר ובעבר שימש כמנהל מוזיאון אגם בראשון לציון. חבר באקדמיה לשוויון, ארגון הפועל למען דמוקרטיזציה של המרחב האקדמי בישראל.
ביוגרפיה.
גלעד, בנם הבכור של נילי גבעול ויהודה מלצר, נולד וגדל בתל אביב. אחרי שרות בגרעין נח"ל בקיבוץ גונן עבר בשנת 1986 לניו יורק. שם למד קולנוע ב-School of Visual Arts. אחרי קבלת התואר ב-1990, המשיך ללמוד בימוי תיאטרון ומחזאות ב-Playwrights Horizon שם גם ביים מספר הצגות, ובכלל זה ערב קברט של מחזות קצרים מאת חנוך לוין, אותם תרגם לאנגלית. בשנים 1998-1994 למד מלצר במחלקה ל-Performance Studies באוניברסיטת ניו יורק, שם השלים תואר שני והחל את לימודי הדוקטורט. מניו יורק כתב מאמרים וביקורות לכתב העת "סטודיו".
כתיבה.
בשנת 1999 מלצר חזר לישראל, ומאז הוא מתגורר בתל אביב. הוא התקבל ללמד במדרשה לאמנות, במכללה האקדמית בית ברל, ובשנת 2002 מונה לראש תחום הלימודים העיוניים, תפקיד אותו מילא עד שנת 2010. בשנת 2001 מונה מלצר לעורך ראשי של כתב העת "המדרשה". הוא כותב את ההקדמה לכל גיליון, ואף פרסם שם כמה מאמרים וראיונות. בשנים 2006-1999 היה מלצר מבקר האמנות של "ידיעות אחרונות". בעיתון זה, במוספים "7 ימים" ו"7 לילות" הוא פרסם מאות ביקורות, ומספר מאמרים וראיונות. רבות מן התערוכות שהוא אצר לוו בקטלוגים אשר בהם פרסם מאמרים. מאז חודש נובמבר, 2019 מלצר הוא מבקר האמנות של "הארץ" במהלך השבוע.
קולנוע וטלוויזיה.
ב-1995 היה עוזר של הבמאי תיאו אנגלופולוס בסרטו "המבט של אודיסאוס" ב-2006 היה הבמאי, תסריטאי (ביחד עם גידי אביבי) ומפיק (ביחד עם אביבי, ו"למה הפקות") של הסרט התיעודי "האחיות כהנא" אשר שודר ב-Yes דוקו. מלצר היה יועץ תסריט בסרט "חייב לזוז" על להקת "הפליטים". ב-2010 היה תסריטאי בסדרה "לונדון פינת בן יהודה". משנת 2013 הוא משמש כלקטור בפסטיבלי קולנוע. קרוב לעשור היה התסריטאי הראשי של "חדשות הספורט", ערוץ 5.
אוצרות.
בשנת 2006 מלצר החל לאצור תערוכות אמנות. הראשונה שאצר, "אפרופו העלמות" הוצגה במוזיאון פתח תקווה לאמנות. לכבוד 100 שנה לציור המופת של פיקאסו, "העלמות מאביניון". שלוש עשרה אמניות ישראליות הוזמנו להגיב לציור. ב-2007 הוא אצר בחלל של בצלאל ברחוב סלמה בתל אביב את התערוכה "שטוח" שבחנה את השפעות המינימליזם והפוסט-מינימליזם באמנות הישראלית. ב-2008 אצר תערוכת יחיד קטנה לאניסה אשקר, וב-2009 תערוכה לצלמת יעל קפלן. בשנת 2010 התערוכה שאצר "חיות רעות" נבחרה לפתוח את הגלריה הקולקטיבית בנימין. בסוף אותה שנה גם אצר תערוכה נושאית מקיפה, "על פי מקורות זרים" במרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית. בשנת 2013 מלצר אצר בגלריה האוניברסיטאית בתל אביב את התערוכה "פאסיב, אגרסיב, אקפרסיב" שהתמקדה בציור אקספרסיבי ישראלי משנות ה-2000. באותה שנה הוא אצר ב"חללית" בתל אביב את התערוכה "פרס היצירה הציוניות" שבחנה אופציות ביקורתיות כלפי הפרס הרשמי. החל משנת 2014 היה המנהל של מוזיאון אגם לאמנות בראשון לציון, שנפתח בשנת 2018. ביחד עם רחל שליטא, מלצר הקים במכון מופ"ת בתל אביב את מסלול ההתמחות "תרבות ואוריינות חזותית". הוא לימד גם בקאמרה אובסקורה, מכללת אמונה בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, ואוניברסיטת ניו יורק.
החל מסתיו 2019, מלצר הוא יו"ר וועדת אמנות פלסטית של סל תרבות ארצי. בנוסף, הוא חבר דירקטוריון פרס לנדאו למדעים ואמנויות.
חיים אישיים.
גלעד מלצר אב לשני בנים, מתגורר בתל אביב. הוא נכדו של המשורר, העורך והמתרגם שמשון מלצר. אביו יהודה מלצר ואחיו עילאי הם הבעלים והמו"לים של בית ההוצאה ספרי עליית הגג. אחותו נתלי מלצר היא מתרגמת. אחיו עירא גבעול הוא נגן צ'לו. אחיו מתן גבעול היה כנר (1982-2011).
רביב גזית
רביב גזית (נולד ב-2 באוגוסט 1949) הוא מלחין, מעבד מוזיקלי, ונגן ישראלי. מראשוני המלחינים הישראלים שעסקו במוזיקה אלקטרונית.
ביוגרפיה.
גזית נולד כבן בכור ליעקב ועליזה גזית בתל אביב-יפו וגדל ברמת גן. בגיל שבע החל ללמוד נגינה בפסנתר והמשיך ללמוד נגינה קלאסית וג'אז עד שהגיע לגיל 18. לאחר שסיים את שירותו הצבאי בצה"ל, החל לנגן כקלידן עם מספר להקות רוק. במקביל, החל בלימודי הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת תל אביב ורכש תואר ראשון בנושא בשנת 1975. אף על פי שסיים את התואר, מעולם לא עבד כמהנדס, אלא המשיך לעבוד כנגן וכמעבד מוזיקלי.
ב-1982 הלחין את פסקול הסרט "חמסין" של הבמאי דניאל וקסמן.
החל משנות ה-80 עבד כמעבד המוזיקלי של זמרים רבים ביניהם שלמה ארצי, יזהר אשדות ויהודית רביץ. בין היתר עיבד את השיר "שמש רטובה" של אריק איינשטיין ו"שדות של אירוסים" של שלמה ארצי וכן את האלבומים לילה לא שקט וירח של ארצי. ארבעה שירים שעיבד מאלבום זה הגיעו למצעדים השנתיים והשיר "נרקוד נשכח" דורג במקום השני במצעד הפזמונים ה'תשמ"ו. בשנים אלו הלחין גם מוזיקה להצגות בתיאטרון חיפה, בתיאטרון החאן ובתיאטרון הבימה ובהן "ליל העשרים" ובנוסף הלחין את המוזיקה לסרט חמסין. ב-1988 הוציא לאור את אלבומו הראשון Ze, שכלל יצירות אלקטרוניות ויצא על גבי תקליט ויניל.
ב-1991, הלחין גזית את המוזיקה בסרט "גמר גביע". שנה מאוחר יותר, רכש גזית תואר בקומפוזיציה מאוניברסיטת תל אביב. ב-1995 הוציא לאור את האלבום "יצירות אלקטרוניות" יחד עם המלחין אריה שפירא. כארבע שנים מאוחר יותר, ב-1999, הוציא לאור את האלבום "Shape Shifter" וייסד את המרכז למוזיקה באמצעות מחשבים באוניברסיטת תל אביב, שהיה לראשון מסוגו בישראל. גזית שימש כמנהל המרכז וכמרצה בו עד שנת 2004.
רבות מיצירותיו של גזית הושמעו בפסטיבלים ובקונצרטים בארץ ובעולם. בין היצירות שהלחין ניתן למנות את היצירות "Zee, "ZtoZ", "מיתת נשיקה" ו-"Octet 95".
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21, עיבד גזית את חלק משירי האלבום "סנטיאגו דה קובה" של מיכה שטרית. ארבע שנים אחרי כן, הלחין את המוזיקה בסרטים "שושלת שוורץ" ו"תגובה מאוחרת". שנה מאוחר יותר, עיבד מספר שירים באלבום "אם אלה החיים" של קרן פלס וביניהם השיר שנושא את שם האלבום אשר דורג במקום החמישי במצעד הפזמונים ה'תשס"ו.
נכון ל-2019, גזית מתגורר בכרמי יוסף עם בנו דניאל.
סיים דה יונג
אנליז מישל
אדוארד זליג סלומון
אדוארד זליג סלומון (באנגלית: Edward Selig Salomon; 25 בדצמבר 1836 - 18 ביולי 1913) היה גנרל (דרגת ייצוג זמנית) יהודי בצבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקנית, מושל טריטוריית וושינגטון, בטרם הפכה למדינה, וחבר בית המחוקקים המדינתי של קליפורניה. בן דודם של ארבעת האחים היהודים סלומון, אשר שניים מהם היו גנרלים בצבא ארצות הברית (פרדריק סלומון וצ'ארלס סלומון) ואחד מושל מדינת ויסקונסין (אדוארד סלומון) (הרביעי היה סמל הרמן סלומון).
קורות חיים.
סלומון נולד ב-1836 בעיירה שלזוויג, ליד העיר פלנסבורג, שהשתייכה אותה עת עדיין לדנמרק ונמצאת כיום במדינת שלזוויג-הולשטיין שבצפון גרמניה. הוא היה אחד משני ילדיו של זוג יהודי גרמני, סלומון מ' סלומון (1811–1869) וקרולין לבית סמואלס. היו לו כנראה עוד תשעה אחים למחצה מאשתו השנייה של אביו.
מיד עם סיום לימודיו בבית ספר תיכון, ב-1854 היגר סלומון לארצות הברית ואחרי שהות של כחצי שנה בניו יורק, התיישב בשיקגו, אילינוי. במשך שלוש שנותיו הראשונות בשיקגו הוא עסק לפרנסתו, במסחר, אחר כך למד משפטים וב-1859 התקבל ללשכת עורכי הדין של שיקגו. הצלחתו בתחום המשפטי הייתה גדולה, והוא התפרסם כתוצאה מכך, ברבים. כעבור שנה אחת בלבד, ב-1860, והוא בן 24 בלבד, נבחר למועצת עיריית שיקגו ("Alderman"), אחד הנבחרים הצעירים ביותר לתפקיד זה עד היום.
בפברואר 1860 נישא לסופיה לבית גרינהאט (1841–1893) ונולדו להם ששה ילדים, אשר שניים מהם נפטרו בצעירותם.
קצין וגנרל בצבא הצפון.
ב-6 במאי 1860, סמוך לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית התנדב סלומון לצבא הצפון, "היחידה ה-24 של חיל הרגלים" ומהר מאוד טיפס בסולם הדרגות. בסתיו 1862, כשהוא כבר קפטן, סייע יחד עם קצינים אחרים להקמתה של "יחידת המתנדבים ה-82 של חיל הרגלים של אילינוי" ("THE 82ND ILLINOIS VOLUNTEER INFANTRY"). כמפקד היחידה החדשה, מונה קולונל בשם הקר ואילו סלומון הועלה בספטמבר 1862 לדרגת לוטננט קולונל והוצב מתחתיו.
בין ה-1 ל-3 ביולי 1863 התנהל בדרום פנסילבניה קרב גטיסברג המפורסם. סלומון התבלט מאוד בקרב זה בזכות אומץ ליבו, שהדהים את כל מי שזכה לראותו. אחד ממפקדיו, מייג'ור גנרל קרל שורץ, לימים שר הפנים וסנאטור, סיפר על סלומון, שהוא היה היחיד בכל שדה הקרב של גטיסברג, שלא התכופף ברגע שנשמעו רעמי התותחים של רוברט אי. לי: "הוא נשאר עומד זקוף, מעשן את הסיגר שלו ומביט ישר בפגזים המתקרבים, בקור רוח כשל צלאח א-דין". שני סוסים נהרגו מתחתיו, והוא החליפם והמשיך לפקד על אנשיו בקרב. כשנפצע קולונל הקר, מפקדו הישיר, הוא החליפו ופיקד בהצלחה על הרגימנט (חטיבה בערך), כולו.