לאחר כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה ניתן לו הפיקוד על הארמייה הרומנית הראשונה, שחדרה לטרנסילבניה בחלק המערבי של החזית. מתוך זהירות יתירה הוא עצר את יחידותיו, שהתקדמו בשלושה צירים המופרדים על ידי רכסי הרים בלתי עבירים, לפני שהגיעו לאתרים שנקבעו כמטרה. הוא הציע לייצב את החזית על קו הנהר אולט ולהתכונן למגננה, כי חשב שהכוחות היריבים עדיפים. הצעתו נדחתה והפיקוד נלקח ממנו והועבר לגנרל יואן דרגלינה. ההתפתחויות הצבאיות בהמשך אישרו את הערכותיו. גנרל יואן אנסטאסיו, שהיה מפקד כוח ז'יו במלחמת העולם הראשונה, טען שההדחה התרחשה משום שסגן ראש המטה של קולצ'ר, קולונל קונסטנטין גאבאנסקול, אותת למפקדת הצבא, שאין סיכוי לניצחון כל עוד עומד בראש הארמייה מי שאינו מאמין בכך. בנוסף לאיתות של גאבאנסקול, התגלו קשרים של קולצ'ר עם פוליטיקאים שהתנגדו ליציאה למלחמה נגד כוחות המרכז.
אלכסנדרו אוורסקו העריך את כישוריו ובשנת 1918 צירף אותו כשר לעבודות ציבוריות בממשלתו. בשנת 1923 מונה קולצ'ר לסנאטור, ובספטמבר 1928 מת בביתו שבבוקרשט.
גאולה גיל
גאולה גיל (נולדה ב-24 בדצמבר 1932) היא זמרת ישראלית שפעלה בשנות השישים.
קורות חיים.
גאולה גיל נולדה בתל אביב בשם גאולה לבבי להורים יוצאי טשקנט. אביה ניגן בכלי נגינה שונים (בעיקר מנדולינה) ואמה נהגה לשיר.
הצטרפה לנח"ל בגיל 16, התגייסה לצה"ל ב-1950, והחלה את השירות בקיבוץ דפנה. היא הצטרפה למחזור הראשון של להקת הנח"ל ושירתה יחד עם יוסי בנאי ויונה עטרי. שם גם הכירה את מנהלה המוזיקלי של הלהקה דובי זלצר, שהיה לבעלה.
לאחר שחרורה היו זלצר וגיל חברי קיבוץ סער במשך תקופה קצרה ובהמשך, נסעו יחד לארצות הברית שם למד זלצר ניצוח וקומפוזיציה. הם הופיעו שם במסגרת להקת "אורנים צבר" בשירי פולקלור ישראליים וגיל זכתה בתחרות לשירה עממית בבולטימור. בישראל הקליטה שני שירים ללחניו של זלצר שהפכו ללהיטים גדולים: "נערה ושמה כנרת" ו"דבר אלי בפרחים" (הוקלט בארצות הברית עבור "הד ארצי").
באמצע שנות השישים הופיעה בהרכב "שלישיית גאולה גיל" בכל רחבי אמריקה יחד עם הגיטריסטים דון חוליו (יואל דן) ויגאל חרד. להרכב זה הצטרף ג'וקי ארקין והקבוצה יצאה לסיבוב הופעות בברית המועצות, בין היתר בערים מוסקבה, וילנה וריגה. הצלחת ההרכב במוסקבה, במה שנחשב כהופעה היסטורית של ישראלים שם, גרם להארכת סיבוב ההופעות. לאחר הסיבוב הוציא ההרכב תקליט. ב-1958 הוציאו גיל ודובי זלצר בארצות הברית תקליט בשם שירי חגים של ישראל בעברית. חלק מהמילים נכתבו על ידי גאולה גיל.
ב-1960 ייצגה את ישראל בפסטיבל הפולק של ניופורט (בישראל הוא נקרא אז "פסטיבל הפולקלור").
ב-1968 הוציאו גאולה גיל ודובי זלצר תקליט עם מיטב שיריה באנגלית במילים שונות מהמקור העברי.במקביל הוציאו גם תקליט עברי שאחד משיריו כמו בתקליט באנגלית הוא ירושלים שכתב ושר במקור שארל אזנאבור תורגם עזריה רפפורט.
לאחר חזרתם של הזוג ארצה, הקליטה גיל גרסאות לשירי סרטים אותם הלחין זלצר ("פורטונה", "אולי תרדו שם"), ביצעה את שירי סרט הילדים "שמונה בעקבות אחד" וחידשה את שירי בעלה מלהקת הנח"ל, בהם "יא ירח". היא הוציאה את התקליט "מדוע ולמה לובשת הזברה פיג'מה", שהורכב משירי ילדים מקוריים ושירי ילדים ממחזות זמר כמו "צלילי המוסיקה", ממנו הצליח מאוד שיר הנושא ("מי יודע מדוע ולמה לובשת הזברה פיג'מה"), למילותיו של ע. הלל וללחנו של זלצר. אלבום נוסף שהוציאה, "שירים אחרי המלחמה" (1967), הורכב משירים שנכתבו בעקבות מלחמת ששת הימים, בהם "הכותל" ו"למנצח שיר מזמור". בשנת 1968 נבחרה ל"זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל. בקיץ 1965 ושוב בקיץ 1966 נסעה לסיבוב הופעות בברית המועצות ונחלה הצלחה.
גיל השתקעה בלוס אנג'לס, בני הזוג גיל וזלצר התגרשו בניו יורק ב-1968 וגיל נישאה שם בשנית לתסריטאי היהודי ריצ'רד קוהן. בשנים מאוחרות יותר היא הסבירה כי "אני שם בגללו ובגלל הפרנסה".
בשנת 2008 חזרה גיל לגיחה קצרה על הבמות בישראל בערב הוקרה לדובי זלצר ובפסטיבל "ימי זמר בחולון" יחד עם ריקה זראי וחדוה עמרני.
בריאיון ל"ידיעות אחרונות" באותה שנה אמרה:
הטלוויזיה החינוכית
מכל מלמדיי השכלתי
ההשתוללות במונטה קסינו
אקוופוניקה
אקוופוניקה (aquaponics) היא דרך לגידול צמחים בסביבה מימית בשימוש בבעלי חיים כמו דגים למערכת ממחזרת, המעניקה דשונת טבעית.
עיקרון.
העיקרון המנחה של המערכת האקוופונית מבוסס על כך שהפרשותיהם של בעלי החיים הגדלים בסביבה מימית (לדוגמה דגים) מופרשים למים כמוצר לואי ההופך לרעיל לאחר זמן מה לבעלי החיים שהפרישו אותן, לעומת זאת לצמחים, מים אלו מהווים מוקר דשן איכותי וגבוה, על כן במערכת האקוופונית הצמחים גדלים בצורה כזו (לדוגמה בגידול הידרופוני) המאפשרת להם לספוח את הפרשות הדגים מן המים להשתמש בהם כדשן ובכך לטהר את המים מן המרכיבים הרעילים לבעלי החיים, המים שבשלב זה חזרו להיות נקיים וראויים לגידול חוזרים אל מכל גידול בעלי החיים וכך מחזור הגידול נמשך. במערכת האקוופונית אין איבוד מים ואין צורך בהוספתם למעט אידוי, צריכה על ידי הצמחים ובעלי החיים הגדלים במערכת. המערכת סומכת על הקשר בין מרכיביה כקשר השומר על סביבה מאוזנת. ישנו מגוון גדול מאוד של מערכות אקוופונית, החל ממערכות קטנות המתאימות לגידול בתוך הבית וכלה במערכות ענק מסחריות, הן יכולות להשתמש במים מליחים או במים מתוקים כל זאת תלוי בסוגי הגידולים אותם רוצים להניב מהמערכת.
אופן פעולת הדשן במערכת אקוופונית.
הפרשות של דגים, או כל חומר אורגני אחר במיכל הדגה כגון: חומר צמחי נרקב, מזון דגים שלא נאכל וכו' הופך לאמוניה וצריך מושבת בקטריה יעילה ובפרופורציה לכמות ייצור האמוניה הקבוע. תהליך זה נקרא CYCLE שבו נוצרות שכבות בקטריה במצע ובפילטר בעיקר. השכבה הראשונה מפרקת אמוניה לניטריט, והשנייה מתחילה להתפתח כשהניטריט זמין, והופכת אותו לניטראט. אמוניה היא רעילה מאוד לדגים, ניטריט קצת פחות וניטראט רעיל בקושי. תהליך זה לוקח במינימום שבועיים, לפעמים יותר. אמנם הבקטריה נוצרת תוך מספר ימים אבל בתקופה הראשונית היא עוד לא חזקה מספיק כדי למנוע "קפיצות" אמוניה נקודתיות בגלל שהמערכת עוד לא מאוזנת מהרבה בחינות אחרות
יש הבדל מהותי בין ספיגת האמוניה כמקור מזון לצמחייה בין צמחי מים לצמחים רגילים. צמחים רגילים מעדיפים שהאמוניה תתפרק לניטראט, ויעילות הספיגה עולה כשהחומציות גבוהה יותר - 7 -7.5, וצמחי מים מעדיפים אמוניה וברמת חומציות של 6.6-6.8. צמחי מים חשובים מאוד בסינון רעלים, ובריאות הצמח קשורה ישירות לבריאות הדגים
יון קולצ'ר
לא תחסום שור בדישו
ביהדות, הוא איסור למנוע מבהמה לאכול את המאכל עליו היא עושה את מלאכתה. השור המוזכר בפסוק מתפרש כדוגמה בלבד, והוא הדין לכל בעל חיים העושה מלאכה. כמו כן, הדישה מהווה דוגמה בלבד לכל מלאכה בדבר הצומח בקרקע, ואפילו חמור הנושא תבואה – יש לאפשר לו לאכול ממנה.
איסור זה נמנה כאחד מתרי"ג המצוות [אם כי הוא נזכר במשנה רק פעם יחידה וגם היא באופן אגבי], והעובר עליו במזיד נענש על ידי בית הדין בעונש מלקות. אם מדובר בבהמה שהושכרה למלאכה זו – החוסם אותה צריך גם לפצות את בעל הבהמה ולשלם לו את כמות המזון היומית המקובלת של הבהמה, שכן שכירת הבהמה כוללת, גם אם לא נאמר הדבר בפירוש, התחייבות לתת לה את מזונה.
טעם המצווה, לדעת מחבר ספר החינוך, הוא הרחמנות על בעלי החיים, וכתוצאת לוואי – גם הגברת הרחמנות על בני אדם.
הלכה דומה קיימת גם לגבי פועל העושה מלאכה, שיש לאפשר לו לאכול ממנה בשעת עבודתו. חז"ל דימו את שתי ההלכות זו לזו, ולמדו את פרטי הדינים מתוך השוואה הדדית ביניהן. גם הרמב"ם הכליל נושא זה של איסור חסימת הבהמה במסגרת "הלכות שכירות", העוסקות בזכויותיו של פועל שכיר.
הלכות איסור החסימה.
האיסור נאמר הן על בעל השור עצמו, והן על השוכר שור לעשות בו מלאכה כלשהי. האחריות על קיום ההלכה מוטלת על המעביד את הבהמה ולא על הבעלים. לפיכך, ישראל ששוכר פרה מגוי – חייב לאפשר לה לאכול, ומנגד, ישראל שמשכיר פרה לגוי – אינו צריך לוודא שהיא תאכל. עם זאת, אסור לישראל ליזום את הדבר ולבקש מהגוי לחסום את הפרה במהלך עבודתה.
התבואה המדוברת היא דווקא כזו המתאימה לאכילת הבהמה. מותר לחסום את הבהמה אם המזון עלול להזיק לה, אפילו אם היא רוצה לאכול. מותר לחסום גם כאשר יש סיבה הלכתית למנוע מן הבהמה לאכול (למשל כאשר התבואה היא תרומה), אבל במקרה זה צריך לתת לה מזון חלופי בסל הסמוך לפיה, מפני מראית עין, שלא ייראה כעובר על האיסור. כמו כן, מותר לתת לבהמה מזון חלופי זול יותר לפני הגעתה אל הדייש, כדי שתשבע ולא תאכל ממנו.
החסימה הכלולה באיסור היא חסימה ישירה, על ידי מחסום פיזי, או גם על ידי "חסימה בקול", כשהאדם מונע בצעקתו את הבהמה מלאכול. חסימה עקיפה, כגון על ידי השארת בנה של הפרה מבחוץ, אסורה גם היא, אבל אין עונש על העושה זאת.
האיסור כמודל לחיוב מלקות.