העמותה הוקמה בסוף 1990, על ידי קבוצת תושבי אזור מודיעין (רובם ככולם תושבי מכבים-רעות). העמותה נאבקה באופן הקמת העיר, בטיעון שהקמת העיר תביא לחורבן של אתרי מורשת רבים הפזורים בשטח הטבעי באזור, וכן בעולם הטבע העשיר שמתקיים בו.
יאיר פרג הוא ממייסדי העמותה ויושב ראש השלישי שלה.
השטח שיועד להקמת העיר מודיעין שימש עד אז כשטח אש של צה"ל ולכן ערכי הטבע בו לא הופרו ונותרו "נופי בראשית" באופן יחסי. אנשי מקצוע שהעמותה פנתה אליהם, וכן ראש העיר רמלה דאז, יואל לביא, טענו כי הקמת העיר תחליש את הערים הקרובות לה על ידי משיכת אוכלוסייה איכותית- כשהכוונה היא בעיקר לערים רמלה ולוד, ובנוסף גם ירושלים ובית שמש.
תחילת בניית העיר תוכננה על גבעת התיתורה, אתר מורשת וטבע ייחודי שהיווה כבר אז מוקד טיולים פופולרי עבור תושבי האזור.
בפנייה לבג"ץ (בג"ץ מס' 2683/92), חברי העמותה הביאו טיעונים ותצהירי מומחים נגד הקמת העיר בהליך מהיר. הבג"ץ החזיר את התוכנית המפורטת שכללה את גבעת התיתורה חזרה לוועדת התכנון, מחשש לפגיעה באתר מורשת.
לכשהשלימו חברי העמותה עם הקמת העיר, התמקדה פעילות העמותה בהגנה על הגבעה, ולבסוף, השכונות הראשונות של העיר הוקמו מדרום ומערב לגבעה. גבעת התיתורה נותרה ללא פגע- הודות לפעילות העמותה. פרט למגדל מים שהוקם בגבעה.
פעילות.
העמותה התמידה בפעילות הסברה ומחאה במטרה להגדיל את המודעות בקרב תושבי העיר, באשר לערכי הטבע והמורשת שנמצאים באזור. העמותה הצטרפה לפעולות של גופים ירוקים אחרים שפועלים בעיר, כדוגמת החברה להגנת הטבע, קרן קיימת לישראל ו'חווה ואדם'.
מדי שנה, העמותה מקיימת סדרת סיורים לאתרים בתחומי העיר והאזור. הסיורים מתמקדים במקומות שעתידים להיפגע כתוצאה מהתרחבות העיר, ולאתרים בעלי עניין באזור. ייחודה של העמותה הוא בהיותה גוף עצמאי ובלתי-תלוי, משום שאינו נתמך על ידי עיריית מודיעין, בניגוד לגופים הירוקים האחרים הפועלים באזור שלוקחים חלק במערכת החינוך בעיר, ולכן פעמים רבות נמנעים מלהציג עמדה חד-משמעית בנושאים סביבתיים.
העמותה מורכבת ומנוהלת על ידי תושבי האזור בלבד. היא מאגדת אנשי חינוך, אנשי שטח, אקדמיה, מדריכי טיולים ופעילים בקהילה שעניינם המשותף הוא קידום שמירת האתרים בתחומי העיר.
לוביזם.
במקביל לפעילויות ההסברה לציבור, העמותה פועלת מול גורמי ממשל ואקדמיה שונים, על-מנת למנוע את הפגיעה רחבת ההיקף בחבל הארץ המדובר. עם השנים, נאספו מכתבים המכילים חוות דעת של מומחים בנושאים שונים, שמביעים את דעתם כנגד הרחבת העיר ותומכים בשימור ערכי המורשת באזור. בין השאר, תמכו בפעילות העמותה פרופ' וחתן פרס ישראל אלישע אפרת, הגאוגרף ארנון סופר, וכן תושב האזור, פרופסור אלון טל.
ד"ר עפרה אורבך, יו"ר העמותה כיום, היא ממלאת מקום בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.
בעיתונות המקומית.
במשך שנים, פרסמו חברי העמותה מאמרים בעיתונות הארצית והמקומית ביניהם יאיר פרג ועפרה אורבך. סדרת מאמרים מאת ערן תירוש, שסקר בכל פעם אתר אחר בסביבה מזווית היסטורית ונופית, פורסמה במקומון "מודיעין ניוז".
נאציונל-סוציאליזם
אושר לאומי גולמי
אושר לאומי גולמי או בקיצור אל"ג (באנגלית: Gross national happiness או בקיצור GNH) הוא מדד של רווחת אזרחי המדינה, המבוסס על מגוון של מדדי אושר, בניגוד למדדים המסורתיים המודדים את התוצר (תמ"ג ותל"ג). בניגוד לאומדן התוצר, אין דרך פשוטה למדוד את האל"ג של מדינה, והוא מורכב בדרך כלל משילוב של פרמטרים כמו תוחלת חיים, יציבות חברתית, גישה לטיפול רפואי, ממשל תקין, שוויון כלכלי ואמון חברתי.
המונח נטבע על ידי מלך בהוטן ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק בשנת 1972 כתגובה לביקורת מתמדת על כך שהכלכלה של בהוטן גורמת לעוני כאשר המלך הדגיש את מחויבותו לייסד כלכלה אשר תסתגל לתרבות הייחודית של בהוטן אשר מבוססת על הערכים הרוחניים של הבודהיזם.
בעוד שמודל הפיתוח המסורתי נוהג לשים דגש על כך שהצמיחה הכלכלית תהיה המטרה העיקרית, המושג של אל"ג מבוסס על ההנחה כי פיתוח נכון של החברה האנושית יתרחש רק כאשר הפיתוח החומרי וההתפתחות הרוחנית יתקיימו זה לצד זה וכאשר הם משלימים ומחזקים אחד את השני. ארבעת היסודות של האושר הלאומי הגולמי הם צמיחה חברתית וכלכלית הוגנת ובת קיימא, שימור וקידום התרבות, שימור הסביבה הטבעית וממשל תקין ואחראי.
הדלאי לאמה הנוכחי, טנזין גיאטסו, הוא תומך נלהב של קונספט האל"ג. בהקשר זה, הוא ציין כי:
מחוז לימריק
מחוז לימריק (באנגלית: County Limerick, באירית: Contae Luimnigh) הוא אחד ממחוזותיה הדרומיים של אירלנד. המחוז שוכן במרכזה של פרובינציית מנסטר. שטחו של המחוז 2,686 קמ"ר, (העשירי בשטחו באירלנד) ואוכלוסייתו כ-184,000 נפש (השביעי באירלנד).
למחוז לימריק אין גבול ימי, והוא מוקף כולו במחוזות אחרים. עם זאת, יש למחוז גישה לים דרך הנהר שאנון העובר בתחומו, ושפכו לאוקיינוס האטלנטי. בצפון גובל המחוז במחוז קלייר, בצפון מזרח במחוז טיפררי, בדרום במחוז קורק, ובמערב במחוז קרי.
המחוז נקרא על שם העיר הראשית בו, לימריק, שבסביבתה מרוכזת רוב האוכלוסייה (כ-50,000 בעיר, וכ-90,000 באזור המטרופוליטני). לימריק היא בירת המחוז והיא העיר הרביעית בגודלה באירלנד.
מלון פנינסולה
מלון פנינסולה, הונג קונג (באנגלית: The Peninsula Hong Kong; בסינית: 香港半島酒店) הוא אחד מהמלונות ההונג קונגים הידועים ביותר ברחבי תבל.
נפתח ב-1928, הוא המלון הוותיק ביותר בהונג קונג שעדיין פעיל. הוא ממוקם בצומת הרחובות נתן וסליבסרי בצים שא צוי (Tsim Sha Tsui), הונג קונג. הוא נוסד על ידי בני משפחת כדורי. המלון הוא כיום חלק מקבוצת מלונות הונג קונג ושנחאי שבראשה עומד סר מיכאל כדורי. הוא נכס הדגל של קבוצת מלונות פנינסולה. הפנינסולה נבחר פעמים אחדות כמלון הטוב ביותר בעולם.
היסטוריה.
המלון נפתח בצים שא צואי, קאולון, הונג קונג בדצמבר 1928, והוּעד על ידי יזמיו להיות "המלון הטוב ביותר ממזרח לסואץ." נוסעים שהגיעו להונג קונג באוניות נוסעים ירדו מהאונייה במזח קאולון; זאת הייתה גם התחנה האחרונה ברכבת הטרנס-סיבירית שהביאה נוסעים מאירופה; מיקומו בקואלון העניק למלון פנינסולה יתרון בתור המענה האידיאלי לצרכיהם של המבקרים העשירים באזור, אשר מספרם הלך וגדל.
מהרגע שהמלון פתח את דלתותיו לאורח הראשון, פנינסולה הפך לשם נרדף לאירוח כיד המלך; בעבור אילי ההון, אנשי האצולה והמפורסמים, היה זה מקום של פאר ושירות שאין איכותי ממנו.
ב-25 בדצמבר 1941, בתום קרב הונג קונג, מפקדת הכובשים היפנים מוקמה בקומה השלישית של מלון פנינסולה; ב-25 בדצמבר 1941, פקידי המושבה הבריטית של הונג קונג, בראשותו של המושל סר מארק אייצ'יסון יאנג, נכנעו שם ליפנים. המושל היה אסור למשך חודשיים באחת מסוויטות המלון לפני שהוא הועבר לכלא בשאנגחאי. באותה עת שינה המלון את שמו ל"מלון טואה", והחדרים שימשו את הקצינים היפנים הבכירים, בעוד הונג קונג סבלה ממחסור.
הקולונל רוברט לי סקוט, מפקד הלהק הקרבי ה-23 בכוח המשימה לסין של חילות האוויר של צבא ארצות הברית, מתייחס בספרו "God is my co-pilot" למלון פנינסולה; הוא עושה זאת בעת שהוא מתאר בפירוט את הפשיטה האווירית שהוא הוביל על הספינות היפניות שעגנו בנמל הונג קונג (ב-25 באוקטובר 1942), ובמיוחד את תקיפת-היחיד שהוא עצמו ביצע במטוס הקרטיס P-40 וורהוק בסמוך למלון פנינסולה:
""עשיתי שמיניות בנמל ויקטוריה וצללתי למלון פנינסולה, העוקבים אחרי ירו על תקרת הזכוכית המבריקה של הפנטהאוזים במרומיו, וראיתי מפלי חלונות מתנפצים כמו שלג ברחובות, קומות רבות מתחת. צחקתי, היות שידעתי שמאחורי חלונות אלה היו קצינים יפנים רמי-דרג, נהנים מהמלון החדיש. כשהתקרבתי יכולתי לראות דמויות במדים יורדות למטה ונמלטות ביציאות החירום ויריתי עליהם... פניתי להתקפה נוספת על יציאות החירום שהיו מלאות בחיילים יפניים, אבל הניסיון הסתיים לפתע, אזלה לי התחמושת"."
שמו הקודם של המלון הושב לו אחרי שיפן הובסה והבריטים חזרו לשלוט במושבה. המלון תפש מקום בולט במיני-סדרת הטלוויזיה "בית האצילים" של רשת NBC בשנת 1988. ב-1994 נוספה למלון שלוחה בדמות מגדל בן 30 קומות, שבראשו מנחת מסוקים.
ב-2007 במלון פנינסולה צולמה סצנה של הסרט "האביר האפל", בה השתתפו מורגן פרימן וצ'ין האן, שגילמו את דמותם של לוציוס פוקס ולאו, בהתאמה; המלון נבחר בזכות מנחת המסוקים שבראש שלוחתו החדשה, שהוא אחד משני מנחתי המסוקים הפרטיים בהונג קונג; המפיקים העדיפו את הגג של הפנינסולה על פני זה של Shun Tak Centre.
מאפיינים בולטים.
הרחבת המלון.
ב-1994 המלון הורחב על ידי הוספת מגדל בן 30 קומות בסגנון הבניין המקורי. חזיתו של הבניין הקיים שומרה, והיא כוללת חצר פנימית, אולם מבוא וחזית קדמית. המלון המשיך לפעול במהלך עבודות הבנייה.
המגדל החדש כולל מנחת מסוקים עבור הלקוחות. זהו אחד משני מנחתי המסוקים הפרטיים באזור הממוקמים על גג בניין (האחר נמצא במרומיו של Shun Tak Centre). המנחת משמש לקבלת אח"מים, שמגיעים למלון המארח אותם בטיסה מנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג; הטיסה אורכת שבע דקות.
המספר הכולל של חדרי המלון הוא 300, כשבעבודות הבנייה האחרונות נבנו 132 חדרים וסוויטות. קיימות 10 קומות של חדרי משרדים, חנויות ומתקנים, שנוספו לבנייני המלון הקיימים.
מסעדות וברים.
במלון פנינסולה יש מספר מסעדות ידועות. הם כוללים את מסעדה הגורמה הצרפתית גאדי'ס, שהייתה אחת ממסעדות שולחנות השף הראשונים בהונג קונג, ומסעדת פליקס בעיצובו של פיליפ סטארק. מסעדות ידועות אחרות כוללות את המסעדה הקנטונזית ספרינג מון והמסעדה השווייצרית צ'סה.