לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באנגולה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. בנובמבר 2020 אישרה האספה הלאומית קוד פלילי חדש פה אחד 0–125 ללא מתנגדים, אשר הפך פעילות הומוסקסואלית בהסכמה לחוקית מאז פברואר 2021. בנוסף, אפליה על רקע נטייה מינית נאסרה באופן מוחלט בנושאי תעסוקה, מתן סחורות ושירותים, פשעי שנאה ועוד בחקיקה, מה שהפך את אנגולה לאחת ממדינות אפריקה הבודדות המחזיקות בהגנות אלה עבור תושבי להט"ב באזורה.
מספר ארגונים לא ממשלתיים באנגולה, המעורבים בחינוך ל-HIV/איידס, החלו בשנים האחרונות לעבוד עם חברי קהילת הלהט"ב, בעוד דיווחים על הטרדה ספציפית נגד להט"ב באנגולה על ידי משטרה מדווחות לעיתים רחוקות כאשר שני ארגונים בנושא פועלים במדינה אם כי רק אחד מתוכם זכה להכרה רשמית ומשפטית בשנת 2018.
מעמד בחוק.
עמדות פרה-קולוניאליות בקרב קבוצות אתניות.
בשנות ה-20 של המאה ה-20, אנתרופולוג גרמני בשם קורט פאלק פרסם את מחקרו על קבוצות אתניות אפריקאיות, שכלל קבלה מסוימת של הומוסקסואליות וביסקסואליות. פאלק דיווח כי שיטות הומוסקסואליות וקרוס-דרסינג היו דבר שבשגרה בקרב בני האובימבונדו. גברים אובימבונדו שמתנהגים, מדברים ומתלבשים כנשים ידועים כצ'יבדי או צ'יבנדה, ומבחינה היסטורית היו מתחתנים עם גברים אחרים. פרטים דומים קיימים בקבוצות אתניות שכנות הידועות כקימבנדה בקרב עם האמבונדו, קימבנדה בקרב הקונגו וג'ימבנדה בקרב אנשי הלובאלי. מעשים חד-מיניים נחשבו כבעלי השפעות רפואיות בחברות אלה בעודם נתפסו כתרופה לאימפוטנציה, לשיפור פוריות הקרקע או כהעברת ידע. פרקטיקות מיניות בין גברים היו גם חלק מטקסי חניכה.
במאה ה-18, אנשי הקויקוי הכירו את המונחים קולאטסירא (koetsire), המתייחסים לגבר הנקלט מינית לגבר אחר, וסוראגיוס (soregus), המתייחס לאוננות חד-מינית בדרך כלל בקרב חברים. קיום יחסים בין נשים התרחשו גם הם, אם כי לעיתים רחוקות יותר.
בקרב אנשי ההררו, חברויות ארוטיות (הידועות בשם אופהנגה, "oupanga") בין שני אנשים, ללא קשר למין, היו נפוצות, וכללו בדרך כלל יחסי מין אנאליים ("okutunduka vanena").
אנגולה פורטוגזית.
עם היווצרותה והתרחבותה של אנגולה הפורטוגזית באה התרחבות הנצרות לאזור בעוד המוסר הנוצרי גינה בחריפות מעשים הומוסקסואלים אשר בסופו של דבר הביל להפללה של הומוסקסואלית ב-1852, בעודה הופללה מחדש ב-1886 עם סעיפים 70 ו-71 של חוק העונשין משנת 1886, שהכילו איסור בניסוח מעורפל נגד "חוסר מוסריות ציבורית" ומעשים הנחשבים "מנוגדים לטבע". החוק נשאר המעמד החוקי לשארית קיומה של אנגולה הפורטוגלית ולא בוטל עם עצמאות אנגולה ב-1975.
רפובליקת אנגולה.
בפברואר 2017, הפרלמנט של אנגולה אישר באופן ראשוני טיוטה של חוק עונשין חדש בהצבעה של 0–125 פה אחד עם 36 נמנעים. חוק העונשין החדש מחק מתוכנו הוראות האוסרות פעילות הומוסקסואלית. הצבעה סופית על הצעת החוק תוכננה ל-28 ביוני 2017, אך נדחתה, עקב מחלוקת סביב הפלות (חוק העונשין היה מאפשר הפלות במקרה של אונס). התקיימו דיונים ציבוריים והתייעצויות מרובות, אם כי פעילות הומוסקסואלית כמעט ולא היוותה בעיה, אם בכלל. ב-18 במאי 2018, הפרלמנט אישר את הטיוטה בהצבעה שנייה עם רוב של 186 מול 3 מתנגדים ו-6 נמנעים. החוק אושר בהצבעה הסופית ב-23 בינואר 2019. לאחר שהנשיא ז'ואאו לורנסו הטיל וטו על מספר הוראות של הקוד החדש ודרש צעדים נוקשים יותר נגד שחיתות, אישרה האספה הלאומית גרסה מתוקנת של חוק העונשין החדש (חוק 38/20) ב-4 בנובמבר 2020. הנשיא חתם על רפורמה בחוק ב-6 בנובמבר 2020 יחד עם הקוד החדש של סדר הדין הפלילי (חוק 39/20) שהחליף גם קוד פורטוגלי משנת 1929 ואושר על ידי האספה ב-22 ביולי 2020. החוקים פורסמו ב-11 בנובמבר 2020 ונכנסו לתוקף תוך 90 יום ב-9 בפברואר 2021.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
אנגולה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור) בעוד באופן כללי מופעל לחץ חברתי משמעותי על תושבים להתחתן עם בן או בת זוגה מתאימה מהמין השני וללדת ילדים.
בשנת 2005, טקס מחויבות בלתי רשמי של זוג חד מיני יוחס כ-"חסר בושה" ו-"מתועב" במגזיני החדשות הלאומיים.
הגנה מפני אפליה.
חוק העבודה הכללי (7/15) שנכנס לתוקף ב-15 בספטמבר 2015, אוסר על אפליה בעבודה על רקע נטייה מינית, בין היתר.
סעיף 214 לחוק העונשין החדש מפברואר 2021, אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית בעבודה ובמתן סחורות ושירותים לצד מאמרים מרובים אחרים, לרבות סעיפים 71, 172, 215, 216, 225, 382 ו-384, האוסרים הסתה לשנאה, דברי שנאה, לשון הרע ופשעי שנאה אשר מניעם נטייה מינית בדרגות שונות של ענישה. לדוגמה, סעיף 172 אוסר איומים על מישהו או קבוצת אנשים בשל נטייתם המינית, בין היתר, עם שנת מאסר וקנס. עונש על איומי מוות מוגדר כמוכפל. סעיף 384 מפרט רדיפה על בסיס נטייה מינית כפשע נגד האנושות, בדומה לעבדות, הריגה במזיד, רצח עם, אונס, מום בכפייה ואחרים.
הגנות חוקתיות.
אזרחי להט"ב לא הוזכרו במפורש בחוקת אנגולה הקודמת, שאושררה בשנת 1992 בעוד החוקה החדשה משנת 2010 אכן קובעת מספר הוראות כלליות הנוגעות לזכויות אדם, חופש, שוויון וסובלנות שעשויות לחול על כל האזרחים, ללא הבדל נטייה מינית או זהות מגדרית. בין היתר, החוקה קובעת כי המדינה תפעל להבטחת שוויון זכויות והזדמנויות לכל האזרחים, ללא קשר ל-"כל צורה אחרת של אפליה".
זהות מגדרית.
אין חוק ספציפי המאפשר לטרנסג'נדרים באנגולה לשנות את הסמן המגדרי שלהם במסמכים ובדרכונים רשמיים. סעיף 78 לקוד הרישום האזרחי לשנת 2015 מציין כי באופן כללי, "אין לשנות את הפרטים המוזנים ברישומי הרישום". עם זאת, סעיף 87 מקנה לרשם האזרחי סמכות כללית לבצע שינויים, לרבות שינויי שם וכאשר חל שינוי בעובדות המשנות את זהותו המשפטית ומעמדו של האדם אשר יוחס לעיתים כסעיף אשר מתיר לטרנסג'נדרים להשתמש בתוכנו כדי לשנות את המגדר החוקי שלהם.
אחת האמניות המוזיקליות הפופולריות ביותר באנגולה היא האישה הטרנסג'נדרית טיטיקה, זמרת בסגנון מוזיקת פיוז'ן ראפ-טכנו פופולרי המכונה קודורו. כמי שהוכתרה כ-"אמנית הקודורו הטובה ביותר לשנת 2011", הופיעה בפסטיבלי מוזיקה שונים ברחבי העולם. עם זאת, טיטיקה עודנה סובלת מהטרדות באנגולה, רובן מבוצעות על בסיס דת.
תנאי מחיה.
הגישות החברתיות הרווחות לגבי נטייה מינית נוטות לשקף ערכים קתולים ופרוטסטנטיים מסורתיים הנוגעים למיניות אנושית ולתפקידי מגדר. מספר תושבי להט"ב באנגולה דיווחו שהוטרדו על ידי אנשים המאמינים כי "אינם מוסריים", בעוד בשנת 2010 ממשלת אנגולה סירבה לכאורה לקבל את שגרירה הישראלי בגלל היותו הומוסקסואל גלוי. עם זאת, בשנים האחרונות קיימות גישות ליברליות יותר בקרב האוכלוסייה.
על פי סקר משנת 2017 שבוצע על ידי האיגוד "ILGA" כ-61% מהאנגולים הסכימו שאנשים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים צריכים להיות מוגדרים באותן זכויות כגון הטרוסקסואלים, בעוד ש-20% לא הסכימו ו-65% הסכימו שיש להגן עליהם מפני אפליה במקום העבודה. באשר לטרנסג'נדרים, 63% הסכימו שצריכות להיות להם אותן זכויות, 72% סברו שיש להגן עליהם מפני אפליה בעבודה ו-49% סברו שיש לאפשר להם לשנות את מינם החוקי.
מפלגות פוליטיות וארגונים לא ממשלתיים.
שלוש המפלגות הפוליטיות הגדולות לא פנו רשמית לתושבי להט"ב במצע המפלגה שלהן. במקרים נדירים פוליטיקאים ופקידי ממשל עסקו באנשי להט"ב או זכויותיהם, אשר מדיניותם שיקפה את הגישות הרווחות.
בשנת 2010 סירבה ממשלת אנגולה לקבל את איסי יאנוקה הגלוי כשגריר ישראל החדש, לכאורה בשל נטייתו החד-מינית.
הממשלה אכן מאפשרת לארגונים לא ממשלתיים (NGO) להתקיים באנגולה, בעוד ארגוני צדקה החלו לעבוד עם חברי קהילת הלהט"ב בכל הקשור לחינוך למחלות ה-HIV/איידס.
שני ארגוני להט"ב ספציפיים עובדים באנגולה. אחד מתוכם, "Iris Angola", קיבל הכרה רשמית ומשפטית על ידי משרד המשפטים של אנגולה ביוני 2018. באותה עת, היו לארגון כ-200 חברים. מטהו מבוסס בלואנדה והוא מחזיק במשרדים בבנגולה ולובנגו.
HIV/איידס.
מבחינה חוקית, אנשים החיים עם HIV/איידס באנגולה זכאים לשירותי בריאות והגנה מפני אפליה בעבודה. המאמצים לפתח תוכניות חינוכיות במיוחד עבור טיפול בנושא בקרב להט"ב התקשו לקבל מימון מארגונים לא ממשלתיים. העמותה הראשונה בנושא, "Acção Humana" (פעולה אנושית), הושקה ב-2006 אך לא הצליחה לקבל מימון. תוכנית חינוכית ל-HIV/איידס עבור להט"ב באנגולה החלו להתפתח בשנים האחרונות, באמצעות עבודתם של ארגונים לא ממשלתיים, בהם "Population Services International".
פרס גראמי לשיר ה-R&amp;B הטוב ביותר
פרס גראמי לשיר ה-R&amp;B הטוב ביותר (המכונה לפעמים פרס הפזמונאי של ה־R&amp;B) מוענק מאז 1969. משנת 1969 עד 2000, הוא נודע כפרס הגראמי על שיר הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר. ביונסה זכתה בפרס ארבע פעמים, בעוד שלבייביפייס, סטיבי וונדר, ביל וית'רס ואלישה קיז יש שלוש זכיות כל אחד.
הפרס מגיע לפזמונאי. אם השיר הזוכה מכיל סימפול או אינטרפולציות של שירים אחרים, הפזמונאי והמוציא לאור המקורי יכולים להגיש בקשה לתעודת זכייה. האמן המבצע אינו מקבל פרס.
תרופה לקורונה
דרום לוס אנג'לס