זכה במלגת "קרן אסתר וד"ר ר. אלי ליאון" – עבור בימוי ועיבוד מחזות 2010.
עבודתו.
בבית ליסין:
בתיאטרון גשר:
במועדון צוותא:
כתיבה ובימוי:
בימוי בבתי ספר למשחק:
בימוי הצגות עם נוער:
במאי משנה:
נוסחים עבריים למחזות:
"מוסריותה של גב' דולסקי", "קפיטן קארגיוז", "השחף", "העצים מתים זקופים", "הטרילוגיה הבלגרדית", "הצל", "השודד". "האחים קרמזוב", "היום חג", "בשפל"– כולם לבית צבי. עבור התיאטרון הקאמרי תרגם יחד עם גלעד קמחי את "ציד המכשפות".
כתיבת מחזות לילדים:
תפקידים.
שחקן תיאטרון גשר
תפקידים אחרי בית צבי
שח-רחוק
שח רחוק
רחל טבת-ויזל
רחל טבת-ויזל (נולדה ב-16 באוגוסט 1963) היא נציבת קבילות החיילים, וקצינת צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידה האחרון בשירות הקבע שימשה יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר. לאחר סיום שירותה הצבאי, שימשה כמנכ"לית הרלב"ד.
ביוגרפיה.
טבת-ויזל גדלה והתחנכה בבית דתי בקריית אונו, למדה באולפנת צפירה ולאחר מכן בתיכון הדתי בבני ברק. אביה, יצחק טבת, היה פעיל בעלייה היהודית מצפון אמריקה ושימש כשליח הסוכנות היהודית ובני עקיבא באנגליה ובארצות הברית.
טבת-ויזל החלה לשרת בצה"ל כמורה חיילת מטעם המחלקה לתרבות תורנית. כשהתגייסה נחשבה לחיילת בודדה משום שהמשפחה שהתה בניו יורק בשליחות מטעם הסוכנות היהודית. לאחר מספר חודשים הרגישה שאינה ממצה את עצמה ואת השירות. היא חזרה לבה"ד 12 וביקשה לשנות שיבוץ. נשלחה לקורס מ"כיות. ולאחר מכן החלה את שירותה במערך הח"ן בו שירתה כמפקדת פלוגה, עד שהשתחררה מצה"ל.
לאחר שחרורה מצה"ל למדה משפטים באוניברסיטת בר-אילן ועברה התמחות במשרד מסחרי, לאחר זמן מה חזרה לצה"ל כתובעת בפרקליטות הצבאית. שירתה כתובעת בפיקוד מרכז, שופטת בבית הדין הצבאי ביפו, סגנית נשיא בית הדין הצבאי ביפו ונשיאת בית הדין הצבאי של פיקוד הצפון וחיל הים שבחיפה וכנשיאת בית הדין הצבאי של פיקוד המרכז וחיל האוויר בבית הירוק ביפו.
בשנים 2012 עד 2016 שירתה כיועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר. במהלך שירותה בתפקיד זה הקימה מרכז לנפגעי תקיפה מינית בצה"ל בצריפין, התומך בחיילים ובחיילות שנפגעו על רקע מיני. המרכז מספק מענה משולב של סיוע וליווי לצד טיפול רגשי הניתן על ידי צוות טיפול ייחודי. בתקופתה חובר המסמך התפיסתי "מנשים למגדר", שבו קבעה כי ההבדלים המגדריים אינם מהותיים ונגזרים ממין האדם כי אם תוצר של הסללה חברתית, ושחלוקת האנושות לגברים ונשים היא סטריאוטיפית.
היא הובילה את שינוי שם המערך שבפיקודה ל"יוהל"ם" - יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר, במקום "יוהל"ן" - יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים. המהלך אושר על ידי הרמטכ"ל, רב-אלוף גדי איזנקוט. לימים צה"ל התנער מ"המסמך התפיסתי" שכתבה -.
לאחר שחרורה מצה"ל, מונתה ב-2017 למנכ"לית הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
בדצמבר 2020 החליט שר הביטחון בני גנץ למנות אותה לנציבת קבילות חיילים. ב-16 בפברואר 2021 הושבעה לתפקיד זה והיא האישה הראשונה המכהנת בו.
טבת-ויזל נשואה ואם לשלושה. מתגוררת בשוהם.
רחל טבת ויזל
חסידות זלטפולי
בטלמיוס
אלף בית (שיר)
אָלֶף בֵּית (ידוע גם כ"בני השש ובני השבע") הוא שיר עברי בחרוזים שכתבה והלחינה המשוררת נעמי שמר ויצא בשנת 1974 באלבום מיוחד שהקדישה לשירי ילדים.
השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, והותאם לנושאים שונים, וכן לביצועים של שמר עצמה, האחים והאחיות, עוזי חיטמן, חני נחמיאס, מיקי קם, חיים צינוביץ', רינת גבאי, שפיטה, יעל דואני, לורן סביר, אסף אשתר וטל מוסרי. השיר זכה לאזכור במהלך מחאת האוהלים בקיץ 2011, כאשר השימוש בטקסט "אלף אוהל, בית זה בית" קיבל משמעות נוספת במחאה על יוקר המחיה והדיור.
זהו שיר אלף בית שמציג את האותיות באלפבית העברי בסדר עולה, לכל אות מוצמדת מילה המתחילה באותה האות. כך א - אוהל, וי - יופי. בחלק מהמקרים צמד אותיות הופך לצמד מילים, כך "זין - חית שתיהן ביחד...זהו זר חבצלות".
בבית האחרון נאמר "ד"ש לכל המשפחה" או "ד"ש למשפחה שלך".
את השיר ניתן לקרוא גם כאקרוסטיכון חלקי והוא בנוי משישה בתים, שלושה צמדי בתים שלאחריהם מופיע פזמון חוזר המתחיל ב"בני השש ובני השבע". ובו חריזה מסורגת של אב אב גב גב וחזרתיות באפיפורה ואנאפורה לצמד המילים "אלף -בית", חזרה המתקיימת לאורך כל השיר.
צבי אריה טברסקי
רבי צבי אריה טברסקי (תר"נ, 1890 - י"ח באב תשכ"ח, 12 באוגוסט 1968) היה האדמו"ר מזלטיפולי ובהמשך גם האדמו"ר מצ'ורטקוב בתל אביב.
תולדותיו.
נולד לרבי מרדכי יוסף, האדמו"ר מזלטיפולי, נכדו של רבי יוחנן טברסקי, מקים חסידות רחמסטריווקה. נישא בצעירותו לחוה בתו של רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב. החתונה התקיימה בצ'ורטקוב ורוב אדמו"רי בית רוז'ין הגיעו עם חסידיהם. חותנו כיבדו והעריכו מאוד. עבר לווינה בזמן מלחמת העולם הראשונה יחד עם חמיו. לאחר פטירת אביו בשנת תרפ"ט (1929) רצו חלק מחסידיו להכתירו לממלא מקומו אך סירב. גם לאחר פטירת חותנו בשנת תרצ"ד (1933) רצו חלק מחסידיו להכתירו ושוב סירב.
בשנת תרצ"ח (1938) נשלח לדכאו יחד עם גיסו רבי נחום מרדכי מצ'ורטקוב. חסידי צ'ורטקוב הצליחו להוציאו משם ורבי צבי אריה עלה לארץ ישראל דרך פולין והתגורר ברחוב מרכז בעלי מלאכה בתל אביב. בתל אביב החל להתנהג באדמו"רות, ואף שהיה פשטן בהליכותיו היה עורך שולחנות בדרכם של אדמו"רי רוז'ין.
בהוראת חמיו הוציא ספרים להפריך את ספרי גיסו, רבי מנחם נחום פרידמן מאיצקאן. בשנת תרצ"ג הוציא את ספרו "הטוב והתכלית" על תכלית האדם והדרך הטובה. בשנת ת"ש הוציא את ספרו "אמונה ודעת" בו מבאר את דרך השגת האמונה על פי השכל. ספריו זכו להערצת רבי משה פרידמן, האדמו"ר מבויאן קראקא. רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש, האדמו"ר מאמשינוב התבטא: "תל אביב לא יודעת להעריך מה יש בתוכה".
בשנת תשי"ז (1957) לאחר פטירת אחיינו רבי שלמה, התמנה על ידי חסידי צ'ורטקוב לכהן כאדמו"רם. נפטר בשנת תשכ"ח ונקבר בהר הזיתים.
השאיר בת יחידה, מלכה, שנישאה לרב פנחס ביברפלד, רב במינכן ובנו של רבי חיים רב בברלין. בנם, הרב חיים מיכאל, מכהן כאדמו"ר מזלטיפולי-צ'ורטקוב בשכונת טוטנהיים לונדון.
בית הקברות של הקונגרס
בית הקברות של הקונגרס (באנגלית: Congressional Cemetery) הוא בית קברות היסטורי בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. הוא נפתח בשנת 1807 ונקברו בו רבים מחברי הקונגרס של ארצות הברית, אישים בכירים מזרועות הממשל האחרות של ארצות הברית וכן רבים ממתכנניה ובוניה של וושינגטון בראשית המאה ה-19. למרות שמו הוא איננו בית קברות רשמי של הקונגרס ואיננו נמצא בבעלותו.
תולדות האתר.
בית הקברות הוקם בחלקה הדרום-מזרחי של וושינגטון, ליד גדת נהר אנקוסטיה. הוא הוקם על ידי אנשים פרטיים, אשר העבירו בהמשך את הבעלות בו לידי כנסיית הצלוב (Christ Church) האפיסקופלית בוושינגטון, שנתנה לו תחילה את השם בית הקברות של קהילת וושינגטון. שטחו המקורי היה קטן בהרבה מזה הנוכחי (כ-145 דונם) והוא הורחב מספר פעמים, לאחרונה ב-1869.
בבית הקברות הוקמו מצבות זיכרון (Cenotaphs) בעיצוב ייחודי לזכר חברי הקונגרס שנפטרו בשנים 1833-1870 בעת שהיה מכונס לישיבות, אך נקברו במקומות אחרים. הן מכונות מצבות לטרוב על שם המתכנן שלהן, האדריכל הנאו-קלאסי בנג'מין לטרוב (Benjamin Latrobe).
בית הקברות מנוהל, מתוחזק ומשומר כיום על ידי האגודה לשימור בית הקברות ההיסטורי של הקונגרס (APHCC), המסתייעת בעבודתם של כ-500 מתנדבים מדי שנה. חלק נכבד מתקציב התחזוקה של בית הקברות מתקבל ממכירת היתרים להולכת כלבים בשטחו (בכפוף לתקנון).
ב-1969 נרשם בית הקברות במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places) וב-2011 הוכרז כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark).
בצמוד לבית הקברות ממוקם בית הסוהר של מחוז קולומביה.
האישים שנקברו בבית הקברות.
בבית הקברות נמצאים כ-55 אלף קברים. נקברו בו 19 סנאטורים ו-71 חברי בית הנבחרים של ארצות הברית, סגן נשיא, שופט של בית המשפט העליון, ששה משרי ממשלת ארצות הברית, בוני בניינים ומתכננים של וושינגטון, אחדים מראשי העירייה שלה ומאות מוותיקי מלחמת האזרחים ומכל מלחמותיה של ארצות הברית.
בין האישים שנקברו בבית הקברות נמנים:
שלושה מנשיאי ארצות הברית נקברו בבית הקברות בקבורה ארעית:
Awesome as Fuck
מקור שלישוני
מקורות שלישוניים הם מקורות מידע המספקים סקירה של נושאים שונים על ידי איסוף, שילוב ותימצות של מידע שנאסף ממקורות ראשוניים או מקורות משניים, או משניהם.
דוגמאות בולטות למקורות שלישוניים:
מה שקנה עבד קנה רבו
מה שקנה עבד קנה רבו הוא כלל יסודי במשפט העברי האומר כי כל מה שבא לרשותו המשפטית של עבד כנעני נכנס בצורה אוטומטית לרשותו המשפטית של האדון, כחלק מקנייניו המוחלטים על העבד, על גופו ועל בעלותו. כלל זה הוליד את הפרדוקס ואת הבעיה כיצד יכול עבד לקבל גט שחרור מיד רבו, והביא לידי הכלל המפורסם - באין כאחד.
גדר הקניין.
בגדר הקניין קיימת מחלוקת תנאית ואמוראית, הידועה בשם "יש קניין לעבד בלא רבו?" שאלה זו עוסקת האם ניתן להקנות לעבד מתנה על מנת שהמתנה תהא שלו באופן מוחלט, ולא תעבור לרשות רבו.
שאלה זו מתפצלת בגמרא לשלוש שאלות נפרדות. הראשונה עוסקת באדם זר שהקנה לעבד מתנה, מתוך כוונה שתשאר שלו כמובן ולא כדי שתהיה של רבו, השנייה באדם שנותן מתנה לעבד ואף מתנה בפירוש שהמתנה לא תעבור לרשות האדון - "על מנת שאין לרבך רשות בו", והשלישית, עוסקת בשאלת אדם המקנה לעבד כסף על מנת שהעבד יצא בו לחירות.