ארו (Erró; נולד ב-19 ביולי 1932) הוא הכינוי של האמן האיסלנדי גומנדור דומנדסון (Guðmundur Guðmundsson), אשר נודע ביצירות בסגנון הפופ ארט והפוסט-מודרני, וביצירות בעלות מסר פוליטי.
לאחר שלמד באיסלנד, בגיל 20 התקבל לאקדמיה לאמנות של אוסלו, נורווגיה. בשנת 1954 למד באקדמיה של פירנצה, ובהמשך ברוונה, שם התרכז בטכניקת הפסיפס. בשנת 1958 עבר לפריז, שם התקבל על ידי הסוריאליסטים המקומיים בזרועות פתוחות. בשנת 1963 נסע ארו לראשונה לניו יורק ובא במגע עם פופ ארט שהגיע לאופנה באותה תקופה.
ארו גר בפריז למעלה מחמישים שנה. בדרך כלל הוא מבלה חלק מהחורף בתאילנד ובקיץ הוא נשאר בביתו בפורמנטרה שבספרד.
אחת מסדרות הציורים המפורסמות שלו עוסקת בדימויים של מאו דזה-דונג. ארו נשוי לאמנית מרים בת-יוסף, ולזוג בן אחד אשר נולד בשנת 1960.
שלושה ישו מאיפסילנטי
טוז'ה ויילקה
מארק בול
מארק בול (באנגלית: Mark Boal; נולד ב-23 בינואר 1973) הוא עיתונאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר (כמפיק) על עבודתו בסרט "מטען הכאב" (2009). התסריט שחיבר ל"מטען הכאב" אף זכה בשישה פרסים חשובים אחרים.
שנותיו הראשונות והשכלה.
מארק בול נולד ב-1973 בניו יורק. הוא למד בבית הספר התיכון למדעים של הברונקס והיה חבר בקבוצת הנאום והדיבייט בבית ספרו. ב-1995 רכש תואר ראשון בפילוסופיה בקולג' אוברלין (Oberlin).
קריירה.
לאחר סיום לימודיו החל בול לעבוד כעיתונאי ותסריטאי פרילאנסר. הוא כתב למגזינים כמו וילג' ווייס, רולינג סטון ופלייבוי.
ב-2004 פרסם בול במגזין פלייבוי כתבה בשם "Death and Dishonor" ("מוות וחוסר-כבוד"), על הרצח של החייל ריצ'רד ט. דייוויס לאחר שובו לארצות הברית מעיראק, ב-2003. כתבה זו הייתה ההשראה לסרט "בעמק האלה" (2007) בבימויו של פול האגיס, שהתבסס על סיפור המקרה בתסריט הבדיוני שכתב לסרט. הקרדיט על כתיבת סיפור העלילה של הסרט ניתן לבול ולהאגיס במשותף.
בשנת 2004, במהלך מלחמת עיראק, הצטרף כעיתונאי ליחידות חבלנים אמריקאים בעיראק. בספטמבר 2005 פרסם במגזין פלייבוי כתבה על אחד החבלנים, סמל ג'פרי ס. סארבר, תחת הכותרת "The Man in the Bomb Suit" ("האיש בחליפת הפצצה").
לאחר מכן החל לכתוב את התסריט לסרט "מטען הכאב" (2009), שהיה תסריט בדיוני העוסק ביחידה עילית של חבלנים מצבא ארצות הברית, שהתבסס על הראיונות שערך בעיראק ועל חוויותיו שם. הוא אף נמנה עם מפיקי הסרט. את הסרט ביימה קתרין ביגלו, שותפתו העסקית, ששימשה גם היא כמפיקה.
במרץ 2010 (חמישה ימים לפני טקס פרסי האוסקר), פרסם רב-סמל ראשון ג'פרי ס. סארבר כי הוא מגיש תביעה נגד מפיקי "מטען הכאב", מאחר שלטענתו ביסס מארק בול את הדמות הראשית בסרט, "ולמעשה את כל הסיטואציות בסרט", על אירועים הקשורים בו. סארבר אף טען כי הוא זה שטבע את הביטוי "מטען הכאב" ("the hurt locker").
הדובר של המפיקים אמר בתגובה כי תסריט הסרט הוא בדיוני. בנוסף, ניתן למצוא אזכורים של הביטוי "מטען הכאב" כבר משנת 1966, מימי מלחמת וייטנאם. הביטוי היה שגור בפיהם של אנשי צבא מזה כמה עשורים. ב-8 בדצמבר 2011 פורסם בהוליווד ריפורטר כי נדחתה התביעה שהגיש סארבר, שחויב לשלם למפיקי הסרט 180,000$ דמי טרחה.
ב-2011 כתב ברולינג סטון כתבה על הרג של אזרחים אפגנים בידי חיילים אמריקאים.
חלמיש (פירושונים)
מוחמד מנאע
מוחמד מנאע (בערבית: محمد مناع) המוכר בכינוי אבו אלעז (נולד ב-8 במאי 1941) כיהן כמזכיר וכראש המועצה מקומית מג'ד אל כרום.
ביוגרפיה.
מוחמד מנאע נולד, גדל והתחנך בכפר מג'ד אל כרום, למד בבית הספר החקלאי בכפר ראמה.
נשוי לסועאד, ואב לשמונה: עביר, עזיז, רולא, ערין, ענאיאת, גאלי, חסנא ו- רוחי מנאע.
מזכיר המועצה המקומית מג'ד אל כרום 1963 - 1978.
לאחר הקמת המועצה המקומית מג'ד אל כרום כיהן מוחמד מנאע בשנים 1963–1978 כמזכיר המועצה מקומית מג'ד אל כרום.
ראש המועצה המקומית מג'ד אל כרום 1978 - 1993.
ב-7 בנובמבר 1978 נבחר מוחמד מנאע לראשונה לראשות המועצה המקומית מג'ד אל כרום ברוב קולות של 83.5%.
ב־25 באוקטובר 1983 נבחר לקדנציה שנייה.
ב־28 בפברואר 1989 נבחר לקדנציה שלישית.
בתפקיד ראש המועצה הוא הטביע חותמו באופן בולט על היישוב, אופיו והתפתחותו.
בין יתר פעולותיו:
ראש המועצה המקומית מג'ד אל כרום 2009 - 2013.
לאחר סיום כהונתו הראשונה, המועצה המקומית מג'ד אל כרום, נקלעה לקשיים כספיים כבירים ולהיעדר ניהול תקין. בשל כך הוחלט על ידי הממשלה בשנת 2003 על איחוד היישובים בענה, דייר אל-אסד, מג'ד אל כרום תחת מועצה מקומית משותפת בשם אלשג'ור, לצורך הבראתם מהגרעון.
אך בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד. החל מ-1 בדצמבר 2008, שב המצב לקדמותו.
בבחירות חדשות למועצות המקומיות הנפרדות שהתקיימו ב-18 באוגוסט 2009, התמודד מוחמד מנאע לראשות המועצה לאחר לחץ ציבורי מהתושבים להתמודד על מנת להחזיר עטרה ליושנה ליישוב, ובכך נבחר מוחמד מנאע לתפקיד ראש המועצה מג'ד אל כרום לקדנציה רביעית.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו באוקטובר 2013, החליט מוחמד מנאע לאחר עשייה של 50 שנה בתפקיד ציבורי, לא להתמודד לראשות המועצה, ופעל לאחווה ואחדות בין המועמדים הצעירים, ואף יזם מהלך אחדות בין המועמדים בכך שהגיע ביחד עם שאר המועמדים אצל על כל מועמד באספה הכללית שקיים במהלך תקופת הבחירות.
סטיבן סולומון
סטיבן סולומון (באנגלית: Steven Solomon; נולד ב-16 במאי 1993) הוא אצן אוסטרלי-יהודי, בעל מדליית ארד מאליפות העולם באתלטיקה לנוער ומקום שמיני באולימפיאדת לונדון 2012 בריצת 400 מטר.
חייו.
סולומון נולד בסנט לאונרדס שבסמוך לסידני. אף שנולד למשפחה יהודית, למד בבית ספר פרטי אנגליקני. בגיל 6 החל לשחק כדורגל במועדון "הכח" המקומי. בשנת 2009 השתתף במכביה ה-18, כקפטן נבחרת הנוער של אוסטרליה.
במהלך 2009 החל סולומון להפגין יכולות גם באתלטיקה. הוא שבר את שיא אליפות בתי הספר בריצת 200 מטר, שנקבע ב-1959, קבע שיא אליפות גם בריצת 400 מטר, וגם ניצח בתחרות הקפיצה לרוחק לגילאי 16, וזכה במדליית הארד בריצת 100 מטר משוכות. בפעם הראשונה בה התחרה בריצת 400 מטר משוכות, שבר את שיא ניו סאות' ויילס בריצה זו. בשלהי אותה שנה, בתחרות לגילאי 17, זכה גם במדליית זהב בריצת 400 מטר ובמדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות. באותה שנה השתתף לראשונה גם בתחרות בינלאומית, אליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה במונקטון שבקנדה, במסגרת נבחרת השליחים האוסטרלית ל-400X4 מטרים. הנבחרת סיימה במקום הרביעי.
בשנת 2011 השתתף סולומון לראשונה באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בטגו. הוא השתתף רק במירוץ השליחים ל-400X4 מטרים, בו סיימה נבחרת אוסטרליה במקום העשירי. באותה שנה זכה לראשונה באליפות אוסטרליה בריצת 400 מטר, הישג עליו חזר גם ב-2012. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברצלונה ב-2012 זכה סולומון במדליית הארד, לאחר שקבע שיא אישי חדש בריצת 400 מטר, 45.52 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים סולומון במקום שמיני בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.14 שניות. בשלב חצי הגמר קבע שיא אישי חדש של 44.97 שניות, שיפור לשיאו בלמעלה מחצי שנייה בתוך פחות מחודש.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-19 זכה סולומון במדליית כסף בריצת 400 מטר, בתוצאה של 46.24 שניות, אחרי דונלד סנפורד מישראל.
תכשיטים במקרא
תכשיטים מסוגים שונים הוזכרו במקרא, בשמם המקראי: "עֶדִי", "תפארת", ו"כלי תפארת".
ההתקשטות הייתה התנהגות שכיחה אצל המין האנושי מאז שוכני המערות, ושרידים מתכשיטיהם נמצאו בחפירות ארכאולוגיות. בתנ"ך מוזכרים תכשיטים רבים לאברי הגוף השונים, שהיו בשימוש אצל נשים ואצל גברים. הם הוכנו ממגוון חומרים מכל הסובב את האדם: מאבנים ומתכות: כסף, זהב, מהצומח ובעלי חיים, מחומרים טבעיים וחומרים מעובדים כגון בד ומתכות מורכבות.
תכשיטים.
החושן.
החושן היה תכשיט פולחני אשר נמסר לכהן הגדול, מדור לדור.
אביזרים.
התכשיטים נוצרו מחפצים שונים, חלקם שנמצאו בסביבה הטבעית וחלקם שהוכנו עבור בניית התכשיט. בהם:
כוס כימית
כוס כימית היא כלי המשמש לערבוב, לאידוי, לחימום ולמדידת נוזלים. על פי רוב היא גלילית בצורתה ובעלת תחתית ישרה. רוב הכוסות הכימיות מצוידות בפייה, המאפשרת לרוקנן בקלות מתכולתן. נפח הכוס נע בין מיליליטרים בודדים למספר ליטרים.
היסטוריה.
הכלי נכנס לשימוש בשנת 1453.
מבנה.
הכוס הכימית נבדלת מבקבוקוני מעבדה ("קולבה") בכך שדפנותיה ישרות ואנכיות למשטח שעליו היא מונחת. יוצאת מכלל זה היא הכוס הכימית המכונה "כוס פיליפ".
חומר גלם.
הכוסות הכימיות מיוצרות מזכוכית (כיום בעיקר מזכוכית בורוסיליקט), אך לעיתים גם מפלסטיק (בעיקר מפוליאתילן, פוליפרופילן, טפלון) וממתכות (פלדת אל-חלד, אלומיניום).
סימון חיצוני.
הכוס הכימית מסומנת בשנתות, שאין בכוחן לשמש למדידה מדויקת, אך נועדו לאפשר הערכת נפח גסה. על מנת להגן על תכולת הכוס, ניתן לכסותה על ידי כוס גדולה יותר או באמצעות זכוכית שעון. האפשרות השנייה בטיחותית יותר.
נימי דו-ימי
נִימִי דּוּ-יַמִּי (שם מדעי: "Nemipterus randalli") הוא דג ממשפחת הנימיים שתפוצתו הטבעית באוקיינוס ההודי וים סוף, ולאחרונה היגר לים התיכון ומתפשט בו בקצב מהיר.
מאפיינים.