מערת לאסקו (בצרפתית: Grotte de Lascaux), היא מערכת של מערות המחוברות ביניהן המפורסמת בציורי הסלע מהתקופה הפלאוליתית העליונה. הציורים על קירות המערה הם ברובם של פרסתנים וטורפים גדולים, שרובם ידועים מתוך שרידי מאובנים שנמצאו באזור. הערכה היא שהציורים צוירו 17,300 שנים לפני זמננו, כנראה למטרות פולחן.
מערת לאסקו שוכנת ליד העיירה מונטיניאק (Montignac) במחוז דורדון בדרום-מערב צרפת. בשנת 1979 הוכרזה המערה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ביחד עם אתרים אחרים בעמק וזר. המערה כוללת מספר חדרים ביניהם: היכל השוורים, המעבר, הפיר וחדר החתולים.
גילוי המערה.
המערה התגלתה במקרה על ידי ארבעה נערים בשנת 1940. אחד הנערים, סימון קואנקס, סיפר שבמהלך מלחמת העולם השנייה שמעו מחבר אחר שבמהלך טיול הוא וכלבו מצאו בור מעניין באדמה. ארבעת הנערים שבו אל החור באדמה, הרחיבו אותו אט אט באמצעות סכין וכך גילו את "אולם השוורים" אשר נמצא במערה ומכיל 36 ציורי בעלי חיים שונים. הנערים חזרו יחד עם חוקר ציורי המערות האב אנרי בריי ב-21 בספטמבר 1940. בריי שירטט רבות מהתמונות במערה, שחלקן משמשות כחומר לימוד כיום בגלל הנזק הקיצוני שנגרם לרבים מהציורים. לאחר גילויה נפתחה המערה לציבור בשנת 1948. בעקבות ריבוי המבקרים (כ-1,200 ליום) נפגעו הציורים מפחמן דו-חמצני. בשנת 1963 נסגרה המערה לביקורים לצורך שחזור הציורים והחזרתם למצבם בעת מציאת המערה. חללי המערה והחדרים השונים מנוטרים על בסיס יומיומי. בשנת 1983 נפתחו חלק מהאולמות מחדש. מאז 1998 סובלת המערה מבעיית עובש הפוגע בציורים. הסיבות לכך הן מערכת המיזוג החדשה, אורות רבי עוצמה וריבוי המבקרים. בשנת 2008 נסגרה המערה לחלוטין, לאחר מכן נפתחה רק למדענים העובדים בה מספר ימים בחודש בלבד. המאמצים להורדת העובש פגעו בציורים והשאירו על גביהם כתמים כהים.
הציורים.
הציורים במערה צוירו במקומות מיוחדים ולא בכל המערה, בעיקר במקומות גבוהים וחשוכים, סביר שצוירו לאור לפידים. רוב בעלי החיים צוירו בפרופיל המקל על זיהוי החיות.
המערה מכילה כ-2,000 דמויות אותן ניתן לחלק לשלוש קבוצות עיקריות: בעלי חיים, דמויות אנושיות, וסימנים מופשטים. רוב הציורים הגדולים צוירו על הקירות בעזרת פיגמנטים שמקורם במינרלים. מספר ציורים נחרטו בתוך קירות האבן.
מעל 900 מהדמויות זוהו כבעלי חיים, מתוכם 605 דמויות זוהו במדויק והם כוללים 364 ציורי סוס-בר ו-90 ציורי איילים. הציורים כוללים גם ציורים של בקר הבר וביזון אירופי, חתוליים, ציפורים, דובים, קרנף צמרי וכן דמויות אדם. הציורים לא כללו דמויות של אייל הצפון, אף על פי שזה היה מקור מזונם העיקרי של שוכני המערה.
האולם המפורסם ביותר במערה הוא האולם הגדול של השוורים הכולל ארבעה פרטים שחורים של שור הבר. באולם 36 ציורי חיות הכוללים גם סוסים ואיילים. אחד השוורים שמצויר בתנועה, אורכו 5.2 מטר והוא ציור החיה הגדול ביותר שנתגלה בציורי מערות.
מחקרים מהשנים האחרונות מציעים שהציורים במערה משלבים מפות כוכבים כפי שהן נראו בתקופות פרהיסטוריות. ד"ר מיכאל ראפנגליק (Michael Rappenglück) מאוניברסיטת מינכן טוען שצבירי נקודות בציורים ביחד עם הדימויים הפיגורטיביים מתאימים לקבוצת הכוכבים שור, פליאדות ומשולש הקיץ באותה עת.
בשנת 1983 נפתחה במרחק 200 מטר מהמערות המקוריות, מערת לאסקו 2 המיועדת לתיירים ולמבקרים השונים. במערה ניתן לראות העתקים מדויקים של ציורי שתי מערות: האולם הגדול של השוורים, ואולם הגלריה המצוירת. העתקים נוספים של ציורים מהמערות ניתן לראות במרכז לאמנות פרהיסטורית ב-Le Thot בצרפת. העתק של ציור השור הגדול ניתן לראות בארץ במוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס.
בשנת 2016 נוצר העתק מדויק ובגודל מלא של המערות וציורי הקיר, בשם מערת לאסקו 4, בעלות של 66 מיליון אירו ואפשר כניסת מבקרים.
Abiword
אביוורד (Abiword) הוא מעבד תמלילים חופשי המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו הזמין להורדה במגוון רחב של מערכות הפעלה ואשר נפוץ כחלופה ל-Microsoft Word.
התוכנה אשר כוללת את רוב הפיצ'רים הדרושים לעיבוד תמלילים ומתאפיינת בפשטות ממשק המשתמש ובדרישות מערכת נמוכות המאפשרים את הפעלתה במחשבים הנחשבים מיושנים. התוכנה מסוגלת לטעון ולשמור קבצים בפורמטים רבים, בהם הפורמטים הנפוצים של מסמכי Microsoft Word ושל OpenOffice.org.
במקור התוכנה פותחה על ידי חברת SourceGear Corporation. אף על פי כן, לבסוף החברה החליטה להפסיק את פיתוח התוכנה, ומאז היא מפותחת על ידי צוות מתנדבים כחלק מפרויקט AbiSource אשר ממוקד בפיתוח תוכנות משרדיות חופשיות שונות.
מקורו של השם "AbiWord" הוא מהמילה הספרדית "abierto" שמשמעותה "פתוח".
פפאין
פפאין הוא אנזים מסוג ציסטאין פרוטאז שמקורו בפפאיה.
האנזים בעל תכונות של אנדופפטידאז (פרוטאז המפרק קשרים פפטידים שלא בקצוות של חלבונים), אמידאז (אנזים המשמש כזרז להידרוליזה של אמידים) ושל אסטראז (מפרק אסטרים לחומצה ואלכוהול). האנזים מכיל בין 212–218 חומצות אמינו והוא בנוי משרשרת פוליפפטידית אחת עם שלושה קשרים דיסולפידים וקבוצת sulfhydryl.
המחקר הראשון שהוביל לחקר הפפאין, התבצע ב-1873 והתפרסם בעלון הרפואי בקולקטה תחת השם "השפעת כושר ההמסה של מיץ הפפאיה על פרטי מזון חנקניים". האנזים זוהה ובודד בין השנים 1950 ל-1960. הוא האנזים השני שעבר התגבשות (Crystallization) והציסטאין פרוטאז הראשון שהתגלה. חקר הפפאין עזר רבות בהבנת האנזים כחלבון והחל משנת 1991 נחקר ביתר הרחבה.
הפפאין משווק בדרך כלל כאבקה לריכוך בשר. ילידי דרום אמריקה משתמשים בפפאין לריכוך בשר במשך אלפי שנים. ברפואה הטבעית משתמשים בו לטיפול במערכת העיכול משום יכולתו לפרק חלבונים.
בשנת 2008, הפפאין נאסר לשימוש בארצות הברית בצורה של משחות לטיפול ברקמה במצב של נמק שמופיעה בפצעים הנובעים מסכרת, פצעי לחץ וכן הלאה, בשל היותו "מסכן את בריאות הצרכנים" עקב תופעות של אנפילקסיס והלם אנפילקטי תוך 15 דקות מרגע השימוש במשחות, תופעות שהביאו לאשפוז בבית חולים ואף להגעה לחדרי מיון.
דעת (כתב עת)
דעת - כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה הוא כתב עת בהוצאת המחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
כתב העת מוקדש למחקרים בתחום הפילוסופיה היהודית והקבלה. אלה נידונים מנקודות מבט שונות: פילוסופית, תאולוגית, תולדות הרעיונות, היסטורית, ביוגרפית, ביבליוגרפית, מחקר השוואתי וכיוצא באלה.
עורכו הראשון של דעת היה עמנואל לוינס, אותו החליף נחום אריאלי, ובמשך שנים רבות ערך את כתב העת פרופ' משה חלמיש. החל משנת 2016 עורכי דעת הם: דב שוורץ, אבי אלקיים וחנוך בן-פזי. כתב העת יוצא פעמיים בשנה. נכון ל-2015 יצאו 80 חוברות, חלקן חוברות כפולות או משולשות. ב-2015 נוסף כתב העת למאגר כתבי העת JSTOR.
חברי המערכת, בנוסף למשה חלמיש הם אפרים מאיר, דב שוורץ וחנה כשר. חברי המועצה המורחבת של כתב העת הם משה אידל, יעקב בלידשטיין, יוסף דן, שלום רוזנברג ואליעזר שביד.
רמי יהושע
רמי יהושע הוא פרסומאי ואיש עסקים ישראלי. הוא הבעלים והיו"ר של קבוצת הפרסום "יהושע\TBWA", מגופי הפרסום הגדולים בישראל.
ביוגרפיה.
יהושע נולד וגדל בהרצליה. התגייס לצה"ל בשנת 1977 ושירת במגוון תפקידים ביחידת מודיעין קרבי וסיים את שירותו בדרגת סרן לאחר מלחמת לבנון הראשונה. ב-1986 סיים באוניברסיטת בר-אילן תואר ראשון במדעי המדינה וסוציולוגיה ובעל תואר שני ביחסים בינלאומיים. בתקופת לימודיו שימש עוזר מחקר והוראה בתחום מדעי המדינה.
את דרכו בתקשורת החל ב-1985 כאחד ממקימי העיתון חדשות. ב-1991 הפך לשותף במשרד הפרסום "בילצקי, ערמוני, יהושע", ובמאי 1994 הקים את משרד הפרסום "יהושע ושות'". בשנת 1997 רכשה חברת הפרסום האמריקאית TBWA (מקבוצת OMNICOM, קבוצת הפרסום הגדולה בעולם כיום שנסחרת ב) 25% מהחברה, ושמה שונה ל"יהושע\TBWA".
בדצמבר 2021 פורסם באתר "המקום הכי חם בגיהנום" תחקיר העוסק בהטרדות מיניות שביצע יהושע בעובדות החברה. בעקבות התחקיר, השעה יהושע את עצמו מתפקידו בחברה, אך חזר לפעילות בה כעבור חודשים ספורים.
פעילויות מחוץ לעולם הפרסום.
יהושע מכהן כחבר במספר ארגונים חברתיים, בהם אגודות הידידים של מכון ויצמן למדע, מרכז רפואי מאיר, מרכז רפואי רמב"ם, שיבא, האופרה הישראלית, אגודת בית חולים שניידר, מרכז רפואי רבין וחבר באקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. בנוסף רמי יהושע חבר בוועד המנהל של תיאטרון גשר.
החל מ-2007 היה חלק מצוות שביצע שינוי בחינוך בישראל במסגרת וועדת דברת.
ב-2008 הקים את תנועת "ישראלי אמיתי לא משתמט", המעודדת גיוס לצה"ל.
ב-2016 היה מפיק שותף בסרט "סופת חול", זוכה פרס אופיר לסרט הטוב ביותר, שנבחר לייצג את ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ב-2022 מכר לנתנאל גרופ בניין משרדים בכ-30 מיליון שקל.
TheDraw
TheDraw הוא עורך קובצי טקסט חופשי עבור MS-DOS המאפשר ליצור אמנות ASCII ו-אמנות ANSI, בנוסף לאנימציות שמבוססות על קוד ASCII או קוד ANSI. העורך שימושי במיוחד בעת הפריחה של סצנת מערכות ה-BBS במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90, כאשר נעשה בה שימוש לצורך יצירה או שינוי של גרפיקות ואנימציות פשוטות המבוססות על קבצים בפורמט ANSI או ASCII.
העורך, אשר פיתוחו החל בשנת 1986, פותח על ידי איאן דייוויס. הגרסה היציבה האחרונה של העורך הייתה גרסה 4.63, אשר הופצה באוקטובר 1993.