הנשיא חוסיין מוחמד ארשאד ביקר בהודו בשנת 1982. ראש הממשלה שייח חסינה ביקרה בהודו בשנת 2010 כדי לחתום על מספר עסקאות. ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, ביקר בדאקה ב-2011 כדי לחתום על מספר עסקאות. ראש הממשלה נרנדרה מודי ביקר בבנגלדש בביקור היסטורי שכן הסכם הגבול נפתר ב-2015.
פעילות כלכלית.
הסחר הדו-צדדי של בנגלדש-הודו היה למעלה מ-10 מיליארד דולר בשנים 2018–2019.
הלוואות.
ב-2011 אישרה הודו הלוואה של 750 מיליון דולר לפיתוח תשתית בנגלדש והציעה הלוואה רכה נוספת של מיליארד דולר לפיתוח תשתיות ב-2014.
מלגות.
מדי שנה מקבלים 200 סטודנטים מבנגלדשים מלגות של ICCR. הודו הציעה מלגות לסטודנטים מוכשרים בבנגלדש תחת תואר שני ושני וחוקרי דוקטורט כדי לבצע לימודים במערכות מסורתיות של תרופות כמו איורוודה, אונאני והומאופתיה, על פי הנציבות העליונה ההודית בדאקה. בשנת 2017, 400 סטודנטים הודים לרפואה הפגינו בצ'יטגונג לאחר שלא הצליחו להירשם במועצת הרפואה והשיניים של בנגלדש.
מסחר והשקעות.
הסחר אמור להגיע ל-10 מיליארד דולר עד 2018 דרך נמלים. הסחר הדו-צדדי בין הודו לבנגלדש עמד על 6.6 מיליארד דולר בשנים 2013–2014, כאשר היצוא של הודו על 6.1 מיליארד דולר והיבוא מבנגלדש על 462 מיליון דולר, המייצג יותר מכפול מהשווי של 2.7 מיליארד דולר חמש שנים קודם.
הקבינט של בנגלדש אישר הסכם סחר מתוקן עם הודו שבמסגרתו שתי המדינות יוכלו להשתמש זו בנתיבי הקרקע והמים של זו לשליחת סחורות למדינה שלישית, תוך הסרת מחסום רב שנים בסחר אזורי. במסגרת העסקה הודו תוכל גם לשלוח סחורות למיאנמר דרך בנגלדש. היא כללה הוראה לפיה העסקה תחודש אוטומטית לאחר חמש שנים אם לאף אחת מהמדינות לא תהיה התנגדות.
שיתוף פעולה מגפת COVID-19.
בנגלדש החלה בחיסונים המוניים ל-COVID-19 עם חיסוני Covishield של מכון הסרום של הודו ב-7 בפברואר 2021. בנגלדש רכשה 7 מיליון מנות והודו התכוונה לתת 3.3 מיליון מנות נוספות. עקב גל שני של COVID-19 בהודו, יצוא החיסונים הופסק. זה הפריע לתוכנית החיסונים בבנגלדש.
באפריל 2021 שלחה בנגלדש תרופות וציוד רפואי להודו בעקבות הידרדרות מצב ה-COVID-19 בהודו. חבילת ההקלה כללה כ-10,000 בקבוקונים של Remdesivir (מיוצר בבנגלדש על ידי Beximco) זריקות אנטי-ויראליות, 30,000 ערכות PPE, וכמה אלפי טבליות אבץ, סידן, ויטמין C וטבליות נחוצות אחרות. במאי 2021, ממשלת בנגלדש שלחה משלוח שני של הקלה ב-COVID-19 המורכבת מאנטיביוטיקה, אקמול, ציוד מגן וחיטוי ידיים.
סילייה קארינה מוטקה
סילייה קארינה מוטקה (בנורווגית: Silje Karine Muotka, בסאמית: Elle-Rávnná Eli Silje Karine; נולדה ב-12 באפריל 1975) היא פוליטיקאית נורווגית סאמית, ילידת צ'ירקנס, שמכהנת מאז 21 אוקטובר 2021 כ. היא מתגוררת ב ומייצגת את מפלגת (NSR).
השכלה וקריירה.
למוטקה תואר ראשון במשפטים ולימודי תרבות מ, ותואר שני בניהול ואדמיניסטרציה מ. היא מתגוררת באלטה ומשמשת מנהלת פרויקטים באוניברסיטת טרומסה.
עשיה פוליטית.
מוטקה הייתה מעורבת בסוגיות בפוליטיקה הסאמית מאז נעוריה והחזיקה בתפקידים שונים בארגונים סאמים מאז שנות ה-90. היא נבחרה לראשונה לפרלמנט הסאמי בשנת 2009, כנציגה מן המחוז הצפוני, ומאז נבחרה שוב בשנים 2013, 2017 ו-2021.
מוטקה הייתה חברת (הרשות המבצעת של הפרלמנט הסאמי) בשנים 2013–2016, 2017-2021. בפעם הראשונה שהצטרפה למועצה המושלת, בתור השרה לענייני תזונה וחינוך בין השאר, החליפה אותה בפרלמנט הסאמי אינגר אלין אוטסי שהייתה סגניתה. בבחירות 2017 לפרלמנט הסאמי, זכתה מפלגת NSR לשני נציגים מהמחוז הצפוני: מוטקה ועורך הדין נילס מיקלסן אוטסי. מפלגת NSR נכנסה למועצה המושלת בקואליציה עם מפלגת Muohtačálmmit, ומוטקה הפכה לשרה לענייני תזונה, קרקע, סביבה ומדיניות אזורית.
בבחירות 2021 לפרלמנט הסאמי נבחרה מוטקה לנשיאת הפרלמנט הסאמי.
חיים אישיים.
מוטקה נשואה ויש לה בת ובן.
סידני לניר
סידני קלופטון לניר (באנגלית:Sidney Clopton Lanier, 3 בפברואר 1842 - 7 בספטמבר 1881) היה משורר, סופר ומוזיקאי אמריקאי, ניגן בחליל ובעוגב. לימד כמרצה לספרות באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור. היה גם עורך דין בהכשרתו.
ביוגרפיה.
סינדי לניר נולד בשנת 1842 במייקון (ג'ורג'יה) כבן לרוברט סמפסון לניר ולמרי ג'יין לבית אנדרסון. המשפחה הייתה ברובה ממוצא אנגלי ושמה נגזר משמם של אבות רחוקים צרפתים הוגנוטים שהיגרו לאנגליה במאה ה-16 בגלל רדיפות על רקע דתי. לניר ניגן מילדותו בחליל ואהבתו לכלי זה ליוותה אותו כל חייו. הוא למד באוניברסיטת אוגלת'ורפ על יד מילדג'וויל, ג'ורג'יה והיה חבר באחוות סיגמה אלפא אפסילון . ב-1860 סיים את לימודיו במקום ראשון בכיתתו זמן קצר לפני פריצת מלחמת האזרחים האמריקאית. כעבור שנה הוא שב לאוגלת'ורפ כמדריך והתיידד עם מילטון הרלו נורת'רפ, יליד ניו יורק, שעבד כמנצח באוניברסיטה.
בימי המלחמה במסגרת יחידת מתנדבים מעירו מייקון התגייס לניר לצבא הדרום (של קונפדרציית המדינות של אמריקה) שירת כגשש בחבל טיידווטר של וירג'יניה כחייל בחיל המאותתים. מאוחר יותר, יחד עם אחיו קליפורד, שירת כנווט על אוניות אנגליות שוברות מצור בוילמינגטון (קרוליינה הצפונית). ב-3 בנובמבר 1864 ספינתו, "לוסי" , נתפסה על ידי האוניית הסיור האמריקאית "סנטיאגו דה קובה". דחה את עצת הקצינים הבריטים ללבוש מהר מדים משהלם ולהעמיד פני בריטי, ונלקח בשבי של הצפוניים. נאסר בכלא הצבאי פוינט לוקאוט במרילנד, בו לקה בשחפת. כל שאר חייו סבל מאוד מהשלכותיה של מחלה זו.
זמן קצר אחרי תום המלחמה לימד לניר כמורה בבית ספר, אחר כך עבר למונטגומרי (אלבמה), שם עבד כפקיד קבלה במלון "Exchange" וכמוזיקאי. הוא ניגן באופן סדיר ב"כנסייה הפרסביטריאנית הראשונה" על יד פרטוויל. באלבמה הוא כתב ב-1867 את הרומן היחיד שלו, " Tiger Lilies" . ברומן שהוא בחלקו אוטוביוגפי , תיאר את ביקורו ב-1860 אצל סבו במלון שבמרחצאות במונטווייל ספרינגס על יד נוקסוויל, טנסי.ב-1867 עבר לגור בפרטוויל, אז עיירה קטנה בסביבת מונטגומרי, בה עבד כמורה ומנהל בית ספר.
ב-1867 התחתן עם מרי דיי ממייקון וחזר לעיר הולדתו כדי לעבוד במשרד עריכת הדין של אביו.
לניר התקבל לבסוף בלשכת עורכי הדין של מדינת ג'ורג'יה ועבד במקצוע זה למשך מספר שנים. בתקופה זו כתב מספר שירים פחותים בערכם בניבים המקומיים "קרקר" ו"ניגרו" של זמנו
על מצוקות החקלאים הלבנים והשחורים בדרום המשתקם. הוא נטייל רבות בדרומה ובמזרחה של ארצות הברית תוך חיפוש מזור לשחפת.
באחד הטיולים האלה גילה מחדש את העיניין בנגינה בחליל והחליט לנסוע לצפון-מזרח כדי למצוא עבודה כחלילן בתזמורת כלשהי. אחרי שלא מצא עבודה בניו יורק , בפילדלפיה ובבוסטון, חתם לבסוף חוזה עם "תזמורת פיבודי" שקמה זה עתה בבולטימור, מרילנד. הוא למד לבד תווים ועלה מהר לתפקיד של חלילן ראשי. שמו הלך לפניו בגלל ביצועיו לקטע המוזיקלי "השחרורים" שהלחין ושבו חיקה את שירת הצפורים האלה.
על מנת לתמוך באשתו ובשלושת בניו שלח לניר שירים למגזינים. שיריו הידועים ביותר היו
"Corn" (1875), "The Symphony" (1875), "Centennial Meditation" (1876), "The Song of the Chattahoochee" (1877), "The Marshes of Glynn", (1878)
ו- "A Sunrise Song" (1881). השניים האחרונים נחשבים לפסגת שירתו. הם מהווים חלק ממחזור של שירי טבע ליריים הנקרא "הימנוני הביצות" - "Hymns of the Marshes",
המוקדשים לביצות המלוחות של מחוז גלין על חופה של ג'ורג'יה.
שנותיו האחרונות.
מאוחר יותר הספיק לניר להתמנות בסגל של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס במרצה לספרות אנגלית. הוא לימד על כותבי הרומנים האנגלים, על שייקספיר, על יוצרי הסונטות האליזבתנים, על צ'וסר ועל המשוררים האנגלים העתיקים. הוא פרסם סדרת הרצאות על "הרומן האנגלי" (שפורסמה אחרי מותו, ב-1883) וספר בשם "מדע השירה האנגלית" (1880) שבו פיתח תאוריה חדשה שחקרה את הקישורים בין הסימון המוזיקלי למשקל בשירים.
ב- 7 בספטמבר 1881 בעת ששהה עם המשפחה לצורך הבראה על יד לין, קרולינה הצפונית, נפטר לניר בעקבות סיבוכי השחפת, בגיל 39. הוא הובא לקבורה בבית הקברות גרין מאונט בבולטימור.
הנצחה.
שני אגמים בארצות הברית נקראו על שמו:
חטיבת ביניים בפרפקס, וירג'יניה - ב-2021 שונה שמה ל"קתרין ג'ונסון".
לניר במדיה אמנותית נוספת.
בתרגום לסרבו-קרואטית.
אדוארד אלסברג
אדוארד אלסברג 21 בנובמבר 1891 – 24 בינואר 1983) היה קצין יהודי בצי ארצות הברית, שהתמחה בהנצלת כלי שיט והגיע לדרגת תת אדמירל. כתב הרבה ספרים מעניינים והיה ידוע כ"קומנדר אלסברג".
שנים מוקדמות.
אלסברג נולד ב-21 בנובמבר 1891, בניו הייבן, קונטיקט, וגדל בקולורדו. הוא היה אחד היהודים הבודדים שהתקבלו אז להאקדמיה הימית של ארצות הברית, אלסברג סיים בשנת 1914, את הלימודים עם תואר ראשון במדעים. בשנת 1920 קיבל את התואר השני שלו במדעים מההמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 1929 הוא קיבל תואר כבוד של ד"ר מהנדס, מאוניברסיטת קולורדו בבולדר.
שירות בצי ארצות הברית.
אלסברג הוסמך לקצונה בצי ארצות הברית בשנת 1914 ושימש בתפקיד פעיל עד 1926. הוא הפך למומחה לנושאי הצלה והנצלה ימית. בשנת 1925, הוא הרים את הצוללת השקועה, צוללת USS S-51. על ההצלחה הזו הזו הוא הועלה לדרגת סא"ל על ידי חוק הקונגרס והוענק לו מדליית השירות המצטיין על ידי הצי, מאז ועד היום הוא ידוע בשם העממי "קומנדר אלסברג", ללא קשר לדרגתו. אלסברג תיאר את העלאת הצוללת בספרו משנת 1929, "על התחתית".