האלבום הגיע למקום התשיעי ברשימת בילבורד 200, למקום ראשון באלבומי ההארד רוק ולמקום שני ברשימת אלבומי הרוק. בנוסף, האלבום הגיע למקום 4 בקנדה, 7 בפינלנד ובארגנטינה ול-9 ברשימת בילבורד 200. האלבום מכר כ-45 אלף עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון ליציאתו. הוא קיבל ביקורות טובות ונחשב לממשיך את הצלחתו של האלבום הקודם, United Abominations.
הסינגל "Headcrusher" מתוך האלבום היה מועמד לגראמי.
משמעות השירים.
כמו מרבית אלבומיה הקודמים של הלהקה, גם כאן מצויים סינגלים בעלי תוכן פוליטי. הסינגל "The Right to Go Insane" מדבר על השפעת המשבר הכלכלי העולמי. הקליפ של השיר מתייחס לאירוע חטיפת טנק שהתרחש ב-1995 על ידי אזרח בשם שון נלסון . "Endgame" מתייחס לתאוריית הקשר על FEMA, בעקבות חוק שחוקק נשיאה לשעבר של ארצות הברית, ג'ורג' וו. בוש, המאפשר לו לרתק אזרחים אמריקנים לבתי מעצר בתוך גבולות ארצות הברית. "Bite the Hand" (הכלב הנושך את היד המאכילה אותו) מדבר על חמדנותם של אנשי העסקים בוול סטריט ועל חוסר נאמנותם כלפי הציבור שמפקיד את כספו באחריותם, ככל הנראה בהתייחסות לפשיטת הרגל של ליהמן ברדרס.
סינגלים נוספים באלבום מתייחסים לנושאים אחרים. "How the Story Ends" ו-"This Day We Fight" מבוססים על גישתו הלוחמנית של סון דזה, כמו גם על קריאתו של אראגורן לחייליו בטרם צאתם למלחמה בספרי שר הטבעות. "44 Minutes" מתייחס לאירוע ירי שהתרחש בצפון הוליווד בשנת 1997. "Headcrusher" מתייחס למכשיר עינויים מימי הביניים. "1,320" מדבר על מכוניות מרוץ הפועלות על דלק ניטרו.
ביקורות.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ביותר ונחשב לממשיך ההצלחה של האלבום הקודם, "United Abominations". צ'אד בואר מאתר "About.com" מציין כי מגאדת' עדיין בשיא כוחם ושהאלבום מכיל כמה רגעי אולדסקול לצד מודרניים יותר. עוד הוא מציין כי האלבום הקודם קיבל שבחים רבים והיה בצמרת רשימות ההשמעה של אתרים רבים, אך אלבום זה הוא טוב יותר. אדוארדו ריבדביה מאתר הביקורות "Allmusic" מוסיף כי שם האלבום מציין יותר סגירת מעגל מאשר ברכת פרידה, וכי הלהקה בצירוף הגיטריסט החדש פועלת בתחום הת'ראש הטכני המוכר לה (מתקופת "Peace Sells" ועד "Rust in Peace" ליתר דיוק). אדריאן בגרנד מאתר "Popmatters" מציין כי "מאסטיין שומר על הנקודות החזקות שלו, וביחד עם כריס ברודריק המוכשר ביותר כגיטריסט מוביל חדש, האלבום בוער בעוצמה שלא נשמעה מאז ימי "Rust in Peace"". עוד הוא משווה את צמד השירים הפותח את האלבום לאלה הפותחים את So Far, So Good... So What!. הראשון הוא קטע אינסטרומנטלי, בעוד השני אגרסיבי ולוחמני.
הגיטריסט סלאש אף הוא שיבח את האלבום.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו בידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת.
קאנה
לך תבין נשים
לך תבין נשים (באנגלית: In the Land of Women) הוא סרט מסוגת דרמה רומנטית משנת 2007, שבוים על ידי ג'ון קסדן. בסרט משחקים אדם ברודי, מג ראיין וקריסטין סטיוארט. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל קאן, ב-18 במאי 2006.
עלילה.
קרטר ווב (אדם ברודי) הוא סופר צעיר מלוס אנג'לס, שעוסק בכתיבת פורנו רך וחלומו הוא לכתוב סיפור על התיכון בו למד. כאשר חברתו הכוכבת, סופיה (אלנה אנאיה), נפרדת ממנו, הוא נכנס לדיכאון. אימו מספרת לו שסבתו ממישיגן, פיליס (אולימפיה דוקאקיס), טוענת שהיא גוססת, וכתוצאה ממצבו הנפשי הוא מחליט לעבור לגור איתה.
במישיגן מתוודע קרטר למשפחת הארדוויק. בין אם המשפחה, שרה (מג ראיין), ובינו, נרקמת מערכת יחסים בה היא מספרת לו על אכזבותיה, על שבעלה נלסון (קלארק גרג) בוגד בה, על שבתה לוסי (קריסטין סטיוארט) שונאת אותה, ועל פחדה מן התוצאות אותן יביא סרטן השד שנתגלה אצלה. קרטר מספר לה על אהבתו הראשונה - סופיה, ועד כמה הוא שבור מהפרידה ממנה. לאחר מספר פעמים שהשניים נפגשו מבין קרטר שמה שהוא חש כלפי סופיה לא היה אהבה, ויחסיו עם שרה הופכים רומנטיים.
בעידודה של שרה, קרטר מתחיל להתיידד גם עם בנותיה: לוסי ופייג' (מקנזי וגה). לוסי מתקרבת אל קרטר, ומספרת לו על שנאתה לאימה, ועל גייב, בחור שהיא מבלה איתו הרבה, אך היא חוששת להתנשק איתו. מאוחר יותר מתברר שגייב לא חיכה ללוסי, והתמזמז עם חברתה הטובה ביותר. לוסי פגועה ולא יודעת מה לעשות, וקרטר מציע לה ללכת למסיבה שמתקיימת באותו הערב. לאחר שכנועים מצידה הוא מצטרף אליה, אך גייב נותן לו אגרוף כי הוא חושד שקרטר לקח לו את לוסי. כשגייב מתכוון להכות בו בשנית, מתפרץ לפתע אריק ווטס (דסטין מיליגן), חברו הטוב ביותר של גייב, ונותן לגייב אגרוף, בהאשמה שהוא פגע בבחורה הכי מדהימה בבית הספר. לוסי וקרטר הולכים מהמקום, ובמכונית לוסי מתחילה להאשים את אימה בצרות שלה, וקרטר מתעצבן על שהיא לא מגלה הבנה כלפי אימה. לבסוף קרטר ולוסי מתנשקים. שרה רואה את הנשיקה מהחלון וכועסת על קרטר. כשהוא בא לדרוש בשלומה ולתת לה מכתב שכתב לה, היא דורשת ממנו שלא יבוא אליה יותר.
קרטר מרגיש שחייו במקום להשתפר - נהרסים, אך במהלך שהותו במישיגן מתפתחת מערכת יחסים של חיבה בינו לבין סבתו, הבטוחה שהיא הולכת למות בכל רגע. כשהיא שואלת את קרטר על מה הוא כותב, הוא משקר ואומר שהוא כותב ספרי ילדים, פיליס מביעה רצון לקרוא משהו שהוא כתב לפני מותה, ומאוחר יותר, בהשפעתה, כתב קרטר ספר ילדים, אך כשרצה להראות לה אותו בביתה הוא מצא אותה מתה.
תוך כדי אשפוזה של שרה לאחר כריתת השד שלה והתחלת הטיפול הכימותרפי, היא ולוסי משלימות ובאותה העת היא קוראת את מכתבו של קרטר והיא סולחת לו. לאחר שלוסי הגיעה לקרטר בדרישה לדעת אם הוא הצטער על הנשיקה שלהם, הוא משיב לה שהוא פשוט לא היה הבחור הנכון. לוסי מבינה שהבחור הנכון הוא אריק והיא הולכת לפגוש אותו.
הסרט מסתיים כשקרטר בבית קפה בלוס אנג'לס, כותב, ושם הוא מכיר את אחת המלצריות, ג'ייני (ג'יניפר גודווין).
ביקורות.
בסוף השבוע הראשון ליציאת הסרט לאקרנים, הוא גרף 4.7 מיליון דולר, והגיע למקום השמיני ב-Box Office Mojo. בארצות הברית גרף הסרט 11 מיליון דולר, וברחבי העולם גרף 17.5 מיליון דולר, סכום המהווה הצלחה ביחס לתקציב המקורי - 10 מיליון דולר.
הביקורות לסרט היו מעורבות. בספטמבר 2007 ה-Rotten Tomatoes דיווח, שבהתבסס על 108 ביקורות, 44% מהן היו חיוביות, אך הייתה הסכמה שמשחקם של הדמויות לא היה מפותח.
אוסטרלופיתקוס אפרנסיס
אוסטרלופיתקוס אפרנסיס (שם מדעי: "Australopithecus afarensis"; "פיתקוס" מיוונית: πίθηκος, קוף-אדם, "אוסטרלו" מלטינית: australis, דרומי, "אפרנסיס" - מחבל עפר), המשתייך למשפחת ההומינידיים, הוא אחד המינים הקדומים של הסוג הנכחד אוסטרלופיתקוס. מאובני אפרנסיס רבים נמצאו באתיופיה ובקניה שבמזרח אפריקה, והם מתוארכים בשיטות רדיומטריות לתקופה של 3.6 עד 2.9 מיליון שנה לפני זמננו. הממצא הראשון שהוגדר כאפרנסיס התגלה באתיופיה על ידי הפלאואנתרופולוג דונלד ג'והנסון, והוא אחד המאובנים המפורסמים בחקר האבולוציה של האדם: שלד של נקבה שקיבל את הכינוי הפופולרי "לוסי".
מורפולוגיה.
אפרנסיס הוא קרוב לוודאי המין המוכר ביותר למדע מתוך מיני הסוג אוסטרלופיתקוס, הודות למספר גדול של מאובנים שנמצאו ולאיכותם. בוגרים ממין זה התנשאו לגובה של 100 עד 140 ס"מ ומשקלם מוערך ב-30 עד 55 ק"ג. הסיבה לשונות הגדולה בנתונים הנ"ל היא שהזכרים היו גדולים משמעותית מהנקבות (דו-צורתיות זוויגית) בדומה להבדלי גודל אצל שימפנזים. חזותו של מין זה הייתה כשל קוף, קוף המהלך זקוף. האנטומיה היא שעטנז בין קוף לאדם, בדיוק כפי שניתן היה לצפות מיצור שמבחינת לוח הזמנים חיי במחצית הדרך שבין האב המשותף לאדם ולשימפנזה בהווה, אשר לפי ההערכות הנוכחיות נפרדו לפני 6 מיליון שנה. מבנה השלד של אפרנסיס, המוכר מלוסי כמו גם מפרטים אחרים פחות מושלמים, מעיד בבירור על התאמה להליכה על שתיים בקומה זקופה: עמדה תחתית של חיבור הגולגולת לעמוד השדרה (בניגוד לעמדה עורפית בקופי אדם), כף רגל כמעט אנושית בצורתה עם קשת כף-רגל ובוהן סמוך לשאר האצבעות, זווית בין עצם הירך והשוק הדומה לזו של בני אדם, ואגן צר ב"צורת קערה" כמו אגן אנושי אך רחב מעט יותר. ואולם מספר סימנים רומזים שבמקביל להליכה על שתיים אפרנסיס היטיב לטפס על עצים: עצם הירך קצרה יחסית לבני אדם בעוד שעצמות אמת היד ארוכות יותר, האצבעות מקושתות בהתאמה לתפיסת ענפים ומורפולוגית עצם השכם, בדומה לזו של שימפנזים, מאפשרת חופש תנועה גדול לזרועות.
עד לאחרונה הוערך נפח המוח של אפרנסיס ב-350 עד 485 סמ"ק, אבל הגילוי של גולגולת זכר גדול במיוחד (סימון קטלוגי AL 444-2) הקפיצה את הגבול העליון ל-600 סמ"ק, קרוב מאוד לגבול התחתון של מיני האדם הקדומים ביותר כמו הומו הביליס והומו ארקטוס. זכר זה גם מתאפיין ברכסי גבות מודגשים, לסתות גדולות וניבים ארוכים יחסית. גולגולת הנקבה, המוכרת בעיקר ממחקרו של יואל רק במאובן AL 417-1, קטנה בהרבה ומתאפיינת בלסתות וניבים פחות מודגשים. הגולגולת של אפרנסיס חולקת מאפיינים רבים עם גולגולות קופי אדם וגם נפח המוח שלה הוא כשל קוף אדם, אבל המתווה הפנימי שלה מראה שמוח זה היה שונה בארגונו: האונה הקודקודית (parietal) מוגדלת באופן משמעותי ובעלות צורה הדומה יותר לצורה בסוג האדם. לא ידוע אם שינוי זה הופיע לראשונה באפרנסיס, בשל המחסור בגולגולות שלמות במינים שקדמו לו כמו אנמנסיס וארדיפיתקוס. לאפרנסיס מערכת שיניו כמעט אנושית בפעולתה, כלומר כל השיניים כמעט סדורות על מפלס אחד, זאת בניגוד לשיניים של כלב, שימפנזה וגורילה המשולבות אלו (העליונות) באלו (התחתונות).
שביל עקבות ההומינידים בלייטולי.