בהופעתו האחרונה במועדון הבארבי בחודש יוני 1999, כחודש לפני מותו, ביצע מאיר אריאל את השיר ובתוך כך ביאר אותו בחידתיות: "זה שיר על תשוקת הסוף. אהבת הסוף. זה שיר על 'מותק החושך'".
לימים, כשנשאל גוב על משמעותו של השיר, אמר:
רבים מקטלגים את השיר בתור כזה העוסק באונס, ככל הנראה משום שמילותיו כוללות את המשפטים "עם הגב לים עם הראש לשם, ולא אכפת שכבר יבוא, כך עליה יעבור" ו"לא נלחמת לעצור, לא אכפת לה כבר לגמור, עם הגב לים עם הראש לשם". יש שהציעו שייתכן כי מילות השיר נכתבו בהשראת רצח נאוה אלימלך.
המפלגה הדמוקרטית הלבנונית
המפלגה הדמוקרטית הלבנונית (בערבית: الحزب الديمقراطي) היא מפלגה לבנונית שיוסדה על ידי השר הלבנוני לשעבר טלאל ארסלאן בשנת 2001. טלאל הוא בנו של המנהיג הדרוזי מג'יד ארסלאן, ועומד בראש המפלגה מאז היווסדה.
המפלגה היא חילונית באופן רשמי ובעלת תומכים מכל העדות בלבנון, אך רוב מצביעיה מגיעים ממשפחת ארסלן הדרוזית.
המפלגה נכללת בקואליציית 8 במרץ בהנהגת מישל עאון.
מפלגתו של ארסלן, וכן תנועת האחדות הלבנונית של ויאם והאב נחשבות כמתחרות העיקריות של המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית של משפחת ג'ונבלאט (הנכללת בקואליציית 14 במרץ.
המפלגה הדמוקרטית הגיעה לפרלמנט הלבנוני פעם אחת בשנת 2000 ונכשלה להכניס את נציגיה בשנת 2005. בבחירות לפרלמנט ביוני 2009 זכתה המפלגה ב-2 מושבים.
סאלח אל-ערידי, ממנהיגי המפלגה, נהרג בהתפוצצות רכב ליד ביתו בשנת 2008.
הדת הבהאית
הדת הבהאית (בפרסית: آئین بهائی או بهائیت) היא דת מונותאיסטית עצמאית חדשה שמקורה בדת הבאבית שנוצרה בפרס ב-1844 על ידי סייד עלי מוחמד שיראזי, הבאב. אמנם שורשי הדת הבהאית נטועים באסלאם השיעי, אך היא אינה מוגדרת כזרם בתוכו. מרכזה של הדת בעכו ובחיפה. רוב כתביה הקדושים נכתבו על ידי הנביא בהאא אללה, שטען כי הוא ממשיך בשורתו של הבאב. מעריכים שקיימים כשישה מיליוני מאמינים ברחבי העולם, במספר רב של ארצות. כתבי הדת הבהאית תורגמו למאות שפות. על אף שורשיהם המוסלמיים של מייסדיה, מעטים הם המאמינים הבהאיים ממדינות האסלאם. באיראן היא נרדפת קשות, והבהאים נחשבים ל"מורתדון", כלומר, מוסלמים שנטשו את אמונתם. אך ישנן מדינות אחרות במזרח התיכון כמו איחוד האמירויות הערביות, שם הבהאיים נחשבים כחלק מהאוכלוסייה המוסלמית. את עיקר הצלחתה השיגה הדת הבהאית במערב ובהודו, בשל מסריה האוניברסליים.
המסר של הבאב ובהאא אללה הוא שישנו אל אחד, שמתגלה בפני האנושות לאורך השנים וחושף את רצונו. כל הדתות הן בעלות מוצא אלוהי משותף, וניתנו על ידי נביאים שהם שליחי האל, בהם משה, בודהה, מוחמד, קרישנה, ישו, זרתוסטרא והבאב. הם מייצגים שלבים עוקבים בהתפתחות הרוחנית של האנושות. בפי השליח האחרון ברצף, בהאא אללה, הייתה בשורה למתחבטים מול האתגרים המוסריים והרוחניים של העולם המודרני, ובשורה זאת, על פי האמונה, תעמוד למשך אלף שנים. היא מדגישה שלום כלל-עולמי, התקדמות מדעית והתנהגות מוסרית.
תולדות הדת.
הדת הבהאית התפתחה מהדת הבאבית - שנוסדה על ידי הבאב ב-1844 בפרס. בפרס של אמצע המאה ה-19, גברו הציפיות לבואו של האימאם הנעלם, המהדי. הבאב טען שבואו הגשים ציפיות אלו והכריז בכתביו ובפומבי ששליחותו נועדה להכין את האנושות לבואו של 'זה אשר אלוהים יגלה אותו', והאיץ במאמיניו לתמוך בנביא החדש לכשיופיע. בשיאה סחפה הבאביות עשרות אלפים ודוכאה ביד קשה על ידי השלטונות האיראניים והשאה בראשם, ובסופו של דבר, הובילו הדברים לכך שמייסד הדת, הבאב ("שער" בערבית, כינויו של עלי מוחמד שנולד בשיראז), הוצא להורג בידי כיתת יורים ב-1850. עצמותיו רוסקו על ידי השלטונות, שרידיהם נשמרו בסתר בידי חסידיו הנותרים, עד אשר הועברו לקבורה במאוזוליאום שעל הכרמל בחיפה, בשנת 1909.
הבאב סימן את מירזא יחיא, אחד ממאמיניו הראשונים, כיורשו. אולם יחיא היה אז נער בן 18 והתקשה לשאת במעמסה הכבדה של הנהגת שארית הפליטה של הבאבים, שחיו במחתרת בפרס. לכן פנתה הקהילה הבאבית לאחיו הגדול ממנו בארבע-עשרה שנה, שנודע לימים כבהאא אללה (מפרסית - "תהילת האל") וביקשה את הדרכתו. עם דיכוי מרד הבאבים נכלא בהאא אללה יחד עם באבים נוספים ואז חווה את חוויית התגלותו ומשיחתו לנביא. בהאא אללה לא גילה תחילה את דבר התגלותו אלא לקומץ מקורבים. הוא עשה כן בגני רידוואן שבבגדאד ב-1863.
בהאא אללה טען להיותו לא רק נביא "זה אשר אלוהים יגלה אותו", אלא גם התגלמותו של האל. הוא ביטל רבים מעיקרי אמונתו של הבאב וייסד תחתם דת חדשה, בעלת אופי אוניברסלי ופציפיסטי יותר. עדת מאמיניו של אחיו מירזא יחיא - אשר כונו על שמו "אזלים" - נותרה נאמנה יותר לפשוטם של כתבי הבאב. אך בסופו של התהליך, הייתה ידם של הבהאים, נאמני בהאא אללה, על העליונה ורוב הבאבים נהיו לבהאיים. האזלים נותרו כת מבודדת וקטנה.
בהאא אללה נולד בשם מירזא חוסיין עלי בשנת 1817, ומת ב-1892. למעשה, נחשב בהאא אללה למייסדה של הדת הבהאית כפי שהיא מוכרת בשנות האלפיים. בהאא אללה הכריז שהופעתו של הבאב בישרה את הופעתו של בהאא אללה (כשם שבנצרות יוחנן המטביל בישר את בואו של ישו; ומכאן הקשר אל קבורת שרידיו של הבאב על הר הכרמל, שכן זהו ההר של אליהו הנביא אשר על-פי המסורת יבשר את בואו של המשיח). בהאא אללה הטיף וכתב איגרות אודות הדת החדשה. גם הוא נרדף על ידי השלטונות, אך כיוון שהיה בן אצולה לא הוצא להורג, ולכן גורש לבגדאד, וב-1868, לאחר תלאות רבות, הוגלה ונכלא בידי הטורקים במצודת עכו.
למרות היותו אסיר האימפריה העות'מאנית עד סוף ימיו, כעבור זמן מה הורשה לצאת מהמצודה, התגורר זמנית בבית עבוד בעכו והגיע לבית מבודד ליד הכפר מזרעה שמצפון לעכו. בערוב ימיו הוא התגורר באחוזת בהג'י, בבית זה אסף את דרשותיו ואגרותיו, החשובים שבהם - הכתאב-י איקאן ואל-כתאב אל-אקדס. לאחר מותו ב-1892 הוא נקבר בבהג'י, וזה נהיה המקום הקדוש ביותר לבהאים.
בנו עבד אל-בהאא' ("עבד הבהאא"), שירש אותו, העתיק את פעילותו לחיפה ורכש אדמות בכרמל. במקביל רכשו בהאיים אחרים בהם אחיו של בהאא אללה, אדמות באזור הכנרת.
לאחר מותו של עבדול בהאא ב-1921 ירש אותו נכדו שוגי אפנדי, וכשמת הוא בשנת 1957, לא מונה לבהאים מנהיג יחיד. במקומו מונהגת הדת מאז 1963 בידי הנהגה בת תשעה חברים, הנבחרת מדי חמש שנים, ויושבת בראש בית הצדק העולמי, הממוקם במרכז הבהאי העולמי בחיפה.
עקרונות הדת.
הבהאים מאמינים באחדות - של האלוהות, של הדתות ושל האנושות; חיפוש אחר האמת; אמונה בהרמוניה בסיסית בין דת למדע; התנדבות; שוויון בין גברים לנשים; מונוגמיה; שלילת דעות קדומות ואמונות טפלות; ציות קפדני לחוקי הממשלה המקומית, אי נשיאת נשק ולוחמה ואיסור על השתתפות בכוח צבאי של מדינה כלשהי, למעט כוחות או"ם; חינוך חובה בכל העולם; חיפוש אחר פתרון לבעיית הכלכלה העולמית; שימוש בשפה עולמית (בעבר אספרנטו וכיום לוז'באן) וחתירה לשלום עולמי תחת ממשלה בינלאומית שתקבל לידיה חלק מסמכויותיהן של המדינות.
בנוסף, המספרים 9 ו-19 מקודשים בעיני הבהאים. לכן בלוח השנה הבהאי, יש 19 חודשים בשנה - בכל חודש 19 יום. ארבעה או חמישה ימים נוספים נקבעו בין החודש ה-18 וה-19 בסוף פברואר כדי להשלים את שנת השמש, ואלה מכונים "איאם-י הא". ראש השנה, הנורוז, חל בלוח הבהאי ב-21 במרץ.
אצל הבהאים אין פולחן ציבורי או ריטואלים דתיים, ואין להם כוהני דת. המתפללים הבהאים פונים לכיוון עכו, ולאחר מותם הם נקברים כשראשם לכיוון העיר הקדושה ביותר לדת, עכו. לדת עניין מיוחד בערכי ההיגיינה והאסתטיקה המשתקפים במרכזים ובמתקנים שלהם. הבניין המפואר בחיפה שאותו מזהים בטעות כמקדש הוא למעשה מאוזוליאום, קבר הבאב, ומשמש גם מקום תפילה ומדיטציה. בעתיד אמור להיבנות בית תפילה או מקדש עולמי בהר הכרמל.
ההצטרפות לדת אינה אוטומטית: כל צאצא להורים בהאים בגיל 15 יכול להכריז על נכונותו לקבל על עצמו את עקרונות הדת. בן הדת הבהאית מורשה להתחתן עם מי שאינם בני הדת הבהאית.
על פי תפיסתו של בהאא אללה, יש להקים בכל הערים בעולם מבנים שמגמתם לאפשר לאוכלוסייה להתפלל. בהתאם לכך אכן רכשו הבהאים קרקעות בלמעלה ממאה ערים בעולם, וב-8 ערים בנו בתי תפילה בהאיים המיועדים לתפילה ומדיטציה, והן: שיקגו - ארצות הברית, ניו דלהי - הודו, פנמה, סידני - אוסטרליה, קמפלה - אוגנדה, פרנקפורט - גרמניה, אפיה - סמואה, וכן מבנה שנהרס ברעידת אדמה באשגבאט - טורקמניסטן. מקדש הבאב שבחיפה אינו בית תפילה כזה, והמקום להקמתו של בניין כזה בחיפה מצוין על ידי האובליסק המוצב בכרמל הצרפתי.
נתונים דמוגרפיים.
ברוב האנציקלופדיות ועל פי המקורות הבאהים מעריכים כי בתחילת המאה ה-21 מנתה אוכלוסיית הבהאים הכלל-עולמית בין 6 ל-7 מיליון נפש. מאז שנת 1844 בה נוסדה הדת, היא התפשטה בעיקר באימפריות הפרסית והעוֹתְ'מָאנִית, עד תחילת המאה ה-20 גדלה הדת מבחינה מספרית הן מריבוי טבעי והן מהצטרפות אנשים שהמירו את דתם במדינות שונות, בהן דרום ודרום-מזרח אסיה, אירופה וצפון אמריקה. הודות פעילותו של ג'ורג' ג'ייקוב אוגור הדת הבהאית הגע ליפן במהלך העשות השני של המאה ה-20. במהלך שנות החמישים והשישים של המאה ה-20 הושקעו מאמצים רבים במסעות ברחבי העולם בניסיון ללמד את הדת הבהאית ובפעולות מיסיונריות. זו הסיבה לכך שניתן למצוא מאמיני הדת הבהאית במדינות שונות על פני כדור הארץ. כיום הדת הבהאית היא המיעוט הדתי הגדול ביותר באיראן.
על פי ספר האלמנך וספר העובדות העולמי לשנת 2004