גרסיאל זיהה את הדמות מאחורי השם שנחרט על גבי קנקן חרס במפקד המחלקה הראשונה של יחידת הגיבורים אשר לדוד שבמשך הזמן קודם להיות מפקד המצודה והאזור לנוכח עיר הממלכה הפלשתית גת. הקנקן הכיל כנראה גרעיני תבואה מנופה ב"כברה" ונשלחה כאספקה למפקד אשבעל בן (ב) דע ולוחמיו שהגנו על האזור מפני גדודי פשיטה פלשתים.
ביוני 2020 פרסמו גרסיאל ורעייתו בת שבע הוכחה לזיהוי העיר המקראית צקלג בתל שרע על פי המסורת הערבית הלוקאלית. הכינוי "שריעה" הניתן לתל ולוואדי שלמרגלותיו, כמו גם הקיצור תל שרע, משמעותם העיקרית בערבית: חוק ומשפט, ובכך הנציחו את החוק והמשפט שקבע דוד באזור צקלג בדבר חלוקת שלל המלחמה בין אלה שנשארו מאחור ובין אלה שיצאו למלחמה בעמלקים שפשטו על צקלג (שמ"א ל, יח-כה).
ספרים שכתב.
M. Garsiel, The Book of Samuel: Studeis in History, Historiography, Theology and Poetics combined, Part 1. Jerusalem, Rubin Mass Publishers, 2018
להלן פירוט היחידות:
ברצלונה הקטנה
מלם מערכות
תים
תים נטקום
רפי סוויסה
Onlife
onlife (בעברית: און לייף) הוא אתר אינטרנט ישראלי, המגדיר עצמו כאתר תוכן ואקטואליה לנשים.
האתר הוקם על ידי הדס גולדשטיין (מנכ"לית Themarker לשעבר), KCS טכנולוגיות, קבוצת הארץ - Themarker ומשקיעים פרטיים (בהם ישי דוידי ויעקב בורק). העורכת הראשית של האתר בראשית דרכו הייתה אפרת אדמון. בשנת 2014 מונתה לתפקיד הילה ברבי-ג'קמן, החל משנת 2018 העורכת הראשית היא הדס רגולסקי כריסי. האתר החל לפעול ב-11 ביולי 2010.
באתר מתפרסמים מאמרים וטורי דעה בקשת רחבה של נושאים הנמצאים על סדר היום: פוליטיקה, אלימות מינית ונשים בעולם העבודה וכן כתבות בנושאי אופנה, פנאי, משפחה, צרכנות, תזונה, בריאות ועוד. התכנים באתר מתעדכנים מדי יום. קישורים למאמרים באתר נכללים באתר "הארץ" ובאתר "דה מרקר".
מערכת האתר כוללת 10 עיתונאיות ועורכות קבועות וצוות של 40 פרילנסרים. עם הכותבות באתר נמנות ענת סרגוסטי, ליטל שוורץ, לינוי בר גפן, הדס שטייף, יעל שרר ומרינה קיגל. הגישה לאתר חופשית, והכנסותיו באות מפרסומת ומתוכן שיווקי.
באפריל 2013 נטל האתר חלק, במאמר מאת הדס שטייף, במהלך לחשיפת החשדות להטרדה מינית על ידי איש התקשורת עמנואל רוזן, מהלך שהביא ליציאתו לחופשה מכל משרותיו באמצעי התקשורת, עד לבירור החשדות. בסיומה של פרשה זו לא הועמד רוזן לדין.
חאלד עבד אל-והאב
זית (פרי)
זַיִת הוא פרי מעץ הזית. מאחר שקיימים מגוון מינים של עצי זית, ישנו מגוון רחב של זני זיתים.
תעשיית הזיתים.
הזית הוא תוצר מזון חשוב במדינות כמו איטליה, במיוחד בספרד ובמדינות אחרות סביב הים התיכון.
טעמו הטבעי של הזית מר מאוד והוא איננו ניתן לאכילה מיד לאחר הקטיף מהעץ. לכן, לאחר המסיק עוברים הזיתים תהליך השריה במים, כדי להרחיק מהפרי את השמנים המרירים, ולאחר מכן עוברים תהליך ארוך של כבישה במלח, על-מנת להכינם למאכל. זיתים שאינם מיועדים לכבישה מופנים לאחר המסיק לבית בד, לצורך מיצוי שמן הזית מהפרי לצורך מאכל, בתהליך הנקרא "עצירה".
אם הזית נקטף טרם עת, כלומר הוא עוד בוסר, צבעו ירוק, אך אם הותר מספיק זמן והשלים את תהליך ההבשלה, צבעו סגול-שחור. בייצור המוני, מזרזים את תהליך ההבשלה של הזית באמצעות תגובה כימית של תהליך חמזור שבמהלכה מוספים חומרים אשר מגיבים עם חומרים בזית וגורמים לשינוי בצבעו. תהליך שינוי זה, בו זית ירוק הופך לזית שחור, נקרא "קליפורניזציה", שכן הוא פותח במקור בקליפורניה שבארצות הברית. לרוב, תהליך ה"קליפורניזציה" מתבצע באמצעות כבישה חמה, שהטמפרטורה שלה עולה על 30 מעלות צלזיוס, יחד עם סולבנטים שונים, אחדים מהם ממשפחת הנפטים ולכן חומרים אלו נחשבים למסוכנים יותר. זיתים שעברו תהליך השחרה משווקים בשם "זיתים מושחרים" וצבעם שחור עז ואילו זיתים שהשחירו בתהליך הבשלה טבעי נקראים "זיתים שחורים" וצבעם נוטה יותר לסגול כהה.
על פי רוב, זיתים שחורים אינם משמשים לייצור שמן, שכן רמת השמן בהם נמוכה. בנוסף לירידה בכמות השמן שבפרי, מביא תהליך הבשלת הזיתים גם לירידה בכמות נוגדי החמצון שבהם.
מלם-תים
דגה פדר
דֶגֶה פדר (נולדה ב-1978) היא אמנית ישראלית רב תחומית. כוריאוגרפית ומנהלת להקת המחול ביתא, מוזיקאית ואמנית חזותית. פדר משלבת בין מוטיבים של מחול אתיופי מסורתי ובין מחול מודרני ומחול ישראלי.
ביוגרפיה.
דגה פדר נולדה בשנת 1978 באזור גונדר שבאתיופיה, הייתה רועת צאן בילדותה, ועלתה לישראל בשנת 1985 במסגרת "מבצע משה". החלה את דרכה המקצועית בתחום המחול בשנת 1999 כרקדנית בלהקת "אקסטא", מיסודה של רות אשל, והייתה שותפה למספר יצירות שהועלו במסגרת זו. היא בעלת תואר ראשון B.Ed. בחינוך ואמנות ויצירה מאוניברסיטת חיפה (2005). מאז 2005 היא עובדת עם להקת "ביתא" והחל משנת 2014 מנהלת את הלהקה.
קריירה.
ריקוד וכוריאוגרפיה.
בין השנים 1999–2005 הופיעה עם "אקסטא" בתפקידים ראשיים ואף השתתפה בפסטיבלים והופעות בארץ (תיאטרון ענבל במרכז סוזן דלל; "המעבדה" בירושלים; תיאטרון חיפה; פסטיבל המחולות בכרמיאל) ובחו"ל (קרואטיה, אוקראינה, צרפת, דרום אפריקה, ניו יורק, פילדלפיה, בוסטון, ושיקגו).
פדר הקימה מספר להקות מחול לנוער, ביניהן להקות "דסטה" ו"תזטה", המופיעות ברחבי הארץ, והייתה במשך שנים מורה למחול בבתי ספר ופנימיות (נוה עמיאל, ימין אורד וכפר חסידים), לצד קיום סדנאות במחול אתיופי למבוגרים בארץ ובארצות הברית.
בשנת 2005 החלה לפעול עם הרכב הרקדנים המייסד של להקת "ביתא", אף הוא בהקמת רות אשל, והייתה שותפה ליצירת חלק מעבודות הלהקה. במסגרת זאת קיימה הופעות וסיורים בארצות הברית, קולומביה ופולין.
בשנת 2009 יצרה את הכוריאוגרפיה ליצירה "WOZE". היצירה בנויה כקומפוזיציה מופשטת המתבססת על אלמנטים תנועתיים אתיופים. הרעיון שמאחורי היצירה הוא המתח בין "האני", לבין מסגרת החברה והמשפחה, בין יכולת הבחירה לבין מה שמכתיב העולם. את תהליך היצירה ליווה באימפרוביזציות נגן המסנקו דג'ן מנצ'לוט. כשהריקוד היה מוכן יצר עודד זהבי מוזיקה מקורית על בסיס חומרי הנגינה והקול של מנצ'לוט. הריקוד מחולק לארבעה פרקים שונים, כל אחד מתבסס על חומר תנועתי ומקצבים אתיופים שונים.
בשנת 2010 הייתה פדר ממייסדות להקת "תקשה" בהנהלת חיים שירן, וביצעה במסגרתה יצירה שיצרה הכוריאוגרפית מאיה לוי. בשנת 2012 יסדה ביחד עם גילה בתואלין את להקת "ווזה ווזה", המשלבת רקדניות ישראליות ממוצא אתיופי ורקדניות ישראליות אחרות, משמשת ככוריאוגרפית ראשית של הלהקה ומופיעה בה כרקדנית.
מוזיקה.
בשנת 2009 הופיעה בתפקיד זמרת בקונצרט של התזמורת הסימפונית חיפה.
בשנת 2011 ייסדה את פרויקט "DEGEDRUM", בשיתוף עם נגן כלי ההקשה אלעד נאמן, ושימשה בו כרקדנית וזמרת. במסגרת זו נסעה להופעות בארצות הברית ובישראל. באותה השנה אף הקליטה באתיופיה דיסק של מוזיקה מקורית שחיברה לשירים בשפה האמהרית והעברית, בליווי כלי מוזיקה מסורתיים. עוד באותה השנה, 2011, הקליטה יצירה מוזיקלית בהלחנת עודד זהבי ובו שירי עם אתיופיים.
אמנות חזותית.
פדר מציירת באקריליק על בד. גם האמנות החזותית שלה משלבת מוטיבים אתיופים וזכרונות מארץ מולדתה, בדגש מיוחד על דימויי נשים ממוצא אתיופי.
חיים אישיים.
פדר נשואה ומתגוררת בחיפה.
Oops! I Did It Again - The Best Of Britney Spears
סרט דביק רפואי
סרט דביק רפואי הוא סוג של סרט דביק המותאם לשימוש ברפואה. הסרט הדביק מכיל דבק היפואלרגני המסוגל להיצמד לעור בחוזקה.
סרט דביק רפואי (הנקרא גם "מיקרופור") הוא אחד הכלים המשמשים להגשת עזרה ראשונה.
ניתן להשתמש בסרט הדביק הרפואי לצורך חבישה של פצעים שאגד מדבק אינו מתאים להם מבחינת מיקום, סוג או חומרת הפציעה.
לאור מחירו הנמוך וקלות השימוש בו, זהו אמצעי הקיבוע הנפוץ ביותר של תחבושת.
הסרט הדביק הרפואי מאפשר לאוויר לחדור דרכו ולהגיע אל העור, כדי שיוכל להתאוורר ו"לנשום".
ישנם סוגים של סרטים דביקים רפואיים שבגלל המרקם המחוספס שלהם נעשה בהם שימוש גם בענף הספורט, כדי לשפר את האחיזה בציוד הנדרש. לדוגמה - מחבטי טניס ומקלות הוקי.
היכל הפיס ירושלים
מנזר גורני
מנזר גורני (ברוסית: Горненский монастырь או גורננסקי, פירוש המילה – עליון) נמצא בעין כרם, ובו מתגוררות נזירות רוסיות אורתודוקסיות (פרבוסלביות). כמו מתחמים רבים אחרים ששייכים לכנסייה האורתודוקסית הרוסית בארץ ישראל, הוא מוכר גם בשמו מתקופת השלטון הטורקי: "מוסקוביה".
היסטוריה.
בשנת 1871 נרכש המתחם עבור הכנסייה הרוסית האורתודוקסית על ידי הארכימנדריט אנטונין קפוסטין מדרגומן הקונסוליה הצרפתית בירושלים. בתחילה המתחם שימש כאכסנית צליינים. בשנת 1882 בנה קפוסטין את הכנסייה הראשונה שהוקדשה לאיקונין של המדונה מקאזאן שנמצאת בכנסייה. מימין לכניסה של הכנסייה ישנה אבן שממנה על פי המסורת הטיף יוחנן המטביל.