בינתיים, ג'וי לוקחת הפסקה מאלן, ונוסעת לפלורידה כדי לבלות זמן עם טריש. היא מתחילה לקבל חזיונות של אנדי (בן זוג לשעבר שהתאבד בעקבות פרידתם).
היא נוסעת בקצרה לקליפורניה לבקר את אחותה הלן, שנהפכה לתסריטאית מצליחה, ומתקשרת לבעלה (אלן) להודיע שהיא חוזרת הביתה, בזמן זה הצופים רואים שאלן התאבד על ידי יריית כדור בראשו. היא חוזרת לפלורידה כדי להינכח בבר המצווה של טימי.
בזמן זה, ביל מתגנב לביתה של טריש כדי לקבל את הכתובת של בילי, ומפתיע את בילי בביקור לא צפוי בו הם מדברים על עברם ועל הזמן בו שהה ביל בכלא. בפרט, ביל שואל את בנו שאלות בוטות לגבי חיי המין שלו. ביל מבקש את סליחתו של בילי אך מסרב לענות ואומר לאביו כי המעשים שהוא עשה הם בלתי נסלחים. ביל לאחר מכן נעלם שוב עם הידיעה המרגיעה כי בילי לא יהיה כמוהו.
הארוי מביא את בנו המבוגר מארק לארוחת ערב אצל טריש, שם הוא וטריש עושים הכרות בין כולם.
לפי בקשתו של טימי הארוי עולה לחדרו כדי לנהל איתו שיחה ובשיחה טימי שואל את הארוי בגלוי האם הוא גיי או פדופיל. הארוי מכחיש את היותו שניהם, וחושד כי טימי עבר התעללות ומחליט לנחם אותו בנגיעה בכתפו עם ידו וחיבוקו של טימי המפוחד. טימי נזכר במה שאימו אמרה לו ומתחיל לצעוק. טריש האמינה כי הארוי ניסה להטריד את טימי ונפרדת ממנו.
טימי חוגג את הבר מצווה, שבמהלכה מקבלת ג'וי חזיונות של אנדי ואז של אלן, המעודד אותה להתאבד כמו שהוא עשה אך היא מסרבת ומגרשת אותו מחייה.
טימי עוזב את הקבלה כדי למצוא את מארק, הבן של הארוי. הוא מתחנן בפני מארק כדי שיסלח לו על הטעויות שלו לפני הבר מצווה. מארק סולח לו אך מציין כי מחוות כאלו הן חסרות משמעות. טימי אחרי זה אומר שכל מה שהוא רצה זה את אביו ובזמן זה ביל מופיע ברקע כמו החיזיון של אנדי, אך ממשיך ללכת עד שאינו נראה עוד במסך בסיומו של הסרט.
מכינת עלמה למנהיגות נשית
מכינת עלמה למנהיגות נשית היא תוכנית חינוכית של הסוכנות היהודית, המיועדת לבוגרות כיתה י"ב בדגש על צעירות בעלות פוטנציאל מנהיגות גבוה. התוכנית שואפת לגיוס חניכות מרקע מגוון: פריפריה ומרכז, דתיות וחילוניות, עולות וצבריות.
המכינה זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות, ובתחרות ליזמות בחינוך של עיתון כלכליסט ועיריית בת ים.
חזון והיסטוריה.
מטרת המכינה היא להניע את החניכות "למצות את הפוטנציאל הגלום בהן. לחיות חיים של משמעות מתוך בחירה ולקיחת אחריות בכל תחומי החיים כחלק מתהליך בירור זהותן האישית". המכינה מאמינה כי "במפגש הנשי גלומות אפשרויות לתהליך עמוק, מעצים ומשמעותי אשר יוביל לצמצום הפערים הגדלים והולכים".
שאיפת התוכנית היא שהבוגרות יסיימו את המסלול עם "תחושת מסוגלות גבוהה לשנות ולהיטיב, חדוות עשייה, ולהט אמיתי לחיות חיים של משמעות בכל מעגלי ההשפעה בחייה: העצמי, המשפחתי, הקהילתי והלאומי".
עלמה היא תוכנית בעלת שלושה שלבים:
שירות צבאי מלא. התוכנית פועלת בשיתוף פעולה עם אגף כוח האדם בצה"ל.
שישה חודשי תוכנית משתחררות.
להלן כמה מאבני היסוד של התוכנית החינוכית בשלב הראשון:
מחזור א' של "עלמה" החל לפעול באוגוסט 2013 והסתיים בפברואר 2014. 17 מתוך 18 בוגרות המחזור הראשון קיבלו שיבוץ משופר לתפקידים משמעותיים בצה"ל.
האינתיפאדה השקטה
האינתיפאדה העירונית
ארטיומס רודנייבס
ארטיומס רודנייבס (בלטבית: Artjoms Rudņevs, ברוסית: Артём Ру́днев; נולד ב-13 בינואר 1988) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
רודנייבס התחיל את הקריירה שלו בדאוגבה דאוגבפילס. בפברואר חתם בזלאגרסגי ההונגרית, אך דאוגבה טענה כי יש לו חוזה. בסופו של דבר במאי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשחקן זלאגרסגי הוא הבקיע 20 שערים ב-30 משחקים.
ביולי לך פוזנן גילתה עניין בשחקן. לאחר שהרשים באימונים, הוא חתם על חוזה ל-4 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפוזנן נגד וידזב לודז'. עד מהרה רודנייבס תפס את מקומו בהרכב והרשים כאשר ב-5 משחקי הליגה הראשונים הוא כבש 3 שערים. ב-16 בספטמבר 2010 רודנייבס הבקיע שלושער בתיקו 3-3 עם יובנטוס במסגרת הליגה האירופית כאשר את השער האחרון הוא הבקיע בתוספת הזמן של המשחק. ב-1 בדצמבר 2010 רודנייבס הבקיע שוב נגד יובנטוס, המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ופוזנן עלתה לשלב הבא בליגה האירופית. עם 5 שערים בליגה האירופית, רודנייבס סיים במקום ה-4 בטבלת כובשי השערים באותה עונה בליגה האירופית. את עונת רודנייבס פתח עם 18 שערים ב-17 משחקים, והוא הוכתר לשחקן השנה בפולין לשנת על ידי ההתאחדות הפולנית. עד סיום העונה הוא כבש 22 שערים ב-29 משחקים והפך למלך השערים של הליגה.
ב-11 במאי 2012 חתם בהמבורג והפך ללטבי הראשון בבונדסליגה. ב-26 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בתיקו 2-2 נגד בורוסיה מנשנגלדבך. את עונת הוא סיים כמלך השערים של המועדון לצידו של סון יונג-מין עם 12 שערים כל אחד. בעונת הוא איבד את מקומו בהרכב, וב-9 בינואר 2014 הושאל להנובר 96. בסיום העונה חזר להמבורג.
ב-15 ביוני 2016 חתם בפ.צ. קלן אליה הגיע בהעברה חופשית. ב-29 בספטמבר 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית.
ב-12 בנובמבר 2008 רודנייבס זומן לראשונה לסגל נבחרת לטביה לקראת משחק ידידות נגד . ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012.
נוה ירושלים
גודי
שיינדל ויינשטיין
שיינדל ויינשטיין (שו"ש, שיינדי ויינשטיין; ב' באדר ב' תש"ח, 22 במרץ 1948) היא סופרת חרדית, הייתה עורכת המוסף השבועי לנשים "הבית שלנו" של העיתון "המודיע".
נולדה בלוצרן, שווייץ. אביה היה הסופר החרדי העברי-יידי דוד זריצקי. אמה הייתה ברטה לבית ארלנגר. בילדותה עלתה עם הוריה לישראל. היא מתגוררת בירושלים, נשואה ליצחק וינשטיין, ואם לשלושה עשר ילדים. אחיה הוא מומחה הכשרות הרב יוסף זריצקי.
בשנת 1969 ייסדה והחלה לערוך תחת השם "שו"ש" את המוסף "הבית שלנו" ב"המודיע", שבו כתב גם אביה. לאורך השנים התרחב המוסף. היא כותבת בו מאמרים וסיפורים. ביוני 2018 פרשה מעבודתה ב"המודיע" לאחר כיובל שנות עריכה.
חסידות באבוב 45
און לוי
און לוי (נולד ב-3 ביולי 1961) הוא עיתונאי לשעבר ויועץ תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה.
און לוי נולד וגדל בתל אביב.
בשנת 1979 התגייס לצה"ל ושירת כקצין שלישות. בשנת 1986, עם פרוץ האינתיפדה הראשונה, מונה לראש לשכת אלוף פיקוד המרכז, תפקיד בו שירת תחת פיקודם של עמרם מצנע ויצחק מרדכי.
לאחר שחרורו מהצבא, בגיל 28, הצטרף לעיתון "דבר" ככתב וכפרשן צבאי. בתפקיד זה סיקר בין השנים 1989–1996 מבצעים ופעולות של צה"ל בדרום לבנון, בהם מבצע דין וחשבון, מבצע ענבי זעם וחטיפתם של השייח' עובייד ומוסטפא דיראני. כמו כן סיקר את מלחמת המפרץ הראשונה, שיחות השלום עם הפלסטינים שהובילו להסכם אוסלו, השיחות עם סוריה בשנות ה-90 ועוד.
בטורו השבועי, "המחסנית", שהתפרסם ב"דבר" במשך שש שנים, פרסם לוי מגוון סיפורים קטנים מהמתרחש בצה"ל.
בתחילת שנות ה-90 ליווה לוי את החייל אלעד בן דוד וסיקר את דרכו והתקדמותו בצה"ל מיום גיוסו ולאורך כל שירותו בחטיבת הצנחנים. בשנת 1993 נפל בן דוד בקרב במוצב א-טייבה בדרום לבנון, ולוי נשלח לראיין את ההתמודדות של חבריו לנשק, חיילים ומפקדים, עם מותו. בעבור סיקור זה הוענק ללוי בשנת 1993 פרס פרלמן ליצירות עיתונאיות בענייני צבא וביטחון, על שם משה פרלמן.
בשנת 1990, בכתבה שפרסם ב"דבר", חזה לוי את מלחמת המפרץ ואת יכולתה של עיראק תחת סדאם חוסיין לשגר טילים אל עבר תל אביב.
בשנים שלאחר סגירת העיתון "דבר" שימש, בין השאר, כדובר עיריית הוד השרון וכדובר פארק אריאל שרון; היה שותף במיתוג החדש של פארק המיחזור "חירייה" והמרכז לחינוך סביבתי; היה דוברו של עמרם מצנע וחבר בצוות האסטרטגי במסגרת הקמפיין לראשות מפלגת העבודה וראשות הממשלה, ושימש כיועץ התקשורת והאסטרטגיה של מספר חברי כנסת.
בשנת 2014 הקים, ביחד עם איש התקשורת דני דויטש, את משרד הייעוץ האסטרטגי "OnVeDan".
כיום (2014) מתגורר לוי ברעננה, הוא נשוי לדיוה ואב לשניים.
בשנת 2019 הוציא און לוי את שירו "מוטו מוטו"
ירחמיאל אליהו בוצ'קו
הרב ירחמיאל אליהו בּוֹצ'קוֹ (ט"ו בשבט ה'תרמ"ח, 28 בינואר 1888 - כ"ח בטבת ה'תשט"ז, 12 בינואר 1956) מייסד ישיבת עץ חיים במונטרה שבשווייץ.
קורות חייו.
נולד למרים לאה ודוד יהודה בוצ'קו בחורז'ל בט"ו בשבט ה'תרמ"ח, בגיל 12 נשלח לישיבת לומז'ה, ולאחר זמן קצר עבר ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל הסבא מנובהרדוק, הרב יוסף הורוביץ במשך 11 שנים.
התייתם מהוריו בנערותו. בגיל 23 נשא את רבקה שטרנבוך לאשה, אז עברו לתקופה קצרה לבזל, ומשם למונטרה שבשווייץ.
באייר ה'תרפ"ז (1927) ייסד את ישיבת 'עץ חיים' במונטרה (לימים ישיבת היכל אליהו על שמו). לא רצה להתפרנס מתורה ולכן אשתו עסקה במסחר.
בזמן השואה פעל להצלת יהודים.
ביקר במדינת ישראל מספר פעמים.
היה חבר באגודת ישראל.
נפטר בכ"ח בטבת ה'תשט"ז מהתקף לב בדרכו לכנס בארצות הברית. ארונו הועלה לירושלים לבית העלמין סנהדריה.
משפחתו.
בנו הרב משה בוצ'קו, מילא את מקומו בראשות ישיבת עץ חיים, והוא העביר את הישיבה לישראל וקרא לה היכל אליהו על שם אביו. כיום מכהנים כראשי הישיבה נכדו הרב שאול דוד בוצ'קו ונינו הרב יחזקאל בוצ'קו.
בתו נישאה לרב שאול וינגורט (תלמידו של ר' יחיאל יעקב וינברג, מחבר 'שרידי אש'). בנם הוא הרב אברהם אבא וינגורט, המלמד בישיבת 'היכל אליהו' שבראשות בן-דודו (הרב שאול דוד בוצ'קו).