למרות הצלחתו בטונאליזם, איטון עזב בהדרגה את הסגנון הזה והחל לצייר בצבעים בהירים במיוחד לאחר 1910. איטון מעולם לא היה אימפרסיוניסט אמיתי, צייר בסגנון ריאליסטי רופף. עבודות רבות מהקריירה המאוחרת שלו תיארו סצנות אירופיות, בהן טייל איטון באופן קבוע כמבוגר. הוא העדיף במיוחד את האזור הכפרי סביב ברוז', כמו גם את אגם קומו באיטליה, אותו צייר בלוח צבעים בהיר במיוחד.
עד שנות העשרים נחלשה התפוקה והיצירתיות של איטון. השפל הגדול הרס את שוק האמנות, ומכירות ציורים של איטון נפסקו.
הוא עבר לבלומפילד, ניו ג'רזי בשנות השמונים של המאה ה-19, והתגורר עם אחותו ואחייניתו.
הוא נפטר בשנת 1937 ונקבר בבית העלמין בלומפילד.
עבודותיו, כמו אמנים רבים בדורו, כמעט ונשכחו במשך עשרות שנים עד להתעניינות מחודשת בסוף המאה העשרים.
מסרגה
מסרגה היא כלי המשמש לסריגה ובעזרתו ניתן ליצור סריגים. מסרגות הן מעין מוטות צרים וארוכים, בעלות קצה חד (אך קהה יותר מחוד המחט). קיימות גם מסרגות קרס , המשמשות לסריגה במסרגה אחת. מטרת המסרגות כפולה – המוט הארוך משמש להחזקת הלולאות (המכונות גם "עיניים") הפתוחות, כדי למנוע מהן להיפרם, והקצוות המחודדים משמשים ליצירת עיניים חדשות. עין חדשה נוצרת לרוב באמצעות הכנסת הקצה המחודד דרך עין פתוחה, תפיסת לולאה מהצמר ומשיכתה דרך העין הקיימת. כך העין המקורית "נסגרת" ולא נפרמת ואפשר להוריד אותה מהמסרגה. העין החדשה תופסת את מקומה.
גודל העין מושפע רבות מקוטר המסרגה שבעזרתה היא נוצרה, כי הקוטר משפיע על אורך הלולאה הנמשכת דרך העין הקודמת. לכן על מסרגות גדולות ייוצרו עיניים גדולות, וכדי ליצור עיניים קטנות יש צורך במסרגות קטנות. אורך המסרגה קובע כמה עיניים היא יכולה להחזיק בבת אחת. קיימות מספר שיטות לציון גודל המסרגות. בישראל נהוג לציין את גודל המסרגה על פי קוטרה במילימטרים.
סוגים.
מסרגות ישרות.
סוג המסרגות המוכר והנפוץ ביותר הוא המסרגות הישרות, המכונות גם מסרגות שיפודים. מסרגה ישרה היא מוט ישר וארוך, מחודד בקצה אחד ובעל בליטה בקצה השני המונעת מהעיניים ליפול. מסרגות כאלו נמכרות ומשמשות בזוגות, ואורכן נע לרוב בין 25 ל-40 ס"מ. כיוון שהסריגים גמישים, ניתן לדחוס את העיניים על המסרגה ולסרוג פריט רחב יותר מהמסרגה. סריגת העיניים החדשות מתבצעת רק מהקצוות המחודדים.
מסרגות גרביים.
מסרגות גרביים הוא השם הנפוץ למסרגות ששני קצותיהן מחודדים, מה שמאפשר לסרוג משני צדדיהן. הן לרוב נמכרות ומשומשות בסטים בני ארבע או חמש מסרגות, ומשמשות לרוב לסריגה במעגל. הן משמשות לרוב ליצירת סריגים גליליים בקוטר קטן יחסית, כמו שרוולים, צווארונים או גרביים, ומכאן שמן. לרוב שתיים מהמסרגות משמשות לסריגה, בעוד האחרות משמשות רק להחזקת עיניים. מסרגות הגרביים הנפוצות בשוק קצרות יותר מהמסרגות הישרות, ואורכן נע לרוב בין 13 ל-20 ס"מ, אם כי קיימות כיום גם מסרגות גרביים ארוכות יותר.
מסרגות צמות.
מסרגת צמות גם היא מסרגה בעלת שני קצוות מחודדים. אלו מסרגות קצרות מאוד שנועדו להחזקת מספר עיניים מצומצם לצורך יצירת דוגמת צמה בסריג. במרבית מסרגות הצמות יש עיקול בצורת האות U, מה ששומר על העיניים מליפול בזמן השימוש במסרגות הרגילות.
מסרגות עגולות.
מסרגות עגולות מורכבות משני קצוות מחודדים, ישרים וקשיחים, המחוברים ביניהם בכבל גמיש (העשוי לרוב מניילון או תיל מצופה). ניתן להשתמש בהן ליצירת סריגים שטוחים או לסריגה במעגל. אורך הקצוות הקשים נע לרוב בין 10 ל-13 ס"מ, ועם הכבל אורך מסרגה עגולה נפוצה יכול לנוע בין 23 ל-150 ס"מ. בחלקן הקצוות והכבל מחוברים באופן קבוע, ובחלקן ניתן לנתק את הקצוות והכבל ולהרכיב מסרגה כמעט בכל אורך ועובי מחלקים בודדים. ביצירת סריג שטוח עם מסרגה עגולה, שני הקצוות משמשים כמו שתי מסרגות נפרדות, עם סיבוב הסריג בסיום כל שורה כפי שמתבצע בסריגה שטוחה בשתי מסרגות ישרות. לשימוש במסרגה עגולה יש כמה יתרונות, כמו חלוקת משקל הסריג בצורה נוחה יותר (כשהוא שמונח על הכבל ועל הברכיים בזמן הסריגה, ולא נתלה על המסרגות הישרות ומונף בכל תנועה), או ביטול האפשרות לנפילת עיניים מהקצה האחורי של מסרגת גרביים והצורך להחליף בין המסרגות. מסרגות עגולות הן גם ארוכות יותר מישרות, כי השימוש בכבל ארוך וגמיש פרקטי בהרבה מהשימוש במסרגות קשיחות וארוכות מאוד.
בעזרת מסרגות עגולות ניתן ליצור סריגים גליליים רחבים יותר. הן מאפשרות, למשל, סריגת גוף הסוודר כגליל, במקום סריגת החזית והגב בנפרד ותפירתם יחד.
Let It Go
יהודית סולה
יהודית סולה (נולדה ב-18 בינואר 1943) היא אשת עסקים, שחקנית, תסריטאית וקריינית טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
סולה נולדה בצ'כיה בשנת 1943, ובשנת 1947 עלתה משפחתה לישראל.
למדה תיאטרון וספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
סולה נשואה לאיש העסקים רפי אדר ולהם שני בנים - השחקן והמוזיקאי רועי אדר והבמאי דניאל אדר. סולה היא מבעלי מסעדת "פרונטו".
עבודתה המקצועית.
בשנת 1966 שיחקה במחזמר "אסתר המלכה" שביים שייקה אופיר בתיאטרון הקאמרי. אופיר הציג בפני סולה את אורי זוהר, שהציע לה להשתתף בסרטו "שלושה ימים וילד".
בשנת 1967 עלה לאקרנים הסרט בהשתתפותם של סולה בתפקיד נועה, ולצדה עודד קוטלר בתפקיד אלי, יוצא קיבוץ החי בירושלים. הסרט זכה להצלחה בקופות ואצל המבקרים ואף ייצג את ישראל בפסטיבל קאן.
בשנת 1968 השתתפה בתפקיד שפרינצע בסרט "טוביה ושבע בנותיו" בבימויו של מנחם גולן, המבוסס על המחזה "טוביה החולב" מאת שלום עליכם.
באותה שנה השתתפה בהצגה "הדוד וניה" בתיאטרון העירוני חיפה, יחד עם מיכל בת-אדם, אילן דר, נסים זוהר ומאיר צורף.
בשנת 1969 השתתפה בסרט "התרוממות", בבימויו של אורי זוהר, יחד עם ישראל (פולי) פוליאקוב, שייקה לוי, גברי בנאי, ג'וזי כץ, לאורה ריבלין וציפי שביט. מאוחר יותר בשנה זו השתתפה בסרט "שבלול" בבימויו של בועז דוידזון ובהשתתפות אריק איינשטיין, שלום חנוך, צבי שיסל, ג'וזי כץ, אורי זוהר, מרדכי ארנון וזאב רווח.
באוקטובר 1969 הודיעה הטלוויזיה הישראלית כי סולה, יחד עם ישראלה מור, גלוריה סטיוארט ודליה מזור, סיימו את קורס הקרייניות ועתידות לשמש קרייניות במהלך שידורי הערוץ.
בשנת 1974 השתתפה בסרט הטלוויזיה "מאחורי הגדר" על-פי הנובלה של חיים נחמן ביאליק בבימוי עמק פרי, וכן בהצגה "חיים חיים" מאת אלי שרייבר ובבימויו של הלל נאמן שעלתה בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 1977 השתתפה בסרט "הצילו את המציל" בבימויו של אורי זוהר, ובהשתתפות גילה אלמגור, גבי עמרני, חנה לסלאו, יוסף שילוח וישראל גוריון.
בשנת 1979 השתתפה בסרט "רובה חוליות" בבימוי אילן מושנזון ובהשתתפות אריק רוזן, מיכאל כפיר, אופליה שטראל ואליעזר יונג.
בשנת 1980 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "מסך לספרות" ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית.
סולה למדה בקורס כתיבת תסריטים בהדרכתו של המחזאי והסופר יהושע סובול. היא כתבה שני פרקים לסדרה "מילואים", תסריט שלא עובד לסרט בשם "שמש, ים ותו לא" ואת התסריט לסרט "כפפות", המבוסס על ספרו של הסופר דן צלקה, שיצא לאקרנים בשנת 1986 בבימויו של רפי אדר ובכיכובם של סולה, איקה זהר, שרון הכהן ועזרא כפרי.
בשנת 1987 השתתפה בסרט "פוטו רומן" בבימוי טל רון בהשתתפות אביטל דיקר, אלון אבוטבול, דן תורן ויוסף כרמון.
בשנת 1988 כתבה, יחד עם ענת גוב, את התסריט לסדרת הטלוויזיה "כן, מה?!" .
בשנת 1994 השתתפה בסרט "אחרי החגים" המבוסס על ספרו של יהושע קנז, בהשתתפות מיכאלה עשת, צחי נוי, גדליה בסר ורוברטו פולק.
ואלרנגה (כדורגל)
וינג צ'אן קונג פו
יואניס ספרופולוס
הרישיון הציבורי הכללי של אפרו
רוני אלון
רוני אלון היא מנכ"לית המשרד לשיתוף פעולה אזורי. שימשה בין 2014 ל-2020 כמנהלת מערך התוכן והאסטרטגיה בבית הנשיא הישראלי.
ביוגרפיה.
אלון היא בתו של נשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע לשעבר, ספי אלון, אחיינתו של שר התיירות חבר הכנסת לשעבר הרב בני אלון ואימו של איתי פריינד אלוף ישראל בטאקונדו. היא בעלת תואר ראשון בתוכנית פכ"מ (פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה) של האוניברסיטה העברית אותו סיימה בהצטיינות. כיום היא לומדת לתואר שני בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.
אלון הייתה יועצת תוכן וכותבת נאומים ראשית של יו"ר הכנסת, ראובן ריבלין.
מ-2014 ועד 2020 שימשה אלון כמנהלת מערך התוכן והאסטרטגיה בבית הנשיא והייתה אחראית בין היתר על פיתוחה ויישומה של תוכנית הדגל של נשיא המדינה, ריבלין "תקווה ישראלית". בנוסף לכך, היא הייתה אחראית גם על מערך הכתיבה והמחקר ועל ההקמה והפיתוח של מרכז המבקרים בבית הנשיא.
ביוני 2021 מינה השר לשיתוף פעולה אזורי, עיסאווי פריג' את אלון למנכ"לית המשרד. חודש לאחר מכן אושר המינוי.
שמואל כ&quot;ץ (רב)
הרב שמואל כ"ץ (נולד ב- ט' בכסלו ה'תשט"ו, 4 בדצמבר 1954) הוא רב וחוקר תולדות הרבנות הראשית.
תולדות חייו.
הרב שמואל כ"ץ נולד במושב ניר גלים לזאב וחדווה כ"ץ, ניצולי שואה מהונגריה. למד בישיבת בני עקיבא אור עציון ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב בירושלים בשנים ה'תשל"ז - ה'תש"נ. קיבל הסמכה לרבנות מהרב שלמה זלמן מן ההר, רבה של בית וגן והרבנות הראשית. משמש שנים רבות כרב בתי ספר ממ"ד תורני בהר נוף,ואולפנת חורב בירושלים.
ספריו.
ערך מחדש את הספר "זכְרון - עדות" בו רואיין אביו זאב כ"ץ על קורותיו כנער לפני השואה, בה ולאחריה.
משפחתו.
נישא לעדה, להם חמישה ילדים והם מתגוררים בירושלים.
משה מתקו
אנדרס ולנקוסו