אלווירה הולכת עם דודה למועדון לילה בו מופיעה זמרת חיננית בשם גורג'יה גארט (דוריס דיי) ששרה בליווי הפסנתרן שלה, אוסקר פראר (אוסקר לבנט) את השיר "I'm in Love". הם מציעים לה לשוט בספינה מפוארת לריו דה ז'ניירו על כרטיס בשמה של אלווירה תמורה אלף דולר והוצאות והיא מסכימה.
כאשר מייקל מבטל פגישות ורוצה להצטרף לאלווירה, היא דוחה זאת בנימוקים שונים והוא חושב שהיא בוגדת בו. מייקל שוכר את שירותיו של החוקר הפרטי פיטר וירג'יל (ג'ק קרסון) שייצטרף לשיט לריו ויעקב אחרי אשתו.
העלילה מסתבכת כשפיטר מתידד עם ג'ורג'יה שהוא חושב שהיא אלווירה. גם היא מתאהבת בו אך לא מגלה לו את סודה. העניין מסתבך כאשר מגיע לשיט גם הפסנתרן אוסקר שמאוהב גם הוא בג'ורג'יה. פיטר עוקב אחריו ומדווח למייקל על "המאהב, של "אלווירה".
בינתיים אלווירה והדוד לסלו עוקבים בטלסקופ על משרדו של מייקל ולא מוצאים עדות לבגידה.
לבסוף גם מייקל, אלווירה והדוד מגיעים למלון אטלנטיקו בריו שם עומדת ג'ורג'יה להופיע בשמה של אלווירה.
העניינים לבסוף נפתרים, אלווירה ומייקל מתפייסים, ג'ורג'יה שרה לכולם "It's Magic" ומתחבקת עם פיטר.
יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה
יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה נחגג ביוני 2022 בממלכה המאוחדת לציון 70 שנה למעבר הכתר אל אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ב־6 בפברואר 1952. יום חג צוין בממלכה המאוחדת ויום החג המסורתי במאי הועבר לתחילת יוני, כדי ליצור סוף שבוע באורך ארבעה ימים לציון יובל הפלטינה. מדליה תינתן לאנשי הכוחות המזוינים של בריטניה ולמשרתי ציבור אחרים וממשלת הוד מלכותה הבטיחה "מופע של פעם בדור שיערב את המנהגים הטקסיים הבריטיים יחד עם תצוגות טכנולוגיות ואמנותיות פורצות דרך".. זו הפעם הראשונה בה חוגג מונרך בריטי יובל פלטינה.
החופה הירוקה של המלכה.
קמפיין, המכונה 'החופה הירוקה של המלכה', יושק במאי 2021, לקראת היובל בשנת 2022. אנשים ברחבי בריטניה צפויים 'לשתול עץ ליובל' כדי לסמן את אבן הדרך. כדי לעזור לאיכות הסביבה ולהפוך את האזורים המקומיים לירוקים יותר, אנשים יתבקשו ליצור את 'המתנה המיוחדת' הזו עבור המלכה, בשנת יובל הפלטינה שלה. בהצהרה אמר ראש הממשלה בוריס ג'ונסון, "כשאנחנו חוגגים 70 שנות שירות מדהימות של הוד מלכותה, אני ממליץ לכולם לעמוד מאחורי התוכנית הזו וללכת 'לשתול עץ ליובל'."
ג'ון דקר
ג'ון דקר (באנגלית: John Decker; 8 בנובמבר 1895 - 8 ביוני 1947) היה צייר, מעצב תפאורה וקריקטוריסט בהוליווד בשנות השלושים והארבעים.
רקע משפחתי.
סבו של דקר, גרף ג'ורג' פון דר דקן, היה חבר ברייכסטאג הגרמני. כמו נכדו, ג'ורג' היה אמן ויצר ציורי שמן ענקיים של הטירה שלו, ציורים עבור הכנסייה הסמוכה ופסלי עץ מגולפים.
אמו של דקר, מריה אנה אבנריוס (1865–1918) הייתה זמרת אופרה, שביצעה אופרות של וגנר בברלין. אביה, פרדיננד אבנריוס, היה שחקן. אביו של דקר, גרף ארנסט אוגוסט פון דר דקן (1867–1934), גדל בטירה רינגלהיים בגרמניה והפך לכתב בעיתונים בריטיים וגרמנים.
הוריו נפגשו באופרה של ברלין. בשנת 1897, שנתיים לאחר לידת בנם בברלין, הם עברו ללונדון ונישאו באפריל 1898 בגריניץ'.
חיים.
כנער, דקר התגורר בלונדון וצייר תפאורות בתיאטראות. עבודתו הופרעה עם פרוץ של מלחמת העולם הראשונה, כאשר נעצר כנתין אויב ונכלא באי מאן.
בשנת 1921, הוא שינה את שמו לג'ון דקר והיגר לאמריקה, שם עבד כקריקטוריסט של מגזין בניו יורק עד 1928, כאשר עבר להוליווד. כוכבי קולנוע רבים, בהם אנתוני קווין, ארול פלין, צ'ארלי צ'פלין, גרטה גרבו והאחים מרקס, הזמינו את דקר לצייר את דיוקנאותיהם,
רבים מיצירותיו שימשו בסרטים: ציוריו של האמן המתוסכל. הגיבור בסרטו של פריץ לאנג משנת 1945, רחוב הארגמן, היו למעשה ציורים של דקר. אחד הדיוקנאות המפורסמים ביותר שלו, מתאר את חברו ובן זוגו לשתייה ו. פילדס בדמות מלכה ויקטוריה, נתלה שנים רבות במסעדת צ'אסן במערב הוליווד, קליפורניה.
ציור שמן של ג'ון וויין, שווין הזמין את דקר לצייר בשנת 1945, נמכר תמורת 71,700 דולר במכירה פומבית שנערכה ב־6 באוקטובר 2011.
בדומה לחבריו פילדס וג'ון ברימור, השנים של שתייה אינסופית של אלכוהול, הזיקו לגופו, והביא למותו בטרם עת.
דקר נפטר ב־8 ביוני 1947, בגיל 51.
הקיסרות הוייטנאמית
דוד פרנקל (פרופסור)
דוד אריה פרנקל (נולד ב-2 בפברואר 1940) הוא פרופסור אמריטוס למנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ראש תחום המשפט, פרופסור למשפטים ב לשעבר, ופרופסור אורח בקינגס קולג' לונדון. נוסף לכך, הוא מוזיקאי, סופר, משורר וצייר. יקיר באר שבע (2004).
ביוגרפיה.
פרנקל נולד וגדל בתל אביב, למד ב אותה סיים בשנת 1957 (מחזור מה). בד בבד עם לימודיו במחלקות הגבוהות של הגימנסיה, למד משנת 1954 עד 1957 באקדמיה למוזיקה בתל אביב, כשכלי הנגינה שלו היו פסנתר וצ'לו. בין מוריו היו המלחין אלכסנדר אוריה בוסקוביץ, המוזיקולוגים פרופ' הרצל שמואלי ופרופ' אסתר גרזון-קיוי, כשמורתו לצ'לו הייתה הצ'לנית תלמה ילין. עקב גילו הצעיר החל את לימודיו ב מיד לאחר סיום הגימנסיה ועם סיומם בתואר מוסמך למשפטים החל את שירותו בצה"ל.
את שירותו הצבאי, שירות החובה והמילואים, עשה במסגרת הפרקליטות הצבאית, בתפקידי ייעוץ וחקיקה ושיפוט.
משנת 1963 הוא חבר בלשכת עורכי הדין ומשנת 1975 הוא דוקטור למשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
יועץ משפטי.
במקביל לעבודתיו האקדמיות באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שימש סגן היועץ המשפטי של משרד החינוך והתרבות (1974–1976), היועץ המשפטי של משרד הבריאות (1976–1981) והיועץ המשפטי של עיריית באר שבע (1989–1997).
מוזיקאי.
למרות שביכר את המשפטים כמקצוע לא הזניח את פעילותו המוזיקלית שהחלה עוד בעת לימודיו בגמנסיה. כבר בתקופת לימודיו בגמנסיה זכה בפרסים הן על נגינתו והן על יצירות מוזיקליות שהלחין, ניגן בתזמורת האקדמיה ולאחר מכן בתזמורת האוניברסיטה, ניגן בהרכבים קאמריים והמשיך בהלחנה שנים רבות לאחר מכן, הן של יצירות להרכבים קאמריים והן לשירה, לרבות לגני ילדים. פרנקל אף תיזמר מחדש את המנון "התקוה" אותו ביצעה והקליטה הסינפונייטה הישראלית באר שבע, בניצוחו של ירון טראוב. במקביל לפרסומיו המדעים והמקצועיים כתב עשרות שירים, סיפורים ומסות.
חיים אישיים.
פרנקל נשוי לנעמי בתו של פרופ' עלי דייויס (מנהל בית החולים הדסה) ולהם נולדו חמישה ילדים, אסתר-ריקה מוזיקאית, השופט צבי פרנקל, דב פרנקל מנהל מחלקת הפיקוח הכללי בבאר שבע, דבורה, ורעיה בוגרת משפטים ופסיכולוגיה. הוא תושב באר שבע משנת 1983.
מחקר.
שטחי המחקר של פרנקל עוסקים במשפט הרפואי והאתיקה במקצועות הרפואיים, בריאות הציבור, המשפט והמינהל הציבורי, דיני עסקים ואתיקה עסקית ופילוסופיה של המשפט, בדיני העבודה ויחסי העבודה, דיני התאגידים.
נושא הדוקטורט של פרנקל הוא האספקטים המשפטיים השתלות איברים. אחד המחקרים פורצי הדרך בנושא, במישור הבינלאומי.
מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי
מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי (פורטוגזית: Guerra da Restauração; מלחמת הרסטורציה) הייתה מלחמה, שהתרחשה בחצי האי האיברי בין השנים 1640–1668 והביאה לעצמאותה של האימפריה הפורטוגזית מהאימפריה הספרדית ולנפילת האיחוד האיברי. עם עצמאות פורטוגל עלתה לשלטון בה שושלת ברגנסה תחת ז'ואאו הרביעי, מלך פורטוגל. שושלת ברגנסה נותרה בשלטון בפורטוגל עד להקמתה של הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה בשנת 1910.
רקע.
האיחוד האיברי.
מותם של סבשטיאו, מלך פורטוגל ואנריקה, מלך פורטוגל הביאו בשנת 1580 למשבר ירושה בפורטוגל. שני המתחרים הראשיים לכתר הפורטוגזי היו אנטוניו, אב המנזר של קראטו ופליפה השני, מלך ספרד, שניהם נכדיו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל לשעבר. מאבק הכתר הביא למלחמת הירושה הפורטוגזית במסגרתו פליפה השני, בראש האימפריה הספרדית, ירש לבסוף את האימפריה הפורטוגזית ואיחד את כתר הממלכות לתוך האיחוד האיברי. בעלייתה של ספרד ההבסבורגית לשלטון בפורטוגל, חתנו של פליפה השני, אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, הפך למשנה למלך בליסבון.
המדיניות הכללית של פליפה השני (או פליפה הראשון כפי שנודע בפורטוגל) ובנו, פליפה השלישי, מלך ספרד לגבי פורטוגל, התעסקה בעיקר בשימור המשטר הסדיר עליה. פורטוגל נותרה במהלך תקופת האיחוד האיברי ממלכה עצמאית אך ניתנה לשלטונו של הריבון הספרדי. הספרדים לרוב לא התערבו במדיניות הפנימית של פורטוגל ופורטוגזים נותרו בעמדות מפתח פנימיות והועלו לעמדות מפתח בחצר המלוכה הספרדית בנוסף לכך. השטחים של מושבות האימפריה הפורטוגזית נותרו תחת שליטה דה פקטו של מושלים פורטוגזים. לקראת סוף שלטונו התערב פליפה השלישי בניהול המושבות הפורטוגזיות בדרום אמריקה לחופי האוקיינוס האטלנטי והביא לחלוקה מנהלית חדשה והקמת מדינת ברזיל.
עלייתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד בשנת 1621 הביאה להתערבות מרובה במדיניות הפנימית של פורטוגל, העלאת המיסים על הנתינים הפורטוגזים ושינוי המטבע האזורי הפורטוגזי. תחת שלטונו של פליפה הרביעי הוטלו צווי גיוס על נתינים פורטוגזים להצטרף למלחמת שלושים השנים. בשונה מספרד ההבסבורגית אשר הייתה רמת השפעה על הפוליטיקה האירופאית והחזיקה מושבות רבות ברחבי היבשת, המדיניות הפורטוגזית התמקדה בעיקר על פעילות של מסחר מחוץ לאירופה, דוגמת סחר המטבלים מתת-היבשת ההודית וסחר העבדים האטלנטי.