במאות ה-15 עד ה-19 סטודיו של אמן מצליח כלל את האמן וכל עוזריו, תלמידיו וחניכיו אשר יצרו יחד יצירות שהוצאו לשוק תחת שם האמן או תויגו "מהסטודיו של...". זו הייתה דרך העבודה המקובלת באירופה מימי הביניים ונפוצה גם במקומות אחרים. באירופה הימי-ביינמית שיטה זו נתמכה על ידי כללי הגילדות. הכשרת השוליות החלה בגיל צעיר, בסביבות שתים עשרה, כשסיימו את הכשרתם עבדו כעוזרי האמן, לעיתים הפכו בהמשך לאמן עצמאי. שיטת הגילדות הוחלפה בהמשך בשיטה האקדמית, אך עדיין נמצאו אמנים שהכשירו שוליות בתשלום או סטודנטים ששילמו לאמן שכר לימוד. גם כיום קיימים בתי ספר לאמנות ב"שיטת האטלייה", בדרך כלל מדובר בצייר או פסל מקצועי המכשיר קבוצת סטודנטים קטנה.
אריק סטונסטריט
אריק סטונסטריט (באנגלית: Eric Stonestreet; נולד ב-9 בספטמבר 1971) הוא שחקן אמריקאי זוכה שני פרסי אמי לשנת 2010 ו-2012 על תפקידו כקמרון טאקר בסדרה הקומית הפופולרית "משפחה מודרנית".
ביוגרפיה.
סטונסטריט נולד בקנזס סיטי שבקנזס, למד לימודים אקדמאיים באוניברסיטת קנזס ולימודי משחק ב"תיאטרון האימונים השני" שבשיקגו.
עבר להתגורר בלוס אנג'לס כדי לפתח קריירת משחק והתגלה בסדרת הפשע "CSI" בתפקיד הטכנאי רוני לייטר ובקומדיה "בנות יישארו בנות".
משנת 2009 התפרסם סטונסטריט וקיבל שבחים רבים בזכות הופעותיו בסדרה הקומית המצליחה "משפחה מודרנית" בתפקיד קמרון טאקר.
סטונסטריט זכה על התפקיד בשני פרסי אמי לשחקן הקומי המשני הטוב ביותר והועמד לשני פרסי גלובוס הזהב.
בשנת 2011 הופיע בקומדיה "מורה רעה" בתור השותף לחדר של המורה אליזבת האלסיי (קמרון דיאז), באותה שנה השתתף בעונה הראשונה של "סיפור אימה אמריקאי" בתפקיד אורח.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בסרט המתח "הדירה" לצד ונטוורת' מילר וג'יימס מרסדן.
פרוטוקול TCP
חסרי בית
נפרוליתיאזיס
וש (סיומת)
מרוצת קרחון
מרוצת קרחון (מאיסלנדית: Jökulhlaup) היא שיטפון עקב התכת קרחון. במקור הביטוי התייחס לשיטפונות עקב התפרצות געשית מוואטניוקול, באיסלנד הנגרמים על ידי חימום גאותרמי ומדי פעם על ידי התפרצות תת-קרחונית, אבל כיום הוא משמש לתיאור כל שחרור גדול ופתאומי של מים מאגם תת-קרחוני או כזה המוזן על ידי קרחון.
מקור מרוצות קרחון היא באגמים סגורים כאשר הם עולים בהרבה על גדותיהם ולכן ספיקת השיא שלהן יכולה להיות הרבה יותר גדולה מזה של שיטפון הנובע משולי האגם. השטף של מרוצת קרחון מהוואטניוקול בדרך כלל גם מטפס על פני תקופה של שבועות עם הזרם הגדול ביותר הקרוב לסוף, או שהוא מטפס הרבה יותר מהר במהלך שעות ספורות. דפוסים אלה משקפים כנראה את היתוך ערוץ הזרימה, וזרימה תחת המשטח העליון, בהתאמה. תהליכים דומים בקנה מידה גדול מאוד התרחש במהלך הפשרת הקרחונים בצפון אמריקה לאחר עידן הקרח האחרון (למשל מימת אגאסי), ויש להניח כי בזמנים מוקדמים יותר, הגם שהתיעוד הגאולוגי לא השתמר היטב.
תהליך מרוצת קרחון.
ייצור מים תת-קרחוני.
ייצור מי מומסים תת-קרחוני הוא אחד המפתחות להבנה של זרימה מים מומסים תת-קרחוניים. מים מומסים עשויים להיות מיוצרים על פני שטח הקרחון, מתחת לקרחון או בשני המקומות. התכת פני השטח נוטה לגרום לאגירה על פני השטח. מים מומסים בתחתית הקרחון נגרמים כתוצאה משטף חום גאותרמי (קרי מחום כדור הכדור הארץ), אשר משתנה בהתאם למיקום, כמו גם מחימום כתוצאה מהחיכוך בין הקרח לבין השטח שמתחתיו.
זרימת מים על ותת קרחונית.
מי מומסים עשויים לזרום מעל הקרחון, מתחת לקרחון או כתהום באקוויפר מתחת לקרחון כתוצאה מתולכה ההידראולית של התשתית מתחת לקרחון. מים נאגרים בברכות או במשטח תת-קרחוני (אגמים) אם קצב הייצור עולה על שיעור האובדן לאקוויפר.
ההשפעות של זרימות מים על קרחוניות ותת קרחוניות בקצה משטח הקרח הן שונות. זרימת על קרחוניות דומות לזרימת מים בכל הסביבות האחרות - מים זורמים מאזורים גבוהים יותר לאזורים נמוכים יותר בהשפעת הכבידה. זרימת תחת הקרחון שונה משמעותית, המים המיוצר על ידי התכה בבסיס הקרח או נמשכים מטה מפני השטח על ידי הכבידה, נאספים בבסיס הקרחון בברכות ואגמים המכוסים במאות מטרים של קרח. אם אין ניקוז מפני השטח של הקרח, המים המופשרים על גבי יזרמו כלפי מטה ויתאפסו בנקיקים בקרח, יחד עם המים המופשרים תחת הקרחון; שני המקורות יכולים ליצור אגם תת-קרחוני. העומד ההידראולי של המים שנאספו באגם תת-קרחוני יגדל ככל שהמים מתנקזים דרך הקרח עד שהלחץ יהיה מספיק גבוה כדי לפרוץ נתיב דרך הקרח או להציף את הקרח מעליו.
שחרור המים.
אם מים מומסים מצטברים, השחרור הוא זמני תחת יריעות קרח יבשתי, כמו גם תחת קרחוני האלפים. המים הנאספים מסירים את הקרח שמעליהם, והמים נעים כלפי חוץ בשכבה דחוסה או אגם גדל תחת הקרח. אזורים בהם הקרח יוסר בקלות הרבה ביותר (אזורים כלומר עם יריעות קרח דקות מעליהם) מורמים ראשונים. לפיכף מים עשויים להעלות את בסיס שטח הקרחון אם הם נעים לעבר אזורים בהם הקרח שמעליו נמוך יותר. תהליך זה מתמשך עם התרכזות המים, עד אשר נוצר נתיב לשחרור המים.
אם אין ערוץ הקיים מראש, המים משוחררים בתחילה כזרם רחב שיכול להיות בעל חזית זרימה בת עשרות קילומטרים רחבים בזרם קל. כשזרימה ממשיכה, היא נוטה לשחוק את הבסיס ואת הקרח שמעליו, ויוצרת עמק דמוי U כשהלחץ המופחת מאפשר לרוב הקרחון לחזור ולהישען ישירות על פני השטח מתחתיו כך שהזרימה הופכת מרחבה למנותבת. הכיוון של הערוץ מוגדר בעיקר על ידי העובי של הקרח שמעליו ולאחר מכן על ידי השיפוע של פני השטח מתחתיו, וישנם אזורים בהם הלחץ של הקרח מאלץ את המים לעלות למעלה לאזורי כיסוי קרח נמוך עד שהוא עולה לפני הקרח. לפיכך התצורה של עמקי ה-U השונים שנוצרו על ידי קרחונים ספציפיים מספקת מיפוי כללי של עובי הקרחון כאשר העמקים נוצרו, במיוחד אם התבליט בפני השטח המקוריים ובקרחון היה מוגבל.
השחרור המהיר בנפח גבוה הוא שוחק מאוד, כפי שמעיד פסולת הנמצאת בעמקים ובפתחם, שנוטה להיות אבנים וסלעים גסים. סביבה שוחקת זו עקבית עם יצירה של עמקים שעומקם מעל 400 מטר ורוחבם 2.5 ק"מ, כפי שנצפו באנטארקטיקה.
פיוטרובסקי פתח מודל מפורט של התהליך האנליטי, הצופה מחזור כדלקמן:
דוגמאות של מרוצות קרחון.
בעוד מרוצות קרחון היו מקושרות במקור עם הואטניוקול, הרי כבר דווחו בטווח רחב של מקומות, כולל אנטארקטיקה בהווה, ויש ראיות לכך שהם התרחשו גם ב ומעטה הקרח הסקנדינבי בתקופת הקרח האחרונה.
צפון אמריקה.
ביולי 1994, נוקז אגם חסום על ידי משטח קרח דרך מנהרה תת-קרחונית מתחת לקרחון גודארד (Goddard), בהרי החוף שבקולומביה הבריטית, וכתוצאה נוצרה מרוצת קרחון. פרץ השיטפון של 100-300 מ"ק לשנייה זרם 11 ק"מ דרך Farrow Creek והסתיים באגם Chilko, תוך שהוא גורם לשחיקה משמעותית כך שסכר הקרח לא השתקם. מרוצות קרחון דומות בקולומביה הבריטית מסוכמות בטבלה שלהלן
כשמעטה הקרח לורנטיד (Laurentide) נסוג מההיקף המרבי שלו לפני כ-21000-13000 שנים, התרחשו שתי העתקות משמעותיות של הזרימה במזרח צפון אמריקה. למרות שיש עדיין ויכוחים רבים בין הגאולוגים היכן אירועים אלו התרחשו, סביר להניח שהם התקיימו כאשר מעטה הקרח נסוג מהרי האדירונדאק (Adirondac) ושפלת סנט לורנס (St. Lawrence).
לקריאה נוספת.
נמל התעופה הבינלאומי של בוקרשט
שפיפון (פירושונים)
הספריות הנשיאותיות בארצות הברית
הספריות הנשיאותיות בארצות הברית (באנגלית: Presidential Libraries) הן מערכת של 15 מוסדות, שהוקמו על מנת לשמר ולשמש כארכיון עבור כל המסמכים, הרשומות, האוספים והחומר ההיסטורי הקשורים בנשיאותם של נשיאי ארצות הברית, החל בנשיא השלושים ואחד הרברט הובר. ככאלו הן שונות מספריות על פי מובנו המודרני של מושג זה. הספריות מנוהלות על ידי משרד הספריות הנשיאותיות, שהוא חלק מהארכיון הלאומי של ארצות הברית (NARA).
ספריות נוספות, שאינן כפופות למנהל הארכיונים והרשומות הלאומי, הוקמו לשם שימור הרשומות והפריטים הנוגעים לנשיאותם של שמונה נשיאים נוספים, והן מופעלות על ידי גופים אחרים.
תולדות הקמת הספריות.
קודם להקמת הספריות הנשיאותיות טיפלו נשיאי ארצות הברית ויורשיהם לאחר סיום כהונתם במסמכים הנשיאותיים שנאספו. רבים מאוספי מסמכים אלו שמורים כיום בידי ספריית הקונגרס, אך מסמכים רבים מצויים כיום בספריות, בידי אגודות היסטוריות ובאוספים פרטיים. מסמכים רבים אחרים אבדו או הושמדו במכוון.
ראשיתן של הספריות הנשיאותיות הייתה ב-1939, כאשר הנשיא רוזוולט תרם את מסמכיו האישיים והנשיאותיים לממשל הפדרלי, וביקש כי הארכיון הלאומי (National Archives) יטפל בהם וינהל ספרייה שתוקם לשם אחזקתם. לשם כך גם ציווה רוזוולט לממשלה הפדרלית חלק מאחוזתו במדינת ניו יורק, והכל מתוך המחשבה כי המסמכים הנשיאותיים הם חלק מן המורשת הנשיאותית וכי יש להעמידם לעיון הציבור. ידידים של רוזוולט אספו כספים פרטיים לשם הקמת הספרייה. ב-1950 החליט גם יורשו, הנשיא טרומן, לשמר את המסמכים הנשיאותיים מכהונתו במסגרת ספרייה.
ב-1955 חוקק הקונגרס את חוק הספריות הנשיאותיות, שעל פיו הוקמו מאז הספריות מכספים פרטיים שגויסו כתרומות, אך נמסרו לממשל הפדרלי על מנת שינהלן (ב-1986 שונה החוק כך שנדרש כי מקצת הוצאות ההפעלה יכוסו מתרומות פרטיות).