בשנת ה'תרכ"ד לצד הרב עזריאל הילדהיימר, תמך בפתיחת בית מדרש לרבנים בהונגריה (בדומה לבית המדרש לרבנים בברלין). לצד זאת, תחילה בשל הפצרת רבו "הכתב סופר", תמך ופעל לאורך שנים למען הפרדת הקהילות בהונגריה. בשנת ה'תרמ"ב, לצד הרב משה פולק רבה של בונהאד, ניסח "קול קורא" אל אגודת מחזיקי הדת בלבוב, אז בפולין, עליו חתמו 84 רבנים מהונגריה, השולל בחירת ראשי קהל שאינם שומרי מצוות. בהתאם לכך, התנגד לשיתוף פעולה עם התנועה הציונית במסגרת תנועת המזרחי.
בשנת 1897, לאור פולמוס רבני מתרחב בשאלת חוק נישואים אזרחיים שחוקק בהונגריה והשלכותיו להלכה (פולמוס אשר נערך תחילה בירחון הרבני "תל תלפיות"), וכתגובה לחוות דעת מקילה בנושא שפורסמה בשנת התרי"ב (1852) על ידי הרב נתן אדלר, הוציא הרב קוטנא לאור את החוברת "וכתורה יעשה" בה הציג עמדה המתנגדת לגיור קטנים שנולדו מנישואי תערובת, כאשר אמם לא מתגיירת כדין. באותה שנה הוציא לאור חוברת נוספת תחת אותו שם, בה תגובות והערות מאת רבנים רבנים מהונגריה ומחוצה לה. עמדתו התקבלה על ידי מספר רבנים.
הרב שלום קוטנא נפטר באיינשטאדט, בהיותו כבן 83, ביום ט"ז בשבט ה'תרס"ט (1909).
משפחתו.
אחיו, הרב משה ליב קוטנא, שימש כרבה של סובוטיצה (בכתיב יידישאי: סאבאדקא).
נישא לשרה גיטל (נפטרה בי"ד בחשוון ה'תרס"ד), בתו של הרב ידידיה גוטליב-פישר, מתלמידי החתם סופר, רבה של הקהילה האורתודוקסית בסקשפהרוואר (שטולווייסנבורג) ומחבר "דלתים ובריח". באחרית ימיו התגורר חתנו לצדו באייזנשטאדט.
חתנו של הרב שלום, אשר נישא לבתו שרה מיכל חיה, היה הרב ישעיהו פירטס, רבה של וינה ומחבר "חזון ישעיהו". בנו היחיד גבריאל קוטנא נפטר בנעוריו.
ויל קין
אקספרסו בונגו
אקספרסו בונגו (באנגלית: Expresso Bongo) הוא סרט מוזיקלי בריטי משנת 1959 בבימויו של ואל גסט, עם לורנס הארווי, קליף ריצ'רד, סילביה סימס ויולנדה דונלנד בתפקידים הראשיים.
זה עיבוד קולנועי של מחזמר בשם זה שהועלה בווסט אנד בלונדון ב-1958. חלק מהשירים הם מהמחזמר אבל הרוב הם חדשים.
זה סרטו השני של קליף ריצ'רד והפעם הוא בתפקיד ראשי ובו הוא מופיע בליווי להקת הצלליות. השיר שהתפרסם ביותר מהסרט הוא "קול בשממה" ("A Voice in the Wilderness") שהגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ונמכר ביותר מ-250,000 תקליטים.
צילומי החוץ נערכו ברובע סוהו בלונדון בו מרוכזים מועדוני מוזיקה, ריקודים ותיאטרונים. הסרט הוא סאטירה על תעשיית המוזיקה.
תקציר העלילה.
ג'וני ג'קסון (לורנס הארווי) הוא אמרגן קטן שמסתובב ברובע סוהו כדי לחפש זמרים שיוכל לנצל אותם. חברתו מייסי קינג (סילביה סימס) מופיעה בקטעי סטריפטיז באחד המועדנים ברובע. היא רוצה למסד את קשריהם ולהפסיק להופיע בצורה כזאת אך אין לה ברירה.
באחת הפעמים הם צופים בהופעה של צעיר שמתופף על תופי בונגו ומסביבו נערים רוקדים. הצעיר הוא הרברט (ברט) ראדג' וג'וני מתלהב ממנו. הוא רוצה להחתים אותו על חוזה אבל אמו אינה מסכימה ולבסוף הוא מחתים אותו למרות שהרבט עדיין קטין.
ג'וני משנה את שמו להרברט בונגו ומשכנע את לאון (אריק פולמן) בעל האקספרסו בר לאפשר לו הופעה במקום. ההצלחה גדולה. ג'וני מצליח לשכנע את בעל חברת תקליטים (מאיר צלניקר) להחתים אותו על חוזה וכשמגיע צוות טלוויזיה לצלם בסוהו הוא מצליח להפגיש אותם עם הרברט.
הרברט בונגו נעשה מפורסם אבל רוב הכסף זורם לידיו של ג'וני למרות שהבטיח לו 50:50.
ללונודון מגיעה הזמרת הוותיקה דיקסי קולינס (יולנדה דונלן) למסע הופעות. היא נפגשת עם הרברט הצעיר והנאה ומחליטה לצרף אותה להופעתה. לפי הצעת ג'וני מבצע הרברט שיר עם גוון דתי המוקדש לאמו (המקדש בקומה השנייה). ההצלחה גדולה והרברט עובר לגור עם דיקסי שמגלה לו על הניצול של ג'וני וכי החוזה שחתם אתו אינו חוקי.
הרברט מקבל חוזה להופעות בארצות הברית וג'וני נשאר בלונדון ומחפש מועמדים חדשים.
אי יציבות ג'ינס
אי יציבות פליטו ריילי
אי מציאות
אי סדר
אי ספיקה שחלתית מוקדמת
אי ספיקת כבד חריפה
ליברטד
קלוב ליברטד (בספרדית: Club Libertad) הוא מועדון כדורגל מהעיר אסונסיון שבפרגוואי. המועדון הוא מועדון הכדורגל השלישי המצליח ביותר בפרגוואי, אחרי קלוב אולימפיה וסרו פורטניו.
המועדון נוסד ב-30 ביולי 1905 על ידי קבוצה של צעירים וסטודנטים. הנשיא הראשון שלו היה חואן מנואל סוסה, שבחר את שם המועדון. בשנת 1910 זכה המועדון באליפות ראשונה.
בשנת 1998 ירד המועדון לליגה השנייה לראשונה בתולדותיו, ולאחר שתי עונות חזר לליגה הבכירה ואף זכה באליפות בעונות 2002 ו-2003.
המועדון הגיע פעמיים לחצי גמר גביע ליברטדורס (1977 ו-2006), ושלוש פעמים לחצי גמר גביע סודאמריקנה (2013, 2017 ו-2021).
משחק הדרבי מול קלוב אולימפיה מכונה ה"קלאסיקו בלנקו אי נגרו" (הקלאסיקו הלבן ושחור).
נואל סטיבנסון
אי־ספיקת כליות
אי פוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות
אי תלות אלגברית
TVR (חברה)
TVR היא חברה בריטית לייצור מכוניות ספורט שהוקמה בבלקפול בשנת 1946.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1946 על ידי טרבור וילקינסון, יליד בלקפול. היא נקראה על בסיס אותיות המופיעות בשמו (TreVoR). בשנת 1946 הוא רכש בית מלאכה והחל לעסוק בשרותי הנדסה. בשנת 1949 נבנתה המכונית הראשונה שנמכרה לקרוב משפחה תמורת 325 פאונד. מכונית שנייה הייתה בעיצוב דומה ונמכרה לחובב ספורט מקומי. המכונית השלישית השתתפה במספר מרוצים וזכתה בפרסים כאשר וילקינסון בעצמו היה הנהג. החברה המשיכה בייצור מכוניות בודדות.
בשנת 1958 הסתיים תכנון דגם Grantura Mark 1. המכונית הייתה מצוידת במנוע של פורד. אחד המכוניות נשלחה למכירה בארצות הברית. לאור המכירות הנמוכות החברה נכנסה לחובות. בסופו של דבר בתקווה להתאוששות עסקית הוחלט להזרים הון נוסף לחברה.
במחצית שנת 1960 במפעל עבדו כ-43 פועלים. הם סיימו בניית כ-100 מכוניות ואז הוחלט לעבור לדגם Grantura Mark 2. המכונית השתתפה במרוץ 12 השעות של סברינג אך ללא הצלחה. בעקבות כך מייסד החברה עזב אותה. בשנת 1962 המכונית השתתפה ב-Tulip Rally בהולנד וסיימה במקום השלישי. במרוץ 24 השעות של לה מאן היא נשרה עקב התחממות בסיבוב השלישי.
בשנת 1963 הסתיים תכנון TVR Griffith 200. המכירות לא הגיעו לרמה סבירה. כתוצאה מכך הוכרז על סגירת המפעל והחברה.
למרות הקשיים החברה נמכרה לארתור לילי והמשיכה להתקיים. בהנהלה חדשה בשנת 1967 החל ייצור מכונית Vixen Series 1. עד לשנת 1973 נבנו מעל ל-1000 יחידות. בשנת 1972 החל ייצור מכונית בסדרה TVR M series. ייצור סדרה זו הופסק בשנת 1979.
בשנת 1986 החל ייצור TVR S series. ייצור מכוניות בסדרה זו נמשך עד לשנת 1994 תוך בניית מעל ל-2600 מכוניות.
החל משנת 1999 כל מכוניות החברה היו מצוידות במנוע TVR Speed Six עם נפח של 3.6–4 ליטר ויכולת לפתח כוח עד כ-400 כוח סוס.
מכוניות מדגם TVR Chimaera היו מיוצרות בשנים 1992–2001 ונמסרו ללקוחות 5256 מכוניות – מספר שיא עבור החברה.
בשנת 2002 החל ייצור מכוניות מדגם TVR טמורה. מדגם זו נמכרו כמה מאות בלבד. בשנת 2004 בעלות על החברה שונתה והיא עברה לבעלות של ניקולאי סמולנסקי. בשנת 2006 ייצור ירד לרמה של 3–4 מכוניות בשבוע וכ-300 מעובדי החברה פוטרו. באוקטובר 2006 סמולנסקי הכריז שייצור יועבר לטורינו ורק ייצור המנועים יישאר בבלקפול. לאחר הפגנות ומאבקי כוח תוכניות אלו לא מומשו. בסופו של דבר בשנת 2013 סמולנסקי מכר את החזקותיו בחברה.
בשנת 2015 הוכרז שחברה מתכננת לצאת עם דגם חדש. בשנת 2016 הוכרז שחברה תבנה מפעל חדש בויילס תוך קבלת תמיכה מהממשל המקומי. מפעל זה היה אמור להתחיל בייצור מכונית מדגם TVR Griffith. בשנת 2020 התברר שלחברה חובות של מעל ל-8 מיליון פאונד והיא מתקשה להחזיר את החובות ולשלם עבור הלוואה מוויילס.
בשנת 2021 הוכרז שחברה החלה בתכנון מכונית ספורט חשמלית. חברת Encorsia שמייצרת סוללות לרכבים שילמה את כל החובות של TRV והחזירה לממשלת ויילס את ההלוואה. ייצור מכונית חשמלית מתוכנן להתחיל בשנת 2024.
תת לחץ דם
תת ספיגה של פרוקטוז
תת פעילות בלוטת יותרת הכליה
ורה רוז'ה
ורה רוז'ה (בהונגרית: Rózsa Vera; בודפשט, 16 במאי 1917 – לונדון, 15 באוקטובר 2010) הייתה זמרת אופרה (קונטרה אלט), יהודייה-הונגרייה-בריטית מורה לשירה, מורה למוזיקה של זמרות וזמרים מפורסמים, חלקם בעלי שם עולמי.
ביוגרפיה.
ורה רוז'ה נולדה במשפחה יהודית בת שלושה ילדים של מורים. אביה היה כנר מוכשר. את לימודי המוזיקה הגבוהים שלה החלה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט במקצוע הניצוח, ולאחר מכן עברה לשירה. היא התקבלה לאקדמיה למוזיקה על ידי זולטאן קודאי בעצמו שאחר מכן הפך לאחד מהפרופסורים שלה.
הופעותיה הראשונות כללו את תפקידה של אחת הנשים היהודיות בביצוע האורטוריה יהודה המכבי של הנדל כחלק מהפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בתיאטרון גולדמארק, כי בשל יהדותה היא לא יכלה להופיע בתקופת מלחמת העולם השנייה בפני קהל לא יהודי. היא עשתה את הופעת הבכורה שלה תחילה כקרובינו בשנת 1943 באופרה של מוצרט נישואי פיגארו במסגרת אומיקה כמובן.
בעלה הראשון, המנצח, המלחין והמבקר המצוין לאסלו ויינר, ניספה בשואת יהודי הונגריה. לאחר גירוש בעלה, ורה רוז'ה הסתתרה לזמן מה ולאחר מכן עבדה בשגרירות שוודיה, שם ארגן ראול ולנברג את פעולות הבריחה ובעיקר ההצלה של יהודים נרדפי הנאציזם.