בשנת 1817 פרסם קיווייה את חיבור על התאוריה של הארץ, שבו הוא מנסה לפשר בין הממצאים הגאולוגיים והמאובנים לבין המבול כפי שהוא מופיע במקרא. בחיבור זה מביא קיווייה הוכחות שונות לטובת התורה הקטסטרופיסטית, תוך נקיטת גישה שמרנית יחסית. הוכחותיו של קיווייה התמקדו בהבדלים הנראים בין שכבות שונות של הקרקע, שאת הסיבה לקיומם הוא ייחס למהפכות שעברו על כדור הארץ. הבדלים אלו היו בעיקר ההרכבים שונים של אותן שכבות אדמה, והצורה שבה היו השכבות מסודרות – אופקית או אנכית. קיווייה טען בחיבור כי העובדה שבשכבות מסוימות יש בעלי חיים ימיים מוכיחה כי בתקופה מסוימת בהיסטוריה של כדור הארץ האדמה הייתה מוצפת מים, ולאחר מכן מים אלו נסוגו. עובדה זו, בצירוף השינויים בסידור השכבות הובילו את קובייה למסקנה כי אסונות חריגים בגודלם הם אלו שגרמו לאותם שינויים דרמטיים על פני כדור הארץ. כמו כן, בעקבות מציאתם של בעלי חיים קפואים שלמים לחלוטין (שלא עברו כל תהליך של רקבון), טען קיווייה כי אותם אסונות היו פתאומיים וחדים – כך שלא היה אף די זמן לאותן חיות להתחיל את התהליך הטבעי של התפרקות. קובייה אף סבר כי אין קשר בין החיות המאובנות שנמצאו ובין החיות הקיימות היום, מאחר שקשר כזה מצריך צורות ביניים בין, לדוגמה, החיות דמויות הפילים שנמצאו בסיביר (שכונו לימים "ממותות") לבין פיל בן זמנו. מכאן הוא מסיק את הדברים הבאים:
בנוסף לסקירת ההוכחות המדעיות לטיעונו, חזר קיווייה למסורות הנוגעות לטבע, לצורך חישוב הזמן שעבר מאז שהתרחשה הקטסטרופה האחרונה. קיווייה הניח כי למשה, מחבר התורה, לא היה אינטרס לשנות את תיאור היווצרות העולם, וכי עצם הישמרותו של הסיפור המקראי במשך שנים כה רבות מעיד על נכונותו. על כן, לפי חישוב הזמן שעבר מאז זמן חייו של משה, והנחה כי לאחר זמנו של משה לא התקיימו קטסטרופות נוספות (כלומר, המבול הוא הקטסטרופה האחרונה שהתרחשה בעולם במצבו הנוכחי), טוען קיווייה:
כך, לפי קיווייה, המבול הוביל להיקברותן תחת מים של תרבויות, בעלי חיים וצמחים שונים, רק כדי שלאחר נסיגת המים יתפתחו בהדרגה אותן תרבויות אנושיות אותם אנו מכירים כיום. המבול, ואירועים קטסטרופליים אחרים שקדמו לו, הם שגרמו לשינויים בשכבות כדור הארץ ולעדויות, בצורת מאובנים, של בעלי חיים שאינם קיימים כיום.
בתאוריה של קיווייה יש פגם משמעותי: אסונות רבים יובילו להפחתה מתמדת בכמות הזנים על כדור הארץ, דבר הנוגד את העובדה שמספר המינים רק עולה. לכן, ממשיכיו של קיווייה אימצו גישה אחרת, המסבירה את העלייה במספר המינים בכך שלאחר כל אסון היה תהליך בריאה אלוהי נוסף.
צ'ארלס לייל והמחלוקת.
צ'ארלס לייל היה פרופסור לגאולוגיה בקינגס קולג' בלונדון. בשנת 1830 פרסם לייל את ספרו עקרונות הגאולוגיה, שבו הביע תמיכה בתאוריה של האטון. לייל בעיקר סמך את ידיו על עקרון האחידות של האטון, שלפיו לא היה שינוי משמעותי בין מצב כדור הארץ בעבר וכיום, אלא שכל השינויים הוא תוצאה של תהליכים איטיים והדרגתיים. עקרון זה עומד בבסיס הגישה היוניפורמיטריאניסטית, הנחשבת התאוריה המרכזית המתחרה לקטסטרופיזם.
לייל יצא נגד הקטסטרופיסטים בטענה כי הם "מקלקלים" את המדע בכך שהם מערבבים בו גישות דתיות – האסונות שהם מתארים הם כמו אמונה בנסים. בספרו מעלה לייל את השאלה מה היה קורה לו האיטלקים בתחילת המאה ה-12 היו מוצאים מפות כוכבים שהיו שאריות של תרבות קודמת שהייתה מתקדמת טכנולוגית כמו אירופה של זמנו; כלומר, האיטלקים היו רואים מפה המתארת את קיומם של כל מיני כוכבים, שהם אינם יכולים לראות בשמיים (כי אין להם את האמצעים המתאימים). לייל עונה כי סביר להניח שהאיטלקים היו מגיעים למסקנה שכתוצאה מאסון גדול שהתרחש הושמדו כל אותם כוכבים שמופיעים במפות, שהרי מצוין בדיוק המקום שבו אמורים להיות אותם כוכבים – אך הם אינם שם. בהמשך, לאחר המצאת הטלסקופ, היו רואים מחדש את אותם כוכבים "נעלמים", וכאשר הפילוסופים של התקופה היו נדרשים לענות מהם אותם כוכבים, בהיותם שבויים בקונספציה שיצרו לעצמם, הם, במילותיו של לייל:
בהמשך ספרו טוען לייל כי השינויים המשמעותיים במבנה האדמה והרכבה, כפי שמתארים אותם הקטסטרופיסטים, היו יכולים להתרחש גם כתוצאה מאירועים טבעיים רגילים, בעוצמה כפי שאנו מכירים אותם כיום. כמו כן, האירועים שהיו התרחשו רק בחלק מסוים של העולם, ולטווח זמן קצר יחסית, כך שלא סביר שהשפיעו על כולו. לכן אומר לייל:
כלומר, האירועים שהתרחשו בעבר, שמתרחשים בהווה וכנראה גם אלו שיתרחשו העתיד הם בעלי אותה עוצמה והיקף – ולא קטסטרופות עצומות ממדים.
היחס לקטסטרופיזם כיום.
כפי שלייל יצא נגד הקטסטרופיסטים כגאולוגים לא מוצלחים, המערבבים בין דת ומדע, הרי שעד אמצע המאה ה-20 היו שראו בקטסטרופיזם "מדענים גרועים", שעיכבו את התפתחות המדע; לעומתם, לייל והיונפורמיטריאניסטים האחרים נחשבו כמובילי הגישה המדענית הטהורה, "מדענים מוצלחים" אשר שהובילו את המדע קדימה. לכן, לייל נחשב לאבי הגאולוגיה המודרנית, מי שהוציא את הדת והכוחות העל-טבעיים מתחום זה והצעיד את התחום למקום שבו הוא נמצא היום.
אולם, יש היוצאים נגד טענה זו, ומראים שגם לייל לא היה חף מהתייחסות דתית: הוא האמין בדאיזם, התפיסה שלפיה העולם נברא על ידי האל בצורה מושלמת, ולכן לאחר סיום הבריאה הוא נכנס להמשך פעילות באופן עצמאי, ללא התערבות נוספת של האל. כמו כן, גישות אחרות של לייל לגבי התפתחות הגאולוגיה, כמו הרעיון שהעולם נצחי (ומכאן, חסר גיל) אינן מקובלות על מדענים כיום.
ככל הנראה, דברים נוספים שתרמו להתפתחות המיתוס סביב לייל הייתה עובדת היותו כותב פופולרי במיוחד בזמנו, וההשפעה שהייתה לו על דרווין ותורתו.
כיום זוכה הקטסטרופיזם לתמיכה בעיקר מצד בריאתנים המאמינים ב"עולם צעיר" – אנשים דתיים, הממשיכים להחזיק בדעה כי העולם נברא על ידי האל כפי שמתואר במקרא. ישנה אף תנועה של נאו-קטסטרופיזם, שהרחיבה את התאוריה כך שתתייחס ליקום כולו, ולא רק לכדור הארץ.
ג'וזף יובו
ג'וזף פיליפ יובו (באנגלית: Joseph Phillip Yobo; נולד ב-6 בספטמבר 1980), הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם. יובו הוא שיאן ההופעות של נבחרת ניגריה עם 101 הופעות.
קריירת מועדונים.
יובו עזב את ניגריה בשנת 1998 והצטרף לקבוצת סטנדרד ליאז' הבלגית, בשורותיה שיחק סך הכל 46 משחקי ליגה. בשנת 2001 עבר למרסיי. זמן קצר לאחר הופעת הבכורה שלו בקבוצה, עבר יובו בהשאלה לטנריפה.
ביולי 2002 הצטרף יובו לקבוצת אברטון מהפרמייר ליג, בה הפך לבורג מרכזי במועדון. ב-25 באוקטובר 2007, במשחק נגד לאריסה במסגרת גביע אופ"א קיבל יובו לראשונה את סרט הקפטן של קבוצתו, בעקבות היעדרותו של הקפטן הקבוע פיל נוויל.
באוגוסט 2010 הושאל יובו לשנתיים לקבוצת פנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. בתום תקופת ההשאלה, נרכש יובו על ידי הטורקים. בשנת 2014 הושאל לנוריץ' סיטי עד לתום העונה ומאוחר יותר פרש ממשחק פעיל.
נבחרת ניגריה.
יובו שיחק סך הכל 101 משחקים במדים הלאומיים, בהם כבש שבעה שערים. הוא גם שותף בכל שלושת משחקיה של ניגריה במונדיאל 2002, ואף בישל את השער היחיד לזכות ארצו בטורניר. לאחר מכן נכלל בסגל למונדיאל 2010 ו-2014. בקיץ 2014 פרש מהנבחרת כשיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.
חיים אשיים.
אחיו הגדול, אלברט יובו, הוא כדורגלן עבר, אשר שיחק במדי נבחרת ניגריה משחק בודד. בראשית חודש יולי 2008, אחיו הצעיר של יובו, נורום, נחטף בפורט הרקורט בעבור דרישת כופר, אולם לבסוף שוחרר כעבור 12 ימים.
אדם קנת
אדם קנת (נולד ב-12 במרץ 1995) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
קנת הוא בנו של הזמר, מלחין ומדבב גיורא קנת.
קריירת דיבוב.
קנת התחיל לדבב בשנת 2005, בעודו בן 10 בלבד, הוא דיבב בתוכנית הילדים "ד"ש מבאסטר" (סדרת בת של "ארתור" בה דיבב אביו, גיורא קנת), בכל פרק מישהו אחר (בדרך כלל ילדים).
בשנת 2007 דיבב את הארי בסדרת הילדים "הארי ודלי הדינוזאורים", ומכיוון שקולו התחלף בעונה השנייה דיבב את הדמות ברק ברויטמן. עוד באותה שנה דיבב קנת את האח בסדרה מתי מגיעים? בערוץ הופ!.
בשנת 2008 דיבב את קייטו בסדרת הילדים "אליוט", באותה שנה הוא גם עשה קולות בסדרת הילדים "הניצוצות של מאור".
קריירת משחק.
בשנת 2008 גילם את רותם בסרט הקולנוע הישראלי "אילי ובן".
בשנת 2010 החל לשחק את אסף זך בסדרת הדרמה "חטופים".
מכבי הצעיר
מבצע רוחות שמיים
סודרים
קרב סינופ
קרב סינופ (ברוסית: Синопское сражение, בטורקית: Sinop Baskını) היה קרב ימי שהתרחש ב-30 בנובמבר 1853 בין כוחות צי של האימפריה הרוסית לבין כוחות הצי של האימפריה העות'מאנית בשלביה הראשונים של מלחמת קרים. הקרב הסתיים בניצחון רוסי מוחץ,
והיה אחד הגורמים לכניסת צרפת ואנגליה למלחמה.
רקע.
בהתאם לפקודת הנסיך מנשיקוב, נשלח לחופי טורקיה פאבל נחימוב שפיקד על קבוצת אוניות. היו ידיעות שבאזור סינופ מכנסים הטורקים כוח צבאי במטרה להנחיתו באזור סוחומי. כאשר קרב הצי הרוסי לעיר, הבחין נחימוב שבנמל עוגנות מספר אוניות טורקיות והנמל מוגן היטב על ידי תותחי החוף. הוא החליט להמתין עד קבלת תגבורת. ב-28 בנובמבר 1853 הצטרפו לנחימוב מספר אוניות רוסיות נוספות.
הקרב.
הקרב החל ב-30 בנובמבר בשעות הצהריים. ירי הטורקים הסב נזק כבד לאחת האוניות הרוסיות. למרות הפגיעה המשיכה האונייה להתקדם לכיוון הטורקים, ובסופו של דבר הצליחה להצית ולהטביע שתי אוניות טורקיות.
אונייה רוסית נוספת הצליחה להטביע שתי אוניות טורקיות וגם לשתק סוללת תותחי חוף. תוך שעה וחצי של הקרב הוטבעו אוניות טורקיות נוספות וכל סוללות החוף נוטרלו.