ביוגרפיה.
וילהלם בנד נולד ב -20 במרץ 1804 באודנסה שבאי פונן. הוא נשלח לקופנהגן שם למד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות בין השנים 1820 עד 1825, שם למד אצל כריסטופר וילהלם אקרסברג. בשנת 1825 הוא עשה ניסיון לא מוצלח לזכות במדליית הזהב, שניתנה רק לציורי היסטוריה, הז'אנר היוקרתי ביותר באותה תקופה, ולאחר מכן החליט להתמחות בפורטרטים ועבודות ז'אנריות. הוא גם רכש ידע בציור הגרמני, בית הספר במינכן, שנראה שהשפיע על סגנונו.
שרלוטנבורג.
לאחר סיום לימודיו באקדמיה תרם בנד בהצלחה מספר עבודות לתערוכות השנתיות בשרלוטנבורג בשנים 1826, 1827 ו- 1828. שלושה מציוריו נרכשו לאוסף הציורים המלכותי: "כיתת אמן באקדמיה לאמנות" ו"אמן צעיר המתבונן ברישום מבעד למראה" משנת 1826 וב"פסל העובד עם מודל חי "משנת 1827. עבודה חשובה נוספת משלב זה היא "מסיבת טבק" משנת 1828.
לאחר מכן הועסק בנד כעוזר בסטודיו של אקרסברג, ועבד על מטלות שגרתיות כמו שחזור ציורי ההיסטוריה של ניקולאג אבילדגארד בארמון כריסטיאנסבורג שנהרסו בשריפה של 1794, וציור עותקים מיצירותיו של אקרסברג.
מינכן.
בסוף 1830 קיבל בנד מלגת נסיעות שאפשרה לו לצאת לדרום אירופה. לאחר ביקורים קצרים בדרזדן ובברלין, הוא נסע למינכן, שהתפתחה למרכז תוסס של אמנויות, ושם שהה כשנה. עבודתו החשובה ביותר מהשהות היא הדיוקן הקבוצתי: "אמנים בבית הקפה של פינק במינכן".
מותו באיטליה.
בסתיו 1832 המשיך במסעו לעבר רומא בחברה עם יוזף פצל ותומאס פירנלי, ועצר בוונציה בדרך שם חידש את ידידותו עם הצייר דטלף בלונק, שפגש לראשונה בימי לימודיו באקדמיה בקופנהגן. הם המשיכו יחד, אך זמן קצר לאחר מכן בנד שחש ברע מאז שהיה בוונציה, ונפטר מדלקת ריאות.
יצירתו.
הוא זכור בעיקר בזכות דיוקנאותיו הרבים אם כי שאיפתו הייתה שילוב נכון של פורטרטים, סצנות ז'אנר וציור היסטוריה אלגורית. הווירטואוזיות הטכנית שלו ניכרת במיוחד בתיאורי משחק האור המופק ממקור מוסתר והצללים הנובעים מכך.
התקפת טורה
התקפת טורה היא פתיחת שחמט, המתחילה במהלכים הבאים:
קוד ECO עבור התקפת טורה הוא A46.
וריאציות.
2. ... ד5 וריאצית טרקטובר.
קוד ECO הוא D03.
2. ... ב6 הגנה הודית.
קוד ECO הוא A47.
2. ... ז6 הגנה הודית מזרחית.
קוד ECO הוא A48.
תיאור.
עמדה נפוצה למתקפת הפתיחה של הלבן על מלכתו של השחור תהיה עם רץ המשבצות הלבנות ב-ד3 ורץ המשבצות השחורות ב-ז5, והפרשים ב-ד2 ו-ו3:
הלבן שואף להתפתחות מהירה והרמונית, יחזק את החייל ב-ד4 בהזזת חייל מ-ג2 ל-ג3, ואז להזיז את החייל מ-ה3 ל-ה4 כדי להשיג סיכויי התקפה על המלך כאשר הרץ של הלבן מקבע את הפרש של השחור ל-ו6. אם הלבן משחק ג4 מוקדם, הפתיחה תהפוך למספר פתיחות חייל המלכה הבודד נפוצות יותר, כמו גמביט המלכה או אחת מההגנות ההודיות השונות.
הפתיחה נקראת על שמו של רב האמן המקסיקני קרלוס טורה רפטו, שניצח איתה את אלוף העולם לשעבר עמנואל לסקר. בווריאציה השתמשו גם סבלי טרקטובר, בוריס ספאסקי וטיגרן פטרוסיאן בתחילת דרכו. שחקנים ידועים אחרים שהשתמשו באחת הוריאציות היו אלכסיי דרייב, פנטלה האריקרישנה, קרישנן סאסיקירן ויאן טימן.
התקפת טורה לעיתים רחוקות נחשבת במשחק מודרני מהשורה הראשונה כשיטה עיקרית והסטטיסטיקה מציעה שהיא אינה מועילה במיוחד עבור הלבן. עם זאת, בשל אופייה הרגוע היא פופולרית ברמת המועדון, מה שנותן ללבן יכולת להשיג יתרון במשחק ביניים. משמשת בעיקר כנגד פיאנקטו של השחור.
ארס (DC קומיקס)
ארס (באנגלית: Ares, ידוע גם בשם מארס) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס וונדר וומן וליגת הצדק של חברת DC קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת "Wonder Woman #1" מאוקטובר 1941, ונוצרה על ידי הכותב ויליאם מולטון מרסטון והמאייר הארי ג'. פיטר. דמותו מבוססת על אל המלחמה ארס מהמיתולוגיה היוונית.
במרביתם של תור הזהב, תור הכסף ותור הארד, ארס נקרא בשם מארס והיה לאחד האויבים החוזרים ונשנים של וונדר וומן. חזותו החיצונית הייתה כשל לוחם בשריון יווני-רומאי בצבע כתום. הוא הקדיש את חייו להגשמת חזונו לגרימת מלחמה נצחית ויצירת קונפליקטים בעולם האדם. הוא זכה להתנגדותה של אפרודיטה, אלת האהבה, שביקשה לחתור לחזון מנוגד של אחווה ושלום בציוויליזציה. בינתיים, הגברים שסגדו לארס הרגו אחד את השני ואת אחיהם החלשים יותר, תוך שהם מוכרים נשים במחיר זול יותר מבקר. כאשר ארס הקניט את אפרודיטה בעניין הצלחת תוכניתו הנעלה, אפרודיטה יצרה גזע חדש של נשים לוחמות - האמזונות, אותן מידלה מחימר, וכן הקימה אומת עיר בשם אמזוניה, היכן שהן ביססו מטריארכיה שמטרתה התפשטות דרכיה של אפרודיטה. הן היו חזקות יותר מהגברים של ארס. להיפוליטה הוענק אבנט מוזהב שהפך אותה לחסינה ובלתי פגיעה.
בסופו של דבר, ארס הקים עולם בית בכוכב מאדים, כשהאוכלוסייה העל-אנושית שבו שועבדה כדי לשרת אותו ואת סגניו, דוכס המרמה, רוזן הכיבוש ורוזן החמדנות. השליש האישי שלו היה גנרל השמד. הוא השתמש במאדים בתור המפקדה הבין-כוכבית שלו, והוסיף לאוכלוסייה רוחות מתים שאסף מזירות מלחמה ברחבי העולמות - ביניהם שבתאי וכדור הארץ. נשמות העבדים זכו להתגלמות גשמית והועברו מבחני סיבולת כדי לבחון את מידת ראויותם - אם בזירות גלדיאטוריות או כעבדים במפעלים לצורכי מלחמה. החזקים מביניהם קיבלו גופות חדשים ונשלחו לחרחר מלחמה בכדור הארץ. הוא גם הקים בית משפט לאי-צדק כדי להשפיל עבדים ולגזור עליהם עונשים. בסיס הארץ של מאדים היה למרגלות האולימפוס ונשלט בידי רוזן הכיבוש.
דמותו של ארס זכתה למספר עיבודים למדיות אחרות. את דמותו בסרט האנימציה "וונדר וומן" דיבב השחקן אלפרד מולינה. הדמות הופיעה בהופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט היקום הקולנועי של DC "וונדר וומן" תחת זהותו הבדויה של סיר פטריק מורגן, בגילומו של השחקן דייוויד ת'יוליס, ששב לגלם את דמותו בהופעת קמע ב"ליגת הצדק".
עמודי האדריכלות הקלאסית
סדר האדריכלות הקלאסית
סדר אדריכלות קלאסית
עמודי אדריכלות קלאסית
עמודים קלאסיים
עמודי הסדר הקלאסי
עמודי סדר קלאסי
פרשת טמרין
פרשת טמרין היא פרשה בנושא השיפוט המוסרי שהתרחשה במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20, ועוררה דיון ציבורי בעקבות הגבלת עבודתו האקדמית של ד"ר ג'ורג' טמרין על ידי הנהלת אוניברסיטת תל אביב.
המחקר על ספר יהושע.
ראשיתה של הפרשה בפרסום מחקר שערך טמרין על השפעת השוביניזם על השיפוט המוסרי. הוא ביקש לבחון את קיומן של דעות קדומות בקרב בני נוער ואת ההשפעה של הוראת התנ"ך בישראל על הנטייה לטפח דעות אלו. מקרה המבחן אותו בחר לחקור הוא סיפור כיבוש יריחו המתואר בספר יהושע. הסיבה לבחירה זו היא מקומו המרכזי של ספר יהושע במערכת החינוך הישראלית, הן כספר היסטורי והן כאבן פינה למה שטמרין הגדיר כמיתולוגיה הלאומית המודרנית.
המחקר נערך בקרב 1,066 תלמידים מכיתה ד' ועד כיתה ח', בבתי ספר שונים בארץ ומזרמי החינוך השונים (ממלכתי, ממלכתי דתי והתיישבותי). הוא הציג לתלמידים שני קטעים המבטאים הסכמה עם השמדתם של עמים זרים:
לאחר קריאת הפסוקים הנ"ל, התלמידים נשאלו שתי שאלות פתוחות:
את התשובות החוקרים חילקו לארבע אפשרויות: הסכמה מלאה, הסכמה חלקית ושלילה חלקית, שלילה מלאה ותשובה לא ברורה או לא רלוונטית. 17% מהתשובות נפסלו כיוון שהיו לא ברורות או לא רלוונטיות. מתוך התשובות התקינות לשאלה הראשונה, 66% ביטאו הסכמה מלאה עם מעשי יהושע ובני ישראל, 8% הסכמה חלקית ו-26% שלילה מלאה, ואילו בתשובות לשאלה השנייה 32% הסכימו כי על צה"ל לפעול כמו יהושע, 7% הסכימו חלקית ו-61% ביטאו שלילה מלאה.
כקבוצת ביקורת למחקר, שימשו 168 תלמידים בכיתות ז' ו-ח' מבית ספר בצפון תל אביב, להם הוצג הטקסט הבא:
לאחר קריאת קטע זה, התלמידים נשאלו האם לפי דעתם נהגו גנרל לין וחייליו טוב או לא טוב, והתבקשו לכתוב מדוע הם חושבים כך. 7% מהתשובות ביטאו הסכמה מלאה עם מעשי גנרל לין וחייליו, 18% ביטאו הסכמה חלקית ו-75% שללו באופן מלא מעשים אלו.
מסקנותיו העיקריות של טמרין מהמחקר היו כי השוביניזם והערכים הדתיים-לאומיים משפיעים מאוד על השיפוט המוסרי; הוראת התנ"ך, גם בבתי ספר לא דתיים, משפיעה או לפחות מכשירה את הקרקע לדעות קדומות ושנאת זרים. בנוסף לכך הסיק שהפליית זרים באה לידי ביטוי בתפיסת המדינה כערך עליון ובהשפעות מיליטריסטיות על החינוך האידאולוגי. הוא לא מצא הבדלים בין תשובות הבנים לבנות וציין שהיה הבדל ניכר בין תשובות שניתנו בבתי הספר הקיבוציים לכל השאר.
מחקר זה היה חלק מספר עליו עבד טמרין באותן שנים: "הדילמה הישראלית: מדינת גטו או חברה חופשית". בסופו של דבר ספר זה לא ראה אור בעברית, ופורסם רק ב-1973 באנגלית.
פיטורי ד"ר טמרין.
מחקרו של טמרין, אשר פורסם לראשונה באנגלית בשנת 1963, החל לעורר דיון פומבי רק שלוש שנים מאוחר יותר, עם פרסום עיקריו בעיתון "למרחב". היו שערערו על מהימנותו האקדמית, היו שחלקו על מסקנותיו והיו שראו בו תמרור אזהרה למחנכים. ביוני 1966, זמן קצר לאחר פרסום המחקר, פורסם בעיתונות היומית כי בעקבות סכסוך אישי בין ד"ר טמרין לראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת ת"א, ד"ר הנס קרייטלר, העלה הראשון טענות כנגד ההתנהלות האדמיניסטרטיבית של האחרון. לאור טענות אלו הוחלט על הקמת ועדת חקירה פנימית, שסיכמה את מסקנותיה בדו"ח סודי. בעקבות מסקנות חסויות אלו, התבקשו השניים להתפטר מתפקידם. קרייטלר ביקש לסיים את תפקידו כראש החוג לפסיכולוגיה ואילו טמרין התנגד לפיטוריו. בעיתון "העולם הזה" נטען כי סיבת הפיטורים אינה הסכסוך האישי, אלא דרישה של משרד החינוך, בעקבות מחקרו של טמרין על הוראת ספר יהושע.