אקאפו נולד בספרד להורים מהגרים מגינאה המשוונית ולכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות. באוגוסט אקאפו זומן לסגל נבחרת גינאה המשוונית.
ב-5 ביוני 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 ל. ב-4 בספטמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-4 נגד . כיום משמש כקפטן הנבחרת.
מרדכי שליין
מרדכי (מוטל'ה) שליין (1930, קרמנובקה, בלרוס – 1943) היה פרטיזן בן 13 בבלרוס הכבושה בידי גרמניה הנאצית, שהצטרף לפרטיזנים יהודים בראשות משה גילדנמן שפעלו נגד הנאצים באוקראינה.
ביוגרפיה.
שליין נולד בקרמנובקה (Karmanovka, Кармановка) שבבלרוס, במחוז מוגילב, כ-160 ק"מ ממזרח למינסק. מגיל רך הראה שליין כישרון מוזיקלי. בגיל 8 החל ללמוד נגינה בכינור.
תקופת השואה.
כשהיה שליין בן 11, עם הפלישה הגרמנית ב-1941, נכבש כפרו. בני משפחתו נשלחו להשמדה, והוא שרד בקרב בני משפחת גרנשטיין (Gernstein). כשנרצחו גם בני משפחת גרנשטיין, שרד שליין במסתור. ולאחר מכן ברח ליער עם כינורו, שם התקבל ליחידת הפרטיזנים היהודים של משה גילדנמן, במסגרתה פעל כלוחם מן השורה.
לפי זכרונותיו של גילדנמן, הוא בחר את שליין לפעולה בכפר אוברוץ' שבצפון אוקראינה ב-20 באוגוסט 1943 בזהות בדויה, מכיוון שלשליין היה שיער בלונדיני והוא לא נראה כיהודי. שליין התחזה לקבצן נוצרי וניגן בכינורו בסביבת הכנסייה של הכפר. קצינים גרמנים ששמעו אותו ציוו עליו להגיע למסעדה שהייתה פופולרית בקרב הגרמנים ולנגן בה. כשניגן שם, שמע את תוכניות הגרמנים שהתארחו במסעדה ודיווח עליהן לגילדנמן. הוא הביא חומרי נפץ למסעדה במספר מנות ופוצץ אותה כשחיילים גרמנים רבים היו בה.
שליין נהרג ב-13 באוקטובר 1943  (לפי סברה אחרת נהרג ב-1944) בהפגזה גרמנית.
הנצחה.
כינורו של שליין נשמר בידי גילדנמן ובנו שמחה בהמשך המלחמה, ונתרם על ידי נכדיו של גילדנמן ליד ושם. הכינור מוצג במוזיאון יד ושם לתולדות השואה ומשמש בהופעות רשמיות וממלכתיות להנצחת זכר השואה, בין היתר בקונצרט זיכרון לציון 60 שנה לתום מלחמת העולם השנייה שהתקיים בשנת 2005 ביד ושם וכן ב-2009.
סנדרו גוטל
סנדרו גוטל (באוסטרית: Sandro Gotal; נולד ב-9 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ בדונאוסטאוף.
קריירה.
גוטל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל ברגנץ, בה הבקיע בשנתו הראשונה בקבוצה הבוגרת 8 שערים ב-21 משחקים. בינואר חתם בפירסט וינה ובסיום העונה חתם בוולפסברג. בעונתו השנייה במועדון, עלה עם הקבוצה לליגת העל האוסטרית.
בקיץ גוטל חתם בהיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית, ממנה עבר לסנט גאלן ובהמשך שיחק גם בייני מלטיאספור ופיאסט גליביצה.
בפברואר חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל, אך שוחרר ממנה כעבור חודש וחצי בלבד. לאחר מכן שיחק חצי עונה באיסטרה 1961 ובדינמו ברסט.
בספטמבר חתם בסודובה מריאמפולה מליגת העל הליטאית, בה כבש 8 שערים ב-13 משחקיו והיה שותף לזכייה של הקבוצה באליפות.
בקיץ חזר לאוסטריה וחתם בTSV הארטברג.
שמואל שמעלקה קורניצר
עבדוליי סניאנג
עבדוליי סניאנג (באנגלית: Abdoulie Sanyang; נולד ב-8 במאי 1999 בסרקונדה שבגמביה) הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בירסחוט מליגת העל הבלגית, בהשאלה מסופרסטארס אקדמי, ובנבחרת גמביה.
קריירת מועדונים.
סניאנג גדל בסופרסטארס אקדמי הגמבית. בעונת הושאל לבני יהודה תל אביב מליגת העל הישראלית, אך שיחק רק במחלקת הנוער של המועדון. בעונת הושאל ללומל מהליגה הבלגית השנייה, במדיה ערך 22 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-4 באוגוסט 2020 הושאל למשך שתי עונות לבירסחוט מליגת העל הבלגית.
קריירה בינלאומית.
ב-12 בנובמבר 2020 ערך סניאנג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גמביה, בהפסד 2-1 לנבחרת גבון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
בשורת הנער העמלקי
בשורת הנער העמלקי היא סיפור מקראי המתואר בספר שמואל. על פי המסופר, לאחר מות שאול במלחמה בגלבוע, הגיע אל דוד נער עמלקי והודה כי הרג את שאול. על כך, ציווה דוד להורגו.
על מות שאול ויהונתן בנו, קונן דוד את קינת דוד.
רקע.
במהלך המלחמה בהר הגלבוע, החלו הפלשתים לרדוף אחר ישראל, ובתוך כך הרגו את שלושת בני שאול: יהונתן, אבינדב ומלכישוע. כשראה שאול שחיל הקשתים של הפלשתים עומדים להשיג אותו ולהתעלל בו, פנה לנושא כליו וצווה עליו לדקור אותו בחרב. אולם נושא הכלים חשש והיסס, ואז תחב שאול את חרבו באדמה, ונפל עליה. לאחר מכן גם נושא כליו נפל על חרבו.
בעקבות התבוסה, ברחו הישראלים מהערים שבבקעת בית שאן ובעבר הירדן, והפלשתים התיישבו בהן במקומם.
בשורת הנער העמלקי.
בתחילת ספר שמואל ב', מסופר שהגיע אל דוד נער עמלקי, שלטענתו לאחר שנפל שאול על חרבו, ביקש ממנו להמית אותו, והוא עשה כבקשתו.
בעקבות זאת דוד האשים את הנער בפגיעה במלך ישראל, והמית אותו בעוון פגיעה במלך.
קינת דוד.
בעקבות הבשורה על מות שאול ויהונתן, קונן עליהם דוד את קינת דוד, בה ספד להם וביכה את מותם ההרואי.
פרשנות.
מעניין לשים לב, שהתיאור שמקבל דוד על מות שאול איננו תואם במדויק את התיאור של פרק ל"א על מותו של שאול. ההבדל המרכזי בין שני התיאורים הוא בשאלה כיצד בפועל מת שאול. לפי התיאור בפרק ל"א, שאול מת בנפילה על חרבו, והנער העמלקי אינו נזכר בו כלל. ואילו לפי התיאור של הנער העמלקי, שאול ביקש מהנער
העמלקי להרוג אותו.
פרשנים רבים התחבטו בשתי השאלות העולות מהסיפור: ראשית - מדוע בסוף ספר שמואל א' מסופר ששאול שלח יד בנפשו, ואילו כאן מתואר שהנער העמלקי הוא שהרג אותו? ושנית - מדוע הרג דוד את הנער העמלקי? הרי לפי דבריו, שאול ציווה עליו להורגו והוא עשה כבקשתו.
פרופ' יהודה אליצור ז"ל (במאמר בספרו 'ישראל והמקרא') טוען שהנער העמלקי היה מחופש לחייל ישראלי ושימש למעשה כמרגל פלישתי, וכל סיפורו היה בדייה, ולכן הוא הומת.
רבי יצחק במדרש פסיקתא דרב כהנא (זכור פסקא ג טז), מזהה את הנער העמלקי עם דואג האדומי, מי שהיה יד ימינו של שאול, המנסה כעת לשרת את האדון החדש ולזכות באמונו על ידי הגשת סממני המלוכה של האדון הקודם, ודוד הורג אותו מפני שמעשה ההריגה שלו היה רצח מתוך כוונה לקבל שכר מדוד ולא מתוך רחמים על שאול.
גלוריה ג'ין ווטקינס
סמיון שויחט
סמיון שויחט (ברומנית: Semion Șoihet וברוסית: Семён Михайлович Шойхет; 1 בינואר 1931 - 24 בדצמבר 2010) היה אדריכל ופעיל ציבור יהודי בברית המועצות וברפובליקת מולדובה.
שויחט נולד במשפחה יהודית בעיר דובסרי, אז בברית המועצות וכעת במולדובה ובהמשך המשפחה עברה לוורונז'. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס אביו, מיכאיל, לצבא האדום ואימו עם שלושת ילדיה פונו למרכז אסיה. אביו נהרג במלחמה. פרט לאימו ואחיו כל בני משפחתו המורחבת מתו בשואה. שויחט למד אדריכלות במכון הפוליטכני של טשקנט ולאחר סיום לימודיו עבד בבניית מסילות רכבת בנור-סולטן.
בסיומו של משא ומתן ממושך קיבל שויחט אישור לחזור למולדובה. העבודה הראשונה שקיבל במולדובה הייתה פיתוח תוכניות בניין ערים עבור הערים לאובה, טירספול, ריבניצה, דובסרי, טיגינה, קומראט וקאחול. ביצוע תוכניות אלה בהצלחה היקנתה לשויחט מוניטין טובים. לאחר תקופת ניסיון של שלושה חודשים התקבל לעבודה ב-Urbanproiect, שם עבד יותר מחמישים שנים והגיע לדרגת מנהל הפרויקט.
בשנים 1993 - 2004 הנהיג את התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות ברפובליקת מולדובה.
סמיון שויחט קיבל תואר אדריכל אמרית, ב-1984 קיבל את פרס המדינה בתחום הספרות, האומנות והאדריכלות, ב-1995 קיבל את אות תהילת העבודה וב-2004 את אות הכבוד (מולדובה).
ארומה ישראל
הדלי רובינסון
הדלי רובינסון (באנגלית: Hadley Robinson; נולדה ב-7 בינואר 1995) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
רובינסון נולדה ב-7 בינואר 1995 בחווה במונטפלייר, ורמונט. כשהייתה בת תשע עברה המשפחה להתגורר בלונדון ובשווייץ. כשחזרה לארצות הברית, למדה בשלושה בתי ספר שונים. היא סיימה את לימודיה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.
קריירה.
בשנת 2014 הופיעה רובינסון בשני סרטים קצרים. בשנת 2019 שיחקה בתפקיד משני בסרט הקולנוע "נשים קטנות" שביימה גרטה גרוויג ומהווה עיבוד מחודש לספר נשים קטנות מאת לואיזה מיי אלקוט.
שנה לאחר מכן שיחקה בסרטו של צ'ארלי קאופמן "אני חושבת לגמור עם זה" לספק שירותי הסטרימינג נטפליקס, אשר מהווה עיבוד חופשי לרומן הביכורים של הסופר הקנדי איאן ריד באותו השם, משנת 2016; רובינסון אף ביצעה את אחד משירי הפסקול.
בשנת 2021 שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "מוקסי" שביימה והפיקה איימי פולר. היא שיחקה בתפקיד של ויויאן בת ה-16, תלמידת תיכון פמיניסטית שמעודדת את התלמידות בבית הספר שלה, להתמודד עם בריונות, הטרדות מיניות, ואונס. הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2021 על ידי נטפליקס וזכה לביקורות מעורבות עד חיוביות מהמבקרים.
בשנת 2022 גילמה רובינסון את אשת העסקים ונשיאת מועדון הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס; ג'יני באס בסדרת הדרמה "" שמביים אדם מקיי לרשת HBO. בפברואר אותה שנה פורסם כי רובינסון לוהקה לתפקיד ראשי בסרטו של ג'ורג' קלוני, הבחורים בסירה.
חיים אישיים.
בראיון שנתנה למגזין פלואנט סיפרה שהיא כותבת שירה בזמנה הפנוי. היא גם כתבה תסריט עם השחקן מייקל גנדולפיני, בנו של השחקן ג'יימס גנדולפיני אותו הם מתכוננים להפיק בעתיד.
קומפולט
קומפולט (בהונגרית: Kompolt) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקומפולט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,499 תושבים ובשנת 2021 רק 1,460 תושבים.