העיירה נוסדה ב-20 במרץ 1597 על ידי פרנסיסקו ולארדה אי מרקאדו (Francisco Velarde y Mercado) אשר העניק לה את השם סן פיליפה דה פורטובלו (San Felipe de Portobelo) לכבודו של מלך ספרד פליפה השני. החל מהקמתה ועד המאה ה-18 שימשה העיר כאחד מנמליו החשובים ביותר של צי האינדיאס והייתה נקודת ייצוא חשובה של כסף וזהב מאמריקה לספרד. הסחורה הועברה על גבי אתונות מחוף האוקיינוס השקט בדרומה של פנמה, ושונעה בסירות קטנות בנהר צ'ארגס (Charges) הסמוך. בפורטובלו היא הועברה לספינות המטען של הצי ונשלחה לאירופה. החל בתחילת המאה ה-17 ועד שנת 1739 נערכו בעיר ירידים ידועים שנמשכו עד ארבעים יום.
בשל הסחורה הרבה שעברה דרך העיר ואוחסנה בה, היא בוצרה כבר מימיה הראשונים. הביצורים נבנו בסגנון האדריכלות הצבאית הספרדית שהוכתב על ידי האדריכל האיטלקי באוטיסטה אנטונלי (Bautista Antonelli). אך ביצורים אלה לא עמדו לפורטובלו בשנת 1668, עת הנרי מורגן כבש ובזז אותה משך 14 ימים. במלחמת אוזנו של ג'נקינס נכבש המקום שוב ביום 21 בנובמבר 1739, הפעם בידי אדוארד ורנון. המחאה שנוצרה ברחבי האימפריה הבריטית בעקבות מלחמה זו, הביאה, בין היתר, לקריאת מספר מקומות באיים הבריטים ובשלוש עשרה המושבות על שמה של פורטובלו, ובהם רחוב פורטובלו בלונדון. בניית הביצורים ותחזוקתם נמשכו גם לאחר מכן, ובאמצע המאה ה-18 אופיין סגנון הבנייה במקום באדריכלות נאו-קלאסית. עם זאת, תוצאה נוספת של המלחמה ב-1739 הייתה שינוי במנהגי הסחר של הספרדים, שהחלו להשתמש בנתיב הימי סביב כף הורן, וכלכלת העיר נפגעה. העיר החלה מתאוששת רק לאחר פתיחתה של תעלת פנמה. ביצוריה של העיר הוכרזו בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית, יחד עם מצודת סן לורנסו שממערב לה.
אתרי העיר.
בין המבנים שהשתמרו בעיר נמנים מצודת "סנטיאגו דה לה גלוריה" (Fuerte de Santiago de la Gloria), מצודת "היירונימוס הקדוש" (Fuerte de San Jerónimo), מצודת "פרננדו הקדוש" (Fuerte de San Fernando) ומצודת "פרננדינו הקדוש" (Fuerte de San Fernandino). עוד שוכנים בעיר "כנסיית סן חואן דה דיוס" (Iglesia de San Juan de Dios - "כנסיית חואן הקדוש של האל") ומנזר "מסדר הבתולה המבורכת מריה" (Convento de los Padres Mercedarios). בניין המכס (La Aduana) נבנה בין 1630 ל-1634 בסגנון אדריכלות הרנסאנס. הוא שימש לא רק לגביית המכס, אלא גם כמחסן וכמקום מגוריהם של המושל ושל פקידי המלך. כיום הוא משמש כמוזיאון.
העיר ידועה בפולחנו של פסל שחור של ישו שגובהו 1.6 מטר השמור בה, והמכונה "ישו השחור מפורטובלו" (Cristo Negro de Portobelo). הרקע לתחילת הפולחן אינו ידוע בבירור, אך לפי המסורת הופיע הפסל בעיר ביום 21 באוקטובר 1658. לפי אחת המסורות הוא הופיע כדי להילחם בדבר שפשט באזור, ולפי מסורת אחרת, נקלעה הספינה שהובילה אותו לקרטחנה למזג אוויר רע, והיא לא הייתה יכולה לעזוב את פורטובלו עד שהפסל נותר בעיר. ה-21 באוקטובר הוא יום פולחנו של ישו השחור מפורטובלו, וביום זה פוקדים את העיר עשרות אלפי מאמינים.
מצודת סן לורנסו
מצודת סן לורנסו (ספרדית Fuerte de San Lorenzo) היא מצודה השוכנת לחופי הים הקריבי, ממערב לפתחה של תעלת פנמה בצפונה של פנמה.
היסטוריה.
המצודה הוקמה בסוף המאה ה-16 בפתחו של נהר צ'גרס (Chagres). היא נבנתה בסגנון האדריכלות הצבאית של האימפריה הספרדית שהוכתב על ידי האדריכל האיטלקי באוטיסטה אנטונלי (Bautista Antonelli). היא נכבשה על ידי הנרי מורגן בשנת 1668 ועל ידי אדוורד ורנון ב-1739. בניית המצודה ותחזוקתה נמשכו גם לאחר מכן, בשל חשיבותו הרבה של מצר פנמה לסחר האירופי.
באמצע המאה ה-18 אופיין סגנון הבנייה במקום באדריכלות הנאו-קלאסית. יחד עם ביצורי העיר פורטובלו שממזרח לה, הוכרזה המצודה בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית של אונסקו. למרות ההיסטוריה האלימה שלה, חלק גדול מסן לורנצו נשמר היטב, כולל החפיר, התותחים ותאי הקמרון. המבצר משקיף על נוף רחב של הנהר והמפרץ הרחק מתחת, וזו הייתה אחת הסיבות שהספרדים בחרו לבנות שם.
הצבא הדמוקרטי של יוון
הצבא הדמוקרטי של יוון (ביוונית: Δημοκρατικός Στρατός Ελλάδας - ΔΣΕ, מוכר בעולם בראשי התיבות DSE) היה צבאה של המפלגה הקומוניסטית היוונית בזמן מלחמת האזרחים ביוון בין 1946 ל-1949.
היסטוריה.
אחרי שחרור יוון מהכיבוש של גרמניה ופירוק ה-ELAS, כוח הגרילה העיקרי של הקומוניסטים, החל ביוון "צייד" אחר שמאלנים וקומוניסטים, שבמהלכו נהרגו 1289 איש, 6671 נפצעו ו-84931 נעצרו. בתנאים האלו רוב הקומוניסטים שהיו עדיין חופשיים, החלו להקים קבוצות גרילה תחת השם "קבוצות של לוחמים נרדפים".
המפלגה הקומוניסטית היוונית הובילה את המאבק המזוין וב-27 בדצמבר 1946 שינתה את שמן של הקבוצות לצבא הדמוקרטי של יוון או ה-DSE.
רינת גבאי
רינת גבאי (נולדה ב-31 ביולי 1973) היא זמרת, מלחינה, פזמונאית, כוכבת ילדים, מדבבת ושחקנית ישראלית, מוכרת בשם הבמה והדמות שלה ככוכבת הילדים רינת מלכת הילדים.
ביוגרפיה.
גבאי נולדה וגדלה בלוד, וב-1985, בגיל 12, החלה ללמוד פיתוח קול. כעבור שנתיים הגיעה למבחן במה באופרה הישראלית החדשה וקיבלה את התפקיד הראשי באופרה "טבעת החנק". בעקבות זאת, הופיעה גבאי ב-1989 בגיל 16 ב"סיבה למסיבה", תוכנית האירוח המרכזית של הערוץ הראשון וכך זכתה לפרסום כלל ארצי.
בדצמבר 1990 השתתפה גבאי בפסטיגל בשיר "בוא אהובי" (מילים: דודו ברק, לחן: נורית הירש, עיבוד: יורם צדוק).
בקדם-אירוויזיון 1992 הייתה זמרת ליווי של עירית ענבי בשיר "השד הקטן שלי".
ב-1993 היא הופיעה, לצד נעמי שמר, מיקי קם, חיים צינוביץ' ומשה בקר, בקלטת הווידאו לילדים "אצלנו בפסנתר", משירי נעמי שמר.
את שירותה בצה"ל עשתה בלהקת חיל האוויר וכסולנית עם תזמורת חיל האוויר.
קריירה.
בשנת 1994 שרה באלבומם השלישי של החברים של נטאשה, "רדיו בלה בלה" בשיר "הללויה".
גבאי שיחקה במחזות הזמר "פנטסטיקס", "עלובי החיים" (בו גילמה את קוזט), "היפה והחיה", "אוליבר!" ו"בת הים הקטנה".
ב-1998 החלה גבאי לעבוד על אלבום בכורה בשם "מצאתי טוב", ממנו יצאו הסינגלים "קחו אותי מכאן", "מצאתי טוב" ו"לילה טוב/לפעמים כן ולפעמים לא". השיר "לילה טוב" הוא גרסה עברית לשירה של טורי איימוס "Sweet Dreams", שהוקלט ב-1992 על ידי איימוס אך לא יצא לאור. השיר תורגם על ידי גבאי והוקלט באישורה של איימוס. אף על פי שבהמשך הוקלטו רוב שירי האלבום, הוא נגנז לבקשתה של גבאי, לאחר שהשירים שפורסמו, לא זכו להצלחה. אלבומיה, ש"תפסו את מקומו של אלבום זה", הם "רינת גבאי" ב-2001 ו"רגעים" ב-2003, שמתוכו הצליח במיוחד שיר הנושא.
ב-2005 היא התמודדה בקדם אירוויזיון עם השיר "Jerusalem", שהלחינה למילים של אהוד מנור, ועיבוד של אייל קצב. השיר זכה במקום הרביעי בתחרות.
ב-2007 כיכבה בסדרה ישראלית בערוץ הופ בשם הקרקס של רינת לצד נתן נתנזון, הילה זהרור, יוסי טולדו ויפתח קמינר.
מאז 2010 היא שותפה, יחד עם בעלה, דורון מור, בחברת התוכן לילדים "חסידה הפקות" ודרכה הוציאה מספר רב של קלטות וידאו, תקליטורים ותוכניות לילדים: "הפיציקט של רינת" שיצא ב-2000, "רינת בארץ המילים" שיצא ב-2004, "הקרקס של רינת" ו"רינת בארץ האנגלית" שיצאו ב-2007 ועוד.
גבאי הופיעה בפסטיגל 2007, פסטיבל שירי הילדים 2008, בו הגיעה למקום השלישי עם השיר "מלכת המשאלות", במותק של פסטיבל בשנים 2009, 2011 ו-2012 ובהצגות הילדים "רינת בארץ המילים", "המופע של רינת גבאי", "רינת בארץ השירים", "רינת ועודד בדרך לקוסם", "אצלנו בחצר", "רינת גבאי שרה עוזי חיטמן", "השירים המשחקים", "פנטזיה", "מסיבת פיג'מות", "הדרקון המתוק שלי", "נסיך מצרים", "המכבים" ו"מגילת אסתר".
בשנת 2010 השתתפה בסדרת טלוויזיה ישראלית בערוץ הופ בשם גינת הפלאים של רינת לצד ספי ריבלין, רוית יעקב וגיא פרידמן.
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "שורום זורום" לצד ירדן הראל ואילנית גרשון.
לתקופה קצרה השתתפה גם בהפקות דיבוב לסרטי ולסדרות הנפשה בין השנים 1992 ו-2005, ובהן "היפה והחיה" (בתפקיד בל), "לוני טונס", "עלילות טדי דוב" ו"מולאן" (בתפקיד מולאן).
בפסח 2015 השתתפה כמרים בהצגה לילדים "נסיך מצרים" עם גיא זו ארץ ועוד.
בחנוכה 2016 השתתפה כדמות הראשית במחזמר "סינדרלה" לצד אילנית לוי וטום באום. במהלך 2016 הצטלמה לעונה ה-8 של תוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים" ביחד עם בעלה דורון מור. התוכנית עלתה לשידור ב-HOT בספטמבר 2017. בעקבות התוכנית היא החלה לפתח קריירה שירה למבוגרים והחלה להקליט שירים לקראת אלבום ומופע המיועדים למבוגרים. השיר הראשון שיצא בעקבות התוכנית הוא "אתה אחד בחיי", למילים של דיקלה, והפקה מוזיקלית של גיא מנטש ויהל דורון.
בשנת 2018 הוציאה את אלבומה "רגע מושלם". בחנוכה 2018 גילמה את דורותי גייל בהצגה "הקוסם מארץ עוץ" עם אדם, איציק כהן, איתי תורג'מן, נדב אילון ונסרין קדרי.
בשנת 2019 התארחה בעונה השנייה של הסדרה "גן הצוציקים מארח" עם כוכבי ערוץ בייבי בתור בובות והיא שבה לערוץ הופ! בסדרה "מסיבת האותיות של הופ! עם רינת".
בשנת 2020 השתתפה בתוכנית המציאות "הזמר במסכה", בתור השפירית, וסיימה במקום השני. באותה שנה הוציאה מופע במה חדש בעקבות השתתפותה בתוכנית הנקרא "רינת גבאי: בלי רמזים ומסכה" ובו צפויה לבצע קלאסיקות ישראליות ובאנגלית מרחבי העולם.
חיים אישיים.
גבאי לומדת יהדות, ובמקביל היא גם התחילה תהליך של התחזקות והתקרבות לדת.
גבאי נשואה לדורון מור, ששימש עד 2018 במקביל כמנהל האישי שלה, ואם לשלוש בנות.
מתגוררת בהרצליה.
הפארק הארכאולוגי סן אגוסטין