השוד בבנק אפ"ק היה הפעולה הראשונה של הלח"י, לאחר שהתפלג מהאצ"ל באוגוסט 1940. בשעה 12:25 בצהרי היום, נעצרה על יד סניף הבנק מכונית שחורה וממנה יצאו חמישה אנשי לח"י חמושים ורעולי פנים ונכנסו לבנק. בה בעת נזרקו מגגות הבתים שלושה מטעני נפץ בסמוך לבנק, כפעולת הסחה, על מנת לעורר רושם של הפצצה אווירית. היה זה שבוע לאחר הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב, שארעה ב-9 באוגוסט 1940, בה נהרגו כ-130 איש ונגרמו נזקים לבניינים ולרכוש. בהישמע קולות ההפצצה המדומה נמלטו האנשים במרכז וצפון תל אביב למקלטים ואף סביבת הבנק התרוקנה מאנשים.
בהיכנסם לבנק היו פניהם של השודדים עטויים במסכות. בראשם עמד, כפי שיתברר לימים, יהושע זטלר. הם כיוונו אקדחים שלופים לעבר ארבעת פקידי הבנק שישבו מעבר לדלפק, ופקדו עליהם לפנות לכיוון הקיר שאם לא כן יקבלו "כדור בבטן". הקופאי שלף אקדח אך השודדים אילצו אותו באיומים לחדול מכל התנגדות. השודדים ירו לעבר הקופה, חדרו אל תא הקופה והוציאו מן הקופה סכום של 4,406 וחצי לירות ארץ ישראליות, שהיה סכום עתק באותם הימים.
מנהל הסניף הצליח להימלט מן הפתח האחורי וניסה להזעיק עזרה, אך הרחוב היה ריק מאחר שהתושבים ישבו במקלטים. השודדים נחפזו לצאת מן הבנק והניחו ליד הדלת חבילה עטופה, בהודיעם לפקידי הבנק כי זו פצצה ואם יתקרבו לדלת היא תתפוצץ. הפקידים יצאו מן הדלת האחורית, אך השודדים כבר הסתלקו.
מונית שעמדה בקרן הרחובות - בן יהודה וגורדון דלקה אחרי מכונית השודדים. השודדים ירו לעברם. המכונית ובה הנהג וחמשת השודדים המשיכה במנוסה. למרדף הצטרפו בינתיים גם שוטרים בריטים. בדרכה פגעה המכונית בעגלת נפט, מסוג עגלות המטען שבהן היה נהוג למכור באותה עת נפט לבתי התושבים. העגלה נשברה אך המכונית לא עצרה. ברחוב החשמונאים האטה המכונית את מהירותה ואחד המשתתפים (יעקב אליאב) ובידו התיק עם הכסף קפץ ממנה. הוא קפץ במהירות על אחורי אופנוע, שהמתין ונהג האופנוע זינק ממקומו. תוך כדי כך נשמטו מן התיק מספר שטרי כסף בסכום כולל של למעלה מ-40 לירות, שנאספו על ידי העוברים והשבים. מכונית השודדים הגיע לרחוב המגיד וננטשה על ידי השודדים. נתברר כי נגנבה יום קודם לכן מתושב תל אביב.
בסמוך למקום המנוסה נמצא אקדח ובמכונית נמצאו מספר כדורים. השודדים לא נתפסו, אך המשטרה הצליחה לזהות את האופנוע כשייך ליהושע זטלר.
יהושע זטלר נתפס על ידי הבריטים ב-2 בדצמבר 1941 ונדון ל-16 שנות מאסר, והיה בין האסירים שנמלטו מכלא עכו במהלך הפריצה לכלא עכו ב-4 במאי 1947.
זטלר נודע לימים כאיש לח"י, אשר היה המתכנן והמפקד על רצח הרוזן פולקה ברנדוט על ידי הלח"י בירושלים בימי מלחמת העצמאות.
בעקבות השוד.
לאחר שוד זה בוצעו עוד שני מעשי שוד מרכזיים על ידי הארגון.
השוד השני: "הבנק הערבי" בירושלים.
בקיץ 1941 אזלו כספי השוד בבנק אפ"ק. חלקם הוצאו לקיום מנגנון הלח"י וחלקם לאימונים ולמבצעים. הלח"י החליט על ביצוע שוד נוסף. היעד היה "הבנק הערבי" בירושלים. ב-15 ביולי 1941, בשעה 1:00 אחר חצות הופיעה חוליה של חמישה אנשי הלח"י בביתו של מנהל הבנק, שנים מהם מחופשים לשוטרים בריטיים, כשאחד מהם עונד דרגות של קצין. הם הציגו למנהל מסמך שנחזה להיות צו חיפוש אחר זהב ומטבע זר. בנו של המנהל יצא עמם אל הבנק, אולם נתברר כי כדי לפתוח את הקופה היה צורך בשני מפתחות, שרק אחד מהם היה בידי המנהל, והשני נמצא בידי גזבר הבנק שהתגורר באחד הכפרים הערבים בסביבות ירושלים.
בעוד כמה מאנשי החוליה יצאו להביא את הגזבר, הגיעה למקום חוליית שוטרים בריטים, שהוזעקה על ידי שומר שנמצא בקרבת מקום, ושמה מצור על הבנק.
ארבעה מאנשי החוליה הצליחו להימלט בשני כלי רכב, תוך חלופי יריות.
מפקדם אליה קשאק, זה שענד את דרגות הקצין, שנשאר בתוך הבנק, נתפס ונדון ל-15 שנות מאסר.
השוד השלישי: השוד ברחוב הרצל (1942).
לא חלף זמן רב ואנשי הלח"י ניסו כוחם בשוד נוסף. התכנון היה לבצע שוד במרכז תל אביב. ב-9 בינואר 1942 התנפלו שני אנשי לח"י על פקיד המשביר המרכזי, בשעה שיצא מסניף בנק הפועלים ברחוב הרצל בתל אביב, חטפו מידיו תיק עם ובו 1,000 לירות וניסו להימלט.
הקהל שהיה במקום פתח במרדף אחרי השודדים. אחד מהם, שנמלט לסמטאות נוה צדק, נתפס על ידי שוטרים בריטים.
השני נמלט אל תוך המחסן של קולנוע עדן. שנים מן הרודפים היהודים קראו אליו לצאת והוא ירה עליהם והרגם, ונמלט לסמטאות, אך נתפס על ידי הרודפים כשאזלה לו התחמושת. השניים הועמדו לדין.
האחד נדון ל-14 שנות מאסר ועל השני הוטל עונש מוות, אך עונשו הומר אחר כך למאסר עולם.
סט. בנדיקט
הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000
דרופבוקס
אגריקולה
סבסטיאנו דל פיומבו
סבסטיאנו דל פיומבו (באיטלקית: Sebastiano del Piombo; סביבות 1485 – 21 ביוני 1547) צייר איטלקי מנייריסטי. מפורסם בזכות שילוב של צבעוניות מהאסכולה הוונציאנית והתצורות המונומנטליות מהאסכולה הרומאית.
חייו.
נולד בוונציה בשם סבאסטיאנו לוצ'יאני (Sebastiano Luciani), שם גם גדל והחל בדרכו האומנותית. בתחילת דרכו היה מוזיקאי, נגן לאוטה מבוקש בחוגי האצולה הוונציאנית. בהמשך החל לצייר והיה תלמיד של ג'ובאני בליני ולאחר מכן של ג'ורג'ונה, השפעתו של האחרון ניכרת ביצירותיו.
בתחילת העשור השני של המאה ה-16 סבסטיאנו עבר לרומא. הוא השתתף בעיטור הווילה פארנזינה יחד עם מספר אמנים ובראשם רפאל. על פי וזארי סבסטיאנו נהיה מקורב למיכלאנג'לו שהכין עבורו סקיצות לפיהן צייר סבסטיאנו ארבע מיצירותיו היותר מפורסמות. הפייטה בכנסייה בוויטרבו, הטרספיגורציה של ישו וההלקאה של ישו בכנסית פטרוס על ההר (San Pietro in Montorio) ברומא, והתחיה של לזרוס הנמצאת כיום בגלריה הלאומית בלונדון. משנת 1519 עד 1530 היה לסבסטיאנו דל פיומבו מוניטין חסר תקדים ברומא כצייר פורטרטים. בין מיטב הדיוקנאות המאוחרים שלו הם אנדראה דוריה (1526) וקלמנט השביעי (1526). בשנת 1531 העניק לו האפיפיור קלמנט השביעי את המשרה הרווחית של שומר חותם האפיפיור.
ב-1547 מת ברומא.
ביוגרפיה של סבסטיאנו דל פיומבו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
למבדה (שיר)
למבדה (בפורטוגזית: Lambada; בשמו הרשמי: Chorando Se Foi) הוא שיר משנת 1989 בביצועה של להקת הפופ "קאומה". הלהקה הוקמה בצרפת ובין חבריה היו, בין היתר, ילידי גוואדלופ ומרטיניק. הסולנית, לואלווה בראז, הייתה ברזילאית, והפזמון הושר בשפה הפורטוגזית ובמקצב הלמבדה. הוא עוסק בגעגועים לאהבה ישנה. הפזמון היה הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, "Worldbeat".
למבדה זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, ופרסם את ריקוד הלמבדה, שמקורו בצפון ברזיל. 5 מיליון עותקים מהסינגל נמכרו ברחבי העולם, מתוכם שני מיליון בצרפת, בה היה לסינגל הנמכר ביותר ב-1989. בין היתר, שהה 15 שבועות בראש טבלת מכירות הסינגלים האירופית, 14 שבועות בשווייץ, 12 שבועות בצרפת, 10 שבועות בגרמניה, 10 שבועות בשוודיה, 7 שבועות בנורווגיה, 4 שבועות באוסטריה, 3 שבועות בהולנד, וכן 7 שבועות בראש מצעד המכירות של בילבורד למוזיקה לטינית בארצות הברית. במצעד הכללי של בילבורד הגיע הפזמון למקום ה-46. כן הגיע למקום הרביעי במצעד המכירות בבריטניה ובאירלנד ולמקום החמישי באוסטרליה. בישראל נבחר הפזמון לשיר השנה של רשת ג', והפופולריות שלו הביאה גם לזכייתו המפתיעה והשנויה במחלוקת, במקום הראשון במצעד היובל שערכה התחנה ב-1990. במצעד העשור של גלי צה"ל לסיכום שנות ה-80 הגיע הפזמון למקום ה-34.
בעקבות הצלחתו הוקלטו גרסאות כיסוי של הפזמון באנגלית, בספרדית ובצרפתית. את הפזמון ליווה קליפ שצולם בטרנקוסו שבבאהיה, בכיכובם של צמד הרקדנים צ'יקו ורוברטה, שהיו אז בני 12 ו-10. הפזמון תורגם גם לעברית בידי נעמי שמר, תחת השם "למבדה על החוף". את הפזמון בתרגומה שרו צמד הדודאים באלבומם "זה לא אותו הבית" משנת 1990. השיר "on the floor" של הזמרת ג'ניפר לופז משלב בתוכו את הפזמון של למבדה.
בסמוך לאחר פרסומו של הפזמון, התברר כי מילותיו מהוות תרגום בלתי רשמי לפזמון "Llorando Se Fue" בביצועה של להקת מוזיקה אנדית בוליביאנית בשם לוס קחארקאס. לאחר שחברי הלהקה הגישו תביעה נגד המפיקים הצרפתים של להקת קאומה בגין פגיעה בזכויות היוצרים שלהם, פיצו אותם האחרונים והסדירו את זכויותיהם.
תת-מרחב
רכס טמון
רכס טמון (נקרא גם 'הטמון') הוא רכס פסגות בקמר המזרחי של השומרון, הנמצא בין בקעת נחל תרצה לבקעת הבקיעה. כיוון הרכס הכללי הוא דרום-מזרח לצפון-מערב, בדומה לרוב רכסי השומרון. ייחודו של רכס טמון הוא בנטיות הגאולוגיות החריפות המאפיינות אותו, כתוצאה מפעילות טקטונית חזקה, והוא מורכב משברים, הורסטים וגראבנים רבים.
רכס טמון הוא הצר ביותר בכל השרשרת המקוטעת של ההרים מהגלבוע עד אזור מעלה החמישה ונס הרים שבמבואות ירושלים, הכוללת את הר כביר, הר גדיר ורכס טמון.
שמו נובע מהיותו הרכס הנמוך ביותר מבין רכסי מזרח השומרון ועקב כך טמון בין הר כביר להר גדיר.
רכס טמון מתנשא מעל בקעותיו במתלול חריף לאורך כששה וחצי קילומטרים (מנ.ג.431 במערב ועד נ.ג. 274 במזרח). בחלק מהמקומות ניתן לצפות מהפסגה אל הנוף דרומה וצפונה מנקודה אחת, ומתקבל מראה מרהיב של מזרח השומרון מלוא העין. חלק זה של הרכס תלול מאוד, ומגיע לנפילת גובה של כ-500 מטרים צפונה אל תוך בקעת טמון, וכ-600 מטרים דרומה אל תוך בקעת נחל תרצה.