הלובי של הפנינסולה מגיש תה אחר-צהרים בסגנון אנגלי מסורתי, זכר לעידן הקולוניאלי של הונג קונג.
בוטיקי אופנה.
מלון הפנינסולה הוא אחד מהמשכנים הוותיקים ביותר של חנויות לבגדי יוקרה בהונג קונג. במהלך השנים הוא היה מעונם של חנויות של מותגי אופנה מובילים כמו שאנל, דיור, הרמה, גוצ'י, פראדה, שיאצי צ'ן, לואי ויטון, וקרטייה. פרט לחנויות אופנה בינלאומיות, המלון גם אכלס חנויות של כמה מהמותגים ההונג קונגיים המובילים כגון: בטי צ'ארנואיס בשנות השישים, דיקסון פון בשנות השבעים וג'ויס בוטיק בשנות השמונים.
צי רכבי הרולס-רויס.
המלון מפורסם בצי מכוניות הרולס-רויס שלו, שניתן להשכירן לאורחים. מאז דצמבר 2006, למלון צי של 14 מכוניות של רולס-רויס מדגם פנטום, שנצבעו בצבע הירוק של המלון; הזמנת מספר זה של רכבי רולס-רויס הייתה הגדולה ביותר בהיסטוריה של החברה; המכוניות החדשות החליפו את צי רכבי הרולס-רויס הקודם של המלון, שהיו מדגם סילבר ספיריט.
פרסים.
מלון פנינסולה בהונג קונג נודע כאחד המלונות המובילים בעולם בשטחים רבים.
הוא קיבל פרסים ממגזין הקונדה נאסט טראבלר, ומארגוני תעשייה נוספים.
ראנד דרום-אפריקאי
ראנד דרום-אפריקאי (באנגלית: South African rand; באפריקאנס: Suid-Afrikaanse rand) הוא המטבע הרשמי של דרום אפריקה. מקור שמו בוויטווטרסראנד (Witwatersrand), הרכס עליו בנויה העיר יוהנסבורג ובו נמצאו מרבית מרבצי הזהב של דרום אפריקה. סמל הראנד הוא R והוא מתחלק ל-100 סנטים, שסימונם c. קוד ISO 4217 של המטבע הוא ZAR, ראשי התיבות של שמו בהולנדית (Zuid-Afrikaanse rand).
היסטוריה.
בשנת 1956 הוקמה ועדה לשם בחינת המעבר מן הפאונד הדרום-אפריקאי שהתחלק לשילינגים ולמטבעות בני פני (השיטה האנגלית המסורתית) למטבע המחולק ליחידות משנה על בסיס עשרוני. הוועדה הגישה המלצותיה ב-8 באוגוסט 1958. הראנד נכנס לשימוש ב-14 בפברואר 1961, בסמוך להקמת הרפובליקה של דרום אפריקה, ביחס של 2 ראנד לפאונד או 10 שילינגים לראנד.
ראנד אחד היה שווה יותר מדולר אמריקני אחד מיום השקתו ועד לשנת 1981, כאשר לחצים פוליטיים מבית וסנקציות בינלאומיות שהוטלו על משטר האפרטהייד החלו לגרום לשחיקתו. במרץ 1982 ירד ערכו של ראנד לראשונה מתחת לדולר אחד, והוא נסחר סביב שער של 1.3 ראנד לדולר עד יוני 1984. ב-1984 גבר הפיחות בשער המטבע ועד פברואר 1985 נסחר בשער של יותר משני ראנד לדולר. ביולי אותה שנה הופסק המסחר במטבע חוץ לשלושה ימים כדי לנסות ולעצור את הפיחות החד. בתקופת שלטונו של פיטר וילם בותה באוגוסט 1985 נחלש המטבע עוד יותר לשער של 2.4 ראנד לדולר. בין השנים 1988-1986 הייתה התאוששות קלה והמטבע נסחר בשער של כ-2 ראנד לדולר (ולעיתים גם מעט פחות מכך). אבל ההתאוששות הייתה קצרה ובסוף 1989 נסחר הראנד בשער של יותר מ-2.5 ראנד לדולר. בראשית שנות התשעים, בעקבות הציפייה לעלייה לשלטון של הרוב השחור ורפורמות כלכליות תדירות, התגברה אי-הוודאות ועימה הפיחות בשער המטבע. בנובמבר 1992 הגיע שערו ל-3 ראנד לדולר, ולאחר הבחירות הדמוקרטיות בשנת 1994 ירד ערכו עוד יותר עד לשער של יותר מ-3.6 ראנד לדולר. בעקבות בחירתו של תאבו מבקי כנשיא בשנת 1999 צנח שער המטבע ל-6 ראנד לדולר, ולאחר רפורמת הקרקעות בזימבבואה ופיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 צנח שער המטבע לשיאו הנמוך ביותר - 13.84 ראנד לדולר - בדצמבר 2001.
הפיחות החד בשנת 2001 הוביל לחקירה רשמית שבעקבותיה החלה התאוששות. בסוף 2002 נסחר הראנד ביחס של 9 ראנד לדולר, ועד סוף 2004 הגיע לשער של 5.7 ראנד לדולר. לאחר היחלשות קלה בשנת 2005 חזר המטבע לשער של פחות מ-6 ראנד לדולר בשנת 2006. בין אפריל לספטמבר אותה שנה צנח שערו שוב (בשיעור של כ-25% מול המטבעות המרכזיים בעולם), בשלהי 2007 עלה השער באופן מתון וברבע הראשון של 2008 צנח בחדות. הסיבות לצניחת היו, בין היתר, הגירעון התופח (שהגיע ל-7.3% מהתמ"ג בשנת 2007), אינפלציה גבוהה, השפעות משבר הסאב-פריים ובריחת המשקיעים מהשווקים המתעוררים. הקריסה הוחמרה בשל משבר אנרגיה חמור שפקד את המדינה. מכרות רבים נסרו וחברת החשמל המקומית הזהירה שלא תוכל לספק חשמל לפרויקטים תעשייתיים חדשים.
מטבעות.
בשנת 1961 נכנסו למחזור מטבעות של ½, 1, ½2, 5, 10, 20, 50 סנט. בשנת 1965 נכנסה למחזור סדרת מטבעות חדשה. מטבעות ½2 סנט הוחלפו במטבעות של 2 סנט, ובהמשך (1973) הוצא מהמחזור מטבע ה-½ סנט.
בשנת 1989 הוטבעה סדרת מטבעות חדשה. בין היתר, נכנס לשימוש מטבע של 2 ראנד, וב-1994 נכנס לשימוש גם מטבע של 5 ראנד. מטבעות 1 ו-2 סנט יצאו משימוש באפריל 2002 מחמת אינפלציה שהפכה אותם לחסרי כל ערך. כל המחירים מעוגלים כעת ל-5 סנטים.
בניסיון למנוע זיוף נטבע באוגוסט 2004 מטבע חדש של 5 ראנד (וכן יצאו שטרות חדשים). בין אמצעי הביטחון שננקטו - מבנה בעל שני חלקים שכל אחד מהם עשוי ממתכת אחרת (כמו מטבעות של 1 ו-2 אירו), חריצי ביטחון לאורך שפת המטבע, וכיתוב מיניאטורי.
שטרות.
סדרת השטרות הראשונה נכנסה למחזור בשנת 1961. השטרות הודפסו בערכים נקובים של 1, 2, 10, 20 ראנד. עיצובם וצבעם היה דומה לזה של שטרי הפאונד שקדמו להם לצורך הקלת המעבר, וכולם נשאו את דיוקנו של יאן ואן ריבק, מייסד קייפטאון. כמו שטרות הפאונד האחרונים במחזור גם שטרות הראנד הודפסו בשתי גרסאות - באחת קדם הכיתוב באנגלית לכיתוב באפריקאנס ובשנייה קדם הכיתוב באפריקאנס. סדרת השטרות השנייה שנכנסה למחזור בשנת 1966 כללה גם שטר של 5 ראנד, אך לא כללה שטרות של 20 ראנד.
בשנת 1978 נכנסה למחזור סדרת השטרות השלישית בערכים נקובים של 2, 5 ו-10 ראנד, ובשנת 1984 נוספו לסדרה שטרות בערכים של 20 ו-50 ראנד. בסדרה זו נעשה שינוי עיצובי משמעותי, ולכל השטרות הייתה גרסה אחת: בשטרות 2, 10, 50 ראנד הכיתוב באפריקאנס קדם לאנגלית ובשטרות 5 ו-20 ראנד קדמה האנגלית. גם שטרות אלה נשאו את דיוקנו של ואן ריבק.
בשנות התשעים נכנסה למחזור סדרת שטרות חדשה. השטרות נשאו את דמויות חמשת מיני חיות הבר החשובים ביותר בדרום אפריקה. שטרות 2 ו-5 ראנד הוחלפו במטבעות, ונוספו שטרות חדשים של 100 ו-200 ראנד.
הסדרה האחרונה נכנסה למחזור בשנת 2005. העיצוב של הסדרה הרביעית נשמר אך נוספו לשטרות סימני בטיחות, כגון דיו בצבע משתנה, תבנית EURion constellation (למניעת העתקה) וכולי. הכיתוב על הצד העיקרי של כל אחד מהשטרות נעשה באנגלית, ואילו בצד המשני של כל שטר נעשה שימוש בשתיים מתוך אחת-עשרה השפות הרשמיות של דרום אפריקה (ראו טבלה להלן).
ראנד (מטבע)
הבשלת אוסטוולד
הבשלת אוֹסְטְוַולְד היא תיאור של מנגנון מעבר פאזה, שבו גרעין קטן של פאזה חדשה גדל; כלומר, צורון יעדיף להקשר אל קבוצה גדולה יותר של חלקיקים מאשר אל קבוצה קטנה יותר. העיקרון נקרא על שם וילהלם אוסטוולד, אשר חקר מעברי פאזה וזכה על כך בפרס נובל בשנת 1909.
יישום נפוץ של עיקרון זה הוא ציפוי סיליקון בכסף.
MGM GRAND לאס וגאס
השהיה
תעופת בעלי חיים
תעופה, דהיינו, יכולת תנועה באוויר, היא יכולת הקיימת בקרב חלק מבעלי החיים. בימינו, היא בולטת בעיקר אצל מחלקת העופות, אצל עטלפים ואצל חרקים.
בעלי החיים שיכולים לעוף מנצלים את כוחות העילוי, כדי לנוע ממקום למקום באוויר, בעוד שמשקל גופם כבד ממנו. חלק מבעלי חיים אלו נעים בעיקר בעזרת התעופה, וחלקם נעים בדרכים אחרות (הליכה, זחילה, שחייה או דילוג) ומשתמשים בתעופה רק מפעם לפעם. השימוש בתעופה מתבצע על ידי בעלי חיים במספר אופנים: חתירה, רפרוף, דאייה וגלישה.
התעופה מקנה לבעלי החיים המשתמשים בה יתרונות ביו-אקולוגיים רבים כגון: ביטחון להם ולצאצאיהם מפני טורפים שוכני קרקע, אפשרות דילוג על פני מחסומי טבע, מעבר מהיר בין מקום משכנם לבין מקום מקורות המזון והמים שלהם, גם אם המרחק ביניהם גדול, נדידה ושינוי מקום מחיה בהתאם לעונות השנה ועוד.
תעופה, דורשת מבעל החיים השקעת אנרגיה רבה. לכן, בעלי חיים שיכולים לעוף, כמעט לעולם אינם ניזונים מעלים, ענפים או שורשים. הם ניזונים מפירות, מצוף, מאבקת פרחים או מטרף (מחרקים, מדם או מבשר חולייתנים). מעבר לזאת, ככל שבעל החיים גדול יותר, האנרגיה שעליו להשקיע בתעופה עולה באופן מעריכי. זאת משום שהמסה של היצורים החיים תלויה בנפח שלהם, דהיינו בחזקה השלישית של אורכם, אולם כוח שריריהם תלוי בשטח החתך של השריר, דהיינו בחזקה השנייה של מידות האורך שלהם. עוף שאורך עמוד השדרה שלו גדל, במהלך האבולוציה, פי שניים, יצטרך הגדלה הרבה יותר משמעותית מפי שניים, של מוטת הכנפיים ושל מסת שרירי החזה והכנפיים כדי לשמור על כושר התעופה (ראו נוסחת העילוי ומקדם העילוי).
המעופף הגדול ביותר בימינו הוא ברבור מצוי שבשיא המשקל המתועד הגיע למשקל 23 קילוגרם ותרנגולי ההודו גדולים עוד יותר בפרטים המבויתים, במשקל של עד 40 קילו, אם כי רובם אינם יכולים לעוף. בעבר היו מעופפים גדולים בהרבה שהגדולים מביניהם היו הפטרוזאורים מעידן המזוזואיקון.
חרקים.
התעופה בבעלי החיים הופיעה לראשונה, ככל הנראה, אצל החרקים. החרקים אכלסו את היבשות עוד לפני היווצרות חולייתני היבשה.
מחלקת החרקים היא בעלת מספר המינים הרב ביותר בעולם הטבע. לפי הערכות ומיונים שונים, מספר מיני החרקים נע בין 800,000 ללמעלה ממיליון. פרט לתת-מחלקה קטנה הנקראת חסרי כנפיים אשר בעבר האבולוציוני שלה גם לפרטיה היו כנפיים, לכל החרקים בעלי גלגול מלא ובעלי גלגול חסר, יש באחד משלבי חייהם, כנפיים, המשמשות אותם לתעופה.
מנגנון התעופה של חרקים.
לחרקים 2 זוגות כנפיים, המתפקדות באמצעות 2 סוגים של שרירים.