בשנת 2010, לאחר שהנציג הדמוקרטי רוברט מריון ברי פרש, החליט קרופורד להתמודד על מחוז הקונגרס הראשון של ארקנסו, במטרה להיכנס אל בית הנבחרים האמריקני. הוא ניצח בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית, ברוב של 72 אחוזים על יריבו אסא האצ'ינסון. בבחירות הכלליות ניצח קרופורד את צ'אד קיסי ברוב של 52 אחוזים, ונבחר לייצג את מדינתו בבית הנבחרים. באותה שנה חתם קרופורד על האמנה של הארגון אמריקאים למען שגשוג, המתחייבת להסתייג לכל חקיקה בנושא להתחממות עולמית. ב-5 בינואר 2011 הושבע לתפקיד, והחל לכהן כחבר בבית הנבחרים. קרופורד הצליח להיבחר שוב מטעם מחוז הקונגרס שלו כחמש פעמים נוספות. במרוצת כהונתו, הצביע בעד ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, והפסקת מימון מערכות הבחירות המקדימות של המפלגות על ידי משלמי המיסים. קרופורד תמך בצו הנשיאותי 13769 של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, שמנע את כניסתן של אזרחזים מוסלמים מאיראן, עיראק, סוריה, תימן, לוב, סודאן וסומליה. בשנת 2019 איים ג'יימס פאוול ברצח על קרופורד. פאוול נשלח למאסר במשך 6 שנים, וקיבל קנס של 10,000 דולרים.
מאיר לייפר
רבי מאיר לייפר (1881, אדר תרמ"א - 9 באפריל 1941, י"ב בניסן תש"א) היה אדמו"ר משושלת נדבורנה בקליבלנד.
ביוגרפיה.
נולד באדר תרמ"א (1881) בהונגריה, לרבי ישכר בער מסאטמר ולטויבא רחל ונקרא על שם דודו רבי מאיר מפרמישלאן. כשהיה בן שנה נפטרה אמו, ואביו נישא בזיווג שני לאחייניתה, דבורה, שהייתה צעירה לימים ולא יכלה לגדל אותו ומשום כך נמסר לתקופה לאומנה אצל ידידי המשפחה.
נישא לאסתר רייזל, בת רבי יצחק מאלעסק - סטניסלאב (נכדו של רבי שלום מבעלזא), ולאחר נישואיו גר בבוטשאטש, גליציה. לאחר מכן עבר להאלמין (הסמוכה לסאטמר, מקום מגורי אביו), בהמשך עבר לקיווישאד.
במלחמת העולם הראשונה עבר לבודפשט, שם פתח בית תמחוי למאות הפליטים היהודים ששהו בעיר. כיון שבמהלך המלחמה סייע לבחורים יהודים להשתמט מגיוס והסתיר עריקים בביתו, העמידו אותו השלטונות לדין והוא ברח לאמריקה.
בכ"ה באייר תרפ"ב (1922) הגיע לאמריקה והשתכן באיסט סייד, שם כיהן כאדמו"ר מנדבורנה, לאחר כמה חודשים ביקשוהו יהודי קליבלנד - בה היה ריכוז גדול של יוצאי הונגריה - שיעבור לעירם, ושם הקימו לו בית מדרש בשם "חברת שומרי שבת", ולצדו מעון מגורים. בקליבלנד נודע רבי מאיר כמכניס אורחים והיה מארח בביתו שד"רים מאירופה ומארץ ישראל.
כיוון שלא זכה לילדים מאשתו הראשונה, התגרש - תוך שהוא משאיר לה את כל רכושו למעט בגדיו והחנוכיה שלו. ונישא בשנית לרחמה מירל, בתו של רבי אלתר זאב מסטריזוב. לאחר הצעת השידוך נסע לסטריזוב ומשם לבודפשט, ולאחר מכן חזרו הזוג לאמריקה יחד עם ראכל, בתה של רחמה מנישואיה הראשונים.
בשנת תרצ"ג (1932) חלה, ובהוראת רופאיו עבר לויליאמסבורג, שם גר תקופה אצל גיסו ובן דודו רבי יצחק מפיצ'נזין (בן רבי יוסף מנירעדהאז). בשנת תרצ"ה (1934) נסע לנפוש בעיר המרפא קרלובי וארי בצ'כיה, ומשם רצה להמשיך לארץ ישראל, אולם בהוראת רופאיו נאסרה עליו הנסיעה והוא שב לניו יורק, שם פתח את בית המדרש 'בני מרדכי'.
בשנת תרצ"ו (1935) הידרדרה בריאותו שוב והוא עבר ללוס אנג'לס, שם מזג האוויר נוח יותר. בי"ב בניסן תש"א (1941) נפטר, ונקבר בלוס אנג'לס, על פי רצונו להקבר היכן שימות.
צאצאיו.
בתו היחידה נישאה לרבי אשר מרדכי מקליבלנד, בנו הבכור של רבי ישכר בער רוזנבוים.
ספרו.
ניניו (חתני נכדו רבי יהושע העשיל רוזנבוים מקליבלנד) הוציאו את חידושי תורתו בספר 'אורות המאירים', ניו יורק, תשס"ו.
אברהם חמוי
נמפולה
נמפולה (באנגלית: Nampula) היא עיר הבירה של מחוז נמפולה בצפון מזרח מוזמביק. נמפולה, המכונה גם "בירת הצפון", היא מרכז העסקים בצפון מוזמביק. יש בעיר מספר בתי מלון, מסעדות ומרכזי קניות בסגנון מערבי. יש לה גם שדה תעופה בינלאומי קטן המחובר לניירובי בקניה וליוהנסבורג שבדרום אפריקה, והיא מהווה מוקד תחבורה לתחבורה מקומית בצפון מוזמביק.
בשנת 1507 הפורטוגזים כבשו את המקום שהיה נקודת מסחר ערבית.
אוכלוסייה העיר עומדת על 743,125 נפש (נכון למפקד האוכלוסין 2017), היא העיר השלישית בגודלה במוזמביק אחרי מפוטו ומתולה . בנמפולה נמצא גם המוזיאון האתנוגרפי הלאומי של מוזמביק, כמה שווקים, קתדרלות, מסגדים, אוניברסיטאות ובתי ספר: ממשלתיים ופרטיים. העיר גם מגוונת למדי באוכלוסייתה. אוכלוסיית ה-eMakhuwa שהם התושבים האפריקאים המקומיים היא הקבוצה הגדולה ביותר. אך ישנה גם אוכלוסייה הודית, אירופית, סינית ולבנונית.
אֶטִימוֹלוֹגִיָה.
השם "נמפולה" נגזר משפת המקומיים ה- eMakhuwa מהמילה "וומפולה", שלפי האגדה מיוחסת למנהיג שבט מהאזור בעבר.
היסטוריה.
נמפולה כעיר, היא עיר חדשה יחסית.
בשנת 1907 הפורטוגזים כבשו את המקום שהיה נקודת מסחר ערבית לפני כן. האתר בו הוקמה העיר נכבש על ידי הצבא הקולוניאלי הפורטוגזי ששלט במוזמביק. בראש הכח הפורטוגזי עמד רס"ן נוטל דה אברו-Major Neutel de Abreu.
ב-7 בפברואר 1919 המקום הוכרז ככפר.
ב-19 בדצמבר 1934 הגיעה מסילת הרכבת למקום מלומבו שעל חוף האוקיינוס ההודי, דבר שהביא לפיתוח מואץ של המקום.
ב-22 באוגוסט 1956 הכפר נמפולה הועלה למעמד עיר. בשנים שלפני מלחמת השחרור של מוזמביק נמפולה הייתה המרכז הצבאי האסטרטגי של הצבא הפורטוגזי, ואף הוקמה בעיר האקדמיה הצבאית הפורטוגזית שבמוזמביק. לכן העיר צמחה באופן משמעותי בשנים שלקראת סיום השלטון קולוניאלי. במלחמת העצמאות של מוזמביק נלחם הצבא הפורטוגזי כנגד תנועת השחרור פרלימו המרקסיסטית.
לאחר עצמאות מוזמביק בשנת 1975, נמפולה הפורטוגזית ננטשה. הפורטוגזים הלבנים עזבו את העיר ואוכלוסיות כפריות פלשו לתוכה.
תנועת ההגירה הזו גדלה באופן דרמטי במהלך מלחמת האזרחים, בעשור שבין השנים 1982 ל־1992. כאשר המלחמה הסתיימה הממשלה ציפתה שהפליטים יחזרו לכפרים, אך זה לא קרה והעיר נכנסה להאטה כלכלית ולעוני במיוחד בפרברים בהם התיישבו המהגרים מהכפרים.
בתקופה שלאחר המלחמה נמפולה התפתחה למרכז מסחרי מרכזי בצפון מוזמביק, שמשך מספר הולך וגדל של השקעות ציבוריות ופרטיות במגוון רחב של תחומים כלכליים וחברתיים.
בתקופה הקולוניאלית עירייה נמפולה הייתה בעלת מנדט מוגבל מאוד. המועצה העירונית של נמפולה הוקמה בשנת 1998, במקביל להתפתחות הרשויות המוניציפליות בכלל מוזמביק. מפלגת פרלימו ניצחה בבחירות המקומיות הראשונות באותה שנה, ובבחירות הבאות בשנת 2003 וב-2008. בין השנים 2011 ועד 2021 עברה רשות העיר לידי התנועה הדמוקרטית של מוזמביק MDM.
מנהל.
נמפולה מחולקת לשבעה אזורים מינהליים.
מאז הקמת העיר היו לנמפולה תשעה ראשי עיר עד לשנת 2021.
אוכלוסייה.
הדתות הדומיננטיות בנמפולה הן נצרות ואסלאם. בעיר נמצאת גם קהילה קטנה של הינדים .
חינוך.
בעיר נמצאת הפקולטה למדעי הבריאות, מאוניברסיטת לוריו. בשנת 2009 הושק קורס באופטומטריה, הראשון מסוגו במוזמביק. הקורס הושק במסגרת פרויקט טיפוח העין של מוזמביק. השותפים האחרים בפרויקט היו המכון הטכנולוגי של דבלין , אוניברסיטת אלסטר ומכון החזון Brien Holden . בשנת 2019 סיימו 61 סטודנטים ילידי מוזמביק את לימודיהם באופטומטריה באוניברסיטת לוריו (34 גברים ו -27 נשים). קורס האופטומטריה מוטמע כעת במערכות של אוניברסיטת לוריו והוא ממשיך לגייס סטודנטים חדשים מדי שנה. תחום האופטומטריה רשום כמקצוע במוזמביק, והוא מוכר על ידי המועצה האפריקאית לאופטומטריה (AFCO). מבין הבוגרים 26 עובדים כבר בבתי חולים ציבוריים. בנוסף, 10 ממסיימי הקורס הראשון ממלאים תפקידי הוראה באוניברסיטה (חמשה גברים וחמש נשים). שבעה מהבוגרים נרשמו לתוכניות לתואר שני (חמשה גברים ושתי נשים).
בעיר יש גם בית ספר בינלאומי פורטוגזי, Escola Lusófona de Nampula, וכן ארבעה בתי ספר בינלאומיים לאנגלית ברמה בינונית. בית הספר הבולט ביותר היה בית הספר הבינלאומי סטלה מאריס.
גאוגרפיה.
העיר נמפולה שוכנת במרכז מחוז נמפולה ומוקפת במישורים ורכסי סלעיים חשופים. סביב העיר גבהות והרים האופייניים לצפון מוזמביק.
אקלים.
בנמפולה יש אקלים סוואנה טרופי (סיווג האקלים של קופן: Aw). נובמבר הוא החם ביותר בממוצע. הטמפרטורות הממוצעות בנובמבר הן 26.7 °C. בחודש יולי, הטמפרטורה הממוצעת היא 20.4 °C, הנמוכה ביותר בשנה כולה.
ההפרש בכמות המשקעים בין החודשים היבשים והרטובים ביותר היא 265 מילימטרים. החודש החם ביותר בנובמבר חם בממוצע 6.2 °C מהחודש הקר ביותר יולי.
סוניסה לי
סוניסה "סוני" לי (באנגלית: Sunisa "Suni" Lee; נולדה ב-9 במרץ 2003) היא מתעמלת אמריקאית. היא אלופה אולימפית בקרב רב, סגנית אלופה אולימפית בתחרות הקבוצתית וזוכת מדליית ארד במקבילים (טוקיו 2020). אלופת עולם (2019) בתחרות הקבוצתית.
חיים אישיים.
סוניסה לי נולדה וגדלה בסיינט פול, מינסוטה.
לי ממוצא המונג (תת קבוצה אתנית של מיאו), ואמה, פליטה, היגרה לארצות הברית בילדותה. לי גדלה על ידי בן זוגה של אמה, ג'ון לי, מגיל שנתיים ואילך והחלה להשתמש בשם המשפחה שלו. יש לה שלושה אחים דרך מערכת היחסים של אמה עם לי, וללי היו שני ילדים, ממערכת יחסים קודמת. היא החלה להתאמן בהתעמלות בגיל 6.
באוגוסט 2019, ימים ספורים לפני שהתמודדה לי באליפות ארצות הברית בהתעמלות, הראשונה שלה, אביה נפל מעץ, שהותיר אותו משותק מהמותניים ומטה.
קריירת התעמלות.
באליפות הפאן פסיפיק לנערות שנערכה במדיין, קולומביה באפריל 2018 היא זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית ומדליות כסף בקפיצות, קורה ובקרקע. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתחרות הקרב רב.