ב-1982 הואשם קליינדינסט בעדות שקר כלפי לשכת עורכי הדין של אריזונה בנוגע על היקף הידע שלו בנוגע לעבריין צווארון לבן שהוא ייצג. הוא נוקה מכל אשמה פלילית שבה הוא הואשם.
ריצ'רד קליינדינסט נפטר בפרסקוט, אריזונה ב-3 בפברואר 2000 כתוצאה מסרטן הריאה, בגיל 76. הוא נטמן בבית הקברות פרדייז שבסקוטסדייל, אריזונה.
סקס-בוט
אנקה פון דר ליפה
אנקה פון דר ליפה (בנורווגית: Anneke von der Lippe; נולדה ב-22 ביולי 1964) היא שחקנית נורווגית, שהייתה השחקנית הנורווגית הראשונה - והנורדית - שזכתה בפרס אמי הבינלאומי.
ביוגרפיה.
היא בוגרת האקדמיה הלאומית הנורווגית לתיאטרון מ-1988, ומאז עבדה הן ב-Det Norske Teatret (התיאטרון הנורווגי) וב-Nationaltheatret (התיאטרון הלאומי), בתפקידים כמו נורה במחזה מאת הנריק איבסן "בית בובות:, מסג'ה ב"שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב וכגוונדולן פיירפקס במחזה מאת אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות".
היא זכתה בפרס אמנדה – פרס הקולנוע הנורווגי – בקטגוריית השחקנית הטובה פעמיים: על תפקידה בסרט Krigerens hjerte ב-1992, ועל הסרט "Over stork og stein" ו"פאן" ב-1995. היא נבחרה לאחת הכוכבות הגדולות של הקולנוע האירופי בשנת 1998. בשנת 2005 היא הייתה, כשחקנית הנורווגית הראשונה אי פעם, מועמדת לפרס אמי הבינלאומי על תפקידה בדרמת הטלוויזיה Ved kongens bord.
בשנת 2015 אנקה זכתה בפרס אמי הבינלאומי על תפקידה בדרמת הטלוויזיה NRK Øyevitne וב-2021 הופיעה בסדרה "אזהרת מסע", שהופקה בשיתוף פעולה עם HOT עבור נטפליקס.
פון דר ליפה גרה באוסלו, נשואה לבמאי מורטן קרנר, עם שני ילדים.
יצחק קאול
יצחק קאול (28 באוקטובר 1945 – 2 בינואר 2022) היה איש עסקים ישראלי. כיהן כמנכ"ל דואר ישראל, מנכ"ל בזק, ומנכ"ל כלל. לפני מותו פעל קאול באמצעות חברה פרטית שעסקה במיזוגים ורכישות והעניקה שירותי ניהול לדירקטוריונים בחברות גדולות וחברות הזנק.
ביוגרפיה.
יצחק קאול נולד בברית המועצות בשנת 1945, עלה לישראל בשנת 1949 וגדל עם משפחתו ברמת עמידר שברמת גן. אמו קלרה קאול ואביו צבי קאול, היו פליטי שואה, שנמלטו ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, מפולין לרוסיה, נובוסיבירסק, שבחבל סיביר. ב-1945 עזבו את רוסיה במסע שעבר דרך פולין ואוסטריה, שם נולדה חנה, אחותו, ומשם עלו לארץ ב-1949.
החל משנת 1959 למד קאול בתיכון דביר ברמת גן ובמקביל היה ספורטאי באגודת מכבי רמת עמידר וכן חבר במכבי הצעיר. בשנת 1963 התגייס לצה"ל וסיים בהצטיינות קורס קציני קשר. לאחר שירותו הצבאי, ב-1966 הצטרף לקבוצת קציני קשר שהקימה את הבקרה הארצית במשרד התקשורת שלימים הפכה לבזק.
ב-1967 השתתף במלחמת ששת הימים ולאחריה הוענקה לו דרגת סרן.
ב-1972 סיים תואר מאסטר בניהול וכלכלה (לימודי עבודה) באוניברסיטת תל אביב, ומאוחר יותר למד במסגרת תואר שלישי בתעשייה וניהול בטכניון, ובאוניברסיטת ת"א אך לא סיים את תארו. כמו כן השלים למודי אסטרטגיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ב-1973 השתתף במלחמת יום כיפור בחטיבת שריון בתור קצין קשר חטיבתי. לאחר המלחמה מונה לסגן קצין קשר פקוד דרום וקיבל דרגת סגן אלוף (מיל׳).
בין השנים 1976 ל-1986 מילא קאול תפקידי ניהול בכירים במשרד התקשורת ובהם סמנכ"ל וממלא מקום קבוע למנכ"ל משרד התקשורת. במסגרת זו הוביל את פרויקט הקמת בזק, ממשרד ממשלתי לחברה ממשלתית עצמאית. החל משנת 1986 הופקד על הקמת רשות הדואר ושימש מנכ"ל רשות הדואר הראשון. בניהולו עברה רשות הדואר שינויים בתחומי הארגון, האסטרטגיה העסקית ופריצות דרך טכנולוגיות.
בשנת 1990 מונה קאול למנכ"ל בזק, והוביל את החברה לקראת פתיחת שוק התקשורת לתחרות. בתקופת כהונתו כמנכ"ל, בשנים 1990–1997, עברה תשתית בזק מאנלוגית לדיגיטלית, והוקמו חברות בת, כמרכזי רווח עצמאיים. בין חברות הבת הוקמה גם פלאפון תקשורת בשנת 1994, כשותפת עם חברת מוטורולה על בסיס חברת הסלולר הראשונה שהוקמה ב-1985. קאול שימש כיושב ראש פלאפון, וכן כחבר דירקטוריון בחברות הבת האחרות. חברות בת נוספות שהוקמו היו: "בזקכל" חברה לשירותי מרכזיות ולציוד קצה לעסקים, "בזקביט" חברה לשיווק מכשירי קצה לצרכנים, ו"בזקגלוב" - חברה שעסקה בפיתוח הפעילות הבינלאומית של בזק.
במרץ 1997 מונה למנכ"ל קונצרן כלל, ושימש במסגרת תפקידו זה כיו"ר כלל ביטוח, יו"ר אזורים, יו"ר "כלל תיירות" ודירקטור בכלל תעשיות, בבטוחה אילנות ובחברות נוספות. בין השאר יזם את המיזוג של כלל עם אי די בי חברה לפיתוח. בין השנים 2000 ל-2002 היה יצחק קאול יו"ר הדירקטוריון של חברת דלק אנרגיה והיה בדירקטוריון של חברות בת נוספות של דלק. כיהן גם כדירקטור ב.
בשנת 2000 מונה ליו"ר חברת ההזנק "מיקרולינק", בהמשך שונה שם החברה ל"סנאפשילד" והיא נסגרה לאחר שלא זכתה להצלחה מסחרית. באותה שנה היה שותף להקמת קבוצה להשקעות בשם IGC (יזראל גלובל ביזנס), יחד עם דוד ברודט ושלמה נס.
בשנת 2001 גיבש קבוצת משקיעים שהתמודדה על רכישת חברת "בזק" במסגרת הליך הפרטת החברה. אולם הקבוצה החליטה לבסוף לא להתמודד במכרז. באותה שנה גם היה שותף (באמצעות חברת IGC) בקבוצה שהתמודדה במכרז להקמת ערוץ החדשות הייעודי. ביוני 2003 מכר את המניות שהחזיק בקבוצה.
בשנת 2010 הצטרף כיועץ למיזם התקשורת של חברת החשמל לישראל, יחד עם שותפו דני רוזן, לפריסת סיבים אופטיים (לימים חברת IBC) תוך ניצול תשתית חברת החשמל בכל רחבי ישראל.
לפני מותו קידם קאול פרויקט תקשורת אשר בא להאיץ פריסת התקשורת המיועדת לסלולר דור 5. בשנותיו האחרונות פעל קאול באמצעות חברה פרטית שבבעלותו (קאול השקעות 2000 בע"מ), שייעצה לחברות מובילות, עסקה במיזוגים ורכישות והעניקה שירותי ניהול לדירקטוריונים בחברות גדולות ולחברות הזנק.
קאול נפטר ב-2 בינואר 2022, בגיל 76. הותיר אחריו אישה, פנינה, ושלוש בנות. התגורר ברמת השרון.
פעילות ציבורית.
בשנת 2003 התמודד בבחירות לראשות עיריית רמת השרון. בסיבוב הראשון קיבל 32.82% מהקולות מול יצחק רוכברגר שקיבל 31.85%, אך הפסיד לרוכברגר בסיבוב השני. לאחר הבחירות, כיהן כסגנו של ראש העירייה, יצחק רוכברגר ובהמשך, כחבר מועצת עיריית רמת השרון.
קאול כיהן כיו"ר המסלול האקדמי של המכללה למנהל, נציג מעסיקים בבית הדין לעבודה, חבר מועצת מכבי שירותי בריאות, חבר דירקטוריון האופרה, וממקימי "תפוח" לסגירת הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית. כמו כן, עמד קאול בראש פורומים לניהול, ובין השאר היה יו"ר פורום המנכ"לים הישראלי לקידום אחריות, איכות ותרבות הניהול בישראל; חבר הדירקטוריון הבינלאומי של מכון ויצמן למדע וראש אגודת הידידים שלו; חבר הנהלה במרכז הישראלי לניהול; יו"ר פורום מנכ"לים וראשי תאגידים של המרכז הישראלי לניהול.
פרסים והוקרה.
במהלך השנים זכה יצחק קאול בפרסים ותעודות הערכה:
ברומא התנהג כרומאי
ברומא התנהג כרומאי (לטינית ימי הביניים sī fuerīs Rōmae, Rōmānō vīvitō mōre; sī fuerīs alibī, vīvitō sīcut ibī, מקוצר לעיתים קרובות כשאתה ברומא ...), הוא פתגם המיוחס לקדוש אוגוסטינוס. משמעות הביטוי היא כי רצוי לעקוב אחר המוסכמות של האזור בו אתה גר או מבקר.
מקור הפתגם.
סנט מוניקה ובנה, סנט אוגוסטין, גילו כי מנהג רומא הוא שיש לצום ביום שבת, שם תכננו לבקר. אך הם לא היו רגילים לכך בעיר מגורם במילאנו. כשהתייעצו עם סנט אמברוז אמר: "כשאני כאן (במילאנו) אני לא צם בשבת, כשאני ברומא אני צם בשבת." מיוחס כי תשובה זו הביאה לאמירה "כאשר ברומא, עשה כפי שעושים הרומאים".
משמעות.
כוונת הביטוי היא שהנימוס מחייב אדם המגיע למקום חדש, לשים לב להתנהג על פי מנהג המקום - גם כשהדברים זרים או לא מובנים לו.
מקבילות לפתגם.
ביטוי דומה מופיע בתרבויות ושפות רבות. בשפות רבות, ביניהן במדרש רבה, בארמית "אזלת לקרתא הלך בנימוסיה", בצרפתית "כשנמצאים בין זאבים צריך ליילל", ובסוואהילית "כשאתה מסתובב בין אנשים שתומי עין, עצום עין אחת".
יוגב אופיר
יוגב אופיר הוא חייל צה"ל לשעבר, שהיה לוחם בחטיבת הנח"ל במבצע צוק איתן. מעוטר בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע צוק איתן.
מבצע צוק איתן.
ב-25 ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן לחם אופיר במסגרת גדוד 931 בפיקוד שרון אסמן של חטיבת הנח"ל יחד עם גדוד 601 של חיל ההנדסה, כנגד מחבלי חמאס בעיר בית חאנון. הכוח קיבל פקודה לחשוף מנהרת לחימה שחדרה לשטח ישראל ולהשמיד אותה. כוח של 14 חיילים בפיקוד מפקד הפלוגה המבצעית התכונן להניח מטען צפע חי"ר על מנת לטהר את הסמטה שאליה עתידים להיכנס כוחות בהמשך הקרב. במהלך ההכנות נורו 2 טילים נגד טנקים מסוג RPG לעבר הכוח ולוחם אחד נהרג ושני לוחמים נפצעו מפגיעה של הטיל ומהתפוצצות מטען הצפע חי"ר. אופיר שהיה בבית סמוך יצא יחד עם סגן מפקד הפלוגה והקשר שלו לחלץ ולהגן על הנפגעים. אופיר ירה מנשקו האישי והטיל רימונים מהאפוד שלו ובהמשך מהתחמושת של החיילים הפצועים. לאחר שחילץ 2 חיילים חזר פעם נוספת על מנת לחלץ. רגע לפני שנכנס לחצר התפוצץ מטען שהדף אותו לאחור. לאחר שהתרומם זיהה מחבלים שנכנסים לחצר ירה ממקלע מסוג נגב לעברם ובכך סיכל חטיפה של חיילים. לאחר מכן מפקד הפלוגה נתן לו מטול רימונים והוא יצא פעם נוספת וירה רימונים לעבר חלונות שבהם היו ככל הנראה מחבלי חמאס. בשלב זה חש שנפצע ודם רב זורם מפגיעה בראש ובגב. אופיר פינה את עצמו לעבר תחנת איסוף נפגעים ופונה לבית החולים.
על לחימתו בקרב הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל על ידי רב-אלוף בני גנץ.
אנדראה ברנצן
אנדראה ברנצן (בנורווגית: Andrea Berntzen; נולדה ב-25 בפברואר 1998) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון נורווגית.
קריירה.