בעקבות ההלוויה התבטלו הלימודים בכלל מוסדות החינוך בעיר בני ברק, וכן ברמת גן הסמוכה לה. לקראת מסע ההלוויה הכריזו רבני העיר, הרב מסעוד בן שמעון, הרב יצחק אייזיק לנדא והרב שבח צבי רוזנבלט, על ביטול מלאכה כללי עד לשעת סיום ההלוויה. בהתאם לכך, בשעה 11:00 הופעלו צופרי השבת ברחבי העיר להכריז על תחילת 'ביטול המלאכה' (כפי שהיה בהלווית הרב אלעזר מנחם מן שך) והמסחר בעיר הושבת כאשר רוב החנויות בעיר היו סגורות, למעט חנויות מזון.
על פי הוראת הרבנים במוסדות החינוך העצמאי ובמעיין החינוך התורני בני יוסף לא התקיימו לימודים בכל הארץ. מספר רבנים הורו כי ראוי שכלל הילדים מגיל 9 ומעלה ישתתפו בהלוויה. גם מקרב ישיבות ההסדר המכינות והישיבות הגבוהות של הציונות הדתית, הגיעו באופן מאורגן עם תלמידיהן להלוויה.
המשטרה הפעילה את המבצע בשם הקוד "פקודת אדמו"ר", ופרסה באירוע כ-3,000 שוטרים ומאות מחסומים במטרה לווסת את כמות הקהל בהלוויה ולמנוע דוחק וצפיפות. במוצאי השבת נחסמה הגישה לרחוב רשב"ם בו שוכן ביתו של הרב קניבסקי. כמו כן נפרסו אנשי ארגוני ההצלה ברחובות בני ברק ובכללם מאות חובשים, פרמדיקים וניידות, וכן קרוב ל-100 אמבולנסים ועשרות אופנועים. במקביל התקינו המארגנים והעירייה מסכים ורמקולים כדי לאפשר למי שנמצאים באזורים המרוחקים יותר ממוקד האירוע להרגיש שותפים ובכך להקטין את הרצון לנסות להתקרב למוקד מסע ההלוויה ברחוב רשב"ם. גם עיריית ירושלים הקימה מוקדי שידור חי בירושלים.
משרד התקשורת ביקש מהנוכחים באירוע להימנע משיחות טלפון מיותרות, עקב חשש לקריסת הרשתות הסלולריות.
ברקע האירוע היו חששות בנוגע לשלום המשתתפים בהלוויה עקב האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי שהתרחש כמעט שנה קודם לכן והאסון בהלווית הרב וואזנר שהתרחש ב-2015. רבני העיר בני ברק והרב יצחק זילברשטיין הוציאו ערב ההלוויה מכתב המזהיר מאסונות וקורא 'לא להידחק למקום הארון'. אכן בזכות היערכות משטרת ישראל, קריאות המנהיגות המקומית והיענות האזרחים, מסע ההלוויה כולו עבר ללא אירועים חריגים, למעט מקרה בו לאחר הקבורה הצליחו אלפים להיכנס למתחם בית העלמין שנסגר בשלב הראשון רק לטובת בני המשפחה.
מהלך ההלוויה.
ההלוויה החלה בשעה 12:00 באמירת פרקי תהילים על ידי מקורבו של הרב, הרב משה סמוטני, ואמירת סליחות על ידי הרב משה חיים בויאר.
לאחר אמירת התהילים והסליחות החלו ההספדים. את ההספד הראשון נשא נשיא מועצת גדולי התורה של דגל התורה הרב גרשון אדלשטיין. אחריו ספד גיסו של הרב, חבר מועצת גדולי התורה הרב יצחק זילברשטיין. אחרון המספידים היה הרב שלמה קניבסקי, בנו של הרב וראש ישיבות "קריית מלך" ו"תפארת ציון" .
בתום ההספדים, הודיע הרב משה סמוטני בשם מתפללי בית הכנסת לדרמן כי בנו של הרב, הרב יצחק שאול קניבסקי ימונה לרב בבית הכנסת. לאחר מכן בנו הרב אברהם ישעיה קניבסקי אמר את הקדיש, ובכך החל מסע ההלוויה. על פי מנהג ירושלים וכפי שהיה בהלווית אביו הסטייפלר, בניו ונכדיו לא השתתפו בהלוויה ומי שנשאו את המיטה היו חתניו. המיטה הוכנסה אל רכבו של הרב, את הרכב אבטחו מאות שוטרים שסבבו אותו מכל כיוון. מסע ההלוויה חלף דרך רחובות רשב"ם וחזון איש לבית הקברות שומרי שבת.
לאחר הגעת המיטה לבית העלמין ערכו אנשי החברה קדישא את מנהג ההקפות במקום, ולאחר מכן נטמן צמוד לקברה של רעייתו הרבנית בת שבע קניבסקי וסמוך לקברי דודו החזון איש ואביו הסטייפלר. התכנית המקורית הייתה שלבית הקברות ייכנסו רק כמה מאות קרובים לרב, אך ההמונים הצליחו לפרוץ את המחסומים ולבית הקברות נכנסו אלפי בני אדם.
מספר המשתתפים.
בהלוויה השתתפו לפי הערכות של משטרת ישראל, כ-350 אלף או כחצי מיליון משתתפים, על פי תחקיר מקיף של גיא זהר העריכה המשטרה בזמן אמת את כמות המשתתפים ב-350 אלף, מה שהופך אותה לאחת מהלוויות הגדולות בהיסטוריה של מדינת ישראל.
אורכו של מסע ההלוויה היה כקילומטר. הוא התחיל בבית הרב קניבסקי שברחוב רשב"ם בבני ברק, והסתיים בבית הקברות שומרי שבת בעיר. במהלך שלב ההספדים טופלו כ-85 פצועים קל מבין המתאבלים, וכן שוטר אחד.
תחבורה ותנועה אזרחית.
במשטרת ישראל נערכו לעומסים כבדים בכבישים במרכז הארץ, ובהם כביש 6 וכביש 4 - בדגש על מחלף אלוף שדה והכבישים הסובבים את בני ברק. גם צירי תנועה אחרים צפויים היו להיות מושפעים מהעומסים, וצפויים היו פקקים גם באזור נתב"ג. הכבישים נחסמו לסירוגין על-ידי המשטרה. הכניסות והיציאות בעיר בני ברק נסגרו לכניסת וליציאת כלי רכב. משטרת ישראל קראה לאזרחים היכולים להימנע מלעבור בכבישים באזור לעשות כן בכדי להפחית את העומסים, גם מוסדות חינוך בערים רמת גן ותל אביב עברו ללמידה מרחוק בשל כך. ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט הנחה את כלל משרדי הממשלה לצמצם כח אדם במידת האפשר באזורים הרלוונטיים, למעט עובדים חיוניים, על מנת להקל על העומס בכבישים. בסופו של דבר שיבושי התנועה היו מוגבלים לחסימות, ולא נרשמו פקקי תנועה מיוחדים באזור גוש דן, כפי הנראה מאחר שנהגים רבים העדיפו להענות לבקשת המשטרה ולהימנע מלהגיע לאזור.
משרד התחבורה הקים מערך הסעות מריכוזי הציבור החרדי והדתי ברחבי ישראל. עיריות שונות הקימו מוקדי יציאה, וחלקן אף הפעילו מערך אוטובסים חינמי להלוויה מוקדי יציאה מרכזיים היו בירושלים, בית שמש, וקריית יערים - בהם רחובות נחסמו והגישה הותרה לתחבורה ציבורית בלבד. כ-1,700 אוטובוסים הסיעו את המשתתפים לטרמינל בכביש 4, ומשם צעדו רגלית אל ההלוויה.
רכבת ישראל תגברה את הרכבות הלוך וחזור ללוויה בשיטת 'מלא וסע', והפעילה קווים ישירים ייעודיים מתחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון אל תחנת הרכבת בני ברק – רמת החייל, ותגברה את השרות מתחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז אל תחנת הרכבת בני ברק – רמת החייל.
JCB (חברת אשראי)
JCB (במקור ראשי התיבות של Japan Credit Bureau) היא חברת כרטיסי אשראי יפנית העוסקת בהנפקת וסליקת כרטיסי אשראי, ובעלת שותפויות אסטרטגיות עם הרשת האמריקאית Discover (בישראל פועלת תחת המותג של חברת הבת דיינרס קלאב אינטרנשיונל), UnionPay הסינית, American Express בקנדה וחברת RuPay ההודית.
היסטוריה.
החברה הוקמה והחלה לפעול בשנת 1961, אך התבססה בשוק היפני רק בשנת 1968 עם רכישת תאגיד "Osaka Credit Bureau" בשנת 1968. כרטיסי החברה הונפקו ל-130 מיליון לקוחות ב-23 מדינות בשנת 2020.
מאז שנת 1981, הרחיבה JCB את פעילותה העסקית מחוץ ליפן. כרטיסיה מופצים ב-24 מדינות, לרוב בידי בנקים מקומיים הפועלים תחת זיכיון התאגיד ובאמצעות חברת הבת JCB International Credit Card Co., Ltd, אשר נשלטת במלואה על ידי חברת האם.
נכון למרץ 2021, החברה בעלת הכנסות שנתיות של 2.793 מיליארד דולר, עם רווחים שנתיים של כ-405 מיליון דולר.
בישראל.
בישראל כרטיסי JCB אינם מונפקים כלל, ונסלקים על ידי ישראכרט בלבד.
China UnionPay
סליקת אשראי
קורנל סיקלאי
קורנל סיקלאי (במקור שמו שטיין, בהונגרית: Sziklay Kornél; פשט, 7 בדצמבר 1869 – בודפשט, 6 באוגוסט 1919) היה שחקן, זמר, וקומיקאי בולט ומפורסם וכן מחזאי יהודי-הונגרי. אחותו היא הזמרת-שחקנית סרנה סיקלאי.
ביוגרפיה.
שמו שטיין (לימים קורנל סיקלאי) נולד במשפחה יהודית כבנם של דוד שטיין סוחר בקונסיגנציה ושל צציליה גוטסמן (1842–1908). לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון הריאלי, ב-28 במרץ 1887 הפך לשחקן מחוץ לבודפשט ועלה לראשונה על הבמה בלהקת דיולה הג'י בסנטאנדרה. בשנת 1891 שיחק אצל אימרה הלמאי במישקולץ, ולאחר מכן אצל יאנוש קומיאטי בגיור. בשנת 1896 הוחתם על חוזה על ידי תיאטרון הקומדיה של בודפשט שפתח את שעריו. בשנת 1897 הפך לחבר בתיאטרון ההונגרי, ממנו נפרד ב-25 באפריל 1905 וב-15 בנובמבר של אותה שנה נענה להזמנת תיאטרון קיראי. לפני כן ב-18 במרץ 1904 ייסד בפארק העירוני של בודפשט את "התיאטרון הקטן" (Kis Színház), שנקרא מאוחר יותר הקולוסיאום. הוא היה גם מנהל התיאטרון "במת העם" (Népszínpad). ב-7 בספטמבר 1916 פתח את "הקברט המעניין" (Érdekes Kabaré). שטיין שינה את שם משפחתו לסיקלאי ב-1904.
הוא היה קומיקאי מצוין, תמיד מקורי בגרוטסקיות שלו. שמו היה ידוע ברחבי בודפשט, אך כשהוזמן לערי השדה ולאזורים הכפריים הריעו לו באותו אופן כמו בבירה. בנוסף למתנת ההומור שלו, הוא הביא עמו לבמה מיומנות פיזית שלא נראתה כמותה עד אז, את האלסטיות המופלאה שלו (איש הגומי) כמו ליצן בקרקס, שהשתבח בשל אנינות ואצילות טעמו, כושר ההמצאה שלו, נעוריו הרעננים והידע המוזיקלי הרב שלו. הוא הביא עוד משהו לבמה: את חום הלב האנושי. קולו, מחוותיו, מבטו, כל תנועה שלו עוררו רושם של טבעיות גם אצל אלה שראו אותו לראשונה. יש לו שם ידוע גם כמחזאי בספרות ההונגרית.
מותו נגרם כתוצאה ממחלת לב. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. בעת שתיאטרון "חוג הבמה הקטן" פורק, משפחתו הכינה קבר יפהפה מהלבנים של התיאטרון.
אשתו הייתה רוזה סילאשי (רוזליה צירוק), שחקנית שאיתה התחתן ב-18 בספטמבר 1900 בבודפשט.
Snap (שיר של רוזה לין)
Snap (בעברית: לצלם) הוא סינגל שהקליטה הזמרת הארמנית רוזה לין. הוא יצא לאור ב-19 במרץ 2022, בהוצאת חברת התקליטים Nvak Collective. השיר ייצג את ארמניה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, בהתאם לבחירת רשות השידור הארמנית (AMPTV).
לפני האירוויזיון.