מטוסו של רודל הופל 32 פעמים, והוא חזר לבסיסו פעמים רבות במטוסים שניזוקו קשה והושבתו לאחר מכן. הוא נפצע ורגלו הימנית נקטעה חלקית, אך פציעתו לא מנעה ממנו להמשיך לטוס.
במהלך המלחמה, התפתחה יריבות עזה בין רודל לבין אלוף הטייס הסובייטי לב שסטקוב. שסטקוב חיפש אחר מטוסו של רודל, אשר היה ידוע בציור נחש הצפע על צד המטוס. במרץ 1944, מטוסו של רודל הופל בעומק של כ-50 קילומטרים בשטח הסובייטי. הוא הצליח לברוח ולשוב לבסיסו.
רודל היה האדם היחיד שעוטר באות צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון מוזהבים, חרבות ויהלומים של הוורמאכט. האות הוענק לרודל ב-29 בדצמבר 1944.
לאחר המלחמה היגר לדרום אמריקה וחי זמן מה בארגנטינה ובפרגוואי. באותן שנים נעשה ידיד קרוב של שליט פרגוואי אלפרדו סטרסנר ושל נשיא ארגנטינה חואן פרון. הוא שב לגרמניה ב-1953 והיה ממנהיגי "מפלגת הרייך הגרמני" הנאו-נאצית. לאחר מכן הפך לאיש עסקים. ב-1976 היה מעורב בשערורייה שגרמה להתפטרותו של שר ההגנה המערב גרמני.
מלוויל דיואי
מלוויל דיואי (אנגלית: Melvil Dewey; 10 בדצמבר 1851 - 26 בדצמבר 1931), ספרן וממציא שיטת דיואי, שיטת מיון ספרים הנקראת על שמו. לפי שיטה זו סדרם של הספרים בספרייה מחולק על פי נושאים ותתי-נושאים שלכל אחד מהם ישנו מספר קבוע, אשר מקלים מאוד על חיפוש ספר מסוים. בעת שהיה סטודנט עבד כספרן ובמהלך עבודה זו פיתח את שיטת המיון הזאת.
ביוגרפיה.
דיואי אהב ספרים מילדותו. כשהיה בן 17 פרצה שרפה בבית ספרו והוא עשה מאמצים להציל כמה שיותר ספרים. כתוצאה מן העשן ששאף סבל משיעול קשה שנמשך כמה חודשים. רופאו קבע שהוא נפגע קשה מדי ושנותרה לו שנת חיים אחת לכל היותר. דבר זה גרם לו להיות ממוקד במה שהוא עושה ולפתח שיטות יעילות כדי לנצל את הזמן שנותר לו בצורה הטובה ביותר.
ב-1874 סיים את לימודיו באוניברסיטת אמהרסט והתמנה להיות הספרן בפועל בספרייה זו. ב-1876 פרסם את חוברת בת 44 עמודים בשם A Classification and Subject Index for Cataloguing and Arranging the Books and Pamphlets of a Library (מיון ומִפְתּוּחַ נושאים לקטלוג וסידור ספרים בספרייה). חיבור זה נעשה לשיטת המיון העשרוני שהיא השיטה הנפוצה ביותר בעולם היום, במיוחד בספריות ציבוריות וספריות בתי ספר.
ב-1877 עבר דיואי לבוסטון, שם ייסד יחד עם עוד שני חברים את כתב העת "Library Journal" שממשיך לצאת עד היום. ב-1883 עבר לאוניברסיטת קולומביה בניו יורק שם הוא הקים את בית הספר הראשון לספרנות בארצות הברית תוך התנגדות סגל האוניברסיטה. הוא הפך את הספרייה מאוסף לא מסודר ומקוטלג ברשלנות בן 50,000 כרכים לאוסף מאורגן ביעילות בן 100,000 כרכים תוך ריכוזו בבניין אחד, בעוד שקודם לכן היה האוסף מפוזר בתשע מחלקות שונות.
ב-1888 התמנה למזכיר איגוד האוניברסיטאות בניו יורק ולמנהל הספריות של מדינת ניו יורק. בתפקידו זה קידם השאלה בין-ספרייתית, עודד כתיבת ביבליוגרפיות של הספרים הטובים ביותר ויצר את הספרייה הניידת.
ב-1894 ייסד יחד עם אשתו את מועדון לייק פלאסיד כמועדון נופש לעובדים בתחומי החינוך והעבודה הסוציאלית. משום שהכלל שלו היה שלא יקבלו חברים שאחרים מתנגדים אליהם הוא לא קיבל שחורים, יהודים ומיעוטים אחרים. ב-1905 קראו יהודים ידועים בניו יורק לפטר אותו ממשרתו כמנהל הספריות בשל האפליה הנהוגה במועדון שלו. בעקבות הלחץ והאשמות שהוא הטריד מינית עובדות באיגוד הספריות האמריקאי (ALA) הוא התפטר מתפקידו זה וב-1906 גם נאלץ להתפטר מ-ALA.
כמו כן הנהיג שינויים בצורת הכתיב האמריקאי (לעומת זה האנגלי) והמציא את התיקייה המשרדית המאונכת.
מעגל אוילר
הפנימיה הצבאית
חומות של תקווה
חומות של תקווה (במקור: The Shawshank Redemption; בתרגום חופשי מאנגלית: גאולת שושנק) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1994 בבימויו של פרנק דרבונט ובכיכובם של טים רובינס ומורגן פרימן.
הסרט מבוסס על הסיפור הקצר "ריטה הייוורת' והבריחה משושנק" מאת סטיבן קינג הלקוח מקובץ הנובלות "עונות מתחלפות". קובץ זה, מן הבודדים של סטיבן קינג שאינו מכיל סיפורי אימה, מכיל גם את הנובלות שעובדו לסרטים "תלמיד מצטיין מדי" ו"אני והחבר'ה". הנובלה מספרת את סיפורו של בנקאי צעיר אשר מואשם ברצח כפול ונשלח לשני מאסרי עולם, חרף טענתו לחפות מפשע. רוב עלילתו של הסרט מתרחשת בין כותלי כלא שושנק, ומתרכזת בהתמודדותו של אנדי דופריין (רובינס) עם המציאות הקשה שבבית הסוהר, ובתקוותו לצאת לחופשי. חברו הטוב של דופריין והמספר הוא רד, אסיר המרצה מאסר עולם (פרימן).
הסרט דורג על ידי כ-2 מיליון גולשים כסרט הטוב ביותר באתר IMDb והיה מועמד לשבעה פרסי אוסקר. בנוסף, הסרט נבחר למקום הרביעי ברשימת 500 הסרטים הגדולים של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר.
עלילה.
השנה היא 1947 כאשר אנדי דופריין, סגן נשיא בנק בשנות השלושים לחייו, מואשם ברצח אשתו ומאהבה. אנדי כופר באשמה, אך מוצא עצמו מורשע ברצח כפול בשל ראיות נסיבתיות חזקות. בית המשפט של מדינת מיין גוזר עליו שני מאסרי עולם עוקבים, והוא נשלח לכלא שושנק. בכלא הוא מתוודע לאלימות הקשה אליה נחשפים האסירים על ידי אסירים אחרים, וכן על ידי סוהרים, ובראשם הסוהר הראשי האדלי (מגולם על ידי קלנסי בראון). אנדי מתיידד עם אליס בויד רדינג (מורגן פרימן), אסיר המכונה "רד", ואשר מרצה מאסר עולם על רצח שביצע בצעירותו. רד מפורסם בכלא בשל יכולתו להשיג חפצים מבחוץ, ואנדי מבקש ממנו להשיג עבורו פטיש גאולוגים. רד חושב תחילה שהפטיש מיועד עבור כריית מנהרה, אך לאחר שהוא מגלה מה גודלו הוא חושב לעצמו שחפירת מנהרה בעזרת פטיש כה קטן תימשך 600 שנה.
אנדי מוצא עצמו קורבן לאלימות קשה ולמעשי אונס מצד קבוצת אסירים המכונה "האחיות". השנתיים הראשונות בכלא שושנק מתגלות כסיוט עבורו. ב-1949 חלה תפנית בעלילה כאשר הוא מתערב בוויכוח בין סוהרים תוך שהוא מסכן את עצמו, ומציע להאדלי ייעוץ מס, כאשר בתמורה הוא מבקש שכל אחד מחבריו האסירים יקבל שלושה בקבוקי בירה קרים. העסקה יוצאת לפועל. אנדי מותקף פעם נוספת על ידי "האחיות" ובראשם האסיר בוגס, ונאלץ לבלות חודש במרפאת הכלא. האדלי בתגובה מכה את בוגס, ופוגע בו קשות עד שזה הופך לנכה ומועבר למוסד כליאה אחר. האלימות כלפי אנדי מגיעה לסיומה.
אנדי מקבל תפקיד של ספרן, מסווה לתפקידו החדש כיועץ המס של הסוהרים. הוא זוכה להגנה, לכבוד, וכן ניתנת לו האפשרות לשפר את הספרייה של הכלא ולהפוך אותה למרכז השכלה עבור האסירים, כאשר הוא משמש כמורה. מנהל הכלא סמואל נורטון (בוב גנטון בתפקיד האנטגוניסט) אף מוכן להעלים עין מפוסטר של ריטה הייוורת' שתלוי בתאו.
בהמשך השנים יוזם נורטון תוכנית במסגרתה יעבדו אסירים במיזמי בנייה מחוץ לכותלי הכלא, כאשר הם תחת השגחת הסוהרים. הדבר מאפשר לו להרוויח באופן לא חוקי כספים רבים, ואילו אנדי משמש עבורו כמלבין כספים מתוך הכלא, ואף יוצר דמות פיקטיבית, אדם בשם רנדל סטיבנס, על מנת להימנע מכך ששמו של נורטון יופיע בניירת הבנקים. ב-1965 אחד האסירים החדשים (טומי ויליאמס בגילומו של גיל בלוז) מספר לאנדי על אסיר בכלא אחר שהתוודה בפניו על רצח כפול של אשת בנקאי ומאהבה. אנדי פונה לנורטון ומבקש את עזרתו בקיום משפט חוזר. נורטון מצדו מורה להאדלי לרצוח את טומי, ומאיים על אנדי כי אם זה לא ימשיך לשתף פעולה בהלבנת הכספים הוא יהפוך את חייו בכלא לסיוט. זמן לא רב לאחר מכן אנדי לא נמצא בתאו בעת ספירת הבוקר לחרדתו של נורטון. בהמשך היום נמצאים בגדים מלוכלכים של אסיר ופטיש גאולוגים מחוץ לחומת הכלא.
במשך שנים חפר אנדי מנהרה בקיר של תאו, כאשר הוא מסווה זאת בעזרת תחביבו לאיסוף אבנים, ופוסטר שחור לבן של ריטה הייוורת', שהתחלף עם הזמן למרילין מונרו ואז לפוסטר צבעוני של ראקל ולש. לאחר שהוא משתחרר מהצינוק, לשם שלח אותו נורטון כאשר ביקש אנדי את עזרתו להשיג משפט חוזר, נמלט אנדי מהכלא כאשר הוא עובר במנהרה שחפר, ולאחר מכן זוחל בצינור ביוב באורך 450 מטרים. אנדי נמלט מכלא שושנק ב-1966, לאחר 19 שנים. הוא לובש את זהותו של רנדל סטיבנס, מושך מאות אלפי דולרים מכספיו של נורטון, ונמלט למקסיקו, לא לפני שהוא שולח לעיתונאי מידע אשר מפליל את נורטון והאדלי. המשטרה עוצרת את האדלי, וכאשר מנסים לעצור את נורטון הוא שם קץ לחייו.
הסרט מגיע לסיומו כאשר ועדת השחרורים מאשרת את שחרורו של רד, לאחר שזה ריצה בשושנק 40 שנות מאסר. בעת שהותם בכלא הביע אנדי את כוונתו לבלות את זמנו כאדם חופשי בעיר זיהואטנחו (Zihuatanejo) שבמקסיקו, לנהל בית מלון קטן לחופי האוקיינוס השקט, ולתקן סירה ישנה. לאחר שחרורו של רד מהכלא הוא נוסע באוטובוס לדרום ארצות הברית, חוצה את הגבול למקסיקו, ופוגש את אנדי על שפת האוקיינוס.
קישורים חיצוניים.
רפאל ת., 'מזמור לאמונה ברוח האדם - כמה מילים על 'חומות של תקווה': ניתוח ופרשנות הסרט, באתר The Marker Cafe, נובמבר 2017
רודיארד קיפלינג
ג'וזף רודיארד קיפלינג (באנגלית: Joseph Rudyard Kipling; 30 בדצמבר 1865 – 18 בינואר 1936) היה מספר סיפורים קצרים, סופר ומשורר אנגלי, שהתפרסם בימיו כמפארה של האימפריה הבריטית וחייליה, וכיום מפורסם בעיקר בזכות ספרי הילדים שלו ובפרט, "ספר הג'ונגל". זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1907 (היה הסופר הבריטי הראשון שזכה בפרס).
חייו.