בשנת 1912 השלים נויברונר את משימתו (שנקבעה בשנת 1909) לצלם את מפעל המים בטגל באמצעות השובך הנייד שלו בלבד. במשך כמעט 10 שנים של משא ומתן עם משרד המלחמה הפרוסי שהיו אמורים להסתיים באוגוסט 1914 במבחן מעשי של צילומים בשטרסבורג ולאחר הוכחת הישימות, המדינה הגרמנית הייתה צריכה לרכוש את ההמצאה של השובך הנייד. תוכניות הרכישה סוכלו עם פרוץ מלחמת העולם ראשונה. נויברונר נאלץ לספק את כל היונים והציוד שלו לצבא הפרוסי, שבדק אותן בשדה הקרב עם תוצאות משביעות רצון, אך למעשה הצבא לא השתמש בטכניקת ה"שובך הנייד" באופן נרחב.
במקום זאת, בתנאים החדשים שנוצרו, של מלחמת התשה, היונים של נויברומר שימשו בתפקידן המסורתי כיוני דואר. השובך הנייד של נויברונר מצא את דרכו לקרב ורדן, שם הוא הוכיח את עצמו ביעילות עד כדי כך שנעשה שימוש במתקנים דומים במידה רבה יותר בקרב הסום. לאחר המלחמה משרד המלחמה ענה לפנייתו של נויברונר שאין ערך צבאי לשימוש ביונים בצילומי אוויר וניסויים נוספים אינם מוצדקים.
במוזיאון הריגול הבינלאומי בוושינגטון די.סי. יש חדר קטן המוקדש ליוני דואר ולצילום באמצעות יונים במלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם השנייה.
למרות עמדת משרד המלחמה הפרוסי מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1932 דווח כי הצבא הגרמני מאמן יונים לצילום, וכי מצלמות היונים הגרמניות מסוגלות לבצע 200 חשיפות בכל מעוף. באותה שנה טענו הצרפתים שהם פיתחו מצלמות המיועדות לרתמות יונים ובנוסף הם פיתחו שיטה להפרחת היונים מעבר לקווי האויב על ידי כלבים מאומנים.
לא ברור באיזה מידה נעשה שימוש ביונים ושובכי יונים ניידים במהלך מלחמת העולם השנייה ואם בכלל הן הועסקו לצילומי אוויר. לפי דיווח משנת 1942, הצבא הסובייטי מצא משאיות גרמניות נטושות עם מצלמות יונים שהיו יכולות לצלם תמונות במרווחים של חמש דקות, וכן כלבים שאומנו לשאת יונים בסלים. בצד של בעלות הברית, דווח כבר בשנת 1943 שחיל האותות (חיל הקשר) האמריקאי היה מודע לאפשרות שהוא צריך לאמץ את הטכניקה של השובך הנייד.
קיימות עדויות שבמהלך מלחמת העולם השנייה צילום באמצעות יונים הוכנס ליחידות הגרמניות וזאת בדמויות צעצועים משנת 1935. דמויות הצעצועים שיוצרו תחת המותג Elastolin, שחלקן מציגות מוטיבים מלפני 1918 של חיילים במדים מעודכנים, ובובות החיילים הללו כללו בובות של חיילים בחיל האותות עם כלב להובלת יונים. נמצא הפסלון המייצג חייל בפעולת שחרור יונה הנושאת מצלמת יונים גדולה מדי.
הודות למחקר שנערך על ידי מוזיאון הצילום השווצרי ( Musée suisse de l'appareil photographique) בעיר Vevey, קיים הידע אודות מצלמות היונים שפותחו בערך באותו זמן על ידי השען השווייצרי כריסטיאן אדריאן מישל (1912–1980) בוואלדה Walde. אדריאן הוצב בשירות יוני הדואר של הצבא השווייצרי ב-1931, וב-1933 החל לעבוד על התאמת המצלמה הפנורמית של נויברונר למצלמת סרט 16 מ"מ, ושיפורה באמצעות מנגנון שליטה בהשהיה שלפני החשיפה הראשונה ולקידום התשליל בין חשיפה לחשיפה. המצלמה של מישל, שנרשמה כפטנט בשנת 1937, שקלה רק 70 גרם, וייתכן שהייתה אחת הראשונות עם טיימר המופעל על ידי שעון.
תוכניתו של מישל למכור את מצלמתו לצבא שווייץ נכשלה, מכיוון שהוא לא הצליח למצוא יצרן שייצר אותה בכמויות מסחריות; רק כ-100 מצלמות שלו יוצרו. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה מישל רשם פטנט על מעטפה ורתמה להובלת פריטים כגון גלילי סרטים על ידי יוני דואר. בין 2002 ל-2007 שלוש מהמצלמות שלו נמכרו במכירה פומבית של כריסטי'ס בלונדון.
במוזיאון השווצרי למצלמות ואביזרי צילום שבווה נמצאים כ-1,000 תצלומים שצולמו למטרות בדיקה במהלך פיתוח המצלמה של מישל. רוב התמונות צולמו באמצעות סרט 16 מ"מ של חברת אגפא אורטופנכרומטי. בקטלוג התערוכה משנת 2007 הצילומים מסווגים כתמונות ניסוי של תצלומי אוויר בגובה רב יחסית, שצולמו כנראה על ידי יונים ששוחררו ממטוס, ורק מספר קטן של צילומי יונים טיפוסיים.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית (CIA) פיתחה מצלמת יונים המופעלת על ידי סוללה. היא מוצגת באינטרנט במסגרת סיור וירטואלי במוזיאון ה-CIA . לפי האתר, פרטי השימוש במצלמה עדיין מסווגים. מדיווחי החדשות עולה כי נעשה שימוש במצלמה בשנות ה-70 של המאה העשרים, היונים שוחררו ממטוסים, מאידך דובר על כישלון. בשנת 1978 הדפיס המגזין השווייצרי L'Illustré תצלום אוויר של רחוב בבזל, שצולם על ידי יונה של Febo de Vries-Baumann מצוידת במצלמה עם מנגנון הידראולי. בשנים 2002–2003 אמן המיצג וחובב היונים עמוס לאטייר התנסה בצילום באמצעות יונים תוך שימוש במערכת צילום מתקדמת (APS) ומצלמות דיגיטליות והציג את תוצאות הניסוי בהרצאות "PowerPoint" בפורטלנד, אורגון . בעיבוד קולנועי מ-2008 ליפהפייה הנרדמת מאת הבמאי הגרמני ארנד אגה, הנסיך ממציא את הצילום באמצעות יונים ומגלה את היפהפייה הנרדמת בתמונה שצולמה על ידי יונה.
הטכנולוגיות המודרניות מאפשרות הרחבת העיקרון של הצילום האווירי למצלמות וידאו זעיריות. בתוכנית של ה-BBC שנקראה ה-BBC Animal Camera משנת 2004, סטיב לאונרד הציג סרטים מרהיבים שצולמו על ידי מצלמות טלוויזיה מיניאטוריות המחוברות לנשרים, בזים וניצים, המשודרות למקלט סמוך באמצעות מיקרוגלים. משקל מצלמות הווידאו היה 28 גרם. ניתן לחבר ליונים גם נגני שמע דיגיטליים מיניאטוריים עם מצלמות וידאו מובנות. בשנת 2009 חוקרים הציגו כתבה שעברה ביקורת עמיתים הדנה בתובנות שהם השיגו על ידי הצמדת מצלמות לאלבטרוסים. המצלמות בגודל שפתון צילמו כל 30 שניות.
נכון לראשית המאה ה-21 טכנולוגיות הצילום האווירי נעשו מדויקות יותר ונכנסו לשימוש נרחב במערכות הצבאיות. המצלמות מאפשרות צילום ממרחקים גדולים והוסבו לשימוש באמצעות מטוסים זעירים, כטב"מים, מזל"טים ורחפנים. לכן, השימוש ביונים למטרות צבאיות הופסק.
כל הזמן
כל הזמן הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-4 ביולי 2018. זהו סינגל הבכורה מתוך אלבומה הרביעי שטרם יצא לאור.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי דלומי, ביחד עם אביב קורן והופק בידי אורי אבני. הוא בסגנון הראפ. בשיר מספרת דלומי על הלחץ הנפשי שהיא חווה בשל ניסיונותיה לרצות את כל סביבתה, ועל רצונה להפסיק לעשות זאת.
השיר שוחרר בליווי קליפ שבוים בידי ניב עשת כהן ואדם בלופרב.
ביקורת.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי שיבח את גילוי הלב של דלומי בשיר וכן את ההפקה המוזיקלית שלו, תוך שהעניק לו ציון של ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
רוץ איתי
רוץ איתי הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-20 באוגוסט 2019. זהו הסינגל השלישי מתוך אלבומה הרביעי שטרם יצא לאור.
השיר נכתב והולחן על ידי דלומי, ביחד עם אורי אבני וסתיו שמש, והופק בידי אביב קורן.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת פושרת ונתן לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
תחזיקו (שיר)
תחזיקו הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-16 ביולי 2012. זהו שיר הבכורה מתוך אלבומה השני הנושא את אותו השם.
השיר נכתב בידי דלומי, הולחן בידי אביב קורן והופק בידי איתן רז ואיתמר מאירי. זהו הסינגל הראשון שדלומי כתבה בעצמה.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת פושרת ונתן לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
השיר צעד 13 שבועות רצופים במצעד ההשמעות של רשת ג', ובמהלך שלושה שבועות החל מ-6 באוגוסט, אף נמצא בראש המצעד. השיר אף דורג במקום השביעי במצעד השנתי של התחנה. במצעד השנתי של גלגלצ הגיע השיר למקום 36.
פניי לרוח
פניי לרוח הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-21 בנובמבר 2012. זהו שירה השני מתוך אלבומה השני "תחזיקו". השיר נכתב והולחן בידי דלומי והופק בידי איתן רז ואיתמר מאירי.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת פושרת ונתן לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
השיר צעד תשעה שבועות רצופים במצעד ההשמעות של רשת ג', ובשיאו הגיע למקום הרביעי במצעד. במצעד השנתי של התחנה הוא הגיע למקום ה-37.
קצה היום
קצה היום הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-6 ביולי 2013. השיר יצא בסמיכות לצאת אלבומה השני "תחזיקו".
השיר נכתב בידי נועם חורב, הולחן בידי הצמד גיא ויהל והופק בידי לואי להב. השיר עוסק בסיומה של מערכת יחסים. השיר שוחרר בליווי קליפ שבוים בידי אלעד וייסמן.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר בצורה ביקורתית את מילות השיר, אולם שיבח את הביצוע מלא הרגש של דלומי תוך שהוא מעניק לשיר שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
השיר צעד במשך ארבעה שבועות רצופים במצעד ההשמעות של רשת ג', ובשיאו הגיע למקום התשיעי במצעד.
אנטי קאיקונן
אנטי סמולי קאיקונן (בפינית: Antti Samuli Kaikkonen; נולד ב-14 בפברואר 1974) הוא פוליטיקאי פיני ממפלגת המרכז המשמש כשר ההגנה של פינלנד מאז 6 ביוני 2019.
ביוגרפיה.
קאיקונן נולד בטורקו ב-14 בפברואר 1974. בין השנים 1997–2001 שימש כנשיא המרכז הפיני לנוער. ב-2003 נבחר לפרלמנט הפיני כנציג מחוז הבחירה של אוסימה מטעם מפלגת המרכז ומאז הוא מכהן בתפקיד ברציפות. ב-2004 שימש לתקופה קצרה כחבר המשלחת הפינית לפרלמנט האירופי. ב-2009 הסתבך קאיקונן בפרשת שחיתות הקשורה לתקופת כהונתו כנשיא המרכז הפיני לנוער. ב-2013 קבע בית המשפט המחוזי בהלסינקי כי קאיקונן ניצל לרעה את תפקידו כנשיא המרכז כדי לגייס תרומות עבור הקמפיינים שלו ועבור מסעות הבחירות של מפלגת המרכז. בין 2016–2019 שימש קאיקונן כיו"ר הסיעה של מפלגת המרכז בפרלמנט הפיני. ב-6 ביוני 2019 הוא מונה לשר ההגנה של פינלנד.