בינואר 2006 הוצג הדור השני של פורד גלאקסי, יחד עם דגם חדש – פורד s מקס, שחולקים את אותה הפלטפורמה ואת אותן יחידות ההנעה, יחד עם פורד מונדיאו.
ב-2007 הגיעה הגלאקסי לישראל על-ידי היבואן הרשמי דלק מוטורס, שם שווקה לראשונה.
היצע יחידות ההנעה כלל מנועי טורבו-דיזל בנפחים של 1.8, 2.0 ו-2.2 ליטרים, עם הספקים של 101, 125, 130, 140, 150 ו-175 כוחות-סוס ותיבות הילוכים אוטומטיות וידניות.
היצע מנועי הבנזין כלל מנועים בנפחים של 2.0 ו-2.3 ליטרים בהספקים של 145, 161 ו-203 כוחות סוס, עם תיבות הילוכים אוטומטיות וידניות.
מידות הרכב הן: אורך של 482.0 ס"מ, רוחב של 185.4 ס"מ, גובה של 172.3 ס"מ ובסיס גלגלים באורך של 285.0 ס"מ.
אבזור הבטיחות בגלאקסי כלל 7 כריות אוויר ובקרת יציבות, ובמבחני הריסוק של ארגון "EURO-NCAP" קיבל הדגם את הציון המרבי של חמישה כוכבי בטיחות.
בשנת 2010 עבר הדגם מתיחת פנים, במהלכה עודכן עיצוב הפגוש הקדמי ויחידות התאורה האחוריות קיבלו עיצוב פנימי חדש.
כמו כן ממדי הרכב גדלו עם תוספת של 300 מ"מ לרוחב וכ-900 מ"מ לגובה.
כמו כן היצע המנועים שודרג, ונוספו גרסאות עם מנועים חדשים מסדרת "אקו-בוסט" של פורד: מנועי טורבו-בנזין בנפח 2.0 ליטר עם הספקים של 199, 203 ו-240 כוחות סוס, עם תיבות הילוכים חדשות - רובוטיות כפולות-מצמדים מסדרת "powershift".
דור שלישי (2015–הווה).
הדור השלישי של פורד גלאקסי נחשף בתערוכת הרכב בניו-יורק באפריל 2015 עם עיצוב שונה לחלוטין, שיישר קו עם שפת העיצוב החדשה של רכבי החברה.
הדור השלישי לא משווק בישראל.
היצע יחידות ההנעה כולל שני מנועי בנזין: מנוע 1.5 ליטר עם 160 כ"ס ותיבת הילוכים ידנית ומנוע 2.0 ליטר עם הספק של 240 כ"ס עם תיבת הילוכים אוטומטית.
היצע מנועי הדיזל גדול, וכולל מנועים בנפח של 2.0 ליטר עם הספקים של 120, 150, 180 ו-210 כוחות סוס, ותיבות הילוכים ידניות ורובוטיות כפולות-מצמד.
ממדי הדור השלישי גדלו במעט מהדור היוצא:
האורך גדל ל-484.8 ס"מ, הרוחב גדל ל-191.6 ס"מ. לעומת זאת, גובה המכונית הונמך ל-174.7 ס"מ ובסיס הגלגלים קוצר ל-284.9 ס"מ.
הגלאקסי קיבלה 5 כוכבי בטיחות במבחני הריסוק, ובשנת 2015 זכתה הגלאקסי בתואר המכונית הבטוחה ביותר של ארגון ""Euro NCAP" בסגמנט המיניוואנים הקומפקטיים.
מכירות באירופה.
להלן נתוני המכירות של הדגם במדינות אירופה לפי שנים:
נתוני מכירות בישראל.
להלן טבלת מסירות של פורד גלאקסי בישראל לפי שנים, על פי נתוני אתר "קארזון":
כף קייטר
כף קייטר או קייפ קייטר (באנגלית: Cape Kater) היא לשון יבשה, המוקפת סלעים, המהווה את הקצה הצפון-מערבי של חצי האי ויטל, באזור חוף דייוויס, שבחוף המערבי של אזור ארץ גרהאם, בצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
סלעי קייטר ממוקמים 2 קילומטרים צפונית-מערבית לכף קייטר.
היסטוריה.
מיפוי הכף.
אזור הכף מופה לראשונה (באופן גס) על משלחת הסקר הבריטית שנערכה בין השנים 1828 - 1831 בפיקודו של הנרי פוסטר.
האזור מופה באופן מדוייק יותר על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901 – 1904, בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
מקור השם.
הנרי פוסטר קרא לכף "קייפ קייטר", על שם קפטן הנרי קייטר, שהיה חבר בוועדה שתכננה את משלחת הסקר הבריטית.
נורדנשלד קרא לכף "קייפ גונאר" לכיפה זו.
לימים הושב ללשון היבשה שמו הקודם.
אלגברה מממד סופי
אלגברה מממד סופי היא אלגברה מעל שדה, שהיא בעלת ממד סופי. הממד הסופי מאפשר להפעיל שיקולים אלגבריים כלליים בקלות יחסית, ולכן תורת המבנה של אלגברות מממד סופי, לרבות תיאור המודולים מעליה, מפותחת היטב.
לפי משפט ארטין, אלגברה פשוטה מממד סופי היא אלגברת מטריצות מעל חוג עם חילוק.
המנה הפשוטה למחצה.
תהי A אלגברה מממד סופי מעל שדה F. נסמן ב-rad(A) את הרדיקל של האלגברה (מכיוון שהממד סופי, כל הרדיקלים המוכרים מתלכדים). אלגברת המנה A/rad(A) פשוטה למחצה, כלומר, היא מתפרקת לסכום ישר של אלגברות פשוטות, שכולן כמובן מממד סופי.
האלגברה A מפוצלת אם כל המרכיבים בפירוק הזה הם מטריצות מעל F (זו הדרך להבטיח שמספר המרכיבים לא יגדל תחת הרחבה של שדה הבסיס). כל אלגברה אפשר לפצל באמצעות הרחבה סופית של שדה הבסיס. האלגברה בסיסית אם כל המרכיבים בפירוק הם חוגים עם חילוק. בפרט, האלגברה מפוצלת בסיסית אם המנה A/rad(A) היא סכום ישר של עותקים של F. כל אלגברה מפוצלת שקולה במובן מוריטה לאלגברה מפוצלת בסיסית.
המודולים מעל האלגברה.
לפי משפט קרול-שמידט, כל מודול שמאלי מממד סופי מעל A מתפרק באופן יחיד (עד כדי סדר) לסכום ישר של מודולים אי-פרידים (מודולים שאי אפשר לפרק כסכום ישר של תת-מודולים). משום כך, בכל משפחה משמעותית של מודולים, המודולים האי-פרידים הם האטומים שבאמצעותם אפשר להציג כל מודול אחר. שלוש המשפחות העיקריות הן של מודולים פרויקטיביים, פשוטים ואינג'קטיביים.
כל מודול פרויקטיבי מעל A אפשר להציג בצורה formula_1 כאשר e אידמפוטנט; המודול אי-פריד אם ורק אם האידמפוטנט פרימיטיבי.
האלגברה A מתפרקת לסכום ישר של מודולים אי-פרידים כמודול מעל עצמה. המרכיבים בפירוק formula_2 הם המודולים הפרויקטיביים האי-פרידים, ומכאן שמספרם של אלו סופי. אפשר לתאר את הפירוק באמצעות מערכת מקסימלית של אידמפוטנטים אורתוגונליים (היינו, כאשר האידמפוטנטים פרימיטיביים). כל המערכות המקסימליות של אידמפוטנטים אורתוגונליים צמודות זו לזו (על ידי איבר הפיך של האלגברה). עבור כל פירוק של A לסכום של מרכיבים אי-פרידים, יש מערכת מקסימלית של אידמפוטנטים formula_3 כך ש-formula_4 לכל i; ולהפך, מערכת מקסימלית של אידמפוטנטים משרה פירוק של A לפי אותה נוסחה.
הרדיקל rad(M) של מודול M מוגדר כחיתוך תת-המודולים המקסימליים שלו. אם M מממד סופי, המנה M/rad(M) פשוטה למחצה, כלומר סכום של מודולים פשוטים. אם P מודול פרויקטיבי אי-פריד, אז P/rad(P) מודול פשוט, וכל מודול פשוט מתקבל כך באופן יחיד. זוהי התאמה חד-חד-ערכית בין המודולים הפרויקטיביים האי-פרידים של A, לבין המודולים הפשוטים.
העתקה ממודול פרויקטיבי למודול אחר היא "כיסוי פרויקטיבי" אם הגרעין שלה מוכל ברדיקל. העתקה ממודול כלשהו לתוך מודול אינג'קטיבי היא "מעטפת אינג'קטיבית" אם התמונה היא תת-מודול גדול (כזה שנחתך עם כל תת-מודול). לכל מודול פרויקטיבי formula_5, יש מודול פשוט formula_6 ומודול אינג'קטיבי formula_7 כך שבשרשרת formula_8 ההעתקה הראשונה היא כיסוי פרויקטיבי והשניה מעטפת אינג'קטיבית. כל מודול אינג'קטיבי אי-פריד מתקבל כך באופן יחיד. אם כך, יש התאמה חד-חד-ערכית בין מודולים פשוטים, פרויקטיביים אי-פרידים, ואינג'קטיביים אי-פרידים. יתרה מזו, אם formula_4, אז formula_10 ו-formula_11.
אלגברות מסילה.
אלגברות מסילה (path algebra) מספקות כלי קומבינטורי יעיל לתיאור אלגברות מממד סופי. אלגברת המסילה של קוויבר Q (קוויבר אינו אלא גרף מכוון) היא האלגברה הנפרשת על ידי כל המסלולים ב-Q (לרבות המסלולים באורך 0), עם פעולת הכפל לפי הרכבת מסלולים כאשר תחנת הסיום של המסלול הראשון מתלכדת עם תחנת המוצא של המסלול השני (המכפלה היא אפס אם התחנות לא מתלכדות).
אלגברה מפוצלת בסיסית היא תורשתית (כלומר, כל תת-מודול של מודול פרויקטיבי הוא פרויקטיבי; שקול לזה - הממד הגלובלי הוא 0 או 1) אם ורק אם היא אלגברת המסילות של קוויבר נטול מעגלים. כל אלגברה מפוצלת בסיסית A אפשר לתאר כמנה FQ/I כאשר FQ היא אלגברת המסילה של קוויבר (יחיד) Q, ו-I אידיאל המוכל באידיאל המקסימלי J של FQ ומכיל חזקה כלשהי של J. האידיאל I (על אף שאינו יחיד) מספק את היחסים בייצוג של A לפי Q.
הדה סטרן
הדה סטרן , בלידה - הדוויג לינדנברג (בגרמנית: Hedwig Lindenberg) (באנגלית:Hedda Sterne, 4 באוגוסט 1910 - 8 באפריל 2011) הייתה ציירת אמריקאית, יהודייה ילידת רומניה, חברה פעילה באסכולת הציור של ניו יורק. יצירותיה נקשרות תכופות לזרם האקספרסיוניזם המופשט והסוריאליזם
קורות חייה.
הדה סטרן נולדה בשנת 1910 בבוקרשט, בירת רומניה כהדוויג לינדנברג כבת למשפחה יהודית. הוריה היו אאוג'ניה לבית וכסלר וסימון לינדנברג, מורה לשפות זרות. אחיה הבכור והיחיד, אדוארד לינדנברג (1973-1908) נודע לימים כמנצח בפריז.
הדוויג לינדנברג למדה עד גיל 11 בבית הוריה, ואחר כך נשלחה למכון "שואזי- מנגרו" (Institutul de domnişoare „Choisy-Mangâru), בית ספר פרטי לבנות בבוקרשט.
בסוף שנות ה-1920 היא נסעה בתדירות לווינה, בה למדה קורסים לקרמיקה במוזיאון לתולדות האמנות. ב-1929 היא נרשמה לאוניברסיטת בוקרשט כדי ללמוד את ההיסטוריה והפילוסופיה של האמנות אצל מורים ידועים כמו טודור ויאנו, מירצ'ה פלוריאן ונאיה יונסקו. ב-1932 לינדנברג התחתנה עם איש העסקים פרידריך (פריץ) שטרן (1982-1905) שנודע מאוחר יותר כפרדריק (פרד) סטאפורד, והפסיקה את לימודיה הפורמליים. ב-1941 בימי השואה ורדיפות היהודים ברומניה, סטאפורד עזר לה להגר לארצות הברית.
בשנת 1943 התחתנה הדה, שנקראה כבר הדה סטרן, עם האמן סול סטיינברג, מאייר מפורסם בניו יורקר שנולד כמוה ברומניה. השניים נפרדו ב-1960.
פעילותה האמנותית.
עוד בילדותה אהבה סטרן להישאר בבית כדי לצייר ולקרוא. את כשרונה האמנותי גילה מקס הרמן מקסי שהמליץ לאביה לשלוח אותה לשיעורי אמנות. אביה רשם אותה לשיעורי ציור ופיסול אצל פריץ שטורק שהיה באותה תקופה פרופסור מכובד בקונסרבטוריון לאמנויות יפות בבוקרשט.