בשנים 1936–1939 גרמניה ביקשה להתערב יותר בתחומי הכלכלה והאידאולוגיה במזרח התיכון. עוד קודם היא התעניינה בעיראק כלקוחה של אמצעי לחימה, אך ההסכם האנגלו-עיראקי (1930) כבל את עיראק לאספקת נשק מבריטניה בלבד. השינוי התחולל עם הפיכת 1936, אז השלטון החדש ביקש להפחית את התלות בבריטניה ולחזק את הקשרים עם גרמניה. אך הפעם גרמניה לא יכלה לספק את אמצעי הלחימה המבוקשים בגלל קושי כלכלי, ומעבר לכך, התנגדות העיראקים לתוכנית החלוקה בפלסטין גררה התנגדות בריטית כלפי עיראק, וגרמניה מצידה נזהרה ביחסיה עם בריטניה. הסכם הנשק הראשון נחתם לבסוף בדצמבר 1937. הסכם זה ונוספים שנחתמו לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה אושרו כולם על-ידי בריטניה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, עיראק, שהייתה תחת חסות בריטית, נאלצה לעמוד לצד בריטניה והיחסים בין גרמניה לעיראק נותקו. אך השפעת פעולותיו השונות של גרובה לא פסקה והביאה את השלטון להצר את צעדי היהודים במהלך השנים. הקשר התמידי עם מערכות החינוך והכנסת אימונים צבאיים לתוכניות הלימוד ולסמינר למורים או התמיכה הכספית למאבק של הערבים לעצמאות הובילו לעליית השנאה והאלימות. תחנת "רדיו ברלין" המשיכה לפעול עד סוף המלחמה, ואף קיבלה חיזוק כאשר אמין אל-חוסייני ברח מפלסטין והצטרף אל צוות המשדרים של "רדיו ברלין".
המשטר הפרו-נאצי בעיראק.
בשנת 1936 ביצע בכר סדקי מהפכה שהעלתה לשלטון את חיכּמת סולימאן במקום ראש הממשלה הלאומני והמתנגד לבריטים יאסין אל-האשמי. סולימאן המשיך לעודד את המיליטריזציה של החינוך ולקרב את עיראק לגרמניה, אולם התעסק יותר בבעיות פנים-עיראקיות מאשר בהפצת רעיון הפאן-ערביות. אולם עד מהרה נפלה הממשלה החדשה בעקבות התארגנות של קצינים בכירים שכונו "המרובע המוזהב", על שם צבע דרגותיהם הצבאיות. הקצינים בני הדור הצעיר התנגדו להפיכתו של בכר סדקי וביקשו להחזיר את השלטון הימני והלאומני. ארגון זה, בראשות סלאח א-דין א-סבאע', חתר למרי ערבי נגד המעצמות האירופיות ששלטו באזור ופעל בשיתוף פעולה עם השגריר גרובה ומועדון אל-מות'נא למטרה זו. לבסוף, הארגון התנקש בחייו של בכר סדקי ב-1937 והפך לכוח החזק בעיראק בשנים 1937–1941.
אחד מחברי המועדון היה רשיד עאלי אל-כילאני, פוליטיקאי ותיק משנותיה הראשונות של המדינה העיראקית, שהיה בעל דעות לאומניות אך כיהן גם תחת שליטים מתונים יותר. בעקבות פריצת מלחמת העולם השנייה, דרשה בריטניה שעיראק תנתק את קשריה עם השלטון הפשיסטי באיטליה ועם המופתי הפלסטיני, דרישה שהובילה להתערערות היחסים בין עיראק ובריטניה. נורי א-סעיד, פוליטיקאי פרו-בריטי מובהק שביקש להציב את עיראק לימין בריטניה בלחימה, נקלע למלכוד. כדי לצאת מהמלכוד, מינה א-סעיד את יריבו אל-כילאני כראש ממשלה ב-1941, תפקיד שמילא אל-כילאני פעמיים קודם לכן, בתקווה שלחץ בריטי ישיר על אל-כילאני ימתן את פעילות הקיצוניים.
בניגוד לתקוותו של א-סעיד, מינוי אל-כילאני לא הביא להתמתנות, ואף סייע להקמת קואליציה לאומנית בראשות "מרובע הזהב" ובתמיכת המופתי אמין אל-חוסייני, שהחלישה את הבריטים בעיראק. אל-כילאני יחד עם "מרובע הזהב" ביצע הפיכה באפריל 1941, מספר חודשים בודדים לאחר מינויו על ידי נורי א-סעיד. המשטר החדש הנהיג מדיניות פרו-נאצית ואנטי-בריטית ברורה. הם נהנו מתמיכה רחבה בקרב הסונים, אך הרוב הגדול של השיעים והכורדים חשו נדחקים והתנגדו לשלטון. העוצר עבד אל-אילה נמלט מבעוד מועד לממלכת ירדן. מעבר לכך, האיום שהשלטון הציב בפני בריטניה הוביל את צ'רצ'יל לשלוח כוחות לעיראק ללא התרעה מוקדמת. הצבא העיראקי הגיב על כך במתקפה ובכך נפתחה המלחמה האנגלו-עיראקית. עיראק לא קיבלה את הסיוע שציפתה לו מגרמניה ושלטון רשיד עאלי הובס על-ידי הבריטים. אל-כילאני, א-סבאע' וקצינים נוספים נמלטו מעיראק ובכך למעשה התמוטט הממשל.
השלטון הפרו-נאצי בראשות אל-כילאני היה קצר ימים אך משמעותי בהשפעתו על ההיסטוריה. על רקע התעמולה האנטישמית שהובילו גרובה, אל-כילאני ונוספים, עיראק לבשה אופי לאומני רדיקלי אשר הביא לפרוץ גל אלימות נרחב כלפי היהודים בעיראק שמכונה "הפרהוד". אירוע זה, שנמשך יומיים, התרחש לאחר נפילת שלטונו של רשיד עלי בסוף מאי 1941, וביום בו שבו המלך והעוצר לעיראק. האחראים לפרעות היו בעיקר אנשי תנועת אל-פותווה ומועדון אל-מותנא' שהיו חשופים במיוחד לתעמולה הנאצית והמשיכו לפעול בבגדאד גם לאחר נפילת המשטר של רשיד עאלי. היהודים נתפסו כתומכי הבריטים בעוד העיראקים רצו להיפרד מהבריטים והיו מלאי אכזבה לאחר המלחמה האנגלו-עיראקית. לבסוף, הבריטים השתלטו מחדש על בגדאד, הפסיקו את הפרעות והחזירו לשלטון את האנשים המתונים יותר, בני דורו ורוחו של נורי א-סעיד.
סליו טראוולי
סליו טראוולי (באנגלית: Sallieu Tarawallie; נולד ב-3 בינואר 1995 בסוואפה שבסיירה לאון) הוא כדורגלן מסיירה לאון המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קאלון מליגת העל של סיירה לאון.
קריירת מועדונים.
טראוולי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקאלון מליגת העל של סיירה לאון, ובשנת 2015 הצטרף אל בית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. הוא ערך במועדון שבע הופעות ליגה.
לאחר שעזב את ישראל חתם טראוולי בדילה גורי מליגת העל הגאורגית. ב-5 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד צ'יחורה סצ'חרה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת . ב-8 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד קולחתי 1913 פותי במסגרת המחזור השישי בליגה. הוא ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן ערך חמישה שערים.
לאחר מכן עבר למבבנה סוואלווס מליגת העל של אסוואטיני. ב-17 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות האפריקאית, בהפסד 3-0 לאטויי ספורטיב דו סאהל במסגרת שלב הבתים לעונת .
לפני עונת חזר טראוולי ליבשת אירופה וחתם בויקינגור אולפסוויק מליגת המשנה האיסלנדית. הוא ערך במועדון 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
לאחר שעזב את ויקינגור אולפסוויק חזר לקאלון מליגת העל של סיירה לאון, הקבוצה בה התחיל את הקריירה המקצוענית שלו.
קריירה בינלאומית.
ב-21 ביוני 2015 ערך טראוולי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בהפסד 2-1 לנבחרת מאוריטניה במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות 2016. במשך זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
הכוחות הבלגיים בגרמניה
הכוחות הבלגיים בגרמניה (בצרפתית: Forces Belges en Allemagne או בראשי תיבות FBA; בהולנדית: Belgische strijdkrachten in Duitsland או בראשי תיבות BSD) היה שמו הרשמי של כוח של צבא בלגיה אשר הוצב בגרמניה בין השנים 1946–2002. הכוח הוצב בתחילה ככוח כיבוש לאחר מלחמת העולם השנייה, ובהמשך ככוח הגנה של ברית נאט"ו מפני ברית ורשה.
היסטוריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה חולקה גרמניה לאזורי כיבוש בין בעלות הברית. ב-1946 התנדבה בלגיה לשלוח 3 בריגדות חי"ר אשר נפרשו באזור הכיבוש הבריטי. זמן קצר לאחר מכן קיבלו הבלגים אזור עם אוטונומיה מבצעית משלהם, אשר מרכזו היה בעיר קלן. כוח בלגי נוסף הוצב גם בבון, אולם עם הקמת הרפובליקה של גרמניה המערבית, יצאו הכוחות הבלגיים מהעיר. הכוחות הבלגיים בגרמניה היו מוגדרים כצבא כיבוש, אולם עם הצטרפותה של גרמניה המערבית לנאט"ו ב-1955 הוא הוגדר מחדש ככוח הגנה, אשר נועד לסייע לגרמניה המערבית מפני מתקפה אפשרית של ברית ורשה.
הכוחות הבלגיים כיסו שטח של 60 ק"מ, שהשתרע מהגבול בין גרמניה המערבית לגרמניה המזרחית ועד לגבול בלגיה עצמה. הכוח נכלל במסגרת קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו, ומנה באופן סדיר 40,000 חיילים. כולל צוותי התחזוקה מנה הכוח בשיאו 70,000 אזרחים בלגים. בהדרגה צומצמה הנוכחות הבלגית בגרמניה לנוכח היחלשות האיום הסובייטי. עם סיום המלחמה הקרה כלל הכוח הבלגי 24,00 איש בלבד. עם זאת, משפחותיהם של רבים מהחיילים הבלגים עברו להתגורר באזור, ובהדרגה התפתחה במקום קהילה בלגית גדולה אשר היה לה אפילו בית ספר ועיתון משלה. עובדה זו גרמה לכך שהאזור כונה לפעמים "המחוז העשירי של בלגיה".
עם סיום המלחמה הקרה השיק הצבא הבלגי תוכנית לנסיגה הדרגתית מגרמניה, וב-2002 פורק באופן רשמי הכוח הבלגי בגרמניה. אחרוני החיילים הבלגים עזבו את גרמניה ב-2004. מרבית האזרחים הבלגים עזבו יחד עם החיילים, אולם חלק מהמשפחות העדיפו לקבל אזרחות גרמנית ולהישאר בגרמניה.
שלמה אבן מלך
רבי שלמה אבן מלך היה מחכמי העיר פאס שבמרוקו במאה ה-15 וה-16. נודע בעיקר בשל פרשנותו לתנ"ך בשם "מכלל יופי".
ביוגרפיה.
רבי שלמה נולד בערך בשנת ה'ר"מ (1480). נולד חי ופעל בעיר פאס שבמרוקו, עליה כתב: . היה מחכמי העיר והקדיש חלק ניכר מזמנו לתלמידיו ולשומעי לקחו. ניכרת השפעת הסביבה בה הוא חי על הפירוש שחיבר לתנ"ך ומטרתו. בזקנותו היגר לעיר קושטא על מנת להדפיס בה את ספר הפרשנות שלו לתנ"ך בשם "מכלל יופי". בהקדמה לספרו הוא מציין כי בתוגרמה ובארצות המערב , אך עם זאת הוא ראה לנכון לחבר את פירושו לתנ"ך גם לתושבי מקומות אלו, משום שלדעתו אין הם עוסקים בתורתו של רבי דוד קמחי במידה מספקת. בקושטא היה נחשב לסמכות הלכתית ותשובה הלכתית שלו נדפסה בספרו של רבי תם אבן יחיא.
הוא נפטר לא לפני שנת ה'ש"ט (1558 / 1559), בה הוא הדפיס את ספרו "מכלל יופי".
ספר מכלל יופי.
ספר מכלל יופי, פירושו של אבן מלך לתנ"ך, הוא מעין אנציקלופדיה לחקר ופרשנות המקרא. הוא ליקט לתוכו פירושים על הכתובים לפי סדר התנ"ך, מתוך שלושים ותשעה חיבורים של גדולי המדקדקים והפרשנים שאותם הוא מונה בסוף הספר. בנוסף, הוא בוחן את הכתובים ומעיר על שרשי המילים, הנטיות והפעלים.