ב-6 באוגוסט 2019, הודיעה אפטון ויליאמסון כי לא תשוב לעונה שנייה של הסדרה בעקבות הטרדה מינית והערות גזעניות שספגה על הסט ומאחורי הקלעים. בפוסט שהעלתה באינסטגרם כתבה: "במהלך צילומי הפיילוט, חוויתי הערות גזעניות ואפליה ממחלקת השיער, כמו גם בריונות מהמפיקים בפועל. ההערות הפוגעניות ממחלקת השיער, בראשות המנהלת סאלי ניקול סיגנוביץ', הסלימו במסיבת סיום העונה לכדי פגיעה מינית של ממש". היא אף הוסיפה כי במהלך העונה הטריד אותה מינית כוכב אורח בסדרה, דימיטריוס גרוס. היא ציינה כי היא דיווחה על המעשים הפוגעניים למנהל התוכנית והמפיק בפועל, אלכסיי הולי, אך הוא לא תיעד את תלונתה, ואפילו לא נפתחה חקירה, כשהיא אף נדרשה לצלם סצנות נוספות עם השחקן שפגע בה מינית.
נוביקוב
מחוז דונגצ'נג
דראז'ן דליפאגיץ'
דראז'ן "פראג'ה" דליפאגיץ' (בסרבית:Dražen "Praja" Dalipagić, בסרבית קירילית: Дражен "Праја" Далипагић; נולד ב-27 בנובמבר 1951) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל סרבי. הוא נבחר לספורטאי השנה ביוגוסלביה בשנת 1978, והוא אחד הספורטאים המעוטרים ביותר בהיסטוריה שלה. הוא נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א ב-1991, להיכל התהילה של הכדורסל ב-2004, להיכל התהילה של פיב"א ב-2007 ול-50 התורמים הגדולים ליורוליג ב-2008.
במהלך קריירת המשחק המקצוענית שלו, הוא קלע לפחות 50 נקודות במשחק 15 פעמים. שיא הקריירה שלו במשחק בודד היה 70 נקודות שהושגו במהלך משחק ליגה איטלקית, במדי ונציה נגד וירטוס בולוניה, ב-25 בינואר 1987.
קריירה מקצועית.
דליפאגיץ' החל לשחק כדורסל בגיל 19, ושנה לאחר מכן חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו בפרטיזן בלגרד, ב-1971. הוא שיחק בפרטיזן במשך שמונה עונות, עד 1980. במהלך הזמן הזה, הוא זכה בפרס מר אירופה, שחקן השנה באירופה, פעמיים, ב-1977 וב-1978, ובפרס יורוסקאר ב-1980. הוא נבחר לספורטאי השנה ביוגוסלביה ב-1978. בעונת 1975/76 הוא הוביל את פרטיזן לזכייה באליפות הליגה היוגוסלבית, וגם לזכייה בגביע קוראץ' בעונת 1977/1978. הוא שיחק בפרטיזן בשנה שבה זכתה בגביע קוראץ' בעונת 1978/1979, אך הוא שירת בצבא היוגוסלבי באותה תקופה.
בעונת 1980/81 יצא אל מחוץ ליוגוסלביה בפעם הראשונה בקריירה שלו. באותה עונה הוא שיחק ברייר ונציה מהסרייה א' האיטלקית. אחרי עונה אחת בלבד עם ונציה, הוא חזר למועדון הקודם שלו, פרטיזן, לעונה אחת. בעונות הבאות, הוא שיחק במספר קבוצות אירופיות, כולל ריאל מדריד מליגת העל הספרדית, במהלך עונת 1982/83, שבה שיחק עם המועדון רק במשחקי גביע אירופה לאלופות (שנקרא כיום יורוליג). הוא שיחק גם ברייר ונציה, וגלקסו ורונה מהליגה האיטלקית. הוא סיים את הקריירה המקצועית שלו לאחר עונת 1990/91, בה שיחק ביריבה העירונית המושבעת של פרטיזן, הכוכב האדום בלגרד.
כשחקן פרטיזן בלגרד, הוא קלע 8,278 נקודות ב-305 משחקים, עם ממוצע של 27.1 נקודות למשחק. בזמן ששיחק באיטליה, הוא קלע 7,993 נקודות ב-241 משחקים, ממוצע של 33.2 נקודות למשחק. הוא הוביל את הליגה האיטלקית בממוצע נקודות בעונת 1987/88, עם ממוצע של 37.7 נקודות למשחק.
בנבחרת הלאומית.
דליפאגיץ' הופיע לראשונה בנבחרת הבוגרת של יוגוסלביה ב-1973. בסך הכל, הוא שיחק ב-243 משחקים עם נבחרת יוגוסלביה, בין השנים 1973 ל-1986, וקלע בסך הכל 3,700 נקודות, שיא הנקודות לשחקן בהיסטוריה של נבחרת יוגוסלביה.
הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם 1978, ובמדליית הזהב באולימפיאדת 1980. כחבר בנבחרת יוגוסלביה, הוא גם זכה בשלוש מדליות זהב ביורובאסקט. ארבע המדליות שבהן זכה בגביע העולם (כסף, 1974; זהב, 1978; ארד, 1982 ו-1986) הן שיא בינלאומי. דליפאגיץ', ששיחק באולימפיאדה שלוש פעמים, היה גורם מרכזי זכייה בזהב של נבחרת יוגוסלביה באולימפיאדת מוסקבה 1980.
חיים אישיים.
דליפאגיץ' סיים בית ספר תיכון בבית הספר הטכני במוסטאר, וסיים את לימודיו במכללת המורים בבלגרד. הוא נשוי לסוניה פוז'ג, טניסאית יוגוסלבית לשעבר. יש להם שני ילדים, סנג'ה ודבורין.
דונגצ'נג
פלישיה רשאד
פלישיה רשאד (באנגלית: Phylicia Rashad; נולדה ב-19 ביוני 1948) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע ממוצא אפרו-אמריקאי. רשאד התפרסמה בשנת 1984 בתפקיד קלייר הקסטבל בסדרה "משפחת קוסבי" עליה הייתה מועמדת לפרס אמי בשנים 1985 ו-1986.
בשנת 2004 רשאד הייתה השחקנית האפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה בפרס טוני על משחקה בחידוש הטליויזיוני של המחזמר "צימוק בשמש".
ספגה ביקורת עקב תמיכתה בעמיתה לשעבר ביל קוסבי כאשר זה שוחרר מהכלא בשנת 2021, לאחר ביטול הרשעתו באונס.
ביוגרפיה.
רשאד נולדה בשם פלישיה איירס אלן ביוסטון, טקסס, ארצות הברית בשנת 1948. אמה ויויאן איירס הייתה אומנית, משוררת, מחזאית ומועמדת לפרס פוליצר. אביה אנדרו ארתור אלן היה אורתודנט. אחיה אנדרו ארתור אלן ג'וניור הוא נגן ג'אז, אחותה דבי אלן הוא שחקנית טלוויזיה וכוריאגרפית, אח נוסף הוא בנקאי. בילדותה גרה המשפחה במקסיקו, כך שרשאד דוברת ספרדית שוטפת.
רשאד סיימה תואר ראשון בהצטיינות יתרה באוניברסיטת הווארד בשנת 1970.
בטלוויזיה.
פלישיה התפרסמה כעורכת הדין קלייר האקסטבל בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית של NBC משפחת קוסבי. היא הופיעה כאם המשפחה, בין השנים 1984-1992, בכל שמונה העונות של הסדרה. היה זה תפקיד חדשני שהציג אישה אפרו-אמריקאית כאשת קריירה מצליחה. קלייר ובעלה "ביל קוסבי" מגדלים את חמשת ילדיהם.
בשנים 1996–2000 שיחקה בסדרת הטלוויזיה של ה-CBS "קוסבי" בתור רות לוקאס, אשתו של ביל קוסבי. היא גם דיבבה את קולה של אמו של ביל בסדרת האנימציה ביל הקטן בין השנים 1996–2004.
הופיעה בסדרות רבות ביניהן ספינת האהבה (1985), בלוסום (1991), החיים עצמם (2019), תחנה 19 (2020) והאנטומיה של גריי (2021)
בשנת 2008 שיחקה בדמותה של לנה יאנגר, בסרט הטלוויזיה "צימוק בשמש" המבוסס על מחזמר באותו השם. יחד איתה שיחקו בסרט אודרה מקדונלד ושון קומבס. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים סאנדנס וברשת ABC. על משחקה בסרט זכתה בפרס הטוני.
בקולנוע.
בשנת 1995 הופיעה בסרט Once Upon a Time...When We Were Colored, מאז הופיעה בסרטי קלנוע רבים.
בשנת 2015 הופיעה בדמותה של מרי אן קריד, אמו החורגת של דוני, הדמות הראשית בסרט קריד, בכיכובם של מייקל ג'ורדן וסילבסטר סטאלון, סרט ההמשך של סדרת סרטי רוקי. בשנת 2018 שיחקה בסרט ההמשך קריד 2. בקרוב יצא הסרט השלישי בסדרת הסרטים.
בשנת 2020 הופיעה בסרט חג המולד של נפליקס ההמצאה הקסומה של ג'רוניקוס ג'אנגל.
חיים אישיים.
בשנים 1972–1975 הייתה נשואה לוויליאם לנסלוט בוואלס ג'וניור. מנישואין אילו יש לה בן אחד ויליאם לנסלוט בוואלס השלישי.
בשנים 1978–1982 הייתה נשואה לוויקטור אדוארד וויליס סולן להקת הוילג' פיליפ.
בשנים 1985–2001 הייתה נשואה לשחקן ה-NFL אחמד רשאד, שאת שם משפחתו אימצה. מנישואין אילו יש לה בת, השחקנית קונדולה רשאד.
זנות ברשת
זנות היא קיום פעילות מינית תמורת תשלום או תמורת טובת אתנן כלשהו. זנות ברשת כוללת בתוכה הכרות ברשת המובילה לביצוע של המעשה המיני בעולם הממשי - הלא וירטואלי, וגם ביצוע של המעשה המיני במרחב הווירטואלי. מרבית האוכלוסייה שנמצאת כיום במעגל הזנות הן נשים, אך בתוכה ניתן למצוא גם גברים ואנשים המשתייכים לאוכלוסיית הלהט"ב. מעמדה החוקי של הזנות משתנה ממדינה למדינה ולעיתים אף בין אזורים שונים באותה המדינה.
בישראל, החל מיולי 2020 חוקק "חוק איסור צריכת זנות", האוסר על צריכת זנות ובמסגרתו מוטל קנס על צרכני הזנות או על השוהים במרחבים בהם זנות מתרחשת, מטרת החוק להביא לצמצום הזנות באמצעות מהלך משולב הכולל חינוך והסברה לציבור והרחבת דרכי טיפול ושיקום לאוכלוסייה הנמצאת בזנות.
רקע.
במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים, רוב הזנות שאינה זנות רחוב פורסמה באמצעות פרסומות אישיות בעיתונות המודפסת, או על ידי הפצה פיזית של מודעות, פלאיירים וכרטיסי ביקור. בשנות ה-90, עם התפתחות האינטרנט והגישה אליו, החלה תעשיית המין לראות בו כלי שיווקי. ככל שהשימוש באינטרנט גדל לאחר מכן, כך גדל גם השימוש בו על ידי תעשיית המין.
סוגים.
שירותי מין ישירים.
בזנות המערבת את רשת אינטרנט השידול אכן נעשה ברשת האינטרנט, אך כאשר הוא מוביל לקיום מגע מיני הכולל יחסי מין הוא בדרך כלל עובר אל המרחב הלא וירטואלי, למשל אצל הלקוח, אצל הזונה או בחדרים פרטיים. יצירת הקשר בין הצדדים המעורבים במעשה הזנות, מתבצעת במרחב הווירטואלי. לדוגמה: פרסומים של שירותי זנות בפורומים ייעודיים, באתרי אינטרנט, בכרטיסי ביקור דיגיטליים ואף בפרסומות ממומנות המופיעות לאחר חיפוש רלוונטי ברשת. פרסומים אלה מאפשרים תפוצה רחבה הן בעבור מי שנמצאים בזנות והן בעבור מי שמחפשים לצרוך שירותי זנות. כלומר, היבט ניכר של תופעת הזנות ברשת כולל תחתיו מעשי זנות הנעשים במרחב הממשי, אך תחילתם במרחב הווירטואלי. בנוסף, תחת הגדרה זו, אפשר לראות גם חיבורים הנעשים במסגרת פלטפורמות שאינן בהכרח ייעודיות לזנות כגון: אתרי היכרויות ורשתות חברתיות.
שירותי מין עקיפים.