בשנת 1982 יאנקובסקי שיחק תפקיד ראשי בסרט של אנדריי טרקובסקי "נוסטלגיה". אחרי שסרט לא זכה בפרס בפסטיבל הקולנוע בקאן, אנדריי טרקובסקי לא חזר לברית המועצות וסרט נאסר להקרנה במדינה.
קריירה לאחר התפרקות ברית המועצות.
בשנת 1991 יאנקובסקי שיחק בסרט על הריגת הצאר ניקולאי השני. בשנת 1991 הוא נסע לצרפת ועבד שם מספר שנים. בהיותו בצרפת ליאנקובסקי הוענק תואר אמן העם של ברית המועצות, בין האחרונים. בשנת 1992 יאנקובסקי חזר לרוסיה והמשיך לשחק בקולנוע ובתיאטרון במוסקבה בו התחיל את הקריירה שלו אצל במאי מארק זכארוב.
בשנת 2008 יאנקובסקי חלה ותוך זמן קצר התברר כי הוא סובל מסרטן. למרות כל המאמצים כולל ביצוע ניתוחים בגרמניה, השחקן נפטר ב-20 במאי 2009 במוסקבה. הוא הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
חתונת זעיר בורגנית
סנגאל
תקופה קריטית
תקופה קריטית היא פרק זמן מוגבל שבו חלק כלשהו של אורגניזם המתפתח נמצא בשלב חשוב בהתפתחותו.
תקופות קריטיות הן פרקי זמן שרק במהלכן יכולים גירויים מסוימים להשפיע על התפתחות מערכת העצבים. לגירויים אלו לא תהיה השפעה מחוץ לתקופות אלו.
בהתאם לכך, התקופה הקריטית היא הזמן שבו האורגניזם רגיש ביותר לתנאים הסביבתיים.
השפעה התפתחותית.
התפתחות האדם מושפעת מגורמים תורשתיים וסביבתיים. האינטראקציה בין גורמים אלו היא הבסיס להבדלים בין אישיים בתחומים רבים. המטען הגנטי של האדם נקבע בשעת ההתעברות ועל פי רוב אינו נוטה לעבור שינויים. לעומת זאת, תנאי הסביבה בהם גדל האדם יכולים להשתנות מרגע לרגע.
הפלסטיות של מערכת העצבים היא המנגנון המאפשר למידה ושינוי בהתנהגות בעקבות מפגשים עם הסביבה. מכיוון שהיא משתנה לאורך החיים, התגובה שלה לגירויים סביבתיים מסוימים יכולה להשתנות מתקופה לתקופה.
למשל, מנגנונים עצביים מסוימים מעוצבים על ידי הניסיון בשנות החיים הראשונות בלבד.
כאשר מספקים את התנאים המתאימים בתקופה הקריטית, ההתפתחות היא מהירה. עם זאת, בתקופה קריטית עלול להיגרם נזק בלתי הפיך למערכת העצבים המרכזית, אפילו בעקבות פגיעה לא חמורה.
זאת משום שאם תמנע מהאורגניזם סביבה מתאימה בתקופה זו, ייתכן ותפגע ההתפתחות של יכולות מסוימות ללא דרך חזרה.
יכולות שהתפתחותן תלויה בתקופה קריטית.
יכולת הסטריאואופסיס המאפשרת למוח לגבש תפיסת עומק מתוך ההבדלים בין התמונות המתקבלות על הרשתית של שתי העיניים יכולה להתפתח רק אם הפעוט התנסה במיקוד עיניו בתקופה מסוימת.
אצל חתולים קיימת תקופה קריטית בהתפתחות הראייה בגיל 3-5 שבועות. אם בתקופה זו לא מאפשרים לעין אחת לראות, קשרי עצב מרכזיים שלה משתנים, כך שהיא לא תוכל לתפקד בהמשך.
רכישה מלאה ושוטפת של שפת אם יכולה להתבצע בשנות הינקות והילדות המוקדמות בלבד. לאחר מכן תהליכי רכישת השפה הופכים להיות מאומצים ומוגבלים יותר במידת היעילות שלהם.
החתמה (או הטבעה) הוא התהליך שבו צאצא נקשר להוריו והם אליו, והיא מתרחשת מיד לאחר בקיעתו או לידתו של הצאצא. ברגעים ראשונים נמצאים החושים במצב של רגישות יתר, ויש קליטה משופרת של כל הסביבה, דרך מלוא החושים, דבר המאפשר החתמה. כיוון שהצאצא נולד כ"טאבולה ראסה", החתמה יכולה להתבצע על ידי כל מי שעונה לקריטריונים הנדרשים על ידי הצאצא במהלך התקופה הקריטית, אפילו בני מין אחר או בני אדם.
שושלת יוחסין
מגילת יוחסין
מיכאיל וורונין
מיכאיל וורונין (ברוסית: Михаил Яковлевич Воронин; 26 במרץ 1945 - 22 במאי 2004) היה מתעמל סובייטי. אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968), בעל 9 מדליות, מהן 2 זהב ואלוף עולם (דורטמונד 1966).
ביוגרפיה.
מיכאיל וורונין נולד במוסקבה. עוד בילדות החל להתאמן במועדון דינמו. בשנת 1964 הוא זכה באליפות ברית המועצות ונכלל בנבחרת שנסעה לאולימפיאדה אך בסופו של דבר לא השתתף בתחרויות.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 1966 זכה וורונין ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, בתחרות קרב רב אישי ובתרגיל טבעות. מדליות כסף, בתרגיל סוס סמוכות ובתרגיל מקבילים.
בשנת 1968 הוא התחתן עם זינאידה וורונינה גם היא אלופה אולימפית בהתעמלות. לזוג נולד ילד אך כעבור שנתיים הם התגרשו.
אלוף אולימפי, המעוטר ביותר במשחקים עם 7 מדליות.
במקסיקו סיטי 1968 היה וורונין כוכב נבחרת ברית המועצות וזכה ב-7 מדליות, 2 זהב, 4 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בתרגיל קפיצות ובתרגיל מתח. בתחרות קרב רב אישי הוא הוביל, אך בתרגיל אחרון עשה טעות וכתוצאה מכך זכה במדליית כסף בתוצאה של 115.85 נק', אחרי סוואו קאטו (115.90 נק') ולפני אקינורי נקיאמה (115.65 נק'), שניהם מיפן.
במינכן 1972, למרות פציעתו זכה וורונין בשתי מדליות כסף, בתחרות הקבוצתית ובתחרות טבעות.
לאחר מינכן 1972 וורונין עזב את התחרויות והיה מאמן במועדון בו הוא התחנך. במשך עשור (1978–1988) הוא היה יושב ראש פדרציה סובייטית להתעמלות. לאחר התפרקות ברית המועצות וורונין נכנס לעסקים אך ללא הצלחה יתרה.
הוא חלה בסרטן ונפטר בשנת 2004 בגיל 59 בלבד.
ראלף בודילי
ראלף בארלנד בודילי (באנגלית: Ralph Burland Bodilly; 26 ביולי 1884 – 24 ביוני 1961) היה שופט בריטי שכיהן בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. שימש שופט חוקר שניהל החקירה המוקדמת של פרשת רצח ארלוזורוב והחליט כי יש מקום להעמיד לדין את אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט באשמת רצח ואת אב"א אחימאיר באשמת הסתה לרצח.
מהלך חייו.
בודילי נולד בשנת 1884 בעיר נמל קטנה בחבל קורנוול שבקצה הדרום-מערבי של אנגליה. בנעוריו התגייס לצי המלכותי כצוער. סיים בית ספר לקציני ים ושירת על סיפון ספינות. בשנת 1907 עלה לדרגת לויטננט, אך שנתיים לאחר מכן חלה ונאלץ לפרוש מן הצי והחל ללמוד משפטים. בשנת 1913 הוסמך לעורך דין והיה לבריסטר – עורך דין המופיע וטוען בבתי משפט (להבדיל מסוליסיטור – עורך דין הפועל במשרד ועורך מסמכים, צוואות וחוזים).
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה שב בודילי והתגייס לצי. הוא השתתף בקרבות ימיים ובסוף המלחמה היה מפקד ספינה בדרגת קומנדר. כשהשתחרר בתום המלחמה עסק בכתיבה וכתב שלושה ספרים על נושאים ימיים.
בשנת 1927 הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי כשופט שלום בג'מייקה ובנובמבר 1932 הגיע לארץ ישראל לכהן כשופט שלום בבית המשפט בחיפה. באמצע 1933 עבר למושבו הקבוע כשופט שלום ראשי ביפו. מיולי 1933 ועד מרץ 1934, שימש כשופט חוקר בחקירת רצח ארלוזורוב, שהיה אירוע מרכזי בתולדות היישוב. את ביתו קבע בתל אביב, בה התגורר יחד עם בני משפחתו והתערה בחברה התל אביבית. בין היתר קשר קשרי ידידות עם דוד בן-גוריון ואשתו פולה. בתו השתלמה בשעורי הדרמה של הסטודיו של תיאטרון הבימה. בסוף 1935 מונה גם לשופט שלום בריטי ראשי בחיפה וחילק את זמנו בין יפו וחיפה.
לאחר המרד הערבי הגדול כיהן בוועדה לפיצוי נפגעים מאירועים במהלך המרד. באמצע שנת 1941 קודם להיות נשיא בית משפט מחוזי ברוטציה. תחילה כיהן בשכם ובמקביל כיהן כשופט בריטי שני במחוזי ביפו. במרץ 1942 עזב את המחוזי בשכם שהועבר לאחריות מחוז ירושלים והתמקד בעבודה במחוז יפו. בתחילת 1943 עבר לכהן כשופט בריטי שני בירושלים. בתקופה זו ביקש לסייע להוריד את העומס בבית משפט השלום, וישב במשפטים שונים של בית משפט השלום. לאחר מכן נקבע בערעור שישיבה זאת נעשתה בחוסר סמכות, שכן כשופט מחוזי בריטי לא הייתה לו סמכות לשבת בדין בבית משפט השלום.
בשנת 1944 עזב בודילי את ארץ ישראל כאשר נתמנה לנשיא בתי המשפט הימיים (Naval Courts) באיטליה וסיציליה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, הועבר בודילי לגרמניה לשרת בוועדת הפיקוח על אזור הכיבוש הבריטי ועסק בהעמדתם לדין של אנשי הצי הגרמני שביצעו פשעי מלחמה. בסוף שנות הארבעים פרש ושב לאנגליה.
ראלף בודילי נפטר בשנת 1961 והוא בן 77 במותו.
פסיקותיו.
כשופט שלום דן בודילי בעניינים שונים בעלי משמעות ציבורית בקרב בני היישוב היהודי. הוא שפט למאסר נאשמים בהסתה קומוניסטית. במשפט אחר שפט מוציא לאור בשם מקס שכטר, שהועמד לדין יחד עם אחרים שפעלו להפצת ספריו, באשמה של הפרת המוסר, על כך שהספרים עסקו בענייני מין. בודילי הרשיע את הנאשמים והטיל עליהם קנסות. כן הרשיע באשמת צער בעלי חיים אדם שהפעיל מתקן שעשועים ובו בריכת מים ששטו בה אווזים והמבקרים הוזמנו להטיל טבעות מתכת על ראשי האווזים.
במסגרת המאבק לעבודה עברית בסיסמת 'כיבוש העבודה' במושבות, לשם העסקת פועלים יהודים במקום פועלים ערבים, הציבו פועלי כפר סבא באפריל 1934 משמרות בפרדסים כדי למנוע מהפרדסנים להעסיק פועלים ערבים. הפרדסנים הזעיקו את המשטרה בדרישה לסלק את המשמרות. המשטרה נענתה להם ואסרה פועלים אחדים. במקרה אחד איימו השוטרים בנשק על משמרת הפועלים. נציג מועצת הפועלים פנחס ספיר (שיהיה לימים שר האוצר של מדינת ישראל) ופעילים נוספים מחו על כך בחריפות בפניו של קצין המשטרה היהודי שעמד בראש כוח המשטרה במקום. עשרה מן הפועלים הועמדו לדין בפני השופט בודילי באשמת הפרעה לפרדסנים בעבודתם. שניים מהם נדונו לשישה חודשי מאסר עם עבודת פרך ושמונה אחרים נדונו לתשלום קנסות גבוהים.. בהמשך דן השופט בודילי לחודשיים מאסר מפגינים שהזדהו עם חבריהם המורשעים.
באותו חודש נערכה באחת השבתות הפגנה גדולה של יהודים חרדים נגד חילול שבת ליד בית הכנסת הגדול בתל אביב. מספר מתפרעים נעצרו והובאו למשפט. השופט בודילי גזר על המתפרעים עונשי מאסר שונים, ואמר: "הנך יכול להיות דתי ולנסות לזכות במקום בגן-עדן, אך אין לך שום זכות להפריע לאנשים המוכנים ללכת לגיהנום, גם אם דרכם זו עוברת ברחוב אלנבי".