סוחרים, חוקרים ומשלחות צבאיות באירופה הגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19. פיטר אוגדן הוביל את הציידים של חברת מפרץ הדסון לאגם גוס בשנת 1827. ב-1832 שהו הציידים של חברת מפרץ הדסון בהנהגתו של ג'ון וורק (John Work) בעמק אגם גוס והיומנים שלהם הזכירו את . משלחת וורק ביקרה ב ובאגם אברט וחנתה ליד נחל קרוקד קריק (Crooked Creek) באזור של ימינו. שם תיעדו שאכלו פירות של , שעדיין גדל באזור. הם גם דיווחו שהותקפו על ידי אינדיאנים. בשנת 1838 הכין המהנדס האמריקני קולונל מפה הכוללת את אגמי וורנר ותוואי טבע אחרים, תוך שימוש במידע מציידי חברת מפרץ הדסון. בשנת 1843 הוביל ג'ון פרימונט משלחת שנתנה שם (שהוחלף) ל"אגם כריסמס" (אגם הארט).
במחוז לייק התגוררו בעבר אוכלוסיות משמעותיות של רועי צאן בסקים ואירים. מחלוקות על , שהוחרפו בעקבות כניסת חקלאות גידול החיטה לאזור, הובילו לפרוץ מלחמות מרעה בין מגדלי בקר ורועי צאן. לפחות כנופיה אחת של בוקרים רעולי פנים חמושים ברובים הרגה כבשים בחלק הצפוני של המחוז ובמחוז דשוטס בתחילת המאה ה-20, והם זכו לכינוי "היורים בכבשים" (sheepshooters). לפי פרויקט ההיסטוריה של אורגון (Oregon History Project) נקטלו במחוז לייק בלילה אחד באפריל 1904 2,300 כבשים.
מחוז לייק גדל עם הגעתם של חקלאים, אבל האקלים הצחיח למחצה היקשה עליהם.
מחוז לייק נוצר מחלקים ממחוזות ג'קסון וואסקו ב-24 באוקטובר 1874 על ידי בית המחוקקים של המדינה. הוא כלל אז את קלאמת הנוכחי ואת כל מחוז לייק הנוכחי מלבד עמק וורנר (Warner Valley). ב-1882 נקרע השטח המערבי ממחוז לייק על מנת ליצור את מחוז קלאמת, וב-1885 נוסף אזור עמק וורנר שנלקח ממחוז גרנט. לינקוויל (Linkville), כיום קלאמת פולס, היה מושב המחוז הראשון.
מ. בולארד (M. Bullard) תרם 800 דונם שישמשו כאתר העיירה של לייקוויו. עד הבחירות של 1875, הוקמה העיר ובבחירות הועבר מושב המחוז ללייקוויו. בגלל קשרי תחבורה לקויים עם שאר חלקי אורגון, האוריינטציה הכלכלית המוקדמת של מחוז לייק הייתה לכיוון קליפורניה: גם הסן פרנסיסקו כרוניקל וגם ה הגיעו ללייקוויו מדי יום, לעיתים קרובות לפני . במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-19 המחוז היה חלק מנתיב הבלדרים הצבאיים בין על נהר הקולומביה לבין המחנה הצבאי, "הפרסידיו", בסן פרנסיסקו.
מסילת רכבת אל המחוז נסללה בשנות ה-90 של המאה ה-19. שלוחת רכבת זו, שחיברה בין לייקוויו לרינו בנבדה, הדגישה את הבידוד של המחוז משאר חלקי אורגון. שריפה הרסנית בשנת 1900 הרסה חלק גדול מלייקוויו, כולל 64 בניינים.
במהלך קיץ 2012, שתי שריפות הבעירו אזורים נרחבים במחוז לייק. שתי השריפות היו תוצאה של פגיעות ברק. ב"שריפת לבה" (Lava Fire) נשרפו מעל 87 קילומטרים רבועים של שטחים ציבוריים ובתה בתוך ומסביב לשכבות הלבה מצפון לפורט רוק. ב"שריפת בארי פוינט" (Barry Point Fire) נשרפו 376.26 קילומטרים רבועים של אדמות יער ציבוריות ופרטיות לאורך גבול קליפורניה.
גאוגרפיה.
שטח המחוז, על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הוא 21,650 קילומטרים רבועים, מתוכם 21,080 קילומטרים רבועים הם יבשה ו-570 קילומטרים רבועים (2.6%) הם מים. זהו המחוז השלישי בגודלו באורגון.
גובהו של מחוז לייק נע בין 1,259 לבין 2,574 מטרים. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז לייק היא . ההר שוכן במרחק של כ-10 קילומטרים מצפון לגבול עם קליפורניה. למחוז לייק יש עוד שש פסגות בגובה של מעל 8,000 רגל (2,400 מטרים), כולן ממוקמות בחצי הדרומי של המחוז. , בגובה 2,191 מטרים, הוא הפסגה הגבוהה ביותר בחלק הצפוני של המחוז.
האזור כולל , בתה של המדבר הגבוה ויערות של ערער מערבי ("Juniperus occidentalis"), אורן הזפת ואורן מפותל בגבעות ובהרים. יש במחוז גם כמה תוואי נוף גאולוגיים יוצאי דופן ואזורים טובים לאיסוף סוגי סלעים ומינרלים ולסיורים גאולוגיים.
הוא שריד יער קדום מוגן הקשור באופן הדוק ל בצפון-מזרח מחוז לייק. הוא אזור סמוך בו זוהו מאובנים רבים של בעלי חיים פרהיסטוריים. ("גבעות הזכוכית") הוא מתחם געשי שבו יש שפע אובסידיאן בפינה הצפון-מזרחית הקיצונית של המחוז. ("סדק באדמה") הוא בקע ארוך עם קרח בקרקעיתו כל השנה השוכן מצפון-מזרח ל. ("חור גדול"), ("חור באדמה") ו ("מצודת הסלע") הם לועות מאר עתיקים בחלק הצפון-מערבי של המחוז.
אגני ניקוז.
שנים עשר אגני הניקוז הבאים שייכים במלואם או בחלקם למחוז לייק:
אגמים ומאגרי מים.
אגמים או מאגרי מים בעלי שם השוכנים במלואם או בחלקם במחוז לייק כוללים את:
דמוגרפיה.
מפקד האוכלוסין של 2010.
נכון למפקד האוכלוסין של 2010, התגוררו במחוז 7,895 נפשות, ב-3,378 משקי בית ו-2,148 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 0.39 תושבים לכל קילומטר רבוע. היו 4,439 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 0.19 לקילומטר רבוע. ההרכב הגזעי של המחוז היה 90.3% לבנים, 2.1% אינדיאנים אמריקאים, 0.7% אסייתים, 0.5% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.1% מאיי האוקיינוס השקט, 3.1% מגזעים אחרים ו-3.3% משני גזעים או יותר. אלה ממוצא היספני או לטיני היוו 6.9% מהאוכלוסייה. מבחינת מוצא, 27.9% היו גרמנים, 19.3% היו אירים, 19.2% אנגלים ו-5.1% אמריקאים.
מתוך 3,378 משקי הבית, ל-24.5% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 52.1% היו זוגות נשואים שחיים יחד, ל-7.4% הייתה בעלת בית אישה ללא בעל נוכח, 36.4% לא היו משפחות ו-31.3% מכלל משקי הבית היו בודדים. גודל משק הבית הממוצע היה 2.20 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.73. הגיל החציוני היה 47.4 שנים.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 41,105 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 47,188 דולר. לגברים הייתה הכנסה חציונית של 39,435 דולר לעומת 26,000 דולר לנשים. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 22,586 דולר. כ-13.1% מהמשפחות ו-17.5% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 27.4% מאלו מתחת לגיל 18 ו-5.8% מבני 65 ומעלה.
פוליטיקה.
אף על פי שמחוז לייק ממוקם במרכז אורגון, מבחינה פוליטית הוא עולה בקנה אחד עם הצד המזרחי של המדינה. רוב המצביעים הרשומים שהם חלק ממפלגה פוליטית במחוז לייק, כמו גם רוב המחוזות במזרח אורגון, הם חברים במפלגה הרפובליקנית. בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008 הצביעו 71.53% מהמצביעים במחוז לייק לג'ון מקיין הרפובליקני, בעוד ש-25.95% הצביעו למועמד הדמוקרטי ברק אובמה ו-1.53% מהמצביעים הצביעו למועמד של מפלגה שלישית או כתבו שם של מועמד בלתי רשמי על פתק ההצבעה. מספרים אלה מראים שינוי קטן לעבר המועמד הדמוקרטי בהשוואה לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2004, שבהן 77.8% ממצביעי מחוז לייק הצביעו לג'ורג' ווקר בוש בעוד 20.5% הצביעו לג'ון קרי, ו-1.7% מהמצביעים הצביעו עבור מועמד צד שלישי או כתבו שם של מועמד בלתי רשמי על פתק ההצבעה. בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 הצביעו 79.9% לדונלד טראמפ, 18.2% לג'ו ביידן ו-1.9% לאחרים.
כלכלה.
הכלכלה במחוז לייק נשענת על מנסרות עצים, חקלאות, מיצוי משאבי טבע, שירותי בריאות, בית סוהר וממשלה. האזור גם מנסה לקדם את עצמו באמצעות פעילויות הנופש הרבות והסיורים בטבע.
מחוז לייק כולל חוות בקר רבות. ההשקיה אפשרה גם חקלאות מסוימת המבוססת על גידול בעלי חיים וגידול חציר ודגנים למרות כמות המשקעים הנמוכה ועונת הגידול הקצרה.
עץ למנסרות ולמוצרי עץ נלקח מהיער הלאומי פרימונט, מנכסים של לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית ומיערות על חלקות קרקע פרטיות. חברות קולינס (The Collins Companies) מפעילות את המפעל האחרון שנותר באזור, מנסרת לייקוויו (Lakeview sawmill), והיא גם בעלת קרקעות גדולה באזור. למעלה מ-78% מהקרקע במחוז לייק נמצאים בבעלות ומנוהלת על ידי הממשל הפדרלי וממשל המדינה.
אזור לייקוויו של מחוז לייק כולל גם מכרה פרליט ופעם כלל כריית אורניום, כאשר העיבוד לעוגה צהובה הושלם במפעל של Lakeview Mining Company. לאחר הסגירה היה צורך לשקם את המכרות והמפעל. היו גם ניסיונות לחפש נפט ונחפרו כמה בארות, אך ללא הצלחה.
קו רכבת שולח מוצרי עץ ופרליט למרכז הרכבות של ברלינגטון נורת'רן (Burlington Northern) באלטוראס (Alturas) בקליפורניה. פעם הרכבת הייתה קו הרכבת היחיד בבעלות המחוז במדינה.
המשרות הממשלתיות של ניהול היער הלאומי ובמטה האזורי של לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית מבטיחות לעובדים שכר גבוה במשק שאחרת היה צריך להסתמך על עבודות עונתיות בחקלאות, תיירות ועץ. לשכת ניהול הקרקעות היא בעלת קרקע של 49% מהקרקעות בתוך המחוז.
תיירות היא תעשייה צומחת בגלל האטרקציות הרבות של המחוז, הכוללות את , , אגם גוס, קניון וורנר, גלישה אווירית ואזורים לחיפוש סוגי מינרלים וסלעים.