טראמפ עקף את החסימה על ידי פרסום ציוצים מעמוד הטוויטר הרשמי של נשיא ארצות הברית. בציוצים אלה טען טראמפ כי טוויטר הוכיחה שוב שהיא מונעת את חופש הביטוי. ציוציו אלו נמחקו מיד, מכיוון שתקנון השימוש של טוויטר מונע מאנשים חסומים להשתמש בחשבון אחר. בעקבות חסימה זו וחסימות מרשתות חברתיות נוספות, הציע טראמפ לבנות פלטפורמת מדיה חברתית חדשה. חברת TMTG בבעלותו השיקה רשת חברתית בשם Truth Social בפברואר 2022.
רכישת טוויטר על ידי אילון מאסק.
היזם אילון מאסק, הידוע בידידותו עם טראמפ, חתם על עסקה לרכישת טוויטר ב-25 באפריל 2022 והודיע שבכוונתו למחוק את עונש ההשעיה לצמיתות למשתמשים העוברים על חוקי טוויטר. ב-14 באפריל 2022, לאחר שמאסק הציע את ההצעה לקניית טוויטר, טראמפ הגיב:
מאסק נשא דברים בכנס ב-10 במאי, ואמר כי החסימה של טראמפ הייתה שגויה וכי הוא היה מבטל אותה. ב-10 ביולי 2022 הודיע מאסק על ביטול העסקה לרכישת טוויטר.
קרדיגיון
קרדיגיון (בוולשית: Ceredigion) הוא מחוז בויילס, לשעבר נקרא קרדיגנשייר (Cardiganshire). מן המאה החמישית ועד המאה ה-13 היה המקום ממלכת קרדיגיון שעל שמה קרוי. המחוז הוא בעל אוכלוסייה כפרית בעיקר וכולל 50 ק"מ חוף ים לאורכו של מפרץ קרדיגן ופנים-ארץ הררי.
במאה ה-18 וה-19 היה האזור מרכזי מבחינת מסחר ומכרות עופרת, כסף ואבץ. בנוסף, נשען האזור על כלכלת בקר לחלב. עם זאת, במהלך המאה ה-19 ומאה ה-20 הפכה כלכלת המחוז לרווחית פחות ואוכלוסייתו התדלדלה. תמיכה ממשלתית, תיירות ותמיכה בפנסיונרים שיבחרו במחוז להשתקעות לאחר פרישתם, שיפרו את מצב המחוז. בירת המחוז, אברסטווית' היא עיר אוניברסיטאית, משכנה של הספרייה הלאומית של ויילס ומרכז תרבות ולשית. למעלה ממחצית תושבי המחוז דוברים ולשית.
היסטוריה.
קיימות עדויות להתיישבות באזור מתקופת הברונזה. בהתקופה הרומית נכלל האזור במסגרת פרובינקיית האורדוביקים והיה בעל חשיבות כאתר מכרות זהב. לאחר השלטון הרומי, במאה ה-5, הפך האזור לממלכת קרדיגיון (שעל שמה נקרא המחוז). לפי ההיסטוריון נניוס, מקים הממלכה היה קרדיג, בנו של קונד'ה. רודרי הגדול איחד במאה ה-9 את קרדיגיון עם ממלכת גוויניד'. ב-1282 כבש אדוארד הראשון, מלך אנגליה את ויילס, חילק אותה למחוזות ויצר את מחוז קרדיגנשייר.
במהלך ימי הביניים נודע האזור במלומדים שישבו במנזריו. במאה ה-18 הפך האזור למרכז מתודיסטי. העיר קרדיגן, בדרום המחוז, על גבול פמברוקשייר, הייתה בירתו והנמל החשוב ביותר של דרום ויילס. דרך הנמל יוצאו עופרת, כסף ואבץ שנכרו במחוז. בין 1790 ל-1860 היגרו ממנו לארצות הברית אלפי תושבים, דבר שגרם להתדלדלות אוכלוסייתו.
ב-1974 נקבע בחלוקה של ויילס שהאזור יהיה נפה מנהלית בשם הוולשי המקורי, קרדיגיון ובירתו באברארון . ב-1986 הוא הוכרז כמחוז. ב-1996 נקבעה אברסטווית' כבירת המחוז.
גאוגרפיה.
המחוז שוכן על שפת מפרץ קרדיגן במרכז ויילס ורובו כולל את הרי קמבריאן שהפסגה הגבוהה בהם, פלינלימון , מתנשאת לגובה של 752 מטרים מעל פני הים. בצפונו הוא גובל עם מחוז גוויניד' (אך אין כל דרך ראשית למעבר ביניהם בשל תוואי השטח), בדרום עם פמברוקשייר, במזרח עם פוויס ובדרום-מערב עם קרמרת'נשייר (הגבול בין המחוזות הוא הנהר הגדול ביותר הזורם באזור נהר טייפי ). שטח המחוז 1,795 קמ"ר ואוכלוסייתו מנתה (נכון ל-2010) 76,938 נפש, מה ההופך אותו למחוז השני הכי דליל באוכלוסייה בוויילס. עם זאת, זהו המחוז הצומח ביותר מבחינת אוכלוסייה בווילס. אוכלוסייתו גדלה ב-19.5% בין 1999 ל-2003.
חיות שטח
חיות שטח היא סדרת טבע-תיעודית ישראלית על עולם החי והצומח בישראל, שמשודרת בערוץ כאן חינוכית. הסדרה מונחת על ידי לירי קירשנבאום ונעמי צור דרור.
הסדרה מורכבת מ-20 פרקים כשכל פרק אורך כ-15 דקות, עוסק בנושא מסוים ומורכב משלושה חלקים, העוסקים בנושא מזוויות שונות, מתוך כוונה להעמיק את הידע באותו נושא. בין שלושת החלקים ישנן גם פינות קבועות כמו המלצות למסלולי טיול, הסבר על שמות ייחודיים לבעלי חיים ועובדות. הצילומים התקיימו מאילת והנגב ועד לצפון, בחופי הים התיכון, ביערות הארץ ובאזורים עירוניים.
Bill Withers' Greatest Hits
Bill Withers' Greatest Hits (בעברית: הלהיטים הגדולים של ביל וית'רס) הוא אלבום האוסף הראשון שהוציא הזמר-יוצר האמריקאי ביל וית'רס, וביסס את מעמדו כיוצר להיטים. האלבום זכה להצלחה מרובה, והכיל מקבץ מלהיטיו הגדולים ביותר של וית'רס.
רופקונד
אגם רופקונד (Roopkund, מכונה אגם המסתורין או אגם השלדים) הוא אגם קרחוני קטן בקצה הרי ההימלאיה במדינת אוטראקהאנד בהודו, הרחק מיישוב אנושי. הוא שוכן בגובה של 5,029 מטר על מורדות הר טרישול , מוקף סלעים ואבנים. עומק האגם כ-3 מטר, וקוטרו המשתנה בין הקיץ לחורף אינו עולה על על 40 מטר. בקרקעית האגם הרדוד ובשוליו נמצאים שרידים של מאות שלדים אנושיים, שנראים במים הצלולים במהלך חודש אחד כשהקרח והשלג נמסים. לפי הערכות יש ברופקונד בין 600 ל-800 שלדים. לצד השלדים פזורים שרידים של חפצים שונים כגון כלי עץ, כפכפי עור וטבעות.
מחקר השלדים.
השלדים התגלו בשנת 1942 על ידי סייר טבע מטעם הבריטים בשמורה הלאומית נאנדה דווי, בעת שהוא תר אחרי עשבי הימלאיה נדירים. בתקופה זו הודו הייתה עדיין קולוניה בריטית, והבריטים שהשתתפו באותה זמן בצד השני של העולם במלחמת העולם השנייה, חשדו שהשלדים הם של חיל חלוץ יפני שביקש לפלוש להודו. אך נמצא שהשלדים מבוגרים מכדי להיות חיילים יפנים והיו ביניהם נשים.
בשנות 1950 ערך המכון ההודי למחקר אנתרופולוגי מחקר על השלדים, ודוגמאות של הממצאים מוצגים במוזיאון האנתרופולוגי של הודו בדהראדון. המחקר גילה שלרבים מהאנשים היה סדק גדול בקודקוד הגולגולות, שאובחן על ידי החוקרים כסיבת המוות, ונראה שנגרם על ידי מכה חזקה מעצם עגול שניחת מלמעלה על הראש. השלדים נראו טריים למדיי, אך דגימות שנשלחו לאוניברסיטת אוקספורד לצורך תיארוך פחמן-14, קבעו שמועד המוות היה בסביבות שנת 850 לספירה. השערת החוקרים הייתה שהאנשים היו עולי רגל והם נקלעו למטח של אבני ברד גדולות באופן יוצא דופן באזור החשוף. בפולקלור המקומי יש הד לברד שקטל עולי רגל - ההר נאנדה דוי מקודש לאלה נאנדה דווי, ובשירים ובסיפורים המקומיים מסופר על מלך שעלה לרגל למקדש שעל ההר, איתו הייתה מלכתו, ובפמלייה היו נשים שחוללו לפניו. התנהגותו של המלך עוררה את זעפה של נאנדה דווי, והיא המטירה על קבוצת המאמינים ברד ממית. מנגד הועלו תיאוריות אחרות, למשל שאלה חיילים טיבטים או סוחרים, והועלו תיאוריות לגבי סיבת המוות.
בשנת 2003 יצאה משלחת בינלאומית של נשיונל ג'יאוגרפיק לחקור שוב את האגם ולאסוף דגימות. בין השלדים הם מצאו טבעת ושברי זכוכית צבעונית, סנדלי עור, חלקי עץ שהיו יכולים להיות חלק מכלי נגינה, וחלקי במבוק שהיו יכולים להיות חלק משמשייה מהסוג שגם עולי רגל מודרניים לנאנדה דווי נושאים איתם. הם מצאו מעין קרדום ברזל עם ידית במבוק, שהיה יכול היה להיות כלי נשק אך גם קרדום קרח. מתחת לסלע הם איתרו חלק מגופה שהשתמרה באוויר הקר והיבש, ומצאו גם שרידי שלד של ילד כבן עשר. הם לא מצאו עצמות בעלי חיים ולכן התיאוריה שהאנשים היו סוחרים ירדה מהפרק, משום שסוחרים מובילים את סחורתם על גבי בהמות. גם האפשרות שהאנשים היו חיילים נפסלה בגלל הימצאות ילדים. הממצאים הועברו לבדיקה בהודו ובאנגליה, והחוקרים הסיקו בין היתר שהאנשים התחלקו לשתי קבוצות, אחת ובה אנשים גבוהים עם גולגולת מאורכת, והשנייה עם אנשים בגובה ממוצע וראש עגלגל יותר. לחלק מאנשי הקבוצה השנייה היה שקע במצח הגולגולת, והחוקרים משערים שהוא עשוי להיות תוצאה של נשיאת משא על הגב כשהרצועה מוחזקת על המצח. הם מניחים שמדובר בסבלים מקומיים שליוו קבוצה של עולי רגל מאזור אחר.
ב-2019 נערך מחקר ביו-ארכאולוגי על דוגמיות מהשלדים השמורים המכון ההודי למחקר אנתרופולוגי. המחקר כלל בין שאר הטכניקות אליזה של דנ"א עתיק , תיארוך פחמן-14 להערכת גיל השלדים, אנליזת איזוטופים יציבים כדי להעריך את מרכיבי התזונה של האנשים, ואנליזה אוסטאולוגית לחקר מבנה העצמות והשיניים. מבין 38 השלדים שנמצאו מתאימים לבדיקה 23 התאימו לפרופיל הגנטי בן ימינו של דרום אסיה, ו-14 היו בעלי פרופיל אופייני למזרח הים התיכון. שלד נוסף היה בעל פרופיל גנטי שמתאים למזרח אסיה. ההבדלים התבטאו גם באנליזה של איזוטופים יציבים, שהראתה על הבדלים מובהקים בתזונה של שתי הקבוצות העיקריות. בניגוד להשערות קודמות, לפי תיארוך פחמן-14 לא כל האנשים ניספו באותו זמן. האנשים ממוצא דרום אסייתי ניספו בסביבות שנת 800, ולא כולם באותו אירוע. שאר האנשים ניספו בסביבות שנת 1800. בכך נשללה התיאוריה שכל מאות האנשים ניספו באירוע אחד, והתיאוריה שסיבת המוות היא ברד קטלני הוטלה בספק.
השאלות על זהות האנשים, על הסיבה שבגללה הגיעו לאזור, ועל סיבת המוות שלהם, נשארו עדיין פתוחות.
שימור.
רופקונד הוא יעד טרקינג פופולרי. המנהל המקומי דיווח שמטיילים לוקחים איתם עצמות למזכרת, לפעמים כמויות גדולות של עצמות על גב פרדות, ואם האזור לא יוגן קיים חשש שהשלדים ייעלמו בהדרגה. נעשה מאמץ לפתח את האגם כאתר לתיירות אקולוגית. ב-2018 טיולי טרקינג לרופקונד נאסרו כליל.
טריי הולינגסוורת'
ג'וזף אלברט "טרי" הולינגסוורת' השלישי (באנגלית: Joseph Albert "Trey" Hollingsworth III; נולד ב-12 בספטמבר 1983) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת אינדיאנה, מאז 2017.