יוז נבחרה מתוך אלפי ילדות, לאחר חיפוש קפדני בכל רחבי היבשת כדי לגלם את דמותה של פאיקיאה "פאי" אפרינה, ילדה המנסה למלא את מקומו של אחיה התאום שנפטר בלידה שנועד להיות ראש שושלת "רוכבי הליווייתנים" בסרט "לרכב על הלווייתן". יוז הייתה בת 11 בתחילת צילומי הסרט ולא הייתה בעלת ניסיון משחק כל שהוא. על הופעת הבכורה שלה בסרט קיבלה יוז תגובות מצוינות מקרב מבקרי הקולנוע ובשנת 2004, בהיותה בת 13, הפכה יוז לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2005 הופיעה יוז בחלק השלישי בטרילוגיה השנייה בסאגת סרטי "מלחמת הכוכבים", "", בסרט גילמה יוז בתפקיד קטן את דמותה של מלכת נאבו.
ב-2006 גילמה יוז את דמותה של מרים, אם ישו בדרמה המשפחתית של קתרין הארדוויק "סיפור הולדת ישו".
בשנים 2015–2017 שיחקה בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס".
קני וויליאמס
של (מילת יחס)
שֶׁל היא מילת יחס בעברית. כאשר מצטרפים אליה כינויי הגוף החבורים היא משמשת יסוד לכינוי הקניין.
משמעות.
מילת היחס "של" משמשת למספר משמעויות:
התפתחות.
המילה 'של' מקורה בצירוף של כינוי הזיקה ש- עם מילת היחס ל-, ובצורה זו היא מופיעה במקרא: .
בכתבי יד של ספרות חז"ל מוצאים על פי רוב את הצורה החבורה (ש + ל + שם עצם), כגון בכתב יד קאופמן, במסכת שבת : "ידו שלעני" (= ידו של העני). אבל גם בכתבי יד טובים מופיעה "של" לעיתים באופן פרוד, כגון בכתב יד אנאלאו של התלמוד הבבלי. על הפרדת "של" משם העצם הבא אחריה מעיד גם אופן הניקוד, כגון "שֶלְשְבִיעִית" בכתב יד פאריס.
עם זאת, הדעה כיום היא שחרף הכתיב החבור ברוב כתבי היד של המשנה, בלשון חז"ל נתפסה "של" כמילה בפני עצמה, ואילו הכתיב החבור בכתבי היד משקף נוהג כתיבה ארכאי. לכך יש לצרף את העובדה שכבר באגרות בר כוכבא (המאה השנייה לספירה) מוצאים עדות לעצמאותה של המילה "של", כגון: "של הגואין".
בעת החדשה, עם התפתחות הדפוס, הופרדה בדרך כלל המילה "של" מהמילה הבאה אחריה. הפרדה זו נעשתה באופן מכני, והדבר הביא במקרים מסוימים ללשון מגומגמת. כך למשל במקום הנזכר לעיל במסכת שבת: "שלעני" הפך ל"של עני", מבלי לתת את הדעת לכך שהפרדת המילים דורשת הכנסה של ה"א הידיעה ("של העני"). שיבושים אלו מאפיינים את הטקסט של המשנה גם במהדורות ימינו.
צורה זאת נשתמרה ביהדות תימן עד היום, וכך מופיע בכל כתבי היד התימניים של הרמב"ם וכן בתלמודים מכתבי היד התימניים. וכן בברכת נר שבת נוסח הברכה אצל התימנים הוא: . וכן בברכת נר חנוכה: אין זה אומר שהנוסח שונה, אלא אופן הגיית המילית שונה.
הסיבות לפירוק.
לא ברור מה גרם לפירוק הצירוף "ש + ל + שם עצם" וליצירת המילה העצמאית "של". בעבר סברו שמדובר בהבדלי מסורת בין הענף הארץ-ישראלי של המשנה לבין הענף הבבלי, אולם דעה זו הופרכה. בין הדעות לסיבות ההתפרקות ניתן למנות:
Father of all bombs
חזון עובדיה (ספר)
חזון עובדיה הוא שמה של סדרת ספרים בת 22 כרכים שחיבר הרב עובדיה יוסף. הספרים עוסקים בעיקר בהלכות המועדים.
בשנת תשי"ב (1952) פורסם ספר "שו"ת חזון עובדיה" על הגדה של פסח ועל הלכות הפסח. הספר זכה להסכמות, בין השאר, משני הרבנים הראשיים, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג וכן מהרב עזרא עטייה ראש ישיבת פורת יוסף ולאחר מכן הוציא את חלק ב' העוסק גם הוא בשאלות ותשובות בהלכות פסח. לאחר שנים רבות החל להוציא סדרה של הלכות על המועדים.
חלקי הספר.
בשנת תשע"ו יצא לאור הספר 'קיצור חזון עובדיה - הלכות שבת' בשני חלקים, על ידי מכון 'מאור ישראל'. ובשנת תש"פ יצאה מהדורה שנייה מחודשת עם תוספות בכרך אחד.
בועז קופמן
בועז קופמן (29 במרץ 1935 – 31 באוגוסט 2016) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. הוא שיחק בעמדת החלוץ בהפועל פתח תקווה בשנות החמישים והשישים, והיה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, שזכתה עמו שש פעמים באליפות ופעם אחת בגביע המדינה. מדורג במקום השלישי בטבלת הכובשים של המועדון, לאחר נחום סטלמך ומוטי קקון.
קריירת משחק.
קופמן החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של הפועל פתח תקווה והצטרף לקבוצה הבוגרת בשנת 1953, כשהיה בן 18. הפריצה הגדולה שלו הגיעה בעונת 1954/1955, בה כבש 16 שערים וזכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה. במשחק המכריע ששוחק במחזור הסיום, מול הפועל תל אביב באצטדיון באסה, כבש קופמן בנגיחה שער ניצחון שהבטיח את התואר.
עונה לאחר מכן הוא היה הכובש המוביל של הקבוצה, עם 14 שערים, והיכולת הגבוהה שהציג הובילה לזימונו לנבחרת ישראל, שבמדיה הופיע בסופו של דבר שמונה פעמים.
במשחק המפורסם של נבחרת ישראל נגד נבחרת רוסיה ב-31 ביולי 1956 היה זה בועז קופמן ש"בישל" את השער של נחום סטלמך.
בעונת 1956/1957 זכתה הפועל פתח תקווה עם קופמן בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה, ובעונת 1958/1959 זכתה שוב באליפות, כשקופמן תורם 13 שערים. אליפות זו הייתה הראשונה ברצף של חמש אליפויות, רצף שלא נשבר עד היום (נכון לשנת ), וקופמן היה שותף בכיר בכולן.
בעונת 1966/1968 זכה קופמן בכבוד של כיבוש השער הראשון בתולדות האצטדיון החדש שנבנה בפתח תקווה, לרשת הפועל חיפה בפנדלים, וגם עמד במרכז משחק שנוי במחלוקת מול מכבי שעריים, שפוצץ לאחר שהשופט טען כי הוא בעט בו.
קופמן זוכה מההאשמות בסופו של דבר, לאחר ששחקן שעריים, שהיה זה שבעט בשופט, הסכים להעיד לטובתו בתנאי שהוא לא ישותף במשחק החוזר. בסיום אותה עונה עזב את הפועל פתח תקווה לאחר 15 עונות בשורותיה, ועבר לשחק תקופה קצרה בבית"ר תל אביב. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
קריירת אימון.
קופמן פתח את קריירת האימון שלו בהפועל מחנה יהודה מהליגה השנייה. בעונת 1972/1973 נקלעה הפועל פתח תקווה לסכנת ירידה, ומינתה את קופמן לתפקיד המאמן במקום רחביה רוזנבוים שפוטר, שמונה מחזורים לסיום העונה. השינוי עבד מצוין, והקבוצה השיגה חמישה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו שהשאירו אותה בליגה. הוא המשיך בתפקיד שנתיים נוספות, בהן הגיעה הקבוצה לגמר גביע המדינה אך הפסידה בהארכה להפועל חיפה, ולאחר מכן הוחלף בשחקן עבר אחר של המועדון, אריה רדלר.
רדלר אימן עד לקראת סיום אותה עונה, עונת 1975/1976, ואז התפטר בעקבות סכסוך עם ההנהלה. קופמן חזר לעמדת המאמן והפעם לא הצליח להציל את הקבוצה והיא ירדה לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיה. הוא המשיך בתפקיד גם בעונה הבאה, אך הקבוצה כשלה ולא הצליחה לעלות בחזרה.
לאחר מכן אימן קופמן גם את מכבי שעריים, סקציה נס ציונה, הפועל אשדוד והפועל לוד. בעונת 1981/1982 הגיע לאמן בהפועל פתח תקווה חצי עונה נוספת, שלמעשה כבר הייתה לפרוטוקול מכיוון שהקבוצה ירדה מעשית לליגה השנייה עקב פתיחת עונה איומה. לאחר מכן פרש קופמן מאימון ועבד כמנהל קייטרינג בחברת אל על, שם עבד במקביל לקריירת המשחק והאימון שלו מאז סיום השירות הצבאי שלו.
קופמן נפטר באוגוסט 2016 לאחר מאבק ארוך במחלה קשה. הותיר אחריו אישה, שלושה ילדים ותשעה נכדים.
טופולב Tu-124
הטופולב Tu-124 (ברוסית Ту-124; קוד דיווח נאט"ו: Cockpot) היה מטוס נוסעים דו-מנועי לטווח קצר מתוצרת ברית המועצות שנועד להטסת עד 56 נוסעים. היה זה מטוס הנוסעים הראשון בעל מנוע טורבו-מניפה.
פיתוח המטוס.
המטוס פותח מהטופולב Tu-104 שנועד לטווחים בינוניים, לפי דרישת איירופלוט למטוס נוסעים אזורי שירש את מקומו של האיליושין Il-14. מבחינה חיצונית המטוס נראה כגרסה מוקטנת של הטופולב Tu-104 ומרחוק קשה להבדיל ביניהם. אולם ה-124 כלל מספר שיפורים, בהם מדפים מחולקים לשניים, מעצור אוויר אמצעי, ספוילרים אוטומטיים, והארכים מקצה שפת הזרימה של הכנף. היה בו גם מצנח עצירה לנחיתות חירום או לנחיתות על משטח נחיתה חלקלק, וגלגלים שנופחו בלחץ נמוך עבור נחיתה על מסלולים שלא הוכשרו. צריכת הדלק שלו הייתה טובה יותר, בשל מנועי הטורבו-מניפה.
תחרות בקומקון.
גרמניה המזרחית הציבה מטוס מתחרה למדינות הקומקון בעל ארבעה מנועים בשם באאדה B-152. התכנון המוצע לא היה מוצלח, ואפילו חברת אינטרפלוג רכשה בסופו של דבר את הטופולב Tu-134 במקומו.
מנוע טורבו-מניפה
שלמה נהרי
שלמה (צחיק) נהרי (נולד ב-17 באוקטובר 1934) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בהפועל פתח תקווה ובנבחרת ישראל בשנות החמישים והשישים.
קריירה.
נהרי החל את קריירת המשחק שלו בהפועל רעננה, ששיחקה אז בליגה השנייה, לאחר שחבר ששיחק בקבוצה לקח אותו לטורניר נוער שנערך במגרש הפועל פתח תקווה. הוא שיחק לסירוגין בקבוצת הנוער ובקבוצה הבוגרת, עד שהתגייס לצה"ל והתנתק מהאגודה. נהרי הצטרף לגרעין "בתלם" של הנח"ל ושירת בקיבוץ הספר דאז ניר אליהו. בזמן שירותו הצבאי שיחק במדי נבחרת הנח"ל, ולאחר השחרור זומן לאימון של הפועל פתח תקווה. הוא הציג יכולת טובה והרשים את המאמן משה וארון, ובעקבות זאת צורף לקבוצה.
בעונתו הראשונה במועדון, 1955/1956, כבש שמונה שערים בשבעה משחקים בהם שותף. במשחק הדרבי מול מכבי פתח תקווה, שהסתיים בתוצאה 4–4, כבש נהרי שער שוויון דרמטי למרות שהיה באותו שלב אחרי כמעט שלוש שעות רצופות של משחק - הוא שיחק במשחק מוקדם לקבוצה הראשונה במדי קבוצת המילואים, ואז נקרא לעלות גם במשחק של הקבוצה הראשונה לאחר שאשר זליקוביץ' לא הגיע למשחק בעקבות סכסוך עם ההנהלה.