כיום משתייכות מרבית חנויות הנוחות, בבעלות או בזכיינות, לרשתות שיווק הנהנות מיתרון לגודל של פריסה ארצית או בינלאומית רחבה. רשת חנויות הנוחות הגדולה בעולם היא סבן אילבן, שהיא גם רשת הקמעונאות הגדולה בעולם מבחינת מספר סניפיה – למעלה מ-36,000 סניפים ברחבי העולם.
בישראל.
בישראל הופיעו חנויות הנוחות בתצורתן האמריקאית החל משנות ה-90 של המאה ה-20. מרבית חנויות הנוחות בישראל משתייכות לרשתות בבעלות חברות הדלק הגדולות וממוקמות בתחנות הדלק של החברה האם. חברות עיקריות פועלות בתחום חנויות הנוחות: פז עם המותג יילו, דלק עם המותג מנטה, סונול עם המותג סו גוד, דור אלון עם המותגים אלונית וסי אספרסו, ס.ד.ש עם המותג מון שרי, טן עם המותג טן פלוס, מיקה עם המותג מיקה, ותפוז עם המותג תפוז. נכון לשנת 2012 הן מפעילות בסך הכל כ-720 חנויות נוחות ברחבי הארץ.
זן נוסף של חנויות נוחות הנפוץ מאוד בישראל הוא חנויות ה"פיצוצייה", שהתפתחו כמעין הכלאה בין קיוסק ישראלי קלאסי לחנות נוחות בסגנון אמריקאי עם שעות פתיחה 24/7.
קורס DevOps
קורס DevOps, אשר בעבר נקרא "קורס ניהול תשתיות מערכות מידע" (בראשי תיבות: נתמ"מ), "קורס נתמ"מ בענן" או "קורס הפעלת מערכות מחשב", הוא המסלול העיקרי בצה"ל להכשרת אנשי סיסטם ו-IT. מקצוע זה שייך לתחום טכנולוגיית המידע.
המוסד הצבאי אשר מסמיך את מנהלי תשתיות המחשוב בצה"ל הוא בית הספר למקצועות המחשב (בראשי תיבות: בסמ"ח), אשר היה כפוף בעבר ליחידת ממר"ם ומאז כפוף ליחידת מצפ"ן, שתחת לוט"ם.
נכון לשנת 2022 הקורס נמשך ארבעה וחצי חודשים (19 שבועות).
מטרת התפקיד.
מפתחי DevOps הם החיילים האמונים על אחזקת השרתים ומערכות המידע שבשימוש בצה"ל, תוך פתרון תקלות ושיפור הביצועים של המערכות.
מטרת מפתחי ה-DevOps היא להביא את מערכות המחשב של צה"ל לרמות זמינות, שרידות וביצועים גבוהות ככל האפשר, תוך ניצול מרבי של המשאבים הקיימים בצבא. בשביל להגיע למטרות אלו על המפתח DevOps לנטר בכל רגע נתון את המערכות ולמצוא כמה שיותר תקלות, שגיאות, פעילות חשודה (שאולי מעידה על אירוע סייבר). פתרון התקלות במהירות או מניעתן עוד לפני שהן בכלל קורות (פרואקטיביות). כמו כן על המפתח DevOps לשאוף להגיע לרמת אוטומציה גבוהה ככל האפשר על ידי כתיבת סקריפטים שיקלו על עבודתו ויחסכו זמן חשוב.
אופי המקצוע הצבאי הנרכש בקורס.
כל בוגר קורס DevOps נדרש לחתימה של שנת שירות קבע, כתנאי כניסה מקדים. במסגרת שירותו הצבאי, כל מפתח DevOps צפוי לעבור קורסים מקצועיים נוספים אשר חלקם נערכים במסגרת אזרחית.
מנהלי התשתיות משובצים ב-DataCenters ובמרכזי התמיכה של צה"ל. תפקידם הוא לתחזק, לנטר ולתמוך בסביבות עבודה מרובות פלטפורמות, במאגרי מידע ובמסדי נתונים. הם פותרים תקלות מחשוב של משתמשים, תוך כדי עמידה בדרישות זמינות, שרידות, אבטחת מידע ואמינות. צורת הלמידה ביחידות בהן שובצו, תהיה לרוב למידה עצמית מספרות מקצועית, בקורסים וכן מחונכים ותיקים יותר בצוות.
הקורס והשירות מקנים ניסיון בתחום ה-DevOps. בקורס נלמדות טכנולוגיות רבות בהן נעשה שימוש גם בצבא וגם באזרחות.
מלש"בים (מיועדים לשירות ביטחון) מאותרים לקורס בדרך כלל על ידי בסמ"ח ומקבלים זימונים לסדרה של מבחני מיון. אלו כוללים בעיקר בניית אלגוריתמים, מבחני אנלוגיות ומבחנים באנגלית.
התנהלות הקורס.
במהלך הקורס, רוכשים החניכים ידע בנושאים שונים:
הקורס מחולק לשלבים המכונים מדרגות, ובסיום כל מדרגה נמדדות יכולות החניכים והישגיהם.
לחניכים המתגוררים הרחק מהבסיס ניתנת האפשרות לשהות באכסניה לאחר שעות הלימוד, מאחר שהלימודים מסתיימים בשעות מאוחרות מדי לנסיעה חזרה הביתה.
שיבוץ לאחר סיום הקורס.
לאחר סיום הקורס וקבלת סיכת קורס DevOps, בוגרי הקורס משתבצים ליחידות בכלל צה"ל, הדורשות מפתחי DevOps:
סיכת קורס DevOps.
באפריל 2008 הושקה לראשונה סיכת קורס DevOps (לשעבר נתמ"מ) וחולקה לכלל בוגרי הקורס בצה"ל באירוע מיוחד שנערך בבית הספר למקצועות המחשב. מאז מקבל את הסיכה כל בוגר קורס DevOps בטקס הסיום של הקורס.
סמל הסיכה (שורש ריבועי בתוך סמל של סרט מגנטי) מבוסס על הסמל שהיה מזוהה עם אנשי התשתיות הראשונים בצה"ל, בשילוב עם אלמנטים מודרניים כמו הצבעים, המסמלים את צבעי הזרועות, וסמל המחשב.
סיכת קורס תכנות שאבה אף היא השראה מאותו סמל מקורי, אלא שבסיכת התכנות הוחלף מיקומו של השורש והוצא מחוץ לסרט המגנטי.
לואיס דה טורס
לואיס דה טורס (Luis de Torres; ?-1493, ייתכן שנולד בשם יוסף בן הלוי העברי) היה מתורגמנו של כריסטופר קולומבוס במסע התגליות הראשון שלו, והיהודי הראשון שדרך על אדמת העולם החדש.
ביוגרפיה.
דה טורס שימש כמתורגמן למושל של מורסיה עקב שליטתו בשפות העברית, הארמית, הערבית, הצרפתית, הספרדית והפורטוגזית. אולם, בעקבות גזירת הגירוש, נטבל דה טורס לדת הקתולית יום לפני צאתו להפלגה עם קולומבוס ב-2 באוגוסט 1492. קולומבוס קיווה כי מיומנותו של המתורגמן תביא לו תועלת באסיה מכיוון שתאפשר לו לתקשר עם סוחרים יהודיים מקומיים. כמו כן, צורף למשלחת כדי לשוחח בארמית ובעברית עם צאצאי עשרת השבטים האבודים, למקרה שייפגשו עמם.
כשהגיע קולומבוס לחופי סן סלוודור (איי בהאמה) נשלח דה טורס לחוף וחזר כשבידיו, בין מתנות המקומיים, עלי טבק מיובשים. קולומבוס זרק את העלים. ב-2 בנובמבר 1492, לאחר שהגיע לחופי קובה, כשהוא סבור עדיין שהגיע למזרח אסיה, שלח קולומבוס את דה טורס עם אחד המלחים ליבשה ליצור קשר עם בני המקום, לחקור את הארץ ולאסוף מידע אודות השליט אותו כינה מרקו פולו "חאן הגדול". השניים התקבלו בסבר פנים יפות בכפר אינדיאני שם שהו ארבעה ימים, והיו האירופאים הראשונים להיחשף לעישון הטבק. המלח שירד לחוף עם דה טורס, רודריגו דה חרס (Rodrigo de Jerez), הביא עמו מאוחר יותר את מנהג העישון חזרה לספרד ונכלא על ידי האינקויזיציה למספר שנים.
כשהפליג קולומבוס חזרה לספרד ב-4 בינואר 1493 היה דה טורס בין שלושים ותשעה הנשארים במושבה לה נבידד (La Navidad) שהקימו באי היספניולה. כששב קולומבוס לאי בסוף אותה שנה גילה כי כל בני המושבה נהרגו - חלק מהם בריב פנימי וחלק מהם בהתקפה אינדיאנית שבאה בעקבות חטיפתן של כמה מנשות המקומיים. האינדיאנים העידו שאחד מבני המושבה יצא כנגד הדת הקתולית, ויש הסוברים שמדובר בדה טורס, שכנראה לא המיר את דתו מרצון, אף על פי שיחד איתו הפליגו עוד חמישה אנוסים.
ב-22 בספטמבר 1508 קיבלה אלמנתו של דה טורס, קטלינה סנצ'ז, שהתגוררה באנדלוסיה מענק כספי משלטונות ספרד על מפעלו של בעלה.
אגדות רבות מיוחסות לדה טורס - בהן הקמת בית הכנסת הקרוי על שמו באיי בהאמה, הצגת המקטרת לראשונה בספרד ובעקבות זאת מאסר בידי האינקויזיציה על מעשי כישוף (מה שקרה למעשה למלח שירד איתו לחופי קובה – רודריגו דה חרס) ומתן השם לתרנגול ההודו (Turkey) בעקבות התוכי הנזכר בתנ"ך. אתרים באינטרנט וספרים אחדים השמיטו את מוצאו היהודי של דה טורס ולחלופין כינו אותו "מתורגמן ערבי" או "מתורגמן לערבית".
סטיבן א. מיטשל
רביעיית מיתרים
רביעיית כלי קשת או רביעיית מיתרים היא הרכב קאמרי של ארבעה כלי קשת, כשההרכב הנפוץ ביותר כולל שני כינורות, ויולה וצ'לו. המונח "רביעיית מיתרים" יכול להתייחס גם ליצירה, שנכתבה להרכב כזה.
היסטוריה.
דייוויד וין ג'ונס (David Wyn Jones) מייחס את מקור רביעיית המיתרים לטריו סונאטה של תקופת הבארוק, שנכתבה לשני כלי סולו בלווי קבוצת באסו קונטינואו, למשל צ'לו וכלי מקלדת, כגון וצ'מבלו. מראשית המאה ה-18 התקבל הנוהג להוסיף כלי סולו שלישי ובמקביל להשמיט את תפקיד כלי המקלדת ולהשאיר את התמיכה בקו הבס לצ'לו לבדו. כאשר אלסנדרו סקרלטי כתב שש יצירות בשם "סונאטה לארבעה כלים: שני כינורות ויולה וצ'לו, ללא צ'מבלו" ("Sonata à Quattro per due Violini, Violetta [viola], e Violoncello senza Cembalo") הייתה זו התפתחות טבעית ממסורת קיימת.
ג'ונס גורס עוד מקור אפשרי לרביעיית המיתרים – הנוהג המקובל של נגינת יצירות לתזמורת כלי קשת בידי ארבעה נגנים בלבד, כאשר הצ'לו אחראי לבדו לתפקיד הבס.
מאז המאה ה-18 הייתה רביעיית המיתרים לאחד ההרכבים הקאמריים החשובים ביותר, והמלחינים שכתבו מוזיקה קאמרית הרבו לכתוב להרכב זה. מבנה הרביעייה הקלאסית היה על פי רוב בן ארבעה פרקים, הראשון והאחרון מהירים והפנימיים כוללים פרק איטי ופרק בצורת מחול, כגון מינואט או סקרצו, בסדר בלתי מחייב. מבנה זה מזכיר את מבנה הסימפוניה. שינויים מרחיקי לכת למבנה זה הופיעו כבר ברביעיות המיתרים האחרונות של בטהובן. "הפוגה הגדולה" של בטהובן היא יצירה בעלת פרק ארוך אחד. ההרמוניה שלה וצליליה בלטו כל כך בייחודם והיו חריגים כל כך לזמנם, שבהופעת הבכורה שלה ביטא חלק מן הקהל את מחאתו ביציאה המונית מן האולם. מלחיני המאה ה-20 התנערו ברובם מן המבנה המסורתי של רביעיית המיתרים, אם כי פה ושם קיימות דוגמאות הסותרות קביעה זו.
יוזף היידן הביא את רביעיית המיתרים אל קדמת הבמה, לאחר שגילה צורה זו בדרך מקרה. בשנים 1755 - 1757 עבד המלחין הצעיר אצל הברון קרל פון יוזף אדלר פון פירנברג, באחוזתו הכפרית בוויינצירל, כשמונים קילומטרים מווינה. הברון רצה במוזיקה, והנגנים שעמדו אותה שעה לרשותו של היידן כללו שני כנרים, ויולן וצ'לן. כך מתאר הביוגרף המוקדם של היידן, גיאורג אוגוסט גריזינגר את סיפור המעשה: