העתק של האנדרטה מצוי ברחבת יד ושם בירושלים, והוא אחד הסמלים המוכרים של מורשת השואה והגבורה. ההעתק אינו זהה למקור: באנדרטה בוורשה אחת מדמויות המורדות מוצגת כאשר חולצתה קרועה ושדה חשוף, בדומה לציור "החירות מובילה את העם". בהעתק ביד ושם הוצנע חלק זה.
תהליך יצירת האנדרטה.
כבר במהלך מלחמת העולם השנייה התחיל רפופורט לעצב את זיכרונות המלחמה לפי הבנתו כאשר הוא מודע למתרחש בסוף 1942 בגטו ורשה - תחילת חיסולו. בשנת 1946 הגיע ממוסקבה לוורשה והציג בפני ראשי הקהילה היהודית את מודל הגבס שלו. בשנת 1947 עיצב את העיצוב הסופי בפריז כדי לצקת את הכל מברונזה.
מבנה האנדרטה ומשמעותו.
האנדרטה כולה מונחת על מבנה משיש שחור שהובא משוודיה. רפופורט בחר דווקא בשיש הזה.
לאנדרטה שני חלקים: חלק השואה וחלק המרד.
משני הצדדים מפוסלות שתי מנורות על גבי שני אריות. המשמעות של המנורה היא סמל לגבורת החשמונאים הדוגמה לדורות של הקומץ הלוחם מלחמת צדק, אל מול רבים, ומנצח. שני האריות מזכירים קצת את ארון הקודש וכמו כן, את הגבורה היהודית, "גור אריה יהודה". היהודים מוצגים כלוחמים.
ייתכן והאמן ביקש לומר שהיהודי הנצחי, האופייני הגלותי לא לחם! מצידה השני של האנדרטה נראים יהודים גלותיים וחלשים. מסתבר שגם האמן נפל לסטריאוטיפ של "כצאן לטבח": היהודי שהוא רוצה להזדהות איתו יהיה בחזית והגלותי - מאחור.
השראה אמנותית.
האנדרטה מבוססת על הציור "גלות" של שמואל הירשנברג משנת 1904, ציור שצויר כתגובה לפוגרום קישינב מ-1903 ומבוסס על הציור "פליטים" ועל התבליט "פליטים" מאת אונורה דומייה מהשנים 1849-1848.
היחס הפולני.
לאנדרטה זו משמעות לא רק יהודית אלא גם פולנית מובהקת. היא נחנכה במלאת חמש שנים למרד, במעמד של כל המי ומי של ממשלת פולין, שלוש מאות צירים יהודיים מכל העולם ושנים עשר אלף ניצולי שואה.
מדי שנה עורכת פולין טקס זיכרון למרד למרגלות האנדרטה. בפעולות אלו ניכר הניסיון לקחת את המרד לכיוון הפולני ולקבל על כך קרדיט. טענתם היא שהייתה התקוממות של העם הפולני. אך המחתרת הפולנית השתהתה מאוד בסיוע ליהודים במהלך המרד.
ביקור וילי ברנדט באנדרטה.
ב-7 בדצמבר 1970, במהלך ביקור בפולין, הניח קנצלר גרמניה המערבית וילי ברנדט זר פרחים לרגלי האנדרטה, ולאחר מכן, במחווה מפתיעה שעוררה הדים רבים, כרע על ברכיו מולה. האירוע הונצח באנדרטה קטנה שהוקמה בכיכר הנושאת את שמו של ברנדט בקרבת מקום.
המוזיאון להיסטוריה של יהודי פולין.
ברחבת האנדרטה נבנה מוזיאון לתולדות יהודי פולין. המוזיאון נפתח ב-2013
מריאן ז'אן-בפטיסט
מריאן רייג'יפסיאן ז'אן-בפטיסט (באנגלית: Marianne Raigipcien Jean-Baptiste; נולדה ב-26 באפריל 1967) היא שחקנית קולנוע אנגלייה, מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשנת 1996 על משחקה בסרט "סודות ושקרים".
ביוגרפיה.
בפטיסט נולדה בלונדון להורים מאנטיגואה וברבודה ומסנט לוסיה. בפטיסט למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והופיעה בתיאטרון המלכותי הלאומי.
בשנת 1996 הופיעה בפטיסט לראשונה על מסך הקולנוע כשהשתתפה בתפקיד ראשי בדרמה הבריטית של מייק לי "סודות ושקרים". בסרט גילמה בפטיסט את דמותה של הורטנס קאמברבאטץ', בחורה שחורה היוצאת לחפש את הוריה הביולוגים לאחר מות אמהּ המאמצת. הורטנס מגלה שאמה האמיתית היא לבנה ענייה המגדלת את בתה המרדנית. במהלך הסרט חושפת הורטנס סודות נוספים מחיי אמהּ ודודה הביולוגיים. על תפקידה בסרט הייתה בפטיסט מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרסים נוספים.
בשנת 1998 שיחקה בסרט הקומדיה העצמאי "ריגושים אלקטרוניים" (How to Make the Cruelest Month), לצידם של קליאה דובאל, איימי סמארט וגבריאל מאן.
בשנת 2000 שיחקה בפסטיסט במותחן הפסיכולוגי "תא קטלני", בסרט הופיעה בפטיסט בתפקיד ד"ר מרים קנת, בנוסף הופיעה בפטיסט בדרמה "28 ימים".
ב-2001 השתתפה בפטיסט במותחן הריגול של טוני סקוט "משחקי ריגול".
כמו כן גילמה את דמותה סוכנת ה־FBI ויויאן ג'ונסון בסדרת הפשע זוכת פרס גלובוס הזהב ופרס אמי "ללא עקבות".
ב-2008 הופיעה בפטיסט בהפקתו של טום הנקס "עיר הגחלת". בשנת 2017 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "יום אימונים מסוכן" ברשת CBS, אשר מבוססת על הסרט באותו שם משנת 2001.
בשנת 2019 כיכבה בסדרת הדרמה המוזיקלית של נטפליקס "פסקול", בתור אנט סנדס, דודתו של סם אשר מנהלת מסעדה. בשנת 2020 שיחקה בסרט "האיש השמן" לצד מל גיבסון. ביוני 2021 לוהקה לשחק במיני-סדרה הפסיכולוגית "Surface" בסטרימינג של אפל TV פלוס.
בנוסף לכישרון המשחק שלה בפטיסט היא גם זמרת ויוצרת, הקליטה אלבום המורכב בעיקר משירי בלוז בשנת 1997 לכבוד הסרט "ילדות קריירה".
בפטיסט נשואה לרקדן הבלט הבריטי אבן ויליאמס ולהם שתי בנות.
קלייר הולינגוורת'
קלייר הולינגוורת' (באנגלית: Clare Hollingworth; 10 באוקטובר 1911 - 10 בינואר 2017) הייתה עיתונאית בריטית וכתבת צבאית. זכורה כעיתונאית הראשונה שסיקרה את תחילתה של מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
באוגוסט 1939 מונתה הולינגוורת לכתבת של העיתון הבריטי "דיילי טלגרף". כמה ימים לאחר מכן היא יצאה מהעיר קטוביץ שבפולין במכונית דיפלומטית עם דגל בריטניה שקיבלה מהשגרירות בעיר, ונסעה לעבר הגבול הגרמני. היא הבחינה בכוחות הגרמניים הרבים שהתקבצו על הגבול. ב"דיילי טלגרף" דיווחו כי הגרמנים מרכזים כוחות בגבול, ומלחמה עומדת לפרוץ בכל רגע. כעבור כמה ימים, ב-1 בספטמבר, פלשה גרמניה הנאצית לפולין. באותו בוקר דיווחה הולינגוורת לשגרירות בריטניה בוורשה על הפלישה. כדי לשכנע את אנשי השגרירות הספקנים, היא הוציאה את הטלפון אל מחוץ לחלון חדרה, כדי שהם ישמעו את הקולות של תנועת הכוחות הנאציים.
היא המשיכה בקריירה ככתבת צבאית וסיקרה זירות רבות, בהן אלג'יריה, סין, וייטנאם ועדן.
היא הייתה כתבת צבאית בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, והייתה בין הניצולים מן הפיצוץ במלון המלך דוד שביצעו כוחות האצ"ל ביולי 1946.
הולינגוורת' סייעה לאלפי אנשים להיחלץ מהנאצים באמצעות ארגון אשרות כניסה לבריטניה.
הולינגוורת' נישאה פעמיים. בשנת 1936 נישאה לוונדלר רובינסון, והם התגרשו בשנת 1951. היא נישאה בשנית לג'פרי הואר בשנת 1952, ונשארה נשואה לו עד מותו בשנת 1966. יש לה בת מאומצת מנישואיה השניים.
בתחילת שנות השמונים עברה להתגורר בהונג קונג. בשנת 2006 תבעה את טד תומאס, איש עסקים, בטענה שמעל בכספיה בסך 300,000 דולר.
היא נפטרה ב-10 בינואר 2017.
נפת צפת
נפת צפת היא נפה במחוז הצפון במדינת ישראל השוכנת בצפון מזרח הגליל ועמק החולה. הנפה קרויה על שם צפת שהיא העיר הגדולה בנפה. עמק החולה יושב על ידי יהודים כבר בתקופת היישוב היהודי בארץ ישראל.
שטח הנפה הוא 670 קמ"ר.
הנפה מחולקת לשלושה אזורים טבעיים: עמק החולה 211, גליל עליון מזרחי 212 ואזור חצור 213.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית הנפה נכון ל-2015 היא 115,000 בצפיפות של כ-159.1 נפשות בקמ"ר. אוכלוסיית הנפה מורכבת מיהודים, ערבים בדואים-מוסלמים וצ'רקסים מוסלמים משבט אבזאח וערבים נוצרים.
בנפה יש 64 יישובים. 60 יישובים יהודיים, כפר בדואי (טובא-זנגרייה ) ישוב צ'רקסי אחד (ריחאניה) ישוב דרוזי אחד (עין אל-אסד) וישוב עם רוב נוצרי (ג'ש (גוש חלב)).
ווטניה
וטנייה
הפרוזדור הפולני
קלייר הולינגוורת
נוער שוחר מדע
נוער שוחר מדע היא מסגרת של פעילויות העשרה לבני נוער בתחומים אקדמיים בשיתוף עם האוניברסיטאות ומוסדות אקדמיים אחרים בישראל. הפרויקט כולל קורסים לנוער בנושאים מדעיים שונים. ביניהם: פיזיקה ואסטרונומיה, מתמטיקה וביולוגיה ועוד.
היסטוריה.
פרויקט "נוער שוחר מדע" החל ביוזמת מכון ויצמן למדע בשנת 1964, כמחנה קיץ לנוער מחונן או מצטיין בלימודים מרחבי הארץ. משרד החינוך נרתם לתמוך ביוזמה ולממן את התשלום עבור מחנה הקיץ לחסרי אמצעים.
בשנת 1966 הצטרפו למיזם המרכז למחקר גרעיני שורק, שערך מחנה קיץ בן שבוע, ואוניברסיטת בר-אילן שערכה מחנה קיץ לנוער שוחר מדע דתי. במקביל החל בית ספר בסמ"ת והטכניון להפעיל חוג "נוער שוחר מדע" בשעות אחר הצהריים. תלמידי החוג שיגרו, באפריל 1968, טיל דו-שלבי. הטיל התרומם לגובה של שישה ק"מ וזאת לאחר שלושה ניסיונות כושלים. שנה אחר כך שיגרו את הטיל "בסמ"ת - 2", ובאוגוסט 1969, שיגרו בהצלחה הטיל "בסמת 3" לגובה של שלושים ק"מ.
בקיץ 1968, נשלחה לראשונה קבוצה של 6 בני נוער למפגש בינלאומי של נוער שוחר מדע בלונדון. בנוסף נערך לראשונה קורס למרכזי חוגי נוער שוחר מדע בטכניון.
עד שנת 1994 הייתה התמיכה בפעילות נוער שוחר מדע תחת אחריותו של המינהל הפדגוגי במשרד החינוך, ובשנת 1994 האחריות הועברה למינהל למדע ולטכנולוגיה במשרד החינוך.
בשנת 2014 נוער שוחר מדע הפך לאחד המפעילים של התוכנית נבחרות ישראל במדעים, ואחראי על המיונים לתוכנית זו עם אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2016 החלה הקריה למחקר גרעיני – נגב גם להפעיל חוג נוער שוחר מדע.
באוגוסט 2020, הודיע ממשלת ישראל כי לא תתקצב יותר את מסגרת "נוער שוחר מדע", בעקבות היעדר תקציב.
מוסדות המפעילים חוגי נוער שוחר מדע.
נכון לשנת 2004 המוסדות המפעילים מסגרות נוער שוחר מדע הם: מכון ויצמן למדע, המרכז למחקר גרעיני - שורק, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת בן-גוריון, מרכז ידע גליל עליון, מכון וולקני, מכללת אורנים, מכון לב, מכון וינגייט, המכון לחקר ימים ואגמים, המכללה האקדמית כנרת, אוניברסיטת אריאל, מכללת אורט בראודה, אגודת הגליל ומרכז מדעני העתיד.
בשנת 2001 השתתפו בפעילויות נוער שוחר מדע כ-59,503 תלמידים.
נפת רמת הגולן