התוכנה ניתנת לשימוש בחינם במשך חודש ניסיון, אך משתמשים שבוחרים שלא לשלם על שירותי הפרימיום שהחברה מציעה מוגבלים לרוחב פס חודשי העומד על כ-60 מגהבייט.
נגישות ואחסון המידע.
התוכנה משתמשת בדיסק הקשיח של המחשב לשמירת המידע ולגישה ולעריכה עתידית של מידע זה. משתמשים אשר יצרו חשבון באתר Evernote, ושהם בעלי גישה לרשת האינטרנט, יכולים לסנכרן את המידע שהוכנס על ידם לתוכנה עם השרתים המרכזיים של החברה. סנכרון זה מאפשר למשתמש לקבל גישה למידע שלו דרך מכשירים נתמכים אחרים ודרך אתר האינטרנט של התוכנה, גם אם התוכנה אינה מותקנת על מכשיר זה. עם זאת, המשתמש מסוגל להשתמש בתוכנה גם ללא חיבור אינטרנט וגם ללא משתמש רשום באתר (אך הוא אינו יכול לקבל גישה למידע שנשמר בתוכנה שלו ממכשירים אחרים).
הזנת המידע.
בנוסף ליכולת של התוכנה להזין הערות שנכתבו בעזרת המקלדת, היא תומכת בהוספה אוטומטית של תמונות שצולמו במכשירים התומכים באפשרות זו, ובהוספה של הערות קוליות מוקלטות. במקרים מסוימים, תוכל התוכנה לזהות טקסט שמופיע בתמונה שצולמה בעזרת טכנולוגית זיהוי תווים אופטי. התוכנה תומכת במסכי מגע ובמסכי טאבלט בעלי טכנולוגית זיהוי כתב. לתוכנה יש מספר פלאג אינים לדפדפנים המפורסמים, המאפשרת לגזור מקטעים או דפי אינטרנט שלמים ישירות לתוך התוכנה. התוכנה מאפשרת גם לשלוח הודעות דואר אלקטרוני ישירות לתוך התוכנה, בעזרת כתובת דואר אלקטרוני ייחודית שמקבל המשתמש המקשרת בין התוכנה לדואר הנשלח אליה.
התוכנה מאפשרת לשתף הערות ומסמכים עם משתמשים אחרים, והם בתורם יכולים לגשת למידע זה ולערוך אותו. כמו כן, התוכנה מאפשרת אינטגרציה עם שירות ההודעות טוויטר.
התוכנה יודעת לזהות ולהוסיף את מיקום המשתמש בעת כתיבת הערה בעזרת טכנולוגיית גאולוקיישן, אך זה אפשרי רק במכשירים התומכים באפשרות זו.
ציפורה פרנק
ציפורה פרנק (נולדה ב-23 במאי 1935) היא הבעלים של חלק משטח אושוויץ בירקנאו.
קורות חיים.
ציפורה נולדה בפולין. סבה, יוסף היה בעל בית חרושת קטן באזור אושוויינצ'ים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש פולין על ידי הנאצים, הולאם השטח. הסב הוצא להורג. שאר בני המשפחה נמלטו לטג'יקיסטן בה שהו עד לסיום המלחמה.
לאחר תום המלחמה הגיעו למרסיי שבצרפת וב-2 ביולי 1947 הגיעו לישראל.
בישראל, היא הוכשרה כמורה והתחתנה עם יצחק פרנק, איש עסקים.
לאחר מות בעלה בשנת 1995, בחנה את המסמכים של הוריה ואז נחשפה לרכוש אשר הוריש לה סבה.
מאבק הבעלות על אתר אושוויץ.
סבה, יוסף היה הבעלים של השטח שעליו בנו את מחנה הריכוז אושוויץ וחלק ממחנה ההשמדה בירקנאו והיה בעל בית חרושת קטן במרכזו. עם הכיבוש הגרמני וההחלטה על בניית המחנות הוחרם בית החרושת והוסב לבית חרושת לנשק השייך לקונצרן קרופ, ובו עבדו יהודים בעבודת כפייה. סבה יוסף היה בין הראשונים שנשלחו להשמדה בתאי הגזים במחנה.
ממשלת פולין הלאימה את הרכוש בשנות ה-60 של המאה ה-20 כשהיא מסרבת לשלם פיצוי כלשהו על הרכוש המולאם. אמה של ציפורה המשיכה לשלם מאז עלייתה לארץ את הארנונה עבור אתר המפעל לשלטונות המקומיים בפולין. ציפורה פרנק מקיימת כיום מאבק תקשורתי ומשפטי להחזיר לה את הבעלות באתר, מתוך כוונה שהאתר יהיה בבעלות יהודית. בשנת 1998 פרסמה פרנק ספר הנושא את השם "Owning Auschwitz" (תורגם לעברית כ"בעלות על אושוויץ") המתעד את סיפורה ואת מאבקה. סרט של גרנדה (Granada Television) תיעד את סיפורה של פרנק ואת מאבקה.
האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
האקדמיה הצבאית המלכותית סנדהרסט (אנגלית: The Royal Military Academy Sandhurst, בראשי תיבות RMAS) היא מוסד לימודי צבאי בריטי עליון השוכן ליד העיירה סנדהרסט שבמחוז ברקשייר, דרום אנגליה (כ-55 ק"מ מדרום מערב ללונדון), ומוכר יותר בכינויו "סנדהרסט". מטרת האקדמיה הייתה תמיד "מצוינות ומנהיגות". כל קציני הצבא הבריטי מאומנים בסנדהרסט.
סנדהרסט מפתחת מנהיגות של הצוערים על ידי הרחבת האופי שלהם, האינטלקט והמיומנות המקצועית. בעזרת ההכשרה הצבאית והחינוך מביאה האקדמיה את הצוער הצעיר למיומנות הנדרשת כדי להיות קצין בצבא המלכותי. הקורס נמשך 44 שבועות.
היסטוריה.
האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט נוסדה בשנת 1947 והיא תוצאה של איחוד שני מוסדות: האקדמיה הצבאית מלכותית בוולוויץ' והמכללה הצבאית מלכותית בסנדהרסט.
האקדמיה הצבאית הראשונה נוסדה בוולוויץ' בשנת 1720, עיירה בדרום-מזרח לונדון אשר סופחה מאוחר יותר לעיר הגדולה. בשנת 1806 האקדמיה הועברה לאתר אחר בוולוויץ' כדי לאפשר את אימוני צוערי חיל התותחנים המלכותי ובשנת 1841 זכתה למעמדה המלכותי. בשנת 1806 החלה האקדמיה אף להכשיר את קציני חיל ההנדסה המלכותי ומאוחר יותר אף את קציני חיל הקשר.
בשנת 1799 נוסד בית ספר לקציני מטה בהיי ויקומב ובשנת 1801 הוא הפך למחלקה הבכירה באקדמיה הצבאית מלכותית. מחלקה שנייה של המכללה נפתחה בגרייט מארלו, בשנת 1802, להכשרת "צוערים ג'נטלמנים" לגדודי הפרשים והרגלים של הצבא הבריטי ולכוחות הנשיאות בהודו הבריטית. בשנת 1812 הועברה המחלקה השנייה של המכללה הצבאית לסנדהרסט. שנים ספורות אחר כך הועברה לסנדהרסט אף המחלקה הבכירה. בשנת 1858 הופרדו שתי המחלקות והמחלקה הבכירה הפכה למכללת המטה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפכה סנדהרסט לבסיס יחידת ההכשרה לצוערי חיל הרגלים, יחידה שהועברה מן המקום בשנת 1942. בשארית תקופת המלחמה שימש המקום להכשרת קציני חיל השריון.
האקדמיה נוסדה בשנת 1947. לאחר שתם בבריטניה שרות צבאי חובה ולאחר שנסגר בית ספר לקצינים באלדרשוט בשנת 1972, נותרה האקדמיה המלכותית בסנדהרסט למוסד ההכשרה היחיד בצבא הבריטי להכשרת קצינים. בשנת 1984 הועבר לסנדהרסט אף בית הספר לקצינות של הצבא הבריטי. בשנת 1992 אוחדו שני מסלולי ההכשרה לקצינים ולקצינות יחד עם מסלול ההכשרה לקציני צבאות זרים.
באקדמיה אוסף של חפצי אומנות ותעודות המתעדים את ההיסטוריה של בתי הספר השונים לקצינים בבריטניה בספרי רישום קצינים, ארכיונים היסטוריים, מדים, תמונות וחפצים אחרים.
באולימפיאדת לונדון אירחה האקדמיה את תחרות הריצה במסגרת תחרות קרב חמש מודרני.
בשנת 2011 שידרה רשת BBC הבריטית סדרה בת שלושה פרקים על הכשרת קצינים באקדמיה הצבאית בסנדהרסט.
בשנת 2012 קיבלה האקדמיה תרומה על סך 15 מיליון ליש"ט מממשלת איחוד האמירויות הערביות לבניית בניין זאיד. בניין מגורים שהוקם על שם שליט איחוד האמירויות. בשנת 2013 קיבלה סנדהרסט תרומה בסך 3 מיליון ליש"ט מממשלת בחריין לצורך שיפוץ מונס הול, אחד מבנייני האקדמיה. הבניין שנקרא בעבר על שם אחד מן החללים בקרב מונס, נקרא מאותה עת על שם המלך חמד, צעד שעורר מחלוקת בדעת הקהל בבריטניה.
בשנת 2015 התמנתה לוסי גיילס למפקדת הראשונה של האקדמיה, לאחר שעד לאותה עת עמדו בראש האקדמיה גברים בלבד.
סוס בלגי
סוס בלגי (בצרפתית: Cheval de trait belge; בפלמית: Belgisch Trekpaard; ידוע אף בשמות: Brabançon; Brabant ;Belgian horse) הוא גזע סוס עבודה כבד, אשר מקורו מפרובינציית ברבן (Brabant), בתחומי בלגיה המודרנית, ומיועד למשיכת עגלות משא וציוד חקלאי ומכאן שיוכו לקבוצת סוסי ה"דראפט" (draught horse בבריטניה, draft horse בארצות הברית). הבלגי הוא אחד מגזעי הסוסים החזקים והכבדים ביותר.
מאפייני הגזע.
צבעו של הסוס הבלגי הוא בדרך כלל ערמוני, עם רעמה וזנב בהירים. משקלו של סוס בלגי אופייני עולה על 900 ק"ג. הסוס הבלגי הגבוה בעולם הוא ראדר (Radar) אשר נולד איווה בשנת 1998, ארצות הברית, בגובה 202 ס"מ עד לשיא הגב, ומשקלו 1100 ק"ג. לסוס הבלגי יכולת יוצאת דופן למשיכת משאות כבדים. הסוסים הבלגים משמשים עדיין כסוסי עבודה במשקים חקלאיים, אולם הפכו גם לסוסים אהודים בהופעות סוסים ומשמשים גם לרכיבת פנאי. בבלגיה קיים אף ענף חקלאי של גידול הסוס בתעשיית הבשר.
בגזע הסוס הבלגי שכיחות גבוהה של מחלה גנטית, Junctional epidermolysis bullosa (JEB), הגורמת לסייחים לאבד שטחי עור גדולים ולמומים נוספים, המאלצת מגדלים להמית את הסוס. במחקר שנערך בשנים 2001–2003 נמצא כי 17.1% מכלל הסוסים הבלגים שנבדקו בארצות הברית וקנדה הם נשאים למחלה. אם מקפידים שלא להרביע זכר ונקבה שהם נשאים, ניתן למנוע את ביטוי המחלה בסוס ונעשים מחקרים במאמץ להכחיד את המחלה. ספר הגזע של הסוס הבלגי בארצות הברית מציב כתנאי לרישום, ביצוע בדיקה גנטית לגילוי הנשאות למחלה. לסוסים בלגים אף סיכון מוגבר לחלות ב-Chronic progressive lymphedema (CPL), מחלה הגורמת להתנפחות הגפיים, וייתכן כי אף מחלה זו מקורה גנטי.
היסטוריית הגזע.
מקורו של הסוס הבלגי בברבן שבבלגיה, שם שימש כחיית משק, בעיקר לעבודות חקלאיות. עד לשנות ה-40 של המאה ה-20 היו הסוס הבלגי והברבן (Barbant) גזע אחד. לאחר מלחמת העולם השנייה מגדלי הברבן שנותר באירופה פתחו את הגזע לסוס בעל גוף גדול וכבד יותר, בעוד שמגדלי הסוס הבלגי בארצות הברית פתחו סוס גבוה וקל יותר.
בשנת 1887 נוסדה במדינת אינדיאנה האגודה האמריקאית של מייבאי ומגדלי סוסי העבודה הבלגים (American Association of Importers and Breeders of Belgian Draft Horses), אשר הקימה מרשם לגזע סוס זה בארצות הברית. בתחילת המאה ה-21 הסוס הבלגי הוא סוס העבודה הכבד הנפוץ ביותר בארצות הברית.
ערב עירוני
ערב עירוני הוא שיר עברי שאת מילותיו כתב נתן אלתרמן.
השיר התפרסם לראשונה בכתב העת "גזית" (בעריכת גבריאל טלפיר) בראשית חודש מאי 1934 (חוברת ג', שנה שנייה, תרצ"ד).