קרפן נכנס להסגר ולא יכל להשתתף בתחרויות במשך כשנתיים. הוא עבר להתאמן בקבוצת הפועל תל אביב.
נפטר ב-18 במאי 2022.
אלמר ברגר
אלמר ברגר (באנגלית: Elmer Berger; 27 במאי 1908 – 5 באוקטובר 1996) היה רב רפורמי אמריקאי ופעיל פוליטי אנטי-ציוני. מנכ"ל "המועצה האמריקנית ליהדות" (באנגלית: "")
מאז היווסדה ב-1942 ועד 1955, לאחר מכן שימש כיועץ למועצה עד שנאלץ להתפטר מתפקידו ב-1968, כשייסד את "חלופות יהודיות אמריקאיות לציונות" (באנגלית: American Jewish Alternatives to Zionism).
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
ברגר נולד בקליבלנד, אוהיו ב-27 במאי 1908, כבן להורים יהודים. בילדותו הייתה המשפחה פוקדת את בית הכנסת הרפורמי "אנשי חסד" בקליבלנד, שרבה היה הרב לואיס וולסי, אשר עודד את ברגר ללמוד לרבנות. לאחר שסיים בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת סינסינטי, הוסמך ברגר לרבנות בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי ב-1932. לאחר מכן, כיהן כרב בפונטיאק, מישיגן ובפלינט, מישיגן בין השנים 1936 ל-1942. ב-3 בספטמבר 1931 נישא לאחות של בן כיתתו בהיברו יוניון, סביל שוורץ. השניים התגרשו ב-1946, וזמן קצר לאחר מכן נישא לרות ויינגרדן, בתו של יצרן רהיטים בולט שהשתייך לקהילה היהודית הרפורמית בפלינט. לרות היה נשוי עד למותה ב-1979.
פעילותו הפוליטית.
מההתחלה, היה ברגר במחנה הרבנים הרפורמים שהתנגדו ל"מצע קולומבוס", שאומץ על ידי ועידת "איחוד הקהילות הרפורמיות" ב-1937, החליף את "מצע פיטסבורג", ושינה את יחסה של התנועה לציונות, מיחס אנטי-ציוני מובהק ליחס פרו-ציוני מובהק, כשמצעה הציג את הסיוע בבניית המולדת היהודית כחובה דתית. וכמו כן, שינה את הדחייה המוחלטת של הרפורמים את הפולחן המסורתי.
היה זה מורהו הרוחני של ברגר, לואיס וולסי, שקרא ביוני 1942 לייסד את "המועצה האמריקנית ליהדות", בתגובה לאימוץ "מצע קולומבוס", וזה שמינה אותו למנכ"ל הראשון שלה. במהלך המאבק של הארגון בתוכנית הציונית שהתקבלה בועידת בילטמור במאי 1942, הפך פרצופו של ברגר להיות למזוהה יותר ויותר בעיני הציבור עם התנועה. תהליך זה נמשך ביתר שאת עם פרסום ספרו "הדילמה היהודית" ("The Jewish Dilemma") ב-1945, בו טען כי הציונות היא כניעה למיתוסים הגזעניים והאנטישמיים על היהודים, הרואים ביהודים גזע ו/או לאום נפרדים, ו"נטע זר" בכל מקום בו הם יושבים בעולם, דבר המסכן את ביטחונם של היהודים באשר הם נמצאים, וכי היטמעות היא עדיין הדרך הטובה ביותר עבור היהודים בעולם המודרני.
להשקפתו של ברגר, שהייתה גם השקפת המועצה, היהודים הם קבוצה דתית ולא אומה או גזע, ולכן מדינת ישראל והלשון העברית אינן נוגעות כלל ליהודי אמריקה.
התנועה התמקדה יותר מכל בניסיון להיאבק כנגד ההשפעות הציוניות על היהדות האמריקנית, אך נותרה שולית באופן יחסי, כאשר מספר החברים בתנועה נאמד בכ-14,000 בני אדם ב-1948.
ברגר המשיך לשמש כמנכ"ל הארגון עד 1955, ולאחר מכן המשיך להרצות ולכתוב, ולשמש כיועץ וכסגן נשיא המועצה. בתקופה זו זכה ברגר להכרה ותיעוב גדולים יותר כלפיו מצד המחנה הציוני ביהדות האמריקאית, זאת במיוחד לאחר שסייר בישראל וברחבי העולם הערבי ב-1955, ופרסם את הספר "מי שמיטיב לדעת חייב לומר זאת" (באנגלית: "Who Knows Better Must Say So! American Council for Judaism"), בו שטח את התרשמויותיו ודעותיו לאחר הסיור; דבר זה הוביל לכך שדעותיו ומטרותיו תויגו על ידי יריביו הציונים יותר ויותר כדעות ומטרות "ערביות" ו"פלסטיניות".
לאחר מלחמת ששת הימים, אירוע שהגביר באופן חד את התמיכה בציונות בקרב יהדות אמריקה, הוקע ברגר באופן נרחב, גם על ידי חברים אחרים במועצה האמריקנית ליהדות, זאת לאחר שהכריז כי ישראל היא התוקפן המרכזי בסכסוך, ואשמה בתוקפנותה בפרוץ המלחמה. דבר זה אילץ אותו להתפטר מהארגון כשנה לאחר מכן, ב-1968.
באותה שנה, ייסד את הארגון "חלופות יהודיות אמריקאיות לציונות".
מותו.
אלמר ברגר נפטר מסרטן ריאות בביתו שבסרסוטה, פלורידה, ב-5 באוקטובר 1996, בן 88 היה במותו.
הגארדיאן
שושנה הר-ציון
מלקולם פרייזר
ג'ון מלקולם פרייזר (באנגלית: John Malcolm Fraser; 21 במאי 1930 - 20 במרץ 2015) היה מדינאי אוסטרלי ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה ה-22. הוא עלה לשלטון ב-1975 בעקבות פיטוריו של גוף ויטלם שהיה לפניו ראש הממשלה מטעם מפלגת הלייבור האוסטרלית, מהלך שבו הוא שיחק תפקיד מפתח. לאחר שלוש מערכות בחירות שהתקיימו במהלך תקופת כהונתו, הוא הובס בבחירות של 1983 על ידי בוב הוק וסיים את הקריירה הפוליטית שלו כשהוא מתנכר למפלגתו.
ראשית חייו.
ג'ון מלקולם פרייזר נולד בפרבר טורק של העיר מלבורן, ויקטוריה למשפחה בעלת היסטוריה של מעורבות בפוליטיקה ובענף גידול בעלי החיים. סבו, סיימון פרייזר האב, היגר ב-1853 מנובה סקוטיה ונעשה סוחר מצליח במקנה וכן חבר אספת הנבחרים של ויקטוריה והשתתף באספות שהתקיימו לקראת איחוד אוסטרליה והיה חבר בסנאט האוסטרלי. דודו, סיימון פרייזר הבן, בלט כספורטאי שייצג את אוסטרלאסיה באולימפיאדת סטוקהולם (1912) בענף החתירה, וכן שיחק פוטבול אוסטרלי בליגת הפוטבול של ויקטוריה.
אביו של מלקולם פרייזר, ג'ון נביל פרייזר, למד בקולג' טריניטי של אוניברסיטת מלבורן ובמשך השנים היה בעל עדרים בוויקטוריה ובניו סאות' ויילס. אמו של פרייזר, אונה וולף, הייתה ממוצא יהודי מצד אביה.
פרייזר גדל בחוות של המשפחה והתחנך בבתי ספר בטורק ובמלבורן וב-1952 השלים תואר בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה בקולג' מגדלן באוקספורד. אחד מחבריו לספסל הלימודים באוקספורד היה לימים ראש ממשלת קנדה, ג'ון טרנר. בשל לימודיו באוקספורד, בין השאר, הוא החל לדבר בגרסת האנגלית האוסטרלית של המבטא הידוע כ-Received Pronunciation (ההגייה המקובלת).
ב-1956 נישא פרייזר לתמרה "תמי" בגס. הזוג הביא לעולם ארבעה ילדים.
ראשית הקריירה הפוליטית.
פרייזר התמודד בבחירות הכלליות של 1954 מטעם המפלגה הליברלית במחוז הבחירה של ואנון במערב ויקטוריה והפסיד לנציג מפלגת הלייבור, דון מקלאוד, בהפרש של 17 קולות. אף על פי כן, חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה הפכה את המחוז למעוז ליברלי ומקלאוד פרש לפני הבחירות שהתקיימו שנה לאחר מכן. פרייזר זכה בבחירות עם רוב של יותר מ-5000 קולות. בגיל 25 הוא היה חבר הפרלמנט האוסטרלי הצעיר ביותר. הוא המשיך לייצג את מחוז ואנון עד לפרישתו מהפוליטיקה ב-1983.
דרכו למנהיגות המפלגה.
זמן רב המתין פרייזר עד אשר מונה לתפקיד שר. בסופו של דבר הוא קיבל את תפקיד שר הצבא בממשלתו של הרולד הולט ב-1966 ובמסגרת תפקידו זה היה אחראי על מעורבותה השנויה במחלוקת של אוסטרליה במלחמת וייטנאם. בממשלתו של ג'ון גורטון הוא שימש כשר החינוך והמדע וב-1969 הוא מונה להיות שר ההגנה, תפקיד מאתגר שהיה כרוך בהמשך המעורבות האוסטרלית בווייטנאם ובהתמודדות עם ההפגנות נגדה.
במרץ 1971 התפטר פרייזר בפתאומיות במחאה על מה שהוא הגדיר ההתערבות של גורטון בתחומי האחריות שלו כשר. מהלך זה הוביל לנפילתה של ממשלת גורטון ולהחלפתו בויליאם מקמהון. גורטון לא סלח מעולם לפרייזר על חלקו בנפילתו ועד ליום מותו ב-2002 הוא לא היה מסוגל לשהות עם פרייזר באותו חדר.
בממשלתו של מקמהון היה פרייזר שר החינוך והמדע. עם תבוסתה של המפלגה הליברלית בבחירות הכלליות של 1972 על ידי מפלגת הלייבור בהנהגתו של גוף ויטלם, הוא היה שר העבודה בממשלת הצללים בראשותו של בילי סנדן.
חלקו בהדחתו של ויטלם.
לאחר שקואליציית האנטי לייבור בהנהגתו של סנדן נחלה מפלה בבחירות של 1974 קרא פרייזר תיגר על מנהיגותו, אך ללא הצלחה. יחד עם זאת, כשסנדן עדיין לא הצליח להשיג יתרון על ויטלם, התמודד מולו פרייזר שוב במרץ 1975 בבחירות על תפקיד מנהיג המפלגה והפעם הצליח.
מאוחר יותר באותה שנה, על רקע שורה של שערוריות שזעזעו את ממשלת ויטלם, החליט פרייזר לנצל את הרוב של קואליציית האנטי-לייבור בסנאט כדי לעכב את אישור חוק התקציב מתוך מטרה להקדים את הבחירות. לאחר כמה חודשים של מבוי סתום, התערב המושל הכללי, סר ג'ון קר וב-11 בנובמבר הדיח את ויטלם. פרייזר הושבע כממלא מקומו, בתנאי שיעביר את חוק התקציב ושיתקיימו בחירות חדשות לשני בתי הפרלמנט.
ב-19 בנובמבר 1975 נשלחה לפרייזר מעטפת נפץ שנוטרלה לפני שהגיעה אליו. מעטפות נפץ נוספות נשלחו למושל קר ולראש ממשלת קווינסלנד, ג'ו ביילקה-פטרסן.
ראש ממשלה.
בבחירות שהתקיימו בדצמבר 1975 זכתה הקואליציה של המפלגה הליברלית ומפלגת הכפר בניצחון מוחץ. 30 מושבים בפרלמנט עברו אליה מהלייבור ובסך הכול הסתכמו מספר המושבים של הקואליציה ב-55, הרוב הגדול ביותר בהיסטוריה של אוסטרליה. באותה קלות זכתה הקואליציה בניצחון בבחירות של 1977. בשתי מערכות הבחירות הללו זכתה המפלגה הליברלית ברוב בזכות עצמה, הישג שאפילו רוברט מנזיס והרולד הולט לא הצליחו להגיע אליו. למרות שלא היה צורך ממשי בהרכבת קואליציה עם מפלגת הכפר, המשיכה קואליציית האנטי-לייבור הוותיקה להתקיים.
עד מהרה ביטל פרייזר כמה מהמהלכים של ממשלת הלייבור, כמו הקמתו של משרד התקשורת וביצע שינויים משמעותיים במערכת הבריאות הממלכתית. בתחילה הוא השאיר על כנם את רמות המיסוי וההוצאה הממשלתית כפי שהיו בימיו של ויטלם, אך עד מהרה חל גידול ברמות המיסוי וההוצאה הממשלתית לנפש. פרייזר הצליח לשלוט ברמת האינפלציה, שזינקה בימיו של ויטלם. צוות מטעמו שכונה "כנופיית התער" (Razor Gang), יישם קיצוצים מחמירים בתקציב באופן רוחבי בכל תחומי השירות הציבורי הפדרלי, כולל ברשת הטלוויזיה ABC.