הטיל מצויד בראש טאנדם, שמצויד בשתי שכבות של מטען חלול, כך שהשכבה ראשונה נועדה להרוס את השריון, והשכבה השנייה לחדור אל המטרה ולהשמידה. טיל מתקדם יותר בעל רש"ק חזק יותר נועד להתמודד גם מול סוגים מסוימים של מיגון ריאקטיבי.
הטיל מצויד בראש ביות תרמוגרפי.
שיגור.
הזְבִיל (Tube) הוא החלק המכיל את הטיל ומאחסן אותו, ומערכת השיגור (CLU - Command Launch Unit) הוא החלק שבו משתמש המפעיל על מנת לנעול את הטיל על המטרה בפעם הראשונה, ומכאן ואילך לשגר אותו.
המפעיל מרכיב את הזְבִיל על מערכת השיגור ותוך שניות ספורות עד חצי דקה ננעל על המטרה ומשגר את הטיל.
לטיל שתי שכבות דלק מוצק, האחת קטנה ורכה שנותנת דחף ראשוני מתוך הזְבִיל, ונועדה להרחיק את הטיל מפני המפעיל ולמנוע פגיעתו מפני המנוע הראשי.
אופן השיגור מצד המפעיל נעשה על הכתף בישיבה, (לרוב ישיבה מזרחית כשמדובר בשיגור כתף ללא חצובה), כשהוא נשען קדימה כדי למנוע מהגוף להיהדף אחורנית ולהפגע.
אחרי הנעילה והשיגור הטיל עושה דרכו לעבר המטרה ומשמיד אותה, הזְבִיל הוא חד פעמי ונועד לנטישה בשטח אחרי השימוש, עם זאת הוא ניתן למחזור אך זאת בעלות יותר גבוה מעלות הייצור הראשוני, לכן בינתיים לא נעשה דבר בנושא זה.
מחיר טיל אחד הוא 80,000$. מחיר יחידה אחת שכוללת טיל, זְבִיל ומערכת שיגור אחת עולה 125,000$.
יוסף בן חלפתא
ארוין שולהוף
שרות המארשלים של ארצות הברית
אונונביום
רנדום האוס
רנדום האוס (באנגלית: Random House) הוא בית ההוצאה לאור הגדול בעולם בשפה האנגלית. בשנת 2013 מוזג עם הוצאת פינגווין הבריטית ופועל תחת השם "פינגווין רנדום האוס".
היסטוריה.
החברה נוסדה בניו יורק ב-1927 על בסיס בית ההוצאה לאור "Modern Library" שנרכש שנתיים לפני כן על ידי בנט סרף (Bennett Cerf), כריסטופר קומבס (Christopher Coombes) ודונלד קלופפר (Donald Klopfer).
משנת 1947 מפיקה ההוצאה מילונים וספרי עיון, בהם המילון החשוב "Random House Dictionary of the English Language" (מילון רנדום האוס לשפה האנגלית). בשנת 1960 רכשה רנדום האוס את הוצאת קְנוֹפּף (Knopf) ושנה לאחר מכן את הוצאת פנתאון (Pantheon), הדבר הקנה לה זכויות הפצה על ספרות קלאסית אותה הוציאה בין השאר בסדרת "Everyman's Library", ששיווקה ספרות קלאסית בכריכה רכה ובמחיר שווה לכל נפש.
בשנת 1965 נרכשה ההוצאה על ידי תאגיד האלקטרוניקה "RCA". ב-1980 נמכרה החברה לרשת המדיה ניוהאוס וב-1998 רכשה אותה ענקית חברת ההוצאה לאור הגרמנית ברטלסמן.
בשנת 2000, הייתה אחת מהוצאות הספרים הראשונות שהודיעו על ייסוד סדרה שהספרים הרואים בה אור יהיו דיגיטליים בלבד, תחת המותג שהקימה "AtRandom", ועד 2008 כבר היו לה כבר יותר מ-8,000 ספרים הזמינים בפורמט אלקטרוני.
בשנת 2003, הוציאה לאור את הספר "צופן דה וינצ'י", אחד מרבי המכר הגדולים בכל הזמנים, שמכר למעלה מ-80 מיליון עותקים. נגד "רנדום האוס" והסופר דן בראון הוגשו מספר תביעות על הפרת זכויות יוצרים. הסופר לואיס פרדו טען שהעתיק משני ספרים קודמים שכתב, "בתו של האלוהים" ו"מורשת דה וינצ'י". פרדו ביקש מבית המשפט המחוזי בניו יורק לקבוע, שהספר מפר את זכויות היוצרים שלו, ולפסוק לטובתו פיצויים בהיקף של 150 מיליון דולר. התביעה נדחתה באוגוסט 2005 ובפסק הדין נכתב כי "אין כל דמיון מהותי בין 'צופן דה וינצ'י' לספריו של פרדו", "שני הספרים כתובים בסגנון של ספר מתח שהתפאורה שלו היא העולם הדתי, אבל רעיונות ונושאים ספרותיים כלליים אינם מוגנים על ידי חוק זכויות היוצרים". תביעה נוספת הוגשה על ידי ההיסטוריונים מייקל בייג'נט וריצ'רד לי, בבית משפט בלונדון, במסגרתה נטען כי בראון השתמש במוטיב מרכזי, המורכב מ-15 מרכיבים המצוינים בספרם "דם קדוש, גביע קדוש", שהוציא לאור כבר ב-1982, ספר היסטוריה, פסאודו-מדעי ולא מותחן. באפריל 2007 נדחתה גם תביעה זו.
בשנת 2006 הודיעה כי בכוונתה להגדיל את כמות הנייר הממוחזר בהדפסת ספריה ל-30% עד 2010. החברה, הרוכשת 110 אלף טונות של נייר כדי להדפיס ספרים כל שנה, העריכה כי מאמץ זה ישתווה להצלת 550 אלף עצים בשנה והורדה של 8,000 מכוניות מהכבישים בארצות הברית, עקב הקטנת כמות גזי החממה.
ביולי 2013 השלימו ברטלסמן והמוציאה לאור הבריטית פירסון את מיזוגם של הוצאת פינגווין ורנדום האוס, שניים מבתי ההוצאה לאור הגדולים בעולם. לאחר המיזוג 53% מהשליטה בבית ההוצאה לאור החדש נתונים בידי החברה הגרמנית ואילו 47% יהיו בשליטתה של החברה הבריטית. השלמת המיזוג יצרה בית הוצאה לאור בינלאומי שפועל בבריטניה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה, הודו, ספרד ומדינות אמריקה הלטינית. השולט בכ-30% משוק הספרים העולמי.
ספרי ההוצאה.
החברה מוציאה לאור ספרים מכל הסוגות, ספרי-שמע, וכותרי וידאו ו-DVD לקהל הרחב.
רנדום האוס מוציאה לאור את ספרי הארי פוטר בארצות הברית, את ספרי דוקטור סוס, את מדריכי הטיולים פודור ועוד. היא מפיצה גם את ספרי נשיונל ג'יאוגרפיק, את מגזין הספרות הנחשב "The New York Review of Books" ועוד.
בשנת 2005 שילמה למיליארדר וורן באפט מקדמה של 7 מיליון דולר עבור הזכויות לביוגרפיה שלו.
בשנת 2006 רכשה את זכויות התרגום לאנגלית של הביוגרפיה של אריאל שרון.
בשנת 2007 שילמה לטוני בלייר, ראש ממשלת בריטניה לשעבר, מקדמה של 9 מיליון דולר עבור האוטוביוגרפיה שלו.
בשנת 2007 הוציאה רנדום האוס את הספר "", אנציקלופדיית דינוזאורים מאת הפלאונטולוג ד"ר תומאס ר. הולץ הבן.
בשנת 2017 חתמה על חוזה עם ברק ומישל אובמה להוצאת ספריהם, על פי הערכות בעולם המו"לות, ההוצאה שילמה לבני הזוג 60 מיליון דולר תמורת פרסום ספריהם. עד מרץ 2019, נמכרה האוטוביוגרפיה של מישל אובמה ביותר מ–10 מיליון עותקים. הספר הוגדר כספר הזיכרונות המצליח בכל הזמנים לאחר שנמכר ב–720 אלף עותקים ביום אחד.
ראנדום האוס
ג'אוולין
ג'אבלין
בת הקפיטן
בת הקפיטן (ברוסית: Капитанская дочка) הוא רומן הרפתקאות היסטורי, שכתב הסופר והמשורר אלכסנדר סרגייביץ' פושקין, בשנת 1836. הספר מתאר עלילה בדיונית המתרחשת על רקע מרד הקוזאק ימליאן פוגאצ'וב, שהכתיר עצמו בתואר 'צאר', וניסה להשתלט על כס המלוכה בתקופת הצאריצה יקטרינה השנייה, בשנים 1774–1775.
עלילה.
גיבור הרומן הוא בן-אצולה צעיר בשם פיוטר אנדרייביץ' גרינב, המתגייס לצבא הצאר ונשלח לשרת במצודה קטנה בסיביר. בדרך הוא פוגש איכר משונה שעוזר לו להגיע לפונדק בזמן סופת שלגים. בתמורה לעזרתו נותן לו גרינב אדרת מפרוות ארנבות.
במוצב פוגש גרינב את בתו של המפקד, מאשה, ומתאהב בה. הוא מסתכסך עם חייל אחר במוצב, שווברין, המאוהב גם הוא במאשה, והשניים מתייצבים לדו-קרב בסיף וגרינב נפצע. אל המוצב מגיעות שמועות בקשר לתקיפתו הקרובה של פוגאצ'וב, ועד מהרה הוא מתקיף את המוצב הקטן ומשתלט עליו, תוך שהוא הורג את אביה ואמה של מאשה, ומתנגדים נוספים. פוגאצ'וב עומד לתלות גם את גרינב, אך הוא ניצל ברגע האחרון, כאשר מתברר שפוגאצ'וב הוא לא אחר מאשר האיכר שגרינב נתן לו את האדרת בתחילת הרומן.
גרינב חושש לגורלה של אהובתו, במיוחד לאחר שהוא מגלה ששווברין ערק לצבאו של פוגאצ'וב ועומד להתמנות למפקד המוצב החדש. הוא מתיידד עם פוגאצ'וב ומבקש ממנו שישחרר אותו לעיר הקרובה - אורנבורג. באורנבורג גרינב מגלה ששווברין עומד להכריח את מאשה להתחתן איתו, והוא חוזר למוצב כדי להציל אותה. הוא מספר לפוגאצ'וב ששווברין עומד לחלל את כבודה של יתומה מסכנה, וזה מתרגז עליו ומשחרר את מאשה.
לאחר שנדמה כי בני הזוג יצאו לחופשי, עוצרים את גרינב בחשד לשיתוף פעולה עם פוגאצ'וב. מאשה, שנסעה בינתיים לבית הוריו של גרינב, מבקשת את עזרת הצארינה יקטרינה השנייה, והיא משחררת את גרינב ממאסרו.
ולדימיר טאטלין
ולדימיר יבגראפוביץ' טאטלין (ברוסית: Владимир Евграфович Татлин; 28 בדצמבר 1885 (על פי הלוח הגרגוריאני; על פי הלוח היוליאני נולד ב-16 בדצמבר) – 31 במאי 1953) היה צייר ואדריכל רוסי וסובייטי. טאטלין היה אחד האמנים המובילים את תנועת האוונגארד הרוסי בשנות ה-20 של המאה ה-20, לצד קזימיר מלביץ', ומראשי תנועת האמנות הקונסטרוקטיביסטית. יצירתו הידועה ביותר היא התוכנית שהכין עבור המונומנט לאינטרנציונאל השלישי, אשר לא יצא אל הפועל.
טאטלין נולד בחארקיב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה), והיה בנו של מהנדס רכבות ומשורר. עבד כמלח בטרם החל את לימודי האמנות בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה.
פרסומו של טאטלין החל בעקבות תכנון המונומנט לאינטרנציונאל השלישי בשנת 1920. מבנה זה, שתוכנן להיות גורד שחקים עשוי פלדה וזכוכית, שגובהו המתוכנן היה צפוי להיות 400 מטר, כ-100 מטרים גבוה יותר ממגדל אייפל. המבנה אמור היה לכלול שלושה מבנים אשר יסתובבו על צירם בקצב שונה - המבנה הראשון, קובייתי בצורתו, היה אמור להסתובב על צירו פעם בשנה; המבנה השני, פירמידה, היה אמור להסתובב על צירו פעם בחודש; והשלישי, מבנה מעגלי, אמור היה להסתובב על צירו פעם ביום.
בשנת 1932 אורגנה תערוכה מעבודות שלו. לאור כך שהשלטון לא תמך באמנות שלו, זה הייתה התערוכה האחרונה שלו.
טאטלין נחשב לאבי הסגנון הקונסטרוקטיבי באמנות, ותבליטי העץ והברזל שנוצרו על ידו היוו הפרה בוטה של המוסכמות של האמנות הרוסית. פעל גם בתחום האופנה ויצר חפצים שימושיים.
טאטלין נפטר ב-1953 ונקבר בבית הקברות נובודוויצ'י שבמוסקבה.
בית הקברות נובודוויצ'י
טיבריוס סמפרוניוס לונגוס (קונסול 218 לפנה&quot;ס)
מדרשה לבנות
ישיבת ההסדר עתניאל
ברטלסמן