עיבד לתיאטרון ברומנית יצירות של אז'ן לביש, אמיל זולא, אנרי מונייה ואחרים.
מקורות מודפסים.
המדריך קיימברידג' לתיאטרון 1992- המאמר של בוגדן מיסקיו על התיאטרון ברומניה - ע'850
Paris, capitala...Romaniei",editura Junimea,Iaşi,2006"
לקריאה נוספת.
" Grigore Manolescu"
Editura Tineretului, 1960,Bucureşti (טודור שוימארו - "גריגורה מנולסקו", ברומנית)
"Grigore Manolescu" ESPLA, Bucureşti, 1959 ( וירג'יל ברדציאנו - "גריגורה מנולסקו"' ברומנית)
Editura Eikon, 2004 (גבי מיכאילסקו- "ענקי התיאטרון הרומני" כרך א, ברומנית)
לואי, דופן צרפת (1729–1765)
לואי, דוֹפֶן (יורש העצר) צרפת (4 בספטמבר 1729 - 20 בדצמבר 1765), בנו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ואביהם של לואי השישה עשר, לואי השמונה עשר ושארל העשירי מלכי צרפת.
ביוגרפיה.
לואי נולד בארמון ורסאי כבנם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ושל אשתו מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין. אחיו פיליפ שנולד בשנת 1730 מת כשהוא בן שלוש שנים בלבד. כבן זכר יחיד של מלך צרפת, לואי נחשב ליורש העצר (דופן) של הממלכה. הוא התעניין מאוד בתורת הלחימה, אך התאכזב קשות כאשר אביו לא אבה לשתפו במערכה במלחמת הירושה האוסטרית. בשנת 1744, כאשר המלך נדבק במחלה אנושה בהיותו בחזית באזור העיר מץ, לואי, דופן צרפת הפר את פקודת אביו ויצא לשם כדי לשבת ליד מיטתו. בעקבות ביקור זה שעלול היה להסתיים במותם של המלך ושל יורש העצר, לואי החמישה עשר, שהחלים ממחלתו, התרחק מחברת בנו.
בשנת 1745 נישא לואי למריה תרסה רפאלה, נסיכת ספרד, בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד, היא מתה כעבור שנה, שלושה ימים בלבד אחרי שילדה לו בת. בשנת 1747 הוא נישא למריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, בתם של אוגוסט השלישי, מלך פולין ושל מריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנה נולדו לו 8 ילדים.
לואי היה קתולי אדוק ותמך במסדר הישועים. בעיני אמו ואחיותיו הוא נחשב לנסיך נוצרי, בניגוד להתנהגותו המינית חסרת המעצורים של אביו. היות שאביו לא שיתף אותו בניהול ענייני המדינה, לואי, דופן צרפת טיפח קבוצה של קתולים אדוקים שתעזור לו לשלוט כאשר הכתר יעבור לידיו. אולם, הוא מת בארמון פונטנבלו כתוצאה ממחלת השחפת כשהוא בן שלושים ושש שנה, בעוד אביו בשלטון.
משפחתו.
מנישואיו למריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, נולדו ללואי 13 ילדים, מתוכם 8 נשארו בחיים:
פלינטסטונז
מסבאח
מסבאח (בתרגום לעברית: מגדלור) הוא לוויין איראני שנבנה עבור איראן באיטליה על ידי חברת קארלו גוואצי. הלוויין אמור היה להיות משוגר לחלל ב-17 באוקטובר 2005, על גבי משגר לוויינים רוסי מסוג קוסמוס 3-M מקוסמודרום פלסצק. בגלל תקלה חשמלית בעת שילובו של הלוויין בטיל השיגור, הוא ניזוק, ולא שוגר. הלוויין הוחזר לאיטליה ועל פי דובר רשמי של ממשלת איטליה לא הוחזר לאיראן.
הלוויין הוא לוויין תקשורת נמוך מסלול, מסוג "אחסן והעבר", קרי הלוויין קולט שידורים מהקרקע, מאחסן אותם בזכרונו ומשדר אותם בהמשך המסלול על פי תוכנית שנקבעה מראש. לוויין מסוג זה יכול לאסוף נתונים מתשתיות שונות על פני השטח, כמו צנרת נפט וגז.
מסבאח 2.
ב-3 בפברואר 2010 הוצג באיראן לוויין הזהה למסבאח בצורתו, המכונה מסבאח 2. גורמים איראניים רשמיים טענו כי הלוויין מסבאח 2 ישוגר לחלל מאיראן באמצעות משגר הלוויינים האיראני סימורג במהלך שנת 2011. נכון לחודש מאי 2016, הלוויין לא שוגר.
טושי איצ'יאנאגי
טושי איצ'יאנאגי (ביפנית: 一柳 慧, באנגלית: Toshi Ichiyanagi, נולד ב-4 בפברואר 1933 בקובה שביפן) הוא מלחין יפני של מוזיקת אוונגרד. הוא למד אצל טומוג'ירו איקנוצ'י וג'ון קייג'.
אחת מיצירותיו החשובות ביותר היא "קאיקי" משנת 1962, המשלבת יחדיו כלי נגינה יפניים, שו (כלי נשיפה בעל 17 קנים) וקוטו (כלי מיתרים), עם כלים מערביים, מפוחית פה וסקסופון. יצירה אחרת, "מרחק" (1961) דורשת מן המבצעים לנגן במרחק שלושה מטרים מכלי נגינתם. "אנימה 7" (1964) קובעת, כי פעולה נבחרת תבוצע "לאט ככל האפשר".
איצ'יאנאגי היה נשוי ליוקו אונו מ-1956 עד 1963.
איצ'יאנאגי הוא זוכה פרס סאנטורי למוזיקה לשנת 2001. הוא עוטר באות "מסדר התרבות" של יפן.
יצירותיו, רשימה חלקית.
יצירות לכלי מקלדת.
"מוזיקה לפסנתר מס' 1 - עד 7, 1959-61
קישורים חיצוניים.
&lt;/di&gt;
פיט פוסלתווייט
פיטר ויליאם "פיט" פוסלתווייט (באנגלית: Peter William "Pete" Postlethwaite; 7 בפברואר 1946 – 2 בינואר 2011) היה שחקן קולנוע בריטי, היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1993 על תפקידו בסרט "בשם האב".
ביוגרפיה.
פוסלתווייט נולד בעיירה וורנינגטון, לנקשייר שבצפון אנגליה למרי ג'רלאדין ולוויליאם פוסלתווייט. הוא הצעיר מבין 3 בנים. פוסלתווייט למד הוראה בקולג' סט. מרי, ולאחר מכן לימד שם דרמה. בהמשך עבר ללמוד משחק ב"בית ספר לתיאטרון בריסטול אולד ויק". הוא חבר ותיק בקבוצת "הלהקה השייקספירית המלכותית".
פוסלתווייט החל את דרכו המקצועית בעולם המשחק בתיאטרון "Everyman" שבליברפול, שם הופיע לצד שחקנים כגון ביל ניי, ג'ונתן פרייס וג'ולי וולטרס, שהייתה בת-זוגו בסוף שנות ה-70. הוא התפרסם לראשונה כשהופיע בתפקיד משני בסרט השלישי בסדרת סרטי "הנוסע השמיני", בו גילם איש מודיעין בשם דייוויד.
בשנת 1993 היה פוסלתווייט מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "בשם האב" כשגילם את דמותו של ג'וזפה קונלון, אביו של גארי קונלון, צעיר מבלפסט (דניאל דיי לואיס) הנעצר ונכלא על לא עוול בכפו באשמת פיגוע של המחתרת האירית.
לאחר מכן השתתף בסרט הפשע "החשוד המיידי", בו גילם את מר קובאיאשי, עורך דינו ויד ימינו של הפושע האגדי קייזר סוזה.
ב-1996 שיחק פוסלתווייט בסרט ההרפתקאות "לב הדרקון", בו הופיע בתור נזיר בשם גילברט. באותה שנה שיחק בגרסה ההוליוודית למחזהו של ויליאם שייקספיר "רומיאו ויוליה", בה גילם את דמותו הספרותית של האב לאורנס, עוזרו ויועצו של רומיאו (לאונרדו די קפריו).
באותה שנה שיחק בסרט התזמורת (Brassed Off), כמנצח על תזמורת כורי פחם. הסרט מתאר עיירת כורים כ-10 שנים אחרי שביתת כורי הפחם באנגליה, כאשר הכורים איבדו כבר את רוח הלחימה שאפיינה אותם בזמן השביתה ומחכים, ללא התנגדות, לסגירת המכרה האחרון בעיירה.
ב-1997 הופיע פוסלתווייט ב"", סרט ההמשך של סטיבן ספילברג לסרט ההרפתקאות "פארק היורה". באותה שנה שיחק בסרט נוסף של ספילברג, הדרמה ההיסטורית "אמיסטאד", בה גילם את דמותו של מושל מדינת קונטיקט ויליאם הולבירד.
ב-1999 הופיע בסרט הדרמה "Lost for Words". בשנה שלאחר מכן השתתף בתפקיד ראשי בסדרת הפשע "The Sins".
ב-2006 השתתף פוסלתווייט בשחזור לסרט האימה "אות משמיים".
ב-2010 שיחק בסרטו של כריסטופר נולאן "ההתחלה" בתור מוריס אביו הגוסס של רוברט פישר, היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור בוס הפשע פרג'י בסרטו של בן אפלק "גנב עירוני".
חיים אישיים.
פוסלתווייט היה בזוגיות עם ז'קלין "ז'קי" מוריש, מפיקה לשעבר בערוץ ה-BBC משנת 1987 ובשנת 2003 השניים נישאו. יש להם שני ילדים, ויליאם ג'ון "בילי" (1989); ולילי קתלין (1996).
"הוא נפטר ב-3 בינואר 2011 בגיל 64 ממחלת סרטן האשכים בה נאבק מספר שנים.
שה-ג'יאג'וואנג
שְׁה-גְ'יָאגְ'וָאנְג (בסינית מפושטת: 石家庄; בסינית מסורתית: 石家莊; בפין-יין: Shíjiāzhuāng; מילולית: "הכפר של משפחת שְה (האבן)") היא נציבות עירונית ובירת מחוז חֶבֵּיי שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 מספר התושבים הכולל בנציבות היה כ-11.235 מיליון תושבים, מתוכם כ-5.7 מיליון בשטח האורבני.
בשנות החמישים, הפכה מעיר משנית לעיר חשובה ומרכזית בסין כאשר עברה תהליך תיעוש נרחב במסגרת התפתחות קיצונית שעברה לאחר ייסוד הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949. אוכלוסיית לב-מרכז העיר לבדה הוכפלה פי ארבעה תוך 30 שנים.
העיר מהווה מוקד מרכזי של עורקי תחבורה. לצד העיר באודינג העתיקה ממנה ושנמצאת מצפון לה במחוז חביי, משמשת שה-ג'יאג'וואנג כמקום לגיסות חילות מצב גדולים למקרה שיש צורך להגן על בייג'ינג.
היסטוריה.
התפתחות האזור העירוני.
עד לפני שנת 206 לפנה"ס של תקופת שושלת האן, היה האזור מקום העיר "שְׁה" במדינת "ג'או", שהייתה מדינה חשובה בתקופת המדינות הלוחמות. בין השנים 206 לפנה"ס עד 220 לספירה של תקופת שושלת האן, ושנים 581–618 בתקופת שושלת סווי, נהיה האזור עיר-נפה עם אותו השם "שיהי", שתפקדה כ"עיר שוק" (עיר בעלת זכות לקיים שווקים לשם סחר, להבדיל מערים וכפרים רגילים). האזור בוטל בתפקוד "נפה" עם התארגנות מחודשת של הממשל המקומי בשנים 618–907 של תקופת שושלת טאנג, והפך להיות אזור עירוני בולט יותר מאשר עיר-שוק מקומית, כשהוא כפוף לעיר המשגשגת "ג'נגדינג" שנמצאת מספר קילומטרים מצפון לו.
פיתוח עירוני במאה ה-20.