המונח הופיע לראשונה בספרות הפסיכיאטרית ב-1847 לערך, אז הוגדר כ"היעדר של רצון, סוג של אי-שפיות, שבו התסמין הוא דומיננטי". הפסיכולוג הצרפתי תאודול ריבו תיאר מצב זה במחצית השנייה של המאה ה-19, כ"מחלה טהורה של רצון, בהּ היכולת של הפרט לעשות מעשה – בוטלה, והוא או היא צומצמו לפרט של 'שכל טהור'". נוירופסיכולוגים רבים באותה תקופה הסכימו על הרעיון של אבוליה, אך הייתה מחלוקת לגבי השאלה אם הפרעה זו נגרמת בשל ליקוי בקוגניציה, כתוצאה של תפקוד לקוי במערכת ספציפית בתוך המוח האחראית על המוטיבציה. בתחילת המאה העשרים היו שהשתמשו במונח זה בהקשר משפחתי, כגון בטענות של הורים כלפי ילדיהם הבוגרים או הסטודנטים באשר ל"אבוליה" שלהם. למרות זאת, המונח הנוירופסיכיאטרי של הפרעות הרצון לא היה בשימוש רב בתקופה זו, ועד סוף מלחמת העולם הראשונה הוא לא הופיע בסיווגים פסיכיאטרים.
לפי ספר הלימוד הנוירופסיכאטרי האמריקני, החל שימוש מחודש במונח זה בסוף המאה ה-20. ב-1984 השתמש בו אחד מחלוצי הנוירולוגיה, צ'ארלס מילר פישר (Charles Miller Fisher), כתיאור לבעיות של ספונטניות (רצון חופשי) כתוצאה מבעיות מוחיות; הוא הדגים זאת במקרה הקיצוני של אילמות אקינטית (Akinetic mutism – אילמות של חוסר תנועה).
לקסיקון דביר עולם הדתות
שמורת אלוני שמואל
שְׁמוּרַת אַלּוֹנֵי שְׁמוּאֵל היא שמורת טבע סמוך למעיין עין פטלים, בקצה הצפוני של נחל לוז ומתחת להר שמואל. גודל השמורה 15 דונם, השטח בו מרוכזים האלונים הוא כדונם וחצי, השמורה נמצאת ממערב לגדר ההפרדה. שם השמורה, אלוני שמואל, נקרא בשל קרבתה לקבר שמואל הנביא.
בשמורה נמצאת חורשה קטנה של עצים עתיקים - שישה עצי אלון מצוי ועץ אלה ארץ-ישראלית.
האלונים שבשמורה הם מהגדולים ביותר בישראל, שלושה מהם מגיעים לגובה כ- 15 מטר, והיקף הגזע של הגדול שבהם הוא 4 מטר.
ליד האלונים הוקמו ספסלי בטון גדולים, סמוך לאלונים קיים בור מים, ופורחים שדות של סתוונית ירושלים.
ב-2009 מת אחד האלונים העתיקים, כנראה בגלל חרקים שנטפלו לגזעו.
M46 (מ-Messier 46, או NGC 2437) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ירכתי הספינה הנמצא במרחק של כ-5,400 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-500 כוכבים. זהו האובייקט הראשון שנוסף לקטלוג מסיה לאחר פרסום המהדורה הראשונה שלו.
היסטוריה.
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-9 בפברואר 1771 ותואר על ידיו כ"צביר של כוכבים קטנים בין הראש של הכלב הגדול והרגליים האחוריות של החד-קרן". כמו כן ציין מסיה שהצביר מכיל גם ערפילית חלשה. ב-1786 צפה ויליאם הרשל בצביר וציין שזהו "צביר יפה, דחוס ועשיר בכוכבים עם בהירויות שונות". ג'ון הרשל צפה בצביר ב-1833 וציין את קיומה של ערפילית פלנטרית בחלקו הצפוני של הצביר.
לצביר דרגת בהירות נראית 6.0 כך שבקושי ניתן לראותו ללא ציוד עזר. באמצעות משקפת ניתן להבחין במספר כוכבים שהבהירים שבהם הם בעלי דרגת בהירות 8.7. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בלמעלה מ-100 כוכבים שבהירותם נעה בין דרגה 10 לדרגה 13, וכן בערפילית הפלנטרית NGC 2438 שבהירותה היא מדרגה 10.8. מיקומו של הצביר הוא כ-5.3 מעלות מדרום לכוכב α (אלפא) בחד קרן וכ-14 מעלות מזרחית לסיריוס. הצביר M47 נמצא כ-1.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לו ולמעשה ניתן לצפות בשניהם ביחד באמצעות משקפת. כ-9 מעלות מדרום ל-M46 נמצא הצביר הפתוח M93.
מאפייני הצביר.
מרחקו של M46 ממערכת השמש מוערך בכ-5,400 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-27 דקות קשת – מעט פחות מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-30 שנות אור.
הצביר מכיל כ-500 כוכבים, בהם כוכבים צעירים מסוגים ספקטרליים A ו-B, חלקם כוכבי הסדרה הראשית וחלקם תת-ענקים וענקים, כך שגילו מוערך בכ-300 מיליון שנים. הערפילית הפלנטרית NGC 2438 שנראית כאילו היא בתוך הצביר לא קשורה אליו והמרחק אליה מוערך בפחות מ-3,000 שנות אור כך שהצביר נמצא ברקע שלה. כמו כן, כוכבי הצביר מתרחקים ממערכת השמש במהירות של כ-41 קילומטרים בשנייה בעוד שהערפילית מתרחקת במהירות של כ-77 ק"מ בשנייה, כך שלא ייתכן שהם נעים יחד.
מסיה 46
אנדרטת פלס&quot;ר 7
אנדרטת פלס"ר 7 היא אנדרטה לזכר חללי פלוגת הסיור של חטיבה 7 שנפלו במערכות השונות. האנדרטה ממוקמת באזור הר חרמונית היכן שנערך אחד מהקרבות הקשים בו השתתף הפלס"ר, ב-9 באוקטובר 1973 במהלך קרבות הבלימה במלחמת יום הכיפורים.
האנדרטה מתפרשת על פני רחבה לצד כביש 98, על צומת הפניה לכיוון הר חרמונית, דרומית ליישוב בוקעאתא. רחבת האנדרטה מורכבת מבימת בטון המזכירה בצורתה נגמ"ש, עליה הוצב אחד הנגמ"שים הפגועים ששימשו את חיילי היחידה בקרבות הבלימה באזור (נגמ"ש מסוג M113). מאחורי בימת הבטון מוצבים שני לוחות שנלקחו ככל הנראה מטנקי שוט, על האחד מצוינים שמות 20 החללים במהלך מלחמת ששת הימים ואחריה, ועל השני מצוינים שמות 25 החללים שנפלו במהלך מלחמת יום הכיפורים. עמוד ברזל נוסף מוצב ליד האנדרטה על קוביית בטון לבנה ועליו חקוקים שמות 24 לוחמי הפלס"ר שנפלו בקרבת מקום בקרב קשה שנערך ב-9 באוקטובר 1973.
אבומיניישן
אַבּוֹמִינֶיישֶׁן (באנגלית: Abomination – תועבה) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר גיל קיין והופיעה לראשונה בחוברת "Tales to Astonish #90" מאפריל 1967.
אבומיניישן הוא האלטר אגו של אמיל בלונסקי, סוכן ק.ג.ב. ומרגל שחשף את עצמו במכוון לאותה קרינת גמא שהפכה את ברוס באנר לענק הירוק. הוא הופך ליצור דמוי אנוש בעל קשקשים, הגדול בקצת מגודלו של הענק הירוק. בשלב מאוחר יותר הוכה בלונסקי למוות על ידי הענק האדום בארץ מולדתו, רוסיה, וחזר לחיים בקצרה באירועי "מלחמת הכאוס" בטרם נהרג שנית בידי מרלו ג'ונס. גופתו שומשה ככלי-נשק חסר בינה בידי "המסדר העתיק של המגן", והופעלה נגד הענק הירוק עד ששוגרה למסלול הכבידתי של כוכב צדק.
גופתו של בלונסקי נלקחה בידי סיעה עריקה בתוך צבא ארצות הברית, הנחושה בדעתה להשמיד את הענק הירוק. גופתו שימשה ליצירת רקמת תאים דמוית חליפה, הפועלת בדומה לסימביוט ונום ומעניקה ללובש אותה את כוחותיו של אבומיניישן. החליפה החייתה את ריק ג'ונס בדמות אבומיניישן הגרוטסקי, שהובס בידי הענק הירוק וחזר למצבו הקודם כשהחליפה נקרעה ממנו. אולם, הגנרל רג'ינלד פורטין נגע בחליפה ונעשה לאבומיניישן, ונהרג בניסיון לחסל את הענק הירוק.
דמותו של אבומיניישן מדורגת במקום ה-54 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו של בלונסקי בסרט הלייב אקשן "הענק הירוק" גילם השחקן טים רות', ששב לגלם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "" של שירות הסטרימינג דיסני+. האלטר אגו של בלונסקי, אבומיניישן, הופיע בסרט "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות".
הענק האדום
הענק האדום (באנגלית: Red Hulk) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת "The Incredible Hulk #1" ממאי 1962 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
הענק האדום הוא אלטר אגו אותו חלקו שתי דמויות - גנרל תדאוס "ת'נדרבולט" רוס וגנרל רוברט ל. מאווריק. גנרל רוס קצין בצבא ארצות הברית המשמש כיריבו של הענק הירוק. הוא אביה של בטי רוס. רוס היה מנהל הפרויקט הצבאי "פצצת גמא" שבו באנר נלכד בפיצוץ ומקבל את תכונותיו של הענק. רוס מתנדב באופן אישי להרוג את המפלצת ורודף אחריו באובססיביות. בתחילה הוא אינו מודע למצבו הרפואי של באנר, אולם כאשר נודעת לו האמת, הא רודף גם אחריו. בשנת 2008, רוס הופיע בדמותו של הענק האדום, אליו שינה צורה כדי להילחם בצורה טובה יותר ביריבו. כוחותיו הוסרו ממנו בידי באנר בשנת 2015.
בשנת 2017, גנרל בשם רוברט מאווריק חתם על חוזה בין צבא ארצות הברית לארגון מכניקת ביון אמריקני, אשר כעת מחויבים לשרת את צבא ארצות הברית. מאווריק עבר שינוי צורה בידי הארגון לצורתו של הענק האדום, וזאת כדי שיוכל לפעול בשטח כחלק מקבוצת האוונג'רס של סאן-ספוט. גם הוא הופשט מכוחותיו בידי באנר, כאשר הוא הוקם לתחייה כבובה על חוט בידי הגראנדמאסטר.
דמותו של ת'נדרבולט רוס מדורגת במקום ה-71 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. דמותו עובדה למספר סדרות אנימציה, ביניהן , ארבעת המופלאים והאלק וצוות הריסוק. את דמותו של גנרל רוס בסרטי הלייב אקשן "הענק" גילם השחקן סם אליוט. את דמותו ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "הענק הירוק", ", ", "" ו"האלמנה השחורה", גילם השחקן ויליאם הרט.
ביוגרפיה בדיונית.
גנרל תדאוס רוס הוא קצין בחיל האוויר האמריקני, שאחראי על פרויקט פצצת הגמא של המדען ברוס באנר. בתו, בטי, מתאהבת במדען הצעיר, מה שמגביר את סלידתו של רוס מברוס. כשברוס משנה את צורתו לענק הירוק, הגנרל מקדיש שנים רבות מחייו לתפיסתו. אובססיבי ללכידתו, הוא בוגד בממשלה ומקים צוות לתפיסת הענק הכולל אותו ואת הנבלים מודוק, המנהיג ואבומיניישן. לאחר מכן, בחתונתם של ברוס ובטי, הוא מנסה להרוג את ברוס אך יורה בטעות בריק ג'ונס.
רוס נעצר, אך מגויס בידי סוכן S.H.I.E.L.D הבוגד קליי קווטרמיין להתמזג עם נבל בשם זאקס. הגנרל מקבל כוחות חשמל, שהופכים אותו לבלתי יציב מבחינה נפשית. רוס מבין שהוא טעה בנוגע לדעתו שהענק הוא מפלצת חסרת בינה, ולאחר קרב מטעניו החשמליים של זאקס יוצאים ממנו והוא חוזר למצבו הרגיל, אך רוס נהרג בטעות בידי ריק ג'ונס. בהמשך, גופתו נגנבת בידי המנהיג, שמקים לתחייה את רוס על מנת שיפקד על צבאו. בניגוד לכוונותיו, רוס יוצא משליטה ומפוצץ את הבסיס של המנהיג.