משנת 1933 השתתף קובאץ' בנבחרת הונגריה במשך עשרים ושבע שנים. הוא התחרה גם בחרב וגם בדקר, אבל התפרסם בעולם בסיף חרב. הוא היה תלמידו של הסייף לאסלו בורשודי (מקודם בלה פפר), שלימד סגנון סייף שונה וחדיש יותר לעומת בית הספר לסייף של איטלו סנטלי האיטלקי באותה תקופה. הנציג הגדול הראשון של סגנון זה היה ג'רג' פילר , שזכה בשתי מדליות זהב (קבוצתי ואישי) באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
משנת 1936, פאל קובאץ' השתתף בחמישה משחקים אולימפיים וזכה בסך הכל בשש מדליות זהב ומדליית ארד אחת. עד היום הוא אחד הסייפים המצליחים ביותר בתולדות האולימפיאדות. בנוסף לקובאץ' רק אלדאר גרביץ' ורודולף קרפאטי זכו לפחות בשש מדליות זהב אולימפיות בענף זה. הוא זכה כאמור בחמש מדליות זהב קבוצתיות ואחת אישית.
במהלך הקריירה שלו זכה קובאץ' מ-1937 ואילך בסך הכל גם ב-12 מדליות באליפויות עולם/אירופה. 11 באליפויות העולם (9 זהב) ואחת באליפות אירופה (זהב), הוא נדחק למקום השני (כסף) בשתי אליפויות עולם. נוצח על ידי אלדאר גרביץ' ב-1951 ועל ידי רודולף קרפאטי ב-1954. הוא פרש מספורט פעיל בגיל ארבעים ושמונה, לאחר אולימפיאדת רומא (1960) .
קריירה צבאית וניהולית בספורט.
קובאץ' החל את השכלתו הגבוהה באוניברסיטת בודפשט לכלכלה ב-1930 (כיום אוניברסיטת קורבינוס) וב-1931 הפך פרח קצונה באקדמיה לודוביקה. בשנת 1935 קיבל דרגת סגן ועלה בסולם הדרגות. בתום מלחמת העולם השנייה הוא היה שנתיים במחנה שבויים ולאחר שובו השתחרר מהצבא והפך למהנדס תכנון במפעל גנץ-מאווג (Ganz-Mávag). קובאץ' קיבל דרגת גנרל כוכב אחד בדימוס זמן קצר לפני מותו (מקביל לדרגת תת-אלוף).
לאחר פרישתו, הפך ל:
שיר עצוב
שיר עצוב הוא סינגל שכתב, הלחין וביצע אביב גפן יחד עם להקתו התעויוט, ונכלל באלבומו העשירי "ממנטו מורי". הסינגל יצא בשנת 2002 וזכה להצלחה.
השיר הוקלט גם בגרסת לייב ונכלל באלבום ההופעה של גפן "Live".
רקע.
השיר נכתב לזכר גאולה מקובר, סבתו של גפן מצד אימו, שנפטרה בשנת 2001, בסמוך ליציאת האלבום "ממנטו מורי".
מיקומי שיא.
השיר הגיע למקום ה-3 במצעד השנתי של גלי צה"ל.
בנוסף, במצעד השנתי תשס"ב של רשת ג' הוא דורג במקום התשיעי. השיר היה לסינגל היחיד של גפן מהאלבום אשר דורג במצעד זה.
קרדיטים.
המידע לקוח מהקרדיטים בגב הדיסק פרומו שדרים:
אקינט
סון וון-פיונג
סון וון-פיונג (באנגלית: Sohn Won-pyung; בקוריאנית: 손원평; ילידת 1979) היא סופרת ילידת קוריאה הדרומית, שזכתה בפרסים ספרותיים בארצה. בספריה היא חוקרת את משמעות הקיום האנושי וכתיבתה מתאפיינת בדמויות ייחודיות ובהתפתחות מהירה של העלילה.
ביוגרפיה.
נולדה בסיאול, בירת קוריאה הדרומית, ב-1979, והיא בתו השנייה של סון האק-קיו , פוליטיקאי דרום קוריאני ומי שהיה מושל של מחוז קיונגי, המאוכלס ביותר במדינה. היא סיימה לימודי סוציולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת סוגנג . סון מאמינה שאת כישורי החשיבה המובנית היא רכשה בלימודי הסוציולוגיה, ושתפישת האינדיבידואליות, שעליה למדה כסטודנטית לפילוסופיה, תרמה לכתיבתה. סון עוסקת גם ביצירת סרטים וגם בכתיבת רומנים. לדבריה לכל אחד מהתחומים יש אפיון ייחודי משלו, אך מאחר שהיא נמשכת הן לתהליכי יצירה המחייבים עבודת צוות (כמו בקולנוע) והן לתהליכי יצירה אישיים (כמו כתיבה) היא תמשיך לפעול ולהתפתח בשני התחומים הללו ולא תוותר על אף אחד מהם.
סרטים.
אף על פי שסון חלמה להיות סופרת עוד בהיותה תלמידה בבית הספר היסודי, היא פנתה תחילה לעולם הקולנוע. בשנת 2001 היא זכתה בפרס ביקורת הסרטים מטעם מגזין הקולנוע הדרום קוריאני Cine 21 . בהמשך היא למדה בימוי באקדמיה הקוריאנית לאומנות הקולנוע (Korean Academy of Film Arts) אותה סיימה במגמת הבימוי.
לאחר סיום לימודיה הפיקה סון כמה סרטים קצרים, ואף זכתה בשנת 2005 בפסטיבל סרטי הנשים של סיאול בפרסים ובשבחי הביקורת על הסרט "אתה עושה אותי חולה" (Ooh, You Make Me Sick). סון גם זכתה בפרס על התסריט הטוב ביותר בתחרות כתיבה יוצרת שנערכה ב-2006 על התסריט לסרט "אני מאמין ברגע" (I Believe in the Moment).
בשנת 2020 יצא לאקרנים סרט ראשון באורך מלא שכתבה וביימה סון. הסרט "פורצת" (Intruder) הוא סרט מתח בלשי שמספר על אישה שחוזרת לביתה אחרי 25 שנות היעדרות, ואחיה חש שמשהו אינו בסדר בסיפור שלה. זכויות הקרנת הסרט נמכרו לעשרות מדינות.
ספרים.
מאז שסיימה את לימודיה הגישה סון שוב ושוב מועמדויות לפרסים ספרותיים רבים והשתמשה ביותר מ-30 שמות עט שונים, אך אף פעם לא זכתה. בשנת 2013 ילדה סון את ילדהּ הראשון, והיא ניצלה כל רגע פנוי כדי לכתוב כמה מילים. לדבריה, היא כתבה בתקופה זו הרבה יותר מהצפוי, ולמעשה בתקופה זו של חייה החלה הקריירה שלה כסופרת.
לדברי סון, היא אינה מתעניינת בכתיבת וידוי אישי או חשיפה אוטוביוגרפית. ספריה, כמו תסריטיה, עוסקים בנושאים חברתיים, והיא בוחרת דמויות ומאפיינת אותן רק אחרי שהיא מחליטה באיזו סוגיה חברתית יעסוק הספר. סון גם נמנעת מכתיבה על גיבורים או גיבורות בני גילה.
מאז 2013 פרסמה סון שלושה ספרים:
פרוייקט 315
דמי ביטוח בריאות
בויטררפטור
בויטררפטור (שם מדעי: Buitreraptor) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים או היוננלנגיים. הסוג תואר ב-2005 בידי פיטר מקוביץ' על סמך ממצאים בודדים שהתגלו במאובנים בתצורות קדלרוס שבפטגוניה, ארגנטינה כשמשמעות השם: "La Buitrera" - נשר בספרדית לצד הסיומת "raptor" - שודד בלטינית, כלומר: "שודד נשרי". הסוג הכיל מין בודד, "Buitreraptor gonzalezorum" שנקרא לכבוד חוקרי המאובנים האחים פביאן וחורחה גונזלס. הדינוזאור התגלה לצד הטורף הענקי של אמריקה הדרומית - הגיגנוטוזאורוס.
החוקר גרגורי ס. פאול העריך את אורכו ב-1.5 מטר ואת משקלו בשלושה ק"ג. הוא היה צייד מהיר דומה ליוננלנגיה ושונה מאוד מדרומזאוריים טיפוסיים כמו הולוצירפטור. הוא היה בעל לסתות ארוכות, גוף רזה, רגליים גדולות עם אצבעות וטפרים ארוכים ושיניים מאוד קטנות. המבנה של הלסת דומה למקור נשר מה שנתן לו את שמו וככל הנראה הוא גם כוסה בנוצות. הדינוזאור התקיים בסוף הקרטיקון לפני 98 עד 97 מיליון שנה מזמננו בארגנטינה הקדומה וככל הנראה הוא צד בקבוצות קטנות חיות חלשות שנקרו בדרכו ואולי גם מנבלות.
תלודונטים
תלודונטים (שם מדעי: "Thelodonti" ; מילולית: "חלשי שיניים") היא מחלקה נכחדת של דגים חסרי לסתות שהיו מראשוני החולייתנים בעולם והתקיימו במהלך הפלאוזואיקון בין סוף האורדוביק לסוף הדבון לפני 458 עד 359 מיליון שנה בזמננו.
קבוצה זו תוארה ב-1911 בידי החוקר הגרמני אוטו ג'קל , אולם לאורך השנים היו דיונים על קיומה של המחלקה, לאחר שחוקרים שונים הניחו שמיניה צריכים להיכלל בתוך המחלקות אנספידים ודמויי פטרספידים שניחנו במאפיינים דומים, מה שהופך אותה לקבוצה פרפילטית.
מינים קדומים אלה היו בעלי חוליות סחוסיות ומעין שלד חיצוני קשיח לאורך הגוף והכילו על גופם המרובע והמוגבה בצורתו קשקשים קטנים דמויי-שיניים שחפפו לשלד החיצוני. היו להם סנפירים מעטים והיו חסרי מלתעות אף שהחלו לפתח מבנים דמויי-שיניים ללעיסת מזון ימי.
על פי ממצאים שונים גודלם הגיע ל-15-30 ס"מ והם היו בעלי מאפיינים של צמדאים עם מבנה גוף דומה לזה של דגי סחוס.
שאול פתיה
חכם שאול פתיה או שאול פתייה, (כ"א סיון תרס"ז, 3 ביוני 1907 – כ"ג אדר תשמ"ב, 18 במרץ 1982) היה רב, מקובל ומפענח חלומות.
ביוגרפיה.
חכם שאול פתיה נולד בבגדאד, עיראק, לאביו הרב יהודה פתיה, אשר היה מקובל ידוע ולאמו רחל. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל והוא כבן 18, הוא עלה יחידי, ורק בשנת 1933 עלה אביו והתאחד עמו, חכם שאול התגורר בירושלים עד לפטירתו.
עיסוקו כמקובל.
חכם שאול למד תורה אצל אביו הרב יהודה פתיה, יחד עם הרב סלמאן מוצפי. אביו הרב יהודה פתיה, נודע בין היתר כמקובל העורך תיקונים, מקבל פדיונות נפש, מוציא דיבוקים, כותב קמיעות ופותר חלומות. חכם שאול למד ידיעות אלו מאביו, והמשיך בפעילויותיו המעשיות של אביו עד לפטירתו.
חכם שאול היה בעל חנות ספרים קטנה מול שוק מחנה יהודה. במשרדו בחנות ובבית הכנסת מנחת יהודה, קיבל קהל לשם ייעוץ, פיענוח חלומות וכתיבת קמעות. חכם שאול אף ביצע כאביו מספר הוצאות דיבוקים. חכם פתיה היה מרפא עממי, ואבחן על פי הדופק של האדם מהות חוליו וממה נבעה וכיצד הדרך לרפאותו. לאחר שמיעת הדופק היה מאבחן את גורם החולי באחת משלוש המילים הבאות: בהלה, צער או מחלה. שיטה זו הייתה מבוססת על קבלה מעשית וספרות תיקוני הזוהר.
בשנת 1942 הקים את הישיבה ובית הכנסת 'מנחת יהודה לעדת הבבלים' בירושלים, על שם אביו חכם יהודה פתיה, ובשנת 1945 עבר למשכנו ברחוב נבון 10. הסיבה להקמת המוסדות נבעה מחסרון במוסדות שיכלו לקלוט את העולים בני ארצות המזרח ובפרט בגדאד.
פעילות חברתית וציונית.
היה פעיל חברתי ועסק בצרכי ציבור החל משנת 1929. בשנת 1935 נבחר למזכיר 'התאחדות צעירי ארם-נהריים', שמטרתה הייתה לשחרר אסירים מהכלא הבריטי על כניסה בלתי חוקית לארץ, והשגת סרטיפיקטים עבור עולי עיראק. מראשית שנות מלחמת העולם השנייה הקים מחסנים ששומשו לשם סיפוק צורכי מזון ותרופות לנצרכים. בנוסף סייע בהשגת סרטיפיקטים לפליטי השואה, כמו כן סייע לפליטים שהגיעו לישראל במציאת מקום מגורים. בשנים אלו גם היה חבר בקופת הצדקה 'חסדי דוד' מטעם 'ועד עדת הבבלים', לאחר מכן עמד בראש קרן גמ"ח לעדת הבבלים. בשנות ה-60 היה יו"ר התאחדות עולי עיראק בירושלים, וכמו כן התמודד לראשות עיריית ירושלים מטעם רשימת 'תנועת אחוה - לעדות המזרח'.