באליפות המכללות בשחייה (NCAA) שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה ב-18 במרץ 2000, קבעה קופ במשחה ל-50 מטר גב, במסגרת משחה שליחות 4x50 מטר מעורב, שיא עולם חדש של 27.25 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה ושלושה חודשים של סנדרה ווקר מגרמניה (27.27 שניות). שיא זה החזיק מעמד שנה ו-9 חודשים ונשבר על ידי לי הוי מסין (26.83 שניות).
אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, שביפן בשנת 2001, זכתה קופ במדליית זהב במשחה 50 מטר גב בתוצאה של 28.51 שניות, לפני אניה בושולטה מגרמניה (28.53 שניות) ונטלי קוגלין בת ארצה (28.54 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.25 שניות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.61 דקות.
אלופת עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במוסקבה שברוסיה באפריל 2002 זכתה קופ ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.07 שניות, מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.44 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:57.17 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה שביפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.74 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, שבספרד בשנת 2003, זכתה קופ במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:02.12 דקות, תוצאה טובה יותר מזו ששחתה נטלי קוגלין ששחתה בשלב הגמר. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.99 שניות, ולא הצליחה להגן על תוארה, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 28.80 שניות, במקום 13 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.52 שניות ובמקום 25 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.45 דקות.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קופ במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.76 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:01.13 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה באוקטובר 2004 זכתה קופ ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.49 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.03 שניות ובכך הגנה על תוארה. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:55.68 דקות).
חייה האישיים.
קופ נישאה למאמנה, בראיין קלארק בשנת 2002 ולזוג נולדו ארבעה ילדים. היא דגמנה בעירום למגזין פלייבוי בספטמבר 2004.
YKK הוא תאגיד יפני של חברות ייצור. התאגיד מוכר בעיקר בשל הרוכסנים שהוא מייצר והוא נחשב ליצרן הרוכסנים הגדול בעולם. בנוסף לרוכסנים מייצר YKK מוצרים נוספים לחיזוק ואיטום, מוצרים ארכיטקטוניים ומכונות תעשייתיות.
ראשי התיבות YKK מייצגים את שם החברה- "Yoshida Kōgyō Kabushiki Kaisha" ("תאגיד הייצור יושידה").
התאגיד מייצר את מוצריו ב-109 שלוחות של החברה ב-71 מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה.
לפני מלחמת העולם השנייה.
מה שיהפוך מאוחר יותר לתאגיד הענק החל בתור חברה קטנה בשם 'סאן-שה שוקאי'. החברה הוקמה בשנת 1934 על ידי טדאו יודישה בטוקיו והתמחתה בייצור ושיווק של מוצרי הידוק. בשנת 1938 שונה שמה של החברה ל 'יושידה ייצור'. בשל מלחמת העולם השנייה שהחלה בשנת 1939 התעכב פיתוחה של החברה והחברה המשיכה לגדול שוב רק בשנת 1942.
אחרי מלחמת העולם השנייה.
בינואר 1946 רשמה החברה את המותג YKK. שינוי טכנולוגי משמעותי התרחש בשנת 1950 כשהחברה רכשה מכונה מתקדמת שיוצרה בארצות הברית. המכונה אפשרה אוטומציה מלאה של תהליך ייצור הרוכסנים. לפני כן נאלצה החברה להתמודד עם רוכסנים באיכות טובה יותר של חברות מתחרות שיוצרו בתהליכים אוטומטיים בחו"ל.
במרץ 1951 מטה החברה מוקם בטוקיו. במאי 1955 הועבר המטה לעיר טויומה. באוגוסט 1958 חזר המטה לטוקיו שם הוא ממוקם עד היום. באותה שנה גם הציגה החברה מוצר חדשני- רוכסן שבו שיני הריצ'רץ' מוסתרים. צעד משמעותי נוסף נרשם בשנת 1959 כשהחברה פתחה את השלוחה הראשונה מחוץ ליפן שייצרה רוכסנים בניו זילנד. סניף החברה בניו יורק נפתח ב-1960 והיווה את הסניף הראשון בארצות הברית. סניף זה הוא ספק הרוכסנים והכפתורים הגדול בארצות הברית.
התרחבות.
בנובמבר 1961 התרחב קו המוצרים של החברה ונוספו מוצרי אלומיניום לבנייה. בשנת 1966 הציגה החברה רוכסן חדש חזק במיוחד לג'ינסים. פיתוחה של מכונה ששילבה את הרוכסן כבר בתהליך תפירת הג'ינס הגביר את מכירות החברה במיוחד בארצות הברית. ב-1968 הקימה החברה את השלוחה הקנדית. מטה החברה בקנדה ממוקם במונטריאול. התרחבות התאגיד נמשכה עם הקמתם של כמה מפעלים חדשים בין השנים 1972–1974. לאורך שנות השמונים המשיך התאגיד להתרחב וביצע גם עסקאות נדל"ן גדולות בסינגפור, פעילות חקלאית בברזיל והקים מפעל חדש באינדונזיה שייצר רוכסנים וחלקי אלומיניום לבנייה. בשנת 1994 שונה שם החברה סופית ל- YKK.
המאה ה-21.
ביולי 2000 הקימה החברה את YKK Newmax co. Ltd שהתמחתה בייצור ריצ'רצ'ים וכפתורים. בשנת 2002 פתחה החברה מפעל לייצור מכונות בסין. ב-2003 הוקמה YKK AP Inc - חברה בת שמייצרת מוצרים ארכיטקטוניים.
בסה"כ מחזיקה החברה ב-109 חברות בת/מפעלים ב-71 מדינות ומעסיקה כ-39,000 עובדים.
מניפולציות מחירים.
בספטמבר 2007 נקנסה YKK ב-150 מיליון אירו על ידי הנציבות האירופית בעוון חברות בקרטל עם החברות פרים (Prym) וקוטס (Coats), ותיאום מחירים בינלאומי. חברת פרים הבריטית נקנסה ב-122 מיליון אירו וחברת קוטס הגרמנית נקנסה ב-40.5 מיליון אירו. YKK הגישה ערעור על ההחלטה.
ילדי בית הזכוכית
ילדי בית הזכוכית הוא ספר מדע בדיוני ישראלי לילדים ונוער מאת הסופרת יעל פורמן. הספר עוסק בסוגיות אתיות הנוגעות לבני המים הבדיוניים, זן מהונדס גנטית, שפותח משילוב תאי דגים ובני אדם. הספר מבוסס על הסיפור הקצר "קירות ריקים", אשר זכה במקום הראשון בתחרות סיפורי "סוף העולם" לשנת 2009.
עלילה.
שקדי היא ילדה בת תשע המתגוררת באחד הבתים המיוחדים בישראל, בית שחציו אקווריום. יחד עם אביה ואמה האנושיים המתגוררים בחלקו היבש של הבית, חיות גם שתי משפחות של בני מים בחלק האקווריום של הבית. חברתה הטובה ביותר של שקדי היא כיילה, בת מים בגילה ושקדי למדה את שפת הסימנים, שפת בני המים, כדי שתוכל לתקשר עם כיילה. למרות שהן חברות טובות מאז גיל שנתיים, כיילה לא מודעת לדברים רבים שמתרחשים על פני האדמה כיוון שהיא אינה יכולה לחיות מחוץ למים.
הוריה של שקדי מדריכים סיורים בבית, כדי לממן את עלויות הטיפול בבני המים. באחד הסיורים משתתף אורי, פעיל מה"ליגה האנושית". הוא מאשים את אביה של שקדי בכליאת יצורים חיים ועידוד תעשיית בני המים. אביה של שקדי טוען חזרה שהוא מעניק תנאי מחיה מצוינים לבני המים שברשותו. שקדי המבוהלת מתחילה לבכות מתוך שכנוע שמטרתו של אורי לקחת ממנה את כיילה, אולם כיילה מנחמת אותה. הלידה של אטלן, אחת מבנות המים הבוגרות שבאקווריום, משכיחה משקדי את הבהלה. אטלן מועברת לאקווריום הגדול בירושלים, לצורך הלידה וכאשר שקדי מגיעה לביקור יחד עם הוריה, היא מזדעזעת לגלות את התנאים בהם מוחזקים בני המים.
לכבוד יום הולדתה העשירי שקדי מזמינה את כל ילדי כיתתה לביתה. חלק מהילדים דופקים על זכוכית האקווריום ואחרים לועגים לעירומה של כיילה במים. שקדי מתנצלת בפני כיילה המפוחדת ומבטיחה שלא תיתן לילדים שהרביצו לחזור. למחרת, היא חוזרת מבית הספר אל הפגנה סוערת שמתרחשת מול ביתה. אורי מהליגה האנושית מגלה את שקדי, שאינה מצליחה לפלס דרך בהמון, ומסביר לה יחד עם פעילה נוספת שההפגנה נועדה לשחרר את בני הים כולם ולהעניק להם חיים טובים יותר. שקדי מסבירה לפעילה שכיילה מכירה רק אותה ואת ביתה ושהיא וודאי תפחד לעבור למקום אחר בלעדיה והפעילה משיבה שכאשר בני המים אינם מכירים כל מצב אחר, לרצונם אין כל משמעות. בימים הבאים ממשיכות ההפגנות מול ביתה של כיילה ולאחר שמתפרסם תחקיר על תנאי גידול מחפירים של בני מים אצל אנשים אחרים, עובר בקריאה טרומית חוק בכנסת שיאסור אחזקה ובעלות של בני מים.
לאחר שהחוק עובר בקריאה שלישית ומגיע ליישומו אצל משפחתה של שקדי, בני המים רוצים לסרב לעבור. אביה של שקדי מסביר שהוא יוכנס לכלא אם יסרבו והם נכנעים. בני הים מועברים לכנרת ונדהמים לגלות את המרחבים החדשים. שקדי מבינה שהעברת בני המים נעשתה לטובתם.
ביקורת.
ביקורות רבות ציינו לחיוב את העובדה שמדובר בספר מדע בדיוני ישראלי, המתרחש בסביבה ישראלית. ביקורות אחרות כתבו כי מדובר בספר זורם עם שפה קלילה שאולי מיועד יותר לקריאת מבוגרים וקיוו שהוא יעזור לפתח ביקורתיות ביחס לבעלי חיים אצל הקורא. קרוב משפחתה של הסופרת כתב בביקורתו כי דעותיה של הסופרת הטבעונית נראות בבירור בספר, למשל יחסה לכליאת חיות. באנימלס, עמותה לזכויות בעלי חיים, נכתב כי תיאור בני המים כאנושיים מקלה על ההזדהות עימם ומורחב כי ככל הנראה הספר טוען לשחרור כל בעלי החיים ולא רק כאלו הדומים לאדם.
הספר היה מועמד לפרס גפן של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה בקטגוריית ספר מקור לשנת 2012.
נוף (פלדי)
"נוף" (1928) הוא ציור מאת האמן הישראלי ישראל פלדי. הציור מציג מעין אידאה של ההתיישבות הציונית בארץ ישראל, המתבטאת בעיבוד האדמה.