משנת 2007, עם צאתו לאור של העיתון "ישראל היום" החל לצייר את הקריקטורה היומית הפוליטית והוא מתמיד מאז היום. הוא מצייר בסגנון מפורט, מסוגנן וריאליסטי, הדורש השקעה מרובה בעבודה, ויחד עם זאת מאפשר להביא לידי ביטוי, מגוון רחב יותר של רעיונות ואפשרויות. יכולת הציור שלו הקנתה לו שליטה בכל טכניקות הציור הקלאסיות: מרישומי עיפרון וציפורן ועד צבעי מים, אקריליק, שמן ו-Air Brush. הוא ייחודי בכך שלצד יכולת רישום חופשית וספונטנית הוא יוצר גם עבודות ואיורים בתלת ממד, שמהווה בעצם את הניגוד הגמור לרישום ספונטני. כהן התמחה גם באנימציות דו-ממדיות ותלת-ממדיות ויצר קריקטורות אנימטיביות וסרטונים למדיה הסלולרית בישראל ומחוצה לה.
מעריכים כי הקריקטורה היומית שלו נצפית מדי יום על ידי 300,000 צופים בישראל ומחוצה לה. הקריקטורה מופיעה בכל המדיות בהן מתפרסם "ישראל היום": בעיתון המודפס, ב-Newsletter של העיתון, בגרסה המקוונת, בדף הפייסבוק של העיתון ובגרסה מתורגמת לאנגלית. בעבר, חלק מהקריקטורות הופיעו גם בגרסת אנימציה המיועדת לטלפונים סלולריים בעזרת ברקוד נסרק.
עם הופעתו של העט הדיגיטלי, המאפשר שליטה מוחלטת של רגישות היד במחשב, עבר כהן לשימוש לשימוש בעט זה, ופיתח טכניקה מיוחדת לציור ספומטני ישירות על גבי מחשב. הוא מרצה באופן קבוע על טכניקות אלו בסדנאות ובקורסים. הוא חבר בקבוצת מאיירים המייעצת לחברת Wacom - מפתחת העט הדיגיטלי.
כהן הציג תערוכות יחיד בישראל ומחוצה לה, השתתף במספר רב מאוד של תערוכות קבוצתיות. ב-2009 זכה בפרס האו"ם לקריקטורה על-שם רענן לוריא.
ב-27 בדצמבר 2015 זכה בפרס דוש לקריקטורה על מפעל חייו מטעם עיריית תל אביב-יפו.
בנוסף לכל אלה מעביר כהן הרצאות בפני פורומים שונים על הנושאים: 'מהי קריקטורה?', 'קריקטורה וצנזורה, בעיתונות הישראלית'.
בינואר 2022 הפיק כהן NFT בנושא , מפתח המטבע הקריפטוגרפי - קרדאנו, שמוצג בשם HoskinToons (הקריקטורות של צארלס).
צלילה.
כהן מחזיק ב"שיא" ייחודי. הוא צלל ומיפה 183 אתרי צלילה ברחבי העולם וכן צלל ואייר בדו-מימד ותלת-מימד 24 אוניות טבועות.
כהן היה הראשון שמיפה ואיתר את אתרי הצלילה לאורך מפרץ אילת, מאילת ועד שארם א-שייח' הוא תיעד והוציא לאור את הספר הראשון בסדרה בסגנון ובעיצוב ייחודיים לו. ספר זה הופיע תחת השם: זאת בספר בשם: Red Sea Diver's Guide. במשך השנים מיפה כהן בשיטה זו גם את איי בהאמה, איי קיימאן, איי פלורידה, איי פלאו וגואם וכן את אתרי הצלילה ממפרץ סואץ ועד הורגדה במצרים.
כהן עיצב עשרות סמלילים (לוגו) מסחריים בארץ ובעולם, ביניהם את סמליל הההתאחדות הישראלית לצלילה. הוא עיצב פרוספקטים, אתרי תדמית, ומודעות לעשרות חברות מסחריות בתחומי עיסוק מגוונים.
כהן היה חבר בהנהלתה ועיצב וערך את מגזין 'צלילה'. בשנים האחרונות הוא מעורב בפרויקטים שונים להצלת הכרישים ושימור הים. עבודותיו בנושאים אלו הוצגו בתערוכת הספנות הבינלאומית בדיסלדורף.
תערוכה יוצאת דופן של עבודותיו הוצגה בשנת 2010 על קרקע הים באילת, כשהקהל יושב באולם תערוכת פוטוקינה בקלן, גרמניה, וכהן בשידור ישיר עם ציוד צלילה מיוחד ובאמצעות תקשורת לווינית מרצה על עבודותיו.
ניסיונו העשיר בצלילה ובצילום תת-מימי והידע הרב בתוכנות מחשב גרפיות הקנו לו מקום קבוע בצוות השופטים של תחרויות הצילום התת-מימית הבינלאומית של אפסון.
חיים אישיים.
שלמה כהן נשוי ואב ל-4 ילדים.
פרסומיו.
כהן פרסם 6 ספרי קריקטורות, 4 ספרי ילדים, 8 ספרים על אתרי צלילה בעולם ומציג מעת לעת תערוכות של יצירותיו.
מיכאיל רום
מיכאיל איליץ' רוֹם (ברוסית: Михаил Ильич Ромм; 24 בינואר 1901 – 1 בנובמבר 1971) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי ממוצא יהודי.
חייו.
מיכאיל רום נולד בעיר אירקוטסק, שאליה הוגלתה משפחתו לאור פעילות מהפכנית נגד השלטון הצארי. בשנת 1910 עברה המשפחה להתגורר במוסקבה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוא לחם בשורות הצבא האדום. לאחר סיום שירותו החל ללמוד פיסול במוסקבה. בשנת 1931 החל לעבוד באולפני הקולנוע מוֹסְפילם.
את סרטו הראשון ביים בשנת 1933 ובסרט זה הצטלמה לראשונה פאינה רנייבסקיה. בשנת 1934 קלימנט וורושילוב, שר ההגנה הסובייטי, היה מעוניין בסרט על הצבא האדום. בימוי הסרט הוטל על רום, והסרט יצא לאקרנים בשנת 1936. במהלך הצילומים הכיר רום את ילנה קוזמינה, שהשתתפה בסרט, והם התחתנו. בהמשך היא השתתפה במספר סרטים של מיכאיל רום.
בשנים 1937 ו-1939 ביים שני סרטים על מהפכת אוקטובר. הסרטים בוימו תוך השגחה צמודה של יוסיף סטלין וזכו לתמיכתו. גם בהמשך ביים רום מספר סרטים על ולדימיר לנין, יתרונות המשטר הסובייטי וכולי.
בשנת 1938 החל ללמד ב-VGIK, ועבד שם עד יום מותו. בין תלמידיו היו במאים סובייטים מפורסמים כמו אנדריי טרקובסקי, ניקיטה מיכלקוב, וסילי שוקשין וגרגורי שוחראי.
בשנת 1961 הוא ביים את הסרט "תשעה ימים של שנה אחת", שזכה לתואר הסרט הטוב ביותר בשנת 1962 וזכה בפרסים בפסטיבלים לקולנוע.
בשנת 1965 ביים את הסרט הדוקומנטרי "הפשיזם המצוי", שזכה להצלחה רבה.
בתקופת סטלין הציג רום את סטלין באור חיובי מאוד בסרטיו, וזכה חמש פעמים בפרס ברית המועצות. למרות זאת, בשנת 1966 חתם על מכתב גלוי נגד ניסיון לחזור מגינוי פשעיו של סטלין.
רום זכה בעיטור לנין פעמיים (1938, 1967), בתואר אמן העם בשנת 1950 ובפרסים נוספים.
מיכאיל רום נפטר ב-1971 במוסקבה, בגיל 70, ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
עיצור שיני, חוכך, אטום
עיצור שיני, חוכך, אטום הוא צליל עיצורי המצוי בחלק מהשפות המדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא תטא יוונית קטנה /θ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-T. זהו הצליל הישן ל-ת"ו רפה, וניתן היה לשמוע אותו בהגיות העברית המקראית והטברנית. זהו צליל האות הערבית ث, וצליל שילוב האותיות Th בשפה האנגלית במילה כגון Path. עיצור זה היה קיים בפרוטו-שמית והיה אחד הצלילים של האות שי"ן. ניתן היה לשמוע אותו בפרוטו-שמית במילים שַׁאֲרָה, שָׁב, שְׁנִיָה, שָׁבַר, שָׁד, שׁוּעָל, שָׁעָר, שָׁכֹל, שָׁכַל, שְׁלֹשָה, שֶׁלֶג, שָׁם, שְׁמוֹנֶה, שׁוֹר ושׁוּם.
יעקב למר
יעקב לֶמֶר הוא חזן חרדי-אמריקאי בולט.
קורות חיים.
נולד בברוקלין שבניו יורק להורים חסידי בעלז. אחיו הוא שלום למר. בצעירותו למד חזנות אצל החזן בן ציון מילר והיה הסולן במקהלת בית הכנסת ישראל הצעיר, לאחר מכן למד אצל החזנים דניאל גילדר, יוסף מלובני וברנרד באר, הוא בעל קול טנור והוא שר במספר שפות בהן עברית ויידיש.
בשנת 2010 יצא לאור בהפקת מרדכי סובול אלבום הבכורה שהקליט למר וימלא משאלותינו שבו שר יצירות חזנות עתיקות. בשנת 2014 יצא לאור אלבומו איהי שבת שמוקדש כולו לתפילות וזמירות השבת.
למר מופיע בקונצרטים בארצות הברית, ישראל, אירופה, וכיום הוא החזן בבית הכנסת לינקולן סקוואר שבניו יורק.
בשנת 2014 שר את ההמנון האמריקני בפתיחת משחק ה-NBA של קבוצת ברוקלין נטס.
יצחק שבדרון
הרב יצחק הכהן שבדרון (תרכ"ו, 1856 - תרע"ט, 1919) היה רב בגליציה ובירושלים, פרשן התוספתא ומהדיר כתבי אביו המהרש"ם מברז'אן.
קורותיו.
נולד בגליציה, בנו של המהרש"ם מברז'אן. כיהן כרבה של העיר חאצמר (חוטימיר באוקראינה המודרנית). בשנת תרנ"ח (1898) מתה אשתו חיה לאה, ממנה נולדו לו תשעה ילדים. בתקופה זו איבד גם את רכושו ונותר בחוסר כל. בשנת תרס"ג (1903) עלה לארץ ישראל, השתקע בירושלים ונמנה עם רבני ישיבת המקובלים שער השמים. בירושלים נישא בשנית לפרידה לאה, שהייתה צעירה ממנו ב-38 שנים.
חיבר את הפירושים על התוספתא "מנחת יצחק" ו"שירי מנחה", על סדר זרעים, מועד, נשים ונזיקין.
על רעייתו השנייה מסופר שביקשה ללמוד איתו גמרא. הוא השיב שאסור לו ללמד אותה גמרא, אבל מעתה ואילך ילמד בקול והיא תוכל להקשיב ולהבין. ואכן במשך הזמן רכשה ידיעות רבות בש"ס ופוסקים, ואף חידשה וכתבה חידושי תורה. לאחר פטירתה הדפיס בנה, הרב שלום שבדרון, חלק מחידושיה על מסכת ביצה, בראש הספר "דעת תורה" על יורה דעה.
מנישואיו השניים נולדו לו תשעה ילדים, ובהם: "המגיד הירושלמי" הרב שלום שבדרון והרב חיים שבדרון, שהיה מלמד בתלמוד תורה עץ חיים.
מפעל הוצאת כתבי אביו המהרש"ם.
עוד בהיותו בגליציה, ובעיקר בירושלים, עסק רבות בהוצאת כתבי אביו המהרש"ם. הוציא לאור את חלקם, כגון את ספרו "תכלת מרדכי" חלק ראשון (תרע"ג). לאחר פטירתו המשיכו בניו במפעל.
בהוצאה מאוחרת יותר, לאחר פטירת הרב יצחק, שולבו גם חידושיו בסוף כל חומש בספר "תכלת מרדכי", בשם "מטעמי יצחק".
הרמת כוס
אלווין יורק
אלווין קאלום יורק (Alvin Cullum York; 13 בדצמבר 1887 – 2 בספטמבר 1964) היה מגיבוריה הידועים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בה עוטר, בין היתר, במדליית הכבוד של הקונגרס – העיטור הצבאי הגבוה ביותר של המדינה.
ראשית חייו.
אלווין יורק נולד במדינת טנסי למשפחה ענייה, השלישי מבין 11 ילדים. הוא כמו אחיו כמעט ולא למד בבית הספר והשתתף בפרנסת המשפחה. בגיל 24, משמת אביו, היה יורק למפרנס העיקרי של משפחתו. הוא עבד בבניית מסילות רכבת ובכריתת עצים. הוא היה עובד חרוץ אך גם נודע כחובב אלכוהול ומספר פעמים נעצר בשל השתתפות בקטטות במסבאות.
ב-1917, משנקרא להירשם לגיוס לצבא ארצות הברית, הוא ביקש להשתחרר מן הגיוס מטעמים מצפוניים, בעקבות השקפה פציפיסטית שאימץ בהשפעת כנסיית הקוייקרים אליה השתייך, אך בקשתו נדחתה. בהמשך שירותו שכנעו אותו מפקדיו בצדקת השתתפותו במלחמה.
מלחמת העולם הראשונה.