סנג'אק זור והחלק העיקרי של וילאייט חלב לעיתים נכללים בסוריה העות'מאנית ולעיתים לא. "המילון הגאוגרפי של העולם", שיצא לאור בשנת 1906, מתאר את סוריה כ:"מדינה בחלק [דרום-מערב] אסיה, המהווה חלק מהאימפריה הטורקית. היא משתרעת מזרחה מהים התיכון אל נהר הפרת והמדבר הסורי (השוכן צפוני למדבר הערבי), ודרומה מעלמה-דאג (אמנוס העתיקה), אחד מהרי הטאורוס, עד לגבולות מצרים. היא שוכנת בין קוי הרוחב 31° ו-37° [קו רוחב צפוני]. היא כוללת את וילאייט סוריה, או של דמשק, את וילאייט ביירות, את החלק [דרום-מערב] של וילאייט חלב, ואת המוטצאריף של ירושלים והלבנון.
פלסטין נכללת בסוריה, הכוללת את המוטצאריף של ירושלים וחלק מהווילאייטים של ביירות וסוריה.
הכינוי סוריה משמש לעיתים במובן הרחב יותר כדי לכלול את כל וילאייט חלב ואת סנג'ק צור, ובכך נוסף חלק גדול ממסופוטמיהעל סוריה בשנת 1915, דוח בריטי אומר:"המונח סוריה באותם ימים שימש בדרך כלל לציון כל סוריה הגאוגרפית וההיסטורית, כלומר כל הארץ השוכנת בין הרי הטאורוס וחצי האי סיני, שהורכבה מחלק מווילאייט חלב, וילאייט ביירות, וילאייט סוריה, הסנג'ק של לבנון והסנג'ק של ירושלים. היא כללה את החלק הזה במדינה שניתק ממנו לאחר מכן כדי ליצור את שטח המנדט של פלסטין."
יובץ'
אולימפיאדת בריזבן (2032)
המשחקים האולימפיים של קיץ 2032, האולימפיאדה ה-35 בעת החדשה, צפויים להיות אירוע הספורט הגדול והמרכזי של שנה זו. לפי החלטת הוועד האולימפי הבינלאומי, שהתקבלה בכינוס ה-138 של הוועד בטוקיו שביפן ב-21 ביולי 2021, הם ייערכו בבריזבן, אוסטרליה, שתארח את האולימפיאדה לראשונה. אולם, זאת העיר השלישית באוסטרליה המארחת את המשחקים אחרי מלבורן ב-1956 וסידני ב-2000.
הנריקה לזוברט
הנריקה ונדה לזוברט (פונטית: 'xɛnˈrɨka waˌzɔvɛrˈtuvna; בפולנית: Henryka Wanda Łazowertówna; נכתב גם Lazowert ולעיתים בשגיאה, Lazawert; 19 ביוני 1909, ורשה - אוגוסט 1942, מחנה ההשמדה טרבלינקה) הייתה משוררת לירית פולנית. שירתה ניחנה באופי אישי עמוק ובעוצמה רגשית, אך כללה התייחסויות חברתיות וגוונים פטריוטיים. היא נחשבת לאחת המשוררות הפולניות הבולטות ממוצא יהודי.
לזוברט ידועה בעיקר ככותבת השיר "Mały szmugler" (המבריח הקטן) שנכתב בגטו ורשה, ככל הנראה ב-1941, ופורסם לראשונה בשנת 1947, שנים לאחר מותה. השיר עוסק בילד הנאבק להחזיק את משפחתו בחיים בגטו על ידי הברחה מהצד "הארי" תוך סיכון חייו. השיר ותרגומיו באנגלית ובעברית חרוטים על האנדרטה לילדים קורבנות השואה, ומשמשים אפיטף עבור הילדים שנרצחו בשואה.
חייה.
הנריקה לזוברט הייתה בתם של מקסימיליאן לזוברט ואשתו בלומה. האם הייתה מורה בבית ספר. לזוברט למדה פולנית ופילולוגיה לטינית באוניברסיטת ורשה, ולאחר מכן ספרות צרפתית באוניברסיטת גרנובל בעזרת מלגה במימון ממשלת הרפובליקה הפולנית השנייה.
לזוברט הייתה חברה פעילה בסניף ורשה של איגוד הסופרים הפולני, והשתתפה באירועים שארגן האיגוד, למשל הוועידה לציון עשור למותו של הסופר סטפן סרומסקי בדצמבר 1935, במהלכה קראה מעבודותיה לצד משוררים מפורסמים כמו צ'סלב מילוש, יוליאן טובים וקז'ימייז' וירז'ינסקי . בין המגזינים הספרותיים של תקופתה, פעלה בעיקר עם כתבי העת הספרותיים "Droga" ו-"pion." היא נתפסה כקרובה מבחינה פואטית לחוג סקמאנדר, ופרסמה בחייה הקצרים שני אוספי שירה, "Zamknięty pokój" ("חדר סגור"), בו החדר הסגור בכותרת השיר הוא מטאפורה למשוררת עצמה, ו"אמיוניה שוויאטה" ("השמות בהם העולם ידוע"), המקיים את הבטחת המשוררת באוסף הקודם להשמיע קול ייחודי משלה בקרב משוררות בין שתי מלחמות העולם. "זמנקניטי פוקוי" ("חדר סגור") היה - כלשונם של הסופר ומבקר הספרות החמור קרול ויקטור זאוודזינסקי (1890 1949) - ביטוי של כישרון פואטי עדין במיוחד ואינטליגנציה יוצאת דופן. שני ספרים אלה מבטאים את המאבק להשתחרר ממעגל הקסם של הסובייקטיביזם אל התסיסה המחוספסת והקשוחה של העולם ("zamęt życia").
מבחינה פוליטית, הנריקה לזוברט הייתה ידועה בנטייתה השמאלנית, נקודה בה נבדלה - לדעתו של יוזף לובודובסקי - ממשוררת מפורסמת אחרת בדורה, זוזנה גינצ'נקה. עם זאת, השמאלנות שלה הייתה תוצר רגישותה לעוול חברתי ודחייתה המוסרית של כל צורת דיכוי, ולא סוג של אידאולוגיה פוליטית. בניגוד ללוסיאן שנוואלד, בן זמנה, היא נותרה ביסודה משוררת לירית.
בניגוד לגינצ'נקה, לזוברט לא הייתה אישה בעלת יופי פיזי יוצא דופן, אך היא ניחנה בקסם וחן אשר יחד עם פשטות התנהגותה וגישתה הישרה הפכו אותה להתגלמות הנשיות בעיני מכריה. פשטות וישרות סגנון מאפיינות גם את שירתה. לזוברט מעולם לא ניסתה להקרין דימוי אחר של עצמה. היא התגוררה בוורשה עם אמה ברחוב סיינה (Sienna). היא אהבה ספרים שקנתה בתקציבה הדל ולא ספריות משום שכפי שהסבירה, "כשאני מתמודדת עם ספר אני לא נפרדת ממנו עד שאסיים, קוראת בארוחות, במיטה. . . הספר נמצא איתי כל הזמן, אני לא מתרחקת ממנו צעד אחד, וחברות קרובה כל כך אפשרית רק כאשר ספר אינו דוחה במראהו הפיזי (כפי שעושים ספרי ספרייה רבים). אני מעדיפה לקרוא ספר שלא נגע בידי אחרים, לחתוך את הדפים [אם יצאו מחוברים מבית הדפוס], לשמוח בניחוח המוזר של דיו הדפוס."
זהות.
הביוגרפית אאוגניה פרוקופ-יאנייץ' מהאוניברסיטה היגלונית טוענת כי האנטישמיות הפעילה של החברה הפולנית ("גאזטה ורשבסקה") בשנות השלושים היא זו שאילצה בסופו של דבר את הסופרים והמשוררים כמו הנריקה לזוברט שמעולם לא דגלו בהיבט מסוים בזהות יהודית ספציפית בזמן שכתבו בפולנית, ליישר קו עם הקהילה היהודית בפעם הראשונה בין המלחמות או במלחמת העולם השנייה. ואכן, העוינות בין הקהילות היהודיות והלא יהודיות בפולין זוכה ליחס רהוט בסיפורה הקצר הבדיוני של לזוברט", Wrogowie" ("האויבים"), שפורסם בשנת 1938, שם היא מספרת את סיפורם של שני רוכלי בייגלה, יהודי וגוי, אשר מתחרים באיבה ובאגרסיביות על לקוחות עד אשר פגעי הגורל מכתיבים להם שיתוף פעולה למען טובת הכלל.
סופרים יהודים מבוססים אחרים נהנו מיוקרה רבה, כמו בולסלאב לשמיאן, יוליאן טובים, אנטוני סלונימסקי, חברים יהודים אחרים וזוכי עיטורי האקדמיה הפולנית לספרות (PAL), מה שהפך את הביוגרפיה של לזוברט ליוצאת דופן במקצת.
בגטו ורשה.
במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 חלק מהדירה של לזוברט ברחוב סיינה, דירה שאותה חלקה עם אמה, נהרס בהפצצה האסטרטגית של הלופטוואפה, אך הן התגוררו בשארית הדירה. אביה נפטר בנסיבות טבעיות לפני המלחמה.
לזוברט נכלאה בגטו ורשה, כשרחוב סיינה נכלל בגבולות הגטו. כפי שציין ולדיסלב סמולסקי (1909–1986), שביקר אותה לעיתים קרובות במהלך השנה הראשונה למלחמה, האירועים הוכיחו עבור לזוברט הזדמנות להציג עתודות נחישות וכוח. היא החלה בשיתוף פעולה עם ארגון הצדקה היהודי צנטוס שמשימתו הייתה טיפול בילדים יתומים וחסרי בית. היא גויסה על ידי עמנואל רינגלבלום כעובדת בארגון הסיוע יס"ס"." היא העתיקה וחיברה פרסומים עבור מוסדות צדקה: עלוני הסברה, בקשות תרומות וכו'.
לאחר מכן גייס אותה רינגלבלום לצוות ארכיון עונג שבת שם תיעדה את גורלם של פליטים מאזורים שונים בפולין בגטו ורשה. היא זכתה לשבחים מרינגלבלום על יכולתה להביא לחיים עובדות סטטיסטיות יבשות שנרשמו על ידי הארגון להנצחת אינדיבידואלים.&lt;ref name="Kassow181/2"&gt;Samuel D. Kassow, "Who will Write Our History?: Emanuel Ringelblum, the Warsaw Ghetto, and the Oyneg Shabes Archive", Bloomington (Indiana), Indiana University Press, 2007, pp. 181182. , .&lt;/ref&gt;
בגטו המשיכה לכתוב שירה. מלבד העדות על מציאות החיים בגטו בשיר "המבריח הקטן", נותר מכתבה של לזוברט למשורר רומן קולונייצקי. (1906 1978) מתאריך 6 בספטמבר 1941, תיאור לירי של רחובות הגטו והעוברים והשבים. המכתב נשמר במוזיאון לספרות אדם מיצקייביץ' בוורשה
בפברואר או במרץ 1940 (חודשים רבים לפני הקמת הגטו) נעזרה לזוברט בשירותיו של לודוויק ברנדשטטר, אביו של הסופר רומן ברנדשטטר. היא נפגשה עם משורר פולני שהיה חבר משותף וביקשה סיוע ביישוב מחדש בקרקוב, בה - כך חשבה - אנונימיותה תאפשר לה ביטחון רב יותר. רינגלבלום העיר על גורלה האולטימטיבי של לזוברט:
עם זאת, ולדיסלב סמולסקי מדווח שכאשר התברר במהלך שנת 1941 כי בסופו של דבר הגטו ייסגר מהעולם החיצון, רבים מחבריה של לזוברט יעצו לה לעזוב עם אמה בזמן שהדבר עדיין אפשרי, ולמצוא בית בטוח. היא ככל הנראה סירבה לעשות זאת וטענה כי היא זקוקה לבריות האומללות ביותר, הילדים, יתומים וחסרי בית, שדאגה להם באותה עת.
במהלך האקציה הגדולה, הגירוש ההמוני של אוכלוסיית גטו ורשה למחנה ההשמדה טרבלינקה על ידי הנאצים בין יולי לספטמבר 1942, הנריקה לזוברט, מרצונה החופשי, ליוותה את אמה לאומשלגפלאץ ששימש נקודת מוצא לשליחת הקורבנות אל מותם בתאי הגזים בטרבלינקה כ -84 קילומטרים צפונית-מזרחית לוורשה. הארגון שהעסיק אותה, יס"ס, ניסה לחלצה, אך כשנודע לה כי תצטרך להשאיר את אמה סירבה לסיוע.
אורי גבעון
אורי גבעון (20 בדצמבר 1912 – 2 בינואר 1974) היה מוזיקאי, מלחין, מנצח וכותב, חבר קיבוץ שער העמקים.
ביוגרפיה.
גבעון נולד בזאגרב, קרואטיה, בשם ז'ילקו וולקוביץ. מילדותו התעניין במוזיקה וניגן בפסנתר, קלרינט וסקסופון בקונסרבטוריון של זאגרב. בגיל 13 התייתם מאביו.
בשנת 1938 הצטרף לתנועת השומר הצעיר ועלה ארצה בשנת 1939 לקיבוץ שריד.
נישא למרים ועמה השתקע בשנת 1940 בקיבוץ שער העמקים. לזוג נולדו 3 ילדים: דן (דני), שולה ואילן.