מושל מרילנד ממנה כמעט את כל בעלי התפקידים האזרחיים והצבאים של ממשלת מרילנד, בכפוף לעצה ולהסכמה של הסנאט המדינתי. המושל גם ממנה חברי ועדים ונציבויות מסוימים בכל אחד ממחוזות מרילנד ובעיר בולטימור, כמו ועדות הבחירות המקומיות, נציבויות נוטריונים ציבוריים, וכן הוא ממנה ממלאי מקום בעת התפנות משרות התובע הכללי ומבקר המדינה. במקרה של התפנות מושבים בכל אחד משני בתי האספה הכללית, המושל דואג לאיוש המושב הפנוי, אם כי עליו להישמע להמלצות המפלגות שאליהם משויכים חברי הבית שמושבם התפנה. כל בעל תפקיד שממונה על ידי המושל, למעט חברי האספה הכללית, יכול להיות מפוטר על ידו, בהנחה שקיימת סיבה מוצדקת לפיטורין. מבין בעלי התפקידים שממונים על ידי המושל בולטים 24 המזכירים וראשי המחלקות שמרכיבים את הקבינט של המושל.
סמכויות ותפקידים נוספים.
המושל הוא המפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה, שכוללים את כוחות המשמר הלאומי של מרילנד, היבשתיים והאוויריים, ואת כוחות ההגנה של מרילנד, למעט כאשר כוחות אלו נקראים לשירות על ידי הממשלה הפדרלית בסמכות נשיא ארצות הברית. בזמנים של מצב חירום ציבורי, בסמכות המושל להפעיל סמכויות חירום, כולל גיוס הכוחות הללו. בתחום המשפט הפלילי, המושל רשאי להעניק חנינות לפושעים, להמתיק עונשי מאסר, או להפחית קנסות או הפקעות שהוטלו על אנשים שהורשעו, נכלאו או נקנסו על הפרת חוקי המדינה.
בשני תחומים אלו, ובמגוון של תחומים נוספים, המושל יושב במועצות מדינתיות ובין-מדינתיות עם מגוון סמכויות. המושל מחויב לדווח על מצבה של המדינה בכל עת במהלך השנה, אם כי באופן מסורתי הוא מבצע זאת ב"נאום מצב המדינה" בכל חודש ינואר בתחילת המושב של האספה הכללית.
סגל המושל.
בנוסף למחלקות ולסוכנויות שתחת שליטתו, לרשות המושל עומד צוות מנהלי שמסייע לתאם את תפקידיו הניהוליים. בראש צוות זה עומד ראש הסגל, והוא כולל חמישה משרדים: יחסים בין-ממשלתיים, ייעוץ משפטי, חקיקה ומדיניות, תקשורת, ומשרד המושל בוושינגטון די. סי.. לראש הסגל יש כמה סגנים לסיוע לניהול המחלקות הללו. חברי סגל המושל הם פקידים ממונים, ולפיכך הם פטורים מחוקי השירות הציבורי.
סגן המושל.
לאחר שהתקיימה במשך מספר שנים בשנות ה-60 של המאה ה-19 נוצרה משרת סגן המושל מחדש ב-1971 בעקבות תיקון שהתקבל לחוקת מרילנד. בהשוואה לעמיתיו במדינות אחרות בארצות הברית, סגן מושל מרילנד הוא בעל תפקיד חלש יחסית. לדוגמה, בטקסס סגן המושל הוא נשיא הסנאט המדינתי, ובקליפורניה מועברות לסגן המושל כל סמכויות המושל כאשר זה האחרון נמצא מחוץ לגבולות המדינה. במרילנד הוא מחזיק בסמכויות ובתפקידים שהמושל מאציל לו. סגן המושל נבחר באותו פתק בחירה ולאותה תקופת כהונה כמו המושל. סגן המושל יורש את המושל רק כאשר משרתו של המושל מתפנה.
אף אחד מסגני המושלים של מרילנד לא נבחר בהמשך למשרת המושל בזכות עצמו, ואף אחד מהם גם לא ירש את משרת המושל בשל התפנותה עקב התפטרות, מוות או העברה מהתפקיד, למעט במקרה של בלייר לי השלישי, שכסגן המושל כיהן כמושל בפועל בתקופה בה המושל מרווין מנדל ריצה עונש מאסר של 19 חודשים בעוון הונאה מיוני 1977 ועד ינואר 1979. ב-1792, טרם היות משרת סגן המושל, כיהן ג'יימס ברייס כמושל בפועל לאחר פטירתו של ג'ורג' פלטר ועד השבעתו של המושל הקבוע, תומאס סים לי מתוקף היותו החבר הבכיר במועצת המושל.
מעון המושל.
בשנים 1777–1870 התגורר מושל מרילנד בבית ג'נינגס שבאנאפוליס. הבית, ששכן במקום שאליו יתרחב בהמשך הקמפוס של האקדמיה הימית של ארצות הברית הסמוך, נמכר ב-1869 לאקדמיה לאחר שובה ממיקומה הזמני ברוד איילנד במהלך מלחמת האזרחים. הבית נהרס ב-1901 לטובת הקמת בניינים נוספים של האקדמיה. החל מ-1870 מתגוררים מושלי מרילנד בבית הממשלה (Government House), מעון שבמקור נבנה מלבנים אדומות בסגנון ויקטוריאני, ובשנות ה-30 של המאה ה-20 חודש ונבנה מחדש בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאנית כך שהוא יתאים לבנייני המדינה הבנויים בסגנון הג'ורג'יאני-פדרלי באזור ההיסטורי של העיר. המעון ניצב בסמיכות לבית המדינה של מדינת מרילנד, שנבנה בשנים 1772–1797. בנוסף להיותו מעון למושל ולמשפחתו, מכיל הבית מספר חדרים ציבוריים שמשמשים את המושל לאירועים רשמיים.
התפתחות התפקיד.
בתקופת קיומה של פרובינציית מרילנד, בעלי הקרקע שלה, הברונים והלורדים של בולטימור, שבאופן כללי התגוררו בממלכת אנגליה, בחרו מי יוכל לכהן כמושל נחלתם בשמם. לאונרד קלוורט , אחיו הצעיר של ססיל קלוורט, ברון בולטימור השני, הגיע עם המתיישבים הראשונים במרץ 1634 כדי לכהן כמושל הראשון של פרובינציית מרילנד עד למותו ב-1647. החל מ-1692, כאשר איבדו ברוני בולטימור את שליטתם על המושבה, ועד 1715, הייתה מרילנד מושבת כתר, והמושל היה ממונה על ידי מלכי אנגליה. ב-1715 קיבלו הלורדים של בולטימור מחדש את הצ'רטר המלכותי שלהם ממלכי בריטניה מבית הנובר, וכאשר הייתה המושבה בבעלות הלורדים החמישי והשישי של בולטימור, הם היו אלו שמינו את מושלי המושבה עד לפרוץ המהפכה האמריקאית. המושל הראשון של מדינת מרילנד היה תומאס ג'ונסון, שהושבע לתפקידו ב-21 במרץ 1777.
על פי חוקת מרילנד הראשונה, שכוננה ב-1776, המושל נבחר לתקופות כהונה של שנה אחת על ידי שני בתי האספה הכללית. תיקון לחוקה שהתקבל ב-1838, קבע שהמושל ייבחר על ידי ציבור המצביעים לתקופת כהונה של שלוש שנים, כאשר בכל מערכת בחירות נבחר המושל באחד מתוך שלושת מחוזות הבחירה של המדינה: המזרחי, המערבי, והדרומי, שיועדו אך ורק לצורך בחירת המושל, כאשר בכל פעם בחרו במושל אך ורק תושבי אותו מחוז בחירה על פי סבב בין שלושת המחוזות. בחוקת מרילנד השנייה, שהתקבלה ב-1851 הונהגה תקופת כהונה של ארבע שנים, ובחוקת מרילנד השלישית, שהתקבלה ב-1864, בוטל הסבב של מחוזות הבחירה. חוקת מרילנד הרביעית והנוכחית התקבלה לאחר אשרורה במשאל עם ב-1867. בתיקון לחוקה שהתקבל ב-1922 הוסף לחוקה סעיף 17, שכותרתו "בחירות כל ארבע שנים", ושקבע את מועד הבחירות הבאות לשנת 1926 ולכל ארבע שנים לאחר מכן, ובכך הוזז לוח הזמנים של הבחירות שעד אז התקיימו בשנים אי-זוגיות ושונה למועד של בחירות אמצע הכהונה.
ספירו אגניו כיהן כמושל מרילנד ה-55 בשנים 1967–1969, ולאחר מכן כיהן כסגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא ריצ'רד ניקסון. עד כה, אגנויו הוא בן מרילנד שהגיע לדרגה הגבוהה ביותר בממשל הפדרלי, לצד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית רוג'ר טוני. לאחר שהתפטר אגניו מתפקידו כסגן הנשיא על רקע אישומים בשחיתות, הוסר ב-1979 דיוקנו הרשמי כמושל בחדר קבלת הפנים של בית המדינה של מרילנד. ב-1995 הושב הדיוקן למקומו על ידי המושל פריס גלנדנינג, שציין שאין זו יכולתו של אף אחד לשנות את ההיסטוריה, לטוב או לרע, והביא דוגמה מספרו המפורסם של ג'ורג' אורוול 1984. במקרה של מרווין מנדל, הוסר דיוקנו בחדר קבלת הפנים בעקבות הרשעתו בהונאה ומאסרו והושב גם הוא ב-1993.
עד כה לא כיהנו נשים כמושלות מרילנד. עם זאת, נשים התמודדו לתפקיד בארבע מערכות בחירות (1974, 1994, 1998 ו-2002). בנוסף, אישה אחת, קתלין קנדי טאונסנד, כיהנה כסגנית מושל תחת המושל הדמוקרטי פריס גלנדנינג בשנים 1995–2003. אישה נוספת, קריסטן קוקס, ששמשה כמזכירת המחלקה לטיפול באנשים עם מוגבלויות, התמודדה ללא הצלחה למשרת סגן המושל כשותפתו למרוץ של המושל הרפובליקני בוב ארליק. קוקס הייתה ייחודית לא רק בכך שהיא אישה, אלא גם בהיותה סובלת מלקות ראייה.
שלושה ממושלי מרילנד, כולם בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כל אחד. אלברט ריצ'י הוא המושל שמשך כהונתו היא הארוכה ביותר, 15 שנה.
Loose Change (מיני-אלבום)
Loose Change הוא מיני-אלבום של הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, שיצא באופן עצמאי. המיני-אלבום הוקלט בסטיקי סטודיו, סארי, והופק על ידי ג'ייק גוסלינג. המיני-אלבום פורסם תחילה ב-2010, לפני ששירן זכה להכרה עולמית. הוא פורסם מחדש שלוש פעמים: ב-2011; ב-2015 כחלק מאלבום האוסף "5"; ולבסוף בשנת 2016, על ויניל צבעוני בגודל 12 אינץ'. שם המיני-אלבום, "Loose Change", נגזר מהבית השני של הרצועה המובילה של האלבום, "The A Team".
המיני-אלבום היה לחלק השני של אלבום האוסף שפרסם שירן בשנת 2015, "5", המורכב מחמישה מיני-אלבום שיצאו באופן עצמאי לפני אלבום האולפן הראשון שלו, +. המהדורה הראשונית זכתה להצלחה, הודות לרצועה הפותחת, "The A Team", שהפכה ללהיט.
כאשר המיני-אלבום פורסם מחדש בשנת 2015 כחלק מהאוסף "5", הרצועה הראשונה, "The A Team", הוחלפה ברצועה "Let It Out", הסינגל המוביל מהמיני-אלבום הקודם של שירן. הסיבה לכך היא ש-"The A Team" המשיך והפך לסינגל המוביל מתוך אלבום הפריצה של שירן, +, והמיני-אלבום "Let It Out" לא היה חלק מאלבום האוסף.
"Loose Change" הגיע למקום ה-90 במצעד האלבומים הבריטי בשנת 2011. ב-2017, עם יציאתם של שני שירים מאלבומו השלישי של שירן, ÷, האלבום נכנס למצעד האוסטרלי, והגיע למקום ה-83 במצעד האלבומים של ARIA.
שני שירים מהמיני-אלבום נכללו באלבום האולפן הראשון של שירן מ-2011, +. הראשון היה "The A Team", שיצא כסינגל המוביל של האלבום. השני היה הרצועה השלישית מהמיני-אלבום, "Little Bird". השיר נכלל רק במהדורת הדלוקס של האלבום, כרצועה ה-14. שני שירים מהמיני-אלבום בוצעו על ידי שירן עבור מיני-אלבום הלייב שלו משנת 2011, "Live at the Bedford". השירים "The A Team" ו-"Homeless" היו שירי הפתיחה של הסט של שירן להופעה שלו.
פילון מגבל
תהילים כ&quot;א