בעונה שלאחר מכן חזר לבנפיקה, שיחק 37 משחקים בכל המסגרות וזכה עמה בטרבל.
לאחר שסבל מפציעות רבות, ב-14 באוגוסט 2015 חתם בהשאלה לעונה אחת באל וואקרה מקטר.
ב-4 באפריל 2017, לאחר יותר משנה של חוסר פעילות, סיים אמורים את חוזהו בבנפיקה ופרש ממשחק פעיל בגיל 32.
קריירה בינלאומית.
אמורים שיחק עבור נבחרת פורטוגל עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2007 בהולנד.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל הגיעה במונדיאל 2010 כשעלה כמחליף במשחק בשלב הבתים נגד חוף השנהב שהסתיים בתיקו 0-0.
אמורים היה גם חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2014. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר ב-26 ביוני במשחק נגד גאנה, משחק אותו הפסידה נבחרת פורטוגל והודחה מהטורניר.
קריירת אימון.
אמורים החל לשמש כמאמן בעונת 2018/2019 בקבוצת קאסה פיה מהליגה השלישית. בינואר 2019 הורידו לקבוצה שש נקודות. זמן קצר לאחר מכן הוא הגיש את התפטרותו.
בראגה.
באמצע ספטמבר 2019 מונה אמורים למאמן לקבוצת המילואים של ספורטינג בראגה. שלושה חודשים לאחר מכן, הוא החליף את ריקרדו סה פינטו בקבוצה הראשונה של המועדון לאחר שזה פוטר מתפקידו. במשחקו הראשון כמאמן הוביל את הקבוצה לניצחון חוץ 7–1 על בלננסש SAD, ושלושה שבועות לאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע הליגה לאחר ניצחון על פורטו עם שער בדקה האחרונה. ב-15 בפברואר רשמה הקבוצה הניצחון הראשון של בראגה בחוץ על בנפיקה ליסבון מזה 65 שנים כשניצחה אותה 0–1. תחת אמורים הפסידה בראגה רק שני משחקים, שניהם בשמינית גמר הליגה האירופית לגלאזגו ריינג'רס.
ספורטינג ליסבון.
אמורים מונה למאמן ספורטינג ליסבון ב-4 במרץ 2020. אף על פי שהיו לו רק חודשיים של ניסיון אימון בקבוצה בוגרת, ספורטינג שילמה 10 מיליון אירו עבור שירותיו, דמי ההעברה השלישית בגבוהה ששולמה עבור מאמן בהיסטוריה.
ב-23 בינואר 2021 זכה עם הקבוצה בגביע הליגה השני ברציפות שלו והראשון בספורטינג לאחר שניצחה את קבוצתו לשעבר בראגה במשחק הגמר. לאחר ששברה הקבוצה תחתיו שיא לאומי של 32 משחקים ללא הפסד, זכתה ספורטינג ליסבון באליפות הראשונה שלה מזה 19 שנה. לספורטינג היה רק הפסד אחד במהלך העונה כשהפסידה לבנפיקה 4–3 ב-15 במאי, הפסד שהגיע לאחר שהבטיחה כבר את האליפות. בסיום העונה נבחר אמורים למאמן העונה בליגה.
אמורים החל את עונתו השנייה בספורטינג בזכייה בסופר קאפ הפורטוגלי.
ב-24 בנובמבר ניצחה ספורטינג את בורוסיה דורטמונד 3–1 במשחק הלפני אחרון בשלב הבתים בליגת האלופות והבטיחה עלייה לשמינית הגמר לראשונה מאז עונת 2008/2009. ב-28 בנובמבר הפך אמורים למאמן המהיר ביותר שניצח ב-50 משחקים בליגה הפורטוגלית, לאחר ניצחון 0–2 על טונדלה.
ב-29 בינואר 2022 זכה עם הקבוצה בגביע הליגה השלישי ברציפות שלו כמאמן, והשני ברציפות עם ספורטינג לאחר ניצחון 2–1 על בנפיקה.
תארים.
כשחקן.
בנפיקה ליסבון
ספורטינג בראגה
כמאמן.
ספורטינג בראגה
ספורטינג ליסבון
אישיים
רחל צלניק-אברמוביץ
רחל צלניק-אברמוביץ (נולדה ב-1952) היא היסטוריונית של העת העתיקה ומכהנת כפרופ' בדימוס בחוג ללימודים קלסיים באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
רחל צלניק נולדה והתחנכה ברחובות. אמה, טובה, ילידת העיירה נובוסליצה (אז ברומניה), עלתה לארץ ישראל באניית המעפילים "הגנה" (שאחרי הקמת המדינה נקראה אח"י הגנה). אביה, אייזיק, יליד שייראדז, פולין, הגיע לארץ עם צבא אנדרס ב-1942. צלניק למדה ביסודי בבית חינוך לילדי עובדים ברחובות (לימים, בית הספר על שם אפרים קציר), בתיכון למדה בקריית חינוך על שם עמוס דה שליט (סיימה ב-1970). בשנים 1970–1972 שירתה שירות צבאי בנח"ל.
עם סיום שירותה הצבאי החלה ללמוד באוניברסיטת תל אביב, וסיימה שם תואר ראשון, שני ושלישי. ב-1972–1979 למדה לתואר ראשון בהיסטוריה ולימודים קלסיים. ב-1980–1986 למדה לתואר שני בלימודים קלסיים. את עבודת המ.א. שעסקה באריסטופאנס ובדמוקרטיה של זמנו, כתבה בהדרכת פרופ' שלום פרלמן ופרופ' נטע זגגי. ב-1988–1996 למדה לתואר שלישי בלימודים קלסיים. את עבודת הדוקטור שעסקה ביחסי תלות ופטרונז' ביוון הקלאסית, כתבה בהדרכת פרופ' שלום פרלמן ופרופ' זאב רובין.
במקביל ללימודיה עבדה בין השנים 1977–2001 בסגל ההוראה באוניברסיטה הפתוחה, כשיחידות הלימוד האחרונות שכתבה עבור מוסד זה יצאו לאור בשנים 2002–2004. משנת 1979 עבדה כעוזרת הוראה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2000 קיבלה מינוי כמרצה בחוג ללימודים קלסיים, ובשנת 2013 התמנתה כפרופ' חבר שם.
מחקרה.
צלניק-אברמוביץ מתמחה בחברה היוונית העתיקה, ובייחוד בקבוצות שוליים בחברה היוונית - בני-חורין וחסרי חירות. כמו כן, היא חוקרת היבטים שונים בהיסטוריוגרפיה היוונית, בקומדיה היוונית העתיקה וברטוריקה. לאחרונה, עסקה בהתפתחות תפיסת המדינה ובגבולות המשתנים בין התחום הציבורי לתחום הפרטי בפוליס היוונית, וכן במשמעות ובתפקיד של פועלי סיפור בכתבי ההיסטוריונים היוונים.
משפחתה.
נשואה לעיתונאי אמנון אברמוביץ ואם לשניים.
מתגוררת ברמת השרון.
פרסומיה.
מבחר ממאמריה.
צלניק-אברמוביץ כתבה כ-40 מאמרים, פרקים מספרים, וערכים באנציקלופדיות. להלן מבחר מהם:
הערות שוליים.
משפט בוכנוואלד
משפט בוכנוואלד או ארצות הברית נגד יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט ואחרים. (המכונה גם תיק 000-50-9) היה משפט על פשע מלחמה, שנערך על ידי צבא ארצות הברית שהקים בית דין צבאי למשפטי דכאו, באזור הכיבוש האמריקאי. המשפט התקיים בין 11 באפריל ל-14 באוגוסט 1947 במחנה המעצר של דכאו, שבו שכן מחנה הריכוז דכאו עד סוף אפריל 1945. במשפט זה הואשמו 31 אנשים בגין פשעי מלחמה הקשורים למחנה הריכוז בוכנוואלד ומחנות הלוויין שלו. כולם הורשעו. משפט בוכנוואלד היה חלק ממשפטי דכאו, שהתקיימו לאחר תום מלחמת העולם השנייה והשואה בין 1945 ל-1948.
רקע.
"החזירים באורוות ה-SS קיבלו מזון טוב יותר, בהשוואה למזון האסירים."
—  פיטר זנקל, אסיר בוכנוואלד לשעבר, עדות במשפט בוכנוואלד מאמצע אפריל 1947.
כשהגיעו כוחות אמריקאים למחנות הריכוז של הרייך הגרמני בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, הם לא היו מוכנים, בין השאר בגלל הלחימה המתמשכת, להתמודד עם הזוועות במחנות הריכוז. הטיפול ב"מוזלמנים" הכחושים והחולים וקבורתם של אלפי אסירים שנספו מרעב או מירי בצעדות המוות היוו משימה קשה עבור צבא ארצות הברית. לאחר לכידת מחנה הריכוז אוהרדרוף, תת-מחנה של בוכנוואלד, ועוד לפני שחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד ב-11 באפריל 1945, צילמו החיילים האמריקנים תמונות הממחישות את הנסיבות הנוראיות של פינוי המחנה. כבר ב-12 באפריל 1945 המפקד העליון של כוחות בעלות הברית, דווייט אייזנהאואר, ביקר במחנה הריכוז אוהרדרוף. בגלל תנאי המחנה הנוראים, ביקש מפוליטיקאים אמריקאים ובריטים, נציגי האו"ם והעיתונות האמריקאית, שיבואו לצפות במחנה. ב-16 באפריל 1945, 1,000 איש מוויימאר, תחת פיקוד אמריקאי, חויבו לבקר בבוכנוואלד, שם חזו בעקבות ההשמדה ההמונית. במקום אחר נאלצו התושבים הסמוכים לקבור את הקורבנות מצעדות הפינוי.
בהקשר זה, כחלק מתוכנית המשפט של ארצות הברית לפשעי מלחמה, תוכנית ארצות הברית ליצירת סטנדרטים משפטיים ומערכת משפט להעמדה לדין של פשעי מלחמה בגרמניה, החלו חוקרים אמריקאים מיד בחקירה כדי לזהות את האחראים לפשעים אלה. עד מהרה נתפסו עבריינים ונעצרו, כולל המפקד האחרון של מחנה הריכוז בוכנוואלד, הרמן פיסטר, שנעצר ביוני 1945 על ידי חיילים אמריקאים במינכן. צוות הפיקוד נכלא במחנה שבויים בבאד אייבלינג ונחקר זמן קצר לאחר סיום המלחמה ב-1945 על ידי חיל המודיעין. לפחות 450 אסירים לשעבר בבוכנוואלד זומנו כעדים, כולל הרמן בריל, וחומר תיעודי ממפקדת המחנה, בהיקף שהועלה על שתי משאיות, שימש כראיות. בגלל פרוטוקולי ועדת הייעוץ האירופאית (ה-EAC, ר"ת של European Advisory Commission), שהתקיימה בין השנים 1943–1945, העביר ב-1 ביולי 1945 הצבא האמריקני בתורינגיה חומר זה לידי הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה (SMAD). לאחר חקירות ראשוניות נגד יותר מ-6,000 בני אדם עד סתיו 1945, נעצרו כ-250 חשודים. עם זאת, לעיתים קרובות עדים לא היו זמינים עוד לזיהוי או שתמונות מפלילות לא הוקצו כראוי, וכמה חשודים הצליחו לברוח.
לברית המועצות היו הכי הרבה קורבנות (כ-15,000) בבוכנוואלד בהשוואה לשאר המדינות המעורבות, וככל הנראה חשודים אחרים שהו באזור הכיבוש הסובייטי או היו שם במעצר, הממשל הצבאי האמריקאי בגרמניה (OMGUS) שקל להותיר את ברית המועצות אחראית על ההליך המשפטי. ב-9 בנובמבר 1945, הגיש סגן המושל הצבאי לושיוס קליי הצעה לראש הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה, וסילי סוקולובסקי, להעביר את משפט בוכנוואלד לממשלה הסובייטית. לאחר משא ומתן ממושך ובדיקה בתיקי החקירה, הצד הסובייטי הביע עניין בהליך רק ביחס להרג ההמוני בגרדלגן , שם נשרפו 1,000 אסירים בחיים. לאחר העברת החקירה של 22 הנאשמים לשלטונות הצבא הסובייטיים, הוסכם לבצע אותו הליך עבור הנאשמים במחנה הריכוז בוכנוואלד ובדורה-מיטלבאו, לשעבר מחסן מרכזי בוכנוואלד ומאוקטובר 1944 מחנה ריכוז עצמאי. 3 בספטמבר 1946 נקבע כתאריך להעברת העצורים והראיות הנרחבות לגבי בוכנוואלד ודורה-מיטלבאו. נציגים של הממשל הצבאי הסובייטי לא הופיעו בנקודת המפגש באזור הגבול. לאחר 14 שעות של המתנה, האסירים והראיות נלקחו חזרה לבית המעצר בדכאו. ייתכן שהסובייטים לא נענו להצעה מכיוון שהשתמשו במחנה הריכוז לאחר ההשתלטות כ"מחנה מיוחד 2" ואולי חששו מהאשמות עתידיות בפשעי מלחמה בעצמם.