ג'ון הארט (באנגלית: John Hart; 1711 – 11 במאי 1779) היה נציג ניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי ובין החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
המקורות חלוקים בקשר לשנה ולמקום לידתו של ג'ון הארט. המקדימים ממקמים את לידתו ב-1706 בסטונינגטון, קונטיקט; אחרים מתעקשים שהוא נולד בשנת 1713, ולאחר שהוריו עברו להופוול טאונשיפ, ניו ג'רזי במה שהיה אז מחוז הנטרדון (כיום חלק ממחוז מרסר).
הוא היה בנו של קפטן אדוארד הארט, איכר, יועץ ציבורי, שופט שלום, ומפקד של יחידת מיליציה מקומית במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.
ב-1739 קנה ג 'ון הארט חווה ליד סמית'ויל, וב-1741 נשא לאישה את דבורה סקודר.
נולדו להם שלושה עשר ילדים: שרה, ג'סי, מרתה, נתנאל, ג'ון, סוזנה, מרי, אביגיל, אדוארד, סקודר, תינוקת שנפטרה, דניאל, ודבורה,
מתוכם רק דניאל ודבורה היו עדיין קטינים במותו של ג'ון הארט ב-1779.
דבורה הארט הקדימה את בעלה, ונפטרה ב-8 אוקטובר 1776.
קריירה פוליטית.
בשנת 1750 נבחר הארט למועצת המחזיקים החופשיים הנבחרים שבמחוז הנטרדון.
הוא נבחר לראשונה לאספה הקולוניאלית של ניו ג'רזי בשנת 1761, ושירת שם עד 1771.
הוא התמנה לוועדה המקומית לבטיחות ולוועדה של התכתבות, והפך לשופט בבית המשפט לערערים. הוא כונה לעיתים קרובות "ג'ון הישר".
כאשר בשנת 1776 ניו ג'רזי הקימה את האספה המהפכנית (או קונגרס מחוזי) הוא נבחר כחבר ושימש כסגן הנשיא.
ביוני 1776, משלחת ניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי הראשון התנגדה לעצמאות. כתוצאה מכך, כל המשלחת הוחלפה, והארט היה אחד מהנבחרים לקונגרס הקונטיננטלי השני. הוא הצטרף בזמן כדי להצביע ולחתום על מגילת העצמאות.
הוא שירת כנציג רק עד אוגוסט של אותה שנה, ולאחר מכן נבחר כיושב ראש האספה הכללית החדשה של ניו ג'רזי.
מאוחר יותר שירת גם כגזבר של המועצה לביטחון (שקיבלה "כוח מהיר ויוצא דופן" לבצע את ענייני המדינה בשעת חירום),
נשיא הפגישות המשותפות של ניו ג'רזי בקונגרס, וממונה על משרד מילווה מדינה.
על שמו שדרות הארט בפלמינגטון, ניו ג'רזי.
במלחמת העצמאות.
בחודש דצמבר 1776, ההתקדמות הבריטית לניו ג'רזי הגיעה למחוז הנטרדון. בשל מעמדו כיושב ראש האספה, הארט הקשיש ברח והסתתר במשך זמן קצר בהרי סורלנד הסמוכים.
כוחות בריטיים פשטו על החווה שלו, שניזוקה, אך לא נהרסה.
כיבוש טרנטון על ידי הצבא הקונטיננטלי ב-26 בדצמבר אפשר להארט לחזור הביתה.
לפני קרב מונמאות', הזמין הארט את הגנרל ג'ורג' וושינגטון והצבא הקונטיננטלי לחנות בחווה שלו, והצעתו התקבלה. מ-22 עד 24 ביוני 1778, 12,000 חיילים חנו בשדותיו, ולפחות פעם אחת
הגנרל וושינגטון סעד עמו.
מותו.
ב-7 בנובמבר 1778, ג'ון הארט חזר להופוול מהעצרת בטרנטון. יומיים לאחר מכן, הוא ציין כי הוא היה חולה מדי עם "חצץ" (אבנים בכליות) מכדי לחזור.
הוא המשיך לסבול מכאבים במשך יותר משישה חודשים עד למותו ב-11 במאי 1779.
קריסטיאן לופא
קריסטיאן לופא (בפולנית: Krystian Lupa; נולד ב-7 בנובמבר 1943 ביסטשמביה-זדרוי, שלזיה עילית) הוא במאי תיאטרון פולני, תפאורן, גרפיקאי ומתרגם.
לופא מכהן כפרופסור בבית הספר הלאומי הגבוה על שם לודוויק סולסקי בקרקוב.
התחלת דרכו.
לופא נולד בשנת 1943 בעיצומו של הכיבוש הנאצי בפולין, בעיירה יאסטז'מביה-זדרוי, כבנם של מנהל בית ספר ביישוב, לודוויק לופא, ואשתו ורוניקה. בנעוריו גילה משיכה לאומנויות. אחרי לימודי תיכון בעיר ז'ורי, בלחץ ההורים נרשם ללימודי פיזיקה באוניברסיטה היאגלונית של קרקוב, אולם לבסוף עזב והלך ללמוד באקדמיה לאמנויות של קרקוב. סיים בשנת 1969 עם דיפלומה לגרפיקה ולחרטות. למד אחר כך שנתיים קולנוע בבית הספר הלאומי לקולנוע בלודז', תקופה שבה היה פעיל בתיאטרון הסטודנטים בעיר. בלט כצעיר לא קונפורמיסטי, בעל שיער ארוך ומנהגי "היפי" ועבודותיו לא מצאו חן בעיני הנהלת בית הספר לקולנוע. בסופו של דבר סולק משם בטענות שהוא נרקיסיסט קיצוני וחסר תקנה. לופא לא אמר נואש ונרשם ללימודי בימוי תיאטרון בבית הספר הלאומי הגבוה על שם לודוויק סולסקי בקרקוב.
בין השאר עבד כעוזר לצד הבמאי קונרד סווינרסקי. ב-8 בינואר 1977 הציג בבימויו בתור עבודת הגמר את המחזה של ויטקאצי - "יפות וקופים", שזכתה בהצלחה.
הקריירה האמנותית.
את הקריירה שלו כבמאי התחיל בתיאטרון נורוויד בילניה גורה באזור הסודטים המערביים. תקופת עבודתו לבשה אופי ניסויי מובהק. אחרי שתי הצגות אישיות, ביים במיוחד יצירות מאת מחזאים פולנים בני זמנו כמו גומברוביץ' ("איבון, נסיכת בורגונדיה" (1978), "החתונה" (1984)) או יצירות ויטקייביץ', ("הפרגמטיסטים" (1981), "מציאיי קורבובה ובלאטריקס" (1986), "שובו של אודיסאוס" (1981)) נציג של תיאטרון האבסורד המטאפיזי.
באחד ממאמריו באותן שנים, תחת הכותרת "תיאטרון ההתגלות", הציג לופא את השקפת עולמו על התיאטרון ככלי לבדיקת גבולות האינדיבידואליות ולחצייתם. בשנת 1985 בתיאטרון סטארי בקרקוב הוא הציג את התמצות הראשון של מחקריו - המופע "עיר החלום", לפי הרומן הפנטסטי "בצד השני" מאת אלפרד קובין
כעבור שנה הוא התקבל לעבוד בתיאטרון סטארי, כשהגעתו שם ציינה תפנית בניסוייו הבימתיים. לופא התמקד יותר במימד האתי באמנות, ומרבית ההצגות שביים נלקחו מן הספרות הרוסית או אוסטרית.
עיבד או העלה לבמה יוצרים כמו מוזיל ("החולמים" (1988), "רישומים של איש ללא תכונות" (1990)), דוסטויבסקי ("האחים קרמזוב" (1990)), רילקה - ("מאלטה או טריפטיך הבן האובד" - לפי "הרישומים של מאלטה לאורידס בריגה" (1991)), תומאס ברנהרד (Kalkwerk - "המפעל לסיד" ו-Auslöschung "הכחדה" (2001), "עמנואל קנט", "המשפחה. ריטר. דנה. פוס" (1996), "הפרעה" (2013 - בתיאטרון הלאומי לה קולין בפריז), צ'כוב ("פלטונוב" 1996, "שלוש אחיות" - בפסטיבל סתיו ב-1988), הרמן ברוך (הסהרוריים, 1995 - בפסטיבל סתיו של פריז, 1998).
בשנת 2002 עיבד את "האמן ומרגריטה" מאת מיכאיל בולגקוב וב-2006 יצר "זרתוסטרא" לפי ניטשה ואיינאר שלף.
אחרי "Factory 2" על חייו של אנדי וורהול, שהוצגה בתיאטרון הלאומי לה קולין בפריז, יצר את "פרסונה. מרילין" ו"הגוף של סימונה", מחזות שהוקדשו לדמויותיהן של מרילין מונרו וסימון וייל, אחר כך ביים את "חדר המתנה", לפי "קטגוריה 3.1" מאת לארס נורן בתיאטרון פולסקי בוורוצלב, ושהוצגה שוב בתיאטרון הלאומי דה לה קולין בפריז בשנת 2012.
בעיני לופא, היוצר תכופות (פרט לתפאורה ולפעמים המוזיקה של הצגותיו) את העיבודים והתרגומים של הטקסטים מהם שואב השראה, משיכתו אל מחברי רומנים, באה מההשקפה לפיה המחזאים חושבים יותר מדי במושגים של תיאטרון במקום מושגים של החיים. מהרומנים הפיק קריסטיאן לופא מופעים ארוכים ומרתקים (שלושה ערבים רצופים עבור "מלטה", ושש-שבע שעות - עבור "האחים קרמזוב" וה"רישומים של איש ללא תכונות".
לדעת ז'אן פייר תיבודא,
החל משנת 1983 קריסטיאן לופא מלמד בימוי תיאטרון בבית הספר הלאומי לתיאטרון ע"ש לודוויק סולסקי, מ-1993 כפרופסור. הוא כיהן כדקאן הפקולטה לבימוי בית הספר בשנים 1990–1996.
לפי כתב העת הפולני "Film" קריסטיאן לופא הוא הומוסקסואל מוצהר.
במרץ 2014 כאות מחאה נגד ההתערבות הצבאית הרוסית באוקראינה ביטל לופא ביקור ברוסיה.
קישורים חיצוניים.
Teatr Nr.5 2012 Moskva
פרדס (מרכז לחינוך ערכי)
פרדס הוא מרכז לחינוך ערכי שהוקם על ידי בוגרי השומר הצעיר שמטרתו לחזק את החינוך החברתי ערכי במסגרות פורמליות ובלתי פורמליות.
פרדס הוקם בשנת 2003 על ידי בוגרי השומר הצעיר במטרה להרחיב את השפעתם על החברה הישראלית וכמו כן לספק מקור פרנסה נוסף לבוגרי התנועה. בשנים הראשונות פעל תחת תנועת השומר הצעיר אך לאחר שגדל היקף הפעילות הוא עבר לפעול תחת קיבוץ פלך. כיום עובדים בפרדס 10 חברים קבועים ועוד עשרות מדריכים על בסיס לא קבוע. באופן רשמי פרדס הוא ענף של קיבוץ פלך, אך בפועל מתנהל כקואופרטיב.
איגרת הרמבן
וינדזור
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר (באנגלית: Arthur L. Schawlow Prize in Laser Science) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי החברה האמריקאית לפיזיקה מאז 1991. המועמדים נבחרים על פי תרומתם יוצאת הדופן במחקר בסיסי שנעזר בלייזרים כדי לחקור תחומות חומרים והאינטראקציה שלהם עם אור. הפרס נקרא על שם ארתור שולוב (1921–1999), חלוץ בתחום הלייזרים וזוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1981. נכון ל-2007 שווי הפרס $10,000.
בפרס זה זכה חוקר ישראלי אחד, מוטי שגב.
פוגרום גרנדה
פייב
פייב (באנגלית: Five, מעוצב בצורה: 5ive) היא להקת בנים בריטית שזכתה לעיקר הצלחתה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. בלהקה חברים שון קונלון, ריצ'י נוויל וסקוט רובינסון. במקור היו חברים בלהקה גם ג'ייסון (ג'יי) בראון ואבז לאב. שמו של ההרכב נגזר ממספר חבריו. הלהקה הוקמה ב-1997 על ידי כריס ובוב הרברט, מייסדיה של להקת הספייס גירלז. חברי הלהקה נבחרו מתוך כ-3,000 נבחנים שנענו למודעת פרסום בעיתון. לאחר הקמתה הוחתמה הלהקה על ידי סיימון קאוול על חוזה ל-6 אלבומים בחברת התקליטים BMG.