בשנת 1925 קיבלו שני בני הזוג במפתיע רישיון יציאה מברית המועצות. הם עלו לארץ ישראל והצטרפו ל"חבורת הדרום" ברחובות, שם הכשירו עצמם לעלייה על הקרקע. בשנת 1934 יחד עם חבריהם היו בין מייסדי כפר ביל"ו וכפר ורבורג.
במלחמת העצמאות שימש בנו הבכור, , כמפקד ב"הגנה", ונהרג בהתקפה על טירת שלום כשהוא בן עשרים. שלושה חודשים לאחר מכן נהרג בנו השני, , בקרב על משלטי חוליקאת, כשהוא בן שבע עשרה; גופתו נמצאה כעבור כשנה יחד עם גופת חברו לנשק , והוא נקבר לצד אחיו בבית הקברות הצבאי בכפר ורבורג.
עם תום מלחמת העצמאות פנו בני הזוג גובר לסוכנות בבקשה להביא עולים חדשים להתיישבות בסביבת באר טוביה. בין השנים 1954-1950 כיהן גובר כראש המועצה האזורית באר טוביה. במסגרת תפקידו הוא עסק בקליטת העולים ואשתו ניהלה את בית הספר במעברת קסטינה.
בשנת 1955 החלה הסוכנות היהודית בביצוע תוכנית התיישבות רבתי בחבל לכיש ומרדכי ורבקה גובר העמידו עצמם לרשות המפעל. הם עברו ללכיש והיו ממייסדי מושבי העולים בחבל. בין השנים 1955–1968 שימש גובר כראש המועצה האזורית לכיש. רבקה שימשה כמדריכת עולים, מורה במעברת קסטינה, מנהלת בית ספר ומתנדבת. הם הקדישו ל"קרן המגן" את משקם בכפר ורבורג.
בשנת 1962 שונה שמו של בית ספר קסטינה לבית ספר "האחים", לזכרם של שני בניו שנהרגו. בשנת 1967 עברו בני הזוג גובר לכפר אחים, שנקרא על שם בניהם.
נפטר בשנת 1978, ונקבר לצד בניו בבית הקברות בכפר ורבורג. שלוש שנים לאחר מכן שמה אשתו קץ לחייה , ונטמנה לצדו. השניים ציוו את משקם למדינה.
ז'ייג'אנג
Sad Day For Puppets
Sad Day For Puppets (סאד דיי פור פאפטס, בתרגום לעברית: יום עצוב לבובות) היא להקת אינדי שוודית שנוסדה ב-2006 בסטוקהולם. ללהקה סגנון ייחודי.
מאז יציאת אלבום הבכורה של הלהקה Unknown Colors ב-2008 נוצרה התעניינות הדרגתית אך עולה בלהקה גם מחוץ לתחומי שוודיה. Sad Day For Puppets ערכו סיבוב הופעות ביפן ובאירופה וחיממו להקות אחרות ובהן את MGMT. אלבומם השני, Pale Silver &amp; Shiny Gold, יצא בספטמבר 2010.
הלהקה מוחתמת בחברת HaHa FONOGRAM השוודית ושיריה יוצאים ביפן, ארצות הברית ואירופה.
אלבומים.
אלבומי סטודיו
מיני אלבומים וסינגלים
הלהקה הוציאה ארבעה סינגלים ושני מיני אלבומים.
ילדים טובים (סרט, 2005)
ילדים טובים הוא סרט הביכורים של הבמאי ומבקר הקולנוע הישראלי יאיר הוכנר, שכתב את התסריט, ביים והפיק. הסרט יצא בשנת 2005 כסרט עצמאי. הוא מתאר את שגרת חייהם של מני וטל, נערי ליווי בתל אביב שמתאהבים האחד בשני. הסרט הוקרן באופן סדיר בסינמטק והשתתף בכ-40 פסטיבלים ברחבי העולם, בהם זכה בפרסים שונים.
תקציר עלילה.
מני וטל הם נערי ליווי בתל אביב. בעקבות מפגש משותף עם לקוח מבוגר, שבסופו נותר מני ללון אצל טל, מתאהבים השניים ומחליטים לשוב ולהיפגש בערב במועדון. כששב מני לביתו, הוא מוצא על סף דלתו את מיקה, זונה ומכורה לסמים, עם בתם המשותפת. מיקה מבקשת להשאיר את התינוקת אצל מני, אך מני, שמבקש להוציאה מהמצב שאליו נקלעה בחייה, מסרב ומציע לה לעבור לגור עמו ולמצוא עבודה "נורמלית".
במהלך היום נפגשים מני וטל עם לקוחות שונים: טל נפגש עם לקוח שאונס אותו בלי קונדום, בניגוד לבקשתו. מני נפגש עם לקוח, שרצונו להכות את מני עם בובה מאה פעמים במהלך הזיון, בזמן שמני סופר את המכות. עם תום האקט מתעקש הלקוח להסביר למני את הרציונל מאחורי המעשה.
טל מקדים את יציאתו למועדון כדי למכור אקסטזי. מני וערן, ידיד של טל שאף הוא נער ליווי, הולכים לביתו של מני על מנת לטפל בפציעה של ערן מידי שוטר. ערן מגלה למני שטל התאהב בו. בהגיעם לדירה מגלה מני שמיקה והתינוקת עזבו אותה. ערן נותר לישון במקום ומני יוצא למועדון.
מיקה פונה לסרסור, שמסרב להכניס אותה לבית הבושת עם הילדה. היא מנסה לנטוש את הילדה ברחוב, אך זו פורצת בבכי והאם נשברת ולוקחת אותה עמה. היא חוזרת לדירה, מותירה בידי ערן את התינוקת ושבה לבית הזונות. ערן מדבר אל התינוקת, מספר לה על חלומותיו וילדותו ושר לה את "שיר קדמשנתי" ("סקס אחר"). בבית הזונות לקוח אחד מבצע במיקה מין אנאלי בניגוד לרצונה ובאישורו של הסרסור, ולקוח אחר חונק אותה במהלך יחסי המין בעוד היא נאבקת להשתחרר.
במועדון מתחיל עם טל בחור בשם ליאור. השניים מתמזמזים ועוזבים לדירתו של ליאור, שם הם מקיימים יחסי מין ונרדמים. בהגיעו למועדון לא מוצא מני את טל. בשירותי המועדון מבקש מני פופרס מבחור אנונימי, ומציע לבחור לזיין אותו. האקט נפסק באמצע לאחר שהבחור, דניאל, מבין שמני לא באמת חפץ שיזיינו אותו, אלא מבקש להשכיח דבר מה. השניים יושבים בבית קפה, שם לאחר שיחה קולחת על תחושותיהם ועל אהבה מגלה לו מני את מקור פרנסתו. דניאל מופתע וחושש שמא נדבק במחלות מין או באיידס, אף על פי שהשניים השתמשו בקונדום. מני נוטש את המקום ומגיע לשלמה, אחד מלקוחותיו שהזמין אותו בהתראה קצרה. במהלך יחסי המין אומר שלמה למני שהוא אוהב אותו. מני נבהל, מסיים את המפגש והולך לגרייס, זונה טרנסקסואלית וידידתו. הוא מתוודה בפני גרייס על התאהבותו הבלתי ממומשת והיא מנחמת אותו.
טל מתעורר בחדרו של ליאור ומוצא שם את תעודת השוטר של ליאור. ליאור מתעורר ומונע מטל לעזוב. הוא מבהיר לו שמעתה הוא ברשותו ולשירותו, כובל אותו למיטה ואונס אותו. במהלך שהותם מנסים טל וליאור לעמוד האחד על קנקנו של האחר, מניעיו ושאיפותיו. כעבור זמן מה מודיע ליאור על בואו של לקוח. הוא מותיר את טל כבול ומכסה את עיניו לפי בקשת הלקוח, השר לביטחון פנים. טל שנותר מדמם במיטה משכנע את שובו לשחררו על מנת לטפל בפצעיו. בחדר האמבטיה טל לוקח מספרים ומחביא אותם במגבת שבידו. ליאור אונס אותו בשנית. באמצע האונס טל דוקר את ליאור, חונק אותו בכרית ונמלט מהמקום. בבית הקפה פוגש טל בלקוח המבוגר, ומבקש ממנו להיות נחמד ל"ילדים התמימים" עמם הוא נפגש.
מני שב לביתו ומגלה שמיקה השאירה את התינוקת אצלו. הוא הולך עם התינוקת וערן לבית הבושת בניסיון לשכנע את מיקה לעזוב, אך מיקה מיואשת ממצבה, מאשימה אותו שאין הוא מסוגל לאהוב ודורשת ממנו לעזוב. בהיעדרם מגיע טל לביתו הריק של מני. הוא נרדם מבעד לדלת הנעולה עד ששכן מסלקו באיום שיזמין משטרה. חיפושיו ברחובות אחר מני כושלים, הוא שב לפנות בוקר לדירתו, מסתגר בה ושוכב במיטה. מני מנסה להשאיר את בתו אצל סבתה, רותי, אך היא מסרבת ושולחת אותו לעובדת סוציאלית. ערן מספר שהוריו לא רוצים בו ומני מציע שיעבור לגור עמו זמנית. באין מקום לפנות אליו לעזרה הולכים מני, ערן והתינוקת, שעתה נגלה ששמה הוא טל, וצופים בזריחה.
פיתוח והפקה.
על פי הוכנר, אחד ממקורות ההשראה לסרטו היה הסרט "איידהו שלי" (1991), שבעקבות צפייה בו החל הוכנר לחקור את נושא הזנות הגברית ונערי הליווי. מקורות השפעה נוספים היו המותחנים הארוטיים של הבמאי בריאן דה פלמה, ספריו רוויי-האלימות של דניס קופר, סרטיו של עמוס גוטמן והסרט "לחיות את חייה" (1962) של גודאר. המחקר ומלאכת הכתיבה ארכו כשנה, ובתסריט נכללו ציטוטים רבים של נערי ליווי שעמם נפגש הוכנר לצורך הכתיבה.
הוכנר ביקש תחילה שהסרט יבוים על ידי תומר היימן או קרן ידעיה, אך אלו עודדו אותו לביים את הסרט בעצמו. עלות הפקתו של הסרט עמדה על כ-500 דולר בלבד. כל השחקנים ומרבית אנשי ההפקה (מלבד המאפרת) עבדו בהתנדבות. שחקני הסרט היו בוגרי בתי ספר למשחק, שלוהקו בעזרת פרסום בפורומים באינטרנט. צילומי הסרט ארכו 16 ימים, כשצילומי הפנים בוצעו בביתו של הוכנר, בבתי קרוביו ובביתו של הצייר רפי פרץ.
במהלך ניסיונות ההפצה התבקש הוכנר לבצע תיקוני סאונד וצבע, על מנת שניתן יהיה להציג את הסרט בסינמטק. המימון למלאכה זו, שהסתכם ב-50 אלף שקלים, הגיע מקרן הקולנוע הישראלי. הקרן סירבה לתת מימון נוסף להעברת הסרט לאיכות טובה יותר. ניסיונות לקבלת תמיכה מקרן רבינוביץ כשלו אף הם.
הפצה וקבלה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בסינמטק תל אביב ב-4 באפריל 2005. לאחר מכן הוקרן הסרט במסגרת הצגת חצות בסינמטק במשך חמישה חודשים. הקרנות נוספות בישראל נערכו בסינמטק ירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון. בשל תכניו האלימים והמיניים הוגבל הסרט לצפייה מעל גיל 18.
בשנת 2006 השתתף הסרט ברטרוספקטיבה לסרטים קווירים במוזיאון מומה שבניו יורק. הסרט השתתף בכ-40 פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם. בין הפרסים בהם זכה:
באוקטובר 2006 יצא הסרט בתפוצה מוגבלת בגרמניה. בשנת 2007 הופץ הסרט על גבי DVD בארצות הברית ובצרפת.
אורימולסיה
אורימולסיה (באנגלית: Orimulsion) היא אמולסיה של (כ-70%), מים (30%), וחומרים פעילי שטח (0.2%), המשמשת כדלק לתחנות כוח. דלק פוסילי נוזלי זה הופק ממרבצי ביטומן ברצועת אורינוקו שבוונצואלה, והוא פרי פיתוח משותף של חברת הנפט הממלכתית של ונצואלה () וחברת בריטיש פטרוליום. הדלק היה בשימוש בתחנות כוח של כמה מדינות (איטליה, דנמרק, יפן, ליטא, סין, קנדה) והיווה תחליף לפחם ולמזוט.
ערוץ החדשות
יוסף מלך החלומות
ז'וזף פושה
ז'וזף פוּשֶה (בצרפתית: Joseph Fouché; 21 במאי 1759 - 25 בדצמבר 1820) היה מראשי המהפכה הצרפתית ושר המשטרה בקיסרות הצרפתית הראשונה תחת שלטון נפוליאון בונפרטה. אבי המשטרה המודרנית ורעיון מדינת המשטרה. יכולותיו הפוליטיות לפעול מאחורי הקלעים, להבין לאן נושבת הרוח ולרקום קשרים פוליטיים יצירתיים וחפים מסנטימנטים אידאולוגיים הציבו אותו, יחד עם בן-דורו טליראן, כאבטיפוס של דמות הפוליטיקאי חסר המעצורים.
בימי ראשית המהפכה.