בשנת 1992 נוסדה חברת אקסלנס השקעות. בשנת 1993 נוסדה חברת נשואה זנקס בידי ערן גורן ועורך הדין אלי נחום. בנובמבר 2001, בביקורת שערכה הבורסה לניירות ערך בחברת הבורסה נשואה זנקס, התגלה כי נשואה לא עמדה בדרישות להון עצמי מזערי וחרגה מהיקף האשראי ללא ביטחונות מלאים לכלל לקוחותיה. בעקבות זאת היא נקנסה בכ-180 אלף שקל. במאי 2003 התמזגו שתי החברות וקיבלו את השם החדש "אקסלנס נשואה".
אקסלנס הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב משנת 1994. ביוני 2016 נמחקה החברה ממסחר לאחר שבוצעה הצעת רכש למניותיה, וכיום היא חברה פרטית בבעלות מלאה של הפניקס אחזקות. לחברה מגוון פעילויות רחב בשוק ההון באמצעות חברות בנות. אקסלנס מנהלת כ-50.6 מיליארד ש"ח בנכסים מנוהלים (נכון לספטמבר 2020). עד לסוף שנת 2016 ניהלה אקסלנס קופות גמל בהיקף של כ-23 מיליארד ש"ח. ב-1 בינואר 2017 עברה פעילותה של חברת הגמל לבעלות ישירה מלאה של הפניקס חברה לביטוח.
תחומי פעילות.
בית השקעות אקסלנס מרכז את פעילותו בתחומים:
ישיבת קדומים
ישיבת קדומים (בעבר נקראה: ישיבת אלון מורה) היא ישיבה גבוהה הממוקמת ביישוב קדומים.
היסטוריה.
הישיבה הוקמה בחנוכה ה'תשל"ו (1976) בעלייה של גרעין "אלון מורה" לסבסטיה, על ידי תלמידי הרב צבי יהודה קוק. לאחר מכן, כאשר קיבל גרעין "אלון מורה" אישור לעלות לקרקע באזור מחנה קדום, הצטרפה הישיבה לעלייה. ראש הישיבה הראשון היה הרב נחום רכל, ולצידו כיהן הרב יוסי אנטמן כר"מ. בסוף שנת ה'תשל"ח (1978) החל הרב יצחק בן שחר לשמש כראש הישיבה, עד היום, ואליו הצטרפו בהמשך רבנים נוספים מבוגרי ישיבת מרכז הרב.
מתחילת זמן קיץ ה'תשפ"ב, החל הרב אורי גנץ למסור שיעורים כללים בישיבה במקום הרב בן שחר. ולקראת יום ירושלים באותה שנה מונה כראש הישיבה. עם זאת, ראש הישיבה הפורש ממשיך בשיעוריו והנהגתו כלפני הפרישה.
לאחר משכנה הראשון הישיבה עברה למבנים משלה במעלה היישוב, ובאלול תשנ"ו (1995) עברה הישיבה לשכונת גבעת רש"י בקדומים, שם הוקמה שכונה סביב הישיבה.
נכון ל-2017 מונה הישיבה כ-60 תלמידים, רובם אברכים. תלמידי הישיבה באים מישיבות תיכוניות וישיבות קטנות-לאומיות וכן מישיבות גבוהות. הישיבה היא ישיבה גבוהה, ורוב התלמידים משרתים בצה"ל, בעיקר דרך מסלול "הסדר מרכז". בישיבה פועלים גם כולל דיינות, כולל בוקר לאנשי היישוב "משכן בנימין" על שם הרב בנימין הרלינג, מכון "עז לישראל" לתורה ומדינה ומכון "משפט ערוך" בראשות הרב ישראל בן שחר, להוצאת כתביו של הרב זלמן נחמיה גולדברג.
הישיבה ממשיכה את האידאולוגיה של ישיבת מרכז הרב וחלק מהרבנים, כולל הרב יצחק בן שחר, הם בוגרי ישיבה זו. הישיבה נאמנה למשנתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ומזוהה מבחינה אידאולוגית עם שיטתו של הרב אברהם שפירא. מלבד לימוד גמרא והלכה, עוסקים בישיבה גם בלימוד תנ"ך ומתמקדים בעבודת המידות והתפילה.
מנהל הישיבה כיום הוא מתניה לוינגר.
הנציג העליון של מדיניות החוץ והביטחון המשותפת
חיים מרדכי רולר
הרב חיים מרדכי רולר (כ"ח באדר תרכ"ח, 1868–ט' בחשוון תש"ז, אוקטובר 1946) היה הרב של טרגו ניאמץ במשך כיובל שנים, מחבר שו"ת "באר חיים מרדכי". נודע כמומחה בהתרת עגונות.
תולדות חייו.
נולד בדימינשט, עיירה קטנטנה ליד העיר רומאן במחוז ניאמץ שבחבל מולדובה ברומניה, לרב יצחק אייזיק יהודה לייב רולר ולדבורה. מצד אביו היה צאצא לרב נפתלי כ"ץ ולמהר"ל מפראג. האב שימש כראב"ד פונזשט והיה מחסידי רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב ורבי יצחק פרידמן מבוהוש. אמו הייתה בת הרב שבתי סג"ל שכיהן כרבה של בוהוש וחיבר את 'שו"ת הרשבי"ד'.
למד תורה מפי אביו, ובבחרותו למד אצל רבי יצחק מבוהוש. בשלהי חורף תרמ"ה נישא לבתו של אברהם חיים סאריף, משמשו של הרבי מבוהוש. בתרמ"ח נבחר להיות מו"צ בבוהוש. לאחר מכן נבחר לכהן כרב העיר טרגו-ניאמץ. רוב היום עסק בתורה עטוף בטלית ועטור בתפילין בבית הכנסת "בוסלבר". מלבד הרבי מבוהוש, היה מקורב כאביו גם לרבי דוד משה מצ'ורטקוב, וכן לבנו רבי ישראל) ולאדמו"רים נוספים.
הקפיד במיוחד על תפילה במניין. שהה בקלוז' בעת שבוצעו פרעות נגד היהודים, ובכל זאת יצא לחפש מניין. הוא נתקל בכנופיה שהתנפלה עליו ובדרך נס ניצל מהם. בעקבות כך הדפיס את ספרו "ברכי נפשי". רבי אליעזר זוסיא פורטוגל מסקולן סיפר כי פעם חיפש הרב רולר בערב ביום חורפי מניין לתפילת ערבית, וכשלא מצא שכר בממון רב עגלה ונסע עשרה קילומטרים לסקולן לביתו של רבי אליעזר זוסיא כדי לאסוף מניין לאמירת ברכו. לאחר מכן חזר שוב בעגלה למקום מוצאו.
נהג ללמוד עד חצות היום כשהוא מעוטר בתפילין של רבנו תם, פרשה בתורה, פרק בנ"ך, פרק במשנה, דף גמרא, ספר הזוהר, ארבעה טורים עם ביאור בית יוסף, שולחן ערוך ונושאי כליו, וספרי הלכה נוספים. לאחר מכן היה מקיים מצוות ביקור חולים לפני שאכל ארוחת בוקר. לאחר פת שחרית התיישב לכתוב חידושי תורה ותשובות לשאלות הלכתיות. לאחר מכן למד בספרי חסידות עד שנרדם לתנומה קלה שלאחריה חזר ללמוד ולכתוב. בהמשך יומו קיבל אנשים לשאלות הלכתיות, עצות וסיוע. בליל שבת נהג ללמוד מחצות הלילה עד עלות השחר בספרי נגלה ונסתר. במשך כל השבת לא דיבר בענייני חול.
בתרס"ג השתתף בכינוס רבנים מרחבי העולם היהודי שהתקיים בקרקא נגד עלילות הדם, ובכינוס זה נבחר להיות יו"ר אגודת הרבנים ברומניה. בגירוש יהודי טרגו-ניאמץ בחול המועד פסח תש"ד עבר לבוקרשט. בתמוז תש"ו עלה לישראל והתיישב בירושלים.
סמוך לזמן הדלקת נרות בערב שבת פרשת לך לך, ז' בחשוון תש"ז, צלצל לרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג ואמר לו שהוא מצטרף להיתר עגונה שדנו בה אז. הרב הרצוג שאלו מדוע צלצל בשעה כזו, וענה "מי יודע מה ילד יום". במוצאי אותה שבת נפטר ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
בהלווייתו השתתפו אלפים. בין המספידים היה הרב עקיבא סופר מפרשבורג ורבי ישראל פרידמן מהוסיאטין אמר עליו קדיש.
רבי אליעזר זוסיא מסקולן אמר עליו: "כמעט שלא נמצא כמותו בכמה ארצות גדול בתורה ובמידות". הרב חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק שיבח את חיבורו "חידושי בן יאיר" על הש"ס.
תלמידו, הרב שמואל טוביאס, ראב"ד פיאטרה ניאמץ, פעל להוצאתם לאור של כתבי רבו לאחר שעלה לישראל. לזכרו הוקם בית הכנסת "רולר" באשקלון וכן תלמוד תורה "באר חיים מרדכי" של חסידי ויז'ניץ בבני ברק.
אבי העגונות.
התפרסם כמומחה בהתרת עגונות, בפרט לאחר מלחמת העולם הראשונה והשנייה. חיבורו הקצר קונטרס באר חיים מרדכי: תשובה אחת להיתר עגינות שימש לאחר השואה להתרת עגונות במקרים רבים. עסק גם בהתרת נישואין של גברים שנשותיהם נעלמו באופן שלא יעברו על חרם דרבנו גרשום.
אחת מהעגונות בעקבות מלחמת העולם הראשונה הייתה גיטל, בתו של הרב מאיר אריק, ואביה ביקש את הרב רולר לבדוק את האפשרות להתירה מעגינותה. בעלה הסוחר ברוך רייך נסע בתר"ף מווינה לבודפשט ונעלמו עקבותיו. משה פראנץ, שנולד כיהודי והתנצר עם אביו בילדותו, העיד שחיילים אוסטריים התעללו בו ורצחוהו. הרב רולר התיר את גיטל בתנאי שיצטרף להיתר הרב בצלאל זאב שפרן, שאכן הצטרף עם אחרים.
במקרה אחר של החייל היהודי מטרגו-ניאמץ, אברהם מובשוביץ, פסקו בשלב מסוים מכתביו מהחזית, ולאחר שהסתיימה המלחמה וחפציו האישיים נשלחו בדואר למשפחתו, היו בטוחים בני המשפחה כי נהרג בקרבות. רעייתו התאבלה עליו ובנו הקטן החל לומר קדיש. האישה פנתה לרב רולר לקבל להינשא. לאחר הפצרות רבות החליט להתירה והחל לכתוב את ההיתר. לאחר שורות אחדות נשבר קולמוסו. בפעם השנייה באו בני המשפחה עם כלי כתיבה כדי למנוע תקלה נוספת. הרב רולר סיים את כתיבת היתר, אך לפני שחתם פגעה ידו בקסת הדיו והדיו נשפך על ההיתר והשחיתו. כשראה זאת קבע: כי לא ייתן היתר. לאחר כמה חודשים חזר מובשוביץ לביתו וסיפר שנשבה בידי האויב.
לאחר השואה היה עסוק בהשגת היתר נישואין של גברים ששרדו ונשותיהם נלקחו למחנות ההשמדה. הוא הקים למטרה זו בית דין מיוחד בבודפשט, שם התגורר אז, תחת "הלשכה המרכזית של הקהילות האורתודוקסיות בהונגריה". הוא היה נשיא "ועד הרבנים" שהוקם לעניין זה בארד. הוא הדגיש בפסק הדין שניתן להתיר בתנאי שישנה עדות של עדים כשרים שהאישה נשלחה בסלקציה באושוויץ לצד שמאל להמתה בתאי הגזים, ובתנאי "שיקבלו הבעל והאשה (שעומד לישא עכשיו) בחרם, בנדר ובשבועה ויתחייבו בעל פה ובכתב" שאם האישה בכל זאת נותרה בחיים ותחזור, יהיה אסור לבעל לחיות עם אחת מהן עד שייתן גט למי מהן שיחפוץ.
בריאיון לקראת ראש השנה תש"ו שערך עמו בבוקרשט מ' רודיק, כתב העיתון הרומני "רנאשטריה נואסטריה" (התחייה שלנו"), אמר הרב רולר:
אהבתו לארץ ישראל.
כל ימיו חלם לעלות לארץ ישראל. בריאיון האמור לעיתון "התחייה שלנו" אמר: "ינעם יותר למשיח כשימצא אותנו בירושלים מאשר יצטרך לשוטט ולחפש אחרינו בחוצות בוקרשט". עוד הוסיף הרב רולר כי העתיד של העם היהודי הוא רק בארץ ישראל ומשם יהיה אור לגויים. וכן אמר:
כשנה לאחר מכן קיבל אשרת עלייה ועלה לארץ ישראל. כשלושה חודשים לאחר מכן נפטר.
משפחתו.
אחיו, הרב בן ציון רולר, כיהן ברבנות וחיבר ספרים; בנו מיכאיל רולר היה פעיל קומוניסטי והיסטוריון, ובן נוסף, , עלה לישראל ונפל בקרבות מלחמת ששת הימים.
ה. ה. הולמס