בקיץ 1792 שארל פרנסואה דומורייה, שר החוץ הצרפתי ומאוחר יותר מפקד ארמיית הצפון, האמין שהדרך הטובה ביותר למנוע פלישה של מלוכת הבסבורג וממלכת פרוסיה לתוך הרפובליקה הצרפתית הראשונה היא לפלוש לארצות השפלה האוסטריות (בלגיה המודרנית), אך כוחות הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה החלו את הפלישה דרך האימפריה הרומית הקדושה לפני שדומורייה היה מוכן לנוע עם צבאו צפונה לעבר ארצות השפלה, והוא נאלץ לנוע דרומה כדי להתמודד מולם.
פלישת בעלות הברית נבלמה במהלך קרב ואלמי ב-20 בספטמבר 1792. מפקד בעלות הברית, קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, לא היה מוכן להסתכן במתקפה בקנה מידה מלא על קו הגבול הצרפתי, ולאחר שבילה עשרה ימים במאבק ממושך מול הצרפתים נסוג מחוץ לצרפת. דבר זה הותיר את דומורייה חופשי לנוע צפונה, תחילה להעלות את המצור על ליל אשר נמשך בין 25 בספטמבר ל-7 באוקטובר 1792, ואז לפתוח בפלישתו המתוכננת לארצות השפלה. כאשר איחרה האספקה המתוכננת של כוח אדם ונשק היה על דומורייה להוציא צו גיוס כללי בצפון צרפת שכלל גיוס כולל גם של חקלאים לא מנוסים ולאחר מכן צעד לעבר מונס, בדרך אל עבר בריסל.
הצבא האוסטרי.
על הצבא האוסטרי פיקד פילדמרשל אלברט קזימיר, דוכס טשן, מושל ארצות השפלה האוסטריות. אף על פי שהיה לרשותו יותר מ-20,000 חיילים, הם היו מפוזרים לאורך קו הגנה ארוך, וכך בעת נפגש עם הצרפתים בז'מפ הוא נלחם עם 11,600 חיילי חיל רגלים, 2,170 פרשים ועם 56 תותחים. בכוח זה הוא ניסה להגן על רכס ההררי קוזמס שאורכו חמישה קילומטרים, ונע ממונס באגף שמאל האוסטרי לז'מפ בימין. הימין האוסטרי הועמד על ידי פרנץ פרייהר פון ליליין, המרכז על ידי הגנרל פרנץ סבסטיאן דה קרואה ומשמאל על ידי יוהאן פטר פרייהר.
לליליין היו שבע פלוגות בז'מפ וארבעה רגימנטים חי"ר ושלושה רגימנטים של חיל פרשים משמאלם. לדה קרואה היו שלושה רגימנטים חי"ר וארבעה רגימנטים פרשים מול הכפר קוזמס, יוהאן פטר היו שלושה רגימנטים חי"ר על הגבעות מדרום לברטיימונט, כאשר חמש פלוגות חי"ר ורגימנט פרשים שמרו על שמאלו. שתי פלוגות נוספות הושארו עוד באגף האחורי ורגימנט חי"ר היה במונס. העמדה האוסטרית נסוגה לאזור הביצות סביב נהרות טרויל והיין איפה שהיה דרך מעבר במקרה של נסיגה אפשרית. המסלול האחר היחיד שהיה זמין לכל מקרה של נסיגה אפשרית היה דרך מונס.
הצבא הצרפתי.
לדומורייז היו מספר חיילים כפול מהאוסטרים. ארמיית הצפון שלו הכילה 32,000 רגלים, 3,800 פרשים ו-100 תותחים, לעבר המערכה בז'מפ נוספו לצבאו 4,000 חי"ר ו-15 תותחים. חי"ר של דומורייה כלל שלושה עשר רגימנטים של מתנדבים אשר גויסו במהלך שנת 1792, אך מרבית המפקדים הבכירים היו חיילים מנוסים או אריסטוקרטים שתמכו במהפכה הצרפתית (מפקד המרכז הצרפתי אשר נודע בשם הבדוי אגליטה נודע מאוחר יותר בתור לואי פיליפ, מלך הצרפתים). האגף הימני היה בפיקודו של הגנרל פייר דה ריאל, מרקיז דה בורנונוויל והשמאל על ידי הגנרל מארי לואי פרנד דה לה קוסאדה. הכוחות המתגברים תחת הגנרל פרנסואה הארוויל אמור היה לחזק את האגף הימני. דומורייה תכנן להשתמש במספריו הנעלים כדי להתעלות על פני האוסטרים. התוכנית הצרפתית הלכה כך: הארוויל ובורנונוויל היו אמורים לתקוף תחילה, ולהקיף את אגף השמאל האוסטרי החלש. פרנד אז אמור היה לכבוש את העיירה קווארנון מול ז'מפ. בורנונוויל היה אז עובר שמאלה לתקוף את המרכז האוסטרי, ואילו הארוויל תכנן לכבוש את מונט פאליסל במטרה לנתק את הנסיגה האוסטרית.
הקרב.
המתקפה הצרפתית החלה בהפגזת ארטילריה, מיד עם עלות השחר ב-6 בנובמבר. בהמשך לכך החלו התקפות על האגפים, שאף אחת מהן לא התקדמה כצפוי. בימין הצרפתי הארוויל לא הצליח לכבוש את הכפר ציפלי, ואגף השמאל האוסטרי התחפר בעמדותיו. משמאל כבשו אנשי פרנד את קווארנון, אך לא תקפו באופן מיידי את ז'מפ. האוסטרים עדיין החזיקו ברוב עמדתם המקורית, אך דה קרואה נאלץ לחזק את אגף הימין, ובכך החליש את מרכז הקו.
בצהריים דומורייה פתח במתקפה כוללת לאורך רוב קו האש. פרנד הצטווה לתקוף את ז'מפ, ואילו הימין והמרכז הצרפתי תקפו את מרכז הקו האוסטרי. בשלב זה הצרפתים עדיין ניסו להילחם באופן קונבנציונלי, והתקדמו בשיירה לפני שהתפרסו לביצוע ההתקפה בפועל. שמונה רגימנטים מאגף בורנונוויל תקפו את הקו האוסטרי בצורה זו, ולכדו מספר תותחים לפני שהיה עליהם לסגת במנוסה לנוכח מתקפת פרשים אוסטרית. הכוחות הצרפתיים הנסוגים נרתמו על ידי מפקדיהם. באותה העת גנרל אגליטה הסדיר את חי"ר שלו לכדי שיירה מאוחדת, ופתח במתקפה עם הכיבוש של החלק המרכזי של רכס קוזמס.
הצרפתים זכו להצלחה גם סביב ז'מפ, שם חלק מכוחותיהם הצליחו לחצות את פרברי העיירה כדי לתקוף את העמדה האוסטרית מאחור. עד מהרה נאלץ הימין האוסטרי כולו לסגת לכיוון מונס, ואחריו הכוחות באגף המרכזי, שלא הצליחו לעקור את הצרפתים מרכס קוזמס. החלק היחיד בקו האוסטרי שהחזיק היה שמאלם שהתחפר במקום מספיק זמן כדי לכסות על הנסיגה ואז לסגת בעצמו. השמאל והמרכז הצרפתי כבר היו עייפים מכדי לצאת במרדף ראוי, מה שאפשר לצבא האוסטרי לסגת.
תוצאה.
על פניו ז'מפ לא היה ניצחון צרפתי מרשים. האוסטרים ספגו 828 אבדות, ואיבדו עוד 413 חיילים שנשבו, ואילו הצרפתים איבדו 2,000 איש, ולא הצליחו למנוע בריחה של צבא קטן בהרבה בהגנה על עמדה מסוכנת. עם זאת, בהקשר של 1792, עם חלק ניכר מהצבא הצרפתי בתוהו ובוהו, כאשר רבים מהקצינים בגלות ורבים אחרים ללא אמון מצד אנשיהם, זה היה הישג גדול. בואלמי הצבא הצרפתי נמנע מתבוסה, ובכך אילץ את בעלות הברית לפנות את כוחותיהם מצרפת, אך בז'מפ הצבא הצרפתי הביס למעשה צבא של אנשי קבע אוסטריים וכפה את נסיגתם מהשטח. הניצחון בז'מפ הגדיל מאוד את אמון הממשלה המהפכנית בפריז לצאת למתקפת נגד אל מול כוחות הקואליציה, ועודד את נטייתו למלחמה תוקפנית.
בטווח הקצר ז'מפ פתח את הדרך לפלישה הצרפתית אל תוך ארצות השפלה. העיירה מונס פתחה את שעריה לכוחותיו של דומורייה, שנשאר שם עד 12 בנובמבר. לאחר מכן התקדם לעבר בריסל, נלחם בפעולת עורף באנדרלכט ב-13 בנובמבר ונכנס לעיר ב-14 בנובמבר. הכיבוש הצרפתי הראשון הזה בארצות השפלה האוסטריות היה קצר מועד, אך גם בחודשים הספורים שעמדו לרשותם הצליחו המהפכנים להרחיק את האוכלוסייה, ולהטיל את רעיונות הנאורות החדשים שלהם על אוכלוסייה שמרנית. בשנת 1793 לא יכול היה דומורייה להגן על אזורי הכיבוש בארצות השפלה ועל עמדתו הפוליטית ונאלץ לברוח לגלות, אך ניצחונו בז'מפ היה צעד חשוב לניצחונות הצבאיים הבאים של הרפובליקה הצרפתית. קרב זה גם הבטיח שרוב הלחימה במהלך 1793 תתרחש מחוץ לגבולות צרפת.
משה ברומברג (בר עם)
טום ברוקאו
Carbon Black
קרבון בלאק (באנגלית: Carbon Black; מוכרת גם בשם: Bit9) היא חברת אבטחת מידע אמריקאית, העוסקת בפיתוח תוכנה לאיתור, מניעה ותגובה לאירועי סייבר.
מטרת החברה היא לאתר התנהגות זדונית בנקודות קצה ולסייע לארגון לבלום התקפות פוטנציאליות כנגד עובדי החברה.
מטה החברה ממוקם בוולת'ם, מסצ'וסטס, ארצות הברית. החברה מעסיקה כ-1,000 עובדים ובעלת כ-5,600 לקוחות מכל רחבי העולם.
היסטוריה.
חברת קרבון בלאק הוקמה בשם Bit9 בשנת 2002, על ידי טוד ברנן (Todd Brennan), אלן הילרי (Allen Hillery) וג'ון הנראטי (John Hanratty) במטרה להגן על מחשבים ארגוניים.
בחודש פברואר 2014, רכשה Bit9 את חברת קרבון בלאק ובעת הרכישה גייסה כ-38 מיליון דולר מה שהביא את הון הסיכון שלה לסכם של כ-120 מיליון דולר.
בחודש אוגוסט 2013, הודיעה החברה כי מספר שרתים ברשת שלה נפרצו על ידי האקרים.
בחודש יולי 2015, רכשה את חברת אובג'קטיב לוגיסטיקס (Objective Logistics).
בחודש אוגוסט 2015, ויזיטרנס (Visitrend) המתמחה בבינה עסקית וניתוח נתונים והצהירה כי תפתח מרכז פיתוח בעיר בוסטון.
בחודש ספטמבר 2015, הצהירה על שיתוף פעולה עם חברת ארנסט אנד יאנג (Ernst &amp; Young), סקיורווקס (SecureWorks), טרסטווב (Trustwave) ורפיד7 (Rapid7) על מנת לספק שירותי אבטחה מנוהלים.
בחודש פברואר 2016, החליפה החברה את שמה לקרבון בלאק (Carbon Black) וכן את הלוגו והמיתוג שלה.
בחודש יולי 2016, רכשה החברה את יצרנית תוכנת האנטי וירוס קונפר (Confer) תמורת כ-100 מיליון דולר.
בחודש מאי 2018, החלה להיסחר בבורסת הנאסד"ק, בשם CBLK וכחלק מההנפקה הראשונית גייסה החברה כ-190 מיליון דולר ממשקיעים שונים.
בחודש אוקטובר 2019, נרכשה קרבון בלאק על ידי חברת התוכנה האמריקאית VMware.
הדור הגדול ביותר
אפמאה השנייה
לרוויק (נורווגיה)
לרוויק (בנורווגית: Larvik ) היא עיר ורשות מקומית במחוז לשעבר של וסטפול, כיום במחוז וסטפול וטלמרק בנורווגיה. המרכז האדמיניסטרטיבי של הרשות המקומית הוא העיר לרוויק. נכון לרבעון השלישי של 2020 היו ברשות המקומית לרוויק 47,421 תושבים. לרשות המקומית יש קו חוף של 110 קילומטרים, קצר יותר מזה של העיירה השכנה.
העיר קיבלה מעמד של עיירת שוק בשנת 1671. לרוויק הוקמה כרשות מקומית ב-1 בינואר 1838. העיר סטוון (Stavern), והיישובים הכפריים ברונלאנס (Brunlanes), הדרום (Hedrum) וטילינג (Tjølling) מוזגו בצו עם הרשות המקומית של לרוויק ב-1 בינואר 1988. ב-1 בינואר 2018 אוחדה לרדאל (Lardal) הסמוכה עם הרשות המקומית כחלק מרפורמה עירונית ארצית. לאחר המיזוג, הפכה לרוויק לרשות המקומית הגדולה ביותר בווסטפול בשטחה, והשלישית בגודלה במספר התושבים.