APLA Health הוא ארגון ללא מטרות רווח, אשר משימתו היא "להשיג שוויון בתחום הבריאות ולקדם רווחה עבור הלהט"ב וקהילות מוחלשות אחרות ואנשים החיים עם HIV ומושפעים ממנו". APLA Health הוא אחד מארגוני השירות ל-HIV הגדולים ללא מטרות רווח בארצות הברית. פעילותה כוללת שיפור הנגישות לטיפול; מתן טיפול; הגדלת מספר האנשים שהם משרתים; ושיתוף פעולה עם ארגונים אחרים. מדונה זכתה בפרס אחד על תרומתה לקהילת הלהט"ב.
פרסי המוזיקה האוסטרית של אמדאוס.
פרסי המוזיקה האוסטרית של אמדאוס הוא טקס הענקת הפרסים השנתי למצוינות בתעשיית המוזיקה האוסטרית. הוא הוענק למוזיקאים האוסטרים המצליחים ביותר מאז שנת 2000, ומתקיים בווינה בכל חודש מרץ מאז 2012. טקס פרסים האוסטרלי זה מקביל לטקס הגראמי המפורסם.
קרן האמריקנית לחקר איידס.
amfAR, הקרן לחקר האיידס, הידועה עד 2005 כקרן האמריקנית לחקר איידס, היא ארגון בינלאומי ללא מטרות רווח המוקדש לתמיכה בחקר האיידס, מניעת HIV, חינוך לטיפול וקידום מדיניות ציבורית הקשורה לאיידס. מדונה זכתה בפרס אחד על תרומתה לקרן חקר האיידס.
פרסי המוזיקה האמריקאית.
פרסי המוזיקה האמריקאית הוא טקס שנתי שנוסד על ידי דיק קלארק בשנת 1973. מדונה הוא בין האמנים הוותיקים עם מרבית המועמדויות בטקס זה, כאשר הועמדה בכ-17 פעמים בכל הקריירה וזכתה בשלושה פרסים בלבד.
ריזן (גוף חדשות)
ריזן הוא מגזין ליברטריאני המתפרסם מדי חודש בארצות הברית על ידי קרן ריזן. למגזין יש תפוצה של כ-50,000 מנויים והוא נבחר לאחד מ-50 המגזינים הטובים ביותר בשנים 2003 ו-2004 על ידי השיקגו טריביון.
נכון לינואר 2022, לערוץ היוטיוב של ריזן יש 731 אלף רשומים.
היסטוריה.
המגזין "ריזן" נוסד בשנת 1968 על ידי לני פרידלנדר (1947-2011), סטודנט באוניברסיטת בוסטון. ב-1970 הוא נרכש על ידי רוברט וו. פול ג'וניור, מנואל ס. קלאוזנר וטיבור ר. מאצ'ן. המגזין מסקר פוליטיקה, תרבות ורעיונות עם שילוב של חדשות, ניתוחים, פרשנויות וביקורות.
במהלך שנות ה-70 וה-80, התורמים של המגזין כללו את מילטון פרידמן, מארי רות'בארד, תומאס סאס ותומס סואל. בשנת 1978, פול, קלאוזנר ומאצ'ן יצרו את "קרן ריזן" במטרה להרחיב את רעיונות המגזין גם לחקר מדיניות. מרטי זופאן הצטרף לריזן ב-1975, ושימש לאורך שנות ה-80 כעורך ועורך ראשי, ועזב ב-1989.
וירג'יניה פוסטל הייתה העורכת הראשית של המגזין מיולי 1989 עד ינואר 2000. היא הקימה את אתר המגזין בשנת 1995. ניק גילספי הפך לעורך הראשי בשנת 2000.
ביוני 2004, המנויים "למגזין" ריזן קיבלו גיליון מותאם אישית עם שמם, ותמונת לוויין של הבית או מקום העבודה שלהם על השער. הרעיון היה להדגים את כוחם של מסדי נתונים ציבוריים, כמו גם את יכולות ההדפסה המותאמות אישית של המדפסת של Xeikon. המהלך נתפס על ידי דייוויד קאר "מהניו יורק טיימס" כ"האולטימטיבי בפרסום מותאם אישית", כמו גם "הדגמה יוצאת דופן למספר ההולך וגדל של דרכים בהן ניתן לרתום מסדי נתונים".
בשנת 2008, אתר האינטרנט של ריזן זכה בפרס ובי המכובד בקטגוריית המגזינים. באותה שנה, מאט וולש הפך לעורך הראשי של המגזין, כשגילספי הפך לעורך הראשי של "reason.tv", מחלקת הווידאו של ריזן שיוצרת סרטונים קצרים ומפרסמת אותם באתר האינטרנט של המגזין וביוטיוב.
קת'רין מנגו-וורד הפכה לעורכת הראשית של המגזין ביוני 2016, כאשר וולש עבר לתפקיד עורך-פובליציסט.
בשנת 2017, מגזין ריזן החל לארח את "הקונספירציה של וולוך", בלוג שנכתב על ידי פרופסורים למשפטים בעלי השפקת עולם ליברטריאנית, שהיה בעבר תחת הפלטפורמה של ה"וושינגטון פוסט". הבלוג מנוהל על ידי יוג'ין וולוך ומכאן שמו.
ריזן TV.
מגזין ריזן מפיק ומפרסם סרטונים בערוץ היוטיוב ReasonTV. אלה כוללים הפקת סרטים דוקומנטריים קצרים ומאמרי מערכת וידאו, שניק גילספי מפקח עליהם מתפקידו כעורך הראשי. האתר הפיק סדרת סרטונים בשם "The Drew Carey Project" (הפרויקט של דרו קארי) בהנחיית הקומיקאי דרו קארי. ריזן שיתף פעולה עם קארי שוב ב-2009 כדי להפיק את "Reason Saves Cleveland" (ריזן מצילים את קליבלנד), שבו קארי הציע פתרונות ברוח השוק החופשי לבעיות עיר הולדתו.
מאז 2010, הקומיקאי רמי מונאסיפי הפיק במשותף עם ReasonTV עשרות סרטוני פרודיה מנקודת מבט ליברטריאנית. מאז 2017, ג'ון סטוסל הפיק יותר מ-100 סרטוני פרשנות שפורסמו בערוץ היוטיוב של המגזין.
סדנה (קורס קצר מועד)
סדנה היא אירוע למידה ממוקד הכולל השתתפות פעילה של הלומדים.
משתתפים.
בסדנאות מעורבים בדרך כלל מספר גורמים:
מטרות.
מטרות הסדנה מוגדרות על ידי הגוף המארגן. סדנאות המאורגנות על ידי גופים מוסדיים מיועדות בדרך כלל להקניית טכניקות, מיומנויות והעמקה בתחום למשתתפי הסדנה, לעיתים לצורך הכשרה מקצועית. סדנאות כאלו יפנו בדרך כלל לקהל מאוד מסוים - אנשי תחום ספציפי באקדמיה, עובדי חברה או מפעל, אנשים העוסקים במקצוע משותף כלשהו וכדומה.
באקדמיה, נערכות לעיתים סדנאות שמטרתן מציאת תשובות קונקרטיות לבעיות עכשוויות בדרך של סיעור מוחות.
בתי עסק מפיקים סדנאות לימוד לשימוש במוצרים הנמכרים על ידם.
סדנאות המועברות על ידי מומחים פרטיים מיועדות לעיתים לקהל רחב יותר (סדנאות "פתוחות"), ועוסקות בלמידה של יכולות לצורך תחביבים או תחומי עניין אחרים.
סוג נוסף של סדנאות משמשות כפעילות פנאי המשלבת למידה מעשית עם בילוי.
מבנה.
מכיוון שסדנאות הן בדרך כלל אירועים חד פעמיים שחורגים משגרת הלימוד הרגילה, הן כוללות מספר מאפיינים ייחודיים:
מימון.
סדנאות דורשות הפקה מיוחדת וההוצאות על קיום סדנה גבוהות מההוצאות על שיעורים "רגילים" במסגרת קורסים או אפילו חוג. ישנן מספר דרכים מקובלות למימון הוצאות הסדנה:
תומאס בארטלי
תומאס ולס בארטלי (באנגלית: Thomas Welles Bartley; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית מאוהיו, שכיהן כמושל אוהיו ה-17. לאחר בארטלי כיהן כמושל המדינה אביו, מרדכי בארטלי, וזהו אחד המקרים הנדירים בארצות הברית שבו אב יורש את בנו במשרה נבחרת.
ראשית חייו.
תומאס בארלי נולד במחוז ג'פרסון שבאוהיו. כילד הוא עבר עם משפחתו למנספילד. בארטלי למד בקולג' ג'פרסון וסיים את לימודיו שם ב-1829. הוא למד משפטים בהדרכתם של ג'ייקוב פרקר במנספילד ושל אלייז'ה הייוורד בוושינגטון הבירה, וב-1833 התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע במנספילד.
קריירה.
בשנים 1839–1841 כיהן בארטלי כחבר בבית הנבחרים של אוהיו, ולאחר מכן ועד 1845 כחבר הסנאט של המדינה. ב-1843 הוא נבחר כיושב ראש הסנאט.
ב-15 באפריל 1844, כאשר התפטר וילסון שאנון מתפקידו כמושל אוהיו כדי לקבל על עצמו את תפקיד שגריר ארצות הברית במקסיקו, החל בארטלי לכהן כמושל במקביל לתפקידו בסנאט. הוא כיהן בתפקיד בשארית תקופת הכהונה המתוכננת של שאנון עד 3 בדצמבר אותה שנה. בארטלי שאף לזכות במועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות של אותה שנה כדי להיבחר בזכות עצמו, אך הוא הפסיד בבחירות שהתקיימו בוועידה המפלגתית המדינתית בקול אחד, ונמנע מלהתמודד מול אביו, שקיבל את מינוי המפלגה הוויגית. בהמשך כיהן בארטלי בתקופת כהונה שנויה במחלוקת כשופט בבית המשפט העליון של אוהיו בשנים 1852–1859.
ב-1863 עבר בארטלי ממנספילד לסינסינטי כדי לעסוק שם בעריכת דין, ולאחר מכן ב-1867 לוושינגטון הבירה.
חיים אישיים.
ב-1837 נשא בארטלי לאישה את ג'וליה מריה לארוויל. ב-1848 הוא נישא בשנית לסוזאן ד. שרמן, אחותם של ג'ון שרמן וויליאם שרמן. אשתו השלישית הייתה אלן מקוי, אלמנתו של אחד מקציני הסגל של ויליאם שרמן.
תומאס בארטלי נפטר ב-20 ביוני 1885 בוושינגטון הבירה. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שבוושינגטון.
The Princess and the Frog
The Princess and the Frog (Original Motion Picture Soundtrack) הוא הפסקול של סרט ההנפשה של דיסני, "הנסיכה והצפרדע", אשר יצא לאור על ידי וולט דיסני רקורדס ב-23 בנובמבר 2009, יום אחד בלבד לפני היציאה של הסרט בניו יורק ובלוס אנג'לס. הוא מכיל עשרה שירים מקוריים ושבעה נעימות, כולם למעט אחד הולחנו ועובדו על ידי המלחין רנדי ניומן, שעבד בעבר עם המפיק בפועל של הסרט ג'ון לאסיטר בסרטים של פיקסאר, "צעצוע של סיפור", "באג לייף", "צעצוע של סיפור 2", "מפלצות בע"מ" ו"מכוניות". השירים מבוצעים על ידי אמנים שונים שרובם הם מדבבים של דמויות בסרט. נעימות הסרט כוללות ז'אנרים בהשפעה אפרו-אמריקאית כולל ג'אז, בלוז וגוספל.
מתוך הפסקול יצא סינגל אחד בשם "Never Knew I Needed", אשר נכתב ובוצע על ידי ני-יו. לסינגל היה קליפ נלווה, והוא גם נשלח לרדיו הקצבי ב-27 באוקטובר 2009. השירים "Almost There" ו-"Down in New Orleans" מתוך הפסקול היו מועמדים לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-82, אך הפסידו לשיר "The Weary Kind" מתוך הסרט "לב לא שפוי". השיר "Down in New Orleans" היה גם מועמד לפרס הגראמי עבור השיר הטוב ביותר שנכתב לסרט קולנוע, טלוויזיה או מדיה חזותית אחרת בטקס פרסי הגראמי 2011.
2019 ברפובליקה הדומיניקנית
אירועים בשנת 2019 ברפובליקה הדומיניקנית.
Consciousness Explained