בשנת 2002, צ'ן ביים את סרטו הראשון והיחיד באנגלית, "הרוג אותי ברכות", מותחן בכיכובם של הת'ר גראהם וג'וזף פיינס, אם כי הוא הוכיח כאכזבה ביקורתית ופופולרית כאחד. באותה שנה גם ביים את "ביחד", סרט אינטימי העוסק בכנר צעיר ואביו. בשנת 2005 ביים את ה"הבטחה" סרט אגדה ואמנויות לחימה, שהיה ההפקה הסינית היקרה בכל הזמנים בעלות של 30 מיליון דולר. ההבטחה ראתה את צ'ן עובר לתודעה מסחרית יותר, שינוי שנחשב תפנית סגנונית רדיקלית מיצירותיו הקודמות.
בשנת 2006 הוענק לו פרס מפעל חיים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-28 במוסקבה. באותה שנה גם היה אומר להשתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים ה"הבטחה", אך ביטל את בואו בגלל מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2008 ביים את הביוגרפיה "לנצח התלהב", סרט המבוסס על אופרה סינית. ומיד אחר כך ביים את "הקורבן" (2010), שהוא עיבוד מחודש של המחזה המפורסם "היתום מג'או". הסרט היה להיט בקופות ומבקרים רבים ראו בו את חזרתו ליצירת איכות.
בשנת 2019 ביים אחד משבעה קטעים בסרט עמי וארצי, סרט דרמה אנתולוגי סיני בו מככבים רבים מהשחקנים המובילים בסין. הסרט הופק במשותף על ידי חברת הפצת הסרטים של Huaxia, סרטי פוליבונה וסרטי עליבאבא. הסרט יצא בסין ב-30 בספטמבר 2019, לציון יום השנה ה-70 להקמת הרפובליקה העממית של סין.
הוא שיחק גם בכמה סרטים, ביניהם "הקיסר האחרון" של ברנרדו ברטולוצ'י (1987) ובסרטים שביים "הקיסר והמתנקש" ו"ביחד".
פילמוגרפיה.
רשימה חלקית
אבן רונה
מעבר (סיפור קצר)
מעבר (באנגלית: From Beyond; מילולית: מהמעבר או מהעבר השני) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה. פ. לאבקרפט, שנכתב ב-1920 ופורסם ביוני 1934 בכתב העת "חובב הפנטזיה". הסיפור הוא למעשה תיעוד עבודתו של המדען קרופורד טילינגהאסט, גאון מבריק ונועז, המפתח מכשיר חשמלי המעניק למשתמש בו יכולת "לראות מעבר" למציאות המוגבלת לחמשת החושים.
עלילה.
הסיפור נפתח מנקודת מבטו של חברו חסר השם של קרופורד טילינגהאסט, מדען חסר מורא ופורץ גבולות, החושף בפניו את כוונתו לבנות מכשיר שיאפשר למשתמש בו לראות "מעבר לפיזי ומעבר למטאפיזי". חירש למחאותיו המפוחדות של חברו, מסלק אותו קרופורד מביתו כילד אשר אינו מסוגל להבין את הגדולה המונחת על כף המאזניים, ושב ללוח השרטוט להמשיך בעבודתו.
המספר מתאר את סדר ההתרחשויות שהובילו להולדת חזונו המעוות של קרופורד ונועץ את האשמה הראשונית בלימודי המדע והפילוסופיה, תחומים שלטענתו נועדו עבור טיפוסים פסיביים ומרוחקים, ולא לאנשי מעשה. בראיית עולמו הפסימית של המספר, ללימודיו של קרופורד היו רק שני סופים אפשריים; תסכול וייאוש, אם ייכשל במחקריו, ובמקרה הגרוע יותר, חשיפה לזוועות אשר לא ניתן אפילו להעלות בדמיון, אם אכן יצליח במטרתו לגלות את פשר טבעו האפל של היקום.
חזונו של קרופורד מצויר כפתרון לחוסר האונים של האדם אל מול היקום הגדול. "אנו רואים את העולם סביבנו כפי שתוכננו לראותו, ואנו מעמידים פנים שעם חמשת החושים העלובים שבידינו הצלחנו להבין את מורכבותו חסרת הגבולות". פתרונו מופיע בדמות מכשיר אשר עוקף את רצף המרחב והזמן, ומאפשר למשתמשים בו לראות נופים בתוליים שטרם נחזו ודברי סתר שאולי רק בעלי חיים וילדים קטנים יכולים להרגיש.
השניים נפגשים שוב כעבור עשרה שבועות. המספר נדהם לגלות כי קרופורד השתנה לכדי אדם כחוש, חיוור ורועד, הנתקף עוויתות מדי כמה רגעים. בכניסתו לבית הוא חש את ה"אימה החבויה בין הצללים" ורואה שרעיונו של חברו, עליו סיפר לו במפגשם הקודם, התגשם בדמות האפלה שבפינות החדר. קרופורד מתחמק משאלותיו בנוגע להיעלמותם של המשרתים ועונה לו כי הם עזבו לפני מספר ימים.
קרופורד שב לדבר על המצאתו ופחדיו של המספר נכנעים לבסוף לידי סקרנותו הגוברת. השניים הולכים למעבדה ומפעילים את המכשיר, מעין מכונה הבוהקת ב"זוהר מרושע", ומנגנונו הפנימי, המתואר כניצוץ חשמלי המפעיל את בלוטת האצטרובל, איבר רדום בגוף האדם המסוגל לחוש בנסתר ולשדר אותות למוח, נכנס לפעולה.
המראות החדשים מופיעים במהרה, תחילה בתור צללים בפינות החדר הנתפשים בעיני המספר כ"אי-מציאות" מעורפלת המזמינה את הדמיון להשלים את החסר עם סמליות ויצירה. הצללים מתחלפים לכדי תחושת הימצאות ב"מקדש השייך לאלים קדומים אשר מתו לפני זמן רב" אשר כעבור רגע משתנה ל"תפישה נוראית" של הריק המוחלט של הנצח.
בבהלתו פונה המספר אל קרופורד לעזרה, אך זה מחייך בזדון ומצווה עליו לשמור על שקט. הוא מזהיר אותו כי המכשיר אמנם מאפשר להם לראות אל הצד השני, אך גם מאפשר לצד השני לראות אותם, ומודה שהמשרתים "עזבו" לאחר שהדליקו את האור בעת פעולתו של המכשיר והתאדו מהעולם כהרף עין, מותירים אחריהם ערימות בגדים במקומות בהם עמדו.
בלית ברירה הוא נשאב בחזרה אל מערבולת המראות והצלילים, כשלפתע תוקפת אותו חדות פתאומית והחדר מתמלא באובייקטים משונים. האובייקטים מתגלים כיצורים בינוניים דמויי מדוזות המרחפים ברפיון באוויר החדר בנחילים אדירים, שקופים למחצה ומסוגלים לעבור אחד דרך השני ואף דרך חפצים. תנועתם המתמדת משדרת איזושהי כוונה מרושעת, ומעת לעת ניתן לראות אותם מסתערים זה על זה.
דמותו הנרעדת של קרופורד מתקרבת אל המספר והוא מגולל את סיפורו המלא, פוצח בנאום מטורף על מחקריו הגאוניים, על חציית הגבולות הידועים לאדם ועל כך שכעת הוא אדון היקום. המספר אינו זוכר את שהתרחש לאחר מכן, אך מתאר כיצד המשטרה מצאה את שניהם לצד המכונה המרוסקת, אותו באובדן הכרה ואת קרופורד מת לאחר שחווה התקף אפופלקסיה. הרופאים סבורים שהוא הופנט והסיפור תם בעדותו האומללה על כך שנפשו הושחתה ואף אחד אינו מאמין למה שראה.
ביקורת.
הספר "" מתאר את סיפורו של לאבקרפט כ"מעניין מאוד, אם כי נוקשה, וכתוב בילדותיות". אס. טי. ג'ושי אמר בקצרה כי "אין זה סביר שהסיפור ייחשב אי פעם כאחת מיצירותיו הטובות יותר של לאבקרפט, וזאת בשל המלודרמה המוגזמת והעלילה המפורטת יתר על המידה". כמו כן מחשיב ג'ושי את התייחסויותיו של לאבקרפט לבלוטת האצטרובל כבדיחה על חשבונו של רנה דקארט, אשר הציע שאיבר זה הוא הגבול בין הגוף הגשמי לבין הנשמה המופשטת.
עיבודים.
הסיפור עובד לסרט בעל אותו שם מ-1986 בבימויו של סטיוארט גורדון. בניגוד לסיפור מציג הסרט את דוקטור קרופורד טילינגהאסט, המגולם בידי ג'פרי קומבס, כעוזרה של הדמות המטורפת והאובססיבית של דוקטור אדוארד פרטוריוס. כמו כן היווה הסיפור מקור השראה לסרט נוסף בשם "פרק הבאנשי" מ-2013 בבימויו של בלייר אריקסון.
ניגון הבעש&quot;ט
ניגון הבעש"ט הוא אלבום סולו מספר 15 של הזמר-יוצר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-1998 בחברת גל פז והוא מורכב מ-12 ניגוני חב"ד.
על האלבום.
האלבום יצא בישראל בשנת תשנ"ט והיה האלבום השני של ניגוני חב"ד של אברהם פריד. הוא כולל 12 ניגונים בהם "ימין ה' רוממה", "צמאה" ועוד. רוב השירים באלבום יצאו במשך השנים בגרסאות כיסוי והפכו לניגונים מפורסמים. האלבום נקרא על שם הניגון השלישי באלבום, "ניגון הבעל שם טוב", המיוחס לרבי ישראל הבעל שם טוב.
עונת 1970/1971 בליגת העל ההולנדית
עונת 1970/1971 הייתה העונה ה-15 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פיינורד באליפות הליגה. הארלם וא.ז 67 ירדו לליגת המשנה.
מבנה.
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו וולנדם ואקסלסיור רוטרדם שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה.
שמד
ג'יימס איבס
ג'יימס מריט איבס (באנגלית:James Merritt Ives; 5 במרץ 1824 - 3 בינואר 1895) היה ליתוגרף ואיש עסקים אמריקאי. הוא פיקח על הצד העסקי והפיננסי של חברת הדפוס "קורייר ואיבס" אותו ניהל יחד עם שותפו העסקי, נתנאל קורייר.
ביוגרפיה.
איבס נולד ב -5 במרץ 1824 בעיר ניו יורק. אביו עבד כמפקח על בית החולים בעיר ניו יורק. הוא היה אמן אוטודידקט, שהשכלתו לאמנות כללה ביקורים בגלריות לאמנות ובספריית אסטור. אף שהלך לעבוד בגיל 12, הוא המשיך את לימודי האמנות בכוחות עצמו.
ב־24 ביוני 1846 התחתן עם קרוליין קלארק (1827–1896). לזוג נולדו שישה ילדים, שני בנים וארבע בנות. קרוליין הייתה גיסתו של אחיו של נתנאל קורייר, צ'ארלס קורייר. צ'ארלס המליץ על איבס לנתנאל, ששכר אותו כמנהל חשבונות בשנת 1852 עבור חברת הדפוס האמנותי והליתוגרפיה שלו.
עד מהרה התברר כי כישרונו של איבס כאמן והידע האמנותי העניק לו תובנה חשובה לגבי מה שהציבור רוצה, וכישוריו בעסקים ובשיווק תרמו משמעותית לצמיחת החברה. איבס סייע בשיפור ומודרניזציה של שיטות הנהלת החשבונות של קורייר, ארגן מחדש את המלאי וייעל את שיטות הייצור. בשנת 1857 הציע קורייר לאיבס שותפות מלאה בחברה, המכונה "קורייר ואיבס", והפכה את איבס למנהל הכללי. בתפקידו החדש אייבס עזר לקרייר לראיין אמנים ובעלי מלאכה פוטנציאליים, ולבחור תמונות שהמשרד יפרסם. זה היה איבס שעודד הפקה של תמונות אידיאליות של החיים באמריקה בתקופה שהמעמד הבינוני גדל, והביקוש למוצרי הדפוס גדל מאוד.
חברת "קורייר ואיבס" הייתה ידועה בזכות הדפסי האמנות הפופולריים ביותר כמו סצינות חורף, נופים, אירועי ספורט, ספינות ואייקונים של חיי המאה ה -19. הדפסים אלה עדיין מבוקשים מאוד על ידי אספנים בהווה.
איבס עבד במשך ארבעים שנה בחברה עד מותו בריי, ניו יורק בשנת 1895.
הוא קבור בבית העלמין גרין ווד, ניו יורק.