On Bullshit (בתרגום מאנגלית: על בולשיט) הוא ספר משנת 2005 (במקור - מסה משנת 1986) מאת הפילוסוף האמריקאי הארי פרנקפורט המציג תאוריית בולשיט המגדירה את המושג ומנתחת את יישומי הבולשיט בהקשר של תקשורת. פרנקפורט קובע שבולשיט הוא דיבור שנועד לשכנע בלי להתחשב באמת. לשקרן אכפת מהאמת והוא מנסה להסתיר אותה; לבולשיטן לא אכפת אם מה שהוא או היא אומרים נכון או לא נכון, אלא אכפת לו רק אם המאזין ישוכנע. הניתוח הפילוסופי של פרנקפורט לבולשיט ספג ביקורת ולחלופין אומץ על ידי אנשי אקדמיה מאז פרסומו.
היסטוריה.
פרנקפורט פרסם במקור את החיבור "על בולשיט" בכתב העת Raritan Quarterly Review ב-1986. ב-2005 פורסם החיבור כספר, תחת הכותרת "על בולשיט". הספר התגלה כפופולרי. הוא הופיע במשך 27 שבועות ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס ונדון בתוכנית הטלוויזיה הדיילי שואו וכן בראיון עם נציג של ההוצאה לאור, הוצאת אוניברסיטת פרינסטון. על בולשיט שימש בסיס לספר ההמשך של פרנקפורט "על האמת" (2006).
סיכום.
פרנקפורט הוא פילוסוף מקצועי, בעל הכשרה בפילוסופיה אנליטית. כשנשאל מדוע החליט להתמקד בבולשיט, הסביר:כבוד לאמת ודאגה לאמת הם בין היסודות לציוויליזציה. הרבה זמן הפריע לי חוסר הכבוד לאמת, בו הבחנתי... בולשיט הוא אחד העיוותים של ערכים אלה.בספרו על בולשיט מתייחס פרנקפורטר לדאגתו זו, ועושה הבחנה בין "בולשיטרים" (מפיצי בולשיט) לשקרנים. הוא מסיק שבולשיטרים הם ערמומיים יותר: הם מהווים איום גדול יותר על האמת מאשר שקרנים.
רמאות ובולשיט.
פרנקפורט מתחיל את עבודתו על בולשיט על ידי הצגת הסבר ובחינה של מושג הרמאי (humbug) של מקס בלאק. המסה של בלק על הרמאי והספר של פרנקפורט על בולשיט דומים. שניהם מתמקדים בהבנה, הגדרה והסבר המושגים תוך שימוש בדוגמאות. פרנקפורט מתמקד ברמאים מכיוון שהוא מאמין שהם דומים למפיצי בולשיט. הוא משתמש בעבודתו של בלאק על הרמאי כדי לפרק את תיאור הרמאי לגורמים מגדירים: "מצג שווא מטעה", "קרוב לשקר" ו"מצג שווא... של מחשבות, רגשות או עמדות של האדם עצמו". הניתוח של פרנקפורט מאפשר לו להבחין בהבדל בין רמאות לשקר. ההבחנה העיקרית היא הכוונה שמניעה את הרמאי או השקרן. הכוונה מאחורי הרמאי היא מצג שווא, בעוד שהכוונה מאחורי השקר היא קיצונית יותר, מתוך כוונה לכסות על האמת. ההשוואה בין הרמאות לשקר משמשת כהקדמה ראשונית לדיון בבולשיט. רמאות קשורה קשר הדוק לבולשיט, אבל פרנקפורט מאמין שאין די בתיאר ואפיון הרמאות על מנת להסביר את הבולשיט ואת מאפייניו.
שקר ובולשיט.
ספרו של פרנקפורט מתמקד רבות בהגדרת הבולשיט ובדיון בהבדל בין שקר לבולשיט. ההבדל העיקרי בין השניים הוא כוונה והונאה. גם אנשים שמשקרים וגם אנשים שאומרים אמת מתמקדים באמת. השקרן רוצה להרחיק אנשים מגילוי האמת והאדם שאומר את האמת רוצה להציג את האמת. הבולשיטן שונה הן משקרנים והן מאנשים המציגים את האמת, בכך שהוא מתעלם מהאמת, לא מתייחס אליה, בכך שהיא בלתי רלוונטית עבורו כשיקול בבחירתו מה לומר ולמה להתייחס. פרנקפורט מסביר איך מפיצי בולשיט או אנשים שמשמיעים בולשיט נבדלים בכך שהם לא מתמקדים באמת. פרנקפורט מגדיר שיט (חרא), פעילות ייצור השיט ובול (שור - במשמעות המקורית של המונח האנגלי, "חריוני שור"). הגדרה זו נעשתה בצורה לקסיקונית המפרקת את המילה "בולשיט" ובוחנת כל מרכיב בה. מרכיבי המילה "בולשיט" מבליטים את המונחים המתכתבים עמה, מונחים המקיפים את המשמעות הכוללת של המילה בולשיט: חסר תועלת, חסר משמעות והבלים, קשקוש.
לאחר מכן מתמקד פרנקפורט במילה השלמה עצמה, בהשלכותיה ובקבלתה. הוא מציג דוגמה לעצות שניתנו לילד מאביו, עצות המעודדות לבחור בבולשיט על פני שקרים כשאפשר. פרנקפורט מציג שתי רמות של שוני בהשלכות בין בולשיט לשקר. ראשית, השקרן נתפס כמטעה או מזיק במכוון בגלל הכוונה הנלווית למעשה. שנית, לאדם המשמיע את הבולשיט אין את סוג הכוונה האופיינית לשקרן. הפקת בולשיט לא דורשת ידיעת האמת. השקרן נמנע בכוונה מהאמת והבולשיט עשוי להיות דובר אמת או מספק רכיבים מהאמת ללא כוונה לעשות זאת. פרנקפורט מאמין שבולשיט והקבלה הגוברת של בולשיט מזיקים יותר לחברה מאשר שקרנים ושקרים. הסיבה לכך היא שהשקרנים שוקלים באופן פעיל את האמת כשהם מסתירים אותה, בעוד שבולשיטנים מתעלמים לחלוטין מהאמת. "בולשיט הוא אויב גדול יותר של האמת מאשר שקרים." פרנקפורט מאמין שהגם שלבולשיט אפשר לגלות סובלנות גדולה יותר, הוא הרבה יותר מזיק.
עליית הבולשיט.
פרנקפורט מסיים את ספרו בדיון בעליית הבולשיט. הוא לא טוען שיש יותר בולשיט בחברה עכשיו מאשר בעבר, אלא מסביר שכל צורות התקשורת גדלו והתרבו וכך הובילו ליותר בולשיט נראה, נקרא ונשמע. הוא קובע שהציפייה החברתית מיחידים לקבל ולהביע את דעתם בכל הנושאים דורשת יותר בולשיט. למרות חוסר ידע בנושא, למשל בפוליטיקה, דת או אמנות, ישנה ציפייה להשתתף בשיחה ולחוות דעה. דעה זו עשויה להיות בולשיט לפעמים מכיוון שהיא לא מבוססת על עובדות ומחקרים. הדעה מונעת על ידי התעלמות מהאמת מתוך רצון להיראות בקי או בעל דעה, בהתאם למוסכומת חברתיות. פרנקפורט מכיר בכך שבולשיט אולי לא תמיד מכוון, אבל מאמין שבסופו של דבר הוא מושמע תוך התעלמות מהאמת וחוסר זהירות של האמת. פרנקפורט טוענת שהעלייה הזו בבולשיט מסוכנת שכן היא מקבלת ומאפשרת התעלמות גוברת מהאמת.
ביקורת.
התגובות לעבודה של פרנקפורט היו מגוונות, בין עיבוד, שבח וביקורת. הוא זכה לקבלה חיובית על ידי אקדמאים רבים, והפופולריות שלו ניכרה במעמדו כרב מכר במשך שבועות רבים. אך יצירתו זכתה גם לביקורות. אחת הביקורות העיקריות הייתה שהיצירה פשטנית מדי וצרה מדי: שהספר אינו מכיר בגורמים הדינמיים הרבים המעורבים בתקשורת, או בטבעה הדינמי של האמת. "על בולשיט" מוגבל בניתוח מניעים וצורות בולשיט אחרות מלבד מניעים הנובעים מחוסר התייחסות לאמת. אחד המבקרים מציין שהספר אינו מזכיר, או אף פוסל, את יכולתו של הקהל לזהות בולשיט: שההסבר של פרנקפורט לבולשיט מציג נרטיב שבו הבולשיט אינו מורגש או ניתן לסליחה בקלות על ידי הקהל. מבקר אחר מצביע על כישלונו של הספר בשכתבו החיבור המקורי כדי לכלול הכרה או דיון בביקורת והסבר על ההתפתחויות והרעיונות החדשים בפסיכולוגיה ובפילוסופיה בפרק הזמן של 19 שנה שבין פרסום המאמר ופרסום הספר.
למרות כל הביקורות הללו, העבודה פופולרית וזכתה לקבלת פנים חיובית. האנתרופולוג והאנרכיסט דייוויד גרייבר מתייחס לטקסט של פרנקפורט בספרו מ-2018 "Bullshit Jobs" .
משומר צוברי
הרב משומר צוברי (בערך ה'תרצ"ט – כ"ז בתשרי ה'תש"ף) היה רב תימני-ישראלי, שכיהן כרבהּ של גן יבנה וכנשיא עמותת "משכן שילה".
ביוגרפיה.
צוברי נולד בתימן בליל חג השבועות, ועלה לישראל עם משפחתו בגיל צעיר. המשפחה הופנתה תחילה למעברת בית ליד, ולאחר מכן עברה להתגורר בגן יבנה.
הוא למד בישיבת פורת יוסף ברחובות, ולאחר מכן למד בכולל אברכים ברמת גן.
בשנת ה'תשכ"א מונה לרבהּ של גן יבנה, וכיהן בתפקיד זה עד לפטירתו. הוא גם עמד בראש עמותת משכן שילה, המפיצה את כתב העת "משכן שילה".
בשנת 1988 זכה בתואר יקיר העיר גן יבנה.
צוברי נפטר ביום השבת כ"ז בתשרי ה'תש"ף.
בלט ג'ופרי
בלט ג'ופרי (באנגלית: The Joffrey Ballet) היא להקת בלט ובית ספר לבלט מן הראשונים במעלה בעולם כיום. בלט ג'ופרי שוכן בשיקגו, אילינוי, ומבצע בדרך קבע בלטים קלאסיים ומודרניים במהלך עונת ההופעות השנתית שלו בבית האופרה הלירית, ובכלל זה מופע שנתי של מפצח האגוזים.
את בלט ג'ופרי ייסדו בשנת 1956 רוברט ג'ופרי וג'רלד ארפינו. הלהקה נודעה בהפעותיה פורצות הגדר, בהן הצגת פולחן האביב של ואצלב ניז'ינסקי בשנת 1987, שחזרה את הכוריאוגרפיה המקורית מהצגת הבכורה ב-1913, שנחשבה לאבודה. כוריאוגרפים רבים עבדו עם ג'ופרי, בהם פול טיילור, טווילה תארפ וז'ורז' בלנשין.
היסטוריה.
בשנת 1956, תקופה שבה רוב להקות הבלט הנודדות ביצעו רק גרסאות מקוצרות של קלאסיקות בלט, רוברט ג'ופרי וג'רלד ארפינו יצרו הרכב של שישה רקדנים ורקדניות, שסיירו באמריקה במכונית דו-שימושית
עם קרון נגרר, וביצעו בלטים מקוריים שיצר ג'ופרי. ששת הרקדנים המקוריים היו ארפינו, דיאן קונסואר, ברונילדה רואיז, גלן טטלי, ביאטריס טומפקינס וג'ון וילסון. בעוד שג'ופרי נשאר בניו יורק כדי לתת שיעורי בלט ולהרוויח כסף לתשלום משכורות הרקדנים, ארפינו ניהל את הלהקה הנודדת. ההרכב הופיע תחילה בכרך בשיקגו בשנת 1957. בלט ג'ופרי השתקע לבסוף בניו יורק, בשם "תיאטרון הבלט רוברט ג'ופרי". בשנת 1962 הוזמן הכוריאוגרף המודרני אלווין איילי ליצור בלט בשביל הלהקה. רבקה הארקנס הייתה נדבנית חשובה, שעזרתה אפשרה בראשית הדרך יציאה למסעות הופעות בינלאומיים (ברית המועצות 1963), אבל ב-1964 ניתקו היא וג'ופרי את הקשר ביניהם.