בגיל 10, עקב מחלת סבו, חזרה המשפחה לנובוסיבירסק, שם למד מקסים אצל זכר ברון. בשנה זו זכה בתחרות וייניאבסקי לנוער. בגיל 11 ניגן בקונצרט הפתיחה של תחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית השמינית. כשברון עזב את רוסיה בשנת 1987 ללמד באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, נסעו ונגרוב ואמו בעקבותיו, וכך עשו גם כשברון עבר לליבק שבגרמניה לפתוח שם בית ספר למוזיקה.
בשנת 1990 עלו ונגרוב ובני משפחתו לישראל ואביו קיבל משרה כאבובן בתזמורת. ונגרוב שירת תקופה קצרה בצה"ל.
קריירה.
בגיל 15 הגיע ונגרוב למקום הראשון בתחרות הכינור הבינלאומית על שם קרל פלש בלונדון,שכלל מלבד הפרס הראשון גם פרס על פרשנות, פרס הקהל ועוד שני פרסים.את כיתת האמן הראשונה שלו הדריך באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1993 קיבל ונגרוב מארגון הנסי הצרפתי כינור סטרדיוואריוס, ה"ריינייה", בהשאלה.
מקסים ונגרוב חתם על חוזה הקלטות עם ורנר/טלדק, שכלל הקלטות עם מסטיסלב רוסטרופוביץ'. הקלטות אלה כללו את הקונצ'רטי הראשונים של שוסטקוביץ' ופרוקופייב (עם התזמורת הסימפונית של לונדון, שזכו בפרס גרמופון ל"הקלטה המצטיינת של השנה" ו"הקלטות הקונצ'רטי המצטיינות", שתי מועמדויות לפרס גראמי, ופרס אדיסון. בין שאר הקלטותיו הקונצ'רטי השניים של שוסטקוביץ' ופרוקופייב והקונצ'רטו של ברהמס עם דניאל בארנבוים והתזמורת הסימפונית של שיקגו.
בשנת 1991 היה הסולן בקונצרט הבכורה של תזמורת סימפונט רעננה. הקונצרט נערך אז בכפר סבא בניצוחו של ירוחם שרובסקי ובמעמד נשיא המדינה המנוח חיים הרצוג.
בשנת 1995 השאילה אגודת סטרדיוואריוס בשיקגו לוונגרוב סטרדיוואריוס קייזווטר, שעליו ניגן עד אפריל 1998. בהמשך ניגן בסטרדיוואריוס קרויצר.
ב-1997 התמנה ונגרוב לשגריר כבוד של יוניצף, תפקיד שלכבודו פינה זמן למיזם שנתי אחד לפחות.הוא ניגן באוגנדה ובסודאן כחלק מעבודת הצדקה שלו.
בשנת 1998 החל ונגרוב ללמוד ניצוח אצל ואג פפיאן הוא קיבל את הצעתו של טרוור פינוק והקדיש שנתיים ללימוד כינור בארוק.בהמשך שיתפו השניים פעולה בסדרת קונצרטים. כמו כן למד ונגרוב נגינה בויולה והקליט כסולן את הקונצ'רטו לויולה של ויליאם וולטון, בניצוחו של רוסטרופוביץ', במסגרת חוזה ההקלטות החדש שלו עם EMI. עוד הקליט לחברת EMI את הקונצ'רטי לכינור של סטרווינסקי ורודיון שצ'דרין.
בשנת 2005 יצא ונגרוב לשבתון של תשעה חודשים מקריירת הסולן שלו, ובמהלך תקופה זו למד אלתור ג'אז וכינור חשמלי. עוד למד ונגרוב לרקוד טנגו ארגנטינאי, אצל סבסטיאן מיסה ואנדראה ריירו. לימודים אלה הביאו לשיתוף פעולה עם המלחין הישראלי בנימין יוסופוב ורקדן הטנגו כריסטיאן פאלהה, ביצירה חדשה לוונגרוב, "קונצ'רטו טנגו רוק לויולה"
ונגרוב תכנן להציג את היצירה של יוסופוב בקונצרטי הפרומס של ה-BBC ב-2007, אך ביטל את תוכניתו זו ואחרות כדי לטפל בבעיה חוזרת ונשנית בכתפו. בשנת 2008 הודיע ונגרוב, שהוא מפסיק את קריירת הכינור שלו כדי להתמקד בהוראה ובניצוח. בשידור שחתם את סדרת הטלוויזיה "מאסטרו" של ה-BBC. ב-9 בספטמבר החליף ונגרוב כשופט אורח את סימון יאנג, מחמת התחייבות קודמת שלה.
עם זאת, מעט לאחר מכן חזר ונגרוב לקדמת הבמה גם ככנר והמשיך להרבות בפעילות חובקת עולם. בשנת 2012 כיכב ב"פסטיבל ונגרוב" הראשון ביפן שנערך בטוקיו, יפן. הפסטיבל מתקיים כל שנה מאז, ובמהלכו מופיע ונגרוב לצד אמנים מובילים מיפן ומהעולם, כגון הפסנתרנית הלן גרימו והתזמורת הפילהרמונית של טוקיו. החל משנת 2013 מכהן ונגרוב כאמן שוהה (artist in residence) בתזמורת הפילהרמונית של אוקספורד. בשנת 2014 נחנך "פסטיבל ונגרוב" בישראל, בקונצרטים בהיכל התרבות בתל אביב בהם ניגן ונגרוב לצד הפסנתרנית שירה שקד, המנצח ואג פפיאן, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ותזמורת סולני האקדמיה מנוחין משווייץ.
בשנת 2015 ניגן לצד שקד קונצרט בהיכל התרבות במתכונת חסרת תקדים: התוכנית כולה נוגנה בחשיכה מוחלטת, ופעמיים ברצף.
הוראה.
ונגרוב כיהן כפרופסור לכינור בבית הספר הגבוה למוזיקה בזארבריקן שבגרמניה, כממשיכו של ואלרי קלימוב. עד קיץ 2005 עסק בקביעות בהוראה וצימצם את מספר הופעותיו בקונצרטים מ-130 ל-55 בשנה, כדי לעמוד במטלות ההוראה שקיבל על עצמו. בשנת 2005 התמנה לפרופסור באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון. פעילותו בתחום ההוראה בישראל כוללת קורס קיץ בקיבוץ ופרויקט "המוזיקאים של מחר" במושבה מגדל שבצפון ישראל.
"המוזיקאים של מחר".
הפרויקט "המוזיקאים של מחר", הוא פרויקט של הכנר מקסים ונגרוב ושל ד"ר אנה רוסנובסקי. הפרויקט מיועד להחזיר את המסורת הרוסית עם שורשים מזרח אירופאים (יוזף יואכים, קרל פלש, הנריק וייניאבסקי), המציבה כעקרונות חשובים בלמידת כינור ופסנתר מגיל רך את הלימוד הפרטני, יום-יומי, ופיתוח אישיותו האינדיבידואלית של הילד.
המנהלת הפדגוגית של הפרויקט הייחודי היא ד"ר אנה רוסנובסקי. כנרת וסולנית (שעלתה לארץ מברית המועצות) התזמורת הפילהרמונית הישראלית, שעברה מלב תל אביב למושבה מגדל שמעל הכנרת ולאחר זמן מה עבר הפרויקט לביתה הפרטי שבראש פינה, ומכאן מקדישה את כל הווייתה המקצועית והאישית להעשרת לימודי הכינור לילדים מגיל 5 בחסותו המוזיקלית של ונגרוב.
הילדים משתתפים בקונצרטים ברחבי הארץ. הילדים הוזמנו לפסטיבלים בינלאומיים, (באנגליה, קזחסטן, בולגריה, קנדה, ניו יורק, וינה) וכן הופיעו בפריז עם ונגרוב. כל הפרויקט מתנהל בהתנדבות.
השיעורים מתקיימים בביתה של דר' רוסנובסקי בראש פינה. התלמידים מגיעים מבתי ספר שונים באזור, באמצעות הסעה הממומנת על ידי העמותה. התלמידים באים מכל קשת החברה הישראלית, ותיקים ועולים חדשים, חלקם ממשפחות מרובות ילדים או מעוטות יכולת.
הפרויקט ממומן על ידי תורמים וקונצרטים שהילדים עושים.
צוות פרויקט ילדי ונגרוב והעמותה אשר קמה על מנת לעזור במימוש תוכנית רחבת היקף זו, רואים בלימודים ובחינוך הילדים במסגרת הפרויקט, את הסיכוי היחיד לפתח את הפוטנציאל העצום של כישרונותיהם. המשתתפים בפרויקט מתמידים לבוא לשיעורים, חדורי מוטיבציה ומגיעים להישגים מוזיקליים מרשימים.
יהודה אסאד
רבי יהודה אסאד (מבוטא: אסוֹד, ה'תקנ"ד, 1794, אסוד - כ"ג בסיון ה'תרכ"ו, 1866) היה אב"ד, ראש ישיבה, פוסק ומנהיג אורתודוקסי בהונגריה.
ביוגרפיה.
נולד באסוד לישראל וטשארנה. למד בישיבתו של רבי מרדכי בנט בעיר ניקלשבורג. נישא לאסתר (נפטרה בתרכ"ז, בגיל 65) לבית רגנר. היה אב בית דין בעיירות ראגנדארף וסמניץ, לאחר מכן שימש כאב בית הדין בדונה-סרדהלי והקים בה ישיבה גדולה, ובה למדו מאות תלמידים. התכתב עם רבי משה סופר מחבר ספר "חתם סופר", ונחשב לפוסק הדור בהונגריה לאחר פטירת החת"ם סופר.
בשנת ה'תרכ"ד (1864) הוא השתתף במשלחת רבנית לקיסר פרנץ יוזף, שביקשה לבטל את התוכנית להקים בית מדרש לרבנים מטעם המדינה.
רבי יהודה אסאד נפטר בכ"ג בסיוון תרכ"ו. ובנו רבי אהרן שמואל אסאד ירש את מקומו ברבנות העיר.
צילום תמונת הדיוקן.
לטענת הרב משה ליב ליטש-רוזנבוים, ביצעו בני קהילת סרדהלי בגופת רבם ציור או צילום פוסט-מורטם, כדי למכור הדפסים שלו ולממן ע״י זה את נישואי בנותיו הרווקות. בעקבות מקרה זה התעורר דיון ציבורי הלכתי בקרב רבני הונגריה. מסופר כי כל המעורבים בצילום נפטרו באותה שנה.
ספריו.
רבי יהודה אסאד כתב למעלה מ-50 ספרים, אך כתבי היד נשרפו בידי הנאצים במהלך השואה
בנו רבי אהרן שמואל, הביא לדפוס את שו"ת מהרי"א - 'יהודה יעלה', הכולל 884 סימנים. כרך א' נדפס בלמברג תרל"ג (1873) ובו תשובות על שני חלקי השולחן ערוך, אורח חיים 68 דפים 214 סימנים ויורה דעה 141 דפים, 387 סימנים. כרך ב' נדפס בפרשבורג תר"מ (1880) על אבן העזר וחושן משפט 111 דפים, 283 סימנים. בתשכ"ה (1965) הודפס הספר בניו יורק במהדורת כרך אחד. מהדורה חדשה ומתוקנת, יצאה לאור על ידי מכון שלמה אומן בשלושה כרכים בין השנים תשע"ז-תשע"ט.
ספריו שהודפסו:
ועד הישיבות
ועד הישיבות הוא גוף ארגוני המאגד את הישיבות במדינת ישראל. הוועד נוסד ב-1924 בפולין ובשנת 1941 הוקם מחדש בארץ ישראל.
הקמת ועד הישיבות בפולין.
הועד נוסד בווילנה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת תרפ"ד-1924, על ידי הרב חיים עוזר גרודזנסקי והחפץ חיים, ואיגד את הישיבות בפולין ובליטא. הוועד הסדיר את יחסי הישיבות עם השלטונות ודאג לגיוס תרומות עבורן, בין היתר בעזרת מגביות שנתיות מיוחדות. ראשיתו של הוועד בהצעת החפץ חיים לקבוע מס חובה על כל משפחה יהודית להחזקת הישיבות. בראש הוועד עמדו בעת הקמתו הרב שמעון שקופ, הרב ברוך דב לייבוביץ' והרב איסר זלמן מלצר. מרדכי זאב חבקין הוריש את הונו לוועד.
ועד הישיבות בישראל.
ראשי הוועד ומנהליו.