הססנה 172 התחיל את חייו כגרסה שונה של כן הנחיתה התלת-גלגלי של הססנה 170 (שהיה בעל שני גלגלים קדמיים וגלגל אחורי), עם רמה בסיסית של ציוד סטנדרטי. הטיסה הראשונה של אב הטיפוס הייתה בנובמבר 1955. ה-172 הפך בן לילה להצלחת מכירות ויותר מ-1400 מטוסים נבנו ב- 1956.
ה-172 הראשונים היו דומים במראם ל-170, עם אותם ירכתיים ישרים ורגליים ארוכות, אך ל-172 היה מייצב אנכי ישר בעוד ל-170 היו מייצב אנכי והגה כיוון מעוגלים. גרסאות מאוחרות יותר של ה-172 כללו כני נחיתה משופרים (עם גלגל קדמי במקום אחורי) ומייצב אנכי משוך לאחור אשר עדיין בשימוש כיום. השינוי הקוסמטי האחרון שנעשה באמצע שנות השישים היה הנמכת החלק האחורי אשר איפשר להתקין חלון אחורי.
ססנה פרסמה את הראות הנוספת לאחור כ"ראות כוללת" ("Omni-Vision"). תצורת מטוס זאת נשארה מאז כמעט ללא שינוי, פרט לעדכונים במערכת האוויוניקה והמנועים, כולל תא טייס מזכוכית מסוג גרמין G1000 (הכולל שני צגים, צג אחד המשמש כתצוגת טיסה ראשית (PFD) ואחד עבור תצוגה רב-תכליתית (MFD)) ב-2005. ייצור המטוס הופסק באמצע שנות השמונים, אך חודש ב-1996 עם השקת הססנה 172R סקייהוק עם מנוע בעל הספק של 160 כוחות סוס, אשר שופר ב-1998 לססנה 172S סקייהוק SP עם מנוע בעל הספק של 180 כוחות סוס.
גופיפי הסל
גופיפי הסל (Hassall's corpuscles) הם מבנים המצוים בַליבה (מדולה) של בלוטת התימוס האנושית. הם עשויים מתאי אפיתל תימוס אשר מורכבים מסיבים רטיקולריים מסוג 6 ונקראים על שם ארתור הסל, שגילה אותם בשנת 1849.
תפקידם של גופיפי הסל אינם ברורים די, כיוון שהיעדרם מתימוס של מכרסמים מקשה על המחקר שלהם. הגופיפים גדלים ומתנונים יחד עם התימוס עצמו, ככל שהאדם מתבגר. גודלם משתנה ונע בין 20μm עד 100μm ואף יותר.
גופיפי הסל חסרים בתימוס של חולי כשל חיסוני מולד (SCID) .
קורט וגנר (מוזיקאי)
קורט וגנר (באנגלית: Kurt Wagner; נולד ב-1958 בנשוויל, טנסי) הוא מוזיקאי אמריקאי. הקים את הרכב הקאנטרי האלטרנטיבי "למבצ'ופ", ומשמש בו כסולן והיוצר העיקרי.
לאורך הקריירה שלו שיתף פעולה עם אמנים רבים, כמו ג'וש ראוס, מורצ'יבה, דייב בולטר וסטיוארט סטייפלס מטינדרסטיקס, צ'ארלי לוין, ויק צ'סנט וגם עם חברי ההרכב האלקטרו-פסיכדלי "X-Press 2".
בשנת 2007 יצא לראשונה כעצמאי לסיבוב הופעות קצר, שלבסוף התארך ובעקבותיו נוצר אלבום הסולו הראשון שלו "Kurt".
רפובליקת סין
מחוזות מלטה
ליופיליזציה
ייבוש בהקפאה מוכר גם בשם ליופיליזציה או הקפאה בוואקום הוא תהליך ייבוש המשמש באופן טיפוסי לשימורו של חומר מתכלה או להפיכת חומר לנוח יותר לשינוע. בתהליך זה מקפיאים את החומר ומורידים את לחץ האוויר מסביבו (בדרך כלל תוך שימוש במשאבת ואקום), על מנת לגרום להמראה של המים.
בין היתר, מאכלים שונים שעברו תהליך זה, נשלחים בתור מזון בחלל, שם מוסיפים מים.
ייבוש בהקפאה משמש בין השאר בתהליכים כימיים בהם רוצים להפריד אבקה הנמצאת כתרחיף בנוזל, כך שגרגרי האבקה יהיו יותר חופשיים מאשר בייבוש רגיל שבו המים מתאדים ומשאירים אבקה גושית.
יתרונות וחסרונות.
בין היתרונות של ייבוש בהקפאה על פני שיטות ייבוש אחרות:
חסרונותיו של התהליך הם בעיקר זמן ייבוש ארוך וצריכת אנרגיה גבוהה.
תיאור התהליך.
בתהליך יש ארבעה שלבים: הכנה לטיפול, הקפאה, ייבוש ראשוני וייבוש שניוני.
הכנה לטיפול.
תהליך ההכנה לטיפול נועד להכין את החומר לקראת הקפאה. ההכנה יכולה לכלול את ריכוז החומר, הגדלת שטח הפנים או הפחתת לחץ האדים של התמיסה.
במקרים רבים ההחלטה לבצע הכנה לייבוש נובעת מרצון לשמור על איכות מוצר גבוהה יותר לאחר תהליך הייבוש בהקפאה.
הקפאה.
בשלב השני החומר המיועד לליופיליזציה עובר הקפאה. הקפאה של כמויות חומר קטנות (למשל במעבדה) ניתנת לביצוע בשיטות שונות כמו קירור מכני, שימוש בקרח יבש ומתנול או שימוש בחנקן נוזלי; הקפאה של כמויות חומר גדולות (למשל בתעשייה) מתבצעת במכשירי ליופיליזציה המכונים בשם הכולל "ליופילייזר".
הדבר החשוב ביותר בשלב זה של התהליך הוא קירור החומר מתחת לנקודה האוטקטית שלו, שהיא הנקודה הנמוכה ביותר בה הפאזה המוצקה והנוזלית של חומר יכולות להתקיים ביחד; החומר המקורר מתחת לנקודה זו נמצא במצב בו אין הוא יכול לעבור התכה ולכן המים בו ממריאים ישירות לפאזה גזית. טמפרטורת ההקפאה היא לרוב בין חמישים לשמונים מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
על מנת לאפשר למים להמריא בקלות ולהבטיח ליופיליזציה מוצלחת, עדיף להשתמש בגבישים גדולים של החומר; אולם כאשר החומר המיועד לליופיליזציה הוא ממקור ביולוגי (למשל חומרי מזון או תאים חיים), גבישי קרח גדולים עלולים לגרום לנזק לתאים.
שלב ההקפאה הוא השלב החשוב ביותר בתהליך ליופיליזציה מוצלח, מכיוון שתקלה בשלב זה יכולה לגרום בקלות לקלקול החומר שמיועד לליופיליזציה.
ייבוש ראשוני.
בשלב הייבוש הראשוני, מורידים את הלחץ בסביבה לטווח של מיליברים בודדים, ומוסיפים לחומר מספיק חום על מנת לגרום למים להמריא. את כמות החום שיש להוסיף ניתן לחשב על פי חישוב החום הכמוס של המים. בשלב זה של הליופיליזציה, כ-95% מכמות המים בחומר ממריאים; שלב זה עשוי לארוך זמן ממושך (עשוי לקחת ימים בתעשייה), מכיוון שאם מוסיפים חום רב מדי לחומר המבנה שלו עלול להשתנות. הבקרה על הלחץ מבוצעת באמצעות שמירה על ריק (ואקום) חלקי; הריק מאיץ את תהליך ההמראה והופך אותו לשימושי לצורך הייבוש.
בליופילייזרים תעשייתיים נעשה גם שימוש בתא או בלוחית עיבוי מקוררים, שתפקידם לספק מקום לאדי המים להתעבות; בצורה כזו נמנע מצב שבו אדי המים מגיעים אל משאבת הוואקום ומפריעים לפעולתה. הטמפרטורה האופיינית ללוחית\תא עיבוי היא בסביבות 50 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
חשוב לציין כי בטווח טמפרטורות זה, החום מועבר בעיקר באמצעות תהליכי קרינה או הולכה, בעוד הסעה כמעט ואינה משפיעה (ראו זרימת חום).
יבוש שניוני.
מטרת שלב הייבוש השניוני היא להוציא מהחומר מולקולות מים שלא קפאו (המולקולות שקפאו - כלומר קרח - הוצאו כבר בשלב הייבוש הראשוני). חלק זה של תהליך הליופיליזציה נקבע על פי פרופיל הספיחה של החומר.
בשלב זה, הטמפרטורה גבוהה ממה שהייתה בשלב הייבוש השניוני, לעיתים אף מעל אפס מעלות צלזיוס, וזאת על מנת לשבור קשרים פיזיקו-כימיים כלשהם שנוצרו בין מולקולות המים לחומר הקפוא.
הלחץ לרוב נמוך יותר מבשלב הקודם (עד למיקרוברים בודדים) כדי לעודד את שחרור הנוזל דרך פני השטח של המוצק; אולם, קיימים גם חומרים אשר דרוש להם לחץ גבוה יותר כדי להביא לליופיליזציה מוצלחת.
לאחר שהליך הליופיליזציה נשלם, מעלים את הלחץ באמצעות גז אינרטי (לדוגמה חנקן) ואוטמים את החומר.
כמות המים במוצר בסוף התהליך היא לרוב 1%-4%.
קולין בל (פירושונים)
אהוואז
אהוואז () היא בירת פרובינציה ח'וזסתאן בדרום-מערב איראן, העיר שוכנת במרכז המחוז על גדות הנהר כארון כ-549 ק"מ דרום-מערבית לבירה טהראן. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016, התגוררו בעיר 1,184,788 בני אדם, רובם מוסלמים שיעים ומיעוטם מוסלמים סונים, זוהי העיר הגדולה ביותר במחוז והשמינית באיראן. העיר מורכבת משני רבעים: החלק החדש שבו המרכז התעשייתי והחלק העתיק שבו אזורי המגורים. אהוואז היא העיר בעלת זיהום האוויר הגבוה ביותר בעולם לפי סקר ארגון הבריאות העולמי משנת 2011.
אקלים.
האקלים בעיר הוא מדברי, הקיץ ארוך וחם מאוד. החורף קצר. העיר היא אחת החמות ביותר בעולם. הטמפרטורה בקיץ היא כ-45 מעלות צלזיוס, לעיתים מעל 50 מעלות צלזיוס והעיר סובלת מסופות חול ואבק. הטמפרטורה המינימלית בחורף אינה יורדת מתחת ל-5 מעלות צלזיוס.
היסטוריה.
העיר נוסדה בתחילת תקופתה של האימפריה הסאסאנית, בידי ארדשיר או בידי נכדו הורמיזד הראשון. בעיר נבנו סכרים ומערכת השקיה. בעיר היו שני רבעים - אחד שבו גרה אצולת העיר והאחר ששימש את הסוחרים. עם פלישת הערבים בשנת 640 נהרס רובע האצולה, אך רובע הסוחרים לא נפגע.
בתקופת בית אומיה ובית עבאס פרחה העיר כמרכז לגידול קנה סוכר וכביתם של מלומדים נודעים. בסמוך שכנה האקדמיה של גונדישאפור. המשורר הנודע אבו נואס הוא יליד העיר.
העיר נהרסה עקב פלישת המונגולים במאה ה-13 ובמאה ה-14 והצטמצמה לכפר. מערכות ההשקיה לא תוחזקו ונהרסו בהדרגה.
בשנת 2005 סבלה העיר מסדרה של התפוצצויות. ארגון "ההתנגדות הלאומית של אהוואז" נטל אחריות לפיגועים, אך הממשלה ייחסה אותם להתפתחויות בעיראק הסמוכה ולמימון זר.
ב-22 בספטמבר 2018 נערך בעיר פיגוע ירי בעת מצעד צבאי לציון 38 שנים לתחילת מלחמת איראן–עיראק. בפיגוע נהרגו 29 אנשים. ארגון "המדינה האיסלאמית" וארגון "ההתנגדות הלאומית של אהוואז" נטלו אחריות לפיגוע, אך דובר צבא איראן ייחס אותו לארצות הברית ול"מוסד".
ראיין ריינולדס
ראיין רודני ריינולדס (באנגלית: Ryan Rodney Reynolds; נולד ב-23 באוקטובר 1976) הוא שחקן, קומיקאי, איש עסקים ומפיק קולנוע קנדי, זוכה פרס הסינמטק האמריקאי. ריינולדס ידוע בתפקידיו בקומדיית המצבים "שניים ועוד אחת", בתור דדפול בסרטי הקומיקס "", "דדפול" ו"דדפול 2" ובתור האל ג'ורדן בסרט הקומיקס "גרין לנטרן". הוא הופיע בשישה סרטי קומיקס (גם "" ושוטרים מעולם אחר").
ביוגרפיה.
ריינולדס נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה. אביו, ג'יימס צ'סטר "ג'ים" ריינולדס, הוא סיטונאי מזון, ואמו, תמרה לי "תמי" ריינולדס (סטיוארט במקור), היא אשת מכירות. סבו, צ'סטר ריינולדס, היה חוואי ופוליטיקאי מאלברטה במקור. ריינולדס הוא ממוצא אירי, וחונך כקתולי. לו שלושה אחים גדולים. שניים מאחיו הם שוטרים, ואחד מהם חבר במשטרה הרכובה המלכותית של קנדה.