היום אחת מתופעות הלוואי בטיפולים כמו כימותרפיה היא שלא ניתן למקד את שליחת התרופה למיקום הספציפי של התאים הסרטניים. אך חוקרים באוניברסיטת הרוורד ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס הצליחו להצמיד גדילי רנ"א מיוחדים שגודלם לא עולה על עשרה ננומטרים בקוטר לננוחלקיקים ומילאו אותם עם התרופה הכימותרפית. אותם גדילי רנ"א נדבקים לתאים הסרטניים. ברגע שהננוחלקיק נפגש עם תא סרטני הוא נדבק אליו ומפריש בתוכו את התרופה הכימותרפית. הפעולה הממוקדת הזו של שליחת התרופה היא בעלת פוטנציאל רב בנושא הטיפול בחולי סרטן עם הימנעות מתופעות לוואי בחולה עצמו.
עוד יישום שימושי של הננורובוטיקה הוא סיוע בתיקון רקמות של תאים ביחד עם התאי דם הלבנים. הגיוס של תאים דלקתיים או תאי דם לבנים לאזור הנגוע, היא התגובה הראשונה שיש פציעה ברקמה (אשר כוללים נויטרופילים, לימפוציטים ומונוציטים). בשל גודלם הזעיר הננורובוטים נצמדים לדפנות התאי דם הלבנים ודוחסים את עצמם דרך דפנות כלי הדם ולהגיע למקום הפציעה. שם הם יכולים לסייע לתאי דם הלבנים בתהליך תיכון הרקמות, וע"י כך להאיץ את תהליך ההחלמה.
המדע מאחורי מנגנון זה הוא מורכב למדי. מעבר של תאים על פני האנדותליום בדם, תהליך המכונה הגירה, הוא מנגנון בו מעורבים מפגש בין רצפטורי שטח פני התא למולקולות הדבקה, מאמץ כוח פעיל והתרחבות של דפנות כלי ומתרחש העיוות הפיזי של התאים המהגרים. על ידי הצמדת את עצמם תאים דלקתיים מהגרים, הרובוטים יכולים למעשה "לתפוס טרמפ" על כלי הדם, תוך עקיפת הצורך במנגנון מורכב של הגירה.
כלכלת ננורובוטיקה.
חברות ענק כמו "ג'נרל אלקטריק", "היולט פקארד" ו"נורת'רופ גרומן" עובדות על פיתוח ומחקר של ננורובוטים. מנתחים מציעים לעיתים רעיונות לדרכים לשימוש בננורובוטים בפרוצדורות רפואיות נפוצות. סוכנויות ממשלתיות השקיעו באוניברסיטאות ובמוסדות מחקר מעבר ל-2 מיליארד דולר למחקר פיתוח מכשירי ננו לרפואה. גם בנקים רבים באופן אסטרטגי החלו להשקיע בתחום הזה כדי לרכוש זכויות ותמלוגים על ננורובוטים בעתיד.
אחד הפנים של ננורובוטיקה הוא נושא המונופול בתחום. פטנטים רבים נרשמו על ננו-רובוטים, רובם על ידי סוכני פטנטים (חברות המתמחות בעיקר בייצור של טיוטות לפטנטים ולעורכי דין). קיים חשש שהתחום יהפוך למונופול שישלט על ידי תאגידי ענק, כפי שקרה עם המצאת הרדיו או מלחמת הזרמים.
עתידנות ננורובוטיקה ואזכורים בתרבות.
חלק מהתומכים בננורובוטים בתגובה לאופציה על התאוריה של העיסה האפורה שהם בכלל עזרו להפיץ, חושבים שננורובוטים שמסוגלים לשכפול עצמי מחוץ לכותלי סביבת מפעל תעשייתי לא תופסים חלק משמעותי בעניין היצרני של הננורובוטים, ושהתהליך של שכפול עצמי אם אי פעם היה נוצר הוא היה מיסודו לא מסוכן (בשונה מתאוריית העיסה האפורה). אותם האנשים טוענים שהתכוניות שלהם לייצור תוך שימוש בייצור מולקולארי לא כולל משכפלים עצמאיים.
התאוריות הכי מפורטות בנוגע לננורובוטים, כוללות עיצובים מדויקים כמו תחושה, כוח תקשורת, ניווט, מניפולציה, ניידות, ומיחשוב על כלי נייד, כל אלו הוצגו על ידי המאמר הרפואי הקרוי ננו-רפואה שהוצג על ידי רוברט פרייטאס.
חלק מהדיונים נשארו ברמת החוסר אפשור לבנייה ובכלל לא מתקרבים לרמת התכנון המפורטת.
NHK (ביפנית: 日本放送協会; תעתיק: ניפּוֹן הוֹסוֹ קיוֹקאי), או תאגיד השידור של יפן, הוא ארגון השידור הציבורי של יפן. הרשת, המוכרת ליפנים בראשי התיבות האנגליים, היא תאגיד ציבורי הממומן על ידי הצופים באמצעות אגרת הרדיו והטלוויזיה.
NHK מפעילה שני שירותים של טלוויזיה בכבלים (כללית וחינוכית), שני שירותים של טלוויזיה בלוויין ושלוש תחנות רדיו. בנוסף, מפעילה NHK שירותי שידור בינלאומיים. לערוץ הטלוויזיה של NHK ישנו דמותג המזוהה עימה, הנקרא דומו.
היסטוריה.
ב-22 במרץ 1925 ערך רדיו יפן את שידור הרדיו הראשון במדינה. בתוכנית הראשונה, שהוקלטה בטוקיו, שודרה מוזיקה יפנית קלאסית, בטהובן ומחזה. בשנה שלאחר מכן נערך השידור השני, בין אוסקה לנגויה.
NHK נוסדה ב-1926, לאחר שמשרד התקשורת מיזג שלושה תאגידי שידור אזוריים. ב-1931 פתחה NHK רשת רדיו נוספת, וב-1935 חנכה תחנת רדיו ששידרה בגלים קצרים, והייתה מיועדת למאזינים מחוץ למדינה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הלאימה ממשלת יפן את כל רשתות השידור ביפן, וכל השידורים הפכו להכרזות רשמיות של המפקדה הקיסרית בטוקיו.
לאחר המלחמה נחקקו שלושה חוקי רדיו חדשים, שהחליפו את חוקי הטלגרף מלפני המלחמה. חוק השידור הגדיר מחדש את תפקידה של NHK, והטיל עליה לחקור את תחום השידור. בנוסף, הבהיר החוק את הבסיס החוקי לשידורים מסחריים, ואיפשר ל-NHK להרוויח ממכירת פרסום. הרשת הכללית של NHK החלה לשדר ב-1950, והרשת החינוכית ב-1959. שידור הצבע הראשון נערך ב-1960.
NHK חנכה את שידורי הלוויין שלה ב-1989, ב-2000 החלה בשידור דיגיטלי לוויני, ושלוש שנים מאוחר יותר החלה בשידורי טלוויזיית קרקע דיגיטלית.
ב-2016 החלה NHK בשידורי ניסיון של פורמט תמונה באיכות 4320p המכונה גם 8K, במטרה להכניס את השימוש בטכנולוגיה למבצעי בשנת 2018 ולשדר את אולימפיאדת טוקיו באיכות תמונה זו.
אגרת הרדיו והטלוויזיה.
NHK מרוויחה באמצעות אגרת טלוויזיה, שכן חוק השידור היפני קובע שכל מכשיר טלוויזיה המסוגל לקלוט את ערוצי התאגיד חייב בתשלום. עם זאת, החוק אינו כולל ענישה על אי תשלום, וכתוצאה מכך רבים נמנעו מלשלם. לפיכך פתחה NHK בהליך משפטי כנגד המשתמטים מהחוב ב-2006.
דיווח חירום.
לפי חוק השידור היפני מחויבת NHK לשדר התרעה מוקדמת ודיווחי חירום בעת התרחשות אסון טבע כגון רעידות אדמה וצונאמי. מכיוון שלתאגיד יש רשת של סייסמוגרפים ברחבי המדינה, מסוגלות מהדורות החדשות לדווח על רעידת אדמה 3-2 דקות לאחר שאירעה. כל ההתרעות משודרות בארבע שפות מלבד יפנית: אנגלית, מנדרינית, קוריאנית ופורטוגזית.
איגוד הנשק הלאומי של ספרד
איגוד הנשק הלאומי של ספרד (ראשי תיבות בספרדית: ANARMA) הוא ארגון ללא מטרות רווח הפועל לייצוג בעלי נשק קל בספרד, בעיקר ספורטאים, ציידים ואספני נשק חם וקר (תחום נפוץ מאוד במדינה זו). מכיוון שהחוק הספרדי אינו מאפשר רישוי עבור נשק להגנה עצמית, אלא במקרים יוצאי דופן, רבים הם אזרחי המדינה שברשותם כלי נשק ארוכים בעיקר ע"ב רישוי ציד, כך שמרבית משאבי האיגוד מופנים להגנה על זכויות אזרחים אלה. יש לציין שרישוי ציד בסיסי מאפשר בעלות על עד שישה רובי ציד ושישה רובים בקוטר 22 ("טוטו"), וקל יחסית להשיגו, בעוד שרישוי ציד מתקדם מאפשר גם בעלות על 12 רובים נוספים בקטרים גדולים. בניגוד לישראל, רובי אוויר אינם מצריכים רישוי נשק, ומעטים מבעליהם מאוגדים אלא אם ברשותם כלי נשק נוספים.
בהיות ספרד חברה באיחוד האירופאי, האיגוד מהווה חוליה מקשרת עם מוסדות אירופאים שונים, בין היתר הוא חבר קבע בקרן האירופאית לאספנות נשק (FESAC). אחת ממטרותיו המוצהרות הנה "לוודא שהחקיקה הספרדית בנושא נשק עולה בקנה אחד עם הנורמות האירופאיות". מטרה נוספת היא הגנה על המורשת הלאומית, אותה הוא מגדיר החל מכלי נשק מתוצרת מקומית (כגון אסטרה, סטאר או סארסקטה) וכלה בבעלי מלאכה המתפרנסים מייצורם, כגון אומני יציקת חרבות, מקצוע ההולך ונכחד בספרד ובכלל.
היסטוריה.
איגוד הנשק הספרדי נוסד בשנת 2003, במקור על מנת לתת מענה להצעת חוק שתכליתה הייתה הכנסת מגבלות יתר לחקיקה. אולם לאחר שלא הובאה בפני הפרלמנט, איבד האיגוד מכוחו עד להקפאה כמעט מוחלטת של פעילותו.
ב-2010 הוא נחנך מחדש במתכונת שונה, גם הפעם לאחר שהממשלה התכוונה להוביל לחקיקה מצמצמת. בניגוד לפעם הקודמת, הצעת החוק כן הגיעה לקריאה טרומית. מעורבותו של איגוד זה ואחרים הביאה לאימוץ נוסח מרוכך בהרבה, שכמעט ולא פגע בקולקטיב הציידים והספורטאים.
ב-2011 איגוד הנשק הספרדי היה הכוח המניע נגד הצעת חוק נוספת, הפעם בנושא תחמושת ומוצרי פירוטכניקה, צעד שהביא להקפאה מוחלטת של יוזמה זו.
התערבות זו הביאה לעליה בפופולריות שלו בקרב בעלי הנשק במדינה. כיום, בין היתר, האיגוד מנהל קשרים עם ארגונים בינלאומיים שונים, כגון איגוד הרובאים האמריקאי (NRA).
ב-30 באפריל 2012 האיגוד צורף כחבר מן המניין באיגוד הבינלאומי להגנה על זכויות נשק אזרחי (IAPCAR).
מסדר השמש העולה
מסדר השמש העולה (ביפנית: 旭日章, תעתיק: קיוֹקוּג'יצוּ-שוֹ) הוא מסדר יפני, שנוסד על ידי הקיסר מוצוהיטו. מסדר זה היה העיטור הראשון שהעניקה ממשלת יפן, שיצרה אותו ב-10 באפריל 1875. העיטור מעוצב כקרני שמש מסביב לשמש העולה - אחד מסמליה המובהקים של יפן.
את העיטור מקבלים אלה שרשמו הישגים ייחודיים ביחסים בינלאומיים, קידמו את תרבות יפן, פרצו דרך בתחומם, תרמו לרווחה החברתית או סייעו לשימור הסביבה. העיטור הגבוה ביותר במסדר השמש העולה קיבל בראשית 2003 מסדר משל עצמו, שנקרא מסדר פרחי הפאולוניה.
המסדר החל להעניק את העיטור בגרסתו המודרנית ללא -יפנים החל ב-1981, ולנשים ב-2003 (עד אז קיבלו נשים את עיטור מסדר הכתר היקר). הענקת העיטורים נעשית על ידי לשכת העיטורים במשרד ראש הממשלה, והיא נעשית בשם הקיסר. ניתן להעניק את העיטור לאדם לאחר מותו.
דרגות.
עד 2003 הכיל המסדר תשע דרגות, אז הפך עיטור פרחי הפאולוניה למסדר בפני עצמו ובוטלו שתי הדרגות הנמוכות ביותר. באופן מסורתי מלווה את העיטור תעודה רשמית, ולעיתים נדירות יוסיף הקיסר את חתימתו האישית.
מקבלי העיטור.
רשימת חלקית של חברי המסדר:
דרגה ראשונה, עם סרט:
דרגה שנייה, עם כוכב זהב וכסף:
דרגה שלישית, עם קרני זהב וסרט צוואר:
דרגה רביעית, עם קרני זהב וורד:
מחיינו (כתב עת)