לזר טען בנוסף כי בתקופה בה לקח חלק בתוכנית זו נחשף למסמכי תדרוך שציינו כי במהלך 10,000 השנים האחרונים חוצנים, אשר תוארו במסמכי התדרוך כ"חוצנים אפורים" מכוכב לכת הנמצא במערכת הכוכבים זטה רטיקולי , היו מעורבים בפעילות האנושית בכדור הארץ. לטענתו של לזר המושבים בצלחת המעופפת היו קטנים במיוחד, בגודל המתאים לילדים, וכי באותה העת הוראו לו גופות של חוצנים בגודל התואם למושבים בחללית. לטענתו של לזר במהלך שהותו במתקן S-4 הוא הבחין בשני גברים במעילי מעבדה מדברים עם יצור קטן עם זרועות ארוכות. שלושה עשורים מאוחר יותר, הוא ציין שהוא לא סבור שהוא ראה חוצן, וכי כנראה הוא ראה בובה אשר המטרה שלה הייתה לייצג את הגודל של אותם החוצנים.
לטענתו של לזר יש לו תואר שני בפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ותואר שני בטכנולוגיה אלקטרונית מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech). עם זאת, אין שום תיעוד לכך שלזר למד ב-MIT או במכון הטכנלוגי של קליפורניה. בנוסף לכך אין שום הוכחות לכך שהוא הועסק כקבלן עבור חברת בת של חיל האוויר האמריקני.
העסקתו לכאורה כפיזיקאי במעבדה הלאומית לוס אלמוס מוזכרת בכמה וכמה מאמרים בעיתונים של ניו מקסיקו מקיץ 1982 המתמקדים בהתעניינותו במכוניות מונעות סילון. תחנת הטלוויזיה של לאס וגאס KLAS הצליחה למצוא אזכור ל"רוברט לזר" בספר טלפונים משנת 1982 של עובדים במעבדה הלאומית לוס אלמוס, אף על פי כן לטענת המעבדה הלאומית לוס אלמוס אין להם שום תיעוד לכך שלזר אי פעם עבד עבורם. לזר טוען שכל העדויות לכך שהוא עבד בעבר עבורם הועלמו במכוון.
סיפורו של לזר משך תשומת לב תקשורתית מהותית אשר הובילה ללא מעט חילוקי דעות, לתמיכה רחבה, וללא מעט אנשים שביקרו את טענותיו ואותו. לזר מודה כי אין לו שום ראיות שתומכות בטענות המרכזיות שלו אודות הטכנולוגיה החוצנית.
הרשעות פליליות.
בשנת 1990 נעצר לזר בגין סיוע לארגון פשע שהיה מעורב בזנות. המקרה הסתיים בכך שהוא הודה במשפטו על שידול לזנות כאשר גזר דינו כלל ביצוע עבודות שירות במהלך 150 שעות, התרחקות מבתי בושת ולקיחת חלק בטיפולים פסיכותרפים.
בשנת 2006 הואשמו לזר ואשתו ג'וי ווייט על כך שהם עברו על החוק בגין העברה של כימיקלים מסוימים בין מדינות שונות בתוך ארצות הברית.
הופעות פומביות והופעות בתקשורת.
לזר וחברו הוותיק ג'ין האף ארגנו בעבר את הפסטיבל השנתי "Desert Blast" במדבר נבדה עבור חובבי פירוטכניקה.
לזר התראיין זכה לפרסום רב כאשר התראיין עבור הסרט התיעודי " (באנגלית: ") וכאשר השתתף בפודקאסט של ג'ו רוגאן.
בעבר נערך גם מפגש בין לזר ומפקד חיל הים האמריקני דייוויד פרבור אשר היה עד לתקרית התצפית בעב"ם מנושאת המטוסים נימיץ בשנת 2004.
הרי וולטון
הרי וולטון (באנגלית: Walton Mountains) הם שרשרת הרים מבודדת במרכז האי אלכסנדר, שלמול חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
שרשרת ההרים כוללת שלושה מסיבים, המכוסים שלג.
שיא גובהם של ההרים הוא 1,450 מטרים מעל פני הים, בהר מקארתור; ההרים הם הפסגה ה-3,084 בגובהה באנטארקטיקה.
שרשרת ההרים משתרעת לכיוון דרום, החל ממפרצון שוברט - לאורך 40 קילומטרים.
ההרים ממוקמים ממזרח לשדה הקרח לואיס.
בתחום שרשרת ההרים מצויים פסגות ריקטר, נונאטאק סאבייר ופאלינדרום באטרס.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הרכס.
הרכס התגלה לראשונה עת שצולם מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת' בטיסתו מעל האזור ב־23 בנובמבר 1935.
הרכס מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר אלה על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג.
הרכס צולם מהאוויר על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940.
בשנת 1947 הרכס נסקר בסקר קרקעי על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בפיקודו של פין רון.
הרכס מופה בשנת 1957 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי האוויר משנת 1940 ומשנת 1947.
מקור השם.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי פין רון.
רון קרא לרכס על שמו של לוטננט קולונל אר. סי. וולטון (R.C. Walton), מחיל הנחתים של ארצות הברית, אשר סייע לרון בשכנוע צי ארצות הברית להלוות לו ספינה, ובארגון הסיוע של צי ארצות הברית למשלחתו של רון.
אדוארד הורוביץ
הרב ד"ר אדוארד (אפרים) הורוביץ (1904 – 1986) היה בלשן, חוקר השפה העברית ומורה יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה.
הורוביץ נולד ב-1904 בניו יורק וגדל במנהטן למשפחה יהודית-אורתודוקסית, הילד החמישי מבין אחד-עשר ילדים. הוריו, שמואל יצחק וברתה-בריינדל הורוביץ, היגרו מהונגריה בסוף המאה התשע-עשרה, ובבעלות המשפחה היה מפעל המצות המשגשג "מצות הורוביץ-מרגרטן" שייסד סבו של הורוביץ, יעקב הורוביץ, ב-1884.
בקיץ 1925, כשהיה בן עשרים ואחת, נסע הורוביץ לארץ ישראל כדי ללמוד במחזור הראשון של האוניברסיטה העברית על הר הצופים, שם למד אצל אישים כגון גרשם שלום, יוסף קלאוזנר, משה צבי סגל ואשר גולאק. על חוויותיו כתלמיד באוניברסיטה, ועל הווי החיים בירושלים ובארץ ישראל של אמצע שנות העשרים, כתב הורוביץ מסה אוטוביוגרפית, שתורגמה לעברית לאחר מותו.
למד באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ניו יורק, והוסמך לרבנות על ידי הסמינר היהודי התאולוגי. ב-1946 קיבל תואר דוקטור. לימד באוניברסיטת ניו יורק ובמכללת שטרן לנשים של הישיבה יוניברסיטי. היה מן הדמויות הבולטות בהנחלת השפה העברית באמריקה במאה העשרים, וכיהן כנשיא האגודה האמריקנית להוראת העברית. במשך למעלה מעשרים וחמש שנים עמד הורוביץ, מחלוצי הוראת העברית בתיכונים כלליים בארצות הברית, בראש המחלקה ללימודי עברית בתיכון תומאס ג'פרסון בברוקלין. בשיעוריו הנחיל לא רק את השפה העברית, אלא גם את התרבות והמסורת היהודית.
במסגרת עבודתו כמורה, פרסם שני קובצי סיפורים בעברית קלה – "סיפורים קלים" (1942) ו"סיפורים לתלמיד" (1968) – שבהם תיאר תמונות מהווי משפחתו, אירועים היסטוריים שקרא עליהם וזיכרונות אישיים. ספרו המוכר ביותר, "How the Hebrew Language Grew" (הוצאת כתב), שבו מתחקה הורוביץ אחרי שורשיה ומאפייניה של השפה העברית, ראה אור ב-1960. הספר פורסם מאז במהדורות רבות, והפך לספר קלאסי בלימוד עברית באוניברסיטאות ובמכללות רבות ברחבי העולם. בהמשך פרסם שני ספרים נוספים העוסקים בבלשנות אנגלית ויועדו לקהל הקוראים הרחב – "Word Detective" ו-"Words Come in Families".
ב-1967 עלה הורוביץ עם משפחתו לישראל, והתיישב בשכונת טלביה בירושלים. כתב טור קבוע בג'רוזלם פוסט, והגיש תוכנית בענייני לשון ושפה בקול ישראל. ב-1986 נפטר ממחלה, ונטמן בבית העלמין ארץ החיים סמוך לבית שמש.
משפחתו.
הורוביץ היה נשוי לסילביה לבית סולומון (הלכה לעולמה ב-2006), ולהם נולדו ארבעה ילדים. אחד מבניו הוא הרב פרופ' כרמי הורוביץ, חוקר המחשבה היהודית בימי הביניים. נכדו הוא הסופר אריאל הורוביץ.
ז'וזפ מריה מאורי
ז'וזפ מריה מאורי אי פריור (; נולד ב-21 באוקטובר 1941) הוא כומר קתולי-ספרדי מקטלוניה, ספרד, המכהן כנציג הנסיך-שותף הספרדי של אנדורה ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה. בשנת 2010, הוא מונה לסגן הכומר הכללי של כנסיית אורז'יי. ב-20 ביולי 2012, החל לכהן כנציג הנסיך-שותף הספרדי של אנדורה.
גליוס
דלטון טגלאגי
דלטון טגלאגי (; נולד ב-5 ביוני 1968) הוא פוליטיקאי מניואה, המכהן כראש המדינה מיוני 2020. הוא נבחר לראשות הממשלה על ידי האספה המחוקקת של ניואה, כשהוא ניצח את או'לוב ג'ייקובסן בפער של שישה קולות. טגלאגי הוא בנו של סם פאטה, יו"ר האספה המחוקקת של ניואה בין השנים 1973–1976.
קריירה פוליטית.
טגלאגי נבחר לראשונה לאספת המחוקקת לאחר הבחירות הכלליות ב-2008. ב-2014, מונה לשר התשתיות של ניואה. לאחר הבחירות ב-2017, טגלאגי החל לכהן כשר לאיכות הסביבה, משאבי טבע, חקלאות, ייעור ודיג. ב-2020, ניצח טגלאגי בבחירות ומונה לפריימר של ניואה.
גדעון דבורצקי
גדעון דבורצקי (25 בפברואר 1952 - 21 באוקטובר 1973) היה קצין ומפקד ביחידת חרמ"ש של חיל השריון שעוטר בעיטור העוז במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה.
גדעון דבורצקי נולד בירושלים, בן לשרה דבורצקי, מתרגמת, ואריה דבורצקי פרופסור למתמטיקה, נשיא מכון ויצמן למדע. למד במגמה הריאלית בגימנסיה רחביה שבירושלים. התגייס לצה"ל בפברואר 1970.
אחרי שנדחה במבדקים לקורס טיס בשל עיוורון צבעים חלקי, הוצב בחיל השריון ונשלח ליחידת חרמ"ש. אחרי כשנה נשלח לקורס מ"כים חרמ"ש וסיים קורס זה כחניך מצטיין. באמצע שנת 1971 נשלח לקורס קצינים ואף אותו סיים בציון גבוה ומונה למ"מ בחרמ"ש. בתקופת שירותו הסדיר חלתה אמו וזמן קצר לפני שסיים את השירות, נפטרה.
בסוף שנת 1972 השתחרר מהשירות הסדיר והחל ללמוד מתמטיקה (מסלול מואץ) ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. כשפרצה מלחמת יום הכיפורים, דבורצקי נשלח לסיני כמ"מ בפלוגת חרמ"ש בגדוד 100 של אהוד ברק. השתתף בקרבות הבלימה ובמערכה להחזקת ראש הגשר. כשנפגע מפקד הפלוגה, קיבל את הפיקוד עליה.
עיטור העוז - תיאור המעשה.
ביום 17 באוקטובר 1973 בצהריים, בגזרת החווה הסינית, בציר טרטור, כשלושים מטר מן הקו הקדמי של המצרים נותרה קבוצה של עשרים צנחנים וטנקיסטים, רבים מהם פצועים. הם נשארו ללא תחמושת, בשעה שנורתה עליהם אש האויב.
בניסיון חילוץ ראשון נפגע הכוח מטילים, למרות זאת התנדב סרן גדעון דבורצקי לחלץ אותם בנגמ"ש שלו.
דבורצקי הוריד את כל אנשי הצוות ונשאר עם רק עם שלושה מתנדבים, יהודה חדד, הנהג וסגן . מבין ארבעת המחלצים רק יהודה חדד נותר בחיים. שלושת האחרים נהרגו לאחר ימים אחדים מפגיעה ישירה של טיל מצרי ממערב לתעלת סואץ.