גילאורי נולד בשנת 1975 בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) ולמד כלכלה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בשנת 1998 הוא סיים את לימודיו במכללת בורנמאות' אנגליה, ושנה לאחר מכן, בשנת 1999, הוא סיים כבוגר אוניברסיטת לימריק (לימריק אירלנד) עם תואר במימון וכלכלה. לאחר מכן עבר גילאורי ללמוד באוניברסיטת טמפל. בפילדלפיה שבארצות הברית. בשנת 2000, הוא סיים את לימודיו לתואר שני בניהול עסקים בינלאומי.
בשנת 1999, הוא עבד, במקביל ללימודיו, כמנהל מנהלי של נכסי תאגיד אינווסקו (Invesco) במרכז המימון הבינלאומי בדבלין. בשנת 2000, הוא עבד כיועץ לפרויקט שימור אנרגיה במרכז לפיתוח עסקים קטנים בפילדלפיה. בשנת 2001, הוא מונה ליועץ פיננסי בחברת התקשורת הגאורגית, "גאורגיה טלקום". בשנת 2002, הוא עבד כיועץ הפיננסי של הסוכנות הגאורגית של קונצרן איברדרולה. בין השנים 2003–2004, הוא עבד בחברה אירית שהייתה חברה קבלנית עבור חברת החשמל הגאורגית.
קריירה פוליטית.
ב-17 בפברואר 2004 מינה זוראב ז'ווניה את גילאורי לתפקיד שר האנרגיה של גאורגיה בממשלתו הראשונה של מיכאיל סאקשווילי לאחר מהפכת הוורדים. הוא כיהן בתפקיד זה עד אוגוסט 2007. בתקופת כהונתו ביצע מספר צעדים חשובים במדיניות האנרגיה של סאקשווילי, בהם השלמת צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, מציאת מקורות נוספים למשק הגז של גאורגיה וביטול התלות בגזפרום הרוסית, שהייתה חברת הגז היחידה בגאורגיה. הוא היה במרכז ההתרחשויות בניסיון הרוסי לדכא יוזמות להפרטת משק הגז של גאורגיה בשנת 2006.
ב-7 בספטמבר 2007 מונה לתפקיד שר האוצר של גאורגיה. בחילופי הגברי שנערכו ב-24 בינואר 2008, נותר גילאורי בתפקידו יחד עם שר ההגנה דוד קזרשווילי, שר החקלאות פטרה ציסקארישווילי (პეტრე ცისკარიშვილი) ושר האנרגיה שהחליף את גילאורי, אלכסנדר חתאגורי (ალექსანდრე ხეთაგური). בנובמבר 2008, עם מינויו של מגאלובלישווילי לתפקיד ראש ממשלת גאורגיה, מונה גילאורי לתפקיד הסגן הראשון של ראש ממשלת גאורגיה.
ב-30 בינואר 2009 התפטר גריגול מגאלובלישווילי מסיבות רפואיות מתפקיד ראש ממשלת גאורגיה לאחר שכיהן שלושה חודשים בלבד. באותו מעמד הוא מינה את גילאורי לתפקיד. ב-4 ביולי 2012 סיים גילאורי את כהונתו כראש הממשלה, ותחתיו התמנה לתפקיד ואנו מראבישווילי.
יו לופטינג
יו לופטינג (באנגלית: Hugh Lofting; 14 בינואר 1886 - 26 בספטמבר 1947) היה סופר בריטי ויוצר סדרת הספרים דוקטור דוליטל.
ביוגרפיה.
לופטינג נולד במיידנהד שבמחוז ברקשייר, ממערב ללונדון, לאב אנגלי ולאם אירית. הוא התחנך בבית ספר ישועי, ולאחר מכן נסע לארצות הברית והשלים תואר בהנדסה אזרחית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. מפני שהיה מהנדס אזרחי הוא הרבה בנסיעות, וב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הבריטי ושירת בחיל המודיעין כשהוא עדיין בניו יורק, עד שהתגייס לרגימנט המשמר האירי ב-1915. הוא נלחם בחזיתות של פלנדריה וצרפת עד שנפצע ב-1918.
את עלילות דוליטל הרופא, הספר הראשון בסדרת דוקטור דוליטל, כתב לופטינג כמכתבים מאוירים לילדיו, קולין ואליזבת', בעת ששירת כקצין בחפירות בצרפת ובפלנדריה במלחמת העולם הראשונה. מאוחר יותר, ב-1923, אמר לופטינג כי שלח את המכתבים לילדיו בעת שהחדשות מהחזית היו נוראות מדי או משעממות מדי, וכי ההשראה באה מהתנהגות הסוסים והפרדים תחת האש בחזית - הוא חשב על דמותו של רופא דמיוני שיטפל בחיות (בניגוד להיעדר הטיפול המוחלט בבהמות הפצועות בשדה הקרב).
לאחר שנפצע קשה במלחמה, עקר לופטינג עם משפחתו לקונטיקט שבארצות הברית. בעת ההפלגה פגש לופטינג באקראי את המשורר והסופר הבריטי ססיל רוברטס, והראה לו את כתב היד של "עלילות דוקטור דוליטל". רוברטס עודד אותו לפרסם את כתב היד, והפנה אותו אל המוציא לאור שלו. ההצלחה הייתה מיידית, ועד מהרה הספר היה לקלאסיקה בספרות הילדים. לאור ההצלחה הזו לופטינג כתב את סדרת ספרי ההמשך. ב-1923 זכה לופטינג במדליית ניוברי עם הספר השני בסדרה, "מסעות דוקטור דוליטל" (The Voyages of Doctor Dolittle).
לאחר מות אשתו פלורה ב-1927 הוא נישא שוב, אך זמן קצר לאחר מכן נפטרה גם אשתו השנייה. הוא נישא בשלישית וב-1936 נולד בנו כריסטופר והמשפחה עברה להתגורר בקליפורניה. כריסטופר בנו היה גם מי שניהל את עיזבונו הספרותי.
ביקורת על דמותו של דוליטל.
בשנות ה-60 וה-70, בעת שגברה המודעות בארצות הברית לזכויות האפרו אמריקאים, טענו מבקרים מסוימים שהטקסט בספריו של לופטינג נגוע בגזענות. טענה זו הסתמכה בייחוד על שרטוט דמותו של "הנסיך בומפו" - בנו שחום העור של מלך ג'וליגינקי. בספר הראשון בסדרה מבקש הנסיך מדוקטור דוליטל שישנה את צבע עורו ללבן, וזאת לאחר שאישה לבנה, היפהפייה הנרדמת לטענתו של בומפו, דחתה אותו רק בשל צבע עורו. בומפו, העסוק רוב יומו בקריאת ספרי אגדות, משורטט כדמות ילדותית, תמהונית ואף טיפשה. אמנם הוא זוכה להתייחסות מכובדת ורצינית מהרופא, אך מצד חיותיו הוא נתקף לעג. כמו כן, לדעת המבקרים, הימצאות המילים coon ו-nigeress בטקסטים של לופטינג מחזקת את טענתם לגזענותו. גם באשר לדמויותיהם של שחורי העור באיוריו של לופטינג, שליוו באופן קבוע את ספריו, נטען שהן גרוטסקיות ומעליבות. לופטינג אף הואשם שכמו רודיארד קיפלינג, ספריו מייצגים את הקולוניאליזם הבריטי.
יצירות נוספות.
Victory for the Slain היא יצירתו היחידה של לופטינג למבוגרים. זו פואמה ארוכה בשבעה חלקים על אודות חוסר ערכה ותועלתה של המלחמה. היא נכתבה ב-1941, בעת שבאירופה כבר השתוללה מלחמת העולם השנייה, ויצאה לאור ב-1942 בבריטניה בלבד.
רדווין
רדווין (RADWIN) היא חברה ישראלית המפתחת, מייצרת ומשווקת מוצרי תקשורת ופתרונות לתעשיות התקשורת והטלקום. היא נוסדה בשנת 1997 על ידי מנכ"ל החברה, שרון שר, והיא חלק מקבוצת רד-בינת.
משרדיה הראשיים של חברת רדווין ממוקמים ברמת החייל בתל אביב, בנוסף למשרדים נוספים ברחבי העולם, כולל בארצות הברית, בריטניה, ברזיל, אל סלוודור, סין, קולומביה, פולין, הודו, מקסיקו, פרו, הפיליפינים, סינגפור, דרום אפריקה, רוסיה, ספרד, ותאילנד.
מוצרים.
רדווין עוסקת בפיתוח ובייצור הדור החדש של פתרונות מתקדמים לתקשורת אלחוטית רחבת פס. רדווין מציעה פתרונות מודולריים, תחרותיים וכלכליים מאפשרים ללקוחותיה - ספקי התקשורת, פרישת תשתית המספקת מגוון רחב של שירותי טלפוניה ואינטרנט תוך שימוש במארז אחד. החברה מוכרת תשתיות תקשורת בעולם בלמעלה מ-150 מדינות.
דגל חבל הבסקים
דגל חבל הבסקים או בכינויו ה"איקוריניה" (Ikurriña) הוא סמל הבסקים ודגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית חבל הבסקים.
הדגל עוצב על פי התבנית של דגל הממלכה המאוחדת על ידי מייסדי המפלגה הלאומנית הבסקית - לואיס וסאבינו אראנה, והוא נחשב כדגל הלאומי והלא-רשמי של ארץ הבסקים. ניתן לראותו בתפוצה רבה בחבל הבסקים הצרפתי וכחלק מהסמל של סן-פייר ומיקלון, הקהילה הצרפתית שלחופי קנדה אשר יושבה בידי מתיישבים בסקים-צרפתים ומלחים בסקים-ספרדים.
השפעתו של דגל הממלכה המאוחדת על עיצובו של דגל הבסקים מוסברת בקשרים הכלכליים אשר שררו בין בריטניה לבילבאו בתקופה שהדגל עוצב לראשונה.
היסטוריה.
הדגל עוצב בשנת 1894 על מנת להציג את הפרובינציה הבסקית ביסקאיה בדגל עבור כל אחת משבע הפרובינציות הבסקיות. אך כיוון שפעילי המפלגה הלאומנית הבסקית היו נדירים מחוץ לגבולות ביסקאיה, רק דגל ביסקאיה זכה להכרה רשמית. דגל הבסקים אומץ כדגל המפלגה ובשנת 1933 הוצע כדגל למחוז כולו.
בשנת 1936 אומץ הדגל כדגל הקהילה על ידי הממשלה הבסקית, אולם משטרו של פרנסיסקו פרנקו אסר להניפו משום שעורר התנגדות למשטר החדש (הדגל המשיך להיות בשימוש מצדו הצרפתי של הגבול). לאחר מות פרנקו והדמוקרטיזציה של ספרד, זכה הדגל להכרה חוקית בשנת 1977 ואומץ כדגל חבל הבסקים ב-18 בדצמבר 1978.
הסמליות.
השדה האדום מסמל את העם הבסקי, הסאלטייר הירוק מסמל את עץ האלון של גרניקה - סמל לחוק ולחירות של ביסקאיה, והצלב הלבן מסמל את הקתוליות הבסקית. ועל כן האדום-ירוק-לבן הם הצבעים הלאומיים הבסקיים.
עין אל עריק
איימן אל זוואהירי
האמה התחתונה
האמה התחתונה (נקראת גם האמה החשמונאית) היא אמת מים מהתקופה החשמונאית, שהובילה מים ממעיינות הסמוכים לבית לחם ועד הר הבית שבירושלים לאורך 23 קילומטרים. היא כונתה האמה התחתונה כדי להבדילה מהאמה העליונה שנבנתה מאוחר יותר, בתקופה הרומית, ואף היא סיפקה מים לירושלים ממעיינות באזור בית לחם, אך עברה בתוואי טופוגרפי גבוה יותר. שתי האמות יחד סיפקו כמיליון מטרים מעוקבים של מים בשנה לירושלים, והיו מרכיב מרכזי במערכת אספקת המים לעיר במשך מאות שנים. האמה התחתונה פעלה במלוא תפוקתה עד סוף ימי בית שני, ומאז ננטשה ושוקמה חליפות, כשהשימוש האחרון שנעשה בה היה בימי המנדט הבריטי, בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20.
רקע.
בתקופת המקרא התבססו מפעלי המים בערים הגדולות על מעיינות או על בארות מים סמוכים. בסוף תקופת בית ראשון, ובעיקר בימי ממלכת אשור, התחוללו פריצות דרך טכנולוגיות, הנדסיות והידרולוגיות, כאשר מלכי אשור, סרגון וסנחריב, החלו להביא מים ממרחק רב (עד עשרות קילומטרים) באמצעות תעלות ואמות מים, כך שהערים שנמצאו תחת חסותם לא היו תלויות עוד במקורות מים מקומיים.