ב-4 ביוני 2007 התמנה טרוגליו למאמנה של אינדפנדיינטה כמחליפו של חורחה בורוצ'גה, אך סיים את תפקידו אחרי פחות משנה, באפריל 2008, לאחר פתיחת עונה לא יציבה. הוא עבר לאמן את סרו פורטניו מפרגוואי, וזכה עמה באליפות האפרטורה של 2009.
ב-30 במאי 2010 חזר טרוגליו לאמן בארגנטינה, כשהחליף את קלאודיו בורגי בארחנטינוס ג'וניורס. טרוגליו הוביל את ארחנטינוס ג'וניורס לכל אורך עונת , ולאחר שסיים עמה במרכז הטבלה של האפרטורה, הוביל טרוגליו את הקבוצה עד למקום החמישי בקלאוסורה. ב-18 בספטמבר 2011 התפטר טרוגליו מהקבוצה בעקבות פתיחת עונה חלשה. חודש אחר כך התמנה בשנית למאמן חימנסיה לה פלאטה, ששיחקה בליגת המשנה. עונה אחר כך, הוביל טרוגליו את חימנסיה בחזרה לליגה הבכירה, לאחר שסיימה במקום השני בליגת המשנה, עם נקודה אחת פחות מרוסאריו סנטראל הראשונה, ובפער של 15 נקודות מהמקום הרביעי.
בשנת 2016 התמנה טרוגליו לתפקיד מאמן טיגרה.
פדרו טרוליו
משחק לחץ מדומה
משחק לחץ מדומה הוא לחץ פסיכולוגי במשחק הברידג', שמטרתו להביא שחקן יריב לשחק קלף לא נכון. השחקנים המגנים, תופסים את משחק הלחץ המדומה, כאילו היה משחק לחץ ולכן עשויים לשגות ולהשליך קלף לא נכון. מנקודת המבט של שחקן מגן, משתמש הכרוז במשחק לחץ. בשונה ממשחק לחץ אמיתי, למעשה אין לחץ משום שלמגן השני יש הגנה מפני הלחץ או משום שהקלפים שהכרוז מחזיק בידו, אינם עומדים בתנאים הנדרשים להפעלת לחץ.
הלחץ המדומה עלול לגרום לשחקן מגן לשחק קלף לא נכון ולהביא לכרוז לקיחה או לקיחות נוספות.
סווג.
כמו במשחק לחץ, גם במשחק לחץ מדומה קיימים סוגים שונים של משחק לחץ.
במשחק לחץ מדומה מסוג זה, שחקן לא זורק קלף גבוה בסדרה שבה יש ליריבים אורך וכוח ובמקום זה זורק קלף בסדרה אחרת.
כך למשל, אם שחקן יריב שיחק נגד חוזה ללא שליט את ה-A ואחריו את ה-K, היריב שמחזיק שלושה קלפים בסדרה זו, כולל ה-Q לא יזרוק את ה-Q. במקום זאת יזרוק קלף אחר, שעשוי להביא לקיחה נוספת להגנה.
אם לשותפו של השחקן המחזיק את ה-Q, יש גם כן שלושה קלפים שאחד מהם הוא J, הוא היה יכול לזרוק את ה-Q.
איור 2 בסעיף הבא מתאר משחק לחץ מדומה מסוג זה.
דוגמאות.
האיור בדומה 1 כמעט זהה לאיור בדוגמה 2 בערך משחק לחץ. באיור בדוגמה 1. דרום הוא הכרוז בחוזה של . עד כה זכה בשבע לקיחות ועליו לזכות בכל שלוש הלקיחות הנותרות על מנת לבצע את החוזה. הוא משחק את השליט האחרון ה-2.
ההבדל בין האיורים הוא בקלף בסדרת ה-. במשחק לחץ אוטומטי הכרוז מחזיק את ה-K. אם מזרח יזרוק את ה-A, הקלף המאיים, ה-K של הכרוז, יזכה בלקיחה.
באיור 1 מחזיק הכרוז ב-6. ה-7 של מערב גבוה ממנו ולכן לכרוז בעצם אין קלף מאיים. מזרח אינו יודע ששותפו מחזיק ב-7 והכרוז ב-6, משום שהקלפים של מערב ושל הכרוז אינם גלויים. גם אם הוא זוכר את כל הקלפים בסדרה שכבר שוחקו, לא ידע את התשובה לשאלה זו. מבחינת מזרח, מדובר בלחץ אמיתי, על אף שהלחץ הוא מדומה.
באיור בדוגמה 2 משחק הכרוז בחוזה ללא שליט. צפון מוביל ב- ודרום מושך את ה-A ואחריו את ה-K ואת ה-Q. על שני הקלפים הראשונים מערב זורק את ה-3 אות ה-2. כשדרום משחק את ה-Q מערב נלחץ. מנקודת המבט שלו הוא אינו יכול להשליך את ה-5, משום שאז הכרוז עלול לזכות בכל קלפי ה-. הוא משליך את ה-2 ומפסיד לקיחה. הלחץ הוא מדומה משום שמזרח מחזיק בשלושה קלפים בסדרה כולל ה-J אבל מערב לא יודע את זה.
באיור בדוגמה 3 משחק הכרוז בדרום את ה-2. אם מזרח זוכר את הקלפים ששוחקו הוא יזרוק את ה-Q ויזכה בלקיחה האחרונה באמצעות ה-Q. אם אינו זוכר אילו קלפים שוחקו, הוא עלול להשליך את ה-Q והכרוז יזכה בלקיחה האחרונה באמצעות ה-J.
הנסיכה שרלוט מקיימברידג'
סרו יפני
סרו יפני (שם מדעי: "Capricornis crispus"; מוכר גם בכינוי היפני קאמושיקה) הוא מין של אנטילופת-עז בינונית בסוג סרו האנדמי לאיי יפן. הוא תואר לראשונה בשנת 1836 ושמו המדעי השתנה מספר פעמים עד שהגיע לשם הנוכחי. המין הקרוב ביותר אליו מבחינה גנטית הוא הסרו הטאיוואני האנדמי לאי טאיוואן הסמוך ליפן. בעבר סווג בתקופה מסוימת בסוג גוראל.
הסרו היפני הוא בעל חיים בגודל בינוני ובעל פרווה צמרית-מדובללת בצבע שחרחר-לבנבן, המשתנה מעט בין העונות. לשני המינים יש קרניים קצרות ועבות המתעקלות לאחור והן מזכירות את קרני העיזים. סרו זה חי ביערות הרריים צפופים שבהם הוא ניזון מעלים, עשבים ושתילים. הוא בעל חיים יומי הפעיל בעיקר בשעות הבוקר והערב, לעיתים בבדידות ולעיתים בזוגות או קבוצות קטנות. הסרואים היפנים טריטוריאליים, ומסמנים את שטחם על ידי הפרשות מבלוטות הריח הסמוכות לעין. הטריטוריה של הזכרים והנקבות עשויה לחפוף ברובה.
באמצע המאה ה-20 הסרו היפני נרדף עד כדי הכחדה. בשנת 1955 הממשלה היפנית העבירה חוק מיוחד על מנת להגן עליו מציד; בעקבות כך מספרי הסרו גדלו עד כדי כך שהם הפכו למזיקים באזורים מסוימים. לאחר תלונות רבות של יערנים וחקלאים החוק בוטל בשנת 1979 והותר לצודו, ותחת זאת הסרו קיבל מעמד של בעל חיים מוגן ב-13 אזורי שימור מוגנים המתפרשים על פני 23 מחוזות. סרו זה מוכר היטב בתרבות היפנית והוא נחשב לאחד מהסמלים הלאומיים של המדינה. מצב שימורו מוגדר על ידי IUCN כ"ללא חשש" (LC) ואוכלוסייתו נאמדת בעשרות אלפי פרטים.
טקסונומיה, גנטיקה ואטימולוגיה.
הסרו היפני מסווג בסוג סרו הכולל 5 מינים נוספים מלבדו, והוא משויך לשבט צפירים שבתת-משפחת היעלים בו נמצאים מרבית מיני קבוצת "אנטילופות-עז". בין המינים בקבוצה זאת ניתן למנות את הטאקין, הצפיר, הטאר ועוד. השם שניתן לקבוצה מתייחס לכך שהמינים דומים וקרובים גנטית לעיזים, ולאידך יש להם מספר מאפיינים גופניים או אקולוגים כשל צבאים ואנטילופות, כדוגמת רגליים ארוכות יחסית, יכולת ריצה וקפיצה טובה ותזונה המורכבת מפירות ועשבים. הסיווג של מיני הסרו אינו ברור דיו, ויש המשייכים אותם לסוג הזוטר יותר - גוראל, אף על פי שניתוח מולקולרי אינו תומך בסיווג זה. הסרואים בניגוד לגוראלים מתאפיינים בבלוטת ריח עגולה סמוך לעין, הם גדולים ומוצקים, וקרניהם ארוכות יותר.
מבחינה גנטית המין הקרוב ביותר לסרו היפני הוא הסרו הטאיוואני (Capricornis swinhoei) האנדמי לטאיוואן, והשניים נבדלים משאר מיני הסרו בכך שאוזניהם קצרות יותר ורחבות, יש להם פרווה עבה וצפופה והרעמה שלהם קצרה יחסית. למעשה ההבדל הגנטי בין השניים קטן והקריוטיפ שלהם זהה ברובו: לסרו היפני המספר הגנטי הוא 60 כרומוזומים ואילו לסרו הטאיוואני 50; הסרו הטאיוואני נבדל מהסרו היפני בכך שהוא קטן יותר עם פרווה קצרה וחלקה בצבע חום-שוקולד כהה, ויש לו כתם כתום-צהבהב סביב הסנטר והגרון. מעמדו של הסרו הטאיוואני לא היה ברור בעבר, ואפילו כיום חלק מהטקסונומים מתייחסים אליו כתת-מין של הסרו היפני.
הסרו היפני תואר לראשונה על ידי הזואולוג הגרמני יעקב קנראד טמינק בשנת 1836, והלה העניק לו את השם המדעי "Antilope crispa" כלומר: "אנטילופה מתולתלת"; נתינת שם זה מראה על כך שהזואולוגים לא ידעו בתחילה כיצד להתייחס לבעל החיים החדש, כיון שמצד אחד היה דומה לעז ולאידך היה בעל מאפיינים של אנטילופה. הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי נתן לסרו את שמו המדעי הנוכחי "Capricornis crispus" בשנת 1846, שפירושו בלטינית הוא "חיה בעלת קרני עז ופרווה מתולתלת". השם המדעי שונה מאז מספר פעמים: הזואולוג הצרפתי פייר מארי הודה, שינה מעט את הסיומת של שם הסוג בשנת 1898 ל-""Capricornulus" (הפירוש של "ulus"" הוא "קטן"), ואת השם של המין שינה פעמיים באותה שנה ל-""pryerianus" ול-"saxicola"" ("שוכן צוקים"). בתקופה מאוחרת יותר החוקרים קולין גרובס האוסטרלי ופיטר גרב האנגלי החזירו את השם המדעי של המין - ""crispus", אך מאידך העבירו את מיני הסרו לסוג גוראל בשנת 1985, וכתוצאה מכך השם המדעי של הסוג שונה ל-"Naemorhedus"" שפירושו "עז חורש\יער קטנה". לבסוף פיטר גרב העביר את הסרואים חזרה לסוג נפרד בשנת 2005, והסרו היפני קיבל חזרה את השם המדעי שניתן לו על ידי ג'ון אדוארד גריי. השם הרשמי "סרו" מקורו בכינוי הודי שניתן לסרו ההימלאיה בקשמיר.
אנטומיה.
קרניים.
הסרו היפני מתאפיין בזוג קרניים משולשות דמויות פגיון או סכין מעוקלת, והן עבות יחסית לשאר המינים. המבנה של הקרניים הוא כדלהלן: הקרן צומחת באלכסון לכיוון מעלה בקוו ישיר עם המצח, ולרוב מתעגלת בעדינות או בחדות לאחור; לעיתים קרובות הקרן תצמח בעיקום לצדדים עם מראה של "V" עקום. הקרניים ממוקמות במרכז הקודקוד - במרחק שווה מהעיניים ומהאוזניים. בבסיס יש בין הקרניים רווח של כ-4 ס"מ, שעולה ומתרחב ככל שאורכה של הקרן גודל. הקרניים עבות לכל אורכם ולעיתים רק בבסיס, כשהקצוות יהיו תמיד צרות וחדות; עובי הקרן הממוצע בבסיס הוא 3 ס"מ. הקרן תסתיים בשפיץ צר וחד או לחלופין בשפיץ משולש ועבה. לאורך הקרניים יש כ-9 טבעות רוחביות בולטות שגורמות לקרן להזכיר בורג, ולעיתים הקרן מוקפת רק בחצאי טבעות סביב צדדיה וחלקה האחורי, בעוד שהחלק הקדמי יהיה חלק ושטוח. בקצוות הקרן תהיה חלקה בכל מקרה.