בקיץ 2017 חתם באדשטובר על חוזה לעונה אחת בשטוטגרט, אליה עבר בהעברה חופשית. חוזה זה הוארך בהמשך עד יוני 2021. במחזור השני של עונת 2017/18 הבקיע באדשטובר את שער הבכורה שלו בשטוטגרט, בניצחון 1-0 על מיינץ 05. בעונת הבכורה שלו בשטוטגרט, שיתף באדשטובר פעולה עם בנז'מן פבאר, דניס אאוגו, אמיליאנו אינסואה ואנדראס בק בהגנת הקבוצה, וסיים עמה במקום השביעי בבונדסליגה. בעונת 2018/19 איבד באדשטובר את מקומו בהרכב שטוטגרט ומיעט לשחק. שטוטגרט ובאדשטובר ירדו ליגה בתום עונה זו, בה סיימה שטוטגרט במקום ה-16 והפסידה לאוניון ברלין במשחקי המבחן, בהם באדשטובר לא נטל חלק במשחק הראשון שהסתיים בתיקו 2-2 בשטוטגרט, אך שיחק 90 דקות בגומלין בברלין שהסתיים בתיקו 0-0, שלא הספיק לשטוטגרט מפאת חוק שערי החוץ. בעונת 2019/20 באדשטובר ערך 19 הופעות בבונדסליגה השנייה והבקיע בהן שני שערים, וסייע לשטוטגרט לסיים במקום השני ולהעפיל בחזרה לבונדסליגה תוך עונה אחת. בתום עונה זו שוחרר באדשטובר מהקבוצה הבכירה של שטוטגרט, ועבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, המשחקת בליגה האזורית הדרום מערבית, שהיא הרביעית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
לוצרן.
ב-12 ביולי 2021 חתם בלוצרן השווייצרית.
קריירה בינלאומית.
באדשטובר שיחק במרבית נבחרות גרמניה הצעירות, עד שזומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה לקראת מונדיאל 2010. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במשחק ידידות לקראת הטורניר, נגד הונגריה, ב-29 במאי 2009, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של ארנה פרידריך. באדשטובר שיחק כמגן שמאלי במשחק הפתיחה של גרמניה במונדיאל 2010, בניצחון 0-4 נגד אוסטרליה ב-דרבן שבדרום אפריקה. באדשטובר פתח בהרכב גרמניה בהפסד 1-0 לנבחרת סרביה במחזור השני של שלב הבתים במונדיאל, והוחלף בדקה ה-77 על ידי מריו גומז. באדשטובר ספג ביקורות רבות על משחק זה, ולא שיחק ולו דקה אחת עד לתום המונדיאל, אותו סיימה גרמניה במקום השלישי לאחר הפסד 1-0 בחצי הגמר לנבחרת ספרד.
במוקדמות יורו 2012 חזר באדשטובר להיות שחקן הרכב קבוע בנבחרת גרמניה, וסייע לנבחרת לסיים במקום הראשון את שלב המוקדמות עם עשרה ניצחונות בעשרה משחקים, כשהוא מחמיץ משחק אחד בלבד. במהלך המוקדמות הבקיע באדשטובר את שערו הראשון במדים הלאומיים, כשנגח כדור קרן של מסוט אוזיל בניצחון 5-1 על נבחרת אזרבייג'ן. במהלך יורו 2012 עצמו, באדשטובר פתח בכל חמשת המשחקים של גרמניה, שהודחה בחצי הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת איטליה.
בשלהי שנת 2012, שיחק באדשטובר שלושה משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, אך לאחר פציעתו בדצמבר 2012, החמיץ באדשטובר את יתרת טורניר המוקדמות, וגם את מונדיאל 2014 עצמו, בו זכתה נבחרת גרמניה. במרץ 2015 זומן באדשטובר לסגל הגרמני לראשונה מאז שנת 2012, והשתתף במשחק ידידות מול נבחרת אוסטרליה. באדשטובר היה אמור להשתתף באותו חודש גם במשחק מול נבחרת גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2016, אך לא שותף בגין פציעה. את יורו 2016 החמיץ באדשטובר.
פירוק חברות
דיני פירוק חברות הם מערכת של דינים העוסקים בסיום חייה של חברה, על דרך חלוקת נכסיה לזכאים וחיסולה כאישיות משפטית נפרדת. בנוסף, "פירוק החברה מביא [...] לפירוק הקשר בינה לבין חבריה ובינם לבין עצמם".
פירוק חברות יכול להתבצע ברצון או שלא ברצון.
במקרה שפירוק החברה נעשה שלא ברצון, מטרת ההליך היא ניצול הנכסים והמשאבים הכלכליים אשר עדיין נמצאים ברשות החברה לשם כיסוי חלק מרבי מחובותיה. עילה מרכזית לפירוק חברה שלא מרצון היא חדלות פירעון – אי יכולת של החברה לשלם את התחייבויותיה הכספיות. בכך, הליך פירוק כזה הוא המקבילה התאגידית להליך פשיטת רגל המתרחש עקב חוסר יכולת של אדם טבעי לעמוד בתשלום חובותיו. קיימות עילות פירוק אחרות, כגון פירוק מן הצדק והיושר (לדוגמה, במצב בו השותפים בחברה הסתכסכו ואינם מסוגלים עוד לנהל אותה כעסק כלכלי). כמו כן, חברה יכולה להתפרק מרצון ממגוון סיבות.
פירוק הוא שמו של תהליך המתחיל בקבלת צו פירוק ועד לסיום עבודת המפרק (תהליך שיכול לארוך אפילו מספר שנים). בסיום תהליך הפירוק מוצא לתאגיד צו חיסול.
פירוק בהוראת בית המשפט.
בישראל החלו הליכי פירוק כנגד 10,000 חברות שונות עד לסוף שנת 2016 הדין הישראלי מכיר בארבע עילות, שבהתקיים אחת מהן, רשאי בית המשפט לפרק חברה: "החברה קיבלה החלטה מיוחדת שהיא תפורק בידי בית המשפט"; "החברה לא התחילה בעסקיה תוך שנה לאחר שהואגדה, או שהפסיקה את עסקיה למשך שנה"; חדלות פירעון; ופירוק מן הצדק והיושר. בפועל, שתי העילות האחרונות הן החשובות ביותר, ובמיוחד העילה של פירוק עקב חדלות פירעון.
הליך של פירוק בידי בית המשפט מתחיל בהגשת בקשת פירוק. את הבקשה יכול להגיש נושה או החברה עצמה. בנסיבות מצומצמות, גם בעל מניה יכול להגיש בקשה זו. בית המשפט ידון בבקשה ויראה האם מתקיימת אחת מארבע העילות והאם מוצדק לתת צו לפירוק החברה. כבר בשלב שאחרי בקשת הפירוק, ועוד לפני מתן צו פירוק, בית המשפט עשוי למנות מפרק זמני כדי לשמור על נכסי החברה.
השלב הבא הוא מתן צו הפירוק. מאותו רגע, מתבצע עיכוב הליכים – נושה לא יכול עוד לתבוע את החברה או לדרוש ממנה את פירעון חובו או לאכוף את חיוביה כלפיו. גם פעולות של הוצאת נכסים מתוך החברה בטלות. בשלב זה, נעשית פניה לכונס הנכסים הרשמי והוא מבצע הערכה בדבר מצבה הכלכלי העדכני של החברה, הסיבות לכשלונה והשאלה האם בוצעה תרמית בנוגע לחברה, המצדיקה חקירה. את המלצותיו מעביר כונס הנכסים הרשמי לבית המשפט אשר ברוב המקרים פועל על פיהן. הכונס הרשמי פועל גם לכינוס אסיפות של נושים ושל בעלי מניות על מנת שאלו יציעו מועמד לתפקיד המפרק הקבוע.
השלב שלאחר מכן הוא מינוי המפרק הקבוע. ההחלטה בדבר זהות המפרק מתקבלת על ידי בית המשפט. זה יכול לבחור במועמד שהציעו הנושים או בעלי המניות או למנות אדם אחר לתפקיד המפרק הקבוע (גם כונס הנכסים הרשמי יכול להתמנות לתפקיד זה). עם מינוי המפרק הקבוע, מגיעים ללב-לבו של הליך הפירוק: השלב בו מכנסים את נכסי החברה על מנת להגדיל את קופת הפירוק ככל הניתן על מנת לאפשר העברה לנושים את הסכומים שהם זכאים להם. בפירוקים של חברות גדולות, שלב זה יכול להימשך שנים רבות. במהלך הפירוק, החברה מוסיפה להתקיים בתור אישיות משפטית נפרדת. האורגנים של החברה (הדירקטוריון והמנכ"ל) אינם פועלים עוד, ומוחלפים על ידי המפרק. האספה הכללית של בעלי המניות ממשיכה להתקיים, אם כי החלטותיה מוגבלות כעת לנושאים הקשורים בפירוק. בנוסף, בית המשפט רשאי למנות ועדת ביקורת, שתפקידה לפקח על המפרק וכן לסייע לו בעבודתו. כל עוד חברה נמצאת בפירוק, יש לציין את דבר ההליך לצד שמה: "... בע"מ (בפירוק)".
לאורך כל הליך הפירוק רשאים המפרק, הכונס הרשמי, נושים וגורמים מעוניינים אחרים לפנות לבית המשפט בבקשות שונות, כגון בקשה למתן הוראות (מצד המפרק), ערעור על החלטת המפרק (מצד נושים) או פניה מצד נושה או בעל מניות בדרישה שבית המשפט יפעיל את כוחו לפקח על המפרק בכל עניין שבו הוא מפעיל את סמכותו. כאשר המפרק סבור, כי חוב של גורם מסוים לטובת החברה אינו שנוי במחלוקת, או שיש לו תביעה או טענה אחרת כלפי צד שלישי, הוא יכול לבקש צו מבית המשפט, על דרך של בקשה למתן הוראות, שיכפה על אותו גורם לקיים את החיוב לחברה. לבקשה למתן הוראות יש תחולה רחבה למדי, והיא מאפשרת התמודדות עם מגוון סכסוכים, באופן המזכיר מעין ניהול תיק אזרחי בתוך תיק הפירוק הראשי.
בגמר תהליך זה, לאחר שהמפרק סבור כי מימש את כל נכסי החברה שיכל לאתר וסילק את החובות לנושים במידת האפשר, יגיע הפירוק לקצו. בית המשפט, לאחר שראה שפורקו עסקי החברה כליל, יתן צו (שישלח גם אל רשם החברות) המורה על חיסול החברה, ובכך יסתיים קיומה.
לאחר שחברה חוסלה, אין עוד אפשרות לתבוע אותה. עם זאת, ניתן לבצע הליך של החייאת חברה ("ביטולו של חיסול"). ניתן לפתוח בו על ידי פניה לבית המשפט, מאת המפרק או אדם אחר המעוניין בכך. תוצאתו היא שהחברה חוזרת להיות רשומה כך ש"ניתן לנקוט כל הליך שאפשר היה לנקטו אילולא חוסלה החברה". ביטול חיסול יבוצע, בדרך כלל, כאשר מתגלה נושה חדש (לדוגמה, נושה נזיקי) שלא היה ידוע בזמן הפירוק. גם אם לחברה לא נותרו כלל נכסים (המצב הרגיל בגמר פירוק), ניתן להחיותה ולו כדי לבצע הרמת מסך כלפי בעלי מניותיה. הליך החייאת חברה ניתן לביצוע עד שנתיים מיום החיסול.
חלוקת הנכסים בפירוק.
השאלה המרכזית והקשה ביותר בדיני הפירוק היא: כיצד ראוי לחלק את נכסי החברה בין נושיה? מראש ידוע, כי נכסי החברה אינם מספיקים כדי לשלם לכל נושה את סכום החוב המקורי שלו. לכן, כלל הנושים או אחוז ניכר מתוכם יצטרכו לאבד חלק כלשהו מהחוב שלהם, אותו ציפו לקבל מהחברה לפני שהפכה חדלת פירעון. השאלה, האם נושה מסוים יזכה להחזר חובו, חלק ממנו או שמא יאבד את כולו, תלויה בסדר העדיפות של אותו נושה בפירוק. עקרון העדיפות (המכונה לעיתים "כלל העדיפות המוחלטת") קובע כי קיימות דרגות שונות של נושים; נכסי החברה יחולקו תחילה לנושים בדרגה הגבוהה ביותר, ולאחר שנפרע חובם של אלו, יעבור המפרק לדרגה הבאה ויחלק להם את חובותיהם, וכן הלאה. אם קופת הפירוק מתרוקנת בשלב כלשהו לפני שמגיעים לאחת הדרגות, הנושים באותה דרגה ומטה לא יקבלו דבר. סדר העדיפות נקבע בדין, כדלהלן: