במשך שלושה שבועות היא הוכתה ונאנסה על ידי האחים ראם וחבריהם. במהלך הזמן הזה הם הובילו אותה מכפר לכפר, והציעו אותה כמטרה לאונס בכל מקום שהגיעו אליו. היא הצליחה להימלט מידיהם בעזרת ברהמין מן הכפר שעזר לה להגיע לביתה של רועת צאן שנתנה לה מחסה עד שהחלימה מפצעיה.
כשהתאוששה, נשבעה פולאן שתנקום את פגיעתה. היא הקימה כנופיה חדשה, עם שודד בשם מאן סינג כסגנה. מאן סינג נתן לה את מטפחת הראש האדומה שנהיה סימן ההיכר שלה, ואשר סימל את מסע הנקמה שנשבעה לקיים.
הטבח בבהמאי.
כשנה וחצי לאחר המאורעות בכפר, ב-1981, חזרה פולאן יחד עם אנשיה לבהמאי כדי לנקום באחים ראם ובחבריהם אשר עינו ואנסו אותה. הם נכנסו לכפר כשהם מתחזים לשוטרים, בזמן שהתנהלה במקום חתונה. הכנופיה השתלטה על הכפר, בדרישה שבני הכפר ימציאו את כל מי שהיה קשור לפגיעות בה, יחד עם כל הכסף וחפצי הערך שברשותם. לאחר מספר שעות, לא עלה בידי הכפריים למצוא את האחים ראם או את חבריהם, והומצאו רק שני בני ת'אקור שהיו בכנופיה שלהם אך לא היו בין אלה שאנסו את פולאן. פולאן עדיין הייתה משוכנעת שהכפריים מחביאים את האחים, ובכעס, הורתה שכל בני הקאסטה שלהם יובאו למרכז הכפר. 30 גברים הובאו בפניה, והיא חקרה אותם והכתה אותם, וכשלא קיבלה תשובות מספקות, הורתה גם לירות בהם. 22 מתוך ה-30 נהרגו.
כניעה וכליאה.
הטבח בברהמאי היה אירוע שכמותו לא היה, והציבור הגיב בהלם וכעס רב. הרשויות החלו לרדוף את פולאן כמו שלא עשו עד אותו מאורע, ופולאן ירדה למחתרת. אך כששמעה שהמשטרה לקחה את הוריה כבני ערובה, היא ניהלה מולם משא ומתן על תנאים לכניעתה. התהליך ארך כמעט שנה, שבסופו הרשויות הסכימו לכל דרישותיה, שכללו: שהיא תישפט במאדהיה פרדש, המדינה השכנה, ולא באוטר פרדש שם התרחש הטבח; שהיא תישפט שם על כל פשעיה ובכך ימוצה הדין כלפיה; שהיא ואנשיה לא יובלו באזיקים, ואם יורשעו, שלא יקבלו גזר דין מוות. בנוסף, היא דרשה שהמדינה תפקיע את אדמות משפחתה מידיו של בן דודה מאיה דין, ותדאג לרווחת הוריה ואחיה.
וכך, בפברואר 1983, בטקס חגיגי עם תזמורת, מאות חיילים במסדר, וקהל תומך ומריע של כ-8000 נפשות, צעדה פולאן בראש אנשיה לבימה ונכנעה לשר המושל של מאדהיה פרדש. בסופו של דבר, הממשלה לא כיבדה את ההסכם, ופולאן ישבה בכלא 11 שנים ללא הרשעה בזמן שהליכים מגוונים התנהלו בעניינה, כולל האשמות בשלושים מקרי רצח, ומקרים רבים של שוד, חטיפה והצתה. חלק מחברי כנופייתה נשפטו, אך לא הורשעו, כי לא נמצאו עדים שהיו מוכנים לעורר את חמתם של הפושעים המסוכנים.
בזמן שישבה בכלא היא עברה ניתוח להסרת ציסטות בשחלות, ואחר כך גם כריתת רחם. הרופא המנתח התבדח ש"אין אנו רוצים שפולאן דווי תייצר לנו עוד פולאן דוויות".
בתום 11 שנים, בשל התערבותו של פוליטיקאי שאפתן מקאסטה נמוכה, פולאן שוחררה מהכלא וקיבלה חנינה כוללת מהממשלה.
ספרים וסרטים על חייה.
ב-1994 יצא סרט בשם "מלכת השודדים", שהיה, לטענת הבמאי שחאר קאפור, מבוסס על הביוגרפיה של פולאן דווי שפורסמה ב-1993 על ידי העיתונאית מאלה סן. בעוד הביוגרפיה הייתה מבוססת על מפגשים של הסופרת עם פולאן, על כתביה שהוברחו מן הכלא, ועדויות של אנשים רבים אחרים, הסרט התיימר להציג אמת מוחלטת אחת, שהוצגה בלי שמישהו שהיה קשור להפקת הסרט נפגש או דיבר עם פולאן או כל דמות אחרת הקשורה לסיפורה. אף על פי שהיא מוצגת בסרט כגיבורה, הסרט הכעיס את פולאן כל כך שהיא נקטה בהליכים משפטיים למניעת הקרנתו והפצתו בהודו. היא אפילו איימה להצית את עצמה מחוץ לבית הקולנוע אם לא יעתרו לדרישתה. בסופו של דבר הסירה פולאן את התנגדותה לאחר שהגיעו הצדדים לפשרה משפטית, שכללה תשלום לידיה של $40,000.
ב-1997 פרסמה פולאן את האוטוביוגרפיה שלה. פולאן עצמה הייתה קרובה ללהיות אנאלפביתית, אך היא סיפרה את סיפורה לשני סופרים צרפתיים, מארי-תרז קוני ופול רמבלי, אשר העלו לכתב את דבריה.
המעבר לפוליטיקה.
פולאן הגישה מועמדות ראשונה בבחירות המקומיות בדלהי כשעוד שהתה בכלא, אך לא נבחרה. לאחר שחרורה, הודיעה פולאן שברצונה לעמוד לבחירות ללוק סבהה, בית המחוקקים התחתון של הפרלמנט ההודי. היא נבחרה ברשימת מפלגת סמג'וואדי, וכיהנה כחברת פרלמנט המייצגת את מירזאפור, עיר באוטר פרדש, מ-1996 ועד 1998. בתקופה זו נישאה פולאן לעומד סינג, איש עסקים בעל שאיפות פוליטיות. במרוצת הזמן הסתבר שעומד כבר היה נשוי ולא יידע את פולאן, וכפי הנראה רצה להינשא לה מתוך מניעים של תאוות בצע ושיפור מעמדו הפוליטי, והשניים נפרדו, אך לא התגרשו. ב-1998 איבדה את מושבה בבית המחוקקים, אך נבחרה לכהונה נוספת ב-1999. היא שירתה עדיין כחברת פרלמנט כאשר נרצחה ב-2001.
ההתנקשות בחייה.
ב-25 ביולי 2001, כשחזרה לביתה מבית הנבחרים, הסתערו על פולאן שלושה גברים רעולי פנים וירו בה. היא נלקחה מיד לבית החולים הקרוב, ועם הגיעה לשם הכריזו על מותה.
לאחר מצוד משטרתי קצר, הסגיר את עצמו לרשויות מנהיג המתנקשים, שר סינג ראנה, בן לקאסטת הת'אקור, שטען שרצח את פולאן כנקמה על הטבח בבהמאי.
באוגוסט 2014, לאחר יותר מעשר שנים של הליכים משפטיים, הכריע בית המשפט במשפטו של ראנה ודן אותו למאסר עולם וקנס.
ואולם הנסיבות של הרצח נותרו חשודות, והופנתה ביקורת חריפה נגד המשטרה על אזלת יד. הסיבות לביקורת כוללות מקרים כגון: כבר בתחילת החקירה, איבדה המשטרה את כלי הנשק שהשאירו המתנקשים במקום, ועלה חשד שחברי מפלגתם של פולאן ובן זוגה עומד אשר שהו בבית העלימו אותם. אף אחד מעשרת האנשים שהיו במקום לא נחקר כחשוד במקרה. בנוסף, משפחתה של פולאן הצביעה על עומד כזה שעומד מאחורי ההתנקשות. לפי טענותיהם, ביום הרצח אמר עומד לפולאן שגם המכונית הממשלתית וגם רכבה הפרטי אינם תקינים, וארגן לה נהג - שהוא לא אחר מראנה, המתנקש. ואולם שני הרכבים התגלו לאחר מכן כתקינים. הם גם טענו שפולאן התכוונה לשנות את צוואתה ולנשל את עומד מכל ירושה, וגם שההיסטוריה האישית של עומד לא עומדת לטובתו, כאשר התגלה כשקרן ומניפולטור פוליטי, ושהוא ניסה לנהל את ענייניה מול המפלגה מאחורי גבה. על פי טענת אמה, פולאן הביעה חשש לחייה מידיו רק עשרה ימים לפי הרצחה. המשטרה לעולם לא חקרה אותו כחשוד ולא הוגשו נגדו כל תביעות.
השפעות.
ה"גולאבי גאנג" (כנופיית נשים בוורוד, באנגלית: Gulabi Gang) שהקימה סמפט פל דווי ב-2006 נחשבת לממשיכת דרכה של פולאן דווי.
מרוין סאטן
ונסה וויליאמס
עמינדב (דמות מקראית)
עַמִּינָדָב, דמות מקראית, אביהם של נחשון, נשיא יהודה ואח של אלישבע, אשת אהרן.
שמו.
חוקרי המקרא מסבירים את השם "עמינדב", בתור שם תאופורי שמשמעותו עמי (האל) נדיב (אשר מעניק בן למשפחה). לשם זה קרבה לשם אבינדב. עם זאת, זה לא ההסבר הבלעדי, וגם לא ההסבר המרכזי.
פירוש נוסף מבוסס על ההסבר הלשוני גרידא. הוא מתמקד במילה "עם", וקובע שהשמות נוצרו מהרכבה רגילה: קידומת+שורש. באותו אופן כמו השמות "אבינדב" או "אחינדב". כלומר שמות שבבסיסם קרבת משפחה. כדי לבסס הסבר זה, צריך להציב את המילה "עם" בשורה אחת עם המילים "אב" ו-"אח". ואמנם, בלשני העברית מציבים את המילה "עם" באותה קטגוריה כמו אב ו-אח. הם קובעים קביעה זו בהסתמך על שפות שמיות אחרות. למשל, בערבית, המילה "עם" פירושה "דוֹד": عم . אבל גם בעברית אפשר לציין את הזיקה בין "עם" לבין "חם" (האב של האישה).
מוצאו.
עמינדב היה נכדו של חצרון בן פרץ ובנו של רם , ודוד המלך הוא אחד מצאצאיו. יש הסוברים כי נישואי בתו של עמינדב, אלישבע לאהרון מסמלים ברית בין בני אהרון ושושלת הכהונה לבין מלכי יהודה, צאצאי דוד.
עמינדב בברית החדשה.
על פי הברית החדשה (), דוד מיוחס למשפחת עמינדב, ומשושלתו נולד ישו:
הנצחת שמו.
המושב עמינדב הממוקם ממערב לירושלים המשתייך לתנועת המושבים נקרא על שמו.
BM-14 המכונה גם RPU-14 הוא משגר רקטות סובייטי רב-קני (כ-16 קנים), שיוצר על ידי ברית המועצות.
מפרט.
הרקטות של ה-BM-14 יכולות להתחמש בראש נפץ כימי, עשן או קונבנציונלי.
הרקטות יכולות להגיע עד כ-9.8 ק"מ בערך וראש הנפץ שלהן שוקל 8 ק"ג. ל-BM-14 גרסאות בעלות 17 קנים.
המשגר לא מדויק בגלל שחסרה מערכת כוונון אך הוא יעיל מאוד בהפצצות שטח.
ה-BM-14 כמעט זהה ל-BM-13 קטיושה.
ג'איאפורה
ג'איאפורה (באינדונזית: Jayapura; נודעה בעבר בשם הולנדיה, בהולנדית: Hollandia) היא בירת מחוז פפואה באינדונזיה. ג'איאפורה שוכנת במפרץ יוס סודרסו החוף הצפוני של האי גינאה החדשה, במרחק קצר מהגבול של אינדונזיה עם פפואה גינאה החדשה. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בעיר 398,478 תושבים.
היסטוריה.
ג'איאפורה נוסדה ב-7 במרץ 1910 תחת השם הולנדיה על ידי ההולנדים ששלטו אז במערב גינאה החדשה כדי לשמש מרכז שלטוני אזורי.
ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה כמו כשני שלישים מהאי על ידי כוחות האימפריה היפנית שסללו בעיר 3 מסלולי המראה. ב-21 באפריל 1944 כוחות בעלות הברית ביצעו נחיתה אמפיבית ליד הולנדיה וכבשו אותה ב-22 באפריל 1944. האמריקנים הפכו את 3 המסלולים לשדה תעופה אחד. אנדרטה לזכר דגלס מקארתור ניצבת בתחומי העיר.
לאחר המלחמה נוצרה הקולוניה גינאה החדשה ההולנדית שאיגדה בתוכה את שטחיה של הולנד במערב גינאה החדשה והולנדיה נבחרה להיות בירתה.
בלילה שבין 14 ל-15 באוגוסט 1962, במסגרת מבצע טריקורה, נחתו 400 עד 500 צנחנים אינדונזים בהולנדיה וניתקו אותה מאספקת החשמל שלה. סוהארטו היה מפקדם של אותם צנחנים. ב-15 באוגוסט בשעה 12:01 הושג הסכם בבניין האומות המאוחדות בניו יורק ונוצרה הפסקת אש מידית, שסיימה את המבצע.