עוד דרש החוק מ-2005 כי החל משנת 2010 יוחלף העיצוב הקבוע על צד הערך של המטבע לכזה הנושא תמונת סמלית המייצגת את שמירתו של לינקולן על ארצות הברית כאומה אחת מאוחדת. מתוך 18 הצעות שהוצגו נבחר לבסוף, לאחר מספר שינויים, עיצוב הנושא מגן עם 13 פסים אנכיים והמוטו "E PLURIBUS UNUM", שעל גביו מתנוססת כרזה עם עריך המטבע. עיצוב זה תוכנן על ידי לינדול בס ונחרט על ידי ג'וזף מנה. במטבע זה שונה מעט עיצוב הדיוקן בצד הנושא כדי שידמה עוד יותר לתבליט של ברנר.
הרכב.
בתחילה הייתה סגסוגת הארד שממנה היה עשוי סנט לינקולן זהה לזו של מטבע הראש האינדיאני שקדם לו – 95% נחושת ו-5% בדיל ואבץ. ב-1943, על מנת להפנות נחושת לטובת המאמץ המלחמתי במלחמת העולם השנייה, נחקק חוק שקבע כי המטבעות החדשים ייוצרו מפלדה, שתצופה באבץ על מנת למנוע הופעת חלודה. הציפוי הותקן על הפלדה לפני ההטבעה, כך ששולי המטבעות היו מועדים לחלודה. גודלו של המטבע נשמר אך משקלו ירד ב-0.3 גרם. אולם, צבעו האפור של המטבע גרר תלונות רבות, בין היתר בשל הבלבול עם הדיים. ב-1 בינואר 1944 שונתה הסגסוגת שממנה היו עשויים המטבעות לכזו שהופקה מעטיפות פגזים, שכאשר הותכו יצרו הרכב הדומה למקורי, אם כי עם פחות בדיל. כן חזר משקלו המקורי של המטבע – 3.1 גרם. בשנת 1946 הושבה סגסוגת הארד המקורית לאחר שעטיפות פגזים כבר לא היו בשימוש.
בשנת 1962 שונה שוב הרכב המתכות של המטבע לפליז – הבדיל הוסר מהסגסוגת בעקבות הסברה בקרב אנשי המטבעה כי להסרתו לא תהיה השפעה שלילית על שחיקת המטבע. שינוי זה נקבע בחוק. ב-1974 נערך ניסיון ליצור מטבעות סנט מאלומיניום ומפלדה מצופה ארד בשל מחירי הנחושת שהאמירו והגיעו לכדי מחיר של סנט עבור על מטבע. כמיליון וחצי מטבעות חמרן נטבעו, אולם ניסיון זה נדחה, בין היתר משום שלא ניתן היה לגלות חמרן בצילום רנטגן היה והמטבע נבלע. כיום, אין זה חוקי להחזיק מטבעות סנט מחמרן. ב-1982 שונה הרכב המטבע לאבץ מצופה נחושת, ביחס של 97.5% אבץ ו-2.5% נחושת. מטבע זה הוא בגודל זהה לקודמו אך קל יותר ממנו ושוקל 2.5 גרם. שינוי זה חסך לממשל האמריקני 25 מיליון דולר מדי שנה. אולם, מטבעות אלה מועדים יותר לשיתוך ולגימום מאשר מטבעות הפליז והארד, משום שנחושת ואבץ יוצרות תא גלווני בנוכחות אלקטרוליטים. הרכב זה משמש במטבעות הסנט עד היום.
בנוסף, אבץ היא מתכת רעילה בריכוזים גבוהים, ולכן בליעה של מטבע סנט, המכיל 97.5% אבץ, יכולה לגרום לפגיעה בשכבה המצפה של הקיבה בשל המסיסות הגבוהה של אבץ בחומצת הקיבה. מטבעות הם הגוף הזר הנבלע ביותר בילדים, אולם אם אין תסמינים מיוחדים של הרעלה, לרוב מאפשרים למטבעות לצאת באופן טבעי. בכלבים רעילות האבץ יכולה לגרום לאנמיה המוליטית ואף למוות. בתוכים אבץ גם כן מאוד רעיל.
חוקים ותקנות.
בשל ערכה הגבוה של המתכת המרכיבה את המטבע לעומת ערכו, הסנט משמש לעיתים יעד להתכה לצורך הפקת רווח מן המתכת. על מנת למנוע תופעה זו תוקנו תקנות האוסרות התכה של מטבעות סנט וניקל והמגבילות את הייצוא של מטבעות. העוברים על תקנות אלה צפויים לקנס של עד 10,000 דולר או מאסר של עד חמש שנים. בנוסף, בקרב פקידי הממשל ובציבור מתנהל דיון אם לבטל את המטבע ולעגל את העסקאות במזומן לכפולה הקרובה ביותר של חמישה סנטים, וזאת מפאת היעדר שימוש תדיר במטבע זה ועלות הייצור הגבוהה יחסית לערכו. למשל, אנשים רבים מקבלים מטבעות סנט כעודף בחנויות, אך לא משתמשים בהם לקנייה אלא ממירים אותם למטבעות בעלי ערך גבוה יותר. כמו כן, מכונות לממכר מזון ומשקאות אף אינן מקבלות מטבעות סנט. במסגרת זו עולות הצעות חוק מדי מספר שנים לבטל את המטבע, אולם אלה לא הבשילו לכדי חוק.
יעד סופי (סרט)
יעד סופי (באנגלית: Final Destination) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2000 שבוים על ידי ג'יימס וונג. התסריט נכתב על ידי גלן מורגן, וונג וג'פרי רדיק, המבוסס על סיפור מאת רדיק. בסרט מככבים דבון סאווה, אלי לרטר, קר סמית' וטוני טוד. סאווה מגלם נער אשר "מערים על המוות" לאחר תחושה מוקדמת של עצמו ואחרים מתים בפיצוץ מטוס ומשתמש בו על ידי הצלת עצמו וקומץ של נוסעים אחרים, אבל הוא ממשיך להיות מאוים על ידי המוות התובע בחזרה את חייהם שהיו אמורים לאבד במטוס.
הסרט בוסס על תסריט מִפְרָט שנכתב על ידי רדיק והיה מיועד ל"תיקים באפלה". הכותבים המשותפים של "תיקים באפלה" וונג ומורגן היו מעוניינים והסכימו לשכתב ולביים סרט באורך מלא על זה. הצילומים התקיימו באלבמה וונקובר. "יעד סופי" יצא לאקרנים ב-17 במרץ 2000, והיה להצלחה כלכלית כשהרוויח 10 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון שלו. פסקול הסרט יצא לאור באותו יום והולחן על ידי שירלי וולקר. הסרט יצא ב-DVD ב-26 בספטמבר 2000 בארצות הברית וקנדה, הכולל בתוכו פרשנות, סצנות מחוקות, וסרטי תעודה.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, חלק מהמבקרים סיווגו את הסרט כ"משעמם באופן דרמטי" ו"מכוון לקהל היכרויות בני נוער", בעוד חלק שיבחו את הסרט ב"יצירת כמות מכובדת של מתח", "שובב ומלא אנרגיה מספיק לשמור על הקהל לנחש". הסרט קיבל פרס סאטורן ל"סרט האימה הטוב ביותר" ו"הופעה הטובה ביותר על ידי שחקן צעיר" לביצוע של סאווה. ההצלחה של הסרט הולידה שלושה סרטי המשך: "יעד סופי 2" (2003), "יעד סופי 3" (2006), "יעד סופי 4" (2009) ופריקוול "יעד סופי 5" (2011), המופצים כולם על ידי ניו ליין סינמה, וכן סדרה של רומנים וספרי קומיקס שפורסמו על ידי Black Flame ו-Zenescope Entertainment.
עלילה.
הסרט עוקב אחרי אלכס בראונינג שאמור לצאת לסיור בית ספרי בפריז. בעודו מחכה לעלייה למטוס הוא חווה סדרת אירועים אשר כמו רומזת כי הטיסה תסתיים במוות או שהמטוס יתרסק. לבסוף הוא חווה חיזיון בו זמן קצר לאחר העלייה למטוס, זה מתפוצץ והוא וחבריו מתים. כאשר החיזיון מתגשם לנגד עיניו מקים בראונינג מהומה במטוס הממתין להמראה ומצליח לצאת ממנו, תוך כדי גרירת חלק מהנוסעים האחרים. אלו בתחילה כועסים עליו, אך עד מהרה המטוס, אשר המריא בלעדיהם, מתפוצץ.
הסרט ממשיך לעקוב אחר חבורת ניצולי הטיסה ודרך התמודדותם עם הצלתם. חלקם מאשימים את אלכס, אחרים את עצמם ואחרים מתחילים לתהות במופלא מהם. כאשר ניצולים אלו מתחילים למות בזה אחר זה בתאונות שונות, אלכס וחבריו מתחילים לחשוד כי יד הגורל מנסה לתקן את אשר קרה - כלומר, הם היו אמורים למות ומשניצלו - תאונות בלתי סבירות מנסות לתקן את אשר נגרם. אלכס אף מגבש תאוריה, לפיה סדרת הפיצוצים במטוס, אשר הייתה אמורה להרוג את הניצולים בזה אחר זה - מנחה את התאונות.
אלכס וחבריו מנסים להנצל מרדיפת הגורל אחריהם, אך רובם מתים בתהליך. לבסוף נותרים, מלבד אלכס, רק קלייר וקרטר. מאחר שאלו הצליחו להימלט פעם שנייה מהמוות לפי הסדר הקבוע שגילה אלכס, הם חושבים עצמם בטוחים. אך כאשר הם מציינים בפריז את יום השנה לתאונת המטוס, מבין אלכס כי הסדר השתנה. מתבהר לו כי יד הגורל חוזרת לרדוף את אלו שניצלו, וכמעט נספה בתאונה מוזרה נוספת, לבד קרטר אשר מציל אותו. עם זאת, הסרט מסתיים במפתיע כאשר קרטר עצמו עומד למות ואין לדעת מה סופו.
הפקה.
פיתוח.
פיתוח הסרט והזיכיון שלו החל אחרי שג'פרי רדיק קרא על הפיצוץ וחקירה של טיסה 800 של TWA, שגרם לתשומת לב רבה בתקשורת. "אני למעשה טסתי הביתה לקנטאקי וקראתי סיפור על אישה שהייתה בחופשה ואמא ​​שלה התקשרה אליה ואמרה: 'אל תיקחי את הטיסה מחר, יש לי הרגשה ממש רעה בנוגע לזה.' היא החליפה טיסות והמטוס שהיא הייתה אמורה להיות עליו התרסק. חשבתי, זה מפחיד, מה אם היא הייתה אמורה למות בטיסה הזאת?" רדיק הסביר. לאחר מכן, החליט רדיק לכתוב תסריט בן 14 עמודים על זה הנקרא "טיסה 180" ל"תיקים באפלה". התסריט שלו נדחה על ידי יוצר הסדרה והמפיק כריס קרטר וצוות של כותבים, למעט הכותבים השותפים ג'יימס וונג וגלן מורגן, אשר התעניינו בו. שני הכותבים היו מוכנים להפוך את התסריט לסרט, והם שיכתבו את התסריט כדי לעמוד בסטנדרטים שלהם. "אני מאמין כי בשלב זה או אחר כולנו חווינו תחושה של ראיית הנולד. יש לנו תחושת בטן, הרגשה, ואז תחושה זו מוכיחה כנכונה", אמר וונג. "אנחנו רוצים לעשות למטוסים וטיסות מה ש"מלתעות" עשה לכרישים ושחייה" וונג הוסיף. "הדבר העיקרי שהם רצו בנוגע למוות שבא לקחת אנשים הוא שאתה אף פעם לא רואה סוג דמות של מייקל מאיירס. אתה לעולם לא רואה רוצח. והם אהבו את הרעיון והם אמרו 'בסדר. לכו לכתוב את זה'", חשף מורגן. "ברגע שהיה לנו סיפור בסיסי, התחלתי לקטלג צירופי מקרים מוזרים בחיים שלי. לדוגמה, הייתי בנמל התעופה הבינלאומי ונקובר כאשר ג'ון דנוור הושמע ברמקול. אני זוכר שאמרתי לעצמי, 'היי, הוא בדיוק מת בתאונת מטוס - זה קצת מוזר'. כתבנו גרסה של חוויה זו לתוך התסריט", מורגן נזכר. המפיקים קרייג פרי ווורן זייד גם עזרו לתקציב של הסרט, שניהם הסתקרנו באותה מידה על הרעיון של כוח בלתי נראה ההורג את קורבנותיו. פרי, אוהד של "תיקים באפלה", טען כי הוא "נענה לעבודה של וונג ומורגן מסיבה אחת ספציפית: אימה." ניו ליין סינמה קיבלו מימון והפצה של זכויות הסרט, לאחר שרדיק בא אליהם באופן אישי.
צילום.
הצילומים התקיימו בלונג איילנד בשביל סצנת המטוס ובונקובר לסצנות נוספות. לרוע המזל, השחקנים צילמו פרויקטים נוספים במהלך ההפקה, כך שלוחות הזמנים זזו שוב ושוב כדי שכל השחקנים יופיעו. סאווה ריסן את הופעתו ב"האשמה" במהלך ההפקה, ואף ציין כי "[הוא] היה צריך לחלוק קרוואן עם ביל פולמן כי זה היה גדול יותר ויגרום לו להראות יותר מפורסם". קר סמית', שהיה שחקן קבוע ב"דוסון קריק", צריך היה להפסיד פרקים בשביל הסרט.