בשנת 2004, הוקמה חברת "לוז 2", שבשנת 2008 שינתה את שמה ל"ברייטסורס אנרג'י" (BrightSource Energy). לוז 2 הוקמה בהר חוצבים בירושלים, לא הרחק ממשרדי לוז המקורית, על ידי היזם של לוז המקורית ארנולד גולדמן וקבוצת מנהלים שעבדו בלוז. ברייטסורס אנרג'י מפתחת תחנות כוח באמצעות ריכוז קרינת השמש, באמצעות אלפי הליוסטטים, אל מגדל שמש שבו מחממים מים לטמפרטורה של כ-550 מעלות צלזיוס. הקיטור שנוצר מוזרם לטורבינה ומכאן ואילך תהליך ייצור החשמל הוא ככל תחנת כוח רגילה. הטמפרטורה הגבוהה של הקיטור מאפשרת להגיע לעלות חשמל נמוכה. לאחר המעבר בטורבינה מקורר הקיטור ומוחזר למגדל כמים לשימוש חוזר; הקירור נעשה באמצעים יבשים (כלומר ללא שימוש במים) ומאפשר חיסכון במים, משאב יקר במדבר בו מוקמות התחנות.
ברנמילר אנרג'י.
בשנת 2012, הקים אבי ברנמילר, לשעבר מנכ"ל סולל, את חברת "ברנמילר אנרג'י" שמפתחת מערכת לאגירת אנרגיית חום. מערכת זו מסייעת ליצרניות של אנרגיה מתחדשת לייצב את אספקת החשמל, להבטיח זמינות במשך כל שעות היממה, ולהקטין את הצורך בהקמת תחנות כוח הפועלות על משאבי דלק מאובנים, כגון מזוט, סולר וגז, ובכך מגבות את אספקת החשמל התנודתית מתחנות כוח של אנרגיה מתחדשת. בשנת 2017, הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ווילקוביסק
שבתי יגל
הרב שבתי יגל (תרל"ה, 1875 – י' בטבת ה'תשי"ח, 2 בינואר 1958) היה ראש ישיבת סלונים וחבר במועצת גדולי התורה.
קורות חייו.
נולד בעיירה פיאסק שליד וילקובישק. הוא למד ב״קיבוץ הפרושים״ בעיירה איישישוק ולאחר מכן בישיבת וולוז'ין עד שנסגרה. הוא נישא לבתו של אליעזר יוסף קלצקין מסלונים, עבר לגור בסלונים והצטרף לעסקי היערנות של חותנו. בשנת תרס"ו נתמנה לר"מ בישיבת סלונים, ואחר כך לראש ישיבה. הרב יגל היה פעיל גם מחוץ לישיבה, בוועד הקהילה של סלונים, באגודת ישראל ובועד הישיבות. בשנת תרפ"ט ביקר בארץ ישראל במשך כשלושה חודשים, עליהם כתב שהיו הימים המאושרים בחייו בהם נהנה מטוב הארץ וקדושתה. זמן קצר לאחר הביקור נרצח בנו שלמה בטבח חברון.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה נמלט הרב יגל לוילנה ומשם הגיע לארץ ישראל, התיישב ברמת גן והקים בה ישיבה בה לימד במשך 17 שנה עד פטירתו. בישראל הוא היה חבר במועצת גדולי התורה.
בתו רבקה נישאה לרב צבי מרקוביץ, מרבני רמת גן וראש ישיבת קרלין-סטולין.
בנו הרב אברהם היה ר"מ בישיבת סלונים. בנו הרב פרץ שימש גם הוא כר"מ בישיבה ולאחר מכן בוחן בישיבת רבנו יצחק אלחנן וחבר נשיאות אגודת ישראל בארצות הברית. בנו דניאל התגורר ברמת גן והיה ממייסדי בית הכנסת הגדול בעיר. בתו פלטה יגל (פנינה אבטיחי) לימדה בבית ספר "תרבות" בפיאסק, עלתה לארץ ב-1922 ולימדה בבית הספר של חנה מייזל שוחט..אחיינו היה הרב יהושע יגל.
המוזיאון האולימפי
המוזיאון האולימפי (בצרפתית Le musée olympique) הוא מוזיאון מייסודו של הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC), המוקדש לספורט, לתנועה האולימפית והמשחקים האולימפיים ולתולדותיהם. המוזיאון נוסד ביוזמתו של נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, חואן אנטוניו סמראנש, ונחנך ב-23 ביוני 1993. הוא שוכן סמוך לחופי ימת ז'נבה, בשכונת אושי, בעיר לוזאן שבשווייץ, בה ממוקמים גם משרדי הוועד האולימפי הבינלאומי.
פעילות.
מבנה המוזיאון הוקם בסגנון מודרני, והוא משתרע על פני שטח של 11,000 מ"ר. מוצגת בו תערוכה קבועה המשתרעת על פני שטח של 2,500 מ"ר, ושטח של 900 מ"ר נוספים המוקדש לתערוכות מתחלפות. ביתר שטחו של המבנה שוכנים אודיטוריום, חדרי ישיבות, אולם תלת-ממד המציג 6,000 סרטונים היסטוריים, מסכי צפייה אינטראקטיביים אודות אלופים אולימפיים, חנות, מסעדה ועוד.
תערוכת הקבע כוללת למעלה מאלף פריטים, והיא מוקדשת, בין היתר, לברון פייר דה קוברטן, מייסדם של המשחקים האולימפיים המודרניים, משחקי הקיץ האולימפיים (בעיקר בעת החדשה, אך גם ביוון העתיקה), משחקי החורף האולימפיים, בולאות ולנומיסמטיקה. לצד מבנה המוזיאון משתרע גן בשטח של 30 דונם שבו מוצגות יצירות אמנות שונות, ובהן פסלים של אוגוסט רודן, ניקי דה סן פאל, ז'אן טינגלי ופרננדו בוטרו.
בשנת 2008 פקדו את המוזיאון למעלה מ-202,000 מבקרים, ונכון לתחילת שנת 2010 ביקרו בו בסך הכל כשלושה מיליון בני אדם מאז היווסדו. בשנת 1995 זכה המוזיאון בתואר "מוזיאון השנה האירופי".
קדם אירוויזיון
שמחה קפלן
הרב אברהם שמחה הכהן קפלן (א' בתמוז תרע"א, 1911–1989) כיהן כרבה של צפת במשך למעלה מ-40 שנים, כאב בית הדין של צפת והגליל, כנשיא ישיבת צפת וכראש בית מדרש האר"י בצפת. כמו כן היה חבר במועצת הרבנות הראשית לישראל וחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה. נודע ביכולת למדנותו המופלגת, בזיכרונו הייחודי ובקשריו עם גדולי ישראל מכל גוני הקשת. מונה על ידי האדמו"ר מבויאן לבצע את "ההדלקה" הגדולה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר (הילולת רבי שמעון בר יוחאי).
תולדותיו.
ילדותו.
קפלן נולד בעיירה ויסוקה שבפולין, למשפחה המיוחסת לש"ך. בהיותו בגיל שמונה החל ללמוד את הספר הלמדני "שיטה מקובצת" תוך ציון דברי האחרונים בגליונות העמודים.
בגיל תשע נקט רשות מהוריו ונסע לעיר וילנא, ללמוד אצל הרב מאיר באסין (שניפישוקר) בישיבת רמיילס. בהגיעו לישיבה, סירבו בני הישיבה לקבלו לחברתם בשל היותו צעיר, אולם דבר זה התהפך משהכירו בכשרונותיו ובמעלותיו. כשהפך לנער התפלל בבית מדרשו של הגאון הרב חיים עוזר גרודזנסקי, כאשר היה מסיים את ברכת הכהנים היה ר' חיים עוזר מנשקו ואומר לו שהוא קיבל את "המנדט" לברך את יהודי וילנא בברכת כהן. הקשר עם ר' חיים עוזר התחזק בחג הסוכות, כאשר הושיבו ר' חיים עוזר בראש השולחן ואמר שהוא "אושפיזין דאברהם אבינו".
בחרותו.
בגיל חמש עשרה עבר ללמוד בישיבת סלונים שבראשה עמד הרב שבתי יגל. בהירות דבריו וכושר הסברתו היו להפליא, והביאו לכך שהיה חוזר על השיעורים בישיבה לפני התלמידים. רישומיו משיעורי רבו, ר' שבתי, תרמו רבות כאשר הוציאו לאור את שיעורי ר' שבתי על הש"ס. גם אצל ר' שבתי זכה הרב קפלן לכבוד בחג הסוכות. ר' שבתי הושיבו בראש השולחן וקראו "אושפיזין כפול", גם 'אברהם' וגם 'שמחה'. לימים, שלמד בישיבת מיר, כונה בשם "אקליינער שעבתל" (שבתי קטן), כינוי שניתן לו בשל קרבתו לרבו, ר' שבתי יגל מסלונים.
מישיבת סלונים עבר ללמוד בישיבת מיר, בתקופה בה למדו בחירי עולם התורה מליטא ומפולין. הרב קפלן שקע בישיבה ארבע עשרה שנה בהן למד ביגיעה עצומה. בישיבת מיר התפרסם בשל חריפות שכלו. תשומת לב מיוחדת נתן לספרי המפולפלים של בעל "קצות החושן", אותם למד בעיון רב, עד כדי כך שכונה בפי בחורי הישיבה "האינצקלופדיה של קצות החושן", מכיוון שזכר בע"פ את ספריו. הרב קפלן בחר להשתלם בכל מקצועות התורה ולא רק בלימודי המסכתות שנלמדו בישיבה, ואף היה בקי בחוכמות נוספות. חכמתו הנרחבת הובילה לכך שמינוהו להיות אחראי על כספי הישיבה. תפקיד זה דרש אחריות ושיקול דעת מרובה, כיון שהיו אלו זמנים של עוני ומחסור, והיה צורך בחכמה רבה כדי לדעת כיצד לנהוג בכספים.
עלייתו לארץ ישראל, נישואיו והכתרתו לרבנות צפת.
הוריו של הרב קפלן ובני משפחתו, עלו לארץ ישראל עוד קודם פרוץ מלחמת העולם השנייה והתגוררו בשכונת רמת-יצחק בעיר רמת גן. משהשחירו שמי אירופה עם פרוץ המלחמה הנוראה, הצטרף הרב קפלן לעלייה לא"י יחד עם הרב מבריסק, הגרי"ז סולובייצ'יק. הסתופפותו של הרב קפלן בצילו של הרב מבריסק השפיעה עליו רבות, ופעמים רבות היה מעלה זיכרונות מתקופה זו.
לאחר שהגיע לארץ ישראל, פנה הרב קפלן לישיבת לומז'ה בפתח תקווה שם למד בשקידה יחד עם הגאון הרב שמואל רוזובסקי, לימים ראש ישיבת פוניבז'. לימודו עם ר' שמואל פיתח בין שני הגאונים ידידות מופלאה שנמשכה עד פטירתו של הרב קפלן. בישיבת לומז'ה, היה ראש הישיבה הרב ראובן כץ מתייעץ עם הרב קפלן בבעיות שונות ואף מינהו להעביר שיעורים בישיבה. בתקופה זו למדו בישיבה רבנים רבים, כגון: הרב שמואל רוזובסקי, הרב יוסף רוזובסקי, הרב ראובן יוסף גרשונוביץ, הרב אליהו מישקובסקי, הרב זלמן רוטנברג, הרב צבי מרקוביץ, הרב חיים קניבסקי ועוד. הקשר בין תלמידי הישיבה נשמר לאורך שנים רבות ובידידות כזו שאין לשערה ולתארה כלל. באותה תקופה התחבר לרב איסר זלמן מלצר שלימים העניק לרב קפלן תארים מופלגים בכתב סמיכה לרבנות. בתקופה זו לימד בישיבתו של הרב יגל בפרדס חנה, ושיעוריו היו לפלא בעיני התלמידים. בפרדס חנה התיידד עם הרב דיסקין ולמד עמו חברותא בענייני דיינות.
בה' באדר תש"י (1950) נישא הרב קפלן להדסה, בתו של הרב אברהם לייב זילברמן. השדכן היה הרב צבי מרקוביץ, ראש ישיבת קרלין ואב"ד העיר ר"ג. החופה נערכה בשעה 15:00 בצהרים על ידי הרב הרצוג, ובשעה 16:00 הוכתר הרב קפלן לרבה הראשי של העיר צפת ולאב"ד צפת והגליל. בכתב הסמיכה של הרב קפלן חתמו רבנים רבים.
על כס הרבנות.