בשנת 1906, בדואים מקומיים תקפו את חוות המתיישבים המבודדות שליד קסרין ואת מבני הממשל הצרפתי במהלך פרעות הת'לה-קסרין זו הייתה ההתנגדות האלימה הראשונה כנגד הרשות הצרפתית בתוניסיה.
היסטוריה כנסייתית.
ציליום הייתה מספיק חשובה בפרובינציה הרומית של Byzacena על כן הפכה למקום מושבו של הבישוף של המטרופולין Hadrumetum .
מלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה הייתה תוניסיה זירת קרבות. לאחר הניצחון של בנות הברית בקרב אל־עלמיין השני שבמצרים, בנות הברית הקימו בסיסי אספקה ליחידותיהם בצפון תוניסיה, אלג'יריה ומרוקו הצרפתית. בתגובה לכך כוחות הציר הנחיתו כוחות שהגיעו מסיציליה על אדמת תוניסיה להתקפה כנגד כוחות בעלות הברית במטרה להשמיד את בסיסי האספקה של בנות הברית עוד בטרם שיגיעו כוחות בנות הברית העיקריים. קרב מעבר קסרין (באנגלית: Battle of Kasserine Pass) התרחש בפברואר 1943. הקרב התחולל במעבר קסרין, מעבר הרים בהרי האטלס שבמערב־מרכז תוניסיה, שאורכו כשלושה קילומטרים.
בקרב זה הוביל פלדמרשל ארווין רומל את כוחות מדינות הציר הנצורים בתוניסיה שהיו מורכבים מקורפוס אפריקה, חלקים מהדיוויזיה המשוריינת "צ'נטאורו" האיטלקית, ושתי דיוויזיות פאנצר מתוך ארמיית הפאנצר החמישית, כוחות בנות הברית כללו את הקורפוס השני האמריקאי בפיקודו של מייג'ור גנרל לויד פרדנדאל, את הדיוויזיה המשוריינת השישית הבריטית בפיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס קייטלי ואת הארמייה הראשונה הבריטית בפיקודו של לוטננט גנרל קנת' אנדרסון.
זה היה הקרב הראשון בקנה מידה גדול של כוחות אמריקאים וכוחות גרמניים באפריקה במלחמת העולם השנייה והוא הסתיים בתבוסת הכוחות האמריקאים הבלתי מנוסים, שנהדפו יותר מ־80 ק"מ מערבית למיקומם עד למעבר פאיד. בקרב זה רומל הצליח להבקיע את מעבר קסרין ולהדוף את האמריקאים כשמונים קילומטרים מערבה.
ההפסד בקרב הביא לזעזוע קשה בפיקוד בעלות הברית ולהחלפתו של פרדנדאל בג'ורג' פטון. הצלחה זו של רומל לא הביאה להכרעה לה קיווה במערכה הכוללת בתוניסיה וזו הסתיימה בסופו של דבר, בכניעתם הכוללת של כוחות הציר בתוניסיה במאי 1943.
לאחר העצמאות.
בין השנים 1952 עד 1954, התקיים מאבק אזרחי שסייע וזרז את קץ של הכיבוש הצרפתי. ב-20 במרץ 1956 הוכרז על עצמאותה של תוניסיה. בשנת 1984 הושפעה העיר מהתקוממות "פרעות הלחם" כמו גם במהלך מהפכת 2011, בה נהרגו למעלה מחמישים איש על ידי המשטרה. מהומות חדשות הקשורות לתסכולים כלכליים פרצו בינואר 2016 ובדצמבר 2018 .
גאוגרפיה.
קסרין ממוקמת במערב מרכז תוניסיה. כ־200 ק"מ מערבית לעיר לספקס, 246 ק"מ דרום-מערבית לעיר תוניס ו- 166 ק"מ מדרום-מערב לעיר סוסה.
מחוז קסרין מחולקת ל -11 נפות:
חינוך.
בעיר קיימים שלושה מוסדות אקדמיים שהם המכון הגבוה לאמנות ומלאכה, שנוסד בשנת 2004 למדו בו 388 סטודנטים נכון לשנת 2013, המכון הגבוה ללימודים טכנולוגיים, שנוסד באותה שנה, והמכון הגבוה למדעים יישומיים וטכנולוגיה, נוסדה בשנת 2012 .
ספורט.
בעיר יש כמה מועדוני ספורט כולל מועדון כדורגל, Avenir sportif de Kasserine (ASK) שנוסד בשנת 1948, מועדון כדורסל, אצטדיון הספורט קאסרין שנוסד בשנת 1987, וחמישה מועדוני אגרוף אנגליים.
לקאסרין יש גם שני אצטדיוני כדורגל, מגרש כדורסל, אולם התעמלות עירוני, אולם היאבקות ואגרוף.
מועדון הספורט הפופולרי ביותר בקסרין הוא AS Kasserine (כדורגל).
תרבות.
בעיר מקיימים אירועים תרבותיים ואמנותיים רבים הספציפיים לעיר קסרין. מדובר במופעים מקומיים מסורתיים בעלי אופי ליטורגי ופולקלורי, המאורגנים באופן ספונטני וללא התערבות הרשות הציבורית. אירועים אלה נקראים זארדה. לעיתים קרובות הם בעלי אופי סוציו-אקונומי והם מושכים קהל רב. הזארדה של סידי בוא סעדה, הממוקמת באזור אל אריך בקאסרין, היא אחת המפורסמות בעיר.
מלבד הזארדה, ישנם אירועי תרבות אחרים, בעיקר הפסטיבל הלאומי של הגומא (אלפא). צמח זה המקיים יותר מ־6,000 משפחות בקאסרין, ולכן הוא תופס מקום חשוב בחברה הקאסרינית. הפסטיבל מאורגן ביוזמת משרד האומנות הלאומי, בשיתוף הסוכנות הלאומית לפיתוח המורשת וקידום תרבות והחברה הלאומית.
כלכלה.
אף על פי שחקלאות היא הפעילות הכלכלית העיקרית בקסרין, התעשייה לא בהכרח נעדרת. התעשייה באזור מבוססת בעיקר על ניצול ועיבוד של חומרי גלם המצויים בשפע באזור, כמו צמחי קנה וגומא למיניהם, שיש וחימר. במחוז ישנם בתי חרושת קטנים לייצור לבנים לבניה. מפעלי שיש, בתי בד בד להפקת שמן זית ומפעל לעיבוד קנים וגומא (שהוקם לאחר הכרזת עצמאות של תוניסיה). במפעל מייצרים מצמח הגומא (מכונה גם אלפא) קולעים, סלים, מחצלאות, חבלים, סירות, סנדלים ואפילו נייר הדפסה משובח. במצרים העתיקה ייצרו מהגומא פפירוסים.
תחום המלאכה מפותח מאוד מכיוון שהוא מעסיק 15,000 בעלי מלאכה שיוצרים מוצרים ספציפיים, בעיקר מוצרים קליעה ואריגה מקנה וגומא. כגון שטיחי ברבר וכו'. מגזר זה של תעשייה כפרית עודד את התגברות התיירות האקולוגית במחוז, אף על פי שהוא חלש יחסית בעיר של קסרין.
תחבורה.
העיירה קסרין מקושרת לעיירות הסובבות על ידי רשת אוטובוסים, כלי רכב שכורים ומוניות. רשת התחבורה הציבורית מתפתחת כל העת במטרה להבטיח את זרימת תנועת האנשים. חברת התחבורה הבין עירונית הלאומית מפעילה פעמיים ביום נסיעות, לאורך כל השבוע, לכיוון הבירה תוניס. חברת התחבורה האזורית של קסרין, לערים כגון לה קף, קאירואן, סוסה, ספקס וגפסה. גם החברות המקיימות קווי ההשכרה מבצעות נסיעות לאותן ערים. יש גם רשת גדולה של מוניות מחוזיות הנקראות נאקל ריפי - Nakel Rifi; אלה טנדרים מאולתרים שהפכו למיקרובוסים המשמשים לתחבורה בין העיר לכפרים הסמוכים.
את קסרין משרת קו רכבת שנבנה בשנת 1940 על ידי השלטון הצרפתי עוד בטרם עצמאות תוניסיה. הרכבת מקשרת את קסרין לערים המרכזיות במדינה, כמו תוניס, סוסה וספקס. קו הרכבת מיועד בעיקר להובלת סחורות וחומרי גלם, זמן הנסיעה ארוך יחסית להובלת נוסעים.
קרחון פריסטלי
קרחון פריסטלי (באנגלית: Priestley Glacier) הוא קרחון עמק גדול, בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 96 קילומטרים.
רוחבו של הקרחון 4.63 קילומטרים.
מוצאו של הקרחון בנווה פריסטלי שברמת הקוטב.
הקרחון זורם לכיוון מזרח, ומנקז את האזור שבין רכס דיפ פריז, ורכס אייזנהאואר.
הקרחון נשפך אל קצהו הצפוני של גיליון הקרח ננסן.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון נחקר לראשונה על ידי קבוצת המחקר הצפונית ( the Northern Party), של המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910 – 1913.
מקור השם.
הקרחון נקרא על שמו של ריימונד פריסטלי (Raymond E. Priestley), שהיה גאולוג בקבוצת המחקר הצפונית.
לקריאה נוספת.
• D. N. B. Skinner &amp; John Ricker (1968), The geology of the region between the Mawson and Priestley Glaciers, North Victoria Land, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 11:4, 1041-1075, DOI: 10.1080/00288306.1968.10420768
• Davolio, S. and Buzzi, A. (2002), Mechanisms of Antarctic katabatic currents near Terra Nova Bay, Tellus A, 54: 187-204. https://doi.org/10.1034/j.1600-0870.2002.01290.x
• Drews, Reinhard; Wild, Christian T; Marsh, Oliver J; Rack, Wolfgang; Ehlers, Todd; et al., Grounding-zone flow variability of Priestley Glacier, Antarctica, in a diurnal tidal regime, Earth and Space Science Open Archive ESSOAr; Washington, Oct 13, 2020. DOI:10.1002/essoar.10504521.1
• Kevin Hall, The shape of glacial valleys and implications for southern African glaciation
• CHRISTINE F. DOW, WON SANG LEE, JAMIN S. GREENBAUM, CHAD A. GREENE, DONALD D. BLANKENSHIP, KRISTIN POINAR, ALEXANDER L. FORREST, DUNCAN A. YOUNG, CHRISTOPHER J. ZAPPA, Basal channels drive active surface hydrology and transverse ice shelf fracture, Science Advances 13 Jun 2018: Vol. 4, no. 6, eaao7212 DOI: 10.1126/sciadv.aao7212
• Roberto Lanza, Sonia Tonarini, Palaeomagnetic and geochronological results from the Cambro-Ordovician Granite Harbour Intrusives inland of Terra Nova Bay (Victoria Land, Antarctica), Geophysical Journal International, Volume 135, Issue 3, December 1998, Pages 1019–1027, https://doi.org/10.1046/j.1365-246X.1998.00692.x
• SHELLEY L. KNUTH AND JOHN J. CASSANO, An Analysis of Near-Surface Winds, Air Temperature, and Cyclone Activity in Terra Nova Bay, Antarctica, from 1993 to 2009, JOURNAL OF APPLIED METEOROLOGY AND CLIMATOLOGY VOLUME 50, Pages 662 - 680, DOI: https://doi.org/10.1175/2010JAMC2507.1
נווה פריסטלי
נווה פריסטלי (באנגלית: Priestley Névé) הוא מקפא קרחוני (נווה), באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה; הנווה ממוקם בחלקו בשטח חסות רוס.
הנווה ממוקם במוצאו של קרחון פריסטלי.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הנווה.
אזור קרחון פריסטלי נחקר לראשונה על ידי קבוצת המחקר הצפונית (the Northern Party), של המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910 – 1913.
מקור השם.
שמו של הנווה ניתן לו בינואר 1966, על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של ניו זילנד.
קרחון פריסטלי נקרא על שמו של ריימונד פריסטלי (Raymond E. Priestley), שהיה גאולוג בקבוצת המחקר הצפונית.