ב-1903 היה שחקן ובמאי של "הבמה המגוונת" (Tarka Színpad) בבודפשט. אחיו הצעיר אנדור פודור, שחקן גם הוא (נפטר ב-1913) עבד באותו זמן בתיאטרון ההונגרי. משם התקבל בחוזה לתיאטרון פרנץ פרקש בסובוטיצה ב-1905 ועבד בתפקיד זהה במישקולץ, טימישוארה וגיור. היו לו כמה מנהלים ידועים: בלה פאטק, גזה שבשטין (שניהם יהודים) ועוד, מהם ביקש לסיים את חוזהו כשנבחר ב-1915 למנהל התיאטרון העירוני של סקשפהרוואר. באותה תקופה היה חבר הנהלה של "איגוד השחקנים ההונגרי" במשך כמה קדנציות. גם כאסתטיקן, הוא צבר מוניטין וכבר היה מוכר ככותב. הוא הופיעה בקביעות על דפי מספר עיתונים עם מאמרים על אמנויות התיאטרון. שתי העבודות המקצועיות שלו, "משחק הבמה מחוץ לבירה בשירות המדינה" ו"הליכה כפרית", היו ראויות לציון. בשנים 1916–1918 פעל בעיקר בשאטוראליאויהיי, ואחריה ב-1921 בקושיצה ובקומארום ב-1922. משנת 1923 עבד בערים הגדולות בטרנסילבניה בהצלחה רבה הן כשחקן והן כבמאי.
מחזאי וסופר.
בין מחזותיו שהועלה היו "בנה של מריה" בתיאטרון בלהה לואיזה באויפשט ובשנת 1929 יצא לאור מחזהו בן ארבע המערכות "ד"ר הרוזן בלשה". כמו כן, בשנת 1929 (באפריל) הוצג מחזהו "במצודה" בעיר פץ'. הוא קיבל את "מלגת הבימוי" של איגוד השחקנים בספטמבר 1915. אבל גם לפני וגם אחרי זה, בילה שנים בברלין, לונדון, וינה ועוד, שם עבד בכל מקום כבמאי, שחקן, דרמטוג קולנוע ותסריטאי. הוא שיחק בסרטים גרמנים והונגרים רבים. ב-1925, באישור שר התרבות, הקים וניהל את רשת הסטאג'יו הדרמטית של "תיאטרון תאליה". משנת 1927 היה מנהל התיאטרון הלאומי בפץ' עד 1938. הוא פרסם את זיכרונותיו בשם "בקדחת של 40 מעלות חום" (Forty Degree Fever - 1942). ב-6 באוגוסט 1933, בנג'קניז'ה נשא את השחקנית אירן הרצוש (הרצ'נר), שהייתה צעירה ממנה ב-25 שנים.
רגטיים (סרט, 1981)
רגטיים (באנגלית: Ragtime) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1981 בבימויו של מילוש פורמן, עם הווארד רולינס, ג'יימס אולסון, אליזבת מקגאוורן ומרי סטינבורגן בתפקידים הראשיים. כן מופיע בסרט ג'יימס קאגני בתפקידו האחרון בקולנוע לאחר היעדרות של 20 שנים.
התסריט מבוסס על הרומן התקופתי "רגטיים" של א"ל דוקטורוב משנת 1975. העלילה מתרחשת בתחילת המאה ה-20 עד סמוך לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. חלק מהדמויות והאירועים הם אמיתיים אבל רובם פיקטיבים. מתוארים מספר ארבעה סיפורים הקשורים אחד בשני אבל עיקר העלילה היא על הגזענות הקשה נגד אפרו-אמריקאים בארצות הברית.
הסרט היה מועמד לפרסי אוסקר ופרסי גלובוס הזהב אך לא זכה. קיבל ביקורות מעורבות ולא הצליח מסחרית.
תקציר העלילה.
ניו יורק 1906, קטעי יומן קולנוע מוקרנים ללא קול בליווי נגינת פסנתר של קולהאוס ווקר ג'ונ. (הווארד רולינס) המנגן קטעי רגטיים. בקטעים - היחלצות של הודיני, נאום של תאודור רוזוולט הארכיטקט סטנפורד ווייט (נורמן מיילר) מסיר את הלוט מעל פסל של אישה עירומה בראש המדיסון סקוור גארדן. הדוגמנית לפסל היא הרקדנית ואשת החברה אוולין נסביט (אליזבת מקגאוורן), אשתו של התעשיין המיליונר הארי קנדל ת'או (רוברט ג'וי) . לאחר הטקס נערכת במקום הופעת וודביל בנוכחות עשירי העיר שמופרעת בכניסתו של ת'או שמאשים את ווייט בניצול אשתו ויורה בו למוות. מתנהל נגדו משפט מתוקשר ועורכי דינו משכנים את אוולין להעיד כי בעלה בהתנהגותו אינו שפוי.
בניו רושל גרה משפחה לבנה מהמעמד העליון. האב (ג'יימס אולסון) הוא בעל מפעל לזיקוקי די נור ומעסיק בו את גיסו (בראד דוריף), אחיה של אשתו (מרי סטינבורגן). הוא מרוצה מגיסו ומכנה אותו "אחי הצעיר" וחושב למנות אותו לשותף. אשתו מוצאת בגינה תינוק נטוש ומכניסה און לבית וכעור זמן קצר נמצאת אמו שרה (דבי אלן) שהיא אפרו-אמריקאית. הם נשארים בבית המשפחה לפי רצון אם המשפחה.
כעבור זמן מגיע למקום קולהאוס ווקר במכונית פורד מודל T, מודיע שהוא אבי הילד וברצונו לשאת את שרה.
האח הצעיר מתאהב נואשות באוולין אך היא דוחה אותו לטובת צייר יהודי המכונה "טאטע" (מנדי פטינקין) שמגרש את אשתו (פראן דרשר) לאחר שתפס אותה בבגידה.
כבאים מתנדבים בראשות וילי קונקין (קנת מקמילן) עוצרים את מכוניתו של ווקר, מבזים אותו ומחבלים ומטנפים במכונית. שוטר (ג'ף דניאלס) שמוזעק למקום לא עוזר לו אלא כולא אותו בגלל התחצפות. האב משחרר אותו בערבות. שרה הולכת לאספה עם הנשיא רוזוולט וקוראת לעברו בקשר לבעלה, מוכית על ידי ההמון ומתה מפצעיה.
קולהאוס מארגן נקמה וביחד עם עוד ידידים שחורים ו"האח הצעיר" הם מתקיפים את תחנת כיבוי האש והורגים מספר כבאים. אחר כך הם משתלטים על מוזיאון מורגן וממלכדים אותו במטעני חפץ.
המשפחה בניו רושל מאוימת על ידי אזרחים ותקשורת והם עוברים לאטלנטיק סיטי שם מביים טאטע סרט עם אוולין נסביט. האם נפגשת בו ומתאהבת בו.
מפקד המשטרה, רינלנדר ואלדו (ג'יימס קאגני) מוזעק יחד עם כוחות משטרה רבים. ואלדו מזעיק את האב וכן את בוקר טי. וושינגטון (מוזס גאן) להשפיע על קולהאוס. קולהאוס דורש מכונית חדשה וכן לשפוט את קונקרין. במכונית שמגיעה עולים שותפיו כשפניהם מכוסים ומצליחים להתחמק מהעוקבים. הוא יוצא בידיים מורמות אך נורה ומת.
לבסוף משתחרר ת'או מהמוסד הפסיכיאטרי, האמא נוטשת את האב לטובת הצייר/במאי טאטע ובעיתונים מופיעות ידיעות על תחילת מלחמה גדולה (מלחמת העולם הראשונה).
גרברט יפרמוב
גרברט אלכסנדרוביץ' יפרמוב (ברוסית: Герберт Александрович Ефремов; נולד ב-15 במרץ 1933) הוא מדען סובייטי ורוסי, מעצב רקטות וציוד חלל. מנכ"ל כבוד, ומעצב כבוד ראשי של משינוסטרויניה. פרופסור באוניברסיטה הטכנית הממלכתית המוסקבאית ע"ש באומן . בשנת 2020 הוענק ליפרמוב עיטור אנדריי הקדוש, העיטור הגבוה ביותר ברוסיה.
הוא נולד בכפר קטן באזור וולוגדה, ונקרא על שמו של הסופר הרברט ג'ורג' ולס. בשנת 1950 החל לימודי הנדסה בלנינגרד, וסיים אותם בשנת 1956 ונקלט במשרד לתכנון נשק בו עובד כל חייו.
הרברט אפרמוב היה מעורב ישירות ופיקח על יצירתם של:
פרס גראמי לביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה
פרס הגראמי לביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה הוא פרס המוענק בטקס פרסי הגראמי, טקס שהוקם בשנת 1958 ונקרא במקור פרסי הגרמופון. הפרס הוענק לראשונה בשנת 2012, לאחר שינוי גדול של קטגוריות פרסי הגראמי. הפרס משלב את הקטגוריות הקודמות לביצוע הקאנטרי הטוב ביותר על ידי צמד/להקה עם שירה, שיתוף הפעולה הקאנטרי הטוב ביותר עם שירה וביצוע הקאנטרי האינסטרומנטלי הטוב ביותר (אם ההקלטה האינסטרומנטלית מבוצעת על ידי צמד או להקה). הארגון מחדש של הקטגוריות הללו היה תוצאה של רצונה של האקדמיה להקלטה לצמצם את רשימת הקטגוריות והפרסים.
פרס גראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר
פרס הגראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר מוענק מאז 1965. הפרס ניתן לכותב/ים של השיר, לא לאמן, אלא אם האמן הוא גם כותב השיר.
חלו מספר שינויים קלים בשם הפרס:
השנים משקפות את השנה שבה הוענק פרסי הגראמי, עבור מוזיקה שיצאה בשנה הקודמת.
דלית סוטר
ראש שירות הביטחון הכללי
ראש שירות הביטחון הכללי (מכונה בקיצור: ראש השב"כ או ראש השירות) הוא העומד בראש שירות הביטחון הכללי, הכפוף למשרד ראש הממשלה.
תפקידיו ומינויו.
לפי חוק שירות הביטחון הכללי, החלטות בתחומי הפעלת השירות ופיתוחו, מתקבלות גם בוועדת השרים לענייני שירות ביטחון כללי.
ראש השירות מתמנה על ידי הממשלה בהצעת ראש הממשלה, לתקופה קצובה של חמש שנים, אלא אם כן היא קבעה תקופה קצרה יותר מלכתחילה. הממשלה רשאית להפסיק את כהונתו בטרם תימלא, ולהאריך אותה בתקופה של שנה בודדת לכל היותר.
החוק קובע בנוסף כי במקרה בו אדם שהורשע בעבירה לא יוכל לשמש בתפקיד, גם אם כהונתו כבר החלה. הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, שהוקמה מכוח החלטת ממשלה, בודקת את כשרותם והתאמתם של המועמדים לתפקיד.
ראשי שירות הביטחון הכללי.
ראש השב"כ הנוכחי הוא רונן בר.
צבטקו בובושבסקי
האיים הדודקאנסיים תחת השלטון האיטלקי
סקסייוומאן
סקסייוומאן (בקצ'ואה: Sacsayhuamán) הוא חורבות מבצר בפאתיה הצפוניים של העיר קוסקו בפרו, הבירה ההיסטורית של אימפריית האינקה.
המתחם נבנה על ידי האינקה במאה ה-15, בעיקר תחת הקיסר פאצ'אקוטי ויורשיו. הם בנו קירות בבנייה יבשה הבנויים מאבנים ענקיות. העובדים סיתתו בזהירות את הסלעים כדי להתאים אותם זה לזה בחוזקה ללא טיט. האתר נמצא בגובה של 3,701 מטרים.
בשנת 1983 הוגדרו העיר קוסקו וסקסייוומאן יחד כאתרים ברשימת המורשת העולמית של אונסק"ו.
תיאור.
המבצר שוכן על גבעה תלולה המשקיפה על העיר, כ-3 קילומטרים ממרכז העיר. מהמתחם המבוצר נשקף נוף רחב של העמק מדרום-מזרח. מחקרים ארכאולוגיים של אוספים של כלי חרס מפני השטח של סקסייוומאן מצביעים על כך שהיישוב המוקדם ביותר של ראש הגבעה מתוארך לערך בשנת 900 לספירה.
לפי ההיסטוריה בעל פה של האינקה, טופאק אינקה יופאנקי:
במהלך המאה ה-15 התרחבה אימפריית האינקה אל יישוב זה. במקום נבנו קירות בבנייה יבשה של אבנים ענקיות. הכרוניקן הספרדי בן המאה ה-16 כתב ב-1553: "המבצר החל בימי פאצ'אקוטי; בנו טופה אינקה ואיינה קאפאק וואסקאר [מת 1532] הוסיפו לו רבות". סייסה כותב על הבנייה שפאצ'אקוטי "הורה על 20,000 איש שנשלחו מהפרובינציות" וכי "4,000 מהם חצבו וסיתתו את האבנים; 6,000 סחבו אותן בכבלים גדולים של עור וקנבס; האחרים חפרו את החפירה והניחו את היסודות, בעוד שאחרים ניסרו מוטות וקורות עבור העצים." משערים שבניית המבצר ארכה כ-50 שנה.