ג'ב מוציא בהדרגתיות את נוודת המפוחדת מהמערה, נותן לה שם חדש "וואנדה" (Wanda מהמילה Wanderer באנגלית, ובעברית זה נע ונד) ומשלב אותה בחברת בני האדם. תחילה היחס אליה מצד רוב בני אדם הוא עוין אולם לאחר זמן מה, כאשר הם מתרגלים אליה, היא הופכת לאדם פעיל ויצרני במערות. וואנדה לא רק עובדת יחד עם האנושיים אלא גם מלמדת אותם אודות ההיסטוריה של הנפשות. היא מפתחת קשר מיוחד עם ג'יימי ומתיידדת עד מהרה עם איאן ואנושיים אחרים, כולם מתחילים להשתמש בשמה אנושי - וואנדה. לאחר שג'יימי מתחנן אליה, וואנדה מתוודה שמלאני עדיין קיימת. ג'ב, איאן ואנושיים נוספים מבינים כי מלאני עדיין נמצאת בגופה של וואנדה. ג'ארד חוזר מהפשיטה וכשרואה איך וואנדה הסתדרה, החליט להרוג אותה, אבל נדהם לגלות את יחס החיבה אליו היא זוכה מאנשים רבים וג'יימי מסרב לתת לו להרוג את מלאני ווואנדה. ג'ארד נחוש בדעתו להוכיח שוואנדה משקרת ומנסה לנשק אותה, אבל מלאני, בסערת רגשות כתוצאה מנשיקתו לוואנדה, מצליחה להשתלט לשניות בודדות על גופה ומחטיפה לו אגרוף. ג'ארד מתחיל להבין שמלאני עדיין קיימת.
קייל אושיי, אחיו של איאן, מנסה לתקוף אותה ולזרוק אותה לנהר המוביל מי תהום אך כאשר הוא בעצמו נופל למים ומאבד את ההכרה, וואנדה מצילה את חייו ואף משקרת בנוגע למה שניסה לעשות כדי שלא יסולק. קבוצת האנשים החיה במערות עורכת משפט בו קייל נאשם בניסיון לרצוח את וואנדה והם דנים בשאלה אם יותר לו להישאר במערות או שהוא יסולק. לבסוף נקבע שיותר לקייל להישאר בתנאי, אבל אחיו איאן רוגז על כך וטוען שיש להורגו לאחר שתקף את וואנדה. באותו הזמן, איאן מתחיל להתאהב בוואנדה, אבל קשה לה לממש זאת כיוון שזיכרונותיה של מלאני גרמו לה לאהוב את ג'ארד וגופה של מלאני מגיב בעוצמה לג'ארד.
כאשר ג'יימי, אשר הצטרף לג'ארד ולשאר הבחורים לפשיטה נוספת במהלכה הם גנבו אוכל ומצרכים חיוניים הוא חוזר עם פצע מזוהם ברגלו, ג'ארד מסכים להוציא את וואנדה מהמערות על מנת שתוכל לגנוב תרופות שיוכלו להצילו. לאחר שהצליחו במשימתם, שאר האנושיים מסכימים לצרף את וואנדה לפשיטות. לאחר שהם לוכדים מחפשת, מסכימה וואנדה לחלוק עם דוק, הרופא של הקבוצה, את סודה הגדול ביותר: איך להסיר את הנפש מהגוף מבלי לפגוע בנפש או בגוף, הליך שדוק ניסה לבצע מספר פעמים אך נכשל. היא מבטיחה ללמדו תחת שני תנאים: האחד, שכל הנפשות שיוצאו יישלחו לכוכבים אחרים מבלי לפגוע בהם והשני, שהוא יסיר את וואנדה מגופה של מלאני, יהרוג אותה ויקבור אותה לצד וולטר ווור, אדם אשר מתו במערות מסרטן, וזאת מפני שהיא אינה רוצה להיות טפילה יותר. איאן מגלה את כוונתה של וואנדה להיות מופרדת ממלאני ומנסה לערוך לוואנדה מיני-משפט, בו יכריחו אותה להישאר. ג'ארד חושב שוואנדה צריכה לתת למלאני את גופה בחזרה, ג'ד ודוק מהססים ווואנדה מסכימה "לחשוב על זה" במשך זמן מה, אולם מתכוונת לעשות זאת בהיחבא עוד באותו הלילה.
ברגע שאיאן ישן, חומקת וואנדה לחדרו של דוק על מנת להתחיל בהליך. היא מבינה שגם היא אוהבת את איאן ומצטערת על כך שתיאלץ לנטוש אותו. בדרכה לחדרו של דוק, היא נתפסת על ידי ג'ארד. הוא רוצה להודות לה, ווואנדה מבקשת שישקר לה ויאמר שהוא רוצה שהיא תישאר. הוא עושה זאת ואף מנשק אותה והיא הולכת לדוק ונפרדת ממלאני בראשה. היא בטוחה שדוק הולך להרוג אותה, כבקשתה.
בסוף הספר, וואנדה מתעוררת בגוף חדש, גופה של ללי. ללי היא אדם אשר השתלטו עליו בגיל כה צעיר שרוב הסיכויים שאישיותה העצמאית לא תחזור יותר. מלאני, איאן וג'יימי מסבירים לוואנדה ההמומה שלא יכלו להיפרד ממנה ודוק הסביר שלא היה יכול להיכנע ל"סחיטה שלה". הספר מסתיים במפגש של קבוצת ה"פראיים" של וואנדה ומלאני עם קבוצה אנושית, במסגרת פשיטה. הם מבינים שהם לא בני האדם האנושיים היחידים שנשארו וכן מגלים שבקבוצה האחרת גם כן חי נפש. גילוי זה מעיד על כך שאולי יש תקווה לחיים משותפים בעתיד בין הנפשות והאנושיים.
נושאים מרכזיים.
בריאיון למגזין Vogue ציינה מאייר כי תדמית הגוף היא נושא מרכזי בספר. היא ציינה כי היא "מאוד ביקורתית" כלפי גופה שלה אך לא לגבי גופם של אחרים. בספר היא ניסתה להמחיש "כמה טוב זה שיש לך גוף ושאתה יכול לאהוב אותו באמת". זהו דבר אותו האנושיים בספר לקחו כמובן מאליו לפני שנתפסו ודבר אליו נהייתה מלאני מודעת מדי ברגע שאיבדה אותו.
אזכורים ליצירות אחרות.
בתחילתו, מכיל הספר "גוף מארח" פואמה הנכתבה על ידי מאי סוואנסון ונקרא "שאלה" הבוחן את רעיון הקשר בין הגוף למחשבה. רעיון זה נבחן גם בספר.
הצלחת הספר.
"גוף מארח" נבחר לאחד "הספרים הטובים ביותר של מאי 2009" על ידי אתר הקניות האינטרנטי אמזון וכמו כן קיבל הערכה לגבי סיומו כאשר נכתב "קוראים ישמחו לקרוא סוף המשאיר דלת פתוחה להמשך, או סדרה נוספת". "גוף מארח" הפך גם לרב המכר מספר 1 ברשימת רבי המכר של עיתון הניו יורק טיימס ונשאר ברשימה זו 26 שבועות. הספר הפך לרב המכר מס' 12 של מגזין מקלין בקנדה.
עיבוד קולנועי.
בספטמבר 2009, השתמשו המפיקים ניק ווצ'לר, סטיב שוורץ ופאולה מיי שוורץ במימון עצמאי על מנת לקנות את הזכויות ל"גוף מארח" ולהפוך אותו לסרט קולנוע. אנדרו ניקל כתב את התסריט וביים. הסרט יצא לאקרנים במרץ 2013.
מקדש יופיטר קפיטולינוס
גביע הקונפדרציות 2009
גביע הקונפדרציות של שנת 2009 נערך בדרום אפריקה מ-14 ביוני עד 28 ביוני, כטורניר מקדים למונדיאל 2010. זו הייתה הפעם השמינית שבה מתקיים טורניר גביע הקונפדרציות, המפגיש בין זוכות האליפויות היבשתיות, זוכת טורניר גביע העולם ומארחת גביע העולם. משחק הפתיחה של הטורניר נערך באצטדיון קוקה-קולה פארק שביוהנסבורג. נבחרת ברזיל, אלופת דרום אמריקה, ניצחה בגמר בתוצאה 2-3 את נבחרת ארצות הברית, אלופת צפון אמריקה. במהלך בטורניר נפוץ השימוש בכלי הנגינה וובוזלה, שנאסר לשימוש ובלחץ האוהדים הותר בחזרה לשימוש.
הטורניר.
שמונה הנבחרות המשתתפות הוגרלו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית עלו לשלב חצי הגמר. המנצחות של חצאי הגמר עלו למשחק הגמר, בעוד שהמפסידות שלהם התמודדו ביניהן על המקום השלישי.
פרסים.
בטקס סיום הטורניר הוענקו פרסים אישיים: "כדור הזהב" לשחקן המצטיין בטורניר, "נעל הזהב" למלך השערים, "כפפת הזהב" לשוער המצטיין, ופרס על משחק הוגן.
אהרון חליבה
אהרון חליווה
סאקו דיפנס Mk-19
סאקו דיפנס Mk-19 הוא מקלע רימונים (מקל"ר) בקליבר 40 מ"מ. המקל"ר נכנס לשירות בצבא ארצות הברית בשנת 1967 בזמן המלחמה הקרה וזכה לטבילת אש מבצעית במלחמת וייטנאם. המקל"ר נמצא בשירות צבא ארצות הברית וצה"ל עד היום. המקל"ר מיוצר על ידי סאקו דיפנס, שכיום היא חטיבה של ג'נרל דיינמיקס.
סקירה כללית.
סאקו דיפנס Mk-19 הוא מקלע רימונים, כלומר: כלי ירייה אוטומטי היורה תחמושת נפיצה (רימון) בקליבר 40 מ"מ. המקל"ר הוא מטול רימונים מוזן בשרשיר תחמושת, עם מנגנון פעולה blowback (רתע), ומתופעל על ידי צוות חיילים. המקל"ר פועל במכנס פתוח. התחמושת מוזנת באופן מכני אל עבר בית הבליעה עם משיכת ידית הטעינה. כאשר ההדק נלחץ, הבריח נסגר והנוקר משוחרר. הרתע דוחף אחורה את הבריח, טוען רימון חדש אל בית הבליעה, שדוחף את התרמיל המשומש החוצה מבית הבליעה.
המקל"ר יורה תחמושת נפיצה בקליבר 40 מ"מ בקצב אש של 325–375 רימונים לדקה, אך בפועל בעל קצב אש של 40–60 רימונים לדקה. המקל"ר פועל בפעולת , המשתמש בלחץ שבבית הבליעה מכל רימון שנורה כדי לטעון ולדרוך מחדש את הנשק. טווח הירי המרבי של המקל"ר הוא 2,212 מטר (כ-2 ק"מ), אך טווח הירי האפקטיבי שלו למטרה נקודתית הוא כ-1,500 מטרים, עקב מגבלות הכוונת. המרחק הבטוח המינימלי לירי רימונים הוא 75 מטר באימונים. בנוסף, הסתרשף של המקל"ר והעדר עשן רב בעת הירי מקשים על האויב לאתר את היורה. לפעילות לילית, ניתן להתקין על המקל"ר אמצעי ראיית לילה AN/TVS-5.
המקל"ר מתופעל על ידי צוות חיילי חי"ר (ובצה"ל גם על ידי עמדת קטלנית של רפא"ל, המתפעלת את המקל"ר כאשר השליטה נעשית מבטן הרק"מ עליו מותקנת העמדה). המקל"ר מוצב על חצובה בת 3 רגליים או על כלי רכב צבאי עקב משקלו הרב: משקל המקל"ר לבדו הוא כ-35.2 ק"ג (77.6 ליברה). עקב הרתע הנמוך של המקל"ר הוא אומץ עבור פלטפורמות רבות ומגוונות, בהן סירות תקיפה, רכבי שטח צבאיים (כמו ה-HMMWV), נגמ"שים (כמו ה-AAV האמפיבי והסטרייקר) ועוד.
התחמושת העיקרית של המקל"ר הוא רימון נפיץ דו-שימושי מדגם M430 בקליבר 40 מ"מ (על 53 מ"מ אורך). רדיוס ההריגה של הרימון הוא 5 מטר. בפגיעה ישירה (בזווית 0 מעלות), הרימון יכול לחדור שני אינץ' של פלדה (RHS), בכך הוא מהווה נשק שימושי כנגד רק"ם רך כמו נגמ"שים. הנשק יעיל במיוחד נגד ריכוזי חי"ר. התחמושת באה בחבילות עגולות של 32 או 48 רימונים השוקלות 19 ק"ג ו-27 ק"ג בהתאמה. אף על פי שקוטר הרימונים זהה לאלה של מטול M-203 המותקן על רובי סער, התחמושות של שני כלי הנשק שונות ולא ניתנות לירי בכלי השני, ולהפך. התחמושת של ה-M203 הם רימוני "מהירות נמוכה" ומשתמשות בראש קרבי של חומר נפץ מרסק, בעוד שהתחמושת של המקל"ר היא רימוני "מהירות גבוהה" (240 מטר לשנייה = 790 רגל לשנייה) המשתמשים בראש קרבי של חומר נפץ מרסק דו-שימושי (HEDP).
המקל"ר Mk-19 החליף את דגם Mk-18 שתופעל ידנית.
שירות.