בשנת 2007 צירפה קבוצת דיסקברי צ'אנל מספר רוכבים בכירים, על מנת להחזיר את הקבוצה לימיה הגדולים. בפתיחת העונה, בטור של קליפורניה בחודש פברואר, ניצח לוי ליפהיימר בנוסף לניצחון בשני קטעים. בדיסקברי הצטיינו במהלך השנה מספר רוכבים צעירים כישרוניים: אלברטו קונטדור הספרדי זכה במרוץ הקטעים החשוב פריז - ניס, יאנז ברייקוביץ' הסלובני זכה בטור של ג'ורג'יה (שבו סיימה הקבוצה גם במקום הראשון בדירוג הקבוצתי), וולדימיר גוסב הרוסי זכה בטור של בלגיה ובדירוג מלך ההרים בטור של שווייץ. לג'ירו ד'איטליה לא שלחה דיסקברי רוכבים בכירים ולא זכתה בו להצלחה משמעותית.
בטור דה פראנס של אותה שנה, הגיעה הקבוצה לשיאה. אלברטו קונטדור זכה בטור דה פראנס, לאחר סיום דרמטי של המרוץ שבו הקדים ב-23 שניות את קאדל אוואנס מפרדיקטור לוטו, ובדירוג הרוכב הצעיר המצטיין. הייתה זו הפעם השמינית שרוכב הקבוצה זוכה בטור דה פראנס, אחרי שבע זכיותיו של לאנס ארמסטרונג. כמו כן, לוי ליפהיימר סיים במקום השלישי בדירוג המרוץ, והקבוצה זכתה גם במקום הראשון בדירוג הקבוצתי. בחודש ספטמבר המשיך ג'ורג' הינקאפי את הצלחתה של דיסקברי בשנה זו, עם זכייתו בטור של מיזורי, ממרוצי האופניים הגדולים בארצות הברית.
ערוץ דיסקברי החליט שלא להמשיך לממן את הקבוצה בעונת המרוצים של 2008. בעקבות כך, לאחר תקופה שבה חיפשו ראשי הקבוצה נותן חסות חדש, התפרקה הקבוצה והפסיקה את פעילותה, לאחר 18 שנות פעילות. המנהל הספורטיבי יוהאן ברוינל, שהוביל את הקבוצה לשמונה זכיות בטור דה פראנס, עבר לאמן את קבוצת אסטנה מקזחסטן, והביא איתו לשם מספר רב מהרוכבים שרכבו תחתיו בדיסקברי צ'אנל.
קבוצת המרוצים הקלאסיים.
בשנת 2000 החל המנהל הספורטיבי הבלגי דירק דימול לעבוד עם קבוצת הרוכבים שיועדה למרוצים הקלאסיים ונבנתה סביב ג'ורג' הינקאפי, שהתמחה במרוצים שזכו לשם "הקלאסיקות של הצפון". מרוצים חד יומיים אלו נערכים החל מתחילת מרץ (מרוץ אומלופ הט פולק) ועד סוף אפריל, בבלגיה ובצפון צרפת, וזוכים לפופולריות רבה בבלגיה וגם במדינות שסביבה. שני המרוצים החשובים ביותר מבין מרוצים אלו הם הרונדה ון פלנדרן ופריז - רובא שנכללו בשנים אלו בסבב הגביע העולמי.
ב-2001 ניצח ג'ורג' הינקאפי במרוץ גנט - וולגם וארבעה ימים לאחר מכן סיים במקום הרביעי במרוץ הקלאסי היוקרתי של פריז - רובא, שנכנס להיסטוריה בשל תנאי מזג האוויר הקשים ששררו בזמן המרוץ. הינקאפי, שהפגין במשך המרוץ יכולת גבוהה, נכנע לבסוף לשלושה רוכבי קבוצת דומו פארם פרייטס. בשנת 2002 החל לרכוב בקבוצה הראשונה של רשות הדואר הצעיר הבלגי טום בונן שרכב בקבוצת העתודה של קבוצת הדואר משנת 2000. כבר בשנתו הראשונה כמקצוען הצליח בונן לסיים במקום השלישי במרוץ פריז - רובא. וזאת, למרות שרכב כפועל של ג'ורג' הינקאפי במרוץ זה בו ניצח יוהאן מוזאו, הרוכב הוותיק והמוביל של הקלאסיקות של הצפון.
הישגיהם של הינקאפי ושל בונן משכו את מפעל הפרקטים הבלגי "ברי פלור" לתת חסות לקבוצה במטרה לזכות לחשיפה תקשורתית בבלגיה מול החברות המתחרות "דומו" (שחברה למממן נוסף ונשארה בענף) וקוויק סטפ. החל מ-2003 הפכה "ברי פלור" להיות המממן השני בחשיבותו של הקבוצה. לקבוצה הובא ב-2003 ההולנדי מקס ון היסוויק שנחשב כמאיץ טוב וכמי שיכול לחזק את מערך המרוצים הקלאסיים של הקבוצה. אולם, עוד לפני כן, בסוף 2002, החליט טום בונן לחצות את הקווים ולעבור לקבוצת קוויק סטפ. בונן סבר שהמיקוד של קבוצת הדואר בגרנד טורים ובמיוחד בטור דה פראנס יהיה בעוכריו והעדיף להפר את חוזהו עם הקבוצה ולעבור לצידם של מוזאו ולפבר כדי שיוכל ללמוד מניסיונם הרב במרוצים הקלאסיים. בתחילת עונת 2003 הגיע ון היסוויק למקום השני במרוץ אומלופ הט פולק אולם בהמשך העונה נכשלה הקבוצה ולא השיגה הישגים כלשהם בקלאסיקות של הצפון.
ב-2004 הובא לקבוצה רוכב בלגי נוסף שנחשב ככישרון עולה בתחום מרוצים זה, סטין דוולדר. אולם, גם בשנה זו נכשלה הקבוצה במרוצי הצפון ולא השיגה הישגים משמעותיים. חברת "ברי פלור" שהתאכזבה מחוסר התוצאות במשך שנתיים, הפסיקה את מתן החסות יחד עם הפסקת החסות של רשות הדואר והמעבר לדיסקברי. בדיעבד, התברר כי בונן ודוולדר היו שניים מהכישרונות הגדולים במרוצים הקלאסיים ולאחר שעברו לקבוצת קוויק סטפ ניצחו השניים במרוצים החשובים ביותר בתחום.
מבנה ניהולי וחסות.
לאורך כל שנות קיומה, בדומה לכל קבוצות האופניים האחרות בעולם, נקראה הקבוצה על שם נותן החסות הראשי שלה, ולעיתים, כאשר היו שניים כאלה, שניהם היו משולבים בשמה. בעת הקמתה הראשונית שני נותני החסות של הקבוצה היו חברות סובארו ומונטגומרי סקוריטיס, ושם הקבוצה היה שילוב של שתי חברות אלה - "סובארו מונטגומרי". כך גם היה כאשר עזבה חברת סובארו את הקבוצה ובמקומה הצטרפה חברת בל - הקבוצה נקראה "מונטגומרי-בל". החל מ-1996 נותנת החסות הראשית של הקבוצה הייתה רשות הדואר של ארצות הברית. בשלב מסוים שקלה רשות הדואר להפסיק את החסות שנתנה לקבוצה בשל האשמות לשימוש בחומרים אסורים בקרב חברי הקבוצה, אך ההאשמות הופרכו והארגון חזר בו. ב-2003 הפכה חברת ברי פלור לנותנת החסות השנייה של הקבוצה, ושם החברה נוסף לשם הקבוצה.
רשות הדואר הודיעה כי היא לא תחדש את החוזה בן שמונה השנים עם הקבוצה, ושהיא לא תמשיך לממן אותה אחרי עונת המרוצים של 2004. ב-15 ביוני 2004 חתמה הקבוצה עם חברת דיסקברי על חוזה לשלוש שנים של חסות. דיסקברי החליטה שלא להמשיך לממן את הקבוצה בתום החוזה, ב-2007. הסיבה לכך הייתה חשדות לשימוש בסמים בקרב רוכבי הקבוצה במבצע פוארטו (שהופרכו לבסוף), שהיו עלולות לפגוע בשמה הטוב של החברה. בעקבות כך, הקבוצה התפרקה לאחר שלא הצליחה למצוא נותן חסות חדש. הקבוצה הייתה אחת מהקבוצות החזקות בעולם, והתפרקותה היוותה נזק לענף האופניים.
בתקופת סובארו מונטגומרי ומונטגומרי-בל, ובשנים הראשונות של קבוצת רשות הדואר, הייתה הקבוצה חלשה יחסית ואנונימית, ובעלת מצב כלכלי נחות. לאחר זכיית לאנס ארמסטרונג בטור דה פראנס ב-1999, הרוויחה הקבוצה כ-50 מיליון דולר מפרסי הזכייה והחשיפה הרבה באמצעי התקשורת, ובעקבות כך תקציב הקבוצה גדל. היא הפכה לארגון שלם המעסיק עובדים רבים בתוכו, שמרביתם נועדו לעזור לרוכבי הקבוצה. בתקופת רשות הדואר, החברה המנהלת של הקבוצה הייתה "אלוק", חברה-בת של ברי פלור; ואילו בתקופת דיסקברי צ'אנל החברה המנהלת הייתה "טיילווינד".
המנהל הספורטיבי של הקבוצה ברוב שנותיה היה יוהאן ברוינל (החל מ-1999). תפקיד המנהל הספורטיבי היה לאמן ולהדריך את רוכבי הקבוצה ביציאה למחנות אימונים, הדרכה טקטית של הקבוצה, ונסיעה במכונית הקבוצה לצד הרוכבים בעת המרוצים, על מנת להדריך ולהנחות אותם בעת הצורך. לאורך השנים עבדו לצד ברויניל מאמני משנה, שלעיתים הדריכו את רוכבי הקבוצה במרוצים פחותי חשיבות. מנכ"ל הקבוצה היה ביל סטייפלטון, המנכ"ל של החברה המנהלת טיילווינד, שהיה גם סוכנו של לאנס ארמסטרונג. על סטייפלטון הייתה מוטלת מציאת נותן חסות לקבוצה, וכמו כן שאר הנושאים העסקיים והכלכליים הקשורים אליה.
רוכבים בקבוצה.
להלן רשימת רוכבי האופניים העיקריים שרכבו במדי קבוצת רשות הדואר האמריקאית ודיסקברי צ'אנל.
סטטיסטיקות בגרנד טורס.
קבוצת רשות הדואר האמריקאית (ומאוחר יותר דיסקברי צ'אנל) זכתה עשר פעמים בהיסטוריה שלה בגרנד טורס, שמונה מהן בטור דה פראנס. שבע מתוך זכיות אלו הושגו על ידי לאנס ארמסטרונג, הרוכב הבכיר של הקבוצה ואחד מרוכבי האופניים הגדולים בהיסטוריה.
דיסקברי צ'אנל
קבוצת רשות הדואר של ארצות הברית
קבוצת רשות הדואר האמריקאית
קבוצת שירות הדואר האמריקאי
קבוצת שירות הדואר של ארצות הברית
סובארו מונטגומרי
קבוצת דיסקברי
קבוצת דיסקאברי
דיסקאברי צ'אנל
דיסקאברי
קבוצת רשות הדואר האמריקנית
קבוצת שירות הדואר האמריקני
ברכה משולשת
אמרה איפק
אמרה או אמרח איפק ארדואן (בטורקית: Emrah İpek; נולד ב-1 בינואר 1971 לאליזה ואייטן ארדואן (ליד דיארבקיר, טורקיה) הוא שחקן וזמר טורקי.
ביוגרפיה.
איפק החל את דרכו כזמר שמחות, במהרה התפרסם בטורקיה ואף קיבל את התואר "קוצ'וק אמרה" ("אמרה הקטן"). באותם זמנים בהיותו ילד, הוא שר בעיקר פולקלור טורקי-עות'מאני וארבסק. את אלבומו הראשון הוציא כבר ב-1983 כשהוא בן 12. אמרח נחשב בעיני רבים כ"ילד הפלא" הגדול ביותר בכל הזמנים בטורקיה. בין השנים 1983 ל-2011 הוציא אמרח 23 אלבומים. באלבומיו הראשונים שר אמרח בעיקר שירים בעלי לחן ארבסק כבד. במשך השנים אפשר לשים לב במיתון "כובד" השירים עד כדי כך שבשנים האחרונות אמרח כמעט ועזב לחלוטין את סגנון הארבסק ונוטה יותר לכיוון ז'אנר הפופ.
אמרח שיחק ביותר מעשרה סרטים. בהמשך שיחק במיני-סדרות טלוויזיה, העוסקות בעיקר באורך החיים של מעמד הפועלים והעולם התחתון, אחת מהן היא "קינאלי קאר" (Kınali kar - בקירוב: "שלג סגול") אשר דובבה למספר שפות והופיע בערוצים ערביים כגון MBC.
יוסף צבי קרליבך
הרב ד"ר יוסף צבי קרליבך (בגרמנית: Joseph Zwi Carlebach; כ"ב בשבט תרמ"ג, 1883 – ח' בניסן תש"ב, 26 במרץ 1942) היה מחנך ורב גרמני, רבה של המבורג, ועסקן נמרץ עבור הישיבות באירופה.
קורות חייו.
ראשית חייו.