הסמל מעוצב כמגן מחולק לרבעים שמבוססים על הסמלים ההיסטוריים של מחוזות חבל הבסקים. הרבע השמאלי העליון (הקנטון) מבוסס על סמלו של מחוז אלבה (Álava) המעוצב כשדה זהב שעליו מבצר כסף על סלע כסוף שעומד על תל ירוק. למבצר דלת ושני חלונות כחולים. מהגבעה יוצאת יד המניפה חרב, שתיהן כחולות. מימין למבצר עומד זקוף אריה אדום. הרבע השני מבוסס על סמלו של מחוז ביסקאיה והוא מעוצב כשדה כסף עם גבול זהב שעליו שמונה סאלטיירים אדומים. בשדה מופיעה גבעה חומה שעליה האלון של גרניקה, עץ המסמל את עצמאות הבסקים. גזע העץ חום ועליו ירוקים ומאחוריו צלב יווני לבן שזרועו התחתונה מוסתרת. הרבע השלישי מבוסס על סמלו של מחוז גיפוסקואה (Guipúzcoa) והוא מחולק לשדה זהב שבו שלושה עצים ירוקים מעל גלים בצבעי כחול ולבן המסמלים את מפרץ ביסקאיה. הרבע הרביעי כולו אדום. עד 1982 הוא הכיל את סמל נווארה, אולם ממשלת נווארה דרשה להסירו.
הסמל מוקף בזרי אלון עם עלים ירוקים ובלוטים בצבעי ירוק וזהב, ייצוג נוסף של האלון מגרניקה.
הסמל אומץ על ידי ממשלת חבל הבסקים ב-1936, אולם נאסר לשימוש לאחר הפסדם של הרפובליקנים, ובתוכם הבסקים, במלחמת האזרחים בספרד ועלייתו לשלטון של פרנסיסקו פרנקו. ב-1978 חזר הסמל לשימוש חוקי.
צ'אד מייקל מוריי
יעקב צנוע
בית הקברות הצבאי בכפר ורבורג
בית הקברות הצבאי בכפר ורבורג הוא בית קברות צבאי אזורי השוכן בתחומי מושב כפר ורבורג שליד קריית מלאכי. מרבית חללי צה"ל הקבורים בו נפלו בקרבות בחזית הדרום במלחמת העצמאות.
בית הקברות.
לאחר הקמת המדינה התמקמה מפקדת חזית הדרום בכפר ורבורג, שנמצא אז בקו החזית עם הצבא המצרי שפלש לארץ ישראל מדרום. בעקבות זאת הוחלט לקבור בבית הקברות של המושב חללים של צה"ל שנפלו בקרבות בחזית זו, והחלקה שבה נקברו הוכרזה בהמשך כבית קברות צבאי. מעבר פתוח קיים בינו לבין בית הקברות האזרחי, הצמוד אליו.
במרכז בית הקברות ובחלקה הדרומית בו נקברו 153 חיילים שנפלו בקרבות מלחמת העצמאות. בחלקה הצפונית בבית הקברות נקברו חיילי צה"ל מבני יישובי האזור שנפלו מאז תום מלחמת העצמאות. לצד שתי החלקות נבנתה בבית הקברות רחבת טקס ובה קיר זיכרון מסורתי.
בית הקברות תוכנן על ידי האדריכל אשר חירם. לימים הוצבו בו לוחות זיכרון המספרים את סיפור הקרבות בחזית הדרום במלחמת העצמאות.
החללים.
חללי מלחמת העצמאות הטמונים באתר נפלו בקרבות חזית הדרום מאוקטובר 1948 ואילך – במהלך מבצע יואב לפריצת הדרך לנגב, כיבוש באר שבע ומבצע חורב. הם נקברו בתשעה קברי אחים.
לצד קברי האחים נטמנו בצמוד זה לזה האחים אפרים וצבי גוּבֶּר, בניהם של מרדכי גובר ורבקה גובר ("אם הבנים"), מוותיקי המושב. הם נפלו במלחמה בהפרש של ארבעה חדשים זה מזה. על קבריהם הוקמה מצבה משותפת.
זוג אחים נוסף שנקבר במקום הם משה ליכטר ויוסף יאירי-לייכטר, שנפלו ב-1948 וב-1952, בהתאמה.
בחלקת מלחמת העצמאות נקבר גם עזרא רביע, לוחם האצ"ל, שנהרג ב-3 באפריל 1946 בהתקפת האצ"ל על תחנת רכבת בין יבנא לאיסדוד. הבריטים מצאו את גופתו והוא הובא לקבורה תחילה כאלמוני בכפר ורבורג. לימים הוקמה על קברו מצבה צבאית הנושאת את סמל האצ"ל במקום סמל צה"ל.
בקרבת בית הקברות ניצבת אנדרטה לזכר בני המושב שנפלו במערכות ישראל, גם היא בתכנונו של אשר חירם.
ביל מאריי
התמצאות במרחב
בטינה ויגמן
בטינה ויגמן (גרמנית: Bettina Wiegmann; נולדה ב-7 באוקטובר 1971) היא כדורגלנית עבר גרמנייה ששיחקה בעמדת הקישור. ויגמן כבשה 51 שערים ב-154 משחקים בנבחרת גרמניה, ואף הייתה קפטנית הנבחרת בזכייה בגביע העולם ב-2003.
קריירה.
בטינה ויגמן נולדה ב-1971 בעיר אוסקירכן שהייתה אז תחת שלטון גרמניה המערבית. ב-1978 היא החלה לשחק כדורגל במספר קבוצות נוער מקומיות ועשר שנים לאחר מכן, היא חתמה בבראוויילר פולהיים, ששיחקה אז בליגה השנייה בגרמניה. זמן קצר לאחר שהצטרפה לפולהיים, ב-1 באוקטובר 1989, ערכה ויגמן את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת של גרמניה.
ב-1991 השתתפה ויגמן עם גרמניה בשני טורנירים בינלאומיים: אליפות אירופה שנערכה ביולי בדנמרק וגביע העולם שנערך בנובמבר בסין. באליפות אירופה זכו הגרמניות בתואר פעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 1-3 על נורווגיה בגמר. באותו משחק פתחה ויגמן בשלישיית החוד של הנבחרת, לצידן של היידי מוהר (שכבשה צמד) ומרטינה ווס. בגביע העולם, פתחה ויגמן בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של גרמניה, ואף כבשה שלושה שערים. בטורניר עצמו, הודחה גרמניה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית, והפסידה במשחק על המקום השלישי 4-0 לשוודיה.
בעונת 1991/92 העפילה ויגמן עם פולהיים לבונדסליגה, וכבר בעונה הראשונה של הקבוצה בליגה היא הגיעה לגמר האליפות, אך הפסידה. שנתיים לאחר מכן, במאי 1994, הובילה ויגמן את פולהיים לזכייה בגביע הגרמני. בגמר הטורניר, שנערך מול קהל של 30,000 צופים באצטדיון האולימפי של ברלין, ניצחה פולהיים 1-2 את ספורטפראונד זיגן, ואילו ויגמן זכתה לכבוש את שער הניצחון בדקה ה-50.
באליפות אירופה שנערכה ב-1995 בגרמניה, כבר הייתה ויגמן אחת משחקניות המפתח של הנבחרת. במשחק הגמר נגד שוודיה, שנערך באצטדיון פריץ ואלטר, כבשה ויגמן את שער הניצחון וגרמניה זכתה להניף את התואר בפעם השלישית בתולדותיה. מספר חודשים לאחר מכן, בגביע העולם שנערך בשוודיה, כבשה ויגמן את שער הניצחון בחצי הגמר מול סין, אולם גרמניה הפסידה 2-0 בגמר לנורווגיה.
עונת 1996/97 הייתה עונת השיא של ויגמן בפולהיים, שזכתה באותה שנה בדאבל. בגמר הגביע היא ניצחה 1-3 את הייקה ריין, ובגמר האליפות היא ניצחה 4-5 בבעיטות הכרעה (ויגמן כבשה את הפנדל הראשון). באותה שנה, אף זכתה ויגמן עם גרמניה בפעם השנייה ברציפות באליפות אירופה, לאחר ניצחון 0-1 בחצי הגמר על שוודיה (שער ניצחון לוויגמן) ו-0-2 בגמר על איטליה. בעקבות הצלחותיה הרבות באותה שנה, זכתה ויגמן בפרס כדורגלנית השנה בגרמניה.
בגביע העולמי שנערך ב-1999 בארצות הברית, כבשה ויגמן שלושה שערים ואף נבחרה לקבוצת המצטיינות של האליפות, לצד שחקניות כמו מיה האם ומישל אקרס. בטורניר עצמו, הודחה גרמניה כבר ברבע הגמר לאחר הפסד 3-2 לארצות הברית, שבסופו של דבר זכתה בתואר. בשנים הבאות לא הצליחה ויגמן לזכות בהצלחה רבה עם פולהיים, וב-2001 החליטה להצטרף לליגה המקצוענית החדשה שקמה בארצות הברית - WUSA. באותה שנה, היא זכתה שוב פעם עם גרמניה באליפות אירופה, תוך כדי שהיא כובשת שני שערים במהלך הטורניר.
ב-WUSA, שיחקה ויגמן שנתיים בקבוצת בוסטון בריקרס, ולאחר מכן החליטה לחזור לבראוויילר פולהיים. היא שיחקה בפולהיים עוד עונה אחת, ואז החליטה לפרוש מכדורגל. עונה לאחר שעזבה את פולהיים, ירדה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה, לאחר 11 עונות בבונדסליגה.
הטורניר הבינלאומי האחרון של ויגמן היה גביע העולם 2003 שנערך בארצות הברית. אל הטורניר עצמו נסעה ויגמן כקפטנית הנבחרת, כשלצידה כוכבות כמו בירגיט פרינץ וקרסטין גרפרקס. את שלב הבתים של הטורניר, סיימה גרמניה במאזן מושלם של תשע נקודות, כשויגמן כובשת שני שערים (אחד מול קנדה ואחד מול ארגנטינה). ברבע הגמר הביסו הגרמניות 0-7 את רוסיה, ובחצי הגמר סוף סוף גברו על יריבתן המסורתית - ארצות הברית. במשחקה האחרון בקריירה - גמר הטורניר נגד שוודיה, זכתה ויגמן לתהילה הגדולה ביותר של כדורגלן. גרמניה ניצחה 1-2 בהארכה, וויגמן זכתה להניף את התואר החשוב ביותר בכדורגל העולמי, אל מול קהל של 26,137 צופים.
מיד לאחר פרישתה, החלה ויגמן בקריירת אימון. בהתחלה היא שימשה כעוזרת של מארן מיינרט באימון הנבחרת הצעירה של גרמניה, ומשם עברה ב-2007 לאימון נבחרת גרמניה עד גיל 15 - תפקיד בו היא מחזיקה עד היום.
אור תועה
אור תועה הוא אור במערכת אופטית, שלא נלקח בחשבון בתכנון. האור יכול להיות ממקור שנלקח בחשבון, אבל עבר דרך אחרת מהדרך שתוכננה, או שזהו אור שהגיע ממקור שלא נלקח בחשבון. האור הזה בדרך כלל מגביל את הטווח הדינמי של המערכת. הוא מגביל את ערך האות לרעש (SNR), או הניגודיות, על ידי הגבלת ההחשכה שהמערכת יכולה להגיע אליה.
מערכות אופטיות.
אור מונוכרומטי.
מכשירי מדידה אופטיים שעובדים עם אורך גל מונוכרומטי, כגון ספקטרומטר, מגדירים אור תועה כאור שנמצא במערכת באורכי גל (צבעים) שונים מהתכנון. רמת האור התועה היא אחת המאפיינים הקריטיים במערכת.
אסטרונומיה.
באופטיקה אסטרונומית, אור תועה מזוהר רקיע יכול להגביל את היכולות לזהות עצמים עמומים. במקרה זה האור התועה הוא ממקורות אחרים שמתמקדים לאותו המקום כמו העצם העמום.
אור תועה מהווה בעיה רצינית בתכנון של קורנוגרפים, שמשמשים לצפייה לעטרה של השמש.
מקורות.
ישנם מס' מקורות של אור תועה. למשל:
כלי תכנון.
ישנן מספר תוכנות לתכנון אופטי שמאפשרות לבדוק את האור התועה במערכת אופטית, למשל:
מתכננים יכולים להיעזר בתוכנות אלו כדי לחזות ולצמצם אור תועה במערכת הסופית.
אנטקיה
אַנְטַקְיָה (בטורקית: Antakya) היא בירת הנפה המטרופוליטנית (Büyükşehir – "עיר גדולה") האטיי במחוז הים התיכון בדרום טורקיה. העיר שוכנת על גדות נהר האורונטס בעמק אמוק ובקרבת שפכו לים התיכון. אנטקיה הוא שמה המודרני של העיר העתיקה אנטיוכיה שהוקמה בשנת 300 לפנה"ס על ידי סלאוקוס הראשון, ונהפכה בהמשך לבירתה המערבית של הממלכה הסלאוקית. בשנת 2021 אוכלוסיית העיר נאמדה ב-393,634 תושבים.