בשנים שבהן חוק מס מעסיקים צמצם את תחולתו של מס זה למגזר השירותים בלבד, התקיימו ויכוחים רבים בין עסקים שביקשו לסווג עצמם כתעשייה, ובין גובי המיסים, שראו עסקים אלה כשירותים.
מרכיבים.
מגזר השירותים מורכב מן החלקים ה"רכים" של הכלכלה כגון: ביטוח, ממשל, תיירות, בנקאות, קמעונאות, חינוך, ושירותים חברתיים. בתחומים אלה אנשים עושים שימוש בזמן כדי להביא לידי ביטוי נכסי ידע, נכסים בתחום שיתוף הפעולה ושיתוף בתהליכים כדי ליצור תפוקה, שיפור פוטנציאל הביצועים וקיימות. מגזר השירותים הוא מקום העבודה הנפוץ ביותר.
בדרך כלל המוצר של מגזר זה הוא בתוכן (מידע), שירות, תשומת לב, עצה, ניסיון, ו/או דיון (מוצרים הידועים בכינוי "סחורות לא מוחשיות"). דוגמאות נוספות למגזר השירותים כוללות: זכיינות, שירותי חדשות, שירותי ייעוץ, שירותים משפטיים, שירותי בריאות, שירותי ניקיון ופינוי אשפה, תיווך נדל"ן ושירותים עסקיים.
שירותי תשתיות, כגון: אספקת מים, חשמל, ביוב, גז וטלפון, נחשבים בדרך כלל לחלק מן המגזר השלישוני, בעוד הקמת התשתיות לצורך אספקת שירותים אלה היא חלק מן המגזר השניוני, זאת אף שקיימים עסקים המספקים את שירות התשתית ואף בונים את התשתית לאספקתו.
מקומו בכלכלה.
כלכלות נוטות להשתנות במסלול של התקדמות המתחילה מהסתמכות רבה על חקלאות ומכרות לקראת פיתוח אמצעי יצור (לדוגמה, תעשיית רכב, טקסטיל, מספנות, פלדה, וכדומה) ולבסוף לקראת כלכלה המבוססת יותר על שירותים. המערכת הכלכלית הראשונה שעברה בנתיב זה בעולם המודרני הייתה זו של בריטניה. המהירות שבה מערכות כלכליות אחרות ביצעו את השינויים ההתפתחותיים הללו אל עידן כלכלת השירותים, המכונה לעיתים העידן הפוסט-תעשייתי, הלכה וגברה.
באופן היסטורי, כלכלה תעשייתית נוטה להיות פתוחה יותר למסחר בינלאומי ולתחרות, מאשר כלכלת שירותים. כתוצאה מכך, המערכות הכלכליות הראשונות שנכנסו לעידן התעשייתי הפכו חשופות להתקפות תחרותיות מאלה ששאפו לתעוש בשלב מאוחר יותר, מכיוון שעלויות הייצור באחרונות, זולות יותר בזכות כוח אדם זול. כורח זה של צמצום המגזר התעשייתי בכלכלות המובילות בעולם עשוי להסביר את הסתמכותן הגוברת על מגזר השירותים.
אולם, עם הירידה הדרמטית בעלויות התחבורה ועם העלייה במהירות ובאמינות של אמצעי התחבורה, וכן על רקע ההתפתחויות המהירות בתחום התקשורת, בתחילת המאה ה-21 מתחוללת תחרות בינלאומית עזה במגזר השירותים בעולם.
אוסמונד, מלך סאסקס
אוסמונד (באנגלית: Osmund) היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המחצית השנייה של המאה השמינית.
פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו, אולם ידוע שבשנים 760–772 מלך בממלכה, ככל הנראה לצד אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק. ייתכן שמלך קודם לשנת 760 וייתכן שמלך לאחר שנת 772. ייתכן שאוסמונד, אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק היו מועצת זקנים ששלטה בממלכה (כל אחד היה אלדרמן - חבר מועצה, אשר נשא את התואר "מלך").
על פי דברי הימים האנגלו סאקסים אוסמונד כבר כיהן כמלך סאסקס בעת מותו של הארכיבישוף קת'ברט, בשנת 760 (וככל הנראה מלך קודם לשנה זו).
צו אשר הוציא אוסמונד בשנת 762 (ככל הנראה מדובר בטעות והצו יצא בשנת 765) שרד עד ימינו, ובו נקרא אוסמונד בשם "אוסמונדוס" ("Osmundus").
בצו נוסף שהוציא אוסמונד בשנת 770 מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונדוס רקס" ("Osmundus rex" - המלך אוסמונד).
אוסמונד חתום כעד על צו משנת 772 אשר הוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה. בצו זה מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונד דוקס" ("Osmund dux" - הדוכס אוסמונד), דבר המעיד על ירידת כוחה של מועצת הזקנים בעקבות כיבוש ממלכת סאסקס על ידי אופה, אולם מעיד על כך שנותרה אוטונומיה מסוימת בממלכה, וכי אוסמונד, כמו גם חברים אחרים במועצת הזקנים, עדיין שלטו בממלכה בשנה זו.
אוסמונד
מיסת פרפרזה
מיסת פרפרזה היא יצירה מוזיקלית הכתובה למיסה היום-יומית (Ordinary of the Mass) ומשתמשת לבסיסה בגרסה משוכללת של קנטוס פירמוס, הנבחרת על פי רוב מתוך קנטוס פלאנוס או מקור אחר של מוזיקת קודש. היה זה אמצעי שכיח לחיבור מיסה משלהי המאה ה-15 עד סוף המאה ה-16, במשך תקופת הרנסאנס בתולדות המוזיקה, ובתדירות הרבה ביותר שימשה מלחינים באותם חלקים של אירופה המערבית, שנשארו בשלטונה הישיר של הכנסייה הקתולית. היא נבדלת מן הטכניקות האחרות של חיבור מיסות, הכוללות מיסה מחזורית, פארודי, קאנון, סוגטו קאוואטו, הלחנה חופשית ותשלובת של טכניקות אלה.
היסטוריה.
פרפרזה מוזיקלית, באופן כללי, הייתה בשימוש זמן רב לפני שיוחסה לראשונה למוזיקה של נוסח המיסה המקובל. בראשית המאה ה-15 ובאמצעיתה היה זה נוהג מקובל, שיצירה כגון מוטט תעשה שימוש במלודיה רבת-עיטורים של קנטוס פלאנוס כמקור, כשהמלודיה מופיעה על פי רוב בקול העליון. "גלוריה" של ג'ון דאנסטפל היא דוגמה לנוהל הזה, וכמוה גם שתי היצירות שכתב גיום דופאי לאנטיפון המריאני Alma redemptoris mater. יצירות רבות בפובורדון, טכניקה אופיינית לאסכולה הבורגונדית, משתמשות בגרסת פרפרזה של נעימת קנטוס פלאנוס בקול העליון. במקרים אלה, לא הוסווה המקור בפרפרזה; אפשר היה לזהותו בנקל מבעד לכל הקישוטים שנוספו אליו.
דופאי היה מן הסתם אחד הראשונים שהשתמשו בטכניקת פרפרזה במיסה. יצירתו Missa Ave regina celorum (שנכתבה בין 1463 ל-1474) דומה למיסת מחזורית (מיסת קנטוס פירמוס) במובן זה, שהנעימה מופיעה בטנור, עם זאת, היא עברה עיבוד (פרפרזה) בהרחבה ושכלול (ודופאי גם כולל בה קטעים מן המוטט שלו על אותו אנטיפון ומקדים בכך את טכניקת המיסה הפארודית). בשנות ה-70' או ה-80' של המאה ה-15 מופיעות המיסות הראשונות, העושות שימוש ביותר מקול אחד: שתי דוגמאות ששרדו הן משלך יוהנס מרטיני, Missa domenicalis ו-Missaferialis
עד ראשית המאה ה-16 התפשט השימוש בנעימה שעברה פרפרזה בכל הקולות של מרקם פוליפוני. הדוגמה המפורסמת ביותר מראשית המאה ה-16, ואחת המפורסמות ביותר במיסות הפרפרזה מאז ומעולם, הייתה ה-Missa pange lingua מאת ז'וסקן דה פרה, פנטזיה מורחבת על ה-Pange Lingua, מזמור תפילה ל"קורפוס כריסטי" מאת תומאס אקווינס. מיסה זו חוברה, קרוב לוודאי, סמוך לסוף חייו של ז'וסקן, בסביבות 1520. ב-Missa pange lingua כל הקולות שרים נוסחים שונים של המזמור, כשהתחלות של פסוקים עוקבים מציינות נקודות אימיטאציה במיסה. לכל הקולות ניתן משקל שווה, והיצירה כולה משיגה אחדות מוטיבית, שהוותה תמורה משמעותית מן הנוהג הקודם.
עוד מלחין מן הדור של ז'וסקן, שמילא תפקיד חשוב בהתפתחות מיסת הפרפרזה היה פייר דה לה רי. כמו ז'וסקן, החל לעבוד בטכניקת הקנטוס פירמוס והמשיך להשתמש בה רוב חייו; אבל הוא החל לעבד ולשכלל את חומר המקור ובסופו של דבר מיזג אותו לרב-קוליות של המרקם הפוליפוני, הנותן משקל שווה לכל הקולות.
בהמשך המאה ה-16 נשארה הפרפרזה טכניקה לבניית מיסות, אף כי השימוש בה פחת בהשוואה לטכניקה הפארודית. פלסטרינה השתמש בטכניקת פרפרזה ב-31 מן המיסות שלו; רק טכניקת הפארודיה, בה השתמש ב-51 מיסות, עלתה עליה במספר..רוב המיסות שלו המבוססות על מזמורי תפילה הן מיסות פרפרזה. ביצירות אלה, מזמורי המקור מוצגים במקרים רבים בצורה תמציתית. כשועידת טרנטו אסרה ב-1562 את השימוש בשירים חילוניים כמקורות למיסות, נמנע מן המלחינים השימוש במצבור גדול של מוזיקה, שעד אז בזזו ממנו ככל העולה על רוחם לשם כתיבת פארודיות; אותם מלחינים שצייתו לתכתיבי המועצה חזרו במקרים רבים לשימוש במזמורים מונודיים ובקנטוס פלאנוס, מקורות שהזכירו את טכניקת הפרפרזה. למעשה, במהלך תקופה זו הייתה זאת השיטה העדיפה לשימוש במזמרים גרגוריאניים ליצירת מיסות.
מיסות פרפרזה נכתבו לעיתים רחוקות יחסית באנגליה ובגרמניה, בייחוד לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית. מלחיני מיסות במחוזות אלה פיתחו סגנונות עצמאיים ושניהם נטו לשימוש בצורות שונות של טכניקת הקנטוס פירמוס.
בוני טיילר
בוני טיילר (באנגלית: Bonnie Tyler; נולדה ב-8 ביוני 1951 בשם גיינור הופקינס) היא זמרת רוק ופופ ולשית הנודעת בקולה הצרוד, המחוספס והייחודי, שמכרה מעל 100 מיליון תקליטים ברחבי העולם.
ביוגרפיה.
ילדות ונעורים.
טיילר נולדה כגיינור הופקינס (Gaynor Hopkins) בכפר בשם סקיואן (Skewen) בדרום ויילס, לאב כורה פחם ולאם חובבת אופרה שהנחילה לחמשת ילדיה את אהבתה למוזיקה. טיילר זוכרת בעיקר את מוזיקת המוטאון, ג'ניס ג'ופלין וטינה טרנר כמוזיקה שהשפיעה עליה בתקופה זו. לאחר שעזבה את בית הספר ללא תעודות, החלה הופקינס לעבוד בחנות מכולת.
בשנת 1969 בגיל 19 השתתפה בתחרות כישרונות מקומית, ואחרי שהגיעה למקום השני קיבלה השראה להמשיך בקריירה בשירה. בתגובה לפרסומת בעיתון, היא מצאה עבודה כזמרת ליווי בהרכב בשם Bobby Wayne &amp; The Dixies.
לאחר שנתיים, הקימה טיילר להקה משלה בשם Imagination, אימצה את Sherene Davies כשם הבמה הראשון שלה, כדי להימנע מלהתבלבל עם זמרת העם הוולשית מרי הופקין, והופיעה עם להקתה בפאבים ומועדונים שונים ברחבי דרום ויילס.
בשנת 1973 נישאה טיילר. לאחר כשנתיים התגלתה על ידי האמרגן רוג'ר בל ששכנע אותה להחליף את שם הבמה שלה לבוני טיילר, והיא קיבלה על עצמה את ההצעה.
קריירה.
בשנת 1976 החליפה טיילר אמרגן, כותב שירים ומפיק, ומאז החלה הקריירה שלה לנסוק. לאחר שהסינגל שלה "אבודה בצרפת" הגיע לרשימת עשרת הגדולים במצעד המכירות, הוציאה טיילר את אלבומה הראשון "העולם מתחיל הלילה" (The World Starts Tonight). שני שירים נוספים מאלבום זה התברגו גבוה במצעדי ההשמעות, אחד באנגליה והשני בגרמניה.