בית הקברות שוכן בחלקה הדרום-מערבי של באייה. זהו מתחם מלבני, ששורות הקברים בחלקו הדרומי נערכו בחצי גורן. במרכזו של חצי הגורן ניצב צלב ההקרבה. אבן הזיכרון מוקמה בקרבת הכניסה לאתר, מצפון, ומשני צידיה נבנו מבנים המשמשים למבקרים למחסה נגד גשם.
בבאייה לא נערכו קרבות כבדים, ולכן נקברו תחילה בבית הקברות חיילים שנפצעו בקרבות ונפטרו בבתי החולים הצבאיים ששכנו בעיר ובסביבתה. לאחר המלחמה הועברו אל בית הקברות גופות של חללים מצבאות האימפריה הבריטית, שנקברו בבתי קברות ארעיים אשר פורקו.
במהלך המערכה בנורמנדי סללו חיילי הנדסה בריטים כביש סביב באייה. בית הקברות ניצב בשולי דרך זו, שנקראה מאוחר יותר על שמו של פביאן וייר, מייסד ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
בית הקברות במתכונתו הקבועה תוכנן על ידי האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (Philip Hepworth).
אליזבת השנייה, מלכת בריטניה ונשיא צרפת ז'אק שיראק השתתפו בטקס זיכרון בבית הקברות ב-6 ביוני 2004, לציון יום השנה ה-60 לפלישה לנורמנדי.
החללים בבית הקברות.
בבית הקברות נקברו 4,146 חללים מצבאות בעלות הברית, מהם 338 אלמונים:
בנוסף קבורים בבית הקברות 468 חללי אויב - 466 גרמנים ושני איטלקים. הם נקברו בחלקות נפרדות בחלקו המזרחי של בית הקברות.
בבית הקברות נקבר חייל אחד שעוטר בצלב ויקטוריה - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של בריטניה.
אנדרטת באייה.
מול בית הקברות, מעברה האחר של שדרת פביאן וייר, ניצבת אנדרטת באייה. היא מנציחה את זכרם של 1,801 חיילים - כ-1,500 בריטים והיתר קנדים, שנפלו במערכה בנורמנדי ובצרפת עד 29 באוגוסט 1944 ומקום קבורתם לא נודע. היא עוצבה כאכסדרת כתלים, שעל גביהם נחרתו שמות הנעדרים.
על גבי חזיתה של האנדרטה נחרתה בלטינית כתובת, הרומזת למוצאו הנורמני של ויליאם הכובש:
אנו, שנכבשנו בעבר על ידי ויליאם, שיחררנו עתה את מולדתו של הכובש
האנדרטה תוכננה על ידי פיליפ הפוורת' ונחנכה בשנת 1955. היא אחת משלוש אנדרטאות בלבד לנעדרי צבאות האימפריה הבריטית שהוקמו במערב אירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
האנדרטה ובית הקברות במתכונתו הקבועה הוקמו על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזקים על ידה.
Persistence
במדעי המחשב, persistence (פֶּרְסיסטֵנס; מילולית מאנגלית: התמדה) היא תכונה של מצב (state) אשר ממשיך להתקיים גם לאחר שהתהליך (process) שיצר אותו כבר "מת". ללא יכולת כזאת, המצב יתקיים רק בזיכרון ה-RAM, ויאבד כאשר התוכנה תסיים לרוץ (באופן טבעי או כתוצאה מהתרסקות), או כאשר יופסק זרם החשמל אל הזיכרון, כמו במקרה של כיבוי המחשב. תכונה זו מושגת על ידי שמירת המצב בצורה של נתונים על גבי אמצעי אחסון לא-נדיפים כדוגמת דיסק קשיח או זיכרון פלאש. לדוגמה, תוכנות לעריכת תמונות ומעבדי תמלילים משיגים persistence על ידי שמירת המסמכים לקבצים.
לכל שכבת תוכנה שתפקידה לסייע בשימור מצב של אובייקטים או רכיבי תוכנה אחרים, ניתן לקרוא באופן כללי persistence layer. רוב שכבות ה-persistence אינן מבצעות את השמירה באופן ישיר, אלא משתמשות בבסיס נתונים לצורך כך. באנגלית, פעולת הפרסיסטנס נקראת persisting או to persist.
נשק תרמו בארי
הדף-תבערה
דינוזאורים (פירושונים)
באד אמס
באד אמס (בגרמנית: Bad Ems) היא עיר מחוז בגרמניה הנמצא במדינת ריינלנד-פפאלץ.
ב-2021 העיירה הוכרזה כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם ערי הספא הגדולות של אירופה ביחד עם עוד עשר ערים בגרמניה ובמדינות נוספות.
היסטוריה של העיר.
העיר הייתה מפורסמת במאה ה-19 כמקום נופש של אצולה (בין השאר ביקרו בה וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, פיודור דוסטויבסקי).
השפעת העיר על אירועים היסטוריים.
וילהלם הראשון שלח מהעיר את מברק אמס ב-13 ביולי 1870 שלאחר עיבודו ופרסומו על ידי ביסמרק גרם לתחילת מלחמת צרפת–פרוסיה.
בבאד אמס נכתב גם על ידי אלכסנדר השני ב-30 במאי 1876 אוקאז אמס שהגביל (בפועל אסר) את השימוש בשפה האוקראינית.
שמואל פאלאצ'ה
דון שמואל פאלאצ'ה (Samuel Pallache, שמואל פאלאץ'; נכתב גם פאלאג'י; 1550 – 6 בפברואר 1616, י"ז בשבט השע"ו) היה רב, דיפלומט, סוחר, מרגל ושודד ים יהודי יליד מרוקו שייסד בסוף המאה ה-16 את צי הקורסארים של הסולטנות, שפעל גם בתיאום עם השלטון ההולנדי. עסק בחסות הסולטאן השליט בשוד ימי של ספינות ספרדיות ששבו עמוסות סחורות מיבשת אמריקה.
קורות חייו.
שמואל פאלאצ'ה נולד בפאס שבמרוקו בסביבות 1550, כבן למשפחת רבנים מקהילת המגורשים שבפאס. כאיש משכיל שדיבר שפות רבות, הוטלו עליו על ידי שלטונות מרוקו שליחויות דיפלומטיות שונות באירופה. אחרי ניצחונה הגדול של מרוקו בקרב שלושת המלכים ב-1578, ארצות אירופה - כולל ספרד הקתולית - רצו קשרים דיפלומטיים עם הממלכה השריפית. שליחותו הדיפלומטית הראשונה, אליה יצא יחד עם אחיו יוסף הייתה למדריד, שליחות שכנראה לא עלתה יפה. שמואל עורר בביקורו זה בספרד את חמתה של האינקוויזיציה, אולי משום שעזר לאנוסים לעזוב את הארץ ועודד אחרים לחזור ליהדות.
האחים פאלאצ'ה יצאו אחר כך לשליחות נוספת לאמסטרדם, בשם הסולטאן מולאי זידאן. על פי כמה היסטוריונים הם היו היהודים הגלויים הראשונים שהתיישבו באמסטרדם. ב-1596 שמואל ארגן את המניין הראשון בביתו לתפילות יום הכיפורים והקים גם את בית הכנסת הראשון בעיר.
שמואל פאלאצ'ה שימש כשגריר מרוקו בהולנד בין 1609–1616, ותיווך בכריתת הסכם השלום ב-1610 בין מרוקו להולנד, ההסכם הראשון בין מרוקו המוסלמית לארץ נוצרית. ההסכם היה למעשה כריתת ברית לשיתוף פעולה של כמה ארצות כנגד ספרד. בהמשך, הוא פיקד על צי קטן של קורסארים (שודדי ים בחסות השלטון) של מרוקו. הוא נהג לתקוף ספינות ספרדיות שחזרו עם סחורות מאמריקה ואת שלל הסחורות מכר לאורך חופי מרוקו. המחקר ההיסטורי הראה שפאלאצ'ה התנהג במידת-מה כסוכן כפול, ניהל יחסים טובים עם בית המלוכה הספרדי והעביר לו מידע מסווג על היחסים בין המרוקאים וההולנדים. כאשר זה התגלה לבסוף, הפופולריות שלו אצל הסולטאן צנחה.
בספינת הדגל שלו היה בית-כנסת קטן וכן שהיה רב מוסמך. למרות עיסוקו האלים, הקפיד פאלאצ'ה על קלה כחמורה ונהג לומר תדיר כי הוא אינו מתפרנס משוד עוברי הימים. עקב היותו צאצא למגורשי ספרד עלתה השאלה אם התכוון לנקום בכתר הספרדי על גירוש ספרד. עוד מסופר עליו שכשהיה מגיע לבית כנסת, היו האנשים מבקשים ממנו בנימוס: "כבוד הרב, אין זה ראוי להכניס חרב לבית התפילה", והוא היה תמיד עונה: "לא תרד חרבי ממותני עד שלא אנקום במלך ומלכת ספרד על כל מה שעשו לאחיי היהודים".
ב-1614 השתלט על ספינה פורטוגזית והפליג עמה לכיוון הולנד. בגלל סערה נקלעה ספינתו לנמל פלימות' בבריטניה, ואף שהיה בידיו כתב חסות ממלך אנגליה, הצליח השגריר הספרדי בלונדון להביא למעצרו בטענה שהוא שודד ים. פאלאצ'ה הועמד לדין, אך לאחר משפט דרמטי זוכה מחוסר ראיות ושוחרר.
לאחר המשפט שב לאמסטרדם וב-5 בפברואר 1616 נפטר ממחלה ממארת. הוא נקבר בבית הקברות בית חיים שליד אמסטרדם – אודרקרק. נערכה לו הלוויה ממלכתית רבת משתתפים, בנוכחות נסיך מבית המלוכה ההולנדי שהיה ידידו האישי. על מצבתו נחקק "הנושא טוב עם אלוהים ועם אנשים".
לשמואל פאלאצ'ה היו שני בנים, יצחק ויעקב-קארלוס, שניהם שימשו לימים כדיפלומטים בשירות מרוקו. אחיו, יוסף פאלאצ'ה, ירש את מקומו ועד 1636 עמד בעצמו בראש צי של קורסארים ממרוקו.
בתרבות.
הסופר דן צלקה התרשם מדמותו של פלאצ'ה וחיבר סביבו רומן היסטורי ידוע ומצליח לנוער בשם "פרחיה בין שודדי הים" (1984).
ב-2017 יצא לאור ספרו של אילן שיינפלד "אשת הפיראט היהודי", שהוא רומן היסטורי מעמיק על משפחת פאלאצ'ה כולה. בספר המשפחה נקראת פלאח.
בנובמבר 2018 יצא ספר נוסף של מנהרת הזמן 73 שבו מסופר על הפיראט היהודי להלן דון שמואל פאלאצ'ה.
ב-2019 יצא ספר לאור ספר הקומיקס לילדים "שודדי המפרש השחור" המבוסס על דמותו.
שבתאי קונורטי
שבתאי קוֹנוֹרְטי (13 בדצמבר 1943 – 27 במאי 2002) היה שחקן ישראלי.
קורות חייו.
שבתאי בן ניסים קונורטי נולד בבולגריה ועלה ארצה בגיל שש עם אחיו בני דשא. למד ובתיכון עירוני ה' בתל אביב. לאחר שירותו הצבאי בצה"ל למד משחק ב"בית הספר ניסן נתיב".
הופיע בתיאטרון באר שבע בהצגה "היהודי זיס". בתיאטרון הקאמרי שיחק בהצגות רבות ובהן "אדם הוא אדם", "אורזי מזוודות", "פולארד", "מבקר המדינה", "סיפור משפחתי", "אבא של החתן", "אדון וולף", "אשכבה", "דבורה בארון" ו"הבכיינים".
בשנת תשל"ז-1977 זכה בפרס מאיר מרגלית על הופעתו בהצגה "המהגרים".
קונורטי היה ממקימי תיאטרון החאן, בו שיחק במשך 15 שנים. שיחק גם בתיאטרון האוהל, בתיאטרון הבימה ובמרכז התיאטרוני בנווה צדק.
בטלוויזיה השתתף קונורטי בתוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש". כן הופיע בטלוויזיה בפינת ההיסטוריה בתוכנית "זהו זה!", בסדרות "שלווה" ו"הבלוק" ובדרמה "פרצוף של פוקר". כמו כן השתתף בסרט "רשימת שינדלר" וכן בסרטים "אהבה אסורה, "המיועד" ו"הגמל המעופף".
קונורטי היה נשוי בעבר לסופרת צרויה להב. הצייר בני דשא הוא אחיו.
באוגוסט 2001 נפגע קונורטי באופן חמור בתאונת דרכים, היה נתון בתרדמת, וכעבור תשעה חודשים נפטר, בן 58 במותו. השאיר אחריו אם ובת. נקבר בבית העלמין ירקון.
אנדרטת באייה
טום קני
תומאס ג'יימס קני (באנגלית: Thomas James Kenny; נולד ב-13 ביולי 1962) הוא שחקן, קומיקאי ומדבב אמריקאי. ידוע בעיקר בשל דיבוב דמותו של בובספוג מכנסמרובע ודמויות נוספות בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "בובספוג מכנסמרובע", מאז תחילת שידוריה ב-1999.
ביוגרפיה.