גולת הכותרת של התוכנית הן חבורות לימוד תלמידים ותלמידות שמגיעים בשעות הערב ללימוד ל"שמה" - עבודה על המידות, לימוד תורה, פרשת שבוע ועוד', הכח של הקבוצה, התמיכה והמדריך מסייעים לתלמידים להתחבר לעולם הדתי ממקום בריא ונורמלי- כיום פועלות יותר מ70 קבוצות ברחבי הארץ .
ארווי
ארווי (בספרדית: Erreway, היו ידועים בארץ גם בשם "המורדים") היא להקת פופ ארגנטינאית. הלהקה הייתה חלק מהתוכנית המורדים. בעקבות התוכנית יצאו ללהקה שני דיסקים Senales ו-Tiempo. חברי הלהקה עד השנה 2006 היו: בנחמין רוחאס, קמילה בורדונבה, לואיסנה לופילטו ופליפה קולומבו.
הלהקה הופיעה פעמיים בתיאטרון הגראן רקס בארגנטינה.
ביולי 2004 בעקבות בתוכנית יצא לבתי הקולנוע הסרט (בספרדית erreway: 4 caminos), ובעקבות הסרט יצא ללהקה דיסק בשם "Memoria".
בשנת 2005 הודיעה לואיסנה לופילטו על פרישתה מהלהקה.
בשנת 2021 על פי הודעה שפורסמה בעמוד הפייסבוק של קמילה בורדונבה שלאחר 17 שנים של קריירת סולו התאחדו חברי הלהקה והוציאו את האלבום הרביעי בשם "Vuelvo".
בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2002 הופיעו בתיאטרון הגראן רקס, ובשנת 2003 הופיעו שוב בתיאטרון הגראן רקס.
בשנת 2003 הגיעו המורדים לביקור, והעלו 21 הופעות.
בשנת 2004 הגיעו המורדים שוב ארצה.
הלהקה התפרקה בשנת 2004 אבל הסדרה המשיכה להציג את עצמה בעוד כמה ארצות. אחת מהן – ספרד. מעריציה של הסדרה המורדים בספרד כבר ידעו על הפירוק אך לא וויתרו, וב־2005 הם הצליחו להביא אליהם שניים מחברי הלהקה קמילה בורדונבה ופליפה קולומבו, אשר עזבו את ספרד לאחר ביקור ארוך עם הבטחה – שארווי תחזור להופעות. והם קיימו, ובספטמבר 2006 הגיעו בנחמין רוחאס, קמילה בורדונבה ופליפה קולומבו לספרד וכמו כן עוררו גם שם היסטרית מעריצים רבה.
פרסומת למקדונלד'ס.
ארבעת חברי ארווי בנחמין רוחאס, לואיסנה לופילטו, קמילה בורדונבה ופליפה קולומבו השתתפו בשנת 2004 לפרסומת במקדונלס בישראל.
בפרסומת חברי הלהקה מדברים כמה מילים בעברית.
הפרסומת הראשונה מבוססת על ארבעת חברי הסדרה שבאו לאכול ארוחה זוגית במקדונלד'ס אך הכל משתבש שקמילה מזמינה כמו לואיסנה, ולואיסנה בתגובה אומרת שהיא הולכת לאכול במקדונלד'ס ישראל.
הפרסומת השנייה מבוססת על הגרלת המכוניות (הצבעים: אדום ירוק וצהוב) של מקדונלד'ס. פרסומות אלו שודרו בשנת 2004.
פרסומת לכיף.
בשנת 2004 -2005 לואיסנה לופילטו ופליפה קולומבו הצטלמו למספר פרסומות של מותג השמפו "כיף" אשר שודרו בישראל.
TUIfly נורדיק
TUIfly נורדיק (באנגלית: TUIfly Nordic) היא חברה לטיסות שכר המבוססת בסטוקהולם, שוודיה. החברה מפעילה טיסות שכר משדות תעופה בדנמרק, פינלנד, נורווגיה ושוודיה, ליעדי פנאי ונופש באגן הים התיכון, והאיים הקנריים.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא TUIfly נורדיק באתר Airliners.net
קטיפה כחולה
קטיפה כחולה (באנגלית: Blue Velvet) הוא סרט קולנוע מסוגת מתח מאת דייוויד לינץ' משנת 1986. בסרט משחקים קייל מקלכלן, איזבלה רוסליני, דניס הופר ולורה דרן. שם הסרט נלקח משיר בעל אותו שם של הלהקה "The Clovers". אף על פי שבעת יציאתו לאקרנים קיבל הסרט ביקורות קוטלות, עם השנים הייתה לו עדנה והוא נעשה לסרט פולחן. לינץ' היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר מטעם הסרט.
לינץ' חשב על הרעיון לסרט כבר בשנת 1973, אך אולפני הפקות רבים סירבו להפיק את הסרט בשל המוטיבים האלימים והמיניים שבו. לבסוף אולפנו של המפיק האיטלקי דינו דה-לורנטיס הסכים להפיק את הסרט. המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את "קטיפה כחולה" כאחד מהסרטים הטובים בכל הזמנים. מכון הסרטים האמריקאי דירג אותו ברשימת סרטי המסתורין הטובים ביותר.
עלילה.
ג'רפי בומאנט (קייל מקלכלן) חוזר לבית הוריו כאשר אביו חוטף שבץ. כשהוא חוזר מביקור אצל אביו בבית החולים הוא מגלה אוזן כרותה בשטח ריק בדרך לביתו. ג'פרי מדווח על המקרה לבלש וויליאמס (ג'ורג' דיקרסון). ביתו של הבלש, סנדי (לורה דרן), מתיידדת עם ג'פרי והיא מספרת לו שזמרת מועדונים בשם דורותי וואלנס (איזבלה רוסליני) קשורה איכשהו לפרשת האוזן הכרותה. ביחד, הם מנסים לפצח את הפרשה.
פרשנות.
ניתן לפרש את "קטיפה כחולה" כסרט אפל עקב הטכניקות שבהן נעשה שימוש בסרט: פאם פאטאל, נבל בלתי ניתן לעצירה, התלבטות מוסרית של הגיבור הראשי וצילום בטכניקות של סרט אפל. ישנם מוטיבים בסרט שמופיעים גם בסרטיו האחרים של לינץ', כמו דמויות בעל הפרעות נפשיות והדגשת העולם המקוטב.
הסרט הושפע רבות מהסרטים; "צל של ספק" (1943), "ליל הצייד" (1955) ו"פסיכו" (1960). הפסיכואנליטיקאית לורה מאלווי הגדירה את היחסים בין דמויות הראשיות הסרט כתסביך אדיפוס. הסצנה שבו המצלמה מתקרבת לנמלים בתחילת הסרט ומציאת האוזן מסמלות את הסכנה בעוד שקיכלי אדום-חזה מסמל אהבה ושלום.
"קטיפה כחולה" משקף, בהרבה מובנים ולמרות המבנה החידתי שלו, התבגרות מינית ונפשית של נער. אביו של ג'פרי, מר בומונט, "מנוטרל" מיד בפתיחה, באמתלה לא ברורה שיש בה יסודות ילדותיים – כולל האופן שבו הוא נראה בבית החולים לאחר מכן. ג'פרי, שמגיע ללמברטון בגלל נפילתו למשכב של אביו, פוגש את אמו בדמותה של דורותי, שעובדת היותה אם היא נדבך מרכזי באישיותה ומהווה את אחד ממאפייניה המרכזיים, ואת אביו בדמותו של פרנק. כמו אדיפוס הוא מפתח משיכה מינית אל דורותי ובהמשך שואף להציל אותה מפרנק, שנאבק בג'פרי מתוך חשש למעמדו. בסופו של דבר, ג'פרי שב לזרועותיה של סנדי (נערה בת גילו אליה הוא "מטה" את משיכתו המינית לאמו) ודורותי מאבדת את שפיותה.
פסקול.
אנג'לו בדלמנטי הלחין את פסקול הסרט. הפסקול משלב ניו וייב, פופ ומוזיקה קלאסית. המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את פסקול הסרט ברשימת הפסקולים הטובים ביותר בכל הזמנים. זהו שיתוף הפעולה הראשון של בדלמנטי ודייוויד לינץ'. הם שיתפו פעולה מספר פעמים נוספות בהמשך הקריירה של לינץ'.
קבלה.
הכנסות.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים במונטריאול באוגוסט 1986 ולאחר מכן הוא השתתף בתחרות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר באותה שנה. ב-19 בספטמבר הסרט יצא לאקרנים בתפוצה נרחבת ב-98 בתי קולנוע בארצות הברית. בסוף השבוע לצאתו הסרט הכניס כ-789,409 דולר. בסיכום הכנסותיו הסרט הכניס כ-8,551,228 דולר בארצות הברית בלבד.
פרסים ומועמדויות.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר עבור דייוויד לינץ'. בנוסף הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב; התסריט הטוב ביותר עבור לינץ' ושחקן המשנה הטוב ביותר עבור דניס הופר.
איזבלה רוסליני זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר. בנוסף הסרט היה מועמד בעוד שש קטגוריות: הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר עבור לורה דרן והשחקן הטוב ביותר עבור הופר. הסרט זכה בארבעה פרסי איגוד המבקרים האמריקני: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור הופר והצילום הטוב ביותר.
מכון הסרטים האמריקאי.
במרוצת השנים מכון הסרטים האמריקאי דירג הסרט בכמה מרשימותיו:
אזור התעשייה קסונג
אזור התעשייה קסונג (Kaesong; 개성 공업 지구) הוא אזור תעשייה במעמד מנהלי מיוחד בעיר קסונג שבקוריאה הצפונית. הוא הוקם בשנת 2002 באזור פיתוח כלכלי המשותף לה ולקוריאה הדרומית ומועסקים בו פועלים מהצפון.
הפארק החל להיבנות על ידי קוריאה הצפונית תוך שיתוף פעולה של הדרום בשנת 2002, ובנייתו הושלמה ביוני 2004 אז החלה הפעלתו על ידי יצרנית הרכב יונדאי. הוא נמצא בשטח הצפון במרחק 10 קילומטר מהאזור המפורז הקוריאני, והוא מרוחק שעת נסיעה מסיאול בירת הדרום. הוא חובר גם לרשת הרכבות של קוריאה הדרומית ומתוכננת הארכת המסילה לפיונגיאנג המרוחקת ממנה בכ-160 ק"מ.
האזור, המשתרע על פני 66 קמ"ר, מנוהל על ידי ועדה של משקיעים מקוריאה הדרומית. באזור פועלים למעלה מ-100 חברות מן הדרום המעסיקים למעלה מ-50,000 פועלים מהצפון, ואשר נהנים מכוח עבודה זול יחסית המאפשר להם להתחרות בייצור של סין.
בחודש מאי 2010, בעקבות טביעתה של אוניית המלחמה הקוריאנית והטלת האשמה על קוריאה הצפונית, סגרה בתגובה פינוגיאנג את משרדי הפארק. באפריל 2013, בעקבות משבר היחסים בין שתי המדינות, חסמה קוריאה הצפונית את הגישה לפארק לאנשי צוות מהדרום. ב-16 בספטמבר, חמישה חודשים לאחר הסגירה נפתח הפארק מחדש. 123 החברות שפעלו בפארק העריכו את ההפסד המצטבר שלהן כתוצאה מהסגירה בסכום כולל של 944 מיליון דולר.
פבל פרנקל
רוברטו קוואלי
רוברטו קוואלי (באיטלקית: Roberto Cavalli, נולד ב-15 בנובמבר 1940) הוא מעצב אופנה איטלקי.
ביוגרפיה.
קוואלי נולד בפירנצה, טוסקנה שבאיטליה. סבו, ג'זפה רוסי, היה חבר פעיל בתנועת מאקיאיולי אשר יצירותיה מוצגות בגלריית אופיצי. קוואלי החל ללמוד במכון לאומנויות המקומי, וכסטודנט יצר הדפסים של פרחים אשר משכו את תשומת לבם של מפעלי הלבשה תחתונה איטלקיים.
בשנות השבעים המציא פטנט מהפכני להדפסה על עור. הוא השתמש בטכניקות האלו בפריז והחל לקבל עמלות מבתי אופנה ידועים כמו הרמס ופייר קרדן. בגיל 30 השיק את הקולקציה הראשונה שנשאה את שמו. הוא הציג את הקולקציה בפריז ובארמון פאלאצו פיטי שבפירנצה. בשנת 1972 פתח את החנות הראשונה שלו.
בשנות התשעים פתח קאוולי חנויות נוספות ברחבי אירופה. כיום עיצוביו נמכרים ביותר מ-50 מדינות. בנוסף לקו אופנה של בגדי נשים וגברים, המותג מייצר גם אביזרי אופנה כבשמים, משקפי שמש, נעליים, שעונים והלבשה תחתונה.