כתובת לאודיקה היא כתובת רשמית ביוונית מתקופת שלטונו של אנטיוכוס השלישי המתוארכת לשנת 193 לפנה"ס. הכתובת שרדה בשלושה עותקים שונים, שניים באזור ממלכת מדי, ליד הערים לאודיקיאה-ניהבנד וקרמנשה, הנמצאות שתיהן בדרך המסחר המרכזית מסלאוקיה אל אחמתא, ואחד סמוך לעיר אריזה שבחבל הארץ פריגיה. הכתובת היא צו מלכותי שבו מצווה אנטיוכוס על הקמת כת הסוגדת לאשתו לאודיקה השלישית כאלה. לאודיקה לא זכתה ליהנות זמן רב ממעמדה האלהי, שכן הלכה לעולמה בתוך שנה או שנתיים לאחר פרסום הכתובת.
לשון הכתובת.
חלק מלשון הכתובת שנמצאה בשנת 1884 באזור פריגיה, כפי שתורגמה על ידי ישראל שצמן:
חשיבות הכתובת.
חשיבותה של הכתובת נעוצה בכך שהיא מעידה על הפעם הראשונה בה מתבצע מרכוז הפולחן על ידי מלך סלאוקי ברחבי הממלכה הסלאוקית. לפני כן היו קיימות כתות אזרחיות-מקומיות בערים יווניות שסגדו למלכים סלאוקים השונים (ניתן למצוא עדויות לקיום פולחנים כאלו עוד בתקופתו של סלאוקוס הראשון), אך פולחנים אלו לא היו אחידים ולא הייתה כת שאורגנה ממרכז השלטון והונצחה בצווים רשמיים. הימצאותה של הכתובת בשלושה אתרים שונים, הנמצאים בקצוות שונים של הממלכה, מעידה על מהלך מתוכנן ונרחב, הנובע מהמלך עצמו ויוצר כת אחידה לאורך הממלכה הסלאוקית. מהלך זה מפורש כניסיון להעניק לממלכה הסלאוקית המגוונת מכנה משותף על בסיס דתי-שלטוני.
חשיבות נוספת נודעת לעובדה כי זו הפעם הראשונה שבה מופיע צו מלכותי רשמי המורה על סגידה למלך סלאוקי כאל בעודו בחיים (מעשה של האלהה עצמית) וסגידה אל קודמיו במסגרת כת אחידה, ובנוסף לכך על סגידה לאשתו כאלה. לפני כן היה מנהג של האלהת השליט הסלאווקי לאחר מותו בידי יורשו, וקשירתו אל מי מהאלים. כדוגמה ניתן להביא את יסוד פולחנו של סלאוקוס הראשון על ידי בנו ויורשו אנטיוכוס הראשון. סלאוקוס זכה לתואר סלאוקוס זאוס ניקאטור, והוקם לכבודו מקדש בעיר סלאוקיה פייריה, שאותה יסד וקבע כבירתו ובה גם נקבר. בהמשך, אנטיוכוס הראשון, לאחר מותו, הועלה לדרגת אל בידי בנו ויורשו אנטיוכוס השני וקיבל את התואר אנטיוכוס אפולו סוטר (שמשמעותו המושיע – אם כי ייתכן וזכה בתואר זה בעודו בחיים עקב ניצחונותיו על הגאלים).
ניכר כי אנטיוכוס ייחס חשיבות גדולה לייסוד הכת עבור לאודיקה, שכן הוא ציווה על מושלי הסטרפים השונים להציב את הכתובות במקומות בולטים ביותר במחוזותיהם. ואכן, ניתן לראות בכתובות שהתגלו באזור מדי כי מנדמוס, מושל הסטרפ של מדי, העביר לפחות שני צווים כאלו לפקידים בכירים במחוזו: אל תואס, המושל הצבאי באזור העיר קרמנשה, ואל מושל העיר לאודיקיאה-נהיבנד.
גישות מחקר.
בתחילה יוחסה הכתובת שנמצאה באזור פריגיה לשלטונו של אנטיוכוס השני אך לאחר מכן השתנתה גישת המחקר והכתובת, כמו השתיים שנמצאו מאוחר יותר באזור ממלכת מדי, יוחסה אל תקופת שלטונו של אנטיוכוס השלישי.
ההנחה הרווחת היא כי היוזמה של אנטיוכוס להאלהה שלו ושל לאודיקה אינה פרי גחמה של שליט כל יכול אלא מתבססת על פולחנים אזרחיים שונים שכבר היו נפוצים ברחבי הממלכה הסלאוקית, הן עבור לאודיקה והן עבור אנטיוכוס. כדוגמאות ניתן לראות את פולחנה של לאודיקה באזור איסוס, שם זוהתה עם האלה אפרודיטה (אך טרם זכתה להאלהה בזכות עצמה) ואת הפולחן המקומי ללאודיקה, אנטיוכוס וצאצאיהם באזור הרקיליאה-לאטומוס שבחבל הארץ קאריה. פולחנים אלו סללו את הדרך למעבר חלק יחסית אל כת אחידה, מרכזית.
חשוב לציין כי אנטיוכוס ביקש להדגיש במיוחד את דבקותה הדתית (eusebeia) של לאודיקה אל האל (theion) כצידוק לרומם את מעמדה, ואולי למנוע על ידי כך תחושות שיצירת כת כזו עבור המלכה היא בגדר חילול הקודש או אינו ראוי.
אחד מן ההבדלים הבולטים בין הכת המרכזית שייסד אנטיוכוס לבין הפולחנים האזרחיים-מקומיים שקדמו לה הוא אי אזכורם של צאצאי אנטיוכוס ולאודיקה בכתובות. הסיבה לאי אזכורם של צאצאי אנטיוכוס ולאודיקה בלשון הכתובת היא כפולה – הרצון להבליט את אנטיוכוס ולאודיקה כאנשים יוצאי דופן וראויים להאלהה לא רק בזכות מוצאם המלכותי, והשארת מקום לצאצאיהם לשמש ככוהנים ראשיים, כפי שאכן היה במקרה של בתם, לאודיקה הרביעית, אשר יועדה לשמש ככוהנת הראשית במחוז מדי. כמו כן היה מקום לצאצאיהם של נכבדים סלאוקים שונים ובתי מלוכה שונים לשמש ככוהנים במחוזות השונים, כדוגמת ברניקי, בתו של תלמי השני, נכדתו של ליסימאכוס, שמונתה לכוהנת הגדולה של כת לאודיקה בפריגיה (תוך ציון והבלטת קשרי המשפחה בין אביה ובין אנטיוכוס).
לא ניתן לדעת באיזה תאריך הורה אנטיוכוס על הקמת הכת עבורו, אך ניתן לראות כי יש שימוש בלשון הווה בצו המלכותי כאשר הוא מורה על השמת כוהנים ראשיים עבורו ועבור לאודיקה. אם לוקחים את לשון הכתובת פשוטה כמשמעה ניתן להניח כי הוא ייסד את הכת שלו גם בסביבות שנת 193 לפנה"ס, אך לפני ייסוד הכת עבור לאודיקה. זו גם הייתה השנה בה כיבושיו ותחום שלטונו הורחבו לגודלם המקסימל ובהחלט ייתכן כי השעה מעולם לא הייתה כשרה יותר לביסוס הכתות עבורו ועבור לאודיקה כבאותה שנה.
ישנן השערות שונות האם הכת נועדה עבור נתיניו היוונים של אנטיוכוס בלבד או האם יועדה עבור נתיניו הלא יוונים גם כן. אומנם לא נותרו עדויות לגבי אופיו של הפולחן, הזבחים והחגיגות השונות במסגרת הכת, וגם לא נותרו שׂרידים של מזבחים, פסלים או מקדשים אך סביר להניח כי טקסי הפולחן של הכת נוהלו בהתאם למסורות היווניות. מכיוון שאין עדויות להקמת כת כזו במקומות שלא היו כפופים ישירות לשלטונו של אנטיוכוס (בבל כדוגמה), ניתן להסיק כי הכת נועדה עבור חצרו, צבאו ונתיניו הישירים של אנטיוכוס, ולא עבור אותם המקומות שקיבלו מידה כלשהי של אוטונומיה מידי אנטיוכוס.
ערבית סעידית
ערבית סעידית (ערבית : صعيدى) היא ניב ערבי המדובר מדרום לקהיר ועד לגבול סודאן.
הניב חולק מאפיינים לשוניים עם ערבית מצרית (مصرى) וגם עם ערבית סודאנית (سوداني). דוברי ערבית מצרית לעיתים אינם מבינים צורות שמרניות של ערבית סעידית. מהגרים סעידים מן הדורות השני השלישי דוברים ערבית מצרית, אך שומרים על קשרים תרבותיים ומשפחתיים עם אזור הדרום.
1960 באסטרונאוטיקה
טיסה תת-מסלולית.
במהלך השנה בוצעו מספר טיסות במסלול זה:
ערבית קפריסאית
ערבית קפריסאית או ערבית מארונית-קפריסאית ("sanna, arápika") היא ניב של השפה הערבית המדובר על ידי העדה המארונית בקפריסין.
השפה הובאה לראשונה לאי על ידי המארונים אשר הגיעו מסוריה ומלבנון במאה ה-8. רוב דוברי הניב חיים בעיר הבירה, ניקוסיה, בעוד שאחרים בקורמקיטיס ובלימסול.
ניב זה חולק מאפיינים רבים עם ערבית צפון-מסופוטמית כמו גם עם ערבית לבנטינית.
לערבית מארונית-קפריסאית יש גם השפעות מארמית סורית שהיא מקור השפה, יוונית וטורקית.
מצנפת לילה
אולג אנטונוב
אולג אנטונוב (ברוסית: Олег Константинович Антонов; 7 בפברואר 1906 - 4 באפריל 1984) היה מהנדס אווירונאוטיקה רוסי. הוא תכנן חלק ממטוסי חברת תכנון המטוסים אנטונוב, אותה יסד.
ביוגרפיה.
אולג אנטונוב נולד בכפר במחוז מוסקבה. החל משנת 1912 הוא התגורר בסראטוב וסיים את בית הספר המקומי. כבר בגיל צעיר החל להתעניין בתעופה, אך לבקשתו להתקבל לבית הספר לטיסה לא קיבל מענה חיובי. בשנת 1924 החל ללמוד באוניברסיטת סראטוב ובמקביל החל להתעניין בניית דאונים. בשנת 1925 אנטונוב עבר ללמוד במכון הפוליטכני של לנינגרד וסיים אותו בשנת 1930. בשנת 1931 אנטונוב החל לבנות דאונים באחד ממפעלי מוסקבה.
בשנת 1933 אנטונוב החל לעבוד בחברת תכנון מטוסים יאקובלב. בשנת 1940 הוא מונה למהנדס הראשי של מפעל החברה בלנינגרד ובשנת 1943 מונה לסגן הראשון של מנהל החברה. בשנת 1946 הוא הועבר לסניף החברה בנובוסיבירסק. בעיר זו הוא תכנן את המטוס הראשון שבשמו צוין "An" על שם המתכנן הראשי. מטוס זה מדגם An-2 נמצא בייצור עד היום בסין, בסך הכול נבנו כ-17 אלף יחידות.
בשנת 1952 הצוות הטכני עבר לקייב בו נוסדה חברת תכנון חדשה שעם הזמן התפתחה לחברת אנטונוב הפועלת עד היום. במהלך פעילות אנטונוב בראש החברה בקייב תוכננו מספר מטוסים כולל מטוסי נוסעים ומטוסי תובלה. מטוס מדגם An-22 היה בעבר מטוס תובלה הגדול בעולם.
בסוף שנות ה-70 אנטונוב עבר על תכנון מטוס An-124 שנכנס לשירות בשנת 1984 ומהווה עד היום מטוס תובלה הגדול בעולם שנמצא בייצור סדרתי.
בשנת 1981 אנטונוב התקבל לאקדמיה ברית המועצות למדעים.
סטודיו
סטודיו הוא חדר עבודה של אמן, אומן או עובד. מקור המושג בלטינית, משורש שמשמעותו ללמוד, התגלגל לאיטלקית במשמעות חדר לימודים, ומאיטלקית לשפות אחרות במשמעותו הנוכחית.
מושג מקביל, אָטֶליֶיה (atelier) מקורו בצרפתית ומשמעותו סדנה. במקור, סדנת נגר. כיום המושג אטלייה מקובל לתיאור סטודיו של אמנים ושל מעצבי אופנה. בעבר אטלייה קושר גם עם סדנאות של אלכימאים ושל מכשפים.
במושג "סטודיו" משתמשים גם כשם עצם קיבוצי לתיאור מעביד וכלל העובדים עמו באותו סטודיו. שימוש כזה מקובל בתחומים רבים: אדריכלות, ציור, קדרות, פיסול, צילום, עיצוב גרפי, סקרפבוקינג, קולנוע, אנימציה, רדיו, טלוויזיה, אולפני הקלטות, מחול, תיאטרון.
סטודיו של אמן.