בשנת 2012, נפגש הכותב והמפיק המוזיקלי האמריקאי בני בלנקו עם צמד המפיקים הנורווגיים סטארגייט, באולפן הקלטות בניו יורק כדי לכתוב שירים חדשים, עבור אמנים שונים ביניהם ריהאנה. בעבר, הפיקו סטארגייט עבור ריהאנה את להיטיה "Don't Stop the Music" ו-"". לדברי בלנקו, הוא וסטארגייט רצו לסטות מהסאונד הרגיל של ריהאנה ולהפיק עבורה שיר שמתאים לקניה וסט: "זה לא שלא חשבנו על ריהאנה, פשוט הבאנו משהו שונה הפעם. זה תמיד קורה איתי". כמו כן, הם הקליטו את פעימות התופים לאחר שכבר הקליטו את הלחן עצמו.
לאחר השלמת השיר, הם רצו להשמיע אותו לריהאנה, אך בלנקו היה סקפטי בעקבות כך, מפני שחשב שהיא לא תאהב את הקצב האיטי שלו. לבסוף, סטארגייט ניגנו לה אותו, תוך שהם התקשרו לבלנקו מלונדון ואמרו לו שהיא אוהבת את השיר: "היא מאושרת. היא שמעה אותו שבע פעמים ברציפות, זה השיר האהוב עליה". כזכור, בריאיון להפינגטון פוסט, בלנקו אמר כי: "היינו צריכים להקליט ולערוך את השיר ב-24 שעות בלבד. לבסוף, הקליטו את קולה של ריהאנה היכן שהייתה נמצאת באותה העת ולאחר מכן, שלחו לנו את קובצי הקול ואנחנו ערכנו אותם והצלחנו להשלים את המשימה. זה פשוט יוצא דופן ומדהים". קוק הראל הפיק את השירה של ריהאנה בשיר והקליט אותה ביחד עם מרקוס טובר.
מייקל סטורלר אריקסן מסטארגייט אמר לעיתון הניו יורק טיימס כי: "בלנקו לקח קטע מהקלטתו של אריקסן, שינה אותו באופן אלקטרוני וגרם לו להישמע יותר מלוכלך מהמקור". בהמשך, ערכו את ההקלטה תוך שהוסיפו לו תוספות שונות. אריקסן תיאר את הסגנון של בלנקו כ-"לא שגרתי". הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה כתבה את השיר ב-14 דקות בלבד.
בשנת 2014 ביצוע של ג'וזף סלווט הגיע למקום השני במצעד של איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי.
מורן מרציאנו
מורן מרציאנו (נולד ב-18 ביולי 1978) הוא מלהק ואיש טלוויזיה ישראלי.
קורות חייו.
נולד וגדל בראשון לציון, הוא הבכור ולו שתי אחיות. הוריו, יוסי וכרמי, הם מייסדי ומנהלי רשת הצעצועים הקמעונאית "צעצועי מורן", שמייבאת צעצועים לישראל. אמו היא דולה במקצועה. סיים את הגימנסיה הריאלית בראשון לציון בהצטיינות, במגמות ביולוגיה וכימיה (1996).
לעיסוקו הנוכחי הגיע במקרה. הוא סיפר על כך בריאיון לליטל בן יוסף מ"מעריב":
במהלך השנה שאחר-כך ליקט מועמדות לדוגמנות עבור סוכנות POM, שהייתה אז בניהולה של עפרה איווניר.
ב-2000, בהיותו בן עשרים ואחת, הציע לו חברו מילדות רמי פרשוב, שייצג דוגמניות מחוץ לישראל, לייצג את עמית מכטינגר בישראל. מרציאנו הקים ביחד עם פרשוב את סוכנות הדוגמנות "ארטפורם". במסגרת הסוכנות ייצג וניהל מספר קטן של דוגמניות מובילות כמו עמית מכטינגר, בר רפאלי, קים איגלינסקי, נינה ברוש (ויק), יעל גולדמן, שרון גניש, מלי לוי, מורן גרוס, מור קציר, חן יאני ועוד. פרשוב היה אחראי על הייצוג בחו"ל ומרציאנו על הייצוג בישראל.
ב-2005, ביקש אורי דיקשטיין, שניהל אז את חברת ענני תקשורת, שהפיקה את תוכנית הנוער "אקזיט", ממרציאנו ללהק את המנחים לעונה השנייה של התוכנית. זו הייתה עבודת הליהוק הראשונה של מרציאנו. מאז הוא עוסק בליהוק.
לאחר ליהוק הישרדות והדוגמניות, פנה אליו גיא המאירי, שהיה מעורב בהפקת התוכנית "הדוגמניות" בערוץ 10 ושימש בעבר כמנכ"ל סוכנות הדוגמנות "לוק". הוא ביקש ממרציאנו ללהק דוגמניות לעונה השנייה של התוכנית. המאירי, ששימש כמפיק "הישרדות", פנה אליו כדי שילהק את התוכנית, ומרציאנו ליהק את כל העונות של "הישרדות". כן ליהק את "המירוץ למיליון". הוא היה מעורב בבניית תוכנה שתעשה פילוח של המתמודדים ל"הישרדות" על ידי שאלות ובחינות פסיכוטכניות.
הוא מספר בריאיון לחן שליטא מ"גלובס" על צורת ליהוק הריאליטי:
לאחר מכן פנה אליו יוני פארן כדי שילהק שחקנים עבור העונה השנייה של התוכנית "האלופה".
ספי שקד, שהיה שופט ב"דוגמניות" הציע למרציאנו ללהק את הפרסומת הראשונה שלו ל-ML מידות גדולות והלבשה תחתונה ומכאן זרמו עבודות נוספות בתחום.
מרציאנו ליהק לפרסומות של: נשואה, TNT, נטורל פורמולה, קרליין, בזק, סלקום, ישראכרט, מחסני תאורה, סונול, מכללת דרבי, שופרסל, בנק הפועלים, פלאפון, בנק דיסקונט, טבע נאות ועוד. הוא עבד עם במאים כגון: שחר סגל, נירית ירון, דרור שאול, יורם עבר הדני, רם ברוך ועוד.
מרציאנו למד משחק מול מצלמה אצל ליאת ביין, הוא מרצה לשחקנים במסגרות שונות כמו גם בפקולטות ומכללות לתקשורת.
כשחקן עשה מספר הופעות אורח בסדרות "עבודה ערבית", "חצויה", "גאליס", 30 ש"ח לשעה ו"בובות" ובסרט "מכתוב". בסדרה "עספור" שיחק בעונות הראשונה והשנייה את העבריין ליאור ניסימיאן.
החברה שלו כוללת שלוש מחלקות ליהוק: ריאליטי, דרמה ופרסומות.
הוא מייעץ באופן שוטף לגופי שידור, משרדי פרסום, חברות הפקה וכולי בנושאי תוכן וליהוק. מרצה בפני חברות וגופים פרטיים על ליהוק ועולם הטלוויזיה.
הוא הגה את "פרויקט גלעד", לציון חמש שנים לנפילתו של גלעד שליט בשבי. הפרויקט שודר בפייסבוק, עם אפשרות לעשות לייק. מתוך כוונה להפעיל לחץ לשחרר. 24 אנשים ידועים הוכנסו כל אחד למשך שעה לצינוק קטן ואטום, שהוקם לצורך כך באולפני הרצליה. הם תועדו על ידי מצלמות. כל אחד שיצא מהצינוק חתם על מסמך שהוא בעד העסקה שתמורתה ישוחררו חמש מאות וחמישים מחבלים, שחלקם עם דם על הידיים. בין המשתתפים היו כרמי גילון, עמי אילון, גילה אלמגור, משה איבגי, רון קופמן, אייל ברקוביץ'.
במהלך השנים היה הבאסיסט של להקת "אידיאה" שהופיעה במועדונים הלוגוס ובארבי.
כתב והלחין את שירי הלהקה והם הושמעו אצל טל השילוני ויואב קוטנר. היה יוצר, באסיסט וסולן של להקת "אוקטובר שם זמני", איתה הופיע בערוץ המוזיקה ובבארבי. ניגן באס בהופעה באכזיב עם מיכה שטרית. wake up, השיר שכתב והלחין, הוא שיר הנושא מתוך "פצועים בראש". נכון ל-2017 מרציאנו עדיין עוסק במוזיקה, כותב, מלחין ומופיע עם חומרים מקוריים שלו ולעיתים גם משתף פעולה עם אמנים אחרים.
בינואר 2014 בחר בו "גלובס" לאחד ממאה האנשים המשפיעים בתקשורת הישראלית.
מורן מרציאנו נשוי מאז שנת 2010 לענבל, עורכת תוכן ומורה ליוגה, להם שתי בנות, אליה ונגה והם מתגוררים בתל אביב.
נחל צופים
נַחַל צוֹפִים הוא נחל אכזב בואדי בצפון ירושלים. ראשיתו בהר הצופים ומכאן שמו. יורד בערוץ עמוק, מרחק 1.6 ק"מ וירידה של 110 מטר עד למוצאו אל נחל שורק למרגלות שכונת רמות אלון.
אורכו של הואדי המכונה פארק נחל צופים הוא מצומת רמות במערב ועד צומת גבעת המבתר ממזרח, בתוך שטח מיוער שמצפונו השכונות שועפאט ורמת שלמה; ומדרומו גבעת המבתר, רמת אשכול, סנהדריה המורחבת והר חוצבים. בנוסף, בצמוד לואדי נחל צופים נמצאים "גן החמישה עשר" (בלב הגן בית הספר יד המורה) בין גבעת המבתר לרמת אשכול; וגן משולם (בלב הגן מערת האשכולות) בין רמת אשכול לסנהדריה המורחבת. הנחל עצמו ממשיך בתוך מנהרה ומתחבר עם נחל שורק לכיוון סכר בית זית.
בגדה הצפונית של הנחל, מול שכונת סנהדריה המורחבת, ישנה תצפית רחבה על השכונות שהיו לפני מלחמת ששת הימים על הספר. בשל המיקום האסרטגי, וכן בשל היות נתיב הנחל מקשר בין המתחם הירדני בנבי סמואל למקבילו בגבעת התחמושת, התגלעו חיכוכים בין נציגי ישראל וירדן במהלך הדיונים על הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות בשנת 1949. הישראלים ביקשו לפרז את הערוץ כולו, אך יד הירדנים הייתה על העליונה. בין 1949 ל-1967 אירעו תקריות ירי רבות בין המוצבים הישראליים והירדנים שמשני עברי הנחל. התקריות הביאו ב-1958 לסלילת דרך פטרולים צה"לית בגדה הדרומית של חלקו המערבי של הנחל, הקיימת עד היום.
לאחר מלחמת ששת הימים הוחל בבנייה מהירה של שכונות משני צדי הנחל. במוצאו הוקמה חוות חשמל, ומעל גדתו הצפונית נסללה דרך יגאל ידין, המקשרת בין השכונות הצפוניות של ירושלים. הפיתוח המהיר הביא לטשטוש חלקים מן האפיק, והכחדה מהירה של החי והצומח באזור. עדרי צבאים, שנראו תדיר בנחל, הלכו ונעלמו בהדרגה, עד שנותרו בו פרטים בודדים. תוואי הקרקע במוצא הנחל אל נחל שורק נעלם בעת הקמת אחד ממחלפי כביש בגין מעליו.
כיום מהווה השטח המיוער סביב אפיק הנחל חלק מפארק ירושלים, ולאורכו נסלל שביל אופניים. חלק זה מכונה יער רמות.
יוני (סמל נקבי)
יוני (מסנסקריט: योनि; נהגה: yoni) הוא מונח שמתייחס לאיבר המין הנקבי, או לדבר מה שמזכיר אותו בצורתו.
מקבילו הזכרי הידוע יותר הוא פאלוס, איבר המין הזכרי, או סמל פאלי, דימוי ויזואלי שלו.
מקור המילה.
מקור המונח יוני מסנסקריט, והוא עשוי להתייחס לכל מערכת הרבייה של הנקבה: הן לאיברי המין החיצוניים (הפות), והן לפנימיים (הנרתיק והרחם). השימוש בו בהשאלה מגוון, וכולל משמעויות רבות כגון: מקור, מעבר שמימי, מקדש, בית, קן, מקום מפלט, מיכל, מעין ועוד.
שימוש ראשון במונח במערב מתועד בשנת 1778.
יוני בדתות הודיות.
בהינדואיזם, המונח מופיע במגוון טקסטים עתיקים בפרשנויות שונות. במסורת הטנטרית היוני הוא מקור החיים. בטקסטים הינדואיים קאנוניים כגון הבהגאוואד גיטה והודות, יוני היא צורת חיים, או מין ביולוגי. בעולם קיימים 8,400,000 יונים, ובתהליך של גלגול נשמות ניתן להתגלגל ליונים שונים, לפי מעשים שנעשו בגלגולי חיים קודמים (קארמה).