תעשיות המשתמשות במודל זה כוללות טלוויזיה בכבלים, ספקי טלוויזיה בלוויין עם ערוצי טלוויזיה בתשלום, רדיו בלוויין, חברות טלפון, חברות טלפונים סלולריים, ספקי אינטרנט, ספקי תוכנה, ספקי פתרונות עסקיים, חברות שירותים פיננסיים, מועדוני כושר, מגזינים וכתבי עת אקדמיים ועוד.
כריסטין מיליאוטי
כריסטין ר. מיליאוטי (באנגלית: Cristin R. Milioti; נולדה ב-16 באוגוסט 1985) היא שחקנית וזמרת אמריקאית, זוכת פרס גראמי ומועמדת פרס טוני. מוכרת בזכות תפקידה בתור טרייסי מקונל/האמא בסיטקום "איך פגשתי את אמא", ובתפקידיה השונים בברודוויי.
ביוגרפיה.
מיליאוטי נולדה בעיר צ'רי היל, ניו ג'רזי שבארצות הברית, למשפחה ממוצא איטלקי. למדה בתיכון צ'רי היל איסט, שם החלה להופיע לראשונה בהצגות בית הספר.
לקחה שיעורי משחק באוניברסיטת ניו יורק, אבל פרשה בשנתה הראשונה.
קריירה.
בשנים 2006–2007 שיחקה בשלושה פרקים בסדרה "הסופרנוס" ברשת HBO, בתור קתרין סקרימוני.
ב-2011 השתתפה בפרק אחד בסדרה הקומית "רוק 30" ברשת NBC, בתור אבי פלין.
ב-2012 הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב-"Once" בו הופיעה בשנים 2011–2013. אולם על ביצועיה ב-"Once" היא זכתה (לצד עמיתה, סטיב קאזי) בפרס גראמי לאלבום המוזיקלי הטוב ביותר לשנת 2013.
ב-2013 שיחקה בסרט הקולנוע "הזאב מוול סטריט", בתור אשתו הראשונה של ג'ורדן בלפורט.
בשנים 2013–2014 שיחקה בסיטקום "איך פגשתי את אמא" ברשת CBS, בשתי עונותיה האחרונות, בתור טרייסי מקונל/האמא.
בשנת 2014–2015 כיכבה בתפקיד זלדה וסקו בסדרה "A to Z" ברשת NBC, לצד בן פלדמן, בעונתה היחידה של הסדרה.
ב-2015 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "פארגו" ברשת FX, בתור בטסי סולברסון, אשת השוטר לו סולברסון. בנוסף בשנה זו, דיבבה בפרק אחד בסדרת האנימציה "איש משפחה" ברשת FOX.
בשנים 2015–2016 גילמה את אלי, העוזרת של ניוטון, במחזמר "Lazarus" שכתבו דייוויד בואי ואנדה וולש.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "It Had to Be You".
ב-2017 שיחקה בפרק הראשון של העונה הרביעית של הסדרה "מראה שחורה" לאחר המעבר אל Netflix, בתור נאנט קול.
ב-2019 כיכבה בפרק הראשון ובפרק השמיני בסדרת האנתולוגיה "אהבה מודרנית" מבית פריים וידאו.
בשנת 2020 כיכבה לצד אנדי סמברג בקומדיה הרומנטית "פאלם ספרינגס". בשנת 2021 החלה לגלם את הדמות הראשית בסדרה "שבב של אהבה"; קומדיה שחורה מבית HBO Max.
בני ערובה (סדרת טלוויזיה)
בני ערובה היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת מתח ואקשן של ערוץ עשר בכיכובם של איילת זורר ויאיר לוטן. העונה הראשונה עלתה לשידור ב־13 באוקטובר 2013, וב־9 בפברואר 2016 עלתה לשידור העונה השנייה.
הסדרה זכתה להצלחה בזירה הבינלאומית עוד בטרם עלייתה לשידור בישראל. פורמט הסדרה נמכר לרשת CBS האמריקאית, ושם עלתה לשידור בספטמבר 2013 תחת השם "Hostages", והיא הסדרה הישראלית הראשונה שנמכרה לרשת טלוויזיה אמריקנית עוד בשלבי הפיתוח ולפני הפקת המקור הישראלית.
עונה ראשונה.
העונה הראשונה שודרה בין החודשים אוקטובר–דצמבר 2013.
עלילה.
בני משפחת דנון נחטפים ומוחזקים כבני ערובה בביתם: ד"ר יעל דנון, מנתחת בכירה ומוערכת, אייל דנון, מנהל בית ספר, וילדיהם נועה ואסף. החוטפים הם שלושה שכירי חרב בפיקודו של אדם רובין, קצין ימ"מ מצטיין, גיא, גיסו של רובין, אלה ואלכס. החוטפים מתכוונים להחזיק במשפחה כבני ערובה עד אשר יעל דנון תהרוג את שמואל נצר, ראש הממשלה, בניתוח שהיא אמורה לערוך לו לאחר שנצר בחר בה. הסדרה עוקבת אחר הדילמה הקשה של יעל דנון ואחר מערכת היחסים בין החוטפים והחטופים ובין החוטפים לבין עצמם: גיא מתאהב בנועה, אלה מנהלת רומן עם אלכס תוך ניצול שלו, ולבסוף הורגת אותו, ועוד. עם התקדמות הסדרה מתברר המניע של רובין: אשתו נטע חולה בלוקמיה וזקוקה להשתלת מח עצם. התורם היחיד האפשרי הוא אביה, ראש הממשלה. יעל דנון מטפטפת במהלך הניתוח חומר שרובין נתן לה במטרה להרוג את ראש הממשלה. מותו של ראש הממשלה נקבע, והוא מובל לחדר המתים. בשיתוף פעולה עם עובדי חדר המתים מוחלף ראש הממשלה בגופה אחרת, והוא נלקח מבית החולים ומוחזר לחיים באמצעות סם נגד לחומר.
עונה שנייה.
שודרה בין החודשים פברואר - אפריל 2016.
עלילה.
העונה נפתחת בניסיון של אדם רובין ושותפיו להעביר את שמואל נצר מחוץ למדינה על־מנת לערוך את ניתוח ההשתלה של מח העצם. הם מסתבכים בדרך ומוצאים עצמם לכודים בבית כנסת נטוש כשהם מוקפים בעשרות שוטרים, וביניהם חבריו של אדם. שמנסים להבין את זהות החוטפים, מנהלים איתם משא ומתן ומשחררים בני ערובה.
העונה מסתיימת בכך שהאולטימטום של בן מגיע לסיומו. זוהר מגלה את המזימה של ריג'נקורפ להרוג את ראש ממשלת בריטניה, מגיעה לדירה ליד בית הקברות ומונעת את ההתנקשות. אורנה חושדת במעורבות של אמסלם ואדם באירוע בני הערובה. אדם מראה לבן שהוא מחזיק בלידיה ודורש את בתו ואת התרופה שתציל אותה תמורת שחרורה של לידיה. ראש הממשלה נצר שוחרר, בן יורה בלידיה. אדם מתקשר לגיא בבקשה להביא את נצר לבן. שירה בתו של אדם ניצלה, אך כוחות הימ״מ פרצו פנימה על מנת להציל את נצר, ולאחר חילופי אש אדם נהרג.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
כפר נוער דוד רזיאל
אסון הרפתנים
אסון הרפתנים אירע ב-19 באוקטובר 1943, חול המועד סוכות תש"ד, ובמסגרתו טבעו בכנרת, מול חופי עין גב, אחד-עשר רפתנים.
רפתנים מכל רחבי הארץ הוזמנו לאספה השנתית של התאחדות מגדלי הבקר בארץ ישראל שהתקיימה בדגניה א'. בסיום החלק המקצועי של האספה הובטח ללמעלה מ-200 המתכנסים שיט בכנרת לאור הירח המלא מדגניה לעין גב. לרשות הציבור הועמדו סירת מנוע, שאליה נקשרה סירה נגררת נוספת, עשויה עץ. כושר הקיבול של שתי הסירות יחדיו לא עלה על כ-160 מקומות. עם זאת, נדחסו למעלה מ-200 איש לשתי הסירות שעשו את דרכן בחשכה לכיוון עין גב.
סמוך לחצות, כאשר אורות עין גב נראו כבר באופק, החלה הנגררת לשקוע במהירות. אחד עשר מהרפתנים (ארבע נשים ושבעה גברים), שלא ידעו לשחות, שקעו אל המצולות.
חילוץ הגופות נמשך מליל הטביעה ובימים שלאחריו, משיית הגופות נמשכה עד ה-29 באוקטובר בסיוע אנשי עין גב, דייגים מגינוסר, אמודאים מחיפה ובסיוע מטוס של חיל האוויר הבריטי. למחרת האסון פתח דוד רמז את ישיבת הוועד הפועל של ההסתדרות בדקת דומייה. במקביל נפתחה, לפי בקשת חברי עין גב, שביקשו לנקות את שמם מרשלנות, ועדת חקירה פנימית בראשות זאב הים. עם זאת, ולמרות האבל שאפף את היישוב בעת האירוע, הוא נשכח עד מהרה בשל מאורעות מלחמת העולם השנייה.
לזכרם של הנספים יצא ספר זיכרון.
Ecomotion
בעקבות פרויקט הלהקה
Epi-lasik
סרגיי ואווילוב
סרגיי איבאנוביץ' ואווילוב (רוסית: Сергей Иванович Вавилов; 24 במרץ/12 במרץ 1891 - 25 בינואר 1951) היה פיזיקאי סובייטי. הוא עסק בעיקר באופטיקה ולומינסנציה. על מחקריו שביצע הוא קיבל 4 פעמים פרס סטלין, עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל. בשנים 1945-1951 המדען היה נשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות.
ואווילוב נולד במוסקבה למשפחת סוחרים. אחיו הבכור הוא הבוטנאי הנודע ניקולאי ואווילוב. הוא למד בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1914. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס ושירת בהנדסה קרבית.
בשנת 1918 ואווילוב החל ללמד פיזיקה במוסדות להשכלה גבוהה במוסקבה, כולל אוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1925 ואווילוב נסע לגרמניה והשתתף במספר כנסים מדעיים. בשנת 1929 הוא קיבל תואר פרופסור. עוד במהלך שנות ה-20 ואווילוב יזם מחקרים בתחום לומינסציה. הוא היה מנחה מדעי של פאבל צ'רנקוב שבהמשך על עבודות בחקר קרינת צ'רנקוב זכה בפרס נובל לפיזיקה. בשנת 1932 ואווילוב מונה למנהל מכון לבדב לפיזיקה. באותה שנה ואווילוב נבחר לחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
כאשר בשנת 1940 אחיו ניקולאי ואווילוב נעצר, סרגיי ואווילוב הלך ללברנטי בריה וויאצ'סלב מולוטוב במטרה להגיע לשחרור אחיו אך ללא הצלחה ואחיו נפטר בכלא בשנת 1943.
במהלך מלחמת העולם השנייה ואווילוב עסק בפיתוח מכשירים אופטיים לצורכי הצבא. ואווילוב היה בין יוזמי העמקת מחקרים בתחום פיזיקה גרעינית בברית המועצות.
בשנת 1945 ואווילוב מונה לנשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות במקום ולדימיר קומארוב, וכיהן בתפקיד זה עד סוף חייו.
ואווילוב פעל בתחום מדע פופולרי וכתב ספרים על חייו של מספר מדענים. הוא פעל להכרה של מיכאיל לומונוסוב כמייסד המדע הרוסי וייסד את מוזיאון על שמו.
ואווילוב נפטר ממחלת לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
החל משנת 1951 בברית המועצות וכיום ברוסיה מוענקת מדליה על שמו עבור מחקרים בתחום הפיזיקה, מספר מכוני מחקר של האקדמיה נקראים על שמו.
אמדה אוזנפאן
אמדה אוזנפאן (בצרפתית: Amédée Ozenfant; 15 באפריל 1886 - 4 במאי 1966) היה סופר וצייר צרפתי שהתמחה בסגנון הקוביסטי. יחד עם שארל-אדואר ז'אנרה (שנודע לימים כלה קורבוזיה) ייסד את תנועת הפוריזם באמנות.
קורות חיים.
אוזנפאן נולד בסן קוונטן שבצרפת למשפחה בורגנית, ולמד בבית הספר הדומיניקני בסן סבסטיאן. לאחר תום לימודיו שב לעיר הולדתו והחל לצייר בצבעי מים ובצבעי פסטל.
בשנת 1904 למד ציור תחת ז'ול-אלכסנדר דגראב (Jules-Alexandre Patrouillard Degrave) בבית הספר העירוני (Ecole Municipale de Dessin Quentin Delatour). ב-1905 עבר לפריז והחל ללמוד בה אמנות תחת מוריס פילאר ורניואי ושארל קוטט. לצידו למדו רוז'ר דה לה פרזנייה ואנדרה דונייר דה סגונז'ק שהיו לחבריו.