בתחילת עונת 2009–2010 חזר סניד לקדנציה שנייה בקבוצת עירוני אשקלון.
מלחמת הנשמות
מלחמת הנשמות היא טרילוגיית ספרי פנטזיה המבוססת על עולם המערכה רומח הדרקון פרי עטם של מרגרט וייס וטרייסי היקמן. האירועים המתוארים בטרילוגיה מתרחשים כ-70 שנים לאחר מלחמת הרומח, המתוארת בספרי רשומות רומח הדרקון וכ-40 שנים לאחר מלחמת הכאוס, המתוארת בספר דרקוני להבת קיץ. קבוצת גיבורים חדשה מוצאת עצמה מגנה על העולם מפני כוחות הרוע של אלת האופל טאקיזיס, ששבה לקרין במסווה האל האחד, לצד כמה מגיבורי הרומח שנותרו בחיים.
הטרילוגיה פורסמה בין השנים 2000–2002 ונכללה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס
הספרים המרכיבים את הטרילוגיה הם:
עלילת הטרילוגיה.
40 שנים חלפו מאז מלחמת הכאוס (המתוארת בספר דרקוני להבת קיץ) וכעת מתחיל עידן התמותה, שבו האלים עזבו את קרין, ודרקונים שולטים ביבשת, הנותרת שסועה ומחולקת. דרקונים אלה חזקים ומאיימים יותר מאלה המקומיים, שמצאו את מותם בדרך זו או אחרת או ששועבדו. זאת ועוד, הדרקונים המתכתיים נעלמו כליל.
עם עזיבת האלים, הקסם בקרין אף הוא נחלש, ומסדרי הקוסמים כבר התפרקו. למרות שפאלין מאז'ר הצליח להחזיק במידה מסוימת של כח כושפות. הדרקונים נמנעים ממלחמה ביניהם הודות להסכם שלום שברירי האומר שמעט הקסם שנותר בקרין מחולק שווה בשווה ביניהם. אבירי טאקיזיס נהפכים לאבירי נראקה, כעת כשאיבדו את מקור כוחם, היינו, אלת הזדון טאקיזיס. אולם, מסדר אבירות חדש זה אינו מכובד כקודמו.
סהר-פז, אחת מאחרוני גיבורי הרומח, מקימה יחד עם ג'ספר כור-אש את מגדל האור באי שלסי אשר בעיר האלפים קלינסטי. קרמון מאז'ר, על ערש מותו, שולח אביר סולאמני בשם ג'רארד למסע יחד עם גדילן קוץ-רגל, שחזר באמצעות מכשיר ההעברה בזמן על מנת למצוא את סהר-פז. הם עורכים מסע מסוכן לכיוון קלינסטי כדי לברר עם פאלין מאז'ר את דבר הימצאה. בינתיים, אומת הקלינסטים מאוימת בהשמדה על ידי שליט הדרקונים שלה, מכיוון שאחד מהממצאים הקסומים החזקים ביותר מוחזק בה, ובשל כך שייך לה מבחינה חוקית.
אלהנה צפריר ממשיכה לנסות ולחדור את שדה הכוח שמגן על העיר סילבנוסט. שדה הכוח הונח במקום על ידי הדרקון הירוק, שליטם הרודני שמאמינים כי הוא גם האלף החכם סילבנושיי, בנה של אלהנה. הוא מוצא דרך לתוך סילבנוסט ומומלך למלך. מינה, נערה בת 17 בעלת כוח מסתורי שהופיעה יש מאין לאחר הסערה הגדולה, הצליחה להשתלט על אבירי נראקה בזכות עיני הענבר שלה וקסמיה, והיא כעת מובילה אותם לניצחון על העולם תחת בשמו של האל האחד, ממנו היא ירשה את כל כוחותיה. צבאה של מינה מצטרף למצור על העיר סנקטיון, וכאשר הם מביסים את אבירי סולאמניה בעיר הם נשלחים לתקוף את סילבנוסט. בעזרתו של האל האחד, אבירי נראקה מצליחים לחדור את המגן על העיר באורח קסם.
המגן מעל העיר האלפית סילבנוסט נשבר כאשר הדרקון הירוק כרתי רועץ-דם מובס, ומינה וצבאה יחד עם הדרקונית האימתנית בריל מביאים לניצחון על העיר הכבושה. בינתיים, סהר-פז עורכת מסע לאורך נהר הנשמות בעקבות הנשמות התועות, והדבר מאיים על שלום כולם.
מתגלה זהותה של האלה האחת, וכי מדובר באלת הזדון טאקיזיס בכבודה ובעצמה, אשר חזרה להטיל את חתיתה על היבשת, והסיבה לעזיבתם של האלים היא משום שטאקיזיס גנבה את כוכב הלכת קרין והחביאה אותו משאר האלים. האלפים הסילבנסטים מגרשים מאדמתם את סילבנושיי, את אימו אלהנה צפריר ואת אביו פורתיוס קנן וכעת גילתאס יושב על כס המלכות, בובת חוטים בידי הסנאט, כאשר למעשה העיר נשלטת על ידי אבירי נראקה. לאורנה נשארת מאחור כדי להילחם בבריל הדרקונית ומתה בהגנה על העיר קלינוסט. סילבנושיי מתאהב במינה, אך זו מנצלת ובסוף הורגת אותו, לא לפני שהוא מצליח להרוג את טאקיזיס. אלהנה מציעה כי גילתאס בנה ימלוך על שתי אומות האלפים לאחר מותו של סילבנושיי.
עצם הבסתה של טאקיזיס מאפשר את חזרת האלים לקרין, ופלאדין עוזב את שורות האלים הטובים כדי לשמר את האיזון בין הטוב והרע. עם מותה של טאקיזיס, מינה עוזבת למחוזות שאינם ידועים, וסיפורה ממשיך בספרי "כוהנת האופל".
ג'יזיה
ג'יזיה (בערבית: جزية) היא מס גולגולת שתושבי העולם המוסלמי שאינם מוסלמים (כמו יהודים ונוצרים) שילמו לשליט המוסלמי. בסורה 9 נאמר כי
נתינים לא מוסלמים החיים במדינה הנשלטת על פי חוקי האסלאם הוגדרו כד'ימים, ובתמורה לתשלום הג'יזיה יכלו לקיים את דתם ואת חייהם, אך נשארו אזרחים ממדרגה שנייה.
על המילים "בעודם מושפלים" ניטש ויכוח בין פרשני הקוראן. יש כאלו שהבינו זאת כהשפלת ראש (סימן לכניעות) ויש כאלו שהבינו זאת כהשפלת האדם, בהם איבן חאתם מקורדובה ומחמוד אבן עומד אל-זמח'שרי משפטנים שמו דגש על גביית המס, לדוגמה אבו יוסף טען "אין להכות אף אחד מבין אנשי הד'ימה כדי לסחוט את תשלום הג'יזיה, ולא יעמידום בשמש הלוהטת, ולא יעשו דברים נתעבים בגופם, או בדומה לכך. להפך יש לנהוג בהם ברחמנות". בכל מקרה אבו יוסף המליץ על גבייה קפדנית של הג'יזיה: "יש לאסור אותם עד שישלמו את חובם. אין לשחרר אותם ממעצר עד שמס הג'יזיה יתקבל מהם במלואו".
תשלום המס איפשר לדתות אלו להתקיים לאורך הדורות בתוך "ארץ האסלאם".
עציץ
עציץ הוא כלי צמח, הדומה לסיר, שנועד לגידול צמחים. עציצים בעבר היו עשויים לרוב מטרקוטה, ואילו כיום הם עשויים ממגוון חומרים נוספים ובהם פלסטיק, עץ, אבן וכן מחומרים מתכלים.
כאמור, העציץ הוא הכלי שבו הצמח גדל, אך עם הזמן השתרשה המילה גם ל"מוצר המוגמר" של עציץ שבתוכו גם צמח חי. כך הביטוי "להשקות עציצים" מכוון להשקיית הצמחים שבתוך העציץ, ולא השקיית העציץ עצמו.
בדרך כלל עציצים מכילים תערובת שתילה המשמשת כ"מצע" עבור הצמח הגדל בתוכם, יש להם צורה קונית המאפשרת להוציא בקלות את תוכן העציץ, קרי הצמח יחד עם המצע המחזיק את בית השורשים, לצורך שתילה באדמה או העברה לעציץ אחר, וכן, בתחתיתם קיימים חורים קטנים שמטרתם לנקז עודפי מים לצלחת המונחת תחת העציץ. הצמח יכול להשתמש במים האלה באמצעות השורשים שלו, אם זקוק להם. בעת האחרונה, תוכננו גם עציצים המכילים מערכות השקיה אוטומטיות.
עציצי פרחים.
במהלך השנים, השימוש בעציצי פרחים תרם תרומה רבה לענף הגינון, מכיוון שניתנה היכולת להעביר באמצעותם צמחים מסביבה אחת לאחרת. המצרים היו בין הראשונים להשתמש בעציצים למטרה זו.
הרומאים היו הראשונים להעביר צמחים בעציצים לסביבה מוגנת בזמן מזג אוויר קר.
במאה ה-18, הועברו שתילי עץ הלחם מטהיטי לאיי הודו המערבית וצמחי פלרגוניום הועברו מיבשת אפריקה ליבשת צפון אמריקה. כמו כן, גם סחלבים וסיגליות אפריקניות הועברו למרחקים ארוכים באמצעות עציצים.
עציץ בהלכה.
העציץ נזכר פעמים רבות בהלכה בעניינים שונים.
הרעיון הכללי בו נזכר העציץ כמעט בכל המקרים- הוא השאלה האם העציץ נחשב כמחובר לקרקע, או מנותק ממנה- ויש לכך השלכות שונות.
עציץ נזכר ב בין השאר, בקשר לכתיבת גט. על פי ההלכה, אין כותבין גט על דבר המחובר לקרקע, שכן מהפסוק "וכתב ונתן" נלמד שעל ה"וכתב" להיות בצמוד ל"ונתן", כלומר בשעת הכתיבה על הגט להיות מוכן לנתינה, ולא שיכתב הגט על דבר המחובר לקרקע ומחוסר קציצה.
בקשר לכך אומרת הגמרא, כי אדם הכותב גט על עציץ, ונתן את העציץ לאשה במתנה, חל גירושין על האשה, שכן במקרה כזה אין הגט מחוסר קציצה, שכן במצב שהגט נכתב עליו - במצב זה הוא ניתן לאשה. אם אדם כתב גט על עלה מתוך העציץ, נחלקו אביי ורבא. בעוד אביי מכשיר, שכן הוא יכול ליתן את העציץ בשלימותו עם העלה לאשה במתנה, פוסל רבא, שכן עלינו לחשוש שמא הוא יתלוש את העלה מתוך העציץ ויתן לה, ובעוד שבמקרה כזה הגט פסול, ייתכן שהוא לא ידע מכך ויחשוב שהיא מגורשת, דבר העלול להביא למכשולות חמורים.
שבת.
בהלכות שבת, נפסקת ההלכה כי אסור לטלטל עציץ הנקוב בתחתיתו - ממקומו, שכן עציץ כזה יונק מהקרקע, והזזתו נחשבת כקצירה האסורה בשבת.
קניה ומכירה.
ב מובא נידון בו קיים עציץ עם זרעים, העציץ שייך לאדם אחד והזרעים שייכים לאדם אחר, ואחד מהם רוצה להקנות לשני את חלקו. הגמרא קובעת, שאם מכר בעל העציץ את חלקו לבעל הזרעים, ומשך בעל הזרעים את העציץ לשם קניין, הוא קנה את העציץ, שכן העציץ נחשב למטלטלין, וכיון שכך הוא נקנה בקניין משיכה. לעומת זאת, אם מכר בעל הזרעים לבעל העציץ את חלקו, לא קנה העל העציץ את הזרעים עד שיחזיק בזרעים, שכן הזרעים נחשבים לקרקע, וקרקע נקנית רק בחזקה.
מקרה אחר הנידון בגמרא הוא, כאשר עציץ והזרעים של אחד ומכרן לאחר, במקרה כזה מסיקה הגמרא שאם החזיק בזרעים קנה עציץ, שכן "נכסים שאין להם אחריות נקנין עם נכסים שיש להן אחריות בכסף ובשטר ובחזקה", כלומר אדם הקונה נכס מסוגת "נכסים שאין להם אחריות" - קרקעות, יכול לקנות בדרך אגב גם "נכסים שאין להם אחריות", כלומר מטלטלים. לעומת זאת, אם החזיק בעציץ, אף את העציץ לא קנה עד שיחזיק בזרעים, שהרי העציץ נחשב למטלטלין ולא ניתן לקנותו בקניין "חזקה".
ארץ ישראל.
בגמרא נידון עציץ ש"נקבו" כלומר חיבורו לקרקע על ידי הנקב שבקרקעיתו, נמצא בארץ ישראל, אך "נופו" כלומר הצמח היוצא ממנו נמצא בחוצה לארץ. דעתו של אביי היא שהעציץ נחשב כפירות ארץ ישראל, ויש לו דיני המצוות התלויות בארץ לכל דבר, אך רבא פוסק שהעציץ נחשב כחלק מחוץ לארץ. חכמי הגמרא מבארים, כי כאשר העציץ השריש, מודה גם רבא שכולו נחשב כחלק מארץ ישראל, שכן הוא נטוע בארץ, והמחלוקת היא רק אם העציץ לא השריש.
עציץ שאינו נקוב.