בין היהודים לבין בני העמים האחרים ששירתו בחיל הספר כמו הדרוזים, הצ'רקסים, הצ'צ'נים, הארמנים, הכורדים ורבים אחרים, היו בדרך כלל טובים. רבים מיוצאי חיל הספר ציינו דמויות שונות מבני עמים אלה שהיו המפשרים בין היהודים לבין הערבים ובמקרים מסוימים אף הצילו יהודים מהסתבכות בצרות על רקע זה.
לא מעטים מבני עמים אלה שמשו כקצינים וכנגדים בחיל הספר. כאשר אחד מאלה היה מפקד על יחידה שבדרך כל רוב חייליה היו ערבים ובהם מיעוט יהודי היה אותו קצין או נגד הוגן מאוד כלפי היהודים. בין השאר סופר על מקרה שבו יהודי שהיה טירון בחיל הספר, קרא לעבר קבוצת טירונים חדשים שהגיעה למחנה, כי התנאים בחיל הספר גרועים וכדאי להם להתחרט ולעזוב עוד לפני שיחתמו על חוזה השירות. כששמעו זאת המפקדים הבריטים, מיד אסרוהו כמעורר מרד וכפוגע במאמץ המלחמתי הבריטי. בצר להם פנו חבריו היהודים של אותו טירון לסמל דרוזי שהיה מיודד אתם. הוא אמר להם כי אותו טירון עשה מעשה שטות והוא ידאג לשחררו, אך באותה הזדמנות הזכיר להם כי השירות בחיל הספר היא הזדמנות נהדרת עבורם, היהודים, להכשרה צבאית של ממש ולהיכרות קרובה עם הערבים. אותו דרוזי שירת לימים ביחידת המיעוטים של צה"ל.
היחסים בקרב היהודים בחיל הספר.
גם בתקופות שבהם היו בחיל הספר כמה עשרות בודדות של יהודים, היו הבדלי מעמדות בין הקצינים היהודיים לבין החיילים. דוגמה שמשקפת מערכת יחסים זו ניתן למצוא בדמותו של חיים הנרי לודמר, הקצין היהודי הבכיר ביותר ששירת בחיל הספר. לודמר נולד בצפת בשנת 1902 ושירת במשטרה מימי הקמתה. עם הקמת חיל הספר עבר לשרת בו ושימש כקצין תשלומים (Paymaster). למעשה הוא ריכז הרבה מנושאי כוח האדם של החיל והיה בקשר מתמיד עם גורמים בסוכנות היהודית והתאחדות עולי גרמניה בימי המאבק על הגיוס לחיל הספר. לודמר, כמו בעלי משפחות אחרים ששירתו שנים בחיל הספר, התגורר בשיכון המשפחות שהיה בזרקא (ילדים יהודים לא מעטים גדלו בזרקא). הוא היה בעל מעמד מכובד מאוד בחיל ובמידה מסוימת חשו כלפיו החיילים היהודיים יחס של ריחוק. זאת, אף על פי שיש עדויות שהוא נהג לארח חיילים יהודיים בביתו בזרקא בימי חגים.
מקומות השירות של היהודים בחיל הספר.
סדנת הרכב בזרקא.
בבסיס הראשי של החיל בזרקא הייתה סדנא גדולה לתיקוני רכב אשר שירתה לא רק את מצבת הרכב של החיל, אלא אף שימשה תחנת שירות תיקונים לכוחות רבים של בעלות הברית שחלפו שם בדרכם, למשל, מעיראק לארץ-ישראל. חלק ניכר מהחיילים ששירתו בסדנא זו היו מכונאים יהודים. בצמוד לבסיס זה הוקם מעין שיכון משפחות אשר בו הותר לקצינים ולסמלים לשכן את משפחותיהם. אפשרות זו נוצלה על ידי יהודים לא מעטים, ובזרקא גדלו ילדים אשר אבותיהם שירתו בחיל.
חוות הסוסים בג'יסר אל מג'מע.
בבסיס אחר של החיל, בג'יסר אל מג'מע (ליד קיבוץ גשר), הוקמה חווה לגידול סוסים של החיל. את החווה ניהל ד"ר חיים אפלבאום, הווטרינר הראשי של החיל, אשר תפקידו היה לדאוג לאספקה סדירה של סוסים לפלוגות החיל, תוך הקפדה על ריבוי סייחים בצבעים המתאימים, שכן, נהוג היה שלכל פלוגה יהיו סוסים בצבע שונה.
חיילי חיל הספר אחרי שחרורם.
עם שחרורם השתלבו רבים מיוצאי חיל הספר בכוחות ההגנה ומאוחר יותר בתפקידים שונים בצה"ל. ניתן היה לראותם משרתים בחיל החימוש, בחיל הקשר, בחיל האוויר (שם שירת יעקב שלמון (סלומון) שהגיע לדרגת אל"ם ולימים התמנה למנהל נמל התעופה בן-גוריון).
הכישורים שקנו בשטח הקשר וההאזנה איפשרו להם לתרום במסגרת אגף המודיעין. בוגרי היחידה כראובן בלום ואברהם אילוני השתלבו במסגרת יחידה 515, המכונה "יחידת האיסוף המרכזית של צה"ל" וקרויה מאז שנות ה-70 "יחידה 8200", ואף היו למפקדיה. חלק מהם שירתו במשטרת ישראל. מדינת ישראל הכירה בשירותם ובתרומתם של המשרתים היהודים בחיל הספר וקבעה כי מי ששירת במסגרת זו חצי שנה זכאי לשאת את אות המשמר, ובלבד שהשירות בחיל הספר נעשה על דעתם של מוסדות היישוב היהודי בארץ ישראל.
קצבת נכות
קצבת נכות היא קצבה המשולמת על ידי מדינה לאנשים עם מוגבלות המונעת מהם לעבוד ולהשתכר ברמה מינימלית. קצבת הנכות כמעט תמיד מותנית בהיעדר הכנסה משמעותית ממקורות אחרים.
קצבת נכות משולמת במדינות רבות, בהן ישראל וארצות הברית, ובאירופה: בולגריה, אסטוניה, צרפת, יוון, הונגריה, איסלנד, לטביה, הולנד, פולין וסלובניה. במלטה קיימת תוכנית של גמלת נכות הדומה יותר לקצבת נכות מאשר לתוכנית גמלת נכות.
סוגי נכויות המזכים בקצבה.
הגדרת הנכות הנדרשת לקבלת הקצבה משתנה ממדינה למדינה. בבולגריה ההטבות מוגבלות לבעלי פגיעה פיזית, פגיעת ראייה או פגיעה שכלית בעלי לפחות 90% אובדן כושר עבודה. בצרפת, לעומת זאת, נדרשת לפחות 50% נכות קבועה וביוון 67% אחוזי נכות.
בארצות הברית בשנת 1961, סבלו 25.7% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 16% מבעיות נוירולוגיות, 9.6% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 8.3% מסרטן, 8.3% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 7.2% ממחלות במערכת הנשימה, 2.5% מסכרת ו-22.4% מבעיות אחרות. בשנת 2011, סבלו 10.6% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 8.2% מבעיות נוירולוגיות, 19.2% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 9.2% מסרטן, 33.8% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 4.1% ממחלות במערכת הנשימה, 3.4% מסכרת, 3.7% מפציעות ו-7.7% מבעיות אחרות.
בישראל, בשנת 2009, סבלו 32% ממקבלי קצבת נכות ממחלות נפשיות, 25% ממחלות פנימיות, 21% ממחלות נוירולוגיות ולוקמוטוריות, 11% מפיגור שכלי ו-7.5% מליקויים חושיים.
שיעור מקבלי הקצבאות.
שיעור מקבלי קצבת הנכות משתנה ממדינה למדינה. בשנת 1999 היו ביפן קצת פחות מ-2% מקבלי קצבת נכות או גמלת נכות, בעוד בהולנד היה השיעור מעל 7%. ממוצע ה-OECD עמד על כ-5%. בארצות הברית היה שיעור מקבלי הקצבה בסוף שנות ה-70 כ-2.3%. בעקבות ביקורת ציבורית תוקן החוק בשנת 1980 על מנת להדק את הפיקוח על מבקשי הקצבאות, מרבים נשללה הקצבה ושיעור מקבלי הקצבה ירד באמצע שנות ה-80 אל מתחת ל-2%. צעד זה הביא בשנת 1984 לצעד בכיוון הנגדי, כאשר חוקק ב-1984 חוק הקורא ליחס יותר מקל כלפי מבקשי הקצבה. מאז, עלה שיעור מקבלי הקצבה באופן חד ובשנות ה-2000 עלה מעל ל-3.5%.
בית הסראייה הישן (עכו)
צביעת שיער
צביעת שיער היא פעולה הגורמת לשינוי מלאכותי של צבע השיער, לרוב באזור הראש. הצביעה יכולה לשנות את פיגמנט השערה או לכסות את השיער.
השימוש בצבע לשיער נפוץ בכל העולם.
סיבות לצביעת שיער.
ישנן סיבות רבות לצביעת שיער:
צביעת שיער נהוגה בקרב נשים וגברים כאחד ברחבי העולם, אם כי בשיעור גדול יותר בקרב נשים.
מוצרים לצביעת שיער.
קיימים מוצרים רבים מתחום הקוסמטיקה, אשר מיועדים לצביעת שיער.
החומר המשמש לצביעת השיער יכול להיות טבעי או סינתטי.
צביעת שיער בחינה.
החינה עשויה מצמח המכונה כופר לבן. צמח זה יכול לשמש כצבע שיער טבעי.
תהליך הצביעה כולל מריחה של העיסה על שיער יבש, החל בשורשים, והשארתו על הראש, עטוף במגבת למניעת לכלוך, למשך מספר שעות - משעה ועד ללילה שלם. לאחר מספר חפיפות ראש מתקבע הצבע.
לצביעת שיער באורך בינוני דרושה כמות של כ-200 גרם חינה.
לאבקה מוסיפים תה חם וחזק וביצה, וכן חומרים נוספים, על פי מתכונים ומסורות שונות:
החינה האדומה צובעת את השיער הלבן בצבע כתום בוהק. לשיער כהה היא מעניקה ברק כתום לאור השמש. צביעת שיער לאחר חינה עשויה להניב צבעים בלתי צפויים.
חינה שחורה היא תערובת של החינה האדומה הטבעית עם החומר (para-phenylenediamine (PPD, לצורך ספיגה מהירה יותר של הצבע והגברה של עצמתו.
סיכונים אפשריים.
קיים דיון מתמשך בנוגע לבטיחות של צביעת שיער.
חומרים מסוימים הנמצאים בצבעי שיער עלולים הגביר את הסיכון לסרטן השד. עם זאת, מחקרים שנעשו בנושא העלו נתונים סותרים.
החומר (para-phenylenediamine (PPD, הוא אלרגן המשמש כרכיב העיקרי בצבעי שיער קבועים.
מחקר משותף משנת 2019, שבוצע בשיתוף כמה גופי מחקר, הראה שנשים שחומות עור חשופות במיוחד לסכנה כתוצאה מצביעת שיער, וצביעה באופן קבוע עלולה להגביר עבורן את הסיכון לחלות בסרטן השד בעשרות אחוזים לעומת קבוצת הביקורת.
נמצא שהאמונה בכך שצביעת שיער יכולה להזיק, אינה מונעת מאנשים להשתמש בו באופן אינטנסיבי.
במידה ולא מכסים את העור ואת סביבת השיער שברצוננו לצבוע בקרם ווזלין הדבר עלול להוביל לצביעת העור בצבע למשך מספר ימים.
חימצון שיער.
קיימת שיטת הבהרת שיער בחמצונו, וצביעתו לבלונד. לצורך כך מערבבים אבקת חמצן (בדר"כ בצבע כחול) עם מי חמצן, מומלץ להשתמש ב-6%-9%. לאחר מכן מורחים על האזור הרצוי למשך 15-30 דקות.
יהודה שביט
יהודה שביט (11 באוגוסט 1951 - 12 באוקטובר 2013) היה ראש המועצה האזורית מטה אשר.
ביוגרפיה.
יהודה שביט נולד בשנת 1951 במעברת כורדני, קריית ביאליק, לפלה ושמואל שבקובסקי. אביו היה פרטיזן ואמו ניצולת שואה שהכירו בישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. שביט הוא בנם הצעיר לאחר אחיו אריה וחנה. מגיל צעיר היה פעיל בתנועת המחנות העולים בקריות. בגיל 15 הצטרף כילד חוץ לקיבוץ כברי בו חי כל שנותיו.
שביט שירת בחיל האוויר. לקראת סוף שירותו הצבאי, התחתן עם נעמי. שימש כגזבר במחנות העולים ולאחר חזרתו לקיבוץ כברי מילא כל השנים תפקידים מרכזיים בקיבוץ. במשך השנים שימש כגזבר קיבוצו ובהמשך כגזבר "אגודה שיתופית משקי המפרץ" והמפעלים האזוריים. בשנים 1988 ועד שנת 1993 שימש כגזבר מפעלי מילואות.
הותיר אחריו אשה, נעמי, ושלושה ילדים. הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מגוריו, כברי.
קריירה פוליטית.
החל מ-1994, נבחר שביט לראשות המועצה האזורית מטה אשר תפקיד שהחזיק בו עד ליום מותו.