לאחר הפוגרומים הקימו הנאצים בעיר את גטו לבוב, שאכלס כ-120,000 יהודים אשר גורשו רובם למחנה ההשמדה בלז'ץ או נרצחו בתחומי העיר במהלך השנתיים שלאחר הפוגרומים. קהילת יהודי העיר הושמדה כמעט לחלוטין עקב הפוגרומים, מעשי הרצח של יחידות האיינזצגרופן, התנאים הקשים בגטו והגירושים למחנות הריכוז הנאציים, ביניהם מחנה העבודה ינובסקה שבפאתי העיר. כ-200 עד 300 יהודים בלבד נותרו בעיר עם כניסת הצבא האדום אליה ב-1944.
במאי 1960 אולץ שר הפליטים של גרמניה המערבית, תיאודור אוברלנדר, להתפטר לאור טענות על חלקו בפוגרומים בלבוב עת שירת בגדוד האוקראיני שביצע את הפוגרום.
הנצחת מנהיגי הפורעים במאה ה-21.
באוקטובר 2009 העניק נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו את התואר "גיבור לאומי של אוקראינה" לרומן שוחביץ', מפקד גדוד "נכטיגל" של משטרת העזר האוקראינית בזמן פוגרום לבוב. בינואר 2010 העניק נשיא אוקראינה את התואר "גיבור לאומי של אוקראינה" גם לסטפן בנדרה, מנהיג ארגון הלאומנים האוקראינים בתקופת פוגרום לבוב. אחד הרחובות המרכזיים בעיר לבוב נושא כיום את שמו של סטפן בנדרה. בשנת 2007 נפתח בעיר לבוב מונומנט לזכרו של סטפן בנדרה הכולל שער ניצחון בגובה 30 מטר, אשר במרכזו ניצב פסלו של בנדרה בגובה של 7 מטרים.
קישורים חיצוניים.
מור פרסיאדו, Ars  Judaica 2012 ,"הצעקה-לבוב 1941" רחלי רוגל ,עמוד 108-110
אג&quot;ח זבל
קונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי
הקונצ'רטו לכינור ברה מז'ור אופוס 35 של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי נחשב לקשה ביותר לביצוע וזכה לתגובות מעורבות מצד מוזיקאים ומבקרי מוזיקה.
חיבור הקונצ'רטו.
בשנת 1878 יצא צ'ייקובסקי לנופש בשווייץ עם חבר כנר בשם יוסיף קוטק, תלמיד קומפוזיציה שלו בקונסרבטוריון. קוטק הביא עמו את הרדוקציה של "הסימפוניה הספרדית" ברה מינור מאת לאלו. צ'ייקובסקי ניגן בפסנתר וקוטק בכינור. במהרה מצא צ'ייקובסקי את רוח היצירה וישב לכתוב קונצ'רטו לכינור. תוך שבועיים נשלמה מלאכת הכתיבה לפסנתר וכינור כהכנה לתזמור. לאחר בדיקה מחודשת של היצירה, על ידי קוטק ואחיו של צ'ייקובסקי, מודסט, הוציא צ'ייקובסקי את הפרק השני, אשר לא השביע את רצונם, וכתב את הקנצונטה בסול מינור, המוכרת כיום כפרק השני של היצירה, ביום אחד. הפרק שהוצא הפך לאחר זמן להיות הפרק הראשון ב"זיכרון ממקום יקר" אופוס 42, שלושה פרקים לכינור ופסנתר. לאחר מכן תוזמרה היצירה על ידי אלכסנדר גלאזונוב. עד 12 באפריל 1878 תוזמרה היצירה והושלמה. המעניין הוא, שצ'ייקובסקי לא הקדיש את היצירה לכנר שהיה שותף לכתיבתה. צ'ייקובסקי הגיש את היצירה לכנר ליאופולד אאואר, אשר דחה את היצירה כבלתי ניתנת לנגינה. שנתיים עברו בלי שהיצירה בוצעה, גם לא על ידי הכנר יוסיף קוטק.
ביצוע ראשון וביקורת.
ביצוע הבכורה של היצירה התקיים ב-4 בדצמבר 1881 בווינה, בידי הכנר אדולף ברודסקי והמנצח הנס ריכטר. היצירה נוגנה זמן מה לאחר שברהמס העלה לביצוע בכורה את הקונצ'רטו לכינור ותזמורת ברה מז'ור, אופוס 77. בקהל ישב אדם, שהיה אימת המלחינים והנגנים, המבקר אדוארד הנסליק, שכתב על היצירה כי נדמה שאפשר לשמוע סירחון מהמוזיקה שצ'ייקובסקי כתב, בעיקר בשל הפרק האחרון בקונצ'רטו, שנכתב על פי מוזיקה קוזאקית עממית. הסערה שהמאמר חולל הובילה לפרסום היצירה ברחבי העולם כולו.
ניתוח היצירה.
בבחינה מדוקדקת מראה הקונצ'רטו לכינור את יכולתו של צ'ייקובסקי לכתיבה וירטואוזית ויחד עם זאת את אהבתו לצליל הסימפוני. הגם כי הכינור מנגן פסקאות ליריות וענוגות רוב הכתיבה לכינור היא וירטואוזית ודורשת מהכנר יכולת נגינה מעולה. התזמורת איננה רק מלווה אלא נוטלת תפקיד בעל חשיבות להתפתחות הנושאים. ההקדמה המנוגנת בתזמורת מהווה בסיס מלודי לפרק הראשון על שני נושאיו העיקריים.
פרק ראשון.
הפרק הראשון מבוסס על מבנה הפרק הראשון של הקונצ'רטו לכינור במי מינור אופוס 64 מאת פליקס מנדלסון. לאחר פתיחה קצרה בתזמורת, נכנס הכינור בהקדמה משלו ולבסוף מתחיל לנגן את הנושא הראשון השירתי והפואטי, שרמזים לו נשמעים בפתיחה לתזמורת. לאחר עיבוד הנושא הראשון ופיתוחו, כשהכינור מראה את יכולתו הווירטואוזית, מגיע הנושא השני, לירי ומעודן, המבוסס ברובו על הנושא הראשון. ושוב לאחר פיתוח הנושא, כשהכנר חייב להראות את שליטתו בכלי, מגיעה התזמורת וסוחפת את המנגינה הראשית בקול תרועה גרנדיוזית אל עבר הפיתוח, שלאחריו מגיעה קדנצה קשה לנגינה, הממשיכה את פיתוח הנושא הראשון והשני. התזמורת שבה ומופיעה עם צלילו העדין של החליל, המבשר את שובו של הנושא הראשון. הקודה של הפרק סוחפת ומלאת אנרגיה עד לסיום, כשהכינור מנגן בווירטואוזיות מרשימה.
פרק שני.
הפרק השני "קנצונטה" (שיר קטן) בסול מינור, מתחיל בהקדמה לכלי נשיפה מעץ, עד כניסת הכינור, המנגן ברכות מנגינה שירתית וענוגה, שחלקה המרכזי מתבסס על ההקדמה לפרק.
פרק שלישי.
הפרק השלישי מופיע ללא הפסקה. ההקדמה לתזמורת מציגה את המוטיב, שעליו מבוססת המלודיה הראשונה, ריקוד קוזאקי. זהו פרק במבנה צורת סונאטה, ובו שלוש מלודיות המבוססות על שירי עם. הפרק מסתיים בווירטואוזיות מלהיבה, כשהכנר מנגן צלילים כפולים ואף משולשים. זוהי יצירה תובענית ביותר מן המבצע. הכנר נדרש למיומנות נגינה וירטואוזית ולירית כאחת כדי שיצליח להעביר הן את הרגשות העמוקים והן את הרגשנות שביצירה זו.
פולוניה
פולוניה (בפולנית: Polonia) הוא שמה של פולין בשפה הלטינית. בפולנית בת ימינו מתייחס המושג לפזורה הפולנית ולאנשים בעלי מוצא פולני החיים מחוץ לפולין.
כ-15 עד 20 מיליון איש ממוצא פולני חיים כיום מחוץ לגבולות פולין, אחת הפזורות הגדולות ביותר בעולם. לעובדה זו מספר סיבות, בין השאר שינויי גבולות מדיניים, הגירה כפוייה והגירה כתוצאה מסיבות פוליטיות וכלכליות. אוכלוסיות גדולות של בעלי מוצא פולני נמצאות כיום בגרמניה, צרפת, מספר מדינות אירופיות אחרות, ארצות הברית, קנדה, ברזיל ובמדינות נוספות באמריקה וכן בישראל.
רבים מאזרחי פולין שהיגרו אל מחוץ למדינה בראשית המאה העשרים היו יהודים.
התאהבתי בכוכב
התאהבתי בכוכב (באנגלית: StarStruck) הוא סרט טלוויזיה מקורי מבית ערוץ דיסני בכיכובם של סטרלינג נייט ודניאלה קמפבל. הסרט צולם בעיר לוס אנג'לס. גרסת ה-DVD של הסרט יצאה לחנויות ב-8 ביוני 2010 בארצות הברית.
עלילה.
ג'סיקה אולסון, נערה מהעיר קלמזו במישיגן, מתכוננת לביקור משפחתי בלוס אנג'לס ומפגש עם סבתה. אחותה הבכורה שרה נרגשת לקראת הביקור, ומקווה שתהיה לה הזדמנות לפגוש בלוס אנג'לס את הזמר האהוב עליה, כריסטופר ווילד. היא מספרת לג'סיקה כי היא וחברתה איי.ג'י יודעות על כל מעשיו של הזמר ב-18 החודשים האחרונים; ג'סיקה חושבת שהתנהגות אחותה היא מגוחכת ושכריסטופר ווילד הוא לא אדם טוב לב כפי שמצטייר מהופעותיו בטלוויזיה.
במקביל, בהוליווד, הזמר כריסטופר ווילד נפגש עם אלן סמית', במאי קולנוע שמציע לו תפקיד ראשי בסרטו הבא. הוריו של כריסטופר, שהם גם המנהלים האישיים שלו, מאמינים שהתפקיד הוא הזדמנות גדולה לפריצה, אך שותפיו של סמית' לסרט טוענים שכריס הוא פרחח מפונק, שמככב לעיתים קרובות בצהובונים, עם חברתו אלקסיס בנדר. סמית' רוצה להוכיח שהוא באמת מעוניין בכריס לתפקיד, ולכן הוא מבקש ממנו שלא להיחשף לעיתונות בימים הקרובים.
ג'סיקה ומשפחתה מגיעים לקליפורניה לביתה של סבתה והחבר שלה הווארד. שרה מבקשת מג'סיקה להתלוות אליה למועדון בעיר, בו אמור הזמר להופיע בשיר לכבוד יום הולדתה של חברתו. כריס, בסיוע חברו סטאבי, מתגנב למועדון דרך הסמטה ומתחמק מצלמי הפפראצי הצובאים על הכניסה למועדון. במועדון הוא וסטאבי מבצעים את השיר עבור אלקסיס. ביציאתו מהמועדון דרך הסמטה, הוא נתקל בג'סיקה והיא נפצעת. תחילה ג'סיקה כועסת עליו, אבל מסכימה להיבדק בבית חולים אם כריס יחזיר אותה לבית סבתה לאחר מכן. כשהם מגיעים לבית סבתה, הם מגלים שצלמי הפפראצי עקבו אחריהם, וכריס נאלץ לבלות את הלילה במוסך של סבתה של ג'סיקה.
למחרת ג'סיקה מזהה את כריס בחוף מאליבו, והוא מבקש לשאול את מכוניתה בתקווה שיוכל להגיע הביתה במכונית שצלמי הפאפרצי לא יזהו. בזמן הנסיעה הם מתחמקים מהפפראצי ברחובות לוס אנג'לס, וכך כריס לוקח את ג'סיקה לסיור בעיר, בו היא מגלה פן שונה באופיו. במהלך הבריחה מהצלמים, הם נקלעים לביצה עכורה והמכונית מתחילה לשקוע. ג'סיקה מתעמתת עם כריס על הקשר שלו עם אלקסיס, והוא משיב שהיא לא מכירה אותו. בהמשך הנסיעה כריס מגלה שהוא לא רוצה להיות כוכב כפי שכולם רוצים שיהיה. הם חוזרים לחוף מאליבו, וכריס כמעט מנשק את ג'סיקה, אך אז הוא שוב רואה את צלמי הפאפרצי; הוא מחליט שלא יוכל עוד להיראות בחברת ג'סיקה בגלל העיתונות, ונפרד ממנה. מאוחר יותר באותו יום, מתפרסמת הידיעה על בילוי של כריס עם ג'סיקה; אלקסיס מתקשה להאמין כי כריס יצא עם מישהי לא מפורסמת, ועוזבת אותו.