אודי (אהוד) טאוב (נולד ב-10 ביוני 1962) הוא מאייר וסופר למבוגרים, לילדים ולנוער. ספרו "הרמן" זכה בשנת 1992 בפרס זאב לספרות ילדים ונוער. ספרו "רוכבי הדלי" נמנה ברשימת המועמדים לפרס ספיר בשנת 2018.
ביוגרפיה.
אודי טאוב נולד בבני ברק. הוא בוגר הישיבה התיכונית "נחלים" של "בני עקיבא" ואת שרותו הצבאי עשה בחיל האוויר. הוא למד תורה בישיבת אלון מורה בקדומים, ועיצוב גרפי באקדמיה לאמנויות בצלאל.
אודי טאוב מתגורר ביישוב חשמונאים, נשוי לרותי, אב לארבעה בנים וסב לנכדה.
ספריו.
כתיבתו של טאוב למבוגרים נעה על התפר שבין המסורת היהודית והתרבות המערבית לסוגיה, ומעבדת בתוכה סוגיות הנוגעות לגורל היהודי בדרך של טיפול מודרניסטי ופוסט מודרניסטי תוך כדי שילוב בין מציאות ודמיון אגדתי.
מוטיב מרכזי בספריו, הן בספרי הילדים והן בספרי המבוגרים, הוא נטילת האחראיות והמחיר שלה, גם כשזו מוטלת על כתפיו של נושאה בעל כורחו. בספריו לילדים ולנוער עוסק טאוב בפרשנות שנותנים הילדים והמתבגרים לעולם שסביבם על כל מרכיביו.
אליזבת בלקוול (מאיירת)
אליזבת בלקוול (באנגלית: Elizabeth Blackwel; 1707–1758) הייתה מאיירת וסופרת בוטנית סקוטית. נודעה ביותר בספר הבוטניקה "A Curious Herbal" (1737–1739), שהמחיש צמחים לא ידועים מהעולם החדש ותוכנן להכרת צמחי מרפא לשימושם של רופאים ורוקחים.
ביוגרפיה.
אברדין.
אליזבת בלאצ'רי הייתה בתו של סוחר סקוטי מצליח באברדין והוכשרה כאמנית. היא נישאה בחשאי לבן דודה, אלכסנדר בלאקוול (1709–1747), רופא וכלכלן סקוטי שהתיישב באברדין שם הייתה לו פרקטיקה רפואית. אף שהשכלתו הייתה תקינה, כישוריו הוטלו בספק, מה שהוביל למעבר הזוג הצעיר ללונדון, מחשש להאשמות כי אלכסנדר מרפא באופן לא חוקי.
לונדון.
בלונדון נקשר אלכסנדר לחברה להוצאה לאור, ולאחר שצבר ניסיון, הקים בית דפוס משלו, למרות שלא השתייך לגילדה ולא שירת את תקופת החניכה הנדרשת כמדפיס. הוא הואשם בהפרת כללי הסחר המחמירים, וקיבל קנס כבד, ונאלץ לסגור את חנותו.
כלא.
בגלל הקנסות שהוטלו עליו, בני הזוג היו בעלי חובות כבדים - אלכסנדר מצא את עצמו בכלא. אליזבת הבינה שללא הכנסה אין להם קיום. היא הבינה שצריך להכיר צמחי מרפא ולתאר צמחים אקזוטיים מהעולם החדש. היא החליטה שתוכל לעשות זאת, ושאלכסנדר, בהתחשב ברקע הרפואי שלו, יוכל לכתוב את תיאורי הצמחים. כשהיא השלימה את הציורים, היא לקחה אותם לתא בעלה שם הוא סיפק את השמות הנכונים בלטינית, יוונית, איטלקית, ספרדית, הולנדית וגרמנית.
שלא כמו בעלה, אליזבת בלקוול לא הייתה מומחית בבוטניקה. כדי לפצות על כך, היא נעזרה באייזיק ראנד, אז אוצר הגן של צ'לסי, שם היו רבים מהצמחים החדשים שהיא ציירה. על פי הצעתו של ראנד, היא עברה להתגורר ליד הגן כדי שתוכל לצייר את הצמחים. בנוסף לציורים חרטה אליזבת בלקוול את לוחות ההדפסה בנחושת עבור 500 התמונות והטקסט וצבעה ביד את האיורים המודפסים.
ההדפסה הראשונה של הספר זכתה להצלחה, הן בשל האיכות המוקפדת של האיורים והן בצורך הגדול במידע מעודכן. רופאים ורוקחים הביעו שבחים על העבודה, והיא זכתה להערכה מהמכללה המלכותית לרופאים. המהדורה השנייה הודפסה כעבור 20 שנה בפורמט מתוקן ומוגדל בנירנברג על ידי ד"ר כריסטוף ג'ייקוב טרו, בוטנאי ורופא, בין השנים 1757–1773.
ההכנסות מהספר הביאו לשחרורו של אלכסנדר מהכלא. עם זאת, תוך זמן קצר שוב הצטברו חובות, מה שאילץ את בני הזוג למכור חלק מזכויות הפרסום לספר. אלכסנדר גם היה מעורב בכמה מיזמים עסקיים לא מוצלחים, ובסופו של דבר עזב את המשפחה כדי להתחיל חיים חדשים בשוודיה.
שוודיה.
אלכסנדר בלקוול הגיע לשוודיה בשנת 1742 והמשיך בניסויים חקלאיים שהתחיל באברדין. אלה כללו גידול סוסים וכבשים, וניהול משק חלב. הישגיו הוכרו, והוא מונה לרופא חצר המלכות של פרידריך הראשון משוודיה.
בלקוול ניסה לחזק את הקשרים הדיפלומטיים בין בריטניה, דנמרק ושוודיה. מכיוון שלבריטניה לא היה שגריר בשוודיה, הוא יצר קשר עם שר בדנמרק. הוא הואשם בקנוניה נגד נסיך הכתר ונשפט ונידון למוות.
ב־9 באוגוסט 1747 הוא הוצא להורג. אשתו עזבה את לונדון כדי להצטרף אליו.
מעט ידוע על שנותיה האחרונות של אליזבת בלקוול. היא נקברה ב־27 באוקטובר 1758, בכנסיית All Saints בצ'לסי, לונדון. [5] היא נשארה נאמנה לאלכסנדר לאורך כל הדרך, אפילו חלקה איתו תמלוגים ממכירת זכויות ספר נוספות.
בספרייה הבריטית.
הספר "A Curious Herbal" של בלקוול מופיע באתר הספרייה הבריטית כ"קלאסיקה של איור בוטני ".
הספר זמין לצפייה מקוונת.
מושל ג'ורג'יה
מושל ג'ורג'יה (באנגלית: Governor of Georgia) הוא ראש הרשות המבצעת, המושל והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, בעל סמכות לאשר חוקים שהועברו על ידי בית המחוקקים או להטיל עליהם וטו, ובסמכותו לכנס את בית המחוקקים. מושל ג'ורג'יה הנוכחי הוא הרפובליקני בריאן קמפ, שהושבע לכהונתו ב-14 בינואר 2019.
באופן רשמי כיהנו בתפקיד מאז קיבלה ארצות הברית ועד כה בעצמאותה 77 גברים, ואף לא אישה אחת, כולל 11 שכיהנו יותר מתקופת כהונה רצופה אחת. ימיה הראשונים של ג'ורג'יה התאפיינו בתהו ובהו, כאשר נוצרו כמה פערים ופיצולים במבנה השלטוני של המדינה, ובירת המדינה דאז, סוואנה, נכבשה במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית. לאחר השגת העצמאות, ועד לשנות ה-30 של המאה ה-19 היה השלטון במדינה באופן מוצק בידי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ואז החלה התמודדות על משרת המושל בין המפלגה הדמוקרטית לבין המפלגה הוויגית במשך כמה עשורים. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית פרשה ג'ורג'יה מן האיחוד כחלק מקונפדרציית המדינות של אמריקה, ולאחריה כיהנו בה כמה מושלים שמונו על ידי נשיא ארצות הברית ועל ידי השלטונות הצבאיים. במהלך תקופת השיקום כיהנו במדינה שני מושלים מהמפלגה הרפובליקנית, אך לאחר שהשלטון המקומי הושב על כנו, נבחרו אך ורק דמוקרטים במשך 131 השנים הבאות.
מושלי ג'ורג'יה שמשך כהונתם הייתה הארוכה ביותר היו ג'ורג' באסבי, ג'ו פרנק האריס, זל מילר, סאני פרדו ונייתן דיל, כשכל אחד מהם כיהן שתי תקופות כהונה רצופות של ארבע שנים כל אחת. המושל שכיהן במהלך מלחמת האזרחים, ג'וזף א. בראון, נבחר ארבע פעמים לתקופות כהונה של שנתיים וכיהן בסך הכול שבע שנים וחצי. המושל שמשך כהונתו הייתה הקצרה ביותר מבין אלו שכיהנו לאחר קבלת עצמאות ארצות הברית היה מתיו טלבוט, שכיהן במשך 13 ימים לאחר שהחליף את קודמו שנפטר במהלך כהונתו. יוג'ין טאלמדג', שנבחר ב-1946 לתקופת כהונה שלישית לא רצופה, נפטר טרם שהושבע לתפקידו, ובכך נוצרה מחלוקת בה שלושה אישים טענו להיותם המושל החדש.
רקע.
ג'ורג'יה הייתה אחת משלוש עשרה המושבות וב-2 בינואר 1788 היא אשררה את חוקת ארצות הברית. ב-19 בינואר 1861 היא פרשה מהאיחוד והייתה אחת מהחברות המייסדות של קונפדרציית המדינות של אמריקה ב-4 בפברואר 1861. לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית, במהלך תקופת השיקום, הייתה ג'ורג'יה חלק מהמחוז הצבאי השלישי, שמינה את מושלי המדינה. ב-25 ביולי 1868 התקבלה ג'ורג'יה מחדש לאיחוד. ב-3 במרץ 1869 היא הוצאה מהאיחוד על ידי הקונגרס של ארצות הברית בשל כשלים בחוקי השיקום, וב-15 ביולי 1870 היא התקבלה מחדש לאיחוד.
בחירת המושל.
על פי "הכללים והתקנות של ג'ורג'יה" ( Georgia's Rules and Regulations), שיש הרואים בהם את החוקה הראשונה של המדינה, נקבע שהפקיד הראשי הוא הנשיא הנבחר על ידי בית המחוקקים מדי שישה חודשים. חוקת המדינה, שכוננה ב-1777, קבעה את בחירת המושל על ידי בית המחוקקים אחת לשנה, והגבילה את בחירת כל אחד מהמושלים לתקופת כהונה אחת בתקופה של שלוש שנים. בחוקת 1789 הוארכה כהונת המושל לשנתיים, ובתיקון לחוקה שהתקבל ב-1824 נקבע שהמושל ייבחר בבחירות כלליות. בעוד שהחוקה שהתקבלה בעת הפרישה מן האיחוד ב-1861 הותירה את הכללים הללו על כנם, חוקת 1865, שנחקקה לאחר כניעתה של ג'ורג'יה, הגבילה את בחירת המושלים לשתי תקופות רצופות של שנתיים כל אחת ואפשרה בחירה נוספות לאחר תקופת צינון של ארבע שנים. חוקת השיקום של 1868 האריכה את כהונת המושל לארבע שנים. חוקת 1877, שכוננה לאחר תום תקופת השיקום, השיבה את הכללים של חוקת 1865. בתיקון לחוקה שהתקבל ב-1941 הוארכה שוב כהונת המושל לארבע שנים, אך ללא אפשרות ליותר מתקופת כהונה רצופה אחת, ובחירה לתקופת כהונה נוספות התאפשרה לאחר תקופת צינון של ארבע שנים. בחוקה לא נקבע מתי מתחילה כהונת המושל, ונאמר בה רק שהמושל נכנס לתפקידו במושב הבא של האספה הכללית של המדינה. חוקת 1983 הנוכחית מאפשרת שתי תקופות כהונה רצופות ולאחריהן תקופת צינון של ארבע שנים.
הדרישות לתפקיד.
על המועמדים לבחירות למשרת מושל ג'ורג'יה לעמוד בדרישות הבאות:
התפנות המשרה.
מלכתחילה, במקרה של התפנות משרת המושל, שימש נשיא המועצה המבצעת כמושל. ב-1798 נקבע שנשיא הסנאט של ג'ורג'יה יהפוך למושל במקרה של התפנות המשרה. בחוקת 1945 נוצרה משרת סגן המושל, שהופך למושל בפועל בכל מקרה בו מתפנה משרת המושל. ב-1983 שונה כלל זה כך שבמקרה של התפנות משרת המושל, מושבע סגנו כמושל הבא.
מחלוקת שלושת המושלים.