השינוי ביצירתה של קאר באותן שנים בא לידי ביטוי גם בחומרים עמם עבדה. בעוד בעבר עבדה בעיקר בצבעי מים ושמן על קנבס, היא החלה להשתמש בצבעי שמן על נייר מנילה, שעלותו הייתה נמוכה ואותו יכלה לרכוש בכמויות גדולות. היא נהגה לערבב את הצבעים עם צבע ביתי לקירות, אותו דיללה באמצעות בנזין. תערובת זו אפשרה לה להתנסות בנושאים חדשים וליצור בחופשיות רבה יותר הודות יכולת כיסוי גבוהה, ייבוש מהיר ואינטנסיביות של הפיגמנטים. בעזרת תכונות המדיום החדש יכלה גם להביע את התנועתיות שבטבע בקלות רבה יותר.
קבוצת השבעה.
בשנת 1927 נפגשה לראשונה קאר עם חברי קבוצת השבעה (The Group of Seven), במהלך תערוכה באונטריו שבה הציגה את ציוריה. באותה עת קבוצת השבעה כללה את הציירים המודרניסטיים הידועים ביותר בקנדה. זו הייתה קבוצה של שבעה ציירי נוף ממזרח קנדה, אשר האמינו כי ניתן לקדם ולפתח את האמנות הקנדית באמצעות קשר ישיר עם הטבע.
בעקבות התערוכה התיידדה קאר עם חברי הקבוצה ובפרט עם ראש הקבוצה, לורן הריס. הריס הזמין את קאר להצטרף לשורות הקבוצה, וכך הגיעה לסיומה תקופה של 15 שנים בהן לא יצרה ציורים. קאר, שהייתה באותה עת בת 56, החלה לקחת חלק בפעילות הקבוצה ולהציג את ציוריה בתערוכותיהם.
הסגנון האמנותי ותהליכי היצירה של קאר הושפעו מן הקבוצה. השפעה נוספת עליה הייתה אמונתו התיאוסופית של הריס, שאתגרה את אמונתה של קאר עצמה. שינויים אלה בתפישה הרוחנית של קאר באו לידי ביטוי גם בציוריה.
מורשתה.
מספר מוסדות ואתרים נקראו על שם קאר במרוצת השנים. אוניברסיטת אמילי קאר לאמנות ולעיצוב, הממוקמת בואנקובר, היא מוסד אקדמי הקרוי על שמה של קאר. באוניברסיטה נלמדים תארים במקצועות האמנות, העיצוב והמדיה. מוסד הלימוד הוקם בשנת 1925.
ספרייה על שם קאר פועלת בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית. כמו כן, קרויים על שמה מספר בתי ספר באונטריו, ואנקובר, אוטווה וערים נוספות.
בשנת 1994 החליט האיגוד האסטרונומי הבינלאומי לקרוא לאחד המכתשים על כוכב נגה על שמה של קאר.
ד'גארי
ד'גארי, בשמו האמיתי ארנסט ראנדריאנסולו (במלגשית: D'Gary, בהתאמה: Ernest Randrianasolo, נולד ב-22 באוקטובר 1961 באנטננריבו) הוא גיטריסט, זמר ומלחין מלגשי, במוצאו בן לעם בארה זפינדראוואלה מדרום מדגסקר
ד'גארי נחשב למתוחכם שבגיטריסטים במדגסקר ואחד המבוקשים באמני ארצו בעולם.
קורות חיים.
ילדות וצעירות.
ארנסט ראנדריאסולו נולד בשנת 1961 באנטננריבו, בירת מדגסקר, אז הרפובליקה המלגשית, כבן לשוטר ממשפחת רועי בקר בני הקבוצה האתנית בארה זפינדראוואלה. גדל במשפחה מוזיקלית והכיר מילדותו את הכלים העממיים מרובאני ו"מנדליני בארה" כלי חד-מיתרי בשם ג'ז'ולאווה. החל משנת 1969 עבר עם אביו לטוליארה בה התוודע למקצבי צאפיקי של דרום אפריקה ואחר כך לבטרוקה בה למד לנגן מנגינות סגה ובלוז מקומיות. הכיר שם מקרוב את יסורי החיים של הרועים בני בארה שסבלו מבעיות שנוצרו עקב סחיפת האדמה ונפלו קרבן לכנופיות גנבי הבקר. ראנדריאסולו היה מוזיקאי אוטודידקט. את הגיטרה הראשונה שאל מדי פעם אחרי החזרות שהתנהלו בבית מהלהקה שבה ניגן אחד מאחיו הגדולים. למד לנגן בגיטרה חשמלית בביתו של חבר מבית הספר. אחרי מות אביו בשנת 1978 הוא עזר בפרנסת המשפחה על ידי עבודתו כגיטריסט בחתונות ולוויות.
הקריירה האמנותית.
בגיל 18 בשנת 1979 ניגן יחד עם קבוצת מוזיקאים מבטרוקה נסע איתם לאנטננריבו. התגורר זמן מה עם רז'י ז'יזאבו, אקורדיוניסט שניגן בעבר בלהקת אי מובריני הקורסיקאית. עבד תקופה כגיטריסט מלווה של להקת הבנות "פאון'אלה" "Feon'Ala".
התעניין במוזיקה העממית והטקסית של עמו, ולעבד אותה לגיטרה. בשנת 1986 נסע לחוף המזרחי למרואנסטרה כדי לנגן שם ב"ריקודי האבק" המפורסמים.
בשנים 1986–1987 שהה תקופה בעיר טומאסינה (אז טאמאטאב) שבצפון האי ודידה, בעל אולפן הקלטות מקומי שהעריך את כישרונו, פרש עליו את חסותו כמנטור וספונסר, אירח אותו ואיפשר לו להתאמן בנגינה באולפנו ולפתח את סגנונו המוזיקלי.
דידה קישר אותו עם המרכז הגרמני-מלגשי באנטננריבו שמילא באותה תקופה תפקיד חשוב בעידוד חיי התרבות במדינה.
בשנת 1988 בעזרת המרכז הגרמני-מלגשי הקליט האמן הצעיר את האלבום סולו "Garry". בשנת 1989 הקים שלישיית גיטרה, שירה וכלי הקשה בשם "Iraky Ny Vavarano" והקליט איתה קלטות.
בתערוכה לצורך המאבק במגפת האיידס שאורגנה על ידי מפיק הרדיו (ולימים שר התרבות) צילבינה, הקליט ראנדריאסולו את קלטת אודיו הראשונה שלו "Alatsao Balansy", עבור חברת ההקלטות המלגשית "דיסקומד". חמישה קטעים מקלטת זו פורסמו בשם הבמה Garry (גארי) . בשנת 1992 באלבום "מוזיקה ממדגסקר" (Musiques de Madagascar). באותה תקופה הופיע לראשונה בטלוויזיה ובשנת 1991 ליווה את להקת פאון'אלה בסיור הופעות בצפון המדינה.
בתיווך הזמר והגיטריסט דאמה (גם הוא יליד מדגסקר) הכיר הת האמן כבר ד'גארי את המפיקים האמריקאים הנרי קייזר ודייוויד לינדלי.
הם הקליטו באלבום 'A World Out of Time' קטע בביצועו. קייזר, גיטריסט בעצמו, שנדהם מיכולות הנגינה של ד'גארי, שיווק בהמשך את האלבום הבינלאומי הראשון של ד'גארי - "מוזיקת גיטרה מלגשית ממדגסקר".(Malagasy Guitar Music From Madagascar).
בשנת 1993 לצד עמיתיו דאמה (ולהקת מהלאו) ורוסי השתתף ד'גארי בפסטיבל הבינלאומי בלפאייט (לואיזיאנה)
יחד עם דאמה ועוד שני מוזיקאים מלהקתו של רוסי הקליט שם ד'גארי את האלבום "A Long Way Home" ואת האלבום Dama § D'Gary בשנת 1994. כחבר בלהקת "Malagasy Allstars" הופיע ד'גארי ב"בית התרבויות" בברלין ובשנת 2000 הקליט עם עם נגן הטאבלה ההודי נאנתה קומאר.
ב-1995 הוציא ד'גארי אלבום נוסף בשם Horombe עם להקתו החדשה, "ג'יהה" ("Jihé") שפתחה בפניו קריירה בינלאומית.
ד'גארי ערך סיור הופעות בצפון אמריקה עם להקת International Guitar Night והקליט האלבום יחד עם בריאן גור, מיגל דה לה בסטיד וקלייב קרול. האלבום Mboloza משנת 1997 שיתף את הרקדנית רטאזה.
בשנת 2009 ערך סיורים יחד עם Africa Project של נגן הבנג'ו האמריקאי בלה פלק, עם טומאני דיאבאטה, ווסי מהלאסלה, ואנניה נגוליה.
האלבום "Akata Meso" משנת 2001 ד'גארי ניגן ושר מוזיקה בהשראת סוגת צאפיקה הפופולרית בשכונות של טוליאר.
ב-2017 הופיע באלבום הבכורה של שלישיית טוקו טלו המבצעת סוגות מוזיקליות מדרום מדגסקר כולל צאפיקי, ג'יהה ובקו.
הסגנון המוזיקלי.
ד'גארי אימץ לעצמו ושכלל סגנון נגינה המשתמש בהרבה כוונונים פתוחים או מתחלפים alternative tunings המייצרים צלילים דומים לאלו של מוזיקת צאפיקי ולמוזיקה הנוצרת בכלים עממיים מסורתיים כמו הציתר המלגשי marovani " מרובאני " של בני וזו (Vezo) ובמיוחד את צלילי הכינור העממי "לוקאנגה", הג'ג'י לאווה (הדומה לברימבאו הברזילאי) והמפאמאליה (ואליחה, גיטרה וקול יחדיו)
ד'גארי שאב השראה גם ממוזיקה טקסית של עמו, כמו טקס הלוויות "אבוריה" (avoria).
כלי הנגינה שלו.
עד 1991 לא הייתה לד'גארי גיטרה משלו והשתמש בגיטרות שאולות מסוג ג'אניני מתוצרת ברזיל. באותה שנה קיבל במתנה מהנרי קייזר גיטרה מתוצרת מרטין. בהמשך נהג לנגן על גיטרה מתוצרת טקמיני גיטרות, אחר כך בגיטרה אקוסטית-חשמלית מתוצרת ימאהה
שקיבל גם כן מקייזר, גיטרה חשמלית עם שריגי נובאקס, וגיטרה חשמלית מתוצרת גיבסון עם מיתרי צ'ט אטקינס, אותה קיבל
מפול הוסטטר.
כריסטוף מילאק
קרחון אוגויה
קרחון אוגויה (באנגלית: Ogoya Glacier; בבולגרית: ледник Огоя) הוא קרחון הממוקם בחצי האי טרינטי, שבקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 8 קילומטרים, ורוחבו 3 קילומטרים.
הקרחון ממוקם מערבית - צפון-מערבית ממישור לאקלאבר; צפונית - מערבית מעמק ברוד; וצפונית - מזרחית מקרחון ססטרימו.
הקרחון מנקז את המדרונות הצפון - מזרחיים של פסגת מורו דל פאסו, ואת הצד הצפוני של מעבר מיסטי, והמדרונות הצפון-מערביים של פסגת דאבניק.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב ונשפך אל מפרץ יואון, שנפתח אל מצר ברנספילד, ממזרח לחצי האי קוקרל.
היסטוריה.
מיפוי הקרחון.
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים גרמניים - בריטיים בשנת 1996.
מקור השם.
הקרחון נקרא על שם הכפר אוגויה שבצפון - מערב בולגריה.
השם אושר רשמית ב-3 ביוני 2010.
כרישטאוף מילאק
קרוליין ריאה
קרוליין ריאה (באנגלית: Caroline Rhea; נולדה ב-13 באפריל 1964) היא שחקנית קנדית.
ביוגרפיה.
ריאה נולדה בקוויבק למשפחה בת שלוש בנות, אביה רופא נשים, היא למדה באוניברסיטת דלהוסי ולאחר מכן באוניברסיטת אריזונה.
ב-1986 עברה לניו יורק על מנת לפתח קריירה כשחקנית וכקומיקאית, היא הופיעה בין היתר עם הקומיקאים מארק מרון ולואי סי. קיי., לאחר מכן עברה ללוס אנג'לס, ב-1995 הופיעה בקומדיית המצבים של NBC "Pride &amp; Joy", היא שיחקה את הילדה בסדרה "סברינה המכשפה הצעירה", ב-1999 ביצעה תפקיד קטן בסרט "איש על הירח". ב-2004 שיחקה בסרט חג המולד "Christmas with the Kranks".
ב-2005 שיחקה את החברה הטובה של הת'ר לוקליר בסרט "הגבר המושלם", היא שיחקה בשלושה פרקים של "החיים היפים של זאק וקודי" וגם דיבבה את לינדה ב"פיניאס ופרב".
היא הנחתה את שלוש העונות הראשונות של התוכנית "לרדת בגדול".
יחסי בלארוס–הונגריה
יחסי בלארוס–הונגריה הם יחסי החוץ בין בלארוס להונגריה.
היסטוריה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-12 בפברואר 1992. שגרירות בלארוס בבודפשט נפתחה בינואר 2000, השגרירות ההונגריות במינסק בדצמבר 2007. מאז 2014, קונסולית כבוד של הונגריה פועלת בברסט.