במוזיאון שדרת המגשימים - שדרת פסלים המוקדשת למגשימי והוגי ההתיישבות היהודית, בהם בנימין אדמונד רוטשילד, חיים מרגליות קלווריסקי, מנחם אוסישקין, יוסף ויתקין, אשר ארליך, יהודה ענתבי ויגאל אלון.
בחצר פינת עצי ותבליני ארץ ישראל וקיימת תצוגה של בעלי מלאכה ובעלי חיים, ברפת המקורית ששודרגה, מוקרן סרט "מסחה 1901" החדש.
כירה חשמלית
כירה חשמלית (ברבים: כיריים חשמליות, מכונה גם פלטה) היא כלי הנמצא בדרך כלל במטבח, בדומה לכירה, אלא שכאן החימום נעשה באמצעות חשמל שמחמם משטח, על פי רוב עשוי מחומר קרמי. ההספק החשמלי של כיריים ביתיות נע בתחום של 800 - 5,000 ואט, ובכך הן עשויות להוות את אחד המכשירים בעלי צריכת החשמל הגבוהה ביותר בבית מגורים.
סוגי כירה חשמלית.
כיריים חשמליות נבדלות זו מזו בשני חלקיהן העיקריים: אלמנט החימום והמשטח. הבדל נוסף הוא אופן החיבור לחשמל: חד, או תלת, מופעי (פאזי). בכיריים חשמליות הראשונות, לא היה קיים משטח אלא הגוף המחומם היה מונח ישירות על גוף חימום הבנוי בצורת ספירלה שטוחה. מאוחר יותר הופרדו גופי החימום מהמשטח שהיה עשוי מחומר מתכתי. כיום, ניתן למצוא שילובים של מספר אלמנטי חימום ומשטחים. אלמנטי חימום הקיימים היום הם:
המשטחים הקיימים היום ממגוון חומרים, העיקריים שבהם הם זכוכית קרמית, זכוכית מחוסמת וחומרים קרמיים נוספים.
גופי החימום בכיריים יכולים להיות מסודרים, ומוזנים, בחיבור חשמלי תלת מופעי. חיבור כזה מאפשר הספק כולל גבוה יותר. אך הוא מצריך התקנה של רשת חשמל אשר נפוצה פחות ביחידות מגורים. לפיכך קימים גם כיריים חשמליים המוזנות מרשת חשמל חד מופעית.
הבדלים עיקריים בין כירה חשמלית לכירת גז.
בעבר, ההבדל העיקרי היה כי המשטח הקרמי מתחמם לאט יחסית לכירת גז אך גם מתקרר לאט יותר ואפשר להמשיך לבשל עליו גם לאחר כיבוי הלהבה. כיום, עם הגיוון הרב בשיטות החימום החשמליים וכן במבערי הגז, ההשוואה אינה כללית אלא ספציפית לכל סוג כירה חשמלית ומבער גז. יחד עם זאת, ישנם מספר הבדלים ברורים, הנובעים משיטת החימום: גוף חימום חשמלי מול להבת גז.
נמניה נדוביץ'
נמניה נדוביץ (בסרבית: Nemanja Nedović או Немања Недовић; נולד ב-16 ביוני 1991 בנובה וארוש) הוא כדורסלן סרבי המשחק בעמדת הגארד בפנאתינייקוס מהליגה היוונית.
קריירה.
נדוביץ' החל לשחק כדורסל בגיל 11, כאשר משפחתו שהתה באיטליה, בה שיחק אביו כדוריד במועדון בעיר אסקולי פיצ'נו. עם שובו לסרביה, המשיך לשחק בעיר הולדתו, נובה וארוש. בגיל 15 החל להתאמן במועדון הכוכב האדום בלגרד, ובשנת 2008 זכה עמה באליפות סרביה לנוער. בסיום העונה הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת. כבר בעונה הראשונה בה שיחק במועדון קלע מספר נקודות ממוצע דו-ספרתי, והקבוצה החתימה אותו לעונות נוספות.
בעונת הצטרף נדוביץ' לקבוצת ריטאס וילנה הליטאית. במשחקי הקבוצה ביורוליג קלע 9.8 נקודות בממוצע, קלט 2.5 כדורים חוזרים ומסר 2.1 אסיסטים. בסוף העונה נבחר במקום ה-30 בדראפט של ה-NBA, והצטרף לקבוצת גולדן סטייט ווריורס.
ב-14 בנובמבר 2014 נדוביץ' חתם לשנתיים בולנסיה מהליגה הספרדית.
ב-2 ביולי 2015 חתם נדוביץ' לשנה באוניקאחה מלאגה. ב-30 במאי 2016 הוא חתם על חוזה חדש לשנתיים בקבוצה.
באפריל 2017 זכה נדוביץ' עם מלאגה ביורוקאפ אחרי ניצחון בגמר על קבוצתו לשעבר ולנסיה.
בנבחרת סרביה.
נדוביץ' שיחק במדי נבחרת סרביה עד גיל 20 באליפויות אירופה שנערכו בשנים 2009, 2010 ו-2011, בה סיימה הנבחרת במקומות ה-11, השביעי וה-13, בהתאמה. באליפות שנערכה ב-2010 קלע 10.9 נקודות במשחק והוביל את רשימת מוסרי האסיסטים בנבחרת עם 3.6 למשחק (רביעי באליפות כולה). באליפות שנערכה ב-2011 הוביל את קלעי הנבחרת עם 19.6 נקודות למשחק, ודורג שלישי בין כלל הקלעים באליפות. הוא דורג שני באליפות באחוזי קליעה מהשדה (56.6%), רביעי באחוזי קליעה לשתי נקודות (60.5%), חמישי באסיסטים (3.8) וחמישי באחוזי קליעה מקו העונשין (76.6%).
בשנת 2012 החל לשחק גם במדי נבחרת סרביה, ובשנת 2013 נמנה עם הסגל שלה באליפות אירופה שנערכה בסלובניה, ובה סיימה במקום השביעי. נדוביץ' קלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק, ודורג חמישי בחטיפות, עם חטיפה אחת בממוצע למשחק.
Street Fighter
טקן 5
טקן 1
אלסו
אלסנדרו לינדבלד (בשוודית: Alessandro Lindblad; נולד ב-7 ביולי 1991 בסטוקהולם, שוודיה), מוכר בשם הבמה Alesso (אלסו), הוא DJ שוודי ומפיק מוזיקלי בעיקר בסגנון פרוגרסיב האוס.
קריירה מוזיקלית.
אלסו ידוע בעיקר בהפקות בסגנון הפרוגרסיב האוס. הוא התפרסם בשנת 2011 בגלל הרמיקסים שלו לשירים ידועים כמו "Alcoholic" של טים ברג, "Save the World" של Swedish House Mafia וג'ון מרטין ובמיוחד הרמיקסים לשירים "If I Lose Myself" של ואן ריפאבליק ול-"Pressure" של נאדיה עלי, שנבחר לשיר הדאנס-אלקטרוני שנוגן הכי הרבה ב-2011.
ב-2012, הופיע ברשימת האמנים החדשים המומלצים לשנת 2012 של ערוץ MTV, לצד הארדוול, ניקי רומרו ו-R3hab. ב-4 באוגוסט 2012, Alesso הוציא לאור את השיר "Years" יחד עם ביצוע קולי של הזמר מתיו קומה, ולאחר חודשיים שוחרר הקליפ לשיר.
ב-7 באוקטובר 2013, פרסם את השיר "Under Control" מתוך האלבום העתידי "Forever", יחד עם קלווין האריס ובביצוע קולי של הצמד הרטס.
אלסו ביצע את כניסת הבכורה שלו לרשימת 100 הדיג'יים הטובים בעולם של המגזין DJ Mag בשנת 2011 כשדורג במקום ה-70. ב-2012 עלה בדירוג למקום העשרים וב-2013 הגיע למקום ה-13 (דירוג השיא שלו, אותו שחזר שנתיים לאחר מכן).
ביולי 2014 חתם בחברת ההקלטות דאף ג'אם, ובאותה שנה יצא לסיבוב ההופעות "Heroes Tour" אשר נקרא על שם השיר "" (בשיתוף טובה לו) שהוציא באוגוסט של אותה שנה. במהלך סבב ההופעות שיתף פעולה עם הקמפיין "Chime for Change" אשר מטרתו העצמת נשים ברחבי העולם. נכון לאוקטובר 2014 גייס אלסו מעל ל-50,000$ עבור הקמפיין.
ב-22 במאי 2015 שוחרר אלבום הבכורה של אלסו, "Forever". באלבום, שיצא תחת דאף ג'אם, נכללו שירים כגון "Heroes (We Could Be)" ,"Sweet Escape" והרמיקס לשיר של ואן ריפאבליק "If I Lose Myself".
ב-7 באוקטובר 2016 שחרר גרסה חדשה לשיר "Years", ובה משתתף חבר להקת אקסו Chen. ב-21 באוקטובר שוחרר הסינגל "Take My Breath Away" שהופק יחד עם דילון פרנסיס.
ב-8 בספטמבר 2017 שחררה היילי סטיינפלד יחד עם אלסו ובשיתוף וואן ופלורידה ג'ורג'יה ליין, וב-13 באוקטובר הוציא אלסו את השיר "Is That for Me", ביחד עם הזמרת הברזילאית אניטה.
באוגוסט 2018 חתם אלסו בלייבל ההקלטות יוניברסל מיוזיק גרופ וב-31 באוגוסט שחרר את שירו הראשון תחת אותו לייבל, "REMEDY". באותה השנה היה לאחד ממפיקי האלבום Phoenix של ריטה אורה.
אליעזר ויצטום
אליעזר ויצטום (נולד בשנת 1949) הוא פסיכיאטר בכיר וסופר המכהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופועל במרכז לבריאות הנפש בבאר שבע ובמרכז לבריאות הנפש "עזרת נשים" בירושלים.
מהלך חייו.
נולד בעפולה ב-1949. נכד למשפחה ממייסדי עפולה. אביו היה מהנדס העיר עפולה ואמו גננת וציירת. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון בעפולה התקבל ללימודים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. במסגרת לימודיו עסק בחקר מחלת שושנת יריחו. לאחר שסיים את לימודי הרפואה וההתמחות, למד כשומע חופשי במשך כשנתיים באוניברסיטה העברית היסטוריה של עם ישראל וכן גאולוגיה וארכאולוגיה של ארץ ישראל. את שירותו בצה"ל עשה במסגרת חיל הרפואה בענף בריאות הצבא; במהלך שירותו עסק בפיתוח חיסון לשושנת יריחו ולמחלות נגיפים אחרות.
לאחר סיום שירותו הצבאי התמחה ויצטום בפסיכיאטריה בבית החולים עזרת נשים בירושלים, שם פגש לראשונה את האוכלוסייה החרדית והתמחה בטיפול בה ובבעיותיה הייחודיות. לאור ניסיונו בטיפול באוכלוסייה זאת הוציא בשנת 2001, ביחד עם עמיתו למחקר פרופ' דוד גרינברג, ספר על נושא זה בשפה האנגלית בהוצאת אוניברסיטת ייל. בהמשך הרחיב את תחום עבודתו גם אל עולי חבר המדינות ועולי אתיופיה.
מאז ראשית שנות השמונים עובד ויצטום כפסיכיאטר בכיר במרכז הקהילתי לבריאות הנפש "עזרת נשים" בירושלים, ומשנת 1994 עובד גם במרכז לבריאות הנפש באר שבע, והוא פרופסור מן המניין לפסיכיאטריה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בן דודו הוא מגיש ועורך החדשות דוד ויצטום.
נושאי מחקריו.
נושאים נוספים שעסק בהם ויצטום במחקריו ובספריו היו:
דנאי גורירה
דנאי ג'קסאיי גורירה (באנגלית: Danai Jekesai Gurira; נולדה ב-14 בפברואר 1978) היא שחקנית ומחזאית זימבבואית-אמריקאית. התפרסמה בזכות תפקידה בתור מישון בסדרת האימה של AMC; "המתים המהלכים" (2012–2020) ובזכות תפקידה כאוקויה בסרט גיבורי העל "הפנתר השחור" כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה.
גורירה נולדה בעיר גרינל, איווה ובגיל 5 עברה עם משפחתה לזימבבואה. אימה, ג'וזפין גורירה, היא ספרנית בקולג', ואביה, רוג'ר גורירה, הוא פרופסור מן המניין בחוג לכימיה במכללת גרינל (שני הוריה הצטרפו מאוחר יותר לסגל אוניברסיטת ויסקונסין-פלאטוויל). הוריה עברו מרודזיה הדרומית, שהיא כיום זימבבואה, לארצות הברית ב-1964. היא הצעירה מבין ארבעה אחים; טייר, אחיה, הוא כירופרקט. גורירה התגוררה בגרינל עד דצמבר 1983, כאשר בגיל חמש היא ומשפחתה חזרו להארארה, בירת זימבבואה, לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות.
היא למדה שם בתיכון המנזר הדומיניקני. לאחר מכן, היא חזרה לארצות הברית כדי ללמוד במכללת מקלסטר בסיינט פול, מינסוטה, וסיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה. גורירה גם קיבלה תואר שני מבית ספר טיש לאומנויות של אוניברסיטת ניו יורק.
קריירה.