בנוסף- ובר הייתה אחראית גם על ביצוע ניסויי ביוטכנולוגיה מהפכניים בגידול רקמות סרטן המעי הגס. היא מונתה לאחראית משימות מחוץ לחללית לשעת צורך והאחראית הרפואית הראשית.
המשימה השנייה הייתה משימה STS-101 על מעבורת החלל אטלנטיס בשנת 2000 - מטרתה הייתה המשך הבניה של תחנת החלל הבינלאומית. צוות המשימה תיקן והתקין מגוון של רכיבים חשמליים שאפשרו חיים על תחנת החלל בתוכה ומחוצה לה. בנוסף, הצוות הכניס את תחנת החלל למצב הקפה בטוח ויציב יותר. תפקידה העיקרי של ובר במשימה היו תפעול זרוע רובוטית בארוך של כשישים רגל ששימשה בין השאר להעברת מעל 3000 פאונד של ציוד.
צניחה חופשית.
ובר התחילה לעסוק בצניחה חופשית ב-1983, עוד בימיה באוניברסיטת פרדו. מאז, היא צנחה 5,000 פעמים ועוסקת בצניחה חופשית עד היום כחלק מצוות צניחה חופשית תחרותית - Deguello מפורסם המונה 16 איש בו היא חברה כבר 20 שנה. הצוות היווה נוכחות בולטת באליפויות ארצות הברית במהלך תקופה זאת וזכה במדליות רבות עם סה"כ של 13 מדליות ברונזה וזהב. בשנת 2002, שברה ובר את שיא העולם בצניחת FS (skydiving formation) בה מספר המשתתפים הגבוה ביותר עם 300 משתתפים.
חיים אישיים.
היא נשואה לד"ר ג'רום אלקיינד לשעבר מביונה, ניו ג'רזי. בנוסף לעיסוקה בצניחה חופשית, ובר היא בעלת רישיון הטייס instrument rated pilot (שמתיר טיסה גם בתנאי מזג אוויר קשים) שאפשר לה לטוס מעל 800 שעות וצוללנית. ובר היא דוברת מנוסה ודיברה במספר הזדמנויות בעשרים השנה האחרונות ביניהן: כאורחת פאנל ב-CNN, כמנחה בתוכנית בת שעתיים של NASA TV, הופעות תכופות ברדיו BBC ועוד.
שרלוט מור סיטרלי
שרלוט אמה מור סיטרלי (באנגלית: Charlotte Emma Moore Sitterly; 24 בספטמבר 1898 - 3 במרץ 1990) הייתה אסטרונומית אמריקאית. היא נודעה בעיקר עקב המחקר הספקטרוסקופי שלה וגילוי כימיקלים שעדיין נמצאים בשימוש רב.
קורות חיים.
סיטרלי נולדה ב-24 בספטמבר 1898 בכפר ארקילדון שבצ'סטר, בפנסילבניה. הוריה - ג'ורג' וינפילד (.George W) ואליזבת ולטון מור (Elizabeth Walton Moore), גם הם ילידי ארקילדון, אשר לימדו באקדמיה בעיר מולדתם. לסיטרלי היו שתי אחיות שעסקו בהוראה גם הן ואח שעסק ברפואה.
את התואר הראשון שלה עשתה במתמטיקה בקולג' סוורט'מור בשנת 1916 וסיימה אותם בשנת 1920. על מנת לממן את לימודיה בקולג' היא עבדה בתור מורה מחליפה ולכן, בשונה ממרבית הסטודנטים, ישר כשסיימה את לימודיה, קיבלה איתה תעודת הוראה, מה שעזר לה מאוד בהמשך. לאחר מכן הלכה סיטרלי לעבוד באוניברסיטת פרינסטון בתור מסייעת לאחד החוקרים באוניברסיטה, ושם היא הכירה פיזיקאי בשם בנקרופט סיטרלי, שמאוחר יותר, נישא לה. בעלה נפטר בשנת 1977. סיטרלי המשיכה לחקור עד מותה בגיל 91 ב-3 במרץ 1990 עקב התקף לב.
הפעילות המחקרית של החוקרת.
לאחר סיום התואר הראשון שלה במתמטיקה, ב-1920, עברה סיטרלי לעבוד בתור מסייעת לדוקטור הנרי נוריס ראסל (Henry Norris Russell) באוניברסיטת פרינסטון. שם, היא הפכה למחברת שותפה של מאמרים בנושא כוכבים בינאריים וספר רב השפעה על מסתם של כוכבים. בשנים המאוחרות של העשור של 1920, עבדה סיטרלי במצפה הכוכבים של הר וילסון וחקרה שם את הספקטרום הסולארי.
בשנת 1930 עבדה סיטרלי על פרויקט שלאחר מכן עזר לה גם בקבלת הדוקטורט. שם הפרויקט הוא "the multiple table" . פרויקט זה היה כמו כתיבת אנציקלופדיה של אלמנטים ומאפייניהם. בשנת 1931, סיטרלי סיימה את לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטה של קליפורניה בברקלי. מחקרה עסק בניתוח קווים אטומיים בספקטרה של כתמי שמש וזיהוי כימיקליים בשמש. מור הסיקה כי טמפרטורתם של כתמי שמש היא כ-4700 מעלות קלווין (כ־4426.85 מעלות צלזיוס). סיטרלי, לא אושרה ללמוד באוניברסיטת פרינסטון מכיוון שבזמנו, נשים לא הורשו ללמוד שם עד כ-30 שנה מאוחר יותר. לעומת זאת, ככל הנראה, למרות האיסור על נשים ללמוד באוניברסיטה זו, הותר להן ללמד שם. לאחר קבלת הדוקטורט היא חזרה לעבוד בפרינסטון עם וילסון בתור מסייעת למחקר.
משנת 1945 ועד סוף חייה היא עבדה עם מנסרות בלשכת התקנים הלאומית (כיום המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה) ובמעבדת המחקר הימי של אמריקה. שם, היא ארגנה סידרה וניתחה נתוני מעבדה ופרסמה ספרים בנושא הספקטרום הסולארי והרחבות ספקטרליות. ספרים אלו הפכו לחשובים מאוד אצל הרבה ספקטרוסקופיים. בחייה המאוחרים היא הרחיבה את מחקרה לנושא אור אולטרה סגול עם מידע ממסמכים רשמיים של ה-רוקט-ברון ועבודת מעבדה. ב-1961 היא הייתה אחת משש הזוכות בפרס נשות פדרל לשירות ממשלתי יוצא דופן.
דר סיטרלי גילתה שקיים טכנציום בספקטרום השמש – מה שהיווה בעצם כהוכחה שחומר זה קיים בטבע. כיום, טכנציום כבר התגלה אצל עוד הרבה מאוד כוכבים והוא משמש בתור אחד המוצרים הנפוצים ביותר של פיצול אטומים בריאקטורים אטומים. בנוסף על כך, הטכנציום משמש כסמן רדיואקטיבי ברפואה הגרעינית ומשתמשים בו על מנת לזרז תגובות כימיות מסוימות.
הת'ר קנוטסון
הת'ר קנוטסון (באנגלית: Heather Knutson) היא אסטרו-פיזיקאית ופרופסור במכון הטכנולוגי של קליפורניה. (California Institute of Technology). מחקרה עוסק במדעים גאולוגיים ובחקר כוכבים וחלל
תומפסון חוקרת כוכבי לכת ואת ההרכב והצורה שלהם ואף זכתה בפרס The American Astronomical Society's Newton Lacy Pierce Prize in Astronomy על מחקרה על אטמוספירות בכוכבי חוץ.
קריירה אקדמית.
קנוטסון למדה לקראת התואר הראשון שלה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ובד בבד עבדה כמתמחה בחצי משרה במוסד המדעי לחלל ( . בשנת 2004 סיימה קנוטסון את התואר הראשון שלה (B.Sׂ) בפיזיקה כמצטיינת דיקן וכמצטיינת האוניברסיטה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד.
בשנת 2009 הגישה קנוטסון את הדוקטורט שלה באסטרונומיה באוניברסיטת הרווארד, שם כתבה גם את עבודת התזה שלה:(“Portraits of Distant Worlds: Characterizing the Atmospheres of Extrasolar Planets,”) יחד עם פרופסור דוד קרבונאו.
לאחר סיום הדוקטורט, הייתה עוזרת הוראה במשך שנתיים בחוג לאסטרונומיה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה
תחום המחקר.
השאלה המרכזית אותה חוקרת קנוטסון, היא לאיזה ציוד יזדקק נוסע קוסמי היוצא למסע, ובמחקרה היא עוסקת בלמידה על מזג האוויר בכוכבי לכת מחוץ למערכת השמש. קנוטסון היא המטאורולוגית הראשונה בהיסטוריה שמחקרה עוסק באקלים הקיים בכוכבי הלכת מחוץ למערכת השמש הראשונה. היא מגלה את הטמפרטורה המצויה שם, את מזג האוויר, ואפילו את תרכובת האטמוספירה.
על מנת ללמוד ולהסיק על המטאורולוגיה של כוכבי הלכת הקיימים מחוץ למערכת השמש משתמשת קנוטסון בניתוח הבהירות האינפרה-אדומה של פני השטח של כוכב הלכת. פליטות אינפרה-אדומות בהירות יותר מצביעות על כך שהגז האטמוספירי של כוכב הלכת הוא חם יותר, בעוד פליטות עמומות מצביעות על טמפרטורות נמוכות יותר.
מיפוי פרופיל הבהירות מאפשר לקנוטסון לייצר מפת טמפרטורה בסיסית של כוכב הלכת ממנה היא יכולה להסיק את תבניות מזג האוויר. טמפרטורות אחידות פירושן שאטמוספירת כוכב הלכת מוכת רוח. מעבר לכך, מיקומם של אזורים חמים וקרים מצביע על כמה מהירות או איטיות הרוחות באותו אזור ספציפי.
עד כה, התבוננה קנוטסון בכוכבי הלכת הגדולים והגזיים המוכרים ככוכבי לכת דמויי צדק חמים, הנעים במסלול לווייני קרוב לכוכביהם.
לרבים יש אטמוספירות שונות מאלה המצויות במערכת השמש שלנו; לאחד לפחות יש עננים המורכבים ממינרלים המצויים על כדור הארץ רק בסלעים.
בסופו של דבר, מטרתה של קנוטסון היא הרחבת הטכניקה בה מסתכלים על כוכבי לכת קטנים וקרים יותר שהם סלעיים ברובם, אשר חלקם אולי קריר מספיק כדי שימצאו בהם מים נוזליים.
פארעה
פארעה (נכתב גם כאל-פארעה, או פרע'ה, בערבית: مخيّم الفارعة) הוא מחנה פליטים פלסטינים בנפת טובאס, השוכן כ-2 ק"מ מדרום לעיירה טובאס וכ-15 ק"מ מצפון מזרח לעיר שכם. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2016 היו רשומים במחנה פרע'ה 7,598 פליטים.
היסטוריה.
מחנה פארעה הוקם בשנת 1949 על שטח של כ-260 דונם צמוד למצודת טגארט שהקימו שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1941. מצודת טגארט זו תוכננה גם לשמש, בנוסף לתחנת משטרה, כמרכז שלטוני אזורי ומטה נפתי (Divisinal HQ). הנקודה נבחרה מאחר שחלשה על הדרך הראשית בין שכם לג'נין.
לאחר 1967 תפס צה"ל את מבנה המצודה והוא הפך למפקדה אזורית ובסיס של הממשל הצבאי. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 הוקם במבנה כלא לאסירים ביטחוניים ופליליים בחלל ששימש כאורוות סוסים בתקופת המנדט, בנוסף הוקם מתחם ובו אוהלים לאסירים נוספים. במקום נכלאו בעיקר צעירים שהואשמו בהפרות סדר. ב-1983 טען איש מילואים של המשטרה הצבאית שבמקום יש כ-300 אסירים בהם מתבצעים מעשי התעללות ותנאי המאסר הם ירודים. במאי 1985 הודיע צה"ל שהוא מבקש לסגור את הכלא, עקב חוסר תקציב, ולהעביר את הטיפול באסירים לשירות בתי הסוהר, אך הדבר לא בוצע והכלא המשיך לפעול. בשנת 1986 התפרסם ב"הוצאת מפרש", ספר בשם "עדות - עדויות על פגיעות בזכויות האדם בגדה המערבית", בו עשרים עדויות קשות של אסירים בכלא. בעדויות טענו האסירים שמנעו מהם שינה ומזון וחקרו אותם במשך שעות, כשהם עירומים, ידיהם קשורות באזיקים מאחורי הגב, וראשיהם מכוסים בשקים. הכו אותם, בעטו בהם וכיבו עליהם סיגריות בוערות. הפרסום עורר סערה ציבורית ובתגובה התיר צה"ל לעיתונאים ולנציגי הצלב האדום לבקר בכלא, וטען שכל העדויות הן תלונות שווא.