באפריל 2014, הותקפו כוחות צ'אדים שליוו שיירה של 540 התושבים המוסלמים האחרונים בעיירה בוסנגואה שבצפון מערב לגורה, צ'אד, על ידי מיליציה מקומית כשעברו בבוגילה. שלושה בני אדם נפצעו. ב־24 בפברואר 2021 כבשו כוחות הממשלה את בוסנגואה.
Bossangoa
טוז'ר
טוז'ר (בהונגרית: Tuzsér) הוא כפר על גדות נהר הטיסה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טוז'ר קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 693 תושבים ובשנת 2020 רק 802 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13.
יהודי טוז'ר.
יהודים התיישבו בטוז'ר במחצית הראשונה של המאה ה-18. רובם היו סוחרים ובעלי משקים קטנים. משנת 1885 הייתה הקהילה מסופחת לקהילת מאנדוק.
במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה, בראשית אפריל רוכזו יהודי טוז'ר בכמה בתים, ואחר כך הובלו לגטו קישווארדה. בסוף מאי שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ. כמה גברים מהכפר יהודים הצליחו להסתתר אצל ידידים נוצריים.
אחרי המלחמה לא חזרו יהודים לחיות בטוז'ר.
חבייר מרטינז
חבייר מרטינז (באנגלית:Xavier Martínez; 7 בפברואר 1869 - 13 בינואר 1943) היה אמן בקליפורניה שפעל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הוא היה דמות בוהמיינית ידועה בסן פרנסיסקו, ובחצי האי מונטריי ואחד ממייסדי ארגוני אמנים בקליפורניה והגלריה לאמנות. הוא צייר בסגנון טונאליסטי וגם ייצר תחריטים מכסף.
ילדות בגוודלחרה.
הוא נקרא במקור חבייר טימוטאו מרטינז ואורוזקו, אך מאוחר יותר כינה את עצמו חבייר טיזוק מרטינז. הוא נודע לחבריו בשם "מרטי." מרטינז נולד בגוודלחרה בשנת 1869 לאב מקסיקני ואם ספרדית. מרטינז החל לצייר את חבריו ומוריו בגיל צעיר בזמן שלמד בבית ספר ציבורי. לאחר הלימודים עבד בכריכת ספרים של אביו ועזר בהדפסה. הוא למד צרפתית וכתב שירה. הוא התפעל משיריו של גתה, שילר ומשוררים צרפתיים שונים.
ראשית חייו.
בביוגרפיה שלו מציין מרטינז שבגיל עשר אימו גרמה לו למודעות ראשונה לכך שקיים קצב וסדר ביקום. בגיל 13 החל ללמוד ב Liceo de Varones, שם למד ארכאולוגיה פרה-קולומביאנית ומורשת תרבותית. הוא הצטיין בעיצובים ובאמנויות של האינדיאנים.
כאשר אמו הביולוגית מתה כשהיה בגיל 17, הוא נלקח על ידי אישה אריסטוקרטית בשם רוזליה לאבסטידה דה קוני (1844–1897), שהייתה נשואה לאמריקאי, אלכסנדר ק. קוני (1847–1930) שעבד במקסיקו. כאשר מונה אלכסנדר קוני לקונסול הכללי של מקסיקו ועבר לסן פרנסיסקו בשנת 1886, מרטינז הלך בעקבותיהם והפליג לשם בשנת 1893.
עם הגעתו לסן פרנסיסקו, בשנת 1893 נרשם מרטינז לבית הספר לעיצוב בקליפורניה, (SFAI). בשנת 1895 הוא קיבל את מדליית הזהב בציור וביקורת טובה על עבודתו. הוא סיים את לימודיו בשנת 1897, עבד זמן קצר כעוזר לראש המכון, ארתור פרנק מתיוס, והיה חבר במועדון הבוהמי.
מרטינז נסע לפריז לאקול דה ביו ארטס בשנת 1897. בשנת 1898 שלח מספר ציורים של נופי פריז חזרה לתערוכה בסן פרנסיסקו. הוא נהנה מחברתו של אנרי מאטיס וסיים את לימודיו בשנת 1899. בשנת 1900 הוא זכה בציון מכובד בתצוגה המקסיקנית בתערוכה הבינלאומית של פריז.
חזרה לסן פרנסיסקו.
בשנת 1901 הוא חזר לסן פרנסיסקו, והצטרף לסטודיו עם גוטרדו פיאצוני ובאותה שנה הפך לאזרח של ארצות הברית. הוא התפרסם כצייר פורטרטים, אך המשיך לצייר נופים טונאליסטיים. בשנה שלאחר מכן הוא עזר לייסד את אגודת אמני קליפורניה עם האמנים פיאצוני, מיינרד דיקסון, צ'ארלס פיטר נילסון, ארתור פוטנאם ואמנים אחרים שעזבו את האגודה לאמנות בסן פרנסיסקו. התערוכה הראשונה והיחידה שלהם כללה שבע עשרה יצירות של מרטינז, בעיקר סצנות צרפתיות. ב-1904 החל לחלוק את סטודיו עם מיינרד דיקסון והם נסעו ביחד לאריזונה ולמקסיקו, באפריל 1905.
בשנת 1905 בילה חודשיים בגוודלחרה עם מיינרד דיקסון. עם שובם לסן פרנסיסקו ערך מספר תערוכות, וגם הציג תערוכת יחיד בניו יורק, בדגש על ציוריו האחרונים ממקסיקו.
חיים אישיים.
לאחר רעידת האדמה של 1906 עבר מסן פרנסיסקו לפיידמונט, קליפורניה, ופגש את אלסי וייטאקר מרטינז, הצעירה ממנו ב -20 שנה, בתו של הסופר הרמן וייטאקר. ב־17 באוקטובר 1907 הם נישאו באוקלנד. לאחר ירח הדבש בכרמל החלו בבניית סטודיו בפיידמונט. במהלך הקיץ של 1909 עד 1914, הם שכרו בית בכרמל כדי שמרטינז יוכל ללמד שיעורי אמנות במלון דל מונטה.
למרטינז נולדה בת מיקאלה מרטינז. היא הפכה לאמנית, למדה ציור אצל ויקטור ארנאוטוב ופיסול אצל רלף סטקפול. מאוחר יותר למדה חיתוך אבנים אצל רות קרייבט. בשנת 1923 נפרדו אלסי וחבייר מרטינז. בשנת 1944 נישאה לאמן רלף דוקאס ושינתה את שמה למיקאלה מרטינז דוקאס.
קריירה.
מרטינז היה אחד מקבוצת אמנים שהוזמנו ליצור גלריה לאמנות במלון דל מונטה של מונטריי בשנת 1907. הוא החל ללמד כמורה מחליף לציור ביוני 1909 בבית הספר לאמנות ומלאכה בקליפורניה (CSAC) בברקלי.
הוא פרסם מספר מאמרים בנושא תולדות האמנות במגזין בוגרי CSAC. הוא פרש רשמית בספטמבר 1942.
הוא לימד שיעורי קיץ באזור מונטריי בין השנים 1910 עד 1914. משנת 1915 עד סוף שנות העשרים הדריך את שיעורי הקיץ שלו מפידימונט.
בשנת 1914 הגיעו האימפרסיוניסטים צ'יילד האסאם ואדוארד סימונס לפיידמונט כדי לצפות בציורי המדבר של מרטינז. בשנה שלאחר מכן הציג בתערוכה הבינלאומית של פנמה פסיפיק ובמוזיאון פארק גולדן גייט בסן פרנסיסקו. לאורך תקופה זו היו לו תערוכות בניו יורק, פילדלפיה וסן פרנסיסקו.
בשנת 1939 הציג את הדיוקן של אלסי בתערוכת הבינלאומית של שער הזהב (GGIE).
מרטינז נבחר בשנת 1940 לייצג את קליפורניה בהיכל התהילה ביריד העולמי של 1940 בניו יורק.
כתיב פונטי
בפעם הראשונה (סרט, 1959)
בפעם הראשונה (באנגלית: For the First Time, באיטלקית: Come prima) הוא סרט מוזיקלי בהפקה אמריקאית - איטלקית ומערב גרמנית משנת 1959 בבימויו של רודולף מאטה, עם מריו לנצה ויוהנה פון קוציאן בתפקידים הראשיים.
זה סרטו האחרון של לנצה, הוא מת שישה שבועות לאחר שהסרט יצא לאקרנים.
אלבום פסקול הסרט היה מועמד לפרס גראמי.
הסרט צולם בבית האופרה של רומא, בקפרי, זלצבורג ובברלין. העלילה היא על זמר אופרה שמתאהב בבחורה חירשת.
לנצה שר קטעים מהאופרות הליצנים, אותלו ואאידה וכן שירים כמו 'O sole mio. השיר המרכזי הוא "Come prima" שחובר בשנת 1950 באיטלקית ולנצה שר אותו בתרגום לאנגלית ("For the First Time") ומכאן שם הסרט.
תקציר העלילה.
טוני קוסטה (מריו לנצה) הוא זמר אופרה מפורסם. הוא עושה צרות לאמרגנו טאבורי (קורט קסנר). קהל רב ממתין לפתיחת המופע של האופרה וטוני מרחם על אלה שנשארו בחוץ ושר לה בגשם שוטף את "לה דונה מובילה" מתוך ריגולטו. הקהל עוזב את האולם תוך קריאות בגנותו ורק ידידתו הרוזנת גלוריה (ז'ה ז'ה גאבור) מדברת בשבחו.
טוני רוצה להימלט מהשערוריה ומחליט לנסוע לקפרי באופן סמוי (אינקוגניטו) אך בטיילו באי המקסים מזהים אותו צעירים ומבקשים ממנו לשיר והא שר את "Come prima" באנגלית. טוני שם לב שאחת הצעירות לא שמה לב לשירתו ומסתבר שהיא חרשת.
הוא מתאהב בה ממבט ראשון ומסתבר לו ששמה קריסטה (יוהנה פון קוסיאן) וכי במלחמה נפלה פצצה על ביתם והיא שרדה יחידה אך התחרשה. היא מתגוררת בווילה של דודה פרופ' ברוקנר (ולטר רילה). היא מזמינה את טוני לחתונה של חברתה והוא שר שם את "'O sole mio".
טוניו מחליט לחזור ברצינות למסע הופעות כדי לגייס כסף לניתוח שיחזיר לקריסטה את השמיעה. הוא מופיע בהצלחה בסטוקהולם, לונדון, וינה, ברלין ועוד. הכירורג פרופ' בסרט (וולטר רילה) מהסס בקשר לניתוח אך קריסטה לוחצת כי ללא שמיעה אינה רוצה להתחתן.
הניתוח מצליח אך בלונדון הם הולכים בגשם וקריסטה מצטננת ושמיעתה נחלשת שוב. טוניו מטביע את צערו בשתייה ובהשתוללות במועדון חברים בקפרי. כולם נעצרים לפני משפט אך חבריו האיטלקים אומרים שטוני אינו אשם וגם גלוריה מלמדת עליו זכות.
טוניו משוחרר והשמיעה של קריסטה חוזרת. הוא מרוצה מכך ומהעובדה שיש לו חברים שמגינים עליו וחוגג בהופעה של אאידה כשקריסטה השומעת, צופה בו.
Hacks היא סדרת דרמה קומית אמריקאית שנוצרה על ידי לוסיה אניאלו, פול וו. דאונס וג'ן סטצקי ועלתה לשידור ב-13 במאי 2021 בשירות "HBO Max". בסדרה מככבים ג'ין סמארט, האנה איינבינדר וקרל קלמונס-הופקינס.
ביוני 2021, נמסר כי "HBO Max" חידשה את הסדרה לעונה שנייה, שעלתה לשידור ב-12 במאי 2022.
תקציר העלילה.
דברה ואנס היא דיווה סטנדאפיסטית אגדית בלאס וגאס, המנסה לשמור על הרלוונטיות שלה בעוד הקזינו שבו היא מופיעה מנסה להעריך את מועדי ההופעות שלה. בניגוד לדברה, אווה היא תסריטאית קומית מדור ה-Z שאינה מצליחה למצוא עבודה לאחר ש"בוטלה" בעקבות ציוץ חסר רגישות. דרכיהן של השתיים מצטלבות כשאווה נקראת למורת רוחה לכתוב לדברה חומרים חדשים עבור מופעי הסטנדאפ שלה, בתהליך, השתיים לומדות לכבד את פערי ההבדלים התרבותיים והדוריים שביניהן.
הפקה.
במאי 2020, הוכרז על ידי שירות "HBO Max" על הפקת סדרת דרמה קומית העוסקת בקומיקאית מזדקנת, בה השחקנית ג'ין סמארט תככב בתפקיד הראשי. בפברואר 2021, נמסר על ליהוקם של שחקנים נוספים לסדרה. בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, הקראות התסריט נערכו דרך הזום, לא נערכו מסיבות צוות במהלך ההפקה, והשחקנים הראשיים קלמונס-הופקינס וסמארט אפילו לא פגשו זה את זאת באופן אישי עד לדקות ספורות לפני תחילת הצילומים. ביוני 2021, נמסר כי "HBO Max" חידשה את הסדרה לעונה שנייה.
הפצה.