הסכם אורגון קבע את קו הגבול בן ארצות הברית לבין צפון אמריקה הבריטית על קו הרוחב 49 צפון, למעט האי ונקובר, שנשאר במלואו בשליטה בריטית. האי ונקובר עם כל איי החוף, כונן ב-1849 כמושבת האי ונקובר . השטח שהועבר לריבונותה של ארצות הברית כונן ב-15 באוגוסט 1848 כטריטוריית אורגון, ומתוכו נוצרה ב-1853 טריטוריית וושינגטון. החלק הבריטי של ארץ אורגון נותר לא מאורגן עד 1858, כאשר הוקמה מושבת קולומביה הבריטית, כתוצאה מהבהלה לזהב של קניון פרייזר וחששות מכוונותיהם של מתיישבים אמריקאים ליישב מחדש את האזור. ב-1866 אוחדו שתי המושבות תחת השם "המושבות המאוחדות של האי ונקובר וקולומביה הבריטית. כאשר הצטרפה המושבה לקנדה ב-1871, קו הרוחב 49 צפון והגבולות הימיים שעליהם הוסכם באמנת אורגון הפכו לגבול ארצות הברית–קנדה.
כדי להבטיח שבריטניה תחזיק בכל שטחו של האי ונקובר ובאיי המפרץ הדרומיים, הוסכם שהגבול יעבור מדרום ומסביב לאזור. הריבונות על כמה מאיי התעלה, כולל איי סן חואן, נותרה במחלוקת. על רקע זה התנהלה ב-1859 מלחמת החזיר והסכסוך נמשך עד 1872, כאשר הוא יושב בבוררות על ידי ועדה של שלושה חברים בראשותו של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה. ב-21 באוקטובר אותה שנה פסקה הוועדה לטובתה של ארצות הברית וכך עברו איי סן חואן לריבונותה.
נוסח ההסכם.
ההסכם נקרא באופן רשמי "אמנה בין הוד מלכותה ובין ארצות הברית של אמריקה, להסדרת גבול אורגון" (באנגלית: Treaty between Her Majesty and the United States of America, for the Settlement of the Oregon Boundary), ובארצות הברית הוא נקרא "אמנה עם בריטניה הגדולה בנוגע לגבולות מערבה מהרי הרוקי" (באנגלית:Treaty with Great Britain, in Regard to Limits Westward of the Rocky Mountains). הוא גם היה ידוע בשם "אמנת ביוקנן-פקנהאם" (באנגלית: Buchanan-Pakenham Treaty), או תחת שם משותף לכמה אמנות נוספות, "אמנת וושינגטון" (באנגלית: Treaty of Washington).
בהסכם נקבע שהגבול במצר חואן דה פוקה יעבור "באמצע המצר שמפריד את היבשת עם האי ונקובר" עם זאת, ההסכם לא הגדיר במדויק את המצר מבין כל אלה שעוברים שם שיהווה את המצר שאליו התכוון ההסכם, ובכך נתן מפתח לסכסוכי בעלות על איי סן חואן שהחלו ב-1859.
שאר סעיפי ההסכם היו:
לקסוס NX
לקסוס NX (באנגלית: Lexus NX) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות שמיוצרת על ידי לקסוס משנת 2014. היא הוצגה בתערוכת הרכב של בייג'ינג באפריל 2014 והגיעה לישראל בדצמבר 2014. בתערוכת הרכב של פרנקפורט בספטמבר 2013 הציגה לקסוס את הלקסוס LF-NX קונספט שהיווה כדגם הקונספט המקדים.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-NX מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות.
דור ראשון.
הדור הראשון יוצר בין השנים 2014–2021. הדור הראשון כלל מכלולים רבים עם טויוטה ראב-4, כמו כן גם הלקסוס NX משתמש באותה פלטפורמה של הראב-4. העיצוב מודרני ומלוטש עם קימורים בבטן המכונית, פגוש קדמי רחב וגדול, בפנים המכונית העיצוב מודרני ומפואר עם מסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 7.0 אינץ'.
היצע המנועים בדור הראשון כלל שלושה מנועים (2 בנזין, 1 היברידי). מנועי הבנזין בנפחי 2.0 ליטר ו-2.0 ליטר טורבו המספקים 150 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 235 כ"ס (2.0 ליטר טורבו), המנוע השלישי, מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 2.5 ליטר המספק כ-155 כ"ס עם שני מנועים חשמליים המספקים יחד 155 כ"ס או מנוע חשמלי אחד המספק כ-105 כ"ס. למנועי הבנזין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים, למנוע היברידי תיבת הילוכים רציפה.
מתיחת פנים שנת 2017.
בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2017 הציגה לקסוס מתיחת פנים ל-NX. העיצוב הפך למודרני עוד יותר, עיצוב חדש לפגוש הקדמי, בתא הנוסעים שודרג הנוחות והוחלף המסך המגע בקוטר 7.0 אינץ' במסך מגע בקוטר 10.3 אינץ'. בתחום ההנעה אין כל שינוי.
דור שני.
ביוני 2021 נחשף הדור השני של ה-NX. בעניין העיצוב החיצוני אין כל שינוי, אך תא הנוסעים שודרג הנוחות והאבזור, ישנו לוח מחוונים דיגיטלי, ומסך מגע חדש בקוטר 14 אינץ.
בתחום ההנעה הציגה לקסוס ארבעה מנועים (2 בנזין, 2 היברידי). מנועי הבנזין בנפחי 2.5 ליטר ו-2.4 ליטר טורבו המספקים 199 כ"ס (מנוע 2.5 ליטר), 279 כ"ס (מנוע 2.4 ליטר טורבו).
שני מנועים היברידים אחד מהם פלאג-אין. הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין 2.5 ליטר עם שני מנועים חשמליים חזקים יותר מערכת ההנעה הזאת מספקת יחד 242 כ"ס, הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין 2.5 ליטר עם שני מנועים חשמליים מערכת ההנעה הזאת מספקת יחד 306 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 18.1 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 63 ק"מ. לכל המנועים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
מכירות.
להלן נתוני המכירות של ה-NX באירופה, ארצות הברית וישראל. (בסוגריים נתוני מכירות של הדגם היברידי)
תחומה
מים תחומתיים
שלמות תחומתית
בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית
בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית (באנגלית: South Carolina House of Representatives) הוא הבית התחתון של בית המחוקקים במדינת קרוליינה הדרומית. בבית הנבחרים ישנם 124 נציגים, המייצגים כל אחד מחוז בחירה שונה. בית הנבחרים המדינתי מתכנס בקפיטול מדינת קרוליינה הדרומית השוכן בבירת המדינה, קולומביה.
שלא כמו בתי מחוקקים אחרים, הישיבה במליאת בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית אינה מחולקת באופן מפלגתי, אלא מסודרת על ידי משלחות מחוזיות. מדובר בירושה מהחלוקה המקורית של המליאה מראשית ימיו של בית הנבחרים. עד 1964 כל אחד ממחוזות קרוליינה הדרומית היה מחוז בחירה בפני עצמו, וכמות הנציגים לכל מחוז נקבעה כפועל יוצא של אוכלוסיית המחוז. בית הנבחרים מתכנס מהשבוע השני של ינואר עד לחודש מאי.
בתקופת הקולוניאליזם של האימפריה הבריטית על אמריקה, גלגולו הקודם של בית הנבחרים היה "בית האספה" (Commons House of Assembly).
חברי בית הנבחרים נחשבים למחוקקים אזרחיים במשרה חלקית המכהנים בתקופות כהונה בנות שנתיים. מערכות הבחירות לבית הנבחרים המדינתי מתקיימות לצד בחירות בארצות הברית לקונגרס האמריקאי. הנציגים נבחרים בדרך כלל בידי תושבי המחוז שלהם, ואין הגבלות כהונה. על חברי בית הנבחרים להיות לכל הפחות בני 21 כדי להיות רשאים להתמודד לתפקיד.
יחסי אלג'יריה–וייטנאם
יחסי אלג'יריה–וייטנאם הם היחסים הדו-צדדיים בין אלג'יריה לבין וייטנאם. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1962, אם כי הקשר בין אלג'יריה לווייטנאם קיים הרבה יותר זמן מההיסטוריה המודרנית. שתי המדינות חברות ב-G77.
היסטוריה.
היחסים בין אלג'יריה לווייטנאם הם היחסים העתיקים ביותר בין וייטנאם למדינה ערבית בעולם הערבי. הקשר התחיל כאשר צרפת שלטה בשתי המדינות במהלך המאה ה-19.
כשכבשה צרפת את וייטנאם במאה ה-19, האם נגי, קיסר וייטנאם נאלץ לנטוש את כס המלוכה לאחר הדיכוי הצרפתי של תנועת קון וונג. המלך הווייטנאמי הוגלה לאלג'יריה הצרפתית ובהמשך חי את שארית חייו באלג'יריה והתחתן עם האישה פייה-נואר. זה היה הקשר הראשון אי פעם בין אלג'יריה לווייטנאם, ומאוחר יותר, הם נקשרו יחד על ידי הקולוניזציה הצרפתית.
יחסים מודרניים.
יחסי תרבות.
בהאנוי, התיכון האלג'ירי-וייטנאמי הוא סמל ליחסים חזקים בין אלג'יריה לווייטנאם. באלג'יר כמה רחובות קרויים על שם הו צ'י מין, בשל השפעתו על תנועת העצמאות האלג'ירית. היום הלאומי של וייטנאם נחגג באלג'יריה לראשונה בשנת 2007.
יחסים דיפלומטיים.
אלג'יריה ווייטנאם חולקות דמיון ואינטרסים פוליטיים משותפים. שתי המדינות תומכות בעניין סהרה המערבית, ויצרו קשר עם רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית. קיים גם שיתוף פעולה צבאי ביניהם, המתוארך למלחמת אלג'יריה.
Night Boat to Cairo
Night Boat to Cairo (בעברית: סירת לילה לקהיר) הוא שיר של להקת הסקא-פופ הבריטית מאדנס, מהאלבום One Step Beyond משנת 1979. הוא נכתב על ידי מייק בארסון, קלידן הלהקה, וגרהאם מקפירסון ("סאגס"), סולן הלהקה. השיר הגיע לשיאו במקום השישי במצעד הסינגלים בבריטניה והגיע לטופ 30 בבלגיה, אירלנד והולנד. מאוחר יותר יצא השיר מחדש בבריטניה בשנת 1993 בעקבות הצלחת הגרסה המחודשת של "It Must Be Love", והגיע למקום ה-56.
השיר היווה השראה לשיר "רכבת לילה לקהיר" של להקת הרוק הישראלית משינה.
הרפובליקה העממית של בנין
הרפובליקה העממית של בנין (בצרפתית: République populaire du Bénin) הייתה מדינה סוציאליסטית ששכנה במפרץ גינאה באפריקה, אשר לימים הפכה לבנין של ימינו. הרפובליקה העממית הוקמה ב-30 בנובמבר 1975, לאחר ההפיכה ב-1972 ברפובליקת דהומיי. המדינה התקיימה עד ה-1 במרץ 1990, עם אימוץ חוקה חדשה וביטול המרקסיזם – לניניזם במדינה בשנת 1989.
היסטוריה.
ב-26 באוקטובר 1972, הכוחות המזוינים בראשות המפקד מתייה קריקו הפילו את הממשלה בהפיכה, השעו את החוקה ופיזרו את האספה הלאומית ואת מועצת הנשיאות. ב-30 בנובמבר 1972 קריקו פרסם את הנאום המרכזי של "פוליטיקה חדשה לעצמאות לאומית". המינהל הטריטוריאלי עבר רפורמה, ראשי ערים וסגנים החליפו מבנים מסורתיים (ראשי כפרים, מנזרים, כמרים אנימיסטים וכו'). ב-30 בנובמבר 1974, לפני אספה של נכבדים המומים בעיר אבומה, הוא נשא נאום שהכריז על הצטרפותה הרשמית של ממשלתו למרקסיזם – לניניזם. עד מהרה הוא יישר קו עם ברית המועצות. המפלגה המהפכנית העממית של בנין, שתוכננה כמפלגת חלוץ, הוכרזה באותו יום כמפלגה החוקית היחידה במדינה.