עבודתה מוחזקת על ידי מוזיאוני האמנות של הרווארד, מוזיאון האמנות של דלאוור, מוזיאון צ'ארלסטון, מוזיאון האמנות של אוניברסיטת מישיגן, אמריקן סמיתסוניאן מוזיאון לאמנות, ואחרים.
ועדת האמנויות של דרום קרוליינה מעניקה לכבודה את פרסי אליזבת אוניל ורנר לאמנויות.
דון האטסון
דונלד "דון" מונטגומרי האטסון (Donald Montgomery Hutson; 31 בינואר 1913 – 26 ביוני 1997) היה שחקן פוטבול ועוזר מאמן אמריקאי. האטסון שיחק בתפקיד התופס (Wide Receiver) בקבוצת גרין ביי פאקרס מליגת ה-NFL לאורך כל 11 שנות הקריירה המקצוענית שלו.
קריירה.
האטסון בינואר 1913 בפיין בלאף, ארקנסו. את קריירת המכללות שלו הוא התחיל ב-1932 באוניברסיטת אלבמה ושנתיים לאחר מכן זכה עימה באליפות ה-NCAA. בעקבות הישגיו, נבחר האטסון לנבחרת ה-All-America הראשונה על ידי שישה ארגונים שונים. בסיום לימודיו באוניברסיטה, לא תכנן האטסון להמשיך ולשחק פוטבול מקצועני, אך שוכנע על ידי מאמנה של גרין ביי פאקרס, קרלי למבו.
בעונתו הראשונה בליגה, תפס האטסון שישה טאצ'דאונים והוביל את ה-NFL בקטגוריה הזו. בעונה השנייה הוא כבר זכה עם גרין ביי באליפות הליגה, לאחר שזו ניצחה 6-21 בגמר את בוסטון רדסקינס, ושבר שיאי NFL בתפיסות (34) ויארדים בתפיסה (536). ב-1939 קבע האטסון שיא ליגה נוסף - תשעה טאצ'דאונים בתפיסה בעונה אחת. באותה עונה זכתה גרין ביי באליפות נוספת, אך האסטון, שהיה פצוע במשך ארבעה שבועות, שותף רק בדקות הסיום של הגמר נגד ניו יורק ג'איינטס.
שנתיים לאחר מכן, הפך האטסון לתופס הראשון אי פעם שתפס 50 מסירות בעונה, ובמקביל המשיך להוביל את ה-NFL ביארדים וטאצ'דאונים בתפיסה. באותה עונה הוא זכה לראשונה בפרס ה-MVP של הליגה, לאחר שקיבל שש מתוך תשע ההצבעות למקום הראשון. עונה אחר כך, שיחזר האטסון את ההישג וזכה שוב בפרס ה-MVP, לאחר שהפך לתופס הראשון בהיסטוריה שחוצה את רף 1,000 היארדים בתפיסה.
בפברואר 1943 הודיע האטסון על פרישה ממשחק בעקבות פציעה, אך התחרט בהמשך וחזר לתחילת העונה בספטמבר. בסיום אותה עונה, הוא הודיע על פרישה נוספת, הפעם כדי לקבל את משרת עוזר המאמן של גרין ביי. גם הפעם הפרישה לא ארכה זמן רב, והאסטון חזר לשחק במקביל לעבודתו כעוזר מאמן. את עונת 1944 סיימה גרין ביי כאלופת ה-NFL, כשהאטסון מסיים עם שתי תפיסות ל-47 יארדים במשחק הגמר נגד ניו יורק ג'איינטס.
ב-1945 פרש האסטון בשלישית, אך חזר בו שוב והצטרף לסגל שחקני הקבוצה. בשבוע השלישי של העונה, במשחק נגד דטרויט ליונס, קבע האטסון שיא של 29 נקודות אישיות ברבע, לאחר שהשיג ארבע טאצ'דאונים בתפיסה ובעט חמש נקודות אקסטרה. שיא זה נחשב עד היום לאחר מהשיאים הבלתי שבירים של ה-NFL. בסיום אותה עונה, פרש האסטון סופית ממשחק, כשבאמתחתו למעלה מ-20 שיאי ליגה שונים.
בנוסף ליכולתו המצוינת כתופס, שימש האסטון כבועט (Placekicker) של הקבוצה, והשיג 172 נקודות אקסטרה מתוך 183 ניסיונות ושבעה שערי שדה מתוך 15 ניסיונות. כמו רבים מהשחקנים באותה תקופה, האסטון שיחק גם בעמדות הגנה, ובעונת 1940 אף הוביל את הליגה עם שש חטיפות מסירה. בשתי עונותיו האחרונות בגרין ביי, הוא שימש כמאמן-שחקן, ואחרי פרישתו המשיך בתפקיד עוזר המאמן עד 1948.
האטסון נחשב לתופס המודרני הראשון, ועד היום הוא מדורג כאחד התופסים הטובים בתולדות הליגה. ב-1951 נכנס האטסון להיכל של פוטבול המכללות, וב-1963 הוא היה אחד מ-17 האישים הראשונים שהוצגו בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני. ב-1969 הוא נבחר לקבוצת השנה ה-50 של ה-NFL, ב-1994 לקבוצת השנה ה-75 וב-2019 לקבוצת השנה ה-100. האטסון הוא אחד משישה שחקנים בלבד שנכללו בכל שלוש קבוצות השנה של הליגה.
חיים אישיים.
מגיל צעיר התעניין האטסון בעולם העסקים. בזמן שהיה סטודנט באוניברסיטת אלבמה, הוא פתח מכבסה עם חברו לקבוצה בר בראיינט, אך הם מכרו את העסק לאחר שנתיים. בהיותו שחקן בגרין ביי הוא פתח אולם באולינג, שזכה להצלחה כה גדולה, עד שהוא שקל פעמיים פרישה ממשחק כדי להקדיש את רוב זמנו להפעלתו. לאחר מכן, הוא הקים סוכנות כלי רכב וב-1951 אף רכש סוכנויות של שברולט וקאדילק בראסין, ויסקונסין. בנוסף, שימש האטסון כחבר בדירקטוריון של גרין ביי מ-1952 עד 1980, אז נבחר לדירקטור אמריטוס.
לאחר שפרש מהחיים הציבוריים, התיישב האסטון ברנצ'ו מיראז', קליפורניה, שם התגורר עד מותו ב-26 ביוני 1997, בגיל 84.
Teardrop
Teardrop (בעברית: דמעה) הוא שיר של קבוצת הטריפ-הופ האנגלית מאסיב אטאק. השיר בוצע על ידי אליזבת פרייזר, הסולנית לשעבר של קוקטו טווינס, שגם כתבה את המילים. ברצועה, המובלת בצ'מבלו, תוכננה מדונה להשתתף במקור, אם כי הלהקה דחתה זאת לטובת פרייזר. השיר פורסם ב-27 באפריל 1998, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי של הקבוצה, "Mezzanine".
בבריטניה, הגיע בשיאו השיר למקום ה-10, והפך לסינגל המצליח ביותר של הלהקה במצעד, וללהיט היחיד שלהם, שהגיע לעשירייה הפותחת בארץ מולדתם. בנוסף, הגיע השיר לראש המצעד באיסלנד, וכן נכנס לעשרים המובילות במצעדים באוסטרליה, אירלנד וניו זילנד, ובדנמרק. בקליפ, בבימויו של וולטר סטרן, מופיע עובר ששר ברחם. השיר הושמע בתוכניות טלוויזיה שונות, בהן כשיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה האמריקאית האוס.
פיתוח.
השיר פותח מריף צ'מבלו פשוט שנבחר באולפן באפריל 1997. אנדרו וולס שלח את ההדגמה למדונה, מכיוון שרצתה להקליט את השיר, שכן הלהקה עבדה איתה בעבר ב-1995 על עיבוד מחודש לשיר "I Want You". שני חברי הלהקה הנוספים, רוברט דל נג'ה וגרנטלי מרשל רצו שאליזבת פרייזר, סולנית קוקטו טווינס תקליט את השיר, כיוון שהרגישו שהסגנון שלה מתאים למנגינה הנוגה ולתחושת היצירה. מדונה הייתה להוטה מאוד להקליט את השיר, והתאכזבה כשלבסוף הלהקה לטובת פרייזר.
פרייזר כתבה את מילות השיר, בהשראת עבודותיו של הפילוסוף הצרפתי גסטון בשלאר. בזמן הקלטת השיר ב-1997, היא גילתה שג'ף באקלי, שעמו הייתה לה בעבר מערכת יחסים, נעלם (מאוחר יותר נמצא כי טבע). פרייזר דיברה על כך ב-2009, "זה היה כל כך מוזר... שלחתי מכתבים וחשבתי עליו. השיר הזה הוא סוג של עליו - ככה זה מרגיש לי בכל מקרה".
הצלחה במצעדים.
במצעד האוסטרלי, הגיע השיר בשיאו למקום ה-16. בנוסף, מוקם השיר במקום ה-22 ב-"Triple J Hottest 100 of All Time" לשנת 2009. השיר הגיע לעשירייה הפותחת בבריטניה, והוא הלהיט היחיד של הלהקה שעשה זאת. ב-10 במאי 2019, הוסמך השיר לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי.
רשימת רצועות.
מהדורת ה- מכילה את אותם שירים אך בסדר שונה. מהדורת הקסטה מכילה גרסה ערוכה של השיר המקורי, וכן את הרמיקס של Scream Team והבי-סייד "Euro Zero Zero", אך ללא הרמיקס של מאד פרופסור.
גרסאות כיסוי בולטות.
ניוטון פוקנר.
ניוטון פוקנר ביצע גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו "Hand Built by Robots", והופקה על ידי מייק ספנסר. בהורדות בלבד, הגרסה של פוקנר הגיעה למקום ה-60 במצעד הסינגלים הבריטי באוגוסט 2007. הוא יצא רשמית כסינגל ב-10 בדצמבר 2007, והגיע למקום 57 במצעד בשבוע שלאחר מכן. גרסת האלבום הזמינה בחנות האייטונס האוסטרלית כוללת גם גרסה אקוסטית.&gt;
O'Hooley &amp; Tidow.
צמד הפולק האנגלי O'Hooley &amp; Tidow ביצעו גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומם "The Fragile". גרסת הכיסוי שלהם תוארה כ"עיבוד מעודן", ונבחרה על ידי ג'וד רוג'רס מהגרדיאן לאחת הרצועות הטובות ביותר של 2012.
חוזה גונזלס.
חוזה גונזלס ביצע גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו השני, "In Our Nature". הסינגל פורסם באירופה ב-12 בנובמבר 2007, והוא כולל את האינסטרומנטל הבי-סייד "Four Forks Ache", שלא נכלל באלבום. גרסה זו הושמעה בדרמה הרפואית "האוס", בפרק "Wilson's Heart" וכן בפרק השמיני של הסדרה הדוקומנטרית "".
Civil Twilight.
הלהקה הדרום אפריקאית Civil Twilight פרסמה ב-13 באפריל 2010 גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבום "Live from SoHo", וזמינה רק באייטונס. הלהקה חתמה ב-Wind-Up רקורדס, והוציאה את גרסת האולפן של השיר כסינגל ב-10 באוגוסט 2010.
הקולקטיב.
השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי להקה שהורכבה על ידי הזמר האנגלי גארי בארלו, בשם "הקולקטיב" ופורסמה כסינגל עבור הקמפיין "Children in Need 2011" . הגרסה הופקה על ידי לאברינת', ובוצעה על ידי צ'יפ, זפ אליס, אד שירן, Ms. Dynamite, קליאו, טוליסה, ריזל קיקס, טינצ'י סטריידר ורטץ' 32.
השיר פורסם בבריטניה ב-13 בנובמבר 2011, על ידי חברת התקליטים פולידור, והגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי.
Simple Minds.
להקת הרוק הסקוטית Simple Minds הקליטה גרסה לאלבום הקאברים שלהם "Searching For The Lost Boys", משנת 2009.
The Naked and Famous.
להקת האינדי-אלקטרוני הניו זילנדית The Naked and Famous הקליטה גרסה לאלבומה "A Still Heart", משנת 2018.
AURORA.
אמנית האלקטרו-פופ הנורווגית AURORA ביצעה את השיר מספר פעמים, בין היתר בפסטיבל Verftet, ב-29 במרץ 2020.
היילי ויליאמס.
ב-15 בינואר 2021, הזמרת האמריקאית היילי ויליאמס, סולנית פאראמור, העלתה קאבר לשיר, ליוטיוב וספוטיפיי.
פופ-אופרה
אנא
אנא הוא אמורא אשר קיומו שנוי במחלוקת, נודע בשל ענוותנותו.
מקור.
המשנה בסוף מסכת סוטה מונה את שבחי רבי יהודה הנשיא ואומרת "משמת רבי בטלה ענוה ויראת חטא", על כך נכתב בגמרא:
רש"י בפירושו על דברי הגמרא מבאר שרב נחמן ורב יוסף מורים לתנא לא לשנות את המעלות "ענווה" ו"יראת חטא", מפני שמעלות אלו לא בטלו והם אוחזים במידה זו.
ביאור הגר"א.