הדגש המרכזי ביצירותיה של ארדריץ' הוא ילידים וזהות ילידית, וביצירותיה פרטים רבים השואבים השראה ממורשתה ומחייה. במהלך לימודיה בדארטמאות' החלה לחבר שירה וסיפורים אודות הילידים האמריקאים והעם האוג'יבווני שממנו הורי אימה הגיעו. עבודת התזה שלה באוניברסיטת הופקינס, הייתה אוסף שירים באותו נושא בסופו של דבר יצא לאור בתור הספר "Jacklight". הספר עוסק במתח שבין ילידים לאלה שאינם ילידים, אך גם חוגג את הקשרים והידידות ביניהם. בנוסף על כך, במהלך לימודי תואר שני&lt;ins&gt;,&lt;/ins&gt; החלה ארדריץ' לכתוב את הרומן "Tracks". סדרת הרומנים המוכרת ביותר שלה, "Love Medicine", עוסקת בסיפוריהן של שלוש משפחות ילידיות החיות בעיירה הפיקטיבית של ארגוס, צפון דקוטה. הסיפורים מתארים תקופות שונות בהיסטוריה, מ-1912 ועד ימינו. דרך תכונותיהן של הדמויות החוזרות, ארדריץ' מתעסקת בנושא האובדן והשינוי, אשמה וחיי הילידים בעידן המודרני.
ארדריץ' גם שואבת השראה מהמורשת האירופאית שלה, שכן בשנת 2003 הוציאה לאור את הספר "The Master Butcher's Singing Club", בו מתואר חייל ותיק שלחם במלחמת העולם הראשונה, בת זוגו ודמויות הגרות בעיירה צפון דקוטית. היא חיברה גם מספר ספרי ילדים הדנים גם הם בנושא הילידים האמריקאים, שבהם מתוארים החיים של ילידים אמריקאים צעירים בעת ההגעה לאמריקה של המתיישבים האירופאים. בנוסף על כל אלה, חיברה היא גם ספר ביוגרפי, "The Blue Jay's Dance", שבו מתוארת חווית ההריון והלידה הראשונה שלה.
קרן אברהם
קרן אברהם (נולדה ב-1962) היא פרופסור במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, המשנה לדקאן לנושאים קדם קליניים, ומחזיקה בקתדרה ע"ש ד"ר שרה וד"ר פליקס דומונט למחקר על הפרעות שמיעה. מחקרה מתמקד בגילוי גנים של מחלות, עם התמקדות בחירשות תורשתית. ביוני 2022 מונתה לדקאנית הבאה של הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, והיא האישה הראשונה שתעמוד בראש הפקולטה.
קורות חיים.
נולדה בגרנבי, קוויבק, קנדה להורים ישראליים, ובגיל צעיר עברה לארצות הברית. גדלה בניו ג'רזי בבית יהודי רפורמי עם קשר חזק מאוד למשפחה בישראל. מגיל 11 הגיעה בכל חופש גדול לביקור אצל סבה וסבתה בחיפה. למדה ביולוגיה לתואר ראשון באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מיזורי. לאחר סיום התואר הגיעה לישראל למכון ויצמן למדע ללימודי תואר שלישי בהנחיית יורם גרונר אותו סיימה ב-1990. את מחקר הבתר-דוקטורט ביצעה במכון הלאומי לסרטן בארצות הברית.
לאחר השלמת עבודת הבתר-דוקטורט הצטרפה למחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם וביוכימיה בשנת 1996, ומשנת 2007 היא פרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב ובבית הספר סגול למדעי המוח ומרכז ספרא לביואינפורמטיקה. כיהנה כיושב ראש החוג לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בשנים 2005–2009 וכנשיאת האגודה האמריקאית למחקר אף-אוזן-גרון. בנוסף, הייתה נשיאת החברה הגנטית של ישראל, הייתה חברה בוועד המנהל של מרכזי המצוינות – גישות מערכתיות לחקר הבסיס המולקולרי למחלות בבני אדם (תוכנית I-CORE), ונשיאת החברה הישראלית לחקר השמיעה.
אברהם היא מנהלת-שותפה של המרכז ע"ש משפחת אאופזיין (Aufzien) למניעה וטיפול במחלת פרקינסון ושל שיתוף הפעולה הגלובלי ע"ש טאובה-קורט (Taube-Koret) במחלות ניווניות, שניהם באוניברסיטת תל אביב. הקימה ומנהלת את מרכזי המחקר Biomed@TAU , את תוכנית ה-M.Sc. תוכנית במדעי הרפואה עם התמחות בייעוץ גנטי, ויסדה את מרכז התא הבודד הגנומי.
ברמה בינלאומית, אברהם חברה באגודה הבינלאומית לריפוי האוזן פנימית (ISIET), בוועדת לנסט (Lancet) לאובדן שמיעה, בוועדה המייעצת המדעית CureGRIN ויושבת ראש הוועדה המדעית של הקרן Pour L'Audition בצרפת. היא חברת הנהלה בארגון הגנום האנושי (HUGO) ובארגון הביולוגיה המולקולרית האירופית (EMBO), וחברה נבחרת בוועדה המייעצת הבינלאומית Collegium Oto-Rhino-Laryngologicum Amicitiae Sacrum CORLAS)). פרופסור אברהם משמשת כעורכת משנה של כתב העת European Journal of Human Genetics.
פרסים ומענקים.
פרופסור אברהם זכתה במספר פרסים על הישגיה המדעיים, בהם:
מחקרה.
אברהם חוקרת את הגן לחירשות. ב-2021 פרסמה מחקר שהציג ריפוי גנטי שנישא על גבי נגיף, ומצליח לתקן 100% מתאי השערה באוזן העכבר ומונע הידרדרות ברמת השמיעה גם בגיל מבוגר
פרסומים.
נכון ל-2022 פרסמה אברהם פרסמה כ-180 מאמרים מדעיים, מאמרי סקירה ופרקים בספרי מדע. היא משמשת כעורכת משנה בשני כתבי עת מקצועיים בינלאומיים. פרופ' אברהם הנחתה למעלה מ־130 סטודנטים לתארים מתקדמים כולל PhD, MD-PhD, MSc, בתר-דוקטורט, לימודי יסוד של רופאים מתמחים וסטודנטים זרים בתוכניות קיץ בינלאומיות. היא הוזמנה להרצות ב־60 מכונים ואוניברסיטאות בינלאומיים ולהשתתף ביותר מ־60 כנסים מקצועיים בינלאומיים. כמו כן, שמשה חברה בוועדות מדעיות של 6 כנסים בינלאומיים.
מיי וייסנברג
פטריוטאס בויאקה
פטריוטאס בויאקה (בספרדית: Patriotas Boyacá S. A) הוא מועדון כדורגל מהעיר טונחה, במחוז בויאקה שבקולומביה. המועדון נוסד ב-18 בפברואר 2003 והעפיל לראשונה לליגה הבכירה ב-2011. הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון לה אינדפנדנסיה וחולקת אותו עם יריבתה העירונית, בויאקה צ'יקו.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה ב-18 בפברואר 2003 על ידי ראש עיריית בויאקה, מיגל אנחל ברמודס. המאמן היה אלברו דה חסוס גומס והקבוצה הודחה בשנת הבכורה שלה בחצי גמר הפלייאוף של הליגה השנייה על ידי בוגוטה צ'יקו, שלבסוף עלתה לליגה הבכירה. בשנת 2005 הייתה עם מספרים מצוינים והייתה השנייה בטיבה בליגה, שנייה רק לקוקוטה דפורטיבו. היא לא הפסידה בביתה בכלל לאורך 2005 וסיימה רק ארבעה משחקים בתיקו מתוך 20 באצטדיון לה אינדפנדנסיה, מתוכם ניצחונות של 0–9 על אליאנסה פטרולרה ו-0–5 על פומאס דה קסנרה. גמר היה נראה כמו אפשרות ריאלית ביותר. אבל הסוף היה טראגי ובמשחק האחרון של הפלייאוף, כשמספיקה לה נקודה בלבד, היא הפסידה 1–2 לויידופר, שעקפה אותה בנקודה ועלתה לגמר.
העפלה לליגה הבכירה ב-2011.
בשנת 2011 העפילה הקבוצה לראשונה לליגת העל הקולומביאנית. עם שחקנים כמו חוסה לרגאצ'ה, יורני פרנקו, אלקין אמדור ווילסון לוסאדה, סיימה פטריוטאס במקום החמישי, מה שאיפשר לה להעפיל לשלב הפלייאוף. ברבע הגמר התמודדה מול אקדמיה מהעיר בוגוטה והפסידה בבית 0-1. דווקא במשחק החוץ בגומלין התעלתה על עצמה וניצחה 0–2 משערים של פרנקו והומברטו מרקינס. בחצי הגמר פגשה פטריוטאס את ויידופר וניצחה אותה בחוץ 0–1 משער של לוסאדה, וחזרה על כך גם בגומלין בביתה עם שער ניצחון של לרגאצ'ה. בגמר שיחקה פטריוטאס מול קורטולואה וסיימה איתה בתיקו 0-0 בשני המשחקים, מה ששלח את שתי הקבוצות לדו-קרב פנדלים, שבסופו של דבר הוכרע לטובת פטריוטאס עם ניצחון 4–5. בגמר של שני הטורנירים לקביעת אלופת ליגת המשנה, שיחקה פטריוטאס מול דפורטיבו פאסטו, שהחזיקה במאזן הטוב ביותר באותה עונה. ניצחון 0–1 בבית והפסד 0–1 בחוץ שלחו את ההכרעה לדו-קרב פנדלים שבו ניצחה פאסטו 0–2. לפיכך הבטיחה את עלייתה לליגה הבכירה, בעוד שלפטריוטאס ניתנה הזדמנות נוספת להעפיל, במשחקי מבחן מול קבוצת הפאר, אמריקה קאלי, שסיימה במקום הלפני אחרון. לא הרבה נתנו לה סיכוי מול אמריקה, אבל לאחר תיקו 1-1 בסיכום המשחקים ואף על פי שבעיטות ההכרעה היו באצטדיון פסקואל גררו מול אוהדיה של אמריקה, הצליחה פטריוטאס לגרום להיסטוריה כפולה: גם להוריד לראשונה בתולדותיה את אמריקה קאלי לליגה השנייה וגם להיות הקבוצה הראשונה שמנצחת במשחקי המבחן קבוצה מהליגה הבכירה.
עונת הבכורה בליגה הראשונה הייתה לא רעה עבור פטריוטאס. בכלל, בין השנים 2012–2015 היא אומנם לא הצליחה להגיע לפלייאוף, אבל גם התרחקה ממאבקי התחתית, שבדרך כלל מאפיינים עולות חדשות. בשנת 2013 אף רשמה הישג יוצא דופן כאשר הייתה לקבוצה הראשונה שניצחה את אתלטיקו נסיונל אחרי 29 משחקים ללא הפסד, הרצף הארוך ביותר אי פעם של קבוצה מקולומביה. ב-2016 השיגה לראשונה את הכרטיס לפלייאוף, אך הודחה ברבע הגמר על ידי דפורטס טולימה. למרות זאת, רשמה הישג היסטורי כאשר העפילה לקופה סודאמריקנה 2017 עקב מיקומה הסופי בטבלה המשוקללת. הקבוצה ניצחה את אברטון הצ'ילאנית בסיבוב הראשון בדו-קרב פנדלים 3–4 אחרי 1-1 בסיכום שני המשחקים ובסיבוב השני התמודדה בכבוד מול קורינתיאנס הברזילאית, אך לבסוף הפסידה 1–3 בסיכום. גם בטורניר האפרטורה של 2018 הגיעה הקבוצה לשלב רבע הגמר, אך הפעם הודחה על ידי אתלטיקו וילה.
קופה קולומביה.
בטורניר הגביע הקולומביאני היו לפטריוטאס כמה וכמה הופעות טובות. ב-2011 סיימה במקום הראשון בבית C ועם מספר הנקודות הרב ביותר מכל הקבוצות בשלב הבתים, אך הודחה לבסוף ברבע הגמר על ידי בויאקה צ'יקו. ב-2014 הגיעה לחצי הגמר לאחר שעברה בשלב הנוקאאוט את לה אקידד ואונסה קלדס, אך הפסידה לבסוף מול דפורטס טולימה שזכתה בתואר. ב-2016 שוב הודחה על ידי הזוכה במפעל, אתלטיקו נסיונל, הפעם בשלב רבע הגמר. גם ב-2017 הודחה על ידי מחזיקת הגביע שבדרך, כאשר הודחה בחצי הגמר מול ג'וניור ברנקייה, אחרי שבשמינית הגמר ניצחה את אוניון מגדלנה וברבע הגמר את אתלטיקו נסיונל.
אצטדיון.