בוברינץ (באוקראינית: Бо́бринець, ביידיש: בוברניץ) היא עיר במחוז קירובוגרד באוקראינה.
היסטוריה.
ממצאים ארכאולוגיים מאזור בוברינץ מעידים על קיומה של התיישבות אנושית באזור לפני 15,000 שנה, בתקופת האבן.
במאה ה-18 השתייכה בוברינץ לאימפריה הרוסית והייתה מרכז סחר וירידים אזורי. ב-1821 הוקם בה בסיס של צבא הצאר אלכסנדר הראשון.
באמצע המאה ה-19 הוקמו בעיר כנסייה על שם ניקולאוס הקדוש וכן תיאטרון. בסוף המאה ה-19 החלה הקמתה של כנסיית תחיית ישו ועלייתו השמיימה בעיר, והבנייה הסתיימה ב-1912. חלק מהחנויות בעיר השתייכו לדוד ברונשטיין, אביו של לאון טרוצקי.
תושבי העיר התפרנסו ממסחר ומתעשייה, בעיקר תעשיית ברזל, תחבורה, עור וסבון. בעיר פעלו אמני מלאכה, בעיקר בתחומי הנפחות והחייטות.
בשנת 1935 נפתחה בעיר אקדמיה לחקלאות.
בעיר פועלים מרכזי תרבות, ספריות, בית ספר לאמנות, בית ספר למוזיקה ומוזיאון היסטורי.
יהודים.
בראשית המאה העשרים התגוררו בבוברינץ כ-3,500 יהודים. במלחמת האזרחים ברוסיה נהרגו כ-160 יהודים מפוגרומים. רבים עזבו את העיר, וערב הכיבוש הגרמני ביולי 1941 היו בעיר 650 יהודים.
בדצמבר 1941 הוקם גטו בעיר. בתחילת 1942 נורו יהודי הגטו ביער סמוך.
הסבא מסלבודקה
באבוב
היסטוריה של הדתות
ההיסטוריה של הדתות מתייחסת לרישומים כתובים של חוויות ורעיונות אנושיים דתיים. תקופה זו של ההיסטוריה של הדת מתחילה עם המצאת הכתב לפני כ-5,200 שנה (3500 לפנה"ס) במזרח הקרוב. התקופה הפרהיסטורית של הדתות מתייחסת למחקר אודות אמונות דתיות שקדמו להמצאת הכתב. ציר הזמן של הדתות הוא כרונולוגיה השוואתית של הדתות.
היסטוריית המחקר.
המאה ה-19 התאפיינה בגידול דרמטי בידע אודות תרבויות ודתות, וביסוס ההיסטוריה של ההתקדמות החברתית והכלכלית. לימודי היסטוריית הדתות, ביקשו להסביר את גיוון הדתות כתופעה המקושרת למצבים כלכליים וחברתיים בקבוצה מסוימת.
לימודי היסטוריית הדתות נקרא בגרמנית Religionsgeschichtliche Schule. שם זה הוא שמו של בית ספר גרמני בן המאה ה-19, אשר לימד לראשונה באופן מערכתי לימודי דתות, כתופעה חברתית תרבותית. הדת תוארה כהשתלשלות והמשך ישיר לתרבות האנושית מפוליתאיזם "פרימיטיבי" למונותאיזם "מוסרי".
ה-Religionsgeschichtliche Schule הופיע בו בזמן שבגרמניה ובמקומות נוספים, פרחה האקדמיזציה של לימודי היסטוריית הביבליה והנצרות. לימודי היסטוריית הדתות חשובים משום שהדת עיצבה לעיתים קרובות את החוקים וקודי ההתנהגות המקובלים בתרבויות שונות, את המבנים החברתיים, האומנות והמוזיקה.
מבט כולל.
באופן כללי הדתות נחלקות בתהליך התפתחותן לשלבים, מחברות פשוטות למורכבות, ובמיוחד מפוליתאיזם למונותאיזם, וממאולתרות למאורגנות. עם זאת קיימות דעות, כי הטיעון אודות השתלשלות הדתות מפוליתאיזם למונותאיזם מוטל בספק. את הדתות ניתן לחלק לנימולות ושאינן כאלו, וכן למסיונריות ושאינן כאלו. דתות רבות חולקות אמונות משותפות.
מקור.
הממצאים הקדומים ביותר לרעיונות דתיים מתוארכים לתקופה הפלאוליתית התיכונה. רוב הארכאולוגים מסכימים שחלק מאוכלוסיות האדם הניאנדרטלי והאדם הנבון קברו את מתיהם בתקופה זאת, כממצא המראה על רעיונות דתיים לפני כ-100,000 שנים. בנוסף נמצאו חפצים סמליים (כחרוזים ופריטים עם חריתות) בישראל ובדרום אפריקה, באתרים מאותה תקופה. עם זאת הפרשנות אודות הממצאים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה נותרה במחלוקת, בהקשר של כיצד הם קשורים לרעיונות דתיים. בתקופה העוקבת, התקופה הפלאוליתית העליונה, קיימת הסכמה רחבה כי ממצאי קבורה ואמנות מייצגים רעיונות דתיים. דוגמאות בולטות מתקופה זו הם, ארי-אדם ממערת שטאדל, צלמיות ונוס, ציורי מערות ממערת לאסקו בצרפת, והקבורה המפוארת מסונג'יר ברוסיה.
במאה ה-19 פותחו תאוריות שונות בהקשר למוצא הדתות, ואשר החליפו את טענות הנצרות הקודמות על urreligion. תאורטיקנים מוקדמים כאדוארד טיילור והרברט ספנסר הציעו את תפיסת האנימיזם, בעוד הארכאולוג ג'ון לובוק השתמש במושג פטישיזם. בינתיים מקס מילר טען כי הדת התחילה בהדוניזם, והפולקלוריסט ויליאם מנהרדט הניח שהדת החלה מתוך מתן פרשנויות מיתולוגיות לאירועים טבעיים. כל תאוריות אלו בוקרו באופן רחב, ואין הסכמה גורפת אודות מקורות הדת.
דת במהפכה הנאוליתית.
במשך רוב תולדותיו המין האנושי חי כציידים-לקטים בקבוצות נוודים קטנות. ניתן לזהות את מקור ההופעה של דתות מורכבות ומאורגנות בתקופה הנאוליתית בה נטשו האנשים את אורח החיים הנוודי ויצרו כפרי קבע המתפרנסים מחקלאות, שהתפתחו לאחר מכן לערים ומדינות. המעבר מקבוצות המחפשות מזון למדינות ואימפריות, הביא לתוצאה של דתות ייחודיות יותר, ופיתח תצורות של דתות שהיוו השתקפות של הסביבה החברתית והפוליטית החדשה. קבוצות ושבטים קטנים, החזיקו באמונות על-טבעיות, ואלו הותאמו לאוכלוסיות קטנות.
דתות נאוליתיות.
דתות אנשי התקופה הנאוליתית, מהוות את הממצאים הקדומים ביותר לדתות מאורגנות. ההתיישבות הנאוליתית בצ'טלהויוק שבטורקיה, הייתה מקום מגוריהם של כ-8000 אנשים, והיא ההתיישבות הגדולה ביותר שנמצאה מהתקופה. ג'יימס מלארט, ארכאולוג שחפר באתר, טוען כי צ'טלהויוק הייתה המרכז הרוחני של מרכז אנטוליה. בין הממצאים שנמצאו בצ'טלהויוק הן צלמיות נשיות. בנוסף טוען מלארט, כי הצלמיות שניכר שנעשו בזהירות, ופוסלו משיש, גיר חום וכחול, צפחה, קלציט, בזלת, אלבסטר וחימר, מייצגות את האלה מסוג אלת אם. אף על פי שנמצאו גם אלים גבריים, "...פסלים של אלות נשיות עלו במספרם בהרבה על פני האלים הגבריים, ויתרה מכך הם אינם מופיעים כלל אחרי רמת VI". נכון להיום שמונה עשרה רמות כבר זוהו. הצלמיות העדינות התגלו לראשונה באזורים שמלהרט מאמין שהיו בעבר מקדשים. למרות זאת צלמית אחת מפוארת, בדמות אלה היושבת על כס מלכות כששני אריות משני צידיה, נמצאה בתיבת תבואה, ומלהרט מניח שמשמעות ההנחה במקום זה הייתה להצלחת הקציר, או באופן כללי שתשרה הברכה במזון.
כתבי הפירמידות ממצרים העתיקה נחשבים לאחד מהטקסטים העתיקים ביותר הידועים, והם מתוארכים ל-2400-2300 לפנה"ס. הכתיבה שיחקה תפקיד חשוב בעיצוב דתות מאורגנות על ידי קביעת כעין תקן לרעיונות הדתיים בהתייחס למקום ולזמן.
ערכי דתות.
דתות מאורגנות הופיעו כאמצעי לספק ביטחון כלכלי וחברתי לאוכלוסיות גדולות בדרכים הבאות:
עידן הציר.
התקופה בין 900 ל-200 לפני הספירה תוארה על ידי היסטוריונים כעידן הציר, מונח שנטבע על ידי הפילוסוף הגרמני קרל יאספרס. על פי ג'ספרס, זוהי התקופה בהיסטוריה בה "היסודות הרוחניים האנושיים נבנו באופן מקביל ועצמאי... ויסודות אלו מהווים גם כיום את בסיס הדתות". ההיסטוריון האינטלקטואל פטר ווטסון, סיכם את התקופה ככזו שבה יוסדו רבות ממסורות הפילוסופיות המשפיעות ביותר, הכוללות את המונותאיזם בפרס וכנען, הפלאטוניזם ביוון, הבודהיזם והג'ייניזם בהודו, והקונפוציאניזם והטאואיזם בסין. רעיונות אלו הפכו לממוסדים במהלך הזמן, ודוגמאות לכך הם תפקידו של אשוקה בהפצת הבודהיזם או הנאופלטוניזם הנוצרי בעת היווסדות הנצרות.
ימי הביניים.
דתות העולם דהיום ביססו עצמן בימי הביניים באירואסיה על ידי התהליכים הבאים: המיסיון הנוצרי באירופה, המסיון הבודהיסטי במזרח אסיה, שקיעת הבודהיזם בתת-היבשת ההודית, והתפשטות האסלאם במזרח התיכון, מרכז אסיה, צפון אפריקה, וחלקים מאירופה והודו.
במהלך ימי הביניים המוסלמים היו בסכסוך עם הזורואסטרים במהלך הכיבוש המוסלמי של פרס; הנוצרים היו בסכסוך עם המוסלמים במהלך המלחמות ערביות-ביזנטית, מסעי הצלב, הרקונקיסטה, המלחמות העות'מאניות באירופה והאינקויזיציה; השמאנים היו בסכסוך עם הבודהיסטים, הטאואיסטים, המוסלמים והנוצרים במהלך הפלישות המונגוליות; ושוב המוסלמים היו בסכסוך עם ההינדואיסטים והסיקים במהלך הכיבושים המוסלמיים ביבשת ההודית.
תנועות דתיות בנות ימי הביניים הדגישו במידה רבה את המיסטיקה, כמו הקתרים ותנועות דומות במערב, היהדות בספרד תנועת הבהקטי בהודו, והסופיזם באסלאם. המונותאיזם לבש צורה מוחלטת בכריסטולוגיה הנוצרית, ובתווחיד באסלאם. רעיונות מונותאיסטים הינדואיסטים של ברהמן, גם כן גיבשו את צורתם הקלאסית לאחר פרשנותו של שנקרה.
התקופה המודרנית.
הקולוניאליזם האירופאי במהלך המאות ה-14 עד 19 לספירה, הביא להתפשטות הנצרות לאפריקה שמדרום לסהרה, לאמריקות, לאוסטרליה, ולפיליפינים. המצאת מכבש הדפוס במאה ה-15 שיחקה תפקיד משמעותי, בהתפשטות המהירה של הרפורמציה הפרוטסטנטית, תחת מנהיגים כמרטין לותר וג'ון קלווין. מלחמות הדת המשיכו, והגיעו לשיאן במלחמת 30 השנים, אשר הרסה את התרבות האירופית בשנים 1618–1648. במאה ה-18 החל תהליך חילון באירופה, וצבר תאוצה לאחר המהפיכה הצרפתית.
מגוון גדול של תנועות דתיות חדשות צצו במאה ה-20, ורבות מהן מציעות סינקרטיזם של רעיונות מדתות קיימות. המשיכה לתנועות אלו הייתה ועודנה מוגבלת, ועמדה על מעל 2 אחוז בעשור שנות ה-2000. במקביל התגבש המונח תנועות דתיות חדשות, המתייחס לאמונות דתיות, מוסריות, רוחניות, או פילוסופיות, אשר מקורן מהשנים האחרונות, והן אינן חלק מכנסייה, זרם, או גוף דתי כלשהו. בשנת 2005 שיעור המאמינים מכל הדתות הקלאסיות יחד הגיעו לשיעור של למעלה מ-75 אחוז מכלל אוכלוסיית העולם, ושיעור המאמינים בדתות שבטיות ילידיות ירד לכ-4 אחוז.
חוסר דת.