המשפחה התגוררה בעיירה קְריוּקוֹב (Крюков), פרוור של קרמנצ'וג, שם עבד שלונסקי כמנהל עסקיו של סוחר עצים גדול חסיד חב"ד.
בעקבות המצוקה הכלכלית לאחר פרעות 1905 עברה המשפחה ליקטרינוסלב, שם היה לקבלן של עבודות ציבוריות, ובנה עבור הממשלה בתי ספר ובנייני ציבור ושלטון ברחבי המדינה.
ביקטרינוסלב התגוררו במשך כמה שנים בבית אחד, דלת מול דלת, עם הרב לוי יצחק שניאורסון, רבה של העיר, שהיה קרוב המשפחה. הבן הצעיר אברהם למד ב"חדר" עם בנו של הרב, מנדל (לימים רבי מנחם מנדל שניאורסון, הרבי מליובאַוויטש).
ב-1921 עלתה המשפחה לארץ ישראל. היות שהתמחה בצד הטכני של עבודתו, סייע לאחר עלייתו בהוראת מקצוע המחצבות לחברי גדוד העבודה בירושלים. עבד כמחסנאי ומנהל חשבונות בבית החרושת "שמן".
בשבתו בארץ פרסם מאמרים בשאלות הזמן, שעליהם חתם "השילוני". בפרט כתב בענייני חינוך, ותמך בהכשרה החלוצית לבני הדור.
טוביה שלונסקי נפטר בחיפה במרץ 1928 לאחר מחלה קשה וממושכת, בן 56 במותו.
לאחר מותו התמוטטה המשפחה. בנו אברהם המשיך לפרנס את אמו ואחיותיו במקומו.
אלמנתו צפורה נפטרה בשנת 1961, בגיל 83.
שחקי שחקי.
המשורר שאול טשרניחובסקי כתב את השיר בשנת 1894 באודסה. טשרניחובסקי היה מבאי ביתה של משפחת שלונסקי, ובאחד מביקוריו קרא בפניהם את מילות השיר. מסופר כי שלונסקי התאים את הלחן לשיר תוך זמן קצר. על פי מספר מקורות, הלחן איננו מקורי: לפי אברהם צבי אידלסון, הלחן עממי; לדברי חוקר המוזיקה החסידית והזמר העברי יעקב מזור, בישיבות ליטאיות היו שייחסו אותו לרבי אברהם אליהו קפלן, משום שהוא הושר עם שירו של קפלן "שקעה חמה"; ועל פי חוקר הזמר העברי אליהו הכהן, מקורו של הלחן בשיר רוסי על נהר דון.
ילדיו ונכדיו.
טוביה וצפורה שלונסקי היו הורים לשישה ילדים, ארבע בנות ושני בנים, אשר רובם נחשבו לילדי פלא:
טכנולוגיית המידע
חוקי המרקיז מקווינסברי
חוקי המרקיז מקווינסברי או בקיצור חוקי קווינסברי הוא שמם של כללי התנהגות הנהוגים בענף האיגרוף. החוקים קרויים על שמו של ג'ון דאגלס, המרקיז התשיעי של קווינסברי, שנודע כמי שאימץ את יישום החוקים, אף שהוגה החוקים היה ספורטאי בשם ג'ון גראהם צ'יימברס. חוקי קווינסברי היו הראשונים לשלב את השימוש בכפפות איגרוף כחלק מהאיגרוף המודרני. החוקים נועדו לשמש הן לאגרוף מקצועי והן לאגרוף חובבני, מה שמבחין אותם מחוקי המשחק שהונהגו באמריקה, ואשר נועדו באופן מפורש לצורכי אגרוף חובבני בלבד. כיום, משמש המושג 'חוקי קווינסברי' בשפה האנגלית בעיקר כדי לתאר פעולות המשקפות 'משחק הוגן' או רוח ספורטיבית.
היסטוריה.
חוקי האיגרוף האמורים נכתבו בידי ג'ון גרהאם צ'יימברס מויילס, וטיוטה שלהם נכתבה בלונדון בשנת 1865, לפני שפורסמו באופן רשמי בשנת 1867 תחת השם "חוקי קווינסברי לספורט האיגרוף". חוקים אלה החליפו את 'חוקי זירת האיגרוף המחודשים של לונדון' משנת 1853, אשר בעצמם החליפו את 'חוקי זירת האיגרוף של לונדון' משנת 1743. חוקים אלה התייחדו בכך ששכנעו את המתאגרפים כי "אל לכם להילחם רק כדי לנצח; לחימה ללא חוקים ומגבלות היא אינה הדרך; אתם חייבים לנצח לפי החוקים". בשנת 1889, חוקי קווינסברי הוכנסו לשימוש גם בארצות הברית ובקנדה.
חוקי קווינסברי
גור קורן
גור קורן (נולד ב-24 בנובמבר 1973) הוא מחזאי, במאי, מתרגם, שחקן ומורה למשחק ישראלי.
קורות חייו.
קורן נולד וגדל במושב היוגב בעמק יזרעאל, בן להורים רפתנים. גור הוא הבכור בין ארבעה אחים. למד בבית ספר חקלאי, בצבא שירת כמפעיל מחשב מקינטוש. יש הטוענים מצד משפחתה של אימו שהם נצר לאר"י הקדוש.
אחרי הצבא עבד קורן בתיאטרון בובות, הרגיש שהוא מאוד נמשך לבמה וכעבור מספר שנים הלך ללמוד משחק בבית צבי. הוא סיים ללמוד במגמת בימוי ומשחק בשנת 2002.
בבית צבי זכה במלגות ההצטיינות: "לידיה פינקוס", "קרן סטיפנדיות", "אולה שנצור".
בשנה א' ללימודיו, כשהוריו היו בטיול בחו"ל, הזמין 10 מחבריו לכיתה לביתו בהיוגב והם ערכו חזרה למחזה הראשון שכתב, "לירות בראש" וכעבור שלושה שבועות העלו את ההצגה ב"מועדון לחבר" של המושב. אחר-כך הציגו את ההצגה בבית צבי וגרי בילו החליט להעלות את הצגה בבית הספר. "לירות בראש" עוסק באמן שכותב את המחזה הראשון שלו, חייו מתערבבים ביצירה עד שאבד הגבול בין האמנות לחיים. אחר-כך קורן כתב וביים מחזה נוסף בשם "שרון סמו רוצח", שנכתב בהשראת רצח ראש הממשלה יצחק רבין והוצג בתיאטרון הספרייה באוקטובר 2002.
גור קורן כתב וביים את המחזה "אני ונפשי", שהוצג בתיאטרון תמונע ממאי 2004 עד מרץ 2005. זוהי קומדיה פסיכולוגית העוסקת ביחסים בין בחור לנפש שלו, להיגיון שלו ולגוף שלו. את כל אחד מהם שיחק שחקן אחר והם חיו ביחד בדירת שותפים.
בשנת 2017 תרגם יחד עם גלעד קמחי את המחזה "ציד המכשפות" של ארתור מילר. באותה שנה מחזה שכתב, "המוגבלים", עלה בתיאטרון באיטליה.
בשנת 2018 העלה התיאטרון הקאמרי הצגה בשם רומאו ואמא שאותה גור קורן כתב יחד עם גלעד קמחי. באותה שנה גם נתמנה כמנהל האמנותי של פסטיבל תיאטרון קצר.
בשנת 2019 העלה התיאטרון הקאמרי את הקומדיה פרי עטו "לא לריב", שבה הוא גם משחק.
בשנת 2020 העלה התיאטרון הקאמרי את סדרת הרשת "בלפור" אשר כתב בערוץ היוטיוב של התיאטרון. הסדרה נכתבה בצל מגפת הקורונה, המחאה החברתית והמצוקה הכלכלית ששררה, ושוררת בארץ.
בשנת 2021 כתב את המחזה "גרושים", כחלק מפרויקט "מחוץ לקופסה" של התיאטרון הקאמרי, בו הוצגו הצגות בבתים פרטיים, בעקבות המגבלות של מגפת הקורונה. בנוסף השתתף בכתיבת המחזה "אהבה ומגפה" שעלה ב"קאמרי".
נשוי לשחקנית מורן רוזן.
הצגות עם נוער.
בין השנים 2006–2008 הוא עבד כבמאי במרכז תיאטרון "נורית קציר" בירושלים. הוא כתב וסיים שם את "ניישולר" ע"פ "זמן ומשפחת קונוואי" של ג'.בי. פריסטלי ואת "דמיין סיפור אהבה", עיבוד חופשי שלו ל"ליזיסטרטה" של אריסטופאנס. "דמיין סיפור אהבה" גם ייצגה את ישראל בפסטיבל הצגות הנוער במוסקבה ביולי 2008.
ב-2008 עבד קורן ב"בימת הנוער כפר סבא" שם כתב וביים את המחזה "רומיאו ואמא", זהו עיבוד לסרט "פעם בחיים" של הבמאי הצרפתי-יהודי סטיב סוויסה. מספר על ילד שאמו חולת סרטן, וכדי לשמח את ליבה הוא מספר לה שהוא משחק בהצגה המפורסמת "רומיאו ויוליה". ההצגה עלתה בבמת הנוער כפר-סבא ביוני 2009.
קורן כתב וביים את "סיפור שקרה ברחובות", הצגה שעוסקת ביחסי הורים-ילדים ועלתה ביוני 2010. הוא כתב וביים את "הצגת ילדים" שהוצגה ביוני 2011, וגם בצוותא תל אביב ובפסטיבל הנוער בבת ים. נכתבה יחד עם שחקני "להקת בימת הנוער" בהשראת הסרטים "פאקינג אמאל" ו"יחסים מסוכנים". ההצגה מספרת על עלילותיהם של בני נוער ביישוב קטן והמצבים הקיצוניים אליהם הם מגיעים: סכנות השעמום והאהבה אצל ילדים טובים, אהבה לסבית, התערבות על מין, הרגלי השתייה המוגזמים של בני הנוער וסיפור על מישהו שעשו עליו חרם בפייסבוק והוא התאבד.
בשנים 2010 ו-2011 שתי הצגות שכתב קורן וביים השתתפו בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. "מחזה ליום המשפחה", שהוצג בדצמבר 2010. זוהי קומדיה המתארת שיחה מאוד רגשית ומעמיקה שמתרחשת בבית זונות בין הלקוחות, הזונה והסרסור המציגה פער בין הסיטואציה לתכנים. בהצגה שיחקו עירית נתן בנדק, עומר עציון, ערן בן-זאב וגור קורן עצמו. ב-2012 הציג באותה מסגרת את "עדות שקר" – על שחקן מובטל שכשהוא מקבל הזדמנות לשחק בחיים האמיתיים הוא מאבד את הגבולות בין משחק למציאות. בהצגה שיחקו: יניב ביטון, ערן בן-זאב וגניה סנופ.
בתיאטרון גשר.
גור קורן כתב את המחזה "חמישה קילו סוכר" ושעלה בשנת 2009 בתיאטרון גשר, בבימויו של יבגני אריה. זהו מחזה מוקומנטרי וקורן משחק בהצגה את עצמו, מאז שיחק בהצגות נוספות בתיאטרון גשר. ההצגה עוסקת בסבו שחזר אליו אחרי מותו, נגלה אליו דרך דמויות שונות בחייו, כל פעם דרך דמות אחרת ומבקש ממנו לשנות פרט היסטורי בספר על מלחמת העולם השנייה שעומד להתפרסם. באפריל 2012 הוצגה ההצגה בלונדון בשפה האנגלית על ידי שחקנים אנגלים. במאי 2015 הוצג המחזה בתיאטרון בביאליסטוק, שבפולין.
קורן שימש כסטאז'ר לבמאי יבגני אריה בהצגה "רביזור" בתיאטרון גשר בשנת 2010 בה גם שיחק סוס ותרנגול.
מאז ינואר 2011 קורן משחק בהצגה "דון ז'ואן" של מולייר בבימויו של אלכסנדר מורפוב מבולגריה, שמוצגת בתיאטרון גשר ובו הוא משחק את הקומנדור והכומר.
קורן עיבד את הנובלה "בין לילה ובין שחר" מאת יהושע קנז למחזה. ההצגה עלתה בתיאטרון גשר במרץ 2012, בבימוי מורו מבית צבי סלבה מלצב, קורן משמש כעוזר במאי בהצגה וגם מגלם את יגאל המדריך.
הצגות ילדים.
קורן עיבד למחזה את ספר הקאלט הרוסי של קורניי צ'וקובסקי "בַּרְמַלַי" להצגת ילדים בשם: "המסע לארץ הקופים", שהוצג בפסטיבל הצגות ילדים של בית צבי בדצמבר 2001 ובינואר 2004, בבימויו של סלבה מלצב. הוא עיבד למחזה את סיפור הילדים הידוע של הנס כריסטיאן אנדרסן "הנסיכה והעדשה", ההצגה בוימה בידי משה קפטן ושיחקה בה אפרת רייטן.
קורן הוא בעל עסק של הצגות ילדים.
גור קורן לימד וביים בעיקר בשני בתי ספר למשחק:" בית צבי" ו"אומנות המשחק – סופי מוסקוביץ'". בבית צבי ביים בצוותא עם סלבה מלצב שני מחזות שעיבד לעברית: "יום גג", על פי "היום חג" של אנטוניו בוארו ואיחו ו"בפיסגה", על פי "בשפל", של מקסים גורקי. בשנת 2013 הצטרף גור לסגל האקדמיה לאמנויות המופע, ת"א.
הוא כתב עיבודים עבריים למחזות זרים רבים.
בעבר כתב קורן טורים באתר הכדורסל "ספסל" ובאתר הספורט "ONE". הוא השתתף במספר פרסומות.
זכה במלגת הצטיינות בתיאטרון גשר מטעם משרד עורכי דין זליגמן ושו"ת 2010.