בנוסף, בדרך כלל במסחר אלגוריתמי, קוד המקור אישי וסודי ואינו ידוע לכלל הציבור, שכן לא מעט אנשי מקצוע עמלו על מנת להגיע לרמה שהוא יניב תשואה חיובית לאורך זמן. בין יתר העוסקים בפיתוח מערכת מסחר אלגוריתמי ניתן למצוא מתכנתים בכירים, מתמטיקאים ואנשי שוק ההון, אשר חוברים יחדיו על מנת לבנות אלגוריתם מסחר שיניב תשואה חיובית לאורך זמן. לעומת זאת במערכת מסחר אוטומטי, ניתן להזין כל פעם מחדש נתונים שונים, התוכנות נותנות פתרון טכנולוגי לקהל יעד גדול, הכולל גם משקיעים פרטיים, המבצעים מסחר עצמאי בבורסה.
בעשור השני של המאה ה-21, רבים מבתי השקעות מעניקים גישה למערכת מסחר אוטומטי לאלו הסוחרים דרכם בבורסה בישראל.
בעיה נבזית
בעיה נבזית (באנגלית: Wicked Problem) הוא מושג המתאר בעיה שלא ניתן לספק עבורה מענה באמצעות יישום פתרונות טכניים. זאת, מאחר שקשה להסכים על מהות הבעיה, וכאשר מנסים להחיל עליה פתרונות טכניים, מתגלות השפעות לא צפויות בעוד שבעיית השורש לא נעלמת. המונח 'נבזי' לא בא לתאר רוע, אלא את העמידות של הבעיה לניסיונות לפתור אותה. הסיבות לקושי יכולות להיות דרישות לא-שלמות, סותרות או משתנות, שלעיתים קרובות קשה לזהותן.
בעיות נבזיות מופיעות בכל מקום שאנו מנסים לעצב ולהשפיע על מערכות מורכבות ובכלל זאת בתחומי הכלכלה, הסביבה והפוליטיקה. דוגמאות קונקרטיות לבעיות נבזיות ניתן לראות במשבר האקלים, בהתפרצות של מגפות (דוגמת האיידס, שפעת אפידמית, מגפת הקורונה), פשיעה ועוד.
רקע והקשר.
הפילוסוף האמריקאי צ'ארלס צ'רצ'מן פרסם את המושג לראשונה במאמר שנשא את הכותרת 'בעיה נבזית' בשנת 1967 ופורסם בכתב-העת "Management Science", כאשר התייחס לסמינר שהעביר פרופסור הורסט ריטל בנושא זה. הורסט ריטל ומלווין וובר סיפקו תיאור פורמלי למושג בעיה נבזית בחיבור משנת 1973, שתיאר את הבעיות ה"נבזיות" לעומת בעיות "מאולפות". האחרונות מצויות במדע, בהנדסה, והם הדגימו את קיומן בתחומי המתמטיקה, והשחמט.
ריטל וובר טבעו את המושג כביקורת על תחומי ההנדסה החברתית שגרסו כי קביעה נכונה של יעדים, תכנון ויישום מקצועי יאפשר פתרון לאתגרי המדיניות. לטענתם, בתחומי המדיניות הציבורית לא ניתן ליישם גישה שהיא מדעית-רציונלית באופן טהור, בשל היעדר הגדרה ברורה של הבעיה, ובשל נקודות מבט שונות של בעלי העניין. במילים שלהם:"החיפוש אחר בסיסים מדעיים להתמודדות עם בעיות של מדיניות חברתית מוכרח להיכשל, בשל טבען של הבעיות הללו... בעיות מדיניות אינן ניתנות לתיאור מוחלט. מעבר לכך, בחברה פלורליסטית אין דבר כזה, טובת הכלל שאין עליה עוררין; אין כל הגדרה אובייקטיבית של צדק; קווי מדיניות שונים, המגיבים לבעיות חברתיות, אינם יכולים להיות נכונים או שגויים באופן שיש לו משמעות; ואין כל הגיון בדיבור על 'פתרונות אופטימליים' לבעיות אלו... גרוע אף יותר מכך, לא קיימים כל פתרונות כלל, במובן של תשובות מוחלטות."לפיכך, בעיות נבזיות מאופיינות בגורמים הבאים:
למרות שריטל וובר מסגרו את המושג במונחים של מדיניות חברתית ותכנון חברתי, בעיות נבזיות מופיעות בכל תחום המערב בעלי עניין שיש להם נקודות מבט שונות ומציאות שמכילה מורכבות ודינמיות. בהכירם בכך, פיתחו ריטל וקונץ (Kunz) טכניקה הקרויה מערכת מידע מבוססת סוגיה (IBIS), אשר מאפשרת את תיעוד הרציונל שמאחורי החלטה קבוצתית באופן אובייקטיבי.
נושא חוזר בספרות החקר ובתעשייה הוא הקשר שבין בעיות נבזיות לבין עיצוב (לא במובנים הגרפיים, אלא בהיבטים של עיצוב אסטרטגי). בעיות עיצוב הן לרוב נבזיות משום שהן לעיתים קרובות לא-מוגדרות היטב (אין דרך מוגדרת מראש להתקדמות), הן מערבות בעלי עניין שיש להם נקודות מבט שונות, ואין להן אף פתרון "נכון" או "אופטימלי". לפיכך לא ניתן לפתור בעיות נבזיות באמצעות היישום של שיטות סטנדרטיות או ידועות; הן מחייבות פתרונות יצירתיים.
הגדרות.
הניסוח של ריטל וובר משנת 1973 לבעיות נבזיות בתכנון מדיניות חברתית ציין עשרה מאפיינים:
קונקלין הכליל מאוחר יותר, את מושג הנבזיות של בעיות לתחומים אחרים, מלבד תכנון ומדיניות. המאפיינים המגדירים הם:
אסטרטגיות לטיפול בבעיות נבזיות.
במאמר שפורסם בשנת 2000, מציעה הסופרת ננסי רוברטס את האסטרטגיות הבאות להתמודדות עם בעיות נבזיות:
סמכותנית.
אסטרטגיות אלו מבקשות לאלף בעיות נבזיות על ידי האצלת האחריות לפתרון הבעיות על מספר קטן של אנשים. הצמצום במספר בעלי העניין מצמצם את מורכבות הבעיה, מאחר שנקודות מבט מתחרות רבות מתבטלות עוד בנקודת הפתיחה. החסרון הוא שעלולה להיות חסרה לרשויות ולמומחים המופקדים על פתרון הבעיה הערכה של כל נקודות המבט הנדרשות לשם טיפול בבעיה.
תחרותית.
אסטרטגיות אלו מנסות לפתור בעיות נבזיות על ידי שילוחן של נקודות מבט מנוגדות זו כנגד זו, כך שהצדדים המחזיקים בהשקפות אלו נדרשים להפיק את הפתרונות המועדפים עליהם. היתרון של גישה זו הוא שניתן לשקול פתרונות שונים האחד למול השני ולבחור בפתרון הטוב ביותר. החסרון הוא שגישה יריבית זו יוצרת סביבה עימותית, שבה אין עידוד לשיתוף בידע. כתוצאה מכך חסר לצדדים המעורבים תמריץ להפיק את הפתרון הטוב ביותר האפשרי מצידם.
שיתופית.
אסטרטגיות אלו מבקשות לערב את כל בעלי העניין כדי למצוא את הפתרון הטוב ביותר האפשרי עבור כל בעלי העניין. באופן טיפוסי גישות אלו כוללות פגישות בהן נדונים סוגיות ורעיונות, ומנוסחת גישה משותפת ומוסכמת.
במאמר שלו משנת 1972 רמז ריטל לגישה שיתופית; כזו המנסה "...להפוך את אותם האנשים המושפעים מהבעיה למשתתפים בתהליך התכנון. לא רק שואלים אותם לדעתם, כי אם מערבים אותם באופן פעיל בתהליך התכנון..." חיסרון של גישה זו הוא שהשגת הבנה ומחויבות משותפות לפתרונה של בעיה נבזית היא תהליך בזבזני מבחינת זמן. מחקר שנערך בשני העשורים האחרונים הראה את ערכן של שיטות טיעון בסיוע מחשב בשיפור היעילות של תקשורת בין בעלי עניין. לאחרונה נעשה שימוש בטכניקה של מיפוי דיאלוג לשם טיפול בבעיות נבזיות בארגונים העושים שימוש בגישה שיתופית.
מושגים קשורים.
בלגן חברתי.
ראסל אקוף תיאר בעיה מורכבת כבלגן. במאמר משנת 1974 הוא כתב: "כל בעיה משפיעה הדדית על בעיות אחרות, ולפיכך היא חלק ממערכת של בעיות קשורות הדדית, מערכת של בעיות... אני בוחר לקרוא למערכת כזו בלגן". בהרחיבו על דבריו של אקוף, אומר רוברט הורן כי "בלגן חברתי הוא מערכת של בעיות קשורות הדדית, ושל בלגנים אחרים. מורכבות – מערכות של מערכות – היא בין הגורמים שהופכים בלגנים חברתיים לעמידים כל-כך בפני ניתוח, ועוד יותר חשוב מכך, בפני פתרון."
על-פי הורן, המאפיינים המגדירים של בלגן חברתי הם:
בעיות נבזיות בפיתוח תוכנה.
ב-1990 הציגו פיטר דה-גרייס ולסלי הולט סטהל את המושג "בעיה נבזית" בתחום פיתוח התוכנה. בעשורים האחרונים הצביעו מדעני מחשב אחרים על כך שפיתוח תוכנה מכיל תכונות רבות אחרות, המשותפות לו ולתהליכי עיצוב אחרים, וכללו את המושגים של ריטל במתודולוגיות שלהם לעיצוב תוכנה. העיצוב והאינטגרציה של שירותי תוכנה מורכבים ברשת הם רבי פירושים ונוגעים במערכות מורכבות ועל הופכים לבעיה נבזית.
בעיות סופר-נבזיות.
קלי לוין ואחרים הכניסו לשימוש את ההבחנה בין בעיות "נבזיות" ובעיות "סופר-נבזיות" בדיון שלהם אודות שינויי אקלים עולמיים, שתוקן ופורסם ב-2012 "התגברות על הטרגדיה של בעיות סופר-נבזיות: הגבלת העצמי-העתידי שלנו על-מנת למתן את שינויי האקלים העולמיים". בכתב-העת 'מדעי המדיניות' (Policy Sciences). הם מגדירים בעיות סופר-נבזיות כבעלות המאפיינים הנוספים הבאים:
בעוד הפריטים אשר מגדירים בעיה נבזית מתייחסים לבעיה עצמה, הפריטים אשר מגדירים בעיה סופר-נבזית מתייחסים לסוכן המנסה לפתור אותה. התייחסות אל ההתחממות הגלובלית בתור בעיה סופר-נבזית והצורך להתערב כדי לדאוג לאינטרסים שלנו לטווח הארוך יותר אומצה גם על ידי אחרים.
מליסוס
מליסוס בן איתגנס (ביוונית: Μέλισσος), איש סאמוס, היה פילוסוף יווני בן המאה החמישית לפנה"ס, היה ממפתחי האסכולה האלאטית. הוא היה המפקד הימי של הצי של סאמוס לפני המלחמה הפלופונסית שהביס את פריקלס ואת הצי האתונאי בשנת 441 לפנה"ס.
לפי דיוגנס לארטיוס, מליסוס היה תלמידו של פרמנידס ומורו של לוקיפוס. לפי סימפליקיוס הפילוסוף היווני הוא כתב ספר אחד בשם "על אודות הטבע, או על אודות מה שקיים". הספר לא שרד. שרדו כמניין פרגמנטים אצל סימפליקיוס. דומה שהיה הפילוסוף האחרון של האסכולה של אלאה.
בדומה למורו פרמנידס הוא ראה את המציאות כיחידה, קבועה, בלתי משתנה, כלומר חסרת תנועה. הוא הוסיף על קודמו שהמציאות חסרת ריק וחסרת גבולות.
הוצאת עקד
ריינהרד זלטן
ריינהרד יוסטוס רגינלד זלטן (בגרמנית: Reinhard Justus Reginald Selten; 5 באוקטובר 1930 - 23 באוגוסט 2016) היה כלכלן גרמני ממוצא יהודי זוכה פרס נובל לכלכלה.
קורות חיים.
זלטן נולד בוורוצלב שבפולין (אז: ברסלאו שבשליטת גרמניה) לאב יהודי, אדולף זלטן, ולאם פרוטסטנטית, קתה לותר. בגיל 14 עזב ריינהרד יחד עם אימו ואחיו את ברסלאו והגיע להסן, שם עבד כנער חווה עד שנת 1946. הוא התחנך כפרוטסטנט.
הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת פרנקפורט בשנים 1951–1957. הוא כתב תזה בנושא תורת המשחקים השיתופית בהנחיית אוולד בורגר. בשנת 1961 הוא השלים דוקטורט במתמטיקה.