בכך שהחליט להישאר בראשות המפלגה קבע בורדן לשם את הקריירה הפוליטית בראש מעייניו. הוא אמר ללאורה ב-9 בפברואר 1905 שהוא בחיפוש אחר קניית בית באוטווה. בני הזוג עברו לביתם החדש בקיץ 1906, בגלנסמיר, ברחוב וורטמבורג. גבו של הבית פנה לנהר רידו. בורדן מילא חלק נרחב מזמנו בראשות האופוזיציה בין 1904 ל-1908 בניסיון לשכתב מחדש את מדיניותה ומצעה של המפלגה השמרנית. המוניטין המפלגתי נפגע קשות לאחר החלפתם של מספר ראשי ממשלה בתוך זמן קצר ממותו של אלכסנדר מקדונלנד ועד לירידתו של צ'ארלס טאפר האב בבחירות ב-1896. ב-20 באוגוסט 1907 הכריז בורדן בחגיגיות על פלטפורמת הליפקס, שהייתה למצע החדש של המפלגה השמרנית. המצע החדש קרא בין היתר לרפורמה בסנאט ובשירות האזרחי, מדיניות הגירה מפוקחת יותר על הקיימת, משלוח דואר כפרי בחינם, והסדרת בעלות ממשלתית (הלאמה) על טלגרפים, טלפונים ורכבות. אידיאלים אלו שהיו בקדמת המצע המפלגתי החדש סטו מהקו המסורתי של המפלגה השמרנית והיו לגורם מרכזי בהפסד המפלגה השמרנית פעם נוספת במהלך הבחירות הפרלמנטריות משנת 1908. במהלך הבחירות התחזקה עמדת השמרנים אשר השיגו רוב במניטובה, קולומביה הבריטית ואונטריו. השמרנים השיגו 14 מושבים חדשים בבית הנבחרים, מה שהוריד את הרוב של לורייה ל-50 מושבים בלבד. פלטפורמת הליפקס גררה אחריה מאבקים פנימיים נגד בורדן מתוך המפלגה השמרנית. בורדן מצידו רצה להביא לרפורמה במפלגה שתסדיר ועידה לאומית לראשות המפלגה ולמועמדות מטעמה לראשות הממשלה כנעשה בארצות הברית.
בשנת 1909 החל לורייה לקדם את הזכות הקנדית לשמירה על ריבונות המים הטריטוריאליים שלה, נושא שהיה להבטחת בחירות מטעם המפלגה הליברלית עוד בשנת 1902 אך לא קודם מאז. במקביל הייתה הממלכה המאוחדת במרוץ חימוש ימי עם הקיסרות הגרמנית. בריטניה קראה לתמיכה קנדית בייצור אוניות מלחמה מסוג דרדנוט, שהיו לאוניות המערכה החזקות ביותר בעולם נכון לאותה העת. לורייה ובורדן יחדיו לא אהדו את הדרישה הבריטית. לאחר לחץ בריטי קידם לורייה הסדר עם המפלגה השמרנית שנועד להביא לייצור אוניות הדרדנוט תחת פיקוח ממשלתי. לורייה המליץ לבית הנבחרים לאשר כל הוצאה נחוצה שנועדה לקדם בצורה ישירה או עקיפה את הצי המלכותי הקנדי (אשר היה בשלבי הקמה מוקדמים באותה העת למען ההגנה על המים הטריטוריאליים) ​​אשר נועד לעבוד בשיתוף פעולה הדוק עם הצי המלכותי הבריטי. בורדן וחברי המפלגה השמרנית תמכו בהמלצה של לורייה ובמרץ 1909 עברה חקיקה לבניית אוניות דרדנוט עבור הציים המשותפים של בריטניה וקנדה. בינואר 1910 הציג לורייה בפני בית הנבחרים תקציב להקמת שירות ימי קנדי שיהווה את הבסיס לצי המלכותי הקנדי. לפי הצעתו של לורייה, התקציב נועד להקים צי ריבוני לקנדה אשר יגן על חופיה לאוקיינוס השקט ולאוקיינוס האטלנטי. כמו כן, במסגרת הצעת התקציב נקבע שהצי יהיה בחסות בריטית ובעיתות מלחמה ישרת לצד הצי המלכותי הבריטי.
בורדן תמך ברעיון של תמיכה ישירה בצי המלכותי הבריטי אך זמן קצר לפני ההצבעה על העברת התקציב החלו חברי המפלגה השמרנית להתפרק לכדי שלושה פלגים בעלי עמדות שונות בעניין התקציב. בורדן לא הצליח להסדיר סמכות ומשמעת בין חברי מפלגתו ועל כן הגיש את התפטרותו מראשות המפלגה בפני המצליף הכללי ב-6 באפריל 1910. למעשה לא הייתה לו שום כוונה לעזוב את התפקיד. במקום זאת, הוא קרא תיגר על שאלת סמכותו על חברי המפלגה השמרנית. הוא התייחס לנושא בנאום בפני בית הנבחרים שנמשך שעה ו-12 דקות וסיים בידיעה שבני בריתו יעצרו את ההתקוממות הפנים-מפלגתית. זמן קצר לאחר הצהריים הועברה הצעה המאשרת את התמיכה של רוב חברי המפלגה בבורדן וזה נשאר בהנהגת המפלגה. בתחילת 1911 הוסדר הסכם מסחר מחודש בין קנדה לארצות הברית שביטל את כל המכסים בין שתי המדינות. ההסכם, אשר הונהג בידי הממשלה הליברלית, עבר בחקיקה בתמיכה מלאה מצד השמרנים בבית הנבחרים.
הבחירות הפרלמנטריות של 1911.
בשנת 1911, לאחר מספר כישלונות מטעם הליברלים להעביר תקציבים והגעה למבוי סתום אל מול השמרנים במספר נושאים מדיניים כגון יחסי מסחר עם ארצות הברית ומעמדו של הצי הקנדי המיועד, הכריז ראש הממשלה לורייה על פיזור הממשלה וקבע מועד להקדמת הבחירות שיועדו תחילה רק לשנת 1912. לקראת הבחירות הפרלמנטריות של 1911 הכינו חברי המפלגה השמרנית מצע אשר נועד לקדם תמיכה נרחבת מכמה שיותר מגזרים חברתיים בקנדה. רוברט רוג'ר, שר התשתיות הציבוריות במניטובה, הציע לבורדן למקד את מצע הבחירות שלו במדיניות הפנים של קנדה ולא ביחסיה עם האימפריה הבריטית בכללותה. התאחדות התעשיינים הקנדית פיתחה במהרה גוף משני שהתערב בפוליטיקה, איגוד שוק הבית הקנדי, שניהל מלחמת תעמולה נגד המדיניות הליברלית. התמיכה התעשייתית בשמרנית החלה עוד תחת אלכסנדר מקדונלד, כאשר הממשלה העניקה תעריפים להגנה על התעשיות. מספר פוליטיקאים ליברלים המקורבים לתעשיינים ואנשי עסקים עברו לשורות המפלגה השמרנית לקראת הבחירות. מנגד, מונק ותומכיו הנהיגו את ההתנגדות לבורדן מפנים המפלגה השמרנית. כאשר איבדה ההנהגה הליברלית את רוב תמיכתה מתוך בית הנבחרים נטשה את תקציב המכס, החלטה שאפשרה למפלגה השמרנית לחזק את תעמולתה הפוליטית לקראת הבחירות. בורדן ובני בריתו לקואליציה ערכו קמפיין בחירות ברחבי קנדה דוברת האנגלית בסיסמה "קנדיות או קונטיננטליזם". הופעותיהם בקוויבק, שהייתה לב התמיכה בלורייה, היו מעטות.
מסע התעמולה של המפלגה בקולומביה הבריטית נערך תחת הסיסמה "קנדה לבנה", תוך נגיעה בחשש המקומי מפני הגירה לא מאוזנת מדרום-מזרח אסיה. בשל כך ובשל חוקי ההגירה המצמצמים שהציג מצע המפלגה נחשבה כנגועה בגזענות. עוד היו בבסיס המצע דבקות בחברות קנדה באימפריה הבריטית, בניגוד לשאיפותיהם של דוברי הצרפתית מקוויבק והלאמה למעשה של שירותי הטלגרף והטלפון. אסטרטגית הבחירות עבדה בצורה מבריקה. ב-21 בספטמבר 1911 השמרנים תפסו את כל שבעת המושבים בקולומביה הבריטית, שמונה מתוך עשרת המושבים במניטובה ושבעים ושלוש מתוך שמונים ושישה מושבים באונטריו. בקוויבק ייצוגם קפץ מאחת עשרה מושבים לעשרים ושבע. המפלגה השמרנית של בורדן זכתה ב-134 מתוך 221 מושבים בבית הנבחרים; הליברלים של לורייה ניצחו ב-87 מושבים בלבד. בורדן מונה לראש ממשלתה האחד עשר של קנדה מאז איחודה וראש הממשלה השמרן הראשון מזה 15 שנים. השמרנים השיגו רוב מושבים בקולומביה הבריטית, טריטוריית יוקון, מניטובה, אונטריו ואי הנסיך אדוארד. 18 מושביה של נובה סקוטיה חולקו שווה בשווה בין הליברלים והשמרנים.
ראש ממשלת קנדה (1911 - 1920).
מדיניות קודם למלחמת העולם.
הממשלה החדשה החלה בתקוות גדולות לתוכנית חקיקה פרוגרסיבית. דרך פלטפורמת הליפקס הבטיח בורדן רפורמה נוספת בשירות המדינה - לורייה החל את התהליך עם הקמת נציבות שירות המדינה בשנת 1908 - אך עקף את הרעיונות השנויים במחלוקת יותר של רגולציה ממשלתית או בעלות ציבורית על זיכיונות לאומיים כמו הטלגרף ומערכות טלפון. ראשית העניק בורדן ייחס ממשלתי אל המגזר החקלאי, אשר דרישותיו לא נענו במהלך שלטון הממשלות הליברליות. תחילה הקים בורדן בשנת 1912 את ועידת החיטה דרך חקיקת החיטה. על הוועידה שהורכבה מנציבי תבואה הוטלה הסמכות לפקח על התבואה ולהסדיר את סחר התבואה. הועידה אפשרה לממשל הפדרלי באונטריו להתערב במסחר התבואה במטרה להסדיר שימור תבואה לשנות בצורת ולמנוע פשיטות רגל למיניהן. בהמשך העבירה הממשלה תקציב שנועד לתמוך בפיתוח המגזר החקלאי, בעיקר באזורי הספר המדוללים באוכלוסייתם באזור ארץ רופרט לשעבר ומערבה לה. לאחר מכן פנתה הממשלה החדשה לתמיכה בתעשייה. עם העברת תקציב בשנת 1912 הוקמה ועדה להסדר תעריפים שנועדו להגנת על חברות. התקציב היה מוערך ב-80 אחוז מכלל ההכנסות של הממשלה דרך מיסים, והיה בנוי על בסיס גורם יסודי בפלטפורמת הליפקס.
למרות ההוצאה האדירה על התקציב לתעריפים, היה על הממשלה להעביר באותה השנה תקציב נוסף לקדם את תחילת הבנייה של מערכת מסילות ברזל לאומית ולא פרטית, בשונה ממסילות הברזל שקודמו בידי ממשלת לורייה בשנת 1903. ב-18 במרץ 1912 הודיעה בורדן כי ממשלתו לעקב את תוכנית הצי הקנדי הקיימת ממשלת לורייה במטרה לקדם תוכנית מחודשת אשר נגעה לשינויים במעמדו של הצי הקנדי המיועד בין קנדה ובריטניה. הליברלים, שהיו בעלי רוב עצום בסנאט (הבית העליון בפרלמנט), השיבו לבורדן בכך שהטילו וטו על מספר מהחלטותיו דרך הרוב שאחזו בו. ועדת התעריפים של בורדן נדחתה בשנת 1912 ותקציב הכבישים המהירים שלו נדחו בשנת 1912 ושוב בשנת 1913. באותו היום שהכריז בורדן על עצירת הפיתוח של הצי לפי החלטות ממשלת לורייה הכריז וינסטון צ'רצ'יל, הלורד הראשון של האדמירליות בבריטניה, על תחילת חימוש ימי מחודש כדי למנוע התחזקות יתר על המידה של הצי הקיסרי הגרמני. בדצמבר 1913 העביר בורדן את תקציב התמיכה הימית בבריטניה (Naval Aid Bill) בהתאם לדרישות הבריטיות. התקציב העביר 35 מיליון דולר לבניית אוניות דרדנוט שנועדו לשרת בצי המלכותי הבריטי. בורדן נאבק בחברי פרלמנט ללא הפסק למען מעבר התקציב מכיוון שהאמין שבעזרת התמיכה הקנדית בצי הבריטי תינתן לקנדה מידת החלטה עצמאית על מדיניות החוץ שלה כך ש