"קבוצת מייל" (קורפוס המילואים ה-12 (הסכסוני המלכותי) בפיקודו של גנרל לויטננט מקס לוטהולד) שהחזיקה את החזית הבולטת לדרום מערב ליד סן-מייל, כללה את דיוויזיית הלנדווהר ה-5 והדיוויזיה ה-192 בחזית, והדיוויזיה ה-31 בעתודה.
"קבוצת גרוצה" (הקורפוס ה-57 בפיקודו של גנרל לויטננט ברנהרד פון הארץ) אשר החליפה ב-8 במאי 1918 את קורפוס המילואים ה-38, החזיקה את החלק המזרחי של הקשת הקדמית ואת החלק האחורי עד המוזל, וכללה את הדיוויזיה ה-10, דיוויזיית המילואים ה-77 ומשני צידי המוזל הדיוויזיה ה-255. מאחוריהם, הדיוויזיות ה-107 וה-123 פעלו כעתודת הצבא במה שנקרא "עמדת מייקל".
הקרב.
המתקפה החלה ב-5:00 בבוקר ב-12 בספטמבר לאחר ארבע שעות של אש הכנה כבדה. הוא פגש את החיילים הגרמנים באמצע ההכנות לתנועת נסיגה של הכוחות מהמבלט. את המתקפה הממשמשת ובאה חזה נכון גנרל פון גלוויץ, המפקד העליון של קבוצת הארמיות. פירוק הארטילריה הגרמנית בחזית הדרומית של הקשת הקדמית, שכבר נמשך עקב הנסיגה המתוכננת, מנע את הלחימה האפקטיבית ביחידות השריון האמריקאיות החזקות. האמריקנים זכו אפוא להצלחה יוצאת דופן ומהירה. הגזרה של דיוויזיית המילואים הגרמנית ה-77 הותקפה על ידי כוחות חי"ר ושריון חזקים בין ריצ'קורט לרג'ניוויל, והדיוויזיה, שבה נלחמו גם לוריינים רבים, נמחצה לחלוטין בהתקפה.
בקשת המערבית של החזית, דיוויזיית הלנדווהר ה-13 בפיקודו של גנרל פון גייל איבדה בתחילה את רמות קומבר החשובים מבחינה אסטרטגית במישור ווברה, אך כבשה אותם בחזרה לאחר זמן קצר על ידי התקפת נגד שאורגנה במהירות. אולם בינתיים, החזית של דיוויזיית הרגלים האוסטרית ה-35 (גנרל מיור גוסטב פונק) קרסה לחלוטין לאחר נסיגת הדיוויזיה ה-192, שהייתה מדרום ליד סוזי. אף על פי כן, התקפת בעלות הברית בחזית המערבית של המבלט נעצרה לעת עתה; התפקידים שם היו בידי הגרמנים עד הצהריים. ממערב, הקורפוס האמריקני ה-5 עם הדיוויזיה ה-26 והדיוויזיה הקולוניאלית הצרפתית ה-15 שהוקצו לו השתלט לבסוף על כל קו הקרב הראשי של "קבוצת קומבר". בסביבות הצהריים, לאחר הקריסה המוחלטת של החזית הדרומית שלו, נאלץ הגנרל פוקס להורות על נסיגה מיידית ל"עמדת מייקל". היסטוריוגרפיית המלחמה הגרמנית מתחה עליו מאוחר יותר ביקורת על כך שניצל את העתודה החזקה היחידה שלו, הדיוויזיה ה-123, על ידי התקפת נגד בשלב מוקדם, בניגוד להוראות פיקוד הצבא העליון.
בבוקר ה-13 בספטמבר, הדיוויזיה האמריקנית ה-1 בפיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס פ. סאמראל, שדחפה צפונה מדרום דרך להאיוויל ונונסארט, הצליחה לפגוש את הדיוויזיה ה-26 בפיקודו של מייג'ור גנרל קלרנס ר. אדוארדס ב-Vigneulles-lès-Hattonchâtel, ובכך ניתקו את נסיגת הגרמנים. בסוף היום השני כבשו כוחות אמריקאים חלק גדול מ"קבוצת מייל" הגרמנית. העיירה הקטנה סן-מייל, כולל מצודת קמפ דה רומאינס, שעליה נלחמו קשות בספטמבר 1914, נכבשה כמעט ללא קרב על ידי כוחות קולוניאליים צרפתיים בפיקודו של גנרל בלונדלאט. הצרפתים התעקשו לכבוש את העיר לאור כמות הדם הגבוהה מהם סבלו בקטע זה של החזית בשנים קודמות. המתקפה האמריקנית נתקעה בסופו של דבר מול עמדת מייקל שהוכנה על ידי הגרמנים לאחר שבעלות הברית היו מחוץ לטווח הארטילריה שלהן והאספקה דשדשה.
קרב סן-מייל רומם את מעמדה של ארצות הברית עם בעלות בריתה, צרפת ובריטניה הגדולה. הוא הראה שוב את חשיבותה הבולטת של הארטילריה במלחמת העולם הראשונה ואת הקשיים הכרוכים באספקת יחידות גדולות בתנועה. חיילים אמריקאים הועברו לארגון לאחר הקרב לקראת מתקפת מז-ארגון, שהייתה אמורה להתחיל לפני סוף החודש. ההתקדמות לעבר מץ שתוכננה ל-15 בנובמבר 1918 לא בוצעה על ידי הארמייה האמריקנית השנייה מכיוון שהמלחמה הסתיימה ב-11 בנובמבר.
רעידת האדמה בצ'יצ'י (1999)
אולם הפסטיבל המלכותי
אי שוויון כלכלי
כיפת התגליות
כיפת התגליות (באנגלית: Dome of Discovery) הייתה מבנה בצורת כיפה ששימש כמבנה המרכזי של פסטיבל בריטניה. המבנה הוקם לצורך הפסטיבל בשנת 1951 ונהרס בתום הפסטיבל.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ראלף טאבס ומוקם באזור סאות' בנק על הגדה הדרומית של נהר התמזה. סייעו בהקמת המבנה ד"ר אולג קרנסקי וגילברט רוברטס (אשר לימים קיבל תואר אבירות) מחברת ההנדסה פרימן פוקס ושות' (Freeman Fox and Partners).
קוטרה של הכיפה היה 111 מטרים, וגובהה 28 מטרים. בעת בנייתה הייתה הכיפה הגדולה בעולם. המבנה הוקם מבטון ואלומיניום בסגנון מודרניסטי. במבנה הוצגו מרבית התערוכות והמוצגים של הפסטיבל על פני מספר מפלסים. התמה המרכזית של מוצגי המבנה הייתה תמות של תגליות, והמוצגים הוצגו לפי נושאים: עולם החי, הקטבים, הים, כדור הארץ, פיזיקה, האדמה, השמים והחלל החיצון.
בסמוך למבנה עמד מגדל הסקיילון, והכיפה והסקיילון יחד הפכו לסמלי פסטיבל בריטניה ולמעשה הפכו את הסגנון המודרני לסגנון פופולרי בבריטניה, אף שלא היה נפוץ קודם למלחמת העולם השנייה.
בתום התערוכה נהרסה הכיפה וחלקיה נמכרו לשימוש חוזר.
באתר בו עמד מבנה הכיפה הוקמו גני היובל, ושם עומד כיום הלונדון איי.
גני היובל
גני היובל (באנגלית: Jubilee Gardens) הם פארק ציבורי הממוקם באזור סאות' בנק שברובע למבת' בלונדון בירת הממלכה המאוחדת. הגנים ממוקמים על הגדה הדרומית של נהר התמזה.
הפארק הוקם בשנת 1977 על מנת לציין את יובל הכסף של המלכה אליזבת השנייה.
הפארק ממוקם במקום בו עמדה קודם לכן כיפת התגליות ומגדל הסקיילון שנבנו עבור פסטיבל בריטניה בשנת 1951 ונהרסו לאחר תום הפסטיבל, בשנת 1953.
בגן ממוקמת אנדרטה לבריגדות הבינלאומיות שלחמו במלחמת האזרחים בספרד, ובייחוד לזכר הבריגדה הבריטית.
בסמוך לגנים ממוקם הלונדון איי ובניין המחוז.
בשנת 2007 פורסמו תוכניות לעיצוב מחדש של הגנים, אולם העבודות טרם החלו.
פאוורפוינט
כרומטוגרפיה נוזלית בביצוע גבוה (באנגלית: High Performance Liquid chromatography), ובקיצור HPLC, שנקראת גם כרומטוגרפיה נוזלית בלחץ גבוה (באנגלית: High Pressure Liquid Chromatography), היא טכניקה אנליטית מתקדמת המבוססת על עקרונות הכרומטוגרפיה הנוזלית, שהיא שיטת הפרדה של חומרים, שמתרחשת ביעילות גבוהה בתוך מערכות מתקדמות מבחינה טכנולוגית.
מכשירי HPLC נגישים כיום לכל מעבדה כימית לשם בדיקות כימיות לקביעה של כמויות חומרים שונים ולזיהוים בשטחי מחקר מדעי שונים, בתהליכי פיתוח וייצור שונים בתעשייה הכימית ובאקדמיה, וכן במעבדות ממשלתיות ובמעבדות התעשייה הרוקחית, תעשיית המזון, הכימיה ותעשיות נוספות.
עקרון פעולה.
הקביעה הכמותית והזיהוי של החומרים הנבדקים נעשית כאשר הם המוכנסים אל המכשיר כדוגמאות נוזליות, מופרדים, ואז מתגלים בעזרת גלאים ל- HPLC, שעוזרים לזיהוי שלהם. הדיווח על כך נעשה בצורה ממוחשבת. התהליך המתרחש הוא כרומטוגרפיה נוזלית בלחץ גבוה מאוד. הדוגמאות עם החומרים הנבדקים מוכנסות לעמדת הזרקה, משם הן מועברות אל תוך תווך זורם שמעביר אותם אל עמודה גלילית (קולונה Column ) הארוזה בחלקיקים נייחים שמרכיבים את הפאזה הנייחת (Stationary Phase). קוטר החלקיקים האלה נע בין כ-2 מיקרומטר עד כ־10-20 מיקרומטר, תלוי במטרת העבודה. התווך הזורם נקרא פאזה הנעה (Mobile phase), שהיא תמיסה נוזלית בהרכבים כימיים שונים. הפאזה הנעה זורמת כל הזמן דרך כל מרכיבי המערכת הכרומטוגרפית וההרכב שלה משפיע על מידת הנדידה השונה של כל אחד ממרכיבי הדוגמה דרך העמודה, ובכך היא מסייעת להפריד ביניהם. גם ההרכב הכימי של הפאזה הנייחת, כלומר חלקיקי העמודה הכרומטוגרפית, משפיע על מידת ההשהייה של כל מרכיב ומרכיב בדוגמה הנבדקת. לאחר ההפרדה החומרים מופיעים בזמנים שונים זה מזה בגלאים הייעודיים שמאפשרים את חישוב הכמות שלהם וקביעת הזהות שלהם, כפי שמתואר בספר Liquid chromatography detectors.
כפי שניתן לראות בציור בו יש סכימה של המערכת הכרומטוגרפית, המכשיר בנוי ממשאבה ששואבת תערובת ממסים בהרכב ידוע ומדויק של הפאזה הנעה, שזורמת ללא הפסק דרך כל מרכיבי המערכת. קצבי הזרימה ב HPLC אנליטי הנפוץ ביותר הם בסביבות 1 מ"ל לדקה, ויש גם שימושים אחרים במיקרו/ננו HPLC בקצבי זרימה נמוכים מזה בהרבה (מיקרוליטרים לדקה). כאשר המכשיר משמש לניקוי חומרים הוא נקרא HPLC פרפרטיבי - Preparative ואז הוא יכול להגיע לקצבי זרימה של ליטרים לדקה. הפאזה הנעה הנדחפת על ידי המשאבה, עוברת קודם כל דרך מערכת הדגימה וההזרקה, שדוגֶמת נפח מדויק מאוד מהדוגמה, ואז היא מעבירה אותו אל העמודה הכרומטוגרפית (הקולונה) הארוזה בגרגרי הפאזה הנייחת ובדרך כלל נמצאת בתוך תנור ששומר על הטמפרטורה שלה קבועה. נדרשים לחצים גבוהים מאוד במשאבה כדי להזרים את הפאזה הנעה דרך העמודה הכרומטורפית, מכאן שם הטכניקה. מרכיבי הדוגמה מתעכבים בתוך העמודה בקצב שונה כל אחד לפי המבנה הכימי שלו, דבר שגורם להפרדתם זה מזה. משם הם מועברים על ידי הפאזה הנעה אל הגלאי, שמגלה אותם ועוקב אחרי יציאתם מבחינת זמנים וכמויות שלהם.
תמונה של מערכת HPLC אמיתית נפוצה, קיימת ועובדת, על פירוט חלקיה נמצאת בציור המצורף כאן.