תאוריה זו של וגנר התחלפה בשנות ה-60 של המאה ה-20 בזו של "מחזור היבשות" (הנקרא גם מחזור וילסון) שנהגה על ידי הגאולוג והגאופיזיקאי ג'ון טוזו וילסון (John Tuzo Wilson). וילסון היטיב לתאר את תנועתן של יבשות ואת היווצרותם וסגירתם של אוקיינוסים, אולם לא סיפק את ההסבר למנגנון הגורם לכך. תאוריית טקטוניקת הלוחות – יורשתו של מחזור וילסון – החלה להתפתח בשנות ה-80 של המאה ה-20, וסיפקה הסבר אפשרי: תנועת הלוחות מתחילה באוקיינוסים ונובעת מהתפשטות קרקעית הים בהם. תהליך זה מתחיל ברכסים מרכז אוקייניים שמהם נפלטת מאגמה. המאגמה בונה קרום בזלתי, הדוחק את הקרום הקיים לצדדים. הלוחות משני צדי האוקיינוס מתרחקים זה מזה, וברווח הנוצר חודרת מאגמה חדשה. התקרבות לוחות זה כלפי זה נובעת מסגירה של המרחק ביניהם, היוצרת אזורי הפחתה בהם לוח אחד חודר מתחת ללוח אחר, או ששני לוחות מתנגשים זה בזה ויוצרים רכסי הרים בתהליך של אורוגנזה.
יבשות-על קדומות.
לפני כ-4.4 מיליארד שנה נוצר על-פני כדור הארץ קרום ראשוני. קיומו של קרום עתיק זה הוכח בתיארוך של גבישי זירקון שנוצרו באותה עד והשתמרו בסלעים מן ההאדן שגילם המוערך כ-4.28 מיליארד שנה. יותר מחצי מיליארד שנה אחר-כך נוצרו הקראטונים הראשונים: גושי גרניט גדולים שהיוו את גרעיני היבשות המתפתחות. גושים אלה היו צפופים פחות מסלעי הבזלת של הקרום הראשוני, והם צפו מעל המעטפת. בשלב מסוים התחברו הקראטונים זה לזה ויצרו יבשות, והצטרפו לבנייתן של יבשות-העל. יבשות-על אלה יצרו רצף יבשתי שגרם להיווצרות לחצים מאגמטיים בתחתיתן. הלחצים והחום הרב יצרו בתחתית הקרום סדקים שהלכו והתרחבו תוך פליטת מאגמה, עד שגרמו להיפרדות חלקים מיבשת העל, שהלכו והתרחקו זה מזה. ברווחים בין היבשות נוצרו ימים שהתפתחו לאוקיינוסים.
מאחר שאין עדויות-ראייה לקיומן של יבשות-על, ניתן לשחזרן על-פי תהליכים טקטוניים המתרחשים גם כיום, באמצעות סלעים הזהים בגילם ובהרכבם ובאמצעות מאובנים שנמצאו ביבשות שונות. שחזור כזה מציג תמונה מחזורית משוערת של היווצרות והתנגשות של יבשות, יצירת יבשות-על והתפרקותן, כמו גם פיזורן לתת-יבשות וליבשות נפרדות:
יבשות-על עכשוויות.
מחזור זה של התכנסות יבשות והתפרקות יבשות-על מתקיים גם כיום. למעשה, כמה מן היבשות המוכרות לנו היום מרכיבות יבשות-על עכשוויות:
יבשות-על עתידיות.
מחזור זה של התכנסות והתפרקות יבשות ימשיך להתקיים בעתיד, וכבר ניתנו שמות ליבשת העל הבאה:
על-פי מחזור היבשות, יבשת-על זו עשויה להתכנס במהלך 250 מיליון השנים הקרובות ותהיה דומה לפנגיאה. אפשרות נוספת להתכנסות תיצור תחילה את אמאסיה (Amasia) – יבשת המורכבת מאסיה ומאמריקה הצפונית, תחזית הנשענת על הפחתה של הלוח הפסיפי אל מתחת לשתי היבשות והתרחבות האוקיינוס האטלנטי. עוד אפשרות נוספת כוללת את אוריקה שהיא יבשת על הצפויה להיווצר עוד 200 מיליון שנה.
גיידר
טאיתו בטול
טַאיתוּ בטוּל (לעיתים: טייתו בטול; 1851 בערך–11 בפברואר 1918), קיסרית אתיופיה עקב נישואיה למנליק השני, קיסר אתיופיה.
טאיתו הייתה הבת השלישית מתוך 4 ילדים במשפחת אצולה המיוחסת לשושלת הסולומונית ולשושלת יג'ו של בני האורומו.
מוצאה.
משפחתה מצד אביה היו שליטי סמיאן צאצאיו של הקיסר סוסוניוס ששלט במאה ה-17. אביה הראס בטול היילה מרים היה פחות ידוע (אף שתוארו היה יותר גבוה) מדודה הדג'אזמאץ' וובה היילה מרים שהיה שליט רובה של צפון אתיופיה בשנות ה-40 של המאה ה-19 ויריבו של הקיסר תוודרוס השני.
סבתה מצד אביה הייתה בתו של ראס גוגסה שהיה חבר בשושלת יג'ו של בני האורומו, שהמירו את דתם מהאסלאם לנצרות וברובה של תקופת השופטים האתיופית היו סגני הקיסרים חסרי-הכח בבירה הקיסרית גונדר. אימה יוובדר הייתה ממשפחת אצולה פשוטה מגונדר. מקץ ארבעה נישואים קודמים לגנרלים ומושלים, נישאה טאיתו למלך מנליק משוואה בשנת 1883, לימים, מנליק השני, קיסר אתיופיה. לזוג לא היו ילדים מנישואים אלו.
קיסרית אתיופיה.
לטאיתו מיוחסת השפעה רבה על בעלה לפני ואחרי הכתרתו לקיסר אתיופיה בשנת 1889. היא נחשבת למי שהובילה את הזרם השמרני בחצר הקיסרית, זרם אשר התנגד לעריכת רפורמות והכנסת מודרניזציה למדינה. טאיתו הייתה ידועה בחשדנותה כלפי כוונות נציגי מדינות אירופה ביחס לאתיופיה. במיוחד מילאה תפקיד מפתח סביב משבר הסכם אוצ'ילי. כאשר איטליה פלשה לאתיופיה ממושבת החסות שלה באריתריאה התלוותה הקיסרית לצבא הקיסרי הכלל אתיופי, שבראשות הקיסר מנליק השני, קיסר אתיופיה לקרב אדווה, קרב אשר הסתיים בתבוסה צורבת לאיטליה הקולוניאליסטית במרץ 1896.
הקיסרית טאיתו נודעה באישיותה ההחלטית ובהתערבותה הבוטה במאבקים פנימיים בחצר הקיסרית, דבר שהפך אותה לבלתי אהודה, וזאת בניגוד לבעלה הקיסר שנמנע מלהתערב בם. כאשר בריאותו של הקיסר מנליק החלה להידרדר בשנת 1906, החלה טאיתו לצבור כוח פוליטי וחילקה משרות שונות לקרובי משפחתה. מצב זה עורר את זעמם של קבוצות אצילים מגונדר ושוואה, כמו גם את זעם קרובי משפחתו של יורש העצר לכס הקיסרי, ליג' ייאסו, לימים הקיסר ייאסו החמישי.
בשנת 1910 הצליחו הגורמים שהתנגדו לקיסרית טאיתו לסלק אותה מהשפעתה על ידי הקמת מועצת עוצרים, בראשות הראס טסמה נאדוו, אשר שלטה במקום הקיסר החולה. הקיסרית הורשתה רק לטפל בבעלה הגוסס. עם מותו של בעלה הקיסר בשנת 1913, ירש את מקומו נכדו ליג' ייאסו. טאיתו נאלצה לעזוב את הארמון הקיסרי באדיס ולגלות לארמון הישן שבהר אנטוטו, בקרבת אדיס אבבה, ובשכנות לכנסיית מרים הקדושה, כנסייה אותה הקימה שנים קודם, ושם הוכתר בעלה לקיסר אתיופיה.
יש הטוענים שטאיתו נטלה חלק בקשר אשר בסופו הוביל להדחת הקיסר ייאסו החמישי בשנת 1916, ולהכתרת זאודיתו לקיסרית אתיופיה. הקיסרית זוודיתו, אשר בעבר הייתה נשואה לאחיינה של טאיתו הראס וולה בטול, הייתה קרובה אליה מאוד, ואפילו הזמינה אותה לשוב ולהתגורר בארמון הקיסרי באדיס-אבבה. טאיתו סירבה להצעה אולם המשיכה לשמש יועצת סתרים לקיסרית החדשה.
טאיתו העבירה את שנותיה האחרונות בארמון שבהר אנטוטו. בשנת 1917 היא ביקשה מהקיסרית זאודיתו רשות לסיים את חייה במחוז גונדר, בקשה שסורבה. 3 חודשים לאחר מכן מתה טאיתו ונקברה לצד בעלה, במנזר ביתא מרים, באדיס-אבבה. בשנים 1904–1906 הקים הקיסר מנליק השני אכסניה לצליינים אתיופיים בירושלים ברחוב הנביאים. המבנה הוקדש לכבודה של הקיסרית טאיתו.
המרכז האקדמי כרמל
המרכז האקדמי כרמל היה מכללה אקדמית פרטית בחיפה, בה למדו לתואר ראשון במגוון מסלולים. הקמפוס הוקם במסגרת מיזם "קמפוס הנמל" בעיר התחתית של חיפה.
כנשיאי המכללה כיהנו פרופסור יוסי יגיל, אשר מונה לתפקידו באוקטובר 2016. ולפניו הפרופסורים נחום ביגר (בשנים 2011–2016) ויחזקאל טלר (מיסוד המכללה ועד ל-2011).
בחודש אוקטובר 2017 סגר המרכז האקדמי כרמל את שעריו, ובמקומו נפתחה שלוחה של הקריה האקדמית אונו.
היסטוריה.
המבנה בו שכנה המכללה היה בעבר מחסן קירור והוסב על ידי חברת "ש.א.א. רשת מכללות בע"מ" למבנה מתאים להוראה בתכנון משרד קנפו כלימור אדריכלים. בשנת 2008, לאחר אישור המועצה להשכלה גבוהה, החל המרכז האקדמי כרמל לקלוט סטודנטים אשר עמדו בתנאי הקבלה למסלולי בוקר וערב למסלולי לימודים לתואר ראשון במשפטים ולתואר ראשון במנהל עסקים. במקביל ללימודיהם של הסטודנטים של המכללה, המשיכו להתקיים במבנה המכללה לימודים של שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל (שהופעלה על ידי אותה חברה) וזאת עד שהסטודנטים של השלוחה סיימו את חובות לימודיהם. החל משנת 2011 ועד 2017 התקיימו במקום לימודים של המרכז האקדמי כרמל בלבד.
בקיץ 2016 החליטה המועצה להשכלה גבוהה למנוע מן המכללה רישום סטודנטים חדשים לבית הספר למשפטים עד לתיקון הליקויים שעליהם הצביעה המועצה. לאחר הליכים משפטיים שונים, הסכימה מל"ג בדיון שנערך בבית המשפט המחוזי בחיפה, לאפשר לקריה האקדמית אונו לפתוח שלוחה בחיפה במקומו של המרכז האקדמי כרמל. ברם עם זאת, נפתח בית ספר למדעי סייבר של אוניברסיטת חיפה במקום.
קמפוס הנמל
קמפוס הנמל הוא מתחם אקדמי, שהוקם במסגרת תוכנית לשיקום אזור העיר התחתית בחיפה.
קמפוס הנמל הוא חלק מתוכנית לחידוש פני העיר התחתית של חיפה, בסמוך לקריית הממשלה, היכל המשפט ונמל חיפה. במסגרת התוכנית משמשים מבנים משוקמים כאכסניה למוסדות להשכלה גבוהה וכמעונות סטודנטים.
כחלק מתכנון עתידי של המתחם, אמור רחוב שער פלמר להפוך בחלקו למדרחוב שיהיה למעשה הלב של הקמפוס כולו, המחבר בין צידו המערבי והמזרחי.
בעבר, כלל קמפוס הנמל מבנים של המרכז האקדמי כרמל (שנסגר ב-2017), של המכללה לעיצוב "תילתן" ושל אוניברסיטת חיפה (שרוב מכריע של חוגיה פועלים בקמפוס הר הכרמל), וכן מעונות סטודנטים.
ביולי 2019 חנכה האוניברסיטה הפתוחה, את קמפוס חיפה בנמל. את התכנון האדריכלי של המתחם עיצבו י.י. גרנות אדריכלים. קמפוס האוניברסיטה הפתוחה נמצא במבנה לשימור עליו נבנו 4 קומות נוספות. הקמפוס מתפרש על פני 6 קומות, ובו כיתות לימוד מאובזרות באמצעי למידה מתקדמים ומחשבים, קומת משרדים, מרחבי למידה וספריה הנמצאת על גג הבניין ומשקיפה לנמל והים. כמו כן, הקמפוס מונגש לבעלי מוגבלויות.
בקמפוס חיפה בנמל נלמדות תוכניות לימוד ללימודי תואר ראשון ותואר שני, ממגוון הקורסים ותוכניות הלימודים של האוניברסיטה הפתוחה. בנוסף מתקיימים בקמפוס לימודי חוץ הפתוחים לקהל הרחב, כגון: בית ספר למנהלים תפנית, בית ספר אסכולות, בית ספר דיפלומה לעיצוב פנים, בית ספר דיאלוג ללימוד שפות, ופעילויות תרבות והעשרה.
נגיף הפטיטיס B