נולד בעיר מרסדס להורים ממוצא איטלקי, למד רפואת שיניים באוניברסיטה הלאומית של קורדובה והיה שם למנהיג של הסטודנטים, לאחר לימודיו התגורר בעיר סן אנדרס דה חילס ובשנת 1937 התחתן שם, הוא שימש פעמיים בעירו בתפקיד ראש העיר.
הקטור חוסה קמפורה החל בפעילותו הפוליטית כחבר המפלגה השמרנית (conservadurismo). בשנת 1945 הצטרף לפרוניסטים, נתן תמיכה ללא תנאי בממשלתו של חואן דומינגו פרון וכיהן כנשיא בית הנבחרים בין 1948 ל -1952. לאחר ההפיכה הצבאית בשנת 1955 נעצר יחד עם מנהיגים פרוניים נוספים, אך נמלט לגלות בצ'ילה.
בשנת 1971 הוא נבחר כנציג הראשי בארגנטינה של פרון, אשר סמך על נאמנותו הקיצונית. בשנת 1973 נפסל פרון כמועמד לנשיאות על ידי הדיקטטורה היוצאת וסידר כי קמפורה יתפוס את מקומו כמועמד. לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות הוא ניסה לשווא למצוא איזון בין השקפותיהם של הפרוניסטים הצעירים לסיעות השמרניות יותר, אישר חנינה לאסירים פוליטיים וחידש את היחסים הדיפלומטיים עם קובה. קרבתו לשמאל הובילה אותו לעימות עם האגף הימני הקיצוני של המפלגה. עם זאת, ללא תמיכתו של פרון ותחת לחץ פוליטי עצום כמו גם לחץ מצד איגודי העובדים, הוא התפטר מתפקידו ופתח את דרכו של פרון להיות נשיא. לאחר מכן מונה לשגריר במקסיקו, וחזר לביתו בשנת 1975. לאחר ההפיכה הצבאית ב -1976 נאלץ קמפורה למצוא מקלט בשגרירות מקסיקו. קמפורה התגורר במקסיקו עד מותו ב-18 בדצמבר 1980.
דהריה תחתא
דהריה תחתא (בערבית: الظاهرية التحتا, תעתיק מדויק: אלט'אהריה אלתחתא) היה כפר ערבי קטן דרומית-מערבית לצפת באזור בו נמצאת היום הכניסה המערבית לצפת, ליד שכונות מאור חיים וגני הדר ואזור התעשייה המערבי.
מסורת יהודית מימי האר"י מייחסת את קבר עדינו העצני לכפר. בדהריה תחתא התגוררו במחצית השנייה של המאה ה-19 כ-100-140 נפשות, כולם מוסלמים, שהתפרנסו ממטעי זיתים ומגידולים אחרים שהושקו משני מעיינות
בתקופת המנדט הבריטי היה הכפר שייך מנהלית לנפת צפת. במפקד של 1922 נמנו 212 תושבים בכפר, כולם מוסלמים. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בכפר 53 בתים מיושבים ב-256 נפשות, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערכה אוכלוסיית הכפר ב-350, והוא השתרע על 6,773 דונם.
בעקבות הקרב על צפת במלחמת העצמאות ברחו ממנו כל תושביו והוא נותר נטוש. במשך מספר שנים הוחכרו אדמות הכפר לחוכר פרטי ולאחר מכן הועברו לידי חברת מטעי האומה. בשנות ה-60 הוקמו במקום שכונות חדשות של צפת ואזור התעשייה המערבי של העיר.
אפרת - אגודה לעידוד הילודה בעם היהודי
מאמר יבמין
אנטי־פרוטון
יצחק קיסילוב
יצחק קיסילוב, (נולד ב-1947) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בעיקר בקבוצת במכבי חיפה.
קריירת משחק.
קיסילוב עלה מקבוצת הנוער של מכבי חיפה לקבוצה הבוגרת בשנת 1963 בהיותו בן 16 ונשאר בה ברציפות עד שנת 1978. בכל השנים, למעט שנה אחת בה ירדה הקבוצה לליגה השנייה, שיחק בליגה לאומית בכדורסל שהייתה הליגה הבכירה בישראל בטרם הקמתה של ליגת העל. בשנת 1965 יצא לאליפות אירופה בסלמנקה בספרד כשחקן נבחרת הנוער של ישראל בכדורסל בהדרכתו של המאמן רלף קליין ועוזר המאמן אריה דוידסקו. בשנת 1971 השתתף כשחקן במשחק גמר גביע המדינה נגד מכבי תל אביב ושנה לאחר מכן ביחד עם קבוצת מכבי חיפה יצא למשחקים על גביע אירופה למחזיקות גביע נגד קבוצת דנאן מצרפת. נחשב לשחקן גבוה מאוד בשנים בהן שיחק - 2.01 מ' ושיחק כשחקן ציר. יצא עם מכבי חיפה לשחק בדנמרק במשחקי המכביה האירופית. זכה לשחק במשחק הפתיחה של היכל רוממה נגד מכבי תל אביב בשנת 1977. סיים לשחק במכבי חיפה בשנת 1978 כשבמאזנו 1,297 נקודות משחק בליגה הראשונה של ישראל. המשיך לשחק עוד מספר שנים בליגות נמוכות יותר ועלה ליגה בכירה יותר כשחקן וכמאמן שחקן בקבוצות מכבי טבריה, מכבי קריית ביאליק, הפועל דלית אל-כרמל ומועדון ספורט נווה שאנן.
קריירת אימון.
סיים בהצלחה קורס מאמני כדורסל מוסמכים במכון וינגייט בשנת 1980. עבד כמאמן כדורסל שנים רבות בקבוצות בוגרים בליגה השנייה והשלישית כמו הפועל מגדל העמק, הפועל בית אלפא, חפציבה, מכבי טבריה ועוד. מאמן שנים רבות במחלקות נוער בחיפה והצפון. חזר לאמן במחלקת הנוער של מכבי חיפה בשנת 2009 והמשיך לאמן שם עד 2016.
לשחקניו נהג להגיד את המשפט המפורסם: או שכן או שלא מה שבטוח זה אולי וגם זה בספק"
בשנת 2016 הצטרף לקבוצת מכבי קריית ים נוער.
ויטושה
ויטושה (בבולגרית: Витоша) הוא רכס הרים בפאתי סופיה, בירת בולגריה.
ויטושה הוא אחד הסמלים התיירותיים של סופיה והאתר הקרוב ביותר לטיולים רגליים, טיפוס הרים וסקי. אל ההר ישנם קווי אוטובוס ורכבלים נוחים ההופכים את ההר לנגיש בקלות. להר ויטושה יש קווי מתאר של כיפה עצומה. השטח של ההר כולל את הפארק הלאומי ויטושה, המכיל את האזורים המוכרים והמתויירים ביותר. למרגלות ההר שוכנים רובעי הנופש של סופיה; ברובע Knyazhevo יש מעיינות מים מינרליים.
ויטושה הוא הפארק הלאומי הוותיק ביותר בבלקן. ההרים נוצרו כתוצאה של פעילות געשית ולאחר מכן עוצבו על ידי הקיפול האיטי של שכבות סלע הגרניט וסדרה של התרוממויות הדרגתיות של האזור. במבט הראשון הוא נראה ככיפה מעוצבת, אבל ההר, שאורכו 19 ק"מ ורוחבו 17 ק"מ, למעשה מורכב ממישורים חשופים קונצנטריים המונחים בשכבות אחד מעל השני.
ויטושה מופרד לארבעה חלקים עיקריים שהראשי מביניהם מכונה Cherni Vrah ("פסגה שחורה"). זוהי הנקודה הגבוהה ביותר של ההר, המגיעה לגובה של 2290 מ', והיא אחת מתוך 10 פסגות ההר שגובהן מעל 2000 מ'.
מכון וולקני
Microsoft Surface
Microsoft Surface היא סדרה של מחשבים שמעוצבים ומשווקים על ידי חברת מיקרוסופט. סטיב באלמר, מנכ"ל החברה, הכריז על המוצר הראשון בסדרה באירוע בלוס אנג'לס, ב-18 ביוני 2012.
מיקרוסופט הוציאה ארבע גרסאות של המחשבים המרכזיים בסדרה המופצים תחת השם Surface Pro, כשבשנת 2015 הוכרז ה-Surface pro 4 (מסך 12.3 אינץ') ובהמשך Surface Pro (2017).
כמו כן, בשנת 2015, הכריזה והחלה להפיץ אף את ה-Surface Book, המחשב הנייד הראשון שיצא תחת ידיה של מיקרוסופט. זהו מחשב נייד דו-שימושי, שכן ניתן לנתק את המסך ולהשתמש בו כמחשב לוח לכל דבר ועניין (זולת פרק זמן השימוש הקצר יחסית). למחשב נייד זה אף מצורף עט אלקטרוני.
חומרה.
מארז ה-Surface עשוי מתרכובת מגנזיום, המאפשרת לו לשקול 680 גרם. למחשב יש יציאת USB ויציאה לכרטיס זיכרון Micro SDXD. למחשב יש שתי מצלמות: קדמית ואחורית.
ה-kickstand הוא מעמד לטאבלט זה, המחובר אליו בגבו (Built-in). הוא מאפשר זווית עבודה נוחה בלי שיהיה צורך להחזיק בו, כמו מחשב נייד סטנדרטי. כאשר אין בו שימוש, ניתן לקפל אותו והוא כמעט לא מורגש. עוביו הוא 0.77 סנטימטר.
לאורך המסך נמצא פס מגנטי שמאפשר חיבור של אביזרים שמציעה מיקרוסופט בתשלום נוסף - מקלדות דקות, שניתן לקפל על המסך כך שיגנו עליו. הן כוללות משטח נגיעה המשמש כעכבר (מובן שאפשר גם להשתמש במסך המגע).
בשתי המקלדות ישנו גירוסקופ וחיישן תנועה. לפי המידע מהם, המקלדת יכולה לנעול את עצמה אוטומטית, ולהימנע מהקלדות לא מכוונות.
בגרסת ה-Pro (עם Windows 8) ישנה מערכת אוורור חדשנית, שמאפשרת לאוויר להיפלט מהצדדים, כך שלא תהיה בעיה להחזיק אותו עקב חימום יתר.
באירוע של מיקרוסופט הוכרז כי חיבור 5-הפינים של המחשב מגנטי.
לשתי הגרסאות של הטאבלט ישנו מסך בגודל 10.6 אינץ', ביחס של 16:9. שניהם משתמשים בטכנולוגיית ClearType של מיקרוסופט, שתפקידה להפוך טקסט כתוב לברור יותר. המסך יכול להתאים את עוצמת בהירותו לסביבתו אוטומטית.
דגמים על ציר הזמן.
מקור: Surface Blog
הקטור חוסה קאמפורה
מס הילדים
יונתן ברקאי
יונתן ברקאי (18 במרץ 1937 – 12 באפריל 2020) היה משורר, שחקן ומורה ישראלי.
ביוגרפיה.
יונתן ברקאי נולד בשם "יאן שיבנסקי" ב-1937 בעיירה לידא הסמוכה לווילנה (בתחומי בלארוס של ימינו). ב-1941 במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה ניצל מאירוע הרג גדול בגטו על ידי התחזות לגופה, כאשר אמו מרחה עליו ועליה דם מגופה שהייתה שם. הוא נמלט עם אמו בזהות שאולה (אותה סיפק להם חסיד אומות העולם הכומר ד"ר ויטולד שימשוקביץ') לווילנה, שם הוסיפו לחיות גם אחרי תום המלחמה והשואה. עם עלייתו לישראל ב-1951 התגורר בקריות עם אמו ואביו החורג.
שיחק כשנה בתיאטרון האהל בתל אביב, ולאחר מכן שירת בצה"ל כאלחוטאי בחיל הקשר והתקשוב. לאחר שהשתחרר מהצבא למד באוניברסיטה העברית בירושלים היסטוריה כללית ומדע המדינה, ובמהלך לימודיו נחטף לירדן והיה שבוי במשך חודשים בבית הכלא בקישלה ובזרקא. במהלך לימודיו שיחק בלהקת הסטודנטים של האוניברסיטה, והשתתף בתסכיתים בקול ישראל. לאחר מכן התקבל כשחקן בתיאטרון העירוני חיפה והקים יחד עם רחל לוי וניסים זוהר את "תיאטרון הצוות" שהיה אחד מתיאטראות הפרינג' הראשונים בארץ, והופיע בת"א ובהתיישבות העובדת. בשנת 1963 נסע ללמוד משחק בבית ספרה של אוטה האגן והרברט ברגהוף בניו יורק ועבד וביים במחנות קיץ בארצות הברית. עם שובו לישראל שימש כמורה להיסטוריה ואזרחות בבית הספר התיכון בקריית חיים ובבית הספר אורט קריית ביאליק. בנוסף, ביים גרסאות למחזות שונים – בין היתר, "צלילי המוסיקה", "סיפור הפרברים", "קזבלן", "הקרנפים", "אנדורה", "שני קוני למל", "דודתו של צ'ארלי", ו"רביזור". ב-1990 השתתף בסדנת תיאטרון של דודו מעיין בקיבוץ כברי והחל לכתוב שירה. השתתף בסדנאות שירה של ישראל בר-כוכב ואגי משעול ופרסם את שיריו בכתבי עת רבים ובאיגרת השבועית של תיאטרון החדר של אמיר אוריין.