עבור אותם אנשי אדיין שנלחמו למען צבא הולאר, נמסרה כגמול ארץ נומנור (בקווניה: נומנורה). ארץ זו לא הייתה של אמן ולא של הארץ התיכונה, אך עדיין הייתה קרובה יותר לאמן.
אליפות העולם של PWG
אליפות העולם של PWG (באנגלית: PWG World Championship) היא תואר אליפות השייך לארגון ההיאבקות Pro Wrestling Guerrilla (PWG). האליפות הוצגה לראשונה בשנת 2003 כאליפות PWG. אלוף העולם הנוכחי הוא בנדידו לאחר שניצח את האלוף לשעבר, ג'ף קוב, ב-20 בדצמבר 2019.
היסטוריה.
האליפות הפכה להיות מזוהה תחת שמה הנוכחי בפברואר 2006, כשהארגון קיים מסע הופעות אירופי באסן, גרמניה ובאורפינגטון, אנגליה. בין הגנותיה השונות בזירה המקומית של קליפורניה, חגורת האליפות הוגנה ברחבי העולם במדינות כמו צרפת, אנגליה, גרמניה ואוסטרליה.
הטורניר להכתרת אלוף PWG הראשון.
ארגון ההיאבקות PWG החליט לקיים טורניר, שהכיל 16 משתתפים על מנת להכתיר את אלוף PWG הראשון. הטורניר התקיים כך ששלב שמינית הגמר נערך ב-29 באוגוסט 2003 במסגרת הלילה הראשון של האירוע Bad Ass Mother 3000, בעוד ששלב רבע הגמר, חצי הגמר והגמר נערכו למחרת במסגרת הלילה השני של האירוע Bad Ass Mother 3000.
רשימת האלופים.
האלוף הראשון היה פרנקי קאזריאן, שניצח את ג'ואי ריאן בקרב הגמר של טורניר בן 16 משתתפים ב-30 באוגוסט 2003 במסגרת האירוע Bad Ass Mother 3000 – Stage 2. המתאבק בעל תקופת הכהונה הארוכה הוא אדם קול עם 538 ימים, בעוד שהמתאבק בעל תקופת הכהונה הקצרה ביותר הוא בריאן דניאלסון, שוויתר על התואר מיד לאחר שזכה בו בפעם השנייה; הסיבה לכך הייתה החתימה שלו ב-WWE ואי יכולתו להגן עליה במסגרת שהותו בארגון זה. קווין סטין מחזיק בשיא הזכיות הגבוה ביותר עם 3. בסך הכל, היו 31 כהונות, כשמתוכם 24 מתאבקים שונים החזיקו בתואר.
מסוף יותם ויואב
מסוף יותם ויואב הוא מסוף אוטובוסים הממוקם ברחוב ז'בוטינסקי, סמוך לפארק יצחק אוחיון ולקניון הגדול בפתח תקווה, אשר החל את פעילותו ב-21 באוגוסט 2020 ומופעלים בו קווים עירוניים וגם בינעירוניים של החברות אפיקים תנופה (חברה) קווים ומטרופולין (תחבורה ציבורית) לאזורים שונים בתוך ומחוץ לעיר פתח תקווה.
המסוף קרוי על שם זוג אחים בשם יואב חכם ויותם חכם, תושבי ראש העין שנהרגו בתאונה ב-9 בינואר 2013 מפגיעת אוטובוס של חברת אגד, בזמן שחצו את נתיב התחבורה הציבורית ברחוב ז'בוטינסקי במקום שבו הוקם המסוף.
היסטוריה.
למסוף היו הרבה תוכניות קודמות וניסו להפעילו בספטמבר 2017 אולם בעקבות טענות של גורמים רבים שתכנון התחנה היה כושל הפעלתו בוטלה ובעקבות זה הוא נשאר שומם ולא פעיל עד שראש העייריה,רמי גרינברג החליט לפתוח את המסוף, בסופו של דבר נפתח המסוף ב-21 באוגוסט 2020, המסוף בנוי בצמוד לשטח שבו מוקמת תחנת בלינסון של הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב.
קווי האוטובוסים והרציפים.
♿- נגיש
🔄- קו סיבובי
🌙- קו לילה
⬅️- קו חד-כיווני
יה-יה יאיר
מועצת האופנה הצרפתית
מועצת האופנה הצרפתית (בצרפתית: Fédération française de la couture) הוא הגוף הממשלתי האחראי על תעשיית האופנה של צרפת. המועצה נוסדה ב-1973 והיא צמחה מאיגוד מסחרי שנוסד ב-1868.
המועצה מתחלקת לשלושה איגודים מסחריים שונים:
המועצה מחזיקה בבית ספר לאופנה (École de la chambre syndicale de la couture parisienne) הנוסד ב-1927, בין בוגרי בית הספר נמנים ולנטינו גאראווני ואיב סן-לורן.
המועצה עובדת בשיתוף עם "Union Nationale Artisanale de la Couture et des Activités Connexes", איגוד של תופרים ואנשי אופנה במחוזות המנהליים של צרפת מחוץ לפריז.
המועצה אחראית לקביעת הזמנים ומיקומי האירועים של שבוע האופנה בפריז, הגוף גם קובע תקנים לגבי איכות ייצור האופנה והגדרת ביגוד כהוט קוטור.
ארסן לופן נגד הרלוק שולמס
ארסן לופין נגד הרלוק שולמס (בצרפתית: Arsène Lupin contre Herlock Sholmes) הוא האוסף השני של סיפורי ארסן לופין שנכתב על ידי מוריס לבלאן ובו שתי הרפתקאות ומשחק מוחות בין לופן להרלוק שולמס. הדמות "הרלוק שולמס" היא התייחסות שקופה לשרלוק הולמס מסיפורי הבלשים של ארתור קונן דויל, שהופיע בסיפור "שרלוק הולמס מגיע מאוחר מדי", אחד משמונת הסיפורים באוסף הראשון, ארסן לופין, הפורץ הג'נטלמן.
הספר ארסן לופן נגד הרלוק שולמס, העמיד את שרלוק הולמס באור מגוחך ועורר את זעמו של ארתור קונאן דויל.
פרסום.
שני הסיפורים פורסמו בתחילה במגזין Je sais tout מנובמבר 1906. הסיפור הראשון, "הגברת הבלונדינית", פורסם מנובמבר 1906 עד אפריל 1907 ואילו השני, "המנורה היהודית", הופיע בספטמבר ובאוקטובר 1907. אוסף הסיפורים הללו פורסמו עם שינויים בפברואר 1908, וב-1914 הופיעה מהדורה נוספת עם שינויים נוספים. התרגומים לאנגלית הופיעו בשנת 1910.
תוכן.
שני האוספים באנגלית מכילים את הפרקים או הסיפורים הבאים:
1) "הגברת הבלונדינית" (רומן)
2) "המנורה היהודית" (סיפור)
עלילה.
הסיפור הראשון, "הגברת הבלונדינית", נפתח ברכישת שולחן עתיק על ידי פרופסור למתמטיקה. לאחר מכן נגנב השולחן, כפי שמתברר, על ידי ארסן לופן. מאוחר יותר, גם לופן וגם הפרופסור מבינים שכרטיס לוטו, שנשאר בשגגה בשולחן, הוא הכרטיס הזוכה, ולופן ממשיך להבטיח שהוא משיג מחצית מהזכיות תוך ביצוע בריחה כמעט בלתי אפשרית עם גברת בלונדינית. לאחר גניבת היהלום הכחול, שוב על ידי גברת בלונדינית, גנימאר יצר קשר עם לופן ופנה להרלוק שולמס כדי למצוא את לופן. מבלי משים, לופן והביוגרף שלו נפגשים עם שולמס שהגיע לאחרונה עם עוזרו וילסון, למסעדה פריזאית והם מסכימים על רגיעה זהירה לפני שלופן יוצא לדרך כדי להניח את מלכודותיו. למרות מאמציו של לופן, שולמס מצליח לחשוף את זהותה של הגברת הבלונדינית ואת מעורבותו של לופן בפשעים הקשורים אליה. אולם ארסן הצליח ללכוד את שולמס ושולח אותו לסאות'המפטון בסירה, אך שולמס מצליח לברוח חזרה לפריז ולהנדס את מעצרו של לופן. אולם לאחר ששולמס עוזב, לופן מערים על שוביו הצרפתים ומצליח להיפרד משולמס ווילסון בגאר דו נור.
"המנורה היהודית" נפתח בפנייה נוספת להרלוק שולמס בבקשה לעזרה במציאת מנורה יהודית. לאחר קריאת הערעור, שולמס המום לקרוא מכתב שני, הפעם על ידי לופן ומגיע לתפקיד באותו היום, המזהיר אותו לא להתערב. שולמס זועם על התעוזה של לופן ומחליט לנסוע לפריז. בגאר דו נור, שולמס מתקבל על ידי עלמה צעירה, שמזהירה אותו שוב שלא להתערב ומגלה כי אקו דה פראנס, עיתון השופר של לופן, מכריז על בואו. שולמס ממשיך לחקור את הפשע ומגלה את הסיבה האמיתית לפנייתו של לופן שלא להתערב.
עיבוד קולנועי.
סרט משנת 1910 שכותרתו ארסן לופן נגד שרלוק הולמס היה עיבוד לסיפוריו של לבלאן. חוקי זכויות היוצרים הגרמניים אפשרו למפיקים להחזיר את "שולמס" ל"שרלוק הולמס", שגולם על ידי ויגו לארסן.
בבדאג
בבדאג (ברומנית: Babadag, מטורקית: Babadağ – "הר האב", נודע בעבר כ-Babatag) היא עיר במחוז טולצ'ה בחבל דוברוג'ה ברומניה. היא שוכנת על גדות אגמון שנוצר על ידי הנחל טאיצה, ברמות המיוערות של צפון דוברוג'ה. בעיר נמצא אחד מהקברות המיוחסים לסארי סלטיק.
האגם בבדאג נפרד מהאגם ראזים על ידי רצועת ביצות.
בבדאג נמצאת 37 ק"מ דרומית מבירת המחוז טולצ'ה. העיר מנתה 8,940 תושבים בשנת 2011.
בבדאג נמצאת במרחק של 213 ק"מ מזרחית מבירת רומניה, בוקרשט, 80 ק"מ צפונית מקונסטנצה ו-80 ק"מ דרומית-מזרחית מגאלאץ.
השם.
שמה של בבדאג קשור לדרוויש באבה סארי סלטיק דדה שחי במאה ה-13, והוביל, לפי המסורת, קבוצה של טורקמנים וטורקים אוע'וזים מהאימפריה הסלג'וקית לשעבר אל חבל דוברוג'ה ויישב אותם באותו אזור.
סיפור על כך נמצא בכתבי הנוסע הערבי אבן בטוטה
היסטוריה.
בעת העתיקה.
הממצאים הארכאולוגיים הקדומים ביותר מקורם בתקופה הנאוליתית האמצעית ועליונה. במאה ה-9–11 לפנה"ס קמה באזור תרבות כמונה בבדאג לפי שם היישוב, המתאפיינת במגוון חפצי קרמיקה שכללו קרמיקה עם קישוטים מודבקים, ועם כלים משלב המוקדם של תרבות האלשטאט מהתחלת תקופת הברזל.
בסו: התפתחותה של תרבות בבדאג (במאות ה-7-8 לפנה"ס) הופיעו יישובים מבוצרים גם בבדאג, באניסלה הסמוכה ובמקומות אחרים במחוז טולצ'ה.
התרבות בבדאג הייתה במגעים כלכליים עם תרבות קסלג'ן (Coslageni) בשטח רומניה של ימינו ועם תרבות סבטינובקה שבאוקראינה של ימינו.
בימי קדם במאה השנייה-הרביעית אחה"ס התקיים במקום בנקודות טאביה וטופראקיוי יישוב רומי מכונה ויקוס נובוס (Vicus Novus = "כפר חדש") המוזכר בכתובת בלטינית מזמן האימפריה הרומית משנת 178. במרכז העיר בבדאג נתגלו שרידים רומיים שמעידים על רמת התפתחות עירונית משמעותית (מובילי מים מחרס שנכלאו בחומות וכו'). משערים שהכפר נעלם בעקבות פלישת האווארים בשלהי המאה השישית.
ההתיישבות הטורקית והבולגרית.
התיעוד הראשון של העיירה הוא משנת 1263. באותן השנים קבוצה גדולה של כ-10,000–12,000 טורקים ו שש מאות לוחמים שליוו את הדרוויש באבה סארי סלטוק התיישבה בצפון דוברוג'ה כולל באזור בבדאג של היום, בתאום עם הקיסר הביזנטי מיכאיל השמיני פלאולוגוס ששאף לחזק את גבול האימפריה הביזנטית בצפון דוברוג'ה. עם זאת בסופו של דבר, מתיישבים אלה נסעו אחר כך הלאה אל קרים וערבות קפצ'אק מצפון לים השחור. חלקם חזרו אחר כך משם, והעיר – המוזכרת על ידי הנוסע אבן בטוטה ב–1335-1334, הפכה לאחד המאחזים הרחוקים ביותר של ה"טורקים" ,למעשה של הטטרים מ"אורדת הזהב"). אבן בטוטה מציינת אותה כעיר הדרומית ביותר של הטטרים. העיר הייתה תקופה מסוימת חלק מהאימפריה הבולגרית.