בערוב ימיו היה בבעלותו של טוד רכוש רב, במיוחד בפרנקפורט. הוא היה חבר בחברת נהר קנטקי, החברה הראשונה שהוקמה כדי לקדם את נתיבי הנהרות במדינה. בבעלותו היו מניות של כביש האגרה של קנטקי, שהיה הכביש הציבורי המשופר הראשון ממערב להרי האלגיני, ושל גשר האגרה של פרנקפורט שחצה את נהר קנטקי. בנוסף לביתו היו בבעלותו קרקעות בשטח של 29 קמ"ר בכל רחבי קנטקי ויותר מעשרים מגרשים בתחומי העיר. שווי רכושו הוערך ביותר מ-70,000 דולר, סכום עצום במונחי הימים הללו.
ב-1820 התקבל טוד כחבר באגודת העתיקות האמריקאית . הוא גם היה חבר בבונים החופשיים.
תומאס טוד נפטר בפרנקפורט ב-7 בפברואר 1823, בגיל 61. בתחילה הוא נטמן באחוזת הקבר המשפחתית של משפחת אינס. מאוחר יותר הועברו שרידיו לבית הקברות של פרנקפורט. במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי.
תחנת זברה אינה עונה (סרט)
תחנת זברה אינה עונה (באנגלית: Ice Station Zebra) הוא סרט ריגול אמריקאי משנת 1968 בבימויו של ג'ון סטרג'ס, עם רוק הדסון, פטריק מקגוהן וארנסט בורגנין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס באופן רופף על הרומן "תחנת זברה אינה עונה" של אליסטר מקלין משנת 1961. הוא צולם בשיטת Super Panavision 70 והוקרן בשיטת הסינרמה.
הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
תקציר העלילה.
לוויין ריגול סובייטי חוזר לכדור הארץ ומשחרר מתקן ובו מצלמה ופילם בו מצולמים אתרי טילים של ברית המועצות וארצות הברית. המתקן נופל ליד תחנת אזרחית בשם "זברה" בקרבת הקוטב הצפוני ובה משרתים אזרחים משתי מעצמות העל שחלקם הם סוכנים. מתחולל קרב ביניהם לתפיסת המצלמה, חלק מהם נהרגים, המקום עולה באש, משדר קריאות מצוקה ואחר כך אין מענה משם. הסובייטים והאמריקאיים עוקבים אחרי זה ומודאגים. בפילם יש צילומי אתרי טילים של שתי מעצמות העל.
אדמירל גארבי (לויד נולן) טס לסקוטלנד ונפגש עם רב החובל ג'ון פאראדי (רוק הדסון), מפקד הצוללת הגרעינית "טייגרפיש". הוא מטיל עליו לחלץ את האנשים משם. היות שהמקום מוקף בקרח, על הצוללת להגיע לשם מתחת לקרח. גארבי לא מגלה לפאראדי את הסיבה האמיתית לשליחותו – תפיסת הפילם.
למסע מצטרפים מחלקה של לוחמי מארינס עם מפקדם לוטננט ווקר (טוני ביל) ואיש המודיעין הבריטי דייוויד ג'ונס (פטריק מקגוהן). בדרך מונחתים ממסוק עוד שני אנשים – בוריס ואסלוב (ארנסט בורגנין), רוסי שערק למערב, וקפטן לסלי אנדר (ג'ים בראון), קצין קשוח שמתמנה למפקד הכוח הצבאי.
הצוללת נכנסת מתחת לקרח וג'ונס מציע לירות טורפדו כדי לבקע את הקרח. בניסיון הירי חודרים מים לצוללת והיא צוללת עמוק וכמעט טובעת ברגע האחרון הם ניצלים. ג'ונס אומר שזו חבלה וחושד בקפטן אנדר.
לבסוף הם מצליחום לשבור את שכבת הקרח סמוך לתחנת "זברה". הם מגיעים למקום ומוצאים שהוא הרוס. חלק מהאנשים ירויים וחלק קפואים כמעט ולא משתפים פעולה. ואסלוב מחפש אחר המכשיר המאתר את המצלמה ומוצא אותו. ג'ונס מנסה לקחת ממנו והוא חובט בו. ברגע הזה נכנס גם קפטן אנדר וואלסוב מאיים עליו. ג'ונס מתעורר מעלפונו וחושב שאנדר הוא הבוגד ויורה בו למוות. למקום מגיע פאראדי הנדהם. ואסלוב יוצא עם המכשיר ומאתר את המצלמה הנמצאת בתוך מתקן עם חומר נפץ. פאראדי מוצא מכשיר רוסי המסוגל לפוצץ אותה.
למקום מגיעים צנחנים סובייטים ומפקדם קולונל אוסטרובסקי (אלף קיילין) נותן אולטימטום לאמריקאים למסור לו את המצלמה. הם מוסרים לו את המתקן בלי הפילם. הרוסים מגלים את התרמית, נפתחת אש. ואסלוב מתכוון למסור להם את הפילם אך ג'ונס תוקף וחונק אותו. לבסוף פאראדי מחליט למסור את המכשיר עם הפילם. הסובייטים מחברים אותו לכדור פורח כדי שיילכד על ידי מטוס שלהם ופאראדי מפוצץ אותו.
כעת הושמד הפילם, הסתיים הסכסוך בין שתי מעצמות העל וכולם חוזרים הביתה. בעיתונים מתפרסמת ידיעה כי "שתי המעצמות שיתפו פעולה במעשה הומניטרי".
לינדזי ברנרד הול
לינדזי ברנרד הול (באנגלית: Lindsay Bernard Hall; 28 בדצמבר 1859 - 14 בפברואר 1935) היה אמן, מורה ומנהל גלריה לאמנות אוסטרלית יליד אנגליה.
חיים וקריירה.
הול נולד בגארסטון, ליברפול, אנגליה, בנו של מתווך. הול התחנך במכללת צ'לטנהאם וגדל באווירה של תרבות. הוא למד ציור בבית הספר לאמנות דרום קנזינגטון, באנטוורפן ומינכן, ועבד מספר שנים בלונדון.
הוא הציג באקדמיה המלכותית והיה אחד החברים המקוריים של מועדון האמנות האנגלית החדשה. הוא הציג עם המועדון ב-1886 וב-1887.
עם מותו של ג'ורג' פולינגסבי בשנת 1891, הוא מונה למנהל הגלריה הלאומית של ויקטוריה וכמנהל בית הספר לאמנויות במלבורן. הוא החל את תפקידו במרץ 1892.
הול התחתן עם אלסינור מרי שוטר ב-18 בדצמבר 1894, אולם היא מתה בשנת 1901. הוא מילא את התפקיד בגלריה במשך 43 שנים ורבים מהציירים הידועים של אוסטרליה הוכשרו על ידו בבית הספר של הגלריה הלאומית לאמנות בוויקטוריה. ארנסט באקמאסטר ואלסי בארלו היו בין תלמידיו.
הול שימש גם כיועץ לרכישת תמונות לגלריה ולמוזיאון לאמנות, וכאשר התקבל הירושה של אלפרד פלטון בשנת 1904, האחריות שלו גדלה בהרבה. בשנת 1905 הול חזר לאנגליה כדי לבצע רכישות במסגרת הירושה. לאחר חזרתו הוא היה צפוי לייעץ לכל מה שהוגש ועשוי למצוא מקום במוזיאון לאמנות ואף שמעולם לא טען שהוא מומחה בכל הדברים האלה, הוא השלים את הידע שלו בקריאה רבה וביצע טעויות מעטות יחסית.
יצירה.
הציורים של הול עצמו היו בדרך כלל חללי פנים, עירום או ציורי טבע דומם. לעיתים קרובות הוא היה מיוצג בתערוכות של האמנים הוויקטוריאניים וחברות אחרות וקיים כמה תערוכות יחיד, אך הוא היה עסוק כמנהל ויועץ, וציוריו היו צריכים להיעשות בסופי שבוע ובחופשות.
בפברואר 1934 נסע שוב ללונדון כיועץ של נאמני קרן פלטון ונפטר שם ב-14 בפברואר 1935.
בשנת 1912 התחתן הול בפעם השנייה, הפעם להרייט גרייס תומסון, ונולד לו בן אחד בנישואין הראשונים ושני בנים ובת בנישואים השניים.
הול היה אדם גבוה ומכובד, אדיב ועשה רושם חזק. הוא היה שמרן ביותר כמעט בכל דבר, החל באמנותו וכלה בפוליטיקה שלו. בעניינים אחרים פנייתו הייתה למסורת ולמומחיות. הול היה איש ישר, הוא לא ראה שום יתרון בבית הספר לציור מודרני. נראה שציוריו תוכננו בקפידה ותמיד צוירו היטב. צביעתו לא תמיד הייתה כל כך טובה, והדבר ניכר במיוחד בכמה עירומים ישנים שלו.
הדוגמאות ליצירותיו בגלריות מלבורן, סידני ואדלייד מראות שהוא היה אמן מצפוני ומצוין. כמורה התנהגותו הייתה קרה במקצת, שבאה מסוג של ביישנות, דחתה לפעמים את תלמידיו בימיו הראשונים, אך הוא התמתן ככל שהתבגר. היו חילוקי דעות רבים ביחס לערך שיטות הלימוד שלו, אך הרשימה הארוכה של תלמידיו המכובדים מרמזת שהתעקשותו על כנות, אמת וציור טוב, ודאי היו בעלי ערך רב עבורם. בכל מקרה, לאישיותו של הול הייתה השפעה חזקה לטובת האמנות בתקופתו.
חיים מאוחרים.
הול נפטר בלונדון ב-14 בפברואר 1935 ונקבר בבית העלמין גולדרס גרין. בין הנוכחים היו האמנים האוסטרלים ג'ורג' בל, א.מ. כהן, ג'יימס פיטר קווין, בס טייט ומריון ג'ונס וכן הפסלים הבריטים גילברט בייס וליידי הילטון יאנג.
אנה קוז'מינסקה
אנה הלנה קוז'מינסקה (באנגלית: Anna Helena Koźmińska; 22 במאי 1919, ראדומסק – 24 במרץ 2021, ורשה) הייתה גיבורה פולנייה בתקופת מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי פולין, שהוכרה כחסידת אומות העולם בשנת 1991.
ביוגרפיה.
קוז'מינסקה התגוררה בצ'נסטוחובה שבפולין עם אביה ואמה החורגת. בין השנים 1943–1945 הם סיפקו מחסה לאברהם יבלונסקי, ילד יהודי פולני שנמלט מגטו צ'נסטוחובה. לילד ניתנה זהות בדויה והוא אף השתתף במיסות בכנסייה כנער מזבח. המשפחה סיפרה כי עקבות אביו נעלמו והאם תגיע לקחתו. המשפחה סיפקה מחסה לשלושה יהודים נוספים.
לקוז'מניסקה הוענק אות חסיד אומות העולם בשנת 1991 על ידי יד ושם. בשנת 2016 היא קיבלה את צלב המפקד של מסדר פולוניה רסטיטוטה .
לרגל יום הולדתה ה-101 בשנת 2020, הפכה קוז'מינסקה לחסידת אומות עולם המבוגרת ביותר. היא קיבלה ברכות יום הולדת מנשיא מדינת ישראל ומנשיא פולין.
ג'ורג' פולינגסבי
ג'ורג' פרדריק פולינגסבי (באנגלית: George Frederick Folingsby; 23 באוגוסט 1828 - 4 בינואר 1891) היה צייר ומחנך אמנות אוסטרלי יליד אירלנד.
ביוגרפיה.
פולינגסבי נולד במחוז וויקלו, אירלנד. בגיל 18 היגר לקנדה. בהמשך נסע לעיר ניו יורק, למד רישום ותרם איורים למגזינים, כולל "הרפרס מגזין". בשנת 1852 נסע למינכן ובילה שנתיים בבית הספר לציור של האקדמיה המלכותית. לאחר מכן נסע לפריז ובמשך כמה חודשים היה תלמידו של תומאס קוטור. בשובו למינכן עבד חמש שנים אצל קרל פון פילוטי.
בשנת 1864, תמונתו של פולינגסבי "בוניאן בכלא", נרכשה על ידי הגלריה הלאומית של ויקטוריה. הוא המשיך להתגורר במינכן אך הציג מדי פעם באירלנד ובאנגליה; "השיעור הראשון" שלו נתלה באקדמיה המלכותית בשנת 1869, "ניצחונה של ליידי ג'יין על הבישוף גרדנר" בשנת 1871. הוא זכה במדליות על ציורים היסטוריים בתערוכות שהתקיימו בווינה בשנת 1871 ובפילדלפיה בשנת 1873.
פולינגסבי הגיע למלבורן, אוסטרליה עם בתו בת העשר, ב-1 ביולי 1879. המוניטין שלו כצייר דיוקנאות הקדים את בואו והוא היה מבוקש במהירות כצייר, והתפרנס מעבודות של אישים בולטים בחברה במלבורן. לפולינגסבי הוצע תפקיד מאסטר בבית הספר לציור בגלריה ומונה ב-1 ביוני 1882.
בספטמבר אותה שנה הוא מונה למנהל הראשון של הגלריה הלאומית של ויקטוריה וארגן מחדש את בית הספר לציור. הפרקטיקה של יצירת עותקים של תמונות נפסקה וכל עידוד ניתן לציור מהחיים.