ביום 28 בדצמבר 1945 יצאו לוחמי האצ"ל לפשיטה על מחנה הצבא הבריטי במגרשי התערוכה (אשר היו באותה עת שטח שבין צפון רחוב דיזנגוף לנמל תל אביב) וזאת מתוך מטרה להשתלט על כמויות של מקלעי M1 תומפסון (טומיגן) אשר היו מאוחסנים במקום. דב שטרנגלז פיקד על חוליית פורצים בפעולה. במהלך הפעולה התפתח קרב יריות ובמהלכו נפגע שטרנגלז אנושות (כפי הנראה מיריה אשר פגעה בחזהו ומרימון הלם אותו אחז והתפוצץ בסמוך לו עקב פציעתו מהירי). דב שטרנגלז הובהל לבית החולים על ידי סירה אשר עגנה בסמוך אך נפטר כתוצאה מפצעיו הקשים. מותו נקבע בבית החולים הדסה (תל אביב).
קבורה.
במוצאי שבת בלילה - יומיים אחר שנהרג בהתקפה, ובטרם תגיע לאוזני המשטרה הבריטית הידיעה על דבר נפילתו, הוציאו לוחמי האצ"ל את גווייתו מבית-החולים והוא הובא למנוחות, כאשר "אף הוריו אינם נוכחים", בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב.
ג'ו ג'ו וייט
ג'וזף הנרי "ג'ו ג'ו" וייט (באנגלית: Joseph Henry "Jo Jo" White; 16 בנובמבר 1946 - 16 בינואר 2018) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. בספטמבר 2015 הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן.
החיים והקריירה.
ג'ו ג'ו וייט נולד בסנט לואיס, מיזורי. הוא שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת קנזס, והוא נכנס עם מכללתו לטורניר אליפות המכללות בכדורסל של ה-NCAA שם הוא הפסיד לאחר שתי הארכות לטקסס המערבית, שכיום ידועה כאוניברסיטת טקסס באל פאסו.
לאחר הקולג', שיחק וייט באולימפיאדת מקסיקו בשנת 1968 עם נבחרת ארצות הברית בכדורסל, שלא הפסידה במשחק אחד וניצחה את נבחרת יוגוסלביה 65-50 במשחק הגמר.
לאחר האולימפיאדה, נבחר וייט בדראפט ה-NBA בבחירה התשיעית על ידי בוסטון סלטיקס, שבדיוק זכו באליפות ה-11 שלהם ב-13 שנים. בשנה שבה הגיע וייט לבוסטון, הסנטר והשחקן-מאמן של הסלטיקס, ביל ראסל, הכריז על פרישתו. בעונתו הראשונה, הסלטיקס בנו מחדש את הקבוצה שלהם, כשבחרו בדראפט את דייב קאונס וקיבלו ב את פול סילאס. ביחד עם שני אלה ועם הפורוורד הוותיק ג'ון האבליצ'ק, הפך וייט לעמוד התווך בשתי אליפויות בוסטון בשנות השבעים (בעונת 1973-74 ובעונת 1975-76).
וייט הפך לאחד מהשחקנים היציבים ביותר של הכדורסל המקצועי לאחר ששיחק את כל 82 המשחקים במשך 5 עונות רצופות. יכולותיו כללו הגנה נהדרת, מהירות, זריקה ויכולת מנהיגות.
בשנת 1970 סיימו הסלטיקס עם המאזן השלילי הראשון מאז 1951. כשווייט מוביל את ההתקפה מעמדת הרכז, הקבוצה חזרה למאזן חיובי בשנת 1971. הוא שיחק במשחק האולסטאר במשך שבע שנים רצופות, משנת 1971 ועד 1977, כשהוא גם מסיים כאחד מעשרת המובילים בליגה באסיסטים משנת 1973 עד שנת 1977. ב-1974 וב-1976, הוביל וייט את הסלטיקס לאליפות והוא קיבל את תואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA בגמר 1976.
אחד משיאי הקריירה של וייט הוא משחק עם ההארכה המשולשת נגד פיניקס סאנס במשחק 5 בסדרת הגמר של 1976. וייט הוביל את הקלעים במשחק עם 33 נקודות, והיו לו גם 9 אסיסטים בניצחון בתוצאה 128-126. הוא שיחק במשחק 60 דקות, כשמשחק רגיל נמשך רק 48 דקות, והיחיד ששיחק יותר זמן ממנו הוא גארפילד הרד מהסאנס ששיחק 61 דקות מתוך 63 דקות המשחק. משחק זה נחשב בעיני רבים למשחק הטוב ביותר ששוחק אי פעם.
וייט הועבר לגולדן סטייט ווריורס ב-1979, והוא פרש ב-1981 כשהוא שיחק עם ה-קנזס סיטי קינגס. שנה לאחר מכן גופייתו עם מספר 10 נתלתה על תקרת הבוסטון גארדן, אולמם של הסלטיקס.
וייט המשיך להיות מעורב בכדורסל, ארגן פרויקטים עם בוסטון סלטיקס, והמשיך לבוא לרוב משחקי הבית שלהם.
ב-16 בינואר 2018 נפטר לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן, בגיל 71.
מגע ראשון (מסע בין כוכבים)
מיכאל בהגן
לאורנטיה
לאורנטיה (הקראטון של אמריקה הצפונית) הוא קראטון יבשתי גדול, המהווה את הליבה הגאולוגית העתיקה של יבשת אמריקה הצפונית. פעמים רבות בעבר הייתה לאורנטיה יבשת נפרדת כפי שהיא כיום בצורת אמריקה הצפונית, אף שבמקור היא כללה גם חלקים מהקראטון של גרינלנד ואת החלק הצפון-מערבי של סקוטלנד, המכונה (Hebridean Terrane). בזמנים אחרים בעבר הייתה לאורנטיה חלק מיבשת גדולות יותר ויבשות-על, ובעצמה מורכבת מפיסות קרום קטנות רבות שהתחברו על רשת של חגורות אורוגניות מתחילת הפרוטרוזואיקון. יבשות זעירות ואיים אוקייניים התנגשו והתחברו לגוש ההולך וגדל של לאורנטיה, וביחד יצרו את הקראטון היציב של עידן הארכאיקון כפי שהוא מוכר כיום.
מקור השם.
הקראטון קרוי על שם השילד הלאורנטי הקרוי על שם ההרים הלאורנטינים בקנדה, אלו קרויים בתורם על שם הנהר סנט לורנס והוא קרוי על שם הקדוש הנוצרי לאורנטיוס מרומא שהנהר נתגלה לאירופאים לראשונה ביום חגו (ה-10 באוגוסט).
המישורים הפנימיים.
הקראטון היציב נחשף במזרח ובמרכז קנדה כשילד הקנדי (Canadian Shield), אבל כשלוקחים בחשבון גם את השלוחות התת-קרקעיות המונח הנרחב יותר השילד הלאורנטי (Laurentian Shield) נפוץ יותר, מכיוון שחלקים גדולים של המבנה נמשכים מחוץ לקנדה. האזור המשתרע מעל הקראטון היציב מכונה "המישורים הפנימיים" (Interior Plains) או גם ה"בימה הפנימית" (Interior platform) - אזור פיזיוגרפי המשתרע על שטח נרחב בפנים אמריקה הצפונית וכולל את המישורים הגדולים וחלקים גדולים במרכז קנדה. בארצות הברית מכוסה תשתית הסלע של הקראטון בסלעי משקע של המישורים הפנימיים למעט בצפון מינסוטה, ויסקונסין, הרי אדירונדק של צפון מדינת ניו יורק וחלקו העליון של חצי האי של מישיגן. עובי הסלעים בקראטון נע בין 1,000 ל-6,100 מטרים. הסלעים המרכיבים את הקראטון הם סלעי יסוד וסלעים מותמרים המכוסים בסלעי משקע: סלע גיר, סלעי חול ופצלים. סלעי משקע אלו הושקעו בין לפני 650 מיליון שנים ל-290 מיליון שנים.
פעילות טקטונית.
סלעי היסוד והסלעים המותמרים של תשתית הקראטון נוצרו בין לפני 1.5 מיליארד שנים ללפני מיליארד שנים בסביבה פעילה טקטונית שפעלו בה הן לחץ רב והן טמפרטורה גבוהה. סלעי המשקע הצעירים יותר שהושקעו על גבי סלע התשתית נוצרו בסביבה ימית שקטה או בסביבת נהרות. במרבית תקופת קרבון מיסיסיפי היה הקראטון אזור של משטח קרבונטי ימי שעליו הושקעו בעיקר סלעי גיר, דולומיט וסלעי התאדות. משטח זה השתרע או מהרי האפלצ'ים או מעמק המיסיסיפי עד לאגן הגדול של ימינו. הקראטון כוסה בים טרופי רדוד וחמים המכונה "ים אפיקראטוני" (כלומר "על גבי קראטון") שעומקו המקסימלי 60 מטרים בקצה מדף היבשת. מדי פעם התרוממו שרשרות הרים על השוליים המרוחקים של הקראטון ואז נשחקו, כשהחול שנוצר בשחיקה התפזר על פני השטח.
געשיות.
החלק הדרום-מערבי של לאורנטיה מורכב מסלעי התשתית מהפרקמבריון שעוותו בשל התנגשות היבשות (האזור הצבוע בסגול במפה למעלה משמאל). אזור זה היה נחשף לביקוע משמעותי כאשר פרובינציית אגן ורכס התמתחה עד 100% מרוחבה המקורי. אזור זה היה מוקד למספר התפרצויות געשיות גדולות.
ירי כבוד
מחנה שמונים
הרצח המסתורי בסטאייל
הרצח המסתורי בסטאייל (אנגלית: The Mysterious Affair at Styles) הוא ספרה הבלשי הראשון של אגאתה כריסטי, אשר מאז יציאתו לאור העניק לה מוניטין רב בתחום הספרות הבלשית ותורגם לשפות רבות. הוא נכתב בשנת 1916 ופורסם לראשונה בשנת 1920. הספר מציג לראשונה את הרקולה פוארו הבלש הבלגי הנודע, אינספקטור ג'אפ מהסקוטלנד יארד וקפיטן האסטינגס, דמויות שיופיעו בהמשך ברבים מספריה של כריסטי. הספר יצא לאור בעברית על ידי הוצאת מ. מזרחי, בשנת 1993 ותורגם על ידי א. בן-דן. תרגום חדש של הספר על ידי מיכל אלפון יצא בשנת 2016 בהוצאת עם עובד תחת השם "הפרשה המסתורית בסטיילס"
בספר זה משתמשת כריסטי בטכניקה בלשית חוזרת שלה. היא מציגה בפני הקורא מספר רב של חשודים כאשר מידע נוסף נחשף בפני הקורא במהלך הסיפור, באופן שיוכל לפענח את התעלומה בעצמו. הספר מתאר רצח על רקע אחוזה אנגלית מבודדת. ישנם מספר חשודים, רובם מסתירים מידע אודות עצמם. הספר כולל את מפת הבית, מפת החדר בו אירע הרצח וציור חלק מצוואה.
עלילה.
הספר מוצג מנקודת ראותו של קפיטן האסטינגס. קפיטן האסטינגס הוא קצין בריטי שחזר מהחזית לאחר שנפצע בקרבות מלחמת העולם הראשונה ונשלח חזרה לביתו באנגליה. הוא פוגש בידידו ג'ון קאוונדיש במקרה, וזה מזמינו להתארח בביתו, באחוזת סטאייל שבמחוז אסקס. האחוזה נרכשה על ידי אביו המנוח של ג'ון ובמותו הוא הוריש אותה יחד עם רוב כספו ונכסיו לאשתו ואמו החורגת של ג'ון, אמילי אינגלתורפ, שמכונה 'הגבירה'. אף על פי שהייתה אמם החורגת של ג'ון ולאורנס, אחיו הצעיר, היא תמיד התנהגה אליו בנדיבות והם גרו איתה באחוזה. לאורנס הוא בעל השכלה אקדמאית של רופא, אך עוסק בפועל בכתיבה וג'ון הוא פרקליט, אך כבר אינו עוסק במקצוע.
קפטן האסטינגס מופתע לשמוע על נישואיה של הגבירה עם אלפרד אינגלתורפ. נישואים אלו מעמידים את שוכני האחוזה ובייחוד את ג'ון ולאורנס במצב לא נעים מבחינת ירושה. לאחר מותה של הגבירה, לפי צוואתו של האב, אחוזת סטאייל תועבר לג'ון. לאורנס יקבל סכום כספי משמעותי. אולם סכום הכסף המשמעותי שירשה הגבירה מבעלה המנוח הוא שלה להוריש כראות עיניה. ואכן, כמעט מדי שנה שינתה הגבירה את צוואתה כך שבשלב זה רוב דיירי האחוזה היו מועמדים לרשת את הכסף בעבר. מאחר שהגבירה נישאה מחדש, אם היא לא תשאיר צוואה כספה יעבור לבעלה הצעיר החדש, מר אלפרד אינגלתורפ. שילוב עובדה זו, ביחד עם התנהגותו החנפנית כלפי אשתו, גורמים לרוב דיירי האחוזה לתעב את אלפרד אינגלתורפ. בייחוד שונאת אותו ידידתה הקרובה של אמילי, אווילין.