מכון שכטר למדעי היהדות היא מכללה אקדמית ישראלית העוסקת בחקר מדעי היהדות ובלימוד והנחלת היהדות בגישה שוויונית ופלורליסטית, תוך הדגשת משמעותם ויישומם בחיים המודרניים. המוסד נוסד על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) ומזוהה עם היהדות הקונסרבטיבית. הגישה האקדמית במכון שכטר משלבת דרכי לימוד מסורתיות עם גישות מחקר מודרניות. לצד הדיון ההיסטורי והטקסטואלי במקורות היהדות מתנהל שיח תרבותי ואקטואלי, המתמודד עם הדילמות המוסריות-חברתיות של החברה הישראלית בימינו. המכון שוכן בשכונת ניות בירושלים. המכון חבר באיגוד ההתחדשות היהודית "פנים".
היסטוריה של המכון.
מכון שכטר נוסד בשנת 1984 בירושלים ביוזמת הנגיד פרופ' גרשון ד. כהן (1924–1991) וממשיכו הנגיד פרופ' איסמר (יצחק) שורש ושותפים מקרב מייסדי התנועה המסורתית בישראל. המייסדים הגדירו את מטרת המכון כלאפשר לאזרחי מדינת ישראל ללמוד יהדות במסגרת אקדמית מקרבת, המכבדת את הדרכים השונות ביהדות המודרנית ומתבססת על עמדה רוחנית של "כלל ישראל" באמצעות הפגשת לומדים מרחבי מדינת ישראל והתפוצות וממגוון רחב של ביוגרפיות יהודיות (בעיקר). המכון נקרא על שם הרב ד"ר שניאור זלמן שכטר, חוקר ומחנך אשר נחשב לאחד מגדולי ההוגים של היהדות הקונסרבטיבית. תחילה נפתחה התוכנית ללימודים לקראת תואר שני, כשלוחה של בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) אשר העניקה תואר אקדמי אמריקאי.
בשנת 2005 קיבל המכון הכרה מהמועצה להשכלה גבוהה לפעול כמוסד אקדמי ישראלי שמוסמך להעניק תואר שני M.A. במדעי היהדות.
באביב 2012 הושלמה בנייתו של הקמפוס החדש של המכון שנמצא בצמוד לבניין הישן, בתכנון האדריכלית עדה כרמי מלמד, כלת פרס ישראל לאדריכלות לשנת תשס"ז. במקביל הושלמה בנייתו של מרכז "נווה שכטר – מרכז לגסי הריטג' לתרבות יהודית" בשכונת נווה צדק בתל אביב יפו. במרכז מתקיימת פעילות של לימוד וחוויה יהודית בבית מדרש, בסדנאות ובסדרות, מופעי מוזיקה וכיתות אומן, תערוכות, חוגים למשפחה וסיורים. נוסף על כך, במקום נערכת פעילות קהילתית של חגיגה וציון מועדים בסדר הזמנים העברי.
נכון לשנת 2021 לומדים במכון כ־400 סטודנטים ועד כה השלימו את לימודיהם יותר מ־1,900 בוגרים, רובם אנשי חינוך מתחומי החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.
תוכניות לימוד לתואר שני.
מכון שכטר מציע תוכנית רב־תחומית לתואר שני במדעי היהדות הכוללת: מקרא, תלמוד והלכה, מדרש ואגדה, מחשבת ישראל, תולדות עם ישראל, לימודי ירושלים וארץ ישראל, לימודי מגדר ופמיניזם, האומנויות ביהדות, יהדות ספרד וארצות האסלאם, לימודי ישראל ותולדות הציונות, ועוד.
המכון מציע כמה תוכניות מיוחדות:
הלימודים לתואר השני מרוכזים ביום בשבוע.
מכוני מחקר.
במכון פועלים חמישה מכוני מחקר:
מפעל המדרש.
במכון שכטר פועל מפעל המדרש, ששם לו למטרה להוציא לאור מהדורות מדעיות של מדרשי חז"ל שטרם זכו למהדורה כזו. במפעל זה לוקחים חלק כמה חוקרים העובדים על הכנת המהדורות, הפירושים והמבואות. רוב המהדורות של מפעל המדרש החלו את דרכן בעבודות דוקטורט של המהדירים, חלקן לפני כמה עשורים, ובשנים האחרונות מגיעות לידי גמר. עורכי הסדרה הם דוד גולינקין ושמא פרידמן.
עד עתה ראו אור המהדורות הבאות (בסוגריים שם המהדיר והשנה):
מהדורות אחרות שעתידות לראות אור בשנים הקרובות:
מלבד המהדורות המדעיות המודפסות, מפעל המדרש מפרסם גם מהדורות סינופטיות של המדרשים שכבר ראו אור (וגם של אחדים שטרם יצאו). מהדורה סינופטית היא הצגת הטקסט של כל כתבי היד של החיבור באופן משווה, שורה תחת שורה, כדי לאפשר למעיין הבנה טובה יותר של נוסח החיבורים. המהדורות הסינופטיות זמינות באופן חופשי ב אתר האינטרנט של המפעל.
מלבד זאת, מוציא מפעל המדרש ספרות מחקרית בנושא מדרשי חז"ל. במסגרת זו ראו אור בינתיים שני ספרים:
עמותות חינוך.
לצד מכון שכטר פועלות עוד שלוש עמותות העוסקות בקידום חינוך יהודי רב-גוני בארץ ובתפוצות ושמציעות מגוון תוכניות חינוכיות להעשרה יהודית:
מפעלים נוספים.
למכון שכטר עוד כמה מפעלים:
סגל המכון.
על הסגל הקבוע של המכון נמנים כ־25 אנשי אקדמיה וחוקרים בתחומי ההלכה, מחשבת ישראל, המקרא, לימודי ארץ ישראל ועוד. ישנם עוד כ־40 מרצים מן החוץ.
בראש המכון עומד פרופ' ארי אקרמן, שהחליף ב-2022 את פרופ' דורון בר, גאוגרף היסטורי ומרצה בכיר ללימודי ארץ ישראל, שהחליף בסתיו 2015 את פרופ' דוד גולינקין שממשיך לשמש כמרצה לתלמוד והלכה במכון.
החל משנת הלימודים תשע"ט הדקנית היא ד"ר תמר קדרי. קודמיה בתפקיד: פרופ' ארי אקרמן (תשע"ו–תשע"ח), פרופ' דורון בר (תשע"ג–תשע"ה), פרופ' רינה לוין מלמד.
התאחדות יהודי בריטניה
H2O (סדרת טלוויזיה)
H2O היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית. הסדרה עלתה לראשונה לשידור בערוץ 10 האוסטרלי בשנת 2006 ובהמשך בערוץ דיסני אוסטרליה. הסדרה משודרת כיום ביותר מ-120 מדינות.
בעקבות הצלחת הסדרה, יצאו שתי סדרות בת לסדרה זו, הראשונה יצאה ב-26 ביולי 2013 ושמה "בנות הים של מקו" ובה דמויות חדשות. השנייה יצאה ב-22 במאי 2015 ושמה "" והיא סדרת אנימציה על אותן הדמויות אך עם שינוי ומדבבים שונים.
בשנת 2016, מצטרפת קריבה היין אשר שיחקה את ריקי צ'אדוויק בסדרה H2O לשני פרקי הסיום של סדרת ההמשך "בנות הים של מקו". היא צוללנית ואוספת עתיקות מפורסמת. במהלך הפרקים היא מספרת שאמה קליאו בלה והיא ניתקו קשר והתרחקו אחת מהשנייה, ושהיא מתגעגעת אליהם מאוד.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתמקדת בשלוש נערות: ריקי, אמה וקליאו. בתחילת הסדרה שלושתן מתוארות כנערות רגילות לחלוטין. הסירה שלהן נתקעת באמצע הים, והן חותרות לאי מייקו המסתורי. הן מחפשות דרך לצאת מהאי, ויוצאות דרך בריכה קטנה. הן מחולצות על ידי משמר החופים, ומגלות שכתוצאה ממגע קסם של האי, הן הופכות לבתולות ים בכל פעם שהן באות במגע עם מים. הבנות מגלות בסמוך שכל אחת מהן קיבלה כוח על טבעי שקשור למים. הן מחליטות לשמור על כל העניין בסודיות מוחלטת. בכל פרק בסדרה נוצרת בעיה שמאיימת על הבנות ועל שמירת סודן, אך תמיד הבנות מוצאות דרך לפתור את הבעיה ומצליחות להמשיך ולשמור על סודיות היותן בתולות ים.
בעונה השנייה מגיעה נערה חדשה לבית הספר, שרלוט, והופכת לאויבת של הבנות לאחר שהיא מתעניינת בלואיס, שהיה החבר של קליאו. שרלוט מגלה שסבתה הייתה בתולת ים והיא עצמה הופכת לבתולת ים ומקבלת את הכוחות של קליאו, ריקי ואמה. היא גורמת לבנות בעיות רבות והן חוששות שהיא עלולה לחשוף את סודן. שרלוט מבקשת מלואיס לנתק קשר עם הבנות, לאחר שקליאו נפגעת היא בורחת אל מעמקי הים ומגיעה לאזור שורץ כרישים, לואיס מציל אותה. לואיס מגלה שביום בו כל כוכבי הלכת מתיישרים בקו אחד הבנות יכולות לאבד את כוחן בבריכת הירח. שרלוט מנסה לגרום לבנות להיכנס לבריכה ולבסוף הבנות גוברות עליה בקרב ארוך והיא טובלת במים ומאבדת את כוחותיה, שרלוט מבטיחה לא לספר דבר על סודן של הבנות.
בעונה השלישית מתגלה כי אמה עוזבת. קליאו וריקי מכירות נערה חדשה בשם בלה, גם היא בתולת ים. בנוסף הן מגלות כי הירח המלא לא משפיע עליהן אלא שולח מים לתקוף אותן ולהביא אותן לבריכת הירח כי אסון עומד לבוא על כדור הארץ, המים מראים להם שכוכב שביט נמשך לבריכת הירח כמו מגנט ועלול להרוס את כדור הארץ, בלה מגלה ששלושתן יכולות לעצור את אותו כוכב שביט על ידי מים לפי אגדה שמצאה, בה ילדה אחת הצליחה לעצור את אותו כוכב שהגיע לכדור הארץ לפני הרבה שנים. בלה, קליאו וריקי הופכות לחברות טובות מאוד.
סידני CBD, ניו סאות' ויילס
שליו אמריקאי מצויץ
שליו אמריקאי מצויץ (שם מדעי: "Colinus cristatus"; מוכר גם בשם: בובווייט מצויץ) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת השלווים האמריקניים, (סוג: "Colinus"), הנפוץ בצפון אמריקה הדרומית, מדרום פנמה, קולומביה, ונצואלה וברזיל ועד קוסטה ריקה והאיים האנטילים ההולנדיים. כפי שניתן ללמוד משמו, על ראשו של השליו האמריקאי המצויץ, ציצת נוצות.
בית גידולו הטבעי של שליו זה, הוא אזורי סוואנה פתוחים, שולי וקרחות יער ובקרבת מקווי מים. את רוב חייו הוא מבלה על הקרקע, אך כאשר הוא מופרע משלוותו, מתעופף השליו למרחק קצר, במטס מהיר ורעשני.
תת-מנים.
לשליו האמריקאי 14 תת-מינים הנבדלים זה מזה, בצבעיהם ובאורך ציצת הנוצות שלהם. הצבעים נעים בין ערמוני בהיר, לערמוני כהה, חלקם מנוקדים בלבן וחלקם לא.
צבי גילת
צבי גילת (נולד ב-1954) הוא מחנך, עיתונאי וסופר ישראלי, הידוע בעיקר בזכות ספריו בנושא ידיעת הארץ. בסוף 2018 יצא ספר סיפוריו הראשון "תמיד יישאר סדק". גילת מלמד בבית המדרש של קולות ובמקומות נוספים.
ביוגרפיה.
גילת נולד וחי בפתח תקווה עד שירותו הצבאי. את שירותו עשה בסיירת שקד, במסגרתה השתתף במלחמת יום הכיפורים. לאחר שירותו למד חינוך ופילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
את דרכו העיתונאית החל בעיתון חדשות בשנת 1984, בו כתב את המדור השבועי "פני השטח", שסקר את היחסים בין ישראלים לפלסטינים בתקופת האינתיפאדה הראשונה. לאחר מכן היה הכתב המדיני של העיתון וסיקר בין השאר את הסכמי השלום בין ישראל לפלסטינים, את המהפכה ברומניה ואת נפילת חומת ברלין. כתב גם בעיתונים ידיעות אחרונות (כתבות בנושאי פוליטיקה וחברה ואת המדורים "נהג מונית" ו"היה שם"), במעריב (כתב וערך את המדור "ישראלים"), במחנה (מסלולי טיולים) ובמקומון "העיר" (מדור ביקורת מסעדות עממיות בשם "עודף ממאה").
בשנת 1988 כתב יחד עם חנוך מרמרי את התסריט לסדרה "כללי המשחק" ששודרה ב.