פולונסקי (ברוסית: Полонский; באוקראינית: Полонський) הוא שם משפחה מזרח אירופי, שהיה נפוץ בקרב יהודים פולניים. יש המייחסים את מקור השם לכפר פולונקה בבלארוס.
ציון ספיר
ציון ספיר (נולד ב-9 בספטמבר 1956) הוא ושב ראש דירקטוריון קבוצת אירודרום, קודם לכן כיהן כמנכ"ל חברת RFE מקבוצת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות וכמנכ"ל האגודה למען החייל. שירת כקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבת מנשה ועל עוצבת בני חיל והיה מפקדה הראשון של יחידת דוכיפת.
ביוגרפיה.
ספיר גדל ולמד בהוד השרון. בצה"ל שירת בגדוד 195 בחטיבה 401 בשנת 75 כטען קשר בפלוגה ל'. שירת כלוחם וכקצין בחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם בחטיבה משוריינת, ב-1983 מונה למפקד גדוד 46 בחטיבה 401 וב-1984 מונה למפקדה הראשון של יחידת דוכיפת, שהוקמה כיחידה המתמחה בלוחמה נגד טנקים. ב-1986 מונה למפקדו של מתקן האימונים החד-יומי של חיל השריון, ובהמשך שימש בתפקיד סגן מפקד חטיבה 401.
כאלוף-משנה פיקד על חטיבת שריון במילואים ועל בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל). פיקד על המרכז לאימון מפקדות בבאלי"ש ועל חטיבת מנשה. קודם לדרגת תת-אלוף וכיהן כראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת חילות השדה. ב-1999 מונה לנציג צה"ל בסינגפור. בתפקידו האחרון בשירות הקבע פיקד על קורס מפקדי גדודים. בשירות המילואים שירת במטה פיקוד הדרום.
לאחר שחרורו ב-2004, עסק בייעוץ לתעשיות ביטחוניות בפעילות בסינגפור. ב-2006 מונה ליו"ר מרחב תיכון וחבר הוועד המנהל של האגודה למען החייל, באוקטובר 2007 מונה למנכ"ל הארגון, תפקיד בו כיהן עד דצמבר 2009. ב-2010 מונה למנכ"ל חברת RFE (Rafael Far East), חברת בת של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בסינגפור, וכיהן בתפקיד עד 2018. ביוני 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון קבוצת אירודרום, המעניקה שירותי תפעול והדרכה לכלי טיס בלתי מאוישים.
ספיר בעל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בר-אילן.
אלישע (פירושונים)
פוטפרינט סנטר
פוטפרינט סנטר (באנגלית: Footprint Center; לשעבר אמריקה וסט ארנה, פיניקס סאנס ארנה, US איירווייז סנטר ו-טוקינג סטיק ריזורט ארנה) הוא אולם כדורסל מקורה המארח את קבוצת הכדורסל מה-NBA פיניקס סאנס, קבוצת ה-WNBA פיניקס מרקורי וקבוצת הפוטבול אולמות אריזונה ראטלרס מה-AFL.
האולם נפתח ב-6 ביוני 1992, ועלות הקמתו מוערכת ב-89 מיליון דולר. מאז שהוקם ועד 2002 נקרא אמריקה וסט ארנה (America West Arena); מ-2002 ועד שנת 2015 נקרא האולם יו. אס איירווייז סנטר (US Airways Center). מ-2015 ועד נובמבר 2020 האולם נקרא טוקינג סטיק ריזורט ארנה (Talking Stick Resort Arena) בעקבות קניית הזכויות לשם על ידי בית המלון טוקינג סטיק ריזורט אשר נמצא בקרבת מקום, עד ששונה לשמו הנוכחי עקב פקיעת הזכויות לשם.
בעבר אירח האולם את פיניקס קויוטיס מה-NHL ואת טורנירי אליפות המכללות בכדורסל מקצועי בשנים 1999, 2002, 2008 ו-2012.
ניסן יתיר
ניסן יתיר (קוליה כגן) (12 בפברואר 1904 - 10 בפברואר 1982) היה שחקן תיאטרון ישראלי. נודע בקולו המחוספס ובהתמחותו בגילום דמויות של אנשים קטנים ותפקידי משנה קצרים אך מלאי-הבעה ועומק שהקנו לו את הכינוי "מלך התפקידים הקטנים". את רוב הקריירה שלו עשה בתיאטרון הקאמרי, בו כיהן גם כחבר מועצת השחקנים של התיאטרון.
תולדות חייו.
יתיר נולד בריגה, לטביה, וכבר מגיל 10 היה רקדן. בין היתר רקד באופרה של ריגה, שיחק ורקד בתאטרוני לנינגרד ובלהקות נודדות ברחבי אירופה ולמד משחק בבית הספר לדרמה בלנינגרד. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והקים עם נתן כוגן ומרק לברי את תיאטרון "רמפ"א" (ראשי תיבות של ריקוד, מוזיקה, פנטומימה, אופרטה). "רמפ"א" הציגו בכל רחבי ארץ-ישראל, בין השאר העלו את "החטיפה מן ההרמון" של מוצרט ובין הרקדניות הייתה גם חנה מרון, שהייתה אז ילדה. כן היה יתיר חלק מסגל תיאטרון המטאטא (1938).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף למתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שיחק בתיאטרון "גחלילית" (1946). משנת 1948 ובמשך 20 שנה היה חלק מסגל שחקני הקאמרי, במסגרת זו שיחק בהצגות השגעון הגדול, הוא הלך בשדות, משרתם של שני אדונים, ז'אן ד'ארק, האדרת, אנריקו, הערב אימפרוביזציה, הדרקון, גן הדובדבנים, רומיאו ויוליה, מריוס, כובע הקש האיטלקי, קזבלן, הצל, אגדות לוד, נערת הפקר, מהומה רבה על לא דבר, גנרל קישוט, כזאת הייתה אמא, נאסר א-דין, רוזנים ואביונים, אהבתה של יובל אור, מסיבת יום הולדת, שלמה המלך ושלמי הסנדלר, אסתר המלכה, מרי סטיוארט, פילומנה, ביקור הגברת הזקנה ועוד.
לאחר מכן שיחק בתיאטרון העממי של אברהם דשא ובתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
בקולנוע השתתף בסרטים - "אלדורדו" (1963), "סאלח שבתי" (1964), "שלושה ימים וילד" (1967), "ארבינקא" (1967), "איריס" (1968) ו"אבות ובנים" (1972) ששודר בערוץ הראשון.
ניסן יתיר נפטר ערירי בגיל 78. נטמן בבית העלמין הדרום.
גמר מונדיאל 2006
גמר מונדיאל 2006 התקיים באצטדיון האולימפי, ברלין, גרמניה ב-9 ביולי 2006, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 2006 היא נבחרת איטליה, שניצחה את נבחרת צרפת, בתוצאה בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 בתום ההארכה. זו הייתה הזכייה הרביעית של איטליה בגביע העולם.
היה זה משחק הפרישה מכדורגל של קפטן נבחרת צרפת, זינדין זידאן. בדקה ה-110 זידאן הורחק בכרטיס אדום לאחר שנגח בחזהו של בלם איטליה, מרקו מטראצי, בעקבות טראש טוק מצידו של האיטלקי. הייתה זו ההרחקה השנייה (והראשונה שמתרחשת בהארכה) בהיסטוריית משחקי הגמר. בנוסף, זידאן הצטרף לריגוברט סונג מקמרון, והפך לאחד משני שחקנים בלבד שהורחקו בשני טורנירי מונדיאל שונים.
משחק זה היה משחק הגמר השני בהיסטוריה שהוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין, כשבראשון הפסידה איטליה ל בגמר מונדיאל 1994. יתרה מכך, הייתה זו הפעם הראשונה בה איטליה מנצחת דו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שהפסידה בשלושת ניסיונותיה הקודמים, כולל אותו משחק גמר. היה זה מפגש הגמר הראשון בין נבחרות איטליה וצרפת, והגמר הראשון מאז גמר מונדיאל 1982 בין איטליה ו אליו מגיעות שתי נבחרות מאירופה. בפעם הראשונה מאז גמר מונדיאל 1978, ובפעם השנייה בלבד מאז גמר מונדיאל 1938, נערך משחק גמר מונדיאל שלא כולל את או .
לאיטליה הייתה זו הופעה שישית בגמר המונדיאל. היא ניצחה בשלושה (1934, 1938, 1982) והפסידה פעמיים (1970, 1994). לנבחרת צרפת הייתה זו הופעה שנייה בגמר, לאחר ניצחונה על ברזיל בגמר מונדיאל 1998 שנערך בביתה.
רקע.
מפגשים קודמים.
משחק זה היה המפגש החמישי בין הנבחרות אלו בגביע העולם, ומשחק הגמר הראשון ביניהן. קדמו לו המפגשים הבאים:
הדרך אל הגמר.
נבחרת איטליה הוגרלה לבית ה', לצד נבחרות , ו. לאחר ניצחון 0-2 על גאנה במשחק הפתיחה, נפגשה איטליה עם ארצות הברית. במשחק סוער, שהסתיים עם שלושה שחקנים מורחקים (שניים מארצות הברית, דניאלה דה רוסי מאיטליה), נפרדו הנבחרות בשוויון 1-1. דה רוסי הורחק עקב מרפק ששלח לפניו של בריאן מקברייד, שהצריך שלושה תפרים מתחת לעינו של האמריקאי. בעקבות העבירה הגסה, הרחיקה פיפ"א את דה רוסי מארבעה משחקים, כך שיוכל לחזור ולשחק בגמר. איטליה ניצחה גם במשחק השלישי, 0-2 את צ'כיה, וסיימה את שלב הבתים במקום הראשון, עם שער חובה אחד בלבד (שער עצמי מול ארצות הברית).
בשמינית הגמר פגשה איטליה את , במשחק שזכור בגלל שני מקרים שנויים במחלוקת. האחד, הרחקתו של מרקו מטראצי האיטלקי בדקה ה-50, והשני הוא כדור עונשין מ-11 מטר שניתן לאיטליה בשניות הסיום של המשחק, אותו הפך פרנצ'סקו טוטי לשער הניצחון. ברבע הגמר גברה איטליה בקלות בתוצאה 0-3 על , ובחצי גמר דרמטי הדיחה את עם ניצחון 0-2, לאחר שערים של פאביו גרוסו דקה אחת בלבד לסיום ההארכה, ושער נוסף של אלסנדרו דל פיירו דקה אחת בתוך תוספת הזמן של ההארכה.
נבחרת צרפת הוגרלה לבית ז', לצד נבחרות , ו. היא פתחה את הטורניר עם שתי תוצאות תיקו, 0-0 מול שווייץ ו-1-1 מול קוריאה הדרומית, והצליחה להעפיל רק בזכות ניצחון במשחק השלישי מול טוגו בתוצאה 0-2. בזכות הניצחון, סיימה צרפת את הבית במקום השני והעפילה למשחק שמינית הגמר מול החזקה, שעלתה ליתרון בדקה ה-28 מפנדל של דויד וייה. צרפת, בזכות שערים של פרנק ריברי, פטריק ויירה וזינדין זידאן, הצליחה להשלים מהפך ולנצח 1-3 בסיום 90 הדקות. ברבע הגמר פגשה צרפת את , בשחזור של גמר מונדיאל 1998. שער בודד של תיירי הנרי בדקה ה-57, שלח את הצרפתים לחצי הגמר, שם פגשו את . פנדל של זידאן לאחר 33 דקות קבע את תוצאת המשחק, 0-1 לצרפתים, שהעפילו לגמר השני בתולדותיהם.
שופט המשחק.
הוראסיו אליזונדו הארגנטינאי נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, דריו גארסיה ורודולפו אוטרו, גם הם מארגנטינה, נבחרו לשמש כקוונים במשחק. לואיס מדינה קנטלחו מספרד שימש כשופט רביעי.
אליזונדו היה לשופט הארגנטינאי היחיד בהיסטוריה ששפט משחק גמר מונדיאל. כמו כן, היה לשופט הראשון שמנהל את משחק הפתיחה ומשחק הגמר באותו הטורניר.
במהלך הטורניר, אליזונדו שפט בארבעה משחקים נוספים. המשחקים ששפט היו המשחק מבית א' שפתח את המונדיאל בין ל (2-4), המשחק מבית ה' בין ל (2-0), המשחק מבית ז' בין ל (0-2), ורבע הגמר בין ל (0-0, 1-3 לאחר דו-קרב בעיטות עונשין).
מהלך המשחק.