הנה באה האני בו בו (באנגלית: Here Comes Honey Boo Boo) היא תוכנית מציאות אמריקאית המשודרת בערוץ TLC החל משנת 2012 ועוקבת אחרי אלנה תומפסון (המכונה "האני בו בו"), אמה, אביה ושלוש אחיותיה הגדולות הגרים בג'ורג'יה. אלנה היא ילדה בת 7 המשתתפת בתחרויות יופי, סובלת מעודף משקל קיצוני (בדומה לאימה) ומכורה למשקאות אנרגיה. תומפסון התפרסמה לראשונה בשנת 2009 בתוכנית המציאות "Toddlers &amp; Tiaras" ששודרה אף היא ברשת TLC ועקבה אחר תחרויות יופי לפעוטות. לפי דיווחים שונים המשפחה מרוויחה כ-50 אלף דולר לפרק. הסדרה זכתה לנתוני רייטינג נאים של כ-2.2 מיליון צופים. נגד הסדרה הועלו ביקורות קשות ואף הוקדש לה פרק בסדרה סאות' פארק נגד השמנה בשם "Raising the Bar" (פרק שזכה בפרס אמי).
ב-24 באוקטובר 2014 ביטלה TLC את המשך הקרנת הסדרה בעקבות טענות כי האם, שאנון (מאמא ג'ון) נפגשת בחשאי עם בן זוגה לשעבר, שהשתחרר מהכלא, לאחר שריצה עונש מאסר על התעללות מינית בקטין (ככל הנראה בתה הבכורה של שאנון, אנה קארדוול).
האני בובו
ניקול ראידמן
נחמה-ניקול ראידמן (באוקראינית: Ніколь Райдман; נולדה ב-11 ביוני 1986) היא אשת עסקים וזמרת ישראלית. התפרסמה בציבור הרחב בזכות השתתפותה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מעושרות".
ביוגרפיה.
נולדה בשם נחמה-ניקול קרוטיאנסקי (Неxама-Ніколь Кротянський) באודסה שבאוקראינה הסובייטית, והיא בת יחידה. אביה איגור איש עסקים, ואמה ויקטוריה קרוטיאנסקי היא מוזיקאית שניהלה את הקונסרבטוריון באוקראינה ואת "מגדל אור" - תיאטרון מוזיקלי ביידיש באודסה. מגיל צעיר למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה באוקראינה, ואף למדה לנגן על סקסופון.
בשנת 1996, בגיל 10, עלתה לישראל עם אמה והתגוררה ברמת גן. מגיל 14, עבדה כמוכרת בחנות צעצועים. בסיום התיכון עבדה כמאפרת אופנה וכעוזרת הפקה, ולאחר מכן עברה לתפקיד מנהלת פרויקטים.
ב-2004, בגיל 18, פתחה משרד פרסום שהתמחה בתדמיתנות אופנה ובין היתר הפקות אירועים פרטיים ויוקרתיים לאלפיון העליון הרוסי. היא הפיקה את אירוע החתונה היקר ביותר בישראל, בעלות של כ-20 מיליון ש"ח, של בתו של בן זוגה דאז, האוליגרך מיכאל צ'רנוי, וכן בבלעדיות את הופעותיו של הזמר הרוסי פיליפ קירקורוב בישראל.
התפרסמה בעקבות השתתפותה בתוכנית "מעושרות" שעלתה לשידור בערוץ עשר ב-24 באוקטובר 2011. לאחר מכן, השתתפה גם בעונה השנייה של התוכנית.
ב-2011 הוציאה ראידמן שני סינגלים. באותה שנה פתחה חנות לבגדי יוקרה בשם "מאדאם דה פומפדור" בכיכר המדינה בתל אביב. באפריל 2013 השיקה בושם הנושא את שם החנות. במהלך שנת 2019, החליטה ראידמן לסגור את העסק.
ראידמן דיבבה לעברית את דמותה של המלכה הל בסרט האנימציה האיסלנדי "תפוס ת'פטיש", שיצא לאקרנים ב-2011.
בתחילת 2012 הייתה פרזנטורית של רשת השיווק "טיב טעם", ותרמה את ההכנסות לאגודה למלחמה בסרטן.
במהלך מבצע "צוק איתן" ביולי 2014 תרמה ראידמן, לבקשתה של אמא לחייל, קניית אפודים קרמיים לחיילי צה"ל בסכום של 300,000 ש"ח ועוד כ-200,000 ש"ח חבילות לחיילים. באותה שנה, במהלך חג החנוכה, הופיעה בעיבוד מחודש לאגדת הילדים "עמי ותמי" בשם "עמי ותמי, הרפתקה מתוקה", בתפקיד המכשפה.
החל ממאי 2015 מגישה ראידמן תוכנית רדיו בשם "ראידמן סטייל" ברדיוס 100FM, בה היא מארחת ידוענים שונים.
באוקטובר 2017 נבחרה לפרזנטורית של רשת "נעלי גלי" הישראלית, יחד עם בתה מישל.
בספטמבר 2019 הוציאה שלושה שירים ווידאו קליפים שונים: "אישה קטנה עם כוח", "צ'או בייבי", ו"מחפשת את האחד". את הווידאו קליפים צילמה ראידמן במשך תשעה חודשים, והשתתפו בהם למעלה מ-3,500 ניצבים. תקציבם של הווידאו קליפים מוערך בכמה מיליוני שקלים. היה בווידאו קליפים שימוש ב-80 תלבושות שונות, והם צולמו בחמש מדינות שונות: צרפת, תאילנד, איטליה, ישראל ואוקראינה. בחלק מהווידאו קליפים מופיעים אקי אבני, בני ציפר, חנה לסלאו, ננסי ברנדס, ניקי גולדשטיין, טל קלאי, ציונה פטריוט וילדיה של ראידמן. באוקטובר אותה שנה שודר בערוץ קשת 12 סרט דוקומנטרי בשם "החיים החדשים של ניקול ראידמן". בסרט ראידמן חושפת מידע על הפקת הסינגלים שלה, על חייה האישים ועל הפרידה מצ'רנוי.
ב-20 בינואר 2020 הוציאה ראידמן עם סאקיס רובאס גרסה מחודשת לסינגל "Shake It", שייצג את יוון באירוויזיון 2004 והגיע למקום השלישי.
ב-14 בפברואר 2020 הוציאה ראידמן את הסינגל השלישי שלה, "Always", עם סאקיס רובאס. במקביל חשפה ראידמן שתופיע לראשונה ב-11 ביוני 2020 באמפי קיסריה בשיתוף רובאס.
חיים אישיים.
ראידמן מתגוררת בהרצליה פיתוח. משנת 2008 ניהלה מערכת יחסים זוגית עם האוליגרך הישראלי-רוסי מיכאל צ'רנוי, ולשניים בן ובת. הם התארסו במהלך חגיגות יום הולדתה ה-32 של ראידמן, ב-27 ביוני 2018. בשנת 2019 השניים נפרדו לאחר 11 שנות זוגיות.
ביוני 2022 הודיעה שהיא מתחילה לאכול כשר ולשמור על טהרת המשפחה.
זמר (פירושונים)
יוסי קופרווסר
יוסף (יוסי) קופרווסר (נולד ב-1953), כיהן כראש חטיבת המחקר באמ"ן, בדרגת תת-אלוף, וכמנכ"ל המשרד לנושאים אסטרטגיים.
ביוגרפיה.
יוסי קופרווסר גדל בחיפה. התגייס לצה"ל ב-1971 במסגרת העתודה האקדמית. במלחמת יום הכיפורים לחם במסגרת הנח"ל בחזית הצפון. בהמשך שירת בחיל התותחנים, ממנו עבר ב-1975 לאגף המודיעין. שירת כנספח צה"ל לענייני מודיעין בוושינגטון, עוזר ראש חטיבת המחקר וקצין המודיעין של פיקוד המרכז. בשנים 2001–2006 היה ראש חטיבת המחקר, בין היתר במהלך האינתיפאדה השנייה. כראש חטיבת המחקר, היה קופרווסר ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004. לאחר סיום שירותו בצה"ל ועד יולי 2009 היה סגן נשיא בחברת הייעוץ הביטחוני GCST.
בתחילת 2011 מונה למנכ"ל המשרד לעניינים אסטרטגיים, שבראשות השר משה יעלון. הוא המשיך בתפקיד זה גם לאחר שהשר יובל שטייניץ מונה לעמוד בראש המשרד. במסגרת תפקידו זה עמד בראש ועדת בדיקה ממשלתית לבדיקת פרשת מוחמד א-דורה.
נכון ל-2016 קופרווסר הוא מנהל פרויקט במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה.
ב-2016 ייסד עבור המשרד לנושאים אסטרטגיים את "קלע שלמה", חברה לתועלת הציבור, שמטרתה להיאבק ב-BDS ברשתות החברתיות.
בשנת 2020 הצטרף לתנועת "הביטחוניסטים", שקוראת לסיפוח יהודה ושומרון.
חיים אישיים.
נשוי לציונית פתאל-קופרווסר, שהשתחררה בדרגת סגן-אלוף לאחר ששירתה, אף היא, כקצינה באגף המודיעין וביחידת מתאם הפעולות בשטחים, ולהם שני ילדים.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
הנה באה האני בו בו
הנה באה האני בובו
משטח מכוון
העינוי הלבן
העינוי הלבן הוא סוג של עינוי פסיכולוגי, הכולל בידוד קיצוני בסביבה לבנה לחלוטין. העינוי מיושם כיום כעונש לאמנים ומתנגדי משטר ברפובליקה האסלאמית של איראן. הענישה הזו תוארה בין היתר על ידי אמיר אבאס פרקהבר - אסיר איראני שהצליח לברוח, לטענתו, מהעינוי הלבן.
דרכי העינוי.
המעונה מוכנס ללא ידיעתו לתא שהוא כולו לבן, המבודד לחלוטין מרעש, אור חיצוני או מגע עם סביבת הכליאה. האסיר מולבש בבגדים לבנים והאוכל אותו הוא מקבל דרך תא מיוחד הוא כולו בצבע לבן - ומתבסס על אורז וחלב. המטרה בעינוי היא לגרום לאומן או למתנגד המשטר באמצעים כביכול בלתי אלימים להפסיק את פעילותו על ידי איפוס החלק המרדני של מוחו.
העינוי הלבן בתרבות.
הסרט הישראלי "לבן" ב-2011, בבימויו של גלעד אמיליו שנקר ובהפקת יוסי מאירי שנכתב בהשראת עדויות מ"העינוי הלבן". הסרט שהופק בתמיכת קרן רבינוביץ, והחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב בהשתתפות סיגל ראש, רזיה ישראלי ותומר גלרון, השתתף במעל ל-70 פסטיבלים לקולנוע ברחבי העולם, זכה ב-12 פרסים בינלאומיים ושודר ב-10 מדינות ברחבי העולם.
יופ דה יונג
יופ (יוהנס) דה יונג (בהולנדית: Joop de Jong; נולד ב-1951) הוא פסל מתכת ישראלי.
דה יונג נולד בהולנד למשפחה פרוטסטנטית אך קיבל חינוך קתולי. הוא החל ללמוד סיעוד פסיכיאטרי אך הפסיק לימודיו לטובת שירות בצבא ההולנדי.
ב-1973, זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים, הגיע כמתנדב לקיבוץ מרום גולן. הוא נישא לרונית, חברת הקיבוץ, ולהם שלושה ילדים. שירת שנה בצה"ל.
שנים רבות עבד במחצבה ופיסל כתחביב. עם הפרטת הקיבוץ הפך את הפיסול לעיסוקו העיקרי.
פסליו עשויים מגרוטאות מתכת מרותכות. מפסלים קטנים עד לפסלים ענקיים. הסטודיו שלו נמצא בקיבוץ מרום גולן ופסלים רבים שלו מפוזרים בכל הקיבוץ. פסלים רבים שלו נמצאים על הר בנטל.
בחולון נמצאים פסליו בגן סיפור "האריה הרעמתן והג'ירפה גם" לפי ספרו של דב אלבוים.
אוח השלג
אוח השלג (שם מדעי: "Nyctea scandiaca"), המוכר גם בשם לילית השלג, הוא סוג ומין יחיד של דורס לילה הנפוץ בקוטב הצפוני ובאזורים סביבו.
זהו אחד מדורסי הלילה הגדולים בעולם, שכן אורכו נע בין 53 ל-70 סנטימטרים, משקלו בין 1.6 עד כ-3 ק"ג, ומוטת כנפיו בין 142 לכ-165 ס"מ. הנוצות של הזכר לבנות יותר ושל הנקבה מנומרות יותר. הנוצות מספקות הסוואה בנוף הצפוני המושלג. תקופת הרבייה חלה באביב.
אוח השלג ניזון בעיקר מעופות אחרים ומכרסמים קטנים.
מיסטוק
מיסטוק (באנגלית: Oobleck) הוא כינוי לעיסת עמילן ומים. לעיסה זו תכונות ייחודיות, הדומות לאלו של נוזל לא ניוטוני והיא מתפקדת גם כמוצק וגם כנוזל תחת תנאי כוח שונים. השם המוצע לעיסה זו (Oobleck) לקוח מתוך הסיפור של דוקטור סוס "Bartholomew and the Oobleck" בתרגום לעברית "גדליהו והמיסטוק".