פרנץ (פרנסואה) רובאו נולד ב־1856 באודסה לאונורה פורטון אלכסיס רובאו ואשתו מדלן (לבית סנק). פרנץ היה הרביעי מבין חמישה ילדים במשפחה קתולית; אביו היה מוכר ספרים וכתבי עת, במקור ממארסיי הוא למד בבית הספר לציור באודסה. בשנת 1877 נסע רובאו למינכן ולמד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן.
לאחר מכן הוא התיישב בסנט פטרסבורג, עבד באקדמיה הקיסרית לאמנויות וצייר פנורמות ענק של קרבות היסטוריים. בשנים 1904–1912 לימד רובאו באקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג כפרופסור. בתקופה זו הוא צייר את המצור על סבסטופול, ציור פנורמי.
באמצע המאה ה-19 הפכו הציורים הפנורמיים השונים לדרך אופנתית לתאר נופים ואירועים היסטוריים. הפנורמה הייתה מדיום ויזואלי של 360 מעלות, שיטה זו נרשמה כפטנט על ידי האמן רוברט בארקר בשנת 1787. תצוגה זאת הייתה דבר חדש ובתקופה ההיא, והציורים הללו היו סנסציה. הציורים יצרו אשליה חדשה, העבירו את הצופה למציאות מדומה, ויצרו תפיסה של נוכחות פיזית באמצע האירועים. כאשר עומדים באמצע הפנורמה של 360 מעלות נוצר הרושם של עמידה בסביבה חדשה.
רובאו זכה למוניטין בזכות ציורי הענק הפנורמיים שביצע במהלך חייו. העבודות של רובאו היו כה גדולות עד שהן דרשו ביתנים שנבנו במיוחד כדי להציג אותן. אחת הפנורמות הבודדות שצייר, עדיין קיימת כנציגת ז'אנר פופולרי מהמאה ה-19.
בשנת 1913 עזב רובאו את רוסיה לגרמניה, והתיישב במינכן. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הכירו בו השלטונות הגרמניים כאזרח צרפתי, וב-19 בדצמבר 1914 העניקו לו אזרחות גרמנית. הוא התגורר במינכן למשך שארית חייו ומת ב-13 במרץ 1928.
פנורמת סבסטופול.
הפנורמה של סבסטופול היא ציור ענק המתאר את המצור על סבסטופול בשנים 1854–1855. הציור הוצג ברוטונדה, מבנה מיוחד הבנוי בצורה מעגלית. גודלו של הציור עצום, אך הוא היה הכרחי לתיאור ריאליסטי של סצנות צבאיות בגלל מספר המשתתפים העצום והנוף הרחב. רובאו עבד על הציור הזה כמעט שלוש שנים, החל משנת 1901. הוא חקר את האירועים ההיסטוריים על ידי נסיעה לסבסטופול, קרא על הקרב עצמו וכן על ידי קריאת מסמכים היסטוריים שתיארו את הסצנות והתקריות השונות במהלך המלחמה. הוא גם שוחח עם משתתפים ששרדו את הקרב. רובאו יצר את הסקיצות הראשונות שלו בסנט פטרבורג. הוא המשיך לעבוד על הציור מאוחר יותר באקדמיה הבווארית לאמנויות יפות, שם החליט להשתמש בקנבס בגובה 14 מ' על 115 מ' אורך. כשסיים את הציור, הוא הוצג בסבסטופול בקיץ 1904, במלאת חמישים שנה להגנת העיר.
Kent Music Report
Kent Music Report היה מצעד מוזיקה שבועי של סינגלים ואלבומים באוסטרליה, אשר חובר על ידי ההיסטוריון דייוויד קנט ממאי 1974 ועד ינואר 1999. ביולי 1987, המצעד זכה למיתוג מחדש בשם Australian Music Report (AMR). ביוני 1988, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי, שהשתמש בדו"ח מאז אמצע 1983, בחר להפיק מצעדי מוזיקה משלו כ-ARIA Charts.
לפני הקמת Kent Music Report, המגזין "Go-Set" פרסם מדי שבוע את 40 הסינגלים המובילים מ-1966, ומצעדי האלבומים מ-1970, עד לפירוק המגזין באוגוסט 1974.
ב-Kent Music Report, פורסמו מצעדי מוזיקה אוסטרליים של שנת 1940 עד 1973 באופן רטרוספקטיבי, תוך שימוש בנתונים שהתקבלו מתחנות רדיו אוסטרליות שונות.
קנט מיוזיק ריפורט
Australian Music Report
חני אייזן
חני אייזן (נולדה ב-27 ביולי 1980) היא מאפרת ישראלית. נכון ליולי 2022, מועמדת לפרס אמי בקטגוריית הישג יוצא דופן באיפור תקופתי/לדמות (לא פרוסתטי).
ביוגרפיה.
אייזן נולדה למינה ולופו לייבוביץ, למשפחה ובה שבעה ילדים, וגדלה בקריית ים. בסיום שירותה הצבאי למדה טבחות בבית הספר תדמור. בנובמבר 2004 נישאה לארז אייזן, שהיה בן זוגה מאז בית הספר התיכון, והשניים עברו להתגורר בלוס אנג'לס, שם נולדו שני ילדיהם. ב-2013 התגרשו, ואייזן החלה ללמוד איפור, ואיפור אפקטים ב-Cinema Makeup School, תוך שהיא עובדת במקביל בהפקות קטנות שונות כמו סרטי סטודנטים, קליפים ופיילוטים.
בין השנים 2015–2018 עבדה באולפני יוניברסל כחלק מקבוצת מאפרים לאירועים שהתקיימו בפארק אולפני יוניברסל הוליווד ב-2019 התקבלה לאיגוד המאפרים ומעצבי השיער (IATSE Local 706) מה שאיפשר לה לעבוד בהפקות משמעותיות יותר, כמו אימה אמריקאית, החיים עצמם, מוקד 911, פרי מייסון, האורוויל, ועוד.
נוסף על עבודתה בהפקות טלוויזיה, עבדה עם מספר מוזיקאים כמו סלינה גומז, סנופ דוג, בילי אייליש ואחרים.
ביולי 2022 נבחרה אייזן כאחת המועמדות לפרס אמי להישג יוצא דופן באיפור תקופתי/דמות (ללא תוספות פרוסתטיות), עבור עבודתה על הפרק "Hide And Seek" בעונתה השנייה של "מסע בין כוכבים: פיקארד".
RPM (מגזין)
RPM (שם מלא: Records, Promotion, Music; לעיתים נקרא RPM Weekly ו-RPM Magazine) היה מגזין קנדי שהציג מצעדי מוזיקה של שירים ואלבומים של קנדה. המגזין נוסדה על ידי וולט גראליס בפברואר 1964, בתמיכת איש העסקים הקנדי, סטן קלייס . המגזין הפסיק את פעילותו בנובמבר 2000.
מצעדי מוזיקה קנדיים.
המגזין פרסם מצעדי מוזיקה של סינגלים ואלבומים, בין היתר היו המצעדים:
בשבועות הראשונים של המגזין, המגזין פרסם מצעדי מוזיקה בהתבסס רק על מספר תחנות רדיו מובילות בקנדה. המצעד הארצי הראשון הוצג בגיליון של 22 ביוני 1964 (כאשר "Chapel of Love" של The Dixie Cups הופיע בראש מצעד הסינגלים). עד להצגת המצעד הארצי, מצעד המוזיקה של CHUM נחשב כמצעד המוזיקה הלאומי דה פקטו.
פרסי RPM.
המגזין היה אחראי על פרסי RPM, שזוכיהם נבחרו על ידי קהל קוראי המגזין, ב-1964–1966. ב-1970, התקיים טקס פרסי עלה הזהב, שמאוחר יותר שינה את שמו לטקס פרסי ג'ונו.
RPM Weekly
RPM Magazine
RPM (פירושונים)
ואלרי יעקובי
ואלרי יעקובי (ברוסית: Валерий Якобий; 15 במאי 1834 - 13 במאי 1902) היה צייר רוסי, מהפכן ואתנוגרף חשוב.
ביוגרפיה.
ואלרי יעקובי נולד למשפחה של בעל אחוזה והחל את לימודיו באוניברסיטת קאזאן, אך הפסיק את לימודיו כדי להתגייס לצבא הרוסי במהלך מלחמת קרים. בשנת 1856 לאחר פרישתו מהצבא החליט לנטוש את לימודיו באוניברסיטה ולעסוק בקריירה אמנותית במקום זאת.
בשנים 1856–1861 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות, וקיבל מדליית זהב קטנה על ציורו "החג של הקבצן" (1860). בשנת 1861 הוא צייר את מה שהיות ציורו החשוב ביותר "מנוחת האסיר". בשנים 1861–1869 נסע יעקבי לאירופה עם מענק מהאקדמיה, וביקר בגרמניה, שווייץ, צרפת ואיטליה.
בשנת 1870 הפך יעקובי לאחד מהחברים המייסדים של אגודת האמנות הנוודים. אבל בשנת 1872 הוא הוצא מהאגודה, בשל כישלונו להשתתף בתערוכת חבריה וחוסר הסכמתו הכללית עם האידיאלים של החברה. מאוחר יותר הוא נחשב לשמרן וספקן ברעיונותיהם.
יעקובי היה חבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות לאחר 1868, הפך לפרופסור ב-1871 ולימד באקדמיה בין השנים 1878–1889. הוא התגורר בעיקר בסנקט פטרבורג ויצר ציורים היסטוריים כמו "הליצנים בחצר אנה יונובנה" (1872), "ארמון הקרח" (1878)
לאחר ארגון מחדש גדול של האקדמיה ב-1891, הוא פוטר והחל לחלק את זמנו בין סנט פטרסבורג, אלג'יריה וצרפת.
יעקובי מת בניס ב-1902.
מותו של אדגר אלן פו
מותו של אדגר אלן פו שאירע ב-7 באוקטובר 1849 נותר מסתורי. הנסיבות שהובילו לימיו האחרונים של אדגר אלן פו אינן ודאיות, וסיבת המוות שנויה במחלוקת. ב-3 באוקטובר נמצא הסופר האמריקאי הוזה בבולטימור, מרילנד, "במצוקה רבה, ו...צורך סיוע מיידי", לפי האיש שמצא אותו, ג'וזף וו. ווקר. הוא נלקח לבית החולים וושינגטון קולג', שם מת בשעה 5 בבוקר ביום ראשון, ה-7 באוקטובר. הוא היה בן 40 בקיצו. פו מעולם לא הצליח להסביר איך הגיע למצב זה.
חלק ניכר מהמידע הקיים על ימיו האחרונים לחייו של פו מגיע מאחד מרופאיו, ג'ון ג'וזף מורן, אם כי אמינותו מוטלת בספק. פו נקבר בחלק האחורי של היכל ווסטמינסטר, אך שרידיו הועברו לקבר חדש עם אנדרטה גדולה יותר בשנת 1875. האנדרטה החדשה יותר מסמנת גם את מקום קבורתם של אשתו של פו, וירג'יניה, וחמתו, מריה. תיאוריות לגבי מה שגרם למותו של פו כוללות התאבדות, רצח, כולרה, היפוגליקמיה, כלבת, עגבת, ושפעת. עדויות להשפעת אלכוהול שנויה במחלוקת קשה.
לאחר מותו של פו, רופוס ווילמוט גריסוולד כתב את ההספד שלו תחת השם הבדוי "לודוויג". גריסוולד היה למעשה יריב של פו ומאוחר יותר פרסם את הביוגרפיה המלאה הראשונה שלו, שמתארת אותו כמושחת, שיכור, ומשתמש סמים מטורף. מאמינים שחלק ניכר מהראיות לדימוי זה של פו זוייף על ידי גריסוולד, ולמרות שחבריו של פו הוקיעו אותה, לפרשנות זו הייתה השפעה מתמשכת.
כרונולוגיה.
ב-27 בספטמבר 1849, פו עזב את ריצ'מונד, וירג'יניה, אל ביתו בעיר ניו יורק. לא קיימות ראיות מהימנות לגבי מקום הימצאו עד שבוע לאחר מכן ב-3 באוקטובר, כאשר הוא נמצא הוזה בבולטימור ב'טברנה של ריאן' (המכונה לפעמים היכל התותחן). מדפיסן בשם ג'וזף וו. ווקר שלח מכתב וביקש עזרה מג'וזף א. סנודגראס, מכר של פו. במכתבו נכתב קרוב לכך:
אדוני היקר - ישנו גבר יותר גרוע מהלבישה, בקלפי רובע 4 של ריאן, כינוי אדגר א. פו, הנראה במצוקה גדולה, והוא אומר שהוא מכיר אותך, ואני מבטיח לך, הוא זקוק לסיוע מיידי. שלכם, בחיפזון, ג'וס ו. ווקר
סנודגראס טען מאוחר יותר כי הפתק אמר שפו "במצב של שכרון בהמתי."