השיטה משמשת בדרך-כלל כדי לפתור את משוואת שרדינגר הבלתי-תלויה בזמן עבור מערכת מרובת חלקיקים. מכיוון שלא ניתן לפתור את הבעיה המורכבת הזאת בצורה אנליטית הבעיה נפתרת בשיטות נומריות.
חולשות, הרחבות ואלטרנטיבות.
מבין הקירובים שהוצגו, הקירוב האחרון הוא המשמעותי ביותר. הזנחת הקורלציה בין האלקטרונים יכולה להביא לתוצאות רחוקות מהתוצאות הנסיוניות. ישנן מספר שיטות שמנסות להתמודד עם הבעיה הזאת ונקראות שיטות post-Hartree-Fock.
אלטרנטיבה פופולרית לחישוב בשיטת Hartree-Fock היא שימוש בתורת פונקציונל הצפיפות (DFT) בה הקירוב כולל גם את הקורלציה בין האלקטרונים.
יאנגדונג
יאנגדונג (בקוריאנית: 양동) הוא כפר במחוז צפון גיונגסאנג שבמזרח קוריאה הדרומית, צפונית-מזרחית לקיונגג'ו. הוא משמר מסורות ואדריכלות מתקופת ממלכת ג'וסון, והוא הוכר בשל כך כאתר מורשת לאומית, ובשנת 2010 הוכרז גם כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, יחד עם הכפר ההואה.
היסטוריה.
ממצאים ארכאולוגיים, בעיקר שרידי קברים, מעידים על התיישבות באזור במאה הרביעית לפני הספירה וכן במאה הרביעית והחמישית. הכפר עצמו הוקם ב-1457 בידי סוֹן סוֹ, בן לשושלת ווֹלסוֹנג סוֹ, לאחר נישואיו ליִי בוֹן, בת לשושלת יוֹגאנג יִי, ולאורך השנים היה מקום משכנם של אצילים.
במהלך המאה ה-20 התפתח הכפר. הוא חובר לרשת מסילות הברזל, והוקמו בו בית ספר, מקדש בודהיסטי וכנסייה, וכן הוקם גשר מעל נהר אלאקצ'ון.
בשנת 1984 הכריזה ממשלת קוריאה הדרומית על הכפר כ"אתר תרבותי חשוב", וב-2010 הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. אתר המורשת כולל גם את האקדמיות הקונפוציאניות אוֹקסאנסוֹווֹן ודוֹנגאנגסוֹווֹן, ואת בית דוֹנגנאקדאנג, המצויים מחוץ לתחומי הכפר.
מתאר.
הכפר בנוי בלב יער, וצורתו כצורת אות ההנג'ה 勿 ("מוּל") שפירושה מים. מתאר זה נשמר גם כיום. במהלך הכיבוש היפני בקוריאה תכננו היפנים להעביר מסילת ברזל דרך הכפר ולהקים מבנה חדש לבית הספר, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל. התושבים התנגדו למהלך גם מסיבות סמליות, שכן השינוי היה משנה את מתאר הכפר והופך אותו לדומה לאות 血 (הְיֶיל), שפירושה דם.
הכפר משמר גם את אחד מעקרונות הפנג שווי: מאחוריו הר (סולצ'אנגסאן) ומלפניו נחל (יאנגדונגצ'ון).
בתי הכפר.
נכון לשנת 2010, כולל הכפר כ-160 בתים, בעלי גגות רעפים או קש, בסגנון המאפיין את שושלת ג'וסון, ששלטה בקוריאה עד סוף המאה ה-19. רוב הבתים בכפר מאוכלסים, ו-54 מהם בני למעלה מ-200 שנה. בדרך כלל כללו מתחמי המגורים, עם בנייתם, אגפים נפרדים לגברים ולנשים, וכן מבנה ששימש כמקדש. בחלק מהמתחמים הוקמו גם מבנים נוספים, ששימשו למטרות שונות: מגורי משרתים, אסמי תבואה, ספריות, ועוד.
עם הבתים הבולטים בכפר נמנים הבתים המפורטים להלן.
בתי מגורים:
אתרי לימוד קונפוציאניים:
קופולימר 1
Project Glass
ונאד
וֶנַאד (Vénad; במלאיאלם: വേണാട് ובטמילית வேநாடு) הייתה ממלכה קטנה בקצה הדרומי של חצי האי של תת-היבשת ההודית. ממלכה זו קדמה לממלכה המודרנית טראוונקור שנוסדה על ידי מלך מרטנדה ורמה. ממלכת ונאד כללה את נפות קולאם (לשעבר קוילון - Quilon) וטירובננטפורם (לשעבר טריוונדרום - Trivandrum) במדינת קרלה ואת נפת קניאקומרי שבמדינת טמיל נאדו.
מקור השם.
המקור הכתוב העתיק ביותר המזכיר את המונח ונאד הוא לוחות תאריסאפלי משנת 849 (או 825). על לוחות נחושת אלו נחרתה ההסכמה של מלך ונאד "איינאדיקל תירוודיקל" (וסאל של ממלכת צ'ארה) למסור ל"מארוון ספיר אסו" (Maruvan Sapir Eso), סוחר ממוצא פרסי שהיה חבר בכנסייה האשורית, חלקת קרקע לשם בניית כנסייה.
קיימות שתי השערות למקור השם. האחת שהוא נגזרת של הביטוי "איי וֶל" (איי = רועה, וֶל = מלך) תוארם של שליטי "וַלנד" ("ארץ המלכים"). השנייה, "וזהאם" בטמילית ארכאית הוא פיל ולכן "וזהא נאדו" פירושו "ארץ הפילים".
היסטוריה.
בתקופת סנגם נשלטה מרבית קרלה של ימינו על ידי שושלת צ'רה, ממלכת אזהימאלה וממלכת איי. ונאד, בשלטון שושלת בשם זהה הייתה חלק מממלכת איי, אך שליטיה היו וסאלים של אימפריית פנדיה. במאה ה-9 נחלשה אימפריית פנדיה, וונאד צורפה לממלכת קולאסקהארה.
במהלך המאה ה-12 התמזגו שרידי שושלת איי העתיקה בשושלת ונאד וקמה שושלת פטריארכלית שמושבה בעיר קולאם. באותה מאה העתיקה ממלכת קולאסקהארה שסועת הקרבות את בירתה לקולאם (1102), ושושלת קולאסקהארה התמזגה בשושלת ונאד. רַמָה וֶרְמָה קוּלַאסֶקְהַארָה, המלך האחרון של שושלת קולאסקהארה שבירתה הייתה במאהודייאפורם (לשעבר קראנגנור, כיום קודונגלור צפונית לקוצ'י), היה גם השליט הראשון של ונאד העצמאית (1122-1102).
בין המלכים ששלטו בוונאד היו: קוֹדַאי קֶרַלָה וֶרְמָה, אוּדַאיָה מַרְטַנְדָה וֶרְמָה (1195-1175), וִירָה רַמָה קֶרַלָה וֶרְמָה ורַאווי קֶרַלָה וֶרְמָה. השליט הגדול ביותר היה רַאוויווארמן קוּלַאסֶקְהַארָה (1314-1299). הוא היה ואסל של פנדיה מאראווארמן קולאסקהארה (1311-1268) ונשא לאישה אחת מבנותיו. במותו של מאראווארמן קולאסקהארה הוא תבע את זכותו לכתר פנדיה. באותו תקופה פשטו צבאות של סולטנות דלהי על הממלכות בדרום הודו. רַאוויווארמן קוּלַאסֶקְהַארָה ניצל את האנדרלמוסיה שנוצרה עקב פשיטות אלו וכוחותיו פשטו על האזורים הסמוכים, והוא השתלט על כל דרום הודו מקָנִיאָקוּמָרִי שבדרום ועד קנצ'יפורם (בצפון מזרח טמיל נאדו של ימינו). ב-1312 הוא הכתיר עצמו בקנצ'יפורם בשם "סנגרמאדהירן" ("חזק בקרב") או "קולאסקהארה ראווי ורמה" כשליט (טריבהווואנאצ'קראוורתי) של צ'רה, צ'ולה ופנדיה. כתובת הנושאת את שמו נתגלתה בפונאמאלי, רובע של צ'נאי. הוא היה משכיל ומוזיקאי ותמך במלומדים ומשוררים בתקופתו. מייחסים את לו את כתיבת הדרמה פראדיומנאבהיודאיאם הכתובה סנסקריט. המסחר פרח בתקופת שלטונו, והבירה, קולאם, הייתה למרכז עסקים ויזמות. מרקו פולו שביקר בעיר בסוף המאה ה-13 תיאר אותה במילים: .
לאחר מות רַאוויווארמן שלט בנו וִירָה מַרְטַנְדָה וֶרְמָה שנישא לנסיכה אטינגאל ראני משושלת קולאטונאדו. זכויות הירושה בשושלת זו נקבעו על פי האם ("מַטריליני") ועקב כך גם הזכויות בשושלת ונאד החלו להיקבע על פי האם. לאחר המאה ה-14 החלו שליטי ונאד להינשא בהדרגה עם הנאמבוטיריים ועם הנאיר תוך שמירת על זכויות הירושה על פי האם, מנהג המכונה מארומאקקטיאם. במשך ארבע מאות שנים מתום שלטון רַאוויווארמן הלכה הממלכה והתדרדרה כשהיא מאבדת שטחים לשליטים מקומיים.
בתקופת שושלת ניאק במאדוראי שלמה לה ונאד מס שנתי שנגבה על ידי מפקד מצבא השושלת שערך ביקור בארמון ממלכת ונאד בפאדמאנאבהאפורם מדי שנה.
הקמת ממלכת טראוונקור.
בתחילת המאה ה-18 עלה מרטנדה ורמה על כס המלוכה בוונאד. בתחילת שלטונו נותרה בידי הממלכה רצועת אדמה קטנה בין כף קומורין לטריוונדרום. מרטנדה ורמה הביס את כל מתחריו לשלטון, איחד את הממלכה, הביס את המלכים האחרים של דרום קרלה והרחיב את ממלכתו צפונה כך שהיא כללה מחצית מקרלה של ימינו. הוא כינה את ממלכתו טירוביטמקור (טראוונקור), על שם ענף טירוביטמקודה במשפחה המלכותית של ונאד שהיה יוצא חלציה.
מרטנדה ורמה הביס גם את חיל המשלוח ההולנדי ששלחה חברת הודו המזרחית ההולנדית ב-1741 בקרב קולאצ'ל, אך שמר על יחסים טובים עם חברת הודו המזרחית הבריטית מסיבות טקטיות. טירוביטמקור (או טראוונקור), הפכה למדינת חסות של הבריטים בסוף המאה ה-18, כנסיכות בעלת ממשל עצמי ובראשה מהראג'ה. כשהודו קיבלה עצמאות הצטרפה טראוונקור לאיחוד ההודי ב-1947, וב-1949 הייתה חלק ממדינת טראוונקור-קוצ'ין שבהמשך הפכה לחלק ממדינת קרלה עם הקמתה ב-1956.
רבע לשש
רבע לשש הוא אלבום האולפן הרביעי של ההרכב המוזיקלי הישראלי הפרויקט של עידן רייכל. האלבום יצא לאור במרץ 2013, על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע והפקה.
בינואר ובפברואר 2013 יצאו שני סינגלים מהאלבום, "עכשיו קרוב" ששר הזמר תמיר נחשון, ו"בלילה" ששר הזמר עידן חביב. הסינגל הראשון "עכשיו קרוב" יצא בינואר 2013 היה לשיר המושמע ביותר לפי דוחות מדיה פורסט וכבש את מצעדי הפזמונים, תוך שבמצעד השבועי של רשת ג' שהה כ-3 שבועות בראשו ובמצעד "אחד אחד" של גלגלצ שהה 4 שבועות בראשו. הסינגל השני, "בלילה", יצא במרץ 2013 והיה אף הוא לשיר המושמע ביותר ברדיו על פי דוחות מדיה פורסט והעפיל למקום ה-1 במצעד "אחד אחד" ולמקום ה-4 במצעד של רשת ג'. במצעד סוף השנה של גלגלצ זכה השיר "בלילה" במקום הראשון. השיר "עכשיו קרוב" זכה במקום השני.
רוב השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי עידן רייכל, ואחדים מהם אף בוצעו על ידו. השיר In Stiller Nacht הוא הלחנה מחודשת של רייכל לשיר גרמני עממי מהמאה ה-16. השיר הולחן בגרסה אחרת למקהלה על ידי יוהנס ברהמס באמצע המאה ה-19. שם האלבום לקוח מתוך סיפור של יוסי בנאי מהסרט "מכתבים ברוח", בו סיפר בנאי שאמו המבוגרת אמרה לו: "אני עכשיו מרגישה כמו רבע לשש, שש - עוד מעט חושך". אלבום זה זכה להצלחה מסחררת, תוך שזכה האלבום תוך יומיים בלבד למעמד "פלטינה", כשנמכר ב-40,000 עותקים. באוגוסט 2013 האלבום קיבל "פלטינה כפולה", כשנמכר ב-80,000 עותקים. בפתיחת פסטיבל התמר 2015, קיבל עידן רייכל פלטינה מרובעת (120 אלף עותקים) על האלבום, ואות יקיר ים המלח מפסטיבל התמר והמועצה האזורית.
Pound the Alarm
Pound the Alarm הוא שיר של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-12 ביוני 2012 כסינגל הרביעי מאלבום האולפן השני של מינאז', "".
הקליפ לשיר צולם בטרינידד ב-4 ביולי 2012 ופורסם בחשבון ה-Vevo של מינאז' ב-31 ביולי 2012.