למרות שמעולם לא למד משחק לוהק נגור לתפקיד ראשי בדרמה הביוגרפית "דמעות של שתיקה" המבוססת על תקופת שלטון הקמר רוז' ומתארת את הטיהור האתני שבוצע בעם הקמבודי תחת שלטונו של הרודן פול פוט. בסרט גילם נגור את דמותו של פראן עוזרו הקמבודי של עיתונאי אמריקאי, כתב הניו-יורק טיימס, סידני סאנברג. במהלך הסרט מנסה פראן לשרוד במחנות הכפייה. על תפקידו הראשון בתור שחקן מקצועי זכה נגור בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב ובשני פרסי באפט"א.
לאור הצלחתו הקולנועית המפתיעה המשיך נגור לעבוד בתור שחקן קולנוע והופיע בסרטו המלחמתי של אוליבר סטון "שמיים וארץ", בסרט הופיע נגור בתור אביה של נערה וייטנאמית הנישאת לחייל האמריקאי סטיב באטלר (טומי לי ג'ונס).
ב-1988 כתב נגור ביוגרפיה על חייו האישיים "Haing Ngor: A Cambodian Odyssey", בה הוא מספר על חוויותיו האישיות תחת שלטון האימים של ה"קמר רוז'"
בשנת 1996 בשנה האחרונה לחיו, הספיק נגור לשחק בדרמת הפשע "הכה אותי", בתפקיד בילי טאנגפט לצד ויליאם ה. מייסי.
מותו.
בשנת 1996 נורה נגור למוות מחוץ לביתו שבצ'יינה טאון, לוס אנג'לס, נגור נקבר בפארק הזיכרון רוז הילס שבקליפורניה. לגבי זהות רוצחיו של נגור הועלות שלוש השערות אפשריות: הראשונה הייתה שנגור נרצח על ידי חברי כנופיית הרחוב "Oriental Lazy Boyz", לאחר מכן הועלתה האפשרות שנגור נורה למוות על ידי תומכים של תנועת קמר רוז', אך לאישום זה לא הועלה כל בסיס. התאוריה השלישית להירצחו של נגור הייתה שהוא נרצח בעת שוד שהסתבך, תאוריה זו הועלתה בטענה שהגנבים לא רוקנו את כיסיו של נגור ושבזירת הפשע התגלו 2900 דולרים במזומן.
לבסוף שלושה אנשים נאשמו ברציחתו של היינג נגור: טאק סון טאן שנשלח ל-56 שנים בכלא, לנדרה לים שנשלח ל-26 שנים וג'ייסון צ'אן שנשלח למאסר עולם ללא אפשרות שחרור.
לזכרו של נגור הוקמה בשנת 1997 "קרן ד"ר היינג ס. נגור" שמטרתה לגייס כמה שיותר תרומות כדי לסייע למצוקתם של תושבי קמבודיה.
קוונטין ברייס
קוונטין אליס לואיז ברייס (באנגלית: Quentin Alice Louise Bryce; נולדה ב-23 בדצמבר 1942) כיהנה כמושלת הכללית של אוסטרליה, וכמושלת קווינסלנד.
קוונטין סטרשן נולדה בבריזביין, קווינסלנד, והחלה את השכלתה באוניברסיטת קווינסלנד בלימודים לתואר ראשון באמנות ותואר ראשון בעריכת דין. היא הייתה מהנשים הראשונות שעברו את מבחן לשכת עורכי הדין במדינה.
נעורים.
קוונטין סטרשן נולדה לנורמן סטרשן ונאידה וטזל בשנת 1942. היא הייתה השנייה מ-4 בנות, וחונכה כמו אחיותיה בבית המשפחה על ידי אמה, שהייתה בעברה מורה, ולא בבית ספר ממשלתי. אביה עבד באותה תקופה כמנהל מפעל עיבוד צמר. במהלך שנה בילדותה המשפחה חיה בטזמניה, ולאחר מכן הם חזרו לבלמונט, קווינסלנד, אז החלה סטרשן בלימודים בבית ספר תיכון במקום. במהלך לימודיה הכירה את מייקל ברייס, לימים בעלה. אביה באותה תקופה פתח בחוות כבשים באתר אחר בקווינסלנד, ועד שנת 1956, בה החלה סטרשן בלימודיה האקדמיים, אביה החזיק במספר חוות ומפעלים. לאחר סיום בית הספר המכין, נרשמה סטרשן לאוניברסיטת קווינסלנד, ראשית לתואר בעבודה סוציאלית ואמנות, ובשנה השלישית החליטה להוסיף מסלול לעריכת דין. היא סיימה עם תואר ראשון באמנות בשנת 1962, והוסיפה תואר ראשון בעריכת דין בשנת 1965. בין התארים, היא נישאה למייקל ברייס, חברה מבית הספר התיכון, בשנת 1964. היא הייתה מהנשים הראשונות שעמדו בבחינת לשכת עורכי הדין של קווינסלנד (The Queensland Bar), אך מעולם לא עסקה בתחום.
קריירה.
לאחר תקופה קצרה בלונדון, ברייס חזרה למולדתה והתקבלה בשנת 1968 למשרת הוראה חלקית בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קווינסלנד, והייתה האישה הראשונה שהתקבלה לסגל ההוראה של הפקולטה. היא החלה בתפקיד מרצה בשנת 1969, ולימדה בפקולטה במשרה מלאה עד 1983.
הקריירה הפוליטית של ברייס החלה בשנת 1978, אז ממשלת פרייזר הקימה את מועצת הנשים הלאומית של קווינסלנד ומינתה את ברייס להיות בין חברות הוועדה. בשנת 1982 קודמה ברייס לתפקיד יושבת ראש הוועדה, ובשנת 1984 כבר הייתה הדירקטורית של ענף המידע לנשים במשרד ענייני הנשים במדינה. ב-1987 התמנתה ברייס לתפקיד דירקטורית הוועדה האוסטרלית לזכויות אדם ושוויון הזדמנויות.
בין השנים 1988 ו-1993 שימשה ברייס בתפקיד הנציבה הפדרלית לאכיפת שוויון בין המינים במסגרת ממשלת הוק. מדי שנה טיפלה ברייס בכ-2,000 תלונות הנוגעות לאפליית נשים. תקופה זו הסתמנה גם בשינוי חוקים רבים לטובת נשים, שינוי שעליו חתומה ברייס באופן כמעט בלעדי. במהלך שירותה כנציבה הואשמה ברייס באפליית גבר במקום העבודה, תלונה שנבדקה בוועדה האוסטרלית לזכויות אדם ושוויון הזדמנויות אותה ניהלה ברייס בעבר. היא נמצאה זכאית.
בין השנים 1994 ו-1997 כיהנה ברייס כיושבת ראש המועצה הלאומית לרווחת הילד, ובין 1997 ל-2003 כיהנה כ-COO של מכללת הנשים באוניברסיטת סידני. זאת בנוסף למספר עמותות וועדות שברייס הייתה חברה בהן, כגון מועצת קריקט הנשים האוסטרלית והמועצה הלאומית לחקר סרטן השד.
מושלת קווינסלנד.
בשנת 2003 בחר ראש ממשלת קווינסלנד דאז, פיטר ביטי, להמליץ על ברייס למשרת מושלת קווינסלנד בפני המלכה אליזבת השנייה. לאחר הסכמת המלכה, ביצע ביטי מהלך פוליטי לא צפוי ופתח את מועמדותה של ברייס לדיון בבית הנבחרים של קווינסלנד. הוא עשה זאת אף על פי שהמסורת הכתיבה כי ההמלצה בפני המלכה היא השלב האחרון בדיוני המועמדים. עם זאת, ידע ביטי בעת הדיונים כי יש לו רוב בטוח משני אגפי הבית.
במהלך חמש שנות כהונתה של ברייס בבית המושל, היא צוינה בעיתונות כדמות ממלכתית ומכובדת. עם זאת, בעת כהונתה שמונה חברים מסגל בית המושל בחרו לפרוש, בין השאר מנהל הבית. מקורות בעילום שם דיווחו בעיתונות כי אף על פי שתדמיתה של המושלת חיובית ופתוחה בקהל הרחב, בין חדרים היא שתלטנית וקפדנית מאוד.
ביקורת נוספת ציינה את השימוש שעשתה המושלת ברייס מעת לעת באחוזת המושל לאירוח מסיבות פרטיות. בנושא זה עמד להגנתה ראש הממשלה ביטי וטען כי אין בכך כל פסול, כל עוד ההוצאות לאירוח יוצאות מכיסה הפרטי של המושלת ולא מתקציב המושל.
בשנת 2008 הסתיימה רשמית כהונתה של ברייס כמושלת קווינסלנד. הועלתה הצעה להאריך את כהונתה של ברייס בשנה כדי שתוכל להשתתף בחגיגות ה-150 לקווינסלנד ב-2009. לאחר שעלתה מועמדותה של ברייס לתפקיד המושלת הכללית של אוסטרליה, הוחלט לסיים את הכהונה במועדה, וברייס פרשה מתפקיד מושלת קווינסלנד ב-29 ביולי 2008 ופינתה את התפקיד ליורשתה, פנלופי ונסלי.
המושלת הכללית של אוסטרליה.
בשנת 2008 החליט ראש ממשלת אוסטרליה קווין ראד להמליץ על ברייס למשרת המושל הכללי של אוסטרליה בפני מלכת אוסטרליה, אליזבת השנייה. בחירה זו אושרה על ידי המלכה ללא כל התנגדות, בהתאם למסורת. היא אושרה ללא כל התנגדות בבית הנבחרים האוסטרלי, תופעה נדירה יחסית, בה האופוזיציה והקואליציה אישרו את הבחירה ושיבחו אותה.
העיתונאי ובעל הטור דן היוטון היא ממבקריה הבודדים של ברייס, וטען שהיא מביאה לתפקיד "מטען חורג מיותר", בהתייחסו לביקורת על ברייס בתקופת כהונתה כמושלת קווינסלנד, וקבל על כך שקולה לא נשמע בנושאים החשובים לה בכהונתה הקודמת.
אחת מפעולותיה הראשונות של המושלת הכללית הנכנסת הייתה להחליף את מזכיר המושל הכללי של אוסטרליה - לפטר את מלקולם הייזל, ששירת שני מושלים כלליים לפניה, ולהחליפו בסטיבן בריידי. החלטה זו ספגה ביקורת ציבורית, אך ראש הממשלה ראד הגן עליה וטען כי זכות המושל הכללי לבחור את המועסקים תחתיו, וזכותה של ברייס למנות מזכיר כללי כאוות נפשה.
במהלך כהונתה בתפקיד המושלת הכללית, נרשמה ביקורת בעיתונות על דרכי פעולתה, במיוחדת בעיתון האוסטרליאן, שם צוין כי ברייס מביאה גישה פוליטית ולא ייצוגית כנדרש. בין השאר פורסמה ביקורת על ביקורה המתוכנן של ברייס באפריקה כממלאת מקומו של ראד, ונרשם כי "העניין המזויף שמגלה ברייס באפריקה ייראה בציניות על ידי האפריקאים", וכי על המושל הכללי של אוסטרליה לצאת מגבולות היבשת לעיתים רחוקות בלבד לתפקידים יצוגיים, ואל לו לעסוק במדיניות חוץ. פרופסור דייוויד פלינט, יו"ר העמותה "אוסטרלים למען מלוכה חוקתית", הסכים עם מאמר זה וטען כי כל פעולה של המושל הכללי שלא על פי ייעוץ מפורש של הרשות המבצעת, עלול לגרום לשחיקת אמון הציבור האוסטרלי במושל.
ב-28 במרץ 2014 סיימה ברייס את כהונתה כמושלת.
תארים.
קוונטין ברייס כיהנה בשני תפקידי מושלים (קווינסלנד ואוסטרליה), ועל פי כללי הטקס יש לה הזכות להיקרא בשם הכבוד הוד רוממותה המשותף לשניים במהלך כהונתה באחד התפקידים. בנוסף, כובדה ברייס בשלושה מינויים: ראשית ב-1998 כחברה במסדר אוסטרליה (AO), על שירותיה לקהילה, במיוחד בתחום ילדים ונשים; פעם שנייה קידומה לחברה מן המניין במסדר אוסטרליה (AC) בשנת 2003, עם בחירתה למושלת קווינסלנד; ופעם שלישית עם קבלתה למסדר חבר העמים הבריטי על שם יוחנן הקדוש בנובמבר 2003.
ברייס זכתה בשתי מדליות: בשנת 2000 היא זכתה במדליית הספורט האוסטרלית על תרומתה בתחום קריקט נשים; ובשנת 2001 היא זכתה במדליית סנטנרי על פעילותה החברתית בקידום עסקים.
לברייס חמישה דוקטורטי כבוד מאוניברסיטאות שונות באוסטרליה.
חיים אישיים.