מצבות רבות נשמרו בקתדרלה ובמתחם. התאריך העתיק ביותר מהמאות ה-13 וה-14. רבים מציגים תבליטים של הנפטרים, ברובם יש כתובות. העיצוב שלהם מאפשר סקירה טובה מאוד על התפתחות פיסול הקברים מאז המאה ה-13 במרכז גרמניה. בבית המקהלה המזרחי נמצא לוח המצבה המעוצב בצבעוניות והשמור היטב של הבישוף דיטריך השני ממייסן. פריט מקברו, הקצה העליון של מטה הבישוף עשוי שנהב, ניתן לראות בחדר נפרד (תערוכת מזבחות, פסלים וכו').
עוגב ופעמונים.
העוגב בקתדרלה נבנה על ידי חברת אולה (Eule) ב-1983. בקתדרלה יש ארבעה פעמונים שנוצקו בשנים 1502,1503, 1600 ו-1752.
The Civil Wars
Love Don't Let Me Go
Love Don't Let Me Go (בעברית: האהבה לא מרפה ממני) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בשיתוף עם הזמר כריס ויליס. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של גטה. השיר נשלח לתחנות הרדיו בבריטניה אך לא נחל שם הצלחה כאשר הגיע למקום ה-46 בלבד. אם כי היו מספר מדינות בהם השיר כן הצליח ביניהם בלגיה, צרפת והולנד כאשר בשלושתן נכנס לעשרים העליונים. בנוסף לשיר יצא רמיקס בשם "", אשר יצא בשנת 2006.
וידאו קליפ.
הקליפ של השיר הופץ בינואר 2002 ואורכו היה 2 דקות ו-55 שניות. הקליפ הכיל הולוגרמה של גטה אך לא כלל את השתתפותו של ויליס בצורה כלשהי.
אנה איבשקייביץ'
אנה איבשקייביץ' (בפולנית: Anna Iwaszkiewicz; כתבה תחת שם העט אדם פודקובינסקי; 17 בדצמבר 1897 – 23 בדצמבר 1979) הייתה סופרת ומתרגמת פולנייה חסידת אומות העולם, אשתו של הסופר ירוסלב איבשקייביץ'.
ראשית חייה.
כשהייתה בת ארבע, אמה ידוויגה סטנקייביץ' השאירה אותה ואת אביה, התעשיין סטניסלב וילהלם לילפופ, לפסנתרן יוזף אליווינסקי. מכאן ואילך גידלו אותה אביה ודודתה אניאלה פילאוויץ, ואילו אמה נמנעה ממגע עם אנה. בשנים 1915–1918 היא שהתה עם אביה ברוסיה, במיוחד במוסקבה ובקייב. התקופה בה שהתה ברוסיה תרמה לגיבוש כישרונה הספרותי כשלמדה באוניברסיטה הפולנית במוסקבה, למדה שפות זרות והתעניינה במוזיקה ובתיאטרון. ברוסיה היא למדה על יצירתו של אלכסנדר סקריאבין, שלימים הפך למלחין האהוב עליה ואת המוזיקה שלו היא תפיץ ותקדם בפולין על ידי ארגון קונצרטים שלו בוורשה.
נישואים.
ב-12 בספטמבר 1922, לאחר שהתגברה על ההתנגדות הראשונית של אביה, היא נישאה למשורר ירוסלב איבשקייביץ'. לפני נישואין אלה היא התקשרה בברית אירוסין עם הנסיך קשישטוף רדזיוויל, שסודרו מספר שנים קודם לכן. באמצעות נישואיה היא קיבלה את ההזדמנות ליצור קשרים עם הקהילה האמנותית והספרותית.
אנה פרסמה מאמרים, בעיקר על יצירותיהם של מרסל פרוסט, ג'וזף קונרד ותומאס מאן (בחלקם בשם בדוי). היא תרגמה ספרות צרפתית (מרסל פרוסט, מישל בוטור, אלן-פורנייה, ז'ול ורן) וספרות בשפה האנגלית (תומאס מרטון ואלפרד נורת' וייטהד). בסוף חייה, היא פרסמה את הספר "Zwierzęta Nasze" ("בעלי החיים שלנו") (1978). עבודתה הבולטת ביותר היא "Dzienniki i wspomnienia" ("יומנים וזיכרונות").
אישיותה.
אנה הייתה אדם רגיש וקשה.
בעלה לא הסתיר ממנה את נטייתו המינית או את מאהביו הגברים, בעוד שאנה עצמה הייתה דו-מינית. עם זאת, בני הזוג ראו את נישואיהם כשמחים ומוצלחים.
לאנה היו בעיות נפשיות, כולל דיכאון. היא התמודדה עם זה בהיותה קתולית מסורה.
פעולות הצלה.
בסטאוויסקו הסתירו בני הזוג איבשקייביץ' את משפחת מושקט, וכשהזוג הקשיש היה בסכנה הם התארגנו להעבירם מפודקובה ליסנה למילונובק. בני הזוג הוסתרו על ידי יז'י מיצ'יסלב ריטארד (1899–1970), חברם של הזוג איבשקייביץ'. האישה דלפינה הוסתרה בבית החולים בגרודז'יסקו, ואילו בעלה טופל על ידי "איכר חביב או בעל מלאכה שנעקר מפוזנן שגר בין גרודז'יסקו למילונובק". איבשקייביץ' נזכר כי "הוא מת בשלווה; ראיתי שהמארח שלו מתכנן עבורו ארון קבורה, ודמעותיו נופלות על שבבי עץ." בבית בני הזוג איבשקייביץ' בילתה בתם, אניאלה נויפלד (נוביצקה) עם בתה, ג'נינה נוביצקה, מספר לילות. בני הזוג איבשקייביץ' תמכו בהם כלכלית וסיפקו להן מזון, ואילו אניאלה - תלמידתה של מריה קירי-סקלודובסקה - לימדה את בנותיהם של בני הזוג איבשקייביץ' פיזיקה.
על פעילות זו, ב-21 בינואר 1988, הוכרו היא ובעלה כחסידי אומות העולם.
Dangerous (שיר של דייוויד גטה)
Dangerous (בעברית: מסוכן) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בשיתוף הזמר סם מרטין. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבומו השישי של גטה ב-6 באוקטובר 2014. השיר נכתב על ידי השניים עצמם, ביחד עם ג'ורג'יו טינפור, ג'יין אביגן ולינדי רובינס והופק על ידי השניים ביחד עם טינפור ואביגן.
ב-9 בינואר 2015, יצאה גרסת רמיקס לשיר עם טריי סונגז, כריס בראון ומרטין.
וידאו קליפ.
ב-7 באוקטובר 2014 הועלה לערוץ היוטיוב של גטה קליפ מילים. לאחר מכן ב-31 באוקטובר הופץ הקליפ הרשמי של השיר. הקליפ נעשה בהשראת תחום מרוצי המכוניות בהשתתפותו של השחקן ג'יימס פיורפוי ובהופעת אורח של נהג המרוצים הצרפתי רומן גרוז'אן. בקליפ נראים גטה ופיורפוי כשני נהגי מרוצים שמתחרים אחד בשני. בסוף הקליפ גטה מנצח את פירופוי ומניף את גביע הניצחון שהוא עומד על פודיום. ב-21 בינואר 2015 יצאה גרסה נוספת לקליפ שכללה תת-השיר בלבד ובכך כללה גם גרסה קצרה יותר של הקליפ.
הקליפ צולם במסלול המרוצים הספרדי "Circuito de Jerez".
הצלחה מסחרית.
השיר זכה להצלחה רבה כאשר השיג מעמד פלטינה או יותר ב-6 מדינות ומעמד זהב בעוד 6 מדינות נוספות. הוא הגיע לעשרים העליונים ב-28 מדינות, ב-27 מתוכם הגיע לעשירייה עליונה, ב-22 מתוכם נכנס לחמישייה הפותחת וב-15 מתוכם נכנס למקום הראשון. באירופה השיר זכה להצלחה רבה במיוחד כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האירופאי הדיגיטלי. בנוסף השיר נכנס למצעדי סוף שנה של 13 מדינות ושנה לאחר מכן נכנס שוב למצעדי סוף שנה ב-10 מדינות.
אמיר כביר
מִירְזָא תָּאקִי חָ'אן פָרְאַהאנִי (בפרסית: میرزا تقی‌خان فراهانی; 1807 – 10 בינואר 1852), המוכר יותר בכינוי אָמִיר כַּבִּיר (בפרסית: امیرکبیر), היה מדינאי ויועץ קיסרי פרסי בתקופת השושלת הקאג'ארית אשר פעל בתקופת שלטונם של מוחמד שאה קאג'אר ובנו, נאסר א-דין שאה קאג'אר. אמיר כביר פעל להוביל לרפורמות במנהל המדינה ובמערכת הכלכלית והחברתית של ממלכת פרס לאחר שקיבל השראה מרפורמות הטנזימאט שאירעו באימפריה העות'מאנית. אמיר כביר רדף את מאמיני הבאביזם והורה על ההוצאה להורג של אבי התנועה, עלי מוחמד שיראזי, הבאב. כוחו הרב הביא לו אויבים רבים בחצר הקיסרית והוא הודח מתפקידיו והוצא להורג.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הוא נולד למשק בית עני באראכ. אביו, כרבלא מוחמד, היה טבח של היועץ הראשי לעבאס מירזא, יורשו המיועד של פתח עלי שאה קאג'אר. מירזא תאקי ח'אן סייע לראשונה לאביו בביצוע חובות ביתיות בביתו של היועץ הקיסרי מירזא בוזורג, שראה בו סימנים של כישרון יוצא דופן והביא אותו ללמוד עם ילדיו שלו. לאחר שלמד קריאה, כתיבה ומעט מתמטיקה, מונה אמיר כביר, עדיין מתבגר, על ידי מירזא בוזורג לפקח על האורוות שלו, תפקיד שביצע ביעילות מופתית. מירזא בוזורג נפטר בשנת 1822 והוחלף בתפקיד היועץ לנסיך הכתר על ידי בנו, מירזא אבו א-קאסם. תחת חסותו נכנס אמיר כביר לשירות הממשלתי, והתמנה לראשונה לתפקיד "הרשם הצבאי" של עיר בצפון מערב האימפריה לגיוס אזרחים לשורות הצבא המוצב באזרבייג'ן. בשנת 1835 הועלה בתפקיד והיה אחראי לפיקוח על כספי צבא אזרבייג'ן; כעבור מספר שנים הוא הועמד לאחריות על ההפרשות, המימון והארגון של אותם כוחות.
קשרי חוץ.
אמיר כביר השתתף בשלוש משלחות זרות שהועברו מהעיר תבריז. הראשונה שבהן הייתה משימתו של עבאס מירזא בשנים 1829–1830 לסנקט פטרבורג, בירת האימפריה הרוסית, שמטרתה העיקרית הייתה להציע התנצלויות רשמיות על מותו של אלכסנדר גריבוידוב, שגרירות רוסיה בטהראן, עקב הטבח בשגרירות רוסיה בטהראן. אמיר כביר פעל כסופר באותו הזמן ובמהלך עשרת החודשים שבילתה המשלחת בטיפליס, מוסקבה וסנקט פטרבורג, הייתה לו ההזדמנות לבקר בבתי ספר ציבוריים, פרטיים, טכניים וצבאיים, בחוות רוסיות, בית חרושת לכרכרות, בית חרושת לזכוכית, מצפה כוכבים, בנקים, לשכות מסחר, תיאטראות רבות ומשרדים ואגפים שונים של הביורוקרטיה בממשל הרוסי. בשנת 1837 הוא יצא במשלחת הדיפלומטית השנייה כאשר ליווה את נאסר א-דין מירזא, אז נסיך הכתר (בנו של מוחמד שאה קאג'אר), במסע לארבאן; שם פגש הנסיך את ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ואז סייר במחוזות רוסיה בצפון הקווקז. המסע היה קצר, וחסר חשיבות לקריירה של אמיר כביר לאחר מכן.