על התקרית שבין מוחמד לאבו עפכ דיווח אבן אסחאק בספרו, כשהוא מונה שלשלת של מוסרים. כך גם אצל אבן הישאם (ابن هشام), שערך מאוחר יותר את ספרו של אבן אסחאק (4/376-377), וכן אצל אבן חג'ר אל-עסקלאני בספר הביוגרפיות שכתב בשם "אלאיסאבה פי תמייז אלצחאבה (الإصابة في تمييز الصحابة; 4/238), אצל אל-ואקדי (1/174-175) ואצל אבן סעד אל-בגדאדי (ابن سعد البغدادي), אולם זה האחרון ללא שלשלת מוסרים (2/28).
אורח חייו של מוחמד נחשב באסלאם כדגם לאורח החיים הראוי למוסלמי מאמין, וחכמי ההלכה המוסלמים עשו מאמץ רב לקבץ מסורות על אורח חייו של מוחמד ולבדוק את אמינותן. תיאור אירוע זה, שאינו מעמיד את מוחמד באור חיובי, מעורר באופן טבעי התנגדות בקרב המוסלמים. לטענתם החדית' הוא חלש ושלשלת המוסרים (אִסְנַאד, إسناد) אינה מדויקת. כך למשל, אל-ואקדי מוסר רק שני מקורות (עמ' 86 שם), בעוד שהמקור השלישי אינו מדויק ולכן אמינות הסיפור מוטלת בספק לדעת מקורות אלה.
עליזה שמוקלר-הס
עליזה (אליס) שמוּקלֶר-הֶס (גרמנית: Alice Schmuckler-Hess; 19 ביולי 1896 – 20 באפריל 1988) הייתה פסנתרנית סולנית ומלווה, קורפטיטורית ומורה לפסנתר גרמנייה-ישראלית.
קורות חיים.
אליס שמוקלר נולדה בשנת בדיסלדורף שבגרמניה במשפחה יהודית מרובת-ילדים ומוזיקלית. בנעוריה למדה נגינה בפסנתר אצל יוליוס בוּטס , וב-1916, כשהייתה כבת עשרים, נסעה לקלן ללמוד בקונסרבטוריון אצל לוני אפשטיין (Lonny Epstein), שם למדה עד 1922.
בשנים שלאחר מכן קנתה לעצמה שם בגרמניה כסולנית, מוזיקאית קאמרית ומלווה. עיקר הרפרטואר שלה היה הרומנטיקה הגרמנית, ובפרט שומאן, ברהמס ורגר. היא הייתה מלווה מבוקשת, והופיעה עם סולנים ידועים באותה תקופה, בהם עמנואל פוירמן.
בשנות ה-20, זמן קצר לאחר סיום לימודיה, נישאה להאנס לודוויג הס (Hans Ludwig Hess), סוכן מכירות של מוצרי טקסטיל. ב-1923 נולדה בתם הבכורה, אביבה (לימים לוסטיג-ויזל), וב-1930 נולדה בתם הצעירה, דורותיאה (Dorothee; לימים זהבה קיילוס).
שמוקלר-הס התיישבה עם משפחתה בשטוטגרט, שם קיבלה ב-1927 משרה של מורה לפסנתר בקונסרבטוריון החדש שבניהולו של קארל אדלר . בהמשך ייסדה ביחד עם פרידה שילקֶה (Frieda Schilke) וברנהרד קאולבֶּרש (Bernhard Kaulbersch) את האנסמבל למוזיקה קאמרית "הטריו של שטוטגרט" (Stuttgart-Trio), שהופיע בכל דרום-מערב גרמניה. בנוסף, הופיעה באופן קבוע כפסנתרנית קונצרטים ברדיו שטוטגרט. באותן שנים למדה באופן פרטי נגינה בעוגב אצל הרמן קלר בבית הספר הגבוה למוזיקה בעיר .
ב-1934, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, התחסל הקונסרבטוריון של אדלר עקב מוצאו היהודי והיא איבדה את משרתה. הופעותיה ברדיו הופסקו עוד קודם לכן מאותה סיבה. עד הגירתה מגרמניה ערכה קונצרטים עבור החברה לאמנויות היהודית של שטוטגרט (סניף של האגודה היהודית לתרבות (Jüdischer Kulturbund), שהוקמה ב-1933), כמה מהם ביחד עם אחותה מפרנקפורט, הכנרת פרֵנֶה (פרנציסקה) שמוקלר (Fränne Schmuckler). בנוסף נתנה במסגרת זו שיעורי פסנתר.
בפברואר 1935 החליטה לעזוב את גרמניה ונסעה לארץ ישראל בעקבות בעלה, שברח לארץ עוד ב-1933. התגוררה בשדרות נורדאו בתל אביב. שנותיה הראשונות בארץ היו קשות. היא לא הצליחה להתפרנס מעיסוק מקצועי במוזיקה, והמשפחה חייתה על משכורתו הדלה של בעלה, שמצא עבודה כנהג משאית. כעבור שנים ספורות, במלחמת העולם השנייה, התנדב לשירות בצבא הבריטי, נשלח ליוון ולא שב מהמלחמה (הוא נחשב לנעדר). שמוקלר-הס, שנאלצה לדאוג לבדה לשתי בנותיה, הצליחה לבנות לעצמה קריירה חדשה, בתחילה במתן שיעורים פרטיים בפסנתר, ולאחר מכן כמרצה בקונסרבטוריון הישראלי, באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה בירושלים. בהדרגה החלה להיות מבוקשת גם בארץ כמבצעת של מוזיקה קאמרית וכמלווה, ואף הופיעה כסולנית עם התזמורת הארצישראלית (הפילהרמונית). לימדה את נכדה, ארנן ויזל, נגינה בפסנתר.
בשנת 1969, כשהייתה בת 73, חזרה לראשונה לגרמניה (בעיקר בשל תנאי האקלים בארץ) ובשנים 1970-75 התגוררה חליפות בשטוטגרט ובתל אביב. ביולי 1975 עזבה שוב את גרמניה ועברה להתגורר עם בתה הצעירה, זהבה קיילוס, בניו יורק, שם חייתה עד מותה (בניו יורק ישבה גם ידידתה הוותיקה אדית גולדפדן, ששבה לגרמניה לאחר מותה של שמוקלר-הס). גם בשנות ה-80 לחייה הוסיפה לנגן בפסנתר חצי יום מדי יום.
עליזה שמוקלר-הס נפטרה לאחר מחלה קצרה באפריל 1988, בגיל 92 בניו יורק. הותירה את בנותיה, חתניה ונכדים.
משפחתה.
בתה הבכורה של שמוקלר-הס, אביבה לוסטיג-ויזל (ילידת 1923), היא נבלנית. הייתה נשואה למלחין והפסנתרן הישראלי משה לוסטיג (1922–1958) עד מותו בגיל 35.
אחר-כך נישאה לצ'לן עוזי ויזל (נולד ב-1926), ובנם הוא הפסנתרן ארנן ויזל.
בתה הצעירה, זהבה קיילוס (ילידת 1930), שחקנית, הייתה נשואה לבמאי היהודי-אמריקאי-ישראלי היי קיילוס (1926–2012) עד מותו.
אליס שמוקלר-הס
עליס שמוקלר-הס
אליס הס
אליס שמוקלר
עליזה שמוקלר
עליזה הס
פול דוראן-רואל
פול דוראן-רואל (בצרפתית: Paul Durand-Ruel; 31 באוקטובר 1831, פריז - 5 בפברואר 1922) היה סוחר אמנות צרפתי, הידוע בזכות קשריו ועבודתו עם אמני זרם האימפרסיוניזם. הוא היה מסוחרי האמנות המודרניים הראשונים אשר סיפקו לאמנים תמיכה כלכלית בצורת קצבאות ותערוכות יחיד.
אודות.
נולד כפול-מארי-יוסף דוראן-רואל (Paul-Marie-Joseph Durand-Ruel) בפריז. אביו היה סוחר אמנות, ובשנת 1865 החל פול הצעיר לנהל את העסק המשפחתי, אשר ייצג באותה עת אמנים מאסכולת ברביזון, ביניהם ז'אן-בטיסט קאמי קורו. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19 היה דוראן-רואל אחד מהסוחרים המרכזיים של אסכולת ברביזון.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, בשנים 1870-71, ברח מפריז ללונדון. שם הוא נפגש עם אמנים אימפרסיוניסטים, בהם קלוד מונה, קאמי פיסארו ושארל-פרנסואה דוביני. בדצמבר 1870 ערך תערוכה ראשונה בלונדון.
בתחילת שנות ה-70, החל להתקרב לזרם האימפרסיוניזם, ולראות את הפוטנציאל שבו. בשנת 1872 קיים לראשונה תערוכה אימפרסיוניסטית.
במהלך שלושת העשורים הבאים, היה דוראן-רואל לסוחר האמנות הידוע ביותר ולאחד מהתומכים הכלכליים העיקריים של האמנות האימפרסיונית בצרפת. בין האמנים המפורסמים איתם עבד היו אלפרד סיסלי, פייר-אוגוסט רנואר, ברת מוריזו, אדואר מאנה, אדגר דגה, קלוד מונה וקאמי פיסארו.
פול דורנד רואל
פול דורנד-רואל
סמיר אויקני
סמיר אויקני (באלבנית: Samir Ujkani; נולד ב-5 ביולי 1988) הוא כדורגלן קוסוברי המשחק באמפולי בעמדת השוער.
קריירת מועדונים.
אויקני נולד בכפר ווצ'יטרן שביוגוסלביה. כעבור 6 שנים משפחתו הגרה לבלגיה שם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג ווסט הארלבקה, בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט. אויקני שיחק במחלקת הנוער של המועדון כאשר הוא הספיק לרשום עוד 10 הופעות בקבוצת המילואים.
ביוני הוא חתם על חוזה ל-5 שנים בפאלרמו. בעונתו הראשונה במועדון הוא שימש כשוער שלישי כאשר הוא גם שיחק במחלקת הנוער של המועדון, בעונת הפך לשוער השני של המועדון לאחר פרישתו של אלברטו פונטנה. ב-26 באפריל 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד מילאן כאשר החליף את מרקו אמליה בדקה ה-64 במצב של 0–3 לטובת מילאן. הוא הצליח לשמור על רשת נקייה עד לסיום המשחק, ולמרות ההפסד של קבוצתו הוא זכה למחמאות מצידו של קאקה.
ביולי הוא הושאל לנובארה ששיחקה אז בליגה השלישית. בסיום העונה הוא עלה עם קבוצתו לסרייה ב' לראשונה מזה 33 עונות. עקב כך, נובארה ביקשה להאריך את הסכם ההשאלה עמו. ב-31 בינואר 2011 נובארה רכשה 50% מכרטיס השחקן שלו ושל חברו מיצ'ל מורגנאייה תמורת 1.5 מיליון אירו. אויקני היה שותף להעפלה של נובארה לסרייה א' בסיום העונה לראשונה מזה 55 שנים. ב-16 באוקטובר 2011 אויקני שבר את האף ואיבד 4 שיניים במהלך המשחק נגד בולוניה ונעדר כחודשיים מהמגרשים. ב-5 בדצמבר 2011 הוא חזר להרכב במשחק נגד לאציו.
ב-22 ביוני 2012 הודיעה פאלרמו כי אויקני יחזור לסגל הקבוצה לקראת עונת . בינואר פאלרמו החתימה את סטפנו סורנטינו, ואויקני הושאל לקבוצתו הקודמת של סורנטינו קייבו ורונה. בקייבו, אויקני, לא רשם דקות משחק ובסיום העונה חזר לפאלרמו שירדה לסרייה ב' ושימש כשוער שני במועדון. בדצמבר סורנטינו נפצע ואויקני הפך לשוער הראשון של הקבוצה בחודשיים בהם היה פצוע. בסיום העונה חזרה פאלרמו לסרייה א'.
ב-19 ביולי 2015 הצטרף לגנואה. בחודש ינואר 2016 הושאל ללאטינה עד לסיום העונה. בתום העונה הושאל לפיזה.
לקראת עונת חתם בקרמונזה.
ב-18 ביולי 2018 אויקני חתם בריזספור מליגת העל הטורקית.
בקיץ אויקני חתם בטורינו.
קריירה בינלאומית.
בקיץ קיבל דרכון אלבני והפך לשחקן סגל בנבחרת הצעירה של אלבניה. ב-1 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה נגד איטליה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. ב-6 באוקטובר 2008 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה לקראת המשחקים נגד ו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-10 ביוני 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד .
ב-13 בינואר 2014 פיפ"א אישרה לנבחרת קוסובו לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, עקב כך החליט אויקני לייצג את קוסובו בה נולד. ב-5 במרץ 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד .
היי קלוס
הי קלוס
הי קאלוס
היי קאלוס
חוסה אנטוניו קמאצ'ו
חוסה אנטוניו קמאצ'ו אלפארו (בספרדית: José Antonio Camacho Alfaro; נולד ב-8 ביוני 1955 בסייסה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן השמאלי וכיום מאמן.