בתקופת כהונתו המיתון החמור אליו נקלעה המדינה הלך והחריף, ובכירי המשק הביעו תרעומת על כך שהממשלה אינה נוקטת בצעדים הנדרשים לנוכח עומק המשבר. תגובתה של הממשלה שלא יכלה להתעלם מהביקורת לאורך זמן התבטאה לבסוף בצמצום מתון בהוצאות הממשלתיות, אך זו לא נתפסה כהולמת מספיק בשווקים הכלכליים, והיו שהביעו חששות מקריסה אפשרית של הכלכלה הישראלית.
ביוני 2002 הוביל, במסגרת מה שכינה "חומת מגן כלכלית", את חקיקת , שכלל קיצוצים אחדים, ובהם קיצוץ של 4% ברבות מהקצבאות והגמלאות של המוסד לביטוח לאומי, קיצוץ בהקלות המס לתושבי יישובים שונים (יישובי ספר, יישובי פיתוח, התנחלויות ועוד).
שלום היה שר אוצר בשיא ימי האינתיפדה השנייה. ישראל עברה משבר כלכלי, ובסוף 2002 התקשתה המדינה לגייס כסף בחו"ל, מאחר שהחוב הממשלתי גדל באופן ניכר.
שר החוץ.
שלום שימש סגן ראש הממשלה ושר החוץ בממשלתו השנייה של אריאל שרון (החל מ-2003).
כשר חוץ ניסה שלום לשפר את מצבה של ישראל באו"ם ולגבש אמנות בינלאומיות למאבק בטרור. בתקופת כהונתו התקיימה עצרת מיוחדת של מדינות העולם לציון 60 שנה לשחרור אושוויץ, דני גילרמן מונה לסגן נשיא העצרת הכללית של האו"ם, והתקבלה הצעת ישראל לקבוע יום זיכרון בינלאומי לשואה (ב-27 בינואר), שהייתה הצעת ההחלטה הראשונה אי פעם שהעבירה ישראל בעצרת האו"ם.
כמו כן בתקופתו גונו דבריו של נשיא איראן על מחיקת ישראל מהמפה. לא נקשרו יחסים דיפלומטיים עם מדינות חדשות אולם לראשונה נפגשו בגלוי שרי החוץ של ישראל ופקיסטן (ראו: יחסי ישראל–פקיסטן).
ב-2003 נפגש עם מלך מרוקו מוחמד השישי בתטואן, בתקווה להביא לנורמליזציה ביחסים בין ישראל למרוקו.
ב-15 בינואר 2006 התפטר מתפקידיו בממשלה עקב פרישת "הליכוד" מהקואליציה, בעקבות הקמת "קדימה".
מבקר המדינה מתח ביקורת על מעורבותו במינויים לתפקידים זוטרים במשרד החוץ בעת כהונתו.
באופוזיציה.
בכנסת ה-17 היה שלום, שמפלגתו "הליכוד" הייתה באופוזיציה, חבר בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת החינוך, התרבות והספורט. הוא הגיש הצעות חוק פרטיות אחדות:
התמודדות על ראשות "הליכוד".
שלום התמודד מול נתניהו על מנהיגות "הליכוד" לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, יחד עם ישראל כץ ומשה פייגלין. בבחירות הפנימיות שנערכו ב-19 בדצמבר 2005 נבחר נתניהו לראשות "הליכוד" בקולות 44% מן המצביעים (מול 33% לשלום, 12% לפייגלין ו-9% לכץ).
ב-14 באוגוסט 2007 נערכו בחירות לראשות "הליכוד". שלום נחשב ליריבו העיקרי של מנהיג המפלגה נתניהו, אולם הוא פרש בהפגנתיות מהמרוץ לראשות המפלגה בשל הקדמת הבחירות הפנימיות, תוך שהוא טוען כי "הליכוד" מתנהל בנוסח מפלגת הבעת' בסוריה והשאיר את נתניהו כמועמד עיקרי יחיד אל מול פעילים עם כוח מועט במפלגה – משה פייגלין ודני דנון, אותם ניצח נתניהו.
השר לפיתוח הנגב והגליל ולשיתוף פעולה אזורי.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השביעי ברשימת "הליכוד" לכנסת. בממשלת ישראל השלושים ושתיים נתניהו לא העניק לשלום את תפקיד שר האוצר בו חשק, ומינה אותו לשר לפיתוח אזורי, שר לפיתוח הנגב והגליל ומשנה לראש הממשלה.
השר שלום הודה במספר הזדמנויות כי לא היה זה התפקיד בו חשק וכי המינוי התרחש כ-5 דקות לפני השבעת הממשלה, אך הוסיף ואמר כי הוא מעולם לא נהנה משום תפקיד כפי שהוא נהנה בתפקידו כשר לפיתוח הנגב והגליל. הוא אמר כי "היכולת לראות במו עיניך את הפרויקטים להם נותן המשרד תקציבים, הוא אשר הופך אותו למשרד החשוב והפרודוקטיבי שהוא".
שלום טען בכניסתו לתפקיד כי חזונו הוא לקדם פרויקטים אשר היו תקועים במשך זמן רב בפריפריה וגם לפתח חדשים. בגליל קידם שלום את נושא בית הספר לרפואה בצפת, אשר פתח את שעריו באוקטובר 2011. בית הספר לרפואה, על פי שלום, הוא יריית הפתיחה לקראת הקמת אוניברסיטה בגליל שתהיה מורכבת מכלל המכללות בצפון.
בתחום התחבורה דחף משרדו של השר שלום את הרחבת תשתיות הרכבת והמשך סלילת המסילה לכיוון כרמיאל, אשר תורחב בעתיד גם לצפת ולקריית שמונה. שלום הוביל מהלך, בניגוד לעמדת משרד התחבורה ומשרד האוצר, לבניית רכבת קלה, בטענה שמסילות רכבת שונות ייצרו סגרגציה בין הגליל והמרכז ויביאו להרחבת הפערים. שלום דחף להארכת כביש 6 עד לצומת כברי.
בתחום התעסוקה הוביל משרדו של השר שלום להקמת אזורי תעשייה ושדרוגם. המשרד העניק תמריצים כלכליים לחברות דוגמת "בייגל בייגל", "טרה" ו"סודה סטרים" על מנת שיעתיקו את מפעליהן לפריפריה. בתחום הבריאות קידם שלום הוספת מכשירי MRI וחדרי מיון קדמיים במרכזים רפואיים בפריפריה.
בנגב ניסה השר שלום לקדם את המענה האזרחי להעתקת בסיסי צה"ל לנגב, תוכנית שהייתה תקועה במשך כ-10 שנים. המעבר של בסיסי צה"ל החל ב-2014 והסתיים ב-2019.
בנוסף, פעל משרד הנגב והגליל בראשותו לקדם את בנייתו של שדה תעופה בינלאומי נוסף בנבטים, אשר אמור להקל את הלחץ על נמל התעופה בן-גוריון ולהביא לתוספת של אלפי מקומות עבודה לתושבי הנגב, כמו גם לחיזוק התיירות באזור. עיקר המאבק, מול משרד הביטחון, הוא על מיקומו של השדה. משרד הביטחון ביקש לבנות את שדה התעופה הנוסף בעמק יזרעאל. מיזם זה לא הושלם עד סיום כהונתו כשר לפיתוח הנגב והגליל.
בתחום הפנאי קידם את הקמתם של הפארק המוטורי הראשון בישראל בחצרים, ומגרש גולף בעומר. גם שני מיזמים אלה לא הושלמו עד לסיום כהונתו של שלום כשר לפיתוח הנגב והגליל.
בשנת 2010 העלה שלום רעיון לשינוי סוף השבוע במדינת ישראל מהימים שישי ושבת לימים שבת וראשון. לטענתו, הדבר יסנכרן את ישראל עם מדינות העולם, יוכל לאפשר מנוחה נאותה, ולהגביר את הצמיחה במדינת ישראל. הרעיון לא יצא אל הפועל.
בשנת 2013 עלה שמו של סילבן שלום כמועמד לתפקיד נשיא מדינת ישראל. אך לפני הבחירות לנשיאות פנתה אישה למשטרה בתלונה שהוא הטריד אותה מינית 15 שנים קודם לכן. על תלונה זו חלה התיישנות ולכן לא ננקטו הליכים במקרה. לאחר מכן הגיע לידיעת המשטרה מידע על נשים נוספות שטענו שהוטרדו על ידי השר, אך הן מאנו להגיש תלונות, ותיק החקירה נסגר. בסופו של דבר נמנע שלום מלהציג מועמדותו לנשיאות המדינה, עקב תלונות הנשים על הטרדות ולאחר שלא זכה לתמיכתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו.
שר הפנים ופרישתו מהחיים הפוליטיים.
עם הקמתה של ממשלת ישראל ה-34 במאי 2015, בראשותו של בנימין נתניהו, מונה שלום למשנה לראש הממשלה ולשר הפנים. הוא היה גם הממונה על המשא ומתן עם הרשות הפלסטינית. ביולי 2015, נפגש שלום עם עריקאת ברבת עמון בניסיון נוסף לחדש את המשא ומתן, אך הדבר נכשל.
ב-20 בדצמבר 2015, לאחר שפורסמו בכלי התקשורת טענות של נשים אנונימיות כי הטריד אותן מינית, הודיע שלום על פרישתו מהחיים הפוליטיים. הכרזתו זו קדמה בשעות ספורות להחלטת היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, על פתיחת חקירה בעניינו. ב-24 בדצמבר התפטר מן הכנסת. ב-30 ביוני 2016 הודיע היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, על סגירת תיק החקירה בעניינו.
ביוני 2016 פתח שלום את חברת הייעוץ "סימס אינטרנשיונל" (SIMS)
חיים אישיים.
בשנת 1993 נשא את ג'ודי שלום ניר מוזס, בת למשפחת בעלי השליטה בעיתון "ידיעות אחרונות". לזוג שלושה ילדים משותפים, ושניים מנישואים קודמים של ניר מוזס. המשפחה התגוררה ברמת גן. באוגוסט 2017 פורסם שבני הזוג התגרשו.
בדירוג "פורבס" לשנת 2015 של הפוליטיקאים העשירים בישראל תפס שלום את המקום השלישי, הונו המוערך נאמד בכ-150 מיליון שקלים, בין השאר בזכות נישואיו לג'ודי ניר מוזס שלום, המחזיקה ב-12% ממניות קבוצת ”ידיעות אחרונות".
אחיו של סילבן, צבי, הוא יו"ר רשות שדות התעופה לשעבר, ומבעלי "רדיו תל אביב" ורדיו "גלי ישראל".
בית הדין הבין-לאומי בהאג
בית הדין הבין-לאומי לצדק (בב"צ או בדב"צ) (באנגלית: ICJ - International Court of Justice, בצרפתית: CIJ - Cour internationale de justice) הוא המוסד המשפטי העיקרי של האומות המאוחדות שהוקם ביוני 1945 ומשרדיו נמצאים בהאג שבהולנד. בית הדין פוסק לפי הדין המהותי של המשפט הבין-לאומי הפומבי, ופעילותו כוללת שתי קטגוריות:
חוקתו של בית הדין הבין-לאומי היא נספח למגילת האו"ם, כך שכל המדינות החברות באו"ם מאשרות אותה עם הצטרפותן לארגון. בהחלטה 9 של מועצת הביטחון של האו"ם משנת 1946 נקבע שגם מדינות שלא חברים בבית הדין יכולים בתאנים שהוגדרו להגיש תביעה. באותה תקופה שווייץ לא הייתה חברה בוא"מ. בהחלטה 11 של מועצת הביטחון של האו"ם נקבעו תנאים להצטרפות שווייץ לבין הדין הבין לאומי.
הרכב וסדרי דין.
בית הדין מורכב מ-15 שופטים, כל אחד מהם ממדינה אחרת. חמישה מהשופטים הם מחמש החברות הקבועות במועצת הביטחון. השופטים נבחרים על ידי העצרת הכללית ומועצת הביטחון לכהונה בת תשע שנים, שבסיומה ניתן לבחור בהם מחדש. מדי שלוש שנים נערכות בחירות לחמישה שופטים.
המסגרת לפעולת בית הדין הבין-לאומי לצדק נקבעה ב"חוק בית הדין הבין-לאומי לצדק" (Statue of the International Court of Justice) אשר תוקן לאחרונה בשנת 2001. סדרי הדין נקבעו ב"תקנות בית הדין" (International Court of Justice Rules of Court (1978)), אשר תוקנו באחרונה בשנת 2005.
ההחלטות מתקבלות ברוב קולות של השופטים היושבים בדין, ואם הדעות נחלקות שווה בשווה, לנשיא קול מכריע.
כאשר מדינה אינה מצייתת לפסק דין של בית הדין, רשאית מועצת הביטחון לנקוט צעדים כנגד מדינה זו. לחוות דעת אין אופי מחייב.
הרכב חברי בית הדין הבין-לאומי בהאג, נכון ל-2018:
בית הדין וישראל.