הימים שאנחנו ביחד הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר הישראלי אדם. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1994 חברת התקליטים הד ארצי. מנקודה זו החלה הקריירה המוזיקלית של אדם לדעוך: שיריו לא הושמעו באופן תדיר ברדיו ולא נכנסו למצעדי הפזמונים, הן השבועיים והן השנתיים. בין הרצועות שהצליחו להתפרסם במועדוני המוזיקה הישראלית נמנות "כי לא אמרתי לך", שנכתב והולחן על ידי אסתר שמיר ואודי הניס ו"זה לא מסתדר לי", שכתב והלחין רן עפרון.
קומפאס
קומפאס בע"מ (באנגלית: Compass, Inc) היא חברת טכנולוגיית נדל"ן אמריקאית, שמספקת מידע המאפשר למשתמשים לאתר את הנכס המתאים להם. בשנת 2021 הונפקה החברה בבורסת נאסד"ק לפי שווי של כ-7 מיליארד דולר.
היסטוריה.
בשנת 2012 הקימו הישראלי ד"ר אורי אלון ורוברט רפקין האמריקאי את חברת קומפאס (Compass), פלטפורמה אינטרנטית שמספקת מידע המאפשר למשתמשים לאתר את הנכס המתאים להם. ביולי 2014 גייסה החברה 40 מיליון דולר לפי שווי של 360 מיליון דולר. בשנת 2015 הודיע אלון על גיוס נוסף לקומפאס, בגודל 50 מיליון דולר, המשקף לחברה שווי של 800 מיליון דולר מהמשקיעים הבולטים בעמק הסיליקון, ובהם מנכ"ל Salesforce, מארק בניוף, וקרן פאונדרס של פיטר ת'יל (מייסד פייפאל) ושון פארקר. ובאוגוסט 2016 גייסה קומפאס 75 מיליון דולר לפי שווי של יותר ממילארד דולר.
בשנת 2017 הודיע אלון שערך החברה הוכפל ל-1.8 מיליארד דולר, כאשר השלים גיוס נוסף של 100 מיליון דולר. בדצמבר 2017 גייסה Compass סכום של 450 מיליון דולר מחברת Softbank היפנית, המשקף לחברה שווי של 2.2 מיליארד דולר.
בספטמבר 2018 הכפילה Compass שוב את שוויה וגייסה עוד 400 מיליון דולר לפי שווי של 4.4 מיליארד דולר. פחות משנה לאחר מכן, ביולי 2019, אלון הודיע על גיוס נוסף לפי שווי חברה של 6.4 מיליארד דולר.
לחברה משרדים ראשיים בניו יורק, ועוד כ-20 ברחבי העולם.
יאנה צ'רנוכובה
יאנה צ'רנוכובה (בצ'כית: Jana Černochová; נולדה ב-26 באוקטובר 1973) היא פוליטיקאית צ'כית מהמפלגה הדמוקרטית האזרחית. מכהנת כשרת ההגנה מאז 17 בדצמבר 2021.
ביוגרפיה.
צ'רנוכובה נולדה בפראג ב-26 באוקטובר 1973. ב-1996 סיימה קורס בבנקאות וכלכלה מוניטרית בפקולטה למימון וחשבונאות של האוניברסיטה לכלכלה בפראג. בשנת 2009 קיבלה השלימה תואר ראשון באוניברסיטה למשפט יישומי. ב-2011 סיימה תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת מטרופוליטן בפראג.
ב-1997 הצטרפה למפלגה הדמוקרטית האזרחית. ב-1998 נבחרה למועצת העיר פראג. ב-2010 נבחרה לבית הנבחרים הצ'כי, ובמקביל פעלה בפוליטיקה המקומית של פראג. ב-26 במרץ 2012 היא נבחרה כראש העירייה של פראג 2, אחד הרבעים המרכיבים את פראג. ב-17 בדצמבר 2021 היא מונתה לשרת ההגנה בממשלתו של פטר פיאלה, ובשל כך התפטרה מתפקידה כראש עיריית פראג 2.
דעות פוליטיות.
צ'רנוכובה היא מתנגדת ותיקה להגירה האסלאמית לאירופה. היא הייתה בין הדוברים הבולטים של הפגנות "אנחנו לא רוצים את האסלאם ברפובליקה הצ'כית" (Islám v České republice nechceme) שנערכו בידי הימין הקיצוני בצ'כיה בעקבות פיגועי נובמבר 2015 בפריז. כמו כן היא התנגדה להפסקת המעורבות הצ'כית במלחמת אפגניסטן.
בעקבות רצח ג'מאל חשוקג'י, קראה צ'רונוכובה להטיל אמברגו נשק על ערב הסעודית. היא מבקרת בחריפות את משטרו של רג'פ טאיפ ארדואן. היא תומכת ותיקה בישראל ובמדיניותה.
דיטריך פון יאגו
דיטריך וילהלם ברנהרד פון יאגו (בגרמנית: Dietrich Wilhelm Bernhard Von Jagow; 29 בפברואר 1892 – 26 באפריל 1945) היה חובל, פוליטיקאי ודיפלומט גרמני, חבר במפלגה הנאצית, ב ובשטורמאבטיילונג, בין האחראים לשואת יהודי הונגריה. התאבד בשלהי מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
ילדות.
דיטריך פון יאגו נולד למשפחה אריסטוקרטית בפרנקפורט על האודר, פרובינציית ברנדנבורג, ב-29 בפברואר 1892. בן דודו היה , שר החוץ של גרמניה בין השנים 1913–1916. מגיל צעיר הטמיעו בו הוריו את ערכי מעמד היונקרים, עם דגש חזק על מסירות עמוקה למדינה.
חובל במלחמת העולם הראשונה.
לאחר שסיים את חוק לימודיו בבית הספר מורוויק של הצי הימי, התגייס יאגו לחיל הים של צבא הקיסרות הגרמנית כקצין זוטר, ב-1 באפריל 1912. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת על גבי צוללת, ועם חתימת הסכם שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918 וסיום המלחמה, עבר לפקד על שולת מוקשים.
לוחם מיליציות.
בתום המלחמה הצטרף לשורות הפרייקור בריגדת ארהארדט, ולקח חלק בפוטש של קאפ במרץ 1920. באותה תקופה גם פרש משירותו בחיל הים, לאחר שסירב להישבע אמונים לרפובליקת ויימאר. הוא השתקע בבוואריה והצטרף לארגון הימין הרדיקלי והאנטישמי , אשר היה אחראי למספר התנקשויות פוליטיות ברפובליקה הצעירה. למחייתו התפרנס כאיש מכירות של חברת בוואריאן ווד פרוססינג, אשר שימשה כסניף רדום של ארגון הקונסול.
באותה שנה נרשם יאגו כחבר במפלגה הנאצית, וכעבור מספר חודשים, בשלהי 1921, הצטרף גם לשורות השטורמאבטיילונג. הוא החל לקחת חלק במאבקי כוח אלימים, ואף לחם נגד מיליציות פולניות בשלזיה. מפקד פלוגתו באותה העת היה הברון . השניים התחברו במהרה ושמרו על קשרי ידידות ארוכי שנים.
יאגו התקדם בשורות המיליציות במהרה, ובראשית 1922 שלח אותו אדולף היטלר להקים את השלוחה הראשונה של המפלגה הנאצית בטיבינגן. בכך הפך לאחד המנהיגים הנאצים הבולטים והחשובים ביותר בווירטמברג. באותה העת עבד גם כמרצה אורח באוניברסיטת אברהרד קרלס. עם קבלת הפרופסורה שלו, ניצל יאגו את עמדתו על מנת להנחיל את תורת הפולקסגמיינשאפט בה האמין לתלמידיו.
מעט לאחר מכן הצטרף לסגל ההנהלה של חנות הספרים המפורסמת "אוסיאנדר", משרה שקיבל הודות לעזרתם של שני חובלים אשר עבדו במקום, אותם הכיר זה מכבר. כעבור מספר חודשים מינה אותו היטלר למפקח, ומאוחר יותר לראש המטה, של ארגון השטורמאבטיילונג בווירטמברג.
האווירה החברתית ששררה בוירטמברג דאז הייתה לאומנית בעיקרה, ועדויות רבות מאותה העת מציירות את העיר כמלאה בכרזות של אדולף היטלר ושל אריך לודנדורף, לצדן של אמירות אנטישמיות שונות. יאגו שגשג תחת התנאים הללו, הן כפרופסור והן כבכיר במיליציה. ב-24 ביוני נעצר ונחקר כחשוד אפשרי בהתנקשותו של ולטר רתנאו, שר החוץ הגרמני דאז, אשר נרצח בשל מוצאו היהודי. אף על פי שלא הורשע, מצאו גורמי החקירה כי העביר את מרבית זמנו בהדרכת תלמידיו באימונים צבאיים שונים, והובלתם לשורות מיליציית הקונסול.
לאחר כישלון הפוטש במרתף הבירה בנובמבר 1923, עזב יאגו את המפלגה הנאצית, אך נותר פעיל במספר מיליציות קטנות בוירטמברג. בחמש השנים הבאות השתתף בפעילויות , ובמקרה אחד ב-1925, הוביל קבוצת סטודנטים לתגרת רחוב עם חברי ארגון הרייכסבאנר-רוט-שוורץ-גולד, אחת הזרועות של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-1927 הצטרף לארגון קסדת הפלדה, וכעבור שנתיים שב לשורות המפלגה הנאצית.
בשלהי שנות ה-20 החל יאגו לשמש כמנהיג המקומי של המפלגה הנאצית באסלינגן אם נקר, וכמנהיג בפועל של החלוקה המנהלית שהוקמה בוירטמברג. ב-1931 מונה למנהיגה של קבוצת השטורמאבטיילונג "דרום-מערב", אשר הייתה אחראית על כל יחידות המיליציה בחלקה הדרום-מערבי של גרמניה.
מאוחר יותר באותה שנה הסתכסך עם פריץ באואר, שופט סוציאל-דמוקרטי אשר שימש כיושב הראש של אחת מזרועות מפלגתו. כסוציאל-דמוקרט, יהודי, והומוסקסואל, הגשים באואר את כל המושאים שיאגו, אשר היה ידוע בתור אישיות מיליטנטית ואנטישמית, שנא ותיעב. בשנה הבאה נבחר כחבר ב, עמדה פוליטית בה החזיק עד למותו.
קצין שטרומאבטיילונג.
תחת השלטון הנאצי שירת יאגו במגוון תפקידים, כאשר הראשון מביניהם היה, ככל הנראה, נציב משטרת וירטמברג, מינוי שקיבל באופן אישי מידיו של היטלר ב-8 במרץ 1933, מכוח הסמכות שהוענקה לו עם שרפת הרייכסטאג.
כמפקד המערך המשטרתי המקומי נודע יאגו ב האכזרי שהנהיג, בייחוד לאחר שהרשה לאנשי השטורמאבטיילונג שנמצאו בפיקודו להכות יהודים, קומוניסטים וסוציאל-דמוקרטים. במהלך ערב אחד במרץ 1933, הורה על מעצרם של יותר ממאתיים פעילי המפלגה הקומוניסטית ללא כל סיבה נראית לעין.
בהמשך נאבק לסגירתם לאלתר של כל משרדי המפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית בוירטמברג, בטענה כי איימו על הסדר הציבורי. כמו כן, בשטוטגרט הוביל את אנשיו באופן אישי לסגירת הסניפים המקומיים של המפלגות הללו.
באותם ימים עמל יאגו על הטלת חרמות על העסקים היהודים בוירטמברג, וכן על הקמת מחנה הריכוז הייברג, אשר נפרס על שטח קטן בתוך בסיס אימונים צבאי מקומי. היה זה מראשוני מחנות הריכוז, בו נכלאו מתנגדי המשטר השונים. בראשיתו הכיל המחנה כ-1,902 אסירים, ובתוך תשעה חודשים צמח מספר זה ל-15 אלף. במהלך חייו הקצרים של המחנה נהרגו בו כארבעים אסירים בידי השומרים, עובדה שיאגו ציין בגאווה בדיווחים התכופים ששלח לברלין.
לא חלף זמן רב בטרם השתמש יאגו בסמכותו על מנת להורות על מעצרו של יריבו המושבע, פריץ באואר, ב-23 במרץ, ללא כל חשד סביר. באואר נכלא במחנה הריכוז החדש שהקים, ובמהלך שהותו במקום הוכה והושפל פעמים רבות בידי אנשי השטורמאבטיילונג.
בחודשים הבאים התערער מעמדו של יאגו בעקבות מאבק כוחות פוליטי שהתעורר בין לבין , שבסופו הועבר לפרנקפורט כמפקד חוליית השטורמאבטיילונג החמישית. ביוני 1933 קודם לדרגת אס. אה. אובר-גרופנפיהרר.