בשנת 2005 נשלח קופר על ידי CNN למיסיסיפי על מנת לסקר את תוצאות אסון ההוריקן קתרינה בניו-אורלינס. הסיקור נחשב לזה שהביא את אנדרסון לתודעה הציבורית, והוא קיבל פרסום נרחב בעקבות עימות לא-מתוכנן שערך עם הסנאטורים מרי לנדרו (לואיזיאנה) וטרנט לוט (מיסיסיפי) על אודות חלקם בטיפול הממשלתי באסון, שהיה לקוי לדעתו. קופר קטע את הריאיון עם השניים והטיח בלנדרו שאלות קשות על הגופות הפזורות ברחובות כאשר הוא נרגש וכעוס, שלא כהרגלו. הסנאטורית פתחה את הריאיון בשורת תשבחות לפוליטיקאים המסייעים בטיפול ואנדרסון איבד את סבלנותו ואמר: "סליחה שאני קוטע אותך סנאטורית, אבל אני לא שמעתי על כל זה בגלל שבארבעת הימים האחרונים ראיתי גופות מתגוללות ברחוב פה במיסיסיפי. אני חייב לומר לך שלשמוע פוליטיקאים מודים זה לזה ומחמיאים זה לזה גורם להרבה מאוד אנשים פה להתעצבן", בהמשך תיאר בפניה את המראות הקשים שראה. אמירתו זו הותירה את הסנאטורית המומה ואת מפיקי התוכנית נבוכים.
לאחר הריאיון עסקה התקשורת האמריקאית רבות בשאלה האם קופר נהג שלא כשורה כעיתונאי, ובספרו האוטוביוגרפי "דיווחים מן הקצה" שיצא שנה לאחר מכן העיד כי מיד בסיום הריאיון הרגיש כי חצה את הגבול. למרות זאת, הוא קיבל שבחים רבים על הסיקור המשולהב והרגיש של האסון, סיקור שהעלה את קרנו ברשת CNN בפרט ובחוגי התקשורת האמריקאית בכלל. אל הרשת הגיעו תגובות רבות שתמכו באנדרסון ותושבי ניו-אורלינס ראו בו את הדמות הממסדית היחידה שהייתה קשובה למצוקותיהם.
בספטמבר 2005 השתנה פורמט השידורים של התוכנית "NewsNight" והיא הורחבה משעת שידור אחת לשעתיים על מנת לכסות את עונת ההוריקנים האטלנטית 2005. קופר גויס להנחיית התוכנית באופן זמני לצידו של אארון בראון, ובהמשך החליטה הנהלת הרשת להשאירו כמנחה קבוע במקום בראון, חרף מחאתם של צופים רבים. בעקבות המהלך אמר מנכ"ל הרשת על קופר כי הוא "מנחה החדשות של העתיד" , וההחלטה התבררה כנכונה כאשר טבלאות הרייטינג הצביעו על עלייה חדה בכמות הצופים, דבר שהביא לכך שתוכניתו "Anderson Cooper 360°" הורחבה לשתי שעות שידור והועברה לשעה עשר בערב.
בתחילת 2007 חתם קופר על חוזה חדש מול רשת CNN, ובו נקבע כי במקביל לעבודתו ברשת יהיה רשאי להכין כתבות מגזין עבור התוכנית "60 דקות" שמשודרת ברשת CBS, ובנוסף משכורתו תוכפל מ-2 מיליון דולר ל-4 מיליון. באוקטובר אותה השנה החל להנחות את תוכנית הריאליטי החברתית-סביבתית "Planet in Peril".
כתיבה.
קופר כותב מאמרים בנושאי אקטואליה כפרילנסר, ואלה מתפרסמים בעיתונים שונים בארצות הברית. בנוסף, הוא כתב קבוע במגזין "Details" המיועד לגברים.
בשנת 2006 פרסם קופר ספר זיכרונות בשם "דיווחים מן הקצה" המאגד את חוויותיו מעבודתו בסרי לנקה, עיראק, ולואיזיאנה, כאשר חלק מהכנסות הספר נתרמו לצדקה. הספר הגיע לראש רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
חייו האישיים.
לקופר שני אחים למחצה הגדולים ממנו; כריסטופר וסטן סטוקובסקי. השנים נולדו לאמו מנישואיה למוזיקאי והמנצח לאופולד סטוקובסקי. הוא עצמו מעולם לא נישא, והוא נמנע באופן עקבי מלשוחח אודות חייו הפרטיים, דבר שהוא מסביר כרצון להגן על הנייטרליות שלו כעיתונאי. האיפוק התקשורתי המכוון שלו שונה מהותית מזה של אמו, גלוריה ואנדרבילט, שחייה היו תדיר תחת אור הזרקורים ועל מעשייה דווח רבות בצהובונים. היא אף חשפה פרטים אינטימיים מיחסיה עם ידוענים בספר שפרסמה. קופר החליט "שלא לחזור על האסטרטגיה הזו".
בריאיון בתוכניתה של אופרה וינפרי, שאותו ערך כדי לקדם את הספר שהוציא, אמר קופר כי על אף שאינו נשוי הוא מעוניין להקים משפחה ולהביא ילדים לעולם. עוד גילה אנדרסון בריאיון כי הוא סבל מדיסלקסיה כאשר היה ילד, והוא חזר על כך גם בריאיון לג'יי לנו (אשר גם הוא מוגדר כדיסלקט) וכינה זאת "דיסלקסיה קלה". במרץ 2008 גילה קופר בבלוג שהוא כותב כי עבר ניתוח להסרת גידול סרטני קטן מתחת לעינו השמאלית.
כלי תקשורת עצמאיים ובלוגים רבים מרבים לעסוק בחייו האישיים של אנדרסון, והוא מרבה להופיע במדורי הרכילות בעיתונים ובאתרי האינטרנט אשר עוקבים אחריו ומתעדים אותו מחוץ לאולפני הטלוויזיה. במאי 2007 פרסם מגזין "אאוט", הפונה לאוכלוסיית ההומוסקסואלים בארצות הברית, כתבת שער תחת הכותרת "ההומואים והלסביות בעלי הכוח הרב ביותר באמריקה", ושם דורג אנדרסון במקום השני, אחרי דייוויד גפן. למרות הכתבה הנרחבת ופרסומים שונים אודות היותו הומוסקסואל,
כאשר נשאל על כך ישירות אמר:
בקיץ 2012, שינה קופר את עמדתו לגבי חשיפת פרטים על חייו האישיים. היה זה כששלח אי-מייל לבלוגר אנדרו סאליבן, ואישר להפיץ אותו בפומבי, ובו למעשה יצא מהארון: .
באפריל 2020 קופר הפך לאב באמצעות פונדקאית. הוא קרא לבנו וויאט מורגן קופר על שם אביו, ובפברואר 2022 נולד לו בנו השני, סבסטיאן לוק.
ציר זמן - תעסוקה.
התוכניות המרכזיות אותן הגיש והנחה:
ההתאחדות הבין-לאומית לאינפורמטיקה רפואית
ההתאחדות הבין-לאומית לאינפורמטיקה רפואית (International Medical Informatics Association; IMIA) היא ארגון עצמאי המטפח ומקדם את טכנולוגיית המידע בחברה המודרנית, בפרט בתחומי הבריאות, הביולוגיה והרפואה. הארגון הוקם ב-1967 כוועדה הטכנית של הפדרציה הבין-לאומית לעיבוד מידע (International Federation for Information Processing). הארגון היה לארגון עצמאי ב-1987 והוקם תחת החוק השווייצרי ב-1989.
מטרות הארגון:
כחלק ממשימותיו שם לעצמו הארגון למטרה להביא לשיתופי פעולה בין מדענים, חוקרים, ספקים ויועצים. הארגון משמש קורת גג משותפת למגוון איגודים לאומיים ואזוריים.
IMIA מארגן ועידות ואירועים ברחבי העולם ומתמקד כיום ב"גישור על פער הידע" באמצעות סיוע למדינות מתפתחות. בין פעולות הארגון, תמיכה בארגון האפריקאי המתפתח (HELINA).
קבוצות עבודה וקבוצות עניין.
IMIA כולל מספר גדל והולך של קבוצות עניין וקבוצות עבודה, המורכבות מיחידים בעלי עניין משותף בנושא מסוים. בין הקבוצות:
רומן מניל
רומן מניל (בצרפתית: Romain Mesnil; נולד ב-13 ביוני 1977) הוא אתלט עבר צרפתי, פעמיים ברציפות סגן אלוף העולם (אוסקה 2007 וברלין 2009) וסגן אלוף אירופה (גטבורג 2006) בקפיצה במוט.
חייו.
מניל נולד וגדל בעיירה לה פלסי-בושאר שבאיל-דה-פראנס. הוא החל לעסוק בספורט כבר בגיל 7, אך בקפיצה במוט החל להתאמן רק בגיל 15.
להישג המשמעותי הראשון הגיע מניל בשנת 1998, כשזכה באליפות צרפת באולמות סגורים (בתוצאה 5.80 מ'). אותה תוצאה הספיקה לו למקום השני באליפות הרגילה. ב-1999 סיים במקום השישי באליפות העולם באולמות סגורים שנערכה במאבאשי וזכה במדליית הארד באוניברסיאדה שנערכה בפלמה דה מיורקה. באותה שנה גם קבע שיא אישי חדש - 5.93 מ'. בשנת 2000 הוכתר כאלוף צרפת. הוא השתתף גם באולימפיאדת סידני, אך סיים רק במקום ה-31 בתוצאה מאכזבת של 5.40 מ', ולא העפיל לשלב הגמר. לאחר כישלונו בסידני, החל לעבוד עם פסיכולוג ספורט.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון ב-2001 סיים מניל במקום החמישי. התוצאה אותה השיג, 5.85 מ', הייתה זהה לזו של הזוכה במקום השני, אלכס אברבוך מישראל, אך מאחר שעבר גובה זה רק בניסיון השלישי, בניגוד לאברבוך ולשני קופצים נוספים, דורג במקום החמישי. באליפות העולם באולמות סגורים שנערכה באותה שנה בליסבון זכה במדליית הארד.
בשנים 2002 ו-2003 שוב זכה מניל באליפות צרפת, באחרונה אף קבע שיא של 5.95 מ', שהיה התוצאה הטובה ביותר שהשיג קופץ במוט כלשהו באותה שנה, והיא עדיין מהווה את שיאו האישי. עם זאת, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז לא הצליח להעפיל לשלב הגמר, ובאליפות העולם באולמות סגורים שנערכה בבירמינגהאם סיים רק במקום השביעי. להישג דומה הגיע גם באליפות העולם באולמות סגורים שנערכה בבודפשט ב-2004. גם באולימפיאדת אתונה שנערכה באותה שנה לא הצליח מניל לשחזר את הישגיו. הוא סיים במקום ה-17, ולא העפיל לשלב הגמר.
לאחר שסבל מפציעה בקרסול, נעדר מניל ממרבית התחרויות הבאות, ולהישג המשמעותי הבא הגיע באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג ב-2006. הוא חלק את מדליית הכסף עם טים לובינגר מגרמניה, והשניים היו לסגניו של אלוף אירופה אברבוך.
באליפות העולם שנערכה באוסקה בשנת 2007 הוכתר לסגן-אלוף העולם. הוא קפץ לגובה זהה לזה שקפץ המנצח, בראד ווקר מארצות הברית (5.86 מ'), אך מאחר שעבר גובה זה רק בניסיון השני, הסתפק במדליית הכסף. באותה שנה נבחר ליו"ר איגוד האתלטים הצרפתים.
גם באולימפיאדה השלישית בה השתתף, אולימפיאדת בייג'ינג (2008), כשל מניל בניסיונו להעפיל לשלב הגמר, לאחר שסיים במקום ה-14, בתוצאה נמוכה של 5.55 מ'. הוא הגיע למשחקים אלה בסמוך לאחר שהתאושש מפציעה.
במרץ 2009, לאחר שחברת נייקי החליטה שלא להאריך את חוזה החסות שלה עמו, הפיץ מניל סרטון וידאו ברשת יוטיוב, שבה הוא נראה רץ עירום ברחובותיה של פריז, כשהוא אוחז רק במוט הקפיצה. הסרטון נועד לעורר הן את תשומת לבם של גורמים כלכליים אחרים שמניל קיווה שיעניקו לו חסות, והן את תשומת לבם של אזרחי צרפת למצבם של האתלטים במדינה. בסופו של דבר נטלה עליו את חסותה ספקית שירותי האינטרנט הצרפתית OVH.
באליפות העולם שנערכה אותה שנה בברלין זכה מניל במדליית כסף בפעם השנייה ברציפות, בזכות קפיצה לגובה של 5.85 מ', לאחר סטיבן הוקר מאוסטרליה שקפץ לגובה 5.90 מ'. באליפות אירופה שנערכה בברצלונה ב-2010 סיים במקום השמיני. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 העפיל לשלב הגמר, אך נכשל בשלושת נסיונותיו לעבור גובה נמוך יחסית, 5.65 מ', וסיים בלתי מדורג.