סלעי יסוד צעירים יותר יוצרים מאפייני נוף מרהיבים. שושלות הרי הנרי (Henry Mountains), רכס לה סאל (La Sal Range) והרי אבאחו (Abajo Mountains) השולטים על נופים רבים בדרום-מזרח יוטה, נוצרו מלבה של סלעי יסוד שחדרו בפרק הזמן מלפני 31 מיליוני שנים עד לפני 20 מיליוני שנים. כמה מחדרים פלוטוניים בהרים אלו יוצרים לקוליתים, סוג של מחדר שגרוב קרל גילברט (Grove Karl Gilbert, ידוע יותר כ-G.K. Gilbert; 1918-1843) תיאר וכינה בשם לראשונה במחקריו על הרי הנרי. הרים בודדים מפורסמים כדוגמת הר "שיפרוק" (Shiprock - "סלע הספינה") בצפון מערב ניו מקסיקו, ו"צ'רץ' רוק" (Church Rock - "סלע הכנסייה") ו"אל קפיטן" (El Capitan) או גם אגאתלה (Agathla), בסמוך למוניומנט ואלי, הם שרידים שנותרו לאחר סחיפה של סלעי היסוד עשירים באשלגן וסלעי הברקציה הקשורים אליהם בשדה הגעשי נאוואחו (Navajo Volcanic Field), שפעל לפני 25 מיליון שנים. את גבעות הופי (Hopi Buttes) בצפון מזרח אריזונה מחזקות יריעות של סלעים געשיים נתרניים שנפלטו לפני כ-7 מיליון שנים. סלעי יסוד צעירים עוד יותר מרוכזים קרוב לשולי רמת קולורדו. פסגות סן פרנסיסקו (San Francisco Peaks) סמוך לפלאגסטאף באריזונה, דרומית לגרנד קניון, הם צורות נוף געשיות שנוצרו מפעילות געשית שהחלה באזור לפני כשישה מיליון שנים ונמשכה עד שנת 1064, אז התפרצה בזלת ב"מונומנט הלאומי סנסט קרייטר" (Sunset Crater National Monument). הר טיילור בסמוך לעיירה גרנטס (Grants) בניו מקסיקו הוא מבנה געשי שההיסטוריה שלו דומה לזו של פסגות סן פרנסיסקו: קילוחי בזלת קרוב לגרנטס נפלטו לפני כ-3,000 שנים בלבד (El Malpais National Monument - המונומנט הלאומי אל מאלפאיס). ייתכן שסלעי יסוד צעירים אלו הם סימן לתהליכים בתוך מעטפת כדור הארץ שבהם נאכלים השוליים העמוקים של הסלעים היציבים יחסית של רמת קולורדו.
פעילות טקטונית התחדשה באמצע הקנוזואיקון וגרמה להתרוממות בלתי אחידה והטיה קלה של האזור כלפי מערב לפני כ-20 מיליוני שנים (התרוממות של עד כ-3 קילומטרים). הגדלת השיפוע של הנחלים גרמה להם להתחתר לעומק מהר יותר. סחיפה לאחור ותנועת בלית סייעו לסחוף את הצוקים לאחור אל הרמות הגובלות בהעתקים תוך הרחבת האגנים שביניהן. פעולת הסחיפה הייתה כל כך חזקה עד שחלק מהרמות הפכו להרי שולחן או להרי כפתור. מונוקלינות נוצרו כתוצאה מכוח התרוממות שכופף את שכבות הסלע. מונוקלינות שעברו סחיפה מותירות סלע עמיד המוטה בתלילות הקרוי מצלעות וגרסה תלולה פחות המכונה רבדה.
מתח רב התפתח בקרום, ככל הנראה משינוי בתנועת הלוחות רחוק מערבה. ככל שהקרום התמתח נשברה פרובינציית אגן ורכס להרבה עמקים והרים מוארכים. עקב כך התפתחו העתקים ראשיים, כדוגמת העתק הוריקן, שהפרידו בין שני האזורים. האקלים היבש ברמה הוא בעיקר מדבר צל גשם עקב התרוממות הרי סיירה נבדה רחוק מערבה. ועם זאת, מסיבה שאינה מוחוורת לגמרי, רמת קולורדו השכנה הצליחה לשמר את שלמותה המבנית ונשארה כגוש טקטוני יחיד.
תעלומה נוספת הייתה שבעוד שנראה שהחלקים הנמוכים של הרמה שוקעים, בסך הכל הרמה עצמה התרוממה. הסיבה לכך התגלתה תוך כדי ניתוח מידע מפרויקט USARRAY. נמצא כי האסתנוספירה פלשה לתוך הליתוספירה שמעליה. האסתנוספירה שחקה את החלקים הנמוכים של הרמה. באותו זמן, ככל שהיא מתקררת היא מתרחבת ומרימה את החלקים העליונים של הרמה. בסופו של דבר התרומם גוש הקרום הגדול של רמת קולורדו כקילומטר גבוה יותר מפרובינציית אגן ורכס. ככל שהקרקע התרוממה הגיבו הנהרות בהתחתרות עמוקה יותר בערוציהם. הנהר הידוע מכולם, נהר הקולורדו, החל לחצוב את הגרנד קניון לפני פחות מ-6 מיליון שנים בתגובה לשקיעה שגרמה לפתיחה מפרץ קליפורניה מדרום מערב.
בתקופת הפליסטוקן השתנה האקלים כמה פעמים וכלל תקופות של עידני קרח ותקופות קרירות וגשומות יותר מהאקלים הנוכחי. עקב כך התגברה הסחיפה בשל פעילות של קרחונים, בעוד שמקומות גבוהים פחות היו חשופים לבליה עקב קפיאה, והמקומות הנמוכים לשחיקה בשל זרימת המים. כמות המשקעים הגדולה יצרה אגמים חדשים. הקרחונים והאגמים נעלמו כשהאקלים התחמם והפך יבש יותר בתחילת תקופת ההולוקן.
משאבי טבע.
נפט.
סלעי רמת קולורדו מהווים מקור לנפט ומקור עיקרי לגז טבעי. מאגרי הנפט העיקריים מצויים ב"אגן סן חואן" (San Juan Basin) של ניו מקסיקו וקולורדו, "אגן יואנטה" (Uinta Basin) שביוטה, "אגן פיאנטס" (Piceance Basin) בקולורדו ו"אגן פרדוקס" (Paradox Basin) שביוטה, קולורדו ואריזונה.
אורניום.
רמת קולורדו אוצרת מרבצי אורניום גדולים, ועקב כך הייתה קדחת כרייה של אורניום ברמה במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20. הכרייה יצרה בעיה של פסולת אורניום רעילה דוגמת ערימת פסולת האורניום בסמוך למואב (Moab uranium mill tailings pile) ביוטה, שעלות פינויה מוערכת ב-720 מיליון דולר.
פחם.
כריית פחם מבוצעת ברמת קולורדו ממרבצים גדולים ביוטה, אריזונה, קולורדו וניו מקסיקו. היו גם הצעות למיזמי כריית פחם גדולים, דוגמת הכרייה ברמת קייפרוביץ (Kaiparowits Plateau), שבוטלו בלחץ פוליטי. מיזם תחנת הכוח של ITT הוצע בתחילה לקום בסולט ווש (Salt Wash) בסמוך לפארק הלאומי קפיטול ריף. לאחר שקמה התנגדות עזה לתוכנית היא הוקמה לבסוף במקום פחות פופולרי בליינדייל (Lynndyl), בסמוך לדלתה ביוטה. מרבצי הפחם הגדולים ביותר ביוטה מצויים במחוז המכונה בהתאם "מחוז קרבון" (Carbon County). מכרה הפחם הגדול ביותר באריזונה נמצא ב"בלק מסה" (Black Mesa) והוא מספק פחם לתחנת הכוח נאוואחו (Navajo Power Plant).
גילסוניט ואוינטאטיט.
גילסוניט (Gilsonite) הוא שם מסחרי לסוג מיוחד של אספלט טבעי המצוי אך ורק ב"אגן יואנטה". השם הבלתי מסחרי הוא אוינטאטיט (uintatite). את החומר השחור, המבריק והפריך כורים במכרה סמוך לעיירה מייטון (Myton) בדרום מזרח יוטה. בחומר משתמשים ללכה, צבעים, דיו, רכיבים מוגני מים, חומרי בידוד לחשמל וחומרי קירוי.
פצלי שמן.
מרבצים גדולים של פצלי שמן מצויים ברמת קולורדו, בעיקר בצפון מזרח הרמה.
יופיו של הנוף.
כבר לפני סוף המאה ה-20 התברר שמשאב הטבע הרווחי של הרמה הוא הנוף הייחודי שלה. הרווח המסחרי מתיירות לארבע המדינות עולה על כל אחד ממשאבי הטבע האחרים.
היסטוריה אנושית.
תחילת ההתיישבות האנושית ברמת קולורדו מתוארכת לשלהי הפליסטוקן, לפני כ-12,000 שנים. אף שהעדויות לנוכחותם באזור קלושות (ראשי חניתות מאבן) מאמינים החוקרים כי האינדיאנים הקדומים, המכונים פלאו-אינדיאנים, מתרבויות פולסם וקלוביס התיישבו באזור, וכי בהיותם ציידים מומחים הם האחראים העיקריים להשמדה הגדולה של בעלי החיים הגדולים: ממותות, גמלים טיגריסים שנחרביים ועוד, שהוכחדו ברמה בתקופה זו.
מלפני 6,000 שנים ועד לפני 2,000 שנים נדדו על פני מרבית האזור שבטים מהתרבות הארכאית. הם חיו מציד חיות קטנות וליקוט צמחי מאכל. למרות התקופה הארוכה גם בני תרבות זו לא השאירו את חותמם על האזור.
את השבטים הארכאים החליפו בני עם האנסאזי שחיו באזור מלפני 2,000 שנים ועד לפני כ-700 שנים. האנסאזי השאירו אחריהם שרידים ארכאולוגיים מרשימים, דוגמת אלו שבפארק הלאומי מסה ורדה, שממחקרם התברר עד כמה היו בני תרבות זו מתקדמים בהשוואה לבני תקופתם באמריקה הצפונית. האנסאזי היו חקלאים ולהשלמת התזונה הם צדו איילים. הם פיתחו לוח שנה ייחודי שהוכיח כי עסקו בצפייה ובמעקב על גרמי השמים. האנסאזי הגיעו לשיאם במאה ה-13 ומשערים כי חיו אז כמיליון מבני האנסאזי ברמה, בערך כמספר התושבים המתגורר בה כיום. אז חלה התמוטטות של תרבותם שסיבותיה שנויות במחלוקת בין החוקרים. הם נטשו את היישובים ברמה ועברו להתגורר במקומות בהם מתגוררים אנשי הפואבלו כיום: יישובי ההופי והזוני והיישובים לאורך הריו גראנדה.
במקום האנסאזי התיישבו אינדיאנים משבטי ההוואסופאי, הוואלאפאי והפאיוט. שבטים שעסקו פחות בחקלאות דוגמת שבטי היוט והאפאצ'י המערביים גורשו מהרמה בתקופה המודרנית. אחרונים הגיעו בני עם הנאוואחו.
ב-1540 הגיע האירופי הראשון לאזור. היה זה הספרדי דון גרסיה לופס דה קרדנס כחלק ממשלחת הקונקיסטאדור פרנסיסקו וסקס דה קורונדו, שחיפש את שבע ערי הזהב האגדיות של סיבולה. בתקופה זו התגוררו ברמה כ-100,000 אינדיאנים בכ-100 יישובי פואבלו. הספרדים הביאו איתם מחלות שהאינדיאנים לא היו מחוסנים בפניהן, והאוכלוסייה הצטמצמה. הפעם הבאה המתועדת של ביקור אירופים היה של המיסיונר הספרדי פרנסיסקו גרסס (Francisco Garces) ב-1776. באותה שנה יצאה משלחת בראשות האבות הפרנציסקנים הספרדים פרנסיסקו אטנסיו דומינגס וסילבסטרה ולס דה אסקלנטה מסנטה פה שבניו מקסיקו במטרה להגיע לקליפורניה. המשלחת, שלא הגיעה בסופו של דבר למטרתה, שהתה באזור ומיפתה אותו במשך חמישה חודשים בשנים 1776–1777.
בתחילת המאה ה-19 הצליחו סוחרים בעבדים ובבקר לקבוע דרך מסנטה פה ללוס אנג'לס שעברה דרך רמת קולורדו, שכונתה השביל הספרדי הישן (Old Spanish Trail). הדרך שימשה בתפקיד זה מ-1813 ועד אמצע המאה ה-19, אז החליפה אותה דרך צפונית יותר המכונה "שביל המורמונים" (Mormon Trail). במקביל הגיעו לאזור ציידים, מחפשי זהב ומיסיונרים שיצרו קשר עם הילידים וסחרו איתם. באמצע המאה ה-19 הגיעו המורמונים ליוטה ובמקביל להקמת המרכז בסולט לייק סיטי החלו מתיישבים לחפש מקומות להתיישבות דרומית לעיר, וכך החלה ההתיישבות הקבועה של האירופים ברמת קולורדו. המורמונים ידעו לנצל את מי הנהרות להשקיה באזור הצחיח, והצלחתם הביאה אירופים אחרים לנסות להתיישב באזור כשהם מתפרנסים מחקלאות אינטנסיבית ומגידול חיות משק.