הספר המקיף הראשון בעברית שסוקר את תופעת הפופוליזם בגרסתה הישראלית ואת התופעות שהובילו למשבר הפוליטי הקשה שהחל ב 2019.
השפעת התקשורת על ההקצנה, מימון זר והשיח בין שמרנים וליברלים, השפעת המנהיגות. כל זאת תוך התבוננות על אירועים מרכזיים בפוליטיקה הישראלית בשנים האחרונות – מתווה הגז, חוק הלאום, הקמת תאגיד השידור הציבורי, מחאת יוקר המחיה ועוד.
בעיריית ירושלים.
בשנת 2008 ניהל את מטה הצעירים בקמפיין של ניר ברקת לראשות העיר. לאחר ניצחון ברקת בבחירות, שימש פולקמן כיועץ מדיניות לראש עיריית ירושלים ובהמשך ניהל את אגף המדיניות והאסטרטגיה בעיריית ירושלים.
בשנת 2013, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, הוצב במקום השישי ברשימתו של ניר ברקת כנציג הצעירים למועצת העיר ירושלים, אך לא נכנס למועצה, כאשר רשימתו של ברקת קיבלה ארבעה מושבים בלבד במועצת העיר.
פעילות כחבר הכנסת.
במהלך שנת 2015, הצטרף למפלגת "כולנו" בראשות משה כחלון, שובץ במקום התשיעי ברשימתה לכנסת העשרים ולאחר הבחירות מונה ליושב ראש הסיעה.
בכנסת העשרים היה חבר בוועדת הכנסת, ועדת הכספים, ועדת הרפורמות וועדת הכלכלה. בנוסף, עמד בראש ועדת המשנה לקידום עסקים קטנים ובינוניים, היה חבר בוועדת החקירה הפרלמנטרית להתנהלות המערכת הפיננסית בהסדרי אשראי ללווים עסקיים גדולים ("ועדת פישמן"), כיהן כיושב-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעה לסדר היום בנושא קשיים ברפורמה בשירות המדינה וכן שימש כיו"ר שדולת הצעירים בכנסת ויו"ר השדולה למען עסקים קטנים ובינוניים.
בפעילותו בכנסת עסק ח"כ פולקמן בחקיקה וקידום יוזמות בעיקר סביב דיור בר-השגה ושכירות מוסדית, קידום עסקים קטנים וקידום איכות המנהל הציבורי וטוהר המידות.
במהלך הקדנציה קידם את היוזמה לשינוי המודל הקיים בנושא הדיור לסטודנטים, וכך קידם בנייה של מעונות סטודנטים במודל חדש ובאמצעות קול קורא לרשויות המקומיות דרך חברה ממשלתית ולא בדרך המקובלת עד קבלת הרפורמה, קרי המועצה להשכלה גבוהה. במקביל, קידם הצעת חוק שתגדיר מהו מתחם מעונות סטודנטים, וזאת במטרה למנוע מצב בו ייבנו מעונות סטודנטים אשר יוסבו אחרי מספר שנים לדירות להשכרה. בנוסף, מקדם ח"כ פולקמן שינוי בגישה הממשלתית ביחס לשלטון המקומי, מהסתכלות על כל רשות בנפרד לראייה אזורית, ובמסגרת זו קידם את חוק האשכולות אזוריים. בנוסף, קידם שורה של הצעות חוק, בהן מתן סמכות לאדריכלים להעניק היתרי בנייה, במטרה לקצר את זמני הרישוי ולהקל על הבירוקרטיה בהליכי התכנון לטובת הגדלה של יחידות דיור והגדלת ההיצע. עוד בתחום הנדל"ן, קודמה הצעת חוק המחייבת קבלני שיפוצים לשאת באחריות על עבודות של 20 אלף שקלים ומעלה, וכן הקמה של רשם שכירויות – מאגר בו נתונים על שוק השכירות בישראל. בנוסף קידם ח"כ פולקמן פרסום תקנות שיקבעו כי כאשר מתבצעת עסקת שכירות יידרשו מתווכי הדירות לכלול בהזמנה לביצוע התיווך גם את הסכום המוסכם או שיעור דמי התיווך המוסכם בנוגע לכל אחד מהצדדים – השוכר והמשכיר. מטרת התקנות היא לחייב את המתווכים לפעול בשקיפות ולא להטיל את תשלום התיווך רק על צד אחד, אשר לרוב הוא המשכיר, למרות שלא הזמין את השירות.
במהלך פעילות הכנסת העשרים קידם ח"כ פולקמן חקיקה נגד קמפיינים אנונימיים ברשתות החברתיות (חוק הבוטים) וכן חוק שימנע התערבות של גורמים מחוץ לישראל במערכת הבחירות.
במסגרת הניסיון להגביר את טוהר המידות בתפקידי שלטון, קודמה הצעת חוק אשר קובעת כי ראש רשות בשלטון המקומי, אשר מושעה מתפקידו, לא יוכל למנות לתפקיד את מספר 2 ברשימה שלו, וכך למנוע מצב בו ראשי רשויות חשודים בפלילים יציבו בתפקיד "אנשי קש" מטעמם. הצעות חוק נוספת שקידם עסקה בהגדלת עצמאות חברות האשראי בעקבות הפרדות החברות מהבנקים – הצעת החוק קובעת כי חברות אשראי יוכלו לגייס הון בניירות ערך ולהקטין התלות שלהם בבנקים.
בפעילותו למען העסקים הקטנים והעצמאיים קודמה הצעת חוק לפיה יזכו גם עצמאים לקבל גמלה אם חברה איתה עבדו פשטה את הרגל או הגיעה להליכי פירוק. בנוסף קודם מתווה בין נציגי ארגוני היוצרים וארגוני העסקים הקטנים להסדרת תשלומי תמלוגים על יצירות המושמעות בבתי עסק. בשיתוף השלטון המקומי נקבע גובה אחיד לתשלום ערבויות למכרזים, אותו יגבו הרשויות במכרזי התקשורת עם ספקים, וזאת במטרה למנוע מצב בו בכל רשות גובה הערבויות הוא שונה, וכך לאפשר לעסקים קטנים ועצמאים לגשת לאותם המכרזים ולא לשלם סכומים שונים בכל רשות.
ח"כ פולקמן הוביל בנוכחות ובפעילות בין כלל חברי הכנסת העשרים. הוא היה חבר הכנסת בעל היקף החקיקה הנרחב ביותר בין חברי הכנסת, להם זו הקדנציה הראשונה, וכן נמצא בראש רשימת המחוקקים בקרב כלל חברי הכנסת. במהלך עבודתו בכנסת זכה באות הפרלמנטר המצטיין לשנת 2017 של המכון הישראלי לדמוקרטיה וכן הוענק לו אות לה"ב לעסקים קטנים לשנת 2017.
נבחר, במסגרת "כולנו", גם לכנסת העשרים ואחת.
ב-28 ביולי 2019 הודיע פולקמן כי לא יתמודד בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
חקיקה.
במהלך פעילות הכנסת העשרים אושרו למעלה מ-20 חוקים אותם קידם ח"כ פולקמן, ובהם בין היתר:
פעילות ככותב.
עם סיום כהונתו החל בכתיבת הספר "עדכון גרסה - כללים חדשים לדמוקרטיה", הכולל בין היתר תובנות ולקחים מתוך ניסיונו בפוליטיקה הישראלית. הספר יצא לאור בהוצאת "ידיעות ספרים" במהלך חודש אוקטובר 2021.
חיים אישיים.
פולקמן נשוי לקים פולקמן מורה בתיכון הראל במבשרת ציון ואב לשלושה. הם תושבי נס הרים.
אמו של פולקמן, נעמי, נדרסה למוות על ידי נהג משאית, כשהייתה בדרכה ממטה מפלגתו לביתה.
קישורים חיצוניים.
ספר:
נאומים והרצאות:
מאמרים:
פול קיטינג
פול ג'ון קיטינג (באנגלית: Paul John Keating; נולד: 18 בינואר 1944) הוא מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה העשרים וארבעה וכמנהיג מפלגת הלייבור האוסטרלית משנת 1991 ועד 1996. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט האוסטרלי ב-1969 מטעם מחוז הבחירה של בלקסלנד בניו סאות' ויילס. מאוחר יותר הוא מונה להיות שר האוצר בממשלתו של בוב הוק, שהוקמה ב-1983.
ב-1990 נבחר קיטינג להיות סגן מנהיג מפלגת הלייבור וסגן ראש ממשלת אוסטרליה, וזאת לפני שהתמודד על מנהיגות הלייבור מול הוק בסוף שנת 1991. בסופו של דבר הוא נבחר להיות ראש הממשלה וקבע שיא כאשר השיג ניצחון חמישי רצוף של הלייבור על המפלגה הליברלית האוסטרלית, בהנהגת ג'ון יוסון. ניצחון זה הושג למרות סקרי דעת קהל שהצביעו באופן עקבי על ירידת התמיכה בלייבור ולמרות השפעות המיתון הכלכלי העולמי של ראשית שנות התשעים. לאחר שהובס על ידי ג'ון הווארד בבחירות של 1996 התפטר קיטינג מהפרלמנט ב-23 באפריל אותה שנה.
ראשית חייו.
קיטינג גדל בבנקסטאון, פרבר פועלים של סידני. הוא היה אחד מארבעת ילדיהם של מתיו קיטינג, פועל דוודים ונציג איגוד מקצועי ממוצא אירי קתולי, ושל אשתו מיני. אחת מאחיותיו הייתה אן קיטינג, שהייתה אשת עסקים ודירקטורית. בהיותו בן 15 עזב קיטינג את בית הספר התיכון בו למד והחליט לא להמשיך ללימודים גבוהים. תחת זאת הוא החל לעבוד כפקיד תשלומים בחברת החשמל של סידני. לאחר מכן הוא עבד כעוזר מחקר מטעם האיגוד המקצועי והצטרף למפלגת הלייבור מיד כשהיה כשיר לכך מבחינת גילו. ב-1966 הוא נבחר להיות נשיא האגף הצעיר של הלייבור בניו סאות' ויילס. בשנות השישים ניהל קיטינג את להקת הרוק, "The Ramrods".
חבר הפרלמנט.
דרך קשריו באיגודים המקצועיים ודרך פעילותו באגף הצעיר של הלייבור, התוודע קיטינג לדמויות בכירות במפלגה, כמו לאורי בררטון, גרהאם ריצ'רדסון ובוב קר. הוא גם קשר קשרי ידידות עם ראש ממשלת ניו סאות' ויילס לשעבר, ג'ק לאנג. ב-1971 הוא הצליח להשיב את לאנג לשורות הלייבור. בסופו של דבר השיג קיטינג את תמיכתה של מפלגת הלייבור להתמודד על מושב בפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של בלקסלנד ונבחר ב-1969 בהיותו בן 25.
במשך רוב תקופת כהונתו של גוף ויטלם ישב קיטינג על הספסלים האחוריים של הפרלמנט, אף על פי שלתקופה קצרה הוא שימש כשר לענייני הטריטוריה הצפונית באוקטובר 1975, וזאת לפני הפיזור השנוי במחלוקת של ממשלת ויטלם בנובמבר אותה שנה על ידי המושל הכללי. לאחר תבוסת הלייבור בבחירות שהתקיימו חודש לאחר מכן, קודם קיטינג להיות דובר האופוזיציה. בתפקידו זה היה סגנונו הפרלמנטרי אגרסיבי. ב-1981 הוא נבחר להיות נשיא מפלגת הלייבור של ניו סאות' ויילס, ובכך היה למנהיג האגף הימני הדומיננטי של המפלגה. באותה תקופה, הוא תמך בתחילה בביל היידן בהתמודדותו מול בוב הוק על תפקיד מנהיג המפלגה. אחת הסיבות לעמדתו זו הייתה תקוותו לרשת בעתיד את היידן. בכל אופן, ב-1982 תמך האגף הימני של המפלגה בהוק וקיטינג התייצב מאחוריו. ההכרזה הרשמית של קיטינג על תמיכתו בהוק נכתבה על ידי עמיתו גארת אוונס. אף על פי שהיידן הצליח בהתמודדות, לא נפסקו הלחצים עליו ובסופו של דבר, בפברואר 1983, לאחר בחירות ביניים בלתי מוצלחות שהתקיימו אז, הוא התפטר. הוק נבחר להחליפו ובבחירות הכלליות שהתקיימו שישה שבועות מאוחר יותר הוא הוביל את הלייבור לניצחון סוחף.
שר האוצר.