לאחר הפיכה שלטונית, יופה נשלח לעבודה במשרד החוץ, תחת טרוצקי שהיה קומיסר עממי לענייני חוץ. יופה היה יושב ראש המשלחת הסובייטית בשיחות לקראת חתימת הסכם ברסט-ליטובסק. כאשר טרוצקי עזב את משרד החוץ, יופה פנה לולדימיר לנין בבקשה למנות את טרוצקי לקומיסר עממי לענייני הצבא והצי.
באפריל 1918 מונה יופה כנציג רוסיה הסובייטית (שגריר) בגרמניה. בהיותו בגרמניה הוא שיתף פעולה עם ויאצ'סלב מנז'ינסקי.
בזמן שהותו בברלין הכיר את מריה (מרים) מיכאילובנה לבית הירשברג, פעילה קומוניסטית ועיתונאית, שגדלה בסט פטרבורג למשפחה עשירה ושימשה כמזכירתו. השניים נישאו מאוחר יותר שם וב-1919 נולד להם בן - ולדימיר.
בנובמבר 1918 גורש יחד עם כל עובדי הנציגות מגרמניה עקב ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין המדינות ובטענה שאלה עסקו בפעילות חתרנית ובהכנה להפיכה.
בשנת 1921 יופה השתתף בשיחות פיוס עם אסטוניה, לטביה וליטא וחתם על הסכמי שלום עם המדינות הצעירות (ביניהם חוזה טרטו). בשנת 1921 הוא היה יושב ראש המשלחת הסובייטית בשיחות מסחר עם פולין. בשנת 1922 השתתף בועידת ג'נובה.
בשנת 1922 יופה נשלח למזרח הרחוק והיה שגריר בסין ויפן. בהיותו ביפן הוא חלה בנוירופתיה פריפרית ונשלח לאוסטריה להחלמה. במקביל הוא כיהן במשך שנתיים כשגריר בווינה.
מחלתו הקשה של יופה הקשתה עליו להמשיך בפעילות פוליטית. כל זאת על רקע מאבקיו של טרוצקי ביוסיף סטלין וההחלשות ההדרגתית של השפעת טרוצקי על הפוליטיקה הסובייטית בעקבות תבוסת האופוזיציה השמאלית. יופה היה ידוע כתומך בטרוצקי. הוועד המרכזי של המפלגה סירב להמשיך לממן נסיעות של יופה לאוסטריה להמשך קבלת טיפול רפואי. בהתאם למכתב של יופה זו הייתה הסיבה העיקרית להתאבדותו. במכתב מפורט שהוא השאיר לטרוצקי, יופה ביקש ממנו להמשיך במאבק ללא פשרות.
יופה נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. בלוויה השתתפו ראשי משרד החוץ ולאון טרוצקי נשא הספד.
שגרירות אסטוניה ברוסיה עורכת משנת 2001 טקס זיכרון שנתי לחוזה טרטו על קברו של יופה.
משפחתו.
יופה היה נשוי פעמיים. מנישואיו הראשונים נולדה הבת, נדז'דה (1906–1999). נעצרה ב-1929 בעוון השתייכות לטרוצקיסטים ונשפטה ל-3שנות גלות בקרסנויארסק. ב-1936 נעצרה שוב ונשפטה ל-5 שנים בגולאג. ב-1949 נעצרה בשלישית ונשפטה לגלות בלתי מוגבלת בסיביר. ב-1956 שוחררה ושמה טוהר. היגרה ב-1991 לארצות הברית.
מנישואיו השניים למריה הירשברג נולד הבן ולדימיר. כיוון שהתנגדה להגליית טרוצקי, נשלחה מריה ב-1929 למחנות בסיביר.תחילה הוארך מאסרה בשנתיים, לאחר מכן שוחררה. בתקופת הטיהורים הגדולים נשלחו היא ובנם, ולדימיר, לטומסק. ולדימיר הבן הוצא להורג ב-1938. מריה שוחררה ב-1957 וב-1975 עלתה לישראל. ב-1979 יצא לאור באנגלית ספרה "One Long Night" המתאר את 29 שנותיה במחנות בסיביר, ובעיקר את שנות הטיהורים הגדולים ב-1938-1937.
מיכאיל אוליינוב
דינמיקה קבוצתית
דינמיקה קבוצתית או תהליכים קבוצתיים היא מערכת של התנהגויות ותהליכים פסיכולוגיים המאפיינים קבוצה חברתית. אלו יכולים לבוא לידי ביטוי בשני אופנים: בתוך הקבוצה (דינמיקה פנים-קבוצתית), ובין קבוצות (דינמיקה בין-קבוצתית). חקר דינמיקות קבוצתיות עוסק בטבען של קבוצות, דפוסי התנהגות מגוונים המתקיימים בהן, משתנים המשפיעים על היווצרותן והתפתחותן, המבנה שלהן והיחסים שלהן עם אנשים, קבוצות אחרות וארגונים.
יישומים בתחום.
הנחת היסוד בתחום הדינמיקה הקבוצתית היא כי התנהגותם של בני אדם בהימצאותם בחברה, שונה מהתנהגותם בהיותם לבדם. המחקר בתחום מתמקד בשאלה כיצד מתנהגים האנשים בקבוצה ומדוע.
דינמיקה קבוצתית משמשת כמרכיב מרכזי בתהליכי מיון עובדים ומועמדים לעבודה. החברות המובילות במשק ומכוני המיון משתמשים במבחן הקבוצתי במסגרת מרכזי הערכה שהם מקיימים למועמדים לעבודה, כחלק מתהליכי המיון של עובדים חדשים. המטרות המרכזיות של דינמיקה קבוצתית בתחום מיון העובדים הן קבלת התרשמות לגבי הכישורים החברתיים והביטחון החברתי של המועמדים, יכולת עבודה בצוות, וכישורים ייחודיים לתפקיד. הבוחנים מנסים לנבא כיצד הנבחן יתמודד עם אנשים במסגרת התפקיד אליו הוא נבחן.
דינמיקה פנים-קבוצתית בארגונים.
בהקשר של ארגונים ופסיכולוגיה ארגונית ותעסוקתית, דינמיקה פנים-קבוצתית מבטאת את התהליכים הקבוצתיים המתנהלים בתוך קבוצה חברתית המהווה קבוצת עבודה בארגון. לפיכך, לא די שהקבוצה החברתית מלוכדת סביב מכנה משותף ובין חבריה קיימת תלות הדדית, אלא שלקבוצת העבודה יש בנוסף יעד משותף וסינרגיה חיובית.
התנהגות חברי הקבוצה בינם לבין עצמם כוללת מצבים המחייבים שיתוף פעולה ועבודת צוות, הבאים לידי ביטוי בדרכים מגוונות, כגון שיתוף מידע, קבלת החלטות בקבוצה, העצמה אישית ובין-אישית ובהן התבלטות אישית, פיתוח מנהיגות ושינויים ביחסי הכוחות בקרב חברי הקבוצה, ניהול משא ומתן והתמודדות עם קונפליקטים. חקר התחום יכול לסייע לקבוצות או למנהלים האחראים עליהן, לנתח ולשפר את התהליכים המקובלים בהן לצורך קבלת החלטות, פתרון בעיות, יישוב מחלוקות ועבודת צוות יעילה יותר.
שלבים בהתפתחות הקבוצה.
כאשר קבוצה מורכבת לשם ביצוע משימה בארגון, מתרחש תהליך התפתחות קבוצתי במשך תקופת ביצוע המשימה. מחקרים הראו שניתן לתאר את הדינמיקה הקבוצתית שנוצרת בין חברי הקבוצה לפי מודלים, המותאמים לאופי הקבוצה והמשימה.
המודל הקלאסי של טקמן.
בשנת 1965 החוקר ברוס טקמן הציע לראשונה מודל המתאר ארבעה שלבים עיקריים בהתפתחות קבוצה. לטענתו, שלבים אלו הכרחיים להתפתחות הקבוצה, התמודדות עם משברים ובעיות, מציאת פתרונות והשגת יעדים. מודל זה הורחב בשנת 1977 על ידי טקמן ועמיתתו מרי-אן ג'נסן וכלל את השלב החמישי.
המודל החלופי לקבוצות ארעיות של גרסיק.
קבוצות שהורכבו באופן זמני למשימה עם לוח זמנים שהוגדר מראש, לרוב אינן חוות את חמשת שלבי ההתפתחות הקבוצתית של טקמן. המודל החלופי שהציע גרסיק בשנת 1988 (Punctuated-Equilibrium Model), מתאים יותר לתאר את הדינמיקה הקבוצתית שנוצרת בקבוצה שכזו.
לפי המודל המוצע, קבוצה ארעית עוברת שני שלבים מרכזיים הכוללים באמצע תופעת מעבר, וכן שלב נוסף אחרון. בשלב הראשון הקבוצה נפגשת, מתכננת ומגדירה את צורכי המשימה, אולם אין ביצוע והתקדמות ממשית של הפרויקט. באמצע הזמן שהוגדר לביצוע המשימה מתרחשת תופעת מעבר זמנית, ובה לפתע ישנה התעוררות קבוצתית היוצרת שינויים שתוצאתם תחילת עבודה על המשימה עם מחצית הזמן שהוגדר מלכתחילה. השלב השני אף הוא מתאפיין בהיעדר התקדמות משמעותית בביצוע המשימה. והשלב האחרון הוא שלב הסיום ובו ישנה האצה ופעילות מוגברת להשלמת המשימה, תוך עמידה בלוח הזמנים המוגדר.
נורמות קבוצתיות.
נורמות קבוצתיות הן כללי התנהגות והתנהלות בקבוצה, המוסכמים על חברי הקבוצה. הן מגדירות מה מקובל לעשות ואיך מקובל להתנהג בנסיבות מסוימות. לדוגמה, במרבית הארגונים מקובל לא לבקר את המנהל בפומבי. דוגמה נוספת היא סגנון הלבוש המקובל במקום עבודה. נורמות אלו עשויות להיות שונות בין ארגונים, קבוצות וקהילות שונות.
השפעת גודל הקבוצה על דינמיקה קבוצתית.
מחקרים הראו שגודלה של קבוצה משפיע על הדינמיקה הקבוצתית בארגון. בהקשר זה ישנה תלות במטרה שלשמה הורכבה הקבוצה. קבוצה גדולה (מעל 12 אנשים) מתאפיינת מצד אחד ביצירתיות גבוהה, הבאה לידי ביטוי באתגר אישי של העובד מול חבריו לקבוצה ורעיונות מגוונים לפתרון בעיות או התקדמות במשימה. אך מצד שני, ביצוע יעיל של המשימה ותיאום המטלות קשה יותר בקבוצה גדולה. לעומת זאת, קבוצה קטנה לרוב מאופיינת בביצוע יעיל ואיכותי של המשימות. מספר מיטבי מקובל של חברי קבוצה הוא מספר אי-זוגי של כ-7 חברים. אחד המושגים המתקשרים עם הבעייתיות שנוצרת בקבוצות עבודה גדולות הוא בטלה חברתית. לעומת זאת, העבודה המשותפת בקבוצה יוצרת לרוב גם סינרגיה חיובית המתבטאת פעמים רבות בהקלה חברתית.
משימות קבוצתיות.
ניתן לסווג משימות קבוצתיות לשני סוגים:
ככל שהמשימה מורכבת יותר, כך התועלת של הקבוצה מדיונים לגבי דרכים אלטרנטיביות לביצוע המשימה, עולה. מנגד, כאשר המשימה היא פשוטה, חברי הקבוצה לא זקוקים לדיונים לצורך מציאת דרכי פעולה חלופיות כלל; הם יכולים להסתמך על תוכניות ביצוע סטנדרטיות לביצוע המשימה. באופן דומה, ככל שמידת התלות ההדדית בין המשימות שחברי הקבוצה חייבים לבצע עולה, כך הם צריכים לתקשר ביניהם יותר. לכן תקשורת יעילה ומיעוט קונפליקטים קשורים לטיב הביצועים של קבוצה, ובפרט כאשר המשימות תלויות זו בזו.
קבלת החלטות בקבוצה.
אופי קבלת החלטות בארגון הוא אחד התחומים בהם נבחנת טיבה של הדינמיקה הקבוצתית הפנים-ארגונית. בארגונים רבים נהוג לקבל החלטות בפורום קבוצתי (קבוצת מנהלים, צוות עובדים וכדומה) על פני קבלת החלטה אוטונומית של אדם בודד, מתוך אמונה שקבוצה יכולה לקבל החלטה מבוססת ומושכלת יותר מאשר אדם יחיד, תוך התחשבות בגורמים רבים והסתכלות רחבה יותר על המטרות והמכשולים שבדרך.
באשר לשאלה האם עדיף לארגון לקבל החלטות בקבוצה או על ידי אדם יחיד, מחקרים מראים שיש שני צדדים למטבע. המצדדים בקבלת החלטות קבוצתית מסבירים כי הקבוצה מאפשרת הטרוגניות והבעת דעות וגישות רבות יותר אותן יש לשקול, כך שההחלטה שתתקבל תהיה איכותית ונכונה יותר. בנוסף, החלטה המתקבלת בקבוצה עשויה להתקבל בצורה טובה יותר על ידי יתר העובדים וביניהם חברי הקבוצה עצמם, ותהיה מוטיבציה רבה יותר ליישמה, מאשר אילו ההחלטה הייתה מתקבלת על ידי אדם אחד.