מאפייני הצביר.
מרחקו של צביר הכוורת ממערכת השמש מוערך בכ-577 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-95 דקות קשת - פי שלושה מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-16 שנות אור. הצביר מכיל לפחות 500 כוכבים וככל הנראה אף למעלה מ-800 ומסתו מוערכת בלפחות 600 מסות שמש. השפעת הכבידה של הצביר משתרעת על רדיוס כפול מגודלו הנראה.
הצביר כולל כוכבים מסוגים שונים, רובם הגדול כוכבי הסדרה הראשית ובהם ננסים אדומים רבים, כוכבים דמויי שמש וכן כוכב הסדרה הראשית מסוג A, ε (אפסילון) בסרטן, שהוא הבהיר ביותר מבין כוכבי הצביר עם בהירות מדרגה 6.3 והיחיד שקיבל ציון באייר (שבמקור ניתן לצביר כולו). בצביר ישנם מספר ענקים בהם ענקים אדומים וצהובים. כוכב משתנה 39 בסרטן גם נכלל בצביר זה.
גילו של הצביר מוערך בכ-800 מיליון שנים. גילו של הצביר וכיוון התנועה שלו דומים לאלו של צביר ההיאדות שנמצא בקבוצת שור. למרות שהמרחק בין הצבירים הוא מאות שנות אור, ייתכן שהם נוצרו מערפילית אחת לפני כ-800 מיליון שנים.
מסיה 44
כתובת (זיכרון מחשב)
כתובת בזיכרון מחשב היא מספר ייחודי המייצג תא זיכרון, ובאמצעותה ניתן לגשת אל התא לשם אחסון מידע או אחזורו. המידע יכול להיות פקודה המורה למחשב מה לעשות, או נתון. כיום נהוג שזיכרון המחשב מאורגן בבתים, כשכל בית מורכב מ-8 סיביות. הבתים מסודרים בזיכרון בזה אחר זה, וכתובותיהם עוקבות.
ייצוג הכתובת.
הכתובת נרשמת כמספר בינארי, ומספר תאי הזיכרון אליהם ניתן לפנות מחושב על פי הנוסחה formula_1, כאשר N הוא אורך המספר הבינארי המרבי. ניתן לייצג את הכתובת גם בבסיסים אחרים, ועל מנת להקל על רישום הכתובת, מקובל להשתמש בבסיס עשרוני ובבסיס הקסדצימלי.
גודל הזיכרון המרבי במחשב מושפע מגודל המילה בארכיטקטורת המעבד, משום שאורך המספר הבינארי המרבי הוא לכל היותר באורך של מילה (כאשר גודל מילה היא לרוב גודל אוגר המעבד). כך, לדוגמה, מעבד עם מילה בגודל 32 סיביות מאפשר שימוש בזיכרון שגודלו עד 4GB (4,294,967,296 בתים) משום שבעזרת 32 סיביות ניתן לייצג formula_2 ערכים שונים. המספרים בין 1 למספר המרבי נקראים מרחב הכתובות החוקי. ניסיון גישה לכתובת זיכרון 0 או שימוש במספר גדול יותר ככתובת ייתקל בשגיאה או יגרום להשחתת זיכרון בלתי צפויה.
כתובות פיזיות ווירטואליות (לוגיות).
בראשית ימי המחשב הוגבל הזיכרון שלו (לפי ארכיטקטורת פון נוימן) לגודל הפיזי של אמצעי ה-RAM (הזיכרון אליו יכול לגשת המעבד בגישה ישירה לפי כתובת). לפיכך, כל הכתובות היו כתובות פיזיות של תאי זיכרון ב-RAM. כך, למרות שגם אם עקרונית יכול היה המחשב לנצל מרחב כתובות גדול יותר מהזיכרון הפיזי, הרי שלא היה בכך להועיל.
עקרון הזיכרון הווירטואלי מאפשר גישה לכל מרחב הכתובות מבלי להגדיל את הזיכרון הפיזי, וזאת באמצעות שמירה של חלק מהמידע על דיסק קשיח. מידע המצוי על גבי הדיסק נשמר בכתובת וירטואלית או כתובת לוגית (מחוץ לגודל הזיכרון הפיזי). כאשר המעבד נזקק למידע שבדיסק, מתבצע תהליך של דפדוף, שבו מועבר מידע קיים בזיכרון אל הדיסק והמידע הדרוש מן הדיסק מועבר לזיכרון. יחידת ניהול זיכרון אחראית לתרגום הכתובת הווירטואלית לכתובת הפיזית שבה נשמר המידע לאחר הדפדוף.
אילן הלוי
אילן הלוי (שמו המקורי: אלן אלברט; 12 באוקטובר 1943 - 10 ביולי 2013) היה סופר ופוליטיקאי יהודי שהגדיר עצמו כפלסטיני והיה אחד מן היהודים היחידים באש"ף.
קורות חייו.
אילן הלוי נולד בשם אלן אלברט בליון שבצרפת של וישי, תחת כיבוש גרמניה הנאצית. אביו היה יהודי תימני שנולד בירושלים, חי ביפו, היגר לארצות הברית והפך בה לקומוניסט. אביו התגייס לבריגדות הבינלאומיות שלחמו במלחמת האזרחים בספרד לצד הכוחות הרפובליקניים ובעת המלחמה התאכזב מן הקומוניזם והצטרף לכוחות האנרכיסטים. לאחר ניצחון צבאו של פרנקו הגיע אביו כפליט לצרפת.
בזמן מלחמת העולם השנייה הצטרף למחתרת ההתנגדות הצרפתית שם פגש באמו של אילן - יהודיה ממוצא טורקי.
כשהיה אילן בתיכון, התגרשו הוריו, והוא עבר עם אמו לארצות הברית, שם התחבר אל התנועה הרדיקלית לזכויות השחורים, הכיר את מלקולם אקס ואת מייסדיה של תנועת הפנתרים השחורים. חזותו הכהה הקלה עליו להשתלב בקרב האפרו-אמריקאים. מתוך הזדהות עם האפריקאים - הגיע למאלי ושימש בה כתועמלן בתחנת הרדיו הממלכתית. לאחר מכן עבר לאנגולה, לסנגל ולבסוף נסע לאלג'יריה, שם הכיר את ראשי תנועת המחתרת - החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה והחל לגבש את תפיסת עולמו המעמידה במרכז את מאבק עמי "העולם השלישי" כנגד הקולוניאליזם.
ב-1965 החליט לנסוע לישראל. לדבריו, כבר אז היה אנטי-ציוני, אך רצה לבוא לארץ כדי ללמוד מקרוב את הסכסוך הישראלי-ערבי. הוא מסביר:
אילן נשאר בקיבוץ גן שמואל שלוש שנים. הוא נשא לאישה את אחת מבנות הקיבוץ, והשפיע על צעירים שחיו בו, בהם אודי אדיב. לאחר מלחמת ששת הימים הופנתה נגד אילן העוינות של הקיבוץ כולו בשל השקפותיו, ובינואר 1968 הוא צירף את שמו למה שכונה אז בשם "כרוז פראבדה", כרוז שיצא כנגד הטלת עונשים קולקטיביים, עוצר, פיצוצי בתים ומעצרים מנהליים בגדה המערבית הכבושה וכנגד גירושים של ערבים ופליטים הנמלטים מהגדה המערבית ומרצועת עזה. חברי הקיבוץ רצו לגרש אותו כפי שגורש אילן שליף מקיבוץ נגבה בשל חתימתו על הכרוז. עם זאת, מזכיר הקיבוץ רן כהן החליט שלא לסלק את אילן לפני עריכת שיחת בירור בנוכחות חברי הקיבוץ. במסגרת השיחה הורשה אילן לפרוש את משנתו בדבר מזרח תיכון סוציאליסטי שיוקם לאחר מיגור הציונות והריאקציה הערבית. לאחר הדיון החליט אילן לעזוב את הקיבוץ ולהצטרף למצפן יחד עם אודי אדיב ורמי ליבנה. במצפן אילן תפס במידה רבה את מקומם של המייסדים הוותיקים שעזבו את הארץ (ביניהם עקיבא אור ומשה מחובר), זאת בזכות ניסיון חייו והכריזמה שלו.
בספטמבר 1970 היה אילן מנהיג הפלג המאואיסטי שפרש ממצפן וקרא לעצמו הברית הקומוניסטית המהפכנית (מאבק). לדברי אילן הפרישה נבעה בראש ובראשונה מהרצון להתקרב לתנועה הלאומית הפלסטינית. ב-1976 בזמן שחברו לארגון, רמי ליבנה ישב בכלא בעוון "מגע עם איש פת"ח", עזב אילן את ישראל ועבר להתגורר בצרפת יחד עם חברתו - קתרין לוי, מי שהייתה פעילת שמאל צרפתייה שנעצרה כחשודה בכך שפעלה בארץ כשליחה של ארגונים פלסטינים, שוחררה ממעצרה עקב התערבותו של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וגורשה מהארץ. אילן הסביר את עזיבתו בכך שישנו צורך לתת ממד בינלאומי למאבק.
אילן, ששינה באותה התקופה את שמו, מאילן אלברט לאילן הלוי, התחיל להיות פעיל בארגונים צרפתיים פרו-פלסטיניים. הוא הקים ועדה בשם "מסע למען זכויות אדם בישראל", והוציא כתב עת שדיווח על הנעשה בישראל ובשטחים. ב-1977 נסע בפעם הראשונה לביירות ונפגש עם מרבית חברי הנהגת אש"ף. הוא המשיך לבקר בתכיפות בביירות, שם הרצה במכון ללימודים פלסטיניים. את תפקידו הרשמי הראשון באש"ף קיבל ביולי 1982 בזמן המצור על ביירות במסגרת מלחמת לבנון הראשונה. שנה לאחר מכן, לאחר הירצחו של עיסאם סרטאווי, מונה אילן למחליפו כנציג פת"ח באינטרנציונל הסוציאליסטי. מאז מילא תפקידים רשמיים נוספים בפת"ח וברשות הפלסטינית ביניהם היה : נציג מטעם משלחת אש"ף בועידת מדריד, חבר בוועדה המדינית של המועצה הלאומית הפלסטינית וסגנו של שר החוץ ברשות הפלסטינית - נביל שעת בממשלתו של מחמוד עבאס.
הנשיא עבאס העניק לו אות הוקרה על פועלו למען המאבק הפלסטיני.
נפטר ב-10 ביולי 2013 בקלישי שבצפון פריז, ונקבר בפר לשז.
אילן הלוי נותר עד סוף חייו מבקר חריף של הציונות והגדיר את עצמו כ"100% יהודי ו-100% ערבי".
אילן היה גרוש ואב לשניים, ועד סוף חייו חי לסירוגין בפריז ובגדה המערבית.
עיצור מכתשי, סותם, קולי
עיצור מכתשי, סותם, קולי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא D לטינית קטנה /d/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-d. העיצור מוכר לדוברי עברית כ-ד.
מגוון.
עיצור מכתשי מלועלע, סותם, קולי [dˤ].
עיצור מכתשי מלועלע, סותם, קולי הוא צליל עיצורי הקיים במספר שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /dˤ/. זהו צליל האות הערבית ض.
גביע קאלדר
גביע קאלדר, ובשמו המלא הגביע לזכר קאלדר (באנגלית: The Calder Memorial Trophy) הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1937, לרוקי השנה בליגת ה-NHL.
הגביע הוענק לראשונה ב-1937 אם כי פרס "רוקי השנה" היה קיים עוד מ-1933.
הגביע קרוי על שם פרנק קאלדר, הנשיא הראשון של ליגת ה-NHL, שכיהן בתפקיד מייסוד הליגה ב-1917 ועד מותו ב-1943. הגביע נקרא "גביע קאלדר" עוד בחייו, ועם מותו התווספה לשמו המלא המילה "לזכר".
את הזוכה בגביע בוחר איגוד עיתונאי ההוקי קרח.
"חוק מקארוב".
ב-1990 זכה בגביע קאלדר סרגיי מקארוב, כוכב נבחרת ברית המועצות, שהיה בן 32 ולאחר שנים של ניסיון בנבחרת ברית המועצות ובצסק"א מוסקבה, שהייתה באופן רשמי קבוצה חובבנית אך הייתה מקצוענית הלכה למעשה.
הזכייה עוררה מחלוקת גדולה, כיוון שלמרות שמקארוב היה רוקי לפי ההגדרה היבשה - שחקן בעונתו הראשונה ב-NHL - נטען שמפאת גילו וניסיונו נפגמה רוח הגביע, ושהתחרות בינו לבין הצעירים הלא מנוסים שהתחרו איתו על הגביע אינה הוגנת.
לבסוף החליטה ה-NHL להשאיר את זכייתו של מקארוב על כנה, אולם חוקקה חוק לפיו מעתה ואילך רק שחקנים שטרם מלאו להם 26 עד ל-15 בספטמבר, בתחילת העונה, יזכו בגביע. החוק כונה באופן בלתי רשמי "חוק מקארוב".
עיצור מכתשי, סותם, אטום
עיצור מכתשי סותם אטום הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא T לטינית קטנה /t/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-t. זהו הצליל המודרני לאותיות ט ו-ת.
מגוון.