בינואר 1939, כאשר עמדו כוחותיו של פרנקו לפלוש לברצלונה, התלוותה לאביה שנאלץ לעזוב את קטלוניה, עקב תמיכתו ברפובליקנים. הודות לקשריו של אביה, השיגו השניים אשרת כניסה למרסיי, אך שם נעצרו ונלקחו למחנה פליטים בקלרמון-פראן. למרות הכול, כעבור חודשים אחדים הצליח אביה של אַבֶּיוֹ להפעיל את קשריו בפיקוד הצי הבריטי, שהעניק להם אשרת שהייה בלונדון. חודשים ספורים לאחר מכן עקרו לצ'ילה, כאשר רשויות הנמל בולפראיסו ביקשו לשכור את שירותיו של אַבֶּיוֹ (האב) להקמת מבדוק צף בנמל, מה שאיפשר להם להימלט בעור שיניהם ממלחמת העולם השנייה. בשנים הראשונות עבדה בחברה שהקים אביה בוואלפראיסו ולאחר מכן כמורה לאנגלית בבית הספר השווייצרי בסנטיאגו דה צ'ילה.
בסנטיאגו מיסדה מונסראט אביו קשרים עם דמויות מפתח בתרבות הצ'יליאנית, כגון פבלו נרודה, והתוודעה לגולים קטלאניים כמותה, ביניהם אנשי רוח כגון ז'וּאָן אוּלִיבֵר, מן המשוררים הבולטים במאה ה-20, וז'וּאָן בּוּפִיל, לו נישאה בשנת 1943 וילדה לו שלושה ילדים.
בשנת 1960 היא שבה לברצלונה, ועסקה בהוראת אנגלית בבית ספר לבנות שדגל בהשקפת עולם פרוגרסיבית עד פרישתה לגמלאות. בשנות ה-70 חזרה המשוררת לספסל הלימודים באוניברסיטה כדי להשלים תואר בספרות אנגלית ובבלשנות. עם פרישתה לגמלאות, בשנות ה-80, יכולה הייתה להקדיש את כל זמנה לתרגום מיצירותיהם של סופרים בריטים ואמריקאים כגון: אגתה כריסטי, איריס מרדוק, א.מ. פורסטר ובעיקר סילביה פלאת, שמסגנונה הושפעה רבות. באותן שנים החלה לפרסם משירתה וכן תרגמה לאנגלית מן הקלאסיקה הקטלאנית כגון: סלוודור אספריו, מרסה רודורדה, מריה אנז'לס אנגלדה, מריה מרסה מרסל אי סרה ואולגה שירינקס.
על יצירתה.
לשירתה של מונסראט אַבֶּיוֹ יכולת לשבות גם את לבם של קוראים שאינם מצויים בשדה הספרות. לשונה הנגישה, הדימויים הקלים לזיהוי, הרעיונות המשותפים לרבים, ובעיקר הרצון להעביר חוויה, מבלי לכפות על הקורא את אמיתותיה, מאפשרים לה ליצור עמו מערכת יחסים קרובה. זוהי שירה אנושית וקרובה, שוויתרה על המבנים המסורתיים ובחרה בכוח ובכוונה העמוקה של המלה עצמה, כמו גם במוזיקליות שלה.
מאפיין חשוב באופייה של אבּיוֹ הוא הכושר למצות את החיים עד תום, לאמץ אל לבה את מכלול החוויות והרגשות מהם הם מורכבים ולהתענג על עוצמתו של כל רגע. באופן הזה שירתה מהווה אמצעי לחוויה ועצם הכתיבה מאפשר לה לחיות בצבעים עזים וחזקים.
דבר חיוני נוסף לאביו כאדם הוא הצורך לרדת לחקר מניעי הדברים. בריאיון למשוררת והמבקרת לאיה נוגרה סיפרה שבילדותה "התקשתה בלימודי מתמטיקה ומוזיקה כיוון שלא הבינה את סיבת המושגים והתרגילים, אף שעשתה אותם היטב באופן מכני. זו הסיבה שאיבדה בהם עניין." תשוקה זו לידע ניכרת גם בשירתה: הקול השירי דובר לעיתים דרך אנחנו (שניתן לזהות בו את האנושות כולה) קולט את מהות הדברים, אף שפעמים רבות אינו יודע כיצד לכנותם. אין היא מתעייפת מלחקור ולחדור לנבכי המציאות, אך מוותרת מראש על השגב ומקפידה לגעת במהות או באמת. "לעולם אין תשובה מוחלטת. החיים תובעים מאיתנו מעשי לוליינות, הליכה על חבל דק, תוך מודעות לכך שקיימת סכנת נפילה בכל רגע."
מוטיב חוזר בשירתה של אבּיוֹ: המלה. למצוא את הביטוי המדויק כדי להצליח לומר את שעליה לומר. וגם לחוות באמצעות המלה: המלה כיוצרת מציאות. דומה שהמחברת כותבת כדי להיות, כדי למצב את עצמה בעולם, כדי לשנות צורה, להסביר את הדברים. היא דוברת מתוך צורך, כי יש גודש בחיים שרק מילים יכולות לנסות להכיל (או בעצם להצביע עליו) כדי לסמן גבולות והעדרם. אבּיוֹ כותבת כדי לסכור את הדברים הגועשים בתוכה. למילים יש קשר ישיר למהות העולם, אם כי ייתכן שזהו קשר בלתי-מושג.
כתיבתה של אַבּיוֹ מחויבת מאוד לפמיניזם הספרותי, בשנת 1990 נטלה חלק ביריד הבינלאומי ה-4 לספרות פמיניסטית שהתקיים במסגרת הכנס השנתי של ארגון הסופרים הבינלאומי ובשנת 1995 הייתה אחת ממקימות ועד הסופרות במסגרת אגודת הסופרים הקטלאנית. היא רואה בעצמה משורר הכותב "מבעד לעיניה ולגופה של אישה", דבר שפתח דלתות ונופים שלמים לתרבות הקטלאנית ומאפיין אותה ואת שירתה.
קולטני חשמל (ביולוגיה)
חואן מנואל ורגאס
חואן מנואל ורגאס ריסקו (בספרדית: Juan Manuel Vargas Risco, נולד ב-5 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן עבר פרואני ששיחק בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים.
ורגאס החל את דרכו באוניברסיטריו דה דפורטס, בשנת עלה לקבוצה הבוגרת בה שיחק שנתיים. בשנת חתם בקולון.
באוגוסט , הוא חתם על חוזה לארבע שנים בקטאניה. ב-31 באוקטובר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בצורה דרמטית בדקה ה-88 בתיקו 1-1 נגד סיינה. במהלך שנותיו במועדון היה לשחקן מוביל במועדון וסייע להם להישאר בליגה שנתיים ברציפות, ומשך את עיניהן של קבוצות רבות באיטליה.
ב-5 ביולי 2008 חתם בפיורנטינה תמורת 12 מיליון אירו. בפיורנטינה הוסט לעמדת המגן השמאלי, אך לא הצליח לשחזר את יכולתו הטובה ולאחר שחזר לעמדתו הטבעית הצליח להוביל את המועדון. בעונת היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשלב שמינית גמר ליגת האלופות לראשונה מזה 10 שנים.
ב-31 באוגוסט 2012 הושאל לגנואה עד לסיום העונה, ולאחר עונה חזר לפיורנטינה.
בקיץ 2015 עבר לריאל בטיס. ב-4 בינואר 2017 חתם בקבוצת נעוריו אוניברסיטריו.
קריירה בינלאומית.
ב-13 באוקטובר 2004 ורגאס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פרו נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. ב-12 בספטמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד . הוא היה שותף להעפלה של הנבחרת לחצי גמר קופה אמריקה 2011, אך הורחק בחצי הגמר לאחר שנתן מרפק לשחקן .
העגלה הריקה
איסניה פטידה
איסניה פטידה (שם מדעי: "Eisenia fetida") הוא מין של תולעי אדמה, הידוע בכינויו "תולעת אדומה" עקב צבעה או "תולעת קליפורניה". תולעת זו משגשגת בסביבת פסולת אורגנית נרקבת, כגון קומפוסט או צואת בעלי חיים. היא שכיחה פחות באדמה שאין בה פסולת מסוג זה, בדומה למין "Lumbricus rubellus".
התולעת משמשת ליצירת ורמיקומפוסט (Vermicompost או "קומפוסט תולעים"); תהליך קומפוסטציה במהלכו נוצרת תערובת הטרוגנית של פסולת אורגנית נרקבת ממעי התולעת. מקור המין באירופה, ומשנות האלפיים ניתן למצוא אותו בכל יבשת למעט אנטארקטיקה.
תיאור.
למין זה שערות קטנות (bristles) על כל מקטע של גוף התולעת והן עוזרות להיאחז במשטחים קרובים כדי להתמתח ולדחוף את גופה קדימה ואחורה בעזרת שריריה וכדי לנוע קדימה.
הפטידה מפרישה נוזל בעל ריח חריף, מכאן גם שמה המדעי הישן יותר, "foetida", שמשמעותו "בעל ריח רע". יש להניח שזו התנהגות הגנתית כנגד תוקפים אפשריים.
מינים קרובים.
הפטידה הוא מין קרוב של האיסניה אנדרי ("Eisenia andrei"). הדרך היחידה להבחין בין שני המינים היא שלפטידה לעיתים צבע גוף בהיר יותר. מחקרים הראו שלמרות הדמיון הרב אכן מדובר בשני מינים שונים. מחקרי הרבייה אף הראו ששני מינים אלו אינם מזדווגים ויוצרים זן כלאיים.
רבייה.
כמו שאר מיני תולעי האדמה, מין זה הוא אנדרוגינוס (יצור חי המתרבה ברבייה מינית וממלא הן את תפקיד הזכר והן את תפקיד הנקבה). למרות זאת, לצורך רבייה עדיין נחוצות שתי תולעים. שתי התולעים נצמדות אחת לשנייה בצורה הופכית, כאשר הן מצמידות את ה- clitella שלהן אל השנייה, החלק הבולט והבהיר יותר הנמצא במרחק של שליש מגופה של התולעת אל ראשה ושני שלישים אל קצה אחוריה. חלק זה מכיל את אברי הרבייה של התולעת. שתי התולעים מחליפות זרע ולאחר מכן משחררות גלמים (cocoons) שכל אחד מהם מכיל מספר ביצים. הגלמים נוצרים מרקמה רירית הנוצרת על גבי ה-clitella, הנעה לכיוון חלקה הקדמי של התולעת כשהיא 'אוספת' בדרכה את הביצים מאברי הרבייה הנקביים ואת הזרע ששוחרר על ידי תולעת אחרת, עד שהרקמה משתחררת מ'ראש' התולעת ומקבלת צורה לימונית. בשלב זה היא מתקשה והופכת ל'גולם' שצבעו צהוב בהיר בתחילה ולאחר מכן הצבע מתחלף לחום ככל שהתולעים אשר בביצים גדלות. גלמים אלו ניתן לראות בעין בלתי מזוינת. קצב הרבייה הוא הכפלה של כמות התולעים אחת לחודשיים-שלושה, בהתאם לתנאי הסביבה.
תנאי גידול.
התנאי הבסיסי לגידולן הוא חושך ולחות, התולעים האדומות אינן מסתדרות במצב של שמש ישירה ובתנאי יובש. משרעת הטמפרטורות בו הן חיות רחב והן סתגלניות הן לקור והן לחום. מאחר שהן חייבות חושך ולחות, הן אינן יכולות לשרוד את הקיץ בארץ שלא בתוך מיכל מיוחד או קומפוסטר המתאים להן, תוך בקרה מתמדת של לחות. זאת להבדיל מהמצב בארצות לחות וקרות יותר שם הן יכולות לחיות בתנאי הסביבה הטבעית להן וללא צורך במיכל גידול ובקרה קבועה של טמפרטורה ולחות.
שימושים נפוצים.
תולעים אלו פופולריות מאד בקרב חובבי מיחזור של פסולת אורגנית, עקב היותן פעילות לאורך השנה מבלי שנת חורף כתולעים אחרות. כמו כן, קצב האכילה שלהן את הפסולת האורגנית מהיר באופן יחסי ומסייע בהפיכת הפסולת לדשונת תולעים עשיר ובריא לקרקע. מגדלי תולעים רבים שמים את התולעים האדומות בערימת הקומפוסט כדי להשביח אותו או בתוך חבית צמחים ביתית ("חביתות"). התולעים האדומות מייצרות זבל אורגני עשיר המהווה דשן טבעי בשם "הומוס". איסוף ההומוס מן הערימה מכונה "קציר הומוס". הומוס תולעים נמכר במשתלות ובאופן פרטי לגננים ולאנשים פרטיים כדשן אורגני איכותי. ניתן למהול את ההומוס במים והתמיסה הנוצרת מכונה "תה הומוס", גם הוא בריא מאד לצמח. מכירה ומסירה של תולעים אדומות הן עיסוק פופולרי בקרב חובבי המיחזור וניתן לראות "שוק" סביב נושא זה ברשתות החברתיות.
טכניקות להפרדת ההומוס מן התולעים.