זרוע האוויר של הצבא (הממלכה המאוחדת)
זרוע האוויר של הצבא (באנגלית: Army Air Corps או בר"ת: AAC) היא זרוע האוויר של הצבא הבריטי, המרכזת את כלל היכולות האוויריות של הצבא בעיקר בסיוע אווירי לכוחות היבשה.
זרוע האוויר הוקמה לראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה ב-1942 וכללה את הרגימנט המוצנח, רגימנט מפעילי הדאונים, רגימנט הנחיתה האווירית וטייסות הניתור האווירי, בהמשך גם שירות האוויר המיוחד (SAS) הוקם תחת פיקוד הזרוע. בין היתר ניהלה הזרוע את מרכיב הנחיתות האוויריות והמוצנחות של הפלישה לנורמנדי ומבצע מרקט גארדן. אחרי המלחמה ב-1947 פורקה זרוע האוויר, רגימנט ה-SAS חזר להיות עצמאי והרגימנט המוצנח ומפעילי הדאונים אוחדו לכדי זרוע הצנחנים ומפעילי הדאונים. ב-1957 הוקמה מחדש עם רגימנט מפעילי הדאונים וטייסות הניתור האוויר שהועברו מפיקוד הארטילריה המלכותית (הרגימנט המוצנח הפך לרגימנט עצמאי), החל משנות ה-70 המרכיב המשמעותי של הזרוע הפך לסיוע אווירי על בסיס מסוקי תובלה ותקיפה, כאשר היא אמונה על כלל יכולות האוויר של הצבא ומספקת הסקה וסיוע בשדה הקרב.
זרוע האוויר כוללת כ-2,000 משרתים ב-15 טייסות אוויר ויחידות סיוע, הכוח האווירי של הזרוע כולל כ-200 כלי טיס, בהם האוגוסטה ווסטלנד אפאצ'י בתפקיד סיוע אווירי, ה-AW159 ויילדקט והאיירוספסיאל גאזל בתפקידי סיור, וה-AS365 דולפין ובל 212 בתפקידי תובלה והסקת לוחמים.
מבנה ויעוד.
רוב יחידות זרוע האוויר נמצאים בתהליך של כניסה תחת פיקוד חטיבת האוויר הראשונה, מהלך שצפוי להסתיים ב-2023.
החטיבה האווירית הראשונה
כנף התעופה המשולבת לכוחות מיוחדים
ציקו (כפר)
ציקו (בהונגרית: Cikó בגרמנית: Zickau) הוא כפר בהונגריה במחוז טולנה, נפת בונהאד.
מיקום.
היישוב ממוקם שישה קילומטרים דרומית מזרחית לבונהאד, בעמק סיפלקי.
נגישות.
ציקו הוא יישוב ללא מוצא והוא נגיש לכניסה וליציאה רק מכביש אחד מספר 5603 שמסתעף בדרום מזרח בונהאד מכביש 56 וכביש צדדי 102.
ניתן להגיע ברכבת מספר 50 של MAV דומבובאר–באטאסק, אשר עוצרת ביישוב. תחנת ציקו ממוקמת בין תחנת הרכבת הידאש-בונהאד לתחנת מצ'ני והיא נמצאת פיזית בקצה הצפוני של האזור הפנימי של הכפר.
היסטוריה.
על פי עדויות ארכאולוגיות, המקום כבר היה מיושב בתקופות פרהיסטוריות. היישוב התרוקן לחלוטין מאוכלוסייה במשך כל תקופת הכיבוש הטורקי במאה ה-16 ובמאה ה-17 ואז החל להתפתח שוב בעקבות יישובם של גרמנים במקום. בתחילת המאה העשרים הפך לכפר הקטן והמשמעותי ביותר במחוז שהיה מיושב גרמנים. ב-30 באפריל 1939 קיים כאן הפולקסבונד ((Volksbund, השם המלא Volksbund der Deutschen in Ungarn, כלומר התאחדות הגרמנים בהונגריה) שהיה ארגון של המיעוט הגרמני בהונגריה)) את אספתו הלאומית והארגון המקומי הראשון שלו הוקם כאן. אחרי מלחמת העולם השנייה גורשו כמאתיים מתושבי הכפר לעבודות כפייה בשל שיתוף הפעולה שלהם עם גרמניה הנאצית ונעקרה מרבית האוכלוסייה הגרמנית. עד 1950 נותרו בכפר כשלושים משפחות מהאוכלוסייה הגרמנית הוותיקה. מאותה שנה היא הפכה למועצה עצמאית בנפת בונהאד.
פרדריק קרל גוטוולד
פרדריק קרל גוטוולד (באנגלית:Frederick Carl Gottwald ; 15 באוגוסט 1858 - 23 ביוני 1941) היה צייר אמריקני מסורתי שהיה בעל השפעה על התפתחותו של בית הספר לאמנות בקליבלנד. הוא לימד בבית הספר לעיצוב לנשים ווסטרן ריזרב, ונאמר כי הוא "תרם יותר מכל אדם אחר להתפתחותה האמנותית של קליבלנד".
חיים וקריירה.
גוטוולד נולד באוסטריה, לפרדריק וקרוליין גוטוולד, והיגר כתינוק לקליבלנד, אוהיו. הוא למד לראשונה ציור אצל ארצ'יבלד וילארד בשנת 1874, איתו ייסד את מועדון האמנות קליבלנד בשנת 1876. לאחר מכן עבר להתגורר בעיר ניו יורק כדי להמשיך בהכשרתו בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק, ואחריה למד באקדמיה המלכותית מינכן, באקדמיה ז'וליאן בפריז, ובקופר יוניון בניו יורק.
עם שובו לקליבלנד בספטמבר 1885, הצטרף לבית הספר לעיצוב והיה קשור אליהם במשך 41 השנים הבאות, וכיהן כמנהלו בשנים 1889–1891, אך הסתכסך ופוטר מתפקידו. אף שגוטוולד הורשה להמשיך בבית הספר כמדריך, הוא מעולם לא חזר לתפקיד המנהל. כמדריך לימד מספר רב של אמנים מקליבלנד, כמו צ'ארלס בורשפילד, הנרי קלר, הבל ורשבסקי ופרנק וילקוקס.
שנות ה -90 היו שנותיו המצליחות ביותר של גוטוולד כאמן. בתקופה זו הציג כמעט מדי שנה באקדמיה הלאומית לעיצוב, ובמועדון האמנות של בוסטון. היו לו שתי יצירות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
לאחר פרישתו מבית הספר בשנת 1926, הוא ואשתו מריה סקוט עברו לאיטליה. הם גרו שם מספר שנים, חזרו לקליבלנד בשנת 1930, ולאחר מכן פרשו לפסדינה, קליפורניה בשנת 1932.
גוטוולד נפטר שם ב -1941.
פולמן (וושינגטון)
פולמן (באנגלית: Pullman) היא העיר הגדולה ביותר במחוז וייטמן בדרום-מזרח מדינת וושינגטון. העיר קרויה על שם התעשיין ג'ורג' פולמן.
היסטוריה.
העיר הוכרזה ב-11 באפריל 1888, לאחר שהייתה נקודת התיישבות קודם לכן. נקודת היישוב נקראה "שלושה יובלים" (Three Forks) על שם התחברותם של שלושה נחלים: Missouri Flat Creek, Dry Fork והיובל הדרומי של נהר פאלוּס (Palouse River). העיר נקראה על שמו של ג'ורג' פולמן כאות הוקרה. הוא לא חי בעיר ולא ייצר בה.
ב-1885 חוברה העיר למסילת ברזל וב-1890 הוקם בה הקולג' החקלאי שיהפוך לימים לאוניברסיטת המדינה של וושינגטון. ב-3 ביולי 1890 נשרפה העיר כמעט כליל, כאשר כל מבני העץ שבה עלו באש. הדבר הוביל לתקנה עירונית לפיה ייבנו כל בתי העיר מלבנים. במאי 1980 החשיכה את העיר התפרצות הר הגעש סנט הלנס והעיר כוסתה באפר געשי במשך מספר שבועות.
גאוגרפיה.
העיר נמצאת על קו פרשת המים של הנהרות סנייק וקולומביה.
העיר פרוסה על גבי ארבע גבעות לס: Sunnyside Hill מדרום-מערב; Pioneer Hill מדרום-מזרח, קרויה גם Methodist Hill על שם הכנסייה המתודיסטית ושכונת המאמינים המתודיסטיים; College Hill בצפון מזרח, מקום הקמפוס של אוניברסיטת המדינה של וושינגטון ו-Military Hill בצפון מזרח על שם מכללה צבאית שהייתה שם.
במרכז, בין שתי הגבעות הצפוניות לשתי הגבעות הדרומיות זורם היובל הדרומי של נהר פאלוּס ובערך בתוואי שלו עובר הרחוב הראשי - רחוב מיין. בין College Hill ל-Military Hill זורם נחל Missouri Flat Creek בערך בתוואי שלו עוברת שדרת גרנד.
העיר הקרובה ביותר היא מוסקו, איידהו, ביתה של אוניברסיטת איידהו והערים חולקות אזור מטרופולין משותף ובכללו נמל התעופה האזורי פולמן-מוסקו.
כלכלה.
המעסיק הגדול בעיר ובמחוז וייטמן כולו היא אוניברסיטת המדינה של וושינגטון התופסת גם כשליש משטח העיר. בנוסף, מתפחת בעיר מרכז תעשיית היי-טק Palouse Knowledge Corridor.
סכר באיחטאן
סכר באיחטאן (בסינית פשוטה: 白鹤 滩 大坝; בסינית מסורתית: 白鶴 灘 大壩; בפין-יין: Báihètān Dàbà) הוא סכר הידרואלקטרי גדול בדרום מערב סין, במחוזות סצ'ואן ויונאן, השוכן על נהר הג'ינשה, החלק העליון של נהר היאנגצה.
הסכר הוא סכר קשת, המתנשא לגובה של 277 מטר, ורוחבו הוא 72 מטר בבסיסו ו -13 מטר בראשו. הסכר הוא הסכר ההידרואלקטרי השלישי בגודלו בסין והרביעי בגודלו בעולם, מבחינת נפח הסכר.
ייצור החשמל.
המתקן יפיק כוח על ידי שימוש ב-16 טורבינות, כל אחת עם כוח ייצור של ג'יגה וואט אחת, ובסך הכל 16 ג'יגה וואט. תחנה זו היא תחנת הכוח ההידרואלקטרית השנייה בגודלה בעולם, לאחר סכר שלושת הערוצים.
בנייה.
בשנת 2002 ניתן לחברת תאגיד שלושת הערוצים של סין האישור לבנות ארבעה סכרים על נהר היאנגצה, ביניהם: סכר שלושת הערוצים, סכר באיחטאן וסכר וודונגדה.
מדידת האתר נעשתה בשנת 1992. במקור, הסכר היה אמור להיבנות בין השנים 2009 ל-2018, אך הבנייה בפועל החלה בשנת 2017. המאגר החל להתמלא באפריל 2021, והסכר אמור להתחיל לייצר חשמל באופן מלא ביולי 2021. עד יולי 2022, הסכר אמור להיות פעיל לחלוטין. מומחים ציינו כי תקופת הבנייה לארבע שנים מהירה במיוחד עבור פרויקט מסוגו.
ב-28 ביוני 2021, הסכר החל לייצר חשמל באופן חלקי, כאשר שתי הטורבינות הראשונות של הפרויקט החלו לפעול.
עלות הבנייה של הסכר היא 6.3 מיליארד דולר.
פיקדון
פִּקָּדוֹן הוא דבר־מה שניתן כהפקדה: לעיתים לצורך שמירה על הפיקדון עצמו, ולעיתים כעירבון.
קאנאל סן מרטן
הארי סידונס מובריי
הארי סידונס מובריי (באנגלית: Harry Siddons Mowbray;1858 – 1928) היה אמן אמריקאי. הוא ביצע עבודות ציור שונות עבור ג'יי. פי. מורגן, פ. וו. ונדרבילט ולקוחות אחרים. הוא שימש כמנהל האקדמיה האמריקאית ברומא בין השנים 1902–1904.
ביוגרפיה.
מובריי נולד להורים אנגלים באלכסנדריה, מצרים. אביו, ג'ון הנרי סידונס, ייצג בנק בריטי באלכסנדריה; הוא נפטר שנה לאחר שנולד בנו. אמו של מובריי עברה לאמריקה עם בנה. כשמובריי היה בן חמש מתה אמו בתאונה ביתית שנגרמה על ידי דלקה ממנורה. הילד אומץ על ידי דודתו, אחות אמו ובעלה ג'ורג' מובריי. המשפחה התיישבה בצפון אדמס, מסצ'וסטס.
לאחר שנה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, נסע לפריז ונכנס לאטלייה של ליאון בונה ( Léon Bonnat ) בשנת 1879. ציורו הראשון, "אלאדין", הביאה אותו לידיעת הציבור. הוא למד אצל בונה עד 1883. בשנת 1886 הוא הפך לחבר באגודת האמנים האמריקאים. ציורו "רוח ערב" קיבל את פרס קלארק באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1888, והוא נבחר לחבר עמית באקדמיה, הפך לחבר מלא באקדמיה בשנת 1891.