לאחר מהפכת הקטיפה הכפרים שאוחדו לתוך שטורובו התפצלו ממנה מחדש. גשר מריה ולריה נבנה בפעם השלישית ונפתח ב-2001, תוך תרומה לכלכלה המקומית ופתיחת השוק לתושבי אסטרגום ההונגרים ותיירים המגיעים מהונגריה.
יהדות שטורובו.
יהודים חיו בשטורובו החל מימי הביניים. אחרי כיבוש העיר אסטרגום על ידי האימפריה העות'מאנית במהלך המאה ה-16, הוגלו רוב יהודי שטורובו לטורקיה, והמעטים שנשארו במקום חיו חיים שלווים. בתום תקופת הכיבוש הטורקי, שנות השמונים של המאה השבע עשרה, הרסו התושבים הנוצרים את בתי הכנסת ואת בתי העלמין היהודיים.
היישוב היהודי בשטורובו חזר להתפתח בסוף המאה השמונה עשרה תחת חסותה של הכנסייה שתמכה במאבק היהודים לשוויון זכויות. קהילה עצמאית נאולוגית התארגנה במקום בשנות השישים של המאה התשע עשרה והשתייכה לרבנות אסטרגום.
בשטורובו קיימים שני בתי עלמין יהודיים - הישן, והחדש, שהוא הגדול מביניהם, ופעלה במקום חברה קדישא. ב-1926 הוקם בעיירה בית כנסת.
ב-1942 הוקם ליד אסטרגום מחנה לעבודות כפייה. באמצע מאי 1944, כחודשיים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, רוכזו יהודי האזור בגטו באסטרגום, ב-5 ביוני הועברו לשטורובו, וב-15 ביוני 1944 שולחו משם למחנה ההשמדה אושוויץ. מבין כ-220 יהודים ששולחו משטורובו שרדו 23 בתום המלחמה.
בית הכנסת ניזוק במהלך המלחמה, אך בתי העלמין נשתמרו היטב. ב-1955 בתקופת השלטון הקומוניסטי הצ'כוסלובקי חיו בעיירה כ-40 יהודים.
דמוגרפיה.
במפקד האוכלוסין של 2001 נרשמה בעיירה אוכלוסייה 11,708 איש, 68.7 אחוזים מהם זיהו את עצמם כהונגרים, 28.1 אחוזים זיהו עצמם כסלובקים ו-3.2 כבני לאומים אחרים. 77.18 אחוזים מהאוכלוסייה הזדהו כנוצרים קתולים, 16.45 אחוזים מהאוכלוסייה הזדהו כבני דת לא ספציפית, או חסרי דת, ו-1.36 אחוזים זיהו עצמם כאוונגליסטים.
גנאדי סקליאר
גנאדי איבנוביץ סקליאר (ברוסית: Геннадий Иванович Скляр; נולד ב-17 במאי 1952) הוא דמות פוליטית וציבורית רוסית, מנהל בתחום התקשורת.
ביוגרפיה.
סקליאר נולד בעיר תרמז באוזבקיסטן הסובייטית (כיום באוזבקיסטן). בשנת 1974 הוא סיים מכון לבניית מכונות חקלאיות ברוסטוב על דון והחל לעבוד כמהנדס במפעל בעיר אובנינסק בשמחוז קלודג. בשנת 1977 הוא מונה ליושב ראש תא קומסומול במפעל ושוחרר מפעילות הנדסית.
בשנת 1981 החל סקליאר לעבוד במנגנון המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והתקדם לראש סניף המפלגה בעיר אובנינסק. בשנים 1995 ו-1999 הוא השתתף בבחירות לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית אך לא נבחר.
בשנת 2000 כיהן כראש המטה של אנטולי ארטמונוב בבחירות למושל המחוז ולאחר הבחירות מונה לסגנו.
בשנת 2001 עבר סקליאר למוסקבה ומונה למנכ"ל הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה. הוא כיהן בתפקיד זה מספר שנים.
בשנת 2016 נבחר סקליאר נבחר לדומה השביעית כנציג של רוסיה המאוחדת מעירו אובנינסק. במהלך כהונתו קידם ויזם מספר חוקים. בשנת 2021 הוא נבחר לדומה השמינית כנציג של רוסיה המאוחדת ממחוז קלוגה לצד אולגה קורובובה.
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל מתייחסת למחאה ציבורית לרבות סדרת ההפגנות מאז אפריל 2020 ובאופן מאורגן יותר מאז אוגוסט 2021 של קבוצות חברתיות ופוליטיות שונות, המביעות התנגדות להתנהלות הממשלה, שכללה בין היתר סגרים, מדיניות הגבלה ממשלתית, הפעלת לחצים לעידוד התחסנות לקורונה ועוד. במקרים מסוימים, התרחשו ההפגנות במקביל להפגנות והתפרעויות דומות ברחבי העולם, אם כי חלק מההפגנות הראשונות היו קשורות למשבר הפוליטי הישראלי בשנים 2019–2021. כמה מהמחאות בהמשך היו קשורות גם לתפיסות של התנגדות כללית לחיסונים. הגבלות הקורונה יצרו אף פולמוס בתוך הממשלה עצמה, כאשר חלק מהשרים הביעו התנגדות להחמרת מדיניות בהזדמנויות שונות, לרבות נושא הכנסת חיסונים לבתי הספר באוגוסט 2021 ומדיניות תו ירוק חדש באוקטובר 2021.
תנועת המחאה נגד הגבלות הקורונה היא רב גונית, וכוללת גורמי מקצוע בכירים לרבות חברי 'מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה', עיתונאים, תנועות מחאה עממיות לרבות מחאה למען החופש ; התו האנושי - אנשים ללא סלקציה ; מגן לחופש הפרט ; עת לאהוב - מחאה של אהבה ומחאת הריבון. כמו כן, מספר רבנים משפיעים בציבור החרדי נקטו בעמדה אגרסיבית נגד מדיניות הממשלה בנושא הקורונה, לרבות הרב אמנון יצחק שהואשם גם בהפצת קונספירציות. למרות היעדר של ביקורת משמעותית בכנסת, ח"כ גדי יברקן מהליכוד הפך לקול דומיננטי כנגד הגבלות הקורונה. כמו כן, חבר הכנסת לשעבר משה פייגלין יצא בביקורת חריפה על ממשלה השלושים ושש בנושא הקורונה.
רקע כללי.
חלק מהפגנות בלפור זלגו גם לכיוון מחאה נגד מדיניות הקורונה כבר בשנת 2020. ההפגנות הקשורות במשבר הפוליטי הסתיימו לאחר שממשלת ישראל השלושים ושישית, בראשות נפתלי בנט ויאיר לפיד בהסכם חלוקת כוח, הושבעו ב-13 ביוני 2021, וסיימו את כהונתו השנייה של נתניהו כראש ממשלה.
הפגנות ואירועי מחאה.
בתקופת ממשלת ישראל השלושים וחמש.
המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל החלה בתקופת כהונתה של ממשלת ישראל השלושים ושש. באפריל 2020 אלפי ישראלים הפגינו תוך ריחוק חברתי כחלק מהמחאה נגד בנימין נתניהו נגד הצעדים האנטי-דמוקרטיים שננקטו, לדבריהם, על ידי הממשלה. רבים מהמפגינים לקחו חלק באירועי המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש, ובאחד מהאירועים נערכה בירושלים הפגנה נגד מדיניות הממשלה.
הפגנות נוספות נראו בשכונה החרדית בירושלים במאה שערים כאשר גברים ובני נוער יידו אבנים לעבר המשטרה לפני שנעצרו.
ב-27 בדצמבר 2020, עם החלת הסגר השלישי בישראל, אורגנה בתל אביב הפגנה נגד הסגר עצמו תחת הכותרת "הצלת המדינה – לא נסכים לסגר פוליטי" המארגנים טענו כי זוהי ההפגנה "הראשונה" בסדרת הפגנות וכי זוהי הסתעפות מתבקשת של מחאת בלפור.
בסוף שנת 2020 לקראת הפצת חיסון נגד וירוס הקורונה, נשמעו קולות רבים המתנגדים לחיסוני הקורונה. הטיעונים אותם השמיעו המתנגדים דומים לטיעונים שהעלו בעבר, בנוסף לטיעונים המתייחסים למהירות שבו פותח החיסון, ועל כך שלא נבדקו השפעותיו לטווח ארוך. המתנגדים טענו כי על מנת לפתח את החיסון במהירות, דילגו על מספר שלבים של מבדקי בטיחות, או התעלמו מסימנים בעייתיים, זאת על אף שארגוני הבריאות העולמיים הבהירו כי לא היו קיצורי דרך במבדקי הבטיחות והיעילות של החיסון, כמו כל חיסון אחר.
בדצמבר 2020 הקימו 18 מומחים בתחומי הרפואה, מדעי החברה והאפידמולוגיה, שהביעו גם הם ספקות לגבי מדיניות משרד הבריאות, את 'מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה' (מח"צ). מח"צ קיבלה חשיפה רחבה דרך סרט של אורלי וילנאי וגיא מרוז - "ומה אם כל העולם טועה?". בסרט שולבו אנשי מדע ורפואה המתנגדים למדיניות הטיפול בקורונה בישראל ובעולם. הסרט זכה למאות אלפי צפיות תוך מספר ימים וספג ביקורת מאנשי מדע ורפואה אחרים.
בינואר 2021 פרצו מהומות בבני ברק, נגד ניסיונות המשטרה לפזר כיתות ישיבות והתכנסויות דתיות שנערכו בניגוד למדיניות הסגר, ובהן מפגינים השחיתו רכוש ויידו אבנים.
בפברואר 2021 התעמתו מאות מפגינים חרדים עם המשטרה בירושלים, כאשר התנגדו להגבלות הקורונה, תוך שהם שורפים פחי אשפה ומיידים אבנים לעבר המשטרה, שפיזרה את הקהל עם תותחי מים.
בתקופת ממשלת ישראל השלושים ושש.
ב־23 ביולי 2021 התאספו עשרות מפגינים ברעננה סביב ביתו של נפתלי בנט, ראש ממשלת ישראל השלושים ושש, חסמו את התנועה, והתעמתו עם כוחות הביטחון. המשטרה עצרה חמישה בני אדם בגין הפרעה לציבור וסירוב פקודות.
ב-31 ביולי 2021 התקיימו הפגנות בתל אביב על ידי מאות מפגינים שהביעו זעם על מגבלות חדשות שפרסם משרד הבריאות, שנועדו לצמצם את השפעת הקורונה.
באוגוסט, ספטמבר ואוקטובר גברה המחאה ליד ביתו של נפתלי בנט ברעננה, ובנובמבר בג"ץ המליץ למשטרה לצמצם ולהרחיק את כלל ההפגנות באזור, בהן גם הפגנות מתנגדי החיסונים.
ב-22 בנובמבר 2021, חבר הכנסת לשעבר משה פייגלין הגיע למחאה מול משכן הכנסת נגד חיסון הילדים בנוכחות כ-200 משתתפים, ואמר בין היתר כי "מייבאים לפה ערכים של המשטר בסין".
במוצאי שבת, 11 בדצמבר 2021, מספר ארגוני מחאה נגד מדיניות הקורונה ונגד פגיעה בדמוקרטיה, לרבות "מחאה למען החופש", "התו האנושי - אנשים ללא סלקציה", "מגן לחופש הפרט", "עת לאהוב - מחאה של אהבה", חברו למחאה רחבה ברחובות רעננה שהביאה לחסימת צירים מרכזיים בעיר ועימותים מול כוחות המשטרה. גם ברחוב החרדי פולמוס חיסוני הילדים הביא לקרע. ב-14 בדצמבר פורסם כי בקרב החברה החרדית נשמעו איומים כלפי הרב קנייבסקי, מנהיג הליטאים, על שם תמיכתו במתן חיסונים לילדים.
בהמשך לפולמוס הפעלת תו ירוק בקניונים (שנדחה לבסוף) ומדיניות חיסוני הילדים בבתי הספר, ב-18 בדצמבר 2021, ארגוני המחאה נגד מדיניות הקורונה הוציאו לפועל מחאה ברעננה סמוך לביתו של ראש הממשלה נפתלי בנט, בהנחיית גיא מרוז ואורלי וילנאי והשתתפות רופאים מארגון "מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה", תנועות המחאה הפרו-דמוקרטיות "מחאה למען החופש", "התו האנושי - אנשים ללא סלקציה", "מגן לחופש הפרט", "עת לאהוב" ודמויות ציבוריות נוספות לרבות אושרת קוטלר. המחאה גלשה להתנגשויות עם המשטרה, הפעלת אמצעים לפיזור הפגנות וחסימת כביש 4. בהפגנה נפצעו שני שוטרי יס"מ, אחד שבר את רגלו ואחד את ידו; מספר מפגינים נזקקו לטיפול רפואי ובוצעו מעצרים. להערכת 'הארץ', כ-600 מפגינים הגיעו להפגנת המחאה לרבות רופאים, אם כי לדעת מארגני המחאה היה מדובר ב4–5 אלף מפגינים.