הפסגות הגבוהות ביותר ברכס כוללות את בגובה של 2,296 מטרים, פסגת דאצ'מן (Dutchman Peak) בגובה 2,260 מטרים, פסגת סיסקיו בגובה 2,178 מטרים, ופסגת "וגנר ביוט" (Wagner Butte) בגובה 2,180 מטרים, כולם באורגון. הפסגה הגבוהה ביותר בחלק הקליפורני של הרכס היא פסגת פרסטון (Preston Peak) בגובה 2,228 מטרים. יש גם כמה הרים נמוכים יותר, כולל הר בן ג'ונסון (Ben Johnson Mountain), שגובהו 1,341 מטרים. אגני הניקוז העיקריים בהרים הם אלו של הנהרות רוג וקלאמת.
פסגת סיסקיו.
כביש בין-מדינתי 5 עובר דרך הרי סיסקיו בפסגת סיסקיו, הממוקמת מעט צפונית לגבול אורגון-קליפורניה, ומדרום ל באורגון. פסגת סיסקיו היא המעבר הגבוה ביותר בכביש בין-מדינתי 5, בגובה 1,310 מטרים. מעבר זה הוא אחד הבוגדניים ביותר במערכת הכבישים הבין-מדינתיים. בצד קליפורניה יש שיפוע מדורג יותר מהצד של אורגון, שבו הכביש הבין-מדינתי מטפס או יורד 700 מטרים בגובה על פני כ-11 קילומטרים. בנוסף, המעבר כולל מספר סיבובים מסוכנים, ולעיתים קרובות הוא ניזוק משלג, קרח וערפל במהלך סופות חורף. בחורף, מקובל שהכביש הבין-מדינתי נסגר פעם אחת עד ארבע פעמים בשנה על ידי רשויות התחבורה עקב תנאים מסוכנים. המהירות המותרת היא 55 מייל לשעה (89 קמ"ש), אך הגבלות מהירות נמוכות יותר נקבעות לכלי רכב גדולים יותר.
אקלים.
האקלים של ההרים אופייני לשינוי בין החוף למדרונות הפונים ליבשה. בדרך כלל, יש בהרים טמפרטורות מתונות יותר ויותר משקעים קרוב יותר לחוף. המדרונות הפונים ליבשה יבשים וחמים יותר בחודשי הקיץ, והמדרונות המזרחיים דומים לאקלים פנימי.
החוף מקבל כ-1,500 מילימטרים של משקעים מדי שנה, והכמות עולה עם הגובה ומגיעה ל-2,500 מילימטרים בפסגות. האזורים המזרחיים הצחיחים יותר מקבלים כ-760 מילימטרים מדי שנה. כמות המשקעים הגדולה ביותר היא בחורף ופחות בקיץ. ערפילים מספקים מקור מים נוסף בגובה נמוך ליד החוף, במיוחד בקיץ. רוב המשקעים בגבהים הנמוכים מגיעים כגשם. בגבהים גבוהים יותר, השלג הוא מקור עיקרי למים.
הטמפרטורה נוטה להשתנות בעיקר בכיוון מזרח-מערב בגלל ההשפעה העיקרית של האוקיינוס. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא סביב 11 עד 11.5 מעלות צלזיוס בגבהים נמוכים. גבוה יותר בהרים ומרוחק יותר מזרחה, הטמפרטורות נעות בין השפל של הלילה ממש מעל נקודת הקיפאון לשיאים סביב 21 עד 23 מעלות צלזיוס.
אקולוגיה.
יש מגוון ביולוגי ניכר בתוך הרי סיסקיו, כולל יערות נרחבים. יערות משתנים לפי גובה ומיקומים יחסיים, והם מחולקים בעיקר ליערות ירוקי-עד מעורבים, יערות הררים ויערות תת-אלפיניים.
צמחייה.
הופעת מיני עצים מחולקת לפי סוגי יערות אלה, אם כי קיימים לכך חריגים. תת-המין החופי של אשוח דאגלס ("Pseudotsuga menziesii" subsp. "menziesii") גדל הן ביערות ירוקי-עד מעורבים והן ביערות הרריים. גדלה בכל הרכס שממערב לפסגה. אשוח לבן קליפורני ("Abies concolor" subsp. "lowiana") גדל ביערות הרריים ותת-אלפיניים מעל 1,200 מטרים. ביער ההררי, המופיע באזור השלג, גדל גם אורן הסוכר. ביערות התת-אלפיניים שמעל 1,500 מטרים גדלים גם צוגה הררית ואשוח אדום שסטה ("A. Magnifica" subsp. "shastensis") בנוסף לאשוח דאגלס. אורן הזפת דומיננטי רק ביערות הרריים במדרונות תלולים הפונים דרומה, אך גדל גם עם וביערות ירוקי-עד מעורבים. נדיר גדל בגבהים נמוכים או בגבהים גבוהים יותר ליד מקורות מים. מחטניים אחרים כוללים , מין אנדמי, וסקוויה נאה.
בנוסף למחטניים גדלים גם נשירים רחבי-עלים שונים. האלון השחור הגדול ביותר בקליפורניה נמצא בהרי סיסקיו. ה נמצא מעבר לתחום הרציף שלו; עם זאת, ישנן אוכלוסיות מקוטעות של אלון כחול בתוך הרי סיסקיו.
מינים פולשים מהווים מקור לדאגה באזורים מסוימים. חלקם כוללים ו. דרדר אביבי הפך לבעיה בהרי סיסקיו רק במאה ה-21. יש לו ערך מועט לבית הגידול והוא מסוגל להתחרות עם צמחים מקומיים רבים. שנית גדולה הוא צמח הפולש לנתיבי מים.
בעלי חיים.
מגוון בעל החיים באזור כולל מספר מיני דו-חיים, זוחלים ועופות. רבים מהדו-חיים והזוחלים הם מינים אנדמיים. האפונים המצויה בסכנת הכחדה נמצאת בתוך רכס הרים זה. כמו גם גם . מגוון בתי הגידול בהרים תורם למספר מיני העופות באזור, מכיוון שלעופות יש מגוון רחב יותר של בתי גידול זמינים עבורם. עם זאת, עופות רבים נודדים מהאזור לאחר עונת הרבייה. עופות אלו כוללים את הלילית המנוקדת המצויה בסכנת הכחדה, שחיה ביערות בגובה של עד 1,800 מטר. אלתית בסכנת הכחדה חיה באגני הניקוז של הנהרות רוג וקלאמת.
היונקים באזור כוללים מכרסמים קטנים, צבאים ואיילים, ודובים וזאבי ערבות. גם יונקים בינוניים חיים באזור, כולל שועל מצוי, שועל אפור מצוי וסמור. חיה נדירה נוספת היא דלק דייג, יונק טורף בגודל בינוני שחי ביערות ראשוניים.
אזורים מוגנים.
בהרי סיסקיו יש אזורים מוגנים פדרלית בכמה צורות. מגן על 18 קמ"ר בחלק הצפוני של הרכס מדרום לעיירה באורגון. מגן על 214 קמ"ר במפגש של הרכסים סיסקיו וקסקייד. ישנם שלושה אזורי טבע בראשיתיים ייעודיים ברכס באורגון ובקליפורניה – המגן על 80.7 קמ"ר; , המגן על 727.4 קמ"ר; ו, אשר מגן על 620.9 קמ"ר.
למבדה רייזינג
חדתא
ויליאם הנרי ביסל
ויליאם הנרי ביסל (באנגלית: William Henry Bissell; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הדמוקרטית ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-11 משנת 1857 ועד למותו. הוא היה אחד המועמדים הרפובליקנים הראשונים שנבחרו בארצות הברית, לאחר שניצח בבחירות ב-1856, שנתיים בלבד לאחר הקמת המפלגה. בנוסף להיותו המושל הרפובליקני הראשון של אילינוי, הוא גם היה מושל המדינה הקתולי הראשון והראשון שנפטר בעת כהונתו.
ביוגרפיה.
ויליאם הנרי ביסל נולד בעיירה הארטוויק שבמדינת ניו יורק, כבנם של לותר והאנה (לבית שפרד) ביסל. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים, וב-1835 סיים את לימודיו בקולג' לרפואה של פילדלפיה. ב-1837 הוא עבר למחוז מונרו שבאילינוי, שם הוא לימד בבית ספר ועסק ברפואה עד 1840.
קריירה פוליטית.
בשנים 1840–1842 היה ביסל חבר בבית הנבחרים של אילינוי. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין, ופתח משרד עורכי דין בעיר בלוויל שבמחוז סנט קלייר, אילינוי. ב-1844 הוא היה לפרקליט התובע של המחוז.
ביסל שירת כקצין בדרגת קולונל במלחמת ארצות הברית-מקסיקו ברגימנט הרגלים המתנדבים השני של אילינוי, שם הוא לקה ככל הנראה במחלת העגבת שפגעה במצב בריאותו והובילה למותו בגיל 48.
ביסל נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית לקונגרסים ה-31 וה-32, וכדמוקרט עצמאי לקונגרס ה-33, ובסך הכול כיהן בבית הנבחרים בשנים 1849–1855. בשתי כהונות הקונגרס הראשונות הוא כיהן כיושב ראש . ב-1854 הוא לא היה מועמד לבחירה לתקופת כהונה נוספת.
ביסל, כמי שהיא נאמן לעקרונותיו כמתנגד העבדות, פיתח סלידה מוחלטת לעמיתיו ממדינות הדרום, שאותם הוא תיאר באופן קולקטיבי "חצופים, שתלטנים ובריונים מעבר לכל השקפת עולם". נאום שלו שנמשך כמעט שעה במליאת הבית, כנקמה על תגובות מעוותות לשיטתו של חבר בית הנבחרים הדמוקרטי מווירג'יניה ג'יימס סדון, בהתייחס ל בו השתתף ביסל, זכה להכרתם של עמיתיו של ביסל מלואיזיאנה, אך העלה את חמתו של ג'פרסון דייוויס, שחש עלבון מהדברים שנאמרו בנאום. דייוויס קרא לביסל להתמודד מולו בדו-קרב, מסוג הקריאות שחברי הקונגרס ממדינות הצפון נהגו לסרב להן. ביסל לא רק שנענה לאתגר, אלא כמי שנקרא להיענות לו, הוא ניצל את זכותו לבחור בכלי הנשק ובחר ברובה מוסקט צבאי טעון בכדור עופרת לטווח קצר. כתוצאה מכך הסכים דייוויס בחוכמה לקבל הסבר נוסף להערות הפוגעניות לכאורה בנאומו של ביסל.
עובדה מעניינת בנוגע לתקרית זו, היא שהסכמתו להשתתף בדו-קרב פסלה אותו מלכהן במשרה מטעם מדינת אילינוי על פי חוקת המדינה מ-1848. כל פקידי הממשל במדינה, כחלק משבועת האמונים שלהם, נשבעו שלא להשתתף מעולם בדו-קרב, בין אם כמשתתפים, בין אם כמי שיקבלו את האתגר להשתתף, ובין אם כמשנים בדו-קרב. כששב ביסל לאילינוי לאחר שניתק את קשריו עם סטיבן דאגלס על רקע סוגיית הרחבת העבדות, הוא הצטרף לסיעתו של אברהם לינקולן ואל המפלגה הרפובליקנית. בבחירות למשרת המושל של 1856, היה לינקולן נחוש בדעתו שדמוקרט לשעבר יהיה בעל הסיכויים הטובים ביותר להביס את מועמד הדמוקרטים ויליאם אלכסנדר ריצ'רדסון, שהיה בן חסותו של דאגלס. באותה תקופה היה ביסל משותק חלקית, והיה מסוגל להתהלך רק בעזרת מקל הליכה, "ובסיוע של זרוע ידידותית". ב-29 במאי אותה שנה הוא זכה במועמדות הרפובליקנים למשרת המושל.
מושל אילינוי.
הדמוקרטים ניצלו היטב את סוגיית הדו-קרב של ביסל במשך כל מערכת הבחירות, וגם לאחריה. בבחירות הכלליות הוא זכה ב-4,787 קולות (46.3 אחוזים) במירוץ בו השתתפו שלושה מועמדים. העובדות היו ברורות: בהנחה שביסל נשא את השבועה לא לקחת חלק בדו-קרב, ניתן היה לומר שהוא נשא שבועת שקר. ביסל השיב להאשמות אלו בציינו שקבלת האתגר להשתתפות בדו-קרב התרחשה במחוז קולומביה, ולפיכך לא קשורה לחוקת אילינוי. העבירה כשלעצמה, כמובן, הייתה שבועת השקר, שבוצעה כאשר ביסל, באישורם בשתיקה של הרפובליקנים, נשא אותה בספרינגפילד.
ביסל, שבשלב זה היה מסוגל להתהלך רק בעזרת קביים, היה מושל אילינוי היחידי שהושבע לתפקידו בתוך מעון המושל הרשמי עצמו. במשך תקופת כהונתו שנמשכה קצת יותר משלוש שנים, הוא מעולם לא נכנס לבניין הקפיטול המדינתי. כל ענייני המדינה התנהלו מהקומה השנייה של מעון המושל. ביסל כיהן כמושל מ-12 בינואר 1857 ועד למותו.
חיים אישיים.