בלונדהיים נולד בשנת 1918 בבולטימור שבארצות הברית למשפחה גרמנית-יהודית ותיקה. אמו, רוז ג'יין, הייתה מורה בבתי ספר ציבוריים בניו יורק ונמנתה על הגרעין המייסד של ארגון נשות הדסה. אביו, דוד שמעון בלונדהיים, שהיה פרופסור לפילולוגיה של השפות הרומאניות באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, היה ממניחי היסוד למדעי היהדות בארצות הברית ואחד ממקימי התנועה הציונית שם.
בלונדהיים התחנך בניו יורק, ולמד רפואה באוניברסיטת קורנל. לאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות, שרת במלחמת העולם השנייה כרופא בצבא ארצות הברית. הוא השתתף בפלישה לצרפת, בקרבות ביערות הארדנים ובכיבוש גרמניה, זכה לעיטור "כוכב הארד" על תפקודו במלחמה והשתחרר בדרגת סרן.
המפגש עם שארית הפליטה באירופה וסיועו לפעולות "ההגנה" שם תרמו להחלטתו לעלות לירושלים, עיר שהתגורר בה במשך שנה כילד. לאחר נישואיו לסירל אפלטון (לימים ד"ר לאנטומולוגיה באוניברסיטה העברית, 1926-1989) עלה בשנת 1951 לישראל. הוא הצטרף כרופא בכיר לסגל המחלקה הפנימית בבית החולים הדסה, ושימש כמרצה לרפואה החל מהמחזור הראשון של בית הספר לרפואה של הדסה והאוניברסיטה העברית, והוסמך כמומחה בכימיה קלינית במאי 1961. להלל וסירל נולדו ארבעה ילדים: דוד, פרופ', קרדיולוג בכיר, דבי, עובדת סוציאלית, מנחם, פרופ' לתקשורת ולהיסטוריה באוניברסיטה העברית, ודני, יועץ ארגוני.
הישגים מקצועיים.
בלונדהיים ייסד בשנת 1951 את היחידה המטבולית הראשונה בארץ בבי"ח הדסה, ולצידה את המרפאה המטבולית והמעבדה המטבולית, וניהל אותן שנים רבות. הוא פיתח שיטה לזיהוי השלב שבו צהבת הילוד הופכת למסוכנת וכן שיטה יעילה ופשוטה לאבחנה מבדלת בין הפרשת המוגלובין למיוגלובין בשתן. הוא גם היה חלוץ בתחום המחקר והטיפול בהשמנת יתר (obesity) ופתח במסגרת המרפאה המטבולית מטבח דיאטטי לשירות מטופלי-חוץ.
כרופא, היה בלונדהיים מהחלוצים בישראל שדגלו בגישה ממוקדת-החולה (patient oriented medicine) המקובלת היום ברפואה המערבית. בלונדהיים היה רופאם של אחדים ממנהיגי המדינה בשנות ה-60 וה-70.
במהלך שנות ה-50 התנדב לשליחות חשאית מטעם המדינה למרוקו במטרה לנסות ולהתמודד עם מגפות שפשטו במחנות העולים. הוא הצליח לאבחן שלמגפת טיפוס הבטן נוספה גם מגפת (אפידמית) מלריה שהצריכה מתן תרופות ספציפיות למחלה זו. הוא גם איתר את מקור המגפה ובכך ניצלו רבים מהעולים.
פרסומים מדעיים.
במהלך השנים פרסם פרופ' בלונדהיים כ-90 מאמרים מדעיים. משך שנים רבות היה עורך המהדורה האנגלית של "הרפואה", כתב העת של ההסתדרות הרפואית בישראל. למרות שעיקר פרסומיו של בלונדהיים מבוססים על מחקר מעבדתי, הוא כתב גם מאמרים על תולדות הרפואה ובשנים האחרונות גם במדעי היהדות.
פעילות קהילתית.
בלונדהיים היה פעיל גם בתחום החברתי-קהילתי. יחד עם הרב יחיאל גורדון, משה ברין ואחרים הוא הקים את בית הכנסת "יבנה" בירושלים, שהחל דרכו במניין "בית הלל" ועבר לבניין המתיבתא הספרדית ברח' ז'בוטינסקי ולמועדון העולה. כמה שנים לאחר מכן הביא בלונדהיים לאיחוד של בית הכנסת "יבנה" עם בית הכנסת הוותיק של שכונת טלביה (קוממיות) ברח' חובבי ציון. בית הכנסת המאוחד נקרא "הצבי ישראל" (על שם חללי שיירת הל"ה והשכונה), ובלונדהיים נבחר ליו"ר ועד בית הכנסת. בית כנסת זה היה הראשון בירושלים שנבנה מראש כנגיש לנכים.
פרסים.
על פעילותו רבת השנים לטובת העיר ירושלים הוענק לבלונדהיים אות יקיר ירושלים בשנת תשע"ב (2012).
רועי שרון
רועי (אלרועי) שרון (נולד בי"ג בסיוון ה'תשל"ה, 23 במאי 1975) הוא עיתונאי ישראלי, כתב לענייני צבא וביטחון בתאגיד השידור הישראלי. עד מרץ 2017 שימש כתב השטחים של חדשות 10. במרץ 2018 הופץ סרטו על תקיפת ישראל את הכור הגרעיני בסוריה.
ביוגרפיה.
שרון נולד בשם אלרועי וגדל בפתח תקווה ובקרני שומרון לאביגדור ולעדי. הוא בוגר ישיבות תיכוניות בקרני שומרון ובאור עציון. בשירותו הצבאי היה לוחם ומפקד בחטיבת הנח"ל.
את דרכו העיתונאית החל בשנת 2001 ב"רדיו ללא הפסקה". היה עורך תוכניות "משעל על הבוקר" ו"זהבי עצבני". במקביל היה תחקירן בתוכנית "משעל חם" בערוץ 2, וכתב במקומון "זמן תל אביב". בשנת 2003 עבר לעיתון "מעריב" ובשנת 2004 הקים את ערוץ היהדות באתר "nrg" וערך אותו במשך שנתיים.
בשנת 2006 מונה שרון לכתב לענייני מתנחלים של "מעריב" ושימש בתפקיד זה עד שנת 2010. במקביל ניהל את סניף ירושלים של "מעריב". בפברואר 2010 עבר ל"חדשות 10" לתפקיד הכתב בשטחים ופרסם כתבות רבות על הימין הרדיקלי בישראל, פשיעה לאומנית וטרור יהודי. בין היתר, חשף את הספר "תורת המלך", ראיין סוכני שב"כ שהושתלו בימין, ופרסם תחקירים שעסקו בטבח מערת המכפלה, במחתרת בת עין ובחטיבה היהודית בשב"כ.
בנובמבר 2015 הותקף שרון על ידי פעילי ימין בבית הכנסת בגבעת זאב בזמן שסיקר את ההיערכות לקראת פינוי בית הכנסת, יחד איתו הותקפו גם הצלמת מירי צחי מ"ישראל היום" ואהוד אמיתון מסוכנות הידיעות TPS. בדצמבר 2015 חשף סרטון שתיעד פעילי ימין רוקדים בחתונה כשהם דוקרים בסכינים את תמונתו של הפעוט עלי דוואבשה שהוצת למוות בפיגוע בדומא. בשנת 2016 חשף את ההסכם בו העביר דוידי פרל, ראש מועצה אזורית גוש עציון, דמי שתיקה למתלוננת על הטרדה מינית, לאחר הליך שהחל בפורום תקנה. בעקבות חשיפת ההסכם התפטר פרל מאוחר יותר מראשות המועצה.
במרץ 2017 הודיע שרון על עזיבתו את חדשות 10 לטובת תפקיד של כתב בכיר לענייני צבא וביטחון ב'כאן' - הטלוויזיה הישראלית.
במרץ 2018 שודר סרטו של שרון "קבל אריזונה" על תקיפת ישראל את הכור הגרעיני בסוריה עשור קודם לכן. שרון הפיק את הסרט במשותף עם כרמלה מנשה, וכתב את התסריט וכן ביים את הסרט יחד עם אורן אהרוני. הסרט שודר בערוץ הראשון לאחר פרסום ספרו של אהוד אולמרט שקיבל את אישור הצנזורה, ובו חלקה הידוע של ישראל לגבי התקיפה. בסרט פורטו מהלכי ההחלטה והמבצע עצמו, אופן ניהולו ופרטים רבים נוספים, ועל השיחות של ראש הממשלה אולמרט עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ויועצו היהודי אליוט אברמס. מוצגים בו באור חיובי ציפי לבני, שהייתה אז סגנית ראש הממשלה ושרת החוץ, עמיר פרץ, שהיה שר הביטחון בעת התכנון, אהוד ברק שר הביטחון בעת התקיפה, עמוס ידלין אז ראש אמ"ן, מאיר דגן ראש המוסד ומפקד חיל האוויר, אליעזר שקדי. בסרט נראים חדר הבקרה בבור בתל אביב והאישים היושבים ומקבלים את הודעת הטייס המוביל על הצלחת המבצע, וכן צילומי מסמכי המודיעין (מצונזרים בחלקם) שהובילו להחלטה על התקיפה. כמו כן נחשף בו מידע רב כגון מסלול הטיסה וצילומים מתוך הכור שהותקף.
סרט זה זכה לחשיפה רבה בתקשורת, אך גם לביקורת שלילית מצד עיתונאים ואנשי צבא בגין סיכון עתידי לישראל ועצירת אפשרות תגובה דומה, וכן בגלל ההקשר הפוליטי במיוחד עם אהוד אולמרט ואהוד ברק.
באוקטובר 2018 חשף שרון כי ארבעה חודשים אחרי שהוכתר בהצלחה, הקפיא צה"ל את שילוב הלוחמות בחיל השריון.
במאי 2019 חשף בכאן 11 את פרשת הרב שמואל טל, ראש מוסדות "תורת החיים" ביד בנימין ולפיה, טוען רבה של צפת הרב שמואל אליהו, כי טל שידל אשה שהגיעה להתייעץ עמו בנושאי זוגיות להתגרש מבעלה וניהל עמה קשר קרוב, ולבסוף נאלץ לפצותה בחצי מיליון שקלים. בירור המקרה הוביל לחשיפת טענות על ייעוץ דומה וחשד לקשרים נוספים שהרב ניהל ועורר סערה בקהילתו בשל אישיותו ואורח חייו הקפדני המחמיר. הרב אליהו אף קרא שלא לקבל מטל לא עצה ולא הלכה והבהיר שטל גרם נזקים לאנשים רבים. מנגד, תומכיו של טל קראו שלא להגיע למסקנות בטרם יתבררו העובדות במלואן בבית דין מיוחד, שהוקם לשם כך לבקשת הרב החרדי אשר וייס.
חיים אישיים.
שרון הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת אריאל ותואר שני בתקשורת פוליטית מאוניברסיטת בר-אילן.
מתגורר בירושלים, נשוי למעין ליבמן-שרון, רקדנית לשעבר, כוריאוגרפית ויוצרת, מייסדת ויושבת ראש פורום היוצרים הירושלמי "יעל". לזוג שלוש בנות.
סטיוארט ליטל
סטיוארט ליטל (באנגלית: Stuart Little) הוא סרט קומדיה משנת 1999 של סרטי קולומביה המשלב אנימציה ממוחשבת עם לייב אקשן, אשר מבוסס על ספר בעל אותו שם מאת אלוין ברוקס וייט. הסרט בוים על ידי רוב מינקוף.
תקציר העלילה.
אלינור ליטל (ג'ינה דייוויס), פרדריק ליטל (יו לורי) ובנם ג'ורג' (ג'ונתן ליפניקי) הלכו לאמץ ילד. בזמן שג'ורג' הלך לבית הספר, נכנסו פרדריק ואלינור לבית היתומים על מנת לאמץ ילד, שם הם התאהבו בעכבר קטן ואנושי בשם סטיוארט (מייקל ג'יי פוקס) בעקבות זאת הם החליטו לאמץ את סטיוארט ולהביא אותו לביתם. אולם כאשר ג'ורג' ראה את סטיוארט הוא לא האמין שאחיו הקטן הוא עכבר, וחתול הבית סנובל לא האמין שהאדון שלו הוא עכבר. למרות תשומת הלב הרבה של פרדריק ואלינור, סטיוארט הרגיש שהוא זר במשפחת ליטל, במיוחד כאשר המשפחה מביאה לו מתנות, ג'ורג' הצהיר בפני כולם שסטיוארט הוא בסך הכל עכבר. כאשר סטיוארט מספר על רגשותיו ועל הבדידות שלו להוריו, הם בקשו מגברת קיפר, מנהלת בית היתומים, לעשות מחקר על המשפחה הביולוגית של סטיוארט.
לאחר שנכנס בטעות לחדר של ג'ורג' במרתף, סטיוארט התיידד סוף סוף עם ג'ורג' ועזר לו לבנות את השלט של הסירה שלו "הצרעה" בשביל מרוץ הסירות השנתי אשר יערך בסנטרל פארק. אולם כאשר מונטי, חתול רחוב וחברו של סנובול, בא לביקור ומצא את סטיוארט, התחילו החתולים לרדוף אחרי סטיוארט ללא הצלחה. לאחר מכן מונטי לקח את סנובל אל הרחוב כדי לפגוש את המנהיג סמוקי, חתול מאפיונר, ויחד הם מתכננים תוכנית לחסל את סטיוארט.