לאחר פריצתו של קרליבך החלו אמנים רבים ליצור מוזיקה יהודית בסגנון הרבה יותר מפותח. להקת בני הרבנים החלה את דרכה בסוף שנות ה-60 ויצרה שירי פופ רוק, ופולק רוק לפסוקים מן המקורות, מה ששינה לחלוטין את סצנת המוזיקה החסידית בעולם היהודי ואפילו השפיעה על חלק מהאמנים הישראליים. בתחילת שנות ה-70' החלה שירת קרליבך לעניין אמנים ישראליים רבים שהשתתפו בפסטיבל הזמר החסידי, דבר שהביא לחיבור מחודש בין המוזיקה הישראלית למקורות היהודיים. בכך סלל קרליבך דרך ליוצרים אחרים לבטא את התלהבותם הדתית-והרוחנית באמצעות המוזיקה, כמו הרב יהושע אנגלמן שהמשיך את דרכו של קרליבך בחיבור בין תכנים יהודיים למוזיקת רוק ונשמה.
התפתחות הסוגה.
ההרכב הראשון שיצר מוזיקה יהודית איכותית עם טקסטים מקוריים השונה מהותית מהמוזיקה החסידית הם להקת "מגמה" שהקים משה יס בשנת 1978, ואשר פעלה במשך שנות ה-80. הטקסטים שהיו בשפה האנגלית דיברו בעיקר ליהדות ארצות הברית וחיברו תכנים יהודיים עם מוזיקה מפותחת. מהפכן נוסף הוא יהודה גלאנץ, אמן ססגוני שחזר בתשובה ועלה מארגנטינה בתחילת שנות ה-80, אשר יצר מוזיקה מקורית עם תכנים יהודיים. בתחילת דרכו בארץ אף כתב כמה שירי רוק מחתרתיים שהיוו מחאה של הקול היהודי שלא נשמע מספיק ברחוב הישראלי. יצירתו כוללת טקסטים מהמקורות בשילוב מילים שכתב. סגנונו המוזיקלי המהפכני מפגיש פופ עם מוזיקת נשמה, כליזמר עם ג'אז, ומוזיקת עולם עם רוק. עיבוד שלו לשיר אדון עולם בלחן המסורתי מהתפילה בעיבוד ג'אז לטיני שיצא לרדיו בשנת התשנ"ב (1992) היווה עוד ציון דרך חשוב בהתפתחות של הז'אנר. השיר המפורסם ביותר שלו שפרץ לתודעה הוא "נעלה לבית המקדש".
בשנת התשנ"ג (1992) שר הזמר החוזר בתשובה בני אלבז יחד עם בנו בן ה-13 גד אלבז את השיר "לא קשה לחזור בתשובה". השיר היה מרענן ברשימות ההשמעה בערוצים הדתיים ביחס לשירים החסידיים שמילאו אותן באותם ימים. בשנת התשנ"ה (1994) פרץ יוסף קרדונר לתודעה עם שירו שיר למעלות שהפך ללהיט ברדיו ונעשו לו גרסאות כיסוי רבות, הבולטת בהן הוא הקאבר של מוש בן ארי ולהקת שבע.
בראשית דרכה פעלה סוגה זו מחוץ למיינסטרים המוזיקלי, והיא הושמעה ברדיו רק בערוצי הרדיו הפיראטיים כדוגמת ערוץ 7 ורדיו ברסלב. בנוסף הושמעו השירים במסגרת התוכנית המילה האחרונה ששודרה בגלי צה"ל המקיימת דיאלוג בין דתיים לחילונים ובין ימין לשמאל, וכן במסגרת התוכנית "סג"ל עצבני" של אראל סג"ל ששודרה בתחנה רדיו ללא הפסקה. בתחילת הדרך גם הסתפקו האומנים שפעלו בסוגה זו בהפקות פרטיות, עד לשנת 1999 אז הקים המפיק המוזיקלי ניצן זעירא בעל חברת נענע דיסק את חברת התקליטים מי"ם, שהייתה ללייבל המוסדר הראשון של המוזיקה היהודית המקורית בישראל שבו יצאו האלבומים של חלוצי הז'אנר. חברות הפקה והפצה נוספות של הסוגה הזו הם הינדיק הפקות, רנ"י הפקות ודברי שיר.
בשנות ה-2000.
בסביבות שנת 2007, בעקבות גל החזרה בתשובה של אמנים רבים מן המיינסטרים של התעשייה, בהם אביתר בנאי, יונתן רזאל ושולי רנד החל הז'אנר לתפוס תאוצה ברמה הלאומית. לפריצת הז'אנר סייע גם העניין הרב שגילו אמנים פופולריים בפיוטים והחידושים והעיבודים שנוצרו להם, כגון: ברי סחרוף, מאיר בנאי, אתי אנקרי, ודוד ד'אור, בהמשך גם ענק הזמר החסידי אברהם פריד התחיל ליצור שירים מקוריים ולא להישען דווקא על ציטוט פסוקים וחזרה עליהם דוגמת: עלה קטן שלי והאלבום כמה טוב שנפגשנו. כתוצאה מכך, לאחר זמן רב שמוזיקה זאת הושמעה רק בתוכניות נישה, נוצר מצב שאפילו אמנים אשר החלו את דרכם בז'אנר, כדוגמת אודי דוידי ולהקת המדרגות, החלו להיות מושמעים בפלייליסט של גלגלצ, ואף פרצו את מגבלת האלבום זהב, ניתן לומר שלדעת רבים הזמר המצליח ביותר בסוגה זו הוא ישי ריבו. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תש"פ, כמעט מחצית משירי העשירייה הראשונה שויכו לסוגת "הפופ האמוני" על ידי השדרנית לבנת בן־חמו, ביניהם שירים של מבצעים דוגמת ריבו, חנן בן ארי, עקיבא ונתן גושן.
מאפייני הסוגה.
בניגוד למוזיקה החסידית, המוזיקה היהודית המקורית אינה מלחינה פסוק או שניים וחוזרת עליו פעמים רבות, אלא יוצרת טקסטים מקוריים או מלחינה קטעים מן המקורות בצורה אמנותית ועכשווית, וישנם אמנים אשר מכנים את עצמם זמרים-יוצרים. תופעה נוספת בז'אנר זה היא היותם של רבים מן האמנים המשפיעים בו חוזרים בתשובה, שחלקם היו מוכרים בעולם המוזיקלי הכללי עוד לפני כן, ותהליך התשובה שעברו לא מנע מהם את המשך העיסוק במוזיקה אלא רק שינה את רוח הטקסטים. נציגים בולטים של קבוצה זו הם האמנים עדי רן, יהודה גלאנץ, יוסף קרדונר, גבריאל חסון, אהרן רזאל, דני ממן שהיה חבר להקת גן עדן, ואברהם אבוטבול.
עם השנים התרחש תהליך הפוך שבו המוזיקה היהודית המקורית משפיעה על הז'אנר החסידי ו"להקות החתונות", אשר חלקן הוציאו, בנוסף לתקליטים עם מחרוזות שירים וניגונים מחתונות, גם אלבומים אישיים, כגון להקת לכתחילה של אבישי עמיצור; להקת 'להבה' שמופיעה אף היא בחתונות, והוציאה מספר שירים יהודיים מקוריים, והרב עודד דוד.
בנוסף מתרחש בעקבות התפתחות הז'אנר שינוי הדרגתי בקונספט החסידי ונוצרים אלבומים עם טקסטים מקוריים ובהגיה עברית מדוברת, וכן נוצרות גרסאות כיסוי לשירים ישראליים בעלי מסר קל לעיכול לאוכלוסייה חרדית. כמו כן פונים חלק מהאמנים לקהל המזרחי להלחנה ועיבוד של שירים ופיוטים בסגנון מוזיקה מזרחית. השפעה נוספת של המוזיקה היהודית המקורית על זו החסידית היא שיתוף הפעולה בין אמנים חסידיים לאמנים ישראליים שחלקם חילונים הכולל הופעות משותפות.
מסדר ההצטיינות של ניו זילנד
מסדר ההצטיינות של ניו זילנד (באנגלית: The New Zealand Order of Merit) הוא אות הכבוד המוענק בניו זילנד מאז שנת 1996 לאישים אשר פעלו בהצטיינות עבור הכתר והאומה הניו זילנדית או שהצטיינו בפועלם, בכישוריהם או בתרומתם לאחרים.
במסדר חמש רמות חברות:
היסטוריה.
קודם לשנת 1996 קיבלו אזרחי ניו זילנד אותות כבוד שונים השייכים למסדרי הממלכה המאוחדת ובהם מסדר האמבט, מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, מסדר האימפריה הבריטית ומסדר עמיתי הכבוד. ועדה שהוקמה בשנת 1995 המליצה להקים מסדרים עבור ניו זילנד, ובעקבות המלצות הוועדה הוקם המסדר.
באפריל 2000 הכריזה ראש ממשלת ניו זילנד מטעם מפלגת הלייבור של ניו זילנד, הלן קלארק, על ביטול תוארי האבירות, ותקנון המסדר שונה בהתאם. בין השנים 2000–2009 התארים הגבוהים ביותר של המסדר שהוענקו היה "חבר ראשי" (Principal Companion) (מקבלי תואר זה רשאים היו להוסיף לאחר שמם את הקיצור: PCNZM) ו"חבר נכבד" (Distinguished Companion) (מקבלי תואר זה רשאים היו להוסיף לאחר שמם את הקיצור: DCNZM), מקבלי התואר לא היו רשאים להיקרא "סר" ("Sir") או "דיים" ("Dame") . צעד זה נעשה בעקבות סקר שנערך במרץ 2004 שבו עלה ש-54% מתושבי הממלכה סבורים שיש לבטל את התארים.
בבחירות שנערכו בשנת 2005 נושא התארים עלה, וראש מפלגת האופוזיציה באותה עת דון בראש הצהיר שאם ייבחר ישיב את תוארי האצולה.
בשנת 2009 הורה ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ון קי, על השבת תוארי האצולה, והשיב את תקנון המסדר לתקנון שקדם לאפריל 2000. לאישים שקיבלו תארים בין השנים 2000 - 2009 ניתנה הבחירה לשנות את תוארם לתואר אבירות. כל מקבלי התואר בחרו באפשרות זו, ובהם אף חברת מפלגת הלייבור מרגרט שילדס (וזאת על אף לחץ מצד ראש המפלגה הלן קלארק לא לעשות זאת).
מספר חברים.
מספר החברים ברמה העליונה במסדר מוגבל ל-30 חברים. מדי שנה מקבלים 15 איש תואר אבירות, 40 תואר ברמת עמית, 80 תואר ברמת קצין ו-140 תואר ברמת חבר.
התואר מוענק לאישים שהם אזרחי ניו זילנד, או אזרחי ממלכות חבר העמים המכירים במלכה אליזבת השנייה כראש מדינתם.
במקרים מסוימים ממונים "חברים מיוחדים" (Additional" members"). מספרם של אלה אינו מוגבל, ומדובר בתואר חברות לשם כבוד המוענק לאישים זרים.
וינצ'נצו מיקלי
וינצ'נצו מִיקלי (באיטלקית: Vincenzo Micheli; 1833–1905) היה אדריכל איטלקי שפעל בעיקר בטוסקנה.
מיקלי, יליד מודנה, למד אצל אמיליו דה פבריס (שתכנן את החזית של סנטה מריה דל פיורה) באקדמיה לאמנות של פירנצה.
בין עבודותיו בפירנצה בית הכנסת הגדול של פירנצה, יחד עם מרקו טרווס (Marco Treves) ומריאנו פַאלצ'יני (Mariano Falcini); כיכר הרפובליקה בפירנצה כולל קשת הניצחון ומספר מבנים סביבה, בהם בניין מלון סבוי; חזית בית החולים סנטה מריה נואובה וכנסיית סן פרנצ'סקו בסגנון נאו-גותי.
כמו כן בנה וילות בקרארה, בפדובה ובליבורנו וביצע מספר תכנונים בפיזה.
נתן מרקוס אדלר
הרב נתן מרקוס בן מרדכי הכהן אדלר (כ"א בטבת תקס"ג, 15 בינואר 1803, הנובר – כ"ט בטבת תר"ן, 21 בינואר 1890, ברייטון) היה רבהּ הראשי של האימפריה הבריטית (Chief Rabbi of the United Hebrew Congregations of the British Empire), קיים קשרים עם הממשלה הבריטית ועם הכנסייה והשפיע על חוקי המדינה הנוגעים לחינוך וללימודי דת בבתי-ספר הכלליים, הועיל להרחיב את זכויות היהודים ברחבי האימפריה הבריטית. הוא היה ממייסדי זרם האורותודוקסיה המודרנית ביהדות.
קורות חיים.