גור דוב הנמלים היחיד יוצא לעולם אחרי תקופה של 190 ימי הריון. משקלו כ-2.8 קילוגרם. הגור מבלה את רוב זמנו על גב אמו, עד שהוא מגיע לחצי מגודלה. המרווח בין תקופת היריון אחת לשנייה הוא בממוצע כ-9 חודשים.
בטבע, דוב הנמלים הענק הוא פעיל לילה בעוד שליד מגורי אדם הוא פעיל בדרך כלל ביום. הוא אינו ישן במקומות קבועים. בדרך כלל הוא ישן בבורות ובמחילות נטושים. בזמן השינה הוא מכסה את גופו בזנבו.
ורנקנורט
לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799
אשה שאין לה ווסת
נדב&quot;ר
נדב"ר, או נוהל דיבור ברדיו (או ברשת), הוא נוהל המקובל בצה"ל ובצבאות זרים לתקשורת באמצעות מכשירי קשר, בפרט ברשתות קשר מרכזיות.
מטרותיו של הנדב"ר הן שימוש במבנה דיבור תקין, קיצור משך התקשורת, מניעת הפרעה למשתמשים אחרים ברשת, התגברות על קשיים טכניים ותקלות ווידוא הבנה בין הגורמים המתקשרים. מטרת הנדב"ר איננה הצפנה.
נוהל דיבור.
כל גורם המעוניין לפנות לגורם אחר ברשת, עושה זאת על פי הנוהל הבא: קריאה - הזדהות - הודעה - סיום.
הגורם היחיד שלא משתמש בכינוי תפקידו בצמוד לשם רשת הקשר הוא המבצעים.
המילים הבסיסיות לניהול הקשר הן:
נוהל פקודות.
כאשר ניתנת פקודה ברמת מסגרת, יפעיל מפקד המסגרת את נוהל פקודות ויאמר: "תחנות גאווה, כאן קודקוד. פקודות עבור." אז יעלו מולו המפקדים תחתיו לפי סידורם כדי להראות שהם מאזינים לפקודה.
נוהל הקרא.
לעיתים, במתן פקודות שהבנתן נכונה היא קריטית, יבקש נותן הפקודה כי המאזין יקריא שוב את ההודעה שהועברה (Read back) כדי לוודא כי הוא אכן הבין את כוונתו.
נוהל אמור שנית.
כאשר התרחשה הפרעה בקשר או כאשר המאזין לא הבין את תוכן ההודעה, עליו לומר "אמור שנית" ולא "חזור שנית". נוהל זה נועד למנוע ביצוע כפול של הוראות כאשר הכוונה היא אמירת ההודעה שנית.
איות.
אם במהלך השיחה מעוניינים לתקשר באותיות, או להבהיר מילה לפי איות של האותיות בנפרד, ניתן להשתמש באלפבית צלילי.
לדוגמה: "עסיס כאן קודקוד, קבל שהגפרור נמצא ביישוב רמות, לא דרגות. רמות - רות, משה, וו, תלם."
דממת אלחוט.
כאשר כוח צבאי נדרש לשמור על חשאיות במהלך פעולה מבצעית מופעל נוהל "דממת אלחוט" האוסר לשוחח בקשר שלא לצורך 'מבצעי מידי'. זאת על מנת שהאויב לא ישמע את קולות השיח בקשר או יקלוט את אותות הרדיו אשר הקשר משדר וכך יחשוף את הכוח. מלבד המשמעות הצבאית, הביטוי "דממת אלחוט" הוא מילה נרדפת לשקט מוחלט, דממה.
בעגה הצה"לית, דיבור יתר בקשר לרוב יוביל לקריאת "חדל קשקשת ברשת"/"חדל פטפטת ברשת" שמשמעו להפסיק לדבר בקשר שאינו לצורך מבצעי.
סודיות.
מכיוון שרשת רדיו מכילה מידע שעלול להיות רגיש, לא מעבירים בקשר הוראות שהסודיות שלהן תקפה ליותר מ-48 שעות. גם ברשתות מוצפנות, עלול האויב להקליט את פס התדרים, לשלוח אותו לפענוח ולקבל את המידע שהועבר בזמן קצר. לדוגמה, אם מתכוננים למבצע שיתרחש בשבוע הבא, לא תועבר ידיעה בקשר על רכב לצורך המבצע.
מידע שאינו מאושר להעברה ברשת רדיו בצה"ל:
קישורים חיצוניים.
קישורים חיצוני
בני אייזנר
קצינת ח&quot;ן ראשית
קצינת ח"ן ראשית (קחנ"ר) עמדה בראש מערך חיל הנשים שפעל בצה"ל משנת 1948 עד שנת 2001. החיל שעליו פיקדה קלט את המתגייסות בבסיסי טירונות, דאג לאמן אותן ולהכשירן לתפקידים צבאיים שונים. לחיל היה גם בית ספר למפקדות, שהכשיר חיילות לתפקידי פיקוד. תפקיד מערך הח"ן היה גם לסייע לשבץ את החיילות ביחידות הצבא ולפקח על ניהול שגרת חייהן. בכל פיקוד, מרחב, חיל וזרוע ובכל יחידה צבאית הוצבו קצינות ח"ן שטיפלו בחיילות וסיפקו להן שירותים שונים. כאשר הוקם חיל הנשים כל החיילות השתייכו אליו פורמלית, אף על פי שרק מעטות מהן שירתו בפועל במערך חיל הנשים. קחנ"ר הייתה מפקדת הנשים בצבא והיא זו ששפטה והענישה חיילות שלא מילאו את תפקידן כמצופה. בניגוד לחילות אחרים, שמזוהים על פי התפקידים שהם ממלאים, חיל הנשים הדגיש את ההבדל בין נשים לגברים בצבא.
מינוי קצינת חיל נשים ראשית (קחנ"ר).
כשפרצה מלחמת העצמאות נשים מיהרו להתגייס לפעולות ההגנה על ישראל ומילאו בכוחות הלוחמים את רוב התפקידים, כולל תפקידי לוחמה בחזית וטיס. במאי 1948 הוקם צבא ההגנה לישראל ובין חילותיו היה גם חיל נשים (ח"ן) שבראשו הועמדו קצינות יוצאות הצבא הבריטי. תפקידי הנשים בצבא נקבעו עם פרסומו של התקן הראשון של חיל הנשים – ח"ן, שבו נקבע כי נשים לא ישולבו בתפקידי לחימה אלא רק בהגנת יישובים, בתפקידים מקצועיים, בתפקידים מנהלתיים ובתפקידי עזר כגון קשריות, נהגות, טבחיות, אחיות, שוטרות, תפקידי קרקע בחילות אוויר וים, שרטטות, עבודות תעשייה, אפסנאות וכדומה. בפקודת הקמתו של חיל הנשים הוטלה הכשרת הנשים והצבתן לתפקידים בצבא על מטה חיל הנשים שנבנה לפי המתכונת הבריטית של חיל העזר לנשים.
את הקמת חיל הנשים הטיל הרמטכ"ל יעקב דורי על שרה ברוורמן ועל שושנה גרשונוביץ, ששרתו בעבר כקצינות בצבא הבריטי. שתי הנשים התיישבו וכתבו מכתבים ליותר מ-30 נשים שהכירו מקורסים שונים של ההגנה והצבא הבריטי. נשים אלה הפכו מאוחר יותר למפקדות הראשונות בצה"ל.
מיד לאחר מכן החליט ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, למנות את מינה בן צבי מהפלמ"ח לעמוד בראש חיל הנשים החדש. הרמטכ"ל דורי, הורה לספק לשתי המגייסות את הנשק והציוד הדרוש. כשהסתבר שהציוד מתעכב, פנו השתיים לבבה אידלסון ונעזרו בארגוני נשים כמו ויצו ונעמת. פעילות בנעמת אף סייעו להם למצוא משרדים ששמשו קודם לכן לקליטת עולים ועמדו ריקים בעקבות מדיניות נעילת שערי המדינה של הבריטים. לאחר שהשיגו את המקום והציוד הדרוש לפעילות מלאה של חיל חדש בצה"ל נפתח קורס המפקדות הראשון ב-4 במאי 1948. בסיס קליטה ומיון נשים הוקם ב -16 במאי ובסוף מאי 1948 מונתה אל"ם מינה בן צבי, קצינה ששירתה בעברה בחיל הנשים הבריטי למפקדת חיל הנשים הראשונה.
ביוני 1948 פיקדה קחנ"ר בן צבי על כ – 5000 חיילות. במטה החיל היו אגפי הדרכה, שלישות ואפסנאות והופעל גם בסיס הדרכה ואימון שממנו יצאו חיילות ליחידות ח"ן בחילות צה"ל ובפיקודיו. בסוף מלחמת השחרור היו בחיל הנשים יותר מ-12 אלף חיילות שהיוו יותר מעשירית מהכוח הצבאי.
בראשית שנת 1949 נערכה ביקורת בחיל הנשים והתברר שהחיל מתקשה להדריך, למיין ולשבץ את החיילות ביחידות השונות בגלל חוסר שיתוף פעולה מצד מפקדי הצבא. בתום הקרבות, הוחלט על ארגון מחדש של הצבא וגם של חיל הנשים וב-2 במאי 1949 מונתה אל"ם שושנה ורנר לקחנ"ר.
קחנ"ר כמפעילת מודל "העוזרות לגברים" – שנות ה-50 עד שנות ה-70.
קצינות החן הראשיות הראשונות נאלצו לראות בנשים בצבא "עוזרות לגברים" ולא לוחמות. פקודותיהן השתתפו בפעילות הביטחונית, כתוצאה מחוק שירות חובה לנשים ולגברים, אך פעלו רק בתפקידי פקידות ועזר ולא בתפקידי לחימה או בתפקידים תומכי לחימה.
קחנ"ר כמפעילת מודל "חלופות לגברים" – שנות ה-70 עד שנות ה -80.
כשנוצרה מצוקת כח אדם בצבא, כתוצאה מהצורך ביותר גברים בשדה הקרב, התפנו תפקידים חדשים לנשים. החיילות מילאו בהצלחה תפקידים רבים בתחומי הדרכת הלוחמים, אך עדיין לא זכו לשוויון הזדמנויות בצה"ל. ב-1982 מונתה עמירה דותן לקצינת ח"ן ראשית בדרגת אלוף-משנה, במסגרת תפקידה פעלה להעלאת המודעות להטרדות מיניות בצבא, ופעלה לנסות להגדיל את שוויון ההזדמנויות לנשים. באוקטובר 1986, הייתה לאישה הראשונה בעלת דרגת תת-אלוף, לאחר שתקן קצינת ח"ן ראשית עלה לדרגה זו.
קחנ"ר כמפעילת מודל "שוויון ההזדמנויות" – שנות ה – 90.
השיח הליברלי שהחל להשמע בחברה הישראלית בסוף שנות ה-80 עודד את חקיקת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה וחיזק את הדרישה לקידום ושינוי במעמד הנשים. באמצע שנות ה-90 החלו קצינות בכירות בצבא לדרוש שוויון הזדמנויות לנשים. בעקבות בג"ץ אליס מילר, שדרשה בשנת 1995 להתיר לאליס מילר להיבחן במבחני המיון של קורס טיס, נקבע שיש לאפשר שוויון הזדמנויות לנשים גם בצבא. שופטי בג"ץ הורו לצבא לשלב חיילות בתפקידי לחימה ובתפקידים בתחום הטכנולוגיה, האלקטרוניקה והמבצעים.
בשנת 2000 הוכנס גם תיקון לחוק שירות ביטחון (סעיף 16א') המבטיח שוויון הזדמנויות לכל המתגייסות והמתגייסים לשירות צבאי. בעקבות זאת בוטל גם הצורך בחיל נשים נפרד ובקצינות ח"ן במפקדות היחידות, הפיקודים וחילות צה"ל. בשנת 2001 שונה תפקיד הקחנ"ר והפך לתפקיד יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים (יוהל"ן).
דרגות הקחנ"ר.
עד שנות השמונים של המאה הקודמת הייתה דרגת הקחנ"ר אלוף-משנה. הנשים ששירתו תחתיה שובצו לתפקידי פקידות, סיעוד, הוראה ושירטוט ונאסר עליהן לשרת בתפקידי לחימה ובאזורי לחימה. במהלך כהונתה של קצינת הח"ן אמירה דותן הועלתה דרגת הקחנ"ר לתת-אלוף. בהמשך נפתחו גם תפקידי הדרכה לתפקידי לחימה בפני נשים.
קחנ"ר כמובילת המהפך בתפיסת חיל הנשים.
בשנת 1995 הובילה קצינת ח"ן ראשית תא"ל ישראלה אורון מהפך תפיסתי בצה"ל, לפיו לקצינת הח"ן ביחידה אין יתרון על המפקד הישיר ולכן יש להעביר את האחריות לניהול ענייני השגרה והטיפול בחיילות עוברת ממערך הח"ן אל המפקדים בכל יחידה.
בעקבות קבלת הנחת היסוד לפיה יש נושאים רבים בצבא שבהם השונות המגדרית בין גבר לאישה אינה רלוונטית, שיפרה קצינת ח"ן ראשית אורית אדטו את מערך המיון, האיתור וההכשרות של החיילות.
בשנת 2000 תוקן חוק שירות ביטחון ומעמדן של הנשים הושווה למעמד הגברים בצבא. בשנת 2001 הורה הרמטכ"ל דאז, רב-אלוף שאול מופז, לבטל את מערך הח"ן ולהפוך את העומדת בראשו ליועצת הרמטכ"ל לענייני נשים (יוהל"ן).