התקרה, באורך כ-138 מטר, ברוחב כ-65 מטר ובעובי של כ-7.5 מטר, נתמכת על ידי "יער" של 336 עמודי שיש (רובם בשימוש משני ומקורם במבנים קודמים). משקלה של התקרה נתמך באמצעות קמרונות צולבים בין כל ארבעה עמודים. כותרות העמודים הן בעיקר בסגנונות יוניים וקורינתים, למעט בודדים שסגנונם דורי ואחרים שנעדרים עיצוב מוגדר. מבין עמודים אלה בולטים שלושה עמודים מיוחדים: עמוד בעל עיטורים הנראים כדמעות, ואלה מיוחסות למאות העבדים שמתו במהלך בנייתה של הבזיליקה; וכן שני בסיסי עמודים מגולפים בדמות פרצופה של מדוזה השוכנים בפינה הצפון-מערבית של האתר.
מאגר ירבאטאן הופיע בסרט ג'יימס בונד השני, מרוסיה באהבה, בו מתואר כי הוא שוכן מתחת לקונסוליה של ברית המועצות, אם כי בפועל הוא נמצא במרחק ניכר ממנה. האתר מופיע גם בסרט "התופת" משנת 2016, בכיכובו של טום הנקס, המבוסס על ספרו של דן בראון.
בדחית
שמות רומאיים
השם הערבי
אמריקאים ממוקפים
אמריקאים ממוקפים (באנגלית: Hyphenated American) הוא כינוי שרווח בארצות הברית בין השנים 1890–1920 ככינוי גנאי לאמריקאים שלא נולדו בארצות הברית או שעיקר זהותם הייתה קשורה למדינת מוצא אחרת, וכן למיעוטים. החלק הראשון של הביטוי העיד על מוצאו או שיוכו של האדם ועל כך שזהותו התרבותית עדיין שונה והוא לא נטמע לחלוטין בתרבות השלטת בארצות הברית, וכן שהאדם שומר אמונים למדינת המוצא שלו (כך לדוגמה, לשחור קראו אפרו-אמריקאי, ליהודי קראו יהודי-אמריקאי, ליוצא איטליה קראו איטלקי-אמריקאי).
בתקופת מלחמת העולם הראשונה נעשה שימוש מזלזל במיקוף על מנת לקנטר אוכלוסיות שקראו לנייטרליות של ארצות הברית (גרמנים-אמריקאים, אירים-אמריקאים) ובעקיפין להחשידם באי-נאמנות או בנאמנות כפולה. הביטוי רווח עד היום, אולם איבד את משמעות הגנאי שלו ולרוב נכתב ללא המקף.
יחס היהודים-אמריקאים למיקוף.
מרבית האוכלוסיות האמריקאיות הממוקפות משייכות עצמן בזיקה חזקה למקום מוצאם, ועם זאת מוחות בתוקף על היותן ממוקפות ומופרדות מזהותן האמריקאית. בהתבסס על מאמרו של הוראס מ. קאלן, היהודים-האמריקאים הם יוצאים מן הכלל ביחסם אל המיקוף, מכיוון שהם תופסים את תרבותם היהודית בנפרד מלאומיותם האמריקאית. משום היותם נרדפים בארצות האירופאיות, לרוב לא השתייכו היהודים באופן פוליטי ללאום מוצאם. היסטוריה הישרדותית זו הוביל לשמירה על לשונם ועל מסורתם הדתית, למרות התנאים המקשים. מחויבותם הלאומית היא אמריקאית לחלוטין והיותם ממוקפים היא ערך סנטימנטלי בלבד. היהודים, מודעים למורשתם העתיקה, משייכים עצמם ללאום האמריקאי המודרני ולא רואים סתירה בזהותם הכפולה. ייתכן שההבחנה בין התרבות הדתית והלאום מאפשרת את יחסם החיובי לקבלת שתי הזהויות הנפרדות, אך המאוחדות, בהתאם לתפקיד המקף.
לואיס קוביז'ה
לואיס אלברטו קוביז'ה אלמיידה (בספרדית: Luis Alberto Cubilla Almeida; 28 במרץ 1940 - 3 במרץ 2013) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אורוגוואי. בקריירת המשחק שלו היה קוביז'ה, ששיחק בעמדת חלוץ, שותף לזכייה ב-16 תארים חשובים והשתתף במדי נבחרת אורוגוואי בשלושה טורנירי מונדיאל. גם כמאמן זכה קוביז'ה להצלחה, במיוחד בפרגוואי, וקבוצותיו זכו ב-17 תארים חשובים. הוא אף אימן את נבחרת אורוגוואי אך לא זכה עמה להצלחה.
קריירה כשחקן בקבוצות.
קוביז'ה, שנודע גם בכינוי "אל נגרו" (השחור), נולד בפאיסנדו שבמערב אורוגוואי והחל לשחק כדורגל בקבוצת נוער מקומית. קוביז'ה בעל המזג החם שיחק באגף שמאל כקשר או קיצוני. הוא לא הצטיין במהירות גבוהה אך ניחן בשליטה מעולה בכדור וביכולת לבצע פעולות מבריקות ובלתי צפויות.
ב-1957 הצטרף לקבוצת הפאר האורוגוואית, פניארול. הוא שיחק בפניארול עד 1962 ובשנים אלו זכתה הקבוצה ב-4 אליפויות אורוגוואי, פעמיים בגביע הליברטדורס ופעם אחת בגביע הביניבשתי.
ב-1962 עבר לשחק בברצלונה ושיחק בשורותיה שנתיים, במהלכן זכתה ב-1963 בגביע המלך. ב-1964 חזר לדרום אמריקה והצטרף לשורות ריבר פלייט בארגנטינה. הוא שיחק בריבר פלייט 4 שנים עד אשר חזר לאורוגוואי ב-1969, אך הפעם, לנסיונל, יריבתה המושבעת של פניארול. בשש שנותיו בנסיונל (1974-1969) זכה קוביז'ה יחד עם קבוצתו 4 אליפויות אורוגוואי, זכייה בגביע הליברטדורס, זכייה בגביע אינטראמריקנה וזכייה בגביע הביניבשתי.
בשנותיו האחרונות כשחקן פעיל שיחק שנה בקבוצה הצ'ילאנית סנטיאגו מורנינג (1975) ושנה בקבוצה האורוגוואית דפנסור ספורטינג (1976) וסייע לה לזכות, לראשונה בתולדותיה, באליפות אורוגוואי תוך שהיא שוברת את הדומיננטיות המוחלטת של קבוצות פניארול ונסיונל בליגה האורוגוואית.
קריירה בנבחרת אורוגוואי.
מ-1959 ועד 1974 שיחק קוביז'ה 38 משחקים במדי התכלת של נבחרת אורוגוואי. הוא כבש במשחקים אלו 11 שערים. קוביז'ה השתתף בשלושה טורנירי מונדיאל:
צ'ילה 1962 (השתתף ב-2 משחקים וכבש את שער הניצחון מול קולומביה), מקסיקו 1970 (השתתף ב-5 משחקים וכבש שער אחד) וגרמניה 1974 (השתתף בשני משחקים).
במונדיאל 1970 במקסיקו היה קוביז'ה אחד מכוכביה הבולטים של נבחרת אורוגוואי. בבית המוקדם שיחקה אורוגוואי מול נבחרת ישראל וניצחה אותה 0:2. על שמירתו של קוביז'ה הופקד הבלם החיפאי ישעיהו שווגר. בהמשך הטורניר זכור קוביז'ה בזכות סיומו הדרמטי של משחק רבע הגמר בין אורוגוואי ובין ברית המועצות: ארבע דקות לפני תום ההארכה, בעת שהתוצאה הייתה 0:0, השתלט קוביז'ה על כדור שעמד לחצות את קו הרוחב בסמוך לשער הסובייטי. הוא הצליח לעבור בזריזות מגן יריב והגביה הגבהה קצרה לראשו של ויקטור אספרגו שכבש בנגיחה את שער הניצחון. הסובייטים טענו כי הכדור עבר את הקו, אך השער אושר וצילומים אחרי המשחק הוכיחו כי הכדור לא יצא במלוא היקפו מגבולות המגרש. במשחק חצי הגמר מול ברזיל כבש קוביז'ה את השער הראשון במשחק, אך ברזיל הגיבה ב-3 שערים וניצחה 1:3.
קריירה כמאמן.
ב-1978 החל קוביז'ה לאמן את האלופה הפרגוואית, קלוב אולימפיה. בשנתו הראשונה כמאמן זכתה הקבוצה באליפות המדינה וזכתה בשנה שלאחריה גם בגביע ליברטדורס (ניצחה גמר את בוקה ג'וניורס), בגביע אינטראמריקנה ובשנה העוקבת גם בגביע הביניבשתי (ניצחה את מאלמה). ב-1980 עבר קוביז'ה לאמן בקבוצה הארגנטינית ניואל'ס אולד בויס ושנה לאחר מכן חזר לאורוגוואי ואימן את פניארול לשנה אחת בה זכתה באליפות אורוגוואי. לאחר מכן, ב-1982, שב לאמן במשך שנה את אולימפיה.
קוביז'ה המשיך ואימן בקבוצות שונות בדרום אמריקה אבל תמיד חזר לפרגוואי ואימן את אולימפיה. תקופתו השלישית באולימפיה הייתה בשנים 1993-1988 ותקופתו הרביעית בשנים 2002-1995. תקופתו החמישית והאחרונה הייתה למשך שנה אחת ב-2010.
בכל שנותיו במועדון הפרגוואי - 15 במספר, זכה המועדון ב-17 תארים: 10 אליפויות לאומיות, 2 זכיות בקופה ליברטדורס, 2 זכיות בגביע רקופה סודאמריקנה, זכייה בסופרקופה סודאמריקנה זכייה בגביע אינטראמריקנה וזכייה בגביע הביניבשתי. ב-1990 זכה קוביז'ה בתואר מאמן השנה באמריקה הדרומית (עבור הישגיו בשנה זו עם אולימפיה).
בין הקבוצות הנוספות שאימן נמצאות: אתלטיקו נסיונל, ריבר פלייט, ראסינג קלוב, סרו פורטניו, ליברטד, טאז'רס דה קורדובה וברצלונה ספורטינג קלוב.
קוביז'ה אימן את נבחרת אורוגוואי בשנים 1993-1991 אך התוצאות שהשיגה הנבחרת בקופה אמריקה ב-1991 וב-1993 היו מאכזבות וקוביז'ה פרש לפני מונדיאל 1994.
קוביז'ה נפטר בגיל 72 באסונסיון שבפרגוואי לאחר מאבק במחלת סרטן הקיבה.
תום שובל
תום שובל (נולד ב-8 בספטמבר 1981) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה.
תום שובל נולד לשרית ויצחק (איקי) שובל בפתח תקווה ובה גדל. למד במגמת הקולנוע של תיכון עירוני א', תל אביב, אותה סיים בהצטיינות. בשנת 1995, בהיותו נער, השתתף בתוכנית זאפ לראשון וראיין את איגי וקסמן יחד עם נועה קולר. בצה"ל שירת ביחידת ההסרטה של מז"י (מפקדת זרוע היבשה) ושימש כמפקד בקורס וידאו של צה"ל. בתקופת שירותו הצבאי ייסד יחד עם חמישה חברים במאים בני גילו (אדם סנדרסון, יהושע סימון, מיכאל הנגבי, דניאל אדר ואורן שי) את קבוצת "באבון" – קבוצת יוצרים העושה סרטים באופן עצמאי וללא תמיכה ממסדית. הם קיבצו סרטים קצרים שעשו והקרינו אותם בסינמטק תל אביב. אחד מהסרטים הקצרים היה "ואן גוך בתל אביב" (16 דקות), בבימויו של שובל. בנוסף לכך ביים וידאו קליפים רבים וזוכי פרסים, ביניהם ללהקת מוניקה סקס, לג'ירפות ועוד.
נבחר כאחד היוצרים המבטיחים של הקולנוע הישראלי על ידי ועדה מיוחדת של סינמטק חולון (2008) וכן על ידי עיתון "הארץ".
שובל נרשם ללימודים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. למד חמש שנים וסיים בהצטיינות יתרה. במהלך לימודיו ביים שני סרטים קצרים: "הלב הרעב" וסרט הגמר שלו "פתח תקווה". שניהם השתתפו בפסטיבלים רבים וזכו בפרסים. לאחר סיום לימודיו בסם שפיגל, החל לעבוד על סרטו העלילתי הראשון באורך מלא, "הנוער". הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-גרמנית ובתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות - פרויקט קולנוע, יונייטד קינג וערוץ ארטה. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-10 בפברואר 2013 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
שובל מלמד בימוי עלילתי בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שבו גם למד ובמחלקה לקולנוע ווידאו בבצלאל, ירושלים.
הוא כותב-שותף של התסריט עם הבמאים מיכל ברזיס ועודד בן נון לסרט "איה" (40 דקות) בכיכובה של שרה אדלר. הסרט הוקרן בהקרנות מסחריות בקולנוע לב בשנת 2012.
יוצר וכותב במשותף עם דני רוזנברג של הסדרה "ג'וני ואבירי הגליל" (2015) ל-YES. ובנוסף שימש כתסריטאי באופרת הסבון "בובות" ב-HOT.