באחד ממערכוני החמישייה הקאמרית הוצגה תל אביב כעיר שנתונה למאבקים בין פקחים על אזורי שליטה.
ב-2009, במסגרת גל סרטונים שהציעו כתוביות אלטרנטיביות לסצנה בסרט דובר הגרמנית "הנפילה" שבה נראה היטלר מתפרץ על מפקדיו הבכירים בבונקר לאור הפסדיה של גרמניה, הועלה ל-YouTube סרטון שבו "היטלר מחפש חנייה בתל אביב".
באחד מפרקי הסדרה "רמזור" מתנדב חפר (ניר לוי) לסייע לבחורה עיוורת, כדי שיוכל לזכות בתו חניה לנכים, שיקל עליו במציאת חנייה בעיר.
עלילת הסרט "2 בלילה" (2012) נסובה סביב זוג המנסה למצוא חנייה בעיר בסיומו של דייט.
חברות (סדרת טלוויזיה)
חברות היא קומדיית מצבים ישראלית ששודרה 24 באפריל 2013 בערוץ עשר והחל מ-2019 משודרת ברשת 13 בשידורים חוזרים בהפקת יואב גרוס הפקות.
בספטמבר 2014 זכתה התוכנית בפרס "ורד הזהב" (Rose d'or). כמו כן נמכר פורמט הסדרה לערוץ TF1 של צרפת. הסדרה נמכרה גם לרשת CBS. ב-2021 הפורמט נמכר גם לערוץ 4 הבריטי שמייצרת עיבוד חדש לסדרה תחת השם "Little Mom" .
העונה השנייה עלתה לשידור ב-6 ביוני 2015 והסתיימה ב-5 בספטמבר באותה שנה. ביולי 2015 לאור הצלחת הסדרה, אישר ערוץ 10 הפקת עונה שלישית לסדרה ועלתה לשידור ב-25 ביוני 2017 והסתיימה ב-17 בספטמבר 2017. העונה הרביעית עלתה לשידור שידור ב-24 ביוני 2018 והסתיימה ב-27 באוגוסט 2018. ב-2020 החל שידור הסדרה בערוץ ההומור, ובערוץ Hot Comedy Central ב-HOT.
רקע כללי.
הסדרה מתארת את חייהן של ארבע חברות טובות: נועה (ליטל שוורץ), פזית (לירית בלבן), ורד (לירון וייסמן) ושני (מגי אזרזר) הרווקה היחידה מבין חבורת הבנות, שאת רוב זמנן מבלות בגינה הציבורית עם ילדיהן. הסדרה מציגה בצורה קומית את חייהן וחיי הסובבים אותן.
ביקורת.
יום לאחר שידור הפרק הראשון סדרה, פורסם בוואלה כי . ובהמשך הכתבה נכתב גם כי . בווינט פרסמו כי הסדרה היא .
גם בעלייתה של העונה השנייה, זכתה הסדרה לביקורות טובות באתר nrg כשנכתב ולפני כן מוסיפים ש.
שידור הסדרה.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-24 באפריל 2013, ושודרה בימי רביעי בשעה 22:00. פרק הבכורה זכה ל-17.5% אחוזי רייטינג. ב-6 ביוני 2013 עברה לשדר בימי חמישי. ממוצע העונה הראשונה היה 10.15% אחוזים. העונה השנייה עלתה ב-6 ביוני 2015 ושודרה במוצאי שבת בשעה 22:15. פרק הפתיחה זכה ל-15.7% אחוזי רייטינג. העונה השלישית עלתה לשידור ב-25 ביוני 2017.
אלברטו סוריז'ה
ויקטוריאנו אלברטו סוריז'ה (בספרדית: Victoriano Alberto Zorrilla; 6 באפריל 1906 - 23 באפריל 1986) היה שחיין ארגנטינאי, האלוף האולימפי הראשון בשחייה מדרום אמריקה (אמסטרדם 1928) והאלוף האולימפי היחידי בשחייה מארגנטינה, עד כה (2016). סוריז'ה וארנה בורג משוודיה הם שני השחיינים היחידים בהיסטוריה האולימפית שהשתתפו במשחי הגמר בכל משחי החופשי.
ביוגרפיה.
סוריז'ה נולד בבואנוס איירס. נוסף על היותו שחיין, הוא השתתף בתחרויות איגרוף, חתירה, כדורמים, אתלטיקה, טס במטוסים ממלחמת העולם הראשונה וריקודים סלוניים.
באולימפיאדת פריז (1924) סיים סוריז'ה במקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.6 דקות, במקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:49.4 דקות ושחה גם בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
משנת 1927 התגורר בניו יורק ושחה במועדון האתלטיקה של ניו יורק.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה סוריז'ה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 5:01.6 דקות, לפני בוי צ'רלטון מאוסטרליה (5:03.6 דקות) ושיאן העולם ארנה בורג משוודיה (5:04.6 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון מדרום אמריקה שזכה במדליית זהב אולימפית והשחיין היחידי מארגנטינה שזכה במדליית זהב אולימפית. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 21:23.8 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 21:17.0 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.6 דקות ושחה גם בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
בשנת 1931 זכה סוריז'ה באליפות אירופה בריקודים סלוניים.
בשנת 1932, החליט נשיא ארגנטינה אגוסטין פדרו חוסטו להקטין את התקציב עבור ייצוג ארגנטינה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), בגלל קשיים כלכליים שנוצרו בתקופת המשבר הכלכלי העולמי של 1929. במהלך המשחקים, התעורר סכסוך בין הספורטאים הארגנטינאים לרשויות הספורט הארגנטינאי לאחר שלא קיבלו החזר הוצאות על אימון, תחבורה ולינה. סוריז'ה, שהיה הספורטאי המוביל במשלחת ודוברם של הספורטאים, לאחר שלא זכה לתשובה חיובית עבור בקשותיו החליט שלא להשתתף במשחה ל-400 מטר חופשי ובאופן רשמי דיווח כי הוא היה חולה.
סוריז'ה חזר להשתתף בתחרויות שחייה ובשנים 1946 ו-1947 זכה באליפות דלאוור במייל ובשני מייל. הוא קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1954. הוא נפטר במיאמי בשנת 1986 בגיל 80.
מגדל ירושלים
מגדל ירושלים הוא רב הקומות הראשון בירושלים. הבניין משמש למלון ומשרדים.
היסטוריה.
במגרש שבו שוכן המגדל נבנה בסוף המאה ה-19 בית מגורים גדול. הבית היה בבעלות ערבית אולם במקום התגוררו מספר משפחות יהודיות. לאחר מלחמת העצמאות הוכרז המבנה כנכס נפקדים ועבר לחזקת רשות הפיתוח. בראשית שנות ה-60 רכשה חברת הבנייה רסקו את המבנה ויזמה את הקמת המגדל.
בשנת 1965 פונו 30 משפחות מהמבנה והוא נהרס. המגדל תוכנן על ידי האדריכל ראובן טרוסטלר. הבנייה עצמה התבצעה בין השנים 1965 ל-1970. לאחר בניית המגדל נפרץ קו הגובה של ירושלים ונבנו מגדלים שונים בהם המגדלים בקריית וולפסון, מלון לאונרדו פלאזה, מגדל העיר ומרכז כלל, מהלך שעורר ביקורת עקב הפגיעה במרקם ההיסטורי של העיר.
המלון במגדל נפתח ביולי 1970. בסוף 1970 עברו משרדי משרד השיכון למגדל. בעבר שכנו במגדל גם משרדי מערכת השבועון האמריקאי "טיים" בישראל.
בשנת 1999 עבר המלון שיפוץ ושדרוג.
הבניין.
הבניין, ששוכן ברחוב הלל במרכז ירושלים, נבנה בגובה של 17 קומות והיה לרב הקומות הראשון בירושלים. טרוסטלר תכנן לבניין שני אגפים, אגף לבית מלון ואגף למשרדים, מתחת לשני האגפים נבנו שתי קומות מסחריות. הבניין מחופה באבן נסורה ומחולק באמצעות "חלונות רצועה", חלונות אנכיים באגף המלון וחלונות אופקיים באגף המשרדים. הבחירה בסוג האבן ובחלונות הרצועה נעשה על מנת להוריד את הכובד של הבניין הגדול, שהיה חריג בסביבתו. מתחת לבניין נבנה חניון תת-קרקעי.
אחת הכניסות למבנה ממוקמת ברחוב דרום (המחבר את רחוב הלל לרחוב שמאי) מול הכניסות לקולנוע אורנע וקולנוע אוריון לשעבר. בכניסה זו ממוקם פסאז' בו מספר חנויות, בהן האולם הראשון והמרכזי בירושלים למשחקי מחשב "משחקי צמרת". מתחם החנויות נקרא בפי הירושלמים "פסאז' רסקו". השילוב של הכניסות לבתי הקולנוע ואולמות משחקי המחשב הפכו את הכניסה לאתר בו התקבצו בני נוער רבים בשנות השמונים.
אריה כיס
אריה כיס (שם מדעי: "Thylacoleo") הוא כיסאי טורף נכחד מסדרת הקנגוראים שחי באוסטרליה בתקופת הפליסטוקן (1,600,000- 45,000 שנה לפנה"ס). שמו ניתן לו כי דמה במראהו לאריה. אורכו היה 150 ס"מ ומשקלו כ-160 ק"ג.
כחלק משיטת הציד של אריה הכיס, הוא נהג לארוב לחיות אחרות בסבך או מהעצים, וכשהללו הגיעו, ניתר לעברם ונשך אותם בצווארם. טרפו היה טרף גדול יחסית כמו קנגורי הענק הקדומים כמו הפרוקופטודון, העוף הקדום גניאורניס והדיפרוטודוניים הענקיים שהיו בערך בגודל של קרנף.
מבין טורפיו של אריה הכיס ניתן למנות את לטאת מגלניה, נחשים ותניני ענק אשר נכחדו, כנראה עם הגעת האדם לאוסטרליה.
מדיה ויקי
דב גיל הר
בוב ספוג מכנס מרובע
הכאה באצבע צרדה
הכאה באצבע צְרֵדָה היא מחווה אנושית הנוצרת על ידי הקשה של האמה / הקמיצה / שתיהן בקמיצה / בזרת. את האצבעות המכות מותחים על האגודל לפני השחרור אל האצבעות הצמודות לכף היד. המכה יוצרת את הצליל.
שימוש בהכאה באצבע צרדה נעשה פעמים רבות במוזיקה או ריקוד, על מנת ליצור קצב. לעיתים השימוש בהקשה נעשה במקום מחיאת כפיים.
לחלופין, נעשה שימוש בהקשה באצבעות באינטראקציה בין אנשים, על מנת למשוך תשומת לב.
הכאה באצבע צרדה נזכרת במשנה במסכת יומא כמנהג פרחי כהונה להעיר את הכהן הגדול אם מתנמנם בליל יום הכיפורים בבית המקדש: .
ישנו עוד סוג של הכאה באצבע צרדה, הנזכר ברש"י בתענית כה א:
(מחיין) באסקטולא אפותאי - היינו צוציתא דנפק מיניה שמדביק אצבע צרדא עם הגודל ומכה בצפורן האצבע:
נפת טקיבולי
נפת טקִיבּוּלִי (בגאורגית: ტყიბულის მუნიციპალიტეტი, טקִיבּוּלִיס מוּניציפַּליטֵטי) היא נפה בצפון מחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת אמברולאורי, בצפון-מערב ומערב בנפת צקאלטובו, מדרום ודרום-מזרח בנפת תרג'ולה וממזרח בנפת צ'יאתורה.
העיר טקיבולי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנן 7 תמי: גוּרְנָה, קוּרסֶבִּי, אוֹרפִּירִי, סָאצִירֶה, סוֹצְ'חֶתִי, חְרֶסִילִי וג'ווַארִיסָה.
ז'יל גד
ז'יל בזיל גֵד (בצרפתית: Jules Basile Guesde; 11 בנובמבר 1845 - 28 ביולי 1922) היה עיתונאי ומנהיג סוציאליסטי צרפתי. למרות שהנהיג פלג מרקסיסטי של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במסגרת האינטרנציונל השני, גינו מרקס ואנגלס את פרשנותו לתורתם ומרקס אף כתב שאם גד מרקסיסט הרי שלפיכך הוא-עצמו איננו מרקסיסט.
תולדות חייו.