וייר השתתף לראשונה באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) כשהיה בן 17. הוא השתתף במרוץ ל-100 מטרים (קטגוריה T53) בו העפיל למקצה הגמר ועם תוצאה של 15.07 שניות סיים במקום השביעי, ובמרוץ ל-400 מטרים העפיל לחצי הגמר.
אתונה 2004.
לאחר שנעדר מאולימפיאדת הנכים סידני (2000) חזר והתחרה באולימפיאדת הנכים אתונה (2004). במירוץ ל-400 מטרים הוא סיים את המקצה המוקדם בתוצאה של 49.26 שניות, ולא העפיל למקצה הגמר, ובמרוץ ל-200 מטרים זכה במדליית הארד כשסיים בתוצאה של 25.55 שניות, אחרי קני ואן ויהל ההולנדי שסיים ב-25.32 שניות, ולאו-פקה טהטי הפיני שזכה במדליית הזהב עם 25.25 שניות.
בייג'ינג 2008.
באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) התחרה ויר בתחרויות למרחקים בינוניים וארוכים. במרוץ ל-5,000 מטרים הוא זכה במדליית הארד עם תוצאה של 10:23.03 דקות, אחרי קורט פירנלי האוסטרלי עם 10:22.97 דקות ופראוואט ואהורם התאילנדי שזכה במדליית הזהב עם 10:22.38 דקות. במרוץ ל-400 מטרים הוא זכה במדליית הכסף עם תוצאה של 46.02 שניות, ונכנע רק לשיא עולם של הסיני גָ'אנְג לִישִׂין עם 45.07 שניות.
ויר זכה בבייג'ינג גם בשתי מדליות זהב. במרוץ ל-800 מטר הוא ניצח עם תוצאה של 1:36.61 דקות, לפני פירנלי שסיים בזמן של 1:36.76 דקות ופראוואט ואהורם שזכה בארד עם 1:37.12 דקות, ובמרוץ ל-1,500 מטרים זכה במדליית זהב שנייה כשניצח בתוצאה של 3:10.34 דקות.
לונדון 2012.
באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) השתתף ויר בארבעה מקצים, ובכולם זכה במדליית הזהב. במירוץ ל-800 מטרים ניצח עם תוצאה של 1:37.63 דקות, במירוץ ל-1,500 מטרים זכה כשעצר את השעון על 3:12.09 דקות, במירוץ ל-5,000 מטרים ניצח בזמן של 11:07.65 דקות, ובמרתון זכה במדליית זהב רביעית עם תוצאה של 1:30:20 שעות, מאית השנייה לפני מרסל הוג השווייצרי וקורט פירנלי שעצרו את השעון שניהם על 1:30:21 שעות.
אליפות העולם.
אסן 2006.
באליפות העולם באתלטיקה לנכים שנערכה באסן בשנת 2006 זכה ויר בארבע מדליות, בהן שלוש מדליות זהב ומדליית כסף אחת. במקצה ל-100 מטר הוא זכה עם תוצאה של 14.34 שניות, ובמירוץ ל-400 מטרים עם תוצאה של 48.06 שניות. ויר הוסיף מדליית זהב נוספת במירוץ ל-1,500 מטרים כשניצח במקצה הגמר עם בזמן של 3:15.82 דקות, ובמקצה ל-200 מטר זכה במדליית הכסף כשעצר את השעון על 25.36 שניות.
קרייסטצ'רץ' 2011.
באליפות העולם באתלטיקה לנכים שהתקיימה בקרייסטצ'רץ' בשנת 2011 זכה ויר בשלוש מדליות זהב נוספות. הוא ניצח במירוץ ל-800 מטר בתוצאה של 1:37.28 דקות, וקטף גם את מדליית הזהב במירוץ ל-5,000 מטרים כשעצר את השעון על 10:48.43 דקות. בתחרות שמר ויר גם על תוארו כאלוף העולם במירוץ ל-1,500 מטרים כשניצח במקצה בזמן של 3:10.93 דקות.
יעקב דוד קמזון
יעקב דוד קַמזוֹן (בכתיב יידי: קאַמזאָן; 1900, ווֹרנה, רוסיה (ליטא) – 26 באוגוסט 1980, אשקלון) היה משורר וסופר עברי ישראלי שכתב בעיקר לילדים. נושא עיקרי בשירתו למבוגרים הוא ירושלים, שבה ישב במשך שלושים שנה מאז עלייתו ארצה ב-1926.
קורות חיים.
קמזון נולד ב-1900 נולד בווֹרנה (ביידיש: וואָרנע; בליטאית: Varniai) שבמחוז טלז, בצפון ליטא (במערב האימפריה הרוסית). למד בישיבת טלז ומ-1919 בגרמניה. פרסם ביומון היידי "די אידישע שטימע".
בשנת 1926 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. מאמצע שנות ה-50 התגורר באשקלון.
בין שתי מלחמות העולם ביקר כמה פעמים בליטא ובדרום אפריקה. בביקורו האחרון בליטא לפני השואה עסק רבות במחקר אתנוגרפי בעיירות ליטא, במיוחד בצילום בתי כנסת, מוסדות ציבוריים, ודמויות טיפוסיות מבין האישים ביהדות ליטא. שיריו הראשונים ראו אור עוד בגרמניה במדורים העבריים של העיתונות היהודית בגרמנית. פרסם מיצירותיו ילדים ב"דבר לילדים", בירחון לבני הנעורים "מולדת" בעריכת יעקב פיכמן ועוד, וכן פרסם שירים בעיתונים וכתבי עת ואנתולוגיות. כתב גם ביידיש. רבים משיריו הולחנו והושרו. בין הידועים שבהם: "אל המעיין" ("... בא גדי קטן"), בלחנו של עמנואל עמירן (פוגצ'וב), שפורסם בעיתון "דבר לילדים" בתאריך 13 בדצמבר 1935; ו"הפלא ופלא" ("ומשה הכה על צור... וייצאו ממנו מים"), בלחנו של ידידיה אדמון, שהתפרסם ב"דבר לילדים" ב-3 באפריל 1947.
קמזון נפטר בביתו באשקלון בסוף חודש אוגוסט 1980, לאחר מחלה ממושכת. נקבר בהר המנוחות. הותיר את אשתו, שרה דבורה קמזון לבית כהן. גיסו (בעלה של אחותה של אשתו, אביגיל), חיים שכטר (1911–2000), היה מרצה לאנגלית בירושלים ומחבר ספרים ללימוד אנגלית ומילונים אנגליים–עבריים ועבריים–אנגליים.
על שמו נקרא רחוב בירושלים, בשכונת רמות.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
י&quot;ד קמזון
יעקב דוד קאמזאן
י.ד. קמזון
י. ד. קמזון
הקבינט של ארצות הברית
הקבינט של ארצות הברית, המכונה גם הקבינט הנשיאותי, הוא גוף המורכב מבעלי התפקידים הבכירים ביותר ברשות המבצעת של ארצות הברית, ברובם מזכירי המחלקות הביצועיות הפדרליות. חברי הקבינט משמשים יועצים לנשיא ארצות הברית, אשר עומד בראשו.
כל חברי הקבינט ממונים בידי נשיא ארצות הברית ולאחר מכן נדרשים לקבל את אישור הסנאט. לאחר שמינוים מאושר בידי הסנאט, עליהם להישבע אמונים בטרם יתמנו סופית לחברי הקבינט הנשיאותי. כלל חברי הקבינט מכונים "מזכירים", למעט התובע הכללי ובעבר גם המנהל הכללי של שירות הדואר הפדרלי. כלל חברי הקבינט כפופים לנשיא, וביכולתו לפטרם או למנותם למשרה אחרת בקבינט, כרצונו. חבר נוסף בקבינט הוא סגן נשיא ארצות הברית, אשר אינו נדרש באישור של הסנאט אלא מתמנה לקבינט מעצם תפקידו.
ישנם בעלי תפקידים בכירים נוספים בממשל הפדרלי, המוגדרים תפקידים המקבילים ברמתם לתפקיד מזכיר, ואף הם חברים בקבינט הנשיאותי.
הקבינט הנשיאותי הראשון מונה על ידי נשיאה הראשון של ארצות הברית, ג'ורג' וושינגטון, שהרכיב קבינט בן ארבעה חברים: מזכיר המדינה תומאס ג'פרסון, מזכיר האוצר אלכסנדר המילטון; מזכיר המלחמה הנרי נוקס, והתובע הכללי אדמונד רנדולף לייעץ לו ולסייע לו במילוי תפקידו.
הקבינט הנוכחי.
בעלי התפקידים שלהלן מונו לקבינט בידי הנשיא ג'ו ביידן ומינוים אושר (ככל שכבר אושר) בידי הסנאט ביום המופיע כיום תחילת הכהונה. סגן הנשיא וראש הסגל אינם נדרשים לאישור הסנאט.
הקבינט הנשיאותי
הקבינט האמריקאי
קבינט ארצות הברית
קבינט ארה&quot;ב
יעקב ניישוץ
יעקב ניישאטץ
יעקב ניישאץ
יורובאסקט 2013
יורובסקט 2013
ממשלת ארה&quot;ב
זולנדר
זולנדר (באנגלית: Zoolander) הוא סרט קומדיה אמריקני משנת 2001 בכיכובו ובימויו של בן סטילר, הועסק בעולם הדוגמנות הגברי.
בתפקידי אורח השתתפו בסרט דונלד טראמפ והזמר דייוויד בואי.
עלילה.
דרק זולנדר (בן סטילר) הוא דוגמן הנמצא בפסגת עולם הדוגמנות. לאחר מספר שנים בהן קטף את פרס דוגמן השנה, הוא מפסיד את התואר ליריבו הנזל (אוון וילסון) ואורו מועם עוד יותר בעקבות כתבה של מתילדה ג'פריז (כריסטין טיילור) שחשפה את טיפשותו. לאחר ששלושת שותפיו לדירה - דוגמנים כמותו, נהרגים בשריפה ב"תאונת תחנת דלק חריגה", חוזר זולנדר לבית אביו (ג'ון וויט), שם הוא ואחיו (וינס ווהן) עוסקים בכריית פחם. משפחתו אינה שמחה לקראתו ולמרות שהוא עושה מאמצים להשתלב בנוף המקומי הם דוחים אותו ואביו אף אומר לו: "מזל שאמך אינה בחיים כדי לראות את בנה מחופש לבת ים".
בינתיים, מעצב העל ג'אקובים מוגאטו (ויל פרל) שעלה לגדולה כשהמציא את עניבת הקלידים, מתכנן להתנקש בראש ממשלת מלזיה מכיוון שאסר על העסקת ילדים במפעלי טקסטיל. לשם כך, הוא מבקש מסוכן הדוגמנים מורי בולסטין (ג'רי סטילר) למצוא לו דוגמן טיפש שיהיה קל לערוך לו שטיפת מוח כדי לגרום לו לבצע את המשימה. מורי יוצר קשר עם דרק, שחוזר כדי להשתתף בקמפיין "זרוקים" של מוגאטו. זולנדר נשלח לספא, שם עובר שטיפת מוח על ידי קטינקה (מילה יובוביץ) ומתוכנת להפוך למכונה רצחנית כאשר הוא שומע את השיר רילקס (Relax) של להקת פרנקי הולך להוליווד.
זולנדר חוזר לביתו ומתילדה מגלה לו כי הוא נעלם לשבוע, בעוד שהוא בטוח כי נעדר שעות ספורות בלבד.
זולנדר הולך למסיבה, שם הוא פוגש בהנזל ומזמין אותו ל"דו-קרב הליכות" - תחרות דוגמנות בה כל מתחרה צריך לחקות את המתחרה הקודם ולהוסיף מהלך. השופט בתחרות הוא דייוויד בואי המופיע בתור עצמו. דרק מפסיד בתחרות לאחר שלא הצליח לשלוף את תחתוניו מעל חלציו ללא להסיר את מכנסיו ובורח משם מוכה ומושפל.
דמות מסתורית יוצרת קשר עם זולנדר ומתברר כי הוא ג'יי. פי. פרואיט (דייוויד דוכובני) שהיה דוגמן שעוני יד שניסו לשטוף את מוחו כדי לרצוח גם כן, אך התכנות לא תפס מפני שדוגמני יד שונים מהותית מדוגמני פנים וגוף.
מתילדה מבינה כי דרק בסכנה ומחליטה להחביא אותו בביתו של הנזל, שם לא יחפשו אחריו. לאחר שהנזל וזולנדר התפייסו ואף השתתפו באורגיה שכללה את מתילדה, גברים, נשים, מספר גמדים פינים ועז הם הופכים לחברים טובים ומתכננים לחשוף את מוגאטו.
דרק מופיע לתערוכת האופנה של מוגאטו ובעזרתו של מורי חושפים את מוגאטו וראש ממשלת מאלזיה ניצל מן ההתנקשות.
בסוף הסרט, דרק ומתילדה הנשואים, פותחים את "המכון של דרק זולנדר לילדים שלא לא יכולים לקרוא טוב ורוצים לדעת לעשות עוד דברים טוב" ביחד עם הנזל.
ביקורת.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 64%, המבוססת על ידי 130 מבקרים.
הפקת המשך.
סרט ההמשך "זולנדר 2" יצא לאקרנים בפברואר 2016.
יורובאסקט 2015
יורובסקט 2015
זליקוביץ'