המוניטין של פטרסון באורגון עלה, וכך הוא הבטיח לעצמו את בחירתו כמועמד הרפובליקנים למשרת המושל ב-1926. בבחירות הכלליות הוא ניצח את המושל המכהן וולטר פירס.
תוך שהוא ספג השראה מהנשיא קולידג', משל פטרסון במדינה תוך שהוא מחזיק בגישה הפיננסית השמרנית. הוא ייעל את סוכנויות הממשל המדינתי והטיל וטו על צעדי חקיקה שאיימו על האיזון הפיננסי של אורגון. ב-1920 היה תקציב המדינה של אורגון מאוזן בפעם הראשונה בתולדותיה. ממשלו של פטרסון המשיך לבצע עבודות שיפור בכבישים ובדרכים במדינה, הקים את מערכת החינוך הגבוה של המדינה, וניהל את מערכת הכליאה המדינתי כך שמבוגרים ונערים נכלאו בנפרד. פטרסון זכה לאהדה ציבורית, ויריביו ותומכיו כאחד רחשו לו כבוד.
אייזק לי פרטסון נפטר באופן פתאומי כתוצאה מדלקת ריאות ב-21 בדצמבר 1929, בעת כהונתו כמושל. הוא נטמן בבית הקברות ריבר ויו שבסיילם.
רוברט פוקסוורת'
רוברט פוקסוורת' (באנגלית: Robert Foxworth; נולד ב-1 בנובמבר 1941) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקני.
ביוגרפיה.
פוקסוורת' נולד ביוסטון, טקסס לארנה בת' והווארד פוקסוורת' ולמד בתיכון לאמאר בעיר הולדתו. רכש מיומנויות משחק וקיבל מלגה באמנות יפה באוניברסיטת קרנגי מלון. הוא החל לקבל תשומת לב בתור שחקן תיאטרון, במיוחד בזכות קבוצת תיאטרון בוושינגטון די. סי.. הוצע לו תפקיד ג'יי אר יואינג בסדרת הטלוויזיה "דאלאס", אך הוא סירב להצעה והתפקיד עבר ללארי הגמן.
אחד מתפקידיו הנודעים של פוקסוורת' היו בסדרה "פלקון קרסט" בתפקיד צ'ייס ג'יוברטי, אחיינה של אנג'לה צ'נינג (בגילומה של ג'יין ויימן) בין השנים 1981–1987. תפקידים חוזרים נוספים היה של ברנרד צ'נווית' בסדרה "עמוק באדמה" בין השנים 2001–2003, ד"ר פרדריק בארט ב"חוק וסדר" בין השנים 1997–2003, וד"ר לט/ד"ר בן האדלי ב"" בין השנים 2000–2005.
סדרות נוספות בהן השתתף בתפקיד אורח: ד"ר הארי פאולר ב"הוואי חמש-אפס" (1973), הסוכן דוגן/מר רייט ב"קגני ולייסי" (1988), פרנק בריילי ב"קולומבו" (1989), גנרל ויליאם הייג ב"בבילון 5" (1995-1994, בפרקים "Points of Departure" ו-"All Alone in the Night"), פרופסור הארי מתיוז ב"רצח במשיכת קולמוס" (1995), אדמירל לייטון ב"" (1996, בפרקים "Homefront" ו-"Paradise Lost"), ד"ר עזרא סטוו ב"רפואה שלמה" (2000), סנאטור ג'ורג' מונטגומרי ב"הבית הלבן" (2005), ברנסון רוז ב"בונז" (2006), השופט סיימון דבון ב"בוסטון ליגל" (2006), יושב הראש אשוון ב"סטארגייט SG-1" (2003), ואדמיניסטרטור ולאס ב"" (2004, בפרקים "The Forge", "Awakening" ו-"Kir'Shara").
הוא דיבב את דמותו של ד"ר המילטון בסדרת האנימציה "ליגת הצדק ללא גבולות" בשנים 2004–2005, וגם את דמותו של ראטצ'ט בסרטי הלייב אקשן "רובוטריקים", ", " ו"".
פוקסוורת' היה נשוי למרילין מק'קורמיק בין השנים 1964 ל-1974 ולהם שני ילדים. הוא נישא לאליזבת מונטגומרי בשנת 1993, אחרי עשרים שנה של חיים יחדיו, עד למותה ב-1995. באוגוסט 1998 הוא נישא לסטייסי תומאס.
דוד אלטרץ
דוד אלטרץ הוא ספורטאי פאראלימפי ישראלי, שחקן ומאמן נבחרת ישראל בטניס שולחן לנכים.
אלטרץ הוא נכה צה"ל בעל מוגבלות בידו השמאלית. בילדותו החל לשחק טניס שולחן במסגרת הפועל ירושלים ולאחר פציעתו החל להתאמן בטניס שולחן כספורט נכים. בשנת 1999 התחרה לראשונה באליפות אירופה ומאז השתתף וזכה ביותר מעשרים תחרויות בעולם לרבות מספר הופעות באליפות העולם לטניס שולחן. בשנת 2005 זכה במקום הראשון באליפות אירופה ובשנת 2007 היה מדורג שביעי בעולם בדירוג האיגוד הבינלאומי לטניס שולחן לנכים.
השתתף ב וב.
אלטרץ מאמן מוסמך בוגר מכון וינגייט.הוא משמש למעלה משני עשורים מאמן באגודת הפועל ירושלים ובמשך כעשור מאמן נבחרת ישראל בטניס שולחן לנכים המתמודדים בישיבה, בהם שי סיאדה וחגית בריל.
מרצדס ילינק
מרצדס אדריאנה רמונה מנואלה פון וייגל המוכרת יותר בשם נעוריה מרצדס ילינק (בגרמנית: Mercédès Adrienne Ramona Manuela Jellinek; 16 בספטמבר 1889 – 23 בפברואר 1929) הייתה מודל לפיסול ומי ששמה הוענק למותג הרכב הגרמני מרצדס-בנץ. מקור שמה, "Mercédès" (קרי: מרסדס), הוא שם נוצרי ספרדי שמשמעו: רחמים.
ביוגרפיה.
מרצדס ילינק הייתה בתם של איש העסקים, הדיפלומט ונהג המרוצים האוסטרו-הונגרי אמיל ילינק ואשתו הראשונה רחל גוגמן צ'נרוברט לבית משפחת פרנקו האלג'יראית. נכדתו של אדולף ילינק ואחותו מאב ומאם של ראול פרננד ילינק-מרסדס שהיה סופר אוסטרי והתאבד בשל רדיפות הנאצים בפברואר 1939.
אביה הזמין קו מכוניות של דיימלר-מוטורן-גזלשאפט על שמה ולאחר שהשם נרשם כסימן מסחרי ב-1902 אף שינה את שמו ושם בניו באופן חוקי לילינק-מרצדס.
מרצדס נישאה פעמיים, ב-1909 עם ברון גרמני בשם קרל פריהר פון שלוסר, ממנו נולדו לה בת ובן. נישואים אלו התפרקו בעת מלחמת העולם הראשונה והיא התדרדרה לקיבוץ נדבות. בהמשך נישא לברון רודולף פון וייגל, שהיה פסל מוכשר אך עני. היא הייתה מוזיקאית ונחשבה לבעל קול סופרן טוב, אך מעולם לא הייתה שותפה לתשוקתו של אביה לרכבים.
מרצדס שימשה כמודל לפסל יוזף ולנטין קסין שבנה על פי דמותה, פסל בדמות אישה מתאבלת לקבר המשפחה של משפחת ילינק בבית הקברות של וינה, וכן את הדמות המרכזית במזרקת אונדין בעיר המרחצאות באדן ליד וינה.
ב-1929, בגיל 39, נפטרה מרצדס ילינק מסרטן העצמות ונקברה בחלקה המשפחתית בבית הקברות של וינה ליד סבה, רבה הראשי של העיר, אדולף ילינק.
שמה של מרצדס ילינק נשמר בשם המותג 'מרצדס' שנשמר גם לאחר שהחברה המייצרת נסחרה בשמות אחרים. ב-2022 בחרה יצרנית הרכב לשוב ולהיקרא בשם מרצדס-בנץ AG במקום דיימלר AG.
אפקט אליזה
מרסדס ילינק
ליסקי
ליסקי (ברוסית: Ли́ски) היא עיירה ומרכז האדמיניסטרטיבי של חבל ליסקינסקי שבמחוז וורונז', רוסיה. לפי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2010 היו בעיר כ-55,864 תושבים.
היסטוריה.
ליסקי נוסדה בשם נובאיה פוקרווקה (Новая Покровка) ב-1571. ב-1943 שונה שמה של העיר לסבובודה (Свобода), ולאחר מכן שונה שוב שמה של העיירה לליסקי.
ב-1965 שונה שמה של העיירה ל-גאורגיו-דז' (Георгиу-Деж) בשנת 1965 על שמו של המנהיג הקומוניסטי הרומני, גאורגה גאורגיו-דז' שנפטר באותה השנה. ב-1990 שונה שם העיירה חזרה לליסקי .
מעמד מינהלי ועירוני.
במסגרת החטיבות המנהליות, ליסקי משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז ליסקינסקי . כחטיבה אדמיניסטרטיבית, היא והחוטור של קלח במחוז ליסקינסקי, כלולים בתוך מחוז ליסקינסקי כהתיישבות עירונית ליסקי. כחטיבה מוניציפלית, ליחידה מנהלית זו יש גם מעמד של התיישבות עירונית והיא חלק ממחוז ליסקינסקי.
אסתי וינשטיין
אסתי וינשטיין (1966 – 21 ביוני 2016) הייתה חסידת גור ישראלית שיצאה בשאלה. היא מוכרת בזכות ספרה "עושה כרצונו", שיצא לאור בישראל לאחר שהתאבדה. בספר היא תארה מסכת חיים אלימה בסביבה שמרנית ודכאנית. הספר עורר עניין רב בקהילה ובנסיבות האישיות של ויינשטיין ובהמשך אף עובד להצגה.
ביוגרפיה.
אסתי נולדה למשפחת אירנשטיין בבני ברק בשנת 1966, נישאה בגיל 19 לשלמה וינשטיין. בגיל 42 החליטה לעזוב את העולם החרדי, לאחר שלדבריה עברה חיי זוגיות קשים ומשפילים. שלמה בעלה דחה את הטענות וכתב שכל מה שעשה למען אשתו היו דברים המותרים על פי ההלכה.
ביוני 2016 נעלמו עקבותיה ולאחר שישה ימים נמצאה גופתה ברכבה ליד חוף הירקון במצב ריקבון לאחר ששמה קץ לחייה. בדיון שנערך בבית המשפט בשאלה האם לערוך לה לוויה דתית או חילונית, פסק בית המשפט שייערכו שתי לוויות – אחת דתית והשנייה חילונית. מאות אנשים השתתפו בהלווייתה בבית העלמין ירקון.
במכתב שהניחה אחריה, תיארה את הנסיבות שהביאו אותה להחלטה לשים קץ לחייה. הנתק המוחלט עם שש מתוך שבע בנותיה הביא אותה לתחושות של חוסר מוצא, ייאוש תהומי ועמדה של חולשה.
בעקבות התאבדותה נערך תחקיר בתוכנית המקור על "הסודות השמורים של חסידות גור". בתחקיר הובאו עדויות על חלוקת כדורים לדיכוי היצר המיני, "חקירות שב"כ" פנימיות ועוד. בנוסף, נערכו דיונים על אורח חייהם של חסידי גור.
הספר "עושה כרצונו".
לאחר התאבדותה של ויינשטיין הביאה בתה שפרשה יחד איתה, תמי מונטג, תכריך כתבים שכתבה וינשטיין ובו סיפור, שעל פי הכותבת מקביל לחייה האישיים. הסיפור מתחיל בניסיון התאבדות של "דסי" – הכותבת, אשפוז כפוי במחלקה פסיכיאטרית, ועובר לתיאור חייה של דסי משלביה המוקדמים של ילדותה עד לאמצע חיי הנישואין שלה. בסיפור מתואר כיצד הבעל, יעקב, מקפיד על תקנות גור ובכללן שלא לקרוא לאישה בשמה הפרטי אלא "בואי רגע", או "תגידי" וכיוצא באלו. כאשר ביקשה הכותבת, המכונית בספר "דסי", לקיים יחסי מין בתדירות גבוהה מהמקובל בחסידות, יצא יעקב מהבית לשיחת טלפון עם ה"מדריך" – הרב שמדריך זוגות בגור בנושא התקנות – וחזר כעבור שעתיים בסירוב. הוא אמר לה לטענתה שאם לא תקבל את עמדתו הוא יישן בסלון או בשטיבל. בסיטואציות נוספות מסופר בו כיצד הלכו השניים לטיפולים זוגיים ומיניים, ובין היתר המעסה קיים איתה יחסי מין בצורה חלקית. הספר יצא לאור בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
הספר הוא רב מכר, ובעקבותיו נכתבה הצגה. בהצגה דמותה של אסתי מגולמת על ידי השחקנית אסנת פישמן.
על הספר נכתבה ביקורת שטענה כי הספר הוא טקסט מבולבל ולא עקבי שאמינותו בעייתית והוצאה לאור שלו תפגע לא רק בווינשטיין ובמסר שרצתה להעביר, אלא גם בנפגעות תקיפה מינית ובנשים באשר הן.
לספר גרסה מקוצרת הזמינה להורדה ברשת.
גרסת המשפחה.