ההערכה הייתה כי לפיתוח מסוק ללא טייס ידרשו מספר שנים וחשוב למערכת לתרגל פעילות עם פלטפורמה אווירית. בירכתי אח"י תרשיש (סער 4) נבנה מנחת מסוקים והחלו ניסויי הנחתת מסוק. שתי ספינות שנמצאו אז בבנייה תוכננו מחדש לנשיאת מסוק מאויש. גוף הספינה הוארך ב-4 מטר, הותקן משטח נחיתה בירכתיים ומוסך סגור במרכז הספינה (האנגר). הגדלת אורך הספינה נעשתה ללא שינוי בשטח החתך הטבול. על כן המשקל הנוסף של הספינה אוזן ללא הגדלת העומס על המנועים.
עד אז לא היה תקדים בציי העולם להנחתת מסוק על כלי שיט כה קטן ובגובה סיפון כל כך נמוך, פחות משני מטר. גם מבנה ההאנגר היה קרוב מאוד למדחפי המסוק בנחיתה. האלוף ברקאי שידע זאת, הטיל על מחלקת אמל"ח לאפיין ספינת פיקוד בגודל 650 טון שתישא שני מסוקים או מסל"טים. הפרויקט נשא את השם "אירית". האפיון הושלם ואושר על ידי מפקד החיל.
הספינות המוארכות שהוכנו לקליטת מסוק, נקראו דגם סער 4.5 "חוחית". הן אפשרו לבצע באוגוסט 1984 ושוב ביולי 1985 תקיפת יעדי מחבלים במרחק גדול מישראל במסוקי תקיפה מסוג MD 500 דיפנדר. הספינות היו קטנות מלהוות פלטפורמה יציבה להנחתת מסוק בים גלי. הן נמכרו למקסיקו ב-2004 לאחר תקופת שירות ארוכה של 24 שנים בחיל הים.
המסוקים הימיים הראשונים ששירתו בחיל הים היו מדגם "דולפין". ב-1986 נחת לראשונה מסוק "דולפין" על סטי"ל מדגם "חוחית". במסוק המאויש נעשה שימוש בתרגילים ובסיורי שליטה ימית, מבלי שתיפתר בעיית שרידותו באזורי לחימה. ב-16 בספטמבר 1996 נפל מסוק למים בעת תרגיל וצוותו שמנה שלושה אנשים נספה. התאונה נגרמה כנראה עקב ורטיגו - אובדן התמצאות של הטייס בין שמים וים - תופעה נפוצה בלילה בלב ים. האבדות מהנפילה המחישו את בעיית המסוק המאויש בים.
בהמשך, הופעל מקורבטה סער 5 מסוק יורוקופטר AS-565 פנתר שהחליף את מסוק הדולפין וזכה לכינוי "עטלף". בליל 3–4 בינואר 2022 נפל מסוק עטלף למים בקרבת חיפה ושני הטייסים נספו.
לחימה נגד צוללות.
טווחי גילוי צוללות באמצעות הסונאר של ספינות הסער היו קצרים מאוד. צוללת אויב יכלה לגלות אותן בטווח רחוק, ואף לשגר נגדן טורפדו לפני שהתגלתה. בין היתר נבע הדבר מתופעה של שכבת מים עליונה חמה האופיינית לים התיכון. צוללת שיורדת מתחת לעומק השכבה אינה מתגלה. על כן נרכש בארצות הברית מכשיר סונאר הנגרר מאחורי הספינה ויורד לעומק מתחת לשכבת המים העליונה. בתחילת שנת 1979 הורכב סונאר בירכתי ספינות הסער 2 וטווחי הגילוי לצוללות שולשו. ספינות הנצ"ל (נגד צוללות), כפי שנקראו, המשיכו לשמור על כושר ירי טילים וקיבלו גם טילי הרפון. עם הוצאת ספינות אלה משירות, הוסבו ארבע ספינות מדגם סער 4 לספינות נצ"ל: תותח ה-76 מ"מ בירכתי הספינה הוסר ובמקומו הותקן הסונאר הנגרר. ספינות אלה נקראו "סער 4 נצ"ל". ב-2008 הוסבו באותה דרך שתי ספינות מדגם סער 4.5 - נירית לספינות נצ"ל ונקראו דגם "נירית נצ"ל".
העדפת התגוננות מטילים על תותחי השטח.
הערך של מערכת נשק נמדד לפי יכולת גרימת הנזק שנובע ממנה.
ספינות הסער נבנו כמשמידות ספינות טילים של האויב. תותח 76 מ"מ דרוש גם נגד מטרות בחוף וכלי שיט קטנים. תותח אוטו מלרה 76 מ"מ בחרטום הספינה הופעל רבות במלחמת יום הכיפורים, קיום שני תותחים בספינה אפשר תפוקת אש יעילה, וגיבוי בעת תקלה באחד התותחים.
מתוך העדפת מענה לאיום מטילי אויב שונים, נרכשו מערכות נגד טילים פלנקס. המערכת, הכוללת תותח נ"מ מהיר ירי עם מכ"ם עצמאי, הוצבה בקדמת הספינה על חשבון הסרת התותח אוטו מלרה 76 מ"מ הקדמי. לספינות הסער 4 נשאר התותח אוטו מלרה 76 מ"מ האחורי וכאשר מאוחר יותר הוסבו לתצורה כנגד צוללות, נותרו ללא תותח נגד מטרות חוף וכלי שיט קטנים.
העדפת ההתגוננות על פני גרימת הנזק נעשתה בגלל ההערכה שהאויבים יוכלו להצטייד בטילים שהתגוננות מפניהם בשיטות לוחמה אלקטרונית לא יספיקו. לספינות הסער פותחה גם יכולת הגנה בטיל נגד טילים מתוצרת ישראל שנקרא "ברק". לאחר גמר הפיתוח הותקנה מערכת זו בספינות מבלי לפגוע ביכולות אחרות.
הסרת תותח אוטו מלרה 76 מ"מ מהחרטום לטובת מערכת פלנקס ההגנתית, לא זכתה לחיקוי בציי העולם. כל יחידות לחימת השטח החדישות לא ויתרו על תותח דו-תכליתי בחרטום כלי השיט.
קורבטת מסוק סער 5.
היזמה לבניית קורבטה גדולה יותר מספינות הטילים החלה במספנות ישראל בשנים 1975–1976. המהנדס הראשי חיים שחל לא הסתפק בספינות סער 4 הנבנות ושאף לבנות כלי שיט גדול יותר. שחל הציג תכנון ראשוני של קורבטה נושאת מסוק, שתאריך את זירת הפעולה של חיל הים. מפקדים בחיל באותה עת רצו לשמור על כמות יחידות הקו, ראו בסער 4 את הכלי הגדול ביותר המתאים, ולא חשו צורך בכלי גדול יותר לחיל הים, שיגרום להקטנת מספר יחידות הלחימה.
הצעת המספנות זכתה לאוזן קשבת אצל זאב אלמוג וכאשר זה מונה למפקד החיל הציג כוונה לביסוס כוח לחימת השטח העתידי על קורבטות כאלה. ממאמר שפרסם אריאל שרון על היערכות כנגד שלושת המעגלים של מדינות ערב, הובן כאילו חיל הים יידרש להילחם במרכז הים התיכון. כאשר הוברר שאין בכוונתו של שרון להפעיל כוח מחוץ לזירה הקרובה, עודכן הצורך המבצעי לאונייה רב תכליתית בזירה הקרובה.
אף כי עקרונות האפיון היו שונים, נשמרה המילה "סער" בשם הדגם. כך שימש המוניטין של ספינות הסער לדגם החדש. הקורבטה הוצגה ככלי רב תכליתי, שיופעל בכל משימות חיל הים. הצורך ברב תכליתיות נבע מהערכה שמפקדת ח"י לא תוכל לחזות את צורת הקרב ויש להגן על האזורים החיוניים בים בצורה מתמדת כנגד מי שיבוא. בתוכנית נדרש תקציב לבניית שמונה קורבטות סער 5 שיחליפו את הדגמים שנבנו בשרבור.
לרכישת ספינה נושאת מסוק סער 5 שתוכל לפעול במזג אוויר גרוע ובטווחים רחוקים לא הייתה התנגדות בחיל הים. חלק גם חשבו שניתן יהיה לשפר את היכולת החילית נגד צוללות אויב. אולם הצגת הקורבטה כמחליפה של כל ספינות הסער נראתה לחלק מהאנשים שגויה. הקורבטות גדולות ויעלו יותר, ולכן ניתן יהיה לרכוש מהן מעט יחידות לחימה. לדעתם, התבססות על כלי שיט גדול תהווה סתירה ללקחי הזירה הימית במלחמת יום הכיפורים. בקרבות ובהפלגות הליווי עמדו הספינות מדגם סער 4 בהצלחה.
לביסוס הצורך בקורבטה לזירה הקרובה, הוצגה תפישת לחימה שהייה מוקדמת ורצופה שלא הייתה קיימת עד אז בלוחמת השטח. שהייה באזור קבוע בים הפתוח אינה נותנת יתרון. התפישה נראתה כתירוץ ובמטה הכללי התגבשה עמדה שלילית הרמטכ"ל רפאל איתן בסיכום דיון מטכ"ל אפריל 1982 פסל את התוכנית.
איתן, שכל הווייתו אמרה יוזמה התקפית, לא הסכים לראות ב"שהייה מוקדמת ורצופה" תפישת לחימה, ודרש מחיל הים לשוב ולבחון את הנושא. עקב אירועי טבח סברה ושתילה אולץ איתן לסיים את תפקידו כרמטכ"ל. הרמטכ"ל משה לוי לא המשיך בקו של איתן, ולבקשת חיל הים, אישר תכנון הקורבטה סער 5 בארצות הברית.
ארגוני המחבלים הפלסטינים שהורחקו מלבנון המשיכו ליזום פעילות טרור. ב-4 אפריל 1985 זמן קצר לאחר שאברהם בן שושן נתמנה למפקד החיל, יצא חיל הים לתקיפת אוניות מחבלים בנמל ענאבה באלג'יר. במהלך מבצע דרך נץ הורע מזג האוויר ונדרשו ימאות מעולה והרבה מזל לסיים את הפעולה ללא נזקים. הלקח שנרכש בפיקוד חיל הים היה: צורך בכלי שיט גדולים לפעולה בזירה הרחוקה, כתוספת לספינות הסער ולא במקומן.
בעת שתכנון הסער 5 הושלם, במטה הכללי נמשכה התנגדות. הפעם מצד האלוף אהוד ברק, שכראש אגף התכנון, היו לו עדיפויות אחרות לניצול כספי הסיוע הביטחוני.
הרמטכ"ל דן שומרון מינה את עוזר שר הביטחון, האלוף ישראל טל, לבדוק את הנושא ולהגיש המלצות. טל המליץ על רכישת הסער 5 והמלצתו סייעה לרמטכ"ל להתגבר על התנגדות אגף התכנון.
הבקשה לרכש סטי"לים נדונה בממשל האמריקאי בסמיכות לאחר ההחלטה על ביטול פרויקט הלביא. הייתה זו הזדמנות לרצות את ישראל. בכיר ממשרד ההגנה דב זקהיים - שהמליץ על ביטול פרויקט הלביא - נשלח שוב לבדוק את נושא סער 5. זקהיים המליץ לבנות את הקורבטות עבור ישראל בארצות הברית. בכך יכול היה לתת מענה חיובי לבקשת חיל הים מתוך השקעה בתעשייה הביטחונית האמריקאית. שלוש קורבטות טילים מדגם סער 5 נבנו בנורת'רופ גרומן שיפ סיסטמס והצטרפו לסד"כ חיל הים באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.
מהעקרונות שהיוו בסיס לתוכנית ספינות הסער נותר רק השם - סער 5. הפעלת הקורבטות מאפשרת לחיל הים זרוע ארוכה לפעול במרחקים. השפעתן על הכושר להתעמת עם כוחות אחרים בהשוואה לספינות מדגם סער 4.5 שנויה במחלוקת.
במלחמת לבנון השנייה פעלו קורבטות הסער 5 בהצלחה במשימת חסימת השיט לחוף לבנון. הן שהו בים זמן רב ולא נזקקו להיכנס לנמל, בעת שבסיס חיפה היה בטווח רקטות חזבאללה. טבילת האש הראשונה של הקורבטה לא הייתה מוצלחת. חיל הים הופתע מהמצאות טילי חוף-ים בידי חזבאללה. אח"י חנית נפגעה מול חוף ביירות מטיל C-802 שנורה מהחוף, כתוצאה מדרך הפעלה שגויה ואי הפעלת אמצעי גילוי ולחימה נגד טילים. הטיל פגע במנוף מחוץ לגוף הספינה. פרצה שרפה במדורים האחוריים וארבעה חיילים ששהו בם נספו. עקב המבנה האיתן של הקורבטה ומנהיגות מפקד הספינה, הצליח הצוות למנוע את טביעתה.
סער 4.5.
היזמה של מספנות ישראל לתכנון אונייה גדולה נהייתה לה לרועץ. למען המחשת המחויבות של חיל הים לקורבטה, הופסקה הצטיידות בספינות מתוצרתה. ספינה אחת, מדגם סער 4.5, שהגוף שלה נבנה לפני שהוזמנה, נשארה לעמוד בלתי גמורה במשך שנים. הקורבטות מדגם סער 5 נבנו בארצות הברית ללא שיתוף מספנות ישראל.