לאחר מותו של וסילי הקדוש, ערך מקריאוס, הפטריארך של מוסקבה, את הלווייתו, ואיוואן הרביעי בעצמו נשא את ארון המתים אל בית הקברות. כיום קבור הקדוש בקתדרלת וסילי הקדוש שנבנתה על ידי איוואן הרביעי, ונקראה על שמו לאחר שהוכר כקדוש בסביבות שנת 1580. יום החג שלו נקבע ליום מותו - 2 באוגוסט לפי הלוח היוליאני, שהיה מקובל באותה תקופה, וה-15 באוגוסט לפי הלוח הגרגוריאני שמקובל כיום ברוסיה.
אברהם יעקב מסדיגורה (השני)
תל מבורך
תל מבורך (שמו בערבית "תל מבארך") הוא תל קטן השוכן על הגדה הדרומית של נחל תנינים בכניסה ליישוב בית חנניה. בחפירות הארכאולוגיות באתר נמצאו שרידים מתקופת הברונזה התיכונה, תקופת הברונזה המאוחרת, תקופת הברזל, התקופה הפרסית ומעוט שרידים מהתקופה ההלניסטית עד הערבית המאוחרת.
החפירות הארכאולוגיות.
בשנת 1923 נמצא למרגלות התל מאוזוליאום מהמאה ה-3. המאוזוליאום בנוי אבן ובתוכו נמצאו מספר סרקופגים משיש מעוטרים בתבליטים, על אחד מהם נמצא תיאור של מלחמת היוונים באמזונות. הסרקופג מוצג במוזיאון ישראל.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 התגלה מצפון מערב לתל קבר פיר מהמאה ה-10 לפנה"ס שבתוכו נמצאו כלי חרס. חפירות מאורגנות בתל נערכו בין השנים 1976-1973 על ידי המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בראשות אפרים שטרן.
אברהם יעקב מסדיגורה (הראשון)
דניאל דיאס (שחיין)
דניאל דה פארייה דיאס (בפורטוגזית: Daniel de Faria Dias; נולד ב-24 במאי 1988) הוא שחיין ברזילאי. דיאס נולד עם עיוות בגפיים העליונות והתחתונות, ומתחרה בשחייה לנכים במסגרת המשלחת הברזילאית למשחקים הפאראלימפיים. הוא בעל 23 מדליות פאראלימפיות, מהן 14 מדליות זהב, וזכה שלוש פעמים ברציפות בתואר השחיין הנכה של השנה מטעם המגזין סווימינג וורלד.
אליפות העולם.
דרבן 2006.
כשהיה בן 18 התחרה דיאס לראשונה באליפות העולם בשחייה לנכים שנערכה בדרבן, דרום אפריקה בשנת 2006, וזכה בשלוש מדליות זהב, ושתי מדליות כסף (קטגוריה S5). הוא זכה במדליית הזהב במקצה ל-100 מטר בסגנון חופשי עם תוצאה של 1:16.33 דקות, במדליית זהב נוספת במקצה ל-200 מטר מעורב עם שיא עולם של 3:02.88 דקות, ומדליית זהב קבוצתית במשחה ל-4X50 בסגנון מעורב עם שיא עולם נוסף של 2:36.32 דקות.
על שלוש מדליות הזהב הוסיף דיאס למאזנו שתי מדליות כסף - במשחה ל-50 מטרים גב עם תוצאה של 37.54 שניות, כשנכנע לשיא עולם של ג'וּ'נְצְ'וֵ'אן חֶה הסיני עם 36.75 שניות, ובמשחה ל-50 מטר בסגנון פרפר עם תוצאה של 38.00 שניות, כשנכנע לשיא עולם נוסף של רוי פרקינס האמריקאי עם 36.81 שניות.
איינדהובן 2010.
באליפות העולם בשחייה לנכים שנערכה באיינדהובן זכה דיאס בתשע מדליות, מהן שמונה מדליות זהב, ומדליית כסף אחת. הוא זכה במדליית הזהב במקצים ל-50 מטר חופשי, 50 מטר פרפר, 50 מטר גב, 200 מטר מעורב, 200 מטר חופשי, 100 מטר חזה, 100 מטר חופשי ובמשחה הקבוצתי 4X50 מעורב, ובמדליית הכסף במשחה הקבוצתי 4x100 בסגנון חופשי.
המשחקים הפאראלימפיים.
בייג'ינג 2008.
במשחקי אולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) זכה דיאס בתשע מדליות פאראלימפיות. הוא זכה במשחה ל-100 מטר בסגנון חופשי (קטגוריה S5) עם שיא עולם של 1:11.05 דקות, ובמשחה ל-200 מטר בסגנון חופשי עם שיא עולם נוסף של 2:32.32 דקות. במשחה ל-200 מטר בסגנון מעורב הוא קבע שיא פאראלימפי במקצה המוקדמות של 2:59.04 דקות, אותו שבר והעמיד במקצה הגמר שיא עולם של 2:52.60 דקות, ובמקצה ל-50 מטר חזה קבע במקצה הראשון שיא עולם של 36.46 שניות, שיא שנשבר במקצה המקביל כשהי ז'ונקואן הסיני העמידו על 35.04 שניות. במקצה הגמר ניצח דיאס עם תוצאה של 35.28 שניות, ואילו ז'ונקואן סיים עם מדליית הכסף בתוצאה של 35.43 שניות.
על ארבע מדליות הזהב, הוסיף דיאס שלוש מדליות כסף אישיות. במקצה ל-100 מטרים חזה עם תוצאה של 1:40.39 דקות, ונכנע לשיא עולם של 1:36.61 דקות של השחיין הספרדי ריקרדו טן. במקצה ל-50 מטר בסגנון פרפר סיים עם 36.25 שניות, שני רק לרוי פרקינס האמריקאי שקבע שיא עולם של 35.95 שניות.
בנוסף לשלוש מדליות הכסף האישיות, זכה דיאס גם במדליית כסף קבוצתית במשחה ל-4X50 בסגנון מעורב עם תוצאה של 2:39.31 דקות, כשנבחרת ברזיל נכנע לשיא עולם של הנבחרת הסינית עם תוצאה של 2:33.15 דקות, ומדליית קבוצתית נוספת במשחה ל-4X50 בסגנון חופשי עם 2:30.17 דקות.
לונדון 2012.
באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) זכה דיאס בחמש מדליות זהב פאראלימפיות. במדליית הזהב במקצה ל-50 מטר חופשי הוא זכה כשקבע שיא עולם של 32.05 שניות, לפני הספרדי סבסטיאן רודריגס שסיים בתוצאה של 33.44 שניות והאמריקאי רוי פרקינס שהגיע שלישי עם 33.69 שניות. גם במקצה ל-200 מטר חופשי זכה דיאס במדליית הזהב עם שיא פאראלימפי של 2:27.83 דקות, לפני רודריגז (2:43.11 דקות) ופרקינס (2:43.14 דקות) במשחה ל-100 מטר חזה הוא קבע שיא עולם נוסף של 1:32.27 דקות, ובמשחה ל-50 מטר בסגנון גב זכה במדליית זהב רביעית עם שיא עולם שלישי של 34.99 שניות. דיאס הוסיף מדליית זהב חמישית במשחקים כשקבע שיא עולם של 34.15 שניות במשחה ל-50 מטרים בסגנון פרפר.
יצחק אבן כלפון
רבי יצחק אבן כלפון (960 – 1020) היה משורר יהודי בתור הזהב של יהדות ספרד. מראשוני המשוררים בעברית בספרד.
תולדות חייו.
נולד כפי הנראה בין שנת 960 לשנת 970, אביו בא לספרד מצפון אפריקה, אולם לא ברור אם היה זה לפני לידתו של יצחק אבן כלפון או אחריה. בימי נעוריו שהה כנראה בקורדובה. הוא נשא לאשה את בתו של ר׳ יצחק אבן קמרון המדקדק, תלמידו של מנחם בן סרוק. נישואיו לא עלו יפה ואבן כלפון גירש את אשתו, על כך היה לו דין ודברים עם חותנו. על מאורע זה כתב לשמואל הנגיד בשירו ״הראית ארי נוהם״. מרבית חייו נדד ממקום למקום, הציע את שיריו תמורת תמיכתם הכספית של נגידים, שרים ומושלים. זהו דפוס של משורר מקצועי טיפוסי, המוכן לכתוב אפילו דברי חנופה, ובלבד שיזכה לתשלום הוגן, אבן כלפון היה הידוע שבהם בתקופת ספרד המוסלמית.ידידות עמוקה נרקמה בין אבן כלפון לבין שמואל הנגיד שהיה צעיר ממנו בשנים. הייתה זו המשכה של ידידות ששררה גם בין אבותיהם. אבן כלפון שמר על ידידות זו בעת שמחה ובעת צרה. כך הוא חיזק את לבו של הנגיד גם בימי אסונו בשירו "פני תבל". ייתכן שאבן כלפון חש שהוא כותב אל משורר אח, בעל שיעור קומה, שיכול להבינו טוב מאחרים. הוא היה כנראה הראשון במשוררי ספרד שהיה לו מספר כה רב של רעים וידידים, לא רק לפרנסת ביתו אלא גם לפרנסת נפשו. עליהם נמנו: אבו אלפרג׳ יהושע אבן אלקמודי, שאבן כלפון מתאר את יחסיהם בשירו ״אני אחיו״. שמואל אללבדי, כנראה בן העיר לבדה, אליו אבן כלפון שלח שיר רחמים וניחומים עקב מחלתו. דוד (אבו סולימאן) אבן באבשאד, שעליו מעיד אבן כלפון שהיה עשיר ״אשר אביו בדולחים ירקון וימטירון זהב אופיר ענניו״. אברהם (אבו אסאדו) בן נתן אבן עטא נגיד קירואן, לכבודו כתב כלפון את שירו ״לבבי מאורעיו בזכרו״ . למרות ששיריו של אבן כלפון מציירים דמות של אוהב חיים, שמח, הנהנה מכל רגע ומוכן לבלות בשתיית יין בלא דאגה ליום המחר, היו לו גם לא מעט אכזבות. הנוהג המקובל באותן זמנים, בתגובה למפח נפש, היה כתיבת שיר המדבר בגנותו של מי שגרם לכך. גם אבן כלפון כתב מספר שירי גנאי. למשל, על: מנשה בן אברהם אלקזאן שמונה על ידי הכליף מעז לשליט פלך סוריה (995), אליו פנה אבן כלפון לבקשת תמיכה, אך פניו הושבו ריקם. הוא מתאר את יחסו של מנשה בן אברהם אלקזאן בשיר בְּמוֹ שִׂבְרִי יְחִידָתִי, במילים אלו: "כּמֹו כּמּוֹן אֲשֶר יֹאמַר בְּעָלָיו:/ צְמַח! מָחָר תְּשֻקֶּה מֵי תְעָלָה".
תרומתו לשירת ספרד.
אבן כלפון הוא מהקדומים שבמשוררים העבריים של ספרד. יצירתו מבטאת שלב חשוב בהתפתחות השפה עברית שנהפכת לציורית וגמישה יותר. לשונו היא לשון המקרא כפי שקראו אותה בני דורו בתרגומו הערבי של סעדיה גאון. אמנם דונש בן לברט כבר התחיל בשימוש בשפה זו, אבל על ידו נתגבש סגנונה המיוחד, וכך נוצרה אסכולה חדשה של שירה שאבן כלפון "פתח את שעריה". נושאי שיריו של אבן כלפון היו חדשים לספרות של אותם זמנים, לא היחיד בבחינת רעיון דתי או חברתי, אלא הפרט ורגשותיו ומאווייו. לא טובת העדה ושמחתה אלא שמחתו, גורלו וטובתו של האדם עצמו. בכך הוא נחשב יחד עם דונש בן לברט לאחד מראשוני המשוררים של שירת החול הספרדית, הותיר אחריו מספר גדול של שירי יין ושירי חול.
דורית רביד
דורית רביד (נולדה ב-5 בפברואר 1952) היא פרופסור מן המניין לבלשנות ופסיכולינגוויסטיקה התפתחותית בבית הספר לחינוך ובחוג להפרעות בתקשורת באוניברסיטת תל אביב ונשיאת החוג הישראלי לבלשנות.
ביוגרפיה.
דורית רביד גדלה בגבעתיים. את שירותה הצבאי עשתה בין השנים 1969-1971 בנח"ל בגרעין כנרות לאלומות.
רביד היא ממקימי "אגודת אוריינות ושפה", בראשה עמדה במשך שש שנים. היא סגנית-נשיא של IASCL – International Association for the Study of Child Language וחברת האקדמיה האירופית "Academie Europea". בשנות ה-80 ובשנות ה-90 הייתה פעילה ברצ ובמרצ.
את כל תאריה האקדמיים עשתה באוניברסיטת תל אביב, בחוג לבלשנות: את התואר הראשון שלה קיבלה ב-1974 בבלשנות ובספרות אנגלית. את התואר השני בהצטיינות בבלשנות תאורטית והתואר השלישי בבלשנות תאורטית ופסיכולינגוויסטיקה התפתחותית - שניהם בהנחיית פרופסור רות ברמן - קיבלה ב-1978 ו-1988 בהתאמה.
כלת פרס "Franqui" הבלגי (International Francqui Chair in the Humanities 2005, Francqui Foundation).
נשואה, אם לשלושה וסבתא לארבעה נכדים. מתגוררת ביהוד.
עבודתה המחקרית.