קלרנס אלפרד בוטולפסן נולד בעיר סופריור, ויסקונסין. ב-1902 הוא עבר עם משפחתו לעיירה פסנדן שבדקוטה הצפונית, שם הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים המקומיים. בעת לימודיו בבית הספר התיכון, הוא עבד כשולית מדפיס בבית דפוס מקומי. ב-1910 עבר בעל בית הדפוס לארקו, איידהו, רכש את העיתון Arco Advertiser, ושלח את בוטולפסן בן ה-19 לנהל אותו. בוטולפסן רכש בעצמו את העיתון והמשיך להוציא אותו לאור עד 1949. ב-1912 הוא נשא לאישה את אליזבת האנה.
קריירה פוליטית.
ב-27 ביוני 1918 התגייס בוטולספן לצבא ארצות הברית ושירת בו עד לאחר מלאות ארבעה חודשים לתום מלחמת העולם הראשונה והשתחרר במרץ 1919. לאחר המלחמה הוא היה בעל תפקיד מוביל בארגון הלגיון האמריקאי ושימש כמפקד שלו באיידהו ב-1934.
בוטולפסן כיהן כחבר בבית הנבחרים של איידהו החל מ-1921. הוא נבחר מחדש ב-1922, 1926, 1928 ו-1930. בשנים 1925–1927 הוא היה הפקיד הראשי של הבית וכיהן כיושב ראש הבית ב-1931. בשנים 1936–1938 הוא היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית באיידהו.
מושל איידהו.
ב-1938 נבחר בוטולפסן כמושל איידהו ה-17, לאחר שניצח בבחירות הכלליות את המושל הדמוקרטי לשעבר צ'ארלס בנג'מין רוס וגרף 57.30 אחוזים מקולות הבוחרים. בבחירות של 1940 הוא נוצח על ידי צ'ייס קלארק, בהפרש של קצת יותר מ-2,000 קולות, אך ב-1942 הוא שב לכס המושל לאחר שניצח את קלארק בהפרש של קצת יותר מ-400 קולות, ובכך היה הראשון מבין שניים ממושלי איידהו לדורותיהם שכיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות (השני היה ססיל אנדרוס).
בראשית תקופת כהונתו כמושל, חתם בוטולפסן על חוק להקמתה של משטרת המדינה של איידהו. ב-1944, בעודו מכהן כמושל, התמודד בוטולפסן בבחירות על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך נוצח בבחירות הכלליות על ידי הדמוקרט גלן טיילור. כהונתו של בוטולפסן כמושל הסתיימה בינואר 1945.
שנותיו האחרונות.
ב-1946 ניסה בוטולפסן להתמודד על כהונה נוספת כמושל, אך נוצח בבחירות המקדימות על ידי צ'ארלס ארמינגטון רובינס, שנבחר כמושל באותה שנה.
בשנותיו האחרונות שימש בוטולפסן כפקיד הראשי של בית הנבחרים של איידהו וכחבר בצוות של הסנאטור הרמן ולקר. בשנים 1958 ו-1960 הוא נבחר לסנאט של איידהו, וב-1962 העדיף לא להיבחר שוב בשל בריאותו הלקויה.
בוטולפסן היה בונה חופשי פעיל בלשכה הגדולה של איידהו, ושימש כנשיא הלשכה של ארקו. הוא גם היה פעיל בלשכה של בויסי, בארגון רוטרי ובלשכת המסחר של ארקו.
קלרנס אלפרד בוטולפסן נפטר בבויסי ב-18 ביולי 1964, בגיל 72, כתוצאה מסיבוכים של מחלת הנפחת, שממנה הוא סבל בשנותיו האחרונות. הוא נטמן לצד רעייתו בבית הקברות אילקרסט שבארקו. על שמו קרוי פארק בארקו. מסמכיו שמורים בספריית אוניברסיטת איידהו שבמוסקו.
אברהם איבלאגון
הרב אברהם בכור איבלאגון (1846–1933) היה פוסק, היסטוריוגרף ורבה של כרתים.
ביוגרפיה.
נולד בקושטא בשנת התר"ו, למשפחה אשר ככל הנראה מוצאה מהעיירה אלאגון שבאראגון. למד תורה והוסמך לסופר ולמוהל ובגיל 22 נסמך לרבנות. לאחר מכן כיהן כרב בחאניה שבכרתים, שם כיהן כרב קהילת כרתים במשך כ-58 שנים. התכתב עם חכמי דורו, וביניהם רבי רחמים נסים יצחק פלאג'י שכותב לו . שלט במספר שפות ונסע לטורקיה ולמערב אירופה בשליחות קהילתו, ונפגש עם סולטאן טורקיה, מלך יוון ומלך איטליה. הציל ממוות 28 משפחות של יוונים נוצרים, ועל כך הוענק לו אות צלב הזהב. נשלח על ידי ממשלת יוון לשליחות סודית בפריז כדי להשפיע על יהדות העולם לטובת יוון. סייע לפליטי ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, עת הגיעו לחאניה בכ"ז אלול התרע"ה:
כמו כן עסק רבות בדאגה לחינוכם הדתי של ילדי הפליטים, למענם ייסד שתי בתי ספר, אחד בחאניה ובו 25 תלמידים (חציים נתינים צרפתים וחציים אנגלים), והשני בכפר חלפה , בו שוכנו מרבית הפליטים הצרפתים ובבית הספר שהקים למדו כ-60 תלמידים. הוא גם ניחן בכישרונות אומנותיים ונהג להעניק לדורשי שלומו מתנות מעשי ידיו: בשנת 1896 שלח ספר תורה בכתב-ידו לברון גוסטב דה רוטשילד לעילוי נשמת בתו המנוחה; ב-1898 העניק לרב הראשי של צרפת, צדוק כהן, 'ששה זכוכיות מלאות וטובות מן הבא לידי'; בפרוס החגים בשנת 1905 שיגר למזכיר כי"ח שלושה חפצים קטנים מעשה ידיו לחלקם בין בני משפחתו וכתב את עשרת הדברות על גרעין חיטה. סבר כי יש להסביר ככל האפשר את מנהגי הדת היהודית לגויים, כפתרון לאנטישמיות, ואף כתב על כך מסה בשם "יין רקח".
נפטר בחשון התרצ"ד.
משפחתו.
נישא לבת שבע לבית קאריאו ולהם נולדו ארבעה ילדים: יעקב, נסים דוד, שלום, יהודה, וויקטוריה.
טויוטה סיינה
טויוטה סיינה (באנגלית: Toyota Sienna) היא מכונית מיניוואן בגודל מלא המיוצרת על ידי חברת טויוטה החל משנת 1997. הדגם החליף את טויוטה פריוויה שהיה מיניוואן מרווח בעיצוב ייחודי. טויוטה סיינה מיועדת בעיקר לשוק האמריקאי, ומפעלי הייצור נמצאים בארצות הברית.
היסטוריה.
טויוטה סיינה הוצגה לראשונה ב-1997 כמחליפת הדגם "טויוטה פריוויה" שייצורו הופסק זמן מועט קודם לכן, וחלקה פלטפורמה ומנועים עם טויוטה קאמרי. הסיינה נועדה להתחרות במיניוואנים גדולים כמו הונדה אודיסיי, קרייזלר טאון אנד קאנטרי ובדורות המאוחרים גם בדגמים כמו קיה קרניבל וקרייזלר פסיפיקה.
דור ראשון (1997–2003).
הדור הראשון שווק עם גרסאות של שישה ושבעה מקומות ישיבה, ומגוון של רמות גימור.
יחידת ההנעה היחידה הייתה מנוע בנזין v6 בנפח 3,000 סמ"ק עם הספק מרבי של 194 כוחות סוס ותיבת הילוכים אוטומטית.
בשנת 2000 עברה הסיינה מתיחת פנים, שכללה שינוי בעיצוב החיצוני והוספת מערכת תזמון-שסתומים משתנה "vvt-i" שהגבירה את ההספק ל-210 כוחות סוס.
אורך המרכב היה כ-484 ס"מ ובסיס הגלגלים – 290 ס"מ.
רמת הבטיחות כללה מערכת לנעילת גלגלים, ובתור אופציה כריות אוויר ובקרת יציבות.
דור שני (2003–2009).
הדור השני של הסיינה הוצג בתערוכת הרכב בצפון-אמריקה בינואר 2003, עם גידול משמעותי בממדי הרכב: כ-5.08 מטר לאורך, 1.99 לרוחב וגובה של כ-1.75 מטר, ולראשונה עם 8 מקומות ישיבה. יחידת ההנעה כללה מנוע בנזין v6 בנפח 3,300 סמ"ק עם הספק מרבי של 233 כוחות סוס ותיבת הילוכים אוטומטית עם 5 הילוכים. בין שלל הגרסאות שהוצעו עם הדגם הייתה גם אופציה להנעה כפולה.
בספטמבר 2006 הוצגה מתיחת פנים לדגם, שכללה עיצוב חיצוני מעודכן ומנוע חדש בנפח 3,500 סמ"ק עם הספק מרבי של 266 כוחות סוס.
דור שלישי (2009–2020).
בתחילת דצמבר 2009 הושק הדור השלישי של טויוטה סיינה. תחילת השיווק בארצות הברית הייתה בפברואר 2010 ובחודש נובמבר 2011 החל היצוא לדרום קוריאה, מה שהפך את הסיינה למיניוואן הראשון של טויוטה ששווק במדינה זו.
ביולי 2014 החל ייבוא של הדגם לישראל, לראשונה באופן רשמי, על ידי אלבר יבוא-מקביל. באוקטובר 2014 עברה הסיינה מתיחת פנים, שכללה בעיקר שינוי עיצוב חיצוניים ועיצוב פנימי מעודכן.
במרץ 2017 עברה הסיינה מתיחת פנים נוספת, וקיבלה עיצוב חיצוני ופנימי מעודכנים ומודרניים יותר, שדרוג ביחידות ההנעה ובאבזור הבטיחות והנוחות.
הסיינה שווקה עם חמישה רמות-גימור ויחידות הנעה שונות עם הספק מרבי החל מ-187 עד 296 כוחות סוס, כשחלקם נוספו עם מתיחות הפנים.
דור רביעי (2020–הווה).
הדור הרביעי של טויוטה סיינה הוצג ב-19 במאי 2020, עם יחידת הנעה היברידית בלבד. הדור הרביעי הוא הראשון שמיוצר מחוץ לארצות הברית, מכיוון שביולי 2021 הושק קו הייצור של הדגם בסין.
כאמור, מערכת ההנעה היא היברידית בלבד, עם מנוע 2.5 ליטר לצד מנוע חשמלי המספקים בסה"כ כ-245 כוחות סוס.
מפרט הבטיחות כולל כסטנדרט 10 כריות אוויר ומגוון רחב של מערכות בטיחות אוטונומיות מתקדמות.
נתוני מכירות בישראל.
ע"פ נתוני אתר "קארזון" סה"כ נמכרו בישראל משנת 2014 עד 2022 כ-910 יחידות של טויוטה סיינה, כולן מיובאות בייבוא מקביל.
להלן טבלת מכירות של הסיינה בישראל לפי שנים:
יעקב קניזל
רבי יעקב קניזל (קאניזל; היה פעיל במאות ה-15 וה-16), מראשני הפרשנים על פירוש רש"י לתורה, וממנהיגיה הרוחניים של יהדות פאס בדור שלאחר גירוש ספרד.
תולדות חייו ויצירתו.
רבי יעקב קניזל נולד בספרד. שם משפחתו נגזר משמה העיירה קניזל שבמחוז סמורה שבקסטיליה. לאחר הגירוש היגר למרוקו, כנראה אל העיר פאס שאליה היגרו רוב היהודים מספרד ובה נמצא מקום קבורתו. שמו התפרסם בעיקר בזכות פירושו על פירוש רש"י לתורה. הפירוש נדפס בספר בו נכללו פירושים נוספים לרש"י, מהרבנים: שמואל אלמושנינו, אהרן אבו אלדבי, משה אלבילדא הזקן ואברהם בן אליעזר הלוי, תחת הכותרת "פירושים לרש"י זצ"ל". לספר זה שמות נוספים שמסיבה לא ידועה כונו דווקא על שמו של קניזל: "ספר קניזל", או "קובץ קניזל". זמן ומקום ההדפסה לא ידועים, אך לפי השערה היו אלו בעיר קושטא בשנת ה'רפ"ה, (1524/5). רבי יעקב קניזל נחשב מראשוני הפרשנים לרש"י על התורה, אך ברור כי את חיבורו יצר לאחר רבי שמואל אלמושנינו, שאת ספרו הוא מצטט ומזכיר פעמים רבות. ישנה סברה שרבי אליהו מזרחי שאב פירושים רבים מקניזל. פירושיו של קניזל הובאו רבות בספר שפתי חכמים כפי שכתב המחבר, רבי שבתי בס, בהקדמה. הפירושים הוהדרו מחדש כמה פעמים, יחד עם מפרשים נוספים לרש"י.
מקום קבורתו.