דארקו נולד בסנט ג'ון, קנדה. משפחתו עברה לילונייף. שם הוא עבד בסניף מקדונלד'ס בעיר. בשנת 2012, כשהיה בגיל 17, הוא נבחר לצד שישה עובדים נוספים של מקדונלד'ס להופיע בפרסומת לזכיינית שעוררה את העניין שלו במשחק. הוא למד בבית הספר לקולנוע בטורונטו, וסיים את לימודיו ב-2015.
קריירה.
לאחר שסיים את לימודיו הופיע דארקו בפרק במיני סדרה, "Heroes Reborn: Dark Matters". שנה לאחר מכן הופיע בקומדיית המצבים, "מייק איט פופ", במותחן הטלוויזיוני קצר הימים, "עדי ראייה" ובפרק בסדרת הטלוויזיה "ציידי הצללים" עליו חזר בפרק עונה השנייה בשנת 2017.
בשנת 2017 הופיע בפרק בסדרה "עיניים פרטיות" ובתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Save Room for Dessert".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי לצד טיי ווד בסדרת הטלוויזיה "". באותה שנה שיחק בסרט הטלוויזיה "Zombie at 17", ובתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "אימפולס".
בשנת 2019 התארח בפרק בסדרת הטלוויזיה "אלים אמריקאים".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "משפחת אוקטובר" המשודרת בנטפליקס. באותה שנה שיחק בסרט הטלוויזיה "I Will Steal Your Life!", בסרט הטלוויזיה "Imperfect High". ובסרט הטלוויזיה "The Great Christmas Switch".
סמטת המלאכים
סמטת המלאכים (באוקראינית: Алея ангелів) היא אנדרטה בדונצק, אוקראינה שנבתה לזכרם של ילדי דונבאס שנהרגו במהלך המלחמה בדונבאס. בכניסה למתחם ההנצחה נמצאת קשת המעוטרת בעיטורי מתכת דמויי ורדים (המסמלים את העיר דונייצק) השזורים בין תרמילי פגזים וכדורי מקלעים (המסמלים את למלחמה) וכן יונים, שהן סמל השלום. מתחת לקשת מונח לוח גרניט עם השמות לפי הסדר האלפביתי והגילאים של הילדים שנהרגו. שניים מהילדים היו בני פחות משנה. מידות הקשת: גובה 2.5 מטרים ורוחב 2 מטרים.
הלוח ב"סמטת המלאכים" הותקן ב-3 במאי 2015 ובתאריך 5 במאי 2015 הוא נחשף לציבור הרחב. הקשת והלוח עם שמות הילדים הותקנו באוגוסט 2015. בשנת 2018 דיווח UNICEF אוקראינה בטוויטר כי 149 ילדים נהרגו או נפצעו ממוקשים במהלך המלחמה.
ב-1 ביוני 2017 הוקמה האנדרטה לילדי דונבאס ליד הקשת המעוטרת ולוח השמות. האנדרטה נוצרה על ידי הפסל הרוסי דניס סלזנב. הדגם לאנדרטה היה הילד קיריל סידריוק בן ה-12 (29 בספטמבר 2001 – 29 באוגוסט 2014), שנהרג בעת שהגן בגופו על אחותו.
מדי שנה, ביום הילד הבינלאומי, המצוין ב-1 ביוני, מתקיימות באנדרטה עצרות הנחת פרחים ותפילה לזכר ילדי דונבאס שנפלו.
דיאמנדה גאלאס
דיאמנדה גאלאס (באנגלית: Diamanda Galás; נולדה ב-29 באוגוסט 1955) היא מוזיקאית, זמרת-יוצרת, אמנית חזותית, זמרת סופרן, ואקטיביסטית אמריקאית. יצירתה של גאלאס עוסקת בשאלות חברתיות ופעילותה ממוקדת בין היתר בתמות הקשורות לקידום מודעות לאיידס ולזכויות נפגעי המחלה, פגועי נפש, אי צדק פוליטי, רוויזיוניזם היסטורי, ופשעי מלחמה.
ביוגרפיה.
דיאמנדה גאלאס נולדה וגדלה בסן דייגו בקליפורניה, לאם יווניה-אמריקאית ואב מצרי-אמריקאי ממשפחה של יוונים פונטים. הוריה היו מורים והשתייכו לקהילה היוונית-אורתודוקסית, על אף שהיו בעצמם אגנוסטים. אביה של גאלאס ניהל מקהלת גוספל ולימד אותה לנגן על פסנתר כשהייתה בת שלוש וחשף אותה למוזיקה קלאסית, ג'אז של ניו אורילנס, רבטיקו, בלוז וסגנונות מוזיקה מסורתיים אחרים. גאלאס גם לקחה שיעורים בצ'לו וכינור, ולמדה מגוון סגנונות מוזיקליים. בגיל ארבע עשרה ניגנה עם הלהקה של אביה, בעיקר מוזיקה יוונית וערבית. הופעת הבכורה שלה כסולנית הייתה עם התזמורת הסימפונית של סן דייגו איתה ניגנה את קונצ'רטו מס' 1 של בטהובן.
מגיל צעיר החלה להתעניין בספרות גותית ואפלה והושפעה בעיקר מהמרקיז דה סאד, ניטשה, אנטונן ארטו ואדגר אלן פו. בשנות השבעים למדה ביוכימיה באוניברסיטת דרום קליפורניה והתמחתה באימונולוגיה והמטולוגיה. בהמשך, למדה בתוכנית לתואר שני של מחלקת המוזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו במהלכה החלה לפתח את טכניקת הקול הייחודית שלה.
מוזיקה.
בשנות השבעים המוקדמות גאלאס וחברה, נגן הקונטרבס מארק דרסר, הצטרפו ללהקת הג'אז Black Music Infinity שכללה את המתופף סטנלי קראוץ' , החצוצרן בובי ברדפורד , נגן הקורנית בוץ' מוריס , החלילן ג'יימס ניוטון ונגן הסקסופון דוד מוריי . לאחר מכן שיתפה פעולה עם חברי להקת "CETA IV" מסן דייגו שכללה את הסקסופוניסט ג'ים פרנץ' איתו הקליטה את האלבום "If Looks Could Kill" משנת 1979, יחד עם הגיטריסט וטכנאי הסאונד הנרי קייזר . באותה שנה היא למדה בצרפת והכינה את הופעת הבכורה שלה בפסטיבל אביניון – היצירה "Un Jour Comme un Autre""" ("יום כמו כל יום") מאת מלחין האוונגארד וינקו גלובוקר שהיא אופרה המבוססת על תיעוד שנעשה על ידי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל של מעצרה ועינויה של אישה טורקית שנחשדה בבגידה.
בזמן שהייתה בפריז גאלאס פגשה את המלחין והארכיטקט היווני יאניס קסנאקיס ושרה את יצירתו "אקנתוס" עם האנסמבל של המכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי ב-1980. לאחר חזרתה לארצות הברית, הופיעה גאלאס עם יצירה נוספת של קסנאקיס, "N'Shima" (מהמילה העברית "נשימה") – יצירה לשני קולות סופרן – בהופעת הבכורה של היצירה בניו יורק ב-1981.
גם אלבום הסולו הראשון של גאלאס, "The Litanies of Satan" ("התחינות של השטן") שיצא לאור ב-1982, הוא יצירה אופראית. האלבום כולל שתי יצירות בלבד: אחת בת 12 דקות בשם "Wild Women with Steak-Knives" ("נשים פראיות עם סכיני סטייק"), והיצירה "תחינות השטן" כשם האלבום, שהיא אדפטציה לקטע משירו של שארל בודלר "פרחי הרע". אלבומה השני, "דיאמנדה גאלאס" (1984) כלל אף הוא רק שתי יצירות ארוכות: "פנאופטיקון", שהוקדש לג'ק הנרי אבוט , שתיאר בספרו האוטוביוגרפי את חוויותיו כאסיר במערכת בתי הסוהר, ו-"Tragoudia Apo To Aima Exoun Fonos" ("שיר מדם הנרצחים"), יצירה ביוונית שהוקדשה לאסירים פוליטיים ביוון שנרצחו או הוצאו להורג בזמן המשטר הצבאי ביוון בין השנים 1967–1974.
גאלאס החלה לכתוב ולעסוק בנושא האיידס ב-1984, בזמן שהתגוררה בסן פרנסיסקו, ויצרה את הטרילוגיה "Masque of the Red Death" ("מסכת המוות האדום") טרילוגיה אופראית שכללה את האלבומים "The Divine Punishment" ("העונש האלוהי"), "Saint of the Pit" ("קדוש הבור") משנת 1986 ו-"You Must Be Certain of the Devil" ("אתה חייב להיות בטוח בשטן") משנת 1988. בשלוש העבודות גאלאס תיארה את הסבל של חולי איידס והאדישות של החברה אליו. אחיה של גאלאס, המחזאי פיליפ-דמיטרי גאלאס, חלה באיידס זמן קצר לאחר שהחלה בהקלטות הטרילוגיה ומת בשנת 1986.
ב-1989 גאלאס השתתפה באלבום "Moss Side Story" של המוזיקאי האנגלי בארי אדמסון, בו שרה את שיר הפתיחה "On the Wrong Side of Relaxation". ב-1992 הוציאה גאלאס את האלבום Vena Cava, שכלל סדרה של קטעי קול ללא ליווי שהוקלטו במרכז לאמנות אוונגארד "The Kitchen" בניו יורק. בתקליט הבא שלה "The Singer" מ-1992 גאלאס שינתה כיוון לבלוז מסורתי, וביצעה גרסאות כיסוי עם פסנתר וקול בלבד, בין היתר לשירים של וילי דיקסון, רוי אקאף , וסקרימינג ג'יי הוקינס ולשיר Gloomy Sunday. חלק מהשירים הופיעו בקלטת הווידאו בשם "Judgement Day" שיצאה לאור ב-1993. שני קטעים משירי הקלטת הופיעו בפסקול הסרט "רוצחים מלידה" של אוליבר סטון.
בשנים הבאות גאלאס עבדה בשיתופי פעולה עם מוזיקאים שונים. היא עבדה עם הבסיסט של לד זפלין ג'ון פול ג'ונס שהפיק עבורה את האלבום "The Sporting Life" מ-1994. הם הופיעו יחד בסיבוב ההופעות שנלווה ליציאת האלבום, כמו גם בתוכנית הפופולרית של ג'ון סטיוארט ב-MTV. ב-1995 גאלאס שרה בשני שירים של להקת הסינת'פופ אירייז'ר, באלבום הסטודיו השביעי שלהם, שנקרא על שמם. בשנה שלאחר מכן היא השתתפה באלבום המחווה לאדגר אלן פו "Closed on Account of Rabies", בו אמנים שונים, ביניהם איגי פופ, דבי הארי, מריאן פיית'פול וג'ף באקלי, הקריאו יצירות שונות של הסופר והמשורר האגדי. גאלאס הקריאה את הסיפור "החתול השחור".
ב-1998 גאלאס הוציאה את האלבום "Malediction and Prayer" ("קללה ותפילה") שהוקלט בהופעות חיות בשנים 1996 ו-1997. היא עבדה עם להקת Recoil , פרויקט של המוזיקאי אלן ויילדר שפרש מדפש מוד, באלבום Liquid שיצא בשנת 2000, בו היא הייתה הזמרת הראשית בסינגל הראשון של האלבום "Strange Hours", עבורו היא כתבה את המילים, וכזמרת רקע בשני שירים נוספים. האלבום הבא של גאלאס "Defixiones: Will and Testament" עסק ברצחי העם הארמני, היווני-פונטי והאשורי שהתרחשו בין השנים 1912 ל-1923. שם היצירה מתייחס למשאלותיהם האחרונות של המתים – defixiones הם קמעות-קללה שנפוצים ביוון, באסיה הקטנה ובמזרח התיכון, אותם מניחים בבתי קברות קרובי המשפחה להזהיר נגד פגיעה או חילול הקברים. האלבום יצא לאור ב-2003 בו זמנית עם "La Serpenta Canta", אלבום הופעות חיות שהוקלט בין מאי 1999 לנובמבר 2002.
ב-2008 יצא לאור אלבומה "Guilty Guilty Guilty", שכלל מבחר גרסאות כיסוי לשירים שבצעירותה ניגנה בפסנתר בלהקה של אביה, בעיקר שירי אהבה ישנים. האלבום הוקלט בהופעה ביום ולנטיין בKnitting Factory בניו יורק ב-2006.