אזור גבעי זה מכסה שטח של 242 קמ"ר מדרום לכפר סלאמטה, והוא נגיש רק באמצעות שבילים. השדות מכסים רק עשרה אחוזים מהשטח, וערוכים טרסות הניתנות להצפה, ולצידם שוכנים כפרים ומקבצי בקתות. האזור עשיר במערות ובממצאים ארכאולוגיים. בני הבסארי מכנים את עצמם בשם "בליאן" (Beliyan), בעוד ש"בסארי" הוא השם שניתן להם על ידי בני הפולה. עד המאה ה-20, נבנו בתי הכפר העגולים באזורים מוגבהים, סביב רחבה מרכזית, והם נשאו גג עשוי קש. ברחבה המרכזית נבנה מבנה מרכזי שכּוּנה בשם "אמבופור" (Ambofor) וזה משמש למגורי בני הנוער, ולשמירת חפצי פולחן. כיום בונים התושבים מבנים פזורים וארעיים, והכפרים העתיקים משמשים רק לחגיגות ולטקסים מסורתיים.
הבסארי מחלקים את מעגל החיים לשבעה שלבים, הן לגברים והן לנשים, וכל אחד מהם מתאפיין בתודעה שונה ובמחויבות רבות יותר לקהילה. המעבר משלב לשלב נערך במסגרת טקסים ומבחנים שונים, המלווים בריקודים ובמשחקי דמויות, המשתנים בהתאם לשלבים. לעיתים בגדי הדמות מורכבים ביותר, ולעיתים אין לה ביטוי אלא בהשמעת קולות. השלב החשוב ביותר הוא זה שלב החניכה הנמשך חמש שנים ומלווה במבחנים רבים וארוכים; אך החלוקה לשלבים הולכת ומאבדת מחשיבותה. המטאפיזיקה של בני הבסארי גורסת כי כל היצורים החיים - בני אדם, בעלי חיים וצמחים - הם חלק מקוסמוגוניה אחת, והטבע נשלט על ידי כוחות על-טבעיים.
בני הבדיק, אזור בנדפאסי.
שטחו של שטח זה הוא 181 קמ"ר, והוא משתרע בנוף של הרים ועמקים. תשעה כפרים (i-kon) שוכנים באזור, והם בנויים בצפיפות. תשעת הכפרים האלה מיועדים כיום לעריכת טקסים וחגיגות בלבד, אך חל איסור לעוזבם. בתיהם בנויים מקירות בוץ, לפי קרבת דם (קלאן או "איאנגה" Iyanga), היינו, שכל מתחם מיועד עבור ראש המשפחה, נשותיו, אחיו וכל ילדיהם הרווקים והנשואים. לעומת זאת, חיי היום-יום של הכפריים מתנהלים בבתי חזרן מפוזרים וארעיים, אותם ניתן להזיז ממקום למקום בהתאם לצרכים.
גם הבדיק מחלקים את מעגל החיים לקבוצות גיל, אך רק אצל הגברים, ותפיסתם המטאפיזית דומה לזו של הבסארי.
בני פולה, אזור דינדפלו.
אזור זה משתרע על-פני שטח של 79 קמ"ר. אופיו הררי ובמרכזו רמה שבה חמישה כפרים. הוא מתאפיין בצוקים, במפלי מים ובסלעים מזדקרים המכוסים בצמחייה. עם זאת, כפריהם של בני הפולה פזורים גם באזוריהם של הבסארי והבדיק, בעיקר במישורים המאפשרים מרעה.
בני הפולה נבדלים מהבסארי והבדיק בדתם, שכן הפולה הם מוסלמים, וכפריהם ערוכים סביב מסגדים. גם כלכלתם נבדלת מזו של שכניהם, שכן היא התבססה בעבר רק על חוואות וגידול מקנה, אם כי כיום, בעקבות מגעיהם עם הקבוצות האחרות, עוסקים הפולה גם בחקלאות.
לואי (סדרת טלוויזיה)
לואי (באנגלית: Louie) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיה דרמטית שחורה, והיא עוסקת בחייו של הקומיקאי לואי סי. קיי., המשודרת משנת 2010 ברשת FX Networks. הסדרה כללה חמש עונות.
הסדרה נכתבה, נערכה, בוימה והופקה על ידי לואי סי. קיי.. שיר פתיחה של הסדרה הוא "Brother Louie" בביצוע להקת "Stories".
תקציר העלילה.
הסדרה מבוססת על חייו של לואי סי. קיי. הוא מתאר בה את חייו כקומיקאי וכאב לשתי בנות. הסדרה מלווה בקטעי סטנדאפ מהמועדון בו הוא מופיע באופן קבוע בניו יורק, "מרתף הקומדיה".
בסדרה מוצגים חייו בתור גרוש בודד. הוא מספר על מפגשיו עם בנותיו, על פי הסכם המשמורת עם גרושתו; על דייטים כושלים שהיו לו; ועוד.
בסדרה מופיעים אורחים ידועים, בהם חברו כריס רוק, ג'יי לנו ודייוויד לינץ'. ג'רי סיינפלד הופיע בעונה השלישית כאשר התחרה עם לואיס סי. קיי. על קבלת תפקיד מנחה התוכנית "Late Show" במקום דייוויד לטרמן.
אמירותיו של לואי סי. קיי. בסדרה נתפסות לעיתים כבוטות וחסרות עכבות.
הסתדרות עובדים החקלאית
קונוויי
קונווי
קונווי (בוולשית: Conwy) היא עיירה וקהילה, בירת מחוז קונווי במרכז החוף הצפוני של ויילס. העיירה שוכנת בצד המערבי של שפך נהר הקונווי, קהילת קונווי (אשר נכללות בה מספר עיירות בסביבה) כוללת נכון לשנת 2011 14,723 תושבים.
היסטוריה.
העיירה הוקמה בין 1283 ל-1289 על ידי מלך אנגליה אדוארד הראשון, כשהיא שוכנת בין חומות העיר שבמרכזם טירת קונווי. הטירה והעיירה הצמודה לה נבנו לאחר הכיבוש האנגלי של נסיכות ויילס והן נועדו לשמש מוקד כוח אנגלי בצפון ויילס, בעשורים הראשונים אף הורשו לגור בעיירה רק תושבים אנגלים. קונווי הוקמה סביב 'מנזר אברקונווי' אותו הקים ל'ואלין הגדול ושם אף נקבר, עם הקמת העיירה האנגלית הועברו נזירי המנזר דרומה משם והוקם מנזר חדש מחוץ לעיירה.
בתקופה זו היא נקראה 'אברקונווי' ("שפך נהר הקונווי") על שם המנזר ששכן במרכזה וכך היא נקראה עד המאה ה-19 כאשר שמה קוצר לקונווי. בשנת 1826 הושלמה בנייתו של גשר תלוי שתוכנן על ידי תומאס טלפורד, הוא נבנה כך שישתלב עם הטירה שניצבה בצד המערבי שלו והוא נועד לשמש את הכביש החדש שנבנה גם הוא. בשנת 1850 הושלמה בנייתו של גשר נוסף לשימוש קו הרכבת של צפון ויילס, הוא נבנה בצמוד לגשר הראשון. במשך השנים נבנה אף כביש שלישי מודרני יותר לשימוש תנועת רכבים.
גאוגרפיה ותחבורה.
קונווי ממוקמת בגדה המערבית של נהר הקונווי, בסמוך לשפכו בים האירי במרכז החוף הצפוני של ויילס. כביש ה-A55 חוצה את העיירה ממזרח למערב, כאשר הוא עובר את הנהר באמצעות מנהרה (מנהרת קונווי). כ-20 ק"מ במעלה הכביש לכיוון מזרח נמצאת בנגור ובהמשך האי אנגלסי, כ-35 ק"מ במורד הכביש לכיוון מערב נמצא הגבול עם אנגליה והעיר צ'סטר. כביש מרכזי נוסף היוצא הקונווי הוא ה-A470 אשר יורד לכיוון דרום בחלקו לאורך נהר הקונווי, חוצה את שמורת סנודוניה ועובר בבטווס-אי-קוייד, פסטיניוג ודולגל'אי. בנוסף, במרכז קונווי עובר קו רכבת שנבנה לאורך החוף הצפוני של ויילס ושלוחה שלו יוצאת מהעיירה לכיוון דרום עד לפסטיניוג, כיום הרכבת משרתת בעיקר את התיירים הרבים הפוקדים את עיירות צפון ויילס.
לאורך הגדה המזרחית של הנהר, אל מול מרכז העיירה ההיסטורי, נמצאת העיירה צומת ל'נדידנו שנכללת אף היא בקהילת קונווי. מצפון לקונווי על חצי האי קריד'ין נמצאת העיירה ל'נדידנו ומעליה בקצה של חצי האי נמצאת גבעת אורם (Great Orme). בהמשך רצועת החוף ממזרח לחצי האי קריד'ין נמצאת העיירה מפרץ קונווי, שיחד עם קונווי ול'נדידנו מהוות אזור תיירות חשוב בצפון ויילס.
ביאטה אוזה
ביאטה אוזה-רוטמונד (בגרמנית: Beate Uhse-Rotermund Köstlin ; 25 באוקטובר 1919 – 16 ביולי 2001) הייתה אשת עסקים וטייסת גרמניה, טייסת הפעלולים האישה היחידה בגרמניה בשנות השלושים. אחרי מלחמת העולם השנייה פתחה את חנות אביזרי המין הראשונה בעולם, והחברה שייסדה Beate Uhse AG נסחרת כיום בבורסה הגרמנית, ונחשבת למובילה בעולם במכירת אביזרי מין. החברה אחראית גם להפעלת ערוצי טלוויזיה ברשתות כבלים בעולם.
ראשית חייה.
אוזה-רוטמונד, הצעירה מבין שלושה אחים, נולדה בשם ביאטה קוסטלין בוורגנאו שליד קראנץ, במזרח פרוסיה. אביה, אוטו קוסטלין היה חוואי, ואמה דר' מרגרט קוסטלין הייתה אחת מחמש רופאות הנשים הראשונות בגרמניה.
בגיל שמונה, אחיה הגדול סיפר לה את המיתוס של איקרוס ביאטה התעניינה בסיפור מאוד, ובמיוחד מרעיון התעופה. כל כך סוקרנה עד שאספה נוצות של תרנגולות והדביקה אותן יחד למעין כנפיים - וכך יצאה לטיסה הראשונה שלה שהייתה קפיצה ממרפסת הוריה.
ביאטה הייתה ילדה פרועה, אך הוריה לא ניסו לדכא אותה, אלא עודדו אותה ללכת בעקבות חלומותיה. הם שלחו אותה לבתי ספר טובים ולפנימיות פרטיות שביניהן אודינוולדשול שנמצאת במחוז הפנהיים. הוריה האמינו שיש לדבר עם ילדיהם בגיל מוקדם על מיניות, וכך עשו. ביאטה דיברה בחופשיות עם הוריה על מיניותה ועל אמצעים למניעת הריון.
קריירת הטיסה.
בגיל 16 נסעה ביאטה קוסטלין לאנגליה כדי ללמוד אנגלית ולעבוד כאו-פר. לאחר שנה חזרה לבית הוריה, לשביעות רצונם המשיכה בלימודיה בכלכלת בית.
במהלך ביקור בברלין, אביה נפגש עם מר סכסנברג (Sachsenberg), מרצה לספורט מוטורי מטעם מועדון האירו הגרמני - ארגון ללא מטרות רווח המיועד לטיסה. הוא התלונן בפניו על ה"שגעון" הטיסה של ביתו, ועל הרעיון ה"מגוחך" של נשים טסות. סכסנברג דווקא התלהב מהרעיון, ושלח לביאטה מידע על קבלת רישיון טיס.
הוריה נכנעו לבקשותיה החוזרות, ובשנת 37 הצטרפה ביאטה לבית הספר לטיסה Rangsdorf, שליד ברלין. בחודש אוקטובר ביום ההולדת ה-18 שלה, קיבלה את רישיון הטיס. בשנת 1938 היא עברה את בחינת טייס הפעלולים, וזמן קצר לאחר מכן התחרתה במירוץ בבלגיה. היא זכתה בקטגוריה שלה, וגם במקום השני הכללי בנחיתה, ובמקום השלישי ב"טיסה דייקנית".
היא עבדה בחברת מטוסי "באקר" (Bücker) כטייסת ניסוי, ולאחר מכן, בגיל 19, כטייסת משלוחים למפעל "פרידריך תעשיות אוויר" (Friedrich aircraft). זמן קצר לאחר מכן, היא קיבלה בקשה מחברת הסרטים UFA לעבוד ככפילה בסרטים. היא עבדה עם האנס אלברס, כוכב קולנוע שהעריצה במיוחד, ועם עוד רבים אחרים. בסרט התעמולה הגרמני "Achtung! Feind hört mit!" (שימו לב- האויב מאזין!) היא ביצעה פעלולים ככפילה עבור השחקן הגרמני René Deltgen.