מארי קלייר בלייס נולדה בשכונה בשם לימילו (Limoilou) שבקוויבק, קנדה, להוריה פרננדו וורוניקה נוטין בלייס. בלייס החלה לכתוב בגיל עשר, דבר שעורר התנגדות בביתה כמו גם בבית הספר בו למדה - שהיה מנזר קתולי. בלייס למדה עד גיל 15, אז עזבה את בית הספר כדי לעזור לפרנס את משפחתה לבקשת הוריה, משום שהייתה המבוגרת מבין חמשת אחיה. היא עבדה בתור סטנוגרפית אצל מעסיקים שונים, אך המשיכה לכתוב בלילות בבית הוריה - אותו עזבה בהגיעה לגיל 18. בגיל 18 שכרה דירה משל עצמה בקוויבק ולמדה ספרות צרפתית באוניברסיטת לבל, שם הכירה את הכומר ז'ורז 'אנרי לבסק () שהתרשם מהסיפורים המוקדמים שכתבה, ודחק בה להמשיך ולכתוב. בגיל 20, בשנת 1959, פרסמה בלייס את הרומן הראשון שלה: "החיה היפה" ("La belle bête)". כשנה לאחר מכן, בשנת 1960 פרסמה בלייס את הרומן השני שלה: "ראש לבן" ("Tête blanche)", קיבלה מלגה מטעם המועצה לאומנויות של קנדה, וגרה בפריז במשך שנתיים, שם המשיכה את לימודיה ולמדה ספרות וקולנוע.
בשנת 1963, בתמיכתו של המבקר האמריקאי אדמונד וילסון () זכתה בלייס במלגת גוגנהיים, דבר שאפשר לה לעבור לקיימברידג' שבמסצ'וסטס, שם גרה וכתבה במשך כמה שנים. לאחר מכן, עברה בלייס לוולפליט שבמסצ'וסטס כדי לגור יחד עם חברתה מרי מייגס שפגשה בקיימברידג', אליה התלוותה גם בת זוגה. בשנת 1971, בעקבות מלחמת וייטנאם, עזבה בלייס את קיימברידג' וחילקה את זמנה בין מונטריאול לפריז, שם חקרה מערכות יחסים הומוסקסואליות כתחום ספרותי. כיום, שוהה בלייס בעיקר בקוויבק, בבקינגהמשייר שבאנגליה, ובאיי הקיז שבפלורידה.
פעילותה המקצועית.
את הרומן הראשון שכתבה, (La belle bête,1959), פרסמה בלייס בגיל עשרים, רומן שמבקרים רבים טענו כי אינו מוסרי. למרות זאת, בעזרת אמונתו ותמיכתו של לבסק בה כסופרת, התפרסם הרומן ברחבי קנדה. ב-1960 פרסמה בלייס את הרומן השני שלה, ראש לבן (1960,Tête blanche). שני הרומנים הראשונים שכתבה שיקפו את הסגנון של בלייס, ושמו במרכז את דיכוי מעמד הפועלים – נושא שהיווה חלק משמעותי משנות חייה המוקדמות.
בשנת 1965 פרסמה בלייס את הרומן (1965,Une saison dans la vie d’Emmanuel), יצירה הנחשבת לחשובה ולמקורית ביותר שלה, וביססה את התדמית שלה כסופרת מוכשרת. בזמן שהותה במונטריאול כתבה בלייס את הרומן דוד מככב (David Sterne), המשקף את רגשותיה ביחס למלחמת וייטנאם, ומעביר מסרים מגני אלימות. בשנות השבעים, בעקבות הכרותה של בלייס עם מרי מייגס, וחשיפתה לאורך החיים שלה כלסבית, שינתה בלייס את תחום הכתיבה שלה וחקרה אהבה הומוסקסואלית כתחום ספרותי. באותן שנים היא כתבה את ספריה הזאב (Le Loup, 1972) ולילות המחתרת (Les Nuits de l’underground, 1978) בנושא. בספריה ג'אולונאי, ג'ואלוניה שלו (1973,Un Joualonais, sa Joualonie ) וקשר פריזאי (Une Liaison parisienne, 1975) עוסקת בלייס בנושא הזהות הלאומית וזונחת את הנושאים הרגשיים, מערכות היחסים, ומאבקיו של האינדיבידואל. לנושאים אלו חזרה בשנת 1979 כשכתבה שתי יצירות העוסקות בקשייו ומורכבות חייו של האדם, שתיהן כתובות בסגנון המשלב שירה ופרוזה: החירש בעיר (Le Sourd dans la ville, 1979) והו, ורטיגו (Ou, Le vertige 1982). בספרה מלאך הבדידות (’,Ange de la solitude1989) חזרה בלייס לנושא עליו כתבה בשנות השבעים ותיארה אהבה לסבית ובשנת 1993 פרסמה ספר על חוויותיה כסופרת ושמו פתקים אמריקאים (Notes américaines, 1993). שנתיים לאחר מכן, בשנת 1995 פרסמה בלייס את הספר הראשון בסדרת הרומנים שלה צמאים( Soifs). כתיבת הסדרה ארכה כעשרים שנה ואת הספר האחרון בה פרסמה בלייס בשנת 2018. ב-2002 בלייס פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה מפגשים אנושיים (Des Rencontres humaines, 2002). מרבית הקריירה המקצועית של בלייס התמקדה בכתיבת רומנים, אך במהלך חייה כתבה גם תשעה מחזות ופרסמה שלושה ספרי שירה.
יצירות.
יצירות נוספות.
"Les voyageurs sacrés"(1966)
שרלוט גריי
שרלוט גריי (באנגלית: Charlotte Gray) היא סופרת והיסטוריונית בריטית-קנדית שכתבה 11 ספרי ביוגרפיה זוכי פרסים. היא תרמה רבות לחקר ההיסטוריה של קנדה, וקיבלה חמישה תוארי דוקטור של כבוד מחמש אוניברסיטאות שונות. גריי נולדה באנגליה אך היא מתגוררת באוטווה שבקנדה כבר 42 שנה.
קורות חיים.
שרלוט גריי נולדה בשפילד שבאנגליה. היא קיבלה את התואר הראשון שלה בהיסטוריה מודרנית מאוניברסיטת אוקספורד, ולאחר מכן סיימה תואר שני בבית הספר לכלכלה בלונדון.
גריי גרה כיום בשכונת ניו אדינבורו באוטווה, קנדה עם בן זוגה ג'ורג' אנדרסון. לזוג יש שלושה בנים.
קריירה.
גריי התחילה את קריירת הכתיבה שלה באנגליה כעורכת במגזין וכבעלת טור בעיתון. בשנת 1968 היא קיבלה את פרס "קתרין פקנהם" לעיתונאי או לעיתונאית המבטיחים ביותר בבריטניה מתחת לגיל 30. ב-1979 עברה לקנדה ועבדה במשך 15 שנה כפרשנית פוליטית, כמבקרת ספרים וככותבת טורים במספר מגזינים (ביניהם- Report on Business, Saturday night ,the Financial Post magazine ,Chatelaine). גריי מספרת שבזמן שעבדה כעיתונאית היא התעניינה כל כך בשאלות על סיפור הרקע, שהיא שכחה מהשאלות הפוליטיות. בעקבות זאת החליטה לעבור מעיסוק בעיתונאות לכתיבת ספרים ביוגרפיים. במהלך השנים שרלוט גריי הייתה פעילה מאוד בקידום הערכים וההיסטוריה של קנדה. היא הופיעה והרצתה באירועים חגיגיים כדוגמת חגיגות 150 שנה לקנדה, הייתה חלק ממועצת המנהלים של פסטיבל הסופרים הבינלאומי באוטווה במשך 12 שנים ושימשה כיו"ר מועצת המנהלים של החברה הלאומית להיסטוריה של קנדה. כיום גריי היא פרופסור מן החוץ במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת קרלטון, חברה באגודת" סר וינסטון צ'רצ'יל" באוטווה, חברה בוועדת המכון לאמנות בקנדה (Institut de l’Art Canadien) וחברה בוועדה של פרס קרול שילדס הקנדי-אמריקאי לספרות.
ספרים ופרסים.
גריי ראתה שאין התייחסות לנשים, לחשיבותן, ולתפקידן בהיסטוריה הקנדית, ובחרה לכתוב את שלושת הספרים הראשונים שלה (וספרים נוספים לאחר מכן) על תרומתן של נשים בהיסטוריה הקנדית. ב-1997 פורסם ספר הביוגרפיה הראשון שלה "Mrs. King: The Life &amp; Times of Isabel Mackenzie King". ספריה של גריי זכו להצלחה רבה. בשנת 2014, על פי ספרה "Gold Diggers", נוצרה סדרת הטלוויזיה Klondike של ערוץ דיסקברי האמריקאי, וכן הסרט התיעודי של PBS על הבהלה לזהב.
ספריה של גריי הם:
גריזלדה פולוק
גריזלדה פולוק (באנגלית: Griselda pollock נולדה ב -11 במרץ 1949) היא היסטוריונית בריטית של האמנות. היא פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטת לידס שבאנגליה, וזכתה בפרס הולברג לשנת 2020.
פולוק מהווה דמות מרכזית בקידום הטענה כי גישות פמיניסטיות לחקר האמנות אינן רק נספח, אלא קריטיות לפרויקט של חשיבה מחדש על תפקיד האמנות בחברה, עד כה כיוון שהחברה מבוססת על אי שוויון בין המינים.
חיים אישיים.
פולוק נולדה ב -11 במרץ 1949 לאלן וינסטון סטן פולוק וקתלין אלכסנדרה סינקלייר פולוק בדרום אפריקה. בשנת 1956 היא עברה יחד עם משפחתה לקנדה. בשנת 1962, היא היגרה בשנית עם משפחתה לבריטניה. בשנת 1980 היא התחתנה עם אנטוני בראיינט.
השכלה וקריירה.
בשנת 1970 סיימה פולוק בהצטיינות תואר בהיסטוריה מודרנית באוניברסיטת אוקספורד. היא סיימה תואר שני בהצטיינות בתולדות האמנות, במכון קורטולד, אוניברסיטת לונדון ב-1972 . לאחר סיום התואר השני היא לימדה באוניברסיטת קנטרברי לאמנות, אוניברסיטת רדינג ואוניברסיטת מנצ'סטר. ב-1977 היא עברה לאוניברסיטת לידס בתור מרצה לתולדות האמנות והקולנוע. בשנת 1980 היא קיבלה את תואר הדוקטורט שלה. היא כתבה את עבודת הדוקטורט שלה על גישות המודרניזם באמנותו של וינסנט ואן גוך.
פולוק עלתה לדרגת מרצה בכירה בשנת 1987. בשנת 1990 היא קיבלה כיסא אישי בהיסטוריה חברתית וביקורתית של האמנות. בשנת 2001 היא מונתה לתפקיד מנהלת המרכז לניתוח תרבות, תיאוריה והיסטוריה כפרופסור להיסטוריה חברתית וביקורתית לאמנות. בשנת 2014 ו-2015 היא יעצה לביאנלה של איסטנבול (תערוכת אמנות עכשווית בינלאומית) ה-14: "תיאוריה של צורות מחשבה", יחד עם עוד שני אמנים, ביניהם ברכה אטינגר. ב-2019 הוענק לפולוק, יחד עם דניאלה לוקסמבורג, מענק כבוד ממכון קורטולד לאמנות, בהוקרה על תרומתן היוצאת מן הכלל לאמנות החזותית. בשנת 2020 היא זכתה בפרס הולברג על התרומות פורצות הדרך שלה לתולדות האמנות הפמיניסטית ולימודי התרבות. פולוק מתמחה ב: לימודים פמיניסטיים באמנות החזותית; לימודים קריטים [GK1] של אמנות עכשווית (תוכנית בינלאומית ללימודי תואר שני); התרבות הפמיניסטית; ניתוח תרבותי, תיאוריה והיסטוריה; היסטוריות חברתיות של האמנות; טראומה ואסתטיקה; אוֹפֵּרָה.
רוברט טלבוט קלי
רוברט טלבוט קלי (באנגלית: Robert Talbot Kelly; 1861–1934) היה צייר נוף וז'אנר סופר ומאייר אנגלי.
ראשית חייו.
קלי נולד בבירקנהד, צ'שייר, בנו של צייר הנוף והדיוקנאות האירי, רוברט ג'ורג' קלי. הוא עזב את בית הספר בשנת 1876 כדי להתחיל לעבוד במשרד של סוחרי כותנה, אך קיבל גם חינוך לאמנות מאביו.
במצרים.