Brainiac עוסקת בבחינת ובמימוש תאוריות מדעיות שונות ובביצוע ניסויים תוך שילוב הומור. התוכנית נשענת בעיקר על נושאים מדעיים העוסקים בתחומי הכימיה, הפיזיקה ולעיתים רחוקות גם הביולוגיה. אף שתוצאות הניסויים בתוכנית פועלות לרוב על פי הכללים והתאוריות הנכונות, הן אינן באות להמחיש את האמת באשר לספקה המדעית, שכן כל תוצאת ניסוי, בין אם נכונה או לא - נקבעת כנכונה באופן שלא ניתן לערעור על ידי המנחה.
פורמט התוכנית.
בכל תוכנית עולות מספר תהיות מדעיות. כמו כן, מוצגות תשובות, לעיתים ביזריות, לשאלות ובעיות נפוצות.
בתוכנית קיימת סוג של "היררכיה" בה הקובע הוא האמונד, מנחה התוכנית, וצמד המדענים (שגם הם אנשי טלוויזיה פופולריים בבריטניה): ג'ון טיקל ושארלוט הדסון. אחר-כך, ישנם ה"נסיינים" (Brainiacs) שמארגנים, מבצעים ושעליהם מתבצעים הניסויים בתוכנית.
הנסיינים "זוכים" להתעללות מילולית מצד המגיש ולהטחות על רוע עבודתם, תוך שילוב הומור על אופן פעולתם.
אנשי התוכנית מציגים שנאה לקרוואנים ולמוזיקת רוק משנות ה-90. כמעט בכל תוכנית קרוואן מושמד או ניזוק על ידי פיצוץ, הבערה, הפלה ממנוף או מחיצה.
היסטוריה.
עונה ראשונה.
העונה הראשונה שודרה לראשונה בשנת 2003 (בבריטניה). העונה עסקה בעיקר בביצוע ניסויים ותאוריות שונות (לדוגמה: האם 100 טלפונים סלולריים יכולים לבשל ביצה?)
בכל הפרקים הייתה פינה אחת קבועה: הכנסת חפץ לא שגרתי לתנור מיקרוגל במטרה לראות מה יקרה.
עונה שנייה.
העונה השנייה שודרה בשנת 2004 (בבריטניה). בדומה לעונה הראשונה, עסקה התוכנית בביצוע ניסויים, אך הפעם הוספו לה פינות קבועות רבות (כל פינה אורכה עד דקות ספורות, ואז חוזרים מהפינה להמשך התוכנית):
לקראת סוף כל תוכנית מוצג משחק סנוקר, המתמשך לאורך כל העונה, בין נסיין של התוכנית למומחה סנוקר. בכל סיום תוכנית מצליח בכל פעם שחקן הסנוקר המקצועי להכניס כדור אחד לחור. הכדור מפעיל מתג הגורם להפעלת מטען שלבסוף גורם לקרוואן אחד להתפוצץ.
עונה שלישית.
העונה השלישית עלתה לאוויר ב-25 באוגוסט 2005 (בבריטניה). בנוסף לניסויים הוספו עוד מספר פינות קבועות קטנות בכל תוכנית:
לקראת סוף כל תוכנית נערך משחק גולף. מול נסיין התוכנית התייצב שחקן גולף מקצועי אשר זכה לבצע את כל החבטות במשחק ולהכניס את הכדור לחור (אם כי לעיתים בדרכי מרמה). בכל פעם שהוכנס הכדור לחור הופעל פתיל שהוביל להתפוצצות קרוואן, אשר הכיל כימיקל דליק. לכל קרוואן התפוצצות צבעונית שונה (אדום, ורוד, כחול, ירוק), זאת בהתאם לכימיקל שהוצב בקרוואן.
ניסוי המתכות האלקליות.
ניסוי מפורסם מתוך התוכנית הוא ניסוי המתכות האלקליות.
בניסוי חברי התוכנית בדקו איזו מתכת אלקלית מגיבה בעוצמה הכי גבוהה כשהיא מושלכת לאמבט מים. זהו ניסוי מזויף, שכן הוכנסו לאמבט חומרי נפץ במקום מתכות. צוות התוכנית הודה בזיוף.
עונה רביעית.
העונה הרביעית שודרה ב-16 ביולי 2006.
פינות קבועות ייחודיות לעונה (בנוסף לעוד ניסויים):
עונה חמישית.
מעונה זו החל להנחות המנחה ויק ריבס במקומו של ריצ'רד האמונד.
העונה החמישית כוללת:
רייטינג.
התוכנית זכתה לאהדה רבה ברחבי בריטניה וגם בעולם. גם בישראל התוכנית זכתה לפופולריות.
ישנן שתי תוכניות-בת לתוכנית עצמה:
תחומי שידור.
התוכנית שודרה במספר מדינות: אנגליה, אירלנד, ארצות הברית, אוסטרליה, תאילנד, בלגיה, גרמניה, ניו זילנד, הולנד, יוון, פינלנד, קנדה, דרום אפריקה, סינגפור ועוד מספר מדינות אירופיות.
התוכנית שודרה גם בישראל בערוץ 8 (ערוץ המדע של חברת הכבלים HOT), וזכתה לשם: "זעזוע מוח", אף על פי שמשמעות השם באנגלית הוא: "חוכמולוג - התעללות מדעית". בחברת הכבלים yes משודרת התוכנית בערוץ דיסקברי בשם "חכם בלילה".
ג'ון דיק (ארסנל)
ג'ון דיק (באנגלית: John Dick; 29 בינואר 1877, איגלשם, רנפרושייר, סקוטלנד - 14 בספטמבר 1932) היה כדורגלן סקוטי.
ביוגרפיה.
המועדון הראשון שעבורו שיחק דיק היה איירדריאוניאנס, וב-1898 הוא חתם בוולוויץ' ארסנל הלונדוני כחלק מקבוצת השחקנים שהובאו על ידי המאמן ג'ורג' אלקוט, כאשר תמורתו שוחרר החלוץ ג'יימס דוולין. דיק היה קשר מרכזי חזק, וערך את הופעת הבכורה שלו במדי ארסנל ב-3 בספטמבר 1898, במשחק הראשון של העונה נגד לוטון טאון. באותה עונה דיק החמיץ ארבעה משחקים בלבד.
דיק היה ידוע בזכות הסיבולת הגבוהה שלו, כיוון שהיה גם רץ מצטיין למרחקים ארוכים, והיה שחקן קבוע בהרכב של ארסנל בשש העונות שלאחר הצטרפותו; הוא החמיץ משחק אחד בלבד בעונת 1899/1900, ולמרות שלא היה מבקיע שערים מצטיין הוא הצליח לכבוש צמד בניצחון 12 - 0 של ארסנל נגד לובורו ב-12 במרץ 1900, שהיה הניצחון הגדול ביותר של ארסנל במסגרת תחרותית כלשהי.
לאחר הגעתו של פרסי סנדס ב-1903 דיק הועבר לצד הימני של המגרש, והמשיך לשחק בארסנל כאשר המועדון העפיל לליגה הבכירה בעונת 1903/1904. בתקופה זו הוא התמנה גם לקפטן המועדון, אך כאשר המועדון החל לשחק בפועל בליגה הבכירה הוא הוחלף על ידי ג'ימי ג'קסון. דיק שיחק כקשר ימני בעונה הראשונה של ארסנל בליגה הבכירה, בה היה לאחד מהשחקנים הראשונים בהיסטוריה של ארסנל שהופיעו בלמעלה מ-200 משחקים במדי המועדון. אולם, בתחילת עונת 1905/1906 הוא איבד את מקומו בהרכב לטובת ג'ון ביגדן, ועבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בחמש השנים הבאות הוא שותף באופן לא סדיר במשחקי הקבוצה הבוגרת של המועדון, אך לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב. בסך הכל הוא שיחק ב-266 משחקים עבור ארסנל בליגה ובגביע ה-FA, וב-30 משחקים אחרים.
בקיץ 1912 הוא עזב את ארסנל על מנת לאמן בפראג, והפך לאחד מאנשי הכדורגל הראשונים שפעלו בצ'כוסלובקיה. לא ידוע מה עלה בגורלו לאחר מכן.
העצמה במשפט
העצמה במשפט הוא ספר שיצא לאור בשנת 2008 בעריכתם של פרופ' גיא מונדלק וד"ר מימי אייזנשטדט העוסק במושג "העצמה" בשיח המשפטי. הספר, הראשון שנכתב בעברית על העצמה, יצא לאור בסדרת משפט, חברה ותרבות של הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב.
בספר שלושה עשר מאמרים הדנים במושג ההעצמה במשפט מזוויות שונות. חלק מן המחברים הם משפטנים ואחרים עוסקים בתחומים אחרים. חלקם אנשי אקדמיה וחלקם באים מן הפרקטיקה.
במבוא מסבירים העורכים כי "עיון מקיף בשיח המחקרי והמשפטי מלמד שהמושג הפך להיות 'חובק כל', ומחברים שונים עושים בו שימושים מגוונים ורחבים, חלקם תומכים זה בזה וחלקם סותרים זה את זה". המאמרים המאוגדים בספר מציעים תפיסות שונות של מושג ההעצמה ועל ידי שילובם מנסים העורכים למפות את אופני השימוש במושג זה ואת יחסי הגומלין ביניהם.
בין היתר מופיעים בספר מאמר על "קצבת נכות כללית" מאת שגית מור, מאמר על "עובדים עניים" מאת דפנה רובינשטיין, אורלי בנימין וערן גולן, מאמר על "מדיניות ההפלות" מאת דלילה אמיר וניבה שושי, מאמר על "עריקים בצה"ל" מאת הדר אבירם, מאמר על "מסורבות גט" מאת רונן פרי ויחיאל קפלן, מאמר על "סיוע משפטי לפיתוח קהילתי כלכלי" מאת מיכל אהרוני וגליה פיט.
כללי ברירה
בפיזיקה ובכימיה (לרוב במכניקת הקוונטים), כללי ברירה הם כללים המגדירים את התנאים תחתם מתרחשים מעברים מותרים (מאופיינים בהסתברות גבוהה, יחסית) לבין מעברים אסורים (הסתברות הקרובה ל-0) בין מצב התחלתי של מערכת לבין מצב סופי שלה.
המעברים המוזכרים לעיל מציינים את המעברים בין רמות האנרגיה השונות של המערכת לדוגמה אלקטרון שעובר ממצב מעורר באטום אל מצב היסוד. מעבר זה מלווה בפליטת פוטון אשר התדר שלו מצביע על הפרש האנרגיה בין מצבי המערכת, ההתחלתי והסופי. כאשר מעברים של מצבים קוונטים מיוצגים על ידי הפרשים במספרים הקוונטים בין מצבים שונים.
לדוגמה המצב:
formula_1
הוא מצב קוונטי כאשר n זוהי רמת האנרגיה, j התנע הזוויתי (הכולל) m היטלו של התנע הזוויתי על ציר המדידה (לרוב z).
formula_2&lt;br&gt;
formula_3&lt;br&gt;
formula_4
אך המצב של formula_5 אסור.
ניתן לחשב כללי ברירה אלו כמקרה פרטי של משפט ויגנר-אקהרט, ומתוך תכונות של מקדמי קלבש-גורדן.
מקרה נפוץ בו כללי ברירה משחקים תפקיד הוא בפיצול זימן, כאשר מופעל שדה מגנטי, רמות האנרגיה מתפצלות למספר רב של רמות (בכספית, לדוגמה, 3 ו-5 מאורביטלי 7S ל 6P) מותרים רק מספר מצומצם של מעברים אשר מקיימים את כללי הברירה. (9 בכספית למרות שכביכול ללא כללי ברירה היה ניתן לקבל 15 מעברים)
לרוב ניתן למצוא הקבלה קלאסית לכללי הברירה הקוונטיים לפיה על המערכת בכללותה לשמר גדלים פיזיקליים (אנרגיה, תנע קווי, תנע זוויתי וספין).
דוגמאות:
formula_6
formula_7
הוצאת בבל
בבל היא הוצאת ספרים עצמאית.
היסטוריה.
ההוצאה נוסדה ב-1994 על ידי עמית רוטברד בשיתוף עם אשר ביתן, שהיה אז אחד השותפים בהוצאת זמורה ביתן. הכותר הראשון שיצא בבבל היה ספרו הראשון של דאגלס קופלנד "דור X", שראה אור בתחילת 1995.
בשנתיים הראשונות לקיומה, פעלה ההוצאה כסדרה בהוצאת זמורה ביתן, ומאז 1996 היא פועלת באופן עצמאי. משנת 2003 החלה ההוצאה יוזמת שיתופי פעולה מו"לים בחו"ל עם הוצאת Verso האנגלית ו-L'imprimeur הצרפתית, ובישראל מ-2004 עם הוצאת ידיעות ספרים.
במסגרת הוצאת בבל רואים אור כ-20 כותרים מקוריים ומתורגמים בשנה, בתחומי הפרוזה, העיון והארכיטקטורה, ובמינונים קטנים יותר בתחומי ספרות הילדים, השירה ובישול והדרכה. קטלוג ההוצאה (נכון לתחילת 2010) כולל כ-450 כותרים. בין הסופרים הבולטים שספריהם ראו אור בבבל נמנים מישל וולבק, יו נסבו, הילרי מנטל, תומאס ברנהרד, אלי סמית, דרור בורשטיין, ואחרים.