עבור יצירתו הספרותית הוענק לו פרס מרכז ה"פען קלוב" היהודי העולמי בניו יורק, פרס הסוכנות היהודית ופרס איציק מאנגר.
נפטר ב-3 בינואר 2000.
פרס הפדרציה הרוסית
פרס הפדרציה הרוסית (ברוסית: Государственная премия Российской Федерации) הוא פרס כבוד ברוסיה. הפרס נוסד בשנת 1992 אחרי פירוק ברית המועצות ומחליף את פרס ברית המועצות. הוא מוענק לאזרחי רוסיה בלבד למעט פרס עבור פעילות הומניטרית שהתווסף בשנת 2005. הפרס מוענק בטקס בארמון הקרמלין הגדול השוכן בקרמלין של מוסקבה ב-12 ביוני, יום רוסיה.
הפרס מוענק על בסיס שנתי, בתחומים שונים - מדע, טכנולוגיה, ספרות, אדריכלות ואומנויות. בהתאם לתקנות משנת 2006 הפרס מוענק בתחומים הבאים:
היקף הפרס הכספי הוא 5 מיליון רובל. ככלל הפרס מוענק לזוכה בודד. במקרים מיוחדים ניתן להעניק את הפרס לקבוצה של לא יותר מ-3 זוכים. במקרים יוצאי דופן ניתן להעניק את הפרס לאחר פטירת הזוכה. במקרה זה דיפלומה, אות וסכום כספי מועברים ליורשים.
אליסה פריידנליך
החברה העליזים
החברה העליזים (ברוסית: Весёлые ребята) הוא סרט קולנוע בבימויו של גריגורי אלכסנדרוב משנת 1934. הוא היה הראשון בסדרה של קומדיות מוזיקליות של הבמאי בשיתוף פעולה עם איסאק דונייבסקי. בשנת 1934 הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים בוונציה וזכה לשבחים. הסרט נחשב לקלסיקה של הקולנוע הסובייטי ורוסי.
עלילת הסרט.
הסרט מתאר הרפתקאות של רועה צאן ומוזיקאי בשם קוסטיה פוטכין. בתחילת הסרט הוא מכיר זמרת מתלמדת שחושבת שהוא מנצח איטלקי. היא מזמינה אותו לנשף שנערך בביתה המפואר אך הוא נאלץ להביא לאזור המסיבה את כל החיות שלו. במהלך המסיבה הוא פוגש את אניוטה - עוזרת בית שהיא גם זמרת מוכשרת והם מתאהבים. החיות פורצות לבית ובסופו של דבר היא מגלה שקוסטיה אינו המנצח האיטלקי. בהמשך להקה ג'אז בניצוחו מופיעה במוסקבה ביחד עם אניוטה והם זוכים להצלחה רבה. במסגרת ההכנות לתחרות הלהקה מנגנת בלוויה ברחובות מוסקבה.
תסריטאי הסרט נעצרו במהלך הטיהורים הגדולים ושמותיהם לא הוזכרו בכתוביות הסרט עד לתחילת שנות ה-60.
בשנת 1978 גריגורי אלכסנדרוב החליט על הכנת גרסה חדשה של הסרט ושחקנים חדשים שרו את שירי הסרט מחדש. בסוף שנות ה-60 בלחץ הציבור הגרסה הוצאה משימוש.
בשנת 1978 גריגורי אלכסנדרוב שוב הוציא גרסה חדשה עם תיקונים נוספים בפסקול. זו הייתה הגרסה שהוקרנה עד לשנת 2010.
בשנת 2010 בערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית הוקרנה גרסה צבעונית של הסרט שהתבססה על הגרסה המקורית של שנת 1934. במרץ 2010 הופק DVD צבעוני ושחור לבן של הסרט המשוחזר בהתאם לגרסה המקורית של שנת 1934.
השיר הידוע ביותר של הסרט "הלב" ("רינה" בגרסה עברית) נכתב עבור לאוניד אוטיוסוב עוד לפני הסרט ושולב בו.
בשנת 1991 צולם סרט באורך מלא המתאר צילומי הסרט המקורי. הסרט צולם באתרי הצילום המקוריים והנופים היו בסיס להכנת הגרסה הצבעונית של הסרט המקורי בשנת 2010.
סמינר הקיבוצים אורנים
דפני
קרפינוביץ'
היכל הספורט יד אליהו
תיאטרון הדרמה הגדול
תיאטרון הדרמה הגדול (ברוסית: Большой драматический театр) הוא תיאטרון שנוסד בשנת 1919 בסנקט פטרבורג ביוזמת מקסים גורקי. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר מנהלו היה גאורגי טובסטונוגוב הוא היה אחד התיאטראות הפופולריים בברית המועצות. בשנת 1992 הוא נקרא על שם טובסטונוגוב שנפטר בשנת 1989. מקובל לקרוא את התיאטרון "ב.ד.ט" על פי קיצור הרוסי של השם.
היסטוריה.
התיאטרון נוסד ביוזמת מקסים גורקי ואשתו מריה אנדרייבה שהייתה שחקנית של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. לאחר מהפכת אוקטובר היא הייתה אחראית על התרבות באזור הצפון ובאוגוסט 1918 חתמה על הצו להקמת התיאטרון. בין מייסדי התיאטרון היה אלכסנדר בנואה שפעל כמעצב במה וכבמאי של חלק מההצגות. צוות התיאטרון החדש כלל שחקנים שבאו מתיאטראות אחרות בעיר. ב-15 בפברואר 1919 התקיימה ההצגה הראשונה באולם הקונסרבטוריון של פטרוגרד. זה היה מחזה של פרידריך שילר. בשנת 1920 התיאטרון קיבל לרשותו את הבניין שבו הוא ממוקם עד היום.
באפריל 1919 ליושב ראש המועצה של התיאטרון מונה אלכסנדר בלוק שפעל תוך שיתוף פעולה עם גורקי. בשנת 1921 התיאטרון עבר משבר - גורקי עם אשתו עזבו את המדינה, בלוק נפטר וחלק מהשחקנים חזרו לתיאטראות מהם באו. למרות המשבר התיאטרון שרד, קלט שחקנים צעירים מוכשרים והמשיך לצבור פופולריות.
בשנת 1929 לבמאי ראשי של התיאטרון מונה קונסטנטין טברסקוי, תלמיד של וסבולוד מיירהולד. הוא ניהל את התיאטרון תוך העדפה להצגות שנכתבו על ידי מחזאים סובייטים חדשים. בשנת 1932 התיאטרון נקרא על שם גורקי וברפרטואר שלו התווספו מחזות של הסופר. בשנת 1935 טברסקוי הוגלה מלנינגרד ובשנת 1937 הוצא להורג. אלכסיי דיקי , שהחליף אותו, נעצר בשנת 1937 ולמרות ששוחרר בשנת 1941 לא חזר לתיאטרון זה. במהלך שנות ה-30 התיאטרון איבד את הפופולריות שלו. במשך 20 שנים מנהליו התחלפו בתדירות גבוהה. המשבר החריף לאחר מלחמת העולם השנייה. במהלך השנים 1949-1955 התחלפו ארבעה במאים ראשיים. לקראת מחצית שנות ה-50 היו הצגות שמספר השחקנים על במה היה גבוה יותר ממספר הצופים.
לאור המצב הקשה והסכנה לסגירת התיאטרון, הממסד העירוני החליט להזמין את גאורגי טובסטונוגוב לנהל את התיאטרון ונתן לו סמכויות נרחבות. הוא הגיע לתיאטרון ב-13 בפברואר 1956, לקראת יום הולדת של התיאטרון. טובסטונוגוב מינה את אנשיו לתפקידי מפתח בהנהלת התיאטרון ופיטר כ-30 שחקנים (שליש מהרכב שחקני התיאטרון) והביא שחקנים חדשים. בעונת 1957 האולם כבר היה מלא בצופים. באותה שנה הועלתה על הבמה גם הצגה מפורסמת "אידיאוט" על פי פיודור דוסטויבסקי עם אינוקנטי סמוקטונובסקי בתפקיד הראשי.
התיאטרון זכה לעיתונות אוהדת במיוחד לאחר שחזר מסבב הופעות במערב אירופה וזכה להצלחה גדולה. למרות זאת, היו הצגות שהממסד לא הרשה לעלות על הבמה או דרש לכלול בהן שינויים משמעותיים. בין שחקני התיאטרון באותה תקופה נמנים טטיאנה דורונינה, אליסה פריינדליך, יבגני לבדב, קיריל לברוב, אולג בוריסוב, אולג בסילשווילי, סרגיי יורסקי ועוד.
טובסטונוגוב עמד בראש התיאטרון במשך 23 שנים ונפטר בשנת 1989 ללא הכנת יורש. אחריו בראש התיאטרון הועמד קיריל לברוב. הוא לא היה במאי אך ידע לשמור על התיאטרון ולפתור את הבעיות הכלכליות שלו. רק בשנת 2004 מונה לתיאטרון במאי ראשי קבוע. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת פברואר 2013. במרץ 2013 מונה למנהל אמנותי של התיאטרון אלכסנדר מוגוצ'י.
ליאור ליאני
ליאור ליאני (נולד ב-5 בינואר 1974) הוא מהנדס תוכנה, תשבצאי וחידונאי ישראלי.
ביוגרפיה.
ליאני נולד באשדוד. בצעירותו אהב לפתור תשבצים והחל לפתור תשבצי היגיון כשעקב מדי שבוע אחר התשבץ השבועי שחיבר נדיב אבידן ב"ידיעות אחרונות".
חיידק חיבור התשבצים החל במהלך שירותו הצבאי, כשהציע לעורך השבועון "במחנה" לחבר תשבצי היגיון עבור השבועון בהתנדבות (אף על פי שלא שירת במערכת העיתון). הצעתו התקבלה, ותשבץ ההיגיון הראשון שלו התפרסם באוגוסט 1994. גם לאחר שהשתחרר מצה"ל המשיך לחבר את מדור התשבצים של "במחנה". מאז כתב אלפי תשבצים, תשחצים, תשבצי היגיון, חידות טריוויה וחידות נוספות בעיתונים רבים בישראל.
ליאני הוא מהנדס תוכנה בהשכלתו ועובד כמהנדס בחברת "אלתא מערכות". בנוסף, סיים השלמה לקראת תואר שני בלשון עברית באוניברסיטה העברית וכן בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
במסגרת חוברת "המשבצת" שהוא מחבר עבור העיתון "מעריב" הוא יזם מדור ייחודי בארץ: כדי לקרב את הקוראים לתחום תשבצי ההיגיון ולהנגיש את הז'אנר לציבור רחב יותר, מוצג בחוברת "המשבצת" של העיתון - מלבד תשבץ היגיון חדש - גם פתרון מלא ומפורט של התשבץ שהתפרסם בגיליון הקודם. בנוסף, ניתנת הזדמנות למחברי תשבצי היגיון חובבים להציג בחוברת את תשבציהם במסגרת המדור "היגיון אורח".
החל משנת 2008 הוא מפיק את כנס ההגיונריה, כנס שנתי של חובבי תשבצי היגיון המתקיים במסגרת כנס לשון ראשון בראשון לציון. הוא מנחה את הכנס ומציג מדי שנה מצגות ובהן הגדרות היגיון וכן תשבצים ייחודיים הנפתרים בשיתוף קהל הצופים.
הוא גם מנחה סדנאות לפתרון תשבצי היגיון.,
בשנת 2018 החל ללמד קורס אקדמי (הראשון והיחיד מסוגו בישראל) של פתירת תשחצים, חידות מילים ותשבצי היגיון במכללה האקדמית אחוה.
הגדרת היגיון יומית שלו מוצגת בתוכנית בגלי צה"ל (א'-ד' 18:00).
ליאני מתגורר במושב אביגדור. הוא נשוי ללירון ואב לשש בנות.
כנפיים (פירושונים)
ההיגיינה הטבעית
ההיגיינה הטבעית (Orthopathy) היא שיטת טיפול שהמציא סילבסטר גראהם במסגרת "הרפואה האלטרנטיבית" מקור השיטה עוד מהמאה ה-19. השיטה מורכבת מקבוצת אמונות וערכים שמקורם בתנועת הריפוי הטבעי. עקרונות השיטה מנוגדים לממצאי המחקר המודרני.
לשיטה עקרון מנחה כללי אחד והוא שכל עוד לגוף לא נגרם נזק בלתי הפיך וכי ניתנים לו כל האמצעיים הדרושים לריפויו הרי שבכוחו שלו (הגוף) יכול לרפא כל חולי, וכי לו הכלים להתמודד עם הרעלים והנגיפים הפועלים נגדו.
השיטה דוגלת בעקרונות רפואיים אחרים מאלו של השיטה הקונבנציונלית, והיא פתוחה יותר לתאוריות ביולוגיות שונות מאלו המערביות המקובלות, לדוגמה, השיטה ככלל לא רואה את החיידקים כמחוללי מחלה, (בניגוד לתאוריה החידקית של המחלה, המקובלת במחקר) השיטה גם לא מקבלת את העיקרון כי תרופות מרפאות, אלא מדכאות תהליכי ריפוי. תורת הריפוי הטבעי היא חלק מהשקפת עולם ודרך חיים, שנקראות "ההיגיינה הטבעית".
תנועת הריפוי הטבעי.