בראשית דרכם במשחקים, לא הגיעו הספורטאים הקולומביאנים להישגים גבוהים. באולימפיאדה הראשונה בה השתתפה, אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), השתתף רק ספורטאי קולומביאני אחד, רץ המרתון חורחה פרי, שלא הצליח לסיים את המירוץ.
הספורטאי הקולומביאני הראשון שזכה במדליה אולימפית היה הקלע הלמוט בלינגרודט, שזכה במדליית כסף בירי במטרה נעה באולימפיאדת מינכן (1972). באותם משחקים זכו גם שני מתאגרפים, קלמנטה רוחאס ואלפונסו פרס, במדליות ארד. בשתי האולימפיאדות הבאות לא הצליחו הקולומביאנים לזכות במדליות, אך השחיין פבלו רסטרפו היה לשחיין הקולומביאני הראשון, והיחיד עד כה, שהעפיל לגמר אולימפי. הוא סיים במקום השביעי במשחה ל-100 מטר חזה באולימפיאדת מוסקבה (1980).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) שב בלינגרודט וזכה במדליית כסף בקליעה. פבלו רסטרפו סיים במקום השישי במשחה ל-200 מטר חזה, וההלך קרובין מורנו סיים במקום התשיעי בהליכה ל-20 ק"מ. באולימפיאדת סיאול (1988) זכה המתאגרף חורחה חוליו רוצ'ה במדליית ארד, ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) הגיעה להישג דומה האתלטית חימנה רסטרפו, לאחר שסיימה במקום השלישי בריצת 400 מטר, תוך שהיא קובעת שיא דרום אמריקאי חדש, 49.64 שניות. הקטור מורנו סיים במקום התשיעי בהליכה ל-20 ק"מ. באולימפיאדת אטלנטה (1996) לא הצליח איש מהספורטאים הקולומביאנים לזכות במדליה, אך המתאגרף דניאל רייס העפיל לשלב רבע הגמר ורץ המרתון קרלוס גריסאלס סיים במקום ה-11.
באולימפיאדת סידני (2000) הייתה מרימת המשקולות מריה איסבל אורוטייה לקולומביאנית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית. מרימת משקולות נוספת, קרמנסה דלגאדו, סיימה במקום הרביעי. באולימפיאדת אתונה (2004) זכו שתי קולומביאניות במדליות ארד: מרימת המשקולות מאבל מוסקרה ורוכבת האופניים מריה לואיסה קאיה. המתאגרף חואן קמילו נובואה הודח בשלב רבע הגמר, והקופץ למים חואן אוראן העפיל לשלב הגמר בקפיצה מ-10 מטר, וסיים במקום ה-12.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הגיעו מספר ספורטאים קולומביאנים להישגים גבוהים. שלושה מהם זכו במדליות: בהרמת המשקולות דייגו פרננדו סלאסאר זכה במדליית כסף וליידי סוליס זכתה במדליית כסף. מתאבקת ג'קלין רנטרייה זכתה במדליית ארד. ספורטאים בולטים נוספים כללו את רוכבי האופניים אנדרס חימנס שסיים במקום הרביעי באופני BMX, מריה לואיסה קאיה שסיימה במקום הרביעי במרוץ אופני מסלול וסנטיאגו בוטרו שסיים במקום השביעי במרוץ אופני כביש; החותר רודריגו אידאוס פוררו שסיים במקום הרביעי; מרימות המשקולות טוליה אנחלה מדינה שסיימה במקום השישי, אובלדינה ולוייס שסיימה במקום השביעי ומרסדס פרס שסיימה במקום התשיעי; הקופץ למים חואן אוראן שסיים במקום העשירי בקפיצה מ-10 מטר, במקום האחד עשר בקפיצה מ-3 מטר, ויחד עם ויקטור אורטגה במקום השישי בקפיצה הסינכרונית מ-10 מטר; וההלך לואיס פרננדו לופס שסיים במקום התשיעי.
אולימפיאדת לונדון (2012) הייתה מוצלחת מקודמותיה. המשלחת בת 104 הספורטאים צברה 8 מדליות (לעומת 11 בכל האולימפיאדות הקודמות גם יחד). רוכבת האופניים מריאנה פאחון הייתה לקולומביאנית השנייה בהיסטוריה שזוכה במדליית זהב אולימפית, כשניצחה במרוץ אופני BMX. קלוס אוקנדו זכה במדליית ארד בתחרות המקבילה לגברים, ואנדרס קאיסדו סיים במקום השישי. רוכב אופניים נוסף, ריגוברטו אוראן, זכה במדליית כסף במרוץ אופני כביש. קטרינה איברגואן זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת, וואנר מילר סיים במקום התשיעי בקפיצה לגובה. מרים המשקולות אוסקר פיגרואה זכה אף הוא במדליית כסף, ומרימי משקולות קולומביאנים נוספים רשמו הישגים נאים: רוסמרי ויאר ואובלדינה ואלוייס סיימו במקום השישי, וסרחיו ראדה סיים במקום השביעי. הג'ודוקא יורי אלוואר זכה במדליית ארד, והיה לקולומביאני הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף זה. גם בטאקוונדו נרשמה בכורה, כאשר אוסקר מוניוס רשם הישג דומה. במדליה השמינית זכתה המתאבקת ז'קלין רנטרייה.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה המוצלחת בתולדות קולומביה. כבלונדון, זכו הספורטאים הקולומביאנים ב-8 מדליות, אך הפעם 3 מהן היו מדליות זהב, יותר מבכל האולימפיאדות הקודמות גם יחד.
מריאנה פאחון שמרה על תוארה באופני BMX, וקרלוס רמירס זכה במדליית ארד, לאחר שהקדים בסך הכל ב-5 אלפיות השנייה את האמריקאי ניקולאס לונג שהגיע אחריו. גם רוכבי אופניים אחרים זכו להצלחות בריו. פרננדו גווירייה סיים במקום הרביעי באומניום, פביאן פוארטה סיים במקום החמישי בקיירין וג'ונתן בוטרו סיים במקום החמישי במרוץ אופני הרים.
מרים המשקולות אוסקר פיגרואה זכה במדליית זהב, ולואיס חאווייר מוסקרה זכה במדליית ארד. מוסקרה לא השתתף בטקס חלוקת המדליות, שכן מדליית הארד הוענקה תחילה לקירגיזי איזאט ארטיקוב, אלא שלאחר מכן התברר כי ארטיקוב נטל חומרים אסורים, והמדליה הועברה למוסקרה. שלוש מרימות משקולות קולומביאניות היו קרובות אף הן למדליה, אך סיימו במקום הרביעי: מרסדס פרס, ליידי סוליס ואובאלדינה ואלוייס. אביב דה לאס סאלאס ואנדרס קייסדו סיימו במקום השישי.
במדליית הזהב השלישית זכתה קתרין איברגואן, בקפיצה משולשת. בתחרות המקבילה לגברים סיים ג'ון מורייו במקום החמישי. המתאגרף יוברחן מרטינס זכה במדליית כסף, ואינגריט ולנסיה זכתה במדליית ארד. מתאגרף נוסף, סייבר אווילה, הודח בשלב רבע הגמר. בג'ודו, זכתה יורי אלוואר במדליית כסף, שהייתה המדליה האולימפית השנייה שלה. המתאבקות קרולינה קסטיו וג'קלין רנטרייה סיימו במקום השמיני והמתעמל ג'וסימאר קאלבו העפיל לגמר הקרב-רב וסיים במקום העשירי. נבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת ברזיל.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
תיאורמה (סרט)
תיאורמה (באיטלקית: Teorema) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 1968 של הבמאי פייר פאולו פאזוליני, ובכיכובם של טרנס סטאמפ, לאורה בטי, סילבנה מנאגנו, מאסימו ג'ירוטי ואן וויאזמסקי.
זו הייתה הפעם הראשונה שפאזוליני עבד בעיקר עם שחקנים מקצועיים. בסרט זה משפחת מילנס מייצגת משפחה ממעמד גבוה אשר זוכה לביקור של הכוח האלוהי ולאחר מכן - לנטישתו. שני מוטיבים חוזרים בהקשר הזה בצורת התוכן ואמצעי המבע הם המדבר ונצח האלוהות. מאוחר יותר הרחיב פאזוליני את יצירה זו לרומן בעל אותו שם, והסרט אף עובד לאופרה על ידי ג'ורג'ו באטיסטלי.
עלילה.
סטמפ מגלם דמות מסתורית אשר מופיעה בחייה של משפחה איטלקית בורגנית טיפוסית. הוא מתקשר בצורה מינית עם כל בני הבית: המשרתת הדתייה האדוקה, הבן הרגיש, האם המודחקת מינית, הבת הביישנית ולבסוף גם עם האב המיוסר. הזר נותן בשפע מעצמו ולא מבקש דבר בתמורה. בני הבית מתאהבים בו ומוצאים עצמם משוחררים מכל הבעיות שתקפו אותם בעבר. לפתע הדמות המסתורית עוזבת כלעומת שבאה וכל אחד מבני המשפחה נותר בודד ומבולבל. בני המשפחה חשים בחלל ריק שהותיר הזר בחייהם ולא מצליחים להתמודד עם התחושה הזו. האם נעשית נימפומנית, הבן הופך לאמן מיוסר, הבת מאבדת שפיותה והאב יוצא לחפש את עצמו. המשרתת, לעומת זאת, הופכת למחוללת נסים.
ביקורות.
עם יציאתו לשוק מתח הימין הדתי של הוותיקן ביקורת על תכנים מיניים בסרט. הסרט זכה בפרס מיוחד בפסטיבל ונציה בקטגוריית הסרטים הקתולים הבינלאומיים. כמובן שלאחר מכן מחה על כך הוותיקן.
מבקרים ראו את הסרט אחרת עקב הפתיחות שלו וחוסר הבהירות שלו. כותבי הריאליזם המסוים עושים שימוש בתאוריה של פאזוליני, מאוריציו ויאנו טען שכדי להבין את הסרט חייבים להשתמש ב"תרגום הולם", כיון שהדיאלוגים מעטים להפליא וכל אי הבנה מצד הצופה יכולה להסיט לגמרי מהתוכן הנתון שגם ככה מעורפל. רוב הכותבים והמבקרים לא עוסקים בטכניקה שבחר פאזוליני או באמצעי המבע שלו, אלא בטענה הפילוסופית שהוא מציג. ויאנו טוען כי פאזוליני מיועד להיות תאורטיקן ומתוך הסרט הזה בחר להתפרסם בתור "תאורטיקן קולנועי" .
אטימולוגיה של כותרת הסרט והמבנה שלו.
פירוש המילה תיאורמה היא – משפט. מושג זה לקוח מתחום המתמטיקה - משפט הוא הצהרה שניתן להוכיח אותה במסגרת מערכת אקסיומות מסוימת. הוכחת משפטים היא מהפעילויות המרכזיות במתמטיקה. למשפט ישנם שני חלקים: התנאים הדרושים להתקיימותו, והמסקנות שהמשפט מסיק על סמך אותם תנאים. במהלך הסרט ניתן לראות קישור ישיר בין שם הסרט למהלכים של הדמויות ולהתפתחות העלילה. שורש המילה בא מן השפה היוונית שם המשמעות למילה נרחבת יותר, אפשר להשתמש בה בכמה הקשרים: "ספקטקל" (- המחזה, מהמילה מחזה, או מפגן) ו- "אינטואיציה".
במובן זה, הסרט מכיל תבנית קבועה, הכוונה היא שיש חוקים קבועים מראש, וכל תוצאה מתקבלת על ידי נוסחה קבועה. זה מתחיל עם תמונות בסגנון תיעודי ולאחר מכן עובר אל כתוביות הפתיחה על רקע מדבר געשי, אשר מרמז להימצאות הר געש, סצנת חגיגה בבית המשפחה, חיתוכים בזמן למפעל בטון מהעבר (הוא משויך אותו אל העבר כיון שמוצג בפילטר ספיה), הצגת כל בן משפחה בשתיקה (גם בגווני ספיה), ורק אז, יש מעבר לצבע בשוט של האורח אשר יושב בחצר של בית המשפחה. החלק האמצעי מחולק לשלושה חלקים: פיתויים, וידויים ו"שינויים".