תוכנית מענקי המחקר מתקיימת בשיתוף פעולה עם גופים שהיו קשורים לסילקה טמפל ועוסקים בנושא השנתי הנבחר. בשנה הראשונה, 2019, הקרן שיתפה פעולה עם האגודה הגרמנית למחקרי מזרח-אירופה, עם המועצה הגרמנית ליחסי חוץ ועם המרכז למודרניות ליברלית. המאמרים שנכתבו במסגרת התוכנית בנושא קהילות דוברות רוסית בגרמניה ובישראל פורסמו במהדורה של כתב העת ״מזרח-אירופה״.
תוכנית מענקי המחקר על-שם סילקה טמפל לשנים 2020 ו-2021 עוסקת ביחסים בין גרמניה, ישראל וארה״ב. קרן פורום העתיד גרמניה-ישראל משתפת פעולה עם הוועד היהודי-אמריקני, רשת המנהיגות האירופאית, המגזין ״פוליטיקה בינלאומית״ וארגון נשים בביטחון הבינלאומי. התוצאות יפורסמו במהדורה מיוחדת של המגזין ״פוליטיקה בינלאומית״.
פרס שמעון פרס.
בשיתוף פעולה עם קרן פורום העתיד גרמניה-ישראל מעניק משרד החוץ הגרמני החל משנת 2017 מדי שנה פרס על-שם חתן פרס נובל לשלום שמעון פרס. הפרס מוענק לפרויקטים ולאנשים, אשר תרמו תרומה מיוחדת לעיצוב יחסי ישראל-גרמניה. כלות וחתני הפרס נבחרים על ידי חבר שופטים, שכיום חברים בו כריסטיאן ברקל, ד״ר אליס בראונר, דרוויש הזרג׳י, אחמד מנסור, ד״ר ד״ר הרמן סימון ואנטוניה ימין. משפחת פרס מיוצגת בחבר השופטים בידי הדיפלומט לשעבר נדב תמיר, המשמש יועץ בכיר במרכז פרס לשלום וחדשנות. בעבר נמנו על חבר השופטים מוחמד דראושה, קאי דיקמן, פרופ׳ ד״ר ענת פיינברג, שרה פון שוורצה ויוטה וֶדוּבֶן. חבר השופטים מתמנה על ידי שר החוץ של גרמניה. בטקסי הענקת הפרס בעבר הופיעו בין היתר דנה אינטרנשיונל, עידן רייכל ויוני פרס.
כלות וחתני הפרס:
2020 החברה להגנת הטבע בישראל, האגודה להגנת הסביבה בגרמניה ע״ר (NABU), נוער להגנת הסביבה בגרמניה ע״ר (NAJU), עם הפרויקט ״שיתוף פעולה בין ישראל לגרמניה בתחום החינוך הסביבתי״
והמרכז לחינוך בְּרֶדבֶּק (גרמניה), מכללת ספיר בשדרות, המחלקה למנהל ומדיניות ציבורית (ישראל), אוניברסיטת בְּרֵמֶן, מכון ללימודי דת וחינוך (גרמניה), עם הפרויקט ״הכלה בחברה הגרמנית והישראלית – אתגרים בעבודה סוציאלית עם בנות ובני נוער״
2019 Arbeitsgemeinschaft Jugendfreizeitstätten Sachsen e.V (גרמניה) ומכללת ספיר (ישראל), עם הפרויקט ״חילופים מקצועיים: הבנה ואחריות״
ומדרשת אדם לדמוקרטיה ולשלום (ישראל) והאקדמיה למנהיגות ולכישורים במרכז למחקר פוליטי יישומי, אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן (גרמניה), עם הפרויקט ״יותר מדמוקרטיה אחת״
2018 עמותת "OTHER MUSIC" / קיץ יידי בוויימאר (גרמניה); החוג למוזיקה של אוניברסיטת חיפה / התזמורת הערבית-יהודית (ישראל), עם הפרויקט ״תזמורת קרוואן״
וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי, אנו – עושים שינוי בע"מ, גרין צילום והפקות (ישראל); One Two Films (גרמניה), עם הפרויקט ״Out of Place״
2017 Microfy (ישראל) ו-Migration Hub חממת הגירה (גרמניה) עם הפרויקט "Exchange on Social Entrepreneurship"
ולהקת המחול ״יסמין גודר״ (ישראל) ומוניקה ג׳ילט (גרמניה) עם הפרויקט הפרעה Störung/
גלקסיית כלבי ציד הננסית II
הרווה לה טלייה
גלקסיית רועה דובים הננסית I
גלקסיית רועה דובים הננסית II
פאהד קוואסמה
גלקסיית רועה דובים הננסית III
חסוס לוז
כיכר אל-מנרה
ז'סוס לוס
היה זהו אדלווייס
היה זהו אדלווייס (נקרא גם לבנבן בעברית) (מגרמנית: Es war ein Edelweiss) הוא שיר לכת של ורמאכט וצבא גרמניה העכשווי, שנכתב בשנת 1939 על ידי הרמס ניל. המנגינה ומילות השיר מעוצבות באופן מסורתי לאופן היצירתי של המחבר, כמו פולקלור גרמני. עד ימינו, השיר מבוצע על ידי להקות עם וזמרים גרמנים (היינו, פרנצל לאנג) מתוך מניע תרבותי ומסורתי. כמו חלק משיריו של נילס, גם שיר זה נחשב יחסית "תמים", אף על פי שנכתב בתקופת הנאציזם.
בשנות הארבעים, נוצרה גרסת כיסוי של השיר עבור הצבא הפיני, הכיסוי נקרא "Se oli orvokki".
גואנגג'ואו אוורגראנד
יואן למויין
מכון המים - הגלריה העירונית גבעתיים
"מכון המים - הגלריה העירונית גבעתיים ע"ש יוסף ויסמן" היא גלריה לאמנות, הממוקמת בגבעתיים.
הגלריה ממוקמת במבנה בשכונת בורוכוב בגבעתיים. המבנה ומשאבת המים שפעלה בו הוקמה סביב הבאר המים שנחפרה במקום בשנת 1927. משאבת המכון העבירה את המים למגדל מים בראש הגבעה, בתחומי בית הספר בורוכוב. פתרון זה סיפק את התושבים עד לחיבורם לרשת הארצית.
בשנת 1933 הקים ארגון "ההגנה" בקום בית מלאכה לייצור רימונים.
בשנת 2006 הוקמה במקום גלריה לאמנות, המציגה תערוכות מתחלפות.
מכון המים
הגדוד החמישי של הפלמ&quot;ח
הגדוד החמישי של הפלמ"ח (מוכר גם כ"גדוד שער הגיא") הוא גדוד שהקים ארגון הפלמ"ח בשלהי 1947. הגדוד היה שייך לחטיבת הראל ובתקופת מלחמת העצמאות פעל להגנה על השיירות לירושלים, לפריצת הדרך העולה לירושלים ולהרחבת השליטה היהודית בעיר ובסביבתה. בשלהי המלחמה השתתף הגדוד במבצעים בעומק הנגב. באפריל 1949 פורק הגדוד בעקבות ההחלטה על פירוק הפלמ"ח.
רקע.
הפלמ"ח הוקם ב-1941 ככוח הכפוף למטה ההגנה ובפיקודו של יצחק שדה ותהליך בניית הכוח החל מייד עם קבלת ההחלטה. תחילה התארגנו והתאמנו הכוחות במסגרות מחלקתיות ופלוגתיות בהתאם לצו המטה הארצי של ההגנה מ-15 במאי 1941 שהורה על הקמת 9 פלוגות (בהמשך גדל המספר ל-12). במקביל לבניית הפלוגות החל מטה הפלמ"ח לתכנן את מבנה הארגון והוחלט על הקמת שלש חטיבות כשבכל חטיבה 2–3 גדודים. החטיבות שעל הקמתן הוחלט היו חטיבת יפתח (הצפונית), חטיבת הראל (המרכזית) וחטיבת הנגב (הדרומית). בחטיבת הראל נבנו, בתחילה, 3 גדודים (הגדוד הרביעי, הגדוד החמישי והגדוד השישי) ובהמשך נוסף הגדוד העשירי.
ההיסטוריה של הגדוד החמישי.
תפקידו המרכזי של הגדוד היה לאבטח את הדרך מתל אביב לירושלים למעבר בטוח של השיירות לירושלים. לשם כך חתר הגדוד לשלוט בנקודות אסטרטגיות לאורך הדרך וכמו כן הצטרפו חייליו לשיירות עצמן ככוח מגן.
הקמת הגדוד החלה בדצמבר 1947. הגרעין של הגדוד הורכב מאנשי "הרזרבות" של הפלמ"ח ואליו נוספו אנשי חי"ש, מגויסים חדשים וכן חברי ההכשרות המגויסות. בתקופת "ההפוגה הראשונה" (יוני 1948) הצטרפו לגדוד אנשי גח"ל שעלו לארץ. באפריל 1948 צורף הגדוד לחטיבת הראל שהוקמה באותו חודש.
במסגרת בניית הגדוד נבנו בו 4 פלוגות לוחמות (בנוסף נבנתה פלוגה מסייעת ופלוגת מפקדה):
שאול יפה מונה למפקד הגדוד ומנחם רוסק מונה לסגנו.
עם תחילת פעילותו של הגדוד רוכזו חייליו בקרבת זירת הלחימה.
התקופה הראשונה.
מדצמבר 1947 ועד אפריל 1948 פעלו בעיקר פלוגה ג' ("זהבי") ופלוגה ד' (פלוגת נחום אריאלי). עיקר פעילותן הייתה לכבוש נקודות מפתח לאורך הכביש מתל אביב למבואות ירושלים. בין השאר החזיקו הכוחות בחולון, מקוה ישראל, בית קק"ל וחולדה. כמו כן פעלו הפלוגות כנגד יישובים ערבים שונים מהם יצאו כנופיות לחסום את הכביש לירושלים. בין השאר פעל הגדוד ביאזור, בית דגן, ח'ולדה, בית ג'יז, אל-קובייבה, ואדי צראר, בית נקופה, הקסטל ועוד. במקביל השתתפה פלוגת זהבי בליווי השיירות עצמן. במרץ השתתפו לוחמי הגדוד בסיוע לשיירת נבי דניאל ולשיירת חולדה.
מבצע נחשון.
במהלך מבצע נחשון השתתף הגדוד בקרב הקסטל (3-9 באפריל 1948). במהלך קרב זה איבד איבד הגדוד 18 מלוחמיו.
מבצע הראל.
כהמשך למבצע נחשון השתתף הגדוד במבצע הראל שמטרתו הייתה פתיחת הדרך לירושלים לכל אורכה כדי לאפשר העברת שיירות גדולות לשם. מבצע זה היה המבצע הראשון שהתחולל לאחר הקמת חטיבת הראל. במסגרת המבצע קיבל הגדוד החמישי אחריות על חלקו המערבי של הכביש והגדוד הרביעי על חלקו המזרחי. הצלחת המהלך אפשרה העברה של 2 שיירות גדולות אולם השיירה השלישית (בה נסע גם דוד בן-גוריון) הייתה גדולה במיוחד (נפרשה לאורך 8 ק"מ) ולכן איטית. דבר זה איפשר לכנופיות הערביות להתארגן ולירות על חלקה האחורי ואילץ את שני הגדודים לפעול כדי להפסיק את האש. במבצע זה איבד הגדוד כ-15 לוחמים.
מבצע יבוסי.
לאחר סיום מבצע הראל הועבר הגדוד לירושלים כדי להשתתף במבצע יבוסי שמטרתו הייתה ליצור רצף טריטוריאלי בין חלקי העיר ירושלים. המבצע נערך משלהי אפריל עד תחילת מאי 1948 ובראשיתו הועברה כל חטיבת הראל לגזרת ירושלים. הגדוד החמישי פעל מצפון לבירה והיה מעורב בקרבות הבאים:
מבצע מכבי.
באמצע מאי 1948 נקראו כוחות מהחטיבה לקחת חלק במבצע מכבי שנועד לפתוח מחדש את הדרך לירושלים. הגזרה חולקה בין הקטע המזרחי בו פעלה חטיבת הראל לקטע המערבי (ומשטרת לטרון במרכזו) בו פעלה חטיבת גבעתי. תפקידו של הגדוד החמישי היה לכבוש את המשלטים מצידו הצפוני של כביש שער הגיא (הוא רכס המשלטים) אולם שינויים בתוכנית הקרב הביאו לכך שהגדוד פעל משני צידי הכביש וסייע לפתוח קטע זה של הכביש. ההצלחה העיקרית של הגדוד הייתה כיבוש הכפר בית מחסיר. בניגוד להצלחות של חטיבת הראל לא הצליחה חטיבת גבעתי לכבוש את משטרת לטרון לכן בסופו של דבר נפתח הכביש באופן חלקי והיכולת להעביר שיירות הייתה מצומצמת.
קרב רמת רחל.
בשלהי מאי 1948 הועברו 3 פלוגות מהגדוד החמישי לסייע בהגנה על רמת רחל שבדרום ירושלים במסגרת קרב רמת רחל. עיקר המעורבות של פלוגות אלו הייתה במהלך ההתקפה השלישית של הערבים ב-24–25 במאי וכן במתקפת הנגד שגרמה לנסיגת הערבים מזירה זו. בתקופה זו פעלו יחידות נוספות של הגדוד בהר ציון, בקרב על הרובע היהודי בירושלים, עין כרם, מנזר מאר אליאס ועוד.
קרב גבעת הרדאר.
בתחילת יוני 1948 השתתפו חיילי הגדוד החמישי בניסיון נוסף לכבוש את גבעת הרדאר. ניסיון זה נכשל והכוחות התוקפים נאלצו לסגת תוך שהם משאירים מאחוריהם גופות של מספר חללים.
מבצע יורם.