באותה תקופה צ'ונגצ'ינג סבלה מבעיות רבות כגון זיהום אוויר ומים, אבטלה, בריאות ציבורית לקויה ומבעיות שנוצרו כתוצאה מבניית סכר שלושת הערוצים. לדברי האנליסטים, חו רצה להעביר את בן בריתו ווָאנְג יָאנְג מצ'ונגצ'ינג לפני שהבעיות הללו יתגברו. בו בתחילה לא שש לנסוע לצ'ונגצ'ינג ולפי הדיווחים לא היה מרוצה מהתפקיד החדש שלו. במקום זאת הוא קיווה להיות סגן ראש הממשלה, אך ראש הממשלה וֶן גְ'יָאבָּאו וסגן ראש הממשלה וו יי התנגדו לעלייתו של בו לתפקיד סגן ראש הממשלה. בפרט, וו היה ביקורתי כלפי נטייתו של בו לקידום עצמי, ו-וון ציטט תביעות בינלאומיות נגד בו מצד תומכי הפאלון גונג כחסם בפני תפקידו במשרה גבוהה יותר.
בו נכנס לתפקיד ראש עיריית צ'ונגצ'ינג ב-30 בנובמבר, חודש לאחר סיום הקונגרס, אף על פי שווָאנְג יָאנְג סיים את תפקידו ב־13 בנובמבר.
צ'ונגצ'ינג.
מודל צ'ונגקינג.
אף על פי שבו בתחילה לא היה מרוצה מהתפקיד החדש שלו בצ'ונגצ'ינג, הוא החליט עד מהרה להשתמש בתפקידו החדש כקרש קפיצה לחזרתו למשרד הלאומי הגבוה. בו לא הסתיר את רצונו להיכנס לוועדה המייצגת הפוליטית במהלך קונגרס המפלגה ה-18 בסתיו 2012, שכן כולם פרט לשניים מחברי ה-PSC – ביניהם הנשיא חו ג'ינטאו וראש הממשלה ון ג'יאבו – היו צפוי לפרוש. המעבר יהיה הזדמנות עבור בו להצטרף לדרג הגבוה ביותר של המנהיגות הלאומית, ככל הנראה כמחליף לבעל ברית ג'וֹאוּ יוּנְגְקָאנְג, מזכיר הוועדה המדינית והמחוקקת המרכזית, המשמש כראש מנגנון הביטחון של המפלגה.
בצ'ונגצ'ינג, בו המציא מודל ממשל חדש שכונה "מודל צ'ונגצ'ינג" – מערכת מדיניות חברתית וכלכלית שנועדה להתמודד עם האתגרים מגוונים העומדים בפני סין המודרנית בעקבות הרפורמות הכלכליות. זה הפך אותו לכוכב השמאל החדש הסיני, המורכב הן מהמאואיסטים והן מהסוציאל-דמוקרטים שהתפכחו מהרפורמות הכלכליות מבוססות השוק והגברת אי השוויון הכלכלי.
מודל צ'ונגצ'ינג התאפיין בחלקו בהגברת השליטה במדינה וקידום אידאולוגיה נאו-שמאלנית. יחד עם מפקד המשטרה שלו וָאנְג לִיג'וּ'ן, בו פתח במערכה נרחבת נגד הפשע המאורגן, והגביר את נוכחות כוחות הביטחון והמשטרה בעיר. כאמצעי לטיפול בירידה במוסר הציבורי, בו השיק את תנועת "התרבות האדומה" לקידום האתיקה הסוציאליסטית מהתקופה המאואיסטית. בחזית הכלכלית, הוא חיזר באופן פעיל אחר השקעות זרות – כמו שעשה בתקופתו בליאונינג. מודל צ'ונגצ'ינג התאפיין גם בתוכניות עבודות ציבוריות מאסיביות, דיור מסובסד לעניים ומדיניות חברתית שנועדה להקל על אזרחי הכפר לעבור לעיר, וכך לקצור את היתרונות של המצב בעיר. מאמר השווה את סגנון השלטון של בו לסגנון השלטון של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
הנהגתו של בו בצ'ונגצ'ינג העלתה באופן דרמטי את הפרופיל שלו, לאומית ובינלאומית. בשנת 2010 הוא נבחר לאחד מ"100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2010" על ידי המגזין טיים. המשקיפים ציינו כי במערכת הפוליטית הלא-אלקטורלית של סין, נוכחותו הגבוהה של בו ותמרוניו הפוליטיים הנועזים היו למעשה "מערכת בחירות" לקידום לצמרת ההנהגה הבכירה.
פשע מאורגן.
כהונתו של בו בצ'ונגצ'ינג התאפיינה במלחמה ממושכת נגד פשע ושחיתות מאורגנים. בין שנת 2009 ל-2011 נעצרו כ־5,700 איש במערכה שהתמקדה לא רק בפושעים, אלא גם באנשי עסקים, אנשי משטרה, שופטים, פקידי ממשל ויריבים פוליטיים. על הקמפיין פיקח מפקד משטרת צ'ונגצ'ינג, וָאנְג לִיג'וּ'ן, שאיתו עבד בו בעבר בליאונינג.
וֶן צְ'יָאנְג, אחת הדמויות הבולטות שהועמדו למשפט, היה פקיד עירוני בולט עוד מימי ראשי המפלגות הו גוקיאנג וונג יאנג. ון, סגן נציב בכיר לשעבר של משטרת צ'ונגצ'ינג בביטחון הפנים במשך 16 שנה, נשפט והורשע בעבירות של פשעים ונידון למוות במשפט חוטף כותרות. בניגוד לתפיסה הרווחת באותה תקופה שהקמפיין היה חלק מנטייתו של בו לקידום עצמי, הצופה בסין ווילי לאם הציע כי סדק כה גדול בקנה מידה יקבל אישור מרשויות מרכזיות, כולל חו ג'ינטאו, וכי בו הפך הקפד לא לתת לצ'ונגצ'ינג להראות כמנסה 'להוות דוגמה' לשאר המדינה כדי שיוכל ליהנות מההצלחה מבחינה פוליטית.
הקמפיין נגד הפשע זכה להכרה לאומית בכישוריו של בו ופופולריות רחבה בצ'ונגצ'ינג – על אחת כמה וכמה בגלל המוניטין ההיסטורי של העיר כמרכז פשע. בניגוד לפוליטיקאים האפרוריים והאורתודוקסים לעיתים קרובות, בו צבר את המוניטין כראש מפלגה ש"עשה דברים". ההצלחה לכאורה של דה'י זכתה למעמד של כוכב הרוק של בו, והביאה לקריאות לשכפל את הקמפיין לקנה מידה ארצי. באמצעות הקמפיין, זכה בו בתמיכתם של מספר חברים חזקים בוועדה המתמדת של הפוליטביורו, ביניהם ווּ בָּאנְגְגְווֹ, גְ'יָה צִ'ינְגְלִין, לִי צָ'אנְגְצ'וּן, שי ג'ינפינג וז'ו יונגקאנג, שכולם ביקרו בצ'ונגצ'ינג או שיבחו את הישגיו של בו לפחות פעם אחת בין שנת 2010 ל־2011.
עם זאת, הקמפיין של בו ספג ביקורת על ניהול קשוח על הליך שיפוטי מושחת ושחיקת שלטון החוק. אנשים נעצרו באופן שרירותי על ידי הרשויות, כאשר כ־1,000 מהם נשלחו לעבודות כפייה. עורכי דין של הנאשמים הוטרדו, ובמקרה אחד לפחות נדונו ל־18 חודשי מאסר בפועל. עלו ביקורות גם על השימוש בעינויים כדי לחלץ הודאות. יתרה מזאת, נכסים שנתפסו במהלך הקמפיין הופנו לכאורה כדי לסייע בתשלום עבור תוכניות הדיור החברתיות הפופולריות של בו. בוול סטריט ג'ורנל דווח כי 11 מיליארד דולר נכנסו לקופת הממשלה באמצעות הקמפיין. לי ג'ון, איש עסקים נמלט, טען כי הוא הפך למטרה של הקמפיין כתוצאה מסכסוך על קרקעות עם הממשלה. כשסירב לדרישות הממשלה לוותר על האדמה, הוא טוען שנחטף ועונה, וכבר נתפסו נכסים בשווי 700 מיליון דולר בעסקיו.
תנועת התרבות האדומה.
בתקופתו בצ'ונגצ'ינג, יזם בו סדרה של קמפיינים בסגנון מאואיסטי במטרה להחיות את 'התרבות האדומה' ולהעלות את המורל הציבורי. הקמפיין כלל קידום ציטוטים מאואיסטים, שירים "אדומים", תוכניות טלוויזיה ואופרות מהפכניות ויוזמות לעידוד התלמידים לעבוד בחיק הטבע, בדומה לאופן בו נדרשו התלמידים לעשות במהלך התנועה למטה הכפרי של תרבות המהפכה. כחלק מהתנועה יזמו בו ומחלקת המדיה בעיר "קמפיין שירים אדומים" שדרש מכל מחוז, מחלקת ממשלה, מפעל מסחרי, מוסד חינוך, תחנות רדיו ממלכתיות וטלוויזיה להתחיל להשמיע 'שירים אדומים' המהללים את הישגיו של המפלגה הקומוניסטית.
לפני חגיגות השישים לחגיגות הרפובליקה העממית של סין, למשל, שלח בו 'הודעות טקסט אדומות' ל־13 מיליון משתמשי הטלפון הסלולרי בעיר. על פי שינחואה, הודעות הטקסט של בו היו בדרך כלל ציטוטים מהספר האדום של מאו. בו וצוות מנהלי העירייה הקימו גם פסלים חדשים של מאו בצ'ונגצ'ינג, תוך שהם מספקים 'דירות ביטוח לאומי' לעניי העיר. ישנם חוקרים שאפיינו זאת כדוגמה להחייאת המאואיזם באתוס הקומוניסטי הסיני.
התגובות לתנועת התרבות האדומה היו חלוקות. חזרתו של בו לתרבות מתקופת מאו ותוכניות הרווחה הנלוות לה היו פופולריות ברוב שכבות המעמד הנמוך בצ'ונגצ'ינג, והפכו את בו לכוכב בקרב מרקסיסטים קונבנציונליים ואנשי שמאל כאחד. בו זכה לשבחים על שהחזיר את העיר למה שכינו 'המורשת הסוציאליסטית האמיתית' של סין על ידי הדגשת העושר החומרי, והבעת געגועים לשוויוניות החברתית שהתקיימה בתקופתו של מאו. חלק מהגמלאים קיבלו השראה ואמרו שהם רוצים להעביר "רוח מהפכנית" לילדיהם, בעוד שאחרים השתתפו כאמצעי לשבח את המפלגה הקומוניסטית על ההתקדמות הכלכלית במדינה.
לקמפיין היו גם מתנגדים רבים. חלק מהאינטלקטואלים והרפורמטורים מתחו ביקורת על הקמפיין. כמה פקידים בדרג הביניים בעיר התאבדו בגלל לחץ ארגון האירועים לקמפיין השירים האדומים. מבקריו של בו התייחסו אליו בזלזול כ"מאו הקטן".
מדיניות חברתית.
אבן יסוד במודל של צ'ונגצ'ינג הייתה סדרה של פעולות חברתיות שוויוניות שנועדו להפחית את הפער בין עשירים לעניים ולהקל על המעבר מהכפר לעיר. בו קידם את הרעיון של רדיפה אחר "תוצר אדום" – מודל כלכלי המגלם שוויוניות קומוניסטית – והציע שאם ההתפתחות הכלכלית מקבילה ל"אפיית עוגה", המשימה העיקרית צריכה להיות לחלק את העוגה בצורה די שוויונית במקום לאפות עוגה גדולה יותר.
לשם כך, על פי הדיווחים, הוציאה העיר 15.8 מיליארד דולר על מתחמי דירות ציבוריים לשימושם של בוגרי המכללה האחרונים, מהגרי עבודה ותושבים בעלי הכנסה נמוכה. בשנת 2007 נבחרו הערים צ'ונגצ'ינג וצ'נגדו לנהל פרויקטים של פיילוט שנועדו להקל על המפלג הכפרי-עירוני ולהקל על שילובם של התושבים הכפריים בערים. תחת מערכת הרישום של הוקו בסין, האזרחים סווגו כפריים או עירוניים – הבחנה שקובעת לא רק היכן הם יכולים לגור, אלא גם השפיעה על הזדמנויות לחינוך, להטבות בריאות, מיסוי וזכויות קניין, מה שהופך את הכפריים למעשה לאזרחים סוג ב'. מבין 32 מיליון תושבי צ'ונגצ'ינג, רק 27% החזיקו בסטטוס העירוני עד שנת 2007. הפרויקט ב-2007 הקל על תושבי הכפר להשיג מעמד עירוני, מדיניות שנועדה לא רק לסייע באיזון אי השוויון, אלא גם לאפשר לממשלה לפתח שטחים כפריים לא מנוצלים. תחת הנהגתו של בו הנהיגה צ'ונגצ'ינג מערכת "חילופי קרקעות" שבהם כפרים יוכלו להרוויח נקודות זכות למקסום שטחים חקלאיים.