הסופר הצ'כי ארנושט לוסטיג כתב רומן בשם עיניים ירוקות מקסימות, המספר את סיפורה של ילדה יהודייה בת 15 שגורשה למחנה ונאלצה לשרת בבית בושת במהלך מלחמת העולם השנייה. בדרמת הטלוויזיה האוסטרלית של שנות ה-50, "מקום להתקשר הביתה", הדמות הראשית, שרה אדמס, היא אוסטרלית שהתגיירה ונכלאה במחנה הריכוז ראוונסבריק לפני שנאלצה להיכנס לבית בושת במחנה.
הדיוויזיה הרביעית (קנדה)
הדיוויזיה הרביעית של הצבא הקנדי הייתה דיוויזיה קנדית שפעלה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. החל משנת 1916 אימצה הדיוויזיה כסימן שלה כתם מבנה ייחודי בצבע ירוק. בשנת 2013 הוכרז שהגזרה המרכזית של הכוחות תסומן מחדש כדיוויזיה הקנדית הרביעית. כיום היא אחראית על פעולות הצבא הקנדי במחוז הקנדי של אונטריו ומרכזה ב- Denison Armory בטורונטו.
מלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הקנדית הרביעית הוקמה בבריטניה באפריל 1916 ממספר יחידות קיימות ואחרות שהיו אמורות להגיע זמן קצר לאחר מכן. בפיקודו של מייג'ור גנרל דייוויד ווטסון, הדיוויזיה יצאה לצרפת באוגוסט אותה שנה, שם שירתה בחזית המערבית הן בצרפת והן בפלנדריה עד ליום שביתת הנשק. הדיוויזיה הקנדית הרביעית הייתה חלק מהקורפוס הקנדי בקרב רכס וימי, אשר תקף והביס את הגרמנים, והרחיק אותם מהרכס. כתוצאה מכך, הקנדים נודעו כמאסטרים של לוחמה התקפית וככוח לוחם מובחר.
בקרב רכס וימי באפריל 1917, הדיוויזיה הקנדית הרביעית קיבלה את התפקיד לכבוש את גבעה 145, הגבעה הגבוהה והחשובה ביותר של רכס וימי. עם זאת, כאשר ניסו לכבוש את הגבעה, הפריעו להם אש מה"פצעון", שהיה הגובה הבולט השני ברכס וימי. כדי לכבוש את גבעה 145, כוחות שהיו אמורים לתקוף את הפצעון נפרסו מחדש וכבשו את גבעה 145.
מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הקנדית הרביעית (משוריינת)..
הדיוויזיה הקנדית הרביעית (המשוריינת) הוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי הפיכתה של דיוויזיית הרגלים הקנדית הרביעית בתחילת 1942 בקנדה. הדיוויזיה המשיכה מעבר לים ב-1942, כששתי השיירות העיקריות שלה הגיעו לבריטניה באוגוסט ובאוקטובר.
הדיוויזיה בילתה כמעט שנתיים באימונים בבריטניה לפני שעברה לנורמנדי ביולי 1944. בממלכה המאוחדת היא השתתפה במשחקי מלחמה יחד עם דיוויזיית השריון הפולנית הראשונה, ולאחר מכן נלחמה בצרפת, בארצות השפלה ובגרמניה; שתי הדיוויזיות הלכו בדרכים קרובות מאוד. הדיוויזיה השתתפה בשלבים המאוחרים יותר של הקרב על נורמנדי בכיס פאלז, ההתקדמות מנורמנדי ובילתה כמעט חודשיים בפעילות בכיס ברסקנס וכן במבצע פסיון. הדיוויזיה לחמה בחורף בהולנד והשתתפה בהתקדמות הסופית ברחבי צפון גרמניה.
דייוויד ויויאן קארי.
דייוויד ויויאן קארי קיבל את עיטור צלב ויקטוריה על פעולותיו בפיקוד על קבוצת קרב של טנקים מרגימנט דרום אלברטה, ארטילריה וחיל רגלים של ה-Argyll ו-Sutherland Highlanders של קנדה בסנט למברט-סור-דיבס, במהלך הפעולות לסגירת פער פאלז. זה היה צלב ויקטוריה היחיד שהוענק לחייל קנדי במהלך המערכה בנורמנדי (מ-6 ביוני 1944 עד סוף אוגוסט 1944), והיחיד שהוענק אי פעם לחייל בחיל השריון המלכותי הקנדי.
קארי בן ה-32 היה מייג'ור ברגימנט דרום אלברטה. במהלך קרב פאלז, נורמנדי, בין 18–20 באוגוסט 1944, פיקד קארי על כוח מעורב קטן של טנקים, תותחי נ"ט מתנייעים וחי"ר אשר קיבלו הוראה לנתק את אחד מנתיבי ההימלטות העיקריים של הגרמנים.
לאחר שקארי הוביל את המתקפה על הכפר סנט למברט-סור-דייב ותפס עמדה בתוכו, הוא הדף התקפות אויב חוזרות ונשנות במהלך היממה וחצי שלמחרת. למרות האבדות הרבות, הפיקוד של מייג'ור קארי השמיד שבעה טנקי אויב, 12 תותחי 88 מ"מ ו-40 כלי רכב, מה שהוביל למותם של 300 חיילים גרמנים, 500 פצועים ו-1,100 שבויים. לשרידי שתי ארמיות גרמניות נמנעה נתיב מילוט.
אזור מרכז כוחות הקרקע והפעלה מחדש של 2013.
ה-LFCA נוצר ב-1 בספטמבר 1991, ולקח את הפיקוד על מה שהיה בעבר אזור מיליציה מרכזית ויחידות צבא של הכוח הסדיר באונטריו מאזור צפון לייקהד ועד לגבול עם קוויבק. באותה נקודת זמן, ששת מחוזות המיליציה הכפופים אורגנו מחדש לארבעה: מחוז צפון אונטריו, מחוז לונדון, מחוז טורונטו ומחוז אוטווה, כל אחד מהם בחישוב חטיבה של חיילי מיליציה ומספר קטן של מטה תמיכה קבוע. מאוחר יותר באותו עשור, ב-1997, שוב אורגנו ארבעת מחוזות כוח המילואים לשלוש קבוצות חטיבות.
בזמן יצירתו בתחילת שנות ה-90, הוא שוכן בשטח הבסיס הקודם ולאחר מכן הועבר בסביבות 1993 למגדל המשרדים Place Nouveau ברחוב יונג מצפון לשדרת פינץ'; זה היה שנוי במחלוקת שכן משרדיו של מפקד האזור, מייג'ור-גנרל בריאן ורנון, שופצו בפאר, ומשכו ביקורת פוליטית ותשומת לב מהמבקר הכללי של קנדה.
בשנת 2013, ה-LFCA שונה ל"דיוויזיה הקנדית הרביעית". עם שינוי השם הזה, זכה המערך גם לחלק המזהה והשושלת ההיסטורית של הדיוויזיה שלחמה בשתי מלחמות העולם.
שמורת עיון
קחאמרקה (עיר)
קחמרקה
קאחאמארקה
קחמארקה
דיוויזיית הצנחנים השישית (ורמאכט)
דיוויזיית הצנחנים השישית (בגרמנית: 6. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלה בין 1944 ל-1945.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה באופן רשמי בצרפת ביוני 1944, בפיקודו של רידיגר פון הייקינג. והכילה את רגימנטים הצנחנים ה-16 (אף על פי שהרגימנט ה-16 נשלח במאי 1944 לפולין), ה-17, ה-18, ורגימנט הארטילריה ה-6 של הצנחנים.
רבים מלוחמי הדיוויזיה היו הקאדר האחרון שקיבל אימוני צניחה.
הרגימנט ה-16 הועבר לחזית המזרחית לפני שהדיוויזיה השתתפה בפעולה, ולאחר מכן הוגדר מחדש כרגימנט הגרנדירים המוצנח ה-3 והוקצה לדיוויזיית פאנצר מוצנחת השנייה הרמן גרינג. שאר הדיוויזיה נשלחה לקרב בנורמנדי בכוח של צוות קרב בלבד. ביולי ספגו הרגימנטים ה-17 וה-18 אבדות כבדות הן באנשים והן בציוד. הלוחמים ששרדו נסוגו להולנד כדי לבנות מחדש את הדיוויזיה, ולחמו שם בהמשך השנה, במיוחד במהלך מבצע פסיון. בתחילת 1945, הדיוויזיה נלחמה הקרב הרייכסוואלד, ונכנעה לכוחות בעלות הברית במאי.
דיוויזיית הצנחנים השמינית (ורמאכט)
דיוויזיית הצנחנים השמינית (בגרמנית: 8. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה בקרבות החזית המערבית.
היסטוריה.
הדיוויזיה הייתה אמורה לקום במקור בספטמבר 1944, אך צו זה בוטל. הדיוויזיה הוקמה בינואר 1945, בפיקודו של ולטר ואדהן לאורך כל קיומה. היא הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר בתואר בלבד ואומנה ושירתה כיחידת חי"ר רגילה. היא הכילה את הרגימנטים המוצנחים ה-22, ה-24 וה-32.
הדיוויזיה לחמה בהולנד ולאחר מכן נסוגה דרך גרמניה, לבסוף נלכדה בכיס הרוהר באפריל 1945 והושמדה.
עמנואל סמדיה
עמנואל סמדיה (באנגלית: Emmanuel Samadia; נולד ב-19 באפריל 2001 בפריטאון, סיירה לאון) הוא כדורגלן מסיירה לאון המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית ובנבחרת סיירה לאון.
קריירת מועדונים.
סמדיה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקאלון מליגת העל של סיירה לאון. בחודש ינואר 2021 חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
ב-28 ביולי 2022 חתם בהפועל ראשון לציון.
קריירה בינלאומית.
ב-13 באוקטובר 2020 ערך סמדיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בהפסד 0–1 לנבחרת ניז'ר במשחק ידידות.
מחול אקספרסיוניסטי
מחול אקספרסיבי (בגרמנית: Ausdruckstanz) הוא צורת ריקוד אמנותית שבמרכזה ההצגה האישית והאמנותית של רגשות. הוא הופיע כתנועת נגד לבלט הקלאסי בתחילת המאה ה־20 באירופה. הבלט המסורתי נתפס כמחמיר, מכני, וכבול לצורות קבועות ושגרתיות. לעיתים מכנים אותו גם "מחול מודרני" או (במיוחד בהקשר של תולדות המחול) "מחול חופשי", "מחול אקספרסיוניסטי" או "מחול אמנותי חדש", ובארצות דוברות אנגלית גם "מחול גרמני". בשנת 2014, הוסיפה גרמניה את המחול המודרני, עם צורותיו הסגנוניות וצורות התיווך של תנועות ריקוד קצביות ואקספרסיביות, לרשימת "המורשת התרבותית הבלתי־מוחשית הגרמנית" כפי שהוגדר על ידי אמנת אונסק"ו לשמירה על מורשת תרבותית בלתי מוחשית. הריקוד האקספרסיוניסטי הגרמני קשור לתיאטרון מחול.
היסטוריה.
המחול האקספרסיוניסטי נוצר והתפתח על רקע מודרניזם, ויטליזם, אקספרסיוניזם, אוונגרד, ומחאה כללית נגד הקיפאון האמנותי והחברה הישנה. הבלט הקלאסי נתפס כבידור שטחי. המחול החדש נועד להיות אמנות, להבדיל מבידור, ולהיות יצירה אישית ואמנותית כאחד. הוא תואר כ"אמנות התנועה".
מחול זה עלה בצורת מהפכה מתנגדת: בניגוד לבלט, הדגש במחול האקספרסיוניסטי הוא על הפגנת רגש ורוח, ופחות על וירטואוזיות טכנית. הוא עושה יותר שימוש באלתור, והוא יותר נועז ופחות עצור. נשים תפסו את מרכז הבמה. מרכזית ביניהן הייתה איזדורה דאנקן, שבסביבות שנת 1900 נטשה את טכניקת ואת תלבושות המחול הקלאסי. אף את נעלי הריקוד המיוחדות הסירה, באומרה "אין מנגנים בפסנתר בכפפות". היא שאפה לאחד את הגוף והנפש באמצעות אמנות, ולצד אולגה דזמונד חיפשה השראה באמנות יוון ומצרים העתיקות, בתקופה שבה האוריינטליזם היה נפוץ.
מהפכת המחול בלטה ביותר בגרמניה ובארצות הברית, שתי מדינות ללא מסורת בלט ארוכה. על החלוצות באירופה נמנו קלוטילדה פון דרפ, הרטה פייסט, הילדה הולגר, לואי פולר, ג'ו מיהאלי ובמיוחד מרי ויגמן.