בין השנים 1936-1945 פעל וולפגנג גנטנר, תחת המשטר הנאצי, במכון לפיזיקה שישב במכון הקיסר וילהלם למחקר רפואי בהיידלברג. גנטנר היה חבר ב"כוח הטייסים הנאצים" (Nationalsozialistisches Fliegerkorps; NSFK), ארגון צבאי למחצה שפעל מ-1937 בשיתוף פעולה עם האס אה. ארגון זה היה הבסיס לחיל האוויר הנאצי (הלופטוואפה) וכל חבריו היו חברי המפלגה הנאצית. גישתו והתנהגותו הפוליטית של גנטנר בנוגע למדינה הנאצית תוארה על ידי האס אס כ"נכונה", אם כי נעדרת "פעילות" ו"נכונות לשרת". אופיו הוכר כמתאים והתנהגותו הפוליטית - כהתנהגות "ללא דופי".
כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה שהה גנטנר באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. שם גם שמע על תגליתו של אוטו האן וראה בה עידוד רב. בהיותו בברקלי שמע את הרצאתו של נילס בוהר, שהעריך את תגליתו של האן כמהפכנית ביותר. הוא הבחין באווירת הדחיפות ששררה בין עמיתיו המדענים בארצות הברית, ששאפו להתקדם במחקר הפיזיקה הגרעינית. את הרוח החיה בדרבון המדעי ראה בפרופסור רוברט אופנהיימר, שכעבור זמן התגייס למאמץ המלחמתי של ארצות הברית ופיתח את הפצצה הגרעינית.
ברגשות מעורבים חזר גנטנר לגרמניה בסוף 1939. אחרי כיבוש צרפת בידי הנאצים הוא נשלח לפריס כדי לנהל את מכון המחקר המדעי 'ז'וליו-קירי', של זוג מדעני הגרעין הצרפתיים. לדבריו השיג הבנה טובה עם זוג המדענים הצרפתיים והתחייב בפניהם לא לעשות בתגליות המחקר, אם יהיו כאלה, שימוש צבאי.
ממחצית 1939 ואילך השתתף גנטנר בבניית הציקלוטרון שבו נעשה שימוש בפרויקט פיתוח הפצצה הגרעינית עבור גרמניה הנאצית. לאחר כיבוש צרפת באביב 1940 הגיע גנטנר לפריס ובאביב 1941 השתמש במעבדות שנתפסו שם במסגרת פרויקט הגרעין הנאצי.
במלחמת העולם השנייה השתתף בפרויקט הנאצי לפיתוח אנרגיה גרעינית, פרויקט שנקרא גם "מועדון האורניום" (Uranium Club). בין מממני הפרויקט היה מפעל אי. גה. פארבן, שייצר את גאז הציקלון בה, בו נעשה שימוש לרצח המוני באושוויץ. מאידך, לטענת החוקר לורנס ויטנר, היה גנטנר אנטי-נאצי שסיכן את חייו לשם עיכוב פרויקט הגרעין הנאצי, וזאת על ידי מניעת העברתו של הציקלוטרון מפריס לגרמניה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה היה גנטנר פרופסור באוניברסיטת פרייבורג. בשנת 1956 הוא מונה כמנהל המחלקה שעסקה בציקלוטרונים ב-CERN, הארגון האירופי למחקר גרעיני. זאת כיוון שחלקים גדולים מגרמניה היו הרוסים לאחר שנות המלחמה, והאמריקנים נדרשו לכל כוח האדם המיומן מקרב הגרמנים שאותם יוכלו לגייס כדי להקים את גרמניה המערבית כמחסום נגד הקומוניזם. כבעלי ניסיון מנהלי רב גויסו נאצים לשעבר לתפקידי ממשל, שיפוט ומינהל בגרמניה המערבית. בשנת 1958 מונה גנטנר כמנהל מכון מקס פלאנק לפיזיקה גרעינית בהיידלברג. בין השנים 1967-1970 הוא היה מנהל המחלקה הפיזיקו-כימית הטכנית באגודת מקס פלאנק. חלקו במדיניות הנאצית של המדע בתקופה הנאצית לא הפריע למינויו לתפקיד נשיא הוועדה למדיניות מדעית ב-CERN בין השנים 1969-1971 ולתפקיד נשיא המועצה של CERN.
קשריו של גנטנר עם מכון ויצמן.
בראשית שנות החמישים נפגש גנטנר עם מדען האנרגיה האטומית, הישראלי עמוס דה שליט.
דה שליט היה סבור ששילוחו של גנטנר לצרפת בימי מלחמת העולם השנייה כדי לנהל את מכון המחקר הגרעיני נועד לקדם את הגרמנים לקראת ייצור הפצצה. יחד עם זאת דה שליט היה סבור שגנטנר לא התלהב מהרעיון לקדם את המחקר בכיוון אליו חתרו הנאצים.
בשנת 1959 ביקר גנטנר בישראל כאורחו של מכון ויצמן. הוא היה המפקח על 19 פרויקטים של מחקר גרעיני וביולוגי בישראל, פרויקטים שלטענת ממשלת מזרח גרמניה היו קשורים בלוחמה אטומית וביולוגית – טענה שהוכחשה על ידי מקור ישראלי רשמי.
דה שליט עמד על כך שבשיתוף הפעולה בין מדענים ישראליים וגרמנים יהיו רק מדענים גרמנים עם עבר אנטי-נאצי או מהדור הצעיר. בשנת 1965 היה גנטנר עמית כבוד במכון ויצמן. בשנת 1975 היה גנטנר חבר בחבר הנאמנים (Board of Governors) במכון ויצמן. גנטנר נפטר ב-1980 ובשנת 1982 נקראה על שמו משרת פרופסור לפיזיקה גרעינית (Gentner Chair of Nuclear Physics).
אנט אולזון
אנט אינגאגרד אולסון (נולדה ב-21 ביוני 1971) הידועה בשם הבמה שלה, אנט אולזון (באנגלית Anette Olzon), היא זמרת שוודית. ידועה בתור סולנית העבר של להקת המטאל סימפוני נייטוויש. בנוסף, אולזון הייתה הסולנית בלהקת הרוק קלאסי השוודית "Alyson Avenue". לאחר הצטרפותה לנייטוויש, התארחה אולזון במספר שיתופי פעולה עם הלהקות "Pain", "Brother Firetribe", ו"The Rasmus".
אולזון ציינה כי קולם של קרולה הגקוויסט, שרה ברייטמן, Amorphis, נטלי קול, וסלין דיון השפיעה עליה רבות. עוד אמרה, כי היא נהנת להאזין ללהקות מטאל אחרות, דוגמת Within Temptation, סונטה ארקטיקה, וקמלוט. בנוסף, הודתה אולזון שהיא מעריצה את להקת The Rasmus עוד לפני שיתוף הפעולה איתם.
נעוריה.
אנט אולזון נולדה בעיר הלסינגבורג בשוודיה. גדלה במשפחה מוזיקלית, ושרה כבר מילדות. היא גם ניגנה, לאחר שאימה אילצה אותה לנגן באבוב למשך 8 שנים.
אולזון מספרת שהייתה נוסעת לסיבובי ההופעות יחד עם הלהקה של אימה ואף שרה איתם במספר הזדמנויות. לאחר מכן היא הצטרפה לתוכנית כישרונות צעירים וזכתה בתור "ראוי לשבח". הלהקה הראשונה אליה הצטרפה נקראה "Take Cover", להקה שהתמקדה בגרסאות כיסוי. עם זאת, אולזון הצטרפה למספר פרויקטים קצרים וצדדיים. בגיל 21 היא שיחקה את התפקיד הראשי במחזמר "Gränsland" בעיר הלסינגבורג. בנוסף, היא שרה במספר מקהלות, עבדה באולפנים שונים, והייתה גם זמרת חתונות. אולזון אף שרה יחד עם Michael Bormann (זמרה הקודם של להקת "Jaded Heart") באלבומו "Conspiracy".
קריירה.
עם אליסון אבניו (1999 - 2005).
בתחילה, אולזון הצטרפה ללהקה רק כזמרת באולפן, אך לאחר מכן החליפה את הסולן הגברי והפכה לסולנית. הלהקה קיבלה משובים חיוביים רבים על אלבום הדמו שהוציאו ב-1999, והלהקה החלה בחיפוש אחר לייבלים שונים. בנובמבר 2000, אלבום הבכורה שלהם, "Presence of Mind" שוחרר והלהקה קיבלה משובים חיוביים רבים. האלבום השני, "Omega", יצא ב-2003.
אנט עזבה את "Alyson Avenue" ב 2006. במאי 2009, Alyson Avenue הציגו את Arabella Vitanc כזמרת החלופית של אולזון.
עם נייטוויש (2007 - 2012).
אולזון הצטרפה לנייטוויש באופן רשמי בתחילת 2007, לאחר שנבחרה על פני יותר מ-2000 מועמדים. היא החליפה את הזמרת הקודמת, טאריה טורונן, שפוטרה מהלהקה במכתב פתוח בסתיו 2005. הקלטת של אולזון, שהייתה בין הקלטות הראשונות שהגיעו לידי הלהקה מבין המועמדים, נדחתה בתחילה על ידי מוביל הלהקה תואומס הולופאינן, לאחר שגילה שהיא אם לילד צעיר. עם זאת, המשיכה אולזון לנסות, ושלחה ללהקה צילום DVD שלה עם להקת "Alyson Avenue" למנהל הלהקה Ewo Pohjola, מה שהוביל אותה לקבלת התפקיד בפברואר 2007. תואומס הגיב על הבחירה "אנחנו (הלהקה) קיימנו הצבעה רשמית, אך היה ברור שהיא האחת והיא נבחרה פה אחד, זה היה עניין של הרגשה".
זהותה של אולזון נשארה בדויה, עד כדי הצגתה כבת-הדודה של מנהל הלהקה במספר הזדמנויות, עד חשיפתה כזמרת החדשה ב-24 במאי 2007.
יום לאחר חשיפת זהותה, ב-25 במאי 2007, שחררה הלהקה סינגל ראשון מתוך אלבומם השישי, "Eva", בגרסת הורדה בלבד. במקור אמור היה הסינגל לצאת חמישה ימים מאוחר יותר, ב-25 במאי 2007, אך התאריך שונה עקב דליפתו של השיר לאינטרנט. ב-13 ביוני 2007, חשפה הלהקה את שם אלבומם החדש, Dark Passion Play, ואת עטיפת האלבום לאתר הרשמי, יחד עם שם הסינגל הבא, Amaranth. Amaranth זכה למעמד זהב במצעד המכירות הפיני, לאחר יומיים בלבד מצאתו.
Dark Passion Play שוחרר באירופה בסוף ספטמבר 2007, בבריטניה ב-1 באוקטובר, ובארצות הברית ב-2 באוקטובר. האלבום זכה למעמד פלטינה כפולה בפינלנד יומיים בלבד לאחר צאתו, ובמקום הראשון במצעד התקליטים בגרמניה, שווייץ, הונגריה, פינלנד וקרואטיה, והגיע ל-100 התקליטים הנמכרים ביותר ב16 מדינות אחרות, כולל ארצות הברית. הדיסק נמכר בלמעלה מ-1.5 מיליון עותקים.
ההופעה הראשונה שבה הופיעה אולזון הייתה בתל אביב, ישראל, ב-6 באוקטובר 2007. סיבוב ההופעות כלל את מרבית אירופה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ואסיה.
סיבוב ההופעות ב-2007 היה הארוך ביותר שהלהקה לקחה בו חלק, מסוף 2007 ועד לספטמבר 2009, שנסגר בהופעה ההלסינקי, בירת פינלנד, יחד עם להקת אפוקליפטיקה הפינית. הפעם האחרונה שהלהקה הופיעה במקום זה, הייתה זו ההופעה האחרונה שבה לקחה חלק הזמרת הקודמת, טאריה טורונן.
באחת ההופעות בארצות הברית בטור שבא אחרי יציאת אלבומה השני עם הלהקה, Imaginaerum, חלתה אנט לפני ההופעה ובהחלטה של רגע החליטו חברי הלהקה האחרים שאת מקומה יתפסו זמרות הליווי של להקת "קאמלוט", החלטה שנתפסה בעיני אנט כלא תקינה. בעקבות תקרית זו וחיכוכים אחרים, החליטו אנט ונייטוויש כי דרכיהן ייפרדו ב 1.10.2012.
אלבום בכורה.
אלבום הבכורה של אולזון, Shine, הופק במשותף עם המוזיקאי/מפיק השוודי אנדראס באגה, שעבד בין-היתר בעבר עם מדונה, סלין דיון, ג'נט ג'קסון וג'סיקה סימפסון ואומנים נוספים. הוא גם שופט בתוכנית הטלוויזיה השוודית "Idol", ומפיק תוכנית הטלוויזיה "Made In Swedwn".
לפני יציאת האלבום, אולזון קבעה ש"האלבום לא יהיה אלבום מטאל, אבל סביר להניח שיהיה רוק".