הטורניר התקיים בסמואה המערבית. זכתה בטורניר במאזן מושלם של שלושה ניצחונות והעפילה לחצי הגמר.
מאטי קרדאופל
בוגאטי שירון 110 אן בוגאטי
בוגאטי שירון 110 אן בוגאטי (בצרפתית: Bugatti Chiron 110 ans Bugatti) היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (20 יחידות) בין השנים 2019 ל-2021. היא נחשפה בתערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק ב-29 באפריל 2019. השירון 110 אן בוגאטי היא גרסה מיוחדת המציינת 110 שנים להקמתה עם מחווה לצרפת.
עיצוב.
העיצוב החיצוני והפנימי לא שונה מהכירון למעט סמלילים של 110 המוטבעים על צידי הדלתות והמושבים, בנוסף סמלילים של דגל צרפת נמצאים על המראות צד והכנף האחורית צבועה בצבעי דגל צרפת.
מפרט טכני.
בתחום ההנעה אין כל שינוי מהשירון והדגם ממשיך עם מנוע בנזין W16 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק כ- ומומנט מרבי של 163 קג"מ. תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש: 2.5 שניות מ-0 ל-200 קמ"ש: 6.5 שניות מ-0 ל-300 קמ"ש: 13.6 שניות. מהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית ל-420 קמ"ש או 463 קמ"ש ללא מגביל. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 22.324 ליטר לכל 100 ק"מ. פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 505.606 גרם לכל ק"מ.
ראש המטה הכללי (סלובניה)
ראש המטה הכללי (בסלובנית: Načelnik Generalštaba) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של סלובניה. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת סלובניה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל. רמטכ"ל הצבא הסלובני נבחר בידי שר ההגנה ומועבר לאישור בממשלה. כהונת הרמטכ"ל אינה מוגבלת בזמן.
תפקיד רמטכ"ל הצבא הסלובני נוצר ב-1990 בעקבות הכרזת העצמאות של סלובניה. ב-28 בנובמבר 2018 מונתה אלנקה ארמנץ לתפקיד הרמטכ"ל, והפכה בכך לאשה הראשונה בתולדות המדינות החברות בנאט"ו שהגיעה לתפקיד זה.
יחזקאל איישישקין
רוברט גלאוואש
רוברט גלאוואש (בסלובנית: Robert Glavaš; נולד ב-1962) הוא גנרל סלובני המשמש כראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של סלובניה.
ביוגרפיה.
גלאוואש נולד ב-1962 ולמד בפקולטה ללימודים ימיים באוניברסיטת ליובליאנה. ב-1982 הוא התגייס לצבא יוגוסלביה. לאחר שסלובניה הכריזה על עצמאות מיוגוסלביה, גלאוואש הצטרף לצבא הסלובני והשתתף במלחמת עשרת הימים. לאחר המלחמה מונה למפקד בריגדת הרגלים ה-1.
ב-14 במרץ 2020 פוטרה מתפקידה הרמטכ"לית אלנקה ארמנץ בידי ראש הממשלה יאנז יאנשה, וגלאוואש מונה לממלא מקומה הזמני. ב-20 באפריל הפך המינוי שלו לקבוע, ובהתאם לכך הוא הועלה לדרגת גנרל מאיור.
ארגמון קהה קוצים
הרומנטיקה של ינה
הרומנטיקה של ינה (בגרמנית: Jenaer Romantik; וגם הרומנטיקנים של ינה או הרומנטיקה המוקדמת) היא השלב הראשון של ה"רומנטיקה הגרמנית" , בספרות הגרמנית ובפילוסופיה הגרמנית, המיוצגת על ידי עבודתה של מעגל יוצרים והוגים שהתרגזו בעיר ינה בין השנים 1798 ל-1804. התנועה נחשבת גם כאבן דרך בתפתחות האידיאליזם הגרמני.
סקירה כללית.
המעגל נוצר סביב האוניברסיטה של ינה (שמאוחר יותר נקראה על שמו של פרדריך שילר) שאפשרה באותה תקופה למרציה חירות מחשבה וחופש ביטוי חסרי תקדים ביחס למוסדות אחרים באימפריה הרומית הקדושה.
את קבוצת הרומנטיקנים של ינה הוביל היוצר הרב-תחומי לודוויג טייק. שניים מחברי הקבוצה, האחים אוגוסט וילהלם שלגל ופרידריך שלגל, הניחו את הבסיס התאורטי למעגל ההוגים הרומנטיים בכתב העת "Athenaeum" , כשטענו כי חובתה הראשונית של הביקורת היא להבין ולהעריך את נכונתו של ה"גאון" ללכת לפי נטייתו הטבעי שלה. בין כותבי כתב העת נמנו: האחים שלגל, דורותיאה שלגל, קרוליין שלינג (אז שלגל) , גיאורג פיליפ פריהרר פון הארדנברג ("נובאליס"), אוגוסט פרדיננד ברנהרדי , סופי ברנהרדי (אחותו של טייק), גוסטב אדולף ברנרות' , פרידריך שליירמאכר, אוגוסט לודוויג הולסן, קרל גוסטף פון ברינקמן .
הגותם של יוהאן גוטליב פיכטה ופרידריך וילהלם יוזף שלינג, שניהם מרצים באוניברסיטת ינה שניסו להשלים את שיטתו של קאנט, היוו תשתית רעיונית עבור הדוקטרינה הרומנטית בפילוסופיה, ואילו התאולוג פרידריך שליירמאכר הוכיח את נחיצותו של אינדיבידואליזם במחשבה הדתית (אף שלא פעל בעיר ינה עצמה). נציגים בולטים נוספים של התנועה כוללים את אוגוסט לודוויג הולסן ופרידריך הולדרלין.
עד 1804, המעגל התפזר, בין היתר בשל שינוי המדיניות באוניברסיטה של ינה ופיטוריו של פיכטה בעקבות האשמתו באתאיזם. בשלהי תקופה זו הגיע לינה הפילוסוף המתחיל דאז גאורג וילהלם פרידריך הגל, שהושפע רבות מהחוג הרומנטי, אך גם הפך לאחד ממבקריו הבולטים בחיבורו החשוב והשיטתי הראשון הפנומנולוגיה של הרוח שפורסם בשנת 1807.
שלב שני של הרומנטיקה הגרמנית החל שנתיים מאוחר יותר בהיידלברג עם "הרומנטיקה של היידלברג" ובברלין עם "הרומנטיקה של ברלין".
ניקטאס אקומינאטוס
התאחדות הכדורגל העיראקית
התאחדות הכדורגל העיראקית (בערבית: الاتحاد العراقي لكرة القدم; תעתיק מדויק: אל-אתחאד אל-עראקי לכֻּרַת אל-קדם) היא הגוף האחראי על ענף הכדורגל בעיראק, על נבחרת עיראק בכדורגל ועל . ההתאחדות נוסדה ב-1948 ופועלת באמצעות הנהלה מרכזית וועדות משנה. בין השנים 1985–1988 ו-1990–2003 עמד בראש ההתאחדות עודאי חוסיין, בנו של נשיא עיראק סדאם חוסיין, שמזגו התוקפני והאלים פגע בהתנהלות ענף הכדורגל בעיראק.
היסטוריה.
התאחדות הכדורגל העיראקית הוקמה ב-8 באוקטובר 1948. הייתה זו התאחדות הספורט השלישית שהוקמה בעיראק, אחרי התאחדות האתלטיקה העיראקית והתאחדות הכדורסל העיראקית. הרעיון להקים התאחדות כדורגל בעיראק התגבש במהלך אולימפיאדת לונדון 1948, כאשר התאחדויות האתלטיקה והכדורסל העיראקיות השתתפו במשחקים האולימפיים, אך התאחדות הכדורגל העיראקית טרם נוסדה, ולכן נבחרת כדורגל מעיראק לא השתתפה באולימפיאדה.
ההתאחדות העיראקית הצטרפה לפיפ"א ב-1950, לקונפדרציית הכדורגל של אסיה ב-1970, ל ב-1974, ל ב-2001 ולהתאחדות הכדורגל הערבית של גביע המפרץ לאומות ב-2016.
ההתאחדות העיראקית החלה לפעול לאחר שנציגים של 14 מועדונים השתתפו בפגישה בה נבחר עבדאללה אל-מדאיפי כנשיא ההתאחדות הראשון. מטה ההתאחדות נמצא בקרבת אצטדיון הכדורגל הלאומי "א-שעב" , בשכונת א-זיונה שבבגדאד. בישיבה זו הוקמו שלושה משרדים אזוריים להתאחדות: במוסול, בכירכוכ ובבצרה, וזאת משום שהן היו הערים הראשונות בעיראק שבהן התחילו לשחק כדורגל. מוסול שהיוותה עורק כלכלי חשוב הפכה לשער הכניסה הכלכלי של עיראק לאירופה. דרכה הועברו משלוחי צמר וכותנה לאירופה ולהודו. בצרה היא עיר הנמל היחידה של עיראק, וכך למדו תושבי שתי הערים כדורגל ממלחים אנגלים. בכירכוכ, העשירה בנפט, היו עובדים אנגלים רבים שהועסקו בחברת הנפט הבריטית שהעיר הייתה בסיס הפעולה החשוב שלה בעיראק.
תקופתו של עודאי חוסיין כנשיא ההתאחדות.
עודאי חוסיין, בנו הבכור של נשיא עיראק סדאם חוסיין, מילא תפקידים רבים בתחום הספורט בעיראק, והיה לנשיא התאחדות הכדורגל העיראקית בין 1985–1988 ובין 1990–2003. בנוסף, שימש כראש הוועד האולימפי העיראקי. על פי עדויות, עודאי היה חסר רחמים וברוטלי כלפי אויביו כמו גם בפני חברים קרובים. על פי עדויות שונות, קרובי משפחה ומכרים אישיים נפלו לעיתים קרובות קורבנות לאלימות ולהתקפי הזעם שלו. עדים למעשיו האשימו אותו באונס, ברצח ובעינויים, כולל מעצר ועינויים של ספורטאים אולימפיים עיראקים ושל חברי נבחרת הכדורגל הלאומית בכל פעם שהפסידו במשחק. כראש הוועד האולימפי העיראקי, עודאי פיקח על הכליאה והעינויים של ספורטאים עיראקים שנחשבו ככאלה שלא עמדו בציפיות שנתלו בהם, ונהג לעלוב בספורטאים שנכשלו ביחס לציפיותיו וכינה אותם בפניהם כלבים וקופים. אדם שערק מהמדינה דיווח ששחקני כדורגל כלואים נאלצו לבעוט בכדור בטון לאחר שלא הצליחו להגיע לגמר גביע העולם ב-1994. נבחרת עיראק בכדורגל נראתה כשראשיה מגולחים לאחר ששחקניה לא הצליחו להגיע לתוצאה טובה בטורניר בשנות ה-80. עריק אחר טען כי ספורטאים נגררו דרך בור חצץ ולאחר מכן טבלו במיכל ביוב כדי לגרום לזיהום בפצעיהם. לאחר שעיראק הפסידה 4–1 ליפן ברבע גמר גביע אסיה שהתקיים בלבנון בשנת 2000, השוער האשם ח'מיס, המגן עבד אל-ג'באר האשם והחלוץ קחטאן צ'את'יר הואשמו בהפסד והוכו במשך שלושה ימים על ידי מאבטחיו של עודאי.
תחומי אחריות.
התאחדות הכדורגל העיראקית אחראית על ניהול משחק הכדורגל במדינה על כל היבטיו, לרבות ארגון התחרויות והליגות, הנבחרות הלאומיות של עיראק, כדורגל גברים, קטרגל, כדורגל חופים, כדורגל נשים וכן על ניהול עבודת הוועדות הפועלות תחת ההתאחדות: ועדת הכספים, ועדת הביקורת והמשמעת, ועדת תחרויות, ועדה טכנית, ועדת השופטים, ועדת כדורגל הנשים, ועדת הקטרגל וכדורגל החופים, הוועדה הרפואית, ועדת סטטוס שחקנים וועדת ניהול הנבחרות הלאומיות.
מבנה אדמיניסטרטיבי.
מועצת הנהלת ההתאחדות מורכבת מ-13 נציגים (נשיא ההתאחדות, שני סגני נשיא ההתאחדות ועשרה חברי הנהלה) הנבחרים ישירות על ידי חברי הוועד הכללי של ההתאחדות לכדורגל. מועצת ההתאחדות אחראית על ניהול הפעילות של ההתאחדות באמצעות וועדות טכניות, אדמיניסטרטיביות ופיננסיות.
הרומנטיקנים של ינה
פשקויל
יחסי כווית–כורדיסטן העיראקית
יחסי כווית–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הדו-צדדיים בין כווית לבין כורדיסטן העיראקית. לכווית יש קונסוליה כללית בארביל, בעוד שלכורדיסטן העיראקית אין כל ייצוג בכווית. היחסים מתוארים כ"חברות היסטורית".
היסטוריה.