בגיל 16 עזבה את מרטיניק, עברה לצרפת ומשחקת מאז באולימפיק ליון. כבר מגיל 17 הייתה חלק מהרכב הקבוצה והובילה אותה ל-14 אליפויות רצופות בצרפת, 9 גביעים בצרפת ו-8 זכיות בליגת האלופות.
בנבחרת.
בגיל 17 הצטרפה רנאר לנבחרת צרפת עד גיל 19 ורשמה בה 17 הופעות. לאחר מכן שיחקה גם בנבחרת עד גיל 20 ורשמה בה 7 הופעות.
ב-2011 רשמה את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת ומשחקת בה באופן קבוע מאז. שיחקה עם הנבחרת בשתי אליפויות עולם ושתי אולימפיאדות. הייתה קפטנית הנבחרת בין השנים 2013–2017.
הישגים ותארים.
תארים והישגים אישיים.
במהלך השנים זכתה בתארים אישיים רבים כשהבולטים שבהם:
מונדיאל 2034
מונדיאל 2034 יהיה טורניר גביע העולם בכדורגל ה-25 של פיפ"א.
בחירת המארחת.
תהליך בחירת המארחת למונדיאל טרם התחיל. עם זאת, הוצעו כמה הצעות מוקדמות למונדיאל 2034. המדינות הבאות הביעו עניין באירוח המונדיאל:
אסיאן.
ההצעה הראשונה למונדיאל 2034 הוצעה כהצעה קולקטיבית על ידי חברי אסיאן. הרעיון של הצעה משולבת של אסיאן עלה כבר בינואר 2011, כאשר נשיא התאחדות הכדורגל של סינגפור, אמר כי ההצעה הועלתה בישיבת שרי החוץ של אסיאן. בשנת 2013, גורם בכיר חזר על רעיון אירוח המונדיאל. על פי כללי פיפ"א החל משנת 2017, לא ניתן לקיים את מונדיאל 2030 באסיה מכיוון שמדינות השייכות להתאחדות הכדורגל האסיאתית אינם יכולים להיכלל במכרז לאירוח מונדיאל 2030 בעקבות בחירת קטר בשנת 2022. לכן, ההצעה המוקדמת ביותר של מדינה אסיאתית יכולה להשתתף במכרז לאירוח מונדיאל 2034.
מאוחר יותר, מלזיה פרשה מהמעורבות במכרז לאירוח המונדיאל, אך סינגפור ומדינות אחרות באסיאן המשיכו במסע הפרסום להגיש הצעה משותפת למונדיאל בשנת 2034. בפברואר 2017 קיימה אסיאן שיחות על השקת הצעה משותפת במהלך ביקורו של נשיא פיפ"א ג'אני אינפנטינו ביאנגון, מיאנמר. ב-1 ביולי 2017 אמר סגן יו"ר ההתאחדות הכדורגל באינדונזיה כי בשל שיקולים גאוגרפיים ותשתיות והפורמט המורחב של המונדיאל (48 נבחרות), לפחות שתיים או שלוש מדינות של אסיאן יחדיו יהיו בעמדה הדרושה לאירוח משחקים.
בספטמבר 2017, בכיר בהתאחדות הכדורגל התאילנדית אישר כי ההתאחדות "ניצלה את האינטרס שלה להציע ולארח במשותף את מונדיאל 2034 עם אינדונזיה. באותה הזדמנות, המזכיר הכללי של התאחדות הכדורגל של אסיאן, אישר כי אינדונזיה ותאילנד יגישו הצעה משותפת. אינדונזיה הייתה הנבחרת האסייתית הראשונה והמדינה היחידה בדרום מזרח אסיה שהשתתפה בגביע העולם, כאשר המדינה היה ידוע בשם איי הודו המזרחיים ההולנדיים.
עם זאת, ביוני 2018, אחד מחברי הוועד הפועל של פיפ"א שהוא גם נשיא לשעבר של התאחדות הכדורגל המלזית הביע עניין להצטרף לאינדונזיה, וייטנאם ולתאילנד באירוח המונדיאל. ארבע המדינות אירחו במשותף בעבר את גביע אסיה בכדורגל ב-2007.
ביוני 2019 הודיע ראש ממשלת תאילנד, פריות צ'אן-אוצ'ה, כי כל 10 מדינות אסיאן ישיקו הצעה משותפת לארח את מונדיאל 2034. זאת תהיה ההצעה הראשונה של עשר מדינות בהיסטוריה של המונדיאל.
ב-9 באוקטובר 2019 הציעו חמש מדינות אסיאן רשמית לארח את מונדיאל 2034. תאילנד תוביל את היוזמה.
מצרים.
שר הספורט והנוער של מצרים אמר כי מצרים שוקלת להציע הצעה לארח את מונדיאל 2034. הצעה כזו צריכה להיות מוגשת על ידי ההתאחדות הלאומית לכדורגל ולא על ידי המדינה.
זימבבואה.
שר התיירות של זימבבואה אמר כי זימבבואה תציע לארח את מונדיאל 2034. הרעיון שלו הוא שהארארה (בירת זימבבואה) תשמש כעיר המארחת אך בשיתוף עם ערים מרכזיות אחרות באזור כמו מפוטו, יוהנסבורג, גאבורון ולוסקה. כל הערים האלה נמצאות במרחק טיסה של שעה וחצי אחת מהשנייה.
אוסטרליה.
לאחר הצעתה הכושלת של אוסטרליה לארח את מונדיאל 2022, אוסטרליה שקלה להגיש הצעה משותפת עם ניו זילנד, שאיתה אוסטרליה תארח את מונדיאל הנשים 2023. אוסטרליה קידמה מחדש כוונה זו באוגוסט 2021, זמן קצר לאחר בחירתה של בריסביין לאירוח אולימפיאדת הקיץ 2032. כמו כן נדון האם ניתן לשקול הצעה משותפת עם אינדונזיה במקום ניו זילנד. המזכיר הכללי של התאחדות הכדורגל האינדונזית אמר כי אינדונזיה ואוסטרליה מנהלות יחסים טובים זה עם זה.
הביעו עניין באירוח.
סקירה כללית של המדינות המועניינות באירוח:
עונת 2013/2014 בליגת העל ההולנדית
עונת 2013/2014 הייתה העונה ה-58 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. רודה, ואלבייק וניימכן ירדו לליגת המשנה.
מבנה.
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו קמבור וגו אהד איגלס שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משני משחקים כנגד הקבוצות שהעפילו מטורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
פלייאוף הירידה.
אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-2 משחקים.
המינהל הראשי לאבטחת הסדר הציבורי
המינהל הראשי לאבטחת הסדר הציבורי, רשמית המינהל הראשי לאבטחת הסדר הציבורי ותיאום עם ארגוני הרשות המבצעת של מחוזות הפדרציה הרוסית (ברוסית: Главное управление по обеспечению охраны общественного порядка и координации взаимодействия с органами исполнительной власти субъектов Российской Федерации; לשעבר המחלקה להגנה על הסדר הציבורי של משרד הפנים של רוסיה, Департамент охраны общественного порядка МВД России) היא מחלקה מבנית של המנגנון המרכזי במשרד הפנים של רוסיה.
המינהל אחראי לפיתוח ויישום מדיניות בתחום הסדר והביטחון הציבורי, רגולציה משפטית בתחום זה וניהול ארגוני ומתודולוגי של מחלקות המשטרה במחוזות הפדרציה הרוסית. שוטרי מקוף וסיור כפופים למחלקה זו המהווה את מחלקת הסיור של משטרת רוסיה.
מבנה.
המינהל כולל:
למחלקה יש מרכז להנפקת אישורים (רישיונות) של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית, דרכו ניתנים רישיונות נהיגה. המחלקה מארגנת פעולות מניעה פדרליות ובין-אזוריות למניעה ודיכוי עבירות, שולטת בהוצאת והנפקת רישיונות רכב (בעבר הנפיקה רישיונות נשק, אך מאז 2016 אלו תפקידיו של המשמר הלאומי), בוחנת בקשות וערעורים מגופים משפטיים ואנשים פרטיים. הכיוון החשוב ביותר בעבודת המחלקה הוא החייאת המערכת הממלכתית למניעת עבירות. המשרד הכין טיוטת חוק פדרלית מקבילה, שעוברת הליכי תיאום בין המחלקות, במסגרת הרפורמה המשטרתית.
היסטוריה.
נתונים על גיבוש גוף מרכזי לשמירה על הסדר הציבורי ניתן למצוא במסמכים היסטוריים עוד מימי רוס של קייב. אנשי חיל, שנקראו דרוז'יניקי, פעלו בהוראת הנסיכים ועסקו במאבק בפשיעה בשטחי הנסיכות.
ב-30 באפריל 1649 הצאר אלכסיי מיכאילוביץ' חתם על צו שהורה להקים שירות כיבוי אש והונחו היסודות והעקרונות לשמירה על הסדר הציבורי.
לאחר הרפורמות שיזם פיוטר הראשון, הוקמה המשטרה. כוח משטרה סדיר הופיע בערים, שהיה אחראי על סיור ברחובות ושמירה על מקומות ציבוריים אחרים. הגדול שבגופים אלה היה משטרת סנקט פטרבורג ובדמותה הוקמו משטרות בערים הגדולות כמו משטרת מוסקבה, משטרת קייב, משטרת חרקוב, משטרת אודסה, משטרת ורשה ואחרות.
שלטונו של אלכסנדר הראשון יכול להיחשב בעידן חדש כמי שהביא לפיתוח משמעותי של שירותי אכיפת החוק ברוסיה. כך, ב-8 בספטמבר 1802 הוציא מניפסט על הקמת משרדי ממשלה, כולל משרד הפנים.
בשנת 1804, בהוראת שר הפנים ויקטור קוצ'וביי, הוצג החלק העיקרי של המשטרה ותפקידיו הרשמיים שכללו אימוץ "תקנת השמירה הפנימית" מיולי 1811 ונקבע שתפקידיה יכללו: לכידת גנבים, מרדף ומאבק בשודדים, דיכוי אי-ציות והתפרעויות, לכידת עבריינים נמלטים, שמירה על הסדר בירידים ובפסטיבלים. לראשונה מושג "שירות הדואר המשטרתי" הוכנס לתקנות המשטרה שאושרו בשנת 1838. בתקופה זו עלה מספר תאי המשטרה בערים רבות באימפריה.
החוליה הביצועית העיקרית של המשטרה הייתה המחוז בראשותו של מפקח ראשי. הוא היה כפוף לקצין ופקיד שלמשרד הפנים. כולל מחלק נחלק למחוזות משנה, ובראשם אנשי משטרה, שומרי ערים ומאבטחים. בשנת 1917, לאחר מהפכת אוקטובר, חוסל משרד הפנים הקיסרי יחד עם מחלקת המשטרה של האימפריה.
ב-2 בספטמבר 1923, בהוראת הנ.ק.ו.ד. אושרה "הוראת מיליציונר המשמר", הקובעת הוראות כלליות על שירות השמירה ותפקידיו של שוטר המיליציה.
המינהל הראשי לביטחון פנים
שירות הסיור של משטרת רוסיה
שירות הסיור של משטרת רוסיה (ברוסית: Патрульно-постовая служба) הוא יחידה מבנית במשרד הפנים של הפדרציה הרוסית, שתפקידה למנוע ולדכא מהומות ברחובות ובמרחב הציבורי.
2 בספטמבר 1923 נחשב למועד הקמת שירות הסיור. עם פרסום "ההנחיה לשוטר המיליציה", המתאר את ההוראות הכלליות על שירות השמירה, זכויות וחובות השוטרים. מיום פרסום ההוראה החל דיווח על פעילות סיור ושמירה כחטיבות מבניות של גופי הפנים. מאז, המטרות והיעדים של השירות נותרו ללא שינוי. שירות הסיור הוא היחידה הראשית האחראית על שמירה על הסדר הציבורי ברוסיה. עם זאת ישנן עדויות לביצוע משימות סיור משטרתיות עוד מהקמת שירות כיבוי האש הרוסי בשנת 1649, אך השירות מוסד כגוף מרכזי עם הקמת משטרת סנקט פטרבורג בשנת 1718 וביתר שאת לאחר ארגון משרד הפנים הקיסרי.
משימות.