בבחרותו נדד לקרקוב שם למד תורה יחד עם הרב מאיר שפירא והרב בן ציון כ"ץ רבה של צ'רנוביץ. נסע לרבי דוד משה פרידמן האדמו"ר מצ'ורטקוב והוכנס למעמד הקידוש שהיה סגור לקהל. הוסמך להוראה על ידי רבי דוד מנחם מאניש באב"ד רבה של טרנופול ועל ידי המהרש"ם מברז'אן. המהרש"ם מברז'אן חיבבו ואף למד עמו מספר סימנים בשולחן ערוך יורה דעה ומסר לו כללי הוראה. כבר בבחרותו התפרסם שמו בגליציה כעילוי מופלג. בזמן מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הרוסי. בהיותו בצבא עבד עבודה כפולה בימי חמישי ושישי בשביל לא לעבוד בשבת. לאחר זמן הלשינו עליו למפקדיו על מנהגו ועמד למשפט. בני הקהילה הבריחוהו לאוסטריה והתיישב בווינה. בווינה נישא לפייגא רוניא, בתו של הרב יעקב מאיר בלייך, מחסידי הוסיאטין. מעט שנים לאחר חתונתו התמנה לדיין ומורה צדק בקהילת מחזיקי הדת, כרב קהילת לווית חן וכראש ישיבת "הר המוריה" שם מסר שיעורים פעמיים ביום.
בשנת תרצ"ח לקחוהו אנשי הגסטאפו באמצע שיעור והושיבוהו במעצר וחקירות במשך שבועיים עקב הלשנת משרתת גויה על השפלה בענייני דת מכיוון שלא הסכים לאכול מבישוליה וכן עקב טענות על מניעת חופשות ודמי חופשה. במשפט שנערך נפסק עליו צו גירוש תוך שמונה שבועות מגבולות אוסטריה ואם לא יעזוב עד אז יגורש לדכאו. לאחר ששוחרר מהמעצר פעלו בני הקהילה להשיג עבורו אשרות כניסה לארצות הברית ולישראל. כשהגיע האישור לישראל מיד פעל להשגת ויזה והספיק לצאת מווינה לפני תום שמונת השבועות.
בישראל.
בחודש אלול תרצ"ח עלה לישראל והתיישב בתל אביב. כשהחלו מטוסי צבא איטליה להפציץ את תל אביב החליט לעבור לירושלים באמרו שאם המצב הביטחוני בעייתי גם בתל אביב אין מניעה מלגור בירושלים. ביום בואו לירושלים הוזמן על ידי רבי יוסף צבי דושינסקי, גאב"ד העדה החרדית לכהן כדיין בבית הדין של העדה החרדית. כמו כן ישב בבית ההוראה של רבי שמשון אהרן פולונסקי. לאחר זמן מונה גם לכהן בראשות ישיבת חיי עולם שם מסר שיעורים בגמרא, הלכה ובשבת היה מוסר שיחות חיזוק בעבודת ה'.
בהיותו בתל אביב היה רבי אהרן רוקח מבעלז שולח אליו שאלות בהלכה והיה מכנהו "הדיין החסידי". רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת" מגור היה קם בפניו. הרב יוסף צבי דושינסקיא אמר עליו שפוסק בדרכו של החתם סופר.
בקיץ תש"ח נחלה ונפטר ביום שישי, כ"ה בסיוון. נקבר בבית הקברות סנהדריה 20 דקות לפני שקיעת החמה כשבמהלך הלוויה נורו על המלווים יריות מהגבול הירדני. הספדים לזכרו נישאו בישיבת חיי עולם במהלך השבעה, בין היתר על ידי ממלא מקומו בראשות הישיבה, רבי דב בריש וידנפלד, הרב מטשיבין. חידושי תורתו הודפסו בספר "אמרי נפתלי" (שני כרכים). דברי תורה רבים ממנו נשארו בווינה ואבדו בשואה.
שמעלקא פינטר
הרב שמואל שמעלקא פינטר (נולד בי"א באדר שנת תרע"ט - י"א בתמוז תשנ"ד) היה רב בריטי, מראשי היהדות החרדית בלונדון.
תולדותיו.
נולד בווינה בסביבות שנת תר"פ. אביו רבי חיים היה רבה של בוקווסק שבגליציה ובזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה כמו רבים מיהודי גליציה. למד בישיבת צעהלים אצל הרב לוי יצחק גרינוולד. בהיותו בווינה גם קיבל בלימוד מרבי יוסף רוזין "הרוגושטובער" ששהה שם לצורך רפואת העיניים, והיה מקריא לו מספרי לימוד. בזמן מלחמת העולם השנייה הצליח להגר ללונדון שם נישא לבתו של רבי ישראל אריה מרגליות, האדמו"ר מפרמישלאן לונדון. פתח בית מדרש בשם "ישועת חיים". רבני לונדון (בהם רבי שלום מוסקוביץ' האדמו"ר משאץ ורבי יחזקאל אברמסקי) עודדו אותו לקבל הנהגת מוסד "יסודי התורה" (נוסד על ידי הרב ישכר פרדס אב"ד דנקוב) שעשרות שנים היו המוסדות החרדיים המרכזיים בעיר.
היה יושב ראש אגודת ישראל של בריטניה. לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לבתו של רבי פנחס שלום מקוסון, אלמנת רבי אברהם אייכנשטיין מזידיטשוב שיקגו. נקבר בבית הקברות עדת ישראל שבאנפילד, לונדון.
משפחתו.
לרב פינטר ארבעה בנים:
בנותיו נשואות לרב עזריאל זעליג וינברג מסלונים, ולרב יצחק ברגר מחסידי צאנז, המכהן כדיין במנצ'סטר ובעבר היה חבר בית הדין של לונדון.
חום לבן (ספר)
חום לבן (אנגלית: White Heat) הוא ספר בישול שנכתב בידי השף מרקו פייר וייט, ויצא לאור בשנת 1990. הוא כולל תצלומי שחור-לבן שצולמו בידי בוב קרלוס קלארק. הוא אוטוביוגרפי בחלקו, והוא נחשב גם לספר הזיכרונות הראשון של השף. אחד המבקרים תיאר את הספר בתור "כנראה ספר המתכונים המשפיע ביותר ב-20 השנים האחרונות".
תיאור.
פורסם לראשונה בשנת 1990, חום לבן הוא בחלקו אוטוביוגרפיה של השף מרקו פייר וייט ובחלקו ספר בישול.
אברהם זיגמן
אברהם מאיר זיגמן (י"א בניסן תש"ט, 10 באפריל 1949 – ל' בשבט תשפ"ב, 31 בינואר 2022) היה מוזיקאי, יוצר, מלחין, משורר וסופר ישראלי, עורך מוזיקלי ברשת ב' וברשת ג' של קול ישראל, אספן ומשמר של הקלטות נדירות.
ביוגרפיה.
זיגמן גדל בשכונת רמות רמז בחיפה לזלדה ומנחם מנדל זיגמן, למד בבית הספר הבונים ובתיכון חוגים בחיפה. כבר בילדותו הפגין כישרונות מוזיקליים ושימש כנגן כלי הקשה בתזמורת הנוער של חיפה. בנעוריו הרבה להשתתף בפעילות תנועת הנוער השומר הצעיר בשכונת מגוריו, ולהשתתף בפעילויות מוזיקליות. בהמשך הצטרף לגרעין נח"ל ולאחר מכן התקבל לשירות בלהקה צבאית. עם שחרורו מצה"ל החל בהליך חזרה בתשובה והפך לחסיד חב"ד. היה חבר קיבוץ נחשון, ולאחר מכן עבר לירושלים ושימש עורך ושדרן ברשת ב', רשת ג' ובתחנות נוספות של קול ישראל עד ליציאתו לגמלאות בסוף דצמבר 2012. בשנת 1977 נישא למרים זוננפלד בירושלים.
בכ"ט בשבט תשפ"ב, 31 בינואר 2022, הלך לעולמו בפתאומיות ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
משפחתו.
זיגמן, חסיד חב"ד, היה נשוי למרים (לבית זוננפלד) והתגורר בירושלים. נולדו להם תשעה ילדים. בנו נועם זיגמן, הוא עיתונאי, שדרן ברדיו קול ברמה ועורך ראשי באתר האינטרנט "לדעת". בתו, תמר, בעלת תואר דוקטור למוזיקה מהמחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית, עובדת במחלקת המוזיקה של הספרייה הלאומית.
קריירה מקצועית.
הלחנה.
טרם גיוסו לצה"ל הצטרף לגרעין נח"ל אשר יועד לקיבוץ נחשון. בנחשון הכיר לראשונה את מירה מאיר. שיתוף הפעולה בין השניים הוליד את השירים: "גשם ראשון" (שבוצע לראשונה בפי בני אמדורסקי), "נחל נערן" וכן את שירי תקליט הילדים "אלי ודליה ביער הקסום" ("מה עושים דגים בגשם") אותו כתבה מאיר וביצעו דליה פרידלנד ואלי גורנשטיין.
זיגמן התקבל לשירות בלהקת הנח"ל יחד עם חבריו לגרעין. מחשש לפירוק הגרעין התקבלה הוראה מהנהלת השומר הצעיר לא לקבל איש מחבריו. כך התגייס בשנת 1968 לצה"ל במסלול נח"ל רגיל. בעת ששירת בהיאחזות הנח"ל שניר פגש בקצין החינוך של פיקוד מרכז יצחק (איצ'ה) גולן וזה גייסו לשירות בצוות הווי חטיבת הצנחנים ממנו הוקמה בהמשך להקת פיקוד מרכז. בין חבריו לצוות היו דודו זכאי, איתן שפירא, שמעון ספיר, אורי שבח, איריס לביא, אסתי קוסוביצקי, שלומית אהרון, גילה רונן (רוזנבלט), לואי להב, צוריה להב, יגאל גוטפריד ורוני ויטאלס. במהלך השירות בלהקה השתתף בשלישייה שכללה אותו, את דודו זכאי וגילה רונן. לאחר שיחרורו של זכאי המשיך הצוות "גילה וזיגמן" להופיע. השניים הופיעו עם נעמי שמר שהציעה לכנותם "צמד הפרפרים". בשנת 1970 פגש זיגמן את שייקה אופיר אשר סיפר לו כי בנו אלעד משרת על גדת הירדן הדבר היווה השראה לשיר "אלעד ירד אל הירדן" שכתב והלחין, ואשר בוצע על ידי להקת פיקוד דרום וכן על ידי דודו זכאי. במהלך כתיבת השיר יצר זיגמן קשר עם נעמי שמר.
עורך מוזיקלי ויוצר תוכניות רדיו דוקומנטריות.
בשנת תש"ל 1970 הצטרף זיגמן למערכת קול ישראל ומאז שימש עורך תוכניות מוזיקה עבור רשת ב' ורשת ג'. בקול ישראל פגש במשורר והפזמונאי דודו ברק ואף הלחין את שירו "דרך ארץ השקד". ב-1976, במסגרת תוכנית הרדיו "ירוק ירוק" (תוכנית האם של "ניחוחי חציר"), יחד עם יגאל בוטון, ערך והפיק תקליט לזכרו של יוסף שריג, שהיכרותם המקצועית הייתה בהשתתפותם במופע, ניחוחי חציר.
במקביל לתוכנית המוזיקה שערך יצר תוכניות רדיו דוקמנטריות שונות. תוכניתו "מיתרים שמחים לגיטרה עצובה" על הרקדן הספרדי חואן דה-דיוס ייצגה את ישראל בתחרות בינלאומית לפרס אונדס על משדרי רדיו בספרד. בשנת 1980 יזם סדרת שיעורים בספר התניא שמסר הרב עדין שטיינזלץ. בעקבות שיעורים אלו יצאה לאור סדרת הספרים "ביאור תניא".
בין השנים 2001–2003 ערך והגיש את תוכנית הרדיו השבועית "הלהקות חוזרות: שירים במדים" אשר הציגה לראשונה הקלטות נדירות ובלעדיות מארכיוני קול ישראל של הלהקות הצבאיות וצוותי ההווי מאז קום המדינה ועד תום עידן הלהקות הצבאיות. התוכנית שודרה מדי יום ד' ברשת ג'. משנת 2003 החל בעריכת ובהגשת התוכנית "עוד חוזר הניגון", שבמסגרתה הציג לראשונה הקלטות נדירות של שירים עבריים מארכיון קול ישראל, ואירח באולפן ובטלפון אמנים רבים. במסגרת התוכנית הפגיש לראשונה לאחר שנות נתק רבות את שלישיית שריד ואף הביא לאיחודם בשידור, דבר שהוביל למסע הופעות של השלישייה ברחבי הארץ. בין האמנים שהתארחו בתוכנית: נורית הירש, יורם טהרלב, הפרברים, חנן יובל, ישראל גוריון, אריק איינשטיין, ששי קשת, דודו זכאי, שלישיית שריד, ואמנים רבים נוספים. התוכנית שודרה ברשת ג' מדי יום ד' בשעות הערב. זיגמן יצא לגמלאות בסוף דצמבר 2012.
בערוץ שלו ביוטיוב ריכז חומר רב ערך והקלטות נדירות.
כתיבת ספרים ורשימות.
בשנת 2009 ראה אור "מדרש נעמי", ספרו הראשון של זיגמן, העוסק בשירי נעמי שמר ומציג את הקשרם לתנ"ך ולמקורות היהודיים. הספר מלווה באיורים של הציירת רות צרפתי, ויצא לאור בהוצאת יד יצחק בן-צבי ובברכת משפחתה של שמר. הספר זכה לביקורות חיוביות.