מורשתה של אתונה, מרכז היסטוריה והתרבות היוונית הקלאסית - לפחות בעיני אנשי הרנסאנס והעולם המודרני - הביאה לתחייה של הרעיונות הדמוקרטיים שעמדו בבסיס המהפכה הצרפתית וביתר דגש המהפכה האמריקאית שהביאה לכינון המשטר הדמוקרטי הראשון בעידן המודרני.
רקע היסטורי.
במהלך המאה ה-11 לפנה"ס התפרקה האימפריה המיקנית, ויוון נכנסה לתקופת מעבר (ימי האופל). במהלכה החל להתגבש סדר פוליטי חדש, שיהיה המאפיין העיקרי של יוון בתקופה הארכאית ולאחר מכן בתקופה הקלאסית. המרכזים החזקים שנשלטו על ידי מלכים בתקופה המיקנית נעלמו, ויוון התפרקה ליחידות מדיניות עצמאיות הידועות בשם פוליס (ברבים: פולייס; ערי-מדינה). הפולייס היווניות נבדלו זו מזו, אך היו להן כמה מאפיינים משותפים: הפוליס כללה מרכז שלטוני, בדרך כלל על ראש גבעה מבוצרת הידועה בשם אקרופוליס, שלרגליה השתרעה העיר המוקפת חומה. חלק משמעותי בשטח שבין החומות הוקצה להתכנסות של תושבי העיר וכמקום השוק, והוא נקרא אגורה, מילה ביוונית שמשמעותה "אספה" או "נאום באספה". הפעילות המסחרית וחומות המגן משכו תושבים לעיר, בעוד בעלי נחלות הקרקע האמידים החזיקו בית בנחלתם ובית נוסף בעיר. תהליכים נפרדים הביאו להיחלשות המונרכיה ומעמד המלך ובמקביל להתחזקות מעמד האצולה שחבריו שאפו להתקבץ סביב המרכזים השלטוניים. העיר והמדינה סביבה הפכו לאחד, ואזרחי העיר נקבעו על פי בעלותם על הקרקע ולא על פי מקום מגוריהם במדינה. האזרחות הפכה למושג ולמעמד הקשורים לבעלות על אדמה ולאבן היסוד לתפיסת מהות המדינה. בפולייס נוצר מעמד של אנשים בעלי זכויות אזרח, מעמד שהיה חלש יותר ממעמד האצולה אך בעל משקל פוליטי שנבע בשל מספרם הגדול יותר משל בני האצולה. אזרחים אלו חדלו להיות משתתפים דוממים באספה והפכו למרכיב הראשי במוסדות המדינה. המעבר מקהל מאזין למעמד שלו חלק בניהול ענייני הפולייס קיבל ביטוי כשהמילה "פוליס" קיבלה משמעות נוספת - "אזרחות". היוונים הקדמונים קראו למדינות על שם אזרחיהן, לדוגמה: הסכמים נחתמו בין האתונאים ללקדיימונים ולא בין אתונה לספרטה; או, האתונאים (ולא אתונה) יצאו למלחמה.
מערך מדיני-פוליטי זה התגבש כבר בראשית המאה השמינית לפני הספירה, ואתו גם השלטון של המלכים שהיה הבסיס לשלטון בתקופה המיקנית ובתקופת המעבר. באתונה נעלם המלך כשליט בלתי מוגבל ומדי שנה נבחר לתפקיד פקיד שפיקח על ענייני הדת הוא נשא את התואר בסילאוס ואשתו את תואר בסיליסה (מלכה), על פי המסורת המלך האתונאי האחרון קודרוס נהרג במלחמה מול ספרטה ומשלא נמצא אדם מתאים לתפקיד, בוטל מוסד המלוכה.
כך נוצרו שלושה רבדים במערך השלטוני-פוליטי של הפוליס ביוון:
באופן דיאלקטי המבשר הראשון לבואה של הדמוקרטיה באתונה היה המחוקק דרקון שבמאה ה-7 לפנה"ס, העלה לראשונה על הכתב את החוקים, שעברו עד אז במסורת בעל פה, אולם לא היו נגישים להמון העם. ומשנשמעה הדרישה להעלות את החוקים על כתב ולהבטיח משפט צדק אחיד נטלו האתונאים את היזמה והפכו למעורבים בחקיקה וביקורת על מערכת המשפט והפכו לאזרחים פעילים.
מקורות היסטוריים.
ההיסטוריה הקדומה של אתונה נכתבה החל מסוף המאה החמישית לפני הספירה על ידי אלמונים, אזרחי העיר, שתחת ההכרה כי אתונה היא מרכז תרבותי ערכו חיבורים על קדמוניות העיר, החיבורים נקראו בשם הקולקטיבי אטיס והם לא שרדו את תלאות הזמן ולא נשתמרו. היסטוריונים יוונים מאוחרים שיבצו ציטוטים נרחבים מתוך עבודות אלו בספריהם על ההיסטוריה היוונית ובטקסטים פילוסופיים ודתיים. ההיסטוריון הירודוטוס שעיקר חיבורו מתייחס למלחמת פרס-יוון מצטט רבות מחיבורים אלו ומרבה לתאר בכתביו את ההיסטוריה של התקופה הארכאית, תיאורים חשובים ומפורטים מופיעים בכתביו של תוקידידס שבכתביו על המלחמה הפלופונסית כתב מבוא על ההיסטוריה של יוון בכלל ואתונה בפרט.
מקור נוסף הוא ספרו של אריסטו מדינת האתונאים חלק מעבודתו המונומנטלית הספר פוליטיקה שבו כותב אריסטו על שיטות המשטר הקיימות ומהן גוזר את עקרונות המשטר האידיאלי. בספר מדינת האתונאים קיבץ אריסטו חומר קדום שנאסף ממקורות אטיס רבים ועבודת מחקר שנעשתה על ידי תלמידיו. הספר המחולק לשנים מתאר בחלקו הראשון את סקירת הרקע המשפטי-חוקתי של אתונה עד לשנת 392 לפני הספירה ובחלקו השני מתוארים מוסדות ומבנה השלטון באתונה כפי שפעלו בשליש הראשון של המאה השלישית לפני הספירה.
מבנה חברתי-פוליטי.
רקע.
המדינה האתונאית הייתה בעלת מאפיינים ייחודיים. כל תושבי המדינה, הידועה גם כאטיקה היו מאוחדים כאתונאים, הבדלי המעמד בין האזרחים התבססו על מעמד כלכלי ולא על מקום מגורים או מוצא שבטי. מחוץ לאתונה התקיימו מוסדות שלטון מקומי שזכו למידה של עצמאות, ואף פולחן דתי ייחודי.
החברה האתונאית הייתה מחולקת לארבעה שבטים גאלאונטס, ארגדייס, אייגיקורייס והופלטס. ההשתיכות לשבט הייתה על בסיס הגרעין המשפחתי וכל שבט היה יחידה פוליטית ודתית שבראשה עמד פילובסילאוס. מנהיגים אלו שירתו תחת הפקיד הנבחר שנשא את התואר ארכון.
השבט עצמו התחלק ל-3 אחוות שנקראו פרטריות, בראשן עמד הפרטיארכוס ובמסגרתן התנהל הרישום לחבר האזרחים. פעם בשנה, במהלך אירועי חג האבות, נרשמו התינוקות שזה עתה נולדו ורישום זה הכניס את הילדים לרשימת הזכאים לאזרחות, בהגיעם לגיל 16 חזרו המועמדים וביקשו אישור לרישומם כאזרחים ובמהלך הטקס גזזו את שערם והקדישו אותו לאלים. האחוות הורכבו מ-30 בתי אב שהחזיקו ברכוש ובאחוזות כלומר בחישוב זה נכללו בעיקר משפחות האצולה בעלות שטחי קרקע, איכרים ובעלי אחוזות קטנות לא היו שייכים למסגרת בתי האב והתאגדו באגודות דתיות שהוקדשו לפולחן אחד האלים וכך נרשמו ברשימות האזרחים.
בסוף המאה השביעית לפני הספירה החל להיווצר מעמד חדש של בעלי מקצוע, פועלים שכירים וסוחרים, אזרחים אלו מוצאם היה מן היישובים החקלאיים הקטנים, בנים של בעלי אחוזות שלא מצאו את מקומם ועברו להשכיר את שירותיהם בעיר, הן נרשמו באחוות והתאגדו במסגרת האגודות הדתיות.
רפורמות סולון.
התיקונים והרפורמות של סולון חוללו מהפכה של ממש במערכת השלטון של אתונה. אזרחי אתונה, שנמצאה במצב של אנרכיה, משבר כלכלי ועל סף מלחמת אזרחים, העניקו לסולון את הסמכות לעשות שינויים מרחיקי לכת, שהיו הבסיס ואבן היסוד למשטר הדמוקרטי.
סולון חילק את אזרחי אתונה לארבעה מעמדות על פי רמת הכנסה ובכך קבע כי המפתח לריבוד החברתי הוא הבסיס כלכלי ולא המוצא או המקצוע:
חלוקה זו קבעה מאידך כי לכל האזרחים יש חלק בשלטון הדמוקרטי אך בעלי הרכוש הרב ביותר קיבלו תפקידים בעלי משקל וחשיבות שהעניקו להם זכויות מיוחדות. רפורמה משלימה של סולון העניקה לכל האזרחים מכל המעמדות, מעמד וזכות שווים באספת העם.
הרפורמות של קלייסתנס.
קלייסתנס עלה לשלטון לאחר תקופה בה שלטו באתונה טיראנים - כלומר דיקטטורים שלקחו את מושכות השלטון מהעם והשתמשו במוסדות השלטון בדגם שקבע סולון כחותמת גומי וגירושם יצר חלל ריק במערכת השלטון האתונאית. עם תפיסת מושכות השלטון ערך קלייסתנס סדרה של רפורמות מורכבות חידש את המבנה הפוליטי וחברתי של אתונה ויצק תוכן חדש לתוך המשטר הדמוקרטי.
הדימוס.
כבסיס לשינוי בנה קליסתנס מערך חברתי חדש לחלוטין באתונה, הוא פירק את המסגרות שהיו קיימות מקדמת דנה וששימשו בסיס לחברה האתונאית בימי סולון וקבע כי היחידה החברתית הבסיסית היא דֶּמוֹס (ברבים: דֶּמוֹי), המונח שלפני כן ציין מקום יישוב או יחידה אורבנית הפך בחלוקה מחודשת ליחידת בסיס במערך החברתי של אתונה. קלייסתנס בנה דימויי על ידי חיבור או שבירה של דימוס קיימים ונתן להם שם חדש, בסך הכל נוצרו באתיקה כ 170 דימויי.
כל תושבי הדמוס, אצילים, דלת העם, זרים ועבדים משוחררים נרשמו במפקד מיוחד וקיבלו אזרחות אתונאית מלאה ומעתה זוהה כל אזרח בשמו הפרטי בצירוף שם הדמוס אליו השתייך. לאחר ביצוע הרישום נסגרו הפנקסים והחברות בדמוס עברה מבן לאב, כך שגם אם אדם היגר ממקום מושבו ועזב את תחומי הדמוס הוא נותר חלק ממנו. חברי הדמוס - הדמוטאי - בחרו באדם שיעמוד בראשם שזכה לתואר דימרכוס ולאדם שינהל את ענייניו הכספיים של הדמוס, אספת הדמוס התנהלה כרשות מקומית ודאגו לענייני הקהילה ולמקדשים שבתחום הדמוס. בגיל 18 התייצב כל גבר בפני אספת הדמוס ולאחר דיון התקבל כחבר מלא או אם נמצא פגם בפנייתו ומוצאו נדחתה חברותו.
כתוצאה משינוי זה נשבר כוחם של בתי האב שבעבר היו מרכיב עיקרי ובעל השפעה במוסדות השלטון ובמועצה הם התפזרו בדימויי החדשים והיו מיעוט באספה הכללית של הדמוס.
חלוקה לאזורים ושבטים.
בנוסף לחלוקה לדמויי חילק קלייסתנס את אתונה לאזורים: אתונה והפרברים - אַסְטִי (Asty). אזור החוף - פרליה. אזור המישור - מסוגיון. כל אזור חולק למחוזות שנקראו טריטיס (Trittys) - "שליש", ובכל שליש היו מספר דומה של אזרחים. בסך הכל נוצרו 30 יחידות זהות בגדלן - 10 בעיר 10 באזור החוף ו-10 במישור. מיחידות אלו יצר קלייסתנס 10 שבטים שהורכבו מטריטיס אחד מכל אחד מהאזורים ולכל שבט ניתן שם של גיבור מהמיתולוגיה היוונית ולכל אחד מהגיבורים הוקדש פסל ומזבח באגורה של אתונה.
אספת השבט שלחה נציגים למועצה של אתונה, הוקמו ועדות עשרה בהן כיהנו 10 חברים - אחד מכל שבט, וניתנה להן הסמכות לנהל תחומים שונים בחיי המדינה של אתונה ובהם עבודות ציבוריות וחגיגות דתיות. השבט היה גם הבסיס למערכת הצבאית וגייס מתוכו גדוד של חיל רגלים ופלוגת פרשים שהיו תחת פיקוד בן נבחר של השבט.
כתוצאה משינוי זה נשבר כוחן של משפחות האצולה והשפעתן באחוות שעתה שימשו כמוסד בעל חשיבות שעיקרה פולחנית - דתית ובהן היו חברים כל האזרחים.
השתתפות והדרה.