במשך תשע שנים עבדה בבנק מרכנתיל דיסקונט. בהיותה בת שלושים וארבע סיימה את עבודתה בבנק והחלה את דרכה האקדמית. ח'ורי החלה ללמוד פרסום, יחסי ציבור ודוברות באוניברסיטת חיפה (1994) והמשיכה, כעבור שנתיים, ללימודי ניהול תרבות ואומנות והסמכה לניהול מרכזים קהילתיים באוניברסיטת חיפה. היא בוגרת תואר ראשון בפילוסופיה וספרות השוואתית מאוניברסיטת חיפה ואת התואר שני בחינוך ומדעי ההתנהגות קבלה בשנת 2000 מאוניברסיטת לטביה. מעבר ללימודיה האקדמיים, ח'ורי למדה יזמות תעשייתית וניהול באוניברסיטת תל אביב (2003). בוגרת קורס דירקטורים בחברות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2007).
עמית גולדנברג, בית אבי חי:
"המשוררת נדאא ח'ורי מהווה את אחד הקולות הצלולים והמעניינים ביותר במבטה על הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ח'ורי, אחת מנושאות הדגל של המאבק הפלסטיני, עברה בשנים האחרונות דרך ארוכה וכיום מביטה על המציאות במבט על מרתק במורכבותו, שמבקש לבטל גבולות המדינה והאדמה ולהתרכז באדם."
יצירה.
בין ספריה "Book of Sins" (ספר החטאים) ראה אור כספר תלת לשוני וזכה בפרס Warwick Prize ב-2013 בתרגום בטסי רוזנברג (2011).
"יבולי שמן ורימונים" ( مواسم الزيت والرمان) יצא באיטלקית, 2011
"Le stagioni dell’olio e del melograno", Il Laboratorio\le edizioni, Napoli. ספרה "בגוף אחר", (2011), מבחר שירים מן השנים 1987–2010, חלקם כתובים עברית במקור וחלקם מתורגמים מן הערבית על ידי פרופ' ששון סומך, דר' חנה עמית כוכבי ופרופ' נעים עריידי. הספר "נחל יחף", מתורגם לעברית על ידי רוג'ה תבור, 1990.
ספרה הראשון "אכריז לך על שתיקתי" ראה אור ב-1987, ומשך חוקרי ספרות, אשר הצביעו על ייחוד ומורכבות שירתה של ח'ורי. מאז הספיקה להוציא שמונה ספרים נוספים ביניהם ספרה "טבעות המלח" (خواتم الملح) שראה אור בלבנון בשנת 1998 בהוצאת אל-מואססה אל-ערבייה, ביירות. ספר נוסף ראה אור במצרים בשנת 2000 "היפה באלילות בוכה" (أجمل الآلهات تبكي) בהוצאת מרכז אל-חדארה, קהיר מצרים. בנוסף ספרים שיצאו בהוצאות לאור בעכו, נצרת וירושלים וזכו לביקורת ספרותית חיובית, במיוחד ספר "חגורת הרוח" (زنار الريح) הוצאת אבו רחמון, עכו 1990.
השונה בספריה הוא "ספר הפגם" "כתאב אלח'לל" (كتاب الخلل), שגם אותו דחו בתי הוצאה לאור בעולם הערבי בשל אופיו ותכניו. "ספר הפגם" ראה אור בהוצאת כל-בו ספרים, חיפה 2011. והוא ספר שירה מודרניסטי בתוכנו העוסק במהות התאולוגיה הנוצרית ומביע ערעור על סקרמנט "הנטילה" כטקס קתולי נוצרי מרכזי. ספר זה ממחיש התפרקות מקור הסמכות, ומוביל רצף של ניגודים מקבילים בתהליך השגת הגאולה.
פרסמה עד היום (2016) תריסר ספרי שירה שיצאו לאור בערבית, עברית, אנגלית ואיטלקית, שלושה מספריה יצאו לאור בעברית. שירתה תורגמה לשפות: גרמנית, הולנדית, צרפתית, ספרדית, אלבנית, איטלקית, אנגלית ועברית. ספרה "הכתר המר" (1997) נאסר להפצה על- ידי הצנזורה הירדנית.
ב-2009 הופק הסרט "קריאה לשתיקה" (40 דקות) במסגרת פרויקט "בנוף המילים" תיעוד אנשי רוח, בימוי עמרי ליאור ולינדה ניומן.
הסרט מתאר את חייה ואת השקפת עולמה של ח'ורי.
"קריאה לשתיקה" זכה במקום הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "GAFFERS" בסקרמנטו, ארצות הברית.
ב-2011 השירים של נידאא ח'ורי עובדו יחד עם השירים של יפתח בן אהרון להצגת תיאטרון בשם "אעמוד בתחנות", ב"תיאטרון המילה", קיבוץ הרדוף.
ב-2012 הייתה למשוררת הערבייה הראשונה מאז קום המדינה שנכללה בלימודי ספרות החובה בתיכוני בתי ספר יהודיים.
ח'ורי שוקדת כיום על כתיבת שני ספרים, האחד "נשים בצל המאבק" על שירה פלסטינית בישראל. הספר השני על פוסט-מונותאיזם.
אקדמיה.
בשנת 2005 החלה ללמד כמרצה במחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ב-2009 מונתה למרצה בכירה במחלקה לספרות עברית ובתוכנית לניהול וישוב סכסוכים. ראש ועדת קבלה "לניהול וישוב סכסוכים" במחלקה ל"לימודים כלליים", אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, החל מ-2014.
ב-2014 מונתה לפרופסור חבר. לימדה גם במחלקה ללימודי מזרח תיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. חברת הנהלה במרכז "אליישר" לחקר מורשת יהדות ספרד והמזרח, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע החל מ-2011.
פעילות נוספות.
בנוסף ללימודיה האקדמיים היא כיהנה ומילאה תפקידים במספר תאגידים, עמותות ורשויות: חברת הפורום הבינלאומי של הספרייה הלאומית החל מ-2014, חברת הנהלה במועצת המוזיאונים בישראל (2009–2011), חברת "ועדת חינוך" וה"ועדה לקידום מעמד האישה" בעיריית באר-שבע החל מ-2007, חברת ועדת הערכה, בית ספר למשחק, באר שבע החל משנת – 2010, חברה במועצת המנהלים של עמותת "אל-נהוד" לקידום האישה הבדואית החל מ-2007. בין השנים 2003–2004 הייתה רכזת בוועדת המעקב העליונה של ערביי ישראל לפרויקט "שולחן עגול" לקביעת אסטרטגיה לערבים בישראל.
ייסדה את עמותת "בקאא" (הישרדות) "להתנדבות בחברה הערבית" וניהלה אותה (2011-2003).
כיהנה כחברת ועד מנהל של עמותת "סקולז און ליין" (2008-2003), עמותת "נ. א.ס" (2003–2004), ב"תנועת הגליל" (2005-2001), וכן חברת איגוד כללי של סופרים בישראל (2008-1995), חברת ארגון הסופרים הערביים בישראל (1999-1991).
אודות שירתה.
חנה עמית-כוכבי ואריאל שיטרית, לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים:
"סגנון שיריה מודרניסטי וחושני, והם ניכרים במוזיקליות שלהם. היא מרבה להשתמש בגוף ראשון יחידה ובכך בוחנת את המורכבויות של נקודת המבט האישית. כמו כן, היא מרבה לפנות לנמען בגוף שני יחיד, לעיתים בהתרסה בולטת. שירתה נוטה לחשוף את עולמה הפנימי של הדוברת...
מנגד, רבים משיריה מתמקדים בדיכוי האישה על ידי הגבר ועל ידי החברה והדת... בכתיבתה משולבים מוטיבים מכתבי הקודש של הנצרות ומטקסי הפולחן הנהוגים בכנסייה. אלה משמשים אותה הן לתיאור האווירה האינטימית השוררת בטקסים הנוצריים עצמם, והן לביקורת חריפה על עריצות הממסד הדתי... בנוסף יש בשירתה יסוד ארס-פואטי מודגש, הנובע ממודעותה ומרגישותה הדקות לכוחן של המילים ולעוצמתה של השירה."
רשימת ספריה.
בהכנה
עריכה.
עריכה מדעית: נידאא ח'ורי, לקראת פואטיקה היברידית: הספרות הערבית הפוסט קולוניאלית, המודרניזם המערבי, צאדק מ. גוהר, מאנגלית: אורן מוקד, השימוש במסורות מודרניסטיות בשירה הערבית : מבט חוצה תרבויות, מכאן י"א, תשע"ב 2012.
תרגום.
תרגום שירה של חמוטל בר-יוסף מעברית לערבית בספר דו לשוני שראה אור בצרפת ב-2012: Hamutal Bar-Yoseph_Lieu douloureux _Poèmes, Traduits de l’hébreu en Français par Colette Salem en Arabe par Naïm Araidi, Nidaa Khoury et
Mahmoud Abassi Éditions Caractères 2012, composé en Arial et Garamond, a été achevé d’imprimer en- 2013, Imprimé en France
תוכנית ד
אסגר אובו
אסגר אובו (אנגלית: Asger Hartvig Aaboe; 26 באפריל 1922 - 19 בינואר 2007) היה פרופסור להיסטוריה של המדע, המתמטיקה, שפות המזרח הקדום, וספרות באוניברסיטת ייל.
ביוגרפיה.
אובו נולד בקופנהגן בשנת 1922. אביו היה קצין בצבא הדני. הוא למד בבית ספר תיכון והחל ללמוד באוניברסיטת קופנהגן בשנת 1940, שם למד מתמטיקה, אסטרונומיה, פיזיקה וכימיה. בשנת 1947 סיים תואר המקביל לתואר שני. בשנת 1955 החל בלימודי דוקטורט באוניברסיטת בראון. סיים את הדוקטורט בשנת 1957 בהנחיית פרופסור אוטו נויגבאואר. נושא עבודתו היה "התאוריות האסטרונומיות של הבבלים" (On Babylonian planetary theories).
בשנת 1964 הוענקה לו מלגת גוגנהיים. בשנת 1959 נעשה לפרופסור חבר באוניברסיטת טאפס. בשנת 1961 הוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטת ייל, ובשנת 1967 נעשה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת ייל. בשנת 1992 פרש לגמלאות.
אשתו הראשונה ג'ואן נפטרה בשנת 1990. הוא היה אב לארבעה ילדים מנישואיו לה. בשנת 2006 נישא בשנית לאיזבלה זביקווסקה, אשורולוגית.
הלך לעולמו ב-19 בינואר 2007, בן 84 במותו.
יהודה בכר
יהודה בכר (ספטמבר 1948 – 6 במרץ 2018) היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
בכר נולד בפתח תקווה, בשנת 1966 התגייס לשירות חובה בנח"ל, סיים קורס קציני חי"ר ושירת בצה"ל עד לשחרורו בדרגת רב-סרן.
בשנת 1978 התנדב למשמר האזרחי והיה מפקד רובע ג' בפתח תקווה.
בשנת 1981 התגייס למשטרת ישראל. שימש סגן מפקד משטרת נתב"ג ומפקד תחנת כפר סבא. בשנת 1994 היה סגן ראש אגף מבצעים ובאותה שנה מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.
בשנת 1997 עלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף המבצעים במטה הארצי, בתפקידו עסק בהערכות המשטרה לבאג 2000, ארגון ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל והערכות למלחמת עיראק. בתחילת 2001 מונה למפקד מחוז מרכז.
בשנת 2003 פרש בכר והציג את מועמדותו לראשות עיריית הוד השרון מטעם הליכוד, בכר לא נבחר לראשות העיר אך כיהן כחבר מועצת העיר.
לאחר מכן עבר למגזר הפרטי, עד מינויו ליו"ר המנהלה לתיאום פעולות הממשלה במגזר הבדואי בנגב. ב-2007 מונה למנכ"ל הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב במסגרת משרד הבינוי והשיכון, ובתחילת שנת 2016 סיים את תפקידו.
בכר בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני בקרימינולוגיה מאוניברסיטת חיפה.
בכר אב לשלושה. בתו הילה, ששירתה במשטרה בדרגת מפקח משנה, נרצחה ב-2008, עם שני ילדיה, על ידי בעלה שהתאבד לאחר הרצח.
ב-6 במרץ 2018 נפטר בכר לאחר מאבק במחלת הסרטן, ונטמן בבית העלמין נווה הוד השרון.
ידידיה דינרי
ידידיה אַלטֶר דינרי (1930 – 2007) היה חוקר יהדות ופרופסור באוניברסיטת תל אביב.
אודות.