25 ביולי הוא היום ה-206 בשנה (207 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 159 ימים.
5 ביולי
5 ביולי הוא היום ה-186 בשנה (187 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 179 ימים.
31 באוקטובר
31 באוקטובר הוא היום ה-304 בשנה, (305 בשנה מעוברת) בשבוע ה-44 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 61 ימים.
קישורים חיצוניים.
https://www.onthisday.com/events/october/31
4 באוגוסט
4 באוגוסט הוא היום ה-216 בשנה (217 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 149 ימים.
22 ביוני
22 ביוני הוא היום ה-173 בשנה (174 בשנה מעוברת), בשבוע ה-25 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 192 ימים.
29 ביוני
29 ביוני הוא היום ה-180 בשנה, (181 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 185 ימים.
6 באוקטובר
6 באוקטובר הוא היום ה-279 בשנה (280 בשנה מעוברת), בשבוע ה-40 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 86 ימים.
12 ביוני
12 ביוני הוא היום ה-163 בשנה (164 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 202 ימים.
11 ביולי
11 ביולי הוא היום ה-192 בשנה (193 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 173 ימים.
23 באוגוסט
23 באוגוסט הוא היום ה-235 בשנה בלוח הגרגוריאני (236 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 130 ימים.
גלן סיבורג
26 באוגוסט
26 באוגוסט הוא היום ה-238 בשנה בלוח הגרגוריאני (239 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 127 ימים.
27 באוגוסט
27 באוגוסט הוא היום ה-239 בשנה בלוח הגרגוריאני (240 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 126 ימים.
קישורים חיצוניים.
https://www.onthisday.com/today/events.php
28 באוגוסט
28 באוגוסט הוא היום ה-240 בשנה בלוח הגרגוריאני (241 בשנה מעוברת) עד לסיום השנה נשארו עוד 125 ימים.
2 בספטמבר
2 בספטמבר הוא היום ה-245 בשנה בלוח הגריגוריאני (246 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 120 ימים.
3 בספטמבר
3 בספטמבר הוא היום ה-246 בשנה בלוח הגריגוריאני (247 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 119 ימים.
תאילנד
ממלכת תאילנד (בתאית: ประเทศไทย, תעתיק: פּרַאתֶט תַאִי, תרגום: מדינת החופשיים; ) היא מדינה בדרום-מזרח אסיה. ידועה גם בשמה הקודם, סיאם (היה זה שמה הרשמי עד 23 ביוני 1939 וגם מ-1945 עד 11 במאי 1949). תושבי תאילנד נקראים "תאים" (בשפה יומיומית מקובל גם "תאילנדים"). תאילנד גובלת בלאוס מצפון-מזרח, בקמבודיה מדרום-מזרח, במלזיה מדרום, ובמיאנמר (בורמה) מצפון-מערב.
היסטוריה.
ההיסטוריה של תאילנד מתחילה עם ההגירה של התאים אל האזור הקרוי היום תאילנד במהלך האלף הראשון. לפני תקופה זו, תרבויות ברזל וברונזה היו קיימות לכמה אלפי שנים, ומאוחר יותר ממלכות של הקבוצות האתניות מון, מאלאי וחמֶר. התאים ייסדו את הממלכות שלהם, שהבולטת ביניהם הייתה ממלכת סוקותאי, ובאופן מאריך ימים יותר – ממלכת איוטהאיה. ממלכות אלה היו תחת איומים קבועים מבורמה ומווייטנאם, וכן מיריבים תאים ומלאוס. במהלך המאה ה-8 התקיימה Nanchao, ממלכה תאילנדית בחלק מסין הדרומית. במאה ה-12 פליטים מאזורי סין והודו מקימים באזור את ממלכת סוקותאי. ב-1350 הוקמה ממלכת איוטהאיה, אשר בהמשך שולטת גם על סוקותאי. בשנת 1767, לאחר מלחמה ארוכה, נכבשה איוטהאיה ונהרסה בידי הצבא הבורמזי. המלך טקסין ייסד בירה בשם טונבורי על גדות נהר הצ'או-פראיה. בשנת 1782 מעביר המלך ראמה הראשון את הבירה לעבר השני של הנהר וקורא לה "קְרוּנְג טֶפּ" (עיר המלאכים) המכונה על ידי זרים בנגקוק.
הכוחות הקולוניאליים האירופיים איימו במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אך תאילנד שרדה כמדינה היחידה בדרום-מזרח אסיה שהצליחה להימנע משלטון קולוניאלי. ב-24 ביוני 1932 התרחשה הפיכה צבאית "שקטה", שהובילה לסיום המלוכה התאית האבסולוטית ולשינוי המשטר למונרכיה חוקתית, תחת שלטון צבאי כמעט קבוע במשך שישים שנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה כבשה יפן את תאילנד. ב-23 ביוני 1939 הוחלף שם המדינה מסיאם לתאילנד, אך הוחזר לשם סיאם עם סיום המלחמה ב-1945. ב-16 בדצמבר 1946 הצטרפה סיאם לאו"ם כחברה ה-55. ב-11 במאי 1949 שם המדינה שונה פעם נוספת לתאילנד.
מאז 1973 תאילנד מאופיינת במעברים קשים ולעיתים אלימים משלטון צבאי לאזרחי ולהפך. לתאילנד היסטוריה של הפיכות, האחרונה שבהן התרחשה ב-20 במאי 2014.
פוליטיקה.
באופן רשמי צורת השלטון בתאילנד היא מונרכיה חוקתית.
מאז 2016 מלך תאילנד הוא ראמה העשירי, שמונה לאחר מותו של ראמה התשיעי שמלך למעלה מ-60 שנה.
ראש הממשלה הוא הגנרל פריות צ'אן-אוצ'ה, שעלה לשלטון בהפיכה צבאית בשנת 2014, ולאחר שעיגן מראש את ניצחון מפלגתו בחוקה, נבחר רשמית בבחירות בשנת 2019.
ההפיכה של שנת 2014 גרמה לדחייה חוזרת ונשנית של הבחירות העתידיות, ואלו התקיימו לבסוף בשנת 2019. במתכונתן החדשה של הבחירות בתאילנד, המצביעים בוחרים 500 חברים בפרלמנט והצבא שאוחז בשלטון מאז ההפיכה ממנה את 250 המושבים בסנאט. מפלגת השלטון זקוקה לכל הפחות ל-126 מושבים בפרלמנט כדי להבטיח את השלטון. הישג זה הובטח מעשית מראש בחוקה שהתקבלה במשאל עם מעורר מחלוקת, ומגבילה את מספר המושבים המקסימלי בו יכולה כל מפלגה להחזיק, בלי קשר למספר הקולות שקיבלה בפועל.
החוקה מחייבת כל ממשלה עתידית לפעול בהתאם לתוכנית שגיבש הצבא ובה תכנון מדיני עד לסוף שנות ה-30 של המאה ה-21.
תחת השלטון הצבאי צומצמו משמעותית חופש העיתונות וחופש הביטוי במדינה.
עם זאת, לא תמיד היה כך המצב. לפי חוקת 1997 הדמוקרטית, כל חברי הסנאט, שמספרם היה 200, נבחרו ישירות במחוזות המנהליים, כשלכל מחוז יש ייצוג של סנאטור אחד, לכל הפחות, ולפי חוקת 2007 הדמוקרטית למחצה, 76 מתוך 150 חברי הסנאט נבחרו בבחירה ישירה ב-76 מתוך 77 המחוזות המנהליים. בעוד שה-74 הנותרים מונו על ידי המלך.
צבא וביטחון.
האחריות להגנתה של תאילנד מוטלת על הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד, גוף תלת-זרועי צבאי הכפוף למשרד ההגנה בממשלת תאילנד. נכון להיום משרתים בכוחות המזוינים 305,860 אנשים בשירות קבע ו-245,000 אנשי מילואים. זרועות הכוחות המזוינים הם:
ההיסטוריה הצבאית של תאילנד מתחילה במאה ה-14, עם קריסתה של האימפריה הקמרית והקמתן של הממלכות הסיאמיות הראשונות, ממלכת סוקוטהאי וממלכת איוטהאיה. בהמשך התמודדו צבאותיהם של הממלכות הסיאמיות עם שכנותיהן באזורים שבהם שכנו במאה ה-21 וייטנאם, קמבודיה, לאוס, בורמה ומלזיה. במאה ה-19, במסגרת התמודדותה של הממלכה עם הקולוניאליזם האירופאי, הפך הצבא למודרני, בעיקר בימי מלכותם של מונגקוט ושל בנו צ'וּלָאלוֹנגקוֹן. הכוחות המזוינים לחמו בכמה מלחמות קולוניאליות כנגד צרפת ובריטניה, במלחמות העולם, במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם. בשנות ה-60 עד שנות ה-80 של המאה ה-20 הם ניהלו מאבקים ממושכים בכוחות קומוניסטים שנתמכו על ידי המדינות השכנות והחל משנות התשעים הם מתמודדים עם מורדים מוסלמים בדרום המדינה. כמו כן לוקחים הכוחות המזוינים חלק במלחמה העולמית בטרור באפגניסטן ובעיראק וכן במלחמה בשוד הימי לחופי סומליה ובשוד הימי במצר מלאקה. תאילנד חברה בברית איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN) ומשתפת פעולה עם צבאותיהן של שכנותיה, יריבותיה לשעבר וכן עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
כלכלה.
רוב אזרחי תאילנד חיים בכפרים. כ-49% מכוח העבודה מועסקים בענף החקלאות; לעומת שנות ה-80 שם עמד נתון זה על כ-70%.
האורז מהווה המרכיב העיקרי בתוצר החקלאי. בנוסף ענף זה מעבד ומייצא גומי, קשיו, קוקוס, אננס, תירס ודגים. בתחילת המאה ה-21, בעיקר עקב כוח עבודה זול, מתפתחים מאוד ענפי הייצור השונים כגון – אלקטרוניקה, ביגוד, הנעלה ותוצרי פלסטיק וענפים מסורתיים כמו תוצרי עץ ואבני חן. לאחר המשבר הכלכלי הקשה שעבר על המדינה, כחלק מהמשבר הכלכלי באסיה בשנים 1997–1999, בשנות ה-2000 חזרה תאילנד, יחד עם כל אסיה, לצמיחה משמעותית, שהושגה בעיקר בעזרת גידול מרשים בייצוא (בעיקר לארצות הברית ויפן) ובתיירות הנכנסת. התיירות מהווה גם היא חלק משמעותי מכלכלת המדינה . נכון לשנת 2019 ביקרו בתאילנד כ40 מיליון תיירים זרים. ותאילנד המדינה השמינית הכי מתוירת בעולם. ממשלת תאילנד שואפת שהתיירות תהווה כ-30% מהתוצר המקומי גולמי של המדינה עד שנת 2030.
מעמד האישה בתאילנד משפיע גם הוא על הנוף התעסוקתי שבה. אף על פי שהנשים בתאילנד השיגו את זכות ההצבעה בשנת 1932, רק בשנת 1949 הפכה לראשונה אישה לחברה בבית הנבחרים של האספה הלאומית של ממלכת תאילנד. הנשים בתאילנד חוות אפליה ואי שוויון מגדרי ביחס לשכר, ומועסקות לרוב בעבודות בשכר נמוך.
המטבע המקומי הוא הבאט, המחולק ל-100 יחידות בשם סאטאנג.
יחסים מול ישראל.
על פי נתוני מכון היצוא, גדל הסחר בין תאילנד לישראל בהתמדה. בשנת 2010 צמח היקף הסחר בין המדינות בשיעור של 40% והסתכם בכמיליארד דולר. יבוא הסחורות של תאילנד מישראל גדל ב-46% והסתכם בכ-491 מיליון דולר, כשיצוא הסחורות לישראל גדל ב-35% והסתכם בכ-545 מיליון דולר. תאילנד מייבאת מישראל בעיקר יהלומים וכימיקלים ומייצאת לישראל בעיקר מכונות וציוד אלקטרוני.
תאילנד של תחילת המאה ה-21 היא אחד היעדים המועדפים על התייר הישראלי. בעבר תאילנד הייתה יעד לתרמילאים בלבד, אך הפכה ליעד למשפחות וזוגות. על פי לשכת התיירות התאילנדית, בשנת 2019 ביקרו בממלכה 197,000 ישראלים, עלייה של כ-6% ביחס לשנת 2018. היעדים המועדפים על הישראלים בתאילנד הם קוסמוי, פוקט, קופנגן, בנגקוק וקאו לאק.
גאוגרפיה.