כנסת השמה"ד פעלה בשני מרכזים: ורשה וקרקוב. בלבוב, גליציה המזרחית, פעלה תנועה אחות בשם בני עקיבא בזיקה ישירה לכנסת השמה"ד. (בלודז' ובסביבתה קמו, בנפרד, כמה קינים של בנ"ע). בוועידה הראשונה של כנסת השמה"ד, קרקוב, 1931, הוחלט על מבנה ארגוני משולש: הנהגה עליונה ושתי הנהגות ראשיות, ורשה וקרקוב. בחורף 1934, התאחדו המרכזים ורשה וקרקוב לתנועה אחת. שנים עשר ועידות ומועצות ברמה הארצית קיימה השמה"ד בפולין, בהן גובשה דרכה החינוכית והארגונית. שלושה שליחים בלבד הגיעו מארץ ישראל.
בהשראת השמה"ד בפולין קמה תנועת נוער דתי בכמה מדינות באירופה, בארצות הברית ובקנדה.
אוכלוסיית השומר הדתי בפולין.
הכנסת (הכוונה לתנועה) קלטה נוער דתי מגוון והייתה כור היתוך ממזג. שתי קבוצות אִכלסו את הקינים - נוער לומד ונוער עובד. ממחצית שנות ה-30 עלה חלקם של הנערים העובדים. נדידת חניכים בין תנועות וארגונים הייתה רווחת ביהדות פולין. בני אותה משפחה היו חברים בתנועות ובארגונים שונים. בתחילה הצטרפו חניכים מגיל 13-12, בהמשך מגיל 10. החברוּת עד גיל 21-18. היקף החניכים בשיא, תרצ"ז, 1937, היה כ-15,000 חניכות וחניכים, שכונו אחים ואחיות, בכ-260 קינים.
מטרות התנועה ודרך פעילותה.
כנסת השמה"ד הגדירה עצמה כתנועה חינוכית דתית, צופית, חלוצית, השואפת לגאולת האומה והארץ, מורדת בחיי הגלות השפלים, נלחמת בעם-ארצוּת ומחנכת להגשמת רעיון תורה-ועבודה = צדק חברתי. התפיסה הדתית הושתתה על נאמנות לתורה ולהלכה; התחדשות דתית; חינוך מוסרי וכלל אנושי. הכנסת נאבקה בהתבוללות ובחילון, הציבה דגש על לימוד ועיון. ערך רב נודע להשתלמות עצמית, להשלמת השכלה וידע חיוני לבניין העם והארץ. הכנסת טיפחה יחס עמוק לטבע. חוויה דתית עוצמתית הייתה יציאה להרים באשמורת הבוקר, ישיבה סביב מדורה, שירה וריקוד הורה סוער. הדרך החינוכית כוּונה אל הפרט וממנו אל הכלל, מהיחיד אל החבורה. ההנהגה עודדה חינוך אומנותי. הכנסת הייתה תנועה צופית שאימצה את הצופיות כיסוד מרכזי בשיטתה החינוכית. אישים קרובים לשמה"ד התנגדו בתקיפות לצופיות.
הקן (המועדון, בימינו נקרא סניף) היה בית יוצר לנשמת השומר הדתי, אי ארץ ישראלי בגלות. בקינים התנהלה פעילות כל ערב ובשבתות: לימודי קודש, עברית, היסטוריה יהודית, ציונות, ציונות-דתית, רעיון תו"ע, וגם שרו, רקדו ושיחקו. הקינים חויבו במס - שקל שומרי. החניכים נקלעו למתח ולעימותים עם הבית ובית הספר. הכנסת קיימה חינוך משותף לבנים ולבנות. צירוף הבנות והחינוך הקואדוקציוני (המשותף) עוררו התנגדות. לעיתים נאלצו בנות להסתיר מהאבות את חברותן. במקביל לשומר הדתי פעלה בפולין תנועת ברוריה - תנועת נשים ובנות, שהקימה בפולין כמה קיבוצי הכשרה לבחורות.
ליבת הפעילות של כנסת השומר הדתי התקיימה בקבוצה החינוכית, האינטימית, לרוב חד-מינית, ובה מדריך וכמניין אחים/אחיות. בקבוצה שררה "הִתחיוּת" (דיבוק חברים).
חובת הגשמה אישית - עלייה לארץ ישראל והתיישבות בקיבוץ דתי - הוטלה על חבריה, שנדרשו להצטרף לקיבוצי עלייה שומריים. משנת 1934, התעורר ויכוח סוער באשר לדרך ההגשמה ולכיוון החינוכי. הזרם הקיבוצי דגל בדרך הגשמה אחת - קיבוץ דתי בארץ ישראל. הזרם החלוצי תבע הגשמה חלוצית כללית. במועצות ובוועידה הוחלט לאמץ את הכיוון הקיבוצי, המסתייגים המשיכו להתנגד.
בפולין פעלו שלושה קיבוצי עלייה שומריים עיקריים: גאולה, ראשית ועובדיה (הוקם על ידי החלוץ המזרחי ועבר לשמה"ד) וכן עוד כמה קיבוצים שפעלו זמן קצר והמידע אודותיהם מועט. הקיבוצים השומריים היו מוקדי פעילות תנועתית. הזרם הקיבוצי חתר לחולל מהפך רעיוני ולהעמיק את החינוך הקיבוצי.
ההמנון.
לגבי ההמנון מומלץ לשמוע ולקרוא בזמרשת
העלייה לארץ מפולין.
בשנות ה-30 עלו ארצה רבים מחברי כנסת השמה"ד, בהן חברי ההנהגה וחברי הקיבוצים השומריים. השמה"ד חברה למבצע עלייה בלתי ליגאלית באניית המעפילים אסימי. בוגרי הכנסת וקיבוצי העלייה היו בין מייסדי קבוצת שח"ל שחבריה הקימו את קיבוץ טירת צבי,1937. קבוצת אברהם קמה במסגרת בנ"ע בגליציה המזרחית, חבריה עלו ארצה וייסדו את קבוצת אברהם ליד כפר פינס. רבים מבוגרי השמה"ד, ובעיקר בוגרי קיבוץ עובדיה, הצטרפו לקבוצת אברהם והקימו יחד עם בוגרחי בני עקיבא מגליציה המזרחית את קיבוץ כפר עציון 1943.
השומר הדתי בפולין בתקופת השואה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה תנועת השומר הדתי התאחדה עם תנועת בני עקיבא והן המשיכו לפעול יחד במלחמה וגם אחריה. בראשית המלחמה התארגנו בוגרי הכנסת למבצע חילוץ והצלה, רבים נמלטו לליטא ומשם עלו ארצה. חברים שנשארו בפולין נטלו חלק בהתארגנות תנועתית חינוכית, בגטאות ובמרידות, ורבים מהם נספו בשואה.
השומר הדתי בפולין אחרי מלחמת העולם השניה.
אחרי מלה"ע השנייה, בשנים 1949-1944, חידשה תנועת הנוער הציונית-דתית בפולין, השומר הדתי - בני עקיבא בפולין את פעילותה בקרב ציבור שרובו היה נתון בהתארגנות לעלייה לארץ. ההתארגנות הראשונית הייתה בעיר לודז', ביוזמתה ובהובלתה של שרה שטרן, חברת בני עקיבא לודז' לפני מלחמה.
הנצחה.
בין הנופלים בקרבות כפר עציון בתש"ח, 1948, נמנים רבים מבוגרי השמה"ד-בנ"ע מפולין והם מונצחים במפעל ההנצחה והמורשת בקיבוץ כפר עציון.
פירוק התנועה.
תנועת הנוער הציונית-דתית, השומר הדתי - בני עקיבא בפולין המשיכה לפעול עד שנת 1950, אז סגרו שלטונות פולין את כל הפעילות הציונית בפולין ולא ניתן היה להמשיך לפעול שם.
תרומת התנועה.
רבים מבוגרי השמה"ד-בנ"ע מפולין זכו לעלות ארצה לאורך כל שנות פעילותה גם בימי המלחמה וגם אחרי המלחמה.
בוגרי השמה"ד-בנ"ע מפולין תרמו תרומה ניכרת לתנועת הקיבוץ הדתי. הם היו ממייסדי הקיבוצים טירת צבי וכפר עציון. תנועת בני עקיבא בישראל נטלה מהשומר הדתי רכיבים רבים, בהם המבנה הארגוני, חודש הארגון ועוד. חברים מרכזיים בשומר הדתי ובבני עקיבא שעלו מפולין הצטרפו לבני עקיבא בישראל.
השומר הדתי בארצות הברית.
השומר הדתי בארצות הברית הוא תנועת נוער דתית חשובה שמייסדיה היו חברים בתנועת השומר הדתי בפולין.
בהשראת השמה"ד בפולין קמה תנועת נוער דתי בכמה מדינות באירופה, בארצות הברית ובקנדה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה התרחבה הפעילות לאמריקה הצפונית, והוקמו קומונות הכשרה לצעירים וצעירות
תרומת תנועת השומר הדתי בארצות הברית.
חלק מחברי ההכשרות מצפון אמריקה עלו לאחר קום מדינת ישראל והצטרפו לקיבוצים הדתיים (קיבוץ יבנה)ולערים. רבים מהם תרמו רבות לציונות הדתית בארץ ושגשוג המדינה באופן כללי.
חיים קרייסל
חיים קרייסל (נולד בשנת 1951) הוא פרופסור אמריטוס לפילוסופיה יהודית של ימי הביניים במחלקה למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומנהל המרכז הבינלאומי למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן.
ביוגרפיה.
חיים קרייסל נולד בניו יורק בשנת 1951. הוא סיים לימודי תואר ראשון בפילוסופיה (בהצטיינות יתרה) באוניברסיטת ברנדייס ב-1972 והמשיך בלימודים לתואר שני (1976) ודוקטורט (1981) במחלקה ללימודי המזרח הקרוב ומדעי היהדות שם. את הדיסרטציה, "תאוריות על הנבואה בפילוסופיה היהודית של ימי הביניים" הוא כתב בהדרכתו של אלפרד (אברהם) עברי.
הוא לימד לימודי היהדות של ימי הביניים במשך שלוש שנים בבית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת בווינקוט (Wyncote) שבפנסילבניה, לפני שעלה לישראל בשנת 1983. הוא מלמד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב משנת 1983 ועד 2019, והיה בעל הקתדרה למחשבה יהודית ע"ש מרים מרתה הוברט. בשנת הלימודים 1995–1996 הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קלגרי (קנדה) במחלקות ללימודי הדתות ופילוסופיה. בין תפקידיו הניהוליים, הוא כיהן כראש המחלקה הראשון של המחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2002-1998), לפני שקיבל על עצמו את הניהול של המרכז הבינלאומי למחשבה יהודית על שם גולדשטיין-גורן (2003 עד היום) ועריכת הסדרה שהוא יסד "ספריית גולדשטיין-גורן במחשבת ישראל" (הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב). הוא המייסד ועורך הראשי של כתב העת החדש מטעם המרכז, "מחשבת ישראל" (הכרך הראשון הופיע ב-2019, והשני ב-2020).
מחקר.
מחקרו של קרייסל מכסה את מכלול הנושאים של הפילוסופיה היהודית של ימי הביניים. הוא גילה עניין מיוחד בתחומים הבאים: נבואה, פילוסופיה אתית ופוליטית יהודית בימי הביניים, וכן הפרשנות הפילוסופית למקרא. במהלך העשור האחרון הוא הקדיש את עיקר פעילותו המדעית שלו להוצאה לאור של מהדורות ביקורתיות מוערות של חיבורים פילוסופיים עבריים מימי הביניים ששרדו רק בכתבי יד, בעיקר כתביהם של ניסים ממרסיי, משה אבן תיבון, לוי בן אברהם בן חיים (הופיעו ב-4 כרכים כל החלק היהודי של אנציקלופדיה המונומנטלית של האחרון, "לוית חן"), החמישה הביאורים הראשונים על פירוש התורה לר' אברהם אבן עזרא, וגם ביאורו של ר' יהודה משקוני, 'אבן העזר'.
הוא חיבר 11 ספרים ויותר מ-50 מאמרים מדעיים. כמו כן הוא ערך 6 ספרים.
Trem das Onze
Trem das Onze (מפורטוגזית: הרכבת של 11) הוא שיר סמבה שנכתב והולחן בידי אדונירן ברבוזה בשנת 1964. זהו אחד משירי הסמבה המפורסמים ביותר והוא דוגמה טובה לסמבה של סאו פאולו.