אשור-אובליט השני היה המלך האחרון של האימפריה האשורית החדשה. הוא מלך בין השנים 612 לפנה"ס ועד שנת 609 לפנה"ס. הוא העביר את עיר הבירה לחרן, וזאת לאחר שעיר הבירה הקודמת נינוה נכבשה בשנת 612 לאחר מצור שהוטל על העיר על ידי כוחות צבא של בבל, מדי והסקיתים.
אשור-אובליט היה בן למשפחה המלכותית, ומפקד הצבא האשורי לפני שהכריז על עצמו למלך. הוא מלך לאחר סין-שר-אישכון וייתכן והוא היה אחיו, או אחיו הצעיר של אשורבניפל. את שמו לקח מהמלך אשור-אובליט הראשון המלך שהביא לשחרור אשור מעולה של ממלכת מיתני.
אשור-אובליט היה בברית עם המצרים ובכוח משותף הצליח לתקופה מסוימת להגן על חרן מפני כוח של בבל ומדי. למצרים היה אינטרס לסייע בידי אשור ששימשה חוצץ בינה ובין בבל שהיה כוח עולה במסופוטמיה. בשנת 610 הובס הכוח המצרי וחזר למצרים. בעקבות כך חזר הכוח המשותף של בבל ומדי ותקף את חרן בשנת 609 לפנה"ס וכבש אותה. אשור-אובליט הזעיק שוב את המצרים, ופרעה נכו השני נחלץ לעזרתו. בעוברו בישראל נלחם נגדו מלך יהודה יאשיהו בקרב מגידו, בקרב זה יאשיהו נהרג (מלכים ב', פרק כ"ג). נכו השני יחד עם אשור-אובליט הטילו בחודש תמוז (יוני/יולי) של שנת 609 לפנה"ס מצור על חרן, המצור ארך חודשים, צבא נבופלאסר הגיע לסיוע וצבא מצרים-אשור הובס. הצבא המצרי נסוג לצפון סוריה, ואילו אשור-אובליט נעלם מעל דפי ההיסטוריה יחד עם האימפריה האשורית החדשה שחדלה להתקיים.
שנת 609 לפנה"ס הייתה השנה האחרונה בגינה הוצא לימו רשמי לציון השנה החדשה. זו הייתה השנה האחרונה שקיבלה שם אשורי רשמי. הקרב הזה הוא האזכור האחרון של אשור בכרוניקות הבבליות. העלמות אשור הביאה את בבל למגע ישיר עם מצרים ולמאבק על השליטה במסופוטמיה.
איתן נאה
איתן נאה (נולד ב-17 בספטמבר 1963) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בבחריין. בעבר כיהן כממונה על שגרירות ישראל באיחוד האמירויות הערביות וכשגריר ישראל בטורקיה.
ביוגרפיה.
נאה נולד בישראל וגדל בקריית ביאליק. סיים את לימודיו בתיכון אורט קריית ביאליק. בנערותו היה בין מקימי קיבוץ תובל שבגליל העליון והיה שליח התנועה הקיבוצית בצפון אנגליה. בין השנים 1982–1985 שירת בצה"ל. לאחר מכן למד במחלקה למדעי המדינה במזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.
בשירות החוץ.
בשנת 1991 הצטרף נאה למשרד החוץ במסגרת קורס הצוערים. תפקידו הראשון בשירות החוץ היה עוזר למנכ"ל משרד החוץ.
בין השנים 1993–1997 שירת בשגרירות ישראל באנקרה, טורקיה. בשנים 1997–1999 שירת כקונסול מדיני בקונסוליה הישראלית בשיקגו, ולאחר מכן שב לישראל ושירת במחלקת לענייני אירופה במשרד, כראש הדסק לענייני קפריסין ויועץ מיוחד לענייני טורקיה ויוון.
בשנת 2001 מונה לשגריר ישראל באזרבייג'ן.
בשנת 2005 סיים את שירותו באזרבייג'ן (במקומו מונה ארתור לנק) והיה מנהל האגף למדיניות חוץ במטה לביטחון לאומי.
ב-2013 מונה לציר וממלא מקום השגריר בשגרירות ישראל בבריטניה. החל מיולי 2015, לאחר סיום כהונתו של השגריר דניאל טאוב ועד לכניסתו לתפקיד של מארק רגב כיהן כממונה על היחסים.
בנובמבר 2016, לאחר הסכם פיוס בין ישראל לטורקיה, אליו הגיעו שתי המדינות לאחר משבר עמוק ביניהן שנבע מאירועי המשט לעזה, והחלטה להחזיר את דרג היחסים בין המדינות לקדמותם, מונה נאה לשגריר ישראל בטורקיה. ב-5 בדצמבר 2016 הגיש את כתב האמנתו לנשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, לאחר חמש שנים בהן פעלה השגרירות באנקרה ללא שגריר. טקס הגשת כתב ההאמנה התקיים בארמון הנשיאות הטורקי בהשתתפות צוות השגרירות, אשתו של נאה וילדיו. הטקס, שבו הושמעה נגינת "התקווה", סוקר בהרחבה על ידי התקשורת בטורקיה ובישראל.
במאי 2018 גורש נאה על ידי ארדואן מטורקיה כמחאה על הרג פלסטינים במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה.
בינואר 2021 משרד החוץ מינה את נאה ל"ממונה זמני" על שגרירות ישראל שאמורה לקום באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות. ב-24 בינואר נאה החל בתפקידו, עם פתיחת השגרירות. ב-11 באוקטובר 2021 סיים את תפקידו עם כניסת אמיר חייק לתפקיד השגריר.
ב-2 בספטמבר 2021 דווח על מינויו לשגריר ישראל בבחריין, בכפוף לאישור הממשלה. ב-28 בדצמבר 2021 הגיש את כתב האמנה למלך בחריין חמד בן עיסא אאל ח'ליפה.
משפחתו.
נאה נשוי ואב לשניים.
בשנת 2008 התמודד מטעם הרשימה המקומית "דורון למודיעין" למועצת עיריית מודיעין-מכבים-רעות, עיר מגוריו, אך לא נבחר.
מוחמד סידקי מחמוד
מוחמד סידקי מחמוד (בערבית: محمد صدقي محمود, תעתיק מדויק: "מחמד צדקי מחמוד"; נולד ב-1923) הוא קצין מצרי ששימש כמפקד חיל האוויר המצרי בשנים 1967-1953. תחת פיקודו ספג חיל האוויר המצרי שתי מפלות קשות; במלחמת סיני מידי חיל האוויר הבריטי וחיל האוויר הצרפתי ובמלחמת ששת הימים מידי חיל האוויר הישראלי.
חייו.
נולד במצרים, כנראה ב-1923. למד במכללה הצבאית המצרית והצטרף לאחר מכן לחיל האוויר המצרי. בתחילת שנות ה-50 הצטרף לתנועת הקצינים החופשיים והיה שותף למהפכה שביצעה התנועה ב-1952. ב-1953 נתמנה כמפקד חיל האוויר. נראה שמינוי זה היה אחד מצעדיו של גמאל עבד אל נאצר להשגת שליטה במוקדי הכוח בצבא, דבר שסייע לו בהדחת מוחמד נגיב באוקטובר 1954.
במחצית השנייה של שנות ה-50 עבר חיל האוויר המצרי להסתמך על ציוד והדרכה סובייטיים ומחמוד ניצח על תהליך זה. בדומה למפקדים אחרים בצמרת הצבא המצרי נטה מחמוד להפוך את תפקידו כמנוף לצבירת כוח אישי, תופעה שפגעה בשיתוף הפעולה בצמרת הביטחונית ובחוסר יכולת להביא לידי מיצוי את מדיניות הביטחון המצרית.
במלחמת סיני ב-1956 סבל חיל האוויר המצרי אבדות קשות בציוד לאחר שחילות האוויר הבריטי והצרפתי תקפו את שדות התעופה המצריים והשמידו מטוסים רבים על הקרקע. למרות כישלון זה בחר נאצר שלא לפטר את סידקי מחמוד.
בתקופה שלפני מלחמת ששת הימים הזהיר פריק מחמוד את ההנהגה המצרית, כי חיל האוויר המצרי לא יוכל לסייע לכוחות הקרקע בעת מתקפה מצרית. במקביל, טען בפני הנשיא נאצר כי במקרה שחיל האוויר הישראלי יתקוף ראשון, עתיד חיל האוויר המצרי לסבול פגיעות קשות, עד כדי 20% ממטוסיו.
בבוקר 5 ביוני 1967, בעת שחיל האוויר הישראלי יצא למבצע מוקד, שפתח את מלחמת ששת הימים, טסו מחמוד ומפקד הצבא המצרי עבד אל-חכים עאמר במטוס תובלה מדגם איליושין 14 לעבר שדה התעופה של ביר תמדה שבסיני. בעקבות הפצצת השדה המטוס שב על עקבותיו לעבר מצרים ושני המפקדים ניצלו. חיל האוויר המצרי הושמד כמעט כולו בתוך שעות אחדות בשלושת גלי התקיפה של חיל האוויר הישראלי. לחיל האוויר הישראלי הייתה עליונות אווירית מוחלטת ויכולת סיוע מרבית לכוחות צה"ל במערכה הקרקעית בעוד שהצבא המצרי נסוג מסיני בצורה לא מאורגנת וללא חיפוי אווירי.
מיד לאחר המלחמה הודח סידקי מחמוד וכמו קצינים רבים אחרים נאסר והועמד למשפט. במשפטו, שנערך בפברואר 1968, הורשע ונדון ל-15 שנות מאסר בעוון הזנחת תפקידו. לאחר מחאות כנגד גזר הדין ה"ותרני", נשפט מחמוד שנית בהוראת נאצר וב-29 באוגוסט 1968 נגזרו עליו מאסר עולם ועבודת פרך. ב-27 בינואר 1974 חנן אותו הנשיא אנואר סאדאת ומאז נמנע סידקי מחמוד מכל פעילות פוליטית.
תיקון חצות (אורטוריה)
"תיקון חצות" היא אורטוריה מאת המלחין הישראלי מרדכי סתר. היצירה נכתבה במשך מספר שנים לתמליל של המשורר מרדכי טביב. לדעת רבים זוהי פסגת המוזיקה הקלאסית הישראלית.
רקע.
סתר נולד ברוסיה ועלה בשנת 1926 לארץ ישראל. בשנת 1932 נסע לפריז ללמוד קומפוזיציה אצל המלחין פול דיקא ואצל נדיה בולאנז'ה. בשובו ארצה בשנת 1937 החל לגבש סגנון מוזיקלי ייחודי. סתר השתמש במרכיבים של צורה וארגון צליל ממסורת המוזיקה המערבית בשילוב עם מוזיקה יהודית עממית, של יהודי תימן ויהודי ספרד. בשנות השלושים והארבעים, הוא אסף מנגינות יהודיות מזרחיות ועיבד אותן למרקמים רב-קוליים בסגנון מוזיקת רנסאנס. בשנות החמישים והשישים, סתר החל בחיבור מוזיקה להרכבים קאמריים ולכלי סולו ובהמשך ליצירות תזמורתיות. גולת הכותרת של תהליך זה היא "תיקון חצות".
כתיבת היצירה.
לצורך כתיבת היצירה סתר למד נוסחים של טעמי מקרא, תפילות ופיוטים של עדות השונות. הוא שילב ביצירתו חומרים של מוזיקאים מסורתיים כמו עובדיה טוביה וניסן כהן-מלמד. תמליל היצירה נכתב על ידי המשורר מרדכי טביב. טביב הושפע מהאגדה התלמודית, מן התנ"ך ושיר השירים.
היצירה נכתבה במשך מספר שנים וכללה מספר גרסאות. בגרסת 1957, היצירה נקראה "בלט על נושאים תימניים". היא בוצעה בקונצרט חגיגי שנערך לכבוד "הוד מלכותה המלכה אליזבת מבלגיה" בהיכל התרבות בתל אביב בניצוח גארי ברתיני. בהמשך ברתיני ניצח על היצירה פעמים רבות בישראל וברחבי העולם.
בגרסה מאוחרת יותר, רחבה ומקיפה, סתר הכין את היצירה בתחילה לביצוע רדיופוני. בהקלטתה ב-1962 השתתפו תזמורת קול ישראל, מקהלת קול ישראל, הקריין משה חובב והזמר-פייטן עובדיה טוביה. מכיוון שהיצירה נכתבה לשלוש מקהלות, נדרשה טכניקת הקלטה מיוחדת. "המוזיקה לא הוקלטה כפי שחוברה, אלא לפי שיטה הדומה לצילום סרטי קולנוע, היינו - תו הפרדה והרכבה מחדש של האלמנטים השונים, תזמורת, הרכבים כליים מיוחדים, מקהלות וקבוצות קריינים." בהפקה הטכנית הושקעו 1200 שעות (!) ועליה הופקד אלון שמוקלר. המוזיקה הושמעה לקהל באולם הקונצרטים באמצעות רמקולים. ההקלטה יצאה לאור על ידי CBS על גבי תקליט ויניל 33. באותה שנה ההקלטה זכתה בפרס איטליה היוקרתי ליצירות רדיו סטריאופוניות. מאוחר יותר עובדה היצירה גם לביצוע קונצרטנטי.