בשנתיים הראשונות לפעילותו נוגנה בקפה מוזיקה מערבית-אירופאית. עם זאת בתקופה שניתן לכנותה "תור-הזהב" של הקפה הופיעו בו בעיקר אומנים שונים שביצעו מוזיקה ערבית קלאסית. בראשית שנות ה-50 התגבשה להקה קבועה לקפה שהייתה מורכבת מתשעה נגנים מרכזיים: אברהם דוד כהן (קָאנוּן), יעקב כהן (עוּד), אלברט שטרית (כינור), פליקס מזרחי (כינור), אלברט כהן (תופים), אלברט אליאס (נאי), אברהם דאוד (קָאנוּן), יעקב דאוד (עוּד). לצד התזמורת הקבועה הופיעו בקפה נגנים בולטים נוספים כגון ויקטור עידה (קָאנוּן) והאחים סאלח ודאוד אל-כוויתי, וזמרים רבים ביניהם: משה אליהו, פאיזה רושדי, פִלפֶל אל-מַסְרי, האחים סאלח ודאוד אל-כוויתי, פִלפֶל גוּרג'י, ג'ו עמר ורבים אחרים. פרט למופעים מוזיקליים, לעיתים אירח הקפה כינוסים פולטיים של מפלגות שונות.
קפה נח כמוסד תרבותי אלטרנטיבי.
מבחינה תרבותית, מיתוס שלילת הגלות, אשר ביקש להותיר מאחור את היהודי הגלותי וכלל גם דחייה של לשונות ותרבויות הגלות, דרש מן המהגרים היהודים בכללותם להשיל את עברם התרבותי ולהשתלב בחברה הישראלית המתהווה. על אף שדרישה זו הופנתה לכלל המהגרים, התרבות הישראלית של ראשית שנות ה-50 הייתה בעלת אוריאנטציה מערבית בולטת, עובדה שהקשתה אף יותר על השתלבותם של המהגרים מארצות האסלאם. התרבות הערבית שהייתה חלק מהותי מזהותם של המהגרים מארצות האסלאם נתפסה בישראל במידה רבה כתרבותו של האויב ובתוך כך נדחתה על הסף. אל מול מגמה זו, הגירתם של יהודים רבים מארצות האסלאם לישראל במהלך העלייה ההמונית הותירה בהם חלל תרבותי שהמוסדות המוזיקליים בישראל של אותם ימים לא הצליחו לספק. בתוך כך סיפק הקפה בית למוזיקאים רבים שההגירה לישראל הציבה בפניהם דילמה משמעותית, במסגרתה היה עליהם להיענות לתכתיב כור ההיתוך או לסרב לו. כמו כן הקפה ענה על דרישה תרבותית רחבה של קהל רב מרחבי הארץ, אשר לא היה יכול לצרוך תרבות זו פרט למקומות מעטים. לפיכך הקפה היווה במשך שנים רבות מרכז תרבותי ויצירתי לרבים מן העולים, והיה לאחד המקומות הבודדים שניגנו מוזיקה ערבית קלאסית חיה בישראל.
סגירת הקפה ואחרית.
ב-1989 נסגר בית הקפה לצמיתות. לאחר סגירתו, חלק מבני המשפחה נשארו לגור בבתים שניצבו סמוך לקפה, שהיו חלק משני דונמים שעליהם התיישב אבי המשפחה שלמה לוי ב-1948. ב-1999 זכו היזמים ישעיהו חכשורי, שותפו אבי יוחנן ומאוחר יותר גם אלעד תשובה במכרז של מינהל מקרקעי ישראל לפינוי התושבים ובנייה של רבי קומות בשכונת הארגזים. לפי תוכנית הבנייה על מתחם בית הקפה עתיד לעבור כביש גישה שאמור לחצות את השכונה. קרקעות השכונה בכללם, והקרקעות שעליהם עומד הקפה ומתחם הבתים של משפחת לוי בפרט נחשבות אדמות נפקדים, ויושביהם נחשבים חסרי זכויות בקרקע (ללא רישום בטאבו). מאז הזכייה במכרז מתקיים מאבק משפטי בין תושבי השכונה ובין יזמים שונים שזכו במכרז במהלכו הסכימו חלק מתושבי השכונה להתפנות ואחרים סירבו. חלק מבני משפחת לוי סירבו אף הם לפנות את המתחם בטענה שהפיצוי שהוצע אינו הולם.
הערות שוליים.
__חייב_תוכן_עניינים__
מסלול יאס מרינה
מסלול יאס מרינה (בערבית: حلبة مرسى ياس)הוא מסלול מרוצי מכוניות בנמצא באי יאס, מרחק של חצי שעת נסיעה מאבו דאבי, בירת איחוד האמירויות הערביות. המסלול, שתוכנן על ידי הרמן טילקה, הוא בעל דירוג ברמה 1 של FIA ומשמש לקיום גרנד פרי אבו דאבי במסגרת אליפות הפורמולה 1. מלבד זאת משמש המסלול למרוצים בקטגוריות שונות.
תכנון ובנייה.
המסלול בעל 21 הפניות עובר ליד המרינה ומלון W אבו דאבי, שנבנה בסמוך ומעל המסלול. סביב ליציע יש חמישה יציעים לצופים, שיכולים להכיל 60,000 צופים. במסוך למסלול נמציאם אזור הטיפולים ואזור ביתני הקבוצות שנבנה מאחוריו, מרכז מדינה, מגדל VIP ומסלול למרוצי דראג. היציאה מאזור הטיופלים חזרה למסלול עוברת במנהרה שעוברת מתחת למסלול. החומר ממנו עשוי המסלול יובא ממחצבה בבייסטון היל ממחוז שרופשייר באנגליה. החומר מייצר אחיזה גבוהה מאד למכוניות במהלך המרוץ.
ב-7 באוקטובר 2009 קיבל המסלול את האישור הרשמי. ברונו סנה היה הנהג הראשון שערך הקפת מבחן על המסלול.
שיאי הקפה.
בטבלה מפורטים שיאי ההקפות הרשמיות המהירות ביותר שהושגו במסלול יאס מרינה לפי קטגוריה:
השירות החשאי הבריטי
איש שטח
איש שטח (באנגלית: Agent Running in the Field; מילולית: "הסוכן שרץ בשדה") הוא רומן משנת 2019 מאת ג'ון לה קארה שפורסם ב-17 באוקטובר 2019 והיה הרומן האחרון של לה קארה שיצא לאור לפני מותו בשנת 2020.
נט, איש שירות המודיעין החשאי של בריטניה, בן 47, משוכנע ששנותיו כמפעיל סוכנים ותיק כבר מאחוריו. הוא חוזר ללונדון, אל אשתו הסבלנית פְּרוּ. אבל לנוכח האיוּם הגובר מצד המרכז המוסקבאי, "המשרד" מטיל עליו עוד עבודה אחת - ניהול "המקלט", תחנת משנה בלתי פעילה של "כללית לונדון", ובה ערב־רב של מרגלים כושלים. נקודת האור היחידה בצוות היא פלורנס הצעירה, השואפת להגיע אל המחלקה הרוסית ושׂמה עין על אוליגרך רוסי שידו בכול ברוסיה. נט אינו רק מרגל – הוא גם שחקן בדמינטון מושבע. היריב הקבוע שלו בימי שני בערב הוא בחור צעיר ממנו בשנות דור, אד הבודד והמרוכז בעצמו. אד שונא את הברקזיט, שונא את טראמפ ושונא את עבודתו בגוף תקשורת חסר שאר רוח. אך דווקא אד, מתברר, הוא שיוביל את פְּרוּ, את פלורנס ואת נט עצמו בנתיב של זעם פוליטי, שילכוד ברשתו את כולם.
עלילה.
הרומן מתרחש בשנת 2018 ומתאר את מערכת היחסים בין נט (קיצור לאנטולי), איש בן 47 בשירות הביון החשאי הבריטי (MI6), לבין צעיר איתו הוא משחק בדמינטון מדי שבוע.
בתמצית מהרומן שפורסם ב"הגרדיאן" תואר כיצד נט מודה בהסתייגות רצינית מהרעיון של אנגליה 'כאמא לכל הדמוקרטיות' ומתאר את המדינה כנמצאת בנפילה חופשית, עם קבינט במיעוט. כשהלייבור לא טובה יותר, תחת הטירוף המדמם של הברקזיט". בוריס ג'ונסון מתואר בספר כ"מזכיר חוץ חזיר וחסר ידע".
נושאים.
העורכת של ג'ון לה קארה בהוצאת תוויקינג ספרים, מרי מאונט, אמרה כי "העניין בלה קארה הוא שהוא תמיד היה בבית באירופה כמו בריטניה. אדם עם ניסיון כשלו במלחמה הקרה לא יכול היה להתרחק מהחלוקות בבריטניה, ובין בריטניה לאירופה. לאחר משאל העם, לא הייתה לו ברירה אלא להסתכל על המקום בו אנו נמצאים כעת. הוא יומרני להפליא, וספר רגשי מאוד מבחינת כמה שהוא מרגיש קשור להיסטוריה של בריטניה ואירופה. אי אפשר להסיט את המבט, הוא מתייחס למשבר הפוליטי העכשווי".
משמעות ספרותית וביקורת.
לדברי בת'אן פטריק, כותבת ב-NPR, "ההודעה לעיתונות שלפני הפרסום מספרת לנו שזה 'רומן הברקזיט' של לה קארה, אבל זה מקטין רומן שעשוי להיות דיוקן במיניאטורה של מרגלים מודרניים, אך הוא מיניאטורה מפורטת להדהים ומשעשעת כמו כל דבר בז'אנר שלו כיום".
רוברט מק'רום כתב על הספר; "לה קארה מביא סיפור לתקופות שלנו, גדוש בתיבול הקלאסי של בגידה, שיגעונות של המדינה החשאית ושבריריות אנושית עצובה, כולם אפויים למותחן עכשווי חם מהתנור, שהשראתו חלקית מהמזימות של אוקראינה במאה ה-21, כיום. יותר מתמיד צומת הגבול של הפוליטיקה של המעצמה הגדולה". סקירת ספרים אנונימית באתר Kirkus Reviews סיכמה כי זו "הצדעה טראגיקומית הן לכוחות ההחלמה של גיבורו בעבר והן לקריירה המדהימה של מחברו הלא מוכן". מייקל ג'יי מקאן מצא את הספר "תענוג לקריאה" אך גם ציין כי הדמויות המשניות אינן מיושנות והסוף "מרגיש נמהר וקטום למדי".
אלברט צ'רני
אלברט צ'רני (בצ'כית: Albert Černý; נולד ב-17 בפברואר 1989) הוא זמר וגיטריסט צ'כי, סולן להקת האינדי רוק צ'ארלי סטרייט ולהקת האינדי פופ לייק מלאווי, אשר ייצגה את צ'כיה באירוויזיון 2019.
ביוגרפיה.
צ'רני נולד בעיר טרינץ שבצ'כיה להורים ממוצא פולני. הוא למד בבית ספר יסודי פולני ובשנות התיכון למד בבית ספר צ'כי בטרינץ. לאחר מכן הוא למד אנגלית באוניברסיטת פאלאצקי שבאולומואוץ.
בין השניים 2006 ל-2013 היה סולן להקת האינדי רוק צ'ארלי סטרייט, עד להתפרקותה.
בשנת 2011 יצר את המוזיקה עבור סדרת הטלוויזיה הצ'כית "4teens", בה גם השתתף.
בשנת 2019, צ'רני ייצג את צ'כיה באירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב, ישראל, כסולן להקת לייק מלאווי. בתחרות הם ביצעו את השיר "Friend of a Friend", וסיימו בגמר במקום ה-11 עם 157 נקודות, התוצאה השנייה הטובה ביותר של צ'כיה בתחרות.
בינואר 2020, צ'רני השתתף בתחרות הבחירה הלאומית של פולין לאירוויזיון, עם השיר "Lucy". הוא העפיל לגמר אך סיים במקום השני. בסוף אותה שנה הוא הוציא לאור את שירו הראשון בצ'כית, "Nová Láska".
חיים אישיים.
צ'רני נמצא בזוגיות עם הדוגמנית ברבורה פודזימקובה. באוגוסט 2021 הם התארסו.
בני מקואנה
בני מקואנה (בצרפתית: Béni Makouana; נולד ב-28 בספטמבר 2002 בברזוויל שברפובליקה של קונגו) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מונפלייה מליגת העל הצרפתית ובנבחרת הרפובליקה של קונגו.
קריירת מועדונים.
בתחילת הקריירה שלו שיחק מקואנה בדיאבלה נויר, עמה זכה בגביע הקונגולזי. בהמשך עבר לאקדמי SOAR מגינאה.
ב-19 באוקטובר 2020 חתם מקואנה במונפלייה מליגת העל הצרפתית. ב-8 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 לאולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית.
ב-11 באוקטובר 2018 ערך מקואנה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה של קונגו, בניצחון 3-1 על נבחרת ליבריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
EFootball 2022