הוא מוצא את צ'ארלס לי אך מגלה שצ'ארלס ידע על התוכנית של קונור ומציב 20 שומרים שיבלמו את קונור. קונור הודף את השומרים ורודף אחרי צ'ארלס לי. שניהם מגיעים לספינה בוערת בה הם מנהלים מרדף, ולבסוף נופלת רצפת העץ של הסיפון העליון של הספינה, וקונור וצ'ארלס נופלים לבטן הספינה. צ'ארלס נפצע קלות וקם. לעומתו, קונור מגלה שקרש עץ חדר דרך גבו ויצא מבטנו. קונור לא יכול לקום וצ'ארלס מדבר איתו. בזמן זה מוציא קונור אקדח מכיסו ויורה קליע שחודר לבטנו של צ'ארלס לי. צ'ארלס מנצל את הזמן שיש לו לברוח והולך פצוע לעבר פאב שנמצא באזור. קונור מוציא את הקרש מגבו ומתהלך בקושי לעבר הפאב. קונור נכנס לפאב ומתיישב ליד שולחנו של צ'ארלס לי. צ'ארלס מבין שאין לו איך לברוח מכיוון שהוא פצוע ושאינו חמוש. צ'ארלס נכנע בכבוד כאשר הוא לוגם מבקבוק בירה ונותן גם לקונור. קונור שולף סכין ומסתכל בעיניו של צ'ארלס לי. הוא מקרב את ראשו של צ'ארלס אליו, וצ'ארלס לא מתנגד. קונור לוקח את הסכין ומכניס אותו עמוק בבטנו של צ'ראלס לי. צ'ארלס לי מנסה ליישר את גבו מעלה אך פלג גופו העליון צולל חזרה מטה וראשו פוגע בחוזקה בשולחן העץ. קונור מבין שהוא מת ועוזב את המקום.
כעבור שישה חודשים, קונור מבריא וחופר קבר בחצר ביתו של אכילס. הוא מסתכל לשמיים מאושר כאשר הוא יודע שארצות הברית נתונה כולה לשליטתם של המתנקשים, ושמסדר הטמפלרים האמריקאי הושמד.
דזמונד קורא בקול "אני יודע איפה המפתח!" ומתנתק מהאנימוס כדי להגיע אליו. הוא מצא אותו, ולאחר כמה יציאות ביניים בהן הביא את מקורות הכוח למערה עוד לפני, פותח סוג של דלת בתוך המקדש, ופוגש את ה"מבשרות" ג'ונו ומינרווה, המתווכחות ביניהן וכל אחת מנסה לשכנע את דזמונד לבחור בדרך שלה (לבחור בין סוף העולם לבין הצלתו). לבסוף דזמונד מחליט לשחרר את ג'ונו (דבר הגורם לו למות באופן מידי), דבר שימנע את סוף העולם, אך יגרום לה להשתלט עליו בעזרות כוחותיה, ומכך ניתן להסיק כי היא רעה, ושהכל היה חלק מתוכניתה (מסוף המאה ה-18 ועד ל-2012). דזמונד ככל הנראה בחר באופציה של ג'ונו, כי יצא מנקודת הנחה שחברים מארגון המתנקשים יצאו כנגדה ולבסוף יחסלו אותה, וזה עדיף מבחינתו בהחלט, על פני מוות של מיליארדי אנשים.
ספין אוף.
למשחק ישנו ספין אוף בשם . המשחק מתרחש בין שנת 1765 ו-1777, בסביבות סוף מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. הדמות היא אוולין דה גרנדפרה (Aveline de Grandpré), מתנקשת צרפתית-אפריקנית. המשחק מתרחש בתוך ומסביב לעיר ניו אורלינס ובביצות לואיזיאנה. בביצה עצמה יש הרבה חיות פרא ואיומים מסוכנים, כגון תנינים ושודדים. כמו קונור, אוולין יכולה לטפס ולקפוץ על עצים. לאוולין ישנן שלוש תלבושות: תלבושת המתנקשת, תלבושת הגברת ותלבושת הכפרית. כלי הנשק שלה הם הסכין החבוי, טומהוק, סכין דמוי חרב, שוט, רובה נשיפה ועוד. במהלך המשחק אוולין פוגשת את קונור.
האישה בשחור (סרט, 2012)
האישה בשחור (באנגלית: The Woman in Black) הוא סרט אימה על-טבעי שבוים על ידי ג'יימס ווטקינס, ומבוסס על הרומן של סוזן היל בעל אותו שם. הסרט יצא בארצות הברית ב-3 בפברואר 2012 ובבריטניה ב-10 בפברואר וזכה לתגובות חיוביות. בישראל, יצא הסרט ב-20 בספטמבר 2012.
עלילה.
הסרט נפתח בתקופה האדוארדית, כששלוש אחיות משחקות יחד במסיבת תה, ולפתע, ניגשות אל החלון, פותחות אותו וקופצות אל מותן. בשלב הבא הסרט מתמקד בעורך דין צעיר בשם ארתור קיפס, שחי עם בנו בן ה-4, ג'וזף, ועם המטפלת שלו בנו. אשתו של קיפס, סטלה, מתה לאחר הלידה. קיפס נאלץ להתמודד עם חזיונות על אשתו המתה, עם בעיות כלכליות ועם הלחץ במשרד עורכי הדין שבו הוא עובד. הוא נשלח לטפל בנכס של המנוחה, אליס דרבלו, שהייתה הבעלים של אחוזה אנגלית בשם "איל מארש" שם היא נהגה להתגורר עם בעלה, בנה נתנאל ואחותה ג'נט המפרי. למרות שהמקומיים לא מקבלים אותו בברכה, קיפס מתיידד עם סם דיילי, בעל אדמות עשיר, ועם אשתו אליזבת.
באחוזה, הממוקמת באי בביצות, קיפס שוב ושוב שומע צעדים הבאים מהחלק העליון של הבית, תוך כדי שהוא עובד על ניירת. כשהוא פותח את החלון, הוא רואה מרחוק אישה לבושה בשחור שהולכת ונעלמת. הוא מדווח על כך לתחנת המשטרה המקומית. בעודו שם, שני נערים מביאים את אחותם, ויקטוריה, אשר שתתה תמיסת ניקוי; וזאת האחרונה מתה בזרועותיו של קיפס. מסתבר שוויקטוריה היא לא הילדה הראשונה בעיר המבצעת התאבדות, ותושבי העיר מאמינים כי רוח רפאים מסתורית שמכונה "האישה בשחור" מביאה למותם של ילדי העיירה כנקמה על הילד שלה שנלקח ממנה, וכי כאשר מישהו רואה אותה, הילד הסמוך לו יהיה הקורבן הבא.
קיפס וסם מגיעים לביתו של ג'רום, עורך דין מקומי. הבית ריק, והם שומעים רעש מהמרתף. קיפס מציץ דרך החור של דלת המרתף, ונבהל כאשר נערה צעירה, לוסי ג'רום, מופיעה וצורחת עליו ללכת, מפני שהיא מאמינה שהוא היה אחראי למותה של ויקטוריה. לאחר שהם שבים לביתו של סם לארוחת ערב, קיפס מגלה שבנם של סם ואליזבת, ניקולס, טבע בעת ששיחק בחוף הים. אליזבת, במצב אחוז דיבוק, מציירת אישה תלויה שקיפס מזהה כג'נט, אחותה של אליס המנוחה. מאוחר יותר באיל מארש, קיפס מגלה מסמכים שטוענים שג'נט הייתה לא יציבה נפשית ולא הורשתה לטפל בנתנאל, אשר היה למעשה בנה, אם כי עובדה זו הוסתרה על ידי אליס, שגידלה את נתנאל כבנה. הוא גם מגלה כי ג'נט תלתה את עצמה, בשל מותו של נתנאל, לפני זמן רב.
תושבי הכפר רוצים נואשות שקיפס יעזוב, אבל הוא מסרב, מתוך רצון להגן על מקום עבודתו. במהלך הלילה באיל מארש, קיפס חווה פעילויות על טבעיות עם האישה בשחור וכל הילדים שהתאבדו, כשהם מופיעים כולם מחוץ לבית במצב שהם היו כאשר הם מתו. למחרת בבוקר, סם וקיפס חוזרים לעיר כדי לראות את עורך הדין המקומי, אך ביתו של ג'רום עולה באש. קיפס רץ פנימה כדי להציל את בתו של ג'רום, לוסי, אשר ננעלה במרתף. שם הוא רואה את האישה בשחור מניעה את לוסי להצית את עצמה באש. קיפס מבקר את אליזבת דיילי, אשר מגלה בטראנס כי ג'וזף הוא הקורבן הבא. קיפס מבין שהוא חייב לשים את נתנאל במנוחה על ידי כך שיתן לו קבורה הולמת. קיפס וסם הולכים לאיל מארש, שם קיפס צולל לתוך הביצה ומוצא את גופתו של נתנאל. לאחר מכן הם לוקחים את גופתו ומניחים אותו בחדר הילדים בבית, בציפייה לאישה בשחור שתופיע ותתאחד עם בנה האובד. האישה בשחור מופיעה ומפילה את קיפס לרצפה ונעלמת. לאחר מכן, סם וקיפס סוף סוף מניחים את נתנאל למנוחה על ידי קבירתו עם אמו האמיתית, ג'נט.
קיפס ברכבת פוגש את בנו, ג'וזף והמטפלת שלו, שבאו להצטרף אליו ומתכנן לעזוב איתם מיד. בעוד המטפלת עסוקה בלקבל כרטיסים לרכבת ללונדון וקיפס נפרד מסם לשלום, ג'וזף הולך לאורך המסילה לכיוון הרכבת המתקרבת במהירות. סם וקיפס שמים לב לאישה בשחור לאורך הרציף וקיפס קופץ לפסי הרכבת כדי להציל את ג'וזף. כשהרכבת עוברת, סם רואה דרך חלונות הרכבת ורואה את הנשמות הלא שקטות של הילדים שהאישה בשחור הרגה.
עדיין עומד על הפסים עם ג'וזף, קיפס נושא את עיניו ורואה את הרציף דומם. ג'וזף שואל: "אבא, מי האישה הזאת?" וקיפס עונה לו בחיוך, "זו אמא שלך". קיפס מבין שהאישה בשחור הרגה אותם, הוא מנשק את בנו וניגש אל אשתו שכעת הוא הצטרף אליה. שלושתם, שהתאחדו במותם, "ממשיכים הלאה". הסרט נגמר כאשר ארתור, סטלה וג'וזף עוזבים את האישה בשחור בתחנת הרכבת, באבל שלה, לנצח, והאישה מסתכלת לעבר הצופה.
הפקה.
פיתוח.
הסרט הוכרז בשנת 2009, עם ג'יין גולדמן בתור התסריטאית ולאחר מכן ג'יימס ווטקינס בתור הבמאי. דניאל רדקליף הוכרז כשחקן המשחק את ארתור קיפס ב-19 ביולי 2010. חודשיים לאחר מכן, נודע כי קירן היינדס יצטרף לרדקליף יחד עם ג'נט מק'תיר כמר וגברת דיילי. לפני הצילומים, ראה רדקליף פסיכולוג כדי שיוכל להבין טוב יותר את תפקידו. נוסף על כך, נודע שמי שמשחק את ג'וזף קיפס, הוא מישה הנדלי, בן הסנדקות של דניאל רדקליף.
צילום.
הסרט תוכנן להיות מצולם ב-3D, אך התוכנית התבטלה לאחר מכן. שלב הצילומים החל באופן רשמי ב-26 בספטמבר 2010.
מוזיקה.
פסקול הסרט הולחן על ידי המלחין האמריקאי מרקו בלטרמי. זה זכה לביקורות חיוביות ויצא כאלבום פסקול ב-12 במרץ 2012 על ידי "Silva Screen Records".
ביקורות והכנסות.
ביקורות.
ב-24 במאי 2012 דורג הסרט ב-65% מתוך 100% בRotten Tomatoes על בסיס 171 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6 מתוך 10.
הסרט קיבל דירוג של 62 מתוך 100 ב-Metacritic בהתבסס על 39 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
הכנסות.
במהלך הקרנת הבכורה, "האישה בשחור" הכניס 20 מיליון דולר, ההקרנה הגדולה ביותר בארצות הברית לסרטי האמר בכל ההיסטוריה, ושמה אותו במקום שני בקופות, לאחר "כרוניקה בזמן אמת", שהכניס כמיליון דולר יותר. החל מיוני 2012, "האישה בשחור" הכניס בכל העולם כ-127,730,736 $. הסרט גם הפך לטוב ביותר שבסרטי אימה בריטיים אחרי 20 שנה.
די.וי.די.
הסרט יצא לאור ב-DVD ודיסק של Blu-ray ב-18 ביוני 2012 בבריטניה, ויצא בארצות הברית ב-22 במאי 2012.
סרט המשך.
בחודש אפריל 2012 הודיעו חברת הסרטים "האמר", כי מתוכנן לצאת סרט המשך בשם "האישה בשחור: מלאך המוות". על פי הדיווחים, הסרט יתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה. הממשלה לוקחת את בית איל מארש ומסבת אותו לבית חולים פסיכיאטרי. לבית החולים מגיעים כל מיני חולים, ואחות יפה בשם איב. כשכל חולה בתורו מתחיל לסייט ולהזות על אישה לבושת שחורים, איב מבינה שיש דברים בגו, ומנסה לעזור לחולים, אך כל חולה בתורו, נופל קורבן לאישה בשחור.