ב 1920 התקבל נילסן לאוניברסיטת ורוצלב. שנה לאחר מכן הוכיח שכל תת-חבורה של חבורה חופשית נוצרת סופית, היא חופשית. בשנת 1926 הראה אוטו שרייר שהמשפט נכון גם בלי ההנחה שהחבורה נוצרת סופית. תוצאה זו נקראת כיום משפט נילסן-שרייר.
ב-1921 הצטרף נילסן לפקולטה לווטרינריה וחקלאות באוניברסיטת קופנהגן, שם נשאר עד שנת 1925 ואז עבר לאוניברסיטה הטכנית של דנמרק. נילסן גם הוכיח את משפט דן-נילסן. במהלך מלחמת העולם השנייה, נעשו מאמצים להביא את נילסן לארצות הברית מחשש שיתנכלו לו הנאצים, אך זה לא קרה ונילסן נשאר בדנמרק במשך כל המלחמה.
ב-1951 נילסן נתמנה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קופנהגן, לאחר שהארלד בוהר נפטר. הוא התפטר מתפקידו בגלל מחויבויותיו הבינלאומיות, במיוחד למועצת המנהלים של אונסק"ו משנת 1952 ועד ל 1958.
נילסן נפטר ב-1959 בהלסינגור.
ג'ונתן פירת'
ג'ונתן פירת' (באנגלית: Jonathan Firth; נולד ב-6 באפריל 1967) הוא שחקן אנגלי הידוע מתפקידיו בסדרות הטלוויזיה הבריטיות "מידלמארץ'", "הרחק מן ההמון הסואן", ו"ויקטוריה ואלברט".
ביוגרפיה.
ג'ונתן פירת' נולד באסקס, אנגליה לשירלי ג'ין ודייוויד נורמן לואיס פירת'. הוריו היו ילדים למיסיונרים מתודיסטים שפעלו בהודו. אחרי נישואיהם היו הוריו מורים בניגריה. ג'ונתן הוא אחיו הצעיר של השחקן קולין פירת' ולהם אחות קייט פירת'. המשפחה החליפה מקום מגורים פעמים רבות מבילריקיי לברנטווד שבאסקס, ואחר כך חיו במשך שנה בסנט לואיס במיזורי (ארצות הברית).
בשובם לאנגליה התגוררו בווינצ'סטר שבהמפשייר. אביו היה מרצה להיסטוריה ב"קינגז אלפרד'ס קולג'" (כיום אוניברסיטת וינצ'סטר).
פירת' למד בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama" וב"קולג' פיטר סימונדס". תקופה מסוימת היה השחקן רופוס סוול שותפו לדירה. אחרי סיום לימודיו יצא לסיבוב הופעות עם  הלהקה השייקספירית המלכותית. הופעת הבכורה שלו הייתה בגיל 27 בתפקיד הנרי השישי (1994).
פירת' מתגורר באיזלינגטון שבצפון לונדון.
קריירה.
בנוסף לתפקידיו בתיאטרון, שיחק פירת' בסרטי קולנוע, השתתף בתסכיתי דרמה לרדיו, היה קריין בספרי שמע, והופיע בתוכניות רבות בטלוויזיה. בין הופעותיו הבולטות היו לינטון היתקליף בסרט "אנקת גבהים", עיבוד קולנועי לרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה (1992); פרד וינצ'י במיני סדרה "מידלמארץ'" (1994); סמל טרוי ב"הרחק מן ההמון הסואן" עליו היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר; לורד ארתור גורינג ב"בעל אידיאלי" (2000); והנסיך אלברט ב"ויקטוריה ואלברט" (2001). בסרט התנ"כי "בראשית" גילם את דמותו של יהושע.
ב-2003 שיחק בדרמה הדוקומנטרית של ה-BBC "פומפיי: היום האחרון". באותה שנה השתתף בסרט "לותר" וגילם את קרדינל אליאנדר, יועץ האפיפיור שביקש את החרמתו של לותר. על תפקידו זה זכה בפרס "CFT Excellence Award" כשחקן הטוב ביותר.
בתפקידי אורח הופיע פירת' בסדרות "המפקח מורס" (1987); Covington Cross (1992); "פוארו" (1994); "קדפאל" (1994); שוב ב"פוארו" בפרק "Hickory Dickory Dock" (1995); אגדות מעולם המסתורין (1996); רציחות במידסומר (1996); "קנגורו פאלאס" (1998), דרמה אוסטרלית המתרחשת בשנות השישים של המאה העשרים; "אגדת הלפריקונים" (1999); "המפקח לינלי" (2002); Sparkling Cyanide (2003) וב-"Jericho: The Hollow Men" (2005). עוד הופיע בסרטי ההמשך לקומדיה הרומנטית "יצאת נסיך".
ב-2008 כיכב פירת' כשף בסרט הקצר "The Chef's Letter". גילם את איוואן בעיבוד הרדיופוני לספריה של דיים דפנה דה מוריאה "גאות ספטמבר", וכן שיחק בפרק בסדרה האמריקאית "הלוחשת לרוחות". ב-2009 גילם את ד"ר דייוויד פולר בסרט הגרמני על אלברט שווייצר.
הגביע השווייצרי
הגביע השווייצרי (בגרמנית: Schweizer Cup; בצרפתית: Coupe de Suisse; באיטלקית: Coppa Svizzera; ברומאנש: Cuppa Svizra) הוא מפעל כדורגל שווייצרי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1925, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל השווייצרית. זהו טורניר הגביע המרכזי בשווייץ, ומשתתפות בו כל הקבוצות הרשומות בשווייץ.
המפעל מנוהל כולו בשיטת נוקאאוט במשחק אחד, והמנצחת מעפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית.
מחזיקת הגביע הנוכחי (2019) היא פ.צ. בזל, אשר גברה במשחק הגמר על תון בתוצאה 2-1. שיאנית הזכיות במפעל היא גראסהופרס ציריך, שזכתה בתואר 19 פעמים, האחרונה שבהן ב-2013.
היסטוריה.
טורניר הגביע השווייצרי נוסד רשמית ב-1925, לאחר שמהדורות מוקדמות של מפעל גביע בשווייץ החלו עוד ב-1909. מחזיקת הגביע הראשונה לעונת 1925/1926 הייתה גראסהופרס ציריך, שיאנית הזכיות במפעל.
הגמר היחיד שלא הגיע לסיומו התרחש ב-1967, והפגיש בין פ.צ. בזל ללוזאן. בדקה ה-88, במצב של שוויון 1-1, שרק שופט המשחק, בהחלטה גבולית, לפנדל לטובת בזל. כיבוש הפנדל העלה את בזל ליתרון 2-1, וכמחאה על החלטת השופט התיישבו שחקני לוזאן על כר הדשא וסירבו להמשיך במשחק. בסופו של דבר החליט השופט להפסיק את המשחק, ולוזאן ספגה הפסד טכני של 3-0.
הישג ייחודי בהיסטוריה של הגביע השווייצרי שייך לקבוצת פ.צ. סיון. הקבוצה שיחקה ב-13 משחקי גמר, הראשון שבהם ב-1965, וניצחה בכל 13 המשחקים. סיון היא הקבוצה היחידה בכדורגל העולמי עם מאה אחוזי הצלחה לאחר 13 משחקי גמר גביע.
שיטת המפעל.
הגביע השווייצרי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד לאורך כל שלביו, מהמוקדמות ועד לשלב הגמר. במידה והמשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין.
במפעל משתתפות כל קבוצות הכדורגל הרשומות בשווייץ, למעט קבוצות הכדורגל מליכטנשטיין, שמשחקות בליגות השווייצריות אך אינן רשאיות להשתתף שכן הן משחקות בגביע ליכטנשטיין. המפעל מתחיל בסיבובי מוקדמות בהן משתתפות קבוצות הליגה השלישית ומטה.
השלב הסופי של הטורניר מורכב מחמישה שלבים. בסיבוב הראשון, מצטרפות קבוצות הליגה הבכירה וליגת המשנה לעולות משלב המוקדמות, ובסך הכל משתתפות בו 64 קבוצות. בשלב זה, קבוצות שתי הליגות הבכירות נחשבות למדורגות ואינן יכולות להיפגש.
המנצחות בסיבוב הראשון עולות לשלב שמינית הגמר, בו נחשבות רק קבוצות הליגה הבכירה למדורגות שאינן יכולות להיפגש ביניהן. המפעל ממשיך בהכרעה במשחק אחד עד לגמר.
החל מהסיבוב הראשון ועד לשלב רבע הגמר, במידה והקבוצות הנפגשות ביניהן לא משחקות באותה הליגה, יתרון הביתיות יינתן לקבוצה מהליגה הנמוכה יותר.
ג'ונתן פירת
עורב צנחנים
יחסי ישראל אוגנדה
גברעם הגלילי
גברעם הגלילי (נולד ב-1962) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש כראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א), והוא הראשון המכהן בתפקיד קצין האיכות והבטיחות הראשי בצה"ל החל ממאי 2020.
מעביר סיורי סליחות בירושלים.
שירותו הצבאי.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1980 שובץ בחטיבת גולני. בגולני הגלילי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 51, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלחה"ן גולני, מפקד פלס"ר 7 במתכונתה החדשה וכמפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כמפקד גדוד בבה"ד 1. במהלך שירותו נפצע באימון באופן שלא אפשר לו לשוב להיות לוחם. לאחר מכן שירת כראש ענף בטיחות בזרוע היבשה וכראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א) בדרגת אל"ם. בתפקידו כראש מבק"א הנהיג כי הוא וקציני יחידתו יבקרו בבסיסים וביחידות לוחמות, בשגרה ואף במלחמה. בשנת 2011 הוחלף בתפקידו על ידי אל"ם צביקה דן, פרש לגמלאות ועבר לעבוד בארגון ממלכתי אחר.
בפברואר 2020 הוחלט על שובו לצה"ל, ומינויו לקצין איכות ובטיחות ראשי בדרגת תת-אלוף, והוא שב לשירות פעיל במאי 2020.
בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. מתגורר בצור יגאל והוא אב לארבעה.
אילת כרמי
אילת כרמי (נולדה ב-21 ביולי 1967) היא ציירת ואמנית מיצב.
ביוגרפיה.
נולדה ב-1967 בקיבוץ בית השיטה. חיה ועובדת בתל אביב ובהרצליה.
כרמי היא בוגרת האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, זוכת פרס עידוד היצירה וציון לשבח בפרויקט ״דיוקן ראשון״ מטעם מועצת הפיס לתרבות ולאמנות וזוכת פרס שרת התרבות - האמנות הפלסטית לשנת 2017 . עבודותיה חוברות להתמודדות מתוחכמת עם עקרונות ייצוג – מרחב רב ממדי הנדחס לדו-ממד, בנייה שהיא קריסה, רוח שהיא גוף, אז ועכשיו שבהם משתברת תמונת עתיד. ד״ר קציעה עלון תיארה את ציוריה כמורכבים מ״ניירות דקיקים, שקופים, מונחים זה על גבי זה, מנכיחים את העדינות המרבית של הרישום לצד הברוטליות של הדימוי. נדמה כי זהו פיסול שנדחס לדו ממדיות, כמו מבקש להבקיע לצורניות אחרת.״
סגנונה הציורי מתאפיין בעושר צבעוני ודמיוני של דמויות, נופי טבע ותהלוכות ססגוניות, או כפי שניסחה זאת טלי תמיר: ״מחוות טקסיות, תהלוכות ומצעדים, קיסרים ונסיכים, אטריבוטים מיתולוגיים ופולחני טבע קטנים […] כמי שגדלה בחברה הקיבוצית, בעמק יזרעאל, סגנונה הציורי של כרמי נדמה רחוק וזר לכל אסתטיקה מקומית, חומק מכל אזכור של דלות או של סגפנות סוציאליסטית, אולם קריאה מדויקת שלו מזהה את נוכחותה של שניות בין האידאולוגיה הנשגבת לבין המציאות קשת היום, ובין הזדקנות הגוף לבין צעירותו הנצחית של החזון.״ יצירתה מתכתבת עם מסורת האמנות, אך שפת הגוף וחוט השדרה הפנימי שלה מעוגנים במציאות העכשווית תוך עיסוק בנשיות, בציונות ובנרטיבים מעולם האמנות. כרמי בונה עולם אוטופי ומשלבת דרך קבע בין סתירות רבות המתקיימות בהרמוניה בעבודותיה - טבע ותרבות, נשיות וגבריות ומציאות ודמיון.