בעת נסיעות בתוך קולומביה או מחוץ למדינה, נשיא הרפובליקה משתמש במטוס הנשיאותי " המזוהה עם לוחית הרישוי FAC 0001, (דגם בואינג 737 Business Jet BBJ). הנשיא גם משתמש בשני מסוקים מדגם עם רישום FAC 0004 וסיקורסקי UH-60 בלקהוק עם רישום FAC 0007.
נשיאים.
על פי החוקה הקולומביאנית משנת 1991, נשיא קולומביה הוא ראש המדינה וראש הממשלה של הרפובליקה של קולומביה. כראש הרשות המבצעת וראש הממשלה הלאומית, הנשיא הוא נושא המשרה הפוליטית הגבוהה ביותר בקולומביה. הנשיא הוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים של קולומביה. הנשיא נבחר ישירות לכהונה של ארבע שנים בבחירות ישירות. מאז 2004, הנשיא אינו יכול להיבחר ליותר מקדנציה אחת. עם מותו, התפטרותו או הדחתו מתפקידו של נשיא מכהן, סגן הנשיא מחליפו.
סדר הירושה הנשיאותי.
סדר הירושה של נשיא קולומביה מגדיר מי יכהן כנשיא קולומביה במקרה של מוות, התפטרות או הדחת הנשיא, כפי שנקבע בסעיף 202 של החוקה של 1991. במקרה של היעדרות הנשיא וסגן הנשיא כאחד, סעיף 203 לחוקת 1991 קובע כי את תפקיד הנשיא יתפוס שר לפי סדר העדיפויות הקבוע בחוק. השר חייב להיות חבר באותה מפלגה או תנועה אליה השתייך הנשיא המקורי, ויממש את הנשיאות עד שהקונגרס, בתוך 30 הימים שלאחר מינוי התפקיד הנשיאותי, יבחר סגן נשיא חדש שיקבל את הנשיאות.
הר מארוויק
הר מארוויק או הר מרוויק (באנגלית: Mount Marwick) הוא פסגה גבוהה ברכס אקספלוררז בהרי באוורס, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,590 מטרים מעל פני הים.
הר מארוויק ממוקם בראשו של קרחון מורלי.
הר מאווריק ממוקם 5 קילומטרים ממערב להר שטורם.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1982 על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של ניו זילנד.
ההר נקרא על שם ג'ון מארוויק (שנפטר בשנת 1978), שהיה גאולוג והיה הפליאונטולוג הראשי של המכון למדעי הגאולוגיה והגרעין של ניו זילנד.
הברווזון המכוער (סרט, 1939)
הברווזון המכוער (ברווזון מכוער בהוצאה המחודשת) הוא סרט אנימציה משנת 1939 שהפיק וולט דיסני, הסרט מבוסס על האגדה הברווזון המכוער של הנס כריסטיאן אנדרסן משנת 1843. הסרט בוים על ידי ג'ק קאטינג וקלייד ג'רונימי, הוא יצא לבתי הקולנוע ב-7 באפריל 1939. פסקול הסרט הולחן על ידי אלברט היי מאלוט, שלא קיבל קרדיט לסרט. האנימציה הופקה על ידי RKO.
בתחילת סדרת סימפוניות טיפשיות הופק סרט בשחור לבן בעל אותו שם. הסרט הצבעוני משנת 1939 זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בשנת 1940, והוא היה גם האחרון בסדרת הסרטים, למרות שלעיתים סומן במהדורות מסוימות כסרט מצויר מיוחד בצילום אחד.
בסיפורו של אנדרסן הברווזון מוטרד בגלל הביתיות שלו. לשמחתו, הוא גדל ומתבגר לברבור, החיה היפה מכולם, וצרותיו נגמרו. בגרסה זו, סבלו של הברווזון מתקצרים, שכן הוא נמצא על ידי משפחתו, לאחר דקות ספורות בלבד של דחייה ונידוי, במקום שנה שלמה. גרסה מקוצרת זו נקראת על ידי לילו לסטיץ' בסרט של דיסני משנת 2002 לילו וסטיץ'. לסיפור יש השפעה עמוקה על סטיץ', שיוצא לחפש את משפחתו האמיתית.
עלילה.
אבא ברווז עכוז עתיד צועד לצדה של אשתו. לפתע, הביצים של אם הברווז מתחילות לבקוע, לשמחתו של האב, ומולידות ארבעה ברווזונים קטנים. אבל אז, בוקעת ביצה חמישית, וחושפת ברווזון לבן שאינו תואם, והאב מתווכח עם האם על כך. (משתמע שהאב מאשים את האם בניהול רומן עם ברבור אחר) הברווזון המכוער מנסה להצטרף למשפחת הברווזים, אך הם מפנים לו עורף. אז הברווזון מנסה להצטרף למשפחת ציפורים ואפילו מנסה להתיידד עם פתיל ציד ברווז, אבל כולם דוחים אותו. הברווזון מרחם על עצמו ובוכה עד שאם ברבור והברווזונים שלה מתקרבים אליו. הוא מצטרף למשפחה הזו וכולם מקבלים אותו. האם הברווזון והברווזונים שלה מופתעים לגלות שהוא מצא את משפחתו האמיתית ונפרדים ממנו לשלום.
עיבוד קומיקס.
רצועת הקומיקס של סימפוניות טיפשיות ביום ראשון הרצה עיבוד בן חודש ל"הברווזון המכוער" מ-26 במרץ ל-16 באפריל 1939.
ביקורת.
הסרט היומי כתב: "אגדתו של הנס כריסטיאן אנדרסן שתורגמה לשפה מצוירת גורמת לתענוג באוזן ובעין... למרות שהסיפור נוגע רק לאנשים בעלי נוצות, סרטו הקצר של דיסני מתמזג עם תחושה אמיתית ופאתוס.
מדיה ביתית.
הסרט הקצר שוחרר ב-4 בדצמבר 2001 ב. הוא הופץ בגרסת DVD בארצות הברית, גרמניה, צרפת, איטליה, שוודיה ובריטניה. הוא גם זמין בדיסני+ עם כותרות משוחזרות של סימפוניות טיפשיות.
ספר הבתים
פיליפה דה סילבה
פיליפה דוארטה דה סילבה (בפורטוגזית: Filipe Duarte da Silva; נולד ב-12 בספטמבר 1993), המוכר יותר בשם פיליפה סילבה (בפורטוגזית: Filipe Silva) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
צפרדע האחו
צפרדע האחו (שם מדעי: Lithobates pipiens) היא מין של צפרדע ממשפחת הצפרדעיים החיה באמריקה הצפונית ושייכת לסוג ליטובטס. הצפרדע היא הדו-חיים הלאומי של ורמונט ומינסוטה.
תיאור.
צפרדע זו מגיעה לאורך ממוצע של 11 ס"מ, גדולה יחסית למשפחתה והיא בעלת עור לח בצבע ירוק בהיר עד חום ולבן מלמטה כשצידי הגוף, הגב והפנים עד העיניים אפורים-ורודים. הראשן בעל גוונים חומים כהים עד שחור ובעלי כתמים בהירים מלמטה.
תפוצת הצפרדע משתרעת בצפון ממפרץ הדסון וימת העבדים הגדולה שבקנדה ובארצות הברית מדרימים עד לניו מקסיקו וקנטקי. אוכלוסייה של הצפרדע מצויה גם בפנמה אך היא מבודדת משאר האוכלוסיות. אוכלוסיות אחרות של הצפרדע נפגעו במספר אזורים וחלה ירידה הדרגתית בתפוצתם, בין השאר עקב זיהומים וייבוש ביצות.
הצפרדע שוכנת עד לגובה 3,000 מטר מעל פני הים במקווי מים עומדים כמו בריכות, ביצות ובנחלים בגדות יערות ולעיתים נמצאת גם בפארקים עירוניים. הצפרדע שוכנת סמוך למים הרדודים העשירים בצמחייה ובהם מטילה את ביציה, לעיתים מעל 6,500 ביצים.
הצפרדעים הבוגרות טורפות בעיקר של חרקים ושאר פרוקי רגליים אך הפרטים הגדולים יכולים לטרוף גם צפרדעים אחרות, ציפורים ואף נחשי בירית קטנים ובתקרית אחת נתפסה צפרדע שצדה עטלף. בתורה הצפרדע נטרפת בידי עופות מים, נחשים, דביבונים ובידי צפרדעים אחרות והם אף נאכלות בידי אנשים.
אנסזיזאורוס
אנסזיזאורוס (שם מדעי: Anasazisaurus; משמעות שמו: "לטאת אנסאזי") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים שהתקיים במשך הקרטיקון שלפני 74 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית. הדינוזאור התגלה בתצורות קירטלנד שבניו מקסיקו והוא נחשב בעבר למין של קריטוזאורוס, עד שהופרד לסוג עצמאי ב-1993 בידי החוקרים אדריאן האנט (Adrian Hunt) וספנסר ג. לוקאס (Spencer G. Lucas), אשר קראו לו לכבוד המבנים שדמו למגורי הצוקים של השבטים האינדיאנים המקומיים. הסוג הכיל מין בודד - Anasazisaurus horneri, שנקרא לכבוד החוקר ג'ק הורנר. מין נוסף שנחשב במקור לקריטוזאורוס - "Anasazisaurus navajovius" התבטל.
הדרוזאור זה ידוע רק משרידים חלקיים של הגולגולת וחלקי הלסת. גודל הגולגולת הגיע לאורך 90 ס"מ והערכה של החוקר גרגורי ס. פאול הביא לאורך של 7.5 מטרים ולמשקל של עד 2,500 ק"ג. הוא היה אוכל צמחים שנע על ארבע או על 2 רגליים וניזון מצמחייה קרקעית שאותה ליחך בשיניו האחוריות שלאורך הלחיים. היה לו חלל אף קצר יחסית שאולי שימש להרעה או לתהודה.
גלן טטלי
גְלֶן טֶטְלי (באנגלית: Glen Tetley; 3 בפברואר 1926 – 26 בינואר 2007) היה רקדן בלט, רקדן מודרני, וכוריאוגרף אמריקאי, ששילב בלט עם מחול מודרני ביצירותיו, שהבולטת בהן היא היצירה "Pierrot Lunaire".
ביוגרפיה.
גְלֶנפֿוֹרְד אנדרו טֶטלי הבן נולד בקליבלנד, אוהיו. בזמן שלמד רפואה, גילה טטלי תשוקה למחול. לאחר שסיים את לימודיו במכללת פרנקלין ומרשל ב־1946, עבר לניו יורק כדי ללמוד מחול.
כשהתחיל לעבוד כרקדן ב־1948, רקד בהפקה בברודוויי של המחזמר "Kiss Me, Kate," עם מחול מאת האניה הולם, וב־1959 הופיע ב"ג'ונו", כמו גם עם בלט האופרה של ניו יורק, תיאטרון המחול האמריקאי של ג'ון באטלר, ועם בלט ג'ופרי, שטטלי היה בין מייסדיו. מאוחר יותר רקד עם תיאטרון הבלט האמריקאי ועם להקת Ballets USA של ג'רום רובינס. הסגנון הכוריאוגרפי של טטלי נובע מהתנסויותיו עם מורים למחול מודרני כמו הולם ומרתה גרהם, כמו גם מהתקופה שבילה עם מורים לבלט כמו אנטוני טיודור ומרגרט קראסקה. בשל המורשת הכפולה הזו בהכשרתו במחול, הכוריאוגרפיה של טטלי היא שילוב מובהק בין בלט לבין מחול מודרני. טטלי רצה להשיג שילוב של "הארציות הגשמית של המחול המודרני עם הליריקה השמיימית של הבלט הקלאסי". מרי הינקסון, רקדנית לשעבר בלהקה המקורית של מרתה גרהם, סייעה לטטלי ברחבי העולם. הידע שלה בטכניקת גרהם עזר להכשיר רקדני בלט לכוריאוגרפיה של טטלי.
כוריאוגרפיה.