AOL הציעה את שירות האינטרנט שלה למשתמשים במחשבי ה- Macintosh וה- Apple II בשנת 1989 ולמשתמשים בתוכנת החלונות בשנת 1993. AOL נרשמה למסחר בנסדאק בתאריך ה-19 במרץ 1992, אך עברה לבורסה לניירות ערך בניו יורק בשנת 1996 לאחר שהודיעה על מתן שירותים בבריטניה, קנדה, צרפת ויפן. כדי להרחיב את נוכחותה הן כספקית ISP והן כספקית IM, רכשה AOL את CompuServe, ISP מובילה דאז, ואת Mirabilis בשנת 1998. בשנת 1999, רכשה AOL את Communications Netscape, חברת תוכנות פופולרית הידועה בדפדפן האינטרנט שלה ובתכנים שלה. בתחילת שנת 2000, החברה הודיעה על תוכניותיה למיזוג מיזוג עם קונצרן הבידור Time Warner. המיזוג הושלם בהצלחה בתאריך ה-11 בינואר 2001, בשם החדש AOL Time Warner.
לאורך השנים החברה פועלת בשיטת זכיינות, באמצעותה הפיצה את שירותיה בקרב חברות שונות ברחבי העולם והקימה להם גרסאות בינלאומיות.
בסוף שנות התשעים ותחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החלה אמריקה און ליין לרכוש ולהעניק תמיכה כספית לחברות תוכנה שונות. הרכישות הללו כללו, בין היתר, את חברת CompuServe, חברת Nullsoft המפתחת של תוכנת Winamp, נטסקייפ, מוזילה וחברת מיראביליס הישראלית, יצרנית תוכנת המסרים המיידיים ICQ.
בשנת 2000 התמזגה החברה עם קבוצת המדיה טיים וורנר. לאחר המיזוג החלה ירידה הדרגתית אך משמעותית בהכנסות החברה, אשר נמשכת עד היום. קהל הלקוחות של החברה הפסיק לגדול החל משנת 2002 ורבים עברו לספקיות אינטרנט זולות יותר. כמו כן, בשל פריחת השימוש בפס רחב לאורך העשור הראשון של המאה ה-21 החברה נאלצה למקם את עצמה כפורטל תוכן מוביל, בדומה לחברות כמו יאהו!, על מנת לתפוס חלק משוק הפרסום המקוון.
בשנת 2007 רכשה חברת AOL בתמורה לכ-363 מיליון דולר את קוויגו הישראלית, במה שנחשב עד היום לאחד האקזיטים הכי גבוהים של חברה ישראלית אי-פעם.
ב-28 במאי 2009 הופסק שיתוף הפעולה בין אמריקה און ליין לטיים וורנר אחרי שמונה שנים של שיתוף פעולה.
ב-7 בפברואר 2011 רכשה AOL את אתר החדשות המקוון ההפינגטון פוסט עבור 315 מיליון דולרים. על פי AOL מהלך זה צפוי ליצור קבוצת מדיה חדשה אשר תמזג בין התכנים של האתרים.
שירלי טמפל, המפלצת הצעירה והקדושה ביותר של הקולנוע בזמנה
שירלי טמפל, המפלצת הצעירה והקדושה ביותר של הקולנוע בזמנה או שירלי טמפל, המפלצת הצעירה והקדושה ביותר של הקולנוע בן זמננו או ספינקס ברצלונה הוא ציור גואש, פסטל וקולאז' על קרטון. של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. היצירה צוירה בשנת 1939 ומוצגת במוזיאון בוימאנס ואן בונינגן ברוטרדם שבהולנד.
היצירה הוצגה לראשונה בתערוכה שנערכה בגלריית ג'וליין לוי בעיר ניו יורק, בין ה-21 במרץ ל-18 באפריל 1939.
היצירה היא קולאז' בה תמונת ראשה של השחקנית האמריקאית שירלי טמפל הלקוחה מכתבה עיתונאית, מוצבת על גוף לביאה אדום לה שדיים גלויים וציפורניים לבנות. מעל צילום ראשה של שירלי טמפל מופיע עטלף ערפד, ולרגליה גולגולת ועצמות שלד (שרידים מטרף שתפסה). מתחת לדמות האריה מופיע הכיתוב: "שירלי, עתה גם בצבע".
היצירה מהווה ביקורת על ניצולה של הילדה על ידי תעשיית הסרטים האמריקאית, והסקסואליזציה שלה.
יוליוס אפריקנוס
מנתו
אצטדיון קייפטאון
אצטדיון קייפטאון (באפריקאנס: Kaapstad-stadion), המוכר לעיתים בשמו הלא-רשמי "אצטדיון גרין פוינט", הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בקייפטאון שבדרום אפריקה. האצטדיון נבנה לקראת מונדיאל 2010 ואירח מספר משחקים במסגרתו, לרבות אחד מחצאי הגמר. באצטדיון 69,070 מושבים, והוא השלישי בגודלו בדרום אפריקה.
בניית האצטדיון.
בניית האצטדיון החלה ב-26 במרץ 2007 בשכונת גרין פוינט שבקייפטאון, לחוף האוקיינוס האטלנטי ובסמוך למרכזי התיירות בקייפטאון. לצורך הבנייה נהרס האצטדיון הקודם ששכן במקום, אצטדיון גרין פוינט הקטן בהרבה, אשר שימש למשחקי כדורגל ומופעי תרבות ובידור שונים. לצד בניית האצטדיון עצמו פותחה התשתית מסביב והאצטדיון עומד כעת במרכזו של פארק רחב ידיים, אם כי לצורך הקמת האצטדיון הופקע למעשה שטח רב מאזור הפארקים של העיר.
האצטדיון תוכנן על ידי שיתוף פעולה בין 'גמ"פ (GMP) אדריכלות של גרמניה' ובין 'לואיס קרול ארכיטקטורה' המקומי. הבנייה עצמה נמשכה כ-33 חודשים. האצטדיון צופה מבחוץ בציפוי סופג רעש במטרה להפחית את הרעש הסביבתי.
הבנייה הסתיימה בטקס חגיגי ב-14 בדצמבר 2009 והועבר לבעלות עיריית קייפטאון. חודש לאחר מכן נערך בו משחק הכדורגל הראשון, בו שיחקו הקבוצות המקומיות אייאקס קייפטאון וסאנטוס.
לאחר המונדיאל.
האצטדיון נבנה כאצטדיון כדורגל רחב ממדים - פי 5 מהאצטדיון הקיים קודם לכן, בו השתמשו קבוצות הכדורגל המקומיות לעיתים כאצטדיון ביתי. עם זאת, אין ביכולתן של הקבוצות למלא תפוסה גדולה זו, וגם למשחק הפתיחה - דרבי עירוני, נמכרו 20,000 צופים בלבד, פחות משליש מתפוסת האצטדיון.
מסיבות אלו הוסב האצטדיון לתפוסה בת 55,000 מקומות בלבד לאחר המונדיאל. באצטדיון ניתן לערוך גם משחקי רוגבי, אשר זוכה לפופולריות גדולה בהרבה מהכדורגל במדינה. כמו כן האצטדיון משמש לאירועי תרבות וקונצרטים שונים.
אגודת סתרים
אגודת סתרים היא ארגון שהחברים בו שומרים על סוד או מספר סודות. הארגון מנוהל בדרך היררכית, כעין מסדר אבירות או מסדר צבאי נוצרי. הבאים בשערי הארגון עוברים טקס חניכה שבו מתגלים להם סודות הארגון, לרוב בהדרגה, לפי התקדמותם הרוחנית ולפי מבחנים שעליהם לעבור. לפי ההיסטוריה הפנימית של האגודה, מייסדה הראשון הוא בדרך כלל חכם קדום.
אגודות סתרים כמעט תמיד משאירות את מטרותיהן ואת אמצעיהן נסתרים, ומתקיימות מתרומות או מתשלום דמי חברות ("דמי מנוי").
מאפיינים.
האגודה מקיימת טקסים, הנערכים בסודיות וטומנים בחובם סמליות שיכולה להשפיע, להבנת החברים, על מהלכים בעולם ועל כן הם חייבים להתבצע בדייקנות ולהתנהל על ידי חכמים המוכשרים לכך. החברים באגודה לעיתים אינם מכירים זה את זה, אם כיוון שבעת הטקסים הם שרויים בחשכה, עוטים מסכות או נמצאים במרחק גאוגרפי זה מזה. אולם חברים באותה אגודה יכולים לזהות זה את זה באמצעות סמלים או מחוות. כאשר החברים באגודה מחויבים לסייע זה לזה בעת צרה, הדבר הופך אותה לאגודת-אחווה.
מטרות האגודה לרוב יוגדרו על דרך החיוב ויהיו קשורים לאתוס של קידמה, נאורות והבאת אור ומסר חיובי לעולם. כיוון שהעולם אינו בשל עדיין לקבלת הטוב והאמת ורודף את המחזיקים בהם, נאלצת האגודה לפעול בסתר. מבקרים של אגודת סתרים יתארו אותה כרדופת תאוות שלטון, מחזיקה בכוחות על-טבעיים מסוכנים וייטו לתאר את כוונות ומטרות ראשי האגודה כהשתלטות על העולם, או כמי שבעצם כבר שולטים בו למעשה. בין הכוחות הקשורים לאגודות סתרים ניתן למצוא עיסוק באלכימיה, קבלה מעשית (המיוצגת על ידי שימוש באותיות עבריות), עיסוק בגאומטריה ותורות קסם הרמטיות (המאופיינות בסמלים "מצריים" כמו סמלים מכתב החרטומים).
אגודות סתרים בנויות בדרך כלל על דגם הבונים החופשיים, מסדר צלב הוורד ומסדר אבירי היכל שלמה (הטמפלרים). גם אגודות פיקטיביות כמו מסדר ציון או "זקני ציון" מתוארות בטרמינולוגיה של אגודות סתרים אלו.
בין סמלי אגודות סתרים ניתן למצוא בעלי חיים המקושרים לתבונה, לחדות חושים ולתנועה שקטה וחשאית כגון הינשוף (סמלה של אתנה, אלת החכמה) והשונר (Lynx).
רוב הסמלים של האגודות נועדו לשמש מטרה טקסית (עמודי יכין ובועז אצל הבונים החופשיים הם דוגמה טובה) או למען זיהוי החברים באגודה.
היסטוריה.
אף על פי שלפי ההיסטוריה הפנימית והאתוס המכונן של האגודות, מקורן עתיק עד-אין-חקר, הרי שתחילת התופעה נעוצה בתקופת הרנסאנס, שעה שהתקבלה בחוגים מסוימים האמונה בכוחו הבלתי מוגבל של השכל האנושי, הכמיהה לידע קיבלה לגיטימציה יחד עם החיוב להשתמש בחוכמה לטובת האנושות. בד בבד נאלצו עדיין המחזיקים בדעות אלה להסתתר מפני כוחות הכנסייה והאינקוויזיציה. סיבה נוספת להסתרה ולהצפנת הידע היא האמונה שהוא בעל עוצמה כה גדולה, עד כי הוא עלול להפוך להרסני בידיהם של גורמים לא אמינים, לפיכך מועבר הידע רק על סמך היכרות ובחינה של המועמדים לקבלתו שהם כשרים לכך מבחינת מידותיהם. תמיכה נוספת קיבלה תופעת אגודות הסתרים בעת הרפורמציה הפרוטסטנטית ובמאה ה-18 ("עידן האורות").
החוקר יוסף דן קושר בספרו "אפוקליפסה אז ועכשיו" בין הופעת חיבורים אוטופיים (כמו "אוטופיה" של תומאס מור מ-1516 או אטלנטיס החדשה מאת פרנסיס בייקון ב-1627) לבין אגודות סתרים בבחינת העובדה שהאוטופיות מתארות חברת מופת על אי מרוחק (טהור ובלתי מקולקל) ואגודות הסתרים מקיימות חיי מופת על "איים" חברתיים, המשמרים טוהר פנימי על ידי הסתגרות, אך הם בעלי יומרה להשפיע על החברה כולה. הוא מקשר בין התופעות על ידי תיאור התיישבות הפוריטנים באמריקה במאה ה-17 כניסיון ליצירת חברה אוטופית על קרקע טהורה על ידי מי שבאירופה היו חברים באגודות סתרים.
הרומנטיקה של המאה ה-19 החייתה את אגודות סתרים ויצרה אגודות כגון השחר המוזהב (The Golden Dawn) באנגליה ואגודות לאומיות כמו בני משה הציונית שייסד אחד העם. כן קמו אחוות סטודנטים ששאבו סממנים מסוימים מאגודות סתרים, אחת הראשונות היא אחוות הגולגולת והעצמות שנוסדה ב-1832 באוניברסיטת ייל.
חשיבות בהיסטוריה של המדע - התזה של ייטס.