היא הופיעה במספר קונצרטים בלוס אנג'לס, קליפורניה וברויאל אלברט הול (לונדון) ב-1993, 1994 ו-1995. המלחין הפרסי הגולה, מוחמד שמס וסולן הטאר הפרסי חמיד רזא טהרזאדה היו המוזיקאים העיקריים שעבדו עם מרזייה בגלות. הקונצרט האחרון של מרזייה בוצע באולם אולימפיה, פריז ב-2006.
ערוץ החדשות והבידור בטלוויזיה France 3, השווה את קול השירה של מרזייה לקולן של הזמרות האגדיות אדית פיאף ומריה קאלאס. מצד שני, העיתונות האירופית גם השוותה אותה לוונסה רדגרייב ומלינה מרקורי בשל נכונותה לשים את האמונות הפוליטיות וזכויות האדם לפני הקריירה שלה, ואפילו לפני הביטחון שלה.
מותה.
מרזייה מתה מסרטן בפריז ב-13 באוקטובר 2010, בגיל 86. מרים רג'אווי, מנהיגה משותפת של המוג'אהדין העממי של איראן, נשאה את הספד.
פסגת אאולסהד
מחוץ לעצמך (סדרת טלוויזיה)
מחוץ לעצמך (ברוסית: Вне себя́) היא סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של אלכסנדר דולריין, שהופקה בשיתוף פעולה עם 1-2-3 Production. שידור הבכורה של שני הפרקים הראשונים התקיים ב-18 בנובמבר 2021 בשירות הווידאו Premier. הסדרה גם עולה במקביל ברשת TNT.
עלילה.
מומחה ההשקעות המצליח דמיטרי אוזרצקי ניצוד על ידי רוח הרפאים של אשתו מרינה שנרצחה וקצין משטרת הפדרציה הרוסית איגור שנורה למוות. כדי להיפטר מהישויות הנראות רק לו ומפערי הזיכרון שהוא חווה לנצח, כמו גם כדי לקבל משמורת על בנו סשה, מתחיל אוזרצקי לחקור את סיבות המוות האמיתיות של הרוחות שמטרידות אותו.
הפקה.
לראשונה, הוכרז בפומבי על הפקת הסדרה ב-19 באפריל 2021.
בפועל, צילומי הפרויקט החלו בשנת 2019 והסתיימו במאי 2021, אחר שנקטעו עקב פרוץ נגיף קורונה וההגבלות האפידמיולוגיות שהטילו הרשויות הפדרליות על התקהלויות. הסדרה צולמה במוסקבה, פרבריה, צפון אוסטיה ובמקסיקו.
הסכמה הדדית (סדרת טלוויזיה)
הסכמה הדדית (ברוסית: Обоюдное согласие) היא סדרת טלוויזיה רוסית מסוגת מותחן פסיכולוגי, בבימויה של ולריה גאי גרמניקה. העלילה מתמקדת בבעיית האלימות נגד נשים והמאבק לצדק. את התפקיד הראשי מגלמת סבטלנה איוואנובה. הצילומים החלו ב-3 באוגוסט 2021.
עלילה.
הדמות הראשית של הסדרה היא מורה צעירה בשם אנה פיודורובה. היא פונה למשטרה עם הצהרה על אונס קבוצתי שבוצע בה. לדבריה, במהלך טיול משותף ביאכטה היא ספגה אלימות מצד קבוצת גברים משפיעים בעיר המקומית. אמירה זו מעוררת תגובה אלימה מצד התושבים. במקרה זה, עיקר הגינוי אינו נגד האנסים לכאורה, אלא כלפי המורה עצמה. חוקר מנוסה מתחיל לעסוק בחקירה רגע לפני פרישתו. הוא רוצה להשיג צדק ולהעניש את האחראים, אך עומד בפני קשיים חמורים. הבלש לומד שבעבר, אנה הייתה בקשר קרוב עם תלמידה ונאלצה לחזור לעיר הולדתה כדי להימנע מפרסום העניין. אירועי הסדרה מתפתחים במקביל בשני קווים - בהווה, המראה כיצד מתנהלת החקירה, ובעבר, המספר אילו אירועים הביאו את המורה ליאכטה.
הפקה.
לדברי המפיק הכללי של הסדרה, דנילה שראפוב, התסריט לפרויקט נכתב במשך שש שנים. צילומי הסדרה החלו ב-3 באוגוסט 2021 במוסקבה ובקרים והסתיימו ב-30 בספטמבר 2021. ההפקה בוצעה בשיתוף פעולה עם חברת הסרטים MTS Media (חברה בת של MTS) ו-Mediaslovo, עבור שירות Kion.
חצי כדור הארץ הצפוני
חצי כדור הארץ הדרומי
ההמיספירה הצפונית
ההמיספירה הדרומית
מורות (סדרת טלוויזיה, 2019)
"מורות" (ברוסית: Учителя́) היא סדרת טלוויזיה רוסית מאת איליה קוליקוב וניקיטה גרמטיקוב.
בספטמבר 2018 זכתה הסדרה בפסטיבל פיילוט בקטגוריית התסריט הטוב ביותר. הסדרה עלתה לראשונה ב-22 באוגוסט 2019 ב-TNT-Premier וב-5 באוקטובר ברשת TV-3.
הסדרה זכתה לביקורות פושרות ממבקרי קולנוע רוסים.
עלילה.
העלילה סובבת סביב מערכת היחסים של סגן שר החינוך של הפדרציה הרוסית סרגיי גריגורייב עם בנותיו טטיאנה ומריה, שעובדות כמורות בבית ספר.
פסקול.
במיוחד לפסקול הסדרה השחקנית סופיה קשטאנובה הקליטה את השירים "Mad World" של להקת Tears For Fears והשיר "Violet-Black" של Picknic, כמו גם את השירים "חיים ארוכים ומאושרים" ו"הגנתי" של להקת "ההגנה האזרחית".
מימן גופרתי
הירי בקנושה
ב-25 באוגוסט 2020, במהלך המהומות בעיר קנושה שבוויסקונסין, ארצות הברית, ירה קייל ריטנהאוס, נער בן 17 מהיישוב אנטיוק שבמדינת אילינוי, בשלושה גברים שניסו לתקוף אותו והרג שניים מהם. המהומות פרצו לאחר שהשוטר רוסטן שסקי ירה בג'ייקוב בלייק יומיים קודם לכן. ריטנהאוס הועמד לדין, אך חבר המושבעים זיכה אותו מכל האשמות.
רקע.
ב-23 באוגוסט 2020 נורה ג'ייקוב בלייק, צעיר אפרו-אמריקאי, בידי שוטר בעיר קנושה. בלייק, שכנגדו היה צו מעצר פעיל, נורה לאחר שתקף את השוטרים שניסו לעצור אותו ורכן בצורה חשודה אל תוך רכב. בעקבות הירי, פרצו בעיר הפגנות ומחאות אלימות, במסגרתן נבזזו והוצתו חנויות, נגרם נזק רב לרכוש ונערכו עימותים אלימים עם כוחות השיטור והאכיפה. על העיר הוטל עוצר לילי.
בעקבות ההפגנות הוקמו בעיר מיליציות חמושות של אזרחים, שסיירו ברחובות במטרה לתגבר את כוחות המשטרה, ואף פורסמו פוסטים ברשתות החברתיות הקוראים ל"פטריוטים האוחזים בנשק לבוא ולהגן על קנושה". ראש עיריית קנושה והשריף המחוזי התנגדו לקיומן של המיליציות, אך אלו זכו לתמיכה מקומית של חלק מהשוטרים העירוניים.
היורה.
קייל ריטנהאוס היה נער בן 17, שהשתתף בתוכנית צוערים של המשטרה המקומית ביישוב אנטיוק בו הוא גר, אשר נמצא במרחק 30 קילומטרים מקנושה, והביע ברשתות החברתיות תמיכה בתנועת "Blue Lives Matter". הנער גר עם אימו, בעוד אביו וחלק גדול ממשפחתו התגוררו בקנושה, וריטנהאוס עצמו אף עבד בעיר במשך תקופה.
ב-24 באוגוסט נסע ריטנהאוס לחברו בקנושה, שהחזיק בביתו רובה חצי-אוטומטי בסגנון AR-15 שרכש עבור ריטנהאוס. ביום המחרת עמדו ריטנהאוס וחברו ליד מגרש למכירת כלי רכב משומשים, לאחר שהצתות של מגרשים דומים בלילה הקודם גרמו לנזק של כמיליון וחצי דולרים. מספר אנשים העידו כי בעל העסק שילם למספר חמושים על מנת שישמרו על המגרש, אף על פי שבעל המגרש הכחיש את הדבר לאחר מכן. ריטנהאוס דיבר עם השוטרים שהוצבו באזור, והציע עזרה רפואית לפצועים.
האירוע.
הירי הראשון.
בשעה 23:48 ב-25 באוגוסט, החלו חבורת מפגינים לרדוף אחרי ריטנהאוס בשטחו של מגרש חנייה, ומפגין בשם ג'וזף רוזנבאום השליך עליו שקית עם חפצים. עובר אורח בשם ג'ושוע זימינסקי ירה ירייה באוויר, ואז ריטנהאוס הפסיק לרוץ ופנה לעבר קול הירייה. כדי להרתיע את רוזנבאום, הפנה ריטנהאוס את נשקו לעברו. רוזנבאום התנפל על ריטנהאוס וניסה לחטוף את נשקו, וזה האחרון ירה לעברו ארבעה כדורים, ופגע במפשעתו, בגבו ובידו השמאלית. הכדורים חוררו את הלב, אבי העורקים, עורק הריאה והריאה הימנית של רוזנבאום, ולמרות מאמצי החייאה – הוא מת זמן קצר לאחר מכן.
התקרית תועדה על ידי צילומי אינפרה-אדום שצולמו ממטוס של ה-FBI וכן על ידי מספר מכשירים סלולריים מכמה זוויות. ריטנהאוס העיד במשפטו כי לפני שהחלו לרדוף אחריו אמר אדם אחר לרוזנבאום: "צריך לתפוס אותו ולהרוג אותו", אך גם העיד שידע כי רוזנבאום אינו חמוש. לאחר הירי, עמד ריטנהאוס במקומו במשך כחצי דקה, ואז התקשר לידידו, אמר: "הרגע הרגתי מישהו" ונמלט.
הירי השני.
ריטנהאוס החל לרוץ לעבר ניידות משטרה שחנו בסמוך, כשאחריו רודפים מספר פורעים וצועקים: "תרביצו לו" ו"תפסו אותו", ואדם אחד תקף אותו והעיף את כובעו.
זמן קצר לאחר מכן מעד ריטנהאוס ונפל את הקרקע. אחד הרודפים החל לבעוט בו בעודו על הקרקע, וריטנהאוס ירה לעברו פעמיים, אך החטיא.
פורע נוסף, אנטוני הובר, הכה את ריטנהאוס באמצעות סקייטבורד וניסה לחטוף את נשקו. ריטנהאוס לחץ על ההדק פעם אחת, והכדור פילח את ליבו ואת ריאתו הימנית של הובר, מה שהביא למותו המיידי.
הירי השלישי.
מיד לאחר הירי באנטוני הובר, בעוד ריטנהאוס על הרצפה, רץ מפגין נוסף, גייג' גרוסקרויץ, לעברו של ריטנהאוס וכיוון אליו את אקדחו השלוף. בתגובה, ירה ריטנהאוס בגרוסקרויץ ופצע אותו בידו.
בעדותו טען הובר כי הוא היה משקיף משפטי של האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, וכי כיוון את אקדחו לעבר ריטנהאוס מפני שהאמין שהיה יורה פעיל.
ריטנהאוס קם על רגליו והלך כלפי ניידות המשטרה כשידיו מונפות למעלה, אך השוטרים לא עצרו אותו, מפני שלא הבינו שהוא היה מעורב באירוע הירי אליו הוזעקו.
הליכים משפטיים.
האישומים.
כשעה לאחר האירוע, ריטנהאוס הסגיר את עצמו בתחנת המשטרה. על פי חוקי מדינת ויסקונסין, בה אירע הירי, הוא נשפט כבגיר, אף על פי שבעת הירי היה קטין.
בכתב האישום הופיעו שבעה סעיפי אישום:
כל אחד מהאישומים לווה בסעיף "שימוש בנשק מסוכן", המפעיל חוק בוויסקונסין המוסיף עד חמש שנות מאסר לכל אישום בו מופיע הסעיף.
הצוות המשפטי של ריטנהאוס טען כי כל מעשיו היו הכרחיים, ומתוך הגנה עצמית, ובבית המשפט כפר ריטנהאוס בכל סעיפי האישום וטען כי הוא אינו אשם.
המעצר והשחרור.
לאחר שהסגיר את עצמו, ריטנהאוס הוחזק במעצר בבית מעצר לנוער באילינוי, וב-30 באוקטובר 2020 הוסגר לוויסקונסין. ב-20 בנובמבר 2020 הוא שוחרר מהמעצר, לאחר שהפקיד ערבות של שני מיליון דולרים. לאחר שחרורו שהה בדירת מסתור, מחשש לשלומו.
ב-22 בינואר 2021 שונו תנאי שחרורו של ריטנהאוס כך שלא יוכל לצרוך אלכוהול, לקבל גישה לכלי נשק או להתרועע עם אנשים או קבוצות הידועים כמאיימים על אחרים על בסיס גזע או דת. הדבר נעשה לאחר שריטנהאוס תועד בבר כשהוא שותה בירה, שר שיר המזוהה עם ארגון הימין הקיצוני האנטישמי "הנערים הגאים" ומבצע בידו מחווה המזוהה עם תנועות עליונות לבנה.
קורבנות או פורעים.