אלכסנדר נולד בווינה שבאוסטריה, גדל באנגליה והחל את לימודיו בתחום המדע. ב-1954 זכה במלגת 10 המצטיינים באוניברסיטת קיימברידג' בכימיה ופיזיקה והמשיך בלימודי מתמטיקה. הוא קיבל תואר ראשון בארכיטקטורה ותואר שני במתמטיקה. את הדוקטורט בארכיטקטורה עשה בהרווארד (הדוקטורט הראשון במקצוע בהרווארד). באותו זמן, עבד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בתאוריית תחבורה ובמדעי המחשב. בנוסף, עבד בהרווארד בלימודי cognition and cognitive. הוא הפך מרצה לארכיטקטורה בברקלי ב-1963 ולימד שם ברציפות במשך 38 שנים. הוא היה מזוהה בעיקר כאבי תורת שפת התבנית במדעי המחשב.
ספריו.
The Timeless Way of Building.
הספר The Timeless Way of Building (בתרגום חופשי: הדרך הנצחית של הבניה) יצא ב-1979, עוסק בנושאי אדריכלות ושפת תבניות ומתאר את שלימות השימוש אליה בניינים יכולים לשאוף.
אלכסנדר טען שיש דרך אחת נצחית למבנה. המסורות הגדולות של מבני העבר, הכפרים והאוהלים ותבניות בהן בני אדם מרגישים בבית, נבנו מאז ומעולם על ידי אנשים שהיו מאוד קרובים למרכזה של דרך זו. בלתי אפשרי ליצור מבנים או ערים נפלאות, מקומות יפים, מקומות בהם אתה מרגיש עצמך, מקומות בהם אתה מרגיש חי, בדרך אחרת מלבד דרך זו.
דרך זו תוביל כל אחד שיחפש אותה למבנים שהם עצמם עתיקים בצורתם, כמו העצים והגבעות וכפי שפנינו שלנו הם.
Pattern Language: Towns, Buildings, Construction.
הספר מתאר שיטת ארכיטקטורה מעשית בצורה שבה מתמטיקאי או מדען למדעי המחשב יגדיר כדקדוק גנרטיבי. העבודה החלה מהבחנה כי ערים ימי ביניימיות רבות הן מושכות והרמוניות. אלכסנדר טען כי זה קורה משום שהן נבנו על פי חוקים מקומיים שדרשו מאפיינים ספציפיים, אך עם זאת שחררו ארכיטקטים לאמצן למצבים ספציפיים.
הספר מספק חוקים ותמונות ומשאיר את תהליך קבלת ההחלטות לסביבה הספציפית המדויקת של הפרויקט. הוא מתאר את השיטות המדויקות לבניית עיצובים שימושיים, בטיחותיים ומושכים בכל קנה מידה ממחוזים שלמים, שכונות, חדרים, ריהוט בנוי ועד לרמה של ידיות לדלת.
הספר כולל סקרים וחישובים מבניים ומערכת בנייה מפושטת המתמודדת עם מחסור אזורי של עץ ופלדה. משתמש בחומרים קלים לאחסון ולא יקרים וייצר מבנים קלאסיים וארוכי חיים באמצעות כמות קטנה של חומרים, עיצוב ועבודה.
השיטה בספר זה אומצה על ידי אוניברסיטת אורגון. היא אומצה גם על ידי ערים כתקן בנייה.
הרעיון לשפת התבנית נראה כמתאים ליישום לכל משימת הנדסה מורכבת. תאוריה זו יושמה לחלקן והשפיעה במיוחד בהנדסת תוכנה, בה תבניות שימשו לתיעוד ידע כללי בתחום.
The Nature of Order: An Essay on the Art of Building and the Nature of the Universe.
כולל את "תופעת החיים, התהליך של יצירת חיים, חזון של עולם חי והאדמה המאירה"- עבודותיו האחרונות של אלכסנדר. העבודה מביאה תאוריה חדשה בנוגע לטבעו של המרחב ומתארת כיצד תאוריה זו משפיעה על החשיבה לגבי ארכיטקטורה, בנייה, תכנון והדרך בה אנחנו רואים את העולם באופן כללי. התבנית הסטטית ברובה משפת התבנית תוקנו על ידי "עוד רצף דינמי", המתאר איך לעבוד לקראת תבניות (דבר שיכול להראות בצורה כללית כסופו של רצף). רצף, כמו תבנית, מבטיח להיות כלי לנקודת מבט רחבה יותר מבניינים (כפי שהתאוריה שלו מקיפה יותר מארכיטקטורה).
אלכסנדר נפטר ב-17 במרץ 2022.
אריק נבלנד
אריק נבלנד (בנורווגית: Erik Nevland; נולד ב-10 בנובמבר 1977 בסטוונגר) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
נבלנד החל את הקריירה שלו בווייקינג ב-1995, אך כבר לאחר שנתיים, ב-1997, הועבר למועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד, לפני ששיחק בהרכב הפותח של מועדונו המקומי. המניע העיקרי שגרם למנצ'סטר יונייטד להחתימו היה הצלחתו של החלוץ לכבוש בשלושה משחקי מבחן שלו בקבוצה שלושער. את שערו הבודד עבור מנצ'סטר יונייטד כבש במשחק גביע הליגה נגד ברי באוקטובר 1998. הוא לא הצליח לבסס את מעמדו במועדון האנגלי, ועקב כך הושאל למועדון האם שלו וייקינג בשנת 1999. אחרי השאלה מוצלחת בווייקינג הושאל שוב לגטבורג השוודית בשנת 2000, בה השתתף ב-4 משחקים בלבד. נבלנד שיחק משחק בודד אחד בפרמייר ליג עבור מנצ'סטר יונייטד, ב-10 במאי 1998, מול בארנסלי.
בינואר 2000, אחרי ההשאלה הלא מוצלחת בגטבורג, נבלנד חזר רשמית לווייקינג, וזכה עם הקבוצה בגביע הנורווגי ב-2001. ב-2002 הבקיע נבלנד שני שערים בניצחון של וייקינג על צ'לסי בגביע אופ"א. בנובמבר 2004 הוא הצטרף למועדון ההולנדי חרונינגן, והיה לאחד השחקנים הידועים בו. במחצית העונה הראשונה שלו במועדונו החדש הבקיע נבלנד 16 שערים ב-20 משחקים. הוא ידוע גם בשל כך שהבקיע את השער הראשון של הקבוצה באצטדיונה החדש, אצטדיון אורובורג. בדצמבר 2007 הוא זכה בתואר "החרונינגנר של השנה" על ידי צופי טלוויזיה במחוז חרונינגן, על אף שלא נולד בעיר או בהולנד.
ב-28 בינואר 2008 חתם נבלנד בפולהאם תמורת 3 מיליון אירו. ב-3 בפברואר 2008 השתתף נבלנד במשחקו השני בפרמייר ליג, מול אסטון וילה בקרייבן קוטג'. בשנת 2010 חזר לקבוצת נעוריו, וייקינג, ובשנת 2012 פרש ממשחק פעיל.
יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
יוזף השני (בגרמנית: Joseph II, בשמו המלא: יוזף בנדיקט אוגוסט יוהאן אנטון מיכאל אדם; Josef Benedikt August Johann Anton Michael Adam; 13 במרץ 1741 – 20 בפברואר 1790) לבית הבסבורג, היה קיסר הקיסרות הרומית הקדושה משנת 1765 ועד מותו בשנת 1790. עלה לשלטון באופן רשמי לאחר מות אביו פרנץ הראשון, אך בפועל פעל באופן עצמאי רק לאחר מותה של אמו מריה תרזה בשנת 1780.
יוזף תמך בעקרון האבסולוטיזם הנאור אך מחויבותו לרפורמה הליבראלית יצרה התנגדות שפגעה בישומה. החקיקה הענפה שיזם בתחומי מדיניות הפנים שכללו את ביטול הצמיתות וחיזוק השלטון המרכזי דובר הגרמנית על חשבון האוטונומיה לנסיכויות השונות גרמה להתעוררות מרידות ולהתערערות השלטון המרכזי. זמן קצר לאחר מותו של יוזף השני בוטלו רבות מן הרפורמות שיזם.
קורות חיים.
יוזף נולד בעיצומה של מלחמת הירושה האוסטרית, חינוכו התרכז בלימוד המנגנונים הבירוקרטיים של השטחים השונים שעליהם היה עתיד לשלוט.
יוזף נשא בשנת 1760 את איזבלה, נסיכת פארמה, שילדה את בתו היחידה - מריה תרזה. הנישואים נועדו לחזק את הברית עם צרפת, היות שהכלה הייתה נכדתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. איזבלה נפטרה ב-1763 ובתה מריה תרזה ב-1770. בשנת 1765 נישא למריה יוזפה, נסיכת בוואריה, בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. היא נפטרה שנתיים מאוחר יותר מאבעבועות שחורות.
אידאולוגיה ופעילות שלטונית.
את השראתו הפוליטית קיבל יוזף מתנועת הנאורות האירופית, ובייחוד מכתביו של וולטר והאנציקלופדיסטים. שלטונו של המלך פרידריך הגדול מפרוסיה שימש ליוזף דוגמה לשליט נאור. הערכים שניסה ליישם בעת שלטונו היו סובלנות דתית והגבלת כוחה של הכנסייה, ביטול הצמיתות והפאודליזם, ביטול ההגבלות על סחר חופשי ועל ההשכלה. למרות נטיתו הליבראלית, יוזף השני לא תמך בדמוקרטיזציה של מוסדות הממשל כיוון שהאמין שהשלטון צריך להיות בידי דספוט (רודן) יחיד המושל על פי ההיגיון והתבונה. כפועל יוצא ביקש יוזף השני לאחד את הקיסרות המשוסעת תחת השלטון המרכזי בווינה, על מנת למנוע את פירוקה לאחוזות פאודליות.
לאחר מותו של אביו בשנת 1765 נעשה יוזף השני לקיסר הקיסרות הרומית הקדושה ועוצר ביחד עם אמו על השטחים שבשליטת אוסטריה, אך התואר קיסר העניק ליוזף (כמו גם לאביו) סמכות ניהול ממשית מצומצמת כיוון שזאת נותרה בידי אמו הקיסרית מריה תרזה. חילוקי הדעות בין יוזף לאמו עלו בעת חלוקת פולין הראשונה ובעת מלחמת בוואריה (1778–1779), אז ביקש יוזף להרחיב את שטח שלטון בית הבסבורג גם במחיר מלחמה, ואמו התנגדה לכך.
עם מותה של מריה תרזה קיבל יוזף השני את יכולתו לעצב את מדיניותו כרצונו. בתוך זמן קצר חוקק יוזף כ-17,000 חוקים ותקנות חדשים אשר שינו סדרי שלטון רבים בקיסרות, על פי עקרונות הנאורות, הרציונליות והאחידות השלטונית. החוקים שללו כל העדפה בהתאם למעמד ולאומיות וקבעו שקידומו של כל אדם יותנה ביכולתו האישית.
רפורמות.
בין השינויים החברתיים שיזם:
אחרית ימיו.
בנובמבר 1788 חזר יוזף לווינה לאחר שחלה, וכל שנת 1789 היה חולה אנוש, ב-30 בינואר 1790 בהיותו על ערש דוויי ביטל יוזף את הרפורמות שיזם בהונגריה, וב-20 בפברואר נפטר. לבקשתו נחקקה על מצבתו הכתובת: "פה קבור יוזף השני שנכשל בכל אשר ביקש לעשות".
לאחר מותו תפס את מקומו אחיו לאופולד השני.
משפחתו.
ב-7 בספטמבר 1760 התחתן יוזף עם איזבלה, נסיכת פארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת, ממנה היו לו שתי בנות:
כלכלת הרשות הפלסטינית
כלכלת הרשות הפלסטינית מתייחסת לכלכלה בשטחי יהודה ושומרון שתחת שלטון הרשות הפלסטינית ורצועת עזה, תחת שלטון החמאס.
רוב התושבים עוסקים במסחר, תעשייה וחקלאות. התעשיות העיקריות הן תעשיית הבטון, כריית משאבים ממחצבות, טקסטיל, מזון ותמרוקים. נכון לשנת 2009 התמ"ג עמד על קרוב ל-13 מיליארד דולר, והתמ"ג לנפש - כ-2900 דולר.
מאפיין בולט של כלכלת הרשות הפלסטינית הוא הסתמכות על סיוע חוץ גבוה במיוחד, שהוא אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של הרשויות השלטוניות. סיוע זה מתקבל בעיקר מארצות ערב, האיחוד האירופי וארצות הברית. מאפיין בולט אחר הוא עבודת חוץ בהיקף ניכר של פועלים פלסטינים בישראל ובמדינות חוץ. העסקת פועלים פלסטינים בישראל רגישה מאוד למצב הביטחוני במהלך הסכסוך הישראלי-פלסטיני.