כאשר קציני חיל התותחנים הכריזו על מרד עקב מינויו של קצין בשם הידלגו ("פרשת הידלגו") כקפטן כללי של קטלוניה, הממשלה של סורייה ביקשה לבצע רפורמה בחיל ולהחליף את הקצונה המרדנית בקצינים זוטרים. אמדאו שלא היה שלם עם המדיניות הזאת נאלץ להוציא צו נגד קציני התותחנים אבל ניצל את ההזדמנות הזאת והתפטר מיד ב-10 בפברואר 1873. מאחר שלא היה מוכן למלוך יותר ללא תמיכה בציבור, באותו תאריך הודיע אמדאו בפני הקורטס הספרדים שהרים ידיים מול הקושי לשלוט על העם המפולג הזה. הרפורמות האחרונות של ממשלת סורייה בנוגע לביטול העבדות והענקת אוטונומיה למושבות ירדו מהפרק. המלך ויתר על הכתר הספרדי בשמו ובשם צאצאיו. בשעה 10 בלילה הוכרזה ספרד כרפובליקה ואסטניסלאו פיגראס נבחר לנשיא של הרפובליקה הספרדית הראשונה. המלך עזב את המדינה יחד עם אשתו ובני משפחתו וראש הממשלה סורייה.
במרץ 1873 הגיעו אמדאו ואשתו לנמל ג'נובה ובהמשך התיישב אמדאו וחי בטורינו. בשובו לאיטליה, חזר אמדאו להשתמש בתואר דוכס של אאוסטה.
בשנת 1878 הוכתר אחיו הבכור אומברטו למלך איטליה תחת השם אומברטו הראשון. אמדאו מילא במשך השנים משימות ייצוגיות מטעמו. כקתולי מאמין, אמדאו היה בד בבד פעיל גם במסגרת תנועת הבונים החופשים, שבה הגיע לדרגה 33 לפי "הפולחן הסקוטי העתיק והמקובל".
רעייתו מריה ויטוריה מתה ממחלת השחפת ב-8 בנובמבר 1876, וב-11 בספטמבר 1888 התחתן אמדאו בשנית עם אחייניתו, מריה לטיציה בונפרטה, בת אחותו, מריה קלוטילדה.
כעבור שנתיים, בשנת 1890 נפל הדוכס אמדאו למשכב בגלל דלקת ריאות ונפטר בגיל 44 בלבד.
הוא נקבר במאוזולאום המשפחתי של בני שושלת סבויה בבזיליקה של סופרגה Superga, על גבעה לא רחוק מטורינו, עיר הולדתו.
הערכות של היסטוריונים.
לפי המחברים פה באחו אלווארס וחוליו חיל פצ'ארומאן (2002), אמדאו היה למעשה "מלך למופת, שכיבד את החוקה ומלא רצון טוב. אולם ספרד של אותה תקופה לא הייתה נכונה להתפתחות בדרכי שלום של משטר דמוקרטי".
צאצאיו.
מנישואיו למריה ויטוריה נולדו לו שלשה בנים:
מנישואיו השניים - למריה לטיציה בונפרטה - נולד לו בן נוסף:
קישורים חיצוניים.
" Historia de España "
SGEL Madrid 2002
אפליית נשים בתרבויות ובדתות
קאב קאלוויי
קאבל "קאב" קאלוויי השלישי (אנגלית: Cabell "Cab" Calloway III; 25 בדצמבר 1907 - 18 בנובמבר 1994) היה זמר, רקדן, בדרן ומוביל הרכב ג'אז אמריקאי. הקריירה שלו נמשכה כשישה עשורים, עד מותו. הוא הנהיג את אחת מהתזמורות הפופולריות ביותר של שנות השלושים והארבעים, בה ניגנו בין היתר דיזי גילספי ובן ובסטר.
התמחה בשירת סקאט.
תולדות חייו.
קאלוויי נולד למשפחה אפרו-אמריקאית מן המעמד הבינוני ברוצ'סטר, ניו יורק. אביו היה עורך דין ואמו ניגנה בעוגב בכנסייה. המשפחה עברה לבולטימור בילדותו. הוא נהג לשיר במקהלת הכנסייה וקיבל שיעורי פיתוח קול, כאשר הוריו הזהירוהו לבל יפנה לשירת ג'אז. אך קאלוויי הצעיר ואחותו, בלאנש, פנו למועדוני העיר בהם שמע את המתופף צ'יק וב ולהקתו ונמשך אחר הג'אז.
בלאנש קאלוויי הפכה למובילת הרכב, אליו הצטרף קאלוויי בשלהי שנות העשרים. ב-1930 התקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת לינקולן בפנסילבניה, אך לא סיים. במקום זאת הוא הצטרף לאחותו בשיקגו, שם היה למתופף, בדרן, זמר, רקדן סטפס ומנחה במועדוני העיר. בקפה סנסט האפנתי פגש בלואי ארמסטרונג, ממנו למד לשיר שירת סקאט, סגנון השירה בו התמחה.
בנוסף, הפך בעצת אחותו למוביל הרכב שגובש מנגני להקת "The Missourians". בביקורה של התזמורת בניו יורק קיבל קאלוויי הזמנה להחליף את דיוק אלינגטון בתזמורת הבית של מועדון הכותנה. שידורי הרדיו של רשת NBC מהמועדון הפכו את קאלוויי ולהקתו לכוכבים בכל רחבי ארצות הברית. הקטעים שהקליט נמכרו במאות אלפי עותקים, השיר "Minnie the Moocher" (אותו ביצע בסרט האחים בלוז) נמכר בלמעלה ממיליון עותקים וזיכה את קאלוויי בכינוי "הי-די-הו". הקו המוזיקלי של התזמורת היה בידורי וקל, אך היא הייתה מקצועית מאוד וכללה מוזיקאים מעולים, אשר הפגינו מדי פעם וירטואוזיות קרקסית. אולם התזמורת שירתה בעיקר את המנצח-זמר-רקדן שלה. קאלוויי סיגל לו מנהגי כוכבות ונהג להופיע תמיד בחליפת טוקסידו לבנה, שהפכה לסמלו המסחרי.
תזמורתו של קאלוויי השתתפה בפסקול סרטים רבים, בהם סרטים מצוירים כגון שלגיה ושבעת הגמדים. ב-1947 הופק הסרט "Hi-De-Ho" אודותיו ובהשתתפותו.
ב-1941 פיטר את גילספי מתזמורתו, עקב סכסוך על סגנון הנגינה החופשי מדי של גילספי שהתפתח לסכסוך אלים ביניהם.
קאלוויי לא הפסיק להופיע גם לאחר שתזמורתו התפרקה בראשית שנות הארבעים בעיקר כזמר ובקולנוע. ב-1952 גילם את דמותו של ספורטינג לייף בהפקת האופרה פורגי ובס של ג'ורג' גרשווין, במסגרתה ביצע את השיר It Ain't Necessarily So. ב-1967 השתתף בהפקה מיוחדת של המחזמר הלו, דולי!, שבה כל הזמרים היו אפרו-אמריקאים, שהייתה הצלחה גדולה. ב-1976 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו "Of Minnie The Moocher And Me".
בשנת 1980 השתתף בתפקיד משמעותי בסרט האחים בלוז, שביים ג'ון לנדיס. המדובר בקומדיה מוזיקלית מצליחה, בה הופיעו אמנים רבים וידועים (במיוחד אמנים שחורים, מתחום הג'אז, הבלוז והרית'ם אנד בלוז) בקטעי שירה, וביניהם ג'יימס בראון, ארית'ה פרנקלין וריי צ'ארלס. קאלווי, שהיה אז בשנות ה-70 לחייו, הופיע בתפקיד של שרת זקן בבית יתומים, המסייע לאחים בלוז (ג'ון בלושי ודן אקרויד) להציל את בית היתומים מסגירה. במסגרת תפקידו שר את "Minnie the Moocher", בליווי תזמורת נגנים גדולה, בתלבושת מפוארת, כפי שנהג בשנות צעירותו. התפקיד החזיר את קאלוויי לתודעת הקהל, ובעקבותיו הופיע כאורח ברחוב סומסום, בספינת האהבה ובתוכנית של ביל קוסבי. הוא גם הוזמן להשתתף כשופט היאבקות מקצועית בליגת WWE.
ב-1994 קאלוויי נפטר עקב אירוע מוחי.
פרסים והוקרה.
בשנת 1994 הוקם בדלאוור בית הספר לאמנויות הבמה על שם קאב קאלוויי (Cab Calloway School of the Arts).
בשנת 1999 זכה קאלוויי לאחר מותו לפרס גראמי למפעל חיים. ב-2008 נכנסה ההקלטה המקורית של Minnie the Moocher להיכל התהילה של פרס גראמי.
הקרב האחרון (ספר)
מוישה אוישר
ארכיאולוגיה כהרפתקה
הספר ארכיאולוגיה כהרפתקה מספר את התפתחות הארכאולוגיה מספורי תיירים ומחפשי אוצרות הרפתקנים ועד הפיכת הארכאולוגיה למדע. הספר, מאת ד"ר בריאן מ' פאגן, יצא לראשונה בשנת 1985 בשם The Adventure of Archaeology ב-260,000 עותקים, בהוצאת נשיונל ג'יאוגרפיק. תרגום לעברית, יצא לאור בשנת 1990 בהוצאת ספרית מעריב. הספר הודפס בפורמט אלבומי, והוא כולל שפע של תמונות. הספר הוא חלק מסדרת ספרי מדע פופולרי בפורמט דומה, שבה נכללו גם "פלאי ההנדסה" ו"מגלים וממציאים".
פאגן הוא ארכאולוג המנסה להביא לקוראים בספרו זה את החוויה של חיפוש ממצאים עתיקים שקיבלה תאוצה בעיקר במאה ה-19, כאשר הרפתקנים שונים נסעו ברחבי העולם בחיפוש אחר ממצאים מעניינים. הם לא התעניינו באתרים עצמם, איך חיו האנשים בעבר, כל שרצו הוא ממצא מעניין אותו יוכלו למכור בכסף רב לאספנים ומוזיאונים ברחבי העולם. הספר גם מספר איך במשך הזמן, השתנתה המגמה, הוקמו אגודות שונות במדינות שונות כגון אנגליה, גרמניה, צרפת ועוד אשר התחילו לשים את הדגש על המחקר. האגודות מימנו חפירות ארכאולוגיות של אנשי מדע. הספר מביא גם את הסיפורים שמאחורי הקלעים, ובשפה קולחת מספר את סיפורה של הארכאולוגיה מתחילתה כאשר כומר בריטי חשף במאה ה-18 31 תלי קבורה ביום אחד, ועד לימינו אלה כאשר נדרשים מספר שבועות כדי לחפור מטרים ספורים בתל עתיק, וחודשים ושנים כדי לשמרם, לחקור את הממצאים ולפרסם את הממצאים.
זינה קלאי-קלייטמן
זינה קלאי-קלייטמן היא דיפלומטית ישראלית בדימוס. כיהנה כשגרירת ישראל באוקראינה ובקרואטיה.
ילידת קישינב (כיום בירת מולדובה, בעבר חלק מברית המועצות). אביה היה מהנדס ואימה עובדת טקסטיל. לאחר שסיימה את לימודי התיכון עלתה קלאי קלייטמן לישראל ולמדה מדעי המדינה באוניברסיטה העברית, עם התמחות בסובייטולוגיה. את הקריירה הדיפלומטית שלה החלה בשנת 1986.
שליו כחול
שליו כחול (וכן, שליו אפריקאי כחול; שם מדעי: "Coturnix adansonii") הוא מין של עוף קטן עד בינוני ממשפחת הפסיוניים (סוג: Coturnix). נצפה ביחידים, בקבוצות משפחה קטנות, או בלהקות גדולות.
תפוצה.
השליו הכחול הוא עוף נודד, שתפוצתו מסיירה לאון עד אתיופיה, דרומית לזמביה ומזרחית לקניה והוא נמנע מלקנן באזורים צחיחים.
בית גידול.
השליו הכחול חי בעיקר בכרי דשא ושדות, ליד נחלים או גופי מים אחרים, שם הוא ניזון מזרעי עשבים, חרקים, (כולל טרמיטים) ורכיכות, אותם הוא הורג טרם אכילתם.
קינון ורבייה.
השליו הכחול הוא עוף מונוגמי החי כל חייו עם בן זוג אחד, אך אינו טריטוריאלי. במהלך עונת הרבייה הזכר משמיע 3 שריקות, הראשונה בקול צווחני והשתיים לאחריה בקול רך. בקן הבנוי על הקרקע, ומדופן בקש ועלים, מטילה הנקבה 3–9 ביצים בצבע זית - חום כהה, בעלות קליפה מחוספסת השוקלות כ־4.5 גרם כל אחת. הקן ממוקם מתחת לשיח כדי להגן על האפרוחים, שהם מקבוצת עוזבי קן, מפני טורפים. האפרוחים בוקעים מהביצים לאחר כשבועיים וחצי.
מוג'תבא ח'אמנאי
סייד מוג'תבא חוסייני ח'אמנאי (בפרסית: سید مجتبی حسینی خامنه‌ای; נולד ב-1969) הוא בנו השני של המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי; נחשב לשמרן קיצוני.
למוג'תבא השפעה על אביו, ורבים מהשמרנים ובכללם מנהיגי משמרות המהפכה תומכים בו. עם זאת, סמכותו הדתית ומעמדו הפוליטי אינם מבוססים דיים, ויש הסוברים כי ייתקל בקשיים רבים אם ירצה להחליף את אביו.