פוליפרכון החל את שירותו הצבאי תחת שלטונו של פיליפוס השני, מלך מוקדון במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס והמשיך לשרת את בנו, אלכסנדר הגדול שאליו נלווה במסעותיו לכיבוש האימפריה הפרסית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול בבבל בשנת 323 לפנה"ס עבר ליוון ועזר בדיכוי המרד היווני נגד השלטון המוקדוני. לאחר רציחתו של פרדיקס, העוצר של יורש העצר, אלכסנדר הרביעי, עבר תואר העוצרות לאנטיפטרוס השישי, אך הוא נפטר בשנת 319 לפנה"ס וכך פוליפרכון התמנה לעוצר הממלכה.
עד מהרה הסתכסך עם בנו של אנטיפטרוס, קסנדר, שהיה אחד מסגניו הבכירים של פוליפרכון. מלחמתם הפנימית התפשטה חיש מהר ויתר הדיאדוכים הצטרפו למהומה. פוליפרכון מצא עצמו בברית עם אאומנס נגד קואליציה של קסנדר, אנטיגונוס מונופתלמוס ותלמי הראשון. למרות ההצלחות הראשוניות, ציו הושמד על ידי אנטיגונוס בשנת 318 וקסנדר השתלט על אתונה. פרק זמן קצר לאחר מכן נהדף פוליפרכון ממוקדון בידי קסנדר, וברח למולדתו, אפירוס, שם הצטרף לאמו של אלכסנדר הגדול אולימפיאס, אשתו רוקסנה ובנו הצעיר אלכסנדר הרביעי. החבורה כרתה ברית ואולימפיאס יצאה להחזיר לעצמה את השליטה במוקדון. אך קסנדר הביסה ורצח אותה בשנת 316 לפנה"ס. כתוצאה מהתבוסה נפלו רוקסנה ויורש העצר הצעיר בשבי קסנדרוס.
פוליפרכון נמלט לפלופונסוס, שם עדיין שלט בכמה נקודות אסטרטגיות וכרת ברית חדשה, הפעם עם אנטיגונוס שסר חינו בעיני בעלי בריתו הקודמים. פוליפרכון הצליח להשתלט על רובו של חצי האי הפלופונסי. שטחים אלה נותרו בחזקתו גם אחרי הסכם הפסקת האש משנת 311 ורציחתו של יורש העצר, אלכסנדר הרביעי בידי קסנדר. למרות הברית שהייתה לו עם אנטיגונוס החליט להפנות לו עורף ונטש אותו בשנת 309. פוליפרכון נותר דמות משנית במלחמות הדיאדוכים עד מותו כמה שנים מאוחר יותר.
303 לפנה&quot;ס
נצרות יוונית אורתודוקסית
נו, פוגודי!
נוּ, פּוֹגוֹדִי! (או "נו, פגודי!"; ברוסית: (נהגה ברוסית: נו, פָּגָדִי!); ניתן לתרגום בתור "חכה, חכה!", "חכה עד שאתפוס אותך!" או "נו, תיזהר!") היא סדרת הנפשה שהופקה בברית המועצות על ידי אולפני "סויוזמולטפילם" בין השנים 1969 ל-1993.
בין השנים 1969 ל-1986 הופקו ושודרו 16 פרקים בקצב של כפרק אחד לשנה. נפילת ברית המועצות ומותו של השחקן הראשי אנטולי פפאנוב קטעו את הפקת הסדרה, ושני פרקים נוספים יצאו רק ב-1993, ו-1994 ברוסיה. פרקים אלה ציינו מלאת 25 שנים לצאת הסדרה וכך גם חתמו אותה.
שני פרקים נוספים הופקו כעשור מאוחר יותר על ידי אולפני "קריסמס פילמס" בשנים 2005 ו-2006. בסוף 2020 החלה הפקת ריבוט של הסדרה בדיבובם של גאריק חרלמוב ודמיטרי חרוסטליוב.
מאפייני עלילה ודמויות ראשיות.
בדומה למספר סדרות מצוירות כמו טום וג'רי של MGM וויילי קויוטי ורוד ראנר של האחים וורנר, הסדרה מתמקדת במרדף הבלתי-פוסק של דמות אחת אחרי האחרת. ב"נו פוגודי!" מדובר בזאב אשר מנסה לתפוס ארנב במגוון של מצבים וסצנות המתרחשות בנופים שמזכירים את ברית המועצות.
שתי הדמויות הראשיות בסדרה הן הזאב (ווֹלְק, Волк) והארנב (זָאיָאץ, Заяц), והן נטולות שמות פרטיים. בנוסף אליהם יש דמויות של חיות אחרות - חזירים, דובים, כלבים ואחרים - שמאכלסות עולם מעין-אנושי ותפקידן בעלילה הוא בדרך כלל להפריע במקרה למזימותיו של הזאב ללכוד את הארנב. מקור שמה של הסדרה, שניתן לתרגום כ"חכה, חכה!", הוא באיום שהזאב מפנה בסופו של כל פרק אל הארנב: "נו ארנב, חכה חכה!". אמרה זו הפכה לשם דבר בכל העולם הדובר רוסית.
במקור דיבב את הזאב אנטולי פפאנוב, והוא הדמות השלילית. עיקר אפיונו בהיותו בעל מראה עברייני - מדבר בקול צרוד, מעשן כבד, מנגן בגיטרה (סמל לתרבות מחתרתית). לעיתים קרובות הורס הזאב כל מה שנקלע לדרכו בניסיון להשיג את הארנב. עם זאת, במהלך הסדרה הוא מפגין גם יכולות רבות מהתחום האמנותי, בהן נגינה על גיטרה, שירה וריקוד. המורכבות שאלמנטים אלה מכניסים בדמותו והמסכנות שלו מחוסר ההצלחה בלכידת הארנב מביאים את קהל הצופים דווקא לאהוד את דמותו. ייתכן שאהדה זו היא שהביאה בסופו של דבר ל"ריכוך" דמותו של הזאב עם השנים – בפרק 20, האחרון, הוא כבר אינו מתואר כמעשן כבד, ובמקום זאת הוא מוצץ סוכרייה על מקל.
הארנב דובב במקור על ידי השחקנית קלרה רומיאנובה. ברוב הפרקים הוא מוצג בשעה שהוא עוסק בעיסוקיו השונים (כגון ביקור במוזיאון או בקרקס), שבמהלכם הוא נאלץ בסופו של דבר להתמודד עם ניסיונותיו של הזאב ללכוד אותו. בזכות פיקחות ומזל מצליח הארנב להימלט מהזאב פעם אחר פעם. יחד עם היותו הדמות החיובית, הארנב הוא לרוב המגיב לסיטואציות שיוזם הזאב, ובאופן כללי הוא דמות מפותחת פחות. במהלך הסדרה עוברת דמותו של הארנב שינוי, והוא הופך לפעיל יותר.
רקע.
נפילת מסך הברזל בשנת 1990 אפשרה תחלופת סרטים קלה יותר בין המערב לברית המועצות. הן הקהלים בארצות הברית והן הקהלים בברית המועצות שמו לב לדמיון הרב בין "נו פוגודי" לבין "טום וג'רי". יוצר הסדרה הודה שלמד הרבה מסרטי אנימציה של דיסני שהגיעו לברית המועצות דרך גרמניה, במיוחד במבי. אך למרות זאת הוא אמר שהוא לא ראה את טום וג'רי עד שבנו קנה מכשיר וידאו ב-1987. למעשה נו פוגודי שם דגש על החיים האמיתיים ומצבים שכיחים בשונה מטום וג'רי שמתבסס רק על סצינות המרדף.
בסדרה יש מעט מאוד מלל. המשפט הנפוץ ביותר הוא "נו, פוגודי" (חכה חכה!), הנאמרת על ידי הזאב כאשר תוכניותיו לתפיסת הארנב נכשלות. כל פרק מסתיים בקריאה של הזאב, "נו זייץ, פוגודי!" (טוב ארנב, תחכה ותראה!). הסדרה כוללת גם צחוק רב, הרבה נהמות ושירים.
לאחר מותו של אנטולי פפאנוב בשנת 1987 יצאו מספר נוסף של פרקים עד 1993 והם התבססו על קולו שהוקלט באולפני "סויוזפילם". שני הפרקים שהופקו בשנת 2005 ו-2006 ב"קריסמס פילמס" היו פרי עבודתם של שניים מהכותבים המקוריים של הסדרה ושל המפיק אלכסנדר קוטיונוצ'קין, בנו של הבמאי המקורי של הסדרה ויאצ'סלב קוטיונוצ'קין. בסך הכול הופקו 20 פרקים באורך של כ-10 דקות כל אחד. הפופולריות של הסדרה ברוסיה ובמדינות הגוש המזרחי לשעבר ניכרת עד היום.
ביקורת.
הסדרה הייתה במשך שנים רבות פופולרית ביותר בכל ברית המועצות ושלוחותיה. פופולריות זו נמשכת עד היום במדינות חבר העמים לשעבר. אולם, למרות הפופולריות הרבה שלה בציבור, חשף ויאצ'סלב קוטיונוצ'קין, בנו של אלכסנדר קוטיונוצ'קין, יוצר הסדרה, כיצד למרות שאיש לא אמר את זה לאביו, במאים ואנימטורים החשיבו את הסדרה לרדודה וחסרת עומק.
קוטיונוצ'קין האמין בפשטות, הרבה להציג סצנות פשוטות, והתמקד ברעיון לפיו אין החזק יכול לפגוע בחלש. לאורך השנים עלו השערות שהסדרה מייצגת את המאבק בין האליטה האינטלקטואלית (הארנב) לבין מעמד הפועלים (הזאב). קוטיונוצ'קין טען שהפרשנויות הללו חסרות שחר.
אתחול.
בנובמבר 2019 אולפני סויוזמולטפילם הודיעו כי תופק סדרת רימייק בת 52 פרקים. דמיטרי חרוסטליוב לוהק לדובב את הארנב בעוד גאריק חרלמוב ידובב את הזאב. ביוני 2020 האולפנים חשפו תמונת תלת ממד של הדמויות הוותיקות והחדשות. עבודת הדיבוב ועיצוב הסצנות החלה באוקטובר 2020.
נו פוגודי
Down Beat
נבחרת יפן בכדורסל
נבחרת הגברים של יפן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של יפן. מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל היפנית.
נבחרת יפן הייתה אחת הנבחרות החזקות באסיה בין השנים 1965-1997, כאשר היא זוכה פעמיים במדליית הזהב, 5 פעמים במדליית הכסף ו-7 פעמים במדליית הארד. הישג השיא שלה במשחקים האולימפיים הוא המקום התשיעי אליו הגיעה ב-1936. הנבחרת הופיעה חמש פעמים באליפות העולם בכדורסל, כשהישג השיא שלה הוא המקום ה-11 ב1967.
סגל הנבחרת.
סגל הנבחרת בטורניר אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
נדידת האדם הקדמון
נדידת האדם הקדמון היא תאוריה בתחום האבולוציה של האדם, פלאואנתרופולוגיה ופרהיסטוריה אשר לפיה האדם הקדמון מסוג הומו ארקטוס (האדם הזקוף), החל לנדוד או להגר מאפריקה אל אירופה ואסיה לפני כ-2 מיליון שנה (2 משל"ז).
לאחר התפשטות והתרחבות ההומו ארקטוס, החלה התפשטות האדם הנבון (הומו ספיאנס) שהגיע למזרח התיכון לפני כ-70,000 שנה ומשם לדרום אסיה לפני כ-50,000 שנה ומשם לאוסטרליה לפני כ-40,000 שנה ופרץ לאזורים אשר אליהם לא הגיע ההומו ארקטוס. אל אירופה הגיע האדם הנבון לפני כ-40,000 שנה ולמזרח אסיה וצפון אמריקה לפני כ-30,000 שנה.
האדם הקדמון (לפני האדם הנבון).
בני משפחת האדם הקדמון, בהם הומו ארגסטר, הומו ארקטוס והומו היידלברגנסיס, נדדו מאפריקה בתקופת הפליסטוקן המוקדמת, ככל הנראה כתוצאה מתופעה המוסברת ב-Sahara pump theory לפני כ-1.9 מיליון שנה, והתפזרו לרוב העולם הקדום ועד דרום-מזרח אסיה. המועד המדויק יותר של ההתפשטות מעבר לאפריקה חופף עם עדויות לקיומו של ה"הומו ארגסטר" בממצאי מאובנים והופעת הדו רגליות במלואה כמיליון וחצי שנים אחרי הופעת האדם בכלל וכלי האבן הראשונים של טכניקת האולדובאי. אתרי מפתח ביציאה מאפריקה הם ריוואת שבפקיסטן (1.9 משל"ז), תל עובדיה שבישראל (1.6 משל"ז) ודמניסי שבגאורגיה (1.7 משל"ז).
סין אוכלסה לפני כמיליון שנה, אולם קיימות עדויות לכלי אבן בני 1.6 משל"ז. לדרום-מזרח אסיה, אל האי ג'אווה, הגיע האדם לפני כ-1.7 מיליון שנה. מערב אירופה אוכלסה בהרי אטאפוורקה כ-1.2 משל"ז. ישנה תאוריה השנויה במחלוקת כי "האדם הזקוף" בנה רפסודות, והפליג באוקיינוסים. האדם הקדמון אינו ההומיניד הראשון שהתיישב באסיה, קדמו לו הפונגינאים ובפרט הסיוופיתקוס כ-15 מיליון שנה לפני כן בדרום-מזרח אסיה.
נדידת האדם הנבון.
בתוך אפריקה.