עם תחילת הפוגרומים ברוסיה בשנת 1881, הקימו ראשי יהדות צרפת ועד סיוע ליהודי רוסיה ופרסמו כרוז נגד המדיניות האנטישמית. בין החותמים עליו היה רוטשילד, והדבר הביא אותו למסקנה שיש לפתור את בעיית היהודים על ידי עלייה לארץ ישראל. שני האנשים אשר השפיעו על דעתו של רוטשילד בנושא מצב היהודים היו הרב הראשי של פריז (לימים של צרפת), צדוק כהן, אשר בניגוד לחלק מהרבנים באותה תקופה תמך בתנועת "חובבי ציון", והפעיל הציבורי הבולט מזכיר חברת כי"ח, קרל נטר, שהקים עוד בשנת 1870 בארץ ישראל את בית הספר החקלאי מקוה ישראל.
לאחר מכן התחיל הברון לעסוק בפיתוח יישובים בארץ ישראל. המשבר החריף שבו היו נתונות המושבות הראשונות בארץ ישראל, דחף את רוטשילד להשקעת כספים רבים בהן ולמעורבות רבה בחייהן. תחילה עזר למושבה ראשון לציון, כאשר הייתה על סף ההתפרקות: בשנת 1882 פנה אליו אחד ממתיישבי המושבה ראשון לציון, יוסף פיינברג, אשר ביקש מרוטשילד סיוע כספי. רוטשילד סייע תחילה למתיישבים הראשונים של המושבה על ידי חפירת באר, סיוע למשפחות עניות ומימון מדריך חקלאי למושבה. מתוך רצון להעסיק פועלים יהודים, הוא פנה לאגודת 'חובבי ציון' וביקש לבחור צעירים שאותם יכשיר להיות מדריכים חקלאיים במושבות. בהמשך הרחיב מאוד את תחומי העזרה שלו ותמך למעשה בכל המושבות החדשות; אלמלא עזרתו, היה חשש כבד להתפזרות המתיישבים ולפירוק התיישבות העלייה הראשונה. היות שבתחילה נמנע מפרסום שמו בפומבי, זכה לכינוי "הנדיב הידוע". הוא שלח מומחים חקלאיים מצרפת על-מנת שידריכו את המתיישבים החדשים ואת האיכרים לגדל כרמי ענבים ולייצר יין – גידול זה, לפי דעתם של המומחים, היה המתאים ביותר לתנאי הארץ ולשיווק העולמי. עד שייצור היין החל, סיפק הברון קצבאות חודשיות למחיית המתיישבים, מימן את שירותי-הבריאות, החינוך והדת, ועוד.
על-מנת להבטיח שיבוצע שימוש נבון ויעיל בכספיו, מינה אדמונד ג'יימס רוטשילד פקידים משלו לחלק מהמושבות בארץ ישראל והם פיקחו על הקצאת הכספים. בין המושבות ששלח אליהן את פקידיו היו ראשון לציון, עקרון (מזכרת בתיה) זכרון יעקב וראש פינה. הפקידים שילמו לאיכרים קצבאות מדי חודש, כאשר גודל התשלום היה תלוי בגודל המשפחה בלבד ולא בתפוקה החקלאית של אותו האיכר. אף על-פי שמעורבותו של רוטשילד אפשרה למושבות את המשך קיומן, התנהגותה של הפקידות ואופי המשטר שנוצר סביבם קוממו את המתיישבים נגדו, אך המרד נרגע לאחר כניעתם של המתיישבים, שכן הם היו תלויים בכספיו של רוטשילד. בשנת 1901 העביר הברון את המושבות הראשונות לידי חברת יק"א והוסיף כספים לניהול, המשך פעילות, פיתוח והרחבת היישובים החדשים, ובמקביל ביטל את שיטת הפקידות לאחר שהבין כי תלות המושבות בו לא תסתיים אם לא תהיינה עצמאיות. בשנת 1923 הוציא את מפעליו בארץ ישראל מידי יק"א והקים את החברה פיק"א בהנהלת בנו, ג'יימס ארמן רוטשילד.
הברון רוטשילד נפטר בפריז ב-1934, ונקבר בבית הקברות פר לשז שבעיר. ב-6 באפריל 1954 הועלו עצמותיו ועצמות אשתו עדה לישראל בהתאם לצוואתו ונטמנו ברמת הנדיב שליד זכרון יעקב.
פעולתו הציונית ומורשתו.
הברון סייע לבניין הבית הלאומי בשלשה אופנים מרכזיים:
פעולתו במבט לאחור, אף על פי שהיו בה מגרעות רבות, סייעה רבות להתפתחות ההתיישבות בארץ ישראל ולחיזוקה הכלכלי. תמיכתו במושבות לאורך כ-20 שנה בצורה ישירה ועוד עשרות שנים בצורה עקיפה, איפשרה את התפתחות המושבות שנעשו לדגל בהתפתחות עבודת האדמה והתעשייה בישראל (יקבים, תעשיות בשמים, מטעי זיתים, שקדים, פרי הצבר, תחנות נסיוניות, דרכים, כבישים ועוד).
מקובל היה בעבר לקבוע כי תמיכתו במושבות הסתיימה כאשר העביר את ניהולן ליק"א, חברה להתיישבות יהודית מיסודו של הברון הירש. בדור האחרון טוענים מחקרים חדשים כי למעשה הברון רוטשילד המשיך להיות הדמות המובילה גם בפעילות יק"א בארץ ישראל, דבר שנמשך גם כשיק"א הייתה לפיק"א בתחילת תקופת המנדט.
הקשר עם הברון נותק במהלך מלחמת העולם הראשונה. בתקופה זו סייע הברון למוסדות הציוניים בעולם. עם תום המלחמה ביקש לחזק את ענף התעשייה בארץ ישראל. בשנת 1929, עם הקמתה של חברת הסוכנות היהודית, נבחר להיות נשיא הכבוד שלה.
בין "מושבות הברון" ניתן למנות את המושבות זכרון יעקב (על שם אביו) מזכרת בתיה (על שם אמו), ראשון לציון, בנימינה (על שמו), גבעת עדה (על שם אשתו), ועוד.
בתקופה האחרונה של חייו, מימן אדמונד ג'יימס רוטשילד חפירות ארכאולוגיות רבות בארץ. בשנת 1913 רכש את שטח הקרקע המשתרע על מרבית המדרון המזרחי של עיר דוד בירושלים, ושכנע את הארכאולוג הצרפתי היהודי ריימון וייל לערוך במקום חפירות. הדבר נעשה כתגובה לחפירתו השערורייתית של מונטגיו פארקר בעיר דוד בשנת 1911. רוטשילד חזר ומימן עונת חפירות נוספת, בשנים 24–1923 בניהולו של וייל. בגלל רכישת הקרקע נשאר השטח ריק מבתים. כך יכול היה זמן רב אחרי כן הארכאולוג הישראלי יגאל שילה לחפור במקום באין מפריע. כמו כן, הוא סייע לחיים ויצמן בזמן השגת הצהרת בלפור. אדמונד ג'יימס רוטשילד לא הפסיק את מעורבותו בחיי המושבות, עד מותו בשנת 1934 כ"ד בחשוון התרצ"ה.
במהלך חייו, הוא השקיע יותר מחמישה מיליון לירות שטרלינג בפיתוח היישובים הראשונים, במשך 18 שנים. רכש כ-500,000 דונם של אדמה בארץ ישראל, ועל שטח זה נבנו כמעט שלושים יישובים והוקמו מפעלים, יקבים ובתי חרושת.
בשנת 1957 הועבר כל הרכוש של חברת פיק"א למדינת ישראל.
צאצאיו של אדמונד ג'יימס רוטשילד עד היום מממנים מפעלים שונים בארץ, על ידי הכספים של קרן רוטשילד קיסריה, "קרן רוטשילד" (הנקראת גם יד הנדיב): השקעות רבות ב"חברה לפיתוח קיסריה", "החברה לישראל" וחברת קו צינור אילת אשקלון (קצא"א).
על שמו של אדמונד ג'יימס (בנימין) רוטשילד נקראים היישוב בנימינה, קריית בנימין – שכונה של קריית אתא, "גן בנימין" - גן ציבורי בחיפה, מרכז התרבות "בית רוטשילד" במרכז הכרמל, ורחובות ברחבי הארץ (לדוגמה, שדרות רוטשילד בתל אביב).
ביקוריו בארץ ישראל.
ביקוריו של הברון רוטשילד בארץ ישראל היוו אירועים חשובים מאוד בחיי היישובים הראשונים. הוא ביקר בארץ ישראל חמש פעמים:
mIRC (קרי נפוץ בעברית: מירק) הוא לקוח IRC שפיתח ח'אלד מרדם-ביי למערכת ההפעלה חלונות, אך יש בו תמיכה גם בפרוטוקולי עזר ל-IRC: DCC ו-CTCP, שהתקשורת בהם ישירה, בלי שרת מתווך.
התוכנה פותחה בשלהי שנת 1994, וגרסתה הרשמית הראשונה, גרסה 2.1, יצאה לאור ב-28 בפברואר 1995.
כיום mIRC היא לקוח IRC הפופולרי בעולם למשתמשי חלונות.
התוכנה מופצת ברישיון "שיתופי" (Shareware), ויש לקנות אותה אחרי 30 ימי ניסיון.
טייארק וונק.
טייארק וונק (Tjerk Vonck) פתח את ערוץ ה-IRC הרשמי הראשון של מירק, עיצב את האתר הרשמי של התוכנה, והיה מעורב בפיתוחה מאז שחרור הגרסה הראשונה.
הוא גר בהולנד ומשמש כמפתח עלון השאלות הנפוצות של מירק וכבודק גרסאות בטה של התוכנה.
וונק מספר בעמוד האינטרנט שלו:
נוער לנוער
נוער לנוער (נל"נ) היה ארגון נוער התנדבותי ישראלי, שהתאחד אל תוך ארגון "צמרת".
היסטוריה.
ארגון "נוער לנוער" הוקם בשנת 1953, כאשר שכונות דרום תל אביב הוצפו, ומספר בני נוער התארגנו כדי לסייע לתושבים. הארגון שהוקם מתוך קבוצה זו היה ייחודי בשני מובנים: ראשית, בניגוד לרוב תנועות הנוער, לא הייתה לו כל שייכות מפלגתית או פוליטית; שנית, הוא התבסס על מנהיגות עצמית של בני הנוער בכל רמות הארגון. במשך שנים רבות התקיים שיתוף פעולה נרחב בין ארגון נוער לנוער לבין תנועת הנוער של ארגון בני ברית, BBYO (ראשי התיבות של B'nai B'rith Youth Organization); ארגון נוער לנוער הוכר במישורים מסוימים כזרוע הישראלית של התנועה העולמית וכונה "מחוז מספר 14".
הזמר משה דץ חיבר את המנון הארגון בעת שהיה חבר סניף חיפה, על בסיס הלחן של נתן כהן לשיר "קפה אצל ברטה".
בשנת 2005 התאחד הארגון עם "המועצה הציונית לנוער". הארגון המאוחד פעל תחת השם "צמרת", עד סגירתו בשנת 2019.
ערכי הארגון.
"נוער לנוער" התבסס על ארבעה ערכים מרכזיים המשרתים מטרת על אחת, חינוך לאזרחות טובה. הערכים הם:
קולומבוס
מצליח
מַצְלִיחַ הוא מושב עובדים בשפלה הממוקם כשני קילומטר דרומית לרמלה. המושב משתייך לתנועת המושבים ונמצא בשטחה של המועצה האזורית גזר.
המושב נקרא על שם סהל בן מצליח הכהן, רב קראי מפורסם מירושלים שקרא לעליה לארץ ישראל במאה ה-10.
היסטוריה.
מושב מצליח הוקם על ידי יהודים קראים ממצרים בשנת 1950. בעקבות מחלוקת בשנותיו הראשונות עזבו כמחצית מהמתיישבים הראשונים את המושב. תשע משפחות נוספות של קראים הורחקו מהמושב בפקודת בית המשפט משום שלא עבדו את אדמותיהם. הסוכנות ניסתה להביא במקומם גרעין של יוצאי רומניה בשנת 1954, אך הדבר לא נסתייע. במקומם הביאה הסוכנות היהודית עולים ממרוקו ואנשי קהילת בני ישראל מהודו.
שטחו של המושב הוא כ־2400 דונם. הוא כולל 101 משקים מהם 21 פעילים בתחום החקלאות. החל מאמצע שנות ה-90 הורחב המושב שלוש פעמים ונבנו בו בתים צמודי קרקע ללא אדמה חקלאית. תושבי המושב מתפרנסים כיום מחקלאות, מתעשייה קלה במושב ומעבודות חוץ.
תות ענח' אמון
תּוּת עַנְחְ' אָמוֹן (1341 - 1323 לפנה"ס, המלך תות) היה פרעה מצרי אשר מלך על מצרים העתיקה בין השנים 1323-1332 לפנה"ס, והיה המלך ה-11 בשושלת ה-18. הוא מלך תקופה קצרה ומת בגיל תשע-עשרה בלבד, אך בעת המודרנית הפך לאחד מהידועים שבפרעונים: קברו היה היחידי בעמק המלכים שנתגלה על שלל אוצרותיו במאה ה-20, אף על פי שנבזז בחלקו בסמוך לאטימתו בידי שודדי קברים.
חייו.