ביתה של משפחת איצקוביטש (ברחוב ארלוזורוב 16) תוכנן על ידי אלכסנדר ברוולד בסוף שנות ה-20, ולאחר שהמשפחה, לאחר הפצצת האיטלקים, עברה לגור בכרמל שכן בו משרד ועד הקהילה החיפאי. יותר מאוחר שימש את משרדי הרבנות הראשית של חיפה ואת בית משפט השלום. ב-1999 נתנה העירייה את המבנה למכון ה.ל.כ.ה - המכון לפיתוח כושר הלמידה. נכון לאוקטובר 2013 מציעה עמותת המכון טיפולים דידקטיים, רגשיים ופרא-רפואיים לילדים תושבי חיפה והסביבה.
במשך שנים היה איצקוביטש יושב ראש הסתדרות הרופאים בחיפה, ובמסגרתה ניסה לשתף פעולה עם אגודת הרופאים הערבים. ב-1949 היה בין יוזמי הקמת "בית הרופא", שהיה ראשון בתי הרופא בארץ, ואת "מעון הרופא" לרופאים שהגיעו לגיל הזהב.
שירת בהגנה.
ב-1970 קיבל את אזרחות הכבוד של העיר חיפה ואת מדליית הזהב על שם רוזנפלד של ההסתדרות הרפואית.
על שמו רחוב בחיפה, ליד מעון הרופא שהקים.
אחותו, שרה סולוביצ'יק, הייתה אף היא רופאה והתמחתה ברפואת ילדים וכאחיה השתלבה בעשייה ציבורית.
עליזה ויצחק איצקוביטש היו הורים לשלושה דוד, איתמר ויונה.
בנם איתמר ארבל, קצין קרבי בגדוד השלישי של הפלמ"ח, נשא לאישה את זיוה ארבל ("הנערה עם האקדח"), שאותה הכיר בשירותם בפלמ"ח. בתם, יונה, הייתה קצינה בצה"ל ואחות מוסמכת, נישאה לרופא פרופ' אגון ריס רופא הרובע היהודי במלחמת העצמאות ומחלוצי הקרדיולוגיה בישראל.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939.
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר איצקוביץ (חיפה): אבחנת רנטגן של מומי הלב (ישיבה ב', יום ד', 31 במאי)
סמארט
סמארט (באנגלית: Smart) הוא מותג סדרת מכוניות מיקרו עירונית. מכוניות המותג מיוצרות בעיירה האמבך שבצרפת על ידי חברת בת של תאגיד דיימלר AG בשם Smart GmbH.
היסטוריה.
סמארט יוצרה בתחילה במסגרת מיזם משותף בין תאגיד כלי הרכב הגרמני מרצדס-בנץ וחברת השעונים השווייצרית סווטש (סווטש נסוגה בהמשך לחלוטין מהפרויקט) אשר מטרתו הייתה לייצר רכב עירוני דו-מושבי וחסכוני בדלק. השם smart, מורכב מ-S של סווטש, M של מרצדס והמילה Art. סמארט הכתה גלים לראשונה כשנחשפה בפריז ב-1998. המודל הראשון של סמארט אשר נקרא באותה העת קופה סיטי (השם שונה בהמשך ל-"Smart Fortwo") הושק ב-10 ביולי 1998 בתשע מדינות באירופה ומאז למעלה ממיליון יחידות נמכרו ברחבי העולם והמותג נהפך לסמל אורבני בבירות העולם מרומא לשאנגחאי, מלונדון לתל אביב.
לאורך העשור הראשון של המאה ה-21 יוצרו דגמים שונים תחת המותג. אף על פי כן, בעקבות שורה של הפסדים כספיים המשך הייצור של מרבית הדגמים הופסק לאלתר וכיום מיוצרים רק הדגם Smart Fortwo (הדגם המקורי של החברה אשר מיוצר החל משנת 2007 בגרסת הדור השני שלו) והמודל Smart Fortwo ED (גרסת הרכב חשמלי מונע מצבר של ה-Fortwo אשר מיוצר משנת 2008). כיום כל רכבי הסמארט מיוצרים בעיירה המבאך (Hambach) בצרפת, כשעתיים נסיעה מהנהלת דיימלר בשטוטגרט.
יתרונות הרכב.
מכונית הסמארט מאפשרת חניה לרוחב באזורים שבאופן אחר החניה בהם היא לאורך במקביל למדרכה. אורכה של הסמארט 269 ס"מ, שווה לרוחב של משאית או של מקום חניה רגיל, מה שמאפשר לשתיים או שלוש מכוניות סמארט לחנות במקום סטנדרטי השמור למכונית יחידה. לסמארט יש את מנוע הבנזין החסכוני בעולם. הסמארט מספקת לנהג העירוני רכב שצורך מעט דלק (24-30 ק"מ לליטר) ומצטיין בפליטה נמוכה של פחמן דו-חמצני (100 גרם לקילומטר בממוצע).
בישראל.
בקיץ 2002 קיבלה כלמוביל את הזיכיון לייבוא רכבי סמארט לישראל. תחילה, זכתה המכונית להתעניינות רבה מצד עיתונות הרכב והמכונית זכתה להצלחה יחסית בשוק הרכב הישראלי. אולם לאחר מספר חודשים קצר החלו מכירות הסמארט בישראל לדעוך, למרות מספר ניסיונות מצד היבואן לקדם את מכירותיה של המכונית ואף ניסיונות להביא ארצה את דגמי הרודסטר הספורטיביים. עיקר הביקורת כלפי המכונית עסקה במחירה הגבוה, שהתקרב מאוד למחירה של מכונית משפחתית, היעדר תיבת הילוכים אוטומטית והקשיים הכלכליים אליהם נקלע היצרן הקשו אף הם על מכירות הרכב בישראל. בשנת 2006 הגיעו המכירות לשיא שלילי, מכוניות אחרונות נמכרו והיבואן הפסיק את שיווקה בישראל.
בינואר 2011 הכריזה כלמוביל על כוונתה לחזור ולשווק בישראל את רכבי הסמארט וכעבור מספר חודשים הושק אולם התצוגה המחודש הראשון של החברה, במלון בוטיק קטן במרכז תל אביב.
ביולי 2011 הושק אולם התצוגה החדש של סמארט בתל אביב.
כיום משווקים בישראל שני דגמים של סמארט:
המצור על אדסה (1144)
המצור על אדסה ב-1144 היה מצור על העיר אדסה, שהחל ב-28 בנובמבר והסתיים עם כיבוש העיר אדסה ב-24 בדצמבר. המצור היה אקורד הפתיחה לכיבוש המדינה הצלבנית שהייתה ידועה בשם רוזנות אדסה בידי צבאות מוסלמים - סלג'וקים. נפילת הרוזנות הצלבנית זיעזעה את אירופה הנוצרית והביא ליציאתו של מסע הצלב השני ללבנט במטרה לכבוש מחדש את הרוזנות.
רקע.
ייסוד רוזנות אדסה.
בשנת 1098 בשעה שצבא הצלבנים עשה את דרכו לעבר ירושלים כחלק ממסע הצלב הראשון, פרשו ממנו אציל ממוצא בולוני בשם בלדווין (לימים יהפוך לבלדווין הראשון, מלך ירושלים), ועמו מספר אצילים נוספים מקרב הכוחות הצלבנים שנעו מאסיה הקטנה דרומה לכיוון אנטיוכיה וירושלים. לאחר שעברו בשערי קיליקיה הגיעו הצלבנים לעיר אדסה, שם שכנע בלדווין את מושל העיר טורוס לאמצו כבנו החוקי וכיורשו. אדוניה הצלבנים החדשים של הרוזנות יצרו קשר אמיץ עם נתיניהם הארמנים, קשר שבא לידי ביטוי בבריתות נישואין בין שני הצדדים. שלושת רוזניה הראשונים של אדסה נישאו כולם לנשים ארמניות.
רוזנות אדסה מול העולם המוסלמי.
ניתן להגדיר את יחסי הרוזנות עם שכניה המוסלמים כיחסי איבה עדינה. מצד אחד הייתה הרוזנות נתונה במלחמות חוזרות ונשנות עם המוסלמים, אולם לתפיסתם של המוסלמים לא היו אלו מלחמות שנועדו למחות את זכרה מעל פני האדמה, כי אם מלחמות אשר נועדו להבטיח את שלומן של הממלכות המוסלמיות. הנוצרים מצידם ניהלו מלחמות שנועדו להרחיב את גבולות הרוזנות, ומתוקף היותן כאלה הן לא היו מלחמות בהן נלחמו עד לטיפת הדם האחרונה, אלא מאבקים מקומיים שהנוצרים משכו את ידם מהם ברגע שהיה נדמה כי דבר מה עלול להשתבש. איזון עדין זה נשמר בשנותיה הראשונות של הרוזנות, אולם כשהחריפו הקרבות של הצלבנים במוסלמים בגזרת ארץ ישראל, השפיע הדבר גם על המצב באדסה. הרוזנות הייתה למבצר צלבני שהגן על גבולן הצפוני של מדינות הצלבנים. אך היא הייתה מבודדת ומוקפת באמירויות מוסלמיות בהיותה "עמדה קדמית" מבודדת סבלה הנסיכות מזעם ההתקפות המוסלמיות, עובדות אלו הביאו להרס חיי הכלכלה ולהגירת אוכלוסייה.
על רקע זה הופיעה דמות חדשה בעולם המוסלמי - זנגי, קצין סלג'וקי שתחילה שירת את שליטי מוסול, ובשנת 1127 תפס את השלטון בעיר. תחילה עסק זנגי בביסוס שלטונו בעיראק ולאחר מכן השקיע את מרצו בהשלטת רצונו על האמירים המוסלמיים של סוריה. הוא השתלט על חלב והעמיד עצמו מול דמשק העצמאית ובני בריתה הצלבנים.
רוזנות אדסה מול העולם הנוצרי.
בשנת 1131 עלה ז'וסלין השני לכיסא השלטון ברוזנות ושנה לאחר מכן הוכתר פולק מאנז'ו למלך ממלכת ירושלים. נקודה זו בהיסטוריה של ממלכת ירושלים מסמלת את שיא שלטון הצלבנים בארץ הקודש ובלבנט, להט הכיבוש וההתפשטות ירד ועתה השקיעו הצלבנים מאמץ רב בהתבססות. שווי המשקל המדיני - פוליטי - צבאי השתנה, בעוד ממלכת ירושלים מתבססת מול האיום העיקרי של אמצע המאה ה-12 - מצרים, הולך ומתערער מצבן של הנסיכויות הצלבניות, שליטתם בשטחים שממזרח לאורונטס אבדה בלחץ התקפות מוסלמיות עזות.
גורם נוסף שבחש באירועים לאורך החוף הסורי הייתה האימפריה הביזנטית ששליטיה ראו את האזור כשטח מחיה טבעי ואת נסיכות אנטיוכיה כבעלת חובת נאמנות לאימפריה. יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית - אחד הגדולים בהיסטוריה של האימפריה ואיש צבא מובהק, הצליח בסדרה של מערכות להחזיר לאימפריה שטחים אבודים באסיה ואירופה. בשנת 1137 יצא הקיסר למסע דרומה, כבש את ארמניה ושם את העיר אנטיוכיה תחת מצור. במשא ומתן שנכפה על הצלבנים הוכר הקיסר כשליט העליון באנטיוכיה, דגל הקיסרות הונף על מבצר העיר ובאביב 1138 יצאו הביזנטים והצלבנים למסע משותף כנגד חלב שנסתיים באכזבה ובנסיגה בעוד צבאו של זנגי מחזיר את המצב לקדמותו. בשנת 1142 חזר הצבא הביזנטי ושם את אנטיוכיה תחת מצור לאור סירוב אציליה לעמוד בהתחייבויות כלפי הקיסר. בקשתו של יוחנן קומנינוס מפולק לבקר בכנסיית הקבר קיבלה אישור בתנאי שהמלך יבוא ללא צבאו. בחורף של שנת 1143 בטרם נסתיים המשא ומתן נפטר הקיסר מפצעים שנגרמו במהלך מסע ציד והצבא הביזנטי נסוג ממצור אנטיוכיה ומכוונתו להטיל מרות על ממלכת ירושלים.
מותו של פולק מלך ירושלים הותיר את ממלכת ירושלים בידי אשתו ועל סף מלחמת אזרחים, ומותו של יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית שהעביר את תשומת הלב הביזנטית לפוליטיקה פנימית הביאו להידרדרות נוספת במצבה של אדסה. סכסוך בין ז'וסלין לאדונו הפיאודלי ריימון מפואטייה, נסיך אנטיוכיה השלים את בידודה.
כיבוש אדסה.