הבית השני מדבר על אהבתו של המספר לנשים רזות, על אהבתו לאמה של נשואת השיר וחוסר חיבתו לאביה, על סלידתו מילדים ועל אהבתו לנשואת השיר כשפיה חסום. הוא מוסיף שהוא אוהב את בכיה, מספר על יחסי אהבה-שנאה עם עצמו, על לבו השבור ועל נשמתו הפצועה ומסיים בציון מבטה של נשואת השיר עליו כשפיה חסום.
בפזמון השני מציין שוב המספר שהחיים קשים ועצובים, מייחל שיהיו פשוטים יותר ומסיים באמירה לפיה העולם אינו מסתובב סביב נשואת השיר ולמעשה שום דבר אינו מסתובב סביבה מאחר שפיה חסום.
בשלב זה משתנה לחלוטין סגנונו המוזיקלי של השיר, והופך לשיר מטאל. המספר צורח מספר פעמים עד כמה הוא שונא את נשואת השיר, ומסיים בחזרה על המסר המופיע בפזמון החוזר.
וידאו קליפ.
יום לאחר צאת הסינגל, יצא הווידאו קליפ שליווה את השיר. הקליפ מציג את לינדמן וטגארטן כזוג ספק אסירים נמלטים וספק סוחרי נשים, המלווים אישה עירומה קשורה בשלשלאות בביצות. בשלב מסוים עובר הקליפ לבניין מוצף, כשהפעם לינדמן עצמו קשור בשלשלאות והאישה העירומה הופכת לשובה. במהלך הקליפ מוצג לינדמן כשהוא מבצע בשבויה/שובה מין אוראלי בעודה מדממת במהלך הווסת, אוכל צלופח חי ונראה שאף את האישה עצמה, שנמלטת מהמקום כשהיא שוחה כבת ים. הקליפ הופץ ביוטיוב במתכונתו המקורית לזמן קצר, ולאחר דקות ספורות נערך כשהפעם מוצגת שקופית שחורה שעליה המילה "Censored" ("צונזר") בכל החלקים בקליפ בהם מופיעים עירום או קיום יחסי מין והתעללות בבעלי חיים. הקליפ המקורי הועלה עד מהרה לשירותים אחרים כמו Reddit, Vimeo ואחרים. מספר אתרים הגדירו את הקליפ כקשה במיוחד לצפייה, ואף כ"קליפ המזעזע ביותר בתולדות המין האנושי".
תגובות.
בתחילתו, נשמע השיר כמו שיר עם שקט ואקוסטי הכולל שירה שקטה יחסית וגיטרה קלאסית בלבד. בדקה 2:17, באמצע קטע אקוסטי אופייני לשיר, שנשמע כפזמון החוזר הרגיל שהופיע עד אז מספר פעמים, הופך השיר במפתיע וללא כל הכנה לשיר מטאל מהיר הכולל צרחות, גיטרות דיסטורשן ושפה קשה. מעריצים רבים העלו סרטונים שבהם צילמו את עצמם או אחרים כשהם מאזינים לשיר בפעם הראשונה, ומתעדים את ההפתעה כשמגיעה התפנית הקיצונית בסגנונו המוזיקלי של השיר.
באתר Reddit שאליו הועלה גם הקליפ הלא מצונזר מיד לאחר שצונזר ביוטיוב, החלו מופצים ממים רבים המתארים את ההפתעה בדימויים אלימים שונים כמו ירי, מכות וכן הלאה. ממים דומים הופצו גם באתרים אחרים.
The Feels
The Feels (בעברית: התחושות) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הבנות הדרום קוריאנית Twice. השיר יצא לאור ב-1 באוקטובר 2021, דרך JYP אנטרטיינמנט וריפבליק רקורדס, כסינגל המקורי הראשון של הלהקה בשפה האנגלית. הגרסה הקוריאנית של השיר משמשת כרצועה החמש עשרה במהדורה הפיזית של אלבום האולפן הקוריאני השלישי של הלהקה, "".
רקע ופרסום.
לפני "The Feels", פרסמה הלהקה שירים שהוקלטו באנגלית, בהם גרסאות באנגלית לשירים "Cry for Me", "I Can't Stop Me" ו-"More &amp; More". ב-15 ביוני 2018, הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לסינגל "I Want You Back" של חמישיית הג'קסונים משנת 1969. הוא פורסם כסינגל דיגיטלי והוקלט במילותיו המקוריות באנגלית. מאוחר יותר, הגרסה נכללה באלבום היפני הראשון של הלהקה, BDZ, כרצועה העשירית והאחרונה, ואף הופיעה בסרט היפני "Sensei Kunshu" משנת 2018. ב-20 בנובמבר 2019, הוציאו Twice את אלבומן היפני השני, , שכולל את הרצועה המקורית הראשונה של הלהקה בשפה האנגלית, "What You Waiting For".
לאחר יציאת המיני-אלבום העשירי שלהן, "Taste of Love", הכריזה הלהקה ב-25 ביוני 2021, כי הסינגל הרשמי הראשון שלהן באנגלית יפורסם בספטמבר. שם הסינגל נחשף רק ב-6 באוגוסט, כאשר פורסמה תמונה של אישה המחזיקה מכתב. ב-23 באוגוסט, הכריזה JYP אנטרטיינמנט, באמצעות סרטון וידאו בן 11 שניות, על ה-1 באוקטובר כתאריך היציאה של "The Feels". ב-3 בספטמבר החלה המכירה המוקדמת לסינגל. ביום יציאת הסינגל, ערכה הלהקה אירוע שאלות ותשובות בטוויטר.
הרכב.
השיר נכתב על ידי אנה טימגרן, בוי מת'יוס, ג'סטין ריינשטיין, ו-וו מין לי, והופק על ידי שני האחרונים. לפי JYP אנטרטיינמנט, השיר הוא "רצועת פופ-דיסקו בקצב מהיר המשלבת צלילי בס קצבי וביטים של דיסקו סינת'". אורכו של השיר הוא 3 דקות ו-18 שניות. הוא מורכב במפתח א מז'ור, ובקצב של 120 פעימות לדקה.
בראיון למגזין המקוון "Bustle," מומו תיארה את השיר כ"מבוא נועז" ל"פרק חדש" בקריירה שלהן. "לא רק שהשיר הזה מאוד ממכר - אלא שהוא מראה מי אנחנו. הוא מראה את הצבעים שלנו ואת הסגנון שלנו", הוסיפה צ'ייאונג. השיר נועד, בין היתר, לרצות את הקהל הבינלאומי של הלהקה, ובעיקר את הקהל מארצות הברית.
ביקורות.
ריאן דאלי מ-"NME" העניקה לשיר דירוג של חמישה כוכבים, ותיארה אותו כ"להיט כיפי ומדבק" וציינה כי אם השיר פורסם כדי למשוך תשומת לב בשוק המערבי על מנת שהלהקה "תזכה בבמה עולמית" אז "יש לקוות שהמשימה שלהן תושלם". דני וגוני, כתב במגזין "Atwood", השווה את "The Feels" לאלבום האולפן הקוריאני השני של הלהקה, "Eyes Wide Open", אותו תיאר כ"קטלוג של רצועות מפתח אפלות ומינוריות יותר" - והוסיף כי השיר דומה יותר לרצועות המוקדמות שלהן.
הצלחה מסחרית.
"The Feels" דורג לראשונה במקום ה-12 בבילבורד גלובל 200, מה שהפך אותו לשיר המצליח ביותר של הלהקה במצעד. בקנדה, הוא דורג לראשונה במקום ה-56 בקנדה הוט 100, והיה לכניסה השנייה של הלהקה למצעד, אחרי "Feel Special". ביפן, השיר הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הבילבורד יפן הוט 100 ובמצעד הסינגלים הדיגיטליים של Oricon. בנוסף, זהו השיר הראשון של הלהקה שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100, (במקום ה-83), למצעד מכירות השירים הדיגיטליים הספרדי (במקום ה-10), למצעד השירים הדיגיטליים האמריקאי (במקום ה-5) ולמצעד הסינגלים הבריטי (במקום ה-80).
בשבוע הראשון שלו, צבר השיר 50.9 מיליון השמעות ו-8,800 הורדות ברחבי העולם. בארצות הברית לבדה, זכה השיר ל-4.7 מיליון השמעות, 208,000 הופעות ברדיו ו-10,400 מכירות דיגיטליות בשבוע הראשון שלו.
הופעות חיות וקידום.
תמונת הקונספט הראשונה של "The Feels" הועלתה ב-3 בספטמבר 2021. בעקבות הפרעת הפאניקה והחרדה שלה, ג'ונגיון לא הייתה שותפה לקידום השיר עם שאר הלהקה. שאר החברות ב-Twice ביצעו את השיר בתוכנית האירוח של ג'ימי פאלון "The Tonight Show" וב-GMA3: What You Need To Know.
וידאו קליפ.
הקליפ לשיר בוים על ידי אווי קים, ופורסם ב-1 באוקטובר 2021. הקליפ הגיע למקום הראשון בדירוג השבועי של הקליפים הנצפים ביותר בעולם ביוטיוב, כאשר החליף את קליפ הלייב של חברת בלאקפינק, ליסה, בביצוע השיר "Money".
קרדיטים.
הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-Melon.
שאנן
רבקה סולומון
רבקה סולומון (באנגלית : Rebecca Solomon; 26 בספטמבר 1832 - 20 בנובמבר 1886) הייתה ציירת, מאיירת, חרטת וציירת חברתית אנגלית. היא השנייה מבין שלושה ילדים שהפכו כולם לאמנים, במשפחה יהודית מכובדת.
ביוגרפיה.
רבקה סולומון נולדה ב-26 בספטמבר 1832, הצעירה מבין שלוש הבנות, והיא הייתה אחת משמונה ילדים שנולדו למשפחת סוחרים יהודית בעלת נטייה אמנותית בבישופגייט במזרח לונדון. אביה היה מיכאל (מאייר) סולומון, אמה הייתה קתרין (קייט) לוי. סולומון הייתה האמנית הפחות מוכרת לעומת אחיה הציירים סיימון סולומון (1840–1905) ואברהם סולומון (1824–1862). היו עוד חמישה ילדים במשפחה: אהרון, בטסי, אייזק, אלן וסילבסטר.
בתחילה לימד את רבקה אחיה הבכור אברהם והיא עבדה בסטודיו שלו כשוליה ומעתיקה. היא גם לקחה שיעורים בבית הספר לעיצוב בספיטפילד. סולומון הציגה באקדמיה המלכותית לאמנויות בין 1852 ל-1868, וגם בגלריה דאדלי ובגלריה הצרפתית של גמברט.
סולומון עבדה בסטודיו של ג'ון אוורט מיליי, אחד ממייסדי האחווה הפרה-רפאליטית. היא גם עבדה עם האמן הפרה-רפאליטי מהגל השני, אדוארד ברן-ג'ונס. סולומון לימדה את אחיה הצעיר, סיימון, הרבה ממה שלמדה ממיליי. סולומון הייתה פעילה גם בתנועות רפורמות חברתיות ובשנת 1859 היא הצטרפה לקבוצה של שלושים ושמונה נשים אמניות שפנו לאקדמיה המלכותית לפתוח את בית הספר שלה לנשים, מה שהוביל לקבלת האישה הראשונה, לורה הרפורד לאקדמיה. בשנת 1860.
לאחר מותו של אחיה הבכור, אברהם ב-1862, היא דאגה למצוא עבודה מחוץ לסטודיו שלו. כתוצאה מכך, הרחיבה סולומון את פיתוח יצירות אמנות חדשות. המדיומים החדשים שלה כללו: איור וצבעי מים.
התערוכה האחרונה שלה הייתה ב-1874.
בשנת 1886, סולומון מתה בגיל 54, מפציעות שנגרמו לאחר שנדרסה על ידי מונית ברחוב יוסטון במרכז לונדון.
יצירתה.
הסגנון האמנותי של רבקה היה אופייני לציור הפופולרי של המאה ה-19 באותה תקופה ונכלל בקטגוריה של ציור ז'אנר. היא השתמשה בדימויים הוויזואליים שלה כדי לבקר דעות קדומות אתניות, מגדריות ומעמדיות באנגליה הוויקטוריאנית. ציוריה של סולומון משקפים שילוב של עניין בתיאטרון ומחויבות לתודעה חברתית שלא קיימת בציורים של אמנים אחרים במאה התשע-עשרה.
מבקרת אחת העירה על הגישה המוסרית ולעיתים ההומאנית באמנותה, שהייתה מרכיב נדיר בציור הוויקטוריאני. עם זאת, הרקע היהודי של רבקה היה כנראה מכריע בפיתוח התודעה הביקורתית שלה לגבי השונות ודעות קדומות. במהלך עשר עד חמש עשרה השנים יצירות האמנות שלה הנציחו את מצוקתן של נשים ומיעוטים, ואת הדומיננטיות של האפליה המעמדית בחברה האנגלית. היא נחשבת בין הנשים הראשונות מרקע יהודי שעשו קריירה בולטת כציירת בבריטניה.