בתקרית הירי נפצע באופן קשה יצחק שצ'ופק מנחשון ואברהם אברבוך מצרעה נפצע קל, שניהם פונו לבית החולים. בהודעת הדובר הירדני, הוא בישר כי בחילופי האש נהרגו 15 ישראלים ובצד הירדני כלל לא היו נפגעים, הודעה שהייתה כמובן שקרית מייסודה.
למחרת, ה-31 באוקטובר, נעשה ניסיון חוזר לחרוש בעמק איילון שהופסק שוב על ידי ירי ירדני. כאשר החריש והירי פסקו משני הצדדים הופיעו נציגי ועדת שביתת הנשק של האו“ם יחד עם נציגי צה"ל והורו על הפסקת החריש בין הקווים של שטח הפקר.
כשנה וחצי אחרי האירוע, ב-5 ביוני 1967, פרצה מלחמת ששת הימים, ועמה נגמרה פרשת שטח ההפקר באזור לטרון.
סוזי קוואטרו
סוזי קוואטרו (באנגלית: Susan Kay Quatro; נולדה ב-3 ביוני 1950) היא זמרת, כותבת שירים, גיטריסטית ושחקנית אמריקאית היוצרת מוזיקה ושרה מאז 1973. בין הנשים הראשונות שהופיעו כנגניות גיטרה בס. הוציאה לאור 37 אלבומים (18 אלבומי אולפן, 17 אלבומי אוסף ו-2 אלבומי הופעות חיות) ומכרה כ-50 מיליון עותקים מהם ברחבי העולם. על אף מוצאה האמריקאי פעלה בעיקר באנגליה ושיריה זכו להצלחה בעיקר באירופה ובאוסטרליה.
ביוגרפיה.
סוזי קוואטרו נולדה ב-1950 בדטרויט שבמישיגן לארט (Art) והלן (Helen) קוואטרו. מוצאו של סבה מצד אביה היה איטליה שם היה שם המשפחה "קוואטרוקי" (Quattrocchi) ומוצא האם מהונגריה. בנוסף לסוזי נולדו להורים עוד 3 בנות ובן. כמו כן שימש בית ההורים בית אומנה למספר ילדים נוספים.
אביה, שעבד בחברת ג'נרל מוטורס היה מוזיקאי חצי מקצועי שניהל להקה משלו בשם "הטריו של ארט קוואטרו" (Art Quatro Trio). אווירה מוזיקלית זו השפיעה על כל ילדי המשפחה וסוזי קיבלה מגיל צעיר חינוך מוזיקלי והתאמנה בנגינה בפסנתר וכלי הקשה כשהכלי הראשון שלה היה תופי בונגו ואף הצטרפה להופעות של הלהקה של אביה. בהמשך לימדה את עצמה לנגן בגיטרה בס. לדבריה, היא הושפעה בתקופה זו, מבחינה מוזיקלית, מאלביס פרסלי ובילי הולידיי ומבחינת הופעה בימתית מהזמרת מרי ווייס .
האווירה המוזיקלית בבית השפיעה גם על אחיה הבכור של סוזי, מייקל קוואטרו (יליד 1943), שעסק אף בכתיבת מוזיקה ובהופעות.
קריירה מוזיקלית.
"הפלז'ר סיקרז".
ב-1964 הוזמנה סוזי, על ידי אחותה פטי קוואטרו, להצטרף ללהקת בנות שזה עתה הוקמה, "הפלז'ר סיקרז" . בלהקה היו חברות, בנוסף לסוזי ואחותה פטי, גם אחות נוספת, ארלן, וכן שתי חברות של פטי.
סוזי שימשה כזמרת ונגנית גיטרת הבס והלהקה הופיעה בבארים ומועדונים בדטרויט כשהבנות לבושות בצורה פרובוקטיבית ואף צברה קהל מעריצים בעיר. האח מייקל קוואטרו לקח על עצמו את התפקיד של ניהול הלהקה.
הלהקה פעלה תחת השם "הפלז'ר סיקרז" עד 1968 ובתקופה זו הקליטה 3 סינגלים כשרק שניים מהם יצאו לאור:
ב-1969 שינתה הלהקה את שמה ל"קריידל" (Cradle) ובמקביל עזבה ארלן קוואטרו את הלהקה ואחות אחרת (ננסי קוואטרו) הצטרפה במקומה. בהרכב זה המשיכה הלהקה להופיע אך לא הקליטה חומרים חדשים ועד 1971 התפרקה.
החוזה עם מיקי מוסט.
בתקופת ההופעות של סוזי, במסגרת להקת "קריידל", נכח באחת מהופעות המפיק המוזיקלי הבריטי מיקי מוסט שהתרשם במיוחד מסוזי. מוסט, שפתח באותה תקופה חברת הקלטות בשם ראק רקורדז , חיפש להחתים כוכבים חדשים לחברתו. מוסט שיכנע את סוזי לפתח את יכולותיה כזמרת סולו וב-1971 היא עברה לאנגליה שם החלה לשפר את יכולותיה בנגינה ושירה.
מ-1972 החל מוסט לפרסם סינגלים שכתבה ושרה סוזי ובמקביל פעלו השניים לבנות להקת ליווי להופעותיה. באותה שנה עלתה סוזי על הבמה כחימום למסע ההופעות של להקת ת'ין ליזי ושל להקת סלייד.
ב-1973 הוציאה סוזי סינגל שהכיל את השיר "כן דה כן" . שיר זה זכה להצלחה ברבות ממדינות אירופה והעולם ובחלקן אף הגיע לראשות מצעדי הפזמונים (אוסטרליה, גרמניה, שווייץ, בריטניה) ואף זכה ב"סינגל כסף" בבריטניה. בהמשך אותה שנה הוציאה סוזי עוד מספר סינגלים מצליחים.
בשלהי 1973 הוציאה סוזי את אלבום האולפן הראשון שלה "Suzi Quatro" שכלל מספר להיטים שהוצאו מוקדם יותר באותה שנה. האלבום ספג ביקורת צוננת וזכה לפופולריות רק באוסטרליה.
ב-1974 הוציאה סוזי את אלבומה השני "Quatro" שגם הוא זכה להצלחה בעיקר באוסטרליה. ב-1975 יצא האלבום השלישי "Your Mamma Won't Like Me" שגם הוא לא זכה להצלחה רבה. בתחילת 1977 הוציאה סוזי את אלבומה הרביעי "Aggro-Phobia" שדישדש גם הוא במצעדים.
לאחר סדרת האלבומים שלא הצליחו הוציאה סוזי לאוויר מספר סינגלים מוצלחים כשהידוע והמוצלח שבהם היה דואט בשם "Stumblin' In" שביצעה סוזי עם הזמר "כריס נורמן" . הסינגל הגיע לעשיריה הראשונה במצעדים במדינות רבות (כולל ארצות הברית). שירים אלו נכללו באלבומה החמישי של סוזי "If You Knew Suzi..." שיצא ב-1978 אך גם אלבום זה זכה להצלחה פושרת.
ב-1979 הוציאה סוזי את אלבומה השישי "Suzi ... and Other Four Letter Words" שזכה להצלחה מועטה.
החוזה עם מייק צ'פמן.
ב-1980 הסתיים החוזה של סוזי עם מיקי מוסט והיא חתמה על חוזה חדש עם מייק צ'פמן בעל חברת ההקלטות Dreamland records.
בשלהי אותה שנה הוציאה סוזי את אלבומה השביעי "Rock Hard" שזכה להצלחה רק באוסטרליה. עם זאת, שימשו שירי אלבום זה כפסקול הסרט "טיימז סקוור" שיצא לשוק באותה שנה.
באותה שנה הוציאה חברת התקליטים אלבום אוסף של סוזי "Suzi Quatro's Greatest Hits" שזכה להצלחה בבריטניה והגיע למקום 4.
בדרך עצמאית.
ב-1981 התפרקה חברת ההקלטות Dreamland records בה הייתה סוזי חתומה והיא יצאה לדרך עצמאית והחלה להוציא סינגלים של שירים שכתבה בעצמה.
ב-1982 הוציאה את אלבומה התשיעי "Main Attraction" שהתקבל בקרירות בקרב הקהל ולא הגיע למצעדים.
בשנים שלאחר מכן שיתפה סוזי פעולה עם זמרים ולהקות שונים וביניהם ברונסקי ביט, הקינקס, אדי וההוט רודז ואחרים והופיעה במופעים שונים (וביניהם מופעי צדקה).
ב-1986 השתתפה סוזי בהקלטת אלבום מיוזיקל "Annie Get Your Gun" שהיה וואריאציה למחזמר מ-1946 "אנני אוקלי אשת לפידות". בהפקה זו שיחקה סוזי את התפקיד הראשי "אנני אוקלי".
על אף שורת הכשלונות המסחריים המשיכה סוזי ליצור שירים ולהפיק אלבומים במהלך שנות ה-90 ולאחריהן. בנוסף לצוות הנגנים הקבוע שלה עבדה סוזי בתקופה זו עם נגנים ומלווים מוזיקליים נוספים. ב-1990 הוציאה את אלבומה העשירי "Oh, Suzi Q." . ב-1995 יצא אלבומה ה-11 "What Goes Around – Greatest &amp; Latest" . ב-1998 יצא אלבומה ה-12 "Unreleased Emotion" שכלל שירים חדשים כמו גם מספר שירים שהוקלטו בשנות ה-80. ב-1999 הוציאה סוזי את אלבומה ה-13 "Free the Butterfly" בשיתוף פעולה עם התרפיסטית שירלי רודן (Shirlie Roden). אלבום זה התאפיין במוזיקה שקטה ו"רוחנית" יותר ושיקף את נטייתה של סוזי, באותה תקופה, לעולמות הרוחניים.
לאחר התקופה הפוריה של שנות ה-90 עשתה סוזי הפסקה עד 2006 אז יצא האלבום ה-14 שלה "Back to the Drive" בו חזרה סוזי אל הרוק הכבד. ב-2011 הוציאה סוזי את אלבומה ה-15 "In the Spotlight" בו שילבה שירים חדשים וביצועים חדשים לשירים ותיקים. ב-2017 הוציאה את אלבומה ה-16 "Quatro, Scott &amp; Powell" בו שיתפה סוזי פעולה עם אנדי סקוט (מלהקת "ד'ה סוויט" ) ודון פאוול (מלהקת סלייד).
משפחתה.
ב-1976 נישאה סוזי למוזיקאי הבריטי לן טאקי שהיה בין המלווים המוזיקליים שלה. לזוג נולדו 2 ילדים (לאורה וליאונרד). בני הזוג התגרשו ב-1992.
ב-1993 נישאה בשנית למקדם המכירות הגרמני ריינר האאס (Rainer Haas).
אחייניתה (הבת של אחותה ארלן) היא השחקנית שרילין פן .
דיסקוגרפיה.
אלבומיה של סוזי קוואטרו
לואיס ארון
לואיס (לוּ) ארון (באנגלית: Lewis Aron; 21 בדצמבר 1952 - 28 בפברואר 2019) היה פסיכולוג קליני ופסיכואנליטיקאי יהודי אמריקאי, בין התאורטיקנים הבולטים של הגישה ההתייחסותית בפסיכולוגיה. ארון היה מטפל, מרצה, כותב ועורך ספרות פסיכואנליטית, ומעורב מאוד בקהילה הטיפולית בישראל.
קורות חיים.
ארון היה בן יחיד למשפחה יהודית אמריקאית מרובע קווינס שבניו-יורק. אביו היה בעליו של אטליז. בצעירותו למד בישיבה אורתודוקסית-מודרנית בירושלים במשך חמישה חודשים, ולתקופה מסוימת קיים אורח חיים דתי ושקל לעבור מסלול הסמכה לרבנות. ארון הושפע משיטת הלימוד היהודית, המעודדת לשאול שאלות ואף לערער על הסמכות בגבולות האפשר.
ארון רכש את השכלתו בניו-יורק. הוא למד לתואר ראשון בקווינס-קולג', קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניבסיטת סנט ג'ונס, ולמד פסיכואנליזה בבית הספר למוסמכים באומנויות ומדעים של אוניברסיטת ניו-יורק.
ארון טופל בפסיכואנליזה בשיטה פרוידיאנית קלאסית מגיל 20 ועד גיל 31, ובדיעבד חש שמשהו חסר לו בשיטה הקלאסית, הממוקדת במטופל, ולא במטפל או במרקם היחסים בין המטפל והמטופל. במהלך הכשרתו פגש פסיכואנליטיקאים נוספים שהשפיעו על תפיסתו. מפגשו עם הפסיכואנליטיקאי הרולד סירלס הטביע בו חותם עמוק: הוא שחרר אותו להגמיש את הכללים הפסיכואנליטיים המקובלים ולהנכיח את עצמו כמטפל וכאדם.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 חבר ארון לקבוצת פסיכואנליטיקאים מניו-יורק, שהחלו לכנות את עצמם "פסיכואנליטיקאיים התייחסותיים", ביניהם סטיבן מיטשל וג'יי גרינברג, מייסדי הגישה ההתייחסותית. ב-1991 ייסד עם מיטשל ואחרים את כתב העת של הזרם ההתייחסותי - "דיאלוגים פסיכואנליטיים" (באנגלית: Psychoanalytic Dialogues).