נפטר בד'תתנ"ה ונקבר במגנצא. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נתגלתה מצבתו בבית הקברות היהודי העתיק במגנצא. התארים הייחודיים על מצבתו, כגון "נרתק התורה", מלמדים על ההערכה שרחשו לו בני דורו כגדול בתורה.
משפחתו.
בכרוניקות שנכתבו על גזירות תתנ"ו, כגון אצל האנונימי ממיינץ, נזכר קלונימוס בן משולם כפרנס יהודי מגנצא, שיצא בראש קבוצה מן היהודים להילחם בצלבנים בעת הטבח במגנצא בג' בסיוון ד'תתנ"ו. סביר למדי כי קלונימוס זה, המשמש חלק מהנהגת הקהילה, הוא בנו של רבי משולם בן משה. בניגוד לנעשה בקהילות אחרות, קלונימוס הוביל כח חמוש שניסה להילחם בפורעים. ההתגוננות נכשלה, וקלונימוס הפרנס נמלט עם 53 יהודים והם התחבאו בתוך חדר האוצרות של הכנסייה. לאחר מכן, ההגמון מושל העיר נשבע שיגן על קלונימוס וחבורתו אם יצאו, והוא מילט אותם לכפר סמוך. אולם, לאחר מכן חזר בו המושל והחליט למסור אותם לצלבנים אם לא יתנצרו. בתגובה, החליטו היהודים למות על קידוש השם וקלונימוס שחט את בנו יוסף. בטרם נהרג, ניסה קלונימוס להרוג את המושל, אך מזימתו נכשלה.
רבי משה בן משולם היה כנראה בן נוסף של רבי משולם. לא ידוע עליו כמעט דבר, מלבד מספר פיוטים שחיבר. כן ידוע שהיה סבו של רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא.
אישים נוספים שייתכן שהם בניו הם: רבי דוד בן משולם, פייטן ומראשי הקהילה היהודית בשפיירא; ורבי אלעזר בן משולם החזן משפיירא.
חיבוריו.
פירוש למשנה.
רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא, בספרו יחוסי תנאים ואמוראים, כאשר הוא עוסק ברבי יוסי בר יהודה איש כפר הבבלי, מסתמך על גרסה ל מתוך "משנת רבנא משולם בן רבנא משה בן רבנא איתיאל". מכאן נראה שהיה כתב יד של המשנה שהעתיק לעצמו רבי משולם, וגרסתו נחשבה בת סמכא.
בנוסף לכך, רבי נתן בן יחיאל בספר הערוך מצטט פירוש למשנה משמו של רבי משולם. לכן משער גרוסמן שרבי משולם חיבר פירוש לששה סדרי משנה או לחלקם, ומתוך פירוש זה ציטט בעל הערוך.
פרשנות הפיוט.
רבי משולם היה מראשוני פרשני הפיוט השיטתיים. תחום זה, פרשנות שיטתית לפיוט, ובעיקר לפיוטי רבי אלעזר בירבי קליר, נעשה תחום לימוד עצמאי בצרפת ובגרמניה החל מן המאה ה-11, ורבים מן החכמים כתבו פירושים לפיוטים. סביר כי רבי משולם הוא הראשון מחכמי גרמניה שכתב פירוש לפיוטים, ובין הפרשנים הבודדים שפעלו במאה ה-11.
פירושו של רבי משולם לא השתמר בשלמותו, אך פרשני הפיוט הצרפתים מצטטים פירושים רבים משמו של "ר' משולם". לאופולד צונץ זיהה את רבי משולם כרבי משולם בן משה ממגנצא. אפרים אלימלך אורבך חלק על דברי צונץ וסבר שמדובר בחכם מאוחר, רבי משולם בן דוד בן קלונימוס, בן המאה ה-13. אולם, אברהם גרוסמן הוכיח כי אכן מדובר ברבי משולם בן משה ממגנצא, בעיקר לאור זיהוי הפירוש המצטט אותו כפירוש הפיוטים של רבי שמעיה, תלמידו של רש"י, ועל פי ראיות נוספות.
על פי הציטוטים החלקיים מפירושו של רבי משולם, עמד גרוסמן על מספר מאפיינים פרשניים שלו. רבי משולם דן בפירושו גם בשאלות לשוניות הכרוכות הפירוש הפיוט ובמשמעותן של מילים בודדות, אך מאידך גיסא הוא אינו רואה את עצמו מחויב לכללי הלשון העברית, ומפרש לעיתים גם באופן המנוגד לכללי הלשון, אם הרעיון הגלום בדברי הפייטן לפירושו מצדיק זאת. פירושו של רבי משולם עומד על הזיקה בין הפיוט למקורותיו, ומציין בעקביות לפסוקים שעליהם השתית הפייטן את פיוטו. כן הוא מציין למקורות הפיוט בספרות חז"ל ומפרש את כוונתו על פיהם. רבים מפירושיו הם פירושים מקוריים, שאינם מופיעים אצל מפרשי הפיוט האחרים בדורות שאחריו. ייחודיותו העיקרית של פירוש רבי משולם על פני פרשני הפיוט האחרים בדורו הוא שאין מדובר בפירוש המתיימר להיצמד לפשט לשונו של הפייטן. רבי משולם מפרש את דברי הפיוט גם בדרך דרש ומחפש בו רמזים נסתרים, כפי שחז"ל דורשים את פסוי התורה.
הציטוטים התכופים מפירושו בידי רבי שמעיה, והבאתם בסמיכות לדברי רבו הנערץ רש"י, לרוב מבלי לחלוק עליהם, מעידים על ההערכה הרב שרחשו לרבי משולם.
פיוטים.
כנהוג אצל חכמי אשכנז בתקופתו, היה רבי משולם גם פייטן, וצונץ מנה חמישה פיוטים שחיבר. בין פיוטיו יוצר לשבת חתן, פיוט אלהיכם, ופיוט בארמית לתרגום עשרת הדברות בקריאת התורה של שבועות.
אחד מפיוטיו הוא אהבה הפותחת "סגולתי מלוכה אזרתיך". אהבה זו היא הפיוט הודאי הראשון הכתוב במבנה המכונה "אהבה דיאלוגית", וייתכן שרבי משולם הוא שחידש מבנה זה, שהפך לאחר מכן לנפוץ למדי בקרב פייטני אשכנז. חוקר הפיוט עזרא פליישר כתב כי מבנה זה הוא בין החידושים היפים ביותר של אסכולת הפיוט האשכנזית לדורותיה. האהבה הדיאלוגית כתובה כדו-שיח בין עם ישראל לה', שבו עם ישראל פונה לה' ומתאר את נאמנותו הנצחית לה' על אף צרות הגלות העוברות עליו, וה' עונה כי אהבתו לעם ישראל אף היא נצחית ומבטיח כי הגאולה בוא תבוא. על מנת לחזק את תחושת השיחה, פותחת כל מחרוזת בכינוי לבן-השיח שהיא פונה אליו, וגם מסיימת באותו כינוי. במחזורי אשכנז, נקבעו פיוטים מסוג זה בעיקר לשבתות ספירת העומר, ופיוטו של רבי משולם נאמר במנהג פולין בשבת השלישית של ימי הספירה. להלן שתי מחרוזותיו הראשונות, לשם דוגמה:
דפוס עברי
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-12
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-12 (בגרמנית: 12. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הצבא הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה הוקמה על בסיס רגימנט האוויר ה-12 בסוף 1942, והוקצתה לקבוצת קבוצת ארמיות צפון בתחילת 1943.
הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, ובכלל זה בקרבות המתקפה הבלטית ובקרבות בכיס קורלנד.
לאחר שספגה אבדות כבדות במהלך הלחימה בכיס קורלנד, הועברה הדיוויזיה באונייה לדנציג, ולחמה בקרבות שם בין דנציג לצופוט עד תחילת מאי 1945, אז הושמדה כמעט לחלוטין.
יצחק מנדלברוד
ד"ר יצחק (איציק) מנדלברוד (25 בפברואר 1931 – 15 בנובמבר 2021) היה אלוף ושיאן ישראל בהטלת כידון, מורה לחינוך גופני ומאמן בכיר באתלטיקה. לימד במדרשה לחינוך גופני במכון וינגייט ובבית הספר למאמנים שבמכון. בעל תואר דוקטור בנוירופיזיולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותלמידה הראשון של פאולה גרבורג, ממציאת שיטת פאולה.
ראשית חייו.
מנדלברוד נולד בירושלים ב-25 בפברואר 1931. למד בבתי הספר היסודי והתיכון בקריית מוצקין. היה פעיל ב"הגנה" עוד בנעוריו, והדריך שם קרב פנים אל פנים וזריקת רימון למרחק. לאחר שירותו בצה"ל החל להורות חינוך גופני במוסדות החינוך ברמת השופט, בכפר המכבי, ברמת יוחנן ובכפר מסריק - עין המפרץ. בשנת 1951 השתתף בקורס הסמכה למורים לחינוך גופני שהתקיים במחנה יונה בתל אביב והוסמך להוראת המקצוע.
קרירה ספורטיבית.
מנדלברוד החל להתאמן כנער באתלטיקה בהפועל חיפה, בהדרכת דוד איילון (הרשלר). בגיל הנוער הצטיין בהטלת כידון (62.09 מ') והדיפת כדור ברזל (15.57 מ'). היה אלוף ישראל לבוגרים בהטלת כידון בשנים 1952, 1953 ו-1955 ושבר את השיא הישראלי מספר פעמים. הישגו הטוב ביותר, 57.44 מ', נקבע ב-5 במרץ 1956.
פעילותו כמאמן.
מנדלברוד אימן את אגודות הפועל קריית חיים והפועל חיפה באתלטיקה במשך 15 שנים. הבולטים בחניכיו היו לאה זמרי (הורביץ), בעלת שיא ארצי ב-80 מ' משוכות, שייצגה את ישראל באולימפיאדת הלסינקי 1952, אילה חצרוני, שיאנית ואלופת ישראל בהדיפת כדור ברזל שייצגה את ישראל באולימפיאדת רומא 1960, מאיר יעקובי, אלוף ישראל בעל השיא הישראלי בידוי פטיש שהחזיק מעמד 29 שנים, חנה סמוך, שיאנית ואלופת ישראל בקפיצה לרוחק ב-1966, אברהם גונטובניק, שיאן ואלוף ישראל בהדיפת כדור ברזל ב-1970 וגלעד ויינגרטן, אלוף ישראל בקפיצה לרוחק לשנת 1962. מנדלברוד שימש מאמן לאומי במסע תחרויות נבחרת ישראל באתלטיקה ביוון ב-1959.
פעילותו כמורה למאמנים ומורים לחנוך גופני.
מנדלברוד לימד אתלטיקה במדרשה לחינוך גופני במכון וינגייט בין השנים 1959 – 1967. יצר דפוסי לימוד שהיוו בסיס קבוע להוראת מרכיבי הענף, תוך התאמה לגיל התלמידים ויכולתם. כל תוכניות הלימודים שנכתבו מאז לבתי הספר, התבססו על חומרי הלימוד שיצר. חידושיו נגעו למתודיקת לימוד מקצועות האתלטיקה ובעיקר ליישום יסודות הביומכניקה בהם. בסוף שנת 1966 פנה ללימודים אקדמאיים ופרש מהמדרשה בווינגייט, אך המשיך ללמד ביומכניקה ואתלטיקה במכללת גבעת וושינגטון ובמכללת קיי בבאר שבע. בהרצאות לחניכי קורסי המאמנים בתחילת שנות השבעים, הדגים את חשיבות עקרונות הביומכניקה לא רק באתלטיקה, אלא גם בענפי ספורט אחרים. כך הצליח להשפיע על מאמנים רבים בישראל בהבנת תחום זה בתורת האימון.
לימודים אקדמיים.
ב-1966 החל מנדלברוד ללמוד בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטה העברית בירושלים והתמקד בנוירופיזיולוגיה. הוא סיים שם תואר ראשון, שני ושלישי ועבודת הדוקטורט שלו עסקה בהשפעת הזלפת קורטיזול, חומרים חשודים כניאורנוטרנסמיטורים ונתרן על פעילות חשמלית ספונטנית בהיפותלמוס של חולדה.
פיתוח ושינויים בשיטת פאולה.
מנדלברוד גילה עניין רב בשיטת פאולה, לאחר שפאולה גרבורג, מפתחת השיטה הקרויה על שמה, הצליחה לרפאו מבעיית עיניים קשה באמצעות טיפול בשיטתה. היה תלמידה הראשון ולמד אצלה במשך שנה. הצלחת השיטה, המבוססת על גירוי השרירים הטבעתיים בגוף, דרבנה את מנדלברוד להעמיק בנוירופיזיולוגיה על מנת לאשש לה בסיס מדעי. במשך עשרות שנים הוא פיתח את השיטה בכיוון מעט שונה מזה של פאולה וסייע באמצעותה לחולים רבים.
חיים אישיים.
מנדלברוד נישא בשנת 1964 לבלה טיטלבאום ונולדו להם שתי בנות ובן.
מבקשי מקלט בישראל
ראוס