ב-1983 חברתו מוניקה ג'ונס הזדקקה לטיפול בשל מקרה חמור של שלבקת חוגרת. לרקין דאג למצבה, וחודש לאחר האשפוז שלה, היא עברה לביתו, שם גרה עד מותה.
לאחר מותו של ג'ון בטג'מן ב-1984, הוצע ללרקין תפקיד המשורר הלאומי של אנגליה (Poet Laureate). הוא סירב. שנה לאחר מכן חלה בסרטן הוושט. הוא עבר ניתוח ב-11 ביוני 1985, אבל נמצא שהגידול התפשט ולא ניתן לטפל בו. ב-28 בנובמבר הוא התמוטט והובהל לבית החולים. הוא נפטר ארבעה ימים לאחר מכן, 2 בדצמבר 1985, בגיל 63, ונקבר בבית הקברות של קוטינהאם, בקרבת האל. על מצבתו נחרט "Philip Larkin 1922-1985 Writer".
יצירתו.
מאז נערותו לרקין כתב ללא הפוגה שירה ופרוזה: הוא כתב חמישה רומנים שאותם השמיד זמן קצר לאחר שסיים אותם. במהלך לימודיו באוקספורד פורסם לראשונה שיר שלו במגזין "The Listner". לקראת סופם החל לכתוב מספר יצירות תחת שם העט ברונט קולמן. הקורפוס השלם, הכולל שתי יצירות סיפורת (אחת מהן לא גמורה), שבעה שירים, תחילתה של פסאודו-אוטוביוגרפיה, ומאמר ביקורת בודד, אוחסן בספרייה של אוניברסיטת האל בזמן עבודתו שם, בין השנים 1955-1985. מדובר, ככל הנראה, בפארודיה על הספרות של תקופתו שעסקה בהווי בבתי ספר לנשים, אולם הריבוי של תוכן הומוארוטי מרמז כי הכתיבה נועדה בעיקר לשם ריגוש מיני. לאחר מכן כתב את הרומן הראשון שלו שיצא לאור, "ג'יל" (1946). המו"ל שלו, שפרסם כתבים כשל לרקין רק על מנת להסיח מפרסומיו הפורנוגרפיים שהיו עיסוקו השוטף, שאל את לרקין אם הוא גם כתב שירה. כך יצא ששלושה חודשים לפני פרסום "ג'יל", יצא לאור קובץ השירה ראשון של לרקין, "The North Ship" (1945). הוא המשיך מיד לכתיבת ההמשך של "ג'יל", "A Girl in Winter" (1947), שזכה לשבחים. הוא ניסה מספר פעמים לכתוב את הרומן השלישי בסדרה, ללא הצלחה.
בנובמבר 1955 יצא לאור קובץ השירה השני שלו, "The Less Deceived". הספר נכלל ברשימת ספרי השנה של הטיימס, ומנקודה זו גדלו המכירות והמוניטין של לרקין החל להיווצר. במשך חמש השנים הראשונות של לרקין באוניברסיטת האל הלחץ בעבודה הנמיך את קצב עבודתו באופן משמעותי, כך שאוסף השירים הבא שלו, "The Whitesun Weddings", יצא רק בשנת 1964. כמעט מיד לאחר פרסומו קיבל לרקין חברות בחברה המלכותית לשירה. האוסף האחרון, "High Windows", פורסם ב-1974. בניגוד לשניים שקדמו לו, הספר זכה להצלחה ביקורתית חלקית. באותה שנה החל לעבוד על "Aubade", האחרון בשיריו הידועים ביותר, שהתפרסם ב-1977.
חאן נוניין סינג
קרול מרכוס
דייוויד מרכוס
דייוויד מרקוס
אליס (סביבת פיתוח)
אליס (Alice) היא סביבת פיתוח תלת-ממדית חינמית, שנועדה לקדם את הוראת מדעי המחשב, בדגש על תכנות מונחה עצמים (Object-Oriented) לתלמידי חטיבת ביניים ותיכון.
סביבת Alice מאפשרת יצירת אנימציות גרפיות תלת-ממדיות (סרטונים ומשחקים אינטראקטיביים), בקלות ובמהירות, תוך שימוש בספרייה עשירה של מודלים תלת-ממדיים קיימים במגוון נושאים. אליס כוללת יכולות תכנות מתקדמות של תכנות מונחה עצמים תוך שימוש בעורך (editor) גרפי המבוסס על עיקרון גרור ושחרר, המבטל את האפשרות לשגיאות תחביר () בתכנות.
שפת אליס פותחה באוניברסיטת קרנגי מלון, על ידי קבוצת מחקר בהובלת רנדי פאוש.
השם Alice הוא מחווה ליצירה "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות".
מטרה.
אליס פותחה במימון ממשלת ארצות הברית כדי לתת מענה לירידה מתמדת באחוז התלמידים בחינוך העל-יסודי הבוחרים ללמוד מדעי המחשב ולשיעור הנמוך של תלמידים המתמידים בלימודים אלה.
שפת אליס מאפשרת לימוד תכנות בצורה מהנה, על ידי יצירה של אנימציות ומשחקים, ובכך מנגישה את התכנות גם לאוכלוסיות שבאופן טבעי לא נמשכו למדעי המחשב. השפה יוצרת המחשה פשוטה ואינטואיטיבית של עקרונות רבים של תכנות מונחה עצמים, ותכנות מבוסס אירועים (event-driven).
מחקרים הראו כי רמת ההישגים של תלמידים שהשתמשו באליס עלתה משמעותית ואחוז התלמידים שהמשיכו לקורס המשך במדעי המחשב עלה דרסטית (מ-47% ל-88%). בשני המקרים השיפור המשמעותי ביותר היה אצל תלמידים שהוגדרו בסיכון גבוה לנשירה (ללא ניסיון מוקדם בתכנות, וללא רקע מתמטי חזק).
התאמה לצורכי הוראה.
אליס פותחה תוך מחשבה על הצרכים והאילוצים של בתי ספר:
גרסאות.
כל ספרות ההדרכה מבוססת על גרסה 2 (תת-הגרסה העדכנית ביותר היא 2.4.3), כולל קובצי הדגמה, ספרות, מדריכי משתמש וכולי.
גרסה 3.1 (בטא) יצאה באוגוסט 2012. הגרסה כוללת ממשק משתמש משופר אך לא כל היכולות של גרסה 2 קיימות בה. בנוסף גרסה 3 אינה מסוגלת לקרוא קבצים של גרסה 2 (עליהם מבוססים כל חומרי ההדרכה כיום), דבר העשוי לעכב את המעבר אליה.
תמיכה בעברית.
אליס 2.4 אינה תומכת בעברית (למעט יכולת להציג אותיות עבריות באלמנטים של 3D-Text, וגם זה ללא תמיכה בכתיבה מימין לשמאל). יתר על כן, אם משתמשים באותיות עבריות עבור שמות אובייקטים באליס 2.3, הדבר יגרום לקובץ להפגם (corruption) בעת השמירה לדיסק ברמה שלא ניתן לקרוא אותו יותר.
אליס 3.1 תומכת בעברית ברמה בסיסית. טקסט שהדמויות אומרות/חושבות (בתוך "בועות" כמו בקומיקס) תומך בעברית ומוצג מימין לשמאל אבל שילוב סימני פיסוק או עברית-אנגלית הוא בעייתי. טקסט בתוך אלמנטים של 3D-Text יכול להיות באותיות עבריות, אך מוצג משמאל לימין (המילה שלום תוצג "םולש").
מרכז לתלמידים מחוננים - מזרח ירושלים
מרכז לתלמידים מחוננים – מזרח ירושלים (בערבית: بالعربيه: مركز للطلاب الموهوبين - شرقي القدس) הוא מוסד רשמי של משרד החינוך תחת ההנחיה והפיקוח של האגף למחוננים ומצטיינים ובשיתוף עם מנח"י (מינהלת חינוך ירושלים) של עיריית ירושלים. המרכז שוכן בהר הזיתים במבנה בית הספר התיכון א-טור לבנים שבשכונת א-טור.
המרכז מהווה מסגרת העשרה לתלמידים מבתי ספר ממלכתיים רשמיים ממזרח ירושלים אשר אותרו כמחוננים. המרכז מאפשר לאותם תלמידים ללמוד במסגרת ייחודית המותאמת לצורכיהם וליכולותיהם, להעצים ולהוביל תרבות שבה מצוינות אישית ואנושית ערך מרכזי תוך רגישות ומחויבות לחברה.
מטרת המרכז היא להעניק לתלמידים המחוננים ממזרח ירושלים מסגרת לימודים מעשירה, מפתחת ותומכת, שתאפשר להם ללמוד ולהתפתח בהתאם לכישוריהם ואפיוניהם המיוחדים באווירה חופשית ומחייבת כאחת.
הלימודים במרכז מתקיימים במסגרת יום העשרה שבועי, ובשאר ימות השבוע התלמידים לומדים בבתי הספר הרגילים שלהם.
תוכנית הלמודים.
תוכנית הלימודים במרכז מותאמת לצורכיהם וליכולותיהם של התלמידים המחוננים, ונלמדת בדרכי הוראה מגוונים ובתחומי דעת ונושאים שאינם כלולים בתוכנית הלימודים הפורמלית, כולל אומנויות, הומניסטיקה, מדעים מדויקים ועוד.
בין הקורסים הנלמדים במרכז: עיתונאות וצילום, הזמנה לעולם השחמט, כימיה בגישה חוקרת, גאוגרפיה וטבע של הארץ, ביומימטיקה, כתיבה יוצרת. השיעורים כוללים דיונים, סדנאות חקר, קבוצות חשיבה והתנסויות אישיות וקבוצתיות.
אורי חופי
אורי חופי (נולד ב-1935), אומן ישראלי, נפח מקיבוץ עין שמר, ומורה בעל שם עולמי בתחום הנפחות.
קורות חיים.
חופי נולד בחיפה. בצעירותו התגורר בקיבוץ מגן, ועבר לקיבוץ עין שמר לאחר שנישא לאישה את חבת הקיבוץ, ניצה. תחילה עבד במיכון חקלאי ובפלחה, וכשהוקמה התעשייה בעין שמר, עבד וניהל משך 17 שנה את "מיניפלסט" ואת מפעל המגנטים.
חופי נשוי לניצה ויש לו שלושה ילדים: מירב, מיכל ויואש.
באמצע שנות השבעים של המאה ה-20 נסע לכנס נפחים בארצות הברית והחליט ללמוד את התחום. לאחר מכן יצא לבדו לדרום אפריקה, שם עבד בחברה ישראלית בניהול מיזם חקלאי מספר שנים, חסך כסף וחזר לקיבוץ. בקיבוץ הקים נפחיה ב-1987, שגדלה והעסיקה מספר נפחים, חלקם חברי קיבוץ. לאחר שנה וחצי החלו מוצריו להתפרסם בארץ ובעולם, והוא הוזמן לראשונה לכנס נפחים באנגליה. אף על פי שהקו שהציג לא היה על פי המסורת הקלאסית של נפחות אירופאית, הוא זכה להתעניינות רבה.
חופי לא החשיב את עצמו כאמן, אלא כאומן נפח. התמחותו ופרסומו הגיעו בשל שיטות העבודה החדשניות שפיתח, וכלי עבודה מיוחדים שיצר עבור הנפחים, על מנת לשמור על בריאותם ולהקל על עבודתם. המפורסם שבהם הוא פטיש שנקרא על שמו "פטיש חופי" - פטיש ארגונומי הנותן מענה בריא לעשרות אלפי הנפות פטיש שנפח מבצע ביום. הפטיש נמכר ברחבי העולם ורבים יצרו העתקים שלו. חופי פיתח גם סדנים מיוחדים לפטיש אוויר, המאפשרים את החישול האומנותי בדרך מהירה וקלה.
ב-1992 פתח חופי בית ספר לנפחות בקיבוץ, בו למדו מאז אלפי תלמידים. הוא לימד גם בארצות הברית, ביפן ובגרמניה. נפחים רבים בארץ ובעולם עובדים על פי תורתו. בישראל הוא נחשב לאבי הנפחות הישראלית המודרנית.
פטיש חופי.
חופי פיתח פטיש מיוחד: הפטיש הארגונומי (ידידותי לגוף), פטיש מאוזן. שיטת ההחזקה שלו היא שונה, בעלת מבנה אחר, וכל מי שעובד אתו מחוסן מהפגיעות בגוף. היום מעתיקים דגם זה בכל העולם וחלק גדול מהפרנסתו של חופי היא ייצור הפטישים ומכירתם. הכינוי הנפוץ לכלי זה הוא "פטיש חופי".
ערבות הדדית
ערבות הדדית היא אחריות של הקהילה כלפי כל אחד מחבריה, ושל כל אחד מחברי הקהילה כלפי הכלל.
ביהדות נקבע על ידי חז"ל כלל מוסרי והלכתי לציון ערבות הדדית - כל ישראל ערבים זה לזה. משמעותו המקורית היא כי כל יהודי נושא באחריות על קיום המצוות של חברו. בעת החדשה רווח הביטוי במשמעות שונה, שלפיה כל יהודי אחראי על שלומו ורווחתו של חברו. הדוגמאות הבולטות לערבות ההדדית בימינו הן ארגוני ההתנדבות השונים בהם מוענק סיוע לאזרחים ללא תמורה.