ב-1979 שיחק בסרטו של דן כהן "צל"ש למטורף" שלא הוקרן בישראל. ב-1979 גילם את נתנזון בסרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99". ב-1983 שיחק בסרט הטלוויזיה "קוראים לי דנה ואני אלכוהוליסטית" שכתבה דניאלה כרמי וביים אמנון רובינשטיין. ב-1984 שיחק בסרט "המתופפת הקטנה" שביים ג'ורג' רוי היל. ב-1988 גילם את שם טוב בסרטו של דובי גל "מלך הסלים", ושיחק בסרטו של רפאל רביבו "מקום ליד הים". ב-1995 גילם קצין ביטחון בסרט "לילה לבן" שביים ארנון צדוק. ב-1999 שיחק בסרט הטלוויזיה המבוסס על סיפור רציחתו של אליהו גלעדי "גופה בחולות" שכתבו רון פלדמן, אסי הנגבי ואריה קרישק וביים ריקי שלח.
ב-2002 גילם את שאקל בסדרת הטלוויזיה "כנפיים" שביים שמואל אימברמן. ב-2005 גילם את איסר הראל בסדרת הטלוויזיה "המערכת" שיצר ציון רובין ושודרה בערוץ לוגי. ב-2006 גילם ספר בסדרת הטלוויזיה "החיים זה לא הכל". ב-2007 גילם רופא בסדרת הטלוויזיה "הבורר" שביים שי כנות.
ב-2018 שיחק בסרטו של יוסף אל דרור - "בלי דם".
דיבוב.
בין השנים 2002–2005 דיבב את ולמונט בסדרת האנימציה "ג'קי צ'אן". ב-2006 דיבב את דאג בסרט "בלאגן בחווה". ב-2012 דיבב את אג'אקס בסרט "זמביזיה".
חיים אישיים.
סעד היה נשוי לשחקנית עירית שילה.
הצבא המלכותי הדני
הצבא המלכותי הדני (בדנית: Hæren) הוא זרוע היבשה של כוחות ההגנה של דנמרק, יחד עם משמר המולדת הדני. החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, עובר הצבא המלכותי הדני שינוי יסודי במבנה שלו, בציודו ובשיטות ההדרכה שלו ונוטש את תפקידו המסורתי של הגנה מפני פלישה חיצונית ובמקום זאת הוא מתמקד בפעילות מחוץ לסביבה המידית שלו, בין השאר על ידי הפחתת מספר מגויסי החובה ואנשי המילואים והגדלת מרכיב משרתי הקבע ושינוי היחס מ-60% תומכי לחימה ו-40% לוחמים ל-40% תומכי לחימה ו-60% לוחמים. כאשר הצבא פועל במלוא כוחו, הוא מסוגל להפעיל 1500 איש באופן קבוע בשלוש יבשות, או 5000 איש לתקופת זמן קצרה, במבצעים ברחבי תבל ללא נקיטת צעדים מיוחדים כמו אישור מיוחד של הפרלמנט או הכרזת מלחמה.
היסטוריה.
ייעודו המקורי של הצבא המלכותי הדני היה מניעת עימותים ומלחמות ושמירה על הריבונות והאינטרסים של דנמרק. עם חלוף הזמן, נוספו למטרות אלה משימות שמירת השלום בעולם ועל זכויות האדם.
בראשית דרכו היה הפיקוד על הצבא מסור בידיו של מלך דנמרק שהשתתף באופן אישי בקרבות. יחד עם זאת, ב-1815, כתוצאה מתהליך הדרגתי ומתמשך, הוקמו ארבעה פיקודים מרחביים כשהמלך היה המפקד העליון. הפיקודים המרחביים היו:
זילנד והאיים הסמוכים.
האיים פין ולנגלנד (Langeland).
חצי האי יוטלנד.
הדוכסויות של שלזוויג והולשטיין.
באותה עת עלה הצורך לשמור על יכולותיו של הצבא בעתות שלום והוקם פיקוד המבצעים של הצבא (בדנית: Hærens Operative Kommando).
מבחינה היסטורית היה הצבא המלכותי הדני חלק ממערך ההגנה על דנמרק ומעורב במלחמות, התנגשויות וקרבות כדי להגן על האינטרסים של הממלכה. המלחמות הטריטוריאליות הבולטות התנהלו כנגד שוודיה, רוסיה ופרוסיה וכן המלחמות הנפוליאוניות בהן עמדה דנמרק לצדה של צרפת ועד למלחמת העולם השנייה, שבה, בניגוד למלחמות הקודמות, הורתה הממשלה באופן מידי על כניעת הצבא לגרמניה. בעשורים האחרונים, הפך הצבא המלכותי הדני להיות הגיבוי למשלחות דניות מעבר לים, כמו בקוסובו, עיראק ואפגניסטן.
משימות נוכחיות.
הצבא הדני המלכותי השתתף במספר משימות שמירת שלום של האו"ם ושל נאט"ו מאז היה מעורב במלחמות יוגוסלביה על פי מנדט של האו"ם בשנת 1994. כמו כן השתתף הצבא המלכותי הדני במלחמת קוסובו ועד היום ממשיך לבצע משימות שמירת שלום בקוסובו כחלק ממשלחת המנהל הזמני של האו"ם בקוסובו (UNMIK), ביחד עם משמר המולדת הדני. בנוסף, היה מעורב הצבא הדני המלכותי במלחמת עיראק בין השנים 2003-2007, כשכוח משמעותי של הצבא היה אחראי על השכנת ושמירת השלום במחוז בצרה, יחד עם כוחות הצבא הבריטי.
החייל הדני הראשון שנהרג בעיראק ב-17 באוגוסט 2003, היה הראשון מבין כוחות הקואליציה שלא מצבאות ארצות הברית או בריטניה. משנת 2001 ועד שנת 2014 הצבא הדני המלכותי היה מעורב גם במלחמת אפגניסטן.
ראו גם.
כוחות ההגנה של דנמרק
בולימוב
בולימוב (בפולנית: Bolimów) הוא כפר בחבל לודז' במערב פולין, 58 ק"מ מצפון מזרח לבירה לודז'. באזור פארק נוף מוגן הקרוי על שם הכפר.
היסטוריה.
במאה ה-15 היו ליישוב זכויות עיר אך ב-1870 ניטלו מהיישוב זכויות אלה.
ב-31 בינואר 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה היישוב זירת השימוש הראשון בגז עצבים בהיסטוריה של המלחמה. בקרב בולימוב ירה הצבא הגרמני על צבא רוסיה גז המבוסס על ברום מסוג Xylyl bromide אך ההתקפה הייתה בלתי מוצלחת באופן יחסי עקב טמפרטורות נמוכות, שמנעו מהגז להתאדות ולהתפשט. בהתקפת גז באזור קרוב ב-31 במאי 1915 סבל הצבא הרוסי אלפי הרוגים.
יהודים.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בבולימוב כ-250 יהודים.
בספטמבר 1939 נכבשה בולימוב בידי הוצבא הגרמני. במאי 1940 הוקם בעיירה גטו. עד דצמבר 1940 הגיעו אליה מאות פליטים יהודים ומספר היהודים בה הוכפל.
במרץ 1941 גורשו היהודים מבולימוב לגטו ורשה וגורלם היה כגורל היהודים שם.
קלאופטרה (סרט, 1934)
קלאופטרה הוא סרט מנת 1934, בבימויו של ססיל ב. דה-מיל, המספר את סיפורה של קלאופטרה השביעית, מלכת מצרים. הוא נכתב על ידי וולדמר יאנג, וינסנט לורנס וברלט קומרק. בסרט מככבים קלודט קולבר כקלאופטרה, וורן ויליאם כיוליוס קיסר והנרי וילקוקסון כמרקוס אנטוניוס. הסרט היה אחד מהלהיטים הגדולים של סרטי פרמאונט באותה שנה.
הסרט יצא בשנה בו נכנס לתוקפו קוד הייז, ולפיכך הוא נועז יותר מאשר הפקות מאוחרות יותר של דה-מיל.
עלילה.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 48 לפני הספירה. בתקופה זו קלאופטרה מתחרה עם אחיה תלמי על השליטה במצרים. פותינוס חוטף אותה ואת אפולודורוס ונוטש אותם במדבר. כאשר פותינוס מיידע את יוליוס קיסר שהמלכה ברחה מהארץ, הולך הקיסר לחתום הסכם עם תלמי. אלא שאז מופיע אפולודורוס, בידו שטיח במתנה. כשאפולודורוס פותח את השטיח מתגלה קלאופטרה, להפתעתו הרבה של פותינוס, שמנסה להכחיש את זהותה. קלאופטרה משכנעת את הקיסר בעושר הצפון לא רק במצרים, אלא גם בהודו. בהמשך היא מצילה אותו מניסיון התנקשות של פותינוס. הקיסר הופך את קלאופטרה לשליטה היחידה של מצרים, ומתחיל לנהל איתה רומן.
פרסי אוסקר.
זכיות:
מועמדויות:
נווה המדבר סיווה
נווה המדבר סיווה (בערבית: واحة سيوة) הוא נווה מדבר הנמצא במדבר לוב ובשטחה הריבוני של מצרים, במרחק של כ-50 ק"מ מהגבול המשותף עם לוב וכ-560 ק"מ מהבירה קהיר. שטח נווה המדבר משתרע על פני 80 קמ"ר ומתגוררים בו כ-23,000 תושבים. סיווה נחשבת לנקודת היישוב המבודדת ביותר במדינה.
גאוגרפיה.
נווה המדבר סיווה ממוקם בשקע גאולוגי היורד לעומק של 19 מטרים מתחת לפני הים. אורכו של השקע כ-80 ק"מ ורוחבו כ-20 ק"מ. בשטחו של השקע נובעים כ-1000 מעיינות של מים מתוקים ומליחים. שטחו של האגם הגדול ביותר בתחום נווה המדבר, בריכת סיווה, הוא 32 קמ"ר. מי האגם הם מליחים, ולא חיה בו דגה. העיירה המרכזית בנווה המדבר נקראת גם כן סיווה.
אקלים.
האקלים בנווה המדבר הוא אקלים צחיח. הטמפרטורה הממוצעת מגיעה לכדי 38 מעלות צלזיוס בחודשי הקיץ ויורדת ל-20 מעלות בחודשי החורף. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על כ-10 מ"מ.
היסטוריה.
נווה המדבר סיוה, שבלב מדבריות הענק החוליים של מערב מצרים, הוא מיישובי הקבע המבודדים, ובה בעת העתיקים ביותר במצרים שמחוץ לעמק הנילוס. כבר ב הוקם בו נקרופוליס מצרי, והחל מתקופה זו הוא היה נקודת מפגש בין התרבות היוונית לתרבות המצרית. הרודוטוס הזכיר את המקדש המקומי לאל אמון בכתביו מן המאה החמישית לפני הספירה. הזיהוי של מקדש זה עם נקודת הציון, שבה הבטיח האורקל לאלכסנדר מוקדון את המלוכה במצרים בעת מסע כיבוש האימפריה הפרסית, מקובל כיום על מרבית ההיסטוריונים של העת העתיקה. סביב שנת 702 הובא האזור תחת השלטון האסלאמי של בית אומיה, אך כנראה בשל הבידוד הרב וההיצמדות העיקשת אל המסורת, בניגוד לאזורים אחרים בצפון אפריקה, לא התאסלמה האוכלוסייה המקומית כלל גם במשך כ-400 שנה ויותר, עד שנת 1203, עם עלייתה של השושלת האיובית.
ארכאולוגיה.
עדויות ארכאולוגיות מלמדות על כך שנווה המדבר סיווה מיושב ברצף מאז המאה העשירית לפני הספירה. העדויות הראשונות בכתב המעידות על קשר בין ההתיישבות בסיווה לתרבות המצרית העתיקה מתוארכות למאה השביעית לפני הספירה. עוד ידוע על קשרים שהתקיימו בין תושבי נווה המדבר לממלכת פרס וליוונים. בזמן הכיבוש הרומי שימשה סיווה כיעד להגליית אסירים ומתנגדי שלטון. במרכז העיר ממוקם הגרעין העתיק והמבוצר של סיווה מן המאה השלוש עשרה, אשר בנוי קומות קומות של לבני בוץ. בחלק זה של העיירה, המכונה "שאלי ע'אדי", התגוררו רבים מתושבי הקבע שלה עד שנות העשרים של המאה העשרים, אך כיום רק המסגד בו נמצא בשימוש והאזור נחשב לאתר תיירות.
האירופאי הראשון שהגיע לסיווה בעידן המודרני ואיתר את שרידי מקדש אמון היה האנגלי ויליאם ג'ורג' בראון בשנת 1792.