במהלך תקופת לימודיה בתיכון בטקסס הייתה דוואן-טייטום מעודדת. היא סיימה את לימודיה בשנת 1999, ונבחרה למלכת הנשף בשנתה האחרונה. לאחר סיום התיכון למדה באוניברסיטת דרום קליפורניה והייתה חברה בגמא קליפורניה.
קריירה.
לפני שדוואן-טייטום החלה את קריירת המשחק שלה היא הייתה רקדנית רקע. היא עבדה עם זמרים כמו ג'נט ג'קסון, אן-סינק, שון קומבס, טוני ברקסטון, סלין דיון, פינק, מיסי אליוט, ריקי מרטין ובילי קרופורד. דוואן-טייטום הופיעה גם בסרט "חתיכה של הפתעה" בתור רקדנית גיבוי, וגם בקליפ של כריסטינה אגילרה בסינגל "לא עצמי הלילה" בשנת 2010.
בשנת 2006 כיכבה דוואן-טייטום בדרמת הריקוד סטפ אפ ושיחקה את נורה קלארק, תלמידה לריקוד שחברה עם נער בעייתי שנשלח לשירות בקהילה כשרת בבית הספר שלה. הסרט ייצר כ-119 מיליון דולרים ברחבי העולם. על הסט של הסרט סטאפ אפ הכירה דוואן-טייטום את צ'נינג טייטום, ולאחר זוגיות של כ-4 שנים הם נישאו.
באוגוסט 2008, כיכבה דוואן-טייטום בסרט הטלוויזיה, "שערוריית המעודדות מטקסס", העוקבת אחרי חמש בנות-עשרה מרדניות, כאשר דוואן-טייטום שיחקה בתפקיד מאמנת הכושר והמשמעת שלהן.
בנובמבר 2009 הופיעה דוואן-טייטום בקומדיה "בתולה אמריקאית" לצד רוב שניידר. באוגוסט 2010, לוהקה לסרט הפשע "בגידה בין חברים", ששוחרר ל-DVD בספטמבר 2011.
במרץ 2011, לוהקה דוואן לפיילוט של NBC "מועדון הפלייבוי", ובחודש מאי באותה שנה, הוציאה NBC את הסדרה בעונה מלאה. דוואן-טייטום לוהקה לתפקיד באני ג'ייני, שפנפנת פלייבוי פרובוקטיבית שעובדת במועדון פלייבוי בשיקגו בשנת 1961. הסדרה הופיעה לראשונה ב-19 בספטמבר 2011, ל-5.2 מיליון צופים אך בשל תגובות מעורבות ממבקרים ודירוגים נמוכים, ביטלה NBC את הסדרה לאחר שלושה פרקים, בחודש אוקטובר 2011.
ב-14 בספטמבר 2012 הופיעה דוואן-טייטום בקומדיה רומנטית, "10 שנים", שהופקה על ידי בעלה צ'נינג טייטום. מינואר 2013 היא מופיעה בסדרת הטלוויזיה "המכשפות מאיסט אנד". ב-2015 שיחקה את לוסי ליין בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל".
בשנת 2018 גילמה נציגת מכשור רפואי בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "המתמחה".
הפקות andOut33.
בשיתוף עם ריד קרולין, אדם מרטינגנו, ברט רודריגז ובעלה, צ'נינג טייטום, הקימה דוואן-טייטום חברת הפקות בשם "andOut33". ההפקה הראשונה שלהם הייתה סרט תיעודי שנקרא "כדור הארץ עשוי זכוכית"; הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2010.
חיים אישיים.
בשנת 2006, פגשה דוואן את השחקן צ'נינג טייטום על הסט של הסרט סטפ אפ, והם התחילו לצאת זמן קצר לאחר סיום הצילומים. בני הזוג התארסו בתחילת ספטמבר 2008 במאווי, הוואי. הם נישאו ב-11 ביולי 2009 בכנסייה במליבו, קליפורניה. בשנת 2013, נולדה לזוג בת בשם אברלי, בלונדון. בני הזוג נפרדו בשנת 2018.
באוקטובר 2018, החלה לצאת עם השחקן סטיב קייזי. בספטמבר 2019, הזוג הודיע כי הם מצפים לילד ראשון ביחד. בפברואר 2020 הזוג התארס. ב-6 במרץ 2020 נולד בנם הראשון - קאלום מייקל ריבל.
דוואן היא טבעונית. בריאיון ב-2016 סיפרה שאת ההחלטה להפסיק לאכול בשר קיבלה בסביבות גיל עשר, לאחר שצפתה בטלוויזיה בתוכנית על בתי מטבחיים. היא תומכת בזכויות בעלי חיים והשתתפה בקמפיינים נגד תעשיית העור ונגד ניסויים בבעלי חיים בתחום הקוסמטיקה.
יחסי ישראל–תוניסיה
בין מדינת ישראל והרפובליקה התוניסאית לא קיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, נכון לשנת 2022.
היסטוריה.
המגעים הראשונים בין ישראל ותוניסיה התקיימו במטה האומות המאוחדות בניו יורק במהלך השנים 1951–1952, כאשר נציגים תוניסאים יצרו קשרים לא רשמיים עם חברי המשלחת הישראלית. בחודש יוני 1952, באהי לאדגאם, מקורבו של נשיא תוניסיה חביב בורגיבה, נפגש עם נציג ישראל באו"ם גדעון רפאל, בבקשה לתמיכה ישראלית בעצמאות תוניסיה. במסגרת הפניה בורגיבה ציין כי לאחר השגת עצמאותה של תוניסיה, הוא לא יפעל לשם השמדתה של מדינת ישראל, בדומה לרבות ממדינות המזרח התיכון, ויפעל לקידום שלום באזור. כמו כן בשנת 1956, לאחר שתוניסיה הכריזה על עצמאותה, בורגיבה נפגש בחשאי עם יעקב צור, שגריר ישראל בצרפת. מאוחר יותר באותה שנה, צור קיים פגישה נוספת עם שר האוצר התוניסאי, אשר ביקש את סיועה של ישראל בהקמת יישובים חקלאיים שיתופיים, בהשראת מודל הקיבוץ הישראלי.
בשנת 1985, במבצע רגל עץ, הפציצו מטוסי חיל האוויר הישראלי את מפקדות אש"ף בתוניסיה. על פי דיווחי הטייסים הפגיעות היו מדויקות ולשכת ראש אש"ף ומשרדים שונים של אש"ף ושל ארגון פורשי א-סאעקה נהרסו או נפגעו קשה. על פי פרסומי צה"ל, נהרגו בתקיפה 60–75 אנשי ארגוני טרור ו-70 נוספים נפצעו. לטענת ממשלת תוניסיה ואש"ף, נהרגו בהפצצה גם מספר אזרחים.
תוניסיה טוענת שהיא שיחקה תפקיד מרכזי במסגרת השיחות החשאיות בין אש"ף לבין ישראל, שהובילו לחתימה על הסכם אוסלו בשנת 1993. זמן קצר לאחר מכן, משלחת ישראלית ביקרה באופן רשמי בתוניסיה לשם שיחות הדדיות. סלאח מאסאוי, המנכ"ל של משרד החוץ התוניסאי, ציין בתקופה זו כי הוא לא רואה כל מניעה לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ישראל. בשנת 1993, יוסי ביילין, סגן שר החוץ של ישראל, קיים ביקור רשמי בתוניסיה, כאשר בעקבות זאת נוצר קשר טלפוני ישיר בין שתי המדינות, החל מיולי 1993. בעקבות החלטתה של תוניסיה לסגור את משרדי אש"ף במדינה, בחודש יוני 1994, התחממו עוד היחסים בין שתי המדינות, ותיירים ישראלים החלו להגיע למדינה. באותה השנה נוסדו ערוצי תקשורת נוספים בין שתי המדינות, באמצעות השגרירויות הבלגיות בתל אביב ובתוניס.
בשנת 1995 נפגשו שר החוץ התוניסאי חביב בן יחיא , ושר החוץ הישראלי אהוד ברק בברצלונה על מנת להרחיב את הקשרים בין המדינות ולייסד לראשונה יחסים רשמיים בין שתי המדינות, מאחר שעד אז היחסים היו מוגבלים ל"שני ערוצי תקשורת בשגרירויות הבלגיות, האחת בתוניס והשנייה בתל אביב". בתאריך 22 בינואר 1996, מסר מזכיר המדינה האמריקאי וורן כריסטופר כי בפעם הראשונה ישראל ותוניסיה יקימו משרדי אינטרסים רשמיים בשתי המדינות, אשר ישמשו כשגרירויות דה פקטו. בהתאם לתוכנית, עד ל-15 באפריל באותה שנה, כל מדינה תארח נציגים של רעותה, על מנת להקל על התייעצויות פוליטיות, הסדרי נסיעות, וסחר בין שתי המדינות. במסגרת היוזמה ישראל פתחה משרד אינטרסים בתוניסיה בחודש אפריל 1996, וכחודש וחצי לאחר מכן, במאי 1996, דיפלומט תוניסאי נשלח על מנת לפתוח משרד מקביל בישראל.
היחסים בין שתי המדינות נקלעו למשבר בתחילת שנות ה-2000, בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה. ב-22 באוקטובר 2000, הנשיא התוניסאי בן עלי הודיע שהוא מתכוון לנתק את כל הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל בעקבות "האלימות בשטחים הפלסטינים". מדינת ישראל הביעה בתגובה את אכזבתה מההחלטה התוניסאית, אשר כללה את סגירתם של משרדי האינטרסים בתל אביב ובתוניס. דובר משרד החוץ הישראלי מסר כי: . חרף יוזמות לחידוש היחסים בין שתי המדינות אשר הועלו במהלך השנים הבאות, הלחץ הציבורי התוניסאי, אשר מושפע מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, מונע נכון לשנת 2021 את חידוש היחסים הרשמיים בין שתי המדינות. עם זאת, קיימים בתחומים מסוימים יחסים לא רשמיים בין שתי המדינות, לדוגמה בתחום התיירות והמסחר.
במהלך שנת 2012, ובעקבות הסחף האסלאמי אשר עוברת תוניסיה בעקבות אירועי האביב הערבי, הודיעה מדינת ישראל על חידוד אזהרת המסע לתוניסיה, וזאת במיוחד לקראת הילולת ל"ג בעומר, אשר מתקיימת מדי שנה באי ג'רבה.
האווירה האנטי ישראלית במדינה העמיקה עוד בעקבות הבחירות הכלליות לפרלמנט בתוניסיה, בהם זכתה המפלגה האסלאמיסטית "התחייה" במרב הקולות והמושבים בפרלמנט, כאשר חלק מחברי המפלגה הדגישו את התנגדותם לנורמליזציה עם "הישות הציונית", ואת תמיכתם בשחרור פלסטין, עם זאת ב-2019 הצטרף במפתיע התפרן היהודי-תוניסיאי, סימון סלמה למפלגה, טענות רבות נשמעו על מועמדתו של סלמה, החל מתגובות שטענו שהוא "עלה תאנה" של המפלגה, אחרים ראו בתמיכת המפלגה בהצטרפתו בניסיון חיזור שמטרתו השבת אמונה של ארצות הברית לתוניסיה ואף תגובות תומכות שאמרו שהוא מועמד שהוא דוגמה לאזרח המופת התוניסאי ארוך השנים" ולסובלנות במדינה כלפי האחר.
בפברואר 2020 הסכימה נבחרת תוניסיה, שאמורה לשחק מול נבחרת הפדרציה של ישראל במסגרת בית 2 האירופי-אפריקני בהלסינקי, חרף הכחשות שפורסמו על ידי עיתונאים במדינה שטענו כי הנבחרת שוקלת להחרים את המשחק.
ב-22 בדצמבר 2020 משרד החוץ התוניסאי הודיע כי היחסים בין המדינות לא ינורמלו, עקב הנורמליזציה של ישראל עם איחוד האמירויות הערביות, סודאן, בחריין ומרוקו.
רגימנט הפרשים השביעי
רגימנט הפרשים השביעי הוא רגימנט פרשים של צבא ארצות הברית. ההיסטוריה של הרגימנט מתחילה באמצע המאה ה-19. כינויו הרשמי של הרגימנט הוא גארי-אוון (באנגלית: Garryowen) על שם המנגינה האירית שאומצה כהמנון הרשמי של הרגימנט.
הרגימנט נלחם באינדיאנים במהלך ההתפשטות של ארצות הברית מערבה. בין השנים 1881-1886 צעדו חיילי הרגימנט מרחק כולל של 292,342 ק"מ לאורך מדינות ארצות הברית קנזס, מונטנה וטריטוריית דקוטה.
הרגימנט מפורסם בשל השתתפותו בקרב ליטל ביגהורן שנחשב לאחת התבוסות המחפירות ביותר בתולדות צבא ארצות הברית. חמש פלוגות מהרגימנט הושמדו לחלוטין בקרב עם האינדיאנים. מפקד הרגימנט ג'ורג' ארמסטרונג קסטר שהיה גיבור צבאי בארצות הברית של אחרי מלחמת האזרחים נהרג בקרב אף הוא.
באז לורמן