דרגת יצוג
מסדר עמיתי הכבוד
מסדר עמיתי הכבוד (באנגלית: Order of the Companions of Honour, או בר"ת: CH) הוא מסדר של חבר העמים הבריטי.
המסדר נוסד בשנת 1917 על ידי המלך ג'ורג' החמישי. החברוּת בו מוענקת על ידי המונרך עבור הישגים יוצאי דופן בתחומי האומנות, ספרות, מוזיקה, מדע, פוליטיקה, תעשייה והדת. בראש המסדר עומד מונרך הממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי, ומלבדו בכל זמן נתון יכולים להיות חברים בו עד 65 עמיתים ממדינות חבר העמים, בנוסף למספר חברי כבוד ממדינות אחרות.
חברות במסדר עמיתי הכבוד אינה מעניקה תואר אבירות, אך עם זאת החברים בו רשאיים לשאת את האותיות CH אחרי שמם. הענקת חברות במסדר נעשית לראות עיניו של המונרך, אך עשויה להיות מומלצת גם על ידי ראש הממשלה.
תיאור.
עיטור המסדר מורכב ממדליה התלויה מסרט בצבע אדום, שלאורך הדפנות שלו משובצים ריבועים בצבע צהוב. המדליה היא בצורה אובלית אשר במרכזו ריבוע מוזהב הכולל איור של עץ אלון, בצידו השמאלי תלוי כתר המלוכה ובצידו הימני עומד אביר רכוב על סוס. לאורך דפנות המדליה ישנה טבעת אמייל בצבע כחול ולאורכה כתוב המוטו של המסדר: "נאמן במעשה וצלול בכבוד" (In action faithful and in honour clear). המדליה מחוברת לסרט בעזרת טבעת מתכת המתחברת למדליה בעזרת צורתו של כתר המלוכה המוצב מעל המדליה.
היסטוריה.
תחילה הוגבל מספר החברים במסדר ל-50, אך מספרם גדל ב-1943 ל-65 חברים. החלוקה הפנימית נקבעה אז ל-45 מהממלכה המאוחדת, 7 לאוסטרליה, 2 לניו זילנד ודרום אפריקה, ו-9 לשאר המדינות; ב-1970 גדל המספר ל-47 מהממלכה המאוחדת, 2 לניו זילנד ו-9 לכל השאר; וב-1975 נוספו שני חברים לניו זילנד בעוד מספר החברים מכל שאר המדינות ירד ל-7.
פסיפס תולדות תל אביב
פסיפס תולדות תל אביב הוא פסיפס, מעשה ידיו של האמן הישראלי נחום גוטמן, המתאר את תולדותיה של העיר תל אביב על גבי שלושה לוחות מרכזיים הניצבים בלב מזרקה, ומוקפים במעגל שעליו 15 תמונות נוספות. הפסיפס הוצב בינואר 1976 בחזית בית העיר תל אביב-יפו בכיכר ביאליק. בשנת 2008 הוסר מהמקום, ואוחסן במחסני העירייה עד שנת 2011, עת הוצב במקומו החדש בחזית מגדל רוטשילד 1, שבשדרות רוטשילד.
היסטוריה.
לאחר שעברה עיריית תל אביב למשכנה הנוכחי ברחוב אבן גבירול, הוחלט לשפץ את המבנה הקודם ברחוב ביאליק ולפתוח בו מוזיאון היסטורי לתולדותיה, וכן לשקם את הכיכר שבחזיתה. התוכנית המקורית הייתה להקים בכיכר מזרקה מוקפת דשא, אך ב-1971 הזמינה העירייה עבודת פסיפס מהאמן נחום גוטמן, שתוכנה יכלול את תולדות העיר ואשר תוצב במרכזה של המזרקה. גוטמן נענה לבקשה וכתב בתשובה כי:
אולם היצירה שעיצב גוטמן התייחסה בחלקה הגדול לא רק לתולדות תל אביב שהכיר בילדותו, אלא גם לאלה של יפו משך אלפי שנות קיומה. הפסיפס עוצב בסטודיו בעיר רוונה באיטליה והכנתו הסתיימה תוך עשרה חודשים. אולם בשל קשיים בירוקרטיים שונים ובשל כך שהסתבר שלוחות היצירה מסתירים את חזיתו של בית העיר, היו שהציעו להעביר את הפסיפס למקום אחר, והצבת הלוחות בכיכר התעכבה עד שנת 1974. חנוכת האתר נערכה רק בשנת 1976, ובשנת 1978 נסגרה המזרקה לשיפוץ, לאחר שהסתבר כי הרכב המים פוגע באבני הפסיפס.
בשנת 2008, לקראת שיפוץ הכיכר וחנוכתו המחודשת של "המוזיאון לתולדות העיר תל אביב-יפו" בבית העיר, הוחלט להעתיק את הפסיפס ממקומו, ולהפוך את המזרקה בכיכר לבריכה ביולוגית. בהסכמת משפחת גוטמן, נוסר הפסיפס והועבר למשמורת במחסני העירייה, שם שומר על ידי אמיר ג'נאח ושהציבו במקומו החדש, בקצה המערבי של שדרות רוטשילד, סמוך לכניסה לנווה צדק ולא הרחק ממוזיאון נחום גוטמן לאמנות. הפסיפס נועד להיות ממוקם למרגלות מגדל רוטשילד 1, וכשבנייתו של זה הסתיימה בשנת 2011 הוצב הפסיפס באתר החדש.
מאז ועד היום מטפלים במים ובפסיפס שמתוחזק שימורית 4 פעמים בשנה באחריות העירייה ובביצוע השימורי של אמיר ג'נאח.
ב-30 באוגוסט 2013 נפתחה במוזיאון נחום גוטמן לאמנות התערוכה "מביאליק לרוטשילד", שהציגה את המתווים שיצר גוטמן למזרקה.
היצירה.
הפסיפס עשוי ממעגל שלו שטח פנים של 36.50 מ"ר, ושלושה לוחות בטון ניצבים בגבהים שונים, שצופו באבני פסיפס בכל צדדיהם, בשטח כולל של 39.60 מ"ר. אבני הפסיפס עשויות מזכוכית בגודל של עד 1 סנטימטר, והן הושקעו בטיח רק והודבקו למקומן בדבק זכוכית.
הסצינות המרכזיות הנראות על לוחות הבטון הניצבים הן סיפור יונה הנביא המושלך לים (משמאל), מראה אחוזת בית (בתווך), והעברת ארזי הלבנון בידי שלמה מנמל יפו אל בית המקדש הראשון (מימין). בצידו האחורי של הלוח המרכזי מופיע הכיתוב "אחוזת בית, עוד אבנך ונבנית".
על המעגל החיצוני שמסביב למזרקה נראות סצינות שונות מתולדותיהן של יפו ותל אביב, המופיעות עם כיוון השעון בסדר כרונולוגי: סיפור אנדרומדה ופרסאוס, מצביאים שונים שכבשו את יפו דוגמת תחותמס השלישי, הצלבנים ונפוליאון, וביקוריהם של משה מונטיפיורי ובנימין זאב הרצל בעיר. עוד נראים עולים מגיעים לנמל יפו, מראה אחוזת בית ושכונות נווה צדק ונווה שלום, בתי הקפה בתל אביב בימי המנדט הבריטי וטקס הכרזת העצמאות בהיכל העצמאות.
רייף ספול
רייף ג'וזף ספול (באנגלית: Rafe Joseph Spall; נולד ב-10 במרץ 1983) הוא שחקן קולנוע אנגלי, הנודע בזכות הופעותיו בסרטים "חיי פיי", "פרומתאוס", "שוטרים לוהטים" ו"".
קורות חייו.
ספול נולד במזרח דולוויץ' שבמערב לונדון, אביו הוא השחקן המוערך טימותי ספול, ואימו היא שיין (לבית בייקר) ספול.
הוא הילד האמצעי משלושה ילדים, שתי אחיות הלך בדרכו המקצועית של אביו בתקווה להפוך לשחקן.
למד ב"מכללת האברדשרס אסקס האטצ'אם" וב"תיאטרון הנוער" שבלונדון.
קריירה.
ב-2004 התפרסם ספול לראשונה בקומדיית האגרוף "חברים לזירה" ובקומדיית האימה "מת על המתים".
ב-2005 שיחק ספול בדרמת הספורט האלימה "בלי חוקים" בתפקיד סוויל מחוג אוהדי "ווסט האם יונייטד"
ב-2006 הופיע בקומדיה הרומנטית של רידלי סקוט "שנה מופלאה".
ב-2007 שיחק ספול בקומדיית הפעולה "שוטרים לוהטים" בתפקיד שוטר משטרת סטנפורד קארטוורייט.
ב-2011 שיחק ספול בתפקיד המחזאי ויליאם שייקספיר במותחן הפוליטי התקופתי של רולנד אמריך "אנונימי" ובדרמה "יום אחד" בתפקיד הקומיקאי איאן.
ב-2012 התפרסם ספול בזכות תפקידיו בסרט ההרפתקאות של אנג לי "חיי פיי", בתור הכתב המראיין את פיי פאטל המבוגר (אירפאן קאן) ובסרטו של רידלי סקוט "פרומתאוס", בו שיחק בתור הביולוג המומחה לבוטניקה מילבורן.
ב-2018 שיחק ב בתפקיד: אלי מילס, הנבל הראשי המנסה לגרוף רווחים ממכירת דינוזאורים. זהו תפקידו הראשון בתפקיד נבל.
ב-2019 שיחק בסרט "צדק ורחמים בתפקיד תובע פלילי.
חיים אישיים.
מאז 2010 נשוי לשחקנית ילידת-דרום אפריקה, אליז דו טויט. להם בת שנולדה ב-2011, ובן שנולד ב-2012.
העזרה (פירושונים)
ניקה (סרט)
ניקה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ארנון צדוק משנת 2012.
עלילה.
ניקה (ז'ניה וסרמן), היא בחורה אוקראינית שנחטפה מביתה כדי להימכר לזנות. פרנקו הוא גנגסטר אכזרי שמוכר אותה לזנות. איוואן (אולג לוין), אביה של אנסטסיה בת ה-12, נשוי לנטשה (מריה אובנוב), הפסיד כסף בהימורים לפרנקו. כדי להחזיר את חובו, הוא שומר למשך שבועיים על ניקה בדירת מסתור מוזנחת, עד שהקונה שלה יגיע. איוואן מספר לבני משפחתו שמצא עבודה במפעל עופרת. איוואן וניקה מנהלים ביניהם מערכת יחסים שנעה בין אלימות, ליחסים אינטימיים ואהבה.
פסטיבלים.
הסרט "ניקה" השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה, רוסיה; פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסופיה, בולגריה. "ניקה" זכה בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בבייג'ינג, סין.
מרתון עזה
מרתון עזה הוא מרתון שהתקיים ב-5 במאי 2011 ברצועת עזה ואורגן על ידי ארגון אונר"א במטרה לגייס כספים לתוכנית משחקי הקיץ שמפעיל הארגון עבור ילדים ברצועת עזה. בנוסף לריצת המרתון התקיימו מקצים של חצי מרתון וריצת 10 קילומטר. ילדים רבים רצו במקצים של בין קילומטר אחד לארבעה קילומטר לאורך מסלול המרתון.
על התחרות.
האירוע התקיים והשתתפו בו למעלה מ-1,500 רצים, כאשר 50 מתוכם רצו את המרתון המלא, ותשעה סיימו אותו. מבין הרצים היו למעלה מ-1,000 תלמידים שהשתתפו במקצים קצרים. בנוסף, קבוצה של 100 נשים השתתפה במקצה 10 הקילומטרים.
מסלול המרתון השתרע על פני כל רצועת עזה, מבית חאנון, בסמוך לגבול עם ישראל, ועד לצפון-מזרחית לרפיח, סמוך לגבול הדרומי עם מצרים. מבית חנון הוא יצא מערבה לכיוון חוף הים התיכון ולאחר מכן המשיך בכביש המקביל לחוף עד לפנייה אל רפיח. התוואי עבר במחנות פליטים, בנמל דייגים, בשרידי המתחם הנשיאותי של יאסר ערפאת ובסמוך למבנים שנפגעו בתקיפות אוויריות של צה"ל.
מרבית הריצה נערכה באזור מישורי ובתנאים חמים. הכבישים לא נסגרו בשל הריצה, והמשתתפים נאלצו להתמודד עם התנועה הרגילה בכביש.
המארגנים עבדו יחד עם רשויות הביטחון של חמאס, כדי להבטיח את ביטחונם של הרצים וגם כדי לקחת בחשבון רגישויות מקומיות לגבי ספורטאים גברים ונשים הרצים זה לצד זה.
ניסיון המשך.
בשנת 2013 תוכנן להיערך מרתון נוסף ב-10 באפריל. אולם האירוע בוטל על ידי המארגנים בעקבות החלטת חמאס, השולט ברצועת עזה, שלא לאפשר לנשים להשתתף. הנימוק לכך היה שהשתתפותן של נשים באירוע נוגדת את עקרונות האסלאם, זאת על אף שבמרתון הקודם לקחו חלק נשים ותלמידות בית ספר. לאירוע נרשמו 150 ילדים ו-800 מבוגרים, בהם 260 פלסטיניות ו-119 אזרחיות זרות.
פלשתינה סקונדה