יאנג למד בעצמו כיצד לעבוד עם אדובי פוטושופ, תוכנה לעיצוב גרפי, ועבד כמעצב גרפי בחברת One Kings Lane, אתר אינטרנט יוקרתי לעיצוב פנים, משנת 2013 ועד 2018. שעות העבודה הגמישות איפשרו לו לעסוק במקביל בקומדיה ובאימפרוביזציה.
יחד עם מאט רוג'רס, יאנג החל להנחות את Las Culturistas - פודקאסט אשר תואר על ידי Vulture כעוקצני ומענג. נכון לספטמבר 2019, לפודקאסט 170 פרקים.
יאגנ הופיע במספר סדרות טלוויזיה ורשת, בהן ברוד סיטי‎, וכן בתפקיד משנה בסרט הקולנוע כמה רומנטי.
ב-2019 הופיע ברשימת פורבס 30Under30 של פורבס בנושא "הוליווד ובידור".
הוא צפוי להופיע בסרט הקומדיה רומנטית האמריקאי מ-2022, "Bros".
המכללה האקדמית בווינגייט
ואריאנטים לקורונה
הוואריאנטים לקורונה
מוזיאון דובאי
מוזיאון דובאי (בערבית: متحف دبي) הוא המוזיאון המרכזי בדובאי. הוא נמצא בתוך מבצר אל פהידי, שנבנה בשנת 1787 ונחשב לבניין הישן ביותר במדינה שעדיין קיים.
המוזיאון נפתח בידי שליט דובאי בשנת 1971, במטרה להציג את אורח החיים המסורתי באמירות דובאי. בכניסה ניתן לראות את המבצר שנבנה ואת התצוגות השונות הנלוות אליו. מהמבצר יוצא שביל אל הגלריות, בהן ישנן מוצגים המייצגים את תרבות המדינה, רובן מהמאה ה-19. בין המוצגים עתיקות מקומיות וכן חפצים ממדינות אפריקה ואסיה שהיו בקשרי מסחר עם דובאי. במוזיאון מוצגון דיורמות המתארות את החיים באמירות לפני הופעת הנפט, בנוסף לממצאים מתגליות אחרונות המתוארכים עד לשנת 3000 לפני הספירה.
המוזיאון משתרע על שטח של כ-4,000 מטר רבוע. במהלך שנת 2013 ביקרו במוזיאון כמיליון מבקרים.
היסטוריה.
מבצר אל פאהידי נבנה בכמה שלבים. המגדל העתיק ביותר נבנה בסביבות שנת 1787, ונחשב לבניין העתיק ביותר בדובאי שקיים עד היום. המבצר שימש לשמירה על הגישה היבשתית לעיר והגנה מפני פשיטות. המקום שימש כארמון השליט, מגורים של חיל מצב ובית סוהר.
בשנת 1969 שייח' חמדאן בן ראשיד אל מקטום פנה לשייח' בדר מוחמד אל סבאח, שליט כווית, וביקש לשלוח מומחים לדובאי כדי לסייע בהקמת המוזיאון.
המבצר.
המבצר בנוי בצורת ריבוע עם מגדלים המתנשאים בשלוש מפינותיו. דרומית לקיר הדרומי של המבצר קיים שחזור של חומות העיר העתיקה. ספינת דאו גבוהה ניצבת במרכז חצר גדולה הבנויה מעל לגלריות התת-קרקעיות. שני תותחים ניצבים לצידי השער הראשי בצד המזרחי של החומה, המעוטר בדגל דובאי ודגל איחוד האמירויות הערביות.
לאורך שלושה מקירות המבצר בנויים אולמות פנימיים. האולם הסמוך לשער הראשי ומכיל את משרד הכרטיסים, בעוד שהאחרים מכילים אוסף של כלי נשק ישנים מתקופות היסטוריות שונות יחד עם דגם של העיר בשנת 1820 לספירה. כלי נגינה מסורתיים מוצגים לצד סרטון של מוזיקה פולקלורית.
האולמות מקיפים חצר מרכזית בה נמצאים תותח ברונזה עם כדורי תותח, באר מים וסוגים שונים של סירות. בפינה ניצב אריש, בית קיץ מסורתי. האריש עשוי כולו מכפות דקלים ארוגות. הוא כולל אזורי ישיבה ושינה וכן מטבח, מלא בריהוט ביתי וחפצים ששימשו את המקומיים בזמנים עברו. האריש מציג את מגדל רוח, ששימש לקירור הבית בימי טרום החשמל.
לביבות (שיר)
לביבות (קמח מן השק; במקור: "לביבות נעשה") הוא שיר ילדים לחנוכה, שנכתב על ידי לוין קיפניס, ומושר בלחן שחיבר נחום נרדי.
השיר נכתב והולחן בשנת ה'תרצ"ה (1934-1935). הוא שולב בחיזיון "נשף לביבות" מאת לוין קיפניס. לפי מילות השיר, הלביבה של אותה תקופה הייתה מתוקה, ולא הייתה עשויה מתפוחי אדמה אלא מקמח.
חוקר הזמר העברי, אליהו הכהן סיפר על השיר:
תוכן השיר.
השיר מתאר את תהליך הכנת הלביבות לקראת חג החנוכה:
השיר הוא אחד משירי חנוכה ששרו בגני הילדים, עם המחזה של הילדים, המדגימים את הכנת העיסה ללביבות וטיגונן.
ולדימיר וולקוב
ולדימיר וולקוב' (בסרבית: Владимир Волков; נולד ב-6 ביוני 1986 בניש) הוא כדורגלן העבר סרבי ששיחק בהגנה ובמרכז השדה. הוא שיחק בנבחרות סרביה ומונטנגרו.
קריירה.
ולדימיר וולקוב נולד בסרביה למשפחה שהיגע למדינה מרוסיה בעקבות מהפכת אוקטובר. וולקוב גדל בבלגרד. הוא שיחק במספר קבוצות עד שהושאל לפורטימוננסה. בהמשך הוא עבר לשריף טירספול בה שיחק במרכז השדה לצד שחקן סרבי נוסף מילוש אדאמוביץ' שגם עבר מOFK בלגרד. בטירספול וולקוב זכה באליפות הליגה.
בעונת 2010/2011 וולקוב עבר לפרטיזן בה היה בהרכב הראשון של אברם גרנט. לאחר מספר עונות הוא עבר לבלגיה בה שיחק במכלן. לאחר מכלן, וולקוב חזר לסרביה ושיחק במספר קבוצות.
הופעות בנבחרת.
בשנת 2011 וולקוב הוזמן לנבחרת סרביה בכדורגל ושיחק במשחק ידידות נגד הונדורס. בהתאם לחוקי פיפ"א, לאחר משחק בודד ניתן לעבור לנבחרת אחרת. מכיוון שסרביה לא הזמינה אותו למשחקים נוספים, ולדימיר וולקוב הוזמן במאי 2012 לנבחרת מונטנגרו בכדורגל. בנבחרת זו הוא שיחק 17 פעמים.
דיני התכנון והבניה
חוה ארליך
חוה ארליך-רוגינסקי (נולדה ב-1966) היא אדריכלית ומתכננת ערים ישראלית. מנהלת תחום תכנון, עירוניות וקיימות במכון ירושלים למחקרי מדיניות. לשעבר מתכננת מחוז תל אביב ומהנדסת העיר פתח תקווה.
ביוגרפיה.
ארליך נולדה בחיפה וגדלה בנצרת עילית (כיום: נוף הגליל). אביה, יצחק, היה מנהל עבודה בחברות פיתוח תשתיות, ואימה, תמר, הייתה מפקחת במשרד החינוך.
בעלת תואר ראשון באדריכלות מהטכניון, תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד, ודוקטורט בתכנון ערים מהטכניון.
החל משנת 1993 כיהנה במגוון תפקידים במגזר הציבורי ובשלטון המקומי, ובהם: מתכננת מחוז תל אביב, מהנדסת העיר פתח תקווה, מהנדסת העיר נצרת עילית ומהנדסת הוועדה המרחבית שומרון (כיום: יישובי הברון).
לאורך השנים כיהנה בתפקידי מחקר והוראה באקדמיה ופרסמה מאמרים בתחום התמחותה.
בשנת 2021 יצא לאור ספרה "חוכמת העיר: איך להבין נדל"ן", שמטרתו להנגיש לאנשי מקצוע ולקהל הרחב את תחום התכנון העירוני ואת 'מאחורי הקלעים' של הנעשה במוסדות התכנון.
החל משנת 2021 מנהלת את תחום תכנון, עירוניות וקיימות במכון ירושלים למחקרי מדיניות.
נשואה ואם לארבעה, מתגוררת בפתח תקווה.
יון טופור
צ'ארלס תומאס ניוטון
צ'ארלס תומאס ניוטון (באנגלית: Charles Thomas Newton; 16 בספטמבר 1816 - 28 בנובמבר 1894) היה ארכאולוג בריטי.
ביוגרפיה.
הוא נולד ב-1816, בנו השני של ניוטון דיקינסון האנד ניוטון, הכומר של קלונגנפורד, שרופשייר, ולאחר מכן של ברדוורדין, הרפורדשייר.
הוא התחנך בבית הספר שרוסברי ובכריסט צ'רץ', אוקספורד שם סיים את לימודיו ב-B.A ב-1837 ו-M.A. ב-1840.
כבר בימיו לתואר ראשון ניוטון ניכרה אצלו נטייתו למחקר המדעי של הארכאולוגיה הקלאסית. ב-1840, בניגוד לרצון משפחתו, הוא נכנס למוזיאון הבריטי כעוזר במחלקה לעתיקות. הקריירה במוזיאון, כפי שהייתה אז, לא הייתה אטרקטיבית לגבר צעיר. אבל המחלקה לארכאולוגיה הציעה לניוטון מגוון רחב יותר של מחקר השוואתי בנושאים שלו.
מאפריל 1853 עד ינואר 1854 הוא היה קונסול ברודוס, עם החובה המוגדרת, בין היתר, לפקח על האינטרסים של המוזיאון הבריטי בלבנט. בשנים 1854 ו-1855, בכספים שנתרמו על ידי הלורד סטרטפורד דה רדקליף, הוא ביצע חפירות בקלימנוס, והעשיר את המוזיאון הבריטי בסדרה חשובה של כתובות, ובשנה שלאחר מכן התאפשר לו לבצע את התוכנית היקרה שלו. זיהוי האתר, ושיחזור השרידים הראשיים, של המאוזוליאום בהליקרנסוס.
בשנים 1856–1857, הוא השיג את הממצא הארכאולוגי החשוב של חייו על ידי גילוי שרידי המאוזוליאום של הליקרנסוס, אחד משבעת פלאי העולם העתיק. הוא נעזר רבות במרדוק סמית'. התוצאות תוארו על ידי ניוטון ב"היסטוריה של גילויים בהליקרנסוס" (1862–1863), שנכתב בשיתוף עם ר.פ. פולאן, וב"מסעות ותגליות בלבנט" (1865). יצירות אלה כללו פרטים על תגליות חשובות אחרות בלבנט. בשנת 1860, הוא מונה לקונסול ברומא, אך בשנה שלאחר מכן חזר לתפקידו כאוצר עתיקות יווניות ורומיות במוזיאון הבריטי.
האוצרות של ניוטון במוזיאון התאפיינה בעושר מצטבר של רכישות חשובות, אשר ניתנו במידה רבה בהשפעתו האישית או ביוזמתו. כך, בעשר השנים 74–1864 בלבד, התאפשר לו לרכוש לא פחות מחמישה אוספים חשובים של עתיקות קלאסיות במענקים מיוחדים של למעלה מ-100,000 ליש"ט. בינתיים, עבודתו בלבנט, שהביאה למוזיאון את התוצאות הישירות של המחקר, נמשכה על ידי יורשיו וחבריו: ביליוטי ברודוס, סמית' ופורצ'ר בגירנה, לאנג בקפריסין, דניס בסיציליה, בקירנאיקה וסביב סמירנה, פולאן בפריין, ג'ון טורטל ווד באפסוס עבדו כולם פחות או יותר ישירות תחת ניוטון מטעם המוזיאון.
ב-27 באפריל 1861 נשא לאישה את הציירת אן מרי ניוטון, בתו של ג'וזף סברן, בעצמו צייר וידידו של ג'ון קיטס, שירש את ניוטון ברומא; היא נפטרה בשנת 1866 בביתם.
בשנת 1855, הוצע לו על ידי לורד פאלמרסטון תפקיד של פרופסור ליוונית באוקספורד, שהתפנה לאחר מותו של דין גייספורד, במטרה ברורה ליצור בית ספר ללימודים קלאסים באוקספורד. ניוטון סירב לתפקיד עקב השכר הזעום. אולם בשנת 1880, הוקמה הקתדרה לארכאולוגיה קלאסית של ייטס ביוניברסיטי קולג', לונדון, ועל פי הסדר מיוחד התאפשר לניוטון להקים אותו במקביל למינויו במוזיאון.
ב-1885 הוא התפטר מהמינויים במוזיאון ובאקדמיה.