על ידי הצבת האצבעות בצורות מסוימות האמן מסוגל ליצור צלליות בצורות שונות המזכירות דמויות בעלי חיים, אישים מפורסמים, כלי רכב, נופים ועוד. ניתן גם לעשות שימוש בחתיכות קרטון קטנות על מנת להדגיש פרטים שונים בדמויות השונות, אותם לא ניתן להציג באמצעות האצבעות בלבד. האמן המציג ומקור האור יכולים להימצא לפני משטח ההצגה או מאחוריו, כאשר לכל מצב יתרונות משלו. בשעת ההצגה על האמן להתבונן בצללית שהוא יוצר ולא בידיו, וכשהוא מניע את ידיו הוא מחייה את הדמויות ויכול לשנות אותן במהירות מפתיעה.
בישראל.
האמן הישראלי אלברט אלמוזנינו התפרסם בעולם בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 במופע צלליות ידיים, ואף הוציא ספר דוגמאות בשם "The Art of Hand Shadows".
תאטרון צלליות
חית החושך
הכל בסדר
מרי אליזבת וינסטד
Aquarius/Let the Sunshine In
Aquarius/Let the Sunshine In (נקרא לעיתים The Age of Aquarius או Let the Sunshine In) הוא מחרוזת של שני שירים שנכתבו למחזמר "שיער" והופקו על ידי ג'יימס ראדו, ג'רום ראגני (מילים), וגאלט מקדרמט (לחן). השיר יצא לאור כסינגל על ידי להקת The 5th Dimension, ונבחר במקום הראשון למשך שישה שבועות בבילבורד הוט 100 בארצות הברית של מצעד הסינגלים ב-1969. בכך הפך השיר למחרוזת הראשונה אשר טיפסה לצמרת המצעדים האמריקאים.
השיר זכה באלבום זהב על ידי RIAA, וכן נבחר על ידי מצעד ה"בילבורד" לשירים הטובים ביותר בכל הזמנים במקום ה-57.
היסטוריה.
שיר זה היה אחד מהשירים הפופולרים ביותר בשנת 1969, וזכה לתפוצה עולמית. בארצות הברית הגיע השיר למקום הראשון גם בבילבורד הוט 100 (למשך שישה שבועות) וגם בבילבורד במצעד "Adult Contemporary". השיר אף הגיע לפסגת מצעד המכירות בקנדה.
התקליט זכה בטקס פרסי גראמי לשנת 1970 בפרס גראמי לתקליט השנה וגם בפרס גראמי עבור הופעת הפופ הטובה ביותר על ידי צמד או להקה, לאחר שיצא לאור באלבום The Age of Aquarius על ידי המימד החמישי. בנוסף יצא לאור השיר כתקליט סינגל.
מילות השיר התבססו על האמונה האסטרולוגית על כך שהעולם הולך להיכנס בקרוב ל"עידן הדלי – עידן של אהבה, אור, אמונה, ואנושיות, וזאת בניגוד לעידן הנוכחי, "עידן מזל דגים", שהוא עידן של מלחמות דת, מסעות צלב, ימי ביניים וחושך. שינוי זה מניחים שיתרחש בסוף המאה ה-20, אולם אסטרולוגים רבים חלוקים בדיעה לגבי התאריך המדויק.
השיר דורג במקום ה-33 בשנת 2004 במצעד של מכון הסרטים האמריקאי 100 שנים... 100 שירים.
גרסאות כיסוי.
מבין גרסאות הכיסוי לשיר יצא לשיר גם גרסה עברית בשם "תנו לשמש יד" אשר תורגמה על ידי אהוד מנור ובוצעה בגרסה העברית של המחזמר על ידי צביקה פיק.
אח&quot;י הגנה
אח"י הגנה (ק-20) הייתה קורבטה מסדרת פלאואר (FLOWER) מודל משופר שנבנתה בקנדה, ושרתה בצי הקנדי בעת המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939–1945). לאחר המלחמה נרכשה על ידי המוסד לעלייה ב' ושימשה להובלת מעפילים.
לאחר הכרזת המדינה שופצה והוכנסה לשירות בחיל הים. היא לקחה חלק במבצעי חיל הים במלחמת העצמאות. בשנת 1951 השתתפה במבצע קולומבוס וייצגה את ישראל בארצות הברית. לקראת רכישת המשחתות לחיל הים, הוצאה מהשירות ונגרטה.
בצי המלכותי הקנדי.
הקורבטות בצי הקנדי אופיינו לפעילות בקרבת החופים וצוידו גם כשולות מוקשים. במלחמת העולם השנייה שופרו הקורבטות לצורך פעילות בים הפתוח.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה הוברר צורך לכמות רבה של כלי שיט שישמשו לאבטחת אוניות הסוחר כנגד הצוללות הגרמניות שנעשו איום קשה על התובלה בים. לאור הכמות הנדרשת נעשתה פשטות בתכנון כדי שהבנייה תוכל להיעשות בהרבה מספנות פרטיות. כלי שיט קטן שיועד לעמוד בתנאי הים בצפון האוקיינוס האטלנטי.
בניית הקורבטות מהסדרה המשופרת להגדלת יכולת השהייה בים הוזמנה בינואר, 1942 תוכנית לשנים 1942–1943. הוכנסו שיפורים רבים שנלמדו בהפעלת הסדרה הראשונה בצי הבריטי. הגשר הורם בסיפון אחד גבוה יותר. הבסיס של התותח הקדמי הורם כדי להקטין את היתזי המים עליו ולקבל גזרת ירי רחבה יותר. הן צוידו בתותח בקוטר 4 אינץ' מדגם שאפשר ירי חצי אוטומטי של תחמושת אחודה וכך ניתן לשימוש נגד מטוסים. נגד צוללות הותקן בהן גם נשק יורה קדימה מסוג HEDGEHOG (קיפוד) בנוסף לפצצות עומק.
מערכת ההנעה היוותה שני דוודי קיטור שהפעילו מנוע בוכנות תלת שלבי. טווח פעולה היה 3500 מיל ימי במהירות 12 קשר המהירות המרבית כ-16 קשר.
הקורבטות בצי הקנדי נקראו על שם עיירות, ובכך יצרו גם קשרי אימוץ בין היישוב לאוניה הנושאת את שמו. הקורבטה קיבלה מספר צי K520 ונקראה HMCS NORSYD על שם העיירה North Sydney בחבל נובה סקוטיה.
הקורבטה HMCS NORSYD הוזמנה במספנות Morton Engineering and Dry Dock Company בקוויבק סיטי, קוויבק.
הבנייה החלה בינואר 1943 והיא נמסרה לצי הקנדי ב-22 דצמבר 1943.
בגלל תנאי החורף נשלחה ל בברמודה. בתום אימון ההבנות הצטרפה לכוח הליווי המערבי ופעלה בליווי ואבטחת כלי שיט במשולש הנמלים ניו יורק, בוסטון והליפקס.
ב-8 ספטמבר 1944 בעת ליווי שיירה גילתה את הצוללת הגרמנית "U-541" כשהיא על פני השטח ומתכוננת לתקיפת השיירה. NORSYD פתחה בירי תותחים על הצוללת וחייבה אותה להפסיק את ההתקפה. כח משולב של כלי שיט ומטוסים רדף אחרי הצוללת אך היא הצליחה להתחמק.
לאחר המבצע הזה צורפה
HMCS NORSYD לכוח הליווי שפעל במרכז האוקיינוס האטלנטי "Mid-Ocean Escort Force" ועסקה בליווי שיירות החוצות את האוקיינוס האטלנטי.
במאי 1945 נכנסה לתחזוקה מתוכננת בהליפקס, אותה סיימה ביוני 1945 אך לא חזרה לשירות פעיל. עבור השתתפותה במערכה באוקיינוס האטלנטי (1939–1945) עוטרה בסימני הקרבות האטלנטיק של הצי המלכותי הבריטי וקרבות מפרץ סנט לורנס של הצי המלכותי הקנדי.
אוניית המעפילים "הגנה".
הקורבטה סיימה שירות בצי הקנדי ב-25 ביוני 1945 החימוש והסונר הורדו ממנה והיא נמכרה לשימוש אזרחי. נרכשה על ידי המוסד לעלייה ב' נרשמה בפנמה בשם BALBOA . יחד עם קורבטה נוספת (K540) שקיבלה את השם קולון (COLON) ואחר כך את השם "וג'ווד". הייתה זו הרכישה הראשונה של המוסד בצפון אמריקה. באפריל 1946 במהלך חג הפסח יצאו שתי האוניות מארצות הברית. הCOLON שמה פניה לאיטליה. בדרך תדלקה ושטה לפונטה דלגדה ולגיברלטר כאונייה בשירות האו"ם. למעשה, ההגנה כוונה לנמל מרסיי.
מפקד ה"הגנה" היה איש המוסד לעלייה ב' יהושע בהרב (רבינוביץ). מלווה נוסף היה בצלאל דרורי, האלחוטן היה אברהם ליחובסקי. צוות האניה כלל מתנדבים יהודים מצפון אמריקה בראשותו של רב-החובל אריה פרידמן. צוות המתנדבים גויס מתנועות הנוער השומר הצעיר והבונים מארצות הברית. בין אנשי הצוות היו יעקב פרנק והימן שמיר. צוות המתנדבים שירת ללא שכר.
החדירה לחופי הארץ כנגד הסיורים הבריטיים נראתה אבודה מראש. לכן החליטו אנשי המוסד לעלייה ב' לנצל את הפוטנציאל של ה"הגנה" ביתר יעילות להעביר את המעפילים בלב ים לאניה שתפישתה תגרום פחות נזק. משימתה הראשונה של "הגנה" הייתה העברת 999 מעפילים מצרפת - מתוכם גם פרץ הוכמן - למפגש עם ספינת משא טורקית "אקבל 2" (AKBEL II) שקיבלה שם חדש: ביריה. על ידי כך אוניית המעפילים "הגנה", שהייתה במצב טכני טוב לא נתפשה על ידי הבריטים והתפנתה לבצע הפלגה נוספת.
האונייה היא אחת מתוך 10 אוניות המעפילים המכונות "האוניות האמריקאיות" של מפעל ההעפלה – אוניות שנרכשו בארצות הברית/קנדה ואשר גודלן יחסית לספינות שנרכשו באירופה אפשר שינוי משמעותי בהיקף ההעפלה אחרי מלה"ע (מורי גרינפילד – מתנדב באחת מהן – כתב עליהן ספר בשם "הצי הסודי של היהודים").
ההפלגה.
"הגנה" הפליגה עם המעפילים ב-23 ביוני 1946 מנמל לה סיוטה שליד מרסיי שבצרפת. הנתיב המתוכנן להפלגה היה שונה מהמסלול של "וג'ווד". "הגנה" לא נדרשה לעקוף את קורסיקה וסיציליה, אלא עברה לכיוון תעלת מסינה. בין המעפילים היו גם ויטקה קמפנר ויעקב קוזלצ'יק.
ב-28 ביוני נפגשה "הגנה" עם "ביריה" באזור קפריסין. הניסיון להצמיד את האוניות זו לזו לא הצליח, ונגרם נזק ל"ביריה" המעפילים הועברו בסירות 30 בני אדם בכל פעם, מ"הגנה" ל"ביריה". לאחר דיון בין אנשי הצוות הועברו גם חפצי העולים. לקראת סיום ההעברה מה"הגנה" ל"ביריה" הופיעה אניית מלחמה באופק. ה"הגנה" התרחקה והשאירה את אחת הסירות. אך כשהתקרבה ראו אנשי ה"ביריה" כי זו אנית צי צרפתית והחליפו עמה ברכות.
לאחר העברת המעפילים הפליגה "הגנה" לאי היוני מילוס לתדלוק. במילוס הגיע רופא שנשלח מארץ ישראל וחיסן את אנשי הצוות כנגד מחלת אבעבועות. הסתבר כי הבריטים הפיצו שמועה שהעולים מביאים אתם אבעבועות והמוסד לעלייה ב' הגיב בחיסון הצוות.
ביוגוסלביה נאספו ניצולי השואה רבים, והשלטונות ראו בעין יפה את פינוים. היעד לאיסוף מעפילים היה נמל באקאר בצפון יוגוסלביה. בנמל ספליט העלו נתב כדי לעבור בשדות המוקשים. בבקאר נעשו התקנות דרגשים הצטיידו במזון, בעיקר במנות קרב אמריקניות.
בליל 24/25 ביולי 1946 הגיעו המעפילים והועלו לאונייה. תוך כך התברר שאחד הדוודים התקלקל וצוות המכונה ניסה לתקנו. על אף התקלה יצאה האונייה בשעה 0:600 ביום 25 ביולי כשהיא נושאת 2,678 מעפילים.
ההפלגה תוכננה לחמש יממות וכך גם המים והמזון. היומיים הראשונים עברו במזג אוויר טוב. ביום השלישי באזור האיים היוניים תקלה בדוודים והאונייה נעצרה. מתחקיר עלה שצפיפות המעפילים במדורים הפריעה לבדיקות גובה הדלק במיכלים, וכאשר השתמשו בנוזל שבתחתית, המיכל הכיל מי ים ונגרם נזק למבערים. החשמל כבה והמאווררים לא פעלו.