כדי להפיק זמן מדוד מייצג לאלמנט עבודה, יש לבצע מספר תצפיות גדול מספיק כך שהממוצע הסטטיסטי של תצפיות אלו יהיה בעל האמינות הדרושה וברמת הדיוק הרצויה.
חקר זמן אקראי (חקר זמן רציף).
שיטה לחקר כלל מרכיבי תהליך העבודה תוך תיעוד אלמנטים קבועים ואקראיים המתרחשים בזמן ביצוע החקר.
השיטה משמשת למדידת עבודה לא מחזורית בה האלמנטים המבוצעים אינם קבועים.
בניגוד לחקר זמן מחזורי, האלמנטים הנמדדים לא יוגדרו מראש לפני תחילת ביצוע החקר.
רצף האלמנטים הדרוש לביצוע פעולה מוגדרת ייחשב כמחזור העבודה.
דגימת עבודה.
שיטה למציאת אחוז/הסתברות להתרחשות פעילות באמצעות דגימות בזק של הפעילות.
השיטה מאפשרת הסקת מסקנות על ביצוע אלמנטי עבודה מתוך תצפיות על מדגם רגעים ללא צורך בצפייה רציפה בתהליך העבודה.
שימוש בשיטה זו יעשה כאשר אין סדר קבוע לעבודה הנחקרת ו/או כאשר נדרש למצוא פרמטרים כלליים (עומס, נצילות וכו').
קיימים 2 סוגים של דגימת עבודה:
גולבוהור דוידוב
אגודה ישראלית למען יהודי אתיופיה
אגודת יהודי אתיופיה (AEJ) היא ארגון בישראל הרשום כמוסד ללא כוונות רווח (מלכ"ר). האגודה פועלת בקידום ושינוי מדיניות משרדי הממשלה ביחס ליוצאי אתיופיה בחברה הישראלית. הארגון עוסק בשנוי תפיסה בקרב קובעי המדיניות, אמצעי התקשורת, המגזר הציבורי ודעת הקהל הישראלית. האגודה פועלת לשינוי המדיניות הקיימת במספר תחומים מרכזיים: חינוך, השכלה גבוהה, תעסוקה, דיור ורווחה. הארגון הוקם בשנת 1994 על ידי בוגרי האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה שקמה ב-1974 ופוזרה ב-1993.
דרכי פעולה.
האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה אינה מקבלת תמיכות ממשרדי הממשלה, זאת כדי לשמור על יכולת הביקורת הבלתי תלויה שלה, ולכן מתקיימת על כספי תורמים בלבד.
חינוך.
תלמידים מקרב יוצאי אתיופיה מתמודדים עם אתגרים וחסמים בתוך מערכת החינוך, בעיקר עקב היעדר תשתית ארגונית שבכוחה לממש את יכולותיהם. עניין זה מסביר, במידה רבה, את אחוזי הנשירה הגבוהים של אותם תלמידים ואת הידרדרותם של רבים להתנהגות שלילית וביצוע עבירות פליליות. על כן הארגון משקיע משאבים רבים לקידום התחומים הבאים:
תעסוקה.
בהחשב בעובדה שיוצאי אתיופיה הגיעו מתרבות שבה דפוסי העבודה שונים מאלה שבישראל, רובם חסרים את האמצעים הדרושים למימוש הפוטנציאל שלהם בשוק העבודה הישראלי. האמצעים העיקריים הם רכישת ידע מקצועי והשכלה, והשתלבות תעסוקתית המאפשרת חיים בכבוד והשתלבות תרבותית וחברתית. יעד זה רחוק עדיין מהגשמה, והארגון פועל בתחומים אלה כדי לממשו:
מענה פרטני.
בנוסף, פעיל הארגון גם במתן מענה לבעיות הנובעות מחיי היומיום. המענה הפרטני לפניות של יוצאי אתיופיה, דרוש במקרים שבהם הפונה ניצב חסר אונים מול הגורמים האמורים לתת לו שירות. חוסר האונים במקרים אלה, נובע מכך שרבים מיוצאי אתיופיה חסרים את הידע הנחוץ למימוש זכויותיהם החוקיות או אינם שולטים בשפה העברית. בד בבד הארגון פועל להעצמת פעילות המונהגת על ידי פעילים חברתיים, על ידי פעילות משותפת עם פעילים ביישובים, ועם מנהיגות סטודנטים לצד עידוד פיתוחה של מנהיגות בני נוער.
תוכניות שמפעיל הארגון.
מיזם כריזמה.
תוכנית "מיזם כריזמה" נועדה לקדם את גיבושן של קבוצות פעילים מתנדבים, הנמנים עם קהילת יוצאי אתיופיה, שישמשו כייצוג הקהילה. מעורבותם היא ברמה המוניציפלית, לשם קידום מעורבותם בכל הקשור לחיי קהילת יוצאי אתיופיה, ולקידום השתלבותם כאזרחים התורמים לחברה הישראלית. הארגון מציע עבור הפעילים הכשרה מקצועית וליווי במהלך פעילותם.
התובנה בסיסה של תוכנית זו היא שבכוחם של שינויים המתחוללים מלמטה - מתוך מעורבות פעילים מקומיים בחיי קהילתם - לקדם משמעותית את היות קהילת יוצאי אתיופיה נושאת באחריות לגורלה. הפעילים שנוטלים חלק ביוזמה מחויבים להביא הלכה למעשה את חלומם של יהודי אתיופיה - להתאחד עם אחיהם בישראל ולהיות שותפים מלאים בחברה הישראלית. מיזם כריזה מתאפשר הודות לתמיכת ארגון "ידידי יהדות אתיופיה".
אקדמאים בתנופה.
הארגון רואה את העובדה שרבים מבין האקדמאים יוצאי אתיופיה הם חסרי תעסוקה, כנובעת מחוסר ניסיון תעסוקתי, מיעוט קשרים והיכרות עם מעסיקים ואי הצלחה במבחני המיון למשרות אליהן הם מבקשים להתקבל. ב-2008 החל הארגון להפעיל תוכנית לקידום תעסוקתי לאקדמאים וסטודנטים העומדים בפני סיום לימודיהם יוצאי אתיופיה, תחת השם "אקדמאים בתנופה". במסגרת זו השתתפו כ–175 אקדמאים בסדנאות, בהן הוקנו להם כלים לחיפוש עבודה וכ–60 משתתפים קיבלו מלגות לשיפור הידע באנגלית עסקית.
ב-2009 פעלה התוכנית במתכונת מעודכנת, לפיה נעשו מהלכים לקשר בין המאפיינים, ציפיות ותכונותיו של האקדמאי לבין דרישות המשרה הספציפית המוצעת על ידי המעסיק. במתכונת זו מתאפשרת התאמה מקסימלית של המועמד לתפקיד, וכן נוצרת מחויבות יתירה אצל המעסיק להעסיק את המועמד יוצא אתיופיה. (יישום עקרון אפליה מתקנת).
יוזמות נוספות.
הארגון מפעיל מספר יזמות נוספות בקרב יוצאי אתיופיה:
ג'נרלי
אהוד שפרינצק
אהוד שפרינצק (21 באוגוסט 1940 – 8 בנובמבר 2002) היה פרופסור למדע המדינה באוניברסיטה העברית, דיקן ומייסד בית הספר "לאודר" לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה. עסק בטרוריזם, בפוליטיקה קיצונית, בימין הרדיקלי בישראל ועוד.
ביוגרפיה.
נולד בישראל למדהבה ולעמירם שפרינצק, בנו של יוסף שפרינצק, יושב ראש הראשון של הכנסת. את התואר הראשון והשני סיים באוניברסיטה העברית בירושלים, והשלים את הדוקטורט באוניברסיטת ייל בארצות הברית. נושא מחקרו היה "תנועות המחאה של הסטודנטים בארצות הברית ובצרפת בשנות ה-60". שפרינצק חקר בין היתר את ארגון הטרור האמריקני-שמאלני "מחתרת החזאים", שפעל בשנות ה-60 וה-70. בסוף שנות ה-90 ביצע שפרינצק מחקר שכלל סדרת ראיונות עם מחבלים פלסטינים שהיו כלואים בבתי כלא בישראל, במטרה לנסות ולבנות פרופיל של טרוריסטים.
שפרינצק לימד כפרופסור אורח באוניברסיטה האמריקנית בוושינגטון, באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת פרינסטון. הוא שימש כעמית בכיר במכון וודרו וילסון (WWS) לחוקרים בינלאומיים ובמכון השלום האמריקני. מאמריו הפובליציסטיים פורסמו בעיתונים בישראל וכן ב"ניו יורק טיימס", ב"וושינגטון פוסט", ב"הגרדיאן" הבריטי וב"די ולט" הגרמני. היה מיוזמי "כנס הרצליה השנתי למאזן החוסן והביטחון הלאומי של ישראל".
ספרו על עליית הימין הרדיקלי בישראל, בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, זכה בפרס מיכאל לנדאו לספר הטוב ביותר על ישראל ועל המזרח התיכון בתחום מדע המדינה ב-1992. ספרו האחרון מ-1998 "וקם איש על אחיו" (בהוצאת Free Press) סקר קיצוניות ואלימות פוליטית במדינת ישראל מאלטלנה ועד רצח רבין. הספר הגיע לגמר בתחרות "מועדון הספרים היהודי" בארצות הברית.
השאיר אחריו רעיה וארבעה ילדים. בנו דוד, הוא פרופסור וסגן דקאן הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב.
אי-לגליזם.
שפרינצק טבע בספרו "איש הישר בעיניו: אי לגליזם בחברה הישראלית" (1986) את המושג "אי-לגליזם", המבטא הלכי רוח נפוצים בישראל לפני ואחרי קום המדינה ועד היום. לפי הגדרתו של שפרינצק, אי-לגליזם היא תפיסה שאינה שוללת בהכרח את שלטון החוק והנובע ממנו, אולם היא איננה רואה בו ערך עליון כי אם צורת התנהגות שאפשר גם שלא לנהוג לפיה. אזרח הנוהג כך יאמץ גישה אינסטרומנטלית לחוק.
לטענת שפרינצק, בישראל נוצרה תרבות פוליטית המעודדת שימוש בכוח ואינה שוללת הפרות חוק, הגמשת גבולות החוק והתעלמות מכללים, אם כל אלה נעשים למען מטרות קולקטיביות הנחשבות נעלות. תרבות זו היא פרי של מסורת יהודית ארוכת-שנים המצווה "לסדר את הגויים", שהוצדקה כצורך קיומי בגלות. לדבריו היא התבטאה לפני קום המדינה בהערמה על שלטונות המנדט הבריטי (המתבטאת למשל בקונוטציות החיוביות של המושג "עלייה בלתי לגלית", וכן בפעולות המחתרות). נוסף לה החן ה"צברי"-פלמ"חניקי שהגדיר גנֵבה כ"סחיבה" אם נעשתה בשביל ה"חבר'ה". לטענת שפרינצק, חלחלה תרבות זו גם לאחר קום המדינה, ומקבלת תמיכה גם מגורמים בתוך הממסד הפוליטי. בשל כך מתקבלים אקטים של הפרות חוק ואלימות וכן פעילויות של קבוצות המערערות על עצם הדמוקרטיה בישראל, לעיתים קרובות, בהבנה ובסובלנות כלפיהם.
קבוצת ג'נרלי
אי-לגליזם
אי לגליזם
השושלות הדרומיות והצפוניות
תקופת השושלות הדרומיות והצפוניות (סינית: 南北朝; פיניין: Nán Běi Cháo) היא תקופה בתולדות סין שתחילתה בשנת 420 עם נפילתה הסופית של שושלת ג'ין המזרחית, וסיומה עם עליית שושלת סווי בשנת 589.
בתקופת אי-יציבות זו, בה סבלה סין ממלחמות פנימיות, הייתה סין מחולקת לשתי מדינות, צפונית ודרומית. עקב חילופי שלטון תכופים שלטו במהלך התקופה תשע שושלות נפרדות - חמש בצפון וארבע בדרום.
תקופה זו נחשבת גם לתקופת פריחה בתחומי האמנות והתרבות, תקופה של התפתחויות טכנולוגיות ושל התפשטות זרם המהאיאנה הבודהיסטי ושל הטאואיזם. בתקופה זו הבודהיזם הסיני התחיל להתגבש ולסגל לעצמו מאפיינים ייחודיים, ביניהם - הפגודה הסינית, שמקורה בסטופות ובמסורות בודהיסטיות, ומטרתה הייתה הגנה על טקסטים בודהיסטיים קדושים.
במהלך תקופה זו התרחש תהליך מואץ של סיניזציה בקרב קבוצות לא-סיניות (מהגרים בצפון ובני שבטים ילידיים לא-סיניים בדרום). בנוסף, הייתה הגירה מצפון לדרום סין.
זוהי גם התקופה שבה התפתחה
תרבות.
על אף הפיצול והתהפוכות בסין, התאפיינה תקופה זו יותר מכל בפריחה תרבותית ואמנותית. הייתה זו תקופה של התפתחות בתחומי המתמטיקה, הקרטוגרפיה, האסטרונומיה והרפואה, ובמקביל בתחומי הקליגרפיה, הציור, השירה והמוזיקה.