בהמשך הנהיג פלגיוס מרד נוצרי שהורכב בעיקר מאסטורים מקומיים נגד שלטונם של המורים המוסלמים, אשר פעלו במטרה להביא להמרת דתם של הנוצרים בחצי האי לידי דת האסלאם. המרד כשל ופלגיוס נתפס בידי הרשויות המוסלמיות ובהמשך נשלח למאסר ונכלא בקורדובה (חבל אנדלוסיה; דרום חצי האי האיברי). בשנת 717 הצליח פלגיוס לחמוק מן המאסר ולשוב חזרה לחבל אסטוריה, שם שב להנהיג מרד עממי נוסף נגד המשטר המוסלמי. לאחר שבמהלך מספר חודשים הצליחו המורדים הנוצרים לכבוש שטחים באסטוריה וצלחו בהדיפת תקיפותיהם של המורים המוסלמים, הוכתר פלגיוס למלך על ממלכת אסטוריאס הנוצרית החדשה בידי המורדים וקיבל תמיכה נרחבת מן האוכלוסייה העממית הנרחבת הממלכתי החדשה, שכן היווה גורם הנהגתי נגד הכפייה הדתית. עם הקמתה של הממלכה החדשה, פלגיוס קבע את העיר קנגס דה אוניס להיות לו לבירה.
בשנת 722 הוצאה לפועל פלישה מורית נוספת שנועדה להפיל את ממלכת אסטוריה. הכוחות הפולשים פגשו בצבאו של פלגיוס במהלך קרב קובאדונגה, שהיה ניצחון מכריע לממלכת אסטוריאס. ניצחון זה היה הגדול ביותר בהישגיו הצבאיים של המלך פלגיוס והביא לתחילת הקריאה להשיב את חצי האי האיברי לשלטון נוצרי מלא ולהפלת הממשל המוסלמי, מכאן שהקרב על קובאדונגה נחשב מבחינה היסטורית לניצחון המחונן שהחל את הרקונקיסטה. לאחר הקרב התפרשה ממלכת אסטוריאס על חבלי אסטוריאס, גליסיה, קנטבריה, חבל הבסקים, לה ריוחה וצפון קסטיליה ולאון. המשך שלטונו של פלגיוס על ממלכת אסטוריאס לא נודע באירועים מכוננים נוספים והיה די רגוע ביחס לאיכות עם השכנים המוסלמים מדרום. בשנת 737 נפטר המלך פלגיוס ובנו שהיה ליורשו הוכתר בתור פאבילה, מלך אסטוריאס.
מורשת.
המקורות אודות חייו של פלגיוס מקורם בעיקר מרישומי הכנסייה הקתולית אשר עירבבו את חייו עם מיתוסים אגדיים שנועדו להאדיר את מורשתו ותדמיתו ההיסטורית. בתוך כרוניקת אלבלדנסה מתואר קרב קובאדונגה ומה נכתב כי: "ההשגחה העליונה הביאה אלינו את מלך אסטוריאס" (המקור בלטינית: "Regnum Asturorum divina providencia exoritur"), דבר שהוסיף לדמות האגדית של פלביוס. עקב מורשת רישומים אגדית זאת, רוב המידע אודות חייו של פלגיוס נתון בספק בנוגע לאמינותו. כמו כן, רוב הכתבים נכתבו במהלך תקופת שלטון ממלכת אסטוריאס בתקופת יורשיו של פלגיוס, דבר המחזק את הטענה האפשרית כי הדברים נכתבו תחת השגחתם של המלכים האסטוראים, שפעלו להאדיר את תדמיתם ההיסטורית.
מיס תבל 1986
מיס תבל 1986 הייתה תחרות מיס תבל ה-35 במספר, התחרות נערכה בפנמה סיטי.
77 מתמודדות לקחו חלק בתחרות.
הזוכה הייתה מיס ונצואלה שמלכתחילה הייתה אחת המועמדות האהובות על העיתונאים שסיקרו את התחרות.
ג'סטין פאסק
ג'סטין פאסק (בספרדית: Justine Pasek; נולדה ב-27 באוגוסט 1979) היא דוגמנית פנמית.
ביוגרפיה.
פאסק נולדה בחרקוב לאם פנמית ואב פולני, לאחר מכן משפחתה עברה מאוקראינה לפולין ואחרי כן השתקעו בפנמה, ב-1996 השתתפה בתחרות דוגמנות ובעקבות זאת היא החלה לעבוד כדוגמנית ולקחה חלק במספר הפקות לטלוויזיה.
ב-2001 זכתה בתחרות היופי הלאומית של פנמה (Señorita Panamá) וזכתה במקום הראשון, בעקבות זאת היא ייצגה את פנמה במיס תבל 2002 והייתה לסגנית הראשונה.
ארבעה חודשים לאחר מכן מיס תבל אוקסנה פדורובה הודחה מתוארה והיא החלה לכהן כמיס תבל, היא הסגנית הראשונה בהיסטוריה שלבסוף זכתה בתפקיד זה, כמיס תבל היא ביקרה במספר מדינות ועבדה בין היתר עם ארגון הבריאות "Global Health Council".
לאחר מכן המשיכה בדוגמנות ודיגמנה בין היתר לכריסטיאן דיור.
ב-2010 התמודדה במשחק הטלוויזיוני "Minute To Win It" בפרק מיוחד בו לקחו חלק מספר מלכות יופי.
ב-2014 לקחה חלק בסרט התיעודי "The Milky Way".
ב-2016 החלה לשמש כאחת מהבעלים של תחרות מיס פנמה והצהירה כי שמה לה למטרה לתת גישה שונה לתחרות.
ב-2009 התחתנה עם איש העסקים האנגלי דניאל יואלסון.
הספרייה הציבורית של סן מרקו
ספריית סן מרקו
All Good Things (Come to an End)
(בעברית: כל הדברים הטובים (מגיעים לקיצם)) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית נלי פורטדו, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, "Loose". השיר יצא לאור ב-17 בנובמבר 2006, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר הפך לאחד מהלהיטים המצליחים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 וכבש עשרות פסגות מצעדים, כמו אירופה הוט 100, ומצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי נלי פורטדו, טימבלנד, כריס מרטין ודנג'ה והופק על ידי טימבלנד ודנג'ה גם כן. השיר יצא כסינגל שלישי באירופה ורביעי באוסטרליה, אך לא יצא בארצות הברית, ולמרות זאת נכנס לבילבורד הוט 100. בגרסה המקורית של השיר, כריס מרטין היה חלק מקולות הרקע שלו, אולם לאור בקשת חברת התקליטים שלו הקולות הוסרו מהגרסה הסופית.
כמה שנים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-55 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של שיר צולם בפוארטו ריקו ובוים על ידי גבריאל קוס וישראל לוגו. הוא צולם במהלך צילומי הקליפ של "Say It Right", שיצא באותה העת כסינגל השלישי מתוך האלבום באמריקה הצפונית. כמו כן, מציג הקליפ של "" את פורטדו בסצנות עם בן זוגה בחוף הים.
נכון למרץ 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-65 מיליון צפיות.
פנטומס (סרט, 1964)
פנטומס (בצרפתית: Fantômas) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1964, בכיכובו של ז'אן מארה כנבל-העל פנטומאס, נגד דמותו של לואי דה פינס בתפקיד הקומיסר פול ג'וב. בסרט ג'וב חובר לעיתונאי פנדור, אותו גילם גם מארה, בניסיון לתפוס את פנטומאס אך אף פעם לא ממש הצליח. זו הייתה התשובה הצרפתית לזיכיון ג'יימס בונד שסחף את העולם בערך באותה תקופה. זהו הסרט הראשון בטרילוגיה. הסרט זכה להצלחה רבה באירופה, ברית המועצות וביפן. הטון הכללי של הסרטים קליל יותר מהרומנים המקוריים אודות פנטומאס. הקומיסר ג'וב, בגילומו של לואי דה פונס, הפך לדמות קומית, בשונה מעמיתו הספרותי.
עלילה.
פנטומס הוא איש בעל תחפושות רבות. הוא משתמש באיפור כנשק. הוא יכול להתחזות לכל אחד ומשתמש במערך מסכות ויכול ליצור בלבול אינסופי תוך שינוי מתמיד של מראהו.
בפרק הראשון של הסדרה הוא לא מרוצה מפנדור, בשל ראיון פיקטיבי שהעיתונאי כתב עליו. הוא מתנקם בכך שחוטף את פאנדור ומאיים להרוג אותו. לאחר מכן הוא משתמש בכישורי האיפור האדירים שלו כדי לבצע פשע מרהיב כשהוא מחופש לפנדור. כאשר הקומיסר ג'וב מצטרף למרדף, כמו זיקית פנטומס מבצע מיד פשע וחובש מסכה בה הוא נראה כמו ג'וב. בסופו של דבר ג'וב וחברתו של פנדור, הלן, עולים על עקבות הפושע הראשי, אך כל זה ללא הועיל מאחר שאיש אלף המסכות לבסוף בורח.
אוגדה (יישוב)
היישוב אוגדה היה מושב עובדים של תנועת המושבים בחבל ימית שבצפון חצי האי סיני. המושב הוקם בשטח חולי סמוך לצומת רפיח, כשישה קילומטרים ממערב לקו הגבול הבינלאומי (הקו הירוק) שבין מדינת ישראל למצרים וכעשרה קילומטרים מדרום לחוף הים, במקום שבו הוקמה בהמשך העיר ימית.
המושב נקרא על שם אוגדת הפלדה (אוגדה 84) שהייתה אוגדה צה"לית שלחמה במלחמת ששת הימים בצפון סיני בפיקודו של אלוף ישראל טל.
המושב פונה ונהרס במסגרת פינוי חצי האי סיני והשבתו לידי המצרים כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים.
ליד המושב נמצאו מרבצי גז טבעי אשר הופקו בקידוח "שדות".
הקמת היישוב והאכלוס.
אוגדה היה המושב השלישי שעלה על הקרקע בחבל ימית, בדצמבר 1975, לאחר שדות ונתיב העשרה. שש-עשרה המשפחות הראשונות שהתיישבו במקום הורכבו מיוצאי קיבוצים, מושבים, ש"גויסו" באמצעות מודעות בעיתונות מטעם תנועת המושבים, להתיישב במושב.
ב-31 ביוני 1975 עלו חמש משפחות למרכז הגושי אבשלום שליד שדות. משפחות אלה היו המייסדים שיועדו להקים את מושב אוגדה. רעיון ההקמה הועלה בתנועת המושבים ששאפו ליישב ביישובים רבים את פיתחת שלום. בסוף אוגוסט 1975 הצטרפו עוד 3 משפחות.
אוגדה הייתה בראשיתה מושבוץ (מושב קיבוץ), החברים עבדו במשותף, גידלו עגבניות בתי זכוכית במושב שדה ניצן כהכשרה לקראת העלייה לאוגדה. חלק מהבחורים עבדו בחולות אוגדה וגידלו 60 דונם תפוחי אדמה ובצל. בשלב המושבוץ כל משפחה קבלה מהסוכנות היהודית דמי מחייה חודשיים, על סך 1,000 לירות.
ב-31 בינואר 1975 משרד השיכון פרסם את הפרוגרמה להקמת מושב אוגדה על בסיס תקציב 1975. הפרוגרמה כללה:
באוקטובר 1975 משרד השיכון העביר למע"צ את כל האישורים והתקציב לסלילת הכבישים הפנימיים ביישוב וחיבורו לכביש היציאה ממושב שדות.
כבר בדצמבר 1975 מבלי להמתין לאישורי הביטחון הנדרשים, עלתה הקבוצה ליישב את מושב אוגדה כשמצטרפים אליה 7 משפחות נוספות (סך הכול 16 משפחות). אלה הם משפחות "המייסדים".
תוך חצי שנה הוקמו בתי הצמיחה מזכוכית למתיישבים. המשפחות החלו לגדל עגבניות ב-2 דונם בתי צמיחה מזכוכית, בעבודה עצמית. במקביל נבנה בכניסה למושב בית אריזה מרכזי בהשקעה גדולה למיון ואריזת העגבניות שהיו מיועדות לייצוא.
ביולי 1976 עלה גל המתיישבים השני – שכלל 15 משפחות. כל מתיישב חדש קיבל דונם אחד של בית צמיחה וממנו אמורה הייתה המשפחה להתקיים. בשנת 1977 עלה הגל השלישי שכלל 16 משפחות שהצטרפו לאוגדה.
בשנת 1977 אמצעי הייצור הוגדלו פעם נוספת לכולם, מבנה המשק המשפחתי כלל בחלקה א' שליד הבית 2 דונם בתי זכוכית, דונם בית רשת ודונם בית פלסטיק לגידול פרחים. בנוסף המתיישבים החלו לעבד ולגדל גם בשטחים פתוחים שמחוץ לגדר המושב והתחילו להעסיק עובדים שכירים.
במאי 1980 התקבל אישור להגדיל את המושב בעוד 12 מבני מגורים ו-3 מקלטים.