לאחר נטישת הרדוקסיון החלו המבנים שבו להתפורר, וצמחייה החלה לכסותם. עבודות שיקום ראשונות החלו ב-1925, והן נמשכות מאז לסירוגין. כיום אין במקום אף מבנה שעומד על תלו בשלמותו, אך ניתן להבחין בשרידיהם של מספר מבנים, בהם הכנסייה, בית הכמרים, בית הספר, מספר בתי מגורים וחומת בית הקברות. תכנונה של הכנסייה, שנבנתה בסגנון הבארוק, מיוחס לאדריכל הישועי ג'אן בטיסטה פרימולי, שבנה גם מבנים בבואנוס איירס ובקורדובה.
ב-1983 הכריז אונסק"ו על סאו מיגל דאס מיסואס כאתר מורשת עולמית. שנה מאוחר יותר הוכרזו ארבעה שרידי רדוקסיונים נוספים בארגנטינה, והחמישה מהווים יחדיו אתר מורשת עולמית אחד.
בסמוך לשרידי המיסיון הוקמה ב-1988 עיירה הנושאת אף היא את השם סאו מיגל דאס מיסואס. בשנת 2008 התגוררו בה כ-7,600 תושבים. בעיירה מוזיאון המכיל ממצאים משרידי הרדוקסיון.
לאטס ליטאי
ליטה לטבית
לטס
לָאטְס (בלטבית: Lats) היה ההילך החוקי של לטביה מאז עצמאותהּ ב-1991 ועד ל-2013. בשנות עצמאותהּ בין השנים 1918–1940 היה הלטס מטבעהּ הלאומי החל משנת 1922. ב-1 בינואר 2014, הלטס הוחלף באירו כהילך החוקי של לטביה, עם הצטרפותה לגוש האירו.
הלטס הראשון: 1922–1940.
הלטס הלטבי הונפק לראשונה בשנת 1922, כאשר התאוששה לטביה מהמשבר הכלכלי שפקד את אירופה כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה. הלטס החליף את הרובל הלטבי שהונפק ב-1919 בשער המרה של לטס אחד ל-50 רובל.
השימוש בלטס נפסק עם פלישת ברית המועצות ללטביה ב-1940 והנהגת השימוש ברובל הרוסי.
הלטס השני: 1993–2013.
הלטס הונהג שנית כהליך לטבי רשמי ב-1993 עם הכרזת העצמאות הלטבית.
אנציקלופדיה אוניברסל מיקרונט
אליפות העולם בשחייה 1998
אליפות העולם השמינית בשחייה נערכה בפעם השנייה בפרת', אוסטרליה לאחר 7 שנים, ב-8 בינואר - 17 בינואר 1998. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, ובנוסף התקיימה תחרות שחייה במים פתוחים. בתחרות השתתפו 1371 ספורטאים, מ-121 מדינות.
האליפות החלה בשערורייה, לאחר שספורטאים מסין נשלחו חזרה לארצם עקב חומרים אסורים שנימצאו אצלם כבר בשדה התעופה של פרת'.
ארצות הברית () ניצחה באליפות עם 16 מדליות זהב ו-30 בסך הכל. רוסיה () סיימה שנייה עם 11 מדליות זהב (10 מדליות זהב שצברה רוסיה הגיעו מקפיצות למים, שחייה צורנית ושחייה במים פתוחים) ו-16 בסך הכל. אוסטרליה () סיימה שלישית עם 7 מדליות זהב, כולן בשחייה (סיימה במקום השני בשחייה) ובסך הכל צברה 24 מדליות.
שחייה.
השחייניות הבולטות.
ג'ני תומפסון (), זכתה ב-5 מדליות (4 זהב כולל המשחים היוקרתיים ל-100 מטר חופשי ול-100 מטר פרפר ו-2 כסף), אמי ואן דיקן (), זכתה ב-3 מדליות זהב, קירסטי קואל () זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף), ליאה לאבלס () זכתה ב-2 מדליות זהב. יאן צ'ן ( סין) זכתה ב-3 מדליות (2 זהב 1 כסף). ברוק בנט () זכתה ב-3 מדליות (1 זהב, 2 כסף), סוזי אוניל () זכתה ב-4 מדליות (1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד) ודאגמר האסה () זכתה ב-3 מדליות (1 זהב, 1 כסף ו-1 ארד).
השחיינים הבולטים.
מייקל קלים (), זכה ב-7 מדליות, 4 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. בנוסף, בלטו השחיינים לני קרייזלברג (), זכה ב-3 מדליות (2 זהב, 1 כסף), גרנט האקט (), 3 מדליות (2 זהב 1 כסף) ואיאן ת'ורפ (), השחיין הצעיר ביותר בהיסטוריה של אליפויות העולם שזכה במדליית זהב, בגיל 15 ו-3 חודשים, 3 מדליות (2 זהב 1 כסף). מרסל ואודה () זכה ב-3 מדליות (1 זהב ו-2 כסף), אלכסנדר פופוב () זכה ב-3 מדליות (1 זהב ב-100 מטר חופשי, 1 כסף ו-1 ארד), קורט גרוט (), זכה אף הוא ב-3 מדליות, (1 זהב, 1 כסף ו-1 ארד).
שיאי עולם.
באליפות זו, לראשונה, לא נקבע אף שיא עולם, אך נקבעו 8 שיאי תחרות חדשים (3 לנשים ו-5 לגברים) במשחי הגמר.
ישראל באליפות העולם בשחייה.
שחייה.
3 שחיינים יצגו את ישראל באליפות. איתן אורבך סיים במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר גב, יואב ברוק סיים במקום ה-15 במשחה ל-50 מטר חופשי ומיקי חליקה סיים במקום ה-13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
קופולה
קרמיין קופולה
קרמיין ולנטינו קופולה (באנגלית: Carmine Valentino Coppola; 11 ביוני 1910 – 26 באפריל 1991) היה מוזיקאי אמריקאי שעסק בהלחנה לסרטים. שיתוף הפעולה האמנותי שלו עם בנו, במאי הקולנוע פרנסיס פורד קופולה, זכה להצלחה רבה, והביא את קופולה לזכייה בפרס האוסקר.
ביוגרפיה.
קופולה נולד בניו יורק, וגילה כישרון מוזיקלי שהביא לקבלתו לבית הספר היוקרתי ג'וליארד, שם למד נגינה בחליל. לאחר מכן השלים את לימודי המוזיקה בבית הספר למוזיקה במנהטן. במהלך שנות ה-30 ושנות ה-40 שימש כחלילן בתזמורות רדיו שונות, ביניהן התזמורת של רשת השידור NBC (שעיקר פעולתה היה אז הפעלת תחנת רדיו) עליה ניצח ארתורו טוסקניני. באמצע שנות ה-50 עזב את הנגינה על מנת להיות למלחין ומנצח. בתחילה עבד כמנצח בתזמורות בברודוויי, ולאחר מכן החל לעבוד עם בנו, הבמאי פרנסיס פורד קופולה.
שיתוף הפעולה האמנותי ביניהם הביא ליצירת מוזיקה לסרטים כשלושת סרטי "הסנדק", "אפוקליפסה עכשיו" וההקרנה המחודשת של האפוס "נפוליאון" של אבל גאנס, שנוצר בשנת 1927, והוקרן מחדש ביזמת פרנסיס פורד קופולה בשנת 1980. על המוזיקה לסרט "הסנדק 2" (1974) זכה בפרס האוסקר בשיתוף עם המלחין נינו רוטה. על המוזיקה לסרט "הסנדק 3" (1989) היה מועמד לפרס האוסקר.
משפחה.
קופולה נישא לאיטליה קופולה, בתו של המוזיקאי יליד איטליה פרנצ'סקו פנינו. נישואי הזוג נמשכו עד מותו של קופולה ב-1991. רבים מצאצאי הזוג זכו להצלחה בתחום הקולנוע, ומשפחת קופולה, לצד משפחתו של ג'ון יוסטון, הן המשפחות היחידות שבהן שלושה דורות שונים במשפחה זכו בפרס האוסקר. קופולה הוא אביהם של הבמאי פרנסיס פורד קופולה והשחקנית טליה שייר. בן נוסף של קופולה הוא חוקר הספרות אוגוסט קופולה. בין ילדיו של אוגוסט קופולה נמצאים השחקנים ניקולס קייג' ומארק קופולה, והבמאי כריסטופר קופולה. בין ילדיו של פרנסיס פורד קופולה נמצא המפיק ג'אנקרלו קופולה, והבמאים רומן קופולה וסופיה קופולה, ובין ילדיה של טליה שייר נמצאים השחקן ג'ייסון שוורצמן והצלם ג'ון שוורצמן.
ניקולה זיגיץ'
דטוליט
דטוליט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) של בורון, סידן, והידרוקסיל, השייך לקבוצת המינרלים "קבוצת הגדוליניט" (הקרויה לעיתים גם קבוצת הדטוליט על שם המינרל או קבוצת הדטוליט/גדוליניט).
תכונות.
נוסחת המבנה הכימי של דטוליט היא (CaBSiO4(OH. קבוצת הגדוליניט, אליה משתייך הדטוליט, היא קבוצה של מינרלים המאופיינים במבנה המשלב יריעות הבנויות מארבעונים של סיליקה (Sio4) ושל בוראט (B(O,OH)4), כשבין היריעות מחברים קטיונים מתכתיים. הקטיון במקרה של הדטוליט הוא סידן. בוטריוליט הוא סוג של דטוליט שגבישיו בצורת אשכול ענבים (באנגלית botryoidal, ומכאן מקור השם).
הדטוליט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "P21/c". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=9.66, b=7.64Å, c=4.83Å, וגודל זווית β הוא 90.15°.
הדטוליט מופיע בטבע בדרך כלל כגרגירים של גבישים בלתי מפותחים בתוך מסת אם או כחומר הדומה לחרסינה שבורה, וגם במקבצים דמויי פקעת באורך של עד שנים עשר סנטימטרים. הגבישים פריזמתיים דקים באורך של עד שנים עשר סנטימטרים המסתיימים במבנה מורכב ומרובה פאות. הדטוליט נשבר באופן בלתי שווה עד דמוי קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 2.9.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הדטוליט נע בין 1.626 ל-1.67. גבישי הדטוליט שקופים עד שקופים למחצה, וצבעם הוא בדרך כלל חום, אדמדם, צהוב, ירוק בהיר, לבן או חסר צבע. חלק מדגימות המינרל פלואורסצנטיות בגוון כחול בקרינת על סגול, בהקרנה באורכי גל קצרים בלבד.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1806 ליד העיירה ארנדל (Arendal) במחוז מזרח אגדר בנורווגיה. מקור נוסף היה סלעי הדיאבז של עמק הנהר קונטיקט בארצות הברית. מקור שם המינרל מיוונית "דטישיי" שפירוש "לחלק" משום שהמקבצים הגרגריים התפוררו בקלות.
שימושים.
השימוש העיקרי הוא כמינרל במכירה לאספנים. לעיתים רחוקות (כמו למשל מהמרבצים הצבעוניים שבמדינת מישיגן) נעשה בו שימוש באבן לקישוט וכאבן חן משנית.
מקור ותפוצה.
הדטוליט מצוי בדרך כלל כמינרל משני בסלעי יסוד מאפיים כשלעיתים קרובות הוא ממלא יחד עם קלציט וזאוליטים וֶסִיקוּלוֹת (חללים קטנים) בסלעי בזלת, כמו כן בגאודות בטוף, סלעי סקארן שמקורם באבן גיר שעברה התמרה, בספרנטיניטים, ובשיסטים.
הדטוליט הוא מינרל נפוץ. מקומות בהם ניתן למצוא דטוליט כוללים את העיירה ארנדל (Arendal) במחוז מזרח אגדר (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), וצפונית לפיורד הארדנגפיורד שבנורווגיה; במרבצי הנחושת של אזור ימת סופיריור במדינת מישיגן, שבהם הדטוליט מופיע כגרגירים דקים כשעליו פסי צבע הנובעים מהכללת נחושת או מינרלים נלווים בשלבים המאוחרים של השקעה הידרותרמית, וכן באתר המינרלים של פרנקלין בניו ג'רזי, ובמחצבת רונקארי (Roncari) באיסט גראנבי (East Granby), מחוז הארטפורד (Hartford) בקונטיקט שבארצות הברית; בהר סנט-אילר שבפרובינציית קוויבק שבקנדה; בהרי הרץ בגרמניה; ממכרה הנחושת איוואטו במחוז מיאזקי ביפן; ומצ'רקס (Charcas) במדינת סן לואיס פוטוסי (San Luis Potosí) במקסיקו, שם נתגלו גבישים גדולים במיוחד.
רישיון נהיגה בינלאומי
סדום (פירושונים)
לאו מסי
חיל הים הסורי