מ־1985 קלי פעלה למען טיבט והעלתה, לראשונה, לדיון בבונדסטאג את הנושא ביחד עם הרברט רושה . היא לא קיבלה את אדישותן של הדמוקרטיות המערביות כלפי טיבט. הפעלה במיוחד למען טיבט, משום שהאמינה כי בהנהגת הדלאי לאמה, טיבט יכולה להיות אומה המתאפיינת באורח חיים בר-קיימא ומאוזן מבחינה רוחנית.
מחאה חוץ ממסדית.
לצד הפעילות בפוליטיקה הממוסדת, קלי הובילה גם אירועי מחאה רבי משתתפים. ב-1981 היא הייתה מבין המארגנים של הפגנת מחאה נגד החימוש הגרעיני ובעד השלום בבון, בה השתתפו כ־300,000 איש. זו הייתה הפגנה הגדולה ביותר בגרמניה עד אז. ההפגנה אורגנה על ידי אות הכפרה והשלום ו-30 ארגונים נוספים. קלי הייתה אחת הדוברות בהפגנה. ב-1983 היא ארגנה אירוע שלקח השראה ממשפטי נירנברג והקיימה בעיר משפט ציבורי נגד השימוש בנשק גרעיני. באותה השנה, זוכה פרס נובל, היינריך בל, הוביל יחד עם קלי שרשרת אנושית לאורך מאה קילומטר משטוטגרט לנוי-אולם כמחאה על ההתחמשות הגרעינית בעולם.
רציחתה.
בשנת 1992 נורתה פטרה קלי בבון בזמן שישנה לצד בן זוגה, גרט בסטיאן, חבר מפלגת הירוקים, שהתאבד לאחר מכן. החלו חיפושים אחרי קלי ובסטיאן אחרי שמספר שבועות לא הצליחו ליצור איתם קשר. סבתה של קלי ואשתו של בסטיאן פנו למשטרה. גופתה נמצאה ב-19 באוקטובר, ותאריך פטירתה נקבע ל-1 באוקטובר. ישנן שתי תאוריות על המניע של בסטיאן לרצח וההתאבדות. הראשונה קשורה למערכת היחסים ביניהם. האפשרות השנייה נוגעת לעברו של בסטיאן, שחשש מחשיפת מידע על יחסיו עם גורמים מזרח-גרמניים.
קלי נקברה ליד וירצבורג בצפון בוואריה.
דניאל אסייג
דניאל אסייג (נולד ב-12 במרץ 1993) הוא סטנדאפיסט, זמר, תסריטאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד באילת בשם דין אסייג. אביו הוא הקומיקאי שלום אסייג. הוריו התגרשו כשהיה בן חצי שנה. עד גיל 12 גדל דניאל אסייג בטירת כרמל אצל סבו וסבתו, לאחר שאמו דבי עברה לחיות באנגליה. מגיל 12 חזר לחיות עם אביו, ואת שנות התיכון עשה בבית הספר עירוני י"ד בתל אביב.
בילדותו השתתף בתפקיד אורח בפרק הסיום של סדרת הדרמה "המשאית", בסצנה קצרה לצד אביו.
בנעוריו החל לקיים הופעות סטנדאפ, חלקן לצד אביו. בשנים 2010–2011 הופיע מספר פעמים בהופעות אורח בתוכנית "צחוק מעבודה".
בשנת 2013 החל להופיע בסדרה הקומית "שנות ה-80", המבוססת על קורותיה של משפחת אביו בטירת כרמל בשנות ה-80. בסדרה מגלם את דמותו של אביו, שלום אסייג בנעוריו, תפקיד אותו הוא מגלם לאורך חמש עונות הסדרה.
אסייג נמנה גם עם מגישי התוכנית של רשת "חופרים למיליון", יחד עם טום קשתי ושי-לי שינדלר, אשר ליוותה את שידור העונה השלישית של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון".
בשנת 2014 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים+", בה התוודה על נסיונותיו לחידוש הקשר עם אמו, שעמה לא היה בקשר במשך שנים.
בשנת 2017 הוציא סינגל בשם "מתחיל הקיץ" יחד עם עדי אלון וגל מלכה.
בשנת 2018 השתתף בגרסה הישראלית של התכנית "שרוטים", ששודרה ב-MTV ישראל ובהוט קומדי סנטרל.
בשנת 2019 שימש לראשונה כתסריטאי וכתב חמישה פרקים מתוך העונה החמישית של "שנות ה-80".
בפברואר 2022 חזר לגלם את דמותו של שלום אסייג בסדרה "שנות ה-90", סדרת ההמשך ל-"שנות ה-80", בה הוא גם משמש כתסריטאי הראשי.
חיים אישיים.
אסייג אב לבן מנישואיו הראשונים בשם אושר שנולד ב-2011. בפברואר 2018 נישא בשנית ליניר בן שושן וביולי אותה השנה נולדה בתם המשותפת ליאן.
מתגורר כיום בתל אביב.
כובען
כובען הוא אדם העוסק בהכנת כובעים או פרטי לבוש אחרים המשמשים ל.
היסטוריה.
כובעים אותם יוצרים כובענים נמכרים כיום לנשים, גברים וילדים, אם כי המונח כובען נפוץ יותר לכובעי נשים. בעבר מכרו כובענים בחנויותיהם כובעים שייצרו או ייבאו, לצד פריטי לבוש נוספים כגון חולצות, גלימות ועוד. תיעוד ראשון של מקצוע זה קיים עוד מהמאה ה-16.
קיימים סוגים שונים של כובעים אותם ייצרו כובענים לאורך ההיסטוריה, ששימשו למצבים ואירועים שונים. למשל, הכובעים אותם ייצרו נועדו להיות חלק מחליפה או ממדים צבאיים, או שנועדו להצביע על מעמד חברתי מסוים. דוגמאות לכובעים אותם ייצרו היו למשל כובע צילינדר לגברים, כובע קאובוי, וכובע קוקטייל כלבוש ערב לנשים.
הכובען בתרבות.
במחזה הסאטירי הדרקון של המחזאי הסובייטי יבגני שוורץ משנת 1944, כובען ייצר למען האביר לאנסלוט מצנפת שהחובש אותה נהפך לרואה ובלתי נראה.
אנדרו לי פוטס גילם את תפקיד הכובען במיני סדרת טלוויזיה "אליס" בשנת 2009.
כובענים ביצירותיו של לואיס קרול.
הסופר הבריטי, לואיס קרול, הציג את דמות הכובען בחלק מיצירותיו.
הכובען הידוע ביותר ביצירותיו הוא "הכובען המטורף", דמות המופיעה בספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת קרול. הדמות מופיעה בפרק 7 בספר שבו מתוארת "מסיבת התה המטורפת". כמו כן דמותו של הכובען מופיעה בספר ההמשך "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם". על פי המסופר, גיבורת הספר אליס מצאה את הכובען המטורף, הארנביב (המכונה גם ארנב ניסן או ארנב האביב) ונמנמן ישנוני בעיצומה של מסיבת תה אבסורדית. סביב לשולחן התנהלה שיחה מוזרה, עד שלבסוף אליס החליטה לעזוב את המקום, תוך שהיא מכריזה "זוהי מסיבת־התה המטופשת ביותר שהייתי בה בימי!".
בבלדה ההומוריסטית, ציד הסנרק (מסכת ייסורים בשמונה צירים), מאת קרול, הארוכה ביותר מבין הבלדות שלו ואחת מיצירות האיגיון החשובות ביותר, מסופר על קבוצת הרפתקנים שיוצאים לצוד סנרק - יצור אגדי שטבעו לא ברור. הכובען הוא חלק מהחבורה שהתארגנה למטרת ציד סנרק.
כובענים בישראל.
חייקל פלמן, ממייסדי תל אביב, היה כובען במקצועו. לאחר שהחליט להפסיק להתקיים על כספי החלוקה, למד את מקצוע הכובענות ועבר להתגורר בנווה שלום. פלמן היה מבין מייסדי בית הכנסת הגדול. הוא נפטר בשנת 1912.
במוזיאון אוצרות בחומה מוצגות חנויות שונות של בעלי מלאכה, ביניהן חנות של כובען על כלי עבודתו המקוריים.
יעל כהן פתחה סוכנות לעיצוב כובעים ומלמדת בקורס כובענות.
אזור תעשייה משגב
היפוקון
לאקדמון (מיתולוגיה)
לאקדיימון
קרלוס מריגלה
קרלוס מריגלה (בפורטוגזית: Carlos Marighella; 5 בדצמבר 1911, סלוודור, באהיה - 4 בנובמבר 1969, סאו פאולו) היה מהפכן, פעיל מפלגתי וסופר ברזילאי בעל דעות מרקסיסטיות, אשר כתב, בין השאר, אודות גרילה עירונית. מריגלה נהרג במארב משטרתי בסאו פאולו.
ביוגרפיה.
קרלוס מריגלה נולד לאב ממעמד הפועלים, שהיגר לברזיל מאיטליה, ולאם צאצאית למשפחת עבדים שמוצאה משבטי ההאוסה שבמערב אפריקה. בשנת 1932 הוא נעצר לראשונה לאחר שכתב שיר בקורת על גורמים בממסד של באהיה.
המפלגה הקומוניסטית הברזילאית.
בשנת 1934 מריגלה עזב את לימודיו בהנדסה אזרחית והצטרף לשורות המפלגה הקומוניסטית. בנוסף, הוא עזב את באהיה ועבר לריו דה ז'ניירו, שם עסק בארגונה-מחדש של המפלגה. כיוון שנרדף על ידי השלטונות, מריגלה, כמו יתר חברי המפלגה, ירד למחתרת. בשנת 1936, בעת שלטונו הרודני של ז'טוליו ורגאס, אשר נטה לימין, הוא נעצר שוב בשל חתרנות. הפעם ישב בכלא כשנה, במהלכה עבר חקירות בעינויים. לבסוף הוא שוחרר בלא שהוגש נגדו כתב אישום. ב-1939 הוא נאסר שוב, ושוחרר רק ב-1945, כאשר תהליך דמוקרטיזציה שעברה ברזיל באותה עת, הביא בכנפיו שחרור של אסירים פוליטיים. ב-1946 מריגלה נבחר כנציג באהיה של המפלגה הקומוניסטית בקונגרס הלאומי הפדרלי, אך ב-1948 נאלץ לוותר על כסאו, עת שינוי האקלים הפוליטי השיב את המפלגה למחתרת. במהלך כהונתו בקונגרס הלאומי הוא נאם פעמים רבות, כמעט בכל ישיבה.
מריגלה מילא כמה תפקידים בהנהגת המפלגה, וב-1954-1953 הוא ביקר בסין העממית, להזמנת המפלגה הקומוניסטית המקומית, כדי ללמוד על המהפכה הקומוניסטית בסין. במאי 1964, לאחר שבברזיל התרחשה הפיכה צבאית, מריגלה נורה ונעצר על ידי המשטרה הפוליטית, וב-1965 הוא שוחרר. ב-1966 הוא ויתר על מקומו בהנהגה הארצית של המפלגה, עדות לקרע שנתגלע בינו לבין הארגון, ממנו הורחק ב-1968. באוגוסט 1967 השתתף, בניגוד לעמדת המפלגה, בוועידה של מהפכנים בקובה שקראה לשימוש בטרור ברחבי דרום אמריקה. בפברואר 1968 מריגלה יסד את ארגון הגרילה 'הפעולה לשחרור לאומי' (Ação Libertadora Nacional - ALN).
הארגון אותו יסד חטף בספטמבר 1969 את השגריר האמריקני צ'ארלס בורק אלבריק (Elbrick), תוך שיתוף פעולה עם ארגון גרילה אחר: 'התנועה המהפכנית של השמונה באוקטובר' (Movimento Revolucionário 8 de Outubro — MR8). בנוסף, הארגון ערך מספר מעשי שוד וכן פעולות חטיפה אחרות. אחד המשתתפים בחטיפת השגריר סיפר בחקירתו על שני נזירים שיש להם קשר עם מריגלה. המשטרה עצרה אותם והביאה אותם לשתף פעולה בלכידת מריגלה. הם קבעו פגישה עם מריגלה בסאו פאולו וכשמריגלה הגיע הורו לו שוטרים חמושים שארבו לו, להיכנע. בקרב יריות שהתפתח נהרג מריגלה, אחד משומרי ראשו, שוטרת ועובר אורח. מותו של מריגלה הביאה להחלשת הטרור בברזיל, אך לא להיעלמותו.
'גרילה עירונית'.