פאוקשטיס היה מורה בבית ספר יסודי לפני שהצטרף למסדר הסלזיאני של דון בוסקו (Salesians of Don Bosco) וקיבל השכלה באיטליה. הוא הוסמך ככומר בשנת 1935, עבד בויטנאיי, סלדוטישקיס וקובנה. במהלך מלחמת העולם השנייה עזר ליהודים בזיוף מסמכים ובמציאת מקומות מסתור. לאחר המלחמה נעצר על ידי ה-NKVD הסובייטי ונידון לעשר שנים בגולאג. הוא חזר לליטא בשנת 1956.
ביוגרפיה.
פאוקשטיס נולד בקורינה שבאזור קזלו רודה. הוא היה הילד התשיעי במשפחה. הוא למד בבית ספר יסודי בלקצ'יאיי ובגימנסיה בקובנה. הוא קיבל תעודת מורה והחל ללמד בשנת 1911. בשנת 1918 סיים קורסים למורים בקובנה ולימד בבתי ספר יסודיים בשבדיסקיאיי. בשנת 1925 התוודע למסדר הסלזיאני של דון בוסקו והצטרף אליו. יחד עם אחיו יוזאס (Juozas) ושמונה ליטאים אחרים נסע לאיטליה. לאחר שנתיים הוא החל בתקופת חניכות (Novitiate) ובשנת 1928 התקבל למסדר. לאחר מכן למד פילוסופיה בטורינו. בשנת 1929 פרסם דרמה של שש מערכות, "Sūnus vėjavaikis" (הבן האובד), במריאמפולה. לאחר סיום הלימודים בילה שנה בבורגומנרו ושנתיים בטורינו, שם עזר בעריכת פרסום סלזיאני. בשנים 1931–1935 למד תאולוגיה במוסד להכשרה לימודית דתית של המסדר הסלזיאני בטורינו והוסמך ככומר ביולי 1935.
פאוקשטיס חזר לליטא בשנת 1937 והפך למנהל המרכז של המסדר הסלזיאני בויטנאיי (Vytėnai). במקביל לימד שפה וספרות ליטאית בבית הספר הסלזיאני. לאחר מכן הוצב במקומות שונים בליטא. הוא היה רקטור של כנסיית סנט מיכאל המלאך, בקובנה, בשנים 1940–1942, ודיקן כנסיית השילוש הקדוש בקובנה בשנים 1942–1946. הוא זייף תעודות לידה ותיעוד טבילה ליהודים מגטו קובנה, במיוחד לילדים. הוא עזר לכ-120 ילדים יהודים. הוא הסתיר כ-25 מבוגרים בכנסייה או במשרדו עד שנמצא להם מקום בטוח יותר עם חקלאים בסובאלקיה. במכתב משנת 1963 נזכר פאוקשטיס כי הסתתר מהגסטפו בשלוש הזדמנויות והעריך כי הוציא 6,000 או 7,000 רייכסמארקים בסיוע ל-200 יהודים. הוא נעזר באחיו יוזאס שהוכר גם הוא כחסיד אומות העולם. מאמצי ההצלה שלו תוארו על ידי הירש אושרוביץ' ב-"ספר השחור".
באוגוסט 1946 נעצר פאוקשטיס על ידי ה-NKVD, הואשם בסיוע לפרטיזנים הליטאיים האנטי-סובייטים, ונשלח למחנות גולאג למשך עשר שנים. עבודה פיזית קשה, כולל במגרסת אבנים בבניית כבישים, פגעה בבריאותו. הוא חזר מאומסק לליטא באפריל 1956 ושימש לזמן קצר בתפקיד דתי באליטוס. לאחר שנשא דרשה שנחשבה אנטי-סובייטית, נאלץ להסתתר. הוא הפך לכומר בסימנה בשנת 1964. הוא נפטר בדצמבר 1966 בקובנה ונקבר בסוטקאי (Sutkai). הוא הוכר לאחר מותו כחסיד אומות העולם בשנת 1977 וזכה בצלב מציל החיים הליטאי (Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius) בשנת 1999.
המקומון
המקומון (או רשת המקומון) היא רשת של עיתוני מקומון חינמיים היוצאים אחת לשבוע.
כיום יוצאות כ-4 גרסאות שונות על פי אזורי תפוצה שונים: תל אביב, רמת גן-גבעתיים, פתח תקווה ובאר שבע.
על פי נתוני הרשת, המקומונים אשר פרוסים בדיוור ישיר (כלומר בתאי הדואר) הם בעלי תפוצה של 260,000 עותקים לערך בשבוע.
במקומונים של רשת המקומון קיים לוח מוביל הכולל: מודעות דרושים, נדל"ן, עסקים, מכירה ושירותים, רכב ועוד.
מודעות הלוח המתפרסמות ברשת המקומון הן מקומיות וארציות.
רשימת המקומונים של הרשת.
המקומון תל אביב.
המקומון מופץ ב–85,000 עותקים בהפצה רוויה בתיבות דואר ובנקודות מכירה מרכזיות ברחבי העיר.
המקומון ת"א מוביל בעיר באחוזי החשיפה ונמדד כעיתון המקומי הנקרא ביותר בקרב תושבי תל אביב –יפו (על פי כל סקרי TGI לאורך השנים האחרונות).
המקומון מופץ למעלה מ-10 שנים לתיבות הדואר כבר בבוקר יום חמישי בשבוע.
המקומון ר"ג גבעתיים.
המקומון מופץ ב–70,000 עותקים בהפצה רוויה בתיבות דואר ובנקודות מכירה מרכזיות ברחבי העיר.
המקומון ר"ג-גבעתיים מוביל בעיר באחוזי החשיפה ונחשב לעיתון המוביל כבר למעלה מ -15 שנה.
על פי כל סקרי TGI לאורך השנים האחרונות, העיתון מוביל בחשיפה ביחס של 1:4 על פני כל עיתון אחר.
המקומון מופץ בבוקר יום חמישי בשבוע.
המקומון פתח-תקווה.
המקומון מופץ ב–55,000 עותקים בהפצה רוויה בתיבות דואר, ובנקודות מכירה מרכזיות ברחבי העיר.
המקומון פתח-תקוה מוביל בעיר באחוזי החשיפה ונחשב לעיתון המוביל כבר למעלה מ -14 שנה.
על פי כל סקרי TGI לאורך השנים האחרונות, נתוני החשיפה של המקומון פתח-תקווה הם כמעט כפולים מכל עיתון אחר.
המקומון מופץ במהלך יום רביעי בשבוע לאורך שעות אחה"צ.
שבע" באר-שבע.
המקומון "שבע" מופץ ב–45,000 עותקים בהפצה רוויה בתיבות דואר, ובנקודות מכירה מרכזיות ברחבי העיר כמו גם ביישובים סביב (עומר, מיתר, להבים).
המקומון "שבע" הוא המקומון הוותיק בבאר שבע ומהווה מקור מידע מקומי כבר למעלה מ-40 שנה.
הוא מופץ בבוקר יום חמישי בשבוע.
Winter Journey
Little Things (פירושונים)
צ'אנזי
צ'אנזי או טיאנזי הוא כלי מיתר, כלי פריטה, סוג של לאוטה בעל שלושה מיתרים שמקורו ברפובליקת טובאן. הוא כלי זהה כמעט לחלוטין לשודרגה (Shudraga) ה, מזכיר במראהו את הבנג'ו ארוך-צוואר, תיבת התהודה שלו עשויה מעטפת עור (עז או נחש) בצורת עיגול, דמוי תוף, המחושק בגוף עץ בצורת לב או כליות. צוואר הכלי, המחובר לגוף העץ, עשוי מעץ אורן ואורכו מגיע לכ־660 מ"מ.
היסטורית הכלי מעורפלת למדי, אך קיים בסיס סביר להניח שהוא גילגולו של ה (Sanxian) הסיני שהגיע למונגוליה בתקופת שושלת צ'ינג ששלטה באזור החל מ־1644. בצורתו ובמספר המיתרים הוא מזכיר גם את ה מאוקינווה שביפן.
בטובאן הכלי משמש בעיקר ככלי ליווי לביצועי יחיד של שירת גרון. קונגאר-אול בוריסוביץ' אונדר היה זמר גרון טובאני (סובייטי, רוסי), מפורסם שניגן גם בצ'אנזי.
עיצוב ומבנה.
דגמים מסוימים מיוצרים עם , אחרים ללא שריגים כלל, או רק שריגים מצוירים על לוח האצבעות ומהווים קישוט. שני פתחי צליל קטנים מעטרים את תיבת התהודה (ברוב הכלים, אך לא בכולם), לצד קישוטי צבע. לעיתים קרובות, קצה צוואר הכלי, מעל לראש היתדות (מנגנון הכוונון), מעוטר בגילוף ראש סוס (נפוץ מאוד בכלים ברחבי מונגוליה). צלילו מזכיר את צלילי הבלוז המערביים, לא מאוד רחוקים מצלילי הבנג'ו וקרובים לגיטרה האקוסטית, הוא מייצר צליל חזק יותר מהדושפולור. הצ'אנזי נפוץ בכל מרכז אסיה.
כוונון ומיתרים.
על הצ'אנזי מנגנים בפריטה באמצעות האגודל והאצבע, או במפרט, בתנועות מעלה ומטה על פני המיתרים - (בדרך כלל פורטים רק על המיתר הראשון באגודל, שאר המיתרים רק מזמזמים על מנת ללוות את שירת הצלילים העיליים.
בדומה לכוונון הדושפולור, גם את שלושת המיתרים (מיתרי המשי המסורתיים הוחלפו במיתרי גיטרה מניילון) של הצ'אנזי מכוונים באמצעות (דומים לאלו של הגיטרה הקלאסית) חדשניים. יתדות הכוונון הארוכים במיוחד, אותן ניתן למצוא בחלק מהכלים, נועדו לקישוט בלבד.
שלושת מיתרי הגיטרה, עוברים מעל גשר רפוי למדי, הממוקם מעל לעור התוף, אל תפס מיתרים עשוי מעץ, שנקשר בחבל לתפס יתד בתחתית מסגרת גוף העץ.
מיתרי הצ'אנזי עשויים ניילון וניתן לכוונם ל-F2, C3, F3 או D2, A2, D3, אוC2, G2, C3; סדר הכוונון מהמיתר העליון לתחתון. בין המיתר העליון והאמצעי - חמישית, בין מיתר האמצעי לתחתון - רבע, לכן, בין המיתר עליון והתחתון ישנה אוקטבה.
The Ocean (פירושונים)
הסופרליג
ביג מק
ביג מק (בלועזית: Big Mac) הוא המבורגר של רשת המזון המהיר הבינלאומית מקדונלד'ס. נמכר לראשונה בפיטסבורג ב-1967 ובכלל ארצות הברית ב-1968. זהו אחד ממוצרי הדגל של החברה.
היסטוריה.
הביג מק נוצר על ידי ג'ים דליגטי, זכיין של ריי קרוק שהפעיל כמה מסעדות באזור פיטסבורג. הוא הומצא במטבח הזכיינית הראשונה של מקדונלד'ס של דיגליטי, הממוקמת בכביש מקנייט בעיירת רוס שבפרברים.
לביג מק היו שני שמות קודמים, שלא הצליחו: "האריסטוקרט", שם שקשה היה לבטא והצרכנים לא הבינו, וה"המבורגר הכחול". השם השלישי, ביג מק, נוצר על ידי אסתר גליקשטיין רוז, מזכירת פרסום בת 21, שעבדה במטה של מקדונלד'ס באוק ברוק, אילינוי.
הביג מק עלה $0.45 (שווה ערך ל-3.45 דולר בשנת 2019) במסעדת יוניטאון פנסילבניה של דיגליטי ב-1967. הוא תוכנן להתחרות בהמבורגר ביג בוי של מסעדות ביג בוי. הביג מק התגלה כפופולרי והתווסף לתפריט של המסעדות בזיכיון בארצות הברית בשנת 1968.
מוצר.
הביג מק מורכב משתי קציצות בקר 1.6 oz (45.4 גרם), "רוטב מיוחד" (גרסה של רוטב אלף האיים), חסה, גבינה, חמוצים ובצל, מוגשים יחד בלחמניית שומשום תלת-חלקית. ב-1 באוקטובר 2018, מקדונלד'ס הודיעה כי תסיר את כל החומרים המשמרים, חומרי טעם וצבע מלאכותיים מהביג מק.
הביג מק ידוע ברחבי העולם ומשמש לעיתים קרובות כסמל של הקפיטליזם והדקדנס האמריקאי. האקונומיסט השתמש בו כנקודת התייחסות להשוואת יוקר המחיה במדינות שונות - מדד ביג מק - מכיוון שהוא זמין באופן נרחב ומאפשר השוואה בין שווקים. אינדקס זה מכונה "Burgernomics".
רוטב מיוחד.
השם זכה לפופולריות בקמפיין פרסומי מ-1974 ובו רשימת המרכיבים בביג מק: "שתי קציצות בקר, רוטב מיוחד, חסה, גבינה, מלפפון חמוץ, בצל - על לחמניית שומשום."
רוטב ביג מק מועבר לסניפי מקדונלד'ס במיכל אטום, מוגש באמצעות "אקדח רוטב" מכויל לכמות מוגדרת בכל לחיצה
בשנת 2012, שף ההנהלה של מקדונלד'ס, דן קולדרוט, פרסם סרטון יוטיוב שחשף את מתכון הרוטב המיוחד. הרוטב מורכב ממיונז שנרכש בחנות, תבשיל חמוצים מתוק וחרדל צהוב שהוקצף יחד עם חומץ, אבקת שום, אבקת בצל ופפריקה.
בשנת 2018, מקדונלד'ס חידשה את הרוטב המיוחד על ידי הסרת אשלגן סורבט, סודיום בנזואט וסידן דיסודיום EDTA.
אריזה.