התוכנית הסמיכה את נשיא ארצות הברית לשלוח כוחות מזוינים לעזרתה של כל מדינה במזרח התיכון שתבקש את עזרת ארצות הברית כנגד הקומוניזם הבינלאומי (כלומר שתרצה להתגונן מפני מדינה בה שולט הקומוניזם), אך הייתה כלכלית בעיקרה (היקפה היה תמיכה לפיתוח במזרח התיכון בסכומים של 200 מיליון דולר בשנה) ולמעשה חידשה את דוקטרינת טרומן, שמטרתה הייתה למנוע התפשטות השפעה של ברית המועצות וזאת על ידי תמיכה כלכלית וערבות צבאית.
התוכנית לא כללה סעיף של התערבות צבאית למען ישראל, ככל הנראה כדי לא לסכל את חתימתן של מדינות האזור על התוכנית. עם זאת, הצהיר אייזנהאור כי ישראל היא עובדה קיימת שאין לערער על קיומה. ישראל הצטרפה לתוכנית זו, על אף התנגדויות פנימיות מתוך חשש שהדבר יפגע ביחסי ישראל עם ברית המועצות.
מיד עם פרסום התוכנית, הודיעו מדינות "הברית הנגדית" (ברית נגדית לברית בגדאד) - מצרים, סוריה וסעודיה על כך שהן מתנגדות לדוקטרינה זו וכי יש להניח למדינות האזור לשמור על עצמאותן בלי התערבות חיצונית. פרסום דוקטרינת אייזנהאואר דחף את סוריה לאיחוד עם מצרים. מיד אחרי פרסום הדוקטרינה נסע שוכרי אל-קוותלי למצרים, הצהיר על רצונו לאיחוד בין סוריה למצרים ומינה משלחת למשא ומתן על האיחוד. משא ומתן שיצר את הרפובליקה הערבית המאוחדת.
לבנון אימצה את הדוקטרינה כבר במרץ 1957 וכמיל שמעון פנה בבקשת עזרה ביולי 1957. ארצות הברית שלחה את אוניות הצי השישי לחופי לבנון והחיילים האמריקאים נשארו שם כשנה.
משה רוסנק
משה רוסנק (י"ז באייר ה'תרפ"ד - כ"א בתמוז ה'תשס"ו; 21 במאי 1924 – 17 ביולי 2006) היה מפקד הרובע היהודי במלחמת העצמאות. יקיר ירושלים לשנת 2005.
ביוגרפיה.
משה רוסנק נולד בשנת 1924 בקושיצה (אז בצ'כוסלובקיה, כיום בסלובקיה), למשפחה דתית וציונית. סבו, יהושע רוסנק, שימש כציר בקונגרס הציוני. לאביו של רוסנק היה בית חרושת למגבעות, ואמו הייתה עקרת בית. בצעירותו היה חבר בתנועת בני עקיבא בעירו. כשהיה בן 9 עלו אביו ושני אחיו הגדולים לארץ ישראל, באופן בלתי לגאלי. רוסנק הצטרף אליהם יחד עם אמו, אחיו הצעיר ואחותו כעבור שנה.
משפחת רוסנק שינתה את שם המשפחה ל"לוי" כדי להתחמק מהשלטונות הבריטיים בארץ ישראל. המשפחה התגוררה בדירת חדר בשכונת בית ישראל בירושלים, ופתחה חנות מגבעות. רוסנק למד בתלמוד תורה מזרחי בעיר. בשנת 1938, נפטר אביו של משה מלוקמיה.
בגיל 15 הצטרף רוסנק לתנועת הנוער הציונית-דתית "ברית החשמונאים". מגיל 17 עבד בעבודות מזדמנות ובהמשך החל לעבוד בבנק למשך מספר שנים. בתקופה זו הצטרף לאצ"ל, ועבר קורסים והכשרות שונות. בהמשך עבר ללח"י, מסיבות אידאולוגיות, ולאחר תקופה מסוימת קיבל תפקיד פיקודי. כינויו המחתרתי היה "אברם". בשנת 1945 התגייס להגנה ועבר קורס מפקדי מחלקות, אותו סיים ב-29 בנובמבר 1947, ביום החלטת החלוקה, ויום לפני פרוץ מלחמת העצמאות.
מפקד העיר העתיקה בתש"ח.
בתחילת מלחמת העצמאות נשלח לפקד על מחלקת חי"ש ברובע היהודי בירושלים. במרץ 1948 החליף את אברהם הלפרין בתפקידו כמפקד הרובע, ונערך עם לוחמיו להגנה על הרובע מפני תקיפות הלגיון הערבי. ב-28 במאי, לאחר תקופה של מצור ולחימה מתמשכת ברובע, ובסיומו של קרב קשה, חתם רוסנק יחד עם ההנהגה האזרחית על הסכם הכניעה, ויצא לשבי הירדני. לאחר מספר חודשים שוחרר מהשבי.
בשנת 2005 הוענק לרוסנק תואר יקיר ירושלים. בנימוקי הוועדה נכתב כי הפרס מוענק לרוסנק
משה רוסנק נפטר בכ"א בתמוז ה'תשס"ו (2006) ונטמן בהר הזיתים בסמוך לקבר האחים לחללי הרובע היהודי ושל לוחמי העיר העתיקה במלחמת העצמאות.
בינואר 2010 החליטה וועדת השמות העירונית בירושלים על קריאת כיכר החורבה ברובע היהודי שבעיר העתיקה על שמו של משה רוסנק.
נורברט נחום קריסטיאנפולר
נורברט נחום קריסטיאנפולר (21 בספטמבר 1920 - 8 במאי 2017) היה פיזיקאי ישראלי, ופרופסור אמריטוס לפיזיקה
באוניברסיטת תל אביב
ביוגרפיה.
נחום נולד בבאדן שבאוסטריה ב-21 בספטמבר 1920 לאידה לבית ביגלאיזן ולרב ד"ר אלכסנדר קריסטיאנפולר, חוקר תלמוד. בשנת 1938 סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הממשלתית בווינה ובאותה שנה עלה לארץ ישראל. בין השנים 1942 ל-1944 השתתף במחקר שנערך על ידי הצבא הבריטי במחלקה לפיזיקה באוניברסיטה העברית. בין השנים 1944 ל-1957 לימד פיזיקה, כימיה ומתמטיקה בתיכון בתל אביב. בשנת 1946 הוענק לו תואר שני מהאוניברסיטה העברית בפיזיקה, כימיה ומתמטיקה ובשנת 1960 סיים דוקטורט. בשנת 1957 החל ללמד באוניברסיטה העברית. ובשנת 1960 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב ובשנת 1972 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1981 לפרופסור מן המניין. בשנת 1988 יצא לגמלאות. חוקר ופרופסור אורח במספר מוסדות אקדמיים בחו"ל, בהם באוניברסיטת פרינסטון (1969), אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (1973-1974) ואוניברסיטת אוקספורד (1979-1980).
היה נשוי לברכה לבית פריד ואב לשלושה בנים.
נפטר בגיל 96 ב-8 במאי 2017 בירושלים.
ידיד לחינוך
ידיד לחינוך היא עמותה שנוסדה בשנת 2007 ועוסקת בהפעלת גמלאים מתנדבים במערכת החינוך בישראל.
מייסדי העמותה הם דינה בנקלר, נמרוד אקרמן ומשה רביב, אשר שימש גם כיושב ראש הוועד המנהל שלה עד ספטמבר 2021. יושבת ראש העמותה היא לאה רוזנברג, ומנכ"ל העמותה הוא אורי פרג.
פעילות העמותה.
העמותה מגייסת ומפעילה גמלאים לפעילות כ"תומכי חינוך והוראה", במטרה לסייע למערכת החינוך ולתרום לאיכות חייו ולרווחתו של הגמלאי. בכל יישוב שבו מתקיימת פעילות של ידיד לחינוך, מרכז את הפעילות גמלאי, מתנדב מהמקום, לרוב בעל ניסיון משמעותי במערכת החינוך.
המתנדבים בבית הספר, שאינם באים בהכרח מעולם ההוראה, לוקחים על עצמם לתרום מזמנם לתלמידים ולמורים בבתי הספר, לפחות יום לימודים בשבוע. המתנדבים משולבים בבתי הספר בהתאם לתחום התעניינותם וכישוריהם ובתאום עם הנהלת בית הספר והרכז היישובי ופועלים לצד המורים, אך לא במקומם. הם פועלים בתחום הלימודי, בתחום ההעשרה ובתחום התמיכה האישית, והפעילות מתבצעת במסגרת פרטנית וקבוצתית, בתוך הכיתה ומחוצה לה, בזמנים ובמקומות, שסוכמו עם הנהלת בית הספר.
הגמלאים עוברים תהליכי קליטה מסודרים, מקבלים הדרכה והפעילות מלווה בהערכה מקצועית שוטפת. הניסיון מלמד שעצם נוכחותם של מבוגרים מנוסים בכיתה מסייעת בשיפור האווירה ותורמת לכל המעורבים במעשה החינוכי בתוך בית הספר.
פעילות ידיד לחינוך מובילה לשתי מטרות משמעותיות נוספות: עידוד ערך ההתנדבות והטמעת עמדות חיוביות וכבוד למבוגר בחברה.
בידיד לחינוך דואגים להשמה נכונה ומיטבית של המתנדבים בבתי הספר ומלווים את הפעילות לאורך כל השנה.
כחלק ממודל הפעילות של ידיד לחינוך מושם דגש על הפיתוח המקצועי של המתנדבים וציודם בכלים פדגוגיים להרחבת הידע ולשיפור האפקטיביות. במסגרת השתייכותם לקבוצת מתנדבי ידיד לחינוך היישובית המתנדבים זוכים ליהנות מתוכנית למידה והעשרה שנתית הנערכת מחוץ לשעות ההתנדבות בבתי הספר.
בידיד לחינוך פעילים אלפי גמלאים מתנדבים במאות בתי ספר, בעשרות רשויות מקומיות מעכו וקריית שמונה בצפון ועד באר שבע בדרום, בהיקף תרומה שנתי של מאות אלפי שעות של גמלאי ותלמיד. מערכת החינוך זקוקה לידידים. המורות והמורים עושים ויעשו כמיטב יכולתם, אך ניסיון החיים והידע המקצועי של גמלאי ישראל - אסור שילך לאיבוד.
המתנדבים, לפי כישוריהם, מלווים וחונכים בתחומים הבאים:
הערכות ידיד לחינוך בימי הקורונה.
בתקופת הקורונה נמנעה הגעת המתנדבים לבתי הספר, והעמותה נערכה לאפשר למתנדבים הוראה מרחוק. בתקופה הזו גם החלו להתקיים השתלמויות למאות מתנדבים בשימוש בזום ובמתן כלים טכנולוגיים, בקבוצות או ביחידים.
במקביל מקיימת העמותה קמפוס דיגיטלי לחיזוק והעשרת קהילת המתנדבים באמצעות סדרות של הרצאות בזום, כמו: ישראל במזה"ת המשתנה; אורח חיים בריא; חוסן קהילתי.
בתקופת הקורונה הוטמעו יכולות טכנולוגיות של למידה מרחוק והעמותה החלה להיערך להמשך פעילות גם במצבי חירום.
מיזמים נוספים.
ידיד טלפוני.
מיזם שבא כחלק מתוכנית "שערים" שמטרתה היא חיזוק השפה העברית הדבורה בקרב תלמידי כתות יב במגזר הערבי, כדי להקל על השתלבותם בלימודים במוסדות החינוך הגבוהים בארץ. המיזם מאפשר למתנדבים לשוחח בעברית עם תלמידים באמצעות הטלפון או באמצעות תוכנת הזום בנושאים שונים, ומתקיים בשיתוף עם הפיקוח על לימודי העברית בחינוך הערבי והבדואי במשרד החינוך.
Start Talking.
המיזם מתקיים בשיתוף עם הפיקוח על הוראת האנגלית במשרד החינוך, מאפשר למתנדבים, שאנגלית היא שפת האם שלהם, לנהל שיחות עם תלמידים ולאפשר להם לתרגל את השפה הדבורה. המיזם החל כתיגבור לתלמידים לקראת בחינות הבגרות והתרחב לתמידי כתות ו׳, לחטיבת הביניים ולחטיבה העליונה.
האיגוד לפרשנות התלמוד
האיגוד לפרשנות התלמוד הוא עמותה שהוקמה בשנת 1993 במטרה להוציא לאור סדרת פירושים על התלמוד הבבלי המבוססים על מחקר מדעי ביחד עם פרשנות מסורתית-דתית.
אודות.
העמותה הוקמה בשנת 1993 על ידי פרופ' שמא יהודה פרידמן מהמחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן. בשנותיה הראשונות עסקה בהקמת התשתית המחקרית הדרושה להוצאת הספרים ולצורך כך הקימה צוות מחקר וכתיבה שעוסק בכתיבת הפירוש.
בשנת תשס"ב יצא לאור הספר "חמש סוגיות", ששימש דוגמה לפירושים שהיו אמורים לצאת לאור בהמשך. בספר פורסמו פירושים על חמש סוגיות מן התלמוד הבבלי, מאת חוקרים שונים, מתוך הספרים שעתידים היו לראות אור. לאחר מכן החלו לצאת הפירושים, ועד שנת 2021 יצאו לאור תשעה ספרים נוספים, המכילים פירוש לעשרה פרקים מן התלמוד.