הרלג'ק ייסד את קרן "הבאר של ראיין", ארגון ללא כוונות רווח, קנדי רשום, בשנת 2001 כדי לבנות באפריקה ולחנך ילדים בנושא תברואה ומים בטוחים. לקרן שלוש דרכים לחנך את ילדי בית הספר בנושאי מים, תוכנית הנוער בפעולה, תוכנית המעורבים ותוכנית אתגר בית הספר.
מטרת הקרן התרחבה לבניית בארות בכל מקום בעולם. מיליוני דולרים לפרויקטים של מים ותברואה באפריקה, מרכז אמריקה ודרום אסיה. הקרן סיפקה מים נקיים ליותר מ-892,725 אנשים ב-16 מדינות מתפתחות, באמצעות 1,166 פרויקטים של מים ותברואה. יש לה שותפים בשנים עשר מדינות, כולל בורקינה פאסו, גאנה, קניה, אוגנדה, טוגו והאיטי כדי לזהות את הקהילות הזקוקות ביותר לפרויקט מים או תברואה. הוא עבד עם מועדוני רוטרי בפרויקטים של בארות. עד שנת 2015 השלימה הקרן 900 פרויקטים לטובת 824,038 אנשים. חלק מהפרויקטים נועדו לשימור מי גשמים במיכלים באזורים - כמו גואטמלה, האיטי והודו - שם זה היה הפתרון האופטימלי למים בטוחים. הבאר האלף נחפרה בסתיו 2015 בצפון אוגנדה, ברובע הסמוך לבאר הראשונה. בין תומכי הקרן ניתן למנות את מאט דיימון, אופרה ווינפרי, ג'יין גודול והנסיך צ'ארלס.
הרלג'ק הפך ביוני 2015 למנהל פרויקטים. הכשרתו בעבודה כללה סיורים לקניה, בורקינה פאסו ואוגנדה כדי להכשיר את המקומיים כיצד לשמור על בארותיהם. הוא גם נסע לברזיל, מקסיקו, קטר וארגנטינה - כדי לדבר על הקרן.
פרסים.
הרלג'ק קיבל את פרס עולם הילדים בשנת 2003, ופעם שנייה במונטאז' בוורלי הילס באפריל 2016 כזוכה בפרס הבוגרים. בשנת 2004 הוא מונה לעמית בקרן פול האריס. הרלג'ק הפך לגיבור מציל חיים על ידי "פרויקט הגיבור שלי" בסוף שנת 2010. הוא האדם הצעיר ביותר שקיבל אי פעם את אות מסדר אונטריו. כמו כן הוענקה לו מדליית נותן השירות המצטיין של קנדה, פרס הדוכס מאדינבורו, פרס וולף, ופרס נלסון מנדלה להומניטריות.
גל סברדרופ
במכניקת הזורמים, ובפרט באוקיינוגרפיה פיזיקלית, גלי סברדרופ, הם גלים הנובעים מאיזון של כוח הכבידה עם כוח קוריוליס. גלים אלה מתקיימים באוקיינוסים, מאחר שאורך הגל צריך להיות מסדר גודל של עשרות קילומטרים כדי שמספר רוסבי יהיה קטן מספיק וכוח קוריוליס יהיה משמעותי. הגלים נקראים גלי סברדרופ על שם האוקיינוגרף הנורווגי הרלד סברדרופ שאישר תצפיתית את קיומם בשנות העשרים של המאה ה-20. לעיתים נקראים הגלים גלי פואנקרה על שמו של אנרי פואנקרה שתיאר אותם מתמטית בסוף המאה ה-19.
תיאור מתמטי.
משוואות התנועה.
פיתוח משוואות התנועה של גלי סברדרופ זהה לפיתוח משוואות התנועה השולטים בגלי קלווין. ראשית, מניחים שהזרימה לא צמיגה ולא דחיסה. כדי שלכוח קוריוליס יהיה השפעה על תנועת המערכת, מספר רוסבי ומספר אקמן של המערכת צריכים להיות קטנים. דבר זה מחייב שהאורך האופייני במערכת יהיה גדול, ובפרט מהירות ההתקדמות של הגלים חייבת להיות נמוכה ואורך הגל של הגלים צריך להיות מסדר גודל של מספר קילומטרים, ולכן הזרימה יכולה להיות מטופלת כזרימה במים רדודים. עבור זרימה כזו איברים ריבועיים במשוואות התנועה יכולים להיות מוזנחים, ומשוואות התנועה מקבלות את הצורה הבאה:
משוואת הרצף:
כאשר formula_2 הוא העומק הממוצע, ו-formula_3 הוא העומק הרגעי בנקודה.
משוואת התנע בכיוון formula_4:
כאשר formula_6 היא הגרוויטציה, ו-formula_7 הוא פרמטר קוריוליס המקומי.
משוואת התנע בכיוון formula_8:
יחס הנפיצה ומהירות התקדמות הגל.
כעת ניתן לפתח את formula_10 ו-formula_3 לאופני פורייה שלהם formula_12 ולקבל את המשוואות:
formula_13
formula_14
formula_15
כדי לקבל פתרון לא טריוויאלי נדרש שהדטרמיננטה של מערכת המשוואות תתאפס ולכן formula_16. נסמן formula_17 ונקבל את יחס הנפיצה formula_18. זהו יחס נפיצה דומה ליחס הנפיצה המתקבל ממשוואת קליין-גורדון, והוא מלמד על תופעה דומה, לפיה אפילו הכנסה של גל בעל מספר גל נמוך עולה אנרגיה למערכת, בדומה לתופעה לפיה הכנסה של חלקיק מסיבי בעל תנע נמוך עולה אנרגיה למערכת.
מהירות הפאזה היא: formula_19 ומהירות החבורה היא: formula_20.
מקרי קצה.
גלים קצרים.
הגבול formula_21 הוא הגבול בו הגלים מתנהגים כגלים קצרים. בגבול זה, יחס הנפיצה המתקבל הוא formula_22 ותדירות קוריוליס מצטמצמת. גלים אלה מתנהגים כגלים עליהם אין השפעה כתוצאה מכוח קוריוליס, וניתן לראות זאת על ידי כך שבגבול זה האורך האופייני של המערכת קטן ולכן מספר רוסבי של המערכת גדול.
גלים ארוכים.
הגבול ההפוך בו formula_23 מוביל לכך ש-formula_24. כלומר התדירות של הגלים היא כתדירות קוריוליס ומהירות החבורה של הגלים מתאפסת. התנועה המתוארת על ידי גלים אלו לא כוללת שינוי בעומק כתלות במיקום, אלא רק מהירות התלויה בזמן: formula_25. חלקיקים הנכללים בתנועה כזו מסתובבים במעגל שרדיוסו formula_26 ותדירות הסיבוב שלו היא formula_27.
גלים חד כיווניים.
סוג מיוחד של גלים הוא גלים עבורם formula_28 (או באופן דומה formula_29). גלים אלו מקיימים:
formula_30
formula_31
formula_32
האפיון המיוחד של גל זה הוא שהגל מתקדם רק בכיוון formula_4 מייצר זרימה בכיוון formula_8.
תיאודור ליאופולד ולר
תיאודור ליאופולד ולר (בגרמנית: Theodor Leopold Weller; 29 במאי 1802 – 10 בדצמבר 1880) היה צייר ז'אנר גרמני ונציג מרכזי של אסכולת מינכן.
חיים.
הוא היה בנו השני של חבר המועצה, שרצה במקור שימשיך בקריירה משפטית, אך הוא הראה יכולת מוקדמת לציור ושאף להיות צייר.
בשנת 1818 החל את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, בהדרכתו של יוהאן פיטר פון לנגר. בעודו שם פגש את פטר פון קורנליוס, שנסיך הכתר לודוויג מבוואריה הביא לשם. עם זאת, ולר החליט שהוא מעוניין יותר בציור חיי היומיום וציור בטבע מאשר יצירת פנורמות מפוארות. את טכניקת הציור המפורטת והמוקפדת שלו הוא קיבל מפטר פון הס. הוא נסע לרומא בשנת 1825 עם חברו, צייר הנוף ארנסט פריז והתקבל לאקדמיה של סן לוקא. בעודו שם, טייל ברחבי איטליה והגיע עד נאפולי.
בשנת 1833 שב למנהיים. בשנת 1836 הוא התחתן עם בתו של איש עסקים ממוצא איטלקי ועבר למינכן. בין השנים 1839 עד 1848 הוא שב לאיטליה, ואז חזר למנהיים בשנת 1851, כאשר מונה למנהל האגודה לאמנות במנהיים ושימש כחבר הנהלה במשך עשרים ושלוש שנים, ובסופו של דבר הפך לאוצר. בתפקיד זה הכין קטלוג של עבודותיו, המפרט 124 פריטים.
הוא נפטר משבץ מוחי.
דרך האבנים הצהובות
דרך האבנים הצהובות (באנגלית: Yellow Brick Road; בתרגום חופשי, "דרך הלבנים הצהובות") היא דרך דמיונית המשמשת כחלק ניכר מהאירועים המרכזיים בספר "הקוסם מארץ עוץ" של הסופר ליימן פרנק באום, ובחלק מספרי ההמשך בסדרת ספרי עוץ, ביניהם "ארץ עוץ המופלאה" ו"נערת-הטלאים מעוץ".
הדרך הונצחה באלבומו של אלטון ג'ון משנת 1973, "Goodbye Yellow Brick Road".
הדרך.
הדרך מתוארת כשביל שאבניו צבועות בצהוב, כאשר לפי פרשנים מסוימים הדרך מסמלת שמחה ותקווה ולכן היא צבועה בצבע זה. ניכר שהדרך היא הדרך הראשית בארץ עוץ ונראה שמסלולה בנוי כך שהוא מגיע ליעד האולטימטיבי, "עיר הברקת", העיר הגדולה שבה גר הקוסם. בספר "נערת-הטלאים מעוץ", הלוקח חלק בסדרת ספרי עוץ, מתגלה כי ישנה עוד דרך אבנים צהובות שמובילה לעיר הברקת ונראה שדורותי גייל הלכה במסוכנת מבין השתיים.
על פי תאוריה של קוראי סדרת הספרים, לכל ארץ יש דרך אבנים שמובילה אל עיר הברקת, וההבדל בין הדרכים הוא הצבע שלהן. לתאוריה זו אין שום ביסוס בספרים עצמם, אבל בסדרת האנימה "הקוסם מארץ עוץ" היא מומשה, וכאשר דורותי הלכה לפגוש את הקוסמת מהדרום היא השתמשה בדרך האבנים האדומות.
דרכי אבנים צהובות אמיתיות.
ההערכה היא שהדרך שבהשראתה יצר באום את "דרך האבנים הצהובות" היא דרך כזאת שהייתה קיימת בעיר ניו יורק, סמוך לאקדמיה הצבאית שבה למד.
על פי אגדה מקומית, דרך האבנים הצהובה נגזרה מכביש מרוצף בלבנים צהובות ליד הולנד, מישיגן, שם שהה באום בקיץ.
העיר אית'קה שבמדינת ניו יורק, טוענת גם היא שהיא מהווה השראתו של פרנק באום. זאת מכיוון ששם הוא פגש את מי שהייתה בהמשך לאשתו, מוד גייג באום, בזמן שהיא למדה באוניברסיטת קורנל. באותה תקופה, סללו כבישים מקומיים באמצעות לבנים צהובות.
דרכי אבנים צהובות ניתן למצוא גם באברדין, דקוטה הדרומית; אלבני, ניו יורק; רוסוויל (מחוז בולטימור), מרילנד; מונטקלייר, ניו ג'רזי (פארקהרסט פלייס ודרך אפטרלו); ברונקסוויל, ניו יורק (בכבישים של פרסקוט ועמק); שיקגו, אילינוי; ליברל, קנזס; סדאן, צ'יטנגנגו, ניו יורק, וכן בית ספר באבינגטון, פנסילבניה ומחוצה לה בסופיה, בולגריה. בנוסף, חלקים מכביש 54 בארצות הברית במדינת קנזס הוגדרו כ"דרך האבנים הצהובות".
עירום (צ'ריס, סנטה מוניקה)
פטר פון הס
פטר הינריך למברט הס (בגרמנית: Peter Heinrich Lambert von Hess; 29 ביולי 1792 – 4 באפריל 1871) היה צייר קרבות וז'אנר גרמני.
ביוגרפיה.
הס היה בנו של החרט קרל ארנסט כריסטוף הס. משנת 1782 אביו היה פרופסור לחריטת נחושת באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, בשנת 1783 עבר האב למינכן, מאוחר יותר חזר לדיסלדורף, שם נישא למארי למברטין, בשנת 1791. את שיעורי האמנות הראשונים הוא קיבל מאביו בדיסלדורף. משנת 1800 הס יצר את התחריטים הראשונים שלו, בעיקר העדיף תיאורים של בעלי חיים.
בשנת 1806 בגיל 14 התקבל הס לאקדמיה לאמנות במינכן. הוא הצליח לעשות את שירותו הצבאי במטכ"ל הכללי של הנסיך קרל פיליפ פון ורדה. הוא עשה זאת במהלך המלחמות בין השנים 1813–1815 וגם היה בקונגרס וינה. במהלך תקופה זו יצר הס מספר רב של רישומים, אשר היוו את הבסיס לציורי השמן שלו.