הרב סולטנוביץ' מתאפיין בהשכלה כללית בתחומי פילוסופיה, היסטוריה ועוד. ידע זה בא לידי ביטוי בספריו, העוסקים בתורתו של הרב קוק ובהיסטוריוסופיה יהודית.
היה ממקימי מכון 'פרי הארץ', שבו הוציא לאור את הספר אם הבנים שמחה מאת הרב שלמה יששכר טייכטל (בתוספת מבוא היסטורי והיסטוריוסופי מפורט), וערך את כתב העת 'פרי הארץ'.
הוא בין המעטים המלמדים בצורה שיטתית את משנתו וספרו של הרב דוד כהן, קול הנבואה.
הרב סולטנוביץ' הוא רווק המתגורר בשכונת קריית משה בירושלים בסמיכות לישיבת מרכז הרב, שבה הוא לומד מרבית הזמן.
הרב מלמד במסגרת ישיבת הר ברכה, בית מורשת אצ"ג והמכללה למדינאות.
בכסלו תשע"ח, שלהי 2017, עלה להר הבית.
במסגרת ישיבת הר ברכה.
הרב סולטנוביץ' מעביר שיעורים בישיבת הר ברכה בכתבי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בהיסטוריוסופיה, תאולוגיה ועוד. הוא קשור לראש הישיבה, הרב אליעזר מלמד, מימי נעוריהם.
הישיבה מוציאה את סדרת ספריו, "בינה לעתים", העוסקת בתולדות עם ישראל. סדרה זו היא ניסיון להרחיב את שיטתו של הרב קוק, כפי שהיא באה לידי ביטוי במאמר למהלך האידיאות בישראל, לידי עיון מפורט בהיסטוריה היהודית והכללית.
ספריו.
ספריו של הרב סולטנוביץ' מבוססים על שיעורים בעל פה שנערכו בידי תלמידים, ולאחר מכן עברו את עריכתו ונוספו עליהם מקורות.
ריף דמשק
מחוז רִיף דִמַשְק (בערבית: ريف دمشق, דמשק הכפרית) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה. המחוז משתרע בחלקה הדרום-מערבי של המדינה. המחוז גובל עם המחוזות קֻנֵיטרה, דַרעָא וא-סווידא מדרום-מערב, עם המחוז חֹמס מצפון, עם מדינת לבנון ממערב ועם מדינת ירדן מדרום.
המחוז מקיף את הבירה דמשק, שמשמשת גם כבירתו של מחוז זה. שטחו של המחוז הוא 17,654 קמ"ר ואוכלוסייתו על פי הערכות משנת 2011 היא כ-2,836,000 נפש.
נפות.
המחוז מחולק לעשר נפות:
יעקב (קובה) וילן
יעקב (קובה) וילן (וילנד) (1914, לודז' – 19 באוקטובר 2004, נגבה) היה ממפקדי ההגנה שפיקד על הכוחות שהגנו על קיבוץ נגבה מפני הצבא המצרי שפלש לארץ ישראל בשנת 1948.
יעקב וילן נולד בשנת 1914 בעיר לודז' שבפולין. בשנת 1935 עלה ארצה, שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה והיה חבר קיבוץ השומר הצעיר נגבה. במלחמת העצמאות היה ממפקדי ההגנה במקום. לאחר שנהרג מפקד נגבה יצחק דובנו במתקפה המצרית על הקיבוץ, מונה וילן לפקד על הכוחות שהגנו על נגבה מפני הצבא המצרי הפולש.
בהמשך, שימש וילן חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות מטעם מפ"ם והיה ראש האגף לביטחון סוציאלי של ההסתדרות ואחראי על קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.
נפטר בשנת 2004, ונקבר בקיבוץ נגבה בו היה חבר.
בנו הוא חבר הכנסת לשעבר, אבשלום וילן.
קול הנבואה
קוֹל הַנְּבוּאָה: הַהִגָּיוֹן הָעִבְרִי הַשִּׁמְעִי הוא ספרו המרכזי של הרב דוד כהן, המכונה "הרב הנזיר". בספר זה מנוסחים עיקרי שיטתו בדבר "ההגיון העברי השמעי" - דרך המחשבה העברית, התלויה בשמיעה וששיאה הוא הנבואה. זוהי חלופה לדרך החשיבה של הפילוסופיה המערבית.
החלק הראשון בספר סוקר את הפילוסופיה העברית לדורותיה, בהשוואה למקורות פילוסופיים כלליים, כדרכו של המחבר. החלק השני הוא סקירה של תורת הסוד לתולדותיה. חלק שלישי הוא נספח קטן אך ממצה של שיטת המחבר בדבר ספירת הבינה, העומדת ביסוד ההגיון העברי השמעי. הספר מסכם עשרות שיטות וספרים שנכתבו במהלך ההיסטוריה.
הספר כפי שהוא בידינו הוא חלק קטן מההיקף המתוכנן. כתיבתו נמשכה לכל אורך חייו הבוגרים של הרב הנזיר. הכתיבה התעכבה פעמים רבות, בעיקר בעקבות מלאכת העריכה של ספרי אורות הקודש, שנמשכה גם היא עשרות שנים ולא הסתיימה במלואה.
בידי יורשיו של הרב הנזיר קיימים כתבי יד רבים, ומלאכת הוצאתם לאור והגהתם מסורה למכון "נזר דוד" שנקרא על שמו. בין כתבי היד ישנן הרחבות וטיוטות של המשכים ל"קול הנבואה".
טייסת 113
טייסת 113, המכונה גם "טייסת הצרעה", היא טייסת מסוקי קרב בחיל האוויר הישראלי. בעבר הפעילה הטייסת מטוסי קרב, ואילו כיום היא מפעילה מסוקי קרב מדגם אפאצ'י לונגבו AH-64D מבסיס רמון.
היסטוריה.
טייסת 113 הוקמה בשנת 1955 בבסיס חצור, כטייסת הסילון השנייה של חיל האוויר. מפקדה הראשון היה רס"ן בני פלד (לימים מפקד החיל), והמטוסים הראשונים אותם קלטה היו מטוסי האוראגן, שנקלטו כחדשים בחיל האוויר מהיצרן בצרפת.
במהלך מבצע קדש פעלה הטייסת בתקיפת מטרות קרקע כמו גם בקרבות אוויר. בין המטרות אותן תקפה הייתה גם המשחתת המצרית איברהים אל אוול, ביחד עם מטוסי קרב נוספים.
במהלך השנים עד מלחמת ששת הימים קלט חיל האוויר מטוסי קרב חדשים יותר, והטייסת התמקדה בתקיפת מטרות קרקע. באמצע שנות ה-60, עם יציאת מטוסי הגלוסטר מטאור משירות חיל האוויר, הפכה הטייסת לטייסת הקא"מ (קורס אימון מתקדם, OTU) של חיל האוויר, וקלטה טייסים צעירים בוגרי קורס הטיס על מנת להכשירם כטייסי קרב.
במלחמת ששת הימים (1967) עסקה הטייסת בתקיפת מטרות קרקעיות בכל החזיתות. ארבעה מלוחמיה נפלו במלחמה, בהם סגן מפקד הטייסת. לאחר המלחמה המשיכה הטייסת לפעול כטייסת מטוסי קו שני וכטייסת קא"מ, עד לשנת 1973. בשנה זו נפרד חיל האוויר ממטוסי האוראגן, והטייסת קלטה מטוסי נשר.
במלחמת יום הכיפורים פעלה הטייסת בעיקר במשימות ירוט. מפקדה במלחמה היה סא"ל יעקב גל. טייסי הטייסת הפילו 56 מטוסי אויב. במלחמת יום כיפור איבדה הטייסת טייס אחד, סרן , שמטוסו הופל ב-16 באוקטובר מעל בסיס חיל האוויר המצרי דוורסואר.
בשנת 1976 החלה הטייסת לקלוט מטוסי כפיר C-2, ומטוסי הנשר הועברו לטייסת 253. מטוסי הכפיר פעלו בטייסת עד שנת 1986, עת נסגרה הטייסת בגל הקיצוצים הגדול שעבר על חיל האוויר וצה"ל.
בספטמבר 1990 נפתחה הטייסת בשנית, כטייסת מסוקי קרב מסוג AH-64A אפאצ'י ("פתן"), בבסיס רמון עם הגעתם של שני המסוקים הראשונים לישראל. מפקד הטייסת באותה עת היה סא"ל משה כהן. חודש לאחר מכן כבר השתתפו מסוקי הטייסת בתקיפת יעדי מחבלים בראשידיה שבדרום לבנון. בתחילת דצמבר אותה שנה הגיעו צמד המסוקים השני. בהמשך החודש, איבדה הטייסת ארבעה מאנשי צוות האוויר שלה ואת קצינת המבצעים, בתאונה בה התרסק מטוס הססנה של בסיס רמון ליד הבסיס לאחר המראה במזג אוויר קשה. עד סוף השנה קלטה הטייסת עוד שישה מסוקים.
בפברואר 1992 ביצעו מסוקי הטייסת את מבצע חיסולו של עבאס מוסאווי, מנהיג חזבאללה.
בשנת 2005 קלטה הטייסת מסוקים משופרים מדגם AH-64D אפאצ'י לונגבו ("שרף"), והעבירה את מסוקיה לטייסת 190 באותו הבסיס. עם מסוקים אלו השתתפה הטייסת במלחמת לבנון השנייה. אחד ממסוקיה אבד במלחמה כתוצאה מתקלה טכנית אשר גרמה לניתוק הרוטור, וטייסיו, אלוף-משנה וסרן נהרגו. צביקה לופט היה בעל הדרגה הבכירה ביותר בצה"ל שנהרג במלחמת לבנון השנייה.
בבוקר הקרבות של 10 בפברואר 2018 יירט מסוק "שרף" AH-64D אפאצ'י לונגבו מל"ט איראני שחדר לישראל.
סמל הטייסת.
סמל של הטייסת, צרעה צהובה על רקע ברק אדום בעיגול שחור. ניתן להבחין בדמיון הרב לסמלה של הטייסת האוראגנים הצרפתית Escadrille SPA 89 Guêpe ב-Escadron de chasse 1/12 Cambrésis. אפשר להניח שטייסי חיל האוויר נחשפו לסמל בתקופת הסבתם לאוראגנים בצרפת והחליטו לאמץ את הסמל של הצרעה עם ברק.
פרדי טייפור
פרדי טייפור (Ferdi Tayfur; שם מלא: פרדי טייפור טוראנבייבורת, נולד ב-15 בנובמבר 1945) הוא זמר, מלחין ושחקן טורקי, הנחשב לאחד משלושת גדולי הזמר הטורקי הארבסקי לצד אמרה איפק, ואיברהים טטליסס.
טייפור שר ומלחין שירים כמעט ורק בסגנון ה"ארבסק", קרי, מוזיקה שמבוססת על לחנים, או שנערכת בסגנון הדומה ללחנים שהם ערבים-קלאסיים.
תוכן השירים עצמם ברובו טראגי, או שהוא מדבר על אהבה.
נעוריו והפיכתו לזמר מוביל בטורקיה.
טייפור נולד והתחנך בשכונת "הוראיאת" שבאדנה, טורקיה, בעודו נער. אביו קומאלי נהרג כשפרדי בן 14 בלבד והוא לא היה מסוגל להמשיך בלימודים, הוא היה צריך לעבוד בשדות הכותנה של מישור צ 'וקורובה כדי לפרנס את משפחתו. טייפור הלך איסטנבול כשהיה בן 17 עם חלומות של להיות זמר מפורסם. הוא לא הצליח לממש את הפוטנציאל המוזיקלי שלו ולכן הוא חזר לאדנה לאחר שהות קצרה באיסטנבול.
שש שנים לאחר מכן בשנת 1968 הוציא פרדי את אלבומו הראשון "דילק קפיסי", כמו עמיתיו לז'אנר הארבסק בשנים אלו אלבום זה לא זכה להצלחה מרובה וגרמה לו לקחת הפסקה של שש שנים נוספות עד אלבומו השני. הוא חזר לאיסטנבול בשנות ה-70 המוקדמות וניסיונות בלתי פוסקים שלו להיות זמר סוף סוף התחילו להשתלם. בשנת 1974 החל פרדי לקבל פרסום בעקבות האלבום השני המצליח ואף קיבל תפקיד ראשי בסרט לראשונה בחייו. אלבומו השלישי "חוזורום קלמדו" (1977) אלבום זה זכה להצלחה בצורה בלתי רגילה ברחבי טורקיה ונמכר במאות אלפי עותקים. השיר חוזורום קלמדו אשר נושא את שם האלבום אהוב מאוד בקרב מעריצי פרדי טייפור עד עצם היום הזה ונחשב בעיני רבים לשירו הגדול ביותר בכל הזמנים.
בתחילת שנות ה-80 פרדי מבסס את מעמדו כזמר מוביל בטורקיה ובפרט בז'אנר הארבסק. בשנים אלו החל פרדי טייפור ליצור אלבומים בקצב מסחרר והוציא מעל לשני אלבומים בשנה כשכל אחד נמכר באלפי עותקים תוך זמן קצר. כל העת ממשיך פרדי גם לשחק תפקידים ראשיים בסרטי טורקיים כשגם הם נצפים ומצליחים מעבר למצופה.
שיא הצלחתו הגיע בשנת 1991 לאחר צאת האלבום "גלירסן", פרדי זוכה לכינוי "באבא". כינוי זה הוא תואר כבוד שזוכים לו רק אמנים בודדים בטורקיה. באבא בטורקית פירושו אבא, כינוי זה מראה על הכבוד שלו זוכה פרדי ברחבי טורקיה ובהופעותיו נוהגים מעריציו לצעוק צעקות אהדה בשם "פרדי באבא".