לסטר מתמודד מול פיתון בפעם האחרונה. פיתון מתחיל לקרוא לו אפולו, הישג גדול עבור לסטר. אבל לסטר נשלט במהירות על ידי הנחש הענק, שמשמיע נבואה, האומרת שאפולו ייפול, ויאבד את קשתו. חץ דודונה מקריב את עצמו כדי להביס את פיתון ומסיים את נבואתו של פיתון, באומרו שאפולו ייפול, אבל הוא חייב לקום שוב. אפולו מצליח לעוור את פיתון ולגרום לו לשחרר את אחיזתו על ידי מכה בעיניו עם החץ של דודונה והמרפק שלו. ואז הוא גורר איתו את פיתון לתוך טרטרוס, ומגשים את הנבואה האחרונה של פייתון, אבל במובן יותר מילולי.
השניים כמעט נופלים לתוך כאוס אך ניצלים על ידי מדף סלע. אפולו, שלא במצב להילחם, מותקף על ידי פיתון, אך מצליח לזרוק אותו מהמדף לתוך הכאוס, משמיד אותו לנצח ומשחרר את האורקל מכוחו. אפולו עצמו נותר תלוי בקצה, כאשר אלת נהר הסטיקס, שהלכה אחריו כל הזמן מאז שהפר את נדריו על נהר הסטיקס בספר הראשון, מברכת אותו על שלמד את הלקח שלו, תמיד לקיים הבטחה שמשמיעים. אפולו הופך שוב לאל, ושבועיים לאחר מכן, מופיע שוב באולימפוס, שם הוא מתקבל בברכה בתור אל אולימפי.
אפולו, עכשיו שוב אל, הולך לפגוש את חבריו. הוא מפצל את עצמו למספר התגשמויות של גוף והולך למצוא אותם ללא סדר מסוים. הוא מבקר במחנה החצויים, שם ניקו וויל מספרים לו שניקו חושד שקול שהוא שומע מטרטרוס לאחרונה הוא חברו הוותיק הטיטאן יאפטוס, הידוע גם בשם בוב, שכביכול מת כשעזר לפרסי ואנבת' להימלט מטרטרוס. בעזרת הטרוגים, ניקו ווויל מתכוונים לצאת למסע לטרטרוס כדי לברר בוודאות ולהציל את בוב אם הם יכולים. רייצ'ל מוסרת נבואה, שוויל מציין שהיא נשמעת רע. אפולו מבקר גם במחנה יופיטר, את פרנק והייזל הפראיטורים, ופרסי ואנבת' העומדים להתחיל ללמוד באוניברסיטה שם.  הוא מבקר בתחנת יוניון באינדיאנפוליס וגם את מג מקפרי, שמתגוררת בפאלם ספרינגס עם הדריאדות שם, לו, וילדי הקיסר, אותם היא מלמדת גינון. אפולו מעניק למג חד קרן, ומבטיח לה שהוא יחזור.
נובלת שחמט
המגדל של נרון
איימי מארי לאלמן
אוסטרליה באירוויזיון 2021
אוסטרליה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Technicolour", שיבוצע על ידי הזמרת האוסטרלית מונטיין.
רקע.
ב-8 בפברואר 2020, מונטיין זכתה בקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Don't Break Me". ב-18 במרץ 2020, איגוד השידור האירופי הכריז כי אירוויזיון 2020 יבוטל עקב מגפת הקורונה. ב-2 באפריל 2020, רשות השידור האוסטרלית אישרה כי מונטיין תייצג את אוסטרליה גם באירוויזיון 2021. ב-5 במרץ 2021, רשות השידור האוסטרלית הוציאה לאור את השיר "Technicolour".
באירוויזיון.
ב-18 במאי 2021, מונטיין ביצעה את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשלה להעפיל לגמר, לאחר שהגיעה למקום ה-14 עם 28 נקודות. זו הייתה הפעם הראשונה שאוסטרליה נכשלת בהעפלה לגמר.
ארנה גולדפינגר
וולאבי חד-זנב
וולאבי הסלעים
וולאבי מזרחי אפור
קנגורו מזרחי אפור
טרנספורטים מסלובקיה בתקופת השואה
במהלך השואה גורשה מרבית האוכלוסייה היהודית בסלובקיה בשני גלים: בשנת 1942 ובשנים 1944–1945.
בשנת 1942 היו שני יעדים לשילוחים: 18,746 יהודים גורשו בשמונה עשר טרנספורטים למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ ועוד 39,000–40,000 גורשו בשלושים ושמונה טרנספורטים למחנות ההשמדה מיידנק וסוביבור ולגטאות שונים במחוז לובלין שבגנרלגוברנמן במסגרת תוכנית לובלין. בסך הכל גורשו 57,628 יהודים; רק כמה מאות חזרו.
בשנים 1944–1945 גורשו 13,500 יהודים לאושוויץ, ואחרים נשלחו למחנות הריכוז זקסנהאוזן, רוונסבריק, ברגן-בלזן וטרזינשטט. בגירושים אלה נרצחו כ-67,000 מתוך 89,000 יהודי סלובקיה.
רקע.
במשבר הפוליטי שלאחר הסכם מינכן בספטמבר 1938, הכריזה מפלגת העם הסלובקית השמרנית והאתנו-לאומנית (Hlinkova slovenská ľudová strana) באופן חד צדדי על אוטונומיה סלובקית בתוך צ'כוסלובקיה. בנובמבר 1938 גורשו 7,500 יהודים עניים או חסרי אזרחות סלובקית לגבול הונגריה. הותר להם לחזור תוך מספר חודשים, אך בשנת 1942 גורשו שוב.
ב-14 במרץ 1939 הכריזה סלובקיה על עצמאות בתמיכת גרמניה הנאצית. יהודים רבים איבדו את מקום עבודתם ורכושם בתהליך של אריזציה. סלובקיה וממשלת גרמניה פעלו יחד לגירוש 20,000 יהודים בגיל העבודה לפולין הכבושה על ידי גרמניה תוך תשלום 500 רייכסמרקים על כל יהודי מגורש, לכאורה כדי לכסות את עלות ה"יישוב מחדש". היה זה הצעד הראשון בגירוש שנועד להקיף את כל היהודים, משום שהיה ברור שגירוש יהודים עובדים תוך השארת משפחותיהם מאחור בסלובקיה יחמיר את מצבם הכלכלי של היהודים הנותרים.
בשנת 1939 הפך מחוז לובלין בפולין הכבושה ל"שמורה יהודית". עד 1942 היה התכנון הגרמני להפוך אזור זה לאזור קליטה של יהודים מגרמניה הנאצית וסלובקיה. החל מסוף שנת 1941 החל האס אס לתכנן את גירוש היהודים בלובלין למחנות המוות של מבצע ריינהרד – בלז'ץ, סוביבור וטרבלינקה – כדי לפנות מקום ליהודי סלובקיה וגרמניה.
תוכנית הגירוש המקורית, שאושרה בפברואר 1942 על ידי ממשלות גרמניה וסלובקיה, גררה את גירושם של 7,000 רווקות בגילאי 16–35 לאושוויץ ו-13,000 רווקים בגילאי 16–45 למיידנק כפועלי כפייה. שם הכיסוי של המבצע היה "אקציית דוד". קצין האס אס והיועץ לענייני יהודים דיטר ויסליצני ופקידי ממשל בסלובקיה הבטיחו שהמגורשים יקבלו יחס טוב ויהיו רשאים לחזור לביתם לאחר תקופה קצובה. בתחילה, יהודים רבים האמינו כי עדיף להתייצב לגירוש מאשר להסתכן בנקמה נגד משפחותיהם על כך שלא עשו זאת. עם זאת, 3,000 מתוך 7,000 הנשים שהיו אמורות להיות מגורשות סירבו להתייצב. הן נישאו נישואי דמה ללא יהודים, עברו לגור אצל קרובי משפחה או הסתתרו זמנית בעזרת לא-יהודים. משמר הלינקה נאבק לעמוד ביעדיו ו-3,800 נשים ו-4,500 גברים גורשו בשלב הראשוני של הגירושים. עם זאת, היה זה פרק חדש בתולדות השואה, מכיוון שהנשים הסלובקיות היו האסירות היהודיות הראשונות באושוויץ. עם הגעתם הפך המחנה ממחנה ריכוז למחנה השמדה.
שילוחים ללובלין.
ראש האס אס ריינהרד היידריך ביקר בברטיסלבה ב-10 באפריל 1942. הוא וויטך טוקה (Vojtech Tuka) הסכימו כי משפחות שלמות יגורשו בהמשך, ובסופו של דבר יורחקו כל היהודים מסלובקיה. לכאורה השינוי נועד למנוע הפרדה בין משפחות אך הוא פתר את בעיית הטיפול בילדים ובני משפחה קשישים של מגורשים בעלי כושר עבודה. שילוחי משפחות שלמות החלו ב-11 באפריל וקורבנותיהם הועברו למחוז לובלין. שינוי זה שיבש את תוכניות האס אס במחוז לובלין. במקום שמגורשים יהודים סלובקיים בעלי כושר עבודה יגורשו למיידנק, היה על האס אס להכין מקום למשפחות יהודיות סלובקיות בגטאות הצפופים באזור.
חלק מהרכבות הגיעו לנלנצ'וב וחלק – ללובלין, בלובלין הופרדו גברים בעלי כושר עבודה ונשלחו לעבודה במיידנק, ואילו השאר נשלחו לגטאות לאורך קווי הרכבת. בנלנצ'וב הועברו היהודים למחנות לעבודות כפייה בהרכבים משפחתיים מלאים, בדרך כלל מבלי להפריד בין בני משפחות. מרבית הרכבות הביאו את קורבנותיהן (30,000 בסך הכל) לגטאות שתושביהם גורשו לאחרונה למחנות המוות בלז'ץ או סוביבור, כחלק ממדיניות "דלת מסתובבת" בה הובאו יהודים זרים להחליף את הנרצחים. טרנספורטים אחרונים למחוז לובלין התבצעו ביוני 1942; עשרה טרנספורטים נעצרו לזמן קצר במיידנק, שם נבחרו גברים בעלי כושר עבודה (בדרך כלל בני 15–50) לעבודה; הרכבות המשיכו לסוביבור, שם נרצחו הקורבנות שנותרו.
הקורבנות קיבלו התרעה מוקדמת של ארבע שעות בלבד כדי למנוע את בריחתם. מכות וגילוח זקן בכוח היו דבר שבשגרה, כמו גם הכפפת יהודים לחיפושים פולשניים על מנת לחשוף חפצי ערך מוסתרים. חלק מהסוהרים והפקידים המקומיים קיבלו שוחד כדי להציל את היהודים מהטרנספורט, אך הקורבן בדרך כלל גורש ברכבת הבאה. יהודים הורשו להביא עמם רק 50 ק"ג של פריטים אישיים, אך גם מטען זה נגנב לעיתים קרובות. פטורים רשמיים היו אמורים למנוע מגירוש יהודים, אך הרשויות המקומיות גירשו לעיתים את בעלי הפטור.
רוב קבוצות המגורשים שהו לזמן קצר בגטאות לובלין לפני שגורשו שוב למחנות המוות, בעוד מעטות נותרו בגטאות במשך חודשים ואף יותר. כמה אלפי מגורשים הגיעו למחנות לעבודת כפייה באזור לובלין (כמו פוניאטובה, קונסקובולה וקריכוב (Krychów) ). באופן לא שגרתי, המגורשים באזור לובלין הצליחו במהירות ליצור קשר עם היהודים שנותרו בסלובקיה, מה שהוביל למאמצי סיוע נרחבים. עם זאת, גורלם של היהודים שגורשו מסלובקיה "נחרץ במסגרת מבצע ריינהרד", יחד עם גורלם של יהודי פולין. מתוך כ-8,500 גברים שהועברו ישירות למיידנק, רק 883 היו בחיים עד יולי 1943. אלפי יהודים סלובקיים נוספים גורשו למיידנק בעקבות חיסול הגטאות במחוז לובלין, אך רובם נרצחו מיד. יהודי סלובקיה שנותרו במיידנק נורו במהלך מבצע חג הקציר; הקבוצה המשמעותית היחידה של יהודי סלובקיה שנותרה באזור לובלין הייתה קבוצה של כ-100 יהודים במחנה לופטוואפה בדמבלין.
חברת בת של המשרד הכלכלי המרכזי בסלובקיה ארגנה את הטרנספורטים ומשרד התחבורה הסלובקי סיפק את קרונות הבקר. חברי משמר הלינקה, פרייוויליג שוצשטאפל (FS, ארגון נאצי סלובקי), והז'נדרמריה היו אחראים על איסוף היהודים, שמירה על תחנות המעבר, והעלאתם לקרונות בקר צפופים לשם גירוש. הטרנספורטים נועדו להגיע לגבול סלובקיה בשעה 04:28. בבוקר ובשעה 08:30 העביר משמר הלינקה את הטרנספורטים לידי הגרמנים הטרנספורטים הגיעו לאושוויץ באותו אחר הצהריים ולמיידנק - למחרת בבוקר.