אצטדיון מישיגן (באנגלית: Michigan Stadium), הידוע בכינויו המקובל הבית הגדול (באנגלית: The Big House) הוא אצטדיון המשמש בעיקר למשחקי פוטבול, הנמצא בקמפוס אוניברסיטת מישיגן באן ארבור, מישיגן, ארצות הברית.
זהו האצטדיון הגדול ביותר בארצות הברית בפרט וביבשת שאינה אסיה בכלל, והשלישי בגודלו בעולם. קיבולתו הרשמית היא 109,901 צופים, אך שיא הקהל בפועל במשחק באצטדיון עולה על 114,000. הוא משמש כבית לנבחרת הפוטבול של האוניברסיטה מאז פתיחתו ב-1927, ושל נבחרת הלקרוס שלה מאז 2012. בנוסף, אירח האצטדיון מספר אירועי ספורט גדולים בענפים אחרים, כמו "הצינה הגדולה בבית הגדול", משחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול בהיסטוריה. בתחום האקדמי, נערכים באצטדיון כל טקסי הסיום השנתיים של האוניברסיטה והענקת הדיפלומות.
האצטדיון נבנה מראש עם יסודות שמאפשרים להרחיבו לקיבולת של כ-200,000 צופים במידה ויוחלט כך.
היסטוריה.
לפני היווסדו של אצטדיון מישיגן, שיחקה נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה באצטדיון בעל תכולה של 40,000 צופים, שהיה קטן מלהכיל את הקהל הרב שהגיע למשחקים. פילדינג יוסט, מנהל תוכנית הספורט של האוניברסיטה, שכנע את פרנסיה שיש להקים אצטדיון חדש אחרי שהרחבה של האצטדיון הישן התגלתה כקטנה מדי גם היא.
ב-1926 הונחה אבן הפינה לאצטדיון החדש, שתוכנן להיות בעל קיבולת של 72,000 מקומות, אך עוד תוך כדי בנייתו הורחבה קיבולתו ל-84,401. יסודותיו תוכננו כדי לאפשר להרחיבו בעתיד לקיבולת שתגיע לכ-200,000 צופים.
ב-1 באוקטובר 1927 שוחק המשחק הראשון באצטדיון החדש, כאשר אוניברסיטת מישיגן הביסה את אוניברסיטת אוהיו וסליאן 0:33. שלושה שבועות לאחר מכן נחנך האצטדיון בטקס רשמי, וגם במשחק שלאחר הטקס - נגד אוניברסיטת המדינה של אוהיו - ניצחה מישיגן 0:21.
ב-1930 עשה האצטדיון היסטוריה כאשר הפך לאצטדיון הראשון בארצות הברית שהותקנו בו לוחות תוצאות אלקטרוניים.
האצטדיון עבר מאז מספר הרחבות, כאשר ההרחבה שעבר ב-1955 הביאו אותו לראשונה לקיבולת של מעל 100,000 צופים. המשחק נגד אוניברסיטת אינדיאנה ב-27 בספטמבר 1975 היה משחק הפוטבול האחרון שבו נכחו פחות מ-100,000 צופים באצטדיון. מאז ועד היום, לכל משחק ביתי של אוניברסיטת מישיגן מגיעים למעלה מ-100,000 צופים.
בין 2007 ו-2010 עבר האצטדיון שיפוץ מסיבי, יחד עם הרחבתו לתכולתו הנוכחית. במסגרת השיפוץ הורחבו המעברים והמושבים, הוכנסו לשימוש תא עיתונאים חדש, 83 תאי צפייה מפוארים, ואלפי מושבים חדשים. עם זאת, השיפוץ זכה לביקורות, בעיקר בשל חוסר הקצאה מספקת של מקומות לאנשים עם מוגבלויות. בעקבות תובענה ייצוגית בנושא, הכריזה האוניברסיטה על הקטנה בתכולתו המיודעת של האצטדיון כדי לאפשר עוד מקומות לאנשים עם מוגבלויות.
ב-4 בספטמבר 2010 נחנך האצטדיון המחודש במשחק פתיחת העונה מול אוניברסיטת קונטיקט. האצטדיון נחנך ללא מערכת תאורה קבועה. מערכת התאורה התווספה מאוחר יותר ונחנכה באירוע היסטורי אחר באצטדיון - "הצינה הגדולה בבית הגדול", משחק הוקי קרח בו הביסה אוניברסיטת מישיגן את יריבתה המושבעת, אוניברסיטת המדינה של מישיגן, 0:5. במשחק נכחו 104,173 צופים על פי נתוני ספר השיאים של גינס, ובכך הפך המשחק למשחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול ביותר בהיסטוריה.
ב-10 בספטמבר 2011 נקבע שיא הקהל באצטדיון, כאשר 114,804 צופים נכחו במשחק מול אוניברסיטת נוטרדאם.
מושבים ומשטח.
המושבים המקוריים כשנפתח האצטדיון ב-1927 היו מושבי עץ. הם הוחלפו במושבי מתכת בשיפוץ הראשון שעבר האצטדיון ב-1949.
תכולת האצטדיון הרשמית אינה מעוגלת למאה שלמה, אלא מוגדרת כמאה שלמה ועוד אחד - וזאת באופן מכוון. המושב העודף האחד שמור כביכול לפריץ קריזלר, שהיה מאמן הפוטבול של המכללה בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, מאמן מהפכן שהיה הראשון להשתמש בשיטה המקובלת כיום של קבוצות שונות להגנה והתקפה. עם זאת, לקריזלר לא "שמור" מושב אחד קבוע ומסוים.
בין 1927 ו-1969 משטח האצטדיון היה משטח דשא טבעי. ב-1969 הוחלף המשטח לראשונה לדשא מלאכותי, אך הדשא המלאכותי גרם לפציעות ולבעיות מפרקים לשחקנים, והוא הוחלף שוב לדשא טבעי ב-1991. הדשא הטבעי לא נקלט טוב באדמת האזור, ובסופו של דבר הוחלף ב-2003 בדשא מלאכותי מסוג FieldTurf - דשא מלאכותי המותאם במיוחד למגרשי ספורט.
שיאי קהל.
ב-10 בספטמבר 2011 נקבע שיא הקהל באצטדיון, כאשר מישיגן גברה על אוניברסיטת נוטרדאם 31:35 לעיני 114,804 צופים. זהו שיא הקהל למשחק פוטבול מכללות כלשהו בארצות הברית מאז שהוחל במדידה מדויקת של כמות הצופים ב-1948. באותה עונה קבעה אוניברסיטת מישיגן גם את שיא הקהל העונתי של המכללות בארצות הברית - 112,179 צופים בממוצע למשחק.
ב-10 בדצמבר 2010 ניצחה נבחרת ההוקי קרח של האוניברסיטה את נבחרת אוניברסיטת המדינה של מישיגן 0:5 לעיני 104,173 צופים לפי מדידת אנשי ספר השיאים של גינס - משחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול בהיסטוריה, תוך ניפוץ השיא הקודם שעמד על 77,803 ונקבע בגרמניה. השם הרשמי של האירוע היה "הצינה הגדולה בבית הגדול". על פי נתוני האוניברסיטה נמכרו למשחק 113,401 כרטיסים.
ב-1 בינואר 2014 נערך באצטדיון משחק ה"וינטר קלאסיק" השנתי של ליגת ה-NHL. במשחק שיחקו שתיים מהקבוצות הפופולריות בליגה - דטרויט רד וינגס וטורונטו מייפל ליפס, מתוך כוונה לשבור את שיא הקהל למשחק הוקי קרח שקבע משחק "הצינה הגדולה בבית הגדול". למשחק נמכרו 105.491 כרטיסים, ובכך נקבע שיא מכירת כרטיסים למשחק NHL, אך בשל תנאי מזג אוויר קשים שגרמו לאיחור בכניסת חלק גדול מהקהל לא התבצעה סריקה מלאה של הכרטיסים, ולכן לא הייתה אפשרות למדוד את כמות הקהל בפועל. לפיכך לא הצליחה ליגת ה-NHL במשימתה לשבור את השיא הרשמי לקהל במשחק הוקי קרח. במשחק ניצחו המייפל ליפס 2:3 לאחר דו-קרב מכות עונשין.
ב-2 באוגוסט 2014 נשבר באצטדיון שיא הצופים למשחק כדורגל בארצות הברית, כאשר 109,318 צופים חזו בניצחונה של מנצ'סטר יונייטד בתוצאה 1:3 על ריאל מדריד במסגרת טורניר גביע האלופות הבינלאומי.
פאלם ספרינגס
פאלם ספרינגס (באנגלית: Palm Springs) היא עיר נופש מדברית במחוז ריברסייד, קליפורניה, בעמק קואצ'לה. היא שוכנת כ-60 קילומטרים מזרחית לסן ברנרדינו, וכ-179 קילומטרים ממזרח ללוס אנג'לס, 219 קילומטרים צפונית-מזרחית לסן דייגו, ו-433 קילומטרים ממערב לפיניקס, אריזונה. האוכלוסייה הייתה 44,552 תושבים במפקד 2010.
גולף, שחיה, טניס, רכיבה על סוסים, רכיבה על אופניים, וטיולים במדבר ובאזורים ההרריים הסמוכים הם הצורות העיקריות של בילוי בפאלם ספרינגס.
היסטוריה.
ייסוד.
מחקר ארכאולוגי מראה כי בני העם האינדיאני "קאווייה" חיו באזור במשך 350–500 השנים האחרונות. הם כינו את האזור "סה-קי" (מים רותחים).
בשנת 1823 מגלה הארצות המקסיקני חוסה מריה אסטודייו וקפטן חוסה רומארו נשלחו למצוא נתיב מסונורה לאלטה קליפורניה. במהלך מסעם הם לראשונה תיעדו את המקום. האזור סופח לארצות הברית בהסכם גואדלופה אידלגו.
המאה ה-19.
שם העיר וההתיישבות האירופאית.
מקור אפשרי למילה "פאלם" בשם המקום, הוא ממתיישבים ספרדיים שקראו למקום "La Palma de la Mano de Dios" כלומר: כף ידו של האל. השימוש המוקדם ביותר של השם "פאלם ספרינגס" הוא ממפה של היחידה למדידות טופוגרפיות של ארצות הברית שהשתמשה במונח בשנת 1853. שמות מוקדמים נוספים היו "פאלמטו ספרינגס" ו"ביג פאלם ספרינגס".
התושב הלבן הראשון בפאלם ספרינגס היה ג'ק סאמרס שניהל את תחנת הכרכרות בשנת 1862. כעבור ארבע עשרה שנים (1876) מסילת הרכבת דרום הפסיפיק הונחה 6 קילומטרים צפונית לתחנה.
בשנת 1880 האינדיאני המקומי פדרו צ'ינו מכר חלקות ליד המעיינות לוויליאם ואן סליקה ומתיו בריאן בסדרה של עסקאות מפוקפקות; הם בתורם הביאו את וו. אר. פורטר כדי לסייע להם למכור את נכסיהם באמצעות "חברת פאלם סיטי קרקע ומים". בשנת 1885, כאשר עורך הדין (ולימים השופט) ג'ון גאתרי מק'קאלום מסן פרנסיסקו החל לקנות נכסים בפאלם ספרינגס, השם כבר התקבע.
פיתוח הקרקע ובצורות.
השופט מק'קולם, שהביא את בנו החולה לאקלים היבש עבור בריאותו, הביא את מומחה ההשקיה ד"ר אוליבר וואזנקרופט והמהנדס ג'יי.פי. ליפינקוט כדי לבנות תעלה מנהר ווייטוואטר למטעי הפירות בנחלתו. הוא גם ביקש מד"ר מוריי וילווד להקים מלון שמעבר לרחוב ממקום מגוריו. מוריי עשו זאת ב-1886 (ומאוחר יותר הפך להורטיקולטור מפורסם).
הגידולים ומערכות ההשקיה סבלו בשנת 1893 מהצפות בעקבות גשמים, ולאחר מכן בצורת במשך 11 שנים (1894–1905) גרמו נזק נוסף.
המאה ה-20.
במהלך המאה ה-20 העיירה התפתחה לעיירת נופש פופולרית. בסוף המאה היו העיר כ-130 בתי מלון. בשנת 2011 ביקרו בעיר כ-1.6 מיליון תיירים.
ניקודות ציון.
בעיר נבנו מספר קווי רכבל כולל קו הארוך בעולם באורך של כ-4 ק"מ.
מוזיאון לאמנות של העיר הוקם במקור כ"מוזיאון המדבר" בשנת 1938. כיום הוא כולל מיצגים על אמנות ומד המדבר. האמנים המיוצגים במוזיאון הם אמנים אמריקאים לרבות אמנים שהתגוררו בעיר כמו קרל אייטל ויצירותיו מוקדשות לחיי המדבר.
פנדר ג'אז בס
הפנדר ג'אז בס (באנגלית: Fender jazz bass) (או בקיצור J-בס), היה הדגם השני של בס חשמלי שנוצר על ידי ליאו פנדר.
"הג'אז בס" שונה מ"הפרסיז'ן בס" של פנדר בכך שהטון שלה חמים יותר ועשיר יותר, עם פחות דגש על ההרמוניה הבסיסית. בנוסף, לג'אז בס יש שני פיקאפים לא מפוצלים ואילו לפרסיז'ן פיקאפ אחד מפוצל.
הג'אז בס משמש בעיקר בסגנונות כמו ג'אז, פאנק, דיסקו, רגאיי, בלוז ורוק.
היסטוריה.