ב-1996 חזר שפע לירושלים ופרש במדיה מליגת העל ב-2000. בעונות אלה היה שותף בין השאר לשני הגביעים הראשונים בהם זכתה הפועל ירושלים. במשחק הראשון ב-1996 קלע 9 נק', ובשני ב-1997 קלע 13 נק'. במשחק הראשון של סדרת הגמר בשנת 1997 בין מכבי תל אביב להפועל ירושלים, הורחק על ידי ראובן וירובניק יחד עם ברד ליף. ליף, שכעס על עבירה קשה לכאורה ששפע ביצע על עודד קטש במהלך הקודם, תקף את שפע והשופט הרחיק את שני השחקנים.
שפע הוא שני ברשימת מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים, עם 2,789 נקודות (אחרי ישראל אמיר ברלינסקי). במסגרת הליגה הסדירה קלע סה"כ 5,714 נקודות.
לצד צבי לובצקי, שפע הוא השחקן שניצח את מכבי תל אביב יותר מכל שחקן אחר - כל אחד מהם ניצח את הקבוצה ב-13 משחקים.
בנו, בר, היה חלק מסגל הפועל ירושלים בשנת 2017 לפני שעבר לשחק בליגות הנמוכות.
לאחר הפרישה.
לאחר הפרישה מליגת העל עבר לשחק כחובבן בליגות הנמוכות. בין השאר שיחק בקבוצה של היישוב מוצא שבהרי ירושלים.
דורון שפע הוא אחיהם הבכור של יריב וסהר שפע, שהקימו את רשת ארומה אספרסו בר, וכמו כן מנהל את סניף ארומה במגדלי עזריאלי שבתל אביב. הוא גם מחזיק מניות בחברה.
אסטיפליה (ספינה)
אסטיפליה (ביוונית: Αστυπάλαια) הייתה אוניית משא יוונית שנשאה מטען מישראל, אשר נעצרה בשנת 1959 על ידי שלטונות מצרים כשניסתה לחצות את תעלת סואץ, עוכבה למשך חודשים ושוחררה רק לאחר שמטענה הוחרם.
הרקע.
בשנת 1957, עם השלמת נסיגת צה"ל מסיני ומעזה, שנכבשו על ידי ישראל במלחמת סיני, נותר לממשלת ישראל לראות אם יישמר חופש השיט במצרי טיראן. ישראל החליטה להעביר במְצרים מטענים על גבי ספינות זרות שאינן נושאות דגל ישראל. הראשונה הייתה הספינה הדנית בריגיטה טופט שעברה את תעלת סואץ ביולי 1957 בדרכה מבורמה לחיפה, אך העיתונאי הישראלי רפי נלסון, שהיה על סיפונה, נעצר על ידי המצרים למשך עשרים יום.
הספינה השנייה, "האינגה טופט", הייתה אף היא ספינה דנית. זו ניסתה לעבור את תעלת סואץ במאי 1959, אך נעצרה על ידי שלטונות מצרים למשך תשעה חודשים והורשתה להפליג רק לאחר שמטענה הוחרם. הספינה השלישית הייתה אסטיפליה.
מעצר הספינה.
אסטיפליה שוגרה בדצמבר 1959 על פי סיכום שהושג ביוני 1959 בעת ביקורו של מזכיר האו"ם דאג המרשלד בקהיר בניסיונו להביא, ללא הצלחה, לשחרורה של אינגה טופט, עם גמאל עבד אל נאצר, שלפיו מטעני ייצוא ישראליים שייחשבו כשייכים לקונים כבר מעת הישלחם מישראל, יורשו לעבור בתעלת סואץ בספינות שבבעלות לא ישראלית. הוא הדין באשר למטעני ייבוא לישראל, בתנאי שייחשבו כנמצאים בבעלות המוכר עד הגיעם לשם. כל זאת בתנאי כי לשיגור המשלוחים לא יתלווה פרסום.
על הפלגתה של אסטיפליה מחיפה נמסרה להמרשלד הודעה מראש והוא הביע את אמונתו שהמטען יעבור. ישראל הטילה איפול על תנועות הספינה ולמרות זאת היא נעצרה בפורט סעיד ב-17 בדצמבר 1959, בדרכה מחיפה לג'יבוטי ועל סיפונה מטען 400 טון מלט המיועד לקונה באסמרה.
מדינת ישראל פנתה לארצות הברית ולמזכיר האו"ם. האמריקאים הודיעו כי לא יתערבו וישאירו את העניין לטיפולו של המרשלד. מזכיר האו"ם הגיע לקהיר ב-20 בינואר 1960 אך ביקורו הסתיים בכישלון לאחר שהמצרים מסרו לו כי הספינה שוגרה כדי להכשיל את מאמצי מצרים לקבל הלוואה מן הבנק העולמי לפיתוח תעלת סואץ. באמצע חודש פברואר הודיע מזכיר האו"ם כי עליו לבדוק את מסמכי המטען של הספינה כדי לראות אם מעברה בתעלת סואץ הוא על פי הסיכום מיוני 1959 בינו לבין נשיא מצרים. בינתיים חלפו כבר חודשיים והספינה עודנה עצורה. הגיע חודש אפריל ומזכיר האו"ם טרם הביע את עמדתו.
שחרור הספינה.
ישראל המציאה למזכיר האו"ם את מסמכי המטען של הספינה על אף ששללה את עצם הצורך בבדיקתם. בדיקת היועצים המשפטיים של האו"ם התארכה ורב החובל החליט ב-8 באפריל לפרוק את מטענה ולשוב לפיראוס. שגריר ישראל באו"ם מיכאל קומיי סיכם את פרשת הספינה בהודעה הבאה:
לאחר מעשה.
לפרשת מעצר הספינה אסטיפליה היה ספיח - במחאה על מעצרה והחרמת מטענה הטילו פועלי נמל ניו יורק חרם על ספינת הנוסעים והמטען המצרית "קלאופטרה" שהגיעה לנמל ב-13 באפריל 1960 וסירבו לפרוק את מטענה על פי הוראת איגוד עובדי הים האמריקאי. בעוד הספינה המצרית תקועה בנמל ניו יורק הוחרמה ספינה מצרית אחרת "כוכב אסואן" בנמל מונטריאול שבקנדה שהגיעה ב-28 באפריל. בתגובה הוכרז ב-29 באפריל חרם ערבי על כל הספינות האמריקאיות והקנדיות שתגענה לנמלי מדינות ערב.
בחודש מאי הגיעה תגובתו של המזכיר. כשנשאל ב-5 במאי במסיבת עיתונאים על עמדתו, השיב ברוגזה כי מעולם לא הגיע להסכם עם נאצר למעבר ספינות הנושאות מטענים ישראליים בתעלת סואץ. בהשאלו על החרם שהוטל על הספינה קלאופטרה, השיב המזכיר כי "השיטות להשגת הפתרון צריכות להיות מדיניות בלבד". החרם על הקלאופטרה הוסר ב-7 במאי כאשר מחלקת המדינה האמריקאית הבטיחה לנקוט צעדים להגנה על ספינות וימאים אמריקאים בפני החרם הערבי.
עם שחרורה של האסטיפליה, לאחר החרמת מטענה, חודשיים לאחר שחרורה של האינגה טופט, המשיך לעמוד בעינו מצב חוסר האפשרות של ישראל להעביר ספינות ומטענים בתעלת סואץ. המצרים ריככו עמדתם לגבי חופש השיט של ספינות ומטענים ישראליים בתעלת סואץ רק כעבור חמש עשרה שנים, בשנת 1975, לאחר חתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים ואפשרו מעבר מטענים לישראל בספינות לא ישראליות. לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1979 ניתן למדינת ישראל חופש מעבר מלא בתעלת סואץ, לא רק לספנות האזרחית, אלא גם לספינות חיל הים הישראלי. בשנת 2009 עברה בתעלה גם צוללת ישראלית.
מהימנות (דיני ראיות)
מהימנות (או אמינות) בדיני הראיות, היא מבחן ראייתי המבטא את יחסו של בית המשפט לאמיתות עדותו של עד במשפט.
מהימנות במשפט הישראלי.
מהימנות בחקיקה הישראלית.
מבחן המהימנות של המשפט הישראלי מעוגן בסעיף 53 לפקודת הראיות הקובע ש.
התנהגותם של העדים.
מחקרים העלו ספקות האמנם התנהגות העד על דוכן העדים ראויה לשמש אבן בוחן למהימנותם.
מהימנות בפסיקת בתי המשפט בישראל.
קביעת ממצאי מהימנות מצריכה , נוסף על שיקולים שבהיגיון. עם זאת, גם כאשר השופט לא התרשם ישירות מהעד, הוא מוסמך לקבוע ממצאי מהימנות על יסוד שיקולים שבהיגיון בלבד.
הלכה היא כי רשימת השיקולים המנויים בסעיף 53 אינה רשימה סגורה, אך מצויים בה השיקולים העיקריים שעל פיהם נדרש בית המשפט להכריע בשאלת המהימנות. "אותות האמת" אינם רק אלה העולים מתוך עדות העד עצמו, אלא גם אינדיקציות לאמיתות או אי-אמיתות העדות העולות מתוך עדויות וראיות אחרות במהלך המשפט.
יעקב קדמי מסכם בספרו את ארבעת המבחנים העיקריים למהימנות עד:
הכלל הוא כי שאלת המהימנות מופקדת בידי הערכאה הדיונית השומעת את העד ועל כן בדרך כלל לא ניתן לערער על הכרעה הנוגעת למהימנות עד. ערכאת הערעור תתערב רק במקרים נדירים.
הבחנה בין מהימנות לאמינות.
השופט יעקב טירקל מבחין בין מהימנות לאמינות. לגישתו, אפשר שתיקבע מהימנות גבוהה לעֵד ובו בזמן תתגלה בעיית אמינות ביחס לעדות.
מדינת התורה
ציפיטפוט
ציפיטפוט היא תוכנית טלוויזיה לילדים בהנחייתה של ציפי שביט, שצולמה ב-1979 בטלוויזיה החינוכית ושודרה במהלך שנות ה-80. שמה של התוכנית הוא הלחם של שם המנחה, ציפי, עם המילה "פטפוט", המעידה על נטייתה לפטפטנות.
התוכנית כללה קטעי שירה ומשחק של שביט, המגלמת בדרך כלל ילדה פטפטנית, ולעיתים דמויות אחרות. התוכנית כללה גם פינות קבועות. בפינה סיפורימפו סיפר ינשוף סיפורים שהוצג על ידי בובות. פינה נוספת הייתה "החבורה העליזה", סדרת אנימציה אמריקאית קצרה.
את שיר הפתיחה של התוכנית כתב יורם טהרלב והלחין רוני וייס.
ים בופור
ים בופור (בצרפתית: mer de Beaufort) מהווה חלק מאוקיינוס הקרח הצפוני ונמצא צפונית לטריטוריות הצפון-מערביות, יוקון ואלסקה ומערבית לארכיפלג הארקטי הקנדי. גבולו הצפון-מערבי של ים בופור הוא הקו המחבר בין היישוב פוינט ברו, היישוב הצפוני ביותר באלסקה, והיישוב לנדס אנד על אי הנסיך פטריק שבקנדה. הים קרוי על שם ההידרוגרף האירי סר פרנסיס בופור. שטח הפנים של הים הוא כ- 476,000 ק"מ רבועים, והעומק הממוצע הוא 1,004 מטר. היישוב הראשי לאורך ים הבופור הוא מפרץ פרודוהי, אלסקה, המהווה את מרכז ייצור הנפט בשפלה החופשית המכונה המדרון הצפוני. צינור טרנס-אלסקה נושא נפט גולמי דרומה ממפרץ פרודוהי לוואלדז, נמל נטול קרח במרחק של כ- 1,300 ק"מ משם בחוף הדרומי של אלסקה.
על פי הערכות מומחים בקרקעית ים בופור קיימות עתודות נפט משמעותיות. ים בופור נסקר לראשונה בשנות ה-60 ובשנת 1986 החלו בו קידוחי נפט.
בתחומי ים בופור קיים סכסוך גבול ימי מזה שנים, בין ארצות הברית לבין קנדה. קנדה טוענת כי ההגבול הימי בין יוקון לאלסקה נמשך למרחק 370 ק"מ על קו אורך 141, בהמשך לגבול היבשתי שבין המדינות. ארצות הברית טוענת מנגד כי הגבול הימי בין המדינות הוא קו אנכי לקו החוף למרחק 370 ק"מ לתוך הים. טענותיהן שתי המדינות יוצרות שטח ים בצורת טריז, שעליו קיימות טענות בעלות מתחרות. קיומן של עתודות נפט משמעותיות בקרקעית ים בופור החריפה את סכסוך הגבול שבין המדינות, ושתיהן פתחו מכרזים על חיפושי נפט בשטח המריבה.
רוב שטחו של ים בופור קפוא לאורך רוב ימות השנה וכיפת הקרח הצפונית מכסה את קצהו הצפוני של הים. רק באוגוסט וספטמבר הקרח מתפרק, ורק ליד החופים.
טרכיאה
חוחחוט
חוחחוט (במונגולית: /Хөх хот; במנדרינית: 呼和浩特; בפין-יין: Hūhéhàotè; ברוסית: Хух-Хото) היא נציבות עירונית ובירת המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית שבצפון-מרכז הרפובליקה העממית של סין.