בנוסף, היה הדראגונפליי קטן מקודמיו, ומוטת כנפיו התחתונות הייתה קצרה מהעליונות. בתי המנוע שולבו לתוך חריצים בכנפיים ובלטו פחות לכיוון החרטום, ועיצובה החדש של שלדת המטוס אפשרה סידור שונה של התומכות וכבלי החיזוק שבין הכנפיים שהקלו על גישת הנוסעים לדלתות. תא הטייס כלל שני מושבים, אחד לטייס ואחד לנוסע, כאשר ניתנה אפשרות להתקנת זוג אמצעי שליטה לצורך הדרכת ואימון טייסים מתלמדים. בתא הנוסעים המפואר היו זוג מושבים בחלק האחורי ומושב בודד בצד הימני. צמד מנועיו של הדראגונפליי, מסוג דה הבילנד ג'יפסי מייג'ור בעלי 145 כוחות סוס, הורכבו על גבי הכנף התחתונה והניעו מדחפים כפולי-להב. גלגלי כן הנסע כוסו בלוחות אווירודינמיים הזהים לאלה של הדראגון ראפיד. המטוס הראשון, שסומן כ-"G-ADNA", הוטס לראשונה ב-12 באוגוסט 1935 וב-1936 השיג מהירות ממוצעת של 231 קמ"ש במסגרת המירוץ האווירי של גביע המלך (King's Cup Race) למטוסים קלים.
היסטוריה מבצעית.
מחירו של הדראגונפליי, 2,650 ליש"ט, נחשב כגבוה למדי והמכירות הראשונות בבריטניה היו צנועות. הדראגונפליי הראשון סופק במאי 1936, והזמנות נוספות כללו 36 מטוסים שנמכרו ללקוחות פרטיים ולבעלי חברות, כ-15 לחברות תעופה לשימוש כ"מוניות אוויר" ושלושה למועדוני תעופה. המטוס סופק בין השאר גם לבית המלוכה העיראקי ושני זוגות נרכשו על ידי חילות האוויר של דנמרק ושוודיה. שבעה מטוסים נשלחו בדרך הים לקנדה כשהם מפורקים, שם הורכבו על ידי סניף מקומי של דה הבילנד (שהפך מאוחר יותר לחברת "דה הבילנד קנדה"). בקנדה שירתו המטוסים בחיל האוויר המלכותי הקנדי, שרכש זוג מטוסים, ובמשטרה הרכובה המלכותית של קנדה, אשר רכשה ארבעה לצורך איתור מבריחי רום לאורך הגבול עם ארצות הברית.
החל מסוף שנות ה-30, ולמרות יכולת הנשיאה מוגבלת, נמכרו מרבית הדראגונפליי שהיו בידיים פרטיות לשירות במספר חברות תעופה, כגון קוואנטס האוסטרלית, פלונה האורוגוואית, אלה ליטוריה (Ala Littoria) האיטלקית, וחברות נוספות באסיה ובאפריקה. ב-1937 רכשה ממשלת רומניה שלושה מטוסים אשר שירתו בחברת לארס ושימשו בעת הצורך לאימון טייסי חיל האוויר הרומני. הם נותרו בסדר הכוחות של חיל האוויר הרומני במלחמת העולם השנייה.
ייצור הדרגונפליי הסתיים ב-1938, ובמלחמת העולם השנייה הוכנסו כ-23 מטוסים לשירות צבאי בבריטניה ובמדינות חבר העמים כמטוסי קישור ותובלה קלה. כשישה מטוסים שרדו את שירותם הצבאי עד לשנת 1945, ובסך הכל נותרו אז ברחבי העולם כ-13 יחידות. בתחילת שנות ה-50 שירתו מספר מטוסים בחברות תעופה קטנות, כגון קונלאן איירווייז (Connellan Airways) ובוש פיילוטס איירווייז (Bush Pilots Airways) האוסטרליות, ודראגונפליי בסימון "G-AEWZ" נרכש ב-19 ביולי 1950 על ידי חברת התעופה הבריטית הפרטית סילבר סיטי איירווייז והופעל על ידה כמטוס מנהלים עד ה-26 במאי 1960. משנות ה-70 ואילך נותרו בעולם רק שני מטוסי דראגונפליי במצב טיסה, בימינו נמצא אחד בבריטניה והשני בניו זילנד.
מכל הדלק של הדראגונפליי היה ממוקם בחלקו האחורי המעובה של גוף המטוס, ולא מאחורי המנועים כמו בדראגון ראפיד. כתוצאה מכך אבד רק דראגונפליי אחד משריפה. גורם נפוץ לתאונות היה איבוד שליטה על המטוס במהלך המראות או נחיתות שהביא לנזקים חמורים לכן הנסע או קצות הכנפיים.
שירות.
הדראגונפליי שירת בחילות האוויר או בחברות תעופה (לאומיות או פרטיות) במדינות הבאות:
הגביע הקפריסאי בכדורסל
הגביע הקפריסאי בכדורסל (ביוונית: Κυπριακή Μπάσκετ Κύπελλο) הוא מפעל כדורסל קפריסאי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1967 ומנוהל על ידי איגוד הכדורסל הקפריסאי.
בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות בקפריסין.
זכוכנים
זכוכנים (שם מדעי: Hexactinellid) הם מחלקה של ספוגים בעלי שלד העשוי מאוסף של מחטי שלד צורניים (החומר צורן דו-חמצני משמש לייצור זכוכית, ומכאן שמם) בעלי ארבעה ו\או שישה קודקודים. כיום מוגדרים כ-600 מינים שהם כ-7% ממיני הספוגים. אילו בעלי חיים ימיים הנמצאים בעיקר באזורי זרימה שכבתית או זרמים חלשים, בעומק הים או במערות.
ביולוגיה.
הזכוכנים יחסית נדירים ונמצאים בעיקר בעומקים של 450 עד 900 מטר מלבד המין "Oopsacas minuta" שגדל במים רדודים. הם נמצאים בכל האוקיינוסים בעולם אך נפוצים יותר באזור אנטארקטיקה.
צורתם כעין כוס, וגובהם 10 עד 30 סנטימטרים, צבעם חיוור (לבן או אפרפר). השלד שלהם בולט ועשוי שבכה מוצקה עשויה מחטי צורן דו-חמצני מאוחות. הגוף יחסית סימטרי ובעל חלל מרכזי גדול שפתוח במינים רבים לסביבה החיצונית דרך מסננת עשויה ממחטי השלד. שלא כמו ספוגיים אחרים הם נוטים להימצא כפרטים בודדים ולא ליצור מושבות מאוחות.
רוב גופם עשוי מתאי ענק מרובי גרעינים (Syncytium). בקבוצה מופיעים במקום תאי האפידרמיס, שישנם בקבוצות אחרות של ספוגיים, רשת של תאים גדולים, מרובי-גרעינים ודמויי-אמבה, מבעדם עוברות מחטי השלד. שלא כמו ספוגיים אחרים, אין לזכוכנים יכולת התכווצות.
הזכוכנים מסוגלים, בעזרת מערכת ייחודית, להוליך זרמים חשמליים דרך גופם ובכך לאפשר להם להגיב במהירות לגירויים חיצוניים. לזכוכנים כגון "Euplectella aspergillum" יש ציצת סיבים המשתרעים כלפי חוץ כמו כתר הפוך בבסיס השלד שלהם. אורכם של סיבים אלו הוא 50-175 מילימטרים ועוביים כשל שערה אנושית.
יצורים אלה חיים במשך הרבה מאוד זמן, אבל הגיל המדויק שלהם קשה למדידה. מחקר אחד המבוסס על מודלים העריך את גילה המשוער של דגימה של "Scolymastra joubini" בכ-23,000 שנים, שנחשב לבלתי אפשרי. מיני המים הרדודים של זכוכנים נדירים מאוד ברחבי העולם. באנטארקטיקה שני מינים נמצאו במים רדודים של 33 מטר מתחת לקרח. באחד מהמינים בים התיכון מופיע במים רדודים של 18 מטר במערה עם עלייה של מים קרים ממעמקי הים.
המנון סאו טומה ופרינסיפה
עצמאות מוחלטת הוא שם ההמנון הלאומי של סאו טומה ופרינסיפה. ההמנון שאומץ בשנת 1975, נכתב על ידי אלדה נבס דה גראסה סאנטו והולחן על ידי מנואל דוס סנטוס ברטו דה סוזה הדואר אלמיידה.
המעמד הפגיע
תורת הקרבה הבין אישית
תאוריית הקרבה הבין אישית
תאוריית הקרבה הבינאישית
פיל צפון-אפריקני
פיל צפון-אפריקני (שם מדעי: "Loxodonta africana pharaoensis") הוא ככל הנראה תת-מין קדום של הפיל האפריקאי, או מין נפרד שהתקיים בצפון אפריקה עד היכחדותו בתקופת האימפריה הרומית העתיקה. פילים אלה שימשו כפילי מלחמה במסעו של חניבעל בחציית הרי האלפים בצפון איטליה.
סביבת המחיה הטבעית של הפיל הצפון אפריקני השתרעה ככל הנראה לאורך צפון אפריקה עד חופי סודאן ואריתריאה.
הפיל הצפון אפריקני היה קטן בממדיו מפיל הסוואנה האפריקני וככל הנראה היה בגודל דומה לפיל היערות האפריקני. הוא היווה אוכלוסייה מורחבת של פיל מדברי.
ממטבעות קרתגניים מהתקופה ניתן להסיק כי גובהו ברוחב הכתפיים היה בסביבות 2.5 מטר.
הוא מתואר כפיל בעל אוזניים גדולות וגב קעור הטיפוסיים לפיל האפריקאי המודרני. ניתן להניח כי הוא היה בעל אופי כנוע יותר מהפיל האפריקאי המודרני מה שאיפשר את אילופו, אם כי לא ידוע באילו שיטות השתמשו על מנת לבייתו. יש מחלוקת בין החוקרים האם הפיל נשא על גבו אפיריון קרב. על אף התנגדויות השוללות זאת, ראיות מסוימות מצביעות כי פילי מלחמה מסוג זה נשאו על גבם אפיריון בחלק מהקרבות.
לאחר כיבוש סיציליה בשנת 242 לפנה"ס הרומאים ניסו ללכוד חלק מהפילים שננטשו על האי בידי הקרתגנים אך נכשלו במשימתם, פילים אלה היו ככל הנראה מהזן של הפיל הצפון אפריקני, הפיל של חניבעל לעומת זאת היה פיל גדול ממדים במיוחד שזכה לשם סורוס והשתייך ככל הנראה לזן של פיל סורי ("Elephas maximus asurus") שנכחד אף הוא.
הפיל הצפון אפריקאי אולף ושימש גם את שושלת תלמי במצריים ההלניסטית.
פוליביוס מתאר את נחיתותו של פיל זה בקרב אל מול הפיל האסייתי הגדול יותר ששימש את הסלווקים.
כתובת תלמאית ששרדה מתארת את 3 הסוגים של פילי המלחמה שהיו בשימוש בעת העתיקה: הפיל הלובי (הפיל הצפון-אפריקאי), הפיל האתיופי (כנראה הפיל המזרח-אפריקאי) והפיל ההודי. המלך התלמאי התפאר בהצלחתו לאלף את הפילים האתיופיים (שהם קשים ביותר לאילוף).
סבורים כי הפיל הצפון אפריקני נכחד לאחר כיבוש צפון אפריקה בידי הרומאים מאחר ששימש בזירת תחרויות גלדיאטורים שבהם הגלדיאטורים לחמו בבעלי חיים פראיים שבסופן החיות היו מומתות. חוקרים מסוימים סוברים כי אוכלוסיות קטנות של הפיל המשיכו להתקיים עד אמצע המאה ה-19 באזורי החוף של סודאן ואריתריאה אך כיום נכחדו לחלוטין.
משפחה לא בוחרים
משפחה לא בוחרים היא קומדיית מצבים ישראלית המבוססת על הסדרה האמריקאית "כולם אוהבים את ריימונד". הסדרה שודרה החל מספטמבר 2012 עד לאוגוסט 2013 במשך 2 עונות בערוץ 2, עבור הזכיינית רשת.
רוזינה קמבוס, אחת מכוכבות הסדרה, נפטרה זמן קצר לאחר צילומי העונה השנייה. העונה שודרה רק מספר חודשים לאחר מכן.
תקציר העלילה.
הסדרה עוסקת בחייו של יובל בר-און (מגולם על ידי יובל ינאי), כתב ספורט החי בחולון. יובל גר עם אשתו נועה (מגולמת על ידי נועה קולר), עקרת בית אשר מגדלת את שלושת ילדיהם: גיא, יונתן ועלמה.