על פי נתונים שפורסמו ב-Daily Beast באפריל 2022, הרשת נמצאת במקום ה-28 ברשימת הרשתות החברתיות הפופולריות בחנות האפליקציות של אפל.
באפריל 2022 עברה האפליקציה שדרוג בעקבות שיתוף פעולה ומעבר לשרתים של אתר ראמבל. לאחר שאילון מאסק רכש את טוויטר וטראמפ אמר שלא יחזור לטוויטר, אלא יתחיל להיות פעיל באפליקציה שלו בתוך שבוע, חזרה הרשת למקום הראשון ברשימת הרשתות החברתיות הפופולריות, לפני טוויטר.
ב-29 באפריל 2022 חזר טראמפ לצייץ ברשת החברתית
החל מחודש מאי 2022 ניתן להתחבר ל-"Truth Social" דרך אתר האינטרנט של הרשת.
צ'אן (כפר)
צ'אן (בהונגרית: Csány) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'אן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,256 תושבים ובשנת 2021 רק 2,087 תושבים.
על פי עדויות ארכאולוגיות האזור מיושב לסירוגין מתקופת האבן עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1332.
יהודי צ'אן.
יהודים התיישבו במקום במחצית הראשונה של המאה ה-19, רובם התפרנסו מרוכלות וממלאכה.
בעקבות הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם הניאולוגי שדגל בהשתלבות בחברה ההונגרית ותיקון סדרי החיים הדתיים. בית הכנסת נבנה בשנת 1891.
בשנת 1942 נלקחו גברים יהודים בני 18–48 מצ'אן לעבודות כפייה ורובם ניספו בשדות המוקשים של אוקראינה.
עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מרץ 1944) נצטוו יהודי צ'אן להסתגר בבתיהם למשך שבועות ולא הורשו לצאת אפילו כדי לקנות מצרכי מזון.
בתחילת יוני 1944 העברו לגיטו שהוקם בהטוון ובסוף אותו החודש שולחו למחנה אושוויץ.
חמישה יהודים שחזרו לכפר אחרי המלחמה עזבו תוך זמן קצר, ובשנת 1947 בוטלה הקהילה רשמית.
SkyTeam
סטיבן אלפרד
סטיבן אלפרד (באנגלית: Steven Alfred; נולד ב-11 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל חדרה.
קריירה.
אלפרד התחיל את קריירת המשחק שלו בסקסאן מהליגה השנייה במולדובה, ובינואר 2019 הצטרף לסוצ'י מהליגה השנייה ברוסיה.
בתום העונה עלה המועדון לליגת העל הרוסית, אבל ב-5 ביולי 2019 הושאל אלפרד לפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית, ובתום העונה עבר אליה בהעברה חופשית.
ב-26 בינואר 2021 הגיע עם הקבוצה להסכמה על התרת חוזהו, ועבר לשחק בסלוצק מליגת העל הבלארוסית.
בינואר 2022 עבר להפועל חדרה מליגת העל. בתום העונה האריך את חוזהו בקבוצה בעונה נוספת.
איוה כפרי
איוה כפרי (נולדה ב-1981) היא אמנית ישראלית, המתמחה בציורים מופשטים ועבודות חומרים (כגון טפטים, ספריי, צבע אקרילי, נייר ופרספקס). זוכת פרס רפפורט לאמן הצעיר לשנת 2013.
ביוגרפיה.
איוה כפרי נולדה ב-1981 בתל אביב.
כפרי אומרת כי היא תמיד ציירה ויצירה תמיד הייתה חלק משמעותי בחייה. היא החלה ללמוד בשנת 2002 באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר אשר מכונה בקצרה ENSBA, ולאחר שקיבלה משם תואר שני, החלה ללמוד במכללת האנטר, שם גם השיגה מלגה ב-2005.
כפרי הציגה במשך השנים את יצירותיה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה. נכתב עליה במקומות רבים כי יצירתה ייחודית ומקורית והיא הופכת את הציור לחוויה בחלל ומרחיבה את גבולותיו מתוך שימוש חדש בחומרים חדשים.
במהלך לימודיה במכללת האנטר עזבה כפרי את ז'אנר ציורי הקנווס לטובת ציורי מיצבים ועוד.
ב-2013 זכתה בפרס על שם רות וברוך רפפורט לאמניות צעירות, טקס חלוקת הפרסים נערך ב-13 במרץ במוזיאון תל אביב לאמנות וכפרי זכתה ל-30 אלף דולר לצייר צעיר עד גיל 40. הנימוקיהם לזכייתה היו:
גרגורי מ. אריקסון
רו (אי)
האי רו (באנגלית: Roux Island) הוא אי הממוקם מצפון חצי האי ארוסמית', למול חוף לובה, החוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בצד המערבי של הכניסה לפיורד לאלמאנד.
אורכו של האי 3.7 קיולמטרים ורוחבו של האי 0.9 קילומטרים.
שטחו של האי 7 קילומטרים רבועים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי האי.
האי התגלה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908 - 1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
מקור השם.
שארקו נתן לאי את שמו.
שארקו קרא לאי על שמו של ז'ול שארל-רו (Jules Charles-Roux).
יחסי דרום אפריקה–ניגריה
יחסי דרום אפריקה–ניגריה הם היחסים הבילטרליים בין רפובליקת דרום אפריקה לבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה. שתי המדינות הן קולוניות בריטיות לשעבר, ושתי המדינות הן חברות חבר העמים הבריטי והאיחוד האפריקאי. לניגריה יש נציבות עליונה בפרטוריה וקונסוליה כללית ביוהנסבורג. לדרום אפריקה יש נציבות עליונה באבוג'ה.
על פי סקר שירות עולמי של BBC משנת 2013, 63% מהניגרים רואים בחיוב את השפעתה של דרום אפריקה, כאשר 24% מביעים דעה שלילית.
היסטוריה.
עידן האפרטהייד.
בתקופת שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה, ניגריה הייתה אחת התומכות הבולטות בתנועות האנטי-אפרטהייד, כולל הקונגרס הלאומי האפריקני; ממשלת ניגריה הנפיקה יותר מ-300 דרכונים לדרום אפריקאים שביקשו לנסוע לחו"ל. סוני אוקוסון, מוזיקאי ניגרי, כתב את השיר "Fire in Soweto" בשנת 1977 כדי להנציח את המהומות בסווטו נגד האפרטהייד בדרום אפריקה ב-1976.
פוסט אפרטהייד.
לאחר סיום האפרטהייד ב-1994, אנשי עסקים בדרום אפריקה חיפשו אנשי מקצוע מהגרים למדינה ומספר רב של ניגרים עשו זאת. ההערכה היא כי בדרום אפריקה חיו 24,000 ניגרים בשנת 2011.
חלק ניכר מהרצון הטוב של דרום אפריקה כלפי ניגרים על תמיכה ב-ANC במהלך האפרטהייד נעלם עקב פעילות הפשע המאורגן הניגרי במדינה. קבוצות פשע מאורגן ניגריות, המעורבות בעיקר בסחר בסמים בלתי חוקיים, בדרום אפריקה צמחו במהירות בין 1994 ל-1998.
התחרות הגוברת בין שתי המדינות על תפקידים בארגונים רב-צדדיים נחשבת אף היא להחמיר את היחסים. ניגריה פעלה נגד דרום אפריקה כדי להחליף בז'אן פינג, שניגריה תומכת בו, את שרת הפנים של דרום אפריקה, נקוסזנה דלמיני-זומה, לתפקידו החזק של יו"ר ועדת האיחוד האפריקאי. היחסים הידרדרו עוד יותר כאשר דרום אפריקה תמכה בנשיא המכהן לורן גבאגבו במלחמת האזרחים השנייה בחוף השנהב ב-2011. עם זאת, לאחר שדלמיני-זומה ניצחה בבחירות שר החוץ של ניגריה, אולוגבנגה אשירו, קבע כי למרות שניגריה תמכה בפינג לתפקיד יו"ר האיחוד האפריקאי ב"עמדה שהייתה עקרונית יחד עם חברי ECOWAS שלנו ועמדנו בה, אבל כרגיל, אנשים יכולים לרמוז שברגע שניגריה לא הייתה במחנה של דרום אפריקה, זה אומר שניגריה נגד דרום אפריקה. אנחנו לא נגד דרום אפריקה".
הגבלות ויזה וגירוש.
היחסים בין שתי המדינות נפגעו ב-2012, כאשר 125 מטיילים ניגרים לדרום אפריקה גורשו בשל היעדר תעודת קדחת צהובה בתוקף. כנקמה ניגריה גירשה 56 אנשי עסקים מדרום אפריקה. זה גרם לשתי המדינות להיכנס לדיונים סביב הקלת הגבלות נסיעות וויזה בין שתי המדינות כאמצעי לשיפור היחסים והמסחר הבילטרליים.
סחר והשקעות.
ב-2008 הסחר בין שתי המדינות היה כ-2.1 מיליארד דולר. עד 2012, סך הסחר הדו-צדדי גדל ל-3.6 מיליארד דולר.
בשנת 2012, 83% מהסחר נלקח על ידי יבוא דרום אפריקאי של נפט גולמי ניגרי. בין 2002 ל-2012 היבוא מדרום אפריקה מניגריה גדל ב-750% (בעיקר עלייה ביבוא נפט) בעוד שהיבוא מניגרי מדרום אפריקה גדל ב-130%. לשכת הסחר ניגריה-דרום אפריקה משמשת כדי לשפר ולהקל דו-צדדית על יחסי מסחר בין ניגריה ודרום אפריקה. משרדיה נמצאים בלאגוס, ניגריה ויש לה 315 חברות הנסחרות כיום הן בניגריה והן בדרום אפריקה. הוא מורכב מחברות ניגריות וחברות דרום אפריקאיות.
הכרזת העצמאות של ישראל
צבי תדמור
צבי תדמור (1923 – 30 באוקטובר 2012) היה צייר ומורה לציור, ממייסדי "קבוצת העשרה".
ביוגרפיה.
צבי תדמור נולד בעיר קז’ימייז' שבפולין למשפחה דתית ציונית. אביו, ששימש יושב-ראש "המזרחי" בעיר, שלח אותו ללמוד במקביל גם ב"חדר" וגם בבית-ספר חילוני.
תדמור עלה ארצה בשנת 1936 עם משפחתו והתיישב בתל אביב, שם למד בבית הספר המקצועי לנערים ע”ש מכס פיין. בין השנים 1941 ל-1945 שירת תדמור כנוטר במסגרת “משטרת היישובים העבריים” בגליל העליון. עד קום המדינה היה חבר בארגון “ההגנה”. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת “אלכסנדרוני” ולחם בחזית השרון המרכזי.
תדמור למד ציור בתל אביב בין השנים 1945–1946 באולפן לאמנות "הסטודיה" בהדרכת אהרון אבני, ובין 1946–1948 בהדרכת יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי.
סגנון.
צבי תדמור הרבה לצייר נופים עירוניים, טבע וחיות, אותם פירק ליחידות מבניות תחומות בקווים ברורים המתוחים בזוויות חדות. אף על פי שעבודתו נטתה לכיוון הגרפי, הוא מעולם לא התנתק מן העולם הריאליסטי.
במהלך שנות ה-60 הייתה פלטת הצבעים של תדמור מוגבלת בדרך כלל למגוון צר של צבעים, תוך שמירה על ריבוי גוונים בתוך כל צבע. בהמשך השתחררה פלטת הצבעים שלו, והצבעים הפכו לבוהקים יותר ומגוונים.
פעילות חינוכית.
משנת 1948 עסק תדמור בהוראת ציור במסגרת משרד החינוך. בין היתר, לימד בבית הספר התיכון העירוני ז' בתל אביב, במדרשה למורים למלאכה, במדרשה למורים לציור, ובשנים 1967–1982 במרכז המגמה לאמנות חזותית בבית הספר התיכון על שם תלמה ילין. משנת 1972 לימד ציור במכון אבני.
פעילות אמנותית.
משנת 1950 השתתף בתערוכות הכלליות ותערוכות קבוצתיות בישראל ובמדינות נוספות.
תדמור היה חבר ב"קבוצת העשרה" שפעלה בשנים 1950–1960 והשתתף בכל התערוכות. כמו כן השתתף בתערוכות "סדנת הדפס" שליד אגודת הציירים, ועוד.
בשנת 1952 השתקע עם משפחתו בחולון, וב-1956 פתח ביחד עם הצייר אהרון גלעדי את הסטודיו לציור בחולון, שהפך לחלק מהמרכז לאומנויות. עד מותו התגורר תדמור בחולון.