הייצוג הגרפי של אות הקול מחקה תבנית של תנועה בראונית. צפיפות ההספק היא ביחס הפוך ל-formula_1. כלומר, ישנה עצימות גבוהה יותר בתדרים הנמוכיפ מאשר ברעש ורוד. העוצמה יורדת ב-6 דציבלים בכל אוקטבה (20 דציבלים בכל דקאדה), ונשמע יותר "רך" מאשר רעש לבן ורעש ורוד. הרעש נשמע כמו שאגה חלשהב מפל מים או גשם כבד.
לתנועה בראונית יש התפלגות נורמלית, אבל "רעש אדום" יכול להופיע עבור כל סיגנל עם תדר formula_2 בספקטרום.
ספקטרום ההספק.
תנועה בראונית, הנקראת גם תהליך וינר מושגת כאשר האינטגרל של סיגנל רעש לבן הוא:
משמע, שהתנועה הבראונית היא אינטגרל של רעש לבן formula_4, שהצפיפות הספקטרלית שלו היא שטוחה:
שימו לב ש-formula_6 מציינת התמרת פורייה כך ש formula_7 הוא קבוע. תכונה חשובה של ההתמרה הזו היא הנגזרת של התפלגות ההתמרה:
ומכאן ניתן להסיק שההספק הספקטרלי של רעש בראוני הוא:
המסלול של תנועה בראונית אינדיבידואלית מייצגת ספקטרום formula_10, כאשר המשרעת formula_7 היא משתנה אקראי, גם בגבול של מסלול אינסופי.
חברת החלל הלאומית
חברת החלל הלאומית (רוסית: Национальная космическая компания) היא חברת חלל רוסית פרטית העוסקת בייצור רכבי שיגור קלים, לוויינים ולוויינים זעירים ופיתוח מנועים לכלי שיגור וחלליות. מטה החברה והמפעל ממוקמים בעיר קרסנויארסק.
היסטוריה.
בספטמבר 2019 השתתפה החברה בתערוכת התעופה והחלל הבינלאומית בז'וקובסקי, כאשר הציגה את טיל השיגור "סיביר" (במסגרת הצגת הפרויקט נקרא "אדלר"). הוצג טיל שני שלבים המיועד לשיגור מטענים שמשקלם עד 1,000 קילוגרמים למסלול לווייני נמוך מסונכרן-שמש. הטיל נועד לשגר לווייני חישה מרחוק, לווייני תקשורת, לוויינים מטאורולוגיים והתקנים אחרים, רצוי בגודל מיקרו וננו. בשלב הראשון נעשה שימוש במנוע סדרתי RD-108A (המשמש גם ביחידה המרכזית של רכב השיגור "סויוז") ובשלב השני מנוע המבוסס על תא ההיגוי RD-108 עם סיבי פחמן. כדי לחסוך כסף, הטיל פותח במפעל תעשייתי אזרחי.
ביוני 2020 בוצע שיגור לדגם אב טיפוס של טילים מדגם "ויאטקה" באתר הניסויים במחוז קירוב. הטיל המריא לגובה של 15 ק"מ, מהירות של 2,500 קמ"ש. במהלך הניסוי נבדקה מערכת הטלמטריה ומערכת החילוץ.
באוגוסט 2020 הושלמו בדיקות של מנוע הטיל לשלב השני של רכב השיגור "סיביר". המנוע הוא מוצר מונוליטי, שנוצר במדפסת תלת מימד תוך שימוש באיתור נקודתי שכבה אחר שכבה של אבקת מתכת INCONEL 718. מעיל הקירור בעל עיצוב סגור עם אספקת נוזל קירור במחזור ומתאן שמהווה מרכיב של הגז הדליק.
מימון.
החברה ממומנת על ידי משקיעים רוסים פרטיים. תקציב הפיתוח לשנים 2020–2024 הסתכם במאה מיליון דולר.
עלות פרויקט רכבי השיגור מדגם "סיביר" נאמדת בכ-60 מיליון דולר, אותם מתכננת החברה ליישם באמצעות השקעה פרטית. על פי הבטחות הנהלת החברה, עלות שיגור אחד היא 5.83 מיליון דולר, והחזר הפרויקט של רכב השיגור יהיה 2.5 שנים. הפרויקט מיושם במשותף עם חברת Lin Industrial (ברוסית: «Лин Индастриал»), שמשרדיה ממוקמים בעיר החדשנות סקולקובו.
מרכז בקרת הטיסה של בייג'ינג
מרכז בקרת הטיסה של בייג'ינג (בסינית: 北京航天飞行控制中心), הידועה בעבר בשם מרכז הפיקוח והבקרה של בייג'ינג, הוא מרכז פיקוד לתוכנית החלל הסינית הכולל את משימות שנג'ואו וממוקם בפרבר צפונית מערבית לבייג'ינג. הכניסה הראשית של מרכז החלל ממוקמת בצומת כביש בייקינג וכביש יו יי.
אטימולוגיה.
שמו של המרכז שונה ל-北京 航天 飞行 控制 (מילולית: מרכז בקרת הטיסה בבייג'ינג) בשנת 2006. החל ממרץ 2009, לא פורסמה הודעה רשמית לשינוי שמו הרשמי באנגלית בהתאם לשמה הסיני החדש ושמו באנגלית הוא Beijing Aerospace Command and Control Center, מרכז הבקרה והפיקוד לאוויר וחלל בבייג'ינג.
תיאור.
מרכז החלל מפוקח ומנוהל על ידי ממשלת הרפובליקה העממית של סין.
המרכז מנהל משימות פיקוח, טלמטריה, מעקב ופיקוד על חלליות. הבניין נמצא בתוך מתחם שזכה לכינוי "עיר התעופה והחלל". המתחם נוצר בתחילה למשימות החלל המאוישות של סין, הידוע כ"פרויקט 921". המרכז התפתח להיות אחראית למשימת צ'אנג-אה 1 ולמשימת החלל הבין-כוכבית הסינית-רוסית, פובוס גרונט. מרכז מפקח גם על משימות שנג'ואו בעזרת ארבע ספינות מעקב מסוג יואן ונג. למרכז מספר חברות בנות ייעודיות באמצעות לווייני התקשורת מדגם סינו ואינמרסט.
זכויות להט&quot;ב באוזבקיסטן
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באוזבקיסטן מתמודדים עם אתגרים משפטיים שלא חווים תושבים הטרוסקסואלים. יחסי הומוסקסואלים בין גברים אינם חוקיים באוזבקיסטן. עונש על רקע עבירה על איסור זה נע בין קנס לשלוש שנות מאסר.
אוזבקיסטן היא אחת משתי מדינות פוסט-סובייטיות בלבד בהן פעילות הומוסקסואלית של גברים נותרה פלילית, יחד עם טורקמניסטן.
מעמד בחוק.
חוק העונשין 1994/95 (מתוקן 2001)
"הומוסקסואליות, כלומר, יחסי מין מרצון בין שני גברים - ייענשו במאסר עד שלוש שנים".
זכויות להט&quot;ב בטורקמניסטן
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטורקמניסטן מתמודדים עם אפליה פעילה, סטיגמטיזציה ואתגרים משפטיים שלא חווים תושבים הטרוסקסואלים. טורקמניסטן היא אחת משתי המדינות הפוסט-סובייטיות היחידות בהן פעילות הומוסקסואלית של גברים נותרה פלילית, יחד עם אוזבקיסטן.
מעמד בחוק.
הומוסקסואליות נתפסת מבחינה מוסדית בטורקמניסטן כסוג של הפרעה נפשית.
הומוסקסואליות גברית אינה חוקית במפורש ו-"מעשה סדום" - המוגדר כקיום יחסי מין בין גברים - ניתן לעונש של חמש שנות מאסר לכל היותר על פי החוק המשפטי הטורקמני (פרק 18, סעיף 35) לפני התיקון לשנת 2019 אשר הטיל שנתיים על פי קוד 1997. חקירות הנאשמים דווחו כמשפילות בצורה גסה וכוללות עינויים מצד גורמים מדיניים שאינם ממשלתיים. תביעות חוזרות ונשנות עלולות לגרום לשיקום חובה במרפאות פסיכיאטריות. החוק אומנם נאכף לעיתים רחוקות לפני עלייתו של גורבנגולי ברדימוחמדוב לנשיאות. קוד "SSR" הטורקמני, שאומץ לראשונה בשנת 1927, היה בעל הוראות מפורטות בהרבה.
לא קיימות הוראות עונשין להומוסקסואליות נשית, אשר יחד עם טרנסקסואלים הן קטגוריה בלתי נראית בחוק הטורקמני.
חקיקת אי-הפללה והגנה.
טורקמניסטן דחתה בעקביות בקשות ליישם חקיקה נגד אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית, אף על פי שהתבקשה על ידי מספר מדינות באמצעות שלוש סקירות תקופתיות אוניברסליות. בדיאלוג עם אגפים שונים של האו"ם, טורקמניסטן נימקה את המסגרות המפלות בטענה כי "כל סטייה היא איום פוטנציאלי למרקם המסורות והחברה הטורקמניות".
בפברואר 2021 ציינה ממשלת המדינה בפני משרד הנציב העליון לזכויות אדם של האו"ם בנוגע לכוונות "לשקול מחדש את נימוק המאמר המפליל יחסים חד-מיניים בין גברים" ו-"ללמוד את האפשרות להכניס חקיקה נגד אפליה".
חברה ותרבות.
בטורקמניסטן אין חברה אזרחית, התקשורת בבעלותה כולה של המדינה, ועריכת סקרי שטח קשה מאוד. כל אלו מקשים מאוד על מעקב אחר זכויות להט"ב וסוגיות קשורות בשטחי המדינה.
באוקטובר 2019, רופא הומוסקסואל טורקמני עונה על ידי מנגנון המדינה במשך תקופה ארוכה, לפני שנעלם זמנית.
במאי 2020 נעצרו מספר אישים ידועים מתעשיית הדוגמנות באשמת הומוסקסואליות. במשך השנים תועדו מקרים של גברים הומוסקסולים טורקנים אשר חיפשו מקלט במדינות האיחוד האירופי, ולסביות טורקניות בארצות הברית.
זכויות להט&quot;ב בטג'יקיסטן
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטג'יקיסטן מתמודדים עם אתגרים משפטיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואליות, הן לגברים והן לנשים, חוקית בטג'יקיסטן, אך זוגות חד-מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד-מיניים אינם זכאים לאותה הגנה משפטית העומדת לרשות זוגות נשואים הטרוסקסואליים.
אנשי להט"ב טג'יקים נוטים להתמודד עם אפליה תכופה, הטרדות ואלימות מצד הרשויות וציבור הרוב המוסלמי.
מעמד בחוק.
פעילות מינית חד-מינית של גברים ונקבות הן חוקיות בטג'יקיסטן מאז 1998. גיל ההסכמה הוא 16, ללא קשר למגדר או נטייה מינית.
הכרה בזוגיות חד מינית.
טג'יקיסטן לא מכירה באיחוד אזרחי, מעמד ידועים בציבור או נישואים חד מיניים.
זהות מגדרית.
נכון לדיווח משנת 2014, טרנסג'נדרים מתמודדים עם "סטיגמות ואפליה רבה" בטג'יקיסטן.
על פי החוק הטג'יקי, טרנסג'נדרים רשאים לשנות את המין החוקי שלהם בדרכון אם ימסרו הצהרה רפואית שהם עברו ניתוח לשינוי מין. אולם בפועל, חוסר המודעות, יחד עם שחיתות ובירוקרטיה, מצביע על כך שהתהליך יכול להיות הרבה יותר קשה.
נכון לשנת 2014, היו רק שתי פעולות לשינוי מגדרי בטג'יקיסטן, הראשונה בשנת 2001 והשנייה בינואר 2014.
תנאי מחיה.
אף על פי שהחוק מתיר פעילות הומוסקסואלית, תנאי המחיה במדינה עוינים כלפי אנשי להט"ב. מצב זה נובע בעיקר מהדת והאמונות המקומיות, כמו גם מהשפעה חיצונית. הטרדות מצד המשטרה והציבור הן שכיחות.
בשנת 2017 ערכו הרשויות "רשימה רשמית" של אזרחי להט"ב בעקבות שתי פעולות מדינה בשם "מוסר" ו-"טיהור".
אקטיביזם.
אקטיביזם למען זכויות להט"ב בטג'יקיסטן אינו נתמך במדינה, בין אם על ידי הממשלה או רוב האזרחים בחברה. "Tajikistan for Equality" (טג'יקיסטן עבור שוויון), אשר נוסד בשנת 2019 על ידי אודינשו שרופוב, הוא ארגון התמיכה היחיד לאנשי להט"ב המוכר על ידי ממשלת טג'יקיסטן.
עמדה ציבורית.