המשנים למושל הם שניים למונרך במעמדם (מעמדם קודם ליתר בני משפחת המלוכה ואף ליורש העצר), אולם הם נחשבים ל"Primus inter pares" - "ראשון בין שווים" יחד עם המושל הכללי.
"ההצדעה למשנה למושל" הוא המנון המושמע לכבודו והוא מבוצע בזמן הגעתו ועזיבתו בכל טקס רשמי. ההמנון מורכב משש התיבות הראשונות של ההמנון המלכותי של קנדה ("אל נצור את המלכה") וארבע התיבות הראשונות והאחרונות של המנון קנדה. כדי לציין את נוכחותו של המשנה למושל בבניין, ספינה, מטוס או רכב בקנדה, מונף על גביהם דגל המשנה למושל הרלוונטי.
ויליבלד גורליט
ויליבלד גורליט (בגרמנית: Wilibald Gurlitt; 1 במרץ 1891 - 15 בדצמבר 1963) היה מוזיקולוג גרמני.
גורליט נולד בדרזדן בנו של האדריכל ומומחה לתולדות האמנות קורנליוס גורליט. הוא למד באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת לייפציג בשנים 1908 - 1914, בעיקר אצל הוגו ריימן וארנולד שרינג. בשנת 1914 קיבל את הדוקטורט בעבודת מחקר שהתמקדה בעיקר במיכאל פרטוריוס. בשנת 1919 התמנה למרצה בפרייבורג וב-1929 היה לפרופסור. בפרייבורג ייסד את המחלקה למוזיקולוגיה ואת הקולגיום מוזיקום, שהתכנס בקרלסרוהה ובהמבורג לביצועים פומביים גדולים של מוזיקה עתיקה מתקופת ימי הביניים.
גורליט נשאר בפרייבורג עד פרישתו בשנת 1958, על אף הצעות מאוניברסיטאות אחרות. המשטר הנאצי סיווג את גורליט כקושר יהודי והדיח אותו ממשרתו בשנת 1937. אחרי המלחמה הושבה לו משרתו. משנת 1946 כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ברן ומשנת 1955-6 באוניברסיטת בזל. בשנת 1950 נבחר לחבר האקדמיה למדעים וספרות של מיינץ. בשנת 1953 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת לייפציג. כן מילא תפקידים באגודות ובמוסדות אקדמיים שונים.
גורליט, מקדם תנועת העוגב (Orgelbewegung), החזיק במה שנקרא "עוגב פרטוריוס", שבנה בונה העוגבים האומן אוסקר ואלקר, בהתבסס על שרטוטים של פרטוריוס משנת 1619. העוגב נהרס בשנת 1944 בהפצצה, אבל חלק גדול שלו נבנה מחדש בידי ורנר ואלקר-מאייר באטריום של הבניין החדש של האוניברסיטה בשנת 1955.
גורליט ראה את המוזיקולוגיה בראש ובראשונה כתחום במדעי הרוח (Geisteswissenschaft) ונתן ביטוי למספר רב של נקודות מבט חדשות. מבחינתו, תולדות המוזיקה לא היו "רק עניין של התמחות אלא, כאשר מעמיקים בהן באופן פעיל, כוח רוחני בחיי המוזיקה של ההווה". תוצאות מובהקות לגישתו זו היו טיפוח ההשכלה המוזיקלית כמקצוע אקדמי לאחר מלחמת העולם השנייה ומעורבות פעילה בהקדמת בית הספר הגבוה למוזיקה בפרייבורג.
ויליבלד גורליט הלך לעולמו בפרייבורג בשנת 1963.
דה ליל
אהרון קליין (עיתונאי אמריקאי-ישראלי)
אהרון קליין (באנגלית: Aaron Klein; נולד ב-29 באוגוסט 1978) הוא סופר, עיתונאי ושדרן רדיו אמריקאי יהודי. מיוני 2020 משמש יועץ אסטרטגי לראש האופוזיציה, בנימין נתניהו.
ביוגרפיה.
קליין נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. הוא סיים את תיכון "האקדמיה לתורה" בפילדלפיה. משם המשיך ללימודי רפואה בישיבה יוניברסיטי, שם היה העורך הראשי של עיתון האוניברסיטה.
כעורך הראשי של עיתון ישיבה יוניברסיטי, פרסם כתבה בשם "סוף השבוע שלי עם האויב", שפורסמה לאחר מכן בעיתונים "ג'רוזלם פוסט" ו"הבוסטון גלוב" ב-30 במאי 2000. במסגרת הכתבה תואר סוף שבוע בו בילה בתא של ארגון טרור עולמי הפועל בניו יורק, "אל מוהג'ירום", במהלך כנס הארגון בלונדון. הכתבה היוותה פריצת דרך בקריירה של קליין כעיתונאי.
באותה תקופה קליין היה הכתב הצבאי של השבועון "טיים" בישראל, ב-19 במאי 2000 פרסם מאמר בו קרא לממשלת ישראל להחליט על שם למלחמה שהתחוללה ברצועת הביטחון בלבנון.
בשנת 2005 נבחר לתפקיד ראש המשרד של סוכנות הידיעות "WND" בירושלים, והעתיק לשם את מגוריו. הוא חי בישראל תחת אשרת שהייה זמנית.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, חשף קליין כי יועצו לענייני איכות הסביבה של הסנאטור דאז ברק אובמה, חתם על עצומה לפיה ממשלת בוש היא האחראית לפיגועי 11 בספטמבר במגדלי התאומים. לאחר חשיפה זו נאלץ היועץ להתפטר מתפקידו. קליין גם חשף כי ארגון החמאס ארגן מגבית של אלפי דולרים על מנת לממן את הקמפיין של ברק אובמה; בעקבות הידיעה החזיר אובמה את כספי המגבית.
כיום משמש קליין כראש הדסק הישראלי באתר חדשות ברייטברט, לשם הובא על ידי סטיב באנון.
תוכנית רדיו.
קליין משדר מאולפן שידור פרטי בבעלותו בתל אביב לארצות הברית. תוכניתו, "אהרון קליין חוקר", מדורגת בין מאה תוכניות הרדיו המצליחות ביותר. על פי מדדי הרייטינג, בכל שבוע מאזינים לתוכניתו למעלה ממיליון אנשים.
ביוני 2010, האימאם פייסל עבדול ראוף המוביל את בניית "מרכז התרבות המוסלמית העולמי" בניו יורק, סירב לכנות את החמאס ארגון טרור בראיון אצל קליין. דבר זה תרם להגברת המחלוקת בעיר באשר להמשך הפרויקט, הסמוך למקום הפיגוע במגדלי התאומים. באוקטובר 2010, התראיין לתוכניתו של קליין מחמוד א-זהאר, ממנהיגי החמאס, והביע את תמיכתו בהקמת הפרויקט, דבר שהתפרסם למחרת ב"ניו יורק פוסט" ויצר הד תקשורתי רב בארצות הברית.
ספריו.
קליין כתב שבעה ספרים, בהם שלושה שהגיעו לרשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס":
פאוור ריינג'רס מבצע נהיגה
מתיאס דה פאז
מתיאס דה פאז (Matías de Paz; 1468–1519) היה כומר דומיניקני שכהן כפרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת סלמנקה, ספרד, ובהמשך התמחה בתורת המשפטים.
בעקבות העימותים בין הכס המלכותי הספרדי לאפיפיור, פנה פרננדו השני אל דה פאז כדי לקבל אישור סמכותי כי אישור האפיפיור אלכסנדר השישי משנת 1493, בו הוכרז כי איי הודו המערבית שייכים לממלכת ספרד, מעניקה לגיטימציה מספקת עבור השליטה של ספרד ביבשת החדשה. דה פאז ערך למלך מסמך ובו נכתב כי האפיפיור הוא נציג ישו עלי אדמות ולכן בידו הסמכות הריבונית על העולם. לפיכך, אישורו קביל כדי להעניק לכתר הספרדי את הבעלות על האיים. מחד, חיבורו שולל את בעלותם של האינדיאנים על האיים ומאידך, הוא שולל את זכותה של ספרד על שאר העולם שהתגלה ולא הוענק לספרד בשנת 1493. לכן פנה פרננדו השני אל המשפטן חואן לופס דה פלאסיוס רוביוס כדי שיחבר חיבור תאולוגי שיחזק את החזקה הריבונית של ספרד על אמריקה כולה, ללא צורך באישור האפיפיור.
דה-ליל
אנדריאה פוהריץ'
אנדריאה פוהריץ' (Andrija Puharich; 19 בפברואר 1918 - 3 בינואר 1995) אשר שמו המקורי היה ד"ר הנרי ק. פוהריץ', היה רופא, סופר, פאראפסיכולוג וממציא אמריקאי.
פוהריץ נולד בעיר שיקגו שבאילינוי, ונפטר בעיר דובסון שבקרוליינה הצפונית בארצות הברית.
תחילת דרכו.
בשנת 1947 סיים פוהריץ את לימודיו בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת נורת'ווסטרן, את ההתמחות ברפואה פנימית השלים ב"בית החולים פרמננטה" אשר בקליפורניה.
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 היה פוהריץ קצין בצבא ארצות הברית, ובאותה תקופה הוא פעל לסירוגין עם מעבדות המחקר אדג'ווד ארסנל במחנה דטריק, תוך כדי שיתוף פעולה עם קצינים בכירים ובעלי תפקידים שונים, בעיקר מצד אנשי הפנטגון, ה-CIA, וכן המודיעין של הצי האמריקני.
מחקריו.
פוהריץ היה ידוע כחוקר הפאראפסיכולוגי אשר הביא את אורי גלר לחקירה מדעית בארצות הברית, בנושאי היכולות השונות אשר נטענו על ידי גלר כעל טבעיות.
מבין הספרים הרבים שכתב פוהריץ, ניתן למצוא את הביוגרפיה התומכת של גלר בנושא העל טבעי, אותו חקר בעזרת יצחק בנטוב.
לפני מחקרו על אורי גלר, ביצע מחקר לטובת המדיום הברזילאי ז'ה אריגו. עם הזמן הוא פגש את המדיום ההולנדי פטר הורקוס, אותו הביא לארצות הברית להשתתף במחקרים מדעיים. כמו כן, הוא חקר את המדיום המקסיקני פצ'יטה.
המצאותיו.
לפוהריץ היו יותר מ-50 פטנטים אשר הומצאו על ידיו, אך הידועים ביותר מהם היו הפטנטים המסייעים לשמיעה אצל אנשים אשר היו כבדי שמיעה.
ג'יימס קונולי
מריה לנק אקוואטיק סנטר
מצויינים
חואן לופס דה פלאסיוס רוביוס
חואן לופס דה פלאסיוס רוביוס (בספרדית: Juan López de Palacios Rubios; 1450 – 1524) היה משפטן מפורסם בספרד של המאה ה-16. פרננדו השני, מלך ספרד, פנה אליו לאחר שחיבורו של מתיאס דה פאז לא סיפק את רצונו לקבל סמכות על היבשת החדשה שהתגלתה, אמריקה. לפיכך, רוביוס חיבר את החיבור על איי האוקיינוס (On the Ocean Idles). בחיבור נטען כי לילידי אמריקה יש בעלות טבעית על אדמתם, אולם לאפיפיור יש את הסמכות לבטל את סמכות זו מתוקף סמכותו האוניברסלית על העולם. בו בזמן, על האפיפיור מוטלת גם הסמכות לדאוג להושיע את נפשות האינדיאנים. עם זאת, הוא טען כי סמכות האפיפיור חלה רק בפן הדתי, כלומר הענשה על הפרת חוקי טבע (קאניבליזם, הקרבת קורבן, עבודת אלילים ועוד) ואילו בפן המדיני, יש סמכות למלך ספרד לחוקק חוקים ולבחור את סוג העונשים שיוטלו על החוטאים.
רוביוס היה מעורב גם בכתיבת החיבור הרשמי "רקרימיינטו" (הדרישה) להצדקת סמכות ספרד ביבשת החדשה.
דיודורו ארנה
מירס
מיראת'
מיראת' (בערבית: ميراث; בעברית: "מורשת") היא להקת אוריינטל מטאל מתוניסיה. הוקמה ב-2001 בשם "X-Tazy", ומשלבת מטאל מתקדם יחד עם מוזיקה מזרחית אותנטית. מיראת' מבצעת טקסטים באנגלית ובערבית במקביל.
ביוגרפיה.
הלהקה הוקמה על ידי הגיטריסט מאלק בן ערביה, שהיה אז בן 13 בלבד. מיראת' החלה את דרכה כלהקת צעירים שביצעה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים של להקות שונות.
בשנים שלאחר מכן הלהקה גיבשה את סגנונה כמטאל מתקדם (פרוגרסיב מטאל), בשילוב סולמות, מנגינות ושאר אלמנטים מזרחיים בהשפעת התרבות התוניסאית. הלהקה מגדירה סגנון זה כ"אוריינטל מטאל".
האלבום הראשון של הלהקה, "Hope", יצא בספטמבר 2007, והאלבום השני "Desert Call" יצא בינואר 2010.