האנון, נסיכת בת הים של הפנינה הכחולה, ברחה לעולם האנושי לאחר שממלכתה הוחרבה. כך פועלת גם רינה, נסיכת הפנינה הירוקה. לוצ'יה, האנון ורינה משובצות לאותה כיתת לימודים והן מתיידדות ונעשות שלישייה מאוחדת. לאחר שגילו אחת בפני השנייה והשלישית את כוחותיהן, משימתן היא להתאחד עם שאר נסיכות בנות הים והפנינים שלהן, על מנת להשיב לחיים את אלת הים האגדית, אקווה רג'ינה, שתסייע להן במלחמתן במדריך ובפיות שלו. באותו ערב לוצ'יה הצילה את קאיטו מטביעה הוריו המוזיקאים היו על הספינה וטבעו. קאיטו נשאר יתום וזיכרונותיו מההורים שלו מוזכרים בהקשר לאביו שלימד אותו לגלוש בים וניגן בפסנתר. במהלך העלילה דודתו של קאיטו מגיעה לביקור ומוסרת לו מכתב מהוריו לפיו הוא מאומץ. בסוף העונה הראשונה, קאיטו מגלה שקרוב המשפחה האמיתי היחידי שלו הוא אחיו התאום, המדריך גאיטו. הם הופרדו בלידתם על ידי אקווה רג׳ינה על מנת שלא יאחדו כוחות ויחזירו את שבט הפנטאראסה לים. מר מיטצוקי היה נגן פסנתר נלהב. יום אחד בצעירותו הוא הגיע להופעה של אביו של קאיטו דומוטו. אחרי ההופעה, מיטצוקי חשב שאין לו כל סיכוי להיות נגן פסנתר מפורסם מכיוון שחשב שאין ביכולתו ליצור מנגינה נפלאה כמו המנגינה של אביו של קאיטו. בעקבות זאת, טארו יוצא למסע בתקווה למצוא השראה לנגינות שלו, ומגיע לאוקיינוס ההודי. שם הוא פוגש בשרה, נסיכת בת הים בעלת הפנינה הכתומה של האוקיינוס ההודי. מדי ערב, מיטצוקי היה מנגן לשרה מנגינות, בתמורה, היא שרה לו שירים. טארו ושרה מתאהבים ונשבעים זה לזו שלא יעזבו אחד את השנייה לעולם. מתי שטארו מבין ששרה, בגלל היותה נסיכת בת הים של האוקיינוס ההודי, לא יכולה לעזוב את האוקיינוס עבורו, הוא חוזר בו משבועתו ושובר את ליבה של שרה. בעקבות שברון ליבה, שערה של שרה נהפך לשחור וכך גם ליבה. היא חוברת למדריך וחיה עימו בארמון שלו, ומשמשת כיועצת שלו, תומכת שלו, ואהובתו היחידה. בהמשך הסדרה נלחמות בנות הים בגאיטו ובמאהבות האפלות שלו כדי לשחרר את בנות הים שנלקחו,בסוף העונה הראשונה קאיטו מבין כי לוצ'יה היא בת הים אשר חיפש כל חייו ,בנות הים מביסות את גאיטו ,בעזרת השיר של אקווה רג'ינה, מתחילה רעידת אדמה בים גאיטו מובס ואומר לקאיטו להתראות אח יקר הארמון צולל לים והוא מת ביחד עם שרה
העונה השנייה.
קאיטו עזב להוואי כדי לגלות את עצמו מחדש לאחר שגילה שאומץ על ידי הוריו. סיירה המחליפה של שרה בתור נסיכת בת הים של האוקיינוס ההודי מופיעה בחלומות של לוצ'יה ואומרת לה שבשביל שהיא תיוולד מחדש נשמתה והלב שלה צריכים להתחבר. אבל יש בעיה - יצור קדום ששמו מיקל חטף את ליבה של סיירה וכעת על נסיכות בנות הים להביס את מיקל ולהשיב לחיים את סיירה.
קאיטו איבד את זיכרונו בתאונת גלישה בהוואי וחוזר הביתה בשביל לנסות להחזיר אליו את הזיכרון אבל הוא לא חוזר לבד. הוא חוזר עם מיקארו וליכט (מיקארו אהובתו החדשה של קאיטו, משום שאינו מודע לקיומה של לוצ'יה) וליכט אחיה הגדול.
לוצ'יה נשברת כשהיא מגלה מה קרה ומי זאת מיקארו, אך היא לא מוכנה לוותר. לוצ׳יה לא מספרת לקאיטו מה קרה ביניהם כיוון שהיא רוצה לעזור לסיירה ושהוא יזכר לבד.
קאיטו שכמובן מגיע ופוגש את לוצ'יה מרגיש אליה רגשות שהוא לא מסוגל להסביר ומבלה איתה ועם חברותיה הרבה יותר כדי לנסות להיזכר דבר שגורם למיקארו לקנא מאוד.
מיקארו חולה מאוד ובמיוחד אחרי סערות הרגשות שהיא עוברת בגלל קאיטו, מצבה יציב ומחמיר, יציב אך לאחר מכן שב להיות מחמיר ובעקבות זאת קאיטו מרגיש אשם ונישאר איתה מה שפוגע מאוד בלוצ'יה.
באותו הזמן בנות הים נלחמות בעוזרות של מיקל וסיירה מגלה שמיקל סובל כי הוא נשאר כאן לבדו והוא חושב שמטרתו היא לנקות את העולם מבני האדם שרק פגעו בו. בגלל שנסיכות בנות הים נלחמות כדי להגן על בני האדם, הוא נלחם בהם גם כן.
לוצ'יה האנון ורינה מקבלות שירים חדשים וגם סיירה שרה למיקל כדי שלא ירגיש לבד, אך דבר זה לא עובד.
ליכט מתחיל להתאהב בלוצ'יה בעוד היא רק רוצה שקאיטו יזכר בה והאנון ורינה מתחילות לחשוב שהיא כבר לא מסוגלת לחכות לקאיטו יותר. הפרקים מתקדמים, מיקארו נעלמה ואנחנו מגלים שהיא ומיקל התחברו מכיוון ששניהם נשמות בודדות בעולם.
קאיטו נזכר בהכל בעקבות מתקפה של מיקל ואנו מגלים שהוא זה שחסם לעצמו את הזיכרונות מלכתחילה כדי שמיקל לא יגלה על בנות הים והוא ולוצ'יה חוזרים זה לזה. המפגש לא נמשך זמן רב כיוון שהקרב הגדול נגד מיקל מגיע וקאיטו אומר ללוצ'יה שלא יוכל להילחם במיקל בגלל שמיקארו גם נמצאת שם. לוצ'יה אומרת לו שהיא מבינה אותו אבל נפרדת ממנו בכל זאת, מה ששובר את ליבה.
בנות הים האחרות מגיעות וכולו מתאמנות לקראת הקרב נגד מיקל אבל מיקל חוטף את לוצ'יה, מה שקצת משבש את התוכניות וכשכולם מתחברים יחדיו הן מגלות שהשיר שלהן לא פוגע במיקל וסיירה מסבירה להן שמיקל הוא רוח שמגיעה מתוך פסל שבתחתית המגדל ובמקום שהן ישירו כדי לחסל את מיקל, הן צריכות להראות לו את הטוב שבו.
הבנות מבינות את הטעות והן כולן שרות את השיר של לוצ'יה "אני בחיפוש".
באותו זמן, ליכט וקאיטו מגלים שליכט גם הוא שייך לשבט הפנטראסה ומגיעים כדי לעזור לנסיכות בנות הים. מתברר לנו שהבוס הגדול של מיקל הוא אביהם של ליכט ומיקארו וכדי לחפר על מעשיו ועל טיפשותו מקריב את עצמו כדי להרוס את פיסלו של מיקל.אקווה רג'ינה מופיעה ואומרת לבנות הים שאסור להן לשיר עם מחשבה של להביס אלא לגרום לו להאמין שהוא אינו לבדו הבנות מתחילות לשיר ואקווה רג'ינה מצטרפת.
"העתיקים" מתגלים למיקל וקוראים לו לבוא אליהם כי משימתו בעולם נגמרה ועכשיו נסיכות בנות הים יגנו על העולם.
סיירה נולדת מחדש ומקבלת את הפנינה שלה מלוצ'יה ומיקארו נולדת מחדש וליכט מטפל בה.
לבסוף,ניקולה עורכת מסיבה לכבוד חזרת השלום לים והבנות שרות וגם אחיות היופי השחור ופיות המים הרעות גם המדריך עם עצת אהבה לרינה וכך חוזר השלום לים.
המאנגה.
האנימה נאמנה ברובה לכרכי המאנגה. אך ישנו פרק בכרך האחרון שלא המשיך לאנימה ובו לוצ׳יה חולה כשקאיטו לצדה. לוצ׳יה, שלא מתעוררת ולא בהכרה חווה חזיונות של הרגע שבו הצילה את קאיטו ונתנה לו את הפנינה שלה. אקווה רג׳ינה מופיעה מולה ושואלת אותה האם היא בטוחה במעשה שלה, לתת את הפנינה שלה בכדי להציל את החיים של מישהו אחר, לוצ׳יה משיבה בחיוב. לוצ׳יה לבסוף מצליחה לנצח את מחלתה ומתעוררת עם קאיטו לצדה כשהיא אקווה רג׳ינה החדשה.
ב-30 ביוני 2021, יוצרת המאנגה, פינק האנמורי, הודיעה ברשת החברתית כי ב-3 באוגוסט 2021 תצא מאנגת המשך לבנות הים פיצ׳י פיצ׳י פיץ׳ אשר תעסוק בבת של לוצ׳יה נאנאמי. הלוא היא נסיכת האוקיינוס השקט עם הפנינה הוורודה החדשה. המאנגה החדשה תיקרא: “Mermaid Melody Pitchi Pitchi Pitch Aqua”
הבדלים בין הגרסה המקורית לגרסה העברית.
למרות שהגרסה העברית היא יחסית נאמנה לגרסה היפנית המקורית, עדיין ישנם מספר הבדלים בין הגרסאות:
נצח ישראל (פירושונים)
פונדוק
מל בלנק
צ'אווין דה ואנטאר
צ'אווין דה ואנטאר (Chavín de Huántar) הוא אתר ארכאולוגי השוכן בפרו, כ-250 ק"מ צפונית לבירה לימה, ונמצא בגובה של 3,177 מטר מעל פני הים. האתר הוקם בידי תרבות הצ'אווין, תרבות דרום אמריקנית עתיקה, שהתקיימה לחופי האוקיינוס השקט ומורדותיו המערביים של רכס הרי האנדים. בני הצ'אווין, שהתקיימו בין השנים 1000 ל-300 לפני הספירה לערך, הניחו את היסודות התרבותיים למרבית התרבויות המאוחרות בהרי האנדים, בהן אימפריית האינקה. בשנת 1985 הכריז ארגון אונסק"ו על המקום כעל אתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
העיר צ'אווין דה ואנטאר נבנתה החל בתחילת המאה ה-8 לפנה"ס, והיא התפתחה ועד מהרה והייתה למרכז הפולחני המרכזי של תרבות הצ'אווין כולה. בעיר התגוררו כוהנים ועוזריהם, והיא שימשה אוכלוסייה ארעית של עולי רגל אשר באו להיוועץ באורקל המקומי, והביאו לעיר תשורות ומתנות. עם זאת, עולי הרגל היו עשויים להישאר בעיר משך פרק זמן נכבד. העיר ששכנה בסמוך למוצאו של אחד מיובליו של נהר מרניון, בתורו יובל של האמזונאס, הייתה גם למרכז מסחרי חשוב, שניצב בסמוך לציר אורך שהוביל באפיק הנהר מדרום לצפון.
האוכלוסייה בעיר התחלקה לשלושה מעמדות:
העיר החלה לשקוע לקראת שנת 500 לפנה"ס, וכמו תרבות הצ'אווין כולה, החלה סובלת מחוסר יציבות חברתית ומהתקוממויות. אתרי פולחן גדולים ננטשו, בנייתם של אחרים לא נשלמה ואחרים הפכו לכפרים ופינו את מקומם לקרקע חקלאית. גם בצ'אווין דה ואנטאר קם כפר, ואבנים ממבנים מונומנטליים, כולל כאלה שנשאו תחריטים, שימשו בבניית קירות הבתים.
החפירות במקום החלו בשנת 1919, וב-1945 חלק גדול מהממצאים כוסו במפולת בוץ. עוד נפגע האתר בשנת 1970 כתוצאה מרעידת אדמה, אך החל משנות ה-80 הוא נחקר ונחפר בצורה מסודרת ומעמיקה.
האתר.
שטחה של העיר הוא 12 דונם והוא מורכב מהמקדש העתיק (העליון בתרשים) והמקדש החדש (התחתון בתרשים). כל אחד משני המקדשים ערוך סביב רחבה שקועה, וביניהם שוכנת רחבה שלישית.
המקדש העתיק.
המקדש העתיק בנוי משלושה מבנים הערוכים בצורת האות "ח", סביב רחבה שקועה, שבמרכזה כיכר עגולה בקוטר של כ-20 מטרים. שלושת המבנים צמודים זה לזה ומסומנים כ"מקדש A" משמאל לרחבה (בצידה הדרומי), "מקדש B" בתווך (בצידה המערבי) ו"מקדש C" מימין לרחבה (בצידה הצפוני). במקדשים מבוך של מעברים וחדרים תת-קרקעיים, והסברה היא כי הם שימשו, בחלקם לפחות, להזרמת מים אשר יצרו שאון בעת הטקסים. חלקים אחרים בהם שימשו לאחסון וייתכן שאף למגורים. במקדש נצבו אובליסקים, אסטלות ומונומנטים מאבן, שעליהם תבליטים של דמויות אדם ושל יגוארים, אליגטוריים ובעלי חיים אחרים.