נשק היפר-סוני או נשק שגא-קולי הוא טיל או פגז שנעים במהירות היפרסונית, דהיינו מהירות הגבוהה פי חמישה או יותר ממהירות הקול. מתחת למהירות זו, הנשק יוגדר כנשק על-קולי או תת-קולי. בנוסף גם נשקים מבוססי לייזר אינם נכנסים לקטגוריה זו, על אף שהם מגיעים למהירויות אלו.
נשק היפר סוני יכול להיות משוגר ממטוס משגר טילים או אפילו מתותח, והוא עלול לכלול יכולות שיוט ולשאת ראש נפץ גרעיני.
היסטוריה.
המחקר אודות נשק היפר סוני עוד החל בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי מדעני טילים גרמניים לפני ותוך כדי מלחמת העולם השנייה; אך אלה לא הביאו לפריצות דרך משמעותיות. עם התפתחות המלחמה הקרה נזנחו הטכנולוגיות ההיפר סוניות לטובת יכולות בליסטיות שהיוו את הבסיס המרכזי של ההרתעה האסטרטגית מרגע כניסתם למלחמה הקרה. אך בשנות ה-80 החלו להופיע מערכות הגנה נגד טילים בליסטיים התפתחות שהובילה לצורך ביכולות התקפיות חדשות המסוגלות לעקוף את מערכות ההגנה החדשות. האיכויות של מהירות אדירה ויכולות שיוט צפויות להקנות לנשק ההיפר-סוני את היכולת לחדור מבעד למערכות ההגנה האוויריות, ולעלייתו כנשק העתיד הן לאיום אסטרטגי והן לאיום קונבנציונלי.
מדינות מפתחות ומפעילות.
ארצות הברית.
ארצות הברית החלה בפיתוח נשק היפר סוני כבר ב-2003, כחלק ממטרה אמריקאית להגיע ליכולת פגיעה ב"כל נקודה על פני כדור הארץ ללא צורך בבסיסים חיצוניים בתוך פחות משעה" אך צורך זה נהיה דחוף ונוכח בשנים האחרונות לאור התחדשות התחרות הבין מעצמתית המתחדשת. ארצות הברית ביצעה ניסויים במערכות היפר סוניות כבר בשנת 2011. ההערכה היא שמאז היא בצעה עוד כמה ניסויים בתחום הזה, אולם רובם חשאיים. ביוני 2019 נחשף כי ארצות הברית מחזיקה בטיל היפר סוני דואה בשם AGM-183 ARRW שאף תועד מתחת לכנף של מפציץ B-52. לא קיימים נתונים רשמיים על האמצעי הזה, אולם חלק מהערכות מדברות על טיל שמגיע למהירות של 6,200 קמ"ש.
עם זאת, נחשבת ארצות הברית כנחותה בזירה זו, בעוד שלרוסיה וסין כבר יש מערכות היפר-סוניות מבצעיות.
סין.
סין מפתחת מערכות היפר סוניות מתוך חשש שמערכות ההגנה האמריקאיות ממזערות עד מבטלות את המאזן האסטרטגי ביניהן ועל כן היא חייבת לפתח מערכות שוברות שוויון. סין נחשבת לשחקן מתקדם בזירת הנשק ההיפר סוני ומחזיקה במספר הצלחות בתחום. בשנת 2014 חשפה סין את טיל DF-ZF שמאז שנת 2014 ביצע לפחות שבע טיסות ניסוי שרובן הוגדרו כמוצלחות. הוא נע במהירות שבין 6,000 ל-12,000 קמ"ש ומגיע לטווח של כ-3,000 ק"מ. על פי מגזין ג'יינס מדובר בטיל מאוד מדויק בעל יכולת לשאת ראש קרב קונבנציונלי או גרעיני. על פי חלק מהמומחים הטיל הזה נועד גם להשמיד נושאות מטוסים אמריקאיות.
ב-17 באוקטובר 2021 חשף העיתון "פייננשל טיימס" כי סין ביצעה באוגוסט של אותה השנה ניסוי בנשק היפר סוני שהקיף את כדור הארץ אך החמיץ את מטרתו בשלושים ק"מ. לפי חלק מהמקורות של העיתון התקדמות זו הייתה הרבה מעבר להערכות האמריקאיות את היכולות הסיניות, ולדבריו: "אין לנו שום מושג איך הם עשו זאת".
רוסיה.
גם רוסיה שותפה לחששות הסיניים מפני התקדמות מערכות ההגנה האמריקאיות, ובקרמלין חוששים שהם עלולים לאבד את מקומם במאזן האסטרטגי.
רוסיה מפתחת נשק היפר-סוני מאז תחילת שנות ה-2000 וככל הנראה האיצה את הפיתוח בשנים האחרונות, במרץ 2018 חשפה רוסיה טיל היפרסוני חדש בשם "אוונגרד" (במקור מצרפתית; ביטוי המתאר קבוצה חלוצית ההולכת לפני המחנה בקרב.) על פי הקרמלין, כבר בדצמבר 2019 הפך הטיל מבצעי ובכך הפכה רוסיה למדינה הראשונה בעולם המחזיקה במערכות היפר-סוניות מבצעיות; אולם האמריקאים הביעו סקפטיות כלפי פרסומים אלו. בנוסף לכך, ב-2019 חשפו הרוסים סרטון שבו נראה מטוס קרב מסוג מיג-31 משגר טיל קינז'אל במהלך אימון. נשיא רוסיה ולידימיר פוטין התייחס לסרטון וטען שהטיל קינז'אל טס במהירות פי 10 ממהירות הקול, כ-12,000 קמ"ש; ולטווח העולה על 1,250 ק"מ עם יכולת לשאת ראשי קרב רגילים וגרעיניים. אולם מומחים לנושא התייחסו בביטול לנתון של 10 מאך. ברוסיה דיווחו בעבר גם על פיתוח טיל היפר סוני בשם 3M22 Zircon. על פי הדיווח הטיל הזה מיועד להשמיד ספינות והוא מגיע למהירות של 8 מאך ולטווח של 400 ק"מ. את הטיל הזה ניתן לשגר ממפציץ TU-22 או מספינת טילים כפי שעשו בניסוי שנערך באפריל 2019.
ב-18 במרץ 2022 במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, הודיעה רוסיה על השימוש המבצעי הראשון בנשק היפר-סוני בו נהרגו 45 חיילים אוקראינים.
מדינות נוספות.
ישנן מדינות נוספות העוסקות בפיתוח נשקים היפר סוניים, ביניהן הודו, יפן וצפון קוריאה.
קישורים חיצוניים.
Hypersonic Weapons: Background and Issues for Congress, sgp.fas.org, 17 Mar 2022
רוסיין
סקסיוומאן
כריסטוף נדווארוגירה
כריסטוף נדווארוגירה (בצרפתית: Christophe Nduwarugira; נולד ב-22 ביוני 1994) הוא כדורגלן בורונדי המשחק בעמדת הקשר בליישואש.
קריירה.
נדווארוגירה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל המקומית אקדמיקה בוגומ'בורה ובגיל 20 הצטרף לצ'יבוטו ממוזמביק. בינואר הושאל לאוניאו דה מדיירה מהליגה הפורטוגזית השנייה במדיה שיחק שנה וחצי.
בקיץ הצטרף לאמורה מהליגה השלישית בפורטוגל. כעבור שנה חזר לליגה השנייה במדינה כאשר הצטרף לווארזים.
בקיץ חתם בליישואש.
ב-25 בנובמבר 2012 נדווארוגירה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורונדי בניצחון 1-5 נגד , בו כבש צמד. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.
לופן
תום אורן
תום אורן (נולד ב-4 בנובמבר 1994) הוא פסנתרן ג'אז ישראלי וזוכה בתחרות הבינלאומית לפסנתר של מכון תלוניוס מונק לשנת 2018.
ביוגרפיה.
אורן נולד בתל אביב. הוא בנה של המוזיקאית דורלי אורן חזון. הוא סיים את לימודיו בקמפוס אריסון לאמנויות בתל אביב, ובתיכון לאמנויות תלמה ילין. הוא בוגר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב, בהצטיינות. הוא למד שנתיים ברימון בית ספר למוסיקה, וסיים בשנת 2015. לאחר מכן למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון עם מלגה לארבע שנות לימוד החל משנת 2012.
קריירה.
אורן חבר ברביעיית אלי דג'יברי משנת 2017.
בשנת 2018 זכה אורן בתחרות הפסנתר הבינלאומית של מכון ת'לוניוס מונק של ג'אז לאחר הופעות תחרותיות במרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה. הפרס מגיע עם מלגה של $25,000 וחוזה הקלטות בלייבל הידוע קונקורד מיוזיק . השירים שהוא ניגן היו " Just as Though You Were Here ", ו-" Just One of These Things ".
בשנת 2021 הוציא את האלבום "Dorly's Song". האלבום מכיל עיבודים של אורן ללחניה של אמו דורלי אורן חזון, פסנתרנית ומלחינה להצגות וסרטים.
מגדל הפעמונים של מריזו
מגדל הפעמונים של מריזו הוא מגדל פעמונים במריזו , גואם, שנבנה ב-1914 או ב-1919. הוא נרשם במרשם הלאומי של ארצות הברית של מקומות היסטוריים בשנת 1975.
גובהו של המגדל מעל בסיס מרובע בגובה ; הוא בנוי מ"בנייה כבדה הנקראת manposteria, המורכבת מאבן עם טיט מכוסה במלט".
המגדל נבנה על ידי כומר קתולי, האב קריסטובל דה קאנלס, שבנה גם את הכנסייה שלידו, ונקט בצעדים רבים לקידום החקלאות ולהעלאת רמת החיים בכפר מריזו.
מבחינה אדריכלית, המגדל מסמל מעבר בין אדריכלות ספרדית קולוניאלית לשיטות מודרניות יותר; מרכיב עיקרי בעיצובו הוא תפישת המרחב שלו.
תחרות (בידור)
מופעי בידור שונים, באמצעי התקשורת או בפני קהל צופים, מתקיימים במתכונת של תחרות, שבסופה מוכרז המנצח.
בדומה לתחרויות ספורט גם תחרויות בתחום הבידור מפוקחות על ידי שופט או חבר שופטים, אך בנוסף לכך פעמים רבות משתתף גם הקהל בקביעת המנצח.
תחרות זמר היא תחרות בידור פופולרית שבה המתחרים מתמודדים בזמרה, בדרך כלל בשירים חדשים שנכתבו לתחרות. פופולרית במיוחד היא תחרות הזמר השנתית - האירוויזיון, המשודרת בטלוויזיה וברדיו וזוכה מדי שנה למאות מיליוני צופים ומאזינים.
שעשועון הוא תוכנית רדיו או תוכנית טלוויזיה שבה המשתתפים מתחרים ביניהם במילוי משימות למטרת זכייה בפרס. שעשועונים רבים מבוססים על שאלות טריוויה, משימות קצובות בזמן, וכדומה, המוצגים על ידי מנחה התוכנית למתמודדים. הפרס בשעשועונים הוא, לרוב, פרס כספי או חפצים בעלי ערך.
פורמט זה החל בשעשועוני רדיו, ובראשית ימי הטלוויזיה התפתחו שעשועוני טלוויזיה משעשועונים דומים שהתקיימו ברדיו. שעשועון הטלוויזיה הראשון הוא Spelling Bee, ששידורו החל בשנת 1938. שעשועון הטלוויזיה הראשון ששודר בישראל הוא "זה הסוד שלי", ששודר בטלוויזיה הישראלית החל מ-1975 עד 1980.
תוכניות מציאות רבות הן תחרות בין המשתתפים בהן. דוגמאות:
לתחרות יש תפקיד מרכזי באמנות הבמה ובמיוחד בתחום המוזיקה. כגון תחרות רובינשטיין לנגינה בפסנתר.
קיימת תעשייה גלובלית ענפה המתבססת על תחרויות מוזיקליות.
הסכסוך באיטורי
הסכסוך באיטורי (בצרפתית: Guerre d'Ituri) הוא סכסוך מתמשך בין הקבוצה האתנית החקלאית לנדו לבין הקבוצה האתנית הפסטורליסטית חמה במחוז איטורי שבצפון-מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בעוד ששתי הקבוצות נלחמו מאז 1972, השם 'סכסוך איטורי' מתייחס לתקופת האלימות העזה בין 1999 ל-2003. הסכסוך המזוין נמשך עד היום.
הסכסוך החל בתחילת מלחמת קונגו השנייה, שהובילה להגברת התודעה האתנית, אספקה גדולה של נשק קל והיווצרותן של קבוצות חמושות שונות. גורמים ארוכי טווח יותר כוללים סכסוכי קרקע, מיצוי משאבי טבע, והמתחים האתניים הקיימים ברחבי האזור. בני לנדו היו מיוצגים בעיקר על ידי החזית הלאומית והאינטגרציוניסטית (FNI) בעוד שאיגוד הפטריוטים של קונגו (UPC) טען כי הם נלחמים למען בני החמה.