בשנת 2012 פרש לגמלאות מהאוניברסיטה העברית ובשנת 2014 פרש מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין. גם לאחר פרישתו, הוא עומד בראש קבוצת מחקר פעילה גם כיום (2022).
גרבר היה נשוי להלן (לבית גריגוריו) עד מותה והוא אב לבן. מתגורר בירושלים.
מחקר.
מחקריו של גרבר נחלקים למספר תחומים עיקריים. האחד הוא חקר תהליכים בכימיה אטמוספירית, ובכלל זה: תגובות כימיות בצבירי מים, במים נוזליים ובמשטחי קרח; תגובות תרמיות ופוטוכימיות של מולקולות אורגניות בעלות חשיבות אטמוספירית; תגובות פוטוכימיות באגרגטים מולקולריים ובאירוסולים; היווצרות של קומפלקסים מולקולריים וגידול של פפטידים באטמוספירה.
תחום מחקר נוסף הוא ספקטרוסקופיה ויברציונית של מולקולות גדולות, כולל פיתוח של תורות שדות כוח חדשות עבור מולקולות אלה (לרבות מולקולות ביולוגיות). גרבר משתמש בספקטרוסקופיה זו לצורך חקר מצבים ויברציוניים ורמות אנרגיה בחומצות אמינו, פפטידים, חלבונים, חומצות גרעין ופחמימות.
כמו כן, עוסק גרבר בחיזויים חישוביים לגבי מולקולות חדשות וחומרים במצב מוצק – תרכובות גזיות, תרכובות של גזים אציליים בסביבות מולקולריות, אגרגרטים, גבישים וחומרים חדשים נוספים המבוססים על תרכובות גזים אציליים; חיזוי הגבישים החדשים עצמם והתכונות הדינמיות שלהם.
נוסף על אלה, קבוצתו של גרבר מפתחת שיטות ואלגוריתמים לחקר מבנה אלקטרוני המבוססות על דינמיקה מולקולרית, עקרונות ראשונים וחיזויים סמי-אמפיריים. באמצעות שיטות אלה ניתן לחשב את התכונות האלקטרוניות לאורך מסלולי תגובה מולקולריים.
לאורך השנים, מאמריו של גרבר זכו ללמעלה מ-20 אלף ציטוטים בכתבי עת מדעיים. כן שימש בתפקידי עריכה בכירים בשורה של כתבי עת בכימיה פיזיקלית, פיזיקה כימית ופיזיקה מולקולרית. עם תלמידיו נמנים פרופ' אנה קרילוב ופרופ' דניאל לידר מאוניברסיטת דרום קליפורניה, פרופ' ויקטוריה בוך ופרופ' מאשה ניב מהאוניברסיטה העברית, פרופ' יפעת מילר מאוניברסיטת-בן-גוריון בנגב, פרופ' רון אלבר מאוניברסיטת טקסס באוסטין, פרופ' מקס ברקוביץ' מאוניברסיטת צפון קרולינה וד"ר ברק הירשברג מאוניברסיטת תל אביב. רבים ממשתלמי הבתר-דוקטורט שלו הפכו לחברי סגל באוניברסיטאות ברחבי העולם, בהם פרופ' פאבל יונגווירת' מהמכון לכימיה אורגנית וביוכימיה של האקדמיה הצ'כית למדעים, פרופ' ג'רמי הארווי מהאוניברסיטה הקתולית בלוון, בלגיה, פרופ' בירגיטה וויילי מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, פרופ' אן מקוי מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, פרופ' אדריאן רויטברג מאוניברסיטת פלורידה וזלטקו בצ'יץ' מאוניברסיטת ניו-יורק.
מצר מורטון
מצר מורטון (באנגלית: Morton Strait) הוא מצר ים רחב בין האי סנואו (אי השלג) שמדרום מערב למצר מורטון, לבין האי ראגד (אי הטרשים) שמצפון למצר מורטון, ולבין לבין חצי האי ביירז שבהאי ליווינגסטון שמצפון-מזרח למצר מורטון, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אורכו של המצר 9 קילומטרים; רוחבו של המצר 6.2 קילומטרים.
בשטח המצר מצויים (מדרום-מערב לצפון-מזרח): סלעי פנגבין, סלעי אאים, סלע לונג, סלע ויאטור וסלעי וארדים.
היסטוריה.
מיפוי אזור המצר.
אזור המוצר מופה לראשונה (באופן גס) על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1821; מיפוי נוסף (מדוייק יותר) נעשה בשנת 1968; מיפוי נוסף נעשה על ידי סוקרים צ'ילאנים בשנת 1971; מיפוי נוסף נעשה על ידי סוקרים ארגנטינאים בשנת 1980; מיפוי מדוייק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
מקור השם.
בתרשים מעשה ידי ג'ורג' פאוול 1822 של איי שטלנד הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים מופיע מצר מורטון בשם "שערי הגיהינום" (Hell Gates) - כיום משמש שם זה לתאור מצר סמוך - "שערי הל".
שמו הנוכחי של המצר ניתן לו על ידי ג'יימס ודל.
השם הנוכחי מופיע לראשונה בתרשים שפורסם בשנת 1825.
בוטונד שטורץ
בוטונד נורברט שטורץ (בהונגרית: Storcz Botond Norbert; נולד ב-30 בינואר 1975, בודפשט) הוא אלוף אולימפי (סידני 2000 ואתונה 2004) בקיאק, זוכה 3 מדליות זהב אולימפיות, אלוף עולם זוכה 11 מדליות עולמיות מהן, 4 זהב ומאמן נבחרת הונגריה בקיאק (2009–2016).
ביוגרפיה.
שטורץ החל את שייט הקיאקים בצבעי Újpest TE ואחר כך במועדון Multi SE. מאוחר יותר הוא התחרה ב-KSI. ב-1993 זכה במדליית זהב ובמדליית כסף באליפות העולם לנוער. הוא נכלל כבר באותה השנה בנבחרת הונגריה. ב-1994 הפך לספורטאי של MTK. ב-1995 צורף לנבחרת אליפות העולם לבוגרים. באליפות העולם הודח יחד עם זולטאן אנטל בזוגות בחצי הגמר ב-500 מטר. ביוני 1996 חלה בזיהום סלמונלה, אושפז בבית חולים ואיבד כמה קילוגרמים. לאחר החלמתו לא הצליח להבטיח את סיכויו להופיע בנבחרת האולימפית.
ב-1997 הפך לאלוף אירופה שלוש פעמים. באליפות העולם היה אלוף עולם ב-500 ו-1000 מטר ביחידים וברביעיות ב-500 מטר (עם אקוש ורצקאי, רוברט הגדוש, זולטאן קאמרר). בסוף השנה הוא נבחר לספורטאי ההונגרי הטוב ביותר. בשנת 1998 הפך לחבר בנשיאות איגוד הקיאק ההונגרי. הוא זכה במדליית הכסף השביעית באליפות העולם ב-1000 מטר ובמדליית הכסף ברביעיות ב-1000 וב-500 מטר (קריסטיאן בארטפאי, ז'ולט שדובסקי, באואר). במהלך השנה הוא קיבל הרחקה על תנאי למשך חצי שנה בגין תיק משמעתי. הוא התפטר מנשיאות איגוד הקיאק-קאנו. בשנת 2000, היה מדליסט הכסף ברביעיות ב-1000 מטר (קאמרר, ורצקאי, הורבאט). שטורץ היה אחד הספורטאים המצליחים ביותר בהיסטוריה של שייט הקיאקים ההונגרי.
לאחר פרישתו.
הוא השיג תואר ראשון בהכשרה מקצועית מ"המכללה לחינוך גופני" והסמכה של מומחה לניהול וארגון מאוניברסיטת בודפשט לכלכלה (אוניברסיטת קורבינוס). בבחירות המוניציפליות של 2006 היה החבר הראשון במועצת העירייה של Üröm שנבחר כמועמד עצמאי. בדצמבר 2008 מונה לקפטן הפדרלי של נבחרת הקיאק ההונגרית כיורשו של זולטאן אנדייל. הוא נבחר כחבר בוועדת הספורטאים של הוועד האולימפי ההונגרי (משנת 2012). ב-2013 בוטל תפקיד הקפטן הפדרלי בהונגריה.
שטורץ המשיך לשמש כמאמן ראשי של הנבחרת הבוגרת. בדצמבר 2016, הוא הודיע כי לא יגיש מועמדות לתפקיד המחודש של הקפטן הפדרלי לאחר סיום חוזהו. בנובמבר 2021 הוא התמנה לחבר בוועדת הספרינט של הפדרציה הבינלאומית לקיאק-קאנו.
שטורץ נשוי ואב לשלוש בנות.
קיט קונור
קיט סבסטיאן קונור (באנגלית: Kit Sebastian Connor; נולד ב-8 במרץ 2004) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה.
קונור נולד בקרוידון וגדל בפרלי, אנגליה. הוא למד בבית הספר היסודי הייז בקנלי ולאחר מכן בבית הספר וויטגיפט.
קריירה.
הופעת הבכורה שלו על המסך הייתה בגיל שמונה, בקומדיית המצבים הבריטית "Chickens", ולאחר מכן בסרט הטלוויזיה "הרפתקה בחלל ובזמן", ובאופרת הסבון "נפגעים". בשנת 2014 שיחק בתפקיד טום אנדרסון בקומדיה "Get Santa" ותפקיד חוזר בתור ארצ'י בקלס בסדרת הטלוויזיה "Rocket's Island".
בשנת 2016 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מלחמה ושלום". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו על הבמה במחזה, "".
בשנת 2018 שיחק בסרטי הקולנוע "מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים", "האוקיינוס שבינינו" ו"תיכון סלוטרהאוס שולט", כמו גם בסרט הטלוויזיה של "Grandpa's Great Escape". באותה שנה שיחק בתפקיד אלכסנדר בהפקה של תיאטרון אולד ויק - "פאני ואלכסנדר".
בשנת 2019 גילם קונור את סר אלטון ג'ון המתבגר בסרט המוזיקלי "רוקטמן" ושיחק את ג'ו וודארד בסרט "ג'ו הקטן". באפריל 2021, פורסם כי קונור ישחק בתפקיד ראשי לצד ג'ו לוק בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס, "עוצר נשימה", עיבוד לקומיקס והרומן הגרפי באותו שם מאת אליס אוזמן. הסדרה עלתה לאוויר בשנת 2022.
טטייב
טטייב (באוקראינית: Тетіїв. ברוסית: Тети́ев ביידיש: טיטיעוו) היא עיר במחוז קייב שבאוקראינה, כ-180 ק"מ דרומית לבירה קייב, על גדות נהר רוסקה , מיובלי הדנייפר. בטטייב התקיימה קהילה יהודית שהיוותה בשיאה רוב מוחלט בעיירה וחדלה להתקיים בעקבות פרעות פטליורה בשנת 1920.
סמל העיר.
סמל העיר טטייב כולל מגן שבתוכו פרש רכוב על סוסו בשדה ירוק על רקע מבצר ששעריו פתוחים לרווחה. המגן נתמך מימין על ידי לוחם רוסי קדום עטוי גלימה אדומה ומשמאל בידי קוזק חגור חרב, כאשר שניהם אוחזים בידיהם השנייה חניתות עטורות דגלים אדומים. בתחתית הסמל - ענפי עץ אלון.
הפרש מסמל את המאבק של תושבי האזור הקדומים בקומנים. המבצר מסמל מבצר רוסי ששרידיו עדיין מצויים בטטייב, והשערים הפתוחים מסמלים הכנסת אורחים. הפרש לבדו מופיע גם על דגל העיר.
היסטוריה.
טטייב נוסדה ככל הנראה בתקופת נסיכות קייב במאה ה-12 בשם "טימושניה". שרידי ביצורים מתקופה זו ניתן לראות עד היום. ב-1240 כבשו המונגולים את האזור והרסו את טימושניה.
במאה ה-16 הפך האזור לחלק מהדוכסות הגדולה של ליטא ואדמות טטייב היו שייכות לאצילים ליטאים. ב-1596 השתלט על האדמות אציל אוקראיני בשם קונסטנטין אוסטרוזקי. סביב הטירה של שליטי המקום התפתח מקום יישוב, עד שבשנת 1606 זכתה טטייב להכרה כעיר במסגרת זכויות מגדבורג.
טטייב לקחה חלק פעיל במרד חמלניצקי, ובמהלכו עברה העיר מיד ליד כמה וכמה פעמים, וב-1667 הפכה לחלק מהאיחוד הפולני-ליטאי. בין 1681 ל-1683 שלטה בטטייב האימפריה העות'מאנית. במהלך המאה ה-18 עברה שוב טטייב כמה פעמים מיד ליד, והתחולל בה מרד גדול כנגד הפולנים. כ-1000 מורדים הוצאו להורג לאחר שהמרד דוכא. בסוף המאה סופחה טטייב לאימפריה הרוסית, החל מ-1800 השתייכה למחוז קייב.
במהפכת 1905 שבתו פועלי תעשייה וחקלאות בטטייב. השביתות דוכאו בעזרת הקוזקים, וחלק מהשובתים נכלאו.