אוליבר פארקר (באנגלית: Oliver Parker; נולד ב-2 ביוני 1969) הוא במאי, מפיק ותסריטאי בריטי.
ביוגרפיה.
פארקר נולד בלונדון, אנגליה, וגדל בכפר ראדוינטר, ליד עיירת השוק סאפרון וולדן באסקס.
פרקר התחנך בבית הספר Dame Bradbury's, בית ספר פרטי בסאפרון וולדן, שבאסקס, ובקלייר קולג' באוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה.
בשנת 2000 כתב את התסריט לסרט הקומי "It Was an Accident".
בשנת 2005 ביים פארקר את הסרט "קליק". בשנת 2011 כתב את התסריט לסרט הקולנוע "מלון מריגולד האקזוטי", שביים ג'ון מאדן. שנה לאחר מכן יצא הסרט "עכשיו זה טוב" שאותו ביים ולו כתב את התסריט. בשנת 2015 יצא סרט ההמשך "מלון מריגולד האקזוטי השני" לו כתב את התסריט.
בשנת 2018 ביים את הסרט "מאמה מיה! Here We Go Again", שזכה להצלחה קופתית. בשנת 2021 הפיק את הסרט "ניקולס" לו גם כתב את התסריט. בספטמבר 2022 עתיד לצאת לאקרנים הסרט "כרטיס לגן עדן" בביומו וגם שימש כתסריטאי יחד עם דניאל פיפסקי, בכיכובם של ג'ורג' קלוני וג'וליה רוברטס.
חיים אישיים.
בשנת 1998 התחתן עם השחקנית טנדי ניוטון, ולהם שלושה ילדים: הבנות ריפלי (נ' 2000) וניקו (יליד 2004), והבן בוקר ג'ומבה (יליד 2014).
מריה רסה
מריה אנג'ליטה רסה (אנגלית: Maria Angelita Ressa, נולדה כמריה אנג'ליטה דלפין אייקרדו ב־2 באוקטובר 1963) היא עיתונאית אמריקאית - פיליפינית, מייסדת ומנכ"לית אתר החדשות האינטרנטי "ראפלר"
רסה התפרסמה בזכות חשיפות גדולות לאחר פיגועי 11 בספטמבר, שבהן גילתה את הקשר בין מארגני ההתקפות לתאי טרור בפיליפינים. היא כתבה שני ספרים על רשתות ג'יהאד בדרום־מזרח אסיה, וב־2008 נשאה ונתנה אישית על שחרורם של שלושה מאנשי צוות החדשות שלה שנחטפו על ידי אבו סייף, איש אל-קאעידה מדרום הפיליפינים.
בשנת 2019 נעצרה על ידי שלטונות הפיליפינים באשמה שאתר האינטרנט בבעלותה פרסם שקרים. ב־15 ביוני 2020 היא הורשעה בבית משפט באשמת דיבה. כמתנגדת חריפה לנשיא הפיליפיני רודריגו דוטרטה נתפסה כליאתה והאשמתה בבית המשפט, כצעד נגד חופש הביטוי על ידי הנשיא, כיום מחכה רסה לגזר דינה שינוע מ־6 חודשי מאסר ועד 6 שנים.
רסה נכללה בקבוצת עיתונאים שנבחרו לאנשי השנה של המגזין "טיים" לשנת 2018, וזוכת פרס נובל לשלום בשנת 2021 בשיתוף עם דמיטרי מוראטוב.
ביוגרפיה.
רסה נולדה במנילה, הפיליפינים בשנת 1963 לאם ממוצא פיליפיני ואב ממוצא פיליפיני - סיני. אביה נפטר כשהייתה בת שנה. היא למדה בבית ספר קתולי במנילה. בצעירותה אמה עזבה את מריה ואחותה עם משפחתו של האב ועברה לגור בארצות הברית, אך ביקרה את בנותיה לעיתים קרובות. אמה התחתנה בארצות הברית עם פיטר אמס רסה, אמריקאי איטלקי, וחזרה לפיליפינים על מנת להביא את שתי בנותיה לארצות הברית. בגיל עשר עברה מריה רסה לניו ג'רזי, היא אומצה על ידי אביה החורג ואימצה את שם משפחתו. את המעבר לארצות הברית היא הגדירה: "נחתתי בניו ג'רזי, בקושי דיברתי אנגלית, והייתי צריכה להבין מה ילד חום נמוך אמור לעשות בעולם הלבן הגדול הזה". היא סיימה את לימודיה בתיכון בניו ג'רזי, סיימה תואר ראשון מאוניברסיטת פרינסטון ב־1986, ולאחר מכן קיבלה מלגה ללימודים באוניברסיטת הפיליפינים.
קריירה.
עבודתה העיתונאית.
החל משנת 1995 רסה היא עיתונאית ב-CNN במנילה, בעבודתה כעיתונאית ב-CNN היא חוקרת רשתות טרור בכל רחבי אסיה. במקביל החל משנת 2004 היא ניהלה את מחלקת החדשות של רשת ABC-CBN הפיליפינית, תפקיד בו החזיקה עד שנת 2016 אז פוטרה בעקבות מאמריה נגד הנשיא דאז. במקביל כותבת רסה מאמרים עבור הוול סטריט ג'ורנל.
ראפלר.
ב־2012 הקימה רסה יחד עם עוד שלוש עיתונאיות את אתר החדשות ראפלר (). האתר החל כדף פייסבוק שהפך בהמשך לאתר חדשות והיה אתר החדשות הראשון בפיליפינים וזכה בפרסים רבים. האתר מעסיק צוות של 12 עיתונאים ועיתונאיות, רסה משמשת כעורכת הראשית של האתר.
ספריה.
רסה כתבה שני ספרים על רשתות טרור בדרום אסיה "Seeds of Terror: An Eyewitness Account of Al-Qaeda's Newest Center" מ־2003 ו-"From Bin Laden to Facebook: 10 Days of Abduction, 10 Years of Terrorism" משנת 2013.
המועצה האמיתית המפקחת על פייסבוק.
בשנת 2020 בעקבות הקמת המועצה המפקחת על פייסבוק, הצטרפה רסה לארגון שהקים תנועת נגד שנקראת "המועצה המפקחת האמיתית על פייסבוק", ארגון המונה 25 אנשי זכויות אזרח, פוליטיקאים, עיתונאים ואנשי אקדמיה.
סרט על פועלה.
בשנת 2021 יצא סרט בשם "אלף חתכים" של הבמאית רמונה דיאז. הסרט עוקב אחר פועלה של רסה במשך שנה וחצי. הסרט מספר את סיפור מאבקה בשחיתות של הנשיא דוטרטה אשר מדיניותו הובילה להוצאה להורג של עשרות אלפי מכורים לסמים וסוחרי סמים.
מאבקה בשחיתות בארצה.
החל משנת 2016 הפכה רסה לשם דבר במאבקה בנשיא הפיליפיני הנבחר רודריגו דוטרטה. מאמרה הראשון נגד הנשיא נכתב בעקבות מצב חירום עליו הכריז הנשיא, מצב החירום הוכרז בעקבות פיגוע במנילה הפיליפינים כאשר הנשיא השתמש לטענתה בכתבה ישנה על מנת להצדיק את מצב החירום. המאמר נקרא בשם "מלחמת התעמולה: הפיכת האינטרנט לכלי נשק" הוא זכה לתהודה רבה ובעקבותיו החלה רסה לקבל אלפי הודעות נאצה, רסה יצאה נגד מדיניות הנשיא, היא החלה לעקוב אחרי חשבונות פייסבוק שהיו אלימים במיוחד וגילתה כי רובם חשבונות מזויפים. בהמשך כתבה מאמרים רבים נגד מדיניותו של הנשיא במלחמתו בסמים.
אחד החוקים שהעביר נשיא הפיליפינים דוטרטה ב־2016 בתחילת נשיאותו התיר לכוחות הביטחון להרוג סוחרי סמים ומשתמשים. בעקבות החוק נהרגו מאות בני אדם בחודש יולי 2016. בין החודשים יולי 2016 ואוקטובר 2017, המשטרה בפיליפינים דיווחה על 3,967 הרוגים שלטענתה קשורים לסמים כחלק מפעילותה נגד סמים. בין ההרוגים גם ראש עיריית אוזמיז, שהואשם על ידי דוטרטה במעורבות בסחר בסמים, ואשתו. על פי דו"ח של ארגון Human Rights Watch, בין השנים 2016–2017 נהרגו כ-12,000 בני אדם כתוצאה ממדיניותו של דוטרטה נגד סמים, רובם עניים וחלקם ילדים. בית הדין הפלילי הבינלאומי פתח בחקירה ראשונית על מלחמת הסמים של דוטרטה ב-2018, מה שגרם לדוטרטה לגרום לפרישת הפיליפינים מבית הדין בתגובה.
פרס נובל.
ב־8 באוקטובר 2021 הוכרז על זכייתה של רסה בפרס נובל לשלום יחד עם העיתונאי הרוסי דמיטרי מוראטוב. הם זכו בפרס על מאבקם לחופש הביטוי אשר נפגע במדינות רבות בעולם. רסה ומוראטוב הם העיתונאים הראשונים לזכות בפרס נובל מאז שנת 1935. רסה היא האישה הפיליפינית הראשונה הזוכה בפרס נובל.
חריסטו קאלפוב
חריסטו דימוב קאלפוב (בבולגרית: Христо Димов Калфов; 28 באוקטובר 1883, קאלופר, רומליה המזרחית, האימפריה העות'מאנית – 1 בפברואר 1945, סופיה, ממלכת בולגריה) היה קולונל בצבא בולגריה ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין 1923–1926 כיהן כשר החוץ הדתות של בולגריה בממשלתו של אלכסנדר צאנקוב.
קורות חייו.
חריסטו קאלפוב נולד בעיירה קאלופר. ב-1908 סיים את האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי בסופיה וב-1911 סיים את בית הספר הצבאי לאימון ופיקוד בטורינו והוצב בגדוד ארטילריה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה כיהן כעוזר צבאי למלך פרדיננד הראשון ובהמשך הוצב בארמון והיה חונך צבאי ליורש העצר בוריס השלישי. ב-1922 הועלה לדרגת קולונל. ב-9 ביוני 1923 התחוללה בבולגריה הפיכה צבאית ובמהלכה הודח ונרצח ראש הממשלה הנבחר אלכסנדר סטמבוליסקי. אלכסנדר צאנקוב מונה לראש הממשלה וחריסטו קאלפוב לשר החוץ והדתות וכיהן בתפקידו עד 1926. בין 1941–1944 כיהן כיושב ראש האספה הלאומית הבולגרית.
לקאלפוב היו יחסים קורקטיים עם הקהילה היהודית. לאחר מלחמת העולם הראשונה השתהה משרד החוץ והדתות במתן אישור קבוע לתקנון הקונסיסטוריה היהודית. בין השאר משום שנכתב בו כי היהדות היא גם דת וגם לאום, עניין שהיה מנוגד לחוקת טרנובו בה הוגדרה היהדות כיחידה דתית. בפברואר 1925 נפגש יושב ראש הקונסיסטוריה חיים אהרן פרחי עם קאלפוב ודן איתו בסוגיית אישור התקנון וכן במיגור תופעות אנטישמיות שאירעו בבולגריה. קאלפוב התחמק ממתן אישור לתקנון וטען שהזמן לא בשל לכך, ולעניין האנטישמיות הבטיח לנקוט בצעדים. בתקופה זו נסחטו משפחות אמידות מקרב יהודי סופיה על ידי חברים מהארגון המהפכני הפנים-מקדוני. מחאות שהגיעו דרך שגרירויות בולגריה בפריז, וושינגטון ולונדון, הובילו את השר לנקיטת פעולה נמרצת ולהפסקת מסע הסחטנות.
בשלהי 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה נעצר קאלפוב והועמד לדין במסגרת "משפטי העם" בבית הדין העממי שהוקם לשפיטת בכירי הממשל הקודם ומשתפי פעולה עם הנאצים. קאלפוב נמצא אשם והוטל עליו עונש מוות. הוא הוצא להורג על ידי כיתת יורים בשטח בית הקברות המרכזי בסופיה ב-1 בפברואר 1945. ב-1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את פסק הדין של בית המשפט העממי בשל אי סדרים בהליכים המשפטיים, וזיכה את קאלפוב מכל אשמה.
משה אהרון קרויס
הרב משה אהרון הכהן קרויס לעיתים: קראוס; ה'תרמ"ט – כ' סיוון ה'תש"ד, 1889–1944) היה רב הונגרי אשר שימש רבה של באיה מארה (נאג'-באניה), ראש ישיבה ומנהיג תורני. נספה בשואה.
ביוגרפיה.