בעונת 1999-2000 שנה לאחר מכן כבש וידוקה 25 שערי ליגה לזכות סלטיק ונבחר לשחקן השנה בסקוטלנד
בפתיחת עונת 2000-2001 נרכש וידוקה על ידי לידס יונייטד והמנג'ר האירי דייוויד אולירי בסכום של 6 מיליון פאונד.
התקופה בלידס יונייטד הייתה התקופה הפורייה בקריירה של וידוקה מבחינת כיבוש שערים והופעות.
בעונת 2000-2001 כבש וידוקה 17 שערים בכ-34 הופעות בפרמייר ליג כולל רביעייה בלתי נשכחת בניצחון של לידס 4-3 מול ליברפול באלנד רואד. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי בליגה והעפילה עד לחצי גמר ליגת האלופות שם הודחה על ידי ולנסיה.
בעונת 2001-2002 כבש וידוקה 11 שערי ליגה במדי לידס וסייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בפרמייר ליג.
עונת 2002-2003 הייתה שנה קשה ללידס יונייטד שנאבקה במשך רוב העונה נגד הירידה לליגת המשנה לאחר מספר שנים בצמרת. וידוקה כבש באותה שנה 20 שערי ליגה כולל שלושער בניצחון 6-1 מול צ'רלטון את'לטיק ושער ניצחון קריטי בניצחון 3-2 מול ארסנל במחזור הלפני אחרון של העונה שהבטיח את הישארות הקבוצה בליגה. בעונה זו החלה הקריסה הכלכלית של לידס יונייטד לאחר שהתגלו חובות ענק במועדון של כ- 120,000,000 פאונד. המועדון נאלץ למכור את רוב השחקנים המובילים כמו הארי קיואל, אלן סמית' ורובי קין.
למרות הקשיים הכלכליים והמקצועיים וידוקה היה הכובש המוביל של לידס גם בעונת 2003-2004 עם 11 שערי ליגה. וידוקה כבש שערים חשובים במאבק נגד הירידה אולם המשחק שייזכר לרעה מעונה זו הוא המשחק מול בולטון וונדרס בתחילת חודש מאי. וידוקה הורחק באותו משחק בכרטיס צהוב שני בדקה ה-33 כאשר לידס הובילה 1-0 מפנדל שהוא עצמו כבש בדקה ה-27. בסיום המשחק לידס הפסידה 4-1.
בסוף אותה שנה ירד המועדון ליגה ווידוקה נמכר למידלסברו.
וידוקה שיחק במידלסברו בין השנים 2004-2007 וכבש במדיה 26 שערים. וידוקה היה בורג מרכזי בהעפלתה של מידלסברו לגמר גביע אופ"א 2006 שבו הפסידה 4-0 לסביליה.
ביוני 2007 עבר וידוקה לניוקאסל יונייטד בהעברה חופשית ושיחק עבור המועדון במשך 2 עונות בהן כבש 7 שערים.
נבחרת לאומית.
וידוקה רשם בין השנים 1994-2007 43 הופעות במדי נבחרת אוסטרליה בהן כבש 11 שערים. וידוקה מונה לקפטן הנבחרת על ידי המאמן חוס הידינק בשנת 2005 ושימש כקפטן הנבחרת בכל המשחקים במונדיאל 2006 אליו העפילה נבחרת אוסטרליה אחרי היעדרות של 32 שנים מהטורניר. תחת הנהגתו של וידוקה השיגה נבחרת אוסטרליה ניצחון ראשון אי פעם במונדיאל כאשר ניצחה 3-1 את נבחרת יפן והעפלה היסטורית לשלב שמינית הגמר שם הודחה על ידי נבחרת איטליה שזכתה בטורניר כולו.
יוני המנחם
יונתן (יוני) המנחם (נולד ב-5 בספטמבר 1942) הוא צלם סטילס ישראלי עבור סרטי קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה.
יוני המנחם הוא בנו של עזרא המנחם, יליד העיר סקופיה שבמקדוניה (בעבר יוגוסלביה). אמו, תמר, היא ילידת העיר טרנוב שבפולין. אביו היה סופר וכתב בעיקר ספרים על ירושלים. אמו הייתה דוקטור לכימיה ועבדה באוניברסיטה העברית. היא ערכה את "האנציקלופדיה לחקלאות" ואת אחד הספרים הראשונים לבריאות המשפחה. ליוני אח אחד הצעיר ממנו.
יוני נולד וגדל בירושלים, למד בגימנסיה רחביה. בשנת 1952, בהיותו בן עשר, עבר עם הוריו לרמת גן, שם סיים בית ספר עממי ולמד שנה בתיכון, אחר-כך למד בפנימייה החקלאית במקווה ישראל. בתום שירותו הצבאי עבד בחברות ביטוח שונות.
יוני המנחם נשוי מ-1973 לשוש, ולהם שני ילדים.וששה נכדים .
הם מתגוררים בגבעת שמואל.
דרכו כצלם.
במלחמת ששת הימים שירת במילואים בחיל ההנדסה. שם היה לו חבר שצילם להנאתו. יוני התלהב מכך, ולבקשתו שלחו לו מצלמה מהבית, והוא החל לצלם. לאחר שהמלחמה הסתיימה יוני שב לעבוד בביטוח ובזמנו הפנוי צילם וגם הקים בביתו חדר חושך ובו פיתח תמונות. ב-1971 עזב את חברת הביטוח ופתח ביחד עם חבר חנות צילום בגבעתיים בשם "פוטו צבר". כעבור שנה סגרו את החנות.
דודו, שהיה ממנהלי הסינרמה והכיר את יורם גלובוס, שהיה מפיק ומפיץ סרטים, ערך היכרות בין השניים, וכך הגיע לצילומי הסטילס. הסרט הראשון שהמנחם צילם היה "הבית ברחוב שלוש" (1972) בבימויו של משה מזרחי. השחקנית הראשונה שצילם הייתה גילה אלמגור, ששיחקה בתפקיד הראשי בסרט יחד עם שייקה אופיר.
מטרת צילומי הסטילס שהמנחם צילם הייתה לסייע במכירת הסרט. באותם ימים היו בבתי הקולנוע חלונות ראווה ובהם תמונות מהסרטים השונים. המנחם נכח וצילם בכל ימי ההסרטה של כל אחד מהסרטים השונים, מארבע בבוקר ועד אחרי השקיעה. בראשית שנות האלפיים, עם חדירת מצלמות הווידאו שבעזרתן צילמו קדימונים לפרסום הסרטים, היה פחות צורך בצילומי סטילס ובסרטים האחרונים בהם צילם הוא נכח רק בכמה ימים נחוצים.
עד שנת 2012 צילם המנחם כמאה וחמישים סרטי קולנוע עלילתיים באורך מלא. בנוסף לכך צילם תוכניות וסדרות טלוויזיה. הוא עבד כמעט עם כל במאי הקולנוע הידועים בארץ, בהם משה מזרחי, ג'ורג' עובדיה, בועז דוידזון, אסי דיין, זאב רווח, יואל זילברג, שייקה אופיר, אבי נשר, מנחם גולן, יצחק (צפל) ישורון, עמוס גוטמן, אורי ברבש, אלי כהן, מיכל בת-אדם, יעקב (ינקול) גולדווסר, שבי גביזון, שמי זרחין, יוסף סידר, יוסף פיצ'חדזה, ערן ריקליס, עודד דוידוף, בני תורתי, חיים בוזגלו, דובר קוסאשווילי, דרור שאול, איתן ענר, דינה צבי ריקליס ועוד. הוא אחד מצלמי הסטילס הבודדים לסרטים בארץ וצלם הסטילס שצילם את מספר הסרטים הרב ביותר בישראל.
הסרט "הכוכבים של שלומי" בבימויו של שמי זרחין (2003) היה הראשון אותו צילם במצלמה דיגיטלית.
הוא השתתף בהפקות זרות רבות שצולמו בארץ, בהן "סהרה" עם ברוק שילדס (1983); "השגריר" עם רוברט מיצ'ם ורוק הדסון, בבימויו של ג'יי לי תומפסון (1984) ו"רמבו 3" (1988) עם סילבסטר סטלונה. הוא צילם גם סרטים במדינות שונות בעולם, רובם בהפקת חברת קנון של יורם גלובוס ומנחם גולן. ביניהם: "מכרות המלך שלמה" עם ריצ'רד צ'מברלין ושרון סטון שצולם בזימבבואה ודרום אפריקה בבימויו של ג'יי לי תומפסון (1985); Hot Resort בבימויו של ג'ון רובינס באיים הקריביים; שני סרטים בסדרת "מבצע בעורף האויב" עם צ'אק נוריס שצולמו באיים הקריביים ובפיליפינים (1984, 1985); "מאהביה של מריה" עם נסטסיה קינסקי, רוברט מיצ'ם וג'ון סאבאג' שצולם בארצות הברית בבימויו של אנדריי קונצ'לבסקי (1984) - כל אלה עבור חברת קנון; ו"קשר האורניום" שצולם באיטליה והולנד, בבימויו של מנחם גולן (1978) ו"קפיטן אמריקה" שצולם על ידי 21th Century.
על יוני המנחם צולם סרט תיעודי בן 95 דקות בשם "מבעד לעיניים – יוני המנחם", בבימויה של יעל קלופמן. הסרט סוקר ארבעים שנות קולנוע ישראלי דרך תמונות הסטילס שלו. בסרט התראיינו עשרות שחקנים, אנשי צוות, במאים ומפיקים (בהם משה אדרי, איתן אבן, מנחם גולן, משה מזרחי, בועז דוידזון, אסי דיין, ועוד), שחקנים ובעלי מקצוע שונים מתחום הקולנוע (כגון מעצבת התלבושות רונה דורון והצלם אמנון זלאייט). הסרט הוקרן באוקטובר 2012, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-28 בחיפה, בו קיבל יוני המנחם פרס על מפעל חיים.
באוקטובר 2012 הציג תערוכה במסגרת פסטיבל הצילום הבינלאומי השני ביפו. בתערוכה הוצגו שבעים ושבעה צילומים מפורסמים שלו מתוך אלפים שמכיל ארכיונו. התערוכה הוצגה בשנית בפסטיבל הסרטים השני בנתיבות, שנקרא "משפחה בסרט", בדצמבר 2012. התערוכה נמצאת בשני המבואות לאולמות הקולנוע של סינמטק תל אביב כתערוכה קבועה.
בשנת 2015, בזמן צילומי הסרט ״ציפורי חול״ הודיע יונתן המנחם על סיום הקריירה הקולנועית שלו כצלם סטילס .
הסצנה האחרונה אותה צילם הייתה עם השחקנית גילה אלמגור אותה צילם גם בסצנה הראשונה יותר מ 40 שנה קודם לכן.
רשימת סרטי הקולנוע, וסדרות, תוכניות וסרטי הטלוויזיה.
ציפורי חול מיכאל שרפשטיין, משה אדרי אמיר וולף עודד תאומי, אמנון וולף, מרים זוהר 2014 [הודעת הפרישה] .
ליאון אדרי גילה אלמגור,דבורה קידר, מלי לוי,שרית
וינו-אלעד, עליזה רוזן,מירי פביאן,יהודה
אפרוני,דינה דורון,שמואל וולף, יעקב בודו.
תמונת הפרישה על הסט של ציפורי חול ב - 9 למרס 2014
קישורים חיצוניים.
ערוץ 10 - ראיון בשידור חי, חדשות הבוקר עם נעמה וחיים -
צבי (צביקה) גילת (הורביץ)
צבי הורוביץ
מארק לנארד
מארק לנארד (באנגלית: Mark Lenard; 15 באוקטובר 1924 - 22 בנובמבר 1996) היה שחקן אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה.
לנארד נולד בשם לאונרד רוזנסון בשיקגו, אילינוי, בנו של מהגר יהודי רוסי, אברהם, ואשתו, בסי. הוא הצטרף לצבא ארצות הברית בשנת 1943 והוכשר להיות צנחן במלחמת העולם השנייה, אבל לא השתתף מעולם בלחימה בפועל והשתחרר בשנת 1946 כסמל טכני.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן, החל לנארד לעבוד על במות התיאטרון. התפקיד הבולט הראשון שלו היה של "קונרד" בהפקתו של ג'ון גילגוד של "מהומה רבה על לא דבר". לנארד היה ידוע בעיקר כשחקן ששיחק את סארק, אביו של ספוק, ב-" וב-", ומאוחר יותר ב-"". הוא היה אחד השחקנים הראשונים שהופיעו ביותר מסדרת "מסע בין כוכבים" אחת באותה הדמות, וכן בין הראשונים שהופיעו ביותר מדמות אחת. הוא שיחק את הרומולאני הראשון שנראה אי פעם בזיכיון, וכן את הקלינגוני הראשון עם מצח בולט. לנארד רצה להופיע בסרט הקולנוע ", אבל סארק לא היה דמות בסרט, אז הוא לוהק כמפקד קלינגוני בתחילת הסרט. בסופו של דבר, לנארד זכה להופיע כסארק בשלושה סרטי מסע בין כוכבים: " (1984); " (1986); ו-" (1991).