המאמנים במשחק האולסטאר היו לארי בראון מפילדלפיה 76' המזרחית וריק אדלמן מסקרמנטו קינגס המערבית שהחזיקו במאזן הטוב ביותר במחוז שלהן. את החמישיות למשחק האולסטאר בחרו האוהדים ואת השחקנים המחליפים בחרו המאמנים בליגה. וינס קרטר מטורונטו ראפטורס, שקיבל 1,717,687 קולות, הוביל בהצבעת הקהל לשחקני החמישייה בפעם השנייה ברציפות. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 110–111 ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה אלן אייברסון מפילדלפיה 76' שקלע 25 נקודות ומסר 5 אסיסטים עבור הקבוצה המנצחת.
פרסים.
פרסים עונתיים.
חמישיות העונה
חמישיות ההגנה
חמישיות הרוקיז
פלייאוף 2001.
סגל האלופה, לוס אנג'לס לייקרס: שאקיל אוניל, קובי בראיינט, דרק פישר, ריק פוקס, הוראס גרנט, רוברט הורי, בראיין שו, טיירון לו, מארק מאדסן, רון הרפר, דווין ג'ורג' וגרג פוסטר (אייזיאה ריידר, סלאבה מדבדנקו ומייק פנברת'י נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: פיל ג'קסון.
קליניקת פמת&quot;א
מחירי לינדל
מחירי לינדל (מס לינדל) הם צורת מימון של מוצרים ציבוריים, כאשר כל פרט משלם על המוצר הציבורי לפי התועלת השולית שלו. במילים אחרות, כל פרט משלם לפי כמות ההנאה או השימוש שהוא מקבל מהצריכה של יחידה נוספת מהמוצר הציבורי. ניתן להתייחס לכך כשיתוף קבוצתי של האנשים כדי לממן את המוצר, כך שמס לינדל מתאר את הכמות האופטימלית של מוצר ציבורי אשר בה סכום המחירים שאותה קבוצה של אנשים מוכנה לשלם עבור הוספת עוד יחידה מהמוצר, שווה לעלות השולית של אספקת אותו מוצר ציבורי.
אריק לינדל (1891 - 1960) היה כלכלן שוודי. הוא היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת אופסלה בשנים 1958-1942. היה גם יועץ לממשלת שוודיה ולבנק המרכזי. לינדל הציג את השאלה של מימון מוצרים ציבוריים בהתאם לצריכה של הפרט.
התאוריה של לינדל.
עד כה, ההקצאה היעילה של מוצרים ציבוריים התאפיינה בשתי דרכים:
שני האפיונים הנ"ל דומים מפני ששיעור התחלופה השולית (או הרצון לשלם), הוא למעשה הגובה של עקומת הביקוש, אך יש מספר הבדלים בין שתי הגישות. הגישה השנייה יכולה להיות מפורשת על ידי שימוש בעקומות ביקוש רגילות (ללא פיצוי), כך שהגובה של כל עקומת ביקוש השייכת לאדם מסוים תלויה בהכנסה של אותו אדם.
כדי להבדיל בין שתי הגישות, הגישה השנייה תהיה מיוחסת כגישת מחירי לינדל, הקרויה על שם הכלכלן השוודי אשר לראשונה הציע אותה.
החוק של מחירי לינדל מתואר בצורה מתמטית באופן הבא: formula_1
כאשר formula_2 היא עקומת הביקוש ההופכית של אדם 1, כך שהיא מהווה את הרצון שלו לשלם על המוצר הציבורי כפונקציה של הכמות formula_3 מהמוצר, וההכנסה שלו formula_4 (ובנוסף אולי עוד מספר קריטריונים אחרים). formula_5 הוא המחיר אשר חל רק על האדם formula_6, והוא למעשה הגובה של עקומת הביקוש של אדם formula_6 למוצר הציבורי. כל עוד הטעמים של אנשים נבדלים אחד מהשני, אז עקומת הביקוש של אדם אחד תהיה לרוב שונה מזו של האחר. אפילו כאשר כולם צורכים את אותה הכמות formula_3 של המוצר הציבורי, הרצון של האנשים לשלם יהיה שונה. המחיר formula_9 מהווה את מחיר הלינדל של אדם 1 למוצר ציבורי. מחיר לינדל זה הוא מחיר אישי, כאשר פוטנציאלית קיים מחיר שונה לכל אדם במדינה, אפילו שכולם צורכים את אותה הכמות מהמוצר הציבורי.
במוצרים פרטיים, כל האנשים רואים את אותו המחיר, ואז הם בוחרים איזו כמות הם רוצים לצרוך, ולכן כמויות אלו ישתנו בקרב האנשים. במוצר ציבורי טהור, המצב הוא הפוך. אנשים צורכים את אותה הכמות של המוצר אך המחיר לכל אדם הוא שונה. המחיר במוצרים פרטיים הוא המחיר שהאנשים רואים ויכולים לקנות בו את המוצרים, כאשר מחיר לינדל הוא מחיר היפותטי אשר מתייחס למחיר שהאדם יהיה מוכן לשלם כדי לקבל עוד קצת מהמוצר, אם מישהו היה מציע לו.
במציאות, כדי שמחירי לינדל יעבדו לפי התאוריה, נצטרך להעריך את הרצון של האנשים בכל רמת הכנסה (או של נציג מסוים המהווה את האוכלוסייה), וליישם את המס הספציפי לכל אדם הנמצא ברמת ההכנסה המתאימה. אך אפילו אם היה אפשר להעריך במדויק. אין הכרח שמצב זה יסכים עם האינטואיציה היומיומית לגבי צדק חברתי. לדוגמה, מצב צודק יכול להיתפס ככזה שבו האנשים שהכי תלויים מהמוצר הציבורי והכי נזקקים לו צריכים לשלם יותר מאחרים.
דוגמה מעשית.
נניח לצורך הדוגמה שקיימים שני צרכנים של מוצר ציבורי, ועקומות הביקוש ההופכיות שלהם מתוארות באופן הבא:
formula_10
formula_11
בנוסף, נניח שפונקציית עקומת אפשרויות היצור היא formula_12, וכך ש formula_13.
פתרון הלינדל הוא למצוא את רמת ה formula_3 של אספקת המוצר הציבורי כך ש formula_15, והוא למעשה הפתרון למשוואה הבאה: formula_16.
ניתן לרשום משוואה זו גם כך: formula_17.
כאשר formula_18 ו- formula_19, אז פתרון הלינדל, רמת ה- formula_3 שבשבילה הסכום האנכי של עקומות הביקוש שווה ל-1, הוא formula_21. בזמן ש formula_18, formula_19 ו- formula_21, אז formula_25 ו- formula_26. העובדה ש- formula_27 מראה שזה אכן פתרון לינדל. לכן בדוגמה זו, העלות של אספקת המוצר הציבורי ברמה formula_3 היא פשוט formula_3, מפני ש formula_13.
דרך אחת למימון המוצר הציבורי תהיה לגבות תשלום מכל אדם בגובה הצריכה שלו כפול המחיר האישי formula_5. אדם 1 יקבל חשבונית לתשלום על סך formula_32, מפני שהוא צורך 50 יחידות של המוצר הציבורי והמחיר האישי שלו הוא 0.6 לכל יחידה. אדם 2 יקבל חשבונית לתשלום על סך 20, כך שסכום החשבוניות של שניהם יהיה שווה בדיוק לעלות של המוצר הציבורי.
העובדה שסכום החשבוניות של שני האנשים הנ"ל, שהן למעשה סכום הגבהים של עקומות הביקוש של המחירים האישיים שלהם, מכסה בדיוק את העלות של המוצר הציבורי, אינה צירוף מקרים. זה נובע מהעובדה שהמחירים חייבים להסתכם ל- formula_33 כדי שההקצאה תהיה פתרון לינדל, ומההנחה שעלות יחידת מוצר ציבורי היא קבוע formula_33.
הפרוגרסיביות של מחירי לינדל.
מחירי לינדל יהיו פרוגרסיביים אם ההנחה הבאה תתקיים: הרצון לשלם על מוצר ציבורי יגדל עם ההכנסה. אם ההנחה הזאת מתקיימת, אז המחירים יעלו עם ההכנסה. טיעון זה לא יוכל להתקיים במידה והמוצר הציבורי הוא נחות, כלומר שהביקוש למוצר עולה כשההכנסה יורדת. דוגמה מעשית לכך יכולה להיות ההנחה שהרצון לשלם על שירותי משטרה עולה עם ההכנסה (דבר שנראה הגיוני), אז מס לינדל יעלה עם ההכנסה, וזה מצביע על כך שמס לינדל הוא מס פרוגרסיבי.
מנחם זיבצנר
מנחם זיבצנר (נקרא גם: מנחם זיבצינר ובאנגלית: Menachem Zibziner; נולד ב-12 ביולי 1964) הוא גיטריסט, מלחין, ומפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה.
מנחם זיבצנר נולד וגדל בחיפה שם צמח ופעל בסצנת הרוק והבלוז של שנות השמונים. בגיל 17 ניגן גיטרה בלהקת הרוק החיפאית "קילר הלוהטת". בגיל 19 עבר לתל אביב ומאז יצר והשתתף בהרכבים רבים ועם אמנים ידועים בארץ ובחו״ל כגון להקת הג'אז "מינואט", גלעד עצמון, אלברט בגר, , Jay Rodriguez, קבוצת טררם, קרן מלכה ורבים אחרים. זיבצנר נטל חלק על הבמה ומאחוריה במספר גדול של מופעים פסטיבלים ואירועי תרבות והיה שותף ליצירה והוצאה של מספר אלבומים בתחומי יצירה שונים.
ב-1988 הקים זיבצנר יחד עם חבריו את רביעיית הג׳אז "מינואט", שבה היה חבר עד שנת 2000. זיבצינר הקליט עם הרביעייה ארבעה אלבומים והשתתף איתה במופעים רבים ובפסטיבלים בישראל ובארצות אחרות. התקליט הראשון של ההרכב ״ריקוד ראשון״, נמכר באופן חסר תקדים באלפי עותקים ועדיין נחשב כתקליט הג׳אז הישראלי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
בשנות ה-2000 עסק מנחם ביצירה והפקה של מוזיקה אלקטרונית-אקוסטית, השתתף במספר פרויקטים והרכבים המשלבים הלחנה עיבוד והופעות חיות כגון ההרכבים "פאקה" ו "Compulsive Disorder״ (אמביינט וD&amp;B אקוסטי), "טררם" (הרכב כלי הקשה/מולטימדיה) ועוד. בנוסף עסק בנגינה והפקה מוזיקלית של מספר הצגות לתיאטרון, הלחין וערך מוזיקה מקורית למופע "מלמעלה" ולמופע "אדום" של סאלי אן פרינדלנד שעלו בסוזן דלל במסגרת פסטיבל "מחול לוהט".
מנחם עסק גם בעבודת אולפן הכוללת הקלטות, מיקסים ומאסטרינג בין היתר באולפן אישי בביתו.
זיבצנר נשוי ואב לארבעה ילדים, יזם ותיק בתחום ההיי-טק בו הוא עוסק למחייתו, בנוסף הוא רוכב ועיתונאי בתחום אופני שטח במגזינים שונים.
דיסקוגרפיה.
ג'אז אינסטרומנטלי:
מוזיקה אלקטרונית / מחול:
אלבומים נוספים שבהם השתתף:
הרכבים:
כיווניות
באלקטרומגנטיות, כִּיווּנִיוּת (באנגלית: Directivity) היא תכונה של אנטנה המבטאת מדידה של צפיפות העצמה המוקרנת מאנטנה בכיוון הפליטה העוצמתית ביותר ביחס לצפיפות העצמה המוקרנת מקורן איזוטרופי אידיאלי (הקורן באופן שווה ובאותה העצמה בכל הכיוונים).
כיווניות של אנטנה היא רכיב של שבח האנטנה, המרכיב השני של היעילות (האלקטרונית) שלה. כיווניות של אנטנה היא מדד חשוב מפני שמרבית הקרינות מיועדות לכיוון מסוים או לפחות במישור מסוים (אופקי או אנכי) כאשר הקרינה הנוספת במישורים אחרים נחשבת (במקרה הטוב) בזבוז של עוצמה.
ערכים של כיווניות של אנטנה יכולים לנוע מכ-1.76 dBi עבור דיפול פשוט עד לכ-50 dBi עבור צלחת גדולה.
הגדרה.
הכיווניות "D" של אנטנה היא הערך המרבי של שבח האנטנה הכיווני. השבח הכיווני מיוצג על ידי formula_1 ומשווה את עצמת הקרינה formula_2 אשר נוצרת על ידי אנטנה בכיוון מסוים כנגד הערך הממוצע עבור כל הכיוונים.
כאן formula_4 ו formula_5 הן זוויות מרחביות של קואורדינטות כדוריות רגילות, formula_2 היא עוצמת הקרינה (צפיפות העוצמה ליחידת זווית מרחבית) ו formula_7 היא סך העוצמה הנפלטת (TRP).