במרכז הקמפיינים של רשת TNT היו מירי בוהדנה, ליהי אלון ואליס דלאל ובפרזנטורים אנחל בונני ועומר ברנע. בעבר הציגו גם את בגדי TNT בצוותא דנה פרידר, שחקנית ודוגמנית וכן ג'וש ביץ', כוכב רוק בריטי ודוגמן. כמו כן, כיכבו כפרזנטורים של המותג הדוגמן הברזילאי חסוס לוז, בן זוגה לשעבר של הזמרת מדונה, השחקן ורן טרוייר, הידוע יותר מכל בתפקידו כ"מיני מי" בסרטי הקולנוע "אוסטין פאוורס" ומשתתפת תוכנית הריאליטי "האח הגדול" אלין לוי.
את בגדי התינוקות מציגים מדי קמפיין, גם ילדיהם של עובדי קבוצת הוניגמן.
החיים השניים הקצרים של ברי טאנר
החיים השניים הקצרים של ברי טאנר (באנגלית: The Short Second Life of Bree Tanner) היא נובלה בסדרת דמדומים, מאת סטפני מאייר, המספרת את קורותיה של הערפדה ברי טאנר, המופיעה גם בספר השלישי בסדרה (ליקוי חמה). הנובלה ייחודית בסדרה בכך שהיא כתובה מנקודת מבטה של ברי, ולא של איזבלה (בלה) סוואן. מאייר העבירה טיוטות של הסיפור לבמאי דייוויד סלייד ולחלק מהשחקנים, כדי לסייע בהפקת הסרט השלישי בסדרה, .
תקציר העלילה.
הערפדים הטריים ברי ודייגו הורגים ושותים את דמם של שני חסרי בית, במסע ציד בסיאטל שבמדינת וושינגטון כדי להשיג דם אנושי. ברי מתיידדת עם דייגו ומתחילה לדבר איתו על ויקטוריה בזמן שהם פורצים באישון ליל אל חנות. הערפדים החדשים (הידועים בכינויים "טירונים") אינם יודעים מי יצר אותם, ומכנים את ויקטוריה - היוצרת שלהם - "היא." כשברי ודייגו משוחחים על ויקטוריה, הם מתחילים לעלות חשדות בנוגע אליה ואל ריילי - המדריך שלהם. ריילי, הדריך את הערפדים הצעירים באזהרות על דברים שברובם לא קיימים - כגון האמונה שערפדים נשרפים בשמש. הוא אמר לטירונים שאם יצאו באור השמש, ישרפו, ובכך הוא מצליח לשמור עליהם במקום אחד בכל שעות היום.
אחרי הפריצה, ברי ודייגו לא מספיקים להגיע לפני הזריחה, אז הם מתחבאים במערה באזור הים. הם מדברים על ויקטוריה ועל ריילי, ומתחילים להגיע למסקנה שריילי עושה בהם שימוש ככלי נשק למטרות הגנה, ומתחילים להבין כי המציאות שתוארה בפניהם קודם לכן אינה תואמת את מציאות חייהם עתה. דייגו מספר לברי שהמיתוס על השמש אינו נכון ומוכיח לה זאת בכך שהבוא יוצא החוצה בעוד השמש נמצאת בשמיים.
דייגו מסתבך בעימות עם ערפד אחר, ראול, וניצל בזכות התערבותו של 'פרד המשוגע' (freaky fred). מאוחר יותר, הוא וברי מצותתים לשיחה של ריילי עם ויקטוריה ולומדים כי הוולטרי תובעים ממנה להשמיד את משפחת קאלן בתוך חמישה ימים, שאם לא כן הם יעשו זאת. דייגו משוכנע בדעתו לדבר עם ריילי ולספר לו על תגלית "השמש" ממחשבה שהוא אינו יודע על כך, וברי הולכת אל מקום המסתור של הטירונים לבדה. כאשר ריילי חוזר, עדיין אין סימן לדייגו, וריילי מתחיל לאמן את הטירונים בטענה ששבט חזק של ערפדים קדומים רוצה את אדמת הצייד שלהם שבסיאטל. כעבור ימים מספר יוצאים הערפדים הטירונים למלחמה במשפחת קאלן וברי, שהגיעה לזירת הקרב באיחור, מגלה כי בני המשפחה הרגו את הערפדים הצעירים. ריילי, שאמר לברי שדייגו נמצא כבר בזירת המלחמה, לא נמצא באזור, וברי מבינה שריילי הרג אותו.
ברי מנסה לברוח, אך קארלייל, מנהיג המשפחה תופס אותה. ברי מתחננת באמרה "בבקשה", וכוונתה הייתה שיהרוג אותה במהירות, אך קארלייל היסס והתחיל לדבר איתה. ברי אמרה לו שהיא לא רוצה להילחם יותר, והוא הציע לה פשרה - אם תכנע הם לא יהרגו אותה. ברי מסכימה להצעה, ועוברת לחסותו של ג'ספר שמתנהג איתה בקשיחות ונותן לה הוראות.
כשהוולטורי באים, ג'יין חוקרת אותה - היא מענה אותה בעזרת כוחה - ואחר כך פליקס הורג אותה.
היסטוריה.
סיפורה של ברי טאנר כוון לשמש תוספת למדריך הסדרה, ומאייר החלה לעמול על כתיבתו עוד בזמן עריכת "ליקוי חמה". בשל אורכו, החליטה מאייר שלא לכלול אותו במדריך ולהוציאו כספר נפרד. הספר יצא לאור ביוני 2010, אחרי חודש בו היה זמין להורדה חינם (באנגלית) באינטרנט. הספר נמכר בכ-700 אלף עותקים, וכיכב ברשימת רבי המכר של היומון USA Today.
ויקטור קוצ'וביי
ויקטור קוצ'וביי (ברוסית: Виктор Павлович Кочубей) (22 בנובמבר 1768 - 15 ביוני 1834) - דיפלומט ומדינאי רוסי.
קוצ'וביי החל את הקריירה הדיפלומטית שלו בשנת 1784 בשוודיה. לאחר מספר שנים הועבר ללונדון ולאחר מכך לקונסטנטינופול. בהתאם להשקפת עולמו, על רוסיה היה להימנע מהתרחבות יתרה. בשנת 1792 התקרב לנסיך אלכסנדר הקיסר העתידי. היה ידוע כתומך ברית עם אנגליה וביצוע רפורמות שלטוניות בהתאם לדוגמה אנגלית.
עם תחילת שלטון של פאבל הראשון הוענק לו תואר רוזן. אולם מהר מאוד הוא הורחק מהחצר. בתחילת שלטונו של אלכסנדר הראשון הוא הפך להיות בין היועצים המקורבים לקיסר. בשנת 1802 עם הקמת משרד הפנים, התמנה לשר הראשון. היה בתפקיד זה עד לשנת 1812. בשנים 1819–1825 התמנה שנית לתפקיד זה. בשנים 1803–1807 מיכאיל ספרנסקי היה בין עוזריו הקרובים במשרד הפנים. קוצ'וביי תמך בקידום הרפורמות והקים לצורך כך מחלקה מיוחדת במשרד הפנים שמיכאיל ספרנסקי הועמד בראשה.
בשנת 1810, לאחר הסכם טילזיט, ולאור התקרבותו של הקיסר לצרפת הועבר מרוב תפקידיו. בשנת 1812, לאחר תחילת המלחמה עם נפולאון היה בין היועצים של הקיסר. תמך במינוי של מיכאיל קוטוזוב למפקד העליון של הצבא.
בשנת 1827, עם עליית ניקולאי הראשון לשלטון התמנה ליו"ר המועצה המדינית ולראש הממשלה. בשנת 1831 הוענק לו תואר נסיך.
נפטר בשנת 1834 ממחלת לב ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.
מנחם מ. פאלק
רובינא
חנניה בר
חנניה בר (נולד ב-24 בספטמבר 1943) הוא צלם קולנוע ישראלי. במהלך עבודתו כצלם בארצות הברית היה מועמד שלוש פעמים לפרס דיי טיים אמי לצלם הטוב ביותר, מתוכן זכה פעמיים.
בנוסף היה מועמד לפרס אייס (Ace Award). בישראל קיבל שלוש פעמים את פרס הצלם הטוב ביותר.
ביוגרפיה.
בר נולד בהר הצופים, ירושלים. לאחר שירותו הצבאי, החל לעבוד באולפני הרצליה. ב-1967 התקבל ללימודים בלונדון פילם סקול (London Film School). במהלך לימודיו החל לצלם סרטים עבור הטלוויזיה הישראלית והמשיך בכך בתחילת שנות ה-70. במקביל צלם סרטים דוקומנטריים. ב-1976 צילם את סרטו העלילתי הראשון, "מסע אלונקות", בבימויו של יהודה ג'אד נאמן (ששיתוף הפעולה עמו נמשך). בשנת 1977 זכה בתואר הצלם הטוב ביותר בתחרות הסרט הישראלי הקצר והצילום הטוב ביותר על פנטסיה על נושא רומנטי. ב-1977 נסע להשתלמות מקצועית בארצות הברית, ונשאר שם תשע-עשרה שנים. במהלך שהותו שם צילם סרטים רבים, ביניהם "חברות בווינה".
מאז חזרתו לישראל בשנת 1996 הוא משלב את עבודתו כצלם עם הפקה ובימוי. הסרט הדוקומנטרי "היו ויהיו" בבימויו, על נושא היחסים של ישראל עם גרמניה של היום, הוקרן בפסטיבל הקולנוע היהודי בירושלים.
במהלך עבודתו כצלם בארצות הברית קיבל שני פרסי דיי טיים אמי (1984 ו-1991). לצד הפקות הוליוודיות יקרות, פיתח בר יחסי עבודה הדוקים עם הבמאי האמריקני העצמאי הנרי ג'גלום, עבורו צילם 12 סרטים עלילתיים. בישראל זכה בר שלוש פעמים בפרס הצלם הטוב ביותר: בתחרות הסרט הקצר על הסרטים הדוקומנטריים "ירושלים באמנות" (במאי - מיכאל לב-טוב) ו"אפטר" (במאי - רנן שור) וכן פרס הצלם הטוב ביותר לסרט עלילתי "פנטזיה על נושא רומנטי" (במאי - ויטק טראץ', תסריט - חנוך לוין).
בר נשוי לשולי בר ולהם שתי בנות.
מרדכי זברודסקי
מרדכי זברודסקי (26 בנובמבר 1903 - 19 ביוני 1977) היה אדריכל ישראלי, בוגר הטכניון, אשר פעל בארץ ישראל החל מהמחצית השנייה של שנות ה-30 ועד לשנות ה-70.
גוף עבודותיו כולל עשרות מבנים שתכנן עבור המגזר הפרטי והציבורי, בתל אביב ומחוצה לה.
אחדים מבנייניו בתל אביב הוכרזו כמבנים לשימור ומהווים חלק מהעיר הלבנה של תל אביב.
ביוגרפיה.
מרדכי זברודסקי, בן יעקב וצביה, נולד בבולשוי טוקמק, אוקראינה, למשפחה חקלאית ציונית. משפחת זברודסקי היגרה לא"י בשנת 1925 עם ששת ילדיה, והם התגוררו ברחוב פינסקר 40 בתל אביב.
עם הגיעו לתל אביב עבד מרדכי כפועל בבית החרושת 'סיליקט' בתל אביב.
בשנת 1926 התקבל מרדכי ללימודי אדריכלות בטכניון בחיפה. במהלך שנים אלו הכיר את אשתו לעתיד שרה לבית מרלנדר. שרה הייתה רופאת שיניים שקבלה את הכשרתה בוורשה, פולין. השניים התחתנו בשנת 1930 ונולדו להם שני ילדים: תמי (1931) ואלכסנדר (1936-1986).
עד שנת 1931 התגוררו בירושלים, ולאחר מכן בתל אביב.
בשנת 1933 חבר לאדריכל יצחק בלקס, והשניים הקימו משרד תכנון זברודסקי את בלקס ברחוב יהודה הלוי 40 בתל אביב. יחדיו תכננו בנייני דירות, אך בשנת 1939 נאלצו לסגור את המשרד בשל מחסור בעבודה.
בשנות ה-40 שימש זברודסקי מתכנן בשירות המחלקה לעבודות ציבוריות (מע"צ) של הממשל הבריטי. לאחר קום המדינה עבר להתגורר עם משפחתו בתל אביב, ועבד תקופה קצרה במשרד השיכון.
החל משנות ה-50 שימש כאדריכל הראשי של "איחוד הקבוצות והקיבוצים". הוא תכנן מבני ציבור רבים בקיבוצים ביניהם חדרי האוכל בקיבוץ איילת השחר, בקיבוץ עין חרוד איחוד, בקיבוץ חניתה ואחרים.
מכריו מספרים שהיה אדם צנוע וטוב לב, ובעל כישרון אומנותי רב.
הוא נפטר ביולי 1977 בגיל 74 ונקבר בבית הקברות בקריית שאול.
המכללה החרדית ירושלים
המכללה החרדית ירושלים הייתה מכללה אקדמית המיועדת לציבור החרדי, ושכנה בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים.
היסטוריה.