בשנת 2006 יזמה ותכננה, מעין הוד בתו של בנימין, הקמת אנדרטה לזכרו של בן זוגה יעקב מרוויצה בזכרון יעקב. יעקב היה חייל בודד שנפל באסון הנגמ"שים, בעזה במאי 2004. הוד נרתם לביצוע וביחד עמה הקימו את האנדרטה.
משפחה.
בשנת 1980 נישא הוד לענת, לבית פישר מנהריה, בהמשך להיכרותם בזירת ים סוף, שם שירתו יחדיו בפלגת הסטי"לים. לזוג שלושה ילדים ושני נכדים.
גרופי
גרופי הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1993, מסוגת סרט נעורים וסרט דרמה.
עלילה.
זמר בינלאומי מגיע להופעה בישראל, מיכל (מילי אביטל) נערה מעיירת פיתוח המעריצה אותו, נוסעת במיוחד לעיר הגדולה, אילת, במטרה לפגוש אותו. אך עקב האבטחה הגדולה המקיפה את בית המלון בו הוא נמצא לא מתאפשר לה ללכת לפגוש אותו. על יד המלון היא פוגשת במעריצים נוספים שלו, שגם הם לא מצליחים לפגוש אותו.
גיבורת הסיפור פוגשת במרינה שייט זקן, שדן איתה בשאלה הפילוסופית, האם בחיים חשוב יותר לראות או להיראות. היא חולמת להיות כוכבת, ורוצה להיראות בחיים. הוא שט בין מקומות יפים ונהנה לראות את העולם.
בסופו של דבר, הגיבורה ומעריץ נוסף מצליחים להתל בצוות המלון, ולחדור דרך האבטחה. הם מובלים ללילה סוער של התבגרות. המעריץ הנוסף פוגש בזמר, אך חווה השפלה ממנו, ובורח מהמלון. הוא חוזר אל חבורת המעריצים, משכנע אותם כי הם אינם מכירים בכלל את הזמר, אלא רק את התדמית, שיצרו לו משרדי הפרסום. חבורת המעריצים עוזבת את המקום, למעט הגיבורה, שעדיין מצויה במלון.
הגיבורה עוברת אונס כמעט מלא בידי מאבטחי הזמר. וכשהיא עוזבת את המלון, אין איש שיכול לנחם אותה. חבורת המעריצים, כמו גם השייט, כבר לא שם.
ביקורת.
מבקרת הקולנוע יעל ישראל כתבה שאף על פי שזהו סרט נעורים אנשים ממגוון גילאים יכולים להתחבר אליו.
חיליק לימור
אשכולות – סדרת מחקרים במדעי היהדות
"אשכולות" – סדרת מחקרים במדעי היהדות, בעריכת עמוס גאולה, היא פרויקט של מכון המחקר של המכללה האקדמית הרצוג ויוצאת לאור על ידי רשות המחקר של המכללה האקדמית הרצוג בשיתוף עם האיגוד העולמי למדעי היהדות. סדרת המחקרים במדעי היהדות כוללת חיבורים מתחומי היהדות, שיש בהם חידוש והם מחקר שלם של נושא מסוים או מהדורה ביקורתית (מהדורה מדעית) של כתב יד בצירוף מבוא מקיף. כל ספר מלווה על ידי וועדה אקדמית מקצועית ועובר עריכה ושיפוט אקדמי. חלק מספרי הסדרה מלווים על ידי מאגר מידע ייחודי הפתוח לציבור באתר רשות המחקר – "מאגרי מידע הרצוג".
ספרים שראו אור בסדרת אשכולות.
ראו אור בסדרה זו הספרים הבאים:
תמיכות.
הסדרה יוצאת לאור במימון רשות המחקר של המכללה האקדמית הרצוג, האיגוד העולמי למדעי היהדות, ובתמיכת קרנות שונים, בהם הקרן הלאומית למדע, מועצת הפיס לתרבות ואמנות, מדינת ישראל – ועדת העזבונות, קרן עמליה והרב משה רוזן, יד ושם – המכון הבין-לאומי לחקר השואה.
פרסים.
הספר תוספות רמב"ן זכה בפרס יד יצחק בן צבי בחקר קהילות ישראל במזרח וקהילות ספרד ופזורתן לשנת 2017.
הספר דרשות משנות הזעם זכה בפרס הבינלאומי של יד ושם לספר מחקר על השואה לשנת 2018.
מאגרי מידע מלווים.
חלק מספרי סדרת המחקרים מלווים במאגרי מידע אינטרנטיים ייחודיים, במסגרת "מאגרי מידע הרצוג", ופתוחים לשימוש הציבור.
זהות - איגוד המרכזים לזהות יהודית
הפיגוע במועדון לה בל בברלין
הפיגוע במועדון לה בל הוא פיגוע שהתרחש ב-5 באפריל 1986 בברלין המערבית וכוון נגד מבלים במועדון הלילה לה בל (La Belle), בהם אנשי צבא אמריקאים ואזרחים גרמנים. הפיגוע בוצע על ידי חוליה בת ארבעה מפגעים בתמיכת לוב. בפיגוע נהרגו 3 אנשים בהם שני חיילים אמריקאים ואזרחית טורקית ו-229 איש נפצעו, מהם 79 אמריקאים. בתגובה לפיגוע הורה נשיא ארצות הברית רונלד רייגן על מבצע קניון אל דוראדו, בו תקפו האמריקאים יעדים בלוב, בהם בשדות תעופה ובסיסים צבאיים.
השירותים החשאיים של ארצות הברית חשפו את מעורבותה של לוב מיד לאחר ביצועו, כשהצליחו ליירט ולפענח מברק שהועבר מטריפולי לשגרירות הלובית ובו ברכות על הצלחת הפיגוע. פענוח המברק התבצע אודות ליכולת פיצוח ההצפנה של מכונות חברת קריפטו AG שהייתה בשליטה חשאית של ה-CIA.
חשיפה פומבית של מעורבותה של לוב התרחשה לאחר איחוד גרמניה ובחינת ארכיון השטאזי המזרח גרמני, ובו נמצא כי השטאזי ידע על כוונת החוליה לבצע פיגוע במערב ברלין וכי מוסבאי עטר הוא סוכן חשאי לובי. החומרים העלו כי השטאזי עקב אחר שראדי ועטר בזמן הכנות הפיגוע, דוח על פעילות השגרירות הלובית שבוצע על ידי עלי חנעא, סוכן כפול של הלובים והשטאזי, שנע בין מזרח למערב ברלין וקבלות על תשלומים שהועברו לחנעא עבור הפיגוע. המעורבים בפיגוע נעצרו במהלך 1996 בברלין, לבנון, יוון ואיטליה.
לאחר ארבע שנים של משפט בגרמניה, הורשעו בנובמבר 2001 ארבעת המפגעים ונגזרו עליהם עונשי מאסר.
המפגעים:
בית המשפט זיכה נאשמת חמישית, אנדראה הסלר, אחותה של ורנה חנעא, שליוותה אותה לתוך המועדון, וזאת מאחר שהתביעה לא הוכיחה כי ידעה על כוונת אחותה.
בית המשפט קבע כי הפיגוע תוכנן על ידי עובדי השירות החשאי הלובי ואנשי השגרירות הלובית בגרמניה המזרחית. במהלך המשפט הוצג מזכר שהודלף ובו מועמר קדאפי התוודה בפני מיכאל שטיינר, יועצו המדיני הבכיר של קאנצלר גרמניה גרהרד שרדר, כי לוב תכננה את הפיגוע במועדון וכן את פיצוץ טיסה 103 של פאן אמריקן. ממשלת גרמניה סירבה לאפשר לשטיינר להעיד בפני בית המשפט, וכך גם נמנעו האמריקאים מלשתף מידע מודיעיני באשר למעורבות לוב בתכנון הפיגוע.
שלוש שנים לאחר המשפט שילמה לוב פיצויים בסך 24 מיליון אירו לקורבנות הפיגוע הלא אמריקאים, פיצויים אותם כינתה "מחווה של רצון טוב". חודשיים לאחר תשלום הפיצויים נורמלו היחסים הדיפלומטים בין שתי המדינות וגרהרד שרדר ביקר את קדאפי בטריפולי. ב-2008 שילמה לוב 1.5 מיליארד דולר לקרן פיצויים לנפגעי הטרור בהם לקורבנות האמריקאים מהפיגוע בברלין.
בדצמבר 2020 הגישה ארצות הברית כתב אישום נגד אבו עגילה מוחמד מסעוד, איש סוכנות הביון הלובית, שהיה בונה מטעני חבלה בכיר עבור משטר קדאפי. על פי האישומים היה מסעוד מעורב בהכנת המטענים בפיגוע בברלין ובטיסה 103.
פולק-פופ
פולק-פופ (באנגלית: Folk-pop) היא סוגה מוזיקלית שעשויה להכיל בתוכה שירי פולק עכשוויים עם עיבודי פופ. כמו כן, היא עשויה להכיל בתוכה שירי פופ עם עיבודי פולק "אינטימיים" המוקלטים בצורה אקוסטית. הפולק-פופ התפתח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20. אמנים מאזורים רבים ברחבי העולם מקליטים מוזיקה מסוגת הפולק-פופ.
ארצות הברית.
בארצות הברית, אמנים רבים כמו סיימון וגרפונקל, סילס אנד קרופטס, דון מקליין, ג'ים קרוצ'י, לובו ו-England Dan &amp; John Ford Coley הקליטו שירי פולק-פופ. בהמשך השנים, אמנים כמו אד שירן ("Castle on the Hill") וטיילור סוויפט ("Evermore") הקליטו שירים מסוגת הפולק-פופ.
אזור הבלקן.
באזור הבלקן בדרום-מזרח אירופה, פולק-פופ הוא מונח המתאר מוזיקת פופ בלקנית, המשלבת בתוכה מוזיקת פופ, פולק ואתנית. פולק-פופ היא הסוגה המוזיקלית המודרנית המקבילה למוזיקת העם הבלקנית, שבה המקצבים הדומיננטיים מושפעים מהמוזיקה המזרחית, ובמיוחד מהמוזיקה הערבית וממוזיקה עממית רומנית. כמו כן, ניתן להגדיר חלק ניכר ממוזיקה זו כשילוב של מוזיקה עממית בלקנית מסורתית ודאנס-פופ.
סוגת הפולק-פופ הבלקנית כוללת:
פופ-פולק
לודוויג פון הופמן
לודוויג פון הופמן (בגרמנית: Ludwig von Hofmann; 17 באוגוסט 1861 – 23 באוגוסט 1945) היה צייר, גרפיקאי ומעצב גרמני. הוא עבד בשילוב של סגנונות ארט נובו וסימבוליזם.
ביוגרפיה.
אביו היה המדינאי הפרוסי קרל פון הופמן, שכיהן כשר בדוכסות הסן בין השנים 1872 ל־1876 והיה זמן קצר שר הסחר בקבינט של אוטו פון ביסמרק.
לודוויג החל את לימודיו בשנת 1883 באקדמיה לאמנויות של דרזדן, ואז למד אצל פרדיננד פון קלר באקדמיה לאמנויות יפות, קרלסרוהה. בשנת 1889 הוא השתתף באקדמיה ז'וליאן בפריז, שם היה בהשפעתם של פייר פוביס דה שאוונס ופול-אלברט בסנארד.
לאחר 1890 הוא היה צייר עצמאי בברלין. בשנים 1894 עד 1900 הוא נסע ושהה הרבה מזמנו בוילה שלו בפיזול, ליד פירנצה באיטליה. הערכתו את העת העתיקה והמשיכה לרעיון ארקדיה מתבטאת בחלק ניכר מעבודותיו. לאחר 1895 הוא היה תורם קבוע של איורים למגזין של "אר-נובו". בשנת 1896 הוא הפך לחבר בזצסיון הברלינאי והוא התחתן בשנת 1899.
בשנת 1903 מונה לפרופסור בבית הספר לאמנות של ויימאר, שם הפך לחבר בקבוצה הספרותית והאמנותית האוונגרדית שבמרכזה הארי קסלר, ז'אן ארפ ואיבו האופטמן היו בין תלמידיו. בשנת 1916 הוא מונה לפרופסור באקדמיה בדרזדן, שם שהה עד 1931.
הוא גם סיפק איורים לתרגום חדש של האודיסיאה מאת ליאופולד זיגלר ועבודות מאת גרהרט האופטמן (אביו של איבו).
בשנות השלושים של המאה העשרים תפוקתו ירדה, ובשנת 1937 תויגו כמה מיצירותיו כ"אמנות מנוונת ". הוא פרש לפילניץ, ליד דרזדן, שם נפטר בשנת 1945.
יצירותיו שנותרו הוחרמו על ידי הרוסים לאחר המלחמה, אך אלמנתו הצליחה להציל אותן.
יחסי אוזבקיסטן–קירגיזסטן