המודל של בואל ובלאומתמקד בניגוד הקיים בין תחלופה חיצונית אל מול תחלופה פנימית. בתחלופה חיצונית, העובד עוזב הן את משרתו והן את מקום העבודה שלו, בעוד שבמקרה של תחלופה פנימית העובד עוזב את משרתו אך נשאר בארגון. ליבת המודל מתמקדת ביחסי הגומלין המתקיימים בין מעורבות בעבודה –קרי הזדהותו הפסיכולוגית של הפרט עם המשרה אותה הוא ממלא, לבין מחויבות ארגונית שהיא למעשה הזדהות העובד עם מטרותיו של הארגון וכן הרצון להישאר שייך אליו.
בואל ובלאו הגדירו ארבעה טיפוסי עובדים שונים:
לעובד מטיפוס מס' 4 קיימת רמות המשיכה והמוטיבציה הנמוכות ביותר ביחס לעבודה ולפיכך שיעור התחלופה הגבוה ביותר הוא בקרב עובדים מטיפוס זה, בעוד שלעובדים מטיפוס מס' 1 קיימים שיעורי התחלופה הנמוכים ביותר. באשר לטיפוסים 2 ו-3, הראשונים מוגדרים כ-'זאבים בודדים' – כאלו המשקיעים מאמץ בביצוע תפקידם על הצד הטוב ביותר אך בלא כל הזדהות ממשית עם הארגון. מכאן ששיעורי תחלופה בקרב עובדים מטיפוס 2 גדולים מאשר עובדי טיפוס 3.
עלויות.
בספרם, "ניהול כוח אדם",(1978) מחלקים ווטקינס ו-סמית' את עלויות תחלופת העובדים לשלוש קטגוריות עיקריות:
בנוסף לעלויות שהוזכרו לעיל אשר ניתן להגדירן כעלויות ישירות, קיימות גם עלויות עקיפות אשר מתייחסות להפסדי הכנסה אפשריים שייגרמו עקב תחלופת עובדים (ירידה בכושר הייצור עקב עזיבת עובדים, מוראל נמוך בקרב הנשארים)
מיומנות עובדים.
תחלופה גבוהה מאפיינת לרוב תפקידים שלא דורשים מיומנות גבוהה, כיוון שהעובדים יכולים להיות מוחלפים ללא נזק לתפקוד בארגון. הקלות שבהחלפה גורמת לחוסר תמריץ למעסיקים להציע חוזים נדיבים. החוזים הנוצרים, מטיבים עם המעסיק, מעודדים תחלופה גבוהה כיוון שהעובדים מחפשים, ולבסוף גם מוצאים, תעסוקה מועדפת.
תחלופה מהירה של מקצועות הדורשים מיומנות יכולה להוות סיכון לעסק או לארגון, עקב אובדן הון אנושי המתבטא במיומנויות, אימון וידע. ייתכן ועובד שעזב, יועסק על ידי ארגון מתחרה. לכן אובדן של עובדים מיומנים עשוי להזיק לארגון גם בשל ההוצאות על התחלופה וגם עקב התמודדות בסביבה תחרותית בעת שהיתרון הוא אצל המתחרים המעסיקים את העובד שעזב.
מניעת תחלופה.
יצירת סביבת עבודה נעימה, המעודדת ומעצימה את העובדים, ומאפשרת להם התפתחות אישית ומקצועית תוביל לתחלופה איטית וגם לאחוז היעדרויות נמוך. על מנת למנוע את התחלופה יש להבין את הסיבות להתנהגויות נסיגה מצד העובדים.
יש להציג לעובד תמונה ברורה של מקום ואופי העבודה, טרם העסקתו. בנוסף, יש להקנות לעובד את המיומנויות הנחוצות על מנת שיצליח בעבודתו. הוקרה באמצעות פרסים מראה לעובדים שהם מוערכים וחשובים לארגון. התייעצות עם העובדים החדשים תגרום להם לתחושת מעורבות וגם תגביר את תחושת הנאמנות לארגון.
מודלים של תחלופה.
לאורך השנים, היו מאות מחקרים שחקרו את ההיבטים השונים של תחלופות, ועד כה הוצעו מספר מודלים של תחלופת עובדים.
המודל הראשון שזכה לתשובת לב מרבית מצד חוקרים, הוצע במרץ 1958 על ידי מרצ' וסימון. בהמשך נעשו מאמצים להרחיב את המודל הזה ומאז 1958 הוצעו מס' מודלים נוספים.
שמואל זנוויל כהנא
הרב ד"ר שמואל זנוויל כהנא (שז"ך; ה'תרס"ו – א' בתמוז ה'תשנ"ח; 1905 – 25 ביוני 1998) היה מנכ"ל משרד הדתות וכותב פורה.
ביוגרפיה.
שמואל זנוויל כהנא נולד בעיר ורשה. אביה של אמו אסתר, הרב שמואל זנוויל קלפפיש, היה אב"ד ורשה. אביו, הרב שלמה דוד כהנא, שהחליף אותו בתפקיד זה, היה מרבניה של העיר במשך חמישה עשורים ואחר-כך היה רבה של העיר העתיקה בירושלים עד שנת תש"ח.
כהנא למד בבית המדרש לרבנים תחכמוני וקיבל סמיכה מאת הרב משה סולובייצ'יק. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מיר. בהמשך למד באוניברסיטת לייז' וסיים שם בהצטיינות דוקטורט בלימודי המזרח.
לאחר שובו לוורשה, החל להרצות במכון למדעי היהדות שבעיר. במקביל, סייע בהקמת רשת בתי הספר "יבנה" וישיבה חקלאית "בית שמואל".
ב-1940 עלה לארץ ישראל עם הוריו ורעייתו הינדה, והתמנה למרכז הסתדרות הפועל המזרחי. היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא. היה חבר הוועד הלאומי, הקונגרס הציוני העולמי והנהלת קול ישראל.
שימש כמנכ"ל משרד הדתות במשך כ-20 שנה, דבר שזיכה אותו בתואר מנכ"ל המשרד הממשלתי הוותיק ביותר. עסק במיוחד בפיתוח המקומות הקדושים בארץ ישראל, ובכללם יזם את הקמת מרתף השואה על הר ציון בירושלים. כאשר הרב יעקב משה טולידאנו נתמנה לשר הדתות הוא ביקש להחליף את כהנא איש המפד"ל, אולם נמנע מכך בעקבות לחצים שהופעלו עליו בין השאר על ידי הרבנים הראשיים ולאחר שכהנא הבהיר שישתף עמו פעולה.
הוכתר בידי הרבנות הראשית לישראל כרב הראשי ליהדות פרס, כדי שיוכל לארגן ענייני אישות עבור יהודי פרס.
בשנת ה'תשמ"ח (1988) הוכתר בתואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
בתו היחידה, נחמה, נשואה לד"ר גבריאל חיים כהן מירושלים.
הנצחתו.
על שמו של כהנא נקרא בירושלים הרחוב העולה אל הר ציון ואל מרתף השואה, "מעלה שז"כ".
אתר תפוז
מנחם זלמן וולפובסקי
מנחם זלמן ווֹלְפוֹבְסקי (לעיתים נכתב ולפובסקי; Wolfowski; 11 באוגוסט 1893 – 15 בדצמבר 1975, י"א בטבת תשל"ו) היה סופר, משורר ומתרגם ישראלי.
ביוגרפיה.
וולפובסקי נולד בעיירה סוראז' שבמחוז צ'רניגוב של האימפריה הרוסית ליהושע פאלק ולשרה בת משה חייקין. השכלתו המסורתית הייתה בחדר ובישיבה, ובמקביל למד עברית, רוסית, גרמנית והשכלה כללית בכוחות עצמו. היה פעיל ב"צעירי ציון". החל לכתוב בשנת 1910.
במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה הרוסית ונלחם בגליציה ובפולין. ב-1921 עלה לארץ ישראל, הצטרף לגדוד העבודה (1921–1924), ועבד בבניין ובסלילת כבישים. היה מעורכיו הראשונים של עלון הגדוד, מחיינו, יחד עם יצחק רוכל. לאחר מכן עבד בהוראה וכעורך ספרותי בהוצאת מצפה ובהוצאת הקיבוץ המאוחד. הוא תרגם לעברית כמה מספרי הספרות הרוסית הקלאסית, בהם כמה מספריו של פיודור דוסטויבסקי, טולסטוי, פושקין, צ'כוב וטורגנייב, ופרסם מספר סיפורים פרי עטו, עיבודי ספרות יהודית היסטורית, שירים ומונוגרפיה על דוד הראובני. כמו כן עבד בתרגום מחזות עבור תיאטרון הבימה. בין השנים 1922–1930 פרסם בכתב העת הספרותי "הדים".
ב-1952 זכה בפרס טשרניחובסקי על תרגומיו מיצירות פושקין וטורגנייב.
משפחתו.
אחיו היה נח וולפובסקי.
בנו היה דב פלאי (וולפובסקי) (1928 - 1979). אם בנו הייתה רחל מילנבנד.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
מנחם זלמן ולפובסקי
תחלופה
אוברי דרייק גראהם
מודלים כלכליים
מודלים כלכליים בע"מ היא חברת ייעוץ כלכלי, שהוקמה ב-1986, על ידי הכלכלן ד"ר יעקב שיינין. מודלים כלכליים מייצגת את ישראל ב-Project Link – פרויקט של האו"ם המספק תחזיות על המגמות הכלכליות בעולם ועל הסחר הבינלאומי.
מבנה החברה.
פעילותה של מודלים כלכליים מתרכזת בחמישה תחומים:
לחברה חברה אחות בשם מודלים שוק הון המשמשת כבית השקעות ולה חברת בת לניהול קרנות נאמנות.
בין עבודות הייעוץ הכלכלי הבולטות שעשתה החברה ניתן למנות את הערכת שווי כימיקלים לישראל, הערכת שווי קבוצת דלק, הערכת שווי בזק, הערכת שווי עלית, תוכנית אסטרטגית לחברה לישראל, פיצול בתי הזיקוק, כדאיות הקמת מפעל נוסף לייצור מעגלים משולבים בטאואר סמיקונדקטור, הכדאיות הכלכלית של ערוץ 2 ומכרז ערוץ 10.
תוכניות כלכליות למשק הישראלי.
פעילות מודלים כלכליים כוללת בין היתר הכנת תוכניות כלכליות והמלצות לגיבוש מדיניות כלכלית. התוכניות הכלכליות שגיבשה החברה כוללות בין היתר:
השפעה על משבר המניות של 1994.
בפברואר 1994 פרסמה העיתונאית מירב ארלוזורוב ככותרת ראשית בעיתון גלובס הערכה כלכלית שהפיצה מודלים כלכליים ללקוחותיה בסוף 1993 לפיה "רמת המחירים של המניות המובילות מצויה כיום בקצה העליון של תחום הכדאיות הכלכלית, ואילו רמת המחירים של מניות רבות בכר"מ וברשימה המקבילה אינה יכולה להיות מוסברת על בסיס כלכלי". למחרת הפרסום, ביום שני ה-8 בפברואר 94', ספג שוק המניות היצע של מיליארד שקל, ההיצע הגדול בשוק מעולם עד אז; בעיית הנזילות של מניות הכר"מ נחשפה, עם 110 ניירות שרשמו שער של מוכרים בלבד; והחלה המפולת 94' שהביאה לפיצוץ הבועה בשוק המניות בישראל. מודלים כלכליים ושיינין נתפסו בציבור כאחראים להאצת נפילת הבורסה.
מנכ"ל החברה.
יעקב שיינין שימש סגן יו"ר הוועדה המייעצת לבנק ישראל. מרצה לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. עמד בראש הוועדה להכנת תוכנית לאומית רב-שנתית לבטיחות בדרכים, ועדת שיינין. בעל תואר Ph.D. בכלכלה מאוניברסיטת פנסילבניה. מומחה לשוק ההון, להערכות שווי, למודלים אקונומטריים, לכלכלת ישראל ולכלכלת ארצות הברית. שימש מנהל מחלקת מחקר ופיתוח למודלים מאקרו כלכליים בחברת הייעוץ האמריקאית Global Insight.
יוסי לוי
יוסי לוי (נפטר ב-2018) היה קצין בדרגת ניצב אשר שירת במשטרת ישראל.
לוי שירת 36 שנים בצה"ל ובמשטרת ישראל. תפקידיו הבכירים במשטרה כללו היותו קצין חקירות מרחבי במחוז הצפון, ומפקד מרחב חיפה בשנים 1988–1991. בתחילת 1991 מונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה. בשנים 1993–1996 כיהן כראש אגף החקירות. בתקופת כהונתו בראש האגף היה מעורב בחקירות סביב טבח מערת המכפלה, רצח רבין, פרשת נמרודי, עוזי משולם ובחקירות ראשונות לבדיקת מימון אנשי ציבור בעידן הפריימריז. לבקשת השר לביטחון פנים אביגדור קהלני, לוי עיכב את פרישתו לגמלאות ומשנת 1996 נותר לשמש ראש המטה המבצעי של השר. בתפקיד זה נותר גם בתקופת כהונתו של שלמה בן עמי במשרד לביטחון פנים.