המסורת טוענת כי ג'ולי פרשה למנזר בבלגיה או צרפת. על פי מקנזי פורטר, ג'ולי הלכה לחיות עם משפחתה, דה מונטגנטס (Montgenêts), בסנט לורן-סור-מר על חופי נורמנדי. היא נישאה לנסיך פרוספרו קולונה.
הם נסעו ללואיזיאנה שם ללקולונה הייתה משפחה. משם המשיכו לקוויבק, שם נשארה בזמן שבעלה סדר עניינים משפחתיים ברוסיה. באחד מהטיולים, מת בעלה והיא המשיכה להתגורר בקוויבק. נאמר כי היא מתה שם בגיל 106, סביר להניח כי הדבר לא נכון. מולי גילן טענה שג'ולי נקברה בבית הקברות של פר לשז.
מערבון (כתב עת)
מערבון הוא כתב עת ישראלי לקולנוע שיוצא לאור מאז שנת 2006 בעריכת יהושע סימון. מגיליונו השישי, הוא מופץ כעיתון עצמאי, לאחר שקודם לכן חולק כשהוא בתוך כתב העת מעין לשירה. מערבון מודפס ב-4,000 עותקים.
תכנים.
מערבון מכיל ביקורות על סרטים ישראלים וזרים (למשל, אור, "קרוב לבית", עג'מי, "פארק העונשים" של פיטר ווטקינס, סדרת סרטי אסקימו לימון), מאמרי רוחב (קולנוע גאה בישראל, השפעת כתוביות התרגום על הקולנוע), הצצה לקולנוע בינלאומי (כתבת שער על הבמאי הסיני ג'יה זאנג קה, ראיון מתורגם עם הבמאי רוברטו רוסליני, טלנובלות פוליטיות בדרום אמריקה), ראיונות (למשל עם במאי הסרט וסרמיל), תקצירי סרטים של יוצרי קולנוע ותמונות מתוך תהליך ההפקה. בגיליון השני של מערבון חשף דני רוזנברג מאמר שכתב בצעירותו עמוס גוטמן לעיתון התיכון על "סטיריקון" של פליני והוא מסביר את הקשר בין המאמר ליצירתו של גוטמן, ובגיליון השלישי, מתי שמואלוף כותב על הסטריאוטיפים בביקור התזמורת. הגיליון נפתח במדור "ראיתי ש" שכולל סקירות קצרות של סרטים מהארץ ומהעולם שיצאו לאחרונה.
עם יציאת הגיליון החמישי של מערבון, ארבעת הגליונות הראשונים הועלו לקריאה חופשית באינטרנט.
הכותבים.
רוב המשתתפים במערבון הם קולנוענים צעירים בעצמם וכתב העת ניכר בקו האקטיביסטי שלו בכל הקשור ליצירה קולנועית, ומכיל כתבות ומניפסטים כמו: מאמר פולמוסי בגנות השפעת קרנות הקולנוע על הסרטים הישראליים, סקירה של החיים הסטודנטיאלים בבית הספר לקולנוע סם שפיגל, מאמר תמיכה באיגוד התחקירניות, תרגום מפורטוגזית של "מניפסט הקולנוע של הרעב", ומאמר של ימין מסיקה נגד הפקות מקור. כתב העת פרסם מאמרים מתורגמים של הוגים מרכזיים כמו סלבוי ז'יז'ק (על ואלס עם באשיר) ופרדריק ג'יימסון. כיום, בהקדמה לגיליון הראשון מצהירים חברי המערכת "העיתון רואה אור במסורת הכתיבה המנסה לא פחות מאשר לשנות ולשפר את הקולנוע". בין הכותבים במערבון: דני רוזנברג, תום שובל, ד"ר צבי טל, בני בן-דוד, נועם יורן, ליאת סימון, אדם אבולעפיה, ארי ליבסקר, שמוליק דובדבני, אסי דיין, יוסף סידר ורועי רוזן.
רקע.
בישראל פועלים לצד מערבון שני כתבי עת נוספים העוסקים בקולנוע - סינמטק היוצא על ידי סינמטק תל אביב, ומחברות דרום של מכללת ספיר. בעבר פעל בארץ בתפוצה רחבה עולם הקולנוע. כיום, מערבון הוא כתב העת היחיד בישראל לקולנוע שיוצא עצמאית ולא כחלק מגוף ציבורי. כתב העת נתמך על ידי איגודי הבמאים והתסריטאים, וקשור למאבקים שלהם, וכן על ידי קרנות קולנוע שונות בנוסף למפרסמים.
זוג ז'ורדן
באלגברה, זוג ז'ורדן הוא מבנה אלגברי המכליל את אלגברות ז'ורדן.
המערכת מוגדרת מעל שדה ממאפיין שאינו 2 או 3, וכוללת שני מרחבים וקטוריים, formula_1, וזוג פעולות תלת-מקומיות טריליניאריות formula_2 (אותן מקובל לסמן בסימון המשותף formula_3), המקיימות את אקסיומת הקומוטטיביות formula_4 ואת האקסיומה formula_5.
דוגמאות.
מערכות ז'ורדן משולשות.
המקרה המיוחד formula_6 נקרא מערכת ז'ורדן משולשת. במערכת ז'ורדן משולשת מוגדרת אינוולוציה formula_7, כך שמערכת ז'ורדן משולשת היא, בסופו של דבר, זוג ז'ורדן עם אינוולוציה. עם זאת, יש גם זוגות ז'ורדן ללא אינוולוציה (שבהם ממדי שני הרכיבים שונים זה מזה).
כל אלגברת ז'ורדן J מגדירה מערכת ז'ורדן משולשת formula_8, עם הפעולה formula_9. מצד שני, בכל זוג ז'ורדן formula_10 ולכל איבר formula_11 באחד המרכיבים, הפעולה formula_12 הופכת את המרכיב השני לאלגברת ז'ורדן.
אלגברות מדורגות.
אם formula_13 היא אלגברה (אסוציאטיבית) מדורגת, אז formula_14 הוא זוג ז'ורדן, ביחס לפעולה formula_15. אם R אלגברה (מדורגת) פשוטה לא טריוויאלית (היינו, אחד המרכיבים הקיצוניים אינו 0), אז גם formula_16 זוג ז'ורדן פשוט.
בניה דומה קיימת עבור אלגברות לי מדורגות formula_17, שם אפשר להגדיר formula_18. זוגות ז'ורדן כאלה מאפשרים להכליל את הבניה של Tits-Kantor-Koecher, העומדת ביסודו של [[ריבוע הקסם של פרוידנטל]]. אם formula_19 הוא זוג ז'ורדן, ו-H אלגברה של נגזרות של הזוג המכילה את כל הנגזרות הפנימיות, אז formula_20 היא אלגברת לי מדורגת, ויש התאמה מלאה בין אלגברות לי מדורגות שבהן המרכיב האמצעי פועל בנאמנות על סכום שני האחרים, לבין זוגות ז'ורדן עם אלגברת נגזרות כנ"ל. בניה זו, ודומות לה, הן שאיפשרו לחקור את אלגברות לי הפשוטות בכלים מתחום התורה של אלגברות ז'ורדן והכללותיהן.
[[קטגוריה:אלגברה לא אסוציאטיבית]]
[[en:Triple system#Jordan pair]]
מערכת ז'ורדן משולשת
אהווז
ספר החיים
ספר החיים (בלטינית: Liber Vitae או Liber memorialis או Liber Viventium) הוא סוג של ספר אורחים שהיה נהוג במנזרי וכנסיות ימי הביניים. מקור הביטוי בחזון יוחנן, למשל:
ובהמשך וכן ב, :
ספר זה היו מניחים על המזבח של הכנסייה מתוך אמונה שביום הדין יקרא אלוהים את הכתוב בספר ועל פי הכתוב בו ישפוט את האדם האם היה רשע ולכן עליו להשלח לגיהנום או שעשה הטוב בעיני האלוהים ולכן דינו נחלה בגן עדן.
בספר היו נרשמות כל המנחות שהוענקו למנזר בצירוף שם המעניק. גם מנחות צנועות מעניים (עוף או יונה, כיכר לחם, מפית להנחה על המזבח) וגם מנחות יקרות ערך מעשירים, אצילים ומלכים (נחלות, יערות, פסלים, ציורים, פרוכות ושטיחי קיר). היו מקומות שנהגו לרשום גם את שמות המבקרים ועולי הרגל מתוך אמונה שצליינות למקום קדוש כמוה כעשיית מעשה טוב.
ספרי חיים מפורסמים התנהלו בין היתר במנזר סנט גאלן, במנזר קלוני ובכל מנזרי מסדר קלוני.
רשימות בעלות אופי דומה התנהלו במנזרים, בהם רשמו את שמות כל הנזירים שפעלו במנזר (ונפטרו) על מנת לזכור אותם ואת פועלם.
רשימות אלו והדומות להן נקראו Rotuli Mortuorum, Obit Lists או Necrologies (לא במובן מודעת אבל אלא במובן obituaires בצרפתית).
מדריך זגאט
מדריך זאגאט (באנגלית: Zagat Survey ; מבוטא zəˈɡæt) נוסד בידי טים ונינה זאגאט ב-1979 כדרך לאסוף ולשקלל דירוג של מסעדות בידי סועדים. עבור המדריך הראשון, שכיסה את העיר ניו יורק, ערכו הזאגאטים סקר בקרב חבריהם. נכון לשנת 2005, סקר זאגאט כלל 70 ערים, עם סקרים המבוססים על נתונים של 250,000 אנשים שמסרו דיווחים במהלך השנים. בנוסף למסעדות, מדריכי זאגאט מדרגים בתי מלון, חיי לילה וקניות, גני חיות, מוזיקה, סרטים, תיאטרון, גולף וחברות תעופה. המדריכים נמכרים בצורת ספר, כתוכנה למחשבי כף יד וטלפונים סלולריים, ולמנויים בתשלום על גבי האינטרנט.
שיטת הדירוג.
הדירוג הוא בסולם של 30 נקודות, מורכב מאומדן של שטחים מוגדרים הכוללים אוכל, עיצוב, שירות ומחיר. בנוסף לנקודות מספריות, הסקר גם כולל סעיף תיאורי קצר שמאגד ציטוטים נבחרים (בדרך כלל מספר מילים) מתגובותיהם של מספר קוראים על כל מסעדה או שירות, כמו גם אפשרויות התשלום ומידע רלוונטי אחר.
בעלות.
קרן ההשקעות הפרטיות General Atlantic רכשה שליש מחברת האם Zagat, LLC עבור סכום של 31 מיליון דולר בפברואר 2000 ומינתה את איימי מקינטוש, שאינה בת למשפחת זאגאט, כמנכ"לית.
ב-2008 הועמדה החברה למכירה עבור סכום של 200 מיליון דולר. מאחר שלא היה קונה פוטנציאלי הודיעה החברה ביוני שהיא אינה עומדת עוד למכירה ושהיא תתור אחר אסטרטגיה של צמיחה טבעית.
ב-2011 נרכשה החברה בידי חברת גוגל. ולאחר כמה שנים היא מכרה אותו
נטליה וודיאנובה
נטליה מיכאילובנה וודיאנובה (ברוסית: Наталья Михайловна Водянова; נולדה ב-28 בפברואר 1982) היא דוגמנית ונדבנית רוסייה שמתגוררת בממלכה המאוחדת.
שנותיה הראשונות.
וודיאנובה נולדה בגורקי, ברית המועצות (כיום ניז'ני נובגורוד, רוסיה), נטליה ודיאנובה גדלה באזור עני של העיר ביחד עם אמה ושתי אחיותיה למחצה, אחת מהן לוקה בשיתוק מוחין. כנערה, וודיאנובה סייעה לאמה למכור פירות ברחוב ומאוחר יותר הקימה דוכן פירות משלה ביחד עם חבר על מנת לעזור לכלכלת המשפחה.
אביה של וודיאנובה עזב את המשפחה כשנטליה הייתה תינוקת, והיא לא הייתה בקשר איתו עד שהיא הפכה למפורסמת.
קריירה.
בהיותה בת 15, נרשמה וודיאנובה לאקדמיה לדוגמנות, שם נאמר לה שהיא צריכה ללמוד אנגלית על מנת להצליח, היא השיגה שליטה בשפה תוך שלושה חודשים. בגיל 17, עברה וודיאנובה לפריז, וחתמה בסוכנות ויוה. וודיאנובה הצליחה כדוגמנית מסלול ותצלום. נכון ל-2009 וודיאנובה הופיעה ב-175 תצוגות אופנה עבור מעצבים אירופאיים ואמריקאיים ללבוש המוני ואופנה גבוהה, ודיגמנה בפרסומות עבור קלווין קליין, לואי ויטון, איב סאן לורן, לוריאל, דוויד יורמן, מארק ג'ייקובס, Pepe Jeans, דיאן פון פירסטנברג, שאנל ואחרים.
נכון ל-2014, וודיאנובה הופיעה בשער ווג הבריטי 10 פעמים, הראשונה הייתה לגיליון ספטמבר 2003.
היא דיגמנה לראשונה לשער ווג האמריקאי בספטמבר 2004 לצד שמונה דוגמניות אחרות, אחרי כן הופיעה לבדה במהדורת יולי 2007 של המגזין.
במהלך תקופה זו, ווג האמריקאי הציג בשעריו רק תמונות של ידועניות שאינן דוגמניות למעט שני חריגים: לינדה אוונג'ליסטה וליה קבדה.