רחוב אחורי (באנגלית: Back Street) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מלודרמה משנת 1961 בבימויו של דייוויד מילר, עם סוזן הייוורד, ג'ון גאווין וורה מיילס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "רחוב אחורי" של פאני הרסט משנת 1931, לפיו הופקו סרטים ב-1932 וב-1941, העוסק בבעיה של מוות וניאוף אצל זוג שלא יכול לממש את אהבתם בגלל שאחד מהם נשוי.
את הסרט הפיק רוס הנטר שהפיק עוד מלודרמות סוחטות דמעות כמו "חיקוי לחיים" ומאדאם X.
המלחין פרנק סקינר שילב בפסקול קטעים מיצירות של יוהנס ברהמס – הסימפוניה הרביעית, הסימפוניה השלישית והקונצ'רטו לפסנתר מס' 2.
מעצב האופנה ז'אן לואי היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר – צבע.
חלק מהביקורות על הסרט היו בעניין הפרש הגילים בין בני הזוג – היוורד הייתה מבוגרת מגאווין ב-14 שנים.
תקציר העלילה.
ריי סמית (סוזן הייוורד) היא מעצבת אופנה בעיר לינקולן בנברסקה. פול סקסון (ג'ון גאווין) הוא לוחם מרינס שזה עתה השתחרר מהצבא לאחר מלחמת העולם השנייה ו"נתקע" בשדה התעופה של לינקולן בדרכו לשיקגו שם יש למשפחתו רשת גדולה של חנויות כלבו.
ריי מגיעה למלון להציג את תרשימיה ללקוח שמסה במקום זה להטריד אותה מינית. פול נמצא בחדר סמוך, שומע את הוויכוח ומפריד בינה והלקוח. הם יוצאים לשתות ומתפתח רומן אהבה קצר ומהיר. היא רוצה לטוס עם פול לשיקגו אבל אז הוא מגלה לה שיש לו שם אישה. ריי המומה ונוסעת לאחותה ג'ני (וירג'יניה גריי) לשם מתקשר פול שהחליט ברגע האחרון לקנות שני כרטיסים ולצרף את ריי אליו. ריי מהססת אבל אחר כך מסכימה ונוסעת ברכבה לשדה התעופה. הרכב נעצר מחוסר דלק והיא מחמיצה את הטיסה ופול המאוכזב טס לבדו.
ג'ני מייעצת לה לעזוב את לינקולן ולעבור לניו יורק, בירת האופנה. ריי מגיעה לעבוד אצל מעצב האופנה דאליאן (רג'ינלד גרדינר) עושה חיל בעבודתה על שהוא ממנה אותה כשותפה ושולח אותה לסניף של החברה ברומא. היא פוגשת שם בידיד הוותיק קורט (צ'ארלס דרייק) שמחזר אחריה ורוצה לשאתה. היא נפגשת במקרה בפול שנמצא שם עם אשתו ליז (ורה מיילס) ושני ילדיו, פול הצעיר וקרולין. בתחילה היא מסרבת לחיזוריו אך הוא מתוודה שאשתו אלכוהוליסטית וחיי המשפחה שלו הם גרועים. היא נענית לו והם מבלים בהסתר ברחובות אחוריים (מכאן שם הסרט).
כאשר עובר פול לפריז עוברת גם ריי והוא קונה לה בית בכפר שם הם מבלים ביחד והיא גם מצטרפת לטיסותיו לציריך וערים נוספות באירופה.
היחסים האלה מתגלים על ידי פול הצעיר שדורש מריי שתפסיק את יחסיה עם אביו.
ריי מארגנת תצוגת אופנה גדולה. בסוף התגוגה עומדת שמלת כלה להימכר כתרומה לבית חולים. ליז נוכחת בתצוגה, קונה את השמלה בעד 10,000 דולר, מביישת את ריי ודורשת בפומבי שתישלח בשמה של ריי לבעלה פול שהוא גם המאהב של ריי.
פורצת שערורייה וריי עומדת להתפטר ולחזור לארצות הברית פול מפציר בה ואומר שהוא יגיש תביעת גירושים מידית.
פול נוסע במכונית בה נוהגת ליז הכועסת והשתוייה. כשהוא מודיע לה שגם בנם יודע על ריי היא מגבירה את המהירות ומתנגשת בעץ. היא נהרגת ופול פצוע קשה ומשותק. הבן מבקר אצלו ופול מבקש ממנו להתקשר לריי והמילים האחרונות לפני שהוא מת הן "אני אוהב אותך".
לבסוף יושבת ריי אבלה בחדרה. הילדים פול וקרולין נכנסים ומבקשים רשות לבקר אותה מדי פעם כי כעת אין להם הורים. היא משיבה בחיוב, מחבקת אותם ומזילה דמעות.
ז'וז'י באלה
ז'וז'י באלה (במקור ז'וז'אנה אדל באלה, בהונגרית: Balla Zsuzsi; בודפשט, 5 ביוני 1907 – 1964) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע יהודייה-הונגרייה. היא אחייניתו של השחקן והבמאי ינה איוואנפי.
ביוגרפיה.
ז'וז'י באלה נולדה במשפחה יהודית כבתם של הסופר מיקלוש באלה (1874–1912) ושל אדל מאלר (1886–1935). היא איבדה את אביה בגיל צעיר (בת 5). אמה נישאה שנית למלחין וסופר גזה חורין בשנת 1918 שהפך מאז לאביה המאמץ. היא החלה את דרכה כשחקנית ילדה וכיכבה בכמה סרטים אילמים. בסיום לימודיה בתיכון בבודפשט הפכה לתלמידת בית הספר לדרמה של השחקנית היהודייה רוז'י פוראי. בשנת 1926 הצטרפה ללהקת תיאטרון מרכז העיר של ארתור בארדוש, שם הופיעה לראשונה על הבמה בהצגה "קן צרעות". היא שיחקה בתיאטרון "במת כיכר בתלן" ב-1930, ומשנת 1933 הופיעה בתיאטרון "במה חדשה" ושוב ב"תיאטרון מרכז העיר". לעיתים קרובות הופיעה גם ברדיו ההונגרי.
חיים אישיים.
בעלה היה במאי התיאטרון, פאל ראקושי, בנו של הסופר ויקטור ראקושי, פוליטיקאי ושל ינקה רצאי, שאיתו התחתנה ב-2 ביולי 1928 בבודפשט. הם התגרשו בשנת 1933.
אופוסין
רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
רוקדים עם כוכבים (באנגלית: Dancing with the Stars) היא תוכנית מציאות אמריקאית שעלתה לאוויר בשנת 2005. נכון לשנת 2021, עלו לתוכנית 30 עונות.
פורמט התוכנית מבוסס על התוכנית הבריטית "Strictly Come Dancing" של ה-BBC ומורכב מידוענים המתחרים בתחרות ריקודים סלוניים לצד רקדן מקצועי. לתוכנית קיימת גרסה ישראלית – רוקדים עם כוכבים ששודרה בשנים 2005–2012 במסגרת שידורי הזכיינית "רשת" בערוץ 2. ושוב החל מפברואר 2022 בערוץ קשת 12.
ב-8 באפריל 2022, הוכרזה החל מהעונה ה-31, "רוקדים עם כוכבים" תעבור מ-ABC לדיסני+.
עיוורון צבעים רשתי תורשתי באדם
עיוורון צבעים רשתי תורשתי באדם הוא כל אנומליה תורשתית באדם, שגורמת לו לאנומליה מולדת בפעולת הרשתית, שגורמת לאנומליה בראיית הצבע. הסוגים הנפוצים של אנומליות אלו הם דלטוניזם אדום-ירוק, הקיים באוכלוסיות רבות אצל אחד מכל 11 גברים (8%) ואחת מכל 121 נשים, ודאוטרנומלי (deutranomaly להבדיל מ-deutranopia), הקיים אצל אחד מכל 17 גברים (6%) ואחת מכל 289 נשים. תפוצת עיוורון הצבעים רשתי, תורשתי באדם משתנה מעט מאוכלוסייה לאוכלוסייה. ככלל, עיוורון צבעים רשתי תורשתי, נפוץ יותר באוכלוסיות ילידות, ככול שהאוכלוסייה מתגוררת קרוב יותר לאחד הקוטבים ורחוק יותר מקו המשווה.
פיזיולוגיה - פעולת הרשתית הנורמטיבית בראיית צבעים.
כאשר האור הפוגע ברשתית העין חזק דיו בכדי להבחין בצבעים, הוא מגרה חלבונים קולטי אור, בשם פוטופסינים, המצויים בתאים ברשתית, שקרויים מדוכים. ישנם שלושה סוגי מדוכים, ולכל סוג מדוך יש סוג פוטופסין, עם רגישות ייחודית לאור באורכי גל שונים. לכן אדם נורמטיבי רואה צבעי העולם, כאילו הם מורכבים משלושת ״צבעי היסוד״.
לפי עוצמת הגירוי, כל תא מדוך מגרה תא עצב, מסוג תא רשתית דו-קוטבי ואלו מגרים תאי עצב מסוג תא גנגליון. גופי תאי העצב מהסוג האחרון, מאוגדים בגנגליונים, המצויים גם הם ברשתית והאקסונים שלהם יוצרים את עצב הראיה, שמעביר את המידע הראייתי מהעיניים למוח. תאי הגנגליון מסדרים את מידע הצבע בשתי סקאלות: סקאלה ירוקה-אדומה וסקאלה צהובה-כחולה. זו הסיבה שאדם נורמטיבי רואה את הירוק והאדום כצבעים ניגודיים וגם את הצהוב והכחול ככאלו.
ישנם סוגים אחדים של תאי גנגליונים ותאי עצב אחרים, ברשתית, שמעורבים בעיבוד מידע הצבע בדרכים שונות. נכון לשנת 2021 לא כל פעולות התאים האלו מובנות ברמת החלבון.
התורשה של סוגי עיוורון הצבעים הרשתיים, המולדים, הנפוצים באדם.
רבים מהגנים, המקודדים לחלבונים, המעורבים בראיית צבעים, מצויים באדם על כרומוזום X. למעט מקרים של תסמונות נדירות, ולגברים יש רק כרומוזום X אחד של כרומוזום X ולנשים יש שנים. לכן, לגברים יש רק עותק אחד מכל גן כזה, ולנשים יש שניים. מכאן, שאם באוכלוסייה מסוימת, אחוז העותקים הפגומים לגן מסוים, שקשור בראיית צבעים הוא 10% (1/10), שיעור הגברים שייצרו רק חלבון פגום מהגן הזה יהיה גם הוא 1/10, אך שיעור הנשים שייצרו רק חלבון פגום מהגן הזה יהיה 1/100 (1%) בלבד, דהיינו 2(1/10). זאת משום שרק אישה, ששני עותקי הגן הספציפי הזה שלה פגומים, תייצר רק חלבון פגום מהסוג הספציפי הזה.
רוב המחלות התורשתיות הן רצסיביות. דהיינו, רק אורגניזם, שכל עותקי החלבון שהוא מייצר עם פגומים, הופך לחולה. לכן, בכל אוכלוסייה אנושית, יש הרבה פחות עיוורות צבעים מאשר עיוורי צבעים.
פתולוגיה.
עיוורון צבעים רשתי, תורשתי ומולד באדם הוא כמעט תמיד עיוורון צבעים חלקי, ולא מלא. דהיינו, עיוורי צבעים אלא מתקשים להבדיל רק בין חלק מהצבעים, שאדם נורמטיבי מבדיל ביניהם. כמו כן, יש קבוצת מיעוט בין עיוורי הצבעים החלקיים, שלמרות שהיא מתקשה להבדיל בין חלק מהצבעים, שאדם נורמטיבי כן מבדיל ביניהם, קל לה להבדיל בין צבעים אחרים, שאדם נורמטיבי לא מבדיל ביניהם.
חלק מהחוקרים טוענים, שחלק מהאימהות ומהבנות של האנשים מהקבוצה האחרונה, גם מבדילות בין כל הצבעים, שאדם נורמטיבי מבדיל ביניהם, וגם מבדילות בין אותם צבעים, שרק לבני אותה קבוצה קל להבדיל ביניהם. דהיינו, הן מבדילות בין הרבה יותר צבעים מכפי שמבדיל אדם נורמטיבי.
דלטוניזם.
רוב האנשים בעלי הדלטוניזם מתקשים להבדיל בין גוונים ירוקים לגוונים אדומים. מיעוטם מתקשה להבדיל בין גוונים צהובים לגוונים כחולים.
למרות שסוג עיוורון הצבעים המולד, הרשתי והתורשתי הנפוץ ביותר באדם הוא הדלטוניזם האדום-ירוק, נכון לשנת 2021, המנגנון הפתולוגי שלו, וגם של הדלטוניזם הצהוב-כחול, מובן פחות מזה של סוגי עיוורון צבעים אחרים. הדלטוניזם נובע או מפגם בתפקוד תאי התאי גנגליונים שברשתית, או מפגם בקשר בינם לבן תאי עצב אחרים ברשתית, שמעבירים את המידע החזותי אליהם. התורשה של הדלטוניזם מרמזת, שהדלטוניזם נובע מפגם בייצור חלבון בודד. הדלטוניזם האדום-ירוק נפוץ פי אלף מהצהוב-כחול.