פרובינציית גאליה בלגיקה הייתה במקור חלק מגאליה, למרות זאת המבנה השלטוני הזה הוכח כלא יעיל. בעקבות מפקד אוכלוסין שנערך באזור בשנת 27 לפנה"ס, אוגוסטוס קיסר הורה על עיצוב מחדש של מבני הפרובינציות בגאליה. לכן, בשנת 22 לפנה"ס, מרקוס ויפסניוס אגריפה פיצל את גאליה לשלושה חלקים (גאליה אקוויטניה, גאליה לוגדנסיס וגאליה בלגיקה). אגריפה החליט על הפילוג על פי הבדלי שפה, גזע, וקהילה - גאליה בלגיקה נועדה להיות תערובת של אוכלוסיות קלטיות וגרמאניות. בירת הטריטוריה הזו הייתה ריימס, על פי הגאוגרף סטראבון. מאוחר יותר הבירה הועברה לטרייר. תאריך העברת הבירה אינו ידוע.
היסטוריונים מודרניים מציגים את המונח 'גאליה' ואת חלוקות המשנה שלו כ"תוצר לוואי של אתנוגרפיה לא נכונה", ורואים את הפיצול של גאליה לשלוש פרובינציות רומיות שונות כניסיון ליצור צורת שלטון יותר יעילה, שתשופר על ידי הפרדה אתנית נכונה יותר של השבטים. הקיסרים הרומים שלטו באזור ביציבות, כאשר תוך כדי שהפכו את האזור ליותר "רומאי", נתנו לפרובינציות לשמור על תרבותן המקורית. הרומאים נתנו לשלטונות המקומיים להשתמר כפי שהיו בצורה של קנטונים, ולמרות זאת מספרם בגאליה בלגיקה היה מרוסן. הממשל הרומי נוהל על ידי מועצה בטרייר ובריימס. בנוסף לכך, נכבדים מקומיים מגאליה בלגיקה הוכרחו להשתתף בפסטיבל בלונגדונום (כיום ליון), שהוקדש באופן כללי לגאונותו של הקיסר השליט. בחסות השלטון הרומאי, צורות השלטון בגאליה בלגיקה הפכו אט אט יותר דומות לאלו שברומא, אך לא הפכו בדיוק לאותו הדבר, אלא בעיקר התפתחו מן המקור הרומאי.
במהלך המאה ה-1 לספירה (התאריך המשוער הוא שנת 90), המבנה השלטוני של הפרובינציות הגאליות שונה מחדש. הקיסר דומיטיאנוס הכיר בפרובינציות על מנת שיוכל להפריד את השטחים הצבאיים באזור הריין מריכוזי אוכלוסייה בגאליה. צפונה של גאליה בלגיקה קיבל שם חדש, גרמניה תחתית (אזור בלגיה המודרנית), השטח המזרחי של גאליה בלגיקה קיבל את השם גרמניה עילית (מערב גרמניה ומזרח צרפת של היום) והגבול הדרומי של גאליה בלגיקה הורחב דרומה. גאליה בלגיקה המחודשת כללה את הערים קמארקום (קמברה), נמטאקום (אראס), סמרובריוה (אמיין), דורוקורטר (ריימס), דיואידורום (מץ) ואוגוסטה טרברורום (טריר).
נפילתה של גאליה בלגיקה.
בשנת 406, הונדלים, הבורגונדים ושבטים נוספים חצו את הריין והביסו את הכוחות הגאלים. הפרנקים הסתננו לפני כן לגרמניה תחתית ושלטו באזור מאז שנת 350 לקירוב. השבטים החדשים ששלטו באזור הפכו במהלך המאה החמישית למרכז ממלכת השושלת המרובינגית של כלוביס הראשון, ובמהלך המאה השמינית הפך השטח לליבה של האימפריה הפרנקית. לאחר מותו של בנו של קרל הגדול, לואי החסיד, האזור פולג בעקבות חוזה ורדן בשנת 843. שלושת בניו של לואי החסיד פיצלו את הטריטוריות לשלוש ממלכות שונות: פרנקיה המזרחית, פרנקיה המערבית שהייתה לליבה של צרפת המודרנית, ולפרנקיה התיכונה, שירשה אותה לותרינגיה.
בלגיקה כשמן של ארצות השפלה.
למרות שהשם "בלגיקה" נחשב היום בתור בלגיה, לפני פיצול ארצות השפלה לחלקים הדרומיים והצפוניים במהלך המאה ה-16, השם נחשב לכללן של ארצות השפלה. שבעה-עשר המחוזות של ארצות השפלה פולגו יותר מאוחר ל-בלגיקה פודרטה העצמאית או בשמה הנוסף רפובליקת הולנד הפדרלית, ולבלגיקה רג'יה או בשמה הנוסף דרום הולנד המלוכנית, תחת שלטון בית הבסבורג.
יום ניקנור
דמיאן רקה
דמיאן רקה (בספרדית: Damian Reca; 1894 - 4 במאי 1937, בואנוס איירס) היה שחמטאי ארגנטינאי ואלוף ארגנטינה בשחמט בשנים 1921, 1923, 1924 ו-1925.
קריירה.
בשנת 1921 ניצח רקה באליפות השחמט הראשונה של ארגנטינה שהתקיימה בבואנוס איירס וניצח בדו-קרב על התואר את בניטו וילגאס 5-2 . בשנת 1921/22 הגיע למקום השביעי בתחרות מונטבידיאו (האליפות הראשונה של מדינות דרום אמריקה, ניצח: רוברטו גראו ) . בשנת 1922 חלק רקה מקום 2-3 באליפות השחמט השנייה של ארגנטינה (ניצח: בניטו וילגאס). בשנת 1923/24 ניצח רקה באליפות השחמט השלישית של ארגנטינה וזכה גם בדו-קרב על התואר מול וילגאס. בשנים 1924 ו-1925 הוכרז רקה כאלוף ארגנטינה ללא דו-קרב רשמי (רקה הפסיד בדו-קרב מול ריכרד רטי 2.5-0.5 בשנת 1924 וניצח דו-קרב מול חוליו לינץ 5.5-2.5 בשנת 1925). רקה חלק מקום 2-3 בתחרות מונטבידיאו בשנת 1925 (האליפות השנייה של מדינות דרום אמריקה, ניצח: לואיס פאלאו) .
בשנת 1926 הפסיד רקה את תואר האלוף לגראו, במסגרת אליפות השחמט השישית של ארגנטינה 5-3. רקה חזר וניצח באליפות השביעית שהתקיימה בשנת 1927 בתוצאה הנדירה של 11 ניצחונות ללא תיקו או הפסד אך לא קיבל את התואר משום שסירב לשחק מול גראו. הוא גם ניצח בתחרות נוספת שהתקיימה בבואנוס איירס באותה שנה בין חמשת המקומות הראשונים באליפות ארגנטינה בה ניצח.
השתתפות באולימפיאדות.
רקה ייצג את ארגנטינה בשתי אולימפיאדות:
ישראל ברונא
רבי ישראל מברונא (כונה מהר"י ברונא; ק"ס, 1400-ר"מ, 1480 לערך) היה מגדולי פוסקי ההלכה באשכנז של המאה ה-15.
תולדותיו.
רבי ישראל נולד בגרמניה לרבי חיים. בין רבותיו נמנים: רבי ישראל איסרלין (מהרא"י, בעל "תרומת הדשן"), רבי יעקב וייל (המהרי"ו) ורבי זלמן כ"ץ (המהרז"ך, בעל "ספר היריעה" שעוסק בהלכות גיטין שבהן היה הסמכות העליונה בדורו והיה חברו הקרוב של המהרי"ל).
רב ישראל כיהן ברבנות בברונא שבמדינת מוראביה, ומשם השיב תשובות לשואלים. ומכאן נודע בשם מהר"י ברונא. אחר גירוש היהודים מהעיר בשנת 1454 עבר לרגנסבורג (רגנשבורג) ופתח ישיבתו בעיר. ברגנשבורג היו תלמידי חכמים מובהקים (ביניהם מהר"ם מינץ) ודייני בתי דינו היו מובחרים ביותר ונשאו ונתנו עם גדולי הדור. ברגנסבורג הייתה לו מחלוקת עם רבי אנשיל מקולוניא ואנשיו, שרצו למנוע את מהר"י ברונא מלכהן כרב ולתת לר' אנשיל את המינוי, למרות פסק דין לטובת מהר"י שפסקו מהר"י וייל ובעל "תרומת הדשן", ולבסוף התקבל כרב הקהילה.
בשנת 1454, כתוצאה מעימות בין פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והדוכס של לנסברג על מיסים לקהילה היהודית, נכלא ר' ישראל על ידי הקיסר כדי להביא אותו לתמיכה בעמדתו; אחרי 13 ימים בכלא הוא שוחרר. לקראת סוף חייו, בשנת 1474 יהודי משומד בשם הנס ואגול האשים את ר' ישראל בעלילת דם והוא נעצר. הקהילה פנתה לפרידריך השלישי וגם ללדיסלב מלך בוהמיה, שהצליחו לשחררו. אחר השיחרור ר' ישראל עבר לפראג, בה נפטר אחר כשש שנים .
אחרי מותם של רבותיו הוא נחשב לגדול רבני אשכנז, ופסקיו הובא ב"שולחן ערוך" הרבה פעמים על ידי הרמ"א בשם 'מהר"י ברין'.
כתביו.
284 מתשובותיו בהלכה נלקטו ונדפסו ב"שו"ת מהר"י ברונא". קצת מאמריו ופסקיו הובא בספר "לקט יושר" וגם בתשובות רבותיו ב"שו"ת מהר"י וייל" ובשו"ת "תרומת הדשן".
חיבר ספר שחיטות ובדיקות שהובא בספרות הפוסקים, ייתכן שזהו ספר שחיטות ובדיקות למהרי"ב שנדפס מכתבי יד על ידי מכון משנת אפרים בתוך 'רבינו מנחם ממירזבורק' ירושלים ה'תשפ"א.
קישורים חיצוניים.
ספרו
Sybase
חברת Sybase היא חברת תוכנה, הממוקדת בניהול וניוד מידע.
התחום העיקרי בו עוסקת חברת Sybase הוא בסיסי הנתונים. החברה מתמקדת במחסני נתונים לנפחים שונים, טכנולוגיות סנכרון מידע וטכנולוגיות לשינוע ואבטחה בעולם הנייד. בסיס הנתונים שיצרה החברה נקרא Sybase SQL Server ומאוחר יותר שונה שמו ל (Adaptive Server Enterprise(ASE והוא שנחשב למוצר הדגל החברה. בנוסף לו, לחברה מוצרי תוכנה בתחומים נוספים: כלי פיתוח ותווכה.
החברה מיוצגת בישראל על ידי נס טכנולוגיות ("נס א.ט.").
היסטוריה.
Sybase הוקמה תחת השם Systemware בשנת 1984 על ידי מארק הופמן (Mark Hoffman) ובוב אפשטיין (Bob Epstein) בביתו של אפשטיין בעיר ברקלי שבקליפורניה.
בשנת 1988 חשפה ענקית התוכנה מיקרוסופט הסכם שנחתם בינה לבין Sybase שנחתם בשנת 1986 ומעניק למיקרוסופט זכויות לתוכנת בסיס הנתונים של Sybase למערכת ההפעלה OS/2, הסכם זה הוביל לשחרור הגרסה הראשונה של Microsoft SQL Server. ב-1993 הופסק שיתוף הפעולה בין שתי החברות וקוד המקור של הגרסאות המיועדות למערכת ההפעלה Microsoft Windows נקנה מ-Sybase על ידי מיקרוסופט.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה החברה אחת מארבע החברות המובילות בתחום של בסיסי נתונים יחסיים תחת מערכת ההפעלה UNIX. שימוש רב במיוחד בבסיס הנתונים שלה נעשה בחברות בסקטור הפיננסי. בסוף שנות ה-90 ובתחילת המאה ה-21 מתוך ארבע החברות שהובילו את שוק בסיסי הנתונים, שמרה רק חברת Oracle על מעמדה כמובילה. חברת Informix נרכשה על ידי י.ב.מ, בסיס הנתונים אינגרס נרכש על ידי חברת CA ובהיעדר מספיק הכנסות הפך לבסיס נתונים של קוד פתוח, ול-Sybase אין כמעט התקנות חדשות בשוק הארגוני.
במחצית השנייה של שנות ה-90 רכשה חברת Sybase את חברת PowerBuilder, שעוד קודם לכן הייתה שותפה עסקית שלה. המוצר המרכזי של חברת PowerBuilder הוא כלי פיתוח לשרת-לקוח, שהיה כלי מוביל באמצע שנות ה-90, בהן שלטה התפיסה של לקוח עשיר.
לאחר איבוד מעמדה כמובילה בשוק בסיסי הנתונים הארגוני, רכשה החברה את חברת Watcom, שהמוצר המרכזי שלה היה בסיס נתונים איכותי לשוק המערכות האישיות והקטנות. בסיס נתונים זה הצורך משאבים מועטים, הווה בסיס ל Sybase I Anywhere שהושק בשנת 2000 ולהפיכת החברה ליצרן מוביל בשוק בסיסי הנתונים הניידים.
בשנת 2010 רכשה חברת SAP את חברת Sybase.
פצלם
הילריון קפוצ'י