חרדי נשוי יזכה בדרך כלל בתואר "רב", ובפנייה בכתב יתווסף לאחר מכן לרוב "שליט"א" (ראשי תיבות של: "שיחיה לאורך ימים טובים אמן"). פנייה אל אדם מכובד תהיה בלשון נוכח רבים (אתם) או גוף שלישי נסתר. גוף נוכח רבים הוא במקרים מסוימים גם צורת הדיבור בין גבר זר לאישה.
מוטיבים נוספים.
אורח חייה של החברה החרדית ואופייה השמרני הכתיב את האופי של חלק מהביטויים הנפוצים.
ההימנעות מניבול פה ושמירה על טוהר הלשון בולטים בשפה החרדית. כך למשל, אישה הרה תכונה עתים בלשון נקייה "במצב" או "מחכה". במקומות רבים נמנעים מלאזכר את שמה של מחלת הסרטן והיא מכונה כ"המחלה הנוראה" או "המחלה הידועה" או סתם "המחלה".
"ברוך ה'", "אם ירצה ה'" ו"בעזרת ה'" הם ביטויים שכיחים שאימוצם לשפה מבטא את האמונה באלוהים ובהשגחה פרטית. הבטחות ילוו בהיגד "בלי נדר" שמשמעו הוצאה מכלל אפשרות שהמבטיח נדר לקיים את שהבטיח, כך שאם לא קיים את שהבטיח לא יעבור על החיוב ההלכתי לקיים נדר.
מונחי עגה נפוצים בעולם השידוכים. "סידור מלא" הוא כינוי להסדר שלפיו משפחת הכלה מביאה כנדוניה סכום מלא לקניית דירה, "חצי-חצי" - הסכם נישואין שבו הורי החתן והכלה מתחלקים בהוצאות בשווה. בחור או בחורה בגיל המתאים לנישואין יישאלו האם הם "שומעים" (הצעות לשידוכין). "גיבנת" היא אח או אחות ש"תוקעים" את אחיהם הצעיר מ"לשמוע" שידוכים, משום שבמשפחות רבות נהוג שהילדים נישאים לפי סדר הגילאים. "לסגור" או "לשבור צלחת" משמע להתארס. "" הוא כינוי לשתיית ה"לחיים" וההכרזה הרשמית על האירוסין בין הבחור לבחורה. מל"ג הוא ראשי תיבות של הביטוי "מיועד להיות גיס", שבו מכונים החתן או הכלה אצל אחיהם.
מצור צור (332 לפנה&quot;ס)
הנוסע השמיני 3
הנוסע השמיני 3 (במקור: Alien 3) הוא סרט אימה מדע בדיוני אמריקאי משנת 1992 בבימויו של דייוויד פינצ'ר ובכיכובם של סיגורני ויבר, צ'ארלס ס. דוטון, צ'ארלס דאנס, בריאן גלובר, ראלף בראון, פול מקגאן, דני וב, פיט פוסלתווייט, לאנס הנריקסן, ליאון הרברט ופיטר גינס.
הפקה.
סרט זה הוא השלישי בסדרת סרטי "הנוסע השמיני", וסרט הקולנוע הראשון באורך מלא שביים דייוויד פינצ'ר.
לאחר הצלחת שתי הסרטים הקודמים בסדרה, דרשה סיגורני ויבר וקיבלה 5 מיליון דולר עבור השתתפותה בסרט (זאת לעומת 40 אלף דולר שקיבלה בסרט הראשון בסדרה).
תקציר העלילה.
בשנת 2179, לאחר אירועי שובו של הנוסע השמיני, אלן ריפלי (סיגורני ויבר) שטה בספינת החלל סולאקו עם הניצולים היחידים הילדה ניוט, לוחם הנחתים היקס ושרידיו של האנדרואיד בישופ (לאנס הנריקסן). אש שפורצת בחללית גורמת למחשב לשלח את תא המילוט כשעליו נמצאים הניצולים בתאי שינה, כמו גם מחבק פנים שהצליח לעלות על תא המילוט. התא מתרסק בכוכב הלכת פיורינה 161, המשמש כבית יציקה ומושבת עונשין עבור אסירים גברים בעלי כרומוזום Y כפול- כלומר, במאה ה-22 הדבר נחשב למוטציה של הכרומוזומים שהופכת את הגברים הלוקים בה לאלימים ומסוכנים ולהיות בעלי נטייה למעשי אונס ורצח. כאשר האסירים מוציאים החוצה את הניצולים מתא המילוט, מחבק הפנים נצמד לספייק, כלבו של אחד האסירים העונה לשם מרפי.
ריפלי מתעוררת במרפאה ומקבלת דיווח מרופא הכלא, קלמנס (צ'ארלס דאנס) לפיו היא הניצולה היחידה. כמו כן, היא מקבלת אזהרה ממנהל בית הכלא, הרולד אנדרוז (בריאן גלובר) שנוכחותה עלולה לערער את יציבות הכלא מכיוון שהגברים לא ראו אישה זמן רב ונשבעו להתנזר בשל חזרתם בתשובה. ריפלי מתעקשת על ביצוע נתיחה שלאחר המוות לניוט מכיוון שהיא חוששת שניוט נושאת בקרבה עובר של החייזרים, אך מסרבת לגלות מדוע היא מתעקשת. הנתיחה מגלה שאין כל עובר כזה ושניוט מתה מטביעה בתוך תא ההקפאה שלה. לאחר מכן נשרפות גופותיהם של היק וניוט בבית היציקה והאסירים עורכים הלוויה.
במקביל ללוויה, החייזר פורץ מגופו של ספייק ומתגלה כחייזר שהולך על ארבע בשל הייחודיות של המארח שלו. הוא צומח לגודל מלא תוך זמן קצר והורג את האסירים מרפי, ולאחר מכן אורב לאסירים בוגס, רייס וגוליק והורג את השניים הראשונים, וגוליק המבועת נמלט ומאבד את שפיותו ומתעקש לקרוא לחייזר "דרקון". ריפלי מוציאה את שרידיו של בישופ מתא המילוט, אך ארבעה אסירים מתקיפים אותה וכמעט אונסים אותה עד שהאסיר דילון (צ'ארלס ס. דוטון), המשמש כמנהיג הרוחני של האסירים, מציל אותה. ריפלי מפעילה את בישופ שחושף בפניה כי מחבק הפנים אכן זוהה על ידי המחשב והגיע עימם על תא המילוט. ריפלי מיידעת את אנדרוז לגבי החייזר אך הוא מבטל את טענותיה בחוסר אמון ומרתק אותה למרפאה, ואף אומר בפניה כי גם אם הם היו מחליטים לצוד את החייזר בעצמם, אין כל נשק בבית הכלא ולכן האפשרות היחידה היא לחכות למשלחת החילוץ של תאגיד ויילנד-יוטני.
החייזר פורץ למרפאת הכלא והורג את קלמנס, ומאיים על ריפלי אך באופן מסתורי חס על חייה ובורח לתעלות האוורור. כשריפלי קוראת לאנדרוז, הלה מורה לסגנו, ארון (ראלף בראון) להחזיר אותה למרפאה, אך באותו רגע נחטף על ידי החייזר לתעלות האוורור ונרצח. ריפלי וארון מגייסים את כל האסירים ומנסים לשרוף את החייזר מתעלות האוורור באמצעות פסולת רעילה שנמצאת בתחום הכלא. אבל החייזר תוקף את אחד האסירים וגורם לכך שהפסולת נדלקת מוקדם מדי ומתפוצצת, והפיצוץ מביא למותם של מספר אסירים נוספים. בעזרת ארון, סורקת ריפלי את גופה במערכות תא המילוט ומגלה לחרדתה בתוך גופה עובר של חייזר מלכה. כאשר ארון מבקש להזעיק את צוות החילוץ של התאגיד, היא טוענת כי התאגיד רק מעוניין בחייזר לתוכנית הנשק הביולוגי שלו ושאנשיו יהרגו את האסירים ואת ארון לאחר מכן כדי למנוע מהסוד לדלוף החוצה.
מתוך הנחה שהחייזר לא יהרוג אותה בגלל שהיא נושאת בקרבה מלכה, היא מתחננת בפני דילון להרוג אותה. דילון מסכים רק אם היא תעזור לשאר האסירים להרוג את החייזר. הם מגבשים תוכנית ללכידת החייזר בבית היציקה והריגתו באמצעות עופרת חמה. במרדף המתמשך של האסירים אחר החייזר כמעט כל האסירים נהרגים מלבד דילון ומורס (דני וב). דילון נשאר בתבנית העופרת כדי למשוך את תשומת לבו של החייזר ולתת לריפלי ומורס מספיק זמן כדי להפעיל את העופרת ונהרג על ידי החייזר. למרות שהחייזר מתכסה בעופרת חמה, הוא עדיין חי ומנסה לברוח מהתבנית, אך ריפלי ומורס מפעילים את ברזי הכיבוי וגורמים לכך שהמים הקרים יבואו במגע עם העופרת שעל גופו ויפוצצו אותו.
צוות החילוץ של התאגיד מגיע, וביחד עימם מגיע אדם שנראה כמו בישופ ומזדהה בפני ריפלי כאיש שיצר אותו. הוא מנסה לשכנע אותה לבוא עימו לחללית כדי להסיר את עובר המלכה בעזרת ניתוח, ומשקר ואומר לה שבכוונתו להשמיד אותו, בעוד ריפלי יודעת כי בפועל הוא מתכוון להפוך את החייזר לנשק ביולוגי. ריפלי מסרבת ובעזרת מורס עולה על המשטח הנע שמוביל אותה למעל כור בית היציקה. אנשי התאגיד יורים למורס ברגל בניסיון לעצור אותו וכשארון מנסה להכות ביוצר של בישופ עם מפתח שוודי, הם יורים בו למוות. מול עיניהם של אנשי צוות החילוץ ויוצרו של בישופ, ריפלי זורקת את עצמה לתוך כור בית היציקה בדיוק כשהמלכה פורצת מגופה. ריפלי מחבקת אותה בכוח כדי למנוע ממנה לברוח והשתיים נשרפות למוות בכור. הכלא נסגר ומורס- כעת האסיר האחרון שנותר בחיים- נלקח משם.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 44% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 45 ביקורות.
קרב ליגניץ
קרב ליגניץ היה קרב מכריע, שנערך ב-9 באפריל 1241 בשלזיה, סמוך לעיר ליגניץ, במקום שנקרא בגרמנית בשם Wahlstatt שמשמעו "מקום הבחירה", בין כוחות האימפריה המונגולית שפלשו לפולין, ובין קואליציה צבאית נוצרית, שכללה כוחות פולניים, בוהמיים וגרמניים, שלחמו תחת פיקוד הדוכס הגדול הנריק השני החסוד. הקרב (שנערך יומיים לפני תבוסת הצבא ההונגרי בקרב מוהי) הסתיים בהשמדת הצבא הפולני, ובמותם של הנריק השני ושל רבים מהאצילים הפולניים רמי הדרג שהשתתפו בו.
הכוח המונגולי שלחם בקרב ליגניץ היה חלק מהצבא המונגולי, שפלש למזרח אירופה ולאירופה המרכזית, תחת פיקוד באטו ח'אן, במסגרת הפלישה המונגולית לאירופה. הוא כלל שני טומנים, תחת פיקוד באידר, בנו של צ'אגאטאי חאן וקאדאן, בנו של אוגדיי חאן, או טומן אחד בפיקודו של באידר (לפי מקור קונטמפורני אחד).
הרקע.
האימפריה המונגולית הציבה לעצמה כמטרה את כיבוש הממלכה ההונגרית. כאמתלה לכך השתמשו המונגולים ברשות שנתן בלה הרביעי, מלך הונגריה לקומנים להתיישב בממלכתו. לחץ האימפריה המונגולית, לאחר הקרב על נהר קלקה בשנת 1223, אילץ את הקומנים לעבור מערבה. בין השנים 1239–1240 מספרים גדולים של קומנים התיישבו מערבה לדניפר, עד הדנובה, במחוזות שנקראו אז קומניה השחורה. המלך הקומני האחרון, קותן (Cuthen), נלחם במונגולים ואף ניצח בשני קרבות, אך בפעם השלישית הותקף במפתיע ונאלץ להימלט ולבקש מקלט אצל בלה הרביעי, מלך הונגריה. המלך ההונגרי קיבל את המלך הקומני ואת אציליו, שבאו עם המוני סוסים, והקצה להם אזור התיישבות בפוסטה. בין המלך ההונגרי ובין המלך הקומני נוצרו קשרי משפחה, כשבנו של המלך ההונגרי, אישטוואן, נשא לאישה את בתו של מלך הקומנים. הקומנים הסכימו להתנצר וקיבלו את הריבונות ההונגרית.
המונגולים השתמשו במעבר הקומנים אל הונגריה כאמתלה להתקפתם על הממלכה ההונגרית. לאחר מועצת מלחמה, שקיימו המונגולים בחודש דצמבר 1240, בפשמישל, שלחו למלך בלה הרביעי אולטימטום ובו דרישה להשיב לידיהם את הקומנים הבורחים, אותם ראו המונגולים כנתינים שלהם. המלך ההונגרי דחה את האולטימטום ושלח שליחים לגייס את האצולה ההונגרית ולהזעיק את בני בריתו.