בתחילת 2013 עזב את ישראל היום ועבר לאתר mako מבית הזכיינית קשת, שם שימש ככתב בידור ומגזין. לאחר מכן ייסד את מדור "מחלקה ראשונה", מדור רכילות עסקית המסקר את האלפיון העליון באתר mako. ב-5 בינואר 2016 עזב את mako לאחר למעלה משנתיים של עבודה במקום. בספטמבר 2016 הצטרף משעלי לאתר הזכיינית רשת שם הקים את ערוץ הבידור והתרבות. חודשים ספורים אחרי הצטרפותו לאתר ייסד את מדור הרכילות העסקית "משחקי הכסף". ב-2018 סיים משעלי את עבודתו ברשת.משעלי עבד באתר רשת 13 כעורך ערוץ האוכל יאמיז וככתב בידור. משעלי כיום עובד באתר מאקו ככתב מוזיקה וככתב בידור.
איפסילנטי
איפסילנטיס
אלכסנדר איפסילנטי (1792-1828)
אין ארוחות חינם
אין ארוחות חינם (באנגלית: There ain't no such thing as a free lunch) הוא פתגם, המופיע בגרסאות שונות, ומקורו באנגלית. המסר העולה ממנו הוא שלא ניתן לקבל דבר ללא תמורה – ולכל מעשה או מוצר יש מחיר, גם אם אינו נראה לעין. הפתגם משמש בארצות הברית משנות ה-30 וה-40, אך לא ידוע מתי בדיוק הופיע לראשונה. גם השימוש בראשי תיבות של גרסאותיו השונות נפוץ: TNSTAAFL, TANSTAAFL, TINSTAAFL.
הפתגם מבוסס על צירוף אחר, ארוחת חינם, שמקורו בתרבות הברים בארצות הברית במאה ה-19, שבהם רוֹוֵחַ מבצע של הגשת ארוחה ללא תשלום ללקוחות שרכשו משקאות חריפים. רוב מוצרי המזון שהוגשו חינם היו בעלי תכולת מלח גבוהה (כגון האם, גבינות, קרקרים מלוחים וכדומה) ולפיכך מצמיאים, כך שבעקבות אכילתם הלקוחות הזמינו משקאות נוספים. האמרה נקשרת אל מנהג הסוחרים האמריקנים באשר הם להבטיח ארוחת חינם למי שיקנה את מוצריהם, וכן לאנשי עסקים המזמינים את שותפיהם לארוחה מפוארת.
ראש עיריית ניו יורק פיורלו לה גוארדיה הצהיר ב-1934 נגד השחיתות: "ארוחות החינם נגמרו". האמרה נחשבת מכוננת בהשקפת העולם הקפיטליסטית, בזכות שילובה במאמרים וכן בזכות סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין, אשר שילב את הביטוי "אין כזה דבר כמו ארוחות חינם" ואת ראשי התיבות שלו ("אכדכאח") רבות בכתיבתו. אלה תופסים מקום מרכזי ברומן שלו משנת 1966 "עריצה היא הלבנה". היינליין תרם רבות לתפוצת של הביטוי. כלכלן השוק החופשי מילטון פרידמן השתמש בביטוי ככותרת לספרו מ-1975 ותרם את חלקו לקליטתו. קמפבל מק'קונל ציין כי הביטוי הוא "בליבת הכלכלה".
טלפונקן
טלפונקן (בגרמנית: Telefunken) הוא תאגיד אלקטרוניקה גרמני המתמקד בעיקר בייצור מקלטי רדיו וטלוויזיה.
היסטוריה.
בראשית המאה ה-20 התמודדו שתי קבוצות מחקר גרמניות עם אתגרי הפיתוח של ציוד תקשורת אלחוטית, קבוצה אחת הייתה חלק מתאגיד AEG והשנייה הייתה שייכת לחברת Siemens &amp; Halske. בשנת 1903 הורה וילהלם השני, קיסר גרמניה לשתי החברות, שנחלקו בקשר לזכויות, לשתף פעולה מול התחרות הבריטית שהציבה חברת מרקוני. כך קמה ב-27 במאי 1903 חברת Gesellschaft für drahtlose Telegraphie System Telefunken ("החברה לאלחוט וטלגרף"). ב-1923 שונה שמה לטלפונקן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הפכה החברה לשחקנית מרכזית בתחום הרדיו והאלחוט הן לשימוש צבאי והן לשימוש אזרחי. בין היתר פיתחה החברה ציוד לניווט באמצעות רדיו, שאיפשר לצפלין ניווט מעל הים הצפוני בכל מזג אוויר.
ב-1928 ייצרה החברה את מגבר נורות הריק הדו-שלבי הראשון (V-41). גרסה משופרת של מגבר זה, V-72, הפכה לציוד הגברה סטנדרטי באולפני רדיו ואולפני הקלטות. חברת התקליטים Teldec נוצרה בשיתוף פעולה של טלפונקן עם חברת דקה הבריטית. משנת 1962 יצאו התקליטים תחת המותג "טלפונקן".
גרמניה הנאצית הייתה חלוצה בשימוש רחב היקף בשידורי טלוויזיה (תחנת הטלוויזיה הממשלתית הייתה למעשה תחנת הטלוויזיה הראשונה בעולם ששידרה על בסיס קבוע עם לוח שידורים מתוכנן מראש) ועודדה מפעלים לייצר מכשירי טלוויזיה במחיר שווה לכל נפש. טלפונקן, שפיתחה מקלטי ומשדרי טלוויזיה אלקטרוניים היוותה את אחת הנשכרות העיקריות מכך. בין היתר ייצרה (וברישיון, גם חברות נוספות) את ה-Volkfernseher, ששווק במחיר 650 רייכסמרק. בספטמבר 1942 הוקם משדר טלפונקן של הטלוויזיה הגרמנית בראש מגדל אייפל. מצלמות וציוד שידור טלוויזיה זעיר שימש גם למאמץ המלחמתי והותקן על טורפדו וטילים.
ב-1941 רכשה AEG את מניות סימנס בטלפונקן. במהלך מלחמת העולם השנייה סיפקה טלפונקן שפופרות ריק לצבא ופיתחה מכ"ם למערכת ההגנה האווירי הגרמני.
ב-1959 החל מפעל החברה בהיילברון לייצר מוליכים למחצה וטרנזיסטורים. ב-1963 פיתח מהנדס החברה, ולטר ברוש (Walter Bruch), את שיטת שידור הטלוויזיה PAL, הנפוצה ברוב מדינות העולם. ב-1967 התמזגה טלפונקן ל-AEG ונוצרה חברת AEG-Telefunken.
בשנות השבעים ייצרה החברה מחשבים מרכזיים, דגמים TR4 ו-TR440 היו נפוצים באוניברסיטאות גרמניות. ייצור המחשבים הופסק ב-1985 והחטיבה נמכרה לדיימלר בנץ, שמכרה אותה ב-1998 לפליקס זנדמן מייסד ויושב ראש של חברת וישיי אינטרטכנולוג'י העולמית.
ב-2005 יסדה החברה מכון מחקר ופיתוח בשם Transradio SenderSysteme Berlin AG, המתמחה במחקר וייצור משדרי רדיו יעילים. השם Transradio שימש את טלפונקן כבר ב-1919 כמותג משדרי רדיו.
בועזכוי
האימפריה המצרית
גנט (פירושונים)
בית המדרש למורים בירושלים
ארץ אוז
ארץ אוז (באנגלית: Oz: The Great and Powerful, בתרגום חופשי: "עוץ: הגדול והחזק") הוא סרט פנטזיה והרפתקאות בבימויו של סם ריימי וכתיבתם של דייוויד-לינסדי אבייר ומיטשל קפנר. בסרט מככבים ג'יימס פרנקו, מילה קוניס, רייצ'ל וייס, מישל ויליאמס וזאק בראף. הסרט נעשה בהשראת ספרו משנת 1900 של ליימן פרנק באום, "הקוסם מארץ עוץ", ומהווה קדימון לאירועי הספר שמתרחשים במאה ה-19.
עלילת הסרט.
בשנת 1905, בקנזס, אמן מתוסכל בשם אוסקר דיגס (ג'יימס פרנקו), עובד בקרקס נודד. כשסערה מתקרבת לקרקס, האיש הגדול (טים הולמס) מגלה שאוסקר פלרטט עם אשתו ותוקף אותו. אוסקר בורח בכדור פורח, אבל הוא נשאב לתוך טורנדו. הטורנדו מביא אותו לארץ אוז, שם הוא פוגש במכשפה בשם תיאודורה (מילה קוניס). תיאודורה מאמינה שהוא הקוסם שמנובא שיביס את המכשפה הרעה שהרגה את מלך אוז ותפסה את מקומו כשליטה. בדרך לעיר הבירה של אוז, עיר הברקת, תיאודורה מתאהבת באוסקר, שדוחה את ההתחייבות אליה. הם גם נתקלים בקוף מעופף בשם פינלי (זאק בראף), שמבטיח את חיוו לאוסקר, כשזה האחרון מציל אותו מאריה.
אוסקר מגיע לעיר הברקת, שם הוא פוגש באוואנורה (רייצ'ל וייס), אחותה של תיאודורה. אוואנורה ספקנית בנוגע לאוסקר, להיותו הקוסם הידוע, אבל טוענת שהוא יכול לקבל את כל הכח והעושר של המלך, אם הוא ילך ליער האפל ויהרוג את המכשפה הרעה על ידי השמדת השרביט, מקור כוחה. אוסקר ופינלי יוצאים לדרך. בדרך הם מצרפים אליהם את נערת החרסינה (ג'ואי קינג), בובה צעירה המתגוררת בעיר החרסינה שנותרת מיותמת לאחר שהמכשפה הרעה הרסה את ביתה. השלישייה מגיעים ליער האפל לגלות את "המכשפה הרעה" שמתבררת כגלינדה (מישל ויליאמס), שאומרת להם שאוואנורה היא המכשפה הרעה האמיתית. אוואנורה רואה את זה אצלה בכדור הבדולח ומשכנעת את תיאודורה שאוסקר מנסה לחזר אחר שלוש המכשפות בכך שמראה לה תמונה שלו יחד עם גלינדה. היא מציעה לתיאודורה שבורת הלב תפוח קסום ומבטיחה לה שהתפוח יסיר את כאב ליבה. כשתיאודורה אוכלת, היא נהפכת למכשפה חסרת לב ונשמה וירוקת עור.
גלינדה מביאה את אוסקר ושותפיו לתחומה של אוז כשהם נמלטים מהצבא של אוואנורה שמורכב מבבונים מעופפים. גלינדה מגלה לאוסקר שהיא יודעת שהוא לא באמת קוסם, אבל מאמינה שהוא עדיין יכול לעזור להם לנצח את אוואנורה, ומספקת לו "צבא" של מנצ'קינים ופחחים להכין כלי נשק. תיאודורה נכנסת לתחום של גלינדה בכעס ומגלה את מראה החדש שלה, שמחריד את אוסקר לפני שהיא מאיימת להרוג אותו ואת בני בריתו על ידי הצבא של העיר הברקת. אוסקר מיואש וחושב שהצבא שלו לא יכול להביס את המכשפות המרושעות, אך לאחר שמספר לנערת החרסינה על עלילותיו, הוא מבין שהם יכולים להילחם באמצעות להטוטנות.
גלינדה ונתיניה משתמשים בצבא של דחלילים מכוסים בערפל סמיך על מנת להערים על המכשפות המרושעות ולשלוח את הבבונים המעופפים שלהן דרך שדה הפרג, שמרדים את הבבונים. עם זאת, שני בבונים מצליחים לתפוס את גלינדה, ומביאים אותה לכיכר העיר להוצאה להורג. בינתיים, אוסקר מתגנב לעיר הברקת עם בעלי בריתו, רק כדי לנטוש אותם לכאורה בכדור פורח עמוס בזהב של המלך המת. תיאודורה הורגת את אוסקר עם כדור אש. אך מתברר שאוסקר זייף את מותו. אוסקר משתמש במכונת עשן נסתרת ובמקרן על מנת להציג תמונה הולוגרפית ענקית של פניו. בנוסף, אוסקר מכין מופע זיקוקים על מנת לתקוף ולהפחיד את אוואנורה ותיאודורה. אוואנורה המפוחדת מסתתרת בטירתה בעוד תיאודורה עפה על המטאטא שלה במטרה לפגוע באוסקר, אך ללא הצלחה. נערת החרסינה משחררת את גלינדה; שמביסה ומגרשת את אוואנורה. במהלך הקרב, גלינדה הורסת את השרשרת של אוואנורה, מה שחושף תחת דמות האישה היפה, אישה מכוערת ומגעילה; אוואנורה נמלטת בעזרת בבוניה המעופפים.
הסרט מסתיים כשאוסקר גורם לתושבי אוז להאמין שהוא מכשף רב עוצמה, וגורם להם להתאחד נגד תיאודורה ואוואנורה. אוסקר נותן מתנות לידידיו; מאסטר טינקאקר מקבל אולר שווייצרי, נאק הממורמר מקבל מסכה של פרצוף שמח, פינלי מקבל את ידידותו עם אוסקר ונערת החרסינה מקבלת את חבריה כבני משפחתה. לבסוף, אוסקר לוקח את גלינדה לאחורי הווילון של המקרן ומנשק אותה שם.
הפקה.
היסטוריה.