ב-25 בפברואר 2012 הושבע סגן הנשיא של סאלח עבד אל ראב מנסור אל האדי לנשיא החדש של תימן. מעבר השלטון לא עבר באופן חלק, עקב מאבקי כוחות בין החות'ים לבין קבוצות אחרות בצפון תימן, במקביל לפעילות טרור מצד לוחמי אל קאעידה. בספטמבר 2014, כבשו לוחמים חות'ים שטחים נרחבים מצנעא, והכריזו על הקמת "ממשלת אחדות" הכוללת ייצוג למיעוטים. בינואר כבר שלטו המורדים החות'ים כליל על אל-חודיידה. ב-20 בינואר 2015 השתלטו המורדים החות'ים על הבירה צנעא, פרצו אל ארמון הנשיאות והכניסו את הנשיא עבד רבו מנסור האדי למעצר בית. כעבור מספר ימים האדי נאלץ להתפטר עם ממשלתו. המורדים הכריזו על "ניצחון המהפכה". ב-26 במרץ 2015 פתחה קואליציה של מדינות ערביות ומוסלמיות, בהובלת ערב הסעודית, במבצע סופה נחרצת שמטרתו להדוף את החות'ים ולהחזיר את השלטון לידי ממשל האדי.
קאנדאגיוס
קאנדאגיוס (באנגלית: Cunedagius, בוולשית: Cunedda; נפטר בשנת 772 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מספר כי קאנדאגיוס היה בנם של הנווינוס (Henwinus) דוכס קורנוול ושל ריגן, בתו הבכורה של המלך ליר.
הוריו מרדו כנגד ליר, אולם הובסו על ידי קורדיליה בתו הצעירה של ליר, אשר השיבה את אביה לשלטון ומלכה אחריו. בהגיעו לבגרות מרדו קאנדאגיוס ובן דוד מארגאנוס נגד קורדיליה, כלאו אותה, ולאחר התאבדותה חילקו ביניהם את הממלכה - קאנדאגיוס קיבל את השליטה בבריטניה הנמצאת דרומית מערבית לנהר ההאמבר, ומאגנאוס את השטחים צפונית מזרחית לנהר.
לאחר שנתיים של שלטון משותף פלש מארגאנוס לקורנוול והרס אותה. קאנדאגיוס נלחם נגדו והביסו. מארגאנוס נמלט לוויילס וקאנדאגיוס רדף אחריו והוציאו להורג.
לאחר מותו של מארגאנוס הפך קאנדאגיוס לשליטה של בריטניה כולה, ומלך 33 שנים. לאחר מותו עלה לשלטון ריבאלו, בנו.
ג'פרי מציין כי קאנדאגיוס שלט בתקופת התנבאותו של הנביא ישעיהו, ובתקופת הקמת העיר רומא על ידי רומולוס ורמוס, היינו במהלך המאה השמינית לפנה"ס.
ריבאלו
ריבאלו (באנגלית: Rivallo, בוולשית: Rhiwallon) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי אחר למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מספר כי הוא היה בנו של המלך קאנדאגיוס, ועלה לשלטון לאחר מותו. ג'פרי מציין כי בתקופת מלכותו עברה בריטניה אסונות רבים - גשם של דם שנמשך שלושה ימים, ובעקבותיו פרצה מגפה שפגעה באוכלוסייה, וכן הארץ נפגעה בלהקות זבובים.
לאחר מותו עלה לשלטון בנו, גארגאסטיוס.
ריוואלו
מארגאנוס
מארגאנוס (באנגלית: Morganus או Marganus, בוולשית: מורגן - Morgan) היה מלך חלקה הצפוני של בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מספר כי מארגאנוס היה בנו של מאגלאורוס, דוכס אולבני ושל גונריל, בתו של המלך ליר.
לאחר שהוריו השתתפו בהדחתו של ליר, נעזר ליר בצבאה של בתו הצעירה קורדיליה לשוב לשלטון, ולאחר מותו היא ירשה את כס המלוכה. בהגיעו לבגרות חברו יחד מארגאנוס ובן דודו קאנדאגיוס, מרדו נגד קורדיליה וכלאו אותה. לאחר שקורדיליה התאבדה, חילקו ביניהם את הממלכה - מארגאנוס שלט בבריטניה באזור הצפון מזרחי לנהר ההאמבר ובן דודו שלט דרומית מערבית לנהר זה.
מארגאנוס, שהיה מבוגר מקאנדאגיוס שאף לשלוט בממלכה כולה, ולאחר שנתיים תקף את קורנוול, אולם הובס על ידי קאנדאגיוס ונמלט לוויילס, שם מצא אותו קאנדאגיוס והרגו.
מורגאנוס
מורגנוס
Tomorrow
Tomorrow הייתה להקת רוק פסיכדלי בריטית שפעלה בעיקר בשנים 1967–1968. על אף שמבקרי הרוק, ובעיקר השדרן הנודע ג'ון פיל העריכו מאוד את הלהקה, היא לא הצליחה מבחינה מסחרית כחלוצות אחרות של הרוק הפסיכדלי בזמנה, כמו פינק פלויד וסופט מאשין.
חברי הלהקה היו סטיב האו (גיטרה), קית ווסט (שירה), ג'ון "ג'יוניור" ווד (בס) וג'ון "טווינק" אולדר (תיפוף). הם ניגנו גרסאות כיסוי למוזיקת רוק, נשמה ורית'ם-אנד-בלוז תחת שמות שונים (The In Crowd, Four Plus One), עד שהחליטו ליצור מוזיקה בעצמם תחת השם "טומורו" ("מחר").
ההקלטה הראשונה של הלהקה הייתה ב-21 בספטמבר 1967 במסגרת תוכניתו של ג'ון פיל ברדיו BBC One. היא הייתה אמורה להשתתף בפסקול הסרט "יצרים" של מיכלאנג'לו אנטוניוני, אבל בסופו של דבר השתתפו בסרט היארדבירדס. חברי הלהקה השתתפו בסרט אחר, אבל גם שם הוחלט בסופו של דבר להשתמש בלהקה אחרת. להיטם הגדול ביותר הולחן על ידי קן ברג'ס ב-1967 ונקרא "My White Bicycle".
ב-1970 הצטרף גיטריסט הלהקה, סטיב האו, ללהקת יס.
קינגיספ
קינגיספ (ברוסית: Кингисепп) היא עיר ברוסיה בחלקו המערבי של מחוז לנינגרד, 114 ק"מ מערבית מסנקט פטרבורג. העיר משמשת כמרכז אזור קינגיספ. העיר נמצאת על הנהר לוגה (ברוסית: Луга), הנשפך למפרץ פינלנד. אוכלוסיית העיר מונה 48,488 תושבים (2010). עד שנת 1922 נקראה העיר יאמבורג, אך שמה הוחלף כדי להנציח את זכרו של המהפכן הרוסי-אסטוני ויקטור קינגיספ.
היסטוריה.
העיר נוסדה בשנת 1384 כמבצר ונקראה יאם (ברוסית: Ям). המבצר שימש להגנה מהפלישות הרבות של האבירים הגרמנים והשוודים. בשנת 1583 נכבשה העיר על ידי שוודיה. היא הוחזרה לרוסיה ב- 1595 ושוב נפלה בידי השוודים ב- 1617. הצריחים וחומות המבצר פוצצו ונהרסו בשנת 1685.
במהלך המלחמה הצפונית הגדולה (1700— 1721) העיר שוחררה על ידי צבא רוסיה, אך שמה השוודי יאמבורג לא שונה.
גארגאסטיוס
גארגאסטיוס (באנגלית: Gurgustius, בוולשית: Gorust; נפטר בשנת 753 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין תיעוד היסטורי למלכותו, והוא אחד מהמלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מציין כי היה בנו של ריבאלו אשר מלך לפניו, ולאחר מותו מלך בנו סיסיליוס הראשון.
ג'פרי אינו מתארך את מלכותו, אולם בשל תיארוך מלכות אביו ניתן לתארך את מלכותו לשלהי המאה השמינית לפנה"ס.
חיים לבקוב
חיים (חיימק'ה) לבקוב (1916 - 9 בנובמבר 1998), לוחם ומפקד בפלמ"ח ובצה"ל, ששימש במשך שנים רבות, איש הקשר של צה"ל לבני עדות המיעוטים (בדואים, דרוזים וצ'רקסים). הוא היה ידוע גם כמספר סיפורים מוכשר ואף כ"גדול מספרי הסיפורים של הארץ".
נעוריו.
לבקוב נולד במושבה בית-גן (כיום בתחומי יבנאל) למשפחה שעלתה מאוקראינה ב-1910. מגיל צעיר עסק בעבודות חקלאות ושמירה, חלקן יחד עם ערבים מקומיים, בדואים, דרוזים וצ'רקסים. כך למד את השפה הערבית מגיל צעיר, וכן את התרבות הפולקלור וסיפורי העם של הערבים בני הגליל.
כמו כן התעניין לבקוב הנער בכלי נשק שונים ולפי עדותו למד להשתמש בכל כלי נשק שהיה זמין באותה תקופה בגליל. ב-1929 כבר השתתף בפעילות שמירה מגויסת כחלק מהתמודדות היישוב במאורעות תרפ"ט. בשנת 1936 היה נוטר במשטרת היישובים העבריים וב-1938 הצטרף לפלגות הלילה המיוחדות של אורד צ'ארלס וינגייט בדרגת סרג'נט. עם פירוק הפלוגות היה למפקד כוחות חי"ש בגליל התחתון.
ב-1937 נישא לתמימה, ולזוג נולדו שלושה ילדים.
במחלקה הסורית של הפלמ"ח.
בשנת 1941 גויס לפלמ"ח עבור "המחלקה הסורית" (מ-1943 נקראה המחלקה הערבית). המחלקה הסורית הוקמה כשיתוף פעולה בין המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית לבין מנהלת המבצעים המיוחדים (SOE) של שלטון המנדט הבריטי במטרה לבצע פעולות מודיעין צבאי וחבלה בשטחי סוריה, שהייתה תחת שלטון צרפת של וישי. לבקוב הוחדר לסוריה מוסווה כערבי במאי 1941 יחד עם ישראל בן-יהודה ("עבדו"), יוסף קוסטיקה וירוחם כהן ופיקד על פעולות חבלה במתקנים צרפתיים בסוריה והשתתף בפעולות העפלה לארץ ישראל ובאיסוף מודיעין. לבקוב סיפר לימים כי הצליח להופיע בצורה כה משכנעת כערבי, שאפילו יגאל אלון, ידידו מנוער, לא הכיר אותו.
יגאל חסקין טוען בספרו שבמסגרת פעילותו בפלמ"ח, לבקוב, רצח נער ערבי כדי להוכיח את גבריותו, ובמקרה אחר רצח שבוי.
צה"ל.
בדצמבר 1947 היה חבר בצוות ההקמה של חטיבת גולני מטעם ההגנה והוצב כמ"פ בגדוד 12 ("ברק").
ערב מלחמת העצמאות עמד לבקוב בקשר עם נכבדי הכפר הצ'רקסי כפר כמא ושכנע אותם להצטרף לצה"ל, כאשר הוא הפך למפקדם. במאי 1948, לאחר שכוח דרוזי נלחם נגד ההגנה בקרב רמת יוחנן, נכנס לבקוב למשא ומתן עם הדרוזים באזור חיפה ושכנע אותם להתגייס לצד המדינה הציונית. כך הקים את יחידת המיעוטים שהתרחבה וכללה גם בדואים מעמק יזרעאל ומהנגב ודרוזים מהגליל, יחידה שהתפתחה לאחר מכן לגדוד חרב. היחידה הוצבה במספר נקודות בנגב: בפארן, בירוחם, ולעיתים בערבה. לבקוב שימש כמפקדה עד 1954.
ב-1955 הציע ליגאל אלון להקים יחידת גששים, כדי שאלה יגלו הסתננויות דרך הגבול. הוא הציע להשתמש ביכולותיו של ידידו עמוס ירקוני, ששמו באותה העת היה עבד אל-מג'יד ח'אדר, מהשבט הבדואי ערב-מזאריב, שהיה סייר וגשש. לאחר קבלת הסכמה מהפיקוד הקימו השניים את יחידות הגישוש בצה"ל וירקוני מונה למפקדם.
תפקידים אזרחיים.
לאחר שחרורו ב-1957 עבד כקצין הביטחון של חברת קצא"א ושירת בתפקידי מודיעין מיוחדים. בין השנים 1966–1972 יצר קשרים עם מנהיג הכורדים בצפון עיראק, מוסטפא ברזאני, בכוונה לייסד ברית בין כוחות לא-ערביים במזרח התיכון. ב-1982 גויס שוב לצה"ל על מנת לשמש כקצין קישור לדרוזים בלבנון בתקופת מבצע שלום הגליל, תפקיד ממנו השתחרר ב-1986 כחייל הזקן ביותר בצה"ל.