אג'יפטוסוכוס (שם מדעי: Aegyptosuchus; מילולית: "תנין מצרי") הוא סוג של דמוי-תנין פרהיסטורי, אשר התקיים בצפון אפריקה במשך הקרטיקון העליון בקנומן שלפני 98 עד 95 מיליון שנה. סוג זה תואר על סמך ממצאים ממצרים ב-1933 בידי החוקר הגרמני ארנסט שטרומר . הסוג כולל מין יחיד - "Aegyptosuchus peyeri", אשר התגלה משרידי מאובנים שבורים ב"ג'בל אל-דיסט" שבמערב מצרים. אלה הכילו מעט חוליות, עצמות צוואר, שיניים, חלקי גולגולת ועצם זנב.
תנין זה הוא קרובו של הסוג איג'יסוכוס ובעל קרבה רחוקה יותר לסטומטוסוכוס. הוא הגיע לאורך 5 עד 6 מטרים והיה בעל גולגולת באורך של מטר עם לסתות שטוחות עגלגלות, דומות מעט לפנקייק בתוכם שורות של שיניים מחטיות, דומות לאלה של הגאביאל. למרות הדמיון לתנין אמיתי הוא היה פרימיטיבי יותר.
מבנה לסתותיו מרמז שצד במארב מימי של טרף לא זהיר כמו דגים ודו-חיים קדומים שחלפו לאורך הלסת, מה שהוביל לבליעתם במהירות.
פירמידת הכדורסל הספרדית
LEB Oro
אױ ווי
אױ וויי
אג'יפטוסוכיים
אג'יפטוסוכיים (שם מדעי: "Aegyptosuchidae") הוא משפחה קטנה נכחדת של דמויי-תנין אשר התקיימו בצפון אפריקה של הקנומן לפני 98 עד 95 מיליון שנה מזמננו. המשפחה כוללת 2 סוגים: אג'יפטוסוכוס ואיג'יסוכוס.
משפחה זו מכילה מינים בעלי לסתות רחבות ושטוחות דומות לפנקייק בתוכם שורות של שיניים חדות כשל גאביאל, המותאמות למארב של טרף מיימי. אורכם של הסוגים נמדד ב-5 או 6 מטרים, אף שמספר חוקרים העלו הצעה שהאיג'יסוכוס הגיע לאורך של עד 22 מטרים, גדול יותר מדיינוסוכוס וסרקוסוכוס. עם זאת רוב החוקרים שוללים את המדידות, אשר מבוססים על נפח המוח למדידת הגודל האמיתי.
בלובפיש
בלוב פיש
סטומטוסוכיים
סטומטוסוכיים (שם מדעי: Stomatosuchidae) היא משפחה קטנה של דמויי-תנינאים אשר התגלו בצפון אפריקה של תחילת הקרטיקון העליון שלפני 100 עד 95 מיליון שנה מזמננו. משפחה זו הייתה קרובה לאג'יפטוסוכיים. המאובנים שלהם התגלו במצרים, מרוקו וניז'ר. המשפחה הכילה 2 סוגים: לגנוסוכוס וסטומטוסוכוס.
משפחה זו הייתה בעלת לסתות רחבות ושטוחות, דומות מעט לאלה של אליגטורים קדומים כמו המורסוכוס, אך שטוחות ודקות יותר, מזכירות פנקייק בצורתם ובתוכם שורות של שיניים מחודדות כמו של גאביאל ותחתיו אולי היה שק כשל שקנאי. מבנה זה עזר להם לארוב לטרף מיימי לא זהיר.
תנינים אלה יכלו להגיע לאורך מרשים של 10 מטרים אצל הסטומטוסוכוס.
צבי יהודה (פירושונים)
מריה בסרה
מריה דה לוס אנג'לס בסרה (בספרדית: María de los Ángeles Becerra; נולדה ב-12 בפברואר 2000) הידועה בשמה מריה בסרה (María Becerra), היא זמרת ויוטיוברית ארגנטינאית. היא כונתה כ"קול מוביל בתנועת הפופ האורבנית של ארגנטינה".
קריירה.
מריה החלה את הקריירה שלה בגיל שתים-עשרה בפלטפורמת פייסבוק. בשנת 2015, היא פרסמה מונולוג פרודי באורך חמש דקות שנצפה בלמעלה ממיליון פעמים תוך שעות ספורות. זה עודד אותה ליצור ערוץ יוטיוב שבו היא פרסמה סרטונים של המונולוגים והשירה שלה, ולוגים והדרכות לאיך לרקוד נכון.
בספטמבר 2019, היא הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, "222". בנובמבר היא הוציאה את הסינגל "High", אשר זכה לגרסת רמיקס עם הזמרת הארגנטינאית טיני והזמרת הספרדייה לולה אינדיגו; הרמיקס הגיע למקום השני בארגנטינה הוט 100. בשנים 2020 ו-2021, בסרה השתתפה ברמיקסים שונים, כולל "En Tu Cuerpo" עם ליאנו, ראו אלחנדרו ולני טבארז וכולי.
בשנת 2020, בסרה הפכה לאמנית הלטינית הראשונה שהוחתמה בחברת התקליטים העצמאית, 300 אנטרטיינמנט. בשנת 2021, הוציאה בסרה את המיני-אלבום השני שלה, "Animal, Pt. 1" שכלל את הסינגל "Animal" ביחד עם הזמרת קאזו, ואת גרסת הסולו לסינגל "Acaramelao". שני הסינגלים הפכו ללהיטים בארגנטינה, שם הגיעו למקום החמישי והשביעי, בהתאמה. המיני-אלבום מכיל ז'אנרים שונים כגון היפ-הופ, רגאטון, טראפ, היפ-הופ, R&amp;B וסלסה, נושאים השירים הם על העצמת נשים, אהבה ותשוקה.
השפעות.
לדברי בסרה עצמה, ההשפעה האישיות העיקרית שלה הייתה אמה. באשר להשפעותיה האמנותיות, עבודתה של מריה מושפעת בעיקר מאיימי ויינהאוס, ויטני יוסטון ונאטי נטשה, בעוד שהיא הצהירה שהיא תמיד העריצה את הזמרות אריאנה גרנדה, ריהאנה וקארדי בי.
צפי רפואי
ג'יידה סמית'
מבצע מוראביה–אוסטרבה
מבצע מוראביה-אוסטרבה (ברוסית: Моравско-Остравская наступательная операция') הייתה מתקפה של הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה שנמשכה מ-10 במרץ עד 6 במאי 1945, ובמהלכה נכבש חלקה המזרחי של צ'כיה של ימינו, מוראביה, כמו גם חלק משלזיה הצ'כית.
רקע.
באביב 1945, קו החזית בגבול הדרום-מערבי של פולין קטן עבר מוייליצ'קה דרך יאבוז'נו וגליביצה עד למידז'ילסי.
החזית האוקראינית הרביעית (איוואן פטרוב) והאגף הימני של החזית האוקראינית השנייה (רודיון מלינובסקי) היו הרחק מאחורי החזיתות האחרות של הצבא האדום. בחלק המערבי של הרי הטטרה הגבוהים נוצרה קשת חזיתית המכסה את הגבול הצפון-מזרחי והדרום-מזרחי של סלובקיה. בחזית האוקראינית הרביעית, שהייתה ממוקמת מול רכס הקרפטים המערבי ובין דוקלה לקשאו, היו בתחילת מרץ 1945 317,300 איש, 2,900 תותחים ומרגמות, 184 טנקים ותותחים מתנייעים ו-416 מטוסים. קבוצת הארמייה היינריצי (ארמיית הפאנצר הראשונה והארמייה ההונגרית הראשונה), בפיקודו של גוטהרד היינריצי מנתה למעלה מ-150,000 איש, 1,500 תותחים ומרגמות, 100 טנקים ו-120 מטוסים.
הקרב.
מתקפה ראשונה ב-10 במרץ.
ב-10 במרץ החלה המתקפה של החזית האוקראינית הרביעית עם הארמייה ה-38 (קיריל מוסקלנקו) מאזור פסצ'ינה וצ'רנה וודה. הצבא האדום הצליח להתקדם רק 3–4 ק"מ ביום הראשון של המתקפה. בערב ה-17 במרץ, ההגנה הגרמנית נדחקה לאחור ב-15 ק"מ רוחב חזית וכ-6–12 ק"מ עומק. היעדים המבצעיים לא הושגו, אך ההפסדים היו ניכרים. כשהמתקפה של הארמייה ה-60 (פאבל קורוצ'קין) של החזית האוקראינית הראשונה נגד הקורפוס ה-11 הגרמני ליד רטיבור הצליחה, המוקד הוסט לאגף הימני של החזית.
מתקפה שנייה ב-24 במרץ.
ב-24 במרץ, החזית האוקראינית הרביעית החלה במתקפה הגדולה החדשה. אזור התעשייה של דרום שלזיה עילית וצפון מורביה הותקף כעת מצפון וממזרח בו זמנית. הארמייה ה-38 תקפה את חזית הקורפוס ה-59 הגרמני (ארנסט זילר) מאזור הזוהראו לכיוון לוזלאו. ביום הראשון קוי ההגנה הגרמניים נפרצו בהצלחה ושטח של 20 ק"מ רוחב ו-7 ק"מ עומק נכבש. התקפת נגד מהירה של דיוויזיות הפאנצר הגרמניות ה-8 וה-19 ליד לוזלאו לא הצליחה לשקם את המצב. ב-26 במרץ, לאחר קרב קשה אבדו העמדות בלוזלאו. חיילי הארמייה ה-60 וארמיית המשמר הראשונה (אנדריי גרצ'קו) הצליחו להתקרב לעבר בוהומין.
אנדריי יריומנקו, שמונה למפקד החדש של החזית האוקראינית הרביעית ב-26 במרץ, תקף שוב עם יחידות הארמייה ה-38 ב-27 במרץ. חייליו הצליחו לחדור עוד 5 ק"מ לעומק והתקרב אל האודר בבוקאו במרחק של 2 עד 3 ק"מ. ב-2 באפריל הצליחו קורפוסי הרובאים ה-95 וה-126 ליד רוגאו לחצות את האודר וליצור ראש גשר. במקביל, קורפוס הרובאים ה-11 חצה את הנהר ב-Tworkau. במזרח, הארמייה ה-18 הסובייטית הצליחה להתגבר על העמדות בהרי הטטרה ולכבוש את רוז'ומברוק. אולם עד 5 באפריל, פלישת ארמיית המשמר הראשונה והארמייה ה-18 לכיוון פרנקשטדט, שהורחבה כעת לעומק של 20 ק"מ, לא ניתן היה להעמיק אותה עקב ההתנגדות הגרמנית הגוברת. ב-6 באפריל, הארמייה ה-60, שהייתה כפופה בעבר לחזית האוקראינית הראשונה, הוצבה בניהולה של החזית האוקראינית הרביעית. הקורפוס ה-1 של הארמייה הצ'כוסלובקית (לודביק סבובודה, מ-3 באפריל קארל קלפאלק) הועבר לארמייה ה-18 (אנטון גאסטילוביץ') והצליח ב-4 באפריל לשחרר את ליפטובסקי מיקולש.
לאחר מכן שינתה הסטבקה את התוכנית המבצעית הנוספת לכיוון דרום מערב לכיוון אולומואוץ, משום שהוצעה האפשרות לנתק את ארמיית הפאנצר הראשונה. מטרת המתקפה הסובייטית הייתה לנתק את הקשר עם הארמייה הגרמנית ה-17 (פרידריך שולץ). פילדמרשל פרדיננד שרנר הזיז חמש דיוויזיות גרמניות כדי לתגבר את העמדות המאוימות של ארמיית הפאנצר הראשונה באזור אופבה. באותו זמן, הגרמנים עדיין היו מסוגלים לתקוף את הסובייטים ותקפו נגד ליד הכפר שמדרום ללוזלאו.
ב-22 באפריל נפלה אופבה לידי הארמייה ה-60, וב-30 באפריל נפלה אוסטרבה לידיה של הארמייה ה-38, והפכה את עמדותיה של הקורפוס ההררי ה-49 הגרמני (הדיוויזיות ה-78 וה-320 והדיוויזיות ההרריות ה-3 וה-4) לבלתי נסבלות. קורפוס רובאי המשמר ה-17 (ניקיפור מדבדב) של הארמייה ה-18 הסובייטית, שעדיין עמדה במזרח, הצליח לבסוף לאלץ את הקורפוס הגרמני ה-72 לסגת מהגדה הצפונית של נהר הוואה ולכבוש את ז'ילינה ב-30 באפריל. ארמיית הפאנצר הראשונה החלה מיד בנסיגה לכיוון אולומוץ' על מנת להימנע מכיתור. ב-6 במאי נפלו שטרנברק והגישות לאולומואוץ לידיים סובייטיות.
תוצאות המתקפה.
הכוחות הסובייטים כבשו את אזור התעשייה אוסטרבה במוראביה ויצרו את התנאים להתקדמות לאזורים המרכזיים של צ'כוסלובקיה. הצבא האדום איבד 112,620 איש (23,960 הרוגים ו-88,660 פצועים). למעלה מ-5,000 חיילים סובייטים קבורים בבית הקברות בודז'יסלב שלסקי.
Place היה פרויקט וניסוי אינטרנטי חברתי שהתקיים ברשת החברתית Reddit והחל באחד באפריל 2017 ופעם נוספת באחד אפריל 2022. הניסוי כלל קנבס מקוון של 1,000 על 1,000 פיקסלים, ובניסוי השני הקנבס אף הורחב. המשתמשים הרשומים יכלו להניח כל פיקסל שמתחשק להם מתוך פלטה של 16 צבעים. לאחר שהם הניחו פיקסל אחד, טיימר מנע מהמשתמשים להמשיך לבצע שינויים בקנבס במשך פרק זמן שנע בין 5 ל-20 דקות.