ד"ר דג'ן-אסמט גילתה מוטציות בגנים המקודדים את הקולטנים לחומצה רטינואית – הנגזרת הפעילה של ויטמין A – בסרטן הכבד ובסוגים מסוימים של לוקמיה, וניתחה את המנגנונים המולקולריים העומדים בבסיס תפקידם באונקוגנזה וברגישות לטיפול.
תרומותיה העיקריות הן ההדגמה הראשונה של תפקידו הישיר של נגיף הפטיטיס B בסרטן הכבד האנושי כמוטגן הכניסה, גילוי גן אשר מקודד קולטן חומצה רטינואית באתר אינטגרציה של נגיף הפטיטיס B ושיבוט מולקולרי של אונקופרוטאין PML-RAR האחראי על לוקמיה פרומיאלוציטית חריפה.
כשהתמקדה במומים התאיים המאפיינים סוג זה של לוקמיה, גילתה ד"ר דג'ן-אסמט את מעורבותו של אברון תא לא מוכר – הגוף הגרעיני PML – בלוקמיה פרומיאלוציטית חריפה. בנוסף, היא הבהירה את המנגנונים אשר עומדים בבסיס היעילות הגבוהה של הטיפול בלוקמיה פרומילוציטית חריפה על ידי חומצה רטינואית וארסן, אשר מוביל להחלמה ביותר מ־95% מהחולים.
יחד, מחקריה הובילו לזיהוי המנגנונים הגנטיים והתאיים האחראים על לוקמיה אנושית, ולהבנת היעילות הייחודית של טיפול אנטי-גידולי זה, הממוקד במום הגנטי. עבודתה שואפת להבהיר את תפקיד השינוי שלאחר התרגום על ידי חלבון SUMO בשליטה האפיגנטית בביטוי גנים.
מניפולציה של נתונים ניסיוניים התומכים במאמרי מחקר אשר פורסמו על ידי צוותה של ד"ר דג'ן-אסמט דווחה במספר מקרים.
קרלו אלפרדו פיאטי
קרלו אלפרדו פיאטי (באיטלקית: Carlo Alfredo Piatti; 8 בינואר 1822, ברגמו – 18 ביולי 1901, מוצו) היה צ'לן, מורה למוזיקה ומלחין איטלקי.
ביוגרפיה.
קרלו אלפרדו פיאטי הוא בנו של הכנר אנטוניו פיאטי (שנולד בשנת 1801 אף הוא בברגמו ושהוביל את התזמורת בעיר). אלפרדו פיאטי התחיל ללמוד לנגן בכינור לפני שעבר ללמוד נגינה על צ'לו. כצ'לן הוא למד אצל דודו, גטאנו זאנטי שהיה צ'לן. לאחר שנתיים של לימודים הצטרף לתזמורת בתיאטרון, שם ניגן במשך שלושה חודשים. לאחר מותו של דודו, הוא הפך לתלמיד בקונסרבטוריון של מילאנו בפיקודו של וינצ'נצו מריגי. את הופעת הבכורה שלו בקונצרט הוא ערך בגיל 15 והחל לסייר בערים בגיל 16. איש לא פקפק במיומנותו של הווירטואוז הצעיר בכלי, אך הוא לא משך קהל רב. כתוצאה מכך, כשפיאטי חלה הוא נאלץ למכור את הצ'לו שלו לכיסוי העלויות הרפואיות. פרנץ ליסט הזמין אותו להופיע באחד הרסיטלים שלו. הוא היה המום מהנגינה של פיאטי. פיאטי המשיך להיות אחד הצ'לנים המפורסמים ביותר בימיו, שאהוב על היצירות שהלחין וביצוען בעצמו.
משנת 1838 הוא יצא למסע הופעות ברחבי אירופה, וניגן בהצלחה יוצאת דופן בכל הערים החשובות ביבשת. בשנת 1844 הופיע בפני הציבור בלונדון בקונצרט פילהרמוני.
בשנת 1852 הוא הציג לראשונה סונטה לצ'לו ופסנתר, אופ. 32, מאת ויליאם סטרנדייל בנט . לאחר שקיבל את כתב היד המקורי של היצירה בבוקר, הוא בחן אותה ברכבת ואז ניגן אותה בקונצרט באותו ערב בעל פה.
בשנים 1859–1897 הוא היה בתפקיד הצ'לו הראשון בקונצרטים קאמריים מפורסמים. הוא ניגן בסטרדיוואריוס שכיום נקרא על שמו ונמצא בבעלות הצ'לן המקסיקני קרלוס פריטו .
תלמידיו היו רבים, וכללו את רוברט האוסמן.
קרלו אלפרדו פיאטי נפטר באיטליה, כ-4–6 קילומטרים ממקום הולדתו.
פסל של פלג גופו העליון של פיאטי שעשוי משיש, נמצא באוסף האקדמיה המלכותית למוזיקה, שניתן על ידי בתו בשנת 1909.
ימת החול כאלאנשיו
ימת החול כאלאנשיו (בערבית: سرير كالانشيي الرملي الكبير كلنسيو; תעתיק: סריר כּאלאנשיי א-רמלי אל־כּבּיר) היא ימת חול (עֶרג) במדבר לוב, במחוז כופרה בקירנאייקה, מזרח לוב, ששטחהּ כ-62,000 קמ"ר. ימת החול משתרעת בין נווה המדבר ג'אגבוב (الچاجبوب, الجغبوب) וג'אלו בצפון ועד אל-כופרה בדרום ואורכה מגיעה ל-500 קילומטר.
ימת החול כאלאנשיו מקבילה לימת החול הגדולה וצמודה אליה בקצותיה הצפוניים. הדיונות שבה מתנשאות לגבהים עד 110 מטר. רכסי הדיונות, שהרוח יוצרת, נמשכים בכיוון מצפון-לדרום (בקירוב) בדרום הימה, ואינם סדירים בצפונה.
במלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה נעדר מטוס הB24 ליבריטור Lady Be Good בימת החול. השברים התגלו כמאתיים קילומטרים מצפון לכופרה, 15 שנה לאחר הדיווח על ההיעדרות באפריל 1943. הצוות צנח כשהתברר שהדלק אזל ומתוך הבנה שהמטוס נמצא מעל הים. אחרי הנחיתה במדבר חשו במשבי רוח מכיוון צפון-מערב ולכן סברו שהם נמצאים בקרבת הים התיכון ונעו נגד הרוח בתקווה להגיע לאזור בטוח. אולם הם נמצאו במרחק של 640 ק"מ מהים וגוועו מהתייבשות לאחר מסע של 130 ק"מ באזור כה צחיח שגם בדואים אינם נכנסים אליו.
קראון סידני
קראון סידני (באנגלית: Crown Sydney), מכונה גם וואן ברנגרו (One Barangaroo), הוא גורד שחקים בברנגרו, סידני, אוסטרליה. הוא נבנה על ידי קראון ריזורטס וכולל בעיקר מלון, דירות מגורים וקזינו. הוא תוכנן על ידי WilkinsonEyre, גובהו 271.3 מטרים ובו 75 קומות, מה שהופך אותו לבניין הגבוה ביותר בסידני ולבניין הרביעי בגובהו באוסטרליה. הבנייה החלה באוקטובר 2016, והושלמה בדצמבר 2020.
ים ההברידים
ים ההברידים (באנגלית: Sea of the Hebrides) הוא ים המצוי מול חופה הצפון מערבי של סקוטלנד ומחובר לצפון האוקיינוס האטלנטי. הוא מפריד בין בין האיים ההברידיים החיצוניים לאיים ההברידיים הפנימיים, שהגדול מביניהם הוא סקאי. בצפון ים ההברידים נמצא מצר הים מינץ' .
ים ההברידים הוא חלק מהימים הסמוכים לחופה המערבי של סקוטלנד על פי הגדרת ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי, ומבחינת זכויות הדיג הוא נכלל בקבוצת "הימים המערביים של סקוטלנד".
ב-30 באוגוסט 2019 החלה ממשלת סקוטלנד לדון בהצעה להכריז על שמורה ימית מוגנת בים ההברידים. בדצמבר 2020 הוחלט להכריז על שטח של 10,039 קמ"ר כשמורה ימית, בעיקר במטרה להגן על אוכלוסיית כרישי הענק והלווייתן הגוץ מפני סכנת הכחדה.
ג'מה רדמונד
ג'מה ג'יין רדמונד (באנגלית: Jemma Jayne Redmond; 16 במרץ 1978 – 16 באוגוסט 2016) הייתה ביולוגית אירית. עסקה בפיתוח מדפסות תלת-ממדיות ביולוגיות להדפסת רקמות.
רדמונד הקימה בשותפות עם סטפן גריי את הסטארט-אפ "Ourobotics" ושימשה כמנכ"לית החברה עד למותה, באוגוסט 2016.
ביוגרפיה.
ג'מה רדמונד נולדה בטלאט, בדרום דבלין, אירלנד, לאביה, כריסטי, פועל בניין, ולאמה, לוריין, עובדת משרד. היו לה שני אחים, בריאן ופיליפ.
מגיל צעיר, התעניינה רדמונד בבניית ויצירת דברים, כמו גם ללמוד ולהבין כיצד הם עובדים. היא אמרה על עצמה:
בשנת 2002 רדמונד סיימה תואר ראשון בפיזיקה שימושית באוניברסיטת רוברט גורדון (Robert Gordon University) באברדין שבסקוטלנד, ובשנת 2012 השלימה את התואר השני במדעים ביו ננומטרים (Nano-bio-science) ב-University College Dublin. במסגרת עבודת המאסטר שלה היא הדפיסה עצמות של אצבעות אדם, תוך שימוש בתאי גזע (Stem Cells) של עכברים.
רדמונד נולדה כבעלת סימנים זכריים ונקביים כאחד (אינטרסקס) וכתוצאה מכך הייתה עקרה. עובדה זו העסיקה את רדמונד רבות והיא כתבה רבות על רצונה להדפיס רחם מתפקד ברשתות החברתיות. שאיפה זו הייתה סיבה מרכזית לעבודתה בתחום ההדפסה הביולוגית.
בשנת 2008 הקימה רדמונד את החברה הראשונה שלה – "Avende", שפיתחה מכונות אוטומטיות למכירת מזון (Vending Machines).
בשנת 2012 רדמונד החלה להתנסות בהדפסה ביולוגית באופן חובבני. המטבח הביתי שלה שימש כמעבדת מחקר בו היא עבדה על מדפסות תלת-ממדיות קיימות. היא שינתה ושיפרה את חלקיהן, והשתמשה בכיריים של המטבח בתור אינקובטרים למדפסות. כעבור שלושה חודשים בלבד הרכיבה רדמונד את המדפסת הביולוגית הראשונה שלה, אותה כינתה "Revolution". הפרויקט הראשון שהדפיסה באמצעות אותה מדפסת ביולוגית היה אצבע אמצעית (אמה), כתגובה לאנשים שפיקפקו בה וביכולתה וטענו שהדפסת איברים מורכבים היא בלתי אפשרית. בהמשך שיפרה רדמונד ושכללה את המדפסת, כמו גם פיתחה מדפסות נוספות, ויצרה את המדפסת הביולוגית הראשונה שיכולה להשתמש ב-10 חומרים שונים במקביל. פיתוח זה מאפשר הדפסת רקמות מורכבות, כמו כלי דם בתוך איברים.
רדמונד הייתה הראשונה לפתח מדפסת ביולוגית תלת-ממדית, שמאפשרת לשמר את התאים (ה"דיו הביולוגי") בחיים, במהלך ההדפסה. על פיתוחה פורץ הדרך ביצירת מדפסות מורכבות אלו הגישה רדמונד בקשות לרישום חמישה פטנטים. רדמונד בנתה את המדפסות הביולוגיות מחומרים זולים, ותכנתה אותן בשיטת קוד פתוח (open source). כך הצליחה להוזיל את מחיר המדפסת מ-€175,000 ל-€12,500 ולהפוך אותה לזמינה ונגישה לקהל רחב יותר. העלות הזולה אף תרמה להפצת השימוש במדפסות אלו במעבדות מחקר.
בינואר 2015 הקימה רדמונד בשותפות עם סטפן גריי, דוקטור להנדסה ביולוגית, חברת סטארט-אפ בשם "Ourobotics", שפיתחה מדפסות תלת-ממדיות להדפסת רקמות ואיברים ושאפה להפוך אותן זולות ונגישות. רדמונד כהנה כמנכ"לית החברה עד למותה. כעבור שנה בלבד, בינואר 2016, זכתה רדמונד עם חברת הסטארט-אפ שלה במקום הראשון בתחרות ה-SVOD (Silicon Valley Open Doors) האירופאית שנערכה באותה שנה באירלנד.
רדמונד נפטרה באופן פתאומי בגיל 38.
חלק מהמדפסות שפיתחה רדמונד ממשיכות לשמש במחקרים רפואיים באוניברסיטאות ברחבי בריטניה.
פסי גירש
פֶּסי גִירְש (Pesi Girsch; נולדה ב-13 ביולי 1954) היא צלמת ישראלית.
ביוגרפיה.
פסי גירש נולדה ב-1954 במינכן שבגרמניה, בת להורים ניצולי השואה. ביולי 1968 עלתה לישראל עם אמה וארבעת אחיה, והחלה ללמוד בגימנסיה העברית "הרצליה". מאחר שגילתה כישרון אמנותי מגיל צעיר, עודדה אותה אמה ללמוד פיסול אצל רודי להמן. מאוחר יותר למדה רישום אצל יוסף שוורצמן.