במהלך מלחמת המפרץ (1991) ניהל הצבא האמריקאי את העיתונאים שנלוו אליו והנהיג את שיטת ה"פול", קבוצה קטנה של כתבים מערביים אמינים, שעברו תחקיר ביטחוני, הנלווית לכוחות בכל יום וחולקת את החומרים עם שאר הכתבים, שיטה זו נוסתה על ידי הצבא האמריקאי קודם לכן בקנה מידה קטן בעת הפלישה האמריקאית לגרנדה. הגנרל נורמן שוורצקופף שניהל את המבצע, ניצב מדי ערב בפני העיתונאים ותדרך אותם במהלך הקרבות. כך שלט הצבא באופן מדויק במידע, במינון ובמסרים שהועברו אל הצופה האמריקאי (והמערבי בכלל). במלחמת המפרץ השנייה (2003) יישם צבא ארצות הברית גישה תקשורתית לפיה משולבים הכתבים באופן אורגני (embedded) בתוך יחידות הצבא וחולקים עמן הווי הלחימה בשטח.
בישראל.
מלחמת העצמאות סוקרה על ידי כתבים זרים, חלקם הגיעו לאזור מאירופה, לאחר שסיקרו את מלחמת העולם השנייה ואת אימי השואה וגילו לפיכך אמפתיה לצד הישראלי. צלם השבועון לייף ג'ון פיליפס, למשל, התלווה לכוחות הלגיון הערבי וסיקר את פינוי הרובע היהודי במלחמת העצמאות, תוך מבט אוהד לצד הישראלי.
בעת מלחמת ששת הימים התלוו אל הכוחות הלוחמים בשטח כתבים רבים, במיוחד זכור דיווחו של כתב קול ישראל רפאל אמיר שהתלווה למרדכי גור ולחטיבת הצנחנים בעת שחרור הכותל המערבי והעביר תוך התרגשות גדולה את דבריו של גור: "הר הבית בידינו" ואת תקיעת השופר על ידי הרב גורן וסיכם:
במלחמת יום כיפור התלוו לכוחות הלוחמים עיתונאים רבים ששידרו בשידור חי ברדיו ובטלוויזיה, ברוח פתיחות, בדומה לזו שהפגין הצבא האמריקאי בווייטנאם בתקופה המקבילה. בעת המלחמה נפוצה התופעה שכונתה "כתבי חצר", כתבים שהתלוו למפקד צבאי ותיארו את פעולותיו תוך האדרת שמו, בתמורה לגישה לחומרים ייחודיים. הידוע בכתבי החצר היה אורי דן שהתלווה לחפ"ק אריאל שרון.
במלחמת לבנון הראשונה, הכתב רון בן ישי שהיה עד לסימנים המעידים על כוונות הפלנגות היה בקשר עם עמוס ירון ואריאל שרון ומנע בכך את המשך טבח סברה ושתילה. בעת האינתיפאדה הראשונה נפוצו טענות ישראליות שעצם הימצאותם של כתבים וצלמים בשטח מלבה את המהומות, במקביל ולאחר מכן נותחה סוגיית הקשרים בין הצבא לתקשורת. מיקום המצלמות רק מצידו הפלסטיני של הסכסוך, למשל, הציג בעולם תמונה של חיילים ישראליים המכוונים את נשקם אל הצופה בבית. גם במהלך האינתיפאדה השנייה היה לכתבים בשטח תפקיד מכריע למשל בפרשת מוחמד א-דורה, ילד פלסטיני שמותו תועד בזמן אמת על ידי מצלמות טלוויזיה וגרם לתהודה ציבורית בישראל ובעולם.
כתבים צבאיים ישראלים יצאו החל מסוף שנות השמונים לסקר מוקדי סכסוך ומלחמה ברחבי העולם, בולטים במגמה זו רון בן ישי ואיתי אנגל. צדוק יחזקאלי נפצע קשה בעת שסיקר את המלחמה בדרום אוסטיה ב-2008.
אדוארד שטוירמן
אדוארד שטוֹיֶרמן (בגרמנית: Eduard Steuermann 18 ביוני 1892 - 11 בנובמבר 1964) היה פסנתרן ומלחין יהודי אוסטרי. אחיהם של השחקנית זאלקה פירטל והכדורגלן זיגמונט שטוירמן.
חייו.
שטוירמן נולד בסמביר שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה) ולמד נגינה בפסנתר אצל וילם קורץ בקונסרבטוריון של לבוב ואצל פרוצ'ו בוזוני בברלין. הוא למד הלחנה אצל אנגלברט הומפרדינק וארנולד שנברג, שאת תפקיד הפסנתר ביצירתו "פיירו הסהרורי" (Pierrot Lunaire) ניגן בביצוע הראשון של היצירה; שטוירמן ניגן גם את הקונצ'רטו לפסנתר של שנברג בביצוע הבכורה. קשריו עם שנברג נמשכו כפסנתרן באגודה לביצועי מוזיקה פרטיים של המלחין בווינה, ועיבד לשלישיית פסנתר את הפואמה הסימפונית לשישיית כלי מיתר "ליל הוד" של שנברג. נוסף לכך, ביצע את שידור הבכורה ברדיו של "אודה לנפוליאון בונאפרטה" עם הפילהרמונית של ניו יורק, בניצוח ארתור רודז'ינסקי ב-26 בנובמבר 1944. ב-1952 קיבל את מדליית שנברג מן האגודה הבינלאומית למוזיקה בת-זמננו. שטוירמן לימד בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטדט.
בארצות הברית, לשם היגר בשנת 1938, נודע בשנות ה-50 ברסיטלים שלו מיצירות בטהובן. הוא לימד בהצלחה רבה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק בשנים 1952 עד 1964. בין תלמידיו הבולטים לפסנתר אלפרד ברנדל, ג'ייקוב גימפל, מורה לימפאני, אברהם שטרנקלר וראסל שרמן.
שטוירמן נשא לאישה את קלרה סילברס, פסנתרנית וספרנית מוזיקה ידועת-שם, בשנת 1949.
נפטר בניו יורק ב-1964, בגיל 72.
בשנת 1989 פרסמה הוצאת אוניברסיטת נברסקה אוסף של כתבי שטוירמן תחת הכותרת "עובר-אורח לא לגמרי תמים: כתביו מאת אדוארד שטוירמן". בעריכת הספר השתתפו קלרה שטוירמן, דייוויד ה. פורטר וגינתר שילר.
סירוק לופטון
סירוק לופטון (באנגלית: Cirroc Lofton) הוא שחקן אמריקאי, שהחל את קריירת המשחק שלו בגיל 9, עם תפקידים קטנים רבים. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כג'ייק סיסקו, מסדרת הטלוויזיה המצליחה " בשנים 1993–1999 - תפקידו הטלוויזיוני הראשי הראשון.
ללופטון היה תפקיד קבוע, כשחקן הכדורסל המקצועי קרטיס ת'ורפ, בסדרת הדרמה "The Hoop Life"" של רשת "שואוטיים", וכן תפקיד אורח קבוע, בסדרה "Soul Food" באותה הרשת, כסטודנט למשפטים אנתוני קרטר.
על פי דיווחים בכלי תקשורת שונים, ביוני 2005 סיים לופטון הפקתו של אלבום היפ הופ, שהיה מתוכנן לצאת להפצה בחנויות בספטמבר 2005. עם זאת, נכון לשנת 2012 - האלבום טרם יצא.
לופטון הופיע כדמות בשם "טומי ויאר" בפרק "Darkroom" של סדרת הטלוויזיה של רשת "CBS" האמריקאית "", ששודר ב-13 בנובמבר 2006.
לופטון הוא אחיינו של שחקן הבייסבול קני לופטון.
ילדי גן העדן
ילדי גן העדן (בצרפתית: Les Enfants du Paradis) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1945 מאת הבמאי מרסל קרנה לפי מחזה מאת ז'אק פרוור. הסרט הופק בעת כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה ועלה לאקרנים מיד עם שחרורה.
הסרט מספר על אהבה בלתי ממומשת של פנטומימאי לקורטיזנה (שמגלמת השחקנית ארלטי) בפריז של שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19, שמאוהבים בה גם פושע, אריסטוקרט ושחקן. בעגת התיאטרון הצרפתית, היציע העליון ובו המקומות הזולים ביותר נקרא "גן העדן", ובו ישבו בני המעמד הפשוט שלא הסתירו את דעתם על השחקנים, לפיכך השם "ילדי גן העדן" מרמז הן לשחקנים והן לקהל האנשים הפשוטים ממעמד הפועלים היושבים ביציע העליון. הסרט מתייחס לשניות זו.
במשאל שנערך בקרב מבקרי קולנוע צרפתים נבחר כסרט הטוב ביותר בכל הזמנים. בישראל נבחר לאחד משלושת הסרטים הצרפתיים האהובים ביותר בכל הזמנים, במשאל בקרב המבקרים יהודה סתיו, אורי קליין, אמיר קמינר ויעל שוב. עם זאת, היו שטענו כי בסרט טמונים מסרים אנטישמיים סמויים
ערטניתיים
ערטניתיים (Berberidaceae) - משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הנוריתאים. משפחה זו נקראת בעברית על שם הסוג ערטנית, ובאנגלית על שם הסוג ברברית, שהוא הסוג הגדול במשפחה. משפחה זו כוללת כ-15 סוגים. שלושה מהם מיוצגים בצמחיית ארץ ישראל, עם מין אחד כל אחד.
זוהי משפחה הכוללת בעיקר שיחים הגדלים באזורים הממוזגים בחצי הכדור הצפוני. המשפחה כוללת כ-600 מינים, רובם, כ-470, כלולים בסוג ברברית, שהוא הגדול במשפחה. תכונה מורפולוגית יוצאת דופן בקרב צמחי המשפחה היא הצגת גוונים שונים על גבי העלים. זוהי תכונה טבעית ההופכת את הצמחים לאטרקטיביים כצמחי נוי.
תיאור מורפולוגי.
משפחה זו כוללת צמחים מצורות החיים עצים, שיחים ועשבוניים רב-שנתיים. לעלים אין תכונות אחידות, והם פשוטים או מורכבים, לעיתים קרובות מנוצים פעם אחת או יותר.
הפרחים דו מיניים, ובעלי סימטריה רדיאלית. מספר עלי הכותרת 6-9. בפרחי כל המשפחה קיימים צופנים. מספר האבקנים 6. השחלה עילית, לרוב בעלת מגורה אחת. הפרי הוא מטיפוס הלקט או ענבה, ומכיל אחד עד 50 זרעים.
ערטניתיים בצמחיית ארץ ישראל.
משפחה זו מיוצגת בצמחיית ארץ ישראל על ידי שלושה מינים השייכים לשלושה סוגים שונים. המינים ערטנית השדות וכרבולתן השדות הם עשבים רב-שנתיים הגדלים בשדות ושוליהם ופריחתם צהובה; המין ברברית הלבנון הוא שיח קוצני נשיר הגדל במרומי החרמון, והוא נדיר ביותר בחרמון הישראלי.
חשיבות המשפחה לאדם.
חשיבות משפחה זו לאדם היא משנית. מספר מינים מהסוג ברברית הם בעלי פרי אכיל, המלוקט לשם כך. כמו כן, מינים רבים מסוג זה משמשים כצמחי נוי, בעיקר משום יופי עלוותם הצבעונית. לכך גם משמש המין ננדינה תרבותית.
מינים רבים אחרים משמשים כצמחי מרפא. מינים אחרים, כדוגמת ערטנית השדות, מהווים לעיתים עשבים שוטים.
ג'ון גארדנר וילקינסון
סר ג'ון גרדנר וילקינסון (באנגלית: Sir John Gardner Wilkinson; 5 באוקטובר 1797 – 29 באוקטובר 1875) היה סופר אנגלי ומחלוצי האגיפטולוגים של המאה ה-19. מכונה "אבי האגיפטולוגים הבריטיים".
ילדות וחינוך.
וילקינסון נולד בליטל מיסנדן (Little Missenden), בקינגהמשייר. אביו היה הכומר ג'ון ווילקינסון, איש דת מווסטמורלנד, חובב עתיקות. הוריו נפטרו כשהיה צעיר והוא קיבל ירושה צנועה. האפוטרופוס שלו שלח אותו לבית הספר הארו בשנת 1813, ומאוחר יותר הלך לאקסטר קולג' באוניברסיטת אוקספורד ב-1816. בסופו של דבר וילקינסון לא סיים את לימודיו, ובסובלו מבריאות לקויה, החליט לנסוע לאיטליה. שם פגש בשנת 1819 את חובב העתיקות, סר ויליאם גל והחליט ללמוד אגיפטולוגיה.
השהות ראשונה במצרים.
וילקינסון הגיע לראשונה למצרים באוקטובר 1821 כאיש צעיר בן 24, ונשאר שם במשך 12 שנים ברציפות. במהלך שהותו, וילקינסון ביקר כמעט בכל אתר מצרי קדום ידוע, והעתיק במיומנות כתובות וציורים בתוספת שפע הערות.
שיבה לאנגליה.