עיקר חשיבותו ויתרונו של תפקיד המכנסיים באופרה הוא בעצם קול השירה הנשי-הנערי, לשימושיו השונים אשר כבר פורטו לעיל. אך בו-בעת, לתפקיד המכנסיים סגולות נוספות שבמראה גרידא — חן, רוך, עדנה או שובבות תמה ובלתי-מזיקה — והן אשר באות לידי ביטוי באומנויות הבמה המדוברות.
באומנויות הבמה ובקולנוע.
ככל הנראה, המקרה ההיסטורי החשוב ביותר הוא הקומדיה הפוליטית "נישואי פיגארו" (Le mariage di Figaro) שנכתבה בידי פייר בומרשה בשנת 1778 והוצגה לראשונה בשנת 1784. מחזה זה, השני בטרילוגיית "פיגארו" של בומרשה, הוא אשר עובד שנתיים לאחר מכן בידי לורנצו דה פונטה לליברית האופרה נישואי פיגארו שהלחין מוצרט. את דמותו של נער-החצר כרובין קבע כבר בומרשה כתפקיד מכנסיים:
באופן דומה כתב אדמון רוסטאן את התפקיד הראשי של המחזה "העיט הקטן" (L'Aiglon, 1900) אודות נפוליאון השני עבור השחקנית הצרפתייה שרה ברנאר. לאחר הצלחתו של המחזה בתיאטרון פריז, הועלתה עוד באותה השנה הפקה אנגלית בניו-יורק כשבתפקיד הראשי השחקנית האמריקנית מוד אדמס. כשעובד המחזה בשנת 1937 לאופרה מאת ארתור הונגר וז'אק איבר, שמר התפקיד על אופיו כתפקיד מכנסיים.
מקרה מפורסם נוסף הוא דמותו של פיטר פן, הילד שאין בדעתו להתבגר, גיבור המחזה משנת 1904 מאת ג'יימס מתיו ברי. בהפקה המקורית שיחקה השחקנית האנגלייה נינה בוסיקו (1867–1950) בתפקיד הראשי, ובעקבותיה המשיכו נשים צעירות לשחק בתפקיד זה, בתיאטרון ובקולנוע.
במסורת הפנטומימה האנגלית רווח שאחת הדמויות הראשיות תגולם כתפקיד-מכנסיים תחת הכינוי "נער ראשי" (Principal Boy). מסורת זאת התבססה בשנות השמונים של המאה התשע-עשרה בעקבות הגבלות חוקיות שהוטלו על משחק ילדים בתיאטרון, וכן כאמצעי השיווקי שאפשר להציג אישה בתחילת המאה העשרים ורגליה החשופות רק בטייץ. למרות הנטייה לריאליזם מסוף שנות השלושים, הסרת המגבלות החוקיות ופריקת עול כללי הצניעות, מסורת זאת עודנה שרירה וקיימת כיום.
לפחות פעמיים לוהק התפקיד הראשי בהמלט בידי אישה. ראשונה כתפקיד מכנסיים על ידי שרה ברנאר בעיבוד הבמה הצרפתי (1899) מאת אז'ן מורן ומרסל שווב. שנייה על ידי השחקנית הדנית אסטה נילסן (1881–1972) בסרט הגרמני האילם משנת 1921 בבימוים של סוונד גאדה והיינץ שאל, והפעם כדמות נשית המאמצת לעצמה זהות גברית.
בעיבוד הקולנועי האמריקני משנת 1921 לרומן הילדים "לורד פונטלרוי הקטן" גילמה השחקנית הקנדית מרי פיקפורד את התפקיד הראשי.
בסדרת הילדים "רגע עם דודלי" (1976-1981) של הטלוויזיה החינוכית הישראלית גילמה השחקנית ציפי מור את תפקידו של "רגע", בובה שהפכה לילד.
באומנויות שאינן חזותיות.
בהוראה רחבה יותר של המושג, נעשה שימוש בתפקיד מכנסיים גם ביצירות מוזיקליות שאינן דרמטיות. דבר זה נכון בראש וראשונה לגבי האורטוריות התנ"כיות של הנדל, אשר כוללות לא פעם דמויות גבריות אשר נכתבו מלכתחילה עבור זמרות. על אלה אפשר למנות את תפקיד המלך שלמה (אלט, "שלמה"), מיכה (קונטרה אלט, "שמשון") ועתניאל (אלט, "יהושע").
שימוש זה האחרון דומה במהותו לדיבוב הנרחב שנעשה כיום בידי נשים בסרטי אנימציה עבור דמויות ילדים.
דמויות נשיות המתחפשות לגברים.
בדומה לפורציה המתחפשת לגבר בקומדיה "הסוחר מוונציה" כדי לנאום במשפט נגד שיילוק, גם בהיסטוריה האופראית ישנן דמויות נשיות המתחפשות לגברים מסיבות עלילתיות שונות. יש להדגיש כי דמות שכזאת איננה בגדר "תפקיד מכנסיים". להלן מספר דוגמאות ידועות:
גשר מים
גשר מים (באנגלית: Water Bridge) הוא גשר שעליו בנויה תעלת מים פתוחה, המיועדת לשימושם של כלי שיט. הוא מיועד למעבר התעלה על פני עמקים, נהרות ודרכים.
הגם שאמות מים שימשו למעבר כלי שיט כבר בתקופה הרומית, הרי שגשרי מים החלו לשמש בעיקר למן המאה ה-17 – במיוחד באירופה - כאשר החלה להתפתח מערכת התעלות המודרנית כאמצעי תחבורה.
גשר מים דומה בצורתו לאמת מים (ומכאן אחד משמותיו באנגלית – Navigable Aqueduct), אך מידותיו לרוב גדולות ממנה, על מנת שיוכל לשאת על גבו תעלה רחבה ועמוקה דיה לשימוש כלי שיט. כיוון שבעבר נגררו כלי שיט לאורך תעלות על ידי בהמות משא, נבנו בצד חלק מהתעלות שעל גשרי מים ובמקביל להן שבילים שיועדו עבור הבהמות. על פני חלק מגשרי המים נבנו גם שבילים עבור הולכי רגל.
גשרי המים המוקדמים נבנו מאבן או לבנים, אך ככאלה הם לא היו יכולים לתמוך במשקל רב. רק ב-1796 נבנה גשר המים הראשון מברזל יצוק על פני תעלת דרבי שבאנגליה, באורך של 13 מטרים. תשע שנים לאחר מכן נחנכה אמת פונטקיסילטה בוויילס, הבנויה מתכת, באורך של 307 מטרים.
אקוודוקט בריאר (Briare) שבצרפת, בן 662 מטרים, אשר החל לפעול בשנת 1896, היה גשר המים הארוך בעולם עד לשנת 2003. אז נטל ממנו את התואר גשר המים של מגדבורג שבגרמניה, בעל אורך של 918 מטרים.
גלאסיס יונייטד
גלאסיס יונייטד הוא מועדון כדורגל, המשחק בליגת העל בגיברלטר. המועדון זכה ב-17 אליפויות וב-5 גביעים.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1965. בעונתו הראשונה זכה באליפות הראשונה וזכה ב 8 אליפויות רצופות ב 8 העונות הבאות משנת 1967 ועד שנת 1974. בשנת 1975 זכה בפעם הראשונה בגביע של גיברלטר. בשנת 1976 זכה שוב באליפות. בשנים 1981, 1982 זכה באליפות ובגביע בכל שנה. בשנים 1983, 1985, 1989 זכה באליפות גיברלטר. בשנת 1997 זכה באליפות ובגביע. בשנת 1998 זכה בגביע ובשנת 2000 זכה באליפות.
בעונת 2013/2014 נערך בגיברלטר לראשונה טורניר גביע הליגה. המועדון השתתף בשלב הבתים וסיים את הבית במקום השלישי מתוך 4 קבוצות ולא עלה לשלב חצי הגמר. בעונת 2014/2015 השתתף בשלב הבתים וסיים את הבית במקום האחרון ולא עלה לשלב חצי הגמר.
דוראדו
צ'פלין
צ'פלין (Chaplin) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו כומר.
Lotus (אלבום של כריסטינה אגילרה)
Lotus (בעברית: לוטוס) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת האמריקאית כריסטינה אגילרה, אשר יצא לאור ב-9 בנובמבר 2012 דרך חברת התקליטים RCA. מהאלבום יצאו לאור שני סינגלים: הראשון, "Your Body", מוקם ברוב במצעדים ברוב הארצות בעולם מעל המקום ה-40; והסינגל השני והאחרון, "Just a Fool" בליווי בלייק שלטון, הגיע אל המקום ה-71 במצעד הבילבורד הוט 100 והצלחתו המסחרית הייתה זעומה.
האלבום משלב סגנונות פופ עם אלמנטים של דאנס-פופ, שירי רוק קצביים ובלדות לפסנתר. אגילרה תיארה את האלבום כ"לידה מחדש" בשבילה. על פי אגילרה, בתהליך יצירת האלבום היא שאבה השראה מאירועים שונים בחייה - מהכישלון המסחרי של אלבום האולפן השישי שלה, Bionic, מהשתתפותה כשופטת בתוכנית הריאליטי "The Voice", ומגירושיה מבעלה לשעבר, ג'ורדן בראטמן.
עם יציאתו קיבל "Lotus" ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה, אשר רובן היו אמביוולנטיות כלפי מילות השירים ומצאו את המוזיקה שלו קונבנציונלית ומיינסטרימית. הוא הגיע למקום השביעי ברשימת בילבורד 200, עם מכירות של 73,408 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון ליציאתו - כמות קטנה יחסית אשר סימנה את Lotus כנקודת השפל בקריירה של אגילרה.
רקע.
לאחר יציאת אלבום האולפן השישי של אגילרה; Bionic, שנכשל מבחינה מסחרית, והגירושים שלה מבעלה לשעבר ג'ורדן בראטמן, הופיעה אגילרה בתפקיד הבכורה שלה בסרט הקולנוע "בורלסק", והקליטה את הפסקול הנלווה אליו. לאחר מכן הצטרפה הזמרת אל צוות השופטים בתוכנית הכישרונות "The Voice" ושיתפה פעולה עם הלהקה מארון 5 בלהיט "Moves Like Jagger" אשר שהה כארבעה שבועות בראש מצעד הבילבורד הוט 100. לאחר אירועים אלה, הכריזה אגילרה כי היא מעוניינת להקליט את אלבומה השביעי, באומרה כי היא רוצה להקליט שירים איכותיים ואישיים. אגילרה אמרה כי האלבום יהיה "השיא של כל מה שחוויתי עד לנקודה זו... זה הכל סוג של לידה מחודשת בשבילי". היא המשיכה והוסיפה כי האלבום יהיה על "ביטוי עצמי וחופש" עקב המאבקים האישיים שאותם היא נאלצה לעבור בשנים האחרונות.
בתוכנית האירוח האמריקנית: "The Tonight Show", אמרה הזמרת כי הקלטת האלבום נמשכה לאורך זמן, מפני ש"אני לא אוהבת פשוט לקבל שירים ממפיקים. אני אוהבת שהם באים ממקומות אישיים יותר... אני מאוד מתרגשת. זה כיף, מרגש, מופנם, זה הולך להיות נהדר". בריאיון למגזין המוזיקה רולינג סטון, אמרה אגילרה כי האלבום היה "בעל המון שכבות ומאוד עמוק" וכי היא רצתה לשתף את כולם בצדדים השונים שלה שהופכים אותה למי שהיא.
אגילרה הכריזה כי האלבום ייקרא "Lotus" דרך חשבון הטוויטר שלה ב-12 בספטמבר 2012. היא חשפה את עטיפת האלבום ב-5 באוקטובר 2012 וקיבלה עליה ביקורות חיוביות מצד מבקרים רבים אשר החמיאו על דמותה של אגילרה בה. רבים גם השוו אותה אל עטיפת אלבומה הרביעי של הזמרת, Stripped. האלבום דלף לאינטרנט ב-5 בנובמבר ויצא רשמית ב-9 בנובמבר 2012 דרך חברת התקליטים RCA.
תוכן ולחנים.
"Lotus" משלב סגנונות פופ עם אלמנטים של דאנס-פופ, שירי רוק קצביים ובלדות לפסנתר. השיר הפותח את האלבום נקרא "Lotus Intro", אשר הושפע מתשוקתה של אגילרה למוזיקת צ'יל אאוט אלקטרונית. השיר בעל טון "מהפנט וחשוך" והוא מתאר לדברי אגילרה את לידתה המחודשת, בדומה למחזור החיים של צמח הלוטוס. הדמו המקורי לשיר כלל סימפול לשיר "Midnight City" של להקת M83, אך הדבר לא אושר מבחינת זכויות יוצרים, ולבסוף הסימפול לא נכלל בגרסה הסופית של השיר. "Army of Me" הוא שיר דאנס-פופ מהול בסגנון הרוק פופ; אגילרה תיארה אותו כגרסה מחודשת ללהיטה "Fighter" משנת 2003, כינתה אותו "Fighter 2.0", וטענה כי הקליטה אותו עבור מעריציה החדשים והצעירים יותר, אשר עשויים שלא להכיר את המוזיקה הקודמת שלה.