על ניצחונו בקרבות סביב פריז והפלישה אליה, קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל וקיבל תואר רוזן. בשנת 1815 קיבל תואר נסיך.
בשנת 1818, לאור בעיות בריאות ביקש אישור לנסוע לגרמניה. נפטר בדרך ב-26 במאי 1818 ונטמן באחוזה משפחתית שנמצאת באסטוניה של היום.
דן בר&quot;ג
דן פנחס אלפרד בר"ג (13 בספטמבר 1935 - 20 בנובמבר 2009) היה ארכאולוג ישראלי ופרופסור במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה.
בר"ג נולד בלונדון בשנת 1935. הוריו, ד"ר גרשון וגרד בר"ג היו שניהם רופאים, שהיו בדרכם מברלין, שם עבדו ולמדו, לישראל. בארץ שניהם היו לפסיכואנלטיקאים בכירים. בנעוריו השתתף בחפירות ארכאולוגיות בתל חצור בפיקוחו של יגאל ידין. הוא שירת בצה"ל כקצין בחיל המודיעין. לאחר שחרורו בשנת 1956 החל ללמוד ארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. הוא השלים תואר דוקטורט בשנת 1970, בנושא כלי זכוכית בארץ ישראל, והחל ללמד באוניברסיטה. הוא הועלה לדרגת מרצה בכיר ב-1973 ולפרופסור חבר בשנת 1978. בשנת 1985 הוא התקבל כפרופסור מן המניין בחוג לארכאולוגיה, ובשנת 2003 יצא לגמלאות. בר"ג הלך לעולמו ב-20 בנובמבר 2009, בן 74 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
שורה של מחקרים שפרסם הקנו לו שם עולמי במחקר תעשיות הזכוכית העתיקה. כמו כן הוא עסק בחקר האמנות היהודית העתיקה ואף בנומיסמטיקה יהודית וארץ-ישראלית. הוא עמד בראש משלחת החפירות שחשפה את בית הכנסת בעין גדי, אשר שימש את הקהילה המקומית עד שלהי התקופה הביזנטית.
בר"ג היה נשיאה של החברה הנומיסמטית וערך את כתב העת של החברה "Israel Numismatic Journal". בשנת 2006 הוענק לו פרס קינדלר ע"ש אריה קינדלר, מטעם "החברה הנומיסמטית לישראל" שמעניק פרס שנתי על שם אחד ממייסדיו עבור תרומה ייחודית למחקר הנומיסמטיקה (מטבעות) והמטרולוגיה (מידות ומשקלות).
דני רבינוביץ
דני רבינוביץ (נולד ב-1954) הוא פרופסור בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בנושאים של איכות הסביבה, התחממות גלובלית, זהות לאומית וגלובליזציה. זוכה פרס פראט לשנת 2011.
ביוגרפיה.
דני רבינוביץ נולד בחיפה ב-1954, הוא למד בבית הספר הריאלי והיה חבר בתנועת הצופים בעיר. אביו היה לני רבינוביץ, שופט בבית המשפט המחוזי בחיפה, ואמו - מורה לפסנתר. את השירות הצבאי התחיל כחבר בגרעין נח"ל עם חבריו מהצופים ובהמשך שימש מדריך ידיעת הארץ. הוא שירת בפיקוד מרכז, וכך למד להכיר את הגדה המערבית, בקעת הירדן ומדבר יהודה. בתום שירותו הצטרף לצוות המדריכים של בית הספר שדה צוקי דוד שהפעילה החברה להגנת הטבע ליד מנזר סנטה קתרינה בדרום סיני.
בשנת 1979 יצא רבינוביץ לאוניברסיטת לונדון ועשה תואר ראשון במדעי הסביבה. אחר כך עשה את עבודת הדוקטורט שלו באנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטת קיימברידג'. לצורך עשייתה עבר עם אשתו ובתו בדצמבר 1987 להתגורר בנוף הגליל (נצרת עילית דאז) כדי לבצע בעיר עבודת שדה. נושא העבודה היה היחסים בין הרוב היהודי לבין ערביי ישראל.
משנת 1991 הוא מלמד במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולגיה באוניברסיטת תל אביב. שימש כנשיא האגודה האנתרופולוגית הישראלית. היה פעיל ברשימת עיר לכולנו בתל אביב. בין השנים 2000 ל-2004 כיהן כיו"ר הוועד המנהל של ארגון "גרינפיס הים התיכון" וכחבר במועצה הבינלאומית העליונה של הארגון, ומאז שנת 2005 הוא חבר בוועד המנהל של גרינפיס בבריטניה. בשנת 2013 מונה לראש בית הספר ע"ש פורטר ללימודי הסביבה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 יצא ספרו המשותף עם ח'אולה אבו בכר, "הדור הזקוף". הספר דן בדור השלישי של הערבים בישראל, כדור שלא חושש להילחם על זהותו הלאומית הפלסטינית, זאת בניגוד לדור ההורים, שאותם הגדירו "הדור השחוק" ואת הסבים "דור השורדים", שעסקו בלחימה על הישרדות.
נשוי לאיריס ואב לשלושה. בנו יונתן רבינוביץ' הוא כדורסלן ששיחק ב 2017 בנבחרת העתודה של ישראל.
דני רבינוביץ'
א-נבי סמואל
נורית קידר
נורית קידר (נולדה ב-1949) היא מפיקה ובמאית סרטי תעודה ישראלית.
ביוגרפיה.
קידר נולדה וגדלה בחיפה. למדה ביולגיה באוניברסיטה ועבדה אחר כך כעוזרת מחקר. בגיל 30 עשתה שינוי בקריירה החלה לעבוד כמפיקה של מופעי תיאטרון ומוזיקה בעמותת אמנות לעם ותיאטרון בית ליסין עם יעקב אגמון.
בשנת 1982 עברה עם משפחתה לוושינגטון, לאחר שבעלה שהוא רופא קיבל משרה שם. אלימלך רם, שליח רשות השידור, הציע לה עבודה בתור מפיקה והיא עבדה איתו, ובהמשך עם נסים משעל, במחלקת החדשות של הערוץ הראשון.
בשנת 1988 חזרה לישראל ועבדה כמפיקה בעבור רשת CNN, בשלוחה שלה בירושלים. לאחר שנה עזבה ועבדה כמפיקה של התוכנית "ערב חדש" ב"טלוויזיה החינוכית" ואחר כך הייתה מפיקה בכירה בשידורי קשת מתחילת שידורי הערוץ השני. שם הפיקה מספר סדרות תיעודיות עם ירון לונדון, בהם: "הפואטיקה של ההמונים", "השמן עם הסוני", "בודהה פיצה קרישנה קולה" ו"אדוני ראש הממשלה". ב-1994 הפיקה את סרטו של הבמאי ניזאר חסן, זוכה פרס וולג'ין, "איסתיקלאל", המתעד כיצד מציינים הערבים אזרחי ישראל את יום העצמאות של מדינת ישראל.
מאז 1999 עוסקת בהפקה ויצירה של סרטי תעודה. ביניהם: "חלום לבנון" (2001) שבו עקבה אחר סוחר מדרום לבנון, שאיבד את עולמו עם נסיגת צה"ל מלבנון. "טעות בזיהוי" (2001) העוסק בשלושה בני עדות המזרח שאובחנו על ידי מערכת החינוך כבעייתיים, אך במרוצת השנים היו לאקדמיים מצליחים. ב-2002 יצרה שני סרטים בארגנטינה "אססינו" העוסק בקורבנות היהודים של המשטר הצבאי בארגנטינה (1976–1983). ו"הסבון בכה מאוד" על תעשיית הפקת אופרות הסבון במדינה.
ב-2004 יצרה את הסרט "אחת בודדת", שהביא את סיפורם של צלפי צה"ל בזמן האינתיפאדה השנייה, שעסקו בביצוע סיכולים ממוקדים. תחילה אישר צה"ל את חשיפת פני הצלפים שהתראינו לסרט, אך ברגע האחרון ביקשה הצנזורה הצבאית להסתיר את פניהם. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושליםץ הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקלן שבגרמניה, בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים פמפלונה בספרד והתקבל לעשרות פסטיבלים בינלאומיים אחרים במלבורן, איסטנבול, שיקגו, מדריד ומקומות נוספים.
ב-2007 יצרה את הסרט "מבוזבזים", שמביא את סיפורם של 11 חיילים ששירתו בבופור, בחצי השנה שקדמה לנסיגה מלבנון.
ב-2011 יצרה את הסרט "בטון", ובו עדויות קשות של חיילי צה"ל ממבצע עופרת יצוקהץ הסרט שודר גם בערוץ 4 הבריטי. רק ב-2016 שודר לראשונה בישראל, ב.
ב-2013 קידר ומוש דנון זכו במכרז של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, להפקת סדרה בת 3 פרקים, "מלכוד 73", על השפעת מלחמת יום כיפור על החברה הישראלית, לציון 40 שנה למלחמה. באותה שנה גם יצרה את הסרט התיעודי "משפטי חיים", העוקב אחר אדם שאביו ערבי שביצע פיגוע ואמו יהודייה שהתחרדה.
ב-2019 יצרה, יחד עם המפיק מוש דנון, את הסרט "ליבר-מן", על נסיקתו הפוליטית של אביגדור ליברמן, בו הציע הסבר חדש להצלחתו של ליברמן הקושר אותו לתהפוכות החברתיות והתקשורתיות שעברו על ישראל בשנות ה-2000.
ב-2021 יצרה את הסרט "חצר משחקים", על משימה שהחלה ביום הרביעי למלחמת לבנון הראשונה, שפלוגה של צנחני מילואים קיבלה פקודה לשמור על יותר מאלף שבויי מלחמה לבנונים בחצר של בית ספר בצידון. אך משימת השמירה הסתבכה. החיילים שהשתתפו במשימת השמירה, הרופאים שהיו עדים לפשעי המלחמה והעצורים שעמדו בעינויים נחשפו בסרט.
דייוויד אבולעפיה
דייוויד אבולעפיה (באנגלית: David Abulafia; נולד ב-12 בדצמבר 1949) הוא היסטוריון יהודי בריטי. פרופסור להיסטוריה של הים התיכון באוניברסיטת קיימברידג'.
נולד בטוויקנהאם, פרבר של לונדון למשפחה יהודית ספרדית. את לימודיו עשה בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. הוא כתב מספר ספרים אודות ההיסטוריה של אזור הים התיכון וספרו בנושא תורגם לשש שפות.
אשתו, היא חוקרת יחסי יהודים נוצרים בימי הביניים.
David Abulafia
רמי גרשון
רמי גרשון (נולד ב-12 באוגוסט 1988 בראשון לציון) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם והמגן השמאלי במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים.
גרשון נולד וגדל בראשון לציון. בצעירותו שיחק גרשון בקבוצת הנוער של הפועל ראשון לציון. בשנת 2008 שיחק בקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה הארצית וכבר בעונה הראשונה ששיחק בבוגרים הוביל אותה להעפלה לליגה הלאומית. לאחר סיום העונה, מספר קבוצות בכירות התעניינו ברכישתו של גרשון, ביניהן סגנית אלופת ליגת העל, הפועל תל אביב ואלופת ליגת העל מכבי חיפה. לבסוף לאחר שסירב גרשון לחתום חוזה ארוך טווח בהפועל ראשון לציון יצא באמצעות סוכנו, דודו דהאן, למבחנים במועדון הבלגי, סטנדרד לייז' ולאחר שלושה שבועות מבחנים החליט המועדון הבלגי לשאול את גרשון לעונה אחת עם אופציה לרכישה.
בעונתו הראשונה בסטנדרד לייז' היה גרשון שחקן ספסל ובמהלך כל עונת ערך חמש הופעות בלבד בכל המסגרות: שתיים בליגה הבלגית, שתיים בליגה האירופית ואחת בגביע הבלגי. אף על פי כן, בסיום העונה החליטה סטנדרד לייז' לרכוש את כרטיס השחקן של גרשון, אולם השאילה אותו לקורטרייק על מנת שיצבור דקות משחק. לאחר שנה וחצי מוצלחות בקורטרייק, חזר גרשון לסטנדרד לייז' בחלון ההעברות של ינואר 2012 ושיחק בה עד תום העונה. בתחילת העונה שלאחר מכן נפצע, ושותף רק במשחק ליגה אחד.
ב-7 בינואר 2013 הושאל גרשון לקבוצת סלטיק הסקוטית עד תום העונה, וכבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש שער במשחק מול אינוורנס. בהמשך לא זכה גרשון לדקות משחק רבות, אך בתום העונה זכה עם הקבוצה בדאבל.