בשנת 1965 זכה בפרס פרץ גרדר ובשנת 1987 בפרס רפאל פרוינד מטעם החברה הגאולוגית הישראלית, ובשנת 2006 זכה בפרס א.מ.ת במדעי כדור הארץ.
צבי גרפונקל נשוי לאורנה ולהם בת.
מחקריו.
חלק ניכר מעבודתו של צבי גרפונקל עניינה בגאולוגיה של ארץ-ישראל והמרחב שלה ואת יתרת מחקריו הקדיש לנושאים גלובליים יותר. חלק ממחקריו בוצעו בשיתוף פעולה עם עמיתים ותלמידים. פרסם כ-100 מאמרים.
טרנספורם ים המלח.
הנושא שהקדיש לו גרפונקל זמן רב יותר מנושאים אחרים הוא הטרנספורם של בקע ים המלח (מושג שהוא טבע). הוא חקר את ההיבטים הבסיסיים שלו: ההיסטוריה שלו, מבנהו הפנימי והיחס לתנועת הלוחות באזור שלנו. מדובר באחד המבנים הגאולוגיים החשובים בישראל – גבול בין לוחות שנוצר על ידי ביקוע צעיר של יבשות, ומהווה גם דוגמה לשברי תזוזה אופקית – אזורים גדולים של שבירה שתנועתם מקבילה. הוא רואה את השבר כנשלט על ידי תנועת אופקית עם קצת פתיחה ניצבת, שלאורכו ישנם שברים מסודרים בצורה מדורגת, מה שגורם ליצירת שורת אגנים עמוקים מאוד דוגמת ים המלח ומפרץ אילת. להערכתו, הבקע נוצר לפני 17–18 מיליון שנים וקצב התנועה האופקית הנוכחית לאורכו הוא כ-5 מ"מ לשנה. המספר הזה חשוב מבחינה מעשית מכיוון שהוא משפיע על תכיפות רעידות האדמה באזור.
בקעים צעירים אחרים ותנועת הלוחות באזור.
טרנספורם ים המלח הוא חלק ממערכת בקעים וגבולות לוחות צעירים גאולוגית באזורנו. גרפונקל חקר גם מרכיבים אחרים של המערכת הזאת. בזמן שישראל שלטה בסיני חקר גרפונקל את בקע מפרץ סואץ וקבע את עקרונות ההיסטוריה והמבנה שלו, שנשלט – בניגוד לטרנספורם ים המלח – על ידי פתיחה ניצבת. בפרט, הוא הראה שהמבנה השתנה משמעותית לפני 16–17 מיליון שנים: לפני זה השבירה הייתה מפוזרת בצורה אחידה לכל הרוחב, ואחר-כך התרכזה בחלק המרכזי שהיום מכוסה במים. הוא גם חקר את מבנה קרקעית ים סוף, חקר בפירוט את תנועת הלוחות הצעירים באזור עד אתיופיה ואת יחסה למבנה ולתולדות מערכת הבקעים האזורית.
מערכות הניקוז בנגב.
גרפונקל חקר את התפתחות הנוף במערכות הניקוז בנגב וזיהה שבאזור התקיימו מערכות נחלים שונות שהחליפו אחת את השנייה בתגובה לתנועות טקטוניות, כאשר המערכת הקדומה ביותר – לפני 12–20 מיליון שנים – חצתה את בקע ים המלח. הוא הראה שניתן לעקוב אחר התפתחות הנוף ובאמצעות תפוצה של משקעי נחלים שונים. במהלך השנים היוותה העבודה בסיס להרבה מאמרים נוספים ולמחקרים שנמשכים וחוקרים עד היום.
גלישות ענק בים מול חופי ישראל.
קרקעית הים מול חופי ארץ ישראל מופרעת על ידי שברים והעתקים רבים. גרפונקל הראה שרוב רובן של הפרעות אלה, אם לא כולן, נוצרו על ידי גלישות המשקעים הרדודים על-גבי שכבות מלח שמצויות מתחתם בחלקים גדולים של מדרון היבשת ובאגן העמוק הסמוך. זה מראה שאין להתייחס לשברים אלה כיוצרי רעידות אדמה הרסניות מול ריכוזי האוכלוסייה העיקריים של ישראל, אם כי ייתכן ששברים עמוקים יותר שקשה לזהותם מהווים סיכון.
ההיסטוריה הגאולוגית הקדומה של ארץ-ישראל.
גרפונקל חקר את השלבים הראשונים של ההיסטוריה הגאולוגית של ישראל והתפתחות קרום כדור הארץ באזורנו. הממצאים העיקריים שלו הם שהקרום באזורנו עוצב בשני אירועים עיקריים של אורוגנזה – בניית רכסי הרים, ושעיצוב הקרום הסתיים באירוע של ארוזיה רבה מאוד (סחיפה של שכבת סלע עבה, אולי עד 10 ק"מ). המסקנות האלה ישימות לשטח גדול במזרח התיכון ובצפון-מזרח אפריקה. הוא גם חקר את סלעי המשקע הקדומים שהצטברו לאחר-מכן באזורים אלה, שהם חלק מגוף סלעי המשקע הגדול ביותר ששמור ביבשות, והגדיר את המסגרת הכללית של הצטברות סלעים אלה.
התפתחות אגן הים התיכון.
גרפונקל חקר את התפתחות החלק המזרחי של הים התיכון (אגן הלבנט) ושל שוליו ואת יחסו לשאר חלקי הים התיכון. הוא פיתח את ההבנה שאגן זה ושוליו נוצרו בעקבות אירועים של התפרקות יבשות-על לפני כ-180–200 מיליון שנה (פנגיאה), ושאירועים אלה השפיעו מאוד על התפתחות המאוחרת יותר של ארץ ישראל ושל הארצות האחרות הגובלות באגן. הוא חקר את הקשר בין אירועים גאולוגיים אלה לבין ההתרחקות של יבשות אפריקה מאירואסיה ואת היחס בינם לבין יצירת אגן הים התיכון בכללותו.
בנוסף לכך הוא חקר גם אירועים שהיו קשורים לסגירת האגן מאז שאפריקה ואירואסיה החלו להתקרב זו לזו לפני כ-100 מיליון שנה. הוא חקר מבנים שנוצרו אז בים האגאי, במיוחד את ההצבה של פיסות קרום אוקייני (אופיוליטים) בזמן תהליך זה על-גבי היבשות בשולי האגנים שנסגרו באזור שבין איראן לבלקן.
פעילות געשית בארץ-ישראל בקרטיקון תחתון ויחסה לתנועות אנכיות.
גרפונקל עסק גם בהיסטוריה של הגעשיות בארץ-ישראל, במיוחד בקרטיקון תחתון (מלפני 145 מיליוני שנים עד לפני 97 מיליון שנים). הוא הראה שפעילות זאת התרחשה במספר שלבים והייתה מלווה בתנועת התרוממות גדולה, שגרמה לסחיפת שכבת סלע בעובי של עד כקילומטר בנגב המרכזי. הוא גם חקר מנגנונים שמסבירים את הקשר בין הפעילות הגעשית לתנועות האנכיות, וגילה שפעילות מגמטית זו היא המבשר של נקודה חמה ביבשת אפריקה. פעילות זו יצרה שורה של תופעות געשיות לאורך רצועה שנמשכת עד סודאן, שם נמשכת געשיות פעילה עד ימינו. זו אחת הנקודות החמות העתיקות ביותר שעדיין פעילות על-פני כדור הארץ.
הבטים גלובליים של טקטוניקת הלוחות.
בעבודות שעשה גרפונקל על תנועת הלוחות הוא מצא שהגאומטריה של גבולותיהם משתנה כל הזמן, והבדיקה של שינויים אלה הוכיחה שהלוחות הנוחתים באזור הפחתה מתחת ללוחות אחרים נעים כלפי מטה ונודדים הצידה. הוא ניתח את ההיבטים הכמותיים של תופעה זו והראה שהיא כרוכה בתנועות של נפחים גדולים של חומר בפנים כדור הארץ, ושזאת תופעה עקרונית של טקטוניקת הלוחות. הוא גם הציע מודל להגדרת העובי של הלוחות וכיצד עובי זה יכול להשתנות בתגובה לזרימת החומר בפנים כדור הארץ. הוא גם מצא שהערכות של עובי הלוחות מחייבות שיצירת שדות געשיים גדולים מתרחשת במקומות חמים מהרגיל ושחלים שינויים משמעותיים בלבות תוך כדי עלייתן אל פני השטח.
מגנוט סלעים.
גרפונקל הכיר בכך שגושי סלע גדולים יכולים להסתובב סביב צירים אנכיים וחקר את התופעה. הוא היה שותף לעבודות שבהן נעשה שימוש במגנוט של סלעים כדי לתעד סיבובים כאלה על ידי ניצול העובדה שמינרלים מגנטיים בסלעים מתעדים את כיוון הצפון כפי שהיה בזמן היווצרות המינרלים. מדידת הסטייה של המגנוט מהכיוון המקורי הצפוי מאפשרת לכן לזהות סיבוב סביב ציר אנכי. הוא גם הראה את חשיבות התופעה בדפורמציה של שטחים גדולים וניתח את ההיבטים הגאומטריים של התופעה הזאת.
מכבי גבעת שמואל
יוהאנס סטריידום
יוהאנס חרהארדוס סטריידום (Johannes Gerhardus Strijdom; 15 ביולי 1893 - 24 באוגוסט 1958) היה ראש ממשלת דרום אפריקה מ-30 בנובמבר 1954 ועד 24 באוגוסט 1958. הוא היה לאומן אפריקאנר בלתי מתפשר שהרחיב באופן נמרץ את תוכנית האפרטהייד להפרדה גזעית שיזם קודמו בתפקיד דניאל מאלאן.
ביוגרפיה.
סטריידום נולד בחווה המשפחתית בקליפפונטיין ליד וילומור בפרובינציית הכף המזרחית. למד משפטים בקולג' ויקטוריה (לימים אוניברסיטת סטלנבוש). לאחר לימודיו התיישב בניילסטרום בצפון טרנסוואל (היום לימפופו). בתוך זמן קצר הפך למנהיג הקהילה האפריקאנרית המקומית. בשנת 1929 היה לחבר פרלמנט מטעם המפלגה הלאומית בראשותו של ג'יימס ברי מוניק הרצוג. שימש גם כמנהיג המפלגה בטרנסוואל, הפרובינציה החשובה בדרום אפריקה, ובשל כך נהנה מבסיס כוח איתן.
בשנת 1932 התאחדה המפלגה הלאומית עם המפלגה הדרום אפריקאית של יאן כריסטיאן סמאטס ל"מפלגה המאוחדת". מרבית חברי הפרלמנט של המפלגה הלאומית הצטרפו לאיחוד. סטריידום עצמו עזב את המפלגה ביחד עם פלג בראשותו של דניאל פרנסואה מאלאן שנקרא Gesuiwerde Nasionale Party. הוא היה חבר הפרלמנט היחיד מטרנסוואל שהצטרף למאלאן. לאחר גיבושה של המפלגה המאוחדת נטל פלג זה את השם "המפלגה הלאומית". מאלאן, סטריידום וחבריהם התנגדו למדיניות הפרו-בריטית של סמאטס. שאיפתו הגדולה של סטריידום הייתה לייסד רפובליקה בשליטה אפריקאנרית ללא קשר פוליטי לבריטניה או לחבר העמים הבריטי. בנושא זה הוא היה רדיקלי וסירב לכל פשרה.
בעקבות ניצחון המפלגה הלאומית בבחירות 1948 על בסיס מצע של אפרטהייד (הפרדה גזעית) הפך מאלאן לראש הממשלה, וסטריידום מונה על ידו לתפקיד שר החקלאות וההשקיה אשר נחשב זוטר יחסית. משערים כי מאלאן נהג כך משום שרעייתו הטריה לא חיבבה את סטריידום, ושמסיבה זו מאלאן ניסה בשלב מאוחר יותר למנוע מסטריידום לרשת אותו בראשות המפלגה.
ב-30 בנובמבר 1954 נבחר סטריידום כמנהיג המפלגה הלאומית, ועם התפטרותו של מאלאן הפך לראש ממשלת דרום אפריקה למרות שמאלאן העדיף למסור את הגה השלטון לשר האוצר שהיה בעל השקפות מתונות יותר. בתקופת כהונתו כראש ממשלה הוא פעל באינטנסיביות לניתוק הקשר עם האימפריה הבריטית. כמו כן העמיק את השליטה האפריקאנרית במדינה וחיזק את מדיניות האפרטהייד. סטריידום שאף להנציח את שלטון המיעוט הלבן ובתקופת כהונתו מצביעים "צבעונים" נמחקו מרשימת הבוחרים הכללית והועברו לרשימת בוחרים צבעונים (שינוי שמאלאן לא הצליח להוציא לפועל). בנוסף, ניתק סטריידום את הקשרים הדיפלומטיים עם ברית המועצות.
בשנת כהונתו האחרונה גרמה בריאותו הרופפת (סטריידום ככל הנראה סבל מסרטן) להיעדרויות רבות. הוא נפטר ב-24 באוגוסט 1958 בקייפטאון ונקבר בחלקת גיבורי האומה בפרטוריה.
סטריידום היה נשוי לשחקנית מארחה ואן הולשטיין לזמן קצר, ולאחר מכן נישא בשנית לסוזן דה דלרק, דודתו של פרדריק וילם דה קלרק. לשניים נולדו שני ילדים.