פלטפורמת פרימיום חשמלית (PPE) (בגרמנית: Premium Platform Electric) היא פלטפורמת רכב שפותחה על ידי אאודי ופורשה לרכבים חשמליים. הפלטפורמה מיועדת לדגמי מכוניות שאינם מתאימים לפלטפורמת MEB של קבוצת פולקסווגן. המכונית הראשונה שהוכרז שתשתמש בפלטפורמה היא אאודי A6 אי-טרון שצפויה לצאת לשוק בסוף 2022, אשר הוצג לה דגם קונספט מקדים בשם אאודי A6 אי-טרון קונספט.
הפלטפורמה מאפשרת טווחי נסיעה ארוכים במיוחד וטעינה אולטרה מהירה.
אאודי A6 אי-טרון קונספט
אאודי A6 אי-טרון קונספט (בגרמנית: Audi A6 e-tron Concept) היא מכונית קונספט חשמלית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שהוצגה על ידי אאודי בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי ב-19 באפריל 2021. היא מבוססת על האאודי A6, ומתוכננת להגיע לייצור בסוף 2022 והראשונה שמתשמשת בפלטפורמת פרימיום חשמלית של אאודי ופורשה.
מעבר לעובדה שהקונספט מספקת הצצה ראשונה לדגם עתידי, הוא מציג מספר טכנולוגיות שיושמו בדגמי אאודי הבכירים יותר ודגמי הקרוסאובר של פורשה, זה כולל כאמור את פלטפורמת PPE אך גם את מערך המתלים המתקדם שישרת את הדגמים, טכנולוגיית התאורה המתקדמת, הסוללה המאפשרת טווח נסיעה ארוך לצד טעינה אולטרה מהירה ועוד.
עיצוב.
העיצוב החיצוני מרהיב למדי אך דגם הייצור יהיה שונה יותר, הגג משתלב עם מכסה המנוע ועם הבגאז' בצורה שמעניקה לדגם מראה קופה. יחידות התאורה החיצוניות מעוצבות בפס ארוך לרוחב התא מטען ועם "עיני נץ" בקדמת הרכב. פנים המכונית לא נחשף.
מפרט טכני.
דגם הקונספט כולל שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 470 כ"ס ומומנט מרבי של 81.5 קג"מ. אאודי מציינת כי לגרסה הגבוהה (ככל הנראה דגם RS) יהיה נתון תאוצה של פחות מ-4 שניות. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 100 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של מעל 700 ק"מ בתקן WLTP האירופאי.
טעינה אולטרה מהירה בהספק של 270 קילוואט, לפי אודי בזמן של 10 דקות טעינה ניתן להוסיף כ-300 ק"מ לטווח הנסיעה וטעינה של 10% עד 80% דורשת המתנה של 25 דקות.
אאודי A6 אי-טרון אוונט קונספט.
היא גרסת הסטיישן ל-A6 אי-טרון קונספט שתיוצר בגרסת ייצור משנת 2024. היא בנויה על אותה פלטפורמה עם אותה מערכת הנעה, ואותו עיצוב למעט שינויים קטנים על המעבר למרכב סטיישן. היא נחשפה ב-17 במרץ 2022.
צו עיכוב יציאה מן הארץ
אדוארד הגר
אדוארד הגר (בסלובקית: Eduard Heger; נולד ב-3 במאי 1976) הוא פוליטיקאי סלובקי, המכהן כראש ממשלת סלובקיה.
לימודים וקריירה מקצועית.
הגר למד כלכלה באוניברסיטת ברטיסלבה לכלכלה, וקיבל בשנת 1999 תואר מהנדס.
לאחר לימודיו החל לעבוד כעוזר של מנכ"ל חברת Intercomp Imex הסלובקית העוסקת בייצור אביזרי אמבטיה. בין השנים 2001–2005 עבד כיועץ זוטר לחברה Cubic Application האמריקאית, ששימשה כצוות מייעץ למשרד ההגנה הסלובקי. בין השנים 2005–2007 עבד כמנהל הקהילה הנוצרית תחת קתדרלת מרטין הקדוש בברטיסלבה. בין 2007–2016 עבד בארצות הברית כמנהל עבודת מותג הוודקה הסלובקי Old Nassau.
קריירה פוליטית.
בשנת 2016 התמודד לבחירות לפרלמנט הסלובקי במקום ה-24 ברשימת OĽaNO. לאחר בחירות אישיות בתוך המפלגה התקדם למקום ה-10 ונבחר כחבר פרלמנט באופוזיציה. הגר שימש כיו"ר הסיעה, יו"ר הוועדה לבקרת המודיעין הצבאי, וחבר ועדת הכלכלה והחוץ. הגר היה מהמבקרים החריפים והפעילים של הממשל המכהן תחת רוברט פיצו, והוא נבחר כחבר הפרלמנט השני בהיקף פעילותו. הוא העלה 173 הצעות חוק ונאם 680 פעמים בפרלמנט.
בשנת 2020 מפלגתו הקימה ממשלה חדשה והוא החל לכהן כמשנה לראש הממשלה איגור מטוביץ'. לאחר התפטרות מטוביץ' באפריל 2021, החל הגר לכהן כראש ממשלת סלובקיה.
חיים אישיים.
הגר נשוי ללוסיה ולהם 4 ילדים. בצעירותו היה אתאיסט, אחר לאחר פטירת אביו בשנת 1999 הפך לנוצרי קתולי אדוק.
לשכת עבודה (שיר)
לשכת עבודה הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ג'ו עמר. השיר היה אחד מרגעי השיא בקריירה המוזיקלית של עמר, ונחשב לאחד משירי המחאה החשובים בתולדות המוזיקה הים תיכונית בישראל.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב בעקבות המהומות בשכונת ואדי סאליב בחיפה ב-1959, והוקלט ככל הנראה שנה לאחר מכן. עמר, יליד מרוקו, הרגיש שחברי העלייה שלו קופחו בשיטתיות מאז קום המדינה ואינם זוכים ליחס שווה. באוטוביוגרפיה שלו הוא מצוין כי "באופן אישי לא יכולתי להתלונן על קיפוח: שיריי הפכו נכס צאן ברזל בכל בית; אבל אין לי ספק כי לא ניתנה הזדמנות שווה ליוצאי מרוקו".
השיר הוא בן שבע דקות וחצי, זמן ארוך יחסית לפזמונים באותה תקופה. רובו מושר במרוקאית ורק שני בתים מתוכו הם בעברית. המילים במרוקאית הופנו כלפי הקהל (יוצאי צפון אפריקה ברובם) ואילו המילים בעברית הופנו אל עבר הממסד. השיר נכתב מנקודת מבט של יהודי מסורתי שחוזר ארצה לאחר שנות הגלות, אבל בישראל הוא סובל מקיפוח. תוך כדי השיר הוא מופרד ממשפחתו, מגויס בכוח לצה"ל, חווה השפלה בלשכת העבודה ובסופו נלקח לעבוד בקיבוץ ללא תמורה.
השפעה.
מבחינה מוזיקלית, זהו אחד מהשירים הראשונים שהציגו בפני הקהל בישראל את המוזיקה האנדלוסית (בצד השיר "הכל בתשלומים" של פלפל אל־מסרי). בשיר יש שימוש בכלים הייחודיים לסגנון זה, כמו הקאנון. המקצב בשיר הוא רקיד ועשיר במכוון, כך שיגרום להצנעת המחאה הנוקבת שבו. סגנונו השמח והעממי הפכו את השיר ללהיט "חפלות", מה שעזר לעליית הפופולריות שלו לאורך השנים.
באמצעות "לשכת עבודה" ו"שיר השיכור" (שיצא חודשים אחדים לפני כן) הפך עמר לזמר הישראלי הראשון שהעלה בשיריו את סוגיית השסע העדתי בישראל. השיר כמעט לא הושמע באמצעי התקשורת הממוסדים, אך היה נוכח במעברות וביישובי הקליטה הנוספים שהיו בישראל באותן שנים.
בין המבצעים הידועים לשיר היו זוהר ארגוב ואייל גולן, שביצעו אותו בגרסה מקוצרת וללא הבתים במרוקאית. יש הטוענים שחידושים אלו העלימו את המסר המקורי של השיר והותירו אותו נטול הקשרים והסברים.
לשכת העבודה (שיר)
גבריאלה רלה
גבריאלה רלה (במקור רייך; בהונגרית: Relle Gabriella; בודפשט, 22 באוקטובר 1902 – בודפשט, 9 במרץ 1975) הייתה זמרת אופרה יהודייה-הונגריה (סופרן) מהבולטות בזמרות בית האופרה של בודפשט שהעניק לה חברות לנצח.
ביוגרפיה.
גבריאלה רייך נולדה במשפחה יהודית בבודפשט כבתם של הסוכן ארמין רייך ושל אאוגניה פישר. היא למדה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט כתלמידם של גאורג אנתס , של בלה סבאדוש ושל פרידה ודנאי. ב-6 ביוני 1924, עלתה לראשונה על במת בית האופרה של בודפשט, עדיין כסטודנטית באקדמיה, בתפקיד אלזה באופרה לוהנגרין של ואגנר. כעבור ארבעה שבועות, ב-1 ביולי, חתמו איתה חוזה כחברה מן המניין של בית האופרה. מהרגע הראשון שרה תפקידים ראשיים באופרות בכיכובה. היא הייתה חברה בלהקה עד 1939 וכן אחרי המלחמה. בשנת 1930 הופיעה בטוסקה באופרה של ברלין (Staatsoper Unter den Linden), שם הופיעה בקביעות גם לאחר מכן עד עליית הנאצים לשלטון ב-1933. היא הייתה דומיננטית באופרות של פוצ'יני, אך סיפקה ביצועים יוצאי דופן גם בתפקידים באופרות של וגנר. בשל החוק היהודי השני, היא לא יכלה להופיע ולשיר בשל יהדותה, אלא רק במופעי אופרה של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך (OMIKE) בפני קהל יהודי. היא ניצלה בשואה ולאחר מלחמת העולם השנייה בין 1945 לבין 1949 הפכה שוב לחברה קבועה בבית האופרה של בודפשט. היא גם הופיעה בקונצרטים מאוחר יותר.
בעלה הראשון היה בלה ראדו, סוחר שאיתו התחתנה ב-28 ביולי 1925 בבודפשט. ב-1928 נישואיה הראשונים הסתיימו בגירושים. ב-3 ביולי 1940 היא נישאה לאדריכל מאנו גרוס (מיהאי) בבודפשט עמו חיה עד מותו ב-1961. גבריאלה רלה הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
פילוסופיית החיים
פילוסופיית החיים (בגרמנית: Lebensphilosophie) היה זרם פילוסופי שצמח במאה ה-19 וה-20, מתוך התנגדות לפוזיטיביזם ולניאו-קאנטיאניזם. הזרם התפתח בצרפת על ידי אנרי ברגסון ובגרמניה על ידי וילהלם דילתיי. הוגי הזרם התרחקו מהמשגה אובייקטיבית ומלוגיקה פורמלית והחליפו אתה תפיסה מקיפה של הווית החיים, שכללה אלמנטים א-רציונליים, יצירתיים, דינמיים וסובייקטיביים. נקודת המוצא של פילוסופיית החיים היא החוויה או הניסיון האנושי ("Erfahrung des Menschen") ("חוויה" היא תחדיש של פילוסוף החיים א"ד גורדון, הלחם בסיסים של "חיים" ו"הוויה"). החוויה הקונקרטית של בני האדם כוללת בנוסף לתבונה גם אינטואיציות, אינסטינקטים, דחפים, ורצונות.
הגישות הפילוסופיות של נציגי פילוסופיית החיים שונות עד כדי כך שאי אפשר לקבוע קריטריונים אחידים לאסכולה זו החורגים מהעובדה שתופעת החיים היא מושא המחקר המרכזי. עם זאת ניתן להצביע על מרכיבים משותפים על בסיס ההתנגדותם לרציונליזם, לאינטלקטואליזם, למדענות ולחומרנות. שורשי הזרם מצויים בהגותם של שופנהאואר וניטשה, ובביקורתם על הרציונליזם והנאורות. לפילוסופיית החיים הייתה השפעה רחבה, בין היתר על על האקזיסטנציאליזם, וכן על הפנומנולוגיה של אדמונד הוסרל, שהפך את רעיון "עולם החיים" () לקטגוריה יסודית בפילוסופיה המאוחרת שלו.
שורשי התנועה.