בשנת 2004 מונה לראש אגף התנועה. בתפקידו זה הקים את היחידה המרכזית של האגף העוסקת באיסוף וריכוז מידע, ביצוע פעילות מבצעית וחקירתית על מנת לסייע במאבק בתאונות הדרכים. באפריל 2007 החל לכהן כמפקד המחוז הצפוני (דבר שגרם לפרישתו סגן מנהל המחוז דב לוצקי מהשרות), אך ימים ספורים אחר כך עזב לטובת כהונה כסגן המפכ"ל החדש דודי כהן. במאי 2009 נכנס לתפקידו כמפקד מחוז תל אביב.
לאחר השירות במשטרה.
לאחר שהפסיד בהתמודדות מול יוחנן דנינו על תפקיד המפכ"ל של משטרת ישראל, הועלה באפריל 2011 לדרגת רב-טפסר ומונה לנציב כבאות והצלה תפקיד אותו מילא עד 2 במאי 2016.
בינואר 2017 מונה למנכ"ל רכבת ישראל. איילון פרש מתפקידו במרץ 2019, כך סוכם בדצמבר 2018 בינו לבין יו"ר הרכבת, דן הראל. פרישתו של איילון באה לאחר פרסומים על פיהם אישר רכש קרונות לרכבת בלא אישור משרד האוצר.
החל מפברואר 2020 מכהן כמנכ"ל מרכז הספורט באוניברסיטת תל אביב.
השכלה וחיים פרטיים.
איילון בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
איילון נשוי ואב לשני ילדים.
האיגרות הכלליות
האיגרות הכלליות (ביוונית: Οι Καθολικές επιστολές "האיגרות הקתוליות") הן שבע איגרות, שכפי המיוחס באמונה הנוצרית, נכתבו על ידי השליחים של ישו ומקובצות בברית החדשה לאחר איגרות פאולוס. שמן, "האיגרות הכלליות", ניתן להן משום שבניגוד לאיגרות פאולוס, הן מיועדות לכלל המאמינים הנוצרים ולא לאדם או לקהילה מסוימת.
שבע האיגרות מכונות על שם הכותב המיוחס לכל אחת מהן. שבע האיגרות וסידורן בברית החדשה:
אדוארד אסנר
אדי "אד" אסנר (באנגלית: Eddie "Ed" Asner; 15 בנובמבר 1929 – 29 באוגוסט 2021) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של העיתונאי לו גרנט בסדרת הטלוויזיה "המופע של מרי טיילר מור" ובסדרת הספין אוף שלה "לו גרנט". כיהן בעבר כנשיא גילדת שחקני המסך האמריקאית. זכה בשבעה פרסי אמי (יותר מכל שחקן אחר) ובחמישה פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה.
השנים הראשונות.
אסנר נולד בקנזס סיטי שבמיזורי. אמו, ליזי אסנר, הייתה עקרת בית, ואביו, מוריס דייוויד אסנר, היה הבעלים של חנות למוצרי יד שנייה. אסנר גדל והתחנך במשפחה יהודית אורתודוקסית, ושמו העברי הוא "יצחק". בילדותו נהג לבלות שעות רבות בבית הקולנוע "גרנדה" שבקנזס סיטי. למד באוניברסיטת שיקגו ושירת במסגרת צבא ארצות הברית באירופה.
קריירה.
אסנר החל את דרכו המקצועית בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה. בשנת 1970 קיבל לראשונה תפקיד קבוע בסדרה, קומדיית המצבים "המופע של מרי טיילר מור" של רשת CBS, בה גילם את דמותו של העיתונאי ועורך החדשות לו גרנט, דמות איתה הפך להיות מזוהה במשך שנים רבות. הסדרה שודרה בין השנים 1977 - 1970. לאחר סיום הסדרה, קיבל אסנר את התפקיד הראשי בסדרת הספין אוף "לו גרנט", אף היא ברשת CBS. בסדרה זו המשיך לגלם את דמותו של לו גרנט, שעבר מניהול מהדורת חדשות בטלוויזיה לתפקיד עורך העיתון הבדיוני "לוס אנג'לס טריביון". הסדרה שודרה בין השנים 1982 - 1977. בניגוד ל"מופע של מרי טיילר מור", שהייתה סדרה קומית קלילה בת חצי שעה, "לו גרנט" הייתה סדרת דרמה רצינית בת 60 דקות על עיתונאות. על גילום דמותו של לו גרנט זכה בחמישה פרסי אמי: שלושה פרסי אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית (1975, 1972, 1971) ושני פרסי אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (1980, 1978). בכך הפך לשחקן היחיד עד היום שזכה בפרסי אמי על גילום אותה דמות גם בסדרה קומית וגם בסדרת דרמה. בנוסף, זכה גם בחמישה פרסי גלובוס הזהב: שלושה פרסים עבור שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה (1976, 1975, 1971) ושני פרסים עבור השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה דרמטית (1979, 1977).
במקביל להופעתו בסדרה "המופע של מרי טיילר מור", שיחק אסנר גם במיני-סדרות עטורות השבחים "איש עשיר, איש עני" (1976) ו-"שורשים" (1977). ב"שורשים" הוא גילם את דמותו של קפטן דייוויס, האיש שחטף את קונטה קינטה ומכר אותו לעבדות. על הופעתו בסדרות אלה זכה בשני פרסי אמי נוספים. בסך הכל זכה בשבעה פרסי אמי, יותר מכל שחקן אחר.
לאחר סיום הסדרה "לו גרנט" הופיע בעיקר בתפקידי משנה בקולנוע ובהופעות אורח בסדרות טלוויזיה, ביניהן בסרט "חברות בווינה" בתור אופה אוסקר רייקמן. ב-1991 השתתף בסרטו של אוליבר סטון "JFK תיק פתוח". ב-1998 השתתף בסרט המתח "גשם חזק", לצדם של מורגן פרימן וכריסטיאן סלייטר. בטלוויזיה התארח בפרקים של סדרות כגון "תיקים באפלה" (1998), "משפחת סימפסון" (1999, הופיע בתפקיד עורך עיתון), "תרגיע" (2001) ו-"ER" (2003). בשנים 2007–2006 הופיע בתפקיד משנה בסדרה "סטודיו 60", לצד מת'יו פרי, בראדלי ויטפורד ואמנדה פיט. אסנר גילם את תפקיד הבעלים של רשת הטלוויזיה הבדיונית NBS. הסדרה, ששודרה ברשת NBC, זכתה לביקורות חיוביות אך לרייטינג נמוך, וירדה מהמרקע לאחר עונה אחת בלבד.
לאסנר קריירה עשירה בדיבוב סרטי אנימציה. הוא השתתף בדיבוב סדרות רבות, בהן ספיידרמן, סופרמן, קפטן פלאנט ובאטמן - הסדרה המצוירת ששודרו בשנות התשעים. ב-2009 דיבב את דמותו של קרל פרדריקסן, הדמות הראשית בסרט האנימציה המצליח של פיקסאר "למעלה". על תפקיד זה זכה לשבחים רבים ממבקרי הקולנוע.
ב-2001 הוענק לו פרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים. על תרומתו לתעשיית הטלוויזיה זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2021 עלה הסרט "" בדיסני+, כאשר זו בין ההופעות האחרונות שלו לפני מותו.
דעותיו הפוליטיות ופעילותו הציבורית.
אסנר היה מחבריו הבולטים של ארגון הסוציאליסטים הדמוקרטים של אמריקה (DSA), הסניף האמריקאי של הארגון הבינלאומי האינטרנציונל הסוציאליסטי.
הוא מילא תפקיד מרכזי בשביתת השחקנים בשנת 1980. כיהן כנשיא גילדת שחקני המסך במשך שתי קדנציות, בשנים 1985–1981, במהלכן מתח ביקורת פומבית על מדיניות ארצות הברית באמריקה המרכזית, וקידם פרויקט שנוי במחלוקת של אספקת סיוע רפואי לאל סלוודור. אסנר טען לאחר מכן, כי העובדה שנתן ביטוי פומבי לדעותיו הפוליטיות הייתה הסיבה האמיתית להורדתה מן המרקע של הסדרה "לו גרנט", על אף הרייטינג הגבוה לו זכתה.
ב-2004 שימש כדובר וכאחד מראשי ארגון בשם "2004 Racism Watch", שפעל נגד בחירתו של הנשיא ג'ורג' בוש לקדנציה שנייה. באפריל אותה שנה כתב מכתב גלוי, שהופנה ל"מנהיגי השלום והצדק" בעולם, ובו קרא להם לדרוש שקיפות מלאה ופרסום כל המידע לגבי פיגועי 11 בספטמבר.
בהיותו מעריץ מושבע של ספרי קומיקס, אסנר חבר ב"קרן למען הגנה משפטית על ספרי קומיקס", מלכ"ר אמריקאי שמטרתו להגן על חופש הביטוי של יוצרי ומפיצי קומיקס.
חייו האישיים.
אסנר היה נשוי לננסי סייקס (Nancy Sykes) בשנים 1988–1959, ולשניים נולדו שלושה ילדים: התאומים מת'יו וליזה, וקייט.
ב-1987 נולד לו בן בשם צ'ארלס, ממערכת יחסים שניהל עם קרול ג'ין פוגלמן. בן זה הוא אדם עם אוטיזם.
ב-1998 נשא לאישה את המפיקה סינדי גילמור. השניים נפרדו ב-2007 והתגרשו ב-2015.
אסנר נפטר ב-29 באוגוסט 2021.
אד אסנר
ערוץ דיסני
ערוץ דיסני (באנגלית: Disney Channel) הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי בבעלות חברת וולט דיסני, אשר החל לפעול ב-18 באפריל 1983. בערוץ משודרים תוכני מקור לגילאי 6–18. תוכניות הערוץ משודרות גם בערוץ בגרסתו הישראלית.
היסטוריה.
בשנת 1977, ג'ים ג'ימיטרו, אחד מעובדי חברת וולט דיסני הגה את הרעיון של ערוץ טלוויזיה מטעם החברה, משום שמעבר להצלחת הסרטים ופיתוח פארק אפקוט בפארק דיסניוורלד. באותו הזמן, ההצעה נדחתה, אך 5 שנים לאחר מכן, ההצעה חזרה אל שולחן החברה וזאת בעקבות אובדן הזכויות על קבוצת W (שנמכרה לרשת ויאקום שהחזיקה בזכויות עד שנת 1990 ונסגרה 5 שנים לאחר מכן) ומכך, פיתוח הערוץ החל. ב-18 באפריל 1983, הערוץ החל את שידוריו בארצות הברית. תחילה, השידורים החלו בסרטונים של מיקי מאוס, דונלד דאק, גופי ושאר הדמויות הפופולריות של דיסני, אך זמן שידור הערוץ ארך כ-16 שעות שידור. 3 שנים לאחר מכן, הערוץ עבר למתכונת שידור מלאה האורכת כ-24 שעות. מעבר לסרטונים ששודרו, הוקרנו גם סרטי החברה. הסרט הראשון ששודר בערוץ היה אליס בארץ הפלאות ששודר בינואר, 1984. כמו כן, באותה שנה, הערוץ החל לשדר הפקות מקור ומגזינים וכן, גם תוכניות אירוח לילדים, כשהפופולרית מביניהן הייתה מועדון מיקי מאוס, אשר צימחה לדורותיה מפורסמים רבים כמו בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה.
החל מסוף שנות ה-80 עד אמצע שנות ה-90, הערוץ החל בתנופת יצירת סדרות אנימציה המבוססות על דמויות החברה כמו אגדות ברווזים, עולם סחרחר, השכונה של גופי לצד הפקות מקוריות כמו גרגולים וייבוא סדרות כמו דובוני אכפת לי והמלך בבר. מגמת יצירת סדרות מקוריות פרי הערוץ עלתה החל משנת 2001, עם סדרות הטלוויזיה המשפחה הגאה, קים פוסיבל ו, כלשצדה, מתפתחות הדרמות והסיטקומים כמו אצל סטיבנס, ליזי מקגוויר, כל כך רייבן, שאף מגמה זו הובילה לעידן חדש של כוכבי הערוץ, כמו מיילי סיירוס, סלינה גומז, דמי לובאטו, הילרי דאף ועוד. כמו כן, הערוץ מפיק ומייצר סרטים, אשר המצליח מביניהם היה סדרת סרטי היי סקול מיוזיקל.