טרגופן פניני (שם מדעי: "Tragopan satyra") הוא מין דמוי תרנגול מקושט ואדום מהסוג טרגופן ממשפחת הפסיוניים החי באזורים הררים בדרום אסיה ובעיקר בהרי ההימלאיה ובמדינות הודו, טיבט, נפאל ובהוטן. הוא חי ביערות הרריים של עצי אלון ורודודנדרון לחים וכן בין עצי במבוק שונים. הם חיים בגובה שבין 8,000 ל-14,000 מטר.
כמו אצל פסיונים רבים הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות, משקלם 1.6-2.1 ק"ג ואורכם 67-72 ס"מ, כשהנקבות שוקלות 1-1.2 ק"ג ואורכם כ-57.5 ס"מ. הזכר גם מקושט מהנקבה המוסווית והאפורה, צבע נוצותיו אדום חזק והוא מנוקד בנקודות לבנות וראשו כחול ומעוטר בנוצות שחורות. בעונת הרבייה הזכר מחכה מאחורי סלעים ושיחים, למטרות הגנה עד שרואה נקבה הוא מתנפח ופורש את נוצותיו וגם זוקף את צווארו במטרה למשוך אותה.
הטרגופנים מאוימים מעט על ידי כריתת יערות ופגיעה באזור חיותם.
שובל מלכותי
שובל מלכותי (שם מדעי: Syrmaticus reevesii) הוא מין של פסיון גדול וזהוב ובעל זנב ארוך, האנדמי לסין. שמו של המין באנגלית ניתן לו על שמו של החוקר ג'ון ריווס (John Reeves).
מאפיינים.
אורך הזכרים 210 סנטימטרים ומשקלם 1,529 גרם. נוצות הזכר זהובות, עם בטן אדומה וכנפיים לבנות מרושתות בשחור. הראש לבן עם פס שחור באזור עיניים, הגבות אדומות והמקור לבן. הזנב הארוך לבן-כסוף עם פסים שחורים. אורך הזנב יכול להגיע ל-2.4 מטרים. הנקבות קטנות ומסוות הרבה יותר: אורכם עד 75 סנטימטרים ומשקלם עד 949 גרם.
השובל המלכותי חי בעיקר ביערות הממוזגים של סין המרכזית והמזרחית, אף שהוא הופץ על ידי האדם למדינות נוספות. העוף בסכנת הכחדה בשל ציד, ודלדול אזורי החיות שלו.
פסיון דם
המצביעים הערבים נוהרים לקלפי
הסכם השלום החיתי - מצרי
ברושי
כריתת חצוצרות מניעתית
כריתת חצוצרות מניעתית היא ניתוח להפחתת הסיכון להתפתחות סרטן השחלות בנשים בכלל, ובנשים שמצויות בקבוצת סיכון למחלה, בפרט.
החצוצרות משמשות כצינור מעבר לביצית שחורגת מהשחלה בדרכה לרחם. בתוך החצוצרה מתרחש תהליך ההפריה של הזרע והביצית. מזה שנים רבות ידוע שקשירת חצוצרות, שנועדה במקורה למניעת הריון עתידי, גורמת גם לירידה בהיארעות סרטן השחלות.
הסיכון להתפתחות סרטן השחלות פחת בכ- 67% בעקבות קשירת חצוצרות. עד לשנים האחרונות לא ניתן הסבר מניח את הדעת לקשר בין קשירת החצוצרות לירידה בהיארעות סרטן השחלות. בחלק מהחצוצרות שהנכרתו במסגרת כריתת טפולות (שחלה וחצוצרה) מניעתית, נמצאה מחלה מיקרוסקופית בחצוצרות. בנוסף, נמצאה תבנית אופיינית שמבטאת פעילות גן p53 שגם לו יש תפקיד בהתפתחות סרטן השחלות.
סרטן השחלות.
סרטן השחלות נחשב לגידול הממאיר והאגרסיבי מבין גידולי מערכת המין הנקבית. זהו גידול שמתפתח מהשחלות ובחלק ניכר מהמקרים מתחיל בחצוצרות והוא מתפשט משם לשחלות ולחלל הבטן ולאיברים האחרים שנמצאים בחלל הבטן, כגון דופן הבטן, המעיים, הרחם ועוד.
הגידול נחשב לאלים מאוד בעיקר מאחר שבכשמונים אחוז מהמקרים, הוא מתגלה בשלב מתקדם ומפושט של המחלה ועל כן סכויי הרפוי מהמחלה נמוכים מאוד והתמותה מגיעה עד כדי 70-80%.
היארעות סרטן השחלות באוכלוסייה הכללית כ- 1.5% והוא שכיח יותר בקרב נשים שנושאת מוטציה בגן BRCA1,2. בנשים שנושאות מוטציה באחד או בשני הגנים קיימת עלייה דרמטית בהיארעות סרטן השחלות (20-40%) וסרטן השד (כ-80%).
מאחר שאין אפשרות לאתר את סרטן השחלות בשלב מוקדם של המחלה, דבר שהיה מביא לשיפור נכר בהשרדות החולות, הרי שכריתת הטפולות (שחלה וחצוצרה) נחשבת עד כה, לטיפול מניעת הסרטן היעיל ביותר שמוכר לרפואה המודרנית.
בנשים שעברו כריתת טפולות מניעתית, נמצא שבחלק נכר מהמטופלות, נמצא גידול מיקרוסקופי בחצוצרות. גידול מיקרוסקופי זה עלול היה להתפתח לסרטן מפושט בשחלות ובחצוצרות במדה שהניתוח לא היה מבוצע. בנשים שעברו את כריתת הטפולות יורד הסיכון לסרטן שחלות וחצוצרות כמעט לחלוטין.
סרטן בחצוצרות.
גידול מיקרוסקופי נמצא בחלק נכר מחצוצרות שנכרתו במהלך ניתוח לכריתת טפולות מניעתית. גידול מיקרוסקופי זה הוא המקור הראשוני להתפתחות גידול שחלתי, שמתגלה רק כאשר המחלה מפושטת ולא ניתנת לרפוי. זיהוי הגידול המיקרוסקופי בחצוצרות וזיהוי גידול דומה בחצוצרות שנכרתו במהלך ניתוח כריתת גידול שחלתי מפושט, חיזק את ההכרה שגידול שחלתי מפושט מתחיל בגידול מיקרוסקופי בחצוצרות.
כריתת חצוצרות.
ניתוח כריתת חצוצרות מבוצע כחלק מניתוח כריתת רחם שנעשה מסיבות שאינן קשורות למחלת הסרטן. בחלק מהמקרים במהלך הניתוח מבצעים גם כריתה של הטפולות. אולם כריתת הטפולות כוללת גם כריתת השחלות שמהוות מקור חשוב להורמני המין שחשובים לתפקוד האשה. כאשר הניתוח מבוצע בנשים צעירות שלפני גיל הבלות, אין מקום לכריתת השחלות. במקרים אלה, מומלץ להשלים כריתת חצוצרות. כריתת החצוצרות אינה מרחיבה באופן משמעותי היקף הניתוח, אינה מעלה הסכון לסיבוכים בניתוח ואינה משפיעה על איכות חיי המטופלת. אולם, כריתת החצוצרות מפחיתה באופן משמעותי הארעות סרטן השחלות.
הפרדות בטנית
הפרדות בטנית (DRA-Diastasis Recti Abdominis) היא ליקוי בשריר הבטן הישר המאופיין בהתרחקות של שני צידי השריר והרחבת הקו העובר במרכזו הנקרא "הקו הלבן" (Linea Alba).התרחבות פתולוגית המהווה סכנה לבריאות האישה מוגדרת כרוחב של יותר מ2-2.7 ס"מ רוחב במדידה המוגדרת מאזור הטבור (הטווח במדידה תלוי מחקרים שונים).
התופעה מתוארת בעצם כהתרחקות מרכז השריר הישר בטני ממרכז הבטן והימתחות שלו לרוחבו. במרבית המקרים, מדובר במתיחה בלבד, החיונית על מנת שחלל הבטן יוכל להתמודד עם התרחבות הרחם, בזמן ההריון, מבלי לפגוע באישה מבחינה כירורגית. לרוב, אין צורך בניתוח לתיקון הקו, והוא שב למקומו הטבעי לאחר תקופת משכב לידה (puerperium ), שבועות 0–10 לאחר הלידה. במקרים קיצוניים, ישנה פגיעה בבריאות האישה ואורח חייה, הדורשת התערבות כירורגית והחזרת הקו למקומו הטבעי באמצעות ניתוח.
לשריר הישר הבטני והתקינות שלו, ישנה חשיבות מכרעת ביציבה, יציבות ותנועתיות האגן והגנה על איברי הבטן הפנימיים.
אטיולוגיה - גורמים אפשריים.
לתופעה זו גורמים אפשריים רבים, חלקם נעוצים בהתפתחותו התקינה של גוף האישה עוד מיום לידתה, והאחרים הם נסיבתיים ותלויי ההריון המדובר.
שכיחות התופעה.
התופעה של היפרדות ביטנית בהריון קיימת לפי מחקרים בכ:30%-55% מהנשים וישנם מחקרים בודדים הגורסים כי אף לכ-70% מהנשים התופעה מתרחשת. סטטיסטיקה חיובית מצביעה על כ-40% מהמקרים, בהם השריר חוזר למקומו בטווח החודשיים הראשונים לאחר הלידה.
53% מהנשים בממוצע יסבלו מהתופעה לאחר הלידה, כאשר 37% ימשיכו לסבול גם לאחר מכן.
תסמינים מאפיינים ודרגות חומרה.
מצב תקין – אין היפרדות כלל או לחלופין, מורגשת היפרדות של 1 ס"מ לכל היותר.
היפרדות בדרגה קלה  – מאופיינת בהיפרדות של בין 1.5-2.0 ס"מ. מורגשת בעיקר אי נוחות אסתטית ותחושת אי נעימות באזור.
דרגה בינונית – מאופיינת בהיפרדות של בין 2.5 – 3.0 ס"מ. מורגשת אי נעימות קוסמטית ולעיתים כאבי גב.
דרגה קשה – היפרדות של מעל  3 ס"מ. ייתכנו כאבי גב חזקים ואף שברים, דחיקה של קיר הבטן הקדמי והשלכות יציבה ותפקוד בכל האזור המרכזי של פנים הבטן והאגן.
מאפיינים גופניים המצביעים על היתכנות קיום התופעה:
חשוב לציין שקיימת חשיבות לא רק למרחק הרוחבי בין קירות שריר הישר הבטני, אלא, הוכח כי לעומק הפער בין שני הצדדים ישנה משמעות רבה.
דרכים לבדוק היפרדות ביטנית.
1.     מראה חזותי – בהתרוממות שכבות בזמן שכיבה על הגב
– בולטת החוצה "פירמידה" בין שרירי הבטן
2.     בדיקה ביתית על ידי מומחה – כפי שנצפית בסרטון
3.     אולטרסאונד – אינה מסוכנת או פולשנית, אך נצפה אי דיוק בתוצאותיה
4.     טומוגרפיה ממוחשבת – הבדיקה היעילה אך היקרה ביותר ומסוכנת בשל החשיפה לקרינה.
דרכי מניעה וטיפול.
כאשר מדובר במניעה, הדגש בעיקרו על מודעות לקיום התופעה. כיום, מרבית הנשים שנכנסות להריון ויולדות – אינן מודעות לתופעה כלל ולכן אינן "מגינות" על עצמן מפניה.
באם הייתה מודעות רווחת, המצב האידיאלי היה אמור להיות:
בדיקות יזומות אצל הגינקולוג החל מסוף הטרימסטר הראשון ובתום משכב הלידה (שישה עד שמונה שבועות) וכחצי שנה עד שמונה חודשים מיום הלידה.  כמו כן – מודעות של כל מי שמטפל בנשים בהריון ואחרי הלידה: אחיות טיפת חלב, מיילדות, דולות, מדריכות הכנה ללידה, מדריכות הנקה, דולות לאחר לידה, מורים ומאמנים לחינוך גופני – לבדוק כל אישה בהריון ואחרי לידה, גם הרבה שנים אחרי הלידה הראשונה.
מהלך הטיפול בדרגות  הקלות:
מה לא לעשות?
במקרים קיצוניים יותר, ובדרגות החומרה הגבוהות, מדובר בשלוש שיטות התערבות המצריכות התערבות  כירורגית:
טרשת האוזן
טרשת האוזן (המכונה גם אוטוסקלרוזיס) היא זיהום דלקתי כרוני של מעטפת האוזן הפנימית, הגורם לספיגת עצם.
תיאור קליני.
טרשת האוזן (אוטוסקלרוזיס) היא המחלה העיקרית המשפיעה על האיזון והמבנה של מעטפת האוזן הפנימית (otic capsule).
טרשת האוזן היא אחד מהגורמים הנפוצים לליקוי שמיעה נרכש פרוגרסיבי הולכתי או עצבי כתוצאה מהתקבעות של עצם הארכוף (Stapes) והרס של העצם הכוכליארית עם מעורבות אנדוסטיל (endosteal). מדובר בתהליך בו העצם הטרשתית מחליפה את העצם הבריאה.
טרשת האוזן נחשבת למחלה מרובת גורמים, הנגרמת הן מגורמים גנטיים והן מגורמים סביבתיים.