המוטיבים שלו יוצרים סדר אורגני. שיטת העבודה שלו היא כדלקמן: הוא חותך את הציורים שלו ומדביק אותם על התמונה על פי שיטת הקומפוזיציה שלו ולאחר מכן מצייר על התמונה. בסיורי איסוף המוטיבים שלו בעיר סטננדרה ובסביבתה, ווג'דה משתמש בשיטה סוריאליסטית בונה המבוססת על עקרון המונטאז' כדי לשלב חפצים יומיומיים וקרביים, פשוטים לסמלים, עם מוטיבים עממיים, כמו בציור שלו 'בתים בסנטנדרה עם צלב'".
בהתבסס על ציורי הקיץ, קורניס פיתח את הציורים בסטודיו עם שמן וגואש, Vajda עם טמפרה. ב-11 באוגוסט 1936 כתב וג'דה לג'וליה ריכטר, והזכיר את חברו הטוב ביותר באותה תקופה, אוצרת: בלה פקטה
חוות מרדכי
חוות מרדכי הייתה חוות ניסיונות חקלאית, שהייתה חלק ממכון וולקני והוקמה ב-1935 מדרום לכפר הנוער עיינות שבמישור החוף הדרומי לצורך עריכת ניסיונות חקלאיים. החווה נקראה על שם מרדכי וילקנסקי (אחיהם של יצחק וולקני-אלעזרי ומאיר וילקנסקי) שהקים וניהל אותה בראשית דרכה. החווה הפסיקה לפעול ב-1963 אך מבני החווה עדיין קיימים.
רקע.
ההתיישבות היהודית בארץ ישראל החל מהעלייה הראשונה הייתה חקלאית ברובה וכבר מתחילתה עשו החקלאים ניסיונות חקלאיים לשיפור הגידולים. בתחילה היו אלו ניסיונות פרטיים של כל חקלאי וחקלאי אולם במהרה חלחלה ההבנה שדרוש מאמץ לאומי לעריכת ניסיונות שיביאו לשיפור בחקלאות. דרישה זו הועלתה כבר בהקונגרס הציוני העולמי השישי ובעקבותיה החלו מספר מנהיגים ציוניים לקדם רעיון זה במטרה להקים בארץ ישראל חווה משולבת של ניסיונות והכשרה. מנהיגים אלו גם הציעו להקים מגוון חוות לפי האזורים השונים בארץ ישראל.
החווה הראשונה הוקמה ב-1910 בעתלית ובעקבותיה הוקמו חוות להכשרה וניסיונות חקלאיים גם בבן שמן, חולדה וחוות כנרת. בשלוש החוות האלו היה מעורב יצחק וולקני-אלעזרי והוא שהתווה תוכנית כוללנית להקמת תחנת ניסיונות ארצית מרכזית הקשורה לתחנות ניסוי הפזורות ברחבי הארץ. התחנה המרכזית, שהוקמה תחילה בחצר של גמנסיה הרצליה בתל אביב (ב-1921) הועברה ב-1932 לקרבת רחובות.
חוות מרדכי.
חוות מרדכי הוקמה ב-1935 ביוזמת מרדכי וילקנסקי (אלעזרי-וולקני) על כ-1,000 דונם של אדמות קק"ל שהיו חלק מגוש של כ-5,600 דונם שרכש הארגון לייד הכפר קובייבה. החווה הוקמה כשלוחה של תחנת הניסיונות המרכזית ברחובות.
מקומה של החווה שירת את מטרות מקימיה מבחינת מגוון הקרקעות שנכללו בתחום החווה (שאיפשרו ניסויים במגוון גידולים) ומבחינת האוכלוסייה הכפרית אותה היה צורך להדריך ולהכשיר.
עם הקמתה שימשה החווה לביצוע ניסיונות לשיפור תהליכי הגידול והתוצרת החקלאית בתחומים של גידול בקר, פלחה, ירקות ומטעים.
בשטח החווה נבנו 3 רפתות לעריכת ניסיונות בבקר ו-2 מבנים למעבדות. בנוסף נחפרה בחווה באר ונבנה מגדל מים וכן נבנו מגורים שנועדו לעובדי החווה הקבועים כמו גם גם לעובדים זמניים ולחקלאים שבאו לחווה לרכוש ידע מקצועי.
ב-1951, לאחר הקמת המדינה, הועברה האחריות על מנהל המחקר החקלאי מהסוכנות היהודית למשרד החקלאות שם החליטו לצמצם את פיזור החוות החקלאיות ולאחד יחידות. במסגרת הוחלט לסגור את הוות מרדכי ולהעביר את פעילות המחקר בה לבית דגן. תהליך סגירת החווה והעברת הפעילות בה התנהל באיטיות ונמשך עד 1963. במהלך התקופה של סגירת החווה נוהלו דיונים על גורל אדמותיה שחולקו, בסופן של דבר בין היישובים הקרובים ובין מוסד "עיינות".
ב-1961 הוחלט במשרד החקלאות לקרוא את החווה של שמו של מרדכי וילקנסקי אך זה היה כבר בשלהי סגירת החווה. הכרזה זו לא לוותה במאמץ לשמר את מבני החווה שנותרו שוממים במרכז השטחים החקלאיים שהיו שייכים פעם לחווה.
מרדכי וילקנסקי.
מרדכי וילקנסקי נולד ב-1885 בעיירה איישישוק שבליטא (אז בפלך וילנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית). אביו ר' לייזר (אליעזר) יהושע וילקנסקי, היה דיין ואמו בתיה לבית אלטשולר הייתה ממשפחת רבנים מפורסמים בליטא. מרדכי היה אח ליצחק וולקני-אלעזרי ומאיר וילקנסקי.
בעיירת הולדתו, שהייתה בעלת רוב יהודי, הייתה תנועת ההשכלה היהודית מקובלת ונעשה שימוש נרחב יחסית בשפה העברית. אחותו, שרה (לימים גננת בנהלל ובראשון לציון) ייסדה בה את אגודת "רק עברית", שחרתה על דגלה דיבור בעברית בלבד. מרדכי עלה ארצה ב-1908 עם אחיו יצחק. במהלך מלחמת העולם הראשונה נסע לארצות הברית וצרפת ללימודי חקלאות ועם חזרתו, ב-1921, מונה לנהל את היחידה לגידולי שדה והחל לעבוד בחוות הניסיונות השונות בארץ. בין השאר פעל בחוות כנרת, בבן שמן ובגבת. החל מ-1932 קידם תוכנית להקמת חוות ניסיונות על אדמות שנרכדו בקרבת הכפר קובייבה.
מרדכי נפטר ב-7 ביולי 1935, לאחר שננשך על ידי חולדה, והובא למנוחות בבית הקברות ברחובות.
סנדרה סטודר
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-74
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-74 נערך ב-11 באפריל 2021 ברויאל אלברט הול שבלונדון, להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2020. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה. שמות המועמדים פורסמו ב-3 במרץ 2021.
גבריאל ווחין
באג 2011
באג 2011 (בסינית פשוטה: 民国百年虫, בסינית מסורתית: , בפין-יין: Mínguó bǎinián chóng, בתרגום חופשי לעברית: באג המאה) היה בעיה אפשרית, בה מעורבים מחשבים ומערכות מחשבים בטאיוואן בלילה של 31 בדצמבר 2010 ו-1 בינואר 2011.
בדומה לבאג 2000, איתו התמודדו חלק ניכר מהעולם לקראת שנת 2000, באג 2011 היא תופעת לוואי של השימוש של טייוואן בלוח השנה של מינגו למטרות רשמיות. לוח שנה זה מבוסס על הקמתה של הרפובליקה הסינית בשנת 1912 (שנה 1), כך ששנת 2011 בלוח השנה הגרגוריאני תואמת לשנה 100 בלוח השנה הרשמי של טייוואן, מה שהציב בעיות פוטנציאליות עבור כל תוכנית שמתייחסת לשנים רק לשנתיים כערכים דו-ספרתיים.
בעיות מדווחות.
מכיוון שבאופן כללי רק משרדים ממשלתיים השתמשו במערכת הרשמית, ההשפעה של באג המחשבים 2011 על המגזר הפרטי הייתה מינימלית. הפוטנציאל להשפיע על מערכות ממשלתיות היה עניין אחר. עם זאת, מספר רב של מחשבים ממשלתיים כבר השתמשו במערכת תלת ספרתית לתאריכים, כאשר האפס שימש כספרה הראשונה לשנים מתחת למאה (2010 והלאה בלוח השנה הגרגוריאני).
כמה מסמכים ממשלתיים כגון רישיונות נהיגה כבר מתייחסים לשנים מעל 100; דווחו רק תקלות קלות.
חלק ממשתמשי אייפון דיווחו כי ההתראה שלהם לא פעלה ב-1 בינואר 2011.
בצפון קוריאה.
לוח השנה הצפון קוריאני (ג'וצ'ה) הושפע באותו יום כמו טייוואן, שכן לוח השנה של צפון קוריאה מבוסס גם על אירוע שקרה בשנת 1912 – יום הולדתו של קים איל-סונג.
מריאן קלפטאנו
פטר גאבה
פטר גאבה (בבולגרית: Петър Габе; 18 בפברואר 1857, יליסבטגרד, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) – 27 במרץ 1927, סופיה, ממלכת בולגריה) היה אגרונום, עיתונאי ואיש ציבור יהודי אוקראיני בולגרי. ידוע בכך שב-1894 היה היהודי הראשון שנבחר לאספה הלאומית של בולגריה. בחירתו בוטלה מטעמים אנטישמיים.
קורות חיים.
ראשית חייו.
נולד ב-1857 בעיר יליסבטגרד בשם פסח גבאי יזראלייביץ'. לפי חלק מהמקורות היה ממשפחה של קנטוניסטים. גאבה סיים בית ספר תיכון באודסה ובהמשך עסק בהוראה. באודסה פגש באקתרינה סמוילובנה דוּאֶל (ברוסית: Екатерина Самойловна Дуел) בתו של סוחר דגן אמיד, והשניים נישאו. גאבה התעתד להתחיל לימודים אקדמיים אך לא הותר לו להירשם בשל מוצאו היהודי. גאבה לחם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרת גדוד מתנדבים. בקיץ 1884 היגרו גאבה ומשפחתו לחבל דרום דוברוג'ה בשטחי נסיכות בולגריה. לפי גרסה אחת הגיעו לאור פרסומים בעיתונות הרוסית על כך שממשלת בולגריה מעודדת הגירה לשטחיה לצורכי חקלאות ולפי גרסה שנייה, נאלץ לגלות משטחי האימפריה הרוסית לאור עמדותיו הפוליטיות.
בחירתו לאספה הלאומית ואחריתו.
גאבה התגורר בבלצ'יק והקים חווה חקלאית מודרנית לתקופתה, אשר שימשה דוגמה לאיכרי הסביבה. הוא הפך לדמות ציבורית מוערכת בקרב תושבי דרום דוברוג'ה. ב-1891 הוענקה לו אזרחות בולגרית. גאבה פרסם מספר מאמרים בעיתונות הבולגרית שעסקו בחשיבות המחקר הכלכלי והאגרונומי לצורך פיתוח החקלאות בבולגריה. כיהן כיועץ לממשלו של קונסטנטין סטואילוב וסייע בהכנת תוכנית כלכלית לפיתוח אזור דרום דוברוג'ה. ב-10 בספטמבר 1884 נערכו בחירות בבולגריה, וגאבה נבחר לציר מטעם אזור דרום דוברוג'ה, לאספה הלאומית השמינית. ב-15 באוקטובר 1894 נשבע אמונים לפרלמנט בפני הרב הראשי ליהודי בולגריה ד"ר מוריץ גרינוואלד על גבי ספר תנ"ך. גאבה הבטיח לגרינוואלד לפעול מול ממשלת בולגריה לתמיכה במערכת החינוך היהודית. התקופה בה נבחר גאבה הייתה רוויה בתקריות אנטישמיות ובכלל זה עלילות דם ופרעות בקהילות שונות, ואנטישמיות זו, קנתה לה אחיזה במערכת הפוליטית הבולגרית. כחדשיים לאחר בחירתו הועלתה בפרלמנט טענה שקרית שגאבה אינו אזרח בולגרי. כונסה ישיבת אספה לנושא ובה נאם גאבה, הזים את השמועות וציין שנבחר בקולם של איכרי דוברוג'ה ולמענם. וכך, בניגוד לזכויות המיעוט היהודי שעוגנו בחוקת טרנובו, הצביעה האספה הלאומית על הדחתו של גאבה ומינוי חבר אספה בולגרי תחתיו.