לאורך הסרט מוצגים שלבים שונים בהתפתחות הפיזית והנפשית בחייו של הגיבור הראשי של הסרט - פינק פלויד (מגולם על ידי בוב גלדוף). תחילת הסרט מתרחשת בתקופת ילדותו של פינק, במהלך שנות החמישים המוקדמות בבריטניה. פינק הצעיר מושפע באופן ניכר ממותו של אביו במלחמת העולם השנייה וכתוצאה מכך לאורך ילדותו אימו מגוננת עליו יתר על המידה. בהמשך חייו, כאשר פינק הופך לכוכב רוק מצליח, הוא נותר עדיין בתחושת תסכול ואכזבה.
בסוף שנות השישים פינק מתחתן עם אישה יפה. אף על פי כן, חייו ריקניים, ולאחר שאשתו שוכבת עם גברים אחרים ועוזבת אותו, פינק מתמוטט נפשית ומתמכר לסמים. לאחר שהאמרגן של פינק (מגולם על ידי בוב הוסקינס) מוצא אותו במצב של קהות חושים, הוא מחליט שההופעות חייבות להתקיים בכל מחיר ושולח רופאים אשר נותנים לפינק משככי כאבים שונים ותרופות נוגדות דיכאון. פינק חוזר לקיים הופעות, אך בשל המצב הנפשי בו הוא שרוי, הוא חווה הזיות שונות במהלך ההופעות, אשר גורמות לו להאמין שהוא מנהיג של קבוצה פשיסטית, בעלת דמיון רב לתנועות הנאו-נאציות המודרניות, וכי המופעים הם למעשה המפגנים של הקבוצה.
פינק מנסה להתמודד עם הזיותיו ולהילחם בהן. בחלק האחרון של הסרט, אשר מוצג כולו באנימציה, פינק ניצב בפני בית משפט. שלב זה בחייו של פינק מייצג את המצב הנפשי בו פינק מצוי. לאחר שמוצגים במשפט עדויותיהם של אימו של פינק, המורה הסאדיסט של פינק ואשתו, השופט מורה לפינק "למוטט את החומה!".
שחקנים ודמויות.
גיבור הסרט. כוכב רוק מצליח אשר מאבד את שפיותו ודעתו בשל מות אביו במלחמת העולם השנייה ונהפך למטורף הזוי ובודד, כשבין הזיותיו ,הופך לשליט דיקטטורי.
הפקה.
פיתוח.
בשנת 1980 ,כשנה אחרי יציאת האלבום "The Wall" של להקת פינק פלויד, הקולנוען אלן פארקר נפגש עם המאייר הפוליטי ג'רלד סקארף כדי לדון בפיתוח סרט קולנוע באורך מלא המתאר את סיפור האלבום המפורסם. המפיק אלן מארשל אהב את הרעיון ופנה לרוג'ר ווטרס והודיע לו על יצירת הסרט. MGM אהבו את הרעיון ,ולקחו על עצמם לממן, להפיץ ולהפיק את הסרט המיועד ,והעניקו לפרויקט תקציב של 12 מיליון דולר בלבד.
אולם, אפילו לפני שהאלבום יצא, הוכרז כי סרט ייעשה.
כתיבה ועיצוב.
ג'רלד סקארף השתמש בכישורי האיור והאנימציה שלו ובחברת אפקטים ויזואליים כדי ליצור, לעצב ולאייר את הסגנון והאנימציה של הסרט בעוד רוג'ר ווטרס החל בכתיבת "תסריט" המבוסס על האלבום של הלהקה. בסופו של דבר, בשנת 1981, ההפקה הושלמה מהר מאוד.
צילומים.
הצילומים לסרט נערכו בבריטניה ובארצות הברית והחלו בסוף ינואר 1981 ותמו בדצמבר 1981.
פסקול הסרט.
השינויים שבוצעו בפסקול הסרט מהשירים המקוריים באלבום "The Wall":
השירים היחידים מתוך האלבום אשר לא נכללו בסרט הם "Hey You" ו-"The Show Must Go On". מרבית הקטעים שהוסרו מהסרט המקורי קיימים כיום במהדורת ה-DVD של הסרט.
מחלת הפה ומפריסי פרסה
אני אזרח ברלין
ספר עלי ביי
אמין סלים ג'רג'ורה
מהרי&quot;ק
הערפילית הגדולה באוריון
עזרובעל גיסקו
ויל פטון
ויליאם "ויל" קורטיס פטון (באנגלית: William Curtis "Will" Patton; נולד ב-14 ביוני 1954) הוא שחקן קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה.
פטון נולד בצ'ארלסטון, דרום קרולינה ולמד ב"אוניברסיטה לאומנויות של צפון קרוליינה" ובאולפן השחקנים במנהטן.
פטון הופיע במחזות אוף ברודוויי. הוא שיחק בתפקיד הראשי במחזה של סאם שפרד “השקר של השכל" וזכה בשני פרסי "אובי" על תפקידיו בהצגות “מה הוא ראה" ו“טיפש בשביל אהבה". ההופעה התודעתית הראשונה של פטון בקולנוע הייתה בשנת 1985 בסרט "סוזאן סוזאן", באותה שנה הופיע פטון בקומדיה השחורה "אחרי השעות".
ב-1994 השתתף בסרט "הלקוח", שנה לאחר מכן שיחק במותחן "קופיקאט".
ב-1997 פטון שיחק בסרטו של קווין קוסטנר "הדוור", בו גילם את דמותו של גנרל בית לחם.
בשנת 1998 השתתף פטון בשובר הקופות של מייקל ביי "ארמגדון", בסרט גילם פטון את דמותו של צ'ארלס "צ'יק" צ'אפל מומחה לקידוחים, חברו הקרוב ועוזרו האישי של הארי סטמפר (ברוס ויליס).
ב-1999 שיחק במותחן "מלכוד".
ב-2000 שיחק בסרט הפעולה "עקיצה ב-60 שניות" ובדרמת הספורט "לזכור את הטיטאנים".
ב-2002 שיחק במותחן האימה "נבואות איש העש".
ב-2004 שיחק במותחן הפשע "המעניש" וגילם את איש המאפיה קוונטין גלאס עוזרו האישי של הווארד סיינט (ג'ון טרבולטה).
ב-2007 שיחק בדרמה "בכוח הלב". בהמשך השנה שיחק בסרט הפעולה "" לצד לוסי לו.
בשנת 2009 הופיע פטון בסרט המדע בדיוני "הסוג הרביעי", אשר זכה להצלחה ברחבי העולם.
ב-2010 שיחק בדרמת הפשע "רחובות ברוקלין" בתפקיד הסוכן הפדרלי ביל הובארטס השומר על זהותו של השוטר הסמי טנגו באטלר (דון צ'ידל).
בשנת 2017 החל לשחק לצד הלן האנט וריצ'רד דרייפוס במיני-סדרה "יריית הפתיחה" ברשת FOX.
בשנת 2022 שיחק בסדרת המסתורין "המרעה המערבי" מבית פריים וידאו.
עיר גנים (פירושונים)
ריינולד משטיון
הארץ המובטחת
הארץ המובטחת היא חבל ארץ שהובטח בתורה על ידי אלוהים לשלושת האבות שצאצאיהם יקבלוהו לנחלה בכל הדורות. ההבטחה ניתנה לראשונה לאברהם בכניסת אחר מסעו לארץ כנען. ניתנה פעם שנית אחרי שובו מארץ מצרים והפרד לוט מעמו . ניתנה פעם שלישית בברית בין הבתרים. חודשה לבנו יצחק בעת שציווהו ה' להימנע מעזיבת הארץ כאשר שרר בה רעב כבד, וניתנה בשלישית לבנו יעקב כאשר נאלץ לעזוב את הארץ בעת שברח מעשו אחיו שרצה להורגו על לקיחת הברכות.
גבולות הארץ המובטחת מוגדרים בברית בין הבתרים: מנהר מצרים (הוא הנילוס) בדרום־מערב, עד נהר פרת בצפון־מזרח. הגדרה מפורטת יותר של גבולות ההבטחה נמצאת בספר שמות:
בתורה.
הבטחה מופיעה במספר אזכורים בספר בראשית, הראשון שבהם לאחר סיפור כניסת אברהם לארץ ישראל בבואו מארם נהריים.
בברית בין הבתרים מתוארים גבולותיה של הארץ המובטחת:
פירוט מחודש של ההבטחה ניתן ליעקב בחלום הסולם:
היחס לגבולות מסעי.
בפרשת מסעי שבספר במדבר (פרק ל"ד) מתוארים גבולותיה של ארץ כנען שאותה הצטוו ישראל לכבוש בעת כניסתם לארץ. גבולות אלו מצומצמים משמעותית מ'גבולות ההבטחה', בצפון לא נזכר נהר פרת, בדרום לא נזכר ים סוף, במזרח לא נזכר נחלת עבר הירדן ובדרום מערב נזכר נחל מצרים במקום נהר מצרים.
על קושי זה עמדו רבים מן המפרשים והחוקרים, ונאמרו בזה שלוש שיטות עיקריות:
שיטה א': יש אומרים ש'גבולות ההבטחה' נאמרו לעתיד לבוא. כדעה זו נוקטים רוב פוסקי ההלכה.
שיטה ב': גבולות 'פרשת מסעי' נאמרו במצוות ירושה לדור הכניסה לארץ, שהיו מעט אנשים, אבל בהמשך בימי דוד ושלמה אז יתרחבו הגבולות ל'גבולות ההבטחה' ולפי זה היום אין לנו כל עניין בגבולות של פרשת מסעי.
שיטה ג': ההבדל בין מערכות הגבול נובע מסיבה מציאותית, גבולות ההבטחה מתארים את הארץ כולה הכוללת אזורים מדבריים, כגון חלקו הדרומי של הנגב, מדבר סיני, והמדבר הסורי הנמצא בין רצועת החוף המיושבת לבין נהר הפרת. פרשיית הגבולות במסעי, לעומת זאת, משרטטת את תחום הארץ המיושבת, ללא המדבריות. הסיבה לכך היא שפרשיית מסעי באה להגדיר את השטח שיחולק בנחלה לשבטים, ויתחייב במצוות התלויות בארץ ואין לחלק שטח מדברי כנגד שטח הראוי למגורים. אולם ארץ ישראל עצמה ממשיכה גם מעבר לתחום זה והיא כוללת את כל גבולות ההבטחה. לדעות רבות שטח זה אינו חייב במצוות התלויות בארץ היות שאין זה שטח ראוי לזריעה
ההבדל בין הפירושים הוא גם בהלכה לגבי שטח הערבה עד אילת. בדעת הסוברים שאינה כלולה בגבולות פרשת מסעי, לשיטה א' – לא חלה עליה מצוות יישוב ארץ ישראל. לשיטה ב' – חלה עליה המצווה, אך לעניין המצוות התלויות בארץ ייתכן ונחשבת לחוץ לארץ. לשיטה ג' – גם לדעה המוציאה את אילת מגבולות מסעי, ריבונות מדינת ישראל כיום על המקום מחילה עליה את חובת המצוות התלויות בארץ.
בספר יחזקאל.
תיאור נוסף ומאוחר יותר של ההבטחה ושל גבולות הארץ מופיע בספר יחזקאל:
במחקר.
מקובל לחלק את דעות הפרשנים והחוקרים ביחס שבין 'גבולות ההבטחה' ל'גבולות מסעי' בשאלת הגבול הצפוני והדרומי של הארץ לשתי קבוצות מרכזיות: האחת מאחדת בין שני הגבולות על אף השוני הרב הקיים בתיאור כל אחד מהם בתורה, בהסתמך על הכלל שלעיתים נוהגת התורה לתאר במקום אחד באופן כללי ורחב, ובמקום אחר באופן מפורט. לשיטה זו רק ביחס לגבול המזרחי קיים שוני בין הגבולות, שכן שלושת העמים: הקיני, הקניזי והקדמוני, כלולים בגבולות ההבטחה ולא בגבולות מסעי.
השיטה השנייה (שבה נוקטים כמעט כל פרשני המקרא בראשונים ובאחרונים) גורסת שמדובר בשני גבולות שונים לחלוטין. גבולות ההבטחה הם גבולות של חבל ארץ רחב הנוגע בשני קצותיו בשתי הממלכות החזקות באזור: ממלכת מצרים (נהר מצרים) וממלכת מסופוטמיה (נהר פרת). ואילו גבולות מסעי הם גבולות ארץ כנען בלבד, שהיא קטנה בהרבה מהמרחב העצום שבין מצרים למסופוטמיה, וגבולה משתרע מאזור ממלכת הפלשתים בפינה הדרום מערבית של ארץ כנען (אזור רפיח־אל עריש של היום) ועד אזור הרי הלבנון בצפון מזרח וצפון מערב הארץ (אזור בירות־מול הלבנון של ימינו, אם כי הגבול המדויק נתון במחלוקת).
לפי חיים בר־דרומא, כל תיאורי הארץ המובטחת בתנ"ך הם בעצם תיאור אחד – של גבולות טבעיים (כגון נהרות, רכסי הרים וכדומה) – ורק שמות הגבולות נשתנו על פי צרכים צדדיים, ובעיקר בגלל תקופה מחודשת (כגון בימי יחזקאל שהיה מעל אלף שנים לאחר תקופת ברית בין הבתרים) ונשתנו שמות הגבולות.
המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו