הסופר, עיתונאי ומתרגם אימרה סבו תרגם, כתב את ההקדמה וסיפק נתונים ביוגרפיים לכרך (קולוז'וואר, 1934 ספרי פארוס). כפי שמסבירה ההקדמה, מבחר זה נערך מיצירות פרוזה קצרות בעברית, ביידיש ובשפות נוספות שתורגמו להונגרית הנושאות גם "חותם יהודי נפרד".
כפי שהעורך מציין: "...מדברת כאן הגאונות של דור הסופרים הבוגר שחי בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה... ושהפנה את ראשו ממאה ואחד אחוז פטריוטיות של היהודים". העורך צירף גם ביוגרפיה קצרה לכותבי 28 הסיפורים מ-13 המחברים והוסיף גם פרטים על יצירתם (שלום אש, פטר אלטנברג, איסאק באבל, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מרטין בובר, אוסיפ דימוב, איליה ארנבורג, ארתור הוליטש, י.ל. פרץ, לואיג'י פיראנדלו, אלפרד פולגאר, יפים סוסוליה, יעקב וסרמן).
ב. אנתולוגיה יהודית.
אוסף הסיפורים הקצרים היהודיים היפים ביותר (סאטמאר, 1936 ספריית ז'דו יבה, כלומר עתיד יהודי) הוא הוצאת כתב העת עתיד יהודי בסאטמאר. אמנם שמו של הנריק פרישמן מופיע על עמוד הכריכה כמחבר, אבל למעשה הוא רק בחר את הסיפורים וכתב את ההקדמה וכנראה גם תרגם את הסיפורים בכרך או את חלקם. לפי ההקדמה, הספר מכיל את מיטב היצירות בעלי הערך הנצחי של ספרות הסיפור הקצר היהודי, ש"נותנת השתקפות החיים היהודיים בגולה". במקביל, הוא כתב שבחר סיפורים גם משני סופרים לא יהודים ( ארקדי אברצ'נקו ומקסים גורקי) כדי שיהוו תפארת לכל סופר יהודי מצטיין. "אנו מגישים את האנתולוגיה היהודית כצידה למסע, כנחמה וכתקווה בידיו של קורא שטעה והגיע אל ימי הביניים החדשים תחת השמיים האירופיים המתקדרים." הכרך מכיל 27 סיפורים קצרים מ-17 המחברים הבאים: שלום עליכם, י"ל פרץ, שלום אש, יהודה שטיינברג, דוד פרישמן, מוריס רוזנפלד יהודה לייב גורדון, מרטין בובר, הלל צייטלין, אילזה ובר, ארנולג צווייג, יוסף טונקל, ארקדי אברצ'נקו, י. מיוליס, יעקב רימון, שמואל יוסף עגנון, מקסים גורקי. הכריכה הסימבולית של הכרך צוירה על ידי אימרה פאל ארדש.
ג. בין מזרח למערב.
זוהי אנתולוגיה עבור הנוער היהודי (קולוז'וואר, 1937); פורסמה בהוצאת עמותת "הסיוע לסטודנטים היהודים". ההקדמה נכתבה על ידי יוז'ף המבורג, רופא עיניים ונשיא "הסיוע לסטודנטים היהודים", שכתב שהתוכן נכתב על ידי צעירים יהודים שהשתתפו בסיורי ההתרמה של העמותה. רוב הסיפורים, הוא כתב, "מבטאים בנאמנות ובחיות את המשמעויות שנחוו באותם הימים". כמאפיין משותף הוא ראה ב"מחויבות הפעילה של הקהילה לשותפות הגורל היהודית". הדור שיצא לדרך הביא גם נקודות מבט חדשות, מעורבות עממית והתענינות סוציוגרפית (סוציוגרפיה היא ז'אנר אפי, פרוזה, השייכת לספרות).
בין 13 אנשי הצוות ניתן למצוא שירים מאת אדלר הוברט, ויקטור בראשאי, יוסף גרדא, ארנה שאלאמון ; שאנדור בוסקוביץ' שעסק בנושאים מוזיקליים וצירף תווים של שירים ביידיש וגם מקס אייזיקוביץ'מסה, אישטוואן ברזילי וינה ויימן מפרסמים כתבים סוציוגרפיים שמתייחסים להשפעה של אסכולת גוסטי. הכרך כולל גם רפרודוקציות של ארבע יצירות של אמנים יהודים צעירים: ארבעת הפסלים של הרמן ואלד, וכן יצירות גרפיקה של אלכס לאון (מקודם לווינגר), לאסלו קלטי, לאסלו קזאר ואווה לאזאר.
ד. מספרים עבריים חדשים.
זהו אוסף סיפורים קצרים (קולוז'וואר, 1942. בהוצאת הספרים הקטנים של Fraternitas). אין התייחסות בכרך לא לעורך ולא למתרגמים של הסיפורים הקצרים שבאנתולוגיה. המוציא לאור האחראי היה אנדרה שוורץ, עמית לשעבר בעיתון אוי קלט; ככל הנראה, הוא גם ערך את הכרך. "מהעמודים הבאים כאן", הוא כותב בהקדמה, "בצניעות רבה, אנו מגלים שיש כאן פחות מאנתולוגיה מבחינת הדרישות. אספנו כמה סיפורים קצרים, קטעי רומן וכתבים אנקדוטיים מהספרות העברית"..."רוב הכתבים שמתפרסמים כאן כבר מבטאים את דבריהם של המחברים מתוך החיים היהודיים שנולדו מחדש בארץ ישראל." הכותבים בכרך הם: חיים נחמן ביאליק, דוד פרישמן, ה.ד. נומברג, שמואל יוסף עגנון, דוד סימונוביץ, יעקב רימון, אשר ברש, ס. דיין, ל. שפירא; אפשר לקרוא מהם סיפור קצר וסקיצות וכן סיפורים שנבחרו מאוסף התרומות והנצחה של אלתר דרויאנוב (על פנחס רוטנברג). בסוף הכרך העורך פרסם אוסף קטן של חדשות על יהדות ועל ארץ ישראל, בשל העובדה שבזמן פרסומו של הכרך כבר לא היה עיתון יומי או שבועי באזור זה של העולם.
תהילים ס&quot;ט
תהילים ס"ט הוא המזמור ה-69 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך. המזמור הוא אחד משני המזמורים הפותחים במילים: "לַמְנַצֵּחַ עַל שׁוֹשַׁנִּים".
תוכן המזמור.
מזמור ס"ט מורכב משלושים ושבעה פסוקים ומחולק לחמישה חלקים:
א-ה.
המזמור נפתח בקריאת המשורר לאלוהים ובקשה לישועה: "הוֹשִׁיעֵנִי אֱלֹהִים כִּי בָאוּ מַיִם עַד נָפֶשׁ" (ב').
המשורר מתאר את צרותיו וממשיך להמשיל אותם לטביעה במים: "טָבַעְתִּי בִּיוֵן מְצוּלָה וְאֵין מׇעֳמָד בָּאתִי בְמַעֲמַקֵּי מַיִם וְשִׁבֹּלֶת שְׁטָפָתְנִי" (ג'). חלקו הראשון של המזמור מסתיים בדברי המשורר כי שונאיו רבים ורודפים אותו ללא סיבה: "רַבּוּ מִשַּׂעֲרוֹת רֹאשִׁי שֹׂנְאַי חִנָּם עָצְמוּ מַצְמִיתַי אֹיְבַי שֶׁקֶר" (ה').
ו'-י"ג.
בחלקו השני של המזמור מתאר המשורר את מצבו הנחות: "אֱלֹהִים אַתָּה יָדַעְתָּ לְאִוַּלְתִּי וְאַשְׁמוֹתַי מִמְּךָ לֹא נִכְחָדוּ" (ו'), עם כך מציג המשורר את החרפות שהוא מקבל עקב נאמנותו לאלוהים: "מוּזָר הָיִיתִי לְאֶחָי וְנׇכְרִי לִבְנֵי אִמִּי" (ט'), "כִּי קִנְאַת בֵּיתְךָ אֲכָלָתְנִי וְחֶרְפּוֹת חוֹרְפֶיךָ נָפְלוּ עָלָי" (י'). המשורר מתאר כי הקושי שלו גדול עד למצב של אבל ובכי: "וָאֶבְכֶּה בַצּוֹם נַפְשִׁי וַתְּהִי לַחֲרָפוֹת לִי" (י"א), "וָאֶתְּנָה לְבוּשִׁי שָׂק וָאֱהִי לָהֶם לְמָשָׁל" (י"ב).
י"ד-כ"ב.
בחלקו השלישי של המזמור מקשר המשורר בין שתי הפסקות הקודמות, הוא מתפלל לאלוהים ותחנן לחסד וישועה: "וַאֲנִי תְפִלָּתִי לְךָ ה' עֵת רָצוֹן אֱלֹהִים בְּרׇב חַסְדֶּךָ עֲנֵנִי בֶּאֱמֶת יִשְׁעֶךָ" (י"ד), "הַצִּילֵנִי מִטִּיט וְאַל אֶטְבָּעָה אִנָּצְלָה מִשֹּׂנְאַי וּמִמַּעֲמַקֵּי מָיִם" (ט"ו).
המשורר מדגיש כי אלוהים יודע את חרפתו: "אַתָּה יָדַעְתָּ חֶרְפָּתִי וּבׇשְׁתִּי וּכְלִמָּתִי נֶגְדְּךָ כׇּל צוֹרְרָי" (כ').
כ"ג-כ"ט.
לאחר בקשת המשורר לישועה ותיאור בעיותיו, בחלקו הרביעי של המזמור המשורר ממשיך בפנייתו לאלוהים ומבקש ממנו שיפגע בשונאיו: "יְהִי שֻׁלְחָנָם לִפְנֵיהֶם לְפָח וְלִשְׁלוֹמִים לְמוֹקֵשׁ" (כ"ג) "תֶּחְשַׁכְנָה עֵינֵיהֶם מֵרְאוֹת וּמׇתְנֵיהֶם תָּמִיד הַמְעַד" (כ"ד).
ל'-ל"ז.
חלקו האחרון של המזמור נפתח בביטחון המשורר באלוהים: "וַאֲנִי עָנִי וְכוֹאֵב יְשׁוּעָתְךָ אֱלֹהִים תְּשַׂגְּבֵנִי" (ל'), ומשם ממשיך המשורר בהילול אלוהים: "אֲהַלְלָה שֵׁם אֱלֹהִים בְּשִׁיר וַאֲגַדְּלֶנּוּ בְתוֹדָה" (ל"א).
המזמור נחתם במעין נבואת המשורר: "כִּי אֱלֹהִים יוֹשִׁיעַ צִיּוֹן וְיִבְנֶה עָרֵי יְהוּדָה וְיָשְׁבוּ שָׁם וִירֵשׁוּהָ" (ל"ו) "וְזֶרַע עֲבָדָיו יִנְחָלוּהָ וְאֹהֲבֵי שְׁמוֹ יִשְׁכְּנוּ בָהּ" (ל"ז).
בתפילה היהודית.
פסוק י"ד "וַאֲנִי תְפִלָּתִי לְךָ ה' עֵת רָצוֹן אֱלֹהִים בְּרׇב חַסְדֶּךָ עֲנֵנִי בֶּאֱמֶת יִשְׁעֶךָ" נאמר בתפילת מנחה של שבת אחרי ובא לציון וחצי קדיש לפני הוצאת ספר התורה.
מנהג אמירת פסוק י"ד גם בהוצאת ספר תורה בשלוש רגלים, ראש השנה ויום כיפור, הוא מנהג מאוחר שנזכר רק בספר שערי ציון (שער ג).
Power Over Me
Power Over Me הוא סינגל של הזמר-יוצר האירי, דרמוט קנדי, שיצא ב-16 באוקטובר 2018 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון שלו, "Without Fear". השיר מופיע גם באלבום האוסף הראשון שלו, "Dermot Kennedy".
נכון לפברואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-267 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר יצא בערוץ היוטיוב של דרמוט קנדי ב-13 בנובמבר 2018. נכון לפברואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-21 מיליון פעמים.
פלימו
פְּלִימוֹ היה תנא בדור החמישי המוזכר מספר פעמים בברייתות שבתלמוד הבבלי. יש הסוברים כי הכינוי "פלימו" הוא גרסה שונה למילה "פלוני" או "פלמוני", ואין הכוונה לאדם מסוים.
חייו.
תלמידו של רבי יהודה הנשיא (רבי). התווכח בהלכה עם רבי אלעזר בן רבי שמעון, חברו של רבי. פעם אחת שאל את רבי היכן מניח תפילין של ראש מי שיש לו שני ראשים . רבי ראה שאלה זו כקנטרנית, ונתן לפלימו שתי ברירות: או לצאת לגלות או להתנדות. בינתיים - הגיע לבית המדרש אדם שנולד לו תינוק בעל שני ראשים.
פלימו בלט בחסידותו, והיה רגיל להתגרות בשטן ולומר לו בכל יום "גירא בעיניך" (חץ בעיניך). האגדה התלמודית מספרת, שפעם אחת בערב יום הכיפורים נדמה השטן כעני ובא לפתח ביתו של פלימו בערב יום הכיפורים לבקש אוכל. ה"אורח" התנהג בצורה מוזרה ומעוררת גועל שגרמה לבני הבית לגעור בו, וכתוצאה מכך הוא מת כביכול. בת קול הכריזה "פלימו הרג נפש". פלימו ברח בחשש אל בית הכסא, ושם נגלה אליו השטן ולימד אותו שעליו להגיד "יגער ה' בך השטן", כדברי זכריה הנביא ולא "גירא בעיניך".
שלמה ניר
שלמה ניר (במקור: נודלמן, נולד ב-1934) הוא פיזיקאי וביופיזיקאי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות.
ביוגרפיה.