מאלגרו היא קתולית. היא מתנגדת להפלות ולהטלת עונש מוות. מאלגרו היא חברה פעילה במועצה הלאומית לאלצהיימר, והדוברת של מערכת הבריאות "מטרו" בקליבלנד. אמה של קייט, ג'ואן, נפטרה ב-27 ביולי 2006, לאחר מאבק ארוך במחלה.
לארס רידל
לארס רידל (בגרמנית: Lars Riedelg; נולד ב-28 ביוני 1967) הוא אתלט עבר גרמני. הוא אלוף אולימפי (אטלנטה 1996), 5 פעמים אלוף עולם מהן 4 פעמים ברציפות (טוקיו 1991, שטוטגרט 1993, גטבורג 1995, אתונה 1997 ואדמונטון 2001) ואלוף אירופה (בודפשט 1998) בזריקת דיסקוס. שיאו האישי בזריקת דיסקוס - 71.50 מטר, מהווה את התוצאה השישית בטיבה בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
רידל נולד בצוויקאו שבסקסוניה וגדל בעיירה הסמוכה בתורם.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1990 סיים רידל במקום 15 בתוצאה של 59.28 מטר.
לאחר התמוטטותה של מזרח גרמניה בשנת 1990 פסקו אימוניו הסדירים של רידל להתקיים. אך למרות זאת החל להתאמן במהרה בהדרכתו של קרלהיינץ שטיינמץ במיינץ.
אלוף עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה רידל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.20 מטר, לפני אריק דה ברוין מהולנד (65.82 מטר) ואטילה הורבט מהונגריה (65.32 מטר).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים רידל רק במקום 14 בזריקת דיסקוס בתוצאה חלשה עבורו של 59.98 מטר ולא הצליח לעלות לשלב הגמר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה רידל בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.72 מטר, לפני דמיטרי שבצ'נקו מרוסיה (66.90 מטר) ובן ארצו יורגן שולט (66.12 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, בפינלנד בשנת 1994 סיים רידל במקום 11. הוא לא התייצב לתחרות בשלב הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 58.66 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכה רידל בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 68.76 מטר, לפני ולדימיר דוברובצ'יק (65.98 מטר) וואסילי קפטיוך (65.88 מטר) שניהם מבלארוס.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה רידל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.40 מטר, לפני ולדימיר דוברובצ'יק (66.60 מטר) וואסילי קפטיוך (65.80 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה ב-14 באוגוסט בציריך, שווייץ הוא קבע שיא אישי של 71.06 מטר.
בתחרות שנערכה בויסבאדן ב-3 במאי 1997 קבע רידל בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 71.50 מטר. שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 68.54 מטר, לפני וירגיליוס אלקנה מליטא (66.70 מטר) ויורגן שולט (66.14 מטר).
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכה רידל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.07 מטר
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכה רידל במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.09 מטר, אחרי אנתוני וושינגטון מארצות הברית שקבע שיא תחרות חדש של 69.08 מטר ויורגן שולט (68.18 מטר) ולא הצליח לזכות בפעם החמישית ברציפות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה רידל במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.50 מטר, אחרי וירגיליוס אלקנה (69.30 מטר) ולפני פרנץ קרוגר מדרום אפריקה (68.19 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה רידל בפעם החמישית במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.72 מטר, לפני וירגיליוס אלקנה (69.40 מטר) ובן ארצו מיכאל מלנבק (67.61 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיים רידל במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.28 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים רידל במקום שביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.80 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים רידל במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.05 מטר
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג בשנת 2006 סיים רידל במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.11 מטר.
אונייה מדרגה שלישית
אונייה מדרגה שלישית (באנגלית: Third-rate) היה הכינוי בו השתמשו בצי המלכותי הבריטי כדי לאפיין אוניית קו בעלת שני סיפוני תותחים, שנשאה (מאז 1720) בין 64 ל-80 תותחים ימיים. ניסיון השנים לימד את הבריטים, כי אוניות מדרגה שלישית משלבות תכונות שיט (מהירות, קלות תפעול), עוצמת אש ועלות כספית בצורה טובה יותר מאוניות שאר הדרגות. על כן, אף על פי שאוניות מדרגות ראשונה ושנייה היו גדולות ובעלות עוצמת אש גדולה יותר, אלו מן הדרגה השלישית היו הנפוצות ביותר.
הדירוג.
כאשר הונהגה לראשונה שיטת דירוג אוניות המלחמה ב-1620, אופיינה אונייה מדרגה שלישית כמי שצוותה מונה 200 איש לפחות, אך לא יותר מ-300; קודם לכן נקראו אוניות מסוג זה בשם "אוניות בינוניות" (middling ships). ב-1660 הוחלף הקריטריון ממספר אנשי הצוות למספר התותחים המונחים על עגלות, ואוניות מדרגה שלישית הוגדרו כמי שנושאות בין 48 ל-60 תותחים. במפנה המאות הגדילו את המספר, ואונייה מדרגה שלישית נחשבה לזו הנושאת יותר מ-60 תותחים, אונייה מדרגה שנייה בין 90 ל-98, אונייה מדרגה ראשונה – 100 תותחים ומעלה, ואונייה מדרגה רביעית בין 48 ל-60. עד המחצית השנייה של המאה ה-18 מנה צוותן בין 500 ל-720 איש.
אוניות מדרגה שלישית היו הרבות ביותר בצי, משום שבקטגוריה זו נכללה אוניית 74 התותחים (Seventy-four), זו שהפכה עם הזמן לאונייה המלחמה הנפוצה ביותר הן בצי המלכותי הן בציי מדינות אחרות. השטת האונייה הייתה קלה הרבה יותר בהשוואה לאונייה מדרגה ראשונה או שנייה, ובעוצמת האש שעמדה לרשותה יכלה להשמיד כל אוניית אויב בקרב אחת-מול-אחת להוציא אונייה תלת-סיפונית. הפעלתה של אונייה מדרגה שלישית הייתה גם זולה יותר.
שיטת דירוג זו הייתה נהוגה בצי המלכותי בלבד, אך עדיין ניתן להיתקל בסופרים בריטיים ואחרים, המשתמשים במונח "אונייה מדרגה שלישית" כשהם מתייחסים לאוניית-74 צרפתית (אף על פי שלצי הצרפתי הייתה שיטת סיווג משלו, בעלת חמש דרגות או rangs). עד סוף המאה ה-18 אופיינו אוניות קו בדרך כלל על פי מספר תותחיהן, כשלפעמים משמש המספר עצמו כשם הסוג, כמו בביטוי "שייטת של שלוש אוניות-74" ("a squadron of three 74s"). שיטת הדירוג שונתה ב-1817, והוסיפה להתקיים עד סוף עידן המפרשים.
קאלצ'יופולי
ר.ל. סטיין
ר&quot;ל סטיין
פורום החוסכים לפנסיה בישראל
פורום החוסכים לפנסיה בישראל היא עמותה הפועלת למען החוסכים והחיסכון לפנסיה צוברת במדינת ישראל. הפורום רואה צורך להגן על ציבור החוסכים, הן מפני החלטות של ממשלת ישראל והכנסת, או העדר החלטות, שעלולות לפגוע בחיסכון, והן מפני הגורמים הפועלים בשוק: חברות הביטוח, בתי ההשקעות, הבנקים וסוכני הביטוח, והחברות הציבוריות בשוק ההון, שכספי הפנסיה מושקעים בהן. הפורום פועל בשורה של נושאים למען החיסכון הפנסיוני, אולם רוב הפרסום לו זכה הגיע מהמאבק להגבלת דמי הניהול בקופות הגמל ובביטוחי המנהלים. מאבק זה החל עם הקמת הפורום, וזכה להישג משמעותי בפברואר 2012, כאשר החליטה ועדת הכספים של הכנסת על הגבלת דמי הניהול.
הקמת הפורום.
בין הגורמים להקמת הפורום, היו בעיות החיסכון הפנסיוני בישראל כפי שנחשפו בעקבות המשבר הכלכלי של 2008, הסדרי החוב של אפריקה ישראל וצים, ועליית גובה דמי הניהול בקופות הגמל בשנים 10–2005. הפורום התחיל כקבוצת פייסבוק שנפתחה באפריל 2010 על ידי רועי מימרן, איש היי-טק וכלכלן, פעיל חברתי וסביבתי. מימרן היה מראשוני הארגון הסביבתי מגמה ירוקה בשנת 1997 ומילא מאז תפקידים התנדבותיים במספר ארגונים סביבתיים, וכמו כן יו"ר ועד שכונת למד בתל אביב-יפו. לאחר שהצטרפו מעל 100 חברים לקבוצה נקבע מפגש ראשון שהתקיים באוקטובר 2010 במרכז רוזין ברמת-אביב ג', בו הוחלט לרשום את הפורום כעמותה. הרישום בפועל התבצע בתחילת 2011. הפעילות הבולטות הנוספות בפורום עם הקמתו היו מירב בן-עובד, עורכת הבלוג "לקבל את המירב" בנושא צרכנות וכלכלת המשפחה, וליאת מולכו, רכזת פרויקט "פנסיה משלה" בעמותת "סביבה תומכת". בין חברי ועדת הביקורת של הפורום נמצאת עו"ד יפעת סולל, פעילה חברתית בעמותות וכיום בקואופרטיבים.
מטרות הפורום.
מטרות הפורום כפי שנקבעו לקראת רישומו כעמותה:
לאחר פרוץ המחאה החברתית ביולי 2011 עלה העניין הציבורי בפעילות הפורום ובנושאים בהם הוא עוסק.
המאבק על דמי הניהול.