פיקוט הייתה חלק מתנועה בקרב אומהה שהתנגדה לגיבוש זה, והשתמשה במכתבים ובכתבות עיתונות ביקורתיות קשות כדי להעביר את דבריה לבירוקרטיה של ה-OIA.
היא טענה כי הגיבוש המיותר שנוצר על ידי האיחוד אינו אלא נטל נוסף על אומהה והיווה הוכחה נוספת לכך שה-OIA התייחס אליהם כמו ילדים, ולא כאזרחים המוכנים להשתתף בדמוקרטיה.היא המשיכה לעבוד למען קהילתה עד סוף חייה, אם כי נראה היה שהרבה מזה היה לשווא, שכן אנשיה איבדו הרבה מאדמות אבותיהם והפכו תלויים יותר, לא פחות, ב-OIA
מחלה, מוות ומורשת.
פיקוט סבלה במשך רוב חייה ממחלה כרונית. בבית הספר לרפואה, היא הייתה מוטרדת מקשיי נשימה, ואחרי כמה שנים שעבדה בשמורה, היא נאלצה לקחת הפסקה כדי להחלים את בריאותה בשנת 1892, כיוון שסבלה מכאבים כרוניים בצווארה, בראשה ובאוזניה.
היא החלימה אך חלתה שוב ב-1893, לאחר שנפילה מסוס הותירה אותה עם פציעות פנימיות משמעותיות.עם הזמן, מצבה של פיקוט גרם לה להתחרש.deaf.
ככל שפיקוט הזדקנה, בריאותה ירדה, וכאשר נבנה בית החולים השמורה החדש בוולטהיל ב-1913, היא הייתה חלשה מכדי להיות המנהלת היחידה שלו. בתחילת מרץ 1915 היא סבלה מאוד ומתה. למחרת נערכו שירותי הן של הכנסייה הפרסביטריאנית והן של פרק האמטיסט של מסדר כוכב המזרח. מסרטן העצמות ב-18 בספטמבר 1915.היא קבורה בבית הקברות בנקרופט, בנקרופט, נברסקה ליד בעלה, אביה, אמה, אחיותיה ואחיה למחצה. בניה של פיקוט המשיכו לחיות חיים מלאים. קאריל פיקוט עשתה קריירה בצבא ארצות הברית ושירתה במלחמת העולם השנייה, ולבסוף התיישבה באל קאג'ון, קליפורניה. פייר פיקוט התגורר בוולטהיל, נברסקה, במשך רוב חייו והקים משפחה של שלושה ילדים
בקריירה שלה, פיקוט שירתה למעלה מ-1,300 חולים בשטח של 450 מייל רבוע.
מחוות.
בית החולים השמורה בוולטהיל, נברסקה, כיום מרכז קהילתי, נקרא על שם פיקוט והוכרז כנקודת ציון היסטורית לאומית ב-1993. בית החולים הוגדר גם כאחד מ-11 המקומות בסכנת הכחדה של 2018 על ידי הקרן הלאומית נמשכות עבודה לגיוס כספים לשיקומו
בית ספר יסודי במערב אומהה נברסקה נקרא על שם פיקוט
ב-17 ביוני 2017, יום השנה ה-152 להולדתה, גוגל פרסמה גוגל דודל לכבוד פיקוט.
בשנת 2018, חזה של פיקוט נחנך במרכז התחבורה מרטין לותר קינג ג'וניור בסיו סיטי.
בשנת 2019, פסל של לה פלשה הוקדש כחלק מפארק המורשת של אוניברסיטת המפטון.
ב-11 באוקטובר 2021, יום העמים הילידים המוכר רשמית הראשון של נברסקה, פסל ברונזה של ד"ר סוזן לפלשה פיקוט נחשף על ידי צאצאיה בקניון המאה של לינקולן. בנג'מין ויקטור יצר את הברונזה של פיקוט. הוא אותו אמן שיצר את הפסל Chief Standing Bear שיושב כעת בקניון Centennial, וגרסה נוספת שלו ניצבת באולם הפסלים בוושינגטון די.סי.
סיליה דראפקין
JL בורג
בובי ראש
בובי לי ראש (באנגלית: Bobby Lee Rush; נולד ב-23 בנובמבר 1946) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת אילינוי, ברציפות מאז 1993. ראש, שהיה פעיל התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח בשנות ה-60 של המאה ה-20, נמנה בין מייסדי סניף הפנתרים השחורים באילינוי. מאז שנבחר אל הקונגרס של ארצות הברית ב-1992, מייצג ראש את מרבית דרום שיקגו וחלקים אחרים במחוז קוק. ראש הוא הפוליטיקאי היחידי אי-פעם שגבר על ברק אובמה במערכת בחירות כלשהי – בבחירות המקדימות לייצוג מחוז הקונגרס הראשון של אילינוי בבית הנבחרים האמריקאי בשנת 2000. בינואר 2022 הכריז על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
ביוגרפיה.
ראש נולד ב-23 בנובמבר 1946 באולבני שבג'ורג'יה. לאחר שהוריו נפרדו כשהיה בן 7, לקחה אותו אמו ביחד עם אחיו אל שיקגו, והצטרפה להגירה הגדולה של אפרו-אמריקאים צפונה מדרום ארצות הברית בראשית המאה ה-20. בשנת 1963 ראש נשר מלימודיו התיכוניים והתגייס לצבא ארצות הברית. בעודו מוצב בשיקגו ב-1966 חבר לוועדה המארגנת הסטודנטיאלית הלא-אלימה (SNCC), שסייעה בחקיקת חוק זכויות האזרח ב-1964 וחוק זכויות ההצבע ב-1965. במהלך 1968 ערק מהצבא והיה שותף להקמת סניף הפנתרים השחורים באילינוי. מאוחר יותר שב לשירותו הצבאי והשתחרר בכבוד מהכוחות המזוינים של ארצות הברית.
לאורך שנות ה-60 היה ראש פעיל בתנועת זכויות האזרח ולקח חלק בקמפיינים ציבוריים למרי אזרחי בדרום ארצות הברית. משהיה שותף להקמת סניף הפתרים השחורים באילינוי, שימש ראש כשר ההגנה שלו. לאחר שמשטרת שיקגו הרגה בפשיטה משטרתית את מנהיג הפנתרים השחורים במדינה פרד המפטון, נהפך ראש ליושב ראש דה פקטו של הפנתרים השחורים באילינוי. הוא עבד על מספר מיזמים לא-אלימים שביססו תמיכה לפנתרים השחורים בקהילות אפרו-אמריקאיות, כגון תיאום מרפאה שהציעה בדיקות מסובסדות לגילוי אנמיה חרמשית. בשנת 1972 ראש נאסר בעוון נשיאת נשק לא-חוקי לתוך תחנת משטרה. ב-1974 עזב את הפנתרים השחורים, שכבר היו במגמת דעיכה. ב-1973 השלים באוניברסיטת רוזוולט את לימודיו הגבוהים בהצטיינות, וקיבל תואר ראשון בלימודים כלליים. בשנה העוקבת קיבל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת אילינוי בשיקגו. כעבור 24 שנה, ב-1998, השלים לימודי תאולוגיה בסמינר התאולוגי מקורמיק.
בשנת 1975 התמודד ראש על מושב במועצת העיר שיקגו, אך הפסיד לחבר המועצה המכהן ויליאם בארנט, וגרף 23% בלבד מקולות הבוחרים. בעלי בריתו של ראש בתנועת הפנתרים השחורים נטשו את המפלגה הדמוקרטית בעקבות המהומה הפוליטית שהתחוללה ב-1987 בעקבות מותו הפתאומי ראש העיר השחור הראשון של שיקגו, הרולד וושינגטון , והקימו מפלגה פוליטית משלהם ע"ש וושינגטון המנוח. ראש עורר את זעמם של מנהיגי מפלגת הרולד וושינגטון בכך שבז למועמדיהם למשרות מקומיות ואף העדיף לתמוך במועמדים דמוקרטים לבנים ולא בהם. משום שבחר לשתף פעולה עם הממסד הדמוקרטי המדינתי ולא עם בני בריתו השחורים, זכה ראש לגמולו ומונה לתפקידו הפוליטי הציבורי הראשון – סגן יושב ראש המפלגה הדמוקרטית באילינוי.
לקראת בחירות 1992 בארצות הברית נערכה חלוקה מחדש של מחוזות הקונגרס באילינוי. ראש התמודד במחוז הקונגרס הראשון של אילינוי שגבולותיו שורטטו מחדש לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-1990, ושכלל חלק גדול מדרום שיקגו. במחוז היה שיעור גבוה של אוכלוסייה אפרו-אמריקאית, וברציפות מאז 1929 נציגי המחוז היו כולם אפרו-אמריקאים. בבחירות המקדימות גבר ראש על צ'ארלס הייז , נציג המחוז המכהן, ועל שישה מועמדים נוספים. הוא ניצח ביום הבחירות הכלליות עם 83% מהקולות. ראש הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 1993 ומאז ועד לתום כהונתו היה לחבר בשדולה השחורה בקונגרס. הוא נחשב לחבר קונגרס הנאמן למפלגתו, ולראיה בקונגרס ה-110 הצביע עם סיעתו ב-97.8% מהזמן.
בשנת 1999 התמודד ראש לראשות עיריית שיקגו אך הפסיד לריצ'רד דיילי ביחס של 28.11%–71.89%. ב-15 ביולי 2004 נהיה ראש לחבר הקונגרס המכהן השני, אחרי צ'ארלס רנגל ולפני ג'ו הופל , שנעצר בגין הסגת גבול במסגרת מחאה על רצח העם בדארפור והפרות אחרות של זכויות אדם בסודאן מול השגרירות הסודאנית בוושינגטון הבירה. במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020 הביע ראש את תמיכתו בסנאטורית קמלה האריס מקליפורניה. לאחר שפרשה מהבחירות המקדימות הסב ראש את תמיכתו לראש עיריית ניו יורק לשעבר מייקל בלומברג, ומונה למנהל מטה הבחירות הלאומי שלו.
ב-3 בינואר 2022 הכריז ראש כי לא יתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות אמצע הכהונה באותה השנה.
אוי ווי
אוי ווי (ביידיש: אוי וויי) הוא ביטוי ביידיש המביע אימה או התלהמות. לעיתים קרובות, הביטוי מקוצר לאוי, והוא יכול להיות מתורגם כ"אוי, אוי!" או "אוי לי!". המקבילה העברית שלו היא אוי ואבוי.
מקור.
לדברי האטימולוג דאגלס הארפר, הביטוי נגזר מיידיש ומקורו גרמני. הוא מאותו המקור כמו הביטוי הגרמני o weh, או auweh, שילוב של הקריאה הגרמנית וההולנדית au!, כלומר "אאוץ'/או", והמילה הגרמנית weh, מאותו מקור של המילה האנגלית woe (כמו גם המילה ההולנדית wee שמשמעותה כאב). הביטוי קשור גם ל-oh ve, ביטוי ישן יותר בדנית ובשוודית, ו-oy wah, ביטוי בעל משמעות דומה באזור מונבליארד שבצרפת. המקביל הלטיני הוא heu, vae!; ביטוי סטנדרטי יותר הוא "o, me miserum", או "heu, me miserum".
לפי Chabad.org, תיאוריה אלטרנטיבית למקור הביטוי ביידיש היא ש"אוי" נובע מעברית מקראית, וש"ווי" הוא המקבילה הארמית שלו. לחלופין הוא מאוית אוי, הוי או הו בעברית המקראית, וואי, וי, ווי, וויא בארמית. המונח מוכפל מדי פעם, כדוגמת הו הו ב, ווַי וַי בתרגום פסאודו-יונתן על אותו פסוק, אך שתי הגרסאות מעולם לא שולבו קלאסית.
משמעות.
הביטוי מקוצר לרוב ל"אוי", או מאורך לכדי "אוי ווי זמיר", קיצור של הביטוי "אוי ווי איז מיר" (-אוי וי לי). המטרה העיקרית או ההשפעה של התארכותה היא לרוב לצורך דרמטיות. על פי האנתרופולוג החזותי פני וולין, אוי היא לא מילה רגילה בלבד, אלא מבטאת תפיסת עולם שלמה. המשמעות שלה מנוגדת בערך למשמעות של מזל טוב. ביטוי קשור הוא אוי געוואלד, שיכול להיות בעל משמעות דומה, או גם להביע זעזוע או פליאה.
אוי וויי
אלחנן משה קונשטט
הרב אלחנן משה קונשטט (ז' בתשרי ה'תרע"ח, 1917 – ג' בתשרי ה'תשנ"ה, 1994) היה ראש ישיבת קול תורה.
קורות חייו.