הפקת הסרט העסיקה מספר מדענים כיועצים, ביניהם האסטרונומים יוג'ין שומייקר, קרוליין שומייקר, ג׳ושוע קולוול וכריס לוצ'יני; האסטרונאוט לשעבר דייוויד מ' ווקר; וג'ראלד ד' גריפין, שהיה בעבר מנהל מרכז החלל ג'ונסון של נאס"א.
פסקול.
את המוזיקה לסרט הלחין המוזיקאי האמריקאי ג'יימס הורנר.
קבלה.
מכירות כרטיסים.
בסוף השבוע הראשון הכניס הסרט 41 מיליון דולר באמריקה הצפונית לבדה, ועקף בכך הסרט "טוויסטר" כסרט המדורג עשירי בפתיחות הגבוהות בקופות בכל הזמנים. הסרט החזיק במשך עשור בשיא כסרט בעל הפתיחה הגבוהה ביותר בהיסטוריה שבוים על ידי אישה, עד שהודח על ידי הסרט "דמדומים" ב-2008. בסיכומו של דבר גרף הסרט הכנסות בסך של 140 מיליון דולר באמריקה הצפונית, ועוד 209 מיליון ביתר העולם, מה שהביא אותו לסך הכנסות של 349 מיליון דולר. למרות התחרות הקשה בקיץ 1998, בדגש על התחרות מצד "ארמגדון", שני הסרטים הצליחו, כש"פגיעה קטלנית" מדורג כבעל הפתיחה הגבוהה יותר ו"ארמגדון" כזה שגרף הכנסות גבוהות יותר בסיכומו של דבר.
ביקורות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות. על בסיס 86 ביקורות באתר Rotten Tomatoes, 45% מהמבקרים נהנו מהסרט, עם ממוצע ציונים של 5.8 מתוך 10. הקונצנזוס של האתר הוא ש"גל הצונאמי של המלודרמה מטביע כל סיכוי ש"פגיעה קטלנית" ייזכר כסרט האסונות שהוא שואף להיות". האתר Metacritic נתן לסרט ציון של 40 מתוך 100 על בסיס 20 ביקורות, כלומר "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
אלביס מיטשל מהניו יורק טיימס כתב שהסרט מהורהר ומתחשב יותר משסוגת סרטי האסונות אמורה להיות. ריטה קמפלי ומייקל אוסליבן מהוושינגטון פוסט ביקרו את המשחק חסר הרגש והיעדר המתח.
בטקס ה-Stinkers Bad Movie Awards לשנת 1998 היה הסרט מועמד בשתי קטגוריות. טיה לאוני הייתה מועמדת לפרס "שחקנית המשנה הגרועה ביותר" על משחקה בסרט, אך הפסידה ללייסי שאבר שזכתה על משחקה בסרט "אבודים בחלל". הסרט עצמו היה מועמד לפרס "התסריט הגרוע ביותר לסרט שהרוויח מעל 100 מיליון דולר (בחשבון הוליווד)", אך הפסיד לסרט "גודזילה".
בוריס גריגורייב
בוריס גריגורייב (ברוסית: Бори́с Григо́рьев; 11 ביולי 1886 - 7 בפברואר 1939) היה צייר, גרפיקאי וסופר רוסי.
ביוגרפיה.
גריגורייב נולד בריבינסק (כ-300 ק"מ צפון-מזרחית ממוסקבה). בין השנים 1903 ל-1907 למד בבית הספר לאמנות סטרוגנוב אצל דמיטרי צ'רבינובסקי. גריגורייב המשיך ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג בהדרכת אלכסנדר קיסליוב, דמטרי קרדובסקי ואברם ארכיפוב בין השנים 1907 ל-1912. הוא החל להציג את עבודותיו ב-1909 כחבר בקבוצת איגוד האימפרסיוניסטים, והפך חבר בתנועת "עולם האמנות " ב-1913. באותה תקופה כתב גם רומן.
לאחר שובו לסנט פטרסבורג ב-1913, הוא הפך לחלק מהקהילה הבוהמית בעיר הבירה והיה מקורב לאמנים וסופרים רבים באותה תקופה, כמו סרגיי סודייקין, ולימיר חלבניקוב והמשוררת אנה אחמטובה, ולעיתים קרובות צייר את דיוקנאות.
גריגורייב התעניין גם באזור הכפרי הרוסי, באיכריו ובחיי הכפר. בשנים 1916 עד 1918 הוא יצר סדרה של ציורים ועבודות גרפיות "רוסיה", המתארות את העוני של האזור הכפרי. האלבום התחיל בשירו של גריגורייב לבניה החורגים של ארצו. האלבום זכה לשבחים ממבקר האמנות המשפיע אלכסנדר בנואה. לפי בנואה, גריגורייב הראה את עצם מהותה של רוסיה בתקופה שלפני המהפכה. סדנת ציירים שארגן בספטמבר 1919 הובילה להקמת אגודת האמנים הצעירים.
בהמשך שנת 1919, גריגורייב נסע וחי במדינות רבות כולל פינלנד, גרמניה, צרפת, ארצות הברית, מרכז ודרום אמריקה. גריגורייב התגורר זמן מה בפריז. בפריז הוא הושפע מאוד מפול סזאן. כנראה בתקופה הזאת הוא ניהל רומן עם הציירת הצעירה מרתה ויסרט הופט.
ב-1934 פרסם את שירו ​​רוסיה (Расея) בעיתון האמריקאי בשפה הרוסית "נובויה רוסקויה סלובו". השיר היה השתקפות פואטית של סדרת הציורים המפורסמת שלו על רוסיה. הוא גם כתב שיר, "אמריקה", שפורסם רק ב-2003.
גריגורייב נפטר בקאגנס-סור-מר ב-1939.
סקורדליה
סקורדליה היא מחית סמיכה שמקורה במטבח היווני, ולרוב מיוצרת באופן המסורתי על ידי כתישת שום ורכיבים נוספים כגון תפוחי אדמה, אגוזי מלך, שקדים או חתיכות לחם. לאחר מכן מתווסף שמן זית ומעט חומץ.
הסקורדליה עשויה להיות מוגשת יחד עם דג בקלה מצופה בלילה ומטוגן, חציל וקישוא מטוגנים, דג שלוק או סלק מבושל, ולעיתים גם כמטבל.
וריאציות שונות של המחית עשויות לכלול ביצים, ציר דגים או לימון.
רפאל רביבו
רפאל רביבו ( נולד: 20 ביוני 1942, בקזבלנקה) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק צרפתי - ישראלי.
ביוגרפיה.
רביבו נולד בקזבלנקה, שבמרוקו עלה לישראל ב-1965. בהמשך נסע לפריז ללמוד משפטים, אך החליט ללמוד צילום קולנוע וחזר לישראל. רביבו הוא בוגר מחזור 1970 של המכון לקולנוע וצילום בירושלים (כיתת בימוי והפקה), שפעל בשכונת תל ארזה, והיה בית הספר הראשון בישראל לצילום וקולנוע. את בית הספר ניהל בנימין קורצקי, שעלה מפולין, שם למד קולנוע יחד עם הבמאי רומן פולנסקי, והיה ממייסדי בית הספר לקולנוע בלודז'.
לאחר סיום לימודיו עבר רביבו לז'נבה, שם עבד כצלם סטילס, עוזר צלם, צלם ועוזר במאי, בין השאר עם קלוד ללוש. ב-1973 הוא היה המפיק בפועל של הסרט "Le Trois Cri", סרטו העלילתי הראשון של הבמאי איגאל נידאם.
בשנת 1974, הוא היה המפיק בפועל של הסרט "Les Divorcés (Le Haut Mal)", סרט עלילתי שווייצרי בבימוי לואי גרוספייר, בהפקת ז'אן לואי מיסאר.
בשנת 1975 כתב, ביים והפיק את סרטו העלילתי הראשון, "הבועה" ("La Bulle"), סרט שווייצרי שזכה לשבחי הביקורות. הסרט זכה בפרס "יונת הזהב" בפסטיבל סן-תומאס 1977.
בשנת 1979 זכה למענק מהקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים לפיתוח תסריט לסרט בשם "החגיגה" (סרט שלא הופק לבסוף).
בשנת 1984 ביים בישראל את הסרט "עדות מאונס", עם ענת עצמון ואורי גבריאל.
בשנת 1988 ביים והפיק בפועל את הסרט "מקום ליד הים" בכיכובם של ענת צחור ואלון אבוטבול. הסרט היה הפקה ישראלית-צרפתית. צלם הסרט, ז׳אן בופטי, צילם קודם את סרט הפולחן "רוקמת התחרה" בכיכובה של איזבל הופר. צילומי הסרט הסתיימו בקיץ 1987, אולם הוא יצא לאקרנים רק כשנה אחר כך.
בשנת 1997 הקים את חברת "Magora Productions" עם מרטין פיטוסי, חברה להפקות סרטי קולנוע וסרטי פרסומת.
בשנת 2009 הוקרנה רטרוספקטיבה לסרטיו של רפאל רביבו בסינמטקים בתל אביב, ירושלים, חיפה.
בשנת 2016 ביים והפיק את הסרט "אמור", שהיה מעומד לפרס אופיר.
בית כנסת דניאל
אילאיל סמל
אילאיל סמל (נולדה ב-10 באוקטובר 1990) היא במאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בניו יורק לנאוה סמל ולנעם סמל, בעת שכיהן כקונסול התרבות של ישראל בניו יורק.
למדה במגמת אמנות חזותית בתלמה ילין. ב-2009 התגייסה ושירתה בחיל האוויר כקצינת מודיעין וכמפקדת קורס בדרגת סגן. במסגרת שירותה השתתפה בשנת 2012 כנציגת צה"ל במשלחת לאירוע לציון 60 שנה למשפט אייכמן בוילה ואנזה ובברלין.
לאחר שחרורה למדה לתואר ראשון בתיאטרון במסלול בימוי באוניברסיטת תל אביב, ובמהלך הלימודים השתתפה כשחקנית-יוצרת בקופרודוקציה של האוניברסיטה ובית הספר הגבוה לתיאטרון באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, אוסטריה.
עבודתה הראשונה בתיאטרון הייתה כעוזרת במאי של רוני פינקוביץ', ובפרויקט הגמר לתואר השני ביימה את המחזה "רצח" של חנוך לוין, שבועיים לפני מות אמה.
סמל פעילה ב"פורום יוצרות התיאטרון", שמקדם ייצוג שוויוני של נשים בתפקידי בימוי, יצירה וניהול.
חיים אישיים.
אילאיל היא אחייניתו של הזמר שלמה ארצי ובת דודה של שירי ארצי. אחיה התאום, נימדור, הוא רכז חדשות עצמאי בנושאי איכות הסביבה ומשבר האקלים, ואחיה הבכור אייר הוא מוזיקאי.
דמותה של אילאיל מופיעה ברומן האחרון של אמה, "פאני וגבריאל" שראה אור חודשים ספורים לפני שנאוה הלכה לעולמה.
אילאיל נמצאת בזוגיות מאז 2014 עם ניצן לוטם, איש קולנוע ועובד סוציאלי, אותו הכירה בקורס קצינים במהלך שירותה הצבאי. השניים מתגוררים בתל אביב ומגדלים כלב במשותף.
סנט וינסנט (פירושונים)
סנט וינסנט (באנגלית: Saint Vincent) הוא שם שמשמעו "וינסנט הקדוש" ומתייחס למספר קדושים נוצריים לאורך ההיסטוריה ודברים שנקראו על שמם
סן ונסן
סן ונסן (בצרפתית: Saint-Vincent) הוא שם צרפתי שמשמעו "ונסאן הקדוש"
סן ונסן דה פול
סן-ונסן
סן-ונסאן
סן ונסאן
סן ונסאן דה פול
סן-ונסאן-דה-פול
סן-ונסן-דה-פול
יובל לוין
יובל לוין (באנגלית:Yuval Levin; נולד ב־21 בספטמבר 2003) הוא שחקן כדורסל ישראלי המשחק באליצור שומרון בליגה הלאומית בכדורסל ונבחרת העתודה בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. גובהו 2.03 מטר.
קריירת משחק.
לוין גדל בחיפה ובגיל 6 הצטרף לבית הספר לכדורסל של בית"ר אחוזה שם שיחק עד כיתה ח. בכיתה ט עבר לקבוצת הנערים ב לאומית של מכבי חיפה ולאחר שנה עבר לאקדמיה של מכבי תל אביב שם שיחק במשך 3 שנים.
בעונת 2021/2022 הצטרף לוין להפועל גליל עליון מליגת העל. במהלך העונה לא הרבה לקבל דק' בליגה, שותף ב-11 משחקים והעמיד ממוצע של 0.9 נק' ב-2.4 דק'. בליגה הבלקנית שותף ב-10 משחקים והעמיד 1.9 נק', 3.9 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות ב-14.6 דק'.
לקראת עונת 2022/2023 חתם באליצור שומרון מהליגה הלאומית.
נבחרת העתודה.
בקיץ 2022 זומן לוין לסגל נבחרת העתודה לאליפות אירופה במונטנגרו. באליפות שתף ב-2 משחקים בהם שיחק 6.8 דק' אך לא קלע.
חיים אישיים.
לוין הוא בנה של כדורסלנית העבר רינת זלץ לוין.
דרכון אוסטרי