לוס אלטוס הילס ממוקמת בנקודת הציון הגאוגרפית .
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 23 קילומטרים רבועיים, כולו אדמה. העיירה ממוקמת על קבוצת גבעות קטנות. שנוצרו כתוצאה משני ההעתקים הטקטונים האנכיים אלטמונט ומונטה ויסטה .
לוס אלטוס הילס שומרת על אווירה ותחושה כפרית, בדומה לאווירה בכפרים ב-Woodside וב-Portola Valley הסמוכים עם הרבה שמורות טבע ושטחים פתוחים, כמו ראנצ'ו סן אנטוניו ו-Westwind Barn.
דמוגרפיה.
מפקד העשור 2010.
במפקד 2010 התגוררו בלוס אלטוס הילס 7,922 תושבים. צפיפות האוכלוסייה היה 347.5 אנשים לקילומטר מרובע. הרכב האוכלוסייה של לוס אלטוס הילס היה 5,417 (68.4%) לבן, 37 (0.5%) אפרו-אמריקאי, 4 (0.1%) אינדיאנים, 2,109 (26.6%) אסיאתיים, 8 (0.1%) תושבי האוקיינוס השקט, 50 (0.6%) ) אחרים. היספנים או לטינים היו 213 אנשים (2.7%).
מהמפקד עולה ש-99.3% מהאוכלוסייה התגוררה במשקי בית ו-0.7% התגוררו בשיכונים שאינם ממוסדים.
בעיירה היו 2,829 משקי בית, בהם 949 (33.5%) היו ילדים מתחת לגיל 18, 2,204 (77.9%) היו זוגות נשואים בין המינים החיים יחד, 114 (4.0%) היו בעלות בתים נשים חד הוריות רווקות, 53 (1.9%) היו בעלי בתים חד הוריים בלתי נשואים. היו 53 (1.9%) שותפויות של בלתי נשואים בני שני המינים ו-19 (0.7%) זוגות חד מיניים. ב־359 משקי בית (12.7%) גר אדם אחד וב־210 (7.4%) גר אדם בודד בן 65 ומעלה. ממוצע חיו במשקי הבית 2.78 נפשות. היו 2,371 משפחות (83.8% ממשקי הבית); גודל המשפחה הממוצע היה 3.02 נפשות.
התפלגות הגילאים הייתה 1,811 אנשים (22.9%) מתחת לגיל 18, 342 אנשים (4.3%) בגילאים 18 עד 24, 1,083 אנשים (13.7%) בגילאים 25 עד 44, 2,848 אנשים (36.0%) בגילאים 45 עד 64, ו 1,838 אנשים (23.2%) שהיו בני 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 50.2 שנים. על כל 100 נקבות היו 97.8 גברים. על כל 100 נשים בגיל 18 ומעלה, היו 96.4 גברים.
בעיירה היו 3,001 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 136.4 נפשות לקילומטר רבוע, בתוך 2,582 (91.3%) יחידות הדיור המאוכלסות גרו הבעלים ו-247 (8.7%) היו מושכרות. שיעור הבתים הבלתי מאוכלסים עמד על 1.2%. 7,162 נפשות (90.4% מהאוכלוסייה) התגוררו ביחידות דיור בבעלותם ו-707 נפשות (8.9%) התגוררו ביחידות דיור מושכרות.
ההכנסה החציונית של משק הבית הייתה 219,485 דולר וההכנסה המשפחתית החציונית הייתה 224,922 דולר. לגברים הכנסה חציונית עמדה על 152,361 דולר לעומת 89,216 דולר עבור נשים. ההכנסה לנפש בעיירה הייתה 118,779 דולר. כ־2.2% מהמשפחות ו-2.6% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מתוכם 0.7% מתחת לגיל 18 ו-3.8% בני 65 ומעלה.
מפקד העשור 2000.
במפקד 2000 היו בעיר 7,902 נפשות, 2,740 משקי בית ו-2,339 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 353.9 נפשות לקילומטר מרובע. היו 2816 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 126.1 לקילומטר מרובע הרכב האוכלוסייה של העיירה היה 74.94% לבן, 21.10% אסיאתיים, 0.59% אפרו אמריקאים, 0.09% אינדיאנים, 0.09% תושבי האוקיינוס השקט, 0.46% אחרים. היספנים או לטינים היו 2.15%.
מתוך 2,740 משקי הבית, 34.6% היו ילדים מתחת לגיל 18, 79.0% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 4.4% היו נשים ייחדנות חד הוריות או רווקות וב־14.6% לא היו משפחות. 10.5% ממשקי הבית היו אדם אחד ו-4.9% היו אדם אחד בן 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.86 נפשות וגודל המשפחה הממוצע היה 3.02 נפשות.
התפלגות הגילאים הייתה 23.6% מתחת לגיל 18, 4.0% בין 18 ל־24, 19.6% בין 25 ל־44, 35.8% בין 45 ל־64, ו-17.0% 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 47 שנים. על כל 100 נקבות היו 97.4 גברים. על כל 100 נשים בגיל 18 ומעלה, היו 94.2 גברים.
ההכנסה החציונית של משק הבית הייתה 143,570 $ וההכנסה המשפחתית החציונית הייתה 161,865 $. גברים היו עם הכנסה חציונית של 200,000 $ + לעומת 178,288 $ הכנסת הנשים. ההכנסה לנפש בעיירה הייתה 92,840 דולר. כ־1.2% מהמשפחות ו-1.9% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מתוכם 2.5% מתחת לגיל 18 ו-2.0% בני 65 ומעלה.
פוליטיקה וממשל.
בעיירה לוס אלטוס הילס יש מועצה עירונית נבחרת בת חמישה חברים. כמה ועדות התנדבותיות המדווחות למועצת העיירה, בנושאים כמו השטחים פתוחים, מסלולי כביש, מדרכות ושבילים, יוזמות סביבתיות, חינוך, היסטוריה, פארקים ובילוי, ועדת קשרי קהילה, ועדת תקשורת לשעת חירום, תכנון והגנה על הסביבה, כספים והשקעות.
בלוס אלטוס הילס יש גם ועדת נוער בת עשרים חברים.
בבית המחוקקים של מדינת קליפורניה, העיירה לוס אלטוס הילס מיוצגת על ידי נציג מהמפלגה הדמוקרטית.
גם בבית הנבחרים של ארצות הברית לוס אלטוס הילס נמיוצגת על ידי נציג המפלגה הדמוקרטית.
מתוך 5,870 מצביעים רשומים, 37% הם דמוקרטים, ואילו 29% הם רפובליקנים על פי נתוני משרד החוץ של מדינת קליפורניה.
חינוך.
תלמידי לוס אלטוס הילס לומדים בבתי הספר המחוזיים של פאלו אלטו (המשרתים את אוכלוסיית החלק הצפוני של העיירה) והן בבתי הספר המחוזיים של לוס אלטוס (המשרתים את האוכלוסיית החלק הדרומי של העיירה).
בית הספר ונטנה הוא בית ספר פרטי יסודי לגיל הרך המלמד על פי גישת רג'יו אמיליה. בית ספר Pinewood הוא בית ספר פרטי בעל 12 כיתות לימוד K-12. הקמפוס של הכיתות הגבוהות של בית הספר Pinewood ממוקם גם בלוס אלטוס הילס, ומשרת את התלמידים בכיתות ז'-יב'. מכללת Foothill המופעלת על ידי מחוז המכללות הקהילתיות Foothill – De Anza נמצאת בעיירה. במכללה נמצא מטה המחוז.
ינון כהן
ינון כהן (נולד ב-1953) הוא סוציולוג, פרופסור מן המניין לסוציולוגיה ולימודי עבודה באוניברסיטת קולומביה ולשעבר בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
כהן גדל בחיפה וסיים בית ספר תיכון ב-1971. התגייס לצבא לחיל התותחנים ובהמשך סיים קורס קציני תותחנים. הוא בוגר החוג לסוציולוגיה באוניברסיטה עברית בירושלים (1978) ובעל תואר שני (1980) ותואר שלישי (1982) מאוניברסיטת סטוני ברוק בארצות הברית. את השתלמות הבתר-דוקטורט עשה בשנים 1982–1984 באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית.
בין השנים 1985 ל־2011 כיהן כחבר סגל בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב, במהלכן שימש כראש החוג (1992–1995) וכיושב ראש ארגון הסגל הבכיר בפקולטה למדעי החברה. כמו כן עמד בראש מכון גולדה מאיר למנהיגות וחברה (1998–2001). בשנת 2007 הצטרף לסגל המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה, ובהמשך כיהן כראש המחלקה (2011–2014). כהן הוא מחזיק הקתדרה ע"ש יוסף ירושלמי ללימודי ישראל ולימודי יהדות במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה. מינויו זה של כהן זכה לביקורות מצד אנשי אקדמיה רבים שטענו כי מדובר ב'מינוי פוליטי' שכן כהן ידוע כמבקר חריף של מדיניות הכיבוש הישראלי, וכי שניים מחברי ועדת החיפוש היו גם הם מבקרים חריפים של ישראל.
במהלך השנים שימש כפרופסור אורח באוניברסיטאות: סטנפורד, ברקלי, אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת אילינוי בשיקגו, ואוניברסיטת פריז.
כהן נשוי לפרופ' ניצה ינאי.
מחקריו.
כהן הוא חוקר בתחומי ההגירה, עבודה ושוק העבודה, ריבוד ואי שוויון. בין הממצאים עליהם מצביע כהן באופן עקבי במחקריו לאורך השנים הוא הפערים בשיעור האשכנזים והמזרחים בעלי תואר אקדמי. הפער, לטענתו של כהן, אמנם מצטמצם עם השנים, אולם עדיין נותר גדול.
צלאת אל עזמה
צלאת אל עזמה (נקרא גם בקיצור: "צלאת לעזמה" ובתרגום לעברית: בית הכנסת הזרים - המגורשים. בערבית: كنيس صلاة العزامة) הוא מתחם בתי כנסת מרכזי במלאח של העיר מרקש שבמרוקו, שהוקם על ידי מגורשי ספרד או צאצאיהם.
היסטוריה.
לפי מסורת בני הקהילה בית הכנסת נבנה על ידי מגורשי ספרד, וכך מוסר מקור מהמאה ה-18. בדומה למקבילו צלאת תלמוד תורה היה המתחם הומה במתפללים ובלומדים שמילאו את המקום בכל שעות היום. עד לשנות השישים של המאה ה-20 שכנו במקום ישיבה גדולה לאברכים וישיבה קטנה לצעירים, בהן לימדו החכמים המפורסמים בעיר, מהם: רבי יעקב דהאן, רבי אברהם אביטבול ואחרים.
תיאור המקום.
במתחם ארבעה אולמות לימוד המקיפים חצר גדולה ונאה, שכל אחד מהם מכיל את ציוד הדרוש כדי לשמש גם כמקום תפילה. בצד הדרומי בית הכנסת הגדול שבקומה מעליו שכנה הישיבה הגדולה. כיום פעיל במקום בית כנסת ומוזיאון של הקהילה היהודית בעיר.
לקריאה נוספת.
חביב אבגי, אבני זיכרון לקהילת מראקש, עמודים: רא - רב, לוד, תשס"ד.
אן כריסטי
אן כריסטי (בהולנדית: Ann Christy; 22 בספטמבר 1945 – 7 באוגוסט 1984) הייתה זמרת בלגית.
ביוגרפיה.
כריסטי נולדה באנטוורפן בשם כריסטיאן לינרטס (Christianne Leenaerts), היא החלה את קריירת המוזיקה שלה כששרה בלהקה "The Adams" שאחד מחברים בה היה בן זוגה, אחרי כן החלה בעבודת סולו ובאותה תקופה יצאה בסיבוב הופעות בבלגיה וצרפת לצד סלבטורה אדמו, ב-1968 זכתה בתחרות המוזיקה "Knokke Cup".
היא ניסתה לראשונה לייצג את בלגיה באירוויזיון ב-1970 עם השיר "Le temps, le vent" ולא עלתה לגמר התחרות הלאומית, ב-1971 ניסתה זאת שוב פעם עם השיר "Dag vreemde man" והגיעה למקום השני, גם ב-1973 השתתפה בגמר הלאומי הבלגי.
ב-1975 נבחרה לראשונה להיות נציגת בלגיה באירוויזיון, בתחרות בסטוקהולם שרה את השיר "Gelukkig zijn" (להיות שמח), את החצי הראשון של השיר ביצעה בהולנדית ואת החצי השני ביצעה באנגלית, היא הגיעה למקום ה-15 מתוך 19 שירים שהשתתפו בתחרות.
ב-1977 שיחקה במחזה חלום ליל קיץ שהועלה במכלן.
היא אובחנה בסרטן צוואר הרחם ונפטרה ב-1984.
הריגת עמראן אבו חמדייה
אדריאנו צ'לנטנו