החל מ־1926 ועד תחילת שנות הארבעים של המאה ה-20, יצר קרביאל סדרת יצירות של דמויות סינכרומיסטיות בצבעי מים ובשמן על פיסות בד קטנות ובלתי מתוחות ובשנים האחרונות לחייו צייר בפסטל ובשמן גם על בד גדול יותר. הדמויות בסדרה זו משחזרות את תנוחות הדוגמניות בשיעורי האמנות שלו, אף שהן נטורליסטיות בהתחלה, הן הופכות בהדרגה לגיאומטריות, אפילו קוביסטיות. קרביאל פיתח את הסגנון החדש הזה לשיטה ללימוד תיאור דמויות בשעורי הציור שלו.
הוא גם ייצר מספר רב של נופים בסגנון מופשט יחסית החל משנת 1926. רוב העבודות הללו נוצרו בעיקר בסוגטוק, על נייר.
מוות.
במשך כל השנים צייר קרביאל ברציפות. החל בעת לימודיו בפריז וציורי הקיר הניאו - קלאסיים שלו ועד ליצירותיו האימפרסיוניסטיות בדרום - מערב האמריקאי, סצנות הרחוב והנהר בשיקגו, והמערב התיכון הכפרי. הוא צייר ללא הרף ובכל עונות השנה.
אלברט הנרי קרביאל נפטר מהתקף לב ב־29 ביוני 1945 באוונסטון שבאילינוי. מותו התרחש כמה ימים לאחר פרישתו מהוראה במכון הטכנולוגי של אילינוי.
יחסי מצרים–קוסובו
יחסי מצרים–קוסובו הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת מצרים הערבית לבין רפובליקת קוסובו.
מצרים הכירה בקוסובו כמדינה עצמאית ב-26 ביוני 2013, עם זאת, בין המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
תגובת מצרים להכרזת העצמאות של קוסובו ב-2008.
הכרזת העצמאות של קוסובו מסרביה נחקקה ביום ראשון, 17 בפברואר 2008, בהצבעה פה אחד של אספת קוסובו. כל 11 נציגי המיעוט הסרבי החרימו את ההליכים. התגובה הבינלאומית הייתה מעורבת, והקהילה העולמית ממשיכה להיות חלוקה בנושא ההכרה הבינלאומית בקוסובו. תגובתה של מצרים להכרזת העצמאות של קוסובו בשנת 2008 הייתה מעורבת. לפני המהפכה המצרית בשנת 2011 היא התנגדה לעצמאותה של קוסובו, אך לאחר המהפכה היא תומכת בה יותר.
שנת 2008.
זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של קוסובו, דובר משרד החוץ של מצרים דחק בצדדים לשמור על החוק הבינלאומי ולתמוך ביציבות אזורית, אך לא אמר אם מצרים תכיר בקוסובו.
בפסגת הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ב-10 במרץ 2008 התנגדה מצרים לאימוץ המסמך, המוצע על ידי טורקיה, שייתן תמיכה להכרזת העצמאות של קוסובו.
ב-19 ביוני 2008, במהלך פגישת הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי, מצרים הייתה בין המדינות שהתנגדו להכרה בקוסובו כמדינה עצמאית.
ב-29 בספטמבר 2008, אמר שר החוץ אחמד אבו אל-רייט כי ממשלתו עוקבת מקרוב אחר כל ההתפתחויות בקוסובו ובאזור, וכי ארצו תפעל בזמן הנכון בנוגע לסוגיית ההכרה בקוסובו. בראיון לעיתון הסרבי, Večernje novosti ב-29 בספטמבר 2008, שגריר מצרים בסרביה, אדל אחמד נגויב, הצהיר כי מצרים מכבדת את ריבונותה ואת שלמותה הטריטוריאלית של סרביה, ומאמינה כי יש למצוא הסכם שיספק את שני הצדדים.
בתחילת נובמבר 2008 הצהיר יועץ הנשיאות וסגן שר החוץ לשעבר, עבדאללה א-אשאל כי "ההכרה בעצמאות קוסובו תגיע באופן אסרטיבי ממצרים בקרוב מאוד, מכיוון שאנו מעוניינים לתרום לשלום וליציבות לחלק זה של העולם, ועכשיו אנו מודעים היטב אודות ההיסטוריה שלכם וההגדרה העצמית שלכם לבנות את המדינה העצמאית שלכם".
עם זאת, בסוף נובמבר 2008, מצרים חסמה את משלחת קוסובו מלהשתתף בוועידת השרים השנייה לנציבות הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי שהתקיימה בקהיר. למרות שהארגון איפשר בעבר לקוסובו להשתתף עם מעמד של אורחת לבקשת אלבניה, מצרים התנגדה ומנעה מהמשלחת שיחות.
שנת 2009.
ב-1 באפריל 2009 הבטיח הנשיא חוסני מובארכ לנשיא סרביה בוריס טאדיץ' כי מצרים לא תכיר בקוסובו, על פי טאדיץ'. שני המנהיגים הסכימו כי יש לפתור את כל הבעיות הגלובליות בתוך האו"ם.
בפגישה שהתקיימה ב-26 במאי 2009 בין שר החוץ של קוסובו, סקנדר הייסני, לבין מגד עבדלזיז, נציג מצרים לאו"ם, עבדלזיז דיווח כי מצרים עוקבת מקרוב אחר ההתפתחויות, וכי מצרים תצטרף במוקדם או במאוחר למדינות שהמכירות בקוסובו.
שנת 2010.
ב-22 במרץ 2010 הודיע משרד החוץ המצרי כי מצרים לא תכיר בקוסובו כמדינה עצמאית לפני שבית הדין הבינלאומי בהאג ייתן את דעתו המייעצת לגבי חוקיות העצמאות המוצהרת של קוסובו.
בפגישה שהתקיימה ב-29 בספטמבר 2010 עם סקנדר הייסני, שר החוץ של מצרים, אחמד אבו אל-רייט, אמר רייט כי מצרים שוקלת את בקשת ההכרה של קוסובו ותקבל החלטה בזמן הנכון. הוא הסביר כי העיכוב בהכרה אינו נובע מקוסובו, אלא מסיבות אחרות.
שנת 2011.
ב-11 באפריל 2011, לאחר שהמהפכה המצרית הביאה לפרק שלטון צבאי זמני במקום הממשלה הקודמת, אמר סגן שר החוץ המצרי, אחמד אמין פתאללה, כי מצרים נוקטת צעדים מעשיים לקראת הכרה בקוסובו.
ב-6 בספטמבר 2011 אמר שר החוץ של מצרים, מוחמד כאמל עמר, כי גם עם ממשלה חדשה, מצרים לא תשנה את עמדתה בנוגע להכרה בקוסובו.
ב-20 בספטמבר 2011 הודיעה מזכירות המועצה המהפכנית של מצרים כי היא מכירה בעצמאותה של קוסובו, אך אין זו הכרה של ממשלת הביניים הנוכחית.
שנת 2012.
בפגישה שנערכה בפברואר 2012 בין נשיאת קוסובו, אטיפטה יאהיאגה, לבין שר החוץ של מצרים, מוחמד כאמל עמר, שיבח עמר את ההתקדמות שהושגה בקוסובו ואמר כי מצרים עוקבת בהתעניינות אחר ההתפתחויות בקוסובו והיא להוטה ליצור קשרים הדוקים של שיתוף פעולה בין שתי המדינות.
במרץ 2012, ועדת יחסי החוץ באספת העם המצרית (הבית התחתון של הפרלמנט המצרי) שלחה המלצה לשר החוץ, מוחמד כאמל עמר, בקשה להכיר בקוסובו.
באפריל 2012 התקבל סגן שר החוץ של קוסובו, אברהים גאשי, על ידי סגן שר החוץ של מצרים, אוסאמה תאופיק בדר, בדר הציעה לסגן השר גאשי כי מצרים תזדרז, ברגע שתסיים הקמת מוסדות חדשים, לקבל החלטה להכיר בקוסובו. התושבים והמוסדות של מצרים, אמר בדר, תומכים ויתמכו בקוסובו.
במהלך קמפיין יוני 2012, הצהיר הנשיא המצרי הנבחר, מוחמד מורסי כי הוא תומך בחופש של תושבי קוסובו ומעריך את הקרבותיהם למען החופש והעצמאות. מורסי אמר כי האומה המצרית תמיד תמכה בעצמאותה של קוסובו ואם הוא ייבחר לנשיא, ההחלטה להכיר בקוסובו תבוא בקרוב מאוד.
בספטמבר 2012 אמר אחמד פהמי, יו"ר מועצת השורה המצרית (הבית העליון של הפרלמנט המצרי), כי אנשי מצרים הביעו תקווה כי בקרוב תתקבל החלטה על הכרה על ידי הממשלה המצרית החדשה. הוא אמר שמצרים עומדת בסולידריות עם העם הקוסוברי שסבל כדי להשיג את חירותו. שר הפרלמנט של מצרים, מוחמד מחסוב, אמר כי הוא מודע לעיכוב ההכרה בקוסובו, וקרא לקוסובו להבין את התקופה אותה מצרים עוברת. לדבריו, מוסדות מצריים מחויבים להשלמת המעבר, ואימוץ החוקה והתהליכים הדמוקרטיים. הוא הביע תקווה שבסוף התהליכים הללו ההכרה בקוסובו תבוא מאליה. חוסאם גראני, נשיא המועצה הלאומית לזכויות אדם במצרים ויו"ר האספה המכוננת, הביע תקווה שקוסובו תהיה בקרוב חברה באומות המאוחדות.
ב-15 בנובמבר 2012 בביקור בקוסובו, הצהיר אחמד פאמי אחמד כי "נושא ההכרה עומד על הפרק, וקוסובו ראויה לעצמאותה מעברה ההיסטורי".
שנת 2013.
במהלך ביקורו במצרים של שר החוץ הקוסוברח אנוור הוג'אג' בינואר, אמר עמר כי "בנוגע להכרה של מצרים בקוסובו, אני יכול לומר כי אנו בוחנים זאת ברצינות רבה ואנו מקווים שבקרוב מאוד נקבל החלטה בזמן הנכון", בעוד אסאם אל-חדד, עוזרו של נשיא מצרים, הבטיח כי "יגיע הזמן שבו יהיו לנו חדשות טובות והחלטות לגבי קוסובו". במהלך ביקור בקוסובו לחגוג את יום השנה החמישי להכרזת העצמאות שלה, פקינאם א-שארקאווי, יועצו של נשיא מצרים, הכריז ב-17 בפברואר "כי מצרים עומדת להכיר בקוסובו". בתחילת אפריל 2013 הצהיר נשיא מצרים, מוחמד מורסי, כי מצרים קרובה להכיר בקוסובו.
הכרת מצרים בקוסובו.
לאחר שסרביה וקוסובו הגיעו להסכם בנושא עקרונות הנורמליזציה ביחסיהן באפריל 2013, נמסר כי מצרים עיכבה את הכרתה בקוסובו עד לסיום ההסכם עם סרביה.
ב-26 ביוני 2013 פרסם משרד החוץ של הרפובליקה של מצרים הודעה בדבר הכרה ברפובליקת קוסובו על ידי רפובליקת מצרים הערבית.
נציגויות דיפלומטיות.
בעוד קוסובו מחזיקה משרד קשר פתוח בקהיר, למצרים אין נציגות כלשהי בקוסובו.
רוברט מקללנד
רוברט מקללנד (באנגלית: Robert McClelland; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מישיגן, כמושל מישיגן התשיעי, וכמזכיר הפנים הרביעי של ארצות הברית.
ראשית חייו.
רוברט מקללן נולד בגרינקאסל שבפנסילבניה כבנו של רופא ממחוז פרנקלין. הוא למד בקולג' דיקינסון שבפנסילבניה וב-1829 סיים את לימודיו בהצטיינות. הוא למד משפטים וב-1831 התקבל ללשכת עורכי הדין של פנסילבניה ולזמן קצר עסק בעריכת דין בפיטסבורג לפני שב-1833 עבר למונרו ששכנה אז בטריטוריית מישיגן.
קריירה.
מקללנד היה לחבר בלשכת עורכי הדין של מישיגן ופתח משרד עורכי דין מצליח במונורו. הוא גם היה חבר בוועידה החוקתית שהתקיימה ב-1835. כאשר התקבלה מישיגן כמדינה בארצות הברית, הציע לו המושל סטיבנס מייסון תפקידים כנציב הבנק המדינתי וכתובע הכללי של המדינה, הצעות שאת שתיהן הוא דחה כדי לפתח את עסקיו הפרטיים, אם כי הוא לקח חלק פעיל בפעילות המפלגה הדמוקרטית במדינה. ב-1836 נשא מקללנד לאישה את שרה אליזבת סבין, ויחד הם הביאו לעולם שישה ילדים.