לייארד ציין בספרו כי הנרי רולינסון, המזרחן, אבי מדע האשורולוגיה, לא מסכים עם הזיהוי כלכיש המקראית. רולינסון כתב בשנת 1852: "יחד עם זאת, כמעט ולא ייתכן שכיבוש 'לקיטסו' [שם העיר המוזכרת בתבליט], המתוארת בצורה מפורטת ביותר על קירות ארמון סנחריב בנינוה, יכולה להתייחס לעיר זו כלכיש, מאחר ששני השמות נכתבו בצורה שונה לגמרי בכתב יתדות". עם זאת הזיהוי של העיר המתוארת בתבליט כלכיש המקראית התקבל במחקר המדעי.
פרשנות.
האירועים סביב כיבוש לכיש מתועדים במספר מקורות מהמאה ה-8 לפנה"ס; בתנ"ך, במנסרות אשוריות בכתב יתדות ובחפירות הארכאולוגיות בתל לכיש. כיבוש ערי ממלכת יהודה בידי סנחריב, ללא בירתה ירושלים, מוזכרים במקרא, בספר מלכים, בספר דברי הימים ובספר ישעיהו.
במנסרת סנחריב נטען כי סנחריב השמיד 46 ערים מבוצרות ועיירות ביהודה ולקח שבויים. הוא גם טען שהוא שם מצור על המלך חזקיהו בירושלים "כמו ציפור בכלוב". ההיסטוריון לסטר גראב וחוקרים אחרים רואים כיום את העיר המוצגת בתבליט לכיש כירושלים. הם מציינים כי מכיוון שירושלים לא נכבשה על ידי האשורים, האמן מנינוה שגילף את התבליט "הוסיף פשוט את שם העיר לקיטסו [=לכיש] במקומה". חוקרים אחרים סבורים כי המצור על ירושלים אינו מתואר בתבליטי לכיש מכיוון שירושלים לבסוף לא נכבשה. גודל התבליטים, מיקומם בחדר המרכזי בארמון, מעיד על החשיבות שנתן לקרב זה והניצחון על יהודה.
ספר אבן העזר
הוברט פולק
הוברט יצחק פולק (בגרמנית: Hubert Pollack; 1903–1967) הציל יחד עם חבריו מספר רב של יהודים בשואה בגרמניה. הוא שימש בתפקידים שונים בקהילה היהודית בגרמניה, ולאחר עלייתו לישראל שירת בהגנה ובצה"ל.
ביוגרפיה.
הוברט פולק נולד בברלין לוילהלם ויוהנה.
פולק למד באוניברסיטת הומבולדט של ברלין בין השנים 1921–1927, וסיים תואר דוקטור בכלכלה ופילוסופיה.
בשנים 1923–1929, עבד במשרדי קרן היסוד במדינת ריינלנד וסטפליה-בון.
בשנים 1930–1933 ניהל את משרד הסטטיסטיקה של הקהילה היהודית בברלין. בין השנים 1933–1939, שימש כיועץ במשרד פלסטינה של הקהילה בברלין, באותן שנים עבד מול קפטן פרנסיס פרנק פולי, קצין ביון בריטי שהוצב בברלין, בכיסוי של מנהל משרד האשרות בשגרירות בריטניה.
ביחד עם קפטן פולי ווילפריד ישראל שהיה המנהל שלו ב"חברת העזרה היהודית", הם יוצרים מנגנון שפועל בסודיות מוחלטת ותחת סכנה מוחשית. חלוקת העבודה ברורה: וילפריד מקבל את הפניות מהיהודים, מרכז את השמות, מגייס את הכסף הדרוש ומעביר אותו לפולק. פולק יוצר קשרים עם קצינים בגסטאפו, מעביר אליהם בחשאי את השמות שקיבל מוילפריד, יחד עם כספי השוחד. פולי מספק את אשרות היציאה, תוך שהוא שם דגש מיוחד על יהודים שנמצאים כבר ברשימות השחורות של הגסטאפו. סיפור מנגנון ההצלה מוזכר ומוסבר בסרט האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל. של יונתן ניר.
"בדקה התשעים", אוגוסט 1939 יצא הוברט פולק עם משפחתו את ברלין, בסיועו של קפטן פולי ועלה לארץ ישראל (פלשתינה).
על סמך עדותו של הוברט פולק שניתנה ב-1944 במסמך בן 14 עמודים, שחלקים ממנה נשמעו במשפט אייכמן ב-1961, קיבל קפטן פולי מיד ושם את התואר 'חסיד אומות העולם'.
פרטים רבים על פועלם המשותף, בספר: פולי המרגל שהציל 10,000 יהודים מאת מייקל סמית.
כדי לעשות מעט להנצחת פרנסיס פולי, אסף מניצולים ויוצאי ברלין תרומות על מנת להנציח את האיש, בנטיעת יער על שמו, ביערות קק"ל בכניסה לקיבוץ הראל, בדרך לירושלים.
ד"ר פולק שירת בהגנה באזור ירושלים, תוך כדי עבודתו בממשל המנדט, לחם במצור בירושלים והמשיך כקצין מחקר באמ"ן עד לפרישתו לגמלאות. הוא נפטר שבוע לאחר מלחמת ששת הימים.
מסביב לעולם בשמונים יום (סדרת טלוויזיה, 2021)
מסביב לעולם בשמונים ימים (באנגלית: Around the world in 80 days) היא סדרת דרמת הרפתקאות תקופתית בריטית, המבוססת על רומן באותו שם מאת ז'ול ורן משנת 1873.
עלילה.
העלילה מתמקדת סביב פיליאס פוג, שמהמר על 20 אלף ליש"ט עם חברים סנוביים במועדון הרפורמי היוקרתי שהוא יוכל להקיף את העולם תוך 80 יום. אליו מצטרפים משרתו החדש פספרטו והעיתונאית אביגיל פיקס.
הפקה.
הצילומים נערכו בדרום אפריקה וברומניה. הצילומים הושעו במרץ 2020 בשל מגפת הקורונה, אך הם התחדשו ב-1 באוקטובר אותה שנה.
עדנה מושנזון
עדנה מושנזון (נולדה ב-24 בספטמבר 1945, י"ז תשרי ה'תש"ו) היא אוצרת ויועצת בענייניי אמנות ומוזיאולוגיה, זוכת פרס האוצרות של משרד התרבות המדע והספורט לשנת 2008.
ביוגרפיה.
עדנה מושנזון נולדה לאסתר ושמעון ונטורה-בן ארי, דור שביעי בירושלים. נשואה לאילן מושנזון, קולנוען, מתגוררת בתל אביב יפו.
מושנזון היא בוגרת בית הספר התיכון אוהל שם רמת גן ובעלת תואר ראשון בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית ירושלים 1973. עם סיום לימודיה האקדמיים השתלמה במוזיאולוגיה בלונדון ובשנת 1977 מונתה לאוצרת במוזאון תל אביב לאמנות.
לאורך 30 שנות פעילותה כאוצרת במוזיאון תל אביב לאמנות (2007-1977) ניהלה מושנזון את המחלקה לרישום והדפס, אצרה עשרות תערוכות כתבה מאמרים וערכה קטלוגים בנושאי אמנות ואוצרות. מאז יציאתה לגמלאות היא פועלת כאוצרת עצמאית.
במהלך השנים כיהנה מושנזון כחברה בגופים ציבוריים וכחברת ועדות שונות בישראל ומחוצה לה, ביניהם מועצת המוזיאונים בישראל (2015-2009), המדור לאמנות פלסטית במועצה הישראלית לתרבות ואמנות (2013-2010), חברה בוועדת הפיסול של עירית תל אביב - יפו וחברה בארגון אוצרים בינלאומי IKT.
פעילות אוצרותית.
במסגרת עבודה כאוצרת בכירה במוזאון תל אביב לאמנות עסקה מושנזון בניהול, ארגון, מחקר ושימור אוסף המחלקה לרישום והדפס, אוסף הכולל למעלה מ-25 אלף עבודות. בעבודתה התמקדה בחקר ההיסטוריה של אוסף הרישומים וההדפסים, שראשיתו בייסוד המוזיאון, ובהצגת תערוכות מתוכו. בין האוספים החשובים הנכללים בו נמנים אוסף קרל שוורץ, אוסף הרמן שטרוק, אוסף אריך גריץ וכן אוספים של אמנות גרמנית מלפני מלחמת העולם השנייה, שנשלחו למוזיאון עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה וכך ניצלו. בנוסף עסקה מושנזון בהרחבה ושיפור האוסף הישראלי והבינלאומי באמצעות רכישות של יצירות ישראליות רבות, היסטוריות ועכשוויות, וכן באמצעות גיוס של אוספים בינלאומיים ביניהם: אוסף של 100 הדפסים של אדוורד מונק; אוסף של כ-300 הדפסים, רישומים וספרי אמן סוריאליסטיים, תרומת צ'ארלס ואוולין קרמר, ניו יורק; ואוסף אברהם הורודיש, אספן ומוציא לאור של הדפסים וספרי אמן מגרמניה שלפני המלחמה. אוספים פרטיים אלה התייחסו להיסטוריה של אוסף הרישום וההדפס והשלימו אותו.
במהלך שנות עבודתה במוזאון אצרה מושנזון עשרות תערוכות אמנות לאמנים ישראלים ובינלאומיים. הנודעות שבהן: ביל ויולה: מיצבי וידאו (1994); מבט כפול - שלוש תערוכות: ויליאם קנטרידג' - וידאו, האחים צ'פמן - מוראות המלחמה לפי גויה ומשה גרשוני - קדיש (2000); מבט אלכסוני: ו (2001); רוז סה לה וי: על פרחים באמנות עכשווית (2004), תערוכה בהשתתפות אמנים ישראליים ובינלאומיים מהבולטים ביותר ובכללם: , , , , פיטר רוסל, מאט קאלישו, , ג'ף קונס ועוד; ואוטוביוגרפיה ספירלית, רטורטספקטיבה של שנטל אקרמן (2006).
כאוצרת עצמאית עסקה מושנזון במנעד רחב של תחומי אמנות: וידאו ארט, מיצבים, אמנות פלסטית ועוד. בין התערוכות הבולטות שאצרה: קרקס אוניברסליס בע"מ - מופעי עיר במסגרת הביאנלה לאמנות של תל אביב-יפו ולציון מאה שנה לתל אביב, שהתקיימה במתחם הטמפלרי (2009), אפרת שוילי: נקודה מול נקודה, עבודות 2012-1992 במשכן לאמנות עין חרוד (2013), ורשמים VI: שובו של הנייר - מחשבות על רישום, הביאנלה הישראלית לרישום, בית האמנים, גלריה ברבור, סדנת ההדפס ובית טיכו, ירושלים, אוצרות ראשיות: עדנה מושנזון וסאלי הפטל-נווה (2016).
בשנת 2008 קיבלה מושנזון את פרס האוצר מטעם משרד התרבות המדע והספורט על פעילותה ותרומתה. בנימוקיהן כתבו שופטות הפרס, נעמי אביב, גליה בר אור, איריס פישוף ועידית עמיחי, שמושנזון "קידמה במסירות ראויה לציון את אמנות הגרפיקה והרישום ומעל הכל את אמנות הווידאו והמיצב".
במהלך הקריירה הוענקו לה מלגות לתמיכה במחקרה, ביניהן: מלגה למחקר אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות (1992-1991) במוזיאון המחוז בלוס אנג'לס; מלגת DAAD ללימוד סצנת האמנות הגרמנית העכשווית ואוספי המוזיאונים השונים (1986); ומלגות של מכון גתה ללימודי השפה הגרמנית ומחקר אמנות גרמנית (1984 - 1985).
רשימת תערוכות.
תערוכות במוזאון תל אביב לאמנות
תערוכות נבחרות - אוצרת עצמאית
מעוז צבי
מעוז צבי הוא מאחז כפרי בצפון השומרון, מערבית ליישוב מבוא דותן, המונה כיום כ-22 משפחות.
אנשי המקום עוסקים בחקלאות, קיימות ומלאכות כפיים. תושבי היישוב מאמינים בשילוב בין האדם והאדמה ובשמירה על ערכי הטבע הייחודיים לאזור.
במרכז היישוב, בית המדרש בו מתקיימים תפילות ושיעורים.
היסטוריה.
בחג הפורים תשס"א (2001), בעיצומה של האינתיפאדה השנייה, יום אחד לפני שאריאל שרון הציג את ממשלתו הראשונה בפני הכנסת, עלו חמש משפחות ממבוא דותן לחורשה עבותה ממערב ליישוב, גבעה מיוערת בעצי אורן אשר נטעה בראשית שנות ה-80 על מנת לשמור על אדמות המדינה, והשתכנו במספר קראוונים שהוצבו בינות לעצים. אחד מהמתיישבים היה צביקה שלף ממייסדי היישוב מבוא דותן.
ארבעה חודשים לאחר מכן, בט' סיוון תשס"א, 31 במאי 2001, נרצח צביקה שלף (בן 63) בירי מרכב חולף בכניסה לבאקה אל שרקיה, כשעשה דרכו מהמאחז לכיוון נתניה.