לפי חוקת מונגוליה הפנימית האזור נקבע להיות למחוז אוטונומי בתוך סין העממית ועל כן ניתנה לשפה המונגולית מעמד שווה ערך למנדרינית בכל הנוגע למנהל הצהרות, כרזות וחינוך בבתי הספר. בספטמבר 2020 הועברה חקיקה לפיה מעמד השפה המנדרינית עולה על השפה המונגולית ובתי ספר הפכו למחויבים ללמד את השפה המנדרינית ולתת לה דגש רחב יותר במערכת הלימודית מאשר לשפה המונגולית. הדבר בוצע בהמשך לתהליך ה"סיניזציה"; הטמעה תרבותית של בני ההאן בתוך תרבויות ועמים שונים, דוגמת המונגולים. הדבר עורר התנגדות נרחבת וסדרת מחאות פרצו נגד החלטת הממשלה בבייג'ינג מטעם האוכלוסייה המונגולית העממית שראתה בכך פגיעה ישירה בשימור התרבות המונגולית. מדיניות הסיניזציה של תרבויות שונות ברחבי סין הפכה ליותר קיצונית תחת ממשל שי כאשר סמלי דת נוצרים מוחלפים בדיוקנאות של ראשי המפלגה הקומוניסטית וישנה כפייה דתית בטיבט.
ב-16 במרץ 2021 פגעה בבייג'ינג ובצפון סין בכלל סופת החול הגדולה ביותר מזה עשור אשר מקורה במדבר גובי במונגוליה.
מדיניות חוץ.
שי נודע בפועלו הרב לפתח את השפעתה וסמכותה של סין על גבי דרכי המסחר הגלובליות. הפרויקט השאפתני הגדול ביותר שלו אשר החל ליישם בנושא הוא חגורה אחת, דרך אחת, מעין החייאה של דרך המשי העתיקה לדבריו. נוסף על כך שי פעל לפיתוח של מרכזי עבודה ופיתוח סינים במדינות שונות כדוגמת בסיס בג'יבוטי אשר תחילה היה בסיס לפועלים סינים אך עם הזמן התייצבו במקום חיילי צבא השחרור העממי.
התפשטות דיפלומטית ומסחרית.
סין החלה להשקיע כספים בתשתיות בנמל גוואדאר לחופי פקיסטן משנת 2007. הממשלה הפקיסטנית לא יכלה לפתח את האזור משום שניתן להשפעה ממושכת של בלוצ'ים, מיעוט אתני הפועל לעצמאות מפקיסטן ונלחם בפועל ברשויות במחוז בלוצ'יסטן. הכסף הרב אשר נדרש לשילומים לא היה בידי הממשלה הפקיסטנית ועל כן נוצר הסדר כי הנמל ישמש כבסיס לכוח עבודה ופיתוח סיני, משמע כי ישלט בידי הרשויות הסיניות תחת החוקה הסינית. סין בנתה את כביש קארקוראם העובר דרך הרי ההימלאיה ומאפשר מעבר ישיר של פועלים ואספקת מסחר משינג'יאנג אל גוואדאר בחופי הים הערבי (אשר גם מאפשר גישה מהירה אל המפרץ הפרסי ומצבורי הנפט העצומים אשר בתוכו).
כמו שאירע בפקיסטן היה המצב גם בסרי לנקה (המשמשת למעבר דרך האוקיינוס ההודי), ג'יבוטי, קניה, טנזניה, מוזמביק, האיים המלדיביים, בנגלדש, מיאנמר ועוד בצורה אשר חותכת את מעבר הסחר מסביב להודו, המשמשת יריבה של סין. במלזיה גם כן נבנתה עיר סינית אשר מוקמה מצפון לסינגפור, כדי להיות למתחרה של האחרונה. שי הביע את התנגדותו ליצירת בסיסים צבאיים בפגישה עם נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, אך בשנת 2017 הגיעו אל הבסיס הסיני בג'יבוטי כוחות חיל רגלים ועם הזמן נוסף לבסיס הפועלים בסיס צבאי. כאשר יצאה ארצות הברית מהשותפות הטראנס-פסיפית, הדבר אפשר לסין העממית להפוך לגורם המרכזי במסחר הנע במסגרת השותפות. בשנת 2017 לשי ג'ינפינג ניתן מקום של כבוד לנאום בפתיחת הפורום הכלכלי העולמי בשווייץ באירוע שסימל את עליית השפעתה הכלכלית של סין העממית.
רק 17% מכלל הסחר של מדינות אפריקה מתרחש עם מדינות אפריקאיות אחרות וכלכלתן של מדינות רבות, בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה, מחויבת למסחר חוץ. לאורך שנות כהונתו של שי עלתה ההשפעה הסינית על המסחר הכולל של מדינות כגון הרפובליקה של קונגו, טנזניה, מוזמביק ועוד מדינות רבות אחרות. בתמורה לבניית תשתיות ומסחר ממושך בייצור סיני, משאבי טבע מאפריקה מועברים לסין, משאבים אשר הם בעלי חשיבות רבה לאוכלוסייתה הגדלה של סין.
התפשטות צבאית.
לסין העממית תחת שלטונו של שי יש דרישות טריטוריאליות רבות לשטחים מהסובבים אותה, בהן אקסאי צ'ין, צפון בהוטן, חציה המזרחי של טג'יקיסטן, ארונאצ'ל פרדש, הרפובליקה הסינית אשר באי טאיוואן, שליטה ימית על כל ים סין הדרומי, איים לים סין המזרחי, צפון מיאנמר, אזורי גבול בנפאל ומבחינה לא רשמית גם שליטה דה פקטו על מונגוליה וסיפוח השטחים שבין נהרות האוסורי ואמור, אשר נמצאים בפרימוריה, הפדרציה הרוסית.
בשנת 2017 נבנה בסיס צבאי מטעם צבא השחרור העממי בקמבודיה, לחופי מפרץ תאילנד. במעבר הגבול הצר עם אפגניסטן הוצבו מוצבי רגלים וחיילים סינים מוצבים בבסיסים אזוריים. נוסף על כך סין העממית החלה לחזק את השפעתה על מרכז אסיה כאשר הוצבו חיילים במזרח טג'יקיסטן, פעולה אשר יכלה להתרחש הודות להסחת דעתה של רוסיה מהשפעתה על רפובליקות מרכז אסיה אשר כולן היו חלק מברית המועצות. בין דרישותיה לאיים בים סין המזרחי טוענת סין גם לשליטה על איי ריוקיו, אשר נמצאים למעשה בשליטת יפן. טענה זאת לשליטה על האיים הביאה בשנת 2014 את שינזו אבה, ראש ממשלת יפן, להכריז על העברת תקציב ממשלתי רחב לפיתוח כוחות ההגנה של יפן, דבר שלא נעשה מאז סיום מלחמת העולם השנייה. היה זה בין לבין בהמשך לפעילות של קוריאה הצפונית במים הטריטוריאליים של יפן בשנת 2008, בפעולה אשר הביאה את הממשלה והקבינט היפני לשקול עוד מאז להעשיר את התקציב הצבאי.
לקראת אמצע שנת 2020 אירעה התנגשות מזוינת בין כוחות הודים לכוחות סינים ברחבי האזור המסוכסך של אקסאי צ'ין בהימלאיה. הסלמה התמשכה בחודשים שלאחר האירוע כאשר לא ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, ולא ממשלו של שי עמדו לבצע הרגעה מדינית. לבסוף היחסים נרגעו במעט לקראת סוף יולי והושב הסטטוס קוו לסדרו.
ארצות הברית ומלחמת הסחר.
עם ההתפתחות הכלכלית הנרחבת של סין העממית החלה התנגשות בינה לבין ארצות הברית בנוגע לעוצמה כלכלית. תחת ממשל אובמה היה ניסיון כושל להביא לברית כלכלית עם מדינות אירופאיות ואסיאתיות שונות שיהווה התנגדות לעומת ההתעצמות הכלכלית של סין. ניסיונות אלו כשלו וארגון מסחר בינלאומי שכזה עוד לא הוקם. תחת ממשל טראמפ הריעו יחסי המדינות, תוכניות הריגול של ארצות הברית בסין ושל סין בארצות הברית העלו הילוך וחלק נרחב מהתעשייה האווירית הסינית מבוססת על העתקות מארצות הברית. מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין פרצה כאשר סין העממית הוציאה לשוק הגלובלי את 5G, הדור החמישי של טכנולוגיית התקשורת הסלולרית, אשר עקפה במהרה את יריבותיה במדינות שונות ברחבי העולם בכל הקשור למהירות אינטרנטית.
הממשל האמריקאי תחת דונלד טראמפ הטיל מס נוסף על ייבוא מסין העממית עם כי חברות סיניות רבות בחסות הממשלה הביאו לייצוא תעשייתי דרך מדינה שלישית במטרה שהייצור לא יכלול רישום של ייצור סיני ועל כן לא יהיה צורך לעבור על המס הנוסף. ארצות הברית הפעילה לחץ על מדינות רבות בתחום ההשפעה שלה במטרה שאלו ידאגו להביא להיחלשות המעורבות הסינית בכלכלתם. לדוגמה באוקראינה, איפה שארצות הברית דחקה בממשלה בקייב לעצור את הרכישה הסינית של חברת תעופה לאומית. תחת הממשל של ג'ו ביידן החלו שיחות ליצור ברית כלכלית בין ארצות הברית למדינות העוינות לסין העממית ובהם ענקיות כלכליות כגון הודו ויפן אם כי הדבר עוד לא יצא לפועל. שי ג'ינפינג, הזהיר כי ארצות הברית היא "האיום הגדול ביותר" על ביטחונה של סין תוך שהוא מציג את התחזית הכלכלית במדינה ב-3 במרץ 2021.
המזרח התיכון.
עקב עיצומים נגד איראן אשר מוצאים לפועל בידי ארצות הברית ומדינות המפרץ הערביות, באוגוסט 2020 הוסדר הסכם סחר בסך השקעה של 400 מיליארד דולר אמריקני אשר תבצע סין באיראן. ההסכם שאמור להימשך על גבי 25 השנים הבאות יגיע בין לבין לפיתוח סיני של משמרות המהפכה האסלאמית והכוחות המזוינים של איראן למען יצוב המשטר האסלאמיסטי בטהראן אשר בתמורה ייבא אל סין סחורות פחמימנים באופן סדיר.
עקב ניסיון לשמור על יחסי מסחר טובים עם סין, מדינות מוסלמיות רבות כגון אינדונזיה, בנגלדש, פקיסטן, סומליה ועוד מעלימות עין מהפעולות שמבוצעות בידי הרשויות הסיניות נגד המוסלמים האויגורים בשינג'יאנג. יוצאת דופן היא טורקיה, אשר עקב עצמאות מסחרית מידי סין מסוגלת להתנגד ולהביע ביקורת ישירה נגד הפעולות של הממשל הסיני. סין מצידה חייבת גישה אל הים התיכון למען פרויקט חגורה אחת, דרך אחת. על כן סין העממית החלה בבניית נמל דרך בלגרד אל סלוניקי אשר יביא לגישה אל הים התיכון בשביל הונגריה, אוסטריה (שתיהן בהשפעה דרך נהר הדנובה), סרביה, מקדוניה הצפונית ויוון אך באותו הזמן ירחיק את מדינות אלו מן אפשרות להשפעה טורקית מרובה, ובכך יפגע בהשפעה של טורקיה על חבל הבלקן.
זמן קצר לאחר עלייתו של שי לשלטון, בשנת 2013, בוצע ביקור של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לסין. לרגל האירוע, שגרירת סין בישראל, גאו ינפינג, שיבחה את שמו של נתניהו. סין תחת הנהגתו של שי תומכת בהסדר לא אלים לסכסוך האיראני-ישראלי. בתקופת כהונתו של שי סין פיתחה מספר רב של תשתיות בתוך ארץ ישראל. הקשר המסחרי הגיע לשיאו עם הסחר במערכות האלחוטיות של ה-5G. יחסי הסחר החלו להיחלש עקב מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין לאורך כהונתו של דונלד טראמפ כנשיא ארצות הברית.
רוסיה.
עם הזמן הפכה הפדרציה הרוסית מסתמכת יותר ויותר על הסחר שלה עם סין, דבר אשר ניתן לראותו דוגמת ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה. יתרה על כן, כדי להקל על עומס האוכלוסין האדיר בתוך סין, מבוצעות תשתיות ליישוב אזרחים סינים במזרח הרחוק הרוסי אשר בסיביר, בייחוד האזורים של פרימוריה וחברובסק אשר מבחינה היסטורית היו שייכים לסין בתור מנצ'וריה החיצונית בתקופת שושלת צ'ינג עד לקביעת הגבולות בחוזה אייגון. עליית ההשפעה הסינית תחת ממשלו של שי על מדינות מרכז אסיה בה במקביל להיחלשות ההשפעה הרוסית באזור.