מלכה הגיש ערר לבית משפט השלום, אך זה נדחה. בהמשך פנה לבית המשפט המחוזי. בהחלטת שופט המחוזי צבי דותן, נכתב:
עבור פעילותה להפסקת הבניה בחוף פלמ"חים, קיבלה לוסטיג את פרס השר להגנת הסביבה למצוינות סביבתית לשנת 2010. מנימוקי חבר השופטים:
"בזמן קצר הצליחה עדי לוסטיג להעלות את עניין הבנייה בחוף פלמחים לסדר היום הציבורי. לשם כך עשתה שימוש מצוין באמצעי התקשורת ובאמצעים נוספים. היא גייסה תמיכה ציבורית רחבה ופעלה למנוע קביעת עובדות בשטח".
פעילות פוליטית.
לוסטיג שובצה במקום ה-3 ברשימת מפלגת עלה ירוק בבחירות לכנסת ה-20. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בתרבות.
סיפור מאבקה של לוסטיג בחוף פלמחים הועלה לבמה, בהצגה בשם "נאחזות באויר", בתיאטרון באר שבע
בית קשת הישנה
בית קשת הישנה היא נקודת ההתיישבות המקורית של קיבוץ בית קשת, ממזרח לנקודת היישוב הנוכחית. במקום ניצב בית הביטחון הבנוי בטון ממוגן שהוכרז כאתר מורשת של בית קשת, בו שכן בעבר מוזיאון שתיאר את הקרבות באזור בית קשת. האתר מוקף גדר וסגור רוב הזמן. אל המקימים הצטרפו בעת ההקמה בוגרי המחנות העולים ובוגרי בית הספר החקלאי כדורי. ב-17 בספטמבר 1948 הונחה אבן הפינה למקום ההתיישבות הנוכחי של בית קשת. לאחר מכן עבר הקיבוץ לנקודת ההתיישבות הנוכחית.
כיום.
כיום, בית קשת הישנה נחשבת לנקודת התיישבות ותיירות פופולרית בקרב חברי הקיבוץ וחוקרי אתרי מורשת בארץ בכלל.
הומוסקסואליות במצרים העתיקה
הומוסקסואליות במצרים העתיקה הוא נושא שנוי במחלוקת באגיפטולוגיה.
תיאורים אפשריים של הומוסקסואליות במצרים העתיקה.
חנומחוטפ וני ענח' חנום.
המקרה הידוע ביותר של הומוסקסואליות במצרים העתיקה הוא מקרה של שני הפקידים הבכירים חנומחוטפ וני ענח' חנום. שני הגברים חיו ושירתו תחת פרעה נ-אוסר במהלך השושלת החמישית (2494 – 2345 לפני הספירה). לחנומחוטפ וני ענח' חנום היו משפחות משלהם עם ילדים ונשים, אך כשנפטרו, משפחותיהם כנראה החליטו לקבור אותם יחד באותה מסטבה. במסטבה נמצאו מספר ציורים שמתארים את שני הגברים מחבקים ונוגעים זה את זה באפיהם. תיאורים אלו משאירים הרבה מקום להשערות, מאחר שבמצרים העתיקה הנגיעה באפיהם, בדרך כלל, ייצג נשיקה.
האגיפטולוגים וההיסטוריונים חלוקים בדעותיהם כיצד לפרש את ציוריהם של חנומחוטפ וני ענח' חנום. ישנם חוקרים שסבורים כי הציורים משקפים דוגמה להומוסקסואליות בין שני גברים נשואים ומוכיחים כי המצרים הקדמונים קיבלו מערכות יחסים של זוגות מאותו המין. לעומתם, חוקרים אחרים מפרשים את הציור כהיותם תאומים, או אפילו תאומים סיאמיים. למרות המחלוקת הקיימת, הציורים מראים, לכל הפחות, כי חנומחוטפ וני ענח' חנום היו בוודאי קרובים מאוד זה לזה בחייהם ובמותם.
המלך פפי השני וקצינו הכללי סאסנט.
סיפור ידוע, המתוארך לממלכה התיכונה של מצרים , מספר על אזרח אנונימי, שמגיע לאולם הקהל של המלך פפי השני. האזרח רוצה לקונן על משהו לא ידוע, אך המלך אינו מוכן להקשיב לקינותיו של האזרח, ולכן הוא מצווה על נגניו המלכותיים לנגן ברקע, בזמן קינותיו של האזרח. הזר עוזב את הארמון כשהוא מאוכזב מהתנהגות המלך. לאחר מספר ניסיונות כושלים לקונן ליד המלך, הוא מבקש מחברו, הפקיד הגבוה ג'ג'טי, ללכת בעקבות המלך. במהלך המארב של ג'ג'טי, הוא מצא כי המלך עוזב לעיתים קרובות את הארמון במהלך הלילה לביקורים אצל קצינו הכללי הנאמן סאסנט למשך מספר שעות, ואז חוזר הביתה.
הנושא של ביקורי המלך פפי השני לקצינו הכללי סאסנט נמצא במחלוקת, במיוחד בביטוי אחד: "הוד מלכותו נכנס לביתו של סאסנט ועשה את מה שרצונו מבקש". מספר פרשנים טוענים כי הביטוי "לעשות את מה שרצונו מבקש" מתאר, בדרך כלל, יחסי מין. מסיבה זו, הם משוכנעים כי המידע חושף את האינטרסים ההומוסקסואליים של המלך פפי השני ואת יחסיו החד-מיניים עם הקצין הכללי שלו. עם זאת, פרשנים אחרים טוענים כי הקטע הוא רק משחק מילים אלגורי לטקסטים דתיים, בהם אל השמש רע מבקר את אל המוות אוסיריס במהלך ארבע שעות הלילה האמצעיות. לפיכך, המלך פפי השני לקח את תפקידו של רע וסאסנט לקח את תפקיד אוסיריס, ולכן הביטוי "לעשות את מה שרצונו מבקש" מופרש בצורה לא נכונה.
הורוס וסת.
סיפור מפורסם נוסף על יחסי מין הומוסקסואליים ניתן למצוא בקהון פפרי , המתוארך לממלכה התיכונה. הוא מכיל את הסיפור השמור כמעט לחלוטין על המיתוס של אוסיריס והמאבק האגדי על כס המלוכה של מצרים בין הורוס לסת. בסיפור מדווח כי סת, שהיה מפונק, קנא באופן בלתי נתפס באחיינו הצעיר הורוס, כי הורוס היה צעיר ופופולרי מאוד. לסת היו מעט מאוד חברים והוא לא היה פופולרי יחסית בשל התנהגותו הכולירית והנקמנית. כתוצאה מכך, סת ניסה לברוח או אפילו להרוג את הורוס. כאשר סת נכשל כל הזמן, הוא תכנן להשפיל את הורוס עד כדי כך שרצה שהורוס יוגלה ממצרים לנצח. סת הזמין את הורוס למסיבה ושכנע אותו לשתות יותר ממה שהוא יכול להתמודד איתו בדרך כלל. כשהורוס שיכור, סת מפתה אותו לישון איתו למשך כל הלילה במיטה אחת. כששכבו יחד במיטה אחת, סת תפס את הורוס ואנס אותו. עם זאת, הורוס רימה את סת, על ידי כך שהוא ביים את שיכרותו. הוא תפס את הזרע של סת בידיו וזרק אותו אל הנהר. למחרת בבוקר, הורוס סיפר לאמו, איזיס, את האונס שעבר. בהתחלה, איזיס לא יכלה לדבר מרוב זעם וחוסר אמון. בהמשך, היא אמרה להורוס לאונן ולהשתמש בזרעו כשמן על חסה מצרית (האוכל האהוב על סת). לפני שפנה לאלים, סת אכל את החסה המצרית, מבלי לדעת על החלפת השמן בזרע. בהתחלה, האלים האמינו בסת, אך דעתם השתנה לאחר שתחות, כותב בית המשפט, לא מצא זרע של סת בגופו של הורוס, אך מצא זרע של הורוס בגופו של סת. סת מסמיק במבוכה ובהלם, ובורח. הורוס זוכה.
האונס המפורסם של הורוס על ידי דודו הקנאי נמצא במחלוקת. בעוד שרוב החוקרים מסכימים שהפפירוס מתאר בבירור אונס, הוא חייב להישאר פתוח, אם הוא מתאר למעשה מעשה מיני הומוסקסואלי. רקע המחלוקת הם המניעים של סת: הוא לא אוהב את הורוס, אך הוא מקיים את האונס בכדי להשפיל את הורוס. המשותף היחיד בין האונס להומוסקסואליות הוא שהמעשה היה בעל אופי חד-מיני.
נקודות מבט מצריות קדומות.
לא ידוע מה הייתה ההתייחסות להומואים במצרים העתיקה. כל סיפור שעוסק במעשה מיני במצרים העתיקה מרמזת בצורה חופשית ואופטימיסטית את אופי המעשים. בעוד שהסיפורים על סת והתנהגותו המינית עשויים לחשוף מחשבות ודעות שליליות למדי, כתובת הקבר של חנומחוטפ וני ענח' חנום עשויה להצביע על כך שהומוסקסואליות התקבלה באופן דומה. אף מסמך מצרי קדום לא כתב על כך שמערכות יחסים חד-מיניים נתפסו כבזויים, או שעל העוסקים בה נענשו. לפיכך, ההערכה על קבלת ההומוסקסואליות במצרים העתיקה נותרה במחלוקת.
בתלמוד.
בתלמוד, המצרים הקדמונים היו ידועים באורח חייהם המיניים הליברליים, והם משמשים, לעיתים קרובות, כדוגמה מצוינת לתשוקה מינית בעת העתיקה. רש"י תיאר פוליאנדריה כמנהג מצרי של ריבוי גברים הנשואים לאישה אחת. הרמב"ם התייחס ללסביות כ-"כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו". בעוד שפוליאנדריה ולסביות היה קיים במצרים העתיקה, על פי השיח היהודי הדתי, הומוסקסואליות יוחסה, בדרך כלל, לסדום, עמורה ועמלק.
בעל צליל זהה
נשמע אותו הדבר
צליל זהה
Airbus Zephyr
חוואינאן
חוואינאן (בסינית: 淮南; בפין-יין: Huáinán; בתרגום מילולי: "מדרום ל") היא נציבות עירונית בצפון מחוז אנחווי שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בנציבות העירונית 3,033,528 תושבים, מתוכם 1,561,636 בשטח האורבני.
העיר מפורסמת בעיקר בזכות תעשיות הפחם ותחנות הכוח הגאותרמיות שלה. עץ העיר הוא הדולב המזרחי, והפרח שלה הוא הוורד הסיני. העיר נחשבת גם למקום הולדתו של הטוֹפוּ.
חלוקה מנהלית.
הנציבות העירונית חוואינאן מנהלת חמש מועצות ושתי נפות בשטח כולל של 5,530 קמ"ר.
כלכלה.
העיר היא מרכז גדול לייצור פחם, ובשנת 2006 עמד הייצור בעיר על 43.28 מיליון טונות פחם.
ישיבת הליכות עולם
ישיבת הליכות עולם היא ישיבה תיכונית תורנית פנימייתית ביישוב קרני שומרון. הישיבה הוקמה בשנת תש"ס.
סדר היום.
היום נפתח בלימוד גמרא בעיון, בשיעור ולאחר מכן בסדר בוקר. צורת הלימוד היא בעיון בשיטות הראשונים והאחרונים, והגעה לפסיקת ההלכה. בהמשך היום מתקיימים שיעור אמונה, חינוך, תנ"ך, הלכה ועוד. מדי פעם מתקיימים גם שיעורים בנושאים אקטואליים. בשיעורי הצהרים ובסדר צהרים נלמדת מסכת נוספת בבקיאות, ומדי שבוע מתקיים מבחן על הדפים שנלמדו. בסדרי בקיאות משמשים התלמידים הבוגרים חברותות לתלמידי החמישית. אחד ממבצעי הלימוד נערך בישיבה לקראת פורים ונקרא "הדור קבלוה", שבו חוזרים התלמידים במשך כמה ימים אינטנסיביים על דפי הגמרא שנלמדו בזמן חורף בעל פה. מבצע נוסף בישיבה נקרא "סיני" שבו נבחנים התלמידים במשך השנה על דפי גמרא ומשנה. בימי חמישי נערך בישיבה לעיתים משמר לתוך הלילה, כאשר רבים מתלמידי הישיבה נשארים ללמוד כל הלילה, ואף עורכים בעצמם חבורות לימוד.
בסדרי ערב מתקיימים שיעורים של הר"מים, חבורות של תלמידי השמינית, שיעור דף יומי, ותלמידים אחרים לומדים בחברותות.
עיקר לימודי הבגרות הם אחר סדר צהרים. תלמידי הישיבה לומדים גם את לימודי התיכון, רבים מהם עושים 5 יחידות באנגלית ובמתמטיקה. בנוסף קיימות בישיבה מגמות פיזיקה, ארץ ישראל, ביולוגיה, מחשבים, ערבית ומוזיקה.
על הישיבה.