אנשי הלימודים הקלאסיים מצרים על התחדישים שטבע קרטבני, שכן המילה "הומוסקסואל" היא הרכב של מרכיבים מיוונית ומלטינית: התואר היווני homós (שפירושו 'זהה') ושם העצם הלטיני sexus ('מין'). ההרכב "הומוסקסואליות" מוביל לבלבול בין המילה היוונית homós למילה הלטינית homo, שפירושה 'אדם'.
בעקבות קרטבני החלו אישים אשר החשיבו עצמם הומוסקסואלים, כדוגמת קרל היינריך אולריכס, במאבק למען זכויות ההומוסקסואלים; ואילו דווקא קרטבני עצמו משך ידו מן העניין. בשנת 1880 כתב קרטבני פרק בנושא הומוסקסואליות עבור ספרו של גוסטב יגר (Jäger) "גילוי הנפש" ("Entdeckung der Seele"), אך המו"ל של יגר החליט כי הנושא שנוי מדי במחלוקת, וויתר על הפרק; יגר עצמו, מכל מקום, עשה שימוש בטרמינולוגיה של קרטבני במקומות אחרים בספרו.
על אף שמעולם לא נישא, טען קרטבני כי הוא עצמו אינו הומוסקסואל.
קרטבני לא זכה לראות בהתגשמותם של האידיאלים שלמענם נלחם; הוא נפטר בבודפשט בשנת 1882, בגיל 58, עני וגלמוד.
בשנת 2001 נתגלה קברו מחדש על ידי הסוציולוגית יודית טאקאץ' (Takács), המגלה עניין רב בקרטבני, בבית הקברות קֶרֶפֶּשִׁי (Kerepesi temető) – בית העלמין העתיק והמפורסם בבודפשט, שבו טמונים אישים נודעים רבים בני המאה ה-19 וה-20. בעקבות הגילוי הקימה הקהילה הגאה מצבה חדשה על הקבר.
כתביו.
חלקים מהספר פורסמו בספרו של גוסטב יגר "גילוי הנפש" ("Entdeckung der Seele") וכן ב-"Jahrbuch für sexuelle Zwischenstufen".
קארל מריה קרטבן
פין 1
פין 1 היה המען של מתחם מגורים ומשרדים נושן, מוזנח ומלוכלך ברחוב פין (ע"ש הסופר והבלשן שמואל יוסף פין) בתל אביב שעמד על תילו עד 2015. בשנותיו האחרונות שימש הבניין כמוקד לזנות וסחר בסמים, והפך לסמל למצב המתדרדר של שכונות דרום תל אביב.
בקיץ 2015 נהרס המתחם, ובמקומו נבנה בית מגורים חדש בן 7 קומות ובו 53 יחידות דיור.
היסטוריה.
הבניין שכן מול התחנה המרכזית הישנה של תל אביב במתחם לוינסקי, במפגש הרחובות פין, סלומון וארלנג'ר. למבנה בצורת האות "ח" היו שתי קומות. במשך תקופת פעילותה של התחנה המרכזית הישנה, שכנו במקום משרדים שונים של חברת אגד. לאחר פתיחת התחנה המרכזית החדשה ב-17 באוגוסט 1993, עברו המשרדים מהמתחם.
לאחר מכן שימש הבניין כבית דירות העומדות להשכרה לזמן קצר לצורכי זנות. בהמשך התפתח בו שוק סמים משגשג, וסוחרי הסמים השתלטו עליו וניהלו ממנו את עסקיהם, תוך ניצולם של המכורים שצרכו סמים ומכרו אותם לאחרים, והתפרנסו בעיקר מזנות. המקום התפרסם ועם השנים ההזנחה פשטה בו. מחוסרי בית ומכורים נוספים שנפלטו מביתם או ממסגרות טיפוליות נקבצו אליו, וחלקם השתעבדו לסוחרי הסמים שעבדו במקום. במקום נמכרו סמים מהקשים ביותר כדוגמת הרואין, קוקאין וקראק דרך "כספומטים" שהפעילו הסוחרים - חלונות מכוסים בהם ניתן לקבל סמים תמורת כסף בלי להתוודע לזהות המוכר. בבניין אירעו אירועים פליליים למכביר, ומשטרת ישראל ערכה במקום פשיטות בתדירות גבוהה.
בתקופה זו הפך המתחם לכ־70 דירות חדר, חדרים וכוכים שחלקם בנויים בתוך אחרים (ללא מקלחת ושירותים), שהשקיפו על חצר פנימית, ובהם השתכנו זונות ומחוסרי בית. תנאי המחיה בבניין ומצבם הסוציאלי של דייריו היו קשים ובסוף 2007 תוארו כדלקמן: תכופות התקשר תיאור המקום עם תוכן השיר "במקום הכי נמוך בתל אביב" אף על פי שלא נכתב עליו.
למתחם היו בעלים ידועים שגבו תשלום שכירות (על בסיס יומי ובאמצעות צד שלישי) מהדיירים השונים שחיו בו והשתמשו בו לצרכיהם, כאשר בצד הניהול השוטף נשא ישראלי בשם אבי נגר. על פי הכללים שהונהגו במקום אסור היה לשתי נשים לשכור חדר יחדיו במתחם, והנשים שהתגוררו במתחם היו מחויבות לשכור חדר לבד, או לגור בחדר אחד יחד עם סוחר סמים או סרסור. במקרה אחד הורשע גובה כספי השכירות בתקיפה אלימה של אשה על רקע סכסוך לגבי תשלום שכירות. בתקופה שהחלה את התדרדרות המבנה החזיקו בו (במסגרת כינוס נכסים) עיריית תל אביב ובנק המזרחי. העירייה מכרה את חלקה לחברה בשם "אליהו את שלום ניהול והשקעות יזמות נדל"ן". מאוחר יותר הייתה "חברת אור כתום" רשומה בעיריית תל אביב כמחזיקה בשטח המתחם. למרות עבירות תכנון ובנייה רבות שהיו במתחם, לא נקטו הרשויות בפעולות כנגד בעלי המתחם.
ב־2007 פורסם כי המתחם נמכר לקבוצת משקיעים (חברת גאות), יחד עם מבנים נוספים במתחם לוינסקי.
פעולות הרשויות.
תוכניות לשיקום המקום נדונו במהלך השנים במשרדי הממשלה, ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול ובוועדה למאבק בנגע הסמים, אך הן לא יצאו אל הפועל. ב־23 בספטמבר 2008 פינתה משטרת ישראל את הבניין מהשוהים בו ונקטה מספר פעולות למניעת הפעילות העבריינית במקום. בין היתר הוצא צו סגירה לבניין, נהרסו המדרגות בין הקומות, נותק החשמל ונאטמו ה"כספומטים" ששימשו למכירת סמים. עם זאת, כעבור זמן שבו אל הבניין מקצת מדייריו, והוא שב לתפקד באופן דומה.
מאוחר יותר, לאחר מאבקים נשנים של הרשויות והמשטרה, השתכנו במקום עובדים זרים ממוצא אפריקני. ב-13 ביוני 2010 פרצה דליקה בבניין, כאשר שהו בתוכו כמאה בני אדם. לא היו נפגעים.
כעבור זמן הסתבר כי בעקבות פעולות הרשויות פחת היקף הזנות והסחר בסמים במקום, אולם האנשים שפונו מהבית עברו להתגורר במקומות נטושים אחרים בתל אביב, ולא נמצא להם פתרון הולם. לטענת המשטרה והרשות למלחמה בסמים היתרון היה נעוץ בכך שריכוז האוכלוסייה פחת, ופיזורה לקבוצות קטנות יותר השפיע לטובה. אולם לדברי יואב בן ארצי, רכז הטיפול במחוסרי בית ומכורים בעיריית תל אביב, במבחן התוצאה לא נראה שיפור בהיקף הזנות והסחר בסמים, ולטענתו כמה מן המכורים אף שבו להתגורר בבניין.
הריסה ובנייה מחדש.
ב־2015 החלה הריסת מרבית שטח המתחם לצורך בנייה מחדש של בית מגורים בו 53 יחידות דיור קטנות, לצד חניון תת-קרקעי וקומת מסחר. במתחם נותרו שתי מובלעות בהם מתגוררים דיירים בדמי מפתח שסירבו למכור את שטחם ליזם, שהוא קבוצת רכישה. שטחים אלו לא נהרסו, ואינם כלולים בתוכנית הבנייה החדשה.
הבניין החדש נבנה כפרויקט תמ"א 38, שכולל הריסה של הבניין הישן בן שתי הקומות ובנייה של בניין בן חמש קומות עם קומת גג למגורים. בקומת הקרקע נבנו חנויות, ובתת הקרקע נבנו שלוש קומות חניה. הדירות בבניין פונות למרפסת ארוכה היקפית שמביטה לחצר משותפת. דופן המרפסת אינה ישרה אלא גלית עם מעקה מתעקל. הבניין החדש הושלם בינואר 2021.
קרטבן
קרל קרטבני
קרל קרטבן
קארל מאריה קרטבן
קרל מאריה קרטבן
קארל קרטבן
קארל קרטבני
תעודת חוגר
תעודת חוגר היא תעודה מזהה המונפקת לכל חיילי צה"ל עם גיוסם, והם חייבים לשאת אותה כל עוד הם חוגרים בשירות סדיר. לקצינים או נגדים מוחלפת תעודת החוגר בתעודת קצין או תעודת נגד (שעדיין מכונות בפי כל "תעודת חוגר" ללא קשר לדרגת נושא התעודה).
תעודת החוגר מכילה פרטים אישיים דוגמת שם ומספר אישי וכן תמונת החייל או החיילת, שצולמה עם גיוסם.
תעודת החוגר הנוכחית היא כרטיס פלסטיק, בגודל דומה לזה של כרטיס אשראי. בעבר הייתה תעודת החוגר בדמות פנקס.
קיימת גם תעודת שוחר למשתתפי קד"צ (קדם צבאי) לחיילים שעברו חיול מוקדם ולחניכי פנימיות צבאיות.
תעודת הקצין או תעודת הנגד זהות למעשה לתעודת החוגר, בהבדלים דקים: הן שונות בצבען, ומצוינת עליהן דרגת בעל התעודה.
עם השחרור משירות סדיר, נלקחת התעודה, ועבור אלו הצפויים לשרת במילואים מונפקת תעודת מילואים.
שימוש.
תעודת החוגר מקנה לחיילי צה"ל הטבות שונות. ההטבה העיקרית היא נסיעה ללא תשלום בתחבורה הציבורית – אוטובוסים ורכבות - לכל נושא תעודת חוגר, הלובש מדים תקניים. מועדוני "חוגר" ו"מועדון יותר" של האגודה למען החייל מעניקים הטבות בעת קנייה בחנויות מסוימות ובעת מתן שירותים מסוימים עם הצגת תעודת חוגר.
בנוסף משמשת התעודה לזיהוי החייל במקרה מוות.
התעודה האחודה.
התעודה האחודה היא פרויקט של אגף התקשוב ואכ"א שהתחיל את דרכו במרץ 2013 ומטרתו היא ליצור כרטיס חכם אחד שמשמש הן להזדהות החייל, לגישה לרשת המחשבים הצה"לית (הכרטיס ידוע גם בשם "מפלי בזלת") ולשימוש חיילים לנסיעה בתחבורה הציבורית ככרטיס "רב קו" ללא מדים. מטרות נוספות של הכרטיס היא בתחום ביטחון המידע – למנוע אובדן כרטיסי ההזדהות לרשת הצה"לית שלרוב חיילים נוטים להשאירם במשרד או להשאילם בניגוד לפקודות, קושי על זיוף תעודות חוגר וחסכון כספי בהנפקת תעודות.
מרחב ירקון
מרחב ירקון הוא אחד מארבעת המרחבים של מחוז תל אביב של משטרת ישראל.
מרחב ירקון חולש על מרכז וצפון העיר תל אביב, הרצליה, רמת השרון, כפר שמריהו ורשפון.
מפקד מרחב ירקון הוא תנ"צ דוד פילו.
מטה המרחב שוכן ברחוב ראול וולנברג 10, ברמת החייל.
בתחום המרחב יש שלוש תחנות:
מרחב ירקון ניצב בעבר במרכזה של סדרת טלוויזיה ישראלית בשם זה. התסריט והבימוי נכתבו על ידי חיים בוזגלו והסדרה זכתה בפרס אופיר בשנת 1999.
היסטוריה.
עד שנת 1970 חולק מחוז תל אביב של המשטרה לשלוש נפות. הנפה הצפונית הייתה הגלגול המוקדם של מרחב ירקון. מטה הנפה הצפונית שכן ברחוב יהודה הלוי 6, במבנה ששימש כתחנת משטרה מרכזית בימי משטרת המנדט. באמצע שנת 1961 עבר מטה הנפה הצפונית לרחוב דיזנגוף 223, ליד מטה המחוז. בשנות ה-70 הקיף מרחב הירקון את האזור מנחל הירקון בצפון עד דרך סלמה בדרום.
מאמצע שנות ה-70, שכן המרחב בבניין המטה הארצי של משטרת ישראל בתל אביב, ברחוב הרכבת.
המנון פולין