הסרט "שומרי הגלקסיה" יצא לאקרנים ב-1 באוגוסט בארצות הברית וב-31 ביולי בישראל 2014. הוא נעשה על פי הרכב הקבוצה החדש מ-2008, וההכרזה על הפקתו יצאה בכנס קומיק-קון באוגוסט 2012, כאשר חברת וולט דיסני ומארוול קומיקס הודיעו כי ג'יימס גאן נרתם לביים את הסרט. בסרט כיכבו כריס פראט כסטאר לורד, דייב בטיסטה כדראקס המשמיד וזואי סלדנה כגאמורה, עם בראדלי קופר כקולו של רוקט ראקון ו-וין דיזל כגרוט. בנוסף, הופיעו בסרט מייקל רוקר כיונדו, חבר הקבוצה המקורית, ג'ון ס. ריילי כרומאן דיי, מנהיג חיל נובה, גלן קלוז כנובה פריים, בניסיו דל טורו בתפקיד זקן היקום "האספן" וכן לי פייס, דג'ימון הונסו וקארן גילאן כנבלי-העל רונאן המאשים, קוראת' הרודף ונביולה, בני בריתו של תאנוס.
סרט המשך בשם "" יצא לאקרנים ב-5 במאי בארצות הברית. ג'יימס גאן ביים את הסרט, כשפראט, סלדנה, בטיסטה, קופר, דיזל, רוקר, קלוז וגילאן שבו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם, בנוסף לפום קלמנטיף כמנטיס, אליזבת דביקי כאיישה, כריס סאליבן כפני טייזר וקורט ראסל כאגו.
מטריקס מטאלו-פרוטאינז
מטריקס מטאלו פרוטאינז
מחליף אניונים 1
המועצה הבין-לאומית לארכיונאות
המועצה הבין-לאומית לארכיונאות (בצרפתית: ICA - Conseil international des archives) היא ארגון בינלאומי לא ממשלתי, שמטרתו קידום שיתוף פעולה בינלאומי בשימוש, פיתוח ושימור בארכיונים ברחבי העולם.
הארגון הוקם בשנת 1948 בעזרתו של שרל סאמאראן שהיה מנהל בארכיון הלאומי של צרפת. בשנת 2009 היו חברים בו למעלה מ-1,400 חברים מוסדיים מ-190 מדינות. המועצה מאגדת תחתיה ארגונים בינלאומיים שונים לשימור ותיעוד היסטורי.
האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע הוא חבר במועצה הבינלאומית לארכיונאות.
התרבות החריפאית
התרבות החריפאית היא תרבות ארכאולוגית פרהיסטורית של ציידים-לקטים נוודים, שהתקיימה באזור הר הנגב, הנגב המערבי וצפון סיני בסוף התקופה האפיפלאוליתית, בערך בשנים 12,800 - 11,700 לפני זמננו, לפי גילי פחמן-14 מכוילים. התרבות הוגדרה לראשונה באתר הארכאולוגי אבו סאלם שבהר חריף, ומכאן שמה. התרבות החריפאית מקבילה מבחינת זמנה ומאפייניה לשלב המאוחר של התרבות הנאטופית. היא נחשבת כהתאמה של ציידים-לקטים לתנאי המדבר של השלב המאוחר ביותר בתור הפליסטוקן.
התרבות החריפאית התגלתה והוגדרה בשנות ה-70 של המאה ה-20 בסקר ארכאולוגי שערך הארכאולוג אנטוני מרקס בהר הנגב. כתרבויות פרהיסטוריות אחרות, היא מוגדרת לפי סוגי כלי אבן מסותתים הייחודיים לה. המאפיין הבולט של תרבות זאת הוא ראש חץ בצורת מעוין הנקרא "חוד חריף", המהווה שיכלול בעיצוב ראש החץ, יחסית למיקרוליתים הנאטופיים. האחרונים עדיין נפוצים מאוד באתרים החריפאיים.
אתרי התרבות החריפאית, כעשרים במספר, ממוקמים בהר חריף ובסביבתו, וגם באזור חולות שונרא בנגב המערבי, באזור מכתש רמון ובג'בל מע'רה בצפון סיני. האתרים הגדולים ביותר נמצאים בהר חריף: אבו סאלם ורמת חריף. באתרים אלה השתמרו שרידי מבנים חפורים-למחצה באדמה במתאר מעוגל או סגלגל, מכתשים, שרידי מדורות, כלים מאבן ועצם, וכן קונכיות ימיות שיובאו מים סוף ומהים התיכון. נמצאו עדויות רבות לציד, לפי עצמות בעלי חיים, בעיקר צבאים ויעלים. באזורים אחרים בדרך כלל אין מבנים ושרידי התרבות החומרית דלים בהרבה. בשל כך הוצע כי המחנות הגדולים באזור הגבוה (כאתרי הר חריף) מייצגים התכנסות של קבוצה גדולה יותר במהלך חודשי הקיץ, והמחנות הקטנים והארעיים יותר באזורים הנמוכים מייצגים התפזרות של קבוצות קטנות בעונת החורף.
הקונגרס הבין-לאומי של הברברים
הקונגרס הבין-לאומי של הברברים הוא ארגון בין-לאומי לא ממשלתי העוסק בהגנה ובקידום של הברברים בצפון אפריקה ובפזורתם ברחבי העולם. הארגון עוסק בהגנה ובקידום האינטרסים הכלכלים, התרבותיים, הלשוניים של הברברים.
הארגון הוקם בספטמבר 1995 בצרפת. במהלך הקונגרס נפגשו נציגים ברברים מאירופה ובמיוחד צרפת, מצפון אפריקה ומאמריקה. קונגרסים נוספים התקיימו ב-1999 בליון, ב-2002 ברוביאה, ובשנת 2005 בנאדור שבמרוקו. בדצמבר 2011 התקיים הקונגרס השישי בבריסל שבבלגיה.
בשנת 2009 הגיש הקונגרס מחאה כנגד "מדיניות האפרטהייד" שממנה סובלים הברברים במרוקו.
קרסטן הלר
קרסטן הלר (גרמנית: Carsten Höller; נולד בדצמבר 1961) הוא אמן גרמני. נודע ביצירותיו ההיפר-ריאליסטיות.
אודות.
נולד וגדל בבריסל, שם עבדו הוריו במשרדי הקהילה הכלכלית האירופאית. הוא למד חקלאות וקיבל דוקטורט בנושא חרקים מאוניברסיטת קייל. הוא החל להתעניין באמנות בסוף שנות השמונים.
בשנת 1993 הציג בביאנלה של ונציה. בשנת 2006 הציג במוזיאון טייט מודרן בלונדון את המיצג "Test Site". בשנים 2011–2012 הציג תערוכה במוזיאון החדש לאמנות עכשווית בניו יורק.
בנו של האחר
בנו של האחר (צרפתית: Le Fils de l'autre) הוא סרט צרפתי משנת 2012, אשר בוים על ידי לוריין לוי.
אודות.
הסיפור עוסק בשתי משפחות, אחת פלסטינית והשנייה ישראלית ממוצא צרפתי. האחת מתגוררת בכפר בגדה המערבית והשנייה בתל אביב. עקב טעות מתחלפים התינוקות של שתי המשפחות בבית היולדות, כאשר הילד הפלסטיני גדל כז'וזף והישראלי כיאסין. ז'וזף, בן ה-18, הוא מועמד להתגייס לצה"ל. כאשר נערכת לו בדיקת דם לקראת הגיוס מתגלה שהוא אינו בנם הביולוגי של הוריו.
את התסריט כתבה לוי יחד עם נטלי סוגון (Nathalie Saugeon) על בסיס ספרו של נועם פיטוסי. אורכו כ-110 דקות.
מרים בת-יוסף
מרים בת-יוסף (נולדה ב-31 בינואר 1931, ברלין בשם מאריון הלרמן) היא ציירת ופסלת יהודיה אשר התגוררה בישראל, בצרפת ובאיסלנד. בת-יוסף נשואה לארו, מבכירי האמנים באיסלנד ומתגוררת כיום בפריז.
אודות.
נולדה למשפחה יהודית ממוצא ליטאי בברלין. בשנת 1933 המשפחה ברחה לארץ ישראל והתגוררה ביפו. בשנת 1936 השתתף אביה בהגנה בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, נפצע וכעבור 9 חודשים נפטר בבית חולים. בשנת 1936 עברה עם אמה להתגורר בפריז. בשנת 1939, עם עליית הנאצים, המשפחה חזרה לישראל והתגוררה בתל אביב. היא החלה ללמוד אמנות בגיל צעיר ואימצה את השם מרים בת-יוסף כמחווה לאביה יוסף.
בשנת 1952 החלה ללמוד אמנות בפריז ובשנת 1956 החלה ללמוד אמנות בפירנצה. הציגה במוזיאונים ברחבי העולם, ובישראל הציגה במוזיאון תל אביב, מוזיאון ישראל ובמוזיאון רמת גן.
ניטה ריה
ניטה ריה (צרפתית: Nita Raya; 15 באוקטובר 1915, קישינב, מולדובה - 25 במרץ 2015, צרפת) הייתה רקדנית, זמרת ושחקנית צרפתית ממוצא יהודי.
שמה האמיתי היה ראיסה בלוף-ירקוביץ (Raisa Beloff-Jerkovitch). בין השנים 1937 ל-1946 הייתה נשואה לשחקן המפורסם מוריס שבלייה. במהלך מלחמת העולם השנייה, היא ומשפחתה מצאו מסתור אצלו. שיחקה במספר סרטים, בהם של הבמאי המפורסם אבל גאנס.
זאב זיוון
זאב זיוון (נולד ב-15 בפברואר 1946) הוא חוקר, מורה ומרצה מן החוץ לגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
ביוגרפיה.
זאב זיוון נולד בתל אביב לרחל ויצחק זימן, שבצעירותם עלו לארץ ישראל בשנות השלושים מליטא ופולין. זיוון למד בבתי הספר בלפור ובתיכון עירוני ה' בתל אביב. היה חניך, ומדריך בשבט הצופים: 'גוש הצופים הקשישים'. חבר גרעין הנח"ל 'עמית' ומרכז שבט 'צבר' בשנת החל"ת - חופשה ללא תשלום. כחבר גרעין הצטרף לקיבוץ שדה בוקר בשנת - 1965. הדריך את גרעיני הנח"ל לקיבוץ שדה בוקר בחיפה (1967) ובשרון (1974-5).
זיוון נשוי לתלמה ואב לשלושה. מתגורר ביישוב מיתר.
זיוון הקדיש הרבה מכוחו לנגב ולחקר הנגב. בתום שירותו הצבאי בשנת 1965, הצטרף לקיבוץ שדה בוקר והיה חבר בו עד שנת 1987. באותן שנים עסק בפעילות חינוכית ענפה. בין השנים 1975 עד 1978 שימש כשליח אזורי בתנועת הנוער יהודה הצעיר בארצות הברית. שימש כמרכז ארצי של צופי ישראל במהלך השנים 1984 - 1986.
לאחר, שעזב את הקיבוץ חבר לאריה (לובה) אליאב ב-1987 להקמת הקהילייה החינוכית התיישבותית ניצנה, שם שימש כמנהל הכפר הראשון עד 1996. הקהילייה קלטה באותן שנים את חניכי עליית הנוער ופתחה את שעריה בפני תלמידי בתי הספר מהערים הגדולות. כמו כן שימש מנהל התיכון לחינוך סביבתי בשדה בוקר משנת 2001 עד 2003.
לבד מעבודתו האקדמית זאב זיוון הוא גם מדריך טיולים, בין השאר ב"יד בן צבי" וב"מכון אבשלום". בעבר הרצה בקורסים למורי דרך, שומר עד היום על זיקה קרובה לשדה בוקר.
סיורים.
סיורי תש"פ
סיורי שנת תשע"ח:
סיורי שנת תשע"ז:
כדור בסיס
פרדוקס האינדוקציה לאחור
Google Music
עמוד יומי
עשור (כלי נגינה)
תכלית
ייחוס תכליתיות לטבע
אייר נמיביה
אייר נמיביה (באנגלית: Air Namibia) הייתה חברת התעופה הלאומית של נמיביה, בסיסה היה בנמל התעופה הוסיאה קוטקו שבוינדהוק, והיא הפעילה טיסות פנימיות ובינלאומיות. חברת התעופה הייתה בבעלות ממשלתית מלאה, והייתה חברה באיגוד חברות התעופה האפריקאיות (AFRAA).
היסטוריה.
חברת התעופה נוסדה בשנת 1978, בשנת 1998 הולאמה אייר נמיביה עקב חובותיה הרבים.
אייר נמיביה ביקשה מממשלת המדינה לספק 1.6 מיליארד NAD (Namibian Dollar) (שווה ערך ל 109 מיליון דולר אמריקני) כסכום חירום כספי בסוף ספטמבר 2019, אחרת היא עשויה להיסגר. עם זאת, משרד העבודות והתחבורה דחה את בקשת דירקטוריון חברת התעופה.
הפרטים נחשפים במכתב התפטרות שנקבע בסוף אוגוסט על ידי דיירה סאולס-דקקנברוק, יו"ר מועצת המנהלים לשעבר של חברת התעופה. הסכום נועד לתיקון לתקופה קצרה תוך סיום התקציב הלאומי לטווח הבינוני.