ב-2001 דרייבר הייתה מאורסת לשחקן האמריקאי ג'וש ברולין, אך הם נפרדו. בספטמבר 2008 היא ילדה בן ממערכת יחסים קצרה עם מפיק הטלוויזיה טימותי ג'יי. ליא. מאז 2019 היא בזוגיות עם המפיק האמריקאי, אדיסון או'דאה.
ב-2017 התאזרחה גם כאמריקאית.
הוריה דליאנו
הוריה דליאנו (ברומנית: Horia Deleanu; 25 בדצמבר 1919 – 25 בדצמבר 1998) היה מבקר תיאטרון והיסטוריון של התיאטרון היהודי-רומני, עורך ומתרגם. הוא כיהן כפרופסור במכון לתיאטרון על שם יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט.
ביוגרפיה.
הוריה דליאנו נולד ביאשי ב-1919 כבנם של ארנולד דליאנו ומלווינה לבית פלר. סיים בית ספר יסודי, גימנסיום ובית ספר תיכון ביאשי ולמד באוניברסיטת צ'רנוביץ ובפקולטה לרפואה של אוניברסיטת יאשי בשנים 1938 - 1940, עד שהיהודים סולקו ממנה. אחרי מלחמת העולם השנייה למד עד שנת 1946 ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט וב-1971 קיבל דוקטורט עם העבודה " Beckett, Ionescu, Adamov și teatrul absurdului ("בקט, יונסקו, אדמוב ותיאטרון האבסורד")
הוא עבד כעורך בכתבי העת Veac nou (מאה חדשה) בשנים 1945 - 1953 וכעורך הירחון Teatrul (התיאטרון) בשנים 1956 - 1958. משנת 1950 היה ראש הקתדרה להיסטוריה של התיאטרון האוניברסלי העכשווי במכון לאמנות תיאטרלית וקולנועית על שם קאראג'יאלה בבוקרשט.
ספרו הראשון היה קובץ על רשמים ספרותיים סוביטיים ב-1948.
ספריו הראשונים בשנות ה-1950 היו ברוח האידאולוגיה הקומוניסטית והריאליזם הסוציאליסטי.
בשנות ה-1960 וה-1970 כתב ספרי סינתזה על התיאטרון והתפתחותו (Istoria teatrului universal contemporan 1963), (Dileme şi pseudodileme teatrale (1972, כמו כן התעניין בתיאטרון המודרני ושפתיו הספציפיות - למשל ב
Teatru-antiteatru-teatru (1972) וב -Modernitatea teatrului (1983). דן בספרים אלה בסוגיית המודרניות בתיאטרון כ "חדשנות תוך המשכיות" ו"ראביליטציה של המילה", היחס בין מרחב המשחק לצופה, וכו'
כתב פרשנויות למפעלם היצירתי של ולדימיר מאיאקובסקי, שון או'קייסי, ג'ון ב. פריסטלי, קארל צ'אפק, ברטולט ברכט, ז'אן ז'ירודו, אלבר קאמי וארמאן גאטי. כתב גם על יצירותיהם של במאים ידועים כמו פיטר ברוק.
בשנות ה-1980 כתב טרילוגיה " לשבחי השחקן " (1982), "לשבחי הבמאי" (1985) ולשבחי הבמה" (1988) שבה הוקיר שחקנים ובמאים חשובים של רומניה. הכרך השלישי כלל בקורות תיאטרון על ההצגות החשובות של התיאטרון הרומני בעשור התשיעי.
דליאנו תרגם לרומנית מיצירותיהם של איליה ארנבורג, קונסטנטין סימונוב (המחזה "בחור מעירנו"), לאוניד לאונוב (המחזה "אדם רגיל") ודים קוז'בניקוב (המחזה "חייו של רג'ינלד דייוויס") ;אלכסנדר קורנייצ'וק (המחזה "חורשת המורנים"), אוגוסט יאקובסון (מחזה "החיים במצודה") וג'יימס אלדרידג'. (המדינה ה-49)
מספריו.
מחזה.
הוא "מחזה רעיונות", על הדו-שיח בין האהבה לתיאטרון. גיבוריו הם הסופר ("הוא"), המבקר ("היא") והאישה. סיפור האהבה (ה"ריאלי") בין הסופר לאישה מקביל ל"כתיבה", מישור האהבה בין הסופר ל"היא" - המבקר. במהלך הזמן הסופר לומד לאהוב כשמוריו הם האישה המנוחשית, המאהבת, והידידה האפלטונית, המבקר - הופעות מתמזגות של העקרון הנשי
סימנטק
NortonLifeLock Inc (לשעבר: תאגיד סימנטק, באנגלית: Symantec corporation) הוא תאגיד תוכנה אמריקאי המייצר תוכנה לאבטחה, אחסון, גיבוי וזמינות מערכות מידע.
התאגיד נוסד בשנת 1982 על ידי גארי הנדריקס בשיתוף עם National Science Foundation.
במקור, תאגיד סימנטק התמקד בפרויקטים מבוססי בינה מלאכותית הכוללים תוכנת מסד נתונים. הנדריקס העסיק מספר אנשי מחקר מאוניברסיטת סטנפורד כעובדיה הראשונים של החברה.
בשנת 1984 סימנטק רכשה חברת הזנק קטנה בשם C&amp;E software ושתיהן התאחדו לחברה אחת תחת אותו שם "סימנטק".
בשנת 1990 רכשה סימנטק את חברת פיטר נורטון מחשבים אשר פיתחה מספר תוכנות עבור DOS. מוצרי האנטי וירוס וכלי ניהול המידע של סימנטק משווקים גם כיום תחת השם של פיטר נורטון.
בשנת 2005 התאחדה סימנטק עם חברת Veritas והפכה מחברת אבטחת מידע מובילה לאחת מחברות התוכנה הגדולות בעולם. קו המוצרים של החברה מתמקד היום באבטחה, זמינות וניהול של מערכות מידע.
במהלך השנים צברה חברת סינמטק בעלות על חברות נוספות כמו Sygate, Altiris.
חברת סימנטק מחזיקה ביותר מ-500 פטנטים גלובליים.
בשנת 2014 החלה החברה במהלך של פיצול, לחברת אבטחת מידע שתישאר עם שם החברה וחברת ניהול מידע שתקבל שם חדש. המהלך מתוכנן להסתיים בסוף 2015, כאשר במהלך שנה זו פוטרו כ-2,000 עובדים - כעשירית מכח האדם של החברה.
בנובמבר 2019 רכשה חברת ברודקום את החטיבה העסקית של סימנטק תמורת 10.7 מיליארד דולר. בעקבות זאת אימצה סימנטק את השם NortonLifeLock.
סקירת טכנולוגיה.
רשת האינטליגנציה הגלובלית של סימנטק היא מקור גדול ללקוחות החברה המספקת אבחנה בזמן אמת של איומים דיגיטליים כמעט בכל מקום בעולם. לסימנטק מעל 40,000 חיישנים הפזורים ב-180 מדינות ומעל ל-6000 מתקני ניהול אבטחה. כמו כן, סימנטק מרכזת קודים זדוניים מתוך 120 מיליון מערכות וסורקת מעל ל-30% מהתעבורה העולמית של דואר אלקטרוני.
מעבדת המחקר של סימנטק.
מעבדת המחקר של סימנטק היא ארגון המחקר של החברה ומשחק תפקיד מוביל בפיתוח ומסחור טכנולוגיות במגזר העסקי. מסחור הטכנולוגיות כולל הגנה תעשייתית מפני רוטקיט, טכנולוגיית הגנת דפדפן אשר נועדה לחסום ניצול עתידי של פרצות ידועות, טכנולוגיית אנטי דואר זבל, טכנולוגיה גנרית לחסימת איומים המופצים במהרה, שירותי אבטחה ללקוחות אונליין וכן טכנולוגיה המסייעת להגן על מבנה הספק-הכוח של ארצות הברית.
מוצרים.
סימנטק נודעה כבר בהתחלה בשל פיתוחי הכלים כמו Think pascal, Think C, Symantec C++ ותוכנת Visual café. תוכנות אלו היו פופולריות בקרב משתמשי פלטפורמת מקינטוש, IBM. סימנטק פרשה מפיתוח עסקי זה לאחר שבשנות ה-90 המאוחרות החלו מתחרות כמו מיקרוסופט, בורלנד ואחרות לצבור נתח שוק משמעותי.
מוצרי זמינות.
מוצרי הגיבוי של סימנטק/וריטאס תופסים 50%מהשוק העולמי, מערכות ניהול הדיסק של סימנטק/וריטאס מנהלות לא רק מערכות Unix ו Linux אלא גם את הדיסקים של כל מערכות חלונות בשוק (המחשב שלי, ניהול, ניהול דיסקים, About)
מוצרי נורטון.
מוצרי נורטון (Norton) הם המוכרים מבית סימנטק והמזוהים עמה אשר מהווים שליש מרווחי החברה.
קו מוצרי סימנטק לשנת 2009 כלל בין היתר את המוצרים הבאים:
כשני שלישים מהצע מוצרי החברה הן תוכנות לחברות וארגונים גדולים.
ארגון מענה האבטחה לצרכנים של סימנטק לתוכנות אנטי וירוס ומחקר אבטחה מכיל מעל 400 עובדים כשאלה מהווים את הקבוצה הגדולה בתעשייה בתחום.
בישראל.
ביולי 2017 רכשה סימנטק את חברת הסייבר הישראלית פיירגלאס (FireGlass) שמוצריה מאפשרים גלישה מאובטחת באינטרנט. בהמשך אותו חודש רכשה סימנטק את חברת הסייבר הישראלית סקייקיור (Skycure), שפיתחה תוכנת הגנה למכשירים ניידים.
טייברן
טייברן (באנגלית: Tyburn) היה כפר במחוז מידלסקס, אשר במקום בו עמד ניצבת כיום מארבל ארץ' (קשת השיש) בווסטמינסטר שבלונדון. הכפר נקרא על שם פלג הטייברן שזרם באזור (כיום הנהר זורם מתחת לפני הקרקע).
האתר ידוע כאתר ההוצאה להורג של הסיטי של לונדון משך שנים רבות.
היסטוריה.
הכפר היה אחד הכפרים במחוז הכנסייתי של מרילבון, שאף הוא נקרא על שם הנהר (שם האזור הוא קיצור של "כנסיית סנט מרי שליד נהר הטיבורן" - "St Mary's church by the bourne").
הכפר מוזכר בספר יום הדין, וככל הנראה עמד במקום בו ממוקם כיום קצהו של רחוב אוקספורד - צומת של שתי דרכים רומיות.
בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-13 הייתה האחוזה בבעלותו של גילברט דה סנדפורד, בנו של ג'ון סנדפורד, הצ'מברלין (שר החצר) של המלכה אלינור מקסטיליה, רעייתו של המלך הנרי השני.
בשנת 1236 נחתם הסכם בין הסיטי לבין סר גילברט לשימוש מימי פלג הטייבורן בסיטי, ונבנתה מערכת צינורות מים עשויה עופרת להעביר את המים אל העיר. המים הוזרמו מהמקום בו ניצבת תחנת הרכבת התחתית של רחוב בונד, דרך הייד פארק של ימינו, ולעבר הכפר צ'רינג קרוס, ומשם המים הועלו במעלה גבעת לדגייט (באמצעות כלים שלובים) אל ברז ציבורי בצ'יפסייד.
עמודי התלייה.
טייברן שימש כאתר תלייה עד המאה ה-18. האסירים הוצאו מכלא ניוגייט שבסיטי, דרך כנסית סנט גיילס שבשדות ורחוב אוקספורד.
אירוע התלייה הראשון המתועד באתר הוא תלייתו של מנהיג העניים הפופולרי ויליאם פיץ אושברן בשנת 1196.
בשנת 1571 הוקם "עץ טייברן" (the Tyburn Tree) במפגש הדרכים. עץ זה כלל משולש עץ שנתמך על ידי שלוש רגלים ואיפשר ביצוע מספר תליות בו זמנית. כך לדוגמה ב-23 ביוני 1649 נתלו 23 גברים ואישה אחת בשל היותם קתולים.
מיקום עץ התלייה נבחר בשל הדרך הראשית שעברה באתר, על מנת לסמל את המשפט האנגלי ואת הציות לחוק בעיר לונדון.
הקורבן הראשון שנתלה על העץ היה ד"ר ג'ון סטורי, נוצרי קתולי אשר סירב להכיר במלכותה של אליזבת הראשונה. לימים ניתלו על העץ גם ג'ון ברדשו, הנרי אירטון ואוליבר קרומוול אשר ניתלו לאחר מותם, במצוות צ'ארלס השני כנקמה על כך שהורו על כריתת ראש אביו, צ'ארלס הראשון.
ההוצאות להורג היו פופולריות ביותר בלונדון, וקהל של אלפים מתושבי העיר נהר לצפות בהם. תושבי הכפר טייברן נהגו להקים בסמוך לעץ התלייה מושבי עץ ולמכור כרטיסי צפייה במקומות הטובים. מתועד מקרה בו התמוטט יציע המושבים והרג רבים מהצופים.