כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוא פיקד על גדוד ברגימנט הרגלים ה-21 בדיוויזיה ה-17 במהלך ההתקפה על פולין בספטמבר 1939. ב-21 בינואר 1941 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-260 של הדיוויזיה ה-113 וב-15 בפברואר מונה למפקד רגימנט התחלופה ה-46 של הדיוויזיה ה-193. ב-15 במרץ 1941 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-430 של הדיוויזיה ה-129 שאיתה הוצב במהלך מבצע ברברוסה בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, וב-27 באוקטובר 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-13 במאי 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-20 בספטמבר 1942 הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-12 בפברואר 1943 הוא מונה למפקד רגימנט הרייכסגרנדירים ה"הוך אנד דויטשמאסטר" של דיוויזיית הגרנדירים ה-44, שהועברה לאיטליה באוגוסט 1943. ב-1 בינואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בפברואר מונה למפקד הדיוויזיה ה-334, אשר התפרסה באזור פסקארה על חוף הים האדריאטי. ב-1 באוגוסט 1944 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. באוקטובר 1944 היא שובצה לקורפוס הפאנצר ה-14 והשתתפה בקרבות ההגנה באזור בולוניה, שם הייתה כפופה אף פעם לקורפוס הצנחנים ה-1. ב-25 בינואר 1945 הוא קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ולאחר כניעת קבוצת ארמיות C הוא נלקח בשבי ליד רימיני בסוף אפריל 1945.
לאחר המלחמה.
ביוני 1947 הוא הועבר למחנה השבויים 11 בבריטניה. לאחר שחרורו הוא התגורר במינכן עד מותו ב-8 באפריל 1956.
נעם ברקן
נעם ברקן (נולדה ב- 28 בפברואר 1977) היא עיתונאית ומרצה ישראלית. עובדת כעיתונאית בעיתון ידיעות אחרונות בסיקור תחומי פלילים, משפט וחברה, אירועי קיצון, טראומות, אסונות ומשברים. עיקר עבודתה עוסקת בהעלאת מודעות לתופעת האלימות במשפחה, רצח נשים בידי בני זוגן וקידום זכויות נפגעי ונפגעות תקיפה מינית ואונס.
ביוגרפיה.
ברקן נולדה בחיפה בשנת 1977. למדה בתיכון אליאנס ושירתה בצבא. סיימה תואר ראשון משולב במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ובבית בספר כותרת לעיתונאות ותקשורת. נשואה ואם לשלושה בנים. מתנדבת במד"א כחובשת.
ברקן מרצה במחלקה לתקשורת בבית הספר למדעי החברה והרוח של המכללה האקדמית כנרת.
קריירה עיתונאית.
בשנת 1999 עשתה התמחות כעורכת משנה של תוכנית הבוקר בוקר טוב ישראל בהגשת מיכה פרידמן.
בשנת 2005 החלה לכתוב במקומונים "כל העמק והגליל" וידיעות חיפה (ידיעות תקשורת).
בשנת 2006 החלה לכתוב בעיתון מעריב בתחום הפלילים ובתחום המוניציפלי של אזור המרכז. בשנת 2008 הצטרפה לידיעות אחרונות ככתבת בריאות בדסק החדשות ולאחר מכן הייתה כתבת הרווחה של העיתון. בשנים האחרונות ברקן כותבת בעיקר במוספי העיתון "שבעה ימים", "המוסף לשבת" ו-"24 שעות".
סיקור עיתונאי.
כתבותיה עוסקות ברווחה, אוכלוסיות מוחלשות, אלימות במשפחה והעלאת מודעות לתקיפות מיניות של גברים ונשים, פלילים, משפט ואירועי קיצון.
בשנת 2006, בהיותה עיתונאית במעריב סיקרה את מלחמת לבנון השנייה, ובשנת 2009 סיקרה מטעם ידיעות את מבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2010 נשלחה על ידי ידיעות אחרונות לסקר את רעידת האדמה בהאיטי. בין היתר ליוותה את פעילותה של משלחת צה"ל בהקמת בית חולים שדה והתלוותה למשימות החילוץ של יחידת חילוץ והצלה של פיקוד העורף.
בשנת 2014 במהלך מבצע צוק איתן, סיקרה את מאבק משפחת אורון שאול שנעדר מאז.
בשנת 2015 נשלחה מטעם העיתון לסקר את רעידת האדמה בנפאל. בין היתר התלוותה למשלחת הישראלית שחיפשה אחר הישראלים הנעדרים ומנותקי הקשר של פיקוד העורף וסיפרה את סיפוריהם של תושבי הכפרים שניזוקו.
בהמשך תחקיר על רפי יעקובי, הפסיכולוג ששידל מטופלות לקיים יחסי מין עם בנו ועם גברים רבים – במסגרת התחקיר הגיעה לקליניקה של יעקובי עם מצלמה נסתרת ותיעדה את האופן שבו הוא מטפל. לאחר התחקיר הוגשה תלונה למשרד הבריאות, ולאחר מספר דיונים בבית הדין המשמעתי רישיונו כפסיכולוג נשלל.
ברקן הייתה בין החושפות הראשונות של פרשת אלון קסטיאל, פרסום ראיון ראשון חשוף עם הנפגעות שבחרו להיחשף בפנים גלויות וחשיפת העובדה שדווקא המתלוננות הראשונות לא נכללו בכתב האישום.
לאחר ההרשעתו של רומן זדורוב בבית המשפט העליון התעמקה ברקן בפרשת הרצח של הילדה תאיר ראדה ופרסמה כתבות ותחקירים בנושא. ברקן חשפה כי הטלפון של תאיר ראדה נעלם ולאחר פרסום הכתבה הוא נמצא.
בתחקיר בן שלושה חלקים חשפה ברקן סכנות האורבות לילדים ברשת. שבועיים של שיטוט בזהות בדויה של ילדה בת 12 חשפה בכתבה עולם מזעזע שמתקיים במקביל למציאות היומיומית.
בינואר 2020 חשפה את "תמלילי החקירה הגנוזים של אייל גולן" – 12 שעות חקירה שמעולם לא נחשפו של הזמר אייל גולן בחקירתו במשטרה.
בין הסיפורים והתחקירים הבולטים של ברקן "דקה אחר דקה שמענו את הקול של שירה נחלש, עד שלא שמענו אותה בכלל" - ראיון ראשון עם משפחתה של שירה איסקוב ששרדה ניסיון רצח על ידי בעלה לשעבר. "הסדר טעון" - מונולוגים של נשים נפגעות אלימות במשפחה שהתיק בעניינן נסגר בעסקת טיעון מקלה לבני הזוג הפוגעים.
Levels
Levels (בעברית: שלבים) הוא שיר פרוגרסיב האוס של הדי ג'יי השוודי אביצ'י, שיצא ב-28 באוקטובר 2011 על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ לאייטונס. הוא הפך ללהיט וזכה להצלחה עצומה כשהגיע למעמד פלטינה ומעלה ב-11 מדינות ולמעמד זהב בשתי מדינות נוספות. בנוסף, הגיע לראשי המצעדים של שוודיה ונורווגיה ולעשירייה הפותחת באוסטרליה, נורווגיה, דנמרק והולנד.
לפני יציאתו הרשמית, גרסה ראשונית שלו בשם "Unnamed" נוגנה בתחנת רדיו בריטית ב-11 בדצמבר 2010. הגרסה הסופית שלו הושמעה לראשונה בפסטיבל מוזיקה במרץ 2011 שגם השיר היה קרוי בשם "". לאחר מכן, החל להתנגן במועדונים ופסטיבלים רבים טרם יצא. אביצ'י אמר כי השיר מסמפל את השיר "Something's Got a Hold on Me" של אטה ג'יימס.
את הקליפ לשיר ביים פטרו פאפהאדג'ופולוס שהגה את הרעיון בשיחת טלפון עם אביצ'י. בקליפ ישנו איש עסקים מצליח אשר מתחיל לרקוד במשרדו מול חבריו לעבודה ומול הבוס שלו ומותיר את כולם המומים עד שבאים שוטרים לקחת אותו לבית חולים לחולי נפש. לאחר מכן אחד הרופאים בבית החולים נוגע בפרח שצמח מתוך גרונו של איש העסקים והוא מתחיל לרקוד גם וככה כל העובדים בבית החולים.
הצלחה מסחרית.
בשוודיה השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום הראשון במדינה ושהה שם במשך שבעה שבועות ובכך הפך לשיר החמישי שלו במדינה להגיע למקום הראשון. בנוסף השיר שהה במשך שלוש שנים רצופות במצעד השנתי של שוודיה. עם מותו של הזמר השיר נכנס מחדש למצעד השוודי כאשר נכנס למקום הרביעי ושהה במצעד במשך ארבעה שבועות נוספים. באותה שנה הוא נכנס בפעם הרביעית למצעד השוודי השנתי. בשנת 2019 השיר חזר שוב למצעד השוודי ושהה שם במך שבועיים. נכון להיום השיר זכאי לשמונה מעמדות פלטינה במדינה.
בארצות הברית השיר נכנס למקום ה-60 אך בסופו של דבר הגיע למעמד פלטינה במדינה. הוא היה לשיר הראשון של הזמר שנכנס למצעד האמריקאי ושהה שם במשך 20 שבועות. בנוסף הוא גם הצליח להיכנס למצעד שירי הפופ, שם שהה במשך חמישה שבועות. במצעד שירי הדאנס איירפליי (מצעד המבוסס על המשעות ברדיו בלבד) השיר דווקא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום השני במצעד ושהה שם במשך 29 שבועות. במצעד הדאנס הרגיל השיר השיר הגיע למקום הראשון ושהה 20 שבועות במצעד. בסוף השנה השיר נכנס למצעדי סיכום השנה של שני מצעדים אלו במקומות 32 ו-11 (בהתאמה).
השיר הצליח גם בנורווגיה ובריטניה. בבריטניה השיר הגיע למקום הרביעי ושהה במצעד במשך 50 שבועות. בנוסף הצליח להיכנס למקום הראשון במצעד שירי הדאנס הבריטי ולמצעד סוף השנה הבריטי במשך שנתיים ברציפות. בנורווגיה השיר הגיע למקום הראשון ואף הגיע למעמד של 5 פלטינות במדינה. בבריטניה השיר הצליח להגיע למעמד פלטינה כפולה. בנוסף השיר הגיע לחמשייה הפותחת בשוודיה, אוסטריה, הולנד, בלגיה, דנמרק ואירלנד והגיע למעמד זהב או יותר בעוד 9 מדינות נוספות.
XXX (פירושונים)
טיודור סנט ג'ורג' טאקר
טיודור סנט ג'ורג' טאקר (באנגלית: Tudor St George Tucker ; 28 באפריל 1862 - 21 בדצמבר 1906) היה צייר אנגלי שבילה חלק גדול מחייו הקצרים באוסטרליה. הוא היה ידוע בעיקר בזכות נופיו ודיוקנאות האישה שלו.
ביוגרפיה.
הוא היה בנו של קפטן צ'רלטון נסאו טאקר, קצין פרשים בבנגל. סבו, הנרי סנט ג'ורג' טאקר, כיהן כיו"ר חברת הודו המזרחית. בניגוד לרצון משפחתו, הוא בחר להיות אמן. תמיד היה ילד חולני למדי, הוא נסע למלבורן בשנת 1881 בחיפוש אחר אקלים בריא יותר. הוא למד בבית הספר בגלריה הלאומית בין השנים 1883–1887 בניהולו של ג'ורג' פולינגסבי, וזכה בכמה פרסים על ציור. הוא לימד כדי לפרנס את עצמו והציג באקדמיה לאמנות הוויקטוריאנית.
הוא חזר לאירופה בשנת 1887, שם הצטרף לידידו, עמנואל פיליפס פוקס, באקדמיה ז'וליאן, ומאוחר יותר ל"אקול דה בו ארט" בפריז, שם זכה במדליית זהב. הוא היה מבקר קבוע במושבת האמנות אטפלס, שם הפיק את יצירותיו הגדולות הראשונות. תערוכת הבכורה שלו בסלון הייתה בשנת 1891. בשנה שלאחר מכן חזר למלבורן, הקים סטודיו, ובשנת 1893 עד 1899 ניהל את בית הספר לאמנות במלבורן יחד עם פוקס. שם התלמידים כללו את אינה גרגורי, ברטה מרפילד, אמברוז פטרסון ויולט טיג, שרבים מהם למדו בבתי הספר בקיץ בשארטיסוויל.
האקלים האוסטרלי לא הטיב לבריאותו הכושלת, ולכן החליט לחזור ללונדון בשנת 1899. הוא עבד בסטודיו בצ'לסי והציג שני ציורים בתערוכת האקדמיה המלכותית בשנת 1900, שניים בשנת 1901 ואחד בשנת 1902. הוא הציג גם בליברפול ובברמינגהם.