ברנדט הציץ מעבר לגדרות התיל במחנה המעצר וסטרטימקה (Westertimke), וראה את הימלר מוכנס למחנה יחד עם עוזריו ב-23 במאי 1945. ברגע זה זיהה הימלר את עצמו בפני מפקד המחנה. הימלר התאבד מאוחר יותר באותו ערב, באמצעות קפסולת ציאניד שהייתה ברשותו.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
רודולף ברנדט הועמד לדין בפני בית דין צבאי אמריקאי, והואשם בסעיפים הבאים:
ברנדט זוכה מאשמה מסיעוף האישום הראשון, כפי שזוכו בו נאשמים רבים במשפט הרופאים, כיוון שנקבע כי הדיון באישום זה אינו בסמכות בית הדין הצבאי.
הוא נמצא אשם בכל שלושת סעיפי האישום הנותרים, עקב היותו אחראי לתיאום ולרישום הניסויים שנערכו במחנות.
הוא הוצא להורג בתלייה ב-2 ביוני 1948, יום הולדתו ה-39.
וינסנט נובלו
וינסנט נובלו (באנגלית: Vincent Novello; 6 בספטמבר 1781 לונדון - 9 באוגוסט 1861 ניס) היה מוזיקאי אנגלי, נגן עוגב, מנצח, מורה, מו"ל מוזיקה ואספן ספרים עתיקים, שנולד בלונדון לאב איטלקי ולאם אנגליה.
חייו.
בילדותו שר נובלו במקהלת הקאפלה של שגרירות סרדיניה. בלינקולן'ס אין פילדס למד לנגן בעוגב ומשנת 1796 עד 1822 כיהן בזו אחר זו כנגן העוגב בקאפלות הסרדינית, הספרדית והפורטוגלית. בין השנים 1840 ל-1843 היה נגן עוגב בקאפלת סנט מרי במורפילדס. כמו כן, לאורך כל הקריירה שלו, לימד מוזיקה בשיעורים פרטיים. אחד מתלמידיו הנודעים הוא המוזיקולוג ומבקר המוזיקה אדוארד הולמס. בית משפחת נובלו שימש בית ועד שוקק חיים לסופרים, ציירים ומוזיקאים, בהם פליקס מנדלסון הצעיר והזמרת המזהירה מריה מאליברן.
בתקופת כהונתו בקאפלה הפורטוגזית עשה לה שם הודות לביצועי המיסות של היידן ומוצרט, שלא היו מוכרות קודם באנגליה ומשכו אליהן קהל מאזינים נלהב, קתולי ושאינו קתולי כאחד.
נובלו היה חבר במקור באגודה הפילהרמונית, בקלאסיקל הרמוניסטס ובכוראל הרמוניסטס, לעיתים קרובות כמנצח. רבות מיצירותיו היו מוזיקת קודש, ורבות מהן היו פופולריות מאוד. תרומתו העיקרית, יחד עם כריסטיאן איגנציוס לאטרוב, הייתה הבאת יצירות לא נודעות של גדולי המלחינים לאנגליה, ביניהן המיסות של היידן ומוצרט, יצירות מאת פלסטרינה, האוצרות של מוזיאון פיצוויליאם, ואין-ספור יצירות גדולות, המוכרות מאוד בימינו. יצירתו הראשונה, קובץ של מוזיקת קודש, כפי שבוצעה בקאפלה הפורטוגזית המלכותית, יצאה לאור בדפוס ב-1811 ומציינת את חנוכת בית ההוצאה נובלו, הנושא את שמו ופעל במשך שנים בביתו הפרטי, עד שבנו, ג'וזף אלפרד נובלו, שהחל את הקריירה שלו כזמר בס, החל לעסוק באופן קבוע בהוצאה לאור של מוזיקה בשנת 1829. ב-1849 עבר וינסנט נובלו להתגורר בניס, שם מת.
נובלו הבן הוא שיצר בפועל את העסק, ולזכותו רשומים הוצאת מוזיקה במחיר שווה לכל נפש וויתור על שיטת ההוצאה לאור באמצעות מנויים. משנת 1841 נעזר בהנרי ליטלטון, שהיה לשותפו ב-1861, אז הייתה ההוצאה לנובלו ושות'. עם פרישתו של ג'וזף אלפרד נובלו ב-1866, היה ליטלטון לבעלים היחיד. לאחר מותו בשנת 1888, המשיכו שני בניו בניהול בית ההוצאה, ששמר על השם נובלו ושות'.
לווינסנט נובלו היו כמה ילדים. ארבע מבנותיו (שהבכורה בהן, מרי ויקטוריה, נישאה לצ'ארלס קאודן קלארק והתפרסמה בעריכת קונקורדנציה מלאה לכתבי שייקספיר), היו זמרות מוכשרות; אבל המפורסמת ביותר בהן הייתה קלרה נובלו. חמש מיתר בנותיו של וינסנט נובלו הגיעו לבגרות; בתו ססיליה נישאה לתומאס ג'יימס סרל, מחזאי, שחקן, סופר ועורך שבועון לונדוני. (1845-1844); בנו, אדוארד פיטר (1836-1812), שמת בגיל 21, היה צייר מבטיח וסאבילה (1904-1821) השיגה פרסום מסוים כזמרת, מורה, סופרת ומתרגמת.
מילוש אדאמוביץ'
מילוש אדאמוביץ' (בסרבית: Mилoш Aдaмoвић; נולד ב-19 ביוני 1988 בשאבאץ) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה.
אדאמוביץ' החל את הקריירה בקבוצת OFK בלגרד, ולאחר שהושאל לכמה קבוצות קטנות יותר בסרביה, עבר בשנת 2010 לשריף טירספול מליגת העל המולדובית בו יחק במרכז שדה עם ולדימיר וולקוב גם הוא כדורגלן העבר של "OFK בלגרד". בפברואר 2011 הושאל אדאמוביץ' לחצי עונה לקבוצת פולוניה ורשה מליגת העל הפולנית.
לאחר מכן שיחק במספר קבוצות מליגת העל הקזחית, ובשנת 2013 חתם במועדון רוואן באקו מליגת העל האזרית. הופעת הבכורה שלו בליגת העל האזרית הייתה נגד טוראן טובוז, ובמשחק זה גם הבקיע את שער הבכורה שלו.
בסוף מאי 2014 הגיע אדאמוביץ' לישראל וחתם לעונה אחת בקבוצת הפועל פתח תקווה מליגת העל. ב-12 ביולי, עוד לפני שנפתחה העונה, החליטה הקבוצה לשחרר את אדאמוביץ', וחתם במלאדוסט לוצ'אני הסרבית. בקיץ 2015 חתם בקבוצת ואשאש מליגת העל ההונגרית.
מבצע משמר הריין
מנך
מנך (בגרמנית: Mönch) הוא הר באלפים הברניים בשווייץ המתנשא לגובה של 4,107 מטר. יחד עם האייגר והיונגפראו הם יוצרים את קבוצת ההרים המפורסמת הנראית למרחוק.
משמעות השם מנך בגרמנית היא "נזיר".
המנך שוכן בגבול הקנטונים ברן וואלה ממזרח להר יונגפראו ולתחנת הרכבת יונגפראויוך, וממערב להר אייגר. ממזרח לפסגה בגובה 3,650 מטר נמצאים תחנת הרכבת מנכיוך והמנך הט (תחנה בה ניתן לרכוש מזון וציוד).
מדרום להר זורמים שני יובליו הגדולים של קרחון אלטש זרוע היונגפראו (Jungfraufirn) וזרוע אוויגשנייפלד (Ewigschneefäld).
צדו הצפוני של ההר עומד כקיר מעל עמק לאוטהברונן.
מערת הרכבת ליונגפראו עוברת בתוך ההר, ממש מתחת לפסגתו, בגובה משוער של 3300 מטר.
הראשונים שטיפסו על ההר ב-15 באוגוסט שנת 1857 היו מדריך הטיולים ומטפס ההרים השווייצרי כריסטיאן אלמר, יחד עם כריסטיאן קאופמן, אולריך קאופמן, וסיגיסמונד פורגס.
עמוס הופמן
עמוס הופמן (פרופסור להיסטוריה)
אליפות וימבלדון 1899
אליפות וימבלדון 1899 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-19 ביוני והסתיימה ב-27 ביוני. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.
התחרות.
תחרות הגברים.
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-4 בתים. מנצח השלב הראשון היה עולה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1898 על התואר. לתחרות זו נרשמו 37 טניסאים. בנוסף לטניסאים הבריטיים השתתפו בתחרות טניסאי מאוסטרליה וטניסאי מארצות הברית. בגמר תחרות הגברים ארתור גור ניצח את סידני סמית'. במשחק האליפות ארתור גור פגש את רג'ינלד דוהרטי (מנצח אליפות וימבלדון 1898) והפסיד ב-5 מערכות. בכך רג'ינלד דוהרטי זכה בתואר השלישי ברציפות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 17 טניסאיות שחולקו לשני בתים. בלאנש בינגלי (אלופה בשנים 1886, 1889, 1894, 1897) ניצחה בתחרות. במשחק האליפות היא ניצחה את שרלוט קופר בשתי מערכות. בכך היא זכתה באליפות בפעם החמישית.
תחרות הזוגות.
בתחרות הזוגות השתתפו 15 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1898. הזוג, שכלל את הארולד ניסבט (בריטניה) וקלרנס הוברט (ארצות הברית), ניצח בתחרות בין הזוגות המתמודדים, כמו מה שקרה בשנת 1898. במשחק על האליפות הם הפסידו לאחים דוהרטי ב-3 מערכות. בכך האחים דוהרטי זכו בפעם השלישית ברציפות.
נבושזבן רב סריס
אדוארד הולמס
אדוארד הולמס (באנגלית: Edward Holmes; 1797 - 28 באוגוסט 1859) היה מוזיקולוג, מבקר מוזיקה, פסנתרן ומורה אנגלי.
חייו.
אדוארד הולמס נולד בעיבורי לונדון והיה תלמידו של וינסנט נובלו. בתקופת לימודיו אצל נובלו הבחין בכישרון המוזיקלי של בתו, קלרה בת החמש, והיה מורה הראשון למוזיקה. בראשית הקריירה שלו התפרנס למחייתו בהוראת נגינה בפסנתר. בשנת 1827 ביקר בגרמניה ובשובו לאנגליה פרסם את ספרו הראשון, "שיטוט בין המוזיקאים של גרמניה" (A Ramble among the Musicians of Germany, 1828; מהדורה שלישית 1838. בעלי "האטלס", שהתרשם מכישוריו כסופר וכמוזיקאי, שכר אותו לעבודה כמבקר מוזיקה, עבודה שבה התמיד שנים רבות. בשנת 1849 היגר לארצות הברית, שם עשה את 10 השנים האחרונות לחייו בעבודה כעורך ומבקר מוזיקה. כמו כן כתב מאמרים לכמה כתבי עת למוזיקה במהלך חייו, בהם "הטיימס המוזיקלי".
אלון חסן
אלון חסן (נולד ב-21 במרץ 1970) הוא לשעבר יו"ר ועד עובדי הציוד המכני בנמל אשדוד.
ביוגרפיה.
חסן נולד וגדל באשדוד. אביו אמיל חסן שימש אף הוא כיו"ר ועד עובדי נמל אשדוד. בצה"ל שירת כעובד כללי בבסיס דלק ליד אשדוד. לאחר שיחרורו נקלט כבן ממשיך בתפקיד סוור בנמל אשדוד. לאחר מספר שנים עבר לשמש כמפעיל מלגזה ומאוחר יותר כמנופאי.
יו"ר ועד העובדים.
החל משנת 2002 אלון חסן שימש כיו"ר ועד עובדי סקטור הציוד המכני בנמל אשדוד, אחד ממספר וועדי עובדים סקטוריאליים הפועלים בנמל. התבלט בתפקידו והיה משך תקופה ארוכה הדובר המרכזי של ועדי העובדים בנמל, מהועדים החזקים בהסתדרות העובדים, ונודע בתקשורת כ"יו"ר ועד עובדי נמל אשדוד".
במאי 2013 חשף אולפן שישי מספר עסקים השייכים לקרובי משפחה ומקורבים לאלון חסן. עסקים אלו היו חלק מתפעול נמל אשדוד, בעקבות כך פתחה המשטרה בחקירה. בעקבות התחקיר, החל סכסוך מתוקשר בין חסן לבין שלי יחימוביץ' ששימשה באותה עת, יושבת ראש מפלגת העבודה, בעיקר על גבי הפייסבוק שפרסמו סטטוסים משמיצים אחד על השני וכן יחימוביץ' קראה לחסן להתפטר מתפקידו כיו"ר ועד בנמל אשדוד, בעקבות החשדות נגדו. באחד הפוסטים שפרסמה יחימוביץ' כינתה את חסן 'תפוח רקוב', חסן שלח מכתב תגובה בו הוא טען כלפיה שהיא 'הוציאה את דיבתו'. בפריימריז לראשות מפלגת העבודה שנערכו בנובמבר 2013, פעל חסן נגד בחירת שלי יחימוביץ'. לאחר כישלונה, העלה את הסטטוס "המשימה הושלמה בהצלחה".