סעיף 230 לחוק העונשין משנת 1913 (אשר שונה ברובו בשנת 1964) קובע מאסר של עד שלוש שנים בגין קיום יחסים הומוסקסואלים בין מבוגרים בהסכמה, אשר מוגדרים על פי החוק כ-"מעשי סדום". ארגון הלהט"ב התוניסאי, שמס, קרא לאורך שנים לביטול סעיף 230 בעוד מספר ארגונים אזרחיים, כגון האגודה התוניסאית לנשים דמוקרטיות, קוראים גם כן לביטולו. הארגון דיווחה כי מאז המהפכה התוניסאית ב-2011, מספר הולך וגדל של גברים הומוסקסואלים נכלאים לאורך השנים, 127 ב-2018, בניגוד ל-79 ב-2017, ו-56 ב-2016. נכון לאפריל 2019, לפחות 22 מעצרים בוצעו עד אותה תקופה בשנת 2019. קרוס-דרסינג אינו מוגדר כבלתי חוקי במפורש בתוניסיה, אם כי טרנסג'נדרים, יחד עם הומוסקסואלים, מואשמים לעיתים קרובות בהפרת סעיף 226 של חוק העונשין הלאומי, המוציא מחוץ לחוק "זעם נגד הגינות ציבורית".
ביוני 2012, שר זכויות האדם, סמיר דילו, דחה את המלצת ועדת זכויות האדם של האו"ם לתוניסיה לבטל את הפללתם של יחסים הומוסקסואלים בין מבוגרים בהסכמה וקבע כי המושג נטייה מינית "שייך ספציפית למערב אשר נדחה על ידי החוק התוניסאי המתאר בבירור את תוניסיה כמדינה ערבית מוסלמית". בתגובה, אמר אמנולה דה סונדי, עוזר פרופסור ללימודי אסלאם באוניברסיטת מיאמי, "נראה שהשר קובע שסעיף 230 עוסק בשמירה על האסלאם, אך זהו חוק קולוניאלי צרפתי שהוטל על תוניסיה ב-1913, ללא שום קשר לאסלאם או למסורות הערביות התוניסאיות".
בשנת 2014, הושק קמפיין ברשת החברתית פייסבוק לביטול החוקים הפליליים שהופעלו נגד תושבי להט"ב בתוניסיה. נציג מקמפיין זה הביע עניין ביצירת קבוצה רשומה בתוניסיה שתפעל למען הרפורמות המשפטיות הללו. מספר ארגונים לא ממשלתיים בתוניסיה ביקשו מהממשלה לבטל את החוק נגד הומוסקסואליות בהסכמה.
באוקטובר 2015, שר המשפטים מוחמד סאלח בן עיסה קרא לבטל את סעיף 230 של חוק העונשין, אך ננזף במהירות על ידי נשיא תוניסיה, אל-באג'י א-סבסי, באומרו כי היוזמה "לא תקרה".
ב-7 בדצמבר 2016, שני גברים תוניסאים נעצרו בחשד לפעילות הומוסקסואלית בסוסה, עברו בדיקה אנאלית כפויה ונאלצו לחתום על הודאות בביצוע "מעשי סדום". ב-11 במרץ 2017, בעודם בערבות, נגזרו עליהם עונשי מאסר של שמונה חודשים. הארגון הבינלאומי "Human Rights Watch" פרסם דו"ח במרץ 2016 הקורא לממשלת תוניסיה לבטל את הפללתה של הומוסקסואליות בהסכמה וציין כי האפליה המתמשכת של הומוסקסואלים וגברים הנתפסים כהומוסקסואלים מהווה הפרות חמורות של זכויות אדם הכוללות "מכות, בדיקות אנאליות כפויות ויחס משפיל שגרתי". חלק גדול מהדו"ח נודע על ידי טיפול הרשויות באירוע "ששת הקירואן", שישה סטודנטים בקירואן, אשר נעצרו ונענשו על פי סעיף 230.
ב-15 ביוני 2018, ועדת הפרט לחירויות ושוויון (COLIBE), ועדה נשיאותית המורכבת ממחוקקים, פרופסורים ותומכי זכויות אדם, המליצה לנשיא א-סבסי על העברת אי-הפללה של הומוסקסואליות בהסכמה בתוניסיה. חבר הפרלמנט בוכרה בלחאג' חמידה הצהיר לרשת החדשות "NBC News" כי המלצת הוועדה בנוגע להומוסקסואליות "הן ביטול מוחלט של סעיף 230". הוועדה אכן הציעה אפשרות שנייה, אשר הוגדרה להורדת עבירה לקנס של 500 דינר (בסביבות 200 דולר) וללא הכנסה למאסר. הוועדה כתבה בדו"ח שלה באומרה כי, "למדינה ולחברה אין שום קשר לחיי המין של מבוגרים... הנטיות המיניות והבחירות של אנשים חיוניים לחיים הפרטיים". הצעת הוועדה נתקלת בהתנגדות עזה מצד שמרנים חברתיים, אשר השוו אותה ל-"טרור אינטלקטואלי".
ב-6 ביולי 2020, הארגון "Human Rights Watch" הצהיר כי בית משפט בתוניסיה גזר עונש על שני גברים. המשטרה עצרה את שני הגברים בחשד לפעילות הומוסקסואלית ב-3 ביוני וניסתה להעמיד את הנאשמים לבדיקה אנאלית כפויה, ככל הנראה כדי לשמש כראיה בתיק על נטייתם המינית.
בדיקה אנאלית כפויה.
ממשלת תוניסיה השתמשה בעבר בבדיקות אנאליות כפויות כדי לקבוע אם אנשים ביצעו מעשי סדום. הפרקטיקה זכתה לביקורת שליליות רבות מצד ארגוני זכויות אדם ורופאים. אם הפרט, שהואשם בהומוסקסואליות, יסרב להיבדק באופן אנאלי, השלטונות יראו בסירוב זה עדות לאשמה. עם זאת, בפועל, פרקטיקות אלה מיושמת גם בהווה. נכון לשנת 2019, דיווחים של עמותות מקומיות לזכויות אדם ואיגודי להט"ב מאשרים כי בדיקות אנאליות עדיין מוזמנות על ידי בתי המשפט כדי לקבוע אם החשוד הוא הומוסקסואל או לא במהלך 2018 ו-2019. ביוני 2017, נער בן 16 נידון לארבעה חודשי מאסר בגין הומוסקסואליות לאחר שסירב להיבדק באופן אנאלי.
בספטמבר 2017 הסכים השר מהדי בן גרביה להפסיק בדיקות אנאליות כפויות כהוכחה להומוסקסואליות. בן גרביה אמר לסוכנות הידיעות הצרפתית כי הרשויות עדיין יכולות לבצע בדיקות אנאליות לגברים החשודים בהומואים, אך "לא ניתן עוד להטיל את הבחינות הללו בכוח, פיזי או מוסרי, או ללא הסכמת האדם הנוגע בדבר". בנוסף, הצהיר כי תוניסיה "מחויבת להגן על המיעוט המיני מכל צורה של סטיגמטיזציה, אפליה ואלימות", והוסיף כי "החברה האזרחית צריכה להיות מוכנה תחילה לשינוי כזה במדינה מוסלמית".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
תוניסיה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). על פי סקר משנת 2014 של האיגוד הבינלאומי "ILGA", כ-18% מהתוניסאים הנסקרים היו בעד הכשרה של נישואים חד-מיניים, כאשר 61% התנגדו.
בשנת 2020 אישרו השלטונות בתוניסיה איחוד משפחות של זוג חד-מיני אשר נישא בחו"ל, מהלך שדווח בתחילה כהכרה עקיפה בנישואים, אך הממשלה הצהיר כי אינה מכירה בנישואים חד-מיניים בעוד ייתכן שהאישור היה פיקוח מנהלי.
הגנה מפני אפליה.
לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בתוניסיה.
זהות מגדרית.
אין הכרה משפטית עבור טרנסג'נדרים בתוניסיה לשנות את מגדרם במסכמים רשמיים.
ב-22 בדצמבר 1993 דחה בית המשפט לערעורים בתוניס בקשה של אישה טרנסג'נדרית תוניסאית לשנות את מגדרה המשפטי (מעמד אזרחי) מזכר לנקבה.
תנאי מחיה.
בשנת 2015, שמס (ערבית: جمعية شمس) הוקם כארגון זכויות הלהט"ב הראשון של תוניסיה. ב-18 במאי 2015, קיבל הכרה ממשלתית רשמית כארגון. ב-10 בדצמבר 2015, ביום זכויות האדם הבינלאומי, הצטרף הארגון לקבוצות פעילים מקומיות כדי למחות על האפליה המתמשכת נגד חברי קהילת הלהט"ב בתוניסיה. לאורך השנים, הוקמו כשבע קבוצות זכויות להט"ב בתוניסיה בהם: שמס, מוג'ודין, דאמז, צ'ופ, קלמטי, אלוואני וקוויר של בלד. במאי 2016, מספר עמותות להט"ב ארגנו אירוע גאווה דיסקרטי בבירה תוניס. האגודות ארגנו בנוסף אירועים והפגנות פומביות לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה בחודש מאי.
תחנת רדיו מקוונת המשרתת את חברי הקהילה התוניסאית החלה לשדר בדצמבר 2017, בעוד על פי ההערכות, מוגדרת כראשונה מסוגה בעולם דובר הערבית.
מדיה.
במרץ 2011, הושק המגזין המקוון הראשון של תוניסיה עבור קהילת הלהט"ב במדינה, "Gayday". כריכות הפרסומים היו מפרסמים סיפורים וראיונות הקשורים לחברי הקהילה במדינה, וכלל מאמרים באנגלית וצרפתית.
בשנת 2012, נפרץ, כאשר האקרים הומופובים השתלטו על חשבונות הדוא"ל, הטוויטר והפייסבוק של פרסומו. התקפות אלו התרחשו בשיאו של קמפיין בינלאומי שהמגזין לקח חלק ממנו, להעלאת המודעות לגבי רציחות האימואים בעיראק לצד הומוסקסואלים. פאדי קרוז', העורך הראשי והיוצר של מגזין "Gayday", בהתייחסו לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה בשנת 2012, אמר כי "קהילת הלהט"ב התוניסאית מגבשת באופן דיסקרטי את בסיס התמיכה שלה".
קולנוע.
מספר סרטים תוניסאים עוסקים ברומנטיקה הומוסקסואלית כוללים בין היתר את: איש האפר (1986), בדווין האקר (2003), פרח השכחה (2005), המחרוזת (2010), והיסטוריות של תוניס (2011).
בינואר 2018 התקיים בהצלחה פסטיבל הסרטים הקווירי של מוג'ודין אשר אורגן על ידי מוג'ודין, והיה לפסטיבל הסרטים הראשון אי פעם שנחגג בקרב חברי קהילת הלהט"ב בתוניסיה ובצפון אפריקה בכלל. המהדורה השנייה של הפסטיבל נערכה ב-22–25 במרץ 2019 במרכז הבירה תוניס.
פוליטיקה.
ב-2019, לקראת הבחירות לנשיאות ב-2019, עורך הדין ופעיל זכויות הלהט"ב מוניר באטור הכריז על מועמדותו לנשיאות, מה שהפך אותו לגבר ההומוסקסואל הגלוי הראשון שהתמודד לנשיאות בתוניסיה ובעולם הערבי בכלל.
רוונה (נפה)
נפת רוונה היא נפה במחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה. בירת הנפה היא העיר רוונה. נכון לשנת 2015, אוכלוסיית הנפה מונה 391,997 תושבים על פני שטח של 1860 קמ"ר, המקנה לו צפיפות אוכלוסין של 210.81 תושבים לקמ"ר.
היסטוריה.
נפת רוונה אוכלסה לראשונה על ידי שבטים איטליים מצפון איטליה, ונכבשה בשנת 191 לפנה"ס על ידי הרפובליקה הרומית. ליד קלאסה נבנה נמל, והצי האדריאטי התבסס ברוונה. בשנת 402 לספירה הפכה רוונה לבירת האימפריה הרומית המערבית, והתקיימה עד להתמוטטות האימפריה ונפילת רומא ב-476. בעקבות כך שלטו ברוונה המלכים הברברים אודואקר ולאחר מכן תיאודוריק עד שנכבשה על ידי האימפריה הביזנטית בשנת 540, הביזנטים הכריזו שזה יהיה שטח טריטוריאלי (האקסרקט) שלהם.