לברון ג'יימס (לוס אנג'לס לייקרס) וקווין דוראנט (ברוקלין נטס) זכו במספר הקולות הרב ביותר, ובכך נבחרו לשמש כשני הקפטנים. את החמישייה הפותחת של "קבוצת "לברון" השלימו סטפן קרי, דמאר דרוזן, יאניס אדטוקומבו וניקולה יוקיץ', ומחליפי הקבוצה היו לוקה דונצ'יץ', דריוס גרלנד, דונובן מיטשל, כריס פול, פרד ואנווליט, ג'ימי באטלר וג'רט אלן. את החמישייה הפותחת של "קבוצת דוראנט" הרכיבו טריי יאנג, ג'ה מוראנט, אנדרו ויגינס, ג'ייסון טייטום וג'ואל אמביד (דוראנט עצמו החמיץ את המשחק בשל פציעה), ומחליפי הקבוצה היו לאמלו בול, דווין בוקר, דג'ונטה מארי, זאק לאבין, כריס מידלטון, קארל-אנתוני טאונס ורודי גובר מלבד דוראנט, גם ג'יימס הארדן ודריימונד גרין הפצועים נבחרו למשחק אך לא השתתפו בו.
במשחק האולסטאר ניצחה "קבוצת לברון" בתוצאה 160-163, וסטפן קרי זכה בתואר ה-MVP של המשחק לאחר שקלע 50 נקודות.
קבוצת דוראנט
קבוצת לברון
פרסים.
פרסים עונתיים.
להלן רשימות הזוכים והמועמדים הרשמיים לכל אחד מהפרסים העונתיים:
חמישיות העונה:
חמישיות ההגנה של העונה:
חמישיות הרוקיז של העונה:
פלייאוף 2022.
כל אחת מסדרות הפלייאוף משוחקת בשיטת הטוב משבעה משחקים, כלומר הקבוצה הראשונה אשר מגיעה לארבעה ניצחונות מנצחת בסדרה.
סגל האלופה, גולדן סטייט ווריורס: סטפן קרי, דריימונד גרין, קליי תומפסון, אנדרו ויגינס, ג'ורדן פול, קוון לוני, אוטו פורטר, גארי פייטון השני, נמניה בייליצה, אנדרה איגודלה, דיימיון לי, ג'ונתן קומינגה, חואן טוסקנו-אנדרסון ומוזס מודי (ג'יימס וייזמן, כריס צ'יוזה וקווינדרי ות'רספון נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: סטיב קר.
SIKART
SIKART הוא מילון ביוגרפי מקוון ובסיס נתונים על אמנות חזותית בשווייץ וליכטנשטיין, המופעל על ידי המכון השווייצרי לחקר אמנות (SIAR). האתר שהושק ב-2006 ושודרג ב-2012, הוא גרסה מקוונת, מורחבת ומתעדכנת כל העת של "לקסיקון הביוגרפיה של האמנות השווייצרית של SIAR" משנת 1998, שכלל 12,000 ערכים קצרים וכ-1,100 מאמרים ביוגרפיים מפורטים. האתר כלל בעת השקתו מידע אודות 14,000 אמנים, 1,200 מאמרים ביוגרפיים, 3,000 תמונות ו-15,000 התייחסויות לתערוכות.
SIKART מצהירים כי האתר מיועד הן למומחים והן לבעלי עניין באמנות מהציבור הרחב. הוא כולל מידע לגבי אמנים מקצועיים משווייץ ומליכטנשטיין "שעוסקים או עסקו בציור, רישום, חריטה, פיסול, וידאו, מיצב, צילום, מיצג ואמנות רשת", אך אינו כולל מידע על אמנים "שעוסקים או עסקו אך ורק באמנות שימושית (אמנות גרפית, עיצוב, יציקת פעמונים, צורפות, קדרות, צילום תיעודי וכדומה)".
בשל המגוון התרבותי בשווייץ, התוכן המוצג באתר לגבי כל אמן כתוב בשפה שהאמן משויך אליה ביותר: צרפתית, איטלקית או גרמנית. האמנים מדורגים בכוכב אחד עד חמישה על פי חשיבותם, ובהתאם נקבע רוחב המידע המתועד עבורם. לגבי כל אמן מתועדים שמו (בכל גרסאותיו), תאריכי הלידה והפטירה, קורות חיים קצרים, מילות מפתח, ערכים מילוניים, ביבליוגרפיה וקישור לאתר האמן (אם קיים). אמנים המדורגים בשלושה עד חמישה כוכבים מתוארים גם במאמרים ביוגרפיים באורך של שניים עד ארבעה עמודים, ומוצגות רפרודוקציות דיגיטליות של יצירות האמנות שלהם.
SIKART ממומן על ידי ממשלת שווייץ, הקנטונים השווייצרים ותורמים פרטיים. הגישה לאתר חופשית, אם כי בעת שהושק הייתה כוונה לגבות בהמשך תשלום עבור גישה, כדי לאפשר ל-SIKART לפעול ללא תלות במימון ציבורי.
תכנית המשכיות עסקית
אגנס אובל
אגנס קרוליין ת'ארופ אובל (באנגלית: Agnes Caroline Thaarup Obel; נולדה ב־28 באוקטובר 1980) היא זמרת, פזמונאית ומוזיקאית דנית. אלבומה הראשון, "Philharmonics", שוחרר על ידי PIAS Recordings ב -4 באוקטובר 2010 והוכרז כאלבום זהב ביוני 2011 על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי (BEA) לאחר שמכרה 10,000 עותקים. בטקס פרסי המוזיקה הדנית בנובמבר 2011 זכתה אובל בחמישה פרסים, כולל האלבום הטוב ביותר ואמן הבכורה הטוב ביותר. "Citizen of Glass", אלבומה השלישי, קיבל את פרס אלבום השנה מטעם IMPALA לשנת 2016.
חיים מוקדמים.
אובל נולדה בגנטופטה בקופנהגן (ב-28 באוקטובר 1980). היא ואחיה הצעיר, הולגר, גדלו בסביבה לא שגרתית, עם אב שהיו לו שלושה ילדים מנישואים אחרים. הוא אהב לאסוף חפצים וכלים מוזרים. אמה, קטיה אובל, הייתה משפטנית ומוזיקאית והיא נהגה לנגן בארטוק ושופן בפסנתר בבית. אובל למדה לנגן בפסנתר בגיל צעיר מאוד. על הלמידה היא אמרה: "הייתה לי מורה לפסנתר קלאסי שאמרה לי שאסור לי לנגן את מה שלא אהבתי. אז פשוט ניגנתי את מה שאהבתי. מעולם לא נאלצתי לנגן שום דבר אחר".
בילדותה היא מצאה השראה בעבודתו של יאן ג'והנסון. השירים של ג'והנסון, נעימות עממיות אירופאיות שנעשו בסגנון ג'אזי, השפיעו עליה מבחינה מוזיקלית.
בשנת 1990 הצטרפה ללהקה קטנה כזמרת ונגנת גיטרה בס. הקבוצה הופיעה בפסטיבל והקליטה כמה מנגינות.
ב -1994 היה לה חלק קטן בסרט הקצר "הילד שהלך אחורה" מאת תומאס וינטרברג. אחיה, הולגר תארופ, שיחק את הדמות הראשית בסרט. היא מוזכרת כאגנס אובל, ומופיעה בשתי סצנות. היא מגלמת תלמיד שחולק את שולחנה עם התלמיד החדש אנדראס (הולגר תארופ).
אובל למדה בתיכון בגימנסיה "Det frie", בית ספר חופשי שבו הצליחה לנגן הרבה מאוד מוזיקה. עם זאת, היא עזבה במהירות את בית הספר. "בגיל שבע עשרה, פגשתי אדם שניהל אולפן. ויתרתי במהירות על לימודי המוזיקה כדי ללמוד טכניקות סאונד."
חיים אישיים.
אובל מתגוררת בברלין מאז 2006 עם הצלם ואמן האנימציה אלכס ברול פלאגסטאד, שצילם וביים את הקליפים של "RiverSide" מתוך אלבום הבכורה של אובל Philharmonics (2010), ו- "Dorian", "The Curse", ו"Aventine" מ-"Aventine" ב-2013.
קריירה.
Philharmonics
אובל הופיעה לראשונה כזמרת סולו עם אלבומה הראשון "Philharmonics" (2010). היא כתבה, ניגנה, שרה, הקליטה והפיקה את כל החומרים בעצמה. "המוזיקה התזמורתית או הסימפונית מעולם לא עניינה אותי. תמיד משכו אותי מנגינות פשוטות, כמעט ילדותיות. (...) השקעתי זמן רב לפני כתיבת טקסטים כי היה נראה שהמוזיקה כבר מספרת סיפור, כדי להקרין תמונות. " לדברי אובל, הפסנתר שלה הוא הרבה יותר מסתם כלי: "הפסנתר והשירה הם שני דברים שווים בעיניי - אולי לא בלתי נפרדים אבל מאוד מחוברים. אתה יכול לומר שהם כמו שני קולות שווים. " לדבריה, "המוזיקה היא האמצעי הברור ביותר להביע את מה שאני, איפה אני."
כל השירים באלבום הם יצירה מקורית למעט "Close Watch" ("I Keep A Close Watch" של ג'ון קייל ) ו"Katie Cruel" (כמסלול הבונוס של iTunes באלבום). ב- "Live à Paris", ששוחרר ב-11 באפריל 2011 באייטונס, היא שרה קאבר של "Between The Bars" של אליוט סמית. יתר על כן, אובל עשתה דואט עם זמר להקת "Editors" טום סמית ', בביצוע "The Christmas Song" מאת מל טורמה - שנמצא באלבום ""Funny Looking Angels" של "Smith &amp; Burrows" (שפורסם בנובמבר 2011).
"Philharmonics"" זכה לרוב לביקורות חיוביות, למשל, ג'יימס סקינר מה- BBC ואמר כי "הקומפוזיציות... איטיות, קודרות, אפילו קברתיות, אך לא בלי תחושה של יופי יחיד מדי פעם". במגזין התרבות הצרפתי "Les Inrockuptibles", ג'והאנה סבן דיברה על "טוהר מתפרק" והצהירה: "יש בבלדות המלנכוליות העמוקות האלה את האצילות הברורה והמרגיעה של דיסקים ליד המיטה." עיתונאים צרפתים כינו אותה "גילוי ששווה לעקוב אחריו".
גם אלבומה הראשון של אובל זכה להצלחה מסחרית. במרץ 2011 הופיעה לראשונה בארצות הברית. בפסטיבל המוזיקה "South by Southwest" (SXSW) באוסטין, היא ביצעה את כל שירי האלבום.
שלושה שירים מהאלבום היו על פסקול הסרט "Submarino" משנת 2009, "Riverside", "Brother Sparrow", ו- "Philharmonics" "RiverSide" . השיר "RiverSide" הוצג בפרק "לא אחראי" של האנטומיה של גריי, בפרק 12 של העונה השנייה של צאצאים, בפרק "כפילות" מנקמה, ובפרק "מה אתה עושה כאן, הו-תיק? " מתוך צלצול ה- CW. [22] "השדרה" הושמע בפרק "אמון" מנקמה. [23] "Fuel to Fire" שימש בפרק "The Big Uneasy" של המקוריים. באפריל 2011, הקבוצה הדנית Lulu Rouge הוציאה גרסה מחודשת ל"ריברסייד ". בשמירה על היופי המקורי של המסלול, לולו רוז 'הוסיפו את הקצב האלקטרוני המיוחד שלהם. [24] לפני יציאת "Philharmonics", המנגינות הרכות והמרגיעות של "Just So" שימשו כפסקול של פרסומת לדויטשה טלקום בטלוויזיה הגרמנית בשנת 2008.
PIAS Recordings הוציאה גרסה דלוקס של "Philharmonics" ב-7 בפברואר 2011. גרסת הדלוקס מכילה חמש רצועות נוספות. שני אינסטרומנטליים ("RiverSide" ו- "Just So") ושלושה שירים חיים: "Over the Hill", "Just So", והמסלול החדש "Smoke &amp; Mirrors".
ביוני 2011 הוכרז האלבום כזהב על ידי התאחדות הבידור הבלגית (BEA) לאחר מכירת 10,000 יחידות. בחודש פברואר 2011, האלבום הראשון שלה היה מועמד לפרס "האלבום עצמאי אימפלה האירופי של השנה" ועם השיר "Riverside" (מפסקול "submarino") זכה רוברט אוורד עבור השיר הטוב ביותר של השנה 2011.
באוקטובר 2011 זכתה אובל בפרס פורץ הדרך האירופי לשנת 2012. הפרס חוגג את הכישרונות החדשים המובילים במוזיקת הפופ האירופית ש"כולם הצליחו להגיע לקהלים שמעבר למדינת מולדתם באמצעות הכישרון והאנרגיה שלהם. "