דרך החיים הייתה נתיב תחבורה יבשתי על הקרח של אגם לדוגה, שהיה הנתיב היחיד שחיבר את לנינגרד הנצורה עם יתר ברית המועצות. הדרך פעלה בחודשי החורף החל מנובמבר 1941 ועד לאביב 1943.
הפעלת הדרך.
לאחר נפילת העיר שליסלבורג ב-8 בספטמבר 1941 החל מצור לנינגרד. הנתיב היחיד לאספקת מוצרים לעיר היה אגם לדוגה. לאור תנאי מזג האוויר באזור, האגם לא היה מנוצל להעברת סחורות. בעקבות המצב, במהלך ספטמבר 1941 הסובייטים התארגנו והחלו להעביר סחורות דרך האגם. עד לקפיאת האגם הועברו לעיר כ-60 אלף טון אספקה ופונו מהעיר 35 אלף אנשים.
ב-17 בנובמבר החלו בדיקות של חוזק הקרח וב-20 בנובמבר עברה השיירה הראשונה שהובלה על ידי סוסים על הקרח. ב-22 בנובמבר החלה נסיעת משאיות והיא נמשכה עד ל-24 באפריל 1942. לאחר העברתן של כ-60-70 משאיות היה צורך לסגור את התוואי ולטפל בשיקומו. תוואי הדרך היה כ-20-25 ק"מ משפת האגם. העברת המשאיות בוצעה תחת הפגזה ארטילרית והפגזה אווירית קשה, במיוחד בחורף 1941-1942 כאשר העליונות האווירית הגרמנית הייתה מוחלטת. לפי הערכות כ-25% מהמשאיות לא שרדו את המסע וטבעו באגם. בחוף המערבי של האגם נבנו מתקני פריקה והסחורות היו מועברות לרכבות שהיו מגיעות לתחנת פינלנד במרכז העיר. רוב המשאיות היו מתוצרת גא"ז בעלי יכולת העמסה של כ-1.5 טון. לאורך נתיב הנסיעה נבנו עמדות נגד מטוסים, עמדות עזרה ראשונה, תדלוק וכו'.
במהלך תקופת פעילותה בעונה הראשונה בדרך החיים עברו כ-361 אלף טון סחורות כולל 262 אלף טון מזון, פונו 550 אלף אזרחים ו-35 אלף פצועים.
במהלך אביב וקיץ 1942 עברו דרך האגם מעל למיליון טון סחורות, פונו 448 אלף אזרחים והועברו לעיר כ-290 אלף חיילים. במהלך הקיץ הונחו על קרקעית האגם כבל חשמלי וצינור לאספקת דלק.
החל מ-19 בדצמבר 1942 ועד ל-30 במרץ 1943, במשך 101 ימים, פעלה דרך החיים על הקרח. בעונה זו הועברו מעל 200 אלף טון סחורות ופונו 89 אלף אזרחים.
ב-18 בינואר 1943, במהלך מבצע ניצוץ שחרר הצבא האדום את העיר שליסלבורג מידי הגרמנים ובכך נפרץ המצור על לנינגרד. ההשתלטות על שליסלברג יצרה פרוזדור יבשתי ברוחב של 8 עד 11 ק"מ שחיבר בין העיר לבין שאר השטח שבשליטת ברית המועצות. תוך פחות מ-20 יום הוקמה מסילת רכבת זמנית דרך הפרוזדור שנוצר וב-5 בפברואר רכבת אספקה ראשונה הגיעה ללנינגרד.
הנצחה.
לאורך דרך החיים הוקמו 7 אנדרטאות ו-102 עמודי זיכרון. המתקנים נכללים ב"טבעת התהילה הירוקה" ונבנו במהלך סוף שנות ה-60 לאורך קווי החזית שהייתה במהלך המצור. הוקמו גם אנדרטאות לזכר דרך החיים ביישובים שהיו בסיס יבשתי להעמסה/פריקה של המשאיות בחוף המזרחי ובחוף המערבי של האגם, לאורך הדרך משפת האגם עד לעיר ולאורך הנתיב התחבורתי בגבולות העיר עצמה.
מאז 1991 נערך המרתון הבינלאומי "דרך החיים" בתוואי הדרך, לזכר אותה הדרך.
הסטרי קלוטה
הסטרי שטורבק-קלוטה (באנגלית: Hestrie Storbeck-Cloete; 26 באוגוסט 1978) היא אתלטית דרום אפריקאית בעבר, פעמיים ברציפות (הראשונה בהיסטוריה) אלופת עולם (אדמונטון 2001 ופריז 2003), פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (סידני 2000 ואתונה 2004) ושיאנית אפריקה בקפיצה לגובה. שיאה האישי (2.06 מטר) מדרג אותה במקום השישי בקפיצה לגובה לנשים בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
קלוטה נולדה בשם הסטרי שטורבק, בגרמיסטון שבחאוטנג. היא התאמנה בהדרכתו של מרטין מרקס, במשך שנים רבות.
במשחקי אפריקה שנערכו בהארארה שבזימבבואה בשנת 1995 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר.
באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון בשנת 1997 סיימה קלוטה במקום 10 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר, בשלב המוקדמות היא קפצה לגובה של 1.94 מטר.
באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה בדקר שבסנגל בשנת 1998 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר, שלושה שבועות לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה שנערך ביוהנסבורג היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 1.96 מטר.
באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד בסוף אוגוסט 1999 סיימה קלוטה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר. שבועיים לאחר מכן, במשחקי אפריקה שנערכו ביוהנסבורג בספטמבר אותה שנה היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר.
סגנית אלופה אולימפית.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלוטה במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.01 מטר, אחרי ילנה ילסינה מרוסיה (2.01 מטר) ולפני קייסה ברגקוויסט משוודיה ואואנה פנטלימון מרומניה (1.99 מטר).
אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון שבקנדה בשנת 2001 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, לפני אלופת העולם היוצאת אינה בבקובה מאוקראינה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (1.97 מטר).
במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר שבבריטניה ב-30 ביולי 2002 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא משחקים חדש של 1.96 מטר (הנוכחי 2013). שבוע לאחר מכן, באליפות אפריקה שנערכה בתוניס היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר.
באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכתה קלוטה פעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש ושיא אפריקה חדש של 2.06 מטר, לפני מרינה קפצובה מרוסיה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (2.00 מטר).
באליפות אפריקה שנערכה בברזוויל שברפובליקה של קונגו ביולי 2004 היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר, אחרי ילנה סלסרנקו מרוסיה שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.06 מטר ולפני ויטה סטיופינה מאוקראינה (2.02 מטר).
חייה האישיים.
בשנת 2004 התגרשה קלוטה מבעלה הראשון ובשנת 2007 נישאה בשנית לזמר אפריקאנר, יורי אלס, לזוג נולדה בת והם עברו להתגורר בסוף שנת 2007 בניו זילנד.
שיאים אישיים.
אצטדיון
אולם
סטפני שוסטאק
סטפני שוסטאק (באנגלית: Stéphanie Szostak; נולדה ב-5 באוגוסט 1975) היא שחקנית צרפתייה, אשר מוכרת בשל השתתפותה בסרטים "אידיוט מושלם" ), "מקום לחלום עליו" "איירון מן 3" ובזכות תפקידה בתור דלילה דייזי דיקסון בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.
ביוגרפיה.
שוסטאק נולדה וגדלה בפריז, צרפת. היא עברה לארצות הברית והחלה לימודי תואר ראשון בשיווק במכללת ויליאם ומרי שבוירג'יניה, שם גם שיחקה בקבוצת הגולף לנשים. לאחר הלימודים, היא עברה לניו יורק ועבדה עבור חברת שאנל בשיווק. לאחר מכן לקחה שיעורי משחק וביססה את מעמדה כשחקנית.
קריירה.
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה בתפקיד קטן בקומדיה "השטן לובשת פראדה" בשנת 2006. התגלתה לראשונה ב-2009 בסרט העצמאי "הלב הטוב" בו שיחקה לצידם של פול דנו ובריאן קוקס.
בשנת 2010 התפרסמה בזכות הופעתה בקומדיה "אידיוט מושלם" בתור ג'ולי, חברתו של איש העסקים טים קונראד אותו גילם פול ראד.
ב-2011 השתתפה בדרמה של קמרון קרואו "מקום לחלום עליו" בתפקיד קתרין אשתו המנוחה של בנג'מין מי אותו גילם מאט דיימון.
בשנת 2013 שיחקה שוסטאק בסרט גיבורי העל שובר הקופות "איירון מן 3" מבית מארוול קומיקס בתפקיד המתנקשת אלן ברנדט.
בשנת 2014 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "Hit by Lightning", לצד ג'ון קראייר.
בשנת 2018 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.
בסוף שנת 2021 לוהקה לאחד הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "תיק נעדר" בשירות הסטרימינג של Peacock; הגרסה האמריקאית לדרמת הפשע הישראלית "תיק נעדר" המבוססת על הספר באותו שם מאת דרור משעני.
חיים אישיים.
שם הנישואים שלה שוסטאק הוא פולני והוא מבוטא "Sho-stack". כיום היא מתגוררת מחוץ לעיר ניו יורק עם בעלה ושני בניה.
הקונגרס הציוני העולמי הרביעי
הקונגרס הציוני הרביעי התקיים בלונדון בימים 13 – 16 באוגוסט 1900.
בראש הקונגרס ישב מנהיג התנועה הציונית ד"ר בנימין זאב הרצל.
הרצל הגיע לעיר שבוע לפני פתיחת הקונגרס ונתקף צמרמורות קשות וחום גבוה, והיה נתון בהזיות. ביום פתיחת הקונגרס ב-13 באוגוסט, נשא את נאום הפתיחה, בו אמר: "אנגליה הגדולה, אנגליה החופשית, אנגליה השליטה על כל הימים – היא תבין אותנו ואת מטרתנו". היה זה הקונגרס הציוני הגדול והמאורגן ביותר עד אז. השתתפו בו כ-400 צירים, כמעט מחצית מהם מעיירות תחום המושב הרוסי.
בקונגרס השתתפו, בין השאר, נחום סוקולוב, מנחם שינקין, ד"ר הלל יפה, פרופ' עמנואל מנדלשטאם, ד"ר חיים ויצמן והרב יצחק יעקב ריינס. לכבוד הקונגרס חובר "שיר החלוץ" מאת יוסף אברהם.
גורלן של קהילות ישראל ברחבי העולם היו במרכז תשומת הלב של באי הקונגרס.
מצבה של יהדות רומניה והרדיפות האנטישמיות מהן סבלה העסיקו את צירי הקונגרס ואורחיו.
ערב הקונגרס שלח הרצל "קול קורא" אל יהדות צפון אפריקה וקרא להצטרפותה אל התנועה הציונית בשפות עברית, ערבית, לאדינו וצרפתית.
צירי הקונגרס ואורחיו עסקו בשתי שאלות עיקריות: האחת, ההתפתחויות בזירה המדינית; והשנייה, שאלת התרבות העברית החדשה בארץ ישראל.
מצבם של 532 משפחות הפועלים במושבות העבריות, מיעוט קטן ויצרני בקרב היישוב היהודי הקטן, שמנה אז כחמישים אלף נפש, הועלה לדיון ולמודעותם של הצירים; קיומם של הפועלים ומשפחותיהם "היה בסכנה לרגל העברת המושבות (מאפוטרופסותו) של הנדיב ליק"א" באותה שנה.
חברת ארנק