ב־6 בנובמבר ההיט יצאה להרפתקה הגדולה ביותר שלה עד אז, כששיחקו במשחקם האירופי הראשון אי פעם בירוקאפ, בחוץ לק.ק. בוסנה בסרייבו רק שנתיים לאחר הקמת ההיט. למרות הציפייה העצומה, ההיט הפסידה לחוויה הגדולה יותר של ק.ק. בוסנה, בירידה של 68–84, כאשר קרלטון אהרון החתימה את הקיץ הגדול בנקודות הראשונות אי פעם באירופה. זה היה אמור להיות גם הקפטן האחרון של הקבוצה ושומר הבריאן בריאן דוקס שישחק לפני תאונת דרכים איומה בשעות המוקדמות של 10 בנובמבר, שהותירה אותו בתרדמת. למשטרת סארי לקח שעתיים ו-20 דקות להגיע לזירת האירוע. יועצי בית החולים פרימלי פארק לקחו בחשבון את האפשרות שדוקס סבל מנכות צמיתה. כעבור מספר שבועות שב דוקס להכרתו וחזר עם משפחתו הביתה לארצות הברית. בינתיים, על המגרש, היה ההיט משחק ביתי ראשון ביורוקאפ נגד הענקים הספרדים, חובנטוד בדאלונה. כדי לעמוד בתקנות ULEB, הקבוצה נאלצה לעבור ממשחק במקום הרגיל שלהם לזה של להבות גילדפורד ומשטח ההוקי הקרח שלהם (שוכן גם בספקטרום), שסיפק את מקום הקיבולת המינימלי שנדרש 2,400. למרות הופעה אמיצה, ההיט ירדו 61–95. אף על פי שההופעות היו משתפרות. התחרות נמשכה, ההיט התגעגעו למנהיגות המנוסה של בריאן דוקס וסיים את קמפיין היורוקאפ שלהם עם שיא של 0–10 שלילי.
ב־2 במרץ 2008, גילדפורד היט נלחמו מפיגור במחצית כדי לזכות בגביע המדינה לראשונה בתולדותיהם, והביס את ניוקאסל איגלס 86–79 בביתני פלימות'. EJ Harrison של ההיט קטף את פרס ה-MVP לאחר שקלע 25 נקודות. עם זאת, במשחק מחץ מכריע עם מתמודדי התואר, ניוקאסל איגלס, תואר הליגה אבד לאחר ניצחון מרתק של האיגלס. אף על פי שההיט היה לפני 18 נקודות לקראת הרבע הרביעי, המשחק הסתיים 101–108 בפני הנשרים וקבוצתו של פאב פלורנוי הוכתרה כאלופה.
לאחר שגרף את זיכיון הרוקי אברטון טיגרס 81–72 ברבע גמר הפלייאוף, ההיט הבטיחה אז את מקומה בגמר עם ניצחון נחרץ 66–81 על פלימות' ריידרס בסוף השבוע בגמר, ב-3 במאי. גמר הפלייאוף, שנערך למחרת, ראה את גילדפורד מול חבילת ההפתעה של העונה, אריות מילטון קיינס, שזה עתה סילקו את ניוקאסל איגלס בחצי הגמר. עם זאת, הניסיון ששרר וההיט גבו גביע נוסף עם ניצחון 88–100, דני גילברט רשם 27 נקודות ולקח את פרס ה-MVP בגמר.
בהמשך להישגי העונה, הזיכיון הוזמן שוב יורוקאפ לעונה הקרובה, אך המועדון בחר שלא להיכלל.
סארי היט (2012–2013).
לאחר שההיט עברו מגילפורד לסארי הם חבו ירדה קשה והפחו להיות קבוצת תחתית.
סארי יוניטד (2013–2015).
לאחר שההיט שינו את שמם ליוניטד הם קיוו שיהיה משהו אחר בקבוצה אך התאכזבו שוב.
סארי סקורצ'ס (2015–הווה).
סארי סקורצ'ס ניסו פעמים רבות לחזור לצמרת אך ללא הצלחה והסקרוצ'ס חזרו להיות קבוצת תחתית.
וסטסייד גאן
אלווין לאמאר וורת'י (באנגלית: Alvin Lamar Worthy; נולד ב-27 ביולי 1982), הידוע בשם הבמה וסטסייד גאן (Westside Gunn), הוא ראפר אמריקאי. הוא אחיו למחצה מצד אביו של הראפר קונוויי דה משין, איתו הקים את הצמד "הול אנ' נאש", ובן דודו של הראפר בני דה בוצ'ר. בשנת 2014 הקים את חברת התקליטים "גריזלדה רקורדס", וכן את מותג הבגדים "Fashion Rebels" וחתם על עסקה עם חברת שיידי רקורדס של אמינם ופול רוזנברג בשנת 2017. בשנת 2020 עזב את שיידי רקורדס ויצא לדרך עצמאית.
קריירה מוזיקלית.
בשנת 2016 הוציא את אלבומו המסחרי הראשון, "Flygod". ב-3 במרץ 2017 חתמה חברת התקליטים גריזלדה רקורדס עם חברת שיידי רקורדס של הראפר אמינם, חברת בת של אינטרסקופ רקורדס, והפכה את וסטסייד גאן וקונוויי דה משין לראפרים הראשונים מבאפלו שחתמו בלייבל מרכזי.
זמן קצר לאחר שחתם עם שיידי רקורדס, הוציא מיני-אלבום משותף עם המפיק מיסטר גרין בשם "Flygod Is Good... All the Time". מאז החתימה עם אמינם, וסטסייד גאן שיתף פעולה עם אמנים רבים, בהם באסטה ריימס, אנדרסון פאאק, ג'יידאקיס, ג'יי רודס, פיט רוק, די ג'יי פרמייר, האלכימאי, מאדליב ואם אף דום. ביוני 2018 הוציא את אלבומו השני, "Supreme Blientele", שהגיע למקום ה-26 במצעד האלבומים העצמאיים של הבילבורד וזכה לשבחים מהמבקרים. בשנת 2019 חתם ברוק ניישן, לצד בן דודו, הראפר בני דה בוצ'ר, כחלק מעסקת ניהול.
ב-17 באפריל 2020 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, "Pray for Paris". באלבום משתתפים אמנים כמו טיילר, דה קריאייטור, וייל, ג'ויס רייס, ג'ואי באדאס ופרדי גיבס. האלבום התקבל היטב על ידי המבקרים, כשמגזין פיצ'פורק העניק לו ציון של 8 מתוך 10 נקודות. ב-3 ביולי 2020 הוציא את המיקסטייפ העשירי שלו, "Flygod Is an Awsome God II", המהווה המשך למיקסטייפ שלו, "Flygod Is an Awsome God".
ב-2 באוקטובר 2020 הוציא וסטסייד גאן את אלבומו הרביעי והבכורה שלו בשיידי רקורדס, "Who Made the Sunshine", שהיה גם לאלבומו האחרון בחברה, לאחר שנפרד ממנה ויצא לדרך עצמאית בנובמבר 2020.
ארנולד שבשטין
ארנולד שבשטין (במקור סטרו-Stroh, בהונגרית: Sebestyén Arnold; קלוצ'ה, 24 ביולי 1883 – בודפשט, 3 ביוני 1930) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, מוציא לאור של עיתון.
ביוגרפיה.
ארנולד שבשטין נולד במשפחה יהודית כבנם של מוריץ סטרו ושל מריה קאופמן. הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט ולאחר מכן הפך לאחד מראשי המינהל של "מגזין היזמים" (בהונגרית: Vállalkozók Lapja, היה העיתון הרשמי למחצה בנושא בנייה, תחבורה, נושאים טכניים ותעשייה בין השנים 1879–1944). מיום הקמתו של העיתון על ידי אנדור מיקלוש בשנת 1910, הוא היה המנכ"ל ההוצאה של עיתוני אשט ואחר כך גם מנכ"ל כל קבוצת העיתונים בשם אשט. פעילותו העיקרית הייתה הארגון העסקי של הפצת העיתונים והפרסום בהם. אף על פי שבין היתר הוא דאג לפיטוריו של לרינץ סאבו מהעיתונים של אשט, סאבו הקדיש לזכרו של שבשטין את שירו "גם אז לא או רק אז".
ב-8 ביוני 1910, בטרזווארוס, בודפשט, נשא שבשטין לאישה את יולאן מיקלוש, בתם של שמואל מיקלוש ורוזליה שנפלד. ילדיהם היו : אנדראש, ורוניקה, ז'וז'אנה.
שבשטין נפטר בטרם עת בגיל 46 והובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
דב הוז – התיכון החברתי תל אביב-יפו
דב הוז – התיכון החברתי תל אביב-יפו הוא בית ספר מקצועי של רשת "דרור בתי חינוך", השוכן ביפו. נפתח בשנת הלימודים תשפ"א (2020) במבנה בו פעל משנת 1980 התיכון המקצועי דב הוז ומיועד לתלמידים מכיתות ט'–י"ב.
בתיכון קיימות שלוש מגמות לימוד: אקו חקלאות עירונית, סאונד והפקה מוזיקלית, תקשורת חברתית.
היסטוריה.
בית-הספר פועל ברוח הפדגוגיה החברתית שפותחה ברשת "דרור בתי חינוך", במרכזה עיסוק בשאלות הנוגעות לקשר בין היחיד לחברה. הלמידה בתיכון היא דרך פרויקטים (PBL) בעלי זיקה חברתית לחברה ולקהילה ומתוך מטרה ליצור שינוי חברתי.
הלמידה בתיכון מתבצעת בקבוצות קטנות (עד 25 חניכים), כל אחת מלווה בשני מחנכים.
בשנת 2022 עבר התיכון ליפו והחל לפעול בשני מבנים: בית מרכז האמנויות (יפו) ובית אבולעפיה הסמוך.
פונטבדרה
פונטבדרה (ספרדית: Pontevedra) היא עיר בגליסיה, בצפון מערב חצי האי האיברי. העיר היא בירת מחוז פוטברדרה.
העיר ידועה בעיקר בזכות התכנון העירוני שלה אשר הביא לסגירת מרכז העיר לתנועת כלי רכב ובזכות המרכז ההיסטורי של העיר. במאה ה-21 זכתה העיר להכרה במספר פרסים בינלאומיים על איכות אורבנית ואיכות חיים, נגישות ומדיניות הניידות העירונית, בהם הפרס הבינלאומי האירופאי Intermodes Urban Mobility Urban Awards לשנת 2013, פרס הבינלאומי של דובאי לפיתוח בר-קיימא לשנת 2014 שהוענק על ידי האו"ם בשותפות עם עיריית דובאי ופרס המצוינות של המרכז לתכנון פעיל בעיר ניו יורק בשנת 2015, העיר זכתה גם בפרס הראשון של הנציבות האירופית לבטיחות עירונית בשנת 2020. · מרכז העיר של פונטבדרה, בו אסורה תנועת כלי רכב, סייע בהפיכתה לאחת הערים האירופיות הנגישות ביותר, ומיקד בה את תשומת הלב במספר מחקרים אירופיים ואמריקאים בתחום התכנון העירוני.
העיר מוקפת בגבעות, ושוכנת בקצה שפך הנהר לרז (Lérez) אל הים, בלב אזור ריאס ביישס. העיר מהווה מרכז כלכלי ויעד תיירותי אזורי. בעיר חיו 83,260 תושבים בשנת 2020, באזור העירוני סביב שפך הנהר יותר מ־200,000 תושבים, הכוללים את הרשויות העירוניות פויו, מרין, סנקסנקסו, בואו, בילאבואה, קוטובאדה., פונטה קלדלאס, בארו וסוטומיאור.
פונטוודרה היא העיר השנייה בחשיבותה בגליסיה, אחרי סנטיאגו דה קומפוסטלה, בזכות המורשת ההיסטורית העשירה שלה. היא נודעה כעיר של אמנות והיסטוריה, ומכונה "העיר הטובה" או "העיר של לרז", על שם הנהר על גדותיו היא שוכנת. העיר שוכנת על הנתיב הפורטוגזי של קמינו דה סנטיאגו ובה הכנסייה העגולה של הבתולה הצליינית אשר רצפתה בצורת צדפה וצדפות אף מפוסלות על קשתות גשר בורגו מתקופת ימי הביניים.
בעיר שוכנים מספר משרדים של הרשות השופטת והמבצעת, בהם בניין מועצת המחוז של מחוז פונטוודרה, ארמון הצדק ובית המשפט המחוזי, תחנת המשטרה המחוזית ומשרדי המינהל המחוזיים.
היסטוריה.
שם העיר.
מקור שמה של העיר הוא ככל הנראה מצירוף המילים הלטיניות של "פונס, פונטיס" (גשר) "וטר", (ותיק או ישן), ומכאן בלטינית וולגרית "פונטה ורטה", שהפכה במאה ה -13 בשפה הגליסית פונטבדרה, "הגשר הישן", המתייחס לגשר רומי הישן על פני נהר לרז, סמוך לגשר בורגו מהמאה ה -12 העומד עדיין על תילו.
ימי הביניים ותחילת העידן המודרני.