לאחר מלחמת העולם השנייה נהגו לוחמים רבים אשר לבשו את החולצות כחלק ממדיהם, להמשיך וללבוש את החולצות בלא המדים, ותוך זמן קצר הפכה החולצה ללבוש אופנתי. מעמדן של חולצות הטי כלבוש אופנתי התקבע בעקבות לבושו של מרלון ברנדו בסרט חשמלית ושמה תשוקה משנת 1951.
עיטורי החולצה.
במשך עשרות השנים הראשונות לשימוש בחולצה היו חולצות הטי חולצות לבנות בלא עיטורים. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, החלו מספר חברות ממיאמי שבפלורידה לעטר חולצות טי בסמלי אתרי נופש מקומיים, ובין היתר קיבלו זיכיון מחברת וולט דיסני להציג את דמויות דיסני על החולצות. חולצות אלה זכו להצלחה רבה, אולם הציורים שעליהם דהו במהרה.
בשנת 1955 החל שימוש בפלסטיסול - דיו עמיד יותר שאינו יורד בכביסה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפכו חולצות טי המעוטרות בכתמי צבע "Tie-Dye" לחולצות המזוהות עם דור הפרחים בארצות הברית ובאירופה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הומצאו סוגי דיו המשנים את צבעם בטמפרטורות שונות, ואיפשרו שיווק של חולצות המשנות צבען. פיתוח מדפסות הלייזר איפשר הדפסה מהירה ופשוטה של תצלומים על גבי החולצות, ופיתוח האינטרנט אפשר עיצוב אישי של חולצות שונות.
חיילי יחידות בצה"ל (ובפרט יחידות קרביות), הנמצאים בקורס צבאי, נוהגים להפיק בסיום הקורס חולצות סוף מסלול, כשהן מעוטרות בכתוביות ואיורים.
טי שירט
טי-שירט
טי שרט
חולצת T
טישרט
קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית: Константин Павлович Романов; 8 במאי 1779 - 14 ביוני 1831), היה בנו השני של פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
קונסטנטין נולד ב-8 במאי 1779 בצארסקויה סלו, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט. השם קונסטנטין הוענק לילד על ידי יקטרינה הגדולה, שביקשה להעלות אותו בעתיד לכס השלטון בקונסטנטינופול. בשנת 1796 התחתן קונסטנטין פאבלוביץ' עם יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד. בשנת 1799 העניק לו אביו הקיסר את התואר יורש העצר, למרות שבאופן רשמי אחיו הבכור היה היורש.
קריירה צבאית.
קונסטנטין פאבלוביץ' השתתף במערכות צבאיות של אלכסנדר סובורוב בשווייץ ובאיטליה ובשנת 1805 השתתף בקרב אוסטרליץ. בהמשך השתתף בשיחות שהסתיימו בהסכם טילזיט. לפני מלחמת 1812 ציין לא פעם שרוסיה עלולה להפסיד במלחמה עם צרפת. עם תחילת הלחימה היה בראש המתנגדים לטקטיקת הנסיגה של מיכאיל ברקלאי דה טולי. לאור היחסים הרעועים בין מפקדי הצבא לבין קונסטנטין הועבר האחרון לסנקט פטרבורג ושב לשורות הצבא רק לאחר נסיגת הצרפתים מתחומי רוסיה. בשנת 1813 השתתף בקרב לייפציג. החל משנת 1814 התגורר בוורשה והיה למעשה נציגו של אחיו הקיסר בפולין. לאחר גירושין ב-24 במאי 1820 התחתן עם בת האצולה הנמוכה, פולנייה בשם יוהאנה גרודזינסקי. לזוג לא היו ילדים משותפים.
יורש העצר ופרשת 1825.
בשנת 1801, לאחר מות אביו, ועליית אחיו הבכור אלכסנדר לשלטון, היה קונסטנטין ליורש הכתר. יחד עם זאת קונסטנטין חזר ואמר כי אינו מעוניין בתפקיד הקיסר, בין היתר מחשש לחייו. בשנת 1823 הוא ויתר במסמך רשמי על האפשרות לרשת את השלטון, ואחיו ניקולאי הפך ליורש העצר במקומו. אף שפרסום המסמך נדחה, ניקולאי היה מודע לקיומו. אחרי פטירתו של הקיסר, ב-1 בדצמבר 1825, פורסם המסמך. לאחר דיון קצר, החליטו המועצה המדינית וניקולאי שלא ניתן לקיים את ההסכם בין האחים. המועצה המדינית והצבא נשבעו אמונים לקונסטנטין. זה האחרון שהה בוורשה ודרש לקיים את ההסכם ואף כתב פעמיים כי אינו מעוניין בתואר הקיסר. בעקבות זאת, ב-25 בדצמבר 1825, הכריז ניקולאי על עצמו כקיסר באופן רשמי. שלטונו החל לאחר כשבועיים.
למחרת הכתרתו החל מרד הדקבריסטים, שעילתו הרשמית הייתה סירוב להישבע אמונים פעם נוספת לאחר כשבועיים.
לאחר תחילת מרד 1830 בורשה, עזבו קונסטנטין ואשתו את העיר. קונסטנטין נפטר מכולרה ב-14 ביוני 1831 בויטבסק.
היו לו שני בנים שנולדו מקשריו מחוץ לנישואין. הילדים הוכרו על ידי משפחת המלוכה הרוסית כצאצאיו של קונסטנטין. שניהם עשו קריירה צבאית מוצלחת.
נישואיו.
ב-26 בפברואר 1796 התחתן קוסטנטין עם יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד בת ה-14 בלבד, אולם הנישואין לא היו מוצלחים והוא אף התנהג אליה באלימות. בשנת 1799 עזבה יוליאנה את רוסיה ושבה אל משפחתה לצורך טיפול רפואי, ולאחר מכן סירבה לשוב אל בעלה, אולם לאחר לחץ כבד שבה לרוסיה. בשנת 1801 שוב ברחה יוליאנה מרוסיה, ולא חזרה אליה שוב. לאחר בריחתה ניסתה יוליאנה להתגרש מבעלה, אולם הנישואין בוטלו רק בשנת 1820.
לזוג לא היו ילדים.
נקודת קירי
כלוב הציפורים
כלוב הציפורים (אנגלית: The Birdcage) הוא סרט קומדיה אמריקאי בכיכובם של רובין ויליאמס, נייתן ליין, ג'ין הקמן ודיאן ויסט, ובבימויו של מייק ניקולס משנת 1996. הסרט עוסק בהומוסקסואליות, שמרנות וקבלה חברתית.
הסרט הוא עיבוד מחודש לסרט הקומי הצרפתי "כלוב העליזים" (La Cage aux Folles) מ-1978, המבוסס על מחזה באותו שם, שזכה גם לעיבוד כמחזמר מצליח.
עלילה.
הסרט מספר את סיפורם של ארמנד גולדמן, יהודי הומוסקסואל ובעליו של מועדון דראג קווין בשם "כלוב הציפורים" בסאות' ביץ', ושל אלברט, שותפו לחיים ואחד המופיעים הקבועים בכלוב הציפורים. שניהם חיים בצמוד למועדון. בתחילת הסרט אלברט, הנוטה לרגישות יתר, חושד בארמנד שהוא בוגד בו, מפני שמצא במקרר יין לבן, בעוד ששניהם שותים אך ורק יין אדום. ארמנד מנסה להרגיע את אלברט שאין לו גבר אחר, ואלברט מצדו מנסה להתעקש על הסכם ממון, כהכרה רשמית בזוגיותם. בסופו של דבר ארמנד שולח את אלברט להופיע, לבוש כאישה, במועדון, ואת אגאדור, המשרת ההומוסקסואל מגואטמלה, ללילה חופשי. כשאלברט ואגאדור אינם בבית, מגיע בנו של ארמנד, ואל, ומסתבר שהיין הלבן נועד בשבילו. ואל מספר לאביו על כוונתו להתחתן, וארמנד מצדו מתנגד, מפני שוואל הוא רק בן 20. בסופו של דבר, ארמנד מסכים לחתונה.
מאידך, ברברה, ארוסתו של ואל, מספרת להוריה על החתונה. אביה, קווין קילי, סנאטור שמרן וסגן הנשיא של "הקואליציה להתנהגות מוסרית", מתנגד, מפני שהיא רק בת 18. ברברה מספרת להוריה שאביו של ואל הוא נספח תרבות ביוון, ושאמו היא עקרת בית, וכמו כן ששם משפחתם הוא "קולמן", כדי לא להרתיעם מן הצליל היהודי. אמהּ של ברברה, לואיז, מתלהבת מהעיסוקים המומצאים של הוריו של ואל ודווקא תומכת בשידוך.
בבוקר שלמחרת, ארמנד וואל מספרים לאלברט על החתונה הצפויה. אלברט מתרגש מהעניין ותומך בו מכל הלב.
בינתיים, מגלה קווין כי הנשיא של הקואליציה להתנהגות מוסרית, סנאטור ג'קסון, נמצא מת במיטה של זונה קטינה ושחורה, מה שכמובן מנוגד בכל צורה שהיא לתפיסה השמרנית. הדבר גורם לכך שהתקשורת מקיפה את ביתו של קווין, שמסרב לצאת מביתו, על מנת לא לאבד קולות בבחירות הקרבות. לואיז מציעה להכריז בפני התקשורת על חתונתה הקרבה של ברברה ולהיפגש עם הוריו של ואל, על מנת לשדר את כוחה של המשפחה כנגד הערכים הלא מוסריים ששידר ג'קסון במותו. קווין ומשפחתו מצליחים להתחמק מהתקשורת כשהם יוצאים לדרך במכוניתם, אך אחד העיתונאים, העונה לשם הארי, משחד את נהגו של קווין על מנת לגלות לו מה יעד הנסיעה של הסנאטור ומשפחתו, ולאחר מכן יוצא בעקבותיהם.
ואל מתחיל להכין את ביתם של ארמנד ואלברט לקראת הביקור של משפחת קילי, הכולל בין השאר את הסתרת זהותם המינית של השניים. כתוצאה מכך חפצי האמנות הנמצאים בבית, הקשורים כולם בדרך זו או אחרת להומוסקסואליות, מוצאים ממנו. אגאדור לובש חליפה ומנסה להתנהג כמו סטרייט, ואלברט מתבקש לעזוב למספר ימים, על מנת שלא יתעורר חשד ששני הוריו של ואל הם גברים. אלברט לוקח את זה באופן קשה ועוזב בסערה, וכתוצאה מכך מוחלט כי הוא יעמיד פנים שהוא דודו של ואל, וארמנד מלמדו איך להעמיד פנים שהוא סטרייט. לאחר מכן מוחלט להזמין גם את אמו של ואל, קת'רין, לארוחה, לאחר שוואל ואמו לא התראו מאז שנולד. כאשר ארמנד ואלברט נוסעים לבקר אותה על מנת לבקש ממנה להצטרף לארוחה, אלברט מחכה בחדר הקבלה בעוד שארמנד מעלה זכרונות עם קת'רין במשרדהּ. כשאלברט מאבד את סבלנותו הוא פורץ למשרד ומוצא את ארמנד וקת'רין על הספה, ושוב הוא עוזב בסערה במחשבה שארמנד בוגד בו.
כשארמנד ואלברט נפגשים, ארמנד מתנצל בפניו של אלברט, נותן בידיו הסכם ממון כסימן לזוגיותם, וגם מבקש מקת'רין שלא להגיע לארוחה, כאות פיוס לאלברט. ההודעה על הביטול מתקבלת על ידי המזכירה של קת'רין, וכשקת'רין מתקשרת לברר את העניין, ואל אומר לה שתגיע בכל זאת. כשמגיע הערב אלברט מציג בפני ארמנד וואל את עצמו, לבוש כסטרייט לכל דבר, אך הגרביים הוורודים אותם לובש עדיין מסגירים את עובדת היותו הומוסקסואל. כתוצאה מכך הוא נועל את עצמו בחדר האמבטיה.
בשעה זו מגיעים בני משפחת קילי לבית משפחת גולדמן. בזמן שארמנד, ואל, ברברה, קווין ולואיז יושבים בסלון, קת'רין מתקשרת להודיע שהיא תקועה בפקק תנועה ושהיא תאחר. התנהגותו העצבנית של אגאדור, הנובעת מהעובדה שהוא נוהג ליפול כשהוא נועל נעליים ומהחשש שקווין יגלה על זהותם המינית, גורמת לקווין לחשוש שמא הם שמעו על ג'קסון, כשלמעשה איש מבני המשפחה (למעט ואל) אינו מתמצה באקטואליה. בינתיים, אלברט מתלבש כאישה, חומק מהכניסה האחורית, ונכנס מהכניסה הקדמית, כשהוא מציג את עצמו כאימו של ואל. קווין משוחח עם אלברט, וקווין חושב שגב' קולמן היא אינטליגנטית ואשת שיחה מצוינת, ובטוח שארמנד משפיל את אשתו בגלל מנהגים אירופאיים טיפשיים.