מרכבה היא כלי רכב דו-גלגלי בעל גלגלי חישור, הנמשך באמצעות סוסים נהוגים ברֶסֶן. בעבר שימשה המרכבה להתניידות מהירה, בעיקר בתקופת הברונזה ותקופת הברזל. גם לאחר שמקומה בשדה הקרב נתפס על ידי פרשים, המשיכה המרכבה לשמש בתחבורה, טקסים, תהלוכות ותחרויות.
היסטוריה.
קרונות ועגלות מוקדמים.
שורשיה הקדומים של המרכבה מצויים בקרונות (ארבעה גלגלים) ועגלות (שני גלגלים) - עם גלגלים מעץ מלא (עץ טָמוּם). נדירותם של עצים אשר היו עבים מספיק לעשיית גלגלים אלו הביאה נגרים מעידנים קדומים לנסות לבנות את הגלגל מכמה חלקים. משקלן של עגלות ראשוניות אלו היה רב ביותר, עד חצי הטון, ולכן נמשכו אך ורק על ידי שוורים, אשר היו רתומים ליצול בעול ורצועה עבה לצוואר. השימוש המתועד הראשון בעגלות אלו החל בשנים 3100-3200 לפנה"ס. השימוש הצבאי בעגלות אלה מתוארך לסביבות שנת 2700 לפנה"ס.
השפעתה של המצאת התחבורה הגלגלית עצומה וקשה לאומדן, אך ההישג המיידי והמורגש ביותר טמון ביכולת החדשה שמצאו רועים לניוד כמויות גדולות של כדים, מזון וציוד, על מנת לנדוד עם עדריהם עמוק אל תוך היבשה למשך שבועות וחודשים, הרחק מעמקי הנהרות לצידם חיו בעבר בשל הצורך במים. צרכים חדשים הביאו לניסיונות למצוא שימושים חדשים לקרונות הגלגלים וכן נעשו ניסויים בבעלי חיים שונים, בעיקר ממשפחת הסוסיים, למשיכת עגלות למטרות שונות וחדשות אלו. תיעוד לכך ניתן למצוא בנס המלכותי של אור בו בהמות דמויות-סוס - ככל הנראה ערוד או פרא - נראות מושכות קרון עם גלגלים לקרב. "מרכבות" מוקדמות כגון אלו הסיעו לקרב צוותים אשר הורכבו מלוחם משליך כידונים (שאוחסנו באשפה על גבי העגלה) בעודו עומד בירכתי הקרון ואוחז בכתפיו של הנהג. ניסיונות ראשוניים אלו במשיכת עגלות כבדות על ידי בהמות קטנות הבהירו את הצורך בקרון שיהלום את כח הגרירה שלהן.
סוסים ומרכבות.
תנועה מהירה לאורך מרחק גדול, עם או בלי מרכבה, דורשת סוסים. לפני הגעתו וביותו של הסוס התאפשרה רכיבה איטית או קצרת-טווח על גבי חיות שונות, אשר סירבו לציית על-נקלה, כגון עגלים, חמורים ופרדות. בעבר הועלו תאוריות לפיהן הסוסים הגיחו לראשונה למזרח הקרוב הקדום מכיוון איראן שבמזרח, או מצפון מעבר לקווקז, בסביבות שנת 2000 לפנה"ס כשהם מושכים מרכבות-קרב הנושאות עמן כובשים בני-עמים דוברי שפות הודו-אירופיות. תאוריות אלו, אף על פי שזכו לפופולריות בעבר, פינו את מקומן לתפיסה המקובלת כיום - והיא שמקור סוס הבית בערבה האירואסיאתית, בה בוית לראשונה למטרות מזון ומשם התפשט בהדרגה ברחבי אירופה, אסיה ומסופוטמיה במהלך האלף ה-3 לפנה"ס, במקביל לניסיונות ביות - של סוסיים וכלאיים אחרים למטרות רכיבה ומשיכת קרונות - אשר נעשו על ידי קבוצות אתניות ולשוניות שונות במקומות שונים באזורים אלו. דוגמה לעדויות לכך ניתן למצוא בתעודות ממארי, מהן נראה כי המלך זמרי-לים ניסה, לשווא, להשיג "סוסים לבנים" משליטים שכנים בכרכמיש וקטְנה (תל אל-מישריפה). כמו כן נמצאו במקום תעודות המכילות מידע מצומצם על טיפול ואחזקת סוסים מיובאים.
ביותו לראשונה של הסוס למטרות אכילה החל בערבות אירואסיה במהלך האלף החמישי לפנה"ס - וייתכן שניסיונות רכיבה ראשוניים על סוסים נעשו כבר החל מהאלף הרביעי לפנה"ס, אולם לפי כל המומחים לעדויות מדובר בניסיונות בודדים, אקראיים ולא-יעילים, אשר ככל הנראה לא היוו יותר מקוריוז בקרב המגדלים הקדמונים. עדויות וודאיות מוקדמות לרכיבה שניתן להגדירה כ"יעילה" תוארכו לסביבות 2000 לפנה"ס ואילך ונמצאו ברחבי מסופוטמיה. לפיהן משוער כי רכיבה על סוסים החלה קרוב לאותה תקופה - ואף כי קשה לדמיין שבאסיה ואירופה לא נעשו ניסיונות דומים באותו זמן, שכן שם גודלו כבר הסוסים למטרות מאכל, אין בידי החוקרים עדויות וודאיות קדומות יותר לרכיבה באזורים אלו. במזרח הקרוב, שם נמצאו רוב העדויות הקדומות לרכיבה, היא מוצגת באמנות ובטקסט כנעשית למטרות ספורטיביות ונראה שערכן התחרותי הלך וגדל לאורך השנים. כמו כן, לפי העדויות הארכיאולוגיות, במקביל לרכיבה הראשונית הוחל לראשונה השימוש בקרונות ומרכבות עם סוסים - בתחילה לטקסי קבורה ומצעדים מלכותיים, בהמשך לציד ולבסוף למטרות לחימה. סקרים נרחבים העלו כי במהלך המאות הראשונות של האלף השנייה לפנה"ס הלך והצטמצם ייצוגם של סוסים באמנות כחיות רכיבה וההתייחסויות לשימוש בסוסים למשיכת מרכבות הלכו וגברו. השימוש הקרבי המשמעותי במרכבות-סוסים החל במזרח הקרוב בסביבות 1700 לפנה"ס ונמשך עד 1200 לפנה"ס בקירוב.
מקורותיה של המרכבה "האמיתית" שנויים במחלוקת בין אלו הטוענים ששרשרת הניסויים והפיתוחים הטכנולוגיים שהובילו אליה התרחשה בשטח גאוגרפי נרחב, הכולל בין השאר גם את אירופה, שם פיתוחן של טכניקות לכיפוף עץ הביא להמצאת גלגל החישור - לבין אחרים הטוענים שמקורה במסופוטמיה, ישירות מגלגלי העץ הטָמוּם. הממצאים הארכאולוגיים אכן מראים פיתוחים נרחבים של השימוש בגלגל באזורים שונים של פולין, הונגריה ורוסיה, אך אינם מספקים די מידע כדי להתוות כרונולוגיה וודאית. להלן מספר דוגמאות מן הממצאים הארכאולוגיים המעידים על שימוש בקרונות דו-גלגליים:
ממצאי מרכבות שלמות:
חלקי המרכבה.
קרון המרכבה.
גוף המרכבה הורכב בעיקר מרצפה (פלטפורמה) ומעקה.
אחת הפונקציות החשובות במרכבה הייתה יכולת תמרון גבוהה - האפשרות לבצע פניה חדה או במהירות גבוהה. מרכבה טובה אופיינה, בין השאר, ביכולות התמרון הללו.
הגלגל.
לפי העדויות שבידי הארכאולוגים, כלי רכב בעלי גלגלים הומצאו לאחר שנת 4000 לפנה"ס. על פי הממצאים, ככל הנראה בסביבות שנת 3500 לפנה"ס. עקרון השימוש בגלגל עם ציר לתחבורה התפשט במהירות ברחבי אירופה והמזרח הקדום במהלך השנים 3400-3000 לפנה"ס וקשה לקבוע בוודאות היכן, עקב התפשטותו המהירה.
מרכבה מהירה דורשת גלגל חישור חזק ובעל משקל נמוך. יש הטוענים שהמרכבה התפתחה במזרח הקדום, בהמשך ישיר לכלי רכב בעלי גלגל עץ-מלא. אחרים טוענים ששורשיה עוברים בהמצאת גלגל החישור, באירופה, אך הממצאים שם מועטים מדי כדי לקבוע עובדה זאת בוודאות.
תיעוד היסטורי מוקדם של שימוש בכלי-רכב ללחימה ניתן למצוא אצל הנס המלכותי של אור, שתוארך לסביבות 2500 לפנה"ס, אם כי אלו הן כרכרות או עגלות שנמשכו על ידי שוורים או פרדות. בקבר של המלכה פואבי מאור, 2400 לפנה"ס, נתגלתה מרכבה וגם קבורת סוס. סוסים הופיעו לראשונה כבהמות משא רק כ-500 שנים אחר-כך, כאשר הממצאים המוקדמים ביותר הקיימים הם קברי מרכבות אשר נחפרו במעלה נהר הטובול, בחפירות תרבות סינטשטה, אשר סמוכות לעיר מגניטוגורסק שברוסיה המודרנית.
התיעוד המוקדם ביותר, שניתן להגדיר בוודאות כמרכבה, מופיע בסוריה בחותמות מהמאה ה-18 לפנה"ס. הממצא הארכאולוגי הממשי הקדום ביותר, מחופי דרום ימת סוואן שבארמניה, מתוארך לסביבות 1500 לפנה"ס - זהו אוסף של כלי רכב מתקדמים, בהם כרכרות ומרכבות עם אופנים מחושקים בעלי 28 חישורים.
הסוס.
ממצאים ארכאולוגיים של שלדי סוסים במטמונות קבורה בחְבלינְסְק (מחוז סראטוב, רוסיה) שבאזור המרכז של נהר הוולגה תוארכו לזמן מוקדם ביותר - סביבות 4600-4800 לפנה"ס. בנוסף לאלו, ממצאי קבורה רבים הכוללים סוסים, נמצאו במקומות שונים ברחבי אירואסיה עם תיארוכים לשנים מאוחרות יותר. כמו כן, פסלונים ועדויות טקסטואליות ממסופוטמיה ממהלך האלף השלישי לפנה"ס מעידים על התייחסות תרבותית הולכת וגוברת הניתנת לסוסים (ולמשפחת הסוסיים בכלל). ניתוח קפדני של חלקי עצמות ושיני סוסים אשר נמצאו באתר דראיבקה שבמחוז קירובוגרד באוקראינה מצביע על סימנים אפשריים לשימוש קדום במתג. מכאן עלתה הטענה שהשימוש במתג בסוסים הוחל כבר בסביבות 4000 לפנה"ס. הארכאולוגיה אכן מראה כי עד סוף האלף הרביעי לפנה"ס נפוץ הסוס ברחבי אירופה. מאידך, ספקות רבים הועלו, הנוגעים לכך שלא נובע מהממצאים באופן ישיר שימוש וודאי במתג למטרות של רכיבה או של הובלת סוסים ויתרה מזאת- תיארוך כה מוקדם של רכיבה על סוסים מעלה שאלות רבות ובלתי פתורות לגבי מהות הסיבות האפשריות שמנעו את תפוצתו המהירה ברחבי העולם הקדום. בהתאם לכך, נוטים רוב החוקרים להסכים שעיקרו של השימוש בסוסים בתקופות קדומות אלו היה למטרות אכילה.
הסוס בתחילה היה קטן למדי, אך בשל היותו חיית להקה, נוח היה לנהוג קבוצות של סוסים שנרתמו יחדיו. סוסי פרא קטנים מקרוביהם המבויתים וגובהם הממוצע כ-130 ס"מ. גודל הסוס היווה אחד המאפיינים המבוקשים יותר ברבייה מבוקרת ובהתאם לכך, גובהו של סוס ממוצע בימי הביניים היה כ-140 ס"מ. כיום, גובה ממוצע של סוס רכיבה מבוית הוא 150-160 ס"מ וסוס משא עשוי להגיע לגובה של 190 ס"מ.
פרסות הסוס עשויות מחומר דמוי ציפורן ונשחקות בקלות רבה מפרסות חמורים ועגלים. דבר זה מנע רכיבה ממושכת על גבי קרקע שאיננה רכה, עד להמצאת הפרסות. הרומאים השתמשו במעין מתקנים לפרסות הסוסים שלהם, אך פרסאות מפורזלות אמיתיות הגיעו רק לאחר נפילתה של רומי באמצע האלף הראשונה לספירה.
ציוד רכיבה.