גולהר ידע שירי מאסיבי פירושו צרות, והוא הגיב מייד. מבלי שהיה מזוין באקדח השירות שלו, הוא תפס את רובה ה-22 מ"מ הטעון של מלון, ויצא מהדלת האחורית. ממרחק הוא היה יכול להבחין בשני כלי רכב ובארבעה אנשים לידם, היורים לעבר העומדים ברכב השני. עשן עלה מהשימוש המאסיבי של אחד מכלי הנשק על ידי אחד מהזוגות. וזוג הגברים במכונית הקרובה אליו נדמה שהיה מרותק למקומו וכי אוזלת לו התחמושת. גולהר החל בחצי ריצה מהירה - חצי זחילה לאורכה של תעלת הביוב לכיוונם של ארבעת הגברים.
לאחר שזיהה אחד מהם כמת, גולהר הגיע לאיש השני. האיש שכב על צידו הימני, החזיק את בטנו כשדם רב ניגר בין אצבעותיו. גולהר שאל אותו בלחש לשמו, והוא הזדהה כסוכן פדרלי שהיה במרדף אחר בייבי פייס נלסון ושנלסון ירה בו.
הוא פתח באש בשעה שהרכב של נלסון התרחק.
גולהר יאמר לאחר מכן שהוא חשב שהוא ראה את הרכב מבצע חצי פניית פרסה לעברו, אבל הרכב המשיך לצבור תאוצה קדימה. גולהר לא היה בטוח אם הוא פגע בנהג. הוא חייב היה לחזור לפאב ולהזעיק עזרה. הוא ניסה להתמקד בלוחית הרישוי של הרכב ואז הרכב עצר.
גולהר היה בטוח שנלסון, או מי שזה לא יהיה בתוך הרכב, מגיע בחזרה לעברו. לא היה שום מקום להתחבא, נותרו לו רק כדור או שניים ברובהו והוא היה מפוחד.
דלת הנוסע שליד הנהג נפתחה, מישהו קפץ מהרכב, ורץ מסביב לחלקו של הרכב. בשעה שגולהר אחז ברובהו והכין את עצמו לקרב – ולוודאי למוות אכזרי – האיש פתח את דלת הנהג ונראה היה שהוא הודף משהו הצידה מדרכו. הוא אז קפץ בחזרה פנימה לרכב שהאיץ קדימה. נדמה שיושבי הרכב פשוט לא שמו לב לגולהר.
הקרב של ברינגטון נגמר. גולהר אמר לסוכן הפדרלי הגוסס שהוא יזעיק עזרה. גולהר רץ למסבאה לאורך אותה תעלה, שאך לפני מספר דקות, הוא זחל לצידה.
תפקידו של גולהר בקרב זה היה שנוי במחלוקת לאורך השנים. אחדים טוענים שהסיפור הוא נכון. אחרים טוענים שתפקידו היחיד של גולהר הסתכם בכך שהוא היה הראשון שהגיע לזירה, ואולי גם ירה כדור אחד או שניים מרובהו לעבר הרכב, אבל לא היה לו תפקיד ממשי במהלך האירוע.
עם זאת, חלקו באירוע הושמט מדפי "היסטוריית הפשע" על ידי ה-FBI במהלך הימים העוקבים לאירוע.
מקום קבורתו.
נלסון ובת זוגו הלן גילייס קבורים בבית הקברות סיינט ג'וזף בריבר גרוב, במדינת אילינוי.
אישיותו.
בניגוד לג'ון דילנג'ר, נלסון הוא אנטיתזה לדימוי הפופולרי סטייל רובין הוד שדבק בגנגסטרים רבים בתקופת השפל. הוא היה איש חם מזג, אשר לא היסס להרוג אנשי חוק ועוברי אורח תמימים ללא כל הבחנה ביניהם. כאחד מפורעי החוק הידועים לשמצה באותה תקופה, נאמר כי מספר אנשי החוק שנלסון וקלייד בארו (בוני וקלייד) הרגו עמד על למעלה מ-12. באופן פרדוקסלי, נלסון גם היה איש משפחה למופת שלעיתים קרובות אשתו וילדיו היו נלווים אליו בזמן בריחתו מהחוק. לאחר מותו של דילנג'ר ביולי 1934, נלסון נהפך להיות אויב הציבור מספר 1.
בראי התרבות.
דמותו של נלסון הופיעה במספר סרטים, בהם:
העדה השומרונית
אוגדה 560
קבוצה נגזרת
בייביפייס נלסון
לסטר ג'וזף גילייס
לסטר יוסף גילייס
וישניצא
אוגדה 31
אוסטרובה
האישה המסתורית
האישה המסתורית (בספרדית: La extraña dama) הייתה טלנובלה ארגנטינאית ששודרה ב-1989.
בישראל שודרה הטלנובלה בשנים 1994–1995, והייתה מהטלנובלות הראשונות (יחד עם אנטונלה) ששודרו בערוצי הכבלים.
הסדרה הופקה על ידי Canal 9 הארגנטינאי וכללה 120 פרקים. במוקד הסדרה עומדת פרשת אהבתם של מרסלו ריצ'רדי (חורחה מרטינס) העשיר וג'ינה פלקוני (לואיסה קוליוק) הכפרית. ריצ'רדי מעדיף להינשא לאלסה פראדי בת מעמדו על פני פלקוני אהובתו, לא לפני שפלקוני נושאת ברחמה את בתו של ריצ'רדי.
פלקוני, ביאושה, מצטרפת למנזר ומעבירה לריצ'רדי את פיאמה, פרי אהבתם. מרצ'לו סבור שפלקוני מתה בכרעה ללדת, ומגדל את בתו כיתומה מאם. בהיותה בת 20 פוגשת פיאמה את אמה לראשונה.
מיכה טמיר
מיכה טמיר (טנדליך) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. שימש כמפקד סיירת צנחנים וכמפקד יחידת הקישור ללבנון ועוצבת עמוד האש.
ביוגרפיה.
טמיר נולד וגדל במושבה גן יבנה, וגר במושבה יסוד המעלה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס מונה למפקד צוות בסיירת צנחנים. במלחמת יום הכיפורים הוביל את צוותו בפשיטות מעבר לקווי האויב בסוריה (מבצע כותונת ומבצע דוידקה) עליהן פיקד שאול מופז. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. בשנים 1978–1976 פיקד על סיירת צנחנים.
בהמשך מונה למפקד גדוד 450. ימים ספורים בטרם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה היה מיועד להתמנות כמפקד גדוד 202 של הצנחנים, אולם מפקד החטיבה, יורם יאיר, בחר להותיר בתפקיד את המג"ד היוצא ישראל רמות ולמנות את טמיר כמפקד כוח נוסף במלחמה ובו פלוגותיהם של שאול אריאלי וניר ברקת. בין היתר כבש כוח זה את ארמון הנשיאות בביירות. בהמשך הלחימה מונה למפקד גדוד 202. הגדוד בפיקודו הוצב בביירות וכיתר את מחנות הפליטים סברה ושתילה, ולאחר הטבח התנגד טמיר לכניסת כוחות צה"ל למחנות. מפקדו, אל"ם יאיר לא קיבל את דעתו והצנחנים, ובהם טמיר, נכנסו למחנות כדי למנוע טבח נוסף.
בהמשך שימש כמפקד חטיבה 226 בדרגת אל"ם, ובשנים 1988–1987 שימש כמפקד חטיבת הבקעה. לאחר מכן עשה הסבה לשריון ומונה למפקד חטיבה 211. לאחר מכן הועלה לדרגת תא"ל ובין פברואר 1991 לאוקטובר 1992 שימש כמפקד יחידת הקישור ללבנון. ארגון החזבאללה ניסה להתנקש בחייו וב-6 באפריל 1992 נערכה התקפת מחבל על שיירה צה"לית בה נסע. שני חיילים נהרגו אולם טמיר עצמו לא נפגע, ופיקד על הכוח שהרג את המחבלים. בהמשך שימש כמפקד עוצבת עמוד האש בשנים 1996–1993. לאחר מכן השתחרר מצה"ל.
לאחר שחרורו שימש טמיר כראש יחידת מבצעים בחברת רפא"ל וכמרכז הכנה לצה"ל במכינת גליל עליון.
הכל שריר וקיים
בהלכות שטרות, והכל שריר וקיים הוא משפט שנכתב בסופו של שטר, ומשמעותו - חיזוק משפטי לכתוב בשטר על ידי כותבו. במקרה שיש בשטר פרט שעשוי להראות כמזויף, כמו מילה שנוספה בין שורה לשורה, יש לכתוב בסוף השטר שמילה פלונית היא נכונה (בארמית: ).
במקור מילים אלו הם תקנה של חז"ל בגט מקושר, שבו, לפי שיטת רב הונא, מכיוון שהעדים אינם חותמים בסוף השטר ולאחר סיום הטקסט אלא בצד השני של השטר (בין קשר לקשר), קיים חשש שמזייף יוסיף לאחר סיום הטקסט הכתוב בשטר מילים נוספות ותנאים כרצונו, ולכן תיקנו חז"ל לכתוב "והכל שריר וקיים".
לעומת זאת, אם ישנו פרט בשטר שנכתב במקומה של מילה שנכתבה שנמחקה ("במקום המַחַק" בלשון חז"ל), אין אפשרות לקיימה ולוודא את נכונותה על ידי ציון אמיתותה בסוף השטר במילים "שריר וקיים", שכן אם המילה המחוקה היא באמצע שורה, והכתוב בהמשך השורה נראה כהמשך לכתוב בה, די במילים "הכל שריר וקיים" שנכתבו ללא ספק לאחר התיקון, כדי לוודא את נכונותה, ואם ה"מחק" נכתב בסוף השטר, במקום שייתכן שהיה כתוב שם "הכל שריר וקיים", השטר פסול, מכיוון שייתכן שהיה כתוב באותו מקום "והכל שריר וקיים", והוא מחק את המילים ושם כתב פרט אחר של השטר, ולאחר מכן הוסיף את המילים "והכל שריר וקיים" שבו הוא מקיים פרט מסולף מסוים שבשטר.
אם נכתב בשטר "הכל שריר וקיים" פעמיים, לדעת השולחן ערוך על פי ר"י ברצלוני, השטר כשר, אך הרמ"א הוסיף שלכתחילה לא יעשה כן, מכיוון שייתכן שהפעם הראשונה נכתבה על ידי כותב השטר ואילו הפעם השנייה נכתבה על ידי הזייפן שהוסיף לאחר סיום הטקסט תנאים נוספים לפי רצונו. מסיבה זו, לפי רוב הראשונים, כיום בטלה תקנת ה"אין למדין משיטה אחרונה", שהרי בכל מקרה בשורה האחרונה כותבים "והכל שריר וקיים", ועל ידי תקנת השריר וקיים לא ניתן להוסיף מאומה בסיום הטקסט.
והכול שריר וקיים
איוון גאשפארוביץ'
טהאן שווה
טהאן שווה (Than Shwe; נולד ב-3 בפברואר 1933) הוא איש צבא (גנרל) ופוליטיקאי מיאנמרי, שהיה המנהיג הצבאי של מיאנמר בשנים 1992–2011. בשנים 2003-1992 היה ראש ממשלת מיאנמר.
שווה החל לכהן כמנהיג מיאנמר לאחר התפטרותו המפתיעה של הגנרל מאונג, המנהיג הקודם, ובכך הפך שווה לגנרל, למפקד העליון של כוחות מיאנמר ולמנהיג החדש של המדינה.
כהונתו של שווה נחשבה לליברלית משל קודמו. הוא תמך בהשתתפותה של מיאנמר באיגוד האומות של דרום מזרח אסיה (ASEAN). הוא גם פיקח על נקיטת אמצעים נגד שחיתות, אשר הביאה לפיטורים של שרים ובכירים אחרים במדינה. עם זאת הוא המשיך בדיכוי העיתונות החופשית של מיאנמר והביא למעצרם של עיתונאים רבים שהתנגדו למשטרו, ובהם הפעילה הפוליטית אונג סן סו צ'י.
בשנת 2006 הוא העביר את בירת המדינה מיאנגון לנייפידאו.
באוגוסט 2010 פורסמו שמועות לפיהן התפטרו שווה, סגנו ועוד שישה קציני צבא בכירים וכי שווה ימשיך לכהן כמנהיג המדינה עד סוף השנה.
חלומות (אלבום)
בועז הוס
בועז הוס (נולד ב-10 ביוני 1959) הוא פרופסור לחקר הקבלה במחלקה למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה.
בועז הוס נולד וגדל בשכונת רחביה בירושלים. בנערותו למד בגימנסיה רחביה (סיים ב-1977). אחר כך, למד לתואר ראשון דו-חוגי בפילוסופיה ובמחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים (סיים ב-1986). את עבודת הדוקטור שלו, בנושא הקבלה של ר' שמעון אבן-לביא, כתב בהנחייתו של משה אידל (סיים בשנת 1993). משנת 1996 הוא מלמד במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
מחקר.