בגידה מתאפיינת בקיום יחסים במובן הפיזי או הרגשי. בגידה מורכבת לא רק מקיום יחסים מחוץ לקשר, אלא גם ממעילה באמון, שקרים וחוסר נאמנות. הקביעה האם מעשה מסוים נחשב לבגידה במערכת זוגית נתונה לדיון והתשובות לה שונות בין תרבויות שונות וזמנים שונים, ובהם בין אנשים שונים.
כמו בתחומים אחרים של האתיקה, הטכנולוגיה המודרנית מעלה שאלות חדשות בתחום זה משום שהטכנולוגיה מרחיבה את קשת האפשרויות שעלולות להתפרש כ"בגידה" ואיתן מרחיבה את הדיון בשאלה "מהי בגידה". כך, למשל, רשת האינטרנט מזמנת הזדמנויות רבות להכרת אנשים חדשים ויצירת קשר "מרוחק" עמם באמצעות צ'אטים, פורומים, רשתות חברתיות ותוכניות מסרים מיידיים שמאפשרים גם יצירת קשרים עם היבט רומנטי.
בהיבט המעשי קשר שכזה יכול לגרום ל:
מניעת בגידה.
אמצעים שונים ננקטו בתרבויות שונות כדי למנוע בגידה, בפרט במשמעות הפיזית, של קיום יחסי מין. אמצעים אלה כוללים:
זיהוי בגידה.
מטבעה, בגידה נעשית תוך הסתרתה מבן הזוג הנבגד (למשל באמצעות שימוש בשירותי Day use).
עם זאת, כאשר מדובר בבגידה מתמשכת (להבדיל מאירוע חד-פעמי) הולך וגדל הקושי להסתירה. סימנים שונים בהתנהגותו של הבוגד, כגון היעדרות תכופה מהבית או מהעבודה וחוסר עניין ביחסי מין במסגרת הזוגיות, עלולים להחשידו. לביסוס החשד משתמש לעיתים בן הזוג הנבגד בשירותיו של חוקר פרטי (בפרט כאשר נדרשות הוכחות לבגידה במסגרת משפט גירושין שבא בעקבותיה).
לעיתים סביבתם של בני הזוג יודעת על הבגידה קודם שהנבגד יודע על כך (כפי שמרמז הביטוי "הצמיחה לו קרניים" - הכל רואים את הקרניים מלבד בעל הקרניים עצמו), ומישהו מסביבה זו עלול להעביר מידע זה לבן הזוג הנבגד.
לעיתים בן הזוג הבוגד מתוודה ביוזמתו על בגידתו, למשל כחלק מניסיון לפתוח דף חדש, נקי מסודות ושקרים, ביחסי הזוגיות, או כהסבר לרצונו להביא את יחסי הזוגיות לידי סיום.
במשפט הישראלי.
סעיף 62(ב) לפקודת הנזיקין קובע כי לעניין עוולת גרם הפרת חוזה, "היחסים הנוצרים על ידי נישואין לא ייחשבו כחוזה". בהתאם לכך, כאשר אשתו של שמעון בגדה בו עם ראובן, לא יוכל שמעון לתבוע פיצוי מראובן על הנזק שגרם לו מעשה הבגידה שראובן היה שותף לו. תביעה למתן פיצוי כזה מכוח מרכיב אחר בדיני הנזיקין, עוולת הרשלנות, נדחתה על ידי בית המשפט העליון, תוך שהשופט יצחק עמית ציין:
דיון בהתרת קשר הנישואים בין בני זוג יהודים מתקיים בבית דין רבני, שבו לבגידת האישה, המתבטאת בקיום יחסי מין עם גבר שאינו בעלה, מיוחס משקל רב - האישה הבוגדת אסורה לבעלה ולבועלה.
העדר כוונת שיתוף - חלוקת רכוש בגירושין.
בעניין חלוקת הרכוש בין בני זוג שהתגרשו בעקבות בגידה של אחד מהם מקובל הכלל שאין נענשים למפרע על בגידה על ידי נטילת הזכויות ברכוש המשותף שנצברו טרם הבגידה. עם זאת, ביחס לבגידה מתמשכת נאמר כי "קשה לייחס כוונה לבן זוג, לשיתוף בן הזוג האחר ב'נכס חיצוני', כשהאחר אינו שומר אמונים לבן זוגו, בוגד בו עם נשים אחרות ומנסה להעלים ממנו לא רק נכסים חיצוניים אלא גם נכסים משותפים, ומפר כל פעם מחדש הבטחות לשנות מדרכיו חרף נכונותו של בן הזוג לסלוח לו ולקבלו."
יש לבגידה ערך מהותי בקביעת עילת שיתוף לפי הפסיקה במשפט הישראלי. במצב שבו זוג מתגרש בעקבות בגידה של אחד מבני הזוג, הצד הנבגד יוכל להוכיח כי הבוגד במעשיו בעצם מראה כי אין לו כוונת שיתוף בקשר. היעדר של כוונת שיתוף בקשר הזוגי יכולה להוביל את הצד הנבגד לעתור לבית המשפט בהפחתת הזכויות של הבוגד על הרכוש המשותף, וכך לצאת "ברכוש גדול" מהמשפט בעקבות מעשה הבגידה.
בפסק דין של בית הדין הרבני הגדול, שעסק בחלוקת רכוש בין בני זוג כאשר האישה קיימה מערכת יחסים מחוץ לנישואים ללא ידיעת בעלה, נפסק שרכוש שנצבר עד לתחילת הבגידה יתחלק שווה בשווה בין בני הזוג, ונכסים שנצברו לאחר מכן יאוזנו ביחס של 80% לאיש ו־20% לאישה, בחלק שבו יתרת שווי נכסי האיש עולים על שווי נכסי האישה. בית הדין נימק את החלטתו: "הסתרת הקשר שניהלה האישה מבעלה משמעה למעשה כפיית שיתוף עליו שלא מדעת. לפני האיש לא היה המידע הרלוונטי שיאפשר לו קבלת החלטה מושכלת, מתוך רצון חופשי, על המשך השיתופיות הרכושית ביניהם במסגרת הנישואין. התרשמנו כי האיש שלפנינו היה נוהג עם אשתו כמו רוב האנשים בני החברה האזרחית, שלא היו מסכימים להמשיך בחיי שיתוף עם נשותיהם, וכך נשים עם בעליהן, לוּ נודע להם על הפרת אמון של בן הזוג או בת הזוג באופן עקבי ויסודי."
בפסק דין אחר שלל בית הדין הרבני הגדול את זכותה של אישה בבית המגורים של הזוג שרשומה על שם הבעל בלבד, בין היתר בגלל שהבעל טען כעילת גירושים, לאחר כשלושים שנות נישואים, כי אשתו היא "אישה נואפת מזה מספר חודשים". בדיון נוסף בבג"ץ נפסק שגם במקרה זה מתקיימת הלכת השיתוף, ולפיכך האישה היא בעלת מחצית מבית המגורים של בני הזוג.
בתרבות.
הבגידה נמצאת במרכזם של יצירות ספרותיות, סרטי קולנוע וסרטי טלוויזיה רבים מספור.
נושא מרכזי הוא תגובתו של הנבגד:
הבגידה השגרתית היא בגידה של אחד מבני הזוג בבן הזוג אחר. בסרטו של פדרו אלמודובר, "קיקה" מוצגת בגידה מעט מורכבת יותר. קיקה, הבוגדת בבן זוגה עם ניקולס, אביו החורג, מגלה שגם לחברתה הטובה אמפרו רומן עם ניקולס, ושתיהן משוחחות ומגלות שבערב הקודם זנח ניקולס את שתיהן ובילה עם אישה שלישית. "הוא בוגד בנו, קיקה", אומרת אמפרו.
יחסה של החברה אל הבגידה בתרבות, הוא דו-ערכי ואמביוולנטי. מצד אחד, הבגידה נחווית כלא מוסרית, פוגעת באושיות החברה, וראויה לגינוי. מצד שני, היא נחווית באור רומנטי, המאדיר את האהבה ואת המאבק להישרדותה, גם כשהדבר קשה או בלתי אפשרי. דו ערכיות זו בלטה עם פרסום הרומן "מאדאם בובארי" בצרפת, בשנת 1856. הרומן מתאר, באופן גלוי ואוהד, את חייה של אישה נשואה הבוגדת בבעלה. עם פרסומו הועמד הסופר גוסטב פלובר לדין על פגיעה במוסר הציבורי, ומשפטו החל בחודש ינואר 1857. מיד לאחר זיכויו במשפט, בחודש פברואר באותה שנה, הפך הספר לרב-מכר.
פזמונו של דן אלמגור, "הביתה חזרי" מציג את הבגידה בסגנון הומוריסטי: האישה הבוגדת אדישה לגורל בעלה, ומעדיפה להמשיך ולרקוד בזרועות אהובה. הפזמון "בלוז מדרגות הרבנות" (מילים: אמנון דנקנר, מוזיקה: יובל דור) בביצועה של שלומית אהרון מתאר את רגשותיה של פילגש נואשת של גבר נשוי הדורשת שיתבע גט מאשתו. פזמון על רקע דומה הוא "שבתות וחגים" (מילים: יעקב רוטבליט, לחן ושירה: יהודית רביץ) על פילגש המודעת עד כאב לקן המשפחתי החם שהקים מאהבה הנשוי שלא יהיה לה חלק בו לעולם.
בגידה של אישי ציבור.
בגידה נחשבת כחלק מפרטיותו של אדם, ובדרך כלל אינה נחשפת לציבור, גם כאשר מקורביו של האדם יודעים על כך. עם זאת, בנסיבות מסוימות בגידה של אישיות ציבורית זוכה לפרסום רב. דוגמאות:
כנסיית ההשלכה
כנסיית ההשלכה הידועה גם ככנסיית ארמון הבישוף היא כנסייה חרבה, הניצבת על גבעה חשופה בדרומה של העיר נצרת, סמוך לגבולה עם נוף הגליל.
במסורת.
בברית החדשה מסופר כי ישו הרגיז את מתפללי בית הכנסת בנצרת כשרמז על משיחיותו. בית הכנסת מזוהה לפי המסורת עם כנסיית בית הכנסת השוכנת בשוק בנצרת. המתפללים הוציאו את ישו מהעיר וביקשו להשליכו מההר, אך הוא עבר בתוכם וניצל:
מכאן המסורת הנוצרית בדבר קפיצתו של ישו מההר אל העמק, וההר המזוהה עם האירוע הוא הר הקפיצה.
היסטוריה.
הכנסייה הוקמה במאה ה-19 על פסגת הגבעה הצופה לעבר הר הקפיצה, כקילומטר מצפון לו. הכנסייה עשויה מחלל בודד והיא נמצאת כיום במצב של התפוררות והזנחה. בצידה המזרחי מרפסת קטנה שגגה עשוי בצורת קמרון צולב ונתמך בשני עמודים. מתחת למרפסת, נראים שרידיו של חלל קטן דמוי קריפטה. החלל מקורה בקמרון חבית, ומצידו המזרחי מוביל אליו פתח החבוי כיום בין שיחים. מהמרפסת מוביל פתח שמעליו לונטה אל פנים המבנה, ומעליו קבוע חלון בצורת צלב מסוגנן. בכל אחד מקירות הצד של חלל הכנסייה קבועים שני חלונות ושלושה פילסטרים. בחזיתה המזרחית של הכנסייה חלון עגול, פתחים בצורת צלב, ופתח נוסף החסום כיום בלוחות פח. המבנה משקיף על כל סביבתו ולצידו עץ אלון בודד.
ליד הכנסייה אבן פינה המעידה על כך שהפטריארך האורתודוקסי תיאופילוס השלישי מירושלים הניחה ביום 21 ביוני 2009, וכי במקום יוקם "בית הספר האורתודוקסי אל-בשארה" ("הבשורה").
איליץ' רמירז סנצ'ז
טיפול במגנטים
טיפול מגנטי
ריפוי במגנטים
ריפוי מגנטי
נבחרת טאיוואן בכדורסל
נבחרת טאיוואן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של טאיוואן. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של טאיוואן.
הישג השיא של הרפובליקה הסינית הוא המקום הרביעי באליפות העולם בכדורסל שנערכה בשנת 1959.
הנבחרת השתתפה גם באליפות העולם בכדורסל שנערכה בשנת 1954 וסיימה במקום החמישי.
כמו כן, הנבחרת סיימה במקום השני בשתי אליפויות אסיה הראשונות בכדורסל שנערכו בשנים 1960 וב-1963. בשתי האליפויות הללו סיימה הנבחרת אחרי הפיליפינים.
הרפובליקה הסינית השתתפה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים ומיקום השיא שלה הוא המקום ה-11 בשנת 1956.
נבחרת טיוואן בכדורסל
פיגורציה תרבותית
פיגורציה תרבותית היא מונח שטבע הסוציולוג נורברט אליאס. הפיגורציה היא מערכת חברתית המורכבת מקבוצות שבהן פועלים הפרטים לפי עיקרון של קונפליקט לצד שיתוף פעולה.
מושג הפיגורציה (או הקונפיגורציה) נועד להרחיב שתי תפיסות הפוכות: הגישה הסטרוקטורליסטית שבה קודמים המבנים הגדולים למימושים הספציפיים, והפרט הוא אמצעי בלבד למימוש המבנה, ומולה התפיסה הממוקדת בפרט וברצונותיו. הפיגורציה מגשרת בין הסטרוקטורה החברתית לאינדיבידואל.