השיטה הזו של הנסיכות הכפולה, שדומה מאוד לממלכה הכפולה הקדושה של הכוזרים והטורקים (שיטת הממלכה הכפולה המקודשת הייתה המוסד של האימפריות הנוודות הגדולות ביותר בערבות אירואסיה במחצית השנייה של האלף הראשון. לשליט הראשון, הכגן, הייתה הקדושה והכוח הסמלי שמקורו בטנגריזם, אך רק קיומו של שליט מכובד זה נתן את הלגיטימציה לשליט (מלך, נסיך) השני, שפיקד והנהיג מלחמה, שלמעשה שלט). אחמד אבן פדלאן מתאר את הטקס איך הכגן, שתפקידו מתאים ל"קנדה" ההונגרי, מקבל את השליט השותף, השאד , שמחלק את הפקודות האמיתיות, אך אין לו את הקדושה הדתית ותפקידו מקביל לגיולה ההונגרי. הכגן מופיע מול העם כל ארבעה חודשים, אבל כשהוא עוזב ברכיבה, אמנם כל צבאו הולך איתו, אבל במרחק של כקילומטר ממנו כדי שאיש לא יראה אותו. אם הכגן אכן פוגש במישהו, הלה נופל על פניו ולא מרים את ראשו עד שהכגן חולף אותו. נכון לתקופה מאוחרת יותר, אל-מסעודי כותב שהכגן אף פעם לא יוצא החוצה ולא פוגש את עמו. במקרה של אחמד אבן פדלאן, אגב, התואר קונדו או קינדי מופיע בקשר עם הכוזרים, כלומר השלישי אחרי הכגן, והפקיד השלישי אחרי השאד. בעל התפקיד הרביעי היה ה""דג'אושיגיר".
הנסיכות הכפולה של ההונגרים.
האתנוגרף יהודי-הונגרי גזה רוהיים הניח תחילה שלהונגרים לפני הכיבוש הייתה נסיכות כפולה מקודשת כדוגמת זו של הכוזרים. גם לאחר הכיבוש. הרעיון המקובל הוא שנסיכות כפולה כזו נוצרה תחילה על ידי הכוזרים. חולשתה של התיאוריה היא שבמקום שאנו מכירים דואליות דומה בין שליט קדוש לשליט ממשי כמו: השליטים המרובינגים-מאיורדומוס, המיקאדו (כינוייו של הקיסר של יפן)-שוגון היפני, תמיד התפתחה כתוצאה מתהליך היסטורי. אין נתונים על תהליך דומה אצל ההונגרים. ניתן להסביר את קיומם של שני המנהיגים בצורה משביעת רצון בכך, שאת ההונגרים הכובשים ואת הקאבארים הנהיגו כמה נסיכים בדרגה שווה, שקיבלו תארים שונים של כבוד עוד מהכוזרים. זה גם מסביר את הבעיה של אי היכולת להחליט מי החזיק בתפקיד השלטוני המקודש בזמן הכיבוש.
מי היה הקנדה?
על פי כמה השערות, הנסיך קורסאן החזיק בתואר הכבוד של הקנדה המקודש במהלך הכיבוש, אך הדבר עומד בסתירה חזקה לעובדה שקורסאן מילא תפקיד מוביל ספציפי במסעות למערב ובכיבוש פאנוניה. הוא לא יכול היה להיות מוזמן כקנדה למשתה כזה על ידי הבווארים, ששם הוא נרצח בסופו של דבר בשנת 904.
העלמות הנסיכות הכפולה.
באמצע המאה ה-10 עמד בולצ'ו הרקה בראש משלחת "דיפלומטית" הונגרית לביזנטיון, בחצרו של הקיסר קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס. הוא מסר לקיסר מידע על התנאים אצל ההונגרים, שהקיסר הנחיל לדורות הבאים בכתובים. לפי בולצ'ו, ההונגרים נשלטו על ידי הנסיך (ביוונית: ארכון) הוא לא הזכיר את המילה קנדה). בנוסף לנסיך יש עוד שני מנהיגים בדרגים נמוכים יותר, ה-gyila בדרג הגבוה יותר וה-karha בעל הדרגה הנמוכה יותר (כלומר הרקה). אבל אין שום סימן לכך בדבריו לפי התיאור שהנסיך איננו השליט העליון, כלומר, בשלב זה כבר נפסקה הנסיכות הכפולה.
כמו גיולה והורקה, תוארי כבוד של פעם נהפכו לשם פרטי. הכרוניקות ההונגריות כבר שימרו אותם ברשימת שבעת מנהיגי המדיארים וכך בשל טעות קריאה או כתיבה הפך קנדה ל"קונד".
ספר הילד של הקרן הקיימת לישראל
ספר הילד של הקרן הקיימת לישראל הוא ספר כבוד של הקרן הקיימת לישראל, שמתכונתו ומטרתו דומות לאלו של ספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל.
מיזם ספר הילד, שהוצג בשנות השלושים של המאה העשרים, הוא אמצעי לגיוס תרומות לקק"ל. עבור התרומה, נרשמו ילדים ברישום כבוד בספר הילד על ידי הוריהם או קרובים אחרים, לעיתים בצירוף תמונתם, קיבלו תעודה מהודרת וסיכת בגד המעידה על רישומם. ספר הילד נועד לרישום ילדים מלידתם עד גיל בר מצווה, בהזדמנויות חגיגיות כגון לידה, ברית מילה, כניסה לבית הספר, סיום בית הספר, החלמה ממחלה וכדומה. בהמשך הוצעו גם רישומים ב"ספר בר המצווה" לילדים בגיל מצוות.
בשנות השלושים עלות התרומה הייתה לירה ארץ ישראלית אחת לפחות. נשות ארגוני ויצו והסתדרות נשים עבריות גויסו לפעול לקידום הרישום בספר הילד, ופרסמו אותו בבתי יולדות ובבתי ספר. לתושבי ארץ ישראל הוצג הרישום בספר הילד כציון לאירועים חשובים בחיי הילד והמשפחה וכתרומתם לגאולת הקרקע.
הרישום בספר הילד קודם גם בעיתונות היהודית בתפוצות. עבור יהדות התפוצות התרומה הוצגה כמעשה חינוכי, של יצירת קשר בין ילדים יהודים בגולה לבין מולדת העם בארץ ישראל, כמקור נחמה לתורמים שלא זכו לחיות בארץ ישראל, וכמקור לסיפוק רוחני על שותפותם של התורמים בטיפוח דור חדש הגדל בארץ ישראל. ב-1932 עוצב הספר בבית המלאכה של מאיר גור אריה וזאב רבן, בעיטורי כסף בסגנון בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. ב-1935 עוצב הספר על ידי האמן איתמר דוד.
בשנות החמישים של המאה העשרים הרישום בספר הילד שווק גם כמזכרת וכמתנה נאה; עלות התרומה הייתה אז 5 לירות. נציגות ארגוני נשים בחיפה, ביקרו יולדות בבתי החולים במסגרת אירועי יום האם, והגישו להן תעודת רישום של ילדיהם בספר הילד.
חתני ספר הילד, כפי שכונו בפרסומים, הוזמנו לאירועים מיוחדים שנערכו לכבודם. למשל ב-1939 הוזמנו הילדים עם בני משפחותיהם בחול המועד פסח לחגיגה בבית קק"ל בתל אביב, במסגרתה נערך טקס הענקת סיכות שעוצבו עבור הנרשמים בספר הילד, נישאו נאומים על ידי פסיה טייבר (נציגת ויצו) ואברהם קמיני (יושב ראש הוועד הארצי של הקק"ל), הוצגה תוכנית אמנותית של תזמורת הקונסרבטוריון והזמרת אסתר גמליאלית, הוגש כיבוד וחולקו מתנות. ב-1945 הוזמנו עם בני משפחותיהם לקבלת פנים במסגרת תערוכת עם ואדמתו.
כרכי ספר הילד נשמרו בלשכה הראשית של הקרן הקיימת בירושלים ובבית הבריאות שטראוס בתל אביב.
מיזם ספר הילד נמשך ברצף ומתקיים גם בשנות ה-20 של המאה ה-21.
הספרוטסטודו
הספרוטסטודו (שם מדעי: Hesperotestudo; מילולית: "צב מערבי") הוא סוג נכחד של צב פרהיסטורי מהמשפחה צבים יבשתיים, אשר התקיים באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית בין האוליגוקן לסוף הפליסטוקן. סוג זה תואר ב-1950 בידי ארנסט ויליאמס ונחשב בעבר לחלק מהסוג צב כוכבי אך בהמשך המינים שלו הופרדו. הם עדיין נחשבים לקרובים לסוג זה, לסוג צב גופר ולסוג הנכחד "Stylemys". האב הקדמון של בני סוגים אלה הגיע לאמריקה הצפונית במשך האאוקן ומשם הם התפצלו לסוגים שונים.
מיני הצב היו שונים בגודלם. חלקם היו קטנים יחסית בגודל 20 עד 30 ס"מ אך הגדולים ביותר מביניהם דמו מעט לצבי ענק מודרניים ועלו על אורך 1 מטר והיו בעלי שריון גרמי חזק שהיה מכוסה באוסטאודרם לאורך העצמות. ככל הנראה הם התבססו על תזונה צמחית והיו איטיים יחסית. הם היו מותאמים יחסית לאקלים קר, מה שעזר להם לשגשג לאורך עידן הקרח בארצות הברית גם באזורים ממוזגים, בהם נדירים צבי יבשה.
צבים אלה נכחדו במשך סוף הפליסטוקן כשייתכן שהאדם צד אותם עד שנעלמו. אחרוני השרידים שלהם מתוארכים ללפני 300 אלף שנה.
הר ברוק (יוקון)
הר ברוק (באנגלית: Mount Brooke) הוא הר בטריטוריית יוקון שבקנדה.
גובהו של הר ברוק 3,290 מטרים מעל פני הים; הר ברוק הוא ההר ה-65 בגובהו ביוקון, וה-11,034 בגובהו בקנדה.
הר ברוק מתנשא לגובה של 350 מטרים מעל סביבתו.
קרחון ברוק ממוקם בסמוך להר ברוק.
הר ברוק ממוקם מצפון לקרחון קלוטלן, 2.5 קילומטרים מצפון לגבול קנדה עם מדינת אלסקה שבארצות הברית.
הר ברוקס ממוקם 4.5 קילומטרים מדרום להר ריגס שבאלסקה; הר ברוקס ממוקם 8 קילומטרים מהר נטזהאט שבאלסקה.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1918.
ההר נקרא על שם ויליאם בילי ברוק (Billy Brooke), שהיה אחיינו של הראג'ה של סארוואק צ'ארלס ברוק.
בילי ברוק מת במלחמת העולם הראשונה, כשבוי מלחמה בגרמניה בשנת 1917.
הרינגטונהיפוס
הרינגטונהיפוס (שם מדעי: Haringtonhippus) הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הסוסיים, שהתקיים באמריקה הצפונית במשך הפליוקן עד שלהי הפליסטוקן שלפני 3 מיליון עד 11,000 שנה מזמננו אז נכחד, ייתכן שבידי ציד אנושי.
סוג זה תואר ב-2017 והוא נקרא לכבוד החוקר הקנדי צ'ארלס הרינגטון . הוא מכיל מין בודד - "Haringtonhippus francisci", אשר במקור השתייך לסוג סוס ("Equus"), כשהוא תואר לראשונה ב-1915 בידי אוליבר פרי היי.
לאורך השנים נעשו מספר ניסיונות לשייך את המאובנים למספר מינים שחלקם מוטלים בספק. הממצאים שלו התגלו מדרום מקסיקו עד דרום דקוטה וצפונה לאלברטה ויוקון בקנדה. משערים שסוס זה הגיע ממזרח אסיה לאמריקה דרך המעבר של ברינגיה במשך הפליוקן ושם התפתח ושגשג בערבות.
לפי הערכה פילוגנטית של מבנה השיניים המאובנות נראה שסוג זה התרחק מעט מהסוגים: סוס והיפודיון וחי בצורה שונה. עם זאת מספר חוקרים רואים בו מין הדומה לכמה מינים שהתפתחו באמריקה, ביניהם סוס הגרמן המכונה: "זברה אמריקאית", סוס סטנוניס וסוס מקסיקני. חוקרים אלה מייחסים אותו לסוג סוס ורואים בסוג זה מבוטל.
ארנולד מרגולין
ארנולד מרגולין (16 בנובמבר 1877, קייב, האימפריה הרוסית - 29 באוקטובר 1956, וושינגטון, ארצות הברית) היה עורך דין, דיפלומט, איש ציבור וסופר, חבר במפלגת הסוציאליסטים-פדרליסטים האוקראינית ; במהלך ממשל הדירקטוריה ברפובליקה העממית של אוקראינה - סגן שר החוץ ונציג דיפלומטי בלונדון ובפריז ; חבר המשלחת האוקראינית בוועידת השלום בפריז.
ביוגרפיה.
נולד ב-4 בנובמבר 1877 בקייב למשפחה יהודית של איש עסקים קייב ידוע, בנקאי וסוחר מהגילדה הראשונה דוד מרגולין.