לאורי ידידה החולה במחלת פוליו ששמה דליה. אורי הוא היחיד שמבקר את דליה כאשר היא חולה ומרותקת לביתה, והוא למעשה חברה היחיד. בשל כך דליה ומשפחתה רוחשים לאורי חיבה גדולה. דליה טסה לארצות הברית כדי לעבור ניתוח שאמור לשפר את מצבה, אך לאחר הניתוח מצבה הורע. חנה, חברתו הראשונה של אורי נפרדת ממנו בטענה כי הוא אוהב את דליה. בהמשך מתברר כי דליה אכן אהבה את אורי והוא חלק לה רגשות מאוד עמוקים. לבסוף, לאחר מותה של דליה ותקופת האבל אורי מבין כי הוא אוהב את עפרה, בתו של שומסקי, והיא אוהבת אותו. מערכת יחסיו עם חבריו משתנה עם התבגרותו, במיוחד עם חברו הטוב עוזי. עוזי יצא עם עפרה ולאחר שנפרדה ממנו בשביל להיות עם אורי, עוזי מאשים את אורי בפרידה ומפסיק להיות חבר שלו. אורי הוא נער טוב, חזק ואהוב. ישנם נערים בכיתתו אשר רוחשים לו טינה על כך ועל הצלחתו הרומנטית עם חנה ועפרה.
הספר גם מתאר את המתרחש בארץ באותו הזמן דרך עיניו של אורי. את המאבק של ארגוני ההגנה האצ"ל והלח"י נגד הבריטים. אורי וחבריו רוצים להצטרף לשורות ההגנה, לסייע בשמירה על המושבה. אורי מצטיין בפעילותו ולבסוף אף עובד קורס מדריכי כיתות. אביו של אורי נאסר פעם אחת אך משוחרר בעזרתו של שומסקי. ראש המועצה נאסר אף הוא, ושומסקי עצמו נבגד על ידי הפועל הערבי שלו ויושב בכלא בלטרון. יחס ערביי האזור למושבה מדרדר עד שלבסוף מגיע להתקפה על המושבה. הספר מסתיים בהתנדבותו של אורי לעלות לשיירה לירושלים במלחמת העצמאות, ותפילתה של עפרה שישוב בשלום.
סרג'נט
גרמניה במשחקים הפאראלימפיים
גרמניה שלחה משלחת לכל אחד מאירועי אולימפיאדת הנכים. הן במשחקי הקיץ, והן במשחקי החורף. המשלחת גרמנית היא אחת המשלחות המצליחות בתולדות המשחקים. גרמניה ארחה את משחקי הקיץ הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972).
החל מראשית המשחקים הפאראלימפים, שהתקיימו ברומא 1960, התחרתה גרמניה המערבית תחת השם "גרמניה", בעוד גרמניה המזרחית לא שלחה נציגים, למעט משלחת עצמאית אחת אל אולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). ב-1990 אוחדה גרמניה, והחל מאולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) מיוצגת גרמניה במשלחת אחת.
גרמניה היא בין המדינות המצליחות ביותר בתולדות המשחקים הפאראלימפיים. לאורך השנים זכו ספורטאיה הנכים של גרמניה ב-1,497 מדליות, מהן 502 מדליות זהב. במשחקי החורף זכתה המשלחת הגרמנית ב-345 מדליות פאראלימפית, בהם 130 מדליות זהב ואף דורגה ראשונה בטבלת המדליות במשחקים שלוש פעמים.
בין הספורטאים הבולטים במשלחת הגרמנית נמצאת ריינהילד מילר, שזכתה ב-23 מדליות פאראלימפיות, מהן 19 מדליות זהב במקצי הסקי האלפיני והאתלטיקה, השחיינית קלאודיה הנגסט שזכתה ב-25 מדליות, בהן 13 מדליות זהב וגולש הסקי האלפיני גרד שנפלדר שזכה ב-17 מדליות, בהן 12 מדליות זהב.
היסטוריה.
אל משחקי הבכורה של אולימפיאדת הנכים באולימפיאדת הנכים רומא (1960) שלחה מערב גרמניה משלחת של 9 ספורטאים (שבעה גברים ושתי נשים). המשלחת הגרמנית הצליחה לזכות ב-30 מדליות פאראלימפיות, מהן 15 מדליות זהב, ודורגה שלישית בטבלת המדליות, אחרי איטליה המארחת שהובילה את הטבלה, ובריטניה סגניתה.
במשלחת בלטה צנדר שזכתה בשמונה מדליות, בארבעה ענפים שונים. היא זכתה בשלוש מדליות זהב בשחייה, בשלוש מדליות נוספות בתחרויות האתלטיקה, והוסיפה מדליית ארד בטורניר הזוגות בטניס שולחן, ומדליית ארד נוספת בקשתות.
אל משחקי אולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) שלחה גרמניה המערבית עשרה ספורטאים, (שמונה גברים ושתי נשים) ושבה עם 12 מדליות פאראלימפיות, בהן 5 מדליות זהב. בשורות המשלחת בלט האתלט פרוסל שזכה בשלוש מדליות זהב (קטגוריה B) בזריקת אלה,
הטלת כידון, והוסיף מדליה נוספת בהדיפת כדור ברזל עם שיא עולם חדש של 7.69 מטרים.
גרמניה ארחה את הטורניר הפאראלימפי פעם אחת, במשחקי אולימפיאדת הנכים היידלברג (1972), ודורגה באותו הטורניר בפעם היחידה בתולדותיה במקום הראשון בטבלת המדליות. לשיא המדליות הלאומי הגיעה המשלחת באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), בה זכתה ב-230 מדליות פאראלימפיות, בהן 79 מדליות זהב.
יוחנן ה-21
פולאד בולבולולו
פולאד בולבולולו (באזרית: Polad Bülbüloğlu; נולד ב-4 בפברואר 1945) הוא זמר, שחקן, מלחין, פוליטיקאי ודיפלומט אזרי. בולבולולו התפרסם בברית המועצות כשביצע שירים באזרית וברוסית, בסגנון ששילב בין ג'אז ומוזיקה אזרית מסורתית. בסוף שנות ה-80 פנה לפוליטיקה, וכיהן כשר התרבות. כיום בולבולולו הוא שגריר אזרבייג'ן ברוסיה.
ביוגרפיה.
בולבולולו נולד בבאקו בשם פולאד מורטוזה אוגלו מאמאדוב (Polad Murtuza oğlu Məmmədov). אביו, שכונה בולבול (מילולית: זמיר), היה זמר אופרה נודע בברית המועצות, ואמו, ילידת בתומי, הייתה ממוצא אזרי-גאורגי. הוא גדל בבאקו ובשושה.
הוא למד פסנתר בבית ספר למוזיקה, והופיע לראשונה בגיל 15, כשליווה את אביו בהופעה. בגיל 17 כבר הלחין מספר שירים, שבוצעו בידי זמרים מקצועיים, בהם חברו מוסלים מגומאייב. כישורי השירה של בולבולולו עצמו התגלו במהלך נסיעה עם מגומאייב למוסקבה, בה הקליט מספר שירים באזרית. בין 1963 ל-1968 למד אצל המלחין גארא גאראייב באקדמיה למוזיקה בבאקו.
סגנונו הייחודי של בולבולולו הפך אותו לזמר פופולרי בברית המועצות. שירים שכתב זכו ארבע פעמים ברציפות בפסטיבל שיר השנה (בין 1977 ל-1980), וב-1982 העניקה לו הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית את תואר "אמן העם". בין האמנים שביצעו משיריו - יוסיף קובזון ולב לשצ'נקו. בנוסף, הלחין מוזיקה ללמעלה מ-20 סרטים, ואף השתתף בכמה מהם כשחקן.
ב-1976 ניהל בולבולולו את אנסמבל הבימה האזרי, וב-1987 מונה למנהל התזמורת הפילהרמונית האזרית הלאומית. באותה שנה, ועד 1990 כיהן כחבר מועצה בעיריית באקו. ב-1988 מונה לשר התרבות בממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, וב-1995 נבחר לאספה הלאומית של אזרבייג'ן. הוא המשיך לכהן כשר התרבות גם לאחר עצמאותה של אזרבייג'ן, במשך 18 שנים, עד 2006. באותה שנה התפטר מתפקידו, והתמנה לשגריר אזרבייג'ן במוסקבה. הוא המשיך לעסוק במוזיקה גם כשגריר, ובשנת 2010 הוציא אלבום.
לבולבולולו תואר דוקטור בהיסטוריה של האמנות מהאקדמיה האזרית הלאומית לתרבות. בנו, טיימור פולאד אוגלו בולבול, יליד 1975, עוסק אף הוא במוזיקה, בתזמורת צ'ייקובסקי של רדיו מוסקבה.
בנוסף לתואר אמן העם, העניקה לו אזרבייג'ן גם את עיטור העצמאות (2005). מדינות אחרות אף הן העניקו לבולבולולו אותות הוקרה: עיטור הכבוד הגאורגי (2002), עיטור הידידות הרוסי (2005), והפרס הלאומי לשלום ולקידמה (קזחסטן, 2010).
סנפירית
סנפירית (באנגלית: Hydrofoil) הוא כלי שיט שבו מותקנים סנפירים המספקים כוח עילוי ומעלים את רוב גופה של הסנפירית מעל פני המים כאשר היא שטה במהירות. הימצאות רוב גופה של הסנפירית מעל פני מים בעת השיוט מפחית במידה ניכרת את הגרר ומאפשר שיט במהירות גבוהה יותר.
תפוצתן של סנפיריות מוגבלת כיוון שבנייתן ואחזקתן מורכבת ויקרה הרבה יותר מזו של כלי שיט מסורתיים. יחד עם זאת נבנו סנפיריות רבות לשימושים מגוונים.
עקרונות הסנפירית.
כיוון שעקרונות מכניקת הזורמים דומים באוויר ובמים, אף שמדובר בחומרים השונים בצמיגותם ובצפיפותם, סנפיר הסנפירית וכנף המטוס יוצרים עילוי בדרכים זהות. סנפיר כלי השיט מעוצב כך שינוע באופן חלק במים ויגרום לזרם לנטות כלפי מטה, כך שבהתאם לחוק השלישי של ניוטון יופעל כוח כלפי מעלה על הסנפיר. המעבר המהיר במים יוצר לחץ מים גבוה יותר בתחתית הסנפיר ומפחית את לחץ המים מעל הסנפיר. הפרש לחצים זה כשהוא מלווה בהפרש מהירות כמתואר במשוואת ברנולי יוצר את העילוי.
כאשר הסנפיר מחובר בתמוכה אל גוף כלי שיט, כוח העילוי מרים את כלי השיט מעל פני המים תוך הפחתת הגרר והגברת המהירות. בסופו של דבר נוצר איזון בין כוח העילוי לבין משקלו של כלי השיט, כך שהסנפירית מפסיקה להתרומם בגובה מסוים. כיוון שהגרר וכוחות הגלים אינם מופעלים על גוף הסנפירית כולה, אלא על הסנפירים השקועים במים ועל חלק מן התמוכות המחברות אותה לגוף כלי השיט, הם מופעלים על משטחים קטנים בהרבה מגוף של כלי שיט רגיל השקוע ברובו במים.
היסטוריה.
בשנת 1898 החל הממציא האיטלקי אנריקו פורלניני (Enrico Forlanini) לתכנן סנפיריות שבהן הסנפירים היו מחוברים לכלי השיט בתמוכות דמויות סולמות. בין השנים 1899 ו-1901 מתכנן האוניות הבריטי ג'ון טורניקרופט פיתח שורת דגמים של כלי שיט להם סנפיר בודד בחרטום. בשנת 1909 בנתה החברה שבבעלותו דגם באורך 6.7 מטר של סירה, מונעת במנוע בעל 60 כ"ס אשר הגיעה למהירות שיא של 65 קמ"ש.