הייבוא לישראל נעשה על ידי מפעל חיפה כימיקלים, שבבעלותו גם מכל האחסון במפרץ חיפה, ממנו נמשכת צנרת הובלה למפעל חיפה כימיקלים במפרץ חיפה ולמפעל דשנים וחומרים כימיים הסמוך. היבוא נעשה באמצעות משלוח חודשי של כ־10,000 טון אמוניה הנאגר במכל, ומוזרם בהדרגה בצנרת אל המפעלים. חיפה כימיקלים צורך כ־70% מהכמות המיובאת לישראל בשני מפעליו במפרץ חיפה ובנגב, כאשר אל המפעל בנגב מובלת האמוניה באמצעות מכליות כביש. יתר הכמות מגיעה למפעל דשנים המשתמש ברובו, ומשווק כ־4% מסך הכמות המיובאת לארץ (כ־5,000 טון) לצרכנים קטנים יחסית באמצעות מכליות כביש ומכלי אחסון קטנים.
קיים תכנון להקמת מפעל לייצור אמוניה במישור רותם בנגב, לצורך אספקת הביקוש המקומי, בעקבות מציאת מאגרי גז טבעי גדולים בסמוך לישראל. הקמת מפעל זה תאפשר להשבית את מכל האחסון במפרץ חיפה.
ב-6 בנובמבר 2014 אירעה דליפת גז מסוג אמוניה במפעל באזור עמק חפר עקב חיתוך שגוי של צינור במהלך עבודות שנעשו על ידי קבלן חיצוני. במהלך הטיפול באירוע נהרג כבאי ונפצעו 21 אנשים עקב חשיפה לאמוניה.
ב-1 ביוני 2015 בית המשפט העליון קבע כי על הממשלה להודיע עד תום תקופה של 45 ימים, על התאריך בו יפונה מיכל האמוניה.
בפברואר 2016 הודיע חסן נסראללה כי בכוונתו לשלוח טילים ולכוונם למיכל האמוניה בחיפה, שיש בו 15,000 טון של גז, והדבר יגרום להרג של עשרות אלפי אנשים. למעשה, טען, מאוימים באזור 800,000 אזרחים. במלחמת לבנון השנייה החליט שלא לפגוע בהם, ועתה, אם ישראל תתקוף יפעיל כוחו זה.
ביולי 2017 רוקן מיכל האמוניה ונסגר מפעל חיפה כימיקלים. במרץ 2019 הודיעה הממשלה כי יבוא האמוניה לא יעבור יותר בצפון המדינה.
אמיד
אמידים (Amides) או קשרים אמידים הם קבוצה פונקציונלית בתרכובות אורגניות.
האמידים מכילים קבוצת קרבוניל (C=O, אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן) הקשורה לאטום חנקן או לקבוצת אמין (NH). ניתן לתאר את קבוצת האמיד כך: CONH.
האמידים הם נגזרות של אמינים.
כמו כן, האמיד הוא נגזרת של חומצה קרבוקסילית. האמיד הוא הנגזרת היציבה ביותר של חומצה קרבוקסילית. יציבות זו נובעת מתוך אינטראקציה של זוג האלקטרונים הלא קושר של אטום החנקן (N) עם קבוצת הקרבוניל (CO). אינטראקציה זו מקטינה את האלקטרופיליות של קבוצת הקרבוניל ובכך משפרת את היציבות. שלה.
כמו כן, אינטראקציה זו מקנה לקשר האמידי גאומטריה מישורית.
בשל יציבותם, קשרים אמידים נפוצים בטבע, בעיקר בחלבונים, בהם הם מהווים את הקשר בין חומצות האמינו בחלבון ומכונים קשר פפטידי. כמו כן, כאשר חומצת אמינו נסגרת לטבעת, מתקבל אמיד טבעתי (ציקלי) המכונה לקטם.
תאי דם לבנים
הקריות
הקריות הוא שמו של גוש יישובים השוכנים בעמק זבולון, לחופי מפרץ חיפה, מצפון-מזרח לחיפה, המונה, נכון ל-2019, קצת יותר מ-200 אלף תושבים.
בקריות נכללות הערים (מצפון לדרום) קריית ים, קריית ביאליק, קריית מוצקין וקריית אתא. כמו כן, נכללות בקבוצה זו לרוב גם שתי השכונות החיפאיות- קריית חיים, וקריית שמואל, שהיא שכונה בעלת אופי דתי.
אף שכל אחד ממרכיבי הקריות הוא יישוב בפני עצמו, מתקיימת התייחסות נרחבת לגוש היישובים השלם. תושב הקריות, למשל, יציג את עצמו לעיתים כמי שבא מהקריות, מבלי לפרט את היישוב הספציפי שממנו בא.
המקומונים הפונים לתושבי הקריות הם "הד הקריות", "זמן קריות", "ידיעות המפרץ" והחינמון "חדשות הקריות".
מרבית הקריות הוקמו במסגרת פרויקטים גדולים של חברת שיכון עובדים ההסתדרותית.
היסטוריה וגאוגרפיה.
הקריות שוכנות בעמק זבולון, והוחל בהקמתן באמצע שנות ה־30. הקריה הראשונה שהוקמה כשכונת פועלים היא קריית חיים, במזרח. השכונה הוקמה בסמיכות למסילת הרכבת חיפה - עכו, שנסללה באזור מעט לפני מלחמת העולם הראשונה. עוד קודם לכן הוקמה קריית אתא, המזרחית יותר, כמושבה חקלאית, בעוד קריית חיים (ובעקבותיה שאר הקריות) הוקמו כשכונות פועלים, שעבדו במפעלי התעשייה שפותחו בתקופה זו במפרץ חיפה. עם גידול הקריות במהלך השנים, התחברו היישובים השונים אחד לשני והפכו לגוש אורבני אחד, למעט קריית אתא המזרחית יותר, ששדות חקלאיים מפרידים בינה לקריית ביאליק. חלקה הדרומי של קריית ביאליק הוותיקה תחום ממזרח בתעלת נחל גדורה, המפריד בינה ובין כפר ביאליק, ובין שטח השדות החקלאיים שבינה ובין קריית אתא.
הקריות שוכנות באזור מישורי וחולי, ועל כן תוואי השטח לא השפיע כמעט על תוואי הרחובות. עם זאת, תוואי מסילת החוף העובר בלב הקריות נקבע כקו גבול מוניציפלי בין שכונות (מבדיל בין השכונה המזרחית והמערבית של קריית חיים, ובין קריית שמואל וקריית ים, לבין קריית מוצקין), ודרך חיפה-עכו מפרידה בין קריית חיים מזרחית וקריית מוצקין, לבין קריית ביאליק. צירי האורך של הקריות נבנו במקביל לשפת הים ולמסילת הרכבת, המקבילים באופן כללי זה לזה.
בקריות שני צירי אורך ראשיים: דרך עכו-חיפה - חלק מכביש 4 הארצי; וציר שדרות-ורבורג/ירושלים, המקושר מצידו האחד מכביש 22, ומצידו השני בכביש 4 מצפון לקריית מוצקין. צירי הרוחב העיקריים הם רחוב אח"י אילת-דגניה, המקשר בין צפון קריית אתא, כפר ביאליק, קריית ביאליק, קריית חיים מזרחית וקריית חיים מערבית, בציר ישר אחד שתחילתו בקריית אתא, וסופו בחוף הים של קריית חיים מערבית, וציר רחוב בן-גוריון-צה"ל, המקשר בין קריית ביאליק (דרך צומת העשור/צבר), קריית מוצקין, וקריית ים.
ההצעה לאיחוד הקריות לעיר אחת.
הקריות שקמו במפרץ חיפה ראו את עצמן חלק מהעיר חיפה ובקשו להיכלל בה. לעומת זאת, שלטונות המנדט הבריטי בקשו למנוע מהיהודים להפוך לרוב בעיר חיפה ועל כן בקשו להעניק מעמד מוניציפלי נפרד לקריות. מוסדות היישוב היהודי בקשו ללחוץ להגדלת העיר חיפה והורו לקריות שלא להסכים לקבל מעמד מוניציפלי נפרד ורוב הקריות אכן נשמעו להוראה. עם קום המדינה עלה שוב הרעיון לאחד את הקריות לתוך חיפה, אולם בסופו של דבר הוחלט לספח רק את קריית חיים וקריית שמואל.
מפעם לפעם עולה לדיון הצעה לאיחוד הקריות לעיר גדולה אחת בשם "עיר זבולון" או "עיר הקריות". במסגרת הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל, שהונחה על שולחן הכנסת באמצע 2003, נכללה הצעה לאיחוד רשויות מקומיות רבות ברחבי הארץ, ובין היתר נכללה ההצעה לאחד לעיר אחת את קריית מוצקין, קריית ים, קריית ביאליק וכן את השכונות בחיפה - קריית חיים וקריית שמואל. ההצעה לאיחוד הקריות לא אושרה, אך הדיון בה לא ירד מסדר היום.
ב־7 בינואר 2008, הודיעה הממשלה על כוונתה לאחד, עוד לפני הבחירות המוניציפליות שנועדו לנובמבר 2008, את קריית מוצקין עם קריית ביאליק ואת קריית ים עם חיפה (כחלק מהרובע העירוני של קריית חיים). שר הפנים, מאיר שטרית, אף נפגש עם כמה מראשי הערים המיועדות לאיחוד, אולם כעבור שבועות אחדים נדחתה התוכנית.
הגייה.
ההגייה המקובלת של השם היא "הקרָיות" (רי"ש בקמץ), אך יש בלשנים, ובהם ראובן סיון ומאיר מדן, החולקים על הגייה זו, וקובעים שיש לומר "הקרִיות" (רי"ש בחיריק). מילון אבן שושן תומך בשתי צורות הכתיב, ומילון כיס ספיר כותב "קרָיות" בלבד.
המילה קריות מופיעה בתנ"ך, בצורה שמצדדים בה הבלשנים ומתייחסת ליישוב מקראי:
וכן בקטע המתייחס ליישוב המקראי קריות ביהודה:
הסתדרות
הסתדרות היא מושג היסטורי בתולדות הציונות, המתאר ארגון גדול, בעל זיקה פוליטית כלשהי, בעל צביון ציוני. הסתדרות שואפת להכיל מטרות פעולה מתחומי חיים שונים, ובעיקרם בתחום הכלכלה.
לרוב, הסתדרויות הן מפעלים כלכליים ניכרים, הרותמים את התחום הכלכלי למטרותיהם. למרות שהמחזור הכספי ועתודותיה הכספיות של ההסתדרות עשויים להיות משמעותיים, הסתדרות אינה פועלת למטרות רווח.
מלבד המישור הכלכלי, קיימת נטייה של ההסתדרויות ליצירת מאפיינים תרבותיים במכוון במסגרתה. מלבד זאת, רבות מההסתדרויות מכוננות דפוסי פעולה בעלי מאפיינים דמוקרטיים, כגון בחירות והצבעות.
ההסתדרויות המפורסמות הן ההסתדרות הציונית וההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל (כיום ההסתדרות החדשה).
ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ ישראל
פרופיל 21
בצה"ל, פרופיל 21, שפירושו אי-כשירות לשירות ביטחון, הוא הפרופיל הצבאי הנמוך ביותר, המשקף ליקוי גופני או נפשי שאינו מאפשר שירות בצה"ל. בעלי פרופיל 21 משוחררים משירות סדיר ומשירות מילואים בצה"ל, אך רשאים לבקש להתנדב לשירות, והצבא שוקל כל בקשה לגופה.
קבלת פרופיל 21.
הגדרת הפרופיל נקבעת על פי התקנות לקביעת כושר בריאותי ("ספר הפרופילים") של צה"ל, הקובעות את מידת ההתאמה לשיבוץ המועמד לשירות ביטחון. על-פי הגדרתו, פרופיל 21 משקף ליקוי גופני או נפשי שאינו מאפשר שירות תקין. נכון לשנת 1994 פירטו תקנות שירות הביטחון, תשכ"ז-1967 220 מצבים בריאותיים שכתוצאה מהם מתקבל פרופיל 21, ומהם 24 מצבים מאובחנים מתחום הפסיכיאטריה. ערעור על קביעת פרופיל 21 הוא תהליך קשה, משום שעל המועמד להוכיח שאינו סובל מהליקוי שאובחן אצלו במידת חומרה שאינה מאפשרת לו לשרת.