חמת החלילים הסקוטית מורכבת משק עור, צינור נשיפה (Blowpipe), חליל (Chanter) ושלושה חלילי ליווי (Drones). אחד מחלילי הליווי הוא בס, המנגן שתי אוקטבות מתחת לתו לה (A) הנמוך של החליל הראשי, ושני חלילי טנור המנגנים אוקטבה אחת מתחת לתו לה (A) הנמוך של הראשי. בעבר היה רק חליל טנור אחד, אך בסביבות המאה ה־18 נוסף לו חליל שני.
התו לה (A) הוא יחסי, ולרוב מכוון בסביבות 450–460 הרץ (לעומת ה־לה הסטנדרטי שמכוון ל־440 הרץ). חמת החלילים הסקוטית מסוגלת להפיק תשעה תווים - מסול (G) נמוך עד לה (A) גבוה.
להקות המנגנות חמת חלילים סקוטית קיימות במדינות רבות ומרוחקות כמו ארצות הברית, נפאל, טורקיה, יפן, אוסטרליה, ירדן ואף ברשות הפלסטינית. גם בישראל קיימת להקת חמת חלילים בשם "The Israel Pipes&amp;Drum".
חמת חלילים אירית.
חמת החלילים האירית (Uilleann Pipes) שונה מעט מהסקוטית. את תפקיד צינור הנשיפה מחליף מפוח (Bellows), לכלי יש שלושה חלילי ליווי (טנור, בריטון ובס), ושלושה וסתים (Regulators) הנותנים אפשרות ליצירת "אקורדים", מעין ליווי לנגינה. שינוי חשוב נוסף הוא ביכולת לעצור את נגינת החליל הראשי ובכך ליצור סטקטו.
חמת החלילים האירית התפתחה במאה ה־18. היא מכוונת בדרך כלל לתו רה (D), ומגיעה לשתי אוקטבות ויותר.
שמן שיזוף
שמן שיזוף הוא תמיסה אשר מורחים על העור כדי להשיג שיזוף ולמנוע את התייבשות העור.
בצורתו הקדומה היה זה שמן זית מזוקק שעליו הוסיפו טיפות יוד. מאוחר יותר החלו משתמשים גם בשמן אגוז הקוקוס. בישראל היה נפוץ בעבר שמן שיזוף אגוזים.
כיום, כאשר ידוע ששיזוף פוגע בעור, מייצרים קרמים להגנה מפני קרינת השמש, המכילים מקדמי הגנה שמפחיתים את הפגיעה בתאי העור על ידי הקרניים האולטרא סגולות המגיעות מהשמש.
שמן שיזוף.
מוצר קוסמטי שפותח במקור כדי להוסיף צבע ובכך ליצור מראה גוף שזוף.
שמן שיזוף פועל על ידי משיכה ומיקוד של קרני השמש האולטרא סגולות לפני העור. כאשר קרני האולטרא סגול חודרות לעור, הן מאיצות את ייצור המלנין של המלנוציטים. ככל שנוכחות מלנין גדולה יותר בעור, העור יראה כהה יותר. חומרים המכילים שמן שיזוף, מסייעים לאדם להשתזף מהר יותר עם פחות זמן בשמש.
חומרים.
ברונזרים.
שמני שיזוף מאיצים את תהליך השיזוף במספר דרכים. הברונזר הנפוץ והיעיל ביותר הוא DHA (Dihydroxyaceton) - סוכר חסר צבע המגיב כימית עם חומצות האמינו הטבעיות בשכבה החיצונית של העור. התגובה הכימית מייצרת את אפקט צבע הברונזה, שמתפוגג כעבור שבוע, כאשר שכבת תאי העור המושפעת מתה ומתקלפת באופן טבעי.
חומרי לחות.
ויטמין E, גליצרין. מסייעים בהגנת העור על ידי שמירה על לחות, או על ידי שאיבת לחות מהאוויר כדי להעניק לחות לעור.
בטיחות שימוש.
למרות שיותר ויותר שמני שיזוף מוסיפים להרכב שלהם SPF, רובם עדיין אינם מספקים מחסום מספיק מפני ההשפעות המזיקות של קרני האולטרא סגול, במיוחד ה UVB.
קרינת UV פוגעת בתאי העור, ועלולה לשנות את מבנה התא. בסופו של דבר, עלולות ליצור תא סרטני, שעלול להוביל לסרטן העור.
דשונת
דְּשוֹנֶת (בלעז: קוֹמְפּוֹסְט) היא דשן עשיר שנוצר מזבל אורגני שהתפרק ואפשר להחזירו לקרקע ולטייב אותה. בטבע מתרחש תהליך תמידי ויעיל מאוד של מיחזור אורגני, כאשר כל הפסולת של אורגניזם אחד (למשל עלים שנשרו מעץ או פירות שנרקבו), משמשת כמשאב עבור אורגניזמים אחרים (למשל חיידקים וחרקים הניזונים מהעלים ומפרקים אותם בחזרה לאדמה). כל הפירות, הירקות והצמחים יירקבו בסופו של דבר, אך כדי להחיש את התהליך ולמנוע ריקבון בלתי מבוקר, הפסולת האורגנית מפורקת על ידי חרקים וחיידקים בנוכחות אוויר (פירוק אירובי). ניתן גם להעביר צואה אנושית לקומפוסט, תוך שמירה על כללים מסוימים, ובכך לחסוך מים בשירותים וחומר אורגני שמגיע למטמנות משקלו של קומפוסט מוכן הוא כ-50 אחוזים מהמשקל ההתחלתי והוא מכיל בערך 60–70 אחוזים של חומר אורגני.
ניתן להוסיף לקומפוסט לאחר סיום התהליכים תולעים אדומות אשר מעכלות את הקומפוסט ופולטות חומרים אנאורגניים אשר מטייבים את איכות הקומפוסט, בשלב זה נקרא הקומפוסט "הומוס".
חומר אורגני המגיע למטמנות מהווה מפגע סביבתי חמור: פירוק אנאירובי (ללא אוויר) של חומר אורגני יוצר את גז המתאן (CH4) שהוא מהגרועים שבגזי החממה הגורמים להתחממות כדור הארץ עקב אפקט החממה. תשטיפי פסולת המכילים חומר אורגני הם גם מקור גדול לזיהום קרקע ולזיהום מי תהום. לעומת זאת, חומר אורגני שהפך לקומפוסט הוא דשן טבעי אשר מפחית את הצורך בדשנים כימיים מזהמים, ומשפר לאין ערוך את המרקם הפיזי של הקרקע שחשיבותו גדולה ביותר לצמחים.
חומר אורגני יכול להתפרק גם בתהליך אנאירובי (ללא נוכחות אוויר), ופירוק כזה משמש למשל לייצור ביוגז, אך עשוי לגרום נזק לצמחים, וליצור פתוגנים המזיקים גם לאדם. על פי הגדרה האקדמיה ללשון העברית, דשונת היא דשן אורגני שנוצר בעיקר מחומר צמחי שהתפרק על ידי חרקים וחיידקים בנוכחות אוויר (פירוק אירובי), ולרוב גם באנגלית, המונח קומפוסט מתכוון לפירוק בנוכחות אוויר. ניסיון ליצור קומפוסט ללא אוורור מספיק, גורם תהליכים אנאירובים.
מקור המילה.
מקור המילה "קומפוסט" הוא בלטינית compositum ומשמעה היסודי הוא הרכבה, חיבור, ערבוב.
ב-6 ביוני 2011 אישרה הוועדה למונחי איכות הסביבה של האקדמיה ללשון העברית בשיתוף מכון התקנים הישראלי את מילון איכות הסביבה, ובו התרגום הרשמי של "קומפוסט" למילה "דשונת". המילה רַקְבּוּבִית, שמשמשת לעיתים לציון קומפוסט, מתייחסת למעשה למונח הומוס.
קומפוסטר הוא מתקן המשמש ליצירת קומפוסט.
תהליך ההדשנה.
הדשנה (בלעז: קומפוסטציה) היא תהליך בו חומרים אורגניים – שמקורם מהחי או הצומח – עוברים פירוק בתנאים מבוקרים. פירוק החומר נעשה על ידי תהליך חמצון ביולוגי בתהליך תרמופילי ממושך שבמהלכו חומר אורגני מוצק מתפרק ומתקיים בו שחרור זמני של חומרים פיטוטוקסים, כך שבסופו של דבר מתקבל חומר אורגני מיוצב. אומנם פירוק חומר אורגני, כלומר ריקבון, יתרחש גם באופן טבעי ללא התערבות האדם, אך ההבדל הוא שתהליך הקומפוסטציה נעשה בתנאים מבוקרים לשם קבלת תכונות הקומפוסט הרצויות, בהתאם לדרישות.
שיטות.
ישנן שתי שיטות עיקריות להדשנה:
תולעים.
קיימת שיטה נוספת לפירוק שאריות מזון באופן מהיר וזאת על ידי שימוש בתולעי אדמה, שיטה הידועה בשם "וורמי-קומפוסט". תולעים אוכלות מוצרים אורגניים שונים, ומייצרות לאחר עיכול קומפוסט עשיר ויעיל במיוחד. הפירוק נעשה על ידי התולעים במכל מופרד מהקרקע ובשל כך ניתן להשתמש בשיטה זו גם ללא גינה, יתרון גדול בתנאים עירוניים או מגורים צפופים.
רבים נוטים להתבלבל בין תולעי הקומפוסט האדומות (Eisenia fetida) לבין שלשול הגינה (terrestris Lumbricus). הצורה החיצונית של השניים דומה מאוד, אולם מדובר בשני מיני תולעים שונים מאוד, פיזיולוגית והתנהגותית. תולעי הקומפוסט משגשגות בלחות גבוהה וחשיכה ומפרקות מצבורי חומר אורגני מרוכז ואילו השלשול מתחפר בקרקע ומתחח אותה.
חומרי גלם.
חומרי הגלם של הקומפוסט שונים ומגוונים. כל חומר טבעי שהגיע מגוף חי - אדם, חיה או צמח - עשוי לשפר את הקומפוסט: שאריות פירות וירקות, דגנים, קטניות, קליפות ביצים, שיער, ואפילו דם ושתן. מקורות החומר האורגני העיקריים המשמשים היום בתהליכי הדשנה הם:
זבל.
השימוש ב"זבל אנושי", כלומר צואה ושתן של בני-אדם (בדומה לזבל משק), כמרכיב מרכזי בקומפוסט, צובר כיום תאוצה במערב מתוך מודעות סביבתית. ישנן שתי דרכים מרכזיות שבהן זה נעשה: באחת, האסלה מוחלפת בדלי שמונח מתחת למושב ויש לרוקנו לעיתים תכופות אל ערימת קומפוסט שנמצאת במקום אחר. בדרך השנייה, מותקן בחדר השירותים תא שבתוכו אמור להתבצע תהליך הקומפוסטציה ומעליו מונח המושב, פתרון שנקרא לפעמים "שירותי קומפוסט". בשתי הדרכים, חומר יבש כמו נסורת, קש, גזרי נייר וכו' מפוזר לאחר כל שימוש אל תוך הכלי בתוכו נאסף הזבל ובכך נמנעת התפזרות של ריחות רעים.
פתרון זה זכה לתמיכה רבה ממוסדות סביבתיים רבים בשל הפוטנציאל לבטל את שיטת הביוב המערבית המודרנית. מהלך כזה יביא לחסכון אדיר במים וימנע את זיהום מאגרי המים שמתבצע כיום כחלק בלתי נפרד מאופן פעולתה של מערכת הביוב.
יתרונות.
חקלאות.
הקומפוסטים השונים משמשים לשיפור תכונות קרקע חקלאית וכמצע גידול מנותק. תוספת קומפוסט עוזרת ביצירת אחיזת מים ואוורור טובים יותר, הקטנת הצפיפות הגושית, שמירה על pH מתאים, והקטנת ריכוז המלחים בקרקע. הרכב הקומפוסט מוסיף גם שפע מקורות מזון ליבול: תרכובות אורגניות, תרכובות מינרליות ואוכלוסייה מיקרוביאלית בקרקע, תוספת שיכולה להביא לשיפור בכמות היבול. יתרון חקלאי נוסף וחשוב של הקומפוסט הוא דיכוי מחלות קרקע שונות בצמחים.
קיים מגוון גדול של קומפוסטים בעלי הרכב כימי וביולוגי שונה, גם מבחינת השונות במקור חומרי הגלם, גם מבחינת מידת ההבשלה של הקומפוסט וגם מבחינת השיטה שבה התבצע תהליך הקומפוסטציה. השונות הרבה מאפשרת את התאמתו של כל קומפוסט כמענה לצרכים חקלאיים.
סביבה.