הסינגל הראשון מהאלבום, 'כל הלבד', יצא לאור ב-17 בדצמבר 2012. ב-21 בינואר 2013 יצא לאור הסינגל השני מהאלבום, 'פרויקט הספר הכחול'. השיר עורר סקרנות רבה בציבור עקב האפשרות כי בפזמון טייב רומזת לסכסוך אפשרי בינה לבין אביב גפן, שהפיק את אלבומה הראשון "יחפה".
לאחר צאת האלבום יצאו לאור שני סינגלים נוספים, "גרזן" ו"עושק".
שמו של האלבום, "כל החיות ידעו", נגזר מתוך מילות השיר הפותח אותו- "17 שניות".
ביקורות.
לאחר צאתו, זכה האלבום לביקורות מעורבות. רוב מבקרי המוזיקה שיבחו את האלבום. יוסי חרסונסקי חלק שבחים וכתב בביקורתו "נינט טייב היא הרוקרית הישראלית הכי גדולה שצמחה במקומותינו. אתם יודעים מה: גם בזירת הרוק העולמית נדיר לפגוש זמרת רוק באיכויות שלה".
נדב מנוחין החמיא לאלבום באומרו "אלבום מקורי, מגוון, מושקע ופשוט טוב מאוד. הכי טוב שלה עד כה.".
לעומתם, מבקר המוזיקה גל אוחובסקי היה מסויג יותר. הוא אמנם שיבח את יכולותיה הווקאליות של טייב וכותב "נינט היא זמרת מצוינת. ובאלבום הזה, יותר מבכל אחד מקודמיו, היא חוזרת להיות בראש ובראשונה ווקאליסטית עם קול חזק וחם שכיף לשמוע", אך בד בבד מבקר את שירי האלבום באומרו "שירים טובים, אבל אין בהם אמת פשוטה על הרגשות שלה. הטקסטים אינם מספקים הצצה אמיתית לעולמה הפנימי".
ביקורת מסויגת נוספת כתב בן שלו לעיתון הארץ: "לא האלבום המצוין שאוהדיה של נינט קיוו לראות אותה מוציאה לפני גיל 30, אבל זה אלבום די טוב".
לווינים זעירים
דגים אמפיביים
דגים אמפיביים היא קבוצה לא טקסונומית של דגים, המסוגלים לעזוב את המים ולשהות על היבשה באופן זמני. יצורים אלו נעים בשיטות ודפוסים שונים, כגון תנועה גלית, קפיצה או מעין הילוך, ומפגינים שימוש בחלקים שונים של הגוף כמו סנפירי חזה, האגן והזנב.
בתהליך שנקרא היפוך אבולוציוני (evolutionary reversal) (ראו הומופלסיה), חיים "כפולים" אלו התפתחו בנפרד אצל מספר מינים לאורך ההיסטוריה, אחדים נכחדו מכבר ואחרים עדיין קיימים. אחד מהמקרים האלו נוגע לכל בעל חוליות יבשתי שחי אי פעם, והוא אכלוס הקרקע על ידי אבותיהם הקדומים הדגים. אלו הדגים שהעזו ועלו אל היבשה, החלו לשגשג בה ולתפוס גומחות אקולוגיות פנויות, מה שהוביל לשליטה של החולייתנים עליה. רבים מהדגים הקדומים היו בעלי איברים דמויי-ריאות, ואחרים, ביניהם דגי הריאות, עדיין מחזיקים בהם. בשונה מהם, אצל רוב מיני הדגים המודרניים התפתחו איברים אלו לשלפוחיות אוויר, שעוזרות להם לשלוט בציפה. בשל כך, הדגים האמפיביים החסרים את הריאות מפגינים הסתגלויות אבולוציוניות אחרות לחיים מחוץ למים, כגון צריכת חמצן מהזימים או מהעור שלהם. בנוסף, חלק מן הדגים האמפיביים מסוגלים לראות בבירור דרך האוויר, על אף השוני בינו לבין המים.
ואסוייביצ'י
ואסוייביצ'י (בסרבית: Vasojevići או Васојевићи) הם השבט ("פּלמה") הסרבי הגדול ביותר במונטנגרו. הוא התיישב באזור שבין וייטארניך לייבה רייקה בדרום, באזור סמוך לביילו פוליה בצפון, מטשבו במערב ופלאוו במזרח. השבט ואסוייביצ'י הוא אחד משבעת השבטים ההרריים: ואסוייביצ'י, מוראצ'אני, רובצ'אני, בראטונוז'יצ', קוצ'י, פיפרי וביילופבליצ'י. לפי שמם נקרא גם אזור ואסוייביצ'י.
אף על פי שהמרכז העיקרי של השבט בימינו הוא באנדרייביצה בצפון-מזרח מונטנגרו, לבירת השבט נחשבת לייבה רייקה ("הנהר השמאלי") השוכנת במרכז המדינה. לפי המסורת מייסד השבט, ואסו או ואסויה נמאניץ', הגיע לאזור אחרי קרב קוסובו משנת 1389. השבט התגבש מתוך שבטים שהתאחדו תחת הנהגה מרכזית. בני ואסוייביצ'י התיישבו אחר כך באזור הרי קומובי ועל גדות הנהר לים. הגירתם המשיכה אחר כך לכיוון סרביה וחלקים אחרים של מונטנגרו.
היסטוריה.
התיעוד הכתוב הראשון על אודות בני ואסוייביצ'י - משנת 1444 - נמצא בארכיון של העיר רגוזה. לפני זה שמם מוזכר רק במסורת שבעל פה של העם.
לפי האגדה בני ואסוייביצ'י הם צאצאים של השליט סטפאן נמאניה מן המאה ה-12, שהיה דוכס גדול של רשקה, מייסד בית נמאניץ' ובעקבות מותו בסאן סימאונה, פטרון של הכנסייה הסרבית האורתודוקסית. למייסד השבט, ואסו, היו, לפי המסורת, עוד אחים - קראסו, אוזרו, פיפו וחוטו שהקימו, בהתאמה, את השבטים קרסניצ'י, אוזריניצ'י, פיפרי וחוטי. שניים משבטים אלה - חוטי וקרסניצ'י היו למעשה ממוצא גגי-אלבני.
לפי האגדות סבא רבא של ואסו היה סטפאן קונסטנטין, מלך שנוצח על ידי אחיו למחצה, סטפאן אורוש השלישי דצ'אנסקי בשנת 1322. לסטפאן קונסטנטין נולד בן, סטפאן ואסוייה, שגדל בחצרו של דושאן החזק. לסטפאן ואסוייה נולד בן, סטפאן קונסטנטין השני (1389-1342), שנודע בשם "וויבודה ואסוייביץ' סטבו", שנהרג בקרב קוסובו. לפי האגדה, ואסו, אחד מחמשת בניו של סטפאן קונסטנטין השני, עבר ללייבה רייקה. עם זאת החוקרים סבורים שוואסויביצ'י הם צאצאים של קבוצות שונות שהתאחדו תחת הנהגתו של שבט אחד מרכזי שהשאיל את שמו לכולן.
אחרי נפילת מבצר סמדרבו בשנת 1459 וסיפוחה של כל ממלכת סרביה לאימפריה העות'מאנית, סרבים מקוסובו, מטוחיה ושומאדיה נמלטו לבוסניה ואחרי שגם זאת נכבשה, בשנת 1463 ברחו להרצגובינה. ואסו נמלט עם גלי הפליטים האלה. בשנת 1465 עבר מהרצגובינה אל לייבה רייקה בזטה, שהיא המונטנגרו של ימינו.
צאצאיו של ואסו התפשטו אל הצפון והמזרח והתיישבו באזור הנהר לים, הנקרא פולמלייה, שהוא האזור מסביב להרי קומובי, אנדרייביצה ובראנה. הם הקימו איפוא את השבט הגדול ביותר מבין שבעת השבטים של מונטנגרו (ואסוייביצ'י, מוראצ'אני, רובצ'אני, בראטונוז'יצ'י, קוצ'י, פיפרי וביילופאבליצ'י). במונטנגרו של ימינו האזור המאוכלס על ידי הוואסוייביצ'י כולל את הערים הבאות: בראנה, פודגוריצה, קולאשין, פלאוו וביילו פולייה, כ-15 % משטח מונטנגרו. אחד ההרים הגבוהים ביותר של מונטנגרו בהרי קומובי נקרא לפי שם השבט -קום ואסוייביצ'קי, שגובהו 2,461 מטר. וכל האזור המיושב על ידי השבט נקרא ואסוייביצ'י.
עם בני ואסוייביצ'י וצאצאיהם נמנו קאראג'ורג'ה, המרשל פטר בויוביץ', האיגמון מויסיה זצ'ביץ', הקנז ניקולה מילושביץ' ואסוייביץ', המרשל פטר יוקיץ', המרשל ממוצ'ילו ג'ואיץ', הסופר מיכאילו לאליץ', סלובודן מילושביץ', הבלשן סבטוזאר סטיוביץ', השחקנית האמריקאית מילה יובוביץ', מיליאן מויאשביץ', המיילדת ורופאת השיניים הראשונה במונטנגרו, דיוונה בוקוביץ' ואחרים.
פרש (סרט, 1994)
פרש (באנגלית: Fresh; תרגום מילולי: "טרי") הוא סרט דרמת פשע אמריקני משנת 1994, שבויים על ידי בועז יכין. הסרט מגולל את קורותיו של מייקל - צעיר אפרו-אמריקני המכונה "פרש" וחי בשכונת עוני.
עלילת הסרט.
פרש חי עם דודתו פרנסיס, המשכנת תחת קורת גג ביתה רבים מבני משפחתה. אחותו של פרש, ניקול, עזבה את ביתם, והיא נרקומנית המכורה להרואין, המעניקה לברון הסמים המקומי אסטבן שירותי מין תמורת הסמים שהיא צורכת. לאסטבן צוות של ארבעה: "צ'ילי", ״סאל״, "ספייק" והרבי. אסטבן מהופנט מיופייה של ניקול והיא, שחשה שערכה נמוך בהרבה, נרתעת מכך, ועל כן היא נפגשת עם ג'יימס, סוחר הרואין נוסף שמתייחס אליה כאל עלובה. פרש אוהב את אחותו ומצוקתה מכאיבה לו. כמו אביו, פרש מפגין כישרון במשחק שחמט ולעיתים משחק בפארק משחקי בזק באמצעות שעון שחמט. פרש עובד כבלדר הרואין אצל אסטבן וכבלדר קראק קוקאין אצל "קורקי" - ברון סמים נוסף. גם ל"קורקי" צוות של ארבעה סוחרים: ג'ייק, דריל, "רד" ו"סמוקי". שני ברוני הסמים נותנים לפרש לעבוד בשביל שניהם במקביל מכיוון שעסקיהם אינם מתנגשים אחד בשני והם נמנעים מחיכוכים מיותרים.
פרש מחבב את רוזי, בת כיתתו, אך נמנע מקשר איתה מחשש ללעג של חבריו: צ'אקי, טארליק וניקולס.
באחת הסצנות צ׳אקי חברו של פרש מכניס את רוסקו, כלב רחוב שהוא ופרש מצאו והם מגדלים, לקרב כלבים אלים במיוחד, למרות התנגדותו של פרש. רוסקו מנצח בקרב להפתעתו של פרש, והורג את יריבו.
אביו של פרש - סאם - יצא מגמילה, ולפרש אסור להתראות איתו, אך הוא נפגש עמו בפארק כדי לשחק שחמט. אביו של פרש קשוח ומלמד אותו טקטיקות שחמט. הוא אינו נותן לו הנחות במשחק ומסביר לו כי הכלים הם אמצעים להפלת המלך. סאם אומר כי הכלים הם חבריו, אך עליו להתייחס אליהם כאל שווים ולא לתת דגש במשחק למי מהם. אם במהלך הדרך אחד החברים נופל, הרי שזה מפאת טיב המשחק. הוא מבאר ואומר כי אם יריבו מגן על המלכה, עליו לתקוף ולאיים עליה כדי לערער אותו, אם יריבו משחק התקפי, עליו ללחוץ עליו למגננה, אם יריבו משחק הגנתי, עליו למשוך אותו למים עמוקים. כדי לנצח, עליו לשחק במשחק של יריבו.
במהלך משחק כדורסל, מושפל ג'ייק על ידי קרטיס, בן כיתתו של פרש שהפגין רמה גבוהה ממנו בהרבה. ג'ייק הזועם שלף אקדח וירה בו, אך גם פגע ברוזי. פרש ראה כי היא גוססת מפגיעת כדור בגרונה וניסה לעצור את הדימום, אך היא נפטרה מפצעיה. בחקירת המשטרה משקר פרש וטוען כי הוא רק שמע את היריות והגיע לעזור לפצועים וכי לא ראה מי ירה.
פרש מחליט לנקום בעצמו בכל המעורבים בפגיעה ברוזי, באחותו ובו. פרש יודע כי המבוגרים לא יאמינו כי הוא אחראי למהלכים אותם יבצע. הוא מנצל את חששותיהם וחולשותיהם של אלו שפגעו בו כנגדם, כמו בטקטיקת השחמט שלמד מאביו.