בתקופת כהונתו של דאנדולו, בשנת 1284 הוטבע מטבע הדוקאט הוונציאני הראשון. במטבע הדוקאט נעשה שימוש עד נפילתה של לה סרניסימה. החל משנת 1284 נקבע יחס הזהב במטבע ומשקלו - 3.56 גרמים, 24 קרט כאשר במטבע 0.997 גרמים של עופרת).
במהרה הפך המטבע למטבע מקובל בכל המדינות עימהן ונציה סחרה.
מקור שמו של המטבע בכתובת אשר נכתבה על גבו של המטבע: Sit tibi Christe datus quem tu regis iste ducatus.
סוחבאאטאר
בימה
בימה היא מבנה או שולחן שנמצא בבית כנסת. הבימה משמשת בעיקר להנחת ספר התורה עליה בשעת קריאת התורה. בקרב עדות המזרח משמשת הבימה גם כעמוד התפילה, ולפיכך מכונה גם "תיבה", המונח התלמודי לעמוד התפילה.
הבימה עשויה בדרך כלל מעץ או משיש.
מקורות.
הבימה מופיעה בספר נחמיה, כ"מגדל עץ" שנעשה לצורך קריאת התורה. בתלמוד מופיע תיאור של בית הכנסת באלכסנדריה שבימה של עץ הייתה במרכזו. הרמב"ם פוסק שיש להניח בימה במרכז בית הכנסת לצורך קריאת התורה ודרשות מוסר.
צורה.
בבתי כנסת רבים כיום, הבימה היא שולחן עץ מרובע. בעבר בדרך כלל הבימה הייתה בנויה משיש, מוגבהת מרצפת בית הכנסת. בקהילות רבות היה נהוג לעשות שלוש מדרגות לבימה. בספר הזוהר נאמר שאין לעשות יותר מ-6 מדרגות לבימה.
שימושים.
השימוש העיקרי בבימה הוא להנחת ספר התורה בשעת קריאת התורה. שימושים נוספים הם עמידת ה"בעל תוקע" בראש השנה, הקפתה בחג הסוכות בשעת אמירת ההושענות והקפתה עם ספרי תורה בחג שמחת תורה.
פולמוס מיקום הבימה.
בראשית המאה ה-19 שינו הרפורמים את מקום הבימה לחזית בית הכנסת, בסמוך לארון הקודש, כחלק מסדרת שינויים שערכו בסדרי בית הכנסת. רבנים רבים תקפו את ההנהגה הזו, מכיוון שהיא נעשתה במטרה לחקות את הכנסיות. כך למשל רבי יחזקאל לנדא כתב: "המשנים מנהגים ישנים בשביל שרוצים להדמות לבתי הגויים, קורא אני עליהם שכח ישראל עושהו ויבן היכלות". דבריו הועתקו גם בביאור הלכה ובערוך השולחן. החתם סופר התנגד גם בנימוק שהנהגה זו תבטל את מנהגי ההקפות בסוכות ושמחת תורה.
הנצי"ב כתב שארון הקודש הוא זכר לארון הברית, והבימה היא זכר למזבח הפנימי שעמד במרכז ההיכל. כך גם כתב החתם סופר.
מהוד אופטי
מהוד אופטי הוא מהוד המתאים לאורכי גל מסוימים בלבד, כך שאורך המהוד שווה למספר שלם של חצאי אורכי גל: formula_1
כאשר formula_2 הוא האורך האופטי של המהוד, formula_3 הוא אורך הגל ו-formula_4 הוא מספר שלם.
בדרך-כלל מהוד אופטי מתקבל על ידי הצבת זוג מראות זו מול זו, אולם ניתן לקבל מהוד אופטי גם בעזרת סיב אופטי או על גבי מוליך למחצה.
מהוד הוא חלק חיוני ממכשיר הלייזר.
זו הדרך
זו הדרך הוא שבועון המפלגה הקומוניסטית הישראלית בעברית.
בטרם הפך לשבועון, הוציאה המפלגה הקומוניסטית הישראלית לאור את "זו הדרך" כביטאון לבעיות התאוריה והפרקטיקה. כתב עת זה יצא לאור מינואר 1951 ועד יוני 1965. המו"ל והעורך של כתב העת היה מאיר וילנר.
במקביל הוציאה מק"י לאור את "א-דרב", כתב עת רעיוני בערבית.
לאחר הפילוג במק"י בשנת 1965, המשך ההוצאה לאור של עיתוני המפלגה פוצל, כאשר "קול העם" היומון נותר בידי הפלג בראשות שמואל מיקוניס ומשה סנה, שסיעתו בכנסת כונתה מק"י, בעוד ש"אל-איתיחאד", העיתון בערבית, וכן הביטאונים הרעיוניים "זו הדרך" ו"א-דרב" נותרו בידי הפלג בראשות מאיר וילנר ותופיק טובי, שסיעתם בכנסת כונתה רק"ח. ביוזמת מאיר וילנר, "זו הדרך" הפך מכתב עת לשבועון, המופיע בסדירות מאז אוגוסט 1965. בשנת 2001 בעקבות קשיים כלכליים צומצם היקף שבועון, וכיום הוא כולל שמונה עמודים.
תפוצת השבועון המודפס היא כאלף עותקים. נוסף לכך נשלח השבועון בדוא"ל לאלפי קוראים נוספים. מיום הקמתו עד שנת 1984 העורך הראשי של העיתון היה מאיר וילנר, מ-1984 ועד 2011 כיהנה כעורכת ראשית תמר גוז'נסקי. לאחר פרישתה של גוז'נסקי מעריכת העיתון, מונו ד"ר אפרים דוידי כעורך הראשי ואורי וולטמן כעורך בפועל.
בשנת 2019 מונה לרכז המערכת אסף טלגם.
בחודש פברואר 2021 הוקם אתר האינטרנט של "זו הדרך". בניגוד לעיתון המתפרסם מדי שבוע, אתר האינטרנט מתעדכן באופן רציף.
מרחק אופטי
באופטיקה גאומטרית, מהירות האור שונה בכל תווך (חומר) כתלות במקדם השבירה שלו, וגם אורך הגל של האור משתנה בצורה דומה.
מרחק אופטי או דרך אופטית מוגדר על ידי הזמן שלוקח לאור לעבור מרחק מסוים, או לחלופין על ידי מספר אורכי הגל שנכנסים במרחק מסוים. עבור חומר שמקדם השבירה שלו גדול מ-1 (רוב החומרים), המרחק האופטי יהיה גדול מאשר המרחק האמיתי לפי הנוסחה:formula_1
כאשר formula_2 הוא המרחק האופטי, formula_3 הוא המרחק האמיתי ו-formula_4 הוא מקדם השבירה של החומר.
האור נע תמיד בין שתי נקודות בדרך האופטית המינימלית. מעקרון זה נובע את חוק סנל, הקובע את הזווית שבה נשבר אור במעבר בין שני תווכים.
פוש (סרט)
פּוּש (באנגלית: Push) הוא מותחן גיבורי-על אמריקאי משנת 2009 בבימויו של פול מקגוויגן ובכיכובם של כריס אוונס, דקוטה פנינג, דג'ימון הונסו וקמילה בל. במרכז הסרט נמצאת חבורת מדיומים מלידה, שמתאחדים יחד על מנת להפיל סוכנות ממשלתית המשתמשת בסם מסוכן כדי ליצור צבא של מדיומים.
עלילת הסרט.
העלילה נפתחת בקריינותה של דקוטה פנינג, המספרת על מספר סוגי אנשים עם יכולות ועל העובדה שהם עובדים עם ממשלת ארצות הברית מאז 1945. הסצנה הראשונה מתארת שני טלקינטים, ניק גאנט ואביו (בגילומו של ג'ואל גרטש), הנמלטים על חייהם. קירה היא היחידה שעברה את הזרקת החומר ונשארה בחיים.
יומיים מאוחר יותר, ניק גאנט הבוגר (בגילומו של כריס אוונס) חי בהונג קונג בסביבת המהגרים והמוגלים במטרה להתחבא מהמחלקה האמריקאית. הוא משתמש בכוחו כדי להתפרנס רק שכוחו אינו חזק דיו, מכיוון שאינו מתאמן. כתוצאה מדלות כוחו הוא מפסיד במשחק הימורים של הטלת קוביות, מה שגורם לו להגדיל את חובו לחבורה מקומית שבמקרה מונהגת על ידי צרחנים (אנשים המסוגלים לצעוק חזק ובכך לגרום לחפצים להתפוצץ ולדימום מאוזני האנשים שלידם) מהמחלקה הסינית הלא מתפקדת. לאחר שהוא בורח מהם הוא חוזר לביתו כששני רחרחנים (אנשים המסוגלים לרחרח חפצים ובכך למצוא אנשים או לגלות מה עבר עליהם בימים האחרונים) מהמחלקה האמריקאית מגיעים לביתו ושואלים אם הגיעה אליו ילדה. לאחר רחרוח הם מגלים שלא, והם לוקחים את מברשת השיניים שלו על מנת שיוכלו לאתרו שוב במידת הצורך.
מיד לאחר מכן ילדה בשם קאסי הולמס (בגילומה של דקוטה פנינג) מגיעה לדירתו של ניק, ומסבירה לו שהיא חוזה וששניהם עומדים למצוא מזוודה עם שישה מיליון דולר בתוכה. ניק וקאסי הולכים למסעדה קרובה כדי שיוכלו לדון בתוכניותיהם. בזמן שקאסי מנסה לשכנע את ניק לעזור לה יש לה חיזיון ובו היא רואה שצרות מגיעות. שני הצרחנים מגיעים. ניק עוזר לקאסי לברוח בזמן שהצרחנים כמעט והורגים אותו. הם נעצרים על ידי אחותם שאומרת שבלעדי ניק לא יהיה להם סיכוי להגיע לבחורה, ועוזבים את המקום. אישה מגיעה ובעקבותיה גם קאסי. האישה היא מרפאת (אישה היכולה לרפא פצעים וחבלות). היא מרפאת את ניק כשהיא ממלאת חוב לאמא של קאסי. אמא של קאסי היא חוזה גם כן שנתפסה על ידי המחלקה האמריקאית. כשניק מתעורר, קאסי נותנת לו פרח לוטוס, ובעוד הוא נזכר במילותיו של אביו, הוא מבין שהוא חייב לעזור לקאסי.
בינתיים, קירה נתפסת על ידי שניים מסוכני המחלקה האמריקנית, מאק והולדן. היא בורחת מהם על ידי שימוש בכוחותיה בעוד היא מחדירה למאק מחשבה שהולדן הרג את אחיו וכתוצאה מכך מאק הולך והורג את שותפו. הנרי קארוור, המתגלה גם הוא כמחדיר, גורם למאק לירות בעצמו כעונש על כך. קאסי וניק הולכים למועדון כחלק מהחיזיון של קאסי שם הם פוגשים את "הוק" ווטרס, ידיד ותיק של ניק, שמתגלה כ"משנה" (אדם המסוגל לשנות צורה שלו או של דברים אחרים). הוא אומר להם ללכת לאמילי הו, רחרחנית חזקה היכולה לעזור להם למצוא את קירה.
ניק וקאסי מוצאים את קירה. מתברר כי קירה וניק ניהלו רומן בעבר שנקטע על ידי המחלקה שלכדה את קירה, בעוד ניק לא הצליח למצוא אותה. הם הולכים למחשיך (אדם המסוגל להחביא כל אדם מרחרחנים לזמן מה, אם כי הוא לא יכול להעלים אותו מחזיונות של חוזים) על מנת שיחביא את קירה. מאוחר יותר באותו ערב קירה וניק מחדשים את יחסיהם כשקאסי יוצאת לעיר ומסתובבת. הצעקנים ואחותם המתגלה להיות חוזה תופסים אותה ומאיימים עליה.
בבוקר, קאסי מתעוררת ואומרת לשאר כי המחלקה הסינית מצאה אותם ועליהם לעזוב. הם מוצאים מקלט אחר בביתה של אמילי. ניק מחליט שהגיע הזמן לעשות מהלך. בעזרת הריחרוח של אמילי הוא מוצא את הנרי קארוור. הנרי מצויד בטלקינט חזק בשם ויקטור בודארין. לאחר שהיכולות של ניק התחזקו הוא מנהל שיחה/חקירה עם הנרי ומגלה שקירה עומדת למות. תוך זמן קצר השיחה הופכת לקרב בין שני הטלקינטים, בהפסדו של ניק. הנרי תופס את קאסי ואומר לה שהוא לא מתכוון להרוג אותה מכיוון שאז עתידו ישתנה והוא לא בטוח יאהב את העתיד החדש. קאסי בתגובה אומרת שגם אם ניק יהרג העתיד ישתנה. כתוצאה מכך הנרי לוקח את ויקטור ושניהם הולכים מהמקום.