במהלך השנים הבאות בנסיבות משבר אישי שנמשך שנתיים וחצי המיר צ'רלי סא את אמונתו לדת נאו- פרוטסטנטית אוונגליסטית. זה לא מנע ממנו להמשיך להקליט דיסקים חדשים בתחום המוזיקה הלטינית ופופ:"סואנייה, סואנייה" ("Sueña, sueña") בשנת 2008 והדיסק "דה בוהמיו" De Bohemio
בשנת 2009 בו 14 שירי בולרו משנות השישים של המלחין ממוצא קובאני אורלנדו קונטררס.
הזמר נשוי לאשה בשם אלסי ג'נט הויוס טמאיו Elsy Janeth Hoyos Tamayo, לשעבר מיס קולומביה 1993, ולזוג שני ילדים.
דיסקוגרפיה.
צ'רלי סא הקליט מעל 10 CD
צ'אט רולט
צ'אט-רולט (ChatRoulette בתרגום חופשי: רולטת הצ'אט) הוא אתר המשמש לקיום שיחות וידאו אקראיות בין שני משתמשים. המבקר באתר יכול לנהל צ'אט מקוון (הכולל וידאו, אודיו וטקסט בשיטת מסרים מיידיים) עם אורח אחר שבחרה תוכנת האתר באופן אקראי. במשך כל השיחה יכול כל אחד מן המשתמשים להחליט כי אין ברצונו להמשיך בה ולעבור לשוחח עם משתמש אקראי אחר.
סקירה.
את צ'אט-רולט הקים אנדריי טרנובסקי, תלמיד תיכון בן 17 ממוסקבה. טרנובסקי פיתח את האתר בהשראת שיחות שביצע בסקייפ, ואמר כי כתב את הגרסה הראשונה ב"שני ימים ושני לילות". הוא בחר בשם "צ'אט-רולט" לאחר שצפה בסרט צייד הצבאים משנת 1978 שבו במהלך מלחמת וייטנאם משחקים השבויים ברולטה רוסית.
כבר בתחילת חודש נובמבר 2009, זמן מועט לאחר השקת האתר, הוא זכה ל-500 מבקרים ליום, וחודש לאחר מכן היו כבר כ-50,000 כניסות לאתר. האתר נסקר בעיתונים הגדולים בעולם כמו בניו יורק טיימס. בפברואר 2010 היו כ-35,000 אנשים בכל זמן נתון באתר. בתחילת מרץ העריך טרנובסקי כי לאתר כ-1.5 מיליון משתמשים אשר שליש מהם מארצות הברית.
האתר משתמש באדובי פלאש להצגת וידאו ממצלמות הווידאו של המשתמשים. על ידי שימוש ברשת עמית לעמית (Peer to Peer) מתאפשרת זרימת נתונים בין המשתמשים מבלי להשתמש ברוחב פס של שרת.
האתר נוסד בהשקעה של 10,000 דולר אותם שילם טרנובסקי באמצעות הוריו. טרנובסקי מפעיל את האתר מחדר בביתו בעזרת 4 מתכנתים נוספים העובדים מרחוק. האתר מרוויח מקישורי פרסומות ומשקיעים רבים התעניינו בקניית האתר.
נטען כי מספר ידוענים נצפו באתר ובניהם פריז הילטון, קייט מוס, קלי אוסבורן, ג'ואל מאדן, ניקול ריצ'י, ג'סטין ביבר, ליל ויין, אשטון קוצ'ר, כריס בראון, סנופ דוג, אשלי טיסדייל, דמי מור, והאחים ג'ונאס. ב-27 בפברואר 2010 ביצעה להקת פיית' נו מור בפסטיבל סאונדוייב במלבורן בשידור חי בצ'אט-רולט.
ביקורת.
בסקר שבוצע על ידי RJMetrics עלה ש-1 מכל 10 משתמשים בצ'אט רצו להציג עצמם בעירום או "נראו כרוצים לבצע מעשה זימה". ולפיכך רבים דנו את האתר לגנאי.
כיום, תנאי השימוש באתר הם שעל המשתמש להיות מעל גיל 16 ושחובה להיות בלבוש מלא. משתמש אשר חווה הטרדה כלשהי יכול לדווח על כך, ומטריד אשר קיבל 3 תלונות מושעה מהאתר לפרק זמן של 40 דקות.
ChatRoulette
ריברי
פלגריני
פלגריני (Pellegrini) הוא שם משפחה.
צינור הזנה
ואן דייק
ואן דייק (Van Dyck) הוא שם משפחה שמקורו בהולנדית.
דיבור מהבטן
בונדיי ג'נקשן
בונדיי ג'נקשן (באנגלית: Bondi Junction, תרגום ישיר צומת בונדיי) הוא פרוור בסידני, השייך מנהלית לרשות העירונית מועצת וייברלי. בונדיי ג'נקשן הוא מהפרוורים המזרחיים הסמוכים ביותר לשטח סידני העיר. הפרוור ממוקם 6 ק"מ מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, ומהווה את המרכז המסחרי הגדול ביותר בסביבתו. בפרוור מצויה תחנת הרכבת המזרחית ביותר של סיטירייל, תחנת הרכבת בונדיי ג'נקשן, ומעליה מצוי מסוף אוטובוסים גדול המפזר את קהל הנוסעים לפרוורים השונים מדרום וממזרח.
גאוגרפיה.
בונדיי ג'נקשן מתפרש בין קצהו הדרום מזרחי של רחוב אוקספורד (שמתחיל 6 ק"מ צפון מערבית, במרכז העסקים הראשי של סידני, ועובר דרך דרלינגהרסט ופדינגטון), וקצהו המערבי של דרך בונדיי (שעוברת דרך בונדיי ומסתיימת בבונדיי ביץ'). הפרוור בנוי ממערב למזרח, וגובל מצדו המזרחי בבונדיי ומצידו הצפוני בנורת' בונדיי. אוטובוסים ממנו מובילים לפרוורים מזרחיים ודרומיים יותר, בין השאר קוג'י, רנדוויק וברונטי.
היסטוריה.
אזור בונדיי ג'נקשן היה מיושב על ידי אבוריג'ינים טרם הקמת המושבה הבריטית הראשונה, והשם של האזור נלקח מהמילה האבוריג'ינית בונדיי, שמשמעה המילולית הוא מים מתנפצים על סלעים. עם בוא המתיישבים האירופאים נעלמו האבוריג'ינים מאזור בונדיי, עקב התפרצות של מחלה קטלנית באוכלוסייה. המתיישב האירופאי הראשון שקבע מושבו במתחם בונדיי ג'נקשן היה ברנט לוי (Barnett Levey) בשנת 1827. הוא בנה את ביתו, בית וייברלי, באזור. שמו של בית זה נתן לרחובות שונים את השם וייברלי, ובהמשך הפך להיות שמה של המועצה העירונית המושלת באזור.
הנחלה הראשונה שחולקה באזור בונדיי ג'נקשן עצמו הייתה "היל מיל" (הטחנה שעל הגבעה), אחוזתו של הנרי הוף (Henry Hough) שניתנה לו בשנת 1832. שם האחוזה ניתן לה בעקבות טחנת רוח גדולה שבנה הוף, שנצפתה בבירור לכל הבאים בדרך אולד הד (כיום רחוב אוקספורד). האחוזה פורקה ונמכרה לבתי מגורים לאחר שטורבינות קיטור החליפו את טחנות הרוח כמקור כוח זמין. עד היום קיימים הרחובות הוף והיל מיל באזור בו הייתה האחוזה. רכבות עירוניות מונעות קיטור החלו נעות לאורך רחוב אוקספורד, מכיכר טיילור בדרלינגהרסט ועד להיל מיל. שם התפצלו קווי הרכבת לשני קווים: האחד נסע לברונטי והשני לבונדיי ביץ', מה שטבע לראשונה את השם בונדיי ג'נקשן לאזור - צומת הרכבות של קווי בונדיי. קווי הרכבות הקלות הפכו את אזור בונדיי ג'נקשן לצוואר בקבוק תעבורתי, וגרמו להמוני קהל להמתין לרכבות-המשך בצומת. התכנסות הקהל במהרה דרבנה את בעלי הנדל"ן במקום לבנות יחידות דיור רבות, ולבעלי עסקים לפתוח חנויות ומסעדות המשרתות את הקהל. בשנות השישים פורקו הרכבות הקלות, והחליפו אותן אוטובוסים. נכון למאה ה-21, לא נסללו רכבות באזור הפרוורים המזרחיים, בין השאר בגלל התנגדות התושבים המקומיים.
תרבות.
בונדיי ג'נקשן ידוע ברחבי סידני כמרכז מסחרי גדול, ועל פי אומדנים הוא החמישי בגודלו בסידני רבתי, אחרי מרכז העסקים הראשי, נורת' סידני, פרמטה וצ'טסווד. הקניון הבולט והגדול ביותר בו, המשתרע על שלושה בלוקי בניינים וחמש קומות, הוא וסטפילד בונדיי ג'נקשן. וסטפילד קנתה את הנכס הראשון באזור, קניון הפלאזה מעל לתחנת הרכבת, בשנת 1994. בשנת 2000 רכשה וסטפילד את הקניונים הסמוכים לפלאזה ואיחדה אותם בין השנים 2003 ו-2004 לכדי קניון ענק אחד, המשתרע בין תחנת הרכבת לדרום ולמזרח.
קניון נוסף, בעל צביון יהודי יותר (וכולל מספר חנויות למזון כשר) הוא איסטגייט בונדיי ג'נקשן. קניון זה סמוך למדרחוב אוקספורד ולתחנת הרכבת, מכיוון מערב.
בפרוור מגוון מסעדות מזון מהיר, בתי קפה, חנויות קמעונאיות שונות ומוסכים, ונהנה מתנועת קהל ערה לאורך כל ימי השבוע.
המשטרה המעולה
המשטרה המעולה (באנגלית: The Mounted Police Force) או "הז'נדרמריה הפלשתינאית" הוא כינוי לכוח ז'נדרמריה (כוח צבאי העוסק בפעילות שיטור) רכוב, בפיקוד בריטי, שפעל בארץ ישראל המנדטורית בין השנים 1921 ל-1926 והמשרתים בו היו תושבי הארץ, יהודים וערבים, שגויסו על פי מפתח עדתי. הכוח פעל במקביל לכוח בריטי דומה, שכונה הז'נדרמריה הבריטית.
תולדות המשטרה המעולה.
לאחר כיבוש ארץ ישראל מידי הטורקים, החלו השלטונות הבריטים בארגון כוח משטרה מקומי, שהורכב בתחילתו מאנשי המשטרה הצבאית הבריטית, ולאחר מכן גויסו אליו גם תושבי הארץ לפי מפתח עדתי. ביולי 1920 הוחלף הממשל הצבאי הבריטי בממשל אזרחי, לקראת ההכרזה על המנדט הבריטי מטעם חבר הלאומים. הסכסוכים בין העדות בארץ, שהגיעו לשיא במאורעות תרפ"א, העמידו בספק את יכולתו של כוח המשטרה לשמור על השלום. היהודים העלו ספקות באשר לנאמנותם של השוטרים הערבים בכוח, וטענו כי אלו עמדו מן הצד ואיפשרו לפורעים לבצע את הפרעות.
הנציב העליון, הרברט סמואל, החליט ליצור כוח משטרה שישמש להגנת הגבולות ולמניעת מהומות. ב-3 ביולי 1921 הכריז הנציב כי "חושבים לגייס ענף חדש לגדוד המשטרה אשר יכיל 500 איש מהמעולים, ואשר יתגייסו מכל בני התושבים. אלו יקבלו משכורת קצת יותר גבוהה מזו של השוטרים הרגילים, ויתחנכו בחינוך טוב, במשמעת טובה ותחת הנהגתם של קצינים בריטים. הגדוד הזה ישמש להגנה על גבולות פלשתינה (א"י) נגד התנפלויות אפשריות, ובמקצת ככוח מילואים במקרה של הפרעות...".
ביולי 1921, כחודשיים לאחר תום הפרעות, החל הגיוס למשטרה המעולה (שכונתה "הז'נדרמריה הפלשתינאית"), לה גויסו בני הארץ בפיקוד בריטי. המטרה הייתה ליצור כוח מעורב, בו תהיה נציגות לכל העדות בארץ ישראל, לרבות היהודים. בתחילה נקבע כי למשטרה יוכלו להתגייס רק מי שנולדו בארץ, אך בהשתדלות מוסדות היישוב הוסרה מגבלה זו, שהייתה מונעת מרבים מבני העלייה השנייה והעלייה השלישית להתגייס לכוח החדש. בתחילה התייחס היישוב בהסתייגות למשטרה, שכן הדבר הביא לסיכול התקווה כי יוקם כוח הגנה יהודי, שגרעין שלו החל להתגבש בחודש מאי, בסמוך לתחילת הפרעות. לאחר מכן הוסרה ההתנגדות, אך היישוב לא השתתף באופן מוסדי בגיוס המתנדבים למשטרה.
בראש המשטרה הועמד מייג'ור בריטי בשם פרדריק ויליאם ביושר (Bewsher). למשטרה התגייסו כחמש מאות איש, שחולקו לארבע פלוגות והוצבו במקומות שונים בארץ. מרכזה של המשטרה המעולה היה בתחילה בירושלים, ולאחר מכן עבר לצריפין. כן היו לה בסיסים ביריחו, בבאר שבע, בטולכרם, בג'נין, בבית שאן, בצמח ובראש פינה. הכוח היה כוח רכוב על סוסים, אך המשרתים בבאר שבע רכבו על גמלים.