ב-27 ביולי 2018, חתם אטו במועדון הטורקי מטרופוליטן סאקריה.
ב-5 באפריל 2019, הוא חתם אסטודיאנטס מדריד הספרדית.
ב-24 ביולי 2019, אטו חתם בשולה באסקט הצרפתית.
ב-10 בנובמבר 2019, הוא עבר לס. אוליבר וירצבורג הגרמנית.
ב-16 באוגוסט 2020, חתם אטו בבלרס דה קמפר.
ב-2 באוגוסט 2021, הוא חתם בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית.
סצ'ני (יישוב)
מור רביעי
מור רביעי הידועה בשם הבמה מור (נולדה ב-26 בינואר 2001) היא זמרת-יוצרת ישראלית בתחום המוזיקה המזרחית.
ביוגרפיה.
רביעי נולדה וגדלה באשקלון. כנערה למדה באולפנת צביה באשקלון. לאחר סיום לימודיה שירתה כשנתיים בשירות לאומי בגן חינוך מיוחד. בנעוריה, החלה כתחביב לשיר ולהעלות סרטונים שלה שרה בחדר השינה בחשבון האינסטגרם שלה. היא קיבלה הצעות להגיע לאודישן לתוכנית הכוכב הבא אך לטענתה מאחר שהייתה עדיין תלמידת אולפנה היא החליטה לכבד את הכללים של האולפנה ולא להגיש מועמדות לתוכנית מציאות.
היא החלה להתפרסם בשנת 2020 בעקבות פנייה אישית של הזמר עדן חסון ששלח לה הודעה בה נכתב שהוא רוצה לקדם את תחום השירה שלה. השניים נפגשנו אצל יעקב למאי והחלו לשתף פעולה. בעקבות כך היא חתמה חוזה בחברת ייצוג האומנים שרית הפקות.
הסינגל הראשון שהוציאה, "תקרא לי מאמי", הפך ללהיט תוך זמן קצר יחסית וזכה ללמעלה מ 15 מיליון צפיות. אלבום הבכורה שלה בשם "הכל אצלך בסדר", ייצא לאור בקיץ 2021. הסינגלים שהוציאה לאחר הסינגל הראשון שלה זכו להצלחה גדולה וצברו מיליוני צפיות ביוטיוב. נכון ליוני 2021, צברה רביעי למעלה מ־30 מיליון צפיות ביוטיוב וחצי מיליון שימושים והשמעות בשירותי הסטרימינג השונים. היא סומנה על ידי התקשורת בישראל כפורצת דרך לזמרות צעירות בסגנון המזרחי.
ביולי 2021 חברה לליאור נרקיס והשניים ביצעו את הדואט "אין לי סיכוי", אותו כתבו והלחינו תמר יהלומי ויונתן קלימי. רביעי שיתפה פעולה עם אומנים נוספים, בין היתר עם עדן בן זקן שכתבה עבורה את השיר "זיכרון ישן".
ג'נטלמן השנה בכדורגל הרוסי
ג'נטלמן השנה (ברוסית: Футбольный джентльмен года в России) הוא פרס על שם הכדורגלן הסובייטי פיודור צ'רנקוב (שהיה גם הראשון לזכות בפרס), המוענק מדי שנה על ידי העיתון קומסומולסקאיה פראבדה לכדורגלנים מקומיים הזוכים בתואר "ג'נטלמן השנה", על היותם ידידותיים על המגרש, עם מיעוט כרטיסים צהובים ואדומים.
הפרס מוענק מאז 1994, כשהפרס הוענק לראשונה לשני כדורגלנים. בהמשך הוענק רק פרס אחד בשנה. רק כדורגלן אחד, אנדריי טיחונוב, זכה בפרס פעמיים, בהפרש של 10 שנים.
כללים והענקות.
הפרס הומצא על ידי סרגיי ימליאנוב ממערכת היומון נובאיה גאזטה. ההענקה הראשונה התקיימה בשנת 1994 במערכת העיתון. בשנה שלאחר מכן עבר הפרס לקומסומולסקאיה פראבדה, לשם עבר ימליאנוב. בשנת 2014 ימליאנוב עזב את מערכת "הספורט הסובייטי" והשאיר את הזכות לקיים את הטקס לעיתון.
צוות מערכת העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה" מונחה על ידי מספר קריטריונים סובייקטיביים בעת הענקת הפרס: 1) האם שחקן הוא מנהיג הקבוצה, 2) כיצד הוא מתייחס ליריבים ולשופטים, 3) כיצד הוא מתקשר עם הצופים ועם עיתונאים. .
"ג'נטלמן השנה" זוכה בטוקסידו אמיתי ובקריקטורה ידידותית. בשנים 2006 עד 2016 הוענק הפרס במשותף עם עיתון "הספורט הסובייטי".
לאורך השנים, את הטקס הנחו ויקטור גוסב, ולדימיר גומלסקי ואוטאר קושנאשווילי.
הר בנט
דברים הקשים לשכחה
יעקב שאלתיאל ניניו
חכם יעקב שאלתיאל ניניו (תק"ס, 1800 - תר"ט, 1849) היה רב מקובל, מחכמי צפת.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לרב יהודה ולונה ניניו. למד בישיבת המקובלים בית-אל בירושלים, אצל ר' אברהם בכר דוד אשר מזכירו גם בספריו. נשא לאשה את אסתר שרה, בתו של החכם באשי של טבריה הרב חיים שמואל קונורטי. בעקבות הקושי הכלכלי במגורים בירושלים, עבר לגור בעיר טבריה ליד חמיו, שם יכול היה להיסמך על שולחנו ולעסוק בתורה מבלי קשיי פרנסה.
למרות קשיי פרנסה שחווה בתקופות בחייו, והצורך לנדוד ממקום למקום, כמו שמתאר בספריו, המשיך לעמול בתורה בטורח רב ונדד שינה מעיניו. היה לו קשר עם גדולי הדור בענייני נסתר, אשר העריכו אותו. ביניהם עם ר' חיים פלאג'י, ר' יעקב ידידיה מוסאפייה, ר' מרדכי שמואל גירונדי, ר' אליעזר אלפנדרי.
סבו, ר' יעקב ניניו חי בעיר צפת וכתב את הספר קהלת יעקב, אותו הוא מזכיר בשני ספריו. היה מיוחס גם לר' משה בן חביב, מחבר ספר גט פשוט, שהיה עצמו מיוחס למחבר הספר נימוקי יוסף.
את ספריו הוציא כקורבן תודה לה' על הניסים מהם ניצל. ביניהם פרעות בעיר צפת בשנת תקצ"ד, ורעידת אדמה בשנת תקצ"ז. בספרו אמת ליעקב מראה את מקורות כוונות הרש"ש בספרי ר' חיים ויטאל. הוציא לאור את החיבור "חסדי דוד" של רבי דוד מג'אר.
לרב ניניו ידועים לנו שני בנים ר' מאיר ור' אבא. בנו ר' אבא נפטר בגיל צעיר. בנוסף נולדה לו בת, שנשאה לר' אהרון אלחדיף רבה של טבריה.
נפטר בסביבות שנת תר"ט. ביקש שעל מצבתו לא יזכר דבר מגדולתו.
אלסנדרו בסטוני
אלסנדרו בסטוני (באיטלקית: Alessandro Bastoni; נולד ב-13 באפריל 1999) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם באינטר מילאנו ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים.
בסטוני נולד בעיירה קאזלמג'ורה שבמחוז לומברדיה, בגיל 7 הצטרף לאקדמיה של אטאלנטה, מהעיר ברגמו.
אטאלנטה.
בסטוני היה שחקן משמעותי בקבוצות הנוער של אטאלנטה וכבר בנובמבר 2016, בגיל 16 ושבעה חודשים, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, במשחק גביע מול פסקארה. באותה עונה בסטוני שיחק בנוסף שלושה משחקים בסרייה א'.
מעבר לאינטר.
ב-31 באוגוסט 2017 אינטר מילאנו רכשה את בסטוני מאטאלנטה, ומיד השאילה אותו בחזרה לקבוצה לשנתיים. בעונת 2017/2018 בסטוני ערך ארבע הופעות בלבד בסרייה א' במדי אטאלנטה ואינטר החזירה אותו מההשאלה לאחר עונה אחת.
בקיץ 2018 בסטוני הושאל לפארמה, העולה החדשה לסרייה א'. בסטוני ערך 24 הופעות בסרייה א' במדי פארמה וכבש שער אחד.
לקראת עונת 2018/2019 מאמן אינטר אנטוניו קונטה, החזיר את בסטוני לסגל הקבוצה. ב-28 בספטמבר 2019 בסטוני ערך את הופעת הבכורה שלו באינטר בניצחון 3-1 מול סמפדוריה. בסטוני הראה יכולת מרשימה, והשיג את מקומו בהרכב של אינטר, ובמערך שלושת הבלמים של הקבוצה. ב-19 בינואר 2020 הוא כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק מול לצ'ה שהסתיים בתוצאה 1-1.
בעונת 2020/2021 בסטוני היווה חלק אינטגרלי בהגנה של אינטר, שיחק 33 משחקים בסרייה א' ועזר לקבוצה לשמור על 17 משחקים ללא ספיגה. בסיום אותה עונה אינטר זכתה באליפות הסרייה א', לאחר תשע עונות רצופות שבהן יובנטוס זכתה באליפות.
קריירה בינלאומית.
בסטוני היה שחקן נבחרות הנוער של איטליה החל מהנבחרת עד גיל 15 עד לנבחרת עד גיל 21. ב-11 בנובמבר 2020 ערך בסטוני את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה במשחק ידידות מול נבחרת אסטוניה שהסתיים בניצחון 4-0 עבור נבחרת איטליה.
בסטוני נכלל בסגל נבחרת איטליה ליורו 2020, בסטוני ערך את הופעתו היחידה במפעל ב-20 ביוני 2021 במשחק האחרון בשלב הבתים, בניצחון 1-0 של נבחרת איטליה על נבחרת ויילס. באותו טורניר איטליה זכתה ביורו לאחר ניצחון בגמר על נבחרת אנגליה.
יחסי ארגנטינה–מוזמביק
יחסי ארגנטינה–מוזמביק הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הארגנטינאית לבין רפובליקת מוזמביק.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1981. שר החוץ הארגנטינאי הקטור טימרמן ערך ביקור רשמי במפוטו במרץ 2012, שם דן על התקדמות ביישום פרויקטים משותפים בתחום המדע והטכנולוגיה, חקלאות, פיתוח חקלאות ובעלי חיים וייצור מזון, בין היתר. ביולי 2013 פתחה ארגנטינה שגרירות במפוטו.
יחסי אורוגוואי–לבנון
יחסי אורוגוואי–לבנון הם יחסי החוץ בין אורוגוואי ולבנון. אורוגוואי הכירה בעצמאותה של לבנון ב-22 בנובמבר 1943. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 באוקטובר 1945.
שתי המדינות חברות ב-G77.
לבנונים באורוגוואי.
המהגרים הלבנונים הראשונים לאורוגוואי הגיעו בשנות ה-60 של המאה ה-19. בשנת 1954 חיו באורוגוואי 15,000 איש ממוצא לבנוני. עד 2009 המספר גדל לכ-55,000. בשנת 1997 ציין דובר בית הנבחרים של אורוגוואי כי הפרלמנט המונה 99 מושבים מכיל שני חברים ממוצא לבנוני, כולל הוא עצמו.
יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1924 הקימה אורוגוואי קונסולית כבוד בביירות, וב-16 בנובמבר 1928 הפכה אותה לקונסוליה כללית של מדינת לבנון רבתי וסוריה. ב-25 באוקטובר 1945 ממשלת אורוגוואי הייתה אחת המדינות הראשונות שכוננה יחסים דיפלומטיים עם מדינת לבנון העצמאית החדשה, ושדרגה את משלחתה בביירות לשגרירות. בשנת 1954 ביקר נשיא לבנון כמיל שמעון באורוגוואי. ב-31 במאי 1954 חתם על ההסכם הראשון בין שתי המדינות במונטווידאו.
בשנים 1946–1963 יוצגה לבנון באורוגוואי על ידי קונסוליית כבוד במונטווידאו. משנת 1963 יוצגה לבנון באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה. בשנת 1971 הקימה לבנון שגרירות במונטווידאו.
בדצמבר 1999 ניהל זאפר אל-חסן, מזכ"ל משרד החוץ הלבנוני, שיחות דו-צדדיות עם סגן שר החוץ של אורוגוואי רוברטו רודריגס פיולי בנושא שיפור היחסים בין שתי המדינות בתחום המדיני, הכלכלי והתרבותי. פיולי ביקר בלבנון עם משלחת של אנשי עסקים ממוצא לבנוני. שני הנציגים חתמו על הסכם על שיתוף פעולה תרבותי.
קיימת מחלוקת באורוגוואי בנוגע ליחסים עם לבנון. חוליו מריה סנגינטי מפרטידו קולורדו, נשיא בשנים 1995–2000, אמר בראיון לאחר שאיבד את השלטון שאורוגוואי טעתה לתמוך בלבנון בסכסוכים עם ישראל בשל כישלונה של לבנון בלחימה בטרור.