בסביבות 4.30 בבוקר 5 בספטמבר 1972, חוליית מחבלים פלסטינים מארגון ספטמבר השחור נכנסה לכפר האולימפי במינכן ופרצה לבניין בו שכנה המשלחת הישראלית. הישראלי הראשון בו נתקלו היה ויינברג, שגר בדירה מס' 1 יחד עם ששה מאמנים ושופטים ישראליים נוספים (ויינברג כנראה נמצא מחוץ לדירה כאשר המחבלים נכנסו לבניין). כשהבין שמדובר בפיגוע טרור, ניסה ויינברג להכות את המחבלים, ואחד מהם ירה בו ופצע אותו בלחיו. לאחר שהמחבלים השתלטו על יתר הדיירים בדירה 1, חוץ מאחד שהצליח לברוח (טוביה סוקולסקי), נלקח ויינברג הפצוע על ידי המחבלים כדי לעזור להם למצוא את שאר הספורטאים הישראלים. ויינברג שמר על ראש צלול למרות פציעתו, ודילג על דירה 2 הסמוכה, בה שכנו חמישה ספורטאים בענפי הסיוף, קליעה ואתלטיקה. בזכותו של ויינברג לא התגלו החמישה על ידי המחבלים והצליחו לצאת מהבניין ולהינצל. ויינברג הוביל את המחבלים לדירה 3, שבה שכנו המתאבקים ומרימי המשקולות. כנראה שהוא קיווה שלספורטאים החזקים יהיה סיכוי טוב יותר להילחם במחבלים. אבל ששת הספורטאים ששכנו בדירה 3 הופתעו בשנתם ונתפסו על ידי המחבלים. כאשר הם הובילו את הספורטאים מדירה 3 אל דירה 1, ויינברג שוב ניסה לתקוף את המחבלים, והצליח להכות עד עילפון אחד מהם. אחד המתאבקים, גד צברי, ניצל את המהומה ונמלט בריצה מהירה דרך חניון תת-קרקעי כאשר הוא מתחמק מיריות המחבלים. הם הרגו את ויינברג בצרור יריות, והשליכו מחוץ לבניין את גופתו העירומה והמגואלת בדם, למען יראו וייראו. ויינברג היה בכך לקורבן הראשון מתוך אחד-עשר של הטבח.
ויינברג נקבר בפתח תקווה. ספד לו חיים בר-לב:
היה נשוי לדליה ויינברג אלופת ישראל בהתעמלות. לאחר גירושיהם הוא נישא למרים (מימי) שאף היא הייתה מתעמלת מצטיינת ונולד להם בן, שהיה בן ארבעה שבועות בעת האסון. בנו, גורי ויינברג, הוא שחקן ישראלי שגילם את דמות אביו בסרט מינכן בשנת 2005.
הסכם וסטפליה
אפשר לצמצם?
קורי היים
קורי איאן היים (באנגלית: Corey Ian Haim; 23 בדצמבר 1971 - 10 במרץ 2010) היה שחקן קנדי-יהודי, שנודע בעיקר בשל מספר סרטים וסדרות טלוויזיה בהן כיכב כנער בשנות ה-80.
ביוגרפיה.
היים נולד בטורונטו, קנדה. הוא בנם של ג'ודי, ישראלית לשעבר, וברני, איש מכירות קנדי ממוצא יהודי. בילדותו למד בקורס למשחק, ובשנים 1982-1986 כיכב בסדרת הטלוויזיה הקנדית "The Edison Twins". תפקידו הקולנועי הראשון היה בסרט "בן בכור" לצד שרה ג'סיקה פרקר.
ב-1985 הופיע בתפקיד ראשי בסרט "קליע הכסף", המבוסס על ספרו של סטיבן קינג, וגילם את מרטי, ילד נכה שהורג כומר שהפך לאיש-זאב. באותה שנה הופיע בסרט "הרומן של מרפי", לצידה של סאלי פילד. פריצתו הגדולה הייתה בסרט "לוקאס" ב-1986, בו כיכב בתפקיד הראשי וזכה לביקורות חיוביות. ב-1987 כיכב בסרט הערפדים הנודע "נשיכות קטנות", בסרט הופיע גם קורי פלדמן, עמו שיתף פעולה במספר תפקידים בהמשך. כן הופיע היים בסרטים: "מעריץ אלמוני" לצידה של קלי פרסטון, "נהיגה במבחן" (1988), "מעקב גורלי" (1988) ו"חלום שהתגשם" (1989). בתקופה זו גם הוציא סרט וידאו תיעודי על חייו, בשם "Corey Haim: Me, Myself, and I".
בשנות ה-90 הופיע היים במספר סרטים, בהם "חבורת הרולר בליידס" (1991), "חלום שהתגשם 2" (1995), ו"תואר בחבלה" (1996), אותו גם הפיק. בנוסף הופיע במספר סרטים שיצאו ישירות לווידאו, וכן במשחק הווידאו "Double Switch". ב-1997 הכריז על פשיטת רגל. בשנות ה-2000 ניסה לחזור לשחק בתפקידים משניים בסרטים, ובמקביל החל תהליך גמילה מסמים. ב-2006 הקים עם ידידו קורי פלדמן את הצמד "The Two Coreys", ויחד העלו ב-2007 תוכנית ריאליטי-אימפרוביזציה בשם זה, שליוותה את חייהם של השניים. ב-2008 החליטה רשת הטלוויזיה האמריקאית A&amp;E, בה שודרה התוכנית, על הפסקת שידורה באמצע העונה השנייה; בתקופה זו סירב פלדמן להמשיך להופיע עם היים עד שלא יעבור גמילה מהתמכרותו החוזרת לסמים.
היים המשיך להופיע במספר סרטים, בהם תפקיד אורח בסרט "קראנק: מתח גבוה" (2009).
פטירתו.
ב-10 במרץ 2010 אושפז עקב לקיחת מנת יתר של תרופות מרשם, שהתגלתה מאוחר יותר כדלקת ריאות שהחמירה עקב חוסר טיפול. בבית החולים ברבנק, קליפורניה היים נפטר באותו יום, בגיל 38.
יורם טולדנו
יורם טולדנו (נולד ב-30 באוגוסט 1967) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
טולדנו נולד וגדל בטבריה ושירת בחטיבת הנח"ל. הוא סיים לימודי משחק בבית צבי ב-1996. הוא השתתף בהצגות של תיאטראות באר שבע, חיפה והספרייה, בהן מעגל הגיר הקווקזי, המלט, אותלו ורומיאו ויוליה. בתיאטרון בית ליסין השתתף במחזות "החולה ההודי", "קפה ערבה" ו"דולפינים", ובשנת 2008 בחר בו התיאטרון לאחד מארבעת השחקנים המצטיינים שלו לאותה שנה, לצדם של יונה אליאן, ששון גבאי והדס קלדרון.
בשנת 2005 השתתף בסדרת הטלוויזיה "חדר מלחמה", וגילם בה את דמותו של היועץ המשפטי של החמ"ל בו עסקה הסדרה. ב-2006 גילם את גבריאל בסרט "שלוש אמהות". ב-2008 השתתף בסרט הקולנוע "אדם בן כלב" - הפקה בינלאומית לפי ספרו של יורם קניוק - והשתתף בקומדיה מוזיקלית ששודרה בערוץ הילדים, "לה לה לנד". ב-2009 גילם את אחד התפקידים הראשיים בסדרת המתח "תמרות עשן", השוטר נפתלי שמש. עונה שנייה של הסדרה שודרה בשנת 2011. בשנת 2010 גילם תפקידים ראשיים בשתי סדרות טלוויזיה נוספות: "טקסי דרייבר", שבה גילם את דמותו של נהג מונית מכור להימורים, ו"חטופים", שבה גילם את דמותו של נמרוד קליין, אחד החטופים שחזרו מהשבי. עונה שנייה של "חטופים" בהשתתפותו שודרה ב-2012. בשנת 2013 גילם את דמותו של שוטר מושחת בעונה השנייה של נויורק. באותה השנה גילם את דמותו של ד"ר אריה גבאי, פסיכיאטר ראשי בסדרה הבורר. ב-2015 החל לגלם את דמותו של נפתלי דנינו, אביו של דניאל גורן (דניאל ליטמן) וסוכן מוסד לשעבר בסדרת הנוער "החממה".
ב-23 ביולי 2016 הגיע לבמות ההצגה "הר לא זז" של תיאטרון בית ליסין בכיכובו, בבימויו של עירד רובינשטיין. באוקטובר באותה שנה החל לשחק ב"אהבת מוות" מאת ענת גוב ובבימוי גלעד קמי באותו תיאטרון. במקביל, הוא משחק גם ב"המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" ו"המוגבלים". ב-2017 הוא משחק בהצגה "הקומה השלישית" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2017 שיחק בסרטו של שבי גביזון "געגוע".
בשנת 2018 שיחק בסדרה "הרמון", ששודרה בערוץ 13. באותה שנה שיחק גם בהצגה "אנשים, מקומות ודברים" של תיאטרון בית ליסין. בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "הד", לצד יעל אבקסיס. בשנה זו שיחק במיני סדרת הטלוויזיה "הנערים" של HBO. בשנת 2021 שיחק בטלנובלה "בעלת החלומות" בתפקיד מאיר, אב המשפחה.
בשנת 2021 שיחק בסדרה "פגע וברח" בתפקיד משה.
בשנת 2022 שיחק בסדרה "בלאדי מורי" בתפקיד הרופא אטיאס.
חיים אישיים.
טולדנו היה נשוי לשחקנית אנלי הרפז (בתו של השחקן שרגא הרפז) עד לפטירתה מסרטן השד ב-13 במאי 2011. לזוג יש שני ילדים.
מזנבת
שריונית גי.אמ.סי. אוטר
פולטאבה
מ.ק. 19
מ.ק. 19 הוא מכשיר קשר שיוצר באנגליה, בקנדה ובארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה לשימוש ברכב קרבי משוריין וכן לשימוש קרקעי קבוע. המכשיר נקרא במקור: Wireless Mk. 19. המכשיר תוכנן במקור על ידי חברת Pye בע"מ, קיימברידג', אנגליה בשנת 1940 כדי לספק קשר לטווח בינוני בתדרים גבוהים (HF), תקשורת פנים וכן תקשורת לטווח קצר בתדרי UHF לצוות של רכב קרבי משוריין.
הדגם הראשון של המכשיר אפשר קשר בדיבור לטווח קרוב של מספר קילומטרים וקשר למרחק של עשרות קילומטרים בשידור בקוד מורס. הדגמים הבאים החל מ-MK II ואילך אפשרו הגדלת הטווחים גם לדיבור לטווח של עשרות קילומטרים ובמורס לטווח של מאות קילומטרים. המכשיר שימש פרט לרכב גם למטוסים ולאוניות.
המכשיר היה בשרות הצבא הקנדי משנת 1942 עד שנת 1963, ושימש למעשה כ"סוס העבודה" של הצבא הקנדי. על אף שפותח עבור רכב קרבי, הוא שימש גם כתחנת קרקע קבועה.
בדגם הראשון, שימוש באנטנה לרכב באורך של פחות מ-3 מטר, אפשר קשר תוך תנועה בדיבור למרחק של 1.5 ק"מ וקשר מורס למרחק של כ-25 ק"מ.
עם אנטנה מתאימה ניתן היה לשדר בדיבור עד לטווח של 15 ק"מ ולבצע שידור מורס לטווח של מספר עשרות ק"מ.
פיתוח ומבנה.
המכשיר מורכב משלושה חלקים: משדר, מקלט וספק כח.
המכשירים ניזונו מסוללת הרכב במתח של 12 וולט.
השידור למרחק קרוב בוצע באמצעות מיקרופון קטן אליו הופנה הדיבור בעוד שהקליטה בוצעה באמצעות זוג אוזניות שהורכבו על הראש ואפשרו שמיעת השידורים בדיבור ובקוד מורס. השידור למרחק רב בוצע באמצעות מפתח מורס באמצעותו שידר המפעיל את הנדרש.
עומקו של המכשיר 30 ס"מ, רוחבו 70 ס"מ, וגובהו 38 ס"מ.
משקל המכשיר 35 ק"ג (ללא האביזרים החיצוניים, הכבלים והאנטנה).
המכשיר בנוי לעמוד בזעזועים, באבק, בתנאי טמפרטורות קיצוניים והיה אמין ביותר.
המכשיר סיפק באריזה אחת מענה למספר מטרות:
לפי ספרות ההדרכה ניתן היה להגיע במכלול A לטווח של 18.5 ק"מ בדיבור (AM) ולטווח של 37 ק"מ בשיטת מורס בין כלי רכב בתנועה בשימוש באנטנה לא ארוכה באורך של 2.3 מטר, טווחי שידור המתאימים גם לתנועת כלי רכב מבצעיים כיום.
מכלול B אפשר תקשורת בדיבור בין כלי רכב בתנועה למרחק של 900 מטר בשטח פתוח. ניסיון קרבי בתקופה המודרנית מראה שהטווח הזה לא הושג עקב רגישות המכשיר ונראה שהטווח הריאלי עמד על 100 מטר בלבד.
החלק העגול שנמצא על המכשיר הוא וריומטר (Variometer). תפקידו להגביר את ההשראה למכשירים עם אנטנה קצרה ובכך להגדיל את טווח השידור.