ב-2005 מועדון הגולדן ליונס מכר את השליטה באצטדיון, וזה הפך לאצטדיון הראשון בבעלות שחורים בדרום אפריקה, לאחר שנקנה על ידי חברת אינטרצה לסגו (Interza Lesego).
צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית
צ'רלי ומעופפלית-הזכוכית (באנגלית: Charlie and the Great Glass Elevator) הוא ספר-המשך לספר-הילדים צ'רלי והשוקולדה. הספר נכתב על ידי רואלד דאל בשנת 1972.
הספר תורגם למספר שפות; ב-1983 יצא גם בעברית, בתרגומו של אורי בלסם, בהוצאת סדרת מרגנית.
תקציר העלילה.
בהמשך לספר הקודם, צ'רלי בקט ומשפחתו טסים יחד עם מר וילי וונקה, בעל בית-החרושת לממתקים במעופפלית-הזכוכית. הסבתות יוספינה וג'ורג'ינה נבהלות מהטיסה, ובעקבות כך יוצאת המעופפלית אל מחוץ לאטמוספירה. המשפחה מגיעה למלון-החלל ארצות הברית, המהווה את מבצע-החלל הגדול ביותר. אנשי-המלון חושבים שצ'רלי ובני משפחתו הם טייסי החלל של מר הילטון, של רוסיה או של סין; הם חושדים שבמיטת הסבים מוטמנת פצצה שנועדה לפוצץ את המלון.
במלון נתקלים צ'רלי ובני משפחתו ביצורי חלל ענקיים, דמויי ביצה ובעלי עיניים אדומות הנקראים "קריצים חרקוזואידים", היכולים לשנות צורה, וטורפים חלק מהעובדים. יצורים אלה באו מכוכב חרקוס, המרוחק 34,427 מיליון קילומטר מכדור הארץ. היצורים הורסים את רקטות התאוצה של המעבורת; וילי וונקה וחבריו גוררים אותם לכדור הארץ ומצילים אותם, והקריצים נשרפים.
כשהם חוזרים לבית החרושת, מציע וונקה לזקנים להפוך לצעירים בעזרת תרופת פלא ושמה Wonka-Vite, ה'מצעירה' את הנוטל אותה בעשרים שנה. סבתא יוספינה, סבא ג'ורג' וסבתא ג'ורג'ינה לוקחים אליהם את הגלולות, ארבע לכל אחד. סבתא יוספינה בת השמונים ושלושה חודשים נהפכת לתינוקת בת שלושה חודשים, סבא ג'ורג' בן השמונים ואחת נהפך לתינוק בן שנה, ואילו סבתא ג'ורג'ינה בת השבעים ושמונה הופכת לבת מינוס שנתיים. צ'רלי ומר וונקה נוסעים בעזרת מעופפלית-הזכוכית אל שלילנדיה, ארץ-המינוס, ובעזרת תרופה אחרת שהמציא מר וונקה, Vita-Wonk, הם מחזירים את סבתא ג'ורג'ינה אל בית-החרושת, ושם מגלים כי התרופה ה'מזקינה' הפכה אותה לאדם הזקן ביותר עלי-אדמות: בת שלוש-מאות חמישים ושמונה שנים. מיד מעניק לה מר וונקה ארבעים גלולות של Wonka-Vite, וכך חוזרת סבתא ג'ורג'ינה להיות בת שבעים ושמונה שנים. לקראת סיום הספר מקבל מר וונקה מכתב-הזמנה מנשיא ארצות-הברית, והוא ומשפחת בקט יוצאים אל-עבר הבית הלבן.
בני יוסף
רשת בני יוסף - מעיין החינוך התורני היא רשת בתי ספר, תלמודי תורה, וגני ילדים שהוקמה בישראל על ידי תנועת ש"ס ב-1984. הרשת פועלת במסלול החינוך המוכר שאינו רשמי, בדומה לרשת החינוך העצמאי. יו"ר הרשת הוא הרב משה מאיה, המנכ"ל הוא הרב אבנר עמר.
בסוף שנת 1991 קיבלה הרשת הכרה כזרם חינוכי. בשנת 2017 לומדים בה 51,500 תלמידים ב-230 מוסדות. ההכנסות ב-2009 הסתכמו ב-359.3 מיליון שקל.
שמה הרשמי של הרשת היה "מרכז מעיין החינוך התורני בארץ ישראל". רבים כינו אותה בשם "אל המעיין" - שמה של תנועה נפרדת. במהלך הלווית הרב עובדיה יוסף הוכרז כי שם הרשת יקרא על שמו, ובשנת 2015 מותגה הרשת כ"בני יוסף".
רקע.
עד להקמת מעיין החינוך התורני, הייתה בית יעקב הרשת היחידה של החינוך העצמאי שפעלה בקרב הציבור החרדי-ספרדי. אופי החינוך בה היה בסגנון "חרדי ליטאי", ועלו טענות על קיפוח על רקע עדתי.
את הקמת מעיין החינוך יזם הרב בן ציון אבא שאול בשנת תשמ"ד. הוא והרב יהודה צדקה רתמו את הרב שאול קצין והושגה תרומה לצורך הקמת 10 תלמודי תורה. בין חברי ההנהלה היו הרב יהודה כהן, הרב יעקב יוסף והרב אליהו אבא שאול. בתשמ"ה הוכפל מספר המוסדות. הרב אבא שאול נסע לגייס תרומות במקסיקו, בפרט אצל אדמונד ספרא.
עקב קשיים באחזקת המוסדות ניסה הארגון לחבור לרשת החינוך העצמאי, ולאחר לחצים נאות יצחק נבון, אז שר הדתות, להסדיר את מעמד הרשת כגוף נפרד תחת השם "מעין החינוך התורני"..
בכ"ב סיון תשמ"ז חבר הארגון באופן רשמי לתנועת ש"ס. הרב עובדיה יוסף מונה כחבר שלישי בנשיאות הרשת, ואריה דרעי מונה לנציג מטעמו.
תוכן הלימודים ברשת דומה לזה שבחינוך העצמאי. נוסח התפילה וההלכות הנלמדות הן בהתאם לנוסח ולפסקים של הרב עובדיה יוסף. המורות חובשות מטפחת (ולא פאה).
חוק נהרי.
בשנת 2007 אושר בכנסת ברוב גדול תיקון מס' 7 לחוק חינוך ממלכתי (תיקון שנודע בשם חוק נהרי) המחייב רשויות מקומיות במימון "מוסדות מוכרים שאינם רשמיים" (שהם בעיקר מוסדות חרדיים, ובהם 'מעיין החינוך התורני'), בשיעור של 75 אחוזים מהמימון הניתן למוסדות חינוך רשמיים, עם אופציה למתן מימון של 100 אחוזים. ביולי 2013 בוטל התיקון. במסגרת "חוק ההסדרים" לשנים 2015 ו-2016 תוקן שוב חוק חינוך ממלכתי, והוחלף בו סעיף 11א, לסעיף המחייב רשויות מקומיות במימון "מוסדות מוכרים שאינם רשמיים".
במאה ה-21.
ב-2002 הוחלט מטעם הממשלה שיוצמד לרשת חשב מטעם משרד האוצר. אולם למרות זה נקלעה הרשת לחובות וקשיים כספיים. לאחר ביסוסה של הרשת, הצטרפו אליה כמה בתי ספר, כגון תלמוד תורה איתרי, ורשת בתי הספר אור אבנר של לב לבייב.
נכון ל-2012, רשת גני הילדים כללה כ-300 גנים ובהם כ-13,000 תלמידים. גני הילדים של הרשת מאופיינים בכיתות קטנות ובמספר גבוה יחסית של אנשי סגל, וכן בשכר לימוד נמוך יחסית. על רקע זה נקלעה הרשת לגירעון, ובשנת 2012 זכתה למענק ממשלתי בסך 18 מיליון ש"ח, מעבר לתקצוב השוטף בסך 85 מיליון ש"ח. במקביל הוחלט על סגירת גני ילדים קטנים וצמצום מספר המשרות.
לרשת ישנם בתי ספר לבנים ולבנות בנפרד. נכון ל-2017 קיימים כ-230 בתי ספר ברחבי הארץ. 27,509 תלמידים, ו- 24,061 תלמידות. בשנת 2016 היו ברשת כ-8000 עובדים.
ב-11 באוקטובר 2018, במלאת חמש שנים לפטירת הרב עובדיה יוסף, נערך כינוס ארצי של כלל תלמידי הרשת.
תקנות מיוחדות.
ברשת ישנן תקנות מיוחדות אשר לא מצויות גם בבתי הספר בית יעקב של הציבור החרדי, לדוגמה:
אמריקה און ליין
אמריקה און ליין (באנגלית: America Online, מוכרת בעיקר בקיצור: AOL) היא חברת תקשורת אמריקנית המשמשת כספקית אינטרנט, תוכנות ושירותי תקשורת ואינטרנט ברחבי העולם. אמריקה און ליין הייתה אחת החברות הראשונות בעולם אשר הציעה גישה לאינטרנט לציבור הרחב.
אמריקה און ליין ידועה בעיקר בשל חבילת התוכנה המקוונת שלה, אשר איפשרה ללקוחותיה ברחבי העולם לקבל גישה לקהילה המקוונת שלה. בשיא ההצלחה של החברה היו לה מעל ל-30 מיליון לקוחות ברחבי העולם אשר רובם גלשו באינטרנט באמצעות חבילת התוכנה.
מהיווסדה ועד לשנת 2007 היה ממוקם מטה החברה בצפון וירג'יניה. כיום ממוקם מטה החברה בניו יורק.
במאי 2015 הודיעה החברה על רכישתה על ידי ורייזון תקשורת. שווי העסקה מוערך בכ-4.4 מיליארד דולר.
היסטוריה.
AOL הוקמה בתאריך ה-24 במאי 1985 תחת שמה המקורי Quantum Computer Services במטרה להביא את האינטרנט לצרכן הממוצע. מהר מאוד היא התבלטה כספקית שירותי אינטרנט בכך שהציעה קישוריות לאינטרנט דרך חייגן, ברחבי המדינה. עם התפשטות האינטרנט, מספר הרשומים ל- AOL הלך וגדל במהירות. בתוך עשר שנים מהקמתה, היו ל- AOL יותר מ-4.5 מיליון חברים רשומים. בשנת 1995 בלבד, מספר המשתמשים ב- AOL זינק ביותר מ-2.5 מיליון איש.
יחד עם אספקת גישה לאינטרנט, הציעה AOL שירותי "ערך מוסף" ייחודיים למשתמשיה. לחברי AOL הייתה גישה לחשבונות אי-מייל שהיו ידידותיים למשתמש כאשר שמות המשתמשים שלהם שימשו ככתובת האי-מייל שלהם. AOL הציעה חדרי צ'אט בהם אנשים שרצו לחלוק את מחשבותיהם עם קהל יכלו לעשות זאת בצורה אנונימית באמצעות שליחת הודעות טקסט בזמן אמת ולוחות דיון בהם אנשים יכלו לכתוב הערות ולענות על מגוון נושאים בפני ציבור שלם שמחובר לאינטרנט. AOL הציעה גם כמויות גדולות של תוכן קנייני הכולל "ערוצים" מקוונים עם חדשות ובידור, קיצורי דרך לניווט באינטרנט ומילות מפתח כדי להפוך את החיפוש ברשת לקלה יותר, ספרי כתובות ויומנים. AIM היווה חלק מתוכן קנייני זה.
במהלך שנות השמונים, טרם הפכה החברה לספקית שירותי אינטרנט, הציעה החברה שירותים מקוונים שונים דרך BBS אליו התחברו לקוחות החברה באמצעות קו טלפון אנלוגי.
בתחילת שנות התשעים אמריקה און ליין הייתה בין ספקי שירותי האינטרנט הראשונים אשר סיפקו גישה לאינטרנט. החברה שיווקה את עצמה באותה העת בתור שירות מקוון עבור אנשים אשר אינם מתמחים במחשבים, בניגוד לספקית האינטרנט CompuServe, אשר שימשה בעיקר קהל לקוחות בעל ידע טכני בתחום. כמו כן, החברה שמה דגש עוד בתחילת דרכה על ממשק גרפי קל וידידותי למשתמש, בניגוד לשאר ספקיות האינטרנט האמריקאיות אשר באותה העת לא סיפקו תוכנות פשוטות להתחברות ושימוש לאינטרנט עבור משתמשים חדשים ללא כל רקע בתחום. לאורך שנות התשעים הפעילה החברה שיווק מאסיבי כאשר הפיצה ברחבי ארצות הברית מעל ל-100 מיליון דיסקטים ומאוחר יותר תקליטורים המכילים את חבילת התוכנה המקוונת שלה. שיטת שיווק זו תרמה באופן ניכר לגידול המסיבי של קהל הלקוחות של החברה וסייעה לחברה להפוך לספקית האינטרנט הדומיננטית בארצות הברית באותה העת.