היסטוריה.
מ-24 בדצמבר 1940 ועד להקמת הארמייה הקנדית הראשונה באפריל 1942, היה קורפוס קנדי אחד ללא מספר. הקורפוס הקנדי החל לפעול באיטליה בנובמבר 1943 כאשר הדיוויזיה הקנדית החמישית (המשוריינת) הצטרפה לדיוויזיה הקנדית הראשונה, שהוקצתה לארמייה השמינית הבריטית מיד לפני פלישת בעלות הברית לסיציליה ביולי 1943. על הקורפוס הקנדי פיקדו ברציפות הארי קריראר (6 באפריל 1942 עד 19 במרץ 1944), אדסון ברנס (20 במרץ 1944 עד 5 בנובמבר 1944) וצ'ארלס פולקס (10 בנובמבר 1944 עד 17 ביולי 1945).
עם זאת, הדיוויזיה הקנדית הראשונה השתתפה במערכה האיטלקית, במערכת נהר מורו ובקרב אורטונה בדצמבר 1943 כחלק מהקורפוס ה-5 הבריטי ורק בקרב הרביעי על מונטה קאסינו ("מבצע נזר") במאי 1944 הקורפוס הקנדי לחם בקרב הראשון שלו כקורפוס מגובש. הארמייה השמינית החזיקה את הקורפוס בעתודה עד לאחר שקו גוסטב בעמק לירי הובקע ולאחר מכן תקף הקורפוס בהצלחה את קו ההגנה הבא, קו היטלר, זמן קצר לפני כיבוש בעלות הברית את רומא בתחילת יוני. לאחר שהשתתף במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה לעבר פירנצה, השתתף הקורפוס "במבצע אוליב", ההתקפה על הקו הגותי בספטמבר 1944 לפני שהועבר במהלך ינואר-פברואר 1945 במבצע גולדפלייק כדי להצטרף מחדש לשאר הארמייה הקנדית הראשונה בלגיה ובהולנד. שם השתתף הקורפוס במערכה להשלמת שחרור הולנד. ב-6 במאי 1945 בוואחנינכן, קיבל לוטננט-גנרל פולקס את כניעתו הסופית של יוהנס בלסקוביץ על כל הכוחות הגרמניים הנותרים שעדיין היו פעילים בהולנד. הקורפוס פורק ב-17 ביולי 1945 כחלק מהשחרור הכללי של הכוחות.
למרות שמבחינה נומינלית היה הקורפוס קנדי, הקורפוס הקנדי הראשון הכיל יסודות משמעותיים בתקופות שונות ממדינות בעלות הברית האחרות. למשל, באיטליה, במהלך ההתקפה על הקו הגותי בסתיו 1944, כלל הקורפוס את הדיוויזיה הרביעית הבריטית, דיוויזיית ניו זילנד השנייה וחטיבת ההרים היוונית השלישית. במהלך המערכה האחרונה לשחרור הולנד, כלל הקורפוס לזמן מה את הדיוויזיה ה-49 הבריטית.
המאה ה-21.
בשנת 2015, אנשי מרכז הדוקטרינה וההדרכה של הצבא הקנדי, שבסיסו בקינגסטון, החלו ללבוש את תג השרוול של הקורפוס הקנדי הראשון על מדי הטקסים ומדי השירות.
אנטל הידאש
אנטל הידאש (במקור דיולה שפיצר, דיולה סאנטו מ-1916 ; בהונגרית: Hidas Antal; ברוסית: Антал Гидаш או Анатолий Гидаш; גדלה, 18 בדצמבר 1899 – בודפשט, 22 בינואר 1980) היה סופר, משורר ומתרגם יהודי-הונגרי שכתב גם ברוסית. נציג השירה הקומוניסטית של ה"שכנוע" לפני מלחמת העולם השנייה ודמות בולטת בספרות הריאליזם הסוציאליסטי שלאחר 1945.
ביוגרפיה.
אנטל הידאש נולד במשפחה יהודית כבנם של פרנץ שפיצר (1871–1945) ושל ברטה דויטש (1873–1945). הוריו נרצחו ככל הנראה בשואה על ידי אנשי מפלגת צלב החץ לקראת סוף המלחמה. הידאש נולד במשפחה מרובת ילדים. אביו היה סנדלר. הוא נזרק מהתיכון בשל דעותיו המהפכניות המוקדמות והקראת שירי המשורר אנדרה אדי, לאחר מכן עבד זמן קצר כפועל במפעל וכמוכר עיתונים. בשנת 1919 פרסם את שיריו המהפכניים-קומוניסטיים הראשונים תחת שמות בדויים כפטר קובאץ' ואדם צ'ונט. תחילה במגזין "דרכים חדשות" (Új Utak). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה סטודנט באוניברסיטת הפועלים. לאחר נפילת הרפובליקה היגר לצ'כוסלובקיה בשנת 1920 יחד עם מי שהפכה לאשתו הראשונה, יהודית סאנטו. הם התחתנו בקושיצה ב--1 באוקטובר 1922. כבר לפני נישואיהם, בשנת 1921 או אולי שנה לאחר מכן בשנת 1923 נולדה בתם הבלשנית אווה סאנטו, שלימים הייתה בעלת דוקטורט בבלשנות. הידאש הצטרף לתנועה הקומוניסטית הבלתי חוקית והפך לחבר במפלגה הקומוניסטים של הונגריה (KMP). הם חזרו להונגריה עם אשתו ובתם בשנת 1924, אך ביוני 1924 כבר נפרדו. הגירושין הרשמיים חלו בשנת 1925 ב-10 במרץ. בתו אווה גדלה אצל הוריו של אנטל הידאש.
למרות שהיה תחילה בקשר הדוק עם חוג האוונגרד של לאיוש קאשאק, הוא הרגיש אך ורק את השפה הפורמלית של הריאליזם. ואז הופיע כרך שיריו הראשון בווינה, בהשגחה של ה-KMP, בשם "על אדמת מהפיכת הנגד". הוא ברח למוסקבה ממעצר שהיה צפוי דרך וינה וברלין. שם נשא את בתו של בלה קון, אגנש קון (במקור אגנש קוהן-כהן), שהייתה מתרגמת. הוא היה אחד מהכתבים המרכזיים של האלמנאך "מגל ופטיש", אך הוא פרסם גם בעיתונים בווינה, בקושיצה ובכתב עת סוציאליסטי בשפה ההונגרית בניו יורק. בין השנים 1926–1936 היה ממנהיגי איגוד הסופרים והאמנים המהפכנים ההונגרים, שנוסד במוסקבה, ובין השנים 1929–1935 היה חבר במועצה הבינלאומית של הסופרים המהפכניים. משנת 1926, בנוסף להונגרית כתב גם ברוסית, שיריו הגיעו להונגריה ללא סימון מחברם והפכו לשירי תנועה ("צ'פל האדומה", בהונגרית:Vörös Csepel, "אסור לעצור בקרב" ועוד). גם הידאש (כמו רבים אחרים) הורשע במשפט ראווה בשנת 1938 נכלא ושוחרר רק בשנת 1944, אך הורשה לחזור להונגריה רק בשנת 1959. בתו אוה (מנישואיו הראשונים) שמה קץ לחייה בשנת 1965 אחרי שחזרה להונגריה.
יצירותיו העיקריות.
כרכי שירה
רומנים, וסיפורים קצרים
תרגומיו הספרותיים החשובים
פרארי F12 TRS
פרארי F12 TRS (באנגלית: Ferrari F12 TRS) היא מכונית ספורט במרכב קבריולה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2014. היא נחשפה ביוני 2014 ויוצרה בשני עותקים אחד בצבע אדום ואחד שחור שהוצגה מאוחר יותר. היא מבוסס על הפרארי F12 ברלינטה ויוצרה עבור בקשה מיוחדת של לקוח.
עיצוב.
העיצוב החיצוני והפנימי מבוסס על ה-F12 ברלינטה אך מעוצב גם על פי בחירתו של הלקוח. העיצוב החיצוני מעוצה עם יותר קימורים ובסגנון של מכונית קונספט, חישוקי הגלגלים יותר גדולים ומעוצבים באופן שונה, פנים המכונית מעוצב גם באופן שונה מה-F12 אך בעל אותו סגנון.
מפרט טכני.
היא כוללת מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.3 ליטר המספק 740 כ"ס ב-8,250 סל"ד ומומנט מרבי של 70.4 קג"מ ב-6,000 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 340 קמ"ש.
מדינת א-סאדאת
מדינת א-סאדאת (בערבית: مدينة السادات; מאדינת א-סאאדאת) היא עיר במחוז אל-מנופיה שבמצרים. העיר נקראת על שמו של נשיא מצרים, אנואר סאדאת. העיר ממוקמת 94 קילומטרים צפונית מערבית לקהיר. העיר היא אחת מן הערים החדשות במצרים, ובין ערי התעשייה הגדולות ביותר במדינה.
העיר מוקפת בחגורה ירוקה של 350 קמ"ר, שהקנתה לה מקום ברשימת עשרת ערי התעשייה הידידותיות לסביבה במזרח התיכון.
תעשייה.
מדינת א-סאדאת מחזיקה במגוון תעשיות ומוצרים ובשנת 2017, שטח נוסף נועד והוצע להשקעה תעשייתית בעיר.
קי ליים
קי-ליים ("Citrus" × "aurantiifolia") הוא פרי הדר ממשפחת הליים שמקורו בדרום-מזרח אסיה. מקור הפרי בהכלאה בין אתרוג להדר בר בשם מיקְראנְתה שאנדמי לדרום הפיליפינים. הוא קטן יחסית לליים, בין 2 ל־5 סנטימטר בקוטרו, וכדורי בצורתו. את הקי-ליים קוטפים ואוכלים כשהוא ירוק, אף על פי שהוא מסיים את הבשלתו בצבע צהוב.
הקי-ליים קטן יותר, חמוץ יותר, ארומטי יותר ובעל יותר גרעינים בפרי מהליים הפרסי, אך יש לו טעם ייחודי שקנה לו מקום במטבח הפיליפיני ובמטבח האמריקאי. את שמו קיבל משם המנה המפורסמת ביותר בה נעשה בו שימוש- פאי קי-ליים, ששמה נובע מאזור המצאתה, הקיז של פלורידה. בפיליפינים הוא מכונה דאיאפּ או בּילוֹלוֹ.
דויד פז'פיורקה
קריסטינה צימאנוסקאיה
כריסטינה טימנובסקאיה
קריסטינה טימנובסקאיה
קריסטינה טימאנובסקאיה
כריסטינה טימאנובסקאיה
דניזלי
דניזלי (בטורקית: Denizli) היא עיר בדרום-מערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים האגאי. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ובשנת 2021 אוכלוסייתה נאמדה ב-1,051,056 בני אדם. העיר מרוחקת כ-400 ק"מ דרום-מערבית לאנקרה בירת טורקיה.
דניזלי כיום.
כלכלה.
במלחמת העולם הראשונה, דניזלי כרתה כרום.
תחבורה.
ממוקם 45 דקות נסיעה ממרכז העיר.
הארכת הכביש המהיר איזמיר-איידן לדניזלי הוכרזה כבר כמה שנים. תשתית ראשונית הונחה ב, אבל השאר עדיין צפויים להגיע. לכביש איידן-דניזלי הנוכחי יש רמת תנועה גבוהה מאוד, במיוחד משאיות, כאשר לכל עיירה לאורך הכביש יש אזור תעשייה משלה.
צופי אפגניסטן
ארגון צופי אפגניסטן (בפשטו: د افغانستان څارندوی ټولنه Da Afghānistan Sārandoy Tolena, בדרך כלל מקוצר ל-Zarandoi) נוסד באופן רשמי בשנת 1931 באפגניסטן על-ידי צו מלכותי ובתמיכתו של רוברט באדן פאוול. צופי אפגניסטן היו חברים בארגון הצופים העולמי משנת 1932 עד שהממשלה האפגנית פירקה את התאחדות הצופים בשנת 1947. הצופים האפגניים נוסדו שוב בשנים 1964 עד 1978 והוכרו מחדש על ידי הארגון העולמי של תנועת הצופים.
היסטוריה.
הארגון הוקם בתקופת שלטונו של מוחמד נאדיר שאה, מלך אפגניסטן, ומנה בתחילה כ-300 חברים. בשנת 1947 נאסר הארגון על ידי הממשלה, שהאשימה את הצופים שהם זורואסטרים, שכן במהלך מחנה הם ניגנו מוזיקה ושרו סביב מדורה.
הצופים הוקמו מחדש בשנת 1956, נבנו מחדש במסגרת מאמצי הדמוקרטיזציה של מוחמד זאהיר שאה, שזה עתה הפך לשליט בזכות עצמו לאחר שלושים שנה של ויתור על כוחו לדודיו מצד אמו, מוחמד האשם ח'אן ומחמוד חאן.
הארגון, ששמו "Da Afğānistān Zaranduy Tolanah" (DAZT), התקבל שוב בוועידת הצופים העולמית ב-1 ביוני 1964, ומספר החברים בו באותה שנה היה בין 2,000 ל-7,000 צופים, בנים ובנות ובוגרים.