זיזפי הפירות מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית לרבות את איי בהאמה והאיים הקריביים; הקצה הצפוני של התפוצה נמצא במרכז מקסיקו והקצה הדרומי בצפון ארגנטינה. בית הגידול שלהם מגוון למדי, וכולל יערות גשם טרופיים, יערות הררים, יערות נשירים ויבשים, סוואנות טרופיות, ביצות ואזורים חקלאיים.
זיזפי הפירות פעילים בלילה וישני ביום במערות, בתים נטושים וגזעים חלולים; מינים אחדים עשויים לבנות מחסה מעלים גדולים של דקל ובננה בדומה לזיזף הבנאי. מרבית המינים בסוג חיים בקבוצות גדולות שכוללות זכרים אחדים ועד 14 נקבות. כפי שמרמז שמם, התזונה של הזיזפים מורכבת בעיקר מפירות אך הם אוכלים גם כמויות קטנות של חרקים ואבקנים.
ההיריון נמשך 112–120 יום, ולעיתים במקרה של תרדמת חורף עשוי להסתיים לאחר 180 יום. הזיזפית ממליטה לרוב צאצא יחיד שנגמל לאחר חודשיים ומגיע לבגרות בגיל 8–12 חודשים. זיזפי הפירות חיים עד 10 שנים.
מינים.
בסוג זה 10 מינים:
זיזף פירות דרמנורה
זיזף פירות דרמנורה (שם מדעי: "Dermanura") הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 11 מינים החיים באזור הנאוטרופי של יבשת אמריקה. הסוג תואר במקור בשנת 1856 ולאחר מכן נחשב לתת-סוג בתוך הסוג זיזף פירות; בשנת 2004 מעמדו שודרג לסוג בפני עצמו בתום מחקר פילוגנטי ומורפולוגי שהוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN. אי לכך, בטקסונומיות ישנות סוג זה אינו מופיע. שמו המדעי (״עור בלי זנב״) מציין את העדר זנבו ונוכחות קרום תעופה אחורי מפותח.
תיאור.
זיזף. פירות דרמנורה דומה במידה רבה לזיזף הפירות אך צבעוני וקטן יותר; הראש קצר יחסית ורחב, הגוף עגלגל והאוזניים משולשות, רחבות וקצרות. עיטור העלה האפי שלו עשוי להיות ארוך יותר וצורתו כזיז עבה מוקף בעלה. בחלק התחתון יש דיסקית מעוגלת. העיניים בינוניות והצפירים קצרצרים.
מידות הגוף של סוג זה קטנות משמעותית, ולרוב גודלו מהווה כמחצית מזיזף הפירות. כך למשל, אורך הראש והגוף בסביבות 40–58 מ"מ, אורך הזרועות 34–42 מ"מ והמשקל 8–24 גרם. הזנב נעדר וקרום התעופה האחורי רחב ומפותח. השפתיים עטויות בליטות ויבלות בגדלים שונים.
הפרווה של זיזף פירות דרמנורה צפופה וגסה. בניגוד לזיזף הפירות, אצל סוג זה מרבית המינים בהירים יותר בצבעם ורבגוניים יותר. הפרווה בצבע חום צהבהב, זהוב, בז', כתמתם אפרסק או חום אפרורי חיוור, אך מינים מסוימים עשויים להיות כהים יותר. הפסים הלבנים בפנים נוכחים אצל כל המינים בסוג, והם לרוב עבים וברורים יותר מהפסים של זיזפי הפירות. האוזניים והעיטור האפי גם הם עשויים להיות צהובים או כתומים לעיתים קרובות.
ביולוגיה.
זיזפי דרמנורה מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית אך נעדרים מאזור הקריביים; שני מינים אנדמיים לאמריקה המרכזית, וטווח התפוצה שלהם מגיע עד לקצה האזור הנאוטרופי - במרחק לא רב מגבול ארצות הברית-מקסיקו (במדינות המקסיקניות: טמאוליפס ונואבו לאון). בית הגידול שלהם כולל רכסי הרים, סוואנות טרופיות, יערות גשם טרופיים, יערות יבשים, ביצות ושדות.
זיזפי דרמנורה פעילים בשעות הלילה ולנים במהלך היום במערות, עצי בננה או תחת אוהלים מאולתרים שיצרו מחיתוך חלקי של עלי אנתוריון. הם ניזונים בעיקר מפירות וקצת חרקים. מעבר לכך הביולוגיה שלהם דומה פחות או יותר לסוג זיזף הפירות.
מינים.
בסוג זה 11 מינים:
זיזף כותפות
זיזף כותפות או זיזף צהוב-כתף (שם מדעי: "Sturnira") הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 25 מינים החיים ביבשת אמריקה . הסוג הוקם בשנת 1842 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ושמו המדעי ניתן לו על שם ספינת המחקר אה״מ סטרלינג הבריטית שחקרה את חופי ברזיל בשנת 1836 ובה הובאה הדגימה הראשונה של הסוג.
זיזף הכותפות הוא הסוג בעל מספר המינים הגדול ביותר במשפחת הזיזפיים. כרבע מהמינים בסוג נתגלו או תוארו לראשונה רק בעשור הראשון והשני של המאה ה-21; בשל כך, בטקסונומיות רבות חלק מהמינים החדשים אינם מופיעים ומצב שימורם טרם הוערך על ידי הרשימה האדומה של IUCN.
תיאור.
לזיזף הכותפות גולגולת קצרה, רחבה ומעוגלת, גוף חביתי ואוזניים קצרות ומשולשות עם צפירים קטנטנים. עיטור העלה האפי פשוט למדי ומורכב מזיז זקוף שמעוצב כחנית, ונפיחויות סביב הנחיריים. הלוע קצר ורחב, ועל השפתיים התחתונות יש שלוש רפידות בשרניות שמוקפות בשורת יבלות קטנות המסודרות בחצי עיגול. בשל התזונה הצמחונית, האקולוקציה של הסוג אינה מפותחת כל כך, והוא מסתמך גם בחוש הראייה כדי לאתר את מזונו בלילה.
אורך הראש והגוף של זיזפי הכותפות 10.1-5.3 ס״מ, אורך הזרוע 3–6 ס״מ ומשקל הגוף 15–67 גרם. הזכר גדול במקצת מן הנקבה. הסוג נטול זנב, ובין הרגליים יש לו קרום תעופה קצר ושעיר.
הפרווה של הזיזף המכותף צפופה, רכה וקטיפתית. צבעה משתנה בהתאם למין, לגיל, לעונה ולגאוגרפיה, עם וריאציות מנוגדות לחלוטין אפילו באותו מין. בין הצבעים הנפוצים ניתן למנות צהוב-זהב, כתום אפרסק חיוור, כתום תפוז עז, כתום אדמוני-אשכולית, ערמון, חום אדמדם כהה, חום שחרחר וחום אפרורי. הגחון והבטן בהירים יותר משאר הגוף ונוטים לצבע קרם-צהבהב, ולעומת זאת סביב העיניים יש לעיתים כתם שחרחר כהה. סימן ההיכר של הסוג שהעניק לו את שמו, הוא צמד הכתמים הכהים בכתפיים שמקורם בהפרשות מבלוטות ריח מיוחדות ומזכירים צמד כותפות צבאיות; ההפרשות צובעות את אזור הכתף בצבע עז יותר משאר הגוף, כשהצבעים הנפוצים הם צהוב, זהוב, אדמדם או שחור. הכנפיים שחורות-סגלגלות, והאוזניים והעיטור האפי בצבע ורוד חיוור עד שחור-סגלגל.
ביולוגיה.
זיזפי הכותפות מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם, יערות הרריים, סוואנות טרופיות, ביצות ורצועות מנשק בין יער לסוואנה. הם נחים במהלך היום בחללי עצים, מערות ובמבנים נטושים ויוצאים לפעילות בלילה לסירוגין. התזונה שלהם מורכבת בעיקר מפירות וקצת צוף והם תרים אחר מזונם בקרקעית היער, בחופה הגבוהה ובשטח הפתוח. לאחר אכילת פרי, הם עוצרים לנוח כדי לזרז את עיכול המזון, ובחלוף 20 דקות בלבד תהליך העיכול מסתיים ומופרשת צואה. הרגלי האכילה של הסוג, הופכים את הזיזפים המכותפים למפיצי זרעים חשובים ביערות הגשם של דרום אמריקה.
חלק מהמינים עשויים לנדוד לאזור חם יותר במהלך החורף בגלל מחסור במאגרי שומן שלא מאפשר תרדמת חורף ארוכה. זיזפי הכותפות חיים בבדידות או בקבוצות קטנות של עד 10 פרטים. עונת הרבייה משתנה בהתאם למין ולאזור, ויש מינים שמתרבים פעמיים בשנה. במהלך עונת הרבייה, בלוטות הריח שבכתף הזכר מפרישות ריח חזק שמושך בנות זוג. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד לאחר היריון של 4–7 חודשים והוא נגמל לאחר 5–20 שבועות; עם זאת, אצל הסוג נפוץ מאוד שהזיזפונים הצעירים הופכים לעצמאיים כבר בגיל חודש. תוחלת החיים של המינים בסוג עד 20 שנה.
מינים.
בסוג זה 25 מינים:
זיזף רחב-חוטם
זיזף רחב-חוטם (שם מדעי: "Platyrrhinus") הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 21 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1860 על ידי האנטומולוג השווייצרי הנרי לואיס פרדריק דה סוסיר ומשמעות שמו המדעי היא "עטלף בעל אף רחב".
תיאור.
לזיזף רחב החוטם ראש קצר, גוף מוצק וקומפקטי וחוטם רחב. האוזניים מעוגלות וקצרות יחסית, עם צפירים זעירים משוננים. כנפיו רחבות ואליפטיות, ומוטת הכנפיים כ-30 ס"מ. שפתו העליונה מעוגלת מעט, ושפתו התחתונה מכוסה בבליטות ויבלות לכל האורך. עיטור העלה האפי שלו מורכב מזיז עבה, מחודד שמוקף בשוליים בשרניים, ובחלקו התחתון של העיטור יש דיסקית או פרסה מקומטת שמקיפה את הנחיריים.
אורך הראש והגוף של הזיזף רחב החוטם 48–98 מ"מ, אורך זרועותיו 36–64 מ"מ ומשקלו 12–68 גרם. הסוג חסר זנב, וקרום התעופה האחורי שלו מפוצל לשתי רצועות שעירות התלויות על הרגליים ונמשכות עד לטפרים. במבט שטחי, הזיזף רחב החוטם זהה כמעט לחלוטין לסוג זיזף בנאי, אך גדול ממנו, שעיר יותר בקרום התעופה האחורי ובעל אנטומיה וצורת שיניים שונה. הוא גם אינו בררן כל כך בבחירת מחסה.
לזיזף רחב החוטם פרווה חלקה וקטיפתית. צבעה נע בין חום אפרורי לחום בהיר, חום שוקולד כהה, קקאו, קפה, אוכרה, אפור כהה, כסוף או חיוור. לאורך הגב יש רצועת שיער לבנה בולטת. על הראש יש 4 קווים לבנים מעל ומתחת לעיניים שיוצרים יחדיו מעין רסן לבן סביב הפנים. הכנפיים שחורות או אפרוריות, והזרועות בצבע בורדו או חום בהיר. האוזניים והעיטור האפי צבועים בצהוב, חום ושחרחר.
ביולוגיה.
הזיזפים רחבי החוטם מצויים בעיקר באמריקה הדרומית ושני מינים נוכחים גם באמריקה המרכזית. כל המינים בסוג מצויים בלפחות מדינה אחת משלוש המדינות הבאות: ברזיל, קולומביה ואקוודור. בית הגידול שלהם מורכב מיערות הרריים ויערות גשם טרופיים, ובמידה פחותה גם סוואנות טרופיות ושדות. רבים מהמינים חיים באגן האמזונאס או בצפון הרי האנדים.
הזיזפים רחבי החוטם ניזונים בעיקר מפירות, ומינים אחדים מגוונים את תזונתם לעיתים קרובות בחרקים וצוף; הם משמשים כמפיצי זרעים באזור הנאוטרופי. הזיזפים פעילים בשעות הלילה וישנים ביום. הם חיים בקבוצות קטנות של 3–16 פרטים בשקעי עצים, מערות, מבנים נטושים, גשרים, גזעים חלולים ובמבנים דמויי אוהל שהם יוצרים באמצעות חיתוך חלקי של עלים גדולים. טורפיהם העיקריים הם דורסי לילה, נחשים, קופים ואופוסומים.
עונת הרבייה משתנה מאזור לאזור ותלויה בעונת הגשמים כאשר הזכר מגן על הרמון נקבות שמכיל 1–15 נקבות. ההיריון נמשך 3.5 חודשים, והזיזפית ממליטה צאצא יחיד או תאומים. תוחלת החיים של הסוג עד 15 שנים.
מינים.
בסוג זה 21 מינים:
זיזף שעיר-חוטם