למרות שהאוברוביט הוא מינרל נדיר ניתן למוצאו במספר מקומות, למשל בעפרות הכרום בפיקו דו פוסטס (Pico do Posets) שבהרי הפירנאים בספרד; בסרנאי שבהרי אורל שברוסיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); במגוג (Magog) במחוז סטנסטיד (Stanstead ) בפרובינציית ׂקוויבק שבקנדה; באוטוקומפו (Outukumpu) שבפינלנד (שם נמצאו הגבישים הגדולים ביותר של אוברוביט); במכרה קופ קרום (Kop Krom ) בארזורום שבטורקיה; ובמספר מקומות בארצות הברית, כדוגמת מכרה הכרום וודס (Wood's Chrome mine) במחוז לנקסטר (Lancaster) שבפנסילבניה.
הערות שוליים.
מקרומדיה פיירוורקס
דקסטר ג'קסון
דקסטר "הלהב" ג'קסון (באנגלית: Dexter "The Blade" Jackson; נולד ב-25 בנובמבר 1969) הוא מפתח גוף מקצועי בארגון IFBB, מר אולימפיה לשנת 2008 ואלוף תחרות ארנולד קלאסיק תשע פעמים, אשר משתתף בתחרויות מאז שנת 1992 ועד היום.
ביוגרפיה.
התחרות הראשונה של ג'קסון הייתה תחרות NPC בדרום בשנת 1992 שם זכה במקום השלישי בקטגוריית משקל קל.
הוא התחרה לראשונה בתחרויות ארנולד קלאסיק, לילה של אלופים ומר אולימפיה שנת 1992 שם הגיע למקומות שביעי, שלישי ותשיעי בהתאמה.
במר אולימפיה 2007 הגיע ג'קסון למקום השלישי בתחרות ורוב המבקרים אמרו שהוא לא יגיע גבוה יותר. ב-27 בספטמבר 2008 הביס ג'קסון את האלוף הקודם ג'יי קאטלר, והפך לאדם ה-12 שמחזיק בתואר זה.
בנוסף למר אולימפיה, דקסטר הוכתר כאלוף ארנולד קלאסיק 5 פעמים (2005, 2006, 2008, 2013 ,2015) שיא בתחרות הארנולד קלאסיק.
דקסטר הוזכר פעמים רבות במאמרי כושר ופיתוח גוף, כולל תמונת שער למגזין "Muscular Development".
נכון להיום הוא מתגורר בג'קסונוויל, פלורידה.
בפברואר 2019 הגיע דקסטר לישראל למספר ימים בעזרתו של נשיא איגוד נאב״א ומר עולם, יוני האנה. דקסטר הגיע על מנת לתת סמינר על פיתוח גוף ואף עשה אימון עם הקהל הרחב. בנוסף הוא ביקר באתרים הגדולים לתיירות בארץ מאחר שטען כי זהו חלום שמתגשם לבקר בארץ הקודש.
תחרויות בהם ניצח.
להלן תחרויות בהם ניצח ג'קסון וזכה במקום הראשון:
קרב מגידו (609 לפנה&quot;ס)
קרב מגידו הוא סיפור מקראי על קרב שנערך בין ממלכת יהודה לממלכת מצרים בסביבות מגידו. הקרב הסתיים בניצחון מצרי, מות יאשיהו מלך יהודה ושעבוד ממלכת יהודה למצרים. על הקרב מסופר במקרא בספר מלכים ב' ובדברי הימים ב', וכן בעזרא החיצוני ובקדמוניות היהודים. אף על פי כן, במחקר המודרני קיים ספק בנוגע למהימנות התיעוד ההיסטורי של הקרב, ואף הועלתה השערה שהוא כלל לא התקיים. על פי מקורות מסוימים, הוא התרחש בשנת 609 לפנה"ס.
רקע היסטורי.
האימפריה האשורית נמצאה בתהליך של קריסה ובמקומה החלה לעלות בבל בתור מעצמה. פסמתיך הראשון, פרעה מהשושלת ה-26, הצליח להשתחרר מעול האשורים ולאחד את מצרים מחדש. שאיפתו המרכזית הייתה להטות את מאזן שלוש המעצמות לטובתו על ידי תמיכה צבאית באשורים הקורסים וכפועל יוצא החלשת הבבלים, אשר ראו עצמם כיורשי האימפריה האשורית. בשנת 609 לפנה"ס כבש הצבא הבבלי את חרן (אליה הועברה הבירה לאחר כיבוש נינוה בשנת 612 לפנה"ס). לאחר כיבוש חרן הועברה הבירה לכרכמיש ואשור-אובליט השני, מלך אשור, הזעיק את המצרים לעזרתו פעם נוספת (הקודמת הייתה בשנת 610 לפנה"ס). מחשש להתחזקות הבבלים עלה נכו השני עם צבאו צפונה כדי להילחם בהם לצד בעלי בריתו האשורים. הצבא המצרי והאשורי ניסו לכבוש מחדש את חרן, אולם הדבר לא עלה בידם והם נסוגו לכיוון כרכמיש.
קרב כרכמיש, אשר התרחש בשנת 605 לפנה"ס בין הבבלים בפיקודו של נבוכדנצר השני לבין המצרים והאשורים בפיקודו של נכו השני ואשור-אובליט השני, הסתיים בהפסד הברית המצרית-אשורית ובנסיגת הצבא המצרי חזרה למצרים.
תיאור הקרב.
תיאור הקרב במקרא.
קרב מגידו מתואר בספר מלכים ב' בלקוניות רבה בהשוואה לפירוט הרב שמובא בדברי הימים ב'. עם זאת קיים הבדל בין שני הספרים לגבי זמן מותו של יאשיהו; בעוד שבמלכים ב' מתואר כי יאשיהו נהרג בקרב וגופתו הובאה לירושלים, בדברי הימים ב' מסופר כי נפצע קשה במהלך הקרב, פונה לירושלים ושם נפטר.
בשנת 609 לפנה"ס, בדרכם צפונה כדי לסייע לבעלי בריתם האשורים מול הצבא הבבלי, עבר הצבא המצרי בפיקודו של נכו השני בארץ ישראל לאורך דרך הים. יאשיהו מלך יהודה, חשש ממעשה זה של המצרים, כנראה בגלל תועלת מדינית עתידית שסבר שיוכל להפיק מהבבלים, או בגלל ברית שכבר הספיק לכרות עמם, וסירב לתת למצרים לעבור. נכו הזהיר את יאשיהו שלא יפריע לו במעבר:
אולם יאשיהו התעלם מהאזהרה המצרית, וניסה לעצור את הצבא המצרי בבקעת מגידו, שם הובס ונהרג:
רבי יונתן סבור שיאשיהו דרש את הפסוק כהצדקה להתקפה, אולם צבא מצרים קודם שעלה להילחם בבבל, בשנת 610 לפנה"ס, לא הופרע על ידי יאשיהו, דבר שרומז כי אם אכן התקיימה ברית בין יהודה לבבל, הרי שהיא נוסדה בין שני האירועים האלה.
תיאור הקרב מחוץ למקרא.
בספר עזרא החיצוני מובא תיאור כמעט זהה לזה שמופיע בדברי הימים ב'. גם יוסף בן מתתיהו מתייחס בספרו קדמוניות היהודים לקרב מגידו. תיאורו של מתיתיהו דומה אמנם לזה המתואר בדברי הימים ב', אולם כולל פרטים נוספים על שהתרחש:
מתוך דבריו של יוסף בן מתתיהו ניתן להבין כי לפני תחילת הקרב עבר יאשיהו במרכבתו בין אגפי צבאו ועודד אותם להילחם, עד הרגע שבו נפגע מחץ שפצע אותו אנושות. יש חוקרים הסבורים כי ייתכן שלרשות בן מתיתיהו עמד מקור היסטורי נוסף אודות הקרב עליו התבסס בכתיבתו, אשר אבד ברבות השנים. מנגד, הארכאולוג האמריקאי אריק ה. קליין מעריך שתיאורו של בן מתיתיהו מבוסס על הכתוב בדברי הימים ב', ועל ניתוח הקרב מנקודת מבטו בתור מצביא.
ניתוח הקרב.
חיים הרצוג ומרדכי גיחון בספרם "מלחמות התנ"ך" מציינים כי להחלטה של יאשיהו למנוע את המעבר של המצרים בארץ ישראל הייתה משמעות סמלית רבה, שכן הייתה זאת הפעם הראשונה מאז יציאת מצרים בה התעמתו היהודים מול מצרים במערכה. יתר על כן, גם לבחירת שדה הקרב הייתה חשיבות רבה היות שבדרך זאת יכול היה יאשיהו להפגין את העדיפות של צבאו על פני הצבא המצרי בקרב בשטח פתוח (בקעת מגידו) על פני לוחמת גרילה (נחל עירון, ואדי מילק). לטענתם ניצחונו של יאשיהו היה יוצר הרתעה כנגד כל פולש עתידי. הרצוג וגיחון מציינים כי מנקודת מבט טקטית התכוון יאשיהו, ככל הנראה, לתקוף את נכו בטרם יספיק צבאו להתארגן בצאתו מהמעברים הצרים לעמק יזרעאל, ולאחר מכן ילחץ את המצרים אל רכס הכרמל בפעולה משולבת של חיל רגלים ומרכבות. לרשותו של יאשיהו עמדה האפשרות לסגת אל העיר מגידו במידה שהיה מתקשה להביס את המצרים בקרב ישיר.
נכו הצליח, ככל הנראה, לנחש את תוכניתו של יאשיהו וסביר להניח שקידם את קשתיו על מנת שאלה יוכלו לתת מענה ראשוני להתקפה של צבא יהודה. מחברי הספר מוסיפים כי בדומה לפקודת בן הדד השני, מלך ארם, לקשתיו לפגוע באחאב בקרב ברמות גלעד, כך נהג גם נכו ופקד על קשתיו לאתר ולפגוע במרכבה המלכותית. מותו של יאשיהו חרץ למעשה את גורל הקרב.
קליין מוסיף כי בעת שישנם מומחים המצדדים בתיאור המקראי של הקרב, יש הסוברים כי מדובר ב"יפוי המציאות" של המספר התנכ"י. חוקרים אלה מבססים את טענתם על כך שסיפור מותו של יאשיהו מפגיעת חץ במהלך הקרב ועד קבורתו בירושלים, דומה במידה רבה לתיאורי מותו של אחאב בקרב מול הארמים ורציחתו של אחזיה מלך יהודה על ידי יהוא. קליין מעלה את האפשרות שהמספר המקראי השתמש בפרטים מסיפורים אלה לתיאור מותו של יאשיהו.
ההיסטוריון המקראי נדב נאמן העלה השערה, כי יהודה הפכה להיות כפופה למצרים רק לאחר סוף שלטונה של אשור. נאמן וקליין אף הציעו את האפשרות שיאשיהו הוזמן למגידו, כשנה לאחר עליית פרעה נכו לשלטון, למתן שבועת אמונים לפרעה, אולם מסיבה כלשהי החליט האחרון להורגו, אפשר בשל הצלחתו של יאשיהו לספח את השומרון, עמק יזרעאל והגליל, או בשל המדיניות הפרו-בבלית שהנהיג.
תוצאות הקרב.
על פי התיאור המקראי, לאחר מות יאשיהו, ירש אותו בנו יהואחז, כנראה בהשפעת תומכי הבבלים. יהואחז מלך במשך שלושה חודשים בלבד עת זומן על ידי פרעה נכו לריבלה שעל גדות נהר האורונטס, שם הודח והוגלה למצרים. נכו המליך את אחיו הגדול יהויקים, שנאלץ לשלם מס כבד ותפקד הלכה למעשה בתור שליט בובה של המצרים.
יהויקים ובנו יהויכין קידמו מדיניות פרו-מצרית מובהקת, אשר הובילה לפעולה צבאית של הבבלים נגד יהודה ולגלות יהויכין, ובסופו של הדבר לגלות בבל בשנת 586 לפנה"ס.
מחוזות אזרבייג'ן
מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת אזרבייג'ן ל-59 מחוזות (rayonlar, ראיונים), 11 ערים ורפובליקה אוטונומית שבעצמה כוללת 7 מחוזות ועיר.
מחוזות בחבל נגורנו קרבאך שלא בשליטת הממשל המרכזי והכריז באופן חד צדדי על עצמאותו, מסומנים במפה בצבע אחר (חלק מהשטח הוכזר לאחר מלחמת נגורנו קרבאך השנייה).
הערה - ב-* מסומנים מחוזות שבחלקו נמצאים בתחום נגורנו קרבאך שלא בשליטת אזרבייג'ן.
מולדת - האיחוד הלאומי
מולדת-האיחוד הלאומי
השרפה הגדולה של שיקגו
השרפה הגדולה של שיקגו התרחשה בין 8 באוקטובר ל-10 באוקטובר 1871, כילתה כ-10 קמ"ר במרכז שיקגו, ונהרגו בה מאות בני אדם. שיקום העיר החל מיד עם כיבוי השריפה. על דגל העיר מופיעים ארבעה כוכבים, לציון אירועים מכוננים בחיי העיר, כשאחד מהם יוחד לשריפה.
תיאור המקרה.
השרפה פרצה באזור כפרי-למחצה ממערב למרכז העיר בשעה 21:00. מספר גורמים סייעו להתפשטות מהירה של האש. בתי שיקגו היו עשויים עץ, השנה הייתה שנת בצורת, באותה עת נשבו רוחות יבשות עזות מכיוון דרום-מערב שהפיחו את הלהבות ממקור השרפה אל כיוון מרכז העיר, וכוחות הכיבוי היו מותשים משרפות היום הקודם ואיחרו להגיע למקור אש.