שפיגלמן נולד בפולין בעיר בנדין. אביו, מילוך (שלמה אלימלך) סיים שירות צבאי והיה מעורב בעסקי המשפחה. אמו הייתה סטודנטית לשפה הגרמנית באוניברסיטה העברית, נישאה לאביו בשנת 1939. הוריו של שפיגלמן הצליחו להסתתר מהנאצים בזהות בדויה של גרמנים. מכיוון שהיה נימול, היה מחופש שפיגלמן במהלך כל תקופת המלחמה כילדה כדי שלא יחשדו בו ויזהו אותו כיהודי. באחת מהאקציות שנערכו בעיר נתפסה המשפחה והם נשלחו למיון שבו יוחלט אם הם יועברו לעבודת כפייה או שישלחו לאושוויץ. אמו של שפיגלמן סירבה להוראות החיילים שפקדו עליה ללכת עם מארק לתור של מי שאינו כשיר לעבודה אשר מגיע לאושוויץ. אולם קצין נאצי שהיה במקום החליט לחוס עליהם ולא לשלוח אותם לאושוויץ מכיוון ששפיגלמן, שהיה מחופש לילדה, הזכיר לו את בתו. לאחר מכן הסתתר מרק בגטו ואחר כך אצל משפחה פולנית. אביו, מילוך, היה בן דודו של ולדאק ספיגלמן, גיבור הרומן הגרפי עכבר - סיפורו של ניצול וגם מארק עצמו מופיע בספר.
לימודים.
בשנת 1949, אחרי המלחמה משפחתו היגרה לאוסטרליה. בשנת 1965 סיים לימודי רפואה (MB-BS) אוניברסיטת סידני. בשנת 1971 סיים לימודי תואר Fellowship of the Royal College of Surgeons בקולג' המלכותי של הכירורגים בלונדון. במשך 25 לימד כירורגיה בסידני שבאוסטרליה ובשנת התשעים התפנה ללמוד ארכאולוגיה ולשלב את הדיסיפלינה יחד עם הידע שלו ברפואה וכך בשנת 1994 סיים לימודי תואר ראשון בארכאולוגיה בהצטיינות במכון לארכאולוגיה בקולג' אוניברסיטת לונדון.
בשנת 1967, ביום החמישי של מלחמת ששת הימים הגיע לישראל עם קבוצת רופאים מתנדבים. עבד עם פרופסור אשכנזי במחלקה לנוירוכירוגיה. בבית החולים פגש את שרה-רחל מרחובות, בת לניצולי שואה מאותו אזור בפולין שממנו הגיע. הם התחתנו בלונדון, שם למד, ב-5 בינואר 1968. הוא אב לשלושה ילדים. בשנת 1998, לאחר שעבד יותר משלושים שנה בלונדון וסידני, עלה ארצה. מתגורר חלק מהזמן בירושלים. יש לו שני אחים שנולדו אחרי המלחמה, ג'יימס - שופט, ואלן - פרופסור לרפואה.
מחקר.
בשנת 2007 ערך מחקר במומיות בנות חמש מאות שנה בקוריאה הדרומית. הוא ניסה ללמוד מהן אודות המקור של דלקת כבד נגיפית מסוג הפטיטיס B.
בשנת 2008 ערך מחקר בשיתוף קבוצה גרמנית ופלסטינית על דגימות די־אן־איי שנמצאו בחפירה של קתלין קניון ביריחו בשנות ה-50 של המאה העשרים, ואשר אוחסנו בארכיון מוזיאון באוניברסיטת סידני במטרה למצוא את מקורותיהן של מחלות שונות, ביניהן שחפת.
פרטים נוספים.
בשנת 2010 הוביל יחד עם הרב ישראל לאו את מצעד החיים במחנה אושוויץ בפולין.
פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו
פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו (באנגלית: The Edinburgh International Science Festival) הוא פסטיבל מדע שנוסד בשנת 1989, ומאז מתקיים מדי שנה למשך 12 ימים באדינבורו שבסקוטלנד. בפסטיבל מתקיימות מגוון פעילויות, סדנאות, מופעים, תערוכות וסיורים. הפסטיבל מתקיים במספר מקומות בעיר אדינבורו, ביניהם בגן החיות של אדינבורו, במוזיאון הלאומי של סקוטלנד, בגנים הבוטניים המלכותיים באדינבורו ובאוניברסיטת אדינבורו. בפסטיבל משתתפים בממוצע כ-70 אלף איש ועוד כ-55 אלף תלמידים משתתפים בתוכניות השונות לבתי ספר.
טרנספורם Z
הבחרות הסוציאליסטית
הבחרות הסוציאליסטית (גם "בחרות סוציאליסטית עברית" ו"הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל") היה שמה של המשמרת הצעירה של מפא"י (ושל אחדות העבודה לפני היווסדות מפא"י המאוחדת ב-1930). ה"בחרות" נוסדה בשנת 1926 כמסגרת ליצירת עתודה פוליטית בקרב צעירים בגילאים 17 עד 23. קיומה הופסק במהלך מלחמת העולם השנייה, שעה שפוטנציאל הצעירים הופנה לגיוס לצבא הבריטי ולהגנה.
התנועה הטיפה להגשמה על ידי התיישבות או על ידי חיזוק הסניפים העירוניים ופעולה במסגרות התארגנויות פועלים כגון פלוגות הפועל. התנועה הייתה בעלת זיקה לתנועת הנוער דרור בגולה.
בין אנשי "הבחרות" ניתן למנות את זאב שרף, אהרן ואפרים קציר, משה ברעם, אהרן אבני, אהרן בקר.
שירות הסרטים הישראלי
שירות הסרטים הישראלי הוא יחידה במנהל התרבות של משרד התרבות והספורט. השירות מפיק סרטים תיעודיים ומספק שירותי הפקה למשרדי הממשלה ולמוסדות ציבור. החל מהקמתו, בשנת 1956, קידם ופיתח עשייה דוקומנטרית מקורית העוסקת בהיסטוריה, חברה ותרבות. רבים מסרטיו שודרו והוקרנו בארץ ובעולם, ביניהם: 'בירושלים', 'ששת הימים', 'גבעת התחמושת-טייק 3', 'יומן ראש ממשלה', 'בגלל המלחמה ההיא', 'הרצל', 'פה-לן-יה' ו'מה שראיתי בחברון'. סרטים אלה ורבים אחרים שמורים בארכיון שירות הסרטים ונגישים לקהל הרחב.
ראשיתו של השירות בפעילות של ייצור סרטים במנהל ההסברה שליד משרד ראש הממשלה, עליה היה אחראי, יגאל אפרתי. משנת 1960 נודע השירות כ"רשות הסרטים" של מרכז ההסברה בשנת 1965 הפיקה הרשות כ-35 סרטים. מאמצע שנת 1967 הוא נקרא 'שירות הסרטים הישראלי.. בשנת 1968 הפיק השירות את הסרט 'ששת הימים' שעלה כ-200,000 ל"י והכניס מעל מיליון לירות. בשנת 1972 הפיק השירות כ-180 סרטים.
בשנת 1970, עם הטמעת מרכז ההסברה במשרד החינוך עבר איליו השירות ולאחר מכן עבר למינהל התרבות. מאז התמקדה פעילות שירות הסרטים בהפקת סרטי שירות לגופים ממלכתיים ובהפקת סרטים תעודיים יזומים על ידי השירות עצמו. עד שנת 2000 השירות היה מבוסס על מבנה תפעולי מצומצם ששוכר את השירותים והכוחות האמנותיים מהשוק הפרטי. צוות מצומצם של כשבעה מפיקים, מחלקת כספים והפצה העסיקו מתוקף חוזה חד-פעמי מאות אנשי מקצוע בענף הקולנוע.
השירות הפיק עד ראשית שנות ה-2000 כ-4,000 סרטים, סדרות טלוויזיה ותשדירי שירות. אחת מהסדרות הבולטות ביותר שהפיק השירות הייתה "דלת הקסמים", אשר שודרה בטלוויזיה הלימודית. רבים מהסרטים הוקרנו במסגרות מסחריות, בפסטיבלים, בתוכניות טלוויזיה שונות בארץ ובעולם, וחלקם זכו בפרסים ישראליים ובינלאומיים. בין הסרטים שזכו בפרסים ניתן למנות את "דיוקנו של מרסל ינקו" שזכה בפרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי במרכז פומפידו בפאריס בשנת 1981. כמו כן הוקרנו חלק מהסרטים על ידי משרד החוץ כפעילות הסברה והצגת תרבות ישראלית במדינות העולם.
ארכיון שירות הסרטים מנגיש בהדרגה את אוסף הסרטים שבבעלות המדינה באמצעות ובשיתוף אתר ארכיון הסרטים הישראלי-סינמטק ירושלים. אוסף הקולנוע הדוקומנטרי שתחילתו בשנות החמישים של המאה העשרים מציג תיעוד עשיר ומגוון של היסטוריה, חברה ותרבות ישראלית.
גאבור וונה
גאבור וונה (בהונגרית: Gábor Vona; נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא פוליטיקאי הונגרי, יו"ר מפלגת הימין הקיצוני "יוביק".
וונה נולד בג'נג'ש, למד היסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט, ולאחר מכן עבד כמורה להיסטוריה. ב-2002 היה בין מקימיה של "יוביק", תנועת ימין קיצוני לאומנית והיה סגן יו"ר התנועה. לאחר התמסדותה של התנועה והפיכתה למפלגה פוליטית, נבחר, ב-2006, לעמוד בראשה. בשנת 2007 הקים את "המשמר ההונגרי", מיליציה הרואה את עצמה כממשיכתה של "צלב החץ". כשנה לאחר מכן קבע בית משפט בהונגריה כי מדובר בתנועה בלתי חוקית, מאחר שפעולותיה נגד זכויות אדם של מיעוטים במדינה נוגדות את חוקת הונגריה, צעד שגרר הפגנות אלימות שכללו יידוי אבנים ויידוי בקבוקים על המשטרה. בהקשר זה אמר וונה כי לכשייבחר לפרלמנט, יופיע ליום ההשבעה כשהוא לובש את מדי המיליציה.
"יוביק" זכתה להצלחה ראשונה בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, כשזכתה בכ-15% מהקולות וב-3 מושבים. בבחירות שנערכו בהונגריה בשנת 2010 הצליחה המפלגה להיכנס לראשונה לפרלמנט ההונגרי, לאחר שבסיבוב הבחירות הראשון זכתה ב-16.67% מקולות הבוחרים והייתה למפלגה השלישית בגודלה, עם 26 מושבים.
מפלגת "יוביק" בראשותו של וונה מובילה קו המאשים את הצוענים ואת היהודים ברבות מצרותיה של המדינה; וונה התבטא גם נגד קיום מצעדי גאווה במדינה. המפלגה בראשותו קוראת לכינונה מחדש של "הונגריה הגדולה", על גבי שטחים שהיו בעבר בריבונות הונגרית ומצויים כיום בריבונות שכנותיה, רומניה, אוקראינה, סלובקיה, אוסטריה, סלובניה, קרואטיה וסרביה, וכן דוגלת בהגדלת האוטונומיה של המדינות החברות באיחוד האירופי.
מלך ליום אחד (סרט)
מלך ליום אחד הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת הקומדיה, בבימויו של אסי דיין, שיצא לאקרנים בשנת 1980.
הסרט מביא את סיפורו של יוסף לוי (אותו מגלם גבי עמרני), שוער בבית המלון "בלו ביי" השוכן בגבולה הצפוני של נתניה. יוסף גרוש ואב לבת שמתגוררת בניו יורק, שלי (קרוליין לנגפורד), אותה עזב כשהייתה קטנה, ומאז הוא מתכתב איתה; במכתביו סיפר לה כי הוא איש עסקים מצליח העוסק ביבוא ויצוא סחורות, כדי שתתגאה באביה ולא מספר לה את האמת: שהוא חי בדלות בצריף פשוט בנתניה. כאשר בתו מגיעה לישראל בגיל 21, מוצא עצמו יוסף בתסבוכת. סיבוך נוסף מתרחש כאשר נוצר קשר רומנטי בינה לבין חברו הצעיר והמובטל של יוסף, שמי (חנן גולדבלט).
יוסף מספר לשימי(שמשון) על מכתביו ועל מה שסיפר לבתו. זאת לאחר ששמי מעוניין להכיר את בתו שלי. שמי פונה למנהל המלון (מוסקו אלקלעי), ושאר עובדי המלון נרתמים לתת לו רכב, אליו מתלווה שמי, והוא מראה לה את הארץ בטיול לירושלים ולים המלח, בנוסף יוסף מקבל את הפנטהאוז היוקרתי במלון עם כל מה שיכול המלון להציע, וזאת כדי להפוך אותו למלך ליום אחד, ואף יותר מכך. כאשר עדיין ממשיך להציג יוסף את עצמו כאיש עסקים, ולא מספר את האמת לבתו, מספר שמי לשלי את האמת על אביה.
למרות תגלית זו מחליטה שלי להישאר בישראל עם אביה, ולאחר זמן מה להינשא לשמי.
עד אחד נאמן באיסורין