בשנות התשעים פעל צ'רני, לחדש את מתחם מלון "הולילנד". באותה עת היו במבנה המלון המרכזי, שהושלם ב-1958, 70 חדרים, ובמבנה סמוך, שהושלם ב-1971, 50 חדרים. רוב שטח המתחם, שגודלו 121 דונם, נותר שטח פתוח בו חורשה ודגם ירושלים בסוף ימי בית שני. צ'רני יזם את הקמתו של פרויקט מלונאות במתחם הכולל שלושה בתי מלון, חלק מהשטח הוקצה גם למגורים. הפרויקט אושר בוועדה המקומית לתכנון ובנייה ב-1997 ולאחר מכן בוועדה המחוזית. בשנת 1999, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את תוכנית המתחם, שכללה הקמת 846 דירות בשני מגדלים בני 33 קומות ו-10 בניינים בני 9 קומות, בשטח כולל של 161 אלף מ"ר, וכן שלושה מלונות: שניים בחלקו הצפוני של המתחם, ושלישי בחלקו הדרומי, הכוללים יחד 1,450 חדרי מלון בהיקף כולל של 137 אלף מ"ר. בדצמבר 1999 רכשה חברת "הולילנד פארק", שותפות הכוללת את החברות פולאר (60%) קרדן נדל"ן (20%) ובנק לאומי (10%), את רוב זכויות הבנייה במתחם מצ'רני. אחר כך הסבה שניים מהמגרשים ממלונאות למגורים. בניית הפרויקט החלה בשנת 2001 ועד שנת 2010 נמכרו ואוכלסו שמונה בניינים, ונותרו בבעלות היזמים, בחלק המערבי של המתחם מגרשים ל-4 בניינים נוספים הכוללים יחד 254 דירות.
פרשת הולילנד.
לצורך קידום הפרויקט שכר צ'רני את שמואל דכנר. לאחר שנים של שיתוף פעולה פרץ סכסוך כספי בין דכנר ובין צ'רני בשנת 2008, וכתוצאה מכך הגיש דכנר תביעה אזרחית נגד צ'רני ומאוחר יותר פנה למשטרת ישראל והציע עצמו כעד מדינה, שיחשוף פרשיות שוחד ויעיד נגד נותני השוחד ומקבליו. הצעתו התקבלה, הוא נחקר ארוכות במשטרה ובעקבות חקירתו נפתחו תיקי חקירה נגד אישים רבים, חלקם בעלי תפקידים בכירים מאוד בעבר ובהווה. החקירות הבשילו להגשת כתבי אישום ודכנר העיד במשפטים אלה. בשנת 2010 נעצר צ'רני בחשד למעורבות בפרשת הולילנד. במהלך משפטו, בספטמבר 2012, הודה דכנר כי לא שיחד חלק מהגורמים שהוזכרו בטיוטת כתב התביעה נגד הלל צ'רני. לדבריו, שיקר בשל מצבו הנפשי והכספי הירוד בפברואר 2013, נחשף עוד מסמך מזויף של דכנר.
ב-31 במרץ 2014 הורשע צ'רני בבית המשפט המחוזי בתל אביב בעבירות של מתן שוחד לאהוד אולמרט, לשולה זקן וכן לראש העירייה לשעבר אורי לופוליאנסקי ובהלבנת הון. נידון ל-3.5 שנות מאסר בפועל, שנה וחצי מאסר על תנאי וקנס של מיליון ש"ח וחילוט של מיליון ש"ח. צ'רני ערער לבית המשפט העליון, וערעורו התקבל חלקית - הוא זוכה משמונה עברות של מתן שוחד לפי סעיף 295(ג) לחוק העונשין והלבנת הון, אך הורשע בעבירה אחת של מתן שוחד למתווך לפי סעיף 295(ג) לחוק העונשין וב-7 עברות של מתן שוחד לפי סעיף 291 לחוק העונשין, ובעוד עברה של מתן שוחד. עונשו הופחת משלוש וחצי שנות מאסר למאסר של שנתיים וחודשיים, הקנס שהוטל עליו הוקטן ל-500,000 ש"ח והחילוט בוטל. ב-15 בפברואר 2016 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר מעשיהו. ב-27 במאי 2017 שוחרר.
חיים אישיים.
לצ'רני תואר שני במינהל עסקים. הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
אבלס
מוליאר
סקוט קארסון
דיאגרמת מאמץ-מעוות
גריון
גריון (בצרפתית: Gryon) היא עיירה במחוז אגל (Aigle) בקנטון וו במרחב רומנדי דובר הצרפתית בשווייץ.
העיירה נמצאת על רכס האלפים הברניים בגובה 1,110 מטר מעל פני הים, ומתגוררים בה 1,202 תושבים. יש בעיירה פעילות רבה בחורף, שכן היא חלק מאתר הסקי וילאר-גריון-דיאבלרה המאחד כ-270 קילומטר של מסלולי סקי וגלשני שלג (סנואובורד) בכל האזור.
היסטוריה.
האזכור הראשון של העיירה בימי הביניים הוא בשנת 1189 תחת השם "גריאון" (Griuns).
גאוגרפיה.
העיירה ממוקמת על רצועה צרה בגובה של 1,110 מ' בין קניון גריון (Gryonne) וקניון אוואנסון (Avançon). על הגבעה ממזרח לעיירה נמצאים הכפרים לה שו (Les Chaux) וברבולסה (La Barboleusaz). בצפון גובלת העיירה ביערות ושטחי המרעה האלפינים של טוויאן (Taveyanne). צדה המערבי גובל בעיירה בה.
גודל התחום המוניציפלי של גריון הוא 15.22 קמ"ר. מתוך שטח זה, 4.31 קמ"ר (28.3%) משמש למטרות חקלאיות, 7.96 קמ"ר (52.3%) מיוערים, 1.71 קמ"ר (11.2%) הם שטח בנוי (מבנים או כבישים), 0.07 קמר (0.5%) הם נהרות או אגמים ו-1.19 (7.8%) הם אדמה לא יצרנית.
דמוגרפיה.
בעיירה מתגוררים (נכון לדצמבר 2012) 1,202 תושבים. במהלך 10 השנים האחרונות האוכלוסייה הידלדלה ב-15.2%. הסיבה העיקרית להידללות היא הגירה שלילית, אך גם מאזן הלידות והפטירות בעיירה שלילי.
87.6% מהאוכלוסייה הם דוברי צרפתית, 4% דוברי גרמנית, 3.2% דוברי אנגלית ו-19 אנשים דוברים איטלקית.
27% מהאוכלוסייה הם אזרחים זרים והשאר אזרחי שווייץ. 28.2% מהתושבים הם ילידי גריון, 31.2% הם ילידי קנטון וו, 17.1% הם ילידי אזורים אחרים בשווייץ ו-23.5% נולדו מחוץ לשווייץ.
תחבורה.
דרך הגישה הראשית לכפר היא בכביש היוצא מהעיירה אולון ודרך וילאר-סור-אולון. קיימת דרך נוספת, צרה יותר, העולה מהעיירה בה (Bex).
ניתן להגיע לעיירה גם ברכבת על ידי החלפה לרכבת ה-TPC בתחנת בה (Bex), לקו BVB (בה-וילאר-בריטיי).
יהדות.
בסוף מלחמת העולם השנייה הסתתר בכפר האדמו"ר מסאטמר ויהודים רבים משווייץ הגיעו לכפר לשהות שם או להיפגש עמו. כיום לא מתגוררים בכפר יהודים כלל.
צוגנית
צוגנית (שם מדעי: "Pseudotsuga") היא סוג של עצים מחטניים ירוקי עד ממשפחת האורניים. שמה המדעי הוא פסודו-צוגה (דמוית צוגה, סוג נוסף של משפחת האורניים בעל מאפיינים דומים) וממנו נגזר השם העברי. אחד ממיני הסוג, צוגנית מנזיס הקרויה לעיתים אשוח דאגלס, משמש כעץ חג מולד נפוץ באמריקה הצפונית. מינים של צוגנית נפוצים באמריקה הצפונית ובמזרח אסיה, כשלכל אזור גידול מינים מקומיים הייחודיים לו.
הצוגניות הן עצים בינוניים-גבוהים, בין 20 ל-120 מטרים. העלים שטוחים, רכים ומחטניים, באורך 2–4 סנטימטרים, המקיפים לחלוטין את הענף. האצטרובלים הנקביים ייחודיים במראם, עם תגית רכה מעל כל קשקש, גזורה לשלושה משולשים.
שימושים.
עץ הנלקח ממיני הצוגנית נחשב כעמיד במעמס כבד, ולכן בא לשימוש נרחב בתעשיית הבניין. היות שלקורות הצוגנית מיעוט של עיניים וקשרים, קורות אלו משמשות גם לבניית ספינות וסירות, הן לשלדה והם לתרנים.
פרטים רבים של המין צוגנית מנזיס מגודלים בחוות למכירה כחלק ממנהגי חג המולד, והוא אחד ממינים ספורים של עצים שמשמשים למטרה זו, בנוסף לאשוח פרייזר וכמה מיני אשוח נוספים. שמו של מין זה באנגלית נפוצה הוא אשוח דאגלס, אף על פי שאינו קשור בוטנית לסוג אשוח. צוגנית מנזיס הוא עץ נפוץ ביותר בחופה המערבי של ארצות הברית, בעוד מינים אחרים של צוגנית נפוצים רק במזרח אסיה ועל כן לא משמשים כעצי חג מולד באמריקה הצפונית.
פרטים נוספים.
צוגנית מנזיס היא עץ המדינה של אורגון בארצות הברית.
מתייה דבושי
מתייה דבושי (בצרפתית: Mathieu Debuchy; נולד ב-28 ביולי 1985) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן הימני בואלנסיין. לזכותו 27 הופעות במדי בנבחרת צרפת.
קריירה.
דבושי החל את הקריירה בקבוצת כדורגל בעיר הולדתו פרטין, ובגיל שמונה עבר למחלקת הנוער של ליל. בינואר 2004 עלה לקבוצה הבוגרת, ובעונת כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. דבושי היה שותף לזכייתה של ליל בדאבל בעונת . בעונה שלאחר מכן הוא נכלל בנבחרת העונה בליגה הצרפתית.
בחלון ההעברות של ינואר 2013, אחרי 9 שנים בקבוצה הבוגרת של ליל, ומעט יותר מ-19 שנים בסך הכל במועדון, עבר דבושי לקבוצת ניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג האנגלית, ובמדיה שיחק שנה וחצי.
ב-17 ביולי 2014 עבר לארסנל תמורת דמי העברה בסך 12 מיליון פאונד. ב-1 בפברואר 2016 הושאל לבורדו עד לסוף העונה.
ב-31 בינואר 2018 חתם דבושי בסנט אטיין מהליגה הצרפתית.
באוגוסט 2021 חתם בואלנסיין.
נבחרת צרפת.
דבושי זומן לנבחרת צרפת הצעירה אך פציעה בברכו מנעה ממנו להשתתף באליפות אירופה עד גיל 21 שהתקיימה ב-2006.
במהלך עונת זומן דבושי לראשונה לנבחרת צרפת, ובנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו. את שערו הראשון במדי הנבחרת כבש במשחק מול נבחרת איסלנד שנערך במאי 2012. דבושי שיחק במדי הנבחרת ביורו 2012 ובמונדיאל 2014.
נח וולפובסקי
נח וולפובסקי (1895–1987) היה הקצין המבוגר ביותר בצה"ל (שירת בצה"ל עד גיל 76), היה אחראי לנטיעת יותר ממיליון עצים בישראל בתפקידו כ"קצין גינון ראשי" והקדיש את מירב שנותיו לחוות הגדנ"ע בבאר אורה, שם נודע כ"סבא נח".
ביוגרפיה.
סעדיה נח וולפובסקי נולד בעיר יקטרינוסלב שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בן ליהושע פאלק ואח צעיר למנחם זלמן וולפובסקי. למד בתחילה בחדר, ואחר-כך עבר לבית ספר ממלכתי רוסי שם קבל השכלה כללית ופיתח את אהבתו לטבע.
במלחמת העולם הראשונה החליט להתגייס לצבא הרוסי, על אף שרבים מיהודי העיר פדו את נפשם בסכומי כסף גדולים. הוא שירת כתותחן, חווה התנכלויות אנטישמיות וראה פרעות ביהודי אוקראינה. לבסוף ערק מהצבא וחזר לביתו. עם הקמת הצבא האדום גויס שוב תחת הנהגתו של סמיון בודיוני. בעזרת אישורים רפואיים מזויפים הצליח וולפובסקי ועִמו קבוצה של חיילים יהודים להשתחרר מהצבא "מטעמי בריאות". הקבוצה, שנקראה "משמר הוולגה", עזבה את אוקראינה במסווה של סטודנטים לרפואה העומדים ללמוד בברלין. במקום זאת הגיעו ברכבת לאיסטנבול ומשם באונייה לנמל יפו, שאליו הגיעו ב-18 באוקטובר 1922.
בארץ ישראל.
הקבוצה הגיעה ליישוב תל צור שליד זכרון יעקב ושהתה שם כשנה בתנאים קשים. כעבור שנה עברו לגניגר, אבל החיים בקיבוץ לא התאימו לוולפובסקי, ששאף להיות עצמאי. הוא עזב לחדרה והחל לעבוד כפועל פשוט בפרדסים, ובזכות חריצותו וידיעותיו בנטיעות התקדם להיות מנהל עבודה.