לכבודו של אלנבי הוקמה בירושלים כיכר אלנבי (בערך זה מצוי תיאור מפורט של כניעת העיר לאלנבי), וכן על-שמו רחוב במערב העיר.
ניצחון במזרח התיכון.
בשל ההתקפה הגרמנית על החזית המערבית נותר אלנבי ללא תגבורת, ולאחר שכוחותיו כשלו בניסיונות לכבוש את עמאן במרץ ובאפריל 1918, עצר את המתקפה. קו העצירה של אלנבי היה קו שתי העוג'ות, קו הנמתח בין העוג'א המזרחית (ואדי עוג'א מצפון ליריחו) לבין העוג'א המערבית (נחל הירקון). לאחר שהגיעו כוחות חדשים (בעיקר מאוסטרליה, ניו זילנד, הודו, ודרום אפריקה) חודשה המתקפה באוגוסט 1918. למול אלנבי עמד הגנרל אוטו לימן פון סנדרס שניסה לשחזר את ניצחונו בקרב גליפולי. לאחר סדרה ארוכה של מהלכי הטעייה נשבר הקו העות'מאני בקרב מגידו (19 עד 21 בספטמבר 1918), שנחשב לקרב הפרשים הגדול והאחרון בהיסטוריה, וחיל הפרשים של כוחות הברית עבר וחסם את הנסיגה הטורקית. משלב זה התקדם צבאו של אלנבי בקצב מהיר מאד, ללא התנגדות כמעט. דמשק נכבשה ב-1 באוקטובר, וחלב ב-25 באוקטובר. טורקיה נכנעה ב-30 באוקטובר 1918.
ביולי 1917 נהרג בנו היחיד מייקל הנרי היינמן אלנבי בחזית המערבית בקרב פשנדל.
בשנת 1923 הוצבה פרוטומה של אלנבי בגן על שמו בבאר שבע. ב-1934 הוקם בחיפה ברחוב פנורמה (כיום רחוב יפה נוף), מצפור לזכר בנו, ליד גן אלנבי, ורחוב סמוך קרוי על שמו (רחוב מגידו). כמו כן קרוי רחוב אלנבי המחבר בין שכונות ואדי נסנאס וקרית אליעזר שבחיפה על שמו.
קידומים.
הרחוב המרכזי של תל אביב הוסב לכבודו מ'דרך הים' ל'רחוב אלנבי', והוא כיבד את הטקס בנוכחותו.
אלנבי קיבל דרגת פילדמרשל ב-1919, וב-6 באוגוסט של אותה שנה קיבל את תואר האצולה "הויקונט הראשון אלנבי ממגידו". הוא נותר במזרח התיכון ומונה לנציב העליון של מצרים וסודאן עד 1925. את כהונתו שם פתח בדיכוי מהומות 1919: התקוממות לאומנית כנגד הבריטים, אך פעל לקידום מה שנקרא 'מודוס ויוונדי' וזאת כתוצאה מהכרזתה החד־צדדית של בריטניה על מתן עצמאות למצרים בפברואר 1922. לקראת סוף כהונתו במצרים עמד בפני משבר חמור ביחסים עם מצרים בשל רצח סר לי סטאק הבריטי המפקד הראשי של הצבא המצרי והמושל הכללי של סודאן האנגלו־מצרי (בנובמבר 1924). אלנבי ניסה לפתור את המשבר בתגובה חריפה, כאשר הגיש למצרים אולטימטום חריף ומשפיל. הוא הועבר מתפקידו עוד קודם שהמשבר נפתר.
מ־1925 ועד מותו עסק אלנבי בדיג, מסעות ומחקר של ציפורים. אלנבי הפגין יחס של השתמטות מהמחויבות הבריטית כלפי היהודים והציונות. למרות זאת השתתף בטקס הנחת אבן הפינה לאוניברסיטה העברית בהר הצופים. על שמו נקראו בירושלים מחנה אלנבי וכיכר אלנבי. ב-1933 היה אורח הכבוד בטקס חנוכת בניין ימק"א בירושלים, וב־1936 בא לתל אביב כדי לקבל אזרחות כבוד של העיר.
אלנבי נפטר בלונדון ב-14 במאי 1936 בגיל 75.
הצהרת ירושלים.
ההכרזה הרשמית של סר אדמונד אלנבי על משטר צבאי לאחר כיבוש ירושלים ב-9 בדצמבר 1917:
בול פגיעה
בול פגיעה (נקרא גם בול קליעה , ובאנגלית: Bulls and Cows או Cows and Bulls או Pigs and Bulls או Bulls and Cleots), הוא משחק לשני שחקנים, המשחק מתנהל באמצעות נייר וכלי כתיבה. המשחק מבוסס על ניחוש ופיצוח. בתחילת המשחק כל שחקן בוחר קוד בן ספרות אחדות, ומטרת המשחק היא לפצח את הקוד של היריב.
משחק הלוח הראשון בעולם נוצר בישראל על ידי חברת "אורדע" בשנת 1969.
גרסת לוח של משחק דומה, בשם "מאסטר-מיינד" (Mastermind), נוצרה בשנת 1970 על ידי מרדכי מאירוביץ.
מהלך המשחק.
בתחילת המשחק בוחר כל שחקן מספר בן כמה ספרות, כאשר נהוג לבחור מספר בן ארבע ספרות, אסורות חזרות על ספרות ונהוג שהמספר לא יתחיל ב-0. לדוגמה, 1234 הוא מספר חוקי, 1123 ו-0123 אינם חוקיים.
כל שחקן מחלק דף נייר לשלוש עמודות, באחת נרשמים ניחושיו, בשנייה מספר הבולים ובשלישית מספר הפגיעות. את המספרים אותם צריך לנחש רושמים על פיסת נייר נפרדת ומצפינים אותה.
המשחק מתנהל בתורות כאשר כל שחקן בתורו מנחש את מספרו של היריב, לאחר הניחוש על היריב לגלות למנחש מהו טיב ניחושו באמצעות רמזים הנקראים: בולים (B) ופגיעות (A) (אך לא נאמר מיקומם; ראו תמונה).
מהם בול ופגיעה?
בול - מצב בו אחת הספרות במספר המנוחש זהה לספרה במספר המקורי, וממוקמת נכון.
פגיעה - מצב בו אחת הספרות במספר המנוחש זהה לספרה במספר המקורי, אך ממוקמת במיקום שונה.
דוגמאות:
נניח כי המספר אותו אנו מנסים לנחש הוא 1234.
ניצחון.
באמצעות הניחושים השונים אמור המנחש להתקדם בדרך של ניסוי, טעייה והסקת מסקנות, עד אשר יצליח לפצח את המספר של היריב. הראשון שמצליח בניחוש זה מוכתר כמנצח.
במקרה ואחד השחקנים נקלע למבוי סתום בניחושיו והוא סבור שייתכן שנפלה טעות בסימון הבולים והפגיעות זכותו לבקש מהשחקן היריב שיבדוק את תשובותיו שנית. אם אכן נפלה טעות, הפסיד השחקן שביצע אותה.
משחק הלוח מאסטר-מיינד.
מאסטר מיינד הוא משחק קופסה לשני שחקנים, בו על כל שחקן בתורו לפצח את הקוד של השחקן היריב. שני השחקנים מחליטים לפני תחילת המשחק כמה משחקונים ישחקו (על המספר להיות זוגי). בתחילת כל משחקון, שחקן אחד בוחר קומבינציה של ארבעה מסמרי משחק בעלי שישה צבעים להיות הקוד שעל יריבו לפצח (בניגוד למשחק בול פגיעה, בבחירת הקוד במאסטר מיינד מותרות חזרות על צבעים). לשחקן היריב יש 12 ניסיונות לפצח את הקוד, כאשר על כל ניחוש הוא מקבל מהשחקן היריב "ניקוד" של מסמר משחק לבן על כל פגיעה ומסמר משחק שחור על כל בול. ישנן וריאציות למשחק בהם יכולים להשתנות אורך הקוד, מספר הצבעים של מסמרי המשחק ומספר הניחושים המותרים.
ב-1977 פיתח דונלד קנות' את האלגוריתם הבא, שמנחש את התוצאה הנכונה תוך חמישה מהלכים לכל היותר:
בול קלעה
אלישע בן אבויה
אֱלִישָׁע בֶּן אֲבוּיָה היה אחד מהתנאים ש"שנה ופירש". בר הפלוגתא של רבי עקיבא. בן אבויה חי אחרי חורבן בית שני ובשלב מאוחר יותר של חייו הפך לאפיקורס, כפר בתורה כולה והתחבר לרומאים. בשל כך, הוא נזכר בתלמוד בכינוי "אחר". על מקור הכינוי מסופר במסכת חגיגה: מיד כשחדל לקיים מצוות, הלך לזונה. אמרה לו: וכי אינך אלישע בן אבויה? עקר צנון מערוגתו בשבת (ובכך ביצע מלאכת קוצר וחילל את השבת) ונתן לה. אמרה: אחר הוא.
אמרות רבות של אלישע בן אבויה, לפני התפקרותו, פזורות ברחבי התלמוד, במסכת אבות ובאבות דרבי נתן.
נכדו (בן בתו) היה התנא רבי יעקב.
כפירתו באלוהים.
אלישע בן אבויה נחשב לפני כפירתו באלוהים, לאחד מגדולי התנאים:
בשלב מסוים של חייו כפר אלישע בן אבויה בתורה ומאז ואילך הוא נקרא "אחר" בתלמוד, ואִמרותיו ופרשנויותיו משויכות לשם זה.
בתלמודים מובאות סברות רבות לגבי מניעיו של אלישע לכפור בדתו:
חז"ל תלו את מצבו גם בעיסוק בחכמה יוונית ובספרי מינים (), ואף בכך שאמו עברה סמוך לבתי עבודה זרה בעת שהייתה מעוברת, והריחה מתקרובת העבודה הזרה.
סיפורים אחרים בתלמוד מתארים את מעשיו של אלישע בעקבות כפירתו. בתלמוד הירושלמי מסופר כי לא רק זאת, אלא גם שרמס בפרהסיא ובמפגיע את מצוות התורה ברוכבו על סוסו ביום הכיפורים שחל להיות בשבת באזור הר הבית ("לפני בית קודש הקדשים"). למרות זאת, צעד לצדו תלמידו רבי מאיר, עד שאמר לו אלישע: לפי מספר צעדי סוסי, אני מבין שעד כאן מותר לך ללכת עמדי, מכאן ואילך תחום שבת. רבי מאיר אמר לו: כה רבה חכמתך ואין אתה חוזר בך? השיב לו אלישע כי שמע מאחורי הפרגוד שלכולם פתוחה דלת התשובה "חוץ מאחר" (או בלשון המקורית "שובו בנים שובבים חוץ מאחר"). התבטאות אחרת שנקשרה ברבי מאיר: "רבי מאיר רימון [אלישע בן אבויה] מצא. תוכו [הידע הנרחב של אלישע בן אבויה בתורה] אכל, קליפתו [כפירתו] זרק".
סופו.
כאשר גסס אלישע ממחלה בא אליו רבי מאיר וביקש ממנו שיחזור בתשובה. אלישע אמר לו: "ועד כאן מקבלים? [האם יקבלו תשובה של חוטא כמוני?]" אמר לו רבי מאיר: "תָּשֵׁב אֱנוֹשׁ עַד-דַּכָּא" – עד דכדוכה של הנפש. אלישע התחיל לבכות עד שמת. לאחר מכן שמח רבי מאיר ואמר: "דומה, שמתוך תשובה נסתלק רבי" (ירושלמי, פרק ב, הלכה א).
על פי המסופר ב שבתלמוד הבבלי, כשמת בן אבויה, בשמים אמרו כי לא ניתן להכניסו לעולם הבא, מפני שחטא ולא כפר בלבו בלבד; עם זאת גם לדון אותו ולהכניסו לגיהנום אי אפשר, בשל התורה שלמד. משום כך אמר תלמידו רבי מאיר: "מתי אמות ואעלה עשן מקברו" [של אלישע, מפני שעדיף שיישפט וייענש זמן מסוים בגיהנום ואחר כך יעבור לעולם הבא]. לפי הגמרא, אמנם לאחר מותו עלה עשן מקברו של אלישע, אך רבי יוחנן טען שאין זה מספיק, שכֵּן "אחד היה בינינו, ואין אנו יכולים להצילו?!". הוא הבטיח שיעלהו לעולם הבא, ואומנם כאשר מת רבי יוחנן, הסתלק העשן ונודע כי "אחר" נכנס לגן עדן.
מקום קבורתו.
מסורת מאוחרת ויחידה גורסת כי קברו מצוי בכפר חיטין, ע"פ השערתו של יצחק בן אליהו פסח גולדהאר בספר המחקר שלו "אדמת קודש": "בקבר הנקרא נבי-אללא-שייב אשר בעיר עת קצין Hattin קברו את אלישע בן אבויה שמת בעיר ההיא". המקום שאליו התכוון הוא המצוין כיום כקבר יתרו, בו חוגגים הדרוזים את חג נבי שועייב.
צאצאיו.
לכאורה, קשה להלום את שני המקורות הללו יחד, שכן, רבי יעקב היה רבו של רבי - ואיך הגיב בצורה קשה כל כך לזרעו של "אחר"?
יש שהציעו שיש טעות בגרסה בדברי רב יוסף, והיה צ"ל: "כרבי יעקב בר קרשי", ונוצר שיבוש ל"בר ברתיה". לפי זה, ר' יעקב כלל אינו בנו של "אחר". ויש שהציעו שרבי יעקב נכדו של "אחר" – איננו רבי יעקב בר קורשי רבו של רבי.
בסיפורת.
בספרו של איש תנועת ההשכלה היהודית בווילנה, קלמן שולמן, "שפה ברורה" (מהדורה ראשונה ב-1848, מהדורה שנייה ב-1864) נכלל הסיפור הקצר "אלישע בן אבויה".