רדפורד המשיך לשחק בארסנל עד אמצע שנות ה-70, והבקיע 19 שערים נוספים בעונת 1972/1973. אולם, מספר השערים שלו ירד בהדרגה (בעונת 1973/1974 ובעונת 1974/1975 הוא הבקיע פחות מעשרה שערים לעונה) והוא נפצע בעונת 1975/1976, כך שמספר המשחקים שבהם השתתף הצטמצם עוד יותר. בתקופה זו צמד שחקני ההתקפה הבכיר של ארסנל הורכב ממלקולם מקדונלד ופרנק סטייפלטון, ורדפורד שיחק בשני משחקים בלבד בארבעת החודשים הראשונים של עונת 1976/1977. רדפורד לא הצליח להשיג מחדש את מקומו בהרכב ארסנל, ובדצמבר 1976 הוא עבר לווסטהאם יונייטד תמורת 80,000£. הוא שיחק בארסנל ב-481 משחקים, והבקיע בהם 149 שערים.
רדפורד הצטרף לבלקברן רוברס ב-1977 לאחר שנה ו-28 משחקי ליגה ללא שערים במדי וסטהאם. הוא הצליח במידה מסוימת בבלקבורן, והבקיע עשרה שערים ב-38 משחקים בליגה השנייה. הוא עזב את בלקבורן ב-1978 ושיחק עבור המועדון החובבני בישופס סטורטפורד לפני שפרש. לאחר פרישתו הוא ניהל פאב, ואימן את בישופס סטרוטפורד בשתי קדנציות בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. רדפורד עוסק גם בהדרכת סיורים באצטדיון האמירויות של ארסנל ועובד כפרשן בתחנת הטלוויזיה של המועדון.
עאליה, מלכת ירדן
המלכה עאליה בהאא א-דין טוקאן (בערבית: علياء بهاء الدين طوقان; תעתיק מדויק: עליאא' בהאא' אלדין טוקאן; 25 בדצמבר 1948, קהיר, מצרים - 9 בפברואר 1977) הייתה אשתו השלישית של חוסיין, מלך ירדן.
ביוגרפיה.
עאליה בהאא א-דין טוקאן נולדה ב-25 בדצמבר 1948 בקהיר למשפחה פלסטינית משכם. משפחת טוקאן קשרה קשרים טובים עם בית המלוכה הירדני עוד מתקופת המנדט הבריטי. אחד מקרובי משפחתה של עאליה, אחמד טוקאן, שימש כראש ממשלת ירדן בשנת 1970. אביה, בהאא א-דין טוקאן, שימש כשגריר ירדן במצרים בשעת לידתה, ולאחר מכן שימש כשגריר בארצות הברית, איטליה, טורקיה ובריטניה. עאליה נדדה יחד עם משפחתה בהתאם לשליחות אביה והתחנכה במוסדות מערביים. לאחר מכן למדה מדעי המדינה באוניברסיטה בשיקגו.
בשנת 1971 חזרה עאליה להתגורר בירדן, ועבדה בחברת התעופה הירדנית (לימים רויאל ג'ורדניאן). בספטמבר 1972 נתבקשה באופן פרטי בידי המלך לארגן פסטיבל סקי מים בעקבה. ב-22 בדצמבר 1972 נישאו עאליה וחוסיין בטקס פרטי, ועאליה הוכתרה למלכה עאליה אל-חוסיין. נישואי חוסיין ועאליה אירעו חודשים ספורים לאחר גירושיו של המלך מאשתו השנייה מונא אל-חוסיין. ייתכן כי להיכרותו של חוסיין עם עאליה היה חלק בגירושין.
לזוג נולדו שני ילדים: האיא (נולדה ב-3 במאי 1974) ועלי (נולד ב-23 בדצמבר 1975). האיא התחתנה עם השייח' מוחמד בן ראשד אאל מכתום, שליט דובאי וראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות. כמו כן אימצו השניים ב-1976 ילדה פלסטינית יתומה בשם עביר (ילידת 1972). עאליה נחשבה למלכה פופולרית בדעת הקהל, ונישואיה עם המלך חוסיין נחשבו למוצלחים. היא הרבתה בפעילויות צדקה וסעד, בייחוד בעזרה לבתי יתומים. ב-1974 תמכה במתן זכות בחירה לנשים בממלכה.
ב-9 בפברואר 1977 נהרגה המלכה בהתרסקות מסוק בעמאן שבירדן בדרך לדרום הממלכה, בדרכה למשימת פיקוח על אזורים נידחים. על שמה נקרא נמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה. כחצי שנה לאחר מותה נישא חוסיין בפעם הרביעית למלכה נור.
קרלוס טורה
אסיאנה איירליינס
אסיאנה איירליינס (בהנגול: 아시아나 항공; באנגלית: Asiana Airlines) היא חברת תעופה דרום קוריאנית. בסיסיה של החברה נמצאים בנמלי התעופה של סיאול. החברה היא השנייה בגודלה בקוריאה הדרומית אחרי קוריאן אייר.
תולדות החברה.
החברה נוסדה בפברואר 1988 והחלה את פעילותה בדצמבר אותה שנה עם טיסות בקו לפוסן.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לפברואר 2021:
תאונות ותקריות.
בתאריך 6 ביולי 2013 התרסק מטוס מדגם בואינג 777 של החברה, שהיה בטיסה 214, בנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו בעת נחיתה על המסלול. הסיבה לתאונה היא שהמטוס היה נמוך מדי, מגדל הפיקוח דיווח לטייסים על כך והטייסים ניסו למשוך את מטוסם מעלה, אך כשלו, הזנב פגע בקרקע, המטוס הסתחרר על המסלול ולאחר מכן הפך לכדור אש. מתוך 291 נוסעים ו-16 אנשי צוות, נספו 3 אנשים ו-182 נפצעו
פט רייס
פטריק ג'יימס רייס (באנגלית: Patrick James Rice; נולד ב-17 במרץ 1949 בבלפסט) הוא כדורגלן עבר צפון אירי. היה עוזרו של מאמן ארסנל, ארסן ונגר, מאז 1996 ועד 2012.
חייו.
רייס גדל בלונדון. בצעירותו עבד כירקן בגילספי רואד, וב-1964 הצטרף לארסנל כשחקן מתלמד. הוא חתם על חוזה המקצוען שלו ב-1966, ופילס את דרכו דרך קבוצות הנוער והמילואים של המועדון. משחקו הראשון במדי הסגל הבוגר היה בגביע הליגה נגד ברנלי ב-5 בדצמבר 1967, שהסתיים בניצחון ארסנל בתוצאה 2 - 1.
בעונתו הראשונה בעמדת הבלם הימני של ארסנל הוא השתתף ב-16 משחקים, והחמיץ את ניצחון ארסנל על אנדרלכט בגמר גביע ערי הירידים של עונת 1969/1970. אולם, בתקופה זו הוא זכה לזימון ראשון לנבחרת צפון אירלנד, ומשחקו הראשון היה נגד נבחרת ישראל ב-10 בספטמבר 1968, במקביל לכך שהיה שחקן מחליף בארסנל. פיטר סטורי היה הבלם הימני הבכיר של ארסנל, אך לאחר שעבר לשחק במרכז המגרש בתחילת עונת 1970/1971, רייס תפס את מקומו והיה לשחקן הרכב קבוע למשך יתרת העונה שבה זכה המועדון בדאבל.
רייס היה הבלם הימני הבכיר של ארסנל לאורך שאר שנות ה-70, ושיחק בגמר גביע ה-FA של 1972; הוא היה שחקן הרכב קבוע בשלוש עונות - 1971/1972, 1975/1976 ו-1976/1977. רייס היה השחקן האחרון שנותר מהסגל שזכה בדאבל, וקיבל את סרט הקפטן של ארסנל ב-1977. בתפקידו כקפטן הוא זכה להניף את גביע ה-FA לאחר הניצחון על מנצ'סטר יונייטד בגמר של 1979, אך מנגד להפסיד בגמרים של 1978 ו-1980. הוא היה השחקן היחיד של ארסנל ששיחק בכל משחקי גמר גביע ה-FA בין 1971 ל-1980, מספר המהווה שיא מועדון שאותו הוא חולק עם דייוויד סימן וריי פארלור. רייס הוביל את ארסנל לגמר גביע המחזיקות של 1980, שהסתיים בהפסד של ארסנל לוולנסיה.
רייס המשיך לשחק עבור נבחרת צפון אירלנד, ובקריירה שנמשכה 11 שנים הוא השתתף ב-49 משחקים. משחקו האחרון היה בהפסד 1 - 5 לנבחרת אנגליה ב-17 באוקטובר 1979. רייס עזב את ארסנל ב-1980 כשהיה בן 31 ולאחר 528 משחקים בכל המסגרות במדי המועדון. הוא עבר לשחק בווטפורד של המאמן גרהאם טיילור; רייס שיחק בווטפורד 137 פעמים, סייע למועדון להעפיל לליגה הראשונה בעונת 1981/1982 וקיבל את סרט הקפטן. הוא פרש ממשחק פעיל ב-1984.
רייס הצטרף לארסנל כמאמן קבוצת הנוער לאחר פרישתו, והחזיק בתפקידו זה במשך 12 שנים שבהן הקבוצה זכתה פעמיים בגביע ה-FA לנוער (1987/1988 ו-1993/1994). רייס היה המאמן המחליף של ארסנל למשך תקופה קצרה בספטמבר 1996, לאחר שהמאמן סטיוארט יוסטון התפטר. יוסטון עצמו החליף את המאמן המפוטר ברוס ריוק. רייס אימן את ארסנל בשלושה משחקי פרמייר ליג שבהם המועדון ניצח, ובהפסד הביתי 2 - 3 בגביע אופ"א לבורוסיה מנשנגלדבך.
רייס התמנה לעוזרו של ארסן ונגר שהגיע בסוף ספטמבר, והוא היה חלק משמעותי מההצלחות של ארסנל בשלהי שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 (שני דאבלים ועונת האליפות ללא הפסד). רייס הוא האדם היחיד מלבד בוב וילסון שנטל חלק (כשחקן או מאמן) בכל שלושת תוארי הדאבל ארסנל.
בסוף נובמבר 2013 גילו בגופו של רייס סרטן
יחיאל אריה מונק
הרב יחיאל אריה (מיכאל) מונק (1905 – 1984) היה רב, מחנך, מרצה ומחבר ספרים, יליד גרמניה, שפעל גם בארצות הברית ובישראל.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
מונק נולד לרב עזריאל מונק, רב קהילת עדת ישראל בברלין. בילדותו גדל מונק באווירה תורנית ועסקנות ציבורית, מה שעתיד להשפיע על משך כל חייו. מונק הלך בדרכי אביו הן בתחום הרבנות והן בתחום העסקנות הציבורית.
כבר בהיותו נער נראו במונק ניצני פעילותו העתידית, כשהקים ארגון קטן שמטרתו הייתה חלוקת מצרכי מזון לנזקקים, ותמיכה רוחנית בעניים וחולים. יזמה זו הייתה אבן הפינה לארגון הילפסווריין שעסק בעזרה לחסרי ישע וקשישים בשנות שלטונו של היטלר. בהיותו כבן 17 נסע ללמוד בישיבת נייטרא בבריטניה, לאחר מכן למד כחמש שנים בישיבת סלבודקה, שם נסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה רבי משה מרדכי אפשטיין.
עשייה ציבורית.
כניסתו של הרב מונק לעשייה ציבורית החלה בשנת 1929 עם הצטרפותו לאביו כנציג הקהילה היהודית בפני השלטון הגרמני. ובתקופה זו התחיל לעסוק בנושא השחיטה היהודית. בשנת 1937 התמנה לרבה של קהילת עדת ישראל, במקום אביו, שהגרמנים אסרו את חזרתו לגרמניה אחרי שיצא למסע קצר בארץ ישראל. בתפקיד זה שימש עד ליציאתו מגרמניה לבריטניה, מאימת הגסטאפו, באמצע שנת 1938.
בלונדון שב והתמסר לעסקי ציבור, ויסד את בית הכנסת עדת ישראל בהנדון (Hendon). בתחילת שנת 1941, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, היגר לארצות הברית והגיע לבוסטון, שם שימש כרב, מנהל, מחנך ומרצה.
קבוצת הורים קטנה ייסדה בניו יורק בית ספר חרדי חדש לבנות בו היו שבע תלמידות בלבד, כשחזונם היה למוסד גדול ומבוסס. חזון זה התממש על ידי הרב מונק שהגיע לניו-יורק כדי לבסס את בית הספר ועמד בראשו. הוא הפך את בית הספר לבית הספר החרדי לבנות הגדול בעולם וכיום מונה בית הספר כ-2000 תלמידות. מונק ניהל את בית הספר עד שנאלץ לפרוש מתפקידו מסיבות בריאות בשנת 1945.