תושבי אוראמאן הם כורדים, הדוברים את הניב הווראמי של שפת הגוראני. בגדים מסורתיים לנשים כוללים אפוד או ז'קט עם שרוולים ארוכים או מעיל עליון ארוך הנלבש מעל שמלה. מתחת לשמלה הן לובשות כותנת ומכנסיים נפוחים. באופן מסורתי נשים לבשו כובעים כורדיים מעוטרים באבנים צבעוניות, חרוזים ופיסות זהב. נשים צעירות ונערות צעירות לובשות בדרך כלל שמלות בצבעים עזים המעוטרות בחרוזים ופאייטים רבים, והנשים המבוגרות לובשות צבעים כהים יותר וכיסוי ראש לבן. גברים לובשים בדרך כלל חולצה; אפוד עם צוואר פתוח; ומכנסיים רחבים צמודים בקרסוליים. אבנט כותנה באורך 3–4 מטרים מקופל לשניים לאורכו ונכרך בחוזקה סביב פלג הגוף העליון במותן. גברים לבשו גם מעילי לבד חומים מסורתיים עם כתפיים מחודדות בשם קולאבל.
סייאוו צ'מאנה (سیاو چەمانە) הוא סגנון שירה הנהוג על ידי הכורדים באוראמאן ופירושו עיניים כהות בשפתם. הוא מבוצע ללא שימוש בכלי נגינה, למעט שימוש מזדמן בתוף כורדי או דף. כיום, סגנון סייאוו צ'מאנה משמש בעיקר לסיפורים ובידור.
בעלי חיים.
אוראמאן הוא בית גידול לכמה יונקים גדולים, כולל נמר אנטולי ("Panthera pardus tulliana"), דוב חום ("Ursus arctos"), כבש מופלון ("Ovis orientalis orientalis"), זאב מצוי ("Canis lupus") ועז הבר ("Capra aegrarus") שניתן למצוא ברחבי האזור. האזור המוגן של בוזין ומרחיל (בכורדית: بوزین و مارخێڵ) ממוקם בקצה הדרום-מערבי של אוראמאן במחוזות פווה (پاوە) וג'אוונרוד ( جوانڕۆ) בפרובינציה כרמאנשאה. ציד וירי אסורים ובשנת 1999 הוא נרשם כאזור מוגן.
הנוף התרבותי של אוראמאנט.
הנוף תרבותי של אוראמאן או הנוף התרבותי של אוראמאנט הוא אתר המורשת התרבותית המוחשית ה-26 של איראן. האתר ממוקם בפרובינציות כורדסתאן וכרמאנשאה לאורך הגבול המערבי של איראן.
כפרי אוראמאנט ממוקמים במחוזות כרמאנשאה וכורדסתאן ההרריים באיראן ובמחוז חלאבג'ה שבכורדיסטן העיראקית. הכפרים ייחודיים במונחים של אדריכלות, אורח חיים ומתודולוגיה חקלאית. כפרים משולבים בטבע על ידי שילוב חקלאות במדרון תלול. 12 הכפרים הכלולים בנכס ממחישים את התגובות המתפתחות של בני הווראמי למחסור בקרקע היצרנית בסביבתם ההררית לאורך אלפי השנים.
אתר זה התווסף לרשימת האתרים המועמדים ב-9 באוגוסט 2007, ובמושב ה-44 של ועדת המורשת העולמית של אונסק"ו ב-27 ביולי 2021 התווסף אתר זה לראשונה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשם "הנוף התרבותי של אוראמאן/אוראמאנט".
זכויות להט&quot;ב בליטא
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בליטא מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. אף על פי שפעילות הומוסקסואלית של גברים ונשית היא חוקית בליטא, זוגות חד מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן ההכרות המשפטיות הזמינות לבני זוג הטרוסקסואלים. עם זאת, ישנה הגנה מוחלטת מפני אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה, מתן סחורות ושירותים, פשעי שנאה ודברי שטנה. בשנת 2010 התקיים מצעד הגאווה הראשון בבירה וילנה הידוע כמצעד הגאווה הבלטית. ישנן קהילות הומוסקסואליות הידועות בפעילותן בווילנה, קובנה וקלייפדה אם כי אינן נראות לרוב בערים קטנות יותר.
עמדות שליליות נגד להט"ב נותרו מושרשות ברחבי ליטא לרוב בקרב האוכלוסייה המבוגרת מאז התפרקות ברית המועצות. קמפיין תקשורתי נגד חברי הקהילה הליטאית הושק על ידי הצהובון הלאומני "Respublika" בשנת 2004, ונמשך עד 2006 אשר במהלכו, כשני שלישים מחברי הפרלמנט הצהירו על עוינותם ללהט"ב.
מעמד בחוק.
במסגרת ברית המועצות, הקוד הפלילי אסר על פעילות הומוסקסואלית עם עונש מאסר של כ-5 שנים. מילים כמו הומוסקסואליות או גיי לא היו נוכחות בשום קוד סובייטי ומערכת המשפט הסובייטית השתמשה במונח "סדום" בעת העמדות לדין בנושא.
בארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות (ק.ג.ב.) הוקמה מחלקה מיוחדת למאבק בהומוסקסואליות. השירותים החשאיים השתמשו בסחיטה כדי לגייס סוכנים מקהילת הלהט"ב. קיומה מנעה את האפשרות של הופעת ארגון להט"ב כלשהו, או מדיה מודפסת שתוכננה במיוחד עבור חבריה.
לאחר התפרקות ברית המועצות וקבלת עצמאותה של ליטא בשנת 1990, הועברה הומוסקסואליות אי-הפללה ב-1993.
גיל ההסכמה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים הושווה בשנת 2004 לגיל 14 שנים על מנת לעמוד בדרישות האיחוד האירופי נגד אפליה עבור הצטרפותה של ליטא. ב-2 ביולי 2010 הועלה גיל ההסכמה ל-16 שנים ללא הבדל נטייה מינית או מגדר.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
קיימות מספר הוראות המגבילות רישום של איגודים בין זוגות חד מיניים בליטא. סעיף 38 של החוקה הליטאית קובע כי "נישואים ייכרתו בהסכמה הדדית חופשית של גבר ואישה" בעוד נישואים חד-מיניים אסורים במפורש גם בסעיף 3.12 לחוק האזרחי של המדינה הקובע כי "נישואים ייכרתו עם אדם מהמין השני בלבד". הקוד האזרחי במדינה מאפשר את אישור מוסד השותפויות על ידי הרשויות המחוקקות, אם כי סעיף 3.229 לקוד מגביל אותן עבור הטרוסקסואלים בלבד.
במהלך המפקד של שנת 2011, הוכרזו כ-24 משקי בית חד מיניים גלויים.
החל משנת 2019, הצעת חוק להכרה עבור זוגות חד מיניים לקבלת מספר זכויות שותפות תלויה ועומדת בפרלמנט אשר עברה מראש ברוב של 46 מול 17 מתנגדים במאי 2017. בינואר אותה שנה קבע בית המשפט לחוקה כי יש להעניק לבני זוג זרים חד מיניים היתרי שהייה. פסק הדין בא בעקבות קביעת בית הדין האירופי לצדק ביוני 2018 כי מדינות החברות באיחוד האירופי (בהן ליטא) חייבות להעניק זכויות תשבות מלאות והכרה בחופש התנועה של זוגות חד-מיניים נשואים, כאשר לפחות אחד מבני הזוג הוא אזרח האיחוד האירופי.
הורות ואימוץ.
ככלל, זוגות חייבים להיות נשואים כדי לאמץ בליטא, אשר כתוצאה מכך, זוגות חד מיניים אינם מורשים לאמץ בעקבות אי הכרת המדינה בנישואים חד-מיניים. סעיף 3.210 לחוק האזרחי קובע, עם זאת, כי במקרים חריגים ניתן לקבל אנשים בודדים עבור אימוץ. במקרה כזה, ההחלטה עוברת לעובדים הסוציאליים. עם זאת, הוועדה לענייני משפחה וילד של הפרלמנט הליטאי "הביעה דאגה אם יהיו מספיק חסמים משפטיים כדי למנוע מאנשים בעלי נטייה לא מסורתית לאמץ". מומחים אישרו כי קיימים מחסומים, אם כי ניתן לעקוף אותם. כתוצאה מכך, אימוץ על ידי הומוסקסואלים בודדים בפועל אינו אפשרי מבחינה חוקית.
בספטמבר 2021, נשיא ליטא גיטנאס נאוסדה הצהיר כי הוא מתננגד לדרישות שהועלו בעת ציון מצעד הגאווה בקובנה באותה שנה עבור התרה לזוגות חד-מיניים לאמץ ילדים באומרו, "אני נגד הדרישות האלה ואני חושב שהן לא ייענו בליטא. כנשיא, אעשה כמיטב יכולתי כדי שלא ניתן יהיה לעמוד בדרישות אלה בשלב זה" אמר לכתבים ב-2 בספטמבר.
הגנה מפני אפליה.
על פי חוק שוויון יחס משנת 2003 אשר נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2005, קובע איסור על אפליה על רקע נטייה מינית בתחומי תעסוקה, חינוך וגישה לסחורות ושירותים. סעיף 2(2): "הפרה של יחס שווה פירושה אפליה ישירה או עקיפה על רקע גיל, נטייה מינית, מוגבלות, מוצא גזעי או אתני, דת או אמונות". תיקונים לחוק המבטלים את ההגנה על רקע נטייה מינית היו בבחינה של הסיימאס ביוני 2008 אם כי נדחו מאוחר יותר.
הסתה פומבית לאלימות נגד להט"ב ומיעוטים אחרים אסורה במפורש בסעיף 170 (3) לחוק העונשין. חקירה ראשונית של רשויות ליטא משנת 2010 גילתה כי 160 מתוך כ-180 מקרים של דברי שטנה (רובם באינטרנט) נגעו לחברי קהילת הלהט"ב. העבריינים נקנסים בדרך כלל, ומדי פעם מחשביהם מוחרמים.
זהות מגדרית.
סעיף 2.27 לחוק האזרחי מאפשר לכל אדם שאינו נשוי לשנות את מגדרו המשפטי אם הדבר אפשרי מבחינה רפואית. עם זאת, הפסקה השנייה קובעת כי יש להוביל את הליכי שינוי המגדר על פי חוק נפרד. הפרלמנט וממשלת ליטא מסרבים לנקוט פעולות כלשהן על אימוץ חוק כזה לאחר שהפסידה המדינה בתיק ל.ו. נגד ליטא בבית הדין האירופי לזכויות אדם בשנת 2007. מאז, שינוי מגדר התאפשר רק עם החלטת בית משפט והעברת ניתוח להתאמה מגדרית.
בשנים 2009 ו-2013 הוצע ביטול עבור הכרה זו על ידי מחוקקים שמרנים אם כי הצעותיהן נדחו.
באפריל 2017 פסק בית הדין האירופי לזכויות אדם בתיק נגד צרפת, כי חיוב טרנסג'נדרים לעבור ניתוח להתאמה מגדרית לצורך שינוי מגדרם החוקי במסמכים רשמיים מהווה הפרת זכויות אדם ואפליה. לאחר מכן, שני גברים טרנסג'נדרים ליטאים הורשו על ידי בתי המשפט במדינה לשנות את מגדרם במסמכים רשמיים מבלי שיעברו ניתוח לפני כן.
החל מ-2 בפברואר 2022, טרנסג'נדרים ליטאים המעוניינים לשנות את שמם או מינם החוקיים יכולים לעשות זאת באופן חוקי ללא חיוב העברת ניתוח להתאמה מגדרית לפי תקנות חדשות. עם זאת, טרנסג'נדרים המעוניינים לשנות את שמם במסמכים רשמיים עודנם מחויבים לקבל אישור ממוסד רפואי ליטאי או איחוד אירופאי על "טרנסג'נדריזם מאובחן".
שירות צבאי.
לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בכוחות המזוינים של ליטא.
תרומת דם.
מאז 1 במאי 2022, הוסרו כלל ההגבלות על תרומות דם מאת גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים ברחבי ליטא.
חופש הביטוי וצנזורה.
חוק "הגנת קטינים".
תיקונים ל-"חוק ההגנה על קטינים" מפני "השפעות מזיקות של מידע ציבורי", שהיו אוסרים למעשה על "קידום יחסים הומוסקסואלים" ומגבילים חופש הביטוי עבור חברי קהילת הלהט"ב הליטאית, הוצעו ב-2006, 2007 ו-2008. הפרלמנט הליטאי אישר גרסה של החוק, שהיה אמור להיכנס לתוקף ב-1 במרץ 2010, אף על פי שהוטל עליו וטו על ידי הנשיא תוך ציטוט של "חוסר הגדרות", הוטו בוטל על ידי הפרלמנט.