במהלך שנת 2009, לאחר שחרורו מצה"ל, החל לפרסם את הקומיקס "המעצבייניש" במסגרת עלון השבת "גילוי דעת". "המעצבייניש" - הלחם בין "מעצבן" לבייניש - עוסק בחייל דתי בעל משקפיים עגולים ופאות, שהתנהלותו גורמת לאירועים מגוחכים מול החיילים והמפקדים החילונים שאינם מבינים אותה. לראשונה, הקומיקס הופיע בעיתון ישיבת כרם ביבנה ומשם עבר ל"גילוי דעת". באותה שנה, שחר גם המשיך לאייר את "עלילות מושון" וכתב גם את הקומיקס "פיראטים למהדרין", העוסק בחבורה של פיראטים יהודים שומרי תורה ומצוות. לאחר סיום הקומיקס "פיראטים למהדרין" החל לכתוב את הקומיקס "משפחת חומרא ומשפחת קולא" יחד עם הלל גולדבלום, המוציא לאור של עיתון "מקור לילדים". "משפחת חומרא ומשפחת קולא" עוסק בשתי משפחות, משפחה חרד"לניקית ומשפחה דתית לייט, ובמאורעות משעשעים שקורים עקב ההבדלים בין שתי המשפחות.
בשנת 2011 פרסם ספר קומיקס בשם "עלילות מושון" שהורכב מחלק מהקומיקסים שפורסמו ב"מקור לילדים". הספר יצא בהוצאה עצמית והופץ על ידי דני ספרים. באותה שנה אוחדו העיתונים מקור לילדים ואותיות, ושחר עבר לכתוב בעיתון החדש "אותיות לילדים". באותה שנה גם החל לכתוב בעלון "גילוי דעת" את הקומיקס "תורה-מן", נוסף על קומיקס "המעצבייניש".
עוד מתחילת דרכו נהג לאייר קריקטורות פוליטיות. חלק מן הקריקטורות התפרסמו בערוץ 7 ובמקומות נוספים. שחר מאייר באופן קבוע במדור משפחה בעיתון בשבע.
שחר נשוי ומתגורר בפתח תקווה.
יצירות מעוררות דיון.
מספר פעמים זכו איוריו של יוסי שחר לעלות לכותרות ולעורר דיון ציבורי, דבר הנובע מסגנונו החד והתעסקותו בעניינים אקטואליים מזווית יהודית וציונית ייחודית.
בשנת 2008, במהלך שירותו הצבאי, צייר איור פרובוקטיבי לחולצת "סוף מבצע עופרת יצוקה" בה רואים חייל ישראלי בייניש ענק, הורס את העיר עזה תחת הכותרת "אם אתה מאמין שיכולים לתקן תאמין שיכולים להרוס". האיור הגיע לעיתונאי אורי בלאו שפרסם אותו בעיתון "הארץ", ובעקבות זאת הגיע האיור גם למהדורות חדשות רבות בעולם.
בתחילת דרכו של קומיקס "המעצבייניש" התעורר פולמוס במגזר כיוון שרבים ראו בקומיקס ניסיון ללעוג לחיילים הסדרניקים.
באוקטובר 2012 פרסם שחר בקומיקס "תורה מן" פרק בו תורה-מן נלחם נגד גיבור רע בשם "חפי החפיפניק", שמחזיק בידו את המגזין "מוצש" ומשדל אותו לעבור עברות. בסופו של הקומיקס, תורה-מן העיף את חפי החפיפניק עד לגבעת שמואל. הקומיקס עורר סערה בציבור הדתי. בתגובה אמר שחר כי "תורה-מן הוא קומיקס הומוריסטי לחלוטין... אכן, אני לא מסתיר שיש לי גם ביקורת אמיתית על העיתון מוצ"ש שמדי שבוע לועג לציבור החרדי והדתי לאומי ולכן חשבתי שיהיה נכון אם מישהו יעמיד אותו על מקומו. גם אם ברמז". ב-28 באוקטובר 2012 פורסמה באתר "סרוגים" תגובתה של מערכת העלון "גילוי דעת": "מדור הקומיקס של יוסי שחר, הוא מדור סאטירי (...) המערכת מבקשת להבהיר שאם מבין הקוראים נמצא מי שנפגע באופן אישי מהמדור, המערכת מוסרת את התנצלותה העמוקה". בעקבות הסערה פרסם הרב משה רט באתר "כיפה" מאמר בו הוא תומך בדעתו של שחר ואף מסביר ש"גם אם להיות תורה-מן זה לא האידיאל, להיות חפיפניק זה הרבה יותר גרוע".
ב-4 בנובמבר 2012, כשבוע לאחר פרסום הקומיקס הקנטרני, פרסם שחר קומיקס התנצלות. בקומיקס, תורה-מן מגיע לגבעת שמואל ומגלה שתושביה עסוקים בלימוד תורה ושמירת מצוות. בתגובה להתנצלות של שחר כתב הרב חיים נבון בדף הפייסבוק שלו כי "דווקא ההתנצלות הזו מעידה על תפישה דתית שהיא בעייתית בעיניי. הרי בדיחה לעיתים מגלה על עולמו של המספר יותר מכל טיעון רציני... ההתנצלות האמיתית צריכה לומר: גם הבורגנים לא בהכרח מחפפים במצוות. הם אולי לא מגדלים זקן, ואולי לא פודים פטר חמור, אבל (חלקם) משתדלים להיות הורים טובים, עובדים נאמנים והגונים, לקבוע עתים לתורה כמידת יכולתם, להתפלל בכנות, לבנות קהילות בריאות וטובות. כפי שחיו יהודים טובים (ובורגניים) מאז ומעולם".
האיש שידע יותר מדי (סרט, 1956)
האיש שידע יותר מדי (באנגלית: The Man Who Knew Too Much) הוא סרט מתח בבימויו של אלפרד היצ'קוק. בסרט משחקים בתפקידים ראשיים ג'יימס סטיוארט ודוריס דיי. הסרט הוא רימייק של סרט בעל אותו שם משנת 1934.
שיר הנושא של הסרט "קה סרה, סרה (מה שיהיה, יהיה)", שבוצע על ידי דוריס דיי, זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. בנוסף, השיר דורג במקום ה-48 ברשימת השירים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע של מכון הסרטים האמריקאי. הסרט הופיע בפסטיבל הקולנוע בקאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב.
עלילה.
הסרט מגולל את סיפורם של משפחת מקא'נה האמריקאית: ד"ר בנג'מין "בן" (ג'יימס סטיוארט), הזמרת לשעבר ג'וזפין "ג'ו" (דוריס דיי) ובנם הנרי "האנק" (כריסטופר אולסון), הנמצאים במרוקו לרגל חופשה. במהלך נסיעה מקזבלנקה למרקש באוטובוס הם נקלעים לתגרה שממנה הם מחולצים בעזרת איש זר בשם לואי ברנאר (דניאל ז'לן). ג'ו חושדת בברנרד שהוא זומם משהו, וכשהיא משתפת את בן בחשדותיה הוא מבטל את דבריה. ברנאר מזמין אותם לארוחת ערב. הוא מגיע אליהם למלון להרמת כוסית, אך כשאדם זר נוקש בדלת ומחפש אדון בשם מונטוגטרי ברנאר מסתלק והארוחה מבוטלת.
בהמשך הם פוגשים זוג נוסף, לוסי (ברנדה דה בנזי) ואדוארד דרייטון (ברנרד מיילס), ומבלים איתם במסעדה. במהלך הארוחה מגיע ברנאר למסעדה, למורת רוחם של בן וג'ו. במהלך טיול בשווקים עם הזוג דרייטון מתקיים מרדף אחר איש עם ברדס, שנהרג בידיו של בן. מסתבר שהאיש הוא ברנאר, וברגעיו האחרונים הוא פונה לבן ולוחש לו שמדינאי בריטי עתיד להירצח וזה קשור ל"אמברוז צ'אפל" (Ambrose Chapel). בן וג'ו נשלחים לחקירה על התקרית, בעוד הזוג דרייטון לוקחים את האנק לבית המלון.
במהלך החקירה מקבל בן שיחת טלפון שמזהירה אותו לא לגלות את תוכן ההודעה שנמסרה לו על ידי ברנאר, אחרת יפגעו בהאנק. כאשר בן וג'ו חוזרים לבית המלון הם מגלים שהזוג דרייטון חטפו את האנק וברחו מהמלון. בן מחליט לנסוע ללונדון כדי למצוא את בנו ואת הזוג דרייטון.
בלונדון הם פונים למפקח ביוקנן מהסקוטלנד יארד, אך לא מסגירים את המידע שנתן להם ברנאר. כשהם מגיעים למלון, קבוצת מכרים של ג'ו מגיעה לבקרם. בן חומק ומחליט לחפש את אמברוז צ'אפל. בהמשך הוא וג'ו מבינים שמדובר בכנסייה (המשמעות המילולית של Ambrose Chapel היא "קפלת אמברוז") ולא באדם. ג'ו עוזבת גם כן את המכרים בחדר המלון. כשהם מגיעים לכנסייה התפילה מתחילה, אך גברת דייטון שנמצאת שם מזהה אותם ומדווחת למר דייטון. ג'ו יוצאת כדי לקרוא למשטרה. מסתבר שמר דייטון הוא הכומר, והוא שולח את קהל המתפללים לביתם. בן מתעמת עם דייטון, אך הוא מוכה ונכלא במקום. ג'ו מגיעה עם השוטרים, אך הם לא יכולים להיכנס בלי צו.
ג'ו מבינה שביוקנן הלך לאלברט הול ומבקשת מהשוטרים שייקחו אותה לשם. כשהשוטרים וג'ו עוזבים, בני הזוג דייטון לוקחים את האנק לשגרירות זרה. באלברט הול, ג'ו מזהה את האדם שדפק על דלת חדרם במלון במרוקו. הוא מאיים עליה שאם תתערב האנק יפגע, והיא מבינה שהוא רוצח שכיר שמטרתו להרוג ראש ממשלה זר.
בן נמלט מהכנסייה דרך מגדל הפעמון. הוא מגיע לאלברט הול וג'ו מצביעה על הרוצח, ובן מנסה להתחקות אחריו. הרוצח מחכה שישמע רעש המצילה כדי למסך את קול הירי, אך ג'ו צורחת לפני שהמצילה נשמעת וגורמת לו להחמיץ. ראש הממשלה נפגע בכתף בלבד. בן נאבק ברוצח, שנופל מתאו לאולם ומת.
המשטרה מבינה שהאנק נמצא יחד עם הזוג דייטון, אך כללי הדיפלומטיה לא מאפשרים להם לעשות דבר בעניין. גו' ובן מצליחים להיכנס לשגרירות בעצמם, בהזמנתו של ראש הממשלה אסיר התודה. בדיאלוג בין מר דייטון לבין השגריר מסתבר שהשגריר הוא זה שתכנן את ההתנקשות בראש הממשלה, והוא מאשים את הזוג דייטון בכישלונה. למורת רוחה של לוסי דייטון, הוא מורה להם להרוג את האנק כדי שלא יוכל להעיד נגדם.
בשגרירות ג'ו מתבקשת לשיר, והיא מבצעת את "קה סרה סרה" בקול רם על מנת שהאנק ישמע אותה. האנק שומע אותה ובהוראת לוסי, ששומרת על האנק בזמן שמר דייטון מתכונן להורגו, הוא מלווה את השירה בשריקה. בן הולך בעקבות השריקה ומוצא את האנק. מר דייטון מופיע עם אקדח ומנסה להשתמש בבן והאנק כמגנים אנושיים וכך לברוח מהשגרירות. כשהם יורדים במדרגות בן מצליח להפיל את מר דייטון למותו. האנק רץ אל אימו ומחבק אותה.
בסצנת הסיום המשפחה המאוחדת חוזרת למלון, ושם הם פוגשים שוב את מכריה של ג'ו שחיכו להם כל העת ולא היו מודעים להתרחשות. בן אומר להם "אני מצטער שלקח לנו זמן רב כל כך, אבל היינו מוכרחים ללכת לאסוף את האנק".
הפקה.
אלפרד היצ'קוק רצה לעשות לסרט "האיש שידע יותר מדי" (1934) עוד בשנת 1941, אך רק בשנת 1956 אולפן הקולנוע סרטי פרמאונט הסכים לתוכניתו של היצ'קוק. התסריטאי ג'ון מייקל הייס כתב את התסריט.
היצ'קוק ליהק את ג'יימס סטיוארט ששיחק כבר בסרטיו הקודמים, "החבל" (1948) ו"חלון אחורי" (1954). היצ'קוק רצה ללהק את דוריס דיי לשחקנית הראשית אחרי שצפה בהופעתה מהסרט "סופת אזהרה" (1951), אך מפיק המשנה הרברט קולמן לא רצה ללהק אותה עקב חוסר הרקע שלה במשחק. קולמן רצה ללהק במקומה את השחקניות לנה טרנר, גרייס קלי, קים נובאק, ג'יין ראסל, ג'ין טיארני ואווה גרדנר, אך לבסוף לוהקה דיי לתפקיד הראשי.
דוד אידלסון
דוד אידלסון (ט' באייר תרנ"א, מאי 1891 – י"ד בחשוון תשט"ו, 10 בנובמבר 1954) היה איש חינוך שהתמחה בטיפול בילדים ונוער עזובים, והיה מחלוצי החינוך הפתוח בארץ ישראל, וממייסדי "חברת הילדים" בבית אלפא.
ביוגרפיה.