פריץ פון בלו
פריץ פון בֶּלוֹ (בגרמנית: Fritz von Below; 23 בספטמבר 1853 – 23 בנובמבר 1918), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת הקריירה.
פון בלו נולד בדנציג למשפחה עם רקע צבאי. בשנת 1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ושירת בחיל המשמר. פון בלו מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1908 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-1, ובשנת 1912 מונה למפקד הקורפוס ה-21.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון בלו מפקד הקורפוס ה-21 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחם עימה במרוץ אל הים. בתחילת 1915 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה העשירית בחזית המזרחית, ולחם עימה בקרב השני על האגמים המזוריים. על הצלחתו בקרב קיבל את העיטור פור לה מריט.
ב-4 באפריל 1915 מונה פון בלו למפקד הארמייה השנייה. ב-1 ביולי 1916 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת הקרב על הסום. ב-19 ביולי במהלך הקרב, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פון בלו, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ. על הצלחתו בבלימת הכוחות הבריטיים, קיבל פון בלו תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט.
ב-9 ביוני 1918 מונה פון בלו למפקד הארמייה התשיעית, אך עקב דלקת ריאות חריפה פרש מהפיקוד על הארמייה ב-6 באוגוסט 1918. פון בלו נפטר בויימאר ב-23 בנובמבר 1918 זמן קצר לאחר סיום המלחמה.
פריץ פון בלו היה בן דודו של הגנרל אוטו פון בלו, שלחם אף הוא בצבא הגרמני, עניין שגרם לבלבול רב בקרב גורמי המודיעין של מדינות ההסכמה ונטע תחושה שפון בלו מצוי במספר חזיתות בו זמנית.
לוקאס סילבה
לוקאס סילבה בורז'ס (בפורטוגזית: Lucas Silva Borges; נולד ב-16 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בקבוצת גרמיו.
היסטוריית מועדונים.
סילבה נולד בבום ז'זוס דה גויאס שבגויאס. ב-2007 סילבה הצטרף לקבוצה הצעירה של קרוזיירו בגיל 14 לאחר שהתחיל את הקריירה בקבוצה עירונית קטנה "אובל". תחילה כמעט יצא מקבוצת הנוער של אובל אך לאחר מכן התחיל להשתפר.
ב-2012 הושאל סילבה לנאסיונל אספורטה קלוב עד לסיום אליפות מינאס ז'ראיס של אותה השנה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 במרץ בהפסד 2–4 לאתלטיקו מיניירו.
ב-26 באפריל 2012 לאחר שחזר מההשאלה הועלה סילבה לקבוצה הבוגרת בה ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה ובליגה הברזילאית בכדורגל ב-18 ביולי בניצחון 2–0 בחוץ כאשר נכנס בחילוף במחצית השנייה נגד פורטוגזה ובאותה העונה הופיע 8 פעמים בלבד.
ב-2014 סילבה היה דומיננטי יותר לאחר הגעתו של מרסלו אוליביירה. הוא כבש את שערו הראשון ב-1 בספטמבר בניצחון 5–3 ביתי נגד ואסקו דה גאמה והופיע 23 פעמים נוספות ובסופו של דבר זכתה קבוצתו באליפות ברזיל. ב-2014 סילבה היה שחקן הרכב בקרוזיירו ומדי פעם היה משחק בעמדת הקשר האחורי. בסוף העונה זכו פעם נוספת באליפות.
ב-22 בינואר 2015 הקבוצה הספרדית ריאל מדריד רכשה אותו תמורת סכום לא ידוע. ישנן שמועות שמחיר העברתו הוא 14 מיליון יורו, למחרת הוציא המועדון הודעה רשמית על העברתו. הוא חתם על חוזה למשך 5 וחצי שנים. סילבה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-14 בפברואר 2015 כאשר נכנס במחצית השנייה במקום אסייר אייארמנדי בניצחון 2–0 נגד דפורטיבו לה קורוניה.
ב-26 באוגוסט 2015 הושאל למרסיי. במהלך עונת ההשאלה במרסיי ערך סילבה 22 הופעות ליגה בהן לא כבש שערים. בקיץ 2016 סיכם סילבה את תנאיו בספורטינג ליסבון אך לא עבר את הבדיקות הרפואיות במועדון כיוון שהתגלתה בעיה בלבו. ב-10 ביולי 2016, החליט סילבה להקשיב לעצת הרופאים ולאחר ארבע שנות משחק בלבד פרש ממשחק פעיל, אולם בהמשך חזר בו.
ב-31 בינואר 2017 הושאל לקרוזיירו לעונה וחצי.
ב-1 בינואר 2020 חתם בגרמיו לחמש שנים.
הנגיף (סדרת טלוויזיה)
הנגיף (באנגלית: The Strain) היא סדרת אימה אמריקאית שעלתה לשידור לראשונה ב-13 ביולי 2014, ברשת FX. הסדרה נוצרה על ידי גיירמו דל טורו וצ'אק הוגאן, והיא מבוססת על טרילוגיית הספרים שלהם בעלי אותו השם. פרק הפיילוט בוים על ידי דל טורו עצמו. בעונה הראשונה שודרו 13 פרקים.ב-6 באוגוסט 2014, הודיעה רשת FX כי הזמינה עונה שנייה המכילה 13 פרקים, העונה השנייה עלתה לשידור בארצות הברית ב-12 ביולי 2015. ב-7 באוגוסט 2015, הוזמנה עונה שלישית שעלתה לשידור בארצות הברית ב-28 באוגוסט 2016. העונה הרביעית והאחרונה עלתה לשידור בארצות הברית ב-16 ביולי 2017.
בישראל הסדרה משודרת ב-Yes.
סקירה.
מטוס מברלין נוחת בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שבניו יורק כאשר האורות שלו כבויים והדלתות נעולות. חוקרי המרכז לבקרת מחלות ומניעתן ד"ר אפרים גודוות'ר, ד"ר נורה מרטינז והצוות שלהם נשלחים על מנת לחקור את המקרה. על סיפון המטוס הם מוצאים 206 גופות ו-4 ניצולים. המצב מתחיל להתדרדר כאשר הגופות נעלמות מחדר המתים. גודוות'ר ואנשים נוספים המסייעים לו, מוצאים את עצמם נאבקים באיום עתיק על האנושות, ומנסים להגן לא רק על קרוביהם, אלא על העיר כולה.
הפקה.
פיתוח.
ב-2006 דל טורו הציע את "הנגיף" כסדרת טלוויזיה לרשת פוקס, המשא ומתן נכשל לאחר שנשיא הרשת ביקש מדל טורו לכתוב את הסדרה כקומדיה. סוכנו הציע להרחיב את הרעיון כסדרת רומנים. דל טורו ביקש מצ'אק הוגאן לסייע לו בכתיבה. הוגאן הסכים לאחר שקרא עמוד וחצי מהפרויקט עליו התחיל לעבוד דל טורו. הפרק הראשון בטרילוגיית הרומנים, "הנגיף", שוחרר ב-2009. ב-2010 שוחרר הפרק השני "הסתיו", וב-2011 שוחרר הפרק השלישי והאחרון, "הלילה הנצחי".
לאחר פרסום הספר הראשון, אולפנים ורשתות שידור החלו להציע להפוך את הספר לסדרת טלוויזיה או סרט, אך דל טורו והוגאן דחו את ההצעות בטענה כי הם אינם מעוניינים שגרסה טלוויזיונית תשפיע על המשך הכתיבה שלהם בספרים הבאים. לאחר פרסום הספר השלישי הם פנו לכל רשת שידור, לבסוף הם בחרו את רשת FX מכיוון שהרשת העדיפה להצמד ככל הניתן לסיפור המקורי של הספרים, ובנוסף הרשת אהבה את הרעיון כי לסדרה יש סוף סגור והיא צפויה להמשך 3-5 עונות. דל טורו ציין כי כל אחד משני הספרים הראשונים, ממלאים עונה אחת בנפרד, והספר האחרון יכול למלא 2-3 עונות. נשיא רשת FX ציין כי הסדרה תכיל בסך הכל בין 39 ל-65 פרקים.
צילומים.
הצילומים לפרק הפיילוט החלו ב-17 בספטמבר 2013, בטורונטו, אונטריו, קנדה, והסתיימו ב-31 באוקטובר 2013. FX הזמינו 13 פרקים לאחר מכן. העונה הראשונה צולמה בין 25 בנובמבר 2013 ועד 30 באפריל 2014. הצילומים לעונה השנייה החלו בנובמבר 2014 בטורונטו.
מוזיקה.
המוזיקה הולחנה על ידי ראמין דג'וואדי, שגם הלחין בסרטו של דל טורו פסיפיק רים.
שיווק.
בפרסום המקורי לסדרה, הופיעה תולעת אשר יוצאת מעין של אדם. בעקבות תלונות של הציבור החליטו ברשת FX להחליף את הפרסום שהופיע בשלטי החוצות.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני (2015)
בשנת 2015, ובעיקר במחצית השנייה שלה, חלה הסלמה באירועים ובתקריות האלימות במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני וביטויה העיקרי הוא גל הטרור הפלסטיני שהחל במהומות הר הבית, בחודש ספטמבר.
בשנה זו, כבקודמות לה, היו פיגועי טרור רבים מצד הפלסטינים, כאשר בעיקר נפוצו פיגועי דקירה, פיגועי דריסה, יידוי בקבוקי תבערה ומקרים רבים של יידוי אבנים במה שכונה "טרור עממי" על ידי שירות הביטחון הכללי. מרבית הפיגועים נעשו ביהודה ושומרון ובירושלים. החל מאוקטובר חלה הסלמה בפיגועים, בהם נהרגו ונפצעו גם ישראלים רבים בפיגועי דקירה בתחומי הקו הירוק. כמו כן פרצו מהומות אלימות בעידודה של התנועה האסלאמית.
בגל הטרור הפלסטיני נרצחו 28 ישראלים ונפצעו כ-400, רובם אזרחים. במהלך תקופה זו נהרגו 128 פלסטינים, מהם 88 מחבלים, והיתר בעימותים עם כוחות הביטחון. בתקופה זו ביצעו פלסטינים למעלה מ-1,800 פיגועי טרור. מרבית התוקפים שביצעו פיגועי דקירה, דריסה וירי נורו למוות או נלכדו. במקרים אחדים נורו למוות או נפצעו חפים מפשע.
במקביל חלה הסלמה גם ברצועת עזה כאשר החל מיוני, קצב שיגור הרקטות הלך והתגבר, רוב הרקטות נפלו בשטח הפלסטיני ובעוטף עזה, אך מדי פעם נעשו שיגורים לערים גדולות כמו אשדוד, אשקלון, שדרות, במקביל בוצעו מהומות המוניות בכל אזור גדר המערכת עם ניסיונות חדירה רבים. מדי פעם מחבלים פלסטינים מארגוני טרור קטנים פתחו בירי צלפים לעבר כוחות צה"ל וקיבוצים בעוטף עזה.
אלימות במחצית הראשונה של 2015.
אירועי טרור באזור ירושלים.
הפלסטינים ביצעו פיגועי טרור רבים בירושלים, בעיקר באזורי העיר העתיקה, קו התפר ומזרח ירושלים. הפיגועים כללו בעיקר יידוי אבנים ובקבוקי תבערה אך גם פיגועי דריסה, דקירה וירי. הרכבת הקלה בירושלים הותקפה באופן יומיומי באבנים, בעיקר ליד שועפט. הסלמות נרשמו ב-25 באפריל, באוגוסט ובספטמבר (סמוך לראש השנה).
ב-22 בפברואר מחבל פלסטיני בן 18 דקר צעיר חרדי בכיכר ספרא בירושלים. ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת ומאבטחיו, שעברו במקום, השתלטו על המחבל ועצרו אותו. ב-6 במרץ נפצעו שבעה אזרחים קל בפיגוע דריסה בירושלים שביצע מחבל פלסטיני. המחבל נורה ונתפס. ב-15 באפריל נהג פלסטיני ביצע פיגוע דריסה בגבעה הצרפתית בירושלים. בפיגוע נרצח אדם אחד ואחת נפצעה קשה. ב-25 באפריל פיגועי דקירה נגד שוטרי מג"ב בירושלים וליד מערת המכפלה, ובשניהם נורו הדוקרים למוות. בפיגוע דריסה בירושלים נפצעו קל 3 שוטרים.