נולד בעיר טוריסק שברוסיה לרבי מנחם נחום טברסקי, האדמו"ר מטריסק-בריסק השני לשושלת טריסק, ולחיה בת רבי דוד טברסקי מטולנה. נישא בי"ב באדר א' ה'תרל"ח לחוה גיטל בת רבי יצחק פרידמן מבוהוש והתגורר ליד בית חותנו בבוהוש.
לאחר פטירת סבו רבי אברהם טברסקי בב' בתמוז תרמ"ט נקרא רבי מרדכי זוסיא לכהן למלא מקומו בטוריסק אך סירב, ורק בשנת ה'תרנ"א השפיעה עליו אמו להיענות לבקשת יהודי הוצלס (מחוז חרסון) ולהתמנות שם כאדמו"ר. לאחר מספר שנים עבר לבוהוש ולבסוף קבע מושבו ביאס שם כיהן כאדמו"ר עד לפטירתו בכ"ז באדר ה'תרצ"ו ושם נקבר.
בנו השלישי רבי יעקב אריה טברסקי מילא את מקומו כאדמו"ר הרביעי מטריסק בלונדון ובבני ברק.
תורותיו נדפסו בספר "נועם מרדכי" (ירושלים תשס"ה) על ידי נכדו רבי יצחק דוד טברסקי.
מרדכי טברסקי (רחמסטריווקה)
רבי מרדכי טברסקי (ר' מאטאלע, תר"י, 1850 - י"ז באייר תר"פ 1920) היה אחד מאדמו"רי רחמסטריווקא בדור השני לחסידות.
תולדותיו.
נולד כבן שני לרבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה ולחנה נכדת רבי זאב וולף מז'יטומיר. היה חתנו של ר' חנינא ליפא שפירא מז'יטומיר בנו של רבי שמואל אבא מסלאוויטא, להם נולדו שני בנים. נישא בשנית לציזע בתו של דודו רבי דוד טברסקי מטולנא. עוד בחיי אביו התקבצו סביבו חסידים. התפרסם כפיקח וחסידיו הסוחרים היו מתייעצים איתו בעסקיהם.
בשנת תרס"ו (1906) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, וסביבו התקבצו חסידים רבים מירושלים, בהם ר' חיים הערש אייזנבאך מבתי ראנד. כונה בפי אנשי ירושלים בשם החיבה 'רבי מוטל'ה'. כדרכה של חסידות צ'רנוביל, נהג לאכול בצמצום.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה סירב לברוח, וויתר על אזרחותו הרוסית לשם קבלת נתינות עותמאנית, על מנת להישאר בארץ.
בהוראת אביו עסק כל יום אחר התפלה בחריטה וגילוף בכסף ונחושת, עץ וציור, חלק מציוריו על עץ נשתמרו. לאחר כיבוש ירושלים בידי הגנרל אלנבי הכין ציור נאה כמתנה לגנרל. היה גם בעל ידע בחשמלאות.
נפצע בט"ז בניסן, במאורעות תר"פ, בדרכו חזרה מהכותל המערבי יחד עם שניים מחסידיו. חסידיו גוננו עליו וקיבלו את רוב המכות, אך למעשה הם החלימו מפצעיהם והוא נפטר מפצעיו כעבור חודש, יז אייר תר"פ. בהלווייתו השתתפו 5,000 איש והספידוהו הרב קוק, הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב יוסף חיים זוננפלד. הוא חפץ להיקבר באוהל כמנהג צ'רנוביל, וביקש שיהפכו את חדר הטהרה בהר הזיתים, לאוהל.
את מקומו בירושלים מילא אחיו רבי מנחם נחום. שני בניו היו רבי משה שכיהן באדמו"רות באודסה ורבי פנחס טברסקי מאוסטילה שכיהן באוסטילה ובפשמישל.
מרדכי שלמה פרידמן
רבי מרדכי שלמה פרידמן (י"ג בתשרי תרנ"א, 27 בספטמבר 1890; בויאן – ה' באדר תשל"א, 2 במרץ 1971) היה האדמו"ר מבויאן בניו יורק. לאחר השואה היה אדמו"רה המרכזי של החסידות. כיהן כחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית וכנשיא אגודת האדמו"רים בארצות הברית.
ביוגרפיה.
נולד בבויאן למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. בשנת תרס"ח נישא לחוה שרה בתו של רבי ישראל שלום יוסף ממז'יבוז' (בן דודו של אביו).
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז (1917), נשאר בווינה יחד עם אמו וכיהן שם באדמו"רות. בשנת תרפ"ה ביקר בארצות הברית וחסידי בית רוז'ין שם ביקשו ממנו להישאר ולכהן להם כאדמו"ר. חסידי רוז'ין בדרוהוביטש גם הם ביקשו ממנו לכהן כאדמו"ר. הוא חשש לנסוע לארצות הברית עקב חינוך הבנים, אך דודו רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב תמך בכך באמרו שיחזק שם את מצב היהדות. בשנת תרפ"ז פתח את בית מדרשו בלואר איסט סייד במנהטן. הוא נהג לבקר בישיבת תורה ודעת ולחזק את הבחורים. בשנת תרצ"ט מונה לסגן נשיא אגודת ישראל בארצות הברית.
לאחר פטירת אחיו רבי ישראל בשנת תשי"א, נשאר האדמו"ר היחיד לכל חסידי בית בויאן בעולם. החסידים כולם קיבלוהו כרבם, ונהגו אליו כחסידים אל אדמו"ר.
בשנות החמישים הקים רבי מרדכי-שלמה את מתיבתא תפארת ישראל בירושלים. הוא ביקר בארץ ארבע פעמים, בל"ג בעומר תש"ט (אז פגש את אחיו רבי ישראל לאחר עשרים ושתיים שנה שלא נפגשו, עקב המלחמות וריחוק המקום), בחנוכה תשי"ג, בחנוכה תשי"ח ובל"ג בעומר ושבועות תש"כ. בשני ביקוריו שבל"ג בעומר הדליק את ההדלקה במירון, ובשאר השנים שלח כסף לרב שמחה קפלן, רבה של צפת יחד עם עוד אחד מחסידיו, שיהיו שליחיו לקיים את המנהג.
נפטר בה' באדר תשל"א (1971), ארונו הובא לישראל ונטמן בהר הזיתים בירושלים. השאיר אחריו שני בנים, ישראל שלום יוסף ויצחק, אך הם לא ראו את עצמם כמתאימים לכהן כאדמו"רים ולכן הוחלט להכתיר את נכדו הרב נחום דב ברייאר, בן בתו מלכה וחתנו הרב מנחם מנדל ברייאר.
הנצחתו.
על שמו תלמוד תורה "תפארת מרדכי שלמה" של החסידות בירושלים ובתי כנסת של החסידות: "תפארת מרדכי שלמה" בבני ברק, "תפארת מרדכי שלמה" בשכונת גרין פארק במודיעין עילית, "תפארת מרדכי שלמה" בשכונת האתרוג ובשכונת הדקל בביתר, ו"היכל מרדכי שלמה" בשכונת ההדס בביתר.
משה אייכנשטיין
רבי משה אייכנשטיין (כונה גם: רבי משה מסאמבור והתפלה למשה; ה'תקכ"ה - ו' באייר ה'ת"ר) בן רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין שימש כרב ואדמו"ר בסאמבור.
ביוגרפיה.
נולד בשנת ה'תקכ"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין ולהינדא בתו של רבי צבי, נישא לבתו של רבי יהודה חריף. היה תלמידם של החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ, רבי מנדל מרימנוב ורבי משה מפשעווארסק ובנוסף היה תלמידו המובהק של אחיו רבי צבי הירש (אבי חסידות זידיטשוב), כך שבהקדמה לספרו של רבי צבי הירש: "עטרת צבי" כותב רבי משה דברי שבח והודיה על שזכה ללמוד מתורתו של אחיו.
לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש בי"א בתמוז ה'תקצ"א ואת מקומו מילא אחיהם רבי ישכר בעריש אייכנשטיין אך כעבור שנה נפטר ובמקומו החל רבי משה מסמבור לנהוג באדמו"רות ובמקביל כיהן בנו רבי יהודה צבי מראזלא כממלא מקום חמיו רבי צבי הירש באדמו"רות. בתקופה זו חיבר רבי משה את ספרו "תפילה למשה".
רבי אליעזר צבי ספרין, בעל ה"דמשק אליעזר", היה תלמידו.
רבי משה נפטר בו' באייר ה'ת"ר ונטמן לצד אחיו. את מקומו מילא בנו רבי יחיאל מיכל.
משה אליקים בריעה אונגר
רבי משה אליקים בריעה אונגר (ה'תרי"ג – כ"א בטבת ה'תרע"ז) היה רב ואדמו"ר חסידי בדומברובה ובקאשוי, הרביעי בשושלת דומברובה.
ביוגרפיה.
נולד בדז'בנה שבפולין לרבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה ולמאטיל בתו של רבי יחיאל קאריצער. נישא בזיווג ראשון לרבקה בתו של רבי אברהם אבא הורוביץ ובזיווג שני לאחותה חיה (אלמנת רבי שלמה יעקב אייכנשטיין). לאחר פטירת אביו בז' באלול ה'תרכ"ז העדיפו רוב חסידיו את רבי משה אליקים כממלא מקומו, ולכן עבר רבי משה אליקים לדומברובה מפני כבוד אחיו הבכור רבי יעקב יצחק אונגר שייסד חצר חסידית בדז'בנה. בעת מלחמת העולם הראשונה העביר רבי משה אליקים את חצרו לעיר קאשוי שם נתמנה לרב.
נפטר בכ"א בטבת ה'תרע"ז בקאשוי ונקבר בדומברובה. בנו השלישי רבי יצחק אלעזר אונגר מילא את מקום אביו בקרקוב.
משה ארנסטר
משה אֶרְנְסְטֶר (22 באוקטובר 1924, כ"ד בתשרי תרפ"ה - 8 בינואר 2013, כ"ו בטבת ה'תשע"ג) היה נשיא קריות "מאור חיים" וחתנו של האדמו"ר הרביעי מויז'ניץ רבי חיים מאיר הגר.
ביוגרפיה.
נולד בעיר קלויזענבורג שברומניה בשנת ה'תרפ"ה, לרב חיים וריקל גיטל ארנסטר שנספו בשואה. בהגיעו לגיל המצוות נסע ללמוד בישיבה של רבי אליעזר הגר בעיר וויזניצא עד לכיבוש האזור על ידי צבא ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבה של חותנו לעתיד הרב חיים מאיר הגר בעיר גרויסווארדיין ושם נשאר עד לכיבוש הונגריה על ידי הנאצים, ומשם נמלט עם קומץ קטן ממשפחתו ששרדה את השואה לבוקרשט. בשנת ה'תש"ה, בתום מלחמת העולם השנייה עלתה משפחתו ארצה והוא החל ללמוד בישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר (שנקראה על שם הרב ישראל הגר ובנו הרב אליעזר הגר) ששכנה אז בתל אביב.
בי"ט באדר ב' ה'תש"ח נישא לשבע ברכה הגר (נפטרה כ"ה באייר ה'תשס"ט) בתו של הרב חיים מאיר הגר האדמו"ר הרביעי מויז'ניץ.
לאחר פטירתו של חותנו, בט' בניסן ה'תשל"ב, הקים הרב ארנסטר את קריית "מאור חיים" בירושלים ואת קריית "מאור חיים" בצפת, ברבנות השכונות העמיד את בניו הרב זאב והרב אליעזר. בשכונות אלו הקים גם את מוסדות "מאור חיים" של חסידי ויז'ניץ והיה לנשיאם. בנוסף הקים גם מוסדות לחינוך מיוחד.
התגורר לסירוגין בצפת ובירושלים, בשנותיו האחרונות ניהל מעין "חצר" וערך טישים מפעם לפעם. בטבת ה'תשע"ג נפטר ונטמן באוהל אדמור"י בית ויזניץ בבית הקברות שומרי שבת.
משה גולדמן (זווהיל)
רבי משה גולדמן (יונגרלייב) מזוועהיל (? - י' אייר ה'תקצ"א), בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. היה אבי שושלת חצר החסידות זוועהיל.
קורות חייו.
משה גולדמן נולד באוקראינה. בן לאביו, רבי יחיאל מיכל יונגרלייב שהיה אבי שושלת זלוטשוב והיה אביהם של ראשי חצרות ראדוויל, גלינא, זוועהיל, יאמפולה, סקאליה ושאץ. רבי יצחק היה תלמידם המובהק של רבי ישראל בר אליעזר - הבעל שם טוב, שהיה אבי תנועת החסידות ושל רבי דב בר - המגיד ממזריטש, שהיה ממייסדי תנועת החסידות.
אביו של רבי יחיאל מיכל יונגרלייב היה הרב יצחק יונגרלייב ("המגיד מדרוהוביץ") בנו של רבי יוסף ספרובדליבר מפיסטין בן רבי משה מזובריש. אמו של רבי משה גולדמן הייתה הרבנית פופריש בת הרב מאיר פופריש
האדמו"רות.