2006 – רמת אביב "בישישים חכמה" איוב י"ב (3×2 מטר) יצירת 110 קשישים יום מרכז לקשיש, רמת אביב, רח' לבנון 75 - תל אביב.
2007 - רמת השרון - " לראות את יפי העולם" (נתן זך) יצרו כמאה קשישים בשיתוף תלמידי בית הספר "אלון" ברמת השרון, מרכז יום רב שירותי לקשיש (תשוש גוף ותשוש נפש) רחוב הרב קוק 41 (3×2 מטר)
2012 – "לראות את יפי העולם" נתן זך, יצרו כמאה תושבי בית ההורים ע"ש פנחס רוזן, רח' אלוף דוד 185, רמת-גן.
2006 - "תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי שאם קלקלת אין מי שיתקן אחריך"(קהלת רבה ז') יצרו 120 תלמידי בית הספר " נוה הדר" ד.י.ש פנימיות ילדים ובני נוער, חבצלת השרון.
בצפון הארץ.
1984 – מירות ליד איילת השחר . "פסיפס דוד בן ישי" יצירת תלמידי בית הספר התיכון "אברט" בחצור הגלילית.
1984 – מירות ליד איילת השחר . "וגר זאב עם כבש" יצירת תלמידי בית הספר התיכון "אברט" בחצור הגלילית.
1985- קריית שמונה, "עולם בעלי חיים " יצירת תלמיד כתה ז' בית הספר "קורצ'אק".
1986 – קיבוץ אפיקים, "בית הטבע" יצירת ילדי קיבוץ אפיקים קיר א'.
1986 – קיבוץ אפיקים, "בית הטבע" יצירת ילדי קיבוץ אפיקים קיר ב'.
1987 - קריית שמונה ,"דיוקנאות –תמונת מחזור" בית ספר "תל-חי".
1987 - כרמיאל, "ברכת יעקוב לבניו" (בראשית) בית ספר "אלון".
1989 - טבריה – "גלגל המזלות וסמל המדינה "(7×4 מטר) תלמידי כתה ז' בית ספר ע"ש" ארליך".
1990 – קיבוץ חמדיה ,"לכבוד הלשון העברית " נושא שנתי במערכת החינוך, קיר א' כתות ו', בית הספר "דקלים".
1990 - קיבוץ חמדיה, '" לכבוד הלשון העברית " נושא שנתי במערכת החינוך, קיר ב'כתות ה' בית הספר "דקלים".
1990 – קיבוץ חמדיה, "לכבוד הלשון העברית " נושא שנתי במערכת החינוך, קיר ג' כתות ג'-ד' בית הספר "דקלים".
1990 – כרמיאל – "ממקורות היהדות קיר ג' בית הספר "אלון".
1990 – כרמיאל, "ממקורות היהדות קיר א' בית ספר "אלון".
1990 - טבריה, "הלשון העברית" רצפת פסיפס ( 7X4 מטר) בית ספר "ארליך".
1990 - טבריה, " חיות מחמד ופרחים" קיר א' (4x2 מטר) יצירת כתות ג'-ד ' בית ספר "ארליך".
1990 - טבריה, הנושא:" חיות מחמד ופרחים " קיר ב' ( X24 מטר) יצירת כתות ג'-ד בית ספר "ארליך".
1992 - כרמיאל, "ממקורות היהדות " קיר ב' בית הספר "אלון".
1992- נצרת עילית, "מפה ומשם" יצירת תלמידי בתי הספר.
1993 - כרמיאל ונאחף – "דו-קיום יהודי-ערבי " עיטור כדים באבני פסיפס לגן, בית הספר "אלון" כרמיאל.
1993 - עפולה "סמלי שנים עשר שבטי ישראל" בית ספר ממלכתי-דתי "מוריה "חדר כתה שלם מעוצב כבית כנסת " בידי תלמידי כתות ג'-ו', עולי אתיופיה.
1993 - עפולה, "שם ציפורים יקננו וחסידה ברושים ביתה" (תהלים כ"ז) חטיבת ביניים ממלכתית-דתית.
1993 – שלומי, גלגל מזלות, בית הספר "הרב מימון".
1993- נצרת עילית, "מפה ומשם" יצירת תלמידי ביית ספר "גלבוע".
1994 - רמת ישי, " מנופי הארץ" בית ספר יסודי.
1994 - עפולה "עלייה לרגל לבית המקדש " בית הספר ממלכתי-דתי "מוריה" בידי ילדים עולי אטיופיה.
1994 - עכו, "וחיתתו חרבותם לאתים ולא ילמדו עוד מלחמה " (5×4 מטר) אולם הכניסה בבניין עיריית עכו, יצירה משותפת של תלמידי בית הספר היהודי "ביאליק" והערבי "אל-אמל".
1998 - יוקנעם," שלום על ישראל" "אורט" יגאל אלון.
1998 - יוקנעם, " ששת ימי הבריאה " בית ספר "תדהר".
1999 - מגדל העמק, "מנופי הארץ" בית ספר "עליזה בגין".
1999 - טבריה, " פסלים בפסיפס כתות ה'-ו' בית הספר "רעות".
1999 - טבריה, "פסל מפסיפס בגן "כתות ג'-ד בית הספר "רעות".
1999 - טבריה, " פסלי צבים הגן ג'-ד בית הספר "רעות".
1999 - טבריה, "שלום " בית הספר "רעות".
באצבע הגליל במלחמת הלבנון השנייה 2006.
פסיפסים שיצרו יושבי המקלטים בקיבוצים תחת רעם התותחים:
במקלט בקיבוץ יפתח, יולי 2006, "גן בעדן".
במקלט בקיבוץ מלכיה, "עלי גבעה שם בגליל".
במקלט בקיבוץ כפר גלעדי, יולי 2006 "גיבורי ישראל" ה' עוז יתן לעמו.
במקלט בטירת כרמל, יולי 2006 "נוח איש צדיק היה".
לילי קרונברגר
לילי קרונברגר (בהונגרית: Kronberger Lily; 12 בנובמבר 1890 - 21 במאי 1974) הייתה מחליקה אמנותית על קרח הונגרייה-יהודייה, 4 פעמים ברציפות אלופת עולם (1908–1911) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידות.
קרונברגר הייתה לאלופת העולם הראשונה של הונגריה.
ביוגרפיה.
קרונברגר נולדה בבודפשט.
באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בדאבוס שווייץ בשנת 1906, שבה נערכו לראשונה תחרויות בנפרד לנשים זכתה קרונברגר במדליית ארד בתחרות לנשים, אחרי מאדג' סיירס מבריטניה וג'ני הרץ מאוסטריה. שנה לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בווינה אוסטריה היא זכתה שוב במדליית ארד אחרי סיירס והרץ.
אלופת עולם.
באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בטרופאו צ'כיה בשנת 1908 זכתה קרונברגר במדליית זהב לפני אלזה רנדשמידט מגרמניה, המתחרה היחידה שלה. שנה לאחר מכן, היא התחרתה לבדה והוכתרה לאלופת העולם. בשנת 1910 היא זכתה שוב במדליית זהב לאחר שניצחה שוב את רנדשמידט. באליפות העולם שנערכה בווינה בשנת 1911 היא זכתה במדליית זהב, לפני אופיקה וון מרי הורבט מהונגריה ולודוביקה ג'קובסון מגרמניה. בהצעתו של זולטאן קודאי, היא הייתה המחליקה הראשונה בהיסטוריה שהופיעה בתחרות החופשית עם מוזיקה. באותן השנים (1908 - 1910) זכתה קרונברגר 3 פעמים ברציפות באליפות הונגריה בהחלקה אמנותית על הקרח.
בשנת 1997 זכתה קרונברגר להיכלל בהיכל התהילה העולמי בהחלקה אמנותית על הקרח.
יעקב יוסף הכהן טראב מסלתון
רבי יעקב ב"ר יוסף הכהן טראב-מסלתון (תרי"א, 1851, דמשק - ליל כ"ב בטבת תרפ"ג, 9 בינואר 1923, ביירות) היה החכם באשי של ביירות ואב בית הדין שלה.
קורות חיים.
נולד בדמשק שבסוריה לרב יוסף הכהן טראב. למד בבית מדרשו של רבי חיים ויטאל. נשא לאישה את רוזא.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, כשביירות עברה משלטון עות'מאני למנדט הצרפתי, התקשה הרב מסלתון להתאים את עצמו לייצוג הקהילה היהודית מול השלטון החדש. בעקבות זאת ביקשה הקהילה כי יתפטר. את מקומו ירשו הרב נסים יהודה דנון והרב שלמה טאג'ר.
נפטר בביירות ביום כ"ב בטבת ה'תרפ"ג (1923).
אגודת המורים העברים בארץ ישראל
אדוארד המוודה
אוגוסט פרידריך קלנר
אוגוסט פרידריך קלנר (באנגלית: August Friedrich Kellner; 1 בפברואר 1885 - 4 בנובמבר 1970) היה פקיד גרמני בדרג בינוני, שעבד כמפקח משפטי בערים מיינץ ולאובאך. הוא התפרסם בעקבות פרסום יומן בו תיעד את ההתרחשויות בתקופת גרמניה הנאצית ואת עמדותיו לגביהן.
ביוגרפיה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, שירת קלנר בחיל רגלים בגדוד הסיאן (Hessian). לאחר המלחמה הפך לפעיל פוליטי במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, שהייתה המפלגה המובילה בתקופת השלטון הקצרה של רפובליקת ויימאר. בתקופה זו ניהל קלנר קמפיין התנגדות לאדולף היטלר והנאציזם.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד בשירות הציבורי בבית משפט קטן. בתקופה זו כתב יומן שבו תיעד את מחשבותיו ודעותיו לגבי השלטון הנאצי. בהתבסס על קריאה מדוקדקת של פרסומים בעיתונות וכן על בסיס שיחות שקיים עם אנשים שונים, תיעד קלנר בקפדנות את פשעי הנאצים ביומנו. הוא כינה את כתיבת היומן "ההתנגדות שלי". באפילוג ליומן, שפורסם עשרות שנים אחר כך, כתב קלנר: היומן כלל 861 עמודים בעשרה כרכים.
ר, "כתב פרידריך קלנר ביומנו הפרטי ב-17 בדצמבר 1942," הוא הפושע הערמומי ביותר בכל הזמנים ... הוא הרודן העקוב מדם שמלא באכזריות ובקשיות בלתי פוסקת. הוא, שמפתה, חושף, משקר ומרמה את העם, זכה במיליוני חסידים והופך אותם ללוחמים קנאים על כפירותיו, שהם לא אחר מאשר קונגלומרט של רעיונות שנגנבו מקנאים אחרים. "לאורך המלחמה קלנר המשיך להודות ביומנו על זעמו המוסרי על פשעי המשטר ובוזו כלפי הגרמנים הנאמנים שקיבלו אותם והאמינו בשקריו של היטלר.
עשרת הספרים המובילים על Weimar וברלין הנאצית.
קרא עוד
מי היה האיש המדהים הזה? נולד בשנת 1885, היה פקיד בית משפט זוטר ופעיל סוציאל-דמוקרט פעיל בעיירה הרניש במינץ בתקופת רפובליקת וויימר. הסוציאל-דמוקרטים היו עמוד התווך האמיתי של הדמוקרטיה הגרמנית בשנות העשרים של המאה העשרים, אך אף על פי שמיליוני תומכיהם לא הצליחו לעמוד בפני תפיסת השלטון הנאצית בשנת 1933. אלפי פקידיהם ונציגיהם נעצרו ונכלאו, וכדי להימלט מרדיפות, קלנר זז ללובאך, עיירה קטנה בסן עילית, כמעט ולא מכפר, שם הפך למנהל בית המשפט המקומי. כאן לא היו ידועות אהדותיו הסוציאליסטיות. לאובאך התגלה כחממה של נאציזם. לא פלא שקלנר חשב שכל הגרמנים הם מכאבים או שוטים. לו היה חי באזור מעמד הפועלים כמו הרהר התעשייתי, עם לגיונותיו של קומוניסטים לשעבר וסוציאל-דמוקרטים לשעבר, הוא ללא ספק היה מסוגל לתעד תמונה מגוונת יותר של השקפותיהם של האנשים.
לקלנר לא היו שום אשליות בנוגע לשימושם של הנאצים בטרור וכפייה כדי לשמור על אנשים במקומם. "עם הטרדות, מיוסרות, מאוימות ומוכפעות במיוחד", כתב בספטמבר 1939, נאלץ לסבול "טרור ללא שוויון ... הגרמני הגון כמעט ולא נותר לו אומץ לחשוב, קל וחומר לדבר." קלנר עצמו חש שהוא צריך לעשות זאת נהג "זהירות יתרה" בהשמעת דעותיו שלו. הוא ננזף על ידי ראש העיר לשעבר על כך שברך אותו ברחוב עם "יום טוב!": "אתה אומר 'הייל היטלר', צעיר!"