בוס נולד בביקראמפור (בימינו במחוז מונשיגאנג' ליד דאקה, בבנגלדש) בתקופת הראג' הבריטי, והתחנך במכללת קסייבייר הקדוש בקולקטה. משם המשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת לונדון, אך לא הצליח להשלים את לימודיו, עקב בעיות בריאות. במקום זאת, ערך מחקרים עם זוכה פרס נובל לורד ריילי באוניברסיטת קיימברידג', ואז שב להודו. שם הצטרף לסגל מכללת פרזידנסי באוניברסיטת קולקטה כפרופסור לפיזיקה. באותו מוסד, על אף אפליה גזעית והיעדר מימון מתאים, המשיך בוס במחקריו המדעיים, והגיע להישגים בחקר איתות אלחוטי, ואף היה הראשון להשתמש במוליכים למחצה לקליטת אותות רדיו. בוס לא ניסה להפיק רווח מסחרי מתגליותיו, אלא נתן להן פומבי כדי שאחרים יוכלו להמשיך את מחקריו.
בהמשך, חקר בוס בתחום הפיזיולוגיה של הצמח. הוא השתמש במכשיר הקרסקוגרף שהמציא, כדי למדוד תגובת צמחים לגירויים שונים, וכך הוכיח מדעית הקבלה בין רקמות צמחים ובעלי חיים. בוס התנגד לשיטת הפטנטים, אף שבלחץ עמיתיו הגיש בקשה לפטנט על אחת מהמצאותיו. מכשירי הרישום המדויקים שהמציא אפשרו לו להדגים יכולת חישה בצמחים, כשהראה רעידות בצמחים פגועים.
בין ספריו: "תגובה בחי ובלא-חי" (1902) ו"המנגנון העצבי בצומח" (1926).
פסגות ניירות ערך
מיטב בית השקעות
U-Bank
משאל העם על עצמאות סקוטלנד (2014)
משאל העם על עצמאות סקוטלנד (באנגלית: Scottish independence referendum) הוא משאל עם לעצמאות שנערך ב-18 בספטמבר 2014, ובו נשאלו תושבי סקוטלנד אם ישות זו תהפוך למדינה עצמאית או תישאר חלק מן הממלכה המאוחדת. השאלה שנשאלה במשאל העם הייתה "האם על סקוטלנד להיות מדינה עצמאית?" (במקור: "?Should Scotland be an independent country").
במשאל הייתה זכות הצבעה לכל תושב סקוטלנד בן 16 ומעלה. כ-55 אחוזים מהמצביעים התנגדו לעצמאות, וסקוטלנד נשארה חלק מהממלכה המאוחדת.
ב-28 במרץ 2017 הוחלט בפרלמנט הסקוטי לקיים משאל עם נוסף אודות השאלה האם סקוטלנד תיפרד מבריטניה. זאת עקב השינויים שחלו מאז משאל העם ב-2014, ביניהם ההחלטה על פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי. החלטה זו הייתה הצהרתית בעיקרה, מאחר שלפי החוק הקיים, אין לפרלמנט הסקוטי סמכות לקבל החלטה כזו על משאל עם נוסף.
רקע.
בשנת 843 לספירה אוחדה סקוטלנד בכך שקנת הראשון, מלך סקוטלנד הוכרז גם כמלך הפיקטים. 864 שנים לאחר מכן, בשנת 1707, ממלכות אנגליה וסקוטלנד אוחדו מבחינה חוקית במסגרת חוקי האיחוד של 1707, ובכך הסתיים חלקה של סקוטלנד כמדינה עצמאית והיא הפכה להיות חלק מהממלכה המאוחדת.
בשנת 1979 הועלתה בפעם הראשונה הצעה לכינון אוטונומיה לסקוטלנד במסגרת בריטניה. בפני תושבי סקוטלנד הוצגה האפשרות לתמוך בהקמת פרלמנט סקוטי עצמאי שיזכה לסמכויות בנושאי פנים. 40 אחוז מבעלי זכות הבחירה נדרשו לתמוך בהצעה כדי שתאושר, אך היא נפלה מכיוון שהתומכים בה זכו בתמיכה של 33 אחוז בלבד, 31 אחוז התנגדו להצעה והשאר לא הצביעו.
בשנת 1997 נערך משאל עם נוסף באותו נושא. הפעם זכו תומכי הפרלמנט ברוב של 74 אחוז מהקולות של המצביעים, ובשנת 1999 הוקם הפרלמנט הסקוטי. עד שנת 2011 נהנו המפלגות שתמכו בהישארות בבריטניה מרוב קולות בפרלמנט. אך בבחירות שנערכו בסקוטלנד ב-2011 זכתה ברוב המושבים בפרלמנט המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) אשר תומכת בהיפרדות מבריטניה. ראש ממשלת סקוטלנד ומנהיג המפלגה הלאומית הסקוטית, אלכס סלמונד, הכריז באותה העת על כוונתו לקיים משאל עם בשאלה האם סקוטלנד תישאר חלק מהממלכה המאוחדת, או תהפוך לממלכה עצמאית.
המשאל.
לאחר חודשים רבים של דיונים, ב-15 באוקטובר 2012 נחתם באדינבורו הסכם בין ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, לבין ראש ממשלת סקוטלנד אלכס סלמונד, אשר במסגרתו הוסכם כי משאל עם על עצמאות סקוטלנד ייערך בסקוטלנד בסתיו 2014. בהמשך נקבע מועד המשאל ל-18 בספטמבר 2014.
בנוסף סוכם שתוצאת המשאל תהיה סופית ולא יערך בעתיד אי פעם עוד דיון בנושא. תחילה ביקש אלכס סלמונד שבמשאל יהיו שלוש תשובות: כן, לא ולא עם הרחבת הסמכויות של סקוטלנד, אך קמרון סירב והסכים רק לשתי תשובות: כן ולא.
תוצאות.
תוצאות המשאל פורסמו למחרת ההצבעה, ב-19 בספטמבר, בשעות הבוקר. בסך הכל 2,001,926 (כ-55.3% מהקולות הכשרים) הצביעו נגד עצמאות, ו-1,617,989 בעד עצמאות (כ-44.7% מהקולות הכשרים). 3,429 קולות נפסלו. בסך הכל הצביעו במשאל 3,623,344 איש מתוך 4,283,392 הבוחרים - 84.59 אחוזי הצבעה.
ב-28 מחוזות נרשם רוב למתנגדים לעצמאות, כשב-4 בלבד הובילו התומכים. בגלאזגו, העיר הגדולה בסקוטלנד, נרשם רוב לתומכי העצמאות, ואילו באדינבורו, הבירה הסקוטית והעיר השנייה בגודלה בחבל, נרשם רוב למתנגדים לעצמאות. אחוז המתנגדים הגבוה ביותר נרשם באיי אורקני (כ-67.2%), ואחוז התומכים הגבוה ביותר נרשם בדנדי (כ-57.3%). אחוז ההצבעה הגבוה ביותר נרשם במזרח דנברטונשייר (91.0%), והנמוך ביותר בגלאזגו (75.0%).
הסכמת פריז
הסכמת פריז (ברומנית: Convenţia de la Paris) הוא סיכום ההסכמות בין 7 מעצמות אירופה באוגוסט 1858 בנושא הנסיכויות הרומניות, שכונו אז נסיכויות הדנובה. ההסכמות האלה היו הבסיס לאיחוד הנסיכויות וחלק מהסעיפים היוו עבור הנסיכויות חוקה בסיסית. המעצמות שגיבשו את ההסכמה היו האימפריה העות'מאנית, צרפת, הממלכה המאוחדת, האימפריה האוסטרית, ממלכת סרדיניה ופרוסיה והאימפריה הרוסית, אותן מדינות שהשתתפו במלחמת קרים.
הסעיף הראשון של ההסכמה איפשר את איחוד נסיכות מולדובה עם נסיכות ולאכיה, כששתיהן כפופות לשלטון הסולטאן העות'מאני. הסעיף השני ערב לאוטונומיה של הנסיכויות והסעיף השלישי קבע בחירות נפרדות לשליטי שתי הנסיכויות. בשלושת הסעיפים הבאים נקבעו היחסים בין השליטים ובין שתי האסיפות המכוננות של הנסיכויות, שזומנו והוועדה המרכזית, שנועדה לשבת בפוקשאן. הסעיף השמיני קבע את גובה המס שהנסיכויות ישלמו לאימפריה העות'מאנית, מיליון וחצי קורושים עבור מולדובה ושני מיליון וחצי קורושים עבור ולאכיה. בסעיפים 10 עד 14 נקבעו הדרכים לבחירת שליטי הנסיכויות, זכויותיהם וחובותיהם. סעיף 27 קבע הקמת ועדה מרכזית בפוקשאן, ועדה שתורכב משמונה נציגים של מולדובה ושמונה נציגים של ולאכיה. בסעיף 38 נקבע שיוקם בית משפט עליון משותף לשתי הנסיכויות ומושבו בפוקשאן. בסעיפים 42 עד 44 נקבע שיוקם צבא משותף לשתי הנסיכויות ומפקד הצבא ימונה לסירוגין על ידי שליטי שתי הנסיכויות.
משאל העם על עצמאות סקוטלנד, 2014
דאלי (פירושונים)
קובץ זמני
קובץ זמני גם קובץ foo (לפעמים מופיע בסיומת TMP.) הוא קובץ המוכן לאחסון מידע זמני, לעיתים תוך כדי יצירת קובץ חדש. הוא יכול להיות מוכן על ידי תוכנית מחשב למטרות שונות, בעיקר כאשר תוכנית לא יכולה להקצות מספיק זיכרון למשימות שלה, כאשר התוכנית עובדת על נתונים גדולים יותר ממרחב הכתובות של הארכיטקטורה, או כצורה פרימיטיבית של תקשורת בין תהליכים.
זיכרון עזר.
מערכות הפעלה מודרניות משתמשות בזיכרון וירטואלי, אולם תוכניות המשתמשות בכמויות גדולות של נתונים (למשל עריכת וידאו), ייתכן שיצטרכו ליצור קבצים זמניים.
תקשורת בין תהליכים.
לרוב מערכות ההפעלה יש צורות שונות כדי להעביר נתונים בין תוכניות, כגון צינורות, שקעים, או זיכרון משותף, אך לעיתים קרובות הדרך הפשוטה ביותר (במיוחד עבור תוכניות שיישמו את הפילוסופיה Unix) היא לכתוב נתונים לקובץ זמני וליידע את התוכנית הקולטת על המיקום של הקובץ הזמני.
יצירה.
במערכות POSIX, קבצים זמניים יכולים להיווצר בבטחה עם פונקציות הספרייה mkstemp(3) או tmpfile(3).
חלק מהמערכות מספקות את mktemp(1). קבצים אלו מאוחסנים לרוב במיקום תיקיית הקבצים הסטנדרטית /tmp במערכות יוניקס ולינוקס, או %TEMP% במערכות חלונות.
קובץ זמני אשר נוצר עם tmpfile(3), נמחק אוטומטית כשהתוכנית מסתיימת או כשהקובץ נסגר. כדי ליצור שם קובץ זמני שישרוד את מחזור החיים של התוכנית ניתן להשתמש ב-tmpnam(3), או בחלונות ב-GetTempFileName(...).
נושאים.
תוכניות מסיימות מייצרות קבצים זמניים ואינן מוחקות אותם. דבר זה יכול להתרחש לאחר קריסת תוכנית, או שמפתח התוכנה פשוט שכח להוסיף קוד מתאים הגורם למחיקת הקובץ בסיום הצורך בו. הקבצים הנותרים יכולים להצטבר לאורך זמן ולצרוך שטח גדול בכונן הקשיח.
קבצים זמניים יכולים להימחק ידנית. מערכות הפעלה יכולות למחוק את תיקיית הקבצים הזמניים בזמן האתחול, וכן יכולים להיות להן תסריטים המוחקים את הקבצים, אם לא התבצעה גישה אליהם לאחר זמן קצוב. בנוסף מערכות מבוססות זיכרון כמו tmpfs, אינם שומרות קבצים באופן אינהרנטי במהלך האתחול.
איש נובמבר
איש נובמבר (באנגלית: The November Man) הוא סרט קולנוע מסוגת מותחן מרגלים משנת 2014 שבויים על ידי רוג'ר דונלדסון בכיכובם של פירס ברוסנן ואולגה קורילנקו.
הסרט מבוסס על הספר "There Are No Spies" מאת הסופר ביל גרנג'ר.
עלילה.
הסרט עוסק בפיטר דברו (מגולם על ידי פירס ברוסנן), הידוע בשם הקוד "איש נובמבר", סוכן CIA מסוכן, בעל כישורים יוצאים מן הכלל, שמקבל הצעה לחזור מפרישה, עבור משימה אישית מאוד: עליו להגן על עדה חשובה, אליס פורניר (מגולמת על ידי אולגה קורילנקו), שיכולה לחשוף את האמת מאחורי שחיתות בצמרת הממשל הרוסי.
במהרה הוא מגלה שהמשימה הזו הופכת אותו למטרה של חברו לשעבר ובן חסותו מה-CIA דייוויד מייסון (השחקן לוק ברייסי). כשהחשדות לגבי חפרפרת בארגון גוברות, דברו לא יכול לסמוך על אף אחד וכל הכללים משתנים.
ביקורת.
הסרט קיבל ביקורות שליליות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 35%, המבוססת על ידי 94 מבקרים.