ברשומות של אותה תקופה מתוארת המצאתו של דין כ"מכשיר או מכונה אותם ישאו אנשים הנכנסים לחדרים או לשאר מקומות המלאים בעשן או באד אחר, כדי לכבות דליקה או לחלץ מתוכם אנשים ורכוש." הייתה זו קסדת נחושת שהונחה על ראשו וכתפיו של האדם וחוברה אל חליפה מיוחדת שלבש. מחלקה האחורי של הקסדה יצא צינור גמיש עשוי עור, שנמתח אל מחוץ למבנה, דרכו סיפק מפוח את אוויר הנשימה. צינור נוסף בגב הקסדה סנק את האוויר שנפלט מן הריאות. החליפה המוצעת הייתה עשויה עור או אריג אטים, והודקה ברצועות אל קולר גמיש בחלקה התחתון של הקסדה סביב הצוואר. כמו כן צוידה הקסדה בחלון זכוכית, בשסתום להכנסת אוויר אטמוספירי לפני הכניסה למדור הבוער ובהתקנים משניים נוספים.
אדוארד בארנרד וג'ון דין ניסו לעניין בהמצאתם את האדמירליות הבריטית ואת האגודה למניעת אובדן חיים בשריפה בלונדון, אך נדחו פעם אחר פעם. באותו זמן עבד אחיו של צ'ארלס, ג'ון דין, עם מחלצים ימיים (marine salvagers) מוויטסטבל שבקנט. באחת משיחותיהם עלה הרעיון להסב את "קסדת העשן" לשימושם של אותם מחלצים, שעסקו בחילוץ עוגנים וחבלי עוגן שניתקו מאוניותיהם, במשיית מטענים מאוניות שטבעו ובסילוק מכשולים תת-ימיים. עד אז עשו המחלצים את מלאכתם בצלילה חופשית והשתמשו בכדומים ארוכים ולעיתים גם בפעמון צלילה. ב-1828 ניסו האחים בהצלחה את הקסדה המוסבת בתעלת קרוידן בדפטפורד, ושנה אחר כך, ביולי 1829, זכו לראשונה בחוזה למשיית מטענה של אוניית הודו-מזרחית שטבעה במים רדודים בחופי האי וייט. למרות גולמניותו הוכיח ציוד הצלילה את יעילותו, והשניים חילצו את רוב מטענה.
עתה, כשסוף סוף הוכחה תועלת הקסדה שהמציאו, פנו האחים לאוגוסטוס זיבה (Siebe), מהנדס גרמני שהשתקע בלונדון, כדי שיבנה עבורם קסדה וחליפה מתקדמות יותר. הקסדה החדשה הייתה קסדה פתוחה, כלומר החיבור בינה לבין החליפה לא היה אטום, והאוויר שפלט הצולל מריאותיו השתחרר באזור הכתפיים. משום כך צוידה בצינור אוויר אחד, לאספקה בלבד. החליפה נתפרה מבד אטים למים הקרוי מקינטוש. חסרונה של הקסדה היה בכך שהצולל צריך היה לעבוד כשהוא זקוף, שכן נטייה קדימה גרמה לבריחת האוויר מן הקסדה ולחדירת מים לתוכה.
בתחילת 1832 ביצע צ'ארלס דין צלילות אחדות בתמזה ובמדוויי להזמנת האדמירליות. באוגוסט אותה שנה זכו האחים בחוזה לחילוץ תותחים מטרופת אוניית המלחמה "רויאל ג'ורג'", שטבעה ב-1782 ליד נמל פורטסמות' והייתה שקועה בעומק 18 מטרים. זמן קצר קודם לכן הקדים אותם אחד ממתחריהם הראשונים, הנרי אבינט, לו מכרו את אחת החליפות המיושנות שלהם; הלה זכה בחוזה של האדמירליות לסילוק הטרופת של אה"מ "בוין", שעלתה באש וטבעה ב-1795 בסמיכות מקום בספיטהד. בשנים 1834–1836 צללו האחים לסירוגין אל ה"רויאל ג'ורג'", וב-1835 משו מתוכה 22 תותחי ברזל ופליז, תמורתם קיבלו ממנהלת החימוש (Board of Ordance) 3,000 לירות.
האחים דין פעלו גם בנפרד אחד מן השני. עוד באוגוסט 1832 צלל ג'ון דין אל טרופת אוניית המשא "גרנזי לילי" ("Guernsey Lily"), שהובילה תותחי שדה של הצבא הבריטי שנסוג מהולנד לאחר התבוסה בקרב ברגן-אופ-סום ב-1799 וטבעה בחופי נורפוק. בדצמבר אותה שנה נשכר צ'ארלס דין לבדוק את יסודותיו של גשר בלקפריירס שמעל התמזה בלונדון, אך אפשר שהצלילה שזכתה לפרסום הרב ביותר היה גילויה מחדש באקראי של "מרי רוז". ביוני 1836 שכרו דייגים מקומיים בסולנט וצולל מקצועי נוסף בשם הנרי אבינט את שירותיו של ג'ון דין כדי שיסלק טרופת של אונייה שרשתותיהם נתפסו בה. הטרופת נתבררה לימים, על פי זהות הממצאים שנמשו מתוכה, כלא אחרת מאשר "מרי רוז", אוניית המלחמה המפורסמת מציו של הנרי השמיני, שטבעה ב-1545 תוך כדי קרב ומקום טביעתה נשכח עם השנים. ג'ון דין ושותפו לצלילה ויליאם אדוארדס מוויטסטבל משו מן האונייה תותחים אחדים וחפצים נוספים, ושבו אליה ב-1840, כשהפעם הם משתמשים בחומר נפץ כדי לסלק את המכשול. למרבה המזל היה חלקה הגדול של האונייה קבור בקרקעית ומכוסה בשכבה קשה של סחופת, טין וצמדה, והיא ניצלה מהרס מוחלט עד גילויה מחדש ב-1966.
ההכרה בתועלתה של קסדת הצלילה הקימה לאחים דין מתחרים נחושים כבר מתחילת דרכם, מהם מקרב המחלצים הימיים של ויטסטבל, אשר לא הססו להעתיק את ההמצאה ולשכלל אותה. ב-1837 פגו זכויות הפטנט. אוגוסטוס זיבה – שבמשך שמונה שנים ייצר ומכר 20 ערכות צלילה לפי דוגמת הקסדה הפתוחה של האחים דין – החל משווק קסדות וחליפות צלילה פרי תכנונו, שיזכוהו לימים בתואר "אבי חליפת הצלילה הסטנדרטית". החברה שהקים ב-1878 קיימת עד היום.
צ'ארלס ויליאם פִּיזְלִי (Pasley), אז קולונל בחיל ההנדסה המלכותי הבריטי שרכש לו ניסיון בסילוק מכשולים ימיים מן התמזה באמצעות חומרי נפץ, הצליח ב-1839 באמצעות קשריו במנהלת האדמירליות ובמנהלת החימוש להפקיע מידי צ'ארלס דין את זכויות החילוץ של "רויאל ג'ורג'", שעדיין הייתה מכשול לשיט בספיטהד, ולהעבירן לידיו. המעשה הלא-ג'נטלמני השפיע על יציבותו הנפשית של צ'ארלס דין עד כדי אשפוזו בכפייה במוסד לחולי רוח. עשר שנים אחר כך הוא התאבד בשיסוף גרונו.
סימולטור נהיגה
סימולטור נהיגה ("דמיין" או "מַדְמֶה נהיגה") משמש לאימון נהגים ותלמידי נהיגה הלומדים בבתי ספר לנהיגה ומרכזי הדרכה לבטיחות בדרכים.
סימולטורים אף משמשים למטרות מחקר בתחום הגורם האנושי ובתחומי רפואה הבוחנים התנהגות נהגים, ביצועים ותשומת לב בנהיגה, וכן בתעשיית הרכב משמשים לתכנון ולהערכה של רכבים חדשים או מערכות חדישות המיועדות לסייע לנוהגים ברכב.
ישנם גם סימולטורים המשמשים למשחק והנאה ואינם בעלי תרומה פדגוגית או מהותית להכשרת הנהג.
שימוש בסימולטור נהיגה להדרכה.
השימוש בסימולטורים (מדמים) לנהיגה הולך וגובר ברחבי העולם. מחקרים מראים כי הסימולטור הוא כלי חינוכי אפקטיבי . ומעשי מצוין ללימוד טכניקות נהיגה לכל נהג. ישנם סוגים שונים של סימולטורים לנהיגה כגון סימולטורים לרכב פרטי, סימולטור לאופנוע ולקטנוע, סימולטור למשאית ולרכב כבד לרבות אוטובוס, סימולטור לרכבת וכן הלאה.
ברוב מדינות העולם נעשה שימוש בסימולטורים לנהיגה במסגרת השוק הפרטי, אולם חלק מהמדינות כגון בריטניה, צרפת, פינלנד ומדינות מסוימות בארצות הברית הכניסו את השימוש בסימולטורים למסגרת החוק או תקנות התעבורה המקומיות ומכירות בשיעורי הנהיגה בסימולטורים כשיעורי נהיגה במסגרת מכסת שיעורי החובה שקיימת באותה עת.
כך למשל, בצרפת, 4 מתוך 20 שעות הלימוד שחייב לעבור תלמיד נהיגה יכולות להיות בסימולטור נהיגה.
באנגליה, משרד הרישוי הציג בשנת 2012 מבחן זיהוי סכנות בסימולטור שחובה לעבור לפני הטסט.
באיחוד האירופי, דירקטיבה מס' 2003_59_CE קובעת כי ניתן לעשות שימוש בסימולטורים מאיכות גבוהה לאימון נהגים ברכבים כבדים.
סימולטור נהיגה משמש אף לאימון והכשרת נהגים בעלי הפרעות קשב וריכוז, אשר נוטים להיות מושפעים יותר מהסחות דעת בכביש ועכב כך מעורבים יותר בתאונות דרכים משאר הנהגים. יתרון הסימולטור בא לידי ביטוי ביכולתו לבודד מרכיבי נהיגה שונים ולטפל בהם באופן נפרד משאר מרכיבי הנהיגה (היגוי, העברת הילוכים, בלימה, שימוש במראות וכדומה) וכל זאת בסביבה מבוקרת ללא סיכון עוברי אורח ורכבים אחרים.
סימולטור נהיגה משמש אף לאימון נהגים הסובלים מחרדות נהיגה, בין אם עקב מעורבות בתאונת דרכים או אירוע טראומטי אחר, ובין אם בשל חרדת בחינות לפני טסט. הסימולטור מאפשר לנהג לחוות נהיגה בסביבה בטוחה ולהתמודד עם הפחדים ולהתגבר עליהם "על יבש" כשלב מקדים להתמודדות עם הפחדים "על רטוב".
מדריך/מדריכת סימולטור נהיגה אינו/ה בהכרח מורה נהיגה כמו שמדריכת סימולטור טיסה בחיל האוויר אינה טייסת.
נושאי הדרכה בסימולטור נהיגה:
אתר בית חב&quot;ד
אתר חב&quot;ד אורג
חב&quot;ד.אורג
בית חב&quot;ד (אתר אינטרנט)
ראובן אליעז
ראובן אליעז (6 בינואר 1941 – 13 באוקטובר 1973, י"ח בתשרי תשל"ד). היה מפקד סיירת גולני, מפקד גדוד 51 וסגן מפקד חטיבת גולני. בעל עיטור המופת. נהרג במהלך מלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה.
אליעז נולד ברומניה בשנת 1941, ובשנת 1951 עלתה משפחתו לישראל. הוא גדל בתל אביב ובקיבוץ מעין צבי. עם גיוסו לצה"ל, ב-1959, שובץ בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שימש מפקד מחלקה בגדוד 17 (אריות הגולן). בהמשך שימש מפקד פלוגה. בשנת 1965 שימש סגן מפקד קורס מ"כים של גולני, ומדריך בבית הספר לקצינים. בשנת 1966 מונה למפקד סיירת גולני ופיקד עליה במלחמת ששת הימים, בין היתר בקרב תל פאחר. על פועלו בקרב הוענק לו עיטור המופת.
יצא לסינגפור בשליחות צה"ל ושהה שם עם משפחתו כשנתיים. עם שובו השתלם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ולאחר מכן שימש כסמג"ד בגולני. בשנת 1971 מונה למפקד גדוד 51 של חטיבת גולני. לאחר מכן נתמנה לסגנו של מפקד חטיבת גולני, אמיר דרורי. כסגן מפקד החטיבה פיקד, במסגרת מבצע קלחת 4, על כוח "גדעון", שכלל שתי פלוגות חי"ר ושתי מחלקות טנקים, אשר יצא מאזור מנרה ונע צפון-מערב לכיוון נחל סלוקי. הכוח לחם בכפרים אל-עדיסה, קנטרה, ע'נדוריה ובנחל סלוקי. בלחימתו השמיד הכוח בפיקוד אליעז מספר כלי רכב ושיריוניות של צבא לבנון וכן הרג כעשרים מחבלים. אליעז שימש כסגן מפקד החטיבה גם בפרוץ מלחמת יום הכיפורים ולקח חלק בקרבות ההגנה והבלימה נגד צבא סוריה ובהבקעה לשטח סוריה. שבוע לאחר פרוץ הקרבות נהרג בעלות רכבו על מוקש בצפון המובלעת ממזרח לכפר חדר, לאחר שפיקד על פעולת חילוץ של כוחות מגדוד 51 שלחמו בקומנדו הסורי בכפר בית ג'ן.