הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן הוציאה 12 אלבומי וידאו והופיעה בעשרים ותשעה וידאו קליפים. את הקליפ הראשון שלה, "Pie Jesu", הוציאה ברייטמן בשנת 1985 כחלק מאלבום המחזמר, "רקוויאם". בשנה שלאחר מכן, הוציאה שלושה קליפים לשירים: "The Phantom of the Opera", "The Music of the Night" ו-"Wishing You Were Somehow Here Again". שלושתם נכללו באלבום המחזמר, "פנטום האופרה" (בשניים מהם השתתפו סטיב הארלי ומייקל קרופורד). שש שנים לאחר מכן, יצא הקליפ של "Amigos Para Siempre" שבוים על ידי יו הדסון. בשנת 1993 הוציאה ברייטמן את אלבום האולפן השלישי, "Dive". מתוך האלבום יצא קליפ אחד לסינגל המוביל מתוכו, "Captain Nemo", שבוים על ידי הווארד גרינהלג.
בשנת 1995, הוציאה ברייטמן את אלבום האולפן הרביעי שלה, "Fly". מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים, מתוכם ל-"A Question of Honour" ו-"How Can Heaven Love Me" יצאו קליפים נלווים, שבוימו על ידי יואכים קירששטיין ודייוויד מאלט. בשנה שלאחר מכן, יצא הקליפ של "Time to Say Goodbye" ביחד עם אנדראה בוצ'לי. שני קליפים נוספים "Just Show Me How to Love You" ו-"Who Wants to Live Forever" הופצו שנה לאחר מכן ובוימו על ידי רודי דולזל, האנס רוסאכר ואלכסנדר המינג. בתחילת 1998 הוציאה את הקליפ לשיר "Starship Troopers" הלקוח מהסרט "גברים בחלל" (השיר מבוסס על "I Lost My Heart to a Starship Trooper"). בשנת 1998, יצא אלבום האולפן השישי שלה, "Eden". מתוך האלבום יצאו ארבעה קליפים: "Anytime, Anywhere", "Nella Fantasia", "Eden", ו-"Deliver Me". בהמשך, הוציאה את האלבום, "La Luna", מתוכו יצאו שני קליפים: "Scarborough Fair" ו-"A Whiter Shade of Pale".
בשנת 2001 הוציאה את הקליפ של "Ave Maria" שזכה להצלחה ברחבי העולם. באוגוסט 2004 יצא לאור הסרט, "", לצד האלבום, "Harem". מתוך הסרט נחתכו קטעים שונים שהיוו הקליפים של: "Anytime, Anywhere", "Nella Fantasia", "Harem", "Beautiful", "It's a Beautiful Day", "Free" ו-"Kama Sutra". כל הקליפים פורסמו כמה שנים לאחר יציאתם המקורי בערוצי יוטיוב שונים, אך מעולם לא הועלו לערוץ היוטיוב הרשמי של שרה ברייטמן. בשנת 2013, הוציאה את הקליפ ל-"One Day Like This".
בשנת 2018 הוציאה את אלבום האולפן השנים עשר שלה, "Hymn". הקליפ הראשון, "Sogni", יצא לאור ב-25 באוקטובר 2018. לקראת סוף אותה השנה, הוציאה את הקליפ של "Miracle", ביחד עם יושיקי. לבסוף, יצא הקליפ האחרון מהאלבום: "Hymn". בתחילת העשור השלישי של המאה ה-21 הוציאה את הקליפ של "Just Show Me How to Love You".
הדגל הטרנסג'נדרי
הדגל הטרנסג'נדרי הוא דגל המשמש לסמלה של הקהילה הטרנסג'נדרית בעולם, אשר עוצב על ידי האישה הטרנסג'נדרית האמריקאית מוניקה הלמס בשנת 1999.
היסטוריה.
עיצוב הדגל הטרנסג'נדרי הידוע ביותר ברחבי העולם הוא "דגל הגאווה הטרנסג'נדרית", המשמש כסמל לגאווה וגיוון של טרנסג'נדרים וזכויות עבור חברי הקהילה. הדגל נוצר על ידי האישה הטרנסג'נדרית האמריקאית מוניקה הלמס בשנת 1999, והוצג לראשונה במצעד גאווה בפיניקס, אריזונה בשנת 2000.
עיצוב הדגל מורכב מחמישה פסים אופקיים: שניים כחולים בהירים, שניים ורודים ואחד לבן במרכז. הלמס תיארה את משמעות עיצוב הדגל באופן הבא,
שימוש.
בממלכה המאוחדת, מועצת ברייטון והוב מניפה את הדגל ביום הזיכרון הטרנסג'נדרי. "Transport for London" (הגוף הממשל המקומי האחראי על רוב רשת התחבורה בלונדון, אנגליה) הניף גם כן את הדגל ממטה לונדון 55 ברודוויי של הרכבת התחתית של לונדון לשבוע המודעות הטרנסג'נדרי הנערך ב-20 בנובמבר 2016.
הדגל הונף מהתורן הציבורי הגדול במחוז הקסטרו של סן פרנסיסקו (הידוע כרובע הראשון והגדול ביותר עבור הומוסקסואלים בעולם, בו מתנוסס דגל הגאווה בדרך כלל) בפעם הראשונה ב-19 וב-20 בנובמבר 2012 לציון יום הזיכרון הטרנסג'נדרי. את טקס הנפת הדגל ניהלה מלכת הדראג המקומית, לה מוניסטט.
ב-19 באוגוסט 2014, תרמה מוניקה הלמס את הדגל הטרנסג'נדרי המקורי משנת 1999 למוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית בבירה וושינגטון.
פילדלפיה הפכה לממשלת המחוז הראשונה בארצות הברית שהניפה באופן רשמי את הדגל בשנת 2015, בעודו הונף בבית העירייה לכבוד ועידת הבריאות הטרנסג'נדרית השנתית ה-14 של פילדלפיה על ידי מרכז מזוני, והתנוסס על יד דגלי ארצות הברית ועיר פילדלפיה. ראש העיר דאז, מייקל נוטר, נשא נאום לכבוד קבלת הקהילה הטרנס'נדרית בעיר.
בינואר 2019, נציגת וירג'יניה, ג'ניפר וקסטון, תלתה את הדגל מחוץ למשרדה בוושינגטון הבירה, בצעד להפגנת תמיכה בחברי הקהילה. במרץ 2019, עשרות חברי קונגרס דמוקרטים ועצמאיים הניפו את הדגל מחוץ למשרדיהם לשבוע הנראות הטרנסג'נדרי לקראת יום הנראות הטרנסג'נדרית הבינלאומי ב-31 במרץ.
הדגל התנוסס מעל בנייני הקפיטול של ארצות הברית בפעם הראשונה ביום הזיכרון הטרנסג'נדרי בציונו בשנת 2019. קפיטולי מדינת איווה וקליפורניה הניפו אותו בשטחן.
גרסת אימוג'י של הדגל נוספה לרשימת האימוג'ים הסטנדרטית בשנת 2020.
עיצובים נוספים.
במהלך השנים, מספר דגלים טרנסג'נדרים אומצו על ידי אנשים, ארגונים וקהילות טרנסג'נדרים שונים ברחבי העולם, בהם:
ג'ניפר פלינן.
המעצבת, ג'ניפר פלינן תיארה את עיצובה באומרה כי:
"הגעתי לרעיון לדגל הטרנסג'נדרי לפני כמה שנים. בזמנו לא ידעתי על עיצובים אחרים של דגל. העיצוב נוצר עבור גאווה בקרב חברי הקהילה. סיבה נוספת שהכנתי את הדגל היא שרוב מתלבשי הקרוס-דרסינג הם לא הומוסקסואלים אבל אם הם משתמשים בדגל הגאווה, אנשים יחשבו שהם הומואים. הצבעים על הדגל הם מלמעלה למטה. ורוד, סגול בהיר, סגול בינוני, סגול כהה וכחול. הוורוד והכחול מייצגים זכר ונקבה. שלושת הפסים הסגולים מייצגים את המגוון של הקהילה הטרנסג'נדרית וכן מגדרים אחרים מלבד זכר ונקבה".
הדגל הישראלי.
עיצוב ייחודי של הדגל הטרנסג'נדרי משמש בישראל את חברי הקהילה המקומיים לצד א-בינארים. לדגל זה ישנו רקע בצבע ירוק ניאון (הבולט במקומות ציבוריים) וסמלי ונוס (נקבה), מארס (זכר) וחץ מארס מעורב עבור ייצוג טרנסג'נדרים בשחור.
ג'ונתן אנדרו.
בשנת 1999, האיש הטרנסג'נדרי ג'ונתן אנדרו בסן פרנסיסקו, תחת הכינוי "קפטן ג'ון" באתר הטרנס שלו "הרפתקאות בבוילנד", עיצב ופרסם דגל עבור הקהילה הטרנסג'נדרית. דגל זה מורכב משבעה פסים מתחלפים בצבעי וורוד בהיר ותכלת המופרדים בפסים לבנים דקים וכוללים, במנוף השמאלי העליון, סמל ונוס ומארס תאומים בצבע לבנדר. ההסבר החוזר על סמליות הצבע לעיצוב הדגל הידוע יותר של מוניקה הלמס כמעט היה זהה לזה של תיאור העיצוב של אנדרו בעמודים אחרים. התיאור המקורי של עיצובו של אנדרו היה לדברי:
"כן, אכן, הגיע הזמן שיהיה לנו סמל משלנו לייצג את הקהילה, לא? למה אנחנו לא יכולים לקבל את שלנו? ואפשר לומר שאנחנו מרגישים שהעיצובים האלה, שעוצבו על ידי קפטן השכונה הידידותי שלכם, מגלמים את כל ההיבטים של הזהויות שלנו. בין אם אנחנו טרנסג'נדרים או טרנסקסואלים, עוברים ממין זכר (כחול) לנקבה (ורוד) או מנקבה (ורוד) לזכר (כחול), או רק איפשהו באמצע, שני עיצובי הדגל לוכדים את הדקויות ואת החוזקות של הרוח שלנו (והמבטאים הלבנים בין השורות הם - כביכול - הניצחונות הקטנים שמתרחשים אצלנו במהלך מסעותינו להפוך לשלמים). לעזאזל, מי יודע, אולי זה פשוט עלול לתפוס".
אנדרו הסביר את המוטיבציה שלו ליצירת הדגל בראיון בשנת 2017:
עיצבתי את הדגל הזה בזמנו כי אז, לא היה שום דבר עבורנו חוץ מדגל הקשת הסטנדרטי. לפני שגוגל הייתה קיימת בתפקיד שהיא קיימת היום, חיפשתי לעומק באינטרנט כדי לראות אם אני יכול למצוא דגל גאווה טרנסג'נדרי ולא מצאתי, אז כאמן/מעצב, עיצבתי דגל בעצמי עבור הקהילה שלנו. הדגל עצמו נועד לייצג את הקהילה (הטרנסג'נדרית) כולה, כאשר הסמל התאום מייצג את המסע שלנו ואת התכונות שיש לנו. פרסמתי את העיצוב באתר שלי כ-"דגל הגאווה הטרנסג'נדרי הראשון", ומספר אתרים קלטו אותו. כולנו היינו אז קהילה מלוכדת של אתרים, שקישרו זה לזה באמצעות רשתות גאווה. למרות שזה היה הרצון שלי, מעולם לא היה לי את הכספים להפיק אותו".
אליפות TBS של AEW
אליפות TBS של AEW (באנגלית: AEW TBS Championship) היא תואר אליפות נשים, השייך לארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האליפות הוכרזה ב-6 באוקטובר 2021, והיא נקראת על שם רשת הטלוויזיה TBS אשר משדרת את תוכנית הדגל של AEW, "Dynamite". האלופה הנוכחית היא ג'ייד קארגיל לאחר שניצחה את רובי סוהו בגמר הטורניר להכתרת האלופה הראשונה בתולדות הארגון.
היסטוריה.
במרץ 2020, אליפות TNT של AEW נוצרה כאליפות המשנית עבור מחלקת הגברים אשר נקראה אחר רשת הטלוויזיה TNT ובעליה היא וורנר מדיה. במאי 2021, דווח שתוכנית הדגל של הארגון, "Dynamite", תעבור בינואר 2022 מרשת הטלוויזיה TNT לרשת הטלוויזיה TBS, שגם בה מחזיקה וורנר מדיה בעוד שהתוכנית המשנית, "Rampage", תישאר ב-TNT. העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, דיווח שבעקבות מהלך זה שמה של אליפות ה-TNT לא תשונה. סגן הנשיא הבכיר והמתאבק, קודי רודס אישש את האמירות שלפיהן אין כל תכנון לשנות את שם האליפות או ליצור חגורת אליפות TBS עבור מחלקת הגברים. בחודש ספטמבר, דווח שהארגון יצור חגורת אליפות נשים משנית, כאשר היא תיקרא בשם אליפות TBS.