בשאלת האל, וילסון תיאר את עמדתו כדאיזם זמני, הכחיש את תווית האתאיסט, והעדיף את הכינוי "אגנוסטי". הוא הסביר את נטיותו מאמונות מסורתיות: "נסחפתי מהכנסייה, לא באופן אגנוסטי או כאתאיסט באופן מוחלט, אלא רק בכך שאני כבר לא בפטיסט ונוצרי." וילסון טען שהאמונה באלוהים וטקסי הדת הם תוצרים של אבולוציה. הוא טען שאין לדחות אותם או לבטל אותם, אלא לחקור אותם באופן מדעי כדי להבין טוב יותר את משמעותם לטבע האנושי. בספרו "The Creation", הציע שמדענים "יושיטו יד בידידות" למנהיגים דתיים ויבנו איתם ברית, כי "מדע ודת הם שניים מהכוחות החזקים ביותר על פני כדור הארץ והם צריכים להתאחד כדי להציל את הבריאה."
וילסון פנה לקהילה הדתית במעגל ההרצאות במידלנד קולג', טקסס, למשל, ו"הפנייה קיבלה 'תשובה מסיבית'", נכתבה אמנה ו"שותפות תפעל לתוצאה משמעותית ככל שהזמן עובר".
לעומת זאת, בראיון ל-"New Scientist" שפורסם ב-21 בינואר 2015, אמר וילסון כי "הדת 'גוררת אותנו למטה' ויש לחסל אותה 'למען הקידמה האנושית', ו"למען התקדמות אנושית, הדבר הטוב ביותר שנוכל לעשות יהיה להפחית, עד כדי חיסול, אמונות דתיות".
אקולוגיה.
וילסון אמר שאם יוכל להתחיל את חייו מחדש, יעבוד באקולוגיה מיקרוביאלית, כאשר דן בחידוש תחומי המחקר המקוריים שלו מאז שנות ה-60. הוא חקר את ההכחדות ההמוניות של המאה ה-20 ויחסן לחברה המודרנית, וב-1998 טען לגישה אקולוגית:
"כשאתה כורת יער, יער עתיק במיוחד, אתה לא רק מסיר הרבה עצים גדולים וכמה ציפורים שמתעופפות בחופה. אתה מסכן באופן דרסטי מגוון עצום של מינים במרחק של כמה קילומטרים רבועים ממך. מספר המינים הללו עשוי להגיע לעשרות אלפים. ... רבים מהם עדיין לא מוכרים למדע, והמדע עדיין לא גילה את תפקיד המפתח שמילאו בתחזוקה של אותה מערכת אקולוגית, כמו במקרה של פטריות, מיקרואורגניזמים ורבים מהחרקים."
מסוף שנות ה-70 היה וילסון מעורב בשימור הגלובלי של המגוון הביולוגי, תרם וקידם מחקר. ב-1984 פרסם את "Biophilia", מחקר הבסיס האבולוציוני והפסיכולוגי של משיכת האנושות לסביבה הטבעית. מחקר זה הציג את המילה ביופיליה שהשפיעה על עיצוב אתיקה של שימור מודרנית. בשנת 1988 ערך וילסון את "כרך המגוון הביולוגי", בהתבסס על הליכים של הוועידה הלאומית הראשונה של ארצות הברית בנושא, שהכניסה לשפה גם את המונח "מגוון ביולוגי". מחקר זה היה בעל השפעה רבה ביצירת התחום המודרני של חקר המגוון הביולוגי. ב-2011 הוביל וילסון משלחות מדעיות לפארק הלאומי גורונגוסה במוזמביק ולארכיפלג של ונואטו וקלדוניה החדשה בדרום מערב האוקיינוס השקט. וילסון היה חלק מתנועת השימור הבינלאומית, כיועץ למכון כדור הארץ של אוניברסיטת קולומביה, כמנהל המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע, וארגונים וקרנות כגון Conservation International, The Nature Conservancy והקרן העולמית לשימור חיות הבר.
הבנת היקף משבר ההכחדה הובילה אותו לתמוך בהגנה על יערות, כולל "החוק להצלת יערות אמריקה", שהוצג לראשונה ב-1998, ושוב ושוב עד 2008, אך מעולם לא נחקק בפועל. הצהרת Forests Now קוראת למנגנונים חדשים מבוססי שווקים להגנה על יערות טרופיים. בשנת 2014 קרא להפריש 50% משטח כדור הארץ למינים אחרים כדי שאלו ישגשגו בהם, כאסטרטגיה האפשרית היחידה לפתור את משבר ההכחדה. השפעתו של וילסון בנוגע לאקולוגיה באמצעות מדע פופולרי סוקרה על ידי אלן ג'י גרוס (2018).
וילסון סייע בהשקת יוזמת האנציקלופדיה של החיים (EOL) במטרה ליצור מסד נתונים גלובלי שיכלול מידע על 1.9 מיליון המינים המוכרים על ידי המדע. נכון לעכשיו, הוא כולל מידע על כמעט כל המינים הידועים. זה מאגר דיגיטלי פתוח וניתן לחיפוש תכונות אורגניזם, מדידות, אינטראקציות ונתונים אחרים. יותר מ-300 שותפים בינלאומיים ואינספור מדענים חברו לו, כדי לספק למשתמשים גישה גלובלית לידע על החיים על פני כדור הארץ. וילסון גילה ותיאר יותר מ-400 מינים של נמלים.
פרסים וכבוד.
אותות ההצטיינות המדעית והשימור של וילסון כוללים את התארים והמינויים הבאים:
אופן (פיוט)
הנאצי והספר
הנאצי והסַפָּר הוא רומן מאת הסופר היהודי-גרמני אדגר הילסנראט. הספר נכתב על רקע חוויותיו וזכרונותיו של הילסנראט כנער בתקופת השואה.
עלילה.
הספר עוסק בשני ילדים מעיירה גרמנית: יהודי בשם איציק פינקלשטיין שהוריו מנהלים מספרה, וגרמני בשם מקס שולץ, שהופכים לחברים טובים, למרבה האירוניה, פינקלשטיין הוא בלונדיני ואילו שולץ הוא שחור שיער. הספר מתאר את האירועים שקרו מאז עליית היטלר לשלטון ועד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, במהלכם הופך שולץ לקצין אס.אס ולוקח חלק בהשמדת היהודים. במהלך המלחמה הוא נתקל בחבר הילדות היהודי שלו במחנה ריכוז ורוצח אותו במו ידיו. אחרי המלחמה הוא חוזר לעיירה ממנה הגיע בגרמניה, שם הוא מבקר רופא שמבצע בו ברית מילה. הוא מקעקע על זרועו קעקוע שגורם לאנשים לחשוב שהוא ניצול השואה, ולאחר מכן הוא משיג את מסמכיו של פינקלשטיין, מנכס לעצמו את שמו וזהותו, עולה לארץ ישראל ומתחתן עם אישה יהודיה.
פרסום הספר.
מו"לים גרמנים רבים סירבו להוציא ספר בעל גוון סאטירי המסופר מפיו של קצין אס.אס לשעבר. "הנאצי והספר" יצא לאור לראשונה בארצות הברית (ב-1971) ולאחר מכן באנגליה ובצרפת. בגרמניה הספר יצא לאור בשנת 1977 ובישראל בשנת 2011 בהוצאת זמורה-ביתן.
הספר עובד להצגה שהוצגה במספר תיאטראות גרמנים.
מסחר ופנאי בשבת
עבודה עונתית
עבודה עונתית היא עבודה שהצורך בה מתקיים רק בחלק מסוים וקבוע מהשנה, מדי שנה. תקופת הזמן בה נדרשת העבודה העונתית מכונה "העונה", ויתר השנה "מחוץ לעונה". המונח מזוהה ביותר עם הסקטור החקלאי (בו עונות השנה מכתיבות פעולות כקטיף), אך נפוץ מאוד גם בתחומי התיירות, החינוך והפנאי.
עבודה עונתית היא גורם משמעותי בתופעה של הגירת עבודה, היות שלעיתים המקום בו העבודה נדרשת רחוק ממרכזי אוכלוסייה (למשל בפריפריה חקלאית). במקרים כאלה עוברים העובדים להתגורר למשך העונה בקרבת מקום העבודה, לעיתים במבני מגורים שנועדו במיוחד עבורם ועומדים ריקים מחוץ לעונה.
חלק מהעבודות העונתיות הן תגבור של כוח האדם בעבודה הרגילה, בהתאם לתנודות עונתיות קבועות בהיקף העבודה הנדרשת.
עובד עונתי.
בכל האמור בעובדים עצמם, ישנם מספר מודלים של עבודה עונתית: עובדים אשר כל פרנסתם על העבודה העונתית ומחוץ לעונה אינם עובדים, עובדים אשר עוברים בין עבודות עונתיות במעיין "סבב", ועובדים אשר יש להם עבודה קבועה אך בעונה מוסיפים עליה. המונח "אבטלה עונתית" מתייחס בדרך כלל לעובדים שאינם עובדים מחוץ לעונה, על אף שתיתכן עבודה עונתית ששכרה מספיק למחיית העובדים לכל אורך השנה.
מעמד חוקי.
עובד עונתי יכול להיות עצמאי או שכיר. שיטת ההעסקה יכולה להיות בקבלנות או על פי אחוזי משרה כמקובל בעבודות רגילות. ישנן מדינות בהן לעובדים עונתיים מעמד הדומה לעובד קבוע, והם אף זכאים לפיצויים במקרה של פיטורים. בישראל, למשל, זכאי עובד עונתי לפיצויי פיטורים אם עבד שתי עונות בשתי שנים רצופות, כשעונה נחשבת 60 יום לפחות במשך שלושה חודשים רצופים.
עבודת קיץ.
עבודת קיץ היא עבודה הנעשית בעיקר על ידי תלמידים וסטודנטים במהלך חופשת הקיץ. באופיין, חלק מעבודות הקיץ הן אכן עבודות עונתיות (למשל הדרכה בקייטנה) ומבחינת העובדים כל מטרת העבודה היא לייצר עבורם הכנסה, אך גישה נפוצה לעבודות קיץ מעדיפה עבודות בהם יוכלו (בעיקר סטודנטים) לצבור ניסיון מקצועי במהלך חופשתם, עת מתאפשר להם לעבוד בתנאים של משרה מלאה. לעבודות קיץ מעין אלה אין בהכרח אופי של עבודה עונתית (העונתיות בהן נובעת ממאפייני העובד ולא ממאפייני המשרה).
טנה מקלור
טנה מקלור (באנגלית: Tané McClure; נולדה ב-8 ביוני 1958) היא שחקנית וזמרת אמריקאית.
ביוגרפיה.
מקלור נולדה בלוס אנג'לס, היא בתו של השחקן דאג מקלור, אמה הייתה הראשונה מבין חמשת נשותיו.
בגיל חמש הופיעה בסדרת המערבון "The Virginian" בה שיחק אביה, בגיל שבע עשרה החלה לשיר בלהקת ג'אז לטיני בשם "Sweet Honesty", בסוף שנות ה-70 הקליטה את הסינגל הראשון שלה "Redwood City", באותו זמן הכירה את המוזיקאי ג'ונתן קיין (החבר בלהקת Journey) ונישאה לו. ב-1982 הוציאה את אלבומה הראשון הנקרא "טנה קיין", מספר שירים בביצועה נכללו בפסקול של הסרט "שליחות קטלנית".
ב-1997 שיחקה בסרט ההמשך של משחקי פיתוי, באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט המתח האירוטי "Illicit Dreams 2", ב-1998 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "פחד ותיעוב בלאס וגאס" המבוסס על הספר, ב-2000 הופיעה בקליף לשיר "You Shouldn't Kiss Me Like This" של הזמר טובי קית', היא גילמה את אמה של אל וודס בסרט "לא רק בלונדינית" ובסרט ההמשך.
שאול ישראלי (קצין)
שאול ישראלי הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, המפקד על חטיבת אגרוף הברזל.
ביוגרפיה.
התגייס לצה"ל בשנת 2002 ועבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שימש מפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד 198. בהמשך מונה לסגן מפקד גדוד 74 בחטיבה 188. בשנים 2017–2019 פיקד על גדוד 77 בחטיבה 7. לאחר מכן כיהן כקצין אג"ם אוגדה 91 בשנת 2021 מונה למפקד חטיבת אגרוף הברזל.
ביאטריס שילינג
ביאטריס (טילי) שילינג (באנגלית: Beatrice (Tilly) Shilling; 8 במרץ 1909, ווטלווויל המפשייר אנגליה - 18 בנובמבר 1990, ווטלווויל המפשייר אנגליה). הייתה מהנדסת אוירונאוטיקה ונהגת מרוצים חובבת, שהתפרסמה במהלך מלחמת העולם השנייה כשפתרה בעיה חמורה במנועי מטוסי הספיטפייר וההוקר הוריקן שגרמה לאובדן השליטה במטוס במצבים קריטיים.
קורות חייה.