טרונוב, בתפקידו החדש, החל ליהנות מיוקרה רבה מהנהלת העיר, המתקנת את מכוניותיה בקומבינה בשירות הרכב שלו. ברור שההקפדה הבלתי מתפשרת של זיקין על עקרונות עלולה להסתיים לא טוב בשבילו, אבל אפילו הבוס הישיר של זיקין לא יכול לעצור אותו. מתחילים איומים וסחיטה. פקח משטרת התנועה הבלתי ניתן להשחתה ממשיך לעמוד על שלו.
שיטותיו של זיקין, שהורד בתפקידו בשל נטייתו הבלתי ניתנת לניקוי, גובות בסופו של דבר את שלהן: טרונוב, שגילה שלא הכל בחיים האלה מותר לו, הפך לעצמו מגעיל. לאחר שהתקוטט עם חברים ובוס של זיקין, רב-סרן גרינקו, טרונוב מגיע באופן אישי לזיקין לשיחה "כמו בן אדם". הפקח מסביר את עמדתו: "אם אני בתפקידי אעשה את מה שאני חייב, השני יעשה אותו דבר, וכן הלאה ... אולי יהיה סדר." טרונוב מציין: "כמה אכזבות מחכות לך בחיים", אך מסכים עם הפקח, ו"כמו כלב מוכה" חוזר לעיר ברכב חולף (למעשה, טרונוב היה שיכור, וזיקין אמר לו שיתן זמנית את המפתחות לאוטו).
יו הנרי ברקנרידג'
יו הנרי ברקנרידג' (באנגלית: Hugh Henry Breckenridge; 1870-1937) היה צייר ומדריך אמנות אמריקאי, שדגל בתנועות האמנותיות מהאימפרסיוניזם ועד המודרניזם. ברקנרידג' לימד במשך יותר מארבעים שנה באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, והפך לדיקאן של בית הספר בשנת 1934. הוא גם לימד בשנים 1920 עד 1937 בבית הספר שלו לאמנות בגלוסטר, מסצ'וסטס.
ביוגרפיה.
ברקנרידג' נולד ב-6 באוקטובר 1870 בליסבורג, וירג'יניה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, שם הכיר לראשונה את ויליאם אדמונדסון. בשנת 1892, נסע לפריז שם למד אצל ויליאם בוגרו. הוא טייל באירופה עם עמיתו ולטר אלמר סקופילד.
בשנת 1894 כשחזר לפילדלפיה החל את דרכו באקדמיה לאמנויות יפות (פנסילבניה), שם לימד במשך יותר מארבעים שנה.
בשנת 1895, הוא התחתן עם רוקסאן גרייס הולם ובאותה שנה השיג מדליית ארד בתערוכה בינלאומית באטלנטה. בשנת 1898 ייסד יחד עם הצייר תומאס פולוק אנשוץ את בית הספר דארבי, בית ספר לציור בקיץ שהוקם בדארבי, שם לימד עד 1915.
בשנת 1900, הוא זכה לציון מכובד במהלך התערוכה העולמית של פריז. בשנת 1901 זכה במדליית ארד בתערוכה הפאן אמריקאית בבאפלו. הוא השתתף בתערוכה העולמית של סן לואיס במיזורי בשנת 1904.
בשנת 1909 ערך טיול שני עם שופילד לאירופה, שם נחשף לאמנות מודרנית. בשנת 1910 זכה במדליית ארד בתערוכה הבינלאומית בבואנוס איירס. הוא קיבל מדליית זהב ביריד העולמי של פנמה-פסיפיק בסן פרנסיסקו בשנת 1915. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, ייסד בית ספר קיץ משלו בגלוסטר.
הוא ידוע הן בפעילותו כצייר פורטרטים, אותם הוא ביצע על מנת להתפרנס מאמנותו כשהוא מצייר בסגנון אקדמי. כמו כן התפרסם בזכות ציורי נוף וסצינות ז'אנר בסגנון אימפרסיוניסטי וסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי.
ברקנרידג' פתח בית ספר לאמנות משלו בגלוסטר, מסצ'וסטס, שם לימד מדי שנה שיעורי קיץ בין השנים 1920 עד 1937.
לאחר מות אשתו, נישא לאחת מתלמידותיו, דורותי דוזייר, בשנת 1935.
ברקנרידג' הציג באופן נרחב משנת 1896 ועד מותו במועדון האמנות של פילדלפיה ולקראת סוף חייו, בשנת 1934, במוזיאון וויטני.
הוא נפטר ב-4 בנובמבר 1937 בפילדלפיה. יצירותיו נשמרות באקדמיה האמריקאית לאמנויות בניו יורק, במוזיאון לאמנות במחוז לוס אנג'לס, במוזיאון לאמנות בפילדלפיה, בחברה ההיסטורית של פנסילבניה. החברה והאקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה בפילדלפיה, המוזיאון הציבורי של רידינג בווסט רידינג, מוזיאון האמנות של סוופ בטרה הוט, מוזיאון האמנות בניו יורק ועוד מוזיאונים וגלריות.
מחלת בת ישמעאל
פקנברו
פקנבארו
בשמת בת אילון
גלוקורוניד
גלוקורוניד (או גלוקורונוזיד) הוא כל חומר המיוצר על ידי קישור של חומצה גלוקורונית לחומר אחר באמצעות קשר גליקוזידי. גלוקורוניד הוא סוג של גליקוזיד.
גלוקורונידציה, המרת תרכובות כימיות לגלוקורונידים, היא שיטה בה משתמשים בעלי חיים כדי לסייע בהפרשת חומרים רעילים, תרופות או חומרים אחרים שאינם יכולים לשמש כמקור אנרגיה. חומצה גלוקורונית מחוברת באמצעות קשר גליקוזידי לחומר, והגלוקורוניד המתקבל, בעל מסיסות מים גבוהה בהרבה מהחומר המקורי, מופרש בסופו של דבר על ידי הכליות.
האנזימים המפרקים את הקשר הגליקוזידי של הגלוקורוניד נקראים גלוקורונידאזות.
ערי הספא הגדולות של אירופה
ערי הספא הגדולות של אירופה הוא שמו של אתר מורשת עולמית של אונסק"ו המרכז 11 ערי ספא ומרחצאות הממוקמות באוסטריה, איטליה, בלגיה, גרמניה, הממלכה המאוחדת, צ'כיה וצרפת. כל הערים התפתחו סביב מעיינות של מים מינרליים וחוו פריחה ושגשוג ברחבי אירופה מהמאה ה-18 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 שכללו פיתוח של ענפי מרפא ותיירות נרחבים.
תהליך ההכרזה.
העיר באת' שבממלכה המאוחדת הוכרזה בצורה נפרדת כאתר מורשת עולמית כבר ב-1987.
מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ניסו מספר ערי ספא ברחבי אירופה להתקבל אף הן כאתרי מורשת עולמית בפני עצמן, אך בסופו של דבר ההצעות לא אושרו על ידי אונסק"ו. החל מ-2010, לאחר התפתחות המחקר ההיסטורי סביב תופעת ערי הספא וקיום כנסים סביב הנושא, ראשי הערים מרחבי אירופה והרשויות במדינות שלהן החלו לפעול יחדיו למען הצעה משותפת שתייצג את התופעה כמכלול באירופה. הוקמה קבוצת היגוי משותפת שנעזרה במומחים כדי להכין את ההצעה והיא הוגשה רשמית בסופו של דבר ב-2019 ואושרה על ידי ועדת המורשת העולמית של אונסק"ו ב-2021.
במקור נבחנה הצעתן של 16 ערים בסך הכול במסגרת הבקשה המשותפת אך בסופו של דבר צומצמה וערים כמו באד פירמונט וויסבאדן בגרמניה הוצאו ממנה כי לא עמדו בכל הקריטריונים שהעלתה קבוצת ההיגוי. העיר לוהצ'וביצה בצ'כיה, שהייתה בין הערים הראשונות שניסו לקבל הכרה מאונסק"ו, לא נכנסה בסופו של דבר ליוזמה אך נמצאת עדיין בנפרד ברשימה הצ'כית של הצעות לאתרי מורשת עולמית.
הערים המוכרזות.
להלן הערים הכלולות באתר לפי המספר הסידורי שלהן באונסק"ו:
עידן ארץ
עידן ארץ (נולד ב-2 באפריל 1995) הוא פובליציסט, פעיל חברתי, עיתונאי ובלוגר כלכלי ישראלי, אשר עובד כעיתונאי דאטה בעיתון גלובס.
ביוגרפיה.
נולד בראשון לציון בשם עידן הולשטיין ולמד בכיתת מחוננים בבית הספר "הראשונים" בהרצליה. ב-2014 תרגם לאנגלית את הספר "קוד הנצח" ("The Immortality Code") של לירון פיין. בגיל 20 שינה את שם משפחתו ל"ארץ". בוגר תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2016 החל לכתוב טורי דעה באתר מידה, ב-2020 כתב בלוג ב-TheMarker בשם "רדיקל חופשי" במקביל לעבודתו כחוקר רגולציה בפורום קהלת. ביוני 2021 עזב את TheMarker ואת פורום קהלת והחל לכתוב בגלובס כעיתונאי דאטה.
כחלק מפעילותו למען קידום חופש הפרט בישראל, היה ממקימי העמותה "חופש לכולנו", ארגון לקידום ערכי חופש הפרט והשוק החופשי ולהקטנת התערבות של פוליטיקאים בחיי האזרחים. וחבר הלובי הפוליטי "האינטרס שלנו".
בבחירות לכנסת העשרים וארבע היה חבר בצוות שניסח את המצע הכלכלי של מפלגת תקווה חדשה.
מאז 2020 מגיש את הפודקאסט "שנקל" עם רועי שוורץ תיכון. עם הצטרפותו לגלובס הצטרף למערך הפודקאסטים שלהם והחל להגיש את הפודקאסט "צוללים לתקציב".
דעותיו.
ארץ מחזיק בדעות ליברטריאניות. הוא תומך בשוק חופשי, הפחתת רגולציות והורדת מיסים מתוך תפיסה שזה יצמצם את העוני בישראל. עוד תומך ארץ בלגליזציה של סמים, ביטול גיוס חובה והפיכת צה"ל לצבא מקצועי, הורדת אחוז החסימה, חיזוק סמכויותיה של רשות הרגולציה, הנהגת אגרת גודש בכבישי המרכז וביטול החריגים ברפורמת הייבוא. ביחס למשבר הדיור בישראל, ארץ מאמין כי הפתרון טמון ברפורמה במיסוי העירוני והסרת חסמי בירוקרטיה על בנייה מתוך תפיסה שכך יגדל ההיצע.
חיים אישיים.
מקיים אורח חיים של נווד דיגיטלי. נשוי לליאור שפירא, בעלת טור במקור ראשון ומקדמת אתרים. נכון לאוגוסט 2022 מתגורר בירוחם.
צ'אד מייקל קולינס
צ'אד מייקל קולינס (באנגלית: Chad Michael Collins; נולד ב -22 בספטמבר 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסדרת הסרטים "הצלף".
ביוגרפיה.
קולינס נולד וגדל באולבני, מדינת ניו יורק. הוא עבר ללוס אנג'לס לאחר שהוצע לו עבודה ביחסי ציבור בידור במהלך הקולג'. הוא סיים את לימודיו בקולג' בניו יורק לפני שעבר ללוס אנג'לס. לאחר מכן הוא התחיל ללמוד משחק, כשהוא לא שיחק, הוא עבד בחברת יחסי ציבור, JDS.
אריק הולץ
אריק הולץ (באנגלית: Eric Holtz; נולד בניו יורק ב-5 בדצמבר 1965) הוא מנג'ר בייסבול אמריקאי-יהודי, שאימן את נבחרת ישראל בבייסבול.
הולץ היה עוזר המנג'ר של נבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית זהב באירועי המכביה התשע-עשרה ב-2013, והמאמן הראשי של נבחרת ארצות הברית עד גיל 18 שזכתה במדליית זהב באירועי המכביה העשרים.
ביוגרפיה.
הולץ נולד בניו יורק, וגדל במשפחה יהודית ברובע ברונקס. את אירוע בר המצווה שלו הוא חגג עם משפחתו בכותל המערבי. אביו לחם במלחמת העולם השנייה.
קריירת משחק.
הולץ למד במכללת דין שבמסצ'וסטס, ושיחק במשך שנתיים בנבחרת הבייסבול של המכללה.
לאחר מכן הגיע לישראל ושימש כמאמן-שחקן בבית שמש בלו סוקס מליגת הבייסבול הישראלית. הוא שיחק בעמדת המגיש ובעמדת הבסיס השלישי.
קריירת אימון.
בשנים 2004–2007 שימש הולץ כעוזר המנג'ר במכללת מנהטנוויל.
בין השנים 2008–2015 שימש כמאמן החבטות במכללה הקהילתית וסטצ'סטר.
הולץ היה עוזר המנג'ר של נבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית זהב באירועי המכביה התשע-עשרה ב-2013, והמאמן הראשי של נבחרת ארצות הברית עד גיל 18 שזכתה במדליית זהב באירועי המכביה העשרים.
נבחרת ישראל.