"קשה לי לומר. אבל אני אישית ראיתי את זה. רק הרופאים נתנו את הפקודות להחדיר את הגז. ראיתי אפילו אנשי אס. אס. שהיו אמורים להיות מעורבים בפעולות הגזים בוכים". הרופא דאז, יוזף מנגלה אמר להם, 'אתם חייבים לעשות את זה'. אני זוכר היטב את , היה בן ארצי, היה איש צעיר. והוא אמר: 'אתה צריך לעשות את זה'. הוא עשה את זה, עם דמעות בעיניים. הוא הכניס אותו וסגר מיד את הצוהר. הייתי שם."
קאדוק ידוע גם בעקבות קריאת מגדל זעיר בין צריפי המחנה הראשי של אושוויץ על שמו: "קפלת קאדוק".
הרשעות פליליות.
לאחר כניעת גרמניה הנאצית, עבד קאדוק במפעל סוכר בלובאו. בדצמבר 1946 הוא זוהה על ידי אסיר לשעבר ובעקבות כך נעצר על ידי סיירת צבאית ברית המועצות. בשנת 1947 גזר עליו בית דין צבאי סובייטי 25 שנות עבודת עונשין, אך הוא שוחרר באפריל 1956.
לאחר מכן נסע קאדוק לברלין המערבית, ועבד בבית חולים במקצוע הסיעוד. למרות המוניטין האלים שלו באושוויץ, הוא כונה "אבא קאדוק" בקרב החולים.
ביולי 1959 שוב נעצר קאדוק והופיע במשפט אושוויץ השני, שם היה אחד הנאשמים העיקריים. ב-19 באוגוסט 1965 גזר עליו בית המשפט מאסר עולם בגין רצח בעשרה מקרים, ורצח משותף באלף מקרים לפחות. בגלל חומרת המעשים של קאדוק, דחה ה"ספרוקקאממר" האחראי בקשות שונות לחנינה.
בהיותו בכלא התראיין קאדוק כחלק מסרט תיעודי בטלוויזיה על אנשי אס. אס. שהוצבו באושוויץ (). כשנשאל על הכחשת השואה, אומר קאדוק: "היום יש הרבה אנשים שאומרים שאושוויץ היה שקר, שאף אחד בכלל לא הומת בגז. אני חייב לומר, אני לא מחשיב את האנשים האלה נורמליים. עלינו להיצמד לאמת. יש אנשים שמכחישים את זה, אבל מה שקרה קרה, וזה לא נתון למחלוקת"
לאחר ההעברה לשנת 1984 בכלא הפתוח (אופר וולצוג), שוחרר קאדוק מכלא שוואלמשטאט בשנת 1989 בשל סיבות בריאותיות ("האפטונפאהגקייט"). הוא נפטר בלנגלהיים שבהרי ההארץ כגמלאי בשנת 1997, בגיל 90.
אווטאר (סדרת טלוויזיה עתידית)
אווטאר (באנגלית: Avatar: The Last Airbender; "אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון") היא סדרת פנטזית-הרפתקאות אמריקאית בלייב-אקשן, המבוססת על סדרת ההנפשה משנת 2005 ב, שפותחה ונוצרה עבור שירות "נטפליקס".
רקע עלילתי.
עלילת הסדרה מתרחשת בעולם שסוע מלחמה, שבו אנשים מסוימים יכולים "לכשף" את אחד מארבעת היסודות – מים, אדמה, אש או אוויר. אנג הוא האווטאר, היחיד בדורו שמסוגל לכשף את כל ארבעת היסודות ומיועד להביא איזון והרמוניה לממלכה אשר נקרעה לגזרים בעקבות מעשיה של אומת האש המושחתת. עם חבריו החדשים קטרה וסוקה, אנג יוצא למסע ללימוד השליטה בארבעת היסודות, בעודו נרדף על ידי נסיך אומת האש הגולה, צוקו, המבקש להחזיר את כבודו על ידי לכידת האווטאר.
הפקה.
פיתוח.
בספטמבר 2018, נמסר על ידי נטפליקס כי הפקת עיבוד לייב אקשן לסדרת ההנפשה "אווטאר עתידה להתחיל בשנת 2019. יוצרי הסדרה, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, הוכרזו בתחילה כמפיקים בפועל. ביוני 2020, נמסר כי היוצרים עזבו את הפקת הסדרה לאחר ויכוחים שנבעו מהבדלים יצירתיים ביניהם לבין שאר המעורבים בהפקה. דבר עזיבתם נחשפה לאחר שדימרטינו פרסם מכתב פתוח באתר האינטרנט שלו ב-12 באוגוסט 2020, בו הוא קונצייקו ציינו כי מדובר בהבדלים בגישתם לעיבוד הלייב אקשן בהשוואה לחזונה של נטפליקס עבור העיבוד, ואף העירו כי הסביבה באולפנים במהלך שהותם הייתה "שלילית ולא תומכת". באוגוסט 2021, אלברט קים הצטרף להפקת הסדרה כתסריטאי ומפיק בפועל; בפוסט בבלוג, קים הגיב: "המחשבה הראשונה שלי הייתה, 'למה? מה אני יכול לעשות או להגיד עם הסיפור שלא נעשה או נאמר במקור?' אבל ככל שחשבתי על זה יותר, כך הפכתי ליותר מסוקרן. נוכל לראות כישוף יסודות בצורה אמיתית ופנימית שמעולם לא ראינו לפני-כן". באותו פוסט, קים הדגיש כי לאורך כל התהליך ההפקה, מה שמניע אותם הוא האותנטיות לסיפור, לדמויות ולהשפעות התרבותיות. בנוסף, נמסר כי דן לין, לינדזי ליברטור, מייקל גוי ורוזאן ליאנג יהיו אמונים על הפקת הסדרה בפועל.
ליהוק.
על פי הודעתו של קונייצקו, הוא ודימרטינו היו מחויבים ל"ליהוק הולם מבחינה תרבותית". באוגוסט 2021 בעקבות דיווחי ליהוק שהודלפו, נטפליקס חשפה את צוות השחקנים של הסדרה עבור ארבע הדמויות הראשיות: גורדון קורמייה, קיאוונטיו טרבל, איאן אוסלי ודאלאס ליו, שלוהקו לגילום דמויותיהם של אנג, קטרה, סוקה וזוקו, בהתאמה. קים ציין שמדובר ב"הזדמנות להציג דמויות אסייתיות וילידיות כאנשים חיים ונושמים. לא רק בסרט מונפש, אלא בעולם שקיים באמת, דומה מאוד לזה שאנחנו חיים בו." בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקם של דניאל דיי קים לדמותו של שליט האש אוזאי, של פול סון-יונג לי לדמותו של דוד אירו, של לים קיי סיו לדמותו של גיאסצו, ושל קן ליונג לדמותו של המפקד ז'או.
כתיבה.
בתחילה, נמסר כי הפקת הסדרה מתכננת לבצע שינויים בעלילה ובדמויות של הסדרה המקורית, אך לאחר שבעקבות הדיווחים על כך מעריצי הסדרה חתמו על עצומה לביטול הסדרה, נמסר כי הפקת הסדרה תבטל את השינויים המתוכננים.
צילומים.
צילומי הסדרה החלו ב-16 בנובמבר 2021 בוונקובר, קנדה, ועתידים להימשך עד מאי 2022.
מוזיקה.
במקור, נמסר כי ג'רמי צוקרמן, שהיה אמון על הלחנת המוזיקה בסדרה המקורית, עתיד לשוב להלחין את המוזיקה עבור עיבוד הלייב אקשן, אך מאוחר יותר, צוקרמן הכחיש את מעורבותו לאחר שדימרטינו וקונייצקו עזבו את ההפקה.
בקול שונה
בקול שונה: התאוריה הפסיכולוגית והתפתחות האישה (באנגלית: In a Different Voice: Psychological Theory and Women's Development) הוא ספר מתחום לימודי מגדר מאת החוקרת הפמיניסטית פרופסור קרול גיליגן, שפורסם בארצות הברית בשנת 1982. הוצאת אוניברסיטת הרווארד מכנה אותו "הספר הקטן שהתחיל מהפכה".
בספר, מתחה גיליגן ביקורת על תאוריית שלבי ההתפתחות המוסרית של לורנס קולברג אשר טען שההתפתחות המוסרית של בנות היא נמוכה יותר במוצע מזו של בנים. גיליגן לעומתו הראתה כי שיטת הניקוד שבה השתמש קולברג נוטה להעניק ציון גבוה יותר לחשיבה המבוססת על עקרונות (האופיינית לבנים) על פני חשיבה המתרכזת ביחסים (האופיינית לבנות).
ניתוח זה של גיליגן ספג גם הוא ביקורת מאוחר יותר, אם כי הביקורת על המודל של קולברג, שהוא אינו מכסה את התחום המוסרי במלואו, נותרה בעינה.
התאוריה.
המבחן של קולברג לבדיקת רמת ההתפתחות המוסרית מבוסס על סיפור, שסופר לנבדקים (ילדים ונערים בגילים שונים) ובחינת תשובותיהם לשאלות שנשאלו בסופו. הסיפור מספר על אדם שאשתו חלתה ועל מנת להצילה ממוות עליו להשיג עבורה תרופה. אלא שהתרופה יקרה מאוד, ואין לו כסף לשלם עבורה. הוא מחליט לפרוץ לבית המרקחת וגונב אותה, וכך מציל את אשתו ממוות. הנחקרים נשאלו מה דעתם על הגנבה - האם הייתה צודקת או לא, ומדוע. בהכללה גסה, בנים ששומעים את הסיפור נוטים לומר שהגבר לא היה צריך לגנוב, ובנות אומרות שכן. בנים משתמשים במושגים כמו צדק, איסור גניבה, קניין פרטי ועוד. בנות לעומתם ניגשות לתשובה מזווית שונה, במונחים של חמלה, אחריות. הן לא מרגישות שעליהן לנסח חוק שיחול על כלל המקרים, אלא למצוא פתרון למקרה הקונקרטי.
בניגוד לקולברג, אשר הסיק מהממצאים כי בנות הן בעלות רמת התפתחות מוסרית נמוכה מבנים, מציגה גיליגן בספרה הסבר אחר לתוצאות: היא טוענת כי נשים, כמו גברים, מסוגלות לחשוב ולפעול באופן מוסרי, אלא שיש יותר מהשקפה אחת על מוסריות, ולמעשה קיימים שני מודלים לחשיבה מוסרית: מודל החשיבה הגברי אשר מבוסס על אינדיבידואליזם, והוא אימפרסונאלי ומוכלל, ולעומתו מודל החשיבה הנשי אשר שם דגש על מערכות יחסים וטיפול ודאגה לאחר, ונוטה לפתור בעיות אד הוק ולא להכליל. טענתה של גיליגן היא שמודל אחד אינו עדיף על המודל האחר.
לאחר מכן היא מוסיפה נדבך שלישי לתאוריה: ספרה עוסק אמנם בהתפתחות המוסריות אצל בנות ונשים, אולם מכוון לגברים ונשים כאחד. גיליגן מדגישה שהיא מדברת על "קול שונה", ולא על "קול נשי", שכן לדבריה ישנם גם לא מעט גברים שחושבים במונחים של קשר לזולת ולא של צדק אבסולוטי, ובהתאמה ישנן גם נשים שחשיבתן נשענת על עקרונות מוחלטים. בראיון איתה היא אומרת:"מדוע עלינו לראות היבטים מסוימים של האנושיות כ'גבריים' לעומת היבטים אחרים שהם 'נשיים'?... היום כבר ברור שבמשך שנים סיפרנו סיפור שקרי על גברים ועל נשים גם יחד... ראיתי איך גם גברים וגם נשים נאלצו לוותר על חלקים באישיות שלהם, לעוות את הקול האנושי שלהם בהתאם לציפיות המגדריות מהם"עוד היא אומרת: "המטרה אליה אני שואפת היא השגת הבנה עמוקה ורחבה יותר של ההתפתחות האנושית. הבנה זו אפשרית כאשר הקבוצה שנשארה עד כה מחוץ למסגרת התאורטית של דגם ההתפתחות האנושית, תיכלל בה, ותקבל את תשומת הלב שעד כה לא קיבלה בשדה המחקר... השלמת החסר בנתונים הנוגעים לחוויה הנשית תעניק בסיס ליצירת תיאוריה חדשה אשר אוצרת בחובה סיכוי לתפיסה מוכללת ומקיפה יותר של חיי שני המינים".
הביקורת על התאוריה.
עבודתה של גיליגן זכתה להתייחסות נרחבת, אוהדת כמו גם מבקרת.
כריסטינה הוף זומרס טוענת "ב"מלחמה נגד הבנים"" כי "גיליגן לא חשפה את הנתונים למחקר שלה". גיליגן טענה בתגובה כי הממצאים שלה פורסמו בכתבי עת מובילים, וכי הטענות של זומרס אינן מדויקות, אף על פי שהגישה לנתונים הגולמיים נמנעה בעקביות מחוקרים אחרים. במאמרה "כוח, התנגדות, ומדע" יוצאת נעמי וייסשטיין כנגד "פסיכולוגיות פמיניסטיות", אשר מניחות שההבדלים בין נשים וגברים הם קבועים, ולא מותנים בהקשר חברתי. כדוגמה לכך היא מציינת את ספריהן של קרול גיליגן ("בקול שונה)" ושל שרה רודיק ("חשיבה אימהית: לקראת פוליטיקה של שלום)."