אולימפיאדת סיאול (1988).
האולימפיאדה ה-24 נערכה מ-17 בספטמבר עד ה-2 באוקטובר.
אולימפיאדת קלגרי (1988).
אולימפיאדת החורף ה-15 נערכה מ-13 בפברואר עד 28 בפברואר.
אתלטיקה.
אתלטיקה באולימפיאדת סיאול (1988).
על תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים האיבה פרשת האימרוץ. יומיים לאחר שבן ג'ונסון ניצח בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש של 9.79 שניות, לפני האלוף האולימפי קרל לואיס (9.91 שניות), התברר שהוא השתמש בסמים והמדליה, שיא העולם, ומדליית הזהב שלו מאליפות העולם (רומא 1987) נשללו ממנו.
טניס.
המנצחות בתחרויות הגראנד סלאם.
שטפי גראף () זכתה בגאנד סלאם ובטורניר היחידות בטניס באולימפיאדת סיאול.
גביע דייוויס.
נבחרת גרמניה () זכתה בגביע לאחר ניצחון 1–4 על נבחרת שוודיה ().
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אולימפיאדה.
בטורניר הכדורסל שנערך במשחקים האולימפיים זכתה נבחרת ברית המועצות במדליית זהב לאחר ניצחון על נבחרת יוגוסלביה 76-63.
אליפות אמריקה בכדורסל.
ברזיל () זכתה באליפות ופוארטו ריקו () זכתה במקום השני.
הגביע הביניבשתי.
התחרות הופסקה עד לשנת 1996
גביע אירופה לאלופות.
אולימפיה מילאנו () זכתה באליפות לאחר שניצחה בגמר את מכבי תל אביב ().
גביע אירופה למחזיקות גביע.
לימוז' () זוכה בגביע ספורטה, לאחר ניצחון על חובנטוד בדאלונה () בתוצאה 89–96.
גביע קוראץ'.
ריאל מדריד () זוכה בגביע קוראץ', לאחר ניצחון על ציבונה זאגרב () בסיכום מפגש כפול: 93-94 ו-89–102.
נובומוסקובסק (אוקראינה)
נובומוסקובסק (באוקראינית Новомосковськ, ברוסית Новомосковск) היא עיר במחוז דניפרופטרובסק באוקראינה, על גדת הנהר סמרה, מיובלי דנייפר. העיר ידועה בקתדרלת השילוש הקדוש שנבנתה ב-1778 מעץ וללא מסמרים.
היסטוריה.
באזור העיר נמצאו עדויות להתיישבות בני אדם באלף השלישי לפני הספירה. חפירות ארכאולוגיות שייכו את המקום לתקופת הברונזה. בחפירות באזור בשנות השלושים של המאה ה-20 נמצאו כלי נשק וכלי קדרות שהשתייכו למספר תרבויות מקומיות בהן ו.
במאה ה-17 ייסדו קוזאקים יישוב בשם סמרצ'יק (Самарчик) על גדות נהר הסמרה בסמוך ליישובי הסיץ' הזפורוז'י כדי לסייע בהגנת רוסיה הצארית מפלישות הטטרים. מיישוב זה התפתחה העיר נובומוסקובסק. במחצית הראשונה של המאה ה-18 נבנו במקום ביצורי מגן. באותה תקופה חיו במקום כ-9,200 תושבים. בתחילה הייתה פרנסתם על החקלאות, ולקראת סוף המאה ה-18 התווסף המסחר כמקור פרנסה. ב-1774 תמכו תושבי היישוב במרד פוגצ'וב.
בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 היו בתי העיר בנויים מעץ. עקב הצפות הועברו חלק משכונות העיר לאזורים גבוהים יותר על גדת הנהר. פרנסתם של תושבי העיר הייתה על תוצרת חקלאית ועל מעט מפעלי תעשייה קלה, בהם תעשיית עור, נפחות ותעשיית עץ. בתקופה זו נערכו בעיר שלושה ירידים מסחריים אזוריים מדי שנה.
בתקופת מהפכת 1905 הייתה העיר מוקד לפעילות מחאה של פועלים שדוכאה על ידי כוחות הצאר. ערב מלחמת העולם הראשונה התאוששה כלכלת העיר, בין היתר עקב הנחת מסילת ברזל לחרקוב וחרסון. ב-1919, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה שלאחר המהפכה הקומוניסטית, השתלטו מהפכנים קומוניסטים על העיר והעיר סופחה לאוקראינה שתחת השלטון הסובייטי.
ערב מלחמת העולם השנייה הואצה התפתחותה הכלכלית של העיר. שירות אוטובוסים סדיר החל לפעול בעיר בשנת 1927. בשנות ה-30 נבנו בעיר מפעלי מתכות שונים בהם עבדו כ-6,000 פועלים.
בשנת 1963 סגרו השלטונות הסובייטיים את קתדרלת השילוש הקדוש ופתחו במקומה מוזיאון. בשנת 1988 חזרה הקתדרלה לפעול כמוסד דתי.
יהודים.
ערב פלישת גרמניה לברית המועצות היו בעיר כ-750 יהודים. הגרמנים כבשו את נובומוסקובסק בספטמבר 1941. בדצמבר הקימו גטו ובמרס 1942 רצחו את רוב יושביו בירי, ליד העיר. הצבא האדום כבש את העיר בספטמבר 1943.
בית דין משמעתי של לשכת עורכי הדין
יוסי לנג
כיסא החותנת
קקטוס כיסא החותנת (שם מדעי: "Echinocactus grusonii") הוא אחד מסוגי הקקטוסים הפופולריים בעולם.
מקום התפתחותו הטבעי של זן קקטוסים זה הוא במרכז מקסיקו ובטבע הוא יכול להגיע עד לגובה של מטר אחד (ובגידול מתורבת ל–30 ס"מ).
על אף היותו מאוד פופולרי לגידול בגינה זהו קקטוס שנדיר למצוא אותו גדל באופן פראי בטבע והוא מוגדר כזן קקטוסים בסכנת הכחדה. האיום המרכזי עליו הוא מצד אספנים בלתי חוקיים.
תנאי גידול.
קקטוס כיסא החותנת קל לגידול. הוא יעדיף שמש מלאה, השקיה נדיבה במהלך הקיץ ותקופות יובש משמעותית בחורף (עודף רטיבות עלול להוביל לריקבון בשורשים), אדמה קלה ומנוקזת היטב, הטמפרטורה הממוצעת "הנוחה" בחורף בלילה סביב 12 מעלות (אך הוא יכול לעמוד בתקופות בהן הטמפרטורה נמוכה יותר).
פריחת כיסא החותנת יכולה להופיע בתחילת הקיץ בצורה של פרחים צהובים באזור הכתר.
סטרפטוקוקוס מוטנס
פיודור נתנאל בזובוב
פיודור נתנאל בזובוב (נולד ב-1971) הוא מעצב מוצר ישראלי ומרצה במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל.
ביוגרפיה.
בזובוב נולד ב-1971 בעיר קייב. בשנת 1986, עבר עם משפחתו ללנינגרד (סנקט פטרבורג היום). בלנינגרד למד רישום וסיים מכללה מקצועית במגמה של ציורי קיר. בספטמבר 1990 עלה עם משפחתו לארץ והתגורר בירושלים. בשנת 1995 סיים את לימודי התואר הראשון במחלקה לעיצוב תעשייתי, באקדמיה בצלאל.
בתקופה שבין השנים 1997–2003 עבד במספר משרדים לעיצוב, ביניהם צ.א.ג. ולאחר שנת 2003 המשיך את פעילותו כמעצב עצמאי. בשנת 1997 החל להרצות במרכז לעיצוב ויטל, לימד כ 10 שנים במכללת שנקר וכשנתיים ב-HIT מכון טכנולוגי חולון. כיום הוא מלמד באקדמיה בצלאל ובסמינר הקיבוצים. כמו כן, מאז 2015, חזר ללמד בHIT. היה שותף למעבדת יצירה FAZA Design Atelier, איתה הציג בתערוכות בינלאומיות רבות. בשנת 2008 יחד עם ודים קופטייבסקי, הקים בית ספר לרישום וציור אקדמי נקודת מגוז, בתל אביב, שפעיל עד היום.
נשוי ואב לשלושה ילדים. פרסם שני ספרים: 2014 "כיצד רושמים נפח" ו-2019 "כיצד רושמים חלל ומרחב".
אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי
אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי (בפולנית: Ostrowiec Świętokrzyski; ביידיש: אוסטרובצה) היא עיר בדרום-מרכז פולין, באזור ההיסטורי של פולין קטן, על הנהר קמיינה. העיר היא אחת מערי התעשייה הוותיקות בפולין, ובה מפעלי מתכת רבים. הרי שוויינטוקז'יסקי נמצאים סמוך לעיר, מדרום לה. בעיר מספר כנסיות, בהן כנסייה שנבנתה במאה ה-17 ושופצה בתחילת המאה ה-20 בסגנון הבארוק, שרידי בית קברות יהודי וארמון אצולה מקומי.
תולדות העיר.
העדויות המוקדמות ביותר על יישוב אנושי באזור מתוארכות לתקופה הנאוליתית. בתקופה זו התקיימו באזור בני שבטים נוודים שהשתייכו לתרבות הלנגיאלית והגיעו מאזור נהר הדנובה.
מסמכים ראשונים בהם מצוין קיומו של היישוב בעת החדשה הם מהמאה ה-14, המציינים קיומו של כפר בשם אוסטרוב במקום, על גדת הנהר קמיינה. בתחילת המאה ה-16 נכשל ניסיון של איש אצולה מקומי להקים עיר במקום, אך בהמשך אותה מאה הוקמה במקום עיר והוענק כתב זיכיון לבעליה. בתחילת המאה ה-17 הוענקו ליישוב שהוקם במקום זכויות של עיר. העיר הפכה לרכושו של יאנוש אוסטרוגסקי, מעשירי האיחוד הפולני-ליטאי, ולאחר מכן עברה לבעלותם של אנשי אצולה פולנים שונים.
בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 הפכה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי למרכז תעשייתי אזורי, בהתבסס על תוכנית לתיעוש עמק הנהר קמיינה תוך ניצול מחצבי הפחם ועפרת הברזל באזור. באזור נפתחו מפעלי מתכות רבים, בהם מהגדולים באזור פולין הקונגרסאית. בשנת 1884 חוברה העיר לרשת מסילות הרכבת מלודז' לדמביצה.
אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי הייתה אחד המרכזים של מהפכת 1905 בפולין. בדצמבר 1905 הוקמה במקום "רפובליקת אוסטרובייץ" ולמשך שבועיים הייתה העיר תחת שלטון המפלגה הסוציאליסטית הפולנית. שני גדודים של צבא האימפריה הרוסית דיכאו את המרד.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה נפגעה תעשיית המתכת בעיר, אך עם השתלטות פולין על העיר, בנובמבר 1918, החלה שוב התעשייה בעיר לשגשג ואוכלוסייתה הגיעה ל-30,000 נפש.
במלחמת העולם השנייה הייתה העיר מרכז של התנגדות פולנית לנאצים, ופעל בה דפוס מחתרתי.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 תכננה ממשלת פולין הנחת מסילת ברזל מקילצה ללובלין דרך אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי.
ב-1990 קרסה תעשיית המתכת המקומית וחלקים ממנה נקנו על ידי קבוצת משקיעים מספרד.
יהודי אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי.
תולדות הקהילה.
היישוב היהודי בעיר מתועד החל מהמחצית השנייה של המאה ה-16, ולנציגיו הייתה השפעה בוועד ארבע הארצות בסוף אותה מאה. בשנות ה-40' של המאה ה-17 בנו יהודי העיירה בית כנסת וקידשו בית עלמין. בימי פרעות ת"ח-ת"ט נמלטו רוב היהודים מן העיר מאימת חמלניצקי, ואלו שנותרו בה סבלו קשות בימי מלחמת השוודים הראשונה. לקראת סוף המאה ה-17 התאושש היישוב היהודי בעיר, ורוב אנשיו התפרנסו ממסחר זעיר וממלאכה.
בראשית המאה ה-18 כיהן ברבנות העיר הרב יחזקאל בר אביגדור. אחריו נודעו הרב מאיר בר הירץ והרב אליעזר ליפשיץ (נפטרו ב- 1734), ולאחריהם הרב יוסף מרגליות (נפטר ב- 1753), הרב יוסף תאומים (נפטר ב- 1782) והרב עזריאל מייזלש (נפטר ב- 1786). במאה ה-19, עם הקמתם של בתי היציקה הגדולים בעיר, באה גם ליהודיה תקופת שגשוג. בשלהי המאה ה-19 נבחר לרב העיר האדמו"ר מאיר יחיאל הולשטוק, אשר הקים בה את חצרו, והפך אותה לאחד ממרכזי החסידות בפולין (בנו יחזקאל שהמשיכו בתפקיד נספה בשואה). בתקופה זו נפתח בעיר תלמוד תורה.