המרכז הוקם בארצות הברית בשנת 1952 על ידי ד"ר ארנוֹלד סוֹלוֹווי (Dr. Arnold M. Soloway), תחת השם 'המרכז לחקר מדיניות המזרח התיכון' (באנגלית). בשנת 2005 הועתקה פעילותו של המרכז לישראל לאחר שד"ר סוֹלוֹווי העביר את ניהול המרכז לידיו של העיתונאי-חוקר דוד בדין המכהן מאז כמנכ"ל המרכז.
המרכז הוקם במטרה לפרסם תובנות לגבי המציאות המורכבת בישראל ובמזרח התיכון לשימושם של קובעי מדיניות, עיתונאים והקהל הרחב.
בעזרתם של אנשי אקדמיה, חוקרים, עיתונאים ויוצרי סרטים פרסם המרכז עשרות דו"חות מחקר וסרטים דוקומנטריים בנושאים שונים ובהם: יחסי ישראל והפלסטינים; הרשות הפלסטינית ואש"ף; מערכת החינוך ברשות הפלסטינית; ; ; תהליך השלום; וכן קשרי טרור ואונר"א (UNRWA).
הרקע להקמת המרכז.
בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 נוכח ד"ר ארנוֹלד מיכאל סוֹלוֹווי, פרופ' לכלכלה באוניברסיטת הרווארד ומומחה לענייני המזרח התיכון, כי אקדמאים, דיפלומטים, אנשי עסקים וראשי הארגונים היהודיים בארצות הברית חסרים ידע עדכני ומהימן על הנעשה במזרח התיכון בכלל ועל הנעשה במדינת ישראל הצעירה בפרט. ההיסטוריה המסועפת של השליטה באזור, המורכבות הדתית והלאומית המשפיעה על היחסים שבין יהודים וערבים וקצב האירועים המהיר באותן שנים היו כולם גורמים שהובילו לדידו של ד"ר סוֹלוֹווי לשיח חסר ולא מבוסס בקרב מקבלי ההחלטות ומובילי הדעה בארצות הברית.
לפיכך בשנת 1952 החליט ד"ר סוֹלוֹווי להקים מכון מחקר אשר יתמקד בכתיבת מחקרים השפה האנגלית שיפורסמו בכתבי עת העוסקים במזרח התיכון ובמדיניות חוץ בארצות הברית. מכון מחקר זה, שנקרא באותם הימים Center for Near East Policy Research, יזם ועודד את כתיבתם של מחקרים, ניירות עמדה, ספרי עיון וסקירות מפורטות שמטרתם הגברת המודעות והנגשת ידע למובילי דעה אמריקנים באשר לענייני המזרח התיכון.
ד"ר סוֹלוֹווי עמד בראש המרכז עד לפרישתו מכהונה כמנהל המרכז בשנת 2005 עת הגיע לגיל 84 שנים.
העתקת מקום פעולתו של המרכז לישראל.
ב-1 בדצמבר 1987 הקים דוד בדין סוכנות ידיעות ומחקר בשם "מקור ישראלי" וקבע את מקום מושבה בבית אגרון בירושלים. עיקר עיסוקה של הסוכנות באותם ימים היה סיקור הנעשה בקרב ערביי ישראל במהלך האינתיפאדה הראשונה והאינתיפאדה השנייה. בשנת 2005 הציע ד"ר סוֹלוֹווי לדוד בדין לעמוד בראש ה-Center for Near East Policy Research, ומשהסכים בדין להצעה זו השתלבה פעילותה של סוכנות "מקור ישראלי" עם פעילות המרכז ועיקר העשייה המחקרית עבר לישראל.
למן שנת 2005 המשיך המרכז בפעילתו המחקרית ובתוך כך פרסם עשרות דו"חות חקירה וניירות עמדה. כמו כן לראשונה החלו מתפרסמים גם סרטים דוקומנטריים תחת שם המרכז במגוון נושאים: יחסי ישראל והפלסטינים; הרש"פ ואש"ף; חינוך ותקשורת ברש"פ; כוחות הביטחון של הרש"פ; תהליך השלום; טרור; ואונר"א (UNRWA).
בשנת 2011 נפטר נחום בדין, אחיו של מנהל המרכז דוד בדין, ובעקבות כך שונה שם המרכז לשמו הנוכחי: "מרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון ע"ש נחום בדין".
מחקר ופעילות.
המרכז יוזם ומנהל מחקרים במגוון של תחומים, תוך התמקדות בסוגיות הקשורות ביחסי ישראל והרשות הפלסטינית על היבטיהם השונים בכלל ועל פועלה של סוכנות אונר"א לפליטים הפלסטיניים בפרט. המכון מפרסם את מחקריו בספרים, במאמרים ובסרטים דוקומנטריים, וכן בדו"חות מיוחדים ובתזכירים – כאשר רוב הפרסומים רואים אור בשפה האנגלית והגרמנית (ובשבע שפות אירופיות אחרות), וחלקם רואים אור גם בשפה העברית.
לשם עריכת מחקרים אלו מעסיק המרכז חוקרים, עיתונאים וצלמים, חלקם עמיתי המרכז, הבוחנים ומסקרים את הנעשה בשטחי הרשות הפלסטינית וברצועת עזה בהווה ובעבר. כך לדוגמה אחד מנושאי המחקר הייחודיים למרכז הוא בחינת הנעשה במחנות הפליטים שאותם מנהלת אונר"א, וזאת על מנת לשקף את המציאות במחנות בפני המדינות התורמות לאונר"א. באמצעות מחקרים אלו פועל המרכז מול גופים חברה וממשל בישראל ובעולם במטרה למצוא פתרונות הומניים למצבם הקשה ולבעיות הפליטים הנמצאים במחנות אונר"א על פי מתווה הנציב העליון באו"ם לענייני פליטים.
את מחקריו השונים מציג המרכז, בין היתר, במסיבות עיתונאים ותדריכים שאותם הוא עורך במוקדי השפעה וכוח שונים ובהם: הקונגרס האמריקאי; הפרלמנט הקנדי; הכנסת; איגוד כתבי האו"ם בניו יורק; מועדון העיתונות הלאומי בוושינגטון ובמקומות מרכזיים נוספים. כמו כן, בשל מרכזיותם של הממשלה הגרמנית וארגוני החברה האזרחית בגרמניה במימון פעילותה של אונר"א המרכז משקיע ממאמצים רבים בפרסום מחקריו בשפה הגרמנית ובהפצתם בקרב נבחרי הציבור ומקבלי ההחלטות במדינה.
מפרסומי המרכז.
פעילות המחקר במרכז כוללת מחקרים עתיים ארוכי טווח שממצאיהם מתפרסמים אחת לשנה, כמו גם מחקרים הנערכים אד הוק או לבקשת גוף שלטוני המעוניין בקבלת הצעות לקביעת מדיניות עבור מקבלי ההחלטות:
סקירת תוכן ספרי הלימוד המחולקים לילדי הפליטים בבתי הספר של אונר"א.
בכל שנה פרסם המרכז מחקר מקיף שעורך ד"ר ארנון גרוס בנושא תוכנם של ספרי הלימוד שבשימוש אונר"א בבתי הספר שאותם היא מפעילה במחנות הפליטים שבסמכותה. במסגרת מחקר מתמשך זה בחן ד"ר גרוס לאורך השנים מעל לאלף ספרי לימוד במקצועות הלימוד השונים הנלמדים בבתי הספר (כאשר מרביתם של הספרים המופיעים במחקר נכתבו הלכה למעשה על ידי הרשות הפלסטינית).
מבין הפרסומים הבולטים בענף מחקרי זה ניתן למנות את המחקרים הבאים:
סרטים תיעודיים.
למן שנת 2004 הפיק מרכז בדין סרטים דוקמנטריים רבים המתעדים את הנעשה בבתי הספר של אונר"א. לשם הפקת סרטים דוקומנטריים אלו שולח המרכז צוותי טלוויזיה מקומיים, צלמים ועיתונאים-חוקרים המסקרים ומתעדים היבטים שונים בפעילותם של בתי הספר של אונר"א במחנות הפליטים שירושלים, יהודה ושומרון, ורצועת עזה. סרטים אלו משמשים את המרכז ככלי תיעודי בלתי אמצעי להמחשת המציאות בתוך בתי הספר של אונר"א בפני המדינות התורמות לסוכנות. נכון לעשור השני של המאה ה-21 פרסם המרכז למעלה מעשרים וחמישה סרטים בשלוש שפות: עברית, אנגלית וגרמנית.
מבין הפרסומים הבולטים בענף תיעודי זה ניתן למנות את הסרטים הבאים:
הצעת מדיניות שחוברה לבקשת משרד ראש הממשלה ביחס לפעילות אונר"א בירושלים, יו"ש ורצועת עזה.
בשלהי שנת 2021 התבקש ראש המרכז, מר דוד בדין, מגורמי ייעוץ במשרד ראש הממשלה לחבר מסמך ובו הצעה לטיוב מדיניות של ממשלת ישראל (ובפרט טיוב מדיניתו של המנהל האזרחי) בנושא מחנות הפליטים של אונר"א – וזאת על סמך ניסיונו ועל סמך מחקרי המרכז בסוגיה. בדצמבר 2021 הגיש המרכז את מסקנותיו באשר לשינויים אותם נדרשת הממשלה לערוך כדי לשפר את מדיניותה כלפי הסוכנות וכלפי המדינות התורמות לה. מסקנות אלו כללו, בין היתר, דרישה ישראלית לשקיפות אחר השימוש שעורכת הסוכנות בכספי התרומות המגיעות אליה מגורמים מדיניתיים ואזרחיים ובקרה על אופן ניהולם; עמידה על חובתה של אונר"א לשקם את הפליטים שבאחריותה על פי הסטנדרטים שלאורם פועלת נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR); דרישה מן הסוכנות כי תערוך רפורמה במערכת החינוך שאותה היא מנהלת, ובמסגרת זו דרישה להוצאת תכנים מסיתים ותכני ג'יהאד מספרי הלימוד ומניעת קיומם של אימונים פרא-צבאיים לילדים בשיתוף מוסדרות החינוך של הסוכנות; ודרישה מאונר"א לפטר לאלתר עובדים המוכרים כחברי ארגוני טרור.
ספרי מחקר בהוצאת המרכז.
לאורך השנים הוציאו חוקרי המרכז ספרי מחקר בנושאי ישראל ויחסיה עם מדינות ערב במזרח התיכון. בין ספרים אלו ניתן למנות את הספרים הבאים:
חטיפת השליחים הישראלים באלג'יריה
חטיפת השליחים הישראלים באלג'יריה התרחשה ב-17 בפברואר 1958. שני שליחי עלייה, שפעלו באלג'יריה לשם העלאת היהודים משם לישראל, נחטפו על ידי אנשי מחתרת ה-FLN, שמרדה בשלטון הצרפתי באלג'יריה. כחודשיים לאחר החטיפה הם נרצחו על ידי שוביהם. הדבר נודע לישראל רק לאחר זמן. גופותיהם לא נמצאו.
החטיפה והרצח.
השליחים היו רפאל בן גרא הכט, יליד גרמניה בן 42 ויעקב חסן, יליד תוניסיה בן 32. הם נשלחו למרוקו ב-1955 על ידי הסוכנות היהודית כדי לארגן שם את עלייתם של יהודים. בסוף שנת 1956 עברו לפעול באלג'יריה וסייעו למשפחות רבות לעלות לישראל.
ב-17 בפברואר 1958 ביקשו השניים לנסוע מהעיר טיארט בצפון המדינה אל העיר אפלו , שנמצאה כ-170 קילומטר מדרום מזרח לה. הם שכרו מונית שהייתה נהוגה על ידי תושב מקומי, אך לא הגיעו ליעדם. כשחברים יצאו לחפשם התגלתה המכונית שבה נסעו כשהיא שרופה במרחק של כעשרה קילומטר מאפלו. השליחים עצמם נעלמו. בתחילת מרץ התברר מפי תושבים מקומיים שהם נחטפו על ידי כנופיה של אנשי ה-FLN.
פעילות נמרצת ננקטה כדי לאתר את השניים. ישראל פנתה אל ארגון הצלב האדום הבינלאומי ואנשי הקונגרס היהודי העולמי בארצות הברית יצרו קשר עם נציגי ה-FLN שליד ארגון האומות המאוחדות. במשך מספר חודשים התנהלו עמם מגעים והובטח מספר פעמים כי השניים ישוחררו, אך הדבר לא קרה. בדיעבד התברר כי אנשי ה-FLN ניסו שלא לחשוף את העובדה שהשניים כבר לא היו בין החיים.
באמצע חודש יולי הודיע ארגון הצלב האדום כי שני החטופים נרצחו על ידי שוביהם כבר ב-14 באפריל. בחודש אוגוסט אישרו אנשי ה-FLN בארצות הברית את הידיעה - לדבריהם השליחים הומתו כ-4–6 שבועות לפני כן.
יום ה-14 באפריל נקבע כיום מותם הרשמי של שני השליחים. גופותיהם לא נמצאו ולא הוחזרו.
בן גרא, תושב מושב בצרה, הניח אשה ושני ילדים. חסן, תושב מושב בית הגדי, הניח אשה וחמישה ילדים.
הנצחה.
רחוב בעיר אשדוד נקרא על שם שני השליחים - רחוב חסן ובן-גרא. בית כנסת הוקם על שם חסן בעיר נתיבות.