ב-1991 ערך את בכורתו בלה ליגה, במדי קדיס. לאחר שנה, זכה קיקו לזימון לנבחרת האולימפית של ספרד. במהלך הטורניר כבש קיקו חמישה שערים, מתוכם שניים בגמר מול נבחרת פולין שבסופו ניצחה נבחרת ספרד 3:2. במהלך האולימפיאדה, שיתף קיקו פעולה עם שחקנים כמו לואיס אנריקה וז'וזפ גוארדיולה שהמשיכו להוביל את נבחרת ספרד בשנים הבאות.
בעונתו הראשונה בקבוצה היה קיקו גורם חשוב בהישארותה בליגה הראשונה, בזכות שער שהבקיע לקראת סיום המשחק האחרון של העונה, שהעניק לקדיס את הניצחון על ריאל סרגוסה. כעבור שתי עונות, בהן קיקו היה שחקן הרכב באופן קבע, ירדה קדיס לליגה השנייה, ולכן היא נאלצה לשחרר חלק משחקניה. אתלטיקו מדריד הייתה זו שהחתימה את קיקו לאחר ששוחרר.
במהלך שנותיו הראשונות בקבוצה, היה קיקו שחקן מצטיין באתלטיקו מדריד שחוותה את התקופה הרעה ביותר שלה מאז מלחמת העולם השנייה. אתלטיקו התגברה על המשבר שלה, ובעונת 1995/1996 הגיעה לשיא התקופה, כשזכתה בדאבל – בגביע המלך הספרדי ובאליפות הליגה – כאשר במחזור האחרון של העונה קיקו הבקיע את השער השני בניצחון 2:0 של אתלטיקו על אלבסטה, שהבטיח לאתלטיקו את האליפות. בנוסף לכך, קיקו היה מוביל כובשי השערים בקבוצה. בקיץ 1996 השתתף קיקו ביורו עם נבחרת ספרד, שהגיעה עד לרבע הגמר.
ב-1998 נאבקה הקבוצה על המקומות הראשונים בליגה הספרדית, אך קיקו נפצע לקראת סוף השנה בקרסולו במשחק נגד ברצלונה והושבת מפעילות למשך קרוב לשנה. כשחזר בתחילת 2000 מצב הקבוצה היה הפוך – היא התמודדה על הישארות בליגה הראשונה. אתלטיקו מדריד נכשלה במשימתה וירדה לליגת המשנה. למרות רצונו לעזור לאתלטיקו מדריד, נראה כי הפציעה הכריעה את קיקו, אשר לא כבש ולו שער אחד במשך שנתיים בליגת המשנה. לבסוף, ב-2002 ובמקביל לפריחתו של פרננדו טורס, עזב לקבוצת הכדורגל של אקסטרמדורה. כעבור חצי שנה פרש מכדורגל.
החרם הרוסי על היין הגאורגי והמולדובי
החרם הרוסי על היין הגאורגי והמולדובי החל בסוף מרץ 2006 וגרם לסכסוך דיפלומטי בין הרפובליקות של מולדובה וגאורגיה מצד אחד לבין הפדרציה הרוסית מצד שני. סחר היין עם רוסיה היווה את כמעט כל ייצוא היין של שתי הרפובליקות.
רקע.
בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה, היה היין הגאורגי, המשקה החביב על סטלין (שהיה גאורגי בעצמו), פופולרי בכל רחבי ברית המועצות. הממשל הסובייטי שהיה אחראי לתכנון ייצור היין, הנהיג מדיניות של הגדלת הכמות המיוצרת של היין על חשבון האיכות. לאחר התפרקות ברית המועצות, ואי הסדר הכללי בגאורגיה וברוסיה, שווקו יינות ממדינות שונות תחת התווית של יין גאורגי, שהביקוש אליו היה עדיין גדול. כשגבר הביקוש ליין ברוסיה התגברו הזיופים ומשווקי היין החלו לשווק זיופים גסים של היין, ערבוב של אלכוהול גולמי עם חומרי טעם וצבע, מיץ מרוכז שהותסס ועוד. תעשיית זיוף היין, כמו גם תעשיות זיוף אחרות ברוסיה, היו נפוצות וידועות בקרב בעלי העסקים.
בעקבות מהפכת הוורדים בנובמבר 2003, השתנתה האוריינטציה של הממשל הגאורגיה, ועליית מיכאיל סאקשווילי הפרו-מערבי לשלטון, בינואר 2004, חלה הידרדרות ביחסים שבין גאורגיה לרוסיה. גאורגיה, למורת רוחם של הרוסים, הידקה קשריה של עם נאט"ו והאיחוד האירופי. מנגד תמכה רוסיה במחוזות הבדלניים באבחזיה, דרום אוסטיה ואג'ריה. (רוסיה הייתה מעורבת בהסכם שהושג בסוף משבר אג'ריה במאי 2004).
בתחילת 2006 חלה הידרדרות נוספת ביחסים בין גאורגיה לרוסיה, כאשר רוסיה החלה להפעיל לחץ כלכלי ופוליטי תוך שימוש במקורות האנרגיה שברשותה. בהמשך פגעה בייבוא מגאורגיה שהחל בחרם על היין ונמשך בחרם על המים המינרלים המפורסמים של גאורגיה, מי הבורג'ומי ולבסוף בחרם מוחלט על סחורות מגאורגיה, והגבלות חמורות על כניסת גאורגים לרוסיה.
הידרדרות אחרת חלה ביחסים בין רפובליקת מולדובה ורוסיה עקב עמדותיהם השונות של מולדובה ורוסיה, שהיו מעורערים ממילא, ביחס לעתידה של טרנסניסטריה. במרץ 2005, דרשה הדומה של רוסיה את השעיית יבוא היין המולדובי, כיוון שמולדובה שקלה להמשיך במדיניות אנטי רוסית.
בתחילת 2006 היווה סחר היין של הרפובליקות עם רוסיה כ-80% - 90% מסך ייצוא היין שלהן.
החרם.
מפקח התברואה הרוסי (санитарный инспектор), גנאדי אונישצ'נקו (Геннадий Григорьевич Онищенко), טען כי נמצאו שרידי מתכות כבדות וחומרי הדברה, נמצאו ביין הגאורגי והמולדובי, והן נושאות תוויות מוצרי אלכוהול מזויפות המציגות אותן כיין. הרשות הרוסית להגנת הצרכן טענה כי מבדיקה של 21 סוגי יין גאורגי המשווקים במוסקבה עלה כי 85.7% אינו עונה על דרישות החוק. ב-60% מהדגימות שנערכו ביין המולדובי ו-44% מהיין הגאורגי, נתגלו חומרי הדברה. הידיעה בדבר היותם של בקבוקי היין הגאורגי והמולדובי יין זול מזויף היה ידוע בקרב היבואנים ברוסיה עד כדי כך שלעיתים היה המשקה מכיל תערובת של אלכוהול בחומרי טעם וצבע.
למרות זאת, טענו המולדובים כי הרוסים לא סיפקו מעולם הוכחות לטענותיהם, וכי עשרות של מדינות ברחבי העולם מייבאות את היין המולדובי ואף לא אחת מהן דיווחה על בעיות כלשהן. מולדובה טענה כי החרמת היין המולדובי מגיעה לכדי סחיטה כלכלית.
בתחילת מאי 2006, אישר שר ההגנה הגאורגי, איראקלי אוכרואשווילי, כי "יצרני יין רבים מייצאים יין מזויף לרוסיה". וכי השוק הרוסי רווי ביינות מזויפים עד שאפילו "צואה" תמצא שם קונים. הוא קרא לחרם על הבירה הרוסית. במקביל ערכה, ממשלת גאורגיה, בדיקה שחשפה לפחות שבעה יקבים, מאזור אימרתי, שייצאו יין מזויף לרוסיה. שבעת היקבים נסגרו. לטענת הגאורגים, החרם שהטילה רוסיה, נובע ממדיניות אנטי-גאורגית של הממשל הרוסי בלי כל קשר לטיב היין.
הממונה לקשרי-החוץ באיחוד האירופי, בניטה פררו-וואלדנר, הצהירה כי האיחוד האירופי מודאג מה"אמברגו" כנגד מולדובה, אולם האיחוד האירופי לא יכול היה לנקוט אמצעים כלשהם כנגד רוסיה כיוון שלא הייתה חברה בארגון הסחר העולמי. ב-5 במאי 2006, הביע, נשיא העצרת הפרלמנטרית של נאט"ו (NATO-PA), פייר ללואוץ', את דאגתו העמוקה מהחרם הרוסי על התוצרת הגאורגית.
אחרית דבר.
גאורגיה שנפגעה בתחילה מהחרם החלה בפיקוח מחמיר על ייצור היין במדינה.
מ-5 במאי ועד ל-6 במאי השעה הממשל הרוסי גם את יבוא מי הבורג'ומי ומי הנאבר'לווי מגאורגיה. שני מותגים מי מינרלים מגאורגיה שהיו מפורסמים בכל רחבי ברית המועצות. הסיבה להשעיית המים הייתה "סכנה בריאותית" לכאורה שנשקפה מהם כיוון שלא עמדו בתקני טוהר המים של רוסיה. הממשל הגאורגיה הצהיר בתגובה כי האקט הרוסי הוא המשכו של אמברגו היין והמשכו של מסע עונשין כנגד מדיניותה הפרו-מערבית של גאורגיה. הנשיא הגאורגי, מיכאיל סאקשווילי, חזר על הדברים בוועידת וילנה (2006) שנערכה בווילנה בתחילת מאי של אותה שנה, בנוכחות נשיאי המדינות הבלטיות, פולין, אוקראינה, מולדובה, רומניה, בולגריה וסגן נשיא ארצות הברית, ריצ'רד צ'ייני.
מועדון כדורגל דנדי
ג'ימי שארפ
ג'יימס "ג'ימי" שארפ (אנגלית: James "Jimmy" Sharp; 11 באוקטובר 1880 - 18 בנובמבר 1949) היה כדורגלן סקוטי בינלאומי.
קריירה.
שארפ נולד בכפר אליית', והחל את הקריירה שלו במועדון איסט קרייגי לפני שהצטרף לדאנדי ב-1899. הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי של דאנדי במשך חמש עונות, וזכה עם המועדון בסגנות ליגת העל הסקוטית בעונת 1902/1903, כאשר ב-12 במרץ 1904 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד במשחק מול נבחרת ויילס. ב-1904 הוא היגר לאנגליה והצטרף לפולהאם ששיחק בליגה הדרומית.
שנה אחת לאחר מכן הוא הועבר לוולוויץ' ארסנל מהליגה הראשונה, והפך לשחקן הרכב קבוע מיד לאחר הבכורה שלו בהרכב במשחק מול ליברפול ב-2 בספטמבר 1905. הוא החמיץ שלושה משחקי ליגה בלבד בעונתו הראשונה, ובשתי עונותיו הראשונות העפיל עם המועדון לחצי-גמר גביע ה-FA. כששיחק בארסנל הוא השתתף בשלושה משחקים נוספים של נבחרת סקוטלנד, אך באפריל 1908 הוא עבר לגלאזגו ריינג'רס תמורת סכום של 400 לירות שטרלינג. הוא השתתף ב-116 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם חמישה שערים.
שארפ שיחק בריינג'רס במשך תשעה חודשים בלבד, ולאחר מכן עבר בחזרה ללונדון, והצטרף לפולהאם פעם נוספת תמורת סכום של 1,000 לירות שטרלינג. הוא שיחק בפולהאם במשך ארבע עונות נוספות, והופיע פעם אחת במדי הנבחרת במשחק מול ויילס ב-1 במרץ 1909 (החמישית שלו). המועדון האחרון בקריירה של שארפ היה צ'לסי, וב-1915 הוא פרש מכדורגל כיוון שכל המשחקים הרשמיים בוטלו בעקבות פריצת מלחמת העולם הראשונה. ב-1919 הוא חזר לפולהאם כמאמן כושר. למרות זאת, הוא חזר למגרשים בגיל 39; הוא שותף והבקיע שער בתיקו 2 - 2 מול ברי ב-17 באפריל 1920, לאחר שהקשר הארולד קרוקפורד החמיץ את האוטובוס שהסיע את השחקנים למשחק.
לאחר מכן הוא אימן בוולסול ובקליפטונוויל.
אלמזאן
אנדי דוקאט
אנדרו דוקאט (אנגלית: Andrew Ducat; 16 בפברואר 1886 בבריקסטון - 23 ביולי 1942) היה כדורגלן ושחקן קריקט אנגלי שייצג את מדינתו בשני התחומים.
קריירת הקריקט.