פניית אנדרסון, המכונה גם פנייה יחידה, הוא תמרון נפוץ להביא ספינה או סירה עם מנוע לשוב אל אותה נקודה בה נמצאה מקודם זאת לעיתים קרובות לצורך חילוץ, נפגע או גופה של הרוג, שנפלו מהסיפון בזמן המהיר ביותר האפשרי.
פניית אנדרסון היא המתאימה ביותר כאשר שוררת ראות נקיה וטובה וכאשר גם הנקודה אליה יש להגיע נראית כל הזמן בקו ראייה גלוי וברור. עבור מצבים אחרים, פניית שרנוב או סיבוב של ויליאמסון עשויים להיות מתאימים יותר. שניהם גורמים להתרחקות ממקום האירוע ולכן דורשים יותר זמן כדי לשוב לנקודת היעד. גורם הזמן הוא חשוב בזמן בחירת סוג הפנייה עבור תמרון הפנייה.
פניית אנדרסון מורכבת מהשלבים הבאים:
להרחיקו מפגיעה על ידי המדחפים.
באופן אידיאלי, אם מדובר באדם בים שנפל מהסיפון, יש לתמרן את כלי השיט תמיד במצב שיגיע מעל הרוח ביחס לנופל במים. את מנועי כלי השיט יש לעצור לפני שהנופל נמצא בקרבה מסוכנת כדי למנוע סכנת פגיעה.
פנייה מהירה.
עבור ספינות מפרש, הפנייה המהירה היא התגובה המסורתית למקרה חירום של אדם בים על ספינת מפרש. זו יכולה להיות השיטה הטובה ביותר, בהתאם למצב. בוודאי כשהצוות קטן, או כשכלי השייט נמצא במזג אוויר קשה. לשיטת הפנייה המהירה יש יתרונות, כי היא נמנעת מהתרחקות מהנופל. הפנייה המהירה היא תמרון בצורת הסיפרה שמונה.
במפרשית תמרון זה מורכב מהשלבים הבאים:
סיבוב ויליאמסון.
סיבוב ויליאמסון הוא תמרון אלטרנטיבי המשמש להביא ספינה או סירת מנוע לנתיב (וגם לנקודה) בה עברה מקודם. ולכן תמרון זה משמש לעיתים קרובות לצורך איסוף אדם שנפל לים. התמרון נקרא על שמו של ג'ון ויליאמסון, גמלאי של צי ארצות הברית, שהשתמש בו ב-1943 כדי לחלץ אדם שנפל מהסיפון. התמרון נקרא במקור צינור בוטאקוב (Butakov pipe) ושימש במלחמת רוסיה-יפן כדרך החזיר את אוניות הצי לאותו קו על מנת לשמור את התותחים באותו מרחק מאויב. תמרון זה שימש גם את הצוללות הגרעיניות של צי ארצות הברית כדי לסרוק את הגזרות המתות בסונאר שלהן.
סיבוב ויליאמסון כולל בדרך כלל את השלבים הבאים:
התמרון חייב להתבצע במהירות קבועה כדי להגיע בדיוק גם למיקום הנתיב ההפוך ולא רק לכיוונו. יש לקחת בחשבון כי תמרון זה מרחיק אותנו ממקום האירוע לפני שהוא מחזיר אותנו אליו.
פניית שרנוב.
פניית שרנוב הוא תמרון אשר שימש להביא בחזרה ספינה או סירה עד לנתיב (וגם לנקודה) בהם הם עברו דרכם בעבר. פנייה זאת פותחה על ידי ועל שם אולריך שרנוב (Ulrich Scharnow). היתרון העיקרי של פניית שרנוב הוא שאחרי השלמת הסיבוב, כלי השייט ימשיך בנתיב בו עבר מקודם בכיוון הנגדי.
פניית שרנוב היא המתאימה ביותר כאשר הנקודה שאליה מגיעים היא באופן ניכר יותר רחוקה (מאחור) מאשר רדיוס הסיבוב של כלי השיט. עבור מצבים אחרים, פניית אנדרסון או סיבוב ויליאמסון עשויים להיות מתאימים יותר.
בדרך כלל, פניית שרנוב כוללת את השלבים הבאים:
בעל האוב (מסע בין כוכבים)
המלחמה האנגלו-בורמזית השנייה
המלחמה האנגלו-בורמזית השניה פרצה ב-5 באפריל 1852 והסתיימה ב-20 בינואר 1853. המלחמה התחוללה בדרום בורמה ובסיומה סיפחו הבריטים שטחים נרחבים באזור זה.
רקע.
במהלך המאה ה-19 חיזקה בריטניה את שליטתה באזורים שונים ברחבי הגלובוס כשאחד האזורים החשובים ביותר היה הודו שם שימשה חברת הודו המזרחית הבריטית כזרוע השלטונית של בריטניה. במהלך הרחבת גבולות האימפריה החל סכסוך על שליטה על שטחים בין בריטניה לבורמה.
ב-5 במרץ 1824 פרצה המלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה שעילתה היה מאבק על שטחים בצפון מזרח הודו. היתרון המהותי של בריטניה בים איפשר לה לנצח במערכה זו שהסתיימה ב-24 בפברואר 1826 בחתימת "אמנת יאנדבו" .
ב-1852 נשלח קצין צי בריטי בשם ג'ורג' למברט לבורמה, בהזמנתו של המושל הכללי של הודו הלורד דלהאוזי . מטרתה של השליחות הייתה לבחון צדדים מסוימים ב"אמנת יאנדבו".
מהלך זה של הבריטים גרם להתנגדות בורמזית ולסילוקו של המושל הבריטי מבורמה דבר שהיווה עילה להכרזת מלחמה מצד הבריטים.
מהלך המלחמה.
בהמשך להכרזת המלחמה יצא למברט בראש צי בריטי לכוון חופי בורמה וב-5 באפריל 1852 תקף וכבש את נמל מארטאבאן (כ-200 ק"מ ממזרח ליאנגון). משם המשיך הצי במעלה נהר יאנגון וב-12 באפריל כבש את יאנגון כשיומיים אחר כך נכבשה פגודת השמש . במהלך הימים הבאים המשיכו הבריטים להרחיב את שליטתם בחלקה התחתון של בורמה כשהם כובשים ערים מרכזיות כמו באסאין (שממערב ליאנגון) ובאגו (שמצפון מזרח ליאנגון).
עם תחילת עונת הגשמים נעצרה ההתקדמות הצבאית. בדיונים שנערכו הן על ידי הדירקטוריון של חברת הודו המזרחית הבריטית והן על ידי ממשלת בריטניה הוחלט לספח את האזורים שנכבשו ונדונו החלופות להמשך המערכה.
ביולי-אוגוסט 1852 ביקר במקום המושל הכללי של הודו הלורד דלהאוזי שהגיע למסקנה שהחלופה של כיבוש בירת בורמה אווה משמעותו סיפוח כולל של בורמה דבר שאינו מעשי מבחינה צבאית וכלכלית. דלהאוזי אימץ, למעשה, את החלטת ממשלת בריטניה והורה למפקד חיל המשלוח הבריטי בבורמה, מייג'ור גנרל הנרי גודווין , להשלים את כיבוש דרום בורמה. תהליך זה הושלם בינואר 1853.
תוצאות המלחמה.
ב-20 בינואר 1853 פורסמה הצהרת הסיפוח של דרום בורמה שנחתמה גם על ידי הבורמזים.
בעקבות כניעה זו החל בבורמה מרד כנגד המלך בעיר אמרפורה שבקרבת מנדליי. בעקבות מרד זה הוחלף המלך פאגאן מין באחיו החורג מינדון מין . מלך זה שלח שליחים דרומה כדי לדון עם הבריטים על הסכם שלום אך אלו גילו שהבריטים התקדמו צפונה עד למרחק כ-80 ק"מ מהבירה, השתלטו על אזורים עשירים בעצי טיק ו"קבעו עובדות בשטח".
השתלטות זו מעולם לא נחתמה בהסכם ועל אף חידוש המסחר בין בריטניה ובורמה הבורמזים לא קיבלו את המצב.
הביקורת על המלחמה.
פתיחת המלחמה לוותה בביקורת מצד חבר הפרלמנט הבריטי ריצ'רד קובדן . קובדן תקף את המושל דלהאוזי ואת העילות לפרוץ המלחמה וכינה את שליחותו של למברט כ"דיפלומטיית ספינת תותחים" דהיינו שמינוי קצין הצי כשליח דיפלומטי היה רק מסווה לתוכנית לתקוף מדינה החלשה בהרבה מבריטניה.
את רעיונותיו וביקורתו קיבץ קובדן בספר בשם "איך המלחמות החלו בהודו:ראשיתה של המלחמה הבורמזית" (How Wars are got up in India: The Origins of the Burmese War)
דרדנוק
צופים (מסע בין כוכבים)
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (1975)
גדעון עבאס
גדעון (ג'דעאן) עבאס (נולד ב-21 בפברואר 1938) הוא קצין צה"ל דרוזי-ישראלי במילואים בדרגת אלוף-משנה. פיקד על חטיבה 406.
ביוגרפיה.
עבאס נולד וגדל בפקיעין, בנם של נג'יב ותמימה. הוא היה מראשוני הצופים הדרוזים והדריך בתנועה. סיים את לימודי התיכון בראמה ואחר כך למד בסמינר למורים ביפו.
במאי 1960 התגייס לצה"ל, לאחר טירונות בבה"ד 4 שובץ ביחידה 299 בגוש באר שבע. יצא לקורס מ"כים ושירת בגדוד 17 (גדוד אריות הגולן) של חטיבת גולני, לאחר מכן עבר קורס סיירים וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד יחידת הסיורים של יחידה 299. שימש מדריך, קצין הדרכה וסגן מפקד בסיס האימונים גבעת אולגה. ב-1967 מונה למפקד קורס מ"כים בבה"ד 4, ב-1968 מונה למפקד פלוגת סיור בערבה. ב-1969 מונה לקצין הדרכה בחטיבה 300 וב-1971 למפקד הסיירת הדרוזית בחצי האי סיני. ב-1973 מונה לקצין אג"ם של חטיבה 300. לאחר מכן פיקד על גדוד המילואים של החטיבה. פיקד על בא"פ אליקים של פיקוד הצפון. ב-1978 מונה לסגן מפקד עוצבת חירם. ב-1979 מונה לסגן מפקד חטיבה 422. בשנים 1982 עד 1985 פיקד על חטיבה 406. עבאס היה הדרוזי הראשון שסיים לימודים בהמכללה לפיקוד ולמטה ובקורס מח"טים.
עבאס למד מינהל ושיווק בטכניון. לאחר שחרורו מונה ב-1986 ליועצו לענייני המגזר הדרוזי והערבי של שר העבודה והרווחה משה קצב, הוא המשיך כיועץ במשרד במשך 18 שנים. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה ב-1988 התמודד בבחירות המקדימות של מרכז הליכוד, אך לא נבחר לרשימה. כמו כן שימש דובר עמותת הקצינים הדרוזים.
ניקולא ואלה
ניקולא ואלה (בצרפתית:Nicolas Vallet או Valet, סביבות 1583 - סביבות 1642 היה נגן לאוטה ומלחין צרפתי שהיגר לרפובליקה ההולנדית.
קורות חייו.
ניקולא ואלה נולד ביישוב קורבני בנפת לאן (Laon) שבמחוז אן בחבל פיקרדיה שבצרפת במשפחה הוגנוטית.
יש הסבורים כי היה אולי הבן הבכור של הנגן ז'האן ואלה שהתיישב במו (Meaux).
בסביבות שנת 1613 היגר להולנד. עבד באמסטרדם כמוזיקאי עצמאי, מורה ללאוטה.
ב-12 בנובמבר 1626 יחד עם עמיתו נגן הלאוטה אדוארד הנקוק, הקים בביתו בית ספר למחול.
יצירותיו.
ואלה נודע תחילה בקובץ שלו "Secretum musarum" (סוד המוזות) שכלל קטעים מוזיקליים, עיבודים ושיעורים ללאוטה של רנסאנס בעלת עשרת מיתרים. הוא פורסם בשני חלקים בשנת 1615 ו-1616. זו הייתה אחת היצירות האחרונות לסוג זה של לאוטה, לפני החלפתה בלאוטה הבארוקית. הכרכים כוללים כל הסוגות המוזיקליות שהיו נהוגות בתקופתו - כמו פרלוד, פנטזיה, ריקודים, בלט, שנסונים, ונושאים מוזיקליים שהיו נפוצים החל מסוף המאה ה-16 בכל אירופה.
ואלה הלחין גם 21 מתוך "תהלים לדוד" (1615 - נאנט) ו-Regia Pietas (רחמים מלכותיים) (1622). ב21 התהלים הקול שר את המנגינה, בעוד הלאוטה רוקמת סביב לקול מעין פוליפוניה וירטואוזית. ב"Regia Pietas " סימן ואלה את הטבלטורה לכלל התהלים לדוד. מתוך רצוך לחסוך במקום ובנייר - מתחת לטבלטורה הצביע ואלה על הברות הפסוקים על באמצעות כוכביות, על מנת להעניק לזמר חופש להוסיף במקומות המסומנים את מילות התהלים בגרסאות הקלוויניסטיות בצרפתית, הולנדית, גרמנית וכן בלטינית.
לפי פרדריק נוימן, ואלה היה בין הראשונים שהנהיג קישוטים בטבלטורה ללאוטה.