לאחר שהגיעו לחופי דרום אמריקה, ניסה מגלן במשך תקופה ארוכה למצוא מצר ימי שיאפשר לו להמשיך מערבה. מאחר שהחורף החל להתקרב, החליט מגלן לעצור למשך החורף בפוארטו סן חוליו שלחופי פטגוניה. ב-1 באפריל 1520 פרץ מרד בצוותו של מגלן, כשהמורדים וביניהם אלקנו משתלטים על שלוש מהספינות. מגלן השתלט על המורדים, ושפט את מנהיג המורדים למוות, ושניים נוספים הושארו על החוף לגורלם. אלקנו, יחד עם שאר המורדים, נענש ונכבל בשלשלאות, והועבד בעבודות תחזוקה מפרכות, אך המשיך כחלק מצוות המסע.
מגלן הוביל את המסע לגילוייו הגדולים, הגילוי של מצר מגלן אל האוקיינוס השקט, וחצייתו לעבר דרום מזרח אסיה. מסעו של מגלן נקטע ב-27 באפריל 1521, לאחר שמגלן נהרג בקרב עם ילידים באי מקטאן (היום ב).
לאחר מותו של מגלן.
הצי המדולל של מגלן המשיך בדרכו בין האיים בדרום-מזרח אסיה. לאחר 2 במאי 1521 נשארו רק שתי ספינות מתוך החמש שיצאו לדרך. ב-15 בספטמבר 1521 בוצע שינוי בפיקוד על הספינות שנותרו, ואלקנו מונה להיות הקפטן של הוויקטוריה, אחת משתי הספינות הנותרות, וב-21 בדצמבר הספינות התפצלו לדרכן, כשאלקנו מוביל את הוויקטוריה במסע מערבה, בחזרה לספרד.
תרומתו הגדולה של אלקנו למסע הייתה בשלב הזה של המסע. אלקנו ניווט את הספינה מסביב לאפריקה, תוך שהוא נמנע מלהגיע לנקודות יישוב בדרך כדי לא להיתפס על ידי הפורטוגזים ששלטו בנתיב השיט הזה, ולמרות המחסור במזון שהוביל למותם של 12 מלחים בדרך. ב-6 במאי 1522 עברו את כף התקווה הטובה.
ב-9 ביולי, לפי חשבונם, החליטו להסתכן ולעגון באיי כף ורדה הפורטוגזית כדי להצטייד במזון. מה רבה הייתה הפתעתם כשגילו שהתאריך הוא 10 ביולי, הפרש שנבע מהקפת כדור הארץ והראה לראשונה את הצורך בקו התאריך. המלחים שירדו לחוף הצליחו להצטייד במזון ולהעלותו לספינה, אך בפעם הרביעית, כשירדו 13 מלחים לחוף, הם נעצרו בידי הפורטוגזים. אלקנו הצליח לברוח עם הוויקטוריה ואנשי הצוות הנותרים בטרם יתפסו בידי הפורטוגזים.
ב-6 בספטמבר 1522 הגיעה הוויקטוריה לספרד כשעל סיפונה אלקנו וכן 17 מאנשי הצוות שיצאו לדרך כשלוש שנים לפני כן, ובכך היו הראשונים להשלים מסע מסביב לעולם. בין אנשי הצוות שהשלימו את המסע מסביב לעולם היה גם אנטוניו פיגאפטה, שכתביו הם אחד המקורות החשובים על המסע של מגלן ואלקנו.
לאחר המסע.
ב-1525 הצטרף אלקנו כקפטן במשלחת לואאיסה שמטרתה הייתה להגיע לאיי התבלין ולהתיישב שם. המשלחת עברה תלאות מרובות, ורבים מתו בדרך, ביניהם אלקנו שמת במהלך חציית האוקיינוס השקט ב-4 באוגוסט 1526 מתת-תזונה.
חואן סבסטיאן אלקאנו
אנגינה
Let's Dance
Let's Dance הוא אלבום אולפן בסגנון הדאנס, של המוזיקאי דייוויד בואי משנת 1983.
אלבום זה הביא את בואי להצלחה המסחרית הגדולה ביותר שלו, לראשונה מאז החל את הקריירה, המוזיקה של בואי יצאה את גבולות בריטניה וארצות הברית, והגיעה לאוזני האנשים ברחבי העולם כולו.
השירים "Let's Dance", "Modern Love" ו "China Girl"
היו ללהיטים הגדולים של התקופה, קליפים שצולמו לשירי האלבום זכו להצלחה גדולה, ומשודרים עד היום
בערוצי המוזיקה. שיר הנושא הגיע למקום הראשון במצעדים של מדינות רבות בהן ארצות הברית, אנגליה, ונורווגיה, והאלבום כולו הגיע לראשי מצעדי המכירות במדינות סביב העולם.
בישראל זכה דייוויד בואי בתואר זמר השנה של רשת גימל, והשיר "Modern Love" נבחר לשיר השנה. (למקום השני הגיע השיר Billie Jean של מייקל ג'קסון).
סיבוב ההופעות שליווה את הוצאת האלבום, Serious Moonlight, היה למצליח וריווחי במיוחד, הופעה אחת מתוכו אשר נערכה ב-12 ביולי 1983 בוונקובר, קנדה, צולמה והופצה תחת שם סיבוב ההופעות.
להיטי האלבום זכו לגרסאות כיסוי רבות שהושמעו בעיקר במועדונים ובדיסקוטקים, בישראל זכורה במיוחד הגרסה בסגנון הפולק לשיר Modern Love, שהוקלטה על ידי גבע אלון בשנת 2007, וזוכה להשמעות רבות ברדיו.
אבי לויתן
אבי לויתן (נולד ב-1971 בישראל) הוא סופר, משורר ומסאי ישראלי.
חייו.
אבי לויתן גדל בגבעתיים ובקריית אתא. הוא למד במדרשת בן-גוריון ולאחר מכן למד תורה בירושלים. לאחר השרות הצבאי עבר להתגורר בירושלים. הוא למד לשון עברית, בלשנות וקוגניציה באוניברסיטה העברית ועסק בהדרכה והוראת דרך.
יצירתו.
בשנת 2007 יצא ספר השירים הראשון שלו, "הדרך אל עשו". בשנת 2008 יצא ספרו השני, "הבית ברחוב אלנבי".
בסוף 2008 יצא ספרו השלישי "חיים נצחיים" (מסה פילוסופית) וב-2009 יצא ספרו הרביעי, "היום, ונורא".
תערוכה שנערכה ב"צוותא" בתל אביב בסוף 2009 הציגה ציורים, מאלה שליוו את הספר "היום, ונורא".
בשנת 2013 הוציא את הספרים "ירושלים של מעלה" ו"חזיונות".
בשנת 2016 פורסמה הנובלה הקצרה מפרי-עטו - "עכשיו גאולה".
כרך "כל כתביו", תחת השם "אהיה שלחני אליכם", ראה אור ב-2019.
במסגרת תרגומיו הוציא את ספר הקדמת הזהר, מתוך ספר הזהר - בתרגומו מארמית.
לויתן ערך גם והוציא קובץ מסיפורי אבי-סבו, יהודה לייב לויטין - שהיה מחנך ופדגוג ידוע במזרח אירופה.
"היבטים טריטוריאליים בהסדרי הקבע" 2020, הוא ספר שיצא במסגרת כתיבתו הפוליטית.
ב"אסתטיקה של אינסוף" 2022, חיבר את המשנה הפוליטית יחד עם תורת ההנכחה, במסגרת מה שכינה "מסע לדרום בעקבות מושגי ההנכחה, המשמעות, הבית, השפה ושאלת ארץ ישראל "השלימה".
כתיבתו.
בכתיבתו משמשים מושגים כמו "הנכחה" או "היררכיית ההתגלות". ההשפעה עליו כפולה, הפנומנולוגיה המערבית מחד והמיסטיקה היהודית מאידך. לאור שני אלה הוא בוחן את המפעל הציוני - האדם הלאומי בן-זמננו נדרש למערכת של בירורים מתוך המערכת המדינית והחברתית בה הוא חי. מהלך החיים במסגרת ההוויה הישראלית לפיכך הוא מהלך של "קביעת עצמי" בתוך כר נפתח לאופציונליות אינסופית של פעולה, כלומר קריאה למתן דין וחשבון מלא אודות החופש שהוא זכה בו.
דין וחשבון זה, וניסוחו, הוא המוטיב המרכזי של כתיבתו.
מספר זיהוי אישי
רבי יעקב
ירמק
ירמק טימופייביץ' - (1532 (1542?) - 6 באוגוסט 1585; ברוסית: Ермак Тимофеевич) היה הטמאן קוזאקי ומצביא שהחל בכיבוש סיביר לטובת רוסיה הצארית.
על מקום ושנת הלידה שלו לא ידוע הרבה. לפי חלק מהעדויות הוא נולד באזור נהר קאמה ולכן התמצא טוב באזור. לפי עדויות אחרות, הוא נולד באזור נהר דון בדרום. לאחרונה התפתחה גרסה חדשה, לפיה הוא נולד באזור ארכנגלסק. שמו מהווה ככל הנראה קיצור של שם רוסי נפוץ "ירמולאי".
במשך שנים הוא היה מפקד של יחידה צבאית קוזאקית באזור הוולגה שתפקידה היה להגן על התושבים המקומיים מפשיטות של חאנות קרים. בשנת 1579 הוא נשכר על ידי משפחת סטרוגנוב להגנת נקודות מסחר שלהם על נהר קאמה מפני פשיטות של חאנות סיביר. היחידה כללה 500 לוחמים ופעלה במשך שנתיים.
בהתאם לפקודת איוואן הרביעי, הוא וחבריו החלו בפלישה לשטחי חאנות סיביר בספטמבר 1581. הכוח כלל כ-540 קוזאקים וכ-300 אנשים נוספים של משפחת סטרוגנוב. לאחר מספר קרבות חאן קוצ'ום נמלט, וירמק כבש את בירתו. בשנת 1583 שלח ירמק את סגנו לאיוואן הרביעי עם תיאור הצלחות הפשיטה. הצאר שלח לו תגבורת של 300 לוחמים. לאור ההתנגדות הקשה והאבדות הכבדות התגבורת לא הייתה יכולה לשנות באופן מהותי את מהלך המערכה.
ב-6 באוגוסט 1585 ירמק עם חלק מאנשיו נפלו למארב וכולם נהרגו. לאור האבדות הקשות, עזבו הרוסים את סיביר, אך לאחר מספר שנים חזרו והשלימו את כיבוש חאנות סיביר.
השלכות הפשיטה.
אף על פי שירמק נהרג במהלך המערכה ובסופו של דבר כל הכוחות עזבו את סיביר, הוא גרם להתפרקותה של חאנות סיביר ונחשב ל"כובש סיביר". על פי חלק מהיסטוריונים, הוא היה מנהיג דגול ומצביא מוצלח; עם זאת, אין עדויות של הכרוניקות שתומכות בדעה זו.
על שמו נקראו עיירות, נהר ושוברת קרח, ובמספר ערים ברוסיה הוקמו פסלים לזכרו.
ייצור סדרתי
קולנוע לב רמת השרון
קולנוע לב רמת השרון הוא בית קולנוע בן כ-200 מקומות ברחוב סוקולוב ברמת השרון, הפועל מאז 1948.
בית הקולנוע הוקם על שטח של 1,400 מ"ר בבעלות קק"ל, בראש גבעה בפינת הרחובות סוקולוב וברנשטיין-כהן של ימינו. בנייתו החלה ב-1945, והוא נחנך ב-1 במאי 1948, במבנה שכלל באותה העת, ובמשך שנים רבות בהמשך, גם את מועצת הפועלים של רמת השרון. המבנה היה המבנה הראשון במושבה שהוקם מלכתחילה כדי לשמש למטרות תרבות. תחילה נקרא קולנוע "בית הפועלים" ולאחר מכן קולנוע "גיל", וב-1980 שונה שמו ל"כוכב". מאפריל 2022 בית הקולנוע משתייך לרשת בתי הקולנוע "לב", בשם "לב רמת השרון".
בית הקולנוע נכנס להיסטוריה של התרבות הישראלית כאשר בשנת 1951 נערכה בו ההופעה הראשונה של התכנית הראשונה של להקת הנח"ל.
מאז שבית הקולנוע "אורית" בשכונת מורשה נסגר, ועד להקמת סינמה סיטי גלילות, היה קולנוע "כוכב" בית הקולנוע היחיד בתחום שיפוטה של רמת השרון, וגם כיום הוא בית הקולנוע היחיד באזור המגורים של העיר. במהלך השנים צבר הקולנוע מוניטין בשל האווירה החברותית והחמה ששררה בו. רוב הקרנות הסרטים בקולנוע הן של סרטים ישראלים וסרטי איכות לא "הוליוודיים".
מאז 1996 ועד סוף 2010 נערכו בבית הקולנוע אחת לחודש הקרנות של סרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי", שכללו השתתפות פעילה של הקהל שאורגנה על ידי מועדון המעריצים של הסרט.
בשנת 2007 ביקשו בעלי המתחם להרוס את המבנה ולהקים במקומו בניין מגורים בן 16 קומות, אך תוכניתם נדחתה בידי הוועדה המקומית והוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה. בעקבות הדחייה, החליטו הבעלים בשנת 2009 למכור את הבניין. בסוף 2011 החל שיפוץ נרחב של הבניין וסביבתו, ומ-2012 פועל במתחם הקולנוע סניף של רשת קפה לנדוור.