הקליפ הרשמי, בו מופיעים חברי הלהקה, שוחרר כשבוע לאחר מכן. הקליפ נפתח בתמונה של שני דגי זהב שוחים בקערה, לצד תמונות של משפחה, ונמשך לתוך בוקר בחיי משפחה אידיאלית: אמא, אבא ותינוקת. תוך כדי התמונות מחיי המשפחה מראים את האב (אדם לוין), מתאגרף שמתאמן ומשקיע בעבודתו. הוא יוצא לקרב חשוב, למרות שאשתו לא מרוצה, ובמקביל להתנהלות הקרב בזירה, האישה אורזת את חפציה. בסופו של דבר הוא מנצח בקרב, אך חוזר לבית ריק, ומגלה שאיבד את הדברים החשובים באמת בחיים. האישה והתינוקת נעלמו וכל מה שנשאר לו אלו הם שרידי המקצוע שלו - גביעים, חבל קפיצה, כמה תמונות ודג זהב בודד.
האישה בקליפ מגולמת על ידי השחקנית מינקה קלי והתינוקת היא לוסיה, בתו של מנהל ההופעות של הלהקה.
עקרון ההתאמה
M55 (מ-Messier 55, נקרא גם NGC 6809) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קשת, הנמצא במרחק של כ-17,600 שנות אור ממערכת השמש וכולל למעלה מ-100,000 כוכבים.
היסטוריה.
הצביר התגלה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי ב-16 ביוני 1752 בעת שעסק בתצפיות אסטרונומיות בדרום אפריקה ותואר על ידו כערפילית הדומה לגרעין של שביט. שארל מסיה ניסה לאתר את הצביר בשנת 1764 אך לא הצליח בשל קרבתו של הצביר לאופק הדרומי כאשר הוא נצפה מאירופה. ב-24 ביולי 1778 הוא הצליח לאתרו וכלל אותו בקטלוג מסיה כאשר הוא מציין שזו ערפילית שנראית כמו כתם לבן, בהירותה אחידה ולא ניתן לראות בתוכה כוכבים. בשנת 1783 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר כוכבים ובשנת 1834 ציין ג'ון הרשל שהצביר אינו דחוס במיוחד.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.3 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת ממיקום שאינו צפוני מדי, אך נחוץ טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 13. הצביר נמצא כ-10 מעלות מצפון-צפון-מזרח לכוכב α בקשת וכ-8.25 מעלות ממזרח לכוכב אסקלה (ζ בקשת).
מאפייני הצביר.
M55 נמצא במרחק של כ-17,600 שנות אור ממערכת השמש וכ-12,400 שנות אור ממרכז הגלקסיה. קוטרו של הצביר כ-100 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-19 דקות קשת – כשני שלישים מקוטרו של הירח המלא. מסתו של הצביר מוערכת בכ-269,000 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא מעט פחות מ-100,000 שמשות. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F4.
עד היום התגלו בצביר 55 כוכבים משתנים, כרבע מהם כוכבים כפולים לוקים וכרבע מסוג משתני RR בנבל. הצביר מתרחק ממערכת השמש במהירות של כ-175 ק"מ בשנייה.
הצביר דליל יחסית, כך שמחצית ממסתו נמצאת בכדור שקוטרו כ-30 שנות אור – כשליש מקוטר הצביר ואפילו במשקפת איכותית ניתן לראות שבהירותו של הצביר אינה אחידה.
מסיה 55
מחלף אלישמע
מחלף אלישמע הוא מחלף המחבר את כביש 40 עם כביש הרוחב 531. במחלף עוברת מסילת השרון, בין נתיביו של כביש 531.
המחלף ששמו כשם היישוב הסמוך אלישמע נפתח לתנועה בשנת 2002 בעת סלילת כביש 531, וצורתו כמחלף יהלום כשכביש 40 חוצה בשני גשרים עיליים את כביש 531 שעובר מתחתיו ובשני קצוות הגשר יש רמזורים המיועדים לפניה להשתלבות לכביש 531 או ליציאה ממנו.
בשנת 2010 פורסם כי זהו קטע הכביש המסוכן ביותר בישראל.
כדורגל באולימפיאדת ברצלונה (1992)
אולימפיאדת ברצלונה (1992) נערכה בברצלונה, ספרד. תחרויות הכדורגל נערכו בין ה-24 ביולי 1992 ל-8 באוגוסט 1992. באותן השנים טרם התקיימו משחקי נשים. בטורניר הגברים השתתפו 16 נבחרות לאומיות.
אליהו מפררה
אליהו מפרארה
אליהו מפרארה (או אליהו מפררה או אליהו מפירארא) היה יהודי-איטלקי מהעיר פרארה אשר נסע לארץ ישראל בתחילת המאה ה-15.
מסעו בארץ ישראל.
הוא הגיע אל ירושלים ביום כ"ו באייר קצ"ה 1435, לאחר מסע סוער, שבמהלכו איבד את בנו ונכדו. הביבליוגרף אברהם יערי, כתב: "סמוך לבואו באו אליו נכבדי הקהל בירושלים וביקשוהו ללמד לעם בבית הכנסת פרק במשנה תורה להרמב"ם וגם הלכה בבית-המדרש. ואחר כך מינוהו לדיין".
הוא כתב כמה מכתבים אל אשתו וילדיו, אותם השאיר בעירו פרארה, אך רק אחת מהאיגרות הללו, המתוארכת לשנת 1438 השתמרה.
איגרתו, שנכתבה בפרוזה קלה, פורסמה מאוחר יותר באוסף "דברי חכמים" (מץ, 1853) ותורגמה על ידי כרמולי, תחת הכותרת "אהבת ציון". באיגרת הוא נותן תיאור של ירושלים, מספר על האגדות העכשוויות על בני ישראל, עשרת השבטים ונהר סמבטיון וכן מצהיר על כוונתו לבקר בחלקים אחרים של ארץ ישראל ומבטיח לשלוח תיאור של מה שראה שם.
קטע של מכתב נוסף השתמר, ופורסם על ידי יצחק אקריש בספרו "קול המבשר" (קונסטנטינופול, 1577).
מדבריו באיגרתו הנודעת על מגפת "דבר גדול" שהתפשטה בארץ ישראל ובסביבתה, ומידע נוסף הכלול במכתב הנוסף שלו שהשתמר, ביחס לפרקטיקה רפואית בירושלים, ניתן להסיק כי אליהו היה בעל ידיעה ברפואה. דבריו של אליהו נכללו גם בקובץ של יהודה דוד אייזנשטיין "אוצר מסעות", אשר ראה אור בשנת 1927.
2500 לפנה&quot;ס
הקאט
הקאט היא מידת נפח לנוזלים שהייתה בשימוש התרבות המצרית הקדומה והתרבות הפיניקית. הקאט אחד שווה ערך לכ-4.8 ליטרים. באותה תקופה נוצרו כלי חרס מעוגלים שקיבולתם נמדדה בהקאטים. ההקף של כלי חרס כדורי, בעל קיבולת של חצי הקאט, הוא אמה מלכותית אחת (כ-52 ס"מ). סולם המידות של ההקאט הוא סולם בו עוברים משלב לשלב על ידי חילוק בשניים או הכפלה בשניים.
אמה מלכותית
המאה ה-5 לפני הספירה
אפרים זינגר
אפרים זינגר (זיגי) (נולד ב-17 בפברואר 1954) לשעבר מנכ"ל הוועד האולימפי בישראל, ממלא מקום יו"ר מכון וינגייט וחבר דירקטוריון מרכז הספורט הלאומי תל אביב. כיום חבר הוועד המנהל של ארגון הוועדים האולימפיים האירופיים, חבר הנהלת איל"ן וממלא מקום יו"ר הוועד הפראלימפי בישראל.
ביוגרפיה.
זינגר נולד בשיכון פועלים בכפר סבא, בן יחיד להורים ניצולי שואה. בצעירותו היה פעיל בתנועת השומר הצעיר, ושיחק כדורעף. למד את השפה הערבית, ובשנת 1972 סיים את לימודי התיכון בבית הספר כצנלסון בעיר מגוריו. בשל בקיאותו בשפה הערבית גויס בנובמבר של אותה השנה לתפקיד אלחוטן ביחידה 848 בחיל המודיעין (לימים יחידה 8200) שהייתה אחראית להאזנות ופענוח צפני תקשרת במדינות ערב.
במהלך שירותו הצבאי, נפל בשבי הסורי במלחמת יום כיפור יחד עם 31 מחיילי מוצב החרמון. והוחזק בכלא אלמאזה במשך שמונה חודשים. עם שובו מהשבי הסורי המשיך את שירותו הסדיר בצה"ל. במהלך השירות גם פגש את אשתו לעתיד, שושי.
זינגר היה מנהל מחלקת הספורט בעיריית כפר סבא, עוזרו הפוליטי של מזכ"ל מפלגת העבודה חיים בר-לב, יו"ר "המשמרת הצעירה" במפלגת העבודה ומועמדה לכנסת בבחירות 1988. כמו כיהן זינגר כמנכ"ל המועצה הציבורית לצמצום העבריינות בישראל וכשליח הסוכנות היהודית בבוסטון, ארצות הברית. בשנת 1979 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן המשיך לתואר שני בתקשורת ולתואר שלישי ביחסים בינלאומיים.
בשנת 1995 התמודד למנכ"לות הוועד האולימפי בישראל (במקום אורי אפק), ונבחר מבין 70 מועמדים. במהלך 20 שנות כהונתו בתפקיד הפך הוועד האולימפי בישראל למוסד בגג של הספורט בישראל התומך כלכלית ומקצועית בספורטאי ההישג של מדינת ישראל, מדינת ישראל הכירה בצורך לתקצב את הספורט ההישגי במסגרת "הכנות אולימפיות". זינגר היה זה שהציג את החזון "התקווה שווה זהב",חזון שהתממש במשחקים האולימפיים ב"אתונה 2004" עם זכייתו של הגולש גל פרידמן במדליית הזהב ההיסטורית..עמד בראש 5 משלחות ישראל למשחקים האולימפיים מ "אטלנטה 96" ועד "לונדון 2012" .
זינגר כיהן כחבר הנהלת הקרן לספורטאים מצטיינים, חבר דירקטוריון מרכז הספורט הלאומי, חבר הוועד המנהל במכון וינגייט ובמכללת זינמן. במישור הבינלאומי, היה הישראלי הראשון שנבחר (2001) לכהן כחבר בדירקטוריון ארגון הוועדים האולימפיים האירופאיים המונה 50 מדינות. בשנת 2010 נבחר לתפקיד יו"ר הוועדה של הוועדים האירופיים למשחקים האולימפיים והיה חבר בוועדה לספורט ואיכות הסביבה של הוועד האולימפי הבינלאומי.
בשנת 2014, לאחר 20 שנה בתפקיד, פרש מתפקיד מנכ"ל הוועד האולימפי ובמקומו מונה גילי לוסטיג.
בין השנים 2015–2017 עמד בראש המרכז ללימודים אולימפיים אותו יזם והיה בין מייסדיו. במכללה האקדמית בווינגייט.
כיום מרצה באקדמיה ובמסגרות פרטיות ומכהן בהתנדבות בהנהלת אילן (ארגון ישראלי לילדים נפגעים) ובוועד הפראלימפי בנוסף לפעילותו הבינלאומית באירופה.
צסטודות
מלחמות המהפכה הצרפתית
מלחמות המהפכה הצרפתית (צרפתית: guerres de la Révolution française) הוא השם שניתן לסדרת עימותים צבאיים גדולים שניטשו מ-1792 עד 1802 בין ממשלת צרפת המהפכנית לבין אחדות ממדינות אירופה האחרות. במהלך מלחמות אלו, שהצטיינו בלהט מהפכני צרפתי ובחידושים צבאיים, הנחילו צבאות צרפת המהפכנית תבוסה לשתי קואליציות שנתאגדו מולם, והרחיבו את שליטת צרפת אל ארצות השפלה, איטליה וחבל הריין. הצבאות שנטלו חלק באותן מלחמות היו אדירי ממדים, בעיקר בשל הנהגת שיטת הגיוס ההמוני.
מלחמות המהפכה הצרפתית נחלקות בדרך כלל לשתיים: מלחמת הקואליציה הראשונה (1792-1797) ומלחמת הקואליציה השנייה (1798-1801), אף שצרפת הייתה במלחמה עם בריטניה הגדולה ברציפות מ-1793 עד 1802. פעולות האיבה נפסקו עם חתימת הסכם אמיין ב-1802, אולם העימות נתחדש שוב עם פרוץ המלחמות הנפוליאוניות. הסכם אמיין מציין בדרך כלל את סוף מלחמות צרפת המהפכנית; ברם, ישנם חוקרים המצביעים על מאורעות אחרים לפני 1802 ולאחריה כנקודת ההתחלה של המלחמות הנפוליאוניות.
אלכסנדר מלכיאל