התסריט מבוסס על המחזה מותו של סוכן מאת ארתור מילר (1949). זה העיבוד הקולנועי הראשון למחזה. עיבודים נוספים של המחזה לקולנוע וטלוויזיה היו ב־1961, 1966, 1985, 1996 ו-2000.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר וזכה בארבעה פרסי גלובוס הזהב.
תקציר העלילה.
וילי לומן (פרדריק מארץ') חוזר עייף ותשוש מבוסטון לביתו בניו יורק. הוא בן 63 ועובד במשך 34 שנים כסוכן מכירות נודד ברחבי ניו אנגלנד. בבית מקבלת אותו אשתו לינדה (מילדרד דאנוק) ושני בניו - ביף (קווין מקארתי) בן ה-34 ואחיו הצעיר הפי (קמרון מיטשל).
ביף חזר הביתה אחרי שנים שעבד בחקלאות והחליף עבודות. וילי תלה בו פעם תקוות כשהיה שחקן פוטבול מבטיח אבל כעת הוא מאוכזב ממנו. הוא מאוכזב מכל חייו והוזה מדי פעם באחיו המנוח בן (רויאל ביל) שעזב את המשפחה לאפריקה, עסק ביהלומים ונהיה מיליונר. בן אומר לו כי הוא נכנס לג'ונגל בגיל 17 ויצא מיליונר בגיל 21. בכל פעם "מתייעץ" וילי עם בן מה לעשות.
לינדה מבקשת מביף לא להרגיז את וילי. היא מגלה לבנים כי וילי מצליח פחות במכירות מפני שלא הסתגל לקהל הקונים הצעיר וכי הם נאלצים לבקש כל פעם הלוואות מהשכן צ'רלי (הווארד סמית') שבנו ברנרד (דון קיפר) שבגילו של ביף, הוא כעת עורך דין מצליח לעומת ביף שעדיין לא מצא את עצמו. לינדה מגלה כי וילי מיואש וכי ניסה פעם להתאבד והיא הצילה אותו.
ביף מודיע לוילי כי הוא ילך למעבידו לשעבר כדי לבקש הלוואה לשם פתיחת עסק לו ולהפי. וילי מתעתד ללכת לבוס שלו, הווארד (דייוויד אלפרט), כדי לבקש לעבוד כסוכן מכירות מהמשרד כי אין לו כבר כוחות לנדוד ממקום למקום. הוא בטוח כי הווארד יסכים לכך כי הוא מכיר אותו עוד כשהיה תינוק והוא אף הציע לאביו את השם הווארד. העתיד נראה מבטיח אך מתנפץ במהירות.
הווארד מקבל את וילי בקרירות ומתעסק כל הזמן בשמיעת של קולה של בתו מרשמקול. לבסוף הוא מתפנה לוילי אך דוחה את בקשתו ומפטר אותו.
וילי המיואש הולך לפגישה בבית קפה עם בניו כדי לשמוע מביף אם הצליח לקבל הלוואה אך ביף מבשר לו שמעבידו הקודם לא זכר אותו וסילק אותו כעבור דקה. וילי חוזה בפלשבק באירוע בו ביקר אותו ביף במפתיע בחדרו בבוסטון וגילה אותו עם נערת ליווי (קליר קרלטון). זה גרם לביף משבר אמון באביו והוא עזב את לימודיו ואת הפוטבול.
וילי חוזר הביתה מיואש מכל הצדדים "מתייעץ" עם בן ומגיע למסקנה שאין לו דרך אחרת. נכנס למכוניתו, נוסע לא מרוכז ונהרג בתאונת דרכים.
טיונה פאריס
טיונה פאריס (באנגלית: Teyonah Parris; נולדה ב-22 בספטמבר 1987) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ראשית חייה.
פריס נולד וגדל בהופקינס, דרום קרוליינה. היא התקבלה לבית הספר המושל דרום קרוליינה לאמנויות ומדעי הרוח שם סיימה את כיתות י"א ו-י"ב, לפני שהחלה ללמוד בבית הספר ג'וליארד.
קריירה.
את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה היא עשתה בשנת 2010, עם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה האישה הטובה. בשנת 2012 היא לוהקה לתפקיד חוזר בתפקיד דון צ'יימברס בסדרת הדרמה "מד מן".
בשנת 2014, עשתה פאריס את פריצת הדרך בסרט העצמאי "אנשים לבנים יקרים". בהמשך אותה שנה החלה פאריס לככב בסדרה הקומית "The Survivor's Remorse". בשנת 2015, פאריס שיחקה בסרט הדרמה הסאטירי "Chi-Raq" שביים ספייק לי. היא קיבלה את פרס ה-NAACP עבור השחקנית הטובה. היא שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Where Children Play" בבימויה של ליילה דג'נסי. היא שיחקה לצד דייוויד אוילאו בסרט "Five Nights in Maine". מאוחר יותר בשנת 2015, היא שיחקה את זמרת הג'אז מיקי הווארד בסרט הביוגרפי "The Miki Howard Story".
בשנת 2016 לוהקה פאריס לדמות ראשית בסרט הדרמה התקופתי "Buffalo Soldier Girl", סרט אודות אישה אשר התחפשה לגבר התגייסה לצבא לאחר מלחמת האזרחים כחיילת באפלו. בשנת 2017, היה לה תפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "אימפריה". בתחילת 2018, פאריס לוהקה לתפקיד מוביל בפיילוט הדרמה של רשת CBS "רצח". באותה השנה היא השתתפה בסרט "סיפורו של רחוב ביל", סרט דרמה שכתב וביים בארי ג'נקינס.
היא שיחקה בתפקיד הראשי בהפקת אוף ברודוויי בשנת 2018 של המחזה משחק עבדים בסדנת התיאטרון בניו יורק.
פאריס מגלמת את הגרסה הבוגרת של מוניקה רמבו בסדרת דיסני+ וונדה-ויז'ן.
תומאס ג'ונסון
תומאס ג'ונסון (באנגלית: Thomas Johnson; 4 בנובמבר 1732 – 26 באוקטובר 1819) היה שופט ופוליטיקאי אמריקאי, שהשתתף בכמה פעולות לתמיכה במהפכה האמריקאית. ג'ונסון היה מושל מרילנד הראשון (לאחר העצמאות), נציג לקונגרס הקוטיננטלי ושופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. ג'ונסון היה השופט הראשון בבית המשפט העליון שמונה לכהונתו לאחר מינויים של ששת השופטים הראשונים שאיישו את כס השיפוט עם הקמתו של בית המשפט. תקופת כהונתו בבית המשפט ארכה 163 ימים בלבד, ובכך הוא השופט העליון שכהונתו היא הקצרה ביותר בהיסטוריה.
ראשית חייו.
תומאס ג'ונסון נולד במחוז קלברט שבמרילנד לתומאס ולדורקס סדג'וויק ג'ונסון. סבו, שגם הוא נקרא תומאס, היה עורך דין בלונדון, שהיגר למרילנד בזמן כלשהו לפני שנת 1700. תומאס ג'ונסון הצעיר היה הרביעי מבין עשרת ילדי המשפחה. לואיזה ג'ונסון, בתו של אחיו, ג'ושוע, הייתה רעייתו של נשיא ארצות הברית ג'ון קווינסי אדמס.
ג'ונסון ואחיו התחנכו בחינוך ביתי. כבחור צעיר הוא נמשך לעיסוק במשפטים, למד את המקצוע במשרד עורכי דין מוכר וב-1753 התקבל ללשכת עורכי הדין של מרילנד. ב-1760 הוא העביר את משרדו למחוז פרדריק, וב-1761 הוא נבחר לראשונה לאספה הכללית של הפרובינציה. בפברואר 1766 נשא ג'ונסון לאישה את אן ג'נינגס, בתו של שופט מאנאפוליס.
המהפכה האמריקאית.
ב-1774 וב-1775 שלחה האספה של מרילנד את ג'ונסון כנציג לקונגרס הקונטיננטלי. בקונגרס חבר ג'ונסון לאלו שהעדיפו היפרדות מבריטניה הגדולה. בנובמבר 1775 הקים הקונגרס את הוועדה להתכתבויות חשאיות שחיפשה תמיכה של מדינות זרות במלחמה. ג'ונסון, יחד עם בנג'מין פרנקלין ובנג'מין הריסון החמישי היו חברי הוועדה.
ג'ונסון שב למרילנד והמשיך את פועלו באספה המדינתית כאשר נחתמה הכרזת העצמאות של ארצות הברית. ב-1775 הוא ניסח את הכרזת הזכויות שאומצה על ידי האספה של מרילנד ומאוחר יותר נכללה בחלק הראשון של החוקה הראשונה של המדינה, שכוננה בוועידה החוקתית שהתקיימה באנאפוליס ב-1776. ג'ונסון גם שירת כקצין בדרגת בריגדיר גנרל במיליציה של מרילנד. ג'ונסון ואחיו העניקו תמיכה למהפכה האמריקאית כאשר ייצרו תחמושת וכלי נשק. המפעל שלהם, כבשן קטוקטין , הוא כיום חלק מהפארק המדינתי הסמוך לקמפ דייוויד, שמצפון לפרדריק.
ב-1777 בחר בית המחוקקים של מרילנד בג'ונסון כמושל המדינה הראשון. בתפקיד זה הוא כיהן עד 1779. בעשור הבא הוא החזיק במספר משרות שיפוטיות במרילנד ובמקביל היה חבר באספה המדינתית בשנים 1780, 1786 ו-1787. הוא קידם הצעת חוק למינוי חברי ועדה שיפעלו יחד עם חברי ועדה מקבילה בווירג'יניה הסמוכה "שיסדירו תקנות ליברליות וצודקות שנוגעות לנהר הפוטומק שיהיו בעלות יתרון הדדי לשתי המדינות ושיעבירו דיווח על כך לאספה הכללית". אף על פי שג'ונסון לא היה חבר בוועדה, הוועידה שהתכנסה בעקבות הצעתו להסדיר וליישב את הצדדים השיפוטיים ואת השיט בגבולם המשותף שעל הנהר. ג'ונסון השתתף בוועידה המדינתית של מרילנד ב-1788, שם הוא קידם בהצלחה את אשרור המדינה לחוקת ארצות הברית.
בממשל הפדרלי.
בספטמבר 1789 מינה הנשיא ג'ורג' וושינגטון את ג'ונסון כשופט הפדרלי הראשון של מחוז מרילנד, אך הוא דחה את המינוי. ב-1790 וב-1791 הוא היה השופט הבכיר בבית המשפט הכללי של מרילנד. בינואר 1791 מינה וושינגטון את ג'ונסון, יחד עם דייוויד סטיוארט ודניאל קארול כחברי הוועדה להנחת היסודות לבירה הפדרלית בהתאם לחוק המושב של 1790. בספטמבר 1791 החליטו חברי הוועדה לקרוא לעיר הבירה הפדרלית "העיר וושינגטון" (The City of Washington) ולמחוז הפדרלי "טריטוריית קולומביה.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ב-5 באוגוסט 1791 מינה וושינגטון את ג'ונסון במינוי פגרה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקומו של ג'ון ראטלדג' שהתפטר. ב-31 באוקטובר הוגש מינויו של ג'ונסון לסנאט באופן רשמי, שאישר אותו ב-7 בנובמבר. אף על פי שהוא הכל לכהן בתפקידו באותו יום, הושבע ג'ונסון כשופט רק ב-6 באוגוסט 1792. ג'ונסון היה זה שכתב את פסק הדין של בית המשפט בתיק "ג'ורג'יה נגד בריילספורד" ב-1792. הוא כיהן על כס השיפוט עד 16 בינואר 1793, כאשר הוא התפטר בשל בריאותו הרופפת וקשייו שנבעו מסבבי השיפוט שהשתתף בהם. תקופת כהונתו של ג'ונסון כשופט, שארכה 163 ימים בלבד, היא הקצרה ביותר בתולדות בית המשפט העליון.
ג'ונסון סבל מבריאות לקויה במשך שנים רבות וזו הייתה הסיבה לדחיית ההצעה של וושינגטון ב-1795 למנותו כמזכיר המדינה, על פי המלצתו של תומאס ג'פרסון. ביום ההולדת הראשון של ג'ורג' וושינגטון שצוין לאחר מותו ב-22 בפברואר 1800 הוא נשא את ההספד לזכרו.
שנותיו האחרונות, מותו והנצחתו.
בתו של ג'ונסון, אן, נישאה ב-1788 לג'ון קולין גרהאם, ובשנותיו האחרונות הוא התגורר עמם בבית שהם בנו בפרדריק. הבית, שקרוי אחוזת רוז היל , הוא כעת פארק מחוזי, ועל מחצית שטחו ניצב כיום בית הספר התיכון שקרוי על שמו של ג'ונסון.
תומאס ג'ונסון נפטר ברוז היל ב-26 באוקטובר 1819. הוא נטמן בתחילה בכנסיית כל הקדושים ומאוחר יותר הוא נטמן מחדש בבית הקברות מאונט אוליב שבפרדריק. על שמו נקראו גם בתי ספר נוספים בפרדריק, בלנהאם ובבולטימור. ב-1978 נחנך גשר שנקרא על שמו ושחוצה את נהר פטקסנט ומחבר את מחוז קלברט עם מחוז סנט מרי.
האנס קינדלר