בתחילת 2017 הלהקה האריכה את חוזה ההקלטות שלהן ונודע כי הן יוציאו את אלבומן השלישי כרביעייה, ללא קביו. ב-18 בינואר הופיעה הלהקה לראשונה ללא קביו בפרסי בחירת הקהל עם השיר "Work from Home" בגרסה מחודשת ללא קולה של קביו, בנוסף, זכתה הלהקה בטקס בפרס "הלהקה האהובה". ב־29 במאי 2017 הכריזה הלהקה על הסינגל החדש שלהם, "Down", בו השתתף הראפר גוצ'י מיין. השיר יצא ב-2 ביוני 2017 והגיע למקום 42 בבילבורד הוט 100. ב־24 ביולי 2017, במהלך הופעה בתוכנית The Tonight Show של ג'ימי פאלון, הודיעה הלהקה כי אלבום האולפן השלישי שלהן יקרא בשם Fifth Harmony. האלבום יצא ב-25 באוגוסט 2017, והגיע למקום ה-4 בבילבורד 200. הבנות הופיעו בטקס ה-VMA לשנת 2017 עם הסינגלים "Angel" ו-"Down" עם מיין. ב-9 באוגוסט הודיעו כי ייצאו לסיבוב ההופעות הרשמי השלישי שלהן. הקבוצה הוציאה את הסינגל השני מתוך האלבום, ששמו "He Like That". הווידאו קליפ לשיר יצא ב-25 באוגוסט 2017, וכסינגל לרדיו ב־19 בספטמבר 2017. הלהקה הקליטה את השיר "Can You See" לסרט הכוכב. הן הוציאו סרטון לירי לשיר ב-17 באוקטובר 2017. אלבום הפסקול של הסרט יצא ב 24 באוקטובר 2017. ב-26 באוקטובר הוציאו את השיר "Por Favor" עם פיטבול כסינגל השלישי מתוך האלבום. ב-29 בספטמבר יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות "PSA Tour" שכלל כ-21 מופעים באמריקה הדרומית, אסיה ואמריקה הצפונית. סיבוב ההופעות נמשך עד 11 במאי 2018.
ב-19 במרץ 2018 פרסמה הלהקה הצהרה בה היא מודיעה על פירוקה מיד בסוף סיבוב ההופעות המשותף שלהן, שהמופע האחרון בו התקיים ב-11 במאי 2018 בהוליווד, פלורידה. לאחר ההודעה וסיום סיבוב ההופעות, הוציאה הלהקה את הסינגל השיווקי "Don't Say You Love Me" כסינגל האחרון שלהן, יחד עם קליפ נלווה. הלהקה זכתה בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון 2018 בפרס "הלהקה האהובה".
איסיס (אונייה)
אִיסִיס (בלטינית: Isis) הייתה אוניית-דגן רומית ענקית מאמצע המאה ה-2 לספירה בקירוב. היא השתייכה לצי הדגן הרומי שהוביל מדי שנה כ-150 אלף טונות דגן מאלכסנדריה שבמצרים אל העיר רומא. האונייה מתוארת על ידי הרטוריקן והסאטיריקן היווני לוקיאנוס בחיבורו "האונייה או המשאלות" ("Πλοἶον ἢ Εὐχαί", בלטינית: "Navigium"). רוחות הסיטו את האונייה מנתיבה והיא נאלצה להיכנס אל פיראוס, נמלה של אתונה, וכך הייתה ללוקיאנוס ההזדמנות לראות אותה במו עיניו. אורכה על פי המסופר היה 180 אמה (55 מ'), רוחבה 45 אמה (13.7 מ') ועומק הספנה (ה"מחסן") 44 אמה (13.4 מ'). חישובים מעלים כי תפוסתה הייתה בין 1,200 ל-1,300 טונות.
ממדיה הענקיים של האונייה הותירו ודאי רושם עצום על לוקיאנוס, כמו על שאר תושבי אתונה, וכך הוא מספר:
המכון לארכאולוגיה גלילית
מתוק ומרושע
מתוק ומרושע (באנגלית: Sweet and Lowdown) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי שנכתב ובוים על ידי וודי אלן בשנת 1999. הסרט מספר על גיטריסט ג'אז בדיוני, בשנת 1930, בשם אמט ריי (מגולם על ידי שון פן) שמתאהב באישה אילמת (מגולמת על ידי סמנתה מורטון). אמט ריי מחשיב את עצמו לגיטריסט השני המוצלח ביותר בעולם, אחרי המומחה הגדול- ג'אנגו ריינהארדט.
מרי אלוירה ויקס
מרי אלוירה ויקס (באנגלית: Mary Elvira Weeks; 10 באפריל 1892, בעיירה ליונס, ויסקונסין - 20 ביוני 1975, דטרויט). הייתה כימאית אמריקאית והיסטוריונית של הכימיה.
קורות חייה.
ויקס נולדה בעיירה ליונס שבמדינת ויסקונסין. למדה לתואר ראשון בכימיה בריפון קולג' בריפון שבויסקונסין. קיבלה תואר .B.A בשנת 1913. היא המשיכה את לימודיה באוניברסיטת ויסקונסין וקיבלה תואר .M.A בשנת 1914. בשנים 1914 עד 1921 עבדה כמורה בבית ספר תיכון וכטכנאית כימיה בתעשייה. ב-1921 קיבלה משרת הוראה בכימיה באוניברסיטת קנזס. במקביל עבדה שם על דוקטורט אותו סיימה בשנת 1927. עם סיום הדוקטורט קודמה לדרגת מרצה בכיר(assistant professor). כעבור עשור, בשנת 1937, קודמה לדרגת פרופסור חבר.
ויקס עסקה בהוראה וגם במחקר כימי אולם במשך הזמן עברה לעיסוק בחקר ההיסטוריה של הכימיה. באוניברסיטת קנזס לא העריכו תחום מחקר זה, לכן עברה ב-1944 לספריה המדעית שהוקמה ב-Wayne State University שבדטרויט, שם קיבלה משרה של חוקרת הספרות המדעית.
ב-1954 פרשה לגמלאות ובהמשך עסקה בתרגום ספרות מדעית.
ויקס לא נישאה ולא היו לה צאצאים.
נפטרה בדטרויט ב-20 ביוני 1975.
פעילותה כהיסטוריונית של הכימיה.
ההיסטוריה של גילוי היסודות.
ויקס עסקה בהוראה וגם במחקר כימי אולם במשך הזמן עברה לעיסוק בחקר ההיסטוריה של הכימיה. את מחקריה הראשונים פרסמה בשנים 1932 ו-1933 ב-21 מאמרים על ההיסטוריה של גילוי היסודות. המאמרים התפרסמו בכתב העת לחינוך בכימיה (Journal of Chemical Education) של האגודה האמריקנית לכימיה. מאמרים אלו קובצו בספר "גילוי היסודות" שיצא ב-1935.
במשך השנים התפרסמו 7 מהדורות של ספר זה. האחרונה ב-1968.
מהדורת פקסימיליה הוצאה בשנת 2003
ההיסטוריה של האגודה האמריקנית לכימיה.
ב-1947 נתבקשה לכתוב ספר על האגודה האמריקנית לכימיה, לכבוד יובל ה-75 של האגודה. הספר "היסטוריה של האגודה האמריקאית לכימיה, 75 שנים רבות מאורעות",הושלם ופורסם ב-1952
אותות הוקרה.
ב-1967 זכתה בפרס דקסטר של האגודה האמריקנית לכימיה, פרס הניתן מדי שנה עבור תרומה בולטת לחקר ההיסטוריה של הכימיה.
הזירה האירופית במלחמת העולם הראשונה
הזירה האירופית במלחמת העולם הראשונה הייתה זירת הלחימה ביבשת אירופה במלחמת העולם הראשונה. זירה זו הייתה הזירה המרכזית והחשובה ביותר מבין זירות המלחמה, הן מבחינת היקף הלחימה בה והן מבחינת תוצאותיה. הזירה, שהייתה הראשונה להיפתח עם הכרזת המלחמה של האימפריה האוסטרו-הונגרית על סרביה ב-28 ביולי 1914, התפשטה עד מהרה לחלקים נוספים ביבשת ונחלקה לארבע חזיתות: החזית המערבית, החזית המזרחית, החזית האיטלקית והמערכה בבלקן. ההכרעה בזירה, כמוהה כשל המלחמה כולה, הושגה ב-11 בנובמבר 1918 עם חתימת הסכם הכניעה של האחרונה מבין מעצמות המרכז, הקיסרות הגרמנית, וניצחונן של מדינות ההסכמה.
חזיתות.
החזית המערבית.
החזית המערבית התחוללה בשטחי בלגיה וצפון-מזרח צרפת בין הקיסרות הגרמנית לבין בלגיה, צרפת, האימפריה הבריטית, לרבות מושבותיה שמעבר לים, ובהמשך גם ארצות הברית. מדינות נוספות שלחו כוחות בהיקף מצומצם יותר. החזית נפתחה בשעטה גרמנית דרך בלגיה לכיוון צרפת אשר נבלמה לאחר כחודש על נהר המארן. לאחר ניסיונות איגוף הדדיים בדרך אל הים הצפוני, שנודעו בשם המרוץ אל הים, שקעה החזית במלחמת חפירות סטטית וממושכת לאורך קו החזית אשר נמתח מחוף הים הצפוני לגבול שווייץ. מלחמת התשה זו ידעה קרבות עקובים מדם, כגון הקרב על הסום וקרב ורדן, אשר לא הייתה להם השפעה משמעותית על קו החזית. פריצת הדרך בחזית הושגה בעקבות פיתוח טכנולוגיות לחימה חדשות שהצליחו במידת מה להתגבר על הלוחמה בחפירות, וכן בעקבות הצטרפות חיל המשלוח האמריקאי לצד מדינות ההסכמה. הסטת כוחות גרמניים מן החזית המזרחית, שהגיעה לכדי סיום לאחר יציאת האימפריה הרוסית מהמלחמה, אל החזית המערבית, אפשרה לגרמנים לפתוח במתקפת האביב, אולם מתקפה זו, הגם שהצליחה לגרום לתזוזה של כ-100 ק"מ בקו החזית, לא הצליחה לשבור את הקו כולו. בסופו של דבר, מתקפת הנגד של כוחות מדינות ההסכמה, שאוחדו תחת פיקוד אחד, אילצה את הגרמנים להכיר בתבוסה ולבקש שביתת נשק.
החזית המזרחית.
החזית המזרחית התחוללה על פני שטחים נרחבים במזרח אירופה, מן הים הבלטי ועד לים השחור, בין הקיסרות הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בולגריה וכוחות כוחות עות'מאניים לבין האימפריה הרוסית ורומניה. בניגוד לחזית המערבית, שלאורך רוב שנות המלחמה התאפיינה במלחמת חפירות סטטית, החזית המזרחית התאפיינה בקו חזית נזיל יותר. זאת בשל צפיפות החיילים הנמוכה לאורך קו החזית הארוך אשר אפשרה הבקעה של החזית בקלות רבה יותר. יתרה מזאת, לאחר שהובקעה החזית בנקודה מסוימת, הביא מיעוט דרכי התקשורת בצד המגן להעמקה של הפריצה, שכן הכוח המגן באזור שהובקע התקשה בגיוס תגבורת לאזור וביצירת מתקפת נגד.
החזית נפתחה עם הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית ולגליציה באוגוסט 1914. בעוד שהפלישה לפרוסיה המזרחית נהדפה בקרב טננברג, הרוסים הצליחו לכבוש את גליציה מידי אוסטרו-הונגריה, דבר שאילץ את הגרמנים לשלוח כוחות נוספים לסייע לבעלי בריתם האוסטרו-הונגרים. בשנת 1915, מששקעה החזית המערבית במלחמת החפירות, החליטו הגרמנים להפנות את מאמציהם לחזית המזרחית. הקרב השני על האגמים המזוריים, שלאחריו לחמו הגרמנים והאוסטרו-הונגרים תחת פיקוד משותף, ומתקפת גורליצה-טרנוב שבאה במאי באותה שנה הביאו, יחד עם מחסור בציוד והתחמושת לנסיגה גדולה של הצבא הרוסי אל מעבר לגבולות פולין. ביוני 1916 פתחו הרוסים במתקפת ברוסילוב שהביאה להתקדמות בעומק של עשרות קילומטרים. שנת 1917 התאפיינה בתמורות הפוליטיות שחלו ברוסיה ובמגננה גרמנית, למעט כיבוש ריגה. החתירה הרוסית לסיום הלחימה בחזית, עקב התמודדותם עם מלחמת האזרחים הפנימית, הביאה לחתימה במרץ 1918 על חוזה ברסט-ליטובסק. בשלב זה יכלו הגרמנים להעביר חלק ניכר מכוחותיהם למלחמה בחזיתות הנוספות. אולם למרות החתימה על ההסכם, הישגיהן של מעצמות המרכז בחזית זו נמחקו בחוזי הכניעה האחרים שנחתמו בתום המלחמה.
החזית האיטלקית.