ביוני 2019, נודע שהבמאי ז'אומה קולייט-סרה יהיה אמון על בימוי הסרט. במקביל, אושר שבו פלין, ג'ונסון, היירם גרסיה ודני גרסיה יפיקו את הסרט. באוקטובר 2019, ג'ונסון חשף שצילומי הסרט עתידים להתחיל ביולי 2020, וחודש שלאחר מכן, גילה כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-22 בדצמבר 2021. ג'ונסון גם חשף כי בסרט יופיעו דמויות נוספות של DC קומיקס, כולל דמויתיהם של חברי "חברת הצדק של אמריקה". באפריל 2020, נודע שצילומי הסרט נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, ושהם עתידים במקום זאת להתחיל באוגוסט 2020 באטלנטה, ג'ורג'יה. ביולי 2020, נודע על ליהוקו של נואה סנטינאו לדמותו של אלברט רוטשטיין / אטום סמאשר, ושצילומי הסרט יחלו בתחילת 2021 בג'ורג'יה. במהלך האירוע הווירטואלי "DC FanDome" שנערך באוגוסט, נחשף שחברי "חברת הצדק של אמריקה" שיופיעו בסרט הם הוקמן, דוקטור פיית וציקלון. ג'ונסון חשף שבתסריט המקורי דמותה של הוקגירל הופיעה, אך לבסוף הוחלט לחתוך אותה מהעלילה, ואילו במקום זאת נוצרה "הזדמנות מדהימה" להכניס את דמותה של ציקלון.
קדם הפקה.
בספטמבר 2020, דווח על כך שהתסריטאים רורי היינס וסוהראב נושירוואני נשכרו על מנת לכתוב טיוטה חדשה לתסריט, ובמקביל אושר שהשחקן אלדיס הודג' לוהק לגילום דמותו של קרטר הול / הוקמן, שהיה עתיד לקבל תפקיד מרכזי בעלילת הסרט. חודש לאחר מכן, נודע על החלטתם של אולפני האחים וורנר להסיר את הסרט מלוח זמני הפצת הסרטים שלהם לשנת 2021, לאחר שנאלצו לערוך אותו מחדש בעקבות מגפת הקורונה. באותו חודש, שרה שאי לוהקה לצוות השחקנים. בדצמבר 2020, קווינטסה סווינדל לוהקה לגילום דמותה של מקסין האנקל / ציקלון, ונודע שצילומי הסרט עתידים להתחיל במרץ 2021. בפברואר 2021, מרואן קנזרי לוהק לתפקיד שטרם פורסם, ובמרץ 2021 בניית הסטים החלה, במקביל לליהוקו של פירס ברוסנן לדמותו של קנט נלסון / דוקטור פיית עד סוף החודש. בתחילת מרץ 2021, דווח שהצילומים עתידים להתחיל באפריל.
צילומים.
צילומי הסרט החלו ב-9 באפריל 2021 באטלנטה, ג'ורג'יה, והסתיימו בתחילת יולי 2021. על צילומי הסרט היה אמון הצלם לורנס שר. במקור, צילומי הסרט התעתדו להתקיים ב-20 ביולי 2020, אך נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
הפצה.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-29 ביולי 2022. במקור, הסרט נועד לעלות לאקרנים ב-22 בדצמבר 2021, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, אולפני האחים וורנר החליטו להסיר את הסרט מלוח זמני הפצת הסרטים שלהם שתוכננו לעלות לאקרנים במהלך שנת 2021. הצצה ראשונה נחשפה ב-16 באוקטובר 2021, במהלך DC FanDome. ב-10 במרץ 2022 הסרט נדחה ל-21 באוקטובר 2022.
עתיד.
באפריל 2017, ג'ונסון הצהיר כי דמויותיהם של אדם השחור ושהאזאם עתידות להיפגש בסרט עתידי.
גרוויל וין
גרוויל מיינארד וין (באנגלית: Greville Maynard Wynne; 19 במרץ 1919 – 28 בפברואר 1990) היה מהנדס ואיש עסקים בריטי, שגויס על ידי ה-MI6 בשל נסיעותיו התכופות למזרח אירופה. הוא נודע כמי ששימש כשליח להעברת מידע סודי ביותר ללונדון מהסוכן הסובייטי אולג פנקובסקי.
בסופו של דבר, שניהם נעצרו על ידי הק.ג.ב,באוקטובר 1962, והורשעו בריגול. פנקובסקי הוצא להורג בשנה שלאחר מכן, וין נידון לשמונה שנים בכלא לוביאנקה. הוא נאבק בבריאות מתדרדרת, ושוחרר בשנת 1964 לאחר שהבריטים ארגנו עסקת חילופי שבויים עם המרגל הסובייטי קונון מולודי.
ביוגרפיה.
וין היה מהנדס חשמל, שהוכשר באוניברסיטת נוטינגהאם. מאוחר יותר הוא עבר לעסקים ונסע לעיתים קרובות דרך מזרח אירופה.
בנובמבר 1960 גויס על ידי ה-MI6, שביקש ממנו לערוך מסע מכירות למוסקבה, שם יצר קשר עם אולג פנקובסקי, קצין בכיר במודיעין הצבאי הסובייטי. פנקובסקי הציע קודם לכן לרגל עבור המערב.
מאוחר יותר הפך וין למתווך ושליח של פנקובסקי, והבריח מודיעין סובייטי חשאי ביותר ללונדון במסגרת נסיעותיו התכופות לברית המועצות.
פעילויות הריגול של וין ופנקובסקי התגלו בסופו של דבר על ידי הק.ג.ב. שני הגברים נעצרו באוקטובר 1962, בערך בזמן משבר הטילים בקובה. פנקובסקי נידון למוות והוצא להורג בשנה שלאחר מכן. וין נעצר בבודפשט, הונגריה על ידי השירותים החשאיים שלה ב-2 בנובמבר 1962 והוסגר לידי ברית המועצות.
וין הורשע בריגול ב-11 במאי 1963 ונידון לשמונה שנות מאסר. הוא הוחזק בתנאים קשים בלוביאנקה. באפריל 1964, על רקע הדאגה הבריטית לבריאותו המידרדרת, שוחרר וין תמורת המרגל הסובייטי קונון מולודי (הידוע גם בשם גורדון לונסדייל).
לאחר שחרורו חזר וין לקריירה העסקית שלו. וין נאבק בדיכאון ובאלכוהוליזם בעקבות המאסר ומת מסרטן הגרון בבית החולים קרומוול בלונדון ב-28 בפברואר 1990, כשהוא בן 70.
בהמשך חייו כתב וין שני ספרים על עבודתו עבור המודיעין הבריטי: האיש ממוסקבה (1967) והאיש מאודסה (1981). בספרים אלה טען כי גויס על ידי ה-MI5 כבר במלחמת העולם השנייה, הרבה לפני עבודתו עם פנקובסקי.
עם זאת, היסטוריונים מטילים ספק בתיאור זה. מחברי הספר "המרגל שהציל את העולם" כתבו: "הוא [וין] לא היה בעל ניסיון או הכשרה קודמת." אחרים ערכו הערכות דומות, וקבעו כי וין היה אזרח בעת גיוסו ל-MI6 בשנת 1960.
Greville Wynne
לאונרדו (סדרת טלוויזיה)
לאונרדו (באיטלקית: Leonardo) היא דרמה היסטורית, שיצרו פרנק ספוטניץ וסטיב תומפסון. הסדרה הופקה על ידי האיטלקית בשיתוף עם Rai Fiction, Sony Pictures Entertainment, Big Light בשיתוף עם France Télévisions ורשת RTVE. הסדרה מגוללת את קורות חייו של לאונרדו דה וינצ'י. פרק הבכורה של הסדרה שודר במרץ 2021 ברשת Rai 1 האיטלקית.
ניקפורוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית
ניקפורוס השני פוקאס (ביוונית ביזנטית: Νικηφόρος Φωκᾶς; 912 – 11 בדצמבר 969) היה מגדולי קיסרי האימפריה הביזנטית, שלט בין השנים 963–969. ניקפורוס היה גנרל בצבא הביזנטי אשר עלה בהשפעתו על נושאי המדינה במהלך שלטונו של רומנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. לאחר מותו של רומנוס ירש ניקפורוס השני את הכס ואימץ את בניו של רומנוס. בעוד הוא נכשל במאבק להסדיר את ההשפעה הביזנטית על חצי האי האפניני אך במאבקו נגד הח'ליפות העבאסית צלח בכיבוש כרתים, קפריסין, קיליקיה ועיר הקודש הנוצרית אנטיוכיה. לאחר מותו הוכר ניקפורוס השני כקדוש נוצרי בידי הכנסייה האורתודוקסית ויומו חג ב-11 בדצמבר.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ניקפורוס היה בן למשפחה של מפקדים בכירים בצבא הביזנטי שמוצאה בקפדוקיה, אסיה הקטנה. ניקפורוס מונה למושל הצבאי של פרובינקיית (מחוז) אסיה הקטנה בידי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגניטוס, קיסר האימפריה הביזנטית. לאחר מכן, בשנת 955, פרש אביו של ניקפורוס, בארדס פוקאס, מהשירות הצבאי ובנו ניקפורוס ירש את תפקידו כמפקד העליון של הצבא הביזנטי. תיעודים מערביים (ככל הנראה משוחד) של מראו מתארים אותו כ"מפלצת של גבר, פיגם, שמן, ראש מגעיל עם זקנו הקצר, הרחב, העבה וחציו הצחור."
מפקד צבאי.
עם העלייה לפיקוד הצבאי המשיך ניקפורוס את מאבקו של אביו נגד הערבים. הח'ליפות העבאסית הייתה יריבתה הגדולה ביותר של האימפריה הביזנטית עם כי מעמדה וריכוז שלטונה נחלש עם השנים. כוחו של הח'ליפה העבאסי תקף רק על אזור בגדאד ולמרות השפעתו התרבותית והמסורתית, רוב המזרח התיכון נשלט בידי שושלות שונות שלעיתים נאבקו אחת בשנייה על ההשפעה מעל הח'ליפה. שליט חלב, קיליקיה ורוב סוריה, סיף אל-דאולה, הנהיג מדיניות של התפשטות מוסלמית לתוך שטחי האימפריה הביזנטית. האסטרטגיה הצבאית של ניקפורוס קראה למתקפה ממושכת במטרה להתיש את כוחות האויב ולחלול בנוסף לה גם פשיטות לשטחי האמירות הסורית ובעלות בריתה כמו גם ניסיונות לבצע פלישה דרך הים התיכון. למרות סדרת ניצחונות מינוריים, נבצר מניקפורוס לצאת במתקפה מרכזית נגד האמירות הסורית מכיוון שהקיסר, קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס הורה לו להעביר כוחות למערכה לכיבוש כרתים.
מאז נפלה כרתים לידי הח'ליפות העבאסית, סדרת פשיטות ערביות על הים האגאי פגעו קשות בסחר של הביזנטים, אשר כשלו בחמש משלחות לכבוש מחדש את האי. ניקפורוס יצא בראש משלחת ימית אשר נחתה על חופי האי והטילה מצור על העיר הרקליון. לאחר כיבוש העיר יצא צבאו של ניקפורוס במסע עונשין נגד האוכלוסייה הערבית המקומית, מה שגרם לרבים לנוס על נפשם מהאי, אשר הושב בכך לידיהם של הביזנטים. בשובו ביצע ניקפורוס טריומף (מצעד ניצחון) בבירת האימפריה, קונסטנטינופול, שבמסגרתו הציג את האמיר הערבי של כרתים שהפך לשבוי של הביזנטים. בשנת 963 החל ניקפורוס במערכה נוספת נגד האמירות הסורית. צבאו התקדם דרך העיר מנג'יב ובזז את העיר חלב, בירתו של סיף אל-דאולה. המוניטין של ניקפורוס כאהוד בקרב האוכלוסייה הביזנטית גבר בעוד האמירות הסורית החלה במלחמת אזרחים בת חמש שנים. במהלך הטריומף הנוסף שנערך עם הניצחון בסוריה, יועצו הראשי של ניקפורוס הביא אותו להישבע אמונים לבניו ויורשיו של רומנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית.
הפיכה לקיסר.