ב-1994 לוהק לתפקיד הצלם מלקולם וינטרס באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח" של רשת CBS. הוא גילם את התפקיד במשך שמונה עונות רצופות (עד 2002), ולאחר מכן חזר לשחק בסדרה תקופה קצרה נוספת, בין 2004 ל-2005. מור היה מועמד לפרס אמי לתוכניות המשודרות בשעות היום בקטגוריית השחקן הצעיר הטוב ביותר בשנים 1996 ו-1997, ובשנת 2000 זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר.
במקביל לתפקידו ב"צעירים חסרי מנוח" הנחה בין 1999 ל-2003 את תוכנית המוזיקה "Soul Train". כן גילם תפקידים ראשיים בסרטי הקולנוע "חמאה" (1998) ו"האחים" (2001).
ב-2002 גילם את דמותו של הבלש ג'סי ריס בסדרת הטלוויזיה "ציפורי הטרף" של רשת The WB, שהתבססה על קומיקס בשם זהה, אך הסדרה ירדה מהמרקעים לאחר עונה אחת בלבד. כמו כן שיחק תפקידי משנה ב"מניעים לרצח" ו-"The Seat Filler" (2004) ו-"Diary of a Mad Black Woman" (2005).
בשנת 2005 החל לגלם את דמותו של הפרופילאי דרק מורגן בסדרה "מחשבות פליליות" של רשת CBS. מור הוא אחד משלושה שחקנים ששיחקו בסדרה בתפקידים ראשיים ב-11 מעונותיה, לצדם של תומאס גיבסון ומתיו גריי גובלר.
ב-9 בדצמבר 2016 שיחק בקומדיה הרומנטית "קפיצה בחזרה" שם גילם את מת'יו טיילור, סופר שמואשם כשרלטן.
ב-2017 החל לשחק בסדרת המתח "ימ"מ" כדניאל "הונדו" הארלסון, מנהיג צוות הנלחם נגד פשיעה.
גוף העובדים הלגיונרי
גוף העובדים הלגיונרי (ברומנית: Corpul Muncitoresc Legionar) הוא ארגון עובדים רומני שנוצר על ידי התנועה הלגיונרית ופעל בכפוף לה.
בשנות השלושים של המאה העשרים חל גידול רב בתעשייה הכבדה ברומניה ובעיקר בתעשייה המטלורגית. בתקופה שבין 1933 לבין 1938 גדל מספר העובדים בה ב-197%, כשהעובדים החדשים מגיעים מהתחום החקלאי.
ב-1936 ייסד קורנליו זליה קודריאנו את גוף העובדים הלגיונרי במטרה לחזק אחיזה לתנועה הלגיונרית בקרב עובדי התעשייה ברומניה. בראש הארגון הוצב המהנדס גאורגה קלימה (Gheorge Clime) ונפתחו סניפים, בנוסף לעיר הבירה, בוקרשט, גם בערי רומניה התעשייתיות האחרות. הגוף התבסס על תשתית הקינים הלגיונרים הקיימים. התארגנות הפועלים עלתה באיכותה על פני התארגנות המגזרים האחרים - ביולי 1937 היו לגוף העובדים הלגיונרי 60 סניפים מחולקים ל-1,130 יחידות.
גוף העובדים הלגיונרי יזם, הקים וניהל קנטינות וחנויות עבור העובדים החברים בגוף.
בתקופה בה הוצאה התנועה הלגיונרית מחוץ לחוק (1938 - 1940) הגוף פעל והתארגן לפי הוראותיו של הוריה סימה. עם הקמת המדינה הלאומית-לגיונרית בספטמבר 1940 גוף העובדים הלגיונרי התארגן מחדש תחת הנהגתו של דומיטרו גרוזה. חברי גוף העובדים הלגיונרי לקחו חלק בפעולות לגיונריות אלימות, כמו מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט. לאחר מרד הלגיונרים הגוף התארגן מחדש תחת הנהגתו של טיבי תאודורסקו ואחרי 1 ביוני 1941 ההנהגה עברה לפופה יון. הגיוס והמלחמה פגעו קשה בגוף ולאחר 15 בספטמבר 1943 השלטונות חשפו את הפיקוד של תאופנסקו קונסטנטין.
עם התפרקות הגוף חלק מאנשיו מצאו את הדרך למפלגה הקומוניסטית הרומנית.
ז'אן קלוד יונקר
ווקופ
ראונג
הר ראונג (באינדונזית: Gunung Raung) הוא הר געש שכבתי, אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר באי ג'אווה שבאינדונזיה.
ההר שוכן במחוז מזרח ג'אווה על השוליים הדרום מזרחיים של קלדרת איג'ן, קלדרה עתיקה גדולת ממדים. בפסגתו קלדרה בקוטר של כ-2 קילומטרים ובעומק של כ-500 מטרים, המוקפת בשוליים אפורים. ההבדל בגוון שבין שולי הקלדרה למורדות הר הגעש נובע מהיעדר מוחלט של צמחייה על השוליים כנגד הצמחייה השופעת, הנרחבת והעשירה שעל המורדות. גובהו 3,332 מטרים מעל פני הים, ההר הגבוה בקבוצת הרי הגעש שבמזרח ג'אווה. אף שהעמקים בין הרי הגעש העיקריים מכוסים באדמה פורייה מאוד שמקורה באפר הגעשי, השטח החקלאי מוגבל מאוד. ראונג כולל כמה מרכזי התפרצות המסודרים לאורך קו מצפון מזרח לדרום מערב, כשהרי הגעש השכבתיים סוקט (Gunung Suket) וגאדונג (Gunung Gadung) שוכנים בצפון מזרח ובמערב בהתאמה. התמוטטות פרהיסטורית של הר גאדונג על המורדות המערביים יצרה מפולת גדולה שהגיעה למרחק של 79 קילומטרים מהר הגעש, קרוב לאוקיינוס ההודי.
ניתן לצפות על ההר מחוף לובינה (Lovina) בסינגארג'ה (Singaraja) בצפון באלי. מסלול הטיפוס המקובל אל ההר הוא דרך נפת בונדובוסו (Bondowoso) וסומבר ורינגין (Sumber Wringin).
ההתפרצות הגעשית הראשונה המתועדת התרחשה ב-1586 והיא גרמה להרוגים. בין 1586 ל-1817 נרשמו חמש התפרצויות קטלניות נוספות.
ההתפרצות של 2015.
התגברות של פעילות געשית אובחנה בהר הגעש ראונג ב-24 ביוני 2015. ב-25 ביוני הראו צילומים שהגיעו ממערך הלוויינים של לנדסט שבהר נוצר אגם לבה חדש, שנוסף לאגם הלבה שכבר היה בהר. בשל כך הניחו כי תימנע התפרצות כיוון שהקלדרה מספיק גדולה ועמוקה על מנת להכיל את כל הלבה.
ב-29 ביוני 2015 החל ההר לפלוט חומרים שגרמו לענן אפר שגרם להתראות לכלל התושבים ברדיוס של 38 קילומטרים מהקלדרה.
ב-9 ביולי 2015 נסגרו כמה שדות תעופה באינדונזיה, כולל שדות התעופה באתר הנופש הפופולרי של האי באלי בשל האפר שנפלט מההתפרצויות.
סטאדיו קומונאלה (פירנצה)
המפעל הבריטי בבית נבאלא
המפעל הבריטי בבית נבאלא הוא מפעל שבנו הבריטים בבית נבאלא שבשפלה, בתקופת המנדט, כדי לייצר ג'ריקנים. המפעל היה אחד ממספר מפעלים שהוקמו בתחומי המחנה הצבאי בית נבאלא וחוברו בשלוחות רכבת למסילת הרכבת לכפר א-לובן ומשם לרחבי האימפריה. מבני המפעל נמצאים מדרום ליישוב שוהם וממערב למחנה צה"ל הנוכחי. המקום ננטש לאחר מלחמת העצמאות ועומד בשממונו מאז על אף שהמבנים הוכרזו כאתר מיועד לשימור. בגלל קרבתו למסילת הרכבת הונח, בטעות, שהייתה זו תחנת רכבת להסעת חיילים למחנה.
ההיסטוריה של המפעל.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הקימו הבריטים בבית נבאלא מרכז צבאי לוגיסטי שכלל מחסנים ומפעלי ייצור ציוד צבאי. אחד מהמפעלים היה מרכז לייצור ג'ריקנים. על מנת לאפשר העברת חומרי גלם למפעל ואיסוף התוצרת הסופית בנו הבריטים שלוחת רכבת שהגיעה עד לרציף הצמוד למבנה המרכזי של המפעל (לפי מפות מתקופת הבריטים נבנו מספר רב של שלוחות כאלו מה שמצביע על מספר רב של מפעלים). המסילה הייתה פעילה עד שנת 1949. לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום בסיס תובלה של צה"ל "בית נבאלא", המפעל נזנח ופסי הרכבת פורקו. נכון לשנת 2015, מבני המפעל בהתפוררות וסביבתו משמשת להשלכת פסולת. ניתן עדיין לזהות ממזרח למפעל את שרידי סוללת העפר עליה עברה הרכבת. מעבר לגדרות המחנה הצבאי הנוכחי נמחק כל סימן לסוללה. ניכר במקום ניסיון של חיילי בסיס התובלה השכן ליצור שבילי הליכה עבור מטיילים אך זו טיפה בים ההזנחה.
מבנה המפעל.
המפעל כולל 4 מבנים עיקריים:
מבני המפעל בנויים מבטון ולבנים. ניתן להניח שהגגות העגולים של המבנים כוסו בלוחות פח (מאפיין מבנים בריטים) אף על פי שלא נשארו עדויות בשטח.
מהומה רבה על לא דוור
מהומה רבה על לא דוור (באנגלית: Going Postal) הוא ספר קומי מאת טרי פראצ'ט, שיצא לאור בבריטניה ב-25 בספטמבר 2004. זהו הספר ה-33 בסדרת "עולם הדיסק", והראשון שמציג את דמותו של שפריץ פון שתמבור (Moist von Lipwig).
עלילת הספר מתרחשת באנך-מורפורק. שלא כמו ברוב ספריו של פראצ'ט, "מהומה רבה על לא דוור" מחולק לפרקים. הפרקים נפתחים בתקציר של הנושא הפילוסופי, בדומה לרומנים מן התקופה הוויקטוריאנית ולסיפוריו של ז'ול ורן. לשמו האנגלי של הספר משמעות כפולה המתייחסת מחד לתוכנו ומאידך למונח "going postal" ("לצאת מהכלים").
הספר היה ברשימת המועמדים הסופית לפרס נבולה ולפרס לוקוס בקטגוריית "רומן הפנטזיה הטוב ביותר" אולם לבקשת טרי פראצ'ט מועמדות הספר בוטלה כיוון שחש כי הדבר יפגום בהנאתו מהפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני. הייתה זו הפעם הראשונה שיצירה של פראצ'ט הייתה מועמדת לאחד הפרסים.
סרט הטלוויזיה "" מבוסס על הספר.
עלילה.
הספר מתחיל בתלייתו של שפריץ פון שתמבור, שניצל ממנה מפני שהרודן של אנך מורפורק, וטינרי רוצה שהוא יהיה מנהל סניף הדואר הכושל של אנך מורפורק. וטינרי מציע לשפריץ שתי אפשרויות: להיתלות, או ללכת לנהל את סניף הדואר. כמובן ששפריץ בוחר באפשרות השנייה. שפריץ מובל לדואר על ידי גולם, שמוצמד אליו למקרה שינסה לברוח. שפריץ מנהל את סניף הדואר לאחר כמה מנהלים לפניו, שמתו במיתות משונות, ופוגש את הדוור המזדקן גרוט, והדוור המתלמד סטנלי ואת אלפי המכתבים המחכים להימסר. לאחר מסירה מקרית של מכתב, סניף הדואר מתחיל לנוע מחדש ושפריץ מנהל את הדואר ביד רמה, אך מנהלי 'העורק', דרך התקשורת הראשית באותו זמן מנסים להפריע לו ככל יכולתם. הספר נגמר בתבוסתו של מנהל העורק חסר המוסר, ובהפיכתו של שפריץ למושיע העיר.
ואלרי סטיל
ואלרי פאנשטוק סטיל (באנגלית: Valerie Fahnestock Steele; נולדה ב-1955) היא היסטוריונית אופנה, מנהלת ואוצרת "מוזיאון המכון הטכנולוגי לאופנה בבית הספר הגבוה לעיצוב ואופנה" בניו יורק. סטיל היא גם המייסדת והעורכת הראשית של כתב העת האקדמי "Fashion Theory: The Journal of Dress, Body &amp; Culture".
ביוגרפיה.
סטיל נולדה בשנת 1955 בבוסטון מסצ'וסטס לג'ורג' וואלרי.נ. סטיל. אביה היה עו"ד ושופט במקצועו. בגיל 15 עזבה את ביתה ועברה לגור בקומונה היפית פמיניסטית בסן פרנסיסקו.