לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון הוא היגר לאנגליה בשנת 1933. עבודותיו הוצגו לאחר מכן בתערוכת האמנות המנוונת בשנת 1937. פייבוש היה אחד ממיעוט האמנים שעבודתם הייתה שמרנית יחסית, והוא נכלל בין "האמנים המנוונים" בעקבות המורשת היהודית שלו. עבודותיו בתערוכה ההיא היו שני ציורי מלאכים. עבודתיו שהוחרמו מהסטאדיש גלריה בפרנקפורט, הוצגה עם עבודותיהם של יענקל אדלר ומארק שאגאל במסגרת התערוכה שכותרתה "התגלות נפש הגזע היהודית".
החיים באנגליה.
פייבוש הצטרף לקבוצת האמנים בלונדון בשנת 1934 ובשנה שלאחר מכן התחתן עם סידוני קראנמר.
הוא נשבע שבועת אמונים לכתר הבריטי בשנת 1940. לראשונה הציג עבודות בתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית בשנת 1944.
לאחר המלחמה הוא נודע בזכות ציורי הקיר שלו בתוך כנסיות, ועבד על כ-30 כנסיות נפרדות. בכך הוא דומה לצייר הדתי הגרמני מרטין פוירשטיין שהקדיש את חייו לציור כנסיות דור קודם. פייבוש התנצר והוטבל והתקבל לכנסיית אנגליה בשנת 1965.
לציון מפעל חייו, נערך אירוע על ידי אגודת שימור המורשת הבריטית בשנת 1993, לכבודו והערכה מחודשת של עבודתו.
הוענק לו צלב הקצינים במסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בשנת 1967, ואות נוסף בשנת 1989.
פייבוש נפטר כארבעה שבועות מיום הולדתו ה-100, לאחר שהשתתף בחגיגת עבודתו וחייו שהתקיימו בקולג' המלכותי לאמנות.
כל תכולת הסטודיו שלו בעת מותו ירשה גלריית Pallant House שבצ'יצ'סטר. הוא נפטר בבית החולים רויאל פרי בקמדן, לונדון.
באחרית ימיו חייו חזר לאמונה היהודית בצעירותו ונקבר בטקס יהודי בבית העלמין היהודי גולדרס גרין.
עבודה באנגליה ובויילס.
עבודתו של פייבוש הייתה תמיד ייצוגית אך הוא התפתח בשלב מוקדם של שימוש אקספרסיוניסטי בצבע ובעוצמת התמונה. פייבוש השתמש בצבע כדי להבליט את הכוונה והמשמעות. הקומפוזיציה, לעיתים קרובות של דמויות מקובצות מקרוב, הן נאו-קלאסיות בסידורן ותנוחותיהן המעוצבות.
ציור הקיר הציבורי הראשון שלו באנגליה היה שטיפת הרגליים, עבור אולם המתודיסטים החדש בקוליירס ווד, שהוזמן על ידי אדוארד ד. מילס בשנת 1937. הוא התיידד עם ג'ורג' בל, הבישוף האנגליקני של צ'יצ'סטר, שהשפעתו גרמה לו לקבל את העבודה הראשונה בכנסייה של ציורי קיר בנושאים דתיים. בין הראשונים שצייר ניתן למצוא את ציור הקיר בקפלה הפרטית של הבישוף בארמון האפיסקופי בצ'יצ'סטר.
עבודות אחרות הן בכנסיות בקובנטרי, ולינגבורו, פרסטון, פולסגרוב ואקסטר; פריורי כריסטצ'רץ' בדורסט ועוד. הוא יצר ציור קיר גדול בכנסייה בהולבורן, לונדון. יצירה גדולה נוספת בלונדון היא הערצת הצלב בסנט מייקל והמלאכים בהארו. הוא צייר ציור קיר של הצליבה בכנסיית סנט מרטין בדאגנהאם ועבודות נוספות נמצאות בלונדון בכנסיית סנט ג'ון, ווטרלו.
הוא גם הפיק עבודות לא דתיות בכפר פורטמיירון שבויילס כתוצאה מידידותו עם קלו ויליאמס-אליס, ודיוקנו של ויליאמס-אליס מצוי בגלריית הדיוקנאות הלאומית. הוא גם עיטר בניינים אזרחיים בדודלי ובניופורט, שם צייר סדרה של 12 ציורי קיר המספרים את ההיסטוריה של ניופורט. הם הוזמנו על ידי תאגיד ניופורט בשנת 1960 וצוירו בתקופה 1961–1964. בתיאטרון דולמן בניופורט נמצא ציור קיר של תיאטרון נודד שצייר פייבוש בשנת 1967.
קומוניזם דתי
קומוניזם דתי הוא סוג של קומוניזם המשלב עקרונות דתיים. חוקרים השתמשו במונח כדי לתאר מגוון תנועות חברתיות או דתיות לאורך ההיסטוריה שהעדיפו את הבעלות המשותפת על רכוש.
תורתו של ישו מתוארת לעיתים קרובות כקומוניסטית על ידי קומוניסטים נוצרים דתיים. כי בכנסייה המוקדמת בירושלים "[אחד] אחד טען שכל רכושם הוא שלהם", אם כי מאוחר יותר התבנית תיעלם מההיסטוריה של הכנסייה אלא בתוך המנזריות.
סקירה כללית.
קומוניזם נוצרי הוא צורה מוקדמת של סוציאליזם וקומוניזם קדם-מרקסיסטי המבוסס על נצרות. זו תאוריה תאולוגית ופוליטית המבוססת על התפיסה שתורתו של ישו מאלצת את הנוצרים לתמוך בקומוניזם כמערכת החברתית האידיאלית. אף על פי שאין הסכמה מוחלטת על הזמן המדויק שבו הקומוניזם הנוצרי נוסד, קומוניסטים נוצרים רבים טוענים כי ראיות מן התנ"ך מעידות כי הנוצרים הראשונים, כולל השליחים, הקימו חברה קומוניסטית קטנה משלהם בשנים שלאחר מותו ותחייתו של ישו.
היסטוריה.
המונח "קומוניזם דתי" שימש לתיאור מגוון תנועות חברתיות או דתיות לאורך ההיסטוריה. "קומונת הנוצרים הקדומים בירושלים" תוארה כקבוצה העוסקת בקומוניזם דתי. תורתו של מזדק, רפורמית פרסית פרוטו-סוציאליסטית דתית, נקראה גם "קומוניזם" מוקדם. לדברי בן פוקס ובולנט גוקאי, הבולשביק מיכאיל סקצ'קו הצהיר בקונגרס עמי המזרח כי "הדת המוסלמית נעוצה בעקרונות של קומוניזם דתי, לפיהם איש אינו יכול להיות עבד לאחר, ואף לא חתיכה אחת. אדמות עשויות להיות בבעלות פרטית".
ימי זיכרון לשואה
ימי הזיכרון לשואה הם מועדים שנתיים, שנקבעו על ידי מדינות שונות ברחבי העולם, לציון מיליוני הקורבנות של גרמניה הנאצית, ובמיוחד של השואה, וכן כדי לכבד את ניצולי השואה ואת מציליהם ולהילחם בשנאה ובאנטישמיות. היום בו מתקיימת ההנצחה עשוי להשתנות בין המדינות, כמו גם שם ההנצחה.
פאפשלמון
פאפשלמון (בהונגרית: Pápasalamon) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפאפשלמון מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 404 ובשנת 2020 רק 343 תושבים.
הכפר נהרס בזמן הכיבוש הטורקי ויושב מחדש בתחילת המאה ה-18.
בפאפשלמון חיו שני יהודים בשנת 1880.
כרמים (מלון)
מלון כרמים הוא מלון בוטיק של רשת מלונות ישרוטל, השוכן בקיבוץ קריית ענבים, בהרי ירושלים.
היסטוריה.
ב-1941 נחנך במקום בית ההבראה השני ב, ונקרא בית המרגוע ע"ש אסתר, ונקרא ע"ש אסתר רייכנשטיין, שהורחב בשנת 1974. על בסיס בית ההבראה נבנה המלון, אשר תוכנן על ידי האדריכלים גיא איגרא ורני זיס.
המלון נפתח ב-2013, וכולל 155 חדרים המשתרעים על שטח של כ־15,300 מ"ר, באזור היקבים הסמוך לקיבוץ, אשר מחזיק בנתח קטן באחזקותיו של המלון.
המלון.
לפי משרד התיירות, המלון דורג כמלון 5+ כוכבים. במלון ספא, אשר בשנת 2019 זכה בתחרות ארגון הספא באיחוד האירופי ESPA והתאחדות המלונות בתואר "הספא החדשני בישראל".
פאפטסר
פאפטסר (בהונגרית: Pápateszér) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפאפטסר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,261 ובשנת 2020 רק 1,168 תושבים.
יהודי פאפטסר.
בפאפטסר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
דירה לשניים
דירה לשניים (באנגלית: The Goodbye Girl) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1977, בבימויו של הרברט רוס ותסריט של ניל סיימון, עם ריצ'רד דרייפוס, מרשה מייסון וקווין קאמינגס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על שלושה אנשים שגרים בדירה אחת - שחקן נוירוטי, אם יחידנית ובתה בת העשר.
ריצ'רד דרייפוס זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בגיל 30 והיה השחקן הצעיר ביותר שזכה בפרס זה עד זכייתו של אדריאן ברודי בפרס זה בסרט הפסנתרן (2002).
הסרט זכה לביקורות טובות ופרסים רבים והיה הצלחה מסחרית גדולה.
ב-1993 הופק מחזמר על בסיס אותו תסריט וב-2004 הופק רימייק עם ג'ף דניאלס ופטרישה היטון בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה.
פולה מקפאדן (מרשה מייסון) היא גרושה ואם יחידנית שגרה במנהטן עם בתה לוסי (קווין קאמינגס) בת העשר ועם בן זוגה טוני. טוני הוא שחקן ועומד לטוס איתן להוליווד אך לפני כן הוא עוזב את הדירה ומשאיר לפולה מכתב כי קיבל הצעה מברטולוצ'י והוא עוזב אותן וטס לאיטליה.
פולה היא רקדנית בת 33 ולא יכולה להתמודד עם רקדניות צעירות. היא פורצת בבכי וכמעט מתמוטטת נפשית. גברים רבים עזבו אותה ואמרו לה "גוד ביי" (מכאן שם הסרט).
פולה לא יודעת שחוזה השכירות על הדירה עליו חתם טוני מאפשר לו להשכירה בשכירות משנה. ללא ידיעתה הוא השכיר את הדירה לשחקן תיאטרון משיקגו בשם אליוט גרפילד (ריצ'רד דרייפוס) שמגיע לניו יורק כדי להשתתף בהצגת ריצ'רד השלישי ב"אוף ברודוויי".
באמצע הלילה מגיע אליוט לדירה ומעיר את פולה. היא בתחילה לא רוצה להכניס אותו אך הוא מודיע לה שהדירה כעת היא לזכותו. לפולה אין ברירה והיא "מאפשרת" לו לגור בדירה עם חוקים שמשתנים מדי יום. הוא נוהג לישון בעירום, לנגן בגיטרה ולעשות מדיטציה בקול.
בעוד שהיחסים בין אליוט לפולה גרועים, מתפתחת ידידות בין לוסי לאליוט.
אליוט מתחיל בחזרות אך הבמאי מארק (פול בנדיקט) רוצה להציג את המלך ריצ'רד השלישי כהומוסקסואל. אליוט מתנגד אך לבסוף מתרצה. פולה ולוסי מגיעים להצגה שנוחלת כישלון חרוץ וביקורות משפילות.
אליוט מיואש ומתחיל לשתות. הוא מוצא עבודה כשומר במועדון חשפנות אך אורח לא מרוצה חובט בו. פולה מוצאת עבודה כמקדמת מכירות של מכוניות סובארו. היחסים בין אליוט ופולה מתהדקים והופכים לאינטימיים.
לבסוף מוצא אליוט עבודה בתיאטרון שוליים. בסוף ההצגה ניגש אליו במאי ומפיק סרטים הוליוודי בשם אוליבר פריי (ניקול ויליאמסון) ומציע לו תפקיד בסרט בסיאטל. אליוט לא יכול לדחות את ההצעה הזאת. הוא אורז את חפציו ומבטיח לחזור בעוד חדשיים. פולה ידועת נטישות לא מאמינה לו אבל כשהוא משאיר את הגיטרה שלו אצלה, היא יודעת שיחזור.
מרטין פוירשטיין
קרל מרטין פוירשטיין (בגרמנית: Martin von Feuerstein; 5 בינואר 1856 – 13 בפברואר 1931) היה צייר גרמני ופרופסור באוניברסיטה. הוא היה נציג תנועת הנצרתיים, אך גם שילב ביצירתו אלמנטים של אימפרסיוניזם ואר נובו, שעוצבו על ידי מוטיבים דתיים.
קורות חייו.