מאז גילויו ב-1884 נמצאו מאובנים של יותר מ-30 פרטים, אשר סיפקו למדענים מידע נוסף אודות האנטומיה של האלברטוזאורוס, יותר מרוב הטירנוזאורים האחרים. גילוים של 26 פרטים באתר אחד תרמה להכרה באלברטוזאורים כבעלי התנהגות של להקה.
האלברטוזאורוס היה קטן מחלק הטירנוזאורים האחרים, כדוגמת הטרבוזאורוס והטירנוזאורוס. אורך גופו של האלברטוזאור הגיע עד ל-, ואורך הירך עד ל-2.5 מטר. מראה גופו של האלברטוזאורוס היה דומה לזה של טירנוזאורים אחרים. הוא התהלך על שתיים, והיה לו זנב ארוך לאיזון ראשו הענק. גולגולתו גדולה הגיעה עד לכדי אורך של מטר. רגליו הקדמיות היו קטנות מאוד ביחס לגודלו, ובהן היו רק שתי אצבעות. ברגליו האחוריות ארבע בהונות, אחת מהן קצרה, ורק שלוש נוגעות בקרקע. האלברטוזאורוס נע במהירות של 14–21 קמ"ש.
תרופודה
תרופודה (שם מדעי: Theropoda) היא תת-סדרה של דינוזאורים דו-רגליים מסדרת בעלי אגן דמוי לטאה. התרופודים היו אחת מקבוצות הדינוזאורים המגוונות ביותר וכללה טורפים (כגון טירנוזאורוס), אוכלי דגים (כגון ספינוזאורוס), צמחוניים (כגון תריזינוזאורוס) ואוכלי-כל. כיום הדעה השלטת בקהילה המדעית היא שהעופות הם צאצאי התרופודים. התרופוד (ואולי אף הדינוזאור) המפורסם ביותר הוא הטירנוזאורוס רקס, ששנים נחשב לטורף היבשתי הגדול ביותר.
מאפיינים.
תרופודים הופיעו בטריאס עליון, כ-230 מיליון שנה לפני זמננו. בגלל מחסור במאובנים לא ידוע הזמן המדויק של הופעתם ומתי התפצלו בעלי אגן דמוי לטאה לתרופודים ודמויי זאורופודים (Sauropodomorpha, קבוצה הכוללת את הזאורופודים ואת אביהם הקדמונים). מאובניהם הם מן הטריאס עליון ועד שלהי הקרטיקון. למעשה, התרופודים לא נכחדו כליל. העופות הם צאצאיהם של ענף מסוים בתרופודה וחיים עד היום. עם זאת, התרופודים שאינם עופות נכחדו בהכחדת קרטיקון-שלישון כ-66 מיליון שנה לפני זמננו.
הם התאפיינו ברגליים אחוריות ארוכות וחזקות, המסתיימות בכפות רגליים דמויות רגלי ציפורים, בעלות שלוש אצבעות ומצוידות בטפרים חדים מאוד. הזרועות של רובם דקיקות או קטנות. החזה קצר למדי ומוצק. היה להם זנב ארוך ושרירי שאיזן את גופם בגובה האגן. צווארם לרוב היה מעוקל בעיקול חד וגמיש מאוד, וראשם מצויד היה בעיניים גדולות ובלסתות ארוכות, שבהן קבועות כמעט תמיד שיניים חרוטיות חדות. אצל אחרים, בעיקר אורניתומימיים, הפה היה חסר שיניים ובמקומם היה מצויד במקור. בעשור השני של המאה ה-21, עם התגלותם של עוד ועוד מאובנים וממצאים, נוצרה הסכמה רחבה במחקר שהתרופודים היו אבות הציפורים ואף יותר מכך, משערים שרוב התרופודים היו מכוסים לגמרי או חלקית בנוצות כלשהן. אפילו לטירנוזאור רקס המפורסם היו קצת נוצות על גופו. התרופודים הראו הרבה התנהגויות "ציפוריות" כגון מנוחה כשהגפיים הקדמיות משוכות לאחור והראש מונח ביניהן וסגירת ביצים.
מיון.
בני משפחת ההררזאוריים ודינוזאורים טורפים נוספים מתור הטריאס כמו האאורפטור דומים בצורתם לבני קבוצה זו אך כנראה שהיו שייכים לבעלי אגן דמוי לטאה לפני הפיצול בין התרופודים לזאורופודים הענקיים.
גדלים של תרופודים.
התרופודים הגדולים ביותר:
בעלי אגן דמוי לטאה
בעלי אגן דמוי לטאה או זאוריסקיה (שם מדעי: "Saurischia") היא סדרה של דינוזאורים אשר נעו ברובם על שניים והיו בעלי אגן ירכיים המופנה בחלקו קדימה ובחלקו אחורה. מבני קבוצה זו התפתחו העופות המודרניים. כמו שאר הדינוזאורים הם חיו בין תור הטריאס לתור הקרטיקון והם הכילו את חיות היבשה הגדולות ביותר מעולם.
הזאוריסקים מאופיינים לפי צורת אגן הירכיים שלהם. האגן כולל 3 עצמות עיקריות: בחלק העליון עצם הכסל (ilium) ומתחתיו עצם השת (ischium) הנוטה אחורה ועצם החיק (pubis) הנוטה קדימה (ראו איור). בזאוריסקים האגן היה דומה לזה של לטאה ובו עצמות השת והחיק נטו כל אחת לכיוון שונה (אחורה וקדימה בהתאמה) ויצרו זווית ביניהם.
הזאוריסקים כללו מגוון גדול של דינוזאורים: בתרופודה - טורפי ענק דוגמת אלוזאורוס וטירנוזאורוס, טורפים קטנים וזריזים דוגמת דיינוניכוס וולוצירפטור, דינוזאורים אוכלי כל דמויי יען (אורניתומימיים), דינוזאורים מנוצים מהם התפתחו העופות, בזאורופודה - זוחלי ענק כגון אפטוזאורוס וסופרזאורוס הארוך והרזה בעל הזנב דמוי השוט, דינוזאורים בעלי צוואר גבוה דוגמת ברכיוזאורוס, דינוזאורים גדולים בעלי שריון כמו סלטזאורוס וענקים כבדים וארוכים דוגמת ארגנטינוזאורוס ופטגוטיטאן.
בעלי אגן דמוי עוף
בעלי אגן דמוי עוף (שם מדעי: Ornithischia) היא סדרה של דינוזאורים, הקרובה לסדרה בעלי אגן דמוי לטאה. בני קבוצה זו היו ברובם אוכלי צמחים, הולכי על ארבע גפיים ובעלי עצם חיק הנוטה אחורה לצד עצם השת, מה שמקביל לעצמות העופות. עם זאת העופות התפתחו למעשה מתרופודים בני הקבוצה בעלי אגן דמוי לטאה.
מאפיינים.
האורניתיסקים היו דינוזאורים צמחוניים בעלי שיניים בצידי הלסת וכלל לא בקדמת הפה. לחלקם הפכו עצמות הפה למעין מקור כפי שמופיע אצל הצבים. בניגוד לבעלי אגן דמוי לטאה, לבני סדרה זו אגן ירכיים ארבע-קרני; אצלם, עצם החיק נטתה אחורנית במקביל לעצם השת, ולחיזוק המבנה ולהרמת המבנה ולהרמת הקרביים התפתחה עצם נוספת, המכוונת קדימה בבסיס החיק והמשווה לאגן את הצורה הארבע-קרנית. הירך הנטויה לאחור היא כפי שאצל העופות בשל אבולוציה מתכנסת. העופות עצמן התפחתו מבעלי אגן דמוי לטאה ולא מסדרה זו.
האורניתיסקים התפתחו בשלהי הטריאס אך תפסו גומחות אקולוגיות מרכזיות רק בתור היורה המאוחר. הסטגוזאורים התפשטו על פני שטחים נרחבים (שהיום כוללים מספר יבשות). לשיאם הם הגיעו בקרטיקון הן במגוון והן בכמותם. לצד פכיצפלוזאורים ואנקילוזאורים שהיו נדירים יחסית, במזרח אסיה ובאמריקה הצפונית ההדרוזאוריים והצרטופסים היו הדינוזאורים הנפוצים ביותר. האנקילוזאורים היו אוכלי צמחיים משוריינים היטב במעטי עצם ודורבנים שהגנו עליהם כמעט לחלוטין מפני טורפים. ההדרוזאוריים היו אוכלי צמחים יעילים והגיעו לאורכים של 9–15 מטר ומשקל של כמה טונות. הם חיו בעדרים גדולים ונדדו בעקבות המזון. בשלהי הקרטיקון הצרטופסיים בעלי הקרניים היו מבין הדינוזאורים הנפוצים ביותר באמריקה הצפונית, והגיעו לשיאם בגילאי הקמפן והמאסטריכט (80-65 מיליון שנה לפני זמננו). בשלהי הקרטיקון היה הטריצרטופס הדינוזאור הנפוץ ביותר בתחום מחייתו.
קליידוגרמה.
ז'נג 2009.
הקליידוגרמה הבאה מבוססת על ניתוח מ-2009 של ז'נג ועמיתיו.
באטלר 2011.
הקליידוגרמה הבאה מבוססת על ניתוח של באטלר ועמיתיו מ-2011. בקליידוגרמה זו הקלייד אורניתופודה כולל את היפסילופודון ואחרים.
יסוד כימי
בכימיה, יסוד כימי (או יסוד) הוא קבוצת כל האטומים, שמספר הפרוטונים בהם זהה: מספר הפרוטונים נקרא המספר האטומי והוא קובע את שמו של האטום ואת עיקר תכונותיו הכימיות. אטומים מורכבים מפרוטונים, נייטרונים ואלקטרונים, אולם וריאציות במספרם של שני המרכיבים האחרונים, לא נחשבות לשינוי היסוד. לדוגמה, המספר האטומי של חמצן הוא 8, כלומר בכל אטום חמצן ישנם בדיוק 8 פרוטונים; מספר הנייטרונים בגרעין החמצן משתנה בין איזוטופים שונים של חמצן, אך בצורה הנפוצה ביותר מצויים בו 8 נייטרונים.
ידוע על 118 יסודות שנצפו ונחקרו, אך רק 92 מהם הם יציבים דיים כדי להתקיים בטבע. שאר היסודות מעבר לאורניום, שמספרו האטומי 92, אינם מצויים כיום בטבע והם נוצרו בצורה מלאכותית במעבדות. לרוב זמן מחצית החיים של יסודות אלה קצר.
שני היסודות הנפוצים ביותר ביקום הם מימן והליום, אך היסודות הנפוצים ביותר על כדור הארץ הם החמצן והצורן.
יסודות מכונים כך כיוון שהם אבני הבניין הבסיסיות של כל החומר הידוע לנו (למעט מקרה קיצון כמו פלזמת קווארקים-גלואונים), ויסוד אחד אינו משתנה לאחר בתהליכים כימיים, אלא רק בתגובות גרעיניות או תהליכים רדיואקטיביים.
שמות היסודות הכימיים.
סמל כימי.
סמל כימי הוא קיצור שמו של יסוד, המייצג אותו בטבלה המחזורית ובנוסחאות כימיות. שם זה ניתן לו לפי שמו באנגלית או בלטינית. לדוגמה: ברזל נקרא בלטינית Ferrum, ועל כן הסימן הכימי של היסוד ברזל הוא Fe. לכל יסוד סמל כימי ייחודי. לכל היסודות סמל כימי בן אות אחת או שתיים.
דוגמה: חמצן מיוצג על ידי הסמל הכימי O ומימן על ידי H. לכן נתאר את התגובה הכימית בה חמצן ומימן יוצרים מולקולת מים כך:
אך מאחר שמולקולות מימן וחמצן מופיעות בטבע כ-formula_2) התגובה שמתרחשת היא
האות הראשונה של הסמל תמיד תהיה אות גדולה ואם קיימות אותיות נוספות, תמיד יהיו קטנות (לדוגמה: Fe, ולא FE).
שמות יסודות בתנ"ך ובחז"ל.
הפסוק שמרכז ששת מתוך שבעת היסודות המוזכרים בתנ"ך, נמצא בספר במדבר פרק ל"א פסוק כ"ב: "אַךְ אֶת-הַזָּהָב וְאֶת-הַכָּסֶף אֶת-הַנְּחשֶׁת אֶת-הַבַּרְזֶל אֶת-הַבְּדִיל וְאֶת-הָעֹפָרֶת". יסוד נוסף שמוזכר בתורה הוא הגופרית, למשל, בספר בראשית פרק י"ט כד : " וַיהוָה, הִמְטִיר עַל-סְדֹם וְעַל-עֲמֹרָה--גָּפְרִית וָאֵשׁ: מֵאֵת יְהוָה, מִן-הַשָּׁמָיִם. ". ובספר דברים כ"ט ב' : "גפרית ומלח שרפה כל ארצה לא תזרע ולא תצמיח ולא יעלה בה כל עשב כמהפת סדום ועמורה אדמה וצבוים אשר הפך ה' באפו ובחמתו".
הכספית מכונה בראשונים 'כסף חי'.
שמות יסודות בעברית המודרנית.
בעת תחיית הלשון העברית נתנו ליסודות כימיים מסוימים הסיומת ־ָן; כך למשל מימן, חמצן ופחמן. מקובל לייחס סיומת זאת לרב יחיאל מיכל פינס, אשר טבע את חידושיו אלו בתרגומו ל"ספר הכוח".
מאפיינים פיזיקליים של היסודות הכימיים.
המאפיינים הפיזיקליים של היסודות הכימיים מסייעים להבדיל בין יסוד ליסוד.
מספר אטומי.