רשאד חשף לראשונה את תוכניותיו להוציא את אלבום האולפן השני שלו באמצעות סדרת ציוצים בטוויטר באוקטובר 2017. הוא חשף את שם האלבום בשידור חי באינסטגרם במאי 2019, כמעט שנתיים לאחר הכרזתו הראשונית. במהלך תקופה זו, פרסם טיזרים נוספים לאלבום, וניגן קטעים מהקלטותיו דרך פוסטים שונים ברשתות החברתיות, עד שב-22 באפריל 2020, הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו מזה ארבע שנים, "Why Worry", כחלק מאירוע קידום מכירות שנערך על ידי טופ דואוג אנטרטיינמנט.
הוצאה וקידום.
בראיון שערך The Fader במאי 2021 הודיע רשאד כי האלבום צפוי לצאת ביוני. כעבור כמה ימים, ב-7 במאי, הוציא את הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Lay Wit Ya", בהשתתפות דיוק דוס, שלווה בווידאו קליפ בבימויו של עומר ג'ונס. הקרדיטים של השיר בפלטפורמות הדיגיטליות גילו כי הוא חתם על עסקה משותפת עם חברת התקליטים וורנר רקורדס. ב-18 ביוני הוציא רשאד את הסינגל השני מתוך האלבום, "Headshots (4r da Locals)", לו פורסם וידאו קליפ שבוים על ידי ג'ק בגרט ומז היירס כעבור שישה ימים. ב-7 ביולי חשף רשאד את עטיפת האלבום ותאריך צאתו ברשתות החברתיות.
בתאריך 17.11.2021 פרסם רשאד בחשבון האינסטגרם שלו את גרסת ה-homies begged לאלבומו השלישי The House Is Burning הכולל עוד ארבעה שירים נוספים ביניהם רמיקס לאחד משירי האלבום באירוחם של פרוג'קט פאט וג'וסי ג'יי. זאת לא הפעם הראשונה שרשאד מוציא גרסה כזאת אם כי באלבומו השני The sun's Tirade הכניס את השיר Find a Topic כשיר שלא היה אמור להיכנס. ב-19.11.2021 יצאה לבסוף הגרסת דלוקס של האלבום.
דמלסוונסקאן
דמאלסוונסקאן
ולטר אלמר סקופילד
ולטר אלמר סקופילד (באנגלית: Walter Elmer Schofield; 10 בספטמבר 1866 - 1 במרץ 1944) היה צייר נוף אימפרסיוניסטי וצייר ימי. הוא נחשב לאחד האימפרסיוניסטים של פנסילבניה. עיקר עבודתו כוללת נופי סתיו וסצנות שלג של פנסילבניה וניו אינגלנד, ונופים קיציים וציורים ימיים באנגליה וצרפת.
ביוגרפיה.
אלמר סקופילד היה הצעיר מבין שמונת ילדיהם של איש העסקים בפילדלפיה בנימין סקופילד (1820–1900) ומרי וולסטונקרפט סקופילד (1822–1899). הוריו היגרו מאנגליה לפילדלפיה בשנת 1845, ואביו ודודיו בנו מפעל טקסטיל.
הוא גדל באזור ג'רמאנטאון בפילדלפיה וסיים את בית הספר התיכון בשנת 1886. הוא למד במכללת סווארטמור במשך שנה, [9] לפני שנשר ועבד כקאובוי בסן אנטוניו, טקסס.
הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, 1889–1992, אצל תומאס אנשוץ ורוברט וונו. הוא עבר לפריז בשנת 1892, ולמד באקדמיה ז'וליאן אצל ויליאם בוגרו, גבריאל פרייר והנרי לוסיין דואט.
סקופילד חזר לפילדלפיה בסוף 1894. הוא נמנה עם קבוצה של אמני פילדלפיה - ויליאם גלקנס, אדוארד ויליס רדפילד, ג'ון סלואן, אברט שין, ג'יימס מור פרסטון, אדוארד דייוויס, צ'ארלס גרייפלי, סטירלינג קלדר, יו הנרי ברקנרידג'. הם נפגשו בסטודיו של רוברט אנרי כל יום שלישי לדון באמנות ואסתטיקה. סקופילד, אנרי ועמיתיהם, הפליגו יחד לצרפת ביוני 1895. הם הוקסמו מהציירים ההולנדים הישנים.
בשנת 1892 הוא פגש את מוריאל רדמיין, והם התחתנו ב־7 באוקטובר 1896 בלנקשייר (ליד ליברפול). הזוג הצעיר שב לפילדלפיה, והתגורר עם הוריו בעיירה צ'לטנהאם. מאוחר יותר הם קנו בית בפילדלפיה. סקופילד זכה להצלחה מקצועית מוקדמת עם נופי חורף של פנסילבניה, צבועים בסגנון טונאליסטי "המאופיינים בצבעים שקטים ומכחול רך וזורם."
בשנת 1899, הוא ואשתו עברו לסאות'פורט, צפון מערב אנגליה, והתגוררו עם הוריה. לבני הזוג נולדו שני בנים, סימור וסידני. המשפחה התגוררה זמן מה בבריטני, ומ־1903 עד 1907 בעיירת החוף סנט אייבס, קורנוול. סקופילד בילה מחצית השנה בפילדלפיה וצייר את נופי הסתיו וסצנות חורף, בעוד שאשתו ובניו נותרו באנגליה. הוא שמר על שגרה זו במשך השנים 1902 עד 1937, למעט במהלך מלחמת העולם הראשונה.
סקופילד חזר עם אדוארד רדפילד לצרפת, שניהם עבדו באוויר הפתוח גם במזג האוויר הקר ביותר, והעדיפו בדים גדולים ושאפו לסיים יצירה ביום אחד. מאוחר יותר הם נפרדו והפכו ליריבים.
סקופילד נטש בהדרגה את הטכניקה הטונאליסטית שלו לטובת סגנון דינמי יותר "של עבודת מכחול אקספרסיוניסטית ותחושת צורה, מבנה ודפוסים גדולים יותר שהם גובלים בפוסט-אימפרסיוניזם." סקופילד צייר בלוח בהיר יותר לאחר מלחמת העולם הראשונה, ויישם גישה חדשה זו על סצנות שלג, על סצנות חוף של קורנוול ועל נופי קליפורניה, ניו מקסיקו ואריזונה.
מלחמת העולם השנייה סיימה את הטיולים השנתיים של סקופילד לארצות הברית. את שנותיו האחרונות הוא חי וצייר בקורנוול.
חיים פרטיים.
ביולי 1915, בגיל 48, התגייס שופילד כפקיד בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא השתחרר בדרגת סרן.
לאחר המלחמה גרו סקופילד ואשתו בקורנוול במשך מספר שנים, ובאטלי, סאפוק בשנים 1925 עד 1937.
בספטמבר 1937 רכשו את "בית גודולפין", אחוזה מהמאה ה -17 בקורנוול, ששוחזרה על ידי בנם האדריכל, סידני אלמר שופילד (1901–1983). רבים מציוריו המאוחרים של סקופילד מתארים את האחוזה ואת הגנים שלה. בני הזוג עברו לבית קטן יותר באותו נכס בשנת 1941, ונתנו את בית האחוזה לבנם סידני ולכלתו.
ולטר אלמר סקופילד נפטר מהתקף לב ב -1 במרץ 1944.
גופתו נקברה זמנית באנגליה, ולאחר מלחמת העולם השנייה נקברה מחדש בפילדלפיה, בכנסיית ג'יימס הקדוש. אשתו מוריאל, שחיה עוד 16 שנים, נקברה לצידו.
בנם סידני עיצב את המצבה שלהם, בנוסף להיותו אדריכל, סידני צייר דיוקנאות.
ג'רג' גוטזגן
ג'רג' גוֹטְזֶגֶן (בהונגרית: Gottsegen György; בודפשט, 18 ביוני 1906 – דוברובניק, יוגוסלביה, 7 במאי 1965) היה רופא יהודי-הונגרי, ברפואה פנימית, קרדיולוג, פרופסור, מייסד המכון הלאומי ההונגרי לקרדיולוגיה.
ביוגרפיה.
ג'רג' גוטזגן נולד במשפחה יהודית כבנם של אקוש דיורי (גוטזגן) (1881–1958) עורך דין, ושל ז'ופיה רוסניאק (1882–1946). בשל החוק האנטי יהודי (נומרוס קלאוזוס) בהונגריה הוא למד רפואה בפריז ובווינה, וסיים את לימודיו בפברואר 1929 בבירת אוסטריה. הוא עבד במרפאת וונקבאך (Wenkebach) המקומית (מרפאה פנימית) ובהמשך עבד גם כמתמחה זר במחלקות בתי החולים הציבוריים בעיר דרמשטאדט ורטיבור. הוא חזר לבודפשט ובין השנים 1931 לבין 1944 המשיך את עבודתו כרופא בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט, שם היה תחילה מתמחה, אחר כך רופא מומחה ולבסוף עמית מחקר. בשנת 1934 הוא הוציא רישיון הונגרי ברפואה באוניברסיטת ארז'בט בפץ'. במהלך מלחמת העולם השנייה נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) פעמיים. הוא שרד את השואה ובשנת 1945 הפך למנהל הרפואי של המכון הלאומי לביטוח לאומי (OTI), משנת 1950 עמד בראש המחלקה הפנימית של סנט אימרה ומשנים 1952 עד 1957 עמד בראש המחלקה הפנימית בבית החולים סנט אישטוואן. בשנת 1947 הוסמך כמרצה בכיר באוניברסיטת פאזמאני פטר ששמה שונה בשנת 1951 לאוניברסיטת אטווש לוראנד.
בשנת 1957, למרות הנסיבות הכלכליות הדלות, הוקם המכון הלאומי לקרדיולוגיה בזכות השתדלותו, בה היה המנהל עד מותו. ניתוח הלב הראשון במוסד החדש בוצע בדצמבר 1957. הוא מונה לפרופסור באוניברסיטה משנת 1959 ודוקטור ברפואה (.Ph.D) בנוסף לתארו (MD) מאז 1962. גוטזגן מת ב-1965 בכנס חוץ בעיר דוברובניק. לראש המכון מונה אחריו פרופסור ג'רג' גאבור.
מחקריו התמקדו במחלות לב וכלי דם, שינויים המטולוגיים במחלות כליות ומחקר בצקת ריאות. היה חבר כבוד בחברה הבינלאומית לקרדיולוגיה ובאיגוד האיטלקי לקרדיולוגיה.
אשתו, אדית ארדיי (1908–1963), הייתה מורה, בתם של ז'יגמונד ארדיי וגבריאלה הלפרט. הוא נשא אותה לאישה בבודפשט ב-25 בנובמבר 1934.
מספר ריילי
במכניקת הזורמים, מספר ריילי (Ra) הוא פרמטר חסר ממדים, המקושר לזרימה המונעת על ידי כוח הציפה, בתהליך הנקרא הסעה טבעית או חופשית. הפרמטר מאפיין את משטר הזרימה של הזורם: ערך שלו המצוי במנעד ערכים נמוך יחסית מעיד על זרימה למינרית, בעוד שערך המצוי במנעד גבוה יותר מעיד על זרימה טורבולנטית. מתחת לערך מסוים, לא נוצרת כלל תנועת זורם ומעבר החום נעשה באמצעות הולכה בלבד.
מספר ריילי מוגדר כמכפלה של מספר גרסהוף, המאפיין את היחס בין ציפה לצמיגות בזורם, במספר פרנטל, המתאר את היחס בין דיפוזיית התנע לדיפוזיה תרמית. לפיכך ניתן לחשוב עליו גם כעל מכפלת היחס בין כוח הציפה לכוח הצמיגות ביחס בין קצב דיפוזיית התנע לדיפוזיה התרמית.
גזירה.
מספר ריילי מתאר את ההתנהגות של זורמים (כמו מים או אוויר) כאשר צפיפות המסה של הזורם היא לא אחידה. ההבדלים בצפיפות המסה נגרמים בדרך כלל על ידי הבדלי טמפרטורה. לרוב, זורם מתפשט ונעשה קל יותר כאשר הוא מחומם. הכבידה גורמת לחלקים הצפופים יותר של הזורם לשקוע ולחלקים הצפופים פחות לצוף מעלה, במה שנקרא הסעה חופשית. לורד ריילי חקר את סוג ההסעה הנקרא הסעת ריילי-בנארד. כאשר מספר ריילי, "Ra", הוא מתחת לערך מסוים עבור זורם נתון, לא מתקבלת זרימה כלל ומעבר החום נעשה דרך הולכה טהורה; כאשר ערכו עולה על הערך הזה, מתחילה להתפתח הסעה טבעית של הזורם.
כאשר הבדלי צפיפות המסה נגרמים כתוצאה מהבדלי טמפרטורה אז מספר ריילי הוא, על פי הגדרה, היחס בין קנה המידה הזמני של הולכת החום (דיפוזיה תרמית) לקנה המידה הזמני של הסעה תרמית במהירות formula_1: