מפלגת קומייטו החדשה הכריזה שמטרתה היא להוביל פוליטיקה המכוונת כלפי האנשים, המבוססת על הומניטריות המתייחסת לחיי אדם בכבוד ובדאגה הרבים ביותר. מראייה פנימית, דוגלת המפלגה בצמצום סמכותה של הממשלה, בהקטנת הבירוקרטיה, בהגברת השקיפות בנושאים ציבוריים וחיזוק אוטונומיית המחוזות, בהן המגזר הפרטי ממלא תפקיד מרכזי. בנושאי מדיניות החוץ, דוגלת המפלגה בפירוק נשק גרעיני ומתנגדת לעימותים באופן גורף. אף על פי שרבים מחברי המפלגה משתייכים לארגון הבודהיסטי סוקה גקאי, לא מעלה המפלגה נושאים דתיים.
היסטוריה.
קודמתה של מפלגת קומייטו החדשה הייתה בעלת אידאולוגיות דומות, אך המפלגה הנוכחית, השמרנית יותר, נוסדה ב-1998, עם מיזוגן של מפלגת קומייטו ומפלגת השלום החדש. היא תמכה במפלגה הליברלית-דמוקרטית (יפן) השולטת אז, וכן בבחירות הכלליות של 2000.
בבחירות הכלליות של 2003 הצליחה מפלגת קומייטו החדשה באופן יחסי, הודות לתמיכה הנרחבת בקרב ארגון סוקה גקאי. המפלגה חולקת את התמיכה הציבורית בה עם המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ובסיס המצביעים שלה מכיל ברובו ביורוקרטים צווארון לבן וחקלאים, אך גם מנהיגים דתיים נוטים להביע תמיכה במפלגה. לאחר שהפסידה הקואליציה בראשות המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות הכלליות של 2009, איבדה מפלגת קומייטו החדשה את מעמדה בקואליציה השולטת.
אנגרט ריכטר
אנגרט ארגנג ריכטר (בגרמנית: Annegret Irrgang Richter; נולדה ב-13 באוקטובר 1950) היא אתלטית מערב גרמנית. היא אלופה אולימפית, בעלת 4 מדליות מהן 2 מדליות זהב, ו-2 מדליות כסף ושיאנית עולם בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה.
ריכטר נולדה בדורטמונד.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה ריכטר במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.30 שניות.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ריכטר במדליית זהב מול הקהל הביתי בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם כריסטיאן קראוזה, אינגריד בקר והיידה רוזנדהל בהשוואת שיא עולם - 42.81 שניות, לפני מזרח גרמניה (42.95 שניות) וקובה (43.36 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.38 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 11.30 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה ריכטר במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.75 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.36 שניות.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה ריכטר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.08 שניות, לפני האלופה היוצאת רנטה שטכר ממזרח גרמניה (11.13 שניות) ובת ארצה אינגה הלטן (11.17 שניות). בשלב רבע הגמר היא קבעה שיא אולימפי חדש של 11.05 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 11.01 שניות, שיפור לשיא בן החודש של הלטן (11.04 שניות). מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.39 שניות, אחרי ברבל ווקל ממזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.37 שניות, ולפני שטכר (22.47 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.59 שניות, אחרי היריבה המושבעת מזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 42.55 שניות ולפני ברית המועצות (43.09 שניות).
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה ריכטר מספורט תחרותי, אך בשנת 1978 חזרה להתחרות. בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 1979 היא זכתה במדליית זהב עבור נבחרת אירופה, בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.19 שניות. לאחר מכן, פרשה סופית בשל פציעה קשה.
היא התחתנה עם מנפרד ריכטר, אצן משוכות.
מספן
מספן הוא יחידת-מטה צבאית במפקדת חיל הים הישראלי. בראש המספן ניצב קצין בדרגת תת-אלוף או אלוף-משנה. מטה חיל הים מורכב מחמישה מספנים (מספן הוא יחידה ראשית במטה החיל, המקביל ל"חטיבה" באגפי המטה הכללי ול"להק" במטה חיל האוויר), וראשי המספנים כפופים ישירות למפקד זרוע הים. המבנה ההיררכי של המספנים, כנהוג ביחידות מטה בצה"ל, מורכב ממחלקות, ענפים ומדורים.
יוסף רוזין (בלארוס)
הרב יוסף רוזין (תרכ"ז, 1867 - ט"ז בתשרי תשי"ד, 1953) היה רב ברוסיה הלבנה ובארצות הברית, כיהן כראש אגודת הרבנים של צפון אמריקה.
קורות חייו.
הרב יוסף רוזין נולד לרב אברהם דוב בר רוזין בסוורז'נא שבמחוז מינסק. בגיל 12 התקבל ללמוד בישיבת מיר בראשות הרב חיים לייב טיקטינסקי. בהמשך למד בסלבודקה, בראדין ובוולוז'ין. נסמך להוראה על ידי הנצי"ב והגדול ממינסק.
בשנת תרמ"ט נישא לבתו של הרב דוב בר גאלוב, אב"ד מהלין במחוז צ'רניגוב בצפון אוקראינה. בשנת תרנ"ז נבחר לכהן כראב"ד קוסטיוקוביה (קסטיוקוביצ'י) במחוז מוהילב שברוסיה הלבנה. בשנת תרס"ד, לאחר פטירת הרב שניאור זלמן פינס, התמנה תחתיו כראב"ד סוויסלוץ' (סיסלביץ) במחוז מינסק.
רכש בקיאות גם בהוויות העולם, ולכן באו אליו גם כאלו שהיו נוהגים ללכת לערכאות הגויים.
בשנת תרפ"ג היגר לארצות הברית. בתחילה שהה בבורו פארק, ומשם התקבל כאב"ד פאסייק בניו ג'רזי. בין השנים תרצ"ז-תרצ"ח היה ראש אגודת הרבנים של צפון אמריקה. נפטר בפאסייק.
תמך ביישוב החדש ופעל לגאולת הארץ ואף השקיע מכספו בכך. ביקר בארץ שלוש פעמים, הפעם האחרונה הייתה בתש"ט.
התפרסם כחריף ומעמיק, וחידושי תורתו מפוזרים בקבצים תורניים.
מש&quot;ט
אין אדם מוציא דבריו לבטלה
בהלכה, אין אדם מוציא דבריו לבטלה הוא כלל האומר כי אדם אינו אומר דברים שאין להם משמעות. לכן, גם אם נראה כי אין לדבריו כל תוקף הלכתי, אם ישנה דרך לפרש את דבריו באופן שיהיה להם תוקף והם יוכלו להתקיים, יש לעשות זאת.
כלל זה הוא שיטתו של רבי מאיר, שבמקרים מסוימים גם נפסקה להלכה. הכלל מופיע בכמה מקומות בגמרא:
כלומר, אם אדם נדר שהוא נזיר מאכילת תאנים, לכאורה מדובר באמירת חסרת משמעות, משום שנדר הנזירות כולל התנזרות מיין ולא מתאנים. ברם, בית שמאי קבעו שהוא נזיר, והגמרא מבארת שהשיטתם מבוססת על שיטת רבי מאיר שיש לפרש את דבריו באופן שיהיו בעלי תוקף, ולכן יש לפרש את המילים "הריני נזיר" כאמירה נפרדת, ואז משמעותם שהוא נודר נזירות רגילה, ואת המילים "מן התאנים" כניסיון של הנודר לחזור בו, שלא מועיל.
דוגמאות.
בהלכות ערכין, יכול אדם לחייב את עצמו סכום כסף בכך שהוא מטיל על עצמו לשלם את "ערכו" של אדם לבית המקדש, לפי סכומים קצובים המפורשים בתורה. ישנה מחלוקת תנאים בשאלה מה יהיה דינו של אדם המעריך תינוק בן פחות מחודש, שאין לו ערך קצוב על פי התורה. לפי רבי מאיר, יש להסיק כי הוא מתכוין לחייב את עצמו לשלם לבית המקדש את שוויו הממוני של היילוד (מוערך בשווי התינוק להמכר כעבד). אך שאר החכמים חלוקים על דבריו.
להלכה, פוסק רב כרבי מאיר באופן מוגבל: גם רב מסכים לעיקרון ש"אין אדם מוציא דברי לבטלה", ולפיכך פוסק רב ש"האומר ערך כלי עלי" נותן דמיו, כי מכיוון שאין ערך מקראי לכלי על פי כללי מצוות ערכין יש להסיק שהוא מתכוין להקדיש את דמיו לבדק הבית, אך הם נחלקו מה ההלכה במקרה שאדם הקדיש את עבדו. לפי רב יש לפרש את דבריו שהתכוין להפוך את הערך לחלק מהעם היהודי הנקרא "עם קדוש" וזאת על ידי שחרורו, אך לפי רבי מאיר נראה יותר שהאדם התכוין להקדיש את דמיו של העבד לבדק הבי.
פרשנויות.
קיים כלל דומה, האומר כי כאשר אדם מבצע פעולה משפטית מסוימת, וניתן להסביר את דבריו בלשון אחרת לגמרי שאינה במשמעות מילותיו, ניתן לומר זאת, ובלבד שיהיה הסבר הגון מדוע בחר האדם במילים אלו ולא אמר את אשר הוא חפץ בצורה מפורשת. כך למשל קובעים רב ושמואל כי המקדש אחותו התכוין המקדש שיהיו המעות מתנה או פקדון.
בעל הערכי תנאים ואמוראים קובע כי אין קשר בין סוגיא זו לסוגיית "אין אדם מוציא דבריו לבטלה", שכן בסוגיית "אדם יודע שאין קידושין תופסין באחותו" עלינו לומר בכוונת דבריו חלות שלא נאמרה על ידו כלל, ולקבוע כי המעות ניתנו בתורת מתנה ולא בתורת קידושין למרות שלא אמר כך, ומסיבה זו מקשה הגמרא "מדוע אינו אומר בפירוש שיהיו המעות מתנה"? ומתרצת כי "רוצה להביא לו את הכסף בדרך כבוד שלא תתבייש", אך במקרה של "אין אדם מוציא דבריו לבטלה" מדובר במשמעות קרובה למשמעות הכלולה בדבריו, ואין צורך להסביר מדוע בחר דווקא במילים אלו.
מרי קולווין
משה קוטלר
משה קוֹטלֶר (נולד ב-1949) הוא פסיכיאטר ישראלי, פרופסור אמריטוס לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, שכיהן כמשנה לדקאן (לחינוך רפואי) בפקולטה לרפואה. שימש כמנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה - מב"ן שב"ס.
ביוגרפיה.
קוטלר נולד בתל אביב כבן לניצולי שואה מפולין. ב-1974 סיים תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטה העברית ובבית החולים הדסה בירושלים. ב-1985 השלים את התמחותו בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש שלוותה (הוד השרון) המסונף לאוניברסיטת תל אביב. קוטלר היה בין מקימי המחלקה הצבאית לבריאות הנפש ובשנים 1985–1989 כיהן כראש שלה (בדרגת אלוף-משנה במילואים). לאחר מכן היה עמית מחקר בפסיכיאטריה ביולוגית ופסיכופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק במשך שנתיים, עד 1991, אז החל לכהן כמנהל המחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים "בית ישראל" בניוארק, ניו ג'רזי.
ב-1993 שב לישראל ומונה למנהל המערך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וב-2000 למשנה לדקאן להוראה בפקולטה. במקביל סיים בשנה זו תואר שני במנהל מערכות בריאות.
ב-2000 עבר לאוניברסיטת תל אביב, כפרופסור חבר בבית הספר לרפואה, וב-2004 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 2004–2006 כיהן כראש החוג לפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב.
קוטלר כיהן כמנהל המרכזים לבריאות הנפש בבאר יעקב ובנס ציונה.