האילנית ניזונה מחרקים. היא מאתרת אותם בזכות כושר ראייה מצוין וצדה אותם בעזרת לשון ארוכה ודביקה בקדמת הפה. האילנית דוחסת את הטרף לפיה הרחב בעזרת רגליה הקדמיות, ובולעת אותו בעזרת לחץ פיזי הנוצר בעזרת גלגלי העיניים.
בשעת החיזור, העור תחת סנטרו של הזכר מתנפח ומשמש כתיבת תהודה לקרקורים רמים הנשמעים למרחק רב. ההפריה מתרחשת בחורף במקווי מים רדודים כאשר הזכר מחבק את הנקבה מעל גבה וכך הם שוחים יחד במים. הנקבה מטילה גושי ביצים עטופות ריר דביק והזכר מפריש תאי זרע המפרים אותם. בזכות הריר הדביק נדבקות הביצים לאבנים וצמחים במים. לאחר כשבועיים בוקעות הביצים ובמשך חודשיים-שלושה מתפתחים הראשנים במים. באביב הראשנים עוזבים את המים ומגיעים לבגרות לאחר שנה. האילנית חיה כ-20 שנה.
מהוד הלמהולץ
מהוד הלמהולץ הוא חלל תהודה בו נוצרים גלים עומדים של אוויר. מהוד כזה נבנה על ידי הרמן פון הלמהולץ במאה ה-19, אך התופעה מתרחשת גם בעת נשיפה לעבר פיית בקבוק.
כאשר אוויר נדחס אל תוך חלל, הלחץ בתוכו גדל. כאשר הכוח הדוחס את האוויר נפסק, אוויר יזרום החוצה מן האזור בו הלחץ גדול כך שהלחץ שם יקטן, אך בשל עקרון ההתמדה הלחץ יקטן אל מעבר לנקודת שיווי המשקל. לאחר מכן לחץ האוויר יגדל שוב ויקטן באופן מחזורי דועך, והמהוד מתפקד בקירוב כמתנד הרמוני. תדירות התנודות הטבעית, או תדירות התהודה, היא:
כאשר v מהירות הקול באוויר, A שטח החתך של צוואר הבקבוק או החלל, L אורכו ו-formula_2 נפח חלל התהודה.
מהודי הלמהולץ משמשים לזירוז חילוף האוויר במנוע בעירה פנימית, והם מצויים ברמקולים ובכלי מיתר. האוקרינה והדג'מבה הם למעשה מהודי הלמהולץ. כמו כן, מהודי הלמהולץ משמשים להקטנת רעשי מנוע במטוסים ולבליעת רעשים צרי סרט בחדרים.
סאלי רייד
סאלי קריסטן רייד (באנגלית: Sally Ride; 26 במאי 1951 - 23 ביולי 2012) הייתה אסטרונאוטית אמריקאית. האישה השלישית שטסה בחלל והאמריקאית הראשונה. טסה פעמיים במעבורת החלל צ'לנג'ר במשימות STS-7 וSTS-41-G.
השכלה.
רייד נולדה בלוס אנג'לס לדייל וקרול רייד. יש לה אחות צעירה ממנה בשם קארן. אמה ממוצא נורווגי. אביה היה פרופסור למדע המדינה במכללת סנטה מוניקה. כנערה הצטיינה בטניס, וקיבלה מלגת ספורט בבית ספר תיכון לבנות בלוס אנג'לס. בתום לימודיה התיכוניים, בשנת 1968, התקבלה ללימודים במכללת סווארת'מור, אך הפסיקה את לימודיה לאחר שלושה סמסטרים בניסיון לפתח קריירה כשחקנית טניס מקצוענית. לאחר שלושה חודשי אימונים, הגיעה למסקנה שהיא אינה טובה מספיק, לקחה מספר קורסים בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ולאחר מכן, החלה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1973 קיבלה תואר ראשון בפיזיקה ובאנגלית. בשנת 1975 השלימה תואר שני בפיזיקה, ובשנת 1978 סיימה תואר דוקטור באסטרופיזיקה כשחקרה את הקשר בין קרני רנטגן לכוכבים, כולם באוניברסיטת סטנפורד.
שירות בנאס"א.
בתום לימודיה, הגישה מועמדות לתפקיד אסטרונאוטית בנאס"א בעקבות מודעה שנאס"א פרסמה. היא נבחרה כמועמדת לאסטרונאוטית, ולאחר שנה של אימונים, הוסמכה כאסטרונאוטית מומחית משימה. במשימות STS-2 ו־STS-3 הייתה בתפקיד קאפקום (האחראית בחדר הבקרה הקרקעי על התקשורת עם המעבורת).
ב־18 ביוני 1983 שוגרה רייד כמומחית משימה במשימה STS-7, תחת פיקוד בוב קריפן. זו הייתה המשימה השנייה של מעבורת החלל צ'לנג'ר והראשונה שמנתה חמישה אנשי צוות. במהלך המשימה הצוות פרס שני לוויינים, עבור קנדה ואינדונזיה, הפעיל לראשונה את הזרוע הרובוטית, לראשונה טס במבנה אחד עם לוויין אחר, וביצע ניסויים אחרים. המשימה הסתיימה בנחיתה בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב־24 ביוני.
לאחר מכן שירתה כמומחית משימה במשימה STS-41-G, ששוגרה ב־5 באוקטובר 1984. גם משימה זו הייתה בפיקוד בוב קריפן, והיא הייתה המשימה הראשונה עד אז ששוגרה עם צוות של שבעה אסטרונאוטים. משימה זו פרסה לוויין מדעי, ביצעה תצפיות על כדור הארץ, והדגימה יכולות תדלוק לוויינים בחלל. המשימה הסתיימה ב־13 באוקטובר בנחיתה במרכז החלל קנדי.
בשנת 1985 רייד הוצבה למשימה STS-61-M, אך המשימה בוטלה בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר. רייד מונתה כחברה בוועדת החקירה הנשיאותית שחקרה את התאונה. בתום עבודת הוועדה, מונתה לעוזרת מנהל נאס"א לתכנון ארוך טווח, במטה נאס"א בוושינגטון. במסגרת תפקיד זה הקימה את "המשרד לחקר מדעי", וחיברה דו"ח על עתיד תוכנית החלל האמריקאית.
לאחר נאס"א.
בשנת 1987 פרשה מנאס"א והייתה לעמיתה מדעית במרכז לביטחון בינלאומי ובקרת נשק באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1989 הצטרפה לסגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו כפרופסור לפיזיקה ומנהלת המכון לחלל של קליפורניה, של אוניברסיטת קליפורניה.
ביוני 1999 מונתה לסגנית נשיא באתר space.com, המתמחה בחדשות על תעשיית החלל. בספטמבר מונתה לנשיאת החברה, והחזיקה בתפקיד זה עד ספטמבר 2000.
לאחר שעזבה את space.com, יזמה את מיזם ספייסקאם בשיתוף נאס"א, ועמדה בראשו. מיזם זה מאפשר לילדים לצלם ולהוריד תמונות של כדור הארץ מהחלל.
בשנת 2001 הקימה חברה בשם "סאלי רייד סיינס" (Sally Ride Science), המפתחת תכנים חינוכיים לעידוד ילדות ונערות ללמוד מדעים מדויקים וטכנולוגיה. בנוסף, כתבה שבעה ספרי מדע לילדים, המתמקדים בחקר מערכת השמש, ואוטוביוגרפיה בשם "לחלל ובחזרה", המתעדת את טיסותיה לחלל.
רייד הייתה חברה בוועדת החקירה לבדיקת אסון מעבורת החלל קולומביה, והיחידה שהייתה חברה בוועדות החקירה של שתי תאונות המעבורת.
היא הייתה חברה בוועדה הנשיאותית המייעצת למדע וטכנולוגיה, במועצה ללימודי חלל של מועצת המחקר הלאומית של ארצות הברית, במשרד הקונגרס להערכה טכנולוגית, ובמכון קרנגי בוושינגטון. וחברה בהנהלת המכון הטכנולוגי של קליפורניה.
רייד נפטרה בגיל 61 לאחר מאבק של 17 חודשים בסרטן הלבלב.
חייה האישיים.
רייד התחתנה עם אסטרונאוט, סטיב האולי, בשנת 1982, והם התגרשו בשנת 1987. רק לאחר מותה נודע כי הייתה בזוגיות חד מינית והותירה אחריה את זוגתה מזה 27 שנה, טאם או'שונסי. השתיים שהכירו בשיעור טניס היו חברות מגיל 12. או'שונסי, הייתה שחקנית טניס מקצועית ולאחר מכן למדה ביולוגיה ופסיכולוגיה.
אותות, עיטורים והנצחה.
לאחר מותה, עוטרה ב-2013 במדליית החירות הנשיאותית.
ב-2016 הצטרפה לצי ספינות המחקר של מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה הספינה סאלי רייד, הקרויה על שמה.
בשנת 2017, חברת לגו הנציחה את דמותה בסט "נשות נאס"א", יחד עם מיי ג'מיסון, מרגרט המילטון, קתרין ג'ונסון וננסי גרייס רומן.
במרץ אותה שנה, שרבוט גוגל אייר את רייד לכבוד ציון יום האישה הבינלאומי. ב-2019, נקרא בניין על שמה באוניברסיטת סטנפורד. מחלקת האוצר של ארצות הברית בחרה ברייד כאחת הנשים שיוצחו על מטבע הקוורטר.
ג'יי ג'יי גולדברג
ג'ונתן ג'רמי (ג'יי ג'יי) גולדברג (באנגלית: Jonathan Jeremy Goldberg, J.J. Goldberg, נולד ב-6 בנובמבר 1949) הוא עיתונאי ובעל טור יהודי-אמריקאי, עורך השבועון היהודי-אמריקני "The Forward" מאז שנת 2000.
היה פעיל בתנועת הנוער "הבונים דרור", שהה שנה בישראל בתוכנית "Habonim Workshop" בקיבוץ אורים והיה חבר בקיבוץ גזר. היה ראש המערכת של ה"ג'רוזלם ריפורט" בארצות-הברית ועורך בפועל של ה"ניו-יורק ג'ואיש ויק". כתב כשלושה ספרים העוסקים ביהודי ארצות הברית.
גולדברג הוא חבר הוועדה המעניקה את פרס פוליצר וחבר הנהלת הקרן לעיתונות יהודית.
סרנדה (אלבניה)
סרנדה (באלבנית: Sarandë או Saranda, ביוונית: Άγιοι Σαράντα, באיטלקית: Santi Quaranta) היא עיר בדרום אלבניה, לחוף הים היוני, מול האי היווני קורפו. מאז נפילת המשטר הקומוניסטי באלבניה התפתחה העיר כמרכז תיירות, ובשנת 2008 התגוררו בה כ-32 אלף תושבים. העיר היא בירתה של נפת סרנדה במחוז ולורה.
היסטוריה.
בעת העתיקה, הייתה במקום בו שוכנת היום סרנדה עיר יוונית-חאונית בשם אונכסמוס, ששימשה כעיר הנמל של פואניקה. במאה השישית הוקם בה מנזר ביזנטי שנקרא על שם ארבעים הקדושים מסבסטיה. ביוונית, נקרא המנזר אָגִיאוֹי סָרָנְטָה (Άγιοι Σαράντα), ומשם זה נגזר שמה הנוכחי של העיר.
לאחר כיבושה של בוטרינט והריסתה בידי האוסטרוגותים בשנת 550, הגיעו לסרנדה תושבים מעיר זו, אך ככלל, בימי הביניים דעכה העיר ואיבדה מחשיבותה. בחפירות ארכאולוגיות שערכו בעיר בראשית המאה ה-21 אהוד נצר וגדעון פרסטר מהאוניברסיטה העברית, התגלו שרידי בית כנסת, שהתקיים במאות הרביעית והחמישית לספירה, המעידים על נוכחות יהודים בעיר באותה העת. בין היתר, נמצאה רצפת פסיפס המכילה סמלים יהודיים כמנורה, אתרוג ושופר.
ב-1912 הוכרזה עצמאות אלבניה, ולאחר קביעת גבולותיה הסופיים בפרוטוקול פירנצה (1913), נכללה בה סרנדה. עם זאת, יוון כבשה אותה עוד באותה שנה, אך נאלצה לסגת בעקבות הסכם לונדון. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר שוב בידי היוונים, והיא הייתה חלק מהרפובליקה האוטונומית של צפון אפירוס אותה כוננה יוון בדרומה של אלבניה בין 1914 ל-1916. ב-1916 כבש את הרפובליקה כוח של מעצמות ההסכמה, ובאזור סרנדה שלט צבא איטליה. בוועידת השלום בפריז (1919) הוחלט להחזיר את האזור ליוון, אך לחץ איטלקי וחולשתה של יוון בעקבות תבוסתה במלחמת יוון–טורקיה הביאה לכך שהשטח יהיה בריבונות אלבנית.