זלץ-לוין החלה את דרכה בגיל 12 במחלקת הנערות של הפועל חיפה, איתה זכתה בגמר גביע המדינה לנערות. משם עברה כבר בגיל 15 להפועל קישון - ליגת על נשים לעונה אחת, באותה העונה העפילה הקבוצה לגמר גביע מדינה לנשים ולחצי גמר הפלייאוף. לאחר אותה עונה חזרה להפועל חיפה לליגת העל נשים. זלץ-לוין דחתה את שירותה הצבאי בשנה ונסעה באוגוסט 1994 לאוניברסיטת מיאמי שבארצות הברית שם שיחקה כדורסל בליגת הביג איסט (נבחרה לחמישיית רוקיז העונה). לאחר שנה חזרה מארצות הברית והשלימה את שירותה הצבאי (קיבלה מעמד של ספורטאית מצטיינת). זלץ-לוין שיחקה בבנות הרצליה במשך שנתיים (הקבוצה העפילה לחצי גמר פלייאוף וזלץ סיימה כמלכת הסלים הישראלית), לאחר מכן עברה לקבוצת א.ס רמת השרון, ובאמצע העונה ביצעה הקבוצה טרייד וזלץ-לוין עברה לבני יהודה עד תום השנה (מקום שלישי בתום העונה). זלץ-לוין שיחקה בעונת 1999 בהפועל גליל עליון (סיימו את הליגה במקום הרביעי). בתום העונה חתמה זלץ-לוין לשלוש עונות בקבוצת נירוסופט כרמיאל. הישגים בולטים בנירוסופט כרמיאל: חצי גמר גביע המדינה בשנת 2000, שני גמרי פלייאוף ב-2000 וב-2001. קבוצת נירוסופט כרמיאל התפרקה בשנת 2003 וזלץ-לוין עברה להפועל חיפה מוצקין (העפילו לגמר גביע המדינה ולחצי גמר הפלייאוף). בחודש אוקטובר 2004 הודיעה זלץ-לוין על פרישה (לאחר לידת בנה הבכור יובל).
נבחרת ישראל.
זלץ-לוין שיחקה בנבחרת הקדטיות, נבחרת הנערות ונמנתה על סגל נבחרת ישראל בוגרות משנת 1995 עד 2004. השתתפה בתשעה טורנירי קדם-אליפות אירופה וחצי גמר אליפות אירופה. הייתה שותפה להעפלה לגמר אליפות אירופה ב-2003, אבל לא נכללה בסגל באליפות עצמה (הריון עם בנה הבכור). בסך הכל השתתפה ב-37 משחקים רשמיים בהם קלעה 166 נקודות. מאזן המשחקים הכללי כולל המשחקים הלא-רשמיים הינו 95. שיא הנקודות הינו 15 נקודות בניצחון על נבחרת שווייץ ב-20.5.1999.
מפעלים אירופאים.
שיחקה 3 עונות בגביע רונקטי - עם גליל עליון ב-1999, ועם נירוסופט כרמיאל ב-2001 וב-2002. ב-2001 הייתה שותפה להעפלה של כרמיאל לשמינית הגמר. השתתפה ב-17 משחקים בהם קלעה 101 נקודות. משחק השיא - 15 נקודות נגד דינמו קורצק, 89-80 ב-17.10.2001.
חיים אישיים.
זלץ-לוין היא בתם של אמירה וברוך זלץ. אמירה הייתה שחקנית נבחרת ישראל בכדורסל, ברוך היה שופט ומאמן כדורסל ושימש כיו"ר ההסתדרות במרחב חיפה. אחותה לימור זלץ הייתה אלופת ישראל בטניס וכן זכתה בשני טורנירי גראנד סלאם בזוגות לנערות: ווימבלדון ואליפות אוסטרליה הפתוחה. אחיה, טל היה שופט כדורסל. היא נשואה למוטי לוין, אם ל-3 ילדים ומתגוררת בחיפה.
יהושע ישכר דב וינרוט
יהושע יששכר דב וינרוט
תנ&quot;ך אלבה
תנ"ך אלבה הוא תרגום של התנ"ך מעברית לקסטיליאנית עתיקה . התרגום הונחה על ידי משה ארגל, רב הקהילה היהודית של מקוודה בפרובינציה הספרדית טולדו , תחת דון לואיז דה גוזמן, בכיר במסדר הדתי-צבאי "מסדר קלטרווה" .
היסטוריה.
ב, לרוב הקהילה הספרדית היה יחס עוין כלפי היהודים. כתוצאה מסדרה של פרעות נגד יהודים, שמרכזן היה במדריד, דון לואיז דה גוזמן האמין כי הוא יכול לעזור לרפא את קרע ולגשר בין היהודים והנוצרים, באמצעות יצירה של תרגום קסטילי של הברית הישנה מהמקור העברי, מלווה בפירושים של מומחים יהודים.
ב-5 באפריל 1422, יזם דון לואיז דה גוזמן את הפרויקט כששלח מכתב לרב משה אגרל, בו הוא מזמין אותו לכתוב "vna biblia en rromançe, glosada e ystoriada" (שמשמעותו פחות או יותר: 'התנ"ך ברומנטיקה, זוהר, וסיפוריות'). לא ידוע מה שכנע את הרבי להיענות, מפני שהוא שלך מכתב ארוך ומתנשא לגוזמן. בכל אופן, שמונה שנים לאחר מכן התנ"ך הושלם.
מ-1492, השנה שבה אלחמבה דכרי () הוציא צו לגירוש היהודים מספרד, עד 1622, כשהוא צץ מחדש בארמון ליריה, בבעלות , היה הספר במיקום לא ידוע. ב-1922 יצאה לאור מהדורת פקסימיליה מאויירת של 300 עותקים על ידי אנטוניו פז אי מילייה (Antonio Paz y Meliá). ב-1992, כדי לציון 500 השנים ליציאת הספר, הוציא לאור מאוריסיו חטואל טולדנו (Mauricio Hatchwell Toledano), נשיא אגודת "ידידי ספרד" (Fundacion Amigos de Sefarad), כ-500 עותקים זהים של מהדורת פקסימיליה, אחד מהם נשלח לחואן קרלוס הראשון, מלך ספרד לתקופה. עותק מספר 5 נתרם באייר תשנ"ב (מאי–יוני 1992) לבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי על ידי יוזם המפעל מר מאוריסיו חטואל טולדאנו ואגודת "ידידי ספרד" במדריד כמחווה למדינת ישראל, והוא מוצג לציבור. עותק זה הוא מתוך 50 העותקים שאינם למכירה.
היום התנ"ך המקורי השתמר על ידי בית אלבה, והוא מוצג לתצוגה בארמון ליריה שבמדריד. התנ"ך המקורי מוערך ב-2,500,000 אירו. עותקים ממהדורת פקסימיליה מוגבלת בעלת 500 עותקים נמכרים במעל ל-44,000 דולר.
תוכן.
היצירה מורכבת מ-513 דפי פוליו ואוסף עשיר של 334 מיניאטורות שממחישות את המעברים מהטקסט. למרות שהטקסט היה תוצרו של הרב משה ארגל, הפרטים האומנותיים הם עבודתו של פרנציסקנים מטולדו.
הספר מכיל סדרה של הערות על הכתיבה של תאולוגים יהודים ונוצרים כאחד, כגון אברהם אבן עזרא, הרמב"ם, הרמב"ן, רבי יוסף קמחי, רבי אשר בן יחיאל, רבי יעקב בן אשר וניסים בן ראובן. ישנם גם פירושים שנלקחו מספרות רבנית כמו התלמוד ומדרשים.
בתחילת היצירה המקורית ישנם 25 דפי פוליו של התכתבות בין רבי ארגל לבין דון לואיז דה גוזמן, נוסף לרבנים ופרנציסקנים שהיו מעורבים באיור התרגום ודנו בעניינים הקשורים לשיתוף הפעולה.
בית הכנסת קוצ'נגאטי
בית הכנסת קוֹצַּ'נְּגָּאטִי (באנגלית: Kochangadi Synagogue או Misro Synagogue; בשפת מלאיאלאם: കൊച്ചങ്ങാടി ജൂതപള്ളി) התקיים בין השנים 1344 לספירה - 1789 לספירה. הוא היה בית כנסת בעיר קוצ'נגאטי , דרומית לרובע היהודי בעיר קוצ'י, במדינת קרלה. הוא נבנה בשנת 1344 לספירה על ידי יהודי קוצ'ין לאחר שברחו מהעיר קודנגאלור , דבר שהפך אותו לבית הכנסת העתיק ביותר בהודו בהיסטוריה המתועדת. הוא נהרס ולא נבנה מחדש. בית הכנסת שנבנה לאחר מכן Kadavumbhagam (1544 לספירה) ובית הכנסת Thekkumbhagam (1647 לספירה) נבנו לאחר שהוקמה קהילת יהודי קוצ'ין. השם "קוצ'נגאטי" הוא קיצור של "קוצ'ה אנגאטי " או "שוק יהודי" בשפת מלאיאלאם המקומית.
במשך השנים בית הכנסת נהרס ושוקם מספר פעמים. על פי ההערכה, תהליכי ההרס והשיקום נמשכו עד סוף המאה ה-20. במתחם נשאר לפחות קיר אחד שלם והוא נקרא בלשון המקומיים " מיסרו פאלי". האנטומולוגיה של השם אבדה עם הזמן. אחת מאבני היסוד של בית הכנסת עדיין שמורה בקיר החצר המקיפה את בית הכנסת פארדסי שברובע היהודי בעיר קוצ'י המתוחזק על ידי יהודי קוצ'ין .
היסטוריה.
בית הכנסת קוצ'נגאטי נבנה ככל הנראה במאה ה-14 לספירה, לאחר שיהודי מלאבר (קוצ'ין) נאלצו לנטוש את מוזיריס או קודונגאלור. יוסף עזר, היורש ה-72 של יוסף רבן והנסיך היהודי האחרון של קודונגאלור, ברח לקוצ'נגאטי עם חסידיו והקים את קהילת קוצ'נגאטי. הסיבה לנטישה וההגירה אינה ברורה מאידך קיימות תיאוריות ואגדות רבות על כך. החל מהתקפה של הפורטוגזים, המבול בשנת 1341 לספירה, ועד לרצח של אהרון אזר. משה פריירה דה פאיבה מתאר בחיבורו Noticias dos Judeos de Cochim, שראה את קברו של יוסף אזר בקוצ'ין. בתקופה המודרנית לא נמצאו שרידים המאששים זאת. מסורת האחרת קובעת שיהודי הפאלאיור היגרו לקוצ'נגאטי והקימו את הקהילה במקום. מסורת זו נסמכת על שיר קוצ'יני שעבר מדור לדור בעל פה. מסורות אחרות מציינות שהמסגד Chebittapally הסמוך, נבנה מקורות עץ שנתרמו על ידי יהודי קוצ'נגאטי.
לאחר הקמתו בשנת 1344 לספירה, שוחזר בית הכנסת בשנת 1539 לספירה על ידי ברוך יוסף לוי, המודליאר/ראש קהילת יהודי קוצ'ין. על פי המסורת בית הכנסת נהרס על ידי צבאו של טיפו סולטאן במהלך פשיטתו על קרלה בשנת 1789 במהלך מלחמת אנגלו-מייסור השנייה. נוסף על כך, ייתכן שהדומיננטיות המוסלמית באזור אילצה את יהודי קוצ'נגאטי לעבור צפונה יותר לרובע היהודי במטנצ'רי.
לאחר שבית הכנסת נהרס, הקהילה היהודית לא בנתה אותו מחדש. כי הקהילה עברה לקוצ'י הסמוכה. במעבר הם נשאו עמם את לוח האבן עם הכתובת המזכירה את שנת בניית בית הכנסת והטמיעו אותה בקיר בית הכנסת "כדבומבהגם מתנצ'רי". האבן התגלתה פעם נוספת בשנת 1818 לספירה כאשר טיח הוסר מהקיר, וחשף את הלוח והכתובות שעליו. מאוחר יותר, לוח הוטמע בקיר המזרחי של בית הכנסת "פארדסי" הסמוך, שם הוא נמצא עד היום. הכתובת העברית מציינת כי המבנה נבנה בשנת 5105 (לפי הלוח העברי ) כ"משכן לרוח האל". הלוח הוא השריד היהודי העתיק ביותר הידוע מכל בתי הכנסת בהודו.
אברהם בן ראובן אזולאי
רבי אברהם אזולאי (בנחמן, אבוזאגלו) היה מחכמי מרקש. בראשית המאה ה-17 נסע לוונציה על מנת לרכוש עבור מלך מרוקו תכשיטים, ובשהותו שם הגיה והדפיס את המשניות עם פירוש המשנה לרמב"ם ורבי עובדיה מברטנורה.
קורות חייו ופועלו.
רבי אברהם נולד לרבי ראובן למשפחת אזולאי במרקש, סמוך לאמצע המאה ה-16. למשפחה היו כינויים נוספים: "בנחמן" ו"אבוזאגלו". בשנת ה'שס"ד (1603/1604) נשלח על ידי קרוב משפחתו, הנגיד הרב אברהם בן וואעיש, על מנת לרכוש תכשיטים עבור מלך מרוקו החדש זידאן אבו מעלי . הוא המתין בוונציה לכסף המלכותי שנועד לאותה המטרה במשך כשנה וחצי אך הכסף בושש מלבוא, וזאת בעקבות מלחמות ירושה שניהל המלך עם אחיו, ובעקבות האנרכיה, הרעב והמגפה שבאו בעקבותיהן. בשהותו הארוכה בוונציה נקלע לסכסוך עם סוחר מקומי והפסיד כסף רב.