לאחר עלייתה לשלטון של המלכה אן ניסו מנהיגי הוויגים לשכנע את שרוסברי לחזור לכהונתו בתפקידים ציבוריים. כשחזר לאנגליה ב-1707 הוא כבר היה מרוחק מעמיתיו הפוליטיים הוותיקים, וב-1710 הסכים לקבל את תפקיד הלורד צ'מברלין בממשל הטורי, לאחר שהמלכה אישרה זאת ללא ידיעתם של רוזן גודולפין והדוכס ממרלבורו; באותה תקופה מונתה אשתו לעוזרת האישית של המלכה (Lady of the Bedchamber).
לאחר שחזר משליחות דיפלומטית בצרפת, הוא מונה ללורד לוטננט של אירלנד ב-1713; הוא היה בלונדון ביולי 1714, במהלך המשבר שהתרחש בגלל מותה ההולך וקרב של המלכה אן. ב-29 ביולי, כשהמלכה הייתה על ערש דווי, קיבל הרוזן מאוקספורד את ההודעה על פיטוריו מתפקיד הלורד אשר על האוצר (Lord High Treasurer). ב-30 ביולי התאספו שרוסברי והשרים האחרים בארמון קנזינגטון, וכשנכנסו לחדר השינה של המלכה המליץ הוויקונט מבולינגברוק למנות את שרוסברי למשרה שהתפנתה; אן קיבלה את ההצעה באופן מיידי.
לאחר מותה של המלכה ב-1 באוגוסט היה שרוסברי בעמדה בעלת כוח רב, ובעל יכולת להשפיע בסוגיה הדחופה של ירושת הכתר הבריטי. הוא הפעיל את השפעתו לטובת נסיכות הבוחר מהנובר, והיה בעל תרומה רבה לעלייתו לשלטון בשלום של ג'ורג' הראשון, ובסיכול תוכניתם של היעקוביטים להכתיר במקום אן את בנו של ג'יימס השני. אולם, למרות זאת יחסו השלילי למשרות הפוליטיות הבכירות נותר בעינו; הוא מונה ללורד צ'מברלין לאחר שהתפטר מתפקידיו באוצר ובאירלנד. את התפקיד הזה הוא עזב ביולי 1715, ומת ב-1 בפברואר 1718.
מלבד תפקידיו הרשמיים הוא כיהן גם בתפקידים טקסיים של לורד לוטננט בסטפורשייר (1681–1867), הרטפורדשייר (1689–1691), ווסטרשייר (1689 - 1718), מחוזות צפון ויילס (1694–1696), הירפורדשייר (1694 - 1704), ושרופשייר (1712–1714). בתקופת כהונתו בסטפורדשייר הוא מונה גם לתפקיד שומר הגלילים (Custos rotulorum).
לא היו לו ילדים מאשתו אדלייד, ולאחר מותו בוטלה דוכסות שרוסברי ורוזנות שרוסברי עברה בירושה לבן דודו, גילברט טלבוט.
דות
פרעות ארמלדר
פרעות אַרְמְלֶדֶר (Armleder) הוא כינוי לתקופה של רדיפת יהודים, רציחתם וחיסול קהילותיהם באזור אלזס, עמק הריין, שוואביה, פרנקוניה, בוואריה ואוסטריה בשנות ה-30 של המאה ה-14.
רקע.
בשנת 1336 טען אציל פרנקוני, ארנולד פון אויסיגהיים , שקיבל הוראות ממלאך לפרוע ביהודים. הוא אסף כנופיה של נוצרים נואשים ויצא עמם למסע של שוד, רצח וביזת יהודים. חברי הכנופיה כינו את עצמם בשם "Judenschläger" (מכי יהודים).
פרעות ארמלדר.
זמן מה לאחר מכן, בעיקר בשנים 1338–1339, פעל יוהאן צימברלין (Zimberlin), פונדקאי מאלזס עלית, בסגנון פעולתם של אנשי פרנקוניה. השם ארמלדר (Armleder = עור הזרוע), שבו כונו הפורעים, התבסס על מנהגם לתפור חתיכות עור קשות לשרוולי מעיליהם. מנהיג הכנופיה כונה "מלך הארמלדרים".
הכנופיה, חמושה בנשק קר: חרבות ורמחים קרדומות וקלשונים ערכה מסע שנמשך שנתיים דרך אלזס תוך רציחת יהודים רבים. בתקופה זו התפשטו הפרעות ביהודים גם מעבר לתחום פעילותו של צימברלין עצמו, אל אוסטריה, בוואריה, פרנקוניה ושוואביה. עשרות קהילות יהודיות נהרסו, בהן אנסיסהיים , רופאך וראפולטסוויילר (ריבוויל) . ובסך הכל נפגעו בפרעות אלו 114 קהילות יהודיות.
הניצולים נמלטו לעבר קולמר, שם קיבלו את הגנת התושבים. הכנופיה צרה על העיר והחריבה את הסביבה. בתגובה פנו תושבי העיר אל שליטם, לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וביקשו את עזרתו. המלך נענה לקריאת תושבי העיר, אולם בהיוודע לראש הכנופיה שצבא המלך מתקרב, נס אל צרפת. לאחר שעזב צבא המלך את האזור, שבה הכנופיה.
כשכוחה של הכנופיה כבר איים על האצולה המקומית, כרתו נגידי אלזס ביניהם ברית נגד הכנופיה, אך התקשו במאבק מולה. וכך, כעבור שנה, כרת בשמם אביר בשם רודולף מאנדלאו (Andlau) ברית עם "מלך הארמלדרים", שעל פיה אנשי כנופיית ארמלדר קיבלו חנינה, בתמורה להתחייבותם לא לרדוף יהודים במשך עשר השנים הבאות.
כתוצאה מההסכם נפסקו לזמן מה ההתקפות. אבל הביטחון לא שב לחיי היהודים, וזמן מה לאחר מכן כבר פרצו פרעות המוות השחור. באחד המקרים, במהלך פרעות אלו הודה יהודי בעינויים, כי זמם להרעיל את הבארות בנקמה על פרעות ארמלדר.
באר יעקב (שכם)
באר יעקב (בערבית: بئر يعقوب, תעתיק: בִּיר יעקוּב) היא באר מים הנמצאת בשכם, ומיוחסת ליעקב אבינו. באר יעקב ממוקמת לא רחוק מאתר ארכאולוגי בשם תל בלטה, שנחשב כמיקומה של שכם התנ"כית. הבאר נמצאת כיום בתוך מנזר בעל שם זהה, בשכם שברשות הפלסטינית.
חשיבות דתית.
המסורות היהודיות, הנוצריות, השומרוניות והמוסלמיות מזכירות כולן באר זו אך הבאר איננה מוזכרת במפורש בתנ"ך. מוזכר רק כי יעקב חנה בשכם וקנה את חלקת הקרקע שבה הוא נטה את אהלו.
הבאר מוזכרת בברית החדשה בבשורה על-פי יוחנן. לפי המסורת הנוצרית, ישו עבר במקום וביקש מאישה שומרונית, שבאה לשאוב מים מן הבאר, להשקותו. בין השניים התפתח דו-שיח הנחשב כמשמעותי בתאולוגיה הנוצרית.
הקדוש פילומנוס.
ב-1979 נרצח במנזר הנזיר פילומנוס ונזירה נפצעה. הרוצח היה יהודי שפעל ממניע של "קנאות דתית" וכנראה היה מעורער בנפשו. בשנת 2009 הועלה הנזיר פילומנוס למעלת קדוש של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית ומקום פולחנו כמרטיר שנפל על מזבח ההתנגדות ללאומנות הציונית מתקיים במנזר באר יעקב.
אקלים בית ספרי
מומנשאנץ
מומנשאנץ (Mummenschanz) היא להקת פנטומימה שווייצרית העושה שימוש במסיכות ובתחפושות סוריאליסטיות.
הלהקה נוסדה בשנת 1972 בידי ברני שירש (Schürch) ואנדרס בוסאר (Bossard; 9 באוגוסט 1944 - 25 במרץ 1992) השווייצרים ופלוריאנה פראסטו (Frassetto) האמריקאית-איטלקייה. חברים נוספים בקבוצה לאורך השנים הם רפאלה מטיולי (Mattioli) האיטלקייה, יאקוב בנטסן (Bentsen) הדני והמנהל הטכני יאן מריה לוקאס (Jan Maria Lukas).
הקבוצה החלה להתגבש עת למדו שלושת מייסדיה בפריז בהנחייתו של ז'אק לקוק (Jacques Lecoq) וברומא תחת רוי בוזייה (Roy Bosier). לאחר תקופת התנסות בת כשלוש שנים הוקמה הלהקה ב-1972 במטרה "ליצור שפה תיאטרלית לא-מילולית שתחצה גבולות מסורתיים של לאומיות ותרבות".
פריצתם הראשונה הייתה בפסטיבל אביניון ב-1972, ובשנה שלאחר מכן יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בינלאומי בארצות הברית, קנדה ואמריקה הדרומית. במשך שלוש שנים (1977-1979) הופיעה הלהקה בתיאטרון ביז'ו (Bijou) בברודוויי. בשנת 1980 הפיקה הלהקה את תוכנית הטלוויזיה La Pomme, שזכתה בפרס ורד הזהב במונטרה. הלהקה הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה שהגבירו את חשיפתה, כגון בפרק האחרון של העונה הראשונה של "החבובות" ב-1976, ב-"1-2-3 מגע" בשנות ה-80, וב"חשיפה לצפון" בשנות ה-90. בשנת 1992 נפטר בוסאר ממחלת האיידס בגיל 47, ובמהלך מסע ההופעות שלהם Parade, שהחל בשנת 1995, הצטרף לקבוצה השחקן האמריקאי ג'ון צ'ארלס מרפי (Murphy). בשנת 2000 הצטרפו ללהקה מטיולי ובנטסן וכן המנהל הטכני לוקאס. בשנת 2006 החלו חברי הלהקה להופיע עם המופע הנוכחי שלהם, 3X11, רטרוספקטיבה של 33 שנות פעילות. הלהקה הופיעה בכל רחבי העולם ובשש יבשות, השתתפה בפסטיבלים רבים, כולל מספר פעמים בפסטיבל ישראל וזכתה לביקורות נלהבות.
הופעות מומנשאנץ מורכבות מסדרת מערכונים קצרים העוסקים בדרך כלל ביחסים בין יצורים אנושיים או לא-אנושיים. השחקנים לובשים לרוב בגד גוף שחור ומשתמשים באביזרי פלסטיק צבעוניים או בשלל אביזרים יום-יומיים בשימוש לא שגרתי. במערכון מפורסם ניצבות זו מול זו שתי דמויות, כאשר במקום פה משמש להם גליל נייר טואלט והן מקיימות שיחה רבת הבעה תוך שימוש בקריעת פיסות נייר בלבד וגלגול הגליל.
בגרמנית פירוש שם הקבוצה, מומנשאנץ, הוא "פנטומימה" או "מופע מסיכות".
אקלים בית ספר
אקלים כיתה
ארמלדר
שייח' דיאב 2
שייח' דיאב 2 הוא אתר ארכאולוגי בבקעת הירדן מתקופת הברונזה הקדומה I. מקום האתר על שלוחה בשולי העמק של נחל פצאל, מרוחק קילומטר אחד מערבית ליישוב פצאל. האתר שוכן בקואורדינטות 240,500/661,600 על פי מפת ישראל החדשה. שטחו המשוער של האתר הקדום 15 דונם. המבנים מתפרשים במרכזה ועל מדרונותיה של שלוחה חדה ומשופעת הבנויה סלעים מחבורת יהודה וקרקע אבנית מדברית. המקום התגלה במסגרת סקר הר מנשה בשנת 2000. האתר עתיד להתפרסם בכרך החמישי של הסקר, הצפוי לראות אור בשנת 2011. האתר נחפר בין השנים 2008-2007 על ידי ד"ר שי בר מהמכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה.
החפירות באתר.
עד כה נחפרו באתר כ-425 מטרים רבועים בארבעה שטחים. בכל השטחים זוהתה שכבה אחת עיקרית מתקופת הברונזה הקדומה I ב' 3300 לפנה"ס לערך. מפלסי החיים באתר היו, לרוב, על סלע הקירטון ממנו מורכבת השלוחה. על המפלס נמצאו כלים רבים באתרם, ונראה שמתיישבי האתר נהגו לנקות מפלסי חיים קודמים עד הסלע.
אופיינית לאתר בנייתם של מכלולי מגורים לא רגולריים – חצרות אליפטיות גדולות, שבכל אחת מהם חדר או חדרים מקורים ושטח פתוח נרחב. עד כה זוהו שבעה מכלולים מסוג זה, ונראה שמספרם עמד על עשרה עד 12. מכאן שחיו במקום כ-12 משפחות גרעיניות, כלומר בין שמונים למאה תושבים. למכלולים גודל וצורה משתנים, כששטחו של הקטן ביותר כ-150 מ"ר והגדול (שהיקפו עדיין לא נחשף במלואו) כ-500 מ"ר.