איינסלי גר בליימינגטון, על חופה הדרומי של בריטניה ושייך למועדון השיט המקומי. הוא מאומן על ידי דייוויד הולט שהתחרה בדגם הפין באולימפיאדת מונטריאול.
תוארי כבוד.
בעקבות הצלחותיו הספורטיביות הוענקו לאיינסלי תארים רבים, אחד הבולטים הוא מינוי למפקד במסדר האימפריה הבריטית שבא לאחר שהתקדם מדרגת חבר אחרי אולימפיאדת סידני, לדרגת קצין אחרי אולימפיאדת אתונה ולבסוף לאחר אולימפיאדת בייג'ינג קיבל תואר זה. בנוסף הוא קיבל תואר אבירות בשנת 2013 לאחר ש"שירת את השיט" הבריטי.
בנוסף לתוארי הכבוד הוענקו לאיינסלי תארים ספורטיביים בהם "איש השנה של ISAF" בשנים 1998, 2002, 2008 ו-2012 פעמיים נוספות היה מועמד לפרס.
הוא זכה בתואר "יאכטונר השנה הבריטי" בשנים 1995, 1999, 2000 ו-2002. בנוסף הוא היה מועמד לתואר ספורטאי השנה של BBC ב-2012.
ב-19 במאי 2012 הפך לאדם הראשון שנושא את הלפיד האולימפי על אדמת בריטניה, כ-70 יום לפני טקס פתיחת אולימפיאדת לונדון. ב-11 באוגוסט באותה שנה נבחר לשאת את הדגל הבריטי בטקס נעילת האולימפיאדה.
אווה מוזס קור
אווה מוזס קור (30 בינואר 1934 - 4 ביולי 2019) הייתה ניצולת השואה, שיחד עם אחותה התאומה מרים הייתה קורבן לניסויי מנגלה בתאומים במחנה אושוויץ.
ביוגרפיה.
אווה ואחותה התאומה מרים נולדו לאלכסנדר ויפה, חוואים, בכפר פורץ (Porț) שבמחוז סלאז', בחבל טרנסילבניה. משפחת מוזס היו היהודים היחידים בכפר. בשנת 1940 עבר הכפר, כשאר צפון טרנסילבניה, להונגריה, ובשנת 1944 גורשה המשפחה לגטו צ'היי שבעיר שימלאו סילבאניי.
לאחר מספר שבועות נשלחה המשפחה לאושוויץ. שני הוריה ושתי אחיותיה הגדולות נספו באושוויץ, רק היא ומרים שרדו, כי ד"ר יוזף מנגלה השאיר את כל התאומים בחיים לצורך עריכת ניסויים בהם.
לתאומות מוזס הזריק מנגלה חומר רעיל, שלהערכתו היה אמור לגרום למותן בתוך כשבועיים.
לאחר שחרור אושוויץ, ב-27 בינואר 1945, שבו התאומות לרומניה והתגוררו בקלוז' עם דודתן. ב-1950 קיבלו היתר יציאה מרומניה ועלו לישראל.
אווה מוזס למדה בישראל בבית ספר חקלאי, שירתה בצה"ל ונישאה ב-1960 למייקל קור, אזרח אמריקני. הזוג השתקע במדינת אינדיאנה וב-1965 קיבלה אווה מוזס-קור אזרחות אמריקנית.
בשנת 1978 החלה מוזס-קור בחיפוש אחר "תאומי מנגלה" אחרים ובשנת 1984, לאחר שהתארגנה קבוצת ניצולים, הקימו אווה ואחותה מרים את ארגון "נצח תאומי אושוויץ" (CANDLES), שמטרתו לתמוך בניצולי אושוויץ עליהם נערכו ניסויים רפואיים בהיותם ילדים. הודות לארגון זה היא איתרה 122 תאומי מנגלה אחרים.
בשנת 1988 שבתה רעב במשך 13 ימים, בדרישה שממשלת ישראל תפעל לאיתורו של מנגלה.
בשנת 1993 נפגשה לראשונה, בגרמניה, עם רופא לשעבר מאושוויץ. היה זה הנס מינך , שהוסגר לפולין, נשפט במשפטי אושוויץ בשנת 1947 והיחיד שנמצא זכאי.
השניים נותרו בקשר ונפגשו שוב באתר המחנה בינואר 1995, במלאת 50 שנים לשחרור אושוויץ, בעקבות הזמנתה של מוזס-קור.
מוזס-קור הקימה גם מוזיאון ומרכז הדרכה על השואה בשנת 1995 בעיר מגוריה, כדי ללמד את הציבור על אאוגניקה, השואה ועל כוחה של הסליחה. באמצע שנות ה-90 נפטרה אחותה מרים.
מוזס-קור זכתה להתעניינות בינלאומית לאחר שאמרה שהיא סולחת לנאצים על כל מה שנעשה לה. על אמירה זאת הופק סרט דוקומנטרי בשם "לסלוח לד"ר מנגלה". מוזס-קור הסבירה שהיא אינה סולחת לנאצים כי הם ראויים לכך, אלא כי היא ראויה להשתחרר מנטל השנאה ואינה רואה עצמה כקורבן אלא כגיבור שזכה לצאת בחיים מן התופת. לדבריה, "לקורבן יש הזכות להיות חופשי - ואדם לא יכול להיות חופשי ממה שאחרים עוללו לו אם הוא לא יכול להתנער מן הנטל היומי של כאב וזעם". בניגוד לקור, טענה ניצולת השואה יונה לקס, גם היא מתאומי מנגלה כי "על זוועות כאלה אי-אפשר לסלוח".
היא השתתפה במשפט הדמה שהתקיים לדוקטור מנגלה, ובתוכנית "ציידי הנאצים".
בשנת 2014 יצא לאור ספרה "שרדתי. חיי הקורבן של יוזף מנגלה".
באפריל 2015 הגיעה לגרמניה והעידה מטעם התביעה במשפטו של איש האס אס אוסקר גרנינג . כיוון שגרנינג לא ניסה להכחיש את פעילותו בזמן השואה, הסביר שהוא חש חובה מוסרית על מעשיו וביקש סליחה מן הקורבנות, לחצה מוזס-קור את ידו במהלך המשפט, ואף חיבקה אותו. חלק מן התובעים מתחו ביקורת על מעשה זה, בטענה שאינו יאה לאדם שנמנה עם התובעים במשפט.
באותה שנה הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בטלר שבאינדיאנה.
נפטרה בקרקוב שבפולין ב-4 ביולי 2019.
אלפרד אייזנשטאדט
אלפרד אייזנשטאדט (Alfred Eisenstaedt; 6 בדצמבר 1898 – 24 באוגוסט 1995) היה צלם עיתונות אמריקאי ממוצא יהודי-גרמני. ידוע בעיקר בשל צילומו המפורסם "יום הניצחון על יפן בכיכר טיימס" ובצילומיו הלא-מבוימים. הוא השתמש לרוב במצלמת לייקה 35 מ"מ.
ביוגרפיה.
אייזנשטאדט נולד ב-1898 בפרוסיה המערבית שבגרמניה במשפחה יהודית. ב-1906 עבר עם משפחתו לבירה ברלין. צילום עניין את אייזנשטאדט כבר מילדותו, והוא החל לצלם בגיל 12 במצלמה שקיבל בהשאלה, ובגיל 14 קיבל את מצלמתו הראשונה, "קופסה" של קודאק. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני ונפצע בשנת 1918. ב-1920, בימי רפובליקת ויימאר, בעת שעבד כמוכר חגורות וכפתורים, החל לצלם כפרילנסר בסוכנות צילום בברלין; הסוכנות נרכשה בשנת 1931 על ידי Associated Press.
בשנת 1929 החל אייזנשטאדט לעבוד כצלם במשרה מלאה. ארבע שנים לאחר מכן הוא צילם פגישה של אדולף היטלר ובניטו מוסוליני באיטליה. הוא גם צילם את יוזף גבלס בחבר הלאומים בשנת 1933; בתמונה נראה גבלס כשהוא מזעיף את פניו, מכיוון שגילה שאייזנשטאדט הוא יהודי.
בשנת 1935, לאחר עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה, היגר אייזנשטאדט לקווינס שבניו יורק, שם התגורר למשך שארית חייו. הוא צילם עבור מגזין לייף משנת 1936 עד 1972. בשנת 1989 קיבל את המדליה הלאומית לאמנויות מידי נשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' בוש.
מרתה'ס ויניארד.
אייזנשטאדט נהג לצאת לחופשה שנתית במהלך אוגוסט באיי מרתה'ס ויניארד במשך כ-50 שנה. במהלך הקיץ שם, הוא היה עושה מגוון ניסויים בצילום, כשהוא ניסה מגוון עדשות ופילטרים שונים. אייזנשטאדט חיבב מאוד את המגדלורים של המקום.
שנתיים לפני מותו, אייזנשטאדט צילם במרתה'ס ויניארד את נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ואשתו הילרי קלינטון עם בתם צ'לסי קלינטון. צילום זה נחשב כצילום האחרון שהוא צילם בחייו.
אייזנשטאדט נפטר בגיל 96 במסצ'וסטס.
קולין טרוורו
קולין ט. טרוורו (באנגלית: Colin T. Trevorrow; נולד ב-13 בספטמבר 1976, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית) הוא תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי.
ביוגרפיה.
טרוורו גדל באוקלנד. ב-1999, סיים את לימודיו בבית הספר לאמנויות על-שם באוניברסיטת ניו יורק. ב-2002 ביים את סרטו הקצר הראשון, "Home Base", שזכה ליותר מעשרים מיליון צפיות באינטרנט. הוא המשיך לעבוד כתסריטאי, וב-2006 מכר את תסריטו הספקולטיבי הראשון "Tester" לחברת "דרימוורקס". ב-2008 החל לשתף פעולה עם דרק קונולי, שאותו הכיר כסטודנט באוניברסיטת ניו יורק עשר שנים לפני כן. ב-2012 ביים טרוורו את הסרט "על אחריותכם בלבד", שכתב קונולי כשהוא מייעד לטרוורו את תפקיד הבמאי. הסרט זכה לשבחים שונים והועמד לפרס ה"אינדפנדנט ספיריט".
לאור הצלחתו של הסרט, נשכרו טרוורו וקונולי על ידי חברת וולט דיסני לכתוב את הרימייק לסרט "נווט מכוכב אחר" מ-1986. הודעה זו באה לאחר שמועות שווא כי טרוורו יביים את הפרק השביעי בסאגת "מלחמת הכוכבים". כיום טרוורו עובד עם קונולי על תסריט בשם "Intelligent Life". ב-13 במרץ 2013 אישר כי יהיה שותף בכתיבה ובבימוי של "עולם היורה", סרט נוסף בסדרת סרטי "פארק היורה". בהמשך הושכר לתפקיד במאי הסרט "", אך בספטמבר 2017 פרסמה חברת לוקאס פילם הצהרה כי קולין עזב את הפרויקט עקב חילוקי דעות קריאטיביים.
ב-2018 יצא סרט ההמשך של עולם היורה, . טרוורו לא ביים את הסרט (במקומו ביים חואן אנטוניו ביונה) אך הוא שימש כתסריטאי הסרט. שנה לאחר מכן ביים את הסרט הקצר "הקרב בביג רוק".
הפקת סרטי פארק היורה הודיעה שהוא יהיה הבמאי של הסרט הבא בסדרה - עולם היורה 3, שייצא בשנת 2022.
חיים אישיים.
טרוורו מתגורר באנגליה, עם אשתו ושני ילדיו.
תרופת מרשם
תרופת מרשם היא תרופה שאסורה למכירה ללא מרשם רפואי. על האריזה של תרופות מרשם מופיעה אזהרה שהתרופה חייבת מרשם מרופא (באנגלית: POM - Prescription Only Medicine).
ישנם תרופות המותרות למכירה רק על ידי רוקח (מסומנות ב- P - Pharmacist) וישנם תרופות הנמכרות במכירה חופשית (נקראות גם GSL – General Sale List), בישראל החל משנת 2005, מותר למכור תרופות מסוימות בחנויות שאינן בתי מרקחת כמו סופרמרקטים ותחנות דלק, שקיבלו לכך רישיון ממשרד הבריאות.
נבחרת סנט מארטן בכדורגל
נבחרת סנט מארטן בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הרשמית של סנט מארטן, החצי ההולנדי של האי הקריבי, סנט מארטן. בעבר הנבחרת הייתה חלק מנבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל עד שזו התפרקה בשנת 2010. לאחר הפירוק כל אי הקים התאחדות ונבחרת משלו.
נבחרת סן מרטן בכדורגל לא חברה בפיפ"א ולכן היא לא יכולה להשתתף בגביע העולם בכדורגל, למרות זאת הנבחרת חברה בCONCACAF והיא יכולה להשתתף בגביע הזהב של CONCACAF.
נבחרת בונייר בכדורגל
נבחרת בונייר בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הרשמית של האי בונייר. בעבר הנבחרת הייתה חלק מנבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל עד שזו התפרקה בשנת 2010. לאחר הפירוק כל אי הקים התאחדות ונבחרת משלו.