בקונגרס סוכם על הדרישות הבאות:
אידאולוגיה.
התנועה הלאומית נחשבת למפלגת ימין רדיקלית. היא מתוארת כמפלגה לאומנית ושמרנית . בעלת נטיות מיליטריסטיות . וסנטימנט אירוסקפטי קשה
מצע.
כפי שהוחלט בהצהרת האידאולוגיה של ינואר 2013, המועצה של התנועה הלאומית ציינה את שלושת עקרונותיה העיקריים: זהות (אומה, משפחה, עם), ריבונות (מדינה, תרבות, כלכלה) וחופש הביטוי (הדיבור, ניהול, אנשים); זיהוי המודעות והמחויבות של הדור הצעיר של הפולנים ככוחה של התנועה הלאומית והתחייבות לפעול על השינוי של המולדת, הדגשת רעיון האומה, המובן כקהילה תרבותית שנוצרה על ידי דורות. תומכי התנועה הלאומית נאבקים למען ריבונות המדינה, לתיקון הפוליטיקה והכלכלה של המדינה והגנה על חירות אזרחיה, כמו גם מימושם בתחום התרבות והפוליטיקה של ערכים מסורתיים. מטרת התנועה היא שינוי חברתי מהותי -מה שנקרא: "הפלת הרפובליקה של השולחן העגול". המפלגה הכריזה על עצמה בתור תנועה חברתית שהיא רשת של יוזמות קהילתיות לריבונות מדינית וזהות לאומית.
בהיעדר תלות היררכית וארגונית, התנועה תונחה על ידי הסמלים המשותפים, ודרישות ציבור הבוחרים. אחד הסמלים הוא דמותו של הימין הלאומני, שהתגבש במאבק לעצמאות פולין. עבור רוב פעילי התנועה סמלים כאלה הם גם חיילי צבא המחתרת של הכוחות המזוינים הלאומיים (NSZ), שלחמו במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר המלחמה נגד הכיבוש הגרמני והסובייטי. הכוחות המזוינים הלאומיים, שנוסדו על ידי החלק הצבאי של המחנה הלאומי של ארגון המחתרת ב-1942, הכריזו גם הם על ציות כדי להיכנע לצבא. בינה לבין חיילי הצבא הלאומי, מועצת הפיקוח רואה את הדמיון ההיסטורי שלה והצורך להמשיך לפעול. תאריכים חשובים בסיסיים לתנועה הם היום המנציח את הקמת הכוחות המזוינים הלאומיים המיוחסים ב-22 בספטמבר, יום השנה לגזר דין המוות של סרן ויטולד פילצקי ו-1 במרץ - יום הזיכרון הלאומי של "חיילים ארורים" (מהחג הרשמי של 2011) ויום העצמאות ב-11 בנובמבר. התנועה הלאומית מנסה גם להנציח את יום השנה להטלת החוק הצבאי ואת מרד העובדים בפוזנן ב-1956 .
התנועה הלאומית, קואליציה של קבוצות עצמאיות, מציגה עמדה שמרנית בנושאים חברתיים. על פי התוכנית, הוחלט בקונגרס השני של התנועה ב-2014 שהמפלגה היא בעלת ברית של התנועה המסורתית של הכנסייה הקתולית ותשאף לשמור על ערכים נוצריים מסורתיים. המפלגה מתנגדת לאידאולוגיית המגדר, מצעדים תומכי להט"ב ומנהיגיה תיארו הומוסקסואליות כמחלה, ומארגנים לעיתים קרובות הפגנות נגד.
התנועה מתייחסת גם למסורת ולמורשת של רומא העתיקה. התקדמות הציוויליזציה, שהייתה אמורה להתרחש בפולין הודות לכספי האיחוד האירופי, מטופלת כפיצוי חלקי על ההפסדים שספגה פולין בקשר לפתיחה החד-צדדית של השוק בתקופת טרום ההצטרפות, בעוד שמגזר הבנקאות הפולני תלוי על הון זר.
כלכלה.
את מתווה התוכנית הכלכלית הציג קשישטוף בוסק במהלך הקונגרס השני של התנועה. לפי התנועה הלאומית, ניתן לשלב מגוון רחב של חירויות כלכליות עם גישה קונסטרוקטיבית למדינה, הניתנות על בסיס עקרונות החסכנות והסובסידריות. הקמת המכון לאסטרטגיה לאומית, תפגיש מומחים ותעבוד על תוכנית מודרנית לתנועה הלאומית.
התנועה מתנגדת לאימוץ האירו בפולין.
מדיניות חוץ.
התנועה הלאומית היא מפלגה אירוסקפטית .
בהצהרה משותפת עם יוביק ההונגרית על המצב באוקראינה, הם הצביעו על רצון להעמיק את שיתוף הפעולה בין שתי הקבוצות. הם הכריזו על החלפת רשימות המועמדים הפולנית-הונגרית לבחירה לפרלמנט האירופי ב-2014 (מה שבסופו של דבר לא קרה). לאומנים הונגרים ופולנים מאמינים שממשלות לאומיות מקדישות אינטרסים לאומיים לטובת האירופדרליזם. במקרה הספציפי הזה, שתי התנועות הלאומיות קראו יחד לרשויות הלאומיות של מדינותיהן למאמצים פוליטיים ודיפלומטיים להגן על זכויות המיעוטים הלאומיים באוקראינה עקב המצב במזרח, כולל קידום הסמלים והדמויות הקשורות לארגון הלאומנים האוקראינים ודיכוי אתני שבהקשר היסטורי חוגג את האלימות נגד המיעוטים הלאומיים בארצות אלו.
התנועה הלאומית רצתה בתחילה לשפר את היחסים עם רוסיה, ראתה בה מעצמת-על וטענה שאינה מהווה איום על פולין בשום רמה, וכן תמכה בשיקום היחסים המסחריים עם מדינה זו. היא גם סברה כי נוכחותם של כוחות בעלות הברית של נאט"ו וכוחות ארצות הברית היא "היפוך מתמיכת בעלות הברית, שמחזקת את התלות והאמינות של פולין ביכולות ההגנה שלה". במקום זאת, היא הציעה לעבוד עם רוסיה וסין כתרופה נגד השפעת ארצות הברית וגרמניה, וכינתה זאת "מדיניות מרובת וקטורים".
עם זאת, בעקבות הערות רוסיות ביקורתיות בנוגע להתנהלות הפולנית במהלך מלחמת העולם השנייה, עמדתה של התנועה הלאומית הפכה שלילית יותר כלפי רוסיה. המפלגה התנערה מהעמדה הפרו-רוסית של בעל בריתה הפוליטי יאנוש קורווין-מיקה וגינתה את הסיפוח הרוסי של קרים . המפלגה טענה שרוסיה מתואמת עם ישראל, שהביעה ביקורת דומה על ההתנהלות הפולנית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, קרא בוסק לאסור על רוסיה את מהSWIFT ולהפסיק לאשר ויזות לאזרחים רוסים.
ג'ודי גרלנד כגיי אייקון
השחקנית האמריקאית ג'ודי גרלנד נחשבת בעיני הקהילה הגאה לגיי אייקון. הירחון אדבוקט כינה את גרלנד "האלביס של ההומוסקסואלים". הסיבות הניתנות תכופות למעמדה כאייקון בקרב גברים הומוסקסואלים הן הערצה ליכולתה כפרפורמרית, האופן שבו נראה היה שהמאבקים האישיים שלה שיקפו את אלו של גברים הומוסקסואלים באמריקה בתקופת שיא תהילתה, והערך שלה כדמות קאמפ. תפקידה של גרלנד בתור דורותי גייל בסרט הקוסם מארץ עוץ ידוע כתורם למעמד זה.
גרלנד כדמות טראגית.
ההיבטים של הזדהות הומוסקסואלית עם גרלנד נדונו במיינסטרים כבר ב-1967. המגזין טיים, בביקורת על מעורבותה של גרלנד ב-1967 בתיאטרון פאלאס , ציין בזלזול ש-"חלק לא פרופורציונלי מהקליק הלילי שלה נראה הומוסקסואלי". הוא ממשיך ואומר כי "[הבנים] במכנסיים הצמודים" (ביטוי שהמגזין טיים השתמש בו שוב ושוב כדי לתאר גברים הומוסקסואלים) היו "מגלגלים את עיניהם, קורעים את שערם ומרחפים כמעט ממושביהם" במהלך ההופעות של גרלנד. המגזין טיים ניסה אז להסביר את פנייתה של גרלנד להומוסקסואלים, כשהתייעץ עם פסיכיאטרים שסברו כי "המשיכה [לגרלנד] עשויה להתחזק במידה ניכרת בשל העובדה שהיא שרדה כל כך הרבה בעיות; הומוסקסואלים מזדהים עם סוג כזה של היסטריה", וכי "ג'ודי הוכתה מהחיים, נקלעה למאבק, ובסופו של דבר נאלצה להיות גברית יותר. יש לה את הכוח שההומוסקסואלים היו רוצים שיהיה להם, והם מנסים להשיג אותו על ידי הערצתה."
הסופר ויליאם גולדמן, במאמר למגזין אסקווייר, טען באופן מזלזל על הגברים ההומואים שנכחו, וכינה אותם כ-"מתרוממים" ש"בורפים לידם" ומפטפטים בטירוף. בנוסף, הוא קידם גם את תאוריית הדמות הטרגית של גרלנד.
הקומיקאי הגאה, בוב סמית' , הציע לכתוב מחזה קומי על בסיס תאוריית הדמויות הטרגית.
גרלנד כקאמפ.
בדיון על המראה הקאמפי של גרלנד, חוקר הקולנוע הגאה, ריצ'רד דייר הגדיר את המראה כ-"דרך הומוסקסואלית אופיינית להתמודד עם הערכים, הדימויים והתוצרים של התרבות השלטת באמצעות אירוניה, הגזמה, טריוויאליזציה, תיאטרליזציה ולעג אמביוולנטי מהרציני והמכובד". בנוסף, הוא טוען, כי היא "ניתנת לחיקוי, המראה והמחוות שלה ניתנים להעתקה במופעי דראג".
Friend of Dorothy.
קשרים נוספים בין גרלנד לקהילה הגאה כוללים את הסלנג "Friend of Dorothy", שכנראה נובע מהתמונה של גרלנד של דורותי גייל בסרט "הקוסם מארץ עוץ", והפך לביטוי קוד שגברים הומוסקסואלים השתמשו בו כדי לזהות זה את זה.
בסרט, דורותי מקבלת מיד את אלו ששונים, כולל האריה הפחדן (בהופעת קאמפ של ברט לאהר ). האריה מזהה את עצמו באמצעות השיר כ-"סיסי" ומפגין גינונים סטריאוטיפים "הומואים" (או לפחות נשיים). האריה נתפס כדוגמה מקודדת לקבלת גבר הומו ללא עוררין.
מהומות סטונוול.
יש הטוענים כי יש קשר בין תאריך הלווייתה של גרלנד ב-27 ביוני 1969 לבין מהומות סטונוול, נקודת הבזק של תנועה לשחרור הגייז המודרנית, שהחלה בשעות המוקדמות של 28 ביוני. מספר עדים למהומות טענו שרוב המעורבים "לא היו הטיפוסים שירחו על תקליטים של ג'ודי גרלנד או משתתפים בקונצרטים שלה בקרנגי הול. הם היו עסוקים יותר איפה הם הולכים לישון ומאין תבוא הארוחה הבאה שלהם." עם זאת, אותו סרט תיעודי היסטורי קובע שהיו מספר פטרונים בסטונוול אין באותו לילה, מעריצי גרלנד שלפי פטרונית הבר סילביה ריברה הגיעו מהלוויה המאוד אמוציונלית של גרלנד מוקדם יותר באותו היום כדי לשתות ולהתאבל. ריברה אמרה שאכן הייתה תחושה באוויר שמשהו יקרה באותו לילה: "אני מניחה שמותה של ג'ודי גרלנד פשוט ממש עזר לנו להכות את המאוורר".
בהחלט הייתה מודעות והערכה לגרלנד בקרב פטרוני סטונוול אין . מאחר שלבר לא היה רישיון אלכוהול, הוא נרשם כמועדון בקבוקים והפטרונים נדרשו לרשום את שמם כדי להיכנס. רבים השתמשו בשמות בדויים ו-"ג'ודי גרלנד" היה בין הפופולריים ביותר. ללא קשר לאמיתות העניין, הטענות לקשר בין גרלנד לסטונוול הופיע גם בסרט הדרמה מ-1995, סטונוול. הדמות הראשית, בוסטוניה, מוצגת כשהיא צופה בהלווייתה של גרלנד בטלוויזיה ומתאבלת, ומאוחר יותר מסרבת להשתיק ג'וקבוקס שמנגנת שיר של גרלנד במהלך פשיטה משטרתית, כשהיא מכריזה "ג'ודי נשארת".
המגזין טיים כתב ב-2007 כי:
בתה של גרלנד, לורנה לופט , מצביעה על הקשר בגאווה, ואמרה שאמה הייתה "תומכת ענקית של זכויות אדם" ושגרלנד הייתה מוצאת את ההתפרעות מתאימה.
דגל הגאווה.