עם זאת, לאורך כל הקריירה שלו עבד כפרילנסר ומעולם לא נמנה עם צוות קבוע של עיתון. בריאיון ל"מעריב" ב-1967 סיפר שהוא גאה בכך, מפני שרצה לשמור על העצמאות שלו בציור: "לא רציתי להיות כפוף לאף אחד, וגם לא לשום תכתיב פוליטי. מסיבה זאת אני עוסק בפרסום ובגרפיקה לפרסום לפרנסתי, ואילו ציור הקריקטורות הוא לי שעשוע שהפך לכעין מקצוע-משנה."
בין הקריקטורות שלו היו שלעגו לשלטונות המנדט הבריטי ונפסלו על ידי הצנזורה, ואותן שלח רוס לארצות הברית, שם התפרסמו בעיתונים אמריקניים ציוניים.
בשנת 1947 יצר סדרה של קריקטורות שליוו את דיוני ועדת אונסקו"פ, שהוקמה על ידי האו"ם והתבקשה לבחון את מעמדה של ארץ ישראל. לאחר סיום הדיונים נסע ללונדון, שם פרסם ספר מעבודות אלו ובו קריקטורות של כל חברי הוועדה (הספר יצא במקביל במהדורה צבעונית מצומצמת ובמהדורת דפוס אופסט בשחור-לבן שהודפסה בתל אביב על ידי דפוס 'מפעיל').
לאורך הקריירה שלו צייר יותר מ-20,000 קריקטורות. על עבודותיו חתם בשם "רוס".
הוא צייר את מרבית האישים הבולטים ביישוב ובמדינה, וכן מנהיגים של הציונות העולמית, שחקנים ומוזיקאים. רבות מהקריקטורות שלו הופיעו גם בעיתונות בחו"ל.
לדברי העיתונאית אינגה דויטשקרון במאמר שפורסם ב"מעריב" במלאת 50 שנה ליצירתו בארץ, רוס "השכיל לתמצת סיטואציות פוליטיות סבוכות בכמה קווים אשר המחישו בבהירות את הנושא. הוא גרם לכל הסובבים אותו לחייך, אף על פי שחשף במערומיו את כל מי שצייר – לטוב ולרע".
רוס עצמו סיפר על עבודתו בריאיון ל"מעריב" (1967):
לצד קריקטורות פוליטיות, רוס הִרבה לצייר סיטואציות מהצגות התיאטראות וכן קריקטורות של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. לפילהרמונית, שאותה ליווה מיום הקמתה, הוקדש פרק נרחב ביצירתו. הוא יצר קריקטורות בזמן הקונצרטים, והן פורסמו בעיתונות היומית ובאוספים מיוחדים שהוציא במהלך השנים.
במהלך השנים פרסם כמה אלבומי הדפסים של תיאורי נוף, ובשנת 1967 הציג תערוכה מקיפה מעבודותיו במוזיאון ארץ ישראל.
בנוסף לעבודתו כקריקטוריסט וכמעצב שימש רוס כנשיא מועדון רוטרי תל אביב וכחבר המועצה הציבורית של עמותת אנוש (נפגעי נפש).
רוס היה אב לשני בנים ובת בשמות: גדעון, רלפי ותמר. הוא נפטר בינואר 1991 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בסמיכות לקבר ידיד נעוריו פיליפ ברוניה-פוקס.
חלחלות מגנטית
חלחלות
על כל פנים
על כל פנים היה מדור קריקטורות שיצר זאב (יעקב פרקש) ופורסם בעיתון "הארץ" בין השנים 1963–1990.
בשנת 1962 נשכר זאב לעבודה בעיתון "הארץ" כקריקטוריסט. בתחילה צייר קריקטורה יומית ששובצה בין דפי המאמרים והדעות. בשנת 1963 קיבל מדור שבועי קבוע במוסף העיתון של יום שישי בשם "על כל פנים". המדור הודפס על גבי כפולת עמודים וכלל לרוב כמה קריקטורות שונות שאוחדו בעזרת מוטיב מרכזי. בכל מדור שיבץ זאב דיוקן עצמי שלו.
בשנת 1968 הופיע קובץ של קריקטורות מן המדור כספר.
השדים של דה וינצ'י
יוזמת ידידי ישראל
יוזמת ידידי ישראל (באנגלית: Friends of Israel Initiative, או FOII) היא ארגון שנוסד ביולי 2010 על ידי ראש ממשלת ספרד לשעבר, חוסה מריה אסנאר ביחד עם שורת אישים אוהדי ישראל אחרים, במטרה להילחם בניסיונות לעשות דה-לגיטימציה למדינת ישראל וכן במטרה לפעול למען זכותה של ישראל לחיות בשלום בגבולות מוכרים ובטוחים. בין היוזמים האחרים היו ואצלב האוול נשיא צ'כוסלובקיה ונשיא צ'כיה לשעבר, פיאמה נירנשטיין סגנית יו"ר ועדת החוץ של הפרלמנט האיטלקי, אלחנדרו טולדו נשיא פרו לשעבר, לואיס אלברטו לאקאז'ה נשיא אורוגוואי לשעבר, דייוויד טרימבל זוכה פרס נובל לשלום וראש הממשלה הראשון של צפון אירלנד, ג'ון בולטון שגריר ארצות הברית באו"ם לשעבר, דונה שלאלה שרת הבריאות בממשל ביל קלינטון ומשנת 2001 נשיאת אוניברסיטת מיאמי, ותומכי ישראל אחרים ממנהיגי אירופה, ארצות הברית והעולם.
הקמה.
על הקמת הארגון הוחלט בפגישה שערכו כמה אישים בפריס, באמצע 2010 ואירוע ההשקה שלו התרחש ביולי 2010 בבניין הפרלמנט הבריטי, כשהמארחים הם "אגודת הנרי ג'קסון" וחבר הפרלמנט הבריטי יהודי מטעם המפלגה השמרנית רוברט חלפון.
בנוסף לאישים שכבר הוזכרו לעיל, ניתן למנות בין המייסדים גם את ביל ריצ'רדסון ("Bill Richardson") מושל ניו מקסיקו לשעבר (2003–2011), שר האנרגיה בממשל ביל קלינטון (1998–2001) ושגריר ארצות הברית לאו"ם (1997–1998), אלכסנדר דאונר ("Alexander Downer") שר החוץ האוסטרלי בכמה ממשלות ליברליות (1996–2007), קרל-תיאודור צו גוטנברג ("Karl-Theodor zu Guttenberg") שר ההגנה הגרמני (2009–2011), מרצ'לו פארה ("Marcello Pera") פילוסוף, שהיה יו"ר הסנאט האיטלקי בשנים 2001–2006, ג'וליו טרצי ("Giulio Terzi") שר החוץ האיטלקי (2011–2013), אנדרו רוברטס ("Andrew Roberts") היסטוריון ועיתונאי בריטי, ג'ורג' ווייגל ("George Weigel") סופר אמריקאי, רוברט אגוסטינלי ("Robert Agostinelli") מיליארדר אמריקאי, ג'ורג' וויידנפלד ("George Weidenfeld, Baron Weidenfeld") מו"ל, בעל טור, וחבר בית הלורדים הבריטי, ויליאם שאוקרוס ("William Shawcross") סופר ופובליציסט בריטי, קרלוס אלברטו מונטנר ("Carlos Alberto Montaner") סופר קובני גולה, ועוד.
מטרות.
מטרותיה של "יוזמת ידידי ישראל" הן:
פעילות.
מטהו של הארגון שוכן במדריד, עם שלוחה עצמאית נפרדת בלונדון. תקציבו ממומן מתרומות פרטיות מרחבי העולם.
בארבע השנים האחרונות הוא עוסק בפרסום מאמרי דעה וניירות עבודה, בארגון אירועים וכנסים ובעיקר בניסיונות השפעה אישיים ובפעילות מגוונת ומסוגים שונים, למען ישראל. ב-30 בינואר 2014 למשל, נאם חוסה מריה אסנאר בפני חברי הפרלמנט הבריטי, באירוע שאורגן על ידי היוזמה, ביחד עם "אגודת הנרי ג'קסון" הבריטית. ב-18 במרץ 2013 נאם דייוויד טרימבל בפני מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם בז'נבה, בקריאה להפסיק את הסלקטיביות של פעילויות הגוף הזה כנגד ישראל. ב-1 במרץ 2012 אירחה נשיאת אוניברסיטת מיאמי דונה שלאלה פאנל של היוזמה, בהשתתפות אסנר, טולדו, טרימבל ואחרים, לדיון באוניברסיטה על השינויים האחרונים בעולם הערבי. ב-5 בספטמבר 2011 נערך כנס קודם של היוזמה, בפרלמנט הבריטי. ב-11 ביולי 2011 נפגשו ראשי היוזמה עם אישים שונים במדינת ישראל ובראשם הנשיא שמעון פרס. ב-1 ביוני 2011 נאם אסנאר בפני כמה מאות יהודים ומנהיגים פוליטיים ברזילאים, בכנס שנערך לרגל פתיחת סדרת כינוסים לוויכוח על "בעיות שברומו של עולם" בסאו פאולו, ברזיל. ועוד.
בין ניירות העבודה שהוציא הארגון בתקופה האחרונה, ניתן למצוא למשל שני ניירות עבודה, האחד מ-10 בינואר 2014, והשני מ-3 בדצמבר 2013, כנגד הסכם ז'נבה על תוכנית הגרעין האיראנית. נייר עבודה מנובמבר 2013, כנגד הקווים המנחים שהוציא האיחוד האירופי נגד השקעה בשטחים שבידי ישראל מאז 1967. נייר עבודה מספטמבר 2013, כנגד הניסיונות לשלול מישראל את הזכות להגן על עצמה. נייר עבודה נוסף, מספטמבר 2013, כנגד הניסיון ליצור הפרדה מלאכותית בין הזרוע הפוליטית כביכול של חזבאללה, לזרועו הצבאית הטרוריסטית. ועוד.
חוזה מריה אסנר
חוזה מריה אסנאר
לוחמה כימית במלחמת העולם הראשונה
איגוויי
סלבלאון דה איגוויי (בספרדית: Salvaleón de Higüey), או בקיצור איגוויי, היא בירת מחוז לה אלטגרסיה ברפובליקה הדומיניקנית. העיר, שמכונה לעיתים בירת התיירות של המדינה, נמצאת במרחק של 145 קילומטרים מבירת הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו.
היסטוריה.
בתחילת המאה ה-16 הספרדים רצחו את מרבית התושבים האינדיאנים בני הטאינו שהתגוררו באזור, והקימו במקום יישוב. ב-1508 רשויות המסחר הספרדיות העניקו לאיגוויי ממשל עצמי מוגבל.
בתחילת המאה ה-19 האזור עבר משליטת ספרד לצרפת, וכעבור זמן מה לשלטון האיטי שהשתחררה משלטון צרפת, עד שלבסוף הפך לחלק מהרפובליקה הדומיניקנית עם הכרזת עצמאותה ב-1844.
כלכלה.
כלכלת איגוויי מתבססת על גידולים טרופיים, כמו קנה מצוי, קפה, טבק, קקאו, אורז ותירס, גידול בקר וחזירים, דייג ותיירות.
תיירות.
האטרקציה המרכזית בעיר היא בזיליקת נואסטרה סניורה דה לה אלטגרסיה, בה מוצג הציור "בתולת לה אלטגרסיה", שהובא על ידי מיסיונרים ספרדים בעת הקמתה של איגוויי. בכל שנה ב-21 בינואר נחגג יום בתולת לה אלטגרסיה. יום זה נחשב ליום חופש לאומי ורבבות אנשים מגיעים לקתדרלה ביום זה.
שאר התיירות מרוכזת בעיר הקרובה פונטה קאנה, אשר רבים מתושבי איגוויי מועסקים במלונותיה.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי פונטה קנה, שנמצא בעיר פונטה קאנה. זהו נמל התעופה העמוס ביותר ברפובליקה הדומיניקנית, גם יותר מנמל התעופה של סנטו דומינגו.
נשק כימי במלחמת העולם הראשונה
Defense Update
Defense Update הוא מגזין מקוון לאמצעי לחימה היוצא לאור על ידי חברת Lance&amp;Shield בע"מ הישראלית.
המגזין נוסד בשנת 1978 על ידי סא"ל במיל' דוד אשל. הוא היה המגזין הבינלאומי הראשון לענייני הגנה שמקורו בישראל וכן המגזין הראשון מסוגו שיוצא לאור באופן פרטי. העורך הראשי הוא תמיר אשל.
בשנות השמונים, היה המגזין בשיא הצלחתו ופורסם במקביל בארבע שפות (עברית, אנגלית, גרמנית וצרפתית).
במרץ 2012, היו לתפוצת הירחון 220,000 קוראים.
תחומי כיסוי.
תחומי הכיסוי כוללים מערכות קרקעיות ימיות ואוויריות, שו"ב, מערכות ביון, מערכות חי"ר, שיטות לוחמה (תו"ל), כלי רכב מוגנים, מערכות לוחמה עתידיות, כלים בלתי מאוישים, רובוטיקה, תחמושת מדויקת וכן אנליזות של טרנדים מודרניים בטקטיקות לחימה.
רצח ג'ון קנדי
סלבלאון דה איגוויי
אופק (לוויין)
תחנת הכוח הגרעינית בלקובו