בפרק הרביעי של הסדרה הוצגה א"ק (כעבור כמה שנים נחשפה כאולה קרבצ'נקו), אישה צעירה ולא יציבה בנפשה, בוגרת בית הספר נופי גולן - כחשודה ברצח. בעת הרצח התגוררה בקצרין עם א"ח (שלימים נחשף כאדיר חבני), בן זוגה לשעבר. חבני סיפר, שכחצי שעה לאחר הרצח התקשרה אליו קרבצ'נקו לנייד, וסיפרה לו ש"הולך להיות בלאגן גדול". בשנים קודמות היא נעצרה בידי המשטרה כשברשותה סכין משוננת. בעקבות תלונתו של חבני במשטרה, נלקחה קרבצ'נקו לחקירה. בעת חקירתהּ טענה כי נאנסה בידי חבני, ובעקבות זאת הושמו השניים במעצר בית. בעודה שוהה במעצר בית, הגיעה קרבצ'נקו לביתו של בן זוגה החדש עם שבר בקבוק וניסתה לתקוף אותו, ללא הצלחה. חבני נעצר במשך כמה ימים לגבי הטענות על אונס, ועל פי דבריו ותמלילי החקירות ניסו חוקרי המשטרה לשכנעו לחזור בו מן ההאשמות. בינתיים, אושפזה קרבצ'נקו בכפייה. שלוש שנים לאחר מכן, התאבדה שותפתה לחדר של קרבצ'נקו. בת זוגה של השותפה, מאי פלג, התראיינה אף היא לתוכנית, אולם טרם פגישתה עם צוות התחקיר של הסדרה, התאבדה גם כן. פלג מסרה לצוות התחקיר כי קרבצ'נקו התוודתה בפניה על נטייתה לאלימות ורצונה בשתיית דם; כמו כן סיפרה, כי התוודתה בפניה על הרצח של תאיר ראדה.
זמן קצר לאחר שידור פרק זה, ב-8 במרץ 2016, שודר בערוץ 10 ראיון קולי שערכה אילה חסון עם קרבצ'נקו. קרבצ'נקו הודתה בפני חסון, שקיימה עם חבני יחסי מין רוויי אלימות, אך בד בבד טענה, כי החבר המציא את הדברים לגבי רצח תאיר. הראיון שולב בתוכנית שביקרה את "בית דין השדה" הציבורי שנוצר. ב-27 במרץ 2016 פורסם שנמצא מסמך "טיוטה" של הגרסה שמסר חבני בחקירתו, הכולל פרטים שהשתנו מאוחר יותר. הדבר חיזק את הטענה שחבני תכנן להפליל את קרבצ'נקו.
באוקטובר 2018 פורסם שנערה העידה כי קרבצ'נקו התוודתה בפניה שרצחה את תאיר.
צל כבד.
בשנת 2021 שודר סרט התעודה "צל כבד", של הבמאי עידו הר, ובו סיפורה של קרבצ'נקו. הר טוען כי יוצרי "צל של אמת" נהגו בחוסר יושר ובחוסר אחריות כלפי קרבצ'נקו. לדבריו, הם גרמו לצופים להאמין בנכונות גרסתו של בן זוגה לשעבר חבני, שהאשים אותה ברצח, תוך טשטוש העובדה שהוא התעלל בה ואף הודה בכך בחקירתו במשטרה. כתוצאה מהסדרה הפכה קרבצ'נקו קורבן להטרדות ולאיומים ובשל כך עזבה את ישראל. מצבה הנפשי שהיה מלכתחילה קשה הידרדר עד כדי איום בהתאבדות.
ב-25 באוקטובר 2018 פורסם ששערה שנמצאה בזירת הרצח מתאימה לפרופיל המיטוכונדריאלי (הגנטי) שאליו שייך, בין השאר, גם חבני, בן זוגה לשעבר של קרבצ'נקו, שלפי טענתו בחקירה - לבשה את בגדיו בעת הרצח. עם זאת, סיכום דו"ח הבדיקה העלה, כי הפרופיל הגנטי של בעל השערה מתאים לאלפי עד עשרות אלפי אנשים בישראל. כמו כן דווח, כי 50–75 שערות שלא זוהו עד כה והיו על הגופה - תישלחנה לבדיקת DNA (בדיקה גנטית) - במימון משרד המשפטים. עוד פורסם כי בסמוך למקום הרצח נמצאה בפח אשפה פאה נוכרית, שתאמה לכאורה את עדותו של חבני בדבר שימוש בפאה על ידי קרבצ'נקו. עם זאת חבני טען בכלל שאולה לבשה פאה צבעונית.
כמה שבועות אחרי יציאתו של הסרט "צל כבד" פרסמה אילנה ראדה סרט בו היא לטענתה מתקנת כמה עובדות קריטיות.
במסגרת פרק בתוכנית "עובדה", ששודר ב-20 בדצמבר 2018, הכחישה קרבצ'נקו בתוקף את טענותיו של חבני כי התוודתה בפניו על הרצח, וטענה כי הלך למשטרה להפליל אותה רק לאחר שהודיעה לו כי היא נפרדת ממנו.
לפי כתבה משנת 2022, חבני השאיר בטעות שתי טיוטות במחשבו של הדברים שהוא התכוון להגיד במשטרה ושם היו 2 גרסות שונות. גרסה שלישית נאמרה בחקירות. גרסה רביעית נאמרה בבית המשפט. עם הזמן נוספה גרסה חמישית.
ביקורת על התקשורת.
העיתונאי עוזי בנזימן מתח ביקורת על התנהלות אמצעי התקשורת בפרשה: "תקשורת שאינה שומרת על היררכיה בין שופטים לפרקליטים בעלי עניין, ושאינה מבחינה בין דיווח ענייני לסיקור מוטה - נותנת ידה לטירוף מערכות ולמיטוט יכולתו של הציבור להבין את המתרחש".
גם שופטי בית המשפט מתחו ביקורת על ההתנהלות התקשורתית. השופט כהן התייחס בפסק דינו להתנהלות התקשורת בפרשה, ואמר שחלק מכלי התקשורת חטאו בפרסומים "מגמתיים ומשתלחים". השופט חיים גלפז הוסיף: "נעשה שימוש על ידי גורמים שונים באמצעי התקשורת באופן שלעיתים חרג מן המותר, תוך גרימת נזק לציבור, בדרך של פרסום דברים שלא שיקפו את המצב".
בפסק דינו השופט כהן מתח ביקורת גם על גורמים נוספים שבחשו בפרשה: "עוד תגונה התופעה המכוערת אשר מצאה ביטוי מוחצן וחריג בתיק זה, באשר לרודפי פרסום, טפילים על גב טרגדיה נוראית, אשר אומללות הורי המנוחה שימשה להם, למרבה הצער, כר נוח וציני לתאוות פרסום. שרלטנים למיניהם, מומחים בעיני עצמם ואפילו חוזים בכוכבים ניסו לומר דברים בתיק זה". לא אחת יצא גם אביה של תאיר ראדה, שמואל, נגד גורמים שונים, שלטענתו הוליכו אותו ואת אשתו שולל וניצלו את מצוקתם.
ביקורת על בית המשפט.
בתי המשפט לא הציגו באופן רשמי את פסקי הדין, כמתחייב בחוק: הם לא מופיעים במערכת "נט המשפט". פסק הדין שהתפרסם באתרים מסחריים - אינו חתום, ולכן אינו פסק הדין הסופי, ואינו נאמן למקור.
השופט קולה, באחד ממשפטי העירעור (2022) ביקר את הליכי החקירה והמשפט הראשון של זדורוב.
הפולמוס בדבר אשמתו של זדורוב.
טענות בדבר אשמתו.
במרץ 2011 פרסמו מיקי רוזנטל ורביב דרוקר כתבת תחקיר בערוץ 10, ובה הוטחה ביקורת רבה כנגד הטוענים לחפותו של זדורוב: בלדינגר, סדובסקי ועורך הדין שפיגל. הם הראו, שסדובסקי החליט לטעון לחפותו של זדורוב, בכל הנוגע לאי הסכמתו לאופן התנהלות החקירה - זמן רב לפני שידע את טיב ונכונות העובדות לגבי החקירה; שאין לסדובסקי תואר דוקטור מוכר ושאינו בלש חוקר מורשה; שחלק מהאשמותיו מופרכות או מטעות בכוונה תחילה, ומשום כך - חלקן אף לא הועלו עוד בידי ההגנה - במשפט החוזר. בפרט, הביאו את דברי חוקרי המשטרה, הפרקליטות, השופטים ואת דבריו של ד"ר חן קוגל מהמכון לרפואה משפטית:
טענות בדבר זכאותו.
יצחק אילן, סגן ראש השב"כ לשעבר, צפה בסדרה "צל של אמת" וחקר את המקרה באופן עצמאי. לדידו, את הרצח ביצעה נחקרת אחרת בפרשה, אולה קרבצ'נקו. לדבריו, חלק מהפרטים המוכמנים נמסרו לזדורוב על ידי החוקרים, והסרטים המתעדים את החקירה נערכו בצורה מגמתית. ב-2018 נפגש עם צמרת הפרקליטות על מנת להציג את ממצאיו.
סדרת סרטים בשם: "לתפור חף מפשע", בעריכתו של בלדינגר, ואשר פורסמה בידי חיים סדובסקי באתר יוטיוב, העלתה את טענותיהם בדבר זכאותו של זדורוב, כמו גם את ביקורתם באשר לאופן הטיפול הלקוי של מערכת המשפט והמשטרה, לדעתם, בפרשה בכלל - ובזדורוב עצמו בפרט:
הנצחה.
ב-14 בינואר 2016 נערך בקצרין טקס חנוכת בית כנסת על שם תאיר ראדה. אביה של ראדה הובא לטקס מבית החולים פוריה, ולמחרת נפטר ממחלת הסרטן.
קישורים חיצוניים.
סרטים תיעודיים
כתבות וידאו
מאמרים וכתבות
מונטרו
אברהם הלוי
אברהם ח' הלוי
אל-חארית אבן ג'בלה
אל-חארית אבן ג'בלה (בערבית: الحارث بن جبلة, ביוונית: Αρέθας) היה מלך שבט ע'סאן, שבט ערבי קדם-אסלאמי שישב בגבולותיה המזרחיים של האימפריה הביזנטית. אל-חארית מלך בין השנים 569-529.
אל-חארית תמך במלחמתם של הביזנטים באימפריה הסאסאנית וכאות הוקרה קיבל את התואר פטריקיוס בשנת 529 מקיסר יוסטיניאנוס הראשון.
אל-חארית היה נוצרי שהאמין במונופיזיטיזם הגורסת כי השילוש הקדוש הוא בעצם ישות אחת. דבר זה הוביל לקידומה של הכנסייה האורתודוקסית הסורית.
פיליפה מאנו
פיליפה מאנו (בצרפתית: Philippe de Hainaut, באנגלית: Philippa of Hainault; 24 ביוני 1311 – 15 באוגוסט 1369) הייתה אשתו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה, ואחייניתו של פיליפ השישי, מלך צרפת.
ביוגרפיה.
פיליפה נולדה בעיר ולנסיין שברוזנות אנו (בימינו בתחומי חבל נור-פה דה קאלה שבצרפת). היא הייתה בתם של וילם הראשון, רוזן אנו ושל ז'אן מוולואה, רוזנת אנו, אחותו של פיליפ השישי, מלך צרפת. ב-24 בינואר 1328 בקתדרלה של יורק נישאה לאדוארד השלישי, מלך אנגליה, אחד עשר חודשים לאחר שעלה על כס המלכות.
היא ליוותה את אדוארד השלישי במלחמותיו נגד הסקוטים (1333) ונגד הצרפתים בפלנדריה (1338–1340). באוגוסט 1347, כאשר אדוארד השלישי כבש את העיר קאלה ועמד להוציא להורג שישה ממנהיגיה, פיליפה כרעה ברך בפניו והצליחה ברוב תחנוניה להניאו ממעשה זה. היא שימשה כעוצרת פעמים מספר כאשר אדוארד השלישי נעדר מן הממלכה, והתחבבה על נתיניה בשל טוב לבה ובשל התנהגותה האצילה.
פיליפה ילדה לאדוארד 14 ילדים, שאחדים מהם מתו בילדותם. בנה הבכור היה אדוארד, הנסיך השחור, שלחם לצד אביו בקרב קרסי (26 באוגוסט 1346).
פיליפה מתה בטירת וינדזור ב-1369 כתוצאה מבצקת, ונקברה במנזר וסטמינסטר.
ההיסטוריון ז'אן פרואסאר היה בן חסותה מ-1361 עד 1366.
מדיום (תקשור)
מדיום (מאנגלית: Medium – אמצעי, מתווך) הוא אדם הטוען או שטוענים עליו שהוא בעל יכולת לקלוט דברים הנסתרים מהחושים הרגילים, באמצעות תפיסה על-חושית וכישורים רוחניים. השם "מדיום" משמש גם לתיאור אנשי במה ולהטוטנים אשר משתמשים בטכניקות שונות כגון זריזות ידיים וקריאה קרה על מנת ליצור את הרושם כי הם מחזיקים ביכולות מסוג זה, אף כי אינם טוענים לכך. כמו כן, נעשה שימוש בשם זה לתיאור האמונה כי ביכולתו של המוח להשפיע על העולם הפיזי, ולתיאור אנשים אשר לטענתם מחזיקים ביכולות טלקנטיות (כגון אורי גלר).