כל חברי הסגל בבית הספר שהם בדרגת מרצה בכיר ומעלה רשאים להנחות תלמידי דוקטורט. ההנחיה נעשית בהתאם להתקשרות שבין התלמיד או התלמידה לבין המנחה.
תעודות הוראה.
הסמכה להוראה מתבצעת במגוון רחב של מקצועות, הן במקצועות המתמטיקה והמדעים (בחוג לחינוך מתמטי, מדעי וטכנולוגי) והן במקצועות ממדעי החברה והרוח (אזרחות, איטלקית, אנגלית, היסטוריה, חינוך מיוחד, לשון עברית, מדעי החברה, מוזיקה, מחשבה יהודית, מקרא, סינית, ספרות, ערבית, צרפתית, קולנוע, תולדות האומנות, תיאטרון) ביחידה להכשרה להוראה.
לימודי המשך ולימודי תעודה.
במסגרת החוג לחינוך מתמטי, מדעי וטכנולוגי, מתקיימים לימודי תעודה לבוגרי תואר שני שאינו מתחום החינוך.
ברי קרץ'
ברי קרץ' (באנגלית: Barry Kerch, נולד ב-7 באוגוסט 1976 בג'קסונוויל, פלורידה) הוא מוזיקאי המוכר בעיקר כמתופף וכאחד החברים המייסדים של להקת הרוק האמריקאית, שיינדאון.
קריירה.
קרץ' מעיד על עצמו שכבר בגיל שש תופף על סירים ומחבתות במטבח בבית הוריו, עד שסבתו, שאחיה היה מתופף ג'אז, אמרה לו שהוא עתיד להיות מתופף. הוריו קנו לו תוף סנייר, ולאחר ששלט בו באופן מלא, קיבל מערכת תופים למתחילים. קרץ' הושפע ממתופפים כמו ג'ון 'ג'אבו' סטארקס וקלייד סטאבלפילד (שניגנו עם ג'יימס בראון), ומלהקות כמו לד זפלין וניין אינץ' ניילז, כמו גם מלהקות כמו איירון מיידן ודף לפרד. כשלמד באוניברסיטת מרכז פלורידה תופף בתזמורת הצועדת של האוניברסיטה, ה-Marching Knights.
בתקופת התיכון והאוניברסיטה ניגן בלהקת רוק שהקימו הוא ואחיו. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עבר לג'קסונוויל לטובת עבודתו באגמים, אז סיפר לו אחיו שחבר משותף עובד עם צעיר בשם ברנט סמית שמנסה להקים להקה חדשה. קרץ' האזין לקלטת דמו של סמית, ונפגש עמו ועם הגיטריסט הראשון של הלהקה, ג'סין טוד. לאור הכימיה הטובה ביניהם, הוחלט על צירופו המיידי של קרץ' ללהקה. קרץ' היה המתופף השביעי שנבחן ללהקה.
חיים אישיים.
קרץ' למד באוניברסיטת מרכז פלורידה, שם קיבל תואר ראשון באנתרופולוגיה. לאחר לימודיו התכוון להקדיש את עצמו לשימור הסביבה, וקיבל עבודה במסגרתה היה עליו לסייע במלחמה בעשבים פולשים שאיימו על המאזן האקולוגי באוורגליידס.
קרץ' נשוי ללורי, וב-2011 נולדה בתם הראשונה. הוא חובב בישול ונוהג לפרסם מתכונים באינטרנט.
איוואן שובלוב
איוואן שובלוב (ברוסית: Ива́н Шува́лов ; 1 בנובמבר 1727 - 14 בנובמבר 1797) היה ממייסדי הנאורות הרוסית ושר החינוך הרוסי הראשון. פעל ליסוד התיאטרון הראשון, האוניברסיטה והאקדמיה לאמנויות של רוסיה.
רומן עם הקיסרית.
הוא נולד במוסקבה, בנם היחיד של איוואן שובלוב, קפטן בצבא שמת כשהילד היה בן עשר, וטטיאנה רודיונובנה. ההון של משפחת שובלוב השתנה באופן דרמטי בשנת 1741, כאשר הקיסרית יליזבטה פטרובנה עלתה לכס המלכות הרוסי בעזרת בני דודיו החזקים של איוואן - פיוטר שובלוב ואלכסנדר שובלוב. בשנה שלאחר מכן, הם צירפו את איוון בן הארבע-עשרה לחצר הקיסרית כמשרת.
ביולי 1749, כשאיוואן ביקר את גיסו הנסיך גליצין באחוזתו הכפרית ליד מוסקבה, ארגנו האחים שובלוב את פגישתו עם הקיסרית, שעלתה לרגל למנזר סנט סבאס. בני הזוג שובלוב לא התאכזבו בחישוביהם: הקיסרית בת ה-40 שמה לב לנער יפה התואר, הצעיר ממנה ב-18 שנים, והציעה לו להתלוות אליה לביקור במנזר ירושלים החדשה.
שלושה חודשים לאחר מכן, שובלוב מונה למלווה והקשר שלו עם הקיסרית החל. אף שבני הדודים תכננו להשתמש בו כבעל השפעה בתככי החצר שלהם, שובלוב סירב להסתבך בתחבולותיהם. כפי שהביוגרפים שלו אוהבים לציין, שובלוב היה "רך ונדיב לכל" ו"לא היו לו אויבים כלשהם".
מעמדו בחצר המלכות התחזק במהלך שנות הדעיכה של יליזבטה והאפיל על בעלה הקודם אלכסי רזומובסקי. שובלוב, שהועלה לדרגת גנרל בשנת 1760, סירב למרבית הכבוד שהקיסרית רצתה להעניק לו, כולל תואר הרוזן.
חסות לומונוסוב.
שובלוב היה נחוש לתרום את קשריו לקידום החינוך ולקידום האמנויות היפות בארצו. הוא היה איש חצר נאור, ניהל התכתבות עם ההוגים הצרפתים המובילים - הלבטיוס, ד'אלמבר, דידרו ווולטר. הוא סיפק לאחרון חומרים הדרושים לספר על ההיסטוריה של האימפריה הרוסית, ואחר כך פעל להוצאתו לאור ברוסיה.
פעילותו של שובלוב הביאה אותו לקשר עם מיכאיל לומונוסוב, מלומד רוסי ששאף להקים אוניברסיטה ברוסיה. לומונוסוב מצא פטרון נאמן בשובלוב.
ב-23 בינואר 1755 אישרה הקיסרית את הפרויקט להקמת אוניברסיטת מוסקבה הקיסרית, ונקבע לכך ציון בלוח השנה הרוסי. ״יום טטיאנה״ עדיין נחגג ברוסיה כ"יום הסטודנטים" (נחגג ב-25 בינואר)
שובלוב הפך למנהל הראשון של האוניברסיטה ומשך אליה את מיטב החוקרים. הוא הגה את הרעיון להקים את העיתון - "חדשות מוסקבה" (Московские ведомости), עיתון בהוצאה האוניברסיטאית. מלבד שתי מכללות הקשורות לאוניברסיטת מוסקבה, הוא גם עזר להקים את הקולג' הרוסי הראשון מחוץ למוסקבה - בקאזאן. הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית ב-1758.
האקדמיה לאמנויות.
בשנת 1757 הגיש שובלוב לסנאט את הפרויקט שלו להקמת האקדמיה לשלוש אמנויות בסנקט פטרסבורג. מוסד זה - שהפך מאוחר יותר לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות - הוא תכנן אותו למטרת חינוך נערים מוכשרים מכל שכבות החברה. בתחילה לא נדרשה בחינה רשמית כדי להיכנס לאקדמיה, אפילו ילדי איכרים – כמו פיודור רוקוטוב התקבלו.
שובלוב כיהן כנשיא האקדמיה הראשון עד 1763, אז החליף אותו איבן בטסקוי. ב-1758 הוא תרם לאקדמיה את אוסף רישומים וציורים מערביים משלו, שהיוו את גרעין אוסף האמנות שלה. בזמנו אירחו בארמון גם הופעות של להקת התיאטרון הראשונה של רוסיה, בראשות פיודור וולקוב ואיבן דמיטרייבסקי.
עם מותה של יליזבטה, יצא שובלוב לאירופה, כביכול במטרה לחזק את בריאותו החלשה. במהלך ארבע עשרה שנים של מסעות חוץ, הוא רכש יצירות אמנות מובחרות עבור האקדמיה ומוזיאון הארמיטאז'. הוא גם הזמין עותקים של הפסלים הרומיים הטובים ביותר ברומא, פירנצה ונאפולי ולאחר מכן הציג אותם לאקדמיה לאמנויות.
שנים מאוחרות יותר.
בכל הנוגע לפוליטיקה, חייו של שובלוב באירופה לא היו מרגשות כמו התקופה הקודמת בקריירה שלו. לבקשתה של הקיסרית קתרין השנייה, הוא היה יוצא לשליחות דיפלומטיות.
חזרתו הסופית לרוסיה הייתה ב-1777.
באחוזתו של שובלוב ביקרו הדור החדש של האינטלקטואלים הרוסים: יקטרינה דשקובה, דניס פונביזין, מיכאיל חרסקוב, איוואן דמיטרייב ואלכסנדר שישקוב - תוצרי האוניברסיטה שהוא הקים.
לאחר פטירת אהובתו הקיסרית, שובלוב מעולם לא התחתן ולא היו לו ילדים. הוא מת באחוזתו בסנט פטרבורג ב-14 בנובמבר 1797.
קברו נמצא בכנסיית הבשורה של מנזר אלכסנדר נייבסקי.
בשנת 2003 נחשף פסל זיכרון של שובלוב בחצר הפנימית של האקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג. פסל הנצחה נוסף הוקם בחזית ספריית אוניברסיטת מוסקבה ב-2004.
אסקולפיוס
רב-טפסר
רב־טפסר
משה ורדי (רב טפסר)
איריינה ווסט
כביש A6 (בריטניה)
כביש A6 (באנגלית: A6 road) הוא כביש ראשי הממוקם באנגליה ומחבר בין לוטון (צפונית ללונדון) לקרלייל בצפון-מערב אנגליה סמוך לגבול עם סקוטלנד.
הכביש הוא אחד מצירי התנועה ההיסטוריים החשובים בבריטניה אשר חיבר בין דרום לצפון אנגליה, במקביל לכביש ה-A1 המזרחי יותר שהגיע עד לאדינבורו. ה-A6 הוא הכביש הממוספר הרביעי באורכו בממלכה המאוחדת, אחרי ה-A1, A38 וה-A31. כאשר קיבל את מספורו ב-1922 נקודת התחלתו הייתה ברנט בלונדון אז היה לכביש השני באורכו, אך עם הקמת ה-M25 נקודת התחלתו הוזזה בשנת 1986 כ-27 ק"מ צפונה ללוטון.
נתיב ה-A6.
כביש ה-A6 מתחיל במעגל תנועה על כביש ה-A505 שבעצמו מתחבר מערבית משם לכביש ה-A5 והכביש המהיר M1 כחלק מכביש הטבעת של לוטון. משם הכביש ממשיך צפונה ועובר את כביש הטבעת החיצוני של לוטון (B655), משם עובר את נהר הפליט וממשיך לאורך מחוז בדפורדשייר כשהוא עובר במרכז העיר בדפורד. הכביש עוקף את ראשדן ממערב וחוצה את נהר הנין אל תוך מחוז נורת'האמפטונשייר, דרומית לקיטרינג הוא מתחבר ל-A14 שמחליף אותו בציר התנועה עוקף קיטרינג, כשני קילומטרים צפון-מערבית לעיר הוא שוב יוצא ממחלף מה-A14 סמוך לרודרינג. משם הוא ממשיך ועובר את מרקט הרבורו ממזרח ומגיע אל תוך העיר לסטר, הוא מתחבר לכביש הטבעת הפנימי של העיר (A594) סמוך לתחנת הרכבת המרכזית, כאשר נתיב הכביש הופך לרחובות גרנבי, גלוטרי גייט וצ'רץ' גייט החוצים את מרכז העיר ובצד השני של כביש הטבעת הכביש הופך לדרך סינט מרגרט.
צפונית למרכז העיר לסטר ה-A6 עובר במחלף את ה-A563 (כביש הטבעת החיצוני) וה-A46 כהוא ממשיך צפונה לאורך נתיב נהר הסור. באזור קגוורת' הוא מתחבר במחלף רחב לכביש המהיר ה-M1 שממשיך צפונה לנוטינגהאם וה-A50 (עוקף דרבי) לכיוון מערב שמחליף את נתיבו, במחלף הבא ה-A6 יוצא צפון-מערבה לתוך העיר דרבי שם הוא חוצה את מרכז העיר ומשם ממשיך צפונה לאורך נתיב נהר הדרוונט כ-25 ק"מ עד שנכנס לפארק הלאומי אזור הפסגות סמוך לרוזלי. הכביש חוצה את חלקו הדרומי של הפארק הלאומי, עובר את בקסטון ומשם לסטוקפורט וללב העיר מנצ'סטר, נתיבו חוצה את מרכז העיר במספר רחובות בהם רחוב פיקדילי וצ'אפל, הוא יוצא מצידו השני של כביש הטבעת הפנימי סמוך לתחנת הרכבת סלפורד וממשיך לכיוון מערב אל מחוץ לעיר.