ההצגה מתחילה בדירתם של מארק ורוג'ר בערב חג המולד, כאשר מארק, יוצר סרטים תיעודיים ודמות המספר של ההצגה, מחליט לצלם את הקורה סביבו לצורך סרט תיעודי חדש ומתחיל בצילום רוג'ר מנגן על הגיטרה החשמלית שלו. תוך כדי הצילומים אמא של מארק מתקשרת, אך הם לא עונים והיא משאירה הודעה על המזכירה האלקטרונית, בה היא מאחלת למארק חג שמח ומשתתפת בצערו, כי חברתו מורין עזבה אותו לטובת מישהי אחרת ויצאה מהארון כלסבית.
טום קולינס, חברם של מארק ורוג'ר ולשעבר שותפם לדירה, מתקשר גם הוא אליהם מטלפון ציבורי בכניסה לבניין הדירות שבו הם מתגוררים ומודיע להם כי חזר לעיר. הוא מותקף ונשדד על ידי שודדים ברחוב לפני שהוא מספיק להיכנס לבניין. לאחר מכן שיחת טלפון נוספת - הפעם מבנג'מין (בני) קופין השלישי, לשעבר שותפם לדירה של מארק ורוג'ר, עד אשר התחתן, עזב את הדירה וקנה את כל בניין הדירות באמצעות הכסף של משפחת אשתו. בני, שהוא למעשה בעל הבית של מארק ורוג'ר, מבשר להם שהוא מגיע לדירה על מנת לגבות מהם את שכר הדירה של השנה החולפת שלא שילמו, וזאת למרות שהבטיח להם שיוכלו להמשיך לגור בדירה בחינם. במקביל, ג'ואן, חברתה החדשה של מורין, מסיימת הכנות לקראת הופעת המחאה של מורין נגד כוונתו של בני לגרש את כל הדיירים מבניין הדירות ולהפוך את המקום לאולפן הקלטות. כאשר היא נתקלת בקשיים בתפעול ציוד ההגברה, מורין מתקשרת אל מארק ומבקשת ממנו שיגיע לעזור לה והוא מסכים. בינתיים, אנג'ל, אמן רחוב ודראג קווין, מבחין בקולינס הפצוע, לאחר שנשדד, וניגש לעזרתו. השניים מיד מתאהבים זה בזה, ומגלים כי לשניהם יש איידס.
בחזרה בדירה, מארק מספר למצלמה שלו כי חברתו האחרונה של רוג'ר התאבדה, ובמכתב ההתאבדות שלה בישרה לו כי לשניהם יש איידס, ומאז רוג'ר מסתגר בבית וממעט לצאת ולבלות. מארק מנסה לשכנע את רוג'ר שיצא מהבית ושיצטרף אליו להופעה של מורין. רוג'ר מנסה לכתוב שיר טוב אחד - להיט שישאיר אחריו לאחר מותו ממחלת האיידס. דפיקה בדלת מפריעה לו בכתיבה, וכשהוא פותח הוא פוגש לראשונה את מימי, דיירת בבניין, המבקשת ממנו כי ידליק עבורה נר, על מנת להתחמם.
קולינס מגיע בסופו של דבר אל הדירה, ומציג את אנג'ל בפני מארק ורוג'ר. גם בני מגיע לדירה, ומציע למארק ורוג'ר עסקה - הוא יוותר להם על שכר הדירה והם יוכלו להמשיך ולגור בה בחינם, אם רק ישכנעו את מורין לבטל את הופעת המחאה שלה. הם מסרבים, ובני עוזב את המקום. אנג'ל וקולינס מציעים למארק ורוג'ר להצטרף אליהם למפגש של קבוצת תמיכה של נשאי HIV. מארק מסכים להצטרף, אך רוג'ר מסרב ונשאר לבדו בדירה. בדרכו אל קבוצת התמיכה, מארק עוצר בדרך אצל ג'ואן, על מנת לעזור לה עם ציוד ההגברה. תוך כדי עבודתם המשותפת, הם מחליפים חוויות בנוגע לזוגיות עם מורין.
מימי חוזרת אל הדירה של רוג'ר, ומפלרטטת איתו. רוג'ר דוחה את החיזורים שלה ומבקש ממנה לעזוב. קולינס מספר למארק ולאנג'ל על חלומותיו לעזוב את העיר ניו יורק הקרה, על מנת לפתוח מסעדה בסנטה פה. לאחר שמארק עוזב ומשאיר אותם לבד, קולינס ואנג'ל מגלים זה לזה את דבר אהבתם. בדרכו אל ההופעה של מורין, רוג'ר מבחין ברחוב במימי שמנסה לקנות סמים מסוחר סמים, והוא מתערב ומציע למימי להצטרף אל החבורה לארוחת ערב, לאחר ההופעה.
מורין מבצעת את ההופעה שלה, ובסיומה מתחילות מהומות ברחובות, אותן מצלם מארק במצלמה שלו. אנשי החבורה מתאחדים שוב בבית קפה מקומי, לועגים לבני, שטוען כי הבוהמה מתה, ועורכים לה טקס אשכבה מדומה. תוך כדי הטקס, רוג'ר ומימי מגלים זה לזו כי לשניהם יש איידס. הם מתנשקים, וחוזרים אל שאר החבורה להמשך החגיגה.
מערכה שנייה.
המערכה השנייה מתחילה בערב ראש השנה האזרחית, כאשר כולם חוזרים לדירתם, ומגלים כי בני נעל את הבניין בתגובה למהומות שהתרחשו לאחר ההופעה של מורין. הם פורצים אל תוך הדירה, ומארק שומע במזכירה האלקטרונית הודעה ממפיקת 'בזליין' - תוכנית טלוויזיה צהובה - בדבר הצעת עבודה, לאחר שהתרשמה מהצילומים שלו של המהומות. בני מגיע אל הדירה, ומציע "הפסקת אש". רוג'ר מגלה כי בני היה החבר הקודם של מימי.
בהמשך השנה, ביום האהבה, מורין וג'ואן רבות ונפרדות. רוג'ר ומימי עוברים לגור ביחד, אך הוא חושד בה כי היא בוגדת בו עם בני, ולבסוף הם נפרדים. מארק מחליט, לאחר התלבטויות, לקבל את הצעת העבודה ב"בזליין". קולינס סועד את מיטת חוליו של אנג'ל, אשר בסופו של דבר נפטר ממחלת האיידס. החבורה כולה נפגשת בלוויה שלו. בעוד שמורין וג'ואן משלימות וחוזרות להיות ביחד, רוג'ר מגלה למימי כי מכר את הגיטרה שלו, וכי הוא עוזב את ניו יורק והולך לגור בסנטה פה. רוג'ר נפרד ממארק וממימי ועוזב, אך לא מצליח לשכוח ממימי. רוג'ר חוזר לניו יורק ומצליח לבסוף לכתוב את השיר שלו, בעוד מארק מחליט להתפטר מעבודתו ב'בזליין' על מנת לסיים לצלם ולערוך את הסרט התיעודי שלו.
בערב חג המולד הבא מארק מתכונן להקרנה החגיגית של סרטו. רוג'ר עצוב כי מימי נעדרת מזה מספר חודשים, והוא לא הצליח למצוא אותה. קולינס מגיע לבקר עם כסף שהצליח להשיג לאחר שפרץ את קוד האבטחה של הכספומט. מסתבר כי בני עזב את האזור לאחר שאשתו גילתה על הרומן שלו עם מימי. לפתע מורין וג'ואן מגיעות עם מימי, כשהיא על סף מוות. רוג'ר שר לה את השיר שכתב, ומצהיר כי הוא אוהב אותה. מימי נאנקת, ונדמה כי היא הולכת למות, אך היא מתאוששת, והחבורה צופה ביחד בסרטו התיעודי של מארק, בו הם רואים את עצמם ואת חייהם במשך השנה החולפת.
דמויות.
דמויות משנה.
כמו כן ישנם תפקידים רבים של דמויות חסרות-שם, כגון שוטרים, אנשים חסרי בית ועוד.
הפקות.
הפקות בישראל.
בשנת 2009 המחזמר "רנט" הועלה לראשונה בישראל, בהפקה של תיאטרון מרכז הבמה בירושלים. ההפקה עלתה באנגלית, בבימוי המשותף של רפי פוך ושרה הלוי. בהפקה השתתפו שחקנים עולים חדשים, ותיקים וצברים. ההצגה הצליחה מאוד ובמהלך הפגנות המחאה בקיץ 2011 התאחד הקאסט מחדש לביצוע שירים מתוך המחזמר בשדרות רוטשילד בין האוהלים.
בשנת 2010 עלתה הפקה בעברית בכיכובו של תום אבני, בהפקה משותפת של בית צבי ותיאטרון הספרייה, בתרגומו של דניאל אפרת ובבימויו של משה קפטן. בהפקה השתתפו תלמידי השנה השלישית והשנייה בבית צבי.
בשנת 2015 עלתה בבית מזיא לתיאטרון שבירושלים הפקה נוספת באנגלית, בבימויו של עלי קפלן-וילדמן.
בשנת 2022 עלתה במרכז ענב שבתל אביב הפקה נוספת בעברית בתרגומם של עמית מינסטר ואסף לוי ובבימויים של אבישי בן גל ושחר פרץ.
מחנות המעפילים בקפריסין
המלוכה של ניו זילנד
המלוכה של ניו זילנד או המלוכה הניו זילנדית (באנגלית: The monarchy of New Zealand) היא שיטת הממשל בממלכת ניו זילנד במסגרתה עומד בראש המדינה מונרך. שיטת ממשל זו מבוססת על שיטת וסטמינסטר של דמוקרטיה פרלמנטרית. מאז 6 בפברואר 1952 מולכת בניו זילנד המלכה אליזבת השנייה הנושאת בתואר "מלכת ניו זילנד" (Queen of New Zealand). יורש העצר הוא בנה הבכור של אליזבת, צ'ארלס, נסיך ויילס.
המונרך עומד בראש הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. הסכמת המונרך נדרשת על מנת שחוק של הפרלמנט של ניו זילנד יכנס לתוקפו.
בנוסף, אליזבת השנייה מכהנת כמלכת כל ממלכות חבר העמים הבריטי, ובפרט היא מלכת הממלכה המאוחדת.
מקורה של המלוכה בניו זילנד בבית המלוכה הבריטי ממנו התפתח בית המלוכה של ניו זילנד כבית מלוכה עצמאי (אוניה פרסונלית).
היסטוריה.
ראשיתו של בית המלוכה הניו זילנדי בראשית המאה ה-19. לאחר שרב החובל ג'יימס קוק מיפה את חופי ניו זילנד, החלה התיישבות אירופאית באיים. בשנת 1833, בשל הפרות החוק והסדר באיים, מינתה ממשלת בריטניה את ג'יימס בסבי, תושב בריטי שהתגורר באיים, כנציב האחראי על הסדר וההגנה על אינטרסי המסחר של בריטניה. בסבי לא הצליח למנוע את העלייה בהפרות הסחר והפגיעה בסוחרים, ועל כן ממשלת בריטניה שלחה את רב החובל ויליאם הוסון בתפקיד משנה למושל, על מנת לקבוע ריבונות בריטית באיים (תוך השגת הסכם עם השבטים המאורים).
ב-6 בפברואר 1840 נחתם הסכם ואיטנגי בוייטאנגי שבמפרץ האיים, ובמהלך שמונת החודשים הבאים חתמו 500 ראשי שבטים מאורים על ההסכם. בעקבות החתימה על ההסכם הפכו האיים למושבה בריטית.
בשנת 1907 הפכה ניו זילנד לדומיניון (מדינה המהווה חלק מהאימפריה הבריטית, ובהמשך לחלק מחבר העמים הבריטי כאשר יש לה אוטונומיה בניהול ענייני החוץ והפנים שלה, אולם ישנה השפעה לממשלת בריטניה על מדיניותה).
בשנת 1917 הוציא המלך ג'ורג' החמישי צווים המגדירים את סמכויותיו של המושל הכללי כנציג המונרך, ושל המועצה המבצעת של ניו זילנד.
בשנת 1926, בעקבות הצהרת בלפור שהוכרזה לאחר המועצה האימפריאלית שנערכה בלונדון, הוגדר מעמדה של ניו זילנד (לצד מעמדן של אוסטרליה, אירלנד, קנדה, דרום אפריקה וניופאונדלנד) כדומיון עצמאי תחת הכתר הבריטי).
בעקבות חוק וסטמינסטר אשר נחקק בשנת 1931 על ידי הפרלמנט הבריטי, קיבלה ההצהרה תוקף חוקי, וניתן לפרלמנט של ניו זילנד הסמכות לחוקק חוקים. ניו זילנד אשררה את החוק בשנת 1947 בעקבות חקיקת החוק לאימוץ חוק וסטמינסטר.
חוק התארים המלכותיים שנחקק בשנת 1953 קבע את התואר של מלכת ניו זילנד. התואר שונה בחקיקה בשנת 1974.
בשנת 1962 אומץ הדגל האישי של מלכת ניו זילנד.
בשנת 1986 נחקק חוק חוקת ניו זילנד אשר הסדיר את חוקת המדינה וקבע כי ניו זילנד היא מדינה שבראשה עומד מונרך, אשר מיוצג בהיעדרו במדינה על ידי מושל כללי.
סדר ההורשה.
היורש הנוכחי של המלכה הוא בנה, צ'ארלס, נסיך ויילס.