בשנת 2005, מחיר הבית החציוני הגיע לראשונה אי פעם ל-100,000 דולר, עלייה של 40% מאז 2000. חלק ניכר מכך ניתן לתלות בהגירה של תושבים מאזורים אחרים במדינה, אשר מוצאים את עסקאות הדיור אטרקטיביות. חלקם הם גמלאים שמכרו את בתיהם עבור רווחים גדולים בחלקים אחרים של המדינה, תוך שימוש בהכנסות כדי להתקיים, בעוד שאחרים הם עובדים מרוחקים. העלייה הפתאומית הזו במחירי הדיור הופכת לבלתי ניתנת להשגה עבור המקומיים, אשר מוצאים שאינם מסוגלים לרכוש בתים בהתחשב בהכנסה המוגבלת שלהם.
מפקד האוכלוסין של ארצות הברית 2010 דיווח כי במחוז מודק יש אוכלוסייה של 9,686 תושבים. ההרכב הגזעי של מחוז מודק היה 8,084 (83.5%) לבנים, 82 (0.8%) אפרו-אמריקאים, 370 (3.8%) אינדיאנים, 78 (0.8%) אסייתים, 21 (0.2%) תושבי איי האוקיינוס השקט, 680 (7.0%) מגזעים אחרים, ו-371 (3.8%) משני גזעים או יותר. היספנים או לטינים מכל גזע היו 1,342 אנשים (13.9%).
פוליטיקה.
מבחינה פדרלית, מחוז מודק נמצא במחוז הקונגרס הראשון של קליפורניה, המיוצג על ידי הרפובליקני דאג למלפה. בבית המחוקקים של המדינה נמצא מחוז מודק במחוז הסנאט הראשון, ומיוצג על ידי הרפובליקני בריאן דאהל, ובמחוז האספה הראשונה, המיוצג על ידי מייגן דאהל הרפובליקנית.
במשך חלק ניכר מהמאה ה-20, מחוז מודק היה מחוז שניבא בהצלחה את תוצאות הבחירות במדינת קליפורניה, והצביע למנצח בכל הבחירות למושל קליפורניה מ-1912 עד 1990, למעט שני הניצחונות של ג'רי בראון במדינה (הסלידה של המחוז מבראון נובעת ממדיניות הסביבה שלו, מדיניות שהשפיעה לרעה על תעשיית כריתת העצים של המחוז).
עם זאת, במאה ה-21 הפך מחוז מודק לרפובליקני, ואחד המחוזות השמרניים ביותר במדינה. ב-4 בנובמבר 2008, מחוז מודק העניק בבחירות לנשיאות ארצות הברית את ההצבעה המובהקת ביותר לטובת ג'ון מקיין מכל מחוז בקליפורניה, כאשר 67.4% מהמצביעים בחרו ברפובליקני. המחוז גם הצביע ב-74.2% בעד הצעה 8 ששינתה את חוקת קליפורניה כדי לאסור נישואים חד-מיניים; רק מחוזות קרן וטולארי הצביעו בשיעור גבוה יותר, שניהם בחרו בהצעה עם 75.4% מהקולות. בבחירות להדחת מושל קליפורניה ב-2021, הצביעו מחוז מדוק ומחוז לאסן השכן בעד הדחת גווין ניוסם באחוז הגבוה ביותר מכל המחוזות במדינה.
ב-4 בספטמבר 2013, התקבלה החלטה של כל ארבעת המפקחים במועצת המפקחים של מחוז מדוק להתחיל בתהליך התנתקות ממדינת קליפורניה כדי להקים מדינה מוצעת בשם ג'פרסון.
תחבורה.
תחבורה ציבורית.
"Sage Stage" הוא שירות בחיוג המספק נסיעות בתוך מחוז מודק. הוא סיפק גם נסיעות למקומות רחוקים כמו קלאמת פולס באורגון ורינו, בנבדה.
נמלי תעופה.
ישנם שדות תעופה כלליים ליד אלטורס (שדה התעופה העירוני של אלטורס ונמל התעופה קליפורניה פינס). נמלי תעופה אחרים כוללים את נמל התעופה סידרוויל, נמל התעופה איגלוויל, נמל התעופה פורט בידוול ונמל התעופה העירוני של טולילייק.
אולה קרבצ'נקו
בולקלובן פרם
בולקלובן פרם (בדנית: Boldklubben Frem ידוע גם כ-Frem,BK Frem או BK Frem Copenhagen; פירושו: מועדון הכדור פרם) הוא מועדון ספורט דני וקבוצת כדורגל שבסיסה בפאתי העיר קופנהגן, ולבי-סונדהנון. הקבוצה כיום משחקת בליגה הדנית השלישית, אולם בעבר הייתה אחת הקבוצות הבולטות בכדורגל הדני כששיחקה בליגת העל הדנית וזכתה בשישה תוארי אליפות הליגה הדנית (בהם זכתה משנת 1923 ועד 1944), ובשני גביעי מדינה דנים בשנים 1956 ו-1978.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-17 ביולי 1886 בשם "Fremskridtsklubbens Cricketklub" (בתרגום: "מועדון הקריקט של מועדון הקידמה") - מועדון קריקט וכדורגל. המועדון היה בתחילתו סניף פוליטי של התאחדות השמאל בקופנהגן. לאחר מכן שינה את שמו ב-9 בדצמבר 1887 ל"Boldklubben Frem" ("מועדון הכדור פרם") והוא אחד ממועדוני הספורט הוותיקים ביותר בדנמרק. בהתחלה, BK Frem התבססה ברובע אוסטרברו שבקופנהגן ושיחקה משחקים ב-"Fælledparken" ("פילדפאקרן"). בשנת 1905, BK Frem עבר לאצטדיון איינהוביין שברובע וסטרברו בקופנהגן, שם בנה המועדון את תדמיתו כמועדון הפועלים.
מרגע הקמת ה"טורניר הדני" שהיה בעצם האליפות הארצית בדנמרק לכדורגל ב-1927 ועד 1980, פרם תמיד שיחקה בליגה הבכירה - מלבד העונות 1961 עד 1963. במיוחד בשנות ה-30 ותחילת שנות ה-40, אז המועדון היה בשיאו ודומיננטי בכדורגל הדני וזכה בחמש אליפויות דנמרק בתקופה זו. בשנת 1942 עברה פרם לאצטדיונה הנוכחי ולבי אידראטספארק שנמצא בולבי-סונדהנון בקופנהגן. עם זאת הקבוצה עדיין שיחקה את משחקי הבית שלה בפארק הספורט קופנהגן עד שהיציעים הראשונים בפארק הספורט ולבי היו מוכנים ב-1965.
מאז תום מלחמת העולם השנייה, לא הצליחה הקבוצה לזכות בתואר האליפות הדני, אך חמש פעמים סיימה הקבוצה כסגנית האלופה. ב-1976, פרם איבדה את המקום הראשון ואת תואר האליפות ביום המשחק האחרון בגלל תוצאת 0-0 בלבד מול נסטבד. המועדון זכה לראשונה בטורניר הגביע הדני ב-1956, בו הביסה את אקדמיסק בולקלוב 1-0 בגמר. בשנת 1978, פרם זכתה בגביע האחרון של המועדון עם ניצחון בגמר הגביע על פני שלושה משחקים מול אסביירג. בשנת 1981 הגיעה פרם לגמר, אך הפסידה לויילה.
ב-1988, פרם עלתה לליגת העל הדנית והייתה לסגנית האלופה בעונת 1991/1992. אולם בשנה שלאחר מכן, המועדון ירד שוב ליגה ובמקביל הוכרז כפושט רגל, מה שפירושו היה ירידה כפויה לדנמרק-סריין (הליגה הרביעית). ב-2003 חזרה פרם לליגת העל לעונה אחת. ב-2010, אחרי כמה שנים של בעיות כלכליות, הכריזה פרם על פשיטת רגל פעם נוספת והורדה לליגות הנמוכות, שם היא נמצאת מאז.
מערכת טלפונים מתקדמת (באנגלית: Advanced Mobile Phone System; בקיצור: AMPS) היה תקן עבור מערכת תקשורת לטלפון סלולרי אנלוגי שפותחה במקור על ידי מעבדות בל ושונתה מאוחר יותר בשיתוף פעולה בין מעבדות בל ומוטורולה. המערכת הוצגה רשמית ביבשת אמריקה ב-13 באוקטובר 1983, בישראל ב-1986, באוסטרליה ב-1987, בסינגפור ב-1988 ופקיסטן ב-1990. זו הייתה מערכת הטלפונים הניידים האנלוגיים העיקרית בצפון אמריקה (ובמקומות אחרים) משנות ה-80 ועד שנות ה-2000. החל מ-18 בפברואר 2008, ספקים בארצות הברית לא נדרשו עוד לתמוך ב-AMPS וחברות כמו AT&amp;T וורייזון הפסיקו את השירות לצמיתות. AMPS הופסק באוסטרליה בספטמבר 2000, בפקיסטן באוקטובר 2004, בישראל בינואר 2010, ובברזיל ב-2010.
היסטוריה.
המאמצים הראשונים לרשת הסלולרית החלו במעבדות בל ובמחקר שנערך במוטורולה. בשנת 1960, הפך ג'ון פ. מיטשל למהנדס הראשי של מוטורולה למוצרי התקשורת הסלולרית שלה, ופיקח על הפיתוח והשיווק של הביפר הראשון שעשה שימוש בטרנזיסטורים.
מוטורולה ייצרה זה מכבר טלפונים ניידים למכוניות, אך הדגמים הגדולים והכבדים הללו צרכו יותר מדי חשמל מכדי לאפשר שימוש בהם מבלי שהמנוע של המכונית פועל. הצוות של מיטשל, שכלל את ד"ר מרטין קופר, פיתח טלפוניה סלולרית ניידת. קופר ומיטשל היו בין עובדי מוטורולה שקיבלו פטנט על עבודה זו ב-1973. השיחה הראשונה על אב הטיפוס התחברה, לפי הדיווחים, למספר שגוי.
בזמן שמוטורולה פיתחה טלפון סלולרי, מעבדות בל פיתחה מ-1968 עד 1983 מערכת בשם Advanced Mobile Phone System (AMPS), שהפכה לתקן לרשת הסלולרית הראשונה בארצות הברית. המערכת הראשונה נפרסה בהצלחה בשיקגו, אילינוי, ב-1979. מוטורולה ואחרות תכננו ובנו את הטלפונים הסלולריים עבור מערכת זו ואחרות.
מרטין קופר, שהיה מנכ"ל חטיבת המערכות במוטורולה, עמד בראש הצוות שייצר את המכשיר הסלולרי הראשון ב-1973 וביצע ממנו את שיחת הטלפון הראשונה. בשנת 1983 הציגה מוטורולה את ה- DynaTAC 8000x, הטלפון הסלולרי המסחרי הראשון שהיה קטן מספיק לנשיאה בקלות.
בשנת 1992, הטלפון החכם הראשון, שנקרא IBM Simon, השתמש ב-AMPS. פרנק קנובה הוביל את העיצוב שלו ב-IBM והוא הוצג באותה שנה בתערוכת COMDEX של תעשיית המחשבים. גרסה מעודכנת של המוצר שווקה לצרכנים בשנת 1994 על ידי BellSouth תחת השם Simon Personal Communicator. ה-Simon היה המכשיר הראשון שניתן להתייחס אליו "טלפון חכם", למרות שהמונח הזה עדיין לא הומצא בזמנו.
טכנולוגיה.
AMPS היא טכנולוגיה סלולרית מהדור הראשון המשתמשת בתדרים נפרדים, או "ערוצים", לכל שיחה. לכן היא דורשת רוחב פס ניכר עבור מספר רב של משתמשים. במונחים כלליים, AMPS היה דומה מאוד לשירות הטלפון הנייד המשופר הישן יותר "0G" שהוא החליף, אבל השתמש בכוח מחשוב רב יותר כדי לבחור תדרים, להעביר שיחות לקווים נייחים ולטפל בחיוב והגדרת שיחות.
מה שבאמת הפריד בין AMPS למערכות ישנות יותר הוא הפונקציונליות של הגדרת השיחות "בקצה האחורי". ב-AMPS, מרכזי הסלולר יכלו להקצות ערוצים למכשירים על סמך עוצמת האות, ולאפשר שימוש חוזר באותו תדר, ללא הפרעות, אם המיקומים היו מופרדים מספיק. הערוצים קובצו כך שסט ספציפי היה שונה מזה שבו נעשה שימוש בתא הסמוך. הדבר אפשר לתמוך במספר גדול יותר של טלפונים באזור גאוגרפי נתון. חלוצי AMPS טבעו את המונח "סלולר" בגלל השימוש שלו ב"תאים" (Cells) קטנים בתוך מערכת.
AMPS סבלה מחולשות רבות בהשוואה לטכנולוגיות הדיגיטליות של ימינו. כתקן אנלוגי, הייתה רגישות לסטטיות ולרעשים, ולא הייתה הגנה מפני 'האזנה' באמצעות סורק או מכשיר טלוויזיה ישן יותר שניתן היה לכוון לערוצים 70–83.
AMPS דיגיטלי.