עוד לפני שהפקודה הזו הועברה במלואה, ההתנגדות הגרמנית החלה להתמוטט לחלוטין ב-16 באפריל, כאשר שרידי הדיוויזיות והקורפוסים הגרמניים נכנעו בהמוניהם. מפקד ארמיית הפאנצר החמישית יוזף הרפה נתפס על ידי צנחנים של הדיוויזיה המוטסת ה-17 ב-17 באפריל בעת שניסה לחצות את הריין לכוחות גרמניים בהולנד. מפקד קורפוס האוויר המוטס ה-18, מת'יו רידג'וויי, שלח עוזר הנושא דגל לבן למפקדה של קבוצת ארמיות B, וקרא למודל להיכנע אך הפילדמרשל סירב, תוך ציון שבועתו להיטלר. כשביקשו הנחיות על ידי מנהיג החוליה של יחידה גרמנית שעדיין הייתה חמושה, אמר להם מודל ללכת הביתה ושהקרב שלהם הסתיים. לאחר מכן לחץ את ידיהם ואיחל להם בהצלחה.
החלק המערבי של הכיס המשיך בהתנגדות חלשה עד 18 באפריל. מודל ניסה להגיע להרי ההארץ דרך הקווים האמריקאיים בטור קטן, אך לא הצליח להגיע. במקום להיכנע ולעמוד למשפט על פשעי מלחמה, הוא התאבד.
קבוצות התנגדות גרמניות אנטי-נאציות בדיסלדורף ניסו למסור את העיר לצבאות בעלות הברית במה שנקרא "אקציית ריינלנד" כדי לחסוך מדיסלדורף הרס נוסף. עם זאת, יחידות האס אס הצליחו למחוץ את ההתנגדות, והוציאו להורג מספר מהמעורבים. הוצאות להורג של עובדים זרים ואסירים פוליטיים על ידי הגסטפו כבר התרחשו מאז פברואר. פעולת ההתנגדות אכן הביאה לביטול הפצצות נוספות על העיר על ידי עוד 800 מפציצים, באמצעות מגע עם האמריקאים. דיסלדורף נכבשה על ידי אמריקאים ב-17 באפריל ללא קרבות ראויים לציון.
לאחר מכן.
נפגעים.
317,000 החיילים הגרמנים מכיס הרוהר, וכמה אזרחים, נכלאו ב-"Rheinwiesenlager" ("מחנה אחו הריין") ליד רמאגן, מתחם כליאה זמני.
האמריקאים ספגו בערך 10,000 נפגעים תוך צמצום הכיס. הארמייה התשיעית איבדה 341 הרוגים, 121 נעדרים וקצת פחות מ-2,000 פצועים. הארמייה הראשונה ספגה פי שלושה, מה שהביא את כמות הנפגעים ל-10,000. הדיוויזיות של הקורפוס ה-3 איבדו 291 הרוגים, 88 נעדרים ו-1,356 פצועים, בעוד שהדיוויזיה ה-8 של הקורפוס המוטס ה-18 איבדה 198 הרוגים, 101 נעדרים ו-1,238 פצועים. סך הנפגעים עבור יחידות הארמייה ה-15 בקצה המערבי של הכיס אינם רשומים בהיסטוריה הרשמית של ארצות הברית.
האמריקנים שיחררו מאות אלפי שבויי מלחמה ועובדי כפייה רעבים, חולים וחלשים, הראשונים מורכבים בעיקר מחיילי הצבא האדום ששמחו מאוד על שחרורם. לעבדים המשוחררים הייתה גם נטייה לבזוז ולהטיל אימה על האוכלוסייה הגרמנית ולסתום את הדרכים מול הטורים האמריקאים. האזרחים הגרמנים לא האמינו בתבוסתה של גרמניה. האמריקאים גם היו עדים להרס שנגרם על ערי ועיירות הרוהר על ידי מסעות ההפצצה של בעלות הברית; בערים רבות החיילים האמריקאים כבשו ערים בהם לא היה דבר מלבד הריסות, בלוק אחר בלוק. עם זאת, רוב המכונות התעשייתיות הגרמניות, הממוקמות במקומות מוגנים או מבוזרים, שרדו את המתקפה, ללא פגע או נזקקו לתיקונים קלים בלבד. ציוד כזה הופעל במהירות לאחר לכידתו.
קטגיהאזה
קטגיהאזה (בהונגרית: Kétegyháza) היא עיר בנפת גיולה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בה קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקטגיהאזה נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 4,525 תושבים, ובשנת 2021 רק 3,230 תושבים.
כ-30 אחוז מתושביה מזדהים כרומנים.
עד שנת 1876 היה הכפר חלק מזראנד (Zaránd) ועד שנת 1950 היה חלק מהעיר בקש.
יהודי קטגיהאזה.
יהודים חיו בקטגיהאזה במאה ה-19 וב-1944 נרצחו רבים מהם בשואת יהודי הונגריה. במקום קיים בית קברות יהודי
שיקו בהר
בהר (פירושונים)
סדיסטי
דיוויזיית השריון ה-13 (ארצות הברית)
דיוויזיית השריון ה-13 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 13th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1942 במחנה ביל, מזרחית למריסוויל, קליפורניה.
דיוויזיית השריון ה-13, הידועה בשם החתולים השחורים, נחתה בלה האבר, צרפת, ב-29 בינואר 1945. לאחר ביצוע תפקידי כיבוש, עברה הדיוויזיה להומברג ליד קאסל כדי להתכונן ללחימה תחת הארמייה השלישית, ב-5 באפריל. באלטנקירכן, היא צורפה לקורפוס המוטס ה-18 והתכוננה למבצע כיס הרוהר. ההתקפה החלה בהונף, ב-10 באפריל. לאחר חציית נהר זיג בזיגבורג, הדיוויזיה ה-13 דחפה צפונה לברגיש גלאדבאך, ואז לכיוון דיסבורג ומטמן ב-18 באפריל.
במעבר דרומה לאשנאו, התכוננה הדיוויזיה לפעולות בבוואריה. הדיוויזיה החלה את מסעה ב-26 באפריל מפרסברג, חצתה את נהר Regen, ולאחר מכן את הדנובה ב- Matting והבטיחה את האזור ליד דונצלינג. ב-28 באפריל יחידות מהדיוויזיה כבשו את פלאטלינג וחצו את נהר האיזר. הדיוויזיה נתקלה בהתנגדות בינונית עד כבדה במהלך נסיעה זו דרך דרום גרמניה. הדיוויזיה נכנסה לבראונאו אם אין, אוסטריה, ב-2 במאי, ועמדת הפיקוד הוקמה בבית שבו נולד היטלר. ראש גשר מעבר לפונדק הוקם במרקטל, אך הנהר לא נחצה כשהגיעו פקודות לדיוויזיה להתמקם מחדש מצפון לנהר אין.
נעשו הכנות להתקדמות נוספת עם סיום המלחמה באירופה. הדיוויזיה ה-13 נשארה בגרמניה עד 25 ביוני ועזבה את לה האבר, צרפת, בחזרה הביתה ב-14 ביולי 1945. במהלך הלחימה נהרגו 214 מלוחמי הדיוויזיה ו-912 נפצעו.
הדיוויזיה עברה למחנה קוק, קליפורניה לאחר שחזרה לארצות הברית, שם התאמנה במבצעים אמפיביים בזמן הכניעה היפנית. הלוחמים היו מודעים לכך שזה סוד גלוי שהם עשויים להשתתף בפלישה ליפן. היא הושבתה ב-15 בנובמבר 1945.
הדיוויזיה הופעלה מחדש בשנת 1947, על ידי שינוי השם של דיוויזיית השריון ה-19, אשר הוכרז על הקמתה, אך לא הופעלה בפועל, במהלך מלחמת העולם השנייה. דיוויזיית השריון ה-19 הופעלה בסופו של דבר מיד לאחר המלחמה, והוקצתה לאזור הארמייה השישית של המילואים המאורגנים (במיוחד קליפורניה, אורגון ואריזונה). בשנת 1947, הדיוויזיה המשוריינת ה-19 הוגדרה מחדש כדיוויזיית השריון ה-13 לבקשת קליפורניה. ב-1952, הדיוויזיה הוגדרה מחדש כדיוויזיית הרגלים ה-63 בלוס אנג'לס, קליפורניה, וכך הושבתה לבסוף הדיוויזיה המשוריינת ה-13.
הדיוויזיה המשוריינת ה-13 (ארצות הברית)
ההפצצה המצרית על ראשון לציון
Burning Bridges (שיר של פינק פלויד)
"Burning Bridges" הוא שיר של פינק פלויד מאלבומם Obscured by Clouds שיצא בשנת 1972. לשיר לחן זהה לרצועה "Mudmen" שבאותו אלבום.
הלחנה ושירה.
השיר מורכב ממנגינת אורגן שכתב ריצ'רד רייט, כאשר דייוויד גילמור ורייט שרים את המילים שנכתבו על ידי רוג'ר ווטרס כדואט.
הופעות חיות.
השיר בוצע בהופעה חיה על ידי מייסון בשנת 2022, עם להקתו Nick Mason's Saucerful of Secrets.
מקלינטוק!
מקלינטוק! (!McLintock) הוא מערבון קומי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1963 בבימויו של אנדרו ו. מקללאגלן, עם ג'ון וויין ומורין אוהרה בתפקידים הראשיים.
הסרט הופק על ידי חברת ההפקה העצמאית של ג'ון וויין "Batjac Productions". בשנת 1991 הוא הפך לנחלת הכלל מפני שזכויותיו לא חודשו.
העלילה היא סביב האיש העשיר מקלינטוק ויחסיו המעורערים עם אשתו שנגמרים בכניעתה לרצונו.
תקציר העלילה.
ג'ורג' וושינגטון מקלינטוק המכונה בקיצור ג'.וו. (G.W) הוא בעל חוות בקר ענקית, מפעל עצים ומכרה באחת הטריטוריות של ארצות הברית. עוזרו הנאמן הוא דראגו (צ'יל ווילס). אשתו קתרין (מורין אוהרה) עזבה אותו לפני שנתיים כי חשדה שהוא בוגד בה.
בתם היחידה רבקה "בקי" (סטפני פאוורס) סיימה את לימודיה ועומדת לחזור אליו למורת רוחה של קתרין שרוצה שבקי תעבור לבירת הטריטוריה המכובדת יותר.
את מקלינטוק משרתים בביתו דראגו (צ'יל ווילס) ואם הבית האלמנה לואיז דרוול (איבון דה קרלו) שבנה דוולין (פטריק וויין - בנו של ג'ון וויין) עובד אצל מקלינטוק.
שני צעירים מחזרים אחרי בקי - דוולין וורן ומט דגלס הצעיר (ג'רי ון דייק) שאביו הוא מהמתנגדים לשלטונו של מקלינטוק במקום.
מקלינטוק שואף ליחסי שלום עם המתנחלים החדשים באזור שקבלו קרקעות מהמדינה ועם האינדיאנים משבט קומנצ'י. הוא מציל את ראש השבט פומה (מייקל פט) מתלייה במשפט לינץ' לאחר שנאשם בחטיפת נערה שמגיעה למקום לאחר שברחה עם אהובה. לאחר מכן מתחוללת במקום קטטה המונית וכולם נופלים בלבוש מלא בבוץ...
המושל (רוברט לוברי) בא לשפוט את ראשי השבט שחרגו מגבולות השמורה שלהם ומקלינטוק מספק לאינדיאנים בחשאי רובים וחומר נפץ. הם מפוצצים את קירות בית המעצר, משחררים את המנהיגים וחולפים על פני אנשי המקום שחוגגים את הרביעי ביולי בתחרות רודאו.
מקינטוק שואל את אשתו מדוע עזבה אותו והיא אומרת שראתה כתמי אודם על לחיו. היא בורחת ממנו והוא רודף אחריה כששמלתה נקרעת וכל התושבים משועשעים מכך. לבסוף הוא תופס אותה, משכיב אותה על ברכיו וחובט בישבנה ולבסוף הוא מסכים לגירושין אך לאחר שקתרין מתקררת היא חוזרת אליו ומבטיחה להתנהג כראוי.
לודוויגסבורג (כדורסל)
דוד (ניאו) בוחבוט
אוניברסיטת צ'ינגחווה
The Paul Simon Songbook
The Paul Simon Songbook (ספר השירים של פול סיימון) הוא אלבום האולפן הסולו הראשון של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון. האלבום יצא לאור באנגליה ב-1965 בהוצאת CBS ואף על פי שלא זכה להצלחה, רוב השירים בו זכו לפרסום כאשר שולבו באלבומים מאוחרים יותר של הצמד סיימון וגרפונקל.
רקע והפקת האלבום.