טירת נוספת שעמדה בפניו כוחותיו הצרים של לואי הייתה טירת וינדזור. 60 קשתים מתומכי המלך ג'ון הצליחו לעמוד בפני כוחותיו הצרים של לואי במשך כחודשיים (וזאת על אף שלואי הצליח לכבוש את חלקה התחתון של הטירה).
טירת רוצ'סטר.
מפקד טירת רוצ'סטר, רג'ינלד דה קורנהיל תמך בברונים, ולכן פתח את שעריה בפני כוחות הברונים שבראשם ויליאם ד'אובני, ואפשר להם לתופסה בלא קרב בקיץ 1215. באוקטובר 1216, כאשר העביר המלך ג'ון את כוחותיו מדובר בדרכו ללונדון הוא מצא את הטירה בידי הברונים והחל לצור עליה ב-11 באוקטובר.
הברונים קראו לסיוע מלונדון, אולם ג'ון הרס את הגשרים המובילים לטירה, הצליח להרוס חלק מביצוריה בראשית נובמבר ולהיכנס לחלקה התחתון. ב-15 בנובמבר 1215 הצליח ג'ון למוטט את המגדל הדרום מזרחי של הטירה. מגני הטירה הצליחו להתגונן עוד זמן קצר בטרם נכנעו, בשל מחסור במזון.
ג'ון רצה להוציא להורג את הברונים המורדים בתליה אולם אחד ממפקדיו, סאבארי די מולאון, שכנע אותו להימנע מכך (מאחר שהדבר ימנע ממורדים להיכנע בעתיד), ולבסוף הוצא להורג רק קשת אחד, והיתר נכלאו בטירת קורף.
מותו של המלך ג'ון.
ב-18 באוקטובר 1216 מת המלך ג'ון בלינקולנשייר, ובכך נמוגה למעשה הסיבה העיקרית למרד הברונים. בנו בן התשע של ג'ון, הנרי, לא היווה כל סיכון לכוחם של הברונים, ואילו לואי היווה איום על שליטתם באנגליה.
פייר דה רושה, בישוף ונצ'סטר, וכן מספר ברונים מיהרו להמליך את הנרי כמלך אנגליה. מאחר שלונדון הייתה בשליטתו של לואי, לא ניתן היה לבצע את טקס ההכתרה במנזר וסטמינסטר כמקובל, ולכן הובא הנרי ב-28 באוקטובר 1216 לקתדרלת גלוסטר ובה נערך טקס ההכתרה בנוכחות נציג האפיפיור גואלה ביקיירי, ובהיעדר הכתר המלכותי, הוכתר הנרי ב"כתר" העשוי משרשרת זהב.
ב-12 בנובמבר 1216 ניתן צו בשמו של הנרי לפיו הוא מסכים מחדש למגנה כרטה (למעט סעיף 61 המאפשר ל-25 ברונים לבטל כל החלטה שלו) וההסכם נחתם בשמו של המלך על ידי העוצר ויליאם מרשל, רוזן פמברוק.
בעוד מזרחה של אנגליה נותר נאמן לנסיך לואי, תמך אזור המידלנדס (דרום מערב המדינה) בהנרי. מרשל טען בפני הברונים שהמלך הילד לא צריך להיענש בשל חטאי אביו, והתחייב כי העוצרים ימשלו בהתאם למגנה כרטה. במקביל הטיל האפיפיור חרם על לואי ותומכיו.
התבוסה של לואי השמיני.
אט אט הצליח ויליאם לשכנע את הברונים להעביר את תמיכתם מלואי להנרי, ובמשך כשנה המשיכו הצדדים להילחם זה בזה. ב-6 בדצמבר 1216 כבש לואי את טירת הרטפורד, אולם הרשה לאבירים האנגלים שהגנו על הטירה לעזוב אותה על סוסיהם ונשקם. מספר ימים לאחר מכן כבש את טירת ברקהמסטד ושוב הרשה למגניה לסגת עם סוסיהם ונשקם.
בראשית 1217 החליט לואי לשוב לצרפת כדי להביא אספקה ותגבורת לכוחותיו, אולם בדרכו לצרפת נאלץ להילחם בתומכי הברונים בקנט ובססקס, ורבים מאנשיו נפגעו במארב שהוכן לו בלווס.
לאחר שובו מצרפת הגיע לואי לדובר והחל בשנית לצור עליה. מחנה הצרפתים שנותר במקום הותקף ונשרף על ידי ויליאם מקסינגהאם, ולכן נאלץ לואי לנחות בסנדוויץ' ולצעוד לעבר דובר. המצור השני על הטירה החל ב-12 במאי 1217. מאחר שכוחות רבים צרו על העיר הצליחו ויליאם מרשל, רוזן פמברוק ופוקס דה ברוטה לתקוף את טירת לינקולן אשר תמכה בלואי ולכבוש אותה ב-15 במאי (או, לפי מספר מקורות ב-20 במאי) 1217).
בעקבות ניצחונו בלינקולן יצא ויליאם מרשל לעבר לונדון מתוך כוונה לצור עליה, אולם באותה עת נחל לואי תבוסה בקרב דובר ובקרב סנדוויץ', ונאלץ לסגת.
הסכם השלום.
בעקבות נסיגתו ויתר לואי על טענתו לזכותו לכתר האנגלי, וב-11 בספטמבר 1217 נחתם הסכם למבת' בו ויתר לואי על טענותיו בתמורה לסכום סמלי ושב לביתו.
לואי, מלך אנגליה.
אמנם לואי לא הוכתר כמלך אנגליה ורק הוכרז כמלך, אולם גם מלכים נוספים ובהם אדוארד החמישי ואדוארד השביעי לא הוכתרו אלא רק הוכרזו. כמו כן, הכירו 19 מתוך 24 הברונים בסמכותו של לואי כמלך אנגליה, כמו גם הלורד ראש העיר של לונדון ואנשי העיר, וכן מלך סקוטלנד הכירו בסמכותו. על כן ניתן לומר כי לואי היה בפועל מלך אנגליה במשך כשנה, ולכן ניתן להתייחס אליו כאל "לואי הראשון, מלך אנגליה".
הנצחה.
מוזיאון "חוויית 1216" (The 1216 Experience) הממוקם בטירת דובר מתאר את מצור 1216 ואת מצור 1217 כמו גם את קרב סנדוויץ' שנערך בשנת 1217.
במוזיאון העיר רוצ'סטר מוצגים דגמים של המצור על טירת רוצ'סטר על ידי המלך ג'ון.
דצמבריסטים
דצמבריסט
דקאבריסט
אי שיוויון צ'רנוף
חסם צ'רנוף
מלחמת הבארונים הראשונה
דרום תל-אביב
ביאליק רוגוזין
קמפוס ביאליק רוגוזין
תיכון עירוני ו
תיכון עירוני ו'
משה מכרתים
משה מכרתים היה משיח שקר ונביא זעם יהודי, שחי במאה ה-5 לספירה.
רקע היסטורי.
לאחר כישלון מרד בר-כוכבא, התנועה המשיחית פסקה לכמה מאות שנים, אך עם זאת השאיפה למשיח עדיין הייתה קיימת. באותה העת בכרתים התפרסם שמו של אדם שטען שהוא המשיח, ואף הצליח להכריע את היהודים שהתנגדו לו ולתנועה המשיחית שלו.
פעולתו המשיחית.
האיש כינה את עצמו "משה", והבטיח ליהודים לגאלם משעבוד, בדרך נס ולהוליכם לארץ ישראל ושם לכונן מחדש ממלכת ישראל. המוני היהודים האמינו בו והלכו אחריו, הפקירו את בתיהם ורכושם עזבו את משלח ידם והיו מוכנים לדרך, ליציאת מצרים החדשה. בחג הפסח יצא משה וכל יהודי כרתים עם נשיהם וטפם אחריו, ומשן סלע המתנשא על חוף הים ציווה להם לקפוץ אל המים, ומובטח להם שהים ייבקע
לפניהם וכולם יעברו אותו ביבשה, כמו בימי יציאת מצרים. רבים מן העם הנלהב והמצפה לגאולה לא התמהמהו למלא את פקודת משיחם וקפצו אחריו הימה, ולמעשה קפצו אל מותם. רק מקצתם ניצלו בידי הדייגים והספנים היוונים.
על פי סוקרטס מקונסטנטינופול משה עצמו נעלם, יש הטוענים שמשה מכרתים נמלט, אולם הבישוף המצרי יוחנן מניקוא גורס בכרוניקה שלו כי משה, ששמו האמיתי היה פריסקיס, טבע בים.
ילק&quot;ש
מיכאל גריילסאמר
מיכאל גריילסאמר (נולד ב-30 במאי 1981) הוא זמר, כנר ויוצר ישראלי.
חיים אישיים.
מיכאל גריילסאמר נולד בירושלים לפרופ' אילן ולמרים גריילסאמר אשר עלו מצרפת ומבלגיה, מרצים באוניברסיטה. כשהיה בן 5 החליט גריילסאמר כי הוא מעוניין ללמוד לנגן בכינור. בילדותו נחשב לילד פלא, ובטרם גילה את הרוק והרגאיי, למד מוזיקה קלאסית בישראל ומחוץ לה. גריילסאמר למד בתיכון הרטמן בירושלים והוא בן למשפחה מסורתית בת חמישה ילדים העוסקים כולם במוזיקה. אחיו הגדול, דוד גריילסאמר, הוא מנצח ופסנתרן בעל שם עולמי. בגיל 16 קנה מיכאל את הגיטרה הראשונה שלו, והחל לכתוב שירים פרי עטו. בגיל 18 התגייס לצה"ל שם שירת במפקדת התיאום והקישור בעזה. בשנת 2007 התחתן עם היוצרת והזמרת שמרית דרור גריילסאמר, איתה נולדו לו שני ילדים. בשנת 2012 אימץ אורח חיים טבעוני בעקבות חוויה מטלטלת של לידת בנו: "משהו בחווית הלידה ממקום כל כך קרוב, כל כך ראשוני, לא איפשר לי לאכול אוכל מהחי. אותו ולד חי שהחזקתי בידיי הזכיר לי כמה צריך לכבד את כל מי שחי על כדור הארץ".
קריירה מוזיקלית.
מיכאל גריילסאמר החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 2002 בלהקת "קטיפה שחורה", להקה ישראלית המנגנת מוזיקה קלטית. הלהקה זכתה להצלחה גדולה בארץ. גריילסאמר היה כנר הלהקה במשך ארבע שנים והיווה חלק מרכזי בהצלחת הלהקה. בשנת 2006 הוזמן להקליט באלבומו של מוש בן ארי, "מסע ומתן" (בין השאר בשיר "אנצל") ולקח חלק בהצלחת האלבום. גריילסאמר החל ללוות את בן ארי בכינור בהופעותיו בישראל ומחוצה לה וניגן בדיסק "Live" שיצא לאחר מכן. בשנת 2008 שיתף פעולה עם הזמרת עלמה זוהר, וניגן במספר שירים באלבומה "דברי" (בין השאר בשירים "עם הגב" ו"אגו טריפ") שזכה להצלחה גדולה.
בשנת 2008 יצא לקריירה מוזיקלית עצמאית והחל לעבוד עם המפיק המוזיקלי אסי איילון על אלבומו הראשון (שהפיק בין השאר אלבומים של עלמה זוהר, התקווה 6 ומוש בן ארי). בשנת 2009 יצא אלבומו הראשון, הנקרא "מתעורר". האלבום, שמשלב סגנונות מגוונים כגון רגאיי, רוק, פופ ופולק, זכה להצלחה עצומה. הסינגל הראשון שיצא מהדיסק, "אשתי היקרה - לא נרדם" אותו כתב והלחין, הגיע למקום השני במצעד גלגלצ, הושמע אלפי פעמים ברשתות הרדיו השונות ונצפה על ידי יותר מרבע מיליון איש ב"יוטיוב". הסינגל השני "יאללה בואי" (במקור של להקת "Louise Attaque" הצרפתית) זכה אף הוא להצלחה.
ב-1 בספטמבר 2009 חתם גריילסאמר על חוזה עם חברת התקליטים הצרפתית "נאיב", שבה חתומים בין השאר קרלה ברוני ומריאן פיית'פול. האלבום, הנקרא "Je me réveille", יצא בצרפת במרץ 2010. באלבום זה, חלק מהשירים מ"מתעורר" זכו לגרסאות בצרפתית והשאר נשארו בגרסתם המקורית. בשנת 2009 מיכאל הופיע כמופע חימום של הזמרת האמריקאית מייסי גריי. באותה שנה הופיע במסגרת "פסטיבל התמר" כהופעת חימום ללהקת הוויילרס, להקתו המקורית של בוב מארלי. בשנת 2010 ביצע מספר שירים בקונצרט מחווה לסרג' גינסבורג שנערך באופרה בתל אביב בהשתתפות בנו של גינסבורג, לולו, הזמרת הצרפתייה "אליזה" ואחרים. באותה שנה התארח בהופעתם של צמד הזמרים האפריקאיים "אמאדו ומרים" בזאפה תל אביב.