מאז מתחיל לבקר הד"ר באגף 6 לעיתים קרובות, ומבלה שם שעות בשיחות עם איוואן דימיטריץ'. סביבו, מתחילה חרושת של שמועות באשר למערכת היחסים התמוהה בין הרופא למטופלו הפאראנואיד. ד"ר חובוטוב, רופא צעיר בבית החולים אשר חותר תחת ראגין, ומעוניין במשרתו, מארגן ועדה בעירייה אליה מוזמן ראגין בתואנת שווא, ובמהלכה מגלה שאותה ועדה מיועדת למעשה כדי לבחון את שפיותו שלו. בערב מגיע ידידו מיכאל אוויריאניץ' ומפציר בו שיסע איתו לנופש במוסקבה ובוורשה. ד"ר ראגין, שכל חייו חי באותו הבית ועם אותם ההרגלים לא שש לצאת להרפתקה, אך העלבון מן הקולגות שלו מדרבן אותו לצאת בכל זאת.
מיכאל אוויריאיץ' מתגלה בטיול כאדם בלתי נסבל, רועש, מתנשא ונפוח. בוורשה הוא מפסיד במשחק קלפים 500 רובל (סכום עתק) ומבקש מן הד"ר להלוות לו את הסכום. כשחוזרים השניים לעיר, נמכר ביתו של הד"ר והוא, בהיותו חסר כול, היות שידידו אינו מסוגל להחזיר את סכום העתק שלווה ממנו, נאלץ לעבור לדירה קטנה יותר. בדיכאונו הוא שותה יותר ויותר. יום אחד, מגיעים לבקרו מיכאל אוויריאניץ' וד"ר חובטוב. הוא מתפרץ עליהם ועובר התמוטטות עצבים.
יום למחרת מקבל ד"ר ראגין בקשה להגיע אל בית החולים להתייעצות רפואית. ד"ר ראגין, השמח שהתפרצותו מאמש נשכחה, מגיע ברצון, ומגלה כי מדובר במלכודת, וד"ר חובטוב למעשה מאשפז אותו בכפייה. אחרי יומיים באגף 6 מת ד"ר ראגין.
תרגום עיבודים.
הספר תורגם לעברית בשנת תשל"א בשם "האולם מספר 6" על ידי יהודה רכב וראה אור במשרד הביטחון – ההוצאה לאור בספריית תרמיל.
ב-1992 עלתה ההצגה "אולם מספר 6" בעיבודו של נוריאל טוביאס בתיאטרון חיפה.
ב-2009 יצא בהפקה רוסית סרט בבימויו של אלכסנדר גורנובסקי וקארן שקנאזארוב.
ב-2011 עלתה ההצגה "אגף 6" בתיאטרון הסימטה. את ההצגה ביים יפים קוצר, שגם עיבד את הסיפור למחזה יחד עם עירד רובינשטיין. בהצגה עשה קוצ'ר שימוש באומנות הקומדיה דל ארטה, ובמסיכות מסוגים שונים ככלי להמחשת הטירוף המשתלט על גיבורי המחזה. ההצגה רצה כשלוש שנים ברציפות. בהצגה השתתפו: גיא אלון/אייל היינה-גלי, אבי עדוי, אלון אורבך, ניר רווח/בר פלד, ועירד רובינשטיין. ב-2012 זכו קוצ'ר ורובינשטיין בפרס "קיפוד הזהב" על עיבוד "אגף 6" לבמה.
תות שחור
תּוּת שחור (שם מדעי: "Morus nigra", שם נפוץ: Black mulberry) הוא מין עץ פרי, נשיר, בינוני-גדול, חד-ביתי או דו-ביתי, אחד מ-17 מינים של הסוג תות ("Morus") ממשפחת התותיים (Moraceae). מוצאו במערב אסיה, מהקווקז, איראן וארמניה. המין הובא לצפון אמריקה, אירופה וסין, שם הוא תורבת וגדל בר. בנוסף הוא בוית בעת העתיקה באגן הים התיכון בשביל פירותיו. מוצא השם השם העברי קדום. העץ נזכר במשנה, במסכת מעשרות. ביוון גידלו אותו כבר במאה השישית לספירה.
תיאור.
תות שחור הוא עץ חד־ביתי או דו-ביתי, ענף ורחב נוף שיכול להגיע לגובה של 10 מטר. תות שחור אוהב אור מלא, עמיד בקרה, בשרב, במליחות ובגיר. הוא גדל בכל אזורי הארץ ובקרעטות שונות. הריבוי באמצעות זרעים בעונת הסתיו.
מאפיינים.
הענפים חומים כהים, הענפים הצעירים שעירים. הלוואים חופשיים, ממוקמים בצדי בסיס הפטוטרת, שעירים ונושרים בקלות או בהקדם.
הניצנים, הרדומים בחורף, עטופים ב-3–6 קשקשים רעופים.
העלים מסורגים והטרף שלהם פשוט עד מאונה עמוקות ככף יד והשוליים משוננים. הם עבים ובעלי 3–5 עורקים ראשיים שיוצאים מבסיסם ועורקים משניים מנוצים. העלים סגלגלים ורחבים אורכם 5–20 ס"מ ורוחבם מעט קטן מאורכם. בסיס העלה דמוי-לב עמוק, שפתם משוננת או בעלות אונות. העלים ירוקים, לא מבריקים. צדם העליון מחוספס וצבעם ירוק כהה וצדם התחתון שעיר וצבעם ירוק בהיר.
התפרחות הזכריות חיקיות, בדרך כלל בזוגות, שיבוליות, מרובות פרחים, בעלי עוקץ קצר.
תפרחות הנקבה הן משיבולת קצרה ועד כדורית.
הפרחים חד-מיניים וקטנים, העטיף פשוט ללא כותרת עם 4 עלי גביע.
הפרחים הזכריים: אונות הגביע חופפות; אבקנים מתכופפים בניצן; עמוד עלי ראשוני ומנוון בדרך כלל קיים.
פרחי נקבה: יושבים; אונות הגביע חופפות, משתיירות בפרי; השחלה עלית עם מגורה אחת או שתיים; עמוד עלי קיים או לא; צלקת מפצלת לשתי חלקים, פלומה או מעין יבלות זעירות בהיקף.
הפרי פרי מדומה עסיסי שנושר כיחידה אחת. אחרי הַאֲבָקָה והפריה מתפתחת מכל עלה שחלה אגוזית (פרי יבש שאינו נפתח בהבשילו) קטנה וקשה. במהלך ההבשלה מתאחים ארבעת עלי העטיף, מתמלאים מוהל עסיסי ומתוק, תופחים, ומתערים בדופן עלה השחלה ובאגוזית. וכך, הופך מקבץ האגוזיות לפרי מדומה.
הזרע פחות או יותר כדורי בעל אנדוספרם; העובר מעוקל ושטוח; והטבורית אליפיזית.
הבדלים בין תות לבן לתות שחור.
בניגוד לשמם, התותים לא תמיד מובדלים בצבעם. אמנם התות השחור צבעו סגול כהה או שחור, אך תות לבן יכול להיות בצבע לבן, צהוב, ורוד, סגול או שחור.
אביה ויואל בני שמואל
שלמה אברם אבא הגר
האולם מספר 6
חדר טיפולים מספר 6
UTorrent
טריזן
טריזן (בגרמנית: Triesen) היא העיירה השלישית בגודלה בנסיכות ליכטנשטיין. נכון לדצמבר 2013 התגוררו בה כ-5,000 תושבים.
בתחומי העיירה נמצאות מספר כנסיות מהמאה החמש עשרה.
פסגת ה-Grauspitz, שגובהה 2,599 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר בליכטנשטיין, נמצאת במחוז טריזן.
שאן
שאן (בגרמנית: Schaan) היא העיירה הגדולה ביותר בנסיכות ליכטנשטיין. העיר ממוקמת במרכז המדינה, צפונית לבירה ואדוץ. שאן גובלת בעיירה השווייצרית Buchs, שבקנטון סנט גאלן.
שאן היא המרכז הכלכלי של ליכטנשטיין וליותר מ-4,000 חברות משרדים בעיר. בשאן המטה העולמי של יצרנית כלי החשמל Hilti ושל יצרנית הציוד לרופאי השיניים Ivoclar Vivadent.
טריזנברג
טריזנברג (בגרמנית: Triesenberg) היא העיירה הגדולה בנסיכות ליכטנשטיין מבחינת גודל תחום השיפוט שלה. העיירה, השוכנת בגובה 884-1,000 מטרים, היא אתר הסקי היחיד בליכטנשטיין.
טריזנברג מורכבת מתשעה כפרים: גאפלי, מאלבון, מאסצ'קה, רוטנבודן, סאמינה, סילום, סטג, סוסקה, וואנגרברג.
פלנקן
פלנקן (בגרמנית: Planken) היא העיירה הקטנה ביותר בנסיכות ליכטנשטיין מבחינת מספר תושביה וגודל תחום השיפוט שלה.
בפלנקן מתגוררים גולשי הסקי האלפיני הני ונצל ואחיה אנדריאס ונצל.
אשן
אשן (בגרמנית: Eschen) היא עיירה ומחוז בנסיכות ליכטנשטיין, הממוקמת בין מאורן לגמפרין. לפי מספר התושבים ממוקמת אשן במקום החמישי במדינה.
גמפרין
גמפרין (בגרמנית: Gamprin) היא עיירה ומחוז בנסיכות ליכטנשטיין, הממוקמת סמוך לעיירה אשן.
בסמוך לכפר נמצא אגם גמפרינר זלה, האגם היחיד במדינה.
בלצרס
בלצרס (בגרמנית: Balzers) היא עיירה ומחוז בנסיכות ליכטנשטיין, וממוקמת במקום הרביעי בליכטנשטיין לפי מספר תושביה.
העיירה שוכנת על גדת נהר הריין, כ-6 ק"מ מהבירה ואדוץ. במרכז העיירה נמצאת טירת גוטנברג, טירה מהמאה השתים עשרה.
בבלצרס קיים מנחת למסוקים, המהווה תחליף לשדות תעופה שאין במדינה.
מאורן
מאורן (בגרמנית: Mauren) היא העיירה והמחוז השישי בגודלו בנסיכות ליכטנשטיין.
שלנברג
שלנברג (בגרמנית: Schellenberg) היא עיירה ומחוז בנסיכות ליכטנשטיין. שוכנת על גדות נהר הריין.
רוגל
רוגל (בגרמנית: Ruggell) היא העיירה והמחוז הצפוניים ביותר בנסיכות ליכטנשטיין. בשונה משאר המדינה ההררית, מחוז רוגל הוא מישורי ברובו. במרכז המחוז עובר נהר הריין, עד למפגש הגבולות עם אוסטריה ושווייץ.
ראחוב
הפקולטה לכימיה (טכניון)
האנופיל
האנופיל (נקראת גם אנופול, אנפולי או אניפולי; ביידיש: אניפאלי ברוסית: Аннополь, באוקראינית: Ганнопіль) היא עיירה השוכנת בצידו הצפוני של מחוז חמלניצקי שבאוקראינה, (בסמיכות לגבול בין מחוז חמלניצקי לגבול מחוז רובנו, שבצפון-מערב אוקראינה). בעבר הייתה חלק ממחוז קמניץ-פודולסקי.
היישוב משתרע על פני 4.58 קמ"ר. ב-2015 אוכלוסייתו מנתה כ-800 תושבים. כמה מגדולי תנועת החסידות קבורים בעיירה.
יהודי העיר.
יהודים התיישבו בהנופיל החל מהמאה ה-18. בשנת 1784 התגוררו בהנופיל כ-2155 יהודים, בשנת 1931 האוכלוסייה היהודית מנתה 1,280 תושבים, שהיוו כשלושה רבעים מתושבי העיירה.
בעיירה חי ופעל רבי משולם זושא מאניפולי, לצד רב העיירה הרב יהודה לייב הכהן. שניהם נפטרו ונקברו בעיירה. גם רבם, המגיד ממזריטש, נפטר ונקבר בעיירה. הקברים מהווים מוקדי עלייה לרגל.
במהלך 1941 ו-1942 הושמדה האוכלוסייה היהודית על ידי הנאצים, ובית הקברות היהודי במקום חולל ונחרב.
תנועת הבוגרים של השומר הצעיר
תנועת הבוגרים של השומר הצעיר היא תנועה חברתית המונה כיום מאות חברים וחברות, פרושים בעשרות נקודות ברחבי ישראל. התנועה פועלת למען חברה ישראלית צודקת, שוחרת שלום ובעלת אופי יהודי ודמוקרטי, ברוח הציונות הסוציאליזם ואחוות העמים. חברי וחברות התנועה חברים בקבוצות ובקיבוצים, שואפים להגשים אורח חיים שיתופי ורואות בשוויון ערך האדם בסיס לחיים בהם יכול כל איש ואישה לבטא את עצמם מתוך מחויבות לאושר של הזולת.
תנועת הבוגרים.
חברות וחברי התנועה מתגוררים במגוון קהילות ברחבי הארץ, במקומות בהם זיהתה התנועה צורך חברתי. קהילות חברי התנועה הן חלק ממארג חברתי מקומי, ואינן מתבדלות מהשכונות והקיבוצים בהן הם ממוקמות. החברים עוסקים בחינוך ובמקצועות נוספים בתחום השינוי החברתי. חברי התנועה לומדים לימודים גבוהים במסגרות אישיות או קבוצתיות.
חידוש תהליך ההגשמה בתנועת השומר הצעיר והקמת תנועת הבוגרים.