המנהיגים מסייעים למונהגים להתמודד עם עימותים ולמצוא שיטות פרודוקטיביות להתמודד עמם (Heifetz, 2003). המנהיג נדרש לעמוד באתגרים ובהקרבה עצמית אך זוכה בהערכה ואמון. בהקשר זה נכנסים שני מושגים: "מנהיגות משרתת" שע"פ גרינליף המנהיג אחראי למלא את צורכי המונהגים (Greenleaf,2002) ו"מנהיגות מוסרית" המבוססת על אמונה בסמכות הקהילה, נורמות מקצועיות ואידיאלים במקום תפיסות מסורתיות של היררכיה ועוצמה ומפתחת מונהגים ולא נתינים (Sergiovanni,1992). עם זאת, פולאן (Fullan,2001) טוען כי מוסריות לבדה אינה תשתית מספקת למנהיגות, וכי היא אפקטיבית רק אם המונהגים משוכנעים בחשיבותה, דבר המעודד אותם לפַשר בין אינטרסים שונים.
2) מנהיגות כמאפיינים והתנהגויות
מנהיגות שיתופית מנקודת מבט של התנהגויות מדגישה את הפעולות היומיומיות של המנהיגים. מחקרים בנושא שיתוף פעולה מזהים חמישה תחומי מנהיגות רחבים המכילים פעילויות ממוקדות:
תפקידו של המנהיג הוא ליצור את ההשפעה הנדרשת כדי לעודד יחידים להשקיע מאמצים מרצונם. מטרה זו מושגת באמצעות פיתוח מערכת היחסים במקביל להפעלת השפעה.
3) מנהיגות כתהליך
המנהיגות היא דינמית וכדי להשיג את היעדים יש צורך בשינוי. כדי להשיג את השינוי על המנהיג ליצור אקלים של שינוי, להעצים את המונהגים שיכולים לגרום לשינוי וליישם ולתחזק את השינוי.
לפי מודל המנהיגות השיתופית השינוי יהיה כרוך בתהליך מתמשך מכיוון ששיתוף פעולה מתפתח עם הזמן בתגובה להקשר המשתנה שבו הוא שואף לטפל ועל מנת שהוא יצליח יש צורך בבניית אמון ההכרחי לשיתוף פעולה.
חסרונות המנהיגות השיתופית.
הגורמים המעכבים והגורמים המעודדים את אימוצה של המנהיגות השיתופית:
מנהיגות שיתופית בגיל הרך ועבודת צוות.
המנהיג משתף את הכפופים לו בקבלת ההחלטות תוך האצלת סמכויות והעצמה מצידו. מנהל שנוקט מנהיגות שיתופית מערב את הצוות בקבלת ההחלטות ובפתרון בעיות ומאפשר פתיחות בעשייה החינוכית ומשלב תהליכי העצמה ודוגמה אישית ואלו הם הגורמים המשמעותיים לתהליך שיפור איכות העבודה. המנהיג משתף את העובדים בקבלת ההחלטות ויוצר רשת של קשרים בין העובדים, נותן תפקיד לכל עובד ומעצים אותו.
מנהיגות שיתופית מתייחסת לעבודת צוות כיתרון בעידן הנוכחי, עבודת צוות מעשירה את העבודה החינוכית והיא אף יעילה ואפקטיבית יותר. עבודת הצוות מחייבת לחזון משותף ומחייבת בשיתוף פעולה וכך חברי הצוות יכולים להשיג יחד הישגים שלא יכלו להשיג בנפרד. (אבידן 2017)
אחת הדוגמות ליישומה של מנהיגות שיתופית היא עבודתן של גננות במערכת החינוך לגיל הרך. מנהלות גנים, מנהלות מעונות יום ומנהלות אשכולות גנים נדרשות, לצד עבודתן הפדגוגית, להנהיג קהילה המורכבת מצוות הגן, מהילדים הלומדים בגן ומקבוצת ההורים. מחקר שנערך בישראל מלמד, כי הגננות עושות מאמץ לסגל מודלים של מנהיגות שיתופית, כחלק מן המהלך של בניית דמותן המנהיגותית, והן עוסקות, בין היתר, בבניית חזון מנהיגותי-אישי וארגוני. (אבידן, 2017)
לפי רוד, מנהיגות בגיל הרך היא תוצאה ישירה של עבודת צוות- שיתוף פעולה. עבודת צוות מושתת על תקשורת מיטבית ועל הנכונות להירתם לעקרונות ולמטרות החינוכיות אשר מוביל להתפתחות הגננת הן במישור האישי והן במישור המקצועי. הגננת מצילה סמכויות מטפחת מנהיגות ויוזמות בקרב אנשי הצוות שלה ואלה יוצרים תנאים ללמידה משותפת.
המנהיגות השיתופית מאגדת יחד הדדיות ומכוונות להשגת מטרות משותפות. מנהיגות זו מייחסת חשיבות רבה לאנשים בארגון. המרכיבים הבאים הם החשובים ביותר ועומדים ביסוד המנהיגות השיתופית וניתן לראות אותם כמרכיביה של התרבות הארגונית הגנית הבאים לידי ביטוי בעבודת הגננות בשנות ה-2000.
מנהיגות שיתופית בעולם העסקי.
קיים הבדל בין המנהיגים אשר צמחו בעבר בתקופה בה עבודת הצוות, הנהגת צוותים גלובליים ומושג ה networking לא היו כה נפוצים והכרחיים.
כיום, בעולם המתקדם בקצב מהיר, ובו בקליק אחד ניתן להפיץ מידע להמונים ולעצב דעת קהל, על המנהיג להתאים עצמו ולהחזיק בסט כישורים שלא נדרשו בעבר. בעידן הרשתות החברתיות והתחרות הגלובלית, על המנהיג להתעדכן באופן שוטף ולהתמקצע במגוון רחב יותר של תחומים. מציאות זו הובילה לכך שחוכמת ההמונים היא הכרחית ועלולה אף להיות חזקה יותר מהנהגה בודדת. הנהגה שיתופית היא שתגדיל את סיכוייה של חברה לשגשוג והצלחה בשוק שאינו עוצר לרגע. על כן, צמיחת מנהיגים שיתופיים הכרחית להצלחה ולהשגת המטרות.
על מנת להניע צוות לשיתוף פעולה, על המנהיג השיתופי להתמקד במספר מטרות ולעורר השראה עבור כל המשתתפים. כלומר, מה הוא הדבר אותו המשתתפים יכולים לעשות ביחד, ואף אחד מהם אינו יכול לעשותו כפרט בודד.
בנוסף, עליו להתמקד ביצירת ערוצי תקשורת זמינים, נגישים ונוחים וצינורות לשיתוף פעולה בין חברי הקבוצה. ובנוסף, צריכה להיות הגדרה ברורה של תפקידים, תחומי אחריות וסמכויות בתוך הקבוצה.
יש לציין כי ההנהגה השיתופית אינה מבטלת את התכונות הנדרשות ממנהיג שאינו שיתופי. על המנהיג השיתופי להחזיק בסט ערכים, מטרות וחזון וביכולת לקיחת החלטות. יחד עם זאת, מנהיג שיתופי מוצלח הוא זה המכיר בכך שלא כל התשובות נמצאות בידיו ובטוח בעצמו מספיק על מנת להשתמש בתובנות של אחרים וניסיונם (oxford Leadership 2016).
ביבליוגרפיה.
__חייב_תוכן_עניינים__
קישורים חיצוניים.
https://kotar.cet.ac.il/KotarApp/Index/Chapter.aspx?nBookID=103433397&amp;nTocEntryID=103434931
משחק מכות (סוגת משחקי וידאו)
משחק מכות (באנגלית: Beat 'em up) הוא סוגה של משחק וידאו בו המטרה העיקרית היא לנהל קרבות רחוב מול מספר גדול במיוחד של יריבים, כאשר לעיתים מעורבים סוגים שונים של אמנויות לחימה. משחקים אלה בדרך כלל מתרחשים בסביבה עירונית וכוללים לרוב לחימה מול קבוצות של פושעי רחוב.
בניגוד למשחקי היריות, המטרה העיקרית במשחקי המכות היא להילחם פנים מול פנים במספר גדול במיוחד של יריבים באמצעות מכות ובעיטות או לעיתים באמצעות נשק קר כגון מקל או גרזן.
המשחקים בסוגה זו כוללים שחקן אחד או יותר הפועלים בשיתוף פעולה בעודם נעים לאורך השלב כאשר כל אחד מתקוטט עם קבוצה אחרת של יריבים הנשלטת על ידי המחשב.
תת סוגה של משחקי המכות הם משחקי ה-Hack and slash בהם השחקן מנהל קרבות מול מספר גדול במיוחד של יריבים באמצעות נשק קר (גולדן אקס הוא דוגמה למשחק בתת-סוגה זו).
אריה אלוטין
אריה אלוטין (20 באוגוסט 1898 – 11 בנובמבר 1979) היה כירורג, ממייסדי ארגון מגן דוד אדום בישראל, מנהל מחלקת ההדרכה במד"א, ומחבר ספרי רפואה.
קורות חיים.
אלוטין נולד לאלטה ופנחס בקורמה שבפלך מוהילב של רוסיה הלבנה (האימפריה הרוסית). למד רפואה באוניברסיטה הרפואית לאומית חרקוב בחרקוב, והוסמך ב-1924. באותה תקופה היה פעיל בארגונים ציוניים שהיו אז אסורים; בגלל פעילותו בתנועת "צעירי ציון", נאסר והוגלה לסיביר.
ב-1926 שוחרר ועלה לארץ ישראל עם אשתו חנה לבית אלקנוביץ, ילידת קונוטופ, שסיימה עמו את לימודי הרפואה בחארקוב והייתה רופאת ילדים. החל לעבוד בבית החולים הדסה ברחוב נחלת בנימין, ולאחר מכן בבית החולים הדסה שנפתח ברחוב בלפור בתל אביב. תחילה עבד ללא שכר והשלים את הכנסתו במאפייה שבה עבד בלילות. בהדסה עבר את כל מסלול ההכשרה של כירורג. לאורך השנים מונה לסגנו של מנהל המחלקה, פרופ' מכס מרכוס, וב-1948 מונה למנהל מחלקת כירורגיה ג'.
עם פתיחת בית החולים איכילוב ב-1961 עבר לנהל את מחלקת כירורגיה ג' שם, עד פרישתו לגמלאות בשנת 1965.
היה ממייסדי מגן דוד אדום בישראל. בשנות השלושים היה ממייסדי "ארגון תורמי דם מתנדבים בישראל" במסגרת מגן דוד אדום. במקביל הקים במגן דוד אדום את מחלקת ההדרכה הארצית, הדריך את הקורס הראשון לעזרה ראשונה של הארגון ועמד בראש המחלקה במשך עשרות שנים. כן היה חבר בהנהלת מד"א..
ב- מלחמת העולם השנייה היה מופקד על ארגון "גדוד הרופאים לשעת חרום", סגנו היה הד"ר נתן לס.
אלוטין חיבר את ספרי העזרה הראשונה הראשונים שיצאו במדינת ישראל. ב-1931 יצא ספרו "עזרה ראשונה במקרי אסון" בהוצאת "הרפואה" (עיתון ההסתדרות הרפואית בארץ ישראל). בשנת 1942הוציא את "עזרה ראשונה בחרוזים" במשותף עם הסופר חנניה רייכמן, ובשנת 1949הוציא את "מדריך לעזרה ראשונה" בהוצאת מד"א.
ספר זה הודפס עד שנות השבעים ב-15 מהדורות, תורגם לאנגלית לצרפתית ולערבית, והופץ ב-65,000 עותקים בעברית וביחד עם ההוצאה העממית בשם "עזרה ראשונה לכל" (20,000 עותקים) והתרגומים, כ- 100,000 עותקים. בשנת 1960 חיבר את "הנשמה מפה לפה", חוברת שהייתה בסיס לספרי הדרכת שיטת ההחייאה של שנות השמונים ואילך, (הופצה עד 1971 ב-140,000 עותקים). ספריו ליוו את היישוב בארץ ישראל משנת 1931 במצבים ואירועים שונים, החל בארגוני הספורט והנוער של ארגון "ההגנה" ועד מתנדבי גדודי "מגן דוד אדום", תלמידי בתי הספר שעברו הכשרה והתגייסו לצה"ל, חובשים, מגישי עזרה ראשונה, אחים, אחיות, אנשי הג"א, רופאים ורופאים צבאיים - רבים מהם למדו את יסודות העזרה הראשונה מספריו במשך עשרות שנים.
בראשית שנות ה-30 הרצה בתל אביב במסגרת "המוסד הפדלוגי להורים" בנושאי אנטומיה ורפואה.