, ויש אומרים שכל משקה נחשב כ"חמר מדינה" אם יש לו חשיבות והוא מוגש לאורחים ומקובל לשתייה בעיר זו, כמו קפה או מיצים טבעיים, אבל לא מים ומשקאות קלים.
המלכה אן
אפופיליט
אָפּוֹפִילִיט הוא קבוצה של מינרלים פילוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות) המכילים אשלגן, סידן, נתרן פלואור, והידרוקסיל.
תכונות.
הרכב כימי.
המינרלים בקבוצת האפופיליט הם:
בין האפופיליט-(KF) לבין האפופיליט-(KOH) יש תמיסה מוצקה, וקשה מאוד להבדיל בין שני המינרלים בטבע בלא בדיקה במעבדה.
יתרת הערך דנה בשלושת המינרלים הראשונים בלבד.
קריסטלוגרפיה.
אפופיליט-(KF) ואפופיליט-(KOH) מתגבשים במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיטטרגונלית דיפירמידלית" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "P4/mnc". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=8.963, c=15.804Å [אפופיליט-(KF)] ו-a=8.978Å, c=15.834Å [אפופיליט-(KOH)]. אפופיליט-(NaF) מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית "אורתורומבית דיפירמידלית" formula_2, וחבורת סימטריות מרחבית "Pnn2". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=8.875, b=8.881Å, c=15.79Å.
המבנה הפנימי של האפופיליט, כמו של כל המינרלים הפילוסילקטיים, הוא של שכבות מתחלפות בין יריעות של סיליקטים לבין שכבות המכילות אשלגן, נתרן, סידן, פלואור ומים. אבל בניגוד לשאר המינרלים הפילוסיליקטים, כדוגמת קבוצת הנציצים, שבהן יריעות הסיליקטים בנויות ממשושים של ארבעונים של סיליקה (SiO4), ליריעות הסיליקטים בקבוצת האפופיליט יש מבנה מיוחד. באפופיליט הארבעונים של הסיליקה מחוברים בטבעות שבהן מספר הארבעונים מתחלף בין ארבעה לשמונה ויוצרים בכך רשת המזכירה רשת של לולים. הכיוון של הארבעונים מתחלף בכל טבעת, טבעת אחת "מצביעה" למעלה, והטבעת השכנה "מצביעה" למטה.
תכונות פיזיקליות.
המינרל מופיע כמקבץ גרגרי - מקבץ של גבישים בלתי מפותחים בתוך מסת אם, מקבץ לווחי, פריזמתי, או כמסה חסרת צורה. הגבישים של אפופיליט-(KF) ואפופיליט-(KOH) שטוחים עד פריזמתיים באורך עד 20 ס"מ. הגבישים מסתיימים בפירמידות בשני קצותיהם או שהקצוות שטוחים (פינאקואיד) ואז יש לגביש צורה פסאודו-קובייתית. הגבישים של האפופיליט-(NaF) זעירים עד מ"מ אחד. פאות הגבישים חרוצות. לאפופיליט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}), ובחימום יתפצלו פתיתים מהגבישים. הקשיות של המינרל בינונית, 5-4.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.37 גרם לסמ"ק. קיימת תופעת גבישים תאומים (בעיקר באפופיליט-(KOH)).
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא חד-צירי (אפופיליט-(KF) ואפופיליט-(KOH)) או דו-צירי (אפופיליט-(NaF) חיובי). מקדמי השבירה של האפופיליט-(KOH) הם: nω=1.542 ו-nε=1.543; של האפופיליט-(KF) הם: nω=1.53-1.536 ו-nε=1.532-1.538; ושל האפופיליט-(NaF) הם: nα=1.536, nβ=1.538 ו-nγ=1.544. גבישי האפופיליט שקופים עד שקופים למחצה, הם חסרי צבע או שהם מופיעים בעיקר בגוונים של לבן, חום, צהוב, ירוק, כחול, ורוד וסגול. בשקף מנוסר האפופיליט הוא חסר צבע. הברק של האפופיליט הוא זגוגי או פנינתי על משטחי הפצילות, והנפיצה שלו חזקה. כמה מדגימות האפופיליט-(KF) פלואורסצנטים בגוונים של ירוק או צהוב חיוורים.
גילוי ומקור השם.
אפופיליט-(KOH) נתגלה לראשונה ב-1978 במכרה הנחושת אור-נוב (Ore Knob Mine) שבמחוז אש (Ash) שבקרוליינה הצפונית שבארצות הברית. אפופיליט-(NaF) נתגלה לראשונה ב-1981 במכרה סמפו ליד העיירה טקאהשי (高梁市) במחוז אוקיאמה באזור צ'וגוקו שבאי הונשו ביפן.
מקור השם מיוונית ופירושו "עלה מתקלף", מתייחס לתכונה של המינרל להשיר פתיתים בחימום בשל איבוד המים בחום. השם אפופיליט ניתן במקור (1808) למינרל בודד ורק ב-1978 התבצעה הגדרתו מחדש כקבוצה, וניתנו שמות למינרלים המוכלים בה, כשב-2008 שונו השמות. שמות הסוגים של המינרלים, הן השמות הקודמים, והן השמות החדשים משנת 2008 מתייחסים לתכולת היסודות במינרל. אפופיליט-(KF) (פלואוראפופיליט) מתייחס לתכולת האשלגן והפלואור, אפופיליט-(KOH) (הידרוקסיאפופיליט) מתייחס לתכולת האשלגן וההידרוקסיל, ואפופיליט-(NaF) (נתרואפופיליט) לתכולת הנתרן והפלואור. האפופיליט מכונה גם "אבן עין הדג".
שימושים.
אפופיליט הוא מינרל מבוקש בקרב אספני מינרלים. הפופולריות שלו נובעת ממספר גורמים, כולל שפע הדגימות, הגוונים השונים בהם הוא מופיע, והגבישים המושלמים שלו המסתיימים בפירמידות שאור העובר דרכן נשבר לצבעי הקשת בענן.
מקור ותפוצה.
האפופיליט-(KF) והאפופיליט-(KOH) הם מינרלים משניים בחללים הנוצרים בבזלת שמקורם בבועות גזים שנלכדו בלבה שממנה התמצק הסלע, שבשל צורתן קרוי הסלע בזלת שקדית (אמיגדלואידית) או בדרוזות (צבר של קלציט הנוצר בחלל מסוג זה). כמו כן בחללים בגרניט בטקטיט ובסלעים מותמרים אחרים. האפופיליט-(NaF) הוא תוצר של התמרת מגע ומצוי בסלעי סקארן המצויים בשכבות בין סלעי גרניט לשיש.
האפופיליט-(KF) הוא הנפוץ מבין המינרלים בקבוצת האפופיליט, אך על מנת להבדיל בינו לבין האפופוליט-(KOH) נדרשת בדיקת מעבדה. בין המקומות בהם ניתן למצוא את דוגמאות יפות של המינרל: טייגרהורן (Teigarhorn) בברופיורד (Berufjord) באיסלנד; באחו הגבוה ביותר באירופה – אלפה די סיאוסי (Alpe di Siusi) שבמחוז האוטונומי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה; זנקט אנדראסברג (St. Andreasberg) בהרי הארץ בגרמניה; ובהר סנט-אילר שבדרום הפרובינציה של קוויבק שבקנדה. דגימות יפות במיוחד מגיעות מפונה במדינת מהאראשטרה שבהודו; גבישים גדולים במיוחד מצויים בסמוך לבנטו גונשלבס (Bento Gonçalves) במדינת ריו גראנדה דו סול שבברזיל. את האפופיליט-(KOH) ניתן למצוא במכרה הנחושת אור-נוב (Ore Knob Mine) שבמחוז אש (Ash) שבקרוליינה הצפונית (שם נתגלה לראשונה), ובאתר המינרלים פרנקלין במחוז סאסקס בניו ג'רזי שבארצות הברית; ובקימברלי שבדרום אפריקה. האפופיליט-(NaF) הוא מינרל נדיר וניתן למצוא אותו במכרה סמפו 10 ק"מ מהעיירה טקאהשי (高梁市) במחוז אוקיאמה באזור צ'וגוקו שבאי הונשו ביפן (שם נתגלה לראשונה).
בישראל ניתן למצוא אפופיליט בתצורת חתרורים שבאזור מדבר יהודה.
מילוש
מייל יבשתי
טלסקופ החלל IRAS
IRAS (ראשי תיבות באנגלית של Infrared Astronomical Satellite - לוויין אסטרונומי תת-אדום) היה טלסקופ החלל הראשון שביצע סקר אסטרונומי מלא של השמים בתחום התת-אדום של הספקטרום האלקטרומגנטי. הלוויין, שהיה פרויקט משותף של ארצות הברית, הולנד ובריטניה, שוגר בינואר 1983, למשימה שארכה 10 חודשים.
משימה.
הטלסקופ, בקוטר 57 ס"מ, סרק ומיפה 96% מכלל השמים ארבע פעמים, באורכי גל של 12, 25, 60, ו-100 מיקרומטר, ברזולוציה שנעה בין 30 שניות קשת באורך הגל הקצר ביותר לבין 2 דקות קשת באורך הגל הארוך. הוא גילה כ-350,000 מקורות, חלקם עדיין מחכים לזיהוי. מאמינים כי כ-75,000 מכלל המקורות שהתגלו הם גלקסיות יצירת כוכבים, שעדיין נמצאות בשלב הפעיל שלהן. מקורות רבים אחרים הם כוכבים רגילים עם דיסקות אבק סביבם, ייתכן שבשלב מוקדם של יצירת מערכת כוכבי לכת. תגליות חדשות כללו את דיסקת האבק סביב וגה וכן תמונות ראשונות של מרכז שביל החלב.
אורך המשימה, שהיה אופייני לטלסקופי החלל הפועלים בתחום התת-אדום, הוגבל על ידי מערכת הקירור של הטלסקופ. על מנת לייצר צילומים איכותיים בתחום זה של אורכי גל, הטלסקופ חייב להיות מקורר לטמפרטורות קריוגניות. חומר הקירור הנפוץ הוא הליום נוזלי, אשר שימש גם את IRAS ושמר את הטלסקופ בטמפרטורה של 2 מעלות קלווין בתהליך של אידוי. מלאי ההליום (475 ליטר בשיגור) אזל ב-22 בנובמבר 1983, 10 חודשים לאחר תחילת המשימה, והדבר גרם לעלייה בטמפרטורת הטלסקופ ומנע תצפיות נוספות.
IRAS תוכנן לקטלג מקורות קבועים, ולכן סרק את אותם אזורים של השמים מספר פעמים. צוות חוקרים מאוניברסיטת לסטר סרק את המקורות שנדחו בחיפוש אחר עצמים נעים, עבודה שהובילה לגילוי שלושה אסטרואידים, שישה כוכבי שביט ושובל אבק גדול המשויך לשביט טמפל-2.
הלוויין הופיע בכותרות לזמן קצר עם גילוי "עצם לא-מוכר" שבהתחלה סברו שייתכן שהוא בעל גודל דומה לכוכב הלכת צדק ונמצא במרחק קטן יחסית, כך שניתן לשייכו למערכת השמש. עם זאת, ניתוח מעמיק גילה כי מתוך עשרה עצמים לא-מוכרים, תשעה היו גלקסיות רחוקות והאחרון היה ענן אבק בין-גלקטי.
מאז IRAS המשיכו את חקר היקום בתחום התת-אדום מספר טלסקופי חלל, בהם מצפה החלל התת-אדום (ISO - Infrared Space Observatory) ששוגר ב-1995, טלסקופ החלל שפיצר (2003), טלסקופ החלל אקארי (2006), וטלסקופ החלל WISE, ששוגר בשנת 2009. WISE, גם הוא בעל משך משימה של 10 חודשים, צפוי לספק תוצאות מדויקות פי 100 עד פי 1000 לעומת IRAS.
דייוויד לי
דייוויד לי (באנגלית: David Lee; נולד ב-29 באפריל 1983 בסנט לואיס, מיזורי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2005–2017, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
הוא נשוי לטניסאית העבר הדנית קרוליין ווזניאקי.
ראשית חייו.
לי, החל את דרכו בכדורסל בבית הספר צ'מינד קולג' פרפארטורי שבמיזורי. בשנת 2001, האחרונה שלו בתיכון, נבחר לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וזכה בתחרות ההטבעות.
לאחר סיום לימודיו התקבל לאוניברסיטת פלורידה, בה שיחק במשך שלוש עונות. בעונתו האחרונה במכללות העמיד ממוצעים של 13 נקודות ו-7 כדורים חוזרים למשחק ונבחר לחמישיית העונה של המחוז הדרום מזרחי על פי בחירת המאמנים.
קריירה ככדורסלן מקצועני.