השר לביטחון פנים, עמר בר-לב, הגן תחילה על המשטרה, אך בעקבות פרסום פרטים נוספים הצהיר כי יתמוך בהקמת ועדת בדיקה ממשלתית עם סמכויות של ועדת חקירה ממלכתית. פוליטיקאים בקואליציה וגם באופוזיציה קראו להקים לאלתר ועדת חקירה ממלכתית. למחרת, הוחלט להרחיב את צוות הבדיקה כך שיכלול גם את אנשי השב"כ ו"המוסד" ויבדוק את ממצאי התחקיר לפני שיוחלט אם תוקם הוועדה. הם פנו לחברת NSO לשם שיתוף פעולה בבירור הפרשה.
מבקר המדינה מתניהו אנגלמן הודיע שיבצע בדיקה של הנושא בכפוף לפעילות של גופי בדיקה אחרים.
במהלך משפט נתניהו דרשו עורכי דינו ועורכי דינם של בני הזוג אלוביץ' לעצור את הדיונים ולקבל לידיהם את החומרים שנחשפו באמצעות תוכנת פגסוס. בית המשפט הורה לפרקליטות להגיב על הפרסומים ולהבהיר האם נעשה שימוש בתוכנה במסגרת חקירת הפרשות, וביטל יום דיונים שנקבע כדי להמתין לקבלת עמדת הפרקליטות. לפי עמדת הפרקליטות, נעשה שימוש ברוגלה רק כלפי החשודים איריס אלוביץ' (ניסיון ההדבקה כשל) ושלמה פילבר (ניסיון ההדבקה הצליח) לאחר הוצאת צו. בית המשפט קבע שאין במידע שאותר חומר רלוונטי.
ועדת מררי.
ב-20 בינואר 2022 מינה היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט צוות, בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט פלילי), עו"ד עמית מררי, לבדיקת ממצאי התחקיר. כחברים בצוות מונו שני ראשי אגפים בדימוס בשב"כ, צפריר כץ, שעמד בראש האגף הטכנולוגי של השב"כ ואיל דגן שעמד בראש אגף חקירות של השב"כ. הצוות נעזר במומחים של השב"כ, "המוסד" וחברת NSO. מנדלבליט הורה למשטרה לחדול במהלך החקירה משימוש בתוכנות הריגול, למעט במקרים מצילי חיים. צוות הבדיקה התבטא כי:
עוד מצא הצוות כי נמצא כי לגבי שני אנשים שלגביהם ניתן צו בית משפט להאזנה לתקשורת בין מחשבים, בוצע ניסיון הדבקה, ולעניין אחד מהשניים שלגביהם ניתן צו בית משפט – ההדבקה הצליחה. הודעת משרד המשפטים לא נקבה בשמותיהם של שני אנשים אלה, אך באמצעי התקשורת פורסם ששלמה פילבר הוא האיש שאצלו ניסיון ההדבקה הצליח, ואצל איריס אלוביץ', אשתו של שאול אלוביץ', ניסיון ההדבקה נכשל. הצוות עתיד להמשיך את עבודתו ביחס לבחינת העיסוק והטיפול המשטרתי בהאזנות סתר בדרך של תקשורת בין מחשבים (הדבקה של ניידים).
אחרי פרסום דוח ועדת הבדיקה, בעיתון "כלכליסט" אמרו כי "הממצאים מחייבים בדיקה מחודשת" ופתחו בבדיקה פנימית. עוד אמרו כי "בה בעת דו"ח הביניים מאמת באופן מוחלט את חשיפת "כלכליסט", ולפיה המשטרה משתמשת ברוגלות התקפיות סופר-פולשניות להדבקת טלפונים של אזרחים". יואב יצחק הגיב "כי צוות מררי, יחד עם המשטרה, מתעתע בציבור."
ב-14 במרץ 2022 פרסם "כלכליסט" תגובה מפורטת לביקורת שהופנתה כלפיו, ובפרט לממצאי דו"ח הביניים של ועדת מררי. לדברי "כלכליסט" תחקיריו נשענו על עדויות ומידע מתוך היחידה המשטרתית שהפעילה את הרוגלות, וכי גנון תיווך בין החושפים לבין מררי, והעביר לה מטעמם מידע רב ומפורט שכולל רשימת אנשי יחידת הסיגינט־סייבר משטרתיים, דרכי פעולה של נוהלי הריגול, פרטים על הרוגלות הנוספות על "סייפן" (פגסוס) שכונו במשטרה "דייזי" ו"חלוץ", ואף את מיקום הקלסרים הנוגעים לעניין בחדרים השונים ביחידה. העיתון טען שצוות מררי לא בדק את השימוש הכולל שעשתה המשטרה ברוגלות, ולא חקר את מפעילי הרוגלות ביחידת הסייבר־סיגינט. העיתון טען שפרקליטות המדינה נתונה בניגוד עניינים, ולכן יש למנות ועדה עצמאית ובלתי תלויה לבדיקת הפרשה.
ביולי 2022 מסרה "ועדת מררי" את הדו"ח הסופי שלה ליועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה.
ממסקנות הוועדה עלה כי המשטרה לא עשתה שימוש בתוכנת הריגול ללא צו מבית משפט נגד היעדים ששמותיהם פורסמו בתקשורת. עם זאת, צוות הבדיקה מצא ליקויים בעבודת המשטרה ביחס להפעלת אמצעי האזנת סתר, כשחומרים אסורים נשאבו למערכות המשטרה, בשל חוסר התאמה טכנולוגית. המידע לא היה בשימוש.
פול טונקו
פול דייוויד טוֹנקו (באנגלית: Paul David Tonko; נולד ב-18 ביוני 1949) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-20 של מדינת ניו יורק, מאז 2009. בשנים 2009–2013 ייצג את מחוז הקונגרס ה-21. הוא מייצג את מחוז הבירה של ניו יורק בקונגרס האמריקאי, בו שוכנות בין היתר הערים אולבני, סרטוגה ספרינגס, סקנקטדי וטרוי. טונקו, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית כחבר האספה המדינתית של ניו יורק מאפריל 1983 עד יוני 2007.
ביוגרפיה.
טונקו נולד וגדל באמסטרדם שבניו יורק, השוכנת ליד סקנקטדי, ומשפחתו ממוצא פולני. בשנת 1967 השלים את לימודיו התיכוניים ב"תיכון וילבור ה. לינץ'" שבעיר הולדתו, וב-1971 קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות מאוניברסיטת קלארקסון שבפוטסדאם. בתום לימדיו הגבוהים הפך טונקו למעורה בפוליטיקה של ארצות הברית ונבחר למועצת המפקחים של מחוז מונטגומרי. הוא היה חבר מועצת המפקחים מ-1976 עד 1983, ובשנתיים האחרונות לכהונתו היה יושב ראש המועצה. טונקו היה האדם הצעיר ביותר בתולדות המחוז שנבחר למועצת המפקחים.
בינואר 1983, התפטרה מתפקידה גייל ס. שאפר, חברת האספה המדינתית של ניו יורק, כדי להישבע לתפקידה כמזכירת המדינה של ניו יורק. המפלגה הדמוקרטית בניו יורק, בשיתוף פעולה עם המפלגה הליברלית במדינה, העמידה את טונקו כמועמדה לייצוג מחוז הבחירה ה-105 במסגרת בחירות מיוחדות שהתקיימו ב-12 באפריל 1983. יריבו בבחירות היה יוג'ין האלוק, לשעבר נציב מחוז סקוהארי ומועמד המפלגה הרפובליקנית. טונקו גבר על האלוק במרוץ צמוד. הוא נבחר מחדש 13 פעמים נוספות, וכיהן באספה עד 2007.
במהלך כהונתו באספה המדינתית של ניו יורק, כיהן טונקו כיו"ר ועדת האנרגיה משנת 1992 ועד עזיבתו את האספה ב-2007. הוא גם היה חבר בוועדות החקלאות, התחבורה, והחינוך – שם היה נותן החסות המקורי והתומך הראשי בתוכנית חיסכון בשכר הלימוד בקולג'ים, שמוסדה כחוק ב-1997. טונקו הוסיף לתת את חסותו ל"חוק טימותי", חוק משנת 2006 המחייב מספקי ביטוח בריאות לכסות בפוליסה טיפולי בריאות הנפש. טונקו התפטר ממושבו באספה ביוני 2007 כדי להיות נשיא ומנכ"ל רשות המחקר והפיתוח של מדינת ניו יורק.
ב-25 באפריל 2008 פרש טונקו מתפקידו ברשות המחקר והפיתוח של מדינת ניו יורק לאחר שחבר הקונגרס הדמוקרטי מייקל מקנולטי , הודיע על עזיבתו את החיים הפוליטיים. לאחר מכן הצטרף טונקו לבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית להחלפת מקנולטי כנציג מחוז הקונגרס ה-21 של ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית. טונקו זכה בפריימריז הדמוקרטים ב-9 בספטמבר, וגבר על ארבעה מועמדים אחרים. בבחירות הכלליות, שנערכו ב-4 בנובמבר, ניצח טונקו את ג'יימס בוהרמאסטר, מועמד המפלגה הרפובליקנית. ב-3 בינואר 2009 טונקו הושבע לתפקידו כחבר הקונגרס.
לפי "National Journal" , טונקו נמנה ב-2011 בין 19 חברי הקונגרס הליברליים ביותר בבית הנבחרים האמריקאי. כשנכנס לקונגרס, הצהיר טונקו כי ברצונו להתמקד בסוגיה שבראש מעייניו – מדיניות אנרגיה. הוא נתן את חסותו להצעת חוק ששמה לה למטרה לייצר תוכנית מחקר בת 800 מיליון דולר אמריקאי בטכנולוגיות אנרגיית רוח, שתועיל לחברת האנרגיה "GE Power" (חברה בת של ג'נרל אלקטריק) הפועלת במחוזו. בנוסף, שאף טונקו למסד תוכנית מחקר לשיפור היעילות של טורבינות גז המשמשות כמערכות ייצור חשמל הממירות חום לאנרגיה. בשנת 2010 הוסיף טונקו סעיף בצעת חוק שהתקבלה בבית הנבחרים לאחר דליפת הנפט במפרץ מקסיקו, אשר מטרתו מנוע דליפות נפט עתידיות ולסייע לעסקים קטנים ובינוניים במחקר דליפות. בשנת 2011 העניק את חסותו לתיקון המגן על סמכותה של הסוכנות להגנת הסביבה לבצע רגולציה על פליטות פחמן.
פרשת השימוש בתכנת פגסוס במשטרת ישראל
Life in the Streets
מריניה גראנדה
מריניה גראנדה (בפורטוגזית: Marinha Grande) היא עיירת חוף, הממקומת בלייריה אשר במערב פורטוגל.
העיר חוגגת מדי שנה את יום העלייה לשמיים (Ascension Day).
העיר נמצאת במרחק של כ-130 ק"מ מהעיר ליסבון, כ-80 ק"מ מהעיר קוימברה וכ-193 ק"מ מהעיר פורטו.
היסטוריה.
יער פיניאל דה לייריה ניטע במאה ה-13 על ידי אפונסו השלישי והורחב בהמשך על ידי דיניש, מלך פורטוגל, כדי לספק עצים לתעשייה הימית.
במאה ה-18, הוקם מפעל הזכוכית המלכותי (Real Fabrica de Vidros) ונקנה על ידי היזם האנגלית וויליאם סטפנס.
בשנת 1934, נערכה בעיר התקוממות נגד שלטון אסטדו נובו.
כלכלה.
מריניה גראנדה היא יצרנית הזכוכית הגדולה ביותר בפורטוגל ומוכרת בזכות יער האורנים וחופי הים המרהיבים שבה.
תסמונת האישה הלבנה הנעדרת
תסמונת האישה הלבנה הנעדרת הוא מונח המשמש מדעני חברה ופרשני תקשורת כדי להתייחס לסיקור התקשורתי הרב, במיוחד בטלוויזיה, של מקרים של נעדרים שבהם מעורבות צעירות ונשים לבנות ממעמד ביניים או גבוה, בהשוואה לחוסר תשומת הלב היחסי לכאורה כלפי נשים נעדרות שאינן בצבע עור לבן, נשים ממעמדות חברתיים נמוכים וגברים נעדרים. על אף שהמונח נטבע בהקשר של מקרי היעדרות, הוא משמש לעיתים גם לסיקור של פשעים אלימים אחרים. התופעה הודגשה בארצות הברית, בקנדה, בבריטניה, בדרום אפריקה, באוסטרליה, בניו זילנד ובמדינות אחרות.
מקור הביטוי.
מקור הביטוי מיוחס למגישת החדשות האמריקאית גוון איפיל אשר אמרה בכנס העיתונות Unity; Jornalists of Color בשנת 2004 כי קיימת 'תסמונת חיפוש האישה הלבנה הנעדרת'. כלומר, אם יש אישה לבנה נעדרת העיתונות מדווחת על כך בכל יום.
התייחסות לתופעה.