בתחום החינוך, בצו מ-26 באפריל 1809 אסרה הקונסיסטוריה על מלמדי תלמודי התורה (שרובם ככולם פעלו במתכונת פרטית ולא-מוסדרת) להורות אם לא יעמדו בבחינות ממשלתיות, והוציאה תוכנית לימודי קודש מסודרת. כמו כן, ציוותה על הקמת בתי-ספר מודרניים בכל אתר בו היו די יהודים, ועל הכנסת הילדים לבתי-ספר נוצריים, שם נועדו להשתלם בלימודי דת ממורים תחת פיקוחה, ביתר המקומות. במקביל ובצמוד לסמינר הרבני, הוקם מוסד להכשרת מורים ש-50 איש למדו בו. בית-הספר הראשון בפיקוח הקונסיסטוריה נפתח בקאסל ב-15 באוגוסט. שם, ובמוסדות האחרים, נקבע יחס של שני שלישים ללימודי חול, כמו מתמטיקה וגרמנית תקנית, ושליש למקצועות הקודש, שאף הם נלמדו במתכונת מודרנית. הושם דגש על הבנת העברית בתפילות ועל הכרת יסודות האמונה במקום חומש עם מפרשים או תלמוד. בעיר זסן הוסיף לפעול תחת הקונסיסטוריה בית-הספר הפרטי הבין-דתי של יעקבסון, שקם כמעט עשור קודם. על אף שהוראותיו, במישור החינוך ובכל היתר, יושמו רק חלקית, הוועד הווסטפלי עשה את הצעדים המקיפים ביותר בגרמניה של אותם ימים לרפורמה חינוכית, שתוצריה שינו מן השורש את אופייה של החברה היהודית עד שנות ה-1840.
הקונסיסטוריה פעלה רבות גם בתחום הרפורמה הדתית, אם כי הייתה רחוקה משיטתיות או עקביות בעניין. כתב מיכאל מאיר, . ב-24 בספטמבר 1810 הוצאו תקנות מחייבות לבתי-הכנסת, שנועדו להשליט אווירה של סדר והדר, לבער פגמים וכיעור ולדמותם לטקסים בכנסייה הפרוטסטנטית. נאסר על שבירת כוס בחופות ורעשנות בתפילות, הוגבלו מספרי העולים למי שברך והמקיפים עם הספר בשמחת תורה, ילדים בני פחות מארבע הורחקו, הותקן תחליף לכתובה שהוקרא בגרמנית, נאסר על נערים לקרוא את ההפטרה בבר-המצווה שלהם, וכמעט כל ניהול התפילה הופקד בידי הש"ץ במעורבות מינימלית של הקהל. חשוב מכך, הושמטו פיוטים רבים למען הקיצור, ובוטלו תפילות שונות, בעיקר כאלו שקראו לנקמה בגויים, כמו אב הרחמים. בנוסף, צווה לערוך טקס קונפירמציה לבנים ולבנות שנועד ללמדם, במתכונת קטכיטית ותמציתית, את עיקרי הדת. חלק ניכר מהנהגות הקונסיסטוריה נקלטו בדור הבא על ידי רובם ככולם של יהודי גרמניה, כולל הנאו-אורתודוקסים, ואף על ידי רבנים אורתודוקסים מסורתיים כמו פרץ זאבל איגר.
הצעד השנוי במחלוקת ביותר שערכה הקונסיסטוריה, ושעורר תגובה חריפה גם מחוץ לשטח השיפוט שלה, היה ביטול מנהג איסור קטניות בצו מ-18 בינואר 1810. ששת חברי הוועד נימקו זאת בעיקר במחסור במזון בקרב חיילים יהודים, והסתמכו על כך שהספרדים לא נהגו כן. מחאות נזעמות הגיעו מרבני הקונסיסטואר מפריז, מרבנים עצמאיים בנסיכות וברחבי גרמניה (החת"ם סופר דווקא סירב להצטרף לוויכוח הפומבי). לימים פרסם מנחם מנדל שטיינהארט את ספרו "דברי איגרת" כהגנה על מהלכי הוועד ועל התרת הקטניות בפרט.
צעדיה פורצי הדרך של הקונסיסטוריה, ככל שהיוו אבן דרך בתולדות האמנציפציה ליהודים בגרמניה והשתלבותם החברתית, לא נהנו מעולם משיתוף פעולה בקרב האוכלוסייה היהודית. לפי הערכות, לא יותר מ-5% מילאו את הוראותיה. מניינים פרטיים צצו מחוץ לבתי-הכנסת המאושרים, הורים התעלמו מתקנות החינוך והוסיפו לשלוח את ילדיהם למלמדים, ורבני הקהילות הקטנות לא עמדו בדרישותיה. בשלהי 1813, לאחר קרב לייפציג, נפלה ממלכת וסטפליה יחד עם האימפריה הנפוליאונית. רשויות הכיבוש הבריטיות הורו על פירוק הקונסיסטוריה ב-9 בנובמבר, וכל התיקונים שהנהיגה התפוגגו כמעט מיד.
ג'מדט נאסר
ג'מדט נאסר (ערבית: جمدة نصر) הוא אתר ארכאולוגי הנמצא במחוז באבל שבעיראק, וממוקם דרומית לבגדאד, ממערב לחידקל ומצפון-מזרח לבבל ולכיש. באתר נמצאה תרבות אשר על שמה נקראה תקופת ג'מדט נאסר.
תרבות זאת מתוארכת לשנים של 3200–2900 לפנה"ס, התקופה המקבילה לסופה של תקופת ארך במסופוטמיה, המייצגת את השלב האחרון לפני כניסת תקופת השושלת הקדומה של שומר. בארץ ישראל זו תקופת הברונזה הקדומה ובמצרים תקופת הממלכה הקדומה שושלות 1-6.
מאפייני התקופה.
בתקופה זו החלה התפשטות הכתב באזור והגיע עד לפרס. נמצאו סימני כתב וספרות הדומים למסופוטמיה באתרים ג'ודין טפה ושושן. זו התקופה שהחל בה השימוש בחותמות גליל. תקופה זו מתאפיינת במהפכה האורבנית כאשר ערי מדינה קטנות הפכו לערים גדולות. בג'מדט נאסר הגיעה האוכלוסייה ל-50,000 תושבים.
השלטון והכלכלה.
השלטון הוא של הכהנים (המלכים נכנסו בתקופה מאוחרת יותר), הכח היה בידי המקדש אשר ניהל את העיר, ניהל את חלוקת המזון, ההשקיה, מסחר חיצוני. הכלכלה הייתה מרוכזת בידי הכוהנים. פירמידת המעמדות הייתה: כוהנים, סופרים, עוזרי כוהנים, אוּמנים.
התקופה הייתה של סחר בינלאומי. נעשה ייבוא של חומרי גלם, זפת, אבן, מותרות. מאפגניסטן ייבאו אבן כחולה בשם לאפִיס לאָזולי אשר שימשה לקישוט. ייבאו נחושת ובדיל. במקביל ייצאו תוצרת חקלאית, ידע ותעשייה.
ארכאולוגיה.
האתר נחקר לראשונה בשנים 1926 ו-1928 על ידי צוות ארכאולוגים אנגלים ואמריקאים בראשות סטיבן לנגדון (Stephen Langdon). החפירה נוהלה (גם בסטנדרטים של תקופת החפירה) בצורה לא מספקת. כמעט ולא נעשה תעוד, גם ניתוח הממצאים ופרסומם לא היה מספק.
חפירה נוספת בוצעה בשנים 1988 – 1989 על ידי רוג'ר מתיוז. בחפירות גילה מבנה אשר הכיל ארכיון עם טקסטים בכתב יתדות קדום, כולל טביעות חותם כן נמצאו חותמות גליל. מתיוז מעריך שתקופת ג'מדט נאסר ארכה כמאה שנה בלבד.
גם בארך נמצאה בחפירות שכבות המייצגות את תרבות תקופת ג'מדט נאסר.
מטדור
מטאדור
21st Century Breakdown
21st Century Breakdown (התמוטטות המאה ה-21) הוא אלבום האולפן השמיני של הלהקה האמריקאית גרין דיי. יצא ב-15 במאי 2009 ונקרא על שם השיר הראשון (שני למעשה, השיר הראשון, Song Of The Century הוא מעין הקדמה לסיפור באלבום) שפותח את סיפור האלבום, 21st Century Breakdown.
האלבום הוא אלבום קונספט - אלבום בו יש קשר עלילתי בין השירים ולו מסרים או דעות. אלבום זה הוא אלבום אופרת הרוק השני של גרין דיי (אחרי American Idiot שיצא ב-2004), ובנוסף לכך, האלבום הראשון שגרין דיי הפיקו עם המפיק בוץ' וויג (ולא עם המפיק שהפיק את שאר אלבומיהם, רוב קוואלו).
חברי הלהקה עבדו על האלבום במשך 3 שנים, מ-2006 ועד שנת 2009. הם התחילו את העבודה עליו מיד בתום סבב ההופעות המצליח שקידם את האלבום אמריקן אידיוט אשר הסתיים בדצמבר 2005, אך החלו בהקלטות רק בשנת 2008.
האלבום זכה להצלחה גדולה, ונמכר בכקרוב לחצי מיליון עותקים שבוע בלבד לאחר יציאתו. הוא כבש את מצעדי המכירות בארצות הברית, בבריטניה, ביפן, באוסטרליה, בצרפת, באיטליה ובעוד מדינות ברחבי אירופה ודורג במקום הראשון במצעד האלבומים הנמכרים ביותר באירופה, באמריקה ובבריטניה.
מבקרים רבים הכתירו את האלבום כמוצלח ביותר של גרין דיי, ומגזינים יוקרתיים כמו הרולינג סטון, Associated Press והניו יורק טיימס העניקו לו ציונים מקסימליים והגדירו אותו כ"אחד האלבומים המוצלחים של העשור האחרון".
סבב ההופעות של האלבום התחיל למעשה עוד לפני יציאתו, באפריל 2009. ההופעות היו די קטנות, כמעין חימום לסבב הענק שהתחיל ב-3 ביולי בסיאטל, וושינגטון. הסבב נמשך עד סוף שנת 2010 והוא סבב ההופעות הגדול ביותר בהיסטוריה של גרין דיי הם ביקרו במסגרתו בכל רחבי העולם.
ב-31 בינואר 2010, בטקס פרסי גראמי ה-52 בלוס אנג'לס, זכה האלבום בפרס "אלבום הרוק הטוב ביותר" והפך לאלבום השני של גרין דיי שזוכה בפרס זה ביחד עם אמריקן אידיוט.
עלילת האלבום.
האלבום מספר על זוג בשם כריסטיאן וגלוריה, המנסים לשרוד בכאוס שהותיר אחריו נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ורג' בוש, ולהתרגל למאה חדשה שכבר מתחילה "להתפורר", במקביל לסיפור אהבה שמתפתח ביניהם במהלך האלבום.
השיר שפותח את האלבום, Song of the Century, נמשך כ-57 שניות, וכולל הקלטה של סולן הלהקה, בילי ג'ו ארמסטרונג, ללא ליווי שאר הלהקה, שר על רקע צלילים של תקליט ישן, צפצופי מורס ושדרי רדיו ישנים. השיר מביע ייאוש מהמצב הנוכחי בארצות הברית, מהמאה הנוכחית והמלחמות בעולם, אך מביע גם תקווה לעתיד.
החלק הראשון של האלבום מציג את הדעות של האלבום, ההתקוממות נגד הממשל של בוש, השמחה על כך שתקופה חדשה עומדת בפתח.
החלק השני ממשיך בקו דומה, בשיר שפותח אותו, East Jesus Nowhere, מוצגים הדעות של חברי הלהקה בנושא הדת (וגם דעותיו של כריסטיאן).
השיר Restless Heart Syndrome מדבר על התמכרות לתרופות מרשם וההרגשה הרעה בלעדיהם.
החלק השלישי והאחרון של האלבום, מוחה נגד העולם המודרני (American Eulogy), כל ההתקדמות שלו, המלחמות שבו (21 Guns) והחיים והחברה שנוצרו בו.
השיר Christian's inferno מדבר על הפרופיל הפסיכולוגי של כריסטיאן, על דמותו באלבום, והמאבק הפנימי שלו כדי להביס את השדים הפנימיים שבו, שהם "גיהנום של ממש". אחרי הפזמון הראשון והשני, בילי ג'ו ארמסטרונג עושה קול שטני, שנועד להזכיר את השדים של כריסטיאן. השיר Christian's inferno הוא ההתחלה לשיר Last night on earth, אשר ממשיך אותו.
רשימת השירים.
כל המילים נכתבו בידי בילי ג'ו ארמסטרונג, כל המוזיקה הולחנה בידי גרין דיי.
מאטאדור
קבוצה צדדית
קבוצה צדדית היא קבוצת מולקולות המחוברת לשרשרת העיקרית של מולקולה ארוכה, בדרך כלל פולימר. הקבוצה הצדדית היא מקרה פרטי של מתמיר.
לדוגמה, בפוליסטירן קבוצות פניל הן קבוצות צדדיות על השרשרת המרכזית.