אדי צ'פמן היה גבר בעל חזות נאה שנמשך לנשים ונשים נמשכו אליו. אהובתו הראשונה, שעימה סעד במלון באי ג'רזי לפני שנתפס ונשלח למאסר, הייתה בטי פרמר. בעת המלחמה, בשהותו בבריטניה כסוכן כפול, הפך צ'פמן לבן זוגה של בחורה בריטית בשם פרדה סטיבנסון. לאחר מכן בהיותו בנורווגיה הכיר בחורה נורווגית בשם דאגמר להאלום שהייתה חברת תנועת ההתנגדות לנאצים והפכה לבת זוגו. הוא גילה לה כי הוא סוכן בריטי, היא התרגשה מהגילוי שבן זוגה אינו קצין גרמני ועזרה לצ'פמן לאסוף מידע על הגרמנים. למרות זאת נדונה לאחר המלחמה לשישה חודשי מאסר על כי התרועעה עם צ'פמן שנחשב לקצין גרמני. בהיותה סבורה כי צ'פמן כבר אינו בין החיים לא היה ביכולתה להוכיח כי בן זוגה היה למעשה סוכן בריטי. שנים רבות לאחר מכן, זמן לא רב לפני מותו של צ'פמן, היא פגשה אותו בפגישה חטופה.
לאחר המלחמה נשא אדי צ'פמן לאשה את אהובתו הראשונה בטי פרמר, אותה עזב בהמלטו בחפזון מן המלון De La Plage בג'רזי לפני המלחמה. בשנת 1954 נולדה לבני הזוג בת.
העיתון הבריטי טלגרף הגדיר את צ'פמן במילים "רודף נשים וגנב שהצליח להוליך שולל את הנאצים"
ולגבי אופיו ציטט העיתון את אחד מקציני הביון הבריטי שתיאר את צ'פמן במשפט "צ'פמן אהב את עצמו, אהב הרפתקאות ואהב את ארצו, קרוב לוודאי בסדר זה"
(Chapman loved himself, loved adventure and loved his country, probably in that order).
אישיותו הצבעונית של צ'פמן ועלילותיו המשיכו להעסיק את הציבור בבריטניה ובעולם עוד בימי חייו ושנים רבות לאחר מותו.
גילוי מאוחר.
בשנת 2007 פרסם הטיימס של לונדון כי ה-MI5 חשפה 1,800 עמודי מסמכים הנוגעים לפרשת צ'פמן שמלפני יותר מיובל שנים. ממסמכים אלה עלה גילוי היסטורי רב חשיבות, כי במהלך מלחמת העולם השנייה הציע צ'פמן, בעת שפעל כסוכן כפול עבור שירות הביון הבריטי, להתנקש בחייו של אדולף היטלר באמצעות פיצוץ מטען בעצרת נאצית, אך הצעתו לא התקבלה.
במסמכים שנחשפו ישנה תרשומת על שיחה של צ'פמן עם מפעילו הבריטי רוני ריד. בשיחה אמר ריד לצ'פמן כי כל ניסיון להרוג את היטלר יהיה מעשה התאבדות, וכי בין אם יצליח ובין אם לאו, הוא יחוסל מיד. צ'פמן השיב לו כי אינו יכול לחשוב על דרך טובה יותר לסיים את חייו וכי מפעילו הגרמני, סטפן פון גרונינג (שבאותה עת נודע בכינוי "ד"ר גראומן"), אשר האמין כי צ'פמן הוא תומך אמיתי בנאצים, הבטיח לקחת אותו לעצרת נאצית ולמקמו בשורות הקדמיות בסמוך לדוכן הנואמים.
הטיימס הוסיף כי סביר שההצעה הובאה לידיעתו של ראש הממשלה, וינסטון צ'רצ'יל, שגילה עניין בנושא זיגזג, אולם ההצעה נדחתה. ההחלטה נבעה ככל הנראה ממדיניותה של הממשלה הבריטית נגד התנקשויות בראשי מדינות זרות. כמו כן הצביעה ההחלטה על כך שלמרות פעילותו של צ'פמן עבור שירות הביון הבריטי לא ניתן בו אמון מלא.
השבועון הגרמני "דר שפיגל" כתב על גילוי זה כי מספר היסטוריונים מאמינים כי למפעילו הגרמני של צ'פמן, סטפן פון גרונינג הייתה כוונה אמיתית להשתמש בצ'פמן כדי להתנקש בחיי היטלר, מאחר שכמו קציני אבווהר אחרים נמנה פון גרונינג על מתנגדי היטלר.
צ'פמן בספרות ובקולנוע.
לאחר המלחמה פרסם צ'פמן את זכרונות המלחמה שלו בסדרה שהופיעה בעיתון צרפתי. על כך הוא הואשם בבריטניה בעבירה על חוק הסודות הרשמיים ונדון לקנס בסך 50 לירות שטרלינג. שנים אחדות לאחר מכן עמד לפרסם את זכרונותיו בצהובון הבריטי "ניוז אוף דה וורלד" אך הדבר לא יצא אל הפועל.
בשנת 1953 ראה אור ספרו האוטוביוגרפי של צ'פמן שנקרא בשם "סיפורו של אדי צ'פמן" (The Eddie Chapman Story). צ'פמן, שהיה ככל הנראה משולל כישורים ספרותיים, סיפר את סיפור חייו ועלילותיו לפרנק אוון חבר הפרלמנט הבריטי, שהעלה אותם על הכתב.
אף על פי שלצורך כתיבת ספר זכרונותיו נזקק צ'פמן לעזרתו של אדם אחר, כתב הוא עצמו את ספר זכרונות המלחמה של אריק פלזנטס אזרח בריטי שהצטרף לחיל הבריטי החופשי, יחידה של בריטיים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים בעת מלחמת העולם השנייה. את פלזנטס הכיר באי ג'רזי בעת שהיה כלוא בו. הספר נקרא בשם
"I Killed to Live – The Story of Eric Pleasants as told to Eddie Chapman"
(הרגתי כדי לחיות – סיפורו של אריק פלזנטס כפי שסופר לאדי צ'פמן).
בשנת 1966 הופק סרט הקולנוע Triple Cross (בעברית: "צלב משולש", שם השאוב מאות השידור במורס של צ'פמן שהיה שלושה איקסים - XXX). הסרט העלה למסכים את סיפורו של צ'פמן. את דמותו של צ'פמן גילם כריסטופר פלאמר, שהיה באותה עת בשיא הצלחתו ככוכב קולנוע לאחר שגילם את הדמות הראשית בסרט "צלילי המוסיקה". כוכב אחר, יול ברינר, גילם את דמותו של סטפן פון גרונינג, קצין המודיעין הגרמני שהיה מפעילו של צ'פמן. הסרט זכה להצלחה קופתית רבה והוצג בישראל בשנת 1967 בשם "סיפורו של אדי צ'פמן".
בשנת 2007 יצא לאור ספרו של הסופר וההיסטוריון הבריטי בן מקנטייר אודות פרשת הריגול וההונאה של צ'פמן בשם "Agent Zigzag: The True Wartime Story of Eddie Chapman, Lover, Betrayer, Hero, Spy". הספר הופיע בתרגום לעברית בישראל בשנת 2014 בשם "סוכן זיגזג: סיפור המלחמה האמִיתי של אדי צ'פמן".
בשנת 2007 ראה אור ספר נוסף אודות צ'פמן והוא: "The incredible Wartime Exploits of Double Agent Eddie Chapman" (מעלליו המלחמתיים של הסוכן הכפול אדי צ'פמן) פרי עטו של ניקולס בות' (Nicholas Booth).
ארוחת צהריים על גורד שחקים
"ארוחת צהריים על גורד שחקים" (באנגלית: Lunch atop a Skyscraper) הוא תצלום מפורסם בשחור-לבן שצולם במהלך הבנייה של בניין RCA (הקרוי כיום בניין ג'י אי) ברובע מנהטן שבניו יורק. בתצלום נראים 11 פועלים הסועדים ארוחת צהריים בנינוחות, כשהם יושבים על קורת מתכת של שלד הבניין הניצבת בגובה 256 מטרים, כשברקע נופה של ניו יורק.
התמונה צולמה ב־20 בספטמבר 1932, בקומה ה־69 של הבניין, כצעד של יחסי ציבור למרכז רוקפלר, שבניין ג'י אי הוא הבניין המרכזי בו. התמונה פורסמה לראשונה כעבור כשבועיים, ב־2 באוקטובר, בעיתון "ניו יורק הראלד טריביון". הפועלים יושבים ללא כל אמצעי בטיחות, ונכונותם להסתכן כך מיוחסת לשפל הגדול, שגרם לכך שעובדים הסכימו לקבל כל עבודה שהוצעה להם.
הנגטיב של התמונה וזכויות היוצרים בה שייכים כיום לחברת קורביס. זהות הצלם לא הייתה ידועה אך בשנת 2003 יוחס צילום התמונה לצ'ארלס אבטס. לדברי חברת קורביס אין ודאות בכך, משום שבעת הצילום נכחו במקום צלמים נוספים.
התצלום זכה להצלחה רבה והופיע על פוסטרים, על גלויות והודפס על חולצות. התמונה זכתה לחיקויים רבים, בהם על ידי סדרות הטלוויזיה "החבובות", "" ו"חברים". בישראל השתמש משרד הכלכלה בתצלום לשם פרסום תקנות חדשות לבטיחות בעבודה.
הסרט "Men at Lunch", שהופק בשנת 2012, מנסה לספר את סיפורם של הפועלים שבתמונה, בטענה שמוצאם אירי. לדברי אחרים מוצא הפועלים משוודיה.
הרטפורדשיר
טומי ראמון
תומאס ארדליי (Thomas Erdelyi; 29 בינואר 1949 - 11 ביולי 2014), שנודע בשם הבמה טומי ראמון (Tommy Ramone), היה מוזיקאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי-יהודי יליד-הונגריה. נודע בעיקר כמתופף ומנהל של להקת הפאנק רוק "הראמונס", בשנים 1974 - 1978.
ביוגרפיה.
נולד בשם ארדליי תמאס (Erdélyi Tamás) בבודפשט, הונגריה. הוריו היו יהודים ששרדו את השואה לאחר שהוסתרו על ידי שכניהם. בגיל 5 עברה המשפחה לארצות הברית, והוא גדל בקווינס, ניו יורק. בשנות ה-60 חבר לג'ון קאמינגס (כונה בהמשך ג'וני ראמון), והם ניגנו יחד בלהקה במהלך בית הספר התיכון. ב-1970 עבד כעוזר בהפקת אלבומו של ג'ימי הנדריקס, "Band of Gypsys".
ב-1974 יסד את להקת הראמונס יחד עם ג'וני ראמון, ג'ואי ראמון ודי די ראמון, ושימש כמתופף. הוא פעל בה עד 1978, ושימש גם כמפיק-שותף של שלושת אלבומיה הראשונים ואלבום ההופעה שלה. ב-1984 חזר והפיק את אלבומה השמיני. ב-2004 הצטרף להופעה עם חבריה החדשים של הלהקה, במופע "הראמונס מכים את הסרטן", בעקבות מחלתם ומותם של חלק ממייסדי הלהקה.
לאורך שנות ה-80 הפיק אלבומים של מוזיקאים שונים, בהם "The Replacements", ו-"Redd Kross". בשנות ה-2000 הקים צמד בשם "Uncle Monk" עם הגיטריסטית קלאודיה טיינן; הם הוציאו אלבום אחד, ב-2006.
ראמון מת ב-2014 בגיל 65, בהוספיס בניו יורק בו קיבל טיפולים למחלת הסרטן בה חלה.
עבד אל-מואמן ג'אבו
עבד אל-מואמן ג'אבו (בערבית: عبد المؤمن جابو, בצרפתית: Abdelmoumene Djabou; נולד ב-31 בינואר 1987) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת MC אלג'יר ובנבחרת אלג'יריה.
קריירת מועדונים.
ג'אבו שיחק במחלקות הנוער של הקבוצות המקומיות USM סטיף ו-ES סטיף, מהעיר בה נולד. במהלך עונתו הראשונה ככדורגלן מקצועי, עונת , הוא ערך שתי הופעות ליגה. בעונה שלאחר מכן שוב שיחק פעמיים בלבד. בעונת ג'אבו הושאל לקבוצת אל-אולמה.
ב-30 בספטמבר 2008 ג'אבו הושאל לקבוצה השווייצרית פ.צ. סיון. לאחר חודש בשווייץ, שלא הספיק להופיע במדי הקבוצה, הוא חזר לסטיף.
בינואר 2009 ג'אבו הושאל לאל-חרש. ג'אבו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי אל-חרש ב-19 בפברואר 2009, נגד חוסיין דיי, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-60.
ב-13 ביוני 2012 ג'אבו עבר למועדון התוניסאי קלאב אפריקן.
בשנת 2016 חזר לES סטיף.
נבחרת אלג'יריה.
ב-17 בנובמבר 2010 ג'אבו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אלג'יריה, במשחק ידידות נגד , שהסתיים בתוצאת שוויון 0-0.
ג'אבו זומן לסגל נבחרת אלג'יריה למונדיאל 2014. הוא כבש שני שערים, נגד בשלב הבתים ונגד בשלב שמינית הגמר.
עבדלמומן ג'אבו
תקופת הברונזה ביוון העתיקה
אחמד מוסא