מלחמת העולם השנייה גרמה נזק עצום לגן. בעיות האספקה והמחסור בכוח אדם שהתעוררו במלחמה הקודמת היו רק הבעיות קלות באותה עת, למרבה הצער גן החיות היה בחזית בזמן המצור על בודפשט. היו הפצצות כבדות, שבעקבותיהן הושמדו בעלי חיים ומבנים. לאחר סיום המצור הרגה האוכלוסייה המורעבת את החיות. לפני המלחמה עדיין חיו בגן 2,500 פרטים של חיות, עד סוף המלחמה שרדו 15, גן החיות הראה תמונה נוראית. כתוצאה משיתוף פעולה של כל עובדי המוסד, נפתח הגן מחדש ב-1 במאי 1945, לאחר פינוי ההריסות ניתן היה לרכוש כמה זוגות חיות אשר שוכנו לצד הפיל היחיד שנותר בחיים. בשנים הספורות שלאחר המלחמה התנהל השיקום באיטיות רבה, בגלל מחסור בחומרי בנייה. משק החי של הגן החל לצמוח שוב.
סביבה מונומנטלית.
אחד המאפיינים המיוחדים של גן החיות והגן הבוטני של הבירה הוא הסביבה הבנויה המשרה את האווירה של תחילת המאה ה-20. הבניינים והמבנים שלה הושמו ב-2009 תחת הגנה כאנדרטאות לשימור.
מבנים וביתנים נוכחיים.
הרשימה הבאה מכילה את המבנים המשמעותיים ביותר מבין המבנים הקיימים בגן החיות. שם המעצב/ים ושנת המסירה כלולים בסוגריים.
מתקני שעשועים מונומנטליים.
גן החיות ירש את הדברים הבאים מבין מתקני המשחקים של פארק השעשועים שהוקם:
אפשרויות בידור.
גן החיות מציע שירותים רבים ותוכניות בידור למבקרים.
אומפקווה
אומפקואה
ארן נאס
ארן נאס (בנורווגית: Arne Dekke Eide Næss ; בינואר 1912 – 12 בינואר 2009) היה פילוסוף נורווגי שטבע את המונח "אקולוגיה עמוקה", דמות אינטלקטואלית חשובה ומעוררת השראה בתנועה הסביבתית של סוף המאה העשרים, וסופר פורה בנושאים פילוסופיים רבים אחרים. נאס ציטט את ספרה של רייצ'ל קרסון משנת 1962, "אביב דומם" כבעל השפעה מרכזית בחזון האקולוגיה העמוקה שלו. נאס שילב את החזון האקולוגי שלו עם אי-אלימות של מהאטמה גנדי ובכמה הזדמנויות השתתף בפעולה ישירה.
נאס טען כי בעוד שקבוצות סביבתיות מערביות של התקופה המוקדמת שלאחר המלחמה העלו את המודעות הציבורית לנושאים הסביבתיים של אותה תקופה, הן לא הצליחו במידה רבה להבין ולהתייחס למה שלטענתו היה הרקע התרבותי והפילוסופי הבסיסי לבעיות אלו. נאס האמין שהמשבר הסביבתי של המאה העשרים נוצר עקב הנחות מוקדמות ועמדות פילוסופיות בלתי נאמרות בתוך חברות מערביות מודרניות מפותחות שלא הוכרו.
בכך הוא הבחין בין מה שהוא כינה חשיבה אקולוגיה "עמוקה" ואקולוגיה "רדודה". בניגוד לפרגמטיות התועלתנית הרווחת של עסקים וממשלות מערביות, הוא דגל בכך שהבנה אמיתית של הטבע תצמיח נקודת מבט שמעריכה את הערך של המגוון הביולוגי, תוך הבנה שכל יצור חי תלוי בקיומם של יצורים אחרים. ברשת המורכבת של יחסי הגומלין שהיא עולם הטבע.
ביוגרפיה.
נאס נולד בסלמדאל, אוסלו, נורווגיה, בנם של כריסטין (דקה) ורגנאר אייד נאס. אביו היה בנקאי מצליח, ואחיו הצעיר של בעל האונייה Erling Dekke Næss. לנאס היו שני ילדים מאשתו הראשונה אלסה והיה דודו של מטפס ההרים ואיש העסקים ארן נאס הבן (1937–2004).
בשנת 1939, נאס היה האדם הצעיר ביותר שמונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת אוסלו והפרופסור היחיד לפילוסופיה במדינה באותה תקופה.
נאס היה מטפס הרים ידוע, שב-1950 הוביל את המשלחת שעשתה את העלייה הראשונה של טיריך מיר ( ) בפקיסטן. בקתת טברגשטיין במסיף Hallingskarvet מילאה תפקיד חשוב בשם הפילוסופיה של נאס, "אקוסופיה T", שכן ה-"T" מייצגת את בקתת ההרים שלו טברגשטיין.
בשנת 1958, הוא ייסד את כתב העת הבינתחומי לפילוסופיה "Inquiry".
ב-1970, יחד עם מספר רב של מפגינים, הוא כבל את עצמו לסלעים מול Mardalsfossen, מפל בפיורד נורווגי, וסירב לרדת עד שהתוכניות לבניית סכר בוטלו. אף על פי שהמפגינים נסחפו על ידי המשטרה והסכר נבנה בסופו של דבר, ההפגנה השיקה שלב אקטיביסטי יותר של איכות הסביבה הנורווגית.
בשנת 1996, הוא זכה בפרס הנורדי של האקדמיה השוודית, הידוע כ"נובל הקטן". בשנת 2005 הוא עוטר כמפקד עם כוכב המסדר אולף הקדוש על עבודה מועילה חברתית. נאס היה מועמד פוליטי שולי במפלגת הירוקים הנורווגית ב-2005.
פילוסופיה.
ספרו של נאס משנת 1936 "Erkenntnis und wissenschaftliches Verhalten" (קוגניציה והתנהגות מדעית) עסק נושאים רבים המוכרים בפילוסופיה האנליטית שלאחר מלחמת העולם הראשונה.
במאה ה-21, נאס הוכר על ידי דורות חדשים יותר של פילוסופים כחלוץ של "פילוסופיה ניסיונית" (מונח שנאס עצמו השתמש בו) למחקר הסמנטיקה האמפירי שלו. אחד הפרסומים המוקדמים של נאס על פילוסופיה ניסיונית היה "Truth" as Conceived by Those Who Are Not Professional Philosophers" ("'האמת' כפי שהוגה על ידי אלה שאינם פילוסופים מקצועיים") משנת 1938.
יצירתו הפילוסופית העיקרית של נאס משנות החמישים הייתה "Interpretation and Preciseness" (פרשנות ודייקנות) משנת 1953. בחיבור זה נעשה יישום של תורת הקבוצות לבעיות של פרשנות השפה, תוך הרחבת עבודתם של סמנטיקים כמו צ'ארלס קיי אוגדן ב"משמעות המשמעות". דרך פשוטה להסביר זאת היא שכל אמירה נתונה (מילה, ביטוי או משפט) יכולה להיחשב כבעלת פרשנויות פוטנציאליות שונות, בהתאם לנורמות השפה הרווחות, המאפיינים של אנשים או קבוצות משתמשים מסוימות, ומצב השפה שבו האמירה התרחשה. יש לנסח את הפרשנויות השונות הללו בשפה מדויקת יותר המיוצגת כתת-קבוצות של האמירה המקורית. לכל תת-קבוצה יכולה, בתורה, להיות תת-קבוצות נוספות (תאורטית עד אינסוף). היתרונות של המשגה זו של פרשנות הם שונים. היא מאפשרת הדגמה שיטתית של פרשנות אפשרית, המאפשרת הערכה שלהן הן "הפרשנויות הסבירות" יותר ופחות. זהו מכשיר לוגי להדגמת עמימות שפה, הכללה מיותרת, קונפלציה, פסאודו-הסכמה ותקשורת יעילה.
המלצות לדיון ציבורי.
בשנת 1966 נאס פיתח ספר לימוד פשוט ומעשי המגלם את היתרונות הללו, בשם "Communication and Argument: Elements of Applied Semantics" (תקשורת וויכוח: אלמנטים של סמנטיקה יישומית), שהפך למבוא מוערך לדיבייט או ל"לוגיקה מדוברת", ושימש במשך עשורים רבים כתנאי בל יעבור לבחינת ההכנה באוניברסיטת אוסלו, שנודעה מאוחר יותר בשם "exphil" (קיצור של "examen philosophicum").
הספר כלל את המלצותיו אובייקטיבי. נאס טען כי יש לדבוק במספר עקרונות או סייגים כדי להפוך דיונים פוריים ונעימים ככל האפשר:
אקוסופיה T ופילוסופיה עמוקה.
אקוסופיה T (Ecosophy T), להבדיל מאקולוגיה עמוקה, הייתה במקור שמה של הפילוסופיה האישית של נאס. אחרים כמו וורוויק פוקס פירשו את האקולוגיה העמוקה כמחויבות לאקוסופיה T, האמונות האישיות של נאס. האות "T" מורה על השם "טברגשטיין" (Tvergastein), שהיא בקתת הרים שבה נאס כתב רבים מספריו. נאס גרס שכמותו, כל אחד צריך לפתח את הפילוסופיה שלו.
ניתן לסכם את האקוסופיה של נאס כמימוש עצמי. לפי נאס, לכל יצור, בין אם מדובר באדם, בעל חיים או צומח, יש זכות שווה לחיות ולפרוח. נאס קובע כי באמצעות מימוש עצמי בני אדם יכולים להפוך לחלק מהמערכות האקולוגיות של כדור הארץ. לפי פרשנותו של טימותי לוק, המקסימה של נאס היא שכל ההשלכות האתיות של מימוש עצמי נמדדת כך שאם אדם אינו יודע כיצד התוצאות של מעשיו ישפיעו על יצורים אחרים, אסור לו לפעול.
במאמר שסיכם את הקריירה של נאס, נינה ויטושק ציינה כי נאס סייג את הצעותיו הרדיקליות ביותר באמצעות המונח הרטורי "באופן עקרוני", והוא זיהה באופן פרגמטי כי, במילותיו של ויטושק, "ויתורים הם בלתי נמנעים; הדוגמות הן גמישות; והפרקטיקה חורגת מעיקרון".
חודיידה
שפע של קתרינות
שפע של קתרינות הוא רומן למבוגרים צעירים מאת ג'ון גרין. הספר יצא לאור בשנת 2006, והוא היה מועמד סופי לפרס מייקל ל. פרינץ לספר הנוער הטוב ביותר.
הרומן כולל נספח מאת דניאל ביס, מתמטיקאי וחבר קרוב של גרין, שמסביר כמה מהמשוואות המורכבות שבהן השתמשה הדמות הראשית, קולין סינגלטון.
תקציר עלילה.
קולין סינגלטון, ילד פלא המתגורר בשיקגו, חושש שגאונתו יוצאת הדופן לא תישמר ככל שהוא יתבגר. במהלך חייו, קולין יצא עם 19 בחורות בשם קתרין, שכולן מאייתות את שמן בצורה זו. לאחר שנזרק על ידי קתרין מספר 19, קולין משתוקק להרגיש שלם, ולהיות חשוב. הוא מקווה להפוך לגאון על ידי רגע "אאוריקה".
לאחר שהוא מסיים את לימודיו בתיכון, ולפני תחילת הלימודים במכללה, חברו הטוב והיחיד של קולין, חסן הארביש, משכנע אותו לצאת לטיול כדי להוריד את דעתו מהפרידה. קולין הולך, בתקווה לחוות במהלך הטיול את רגע ה"אאוריקה" שלו. לאחר שהשניים מגיעים לעיירה כפרית בטנסי בשם גוטשוט, הם מבקרים במקום הקבורה המשוער של הארכידוכס פרנץ פרדיננד. שם הם פוגשים את לינדזי לי וולס ואת אמה הוליס, שמשפחתן מנהלת מפעל טקסטיל מקומי. הוליס מאפשרת לקולין וחסן להישאר עם משפחתה ומציעה להם כעבודת קיץ לראיין את תושבי העיירה ולכתוב את ההיסטוריה של גוטשוט.
קולין מתחיל לחבב את לינדזי, אך הוא מתאכזב כאשר הוא מגלה על החבר שלה, קולין ליפורד (הוא וחסן קוראים לו "קולין האחר"), שאביו מועסק על ידי אמה של לינדזי. קולין עדיין רודף אחרי רגע האאוריקה שלו, ולבסוף מוצא אותו במשפט שיצר הנקרא "משפט הניבוי הבסיסי של קתרין". משפט זה קובע את העקומה של כל מערכת יחסים בהתבסס על מספר גורמים של האישיות של שני האנשים הנמצאים בהּ. המשפט שלו עובד בסופו של דבר עבור כל מערכות היחסים שלו בעבר עם קתרין פרט לאחת - אותה חוקר הרומן.