אידיסיס כתב מחזות שהוצגו על הבמות, בהם: "שבועת האדרה"( תיאטרון אורנה פורת, 1993), "צבע הפנינה" (תיאטרון אורנה פורת, 1994), "שבי אמא" (תיאטרונטו, 1996), היה אחד מהכותבים הראשיים באירוע "פעמוני היובל" ליובל שנים למדינת ישראל. כתב את "יש לי כנרת" (תיאטרון באר שבע), וטרילוגיית מחזות זמר "שלמה המלך ומלכת שבא", "יעקב ועשיו" ו"דוד וגולית" עבור להקת המחול ענבל. כתב את "הם יורים גם ביונים" עבור יום הזיכרון ליצחק רבין (תיאטרון הבימה, 2001), "גולגתא" (עיבוד למחזה שכתב שמואל רפאל) (צוותא), "מעשה בקערה ומצקת" (תיאטרון אורנה פורת, 2004), ו"הנער מסיביליה" (תיאטרון המדיטק, 2010).
אידיסיס כתב את השיר "המסע לארץ ישראל" שהלחין שלמה גרוניך. השיר נכתב עבור תוכנית לציון 'יום יהדות אתיופיה' בטלוויזיה החינוכית. הוא נכתב על בסיס תיעודים של החוויות של ילדים במסע קהילת ביתא ישראל לישראל, אותן קרא אידיסיס במסגרת התחקיר להכנת התוכנית. השיר הפך מזוהה עם המסע בביצוע של שלמה גרוניך ומקהלת שבא, ונכלל באלבום המשותף "שלמה גרוניך ומקהלת שבא" מ־1993. באלבום זה נכללו שני שירים נוספים שכתב אידיסיס: "חסידה" ו"בקרוואן".
אידיסיס הוא אביה של השחקנית והתסריטאית סתיו אידיסיס ואחיו הצעיר של התסריטאי בנצי אידיסיס (שחיבר את המונודרמה "נבלות", ע"פי יורם קניוק, בכיכובו של אלכס אנסקי)
דן סינור
דן סינור (באנגלית: Daniel Samuel Senor, נולד ב-6 בנובמבר 1971) הוא עיתונאי, פובליציסט, פרשן פוליטי, יועץ פוליטי וסופר יהודי אמריקאי נאו-קונסרבטיבי. מחברו (יחד עם שאול זינגר) של רב המכר מדינת הסטארט-אפ. כיהן כיועצו לענייני מדיניות חוץ של המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית ב-2012 מיט רומני ובתקופת מלחמת עיראק כיהן כדובר כוחות הקואליציה המערבית במדינה זו.
ביוגרפיה.
סינור נולד בעיר יוטיקה שבמרכז מדינת ניו יורק, ארצות הברית, למשפחה יהודית אמריקאית מרובת ילדים. אחת מאחיותיו, וונדי היא כיום אזרחית ישראלית ונשואה לשאול זינגר, עיתונאי הג'רוזלם פוסט ושותפו של סינור לכתיבת רב המכר על ישראל, מדינת הסטארט אפ.
סינור גדל בטורונטו, שבאונטריו, קנדה. הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטת מערב אונטריו ובמקביל למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1999–2001 הוא למד וסיים תואר שני (MBA), בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן היה במשך כשנתיים יועץ השקעות בחברת "קרלייל" הבינלאומית, שמרכזה בוושינגטון.
באפריל 2006, בן 34, הוא נישא לעיתונאית ושדרנית הטלוויזיה (NBC, CNN), זוכת פרס אמי, אלמה דייל קמפבל בראון, אותה פגש לראשונה בבגדאד. קמפבל בראון, גרושה קתולית בת 37, התגיירה סמוך למועד הנישואין. לזוג יש כיום שני בנים: הבן הבכור אלי ג'יימס סינור (2007) קרוי על שם אביו של סינור, ג'יימס, והבן השני - אשר ליאם סינור (2009).
בסוף שנת 2016, הגיש הצעה,במכרז, לרכישת העיתון הכלכלי, גלובס.
קריירה פוליטית מוקדמת.
סינור החל את דרכו הפוליטית כיועץ לענייני מדיניות חוץ ומנהל תקשורת לסנאטור הרפובליקני ממדינת מישיגן, ספנסר אברהם, נוצרי מארוני ממוצא לבנוני. אברהם היה כמה שנים אחר כך שר האנרגיה בממשל ג'ורג' ווקר בוש.
בתחילת 2003, תקופת ממשל בוש (הבן), סינור הצטרף לשירות הממשלתי. הוא שימש תחילה כסגן דובר הבית הלבן סקוט מק'ללן ולאחר מכן מונה ליועץ תקשורת אזרחי לפנטגון, המוצב בדוחא בירת קטר, לקראת הפלישה האמריקאית לעיראק.
באפריל 2003, מיד עם סיום כיבוש עיראק על ידי האמריקאים הוצב בבגדאד ומונה לדובר כוחות הקואליציה המערבית בעיראק, תפקיד אותו מילא במשך קצת יותר משנה. בכך הוא היה לאחד האזרחים האמריקאים ששירתו הכי הרבה זמן במדינה זו. ב-2004, עם סיום שירותו בעיראק הוא קיבל את "אות השרות האזרחי הראוי לציון", שהוא אחד הפרסים היוקרתיים ביותר שמעניק משרד ההגנה האמריקאי למי שאיננו חייל.
יועצו של רומני.
סינור משמש כאחד מאנשי מיט רומני עוד מ-2006, עת היה רומני עדיין מושל מסצ'וסטס. מי שקישרה בינו לבין רומני אז, הייתה בת' מאיירס, אחת האסטרטגים הבכירים של רומני. סינור ליווה את רומני כבר בביקורו בישראל בינואר 2007, בתוקף תפקידו כיועצו של רומני לענייני מדיניות חוץ. כשנה וחצי אחר כך, במאי 2008 הוא היה אחד מחברי המשלחת האמריקאית שנילוותה לנשיא בוש (הבן), בביקורו בישראל לרגל חגיגות יום העצמאות הששים למדינה. ב-2011 הוא נילווה לרומני בנסיעתו למדינות שונות במזרח התיכון, לרבות, שוב, ישראל. וביולי 2012 הוא היה חלק ממשלחתו של רומני, בעת ביקורו האחרון בארץ.
בביקור של 2012 בישראל השמיע סינור בשמו של המועמד הרפובליקני מספר התבטאויות בסוגיה הפלסטינית, בעד שתי מדינות לשני עמים ובלבד שבכך יסתיים הסכסוך וכנגד "זכות השיבה". בנוגע לסוגיית הגרעין של איראן הוא אמר בשם רומני, כי "רומני אינו תומך במלחמה עם איראן. הוא רק מבהיר מהן האופציות במקרה שהמהלכים הדיפלומטיים ייכשלו.".
אהרון מילר, שבין 1978 ל-2003 היה קשור לטיפול בסכסוך הישראלי-ערבי תחת 6 מזכירי מדינה וכיהן כמספר 2 בצוות השלום בראשות דניס רוס, אמר על סינור, כי "הוא נץ פרגמטי בעל רגישות חריפה לאינטרסים הנוגעים לביטחון ישראל. זהו בבירור פילטר, שדרכו הוא - וגם רומני אם ייבחר לנשיא - מתבוננים במכלול הסוגיות של המזרח התיכון".
כתיבתו.
סינור הוא עמית מחקר בכיר במועצה ליחסי חוץ, מכון מחקר שנוסד ב-1921, ונחשב לרב השפעה ביותר, בתחומו, בארצות הברית. מכון זה מוציא לאור את הדו ירחון "פוריין אפיירס", אחד מכתבי העת החשובים ביותר בתחום מדיניות החוץ האמריקאית.
סינור מרבה לכתוב מאמרי דעה, בעיקר בוול סטריט ג'ורנל, אולם גם בעיתונים רבים אחרים, לרבות הניו יורק טיימס, ניו יורק פוסט, וושינגטון פוסט, ויקלי סטנדרד ועוד. בנוסף לכך הוא מופיע כפרשן פוליטי ברשת הטלוויזיה פוקס ניוז. בין השאר הוא היה המנחה, בשני סרטים דוקומנטריים שהפיקה הרשת, על עיראק ואיראן.
"מדינת הסטארט אפ".
הספר "Start-up Nation: The Story of Israel's Economic Miracle" יצא לאור בנובמבר 2009 בהוצאת Twelve, השייכת לקבוצת האצ'ט, הוצאת הספרים השנייה בגודלה בעולם. הוא נכתב על ידי סינור, יחד עם גיסו, הסופר, עיתונאי ובעל טור בג'רוזלם פוסט, שאול זינגר. השניים מנסים לענות בספרם על השאלה, איך ייתכן שמדינת ישראל, בת ששים בלבד ובה כשבעה מיליון נפש, בלא משאבי טבע של ממש, מוקפת באויבים ונמצאת במצב מלחמה תמידי מאז היווסדה, מצליחה לייצר יותר חברות סטארט אפ מאשר מדינות גדולות, מבוססות ושלוות בהרבה ממנה, כמו יפן, סין, קוריאה, בריטניה, הודו וקנדה, ולרשום בנאסד"ק האמריקאית יותר חברות מאשר כל מדינה אחרת שמחוץ לארצות הברית.
הספר היה במקום החמישי ברשימת רבי המכר העסקיים של הניו יורק טיימס לשנת 2010 וגם ברשימת רבי המכר של הוול סטריט ג'ורנל. הוא תורגם לעברית, תחת השם "מדינת הסטארט אפ" ויצא לאור ב-2011, בהוצאת מטר וזמורה ביתן.
הספר גם ספג ביקורת בשל התייחסותו ליזמות בלבד, בלא להזכיר את אי היכולת של ישראל לפתח חברות גדולות והמחיר הכלכלי של אי יכולת זו. פרסומו הוביל לכתיבת מספר ספרים נוספים, אשר עסקו בנושא הישראלי ובכלכלה הישראלית.
יעקב חיים סופר (הנין)
הרב יעקב חיים סופר (נולד בז' בטבת תש"י, 1949) הוא ראש ישיבת כף החיים ומחבר פורה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים ליצחק שלום סופר ולשולמית בת המקובל הרב יעקב מונסא. אביו הוא נכדו של הרב יעקב חיים סופר, מחבר הספר כף החיים, ועל שמו נקרא. למד ברשת חורב בירושלים, וכשבע שנים בישיבת תושיה בתפרח, אצל הרב נחום לסמן והרב יעקב פרידמן. בזיווג ראשון נשא לתקופה קצרה מאד אשה מבני ברק בשם שרה ממנה לא היו לו ילדים, לאחר הגירושין בשנת ה'תשל"ב נשא אשה מירושלים את חנה אירן (לבית אמזלג) ממנה 8 ילדיו.
בשנת ה'תשל"ט הקים את הישיבה הגבוהה לבעלי תשובה "ישיבת כף החיים" יחד עם עמיתו מישיבת תפרח הרב שלמה רוזנר, הישיבה הוקמה על שם ספרו של אבי סבו. בישיבה קיים גם כולל, ובנוסף הוקמה מדרשיה לבנות בשם עטרת בנות ברמת שלמה.
הרב סופר חיבר כ78 ספרים במגוון נושאים תורנים.
אחיו הוא הרב אליהו ציון סופר ראש "הישיבה הגדולה רכסים".
אחיו הרב ראובן סופר מקובל גדול ועמקן בתורת הארי גם ר"מ בישיבת כף החיים.
חיים אישיים.
לרב סופר ולאשתו חנה אירין שמונה בנים. בנו אברהם אליעזר הוא מחבר ספרים ומוציא לאור של ספר מליצי יושר. בנו דוד אהרן הוא מחבר ספרים ומוציא לאור של לוח השנה עיתים לבינה. בנו חזקי הוא זמר שירת קרליבך.
ננוטוקסיקולוגיה
יאיר זיינפלד
יאיר זיינפלד (8 באוקטובר 1884–ספטמבר 1958) היה רופא יהודי שסייע לחלוצים בגליל ובעמקים וכן בתל אביב הקטנה בראשית היישוב העברי בארץ ישראל. ממציא התרופה A.P.C. (שילוב אספירין, פנצטין וקפאין)
ביוגרפיה.
ראשית דרכו.
זיינפלד נולד לרוזה ופנחס זיינפלד באוקראינה של היום. משפחתו עברה לווינה בסוף המאה ה-19. הוא סיים את לימודי הרפואה בווינה ב-1911, ובשנת 1912 כבר קיבל מינוי של מפקד בבית חולים שדה. התמחה במיוחד במחלות המאפיינות ארצות חמות, כגון קדחת, ודיזינטריה.
זיינפלד היה חבר בתנועת הנוער הציוני, השתתף בקונגרס הציוני במינכן ב-1909. בשנת 1914 עלה לארץ ישראל באנייה של הלויד האוסטרי, עם קבוצה של אקדמאים ציונים שאורגנה על ידי מנהל בית משרד ארץ ישראל של ההסתדרות הציונית בווינה.
בארץ ישראל.