השחפית ניזונה בעיקר מדגים קטנים כגון צלופחיים וקיפונאים. בנוסף היא אוכלת שרימפס, דיונונים, תולעי מפרץ וחרקים. השחפית שחורת המקור צדה את טרפה באמצעות שעיטה לעבר המים ותפיסת הדג במקור. השחפית צוללת למים ממרחק של כ-7.5 מטרים ומטה.
בדרך כלל השחפיות אוכלות לבדן ולא אוכלות ליד שחפיות אחרות, אך עם זאת, כאשר יש טרף שנזרק, ניתן לצפות במספר שחפיות שמתאספות לידו ולוקחות ממנו. לעיתים הן מתאגדות עם מינים אחרים של עופות ואוכלות בצפיפות. השחפיות עשויות לקחת דגים מדייגים, וחלקן אף צדות חרקים שעפים כתוצאה מעבודה של חוואים.
רבייה.
הזכר והנקבה של השחפית מחפשים יחדיו אתר לקינון. שחפיות שחורות מקור מקננות בחופים סגורים ומוגנים. הקן שלהן ממוקם בתוך מהמורות ובורות קטנים הנגרמים על ידי הליכה של בני אדם. הדגירה על הביצים נעשית על ידי שני ההורים ונמשכת בין 21 ל-29 ימים. הנקבה מטילה ביצה אחת או שתיים, ובמקרים נדירים אפילו שלוש. צבע הביצים הוא ורוד בהיר עם כתמים גדולים בצבע שחור, חומ ואפור .
הגוזלים עוזבים את הקן אחרי מספר ימים בודדים ומתאספים בקבוצה. הגוזלים מזהים את קולם של הוריהם ויוצאים החוצה על מנת להתכונן להאכלה. הם עפים לראשונה בגיל 28 עד 32 ימים ונשארים עם הוריהם למשך ארבעת החודשים הראשונים לחייהם.
באזינגה ריאקי
באזינגה ריאקי (שם מדעי: Bazinga Rieki) היא מדוזה, המשתייכת לסוג הביולוגי "באזינגה", והיא המדוזה היחידה הידועה לאדם מסוג זה. המדוזה התגלתה בניו סאות' ויילס, בחוף המרכזי-מזרחי של אוסטרליה, על ידי הביולוגים הימיים ליסה-אן גרשווין ופיטר דייבי ביוני 2013.
כשהתגלתה, המדוזה הייתה הראשונה מסוגה, ולא השתייכה לכל משפחה או לסוג ביולוגי, ולכן התגלה גם סוג טקסונומי חדש - "באזינגה" (Bazinga), ומשפחה חדשה - "באזינגידיי" (Bazingidae).
מבנה.
הבאזינגה ריאקי מאופיינת בגוף זעיר שקוף למחצה, עבה, עגול, וחסר צבע. המשטח העליון שלה מכוסה ביבלות זעירות צהובות. הקפלים שנמצאים מתחת לראש הפעמון של המדוזה הם בצבע חום זהבהב, וקוטרם כשני סנטימטרים. בנוסף, הם מכוסים במן ברדס ולא בחברבורת, שלא כמו קפלים של מדוזות אחרות. למדוזה יש בטן מעגלית וגדולה אשר נראית רק מלמטה.
תפוצה.
המדוזה חיה במים רדודים, ליד החוף המרכזי-מזרחי באוסטרליה שמתאפיין במזג אוויר טרופי ובמים מלוחים, שם התגלתה. בתחילה, נמצאה המדוזה רק באזור הצפוני של ניו סאות' ויילס, אך לאחר מכן נצפתה בשלושה מקומות שונים בתאריכים שונים ומכאן הסיקו כי הבאזינגה ריאקי שכיחה באזור החוף המרכזי-מזרחי של אוסטרליה.
מקור השם.
שמו של הסוג הטקסונומי החדש "באזינגה" מאכלס בתוכו שני אזכורים תרבותיים שונים. האזכור הראשון הוא הביטוי הידוע "באזינגה!" מסדרת הטלוויזיה "המפץ הגדול", שמשמעותו: "הולכתי אותך שולל!". הביטוי חוזר ונשנה פעמים רבות מפיו של ד"ר שלדון קופר (דמות ראשית בסדרה). אזכור נוסף נובע מפירושה של המילה "באזינגה" שמתאר נבל בעל שבעה מיתרים המזכירים את זרועותיה של מדוזת הבאזינגה.
שם המין של מדוזת הבאזינגה כולל בתוכו את השם ריאקי (rieki); אחר שם המשפחה של דניס ריאק., האדם הראשון שצילם את המדוזה.
המפלגה הדמוקרטית (קפריסין)
המפלגה הדמוקרטית (ביוונית: Δημοκρατικό Κόμμα (ΔΗΚΟ); לטיניזציה: Dimokratikó Kómma (DIKO)) היא מפלגת מרכז בקפריסין. המפלגה נוסדה ב-1976 על ידי ספירוס קיפריאנו. המפלגה משלבת גישה לאומית יוונית והתנגדות נוקשה ל"טקסים" (חלוקת קפריסין וקיומה של צפון קפריסין בשליטת טורקיה) עם מדיניות רווחה ומתפקדת כ"לשון מאזניים" בין המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד הקומוניסטית לבין האספה הדמוקרטית הימנית. על אף הצלחה מטאורית בשנת ייסודה, בה הייתה המפלגה הגדולה בבית, כאשר רצה בגוש משותף עם מפלגות השמאל, מאז 1981 היא המפלגה השלישית בגדלה בבית הנבחרים של קפריסין. במסגרת הפרלמנט האירופי המפלגה שייכת לברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים. לפני 2009 השתייכה לברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה.
היסטוריה ואידאולוגיה.
המפלגה קמה על מצע ששילב בין קו נוקשה נגד פיצול האי במסגרת הסכסוך הקפריסאי עם גישה סוציאל-דמוקרטית מתונה שכללה מדיניות רווחה לכל יחד עם תמיכה בשוק חופשי. המפלגה נסמכה בעיקר על אישיותו של מייסדה, ספירוס קיפריאנו ועל ההבטחה שהיא זו המשמרת את רוחו של אבי האומה הקפריסאית, הארכיבישוף מקאריוס השלישי. במערכת הבחירות הראשונה בה השתתפה, ב-1976, רצה המפלגה בגוש השמאל יחד עם המפלגה הקומוניסטית והתנועה לסוציאל-דמוקרטיה. קיפריאנו כיהן כנשיא קפריסין בין 1977 ל-1988.
בין שנת 2000 ל-2006 הונהגה המפלגה על ידי טסוס פפדופולוס, נשיא קפריסין בשנים 2003–2008. בשנת 2013 עברה הנהגת המפלגה לבנו, ניקולס פפדופולוס.
במשאל העם על תוכנית קופי אנאן לפתרון חלוקת האי בדרך של פדרציה, הייתה המפלגה "מפלגת ה'לא'" (Οχι, "אוֹכִי" ביוונית) העיקרית, דבר שהכשיל את קבלת היוזמה.
הר הננג
הר הננג (באנגלית: Mount Hanang) הוא ההר הרביעי בגובהו בטנזניה. פסגתו מצויה בגובה 3,420 מטרים מעל פני הים.
ההר מצוי בתחום מחוז מניארה, בנפת הננג.
הדרך הראשית לפסגת ההר מתחילה בעיר קטש.
שמורת הטבע הר הננג.
שמורת הטבע משתרעת על שטח של 58.66 קמ"ר. השמורה ממוקמת על המדרון הדרום מערבי של ההר.
בתחום שמורת הטבע זורמים מספר נהרות המספקים את רוב צריכת המים של נפת הננג.
הצמחייה בשמורה מגוונת בגלל הפרשי הגבהים בה, וכוללת, בין היתר, ערער תמיר, אלביציה גומיפרה, פגרופסיס אנגולנסיס, קאת, פיקוס תונינגי, פארון הכף, אקברגיה קפנסיס, ונוקסיה קונגסטה. בשמורה מספר זנים של חיות בר - צבי הסלעים, קוף ורווט, חזיר הסבך, בבון זית, צבוע נקוד, נמר וסוגים רבים של נחשים, ציפורים וחרקים.
פרנץ ולטר שטאלקר
פרנץ ולטר שטאלקר (בגרמנית: Franz Walter Stahlecker; 10 באוקטובר 1900 – 23 במרץ 1942) היה מפקד משטרת הביטחון של האס אס בנציבות הרייך אוסטלנד בשנים 1941–1942. פיקד על איינזצגרופה A, אחת מארבעת האיינזצגרופן שפעלו במזרח אירופה הכבושה בידי גרמניה הנאצית. נהרג על ידי פרטיזנים סובייטים, והוחלף על ידי היינץ יוסט .
ראשית חיים.
שטאלקר נולד למשפחה עשירה בשטרננפלס ב-10 באוקטובר 1900. הוא היה השני מבין שלושת בניו של הכומר ומנהל הלימודים אוגן שטאלקר ואשתו אנה צייסר. הוא שירת בצבא בין 21 בספטמבר ל-7 בדצמבר 1918. בין השנים 1919–1920 היה שטאלקר חבר ב- Deutschvölkischer Schutz und Trutzbund, הארגון האנטישמי הגדול והמשפיע ביותר בגרמניה אחרי מלחמת העולם הראשונה, ובארגון דומה בשם Organisation Consul. הוא למד באוניברסיטת טיבינגן, שם קיבל תואר דוקטור למשפטים בשנת 1927. ב-14 באוקטובר 1932 התחתן עם לואיז-גבריאל פריין פון גילטלינגן ונולדו להם ארבעה ילדים.
קריירה נאצית מוקדמת.
ב-1 במאי 1932 הצטרף שטאלקר למפלגה הנאצית (מספר חבר 3,219,015) וכן לאס אס (מספר חבר 73,041). ב-29 במאי 1933 מונה לסגן מנהל המשרד הפוליטי של משטרת מדינת וירטמברג. בשנת 1934 מונה לראש הגסטפו במדינת וירטמברג ובמהרה הוצב למשרד הראשי של האס דה. ב-11 במאי 1937 הפך לראש הגסטפו בברסלאו. לאחר האנשלוס בשנת 1938, הפך שטאלקר לראש האס דה של מחוז הדנובה (וינה), תפקיד בו המשיך לכהן גם לאחר שהועלה לדרגת אס אס שטנדרטנפיהרר. בקיץ 1938 מונה לתפקיד מפקח משטרת הביטחון באוסטריה, לאחר ראש הגסטפו היינריך מילר. החל מ-20 באוגוסט 1938 היה שטאלקר ראש הסוכנות המרכזית להגירה יהודית בווינה, אף שמנהיגו בפועל היה אדולף אייכמן. חילוקי דעות עם ריינהרד היידריך הניעו את שטאלקר לעבור למשרד החוץ הפדרלי (Auswärtiges Amt), ולאחר מכן מילא תפקידים כמפקד משטרת הביטחון והאס דה בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה בפיקודו של בריגדפיהרר האס אס קרל הרמן פרנק. באמצע אוקטובר 1939 החליטו אייכמן ושטאלקר להתחיל ביישום תוכנית לובלין.
ב-29 באפריל 1940 הגיע שטאלקר לאוסלו, שם מילא תפקידים שונים, בעיקר כמפקדם של כ-200 אנשי איינזצגרופה במשטרת הביטחון ובאס דה. הוא הועלה לדרגת אס אס אוברפיהרר. הוא הוחלף בתפקיד זה בסתיו 1940 על ידי היינריך פהליס.
איינזצגרופה A.
ב-6 בפברואר 1941 הועלה שטאלקר לדרגת בריגדפיהרר, גנרלמיור במשטרה ולתפקיד מפקד איינזצגרופה A, בתקווה להמשך דרכו במשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA). ביוני 1941, איינזצגרופה A עקבה אחר קבוצת ארמיות צפון ופעלה במדינות הבלטיות וברוסיה עד לנינגרד. משימתה הייתה ללכוד ולרצוח את היהודים, הצוענים, הקומוניסטים ושאר חברי הקבוצות ה"בלתי רצויות". בדו"ח של 15 באוקטובר 1941 כתב שטאלקר:
בחורף 1941 דיווח שטאלקר לברלין כי איינזצגרופה A רצחה כ־249,420 יהודים. הוא מונה למפקד האס אס והמשטרה ( Höhere SS- und Polizeiführer ; HSSPF) של נציבות הרייך אוסטלנד, שכללה את השטח הכבוש אסטוניה, לטביה, ליטא ובלארוס, בסוף נובמבר 1941. שטאלקר נהרג ב-23 במרץ 1942 על ידי פרטיזנים סובייטים ליד גטצ'ינה, רוסיה. היינץ יוסט קיבל אז את הפיקוד על איינזצגרופה A.
לורן האריס
לורן האריס (באנגלית: Lawren Harris; 23 באוקטובר 1885 - 29 בינואר 1970) היה צייר קנדי. עבודותיו של האריס הפכו מופשטות ופשוטות יותר, במיוחד נופיו של הצפון הקנדי והקוטב.
ביוגרפיה.