ברוב גני החיות המערביים אסור למבקרים להאכיל את החיות, וזאת כדי לשמור על בריאותן ולמנוע מהן לאכול מזון שאינו מתאים להן. לעיתים קרובות, המבקרים אינם נשמעים לאיסור זה, ולפעמים בעל חיים חולה ואף מת כתוצאה ממזון (או שקיות פלסטיק ואשפה) שהביאו לו המבקרים. על פי רוב, המאכלים שמספקים המבקרים לחיות אינם תואמים את תזונתן הטבעית ומגיעים בכמויות גדולות מדי או בצורה שאינה מתאימה, ועל כן הדבר עלול לגרום לבעיות עיכול או השמנת יתר. בדרך כלל, הצוות מאכיל את בעלי החיים בשעות קבועות כדי לאפשר לצופים לחזות בהאכלה, ולפעמים בשעה זו ניתנת למבקרים רשות להאכיל את בעלי החיים עם אוכל שמביא הצוות. בגני חיות מסוימים ניתנת למבקרים אפשרות לתרום לגן החיות כספים המממנים קניית מזון טרי ומתאים למיני בעלי החיים השונים המוחזקים בגן.
התנגדות לגני חיות.
קיימים גורמים, ובהם פעילי זכויות בעלי חיים, המתנגדים לגני חיות משום שבשבי לא ניתן לענות באופן מלא על כל צורכיהם הפיזיים והמנטליים של בעלי החיים, למרות המאמצים לשפר את תנאי מחייתם. הם מביאים כדוגמה את הפילים שבטבע רגילים לצעוד למרחקים ארוכים מדי יום (עד עשרות קילומטרים). טענה נוספת נוגעת לכך שהשיפור ברווחת בעלי החיים מתבטא בעיקר בגני החיות הגדולים והמתקדמים ואילו מצב החיות בגני חיות אחרים הוא בכי רע. מתקיימים מאבקים כלליים נגד גני חיות ומאבקים ספציפיים לשיפור תנאי הרווחה בגני חיות מסוימים, ולסגירת גני חיות שתנאי המחיה בהם לא ראויים. קיימות גם מחאות ספציפיות נגד החזקת בעלי חיים שאינם מורגלים לתנאי האקלים השוררים במקום. חוקרים ופעילי שימור מוכרים חלוקים בדעתם בנוגע לגני חיות: אחדים תומכים בהם, ואילו אחרים, כגון ג'יין גודול ודיאן פוסי, מתנגדים להם.
על פי מספר מחקרים שנעשו על בעלי חיים בשביה, נראה כי בריאותם של מינים מסוימים עלולה לרדת בעת שהותם בגני חיות והם עלולים לחוות שם מתח נפשי, ירידה באחוזי הרבייה או חוסר מרץ. בעלי חיים כאלה הם בעיקר טורפים הרגילים בטבע לשטחי מחיה גדולים, וכן מינים מסוימים של לווייתנאים המוחזקים במתקני דולפינריום. אצל חתוליים, העקה יכולה להתבטא בהליכה עצבנית הלוך וחזור, לאורך הכלוב. לעיתים חיות שוקעות בדיכאון או מפתחות חוסר מעש כתוצאה מהעברה מגן חיות אחד למשנהו או מסיבות אחרות. מוכרים מקרים שבהם בגני חיות מסוימים מצבן הנפשי של החיות הידרדר עד שצוות גן החיות נאלץ לתת להן תרופות נוגדות-דיכאון.
מחקר, חינוך ושימור.
מרבית גני החיות המודרניים באירופה ובצפון אמריקה משתתפים בתוכניות לשימור מינים בסכנת הכחדה והקמת גרעיני רבייה לבעלי חיים בסכנה, בתקווה שביום מן הימים ניתן יהיה לשחרר את בעלי החיים לטבע. בנוסף לשימור, גני חיות רבים משתתפים גם בתוכניות מחקר על בעלי החיים, ובייחוד כאלה שקשה לחקור אותם בצורה סדירה בטבע, בסביבתם הטבעית. מרבית גני החיות מפעילים גם תוכניות למידה וחינוך למבקרים הצעירים כדי להחדיר מודעות לחשיבות שבשימור הטבע ובעלי החיים שבו. בחלק גדול מגני החיות מדריכים המסבירים למבקרים אודות בעלי החיים המוחזקים בגן, או עורכים סיורים מודרכים ברחבי גן החיות, במטרה ללמד את המבקרים פרטים שונים על החיות.
פעילות מחקרית מתאפשרת בגני חיות הודות לשיתוף פעולה עם מומחים בתחום הזואולוגיה והכנסתם לצוות גן החיות. ידיעות מדעיות בנוגע למיני בעלי חיים רבים בתחומי הזואולוגיה השונים, בהם האתולוגיה ותחומים נוספים, הושגו כתוצאה מתצפיות ארוכות-טווח שעורכים חוקרים ומומחים בבעלי חיים שהוחזקו בגני חיות. ניתוח שלאחר המוות של בעלי חיים שמתים בגני חיות, מספק למדענים ידע בתחומי האנטומיה, מיון עולם הטבע וחקר האבולוציה. בנושאים אלו לעיתים קיים קשר בין גני חיות לחוקרים באוניברסיטאות לצורך מחקר ולימוד נושאים שונים. בגני חיות מסוימים, דוגמת גן החיות התנ"כי בירושלים, קיימים מרכזים זואותרפיים לטיפול בילדים בעלי צרכים מיוחדים בעזרת מגע ומשחק עם בעלי חיים ידידותיים.
כ-1,200 גני חיות חברים באיגוד גני החיות והאקווריומים הבינלאומי (WAZA). גני החיות החברים באיגוד מחויבים לפעול לפי סטנדרטים שהוא מציב בנוגע לטיפול בחיות ותנאי אחזקתם, וחלקם גם משתתף בתוכניות שימור ומחקר המופעלות על ידו. בנוסף לאיגוד הבינלאומי, קיימים איגודים קטנים יותר המסועפים אף הם ל-WAZA, או מקבלים על עצמם את הסטנדרטים שלו ומשתפים איתו פעולה.
איגוד גני החיות והאקווריומים הבינלאומי השיק את תוכנית השימור הראשונה שלו בשנת 1993. בנובמבר 2004 פרסם האיגוד תוכנית חדשה המציגה את הכיוון והמשימות אליהן אמורים להגיע גני החיות במאה ה-21. תוכניות השימור והקמת גרעיני הרבייה של מינים הנתונים בסכנת הכחדה מתואמת על ידי תוכניות שימור בינלאומיות המתווכות בין גני החיות השונים. תוכניות הרבייה משתמשות באילנות יוחסין ובדיקות גנטיות כדי להחליט אלו בעלי חיים יועברו לאלו גני חיות וכדי להעלות את סיכויי הרבייה. להעברת פרטים צעירים ובוגרים בין גני החיות השונים שלוש מטרות עיקריות: הקמת גרעיני רבייה של מינים בסכנת הכחדה והגדלת סיכוייהם להתרבות; הגדלת המגוון הגנטי של מין מסוים כדי למנוע מחלות ופגמים גנטיים; ומניעת מועקה אצל החיות שיכולה להיגרם מצפיפות יתר או ממספר רב מדי של זכרים המתחרים על הנקבות. לתוכניות אלו חשיבות בשימור בעלי חיים בסכנת הכחדה, ומספר לא מבוטל של מינים אף הושבו לטבע בעקבות גרעיני שימור שנוסדו בגני חיות או גנים זואולוגים, ואילו אחרים יושבו לטבע בעתיד או לכל הפחות תבוסס אוכלוסייה איתנה שלהם שתאפשר שחרור עתידי. בהקשר זה ניתן להזכיר את המקרה של אייל דוד שהושב לטבע.
ארגוני זכויות בעלי חיים משמיעים ביקורת על יעדי החינוך והשימור של גני החיות. הם טוענים שגן חיות לא יכול להוות גורם חינוכי משום שחינוך לאהבת בעלי חיים צריך להתבסס על העמקת ההבנה כי מקומם של בעלי החיים בטבע בלבד ולא בשביה. בנוסף, ארגונים אלו טוענים שמטרתם העיקרית של גני החיות היא בידורית והמידע האינפורמטיבי שמקבל המבקר על החיות הוא מינימלי ושטחי. הם גם טוענים שהשימור צריך להתבצע רק בסביבתם הטבעית של בעלי חיים, ולשימור שמתבצע תוך כדי כליאתם בגני חיות אין ערך. כן, הם מצביעים על מקרים שבהם השבת בעלי חיים מגני חיות לטבע לא מצליחה, ומצרים על כך שכספים המושקעים בתוכניות אלו לא מושקעים בשימור החיות במקום חיותן המקורי.
גני חיות בישראל.
בישראל יש שישה גני חיות המוכרים על ידי ארגון גני החיות הישראלי: גן החיות התנ"כי בירושלים, הספארי וגן החיות ברמת גן, פארק הקופים בבן שמן, חי-כיף בראשון לציון, חי פארק בקריית מוצקין וגן החיות הלימודי בחיפה. כל גני החיות החברים בארגון גני החיות הישראלי מחויבים לפעול על פי הקריטריונים הבינלאומיים שנקבעו על ידי איגוד גני החיות והאקווריומים העולמי, WAZA. נוסף על גני חיות אלו, בישראל עוד מספר גני חיות בהם גם גנים זואולוגים ומרכזי שימור שאינם חברים בארגון גני החיות הישראלי, דוגמת הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב ושני מרכזי חי בר שמטרתם להחזיר לטבע בעלי חיים שנכחדו מנופי ארץ ישראל. בנוסף מתקיימות במקומות רבים פינות חי, שהן מעין גני חיות קטנים.
גן החיות הגדול ביותר בישראל הוא הספארי ברמת גן, שבו בנוסף לגן החיות הרגיל בו מוחזקות החיות בכלובים קיים אזור פתוח המדמה ספארי אפריקני. בגן החיות של רמת גן ממוקם בית חולים וטרינרי לחיות-בר, "בית החולים לחיות בר", המטפל בחיות בר שנפצעו או הורעלו, ומנסה להשיבן לטבע.
גן חיות גדול נוסף הוא גן החיות התנ"כי שבירושלים. בעבר, התקיים בתל אביב גן חיות (גן החיות הראשון בישראל) שבו הוחזקו החיות בתנאים לא טובים ובכלובים קטנים. גן חיות זה נסגר בשנת 1980, והחיות שהוחזקו בו הועברו לספארי ברמת גן, כמעט חצי מגני החיות הקטנים שהיו בתל אביב נסגרו כמו הצפארי, הדולפינריום בתל אביב והגן הזואולוגי באבו כביר.
אקווריומים ציבוריים בישראל.
בישראל פועלים שני אקווריומים - פארק המצפה התת-ימי באילת, אקווריום ישראל, וכן, פועל גם ריף הדולפינים באילת.
בעבר פעל גם הדולפינריום בתל אביב.
מיתולוגיה יוונית
המיתולוגיה היוונית היא אוסף המיתוסים שנוצרו ביוון העתיקה. מיתוסים אלה קיימים זמן רב. הם מספרים, בין היתר, על אלים בדמות אנושית, עלילותיהם ועלילות גיבורים בני תמותה או אלים למחצה ומפלצות למיניהן. המיתולוגיה אינה כוללת את הדת היוונית, אך היא כוללת את הפולחן, אשר חלקו ממוסד, מוגדר ומנוהל על ידי הפוליס, וחלקו טקסים פרטיים ובחלקם מסתוריים.
רומא העתיקה, שכבשה את יוון, אימצה מן היוונים את המיתולוגיה. ולכן במיתולוגיה הרומית מופיעים סיפורים זהים כמעט, אך בשמות שונים.
על המיתולוגיה.
בתרבות היוונית היו מספר גדול של אלים, על פי תפקידיהם ועל פי מיקומם. בערים שונות היו אלים מקומיים, בעלי שמות שונים, שמילאו תפקידים שונים. תכונות אנושיות, תחומי עיסוק אנושיים, כוחות טבע כלליים ואף מעיינות ונהרות ספציפיים, זוהו עם אלים אלה ואחרים.