אקסטר השתייך לזצסיון במינכן, אותו ייסד בשנת 1892. בתקופה זו נוצרו בעיקר ציורים מונומנטליים עם נושאים דתיים וסימבוליסטיים, כולל אם וילד (1893), הטריפטיכון אדם וחוה: לידה - פיתוי - גן עדן אבוד (1894) וכן דיוקנאות רבים.
בסביבות 1900 היה אקסטר חלוץ הציור המודרני במינכן. תמונותיו של הצייר האוונגרדי מצאו שוק מכירות בכל רחבי גרמניה ובמיוחד בשווייץ. אקסטר התפתח מההיסטוריציזם לצבעוניות התוססת של האקספרסיוניזם. בחורף 1908 הוא היה בקשר הדוק עם פרנץ מארק.
מוקד עבודתו האמנותית היה קומפוזיציות פיגורטיביות, דיוקנאות, נופים ועירום. עבודתו המאוחרת האקספרסיבית היא אחד משיאי הציור בדרום גרמניה בראשית המודרניזם.
שניה (הונגריה)
שניה (בהונגרית: Sényő) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי שנייה.
בשנייה חיו יהודים בתקופות זמן שונות, יהודים רבים משנייה נרצחו בשואה.
פאטמה בנת אסד
פאטמה בנת אסד (בערבית: فاطمة بنت أسد, 555–626) הייתה אמו של האימאם עלי בן אבי טאלב, ודודתו של מוחמד, נביא האסלאם.
פאטמה בנת אסד ובעלה, אבו טאלב, שימשו כהוריו המאמצים של מוחמד במשך חמש עשרה שנים, מאחר שמוחמד איבד את אמו כשהוא היה בגיל שש, ואביו נפטר עוד לפני שהוא נולד.
משפחה.
הורים.
פאטמה בנת אסד הייתה בתו של אסד אבן האשם ופאטמה בנת קייס.
צאצאים.
לפאטמה היו ארבע בנים ושתי בנות:
2020 בקנדה
אירועים בשנת 2020 בקנדה.
אירועים.
אירוע מתמשך – מגפת הקורונה בקנדה.
המחלוקת סביב מופע המחצית של הסופרבול ה-38
סמסו
סמסו (בדנית: Samsø) הוא אי דני בקטגט, כ-15 ק"מ מחצי האי יוטלנד. קהילת האי מונה 3,724 תושבים והיא נקראת סימסינג. שטחו 114 קמ"ר. בשל מיקומו, האי שימש בתקופת הוויקינגים כמקום מפגש מרכזי.
בשנת 1997 זכה סמסו בתחרות ממשלתית להפוך למודל של אנרגיה מתחדשת. 100% מהחשמל של האי מגיע מאנרגיית רוח וחומר הגלם "ביומסה" .
עדי לבנת
עדי לבנת (נולד ב-6 בינואר 1945) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה. היה ממקימי סיירת דוכיפת בחטיבת הצנחנים, מפקד גדוד 932 ומפקד חטיבה 5. כיהן כמנהל אבטחת תעופה של חברת אל על בצרפת ובתחנות אל על באירופה בשירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה.
עדי לבנת נולד בתל אביב, בן יחיד לאורה, מרפאה בעיסוק, ולאהרון, נהגו של ראש הממשלה ושר החוץ, משה שרת. גדל והתחנך אצל סבו הרב חיים מרדכי ליסמן, איש ציבור ומראשי הפלג הדתי של תנועת החרות. בוגר בית הספר בזק בירושלים.
שירות צבאי.
לבנת התגייס לצה"ל בשנת 1962, והתנדב לשייטת 13. במסגרת הכשרת הלוחם בשייטת עבר קורס מכי"ם בגדוד 50 של הצנחנים ונשאר לשרת בצנחנים. לאחר קורס קציני חי"ר חזר לפקד על מחלקת תול"ר בגדוד 50.
יצא להשתלמות בצרפת על שִריוניות AML עם כמה קציני צנחנים בפיקודו של אהוד שני, ויחד הקימו את סיירת דוכיפת. שירת בסיירת במלחמת ששת הימים, והשתתף בפריצת הציר לטרון-רמאללה בשיתוף עם סיירת חרוב. במהלך המלחמה נפל מפקד היחידה סרן אהוד שני, אותו החליף בתפקיד אמנון ליפקין שחק.
לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה בגדוד 890 בפיקודו של דן שומרון, ולחם איתה בקרב כראמה. לאחר מכן היה מדריך מחלקתי בקורס קצינים. בהמשך היה קצין המבצעים של מפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בפיקודו של רפאל איתן. לאחר מכן יצא לשליחות בת שנתיים מטעם צה"ל לקונגו הבלגית. במלחמת יום הכיפורים פיקד על כוח משימה של מרגמות 120 מ"מ וג'יפי תול"ר בחזית התעלה. בהמשך שימש קצין המבצעים של פיקוד המרכז תחת משה לוי. לאחר מכן היה קצין אג"ם של חטיבת הבקעה בתקופת המרדפים.
לאחר שנה של לימודים בפו"ם מונה למפקד גדוד 932 בין השנים 1978–1979. הגדוד בפיקודו מנע חדירות של מחבלים מגבול ירדן והשתתף במרדפים. בשנת 1981 מונה למפקד חטיבה 5 והוביל אותה במלחמת לבנון הראשונה, בתפקיד זה שירת עד שנת 1983. בשנת 1983 מונה למפקד בית הספר לחי"ר עד שנת 1984. בשנת 1985 סיים את שירותו ופרש מצה"ל.
לאחר השירות הצבאי.
עם תום שירותו הצבאי גויס לבנת לשירות הביטחון הכללי, עבר קורס קציני ביטחון של התעופה האזרחית, וניהל את ביטחון אל על בפריז ואחר כך באירופה. לאחר מכן ניהל את ביטחון חברת ארקיע כשלוש שנים. עם סיום תפקידיו הביטחוניים הקים את חברת "ואקאנס" להשכרת וילות ובתי אחוזה לחופשות.
השכלה.
לבנת בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ובמנהל עסקים בתוכנית לה"ב אף הוא מאוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים.
היה נשוי לדבורה לבית גיטליס ולהם שלוש בנות. נשוי בשנית לד"ר ענת פלד. מתגורר בקיבוץ מעיין צבי.
דניאלה מלר
דניאלה מלר (נולדה ב-1947 באריאנה תוניסיה) היא אמנית רב תחומית, היא יצרה ויוצרת בטכניקות הדפס, ציור שמן ואקוורל, קרמיקה ורקמה לעיתים היא משלבת ביו אופני היצירה השונים. בעבר הייתה אחות מוסמכת בבית חולים סורוקה. חיה במיתר ויוצרת בבאר שבע.
תולדות חיים.
דניאלה נולדה ב-1947 לחנה נינט מימון (ילידת 1925 - נפטרה ב 2014 ) עקרת בית. שעסקה גם בהדרכה בעבודות יד במועדוני קשישים ולדוד שושן מימון (יליד 1920 נפטר ב-1996 ) היה מנהל סניף עמיגור ( עמידר) בנתיבות. דניאלה נולדה כבת אמצעית בין שני אחים בוגרים ממנה ושני אחים צעירים ממנה.
בגיל 6 נשלחה דניאלה ללמוד עברית ב'כותאב' ("חדר') תלמידה יחידה בין בנים. היא השקיעה בלימודי העברית ואף קבלה תעודת הצטינות ופרס. לימים תצייר את הסיפור.
בשנת 1956 עלתה המשפחה ארצה. בתחילה גרו אצל הסבתא במושב שרשרת. לאחר שנה התיישבו בנתיבות, שם קבלו בית קטן בשטח 36 מטרים רבועים עם "משק עזר" דונם אדמה לגידול ירקות, פירות ולעיתים כמה תרנגולות. אביה קבל משרה כמנהל עמידר.
ב-1967 סיימה דניאלה את בית הספר לאחיות מוסמכות במחזור ח' של בית הספר לאחיות בבית החולים המרכזי לנגב (היום) סורוקה בבאר שבע.
בין 1967 לשנת 1988 עבדה דניאלה כאחות מוסמכת במחלקה נוירוכירורגית, בית החולים סורוקה, מרבית השנים בתור אחות אחראית מחלקה.
בין 1989 לשנת 1994 הייתה אחות במשרה חלקית בחדר מיון. במקביל לימדה ציור בחוגים קהילתיים ובלימודי המשך של אוניברסיטת בן-גוריון.
ב-1994 פרשה מעבודתה כאחות והתמסרה לעסוק באמנות.
נשואה לפרופסור לרפואה יצחק מלר, אם לשלושה בנים.
מלר היא חברה באימפאקט - הארגון המקצועי של האמנים הפלסטיים בישראל.
הייתה בעבר חברה בבית האמנים בנגב, בבאר שבע.
על אמנותה.
בין ספטמבר 2016 ועד יולי 2019 לקחה מלר צילומי משפחה ישנים בשחור-לבן שצולמו במצלמה ביתית ובהשראתם ציירה יצירות שמן גדולות בצבע ולעיתים הוסיפה להם פריטים שנבעו מהזיכרנות שלה, בספר האמן/קטלוג של תערוכת היחיד 'חיים ארוזים' של דניאלה מלר, שהוצגה בגלריה טרומפלדור בחסות המחלקה לאמנות של אוניברסיטת בן-גוריון כותב פרופסור חיים מאור מאמר ארוך על התהוות היצירות שהוצגו בתערוכה, ובין היתר הוא כותב ..."ציוריה של מלר הם פיגורטיביים, אך לא ריאליסטיים או היפר ריאליסטיים. בכוונת מכוון הם נטולים ליטוש דייקני ומתקתק או גימור מוקפד. הם משמרים ומדגישים את החספוס הגרעיני של ההדפסות בתצלומים המקוריים, שעליהם הם נשענים". ...ועוד הוא כותב ...בין אם התכוונה לכך בין אם לאו - מלר יצרה סדרה ציורית רבת עוצמה ועתירת איכויות, המצטרפת לאופן שבו אמנים בני הדור השני והשלישי למהגרים מזרחיים צפון אפריקאיים (דוגמת נטע אלקיים או שמעון פינטו) מתבוננים בזהותם ובמורשתם בזקיפות קומה ובגאווה. היא עושה זאת באמפתיה ובאהבה רבה להוריה ובני משפחתה, שעברו את המסע בגבורה והקימו בית לתפארת במדינת ישראל"...
מלר היא אמנית רב תכליתית, היא יצרה ויוצרת, בטכניקות הדפס. בציור, קרמיקה ורקמה לעיתים היא משלבת ביו אופני היצירה השונים.
במאמר 'כסא לדניאלה' שנכתב בקטלוג 'סימן -תפר' לתערוכת 'כיסא = מקום', בגלריה אפארטארט, בתל אביב. כותבת מרים ברוק-כהן ..."הנה לפני אמנות ישראלית אמיתית, המשלבת פריטים שבמראם החיצוני שייכים למזרח, ציור מים מוקפד ודייקני, שמזכיר נשים אמניות אירופיות ואמריקניות של מעמד האצולה הנמוך, בדים שבאמנות 'המערבית הקלאסית' הינם כאילו לקישוט אך בעצם הם סממני מעמד."..."כי אצל דניאלה התכשיטים והבדים הם העיקר ואינם קישוט ולא סמל מעמד, אלא סיפור אהבה לחומריות, לצבע ולרגשות שחפצים אלה מכילים ומעבירים מהעונדת אותם למתבונן בעונדת".
על התערוכה 'פורמת זכרונות', כתב האוצר משה בלמס "בעבודותיה של דניאלה מלר המוצגות בתערוכה מתמזגים שני תהליכים מנטליים של ריפוי ואיחוי. האחד קשור בתהליך האבל והפרידה מאמה והשני במוראות מלחמת ששת הימים בה שרתה כאחות חדר מיון בבית החולים בבאר שבע. מלר מפרקת את המראות והזיכרונות ומעבדת אותם באמצעות שפת אמנות עשירה ליצירה בעלת עצמה חזותית ורגשית.". כמו כן הוא מכנה את אופן הרקמה שלה 'פואטיקה'.
בשנת 2019 פרסמו בני הזוג דניאלה ויצחק מלר, ספר משותף 'מיתרי ספרו' על שהותם בת החודש בעיר ספרו שבמרוקו. בעוד דניאלה עסקה שם באמנותה וחלק מאיוריה הודפסו בספר, אסף יצחק רשמים מהם כתב סיפורים קצרים.
מבחר תערוכות יחיד.
1988- "געגועים", מוזיאון לאמנות ע"ש ג'ו אלון, להב.
1992- "צבע מקומי", קונסרבטוריון, באר שבע.
1994- "ציורי אקוורל", 'גלריה 'ציאורים', קבוץ אורים.
1996- "ציורים", גלריה עמליה ארבל, ראשון לציון.
2003- "ציורים", בית שרת, גבעתיים.
2005- "מן הנוף", גלריה 'הבית בדפנה' ,עומר.
2006- "סימנים", אוניברסיטת בן-גוריון.
2007- "תחריטים+", בית האמנים בנגב, באר שבע.
2008- "קשרים פתוחים", תחריטים רקומים, סימגלרי, מגדים.
2009 - "נופים צבעוניים", מכון גנטיקה, בית חולים סורוקה.
2010 - "תחריטי הבית", על הגבעה-גלריה לאמנות מיתר, אוצר:חיים מאור.