בסיום עונת 2012/2013 עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל ומתחרה מאז בשם המקורי של המועדון "בנות הרצליה".
בתאריך 16 במרץ 2015 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר בכיר, גביע המדינה, לאחר ניצחון 58:46 על א.ס. רמת השרון.
בעונת 2015/16 הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה (מאזן 16-5) והייתה קרובה להעפיל לגמר הפלייאוף (3-1 בסדרה לאשדוד).
בעונת 2016/17 הקבוצה סיימה במקום השלישי בעונה הסדירה (מאזן 12-9) ובחצי גמר הפלייאוף התמודדה מול מכבי אשדוד מהמקום השני בטבלה.
בעונת 2017/18 הקבוצה סיימה במקום השני בבית התחתון (השמיני בליגה בסה"כ) ובחצי גמר גביע המדינה הפסידה לאליצור חולון. ליעד סואץ קרני, שהייתה הסמל של המועדון בארבע השנים האחרונות והובילה את הקבוצה לזכייה היסטורית בגביע המדינה, פרשה ממשחק פעיל לאחר 20 שנה בכדורסל הנשים.
בעונת 2018/19 הקבוצה סיימה במקום השישי בבית העליון ובחצי גמר גביע המדינה הפסידה למכבי רמת חן.
סגל הקבוצה עונת 2020/21.
מאמן: דניאל גוט
עוזר מאמן וסקאוטר: דוד בורגס
מנהל מקצועי: דוד בורגס
פיזיותרפיסטים: שי גרינברג, הדר בר, מיכאל אנגל
מנהל קבוצה: דוד בורגס
ומנכ"ל: לורי אבידר
יו״ר: ארז רבן
יו"ר דירקטוריון: דוד
תחרות נגד השעון
נתי הורטיג
נתי הורטיג (נולד ב-9 במרץ 1986) הוא רוכב אופניים ישראלי, אלוף ישראל לשנת 2008 באופני כביש.
ביוגרפיה.
הורטיג הוא יליד ראשון לציון ומתגורר כיום באזור חבל מודיעין. הורטיג החל להתאמן בקבוצה רכיבת שטח מקומית בהדרכת צביקה יוז'יק בגיל 12.
כעבור שנתיים עבר לקבוצת האופניים Velo Club Israel שבסיסה בחולון, מהוותיקות שבקבוצות הענף. בתקופה זו נחשף לענף אופני הכביש והחל להתאמן עם טובי רוכבי ישראל (איתי ליפשיץ, דור דבירי, דניאל הלסטוך וצחי בויגן), תחת הדרכתו של שלום דביר.
בשנת 2004 דורג כרוכב ה-2 בארץ בקטגוריית עלית נוער באופני הרים, סיים במקום ה-3 באליפות ישראל באופני כביש לנוער ובמקום השני באליפות ישראל במקצה נגד השעון. בשנה זו הוכר כספורטאי מצטיין טרם גיוסו לצה"ל.
בשנת 2006 עבר הורטיג לקבוצה חדשה ומתפתחת "טים מצמן" על מנת להתקדם מבחינה מקצועית. בשל היותו מדריך אימון גופני בצה"ל, הצליח הורטיג לשלב בין שירות הצבאי לתחרויות ואימונים וניצח מספר תחרויות כדוגמת קרמיס יער המגינים, מרוץ חריש ומרוץ סיום עונת 2006 באורים, אותו ניצח בבריחת יחיד מהדבוקה כ-5 קילומטרים מהסיום.
בשנת 2008 סיים את שירותו הצבאי וניצח את אליפות ישראל לבוגרים יום אחד בלבד לאחר שהצליח לסיים במקום ה-3 באליפות ישראל נגד השעון (שני המרוצים התקיימו בסוף שבוע אחד באזור אורים).
בשנה זו נבחר הורטיג לרוכב השנה של איגוד האופניים בישראל.
הורטיג היה חבר בנבחרת ישראל באופני כביש משנת 2004 ועד 2009.
ז'וזפ אסקולה
ז'וזפ אסקולה אי סגלס (בקטלאנית: Josep Escolà i Segalés; נולד ב-28 באוגוסט 1914 בברצלונה שבקטלוניה, נפטר ב-7 במרץ 1998) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת החלוץ. אסקולה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו בברצלונה, וייצג גם את נבחרות ו. לאחר פרישתו ממשחק ב-1948 אימן אסקולה מספר קבוצות, ובהן לבאנטה וסבדל. אסקולה הוא אחד מהראשונים בטבלת מלכי השערים של מועדון הכדורגל ברצלונה בכל הזמנים.
קריירה.
אסקולה החל את הקריירה שלו במדי קבוצה שבסיסה בשכונת מגוריו ב-1933. כעבור שנה עבר לברצלונה, ואת הופעת בכורתו בליגת העל הספרדית ערך תחת הדרכתו של פרנץ פלאטקו ב-2 בדצמבר 1934. כבר בבכורתו הבקיע את השער הראשון מבין רבים במדי ברצלונה. בעונתו הראשונה במועדון עזר לו לזכות באליפות קטלוניה. בעונה הבאה, תחת ממשיך דרכו של פלאטקו, פטריק אוקונל, זכתה הקבוצה באליפות קטלוניה נוספת והגיעה לגמר גביע ספרד. לקראת סוף משחק הגמר מול ריאל מדריד, במצב של 2-1 למדריד, נפסקה בעיטת עונשין לטובת ברצלונה. אסקולה בעט את הכדור, אך שוער היריבה ריקארדו זאמורה הדף את הכדור בצורה מרהיבה, ובכך מנע מברצלונה להשוות ולהביא את המשחק להארכה.
מלחמת האזרחים הספרדית שפרצה ב-1936 גרמה להשעיית הליגה. כתוצאה מכך השתתפה ברצלונה ב"ליגה התיכונה", שהשתתפו בה קבוצות מהרפובליקה הספרדית השנייה. אסקולה עזר לקבוצתו לזכות בתואר. לאחר מכן, כאשר היה בלתי אפשרי לארגן את הטורניר מחדש עקב חלוקת הרפובליקה, יצא המועדון למסע באמריקה במטרה לגייס כספים, בין היתר. הקבוצה שיחקה 14 משחקים מול קבוצות אמריקניות.
רבים מחברי הקבוצה, ובהם אסקולה, החליטו לא לחזור לספרד בשל המלחמה. לכן, אסקולה הצטרף לקבוצה הצרפתית סטה, שהייתה מהבולטות בצרפת באותה תקופה. הוא נשאר בקבוצה עד 1940 ועזר לה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה.
עם תום המלחמה, הטיל השלטון חרם של שש שנים על השחקנים שברחו מספרד. אף על פי כן, נשיא מועדון הכדורגל ברצלונה אנריקה פיניירו פעל למען מתן אישור לשחקני הקבוצה לשחק. אכן, אסקולה ושחקנים נוספים הורשו לשחק ב-1941, באמצע עונת 1940/1941. בעונה הבאה, עונה בה אסקולה שיחק רק בתשעה משחקי ליגה, נאלצה הקבוצה להתמודד עם מאבקים כנגד ירידה לליגת המשנה. אי לכך, הצליח המועדון לזכות בגביע הגנרל (השם שניתן לגביע ספרד בימים אלו), לאחר ניצחון 4-3 בגמר עם שני שערים של אסקולה.
כמו כן, אסקולה היה מעורב גם במשחק השנוי במחלוקת בגביע הגנרל כשנה לאחר מכן. במשחק הראשון מבין השניים, שנערך בלס קורטס, ברצלונה ניצחה על אף שהשופט איפשר לשחקני ריאל מדריד לתקל בעוצמה את שחקני ברצלונה, ובהם אסקולה, שנאלץ לפרוש מהמשחק במהלכו. במשחק הגומלין ברצלונה הובסה 11-1, ולפי טענות, איימו תומכי השלטון הפאשיסטי (שתמך בעצמו בריאל מדריד) על חייהם של שחקני ברצלונה, ובהם אסקולה.
לאחר מכן החלה הקבוצה לשגשג, עם אסקולה במדיה, וזכתה בשלוש אליפויות ובגביע הלטיני. ב-1949, בתום עונה בה זכתה הקבוצה באליפות, פרש אסקולה ממשחק.
לאחר פרישתו המשיך אסקולה לעסוק בתחום הכדורגל, אך כמאמן. הוא אימן מספר קבוצות - בדאלונה, סבדל, קאסטיון ולבאנטה. ללבאנטה עזר להעפיל מהליגה השלישית לליגה השנייה. תפקידו האחרון בתחום הכדורגל היה אימון קבוצת הילדים של מועדון הכדורגל ברצלונה.
נבחרות ספרד וקטלוניה.
אסקולה שיחק בעשרה משחקים של נבחרת קטלוניה והבקיע שני שערים, בין 1934 ל-1948. במדי נבחרת ספרד הופיע פעמיים - שתי הפעמים היו מול נבחרת פורטוגל ושתיהן הסתיימו בתוצאה תיקו 2. הראשונה הייתה ב-2 בינואר 1941 והשנייה הייתה ב-11 במרץ 1945.
מגן שמאלי
גאל קלישי
גאל קלישי (צרפתית: Gaël Clichy; נולד ב-26 ביולי 1985 בטולוז) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בסרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית בעמדת המגן השמאלי.
קלישי נולד וגדל בעיר טולוז.
קלישי החל לשחק בקאן מליגת העל הצרפתית. בקיץ 2003 הוחתם קלישי על ידי ארסנל של ארסן ונגר תמורת סכום של רבע מיליון לירות שטרלינג, אם כי הוא נאלץ להסכים לשמש כמחליפו של האנגלי הבינלאומי אשלי קול בשלוש עונותיו הראשונות בארסנל. למרות זאת הוא שותף ב-12 משחקים בעונת האליפות 2003/2004, והיה זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה. לאחר שקיבל את המדליה הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר בפרמייר ליג שעושה זאת.
לאחר שאשלי קול נפגע ברגלו באוקטובר 2005 נראה היה שקלישי יהפוך לשחקן הרכב קבוע. ההשערות בנושא זה התחזקו בעקבות הטענות על כך שקול יחתום במועדון מליגת העל הספרדית. אולם, קלישי נפצע באופן זהה לקול, והותיר את ארסן ונגר עם בעיה בעמדת המגן השמאלי.
קלישי חזר לסגל הבכיר ב-25 באפריל 2006 במשחק חצי גמר ליגת האלופות נגד ויאריאל, ועלה כמחליף של מתיו פלמיני שנפצע. קלישי נפצע פעם נוספת באותו מקום והחמיץ את יתר העונה כולל גמר ליגת האלופות. הוא חזר לסגל הבכיר רק ב-14 באוקטובר 2006.
קלישי הפך למגן השמאלי הבכיר של ארסנל לאחר עזיבתו של קול לצ'לסי באוגוסט 2006. כשהיה מחליפו של קול קלישי השתתף ב-62 משחקים (39 בליגה) במשך שלוש עונות. בעונה שלאחר עזיבתו של קול הוא השתתף ב-27 משחקי ליגה מתוך 40, ומאז היה שחקן הרכב קבוע. בעונת קלישי נבחר לנבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים המקצוענים.
בשנת 2007 קלישי זומן לראשונה לסגל של נבחרת צרפת. הוא זומן פעם נוספת בינואר 2008 לקראת המשחק נגד נבחרת ספרד, וב-5 בפברואר 2008 למשחק של נבחרת צרפת ב' נגד נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. משחקו הראשון של קלישי היה ב-10 בספטמבר 2008 נגד נבחרת סרביה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
בעקבות יכולתו הטובה הוא הוחתם ב-20 ביוני 2008 על חוזה חדש לטווח ארוך. בסיום העונה הוא אף הגיע למקום השני במשאל שחקן העונה שנערך בקרב אוהדי ארסנל. קלישי זכה לענוד את סרט הקפטן במשחק הכנה נגד בארנט לקראת עונת . שערו הראשון במדי ארסנל הובקע בהפסד 1 - 2 לסטוק סיטי ב-1 בנובמבר 2008.
בשנת 2011 חתם קלישי במנצ'סטר סיטי.
ביולי 2017 חתם קלישי באיסטנבול בשאקשהיר מהליגה הטורקית.
בדצמבר 2020 חתם קלישי בסרבט ז'נבה השווייצרית לשנה וחצי.
פוקוס (הוצאה לאור)