קינקייד מספרת שכשכתבה בניו יורקר, רבים שאלו אותה, במיוחד נשים, איך השיגה את המשרה. קינקייד פירשה את השאלות כהתייחסות להיותה אשה שחורה צעירה "משום מקום... אין לי תארים. אין לי כסף. אני מגיעה ממקום עני. הייתי משרתת. נשרתי מהמכללה. פתאום אני כותבת בניו יורקר, וחיה חיים כאלה, וזה כנראה מעצבן אנשים."
יצירתה.
הרומנים של קינקייד שואבים מחייה, אך קינקייד מזהירה שלא לפרש את הרכיבים האוטוביוגרפיים שבהם כפשוטם: יצירתה מטעימה התרשמויות ורגשות על פני התפתחות עלילתית ומתארת מתחים קולוניאליזם ונאו-קולוניאליסטים, כמו גם דמויות אמהות חזקות.
האינטלקטואל ומבקר הספרות השחור הנרי לואיס גייטס ג'וניור ניסח את תרומתה של קינקייד כך:
סגנון.
סגנונה של קינקייד זכה לביקורות חיוביות ושליליות. מבקרת בשם Annie John שיבחה את סגנונה של קינקייד בשל הבחנות האופי, השנינות, והקיצור, ואחרים שיבחו את הליריות של סגנונה. המשורר והמסאי דרק וולקוט, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1992, תיאר את סגנונה של קינקייד כך: סוזן סונטג שיבחה את יצירת קינקייד בשל "האמת הרגשית", החריפות, והמורכבות שלה.
לעומת זאת, המבקר פיטר קרת' כינה את ספרה של קינקייד "My Brother" "הספר הכי מוערך יתר על המידה לשנת 1997". המבקר דווייט גארנר מהניו יורק טיימס כינה את הרומן "See Now Then" "דו-קוטבי, חצי סיאנס, חצי מארב", וכן "מעין גירוש שדים מגושם מהסוג שסופרים רבים מחברים אבל משכילים לא לפרסם. [הספר] אינו צובר שום משקל מוסרי בזמן התגלגלותו. הוא דורש מאיתנו מעט, ונותן מעט בתמורה."
פרסים וכיבודים.
בין הפרסים שבהם זכתה:
איתן בן-דוד
איתן בן־דוד (נולד ב־1963) הוא בכיר לשעבר בשירות הביטחון הכללי, משמש כמשנה ומ״מ היועץ לביטחון לאומי. קודם לכן, היה ממלא מקום היועץ לביטחון לאומי וראש המטה לביטחון לאומי במשרד ראש הממשלה.
קורות חייו.
בן-דוד נולד לעליזה ועזריה (לבית ויטיחובסקי), גדל והתחנך בקריית אונו. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1982 התגייס לשירות בנח"ל ושובץ בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שימש כמפקד מחלקה בגדוד 906. בהמשך שימש כסגן מפקד פלוגה וכמפקד פלוגה בגדוד ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1986 השתחרר מצה"ל והתגייס לשירות הביטחון הכללי.
בן-דוד החל את דרכו באגף אבטחה ושימש במספר תפקידי פיקוד בתחום זה ובהם ראש מוקד ביטחון חו"ל באירופה בשנים 2002–2005, סגן ראש אגף ביטחון באל על (בהיותו מושאל מהשב"כ) בשנים 2005–2006, ראש החטיבה לאבטחת אישים בשנים 2010-2006 וכסגן ראש אגף אבטחה בשב"כ. בשנת 2012 פרש מהשב"כ והתמנה לראש המטה ללוחמה בטרור וסגן ראש המל"ל במשרד ראש הממשלה. בחודשים אפריל-אוגוסט 2017 שימש מ"מ היועץ לביטחון לאומי וראש המל"ל.
בן-דוד הוא בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון וגאוגרפיה מטעם אוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני בממשל ומדיניות ציבורית מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
חיים אישיים.
בן-דוד נשוי לאלה ולהם שלושה ילדים.
טינקרבל ואגדת לעולם לא
טינקרבל ואגדת לעולם לא (באנגלית: Tinker Bell and the Legend of the NeverBeast) הוא סרט באנימציית 3D של חברת וולט דיסני, אשר משמש כספין אוף לסרט "פיטר פן", וכסרט המשך לסרט "טינקרבל ופיית הפיראטים". הסרט הוא הסרט השישי בזיכיון "פיות דיסני", ואורכו כ-76 דקות. הסרט יצא לאקרנים במספר מוגבל של מדינות, כולל ישראל ובריטניה, בה הוקרן הסרט ב-12 בדצמבר 2014. בארצות הברית, זכה הסרט לתפוצה מוגבלת והוקרן במשך 13 יום (המינימום הנדרש לטובת מועמדות לאוסקר) בקולנוע אל קפיטן, החל מ-30 בינואר 2015. הסרט הופץ ישירות לווידאו ב-3 במרץ 2015.
תקציר העלילה.
פון היא פיית חיות כיפית ומוכשרת, המאמינה כי אסור להסתכל בקנקן אלא במה שיש בתוכו, ואסור לשפוט חיה לפי גודל שיניה. לאור השקפה זו, היא מתחברת עם יצור מסתורי בשם "נוורביסט". טינקר בל וחברותיה מפחדות מהחיה, וחוששות מהצטרפותה לפיקסי הולו, מה שמביא לכך שיחידת עילית של פיות צופות יוצאות ללכוד את החיה בטרם תהרוס את ביתן. פון חייבת לבטוח בתחושות ליבה ולשכנע את חברותיה הפיות להציל את החיה.
העלילה מתחילה כשפון מצילה גוזל של נץ שכנפו נשברה. נצים ידועים כטורפי פיות ולכן הפיות הצופות מדווחות על המעשה של פון, והיא ננזפת על ידי המלכה קלריון על החלטתה ללכת אחרי ליבה ולא אחרי ראשה. לאחר שהיא מסייעת לגוזל לחזור למקומו הטבעי, היא שומעת שאגה לא מוכרת, מה שמוביל אותה להיכנס למעמקי היער במטרה לחקור את המקור לשאגה. היא מאתרת יצור שמעולם לא נראה לפני כן. לאחר שהיא צופה בו היא מסיקה שהוא בעל תכונות שונות שמזכירות חיות אחרות, למעט תכונה אחת שאינה מוכרת לה, נטייתו לבנות מגדלי אבן באזורים שונים בפיקסי הולו. פון מחליטה לכנות את החיה "גראף".
בינתיים בפיקסי הולו, שמעה פייה צופה שאפתנית בשם ניקס את השאגה, וגם היא החליטה לחקור. לאחר שאיתרה את החיה, היא הלכה לספריית הפיות, שם היא קראה על העומד מולה בספרי החוכמה. דפים קרועים ואיסוף מידע מכמה ספרים במקביל, מביא לכך שהיא מבינה את הכתוב באופן שגוי ומסיקה שגראף יהפוך לחיה מפחידה ומאיימת אף יותר ויהרוס כנראה את פיקסי הולו בסדרת אירועים מסתוריים שסופם בסופה קטלנית.
המלכה קלריון מאיצה בפון וניקס לעבוד יחד ו"לעשות את הדבר הנכון" לצורך הגנתה של פיקסי הולו. כל אחת מהפיות מבינה את הציווי באופן אחר: פון יוצאת לעזור לגראף לסיים את המשימה המסתורית שהוא ממלא, בעוד ניקס נחושה בדעתה ללכוד אותו ולמנוע ממנו לגרום לסופה. גראף אכן הופך למפלצת המתוארת בספר חוכמת הפיות, אך כוונותיו מהוות הפתעה לכולם, שכן מטרתו היא להציל את פיקסי הולו בכך שילכוד את הברקים במבנים שיצר, וימנע מהם לפגוע בעצים ולגרום לשריפה.
מייק דאנליבי
רייפר ג'ונסון
רייפר לואיס ג'ונסון (באנגלית: Rafer Lewis Johnson; 18 באוגוסט 1935 – 2 בדצמבר 2020) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960), שיאן עולם בקרב עשר ושחקן קולנוע.
ג'ונסון זכה לכבוד לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת רומא (1960) וכן להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
ביוגרפיה.
ג'ונסון נולד בהילסבורו, טקסס. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה תחת המאמן ג'ון וודן.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1955 זכה ג'ונסון במדליית זהב בקרב עשר.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה ג'ונסון במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 7,587 נקודות (7,422 נקודות), אחרי בן ארצו מילט קמפבל שקבע שיא אולימפי חדש של 7937 נקודות (7565 נקודות) ולפני וסילי קוזנצוב מברית המועצות שקבע תוצאה של 7,465 נקודות (7,330 נקודות).
באולימפיאדת רומא (1960) זכה ג'ונסון לכבוד לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 8,392 נקודות (7,901 נקודות), לפני יאנג צ'ואן-קואנג מהרפובליקה הסינית שקבע תוצאה של 8,334 נקודות (7,820 נקודות) ווסילי קוזנצוב שקבע תוצאה של 7,809 נקודות (7,527 נקודות).
קריירה לאחר הפרישה.
לאחר האולימפיאדה החל ג'ונסון לשחק והופיע במספר סרטי קולנוע, בעיקר בשנות ה-60, וכן לעבוד כשדר ספורט. בין השאר הופיע ב-1989 בסרט "רישיון להרוג" מסדרת סרטי ג'יימס בונד, בתפקיד של סוכן ה-DEA.
ב-1968 עבד בקמפיין הבחירות של הסנטור רוברט קנדי, והיה בין האנשים שהיו בקרבתו של קנדי והשתלטו על סירחאן סירחאן לאחר שהתנקש בקנדי.
ג'ונסון כיהן בוועדה המארגנת לתחרות הספיישל אולימפיקס הראשונה שנערכה בשיקגו ביולי 1968, בהנחיית מייסדת הספיישל אולימפיקס, יוניס קנדי ​​שריבר, ובשנה שלאחר מכן הוא הוביל את ייסוד פיישל אולימפיקס בקליפורניה. ג'ונסון, יחד עם קבוצה קטנה של מתנדבים, הקימו את ארגון "קליפורניה ספיישל אולימפיקס" בשנת 1969 וערכו תחרות עבור 900 אנשים עם מוגבלות שכלית בלוס אנג'לס. לאחר מכן ג'ונסון הפך לאחד החברים המייסדים במועצת המנהלים של ארגון הספיישל אולימפיקס.
ב-1984 זכה בכבוד להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לוס אנג'לס.
נפטר ב-2 בדצמבר 2020.
מת'יו דלאבדובה
מת'יו דלאבדובה (באנגלית: Matthew Dellavedova; נולד ב-8 בספטמבר 1990) הוא כדורסלן אוסטרלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת סקרמנטו קינגס מה–NBA, וכן בנבחרת אוסטרליה.
קריירת מכללות.
דלאבדובה נחשב באוסטרליה לשחקן מבטיח ולקראת עונת עבר למכללת סנט מרי בקליפורניה. הוא הפך לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה ובשנים 2011, 2012 ו-2013 נבחר לחמישיית ליגת החוף המערבי כשב-2012 הוכתר גם לשחקן המצטיין של הליגה. במהלך שנותיו במכללה הפך למוביל בנקודות, אסיסטים, מספר משחקים, אחוזים מהעונשין וזריקות לשלוש בתולדות המכללה. לאחר שסיים את לימודיו הוחלט במכללה שלא ילבשו יותר את הספרה 4, אותה לבש דלאבדובה, כדי לכבד את תקופתו בקבוצת המכללה.
קריירה מקצועית.
קליבלנד קאבלירס.
דלאבדובה עמד לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2013, אך לא נבחר. הוא הצטרף לליגת הקיץ שם שיחק עבור קליבלנד קאבלירס שבחרו להחתימו על חוזה לשנתיים. בקליבלנד הוא הפך לרכז שני, אחרי קיירי אירווינג. בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת הוא שיחק 72 משחקים בהם רשם ממוצעים של 4.7 נקודות, 2.6 אסיסטים, 1.7 ריבאונדים ו-0.5 חטיפות ב-17.7 דקות. בעונה זו סיימו הקאבלירס במקום ה-10 במזרח ולא העפילו לפלייאוף.