במאי 2018 צייצה בר בטוויטר שני ציוצים פרובוקטיביים שהובילו לפיטוריה מעבודתה ברשת ABC. בציוץ על ואלרי ג'ארט, יועצתו לשעבר של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה כתבה בר: "כאילו שהאחים המוסלמים וכוכב הקופים הולידו תינוק", ובשני כינתה את ג'ורג' סורוס 'נאצי'. למרות התנצלותה, הודיעה רשת ABC כי תבטל את השתתפותה בתוכנית. בתגובה טענה בר כי פוטרה כיון בחרה בטראמפ לנשיאות ארצות הברית "ואסור בהוליווד לבחור בטראמפ".
במהלך ביקורה בשומרון בשנת 2019 אמרה בר - "אם לומר את הדברים בשפה יומיומית פשוטה – הערבים הם מערב, והיהודים מיהודה, והמקום הזה הוא השורשים שלנו, הוא המולדת, הוא הלב שלנו, מכאן באנו ולכאן אנו שבים... אנחנו העם היליד של הארץ הזו לא משנה לאן לקחו אותנו כעבדים, על ידי האימפריה הרומית ואימפריות אחרות. זה המקום שממנו אנחנו באים, ולכן זהו נס מודרני שאנחנו, מכל העמים על כדור הארץ, הורשנו על ידי הקב"ה לחזור אל המקום של ההתחלה שלנו, אל ה"בראשית" שלנו. שלנו, זה ה"ג'נסיס" שלנו, ואנחנו כאן, ואנחנו לא מתכוונים לעזוב ולא מתכוונים ללכת לשום מקום ולא משנה מה אנשים יגידו, השקרים שלהם, האנטישמיות שלהם, חצאי האמת שלהם, אנחנו עומדים כאן, כי כאן הקב"ה שם אותנו...האנשים שנמצאים פה הם גיבורים, חלוצים. אני מעדיפה את המונח "חלוץ" על "מתנחל", החלוצים האלו הגיעו לכאן כדי להגן על היהדות כולה, וכשאני אומרת יהדות אני מתכוונת לדת שלנו, לאנשים שלנו, לעם שלנו ולקב"ה. יש לנו את הזכות הזו."
ז'אן-קלוד ואן דאם
ז'אן-קלוד ואן דאם (בצרפתית: Jean-Claude Van Damme, בראשי תיבות: JCVD; נולד ב־18 באוקטובר 1960) הוא שחקן קולנוע, אמן לחימה ומפיק בלגי.
סרטיו בהוליווד הניבו עד כה הכנסות בסכום כולל של מיליארד דולר, מה שמעמיד אותו בשורה אחת עם שחקני סרטי פעולה בולטים אחרים כסטיבן סיגל, ג'קי צ'אן וברוס לי.
ביוגרפיה.
נולד בשם ז'אן-קלוד קאמי פרנסואה ואן ורנברג בבריסל שבבלגיה למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא בלגי-פלמי בעיקרה, אם כי סבתו מצד אביו הייתה יהודייה. הוריו הם אליאנה ויוג'ין ואן ורנברג, שהיה רואה חשבון. בגיל עשר הוא החל ללמוד אמנויות לחימה, לאחר שאביו רשם אותו לבית ספר ללמידת שוטוקאן. לבסוף הוא הגיע לחגורה שחורה בקראטה בגיל 16. הוא החל לקחת שיעורי בלט, אותם למד למשך חמש שנים. בגיל 18, פתח ואן דאם מכון כושר בשם "California Gym" בבריסל.
קריירת לחימה.
ז'אן-קלוד הצעיר התאמן תחת חסותו של המאמן הבלגי קלוד גאץ, מחלוצי הקראטה האירופאי ותלמידו של טסוטומו אושימה, שהיה מחסידיו של יוצר השוטוקאן גיצ'ין פונאקושי. ז'אן-קלוד למד גם טאקוונדו ומואי תאי. ואן דאם למד את השוטוקאן במשך 36 שנים, את המואי תאי במשך 5 שנים.
בשנת 1976, כשהיה בן 16, השתתף ז'אן-קלוד בתחרות הראשונה שלו בחסות איגוד הקראטה האירופאי. במסגרת התחרויות בהן השתתף, זכה ואן דאם באליפות אירופה לקראטה מקצועי במשקל בינוני של שנת 1980 נגד המתחרה האנגלי מייקל ג'יי המינג.
לפני פרישתו מתחרויות כשבאמתחתו 17 ניצחונות והפסד אחד, ואן דאם ביקש להתחרות בשנית נגד היחיד שהצליח להביסו, פטריק טויגלס הבלגי, ובפעם השנייה ניצח ואן דאם את פטריק טוגלס ב-1980.
קריירת קולנוע.
ואן דאם הופיע לראשונה בקולנוע ב-1984 בסרט הצרפתי "Rue Barbare". בנוסף באותה שנה הוא השתתף בסרט "Monaco Forever". סרטים אלה גרמו לו לוותר על קריירת הספורט לטובת קריירת משחק. הוא מכר את מכון הכושר ועבר לארצות הברית. כעבור זמן מה הוחתם ואן דאם על ידי הבמאי הישראלי מנחם גולן.
בשנת 1987 עבד ואן דאם עם הבמאי ג'ון מקטירנן על תפקיד החייזר בסרטו "הטורף", אך משום שהוא כבר הוחתם על חוזה לגילום התפקיד הראשי בסרט אחר, "ספורט הדמים" של המפיקים הישראלים מנחם גולן ויורם גלובוס בעלי קנון גרופ, הדבר הקשה עליו לעמוד בזמנים של צילומי שני הסרטים והוא הוחלף בסופו של דבר בשחקן אחר.
הסרט "ספורט הדמים", שיצא לאקרנים בשנת 1988, היווה את הפריצה של ואן דאם לקולנוע. למרות תקציב הפקתו הנמוך, הוא הפך ללהיט לא צפוי בקופות. עם זאת, ההופעה בסרט זיכתה את ואן דאם במועמדות לתואר "השחקן החדש הגרוע ביותר" בפרסי ראזי של אותה שנה.
מאז גל ההצלחה של "ספורט הדמים", ואן דאם הוחתם לככב במספר סרטים נוספים בהפקתם של מנחם גולן ויורם גלובוס, כגון "קיקבוקסר", "מכונת תופת", למרות תקציבם הדל הצליחו בקולנוע, ואף הגדילו את הפרסום של ואן דאם. בשנות ה-90 הוא פרץ למיינסטרים ההוליוודי עם סרטי פעולה מצליחים כגון "לב אריה"(1991), "דאבל אימפקט" (1991), "חייל אוניברסלי" (1992), "מטרה קשוחה" (1993), "אין לאן לברוח" (1993), "טיימקופ" (1994) סרטו הריווחי ביותר של ואן דאם, ו"משחק על זמן" (1995) הפכו ללהיטים בקולנוע ואת ואן דאם לאחד הכוכבי פעולה הגדולים למשך תקופה קצרה בהוליווד לצדם של ארנולד שוורצנגר, סילבסטר סטאלון וסטיבן סיגל.
לאחר שכיכב בסרט המבוסס על סדרת משחקי הווידאו "סטריט פייטר" (1994) שהפך לאכזבה ונכשל, סרטיו הבאים כגון "התקווה לניצחון", "מקסימום ריסק", "דאבל טים", "חיסול קטלני" ו"" גם זכו לשפל כבד בקופות. מאז תחילת המאה ה-21 הוא עבר לככב בסרטים שיוצאים ישירות ל-DVD למספר שנים, הבולטים בהם היו "הכפיל", "הבריחה מהגיהנום", "הנוקם" ו"משחק המוות".
בשנת 2008 פנה ואן דאם אל הבמאי הצרפתי מאברוק אל-מכרי. הבמאי, שהושפע מסרטי הגל החדש בקולנוע הצרפתי של ז'אן-לוק גודאר, התכוון ליצור סרט ריאליזם פנטסטי המבוסס על חייו של ואן דאם באופן חלקי. הסרט, "ז'.ק.ו.ד", יצא ביוני 2008 והוקרן בפסטיבל הסרטים בטורונטו וברומא, בכך זוכה בפעם הראשונה להערכה רבה מצד המבקרים. אף החזיר אותו למיינסטרים אחרי כמעט שמונה שנים.
לאחר שצבר שבחים והצלחה ואן דאם חזר לקולנוע ב-2009, לגלם את דמותו המפורסמת בפעם השלישית בסרט הפעולה "חייל אוניברסלי 3" לצדו של דולף לונדגרן בפעם השנייה, ואף בפעם הראשונה בקריירה שלו הוא תרם את קולו בסרט האנימציה "קונג פו פנדה 2" סרטו הראשון שהוא דיבב. במקור הוא היה אמור להשתתף בסרטו של סטאלון "בלתי נשכחים" שיצא ב-2010, שאמור להחזיר את כוכבי האקשן של הדור הקודם, סטאלון אישית הציע לו להשתתף אבל ואן דאם בסוף סירב משום בעיות עם התסריט. במקום זאת הוא המשיך להופיע בסרטי פעולה אירופאים עם יציאה מוגבלת לקולנוע כגון "משחקי התנקשות" שזכה למעט הצלחה. אף על פי שסירב לסרט הראשון, ואן דאם רשמית הוחתם לככב בסרט ההמשך "בלתי נשכחים 2" בתור הנבל הראשי לצדם של סילבסטר סטאלון, ג'ייסון סטיית'האם, ג'ט לי, דולף לונדגרן, צ'אק נוריס וברוס ויליס שיצא בקיץ 2012 ויבויים על ידי סיימון ווסט. בשנת 2013 שיחק במותחן "אויבים קרובים".
חיים אישיים.
ואן דאם היה נשוי חמש פעמים, ביניהם פעמיים לאשתו האחרונה, גלאדיס פורטוגז, לה נישא ב-1987 ובשנית ב-1999 לאחר גירושיהם ב-1992. להם שני ילדים. לואן דאם ילד נוסף מאשתו הרביעית, הדוגמנית דארסי לפייר.
בגיל 50 לקה בהתקף לב קל אשר ממנו התאושש.
סרגיי אייזנשטיין
סרגיי מיכאילוביץ' אייזנשטיין (ברוסית: Сергей Михайлович Эйзенштейн; 22 בינואר 1898 - 11 בפברואר 1948) היה במאי קולנוע ותאורטיקן קולנוע סובייטי שנודע בעיקר בשל סרטיו "אוניית הקרב פוטיומקין" ו"אוקטובר", שניהם מבוססים על סיפורים אמיתיים ומוצגים באופן ריאליסטי. לסרטים אלו הייתה השפעה רבה על הבמאים התיעודיים המוקדמים, בעיקר בזכות השימוש היצירתי של אייזנשטיין בטכניקת המונטאז' במהלך העריכה.
קורות חיים.
סרגיי אייזנשטיין נולד בריגה. אביו מיכאל אייזנשטיין, בן לאב יהודי-גרמני מומר לנצרות האורתודוקסית ואם שוודית, שימש כאדריכל העיר; אמו יוליה קונצקאיה הייתה בת למשפחת סוחרים רוסית. כשהיה בן 14 הוריו התגרשו וסרגיי נשאר עם אביו בעיר. ב-1915 סיים את בית הספר הריאלי בריגה. בין השנים 1915–1918 למד במכון להנדסה אזרחית בפטרוגרד. מ-1918 עד 1920 עבד ברכבות התעמולה של המפלגה הקומוניסטית וכן התחיל להשתתף במועדוני הבמאים ולנסות את כוחו בבימוי. ב-1920 התמנה לאחראי על המחלקה הדקורטיבית בתיאטרון הראשון של התרבות הפרולטרית (הפועלים) במוסקבה. בין 1921–1922 למד בקורסים לבמאים של מיירהולד. מ-1923 עמד בראש בתי היוצר של תיאטראות התרבות הפרולטרית. מ-1928 לימד במכון הסובייטי הממלכתי לסינמטוגרפיה. ב-1938 מונה לפרופסור.
אייזנשטיין היה חלוץ בשימוש בעריכה. הוא האמין כי עריכת סרטים היא יותר מאשר שיטה לחיבורן של סצנות לכדי סרט; הוא האמין כי עריכה זהירה יכולה לשמש להשפעה של ממש על רגשות הצופים. הוא ערך מחקרים ארוכים בתחום, ופיתח את מה שכינה "מונטאז'". ספריו "צורת הסרט" ו"תחושת הסרט" מסבירים את התאוריות שלו בדבר מונטאז', והייתה להם השפעה רבה על במאים רבים.
בסרטיו הראשונים לא השתמש אייזנשטיין בשחקנים מקצועיים. העלילות נמנעו מדמויות יחידניות, ודנו בנושאים חברתיים רחבים, בעיקר מלחמת המעמדות. הוא השתמש בדמויות ממוצעות של אנשים מן השורה, והתפקידים גולמו בידי שחקנים לא מיומנים מהרקע המעמדי המתאים.