בין 1964 ל-1970, 2/3 מכל יבוא הנפט של דרום אפריקה הגיע מערב הסעודית, עיראק וקטר. ערב הסעודית התנגדה לתמיכת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה בישראל והצטרפה לאמברגו נפט על דרום אפריקה ב-1973. למרות האמברגו, דרום אפריקה עדיין הצליחה להשיג נפט מהמפרץ הפרסי מחברות נפט מערביות באזור מבלי לחשוף לאן הנפט הולך. ב-1975, ערב הסעודית קיבצה כמה ארגונים מוסלמים בדרום אפריקה כדי להקים את המועצה האיסלאמית של דרום אפריקה (ICSA). ה-ICSA הצטרפה עד מהרה לארגון מוסלמי בינלאומי בן 38 מדינות. בשנות ה-70, למרות האמברגו והיחסים הקרים בדרך כלל, מכרו יצרני נשק בדרום אפריקה מספר רב של מערכות טילי קרקע-אוויר מסוג Crotale למדינות ערביות רבות, כולל סעודיה. כלי נשק רבים שיוצרו בדרום אפריקה מצאו את דרכם לערב הסעודית יחד עם סחורות אחרות כגון עץ וביגוד. דרום אפריקה הייתה לרוב סוחרת במטילי זהב תמורת נפט סעודי במקום להחליף כסף כדי להימנע מהאמברגו.
ב-29 במאי 1994 כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. הנשיא נלסון מנדלה הפך לנשיא דרום אפריקה הראשון שביקר בסעודיה בנובמבר 1994. שתי נציגויות הוקמו בערב הסעודית במאי 1995 - שגרירות בריאד וקונסוליה בג'דה. ד"ר סמואל מוצואניאה הפך לשגריר דרום אפריקה הראשון בערב הסעודית בנובמבר 1996 ונשאר שגריר עד שנת 2000. ממלכת ערב הסעודית פתחה שגרירות בפרטוריה בשנת 1997.
ב-2012 התכנס המושב הרביעי של הוועדה הכלכלית המשותפת של דרום אפריקה-ערב הסעודית כדי להגדיל את סך הסחר בין שתי המדינות ל-60 מיליארד ראנד. השר הדרום אפריקני רוב דייוויס והשר הסעודי תאופיג אל-רביה הסכימו להגביר את ההשקעות ושיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח תשתיות תוך התמקדות חזקה במעבר מכלכלה מבוססת סחורות לכלכלה מבוססת ייצור.
יחסי סחר.
בשנת 2019, ערב הסעודית ייצאה סחורה בשווי 3.69 מיליארד דולר לדרום אפריקה בעוד שדרום אפריקה ייצאה סחורה בשווי 829 מיליון דולר לערב הסעודית, כאשר רוב הייצוא הוא מינרלים.
עמיעד לפידות
עמיעד לפידות (נולד ב-2 במאי 1968) הוא יזם ופעיל חברתי סביבתי ישראלי, מוביל את הפרדת האשפה במקור בישראל. כמו כן, מקדם בנייה ירוקה, חקלאות וגינון בני קיימא ועוסק בתחומי קיימות נוספים, לטובת הפחתת המעורבות האנושית בניצול משאבי כדור הארץ.
בשנת 2011 זכה בפרס השר להגנת הסביבה, למצוינות סביבתית, על קידום נושא הפרדת האשפה במקור בישראל.
ביוגרפיה.
עמיעד לפידות נולד ב-1968 במגדל העמק. בילדותו עבר עם הוריו למושב כרם מהר"ל ומאז הוא מתגורר במושב, שבו הקים בית ירוק. לפידות שירת בחיל הים במשך 13 שנים (רובן בשייטת הצוללות) והשתחרר בדרגת רב-סרן.
השכלה.
ללפידות תואר ראשון (1995) בגאוגרפיה, מאוניברסיטת חיפה, בהדגשת מקצועות האקולוגיה והסביבה ותואר שני (2004) בתכנון ערים ואזורים מהפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים במהטכניון.
בשנים 2000 עד 2001 השתתף בתוכנית עמיתֵי סביבה של מרכז השל לקיימות, במכון הישראלי לפיתוח חשיבה ומנהיגות סביבתית עם התמקדות בתחום הפסולת.
בנוסף, השלים קורס חקלאות אורגנית בדגש על תחום הקומפוסט. זאת, במסגרת חברותו בארגון לחקלאות אורגנית.
פעילות ציבורית.
לפידות הוא חקלאי אורגני, מגדל זיתים ומגוון עצי פרי וירק. הוא פיתח מודל של חקלאות משקמת סביבה, ליישום עקרונות הקיימות. במסגרת פעילות זו בנה לפידות מודל של ניקוז אוגר מים - ניקוז מים לתעלות המאפשרות להם לחלחל למי התהום. כמו כן, יצר אלמנטים לשיפור אחיזת המים בקרקע ולשילוב של שלוליות חורף בתוך שטחים חקלאיים.
בין השנים 2000 - 2003 היה חבר בארגון שתיל (שירות תמיכה וייעוץ לארגונים לשינוי חברתי). במסגרת זו עסק בליווי פעילות של מגוון ארגוני סביבה בקידום סדר יום סביבתי. במקביל היה שותף לייסוד הפעילות של הקואליציה לבריאות הציבור - קואליציה של ארגוני סביבה הפועלים להורדת תחלואה בעקבות זיהומים סביבתיים. בהמשך שימש כרכז פרויקט קיימות במרכז השל, המרכז הישראלי לפיתוח חשיבה ומנהיגות סביבתית. הוא ריכז את פרויקט סי"מ 21 (סדר יום מקומי למאה ה-21), ופורום החקלאות של מרכז השל לקידום חקלאות בת קיימא.
לפידות המשיך את דרכו כיזם סביבתי ובשנת 2006 הקים את עמותת "ארץ כרמל", עמותה לקידום רעיון הקיימות. זאת במטרה להוביל שינוי חברתי בתחום איכות הסביבה. העמותה שימשה כפלטפורמה ביצועית למיזם הפרדת פסולת במקור, שכללה מיחזור אשפה אורגנית בשילוב הקהילה, ויצרה תשתיות מתאימות. כמו כן עסקה העמותה בגיוס והפעלת כוח אדם, במתן פתרונות הנדסיים, בתכנון אסטרטגי ובניהול כלכלי. פעילות העמותה החלה בכרם מהר"ל ומשם התפשטה לכ-60 קהילות ברחבי הארץ. במסגרת המיזם הוקם והופעל אתר הקומפוסט הראשון בישראל לטיפול בפסולת אורגנית מופרדת במקור. האתר פעל עד לשנת 2015.
בשנת 2012 ייסד לפידות את חברת ארץ שפ"ע – חברה, שמטרתה לקדם את רעיון הקיימות, באמצעות מתן פתרונות לטיפול חכם בפסולת. חלק מפעילות החברה התמקד במתן ייעוץ למגוון חברות, לארגונים ולרשויות מקומיות בנושאי טיפול בפסולת ומיחזור, הפרדת אשפה וצמצום עלויות. החברה פיתחה מתקן ייחודי להפיכת פסולת לאנרגיה.
בשנת 2018 החל לפידות לכהן כראש תחום פסולת וקיימות בארגון אדם טבע ודין. בתפקיד זה פעל מול מקבלי החלטות בשלטון המקומי ובמשרדי הממשלה, בעיקר במשרד להגנת הסביבה והוביל תהליכים לקידום הנושא הסביבתי בתחום הטיפול בפסולת. לפידות חבר בוועד המנהל של קרן הניקיון בשליטת המשרד להגנת הסביבה.
בשנת 2021 הוציא לאור את ספרו "התפוח נפל רחוק מהעץ".
לפידות הוא בעל טור קבוע בשבועון "בראשית".
קינג ויליאמז טאון
קינג ויליאמז טאון (באנגלית: King William's Town, החל מ-2021 שונה שמה ל-Qonce) היא עיירה היושבת בכף המזרחי של דרום אפריקה לאורך גדות נהר באפלו. העיירה נמצאת כ-60 ק"מ צפונית מערבית לאוקיינוס ההודי ויושבת על גדות נמל איסט לונדון (דרום אפריקה). קינג ויליאמז טאון היא חלק מרשות מקומית בשם באפלו סיטי (Buffalo City), שבה כ-880 אלף נפש.
העיירה מונה כ־35,000 תושבים וניצבת למרגלות הרי אמתהול, 398 מטר מעל פני הים. סביב העיירה ישנם שטחים חקלאיים צפופים.
בקינג ויליאמז טאון הוקם אחד מסניפי הדואר הוותיקים במדינה, אותו פיתחו מיסיונרים בראשות צ'רארלס בראונלי.
במוזיאון אמתהול בעיירה נשמרים שרידיה של ההיפופוטמית המפורסמת , שצעדה 1,600 קילומטרים בין השנים 1928–1931 ברחבי דרום אפריקה עד שנורתה בידי חקלאים מקומיים.
היסטוריה.
היסטוריה עתיקה.
באזור שפך הנהון התגלו עקבות האדם המאובנות העתיקות בעולם, עקבות ילד שהוערכו כבנות 200,000 שנה.
האזור היה מיושב במשך אלפי שנים על ידי שבטי בושמנים ואנשי הקויקוי שעסקו בחקלאות.
היסטוריה מודרנית.
אנשי קוסה התיישבו לראשונה באזור באמצע המאה ה-17.
האזור כולו היה מקום המפגש הראשון של הלבנים (שבאו מזרחה) עם ילידי המקום, מפגש שהמשכו בתשע מלחמות הקוסה בין הבריטים לשבטים המקומיים.
העיר הוקמה על ידי סר בנימין ד'אורבן במאי 1835 במהלך מלחמת הקוסה של אותה שנה, ונקראה בשמה על ידו. העיירה הוקמה על בסיס מה שהיה אתר ה של הצ'יף דיאני טיאתיו והיא נקראת על שם המלך הבריטי ויליאם הרביעי. העיירה ננטשה בדצמבר 1836, אך יושבה מחדש בשנת 1846 והייתה בירת קפריה הבריטית מאז הקמתה בשנת 1847 ועד לשילובה בשנת 1865 עם הכף המזרחי.
רבים מהמתיישבים באזור גם כיום הם צאצאים של חברי הלגיון הגרמני הבריטי שהתפרק לאחר מלחמת קרים, והם הקימו בתים במושבת הכף. מכאן שמות כמו ברלין, בראונשווייג, פרנקפורט, המבורג, פוטסדאם ושטוטרהיים אשר ניתנו ליישובים באזור זה של המדינה, וכן ניתן למצוא שמות משפחה גרמניים באזור.
ב־1877 פתחה הממשלה את מסילת הרכבת הראשונה לעיר הסמוכה איסט לונדון, דבר שעזר לקדם את האזור ואת הסחר בו.
קינג ויליאמז טאון הוכרזה במקור כבירת המחוז של מחוז אדלייד בשנות ה-30 של המאה העשרים.
כלכלת האזור הייתה תלויה בחוות בקר ובצאן, ובעיירה עצמה יש תעשייה גדולה. בסיס לייצור טקסטיל, סבון, נרות, ממתקים, קרטונים ובגדים. בשנים האחרונות, קרבתה לעיר הבירה המחוזית החדשה בישו הביאה להתפתחות רבה באזור מאז סיום האפרטהייד בשנת 1994.
בשנת 2000 אוחדו יחד הערים קינג ויליאמז טאון, בישו ואיסט לונדון, לכדי מועצה מנהלית משותפת תחת השם באפלו סיטי - העיר על נהר הבאפלו. בישו היא מאז 1994 בירת הכף המזרחי.
בשנת 2007 הכריזה הממשלה המחוזית כי שם העיר ישתנה לשם אפריקאי מסורתי, שכן השם הנוכחי נושא קונוטציות קולוניאליות. ב־21 בפברואר 2021 שונה שם העיר ל-Qonce.
הקרב על לייה והסכלדה
הקרב על הלייה והסכלדה היה השלב השלישי והאחרון של הקרב השני על בלגיה או מתקפת איפר-ליס, והתרחשה בבלגיה בין ה-20 באוקטובר ל-11 בנובמבר 1918.
רקע כללי.
באוגוסט 1918 פתח פיקוד בעלות הברית במתקפה כוללת על פני החזית המערבית. בבלגיה (GAF) הוקמה בפיקודו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, עם הגנרל הצרפתי ז'אן-מארי דגוט כראש המטה, שכללה 12 דיוויזיות בלגיות, 10 דיוויזיות של הארמייה השנייה הבריטית ו-6 דיוויזיות של הארמייה השישית הצרפתית.
בשלב הראשון של המתקפה, הארמייה הרביעית הגרמנית הובסה בקרב איפר החמישי (28 בספטמבר – 2 באוקטובר) ופשנדל נכבשה מחדש. בוץ וקריסה של מערכת האספקה עצרו את ההתקדמות בתחילת אוקטובר, אך באמצע החודש פתח ה-GAF את השלב השני של המתקפה, קרב קורטה. הצרפתים כבשו את רולר, הבלגים את אוסטנדה, ברוז' וזיברוחה והבריטים את קורטרייק, ליל ודואי.