ישנן מספר ראיות לכך שעד אמצע נובמבר בוצעו התקיפות לאורך גבול ירדן בחסות שלטונות ירדן או לפחות בהסכמתם. כך למשל, ב-15 בנובמבר ערך "מועדון הספורט של חברון" "קבלת פנים לגיבורים" לפדאיון שחזרו מביצוע משימתם, ובאירוע זה נכחו גם מספר חברי הפרלמנט הירדני. אלא שב-15–16 בנובמבר חל מהפך במדיניות הירדנית: בתאריך זה נקלטו הוראות של השלטון הירדני ליחידות "הלגיון הירדני" להפסיק את הפשיטות נגד ישראל. ייתכן שהסיבה למהפך הזה הייתה חשש לעתידו של הסיוע הבריטי לירדן, שכן על אף ההכחשות של בריטניה וישראל על קיומה של "קנוניה" במתקפה על מצרים, בשלטון הירדני הבינו כי התקפה זו הייתה מתואמת. סוריה, לעומת זאת, המשיכה לתת חסות להסתננויות האלימות לישראל, אך הקפידה שהן תהיינה בממדים קטנים, כדי שישראל לא תפעיל גם נגדה את יכולותיה הצבאיות שבאו לידי ביטוי במלחמה נגד מצרים.
הפדאיון שברצועת עזה.
במאי 1956 דווח כי ברצועת עזה היו 300–400 לוחמי פדאיון, והמצרים תכננו להגדיל את מספרם ל-500–600 בתוך מספר חודשים.
מלחמת סיני החלה ב-29 באוקטובר 1956, אולם רק ב-2–3 בנובמבר נכבשה רצועת עזה בידי צה"ל. עוד לפני כיבושה, בוצעה סדרת תקיפות פדאיון לאורך גבול הרצועה. נראה כי תקיפות אלו היו פרי תכנון ותיאום מרכזיים, אך ייתכן שכמה מהן בוצעו במהלך הימלטותם של פדאיון לירדן. ב-1 בנובמבר הרגו פדאיון שני ישראלים ליד ארז ופוצצו גשר רכבת ליד ניצנים וכן שנאי חשמל, מספר מכוני שאיבה וצינור מים ליד ברור חיל. כמו כן, הם תקפו את מושב תלמים ופוצצו פסי מסילת ברזל ליד גבעת ברנר. ב-5 בנובמבר נהרגו חמישה ישראלים ליד שדרות, לאחר שעגלתם עלתה על מוקש, שייתכן כי הוטמן יומיים-שלושה קודם לכן.
בסוף אוקטובר ובתחילת נובמבר חמקו כמה פדאיון אל סיני, לעבר תעלת סואץ ואל תוך מצרים גופא יחד עם חיילים מצריים. ניתן להניח שכמה מהם מתו ברעב ובצמא בדרכם מערבה, כפי שקרה לאלפי חיילים מצריים. מאות פדאיון אחרים חמקו במהלך נובמבר ודצמבר מזרחה, יחד עם חיילי החטיבה הפלסטינית המצרית, דרך שטח ישראל אל הגדה המערבית, שהייתה תחת שלטון ירדן. כמה מהם נהרגו בהיתקלויות ובמארבים של צה"ל. בסוף השבוע השלישי של נובמבר כבר הגיעו לגדה המערבית ופורקו שם מנשקם בידי שלטונות ירדן, כ-1,200 איש, רובם חיילי החטיבה הפלסטינית וכמה עשרות פדאיון. באמצע דצמבר פורסם בירדן כי לגדה המערבית הגיעו כ-1,500 חיילים מצריים ופלסטיניים ופדאיון. הם שוכנו בבסיסים צבאיים ובמחנות פליטים, והוטל עליהם פיקוח קפדני שמנע בעדם מלתקוף את ישראל. ככל הנראה כולם או רובם הוחזרו לרצועת עזה לאחר שצה"ל התפנה משם במרץ 1957.
אולם פדאיון רבים וכ-4,000 חיילים מצריים ופלסטיניים נלכדו ברצועת עזה, זוהו ונעצרו בידי צה"ל, שב"כ והמשטרה. לדברי בני מוריס, נראה שעשרות מבין הפדאיון הללו הוצאו להורג ללא משפט, וככל הנראה כמה מהם נהרגו במהלך שני אירועים, בח'אן יונס וברפיח, שלדעת מוריס היו למעשה שני מעשי טבח שביצעו חיילי צה"ל אחרי כיבוש הרצועה.
ב-3 בנובמבר, יום כיבושה של ח'אן יונס, ירו חיילי צה"ל למוות במאות פליטים פלסטינים ותושבים מקומיים של העיירה. אחד מדוחות האו"ם ציין שמהלך חיפוש שערך צה"ל אחר חמושים בעיירה ובמחנה הפליטים, נהרגו כ-135 מקומיים ו-140 פליטים.
ב-1–2 בנובמבר כבש צה"ל את רפיח. ב-12 בנובמבר הוא ערך בה סריקה נרחבת במטרה לזהות חיילים מצריים ופלסטיניים ולוחמי פדאיון שהעמידו פנים כתושבים מקומיים. במהלך הסריקה הרגו חיילי צה"ל עשרות פליטים (הגרסה הישראלית הרשמית: "48" או "49"; האומדן הפלסטיני באותו הזמן: "100") וכמה מקומיים, כאשר המון מתושבי רפיח הסתער על החיילים והללו ככל הנראה נתקפו בהלה ופתחו באש.
בין 2 ו-20 בנובמבר בוצעו ברצועת עזה סריקות וחיפושים, במהלכם אירעו מספר תקריות אחרות (מלבד אירועי חאן יונס ב-3 בנובמבר ורפיח ב-12 בנובמבר), שבהן הוצאו להורג עוד 66 פלסטינים, ככל הנראה פדאיון. שלטונות ישראל טענו כי בכמה מקומות הייתה התנגדות לסריקות. לפי אומדן האו"ם, הרג צה"ל בסך הכל בין 447 ל-550 אזרחים ערבים בשלושת השבועות הראשונים לכיבוש רצועת עזה. אומדן זה כלל ככל הנראה אזרחים שנהרגו במהלך הכיבוש עצמו, וגם פדאיון שנהרגו בקרבות הכיבוש ואחריהם.
המלחמה של צה"ל בפדאיון בזמן מלחמת סיני הביאה למעשה לקצו של הפדאיון ברצועת עזה.
עלמה רוויל
עלמה רוויל (באנגלית: Alma Reville; 14 באוגוסט 1899 - 6 ביולי 1982) הייתה תסריטאית ועורכת תסריט ממוצא בריטי, אשר הייתה אשתו של הבמאי אלפרד היצ'קוק ותרמה רבות ליצירה של סרטיו.
קריירה וחיים אישיים.
עלמה רוויל נולדה בנוטינגהאם, אנגליה. היא הבת השנייה של מת'יו אדוארד ולוסי רוויל.
רוויל ידועה בעיקר משיתוף הפעולה ארוך השנים שלה עם בעלה סר אלפרד היצ'קוק שאיתו היא נפגשה לראשונה באולפני "סרטי פרמאונט" בלונדון בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. היא שיתפה פעולה עם הבמאים הבריטים רטולד ירטל ומוריס אלבי למרות שרוב עבודתה התמקדה בסרטיו של היצ'קוק. היא הומרה לנצרות הקתולית לפני נישואיה.
רוויל והיצ'קוק התחתנו ב-2 בדצמבר 1926 בכנסיית ברומפטון שבלונדון. בתם, פטרישיה היצ'קוק, נולדה ב-7 ביולי 1928. רוויל הייתה ידועה בחדות עיניה ובשמיעתה הטובה. היא אף הבחינה במהלך צילומי הסרט "פסיכו" (1960) שהשחקנית ג'נט לי בלעה רוק במהלך סצנה שבו היא הייתה אמורה להיות מתה.
רוויל נפטרה ב-6 ביולי 1982 מסיבות טבעיות כשנתיים לאחר מותו של היצ'קוק. בשנותיה האחרונות היא סבלה מסרטן השד.
בשנת 2012 הלן מירן גילמה את דמותה של רוויל בסרטו של סצ'ה גרבסי "היצ'קוק" על הפקת הסרט "פסיכו". מירן קיבלה ביקורות חיוביות על גילום דמותה של רוויל ואף הייתה מועמדת לגלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך. באותה שנה אימלדה סטאונטון גילמה את דמותה בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO "הנערה של היצ'קוק" על יחסם של היצ'קוק (טובי ג'ונס) והשחקנית טיפי הדרן (סיינה מילר).
213 (להקה)
213 הייתה להקת היפ הופ מלונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית. הלהקה כללה את הראפרים: וורן ג'י, נייט דוג וסנופ דוג.שם הלהקה "213" בא מהקידומת הטלפונית של לוס אנג'לס.
ההופעה הראשונה שלהם כלהקה בריש גלי היה באלבום של ד"ר דרה The Chronic, עם השיר "Deeez Nuuuts". וורן ג'י וסנופ דוג אחראיים על הבתים המרכזיים בשיר ונייט דוג אחראי על פתיחת השיר, הפזמון וסיום השיר. הפעם הראשונה שבה הופיעו שלושת הראפרים ביחד (לפני שהקימו את הלהקה) היה עם השיר "Ain't No Fun" מהאלבום של סנופ דוג Doggystyle, שכלל גם את הראפר קורופט מהלהקה דה דוג פאונד.
ב-2004 הלהקה הוציאה לאור את האלבום The Hard Way, שהגיע למקום 4 במצעד בילבורד 200 שכלל את הסינגלים ,"Groupie Luv" ו-"So Fly".
ב-15 במרץ 2011, נייט דוג נפטר בלונג ביץ', קליפורניה מסיבוכים של שבץ מוחי.
סעיד מוראע'ה
סעיד מוסא מוראע'ה (בערבית: سعيد موسى مُراغة; 1927–29 בינואר 2013), הידוע בכינוי אבו מוסא, היה קצין צבא וטרוריסט פלסטיני.
תולדות חייו.
מוראע'ה נולד בשנת 1927 בכפר סילואן. בשנת 1948 החל בקריירה בצבא ירדן, שבמהלכה נשלח לאימונים באקדמיה הצבאית המלכותית סנדהרסט. בשנת 1969 מונה למפקד גדוד תותחנים. שנה לאחר מכן באוקטובר, לאחר העימותים בין תנועת פת"ח לצבא ירדן במסגרת מאורעות ספטמבר השחור, התפטר מוראע'ה מתפקידו, ובשנת 1971 הצטרף כחבר בארגון פת"ח, שם הגיע לדרגת עקיד (מקבילה לקולונל). הוא היה מפקד גדוד "ירמוכ" בדרום לבנון בין השנים 1972–1977. בתקופה זו לחם נגד צבא סוריה בלקחו חלק ב. בשנת 1978 ניצל מניסיון סורי להתנקש בחייו. משנת 1977 עד שנת 1982 שימש עוזר לגנרל סעד סאיל (אבו וליד), בזמן המצור שנערך על העיר ביירות בידי כוחות צה"ל.בפברואר 1983 נבחר למועצה הלאומית הפלסטינית. במאי של אותה שנה הסתכסך מוראע'ה עם יאסר ערפאת, שאותו האשים בשחיתות ובנפוטיזם ובכך שהוא מקדם אנשים בלתי מתאימים רק על סמך נאמנותם אליו. לביקורתו זו הצטרפה גם התנגדותו של מוראע'ה למדיניות יאסר ערפאת בנושא הסגת כוחותיו מלבנון, וכן התנגדותו לכל משא ומתן עם ישראל והמשך המאבק המזוין. בנובמבר באותה שנה הוא סולק מהפיקוד הצבאי והקים את תנועת פתח אל-אינתיפאדה יחד עם מוסא מחמוד אל-עמלה (אבו ח'אלד אל-עמלה) ונימר סאלח (אבו סאלח) כאופוזיציה תקיפה לתנועת פת"ח.
מכאן ואילך החל מוראע'ה לתמוך במדיניותה של סוריה, זכה לתמיכה כלכלית ואף העביר את מפקדתו לדמשק. עזרה כספית נוספת הגיעה לארגונו מאיראן ובמידה פחותה גם מלוב. בשנת 1985 הוא הצטרף ל"חזית ההצלה הלאומית הפלסטינית", גוף שאיחד את כל התנועות המתנגדות ליאסר ערפאת. בשנת 1989 חל פילוג בתנועת "פתח אל-אינתיפאדה", שאכר אל-עבסי, ביחד עם אבו ח'אלד אל-עמלה, שהיה סגנו של אבו מוסא, הדיחו אותו מהתפקיד ואל-עבסי מינה את עצמו ליושב ראש הארגון.
משנת 1993 עד מותו ישב מוראע'ה בדמשק ולא היה פעיל פוליטית. הוא נפטר בבית חולים בדמשק לאחר מחלה קשה וממושכת.
C.I.A. (להקה)
רודי גיי
רודי קרלטון גיי הבן (באנגלית: .Rudy Carlton Gay, Jr; נולד ב-17 באוגוסט 1986) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA.
ראשית חייו.
גיי נולד בבולטימור כאחד מחמישה אחים. בנערותו למד בתיכון על שם הארכיבישוף מרטין ג'ון ספולדינג בעיר, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר. בשנתו האחרונה בתיכון הוא הוזמן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ואף בכלל בנבחרת העונה של התיכונים מטעם המגזין "Parade".
קריירת מכללות.