לאשמן זנב הנדן גוף קומפקטי וצר, ראש משולש וחרטום צר ומחודד שפונה כלפי מעלה ומזכיר במקצת מקור ציפור. האוזניים גדולות ומשולשות, והן מקופלות כלפי פנים ופונות אחרונית בקצה. האף זעיר וצינורי והעיניים בולטות. השפתיים מתאפיינות בקפלי עור גדולים. רובו של הזנב מוסתר בכנף הזנב הגדולה והמפותחת; קצה הזנב חשוף וזקוף וממנו מקור שמו של הסוג. אורך הראש והגוף של מיני האשמן 34–67 מ״מ, אורך הזרוע 37–53 מ״מ, אורך הזנב 10–22 מ״מ ומשקלו 14-3.5 גרם. השקע העמוק בין העיניים או שקיקי הכנף שמצויים אצל מספר סוגי אשמנים נעדרים אצל סוג זה.
הפרווה של האשמן זנב הנדן קצרה, חלקה ומבריקה. צבעה הכללי חדגוני, ונע בין חום אפרורי, לחום שוקולדי כהה, חום ערמוני, חום אדמדם, אוכרה או חום בהיר. הגחון, החזה והסנטר נוטים להיות חיוורים יותר ונעים בין בז׳ לצהבהב או כתמתם. האוזניים, הכנפיים והזנב צבועים בשחור פחם, שחור מבריק או שחור כחלחל. פנים האוזניים, הזרועות, השוקיים והפנים בצבע סגלגל, בורדו או ורוד. האזור שבין העין לאוזן בהיר ועירום בדרך כלל.
תפוצה וביולוגיה.
מיני האשמן זנב הנדן מצוי בדרום מזרח אסיה, במלנזיה, מיקרונזיה ופולינזיה; טווח התפוצה של הסוג משתרע על חצי האי המלאי (מלזיה ותאילנד), איי הפיליפינים, סומטרה, ג'אווה, בורנאו, סולאווסי, חלק מאיי מאלוקו, גינאה החדשה, ארכיפלג ביסמרק, איי שלמה, איי מריאנה, מיקרונזיה, פיג'י, פלאו, טונגה וסמואה. בית הגידול של הסוג מורכב מיער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים, יער ביצות, בתה חופית, מטעים ואזורים מעובדים.
המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום בסדקים, נקיקי סלע, מערות וחללי עצים. הם חיים בקבוצות קטנות של 2–20 פרטים או במושבות של 100–150 פרטים - תלוי במין ובמיקום הגאוגרפי. מלבד עונת הרבייה, רוב האשמנים בסוג חיים בדרך כלל בקבוצות נפרדות. התזונה שלהם מורכבת בעיקר מחרקים והם משלימים את תזונתם בפירות. האשמנים מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד ונוטים לתור אחר מזון לאורך נחלים או שבילים קבועים בצמחייה. הפולסים שהם מפיקים נמצאים בתדר קבוע של 48–51 קילוהרץ.
האשמנים מתרבים פעמיים מדי שנה: בין פברואר למרץ ובין אוקטובר לנובמבר. בכל פעם הנקבה ממליטה צאצא יחיד שמשקלו כרבע ממשקל האם. בתחילה היא נושאת את הגור על גופה ולאחר שהוא הופך לכבד מדי עבורה היא משאירה אותה במקום מוגן כשהיא יוצאת לצוד. הגור נגמל רק בגיל שנה ומגיע לבגרות זמן קצר לאחר מכן.
מינים.
בסוג זה 8 מינים:
אשמן זנב-נדן מדומה
אשמן זנב-נדן מדומה (שם מדעי: "Paremballonura") הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשמניים ובו 2 מינים שאנדמיים לאי מדגסקר. הסוג הוקם בשנת 2012 על ידי קבוצת זואולוגים בעקבות ניתוח גנטי מולקולרי וקודם לכן נחשב לחלק מהסוג אשמן זנב-נדן זקוף שחי באזור ההודו-פסיפי.
תיאור.
לאשמן הנדן המדומה גוף דק, ראש משולש וחרטום קצר ומחודד שקצהו פונה מעלה. העיניים בולטות, האף קטנטן וצינורי והשפתיים גדולות ומעוגלות. עצם האף בצורת שעון חול. האוזניים גדולות וארוכות בצורה ניכרת מן הסוגים האחרים ומתקפלות מעט פנימה; הצפירים קטנים וצורתם כגרזן. הזנב מוסתר ברובו בכנף הזנב, להוציא את הקצה שבולט החוצה ודומה לנדן. אורך הראש והגוף של מיני האשמן 40–49 מ״מ, אורך הזרוע 35–41 מ״מ, אורך הזנב 15–20 מ״מ ומשקלו 7.1-2.7 גרם. הוא נבדל מהסוגים האחרים בעיקר במורפולוגיה של השיניים והגולגולת.
הפרווה של אשמן הנדן המדומה קצרה, צפופה וזיפית. צבעה חדגוני ומשתנה בהתאם למין, ונע בין חום אפרורי לחום שוקולד דהוי או חום שחרחר, ולעיתים היא עשויה להיות בצבע חום בהיר או כתמתם. הכנפיים שחורות והפנים שדלילות בשיער צבועות בשחור וורוד מלוכלך. האוזניים שחורות בקצה וורודות בבסיס והזרועות והרגליים בצבע בורדו.
תפוצה וביולוגיה.
מיני האשמן המדומה אנדמיים לקו החוף של מדגסקר; מין אחד מאכלס את קו החוף המזרחי והלח ומין אחד את קו החוף המערבי היבש יותר שמתאפיין בתצורות קרסט גדולות. המינים נעדרים ממרכז ודרום האי, ואין ביניהם חפיפה. המחוז הצפוני סאבה הוא המחוז היחיד שבו נוכחים שני המינים. בית הגידול מורכב מיער גשם טרופי לח, יער גדותיים או מחשופי סלע מיוערים ומשתנה בהתאם למין. האשמנים חיים בשפלות עד רכסים הררים בינונים ברום 900 מטר מעל פני הים.
המינים בסוג חיים בקבוצות קטנות של עד 20 פרטים במערות, נקיקי סלע וסדקים. הם יוצאים לפעילות בשקיעה ותרים אחר מזון לאורך הלילה. הם ניזונים בעיקר מעשים ומאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד. האשמנים המדומים נוטים לחפש מזון תחת חופת היער או על גדות נחלים. המינים בסוג מסווגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC) בשל טווח התפוצה הרחב, אך שניהם מאוימים מצד בירוא יערות שמתרחש בהיקף נרחב על אדמת מדגסקר והאוכלוסייה שלהם במגמת ירידה. כל אחד מהמינים נוכח במספר אזורים מוגנים.
מינים.
בסוג זה 2 מינים:
אשמן זנב-נדן כהה
אשמן זנב-נדן כהה (שם מדעי: "Mosia nigrescens") הוא מין של עטלף קטן במשפחת האשמניים שמצוי באיי מלנזיה וסולאווסי ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1843 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי ולו 3 תת-מינים. האשמן הכהה קרוב מבחינה גנטית לאשמן זנב-נדן ואשמן זנב-נדן זקוף.
תיאור.
לאשמן הכהה גוף דקיק וקומפקטי, ראש קטן ומעוגל ומצח קעור. החרטום קצר ורחב ומזדקף בעדינות כלפי מעלה, האף קטן והעיניים גדולות ובולטות. הנחיריים רחבים ואליפטים ומופרדים זה מזה. האוזניים עגולות, רחבות ופונות מעט אחורנית. השפתיים עבות, ועל השפה התחתונה יש יבלת משולשת. הזנב מכוסה בקרום התעופה האחורי, אך קצהו בולט וחשוף וצורתו כנדן חרב.
האשמן הכהה הוא בין הקטנים במשפחתו: אורך ראשו וגופו 30–45 מ״מ, אורך הזרוע 30–37 מ״מ, אורך הזנב 7–17 מ״מ ומשקלו עד 5.7 גרם. הנקבה גדולה בדרך כלל מן הזר. האשמן הכהה נבדל מהסוגים האחרים בעיקר בגופו הדק יותר ובמורפולוגיה שונה של הגולגולת, החרטום ועצם הלשון.
הפרווה של האשמן הכהה קצרה וצפופה עם מרקם משי רך. צבעה הכללי חום בהיר או חום אפרורי ובגחון היא נוטה להיות בהירה ונעה בין כתמתם לבז׳ או צהבהב. הכנפיים והאוזניים בצבע חום כהה או שחרחר, הלוע והפנים ורודים והזרועות והשוקיים בצבע בורדו.
תפוצה וביולוגיה.
האשמן המדומה מצוי בעיקר במלנזיה; טווח התפוצה שלו משתרע על מרבית איי שלמה, ארכיפלג ביסמרק, איי וודלרק, גינאה החדשה, איי האדמירליות, איי ביאק, איי ואיגאו, אחדים מאיי מאלוקו (הלמהרה, מורוטאי, אמבון, בורו, סראם, סאלאווטי, ועוד), והאי סולאווסי שמהווה את הקצה המערבי של הטווח. בית הגידול של האשמן הכהה מגוון וכולל יער גשם טרופי, יער ענניםֿ, יער גדותיים, יער מנגרובים, סוואנה טרופית, מטעי קוקוס וגינות. הוא מצוי בשפלות עד רכסים הרריים ברום 1,600 מטר מעל פני הים.
האשמן הכהה פעיל בעיקר בשעות הדמדומים. הוא חי בקבוצות קטנות במערות גיר או תחת עלי דקל, סלעים וגגות בתים. הקבוצות עשויות לכלול זכרים ונקבות לעיתים קרובות, שלא כמו אצל סוגים אחרים שחיים בנפרד רוב הזמן. האשמן ניזון בעיקר מחרקים, אותם הוא מאתר באמצעות איכון-הד בתדר של 40–60 קילוהרץ שכולל שני פולסים: אחד נמוך והשני גבוה יותר. בעוד שמרבית האשמנים ניזונים מחרקים מעופפים, האשמן הכהה ניזון בעיקר מחרקים קרקעיים - בפרט נמליים. האשמן מתרבה פעמיים בשנה ובכל פעם הנקבה ממליטה גור יחיד.
מצב.
האשמן הכהה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בגלל תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה וסובלנותו לשינויים בבית הגידול. למרות שאוכלוסיות מקומיות פוחתות עקב בירוא יערות, אין זה עדיין ירידה מספקת עבור הכללה בקטגוריות מאוימות יותר. מלבד אובדן בית גידול, איומים אחרים כוללים פגיעה או הפרעה אנושית במערות המשמשות לרבייה. המין מצוי במספר אזורים מוגנים בגינאה החדשה, וארגון IUCN ממליץ לפעול לשימור מערות שבהם יש אוכלוסיות גדולות של אשמנים.
אשמן כנף-שקיק
אשמן כנף-שקיק (שם מדעי: "Saccopteryx") הוא סוג של עטלף קטנטן במשפחת האשמניים ובו 5 מינים שחיים בעיקר בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1811 על ידי הזואולוג הגרמני יוהאן קרל וילהלם איליגר ומשמעות שמו המדעי היא ״כנף עם שק״. הסוג קרוב חיצונית וגנטית לאשמן החדקוני הזעיר.
תיאור ואנטומיה.
לאשמן השקיק גוף קומפקטי וצר, ראש גדול וחרוטי, וחרטום קצר, מחודד ודמוי מקור. האוזניים קצרות, קעורות וצרות ופונות אחרונית. העיניים גדולות ובולטות והפנים כהות ונטולות שיער. האף קטן והנחיריים פתוחים חזיתית ומופרדים בתלם אנכי. הלוע צר והשפה התחתונה עודפת על העליונה. האף והשפה העליונה מאוד גמישים, ויכולים לנוע למעלה במהלך הציד כדי להגדיל את חלל הלוע. הזנב דקיק וארוך וקצהו המחודד בולט החוצה. כנף הזנב גדולה למדי.
אורך הראש והגוף של אשמני השקיק 38–56 מ״מ, אורך הזרוע 33–48 מ״מ ואורך הזנב 9–23 מ״מ. משקלם 3–9 גרם בלבד. הנקבה גדולה יותר מן הזכר. בצד התחתון של הכנפיים בסמוך למרפק, יש שקיקי עור עבים שבולטים יותר אצל הזכר ומשמשים אותו להפצת ריח. פתח השקיקים ממוקם בצד העליון של הכנף והוא גדול יותר אצל הזכר.