נעשו כמה תרגולים לבחינת התאמתו של ההרייר להפעלה מספינות לוחמה אמפיבית ונושאות מטוסים. אחד מהניסויים כלל הצבת 14 מטוסים על נושאת המטוסים פרנקלין ד. רוזוולט, למשך חצי שנה, ב-1976. הניסויים הראו, בין השאר, שלהרייר יכולת לפעול גם במזג אוויר קשה שהגביל את פעילותם של מטוסים אחרים. הנחתים בחנו תורות לחימה ושיטות שונות לשילוב המטוס בפעילות מבצעית. בין השאר, הוצעה תוכנית שנקראה "אראפהו" (Arapaho), שנועדה להסבה מהירה של אוניות סוחר אזרחיות לפלטפורמות שיכולו לשאת עליהן מטוסי הרייר, בעת הצורך. הכוונה הייתה להגדיל, בדרך זו, את מספר האוניות שניתן להפעיל מהן את המטוסים בעת חירום.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 החליט ממשל רייגן על הגדלת צי ארצות הברית והעצמתו, בתוכנית שנקראה צי 600 הספינות. אחת מגולות הכותרת של התוכנית הייתה החזרתן לשירות של אוניות המערכה מסדרת איווה. תוך כדי מהלך זה עלתה תוכנית מהפכנית, שעל פיה יוסר מן אוניות הצריח בחלקן האחורי, ובמקומו יותקן סיפון טיסה שבקצהו מקפצת סקי, וכן האנגר לאחסון המטוסים. בדרך זו היו אוניות המערכה יכולות לשאת מספר מטוסים. ואולם, הנחתים סברו שעדיפה יכולת הסיוע של האוניות על פני יצירת פלטפורמות נוספות למטוסי תקיפה. בנוסף, הסבה מעין זו הייתה יקרה מדי ובשל סיבות אלה נזנח הרעיון.
תורת הלחימה של הנחתים התבססה על מהירות ופעולה אגרסיבית. בתוך 24 שעות מעת נחיתה של כוח נחתים בשטח אויב היו אמורים להיות מוקמים בסיסים קדמיים למטוסי ההרייר, בעלי יכולת תחזוקה ראשונית למטוסים. בכל בסיס קדמי כזה היו אמורים להיות עד ארבעה מטוסים, ומרחקו לא היה אמור לעלות על 30 ק"מ מקו החזית. על פי תורת הלחימה של הנחתים, בסיס קבוע יותר היה אמור להיות מוקם במרחק 50 ק"מ מן החזית. הקרבה לקו החזית הייתה אמורה לאפשר קצב גיחות גבוה וצריכת דלק מופחתת.
הנחתים בחנו גם את יכולתו של ההרייר בקרב אוויר, על ידי תרגול קרבות אוויר מדומים מול מטוסי מקדונל דגלס F-4 פנטום. במהלך "קרבות" אלה תרגלו טייסי ההרייר טיסה וקטורית לפנים (VIFF, כפי שתואר לעיל) וכך הצליחו לתמרן טוב יותר מיריביהם ולגבור עליהם. כך הוכחה יכולתו של ההרייר בקרב אוויר בטווחים קצרים, והספקנות שבה התקבל המטוס בתחילה התפוגגה. חיל הנחתים השתכנע ביתרונותיו של ההרייר והחל לדחוף לפיתוח יכולות נוספות של המטוס.
החל מ-1979 החל חיל הנחתים לשדרג את מטוסיו לתצורה מתקדמת יותר, שסימולה היה AV-8C. מטוסי ההרייר של חיל הנחתים הוצאו משירות עד 1987, והוחלפו על ידי הדור השני של מטוסי ההרייר, AV-8B, שנכנסו לשירות ב-1985. הצלחתו של ההרייר בשירות חיל הנחתים עוררו את האפשרות להכניסו לשירות גם בחיל האוויר של ארצות הברית, אך הדבר לא יצא אל הפועל. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הוחלט על החלפתו העתידית של ההרייר II במטוסי F-35 לייטנינג II. דגם המטוס שמיועד לחיל הנחתים הוא F-35B.
חילות אוויר אחרים.
תכונותיו הייחודיות של ההרייר עוררו עניין רב בצבאות אחרים, במיוחד לאור כישלון ניסיונות אחרים לפתח מטוסים בעלי יכולות המראה ונחיתה אנכית או קצרה. הניסיון שצברו הצי המלכותי וחיל הנחתים, במיוחד במלחמת פוקלנד, הוכיח את יעילותו של המטוס. ניסיון זה הוכיח גם את היתכנותן של נושאות מטוסים קטנות, במקום נושאות המטוסים הגדולות והיקרות.
שני ציים שרכשו בסופו של דבר את המטוס היו ספרד ותאילנד. המכירה לספרד הייתה מורכבת, בשל המתח בין הממשלות של שתי המדינות באותן שנים. בסופו של דבר התבצעה המכירה בתיווך של ארצות הברית, למרות שהמטוסים עצמם יוצרו בבריטניה. הספרדים החלו להפעיל את המטוס ב-1976, וכינו אותו AV-8S מטאדור. המטוס הופעל מנושאת המטוסים דֶדַאלו (Dédalo), ונועד לספק הגנה לאוניות הצי ולבצע משימות תקיפה. מאוחר יותר רכשה ספרד חמישה מטוסים נוספים ישירות מבריטניה, כדי להשלים אבדות מתאונות.
הוקר סידלי ניסתה למכור את המטוס גם לאוסטרליה, ברזיל, שווייץ, הודו ויפן. מתוך אלה רק הודו רכשה מטוסי הרייר ימי. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 גילתה גם סין עניין במטוס, עם התחממות היחסים בינה לבין המערב. ברית המועצות גילתה עוינות רבה כלפי העסקה, כפי שציין ראש ממשלת בריטניה דאז, ג'יימס קלהאן. העסקה לא יצאה אל הפועל בסופו של דבר, בשל המשבר הדיפלומטי שפרץ בין בריטניה לסין עקב פלישתה של האחרונה לווייטנאם ב-1979.
ספרד מכרה לתאילנד שבעה מטוסי הרייר חד מושביים ושניים דו מושביים ב-1998. מטוסים אלה היו חלק מהכנף שהופעלה מעל גבי נושאת המטוסים של הצי המלכותי התאילנדי, צ'אקרי נרובט. התאילנדים התקשו בתחזוקת המטוסים בשל קשיים כלכליים שהכבידו על רכישת חלקי חילוף וציוד, ובשל כך רק חלק ממטוסי ההרייר היו כשירים לטיסה בכל שלב. ב-1999, כשנתיים לאחר הרכישה, היה רק מטוס אחד פעיל. בשנת 2003 שקלו התאילנדים רכישת מטוסי הרייר ימי שיצאו משירות בצי המלכותי הבריטי. מטוסים אלה התאימו יותר למשימות ימיות ולמשימות הגנה אווירית. ואולם, הרכישה לא יצאה אל הפועל. מטוסי ההרייר האחרונים מן הדור הראשון הוצאו משירות בתאילנד ב-2006.
יאבירו
יַבִּירוּ (שם מדעי: "Jabiru mycteria") היא סוג ומין יחיד של עוף במשפחת החסידתיים. היאבירו הוא עוף גדול ומסיבי ומעדיף לנוע על הקרקע מאשר לעוף. היא נפוצה ממקסיקו עד ארגנטינה וחיה בביצות ויערות הגשם של אמריקה הדרומית ושל אמריקה המרכזית.
היאבירו קיבלה את שמה מהשפה הדרום-אמריקאית טופי-גוארני ופירושה: "מנופחת הצוואר", זאת עקב הבליטה הכדורית הגדולה שבצווארה.
זוהי חסידה גדולה ואחת מהגדולות שבבני משפחתה וכן העוף הגבוה באמריקה הדרומית, שני רק לננדו המצוי ולעיתים מגיע אליו. היא מגיעה לגובה 120-140 ס"מ.
במוטת כנפיה שעומדות על 2.3-2.8 מ' היא שנייה באורכם ביבשת, לאחר קונדור האנדים (וכן אחרי והמינים אלבטרוס נודד ואלבטרוס מלכותי הנודדים לאורך חופי אמריקה הדרומית). משקלה מגיע ל-4.3-9 ק"ג.
היא חיה בביצות, יערות גשם לחים וגדות אגמים ונהרות ומחכה בדריכות לכל טרף קטן שהיא יכולה לתפוס במקורה הענקי. היא ניזונה גם מנבלות ומחטיפת מזון לעופות מים אחרות.
All Is One
All Is One (כולם אחד) הוא אלבומה החמישי של להקת האוריינטל מטאל הישראלית אורפנד לנד, שיצא לאור ב-24 ביוני 2013. זהו האלבום הראשון של הלהקה עם הגיטריסט חן בלבוס שהחליף את הגיטריסט הקודם מתי סבטיצקי ב-2012. זהו גם האלבום האחרון בו השתתף ממייסדי הלהקה יוסי סאסי על הגיטרה וכלים אתניים נוספים לאחר שהודיע על פרישתו ב-2014.
ניתוח מוזיקלי.
השיר Brother (אח או אחי ) הוא בלדה על היחסים בין יצחק לישמעאל אחיו. ובין השאר מבוסס על האמונה המוסלמית לפיה הילד שנעקד על הר המוריה היה ישמעאל ולא יצחק.
כמו שכתוב בשיר:
השיר הוא שיר אהבה לאח, שהפך לאויב דם.
השיר Let The Truce Be Known (תן להפסקת האש להיות ידועה) נכתב בהשראת הסיפור The Christmas Truce (הפסקת האש של חג המולד) לפיו במלחמת העולם הראשונה עשו החיילים הפסקת אש בזמן חג המולד וחגגו יחד, אך למחרת חזרו לטבוח אחד בשני. השיר הולחן יחד עם קובי אפללו.
השיר שמיים נכתב על ידי יהודה פוליקר והוא משלב אלמנטים ורעיונות מאלבומיה הקודמים של הלהקה. השיר גם מהווה סגירת מעגל עבור הלהקה, מכיוון שבשיר יש אזכור לשמם, "ארץ יתומה", שבעצם נלקח מהשיר רוחות מלחמה של פוליקר.
בשיר Our own Messiah מופיעה שורה מהתפילה אבינו מלכנו.
יורש העצר של הממלכה המאוחדת
הטבח בסניף בנק הפועלים בבאר שבע
לביא (מטוס אימון)
הואציניים
הוֹאָצִינִיִּים (שם מדעי: Opisthocomidae) היא משפחת עופות, בה נכחדו רוב המינים והיא המשפחה היחידה בסדרת ההואצינאים (Opisthocomiformes). המין היחיד ששרד הוא הואצין, עוף אוכל-עלים מדרום אמריקה, אך בעבר נכללו עוד כמה מינים שחיו מסוף האאוקן עד סוף המיוקן.
קבוצה זו מצויה במחלוקת מדעית על שיוכה. בין 1854 ל-2014 היא שויכה לקבוצה המבוטלת גרואה. כיום עם זאת רואים בה סדרה בתוך אינופינאווס והיא הסדרה היחידה בקבוצה זו שאינה נכללת בקבוצה טלוראווס (Telluraves).
עופות אלה חיים באמריקה הדרומית לאורך יער האמזונאס. הם מיוחדים בכך שהם יודעים לעכל עלים בקיבתם. לאפרוחיהם ישנם טפרים על הכפות בדומה לעופות הפרהיסטוריים.
סטפנוס מביזנטיון
סטפנוס מביזנטיון (בלטינית: Stephanus Byzantinus, ביוונית: Στέφανος Βυζάντιος), בן המאה ה-6 לספירה, היה מחברו של מילון גאוגרפי חשוב בשם "אתניקה" (Ἐθνικά). מן המילון עצמו שרדו פרגמנטים בודדים בלבד, אך קיים תקציר (אפיטומה) שלו שנכתב על ידי מחבר בשם הרמולאוס (Hermolaus), שאינו ידוע ממקור אחר.
חייו.
איננו יודעים כמעט דבר על סטפנוס לבד מכך שהיה פילולוג (grammaticus) וחי בקונסטנטינופוליס אחרי תקופת שלטונם של ארקדיוס והונוריוס ולפני זו של יוסטיניאנוס השני (בין 383 ל-685 לספירה). הרמולאוס מקדיש את האפיטומה שלו ליוסטיניאנוס; קיימת מחלוקת בשאלה אם הכוונה ליוסטיניאנוס הראשון או השני, אך ככל הנראה פעל סטפנוס בביזנטיון בראשית המאה ה-6 לספירה, בתקופת מלכותו של יוסטיניאנוס הראשון.
ה"אתניקה".
גם בצורתה המקוצרת יש ל"אתניקה" חשיבות עצומה כמקור לידיעות בתחומי הגאוגרפיה, המיתולוגיה והדת של יוון העתיקה. כמעט כל ערך באפיטומה מביא כאסמכתא את שמו של סופר קדמון. מן הפרגמנטים ששרדו אנו למדים כי החיבור המקורי הכיל ציטוטים רבים מכתבי סופרים קדמונים בצד פרטים רבים נוספים - טופוגרפיים, היסטוריים, מיתולוגיים ואחרים. סטפנוס מצטט את ארטמידורוס, פוליביוס, אייליוס הרודיאנוס , הרודוטוס, תוקידידס, קסנופון, סטראבון ואחרים.