רזבוזוב שימש כממלא מקום יו"ר דירקטוריון "החברה העירונית לספורט בנתניה", במסגרת תפקיד זה, ליווה את בנייתו של אצטדיון נתניה החדש בעלות של מיליוני שקלים, ואת תכנון בנייתו של היכל כדורסל חדש בעיר.
משנת 2008, שימש כחבר הנהלת ועד הספורטאים האולימפיים וכיושב-ראש ועד הספורטאים האולימפיים בישראל.
החל משנת 2012 הוביל את המחאה לביטול "הקריטריון הישראלי" בבחירת הספורטאים לאולימפיאדה ואמר כי: . במסגרתה, הצליח לגרום לכניסתו של הספורטאי טומי ארשנסקי לנבחרת האולימפית ללונדון 2012.
פעילות פוליטית.
הכנסת ה-19 וה-20.
ב-3 במאי 2012 הצטרף רזבוזוב לרשימת המייסדים של מפלגת "יש עתיד" בראשות יאיר לפיד בה הוצב במיקום ה-8 ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשע עשרה בשנת 2013 ונבחר לכנסת. בין השנים 2013–2015 היה חבר משלחת הכנסת לאספה הפרלמנטרית לארגון לשיתוף פעולה וביטחון באירופה – אבש”א (OSCE) ויושב ראש השדולה לקידום הספורט ואורח החיים הספורטיבי.
ב-17 במרץ 2015 נבחר לכנסת העשרים מהמקום התשיעי ברשימת "יש עתיד", בה היה חבר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ויושב ראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית בין ישראל למדינות מונגוליה, קזחסטן וטורקמניסטן.
הכנסת ה-21 וה-22.
בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום ה-18 ברשימת "כחול לבן" לכנסת, מטעם מפלגת "יש עתיד", ברשימה הכוללת גם את מפלגות חוסן לישראל בראשות בני גנץ ותל"ם בראשות משה יעלון. הרשימה קיבלה בבחירות 35 מנדטים ורזבוזוב נבחר לכהונה שלישית בכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב שוב במיקום ה-18 ונבחר לכנסת.
הכנסת ה-23 וה-24.
בבחירות לכנסת העשרים ושלוש הוצב רזבוזוב שוב באותו מיקום ברשימת "כחול לבן" ונבחר לכהונה חמישית בכנסת. במהלך הכנסת העשרים ושלוש התפצלה "כחול לבן" ורזובוב ושאר חברי יש עתיד הפכו לחברים בסיעת יש עתיד – תל"ם. במהלכה, הפך רזבוזוב לחבר בועדת העלייה, הקליטה והתפוצות וועדת הקורונה לצד היותו ראש קבוצה עמית של קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל–רוסיה וחבר משלחת הכנסת לאספה הפרלמנטרית של הים התיכון PAM.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע בשנת 2021 הוצב רזבוזוב במקום השישי ברשימת "יש עתיד" לכנסת,
לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש מונה רזבוזוב לשר התיירות ה-23.
חקיקה.
בין החוקים שנחקקו ביוזמת רזבוזוב לאורך שנות כהונתו כחבר כנסת,
חיים אישיים.
רזבוזוב בעל תואר ראשון במנהל עסקים, עם התמחות במימון, מהמרכז הבינתחומי הרצליה, ובעל תעודת הסמכה כמאמן ג'ודו. רזבוזוב נשוי לאירנה ואב לשתי בנות. הוא מתגורר בשכונת "עיר ימים" בנתניה ומצהיר על עצמו כאתאיסט.
ג'ון דזמונד ברנל
ג'וֹן דֶזְמוֹנְד בֶּרְנַל (באנגלית: John Desmond Bernal; 10 במאי 1901 – 15 בספטמבר 1971) היה עמית החברה המלכותית, קריסטלוגרף ופיזיקאי יליד אירלנד, שפעל בבריטניה.
ברנל היה מחלוצי הביולוגיה המולקולרית, ואת עיקר מחקריו בתחום ערך בשנות ה-30 של המאה ה-20 במעבדת קוונדיש שבאוניברסיטת קיימברידג'. לאחר מכן הקים את המחלקה לקריסטלוגרפיה בקולג' בירקבק שבאוניברסיטת לונדון, שהייתה אחד המרכזים החשובים בתחום בבריטניה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הועסק כיועץ מדעי בתחום ההגנה האזרחית, ואחר כך כיועץ מדעי של המטה למבצעים משולבים. בתפקידו זה היה שותף לתכנון הפלישה לנורמנדי. לאחר המלחמה השתתף בהקמת האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה, והיה נשיאו בין השנים 1963–1966.
ברנל דגל בהשתתפות פעילה של הממשלה בתכנון ובתקצוב המחקר המדעי. כקומוניסט אדוק מאז תקופת לימודיו באוניברסיטה, ראה בברית המועצות את המודל האידיאלי למדינה הפועלת לטובת אזרחיה, ופעל בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה בהנהגת ארגוני עובדים וארגונים פציפיסטיים שפעלו בחסות ברית המועצות. ברנל היה כותב פורה ופרסם למעלה מ-200 ספרים ומאמרים בתחומים מגוונים, החל במחקרים מדעיים וכלה בעתידנות ובסוציולוגיה של המדע.
נעורים ולימודים.
ברנל נולד בנינה (Nenagh), במחוז טיפררי שבמרכז אירלנד. אביו, סמואל ברנל, היה קתולי אדוק, אך מוצאו היה מצאצאי האנוסים מספרד שנמלטו ב-1650 מקורדובה שבספרד לאמסטרדם שבהולנד לאחר ששניים מבני משפחתו שבו ליהדות והועלו על המוקד. מהולנד הגיעו חלק מהם לאנגליה, וב-1840 הגיעו אחרים מהמשפחה לאירלנד, וככל הנראה המירו את דתם כבר אז. אמו של ברנל, אליזבת לבית מילר, הייתה אמריקנית פרוטסטנטית ממוצא אירי שהמירה את דתה לקתוליות על מנת להינשא לסמואל ברנל. אליזבת ברנל הייתה מהבוגרות הראשונות של אוניברסיטת סטנפורד ועסקה תקופת מה בעיתונאות. סמואל ברנל היה חקלאי, ודזמונד גדל בחווה של אביו המכונה ברוּקווטסוֹן (Brookwatson), אך אמו דאגה להרחיב את השכלתו מעבר ללימודיו בבית הספר היסודי. בגיל 10 נשלח על ידי אביו, יחד עם אחיו הצעיר, קווין, ללמוד בבית ספר קתולי בלנקשייר שליד ליברפול, כהכנה ללימודים בבית הספר הישועי סטוניהרסט (Stonyhurst).
שנה אחר כך החלו שני האחים ללמוד בסטוניהרסט, ועל אף שהצטיין בלימודיו, שנא דזמונד את החיים במקום שדמו בעיניו במידה רבה לבית סוהר, ולא למד מדע עד הכיתות האחרונות. אחרי חופשת חג המולד סירבו דזמונד וקווין לחזור לסטוניהרסט והמשיכו את לימודיהם בבית הספר המקומי בנינה. אליזבת ברנל, שהכירה במשיכה שהייתה לשני ילדיה למקצועות מדעיים, חיפשה עבורם בית ספר אנגלי הולם, ורשמה אותם לבית הספר בעיירה בדפורד, כ-70 קילומטרים צפונית ללונדון. דזמונד למד בבית הספר בבדפורד מינואר 1914 ועד ינואר 1918, והצטיין במקצועות הכימיה והפיזיקה, אך התקשה במתמטיקה. את החופשות מבית הספר בילה עם הוריו באירלנד. כך אירע שבדרכו חזרה לבית הספר מחופשת הפסחא בשנת 1916, עבר ברנל בדבלין זמן קצר אחרי מרד הפסחא, וחזה בחורבן שנגרם בעת דיכוי המרד. מלחמת העולם הראשונה פרצה זמן קצר לאחר שהחל ללמוד בבדפורד, ולאחר חופשת חג המולד של 1917, שבמהלכה הטביע הצי הגרמני הקיסרי כמה ספינות בים האירי המפריד בין אנגליה לאירלנד, החליטו הוריו של ברנל, לאור הסיכון במסע חזרה לאנגליה, להכשירו בדבלין ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', בעזרת מורה פרטי מטריניטי קולג' של דבלין. במרץ 1918 חזר ברנל לבדפורד וסיים את לימודיו. בקיץ של אותה שנה חלה אביו, וברנל החל לנהל את החווה המשפחתית. סמואל ברנל מת באמצע ספטמבר 1919, כשברנל נסע להיבחן לקראת לימודיו בקיימברידג'.
ב-1919 החל ברנל ללמוד בקולג' עמנואל שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא למד מתמטיקה, פיזיקה ומדעים לתואר ראשון, אך התחבר דווקא עם קבוצת סטודנטים למדעי החברה. המפגש עם קבוצת הסטודנטים, שהייתה סוציאליסטית רדיקלית בהשקפתה, חולל תפנית בהשקפתו הפוליטית, וברנל, שעד אז היה קתולי אדוק, המיר את הדת באידאולוגיה סוציאליסטית שבה דבק עד יומו האחרון. הוא הצטרף לארגון הסטודנטים הסוציאליסטים (CUSS), תלה מנשרים ברחבי האוניברסיטה, ארגן כנסים שבהם השתתפו מרצים שמאלנים וספג מכות מחברים בקבוצות שמרניות. בהדרגה הקצינו דעותיו הפוליטיות והוא עבר מסוציאליזם לקומוניזם. בתקופה זו הדביקה לו דורה גריי, אחת מפעילות השמאל, שהתרשמה מכישוריו האינטלקטואליים ומהידע המעמיק שלו בתחומי מדע מגוונים, את הכינוי "סייג'" (באנגלית: Sage – מלומד, אדם בעל ידע אנציקלופדי), כינוי שדבק בו מאז.
בשנת 1922 סיים ברנל את לימודיו לתואר בוגר. עם סיום הלימודים התחתן עם אגנס איילין ספראג (Agnes Eileen Sprague), אף היא פעילה כמוהו בחוגי השמאל, בנישואים פתוחים שבהם כל אחד מבני הזוג היה רשאי לקיים קשרים עם בני זוג אחרים. הסדר זה, שנוצל במלואו על ידי שני בני הזוג, הצליח להחזיק מעמד, חרף משברים רבים, עד מותו של ברנל. בשנה שאחר כך למד ברנל שנה נוספת של מדעי הטבע. במקביל, לאחר שלמד בכוחות עצמו את התאוריה של חבורות סימטריות מרחביות, כתב ברנל עבודת מחקר בת 80 עמודים שביססה את המתמטיקה של חבורות אלה על אלגברת הקווטרניונים. העבודה הייתה כה מורכבת עד שרק מעטים בקיימברידג' יכלו להבינה, ולכן לא הצליח למצוא אכסניה שתפרסם אותה. עם זאת הידע שצבר בכתיבתה היווה בסיס לעבודה מאוחרת יותר שלו על מבנה הגביש.
המכון המלכותי (1923–1927).
בשנת 1923, לאחר סיום לימודיו, החל ברנל לעסוק במחקר בהנחיית ויליאם הנרי בראג במעבדת דייווי-פאראדיי במכון המלכותי בלונדון. עבודת המחקר הראשונה שקיבל הייתה לקבוע את מבנה הגרפיט. לשם כך השתמש ברנל במתקן ידני עגול שחובר למנגנון של שעון שבו צולם גביש הגרפיט בעזרת קרני רנטגן מספר פעמים. התוצאה הייתה תבנית גלילית של נקודות שאותה היה על ברנל לפענח ידנית תוך שימוש בלוח לוגריתמים (שהיה אז אמצעי העזר היחיד לחישובים מורכבים). פעולה זו ארכה חודשים, ולאחר שפענח את מבנה הגרפיט נשבע ברנל כי לא יחזור יותר על התהליך הידני הארוך והמציא את השיטה המכונה "תרשימי ברנל" (Bernal charts), שבה נעשה שימוש במשך ארבעה עשורים אחר כך.
ברנל המשיך בפעילותו הפוליטית במסגרת המפלגה הקומוניסטית של בריטניה (באנגלית: Communist Party of Great Britain, בראשי תיבות: CPGB), ובתמיכה בפועלים בסכסוכי העבודה הרבים שהתרחשו בבריטניה באותה עת. במקביל ניהל חיים בוהמיינים, שלמימונם נדרשה גם תמיכה כספית מהחווה החקלאית שאמו המשיכה לנהל לבדה. איילין ילדה בשנת 1926 את מייקל ברנל, שלטענת ברנל, על פי הכתוב ביומניו, לא היה בנו.
בשנתו האחרונה במכון המלכותי עסק ברנל בשני נושאים: