בסט שלוש חמישיות בסולמות שונים: חמישייה ראשונה בסי במול מז'ור, שנייה בסול מינור, ושלישית בפה מז'ור. הסולמות הללו מאפשרים לנגן את כל החמישיות על קלרינט בסי במול. סדר הפרקים זהה בכל החמישיות; פרק ראשון בקצב מתון יחסית בצורת סונטה (אשר בחמישייה בפה מז'ור מקדימה אותו פתיחה איטית), פרק שני איטי, פרק שלישי שהוא מינואט, אשר קרוב באופיו לסקרצו, ופרק פינאלה ווירטואוזי.
פירוט הפרקים.
1. חמישייה בסי במול מז'ור
2. חמישייה בסול מינור
3. חמישייה בפה מז'ור
כביש טבעת
כביש טבעת (באנגלית: Ring road, Belt או Orbital motorway) הוא כביש היקפי, פעמים רבות בעל מאפיינים של כביש מהיר, המקיף עיר או אזור עירוני בנוי.
כביש טבעת עשוי לעבור מחוץ לעיר או בתוכה, ולהקיף את כולה או את חלקה. פעמים רבות מקיף כביש הטבעת רק את מרכזה של העיר. בערים רבות בעולם כבישי הטבעת אינם יוצרים טבעת היקפית מלאה בשל מגבלות טופוגרפיות או תקציביות.
מטרת הקמתו של כביש טבעת היא למנוע מכלי רכב הנדרשים לחצות את העיר, מלעבור דרכה. עוד מחבר כביש הטבעת את כל הדרכים המובילות אל העיר אלה עם אלה, ועם הדרכים המובילות ממנו אל מרכזה. בדרך זו הוא מאפשר להגיע ביתר קלות לחלק מוגדר בעיר. כבישי טבעת תורמים להפחתת עומסי התחבורה בעיר, וכפועל יוצא מכך להפחתה בזיהום האוויר והרעש, ולשיפור איכות החיים בעיר.
לעיתים כביש טבעת הוא צירוף של מספר כבישים בעלי איכויות שונות, אשר יוצרים יחדיו תוואי היקפי סביב העיר. במקרה כזה אין הכרח שכל קטעי הכביש ישאו את אותו שם או סימון. לעיתים נסלל כביש טבעת לפי תוכנית מושכלת ובמטרה לשמש עורק היקפי סביב העיר. דוגמאות לכך ניתן לראות בכבישים ההיקפיים של פריז, רומא או ברלין.
בערים רבות קיימים מספר כבישי טבעת המקיפים את העיר במרחקים שונים ממרכזה. התופעה נגרמת בשל חיבור עורקי תנועה הנמצאים במרחקים שונים ממרכז העיר למספר כבישי טבעת; או בשל התפשטות האזור העירוני הבנוי וסלילת כבישי טבעת חדשים בהתאם לכך.
קתדרלת סנט פול הישנה
קתדרלת סנט פול הישנה (באנגלית: Old St Paul's Cathedral) הייתה קתדרלה גותית שניצבה בסיטי של לונדון מאז בנייתה בשנים 1087–1314 עד להריסתה בשרפה הגדולה של לונדון ב-1666, לפי כן הייתה הבניין הגבוה בעולם (1200–1300).
בשיאה, הקתדרלה הייתה השלישית באורכה באירופה ובעלת אחד הצריחים הגבוהים בעולם. הקתדרלה נהרסה בשרפה של 1666 ועל חורבותיה הקים האדריכל כריסטופר רן את קתדרלת סנט פול, בסגנון בארוק אנגלי.
בנייה.
הקתדרלה הייתה מבנה רביעי באתיר בגבעת לדגייט המוקדשות לפאולוס. בנייתה החלה על ידי הנורמנים אחרי שרפה הרסנית ב-1087 שהחריבה את רוב לונדון. העבודות נמשכו יותר מ-200 שנה, כאשר שרפה נוספת ב-1136 גרמה שוב להרס רב של הקתדרלה הלא-גמורה. הגג שוב נבנה מעץ, דבר שהוביל בסופו של דבר לחורבנו של המבנה. הקתדרלה נחנכה ב-1240 אך ב-1256 הוחלט להגדיל את הקתדרלה. עבודות ההגדלה הסייתמו ב-1314 אך הקתדרלה נחנכה עוד ב-1300. היא הייתה הכנסייה השלישית באורכה באירופה.
חפירות ארכאולוגיות שנערכו ב-1878 בידי פרנסיס פנרוז הראו שאורכה היה 179 מטר (לא כולל המבואה שנוספה מאוחר יותר בידי איניגו ג'ונס) ורוחבה היה כ-30 מטר (כאשר אורך הטרנספט היה 87 מטר). הצריח המחודד של הקתדרלה היה אחד הגבוהים באירופה והתנשא לגובה 149 מטר, אך כריסטופר רן קבע שזו הגזמה וגובהו היה 140 מטר בלבד. לשם השוואה, אורך קתדרלת סנט פול הנוכחית הוא 175 מטר ואורכה בטרנספט הוא 75 מטר.
פנים.
כאשר הקתדרלה הושלמה בימי הביניים הקתדרלה הייתה ידועה ביופי הפנים שלה. ויליאם בנהאם כתב ב-1902: "לא היה לה מתחרה באנגליה, ואולי אף לא באירופה." האורך העצום של הספינה הראשית בלט במיוחד. הוא היה בעל טריפוריום נורמני ותקרה מקורה בקמרונות. בגלל אורכה זכתה הקתדרלה לכינוי "הטיילת של פאולוס". חלונות הויטראז' נחשבו לטובים באנגליה וחלון הרוזטה המזרחי נחשב למצוין באיכותו. בספרו "סיפורי קנטרברי" משתמש ג'פרי צ'וסר בחלונות כמטפורה ב"סיפורו של הטוחן".
ליד הקירות ניצבו קברים של בישופים ובני אצולה. שני מלכים אנגלו-סקסונים נקברו בתוך הקתדרלה, סבי מאסקס ואתלרד השני, מלך אנגליה. עבור מספר דמויות היסטוריות חשובות כמו ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר נבנו מונומנטים בתוך הקתדרלה. כמו כן, מאוחר יותר נוספו בה הקברים של הכומר והמשורר ג'ון דאן ועוצר הכתר ניקולס בייקון.
דעיכה.
בסוף המאה ה-16 הקתדרלה דעכה והמבנה סבל מהזנחה. תחת שלטונם של הנרי השמיני, מלך אנגליה ואדוארד השישי, מלך אנגליה, פירוק המנזרים וחוק הכנסיות המכוניות הביאו להשחתת הפנים והקישוטים של קלויסטרים, חדרי מתים, קריפטות, מקדשים, כנסיות, קפלות ובניינים אחרים בחצר הכנסייה. אתרים דתיים רבים בחצר הקתדרלה נתפסו בידי הכתר, ונמכרו כחנויות ורכוש להשכרה, במיוחד למדפיסים ומוכרי ספרים, כגון תומאס אדמס, שלעיתים קרובות היו פרוטסטנטים אוונגליסטים. מבנים שנהרסו שימשו כמאגר חומרי בנייה למיזמי בנייה, כמו הארמון העירוני של ה"לורד פרוטקטור" בית סומרסט.
קהל נמשך לפינה הצפון-מזרחית של חצר הכנסייה, צלב פאולוס הקדוש, שם נערכו דרשות באוויר הפתוח. בחצר הצלב ב-1549 הסיתו מטיפים פרוטסנטים להרוס הרבה מקישוטי פנים הקתדרלה. ב-1561 הצריח המחודד נהרס מפגיעת ברק ולא נבנה מחדש. הן הפרוטסנטים והן הקתולים ראו באירוע זה הוכחה לסלידתו של אלוהים מהתנהגות הצד האחר. אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה תרמה את עלות התיקונים.
האדריכל הקלאסי הראשון באנגליה, איניגו ג'ונס, בנה מחדש את החזית המערבית של הקתדרלה בסגנון קלאסי החל מ-1630. ברם, החזית והקתדרלה הושחתו, הוזנחו וזכו לטיפול לא הולם בידי כוחות הפרלמנטרים במלחמת האזרחים האנגלית. מסמכים עתיקים וכתבי זכויות פוזרו ונהרסו. הספינה הראשית שימשה כאורווה לסוסי חיל הפרשים.
השרפה הגדולה.
שיפוץ ושחזור הקתדרלה החלו ב-1660 אך הספיקו רק בהקמת פיגומי עץ שנהרסו כליל בשרפה הגדולה של לונדון ב-1666. השרפה, שנעזרה בפיגומים, הרסה את הגג ואת רוב הקתדרלה וכן רכוש רב שהוטמן בקתדרלה למשמר. תיקונים זמניים נערכו במבנה, אך למרות שהיה ניתן להצלה - במחיר של בנייה מחדש כמעט מאפס - הוחלט לבנות מחדש את הקתדרלה בסגנון יותר עכשווי. מחשבות בכיוון זה הועלו עוד לפני השרפה.
בעקבות מינויו של כריסטופר רן, הסוקר של עבודות המלך, החלו הריסת שרידי הקתדרלה הישנה. רן השתמש בטכניקות חדשות שכללו שימוש באבק שרפה להרוס את הקירות שעוד עמדו. טכניקה חדשה זו לא הייתה מושלמת ומלוטשת עדיין, ותושבים סמוכים התלוננו על רעש ונזקים. בעקבות זאת חזרו להריסה באמצעות איל ניגוח.
בניית הקתדרלה החדשה החלה ביוני 1675.
כרמל אולפינים
כרמל אוֹלֵפִינים היא חברה ישראלית לייצור פולימרים של אולפינים - פוליאתילן ופוליפרופילן, המהווים חומרי גלם עיקריים בתעשיית הפלסטיקה.
היסטוריה.
מהקמתה ועד 2009 הייתה החברה בבעלותם של בתי הזיקוק בחיפה ושל מפעלים פטרוכימיים בישראל בחלקים שווים, ומ-2009 היא בבעלות מלאה של בית הזיקוק. מפעלי החברה שוכנים במפרץ חיפה, על שטח של כ-390 דונם הממוקם מדרום-מזרח למתקני בתי הזיקוק, ובצמוד להם.
"כרמל אולפינים" נוסדה בשנת 1991 על ידי מיזוג של מתקנים ונכסים שהיו בבעלות נפרדת של בתי הזיקוק מצד אחד והמפעלים הפטרוכימיים מצד שני.
"כרמל אולפינים" מייצרת במפעלה את הפולימרים פוליאתילן בצפיפות נמוכה ופוליפרופילן, וכן את המונומרים אתילן ופרופילן המהווים את חומרי הגלם למוצרים הסופיים. במפעליה של החברה מתקן פיצוח לייצור אתילן ופרופילן מנפטא, וכן מתקנים לייצור פוליאתילן ופוליפרופילן. חומרי הגלם העיקריים בתהליך ייצור המונומרים הם נפט וגז פחמימני מעובה, הנרכשים בעיקר מבתי הזיקוק השכנים, אך גם מבתי הזיקוק באשדוד.
לחברה כושר ייצור של 165,000 טון פוליאתילן ו-450,000 טון פוליפרופילן, ומוצריה נצרכים על ידי תעשיית הפלסטיקה המקומית (כ-40%) כשיתרת התוצרת מיוצאת לאירופה. בשנת 2007 הסתכמו מכירות החברה בכ-682 מיליון דולר, ורווחיה הסתכמו בכ-32 מיליון דולר.
תוצאותיה העסקיות של החברה מושפעות בעיקר מהמרווח בין מחירי המוצרים המוגמרים לאלה של חומרי הגלם. הן מוצרי החברה והן חומרי הגלם הם בגדר קומודיטיז, דהיינו לשתי קבוצות המוצרים קיימים מחירים בינלאומיים המצוטטים מדי יום. מחירי המוצרים המוגמרים מושפעים מגלי הצמיחה העולמיים ומרמת ההיצע של מפעלים בתחום, כך שבעקבות עלייה בביקושים עולמיים למוצרי פלסטיק ועליית מחיריהם עולה הנטייה להקמת מפעלים חדשים, ועמה גדל ההיצע, המביא לירידת מחירים. לפיכך, מתאפיינות התוצאות בתנודתיות ובמחזוריות בת כעשר שנים.
ביוני 2008 נחתם הסכם בין בתי הזיקוק חיפה לבין המפעלים הפטרוכימיים, לפיו יועברו לבז"ן כל מניות החברה, בתמורה להקצאת 20.53% ממניות בתי הזיקוק למפעלים הפטרוכימיים. הסכם זה היה אמור להיכנס לתוקף עד ליום 31 בדצמבר 2008, אולם ביצועו נדחה לשלהי 2009.
זיהום אוויר.
המשרד להגנת הסביבה הגיש כתבי אישום נגד המפעלים גדיב (שעוסקת בתעשיות פטרוכימיה), כרמל אולפינים (שפועלת בייצור חומרי גלם לתעשיית הפלסטיקה והכימיה), ובתי זיקוק לנפט המזקקים נפט ליצוא ועבור התעשייה המקומית, כולם בבעלות בזן. לטענת המשרד להגנת הסביבה, שלוש החברות מואשמות שבין השנים 2013-2010 הן גרמו לכאורה לזיהום אוויר חמור והתעלמו מהתראות ודרישות המשרד לטפל בזיהום ולסלק את החומרים המסוכנים.