אחד האפשרויות הגדולות ביותר שניתנו למשתמש עם המשחק היא האפשרות להתאים אישית את המשחק. המשחק כולל עורך מפות בשם UnrealEd איתו ניתן ליצור מפות חדשות למגוון מצבי המשחק. כמו כן ישנם גם מודים רבים רשמיים ולא רשמיים שיצאו למשחק שמעניקים שינוי טוטאלי של המשחק, ביניהם המוד ChaosUT שצורף למהדורת "משחק השנה", ו-Tactical Ops, משחק בסגנון קאונטר סטרייק שיצא כמשחק עצמאי.
תאימות לאחור למשחק הראשון: אף על פי שלא ניתן לשחק במפות השחקן היחיד של המשחק Unreal הראשון, פותח מוד תאימות-לאחור OldSkool Amp'd המאפשר את מצב השחקן היחיד וניתן לשחק בו במערכה לשחקן יחיד הרגילה של Unreal, בנוסף לעוד מערכות לשחקן יחיד שנוצרו על ידי משתמשים אחרים.
קבלה וביקורות.
המשחק זכה לביקורות חיוביות ואהדה מצד גיימרים, דבר שזיכה אותו בממוצע ביקורות של 92% למחשב האישי אולם לממוצע נמוך יותר עבור גרסאות הפלייסטיישן והדרימקאסט (77% ו-88% בהתאמה) (על פי אתר Metacritic), ולביקורות מאתרים כמו IGN ו-Eurogamer שנעו בין 9.1 ל-10. המשחק זכה בתואר "משחק השנה" של 1999 מפי ארגוני ומגזיני משחקי מחשב רבים, ונחשב עד היום לאחד ממשחקי הרשת הטובים בכל הזמנים, בהיותו המשחק הפופולרי ביותר אי פעם מסדרת Unreal.
משחקי המשך.
ההמשך, Unreal Tournament 2003, שוחרר בשנת 2002. המשכים אלו הציעו גרפיקה ומשחק משופרים בהרבה, בזכות עוד עדכון של מנוע המשחק; אלו היו המשחקים הראשונים של Epic המשתמש ב- Unreal Engine 2.0 (גרסת 10xx עד 2522), ועד אז UE 1.5 היה בשימוש (אף על פי שגרסת בטא של UE2 הוצגה ב-E3 2000). גם UnrealEd התעדכן, ונעשה יותר נוח לשימוש.
ב-11 בפברואר 2004, הדמו של Unreal Tournament 2004 התאפשר להורדה דרך האינטרנט. לאחר מספר שבועות שבהם הופץ הדמו באינטרנט והורידו אותו מעל 1.5 מיליון גולשים, הוא הפך לאחד המשחקים המקוונים הפופולריים ביותר. המשחק בגרסתו המלאה הופץ מ-18 במרץ 2004, בגרסה 2.5 (3310 עד 3369 - כמעט מגיע לגרסה השלישית של המנוע, אך מנוע המשחק עצמו הוקפא במשחק זה - השיפורים שהוסיפו לו נראו במשחקים אחרים שהשתמשו ב-UE2.5, אך לא ב-UT2004).
בנובמבר 2007 יצא המשחק האחרון עד כה בסדרה, Unreal Tournament 3, על שם המנוע בו משתמש המשחק, (Unreal Engine 3 (3470-3809, אף על פי שם המשחק הוא לא השלישי בסדרה - למרות זאת, הוא נחשב השלישי בסדרת Unreal Tournament אם מוציאים את UT2003 מהספירה.
בחודש מאי של 2014 הכריזה אפיק על הכותר הבא בסדרת אנריל טורנמנט והוא ייקרא בשם Unreal Tournament (בלי לציין את גרסת המשחק או את השנה בה הוא עתיד להשתחרר - בניגוד לכל המשחקים הקודמים). החידושים העיקריים בו יהיו המנוע שהוא Unreal engine 4 והעובדה כי המשחק יהיה חינמי לגמרי ועבודת הפיתוח עליו תהיה זמינה גם לקהל הרחב.
הלסינקי
הלסינקי (בפינית: Helsinki, , בשוודית: Helsingfors - "הלסינגפורש", ) היא בירת פינלנד. אוכלוסייתה מונה 629,512 תושבים, נכון לסוף מרץ 2016. העיר נוסדה בשנת 1550, והוכרזה כבירת פינלנד בשנת 1812.
הלסינקי ממוקמת בדרום המדינה, על מספר חצאי איים לחופי מפרץ פינלנד. המטרופולין שלה מורכבת מהעיר הלסינקי ועוד 3 ערים נוספות, אשר ביחד נחשבות לשטח של עיר הבירה. המטרופולין של הלסינקי מונה כ-1.4 מיליון נפש.
הלסינקי אירחה את המשחקים האולימפיים ב-1952 ופעמיים את אליפות העולם באתלטיקה, ב-1983 וב-2005, באצטדיון האולימפי שבעיר. כמו כן אירחה העיר את תחרות אירוויזיון 2007.
בעיר שוכנות אוניברסיטת הלסינקי ומכללת הלסינקי לכלכלה.
היסטוריה.
הלסינקי הוקמה בשנת 1550 על ידי גוסטב ואסה, מלך שוודיה, אשר שלט באותם ימים בפינלנד.
היא הוקמה כעיר מסחר מתחרה לטאלין בירת אסטוניה, אשר נמצאת מעבר למפרץ פינלנד. שנותיה הראשונות של העיר היו קשות, והיא צמחה באיטיות. למרות זאת, הלסינקי היוותה מוקד אסטרטגי-צבאי חשוב ונקודה ימית אסטרטגית במהלך המלחמות הרבות באזור בין המעצמות של אז - רוסיה ושוודיה, וב-1748 החלה בנייתה של מצודת סואומנלינה על קבוצת איים מדרום לעיר. מטרת המצודה הייתה הגנה על הלסינקי מכיוון רוסיה.
במהלך המלחמה הפינית בין רוסיה לשוודיה (9–1808), סואומנלינה לא היוותה מכשול אמיתי לרוסים והלסינקי נכבשה במרץ 1808. בנובמבר 1808 פרצה שרפה גדולה במזרח העיר וכילתה כרבע מהעיר.
לאחר ששוודיה הפסידה לרוסיה במלחמה הפינית, סופחה פינלנד לרוסיה בשנת 1809, כאזור אוטונומי. עקב החלטה של הצאר אלכסנדר הראשון, הלסינקי הפכה בשנת 1812 לבירתה של פינלנד, והוקמה בה האוניברסיטה של הלסינקי (אשר למעשה הוקמה בעיר טורקו בשנת 1630 - והועברה להלסינקי בשנת 1812).
בעקבות המהפיכה ברוסיה ב 1917, הכריזה פינלנד על עצמאותה ועל הלסינקי כבירתה. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה הלסינקי אחת משלוש הבירות של מדינות המשתתפות במלחמה, שלא נכבשה בשום שלב.
פני העיר.
האדריכלות בהלסינקי מאופיינת בסגנון מאופק. העיר מצטיינת בבנייה נמוכה במרכזה, ומתקיימים בה עקרונות מתקדמים של נגישות, פיתוח סביבתי ותחבורה ציבורית. נופה העירוני של הלסינקי מגלם את החיבור שנעשה דרכה בין המערב הסקנדינבי והמזרח הרוסי, כאשר שלושת המבנים שחולשים על קו הרקיע במרכז הם תחנת הרכבת הגדולה, כנסיית אוספנסקי האורתודוקסית וקתדרלת הלסינקי בעלת האוריינטציה השוודית.
היא זכתה לתואר עיר העיצוב לשנת 2012.
האדריכל בעל השם העולמי אלוור אלטו הטביע גם הוא חותם חשוב ברבים מהבניינים במאה ה-20.
בין מוזיאוני העיר ניתן לציין את המוזיאון הלאומי שפועל משנת 1916. באותו בניין ממוקמת סוכנות המורשת הפינית.
תחבורה.
הלסינקי היא עיר מוטת תחבורה ציבורית והליכה. בסקר השוואתי מ-2018 שבחן את שביעות הרצון מהתחבורה הציבורית בערי אירופה, הגיעה הלסינקי למקום השני עם 75% שביעות רצון.. ע"פ סקר נסיעות מ-2017, נעשו 35% מהמסעות בעיר ברגל, 34% בתחבורה ציבורית, 21% ברכב ו-9% באופניים. בין אמצעי התחבורה הציבורית הנפוץ ביותר היה האוטובוס (15% מכלל המסעות), אחריו המטרו (8%) והחשמלית (7%) ולבסוף הרכבת (4%). שיעור השימוש בתח"צ גבוה, על אף שהצפיפות בעיר נמוכה יחסית. תושב ממוצע מבצע 295 נסיעות בתח"צ בשנה.
התחבורה הציבורית במטרופולין מנוהלת על ידי רשות מטרופולינית, HSL. רשת התחבורה הציבורית כוללת רכבת תחתית, חשמליות (טראמים) ואוטובוסים. פועל גם שירות מעבורות בהיקף מצומצם. הרשות קובעת את אמצעי הכרטוס, התעריפים, הקווים והתדירויות של השירות לסוגיו. הכנסות מכרטיסים מכסות כמחצית מעלות התפעול של התחבורה הציבורית.
רכבת תחתית.
הרכבת התחתית של הלסינקי נחנכה ב-1982 כקו בודד. כיום פועלים שני קווים, כמחציתם מעל הקרקע. אורך המסילות הוא 35 ק"מ, קיימות 25 תחנות, ומספר הנסיעות בשנה עומד על 92.6 מיליון (2019).
חשמליות.
חשמליות (טראם) הן אמצעי התחבורה העיקרי במרכז העיר. אורך המסילות 39 ק"מ, ופועלים 11 קווים. שעות הפעילות 5:30 עד 23:30. (בסופ"ש מ-7:00). מספר הנוסעים השנתי 57 מיליון.
אוטובוסים.
האוטובוסים הם אמצעי התחבורה הציבורית עם מספר הנוסעים הגבוה ביותר במטרופולין. 120 קווים פועלים בתחומי העיר, ועוד עשרות קווים לפרוורים. מספר הנוסעים בשנה הוא מעל 100 מיליון. את המסלולים ולוחות הזמנים קובעת הרשות האזורית, HSL, והיא מתקשרת במכרז עם מפעילים פרטיים שאחראים לתפעול בלבד.
אופניים.
מחלקת התכנון אחראית על תכנון שבילי אופניים. עד 2020 הוקצו 1200 ק"מ שבילי אופניים, מתוכם 730 ק"מ סלולים. כמחצית מהשבילים בפארקים או טיילות. העירייה חותרת להעלות את השימוש באופניים, ונכון ל-2020 קיימות תוכניות להרחיב את הרשת, להוסיף שבילי אופניים פרווריים ליוממים ולהפחית את החיכוך עם הולכי הרגל.
הליכה.
החל מ-1989 מקדמת העיר בהדרגה אזורים מוטי הליכה בלב העיר. אזורים אלה כוללים מדרחובים, רחובות עם מדרכות רחבות, ורחובות מוכווני-הליכה הנגישים בתחבורה ציבורית. מעברים מקורים יוצרים חיבור בין רחובות אלה. נכון ל-2020 נשקלת אפשרות להרחיב משמעותית את האזור מוטה-ההליכה, בין היתר על-ידי סלילת כבישים תת-קרקעיים שישמשו כדרכי שירות לעסקים.
ארנסט רהם
אֵרְנְסְט רֶהְם (בגרמנית: Ernst Röhm; נולד ב-28 בנובמבר 1887 במינכן - נרצח בכלא ב-1 ביולי 1934), מייסד ומנהיג האס אה בגרמניה.
תולדות חייו.
ראשית חייו.
נלחם במלחמת העולם הראשונה וקיבל מספר עיטורי גבורה. ב-1919 נפגש עם אדולף היטלר - מפגש אשר שינה את חייו. רהם היה אז קצין במטה הצבא במינכן. מינכן של אותם הימים נעה בין שלטון השמאל הקיצוני, לבין שלטון הימין הקיצוני. לאחר תבוסת גרמניה במלחמה הכריז הסוציאליסט היהודי קורט אייזנר על רפובליקה. לאחר רציחתו של אייזנר בידי פעיל ימין קיצוני, השתלטו הפועלים על בוואריה, והכריזו על "רפובליקה סובייטית". זו פוזרה בכוח הזרוע במהומות שבהן נרצחו מאות פועלים על ידי ארגון ה"פרייקור" הצבאי למחצה. מינכן הייתה חסרת יציבות, ותוססת. ארגונים ומפלגות קמו והתפרקו תוך שהם זוממים לתפוס את השלטון.
כאשר נפגש רהם עם היטלר, היה היטלר חייל משוחרר, שהתפרנס מכך שהיה מלשין בשכר עבור הצבא על ארגונים פוליטיים. רהם שלח את היטלר לבדוק את הארגון "מפלגת הפועלים הגרמנית". הארגון מצא חן בעיני היטלר, וזה הצטרף לארגון, שהיווה את הבסיס למפלגה הנאצית. רהם החל לסייע לארגון, בו ראה כוח עזר כנגד השמאל הקיצוני בבוואריה, תוך שהוא מספק לו כוח אדם, ציוד ונשק, הגנה מפני השלטונות, ותמיכה בפעולות קיצוניות. רהם סייע להיטלר בהקמת מיליציה צבאית מאורגנת, היא האס אה.
האס אה.