הגידול בנפחי המסחר הימי בין אירופה לאמריקה בתחילת המאה ה-16 הביא לנסיגה בפעילות בדרכי המסחר המסורתיות ביבשה ולשקיעה כלכלית של הערים בסביבתן. אדמת העמק הביצתית סביב גרמיש-פרטנקירכן קשה לעיבוד חקלאי, וחיות טרף היוו איום קבוע על חיות המשק בכפרים. האוכלוסייה סבלה ממגפות ובהן מספר התפרצויות של אבעבועות שחורות, אשר בתורן גרמו לתופעות של ציד מכשפות, בעיקר בשנים 1589-1596 בהן הועלו על המוקד 63 בני אדם – כ-10% מן האוכלוסייה.
טירת ורדנפלס הממוקמת מצפון לעיירה, אשר שימשה כמקום מושבו של המושל האזורי מטעם הנסיך-הבישוף, ובה נכלאו, נשפטו, והוצאו להורג האשמים לכאורה במצב הקשה של האוכלוסייה, הפכה למוקד של אמונות טפלות, ננטשה במאה ה-17, ונהרסה כמעט לחלוטין בסביבות שנת 1750. הריסותיה שימשו לבניית הכנסייה החדשה בכיכר מריאן שבמרכז העיירה אשר הושלמה בשנת 1752. הכנסייה החדשה החליפה את הכנסייה הישנה אשר נבנתה במקור כמקום לפולחן פגאני.
העיירות גרמיש ופרטנקירכן נשארו נפרדות עד שנת 1935, שבה אוחדו בהוראתו של היטלר, כהכנה למשחקי אולימפיאדת החורף שנועדו להתקיים שם בשנת 1936. כיום עדיין ניתן לאפיין את ההפרדה בין העיירות המקוריות: החלק של גרמיש נדמה כמודרני יותר, לעומת פרטנקירכן, שבה חלק מן הדרכים סלולות עדיין בחלוקי נחל משוקעים בבטון, כבעבר.
תחבורה.
הגישה לעיר מודרנית ונוחה באמצעות כביש המתחבר ישירות לכביש המהיר A-95. תחנת הרכבת שלה מהווה צומת מפגש חשוב לקווים בין מינכן לאינסברוק ולקווי הרכבת המקומיים בהרי האלפים למיטנוואלד ואזור טירול. תחנת הרכבת מהווה גם תחנה ראשית בקו לפסגת צוגשפיצה-ההר הגבוה בגרמניה.
ספורט.
בשנת 1936 שימשה גרמיש-פרטנקירכן כאתר המרכזי של אולימפיאדת החורף ובה הוצג לראשונה הענף המכונה "סקי אלפיני". בשנים 1978 ו-2011 התקיימו בה תחרויות אליפות העולם בסקי אלפיני. ההרים הסובבים את העיירה משמשים כאתר מושלם לתחרויות גלישה מסוגים שונים. בראש השנה מתקיימת בעיר תחרות מסורתית של קפיצות סקי.
מוסדות ואתרים בעלי עניין.
בגרמיש-פרטנקירכן ממוקם המרכז האירופי ללימודי ביטחון על שם ג'ורג' מרשל שהוקם בשנת 1993, ובקרבתו גם מרכז נופש של הצבא האמריקני. בעיירה ממוקם מזה 50 שנה "המרכז הגרמני לראומטולוגיה של ילדים ונוער" שהוא המרכז המתמחה הגדול ביותר באירופה בתחום זה.
גרמיש-פרטנקירכן משמשת כאמור כבסיס יציאה מרכזי בעליה לפסגת צוגשפיצה ולטיולי הליכה הרריים בפסגות נוספות שבסביבתה. מדרום לעיירה ניתן לבקר בקניון פרטנקלאם החצוב בין המצוקים לאורך של כקילומטר וחצי. במרחק של כ-10 ק"מ מגרמיש-פרטנקירכן ממוקמת טירה קטנה (Königshaus am Schachen) שנבנתה לכבודו של המלך לודוויג השני ואשר הגישה אליה היא באמצעות שביל הליכה בלבד.
שטיבעל
צבא הקיסרות הרומית המאוחרת
גרמיש פרטנקירשן
הטבח בבית הכנסת קהילת בני תורה
הגביע הטורקי
הגביע הטורקי (בטורקית: Türkiye Kupası) הוא מפעל כדורגל טורקי בשיטת גביע, שנוסד בשנת 1962 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הטורקית.
החל מעונת , הבנק הטורקי זיראט מעניק את חסותו למפעל, שנקרא מאז על שם החברה. במפעל משתתפות קבוצות ארבע הליגות המקצועניות בטורקיה, וכן קבוצות ליגת חובבים אזורית.
המנצחת במפעל מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית. כמו כן, היא זוכה להשתתף במפעל הסופר קאפ הטורקי בעונה שלאחר מכן.
מחזיקת הגביע הנוכחי (2022) היא סיוואספור אשר גברה בגמר על קייסריספור 2–3 לאחר הארכה.
היסטוריה.
הגביע הטורקי נוסד בשנת 1962. הוא שוחק לראשונה בעונת המשחקים , והתקיים ברציפות בכל עונה מאז. הוא נוסד בעקבות ייסוד מפעל גביע אירופה למחזיקות גביע כשנתיים לפני כן, והרצון לשלוח נציגה טורקית למפעל. במרוצת השנים החליף הטורניר את שיטת המשחק מספר פעמים, כשבין היתר הוא שוחק בשיטת נוק אאוט, בשיטת בתים ובשיטות משולבות. השיטה הנוכחית הונהגה בטורניר שהתקיים בעונת .
השיטה.
חמשת השלבים הראשונים מתקיימים במתכונת נוק-אאוט, או "המפסיד יוצא". בסיבוב הראשון משתתפות בו 86 קבוצות המגיעות מהליגה הרביעית בטורקיה ומליגת חובבים אזורית. המנצחות בשלב זה מעפילות לסיבוב השני, ובשלב זה מצטרפות אליהן קבוצות שלוש הליגות הבכירות, כולל הליגה הבכירה. קבוצות המשתתפות בו בזמן בליגת האלופות או בליגה האירופית מדלגות על שלב זה, ומצטרפות רק בסיבוב הרביעי. הקבוצות ממשיכות במתכונת נוק-אאוט עד לאחר הסיבוב החמישי, אז נותרות שמונה קבוצות בטורניר. בשלב זה הקבוצות מחולקות לשני בתים של ארבע קבוצות כל אחד. לאחר משחקי שלב הבתים, שתי המובילות מכל בית מעפילות לחצי גמר הגביע, המשוחק בשיטת בית-חוץ. המנצחות מעפילות למשחק גמר בודד באצטדיון נייטרלי.
הזוכה בגביע תשתתף בעונה לאחר מכן במפעל הסופר קאפ הטורקי מול אלופת טורקיה, והיא מקבלת בנוסף את הכרטיס לליגה האירופית. במידה וכבר הבטיחה את השתתפותה בליגת האלופות או בשלב גבוה יותר בליגה האירופית דרך מיקומה בליגה, המקום עובר לקבוצה שהעפילה לגמר. בנוסף לגביע עצמו, זוכה הקבוצה המנצחת לעטר את מדיה בסמל עגול של הדגל הטורקי בעונת המשחקים הבאה.
תתני
תתני הוא אדם המוזכר בספר עזרא כפחה של פחוות "עבר הנהר" בתקופת שיבת ציון, וכאדם שעמד יחד עם שתר בוזני, בראש קבוצה שנסתה למנוע את המשך בניין בית המקדש השני. על פי התרגום יונתן תתני היה אביה של זרש, חמיו של המן, וסבו של שמשי ספרא.
רקע.
הצהרת כורש.
לאחר גלות עם ישראל לבבל, כורש הפרסי בשנה הראשונה למלכותו, מחליט לאפשר לבנות את בית המקדש. הוא מורה ליהודים לעלות לירושלים שביהודה. מתרדת, אשר שימש כגזבר בממלכת פרס האחמנית תחת הנהגתו של כורש, מצווה על ידי כורש לתת לששבצר נשיא יהודה בימים ההם את כל כלי בית המקדש הראשון שנבזזו על ידי צבאו של נבוכדראצר מירושלים.
חלק מהיהודים עלו לירושלים והתחילו לבנות את בית המקדש, בהנהגת ישוע בן יוצדק, זְרֻבׇּבֶל בן שאלתיאל, ואנשים נוספים.
איגרת השטנה הראשונה, עצירת הבנייה, והמשכה.
בניית הבית רכשה מתנגדים רבים בקרב השומרונים, עמים שיושבו על ידי שלמנאסר בשומרון, 163 שנים קודם לכן. הם ניסו בדרכים שונות למנוע את המשך בניין הבית, ומשלא הצליחו, יזם מתרדת טבאל מראשי השומרונים, כתיבת איגרת שטנה נגד בניין בית המקדש, ושלח אותו לארתחששתא המלך.
האיגרת שנכתבה ונערכה בפועל על ידי רחום בעל טְעֵם ושמשי ספרא. הכילה תיאור של ירושלים מבחינה היסטורית, כעיר בעלת פוטנציאל למרידה, ונטען בה, כי אם תיבנה העיר ישתלטו תושביה ומלכיה, על כל עבר הנהר המזרחי עד לנהר פרת. ארתחששתא השתכנע והורה לבטל את בניין הבית, והבנייה נפסקת כל חיי ארתחששתא, עד השנה השנייה למלכות דריוש מחליפו. בשנה זו חגי הנביא וזכריה בן עדוא אומרים לעם שביהודה שימשיכו בבניית בית המקדש.
התיאור המקראי.
בעת תחילת הבניה, תתני שהיה הפחה של הפחווה המערבית לנהר הפרת, פנה יחד עם חבורתו אל הבונים, ושאל אותם מי אישר להם להתחיל לבנות מחדש את בית המקדש והחומות. בנוסף דרש תתני לדעת את שמות האחראים על הבניה.
בהמשך שלח תתני וחבורתו איגרת שטנה אל דריוש המלך כדי למנוע את המשך הבניה.
תוכן האיגרת.
לאחר ברכת שלום למלך, הכותב מודיע לו שראה את בית המקדש ממשיך להיבנות, ועל כך ששאל את הבונים מהיכן הרישיון לבנין הבית, ומי אחראי עליהם. תתני ממשיך וכותב שתשובת הבונים הייתה שהם עבדי ה', והבית שהם בונים נבנה בעבר על ידי מלך גדול אך חרב על ידי נבוכדנצר בעקבות חטאי העם.
בהמשך מזכיר תתני את רישיון בנין בית המקדש של כורש, ואת תחילת בנין בית המקדש, ומציין שבניית הבית עדיין לא הושלמה.
לסיום מבקש תתני מהמלך שיבדוק בגנזיו אם אכן כורש נתן את ההוראה, ומבקש שבעקבות הבדיקה דריוש ישלח לו את הוראותיו בעניין.
תגובת דריוש.
דריוש לאחר קריאת המכתב הורה לבדוק את עניין הרישיון, ולבסוף נמצאה מגילה אשר הכילה את רישיון כורש לבנות את בית המקדש. הצו המאוחר יותר של כורש שהורה על הפסקת הבניה, לא הופיע במגילה.
דריוש כתב מכתב תגובה, ובו הוא הורה לתתני, שתר בוזני, וחבורתם, להתרחק מאזור בית המקדש, ולאפשר את המשך הבניה ללא הפרעות. בנוסף מורה דריוש לתת לבונים את הוצאות הבניה ועבודת בית המקדש, ומנמק זאת בכך שהיהודים יתפללו ויקריבו קרבנות, לחיי המלך ובניו. לתוספת תוקף איים דריוש כי יתלה את מי שלא יקשיב לצו זה, ויחריב את ביתו. את סוף המכתב מסיים דריוש באמירה, כי ה' השוכן בבית המקדש, יפגע בכל מי שינסה לפגוע בבית, ומצווה לבצע את דבריו במהירות.
תתני וחבריו קיבלו את המכתב מדריוש וביצעו במהירות את שביקש, ובכך התאפשרה המשך בניית בית המקדש.
תתני פחת עבר נהרה
תל אביב 75
מרטין רודבל
מרטין רודבל (Martin Rodbell, ) היה ביוכימאי ואנדוקרינולוג יהודי אמריקאי, מגלה חלבון G. זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1994 עם בן ארצו אלפרד גילמן על גילוי חלבוני G ותפקידם של החלבונים האלה במסלולי מעבר אותות בתוך תאים.
קורות חייו.
רודבל נולד בבולטימור שבמרילנד לשירלי ומילטון רודבל. הוריו היו יהודים. לאחר שסיים את בית הספר התיכון בבולטימור, הצטרף לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס ולמד ביולוגיה וספרות צרפתית אקזיסטנציאליסטית. ב-1944 הצטרף לחיל הים האמריקאי, שם שימש כמפעיל אלחוט במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, בשנת 1946, חזר רודבל לאוניברסיטה וקיבל תואר ראשון בביולוגיה ב-1949.
בשנת 1950 התחתן עם ברברה לדרמן (אחותה של סאנה לדרמן, חברתה הטובה של אנה פרנק) ונולדו להם ארבעה ילדים.
ב-1954 קיבל תואר דוקטור בביוכימיה מאוניברסיטת וושינגטון, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.