הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-30 באפריל 2021 בערוץ היוטיוב הרשמי של ליטל מיקס. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את חברות הלהקה ואת סוויטי, כשהן רוקדות לצלילי השיר וזאת, בנוסף לכך שמופיעים בו רקדני ליווי שונים. קליפ המילים הרשמי של השיר שפורסם בנובמבר 2020 צבר למעלה מ-10 מיליון צפיות.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-30 מיליון צפיות.
12 Minutes
(בעברית: 12 דקות; מוכר רשמית גם בכתיב מלא: Twelve Minutes) הוא משחק הרפתקאות ממוחשב שפותח על ידי לואיס אנטוניו והופץ על ידי חברת "Annapurna Interactive" עבור Microsoft Windows, Xbox One ו-Xbox Series X/S ב-19 באוגוסט 2021; ועבור פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5 ונינטנדו סוויץ' ב-7 בדצמבר 2021. המשחק, המתקיים בדירה קטנה ובאזורים סביבו, דורש מהשחקן לשחק שוב ושוב דרך אירועים בלולאת זמן של 12 דקות על מנת לנסות לפתור את התעלומה המונחת לפניו.
משחקיות.
עלילת המשחק מוצגת לשחקן מנקודת מבט מלמעלה כלפי מטה אל דירת מגורים השייכת לגבר ואשתו, כולל אזור הסלון והמטבח הראשי, חדר השינה שלהם וחדר הרחצה. השחקן שולט בבעל במהלך האירועים המתרחשים בדירה בסגנון משחק הרפתקאות ממונע עכבר, במהלכם הוא חופשי לבצע פעולות שונות. עם תחילת המשחק, במהלך 12 הדקות המקוריות, הבעל לומד שאשתו בהיריון, אך שוטר מגיע לדירה, מאשים את אשתו ברצח אביו שאירע לפני מספר שנים, ובניסיון לעצור אותה, הוא מעלף את הבעל ותוקף והורג את האישה ואת ילדה שטרם נולד. לאחר מכן, המשחק מתאפס מחדש, ובשלב זה השחקן יכול כעת לנסות לבצע פעולות במטרה למצוא ראיות להיותה של האישה חשודה ברצח, לחפש דרכים למנוע את מעצרה או פעולות אחרות על מנת למצוא את התוצאה "הטובה ביותר" במהלך 12 הדקות הקרובות, אחרת 12 הדקות יאופסו מחדש. עם זאת, השחקן לא מקבל מידע מדויק על מטרתו, ובידו נותרת האפשרות לבחון כיצד לפתור את המצב. הבעל הוא הדמות היחידה ששומרת על זיכרונותיו מלולאות הזמן הקודמות, כולל זיכרון מעצרה הממשמש וקרב של אשתו, וביכולתו להשתמש במידע זה לביצוע פעולות אחרות בלולאות זמן עתידיות. לולאת הזמן המוצגת במשחק הושוותה לאלו המוצגות במשחק "". לולאת הזמן הראשית נמשכת 12 דקות בלבד בזמן אמת, אך המשחק צפוי לקחת כבין 6 ל-8 שעות.
פיתוח.
לואיס אנטוניו הוא מפתח לשעבר בחברות "Rockstar Games" ו"יוביסופט", שעזב את החברות הללו על מנת לעסוק בפיתוח משחקים עצמאיים. עוד לפני שהחל לעבוד על פיתוח משחק משלו, אנטוניו עזר בפיתוח המשחק "The Witness" בשנת 2012. כפרויקט ביכורים, אנטוניו רצה ליצור משחק שיחקור את ההשלכות של קבלת ההחלטות וכיצד האפשרויות הללו השפיעו על אחרים.} אנטוניו גם ביסס את לולאת הזמן המוצגת במשחקו על פי הקונספט המוצג ברוב משחקי הווידאו הבנויים על לולאות זמן, בהם דמותו של השחקן גוססת והוא נאלץ להשתמש בידע ממקרי המוות הקודמים שלו במטרה להתקדם יותר במשחק.
בתחילה, אנטוניו עבד על פיתוח משחק שהתרחש בשכונה קטנה במשך 24 שעות, אך לאחר שהעבודה על הקונספט ועל ההתרחשות העלילתית הייתה קשה, אנטוניו שינה את מיקום העלילה לדירת מגורים בודדת וצימצם את פרק זמן בהרבה. חלק ניכר מעיצוב המשחק נעשה בהשראת במאי הקולנוע סטנלי קובריק, וכאחד המחוות שנעשו לקובריק, אזור הלובי של הדירה כולל את תבנית השטיח האייקונית של קובריק, בה נעשה שימוש עבור מלון האוברלוק בסרט "הניצוץ". השראות נוספות מגיעות מהסרטים "לקום אתמול בבוקר", "ממנטו" ו"חלון אחורי". בנוסף, אנטוניו לקח השראה גם מ"פילת", סרט בכיכובו של מקאבוי, בו הדמות הראשית ממשיכה להגיע למצבים הגרועים ביותר תוך ניסיון לתקן את בעיותיהם של אנשים אחרים. במאי סרטים אחרים שעזרו לעצב את סוגת המותחן פסיכולוגי לצד קובריק, כמו אלפרד היצ'קוק ודייוויד פינצ'ר השפיעו גם הם על עיצוב המשחק, ואנטוניו, יחד עם חברת הפרסום "mOcean", עיצב את כרזת המשחק הרשמית כמחווה לסרטים של במאים אלו.
אנטוניו הציג לראשונה את המשחק באירוע "PAX East 2015". המשחק זכה לציון מכובד ובפרס "סיומאס מקנאלי גרנד" בפסטיבל "אידפנדנט גיימס" בשנת 2016. אנטוניו תכנן את הפצת המשחק לשוק בשנת 2016. עם זאת, בשנים שחלפו, הביא אנטוניו צוות של חמישה אנשים שיסייע ללטש את המשחק, וכן קיבל תמיכת מחברת "Annapurna Interactive". המשחק הוצג מחדש במהלך מסיבת העיתונאים במהלך כנס "E3 2019", ונמסר כי המשחק עתיד לצאת לשוק בשנת 2020. בין האלמנטים הסופיים עליהן נעשתה עבודה נוספת נכללו הקלטת שורות הדיאלוגים עבור הדמויות הראשיות, והנפשת דמויות משופרת באמצעות לכידת תנועה. כאשר סיים את העבודה על תוכן המשחק, אנטוניו נקט בגישת הצמצום, והסיר אלמנטים במשחק על מנת להתמקד בדברים החשובים יותר. לדוגמה, המשחק כלל במקור שעונים באמצעותם השחקן יוכל לצפות להתרחשויותם של אירועים מסוימים, אך מאוחר יותר, אנטוניו החליט להסיר אותם על מנת לדרבן את השחקן לעקוב אחר הסתעפויות השיחות השונות וסימנים אחרים על מנת לדעת לדעת מתי יתרחשו אירועים ולהתכונן אליהם.
עבודת הדיבוב למשחק נעשתה על ידי ג'יימס מק'אבוי, דייזי רידלי ווילם דפו, שמדבבים את דמויותיהם של הבעל, אשתו והשוטר, בהתאמה. "Annapurna Interactive" סייעה בליהוקם ולאחר מכן, גם במציאת חללי עבודה בטוחים עבורם שם יוכלו להקליט את שורותיהם, בדיוק כשהתחיל הסגר העולמי בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית.
הפצה.
אנטוניו הצהיר כי המשחק עתיד לצאת לשוק עד סוף שנת 2020, עבור "Windows" ו-Xbox, עם הפצה לפלטפורמות אחרות בשלב מאוחר יותר. בנובמבר 2020, חברת "Annapurna Interactive" אישרה כי המשחק יופץ במהלך שנת 2021, ובהמשך נמסר כי הוא עתיד לצאת לשוק באופן רשמי ב-19 באוגוסט 2021.
המשחק הוצג בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2021, שם התחרה על "פרס המשחקים טרייבקה" הראשון.
אורוויל בראונינג
אורוויל היקמן בראונינג (באנגלית: Orville Browning; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, שהיה פעיל במפלגה הוויגית ובמפלגה הרפובליקנית. הוא בלט בכהונותיו כסנאטור וכמזכיר הפנים של ארצות הברית.
בראונינג נולד בקנטקי. לאחר שהוסמך כעורך דין הוא התיישב באילינוי, שם הוא שירת במיליציה ב, קנה לעצמו שם כעורך דין מצליח, והחל להיות מעורב בפוליטיקה כחבר המפלגה הוויגית. הוא כיהן כחבר הסנאט ובית הנבחרים של אילינוי, והתמודד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. כאשר התפרקה המפלגה הוויגית באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, והמפלגה הרפובליקנית הוקמה כמפלגה המרכזית בארצות הברית שהתנגדה לעבדות, השתתף בראונינג בוועידה שארגנה את המפלגה באילינוי.
ב-1861 מונה בראונינג לאייש את המושב של אילינוי בסנאט של ארצות הברית במקומו של סטיבן דאגלס שנפטר. הוא כיהן בסנאט עד ינואר 1863 ושב לעיסוקו בעריכת דין. לאחר רצח לינקולן היה בראונינג לתומך של יורשו, אנדרו ג'ונסון. ב-1866 מינה ג'ונסון את בראונינג כמזכיר הפנים של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד לתום נשיאותו של ג'ונסון במרץ 1869.
לאחר סיום כהונתו, עסק בראונינג בעריכת דין בוושינגטון הבירה ובאילינוי. הוא נבחר כמועמד המפלגה הדמוקרטית כנציג הוועידה החוקתית של אילינוי בשנים 1869–1870. הוא נפטר באילינוי ב-1881.
ראשית חייו.
אורוויל בראונינג נולד בסינטיאנה, קנטקי, כבנם של סאלי (לבית בראון) ומיקאיה בראונינג. סאלי בראון הייתה בתו של ג'יימס בראון, שופט במחוז בורבון שבקנטקי. מיקאיה בראונינג היה סוחר וחוואי בולט שגם הוא שימש כשופט שלום בבית המשפט המחוזי. אורוויל בראונינג התחנך בקולג' אוגוסטה שבאוגוסטה, קנטקי. הוא למד משפטים בהדרכת דודו, ויליאם בראון. ב-1831 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של קנטקי.
ראשית הקריירה.
לאחר שהוסמך כעורך דין, עבר בראונינג לקווינסי, אילינוי. בקווינסי הוא פתח משרד עורכי דין בשותפות עם נחמיה בושנל. ב-1832, ב, הוא שירת במיליציה של אילינוי. הוא היה פעיל במפלגה הוויגית ושימש כחבר בסנאט של אילינוי בשנים 1836–1840 ובבית הנבחרים של אילינוי בשנים 1842–1844. הקריירות הצבאית והפוליטית שלו חפפו לאלו של אברהם לינקולן. כתוצאה ממעורבותם בפעילות המפלגה הוויגית והרקע המשותף שלהם כבני קנטקי, הפכו לינקולן ובראונינג לידידים למשך כל ימי חייהם.
ב-1844 הגן בראונינג בהצלחה על חמישה אנשים שהואשמו ברצח ג'וזף סמית' הבן, מייסד התנועה של קדושי אחרית הימים. ב-1843, 1850 ו-1852 הוא התמודד ללא הצלחה כמועמד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית. במאי 1856 הוא היה נציג לוועידה שהתקיימה בבלומינגטון, אילינוי, שכונסה כהתנגדות לחוק קנזס נברסקה, אחד האירועים שהובילה להקמתה של המפלגה הרפובליקנית.
בפוליטיקה הארצית.
ב-1861 מונה בראונינג כסנאטור במקומו של סטיבן דאגלס שנפטר. הוא לא התמודד לתקופת כהונה מלאה בסנאט וכיהן בו מיוני 1861 ועד ינואר 1863. במהלך תקופה זו שימש בראונינג כיושב ראש הוועדה לרישום הצעות חוק של הסנאט. לאחר תום כהונתו בסנאט נשאר בראונינג בוושינגטון הבירה וחידש את עיסוקו בעריכת דין. ב-1866 מינה הנשיא אנדרו ג'ונסון את בראונינג כמזכיר הפנים של ארצות הברית, ובתפקיד זה הוא כיהן עד לתום נשיאותו של ג'ונסון במרץ 1869. בחודשים מרץ עד יולי 1868, כאשר התובע הכללי הנרי סטנברי התפטר כדי לשמש כחבר בצוות ההגנה במשפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון, שימש בראונינג כממלא מקומו.
לאחר תום כהונתו כמזכיר הפנים, עבד בראונינג בוושינגטון כשדלן וכעורך דין בשותפות עם אדגר קוון, תומאס יואינג ואחרים. בשנים 1869–1870 הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית כנציג לוועידה החוקתית של אילינוי.
חיים אישים.