הסרט מתאר את משימתו של בונד למצוא שתי פצצות אטומיות שנגנבו מנאט"ו בידי ארגון SPECTRE, ראשי תיבות של SPecial Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extortion - הנהלה מיוחדת למודיעין נגדי, טרור, נקמה וסחיטה, שמחזיק אותם תמורת כופר של 100 מיליון לירות שטרלינג ביהלומים, כתנאי לכך שהוא לא ישמיד עיר גדולה בארצות הברית או באנגליה (בשלב מאוחר בסרט מתברר שמדובר במיאמי). חיפושיו של בונד מובילים אותו לאיי הבהאמה, שם הוא פוגש את אמיליו לארגו, שחקן קלפים שתום-עין, שהוא מספר שתיים בארגון SPECTRE. בונד נעזר ב-CIA ובפילגשו של לארגו, החקירה שלו מגיעה לשיאה בקרב תת-מימי עם שכירי החרב של לארגו.
הפקה.
כדור הרעם היה נושא לריב משפטי ב-1961 כשקווין מקלורי וג'ק ויטינגהם שותפיו של איאן פלמינג, תבעו אותו זמן קצר אחרי שהוא פרסם את הרומן פרי עטו כדור הרעם, בטענם שהוא התבסס על תסריט שהשלושה כתבו במשותף לפני כן בניסיון כושל לעבד לקולנוע את ג'יימס בונד. התביעה יושבה מחוץ לבית המשפט ואלברט ברוקולי והארי זלצמן, שחששו מסרט מתחרה של מקלורי, נאותו שהוא ישמור על זכויות מסוימות על הסיפור, העלילה והדמויות.
הסרט היה כרוך בהפקה מסובכת, עם ארבע יחידות הסרטה נפרדות, כשרבע מהסרט מורכב מסצינות תת-מימיות.
גאי המילטון, שביים את גולדפינגר החליט שלא לביים את סרט זה, מכיוון שלטענתו היה מותש לאחר הפקת "גולדפינגר". לכן הוחלט להחזיר את טראנס יאנג, הבמאי של שני הסרטים הראשונים לבימוי הסרט. לבסוף, "כדור הרעם" היה הסרט האחרון בסדרה שבויים על ידי יאנג.
הצילומים החלו ב -16 בפברואר 1965 בפריז עם צילומי סצנות הפתיחה. רוב הסרט צולם באיי הבהאמה, בעיקר בנסאו. שחרורו התעכב במשך שלושה חודשים, כתוצאה מצורך בהשלמת צילומים.
שחרור הסרט וקבלתו.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-9 בדצמבר בטוקיו, יפן. הקרנת הבכורה בממלכה המאוחדת הייתה ב-29 בדצמבר.
הסרט נחל הצלחה, הכניס סכום של $141.2 מיליון דולר ברחבי תבל,כשהוא עלה על הכנסות שלושת הסרטים הקודמים בסדרת בונד ושבר שיאים בקופות בשבוע הראשון להקרנתו בצרפת ואיטליה. ב-1966 זכה ג'ון ג'ון סטירז בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר ומעצב ההפקה, קן אדם היה מועמד לפרס באפט"א.
כדור הרעם הוא הסרט השני המצליח ביותר כספית בסדרה (לפני סקייפול שגרף יותר ממיליארד דולר) ובהתחשב באינפלציה הכניס סכום המקביל ל-$966.4 לפי שער ההמרה של 2008. למרות היותו הצלחה פיננסית, כדור הרעם זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. חלק מהמבקרים והצופים היללו אותו וראו אותו כתוספת מבורכת לסדרה, בעוד אחרים התלוננו על קטעי הפעולה התת-מימיים המונוטוניים וחוזרים ונשנים ועל כך שהסרט היה ארוך יתר על המידה. ב-1983, הפיצו האחים וורנר את הרימייק לעולם אל תאמר לעולם לא.
הסרט קיבל ציון של 86% באתר Rotten Tomatoes.
ג'רמי טולאלן
הפארק הפרובינציאלי דינוזאור
הפארק הפרובינציאלי דינוזאור (אנגלית Dinosaur Provincial Park) הוא פארק ואתר מורשת עולמית הנמצא בדרום מזרח הפרובינציה אלברטה, בקנדה. הפארק נמצא במרחק כ-200 ק"מ דרומית-מזרחית לקלגרי.
הפארק הפרובינציאלי דינוזאור שוכן בעמק נהר האייל האדום (Red Deer River), באזור המתאפיין בבתרונות מרשימים. בפארק נמצא אחד מהמרבצים העשירים ביותר בעולם של מאובני דינוזאורים. בפארק זוהו ארבעים מינים של דינוזאורים, ויותר מ-500 מאובנים שנמצאו במקום מוצגים במוזיאונים ברחבי העולם. המגוון העצום של מיני החיים שנמצאו במקום, החל בשרכים מיקרוסקופיים וכלה בדינוזאורים ענקיים, היו הנימוק להכרזת הפארק כאתר מורשת עולמית ב-1979. הממצאים בפארק מתוארכים לסוף תור הקרטיקון, לפני כ-75 מיליוני שנים. באותה תקופה שרר אקלים סובטרופי גשום באזור הפארק, והוא איפשר קיום צמחייה שופעת. הצמחייה והאקלים הנוח היו הגורמים העיקריים לשגשוג הדינוזאורים. המאובנים שנמצאו באתר הם החל מתקופה זו, ועד להיעלמות הדינוזאורים, לפני כ-65 מיליוני שנים.
גאולוגיה.
סלעי המשקע המצויים בפארק הורבדו לאורך 2.8 מיליוני שנים. בפארק ישנן שלוש תצורות גאולוגיות: התצורה הקדומה ביותר, תצורת אולדמן (Oldman Formation), זמנה באמצע הגיל הגאולוגי קמפן, בשלהי תור הקרטיקון, לפני כ-80 מיליוני שנים; תצורת פארק דינוזאור (Dinosaur Park Formation), שזמנה מלפני 76.5 מיליוני שנים עד לפני 74.8 מיליוני שנים; ותצורת כפת דוב (Bearpaw Formation), מלפני כ-74 מיליוני שנים. תצורת פארק דינוזאור היא התצורה שבה נמצאים רוב המאובנים. היא הורבדה באקלים חם בנהרות גדולים בשפלת חוף. באותה תקופה כוסה רוב שטחה של אמריקה הצפונית של היום על ידי ים פנימי המכונה הים הפנימי המערבי, שצורתו כצורת האות Y. אזור הפארק שכן על השוליים המערביים של הזרוע המערבית. תצורת פארק דינוזאור משתרעת על פני כמיליון שנים.
טבע.
הפארק הוא מערכת אקולוגית מורכבת, הכוללת ערבת דשא, בתרונות וצפצפות נחל. המערכת האקולוגית של הפארק היא מערכת ייחודית, השונה ממערכת ערבת הדשא שסביבו. החי בפארק כולל, בין השאר, זאב ערבות, מיני תחמסיים, ארנבון מצוי, אייל פרדי שחור-זנב, ואנטילוקפרה אמריקנית. בין הזוחלים ניתן למצוא עכסנים, נחש גופר פסיפי, ונחש בירית מצוי. בפארק נמנו 165 מיני עופות, בעיקר באביב ובקיץ. בין מיני הצומח בפארק ניתן למצוא כמה מן הצבריים הצפוניים ביותר בעולם.
פלאונטולוגיה.
הפארק הפרובינציאלי דינוזאור משמר מגוון רחב של דגים בעלי חוליות שחיו במים מתוקים, דו-חיים כמו סלמנדריים, חסרי זנב, זוחלים, מגוון גדול של צבים, תנינאים, וכן יונקים כמו חדפיים, ומכרסמים דמויי סנאי. ממכרסמים אלה נותרו בעיקר שיניהם ולא עצמות.
מאובנים של צמחים כמעט ולא נמצאו, אך מאבקה ונבגים שנמצאו ניתן להסיק שהיערות באותה תקופה כללו עצי שקמה, מגנוליה, מחטניים ומטסקוויה.
מאובני הדינוזאורים שנמצאו בפארק מגוונים מאוד, וכוללים דינוזאורים ממשפחת הצרטופים, הדרוזאוריים, אנקילוזאוריה, היפסילופודון, טירנוזאוריים, אורניתומימיים, דרומאוזאוריים, ועוד.
הפארק ואתר מורשת עולמית.
הפארק הוכרז ב-27 ביוני 1955, כחלק מיובל החמישים של אלברטה. מטרת הכרזת הפארק הייתה להגן על המאובנים השונים. צעד נוסף שנועד למטרה זו היה הקמת מוזיאון ייחודי לנושא. עד 1985 הועברו הממצאים השונים מן הפארק למוזיאונים שונים ברחבי העולם, למחקר מדעי ולתצוגה. באותה שנה הוקם מוזיאון הפלאונטולוגיה המלכותי על שם טיירל (Royal Tyrrell Museum of Palaeontology), כמאה וחמישים קילומטרים מצפון לפארק, וכיום מועברים אליו כל הממצאים מהפארק.
ב-26 באוקטובר 1979 הוכרז הפארק כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. נימוקי ההכרזה היו בתי הגידול הייחודיים של הבתרונות ואזור גדת הנהר, והחשיבות העולמית של המאובנים שנמצאו באזור.
בפארק נמצא מרכז מבקרים המציג תערוכות על דינוזאורים, מאובנים, הגאולוגיה והטבע שבפארק. סמוך למרכז המבקרים נמצא גם הצריף של ג'ון ווייר (Ware), שהיה בוקר אמריקאי אפריקאי, שחי במחצית השנייה של המאה ה-19. וייר נולד למשפחת עבדים בדרום קרוליינה, בארצות הברית, ולאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, למד את מקצועו ושוחרר מעבדות. הוא היה הראשון שהביא עדר בקר לאלברטה, והיה מראשוני הבוקרים באזור. הוא נודע בכוחו הפיזי הרב ובמיומנותו כבוקר, והפך לדמות עממית מפורסמת. וייר חי באזור הפארק, וכמה אתרים באזור נקראים על שמו.
ז'רמי טולאלאן
ז'רמי טולאלן
רצח בעיניים
רצח בעיניים (באנגלית: A View to a Kill) הוא הסרט הארבעה עשר בסדרת סרטי ג'יימס בונד והשביעי והאחרון בו כיכב רוג'ר מור כג'יימס בונד. אף על פי שכותרת הסרט לקוחה מסיפורו הקצר של איאן פלמינג "From a View to a Kill", הרי שלמעשה זהו הסרט השלישי בסדרה אחרי המרגלת שאהבה אותי, ואוקטופוסי שהתסריט שלו הוא מקורי לחלוטין.
מפיקי הסרט הם אלברט ברוקולי ומייקל וילסון, שגם כתב את התסריט יחד עם ריצ'רד מייבאום.
שיר הנושא של הסרט הוא "A View to a Kill" של דוראן דוראן. השיר, שהופיע בפסקול הסרט, הפך לאחד השירים המצליחים של שנות השמונים.
עלילה.
בתחילת הסרט ג'יימס בונד (רוג'ר מור) מסתנן לבסיס מחקרים סובייטי בסיביר כדי לקחת שבב מחשב מגופתו של הסוכן 003 שנרצח על ידי הרוסים בניסיון לחדור לתוך המתחם. בונד משיג את השבב אך מתגלה על ידי אחד השומרים, ג'יימס מצליח להימלט מהמתחם באמצעות גלישת סקי ונכנס לצוללת בריטית שם הוא נוסע יחד עם סוכנת נוספת לכיוון אלסקה.
מאוחר יותר בלונדון Q מאמת בין שבב שלו עם השבב שג'יימס השיג ומגלה ששבבים אלה נוצרו על ידי תעשיין אנגלי צרפתי בשם מקס זורין (כריסטופר ווקן) אשר גר בצרפת. ג'יימס נוסע לצרפת לתחרות סוסים, שם הוא פוגש את איש הקשר שלו - סר גודפרי טיבט (פטריק מקני), ובינתיים במהלך התחרות כולם מופתעים שסוסו הנחות של זורין פגסוס מצליח לנצח בתחרות.
ג'יימס פוגש במסעדה במגדל אייפל את הסוכן הצרפתי אשיל אוברגיין שמגלה לו כי זורין עורך תערוכה של מכירת סוסים באורוות ההרבעה שלו, בינתיים מיידי (גרייס ג'ונס) המאהבת של זורין המשמשת גם כרוצחת בארגונו מתגנבת לתא העליון בזמן שאיש שם מטיס פרפרים ברחבי האולם כחלק ממופע. מיידי מכה אותו ושולחת פרפר המצויד בחץ עם ציאניד ורוצחת בעזרתו את אוברגיין, ונמלטת ממגדל אייפל באמצעות צניחה עם מצנח. בונד רודף אחריה ברחובות פריז אך היא לבסוף מצליחה להימלט.