בעקבות העלאת עצמותיהם של חביבה רייק ורפאל רייס, בקשה משפחתו של בן יעקב שתוקם עבורו מצבת זיכרון בישראל. לזכרו הוקם קבר ריק ומעליו מצבה בחלקת יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. כן הוקמה לזכרו מצבה בקיבוצו, קיבוץ החותרים. בעשור לנפילתו הונחה אבן פינה לאכסניה על שמו בקיבוץ.
מספר רחובות בערים שונות נקראים על שמו.
אורניתולוג
הרפתקאותיו של גדי בן סוסי
הרפתקאותיו של גדי בן סוסי הוא סרט אילם מונפש ארץ-ישראלי מ-1931. הסרט הופק על ידי האחים ברוך ויצחק אגדתי, אויר על ידי הצייר והקריקטוריסט אריה נבון, ומלווה בכתוביות מחורזות פרי עטו של אביגדור המאירי. הסרט נחשב ליצירה המונפשת העברית הראשונה, מלבד סרטון פרסומת לחברת נעליים שנבון ויצחק אגדתי יצרו עוד קודם לכן במשותף.
הסרט מתאר את הרפתקאותיו של בחור ישראלי ממוצא תימני המשוטט ברחבי תל אביב ומחפש פרנסה ואהבה. הוא הוקרן בראינוע עדן במשך זמן קצר.
השם גדי בן סוסי לקוח מן התנ"ך והוא שמו של אחד משנים עשר המרגלים שנשלחו על ידי משה רבנו לתור את ארץ כנען.
דימארקו ג'ונסון
שפעת מקסיקו
פאולו סאבי
פאולו סאבי (באיטלקית: Paolo Savi; 11 ביולי 1798 - 5 באפריל 1871) היה גאולוג ואורניתולוג איטלקי.
חייו.
סאבי נולד בפיזה. אביו, גאטנו סאבי, היה פרופסור לבוטניקה באוניברסיטת פיזה. ב-1820 היה פאולו מנחה בזואולוגיה באוניברסיטה, ושלוש שנים מאוחר יותר היה לפרופסור, ולימד גם גאולוגיה. הוא הקדיש מאמצים רבים לפיתוח המוזיאון של האוניברסיטה (Museo storia naturale di Pisa), שהפך לאחד מאוספי הטבע החשובים באירופה.
סאבי נחשב לאבי הגאולוגיה האיטלקית. הוא חקר את הגאולוגיה של האלפים האפואניים ו-Monti Pisani (אזור הררי בצפון-מרכז טוסקנה), והסביר את המקור המטמורפי לשיש שבקרארה, הוא תרם למאמרים שעסקו בשכבת המיוקן ומאובנים בהר במבולי (Monte Bamboli), במחצבי הברזל באלבה ובנושאים נוספים.
סאבי התפרסם גם בתחום האורניתולוגיה (חקר העופות) ופרסם את החיבורים "Ornitologia Toscana" (1827 - 1831) ו-"Ornitologia Italiana" (1873 - 1876). סאבי היה הראשון לתאר את חרגולן זמירי, ציפור שיר קטנה, הנקראת באנגלית על שמו Savi's Warbler.
סאבי נפטר ב-5 באפריל 1871 ונקבר בבית הקברות בפיזה ופסל לזכרו נמצא בגן הבוטני בעיר.
מרינה עכו
הנמל הפיזאני (עכו)
רימון השלישי רוזן טריפולי
רמון השלישי, רוזן טריפולי
רווית רוזן
סבכי קוצים
סבכי קוצים (שם מדעי: "Sylvia communis") הוא סבכי טיפוסי נפוץ המתרבה בכל אירופה ובאזורי האקלים הממוזג של מערב אסיה. ציפור שיר קטנה זו נודדת, וחורפת באפריקה שמדרום לסהרה בחצי האי ערב ובהודו. בישראל חולף מצוי ודוגר מצוי במרכז ובצפון ומהראשונים המגיע לאזורנו בנדידת האביב מאפריקה.
מהסוג סבכי זהו מהבודדים אשר הזוויגים שונים בצורה ברורה אחד מהשני. אצל שניהם החלק העליון בעיקר חום וצהוב בהיר בחלק התחתון, האברות המשניות בצבע ערמון. המקור חזק וצידיו בהירים, טבעת העין לבנה והרגלים צהבהבות. לזכר הבוגר יש ראש אפור וגרון לבן. לנקבה חסר את הראש האפור, והגרון חיוור יותר. שירתו מהירה וצורמנית, עם צלילים צווחניים.
זו ציפור של שטחים פתוחים ומעובדים, עם שיחים לקינון. הקן נבנה בשיחים נמוכים בו הנקבה מטילה 3–7 ביצים. בדומה למינים אחרים מהסוג סבכי היא ניזונה בעיקר מחרקים, אך אוכלת גם גרגירים ופירות רכים אחרים. בישראל היא מתחילה בדגירה בין ראשוני ציפורי השיר, מתחילה לקנן בתחילת מרץ, ובמהלך יוני שבה לאפריקה לחודשי הסתיו והחורף.
קבוצת הזירקון
תרומבוציטמיה ראשונית
תרומבוציטמיה ראשונית (גם ET, ראשי תיבות של essential thrombocytosis באנגלית) היא הפרעה המטולוגית כרונית המאופיינת בייצור יתר של טסיות דם על ידי מגה-קריוציטים במח העצם (בהיעדר סיבה אחרת). בחלק מן המקרים המחלה יכולה להתקדם ולהחמיר עד כדי לוקמיה מיאלואידית חריפה או מיילופיברוזיס ראשונית. באופן כללי המחלה היא אחת מארבע הפרעות השייכות לקבוצת המחלות המיילופרופילרטיביות.
אפידמיולוגיה.
ET מאובחנת אצל 2 עד 3 אנשים מתוך 100,000 איש בשנה. המחלה לרוב פוגעת באנשים בגילאי העמידה ואנשים מבוגרים. גיל האבחון הממוצע לראשונה הוא בין 50 ל-60, אולם המחלה עלולה לפגוע גם בצעירים ובילדים.
פתופיזיולוגיה.
הבסיס הפתולוגי של המחלה אינו ידוע. עם זאת, המחלה דומה מבחינת התסמינים שבה לפוליציטמיה ורה- polycythemia vera – מחלה נוספת המאופיינת בהתרבות של תאי דם אדומים, בכך שגם במחלה זו תאי המגה-קריוציט רגישים יותר לפקטורי גדילה. טסיות הדם אשר נוצרות במחלה זו אינן מתפקדות כראוי, ועל כן ניתן להבחין בתופעות קליניות כגון דימום ויצירת קרישים.
בשנת 2005 נמצאה מוטציה ב-JAK2 קינאז (V617F) אשר נמצאה אצל 30% מהחולים במחלה זו. "JAK2" קינאז השייך למשפחת ה-Janus Kinase. בהתבסס על מוטציה זו ניתן יהיה בעתיד לאבחן את המחלה או להשתמש בקיומה כיעד לטיפול רפואי.
סממנים קליניים.
הסימן העיקרי של חולים במחלה זו הוא דימום וקרישיות (היווצרות קרישי דם). סימפטומים אחרים הם דימום מהאף, דימום מהחניכיים וממערכת העיכול. תסמין נוסף הוא תחושת "שרפה" ולחץ בידיים ובכפות הרגליים כתוצאה מחסימתם של עורקיקים קטנים על ידי טסיות (erythromelalgia). לפעמים הטחול מוגדל.
קריטריונים לאבחון המחלה.
כדי לאבחן ET, על ספירת הטסיות בדם להיות גדולה מ-600 x109/L (כאשר נשללת סיבה אחרת) לאורך תקופת זמן מסוימת, למשל חודשיים. קריטריונים נוספים כוללים את הימצאות המוטציה ב-V617F JAK2, בשילוב עם קריטריונים נוספים השוללים מחלות מיילופרוליפרטיביות אחרות.
טיפול.
לא כל החולים במחלה זו נזקקים לטיפול רפואי. אצל אלו אשר נמצאים בסיכון גבוה לקרישיות דם או דימום (חולים מבוגרים יותר, בעלי היסטוריה של דימום או נטייה לקרישיות, או ספירת טסיות גבוהה במיוחד), הטיפול יהיה הקטנת מספר הטסיות בדם למספרן הנורמלי, על ידי Hydroxyurea- תרופה אנטי סרטנית המשמשת לטיפול במחלות מיילופרולפרטיביות, או על ידי אינטרפרון אלפא או anagrelide. אספירין במינון נמוך ניתן לחולים אלו על מנת להפחית את הסכנה להיווצרות קרישי דם, אולם אחת מתופעות הלוואי במתן אספירין היא דימומים, בעיקר אם ספירת הטסיות היא גבוהה במיוחד. במצבים מסכני חיים ניתן טיפול רפואי המסלק את טסיות הדם מן הדם באופן ישיר (platelet apheresis).
פרוגנוזה.
ET מתוארת במרבית המקרים כמחלה כרונית המתפתחת באופן איטי, ומאופיינת בתקופות ארוכות בהן החולה לא חש תסמינים כלל. בעזרת טיפול ארוך טווח ניתן לשלוט על מספר הטסיות ולהפחית את הסכנה להיווצרות קרישי דם או דימומים. תוחלת החיים הצפויה אצל חולה ב-ET המאוזן היטב, דומה כיום לתוחלת החיים אצל אדם בריא לחלוטין.
היריון.
התרופות הניתנות במחלה זו, Hydroxyurea ו-anagrelide, הן תרופות האסורות במהלך היריון והנקה. לגבי השימוש באינטרפרון כתרופה במהלך היריון או הנקה, הדעות חלוקות. המחלה עצמה עלולה להיות קשורה לעליה בסיכון להפלה במהלך הטרימסטר הראשון. במהלך ההיריון עצמו, נדרשת השגחה קרובה על האם לבדיקת רמת הקרישיות ותפקוד השליה. לאחר הלידה, ניתנות לרוב זריקות יומיות של נוגדי קרישה כגון enoxaparin כדי להפחית את הסכנה בהיווצרות קרישי דם (אשר גבוהה באופן יחסי לאחר הלידה עצמה).
היסטולוגיה.
השינויים העיקריים נוגעים למגה-קריוציטים, המתרבים בצורה ניכרת, והנראים צפופים בקבוצות ובלתי טיפוסיים מבחינה מורפולוגית. חלק מהם גדולים, מוזרים למראה והיפרכרומטיים עם גרעינים רב-אונתיים וציטופלסמה רבה. קיומן של קבוצות גדולות של טסיות מהווה ממצא אופייני. הצביעות לגילוי ברזל מגלות כמות גדולה של ברזל.
סעודה
נגיף H1N1 הוא זן של נגיף השפעת ממין "influenza virus A" והוא גורם לשפעת בקנה מידה נרחב באנשים. כמה מזניו של נגיף ה-H1N1 מדבקים באנשים כמו בשפעת הספרדית שהרגה בין 20 ל-50 מיליון בני אדם במקומות שונים בעולם. רוב מקרי השפעת בעולם נגרמים על ידי תת-זן מסוים של נגיף זה, זניו השונים יכולים להדביק גם חזירים ועופות.
במרץ 2009 פרצה מגפת שפעת על ידי נגיף זה במקסיקו ועל פי ההערכות נדבקו בה עד 11%-21% מאוכלוסיית העולם, ובין 150 ל-575 אלף נפטרו ממנה.
השפעת הספרדית.
בשנים 1918–1919 עד שליש מאוכלוסיית העולם (בערך 500 מיליון איש בזמן ההוא) נדבקו במחלה. השפעת הספרדית גבתה את חייהם של כ-20 עד 50 מיליון בני אדם שנגרמה על ידי תתי הזנים של שפעת מסוג A. ואכן כל מקרי שפעת A היו כלל עולמיים. השפעת נגרמה על ידי מספר סוגי נגיפי שפעת החזירים שכללו את ה-H1N1 (הקטלני ביותר) את H2N2 ואת H3N2.
השפעת כללה שלושה גלים: הגל הראשון הכה באביב 1918. בקיץ 1918 נראה היה כי המגפה שככה, אולם בסוף אוגוסט הכה גל שני של המגפה, שהתגבר בספטמבר ובאוקטובר. בשיאו של גל זה העריכו רשויות הבריאות הפרוסיות והשווייצריות כי שניים מכל שלושה אנשים חלו במחלה. המגפה פחתה בחורף של סוף 1918, בחודשים נובמבר ובדצמבר, אלא שאז פרץ גל שלישי שהכה מפברואר 1919 עד אפריל 1919. הגל השני והשלישי היו עם שיעורי תמותה גבוהים באופן יוצא דופן.
השפעת הרוסית.
בשנים 1978-1977 התפרצה השפעת הרוסית אשר נוצרה מתת-זן מסוים של נגיף ה-H1N1 שהדביק בעיקר ילדים ובוגרים עד גיל 23 בגלל זן קודם שהתפרץ בשנים 1947–1957 מה שהקנה לאוכלוסייה המבוגרת חסינות מפני ההתפרצות המאוחרת. לשפעת זו פותח חיסון.
השפעת המקסיקנית.