ה-GFP וחלבונים פלואורסצנטיים נוספים שפותחו במעבדתו של טסיין משמשים למחקר ולמעקב אחר ביטוי של חלבונים בתאים וביצורים שלמים. משתמשים בחלבונים אלה על ידי איחוים לחלבון אותו רוצים לחקור, וכך אפשר לעקוב אחריהם ולאתרם באמצעות מיקרוסקופ בזמן אמת. שימוש בשיטה זו הפך עם השנים למקובל מאוד ואפשר ביצוע מחקרים בביוכימיה, בביולוגיה מולקולרית, בביולוגיה של התא ובנוירוביולוגיה.
מאז גילויו של החלבון, מספר מוטנטים שלו הונדסו ופותחו. אחת מאבני הדרך לפיתוח מוטנטים של GFP הייתה במעבדתו של טסיין, בה נעשתה מוטציה נקודתית (S65T) ל-GFP המקורי שהתגלה. המוטציה הפכה את שיפרה את היכולת הפלואורסצנטית של החלבון, הן בעצמת הזריחה והן בזמן שהחלבון זורח. המוטציה גם גרמה לתזוזה של פיק ספקטרום הזריחה (פלט) ל-489nm (במקום 475nm), בעוד ספקטרום העירור הוא ב-395nm בשניהם. עובדה זו חשובה משום שהיא הובילה לזריחה חזקה יותר בספקטרום האור הנראה, שאפשר להבחין בצבע בעזרת מיקרוסקופ. כמו כן, המוטציה ייצבה את החלבון בטמפרטורת החדר, בעוד החלבון המקורי פעל בטמפרטורות נמוכות בלבד, וכך איפשרה עבודה איתו בטמפרטורות נוחות יותר. במאמר זה גם הראה את מנגנון הפעולה של GFP, שכולל תגובת חמצון-חיזור עם מולקולת חמצן. טסיין גם תרם בהבנה של דרך פעולתו של GFP וכן בפיתוח מוטנטים נוספים.
ביו השנים 1994–1998, יצר מוטנטים שונים של GFP, שגרמו לשינויים מבניים בחלבון. כמו כן, יצר חלבונים שיכולים לזרוח בצבעים שונים, צהוב, ציאן וכחול. הללו משמשים למחקר באמצעות שיטת FRET (Fluorescence resonance energy transfer), כלומר שילוב בין שני חלבונים עליהם יש כרומופור לבדיקה של קשרים בין-חלבוניים או תוך-חלבוניים שנוצרים. יחד עם זה, מעבדתו לא הצליחה ליצור כרומופור אדום.
ב-1999 גילה סרגיי לוקיאנוב (Lukyanov) עם מעבדתו חלבונים פלואורסצנטיים גם ב-Discosoma, בעל חיים ששייך לצורבים. כיוון שאחד החלבונים שנמצאו היה חלבון שזורח באדום, צבע שמעבדתו של טסיין לא הצליחה לפתח באותה עת, מעבדתו של טסיין ניסתה להבין את מנגנון זריחה זה. בין השנים 2000–2002, יצר טסיין וריאנטים יציבים של DsRED שיכול לזרוח באדום, בוורוד ובכתום, על ידי הפיכת החלבון למונומרי, וכך יצר יכולת לסימון של חלבונים שונים בכל קשת הצבעים. ב-2002 עזר לפתח מונומר ראשון של DsRED, וכן עזר לפענח את ההבדלים המבניים בין DsRED לבין GFP, וכך להסביר את ההבדל בצבעים שנוצרים מזריחתם. ב-2009 יצרה המעבדה בראשה טסיין עומד את ה-IFP, חלבון שמקורו במוטנציות על חלבון חיידקי ולא ממדוזה כקודמיו. חלבון זה מקורו בחלבון איתות חיידקי שבולע אור, אותו הפכו למוטנטי באמצעות מוטגנזה מכוונת.
הדמיית סידן.
טסיין הוא בין המפתחים של השיטה להדמיית סידן (Calcium imaging), וכמפתח של צבעים שצובעים בנוכחות של יונים מסוימים, ובהם סידן. אחד מהצבעים שפיתח היה Fura-2, שמשמש לצביעה ולמעקב אחר יוני סידן. צבע נוסף שאף הוא צובע סידן הוא Indo-1, ופותח במעבדתו של טסיין ב-1985. מעבדתו של טסיין גם יצרה צבען שמבוסס על קלמודולין, שכונה קמלאון (Cameleon).
הדמיות סידן נועדו כדי לדמות את המצב של יוני הסידן בתא, ברקמה או במדיום. הרעיון מבוסס על קישור ספציפי בין סידן לבין מולקולה אחרת שהופכת לפלואורסצנטית לאחר הקישור. התהליך מבוסס על מולקולה שנקשרת באופן הפיך וספציפי ליון הסידן, אך באפיניות נמוכה יותר ליונים עם מטען דומה, כמו מגנזיום. חשיבות השיטה היא במעורבות יון הסידן בתהליכים תוך-תאיים רבים. מעבדתו של טסיין גם שיפרה אינדיקטורים לנוכחות של נתרן וכן לבדיקה של פוטנציאל הממברנה.
פרסים והוקרות.
ב-2002 קיבל את פרס ACS לחשיבה יצירתית מהחברה האמריקנית לכימיה. ב-2004 זכה טסיין בפרס וולף למחקר בסיסי ברפואה על מחקרו. ב-2006 התקבל כחבר מן החוץ בחברה המלכותית. ב-2008 בפרס נובל לכימיה, באותה שנה הוא גם הפך לחבר כבוד בחברה המלכותית לכימיה. שנה מאוחר יותר קיבל דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת הונג קונג.
כמו כן, טסיין נבחר ב-1998 כחבר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וכן לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
חסידות פאליטשאן
בונוונטורה הקדוש
בּוֹנָוֶנְטוּרָה הקדוש (באיטלקית: San Bonaventura; 1221 - 15 ביולי 1274) היה פילוסוף ותאולוג נוצרי, אב המסדר השביעי של המסדר הפרנציסקני וקרדינל-בישוף של אלבאנו (לאציו). הועלה למדרגת קדוש על ידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי ב-1482 וסיקסטוס החמישי הכתירו ב-1588 לאחד ממורי הכנסייה בתואר "דוקטור מלאכי" ("Doctor Seraphicus"). מחברו של אחד החיבורים החשובים בהגות התאולוגית והפילוסופית במאה ה-13: "דרך השכל אל האלוהים" ("Itinerarium mentis in Deum"). על אף שמיוחסים לו חיבורים רבים, סובר המחקר המודרני שרובם פסאודואפיגרפיה (כלומר נכתבו על ידי אחרים ויוחסו אליו).
תולדות חייו.
נולד בבָּנְיוֹרֶג'וֹ שבלאטיום, איטליה (דאז בשליטת מדינת האפיפיור) בשם ג'ובאני די פידנצה (Giovanni di Fidanza). למד בבית הספר של הפרנציסקנים ובין השנים 1236 ל-1243 השלים את לימודיו באוניברסיטת פריז וקיבל תואר דוקטור, מיד עם סיום הלימודים הצטרף למסדר הפרנציסקני וקיבל את שמו: בונוונטורה. מ-1248 ועד 1255 לימד באוניברסיטת פריז.
האפיפיור קלמנס הרביעי בחר בו למשרת ארכיבישוף יורק, אולם בונוונטורה סירב לקבל על עצמו את המשרה. ב-2 בפברואר 1257 נבחר לראש מסדר פרנציסקוס הקדוש. עד ימיו נדרשו הנזירים הפרנציסקנים לחיות בעוני וסיגוף לפי דוגמתו של פרנציסקוס מאסיזי עצמו, בונוונטורה נטל על עצמו להתאים את תקנון המסדר לחיי יום-יום סבירים. ב-1260 התקבל התקנון הקנוני הראשון של המסדר, אשר הוכן על ידי בונבנטורה. הוא שם דגש על פעילות חינוכית ורכישת ידע מדעי על ידי חברי המסדר, שהפכו לכוח האינטלקטואלי המוביל של תקופתם, למלומדים ולסוכני ההשכלה (על אף שבנדיקטוס עצמו זלזל בהשכלה ובלימוד). ברוח זו, רבים מחברי המסדר עמדו בראש הקתדרות של האוניברסיטאות באירופה.
האפיפיור גרגוריוס העשירי גמל לבונוונטורה על מאמציו עבור בחירתו ומינה אותו לקרדינל-בישוף של אלבאנו. ב-1274 הוביל בונוונטורה את ניסיון האיחוד בין הכנסייה הקתולית לכנסייה האורתודוקסית בעת הוועידה האקומנית הארבע-עשר בליון, במטרה לסיים את הסכיזמה הגדולה, אולם מת באופן מפתיע זמן קצר לאחר מכן. מותו החטוף הוביל לתיאורית קשר לפיה הורעל.
יום חגו.
מיד לאחר הכרזתו כקדוש, ב-1482 נבחר יום הראשון השני של חודש יולי כיום חגו, בין 1568 ל–1969 נחוג יומו ב-14 ביולי ומ-1969 נחגג יומו ב-יום מותו, ה-15 ביולי. בארץ ישראל נחוג יומו ב-17 ביולי מכיוון שב-15 ביולי חל חג חנוכת כנסיית הקבר וב-16 ביולי חל חגה של מרים גבירתנו של הר הכרמל.
חיבוריו.
דרך השכל אל האלוהים.
חיבורו המייצג ביותר הוא "דרך השכל אל האלוהים" ("Itinerarium mentis in Deum"), אותו חיבר ב-1259 על הר אלוורנה, עליו קיבל פרנציסקוס מאסיזי את סימני הסטיגמטה ("פצעי הצלוב"). הספר מציג שש דרגות המוליכות את האדם להכרת האל, כאשר המעבר בין הדרגות מן הגשמי אל המיסטי נערך תוך דיון דיאלקטי ותוך שימוש משוכלל בהסקה רציונלית ברוח הסכולסטיקה. החיבור, באופן יוצא דופן לתקופתו, שואב רבות מאפלטון (ובפרט מתורות נאו-פלטוניסטיות) יותר מאשר מאריסטו. ז'אק לה גוף מכנה אותו "זיווג מושלם של סכולסטיקה ומיסטיקה".
בתרבות.
בונוונטורה מוזכר על ידי דנטה אליגיירי כדובר בקנטו 12 של "העדן". רוחו בת-האלמוות דוברת אל דנטה ומספרת בשבחו של דומיניקוס הקדוש, כחלק מהתזה של דנטה לגשר על הפערים בין הפרנציסקנים לדומיניקנים. הספר הנערץ על דנטה היה הביוגרפיה שחיבר בונוונטורה על חיי פרנציסקוס והספר "מסע הרוח אל האלוהים" היווה עבורו דגם ל"קומדיה".
אקוולאד
אקוולאד (באנגלית: Aqualad) הוא דמות משנה בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס אקוומן והטיטאנים הצעירים ביקום DC קומיקס. אקוולאד הראשון - גארת' - הופיע לראשונה בתור הכסף של הקומיקס בחוברת "Adventure Comics #269" מפברואר 1960 ונוצר על ידי הכותב רוברט ברנשטיין והמאיירת רמונה פריידון. אקוולאד השני - "קאלדור" קאלדור'אהם - הופיע לראשונה בסדרת האנימציה "ליגת הצדק - הדור הבא", ונכתב לתוך הקומיקס תחת השם ג'קסון הייד בחוברת "Brightest Day #4" מאוגוסט 2010 בידי הכותב ג'ף ג'ונס והמאייר אייבן רייז.