ב-2012 נעצרה אוניית האימונים של הצי ליברטאד כאשר עגנה בגאנה. בית המשפט במקום הורה על עצירת האונייה על פי דרישת נושי החוב הלאומי של ארגנטינה. ב-15 בדצמבר 2012 פסק בית הדין הבינלאומי לחוקי הים של האו"ם (UN International Tribunal for the Law of the Sea) פה אחד שלאונייה הארגנטינאית יש חסינות, ככלי שיט צבאי, ולפיכך כל גאנה לשחרר אותה מיד וללא כל תנאים. ארבעה ימים לאחר מכן שוחררה האונייה, והגיעה לנמל מאר דל פלאטה ב-9 בינואר 2013.
כלי שיט.
הצי הארגנטינאי סובל מתקציב נמוך, המכביד מאוד על תפקודו, על תחזוקה נכונה ועל דרישות האימון והתרגול. כתוצאה מכך, רק 15 מתוך 42 כלי השיט של הצי כשירים לשיט, נכון ל-2013. תקציב הביטחון הנוכחי מאפשר את הפעלת 15 כלי השיט הפעילים למשך 11 ימים בלבד במהלך השנה כולה, ולצוללות 6 שעות צלילה בלבד. האונייה אספורה הייתה מושבתת במשך 73 ימים בדרום אפריקה בסוף 2012 בשל מחסור בחלפים. גם למשחתות מסדרת אלמיראנטה בראון חסרים חלקי חילוף, ואמצעי הלחימה שלהן אינם כשירים לשימוש, מאחר שפג תוקפם. ספינת הסיור האנטארקטית אלמירנטה איריסאר נמצאת בתיקון מאז 2007, אז נפגעה משריפה. ב-23 בינואר 2010 טבעה המשחתת סנטיסימה טרינידד בעודה קשורה למזח, לאחר שהייתה במצב אחסנה במשך עשר שנים.
הזרוע האווירית.
הזרוע האווירית של הצי הארגנטינאי (ספרדית: Comando de Aviación Naval Argentina, מילולית: פיקוד התעופה האווירית של הצי הארגנטינאי, בראשי תיבות: COAN) הוא הכוח האוויר של הצי הארגנטינאי, ואחד מארבעת הפיקודים המבצעיים שבו. ארגנטינה היא אחת משתי המדינות היחידות מבין מדינות דרום אמריקה שהפעילה נושאת מטוסים כחלק מן הצי שלה (השנייה היא ברזיל). כיום מפעילה הזרוע האווירית כ-45 כלי טיס, מטוסים ומסוקים.
חיל הנחתים.
חיל הנחתים הארגנטינאי (ספרדית: Comando de la Infantería de Marina, ראשי תיבות: COIM; השם הנפוץ יותר הוא Infantería de Marina de la Armada de la República Argentina, בראשי תיבות: IMARA, מילולית: חיל הרגלים הימי של הצי של הרפובליקה של ארגנטינה) הוא הכוח האמפיבי של הצי הארגנטינאי. לחיל הנחתים אותה מערכת דרגות כמו לשאר הצי. נחתים ארגנטינאיים מוצבים היום בכוחות או"ם לשמירת השלום ברחבי העולם.
דרגות.
דרגות קצונה.
סימני הדרגה של קצינים נענדים על הכתף או על חפתי השרוול, והם מורכבים ממספר משתנה של פסי זהב, שבעליון שבהם לולאה, בדומה לסימני הדרגה של הצי המלכותי הבריטי. במדי עבודה ולוחמה סימן הדרגה הוא סיכה ממתכת או סימן רקום על המדים. בעת הפלגה או בסרבל טיסה נענדים סימני הדרגה על החזה.
ההכשרה לקצונה נעשית בשני מסלולים: פיקודי או מטה. קצינים במסלול הפיקוד עושים את הכשרתם במכללה הימית הצבאית (Escuela Naval Militar), ואילו קצינים במסלול המטה משלימים תחילה תואר אקדמי אזרחי, ואז עוברים הכשרה קצרה במכללה הימית. היוצאים מן הכלל הם שַׁלָמִים, העוברים מסלול מלא במכללה הימית.
מסלול הקצונה הפיקודית מחולק לשלושה ענפים: הענף הימי, הכולל קציני אוניות שטח, קציני צוללות וקציני טיס; ענף חיל הנחתים; וענף הנדסי, לקציני מכונה. תת-מסלול של מסלול הקצונה הפיקודית הוא מסלול לקציני פיקוד במילואים. קצינים אלה יכולים להכשיר את עצמם בכל אחד מן הענפים של מסלול הקצונה הרגיל, אך התקדמותם מוגבלת והם יכולים להגיע לדרגה OF-4 (קפיטן דה פרגטה) בלבד.
קציני מסלול הפיקוד עונדים בימין החזה סמל המציין את ענף ההתמחות שלהם. גם חלק מקציני המטה זכאים לענוד סמל התמחות. סמלים ועיטורים אחרים כוללים את סמל בית הספר ללוחמה של הצי, כנפי צניחה, וכדומה, וגם הם נענדים בימין החזה. מדליות ועיטורים, אם הוענקו, נענדים בשמאל החזה. סימני הדרגה של קציני מטה נענדים מעל רקע המסמן את תחום ההתמחות של הקצין: רקע סגול לקציני דת, רקע כחול לקציני הנדסה, רקע אדום לקציני רפואה, רקע לבן לשַׁלָמִים, רקע ירוק לקציני משפטים, חום לקצינים טכניים, ואפור לאגף המיוחד. רקע הדרגות של קציני מסלול הפיקוד הוא כחול צי (navy blue).
ליאופולד אאואר
ליאופולד גרינברג
ליאופולד דאמרוש
ליאופולד טרפר
ליאופולד לינדברג
ליאופולד לוי הצעיר
ליאופולד סטוקובסקי
ליאופולד פון זאכר-מאזוך
ליאופולד פון מילדנשטיין
ריאן ברטרנד
שמואל רפאל (צנחן)
שמואל (סמי) רפאל (1925 – 25 במאי 2015) היה קצין צה"ל בדרגת סגן-אלוף, אשר עוטר בעיטור המופת לאחר שהציל תוך סיכון עצמי צנחן, שמצנחו נתפס בגלגל הזנב של המטוס ממנו קפץ.
ביוגרפיה.
רפאל נולד בבולגריה, התגייס שם לצבא והפך למדריך צניחה. ב-1948 עלה לישראל והשתתף בקרב בלטרון בשורות חטיבה 7. בהמשך הועבר לשרת ביחידת צנחנים שהקמתה החלה בבסיס תל-נוף והוסמך למדריך צניחה.
ב-14 בדצמבר 1950 השתתף רפאל בצניחת ראווה ממטוס דקוטה מעל בסיס צריפין. הצנחן ג'ורג' פרלוס קפץ מהדלת האחורית של המטוס, אך מצנחו נתפס בגלגל הזנב של המטוס ומיתריו החלו להיקרע עקב החיכוך עם גוף המטוס. כתוצאה מכך גם נפגעה יציבות המטוס וקברניטו התקשה להשתלט עליו. רפאל ביקש ממנו לפנות אל הים התיכון, כדי שאם יתרסק המטוס הוא לא יפגע באנשים על הקרקע.
רפאל שילשל מפתח המטוס חבל שבקצהו עוגן עד שהעוגן נאחז במיתרי המצנח וניסה עם חבריו למשוך את פרלוס חזרה למטוס. אז כבר נקרעו כל מיתרי המצנח למעט ארבעה. רפאל הבין שבמצב זה לא תספיק משיכת המיתרים. הוא קשר עצמו בחבל למטוס, שטס במהירות של כ-300 קילומטר לשעה והוציא כמעט את כל גופו ממנו, אחז בפרלוס ולאחר כעשר דקות של מאמץ הצליח למשוך אותו חזרה לתוך המטוס.
בעקבות האירוע הוענק ציון לשבח לרפאל, לפרלוס ולטייס המטוס עודד אברבנאל. היו אלו מראשוני הצל"שים שהוענקו בצה"ל. רפאל גם הועלה מדרגת רב-סמל לדרגת סגן. בשנת 1970 הומרו הצל"שים לעיטור המופת.
רפאל עבר קורס קצינים והיה ממייסדי גדוד 890 בחטיבת הצנחנים. הוא שירת בצבא הקבע עד לשנת 1969 והגיע לדרגת רב-סרן. בשירות המילואים קודם לדרגת סגן-אלוף.
לאחר פרישתו מהצבא עבד כקצין הביטחון של העיר רמת גן ויצא לשליחויות בחוץ לארץ מטעם קרן היסוד, הסוכנות היהודית והבונדס.
בשנת 2002 הוענק לרפאל תואר כבוד מטעם המכללה האקדמית נתניה.
חיים אישיים.
רפאל היה נשוי ואב לשלוש בנות.
תוכנית הקונפדרציה
תוכנית הקונפדרציה הייתה תוכנית מדינית שהגו חוסיין מלך ירדן וראש אש"ף יאסר ערפאת בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 באשר לעתידן של ממלכת ירדן ושל יהודה ושומרון. התוכנית גרסה כי לאחר נסיגה ישראלית לגבולות ה-4 ביוני 1967 (אך ללא הכרה במדינת ישראל) תקום קונפדרציה ערבית שבה תהיינה חברות ירדן בגדה המזרחית ופלסטין ביהודה ושומרון. התוכנית התקבלה באפריל 1983 אך ניסיונות למימושה נכשלו לאור חוסר הסכמות בין הצדדים.
תוכנית הקונפדרציה הייתה מושתתת על רעיון תוכנית הפדרציה שהציע המלך חוסיין ב-1972, שבמרכזה הכרה בייחודיות של האוכלוסייה הפלסטינית ושל האוכלוסייה העבר-ירדנית, תוך שמירה על שיתוף פעולה בענייני ביטחון וכלכלה בין שתי הגדות. תוכנית הקונפדרציה הייתה פחות מחייבת מאשר האלטרנטיבה הפדרטיבית ואפשרה חופש פעולה גדול יותר מבחינה אוטונומית, ולכן הייתה עדיפה מבחינתו של אש"ף. הסיבות ההיסטוריות שהובילו לגיבוש תוכנית הקונפדרציה מקורן היה באינטרס משותף של שני הצדדים: ירדן, משאיבדה את זכות הייצוג שלה לעם הפלסטיני בעקבות ועידת רבאט ניסתה באופן עקבי ליצור נקודות אחיזה מחודשות ביהודה ושומרון; ואילו אש"ף שגורש מלבנון לאחר פלישת ישראל ב-1982 היה זקוק לבסיס המדיני של ירדן.
גיבוש התוכנית החל עם ביקורו של יאסר ערפאת בעמאן באוקטובר 1982. בשיחות עם המלך חוסיין השניים הסכימו על מסגרת קונפדרטיבית לאחר הקמתה של מדינה פלסטינית ביהודה ושומרון. ערפאת העדיף את האופציה הקונפדרלית של ירדן על פני תוכנית רייגן שהוצעה בספטמבר 1982, משום שהאחרונה חייבה הכרה ערבית בישראל. בפברואר 1983 התכנסה באלג'יריה המועצה הלאומית הפלסטינית ה-16 ואישרה את תוכנית הקונפדרציה. בראשית אפריל 1983 ערפאת וחוסיין אישרו טיוטה של התוכנית הקונפדרטיבית, אך במקביל ערפאת סירב לחתום על ההסכם הסופי בתואנות שונות. לבסוף הכריז חוסיין על כישלון תוכנית הקונפדרציה המשותפת עם אש"ף.
למרות הכישלון הראשוני של תוכנית הקונפדרציה, היא המשיכה להוות קו מנחה במדיניות הירדנית עד לניתוק הזיקה ביולי 1988. במחצית השנייה של שנת 1983 יחסיו של ערפאת עם נשיא סוריה חאפז אל-אסד הידרדרו, ואש"ף מצאה את עצמה מבודדת עוד יותר בזירה הערבית. לאחר שאלג'יריה סירבה לארח את הכינוס ה-17 של המועצה הלאומית הפלסטינית, ניאות חוסיין לארח כינוס זה בעמאן בנובמבר 1984. בפברואר 1985 נחתם הסכם נוסף בין הצדדים שגם הוא מבוסס על הרעיון הקונפדרטיבי, אולם בעקבות התנגדות פנימית באש"ף לקבלת החלטה 242 כבסיס למשא-ומתן נכשלו השיחות פעם נוספת.
גם לאחר ניתוק הקשרים עם אש"ף, חוסיין המשיך לקרוא לתושבי יהודה ושומרון הפלסטינים לתמוך ברעיון הקונפדרטיבי ולאיחוד מחודש בין שתי הגדות במסגרת של אוטונומיה פלסטינית. ניסיונות אלו מצד ירדן נפסקו רק לאחר פרוץ האינתיפאדה הראשונה בשנת 1987, שסימלה לדעתו של חוסיין את הדרישה הפלסטינית לריבונות מוחלטת במנותק מירדן. ב-28 ביולי 1988 הכריז חוסיין על ניתוק הזיקה בין יהודה ושומרון לירדן.
טרי טאו
תכנית הקונפדרציה
אברהם דב אוירבך מאבריטש
קוטר זוויתי