מוריס הופיע מאוחר יותר בתפקידים חוזרים בסדרות "Diff'rent Strokes", "The Jeffersons", "Hill Street Blues", "Martin", "Roc" ו"The Jamie Foxx Show".
בשנת 1999 הופיע מוריס בתפקיד עצמו בפרק החמישי בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "Space Ghost Coast to Coast". בשנת 2001 שיחק בקומדיה "קיץ אחד של סוטול" לצד מת'וד מן. בשנת 2002, עשה מוריס הופעת קמע בפרק של סאטרדיי נייט לייב בהנחיית בריטני מרפי. בשנת 2006, מוריס ביצע שוב את תפקידו "מנהל בית ספר בניו יורק למתקשי שמיעה" בהופעת קמע בסדרה איש משפחה.
נכון לשנת 2006, הוא ממשיך להופיע בקביעות בסרטים. הוא מפעיל גם הוא שורה של מועדוני סטנד-אפ משלו, במועדון קומדיה דאונטאון במרכז לוס אנג'לס.
ב-9 בפברואר 2007, כיבד ראש עיריית לוס אנג'לס, אנטוניו ויאראיגוסה, את גארט מוריס על עבודתו ועל תרומתו לקהילה השחורה. ויאראיגוסה הכריז על 9 בפברואר 2007 כיום גארט מוריס וקבע את מועדון הקומדי קלאב דאונטאון, כמועדון הקומדיה הרשמי של לוס אנג'לס.
באוגוסט 2008 שיחק מוריס את תפקיד הכומר פראט בסרט הדרמה המשפחתית הקומית, "The Longshots", בכיכובו של אייס קיוב.
בשנת 2009 הופיע מוריס בשתי פרסומות בטלוויזיה עבור נינטנדו DS. ושיחק בסרט "סוני אורג החלומות".
בשנת 2011, ביצע מוריס הופעת קמע ככומר קתולי בפרק "Three Boys" של סדרת הטלוויזיה חסרי בושה.
בשנים האחרונות הוא גילם דמותו של ארל בקומדיית המצבים של רשת CBS, מרוששות.
בשנת 2020 השתתף מוריס במיני-סדרת הדרמה הביוגרפית "בזכות עצמה" בנטפליקס, בכיכובה של אוקטביה ספנסר בה היא מגלמת את אשת העסקים והנדבנית מאדאם סי ג'יי ווקר.
לסקלי
אברהם אביש
אנדרה דיתלם
אנדרה דיתלם (בצרפתית - André Diethelm; 3 ביולי 1896 - 11 בינואר 1954) הוא פוליטיקאי צרפתי, שהיה בין ראשי צרפת החופשית בתקופת מלחמת העולם השנייה. בתקופת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית שימש כשר ההגנה, ובזמן הרפובליקה הצרפתית הרביעית שימש כיושב ראש הסיעה הפרלמנטרית של מפלגת אספת העם הצרפתי (RPF) מפלגתו של שארל דה גול.
ביוגרפיה.
דיתלם נולד בעיירה בור אן ברס (Bourg-en-Bresse) שבמחוז אן שבצרפת. הוא שירת כחייל במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן קיבל תפקיד כלכלי בממשל הקולוניאלי בהודו-סין. כן שימש כמנכ"ל משרדו של שר הפנים, ז'ורז' מנדל בין 1938 ל-1940.
ב-1941 עזב את אדמת צרפת והצטרף לכוחות צרפת החופשית של שארל דה גול בלונדון. דה גול הכיר אותו מתקופת עבודתו אצל מאנדל, וממעורבותו במגעים שקדמו ליצירת צרפת החופשית בימיה האחרונים של הרפובליקה השלישית, עת ניסה דה גול לשכנע את מאנדל להקים ממשלה צרפתית בגולה. בספטמבר 1941 מינה אותו דה גול לחבר "הוועד הלאומי", מעין ממשלה בגלות שהקים דה גול. תפקידו של דיתלם היה שר העבודה והמידע. במהלך השנים מילא דיתלם תפקידים מיניסטריאליים שונים, לרוב תפקידים ביצועיים בעלי אופי כלכלי, בוועד הלאומי, ובמסגרת "הוועד הצרפתי לשחרור לאומי", מסגרת רחבה יותר שהוקמה בשנת 1943. ב-3 במאי 1944 התמנה לשר המלחמה, ושמר על תפקידו זה בממשלה הראשונה שהקים דה גול, בספטמבר 1944 במסגרת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית. בתפקידו זה היה בין האחראים לחימושו מחדש וכינונו של הצבא הצרפתי, שהמשיך בלחימה לצד בעלות הברית עד לסוף המלחמה. ב-21 בנובמבר 1945 פרש מהממשלה עם הקמת ממשלתו השנייה של דה גול.
בנובמבר 1945 נבחר דיתלם לאספה המכוננת של צרפת מטעם מחוז ווז' והמשיך לשרת כחבר הפרלמנט גם במהלך תקופת הרפובליקה הצרפתית הרביעית. כאשר הקים דה גול את מפלגתו, "אספת העם הצרפתי", נמנה דיתלם עם ראשיה, ושימש כיושב ראש הסיעה הפרלמנטרית. בשנת 1953 הידרדרה מאוד בריאותו, ובינואר 1954 מת, בפריז.
פוג'ה (עיר)
פוֹגָ'ה (באיטלקית: Foggia) היא עיר במחוז פוליה בדרום איטליה, ובירת נפת פוג'ה. פוֹגָ'ה היא העיר הראשית במישור טבוליירה (Tavoliere delle Puglie).
היסטוריה.
מקור השם פוֹגָ'ה הוא מן המונח הלטיני פוויה (fovea) אשר משמעותו בור והתייחס לבורות שבהם אוחסנה התבואה. אף שהאזור יושב עוד בתקופת האבן החדשה ובסמוך לעיר הייתה מושבה יוונית, התיעוד הראשון של ישוב העיר הוא משנת 1000. על פי אגדה עממית, שלושה איכרים מצאו במקום לוח ועליו ציור של מדונה ועליו בערו שלוש להבות.
באזור העיר היו ביצות, אשר יבושן הביא לגידולה ולפריחתה של העיר. בשני העשורים האחרונים של המאה ה-11 הייתה העיר מקום מושבו של הנרי, הרוזן ממונטה סנט'אנג'לו. במאה ה-12 בנה בה מלך סיציליה ויליאם השני קתדרלה, ואף תרם להרחבת היישוב.
בשנת 1223 בנה בה פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ארמון שאליו הגיע לנפוש לעיתים קרובות. פרידריך אף קבע בארמון את חצרו, שבה היו דמויות ידועות ובהן מייקל סקוטוס. מן הארמון נותרו שרידים מעטים בלבד. בשנת 1447 בנה אלפונס החמישי מארגון בית מיסים כדי לגבות מס ממגדלי הצאן המקומיים, אולם צעד זה גרר לשפל בכלכלה המקומית ולהזנחה הדרגתית של הקרקעות, אשר הפכו שוב לביצה. בשנת 1456 הכתה רעידת אדמה בפוג'ה, רעידות אדמה נוספות התרחשו בעיר בשנים 1534, 1627 ו-1731. האחרונה בהן החריבה שליש מן העיר. תקופת שלטון בית בורבון באזור עודדה צמיחה כלכלית וגידולי הדגנים באזור חיזקו את כלכלת העיר.
במאה ה-19 חוברה פוג'ה לרשת מסילות הרכבת ונבנתה בה תחנה. בשנת 1861 תושבי העיר אף נטלו חלק באירועים שהובילו לאיחוד איטליה. במחצית השנייה של המאה ה-19 ניכר שינוי הדרגתי בחקלאות האזור, גידול הצאן פחת לטובת גידולי שדה. בשנת 1924 נמצא פתרון למחסור המתמיד במקורות מים באזור לאחר שנבנה אקוודוקט. באותה עת הייתה כבר פוג'ה לעיר בולטת בין אזורי צפון איטליה לדרומה. חשיבותה של העיר אף הביאה את בנות הברית להחלטה להפציצה בעת מלחמת העולם השנייה. העיר ידעה הפצצות אוויריות קשות ב-22 ביולי וב-19 באוגוסט 1943, במהלכן נהרגו למעלה מ-20,000 מתושבי העיר וחלקים נרחבים ממנה הוחרבו. ב-1 באוקטובר 1943 נכבשה העיר בידי כוחות הברית. בשנים 1959 ו-2006 הוענקה לעיר מדליית זהב על תפקידה המרכזי בכיבוש איטליה במלחמת העולם השנייה.
ניון
ניון (בצרפתית: Nyon) היא עיר במחוז ניון בקנטון וו בשווייץ. העיר נמצאת כ-25 ק"מ מצפון-מזרח למרכז העיר ז'נבה והחל משנות ה-70 היא מהווה חלק מן האזור המטרופוליני של ז'נבה. העיר נמצאת על חוף אגם ז'נבה ומשמשת כבירת מחוז ניון. נכון לסוף שנת 2010 היו בעיר 18,728 תושבים.
העיר ידועה בקרב אוהדי כדורגל באירופה כיוון שיושב בה מטה איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות. בעיר נמצא גם המטה של התאחדות האיגודים מקצועיים העולמית.
החל משנת 1976 בעיר נערך פסטיבל מוזיקת רוק. האירוע נערך במשך שישה ימים בסוף יולי בהשתתפות אלפי משתתפים ובשנת 2005 צפו בו כ-3.5 מיליון מבקרים. בין משתתפי הפסטיסבל היו פלסיבו, שארל אזנבור, לני קרביץ, דאב אינקורפורשיין ורבים נוספים.
ויטליזם
הוויטליזם (בצרפתית: Vitalisme) היא קבוצת תאוריות הגורסות כי יש להבין ולהתייחס לחומר חי באופן שונה לחלוטין מחומר שאיננו חי. לדוגמה, חקלאות ביודינמית. השדות מורפוגנטיים טענה כי שדות מורפוגנטיים גורמים לדברים חיים לגדול או להתנהג בדפוסים שנקבעו על ידי יצורים שחיו קודם לכן. תפיסה זו מקורה עוד מימי קדם, אולם עם התפתחות המדע המודרני היא נדחתה על ידי הפילוסופיה המכניסטית.
הוגה הרעיון הבסיסי של הוויטליזם החדש היה הפילוסוף הצרפתי אנרי ברגסון. הפילוסופיה של ברגסון דואלית, הוא רואה שני כוחות נאבקים זה בזה - מצד אחד כוח החיים (הוויטליזם) ומצד שני העולם החומרי. בין מייסדי הנאו-ויטליזם תופס מקום חשוב האנס דריש הגרמני, שהדגיש מחדש את התכליתיות שבחיים, כמו האנטלכיה הקדומה, עליה דיבר אריסטו.
פענוח תצ&quot;א
דוד בקרמן
דוד (דייב) בקרמן (28 ביולי 1912 - 17 בדצמבר 1976) היה מדריך ירי בשב"כ, ממכונני מערך האבטחה הממלכתי.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
בקרמן נולד בפילדלפיה, למשפחת יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית בסוף המאה ה-19. גדל והתחנך באטלנטיק סיטי ולאחר שסיים את לימודיו בבית ספר תיכון בשנת 1930 עבר לקליפורניה ועסק במכירת פרחים. בשנת 1937 עבר לטקסס ועסק בניהול מועדוני לילה ובהשכרת תיבות נגינה. בשנת 1940 התגייס לצבא ארצות הברית, עבר קורס קציני חי"ר בפורט בנינג, ג'ורג'יה ובהמשך עבר למודיעין הצבאי. לחם במלחמת העולם השנייה, בקרבות ב כנגד גרמניה הנאצית והיה בין חיילי צבא ארצות הברית הראשונים שנכנסו למחנה הריכוז דכאו. השתחרר מהצבא בדרגת קפטן. בשנת 1946 שהה בפלורידה וניהל בית מלון שהיה בבעלות אביו ובמקביל למד באוניברסיטה מינהל עסקים.
עלייתו לישראל.
בשנת 1948 עלה לישראל במסגרת מח"ל, הצטרף לחטיבה 7 ולחם במלחמת העצמאות. פעל תחת פיקודו של חיים לסקוב, וכן עסק בתחום המודיעין ועסק בפיענוח תצ"א ונחשב לבר-סמכא בתחום. בשנת 1950, לאחר תום המלחמה ונישואיו לאסתר, נסע לדנוור ולמד את תחום הלוחמה הזעירה. עם סיום לימודיו שב לישראל ושימש בתפקיד בענף אמצעי לחימה במטכ"ל. בשנת 1952 הצטרף לנבחרת ישראל בקליעה ובהכנות לתחרויות הלסינקי, בירי חופשי באקדח. בשנת 1953 השתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן. לאחר שחרורו עבד בתיאטרון הקאמרי ובעבודות עפר. במקביל אימן את אנשי יחידת הליווי של ראש הממשלה.
עבודתו בשירות הביטחון הכללי.