ב-2013 הועמד פירס לפרס אינדפנדנט ספיריט להופעה הטובה ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בדרמה העצמאית "ארבעה". באותה שנה השתתף פירס גם בסרט הפעולה "פארקר" בתפקיד הגנב קרלסון ובסיטקום "המופע של מייקל ג'יי פוקס" בתפקיד האריס גרין הבוס וחברו של מייקל הנרי (מייקל ג'יי פוקס).
בין השנים 2013–2016 שיחק בסדרה "Suits" בתפקיד אביה של רייצ'ל זיין. בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" של אווה דוברני בתפקיד פעיל זכויות האזרח, הורסיאה ויליאמס. החל משנת 2018 מגלם את ג'יימס גריר בסדרה "ג'ק ראיין".
שיחק גם בסיטקום "הזוג המוזר" לצד מת'יו פרי.
במאי 2016 נעצר פירס באטלנטה בחשד למעורבות בקטטה.
מחשוב במדעי הרוח
פולקסגרנדיר
פולקסגרנדיר (בגרמנית: Volksgrenadier) הוא השם הניתן ליחידות חיל רגלים של הצבא הגרמני, שהוקמו במהלך החודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה.
השם מורכב מהמילים "פולקס" (Volks): של העם, או למען ביטחון העם; ו"גרנדיר" (Grenadier): שם שניתן ליחידות חיל רגלים מובחרות בצבאות אירופאים במאות ה-18 וה-19, שנעשה בו שימוש גם ביחידות הפאנצרגרנדיר. השם פולקסגרנדיר נועד להעלות את המורל בעזרת שימוש במונחים השאובים מהמסורת הלאומית הגרמנית.
יחידות הפולקסגרנדיר הוקמו בעקבות הצורך הדחוף למלא את שורות הצבא הגרמני, כתוצאה מהאבדות הכבדות שהוא ספג במהלך הלחימה בחזית המזרחית ובמערכה נגד צבאות בעלות הברית בצרפת. יחידות אלו יועדו יותר לתפקידי מגננה ופחות לתמרוני תקיפה מורכבים. תקן כוח האדם שלהן היה נמוך ב-18 אחוז מהתקן המקובל בדיוויזיות חיל הרגלים הרגילות של הוורמאכט (הן כללו בדרך כלל פחות מעשרת אלפים חיילים), כדי לאפשר הקמת דיוויזיות רבות יותר מסוג זה, ובנוסף לכך, עוצמת האש שלהן הייתה פחותה ב-16 אחוזים בהשוואה לדיוויזיות התקניות. מספר דיוויזיות חיל רגלים וחי"ר ממוכן שספגו אבדות רבות במהלך הלחימה, הוקמו מחדש כדיוויזיות פולקסגרנדיר, ובנוסף להן הוקמו גם דיוויזיות חדשות, שבמרכזן היה גרעין קשה של חיילים וקצינים מנוסים, אשר אליהם צורפו חיילים ששירתו בדרגי העורף (כולל חיילים שהשתייכו במקור ליחידות שירותים של חיל הים וחיל האוויר הנאצי, ועברו הסבה), חיילים פצועים שחזרו מהחלמה, ואזרחים מבוגרים או נערים, שגויסו לצבא בעקבות הרחבת גיל הגיוס לגילאים 60-16.
יחידות הפולקסגרנדיר לחמו לצד יחידות הצבא הרגילות בלחימה החזית המזרחית והמערבית, במיוחד בקרבות שנערכו בשטח גרמניה הנאצית עצמה בשלבי הסיום של המלחמה. כמעט כל דיוויזיות חיל הרגלים, שנטלו חלק במתקפה הגרמנית בארדנים בדצמבר 1944, למשל, היו דיוויזיות פולקסגרנדיר. לעיתים השילוב בין החיילים המנוסים, שנכללו בדיוויזיות הפולקסגרנדיר, לבין המגויסים החדשים חסרי הניסיון, היה מוצלח, והן תיפקדו באופן טוב למדי בשדה הקרב. אולם במקרים רבים, הן נשלחו למערכה לאחר תקופת אימון קצרה ושטחית, וסבלו ממוטיבציה נמוכה, ולכן לא תיפקדו ביעילות בשדה הקרב, במיוחד כשהופעלו במשימות התקפה, ונשברו בקלות יחסית. בסך הכל בין סתיו 1944 ועד לכניעת גרמניה בתחילת מאי 1945, הוקמו או הוקמו מחדש (עברו הסבה) 78 דיוויזיות פולקסגרנדיר.
הוגו קמפאניירו
הוגו ארמנדו קמפאניירו (ספרדית: Hugo Armando Campagnaro; נולד ב-27 ביוני 1980) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
קמפאניירו החל בקבוצת הנוער של המועדון הארגנטינאי דפורטיבו מורון ושיחק בליגת המשנה הארגנטינאית ובשלישית. בשנת 2002 חתם במועדון האיטלקי פיאצ'נצה, אשר התמודד באותה העת בסרייה א'.
בשנת 2007 הצטרף לסמפדוריה והשתתף בגביע האינטרטוטו. בעונת 2008/2009 הגיע עם סמפדוריה לגמר הגביע האיטלקי.
ב-9 ביולי 2009, חתם לארבע שנים בנאפולי תמורת 7 מיליון אירו.
בעונת 2011/2012, זכה עם נאפולי בגביע האיטלקי.
ב-9 ביוני 2011, קמפאניירו היה מעורב בתאונת דרכים קשה בקורדובה, ארגנטינה, שגבתה את חייהם של 3 אנשים.
ב-6 ביולי 2013, חתם לשנתיים בקבוצת הפאר האיטלקית אינטר מילאנו. בסיום עונת סיים את חוזהו באינטר, ועזב את הקבוצה.
נבחרת ארגנטינה.
ב-22 בפברואר 2012 רשם קמפאניירו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה במשחק ידידות נגד שווייץ.
ב-2 ביוני 2014 נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
אליפות וימבלדון 1914
אליפות וימבלדון 1914 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-22 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
לאחר הפסקה של מספר שנים בתחרויות, השתתף נורמן ברוקס (אוסטרליה) והוא זכה בתחרויות גברים וזוגות גברים. טוני וילדינג (אוסטרליה) זכה בתואר אלוף בתחרויות זוגות גברים ובמקום שני בתחרויות גברים וזוגות מעורבים. הטניסאית בריטית אתל לרקומב זכתה בתחרות זוגות מעורבים ובמקום השני בתחרות נשים וזוגות נשים.
לאחר אליפות זו התחרויות הופסקו לארבע שנים עקב מלחמת העולם הראשונה, והן חזרו להתקיים ב-1919.
התחרות.
תחרות הגברים.
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1913 על התואר. לתחרות זו נרשמו 104 טניסאים, מהם 100 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים נורמן ברוקס (אוסטרליה) ניצח את אוטו פרויצהיים (גרמניה) ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד טוני וילדינג מניו זילנד (מנצח אליפות וימבלדון 1913) וניצח ב-3 מערכות. לנורמן ברוקס זה היה ניצחון שני (הראשון היה בשנת 1907).
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 51 טניסאיות (מהם 48 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות אתל לרקומב (מנצחת בשנת 1912) נפגשה עם אליזבט ריין (ארצות הברית) וניצחה ב-2 מערכות. במשחק אליפות היא שיחקה נגד מנצחת אליפות 1913 דורותי דאגלס צ'יימברס והפסידה ב-2 מערכות. לדורותי דאגלס צ'יימברס זו הייתה הזכייה השביעית.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות הזוגות השתתפו 44 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1912. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון הזוג שכלל את טוני וילדינג ונורמן ברוקס נפגש עם האחים לוו הבריטים וניצח אותם ב-3 מערכות. במשחק על האליפות נורמן ברוס וטוני וילדינג שיחקו נגד הזוג הבריטי הרברט רופר-בארט וצ'ארלס דיקסון שהיו מנצחי תחרות בשנת 1913 וניצחו ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
תחרויות זוגות הנשים נערכו ללא יתרון למנצח בתחרות בשנה הקודמת. בתחרות השתתפו 20 זוגות, כמעט כל המשתתפות היו בריטיות (כמו בתחרות הנשים). הזוג המנצח של השנה הקודמת לא נרשם לתחרות. בגמר התחרות הזוג שכלל את הבריטיות אדית האנם ואתל לרקומב נפגש עם הזוג אגנס מורטון (בריטניה) ואליזבת ריין (ארצות הברית). הזוג מורטון/ריין ניצח בשתי מערכות וזכה בתואר.
תחרות זוגות מעורבים.
תחרויות זוגות המעורבים נערכו ללא יתרון למנצח בתחרות בשנה הקודמת. בתחרות השתתפו 39 זוגות. כמעט כל המשתתפים היו בריטים (כמו בתחרות הנשים). הזוג המנצח של השנה הקודמת הוף קריסף ואגנס טוקי הודחו במשחק חצי-גמר. בגמר התחרות נפגשו הזוג הבריטי ססיל פארק ואתל לרקומב נגד טוני וילדינג ומרגריט ברוקדי (צרפת). הזוג הבריטי ניצח ב-3 מערכות וזכה בתואר.
פרס האקדמיה האירופית לקולנוע
פרס האקדמיה האירופית לקולנוע (באנגלית: European Film Awards) הוא פרס המוענק מדי שנה מאז 1988 על ידי האקדמיה האירופית לקולנוע כדי להכיר במצוינות בהישגים קולנועיים אירופיים. הפרסים ניתנים במעל לעשר קטגוריות אשר העיקרי מביניהם הוא "פרס לסרט השנה". הפרסים ניתנים לקולנוע אירופי, מפיקי קולנוע, במאים ושחקנים אירופיים. הסרטים המועמדים מוכרזים בתחילת נובמבר, כאשר הזוכים מוכרזים בטקס עצמו, אשר מתקיים בתחילת דצמבר.
האירוע נקרא במקור פרסי פליקס (Felix Awards) עד שנת 1997, אבל שונה לאחר מכן לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע.
הערים המארחות מתחלפות, כאשר המארחת הקבועה מביניהם היא ברלין אשר מארחת כמעט כל שנה וערים אירופאיות אחרות מקבלות הזדמנות לארח כל כמה שנים. כיום, חוץ מברלין, רק שתי ערים אירחו את הטקס יותר מפעם אחת: פוטסדאם, אשר אירחה את הטקס שלוש פעמים ופריז, אשר אירחה את הטקס פעמיים.
סרטים ישראליים בטקס.
סרטים ישראליים הוזמנו להשתתף בתחרות החל משנת 2004. ב-2007 מדינת ישראל התקבלה כחברה מן המניין באקדמיה האירופית לקולנוע, והוזמנה להשתתף גם בפעילויות נלוות של הארגון. הסרט "אבנים" בבימוי רפאל נג'ארי היה הסרט הישראלי הראשון שהיה מועמד לפרס, אך לא זכה.
בדצמבר 2005, זכה הבמאי האני אבו אסעד ב"פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתסריטאי הטוב ביותר" על סרטו גן עדן עכשיו.
בדצמבר 2007, זכה השחקן הישראלי ששון גבאי ב"פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר" עבור משחקו בסרט ביקור התזמורת. במאי הסרט, ערן קולירין, זכה בתחרות בקטגוריית ה"תגלית האירופית" של השנה. קולירין היה גם מעומד לפרס הבמאי הטוב ביותר והתסריטאי הטוב ביותר. שני סרטים נוספים, "מלון 9 כוכבים" בבימוי עידו הר ו"מרגל השמפניה" בבימוי נדב שרמן היו מועמדים לפרס בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר.
בדצמבר 2008, זכה מקס ריכטר בפרס המלחין הטוב ביותר, על הפסקול לסרט הישראלי ואלס עם באשיר של הבמאי ארי פולמן.