בשנת 2004, מופאט הוחתם לכתוב לסדרה המחודשת של דוקטור הו. הוא הפך מפורסם, לפי הגארדיאן, בכתיבת הפרקים ה"חכמים והאפלים יותר" של ארבע העונות הראשונות של הסדרה. בעונה הראשונה כתב את הסיפור בעל שני החלקים "הילד הריק" וכן הפרק העוקב לו "הדוקטור רוקד". מאוחר יותר אמר מופאט כי חיכה ארבעים שנים על מנת לראות את שמו מופיע יחד עם מנגינת הפתיחה המפורסמת. הוא כתב פרק לכל אחת משתי העונות שלאחר מכן: "האישה שבאח" שהופיע במסגרת העונה השנייה, ו"מצמוץ" במסגרת העונה השלישית.
מופאט זכה בפרס הוגו עבור תצוגת הדרמה הקצרה הטובה ביותר שלוש שנים ברציפות בזכות פרקים אלו. "האישה שבאח" ו"מצמוץ" היו מועמדים לפרס נבולה. "מצמוץ" אף זיכה אותו בפרס באפט"א ככותב הטוב ביותר, ובפרס באפט"א הוולשי לתסריטאי הטוב ביותר. בסקר שערך מגזין דוקטור הו בשנת 2007, נבחר מופאט ככותב הטוב ביותר ו"מצמוץ" כסיפור הטוב ביותר. מופאט אף כתב את פרק הספיישל של שנת 2007 לילדים נזקקים, "התרסקות זמן".
בשנת 2008 כתב סיפור בשני חלקים לדוקטור הו, "שקט בספרייה" ו"יער המתים", מה שהפך אותו ואת ראסל טי דייוויס, המפיק בפועל של הסדרה, לשני הכותבים היחידים אשר כתבו תסריטים לכל ארבע העונות של הסדרה המחודשת. במרץ 2008, אמר דייוויס כי הוא מרבה לשכתב תסריטים של כותבים אחרים, אך הוא לא "נגע באף מילה" מפרקיו של מופאט. תסריטיו של מופאט עבור העונה הרביעית הביאו למועמדות רביעית ברציפות לפרס הוגו, אף על פי שלא זכה בו.
במאי 2008 הודיע BBC כי מופאט יחליף את ראסל טי דייוויס ככותב הראשי והמפיק בפועל של העונה החמישית של הסדרה המחודשת, אשר שודרה ב-2010, אף על פי שדייוויס יזם פגישות עם מופאט על כך עוד ביולי 2007. בתגובה למינויו אמר מופאט כי "חובתו של כל אזרח בריטי היא לבוא לעזרת הטארדיס". ההפקה באחריות מופאט החלה ביולי 2008. ככותב ראשי ומפיק בפועל, הוא היה מעורב בליהוקו של מאט סמית כדוקטור ה-11. סמית הופיע לראשונה בסוף פרק הסיום של דייוויס ודייוויד טננט, החלק השני של "סוף הזמן", בקטע קצר שלאחר סצנת ההתחדשות - אותה השאיר דייוויס למופאט לכתוב בעצמו. מופאט כתב אותה ב"עשר דקות" כ"התלוצצות כיפית עם הדוקטור".
בנוסף לפרקים הטלוויזיוניים, מופאט כתב סיפורים לסדרת סיפורי דוקטור הו, כשתרם את מקבץ הסיפורים הקצרים "מה עשיתי בחופשת חג המולד מאת סאלי ספארו" לספר שיצא בשנת 2006, ועליו מבוסס הפרק "מצמוץ"; "זווית העין" בשנת 2007; וכן "מכתב מהדוקטור" שפתח את הספר של 2009.
שרלוק.
במהלך נסיעותיהם מלונדון לקארדיף עבור עבודתם על דוקטור הו, יצרו מופאט ומארק גאטיס עדכון עכשווי לשרלוק הולמס, בשם שרלוק. בנדיקט קמברבאץ' לוהק כשרלוק ומרטין פרימן כד"ר ווטסון. פיילוט באורך 60 דקות, אשר כתב מופאט, צולם בינואר 2009. הפיילוט לא שודר אך שלושה פרקים של שעה וחצי אושרו. מופאט כתב את הראשון מביניהם, "חקירה בורוד".
עונתה השנייה של הסדרה שודרה בינואר 2012, כשמופאט כותב את "שערורייה בבלגרביה". עונה שלישית שודרה ב-2014, והרביעית שודרה בתחילת שנת 2016, בה כתב את הפרק השני, והיה אחד מכותביו של השלישי.
הסדרה זכתה להצלחה רבה ברחבי כל העולם, אך ביקורות שליליות התגברו עם הזמן ונטען שהסדרה כבר לא מה שהייתה בשלוש העונות הראשונות שלה.
דרקולה.
באוקטובר 2016 עלתה לאוויר הפקה משותפת של נטפליקס ושל BBC1 בשם דרקולה שנכתבה על ידי מופאט וגאטיס על בסיס הרומן דרקולה מ-1897 מאת בארם סטוקר במרץ 2019 מופאט הודיע שהפקת הסדרה עומדת להתחיל. ב-1 בינואר 2020 הסדרה התחילה את שידוריה בBBC1 במשך 3 ימים רצופים. שלושת פרקים אלו עלו לנטפליקס ב-4 בינואר אותה שנה.
רנה ויויאני
ז'אן רפאל אדריאן רנה ויויאני (בצרפתית: Jean Raphaël Adrien René Viviani; 8 בנובמבר 1863 - 7 בספטמבר 1925) היה ראש ממשלת צרפת בשנה הראשונה של מלחמת העולם הראשונה.
תולדות חייו.
ויויאני נולד ב-8 בנובמבר 1862 בסידי בל-עבאס באלג'יריה הצרפתית. את הקריירה הפוליטית החל ב-1893 כשנבחר כנציג הרובע החמישי של פריז לפרלמנט מטעם פלג שיתאחד ב-1905 למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, הוא לא הצליח להיבחר שנית ב-1902. בשעת איחוד המפלגות הסוציאליסטיות ב-1905 סירב לאיחוד ונותר יחד עם אריסטיד בריאן מחוץ לאיחוד כ"סוציאליסט עצמאי". ב-1906 נבחר לפרלמנט וכיהן בממשלתו של ז'ורז' קלמנסו כשר החינוך והתרבות.
ב-13 ביולי 1914, לאחר בחירות שהותירו בית מפולג, הוסכם ויויאני כמועמד של פשרה למשרת ראש הממשלה והוכתר על ידי נשיא הרפובליקה, רמון פואנקרה, עד ה-26 באוגוסט כיהן גם כשר חוץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הנהיג ממשלת חירום, שתפקודה נחשב ככושל עקב התבוסה הצבאית והמורלית של צרפת. ב-27 באוקטובר 1915 התפטר, העביר את התפקיד לאריסטיד בריאן וכיהן בממשלתו כשר המשפטים.
ב-1920 נבחר כנציג ארצו לחבר הלאומים. באוקטובר 1922 נבחר כסנאטור, אולם ביוני 1923 לקה באירוע מוחי שהותיר אותו משותק עד למותו כשנתיים מאוחר יותר.
כיכר הסמוכה לכנסיית נוטרדאם דה פריז קרויה על שמו.
משהו מתוק
משהו מתוק הוא סרט ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 2004 בהפקתו של יורם גלובוס ובבימויו של דן תורג'מן, המשחק גם בתפקיד הראשי לצידה של איילת זורר.
עלילה.
אלון (דן תורג'מן) ומאיה (אביטל אברג'יל) מגיעים למושב של מאיה מלונדון, למסיבת החתונה של אחותה מיטל. סופר בשם יואל סלע, נקלע במקרה למקום שהמכונית שלו מתקלקלת. ספרו הראשון לא זכה להצלחה, ומאיה מספרת שהספר שיעמם אותה, מבלי לדעת שהוא הכותב. אך סלע מתחיל לכתוב את סיפור הספר החדש, הפעם בכתב ידו. מכוניתו התקלקלה והדבר מאפשר לו לשהות בביתו של בן המושב ועקנין (אלברט אילוז). ועקנין וידידו שיטרית מטפלים בתיקון הרכב. מפגשים רגעיים בין הסופר ומאיה יוצרים קשר, שגורם לו להתאהב בה. במקביל לסיפור המתרחש בין תמר (איילת זורר) ואלון. תמר שבה מפריז, על מנת לעזור לשני הוריה במושב. היא מוותרת על קריירה משלה. ועובדת במאפיה שלהם. המאפיה נקראת "משהו מתוק". מערכת היחסים בין אלון ומאיה מסתבכת בעקבות הקשר שנוצר בינו לבין תמר. במקביל הקשר בין מאיה והסופר מתהדק. אך תמר שוב עומדת להקריב את עצמה לידידה הטוב אזולאי, שאוהב אותה אהבה גדולה ומוכן ללכת עימה לנישואין, עד לתפנית העלילה שבו מבין אלון שהוא לא מוכן לוותר על תמר, ומגיע לחתונתה. מאיה רואה שאחותה תמר אינה שלמה אם נישואיה לאזולאי, ואומרת לה שהיא כבר בזוגיות עם יואל ומבחינתה לא מפריע לה שהיא ואלון יהיו יחד, וכאשר אלון מגיע אל תמר בערב החתונה היא אומרת לאזולאי את האמת על כך שלא מרגישה שהיא יכולה להיות טובה עבורו, והם מחליטים לוותר, ולהיפרד. אלון פוגש את תמר, ולאחר שמתוודים זה אל זו, השניים מחליטים לצאת אל כולם, ולהינשא.
מקרי בדיקה
הדיוויזיה ההררית אס אס השישית
דיוויזיית אס אס הררית השישית "נורד" (בגרמנית: Nord) הייתה דיוויזיה הררית של הואפן אס אס, כחלק מצבא גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה כדי לשמש כוח מגן בגבול הצפוני של נורווגיה עם ברית המועצות, היא נלחמה באזור זה למשך מרבית המלחמה וכך הייתה לכוח הגרמני בגזרה הצפונית ביותר לאורך החזית המזרחית והיחידה שלחמה מעבר לחוג הארקטי. דיוויזיית 'נורד' נחשבת גם לדיוויזיית האס אס היחידה שנלחמה תחת פיקוד יחידה לא גרמנית, כאשר היא סופחה לקורפוס הפיני השלישי בפיקודו של היאלמר סילסויו (Hjalmar Siilasvuo). לקראת סוף המלחמה השתתפה הדיוויזיה בקרבות האחרונים בחזית המערבית, בעיקר באזור אלזס-לורן.
היסטוריית שירות.
הדיוויזיה החלה את דרכה כ-'קבוצה צבאית אס אס נורד' (SS-Kampfgruppe Nord) אשר הוקמה ב-28 בפברואר 1941. לאחר כיבוש נורווגיה, הפיקוד הגרמני לא רצה שחיילי הורמאכט יגנו על הגבול עם ברית המועצות באזור במיוחד נוכח כיבוש חלקים של פינלנד על ידה, לכן הוחלט להקים יחידת אס אס לשירות באזור הגבול המתוח.
היחידה הורכבה תחילה על ידי חיילי אס אס מיחידות גולגולת המת, הם קיבלו ציוד חורף מתאים אך לא היו מאומנים באופן מספק. היא הוצבה תחילה בעיירה הנורווגית קירקנס, בחלקה הצפוני של נורווגיה סמוך לגבול עם ברית המועצות ופינלנד. עם תחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות במבצע ברברוסה, הדיוויזיה יועדה לתקוף לאורך קו הגבול בלפלנד לצד הכוחות הפינים כחלק ממבצע 'שועל כסוף' (Silberfuchs) שהחל ב-29 ביוני 1941. התקיפה עצמה שנמשכה מספר חודשים לא הצליחה לשבור את ההגנה הסובייטית, 'נורד' נלחמה בעיקר בקרב סָלַה שהיה כישלון עם כ-300 הרוגים ו-400 פצועים ביומים הראשונים של הלחימה.
בספטמבר 1941 הוגדרה היחידה כדיוויזיה והחלה לקבל תגבורות בכוח אדם ממגויסי האס אס לצד רגימנט ארטילריה הררי (השישי), הרכב החיילים בדיוויזיה הפך לצעיר יותר ומעט איכותי יותר. לאחר החורף הקשה של 1941-1942, הדיוויזיה המחוזקת השתתפה בבלימת התקפת האביב הסובייטית באזור והפעם הצליחה להחזיק את הקו. במשך חודשי 1942 הוצבה הדיוויזיה לאורך הגבול שהיה אחד מאזורי הלחימה הרגועים יותר של החזית המזרחית, באביב 1943 בלמה פעם נוספת מתקפה סובייטית בלחימה קשה.