הפארק הלאומי הוהה טאאורן (בגרמנית: Nationalpark Hohe Tauern) הוא הפארק הלאומי הגדול ביותר באוסטריה ובאזור רכס הרי האלפים ואחד משמורות הטבע הגדולות ביותר במרכז אירופה.
הפארק נוסד בשנת 1981. הפארק משתרע על פני כ-1,856 קמ"ר ונמצא בשטחן של שלוש מדינות פדרליות - זלצבורג, טירול, וקרינתיה.
בשטח הפארק נמצאים מספר פסגות הרים אשר בגובה של מעל ל-3,000 מטר, כולל הר גרוסגלוקנר (3,798 מטרים), אשר הוא הפסגה הגבוהה ביותר באוסטריה.
בתחום הפארק ישנם אלפי מינים של בעלי חיים וצמחים.
הפארק מהווה יעד תיירותי פופולרי. האטרקציות המרכזיות של הפארק הלאומי כוללות, בנוסף לפסגות ההרים, גם את מפלי קרימל וגולינג והערוץ הצר ליכטנשטיינקלאם. בנוסף ישנם גם מספר רב של מסלולי הליכה פופולריים ברחבי הפארק.
קומודורה
קומודורה הייתה דרגת הקצונה הבכירה הגבוהה ביותר בקריגסמרינה, דומה לקומודור בכוחות הצי הבריטי. לפי הכוחות המזוינים המודרניים היא הייתה המקבילה לדרגת נאט"ו OF-5. לא הייתה לה דרגה מקבילה בכוחות היבשה של הוורמאכט ובלופטוואפה הגרמניים, אולם היא הייתה מקבילה לדרגת אוברפיהרר בוואפן אס אס.
היסטוריה.
מקורו של קומודורה כתואר ששימש כמה קפיטן צור זי וקורבטנקפיטן מהצי הפרוסי והצי הקיסרי הגרמני, במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
קומודורה גרמני היה יכול להחזיק בכל דרגה ימית בין לוטננט לקפטן והתואר קומודורה הוחזק על ידי אותם קצינים שהחזיקו בשליטה טקטית על יותר מכלי שיט אחד. זה היה נפוץ ביותר עם מפקדי U-Board שהיו אחראים על כמה צוללות שהוקצו לכוח משימה יחיד. במאה ה-19, קצינים גרמנים בדרגה זו כונו קברניטי הצי ("Flottenkapitän").
במלחמת העולם השנייה, קומודורה הפכה לדרגה ממשית - אם כי בשימוש נדיר - בקריגסמרינה. התפקיד נחשב כקפטן בכיר, כאשר הסמל הוא כותפות של קפיטן צור זי עם פס דרגות אחד עבה של אדמירל על השרוול. קומודורים גרמנים גם הורשו ללבוש דשי מעיל נהדרים וסמל מצחייה של אדמירל, אך לא היו חברים רשמית באדמירליות הגרמנית. כנראה הבעלים הבולט ביותר בדרגה זו היה קרל דניץ, שהפך לקומודורה ולפיהרר דר אונטרזיבוט (מפקד צוללות) ב-28 בינואר 1939; עם זאת, הוא החזיק בדרגה קצת יותר משמונה חודשים עד ל-1 באוקטובר 1939, אז הועלה לדרגת קונטר-אדמירל.
דרגת "קומודורה" במלחמת העולם השנייה התקיימה באזור אפור של ותק, שכן לאף אחד משני הענפים האחרים של הוורמאכט (כוחות היבשה של הוורמאכט ולופטוואפה) לא היו דרגות שוות; לפיכך, היא הייתה דומה מאוד לדרגת האס אס של אוברפיהרר.
לאחר נפילת גרמניה הנאצית, ובנייתו מחדש של הצי הגרמני, דרגת קומודורה יצאה משימוש כדרגה, ולמעשה הוחלפה על ידי "פלוטילה-אדמירל שהיא דרגת הדגל הנמוכה ביותר. היא הופיעה שוב כתואר בשנות ה-50. בעידן המודרני, קומודור גרמני הוא קפטן בכיר המחזיק בדרגת קפטן אך ממלא תפקידים כמפקד שייטת בצי.
סימני הדרגה.
סמל הדרגה כלל רצועת כתף ותחרה בשרוול. כותפות, המקבילות לאלו של קפיטן צור זי, היו נועדו ללבוש על ז'קטים אחידים והורכבו מצמות כסופות מסורגות עם שני פסי זהב (כוכבים) על בסיס בכחול כהה ואפנפרבה. סמל החפת הורכב מכוכב אחד מחומש מעל שרוך זהב גדול. טבעות השרוול הקיפו את החפתים התחתונים.
רצף הדרגות (מלמעלה למטה) באותה קבוצה מסוימת הוא כדלקמן:
רטאנקוסין (אי)
האי רטאנקוסין (בתאית: เกาะรัตนโกสินทร์) הוא אזור היסטורי בעיר בנגקוק שבתאילנד. האי גובל בנהר צ'או פראיה במערב ובתעלות שונות במזרח אש רנחפרו במטרה לשמש כחפירים למה שהיה במקור מרכז העיר המבוצר.
המלך ראמה הראשון ייסד את העיר כבירת סיאם בשנת 1782. עד לאותה העת האי היה מיושב בעיקר על ידי תושבים סינים, שעברו בעקבות כן לאזור בו נמצאת כיום שכונת צ'יינה טאון של בנגקוק.
האי משתרע על 3.88 קמ"ר ומכיל כמה מאטרקציות התיירות המרכזיות של בנגקוק כמו ארמון מלך תאילנד, מקדש ואט פהו אשר הוא המקדש הגדול והעתיק במקדשי בנגקוק, מקדש וואט סאקט, מקדש וואט סותאט, כיכר סאנאם לואנג בה נערכים טקסים ואירועים מלכותיים, המוזיאון הלאומי, הגלריה הלאומית לאמנות, ושוק הפרחים.
פרידריך רוגה
פרידריך אוסקר רוגה (בגרמנית: Friedrich Oskar Ruge; 24 בדצמבר 1894 – 3 ביולי 1985) היה קצין בצי הגרמני ומעוטר צלב האבירים של צלב הברזל של גרמניה הנאצית. הוא שירת כמפקד הראשון (מפקח חיל הים) של הצי הגרמני לאחר המלחמה.
ביוגרפיה.
ראשית חיים וקריירה צבאית.
פרידריך רוגה נולד ב-24 בדצמבר 1894 בלייפציג, והיה בנם ונכדם של מחנכים גרמנים. הצטרף לצי הגרמני הקיסרי כצוער במרץ 1914, עד מהרה השתתף במבצעי הים הבלטי ב-1914, 1915 ו-1916. בשנים 1917 ו-1918 הפליג עם פשיטות המשחתות בים הצפוני ובתעלת למאנש.
לאחר שביתת הנשק, רוגה היה קצין על סיפון המשחתת SMS B112, שנשבתה בסקפה פלו וביוני 1919, הוא מילא תפקיד בהטבעת הצי הגרמני.
לאחר מכן חזר לגרמניה כדי להמשיך את הקריירה הימית שלו בשירות רפובליקת ויימאר, ובמשך שני העשורים הבאים התרכז במוקשים ובלוחמת מוקשים. מ-1921 עד 1923 פיקד על שולת מוקשים. בבריטניה במהלך שנות ה-30 הוא פגש מלח בריטי לשעבר בריגטה, סגן אוברי גריי, שספינתו, HMS Partridge, הוטבעה בשנת 1917 על ידי ה-SMS V100, הספינה שרוגה שירת בה. ה-"V100" הייתה הספינה שחילצה את גריי מהמים לאחר הטביעה והזוג התיידד לאחר שנפגשו, ידידותם נקטעה רק במלחמת העולם השנייה. לאחר לימודיו במכון הטכנולוגי של ברלין, הוא היה הקצין הבכיר של שייטת של שולי מוקשים, ובשנת 1937 הגיע לתפקיד העליון בחטיבה זו.
מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה, הוא נטל חלק במערכה הפולנית ב-1939 ובפעילות בים הצפוני ובתעלת למאנש במהלך 1940. מ-1940 עד 1943, הוא הוצב בצרפת, והועלה לדרגת ויצה-אדמירל ב-1943. נשלח לאיטליה ב-1943, שם שירת כקצין בכיר בחיל הים הגרמני עד אמצע הקיץ. בנובמבר 1943 הוא מונה ליועץ הימי של פילדמרשל ארווין רומל כדי לפקח על ההגנה על צפון צרפת מפני פלישת בעלות הברית הצפויה. הוא לא האמין במוקשים ובפגזי ארטילריה שנטמנו מתחת למים, אבל המוקשים הימיים שרצה לא היו זמינים. באוגוסט 1944 הוא הפך למנהל בניית ספינות של הקריגסמרינה, תפקיד בו כיהן עד סוף מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה.
בסוף מלחמת העולם השנייה נשבה רוגה בידי בעלות הברית. בשנת 1946, הוא התחיל חיים חדשים כמתרגם, סופר ומחנך ב-קוקסהאפן. הוא היה אחד מארבעה קציני דגל שהרכיבו את הצוות ההיסטורי הימי בברמרהאפן, בחסות הצי של ארצות הברית. הוא נכנס לפוליטיקה כעצמאי פוליטי במועצת העיר קוקסהאפן.
בשנת 1950, רוגה היה חלק מקבוצה נבחרת של קצינים בכירים לשעבר בוורמאכט שהוזמנו על ידי הקנצלר קונראד אדנאואר לקחת חלק בוועידה כדי לדון בחימוש מחדש של מערב גרמניה. הוועידה הניבה את תזכיר הימרוד שתרם ליצירת המיתוס של "הוורמאכט הנקי".
במהלך שנות החמישים המוקדמות, הוא ייעץ כיצד ניתן יהיה לבנות מחדש את הצי בונדסמרינה החדש, כפי שמפורט ב"גנרלים של הוורמאכט" של סרל. לאחר שגרמניה הפכה לחלק מנאט"ו, מונה רוגה למפקח הצי (תפקיד דומה לראש המבצעים הימיים של ארצות הברית), תפקיד שמילא עד 1961.
לאחר מכן, הוא הפך לחבר בפקולטה באוניברסיטת טיבינגן, ובסופו של דבר הפך שם לפרופסור חבר ב-21 ביולי 1967. הוא היה מרצה אורח באוניברסיטאות רבות, כולל מכללת המלחמה הצי האמריקאית בניופורט.
אדמירל רוגה היה אחד השופטים במשחק המלחמה בסנדהרסט ב-1974 במבצע ארי-הים.
הוא נפטר ב-3 ביולי 1985.
יצירות ספרותיות.
רוגה היה מחברם של מספר ספרים, כולל "הסובייטים כמתנגדים ימיים, 1941–1945", שנכתבו עבור המכון הימי של אנאפוליס ב-1979, "ורומל בנורמנדי", שנכתב ב-1959.
בסרט "היום הארוך ביותר" (1962), הוא שיחק את עצמו, והיה יועץ לסרט.
ועידת המדינות התורמות
אריה לוי (ראש ישיבה)
הרב אריה לייב לוי (יעקב יהודה לייב) (נולד בכ"ה בטבת ה'תרצ"ז, 1936) הוא ראש ישיבת שכר שכיר (הנגב) וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה.
נולד בשכונת מאה שערים בירושלים, בתאריך כ"ה בטבת תרצ"ז. גדל והתחנך בתלמוד תורה יבנה, ובישיבה קטנה תפארת צבי, לאחר מכן עלה לישיבת חברון. שם נקשר לרבותיו ראשי הישיבה, ובפרט לרב אברהם פרבשטיין. כמו כן היה משתתף תדיר בשיעוריהם של הרב חיים שמואלביץ והרב נחום פרצוביץ בישיבת מיר.
נשא לאשה את לאה לוי (בתו של הרב ברוך יצחק לוין, רב וראש ישיבת 'מקור חיים'). לאחר נישואיו למד בכולל מקור חיים (שם הוציא את ספרו), וכן בכולל של הרב מרדכי אליפנט, ואחר הצהריים בישיבת מיר.
בשנת תשל"א נקרא על ידי הרב יששכר מאיר לכהן כר"מ בישיבת הנגב.
לאחר פטירת הרב יששכר מאיר (בשנת תשע"א) מונה לכהן במקומו כראש הישיבה.
בי"ח בכסלו תשפ"א מונה לחבר במועצת גדולי התורה שע"י דגל התורה.
משפחתו.
גיסיו: הרב יהושע מאיר רוזנטל (רב שכונת שערי חסד בירושלים). הרב חיים מאיר שטיינברג (ראש כולל אור הנר מבני ברק).
בניו: הרב אהרן יוסף לוי, הרב דב לוי, הרב משה יחיאל לוי (ר"מ בישיבת אהל משה בנתניה), הרב חננאל לוי (משגיח בישיבת בית שמעיה בבני ברק).
חתניו: הרב יהושע הלר, הרב דוד דיסין (מרבני ישיבת נחלת הלווים בחיפה), הרב הלל גרוסברד.
שומר חנם
כתובות פיניקיות-יווניות אתונאיות