יש הטוענים כי דמותה היא דמות חיובית, מכמה סיבות: היא מבקשת ללכת עם חמותה, וחוזרת בה רק לאחר הפצרותיה של נעמי. ערפה נושקת לנעמי, אך זו אינה מחזירה לה בנשיקה. הכתוב אינו מציין במפורש כי ערפה עוזבת את נעמי אלא רק רומז לכך בעקיפין. חוקרת המקרא אדל ברלין טוענת כי במגילת אסתר, כמו גם במגילת רות, דמותה של ושתי איננה מיועדת להיות דמות מרכזית, אולם תפקידה חשוב בכל זאת. היא, כמו ערפה במגילת רות, משמשת כניגוד לדמות הנשית המרכזית. ערפה לא הייתה מרושעת או חסרת התחשבות, בחוזרה למשפחתה היא מילאה אחר הוראותיה של נעמי ועשתה את הדבר ההגיוני ביותר. על רקע זה פעולתה של רות מובלטת כיוצאת מן הכלל. רק בניסיון השלישי מצליחה נעמי לשכנע את ערפה. ערפה הפוחדת מפני המצב במקום יעדן, שבה על עקבותיה ואין בכך שום דבר שלילי. חוקרת הספרות אילנה פרדס טוענת, שהחלטתה של ערפה היא בתחום ההתנהגות והמוסכמות בחברה.
לפי הסבר זה, מטרת דמותה של ערפה היא להתעמת עם הדמות המרכזית בסיפור, רות (שעל שמה נקראת המגילה), ולהבליט את אישיותה החיובית של רות, על רקע דמותה של ערפה, המעט חיוורת ממנה. הרב איתן שנדורפי הוסיף שעל רקע ההדדיות שבין ערפה לרות לאורך כל הדרך עד העזיבה של ערפה וחזרתה לבית אביה, הקושי של רות להמשיך לדבוק בנעמי בולט יותר ומגדיל את מעלת המעשה של רות.
הרב יואב אוריאל טוען שאין בדרכה של ערפה כל רע, אך היא נקטה במידת הדין (היושר), על פיו עדיף לה להישאר במואב, ולכן היא לא זכתה למה שזכתה רות, שממנה יצא דוד המלך, כיון שגמלה חסד עם חמותה.
יוסף בן מתתיהו, בספרו "קדמוניות היהודים", רק מתאר ביובש כי (במולדתה), והסיפור חסר את סצנת הנשיקה והפרידה של ערפה מנעמי.
בספרות האגדה.
לפי מדרש רות רבה, ערפה ורות היו שתיהן בנותיו של עגלון מלך מואב. התלמוד מזהה את ערפה עם הרפה, הנזכר במקרא כדמות (מינה איננו מפורש במקרא) שמצאצאיה יצאו ענקים פלשתים (). שני שמות אלה, ערפה והרפה, נדרשים שם על דרך גנאי. על בניה הענקים של ערפה-הרפה נאמר שם: "בשכר ארבע דמעות שהורידה ערפה על חמותה זכתה ויצאו ממנה ארבעה גיבורים". עוד נאמר שם: "אמר הקב"ה: יבואו בני הנשוקה (ערפה) וייפלו ביד בני הדבוקה (רות)". הדברים רומזים לדוד המלך, מצאצאי רות, שהרג את גָּלְיָת בקרב בעמק האלה (). המסורת המזהה את ערפה עם הרפה באה לידי ביטוי גם במדרש רות זוטא, המזהה את גָּלְיָת הפלישתי כבנה של ערפה (על פי המקרא, גָּלְיָת הוא מצאצאי הרפה). יאיר זקוביץ מציין כי המסורת אשר מזהה את ערפה עם הרפה מתעלמת מהעובדה שערפה היא מואבייה ואילו בני הרפה הם פלשתים. לשיטתו הזיהוי נובע מהיות בני הרפה המכונים אף הם 'רפאים' () והם תושבי עבר הירדן. במסכת סנהדרין מוזכר גם, שישבי היה בנה של ערפה וגם אותו הרג דוד בעזרת אבישי בן אחותו.
בספרות המודרנית.
המעשייה "מגילת ערפה" מאת חיים נחמן ביאליק, המופיעה בספרו "ויהי היום", מתארת את אשר עלה בגורלה של ערפה לאחר הפרידה מנעמי. המעשייה מושפעת מן המדרשים המתייחסים לערפה.
על ערפה נכתבו כמה שירים, בהם 'ערפה' של שמואל בס ו'ערפה' של אברהם הוס. גם המשורר היידי איציק מאנגר כתב שיר בשם 'ערפה', שבו העתיק את סיפור העלילה לעיירה היהודית במזרח אירופה (השיר תורגם לעברית על ידי בנימין טנא).
ג'נט ג' אפס
ג'נט ג'. אפס (באנגלית: Jeanette J. Epps; נולדה ב-3 בנובמבר 1970) היא אקוונאוטית ואסטרונאוטית אמריקאית. נבחרה במסגרת כיתת האסטרונאוטים של 2009, וטרם טסה לחלל.
ביוגרפיה.
אפס נולדה בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, והיא בוגרת בית הספר תומאס ג'. קורקורן בעיר. בשנת 1992 השלימה תואר ראשון בפיזיקה במכללת לי-מאיון. בשנת 1994 קבלה תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת מרילנד, ובשנת 2000 השלימה דוקטורט בתחום זה.
ג'נט קיבלה מלגה מנאס"א בשנים 1996–1998. בנוסף, היא ייצגה את אוניברסיטת מרילנד בשנים 2003–2004 ושנת 2008 בפקולטה לחלל והנדסה.
לאחר סיום התואר השני, אפס החלה לעבוד בחברת פורד כמומחית טכנית במעבדת המחקר המדעית, שם פיתחה פטנט לזיהוי מקום התנגשות של כלי רכב. ב-2002 הצטרפה ל-CIA, שם היא עבדה במשך יותר מ-7 שנים כקצינת מודיעין טכנית. היא קיבלה תגמולים ופרסים רבים על עבודתה שם.
ביולי 2009 אפס נבחרה לאסטרונאוטית בנאס"א כחלק מ-14 האסטרונאוטים של המחזור ה-20 של האסטרונאוטים של נאס"א. לאחר בחירתה החלה לעבור התמחות הכוללת הכרת ותפעול מערכות תחנת החלל הבינלאומית, פעילות חוץ-רכבית (EVA), אימון טיסה T38, הכשרת מים והישרדות במדבר. אפס סיימה את הכשרתה כאסטרונאוטית ב-2011.
אפס חברה במכון האמריקאי לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה (American Institute of Aeronautics and Astronautics, AIAA) וב"אגודה למען מדע וציבור" (Society for Science and the Public). בריאיון שנתנה לאחר בחירתה לאסטרונאוטית, אפס אמרה כי אחד מתחביביה הוא עבודה עם ילדים בתחומי מדעים וטכנולוגיה על מנת להצמיח דור של סקרנים ומדענים לעתיד.
בשנת 2014 הפכה לאקוונאוטית כאשר שהתה 9 ימים במעבדה התת-ימית אקווריוס במהלך משימת NEEMO 18. המשימה, שהתרחשה בין התאריכים 21–29 ביולי 2014, כללה דימוי הליכת חלל מתחת למים.
בינואר 2016 הכריזה נאס"א כי אפס תהיה מהנדסת טיסה וחלק מצוות משלחות 56/57 לתחנת החלל הבינלאומית. עם מינוי זה אפס אמורה הייתה להיות האפרו-אמריקאית הראשונה ששוהה כצוות במהלך משימה ארוכת טווח על תחנת החלל הבינלאומית.
אולם, בינואר 2018 נאס"א הכריזה שאפס הוחלפה מהמשלחת והגיבוי שלה, סרינה אוניון-צ'נסלור תהיה במקומה.
באוגוסט 2020, הודיעה נאס"א כי אפס תשתתף בטיסת הבואינג המתוכננת (CST-100 סטארליינר) לתחנת החלל הבין-לאומית.
עורפה
אצטדיון פישט
האצטדיון האולימפי פישט (רוסית Олимпийский стадион Фишт) הוא אצטדיון השוכן לחופי הים השחור ברובע "אדלר" במזרחה של העיר סוצ'י שברוסיה. האצטדיון קרוי על שמו של הר פישט (אדיגית Фыщт - "ראש לבן") שבקווקז הגדול, המתנשא לגובע של 2,867 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
האצטדיון אירח את משחקי החורף האולימפיים של אולימפיאדת סוצ'י בשנת 2014 והוא נמנה עם 11 האצטדיונים אשר אירחו את משחקי מונדיאל 2018. האצטדיון נחנך בשנת 2013 והיה מיועד להכיל 47,000 צופים בזמן משחקי החורף האולימפיים, אך לבסוף נבנה עם תכולה של 40,000 מושבים. תוכניות להרחבתו לקראת משחקי המונדיאל ב-2018 בוטלו תחילה אך לאחר מכן יושמה תוכנית הרחבה בשנת 2017, שהגדילה את תכולת המושבים רק במעט, ל-41,220.
האצטדיון תוכנן בידי משרד האדריכלים הבינלאומי Populous בשיתוף עם חברות ומשרדי אדריכלים נוספים. תחילה תוכנן המבנה להידמות לביצת פברז'ה, אך בסופו של דבר נבנה לו גג שקוף מסיבי פוליקרבונט, שאמור לשוות לו מראה של פסגה מושלגת. עלות הקמתו של המבנה תוכננה להסתכם ב-49 מיליון דולר, אך הגיעה בסופו של דבר ל-778.7 מיליון דולר.
באוקטובר 2013 הנפיק הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית שטר כסף בערך של 100 רובל שעל צדו האחד נראה האצטדיון לצד דמותו של עוף החול האגדי.
בשנים 2013–2017 שימש האצטדיון כמגרשה הביתי של קבוצת סוצ'י, עד לפירוקה.
ביוני 2018 האצטדיון אירח משחקים במסגרת מונדיאל 2018 ולאחר הטורניר משמש כמגרשה הבייתי של קבוצת סוצ'י, שהוקמה עם מעברה של קבוצת דינמו סנקט פטרבורג לסוצ'י והיא אירחה בו לראשונה את ניז'ני נובגורוד במסגרת המחזור השביעי של ליגת הכדורגל הלאומית, ב-18 באוגוסט 2018.
במרץ 2019, יניסיי קרסנויארסק אירחה באצטדיון הזה את רוסטוב במסגרת מחזור 18 בליגת העל הרוסית בכדורגל, בזמן שאצטדיונה שימש כזירה מרכזית לאוניברסיאדה.
אם אף דום
דניאל דומליי (באנגלית: Daniel Dumile; 13 ביולי 1971 – 31 באוקטובר 2020), היה ידוע גם תחת שמות הבמה: אם אף דום (MF DOOM), זאב לאב איקס (Zev Love X), ויקטור ואן (Viktor Vaughn), קינג גידורה (King Geedorah), היה ראפר בריטי-אמריקאי. דום היה מוכר בסגנון כתיבת השירים הייחודי שלו, ובכך שהוא גילם זהות כפולה של ראפר ושל "דמות נבל". דום שיתף פעולה במספר פרויקטים, כמו: דיינג'ר דום (עם דיינג'ר מאוס), ג'יי ג'יי דום (עם ג'נירו ז'רל) ומאדוילן (עם מאדליב).
ביוגרפיה.
דומליי נולד ב-1971 בלונדון, אנגליה. מוצא אימו מטרינידד ומוצא אביו מזימבבואה. לדומליי יש אח בכור, בשם מרקהאם טמפל, דומליי הרבה לתת קרדיט על הישגיו למרקהאם.
1988–1997: השנים הראשונות עם KMD.
דומליי (כונה אז זאב לאב איקס) הקים ב-1988 את ההרכב KMD (קיצור של Kausing Much Damage) יחד עם אחיו הקטן די ג'יי סאברוק ועם האם סי רודן. לאחר שרודן עזב את ההרכב, דומליי צירף את הראפר אוניקס דה בירת'סטון קיד. מנהל הרפרטואר דנטה רוס שמע על ההרכב דרך הרכב ההיפ הופ היהודי 3rd Bass, והחתים אותם בחברת התקליטים אלקטרה רקורדס. ב-1989 דומליי התארח בשיר "The Gas Face" של 3rd Bass. ב-1991 KMD הוציאו לאור את אלבום הבכורה שלהם, שנקרא "Mr. Hood".
ב-1993 סאברוק נהרג בתאונת דרכים, כאשר מכונית פגעה בו בזמן שחצה את הכביש. שבוע לאחר תאונת הדרכים נזרק ההרכב מאלקטרה רקורדס. לפני מותו של סאברוק, תכננו חברי ההרכב להוציא לאור את אלבומם השני, "Black Bastards", אך בעקבות מחלוקת על עטיפת האלבום בוטל שחרור האלבום. מ-1994 עד 1997 דומליי לקח הפסקה מההיפ הופ בעקבות מות אחיו, הסתובב ברחובות מנהטן וישן על ספסלים. לקראת סוף שנות ה-90 הוא עזב את ניו יורק סיטי והתיישב באטלנטה. בראיונות שנערכו איתו בתקופה ההיא, ציין שהתגבר על מות אחיו הקטן והבטיח לעצמו שינקום בתעשיית המוזיקה שעיוותה אותו.
1997–2003: החזרה למוזיקה.