התוכנית הראשונה – "ארץ ישראל שלאחר כיבוש".
לפי תוכניתו של הגנרל פיליפ נים, מפקד הצבא הבריטי בארץ ישראל ובעבר הירדן, נבנו בקיץ 1940 ביצורים ונסללו דרכים, לאורך קווי ההגנה המתוכננים. הקו הראשון היה מגשר נהריים צפונה לאורך הירדן וים כנרת, עד ראש פינה ומשם מערבה, עד לאכזיב. הקו השני התבסס על הרי הגלבוע דרך ג'נין לאורך רכס
הכרמל עד חיפה. קו ההגנה השלישי היה מגשר דמיה לשכם ולאורך נחל אלכסנדר.
לאחר כיבוש סוריה ולבנון עדיין איימה על הארץ סכנת פלישה של כוחות נאצים שיגיעו מכיוון הקווקז. בשנת 1941, בשילוב עם התוכנית הבריטית, תוכננה על ידי יוחנן רטנר ויצחק שדה, מראשי ארגון ההגנה, "תוכנית ארץ ישראל שלאחר כיבוש" לעיכוב הכוחות הגרמנים לאחר שיפלשו מצפון.
התוכנית נולדה בפגישה שנערכה בירושלים בדצמבר 1941 שזימן הגנרל הנרי מייטלנד וילסון ממפקדת הצבא הבריטי במזרח תיכון שקרא לפגישה את יצחק שדה, יוחנן רטנר ודוד הכהן. מלבדם נכחו בפגישה גם שני קצינים מן הצבא הבריטי, אחד מהם אנגלי והשני קצין יהודי צעיר מדרום אפריקה בשם אוברי איבן (לימים אבא אבן), אשר שימש מקשר בין המודיעין הבריטי להנהגת היישוב. רטנר ושדה הסבירו את תוכניות ההגנה בקווים כלליים. לאחר משא ומתן נוסף אישרו הבריטים את התוכנית.
התוכנית התבססה על המכשולים הטבעיים שבהרי הגליל וכללה הכנות לפעולות חבלה בדרכי תחבורה והטרדת כוחות האויב, באמצעות לוחמה זעירה. עיקר הכוח אמור היה להתרכז בחיפה ובכרמל. הבריטים קיבלו את התוכנית וסייעו, באמצעות מנהלת המבצעים המיוחדים ה-OSE, באספקת ציוד, באימון ובהדרכה. בנוסף הקימו רשת מודיעין ותחנת שידור בפיקודו של משה דיין שאך החלים מפציעתו במבצע לכיבוש סוריה ולבנון. הבריטים אימנו את חברי הרשת באלחוט ובהצפנה.
במקרה של כיבוש הארץ על ידי הנאצים, לאחר נסיגת הבריטים מזרחה לכיוון עיראק, יישארו בארץ ויפעלו כשהם נחזים להיות לאיטלקים ולגרמנים, לבושים במדי צבאותיהם. חלקם יפעלו כערבים. הבריטים הבטיחו לצייד ולחמש את הכוח.
ב-8 במרץ 1942 אישרה המפקדה הארצית של ההגנה את שילובו של הפלמ"ח בתוכנית. במאי 1942 הוקמה במסגרת הפלמ"ח המחלקה הגרמנית. המחלקה נועדה לפעול פעולות גרילה תוך התחזות לאנשי צבא גרמנים. מחנה האימונים של המחלקה, ביער משמר העמק, היה כדוגמת מחנה צבא נאצי לכל דבר ועניין. השילוט, הדגלים והקישוטים במחנה היו בשפה הגרמנית, בסגנון הזהה לזה המקובל במחנה צבא גרמני. אנשי המחלקה לבשו מדי צבא גרמנים וענדו דרגות צבא גרמני. האימונים, תרגילי הסדר, שפת הפקודות, העגה ואף שירי החיילים היו בשפה הגרמנית ובאופן המקובל בצבא הגרמני. הנשק והתחמושת היו נשק שלל גרמני. מדריכי המחלקה היו אנשי פלמ"ח אך הצטרפו אליהם גם סמל וקצינים בריטים. אנשי המחלקה התאמנו בהפעלת כלי נשק, בטקטיקות קרב, בסיירות, בקרב מגע ובשימוש במכשירי קשר.
על תיאור זה חלוק יואב גלבר הטוען שתוכנית המגננה הייתה תוכנית בריטית, שכללה גם הכנת כוחות גרילה מעבר לקווי האויב. לטענתו של גלבר תוכנית הגנה עצמאית של היישוב היהודי לא התגבשה לכדי תוכנית רצינית ולא אומצה על ידי ההגנה.
התוכנית הייתה מכוונת בעיקרה לפלישה מהצפון ההררי, שבו רבו המכשולים הטבעיים ומקומות המסתור ללוחמי גרילה. שורטטה מפה שציינה את כל נקודות החבלה בדרך התקדמותו הצפויה של האויב, שבהן אפשר ללכוד שיירות של שריון והספקה ולהשמידן, וכן מקומות המתאימים לבסיסים נסתרים של הכוח המגן.
לקראת המחצית השנייה של שנת 1942 נוצרה סכנה חדשה, והיא סכנת פלישה ממערב. ב-15 באוגוסט 1941 הוקמה בצפון אפריקה ארמייה גרמנית – איטלקית, שכללה את קורפוס אפריקה הגרמני ושני קורפוסים איטלקיים. הגנרל ארווין רומל מונה למפקדה. בקרב גזאלה, שהתחולל בין 26 במאי עד 21 ביוני 1942, פרץ רומל את קווי המגננה של הארמייה השמינית הבריטית, כבש את טוברוק והסתער מזרחה לעבר מצרים ותעלת סואץ והכוחות הבריטיים נסוגו. המתקפה הגרמנית נעצרה ליד אל-עלמיין, כ-100 ק"מ מערבית לאלכסנדריה, ונוצר איום מוחשי של הסתערותם מזרחה לעבר ארץ ישראל.
אבל אהרליך
1949 בקולנוע
פרסים.
פרסי אוסקר:
פרסי גלובוס הזהב:
תיאודור פון אדורנו
לאופולד אואר
בוליביה במשחקים האולימפיים
בוליביה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת ברלין (1936). במשחקים אלה השתתף רק ספורטאי בוליביאני אחד, השחיין אלברטו קונראד, שסיים במקום ה-45 והאחרון במשחה ל-100 מטר חופשי, כ-20 שניות לאחר השחיין שהגיע ראשון. היא נעדרה מארבע האולימפיאדות הבאות ושבה השתתפה באולימפיאדת טוקיו (1964). מאז, נעדרה מהמשחקים רק עוד פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. איש מהספורטאים הבוליביאנים שהשתתפו במשחקים לאורך השנים לא היה קרוב לזכייה במדליה, והישגי המשלחות הבוליביאניות היו סמליים בעיקרם.
בוליביה השתתפה גם בשש אולימפיאדות חורף: אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956), ארבע האולימפיאדות שנערכו בין 1980 ל-1992 ובאולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018). גם בהן לא ידעו הספורטאים הבוליביאנים הצלחות.
הינריך איזק
ח'ראג'
בהלכה האסלאמית, ח'ראג (בערבית: خراج) הוא מס על אדמה חקלאית. לח'ראג' אין בסיס חוקי בקוראן או בחדית' אך הוא זכה להכרה מסוימת מכורח האיג'מאע (קונצנזוס ששרר בין חכמי ההלכה) והעורף, הנוהג המקובל.
בתחילה, בימי הכיבושים האסלאמיים, ציין המונח ח'ראג' מס שנגבה באופן חד פעמי ממחוזות כבושים על ידי שרידי הפקידות הביזנטית וסאסאנית. באופן יותר רחב, שימש המונח לציון כל מס שנגבה מהנתינים הלא מוסלמיים של הח'ליפות, שזכו למעמד של בני חסות. בתקופה זו, ח'ראג' היה מילה נרדפת לג'זיה, מס הגולגולת שחויבו בו כל "בני הספר" היהודים והנוצרים בקוראן. בעלי קרקעות מוסלמיים שילמו אך ורק "עֻשרְ", או מעשר מהיבול - רמה נמוכה בהרבה של מיסוי.
לאחר שהחלה התאסלמות המונית של נוצרים וזורואסטריים נשחק הבסיס הכלכלי של האימפריה שהתבסס במידה רבה על הכנסות הג'זיה מהנתינים הלא-מוסלמיים. לאחר מסע מלחמה כושל נגד ביזנטיון בשנת 717 בידי הח'ליף האומיי סלימאן היה מצבה הכלכלי של הח'ליפות בכי רע. אף קודם לכן, בימי אל-חג'אג' בן יוסף שהיה מושל עיראק תחת מעאויה ויורשיו, נערך ניסיון לחייב מוסלמים לשלם שיעורי מס מלאים, אך הצעד נתקל בעוינות וטינה.
החל מ-719 ביצע עומר השני, יורשו של הח'ליף סלימאן רפורמה לפיה מס (ח'ראג') ייגבה מכל האדמות המעובדות שבבעלות לא-מוסלמית. לא יהיה ניתן למכור אדמות אלה למוסלמים, אך יינתן להם רכוש להחכירן בתמורה לתשלום מלא של מס הח'ראג'. בפועל, בחלוף השנים נגבה מס הח'ראג' מרוב האדמות החקלאיות ללא קשר לדת של בעליהן. נטל המיסוי הכביד והיקפם הגיע עד לכדי שליש עד רבע מכלל התוצרת החקלאית. הרפורמות של עומר השני הושלמו בימי בית עבאס, כשהמס הח'ראג' נהפך לאב הטיפוס למס אדמות אסלאמי. המונח ח'ראג' אף נהיה לכינוי גנרי לכלל המיסים.
בימי האימפריה העות'מאנית כמה מדינות שכנות שלה אולצו לשלם מס שנקרא ח'ראג' - בטורקית "חאראץ'" - לסולטאן הטורקי.
ז'ק איבר
גוטפריד פון אינם
שרפת ספרי הרמב&quot;ם
מוסיקה אבסולוטית
ארס אנטיקוה
אדם דה לה הל
צ'רלס איבס
ינוקוביץ'
אליפות העולם בכדורסל 1994
אליפות העולם בכדורסל לשנת 1994, הידועה גם בשם מונדובאסקט 1994, הוא טורניר כדורסל בינלאומי שנערך בקנדה בתאריכים 4-14 באוגוסט ואורגן על ידי התאחדות הכדורסל הבינלאומית. בתחילה אמור היה הטורניר להתקיים בבלגרד שביוגוסלביה, אך לאחר שחבר האו"ם כפה אמברגו על מדינות חבל הבלקן, הוחלט לקיימו בערים טורונטו והמילטון שבקנדה.
ארצות הברית זכתה בטורניר לאחר שניצחה במשחק הגמר את רוסיה 91-137 ובכך סיימה את הטורניר ללא הפסד בשמונת משחקיה. קרואטיה זכתה במדליית הארד לאחר ניצחון על יוון 60-78.
הנבחרות המשתתפות.
16 הנבחרות שהעפילו לטורניר הגמר:
מיקומים.
שלושת האצטדיונים בהם שוחקו משחקי הטורניר:
הסיבוב הראשון.
שתי הקבוצות המובילות בכל בית משובצות לבתים א' וב' בסיבוב השני, מהם ניתן להעפיל לשלבי הגמר. שתי הקבוצות האחרונות בכל בית משובצות לבתים ג' וד' בסיבוב השני, מהם משובצות הקבוצות לפלייאוף על מקומות 9-16.
בית א'.
4 באוגוסט 1994
5 באוגוסט 1994
7 באוגוסט 1994
בית ב'.
4 באוגוסט 1994
5 באוגוסט 1994
6 באוגוסט 1994
בית ג'.
4 באוגוסט 1994
5 באוגוסט 1994
6 באוגוסט 1994
בית ד'.
4 באוגוסט 1994
5 באוגוסט 1994
7 באוגוסט 1994
הסיבוב השני.
שתי הקבוצות המובילות בבתים א' וב' מעפילות לשלב חצי הגמר. שאר הקבוצות בבתים אלו משובצות לפלייאוף על מקומות 5-8. שתי הקבוצות המובילות בבתים ג' וד' מעפילות לפלייאוף על מקומות 9-12. שאר הקבוצות בבתים אלו משובצות לפלייאוף על מקומות 13-16.
בית א'.
9 באוגוסט 1994
10 באוגוסט 1994
11 באוגוסט 1994
12 באוגוסט 1994
בית ב'.
9 באוגוסט 1994
10 באוגוסט 1994
11 באוגוסט 1994
12 באוגוסט 1994
בית ג'.
8 באוגוסט 1994
9 באוגוסט 1994
11 באוגוסט 1994
בית ד'.
8 באוגוסט 1994
9 באוגוסט 1994
11 באוגוסט 1994
שלמה מן ההר
רבי שלמה בן אברהם בן שמואל (התפרסם בשם: שלמה ממונפלייה וכשלמה מן ההר), היה חכם פרובאנסאלי בן המאה ה-13. הוא נולד בברצלונה, ועבר למונפלייה שבפרובאנס, השוכנת על הר, וזהו מקור הכינוי "מן ההר".
פולמוס הרמב"ם.