הסתדרות המורים הלאומית הבריטית דורשת מכל בתי הספר, המכללות והאוניברסיטאות וכל מוסד חינוך אחר לבצע תרגיל פינוי וכיבוי אש בכל שנת לימודים. נדרש שרוב בתי הספר יבצעו תרגיל כיבוי אש בתחילת שנת הלימודים. על פי תקנות האש בבריטניה, כל הבניינים החדשים שנבנו לאחר שהשתנו תקנות בטיחות האש ב-2005, שבכל חדר יותקן לפחות מכשיר אזעקת אש אחד כמו פעמון, צפירה (צפירה) או אזעקת עשן/חום. בדיקות בטיחות סדירות כגון בדיקת מערכות גילוי אש ועשן ומטפים צריכות להתבצע מדי שבוע ואינן מצריכות פינוי המבנים בשעת הבדיקות. על פי צו הרפורמה הרגולטורית (בטיחות אש) משנת 2005, בכל מקומות העבודה חייבת להיות תוכנית חירום המפרטת את פעולות צוות החרום, תוכניות פינוי והסדרים ליצירת קשר עם מכבי האש.
ניו זילנד.
שירות הכבאות של ניו זילנד דורש מכל בתי הספר והמוסדות החינוכיים לבצע תרגיל כיבוי אש (המכונה "ניסיון פינוי") לפחות אחת לשישה חודשים, אלא אם צוין תקופה קצרה יותר בתוכנית הפינוי המאושרת של בית הספר. בתי ספר צריכים לתת לשירותי הכבאות הודעה מוקדמת של 7–10 ימי עבודה לפני ביצוע תרגיל כיבוי אש, ועליהם להגיש דיווח לכבאות תוך 7–10 ימי עבודה ממועד סיום התרגיל; הפעלת אזעקה לא מתוכננת אינה נחשבת כתרגיל כיבוי אש.
רוברט סמיילי
רוברט איבן סמיילי (באנגלית: Robert Eben Smylie; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כתובע הכללי ה-19 של איידהו בשנים 1947–1955, ולאחר מכן ועד 1967 כמושל איידהו ה-24. הוא היה הראשון מבין מושלי איידהו שנולד במאה ה-20.
ראשית חייו.
רוברט סמיילי נולד במרקוס, איווה. ב-1932 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בקרסקו. כאשר הוצע לו להתגורר אצל דודו, הוא עבר לאיידהו כדי ללמוד בקולג' איידהו בקולדוול. במהלך שנות לימודיו הוא השתתף בדיבייט, היה בצוות הכתיבה של ספר השנה, השתתף בנבחרת הפוטבול, בארגון הסטודנטים, ובעונות הקיץ הוא נסע לאיווה בטרמפים.
קריירה.
ב-1938, לאחר סיום לימודיו בבית הספר למשפטים, עבר סמיילי לוושינגטון די. סי., שם הוא היה במקביל פקיד במשרד עורכי הדין קובינגטון ברלינג, שירת במשטרת הקפיטול של ארצות הברית, ולמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון עד לסיום לימודיו ב-1942.
לאחר סיום לימודיו התגייס סמיילי למשמר החופים של ארצות הברית כעורך דין, ובמהלך מלחמת העולם השנייה הוא הוצב בפילדלפיה ובפיליפינים. ב-1946 הוא שב לעיסוק בעריכת דין במגזר הפרטי.
ב-1943 נשא סמיילי לאישה את לוסיל אירווין, ולשניים נולדו שני בנים.
התובע הכללי של איידהו.
בינואר 1947 התמנה סמיילי לסגן התובע הכללי של איידהו, תחת התובע הכללי שנבחר אז, רוברט איישלי. בנובמבר אותה שנה נפטר איישלי בגיל 39 באופן פתאומי כתוצאה מהתקף לב. סמיילי, שהיה אז בן 33, מונה על ידי המושל צ'ארלס ארמינגטון רובינס למלא את מקומו, וב-1950 הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה של ארבע שנים.
מושל איידהו.
ב-1954 התמודד סמיילי בבחירות למשרת מושל איידהו. באותה עת כהונת המושל נמשכה ארבע שנים, אך עם הגבלת כהונה של תקופת כהונה אחת. המושל המכהן היה אז הרפובליקני לאונרד ג'ורדן. החל מהבחירות של 1946 האריכה איידהו את משך תקופת כהונת המושל משנתיים לארבע שנים, אך בה בשעה הונהג שינוי שעל פיו לא התאפשרה בחירת מושל לשתי תקופות כהונה רצופות. סמיילי, שהיה אז בן 40, הוביל ב-1955 חקיקה שעל פיה תוקנה חוקת המדינה שוב כך שהתאפשר למושלים להיבחר לכהונות רצופות, ובסופו של דבר היא אושרה במשאל עם שנערך בבחירות הכלליות של 1956. ב-1958 נבחר סמיילי לתקופת כהונתו השנייה, וב-1962 לשלישית.
במהלך תקופת כהונתו של סמיילי כמושל, הוקמה מערכת הפארקים המדינתיים של איידהו, והונהג מס קנייה. בפברואר 1955, בעקבות כתבה ב-BBC, העביר סמיילי חקיקה מהירה כדי לשים קץ לחריגה על פיה הייתה איידהו המדינה היחידה מבין 48 מדינות ארצות הברית שלא ציינה את יום הולדתו של וושינגטון כחג רשמי. בעת כהונתו כמושל, שימש סמיילי כיושב ראש אגודת המושלים המערביים בשנים 1959–1961 וכן כיושב ראש אגודת המושלים הרפובליקנים. הוא היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית ב-1960. בשנים 1956, 1957, 1959, 1960 ו-1963 הוא היה חבר בוועדה המנהלת של ועידת המושלים הלאומית.
ב-1966 התמודד סמיילי בבחירות לתקופת כהונה רביעית, אך נוצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על ידי יורשו בתפקיד דון סמואלסון, שאותו הוא עודד להתמודד בבחירות לסנאט של איידהו שש שנים קודם לכן. סמיילי ייחס את תמיכתו בהנהגת מס הקנייה בשיעור של 3 אחוזים ב-1965 כגורם המרכזי לתבוסתו.
שנותיו האחרונות.
לאחר 12 שנות כהונה כמושל, בגיל 52, שב סמיילי ב-1967 לעיסוקו בעריכת דין במגזר הפרטי. הוא שימש כחבר חבר הנאמנים, כיושב ראש חבר הנאמנים וכנשיא בפועל של קולג' איידהו. ב-1972 הוא היה מועמד לסנאט של ארצות הברית, אך בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית הוא הגיע למקום הרביעי.
רוברט סמיילי נפטר ב-17 בינואר 2004 בבויסי בגיל 89. רעייתו לוסיל נפטרה פחות משישה חודשים אחריו. הם נטמנו בבית הקברות פיוניר שבבויסי.
אירוויזיון לרקדנים צעירים 1985
האירוויזיון לרקדנים צעירים 1985 הייתה המהדורה הראשונה של האירוויזיון לרוקדים צעירים. היא התקיימה בתיאטרון מוניציפלי ברג'יו אמיליה, איטליה ב-16 ביוני 1985. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והמארחת הייתה (RAI). רקדנים מאחת עשרה מדינות השתתפו בתחרות, ששודרה בשידור חי בטלוויזיה.
ארנטסה ארגולס נציגת ספרד זכתה בתחרות הנוכחית, כאשר נורווגיה ושוודיה ממוקמות במקום השני והשלישי בהתאמה.
מקום.
תיאטרון רג'יו אמיליה, בצפון איטליה היה המקום המארח למהדורת 1985 של האירוויזיון לרקדנים צעירים.
פוּרמָט.
הפורמט מורכב מרקדנים שאינם מקצועיים, בין הגילאים 16–21, המתחרים במופע של ריקוד לבחירתם, אותו הכינו מראש לקראת התחרות. לאחר מכן כל הקטעים לוקחים חלק בריקוד קבוצתי כוריאוגרפי במהלך 'שבוע הרקדנים הצעירים'.
חבר מושבעים בעלי היבט מקצועי המייצגים את מרכיבי הבלט, סגנונות הריקוד העכשוויים והמודרניים, מנקדים כל אחת מהריקודים המתחרים. הזוכה נחבר על ידי חברי המושבעים המקצועיים.
תוצאות.
גמר.
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מציגה את סדר הופעת הריקודים ומדגישה את המדינות המובילות באמצעות "זהב, כסף וברונזה". תוצאות המיקום של המשתתפים הנותרים אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.
חבר השופטים.
חברי המושבעים כללו את האנשים הבאים:
שידור.
התחרות שודרה ב-11 מדינות לפחות.
אירוויזיון לרוקדים צעירים 1985
האירוויזיון לרקדנים צעירים 1985 הייתה המהדורה הראשונה של האירוויזיון לרקדנים צעירים. היא התקיימה בתיאטרון מוניציפלי ברג'יו אמיליה, איטליה ב-16 ביוני 1985. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והמארחת הייתה (RAI). רקדנים מאחת עשרה מדינות השתתפו בתחרות, ששודרה בשידור חי בטלוויזיה.
ארנטסה ארגולס נציגת ספרד זכתה בתחרות הנוכחית, כאשר נורווגיה ושוודיה ממוקמות במקום השני והשלישי בהתאמה.
מקום.
תיאטרון רג'יו אמיליה, בצפון איטליה היה המקום המארח למהדורת 1985 של האירוויזיון לרקדנים צעירים.
פורמט.
הפורמט מורכב מרקדנים שאינם מקצועיים, בין הגילאים 16–21, המתחרים במופע של ריקוד לבחירתם, אותו הכינו מראש לקראת התחרות. לאחר מכן כל הקטעים לוקחים חלק בריקוד קבוצתי כוריאוגרפי במהלך 'שבוע הרקדנים הצעירים'.
חבר מושבעים בעלי היבט מקצועי המייצגים את מרכיבי הבלט, סגנונות הריקוד העכשוויים והמודרניים, מנקדים כל אחת מהריקודים המתחרים. הזוכה נחבר על ידי חברי המושבעים המקצועיים.
תוצאות.
גמר.
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מציגה את סדר הופעת הריקודים ומדגישה את המדינות המובילות באמצעות "זהב, כסף וברונזה" . תוצאות המיקום של המשתתפים הנותרים אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.
חבר השופטים.
חברי המושבעים כללו את האנשים הבאים:
שידור.
התחרות שודרה ב-11 מדינות לפחות.
דנה אינטרנשיונל (שיר)
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 1998
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1998 הייתה המהדורה התשיעית של האירוויזיון למוזיקאים צעירים, שהתקיימה בקונצרטהאוס בווינה ב-4 ביוני 1998. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והשדרן המארח היה Österreichischer Rundfunk (ORF). מוזיקאים משמונה מדינות השתתפו בגמר המשודר בשידור חי בטלוויזיה. אוסטריה ורשת השידור ORF אירחו בעבר את התחרות במוזיקפראיין ב-1990. בסך הכל השתתפו 13 מדינות בתחרות ולכן נערך חצי גמר יומיים קודם לכן, 5 מדינות לא עלו לגמר. כל המשתתפים ביצעו יצירה קלאסית לבחירתם בליווי התזמורת רדיו וינה בניצוחו של דניס ראסל דייוויס.
סלובקיה ערכה את הופעת הבכורה שלה בתחרות, בעוד שקרואטיה ושוודיה חזרו לתחרות לאחר פרישה. שבע מדינות פרשו מהתחרות ב-1998; בלגיה, צרפת, גרמניה, יוון, פולין, פורטוגל ושווייץ. הפרישה של גרמניה הפתיעה במיוחד, שכן היא זכתה במהדורה הקודמת בשנת 1996. בתחרות גם נסיגה לראשונה המדינה המארחת של המהדורה הקודמת, פורטוגל.
המדינות שלא עלו לגמר היו קפריסין, נורווגיה, אסטוניה, אירלנד וספרד.
מקום.
הקונצרטהאוס, אולם קונצרטים בווינה, אוסטריה, היה המקום המארח למהדורת 1998 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. הוא נפתח בשנת 1913, וממוקם ברובע השלישי בווינה. מאז הקמתו הוא תמיד ניסה להדגיש גם מסורת וגם סגנונות מוזיקליים חדשניים.