ב-ספטמבר 1916 חזר לפקד על הארמייה הראשונה הסרבית בחזית המקדונית ובהמשך מונה כמפקד החזית של הצבא הסרבי. בספטמבר 1918 פיקד מישיץ' על כוחותיו במסגרת המתקפה לאורך עמק הווארדאר תחת פיקודו של מפקד הזירה לואי פראנשה ד'אספרה. לאחר קרב דוברו פולה ביקשה בולגריה הפסקת אש לצורכי כניעה והעניין הוליד תגובת שרשרת שהובילה לסיום כל המערכה בבלקן. מישיץ' הוביל את כוחותיו לתוך שטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית במטרה לקבוע עובדות בשטח, לקראת הקמת ממלכת יוגוסלביה.
שלהי הקריירה ואחריתו.
לאחר סיום המלחמה מונה מישיץ' לראש המטה הכללי של הממלכה, אך מצב בריאותו הלקוי אילץ אותו לפרוש מהתפקיד בקיץ 1919. מישיץ' אושפז בסנטוריום ליד פריז ולאחר שנה חזר לבלגרד, שם נפטר בינואר 1921. מישיץ' נקבר בבית העלמין החדש בבלגרד, שם הוקמה אנדרטה לזכרו.
משפחתו.
ב-1884 נישא מישיץ' ללואיזה קרינקר ולזוג נולדו 6 ילדים. בנו הבכור ראדובן () שהיה פקיד בנק, שירת כקצין מילואים במלחמת העולם השנייה, נפל בשבי הגרמנים באביב 1941, הועבר למחנה שבויים בגרמניה, ונפטר ב-1945, בעודו בשבי. בנו השני אלכסנדר, שהיה קצין צבא וחבר מחתרת הצ'טניקים, נורה למוות בידי הגסטפו בדצמבר 1941. בנו השלישי ווֹיסלאב הצטרף לצבא השחרור העממי של יוגוסלביה בפיקודו של יוסיף ברוז טיטו ובהמשך היה אגרונום נודע ביוגוסלביה. שמות שלוש בנותיו של מישיץ': אליאונורה, אולגה ואנדליה.
אלקטרומגנטי
קליפה אלקטרונית
קובץ הערות וביאורים
קובץ הערות וביאורים הוא כתב עת תורני של חסידות חב"ד. הקובץ יוצא לאור מדי שבועיים. בקובץ כותבים בעיקר רבני וחסידי חב"ד בעולם ומתלבנים בו נושאים בתורתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון מלובביץ' ונושאים תורניים נוספים.
הקובץ נערך ויוצא לאור על ידי תלמידי ישיבת גדולה אהלי תורה בברוקלין. עורכו הראשי הוא הרב אברהם יצחק ברוך גרליצקי, מרבני הישיבה, ובכל שנה נבחרים שניים או שלושה תלמידים לעורכים.
במתכונתו הראשונית הופיע הקובץ החל מקיץ ה'תשל"ג תחת השם "שו"ת התלמידים - אהלי תורה". באותן שנים הייתה מתכונתו צנועה והוא הופיע כמה פעמים בשנה. תדירות הופעת הקובץ עלתה בתחילת שנת תש"ם, 1979 בעקבות דרשה שנשא הרבי מלובביץ' בשמחת תורה ובה הדגיש את הצורך להוסיף בלימוד התורה במשך כל השנה. כתב העת החל לצאת מדי שבוע החל משבת פרשת בראשית אותה שנה, תחת השם "הערות וביאורים". בשנת ה'תשנ"ג ירדה תדירות ההופעה של הקובץ לאחת לשבועיים.
בין הכותבים הקבועים בקובץ הרבנים חיים רפופורט, שלום דובער לוין, ומיכאל אהרן זליגסון. בעבר כתב גם הרב אהרן חיטריק.
הרב שניאורסון היה מקבל בכל שבוע את הקובץ הראשון שיצא מבית הדפוס ולעיתים היה עונה לשאלות שנשאלו בו. הוא נתן הוראות ביחס לעריכת הקובץ ולצורתו. בשנת ה'תשמ"ו עורר את חסידיו להעיר ולשאול בדברי תורה ובפרט בפירוש רש"י על התורה ולפרסם את הערותיהם בקובץ, והוא יענה על שאלה או שתיים מהן בפומבי, במהלך ההתוועדויות.
חומצה טיטנית
בכימיה, המושג חומצה טיטנית מתייחס לרוב לחומצה טיטינית על-חמצנית, או חומצת טיטניום, אשר נוסחתה הכימית היא H4TiO4. חומצה טיטנית בצורתה הנפוצה היא אבקת מלח לבנה. החומצה איננה מסיסה במים. כאשר החומצה מגיבה עם בסיס של מתכות אלקליות ואלקליות עפרוריות היא יוצרת יון formula_1
פרידריך ראצל
פרידריך ראצל (בגרמנית: Friedrich Ratzel; 30 באוגוסט 1844 – 9 באוגוסט 1904) היה גאוגרף ואתנוגרף גרמני בן המאה ה-19. ידוע בעיקר בשל טביעת המונח "מרחב מחיה" (Lebensraum), והשימוש הראשוני בו, בהקשר ששימש מאוחר יותר את התנועה הנאצית בגרמניה.
חייו.
ראצל נולד בעיר קרלסרוהה למנהל המשק של הנסיך מבאדן. לאחר סיום לימודיו בתיכון הועסק כשוליית רוקח. עד שנת 1868 סיים לימודים גבוהים קלאסיים וכן לימודי זואולוגיה באוניברסיטאות של היידלברג, יינה וברלין. לאחר סיום לימודיו ובעקבות טיולים שערך החל להתמחות בגאוגרפיה בעיקר באזור הים התיכון. לפרנסתו הועסק כעיתונאי לענייני טיולים בעיתון בעיר קלן.
בשנים 1874–1875 השתתף ראצל במשלחת מטיילים לצפון אמריקה, מקסיקו וקובה. עבור ראצל היה טיול זה נקודת מפנה משמעותית בקריירה, והוא החל לחקור את השפעת התושבים ממוצא גרמני ומקבוצות אתניות נוספות על צפון אמריקה, בעיקר באזור המערב התיכון של ארצות הברית.
עבודת הסיכום שלו משנת 1876 יצרה תחום מחקרי חדש, שזכה לכינוי "גאוגרפיה תרבותית". לטענת ראצל, הערים הגדולות הן המקום הטוב ביותר לחקר תרבויות, מכיוון שהן משלבות בתוכן אורח חיים אינטנסיבי המאפשר להחצין במהירות וביעילות את אופיים וטבעם של בני האדם.
בשנים שלאחר מכן, לאחר שובו לגרמניה, שימש ראצל כמרצה בכיר לגאוגרפיה בבית הספר הטכני הגבוה במינכן, והגיע לדרגת פרופסור תוך שהוא מפרסם מחקרים ומנהל קריירה אקדמית בלבד. בשנת 1886 הצטרף לאוניברסיטת לייפציג, והרצאותיו נחשבו למבוקשות מאוד.
ראצל המשיך ופיתח את יסודות המחקר של "גאוגרפיה הומנית", המצביעה על הקשר בין בני האדם לבין סביבתם. עבודתו זו זכתה לפרשנויות שגויות של תלמידיו, אשר הדגישו בעיקר את ההיבטים הסביבתיים על פני ההיבטים החברתיים שעמדו בבסיס הרעיון המקורי.
בעבודתו משנת 1897 בנושא "גאוגרפיה פוליטית" השתמש ראצל לראשונה במושג "מרחב מחיה", והרחיב את הרעיון של דרוויניזם חברתי.
ראצל, שהיה מלומד חוקר רב-תחומי ובעל תחומי עניין נרחבים, ראה עצמו כגרמני נאמן, וככזה נטל חלק במלחמת צרפת–פרוסיה, שבהּ אף נפצע פעמיים במהלך הקרבות.
ראצל היה תומך נלהב של הקולוניאליזם הגרמני באפריקה ובפסיפיק.
כתביו.
ראצל הושפע מאוד מעבודותיהם של צ'ארלס דרווין וארנסט הקל. בשנת 1901 פרסם את המאמר "מרחב מחיה" בהקשר של ביוגאוגרפיה, ובכך הניח את היסודות לרעיון הגרמני של המונח "גאופוליטיקה".
כתביו של ראצל השתלבו היטב בתהליך הפיתוח התעשייתי של גרמניה לאחר הניצחון על צרפת. החיפוש אחר מקורות לחומרי הגלם, כמו גם אחר שווקים חדשים למכירות התוצרת התעשייתית, נראו כהצדקה להתרחבות והתפשטות גאוגרפית.
ראצל תרם תרומה משמעותית ליצירת הקשר בין היבטים ביולוגיים להיבטים של גאופוליטיקה בהקשר הגאוגרפי שלהם תוך התעלמות מן הגבולות המדיניים ההיסטוריים. ראצל ראה בהרחבת גבולותיה של מדינה את הביטוי לבריאותה של האומה עצמה, בדיוק בדומה לגוף החי.
מרחב המחיה על פי ראצל לא היה ביטוי פוליטי או כלכלי, אלא ביטוי להתפשטות והתרחבות רוחנית–לאומית. הצורך במרחב מחיה הוא גורם מדרבן ומניע של עמים בעלי רמה תרבותית גבוהה. ראצל ראה בגרמנים את בעלי הזכויות על המרחב, בהיותם בעלי התרבות הנעלה מכולם. על פי רעיון זה, על העמים החלשים והנחותים יותר מוטלת המשימה לתמוך ולשרת כלכלית את העם הגרמני, ואילו בתמורה יזכו מן הגרמנים להפריה ולהתפתחות תרבותית.
בניגוד לביטוי האלים הרצחני שקיבל הרעיון בשנים הבאות בידיהם של הנאצים, הרי שראצל ראה אותו כחלק מתהליך טבעי ובלתי אלים לחלוטין שבו משתלטות מדינות חזקות על מדינות חלשות מהן.
המשטרה הפדרלית
משטרה פדרלית הוא גוף אכיפת חוק במדינות פדרליות ולו סמכויות שיטור מורחבות בכל המחוזות הפדרליים של המדינה.
פרנקי פרדריקס
פרנק "פרנקי" פרדריקס (באנגלית: Frank "Frankie" Fredericks ; נולד ב-2 באוקטובר 1967) הוא אתלט נמיבי. הוא זכה ב-4 מדליות כסף אולימפיות, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר (בברצלונה 1992 ובאטלנטה 1996). הוא אלוף עולם (שטוטגרט 1993) בריצת 200 מטר ושיאן העולם הנוכחי (2017) בריצה זו באולם. הוא הספורטאי מנמיביה היחידי שזכה עד כה במדליה אולימפית. נכון ל-2017 הוא מדורג במקום השמיני בכל הזמנים בריצת 200 מטר.
ביוגרפיה.
פרדריקס נולד בווינדהוק בירת נמיביה. הוא קיבל מלגת לימודים באוניברסיטת בריגהאם יאנג (אוניברסיטה אמריקאית פרטית, אשר בבעלות הכנסייה המורמונית) בשנת 1987. לאחר שנמיביה זכתה לעצמאות מדרום אפריקה בשנת 1990 הוא זכה להשתתף בתחרויות בינלאומיות עבור מדינתו.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה פרדריקס במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.34 שניות, אחרי מייקל ג'ונסון מארצות הברית (20.01 שניות) ולפני אטלי מהורן מקנדה (20.49 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום החמישי בריצת 100 מטר בשיא אפריקה חדש של 9.95 שניות, אחרי המנצח קרל לואיס מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש 9.86 שניות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה פרדריקס בשתי מדליות כסף ובכך הפך לספורטאי הראשון מנמיביה שזכה במדליה אולימפית. בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.02 שניות, אחרי לינפורד כריסטי מבריטניה (9.96 שניות) ולפני דניס מיצ'ל מארצות הברית (10.04 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.13 שניות, אחרי מייקל מארש (20.01 שניות) ולפני מייקל בייץ (20.38 שניות) שניהם מארצות הברית. בשלב חצי הגמר מארש קבע שיא אולימפי חדש של 19.73 שניות.
אלוף עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה פרדריקס במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אפריקה חדש של 19.85 שניות, לפני ג'ון רג'יס מבריטניה (19.94 שניות) וקרל לואיס (19.99 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום השישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.03 שניות, אחרי המנצח לינפורד קריסטי שקבע שיא אירופה חדש 9.87 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכה פרדריקס במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.12 שניות, אחרי מייקל ג'ונסון (19.79 שניות) ולפני ג'ף ויליאמס (20.18 שניות) שניהם מארצות הברית. בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.07 שניות, אחרי המנצח דונובן ביילי מקנדה (9.97 שניות).
שיא עולם באולם.