איסאאקיוס הראשון קומננוס חלה קשות בשנת 1059 ובעצתו של מיכאל פסלוס החליט לוותר על הכתר. בצוואתו מינה הקיסר איסאאקיוס הראשון קומננוס את קונסטנטינוס להיות לו ליורש, וזה הוכתר בתור קונסטנטינוס העשירי, השליט הביזנטי הראשון לבית שושלת דוקס. בשנת 1060, קבוצה הכוללת את מושל מחוז הבירה קונסטנטינופול ופקידים קיסריים אחרים בחצר המלוכה החלו לארגן מזימת קשר נרחבת להתנקש בחייו של הקיסר קונסטנטינוס. הקיסר קונסטנטינוס בקושי הצליח להימלט מהניסיון להתנקש בחייו, אך אחיו יוחנן הצליח להחזיר את הסדר והסמכות הקיסרית לאחר כישלונו של הקשר. אמנם הפלתו המוצלחת של ניסיון ההפיכה עזר לחזק את שלטונו, אך הוכיח גם את שבריריותו של שלטונו המוקדם של קונסטנטין.
מלחמות.
הקיסר החדש קונסטנטינוס הוריד את עלויות הצבא הביזנטי וחתך את התקציב של הצבא בשנת 1059, עם עלייתו לשלטון, בדיוק בזמן שיריבים על הגבולות התנפלו על הקיסרות הביזנטית. הפצ'נגים ביצעו פשיטות לתוך שטחי האימפריה בחבל הבלקן והאימפריה הסלג'וקית הגדולה הפכה לכוח המרכזי במזרח התיכון. תחת שלטונו של אלפ ארסלאן החלו הסלג'וקים להתחקות אחרי הביזנטים במטרה להוכיח את עצמם ראויים לתואר של יורשי האימפריה הרומית. אלפ ארסלאן לכך על עצמו את התואר 'קיזר אל-רום' (קיסר רומא) ודגל האימפריה הסלג'וקית שונה לדגל של עיט דו-ראשי, כדגל האימפריה הביזנטית. במטרה להוכיח לחצר המלוכה הסלג'וקית את מעמדו כדוגמת דודו, טוגריל בכ, ארסלאן יצא ישר עם הכתרתו למערכה צבאית נגד הממלכות הנוצריות של עבר הקווקז (האימפריה הביזנטית, ממלכת ארמניה וממלכת גאורגיה).
הכוחות הסלג'וקים הפולשים כבשו את אני, בירת ממלכת ארמניה. לאחר מכן דחקו את הצבא הגאורגי והכריחו את בגרט הרביעי, מלך גאורגיה להכיר בעליונותה של המדינה הסלג'וקית על גאורגיה. ממלכת ארמניה הייתה מדינת חסות ביזנטית אך ההנהגה המחוזית לא הייתה מוכנה לקראת הפלישה הסלג'וקית וחומות אני נפלו במהרה בעוד תושבי העיר נסו על נפשם לנוכח הביזה הסלג'וקית של העיר. לאחר סיפוח אני לתוך האימפריה הסלג'וקית, נסיכות קארס הארמנית נכנעה גם היא לידי הכוחות הסלג'וקים ואיתה גם מספר נסיכויות ארמניות קטנות נוספות אשר לא היה ביכולתם לפעול לעומת הסלג'וקים. באותו הזמן בוצעה פשיטה נרחבת של פצ'נגים לתוך הבלקן שבזזה סדרת ערים בבולגריה הביזנטית ואיימה על השטחים ביוון המודרנית.
רוב הכוחות הביזנטים הנותרים נאבקו נגד פשיטות של הנורמנים על הנחלות הביזנטיות בדרום חצי האי האפניני. לבסוף חולקו הכוחות הביזנטיים בין יחידות צבאיות עצמאיות ואלו הצליחו לחסום את ההתקדמות של הכוחות הנורמנים. הנורמנים נחלשו לאחר מאבק סמכות שלטוני פנימי ומשלחת צבאית כושלת לכיבוש סיציליה מידי האמירות המוסלמית אשר שלטה בה עד אותה העת. ההיחלשות הצבאית של הביזנטים אפשרה את כיבושה של העיר בלגרד בידי צבאה של ממלכת הונגריה המאבק בין הביזנטים לסלג'וקים המשיך גם לאחר מותו של קונסטנטינוס העשירי והגיע לשיאו עם הניצחון הסלג'וקי בפיקודו של אלפ ארסלאן במהלך קרב מנזיקרט, שהוביל לכיבוש הסלג'וקי של אסיה הקטנה כולה.
מוות ומורשת.
בשונה משלושת הקיסרים שקדמו לו, קונסטנטינוס פעל בניסיון להקים שושלת קיסרית שתחזיק שנים רבות אחרי ימיו. לאחר מותו בשנת 1067, אשתו, הקיסרית אודוקיה התחתנה בשנית ובעלה מונה לקיסר החדש: רומנוס הרביעי דיוגנס, קיסר האימפריה הביזנטית. לאחר רומנוס עלה לשלטון בנו של קונסטנטינוס, מיכאל השביעי דוקס. בסופו של דבר נפלה שושלת דוקס זמן קצר לאחר עלייתה ומשבר הירושה הממושך באימפריה הביזנטית הגיע לסופו עם ירושת הכתר של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, שהיה אחיינו של איסאאקיוס הראשון קומננוס. שלטונה של שושלת קומננוס על האימפריה הביזנטית נמשך למשך מספר מאות של שנים עד לאירועי מסע הצלב הרביעי בתחילת המאה ה-13.
תאומי רובינשטיין
תאומי רובינשטיין הם צמד גורדי שחקים ומגדלי משרדים, שמוקמים במתחם חסן ערפה במרכז תל אביב. בנייתם החלה בשנת 2016 והסתיימה בחודש יוני 2021. בכל אחד מהמגדלים 34 קומות (ועוד חמש קומות של החניון התת-קרקעי של צמד המגדלים) המתנשאים לגובה של כ-145 מטרים.
בסמוך לצמד המגדלים מוקמת תחנת קרליבך, שתשמש את הקו האדום והקו הירוק של הרכבת הקלה בגוש דן.
היסטוריה.
ב-2011 רכשה קבוצת רובינשטיין קרקע במתחם חסן ערפה, באותם ימים המתחם, שכונה "שכונת המוסכים" הכיל בעיקר בתי עסק, מוסכים צפופים ועוד. המתחם היה מיועד לפינוי מסיבי, שבסיומו יוקמו מספר מגדלי משרדים.
ב-2016 החלה העבודות להקמת צמד המגדלים, בני 34 קומות כל אחד. זמן קצר לאחר תחילת העבודות שכר משרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות' משרדים במגדל המזרחי, ואכלס אותם בחודש יוני 2021. ב-2017 שכרה חברת הטכנולוגיה, מלאנוקס כ-18 קומות במגדלי המערבי. גם חברת מאנדיי שכרה שטח של תשעה-עשר אלף מ"ר, שמתפרס על חמש עשרה הקומות העליונות במגדל המזרחי.
באוגוסט 2021 שכרה חברת הסטארט-אפ "סנאפי" משרד בגודל של כ-2,500 מ"ר.
ברברה פיטרסון
ברברה פיטרסון (אנגלית: Barbara Peterson; נולדה ב-25 בנובמבר 1953) היא דוגמנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
פיטרסון נולדה במינסוטה למשפחה ממוצא שוודי וגרמני, היא אחת משישה ילדים, אביה היה משפטן ופוליטיקאי, דודה היה ראש עיריית מיניאפוליס לשעבר. אחרי התיכון למדה לתואר במדע המדינה, תקשורת ולימודי אמריקה.
היא זכתה במספר תחרויות יופי קטנות וב-1976 נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית", בתחרות מיס ארצות הברית 1976 הוכתרה למקום הראשון ובכך נהייתה למיס מינסוטה הראשונה שזוכה בתואר זה.
היא ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל 1976 אך לא העפילה לשלבים המתקדמים בתחרות ובכך נהייתה למיס ארצות הברית הראשונה בהיסטוריה שלא עושה זאת, בתחרות זכתה מלכת היופי של ישראל רינה מור.
אחותה, פולי פיטרסון נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית 1981", ב-1987 היא ואחותה הוציאו ביחד את הספר "Becoming a Beauty Queen: the Complete Guide" (הפיכה למלכת יופי: המדריך השלם), המבוסס על דרכם וניסיונן בתחרויות יופי, ב-1990 היא שימשה כשופטת בתחרות מיס ארצות הברית.
היא נישאה לאיש העסקים רודני פ 'בארוול ונולדו לה שלושה בנים, היא ובעלה עסקו בנדבנות והם תרמו לארגוני חינוך וגופי צדקה והיא שימשה כנשיאת קרן התרומות המשפחתית אותה הם ניהלו.
ת'ולות'
כתב אל-ת'ולות' (בערבית: ثُلُث; בטורקית: Sülüs; בפרסית: ثلث (Sols); בתרגום חופשי: שליש) הוא אחד הכתבים של הקליגרפיה האסלאמית, שהומצא על ידי אבן מוקלה שיראזי . הצורות הזוויתיות הישרות של הכתב הכופי הוחלפו באותיות נוטות ומשופעות. בכתב הת'ולות', שליש מכל אות משופע, ויש מי שגורס שמכאן מגיע שם הכתב. תיאוריה אלטרנטיבית למשמעות הכתב מתייחסת לעובדה שהרוחב הקטן ביותר של כל אות הוא שליש מחלקה הרחב ביותר. מדובר בכתב אלגנטי ורהוט, שנעשה בו שימוש בעיטורי הקירות של המסגדים בימי הביניים. סגנונות קליגרפיים שונים התפתחו מהת'ולו'ת על ידי שינויים קטנים בצורת האותיות.
היסטוריה.
התרומה הגדולה ביותר להתפתחות כתב הת'ולות' התרחש באימפריה העות'מאנית בשלושה שלבים עוקבים שההיסטוריונים של האומנות העות'מאנית מכנים בשם "המהפכות הקליגרפיות":
המהפכה הקליגרפית הראשונה התרחשה במאה ה-15, ותחילתה בשיח' חמדאללה , קליגרף רב-אומן. המהפכה הקליגרפית השנייה קרתה במאה ה-17, ומקורה בעבודתו של הקליגרף העות'מאני חאפט' עת'מאן
לבסוף, בסוף המאה ה-19, הקליגרף מהמט שוואקי אפנדי העניק לכתב את צורתו הייחודית הנפוצה כיום.
שימוש.
השימוש בכתב הת'ולות' נעשה עבור כותרות של סורות ופרקי קוראן. חלק מהעותקים הקדומים ביותר של הקוראן נכתבו בכתב זה. עותקים מאוחרים יותר נכתבו בשילוב של כתב ת'ולות' וכתב הנסח'י או מחקק . החל מהמאה ה-15, נעשה שימוש בכתב הנסח'י באופן בלעדי.
בדגל ערב הסעודית נעשה שימוש בכתב ת'ולות' לכתיבת השהאדה.
קסניה פאג'ין
קסניה פייג'ין (בקירילית סרבית: Ксенија Пајчин; 3 בדצמבר 1977 - 16 במרץ 2010) הייתה זמרת, רקדנית ודוגמנית סרבית פופולרית בסרביה ובשאר הרפובליקות היוגוסלביות לשעבר.
ביוגרפיה.
פייג'ין נולד בבלגרד לאם ליוביצה ולאב מילוש. משפחתה מקורה בכפר הבוסני גובין שליד ליבנו. היא הייתה בת דודתה של הזמר הסרבי יליד בוסניה באחה מאלי קנינדז'ה (מירקו פייצ'ין). תשעה חודשים לאחר מותה הוציא קנינדז'ה את השיר "ספאבי, קרלג'יצה" (שינה, מלכה) לזכרה.
קריירת מוזיקה.
פייג'ין החלה את דרכה כרקדנית go-go בדיסקוטקים. היא הופיעה כרקדנית גיבוי בקליפ לשיר Opojni su zumbuli של דרגנה מירקוביץ' בשנת 1994. במהלך תקופה זו עבדה כעוזרת של איל המוזיקה Minimaks, שהיה מנהל כוכבים מצליחים כמו סילבנה ארמניליץ' ולפה ברנה. הוצעה לה להצטרף לדואט פופ, דאק, כקול נשי.
כרקדנית, התפרסמה ביוון, שם הופיעה במועדוני לילה רבים. מאוחר יותר המשיכה פייצ'ין לקריירת מוזיקת ​​סולו, ובעוד שירה לא הייתה מרשימה, היא זכתה לתשומת לב בעקבות ריקודים ותלבושותיה. היא הייתה בעלת סטודיו למחול בבלגרד ועבדה כדוגמנית. היא הופיעה לעיתים קרובות בצהובונים והייתה ידועה בהצהרותיה המקוממות. קסניה פאג'ין דנה בגלוי בחיי המין שלה ובניתוחים פלסטיים.
אחד היצירות המוזיקליות האחרונות שלה היה דואט עם חברתה דניאל אליבאביץ'. השיר שכותרתו "סופיקה" שוחרר ביולי 2009. הקליפ צולם כמה חודשים לאחר מכן ושוחרר ב־9 בינואר 2010, חודשיים לפני מותו של פייג'ין. מאוחר יותר כתב אליבאביץ 'שיר בשם "Pjesma za Kseniju" (שיר למען קסניה) ושחרר אותו בשנת 2011 כמחווה.
מוות ואחריו.