הטייסת הוקמה בשנת 1985, בבסיס פלמחים, כטייסת הקוברות השנייה בחיל האוויר הישראלי (אחרי טייסת 160), מפקדה הראשון היה אפרים סגולי. היא הפעילה מסוקי קרב מדגם AH-1 קוברה ("צפע"). מאז כונו הטייסות 160 ו-161 "טייסת הקוברות הדרומית" ו"טייסת הקוברות הצפונית" (בהתאמה) בגלל מיקומן היחסי בבסיס פלמחים.
ב-1987 נהרג מפקד הטייסת בתאונת אימונים.
סגירת הטייסת.
בשנת 2005 נסגרה הטייסת ומסוקיה פוזרו בין טייסת 160, טייסת 115 ובית הספר לטיסה.
פתיחה מחדש.
במרץ 2012 נפתחה הטייסת מחדש כטייסת כלי טיס מאוישים מרחוק, והיא מפעילה כעת כטב"מים מסוג הרמס 450 ("זיק"). ביום העצמאות ה-65 למדינת ישראל, הוצג כטב"ם "הרמס 450" בבסיס תל נוף שנפתח לקהל הרחב, .
בינואר 2021 הועברו במסגרת שינוי ארגוני ה"זיקים" של טייסת 166 לטייסת 161, והיא הפכה לטייסת יחידה בחיל שמפעילה אותם.
הירש מנדל פינלס
הרש מנדל פינלס
פינלס
הזמן הוורוד (סרט)
הזמן הוורוד (Gay Days) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2009 בבימויו של יאיר קדר. הוא מתעד את המהפכה הגאה של קהילת הלהט"ב בישראל בשנות השמונים והתשעים וסוקר אירועים מרכזיים דרך סיפורו האישי של הבמאי, שייסד בעברו את העיתון "הזמן הוורוד".
בסרט משתתפים דמויות מרכזיות בקהילה הישראלית הגאה: גל אוחובסקי, איתן פוקס, שמעון שירזי, אליוט (שגם כתבה מוזיקה מקורית עבור הסרט), עמליה זיו, רמי הסמן, אילנה שירזי, אדיר שטיינר, עוזי אבן, עמית קמה, יוסי אבן קמה ואחרים.
הסרט הופק בחברת נורמה הפקות בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב וערוץ yes דוקו. הוא היה סרט הנעילה של פסטיבל דוקאביב במאי 2009, פתח את אירועי הגאווה של תל אביב ביוני 2009, והוקרן בסינמטק תל אביב. כמו כן, הסרט הוקרן בזכיינית קשת, בערוץ השני, באוגוסט 2009 וזכה לרייטינג של 8.7 אחוז.
בפברואר 2010, הסרט הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין במסגרת הפנורמה. כמו כן, הסרט הוקרן בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם - ביניהם הפסטיבל הגאה של לונדון, הפסטיבל הגאה של טורינו, הפסטיבל היהודי של טורונטו, הפסטיבל היהודי של סן פרנסיסקו, פסטיבלים לזכויות האדם באירופה, הקרנות שונות באוניברסיטאות בארצות הברית ובאירועים מיוחדים בספרד, שוודיה ועוד.
דרוג
Sex-determining Region Y) SRY) הוא האזור בכרומוזום Y שקובע את מין העובר.
SRY הוא גן חסר אינטרונים המקודד לגורם שעתוק מקבוצת HMG. החלבון שנוצר ממנו נקרא testis determining factor) TDF) או חלבון SRY, והוא המתחיל את תהליך התמיינות תאים זכריים. מוטציות בגן זה יכולות לגרום לנקבות XY חסרות שחלות (תסמונת סוויר); טרנסלוקציה של חלק מכרומוזום Y הכולל את SRY יכול לגרום לתסמונת זכר XX.
ביקס ביידרבק
ליאון ביסמרק "ביקס" ביידרבק (באנגלית: Leon Bismark "Bix" Beiderbecke; 10 במרץ 1903 - 6 באוגוסט 1931) היה מוזיקאי ג'אז, מלחין ונגן קורנט ופסנתר.
ביידרבק היה לאחד מהנגנים הלבנים החשובים הראשונים בתולדות הג'אז. למרות חייו הקצרים הותיר חותם והשפעה, ואפילו מיילס דייוויס ציין את נגינתו של ביידרבק כהשראה לסגנון ה-Cool Jazz.
הוא כתב מספר לחנים שהפכו לסטנדרטים, כגון: "Riverboat Shuffle", "Copenhagen", "Davenport Blues", "Singin' the Blues", "In a Mist", "Mississippi Mud", "I'm Coming, Virginia", ולחנו הידוע והמוכר ביותר "Georgia On My Mind" (שכתב עם הוגי קרמייקל וזכה לתהילה בביצועו של ריי צ'ארלס).
תולדות חייו.
ביידרבק נולד בדבנפורט, איווה להורים ממוצא גרמני. כבר מגיל צעיר היה ילד פלא שקלט מנגינות פסנתר. הוא נהג לרדת אל גדות המיסיסיפי כדי להאזין לתזמורות שניגנו על סיפונן של ספינות הנהר. עקב כישלונות חוזרים ונשנים בבית הספר נשלח לאקדמיה הצבאית לייק פורסט (Lake Forest Academy) ב-1921, על מנת שיקבל חינוך נוקשה. אולם ביידרבק ברח מהשיעורים אל מועדוני הג'אז של שיקגו הסמוכה ואל הבארים שהגישו אלכוהול באופן לא חוקי (בשל "תקופת היובש"). עד מהרה הודח מהאקדמיה הצבאית והחל לפתח עצמו כנגן.
הופעתו הראשונה כסולן נעשתה בתזמורת "the Wolverines" בשיקגו ב-1923. לאחר מכן החליף מספר תזמורות, כאשר חוסר יכולתו לקרוא תווים היה בעוכריו. בשנת 1925 למד לקרוא תווים והצטרף לתזמורתו של פרנק טראמבאואר "Frankie Trumbauer's orchestra" בסנט לואיס (שנקראת בקיצור "טראם"). ב-1927 התחיל להלחין באופן רציני וכתב קטעי פסנתר שהושפעו מהמוזיקה של קלוד דביסי בהם "In a Mist", "Flashes", "In the Dark" ו-"Candlelights". הסולו שלו ב-"Singin' the Blues" נחשב לאחת מהקלטות הג'אז החשובות והמשפיעות ביותר של שנות ה-20 ונכנסה ל"היכל התהילה" של פרס גראמי ב-1977.
ב-1928 הצטרף לתזמורת הענק של פול וייטמן, שהייתה התזמורת הפופולרית ביותר של העשור. בתזמורת נהנה מכבוד, יוקרה ומשכורת נאה כסולן אך לא קיבל דקות סולו רבות והרפרטואר של התזמורת לא היה ברמה אמנותית גבוהה. בתקופה זו החריפה בעיית האלכוהוליזם שלו, שגם החמירה את בעיות הבריאות מהן סבל עקב טיבם הגרוע של המשקאות הבלתי חוקיים. עם זאת קטעי הסולו הקצרים שלו הם ברמה גבוהה ביותר ובסגנון אישי וייחודי, מלודי ולירי יותר מסגנון הנגינה שהיה נהוג, ועם תחושה עזה של סווינג. ב-1929 חזר לאחר התמוטטות, למספר הקלטות עם ויטמן, אך נפטר לפני שמלאו לו 29 שנים, מסיבוכים הקשורים באלכוהוליזם.
בהקלטתו האחרונה, ב-15 בספטמבר 1930 ניגן ביידרבק לראשונה את "Georgia On My Mind" עם הוגי קרמייקל בזמרה ו"סופרגרופ" שכללה את אדי לאנג בגיטרה, ג'ו ונוטי בכינור, ג'ק טיגרדן בטרומבון, ג'ימי דורסי בקלרינט ופי ווי ראסל בסקסופון אלט. סטנדרט זה זכה מאז לביצועים רבים מאוד בג'אז ומעבר לו, בין היתר על ידי לואי ארמסטרונג, אניטה או'דיי וג'ין קרופה, ג'אנגו ריינהארדט, בילי הולידיי, פאטס וולר, פרנקי ליין, סטיב וינווד, ג'יימס בראון, וילי נלסון וכמובן ריי צ'ארלס שזכה עמו בפרס גראמי ובמקום ראשון במצעד הפזמונים.
השפעה והוקרה.
לואי ארמסטרונג צוטט כמי שאמר שהוא מעולם לא ניגן את "Singin' the Blues", כיוון שביצועו של ביידרבק היה כה מופתי שאין מה לחדש אחריו. הדבר מצביע על ההערכה הרבה שרחשו לו חצוצרנים בני זמנו. בפיסוק (פרייזינג) שלו השפיע גם על זמרים כגון בינג קרוסבי.
הרומן משנת 1938 "איש צעיר עם חצוצרה" מאת דורות'י בייקר (Young Man With A Horn) מבוסס על הביוגרפיה של ביידרבקס, הספר עובד ב-1950 לסרט בכיכובו של קירק דאגלס.
בשנת 1962 נבחר ביידרבקס להיכל התהילה של הג'אז על ידי מבקרי דאון ביט.
בסרטו של וודי אלן קליעים מעל ברודוויי (1994) מושמעת ההקלטה ההיסטורית של "Singin' the Blues".
ברט הארט
ברט הארט, (באנגלית: Bret Sergeant Hart, נולד ב-2 ביולי 1957) הידוע בכינויו "היטמן", הוא מתאבק מקצועי קנדי שהתאבק במסגרת הארגונים WWE ו-WCW. במהלך הקריירה שלו, זכה ברט ב-5 אליפויות עולם של ה-WWE ו-2 אליפויות עולם של ה-WCW, 4 אליפויות בארצות הברית, שני תוארי אליפות בין יבשתית ובתארי זוגות רבים כחלק מהצמד "הארט פאונדיישן" שכלל גם את ג'ים ניידהארט. הארט נודע כגדול המתאבקים המקצועיים בהיסטוריה של הענף יחד עם האלק הוגאן והאנדרטייקר וכמתאבק בעל היכולת הטכנית הטובה ביותר בכל הזמנים. המהלך המזוהה ביותר עם ברט הארט הוא מהלך ההכנעה "שארפשוטר".
תחילת הקריירה.
הארט נולד וגדל בקלגרי שבמחוז אלברטה בקנדה, הוא בנו של סטו הארט, מאמן היאבקות אגדי, ואחיו של המתאבק המנוח אואן הארט. הארט התאבק בארגון ההתאבקות העצמאי של אביו בקנדה עד שבשנת 1984 חתם על חוזה עם ה-WWF. הארט צוות לג'ים ניידהארט כצמד בשם "הארט פאונדיישן" ויחדיו זכה הצמד מספר פעמים בתוארי הזוגות של הארגון. בתחילת שנות ה-90 התחיל הארט להתקדם בקריירת היחידים וזכה באליפות הבין יבשתית בקרב מול רודי פייפר, שנערך ברסלמניה 8. הוא החזיק בתואר עד סאמרסלאם 1992, שם הפסיד לבריטיש בולדוג דייבי בוי סמית', בן דודו, וגם כיבד אותו בניצחונו כשהניף את ידו של דייבי בוי ואליהם הצטרף אואן הארט לאיחוד משפחתי.
אחרי שהפסיד את התואר הבין יבשתי, פנה לתואר העולמי ואף זכה בו באירוע שאינו שודר בטלוויזיה את ריק פלייר. הוא החזיק בתואר זה חודשיים עד שהפסיד אותו ליוקוזונה ברסלמניה 9. הארט זכה בטורניר מלך הזירה לשנת 1993, אך חגיגותיו הסתיימו לאחר שהותקף על ידי ג'רי לוולר, שטען שהוא המלך הבלתי המעורער של ההיאבקות. ברט ולולר ניהלו ביניהם פיוד, כשלולר השפיל את אחיו, אואן, והעליב את ההורים של ברט מול עיניו.
בסאמרסלאם 1993 ברט עמד להתמודד ולסגור חשבון עם לולר, אך האחרון הופיע ואמר שהוא לא יכול להתאבק, ובמקומו דוינק הליצן החליף אותו בקרב. דוינק הפסיד בקרב ואז לולר זרק את הקביים ותקף את ברט והסתבר שלולר עשה הצגה, השופטים שלא ראו זאת בעין יפה החליטו שלולר יתאבק נגד ברט למורת רוחו של לולר. ברט ניצח בקרב אחרי שביצע את מהלך ההכנעה שלו. מנגד, לולר ניצח בפסילה לאחר שברט לא הסכים לשחרר את ההכנעה שלו. בסדרת ההישרדות של שנת 1993, ברט הצטוות לאחיו, אואן, ברוס וקית' הארט נגד שון מייקלס (שהחליף את ג'רי לולר שספג פציעה לא מתוכננת) ושלושה מנתיניו של ג'רי לולר.