התיאטרון הוקם בשנת 1920 לאחר מעבר סטודיו יהודי למשחק מפטרוגרד. מייסד התיאטרון ומנהלו היה אלכסיי גרנובסקי. גרנובסקי היה בן למשפחה מתבוללת, לא ידע יידיש ולא ראה בתיאטרון אבן יסוד להקמת תיאטרון לאומי. ההצגות הראשונות של התיאטרון בפטרוגרד לא זכו להצלחה בקרב הקהל היהודי, ולכן הוא שמח להצעה לעבור למוסקבה וקיבל מעמד של "התיאטרון היהודי הקאמרי הממלכתי", זה היה שמו עד לשנת 1925 כאשר "הקאמרי" הורד משם התיאטרון.
כבר בהצגה הראשונה במוסקבה השתתפו שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין. הרפרטואר בתיאטרון החדש כלל בעיקר הצגות על חיי השטטל היהודי. התיאטרון הממלכתי פעל באותה תקופה במוסקבה לצד תיאטרון יהודי נוסף - הבימה בטיפוחו של יבגני וכטנגוב. במטרה להעשיר את בניין התיאטרון פנה גרנובסקי למרק שאגאל, והצייר עיצב את הבניין מחדש.
ב-9 באפריל 1922 עבר התיאטרון לבניין חדש עם 500 מקומות ישיבה, ובבניין זה שכן התיאטרון עד לסגירתו בשנת 1949. התיאטרון היה פופולרי בעיר, למרות שכל ההצגות היו ביידיש, שפה שלא הייתה ידועה לרוב תושבי העיר. למרות חילוקי דעות אידאולוגיים בין התיאטרון הממלכתי לבין הבימה, הורגשה השפעת הבימה על גרנובסקי.
בשנים 1922-1949 המלחין לב פולבר היה המנהל המוזיקלי של התיאטרון.
התיאטרון נהג לצאת לסדרת הופעות לערי אוקראינה ובלארוס הסובייטיות שבהן הייתה אוכלוסייה יהודית משמעותית.
בשנת 1928 יצא התיאטרון לסדרת הופעות בגרמניה, אוסטריה וצרפת. הצלחת ההצגות הייתה מעבר לצפוי. למרות ההצלחה באירופה השתנה יחס השלטון לתיאטרון. השלטונות טענו שברפרטואר התיאטרון אין הצגות המשקפות את החיים במדינה הסובייטית. מסע הופעות באירופה קוצר ועל התיאטרון נאסר להמשיך לארצות הברית. גרנובסקי העדיף לא לשוב לברית המועצות והתיאטרון חזר בלעדיו בדצמבר 1928.
החל מתקופה זו הועמד בראש התיאטרון שלמה מיכאלס. בהנחייתו בשנת 1930 הוקם בית ספר למשחק. מיכאלס קיבל את דרישת השלטונות לכלול ברפרטואר הצגות חדשות, ועל במת התיאטרון הועלו מחזות של דוד ברגלסון ושמואל הלקין. כל הצגה חדשה של התיאטרון זכתה לתשומת לב של העיתונות. בנוסף למחזות על חיי היהודי הסובייטי המשיך התיאטרון להעלות מחזות על פי שלום עליכם (טביה החולב) ומחזות של ויליאם שייקספיר כמו המלך ליר. עם תחילת מלחמת העולם השנייה פונה התיאטרון לטשקנט, וחזר למוסקבה בשנת 1943.
בשנת 1945 הועלתה על במת התיאטרון ההצגה "פריילכס" לזכר המלחמה והניצחון. זו הייתה ההצגה הגדולה האחרונה שהועלתה על במת התיאטרון. בשנת 1947 נסע התיאטרון לוילנה וקובנו, שאז היו בתחומי ברית המועצות.
ב-13 בינואר 1948 נרצח שלמה מיכאלס בהוראת יוסיף סטלין. בנימין זוסקין החל לכהן כמנהל התיאטרון, והיה בתפקיד זה עד למעצרו ב-26 בדצמבר 1948. הוא נעצר במהלך פיזור הוועד היהודי האנטי-פשיסטי ונפטר בכלא. השלטונות החלו לאיים על באי התיאטרון וצילמו כל אחד ממבקריו. בנובמבר 1949 נסגרו באופן רשמי התיאטרון ובית הספר למשחק עקב "חוסר עניין לציבור והעדר קהל".
עם פיזור התיאטרון הועבר בניינו לתיאטרון אחר שפועל עד היום. חלק משחקני התיאטרון הועברו לתיאטראות אחרים והמשיכו לשחק בברית המועצות, חלק אחר כמו אמיל גורובץ החלו לשיר ביידיש, וחלק עבר לפולין.
Free as a Bird
"Free as a Bird" (תרגום חופשי לעברית "חופשי כמו ציפור"), במקור נכתב ואורגן כהקלטה ביתית של ג'ון לנון ב-1977. ב-1995, גרסת אולפן של השיר הכוללת את השתתפות יתר חברי הביטלס פול, ג'ורג' ורינגו, פורסמה כסינגל חדש של הביטלס לראשונה מזה 25 שנים לאחר פירוק הלהקה.
הסינגל פורסם כחלק ממאמצי הקידום של מיזם האנתולוגיה, אשר כלל סדרה תעודית בת שמונה פרקים המתארת את סיפורם של הביטלס מתחילתם ועד פירוק הלהקה. וכמו כן כסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף אנתולוגיה 1, הראשון מבין 3 אלבומים אשר מכילים חומרים נדירים וגרסאות לא מוכרות לשירי העבר של הלהקה.
עם תחילת העבודה על המיזם, פנה מקארטני לאלמנתו של לנון, יוקו אונו, בבקשה שתעביר לו ולשאר חברי הביטלס הנותרים חומרים ישנים של ג'ון שניתן לעבדם לשירים חדשים. אונו העבירה לו שני שירים Free as A Bird, ואת Real Love (אשר הוקלט מחדש גם כן, ופורסם כסינגל המוביל של אלבום האנתולוגיה השני שיצא).
הקליפ שנעשה לשיר, מאמץ את נקודת המבט של ציפור במעופה, אשר חולפת על פני דימויים רבים אשר מזכירים את שיריהם של הביטלס ותחנות ידועות בקריירה שלהם כלהקה דוגמת השירים Strawberry Fields Forever, Penny Lane, A Day in the Life, Eleanor Rigby, Helter Skelter, והסרט המצויר צוללת צהובה.
השיר התקבל באהדה רבה על ידי מעריצי הלהקה ומבקרים רבים. השיר זכה בפרס גראמי ב-1997, והיה לסינגל ה-34 של הלהקה, אשר הגיע לרשימת 10 הגדולים במצעדי המכירות האמריקאיים. בזכות הישג זה, השיר אפשר ללהקה להגיע להישג ייחודי ולהיכלל ברשימות ה-40 הגדולים במצעדי המכירות ב-4 עשורים שונים (1960, 1970, 1980, 1990).
פיתוח השיר.
מקרטני, האריסון וסטאר תכננו במקור להקליט מוזיקת רקע, כשלישייה, בשביל פרויקט האנתולוגיה. אולם הסתבר להם, על-פי דבריו של סטאר, כי הם מעוניינים להקליט מוזיקה חדשה ביחד. לפי האריסון, כל חברי הביטלס הסכימו בעבר שאם אחד מהם לא יהיה בלהקה, שהאחרים לעולם לא יחליפו אותו ו"יופיעו תחת השם הביטלס", ולכן מבחינתם של שלושת הנותרים, "האדם היחידי שיכל להשתתף בהקלטות היה ג'ון".
לאחר דברים אלו, מקרטני פנה ליוקו אונו ושאל אותה האם יש לה חומרים שלא שוחררו בעבר של ג'ון. אונו שלחה למקרטני קלטת עם ארבעה שירים. "Free as a Bird" הוקלט על ידי לנון ב-1977 בדירתם המשותפת של בני הזוג בניו-יורק, אבל לא הושלם. בהקדמה לשיר לנון נשמע מציג את השיר תוך שימוש במבטא ברוקלינאי כבד והוגה את שמו "Free as a Boid". שאר השירים שאונו שלחה היו "Grow Old With Me", "Real Love" ו"Now and Than". אונו טוענת שהרעיון הראשוני של הוספת קולות ועיבודים לקלטות הדמו הישנות של בעלה היה של האריסון ומנהל מסע ההופעות לשעבר של הביטלס, ניל אספינאל. אונו אמרה: "אנשים אומרים שהכל הוסכם כשפול הגיע לניו-יורק כדי להנציח את ג'ון בהיכל התהילה של הרוק אנד רול, אבל הכל סוכם עוד לפני זה. אני רק ניצלתי את המאורע כדי להעביר את הקלטות באופן אישי לפול".
מקרטני הגיע לביתה של אונו לאחר הטקס בהיכל התהילה, כדי להקשיב ולקבל את קלטות הדמו של לנון, וסיפר על הסיטואציה:
במהלך ריאיון לפרויקט האנתולוגיה, מקרטני שיתף שהוא היה מופתע לגלות שהקלטות הדמו של לנון לשירים "Free as a Bird" ו"Real Love" כבר שוחררו בעבר, והיו מוכרים היטב למעריצי לנון. סטאר הודה שההאזנה הראשונה להקלטות הייתה מאוד אמוציונאלית עבורו.
הקלטות.
חברי הביטלס הנותרים החליטו שג'ף לין יפיק את האלבום, מכיוון שעבד בעבר עם ג'ורג' בסופרגרופ הטרבלינג וילבוריס, על פני המפיק הוותיק של הביטלס ג'ורג' מרטין, בשל בעיות שמיעה שמרטין פיתח. ההקלטות המקוריות של לנון, הציגו על קלטת את קולו של לנון יחד עם פסנתר מלווה באותה הרצועה. לא ניתן היה להפריד בין קולו של לנון לפסנתר המלווה, עובדה אשר אילצה את לין להפיק את השיר כשבאותה הרצועה ישבו יחדיו הקול של לנון והפסנתר. לין טען שנושא זה בסופו של דבר יצא לטובה, שכן הוא הוסיף לאמינות של השיר, מאחר שלנון באמת ניגן את השיר ולא שר שורות אקראיות, כפי שזמרים עושים בהקלטות מקצועיות בהן יש הפרדה בין המוזיקה לשירה.
סטאר אמר שמאחר ולנון לא היה באולפן איתם, שלושת הביטלס הסכימו ביניהם שהם יעמידו פנים שהסיבה שבגללה לנון לא נמצא אתם היא שהוא יצא "לארוחת צהריים" או "לכוס תה". שלושת הביטלס הנותרים הקליטו רצועות שהתחברו מסביב לרעיון הבסיסי של לנון, אבל בשל העובדה שלנון כתב סקיצה ראשונית בלבד, נאלצו להשלים מדי פעם חלקים שלא היו שלמים בתוספות של אקורדים, ולגם להרחיב מעט את השיר כדי שניתן יהיה להכניס שורות שירה נוספות למקרטני והאריסון. למעשה זהו השיר היחידי של הביטלס בו 3 חברים שונים שרו חלקי שירה ראשית בנפרד. למעט הגרסה המיוחדת למעריצים של השיר "(Christmas Time (Is Here Again", אשר כל ארבעת החברים שרו בו סולו בנפרד.
המוזיקה של יתר הביטלס הוקלטה והופקה בין פברואר למרץ 1994 בסאסקס אנגליה, באולפן הביתי של פול מקרטני. השיר מסתיים עם קודה קלה, נגינת יוקולילי על ידי האריסון וקולו של לנון מתנגן אחורנית. לנון אומר, כאשר מנגנים את הקלטתו לאחור "יצא נחמד שוב", אמרה ידועה של הבדרן והמוזיקאי הבריטי ג'ורג' פורמבי. לדעת שלושת הביטלס הנותרים, התוצאה של ההקלטות יצאה מאוד "לנונית", דבר שלפי מקרטני לא היה מכוון על ידם, והתגלה רק לאחר שמיעה משותפת לגרסה הסופית של השיר. הביטלס הנותרים הסכימו כולם כי תהליך העבודה על Free as Bird היה מהנה יותר עבורם מאשר העבודה על Real Love, הסינגל השני של לנון. זאת מאחר ש Real Love כבר היה שלם ברובו, ולביטלס הנותרים היה מעט מאוד יכולת לעצב או להוסיף לשיר חלקים נוספים, כפי שעשו ב-Free as a Bird.
קליפ.