ב-27 באוגוסט 2020 הודיעה סוליבן על צאתו של שיר חדש בשם "Lost One", המציין את חזרתה למוזיקה. השיר יצא למחרת יחד עם הכרזה על צאת אלבומה הרביעי, "Heaux Tales". ב-8 בינואר 2021, יצא האלבום, שהגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&amp;B ולמקום הרביעי במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום של סוליבן שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד.
בפברואר 2021 הוכרז כי סוליבן מועמדת לפרסי ה-NAACP, שיתקיימו ב-27 במרץ 2021, בקטגוריית "האמנית המצטיינת". ב-7 בפברואר, ביצעה את המנון ארצות הברית לצד אמן הקאנטרי אירק צ'ארץ' באירוע הסופרבול LV.
בשנת 2022 נכללה ברשימת טיים 100.
וסיליס קרפטאקיס
וסיליס קרפטאקיס (ביוונית: Βασίλης Καραπατάκης; 1922 – 27 במרץ 1974) היה מלחין ונגן בוזוקי יווני.
ביוגרפיה.
קרפטאקיס נולד בשנת 1922 בקרדיטסה שבחבל תסליה במרכז יוון. שם המשפחה האמיתי שלו היה קפסאליס. אביו, קוסטאס היה נגן מקצועי בלאוטה, כמו גם אחיו אליאס ותנאסיס שניגנו בכינור ובגיטרה בהתאמה. בתחילה החל וסיליס לנגן בלאוטה ומאוחר יותר בבוזוקי באופן מקצועי באזור קרדיטסה.
בשנת 1945 הוא נסע לאתונה והתבסס בתעשיית התקליטים והבידור. השיר הראשון שהקליט נקרא "Του αναπήρου η μάνα". אך ההצלחה הראשונה שלו הייתה עם השיר "Όταν κοιμάται ο δυστυχής" (כשהאומלל ישן). התקופה הטובה ביותר בקריירה שלו הייתה בין השנים 1957 עד 1963. כיום נחשב לאחד המוזיקאים שנעשה להם עוול באותה תקופה כאשר מכר רבים מהשירים שכתב בעבור פת לחם; שירים שהפכו ללהיטים גדולים מבלי להזכיר את שמו, כמו השיר המפורסם "Δυο πόρτες έχει η ζωή" (לחיים יש שתי דלתות)" למילים של אפטיכיה פאפאיואנופולו . בשנים האחרונות לחייו הוא פתח בית ספר למוזיקה באגליו שבמערב אתונה. עד סוף חייו הוא כתב שירים.
קרפטאקיס נפטר ב-27 במרץ 1974 כתוצאה מסרטן הגרון כשהוא אוחז בכלי הנגינה האהוב עליו - הבוזוקי שלו.
משיריו.
ב-1998, 24 שנים לאחר מותו, יצא לאור אלבום ובו מבחר משיריו, "Oi Perasmenes Mou Hares" (שמחות העבר שלי), המבוצעים על ידי אמנים צעירים בני אותה תקופה. ב-2003 וב-2009 יצאו שני אלבומי אוסף נוספים מיצירותיו.
ב-2013 יצא לאור האלבום "Ola Einai Ena Psema: Songs by Vassilis Karapatakis 1955-1960" ובו מבצע סטליוס קזנג'ידיס (בחלק מהשירים מלווה במרינלה , גיוטה לידיה ובזמרות נוספות) 28 שירים שהולחנו על ידי קרפטאקיס בשנים 1955–1960.
הכל בגלל האהבה.
השיר העברי "הכל בגלל האהבה", שהתפרסם לראשונה בישראל על ידי שלישיית גשר הירקון בתקליטה "התוכנית החדשה" (1966), הוא גרסה עברית לשירו של קרפטאקיס "Ουίσκι τζιν και φρουμελ" (ביוונית: ויסקי ג'ין ופרומל). את המילים ביוונית כתב כריסטוס קולוקוטרוניס (Christos Kolokotronis). בשיר היווני פונה המחבר לאהובתו הישנה ומבקש שתשוב אליו לליל שכרות שיזכיר להם את אהבתם באתונה הבוהמית. השיר התפרסם בביצועו של סטליוס קזנג'ידיס. את המילים העבריות כתבה דפנה אילת. השיר זכה להצלחה בישראל וברבות השנים זכה לגרסאות כיסוי נוספות, כולל אהוד בנאי וגידי גוב שביצעו ביחד את השיר בתוכנית לילה גוב. מבצעים נוספים הם מרגלית צנעני, יהורם גאון, יפה ירקוני, הגבעטרון והקרטל.
דן הדני
אמריקה חוגגת
אמריקה חוגגת הייתה ספיישל טלוויזיוני, ששודר כחלק מהאירועים שלאחר ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית ב-20 בינואר 2021 בהנחיית השחקן טום הנקס ובהפקתם של ריקי קירשנר וגלן וייס. באירוע הוצגו הופעות מוזיקליות ונאומים של אמריקאים שונים, כולל אלה של הנשיא הטרי ג'ו ביידן וסגנית הנשיא הנכנסת, קמלה האריס.
תיאור.
הנשפים המסורתיים שלעיתים כוללים מאות מכובדים שבאים על מנת לראות את הנשיא והגברת הראשונה של ארצות הברית בשעות לילה מאוחרות לא נערכו לאר התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית ובשל כך הוחלט לשדר במרבית רשתות הטלוויזיה הגדולות במדינה את ספיישל "אמריקה חוגגת" שהונחה על ידי טום הנקס, האירוע נפתח עם הופעה של ברוס ספרינגסטין ששר את שירו, "ארץ התקווה והחלומות" והופיע על רקע מדרגות אנדרטת לינקולן, לאחר מכן הציג המנחה הנקס ארבעה אורחים; שחקן הכדורסל האמריקאי, כרים עבדול-ג'באר, הפעילה החברתית ומייסדת אגודת פועלי החקלאות הלאומית, דולורס הוארטה, בן 13 שדיבר עם ג'ו ביידן בוועידת המפלגה הדמוקרטית של 2020 על הגמגום שלו ושל ביידן בשם בריידן הרינגטון וגם המנהלת של קבוצת מיאמי מארלינס, קים נאג כולם קראו בהתאמה את כתובות ההשבעה של נשיאי ארצות הברית, אברהם לינקולן, פרנקלין דלאנו רוזוולט, ג'ון פיצג'רלד קנדי ורונלד רייגן והדגישו בנאומים את החשיבות של אחדות לאומית, אמון ופטריוטיות.
לאחר הקראת הנאומים הציג שליח של רשת המשלוחים UPS בשם אנתוני גסקין, גסקין הציג את הזמר ג'ון בון ג'ובי ששר גרסה אקוסטית לשיר של להקת הביטלס, "Here Comes the Sun", לאחר מכן יו-יו מה שר את המזמור הנוצרי, "Amazing Grace", לאחר שמה שר את המזמור הציג הנקס את נשיאי ארצות הברית הנכנס, ג'ו ביידן שדיבר מאנדרטת לינקולן והדגיש את החשיבות של "חירות וכבוד". לאחר נאומו הקצר של ביידן שרו ג'סטין טימברלייק ואנט קלמונס שרו את שירם "Batter Dats" מממפיס שבטנסי, לאחר מכן מקנזי אדמס, מורה בבית ספר יסודי שבמדינת וושינגטון הציגה את להקת פו פייטרס, סולן הלהקה, דייב גרוהל הודה למחנכים על הדרכים היצירתיות איתן התגברו על אתגרי הלמידה במהלך מגפת הקורונה.
גם השף והפילנתרופ, חוסה אנדדרס דיבר על השפעה מגפת הקורונה על תעשיית המזון והציג אתמורגן מארש מק'גלון, תלמידת בית ספר מוויסקונסין שגייסה מעל כ-52,00 דולרים לאנשים רעבים בעזרת יצרת דוכן לימונדה מקוון, השחקן לין-מנואל מירנדה דקלם את המחזמר של שיימוס היני "The Cure at Troy", הנשיא ביידן הצטרף למירנדה לקראת השורה האחרונה של השיר, ביידן מצטט את השיר לעיתים קרובות בנאומיו, בעצרות הבחירות שלו ובמרבית שלבי הקמפיין ואף בוועידת המפלגה הדמוקרטית. לאחר השיר כ-4 חברים ממשלחות 63/64 לתחנת החלל הבינלאומית בירכו את הצופים בתוכנית דרך שידור מתחנת החלל, שרה פולר שהייתה האישה הראשונה ששיחקה במשחק כדורגל ב-Power Five conferences הציגה את סגנית נשיא ארצות הברית, קמלה האריס, לאחר הצגתה של האריס שר השחקן והזמר, ג'ון לג'נד את "Feeling Good".
סנדרה לינזדי, אחות שהייתה האזרחית האמריקאית הראשונה שהתחסנה נגד COVID-19 הציגה את טיילר הארבד ואת טים מקגרו שביצעו את שירם המשותף, "Undivided" לרקע נאשוויל, בירת טנסי, לאחר הביצוע הופיעו כל נשיאי ארצות הברית שנמצאים בין החיים (למעט ג'ימי קרטר שמפאת גילו לא הגיע ודונלד טראמפ שעוד סירב להגיע להשבעתו של יריבו בבחירות לנשיאות שנערכו ב-2020) והדגישו את החשיבות של אמריקה מאוחדת וסיימו בברכה ומילות תמיכה לנשיא ביידן וסגניתו האריס. לאחר ברכתם של קלינטון, בוש ואובמה חגגה דמי לובאטו עם עובדי בריאות שהיו בחזית המאבק במגפת הקורונה בארצות הברית וביצעה את שירו של ביל וית'רס, Lovely Day. התוכנית הסתיימה כאשר קייטי פרי שרה את אחד משיריה המוכרים, Firework במהלך מופע זיקוקין די-נור שנערך מול אנדרטת וושינגטון וכן לאחר שנראה ביידן ואשתו (ומתוקף כך הגברת הראשונה של ארצות הברית), ג'יל ביידן והאריס ובעלה (ומתוקף כך האדון השני של ארצות הברית), דאגלס אמהוף הצופים במופע מהבית הלבן ומאנדרטת לינקולן.
גרובמן
פאטמה בנת אל-ח'טאב
פאטמה בנת אל-ח'טאב (בערבית: فاطمة بنت الخطاب) הייתה אחותו של הח'ליפה עומר אבן אל-ח'טאב, ואחת מהצחאבה. פאטמה ובעלה, סעיד בן זיד, היו בין המוסלמים הראשונים.
הדיוקן של וינסטון צ'רצ'יל
הדיוקן של וינסטון צ'רצ'יל הוא ציור אומנותי, מעשה ידי האמן האנגלי גרהאם סאתרלנד .
בשנת 1954, נקרא האמן גרהאם סאתרלנד לצייר דיוקן באורך מלא של ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל. סאתרלנד קיבל 1,000 גינאות בעבור העבודה, סכום שמומן על ידי תרומות של חברי בית הנבחרים הבריטי ובית הלורדים. הציור הוצג לצ'רצ'יל בטקס ציבורי בארמון וסטמינסטר ביום הולדתו ה-80, ב-30 בנובמבר 1954.
צ'רצ'יל מצא את הציור כלא מחמיא, ועל כן שנא אותו. לאחר ההצגה הפומבית, הציור נלקח לבית מולדתו של צ'רצ'יל בצ'רטוול, אך לא הוצג לראווה. לאחר מותה של אשתו, הברונית ספנסר-צ'רצ'יל, ב-1977, התברר שהיא השמידה את הציור מספר חודשים לאחר ששולח לביתם כדי להקל על התסכול של בעלה.
רקע.
בזמן שהציור הוזמן, צ'רצ'יל היה מדינאי מבוגר, קרוב לסיום הקדנציה השנייה שלו כראש ממשלה. סאתרלנד הרוויח תדמית של צייר מודרניזם הודות למספר דיוקנים מוצלחים, כמו של סומרסט מוהם ב-1949. הוא צייר ציוריו כנאמנים למקור, מבלי לייפות את הפרטים. היו שהחשיבו את הנטייה שלו לא להחמיא למצוירים בציוריו, כאמצעי להתאכזרות או זלזול במצוירים.
לסאתרלנד ולצ'רצ'יל היו שאיפות שונות לגבי הדיוקן. צ'רצ'יל קיווה שסאתרלנד יתאר אותו עם גלימה של מסדר הבירית, עיטור האביר הגבוה ביותר בממלכה שניתן לו ממלכת אנגליה בשנת 1953 כהוקרה על שירותיו, אך הציור שהוזמן היה למראה בלבוש נשיאותי רגיל – מעיל יומיומי שחור, עם וסט ומכנסי פסים, ועניבת פרפר.
הכנות.