הפואמה הקולית (Sound poem) שלה, "מתוך שנתך אני באה" (עובדה והוקלטה על "סינופה 1997 XI) מורכבת מצלילי דיבור בשירה של לואיז בוגן "לובליה קטנה". לדברי המלחינה "רמה דינמית חרישית מאוד היא רכיב אינטגרלי של היצירה הזו. חשוב להאזין לה בדרך שבה הולחנה, סמוך לסף השמיעה." יצירת הקולאז' שלה SUM (State of the Union Messag) כלולה ב"אוסף המלחינות הלסביות האמריקאיות" (1989 CRI:780). SUM ו-[DUMP [5 ׁ (1970), גם היא קולאז' צלילי, הן יצירותיה הידועות ביותר. היא מגדירה את לימודי הזן שלה, שאותם החלה בשנת 1990, "שלוחה טבעית של המוזיקה שלי," ומציבה כמקורות השפעה, בייחוד על עניינה במוזיקה ובריפוי, את המלחינות פולין אוליברוס ואניאה לוקווד.
אנדרסון קיבלה תואר בחליל ובהלחנה באוניברסיטת וושינגטון ובהמשך למדה אצל דריוס מיו ונדיה בולאנז'ה בשנות ה-50 של המאה ה-20. כן למדה חליל אצל ז'אן-פייר רמפל. ואצל ולדימיר אוסצ'בסקי ופריל סמיילי בשנות ה-60 במרכז למוזיקה אלקטרונית של קולומביה-פרינסטון. היא כתבה, שלאחר חשיפתה לתפעול סרט הקלטה נפתחה לפוטנציאל של "כל הצלילים... כחומר למוזיקה". היא הצטרפה לסגל המורים במכללת האנטר בניו יורק בשנת 1966 והקימה שם את המרכז למוזיקה אלקטרו-אקוסטית אחרי שפוטרה ונשכרה מחדש לעבודה באתר החדש של מכללת האנטר ב-1968, שם לימדה תאוריה של המוזיקה והלחנה עד 1989.
Muscular
Muscular (DS-200B) הוא שמה של תוכנת מעקב וריגול, אשר חוברה במשולב על ידי ה-GCHQ הבריטי והסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSA). תוכנה נחשפה על ידי מסמך שהודלף על ידי המדליף ואיש ה-NSA בעברו אדוארד סנודן, וכן בראיונות עם מקורות רשמיים העוסקים בנושא. התוכנה שוכנת בממלכה המאוחדת וה-GCHQ היה יוזם התוכנה הראשוני. התוכנה מייצרת גישה באמצעות פרצה, אל מרכזי המידע של גוגל ויאהו!. התוכנה נחשפה בסוף אוקטובר 2013.
מבט כולל.
Muscular היא אחת מארבע תוכנות דומות לפחות, המסתמכות על צד שני מאובטח, אשר נקראות ביחד WINDSTOP. בפרק זמן בן 30 יום, מדצמבר לינואר 2013, אספה התוכנה 181 מיליון הקלטות מידע. סכום זה נחשב לקטן ביחס לתוכנות אחרות מסדרת ה-WINDSTOP אשר אחת מהם הידועה רק על ידי שמות הקוד DS-300 ו-INCENSER אשר אספה למעל מ-14 מיליארד הקלטות מידע באותו פרק זמן.
מאפייני פעילות.
על פי המסמך שהדליף סנודן יחידה ב-NSA שולחת מיליוני הקלטות כל יום, מרשתות פנימיות של גוגל ויאהו!, אל התקני אחסון השוכנים בבסיס הצבא פורט מיד במדינת מרילנד שבמזרח ארצות הברית. התוכנה הבסיסית פועלת באמצעות נקודת גישה הידועה כ-DS-200B השוכנת מחוץ לארצות הברית, ונסמכת על חברת תקשורת שאין ידוע שמה לציבור בהקשר זה, המאפשרת גישה סודית ל-NSA ול-GCHQ.
על פי מידע שהתפרסם בוושינגטון פוסט שלא כמו התוכנית PRISM ה- Muscular לא דורשת הרשאות שימוש. בשל כמות המידע הגדולה המעורבת בתוכנה, ה- Muscular הציבה אתגרים רבים למחלקת "מבצעי מקורות מיוחדים" ב-NSA. לדוגמה כאשר יאהו! החליטה להעביר חשבונות דואר אלקטרוני בין מרכזי מידע שלה, בסיס המידע PINWALE של ה-NSA נמחץ מידית מכמות המידע שהגיע מה- Muscular.
תוכנות נוספות הקשורות באופן הדוק ל- Muscular הם ה-INCENSER וה-TURMOIL. ה-TURMOIL השייכת ל-NSA, היא מערכת האחראית על עיבוד המידע המתקבל מה- Muscular.
על פי ה-post-it הפרצה ששימשה את התוכנה התבססה על כך שמידע בין הענן הפרטי של גוגל עם שרתי גוגל הקדמיים, היה לא מוצפן, והוסר בו לסירוגין פרוטוקול ה-SSL בעת התחברויות למקורות חיצוניים.
תגובות.
גוגל הודיעה לאחר הפרסום כי היא עובדת על הצפנת המידע בתעבורה בין בסיסי המידע שלה. לאחריה גם יאהו! ומיקרוסופט הודיעו על נקיטת צעדים בעניין.
דורניה דו 17
דורניה דו 17, המכונה גם "עיפרון מעופף" (בגרמנית: Dornier Do 17), היה מפציץ קל גרמני במלחמת העולם השנייה.
המטוס תוכנן כך שיהיה מהיר ויוכל לחמוק ממטוסי יירוט של האויב. הוא היה דו מנועי, אחד על כל כנף, וזנב-H, כך שהיה יכול לתמרן ביעילות ובגובה נמוך. הוא היה חמוש במספר מקלעים ויכל לשאת עד 1,000 ק"ג פצצות.
המטוס תוכנן בתחילת שנות השלושים, והיה אחד משלושת המפציצים המרכזיים של הלופטוואפה בשלוש השנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. טבילת האש הראשונה של המטוס הייתה במלחמת האזרחים בספרד, במסגרת לגיון הקונדור. דורניר Do 17, והיינקל He 111 היו המפציצים המרכזיים של גרמניה ב-1939–1940. הוא שימש בעיקר עד 1941, אבל עד סוף המלחמה היה פעיל. הייצור שלו הופסק ב-1940, עקב פיתוח הדורניר Do 217.
לדורניר Do 17, היו גרסאות רבות, הנפוצה ביותר הייתה Do 17Z.
מגן אור
מגן אור, שנודעה בתחילת פיתוחה בשם קרן ברזל (זהו גם שמה הבינלאומי כיום - Iron Beam), היא מערכת הגנה אקטיבית מבוססת נשק לייזר להגנה מפני רקטות, טילים ופצצות מרגמה בטווחים קצרים וכלי טיס לרבות גלשני-אוויר, כלי טיס בלתי מאוישים ורחפנים. המערכת מפותחת על ידי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, בשיתוף אלביט מערכות ונחשבת כפורצת דרך וראשונה מסוגה בעולם.
המערכת המתוכננת הוצגה לראשונה בחודש פברואר 2014 בסלון האווירי בסינגפור.
המערכת מבוססת על לייזר מצב מוצק (לייזר סיב), מתקדם, זול יותר לשימוש ופחות מסוכן לסביבה (בשונה מלייזר כימי שעליו מבוססת מערכת נאוטילוס) בהספק גבוה, ומיועדת לפעול בטווחים קצרים (עד כ-10 ק"מ) שמתחת לסף היכולת של מערכת "כיפת ברזל". המערכת תאפשר ליירט את מטרותיה מעל שטח האויב ולפני חצייתו לישראל, היא מתבייתת על האובייקט באמצעות חיישן תרמי, ויורה קרן לייזר רבת־עוצמה שמשמידה את הפצצה באחת משתי דרכים: על ידי הפעלת הפצמ"ר כשהוא עדיין באוויר, או על ידי השמדת חלקים קריטיים בפצמ"ר שמנטרלים אותה.
המערכת תהווה שכבת הגנה נוספת בישראל והנמוכה ביותר - מתחת לשכבות המבצעיות במערך ההגנה הרב-שכבתית של ישראל: "כיפת ברזל" (נגד רקטות קצרות טווח), "קלע דוד" (נגד רקטות בטווחים בינוניים, טילים בליסטיים לטווח קצר וטילי שיוט) ומערכות ה"חץ 2" ו"חץ 3" - ליירוט טילים בליסטיים ארוכי טווח בתוך ומחוץ לאטמוספירה.
עקב יעילות המערכת והיירוט הזול, מערכת הביטחון תעדיף ליירט את האובייקט באמצעות מערכת מגן אור על פני מערכות אחרות כגון כיפת ברזל המשתמשת בטילים מיירטים יקרים.
מאפיינים.
לאחר שהמערכת תזהה שיגור של רקטה או פצצת מרגמה, היא תקרין לעברם קרן לייזר רבת עוצמה בלתי נראית לעין, שתפקידה לחמם את הרקטה עד שתושמד ותתפוצץ באוויר או תיפול על הקרקע כנפל. למערכת יש כמה יתרונות:
פיתוח.
לדברי חברת רפאל, במבחנים המערכת פגעה ב-90% מהמטרות. ניתן יהיה להתאים את המערכת כך שכמה קרני לייזר יפגעו במטרה אחת. נדרשו 15 מהנדסים שעבדו במשך 5 שנים כדי לפתח את הטכנולוגיה שמבוססת על לייזר מצב מוצק.
באפריל 2014 אמר מנכ"ל רפאל, ידידיה יערי: "המערכת עברה בדיקת היתכנות ואנחנו כרגע בשלבים של המשך פיתוח. אנחנו אחרי דמו, אבל יש עוד פאזה של פיתוח שצריך לעשות. יש מדגים טכנולוגי שמוכיח שהוא מוריד מעופפים כמו זבובים. יש לו אחוזי פגיעה יפים מאוד".
ב-2015 פורסם כי לפי הערכות מסוימות יחלפו לפחות חמש שנים עד שהמערכת תהיה מערכת מבצעית.
ב-6 בדצמבר 2018, פרופ' יצחק בן ישראל, לשעבר ראש המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית במשרד הביטחון, אמר שכבר בתוך שנה צה"ל יוכל להצטייד במערכת, אם יינתנו התקציבים המתאימים. לדבריו לפני כשנה הושגו בישראל פריצות דרך בתחום לייזר מצב מוצק, שאין בעולם תקדים לזה, עם מספיק הספק שיוכל להפיל רקטות. בכך יתאפשר לפתח נשק מבוסס לייזר ליירוט רקטות ופצצות מרגמה.
ב-8 בינואר 2020 חשף משרד הביטחון פריצת דרך בייצור לייזר רב עוצמה, שישמש לפיתוח מערכות הגנה אווירית ויירוט רקטות, בפיתוח משותף של מפא"ת, רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ואלביט מערכות. המערכות כוללות גרסה קרקעית נייחת יבילה, גרסה מתנייעת על גבי רכב קרבי משוריין וגרסה אווירית המותקנת על כלי טיס ליירוט טילים מעל גובה העננים. בעת מבצע שומר החומות במאי 2021 המערכת עדיין לא הייתה מבצעית.
בחודש יוני 2021 פרסם משרד הביטחון כי השלים בהצלחה ניסוי אווירי ליירוט באמצעות לייזר ממטוס שהותקנה עליו המערכת והצליח ליירט כטבמי"ם בגבהים ובטווחים שונים, והצהיר כי המערכת תהיה מבצעית עד לשנת 2024.
ב-1 בפברואר 2022 הצהיר ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט כי לישראל תהיה בתוך כשנה מערכת מבצעית ליירוט בלייזר, תחילה בחזית הדרומית ולאחר מכן בכל החזיתות בגבולות ישראל.
ב-17 במרץ 2022 פורסם כי שר הביטחון בני גנץ אישר להוציא לפועל פיתוח וייצור של המערכת ומאות מיליוני שקלים יוקצו לשם כך בשלב הראשון, על פי הערכות המערכת תהיה מבצעית בתוך שנה עד 4 שנים ותוצב בתחילה בישובי עוטף עזה הצמודים לגדר.
ב-14 באפריל 2022 משרד הביטחון ורפאל הודיעו על השלמת ניסויי יירוט מוצלחים למגוון איומים, כגון רקטות, פצצות מרגמה וכטב"מים, לראשונה בעולם, באמצעות מערכת לייזר רב-עוצמה שמפותחת בישראל. ההערכה היא שבתוך כשנה עד שנתיים המערכת תוכרז כמבצעית ומשלימה לכיפת ברזל.
המערכת הוצגה לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, בעת ביקורו בישראל ב-13 ביולי 2022.
מפלצות בע&quot;מ (זיכיון)
מפלצות בע"מ (באנגלית: .Monsters, inc) הוא זיכיון המבוסס על סדרת סרטי הנפשה של חברת וולט דיסני. עלילת הסרטים עוסקת במפעל מפלצות שמפחיד ילדים קטנים, והופך את צרחות האימה שלהם לאנרגיה. הסדרה כוללת שני סרטי קולנוע, "מפלצות בע"מ" (2001) ו"בית ספר למפלצות" (2013), שני קצרים, " (2003) ו" (2013), וסדרת טלוויזיה אחת, "מפלצות בע"מ בעבודה" (2021).