"חנית האומה" והקל"א פעלו מלילייסליף, חוה בפרבר ריבוניה ביוהנסבורג, שהייתה שייכת לארטור גולדרייך. בקיץ 1963 יצא סלובו בחשאי לדאר א-סלאם בטנזניה כדי לדון עם אוליבר טמבו, מזכ"ל הקל"א הגולה, על האפשרות לפתוח במלחמת גרילה כוללת. ב-11 ביולי, בטרם חזר, פשטו שירותי הביטחון על החוה ועצרו את תשעה-עשר מנהיגי התנועה ששהו במקום; הם הורשעו במה שנודע לאחר מכן כ"משפט ריבוניה", ונשלחו לתקופות מאסר ארוכות. בכך הצטרפו למנדלה, ששהה בכלא מ-1962. הנזק הארגוני היה אדיר, והמחתרת חדלה למעשה להתקיים. בשבועות לאחר מכן נערך גל מעצרים נרחב. טמבו וסלובו לקחו על עצמם את ארגון ההנהגה הגולה של "חנית האומה", עד שהתשתית בדרא"פ תוכל לקום מחדש. ג'ו נסע ללונדון. רות, שנעצרה ב-9 באוגוסט, הוחזקה בכלא במשך 117 יום ללא משפט תחת החוקים החדשים של פורסטר. לאחר שחרורה עזבה את דרום אפריקה, והצטרפה לבעלה בבריטניה במרץ 1964. ב-1966 הוא סיים לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנים הבאות עבר מרכז הכובד של או"ס לבירת בריטניה, וועדה מיוחדת בראשות סלובו, שכללה גם את רוני כתריאלס, הנחתה את פעילותו.
בין ה-25 באפריל ל-1 במאי 1969 נערכה ועידת הקל"א במורוגורו, טנזניה, בה שוקמה המסגרת הארגונית לאחר ששרידיו עברו לגולה. במפגש זה הוסרו ההתנגדויות האחרונות של הנהגת הארגון - שרבים מחבריו היו לאומנים שחורים, שחשדו עמוקות בקומוניזם ובפעילים הלבנים - למיזוג מלא-למעשה עם מפלגתו של סלובו. הוקמה מועצה מהפכנית מיוחדת שכללה לראשונה גם לא-שחורים, והוא מונה לאחד מחבריה. כמו כן, הובעה תמיכה מלאה בגוש המזרחי. מאות מאנשי "חנית האומה" נשלחו לאימונים בברית המועצות באותה שנה. בהיעדר תשתית בתוך דרא"פ, אימץ סלובו את "אסטרטגיית המיקוד" (פוקיזם) של רז'י דברה, עוזרו של צ'ה גווארה: הוא הורה לחוליות או"ס להסתנן למדינה מבסיסים במוזמביק, זמביה ואנגולה ואף דרך האוקיינוס ההודי, לבצע פעולות ולהסית את האוכלוסייה למרד. אף כי הנהגתו את "חנית האומה" הקנתה לו פרסום והפכה אותו ללבן האהוד ביותר בקרב השחורים בדרום אפריקה - הוא נודע כ"או'סלובו אי'קומנדו" (סלובו איש הקומנדו) - לא הצליח או"ס לבצע פעולות מוצלחות בראשית שנות ה-70. חשיבותו של ראש המטה התבטאה יותר כתאורטיקן פוליטי: פיטר לימב כתב כי במאמריו ובמדיניותו, הוא התאים את העקרונות המרקסיסטיים-לניניסטיים למצב בדרום אפריקה, ושילב עמם את מאבק השחרור הפרטיקולרי האפריקאי. כך הבטיח את חיוניותה של המפלגה הקומוניסטית ואת הצלחת שיתוף הפעולה בינה ובין הקל"א לאורך שנים, הישג נדיר במערכות היחסים בין תנועות שחרור לאומי לקומוניסטים בעולם השלישי.
ב-16 ביוני 1976, לפחות 176 מוחים נורו למוות על ידי המשטרה בעיירה סובטו. התקרית עוררה מחדש את ההתנגדות לאפרטהייד, ואלפי צעירים נהרו לארגוני מחתרת בתוך המדינה. לאו"ס ולקל"א נוצרה שוב תשתית. סלובו היה מסוגל עתה להורות על פעולות כשעומד לרשותו בסיס תמיכה גדול בדרא"פ, ומאות כאלו נערכו בשנים הבאות. הוא התפרסם עתה גם בקרב הציבור הלבן במדינה, והממשלה - שהציגה את מערכת הטרור ואת ניסיונות הקל"א לגייס נגדה את העולם הרחב כחלק ממזימה קומוניסטית - הפכה אותו ל"אויב הציבור מספר אחת."
סיום האפרטהייד.
ב-17 באוגוסט 1982 התנקש המודיעין הדרום-אפריקאי בחייה של אשתו רות, באמצעות מכתב נפץ שנשלח למשרדה באוניברסיטת מפוטו. בתגובה על הריגתה, ועל הרג 42 חברי קל"א בלסוטו בפשיטה צבאית, פוצץ או"ס מכונית תופת בפרטוריה ב-20 במאי 1983; 19 אזרחים נהרגו ו-217 נפצעו. ב-1984 סלובו נשא מחדש את הכלכלנית הלנה דולני, שהייתה בת 30. ב-1985 היה ללבן הראשון שנבחר לוועד הפועל של הקונגרס הלאומי האפריקאי. במרץ 1986, לאחר מותו של מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית מוזס מהבידה, הוא ירש אותו בתפקידו, ונאלץ להעביר את ראשות או"ס לכריס האני. ב-1991 ירש אותו האני גם בתפקיד המזכ"ל.
ב-1989, בעקבות קריסת הקומוניזם במזרח אירופה, הוא פרסם מאמר תחת הכותרת "האם הסוציאליזם נכשל?", ובו התנער לראשונה מסטלין והבטיח כי מפלגתו מחויבת לעקרונות דמוקרטיים. הוא גם הביע צער על תמיכתו בפלישה לצ'כוסלובקיה ובצעדי דיכוי סובייטיים אחרים. ב-2 בפברואר 1990 הכריז הנשיא פרדריק וילם דה קלרק על שחרור מנדלה, ועל ביטול האיסור על מפלגות האופוזיציה הרדיקליות. סלובו חזר לדרא"פ והיה אחד ממובילי המשא ומתן לסיום האפרטהייד. הוא מילא תפקיד מכריע בהצלחת המשא ומתן כשהציע ב-1992 כי לאחר הבחירות החופשיות תקוים תקופת מעבר בת חמש שנים, ותוכניתו זכתה לתמיכת שני הצדדים. בבחירות, שוריינו לקומוניסטים מקומות ברשימת הקל"א. ב-9 במאי 1994, לאחר הבחירות וכינון ממשלת מנדלה הראשונה, הוא מונה לשר השיכון. פטריק בונד כתב כי בחצי השנה בה הספיק לכהן בתפקיד בטרם מותו, הוא זנח לחלוטין את האידאולוגיה שדגל בה קודם וביצע "פניית פרסה לנאו-ליברליזם". הוא ביטל את התוכניות לבניית שיכונים ציבוריים ושיקום העיירות השחורות, שהוצעו קודם על ידי הקל"א, ואימץ את המלצות הבנק העולמי. בדצמבר 1994 העניק לו מנדלה את העיטור הגבוה ביותר של הקונגרס הלאומי האפריקאי, "מסדר עוטה עור הברדלס".
ב-6 בינואר 1995 מת סלובו לאחר מאבק ממושך במחלת הלוקמיה. נלסון מנדלה הספיד אותו במילים: "החבר ג'ו סלובו לימד אותנו שיחידים אינם עושים היסטוריה. אך בכל דור ישנם כאלה שיכולותיהם מאפשרות להם להנחות את התפתחות האירועים." מספר בתי-ספר ושיכונים ציבוריים נקראו על שמו.
האנס כריסטיאן אורסטד
ג'יי. סי. יאקובסן
יאקוב יאקובסן
חוף החזירים
חוף החזירים (ידוע גם בשם "אי החזירים" או "הקי הגדול") הוא קי השוכן באי אקזומה, שהוא חלק מאיי בהאמה. פרסומו של האי נובע מאוכלוסיית החזירים השוחים שבו.
סברות באשר למוצאם של חזירי האי.
מוצאם של חזירי האי אינו ידוע בוודאות, אך ישנן מספר סברות באשר לאופן הגעתם אל האי.
החזירים מהווים אטרקציה תיירותית חשובה באי. כיום מאכילים את החזירים הן המקומיים והן תיירים.
דמוגרפיה ובעלי חיים אחרים על האי.
האי אינו מיושב בבני אדם, ופרט לכעשרים חזירים, ישנם על האי מספר חתולים ועזים.
בית הקברות העברי
בית הקברות העברי (באנגלית: Hebrew Cemetery) הוא בית קברות יהודי בעיר ריצ'מונד במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. הוא ידוע בעיקר בשל החלקה הצבאית המצויה בו, שבה נקברו חיילים יהודים, שנהרגו במלחמת האזרחים האמריקנית.
תולדות בית הקברות.
בית הקברות, מן העתיקים בבתי הקברות היהודים בארצות הברית, נפתח בשנת 1816 על פני שטח של כארבעה דונם, לאחר שבית הקברות היהודי הראשון בעיר התמלא. הוא הוקם על ידי קהילת בית שלום (שהתמזגה בהמשך לתוך הקהילה הרפורמית בית אהבה, המתחזקת את האתר עד היום). בית הקברות הורחב לימים ומשתרע כיום על פני כ-34 דונם. קבורים בו כ-2,900 איש והוכשר בו מקום לאלף מקומות קבורה נוספים. מצויים בו בניין בית כנסת ומצבות מסוגננות רבות.
בבית הקברות נקבר לואיס סטראוס (1896–1974), אדמירל משנה (Rear Admiral) ויושב ראש הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית.
בשנת 2004 ניזוק בית הקברות קשות ממפולת אדמה, שאירעה עקב גשמים עזים שהביאה עמה סופת ההוריקן גסטון.
בשנת 2006 התווסף בית הקברות למרשם הלאומי של אתרים היסטוריים של ארצות הברית.
חלקת החיילים.
בבית הקברות מצויה חלקה צבאית יהודית, מן המעטות בעולם כולו מחוץ למדינת ישראל. נקברו בה שלושים חיילים יהודים, שנפלו בקרבת ריצ'מונד בשורות צבא קונפדרציית המדינות של אמריקה (צבא מדינות הדרום) במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
קיימת טענה כי החלקה הוקמה לאחר שמנהלי בתי הקברות של צבא הקונפדרציה באזור סירבו ממניעים אנטישמיים לקבור את החיילים היהודים בתחומיהם.
בשנת 1866 הוקמה בריצ'מונד אגודת הזיכרון של הנשים העבריות על מנת לתחזק את החלקה. היא גייסה כסף להקמת מצבות לחללים ולהקמת גדר סביב החלקה. בשנות השלושים הועברה תחזוקת החלקה לידי הקהילה המתחזקת את בית הקברות כולו.
גדר המתכת היצוקה המקיפה את החלקה עוצבה על ידי האמן ויליאם ברקסדייל מאיירס (William Barksdale Myers). היא כוללת סמלים שונים – עמודים בדמות רביעיית רובי מוסקט, שעל קניהם כרוכים דגלים מקופלים של הקונפדרציה, חרבות מצולבות וזרי עלי דפנה.
לימים הוסרו המצבות האישיות מהחלקה בשל מצבן שהידרדר. במקומן הוצב בה גלעד מגרניט ועליו לוח ארד ובו כתובת זו:
לתהילת האלוהים
ולזכרם של חיילי הקונפדרציה היהודים
הנחים במקום מקודש זה
הוקם על ידי אגודת הזיכרון של הנשים העבריות
ריצ'מונד, וירג'יניה
הוקמה ב-1866
חיילים יהודים נוספים שנפלו בשורות צבא הקונפדרציה נקברו באתרים אחרים.
קלסיקלטת
קלסיקלטת היא חברה ישראלית להפקה ולהפצה של תוכני בידור לילדים, לרבות תקליטורי מוזיקה, תוכני וידאו וספרים.