חיים סעדון (נולד ב-22 במאי 1953) הוא היסטוריון וחבר סגל בכיר במחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה. פרופסור סעדון מתמחה בחקר יהודי המרחב המוסלמי בעת החדשה. מחקריו מתמקדים בארצות המגרב, בדגש על הפעילות החברתית והפוליטית של היהודים, יחסי יהודים ומוסלמים, ציונות, עלייה, מלחמת העולם השנייה ועיצוב הזיכרון ההיסטורי של הקהילות היהודיות.
ביוגרפיה.
אביו של סעדון, יעקב, נולד בעיר ספקס (צפאקץ) בתוניסיה ב-1928. הוא היה ניצול שואה. כחבר בארגון "צעירי אוהבי ציון" הוא עלה לישראל ב–1948 במסגרת ההעפלה, נלחם במלחמת העצמאות ויזם את הקמת מושב גילת בנגב ב-1949. הוא היה שליח עלייה בתוניסיה בשנים 1954–1956 ובשובו היה בין מיסדי חבל לכיש וקריית גת. אמו, איווט סעדון, אף היא ילידת ספקס (1932), עלתה לארץ בשנת 1951 והייתה פעילת ציבור, שכיהנה, בתפקידה האחרון, כמנהלת אגף למעונות יום ולמעמד האישה במשרד העבודה והרווחה.
סעדון נולד במושב גילת ולאחר מעבר המשפחה לקריית גת למד במערכת החינוך המקומית. הוא למד לתואר ראשון במחלקות להיסטוריה ולהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית, ולתואר שני ושלישי במכון ליהדות בת זמננו שבאוניברסיטה העברית. סעדון שב לקריית גת לאחר לימודיו ולימד בתיכון רוגוזין. הוא הצטרף לאוניברסיטה הפתוחה בשנת 1984 וכיהן בתפקידים שונים כשהחשובים שבהם היו: דיקן הסטודנטים ודיקן הלימודים האקדמיים. כמו כן לימד בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת חיפה, במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית ובמרכז אלישר באוניברסיטת בן-גוריון.
פועלו.
סדרת "קהילות ישראל בארצות המזרח במאות התשע-עשרה והעשרים".
פרופסור סעדון הוא העורך והמייסד של סדרת הספרים "קהילות ישראל בארצות המזרח במאות התשע-עשרה והעשרים", שמתמקדת במגמות ובשינויים בקהילות יהודיות אלו, ומטרתה להציג אותן באופן שיטתי וממצה, וליצור תשתית שתשרת את החוקרים, את מערכת החינוך ואת צורכי הציבור הרחב. הספר העוסק בקהילה היהודית באיראן ראה אור בשנת 2006. הספר העוסק בקהילה היהודית בלוב ראה אור בשנת 2007. הספר העוסק ביהודי אלג'יריה ראה אור בשנת 2011. בסדרה זו יצאו מספר ספרים נוספים העוסקים בקהילות היהודים באיטליה, אתיופיה, יוון, מצרים, סוריה, עיראק, תוניסיה, תימן, טורקיה ומרכז אסיה (בוכרה ואפגניסטן).
מרכז התיעוד והמחקר על יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.
בשנת 2006 הוא הקים את מרכז התיעוד והמחקר על יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה שבמכון בן-צבי בירושלים במטרה להעלות למודעות הציבורית את סיפורן של הקהילות היהודיות באלג'יריה, מרוקו, לוב ותוניסיה בתקופת השואה. במרכז נמצא אוסף עשיר של מידע ארכיוני, הכולל מסמכים, תצלומים, חפצים, כתבי עת, עיתונים ועדויות למיניהן, המונגש לציבור הרחב באמצעות מאגר מידע מקוון בשפות עברית, אנגלית, צרפתית וערבית.
המרכז מארגן כנסים וסדנאות מחקר, מפרסם ספרים, מפיק סרטים ותערוכות, ומפתח תוכניות לימוד כדי להטמיע את הנושא במערכת החינוך, וכדי לקדם את המחקר האקדמי בתחום.
פרסומיו.
פרופסור סעדון כתב וערך ספרי מחקר והוראה רבים ועשרות מאמרים שעסקו ביהודים בארצות האסלאם, ובמיוחד בצפון אפריקה.
ספרים.
בשלושת כרכי הספר "יהודי צפון אפריקה בעת החדשה", אשר ראה אור באוניברסיטה הפתוחה, הוא תיאר את ההתפתחויות שחלו בחיי היהודים בתוניסיה, באלג'יריה ובמרוקו בתקופה זו. בין השאר נידונים בספר המאבקים הציבוריים בחברה היהודית והשתקפותם בעיתונות התקופה, היחסים בין יהודים למוסלמים, הציונות ומלחמת העולם השנייה.
סעדון כתב עשרות ערכים אודות דמויות ואתרים הקשורים בקהילת יהודי צפון אפריקה באנציקלופדיה של היהודים בעולם המוסלמי (Encyclopedia of Jews in the Islamic World) בהוצאת בריל.
ב-2018 ערך יחד עם פרופסור דן מכמן את הספר: "Les Juifs d'Afrique du Nord face à l'Allemagne nazie""", שהוא מהפרסומים הבודדים בשפה הצרפתית על הנושא.
ב-2020 ראה אור ספרו "הציונות בתוניסיה בין קולוניאליזם צרפתי ללאומיות מקומית" בהוצאת יד בן צבי. הספר מנתח את התפתחותה, התארגונתה ומאבקיה הפנים יהודיים ומאבקיה הציבוריים של תנועה ציונית בארץ מוסלמית הנמצאת תחת שלטון קולוניאלי צרפתי.
ב 2021 ראה אור הספר בעריכתו "לשרת את עמם בדרכם - כי"ח וקידום הקהילות היהודיות בארצות האסלאם" בהוצאת יד בן צבי. בקובץ זה (הנחשב לראשון בעיסוקו בנושא זה באקדמיה הישראלית) חושפים החוקרים את חשיבות פעילותה החינוכית והציבורית-יהודית של כי"ח בקהילות היהודיות בארצות האסלאם.
מאמרים.
במאמריו הוא חקר את הקיום היהודי בקהילות כמו ספקס שבתוניסיה דרך פעילותם של אישים בולטים בקהילות אלה, כמו קלמנט חורי, מוחמד מקס רגי, מוחמד כהן, אברהם הכהן, אנדרה שוראקי, הרב כלפון משה כהן, אלפרד ולנסי ואחרים. סעדון חקר את העיתונות והספרות היהודית בתוניסיה, הציונות בצפון אפריקה, תנועות נוער ציוניות, תנועות המחתרת והתנגדות היהודית בתקופת וישי, והזיכרון ההיסטורי הקהילתי של הקהילות היהודיות בארצות האסלאם.
בין מאמריו:
דעותיו.
פרופסור סעדון מסכים עם הקביעה כי יהודים יוצאי הקהילות בצפון אפריקה שהיגרו לצרפת הצליחו יותר מאשר אלה מהם שהגיעו לישראל. ההסבר טמון בדפוסי ההגירה המסיביים לישראל וקליטתם של עולים אלה בפריפריה, בעוד שבאירופה הם הגיעו בקבוצות קטנות והתיישבו בערים הגדולות.
גזרות (דקדוק)
קלרה אסתר קלינגהופר
קלרה אסתר קלינגהופר (באנגלית: Clara Esther Klinghoffer; 18 במאי 1900 – 18 באפריל 1970) הייתה אומנית, ציירת ומאיירת יהודיה בריטית.
קורות חיים.
קלרה קלינגהופר נולדה למשפחה יהודית בשצ'ז'ץ שבפולין, תחת האימפריה האוסטרו-הונגרית. היא הגיעה לאנגליה כתינוקת בשנת 1903. המשפחה התגוררה במנצ'סטר לפני שעברה לגור באיסט אנד בלונדון, מקום מגוריהם של יהודים רבים בתקופה. קלינגהופר למדה אומנות בקולג' לאומנות על שם סר ג'ון קאס, ואחר כך, בין השנים 1919–1921 למדה בבית הספר לאומנות ואמנות (Central School of Arts and Crafts) ובסלייד (Slade School of Art).
ב-29 ביולי 1926 נישאה קלינגהופר לעיתונאי וסופר ההולנדי, ג'וסף וילם פרדיננד סטופלמן ועברה, איתו ועם ביתה סוניה להולנד. בנה, מייקל, נולד באמסטרדם שם המשיכה קלינגהופר בקריירה שלה ושמה נודע ברחבי אירופה. בין השנים 1930–1939 היא חיה בהולנד ובצרפת ואחר כך, בתקופת מלחמת העולם השנייה, עברה לגור בארצות הברית, שם נשארה עד סוף ימיה, אך הצליחה גם לנסוע רבות למקסיקו ולאירופה וחזרה לעיתים קרובות ללונדון שהייתה אהובה עליה.
קלרה קלינגהופר נפטרה בלונדון ב-18 באפריל 1970.
קריירה.
התערוכה האישית הראשונה של קלינגהופר, שבה הוצגו שישים מעבודותיה נערכה בלונדון בשנת 1919, כשהיא רק בת 19 וקיבלה ביקורות מצוינות. כבר בגיל 14 הבחינו הוריה בכישרון הציור שלה ותמכו בה, למרות המחסור בבית, כדי שתוכל לקנות חומרים וללמוד בבית ספר לאומנות. בגיל 15 פנתה לבית הספר המרכזי לאומנות בלונדון והתקבלה גם ל-Slade, שם למדה במשך שנתיים וזכתה להערצתו של אלפרד וולמרק שבעזרתו ובעזרת האפוטרופוסים ג'קוב אפשטיין וברנרד מנינסקי הצליחה להציג את עבודותיה בגלריה בהמפסטד, לונדון.
בשנת 1939, בעקבות הפלישה המתקרבת של הנאצים להולנד, חזרה המשפחה ללונדון לתקופה קצרה ומשם עברה לארצות-הברית. לפני שעזבו את ביתם בהולנד, אוחסן חלק מהריהוט ומעבודותיה של קלינגנופר במחסן בהארלם שממנו נגנבו הדברים בידי הנאצים.
לאחר המלחמה, בשנת 1945, חילקה קלינגהופר את זמנה בין לונדון לניו-יורק. אף על פי שהציגה בתערוכות רבות בארצות-הברית בשנות ה-40, ה-50 וה-60, סירבה להצטרף לתנועת האקספרסיוניזם האבסטרקטי שהייתה פופולרית בארצות הברית.
מתקפת הטרור בכביש 12
פיגוע הדקירה בנמל יפו (2016)
פליקס אפנה-ג'יאן
פליקס אוהנה אפנה-ג'יאן (באנגלית: Felix Ohene Afena-Gyan; נולד ב-19 בינואר 2003 בסוניאני שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קרמונזה מהסרייה א' ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים.
ב-13 במרץ 2021 הצטרף אפנה-ג'יאן לרומא מהסרייה א', ממחלקת הנוער יוראפריקה FC. ב-27 באוקטובר 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-57 בניצחון 2-1 על קליארי במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת 2021/2022. ב-21 בנובמבר הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 2-0 על גנואה במסגרת המחזור ה-13 בליגה.
ב-29 באוגוסט 2022 חתם בקרמונזה.
קריירה בינלאומית.
ב-25 במרץ 2022 ערך אפנה-ג'יאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, כששיחק 82 דקות בתיקו 0-0 נגד נבחרת ניגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
רוסיה החדשה
The Saints of Violence and Innuendo
"The Saints of Violence and Innuendo" (בתרגום חופשי לעברית: "הקדושים של האלימות והרמיזות") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון. השיר היה השני שיצא מהאלבום "Planet Zero" שייצא ביולי 2022. הוא שוחרר כסינגל שיווקי ב-25 במרץ 2022.
מסר.