סטינג הוא אביהם של הזמרים אליוט פאולין "קוקו" וג'ו סאמנר .
ביוגרפיה.
סטינג נולד בעיר וולסאנד שבצפון אנגליה, לאב קתולי ואם אנגליקנית (אביו קיבל היתר מן הכנסייה לנישואים מעורבים) וחונך כקתולי. הבן הבכור מבין ארבעה ילדים. מגיל צעיר ידע שהוא רוצה להיות מוזיקאי. לאחר שעבד ככרטיסן באוטובוס, פועל בניין ופקיד מס הכנסה, נרשם לבית ספר להוראה שבו למד בין השנים 1971–1974. לאחר שסיים את לימודיו עבד במשך שנתיים כמורה לאנגלית.
בינואר 1977 עבר סטינג ללונדון, וזמן קצר לאחר מכן הצטרף לסטיוארט קופלנד ולהנרי פדווני (שהוחלף מאוחר יותר באנדי סאמרס ), ויחד הקימו את להקת פוליס, שבה שימש סטינג כסולן ונגן בס. הלהקה הוציאה חמישה אלבומים מצליחים וזכתה בשישה פרסי גראמי.
לאחר התפרקות הלהקה בשנת 1984 המשיך סטינג בקריירת סולו מצליחה. אלבום הסולו הראשון שלו, "The Dream of the Blue Turtles", יצא ב־1985 וזכה בפלטינה משולשת. בנוסף היה האלבום מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום השנה". ב־1987 יצא לאור האלבום "Nothing Like the Sun...".
ב־1991 יצאה לאור גרסת כיסוי שהקליט סטינג ל־"Come Down in Time" של אלטון ג'ון, לרגל הוצאת אלבום המחווה לאלטון ג'ון וברני טופין "". ב־2007 הקליט סטינג עם הזמרת ניקול שרזינגר את השיר "Power's Out" אשר מופיע באלבום הבכורה שלה "Her Name Is Nicole".
סטינג זכה ב־16 פרסי גראמי (10 מהם בתקופת פוליס), פרס אמי אחד ופרס גלובוס הזהב אחד.
במצעד העשור של שנות ה־80 בישראל הוכתר סטינג בתואר זמר העשור על ידי מאזיני גלי צה"ל.
יחד עם פוליס, המכירות של סטינג מוערכות בכ-100 מיליון תקליטים.
הופעות קולנועיות.
סטינג שיחק במספר סרטים, ביניהם "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" ו"חולית", והשתתף בהופעות אורח בתפקיד עצמו במספר תוכניות טלוויזיה, בין היתר ב"משפחת סימפסון". עוד השתתף בתפקיד גנגסטר לשעבר שבבעלותו מועדון ג'אז שנקלע לסכסוך אלים עם אמריקאי מושחת, בסרט "יום שני הסוער" – בבימויו של ניל ג'ורדן.
פעילות למען הסביבה.
סטינג ידוע כפעיל למען נושאים הקשורים באיכות הסביבה ובזכויות אדם. בשנת 1989 היה ממייסדי קרן להצלת יערות הגשם. השתתף במופעי צדקה למען ארגון אמנסטי אינטרנשיונל, שחרור נלסון מנדלה ומטרות נוספות. בנוסף השתתף בלייב אייד ובלייב 8.
חייו האישיים.
סטינג נישא לשחקנית פרנסס טומילטי ב־1 במאי 1976. לבני הזוג נולדו שני ילדים והם התגרשו בשנת 1984. הגירושין הגיעו בעקבות רומן שהתפתח בין סטינג לשכנה שלהם, ואשתו לעתיד, טרודי סטיילר (). השחקנית הייתה חברה טובה של אשתו וסטינג אהב אותה מרחוק, עד שהחלו לצאת בסתר. בעקבות האהבה שלו כלפיה, והרצון להסתיר מאשתו ומהחברה, הוא כתב את השיר "Every Breath You Take". השיר מדבר על אהבה, קנאה ואובססיה לאישה שלא תהיה שלו.
ב־1982, זמן קצר לאחר הולדתה של בתו, נפרד סטינג מטומילטי ועבר לגור עם השחקנית טרודי סטיילר. הזוג התחתן ב־1992, ונולדו להם ארבעה ילדים.
להיטיו הגדולים.
כולל להיטים של להקת פוליס.
ענבל גבריאלי
ענבל גבריאלי (נולדה ב-25 בספטמבר 1975) היא אשת תקשורת ופוליטיקאית ישראלית. כיהנה כחברת הכנסת ה-16 מטעם מפלגת הליכוד, והייתה לאישה הצעירה ביותר שכיהנה כחברת הכנסת.
ביוגרפיה.
גבריאלי היא דור תשיעי בארץ ישראל, בת למשפחה המזוהה עם האצ"ל ושממנה יצאו לוחמי אצ"ל רבים, דוגמת רחל הילל, חיים הילל, עובדיה אנג'ל ויוסף גבריאלי.
את שירותה הצבאי עשתה כמפיקה בגלי צה"ל. למדה משפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה.
קריירה פוליטית.
בגיל 27, לפני סיום לימודיה, נבחרה על ידי מרכז הליכוד למקום ה-30 ברשימת הליכוד לכנסת ה-16, אחד המקומות ששוריינו לנשים חדשות ברשימה, ובהמשך - נבחרה לכנסת, לאחר שמפלגת הליכוד זכתה בבחירות לכנסת זו ב-38 מנדטים. לפני בחירתה הייתה אלמונית לחלוטין ולא עסקה בפעילות ציבורית כלשהי.
מאז שנבחרה, ספגה ביקורות והאשמות רבות. היא הואשמה כי נבחרה הודות לפעילות הנמרצת של דודה ראובן גבריאלי, שהיה בעליה של רשת בתי הימורים בטורקיה, ושל אביה, שוני (עזרא) גבריאלי, שהוא בעליו של גן האירועים 'חצרות יפו'. מיד לאחר בחירתה נטען בתקשורת כי משפחתה הריצה אותה לכנסת כדי "לקדם חוק להקמת בתי קזינו בישראל". גבריאלי אמרה אז, כי .
באוקטובר 2003 נקטה גבריאלי צעד חריג כששיגרה מכתב אישי לכל חברי הכנסת תחת הכותרת "עד כאן", שבו הבהירה שנמאסו עליה הטענות שקושרות אותה ואת בני משפחתה לעולם התחתון. גבריאלי כתבה, כי "אין לכם חוכמה ואומץ להתמודד אתי, ח"כית צעירה, מוכשרת ונמרצת הנתמכת על ידי ציבור גדול. לכן אתם מרמים, משקרים ומוציאים דיבתנו".
גבריאלי תמכה בתוכנית ההתנתקות של ראש הממשלה אריאל שרון, ואמרה כי "התמיכה הזאת שלי לא הייתה אף פעם בלב שלם. אילו היו שואלים אותי את השאלה הזאת כאדם פרטי ולא כח"כית, הייתי מתנגדת לתוכנית, אבל ברגע שאני יודעת שכשאני מרימה את האצבע אני משפיעה על אישור ההחלטה, האחריות חייבה אותי להצביע בעד".
בקיץ 2005 נבחרה לשמש כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה - לאחר שתמכה בתוכנית ההתנתקות. המינוי לתפקיד יו"ר ועדה זו הוענק לה במקום מינוי לתפקיד סגנית שר החקלאות ופיתוח הכפר, לאחר שחברת הכנסת גילה גמליאל מונתה לתפקיד זה. גבריאלי אמרה, כי "אינני חושבת שלהיות סגן שר זה בהכרח טוב יותר מאשר להיות ח"כ".
בפברואר 2006, במסגרת חקירה נגד אביה שוני גבריאלי ודודה ראובן גבריאלי על ניהול הימורים והלבנת הון, קבלה משטרת ישראל צו חיפוש לבית אביה. כשהגיעה המשטרה לבית בחולון, התייצבה גבריאלי בפתח הבית, טענה שזהו מקום מגוריה, וכי בזכות חסינותה כחברת כנסת היא יכולה למנוע מהמשטרה את החיפוש. הדבר עורר ביקורת ציבורית חריפה.
עם הקמת מפלגת קדימה, הבטיח לה לדבריה ראש הממשלה, אריאל שרון, כי אם תעזוב את מפלגת הליכוד ותצטרף לקדימה, תזכה למקום ריאלי ברשימת קדימה לכנסת ה-17 - עד מקום 24. גבריאלי סירבה בטענה שתשובץ לבסוף במקום ה-24. בבחירות שנערכו במרכז הליכוד נבחרה למקום ה-45 ברשימת הליכוד לכנסת ה-17, מקום שנחשב ללא-ריאלי בבחירות אלה, ולא נבחרה.
בטלוויזיה.
גבריאלי השתתפה בפאנל הדיונים של תוכנית הטלוויזיה "בטריבונה עם אבי רצון" בערוץ הראשון.
ב-2012 השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות" V.I.P בערוץ 10 והודחה חמישית.
החל משנת 2015 גבריאלי משתתפת בפאנל בתוכנית "הפטריוטים" בעכשיו 14 (לשעבר "ערוץ 20").
בדצמבר 2017 השתתפה בתוכנית “מהפכה במטבח” כמי שמסייעת לבן זוגה המסעדן בתפעול מסעדתו.
בספטמבר 2019 השתתפה בתוכנית גולסטאריות ברשת הוט.
חיים אישיים.
ניהלה קשר קצר עם גדעון סער, בעודו בהליכי גירושין. ב-10 ביוני 2006 נישאה ענבל גבריאלי בלאס וגאס ללירן שטראובר, כדורגלן מליגת העל. לזוג בן אחד. בשנת 2009 התגרשו.
מנישואיה לרן רמו, ביולי 2012 ילדה את בנה השני. באוקטובר 2015 ילדה בת.
קונסטנטין פון נויראט
קונסטנטין פון נויראט (בגרמנית: Konstantin Freiherr von Neurath; 2 בפברואר 1873 – 14 באוגוסט 1956), מראשי המשטר הנאצי בגרמניה.
חייו.
נויראט נולד בווירטמברג, למשפחת אצולה שוואבית. למד משפטים באוניברסיטת טיבינגן ובאוניברסיטת ברלין. לאחר סיום לימודיו בשנת 1892 הצטרף למשרד עורכי דין בעיר הולדתו. הוא הצטרף לשירות המדינה בשנת 1901 ועבד בשביל משרד החוץ בברלין. בשנת 1903 נשלח לשגרירות גרמניה בלונדון כמשנה לקונסול, ובשנת 1914 נשלח לשרת בקונסטנטינופול.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כקצין בגדוד חי"ר עד 1916 כאשר נפצע קשה. בדצמבר 1914 זכה לעיטור צלב הברזל. הוא שב לשירות הדיפלומטי בטורקיה, ולקראת סוף המלחמה הנהיג את ממשלת וירטמברג.
בשנת 1919 שב לדיפלומטיה, ונשלח לשגרירות בקופנהגן כשגריר. משנת 1921 עד 1930 היה שגריר ברומא. הוא לא התרשם מן הפשיזם האיטלקי כפי שראה אותו בתקופה זו. בתקופה מסוימת נשקלה מועמדותו לכהן כשר על ידי הנשיא פאול פון הינדנבורג, אך בשנת 1930 נשלח לשרת כשגריר בלונדון.
הוא נקרא שוב לגרמניה בשנת 1932 ושימש כשר החוץ בממשלתו של הקנצלר פרנץ פון פאפן. הוא המשיך לשמש במשרה זו תחת הקאנצלר קורט פון שלייכר ולאחר עליית אדולף היטלר לשלטון, המשיך לשרת בממשלתו.
נויראט היה מעורב בפרישת גרמניה מחבר הלאומים בשנת 1933, הדיונים על החוזה הימי האנגלו-גרמני בשנת 1935, והכיבוש מחדש של חבל הריין. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1937 ובספטמבר של אותה שנה קיבל דרגת כבוד באס אס.
ביוני 1937 נקט עמדה אנטי-ציונית תקיפה יותר (ולו ברמה העקרונית בלבד) מהעמדה העקבית של משרד החוץ נגד הקמת מדינה יהודית, כאשר הבריק אל נציגיו הדיפלומטיים בלונדון, בירושלים ובבגדאד: "יצירת מדינה יהודית או ישות פוליטית יהודית תחת המנדט הבריטי אינה מכלל האינטרסים של גרמניה, מאחר שמדינה שכזאת בפלשתינה לא תקלוט את כל יהודי העולם, אבל תיתן להם עמדת כוח חדשה, בחסות חוק בינלאומי... זו הסיבה שעניינה של גרמניה הוא לתרום לחיזוק העולם הערבי כדי לאזן, בשעת הצורך, את כוחה הגובר של יהדות העולם".
ב־4 בפברואר 1938 התפטר מתפקידו כשר, שכן הרגיש כי תפקידיו הופכים להיות רשמיים בלבד, ולא היה בעד תוכניות הכיבוש של היטלר כפי שנחשפו בפניו בוועידת הוסבאך (1937).
היטלר, אשר העריך את שירותיו וסבר כי המדובר באדם בעל יוקרה בחוץ לארץ, הקים עבורו את "מועצת הקבינט הסודית", אשר נויראט היה אמור לעמוד בראשה, יחד עם גורמים רמי דרג מן הצבא והמפלגה. מועצה זו לא נתכנסה מעולם. פרט לכך נותר נויראט בממשלה כשר בלי תיק. מחליפו בתפקיד היה יואכים פון ריבנטרופ.