בשנת 1979 התמנה לויט למנכ"ל "החברה להשקעות של בנק הפועלים", שאותה הצליח להפוך תוך מספר שנים מחברה קטנה שעסקה בעיקר במימון פעילויות פיננסיות חוץ בנקאיות לגוף השקעות דינמי ולאחת החברות המובילות בישראל בקידום השקעות מגוונות בתעשייה, טכנולוגיה מתקדמת, תקשורת, פרסום, מחשבים, סחר, נדל"ן ותחומים נוספים. בין ההשקעות הבולטות והמוצלחות היו ההשקעה ב-1983 בחברת "טלדאטה תקשורת" והשקעה ב-1992 בחברת הזרע (1939).
ההשקעה בחברת התקשורת טלדאטה הובילה להנפקת החברה בהצלחה גדולה בארצות הברית. היא זכתה בפרס היצואן המצטיין והתפתחה לחברת ענק בעלת חברות בנות שהונפקו והצליחו בזכות עצמן. חברת הזרע לגידול ושיווק זרעים לשוק המקומי וליצוא הייתה בלתי רווחית אך באמצעות ההשקעה והניהול הנכון הפכה לבעלת מוניטין בארצות רבות ונחשבה לאחת מחברות הזרעים האיכותיות בעולם.
השקעות בולטות נוספות שביצעה הפועלים השקעות תחת ניהולו של לויט היו בחברות: אורלייט חברה להנדסה, מת"ב מערכות תקשורת בכבלים, טלדור, "מקסימדיה", רשת חברת תקשורת והפקות (1992), "טרנסכלל סחר", מבני תעשייה, "אופיר אחזקות", "פועלים ליסינג" וחברות נוספות.
תחת הנהגתו של לויט, שכיהן במקביל כדירקטור ב-46 חברות, הציגה הפועלים השקעות רווחיות עקבית ומרשימה, שהיטיבה עם בעלי המניות. שווי החברה עלה בתקופתו מ-5 מיליון דולר (1979), עד ל-280 מיליון דולר, השווי לפיו היא נמכרה ב-1996 לקבוצת ההשקעות דוברת-שרם (לימים שרם-פודים-קלנר) שהקימו אהרן דוברת ויצחק שרם. זאת בעקבות דיוני ועדת דוד ברודט לצמצום הריכוזיות במשק הישראלי, שהמליצה על צמצום החזקות הבנקים בתאגידים ריאליים.
פעילותו הענפה של לויט זכתה לאזכורים מחמיאים בתקשורת. לקראת הנפקתה של טלדאטה, ב-29 בינואר 1992 דווח בעיתון הארץ כי "מניית פועלים השקעות הייתה ההשקעה המוצלחת ביותר מבין מניות המשתנים...היא המריאה בבת אחת ברציפות ובעקביות ב-54%, תוך כשלושה שבועות". בעקבות ההנפקה דיווח העיתון גלובס ב-3.1.93, כי "את שנת 92' סיימה חברת הפועלים השקעות בעלייה של כ-424%. בינואר 92' שווי השוק שלה עמד על 36 מיליון דולר, ובסוף 92' הוא הגיע ל-180 מיליון דולר...". חודש לאחר מכן ב-3.2.93 נכתב בהארץ: "בשבוע האחרון שאלו אותנו במדור הבורסה ב"הארץ" לפחות 20 פעם "מה קרה בפועלים השקעות". שיאנית עליית השערים בבורסה ב-92' המשיכה בחודש הראשון של 93' בקצב העלייה המדהים שלה, וצברה כבר 69%!".
לויט, למרות ההצלחות, נותר אדם צנוע, ונמנע מלהתבלט ומיעט להתראיין. ב-23.10.96 פרסם "הארץ" כתבה מקיפה על פועלים השקעות והישגיה הרבים תחת שרביט הניהול של לויט. במרכז הכתבה הופיעה מסגרת שבה נאמר כי "...למרות שלפועלים השקעות שבניהול אורי לויט יש שליטה ומעורבות בכמה מהחברות המוכרות בארץ, כמו זכיינית ערוץ 2 רשת, חברת הנדל"ן מבני תעשייה וחברת ההיי-טק הניו-יורקית טלדטה, שמו של לויט מוזכר לעיתים רחוקות בעיתונות, הוא אינו נוהג להתראיין בדרך כלל; לא בענייני פועלים השקעות וגם לא בקשר לחברות המוחזקות. עד לפני 3 שנים נהג שלא לדבר כלל עם אמצעי התקשורת...". ב-16.1.97, לקראת עזיבת בנק הפועלים, ניסה עיתון "גלובס" לנתח את אישיותו והסיבות להצלחתו של לויט וכתב כי "אורי מי? תשאלו. ולא פלא... מנכ"ל פועלים השקעות, מחברות האחזקה הגדולות במשק, מעולם לא טרח להאדיר את שמו ברבים".
בשנת 1998 התמנה לויט לסגן יו"ר מועצת המנהלים של חברת דנקנר השקעות, וחברת מת"ב-מערכות תקשורת בכבלים. הוא היה אחראי על פעילות התקשורת, האחזקות והנדל"ן. בתחום התקשורת היה מיוזמי וממקימי חברת פרטנר שתחת עינו הפקוחה הפכה לחברת התקשורת הסלולרית המובילה בישראל באותה תקופה. בין היתר ליווה לויט את חברת הטלפונים Netia בעלת פעילות רחבת היקף בפולין בתהליך הקמתה והתבססותה ועד להנפקתה המוצלחת.
בשנת 2000 יזם לויט את הקמתה של חברת "Israel Healthcare Ventures" והקים אותה יחד עם שותפים מאנגליה. תחת ניהולו בוצעו גם שתי השקעות ראשונות ומוצלחות בחברות: CardioDex ו- OreSense.
לויט נפטר ב-4 באוקטובר 2001. הוא הותיר אחריו את אשתו אירית, ארבעה ילדים ושתי נכדות.
קהג'וראהו
קְהַג'וּרָאהוֹ (בהינדי: खजुराहो) היא עיר במדינת מאדהיה פרדש שבהודו, במחוז צְ'הַטַרְפּוּר (छतरपुर जिला), כ-620 קילומטרים דרום-מזרחית לניו דלהי. העיר מהווה את אחד האתרים המתוירים ביותר בהודו, על שום מצאי רחב של מקדשים הינדיים וג'ייניים המצויים בה מתקופת ימי הביניים, שנתפרסמו בשל הפסלים הארוטיים שבהם.
השם "קהג'וראהו" מקורו במילה העתיקה "קהרג'ורָוֵאהקה" (Kharjuravāhaka), שנוצרה מן המילים "קהרג'ורה" (kharjura, עץ תמרים) ו"ואהקה" (vāhaka, סוחב) בשפת הסנסקריט. במאה ה-19 הגיע לאזור המהנדס הבריטי ט.ס. ברט (T.S. Burt), ועמו הגנרל . קנינגהאם חקר את האתר מטעם סוכנות הסקר הארכאולוגי של הודו, והפיץ את שמו למרחוק בתארו את המקום בתיאורים נלהבים. המונומנטים באזור הוכרו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית תחת השם "קבוצת המונומנטים בקהג'וראהו" (באנגלית: Khajuraho Group of Monuments), והמקום אף נחשב אחד מ"שבעת פלאי הודו".
היסטוריה.
המונומנטים באזור קהג'וראהו נבנו בתקופת שיא פריחתה של אימפריית גורג'רה-פרטיהרה שבצפון הודו, שהתקיימה משנת 500 לספירה עד ל-1300 לספירה. האימפריה הייתה נתונה לשליטתם של בני הקלאן ברגוג'ר, שהתיישבו במרכז הודו ושלטו על האזור דהונדהר בצפון-מזרח ראג'סטאן. תחילה נקראו "דהונדהל" או "דהונדהלה" על שם האזור שבו שלטו, ולאחר מכן קראו לעצמם "צ'נדלה". הם בנו עוד כמה מבנים באזור, ובהם מבצרים ומקדשים.
קהג'וראהו הייתה עיר הבירה התרבותית של ממלכת הצ'נדלה, שהייתה לשושלת הינדית ששלטה באזור זה בהודו במאות ה-10 עד ה-12. הבירה דה פקטו והמרכז השלטוני של הצ'נדלה היה קלינג'ר. מקדשי קהג'וראהו נבנו במשך תקופה של 200 שנה, משנת 950 עד 1150. לאחר מכן הייתה מהובה לבירת הצ'נדלה, ובמשך תקופה מסוימת לאחר מכן המשיכה קהג'וראהו ליהנות משנים של שגשוג. בקהג'וראהו אין מבצרים, מאחר שהמלכים של צ'נדלה מעולם לא השתכנו בבירתם התרבותית.
האזור כולו מוקף בחומה ובה שמונה שערים, כשלצידו של כל שער שתולים שני עצי תמר. במקור היו במקום מעל 80 מקדשים הינדיים, אך רק 25 מתוכם נתונים במצב שימור סביר. המקדשים ניצבים בשטח כולל של כ-20 קמ"ר. הם מהווים דוגמה בולטת למבנים הודיים שהתפרסמו בשל תיאורי המין המפורשים שהם מציגים, הנוגעים לחיי המין בימי הביניים. במשך השנים השתדלו בני המקום לשמר מבנים אלו; אך בחלוף הזמן ניכרו במבנים נזקי הג'ונגל שמקיף את האזור, ובמאה ה-19, כאשר "התגלה" המקום לתרבות המערב, סבלו כבר חלק מהמונומנטים משחיקה משמעותית ומהרס.
במאה ה-21.
קהג'וראהו היא עיירה במדינת מאדהיה פרדש שבהודו, במחוז צ'הטרפור, כ-620 קילומטרים דרום-מזרחית לניו דלהי, בירת הודו. לפי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2001, מונה קהג'וראהו אוכלוסייה של 19,282 תושבים. הגברים מהווים 52% מהאוכלוסייה, ו-48% הן נשים. השיעור הממוצע של יודעי קרוא וכתוב הוא 53%, בנמוך מהממוצע הלאומי בהודו - 59.3%; בקרב הגברים שיעור יודעי הקרוא וכתוב הוא 62%, ובקרב הנשים 43%. בקהג'וראהו, גילה של 19% מהאוכלוסייה נמוך מגיל 6. העיירה נמצאת בגובה ממוצע של 283 מטרים.
בקהג'וראהו ישנו גם נמל תעופה, נמל התעופה קאהג'וראהו (קוד IATA: HJR; קוד ICAO: VAKJ). בנמל התעופה פועלות טיסות של חברת התעופה אייר אינדיה, שיוצאות לניו דלהי ולוורנאסי. בעבר פעלה בה גם חברת ג'ט איירווייז שפשטה רגל.
המקדשים.
אדריכלות.
מקדשי קהג'וראהו נבנו בעזרת אבן חול. בבניית המקדשים לא נעזרו במלט: האבנים חוברו האחת לשנייה בשיטת שגם ומגרעת, ונותרו במקומן בעזרת כוח הכבידה. שיטת בנייה זו מצריכה שהחלקים המחוברים יתאימו האחד לשני במידה גבוהה של דיוק. העמודים והארכיטרבים (החלקים שעל חלקו העליון של העמוד, מעל הכרכוב) נבנו בעזרת אבנים גדולות (מגליתים), שמשקלן הגיע עד ל-20 טון.
פסלים ותבליטים.
מתחם מקדשי קהג'וראהו משובץ במגוון פסלים ארוטיים, המוצבים מחוץ למקדשים או ליד פסלי האלים. בנוסף, בכמה מן המקדשים שבהם יש קירות בשתי שכבות, מגולפים תבליטים ארוטיים קטנים בצדה החיצוני של שכבת הקיר הפנימית. פירושים שונים ניתנו לגילופים ארוטיים אלו. ייתכן, בין היתר, כי אלו מתארים מנהגים מיניים בחברה הטנטרית. התגליפים בחזית המקדשים, לעומת זאת, מתארים את האדם, את גוף האדם, שינויים שמתקיימים בגוף האנושי ועובדות על החיים. כ-10% מהתגליפים עוסקים בנושאים מיניים; על אף הסברה הנפוצה שהמדובר בתיאור של מנהגים מיניים של אלים, מאחר שהגילופים מצויים במקדשים דתיים, אין הם מתארים ישויות אלוהיות, כי אם את חיי המין של בני האדם. שאר הגילופים עוסקים בחיי היומיום של האדם ההודי הפשוט בתקופה שבה גולפו. למשל, הם מציגים נשים מתאפרות, מוזיקאים בנגינתם, קדרים בעבודתם, חקלאים ועוד. הסצינות העממיות-גשמיות הללו מגולפות כולן במרחק מה מתיאורי הישויות האלוהיות.
בספרו "The Book of Love: The Story of the Kamasutra" על ההיסטוריה של הקמה סוטרה, מתאר ג'יימס מקונצ'י (James McConnachie) את הפסלים הארוטיים שבקהג'וראהו כ"פסגת האמנות הארוטית":
המוטיבים הארוטיים בפסלי המתחם הקנו לו את הכינוי "מקדש הקמה סוטרה", אולם הפסלים בו אינם עוסקים בתנוחות המין המתוארות בקמה סוטרה. הפסלים גם אינם משקפים את תורתו של מחבר הקמה סוטרה - וטסיאיאנה - ואת הלך הרוח המובע באותו ספר.