הפורום הראשון נערך בקניה בעיר ניירובי בשנת 2002. נושא הכנס השלישי של הפורום העירוני העולמי היה: "ערים בנות קיימא - הפיכת רעיונות לפרקטיים". פורום מספר 10 התקיים באיחוד האמירויות הערביות, אבו דאבי, בפברואר 13-8, 2020, בנושא - "ערי הזדמנויות - חיבור בין תרבות וחדשנות" והשתתפו בו נציגים מ-168 מדינות. בימי הכנס של הפורום התקיימו מספר אירועים, הכוללים: מושבים מיוחדים, אסיפות, ישיבות בעלי עניין, אירועי רשת והדרכה, דיונים ביוזמות משולבות, תערוכות ודיאלוגים סביב שישה נושאים להשגת יעדי הפורום העשירי. החל משנת 2014, במהלך ימי הכנס מתקיים, "פסטיבל הסרטים לערים טובות יותר".שמוצגים בו סרטים המיועדים לעורר לאור סדר היום העולמי, את תחום ההתפתחות העירוני. כל הסרטים מתמקדים בנושא הפיכת ערים והתיישבויות אנושיות לכלולות, בטוחות, עמידות וברי קיימא. פורום מספר 11 יתקיים בקטוביץ, פולין, בשנת 2022.
יעדי הפורום העירוני העולמי:
בלון מים
בלון מים או פצצת מים הוא בלון עשוי גומי המכיל מים. בלוני מים משמשים בדרך כלל בקרבות מים, או כאמצעי למתיחות ותעלולים.
היסטוריה.
בלוני המים שווקו לראשונה בצורה מסחרית על ידי אדגר אלינגטון בשנת 1950. הוא ניסה להמציא גרב עמיד במים, שהיה גרב רגיל מצופה גומי. הוא גילה שהגומי נקרע בקלות כאשר לובשים את הגרב. לאחר כמה ניסיונות זרק את הגרב לרצפה. בעקבות המקרה עלה בו הרעין לשווק את המוצר לילדים. בתחילה שווק המוצר כרימון מים, אך מאוחר יותר שינה את שמו על מנת להפוך את הפעילות לידידותית יותר.
בתרבות.
בלוני מים הפכו פופולרים בקרב ילדים, הן למתיחות והן למשחקים. הם משמשים בדומה לרימונים בשדה קרב בקרבות בין משתתפים או קבוצות, בדרך כלל ילדים ונערים. ניתן להטיל את בלון המים הן ממקומות גבוהים, כגון גבעות, מרפסות וחלונות, והן פנים אל פנים.
פסטיבלים הכוללים אירועי מים גדולים צברו תאוצה במיוחד בחודשי הקיץ במדינות שונות. בלוני המים מאוד פופולרים בחגיגות ההולי בהודו, נפאל, ומדינות נוספות. באיטליה, בלוני מים יחד עם אמצעים אחרים משמשים באופן מסורתי כדי לחגוג את סופו של בית הספר במהלך היום האחרון לשנת הלימודים. בישראל נהוג לערוך קרבות מים ולעשות שימוש בבלוני מים במהלך חג השבועות.
מאפיינים.
בלונים רגילים, המשמשים בדרך כלל לאוויר או להליום, יכולים לשמש גם כבלוני מים. בדרך כלל, עדיפות זו נחשבת כפחות טובה בגלל עובי דפנות הבלון. בלון המים קטן יותר ומעוצב בצורה אגס, המאפשר לו להזרק בקלות רבה יותר ביד אחת. דפנות בלון המים נועדו להיות עבות מספיק על מנת שיהיה יציב, ודקות מספיק על מנת ליצור פיצוץ בעת הפגיעה. לרוב בלוני מים נמכרים בכמויות גדולות באיכות נמוכה ובעלות קטנה יחסית.
ניתן לייצר בלוני מים גם מקיפול דף נייר, אוריגמי. פצצת המים המסורתית העשויה נייר היא מכל כדורי למחצה המסוגל להחזיק מים.
אליאד
ועידת ערי העולם
ועידת ערי העולם (באנגלית: The World Cities Summit) הוא אירוע מוביל המפגיש מתרגלים וקובעי מדיניות עם מומחים מובילים בתחומם כדי לזהות פתרונות חדשניים לאתגרים הדחופים ביותר העומדים בפני ערים היום. זוהי סדרה של כנסים בינלאומיים המהווים פלטפורמה בלעדית עבור מנהיגי הממשלה ומומחי התעשייה כדי להתמודד עם אתגרי עיר בר-קיימא, לשתף פתרונות עירוניים משולבים ולגבש שותפויות חדשות. הכנס הבינלאומי נערך בחסות האומות המאוחדות ומאורגן על ידי מרכז סינגפור לערים חיות (CLC) והרשות לפיתוח עירוני בסינגפור. עיקרי הנושאים בוועידה: פורום ראשי הערים של ועידת ערי העולם, הענקת פרס העיר העולמית על שם לי קואן יו וסימפוזיון מנהיגים צעירים.
הוועידה הראשונה נערכה בסינגפור, בין ה-23 ל-25 ביוני 2008. הוועידה הבאה עתידה להתקיים בסינגפור, בין ה-20 ל-24 ביוני 2021.
ועידת ערי העולם הראשונה, שהתקיימה בסינגפור בין התאריכים 23 ל-25 ביוני 2008, התמקדה בנושא "ערים תוססות ומלאות חיים" ("Liveable and Vibrant Cities"). בוועידת הכניסה ביוני 2008 התכנסו 800 נציגים בכירים. אלה כוללים מנהיגים, שרי ממשלה, ראשי ערים, בכירי ממשל, פקידי ארגונים בינלאומיים, מנהיגים עסקיים, אנשי אקדמיה מאזור אסיה-האוקיינוס השקט והמזרח התיכון, קובעי מדיניות והחברה האזרחית.
בין הנושאים שנבדקו שם היו ממשל אפקטיבי, תכנון עירוני, פיתוח תשתיות, קיימות סביבתית, שינויי אקלים, איכות חיים ותחרות כלכלית.
בין הדוברים שהשתתפו נמנים הרוהיקו קורודה, נשיא בנק הפיתוח האסייתי ; אנה טיבאיג'וקה, מנכ"לית תוכנית האו"ם להתיישבות האדם (UN-HABITAT); לי הסיין לונג, ראש ממשלת סינגפור; פיטר רו, פרופסור לאדריכלות ועיצוב אורבני באוניברסיטת הרווארד; וראשי ערים של ערים כדוגמת מלבורן, יוקוהמה, בוגוטה וולינגטון, בין היתר. הייתה גם תערוכה לקידום קשרים עסקיים בין המגזר הציבורי והפרטי.
נילגאי
נילגאי או נילגאו (שם מדעי: "Boselaphus tragocamelus") היא אנטילופה יחידה בסוגה ממשפחת הפריים הנפוצה בדרום אסיה.
תיאור.
לנילגאי גוף בצבע שחור כחלחל עם רעמה קצרה על הכתף, ציצית שער בולטת בתחתית הצוואר, כתם לבן על הגרון, וכתמים לבנים ליד הפרסות ועל הלחי, שתי קרניים קצרות, וזנב ארוך המסתיים בציצת שער. הנקבות בצבע חום-בז' ונטולות קרניים, ומבחינה זאת הם מזכירים במקצת את הקודו.
גובהו של הנילגאי 150-120 ס"מ. משקלם של הזכרים מגיע עד 328 קילוגרם, הנקבות קטנות יותר ומגיעות למשקל של 232 ק"ג.
תפוצה ובית גידול.
הנילגאי נפוץ ברוב חלקי הודו ומעטים נמצאים בפקיסטן ונפאל בקרבת הגבול ההודי, בעבר היה מצוי בבנגלדש אך נכחד משם. כמו אנטילופות רבות גם הנילגאי הובאה לאמריקה למטרת שעשועים, ופרטים שברחו יצרו אוכלוסיית בר. הנילגאי חי בעיקר באזורים עם שיחים, ויערות דלילים, הם נמנעים מיערות צפופים ואזורי ביצות.
הרגלים ותזונה.
הנילגאי פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הצהריים, אף על פי שהוא יכול לחיות מספר ימים ללא מים, הוא יעדיף אזורים עם מקווה מים.
הנילגאי צמחוני וניזון מעשבים עלים ופרות.
אויבים ושימור.
הטורפים העיקרים של הנילגאי הם הטיגריס, הנמר והזאב; אולם בשל גודלו הטורפים מעדיפים לצוד את העגלים. כמו כן האריה האסיאתי הוא אחד מהטורפים, אולם על פי מחקר שנערך התברר שהנילגאי מהווה פחות מ-3% מהתזונה שלו.
למרות הנזקים שהוא עושה לחקלאות, לא מרבים לצוד את הנילגאי כיון שהוא נחשב אצל ההודים כ"חיה קדושה".
מצב שימורו של הנילגאי מוגדר כ"ללא חשש" והאוכלוסייה העולמית מוערכת ב-100,000 פרטים בהודו, וכ-30,000 בארצות הברית לאחר שהמין הובא לטקסס בשנות העשרים של המאה ה-20 בידי חוואים.
תאים
תזמורת קאמרית הרצליה
אלכסנדר חיין
אלכסנדר חיין (נולד ב-6 בינואר 1946) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים בפיזיקת העננים והוריקנים.
ביוגרפיה.
פרופסור אלכסנדר חיין, נולד במוסקבה, עובד במחלקה למדעי האטמוספירה במכון לחקר מדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. חיין סיים במוסקבה תואר שני באלקטרוניקה ופיזיקה תאורטית, ותואר שלישי במטאורולוגיה ניסויית בתחום הגיאופיזיקה. חיין עבד במרכז ההידרו-מטאורולוגי כחוקר בכיר ובשנת 1980 מונה לראש צוות מחקר בתחום הדמיית ציקלונים טרופיים, זרימת תאים, עיצוב פרמטרים של זרימה, זרימה בשכבה אטמוספירית גבולית ופיזיקה של עננים. עלה לישראל בשנת 1991.
חיין פיתח תבניות חדשות של עננים, המאפשרות להעריך השפעות אנתרופוגניות על ממטרים. השימוש בתבניות אלו, סייעו לו בחקר עיצוב תופעות כגון סערה, ברק וברד ומיועדות להגברת ממטרים בארץ. כן חקר גורמים המשפיעים על פיזור הממטרים בארץ, עם דגש על תפקידו של מחזור הבריזה החורפית. בעקבות המחקרים, הוצעה שיטה חדשנית להגברת הגשם על ידי עיכוב יצירת הגשם בים עד הגיעו ליבשה באמצעות הוספת ריכוז אירוסולים גבוה במיוחד. הוא פיתח שיטות רבות אשר יושמו בהצלחה בארץ, בארצות הברית, בגרמניה, ביפן ועוד.
בשנת 2008 קיבל את אות המגן לעולים בירושלים. חיין הוא אחיינו של חתן פרס נובל פרופ' ארנסט בוריס צ'יין, והוא בן למשפחת חן.
אהל יהוד בלאד אלסודאן
חיים אידיסיס
חיים אידיסיס (נולד ב-24 בפברואר 1959) הוא תסריטאי, מחזאי ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה.
אידיסיס נולד בתל אביב וגדל בחולון. בין השנים 1984–1988 למד במגמת בימוי והפקה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1993–1999 לימד בקמרה אובסקורה ובין השנים 1995–2008 הרצה בחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב. כמו כן הרצה בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה על שם סם שפיגל בירושלים בין השנים 2001–2006, וכיום מלמד בבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי ובבית הספר "במעלה".
אידיסיס כתב, יצר וערך תסריטים למספר רב של יצירות טלוויזיוניות. בהן: "זהו זה!" (בין השנים 1989–1996), "מוצ"ש", "עניין של זמן", "בקצה המכחול", "פלאי קלעים", קריאת כיוון, "אחי אחי", "סיפורי גן-חיות", "שוקו טלעד", "הביגבגים", "החברה הטובים", "סיפורי סומסום", "רחוב סומסום", "המופע של אבי קושניר", "כאן ועכשיו", "שערורייה", "החיים זה לא הכל", "לילה גוב", "יצפאן", "הערב עם אלי יצפאן", "חלומות מתוקים", "כל העולם במה", "הכבש ה-16", "הצלצול הוא בשבילי" ו"הניצוצות של מאור".
אידיסיס היה בעל הרעיון לתסריט המסגרת בסרט "כבלים" בכיכובם של אריק איינשטיין ומוני מושונוב, וכתב את התסריט ל"להיות כוכב" בבימויו של ארנון צדוק.