הנמייה היא אוכלת כל, הניזונה מבעלי חיים קטנים ממנה: עופות, דגים, חרקים ומפירות וירקות. בתפריטה נמנים גם נחשים, נמייה יכולה להתמודד כמעט עם כל נחש, ארסי ככל שיהיה. במפגש בין נמיה לנחש, יתחולל קרב פעיל משני הצדדים. זהו אינסטינקט הטבוע בכל בני משפחת הנמייתיים והגחניים (וזו גם כנראה אחת הסיבות שבעבר שייכו אותם למשפחה אחת). במקרה שהנמייה ניצחה, היא גם תאכל את הנחש, אף על פי שהיא מעדיפה מזונות אחרים.
תועלת לאדם.
הנמייה יכולה להועיל לחקלאות בטריפה של מכרסמים שמזיקים לה. היא מועילה לאדם גם בצמצום מספר הנחשים הארסיים. בארץ ישראל היא מהווה גורם חשוב בוויסות אוכלוסיית הצפעים. עם זאת, היא אחראית גם לנזקים בחקלאות, בהתפרצות ללולים והריגת תרנגולים.
סיסטמתיקה
גלילן שחור
גלילן שחור (שם מדעי: "Holothuria atra") הוא מלפפון ים מסוג גלילן. תפוצתו באוקיינוס השקט, באוקיינוס ההודי, ובים סוף, כולל מפרץ אילת.
תיאור פיזיולוגי.
אורך גופו מגיע עד 50 ס"מ. צבעו חום-שחור וגופו גלילי, ארוך ושרירי ובו שני פתחים. בצד הקדמי נמצא הפה וסביבו ערוכים בחנינים מורחבים (מעין משושים), המשמשים לליקוט המזון והעברתו פנימה. בקצה האחורי נמצא הביב. מן הפה ועד לביב עובר מעי ארוך. לאורך הגב והגחון ישנה מערכת של תעלות מים. בעזרת הבחנינים הוא מעביר אל הפה סחופת הכוללת אצות, שיירי צמחי מים, שברי אלמוגים ועוד. במעי נספגים חומרי המזון ולקט אורגאני וכל השאר מופרש דרך הביב כגלילים רבים.
רבייה.
הרבייה משתנה בהתאם לעונות השנה. בעונה החמה הרבייה היא מינית. הזכרים והנקבות פולטים את תאי הביצה ותאי הזרע למים. הזחלים שבוקעים שוחים בחופשיות עד סיום הגלגול ואז יורדים לדור בקרקעית. בעונה הקרה ההתרבות היא א-מינית ונעשית על ידי ניתוק מקטע מאמצע הגוף אשר ממנו מתפתחים יתר האיברים, עד להיווצרות גלילן שלם. משך תהליך זה אורך כחודשיים.
התנהגות.
הגלילן השחור מצוי עד עומק של 25 מטר. שוכן קרקעית ומשתמש בחול כדי להסתתר מפני טורפים, בכך שהוא עורם חול על גבו, עד שכמעט לא ניתן לראותו. הוא נע במים בתנועות גליות איטיות ומתגונן כנגד טורפים על ידי הפרשת רעלים בעלי ריח דוחה.
לוויין טבעי
הקרבה שברוח
הקִרבה שברוח (באנגלית: Kindred Spirits) הוא ציור משנת 1849 מאת אשר דיורנד המייצגת יותר מכל את אסכולת נהר הדסון אליה השתייך הצייר.
תיאור.
בציור נראים הצייר תומאס קול והמשורר ויליאם קלן בריאנט לנוכח קסמי הנוף בנקיק מרהיב עין שבהרי הקטסקיל. קול נראה שופך את לבו בפני המשורר ודומה שבפני הטבע כולו, בעומדם נפעמים על פני מדרגות סלע תלולה, אל מול מפל ושטף של מים רבים בין צוקים ויערות.
הציור עתיר בפרטים דקים ובטכניקה קווית ונראה כי הכשרתו המוקדמת של דיורנד כתחריטאי באה לידי ביטוי ביצירה בה הדמויות מסמלות את האדם הבודד או הנודד המתגמד לנוכח הדר הטבע.
הציור הוצג בספרייה הציבורית של ניו יורק משנת 1904. בשנת 2005 נמכר תמורת 35 מיליון דולר לאליס וולמארט, יורשת המיליארדים ומבעליה של רשת וולמארט.
עיצוב פנים
עיצוב פנים הוא תחום התמחות באדריכלות העוסק בתכנון ובשינוי חללים פנימיים במבנים. מקצוע זה התפתח מתחום האדריכלות, ועד המאה ה-20 היה מדובר במקצוע אחד. שלא כאדריכלות, עיצוב פנים אינו עוסק בתכנון של מבנים שלמים, בקונסטרוקציות ובהקשרים אורבניים, אלא בתכנון חללים פנימיים לפרטי פרטים.
עיצוב הפנים מתייחס לצורכי האדם בחללים הבנויים, במבני ציבור, כגון בנק, בית חולים וספרייה, ובבתים הפרטיים ונותן מענה לצרכיו הפיזיים והנפשיים, לדוגמה, מיקום וגודל החדרים השונים בבית, תאורה ההולמת צרכים שונים, ויורד עד לפרטי תכנון ארונות המטבח.
רקע.
אף על פי שלרוב מעצב הפנים מחויב לדרישות הלקוח (מקום, תקציב, פונקציה וכדומה), ויכולת הביטוי האמנותית שלו מקבלת צורה על ידי סגנונו העיצובי או פרשנותו ל"בעיית" התכנון, מעצבי פנים מפורסמים נחשבים לאמנים בתחום העיצוב, מעצבים אלה מציעים ללקוח, שבמקרים רבים אינו אדם פרטי, עיצובים יוצאי דופן, בהם ניתן ביטוי לתפיסות מרחב החוץ והפנים הייחודי להם
בראשית המאה ה-20 מעצבים החלו לתבוע שינוי יסודי באדריכלות ובעיצוב שיתאימו לעת החדשה. אדריכלים רבים לרבות מיס ואן דר רוהה ולה קורבוזיה תכננו ריהוט חדיש שהיה שונה לחלוטין מקודמיו. התביעה לסגנון חסכוני ופונקציונלי ולפי ההגדרה של לה קורבוזיה "בית הוא מכונת מגורים".
בתחילה התוצאות היו נוקשות מדי וחסרות חמימות אנושית ואף עוררו התנגדות בקרב רבים, אך החשיבה הפונקציונלית גרמה לשכלול חומרים ותהליכים תעשייתיים ולשיפור ניכר באמצעות העיצוב ובצורותיו.
כיום נדרשים העוסקים בתחום להתמצא בתחומים רבים הקשורים לעיצוב לרבות חומרים, נגרות, תאורה, חשמל, ריהוט, צבע, טקסטיל, מיזוג אוויר, אינסטלציה, תוכניות עבודה ועוד.
בישראל.
בישראל, אין מגבלות רישוי על העיסוק בעיצוב פנים וכל אדם רשאי להציג את עצמו כ"מעצב פנים". קורסים לעיצוב פנים התקיימו בישראל ברמת טכנאי כבר בשנות ה-60, למשל על ידי הטכניון ומגוון של בתי ספר פרטיים. במקביל התקיימה בבצלאל מחלקה לעיצוב פנים והטכניון קיים תוכנית תלת שנתית ללימודי חוץ בעיצוב פנים. בשנות ה-70 הציעו המכונים האמריקאיים להשכלה בכתב קורסים לעיצוב פנים בלמידה מרחוק.
חלק ממעצבי הפנים בישראל, בוגרי תואר אקדמי בן 4–5 שנים ממוסדות מוכרים, מאוגדים באגודת אדריכלי הפנים בישראל.
בשנים האחרונות יש תופעה של מספר מעצבי פנים אשר מציגים עצמם כאדריכלים, זו היא כמובן עבירה על החוק (לפי חוק התכנון והבניה- יחוד פעילות אדריכל).
שילוב הפנג שווי בעיצוב.
פנג שווי היא שיטה סינית עתיקה לארגון חפצים ומבנים על מנת להגיע להרמוניה עם הטבע - שיטה שעמדה בבסיס הדת הטאואיסטית.
במהלך המאה ה-19 הגיע הפנג שווי לראשונה לארצות הברית יחד עם הפועלים הסיניים שהגיעו לערי החוף המערבי והחוף המזרחי. מאז ועד היום הפך המושג למטבע לשון נפוצה בפי מעצבי פנים, מתכננים ואדריכלים רבים ברחבי העולם המשלבים את עקרונות השיטה בתוכניותיהם.
כארון (ירח)
כארון (באנגלית: Charon. נקרא גם 134340 פלוטו 1 ) הוא אחד מחמשת הירחים של כוכב הלכת הננסי פלוטו, והראשון מביניהם שהתגלה. הוא נקרא על שם כארון, משיט המעבורת של האדס (מקבילו היווני של פלוטו הרומאי) מהמיתולוגיה היוונית. אין לבלבל את כארון עם עצם בעל שם דומה, כיירון, גוף שמיימי במסלול בין שבתאי ואורנוס. שם זה אושר באופן רשמי על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי ב-1985.
כארון התגלה על ידי ג'יימס כריסטי ב־22 ביוני 1978. כריסטי עקב בתשומת לב אחר תמונות בהגדלה רבה של פלוטו על לוחות צילום, שצולמו כמה חודשים קודם לכן, וגילה "בליטה" קלה שהופיעה במחזוריות. מאוחר יותר נצפתה הבליטה על לוחות צילום מוקדמים לפחות מ-29 באפריל 1965. הבליטה קיבלה את הסימון הזמני 1978P1.
גילויו של כארון אפשר לאסטרונומים למדוד ביתר דיוק את מסתו וגודלו של פלוטו. כארון סובב סביב פלוטו ב־6.387 יום, אותו פרק הזמן כסיבובו העצמי של פלוטו. בין שני הגופים קיימת הקפה סינכרונית, ולכן הם מפנים זה לזה תמיד את אותו הצד במה שמכונה "תהודת סיבוב-מסלול".
קוטרו של כארון הוא 1,212 קילומטר, 51% מקוטרו של פלוטו. מסתו 12.2% מזו של פלוטו, ושטח פניו כ־4,400,000 קילומטר רבוע. שלא כמו פלוטו, המכוסה בקרח חנקני, נראה שכארון מכוסה בקרח-מים. סמוך לקו המשווה ישנה חגורה טקטונית שבולטת מפני השטח וגולשת גם לחצי-הירח הרחוק מפלוטו.
יחס הגדלים בין כארון ופלוטו הוא הגדול ביותר במערכת השמש בין ירח לכוכב הלכת אותו הוא מקיף: גודלו של כארון הוא כמחצית גודלו של פלוטו. לשם השוואה, יחס הגדלים בין הירח לכדור הארץ, שגם הוא בין הגבוהים במערכת השמש, הוא בערך 1:4. הקשר הכבידתי בין כארון לפלוטו גורם לכך שהם מקיפים זה את זה הקפה סינכרונית. כשם שכארון מפנה כלפי פלוטו את אותו צד (בדומה לירח של כדור הארץ), גם פלוטו מפנה כלפי כארון את אותו הצד.
בשל ההבדלים הקטנים באופן חריג בגדלים של כארון ושל פלוטו, ובשל העובדה כי כארון אינו סובב את פלוטו אלא שניהם סובבים את מרכז הכובד המשותף להם, שנמצא מחוץ לגופים אלה, יש הרואים בהם לא מערכת של כוכב-לכת וירח, אלא מערכת כפולה של כוכבי לכת ננסיים. במהלך הדיונים ב-2006 בדבר ההגדרה החדשה למושג כוכב לכת, עלתה מחדש שאלת מעמדו של כארון בתור ירח (בניגוד למעמד כל כוכב לכת ננסי, לדוגמה). עם זאת, נכון ל-2016, האיגוד האסטרונומי הבינלאומי עדיין מגדיר את כארון כירח.
סימולציה שערכה ד"ר רובין קאנופ ב-2005 הראתה שכארון עשוי היה להיווצר מהתנגשות של פלוטו עם עצם מחגורת קויפר לפני כ-4.5 מיליארד שנה, בדומה להיוולדו של הירח מכדור הארץ. ואולם, אירוע כזה צריך היה להסתיים כאשר פלוטו סלעי יותר מכפי שהוא במציאות, וכארון קרחי יותר. ייתכן ששני הגופים היו קיימים מוקדם יותר, התנגשו זה בזה, והחלו להקיף זה את זה אחרי ההתנגשות.
הגשושית ניו הורייזונס צילמה בינואר 2015 כיצד כארון ופלוטו משלימים יחדיו סיבוב של 6.387 ימים סביב מרכז בריצנטרי (barycentric) משותף. ב-14 ביולי 2015 בשעה 12:01 UTC חלפה הגשושית על פני כארון במהירות 13.87 קילומטר/שנייה ובמרחק 29,473 קילומטר.
משרתם של שני אדונים
משרתם של שני האדונים הוא מחזה קומי מאת המחזאי האיטלקי קרלו גולדוני. המחזה תורגם ועובד לעברית על ידי נסים אלוני.