סוכנות הדוגמנות עלית הוקמה בפריז בשנת 1972 על ידי ג'ון קזאבלנקס ואליין קיטלר. קזאבלנקס קיבל את ההשראה לפתיחת הסוכנות מאשתו, הוא השתמש בחסכונות מעבודתו בחברת קוקה-קולה בברזיל. החברה נפתחה עם שורה של דוגמניות מפורסמות ובמהרה יצרה לעצמה שם של חברה ידועה בתעשיית האופנה. לאחר מותן של שתיים מהדוגמניות בחברה הבין קזאבלנקס כי עליו להתמקד בדוגמניות צעירות יותר שמרוויחות יותר כסף. קזאבלנקס השתמש בשיטות עסקיות שונות כדי לשמור על העסק שלו ואף השתמש במתן שוחד לצלמי אופנה כדי שימשכו דוגמניות לסוכנות שלו.
הצלחה מסחרית.
באותה תקופה סוכנויות דוגמנות שונות ברחבי פריז ומילאנו חוו בעיות כספיות ודוגמניות רבות לא קיבלו תשלום על עבודותיהן. לעומתם, סוכנויות הדוגמנות האמריקאיות הבטיחו לדוגמניותיהן ביטחון כלכלי. בשנת 1977 פתח קזאבלנקס סוכנות בעיר ניו יורק. נפתחה תחרות מסיבית בין עלית לסוכנויות מובילות אחרות כמו "פורד מודלס" ווילהלמינה. לאחר מותה של וילהלמינה קופר דוגמניות רבות נבהלו ואפילו הדוגמנית שהרוויחה הכי הרבה באותה תקופה, בוורלי ג'ונסון עזבה את עלית לטובת סוכנות הדוגמנות פורד אך חזרה לעלית לאחר שבוע.
בשנת 1981 חברה הסוכנות לסוכנות "Models 1" בשותפות שנמשכה עד 1989. ב-1983 יצרה החברה את תחרות הדוגמניות המפורסמת שלה, "מראה השנה של עלית", אשר נמשכת עד היום במטרה ליצור עניין תקשורתי ולמשוך תשומת לב לדוגמניות הסוכנות. בין המשתתפות בתחרות נמנות: ג'יזל בונדשן, סינדי קרופורד ודיאן קרוגר. ב-1984 התרחבה הסוכנות ברחבי ארצות הברית עם הקמת משרדים באטלנטה, שיקגו, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו ומיאמי. ב-1986 היו לסוכנות כבר 20 משרדים מסביב לעולם והמשרד במילאנו נפתח ב-1988.
נפילתה של הסוכנות.
ניקולאס פראר רכש את הסוכנות ב-1990. סוכנות עלית הפכה להיות חלק מקבוצת "Elite World S.A". בשנת 1990 חתמה החברה על שותפות עם חברת הדוגמנות של היידי גרוס. בשנת 1992 נוצרה סוכנות "Munich Models". החברה ניסתה להיכנס לשוק האסייתי וב-1996 הוקם משרד בסינגפור.
ב-1999 שודר סרט ברשת BBC המציג את מנכ"ל ג'רלד מארי מציע לכתבת סמויה לקיים יחסי מין בתשלום. לאחר מכן הודתה רשת BBC כי הקטע היה ערוך ולא כל האמת נחשפה. הרשת פיצתה כספית את הסוכנות. במהלך הפרשה פרש ג'ון קזאבלנקס מהסוכנות והקים סוכנות עצמאית בניו יורק. ב-2002 נתבעה החברה בסכומי עתק יחד עם חברות דוגמנות נוספות בטענה של העלמת כספים. בשנת 2004 הגישה החברה בקשה לצ'פטר 11 בטענה לפשיטת רגל. המשרד המרכזי בניו יורק הועמד למכירה פומבית ונקנתה על ידי איש העסקים מפלורידה, אדי טראמפ. טראמפ ביקש מקזאבלנקס לשוב לחברה ולייעץ לו.
באוקטובר 2020 11 נשים בצרפת האשימו את ג'רלד מארי באונס, אלימות והטרדה מינית בשנות השמונים.
דוגמנית העבר קארה אוטיס חשפה בביוגרפיה שלה ב-2011 כי ג'רלד אנס אותה באכזריות ערב ערב בהיותה בת 17, ובאוגוסט 2021 הגישה נגדו ונגד טרודי טפקוט תביעה בבית משפט פדרלי במנהטן.
הצלחה מחודשת.
באוגוסט 2005 נפתחו משרדים במקומות נוספים כמו: אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים ותאילנד. באוקטובר 2005 נערכה תחרות הדוגמניות השנתית של הסוכנות גם בסינגפור. ב-2009 נעצר נשיא החברה, ברטרנד הנט, על סמים. בפברואר 2011 נבחר חבר מנהלים חדש בחברה. לאחר מכן נפתח משרד של החברה בסין.
ב-2013 פתחה החברה שלוחה בניו יורק תחת השם "The Society Management".
דוגמניות של הסוכנות.
סוכנות דוגמנות עלית גילתה לעולם הדוגמנות את סינדי קרופורד, סטפני סימור, ג'יזל בונדשן, אלסנדרה אמברוזיו, קטרינה באלף ולארה סטון. דוגמניות נוספות היו חתומות בסוכנות - לינדה אוונג'ליסטה, נעמי קמפבל, מוניקה בלוצ'י, אליס קרומבז, אלינה וקאריו, איריס סטרובגר, האנטר שפר ורבות נוספות.
שלוש אחיות (מחזה)
בקית הכרשינה
בקית הכרשינה (שם מדעי: "Vicia ervilia"; שם אנגלי: Bitter-vetch; שם ערבי: כרסנה) הוא עשב חד-שנתי או רב-שנתי בעל עלים מורכבים מנוצים, ממשפחת הקטניות. הצמח מטפס בעזרת קנוקנות קצרות ופשוטות. הפרי משונץ כמחרוזת. טיפוס תפוצה ים-תיכוני, גדל היום בשטחים מצומצמים במשק החקלאי הערבי בארץ, בעיקר לצורך האכלת הבקר, וכן גדל בר כפליט תרבות ברוב חלקי הארץ.
שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו.
פירות הצמח וזרעיו שימשו מזון לאדם בארץ החל מתקופות פרהיסטוריות. הפירות מופיעים בצורה של תרמיל שבתוכו יש מספר זרעים הנראים כמו עדשים אדומות וטעמם מריר. בתקופה הקלאסית נחשב לצמח מרפא היעיל לטיפול בבעיות בקיבה, במחלות עור, בנשיכת כלב, אדם והכשת נחש, וכן לריכוך השדיים. בימי הביניים נוספו לשימושים אלו שימושים נוספים וביניהם מרכיב בתרופה לטיפול בטחורים. ברפואה העממית בימינו משמשים הזרעים לחיזוק הגוף. קלאודיוס גלנוס, הרופא המפורסם מן המאה השנייה לספירת הנוצרים, כותב על צמח זה כי אינו מזין, ומשמש למאכל בקר. אך במקרים קשים של רעב הוא עשוי לשמש למאכל אדם.
ברברית (צמח)
ברברית (שם מדעי: Berberis, שם נרדף: ברבריס, שם בערבית: אמירבאריס) היא סוג של שיחים קוצניים במשפחת הערטניתיים. בסוג נמנים בין 400 ל-600 מינים והוא נחשב לאחד הענפים ביותר בין סוגי השיחים. תפוצת הסוג משתרעת על אזורים קרירים ממזרח אסיה ועד אמריקה הדרומית.
מאפיינים.
הברברית היא שיח בעל עלים פשוטים, מסורגים או ערוכים בקבוצות בחיק הקוצים. הצמח נשיר בחורף. הפרחים נישאים באשכולות והם בעלי סימטריה משושה. הפרי הוא ענבה מאורכת שצבעה סגול-שחור לעת הבשלה.
כל חלקי הצמח (למעט הפרי הבשל) מכילים את האלקלואיד ברברין ונחשבים במידה מסוימת לרעילים.
שימושים.
בימי הביניים הובא הצמח מלבנון ונפוץ ברחבי המזרח התיכון. הצמח שימש לחיזוק הקיבה והכבד, לריפוי דלקות קיבה, לגרימת עצירות, להפסקת שטפי דם, לריפוי צהבת, וכן שימש סם משלשל. בקרב בני העדה הפרסית בימינו משמשים פירות הצמח לצורך הכנת תכשיר לניקוי הדם ולטיפול בפצעי בגרות.
במדינות הקווקז השתמשו בצמח כתבלין בישול ובמאה העשרים הוא הפך לתבלין נפוץ בכל מדינות ברית המועצות.
עליזה וירץ-ורבלובסקי
חופית מגלית
חופית מגלית (שם מדעי: "Calidris ferruginea") הוא מין של עוף מהסוג חופית ממשפחת החרטומניים. חופית זו היא נודדת יבשתית. היא נודדת בעיקר בחורף באפריקה, אבל גם בדרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה. משם היא נודדת לצפון אמריקה.
מזון החופית הם חרקי מים תולעים וסרטנים. חיה בעיקר בבריכות מים רדודות ובחופי ים, מקום מוצאה הוא אירופה, אסיה, וצפון אמריקה.
החופית גדולה יותר מסוגי הביצניות ב-19.5-21 ס"מ. היא בעלת צוואר ורגליים ארוכים, מקור ארוך ועגול, ראש מפוספס, ועיניים שחורות. גב כהה עם כתמים לבנים ואפור בהיר ומקור שחור דק וארוך.
אנשל שפילמן
אנשל שפילמן (1917 – 13 במאי 1994) היה איש מחתרת לח"י ולימים יו"ר האגודה להנצחת חללי לח"י.
ביוגרפיה.
ראשית דרכו.
אנשל שפילמן נולד בפולין בשנת 1917. בצעירותו עמד בראש תא של אצ״ל בזופייבקה (בפולנית: Sofievka), עיירה יהודית בחבל ווהלין במערב אוקראינה, שהייתה אז חלק מפולין. שפילמן היה מדריך בקורס המפקדים הראשון של האצ"ל בפולין שנערך בזופיובקה, בשנת 1938. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939 לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, כאשר ברית המועצות השתלטה בהסכמה עם גרמניה, על מזרח פולין, הגיע לוילנה ומשם בדרך כלשהי הצליח בשנת 1941 לעלות לארץ ישראל יחד עם קבוצת חברי אצ"ל מפולין.
בארץ המשיך שפילמן בפעילותו המחתרתית והצטרף למחתרת הלח"י שהתפלגה מן האצ"ל על רקע אי הסכמתה להפסקת פעולות האצ"ל נגד הבריטים בעת המלחמה.
מאסרו ובריחתו.
ב-10 במרץ 1944 נתפס שפילמן על ידי הבריטים בשדרות רוטשילד בתל אביב כשברשותו אקדח פרבלום ו-22 כדורים. ב-20 ביוני 1944 הוא הועמד לדין בפני בית הדין הצבאי בירושלים באשמת נשיאה בלתי-חוקית של נשק, שהייתה עבירה חמורה לפי חוקי החירום המנדטוריים, ונדון ל-10 שנות מאסר.
בתחילה נכלא שפילמן בבית הכלא ביפו ולאחר מכן הועבר לבית הסוהר המרכזי בירושלים שהיה אז במגרש הרוסים, בו היה כלוא למעלה מ-3 שנים. בכל אותן שנים לא השלים שפילמן עם מאסרו ובכל העת תכנן תוכניות בריחה. אחר מספר כישלונות של הימלטות קבוצתית החליט לתכנן את בריחתו האישית מן הכלא. לכלא היה נכנס מדי פעם במנקה ארובות ערבי. עקב עבודתו היה תמיד מלוכלך ומאובק. הוא היה עולה על גג בית הכלא ומשחיל מברשת לתוך הארובות, מוריד ומושך לסירוגין לשם ניקוי הפיח. שפילמן וחבריו נוכחו לראות שהאיש היה נכנס ויצא חופשי לכלא והסוהרים לא ערכו עליו חיפוש. שפילמן התחפש לפועל הניקיון הזה ופנה לעבר השער והודיע לשומר בערבית כי הוא ממחלקת העבודות הציבוריות והשומר פתח לו את השער. בדרכו החוצה עבר גם במחסום שבכניסה למגרש הרוסים מבלי שנתגלתה זהותו כאסיר נמלט ויצא לחופשי לרחובות ירושלים. הוא הגיע לביתו של איש הלח"י משה צבי סגל ומשם הועבר לביתו של הרב שלמה גורן, שהיה אז בעצמו חבר לח"י, ומשם לביתו של הרב צבי יהודה הכהן קוק ולאחר שבוע שב לתל אביב כדי להמשיך בפעילותו בלח"י
במדינת ישראל.
בתקופת המדינה הפך אנשל שפילמן להיסטוריון של הלח"י וכתב וערך מספר ספרים על נושא זה. כמו כן עמד בראש העמותה להנצחת מורשת לוחמי לח"י וחלליהם וניהל את מוזיאון לח"י – "בית יאיר" תל אביב.