האנדרטה ניצבת באתר שדה הקרב של משלטי חוליקאת, בצד כביש 232, מדרום ליישוב כוכב מיכאל. שביל מוביל אל האנדרטה, השוכנת במרכזה של רחבה מרוצפת המוקפת חורשת עצים. האנדרטה היא עמוד גבוה הניצב על גבי בסיס מלבני. על גבי פאתו הקדמית של העמוד סותתו שלושה חיצים ארוכים המצביעים כלפי מעלה – סמלם של כוחות חזית הדרום. בתחתית העמוד צמוד אליו סמל חטיבת גבעתי. על הפאה הקדמית של הבסיס נכתבה אמרה שנוסחה על ידי אבא קובנר: ההלך – ברדתך לנגב זכור אותנו. משני צידי הכתובת מופיעים סמל צה"ל וסמל הגדוד.
על גבי פאותיו הצדדיות של הבסיס מופיעים שמות חללי הגדוד. על גבי פאתו האחורית נרשמו פעולות הגדוד מעת פרוץ מלחמת העצמאות ועד לסוף שנת 1949.
בפינת הרחבה ניצבים תרני דגלים וכן לאש זיכרון. בשנת 2008 הוצבו בפתח השביל המוביל אל האנדרטה שלטים בעברית ובאנגלית אודות הגדוד וקרבות חוליקאת.
האנדרטה הוקמה בשנת 1951 ביוזמת ותיקי הגדוד ובני משפחות הנופלים אולם חלו עיכובים בסיום הבניה וטקס הסרת הלוט מעל האנדרטה התקיים רק ב 26 בנובמבר 1952. האנדרטה הייתה האנדרטה הראשונה בישראל שהנציחה נופלי גדוד ספציפי. היא עוצבה על ידי האדריכל גוסטב מאירשטיין האדריכל הראשי של חברת סולל בונה.
האנדרטה שופצה במסגרת האירועים לקראת יום העצמאות הששים למדינת ישראל.
כחצי קילומטר מדרום לאנדרטה ניצבת אנדרטת גדוד 52.
איססים
עניבת פפיון
מרטן סולבג
מרטן לורן פיקנדה (בצרפתית: Martin Laurent Picandet; נולד ב-22 בספטמבר 1976), מוכר בשם הבמה "מרטן סולבג" (Martin Solveig), הוא DJ צרפתי ומפיק מוזיקלי בסגנונות אלקטרו-האוס ופרוגרסיב האוס.
ביוגרפיה.
בגיל 18 הפך לסולבג לתקליטן מן המניין כשהחל לעבוד במועדונים מפורסמים בפריז כגון L'Enfer ,Le Queen ו-Les Bains Douches.
בשנת 2011 נכלל סולבג ברשימת המפיקים לאלבומה של הזמרת מדונה, MDNA.
ב-2009 דורג סולבג במקום ה-47 ברשימת 100 ה-DJ הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag", ב-2010 ירד למקום ה-55, ב-2011 עלה במיקומו ברשימה ודורג במקום ה-29, וב-2012 ירד במיקומו שוב ודורג במקום ה-48. באוקטובר 2013 סולבג ירד במיקומו ברשימה למקום ה-77.
ב-16 ביוני 2017 הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלמה, את הסינגל "All Stars".
היידי סטור
אלין היידי סטור (בנורווגית: Heidi Støre; נולדה ב-4 ביולי 1963) היא כדורגלנית עבר נורווגית ששיחקה בעמדת הקישור. סטור הייתה קפטנית נבחרת נורווגיה כשזו זכתה בגביע העולם ב-1995.
ביוגרפיה.
סטור נולדה ב-1963 בעיר סרפסבורג שבדרום נורווגיה. ב-1979, כשהיא בת 16 בלבד, החלה סטור לשחק בקבוצת "ספרינט ג'לוי", ושנה לאחר מכן כבר ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת נורווגיה, במשחק נגד דנמרק. בין השנים 1982 ל-1984, הגיעה סטור עם קבוצתה לשלושה גמרי גביע רצופים, אך הפסידה בכולם. ב-1985 החליטה סטור לעבור לקבוצת טרולהטן, ששיחקה באותם ימים בליגת העל השוודית.
שנתיים לאחר מכן אירחה נורווגיה את אליפות אירופה, שנערכה בפעם השנייה אי פעם. סטור הגיעה אל האליפות כקפטנית הנבחרת וכאחת השחקניות הבולטות בה. במשחק חצי הגמר נגד איטליה היא כבשה את שער הניצחון, כשבמשחק המקביל שוודיה גברה 2-3 על אנגליה. במשחק הגמר, שנערך מול קהל של 8,408 באוסלו, ניצחה נורווגיה 1-2 וזכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדותיה. סטור נבחרה לשחקנית המצטיינת של האליפות, ואילו חברתה לנבחרת - טרוד סטנדל, סיימה כמלכת השערים.
ב-1988, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ההכנה של פיפ"א לקראת גביע העולם 1991. טורניר ההכנה נערך בסין, והנבחרת הנורווגית זכתה בו לאחר ניצחון 0-1 בגמר על שוודיה. בסיום התחרות נבחרה סטור להרכב המצטיינות של הטורניר על ידי התקשורת הסינית.
שנה אחר כך, הייתה סטור חלק מנבחרת נורווגיה שסיימה במקום השני באליפות אירופה שנערכה במערב גרמניה, לאחר שהפסידה 4-1 בגמר למארחת. באותה שנה, היא גם עזבה את הליגה השוודית וחזרה לשחק ב"ספרינט ג'לוי". בעונתה השנייה בקבוצה, כבשה סטור עשרה שערים והובילה את קבוצתה לזכייה באליפות הליגה בפעם הראשונה בתולדותיה.
ב-1991 השתתפה סטור עם נורווגיה בשני טורנירים בינלאומיים: אליפות אירופה שנערכה ביולי בדנמרק וגביע העולם שנערך בנובמבר בסין. כמו באליפות שנערכה ב-1989, גם הפעם הגיעו נורווגיה וגרמניה לגמר הטורניר. בדקה ה-54 עלו הנורווגיות ליתרון, אך הגרמניות השוו תוך מספר דקות משער של היידי מוהר. המשחק הלך להארכה, שבה הצליחו הגרמניות לכבוש שני שערים ולזכות בטורניר. בגביע העולם, פתחה סטור בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של נורווגיה, ואף לא החמיצה שום דקה בטורניר. בטורניר עצמו, הגיעה נורווגיה עד הגמר אך הפסידה 2-1 לארצות הברית.
ב-1993 זכתה סטור עם "ספרינט ג'לוי" באליפות השנייה בתולדות המועדון, לאחר שהקבוצה הפסידה רק משחק אחד במהלך העונה. באותו קיץ, זכתה סטור עם נורווגיה באליפות אירופה שנערכה באיטליה. בחצי הגמר גברו הנורווגיות 0-1 על דנמרק, ובגמר הן ניצחו באותה תוצאה גם את האיטלקיות. הייתה זו הזכייה השנייה של סטור ושל נבחרת נורווגיה באליפות אירופה.
שנתיים לאחר מכן, בגביע העולם שנערך בשוודיה, הגיעה סטור לשיא הקריירה המקצוענית שלה. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה במאזן מושלם, לאחר ניצחונות על ניגריה, אנגליה וקנדה. ברבע הגמר פגשו ניצחו הנורווגיות 1-3 את דנמרק, ובחצי הגמר גברו 0-1 על יריבתן המרה - ארצות הברית, משער ניצחון של אן קריסטין אהרונס. באותו משחק קיבלה סטור כרטיס אדום, ונאלצה להחמיץ את משחק הגמר. במשחק הגמר מול גרמניה, שנערך מול קהל של 17,158 באצטדיון רוסונדה, ניצחה נורווגיה 0-2 וזכתה בגביע העולם בפעם הראשונה בתולדותיה. בעקבות הזכייה, הפכה סטור לקפטנית הראשונה אי פעם שמובילה את נבחרתה לזכייה גם בגביע העולם וגם באליפות אירופה.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. כבר במשחק הראשון של נורווגיה, נגד ברזיל, נפצעה סטור ונאלצה לסיים את הטורניר. בלעדיה, סיימה הנבחרת הנורווגית את שלב הבתים במקום הראשון, אך בחצי הגמר הודחה על ידי ארצות הברית לאחר הפסד 2-1. במשחק על מדליית הארד פגשה נורווגיה את ברזיל, ניצחה אותה 0-2, וזכתה במדליה.
הטורניר הבינלאומי האחרון בקריירה של סטור היה אליפות אירופה 1997 שנערכה בנורווגיה ובשוודיה. סטור כבשה שער במהלך הטורניר (הכובשת הכי מבוגרת בתולדות האליפות), אך נורווגיה לא הצליחה לעבור את שלב הבתים בפעם הראשונה בתולדותיה. לאחר הטורניר הודיעה סטור על פרישתה מהנבחרת. ב-17 שנים בנבחרת נורווגיה, שיחקה סטור ב-151 משחקים (שיא עולמי שמאוחר יותר נשבר על ידי קריסטין לילי) וכבשה 22 שערים. שנתיים לאחר מכן פרשה סטור גם ממשחק פעיל, לאחר ששיחקה במשך ארבע שנים בליגת העל היפנית, וזכתה בשלוש אליפויות.
כיום עובדת סטור כמנהלת בהתאחדות הכדורגל הנורווגית - משרה בה היא מחזיקה מאז שנת 2005.
פיליפ, נסיך בלגיה
המלבוש
המלבוש הוא סיפור קצר בן שלושה פרקים מאת הסופר ש"י עגנון. הסיפור, שעלילתו מתרחשת במשך שלושה ימים רצופים, עוסק בחייט יהודי שהתבקש להכין מלבוש בעבור השר. השר ועבדיו דוחקים בו לסיים את הכנת המלבוש, אך הוא דוחה את עבודתו בתירוצים שונים ומסיח את דעתו מן המלאכה, עד שלבסוף המלבוש נבלע על ידי דג גדול והחייט, הרודף אחר הדג, טובע בנהר. גרשון שקד ציין כי "מבחינת הטקסט הגלוי נראה סיפור זה כמעשייה (כמעט כמין מעשייה עממית) ... אבל אין הדברים מסתברים כפשוטם, ועניינים שונים נשארים סתומים." לדברי פרשנים כאהרן מגד וגרשון שקד, הסיפור הוא אלגוריה לחיי האדם, שבהם השר מייצג את הקב"ה, והחייט מייצג אדם מישראל שנמסרה לו נשמה שעליו לטפחה.
הסיפור פורסם לראשונה בגיליון ערב ראש השנה תשי"א של העיתון "הארץ", ובשנת 1952 נכלל בקובץ סיפוריו של עגנון "עד הנה", שיצא לאור בהוצאת שוקן.
עלילה.
פרק א.
החייט יושב בביתו לקראת החשיכה "עם פנות היום" ועוסק בהשלמת המלבוש שהזמין אצלו השר. הוא תופר כמה תפירות ושוקע בהרהורים. מנקה את משקפיו, מוזג לעצמו כוס יי"ש ומדליק את הנר. לאחר מכן, שוב שוקע בהרהורים ומתחיל להתנמנם, וכאשר הוא מתעורר ושב לעבודתו, מגיעים עבדי השר ולוקחים אותו בעל כורחו, לבית השר.
עם הגיעם לבית השר, מכניסים אותו עבדי השר למקום צר ודחוק, ומשאירים אותו להמתין שם לבדו. לאחר כמה שעות מכניסים אותו אל חדרו של השר שמבקש ממנו לראות את המלבוש. החייט מצטדק בפניו וטוען כי המלבוש כמעט מוכן, ומסביר שהוא התעכב בגלל עבדי השר ובעקבות התעסקותו בעניינים שונים של צורכי הציבור. השר גוער בו והוא יוצא מלפניו בהתחייבות לסיים את הכנת המלבוש במהרה.
פרק ב.
החייט חוזר לביתו ומתכוון לסיים את העבודה מיד, אך ריח התבשילים שעולה מן המטבח מסיח את דעתו מן המלבוש. לאחר הרהורים רבים הוא מחליט ללכת לאכול, מפטפט עם אשתו, אוכל שתי קערות של תבשיל "קאשיפעני" ולבסוף נרדם בלי לזכור האם ברך ברכת המזון ובלי לקרוא קריאת שמע. בבוקר הוא הולך לבית הכנסת להתפלל, אך לא מצליח להתרכז בתפילה. לאחר התפילה הוא מדבר עם חבריו והולך איתם לבית המזיגה ומבלה שם את רוב היום.
פרק ג.
הגיע זמן תפילת מנחה והחייט מחליט לחזור לביתו ולהתפלל שם, אך הוא טועה בדרכו ולבסוף נאלץ להתפלל בדרך לאחר שכבר שקעה החמה. בזמן התפילה הוא מחשב את התשלומים ששילמו הוא וחבריו בבית המזיגה ומגיע למסקנה שהוא חייב כסף למוזג. כשיורד הערב היא מביט בלבנה ובכוכבים וחושב: