הקפיצה מהמזח עובד לסרט טלוויזיה, שלא התקבל יפה, בין היתר בשל הפיכת הדמויות לצעירות בהרבה מגילן ברומן.
דרך הפסלים בחצרים
דרך הפסלים בחצרים היא מסלול טיול ומיצב אמנותי, הממוקם באזור צפון הנגב, מערבית לבאר שבע. הגישה למקום היא רגלית, על אופניים או ברכב. דרך הפסלים מונה 39 פסלים, המוצבים בצידי הדרך ובגבעות הסמוכות ליישוב חצרים. העמדת הפסלים באתר החלה בשנת 2000.
על היער.
יוזמי "דרך הפסלים", האמנית והאוצרת מרגה פישטיין ובעלה ישראל, הזמינו את מיטב אמני ישראל להציב בצידי הדרך ובגבעות שמסביב, יצירות המביעות אמירה אמנותית המתייחסת לסביבה ולמרחב. תהליך האוצרות נמשך מהקמת דרך הפסלים בשנת 2000 ומאז לא נפסק. עם זאת, פסלי מתכת נגנבים מעת-לעת מהאתר, ונעשה מהלך לחדשם או להציב אחרים במקומם. דרך הפסלים אוגפת את קיבוץ חצרים מדרום ועוברת בסמוך לשדות חוחובה. הדרך זמינה לכל רכב. בשני מקומות לאורך הדרך הציבה קק"ל חניונים לבילוי בחיק הטבע.
על האזור.
דרך הפסלים שוכנת בשפלת הנגב - המרחב שממערב לבאר שבע ומדרומה. בדרך כלל מתנשאות גבעות שפלת הנגב לרום 200–400 מטרים מעל פני הים. האקלים צחיח, לא יותר מ-200 מ"מ גשם בשנה בממוצע. בתנאים כאלה צומחים כאן בר רק שיחי מדבר, שמותירים את המרחבים הגדולים חשופים למרחוק. נחל באר שבע הוא הנחל הראשי המנקז את האזור. יובליו העיליים של הנחל הגדול מתפרשים בצפון הרי הנגב ובדרום הרי יהודה. הנחל יורד מערבה, חוצה את העיר באר שבע וממשיך מדרום לקיבוץ חצרים והלאה, עד שהוא מתנקז לנחל הבשור. נחל חברון, אחד היובלים הראשיים של נחל באר שבע, מנקז את הרי חברון, שזוכים בחורף למנת גשם נכבדה. לפיכך, גשמים חזקים שיורדים בהרי חברון יוצרים לעיתים שיטפונות עזים בנחל באר שבע.
במלחמת העולם הראשונה (1914-1917) נודעה לגבעות שמסביב לחצרים חשיבות אסטרטגית רבה. בגבעות חצרים התבצרו הלוחמים העות'מאנים בחפירות, והקימו קו הגנה כנגד מתקפות הצבא הבריטי. היה זה לאחר שהמתקפה הבריטית על עזה, בראשותו של גנרל מוריי, נכשלה כישלון חרוץ. הפיקוד העליון הבריטי החליט להחליפו באדמונד אלנבי. אלנבי, בהמלצת גנרל מוריי, העביר את גזרת הלחימה לאזור, בקרב באר שבע. ב-3 באוקטובר 1917, לאחר פעולות הסחת דעת שהטעתה את הטורקים, פתחו הבריטים בהפתעה במתקפה על באר שבע. לאחר ניתוק הדרכים לעיר, כשנשארה שעה אחת עד חשיכה, הסתערו הפרשים האוסטרלים והניו זילנדים וכבשו את העיר במהירות.
המטיילים באזור בימינו עוד יכולים לראות תעלות, ביצורים, עמדות חפורות ורסיסי ברזל גדולים (חלקים של פגזי תותחים) שנותרו כעדות אילמת למערכה הגדולה. פסלי המתכת האמנותיים הגדולים הפזורים בשטח מהווים במקביל הנגדה והשלמה לשרידים אלה.
אתרים במקום.
באר עלי אבו יחיה.
אחת משתי הבארות שהיו ברשותה של חמולת אבו יחיה - חמולה גדולה של בדווים שהתגוררה באזור עד מלחמת העצמאות. כמו רבות מבארות הנגב שנחפרו בימי המנדט הבריטי, גם באר זו נחפרה בשנות ה-20' של המאה העשרים. עומקה עולה על כ-30 מטרים ומימיה נשאבו במנוע אל בריכת אגירה סמוכה. ראשוני קיבוץ חצרים רכשו בשנים הראשונות לעלייתם על הקרקע מים מהבארות של חמולת אבו יחיה. מסביב לבאר היה בוסתן גדול. אחדים מעצי הבוסתן שרדו עד היום, וקק"ל ממשיכה לטפח אותם ואף הוסיפה נטיעות משלה.
גבעת הרדאר.
בגבעת הרדאר שכנה בימי הכוננות שקדמו למלחמת ששת הימים (מאי-יוני 1967) יחידה צבאית קטנה. היחידה, שחייליה התגוררו באוהלים, תפעלה תחנת רדאר לאיתור ולזיהוי מטוסי אויב. במהלך מלחמת ששת הימים נמצאו באל עריש פקודות מצריות שהורו להפציץ את הגבעה. שרידי עמודים ובסיסי בטון הם כל אשר נותר מעברו זה של המקום.
מאגורת חצרים.
מאגורה היא בור מים חצוב בסלע מתקופות קדומות. במרכז המאגורה ניצב עמוד שתמך בתקרתה. דרך המסדרון פינו את הסחף שהצטבר במשך הזמן במאגורה. במתקנים דומים ברחבי הנגב נמצאו תעלות שריכזו את מי הגשם שניגרו על פני השטח מהמדרונות ומערוצי הגבעות הסמוכות וניקזו אותם אל הבור. בהיעדר עדות לתעלות איסוף בסביבת מאגורת חצרים, חלוקות הדעות אם החלל שלפנינו היה מאגורה.
צ'ארלס ריי
שפות שידות ערוץ החדשות היהודי
נשרי
עצלן חום-גרון
עצלן חום-גרון (שם מדעי: "Bradypus variegatus") הוא מין של עצלן תלת-אצבע, הנפוץ ביותר מסוגו, שמצוי ביערות של דרום ומרכז אמריקה.
המדינות עליהן מתפרש תחום תפוצתו הן אקוודור, בוליביה, ברזיל, הונדורס, ונצואלה, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, קוסטה ריקה וקולומביה. בתי הגידול העיקריים בהם מצוי העצלן חום-הגרון הם יערות ממוזגים ויערות גשם, אך הם לעיתים נצפים גם בשפלות או בביצות.
תיאור ומבנה גוף.
העצלן דומה בגודלו למינים האחרים בסוג עצלן תלת-אצבע: אורכם של הזכרים והנקבות הוא כ-42 עד 80 ס"מ. הזנב קצר יחסית, ואורכו כ-2.5 עד 9 ס"מ. משקלם של עצלנים חומי-גרון בוגרים נע בין 2.25 ל-6.3 ק"ג, בלי הבדלים כמעט בין הזכר לנקבה. כל רגל מסתיימת בשלושה טפרים ארוכים, שאורכם כ-7 עד 8 ס"מ ברגליים הקדמיות, וכ-5 עד 5.5 ס"מ ברגליים האחוריות.
ראשו של העצלן עגול, האף פחוס, והאוזניים לא בולטות. צבע הפרווה חום-אפרפר, אך נעשה כהה יותר בגרון, בצדי הפנים ובמצח. הפנים בהירות, אך יש פס חום כהה שמתמשך עד לעיניים. בדומה לשאר מיני העצלנים, לעצלן חום-הגרון אין שיניים חותכות או ניבים, והשיניים הטוחנות פשוטות ודמויות יתד. לעצלנים אין כיס מרה, תוספתן או מעי עיוור. הפרווה גסה ונוקשה מאוד, ומכסה שכבה רכה יותר.
התנהגות.
העצלנים ישנים 15-18 שעות ביום, ועשויים להתעורר למשך כשעתיים עד שלוש שעות בכל פעם, בלילה או ביום. למרות שהם יכולים ללכת על הקרקע ואף לשחות, העצלנים מבלים את רוב חייהם על הענפים הגבוהים של העצים, ויורדים פעם בכ-8 ימים לקרקע על מנת לעשות עליה את צורכיהם. העצלנים יחידאים מחוץ לתקופת גידול הצאצאים, וזכרים נצפו נלחמים אחד בשני בעזרת הטפרים החדים שלהם.
העצלנים מצויים בשכבה העליונה של היער ("החופה"), וניזונים מעלים צעירים של מיני עצים שונים. הם אינם מרחיקים בחיפושיהם אחר מזון: תחום המחייה מתפרש על פני 5 עד 90 דונמים. עצלן בעל תחום מחיה טיפוסי, של כ-50 דונמים, עשוי לבקר בכ-40 עצים ביום, וייתכן כי יתרכז בעצים ממין מסוים; הוא עשוי אף להיות כ-20% מזמן האכילה שלו על אותו עץ. למרות שרוב העצלנים אינם בררניים, ישנם פרטים מסוימים שניזונים ממגוון מצומצם יחסית של עלים. מין של עש, "Cryptoses choloepi", מקיים עם העצלן יחסי גומלין מסוג +/0 (העש מרוויח מהם אך העצלן לא מפיק מהם תועלת) - העש חי על פרוות העצלן, ומטיל את ביציו בצואתו.
מכיוון שהעצלן מוסווה היטב וזז לאט, טורפים מעטים מסוגלים לראותו. בין טורפיו המרכזיים נמנים עיטי הרפיה, יגוארים ולילית ממושקפת.
רבייה.
נקבת העצלן משמיעה לקראת עונת הרבייה קריאה חזקה דמוית צווחה אנושית, שמטרתה - למשוך זכרים. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל בין ינואר למרץ בצפון אזור התפוצה, אך זמנה עשוי להשתנות בדרומו. ההיריון נמשך כ-7 חודשים, והצאצא היחיד מכוסה בפרווה ובעל טפרים. הגור נצמד אל בטנה של אמו במשך יותר מ-5 חודשים, למרות שהוא נגמל כבר בגיל 4-5 שבועות.
בלוטת החלב של האם אינה יכולה לאצור כמויות גדולות של חלב כמו אצל יונקים אחרים, ולכן גור העצלן משאיר את פיו צמוד לשד האם כל הזמן, ויונק את החלב מיד לאחר יצורו. העצלן מתחיל לאכול מזונות קשים בגיל ארבעה ימים, ומלקק שאריות מזון מפיה של אמו. תהליך זה מאפשר לגורים ללמוד אילו סוגי עלים ניתנים לאכילה, ומחקרים מראים שהעדפת המזון של עצלנים צעירים דומה לזו של אמם.
Pretty Girls
Pretty Girls (בעברית: בנות יפות) הוא סינגל משותף של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס והראפרית האוסטרלית איגי אזליה. זהו הסינגל הראשון של ספירס מאז אלבומה האחרון "Britney Jean". הסינגל יצא ב-4 במאי 2015.
רקע ושחרור.
בחודש אפריל צולמו ספירס והזמרת איגי אזליה ביחד לצילומי הווידאו של הסינגל.
ב-25 באפריל, חשפה ספירס כי תוציא לאור את הסינגל ב-4 במאי.
הופעות חיות.
ב-22 באפריל 2015, לאחר הרבה ספקולציות, בילבורד והפקות קלארק דיק אישרו שספירס ואזליה יופיעו לראשונה עם הסינגל בטלוויזיה בטקס פרסי בילבורד המוזיקה 2015, בלאס וגאס ב-17 במאי, והוסיפו "זאת תהיה אחת ההופעות הכי גדולות של מוזיקת הפופ של השנה עד כה." מאוחר יותר ציינה ספירס ששיר זה יתווסף לרשימת הלהיטים שלה במופע שלה בלאס וגאס.
מיקומי שיא.
הצלחת הסינגל הייתה סבירה. הוא התמקם בין 30 המובילים באוסטרליה, מצעד הוט 100 וצרפת, בקנדה ובריטניה התמקם השיר במקום 16. אזליה ציינה בדף הטוויטר שלה שהשיר יכול היה להפוך ללהיט גדול ולא הצליח כמצופה בשל קידומה המועט של ספירס, מה שהוביל בהמשך לתגובתה של ספירס ולריבוי השמועות אודות הידרדרות היחסים בין השתיים.
Iris (שיר)
"Iris" הוא שיר אשר בוצע ידי להקת רוק האלטרנטיבית האמריקנית גו גו דולס. השיר נכתב במקור לפסקול הסרט "עיר של מלאכים" אשר יצא לאקרנים ב-1998. רק לאחר מכן השיר נכלל באלבום השישי של הלהקה, "Dizzy up the Girl". השיר תרם רבות להצלחתה של הלהקה. מלבד הפיכתו לאחד ממרכיבי הרוק האלטרנטיביים הגדולים ביותר בתקופתו, השיר נותר גם אחד מלהיטי הקרוסאובר הגדולים ביותר בתולדות המוזיקה הפופולרית, מגיע למקום הראשון בכל הפורמטים הללו והפך לשיר המושמע ביותר של 1998 בכל הפורמטים.