היה חבר בבית הלוחם והשתתף בתחרויות רבות שבהן זכה במספר רב של מדליות במקצים שונים, לרבות טניס שולחן וקליעה. במשחקי אולימפיאדת הנכים השתתף משנת 1964. באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) זכה במדליות ארד בטניס שולחן ובכדורסל כיסאות גלגלים, באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) בשתי מדליות ארד בטניס שולחן, ובאולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) במדליית ארד בקליעה. במשחקים שנערכו בתל אביב השתתף גם בתחרויות אתלטיקה שונות.
יוסף קורקוס
רבי יוסף קורקוס (שנות ה, אמצע המאה ה-15 - ה'ש', 1540) היה מחכמי מצרים וארץ ישראל לאחר גירוש ספרד, מראשוני מפרשי הרמב"ם. מכונה גם "מהר"י קורקוס" (מורנו הרב יוסף) או "ר"י קורקוס".
חייו.
יוסף קורקוס נולד בספרד. לאחר הגרוש נדד למצרים, ולבסוף הגיע לירושלים.
ביאורו למשנה תורה.
חיבורו העיקרי של רבי יוסף קורקוס הוא ביאורו לספר משנה תורה של הרמב"ם. הוא כתב את פירושו על ארבעה ספרים (מתוך ארבעה עשר ספרים הכלולים בחיבורו של הרמב"ם) - כולם עוסקים בהלכות שאינן נוהגות בחוץ לארץ, ורובם עוסקים בהלכות שאינן נוהגות בזמן הגלות: ספר זרעים (העוסק במצוות התלויות בארץ), ספרי עבודה וקורבנות (העוסקים בהלכות המקדש והקורבנות) וספר טהרה (העוסק בהלכות טומאה וטהרה). לכל הספרים הללו לא היה עדיין פירוש מקיף קודם לכן.
הפירוש המקיף הראשון ל"משנה תורה" - ה"מגיד משנה" - נתחבר על ידי רבי וידאל די טולושא, חכם ספרדי בן המאה ה-14, אך פירושו הקיף רק חלק מהלכות הרמב"ם – הלכות הנוהגות בזמן הזה. רבי יוסף קורקוס בא, ככל הנראה, למלא את החסר, והוא כתב את פירושו על ספרים שרבי וידאל די טולושא לא פירש. פירושו הוא מקיף ויסודי, הוא דן בכל פרט בדברי הרמב"ם ועוסק בחיפוש אחר מקורותיו של הרמב"ם ובבירור שיטתו לאור מקורות אלה. רבי יוסף קורקוס נוהג לפרש את הרמב"ם בדרך הפשט, תוך התמקדות במקורות הקשורים ישירות לעניינים הנדונים.
כמה חכמים בני דורו כתבו חיבורים דומים: הרדב"ז שכתב פירוש לכמה מספרי הרמב"ם (הפלאה, זרעים ועבודה), ורבי יוסף קארו שכתב את הפירוש המקיף ביותר, על כל חלקי ספרו של הרמב"ם – ה"כסף משנה". ספרו של רבי יוסף קארו זכה להתפשט ולהתקבל יותר משאר החיבורים שנכתבו בזמנו, כולל חיבורו של רבי יוסף קורקוס, שכמעט ונשתכח. עם זאת, רבי יוסף קארו מרבה להביא בחיבורו את דברי רבי יוסף קורקוס – הוא מזכיר אותו ביותר ממאתיים מקומות ופעמים רבות מביא מדבריו ללא אזכור – וכך זכו רבים מחידושיו להגיע ללומדי התורה.
פירושו לסדר זרעים נדפס בשלמותו כבר במאה ה-18 (איזמיר תקי"ז), אך שאר פירושיו יצאו לאור בשלמותם רק בדור האחרון. פירושיו לספרי "עבודה" ו"קורבנות" נדפסו ברמב"ם של הוצאת שבתי פרנקל, אולם פירושו לספר טהרה אבד, ולא נותרו ממנו אלא קטעים בודדים, שנדפסו אף הם במהדורה הנ"ל.
תשובותיו וכתבים נוספים.
תשובות שלו מופיעות בספרי שו"ת של חכמי דורו: שו"ת אבקת רוכל של רבי יוסף קארו ושו"ת הרדב"ז. רבי משה מטראני בספרו שו"ת המבי"ט מתווכח עם פסק שלו. כמה תשובות נוספות שלו, העוסקות בפירושי הלכות ברמב"ם, נדפסו בסוף ספרו של החיד"א - שו"ת חיים שאל, חלק ב'.
כמה כתבי יד של ספרים נוספים שלו מצויים בספריות שונות. חידושיו על מסכתות שבת וכתובות נדפסו בש"ס שבהוצאת "אל המקורות".
רודריגו גרסיה
רודריגו גרסיה ברקה (בספרדית: Rodrigo García Barcha; נולד 24 באוגוסט 1959) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה קולומביאני-אמריקאי, בנו של הסופר גבריאל גרסיה מרקס.
ביוגרפיה.
גרסיה נולד בבוגוטה, קולומביה, בנם של הסופר גבריאל גארסיה מארקס ושל מרסדס ברקה פרדו (Mercedes Barcha Pardo) וגדל בקולומביה, במקסיקו ובארצות הברית.
קריירה.
גרסיה היה צלם קולנוע (צילם את ההפקה מ-1998 של "תקוות גדולות" בבימויו של אלפונסו קוארון) וביים מספר פרקים בסדרות טלוויזיה של חברת HBO, בהם "עמוק באדמה", "הסופרנוס" ואת שתי העונות האמריקאיות של "בטיפול".
בנוסף ביים את סרטי הקולנוע "דברים שאפשר לדעת עליה" (משנת 2000), את "עשרה סיפורי אהבה זעירים" (2001) ואת "אמהות וילדים" עבורם כתב גם את התסריט, וכן, כתב וביים את הסרט "נוסעים" משנת 2008, בכיכובה של אן האת'וויי.
בשנת 2021 ביים וכתב את הסרט "ארבעה ימים טובים"; סרט דרמה אותו גם הפיק וכיכבו בו גלן קלוז ומילה קוניס.
בשנת 2022 עתיד לצאת סרטו הבא "Raymond and Ray" אותו ביים וכתב בהפקה של אלפונסו קוארון.
מהר&quot;י קורקוס
ניקולאי קובאלב
ניקולאי דמיטרייביץ' קובאלב (ברוסית: Николай Дмитриевич Ковалёв; 6 באוגוסט 1949 – 5 באפריל 2019) היה מדינאי רוסי ואיש שירות ביטחון שכיהן כמנהל שירות הביטחון הפדרלי השלישי, מ-1996 עד 1998.
ביוגרפיה.
קובאלב היה בוגר המכון המוסקבאי לבניית מכונות אלקטרוניות, משנת 1972. לאחר לימודיו עבד כמהנדס במשרד לבניית רכיבי מכונות. מאז 1974, שירת בארגוני ביטחון המדינה. הוא החל את שירותו כנציג מבצעי של הקג"ב באחד מאזורי מוסקבה. פעמיים השתתף במבצעים צבאיים במלחמת אפגניסטן כחלק מהכוחות המזוינים הסובייטיים.
בשנת 1990 מונה לסגן ראש המינהל המוסקבאי של השירות הפדרלי למודיעין מסכל של רוסיה ובשנת 1994 מונה לסגן מנהל הארגון.
ב-20 ביוני 1996 קובאלב מונה לממלא מקומו של מנהל שירות הביטחון הפדרלי. מ-6 ביולי 1996 ועד 25 ביולי 1998: מנהל שירות הביטחון הפדרלי. בשנת 1997 קודם לדרגת "גנרל ארמייה" - הדרגה השנייה בסדר הדרגות הרוסי.
בשנת 1998 הועבר מתפקידו ומחליפו היה ולדימיר פוטין.
בשנת 1999 נבחר לדומה כנציג של רוסיה המאוחדת וכיהן בדומה גם לאחר הבחירות של שנת 2011.
באפריל 2019 הלך לעולמו והוא בן 69.
ביקורת.
ב-17 בנובמבר 1998 קציני שירות הביטחון הפדרלי ערכו מסיבת עיתונאים בבניין סוכנות הידיעות "אינטרפקס" שבמהלכה האשימו הסוכנים את המנהיגות שהטילה עליהם להתנקש בחייו של בוריס ברזובסקי. לטענתם, קובאלב ביקש לרתום את משאבי הארגון לתועלת פוליטית, הם גם טענו שקובאלב דרש מהסוכן אלכסנדר ליטוויננקו לא להתלונן בפני הערכאות העליונות.
סלמן מוצפי
יובל גורן
יובל גורן (נולד ב־1956) הוא ארכאולוג ישראלי, מומחה במיקרוארכאולוגיה (יישום שיטות מיקרוסקופיות בארכאולוגיה) ובעיקר בחקר ההרכב והמוצא של קרמיקה ארכאולוגית בשיטות של מינרלוגיה אופטית (פטרוגרפיה). מכהן כפרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בעבר שימש כפרופסור בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
גורן נולד ב-1956 בפתח תקווה לצבי ולשפרה לבית כהן, ילידי גרמניה. אחיו הם סמדר גורן, אמנית, ופרופ' חיים גורן, גאוגרף היסטורי וסגן נשיא מכללת תל-חי. אביו של גורן נולד בברלין ועלה בעליית הנוער לארץ ישראל בשנת 1938, היה ממייסדי קיבוץ בית הערבה ובזמן מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת בארמייה של פילדמרשל מונטגומרי. במלחמת העצמאות שירת בגדוד החמישי של הפלמ"ח ונפצע בקרבות שער הגיא כנהג משוריין. לאחר המלחמה סיים את קורס הקצינים השני של צה"ל, שירת כקצין ביטחון בפיקוד מרכז ועבד במשרד הביטחון, ובתוך כך עברה משפחתו לגור בבאר שבע.
גורן גדל בבאר שבע מאז היותו בן שלוש. בצבא שימש במבחר תפקידים, האחרון שבהם כסגן קצין חינוך אוגדה. במילואים שירת כקצין ביחידה קרבית בדרגת רב-סרן. בשנים 1979 ועד 1982 עבד בחברה להגנת הטבע כמדריך וכמנהל המרכז ללימודי שדה בבאר שבע.
החל את לימודיו בארכאולוגיה בשנת 1981 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1991 קיבל דוקטורט מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הדוקטורט היה ראשית הקדרות בארץ ישראל ובסביבתה על פי אנליזות פטרוגרפיות של כלי חרס מן התקופות הנאוליתית, הכלקוליתית והברונזה הקדומה א'. מדריכי הדיסרטציה היו פרופ' פאול גולדברג ופרופ' יצחק גלעד. אצל פרופ' גולדברג השתלם גם בתחום המיקרומורפולוגיה (מחקר של רבדים מאתרים ארכאולוגיים בשיטות מיקרוסקופיות).
גורן התמחה בחקר הטכנולוגיה ואיתור המוצא של כלי חרס וממצאים ארכאולוגיים אחרים על פי אנליזות מינרלוגיות (בעיקר בשיטות מיקרוסקופיות) וכימיות, ולאורך השנים פרסם מאמרים רבים בנושא.
בין השנים 1989 ו-1996 עבד ברשות העתיקות כחוקר פטרוגרפיה, ומשנת 1991 שימש גם כיו"ר ועד העובדים ברשות.
החל משנת 1996 כיהן כמרצה בכיר בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2000 קיבל דרגת פרופסור חבר. בשנת 2005 קיבל דרגת פרופסור מן המניין. משנת 2000 ועד 2005 כיהן כראש החוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום, ושימש במבחר תפקידים אקדמיים, בהם סגן הדיקן בפקולטה למדעי הרוח, יו"ר ועדת המחקר, חבר בוועדות המינויים והדוקטורנטים בפקולטה למדעי הרוח וחבר הסנאט הקטן של אוניברסיטת תל אביב.
גורן הקים את המעבדה למיקרוארכאולוגיה השוואתית של המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב, והוא היוזם והמוביל את תוכנית הלימודים לתואר מוסמך בארכאולוגיה ובחומרים ארכאולוגיים המתבססת על הכשרת תלמידים מתקדמים בארכאולוגיה בשיטות מחקר מתחום מדעי הטבע והנדסת החומרים ויישומם בחקר ממצאים ארכאולוגיים. כיום הוא מרכז את המגמה לתלמידים מתקדמים במדעי החומרים הארכאולוגיים והשימור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שהיא השותפה הישראלית בקונסורציום ED-ARCHMAT האירופי המעניק תוארי דוקטור בתחום מדעי החומרים בארכאולוגיה ובאמנות.
נשוי לפרופ' רבקה רבינוביץ, ואב לשניים.
מחקריו.