החל מסוף המאה ה-20, המונח דאר א-דעווה הוצע על ידי מספר פילוסופים מוסלמים מערביים כדי לתאר את מצבם של המוסלמים במדינות המערב.
דאר אל-אמן.
דאר אל-אמן (בערבית: "دار الأمن" פירוש מילולי: "בית המבטחים") הוא מונח שהוצע על ידי מספר פילוסופים מוסלמים מערביים כדי לתאר את מצבם של המוסלמים החיים בקרב קהילות לא-מוסלמיות במערב.
וילה קרלוס פז
היווצרותו של גדול
726 לפנה&quot;ס
דוד פוברסקי
הרב יהושע דוד פוברסקי (י' בשבט ה'תרס"ב, 18 בינואר 1902 - ו' באדר ה'תשנ"ט, 21 בפברואר 1999) היה ראש ישיבת פוניבז' במשך למעלה מחמישים שנה.
ביוגרפיה.
נולד בעיר ליובאן שברוסיה להוריו הרב שלום ופייגא לאה קוסטנוביץ. בבחרותו למד בישיבת סלוצק הסמוכה אצל הרב איסר זלמן מלצר. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הבריח את הגבול כדי להגיע לפולטבה, שם שהתה ישיבת מיר. הוא השתמש לצורך כך בדרכון של אדם ששמו יהושע פוברסקי, ומאז החליף את שמו ליהושע דוד פוברסקי, שם אשר הונצח בספרו ישועת דוד. במשך תקופה קצרה מאוד למד בישיבת סלבודקה אשר שהתה אף היא באותה עת בפולטבה. משם המשיך לישיבת מיר ולמד אצל המשגיח הרב ירוחם ליבוביץ, שהשפיע עליו רבות. למד גם בישיבת פוניבז' בליטא, אצל הרב יוסף שלמה כהנמן ובישיבת קלם אצל בנו של הסבא מקלם אליה הלך כשסבר שרבו הרב ירוחם ליבוביץ שוהה בישיבה. גם בהמשך נחשב לחניך אסכולת קלם. לאחר מכן חזר לישיבת מיר, שם למד עד נישואיו בשנת תר"ץ - 1930.
נישא לצפורה, בתו של רב דוד דב קרייזר, מראשי ישיבת קלצק. הרב אריה לייב מאלין היה גיסו. לאחר חתונתו הצטרף לכולל של הרב אלחנן וסרמן בברנוביץ' ולעיתים הגיד שיעורים בישיבתו של הרב וסרמן. באותה עת הוציא לאור את חלקו הראשון של ספרו ישועת דוד.
בשנת ה'תרצ"ח, 1938, הוזמן על ידי הרב דוד מינצברג, המנהל הרוחני של ישיבת חכמי לובלין, ללמד בישיבה. הוא ביקר בישיבה במשך שמונה ימים והעביר שיעורים. טרם שהחליט אם לקבל את המשרה פרצה מלחמת העולם השנייה.
בשנת תש"א עלה לארץ ישראל עם משפחתו. זמן קצר לאחר מכן התמנה לר"מ ראשי בישיבת אחי תמימים של חסידות חב"ד בתל אביב. באלול תש"ד נענה להזמנת הרב כהנמן לכהן כראש ישיבה בישיבת פוניבז', לצד הרב שמואל רוזובסקי. יחד עמו הביא כמה תלמידים, בהם הרב מרדכי שלמה ברמן שלימים התמנה אף הוא לאחד מראשי הישיבה.
בימי חייו מיעט לעסוק בעניינים ציבורים וכמעט לא השתתף באירועים פוליטיים.
חיבר את סדרת הספרים "ישועת דוד" על התלמוד, ולאחר פטירתו יצאה סדרת ספרים של שיעוריו שמסר בישיבה.
על שמו רחוב בשכונת רמת אהרן בבני ברק, ובשכונת שערי חסד בירושלים.
עומר בן-רובי
עומר בן-רובי (נולד ב-29 במאי 1976) הוא איש תקשורת וניהול, עורך ומגיש רדיו וטלוויזיה. הקים וניהל במשך 3 שנים את תחנת הרדיו רשת ב'. עמד בראש מחלקת השידורים והיה עורך חדשות ראשי בגלי צה"ל ומבכירי המנהלים בגלגלצ. תוכניות רדיו המזוהות עמו הן "ארון השירים היהודי", "הולך בחצות" ו"ציפורי לילה".
ביוגרפיה.
בן-רובי, תושב יפו, נולד בבת ים וגדל והתחנך ברעננה ובכפר סבא. סבו לאון בן-רובי, יליד סלוניקי, היה שופט הכדורגל הבינלאומי הראשון של ישראל.
את שירותו הצבאי עשה בן-רובי כתב צבאי וכעורך בעיתון "במחנה". עם שחרורו ב-1998, החל לעבוד בגלי צה"ל כעורך חדשות ויומנים.
בשנת 2000 עבר ל"ידיעות אחרונות" כדי לסקר ככתב את תחום העבודה והרווחה.
ב-2001 שהה כשנה באנגליה, ושימש שם בתפקיד כתב גל"צ בלונדון. בנוסף, כתב טורים לאתר "וואלה!". ב-2002 מונה לתפקיד רכז הכתבים בגלי צה"ל.
ב-2004 במקביל לעבודתו בגל"צ כמגיש תוכניות לילה (שכללו שיחות עם מאזינים, שירי משוררים ומוזיקה ים תיכונית), היה בן-רובי עורך החדשות באתר ynet.
בשנת 2005 השתלב בערוץ 10, והיה בצוות העריכה של "דין וחשבון", תוכניתו של רינו צרור. לאחר מכן, שימש במשך שנתיים ככתב תרבות ובמאי כתבות בחדשות 10, והגיש פינת מוזיקה ים תיכונית בערוץ מוזיקה 24.
בשנת 2006 החל לעבוד בגלגלצ כסגנה של מנהלת התחנה, דלית עופר. ומ-2007 גם כמפיק הראשי של התחנה. בתקופה זו, ובמשך כ-6 שנים, הגיש בן-רובי בגל"צ את התוכנית "הולך בחצות", שהתמקדה במוזיקה ים תיכונית לגווניה השונים.
בין השנים 2012–2013 שימש כמ"מ ראש מחלקת האקטואליה ועורך החדשות הראשי בגל"צ, וכסגנה של מנהלת התוכניות בתחנה, מאיה להט-קרמן. ב-2014 מונה לעמוד בראש מחלקת השידורים של גל"צ, וניהל את המערך המקצועי להכשרת העיתונאים המתגייסים לשירות בתחנה.
במקביל לתפקידי הניהול, שמונה שנים ברציפות ולפחות פעם בשבוע, בן-רובי ערך והגיש את פינת "ארון השירים היהודי" בתוכנית "המילה האחרונה" עם עירית לינור וקובי אריאלי. החל מתחילת שנת 2015 נמנה עם צוות המגישים הקבוע של התוכנית "ציפורי לילה מוזיקליות", והשתתף בתוכנית הבוקר של קובי אריאלי בימי שישי בגל"צ.
באפריל 2016 דווח כי לאחר תשע שנים בהנהלת גל"צ וגלגלצ, הוא עוזב לטובת הקמת תאגיד השידור הישראלי.
ב-7 ביוני 2016 מונה כמנהל ההקמה והמנהל בפועל של "רשת ב'" החדשה בתאגיד. במאי 2019 הודיע על סיום תפקידו.
כיום הוא עורך ומגיש תוכניות תרבות ומוזיקה בתחנות הרדיו "רשת ב'", "כאן גימל" ו"כאן מורשת".
בספטמבר 2020 החל להגיש גם מבזקי חדשות בכאן 11, ומאז תחילת שנת 2021 הוא מגיש בערוץ את תוכנית הטלוויזיה השבועית "ארון השירים היהודי".
בן-רובי הוא בוגר תוכנית קרן מנדל ישראל למנהיגות ב"תרבות יהודית" לשנת 2020.
חיים אישיים.
נשוי ליסמין ישבי עורכת המוזיקה הראשית בגלגלצ ואב לשניים.
עומר בן רובי
גברובו
גָבְּרוֹבוֹ (בבולגרית: Габрово) היא עיר בצפון מרכז בולגריה ובירת מחוז גברובו. העיר שוכנת לרגלי הרכס המרכזי של הרי הבלקן בתוך עמק הנהר יאנטרה ונודעת באדריכלות בת תקופת התחייה הלאומית הבולגרית מאמצע המאה ה-19. גברובו היא העיר הארוכה ביותר בבולגריה, למעלה מ-25 קילומטרים אורכה והצרה ביותר, כאשר במקומות מסוימים רוחבה לא עולה על קילומטר אחד. העיר ממוקמת 220 קילומטרים צפונית מזרחית לבירה סופיה.
היסטוריה.
כ-2 קילומטרים מזרחית לעיר נתגלו שרידי מצודה מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה אשר נחרב כאשר נכבש האזור על ידי האימפריה הביזנטית. המבצר שוקם והורחב בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה ובסוף המאה ה-14 נכבש, הוחרב והועלה באש עד היסוד על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. כפר בשם גָבְּרוּבָה מתועד בתעודות עות'מאניות מ-1477 ומועד זה מיוחס לתחילת ההתיישבות במיקומה המודרני של העיר.
בתקופת התחייה הלאומית הבולגרית של אמצע המאה ה-19 ידעה העיר תנופת פיתוח ובניין מבני ציבור וכנסיות בארכיטקטורה ייחודית לתקופה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר והפכה חלק מנסיכות בולגריה. בעיר גברובו נולד טודור בורמוב ראש הממשלה הראשון של נסיכות בולגריה לאחר השחרור מעול העות'מאנים וכן רוסי רוסב שר ההגנה הבולגרי בתקופת מלחמת העולם השנייה, אשר הוצא להורג לאחריה.
גברובו מוכרת ברחבי בולגריה כ"עיר הקמצנים" וכאשר מסופרת בדיחה ברחבי המדינה בעניין זה, היא כמעט תמיד משויכת לעיר. ראש העיר בתחילת שנות ה-70 זיהה את הפוטנציאל הטמון בעניין ומאז 1972, נערך בעיר פסטיבל הומור וסאטירה, בו חובשים משתתפיו מסכות צבעוניות, ברחובות מושמעת מוזיקה עממית ומוקרנים סרטים. מסורת זו הקנתה לעיר "גברובו" את מעמדה כבירת ההומור והסאטירה הבולגרית.
כלכלה.
בסוף המאה ה-19, לאחר שבולגריה הפכה שוב עצמאית התפתחה גברובו למרכז הטקסטיל החשוב בבולגריה וכונתה "המנצ'סטר של בולגריה", בעיקר בשל מוצרי הצמר והכותנה שיוצרו בעיר ויועדו לייצוא. גם בימינו, העיר גברובו היא מרכז מסחרי ותעשייתי, בתחום תעשיית המכונות, הבנייה, מוצרי אלקטרוניקה, תעשיית טקסטיל, תעשיית רהיטי עץ, פלסטיק, מזון, יינות וטבק. בנוסף, מבני הציבור והכנסיות שנבנו בתקופת התחייה הבולגרית, הפכו את העיר ליעד תיירותי. נכון ל-2009 עומד שיעור האבטלה בעיר על 5.75 אחוזים והוא מבין הנמוכים ביותר בבולגריה.
אקלים.
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מסוימת מכיוון הרי הבלקן, החוסמים את הרוחות הצפוניות הקרות הנושבות מכיוון צפון אירופה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10oc וכמות המשקעים הממוצעת היא 900 מילימטרים. באזורים הגבוהים של הרשות המקומית ישנם 110 ימי שלג בשנה.
המאה השמונה עשרה לפני הספירה
מרת דאלאוויי
קרמר נגד קרמר
קרמר נגד קרמר (באנגלית: Kramer vs. Kramer) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה. במאי הסרט הוא רוברט בנטון. הסרט מבוסס על ספרו של אברי קורמן ומגולל את סיפור הגירושין של הזוג קרמר, ואת השפעתו על בנם ועל הסובבים אותם. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, ביניהם הסרט הטוב ביותר לשנת 1979 וכן בפרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר ולתסריט הטוב ביותר.
עלילה.
טד קרמר (דסטין הופמן) הוא מנהל בחברת פרסום המכור לעבודתו, שזה עתה קיבל תיק נכבד לנהל. כשהוא מגיע הביתה כדי לשתף את אשתו ג'ואנה (מריל סטריפ) בחדשות הטובות, הוא מגלה שהיא עוזבת אותו כדי "לחפש את עצמה", ומותירה את בנם בן השש, בילי (ג'סטין הנרי) בחזקתו. לאחר עזיבתה, בילי מתגעגע לאימו, וטד מתקשה להתמודד עם גידול הילד, דבר שעד אז מעולם לא התנסה בו.
לאחר יום לא קל עם בנו, טד מצליח להיכנס לסדר יום תקין ומשתלט על מלאכת גידול הילד לבדו. עם זאת, הבוס בעבודה אינו מרוצה: העובד המסור מהעבר החל להיות בעל תחומי עניין נוספים חוץ מעבודתו, מה שגורם לו להחמיץ תאריכי יעד ומטלות חשובות אחרות ולפיכך בהמשך מפטר אותו.