סטיבן יאון (באנגלית: Steven Yeun; בקוריאנית: 연상엽; נולד ב-21 בדצמבר 1983) הוא שחקן ומדבב אמריקאי-קוריאני. יאון התפרסם בזכות תפקידיו כגלן רי בסדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים" ובתור בן בסרט "בערה" , עבורו הוא זכה לשבחי המבקרים. הוא גם כיכב בסרט "מינארי" תפקיד אשר זיכה אותו בשבחי הביקורות ובמועמדות לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר, והפך לשחקן האסייתי-אמריקאי הראשון שעשה זאת.
ביוגרפיה.
נולד בשם יאון סאנג-יאופ (연상엽) בסיאול שבדרום קוריאה לג'ה וג'ון יאון. אביו, היה אדריכל בדרום-קוריאה עד שהם עברו לקנדה בשנת 1988, שם הם השתקעו ברג'יינה, ססקצ'ואן. ליאון יש אח צעיר ממנו, בריאן, שנולד בקנדה. לאחר מכן המשפחה עברה לארצות הברית והתיישבו בעיר טיילור שבמישיגן ולאחר מכן עברו לעיר טרוי, שם התגורר יאון עד שסיים את לימודי התיכון ב-2001. בהגיעם לארצות הברית, פתחו הוריו של יאון מספר חנויות למוצרי יופי.
הוא סיים בהצטיינות את לימודיו עם תואר ראשון בפסיכולוגיה ומדעי הרוח ממכללת קלמזו שבמישיגן בשנת 2005. בקלמזו, הוא התיידד עם אחותו של הקומיקאי ג'ורדן קלפר והיא לקחה אותו לראות את מופע האלתורים של קלפר, מה שנתן לו השראה לקחת את שיעור המשחק הראשון שלו ולאחר מכן לעבור עם קלפר לשיקגו, שם הם הצטרפו להרכב הקומי "The Second City".
קריירה.
ללא כל ניסיון משחק מקצועי מוקדם יאון זכה לפרוץ לתודעה העולמית בשנת 2010 לאחר שזכה בתפקיד גלן רי, מגיבורי סדרת זומבים המצליחה "המתים המהלכים" של ערוץ AMC. יאון זכה לפופולריות רבה בזכות התפקיד ואף זכה בפרס סאטורן ובפרס סטלייט בשנת 2011.
בשנת 2017 השתתף בסרטו של הבמאי הדרום-קוריאני בונג ג'ון-הו "אוקג'ה"; אשר התמודד על פרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן והוא שוחרר בהפצה בינלאומית בנטפליקס ב-28 ביוני 2017. באותה שנה שיחק בקומדיית האימה "Mayhem" בתור דרק צ'ו; הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-10 בנובמבר 2017. בהמשך השנה דיבב את קולו של בו בסרט "הכוכב".
בשנת 2018 שיחק יאון בקומדיה האפלה של הבמאי בוטס ריילי "סליחה על ההפרעה" לצד לקית' סטנפילד, שיצא בבתי הקולנוע ב-6 ביולי 2018. הסרט הוצג בבכורה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2018. הסרט זכה בפרס התסריט הטוב ביותר ובסרט הבכורה הטוב ביותר בפרס אינדפנדנט ספיריט לשנת 2019. בסוף שנת 2018, יאון גילם את בן בסרט דרמת-המסתורין הדרום קוריאני "בערה" של הבמאי המוערך לי צ'אנג-דונג. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2018. על הופעתו בסרט זכה יאון לשבחי המבקרים ולפרסים רבים.
בשנת 2020, כיכב ואף שימש כמפיק בפועל של סרט הדרמה "מינארי" של הבמאי האמריקאי-קוריאני לי אייזק צ׳אנג. הסרט עוסק במשפחת מהגרים קוריאנית שהופכת לחקלאים בארקנסו, ויאון גילם את אב המשפחה. הסרט הוקרן בבכורה עולמית וזכה בשני פרסים מובילים בפסטיבל סאנדנס בינואר 2020. יאון קצר את שבחי המבקרים, ואף קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גילדת שחקני המסך, פרס סטלייט ופרס אינדפנדנט ספיריט; בכך הפך יאון לשחקן האסייתי-אמריקאי הראשון שקיבל מועמדות לפרס האוסקר.
חיים אישיים.
ב-3 בדצמבר 2016 נישא לצלמת ג'ואנה פאק. הם מתגוררים בלוס אנג'לס ויש להם שני ילדים משותפים.
Yeun הוא משקיע ב"The Bun Shop", מסעדת פיוז'ן קוריאנית-ים תיכונית של אחיו הצעיר בריאן בשכונת קוריאה-טאון בלוס אנג'לס. הוא תמך במועמד המפלגה הדמוקרטית אנדרו יאנג לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
בשנת 2021, נכנס יאון לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים
קסטר
אקוונאוט
אקוונאוט הוא אדם השוהה מתחת למים, וחשוף ללחץ הסביבה זמן מספיק כדי להגיע לאיזון במרכיבים הפנימיים של הגז אותו הוא נושם במערכת הנשימה שלו . דבר זה נעשה בדרך כלל במגורים תת-ימיים לתקופה העולה על 24 שעות רצופות מבלי לעלות אל מעל פני הים. המושג על פי רוב מתייחס למדענים ואקדמאיים. קיימות גם קבוצות של אקוונאוטים צבאיים, בפרט במסגרת חיל הים של ארצות הברית. אקוונאוט מובדל מצוללן בכך שהצוללן מוגבל לרכב תת-ימי, כמו צוללת, אשר שומר את לחץ המים מחוץ לרכב.
המילה אקוונאוט מקורה במילים הלטיניות "aqua" שמשמעותה מים, ו-"nautes" שמשמעותה ספן. כמו כן היא אנלוגיה לבנייה של המילה אסטרונאוט.
האקוונאוט הראשון היה רוברט סטנויט אשר חי על גבי צילינדר בעומק 61 מטרים ל-24 שעות בספטמבר 1962 בריביירה הצרפתית. האקונאוט הצבאי ברי קנון נהרג מהרעלת פחמן דו-חמצני במהלך משימת SEALAB III בעת שירותו בחיל הים של ארצות הברית.
התקפת המרגמות על מעון ראש ממשלת בריטניה
התקפת המרגמות על מעון ראש ממשלת בריטניה נערכה ב-7 בפברואר 1991 על ידי אנשי ארגון הצבא האירי הרפובליקני הזמני (Provisional Irish Republican Army - PIRA). היה זה ניסיון התנקשות בחיי ראש ממשלת בריטניה, ג'ון מייג'ור, וחברי הקבינט שלו, שהיו מכונסים לדיון במקום. ארבעה אנשים נפצעו בהתקפה.
רקע.
בשלהי שנות השמונים ניצבה ראש ממשלת בריטניה, מרגרט תאצ'ר, בראש רשימת החיסול של ה-PIRA. באותה עת, בעקבות הגברת הפעילות החבלנית של הצבא האירי הרפובליקני וה-PIRA בבריטניה, תוגברו סידורי הביטחון סביב מעון ראש הממשלה ברחוב דאונינג 10 בלונדון. במסגרתם הותקנו שערי מתכת בכניסה לרחוב דאונינג. ה-PIRA שקל להציב מכונית תופת בסמוך לרחוב דאונינג ולפוצצה באמצעות שלט רחוק כאשר תעבור לידה מכונית ראש הממשלה, אך הנהגת הארגון דחתה את הרעיון מחשש לפגיעה באזרחים, אשר חלק מראשי הארגון חששו שתזיק למטרתו. במקום להשתמש במכונית תופת החליטו ראשי הארגון לערוך התקפת מרגמות (Barrack Buster) על מעון ראש הממשלה. היה זה אמצעי לחימה מאולתר שפותח על ידי הארגון בראשית שנות התשעים, אך לא הופעל לפני כן מחוץ לצפון אירלנד. המרגמות המאולתרות יוצרו מצינור מתכת בקוטר של כ-360 מילימטר, שממנו נורו פגזים במשקל של עשרות קילוגרמים לטווח של עד 250 מטרים.
במחצית שנת 1990 החלו ההכנות להתקפה. פעילי הארגון רכשו בבריטניה מכונית מסחרית מסוג פורד טרנזיט ואת הרכיבים וחומר הנפץ שנדרשו לייצור המרגמות. הם שכרו מוסך שבו בנו את המרגמות וניסרו פתחים בגג המכונית המסחרית, שדרכם נועדו להיירות פגזי המרגמות. במקביל ערכו סיורים בקרבת רחוב דאונינג על מנת לאתר מקום מתאים להצבת המכונית, בכוונה לירות את פגזי המרגמה אל החצר האחורית של מעון ראש הממשלה.
בנובמבר 1990 התפטרה מרגרט תאצ'ר מתפקיד ראש הממשלה, אך הנהגת ה-PIRA החליטה לערוך את ההתקפה כנגד יורשה, ג'ון מייג'ור. הוחלט לתקוף את המעון במועד בו יתכנסו שם מייג'ור ושריו לישיבה. הארגון המתין עד אשר פורסם מועדה של ישיבה עתידית כזו.
ההתקפה.
בבוקר 7 בפברואר 1991 נפגשו ראש הממשלה מייג'ור, 12 מחברי ממשלתו - לרבות שרי החוץ, ההגנה והאוצר - וקצינים בכירים, ברחוב דאונינג 10 כדי לדון במהלכה של מלחמת המפרץ. בעוד הישיבה מתנהלת, במהלך סופת שלג כבדה, הציב איש ה-PIRA את המכונית המסחרית ובה המרגמות בצומת רחוב וייטהול ושדרת משמר הסוסים, כ-200 מטרים מדאונינג 10. היו בה שלוש מרגמות סימן 10 (Mark 10) (על פי סימול ה-PIRA), שכל אחת מהן הייתה טעונה בפגז באורך של 137 סנטימטרים ובמשקל של 60 קילוגרם, מהם 20 קילוגרם של חומר נפץ פלסטי מסוג סמטקס.
נהג המכונית המסחרית חימש את המרגמות ועזב את הזירה על גבי אופנוע שהמתין לו. מספר דקות לאחר מכן, בשעה 10:08, בעת ששוטרים צעדו לעבר המכונית כדי לבדוק אותה, נורו ממנה שלושת פגזי המרגמה. מיד לאחר מכן הופעלה בה פצצת תבערה שחומשה גם היא לפני כן ונועדה להשמיד את כל הראיות להתקפה כדי שמומחי המשטרה הבריטית לא יוכלו לאוספן ולנתחן.
שניים מהפגזים שנורו החטיאו לחלוטין את מטרתם, נחתו על גבי משטח דשא ליד משרד החוץ וחבר העמים הבריטי ולא התפוצצו. הפגז השלישי החטיא אך במעט את בניין מעון ראש הממשלה. הוא נחת והתפוצץ בגן האחורי של המעון, כ-27 מטרים מהמשרד שבו התנהלה ישיבת הקבינט. ההתפוצצות הותירה סימנים על הקיר האחורי של הבניין ופערה מכתש באדמת הגן. חלונות חדר הישיבות, שהיו מוגנים ברשת חסינה לפיצוצים, לא נשברו.
למשמע ההתפוצצות מיהרו חברי הקבינט לתפוס מחסה תחת השולחן בחדר. לאחר שגווע הרעש אמר מייג'ור: "מוטב שנתחיל מחדש, במקום אחר". משתתפי הישיבה פינו את החדר וחידשו אותה לאחר כעשר דקות בחדר ישיבות תת-קרקעי בדאונינג 10. איש מהם לא נפגע, אך ארבעה אנשים אחרים, בהם שני שוטרים, נפצעו מרסיסים.
לאחר ההתקפה.
ה-PIRA פרסם הודעה ובה נטל האחריות להתקפה.
ראש הממשלה מייג'ור ומנהיג האופוזיציה ניל קינוק גינו את ההתקפה בדברים שנשאו בפני הפרלמנט.
מפקד הענף נגד טרור במשטרת לונדון תיאר את ההתקפה כ"נועזת, מתוכננת היטב, אך מבוצעת באופן גרוע". ראש מדור חומרי הנפץ באותו ענף אמר שמבחינה טכנית היה ביצוע ההתקפה מצוין לאור מידת הקרבה למטרה של נקודות פגיעת הפגזים. לדבריו המרגמות כוונו בצורה טובה מאוד, בהתחשב בכך שממקומן לא היה קו ראייה ישיר אל מטרתן, ואילו הייתה זווית הירי שונה בחמש עד עשר מעלות היו הפגזים עשויים לפגוע ישירות במעון ראש הממשלה.
אמיל האוזר
אמיל (עמנואל) הַאוּזֶר (בהונגרית: Hauser Emil; י"ב בסיוון תרנ"ג, 27 במאי 1893, בודפשט – י"ט בשבט תשל"ח, 27 בינואר 1978, ירושלים) היה כנר ומורה למוזיקה הונגרי-ישראלי-אמריקאי, ממייסדיה ומנהיגה של רביעיית בודפשט, מייסד הקונסרבטוריון הארץ-ישראלי למוזיקה (1933) ומנהלו הראשון, מורה למוזיקה בבית הספר ג'וליארד ובמכללת בארד שבמדינת ניו יורק. בן-זוגה של רופאת הילדים הלנה כגן.
ביוגרפיה.