Jews and Arabs: Retrospect and Prospects (Association of Jewish Academics from Iraq, Jerusalem, 1998) (in Arabic) Arab Aims and Israeli Attitudes: A Critique of Yehoshafat Harkabi's Prognosis of the Arab-Israeli Conflict (The Leonard Davis Institute for International Relations, 2000)
The Many Faces of Islam: Perspectives on a Resurgent Civilization (University Press of Florida, Ganesville, FL, 2000)
The Last Jews in Baghdad: Remembering a Lost Homeland (University of Texas Press, 2004)
Outsider in the Promised Land: An Iraqi Jew in Israel (university of Texas Press, 2006)
Israel's Years of Bogus Grandeur: From the Six-Day War to the First Intifada (University of Texas Press, 2006)
Arabs in the Mirror: Images and Self-Images from Pre-Islamic to Modern Times (University of Texas Press, 2008)
פרסומים שונים.
בהכנה
The Debunker as a Student of Politics: And Other Middle Eastern Essays
A Wild Goose Chase: Five Middle Eastern Essays
Living in Two Worlds: The Pains of Displacement: Memoirs, Diaries, Letters, Writings--Baghdad-Jerusalem 1924-2006
A New Iraq?: Sectarian and Ethnic Divides and the Prospects of Democeacy
ספרים שסייע בעריכתם
– Books
The Middle East in Transition (W.Z.Laquere, Editor, London, 1959)
Middle East Reader (Irene Gendzier, Editor, Boston, 1971)
Israel, the Arabs and the Middle East (Irving Howe and G. Gershman, Editors, New York, 1975)
Books on Israel (Ian Lustick, Editor, Albany, NY, 1988)
At Home in Exile: Oriental Jews in Israel (Ulla Philipps-Heck, Editor, Hamburg, 1998 (in German)
Islam, Judaism, and the Political Role of Religions in the Middle East (John Bunzl, Editor, University Press of Florida, 2004)
מאמרים בכתבי עת
Commentary, Judaism, Midstream, Dissent, Present Tense, Response, Congress Bi-Weekly, Hadassah Magazine, Middle East Review – New York
The Jewish Chronicle, Jewish Observer and Middle East Review, New Middle East, Censorship, The Jewish Quarterly – London
Temps Modernes, Esprit, Le Monde Diplomatique, L'Arche – Paris
The Jerusalem Quarterly, Palestine/Israel Journal, Forum, Immanuel – Jerusalem
Keshet, Amot, 'Iton Shiv'im va-Sheva', Haaretz, Davar – Hebrew
לנגלי
האדבוקט
אאוט (כתב עת)
אָאוּט (באנגלית: Out) הוא ירחון בידור, סגנון חיים ואופנה אמריקאי בהוצאת "Regent Entertainment" הפונה להומוסקסואלים. זהו כתב העת הפופולרי ביותר מסוגו ובעל התפוצה הרחבה ביותר מסוגו בארצות הברית. המגזין דומה בסגנונו למגזיני גברים אמריקאים אחרים כגון GQ, Details, ואסקווייר.
אודות המגזין.
אאוט נוסד בשנת 1992 על ידי מייקל גוף (Michael Goff), שהיה העורך הראשי והמנהל, ושרה פטיט, אשר הייתה העובדת הראשונה ששכר ועבדה בתור סגנית מנהל. בנהלם רק שניהם את מערכת העיתון הצליחו השניים להביא אותו למעמד מגזין הלהט"ב בעל התפוצה הרחבה ביותר בארצות הברית, כמו גם לגייס כותבים בעלי שם עולמי, כגון הסופר אוגוסטין בורוז והסופר ושדרן הרדיו דייוויד סדאריס, וכן תורמים ומפרסמים רבים שמימנו את פעילותו של המגזין.
אחד הגורמים המרכזיים להצלחתו המסחרית של המגזין הוא יכולתו לגייס מפרסמים אשר לא שקלו לפנות בעבר לאוכלוסיית הלהט"ב, בטרם הציע אאוט תוכן נקי מנושאים למבוגרים בלבד כגון פורנוגרפיה ומודעות ליווי. ברגע שהפסיק המגזין לפרסם תוכן כזה התאפשר לחברות לנצל את כוח הקנייה של אוכלוסיית הלהט"ב, וכך בתוך שנתיים עלו תפוצת המגזין, והיקף הפרסום בו עלה על זה של האדבוקט בן ה-40 שנה, שהיה אז המגזין המתחרה היחיד בתפוצה כלל-ארצית.
עד לשנת 2008 הופץ המגזין על ידי חברת .PlanetOut Inc, אז נמכר על ידי המו"ל LPI Media, הגדול ביותר בתחום מגזיני להט"ב בארצות הברית, לחברת Regent Entertainment Media, מחלקה של התאגיד המפעיל את !here, רשת שידורי הטלוויזיה האמריקאית ללהט"ב.
אאוט ספג ביקורת מצד לסביות שטענו כי המגזין מתמקד בגברים הומוסקסואלים בלבד, וכי נכון לשנת 2008 לא הופיעה מעולם אישה לסבית על שער המגזין. בנוסף, הועלתה הטענה כי רק 22% מהאנשים שנבחרו לרשימת "אאוט 100" של המגזין המדרגת להט"בים רבי השפעה היו לסביות.
מגזין אאוט
זכויות להט&quot;ב
זכויות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) משתנות מאוד לפי מדינה או תחום שיפוט - הכוללות אזורים מתקדמים המכירים בנישואים חד-מיניים ועד עונש מוות על פעילות מינית חד-מינית בהסכמה באזורים שמרנים וריאקצים.
נכון למאי 2021, כ-29 מדינות בעולם הכירו בנישואים חד מיניים. לעומת זאת, אם לא סופרים אזורים שאינם ממלכתיים והרג ללא משפט, רק מדינה אחת מאמינה להטיל עונש מוות על מעשים מיניים חד מיניים בהסכמה, איראן. עונש המוות הוא חוקי אך בדרך כלל אינו נהוג באפגניסטן, ברוניי, מאוריטניה, ניגריה (בשליש הצפוני של המדינה), ערב הסעודית, סומליה (במדינה האוטונומית ג'ובאלנד) ובאיחוד האמירויות הערביות. סודאן ביטלה את עונש המוות שלא נאכף על מין אנאלי בשנת 2020. כ-15 מדינות הגדירו סקילה כעונש על ניאוף, כולל נטיות להט"ביות, אך הדבר נאכף רק ברשויות המשפטיות של איראן.
בשנת 2011, מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם קיבלה את ההחלטה הראשונה שלה להכרה רשמית בזכויות להט"ב המכונה הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית אשר בעקבותיה הוועדה הממונה על זכויות האדם של האו"ם, פרסמה דו"ח המתעד הפרות של זכויות להט"ב הכולל הפללה, עונשי מוות וקנסות על פעילות מינית חד-מינית, גיל הסכמה שונה, אפליה (ואפליה עקיפה) בתעסוקה, דיור, חינוך, מתן סחורות ושירותים והתאמות ציבוריות, דברי שנאה, הסתה, פשעי שנאה, אי הכרה במערכות יחסים, אימוץ, פונדקאות, הורות, שינוי מגדר, גישה לטיפולי רפואי ושירות צבאי. לאחר פרסום הדו"ח, האו"ם דחק בכל המדינות שטרם עשו זאת לחוקק חוקים המגנים על זכויות להט"ב בסיסיות בשטחיהן.
היקף החוקים.
חוקים המשפיעים על אנשי קהילת הלהט"ב כוללים, בין היתר, את הנושאים הבאים:
הכרה בזוגיות.
נישואים.
נישואים של בני-זוג מאותו המין (נקראים גם נישואים חד-מיניים או נישואים גאים) הם נישואיהם של שני אנשים מאותו המין, שנחתמו בטקס אזרחי או דתי. קיימים תיעודים של נישואים חד מיניים החל מהמאה הראשונה. בעידן המודרני, שוויון בנישואים הוענק לראשונה לזוגות חד מיניים בהולנד ב-1 באפריל 2001.
נכון למאי 2021, נישואים חד מיניים מבוצעים ומוכרים באופן חוקי ב-29 מדינות. לעומת זאת, כ-33 מדינות (נכון לשנת 2021), עם אוכלוסייה כוללת של 640 מיליון (1/12 מאוכלוסיית העולם), מגדירות בחוקיהן מגדרים של נישואים המונעים נישואים חד מיניים, שנחקקו בעיקר בעשורים האחרונים. מדינות אלה הן: ארמניה, בלארוס, בוליביה, בולגריה, בורקינה פאסו, בורונדי, קמבודיה, הרפובליקה המרכז אפריקאית, קרואטיה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה הדומיניקנית, גאורגיה, הונדורס, הונגריה, ג'מייקה, קניה, קירגיזסטן, לטביה, ליטא, מולדובה, מונטנגרו, פלאו, פרגוואי, פולין, רוסיה, רואנדה, סרביה, סלובקיה, דרום סודאן, אוגנדה, אוקראינה, ונצואלה וזימבבואה. מספר מדינות אחרות מתקיימות על פי החוק האסלאמי, שבדרך כלל מתפרש כאוסר נישואים חד מיניים וברובן נטיות להט"ביות מופללות במדינה ויכולות לגרור קנסות, כליאה ואף עונשי מוות.
תחולת דיני הנישואין באופן שווה על זוגות חד מיניים וזוגות הטרוסקסואלים (המכונים שוויון בנישואים) משתנה לפי סמכות השיפוט, והוא מתרחש באמצעות שינוי חקיקה לדיני הנישואים, פסיקות בתי משפט המבוססות על ערבויות חוקתיות לשוויון, הכרה בכך שנישואים חד מיניים מותרים על פי חוק הנישואים הקיים, ועל ידי הצבעה עממית ישירה (באמצעות משאלי עם ויוזמות חברתיות). הכרה בנישואים חד מיניים היא זכות אנושית וזכות אזרחית כמו גם פוליטית, חברתית, וסוגיה דתית. התומכים הבולטים בנישואים חד מיניים הם ארגוני זכויות אדם וזכויות אזרח כמו גם הקהילות הרפואיות והמדעיות, ואילו המתנגדים הבולטים הם קבוצות פונדמנטליסטיות דתיות, שמרנים וריאקצים. סקרים מראים בעקביות תמיכה הולכת וגוברת בהכרה של נישואים חד מיניים בכל הדמוקרטיות המפותחות וברוב הדמוקרטיות המתפתחות.