תפנית העלילה המרכזית בסרט היא כשראלף עוזב את עולם משחק הווידאו שלו בזעם לאחר שחבריו למשחק לא קיבלו אותו עקב היותו "רע", לאחר שראלף עוזב הם מבינים כי אם אין מי שיהרוס אין מה לתקן - לכן המשחק לא יכול להתקיים; בנקודה זו מדבר על הסרט על קבלת האחר ועל כך שאין לשפוט מישהו על פי אופי, מראה והתנהגות. נקודה נוספת בסרט המדברת על קבלת האחר היא לאחר שונלופי נרשמת למירוץ וחברותיה למשחק צוחקות על בעיית הפיסקלקציה שלה, מקניטות אותה והורסות את מכוניתה מבלי להתחשב ברגשותיה.
חברתית-כלכלית.
דמויות הסרט הראשיות, ראלף וונלופי, מתגוררות במקורות הרוסים ונדחקים בעוד שאר דמויות משחק הווידאו שלהם מתגוררות במקומות גדולים ומפוארים. ראלף מתפרש כאנטי-קפיטליסטי, האקספוזיציה גורמת לו להראות כבחור רע, עני ומחוסר בית, שנאלץ לחיות במזבלה בעוד השאר חיים בבניין גדול ומפואר, דבר זה יכול להתפרש כמסר סוציאליסטי, אם כי הסרט לא פונה לכיוון זה אלא מראה כי ראלף משתמש בשוויון ההזדמנויות שלו על מנת להשיג את מטרתו ולהראות שהוא בסך הכול בחור טוב.
משחקים שיצאו בעקבות הסרט.
באוקטובר 2012, עוד לפני הפצת הסרט, הושקו גרסאות דפדפן למשחקים "תקן את זה פליקס", "חובת הגיבור" ו"שוגר ראש" מהסרט באתר הרשמי של הסרט. בנובמבר לאותה שנה הפיצו דיסני אינטראקטיב משחק פלטפורמה הנקרא "ראלף ההורס" עבור נינטנדו DS, נינטנדו 3DS ו-Wii אך הוא זכה בעיקר לביקורות שליליות; באותו החודש הפיצו דיסני אינטראקטיב ו-Activision משחק נוסף המתרחש לאחר אירועי הסרט; עוד באותו החודש הושק משחק סלולרי הנקרא "ראלף ההורס" למערכות iOS ואנדרואיד, שנה לאחר מכן הופץ המשחק גם למערכת Windows Phone 8.
בינואר 2014 החלו להופיע דמויותיהם של ראלף וונלופי בדיסני אינפיניטי וב-7 בינואר החלו להימכר בובות דמותם.
סרט המשך.
ב-25 באוקטובר 2012 סיפר ריץ' מור בראיון כי לו ולדיסני ישנם רעיונות רבים לגבי המשך ובראיון נוסף הוא אמר כי מריו וטרון ייקחו חלק נרחב בסרט כזה. בנובמבר 2013 ציין מור כי המדבבים הראשיים פתוחים לגבי דיבוב בסרט המשך, וביולי 2015 סיפר כי ג'ון סי. ריילי כי הוא אף חתם לדיבוב בסרט המשך. בנוסף, בראיון שנתן באפריל 2014 הנרי ג'קמן, כותב הפסקול, הוא אמר כי תסריט סרט ההמשך נכתב. ב-30 ביוני 2016, נודע כי סרט ההמשך יופץ ב-8 במרץ 2018 ובסרט זה "ראלף יעזוב את הארקייד ויהרוס את האינטרנט".
בוצה המשופעלת
יהודה הבר
הרב יהודה הֶבֶּר (ביידיש: עבער) (אסרו חג פסח תרס"א, אפריל 1901 - ב' בכסלו תש"ב, נובמבר 1941) היה ראש המתיבתא הראשי בישיבת "תומכי תמימים" בנוול שברוסיה הלבנה. לאחר מכן היה ראש ישיבת חב"ד בוורשה ובאוטבוצק הסמוכה.
קורות חייו.
נולד לר' אברהם יעקב ה"מלמד" בעיירה קראסנאלוקי שבפלך של מינסק, למשפחה של חסידי חב"ד.
בשנת תרע"א, בהיותו בן עשר, התקבל ללמוד ב"חדר" בלובביץ' אצל הרב יחיאל קמיסר והרב יהודה ארש, ובקיץ של שנת תרע"ד התקבל ללמוד אצל הרב שמואל ניסנוביץ בעיירה שצעדרין ואצלו קיבל את דרך הלימוד בדרכי ההגיון והסברה בסברות דקות, שבה דגל כל חייו. בקיץ תרע"ו התקבל ב"זאל" הגדול שבישיבת תומכי תמימים בלובביץ'.
בתרע"ח עברה הישיבה יחד עם רבי שלום דובער שניאורסון לרוסטוב, לאחר סגירת הישיבה על ידי השלטון הקומוניסטי בתרפ"א שימש כראש ישיבה בישיבות פולטבה, רוסטוב, נוול וויטבסק.
בכסלו תרפ"ו נישא לפריידא, בתו של הרב מנחם מענדל שניאורסון רב העיר ראפקה, ואחותו של הרב שניאור זלמן שניאורסון, שהיה רב בפריז. בשנים תרע"ח־תר"צ שימש כר"מ ומשגיח בישיבות תומכי תמימים בחרקוב, פאלטאווא, ובנֶווֶל, והיה מוסר שיעורים בספר התניא לפני התלמידים.
שיעוריו של הרב הבר נודעו בעמקותם הגדולה. דרך לימודו היה ללמוד את הפשט ברש"י בצורה שכל שאלות התוספות תורצו. מסופר שבאחד משיעוריו של הרב הבר, נכנסו למקום שני שוטרים קומוניסטים ואקדחים בידיהם. כאשר שם לב לכך, הפסיק מיד את השיעור, השוטרים פקדו עליו להמשיך להרצות בפני התלמידים, אך הוא אמר שאיננו לומד עם התלמידים, רק שהם שאלוהו והוא השיב להם, אולם השוטרים לא האמינו לתירוציו והובילו את כולם למעצר. הבחורים שוחררו תוך זמן קצר, ואילו הרב נענש ואולץ לנקות את רחובות העיר. למרות עבודתו המייגעת בשעות היום, מסר לבחורים שיעורים בשעות הלילה. היה שיעור שהרבי מליובאוויטש, בן דודו של הרב הבר, נכח בו מתחילתו עד סופו ומסר עליו דיווח מלא לחמיו האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון.
בשנת תר"ץ עלה בידו לצאת ולהמלט מהמשטר הקומוניסטי יחד עם זוגתו ובנם אברהם אליהו, מרוסיה לריגא, שם היה אז רבי יוסף יצחק, ואחר כך עבר לוורשה. בשנת תרצ"א מונה על ידי האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון להיות ר"מ ראשי בישיבות תומכי תמימים בווילנה. בשנת תרצ"ב התמנה לר"מ ראשי בישיבות תומכי תמימים בוורשה, שהייתה לאחת הישיבות החשובות והגדולות בפולין. בקיץ באותה שנה, כשהחמיר מצבם הכלכלי של סניפי ישיבת תומכי תמימים בפולין (וילנה, אוטבוצק, לודז', חמלניק, קאלושין, פאצאנאוו, חלם ועוד), הוטל עליו להיות גם המנהל הגשמי של הישיבות, ולמצוא להן מקורות ההכנסה, שבימים ההם הייתה מצומצמת.
בשנת תרצ"ה כאשר התחיל להופיע קובץ "התמים" מונה לעורך המדור "שערי תורה", והיה עליו לסדר ולבקר את המאמרים התורניים ששלחו גדולי הלמדנים ותלמידי הישיבה, ובנוסף הדפיס שם הרבה מחידושיו.
היה ידוע כבעל חוש מיוחד בנגינה שתופסת מקום חשוב בחב"ד, היה דקדקן גדול בתווי הניגונים וגם חיבר בעצמו ניגונים חדשים, בשנת תרצ"ח החל על פי הוראה של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון, ללמד ניגוני חב"ד לתלמידים שהיו בעלי חוש בנגינה, בשיעורי הנגינה שנתן הקפיד שבנוסף לדיוק בנגינה ידעו התלמידים גם את הסיפור העומד מאחורי הניגון.
בחורף של שנת ת"ש, הצליח להימלט בעזרת האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון, יחד עם זוגתו בנו ובתו מהנאצים, והגיע לריגא במטרה להמשיך לארצות הברית אך לא הצליח לקבל רישיונות הגירה. בי' בכסלו ה'תש"ב (1941) עשו הנאצים אקציה והובילו את רוב היהודים לבית הכנסת ולאחר מכן העלו את בית הכנסת באש עם כל הנמצאים בתוכו. באותו טבח נרצח גם הרב יחזקאל פייגין.
ספריו.
שערי יהודה - מחידושיו על מסכתות כתובות, גיטין וקידושין, קה"ת, תשי"ט.
קורסארים ברברים
פיראטים ברברים
נח מלכוביץ'
נח מלכוביץ
קייטלין טאלי
אריה סטארק
רוב סטארק
אמינה וואדוד
אמינה וואדוד (Amina Wadud; נולדה ב-25 בספטמבר 1952) היא חוקרת אמריקאית בתחומי מגדר והאסלאם, העוסקת בין השאר בפרשנות ביקורתית של הקוראן. פעילה כפמיניסטית מוסלמית, וידועה בכך שהייתה האישה הראשונה שהנחתה תפילת יום שישי מעורבת של גברים ונשים מוסלמים ב-2005; היא ספגה בשל כך ביקורת מצד גורמים איסלאמיים, ומאז עוררה דיון ציבורי באשר לשינוי שהיא דורשת לבצע בשריעה כך שגם נשים יוכלו לתפקד כאימאם.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מרי טיסליי במרילנד, לאב מתודיסטי ואם מוסלמית ממוצא ערבי ואפריקאי. ב-1972, כסטודנטית, קיבלה על עצמה את חוקי האסלאם והצהירה את השהאדה, עוד בטרם ידעה על מוצאה המוסלמי של אמה. ב-1974 שינתה את שמה לאמינה וואדוד. ב-1975 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה. בהמשך קיבלה תואר שני בלימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מישיגן, וב-1988 סיימה דוקטורט בערבית ולימודי אסלאם באותה אוניברסיטה. במקביל השתלמה בלימודים מתקדמים בערבית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר שבמצרים, לימודי קוראן באוניברסיטת קהיר, ולימודי פילוסופיה באקדמיה המוסלמית אל-אזהר.
בשנים 1989-1992 עסקה במחקר באוניברסיטה האיסלמית הבינלאומית במלזיה. בתקופה זו פרסמה את עבודתה "Qur'an and Woman: Rereading the Sacred Text from a Woman's Perspective", שהוחרם במדינות איחוד האמירויות הערביות. כן הייתה ממייסדי הארגון המלזי "אחיות באסלאם". ב-1992 קיבלה דרגת פרופסור מאוניברסיטת Commonwealth בריצ'מונד, וירג'יניה. היא לימדה שם עד פרישתה ב-2008, אז החלה לעבוד כמרצה אורחת באוניברסיטת Gadjah Mada באינדונזיה.
לאורך השנים הייתה פעילה בתחום הפמיניזם האיסלאמי, והרצתה על כך במקומות רבים בעולם. ב-1994 נשאה ח'טבה (דרשה בתפילת יום השישי) במסגד בקייפטאון, דרום אפריקה, דבר שעורר התנגדות רבה בקרב חוגים איסלאמיים שונים, שאף ניסו להדיח אותה ממשרתה כפרופסור באוניברסיטה בווירג'יניה. ב-2005 הייתה לאישה הראשונה שכיהנה כאימאם בתפילת יום השישי, אותה נאלצה לארגן בכנסייה במנהטן לאחר שהמסגדים באזור סירבו לאפשר לה לנהל את התפילה אצלם. המעשה זכה לפרסום רב בתקשורת ועורר תגובות נסערות.
ב-2007 זכתה על פועלה בפרס הדמוקרטיה הדני.
וואדוד היא גרושה ואם לחמישה ילדים.
סאנסה סטארק
בראן סטארק
אמינה וודוד
ריקון סטארק
אמינה ואדוד
אמינה ודוד
זנזורי
זנזורי היא קומדיית מצבים ישראלית ששודרה בערוץ Yes Comedy בלוויין בשנת 2012.
עלילה.
הסדרה עוסקת בפיני זנזורי בן ה-40 המתגורר ביבנה עם אשתו חני ושני ילדיו. זנזורי הוא האזרח הישראלי הממוצע, בעל עבודה ממוצעת שחוזר הביתה ומעביר את ערביו מול הטלוויזיה ואת ימי שישי בתור לתחנת הדלק, כדי לקבל את העיתון בחינם.
ביום הולדתו ה-40, חייו של זנזורי משתנים כשאביו מגיע אליו עם שתי בשורות: הראשונה, כל הגברים במשפחתו מתים בשנה ה-40 לחייהם. כאשר שואל פיני מדוע אביו עוד נותר בחיים בגיל 75, הוא מבשר לו שהוא (פיני) מאומץ. בתהליך השלמה עם השנה האחרונה לחייו, מחליט זנזורי להגשים את כל החלומות והפנטזיות שלו, החל מלרוץ עירום במגרש כדורגל ועד לישיבה בכלא.
דמויות מרכזיות.
יוצאת עם בנו של נגרי האויב של אביה
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות:
ביקורות:
וייסריז טארגאריין