מקדש ג'וקהנג הוא מבנה בן ארבע קומות, שגגותיו מחופים ברעפי ארד מוזהבים. הבניין בנוי בסגנון ויהארה, סגנון אדריכלות של מקדשים בודהיסטים שמקורו בהודו, ואחר כך התפשט עד שהפך כיום לתערובת של סגנונות נפאליים וסיניים. במהלך השנים עבר המקדש שיפוצים רבים, כולל כאמור בשנות ה-80 של המאה ה-20, לאחר הנזק שנגרם במהפכת התרבות, ועם זאת התוכנית הבסיסית של הבניין נשמרה, בייחוד כיוונו ממערב למזרח, היוצא דופן ביחס למבנים ציבוריים אחרים בטיבט. נטען כי הסיבה לכך היא מתן כבוד לנסיכה בהיריקוטי בכך שהמקדש פונה כלפי מולדתה, נפאל. מהמבנה המקורי מהמאה ה-7 נותרו מספר שרידים. תיארוך פחמן-14 הוכיח כי קורות העץ בתקרה ובגג הן מקוריות כמו גם משקופי הדלתות בסגנון נאוורי (סגנון של הנפאלים תושבי עמק קטמנדו), כמה עמודים מגולפים וקשתות בכניסה. על גג המקדש, מעל הכניסה, ניצבים פסלים של איילים מוזהבים משני אגפיו של גלגל דהרמה.
הכניסה מובילה לחצר מרוצפת מוקפת חומה לפני המקדש. החצר המכונה דוקהנג, משמשת מרכז לטקסים בתקופת החגים. שתי אסטלות ("דורינג" בטיבטית) ניצבות משני צדי הכניסה לחצר. האסטלה בצד הדרומי הוצבה על ידי הסינים ב-1793, בתקופה של מגפת אבעבועות שחורות, ועליה חקוקות עצות לשמירה על ההיגיינה על מנת להימנע מהידבקות. לידה גזע עץ ערבה המכונה ג'ובו אוטרה ("שיער ג'ובו"), שעל פי המסורת נשתל על ידי המלכה וֶנְצֶ'נְג כשהמקדש נחנך. האסטלה בצד הצפוני עתיקה הרבה יותר. היא כתובה בטיבטית ובסינית ומפרטת את הברית הסינו-טיבטית שנחתמה על ידי המלך רלפצ'ן ב-822, וכוללת את הכתובת:
לפני הכניסה שורת מנורות חמאת יאק בוערות. הכניסה למקדש היא דרך פרוזדור קצר אופל שמשני צדדיו גומחות ובהן פסלים ופסלונים של אלים ויצורים מיתיים שנועדו להגן על המקדש. פנים מקדש ג'וקהנג אפל ובו מבוך של קפלות המוקדשות לאלים ולבודהיסטוות השונים, המוארות על ידי נרות מקודשים ושאווירתן סמיכה בשל עשן הקטורת.
בחלק הפנימי ביותר של המקדש בקומת הכניסה פסלים גדולים של דמויות חשובות בבודהיזם הטיבטי, כמו פדמאסמבהאבה (או בשמו הטיבטי "גורו רינפוצ'ה"), יוגי ורב-אמן טנטרה הודי, אשר הביא את הבודהיזם הטנטרי לטיבט במאה ה-8, מאיטריה (או בשמו הטיבטי "ג'מפה") הבודהה העתידי, והבודהיסטווה אוולוקיטשוורה (או בשמו הטיבטי "צ'נרזיג"), שעל פי הבודהיזם הטיבטי הדלאי למה הוא אחד מגלגוליו, כאלת הרחמים שלה אלף ידיים. מסביב לחלק המרכזי מפוזרות קפלות. צליינים נוהגים לבצע הקפה (הקרויה נאנגקור) עם כיוון השעון בתוך החלק הפנימי תוך שהם מבקרים בקפלות השונות. בדרך כלל נוצרים תורים ליד הקפלות הקדושות ביותר, כדוגמת הקפלה של צ'נרזיג בצד צפון, ובייחוד ליד הקפלה המצויה בצדו המזרחי של האולם המרכזי, והמוקדשת לפסל של ג'ובו שאקימוני. מצפון לקפלה זו וצמודה אליה, נמצאת הקפלה של "בודהה של האור האינסופי", שלפניה מוצבים פסליהם של המלך סונגטסן גמפו, ונשותיו, בהיריקוטי הנפאלית, ווֶנְצֶ'נְג הסינית. רוב הפסלים במקדש נשברו כחלק ממהפכת התרבות, והפסלים המוצגים כיום הם העתקים של הפסלים המקוריים, תוך שנעשה מאמץ לשבץ חלקים מהפסלים המקוריים.
הפסל של ג'ובו שאקימוני (אחד משמותיו של בודהה), שהובא לטיבט כחלק מהנדוניה של הנסיכה וֶנְצֶ'נְג, נחשב לפסל הקדוש ביותר בטיבט. הפסל המקורי מהמאה ה-7 נלקח כנראה על ידי הדזונגרים בפלישתם לטיבט ב-1717, והפסל הניצב כיום בקפלה הוכן כנראה במאה ה-18. בחדר שלפני הקפלה פסלים של ארבעת המלכים השומרים ושני בודהיסטוות מגנים. הפסל שגובהו 1.5 מטרים מכוסה במשי ובתכשיטים ומוקף בעמודי כסף עם מוטיבים של דרקונים. עולי הרגל נוגעים במצחם ברגלו השמאלית של הפסל עד שהנזיר המשגיח טופח על שכמם לאות שיש להמשיך הלאה. מאחורי הפסל פסלונים של דלאי למה ובודהיסטוות.
בקומה השלישית ניצב פסלה של פלדן למו, שבבודהיזם ההודי היא האלה המגינה על טיבט, על להסה ועל הדלאי למה. מגג המקדש נשקף הנוף אל כיכר ברקהור ואל ארמון פוטאלה.
ג'אבולאני
ג'אבולני
The Final Frontier
The Final Frontier ("הגבול האחרון") הוא אלבום האולפן ה-15 של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. האלבום יצא לשווקים ב-16 באוגוסט 2010 (בישראל יצא לאור בתאריך 18 באוגוסט 2010), למרות שסיבוב ההופעות לתמיכת האלבום, The Final Frontier World Tour יצא לדרך ב-9 ביוני 2010. זה היה אלבום האולפן הארוך ביותר של איירון מיידן (76 דקות ו-35 שניות) עד ליציאת אלבומם הבא בשנת 2015. האלבום הקודם, A Matter of Life and Death יצא 4 שנים לפני אלבום זה. זו גם הייתה ההפסקה הארוכה ביותר בין שני אלבומי אולפן של איירון מיידן (4 שנים) עד האלבום הבא (5 שנים).
הסינגל הראשון מהאלבום נקרא 'El Dorado', הוא הופץ ב-8 ביוני והיה זמין להורדה מהאתר של איירון מיידן בחינם. ב-13 ביולי פרסמו איירון מיידן וידאו קליפ באורך 5 דקות שמכיל חלק מהשיר הפותח של האלבום- "Satellite 15... The Final Frontier".
זהו האלבום הרביעי של איירון מיידן בו סטיב האריס השתתף בכתיבת כל השירים (האלבומים האחרים היו Killers, Brave New World ו-A Matter of Life and Death). השיר "El Dorado" הוא השיר השני של איירון מיידן ששמו אינו באנגלית -השיר הראשון היה "Como Estais Amigos" מהאלבום Virtual XI.
ליקוי מאורות (סרט)
ליקוי מאורות (באנגלית: Total Eclipse) הוא סרט דרמה משנת 1995 בבימויה של אגניישקה הולנד, המבוסס על מחזה משנת 1967 מאת כריסטופר המפטון אשר גם כתב את התסריט לסרט. הסרט מציג התנהלות היסטורית מדויקת של מערכת היחסים רווית התשוקה ואלימות בין שני משוררים צרפתים בני המאה ה-19: פול ורלן (דייוויד ת'יוליס) וארתור רמבו (לאונרדו דיקפריו), בתקופה שהייתה שיא בפוריות יצירותיהם.
עלילה.
פול ורלן, בזקנתו, נפגש בבית קפה בפריז עם אחותו הקטנה של ארתור רמבו לאחר שנפטר. היא ואמהּ דורשות מורלן שישיב לידיהן את כל העותקים שנותרו מכתביו האחרונים של רמבו על מנת שישרפו אותם; שכן הן חוששות מאופיין המוקצן. ורלן נזכר במערכת היחסים הפרועה שלהם, אשר החלה כאשר רמבו שהיה נער השלי כמה שירים פרי עטו לוורלן מביתו שבפרובינציה בשנת 1817. ולרן נדהם מהשירים, והזמין מיידית את הנער הכפרי להתארח בבית חמו בו הוא מתגורר עם אשתו הצעירה ההרה.
הנער החריג, הפרוע והאקסצנטרי מגיע לפריז ומתנהג בגסות משושעשת ואינו מראה כל כבוד או נימוסים כלפי אנשי החברה הבורגנית של פריז וחבריו של ורלן, אשר מוצא את העניין משעשע ומרתק. ורלן חש פיתוי עז אל הנער הצעיר ומוקסם מצורת החשיבה המקורית והשירה החדשנית שלו, ומחליט לקחת אותו תחת חסותו. חייו ההטרוסקסואליים הנוחים במעמד הביניים של פריז דיכאו את יצירתו וכישרונו, והרומן שלו עם רמבו הצית בו אש חדשה. במערכת היחסים בין השניים היו תחושות של שחרור וחופש, אך גם אובססיות, הלקאה עצמית ומזוכיזם רגשי. היחסים המורכבים שאף הגיעו לפסים אלימים הביאו את ורלן להדרדר נפשית ולהפוך לאלכוהוליסט, ותחת השפעת אלכוהול הוא תקף את אשתו ולבסוף נטש אותה לטובת רמבו. השניים נפרדים וחוזרים מספר פעמים, עד שערב אחד במהלך ויכוח יורה ולרן ברמבו ופוצע אותו קל, אירוע שמביא למאסרו בגין מעשה סדום וניסיון רצח.
כאשר הוא מרצה את עונשו בכלא הוא ממיר את דתו לנצרות, למורת רוחו של רמבו, ומבטיח לאשתו שלא ייפגש עמו יותר. כאשר הוא משתחרר, הוא נפגש עמו בגרמניה ומנסה לשווא להחיות את מערכת היחסים ביניהם. השניים נפרדים, ומאז לא התראו מעולם. רמבו ויתר על יצירה מכל סוג שהוא, והחל לטייל בעולם ולבסוף התיישב באימפריה האתיופית כדי לנהל שם תחנת מסחר. בעת מגוריו שם היה לו משרת צמוד ומאהב. גידול סרטני שהתגלה בברכו חייב אותו לשוב לצרפת, שם נקטעה רגלו. למרות הקטיעה, התפשט הסרטן בגופו והוא מת בגיל 37.
אחותו של רמבו אומרת לורלן כי אחיו ערך וידוי בטרם מת, ומכיוון שהביע חרטה היא עומדת על דעתה כי יש להשמיד את כתביו ולהתיר רק את אלו אשר עברו צנזורה. ורלן מעמיד פנים כי הוא מסכים עמה, אך לאחר שהיא עוזבת את בית הקפה הוא קורע את כרטיס הביקור שהשאירה לו. הוא שותה אבסינת, המשקה אליו התמכר, ורואה בעיני רוחו חיזיון של רמבו הצעיר.
הפקת הפרט וביקורת.
לפי האתר IMDb, את ארתור רמבו אמור היה לגלם במקור ריבר פניקס, אך לאחר שנפטר נבחר לאונרדו דיקפריו לתפקיד. בנוסף, התפקיד של פול ורלן הוצע במקור לג'ון מלקוביץ', אך זה סרב.
הביקורת המשמעותית ביותר שהופנתה לעבר הסרט, היא על כך שהוא אינו מפרט די אודות ההשפעה העצומה שהייתה לכתיבתם של המשוררים, ובמיוחד על תרומתם להתפתחותה של תנועת הסימבוליזם.
בשנת 1999 יצאה גרסת DVD לסרט. הגרסה לא כללה כל תוספת מיוחדת או סצנות שנמחקו בעריכה כפי שנהוג בגרסאות DVD, אלא רק גרסאות למסך רחב וקדימון הסרט.
מפלגת המדינה העברית
מפלגת המדינה העברית הייתה מפלגה ציונית שפרשה מברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר) בשנת 1933 והתקיימה כמפלגה עצמאית עד לשנת 1946 כאשר הצטרפה מחדש לצה"ר.