שימוש נפוץ ומקובל לשאלות במערכת החינוך הוא במסגרת הערכת הידע של התלמיד באמצעות מבחן.
שאלות פילוסופיות.
השאלות הפילוסופיות מכוונות יותר כלפי רעיונות מאשר מידע עובדתי. אלו הן שאלות שלא ניתן לקבל עליהן מענה מלא ממקור כלשהו. הפילוסופיה עוסקת בשאלות שעולות כאשר אנשים מהרהרים בחייהם ובעולם סביבם. חלק מהשאלות הפילוסופיות הן פרקטיות ונובעות מתוך חיי המעשה. למשל: "האם יש הצדקה להמתת חסד?", "האם למדינה יש זכות להגביל צפייה והפצת פורנוגרפיה או להגביל פרסומים של סיגריות?" ועוד.
שאלות פילוסופיות אחרות הן תאורטיות יותר, אף על פי שלעיתים קרובות הן נובעות ממחשבה אודות נושאים פרקטיים.
אברהם לוין
אברהם לוין (1924 - 16 ביולי 2015) היה קצין במשטרת ישראל, שימש סגן מפקד משמר הגבול וסגן מפקד המשמר האזרחי.
ביוגרפיה.
לוין נולד במזכרת בתיה. ב-1941 הצטרף לפלמ"ח וב-1946 מונה למפקד פלוגה בגליל השרון בארגון ההגנה.
במלחמת העצמאות נפצע באורח קשה בקרב לטרון וחולץ על ידי פנחס קופל. לאחר המלחמה היה ממקימי יחידת המיעוטים בצה"ל.
עם הקמת משמר הגבול ב-1953 מונה למפקד פלוגת אימונים ובהמשך השנה למפקדה של פלוגה ח' שהייתה אחראית על גבול הצפון. ב-1960 מונה לסגן מפקד גדוד 2 (מרכז וירושלים) במשמר הגבול וב-1963 מונה למפקד הגדוד. הוא פיקד על הגדוד במהלך מלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה פיקד על פרויקט הרחבת רחבת הכותל המערבי. ב-1969 מונה למפקד מרחב דרום וב-1972 מונה לסגן מפקד משמר הגבול.
ב-1974 מונה לסגן מפקד המשמר האזרחי שזה עתה הוקם וכיהן בתפקיד עד 1976.
כיהן כיו"ר איגוד הקליעה הישראלי וכיו"ר עמותת הכומתות הירוקות, עמותת מורשת משמר הגבול.
אליאטס
אַליַאטֶס (Alyattes) היה מלך לידיה (619-560 לפנה"ס), בנו של סאדיאטס מבית מרמנדי, נחשב מייסד הממלכה הלידית.
חייו.
למשך כמה שנים הוא המשיך את מלחמתו של אביו נגד מילטוס, אך לאחר מכן נאלץ להפנות את תשומת לבו אל מדי ובבל. המלחמה במדי הסתיימה כאשר בשעת קרב האליס, ב-28 במאי 585 לפנה"ס, התרחש ליקוי חמה. הצדדים הלוחמים פירשו את האירוע כאות מהאלים להפסקת המלחמה וכרתו שלום ביניהם, ונהר ההאליס נקבע כגבול בין שתי הממלכות.
אליאטס גירש את הקימרים מאסיה הקטנה. הוא גם הכניע את הקאריים, וכבש כמה ערים איוניות, בהם סמירנה וקולופון. סמירנה נבזזה והושמדה, ותושביה הוגלו לכפרים.
הוא היה כנראה הראשון לקבוע משקל אחיד למטבעות (שעד אז שמשו כמדליות, ולא היה להם משקל אחיד), וקבע את משקל הסטאטר למשקל של 168 גרעיני חיטה. על המטבעות שלו הוטבע ראש של אריה, הסמל של בית מרמנדי.
את כסאו ירש בנו קרויסוס. בתו אַרְיֶאנִיס מלידיה הייתה מלכתו של אסטיאגס מלך מדי.
אזכורים ב"היסטוריות" להרודוטוס.
ב"היסטוריות", הרודוטוס מספר כיצד המשיך אליאטס את מלחמתו של אביו נגד מילטוס. על פי הרודוטוס, אליאטס פלש מדי שנה למילטוס ועל מנת לשרוף את היבולים במשך כמה שנים. כוחותיו לא פגעו בסוסים ובבתים, על מנת שהמילטים יוכלו לזרוע יבול חדש, אותו יוכלו הלידים לשרוף בשנה הבאה. כך נמשך הדבר עד לסיום המלחמה מקץ אחד עשר שנים.
עשתרות קרניים
הרפורמה בכלכלת סין
הרפורמה בכלכלת סין (בסינית: 改革开放, בפין-יין: Gǎigé kāifàng) היא שם כולל למגוון רפורמות שיזם דנג שיאופינג החל משנת 1978 בכלכלת סין שנודעו גם בשם "סוציאליזם בעל מאפיינים סיניים". מטרותיה של הרפורמה, שהחלה בשנת 1978, בוטאו על ידי דנג שיאופינג בכינוי ארבע המודרניזציות: חקלאות, תעשייה, מדע וטכנולוגיה.
הרפורמה נחלה הצלחה מרובה, הובילה לצמיחה מסיבית ושינתה את פני כלכלת סין. מכלכלה מתוכננת נחשלת שמתבססת בעיקר על חקלאות ותעשייה עם אחוזי ייצוא אפסיים, סין הפכה לכלכלת השוק (למחצה) הגדולה בעולם במונחי כוח קנייה, שמתבססת רבות על ייצוא על השקעה זרה ועל סקטור השירותים.
לפי נתוני הבנק העולמי, בין השנים 1978–2014 צמח התמ"ג הריאלי לנפש פי 48, פריון העבודה ביחס לעובד פי 9 מ-1980 ל-2012 והייצוא הסיני כאחוז מהתמ"ג גדל מ-4.5% בשנת 1978 ל-22% בשנת 2014.
יש המשווים את הצמיחה והתיעוש של סין במהלך אותם שנים לצמיחה של מערב אירופה וארצות הברית בזמן המהפכה התעשייתית והמהפכה הטכנולוגית.
יישום הרפורמות.
הדרך בה בחר דנג להפוך את סין למדינה מודרנית-מתועשת הייתה רפורמה כלכלית נרחבת במשק הסיני שהתבססה על ליברליזציה נרחבת תוך כדי פיתוח של מספר מגזרים כלכלים. ביישום הרפורמות הייתה הקפדה על התחשבות במאפיינים כלכליים וחברתיים אשר התאימו לחברה הסינית המתפתחת (בניגוד לצעדיו של מאו בקפיצה הגדולה קדימה).
לטענתו, בשנות שלטונו של מאו הייתה סין בשלב מוקדם של סוציאליזם וכעת על המפלגה לעשות הכול כדי להיטיב את הסוציאליזם במדינה תוך שמירה על מאפייניו הסיניים. פירוש זה לקומוניזם הסיני הפחית את תפקידה של האידאולוגיה המפלגתית בתהליכי קבלת ההחלטות הכלכליים, מה שהביא ליצירת מדיניות של יעילות והשתפרות. על ידי הפחתת החשיבות של השיתופיות בכלכלה, יצא דנג נגד התחושה בקרב העם שמשמעות הסוציאליזם היא "עוני משותף לכל", ותמך בגישה פרגמטית שאף כונתה על שמו "דנגיזם", בניגוד לקודמיו שנודעו בגישתם האידאולוגית. שלא כמו חואה גוופנג, דנג האמין שאין לדחות מדיניות רק מכיוון שהיא אינה תואמת את משנתו של מאו, ובניגוד לדעה השמרנית הוא גם הסכים לאמץ מודלים שהיו קיימים בחברות קפיטליסטיות ברחבי העולם. אמרה מפורסמת המיוחסת לדנג, ושנטען כי הכעיסה מאוד את מאו, היא "אין זה משנה אם החתול הוא לבן או שחור כל עוד הוא תופס עכברים".
הגל הראשון של הרפורמות של דנג החל בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, וכלל פתיחה של המשק הסיני להשקעות זרות ולמיקור חוץ, דה-קולקטיביזציה של ענף החקלאות, אישור לפתיחת עסקים פרטיים, הסרת הפיקוח על המחירים ופתיחת השוק הסיני לסחר חופשי וזאת לצד שמירה על מונופולי ענק ממשלתיים בענפי הנפט והבנקאות. מהלכים אלו הובילו לגידול מסיבי בחלקו של המגזר הפרטי ל-70% מהתמ"ג בשנת 2005. הרפורמות בכלכלת סין הובילו לצמיחה מסיבית בתמ"ג מה שבא לידי ביטוי באחוזי צמיחה אדירים של 9.5% בממוצע משנת 1978 ועד לשנת 2013. דנג תמך בהקמה של אזורים שמקיימים הפרדה משפטית וכלכלית מהמחוזות המנהלים של סין, שכונו בשם אזורים כלכליים מיוחדים . אזורים אלו היוו מנוע מרכזי לצמיחה של חלקים רבים בסין לצד אזוריים מנהלים מיוחדים כגון הונג קונג ומקאו.
דנג שיאופינג נפטר ב-19 בפברואר 1997 בגיל 93. הרפורמות שהנהיג היו בעלות השפעה עצומה על סין, והובילו להפיכתה לאחת המעצמות הכלכליות והפוליטיות המשפיעות והחזקות בעולם. החל מאמצע העשור השני של המאה העשרים ואחת סין הפכה למעצמה הכלכלית הגדולה בעולם על פי תמ"ג וכוח קנייה.
הרפורמה בענף החקלאות.
בענף החקלאות הוביל דנג תהליך רפורמה שכלל דה-קולקטיביזציה, הפיכה של משקים קולקטיביים למשקים פרטים שאחראים על רווחיותם שנודעה בשם "מערכת אחריות ביתית". שינוי זה הוביל לגידול בתפוקה החקלאית בקצב של 8.2% לשנה לעומת 2.7% בשנים לפני הרפורמה בענף החקלאות.
הרפורמה בענף התעשייה.
בתקופה שקדמה לרפורמות, התאפיינה התעשייה הסינית בשליטת המדינה בפיקוח על מחירים ובהשקעה זרה קרובה לאפסית, מ-1980 עם פתיחת התעשייה הסינית למסחר וקביעת המחירים בידי כוחות השוק, לצד פתיחת אזורים כלכלים מיוחדים, פחת חלקה של הממשלה בתעשייה מ-81% ב-1980 ל-15% ב-2005. תעשיות רבות כגון תעשיית הרכב והפלדה הסיניות צמחו דרמטית, והאזורים הכלכליים המיוחדים משכו משקיעים להעביר את מפעליהם (בין היתר דרך מיקור חוץ) לסין, שמתאפיינת בכוח עבודה זול. התפתחות התעשייה גרמה לגידול מסיבי בייצוא הסיני, דבר הבא לידי ביטוי בגידול היצוא הסיני כאחוז מהתמ"ג מ-4.5% בשנת 1978 לשיא של 35% בשנת 2006 ו-22% ב-2014, לפי נתוני הבנק העולמי.
השפעה על אי שוויון כלכלי ועוני.
הרפורמות הכלכליות בסין והצמיחה שהן הביאו הגדילו דרמטית את אי השוויון הכלכלי במדינה, וגררו ביקורת נרחבת מצד ארגוני השמאל החדש. אך עם זאת שיעור העוני מוחלט (הנמדד על פי אוכלוסייה המשתכרת הכנסה הנמוכה מ-2 דולר ליום) הצטמצם משמעותית מ-85% בשנת 1981 ל-15.9% בשנת 2005.
יקותיאל אריה קמלהאר
הרב יקותיאל אריה קמלהאר (י"ח בטבת ה'תרל"א, 7 בינואר 1871 - י"ט באלול ה'תרצ"ז, 26 באוגוסט 1937) היה ראש ישיבה, רב וסופר יהודי-פולני. כיהן כרב בקהילות ריישא וקארטשין וכראש ישיבה בסטניסלב. חיבר ספרי הלכה ומונוגרפיות על חכמי ישראל.
קורות חיים.
יקותיאל אריה קמלהאר נולד בקולושיץ לגרשון קמלהאר שהיה בן ביתו וקרובו של רבי צבי הירש מרימנוב. בשנת ה'תרפ"ז היגר לארצות הברית והתגורר בניו יורק. היה רב בקהילת יוצאי רישא-קארטשין אך פוטר על ידי נשיא הקהילה. בחודש כסלו תרצ"ג התקבל לרב בקהילה החסידית "קשר אחים", אנשי ספרד באיסט ניו-יורק. בכ"ג תמוז תרצ"ג עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים.
בשנת תרס"ג הוציא לאור את "הבונה", כתב־עת ראשון מסוגו לענייני "הדת והחיים", ובו תעודות היסטוריות, סיפורים, שירים, משלים, פתגמים ומכתמים. בגלל התנגדות לרעיון הוא לא המשיך בהוצאתו. כן ערך וכתב מאמרים בכלי המבטא "קול מחזיקי הדת" שיצא לאור בלבוב. במאמרו "שלום בפמליא של מעלה" (תרס"ח) ובעוד מאמרים הוא יצא נגד הנוהג בגליציה של רכישת משרת הרבנות בכסף לכל המרבה במחיר, וקומם נגדו רבים. הוא חזה כי תופעה זו תהיה לדיראון כפי שמעשי ה"פאכטורים" (חוכרי האחוזות) נודעו כבר לשמצה.
היה מהחותמים יחד עם רבנים אחרים בפולין על כרוז תמיכה בקרן היסוד. הוא גם היה מראשוני הרבנים שהצביעו על הצורך בחינוך דתי לבנות.