מקהייל מדבב בסרט הילדים משנת 2008, "Open Season 2" לאחר שאשטון קוצ'ר פרש מהתפקיד. מקהייל אף ביצע הופעות אורח בסדרה פיניאס ופרב.
ב-2020 בעקבות עליית קומיוניטי לנטפליקס והיווצרות שיח מחודש סביב התוכנית, הקים ביחד עם קן ג'ונג את ההסכת "The Darkest Timeline" (בתרגום חופשי: "ציר הזמן האפל ביותר", מחווה לבדיחה חוזרת בסדרה) בו מראיינים שחקנים מהתוכנית ומדברים עליה.
הנחיה בטלוויזיה.
אחרי שהנחה את "מרק הוליוודי" במשך 11 שנה (2004–2015), בשנת 2018 הנחה תוכנית אירוח הומוריסטית בנטפליקס בשם "התוכנית של ג'ואל מקהייל עם ג'ואל מקהייל", אשר בוטלה לאחר 19 פרקים.
באפריל 2021 נבחר מקהייל להנחות תוכנית טלוויזיה קיצית שתשודר ברשת "פוקס". התוכנית, ששמה "" (באנגלית: Crime Scene Kitchen), היא במתכונת של תחרות ניחושים קולינרית, ובכל אחד מפרקיה צריכים אופים מתחרים לפענח איזו מנת קינוח הוכנה, אחרי שייותרו ממנה פירורים, שיירי קמח ומספר רמזים. המשתתפים נדרשים לשחזר את המתכון בפני השופטים, שף קרטיס סטון ואומנית אפיית העוגות יולנדה גאמפ. הפרק הראשון בתוכנית ישודר ב-26 במאי 2021.
חיים אישיים.
ב-1996 הוא נישא לשרה ויליאמס. לזוג שני בנים: אדוארד רוי (נולד ב-2005) ואייזק היידן (נולד ב-2008). הם מתגוררים בשכונת הוליווד הילס, לוס אנג'לס בקליפורניה.
פנטקוסטליזם
פנטקוסטליזם (באנגלית: Pentecostalism) היא תנועה אמונית נוצרית, חלק מ"תנועות ההתחדשות הדתית" במסגרת הנצרות האוונגליסטית הנאו-פרוטסטנטית, השמה דגש מיוחד על אירוע דתי מאוחר המופיע בברית החדשה ונקרא "טבילה בידי רוח הקודש". באירוע זה מתוארת שרייתה של רוח הקודש על הנוצרים הראשונים בירושלים בחג השבועות או פנטקוסט (מעשי השליחים, ב, ל"ח). חוויה זו הייתה ככל הנראה אירוע מרכזי ונוכח בקרב התנועות הנוצריות הראשונות.
בדומה לצורות אחרות של נאו-פרוטסטנטיזם, הפנטקוסטליזם דורש דבקות בסמכותם הבלתי מעורערת של כתבי הקודש הנוצרים (ה"ביבליה" - הברית הישנה והברית החדשה) וקבלת ישו כאל מושיע אישי. לפי הפנטקוסטליזם, הטבילה בידי רוח הקודש מאפשרת לנוצרי לחוות חיים מלאים המועצמים על ידי נוכחותה של רוח הקודש. העצמה זו כוללת שימוש במתנות רוחניות כמו הגלוסולליה - "הדיבור בלשונות" וריפוי אלוהי.
בשל המחויבות לסמכות המקראית ולמתנות רוחניות, דומה הפנטקוסטליזם ל"תנועה הכריזמטית" , שהתפתחה מוקדם יותר ונפרדה מהכנסייה הממסדית. לפחות בתקופה המוקדמת של התנועה נטו הנוצרים הכריזמטיים להישאר חברים בכנסיות אליהן השתייכו. בגלל הקרבה לתנועה הכריזמטית, משמשים לעיתים המושגים "פנטקוסטלי" ו"כריזמטי" כמילים נרדפות.
המונח "פנטקוסטליזם" מקורו ב"פנטקוסט", המילה האנגלית ממקור יווני המציינת את חג השבועות היהודי. בשביל הנוצרים, חג הפנטקוסט חוגג את ירידתה של רוח הקודש על שליחיו של ישו, בהתאם לספר "מעשי השליחים" שבברית החדשה.
הפנטקוסטלים מאמינים כי תנועתם משקפת אותו סוג של כוח רוחני, סגנון עבודת האל ואותה תורה כמו בכנסייה של הנוצרים הראשונים. לכן פנטקוסטלים אחדים משתמשים בשביל תנועתם גם בשם "אפוסטולית" (של השליחים) או של "האוונגליון השלם".
פנטקוסטליזם הוא מושג רחב הכולל מגוון רחב של תפיסות תאולוגיות וארגוניות דתיות. משום כך לא קיים אף ארגון מרכזי או כנסייה יחידה המנהלת את התנועה. ישנם פנטקוסטלים טריניטרים, כלומר המאמינים בשילוש הקדוש, אך קיימים גם פנטקוסטלים אנטיטריניטרים. כנסיות פנטקוסטליות רבות מיוצגות ב"ועידה הפנטקוסטלית העולמית". במדינות מסוימות, כמו ברזיל הפנטקוסטלים קוראים לעצמם "אוונגליסטים".
אמונה.
במסגרת הפנטקוסטליזם קיימים שלושה זרמים יסודיים.
חסידי מרבית הכנסיות הפנטקוסטליות מאמינים שיכולים להגיע לגאולה, למחילת החטאים ולהתקבלות על ידי אלוהים, באמצעות האמונה בישו כאדון ומושיע.
בדומה לאוונגליסטים אחרים, באופן אופייני, הפנטקוסטלים מאמינים שלכתבי הקודש (ביבליה) סמכות מכריעה בנושאי אמונה. בקרב הזרם הפנטקוסטלי המרכזי "הדיבור בלשונות" הוא סימן לטבילה על ידי רוח הקודש אך אינו קשור לגאולת היחיד. חסידיה מאמינים שהטבילה על ידי רוח הקודש היא השראה על-טבעית לשליחות דתית המופקדת על מישהו רק אחרי שהוא קיבל את האמונה הנוצרית.
שתי הקבוצות האחרות של פנטקוסטלים מתייחסות לבשורת הגאולה שב"מעשי השליחים" ב, ל"ח, לפיה על האדם לחזור בתשובה ולהיות מוטבל בשם האדון ישו ולקבל את רוח הקודש. בעיני חסידי הזרמים האלה, קבלת רוח הקודש היא הכרחית לגאולה האישית והיא כוללת את הדיבור בלשונות.
כנסיות פנטקוסטליות אלה מתחלקות לארבעה סוגים: "השם ישוע", "הראשון" "אחדות" ו"יחידיות", לפי צביון טקס הטבילה - בשם ישו בלבד, או בשם האב, הבן ורוח הקודש.
מכיוון שרבות מהכנסיות הפנטקוסטליות נולדו מתוך המתודיזם או מתוך תנועת הקודש המתודיסטית, הסוטריולוגיה הפנטקוסטלית היא בדרך כלל יותר ארמיניאנית מאשר קלוויניסטית, מבוססת על האמונה שהיכולת להאמין בישו תלויה ברצון החופשי של האדם.
פנטקוסטליזם בארץ ישראל.
בישראל פועלות כמה התארגנויות כנסייתיות פנטקוסטליות. עמן נמנות:
החל משנת 1990 פועל בירושלים "קולג' מלך המלכים" הנתמך על ידי קהילת האל בקנדה. במערב ירושלים פועלת חנות הספרים הפנטקוסטלית "לפיד" השייכת לארגון זה.
מרכזים של קהילות האל פועלות גם במזרח ירושלים, ברמאללה ובירדן.
בשנת 1966 התחילה לפעול גם במזרח ירושלים, אז תחת השלטון הירדני, ובהמשך הקימה קהילות גם בגדה המערבית - ברמאללה ובבית ג'אלה, כעת בשטח הרשות הפלסטינית.
בימי מעצרו של אדולף אייכמן בישראל נפגש הול עם אייכמן פעמים אחדות ובעקבות כך פרסם בשנת 1963 ספר שבו טען שהשואה הייתה תוצאה של אי קבלתו של ישו על ידי היהודים. משום דעות אלה נאלץ הול לעזוב את ישראל לצמיתות.
לקהילות "אבן פינה" מרכז ראשון - "בית ציון" שהוקם בשנת 1936 ברח' הנביאים בירושלים. המרכז שכלל ספרייה וחנות לכתבי דת נפגע פעמים רבות על ידי קנאי דת יהודים בשנת 1989 נהרס המקום ומרכז הקהילה עברה בשם "אבן פינה" לדרום ירושלים. עד שנת 1988 היה המרכז תחת חסות כנסיות פנטקוסטליות מארצות הברית ומשוודיה והיה נעדר מסר ציוני.
לפי פרופסור וולטר ראסל (ממכון הדסון) במאה ה-21 מתגברת האהדה של הזרם הפנטקוסטלי (שהוא חלק מהזרמים האוונגליסטים) כלפי היהדות וכלפי לישראל.
רשימת קבוצות דתיות פנטקוסטליות בעולם.
קהילות נוספות בעלות השפעה בעולם הפנטקוסטלי:
אירוספסיאל גאזל
פנטיקוסטליזם
נורד אוויאסיון
נורד אוויאסיון (בצרפתית: Nord Aviation, "תעופה צפונית") הייתה חברה צרפתית בבעלות ממשלתית לייצור כלי טיס, שנוסדה ב-1 באוקטובר 1954, בעת רכישתה של SFECMAS , על ידי החברה SNCAN.
בשנת 1970, התמזגה החברה, יחד עם החברות הצרפתיות הממשלתיות סוד אוויאסיון ו- SÉREB, לכדי חברה חדשה בשם Société nationale industrielle aérospatiale (SNIAS) ("חברה לאומית לתעשיית אוויר־חלל"), שלאחר מכן שונה שמה לאיירוספסיאל.
Eurocopter
Aerospatiale
המכללה האקדמית להנדסה וטכנולוגיה אורט הרמלין נתניה
אורט הרמלין
יוסף פיש
יוסף פיש (1912 — 15 במאי 1957) היה חזן יהודי-הונגרי. כחודשיים לאחר עלייתו לישראל, יומיים לאחר שהתקבל למשרת חזן בבית הכנסת הגדול ברמת גן, שם קץ לחייו.
קריירה כחזן.
פיש נולד בפהרגיארמט במחוז סאטמר שבצפון הונגריה, בנם הצעיר של אברהם צבי ורחל פיש. בצעירותו ביטא כישרון מוזיקלי, והיה חזן בעיירת הולדתו. בהמשך תפקד כחזן שני בבית הכנסת הגדול בעיר הסמוכה מישקולץ, לצד החזן הראשי יהושע וידר.
במהלך מלחמת העולם השנייה נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן שבאוסטריה. במהלך שואה נספו אשתו ובתו. הוא נותר צולע באחת מרגליו, ומוראות השואה נותרו בנפשו ובגופו שנים רבות.
משנת 1946 שירת פיש כחזן ראשי בקהילת בית הכנסת האורתודוקסי קאזינצי שבבודפשט. ב-1948 נישא לרחל (רוז'יקה) לבית ארנסט, ילידת יוגוסלביה, שאיבדה בשואה את בעלה ישראל (סרוּלצ'י) אדלשטיין לאחר שלושה חודשי נישואין. לבני הזוג נולדו שני ילדים: יהודה דב ואברהם צבי. באותה שנה התפרסמה בבודפשט יצירתו "לקל ברוך" (Lukel Boruch) בתקליט. הוא החל להופיע אחת לשבועיים בתחנת הרדיו ההונגרי-ממלכתי "קושוט" (Kossuth), בתוכנית "חצי שעה דתית-ישראלית" (Izraeli vallási félóra), בקטעי מוזיקה יהודיים, לעיתים בליווי ילד ממקהלת בית הכנסת.
העלייה לישראל ופרשת ההתאבדות.
בעקבות המרד ההונגרי נגד ברית המועצות באוקטובר 1956, החליטה משפחת פיש לעזוב את הונגריה ולהגר לישראל.
בפברואר 1957 הציע בלה וינגרטן, ידידו של פיש מהונגריה וממתפללי בית הכנסת הגדול ברמת גן, את מועמדותו של פיש למשרת חזן בבית הכנסת הגדול בתל אביב. מעט לפני כן (ביוני 1956) התאבד חזן בית הכנסת הגדול בתל אביב, אהרון עמיהוד (קיפניס); בעיתונות נחלקו הדעות באשר לסיבות ההתאבדות - דיכאון או פגיעה קשה בשל יחס מזלזל מהנהלת בית הכנסת. באותה תקופה (פברואר 1957) התקיים סכסוך בין המתפללים בבית הכנסת סביב הבחירות לוועד בית הכנסת.
משפחת פיש הפליגה לישראל במרץ 1957 באניה "ארצה" לנמל חיפה, והתאכסנה בסמוך לבית הכנסת הגדול בתל אביב. לאחר מספר תפילות ניסיון במהלך אפריל-מאי 1957, נכשל המשא ומתן בין פיש לגבאי בית הכנסת לגבי גובה השכר, לאחר שהובטח לו סכום גבוה עוד בהיותו בבודפשט. פיש קיבל במקום זאת את משרת החזן שהוצעה לו על ידי ועד בית הכנסת הגדול ברמת גן. יומיים אחר כך שם קץ לחייו.