כתוצאה מכך החליט המושב להגיש המלצה בפני ממשלת ברית המועצות לקדוח באר של עד 12 ק"מ באזור טונקה שליד ימת באיקל לגילוי המימן, דבר אשר עתיד היה לשנות כל מושג לגבי מקורות האנרגיה: המימן הוא מקור אנרגיה נקי ובעל איכויות בעירה גבוהות מפחמנים. במחקר שנערך באוניברסיטת נובוסיבירסק ב-1990 הוברר כי 10 ק"מ של קידוחי מימן לפי תפישה זו שווים למציאת כמויות אנרגיה דומות באזור גדול פי 10 בקידוחי נפט או גז וכתוצאה ערך המימן מבחינת ניצולו ועלותו רב בהרבה ממקורות פחמניים.
בשנת 1990 פרסם לרין במוסקבה את הספר "כדור הארץ המימני", התואם את הדוקטורט שלו. הספר תורגם לאנגלית על ידי הגאולוג הקנדי סי. וורן האנט מקלגרי, ושמו "Hydridic Earth".
לרין טוען עוד כי המימן נמצא במעמקי כדור הארץ - בעומק של יותר מ-300 ק"מ, אולם "לשונות" של הסגסוגות האלה מגיעות עד לפני קליפת הארץ בעיקר באזורי שברים גאולוגיים - אזור אגם באיקל, מדבר נבאדה בארצות הברית ובדרום קרוליינה - ובאזור השבר הסורי-אפריקי, במיוחד בנגב. בביקורים רבים בנגב מצא לרין הוכחות אמפיריות רבות לתאוריה ואף בצע עבודה סייסמולוגית שהצביעה על המצאות "לשונות" אלה במספר מקומות. הנתונים הוגשו למשרד התשתיות של מדינת ישראל.
בתחילת שנת 2012 נמצא בועה גדולה של מימן ליד במקו - בצורה עליה דיבר לרין. המימן מנוצל להפעלת תחנת חשמל.
בוניפקיוס התשיעי
בוניפקיוס התשיעי (בלטינית: Bonifacius IX; בערך 1350 – 1 באוקטובר 1404), האפיפיור ה-203, מ-2 בנובמבר 1389 עד מותו.
ביוגרפיה.
בוניפקיוס התשיעי נולד בשם פיירו טומצ'לי בממלכת נאפולי.
באוקטובר 1389 מת ברומא אורבנוס השישי, האפיפיור שקדם לו, כתוצאה מנפילה (יש אומרים כתוצאה מהרעלה), ובמקומו נבחר לאפיפיור בוניפקיוס התשיעי. שלט האצולה שלו היה בדוגמת לוח שחמט.
בשנת 1391 הקים באיזיט הראשון מבצר סמוך לקונסטנטינופול בצד האסייתי של מצר בוספורוס, שכונה אנאדולו היסארי. באותה שנה הוא שם מצור על בירת האימפריה הביזנטית, קונסטנטינופול, והאפיפיור בוניפקיוס התשיעי קרא למסע צלב נגדו. לקריאה נענו זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מספר דוכסים צרפתיים, הרפובליקה של ונציה, הרפובליקה של ג'נובה ומסדר אבירי רודוס; סך הכל כ־100,000 איש. הצבא הצלבני שם מצור על ניקופול בשנת 1396, והכריח את באיזיט לצאת לעזרת העיר. ב־25 בספטמבר לחמו הצבאות זה בזה. למרות שבאיזיט סבל אבדות כבדות מהצבא הצלבני, הצלבנים נטשו לבסוף את שדה הקרב.
בוניפקיוס התשיעי תמך בהקמתן של אוניברסיטת פרארה ואוניברסיטת פאביה.
מלון מעלה החמישה
מלון מעלה החמישה או בית המרגוע מעלה החמישה היה מלון בהרי יהודה בסמיכות לקיבוץ מעלה החמישה ובבעלות הקיבוץ.
היסטוריה.
המלון נחנך ב-28 במאי 1945 כ"בית המרגוע מעלה החמישה" במטרה לספק לקיבוץ מקור הכנסה, מאחר שהיו קשיים בפיתוח החקלאות באזור ההררי. בית המרגוע תוכנן על ידי האדריכל יעקב מטריקין ועם הקמתו היו בו 60 חדרים. המלון שכן בארבע מבנים חד-קומתים, שלושה למגורים ואחד לאולם אוכל, חדרי קריאה, מזכירות ומרפאה.
בקיץ 1964 נפתחה בסמוך למלון בריכת שחייה פתוחה, בשנים 66–1965 נבנה בניין קומות הראשון של המלון ומספר חדרים בו גדל ל-170.
ב-1988 נחנך הבניין המחודש במלון (בניין "ערבה" של היום), נוספו לו לובי ואולם כניסה, אולמות כנסים ושתי קומות חדרים, וכן חיבור לבית נובו (פפרמן). כמו כן, נחנך גן האירועים במלון - "גני מעלה החמישה".
ב-1997 הסתיימה הרחבה נוספת של המתחם המלון בהשקעה של 9 מיליון דולר, במסגרתה נבנה בניין חדש במתחם בצורת V (בניין "שקד" של היום), ההרחבה כללה תוספת של 84 חדרים חדשים, 6 אולמות קונגרסים, וקומת ספא, שכוללת בריכה סגורה, ג'קוזי, סאונות, חדרי טיפולים ועיסוי, סטודיו להתעמלות ומחול אירובי ואולם כושר. תכנון ההרחבה בוצע על ידי אדריכל אבי לניאדו. לאחר ההרחבה, כלל המלון 240 חדרים, 15 אולמות בעלי קיבולת של עד 450 איש. סך הכל השטח הבנוי של המלון הגיע ל-12 אלף מ"ר. בשנת 2010 שופצה מסעדה של המלון.
המלון הכיל גם את אולם האירועים "סקויה" (בעל קיבולת של 750 איש) וגן האירועים "גני מעלה החמישה" (בעל קיבולת של 1,000 איש), שהיו חלק ממחלקת האירועים של המלון, עד שנמכרו ב-2011 ל"סזאן – שירותי קייטרינג".
ביוני 2012 המלון נרכש בידי קבוצת ג'ורדאש ישראל והוחלט להפעילו תחת המותג "אורכידיאה" תוך עריכת שיפוץ בחדרי המלון ומתקניו, כאשר אורכידיאה מחזיקה ב-74% מהמלון ו-26% הנותרים נותרו בחזקת הקיבוץ.
מלון גורדוניה ומלון יערים.
בשנת 2015 המלון נרכש על ידי חברת "כרם ניהול בתי מלון" בבעלות גדי פריבר. לאחר הרכישה, מלון מעלה החמישה המקורי פוצל לשני מלונות:
המלון מיועד בעיקר למשפחות עם ילדים ולאירוח כנסים וסמינרים. נכון לדצמבר 2021, מלון יערים מפעיל ומאכלס רק 2 בניינים: בניין ערבה ובניין שקד. בניין אלון נמצא בשיפוצים.
בית נובו (בית פפרמן).
בשנות הארבעים, במתחם שעתיד להיות מלון מעלה החמישה, הוקם המבנה, בעל שתי קומות, שצורתו כסהר מעוגל או קשת רחבה, שנועד לשמש בית מרגוע לעובדי חברת האשלג בים המלח (בית הבראה). בנייתו של המבנה לא הושלמה עד מלחמת העצמאות. הבית נהפך ב-1948 לבסיס לוחמי פלמ"ח הראל ממנו יצאו לפעולות רבות. ב-1955 בית פפרמן שופץ והוכשר לאירוח מבריאים, מאז שופצו חדריו כמה פעמים. עד שנת 2021 הבניין היה חלק ממלון יערים.
ביוני 2021 הבניין הופרד ממלון יערים ונפתח בו סניף של רשת ההארחה סלינה מנתור.
בית הלל - הנהגה תורנית קשובה
בית הלל - הנהגה תורנית קשובה הוא ארגון רבנים ורבניות ציוני דתי ליברלי ישראלי, שהוקם בשנת 2012.
מאפייני הארגון.
הארגון הוקם ביוזמתו של הרב רונן נויבירט, שהיה מנכ"ל הארגון עד שנת 2015. הארגון מגדיר את מטרתו כ"גיבוש מנהיגות תורנית שתהיה מחוברת לחברה הישראלית". הוא מזוהה עם הזרם הליברלי בציונות הדתית ומאופיין בגישה הלכתית פלורליסטית. הוא ספג על כך ביקורת מהזרמים האחרים בחברה הציונית-דתית.
הארגון כולל גם נשים בתקן "נשים תלמידות חכמים", מהלך שאין לו תקדים בארגוני רבנים אורתודוקסיים.
הארגון קיים ערבי עיון וכנסים בנושאי דת ומדינה, לצד פרסום עמדות הלכתיות, והקמת מערך השו"ת הראשון מסוגו ברשת החברתית פייסבוק.
הארגון קרוי על שם חכמי בית הלל, שנהגו בענווה ובכבוד כלפי יריביהם הרעיוניים, ואנשי הארגון מזהים את עצמם כהולכים בדרכם.
הארגון מונה כ-170 חברים, בהם רבני קהילות, רבני מוסדות לימוד, תלמידות חכמים ואנשי חינוך.
חברים בולטים בארגון:
כמה חברים בולטים הצטרפו לארגון בהקמתו (חלקם אף ייסדו אותו), אך פרשו ממנו לאחר מכן: הרב חיים נבון, הרב אמנון בזק, הרב אלישיב קנוהל והרב זאב וייטמן שאף שימש כראש בית המדרש. וכן פרש מן הארגון ד"ר גבריאל חזות.
הארגון ממומן על ידי תרומות, שברובן מגיעות מחוץ לישראל.
פעילות.
הארגון השיק בשנת 2013 את מיזם 'שבת ישראלית', שבו נקראים יהודים מכל גוני החברה הישראלית לארח ולהתארח זה אצל זה בשבת. המיזם הוקם בעקבות פרויקט השבת והחל משנתו השנייה הוא מתקיים בסנכרון עם פרויקט זה. המיזם שואף להפוך את השבת מסלע מחלוקת לאבן פינה מאחדת.
בין השותפים במיזם של ארגון בית הלל: חברת המתנס"ים, המדרשה באורנים, תנועת תיקון, המכון הישראלי לדמוקרטיה, הישיבה החילונית בינ"ה, תנועת גשר, קואליציית ירו-שלם, תנועת מתחברים ועוד. לפי הערכות המארגנים, בשנתו השנייה השתתפו במיזם בערך 50000 איש. שבת ראשונה התקיימה בפרשת חיי שרה, כ"ב בחשוון תשע"ד, 26-25 באוקטובר 2013. שבת שנייה התקיימה בפרשת נח, א' במרחשון תשע"ה, 24-25 באוקטובר 2014, ושלישית בפרשת לך לך, י"א במרחשון תשע"ו, 23-24 באוקטובר 2015.
בשנת 2017 הקים הארגון את מערך שו"ת "משיבת נפש", שבו רבניות עונות לשאלות מכל התחומים.
בשנת התשע"ט הארגון הוציא לאור את "ובית הלל אומרים - פסקי ההלכה של רבני ורבניות בית הלל" (ידיעות ספרים, 2018). פסקי ההלכה בספר נכתבו בידי צוותים רבניים. בספר התייחסות לסוגיות הלכתיות דוגמת הזמנה לסעודת שבת אנשים שיגיעו ברכב, עידוד לתרום לנזקקים בסוריה, חיבוק איש את אשתו נידה הסובלת מדיכאון, הכלה של זוגיות חד-מינית בקהילה, סוגיית גיוס נשים לצה"ל ועוד.
לקראת פתיחת שנת הלימודים ה'תשפ"א הוציאו הפורום הדיגיטלי – שומרים על הילדים ברשת בשיתוף בית הלל קול קורא למודעות הורית לשמירה על ילדים ברשת הקורא להורים להתקין אמצעי סינון תכנים באינטרנט להגנה על הילדים מתכנים פוגעניים.
אפרים ארדה
אפרים אֶרדֶה (Ephraim Erde; 1905 – 24 בנובמבר 1986) היה צלם ישראלי, מחלוצי הצילום בתל אביב לצד רודי ויסנשטיין
וממשיכי דרכו של אברהם סוסקין.
ביוגרפיה.
אפרים ארדה נולד בכפר בגליציה המזרחית (לימים בגבול אוקראינה ופולין). בהכשרה של השומר הצעיר בפולין פגש בשנת 1929 צלם, שלימד אותו את יסודות הצילום.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, תחילה התיישב בקיבוץ עין המפרץ ומשם עבר כעבור זמן קצר לתל אביב. בתקופה הראשונה צילם תושבים ברחובות תל אביב, ואחר פתח ברחוב ליליינבלום, ליד קולנוע עדן, סטודיו בשם "פוטו עדן", ואחר, בשנות ה-40, פתח ברחוב אלנבי 55 פינת רחוב ברנר 1 (ליד גלידה ויטמן) את "פוטו ארדה", סטודיו שכלל גם חנות לצורכי צילום, והיה מוסד תל אביבי מוכר. רבים מן הצילומים התבצעו בחצר הבית, שם היה עץ תות גדול ששימש כרקע. צילומיו של ארדה עסקו בנושאים שונים ומגוונים: דיוקנאות סטודיו, אישים ומבנים, ארץ ישראל ותל אביב, חתונות, רפרודוקציות לציירים, ספורט ומחול, הן בתחום הפרטי והן בתחום המוסדי (לתנועות נוער, אגודות ספורט ועוד).