בשנת 2007 חגגו 120 שנים להולדת האספרנטו. לקראת שנה זו הנפיק השירות הבולאי בישראל בדצמבר 2006 בול חגיגי ובו דיוקנו של זמנהוף, המורכב מן הטקסט המופיע בוויקיפדיה האספרנטית בערך המתאר את הביוגרפיה של זמנהוף.
בשנת 2014 הוציאה הסופרת אתי אלבוים את טרילוגיית הספרים "תעתועים", ובה תושבי הממלכה "מגילנדרו" הם דוברי אספרנטו.
מונסון
מוֹנסוּן הוא מונח במטאורולוגיה המתייחס לרוב לזרימות אוויר עונתיות קבועות המתהוות באזור הודו ודרום אסיה עקב הפרשים תרמיים (הפרשי-טמפרטורות קבועים) בין הים ליבשה. ניתן להתייחס גם למונסונים במקומות אחרים בעולם, שכן ההגדרה ההידרולוגית למונסון היא ירידת ממטרים בעונה קבועה ומסוימת.
המונסון יכול להיווצר הן בעונה היבשה והן בעונה הגשומה, במהלך עונת הקיץ מעל הגוש היבשתי, הנוטה להתחמם במהירות, מתהווה מסת אוויר חמה ביחס לאוויר האוקיאני הקריר יחסית, ולכן מתהווה זרימת אוויר מן הים אל היבשה. לרוב זרימה זו נושאת בחובה לחות רבה, אשר עם עלייתה לרום מתעבה וניתכת אל הארץ כ"גשמי מונסון".
המונסון הקיצי מלווה בהתהוות של שקע תרמי.
תופעה הפוכה מתרחשת בעונת החורף, אז מתהווה זרימה יבשה קרה ודלה בלחות, שלרוב מלווה בהתהוות רמה תרמית.
המקור הראשוני של המילה מונסון הוא המילה הערבית "מַוְּסִם" (בערבית: موسم) - "עונה". המונח מונסון היה בשימוש לראשונה באנגלית בראג' הבריטי, (במאה ה-21, הודו, בנגלדש ופקיסטן) ומדינות שכנות כדי לתאר את הרוחות העונתיות במפרץ בנגל והים הערבי שבדרום-מזרח הגורמות לממטרים כבדים באזור. בהידרולוגיה מתייחסים לכל מצב שבו אזור מקבל את מרבית הגשמים שלו בעונה מסוימת כאל "גשם מונסוני".
ישראל מושפעת בעונת הקיץ משלוחה של מערכת המונסון ההודית, היוצאת למפרץ הפרסי (ומכאן שמו, "האפיק הפרסי") ומשם ללבנט הציקלוגנטי.
מחקרים מהתקופה האחרונה מצביעים על כך ששינויי האקלים אחראיים לשינויים מרחיקי לכת בתדירותם ובעוצמתם של המונסונים בתת-היבשת ההודית.
טיפוס הובלה
טיפוס הובלה היא צורת טיפוס הנפוצה בעיקר אצל מטפסים מנוסים, מכיוון שהיא דורשת יכולת מינימלית בטיפוס עצמו, והשתתפות פעילה באבטחה. בתחילת המסלול, המטפס מחובר לחבל, שעובר דרך אמצעי חיכוך המחובר למאבטח, החבל לא מקובע אלא "רץ" דרך ראנרים - שתי טבעות מתכת המחוברות ביניהן ברצועה - המחוברים לטבעות. את הראנרים מקליפ (מחבר) המוביל לעגינות לאורך המסלול. ומעביר בהם את החבל. הראנרים מתחברים לעגינות כך שטבעת אחת מתחברת אל העגינה ובטבעת השנייה מעביר המטפס את חבל האבטחה. פעולה זאת נקראת "הקלפה".
למעשה, במקרה של נפילה, אורכה יהיה כפול מן המרחק בין המוביל לעגינה האחרונה שלה.
העגינות בטיפוס הרים, בהובלה על אבני עיגון, וברוב המסלולים הארוכים הן "אבני עיגון" מסוגים שונים, בורגי קרח או עגינות לשלג, על פי אופי המסלול. העגינות בטיפוס ספורטיבי הן "בולטים" (במלעיל), דיבלים לסלע שעל הבורג שלהם יש ״אוזן״ שאליה אפשר להקליף את הראנרים, או ברגים המחוברים לקונסטרוקציה בקיר טיפוס.
הובלה דורשת מהמטפס את היכולת לעזוב יד אחת במהלך הטיפוס על מנת לשים עגינות ו"להקליפ" (להעביר את החבל ב"ראנרים") ולעשות זאת בצורה נכונה (שכן אפשר "להקליפ" בצורה שבה בנפילה החבל עלול להשתחרר מה"ראנרים").
היתרון בהובלה הוא בכך שאין צורך בהכנה מוקדמת של המסלול, והוא אינו מוגבל לשיפועים או לקו אופקי כלשהו (כמו בטיפוס TopRope), ניתן לטפס למעלה, לצדדים או אפילו כלפי מטה כל עוד שומרים על מספר כללים בסיסיים. יתרון נוסף הוא שאין תלות באורך החבל.
קיימות מספר שיטות הובלה: בחבל יחיד, בחבל כפול ובחבל תאומים.
הובלה היא שיטה מתאימה לטיפוס מצוקים בטבע. כמו כן, בתחרויות טיפוס כמעט תמיד המסלולים הם בהובלה, למעט כאשר מדובר במקצים לגיל צעיר במיוחד או בתחרות מיוחדת כמו טיפוס מהיר (speed climbing).
כאשר מאבטחים מטפס הובלה בדרך כלל משתמשים באמצעי חיכוך לא ננעל, מכיוון שככל שהמטפס עולה יש לשחרר לו חבל ואמצעי חיכוך ננעל מקשה על הפעולה. בטיפוס ספורטיבי, עם זאת, ניתן לאבטח הובלה גם באמצעות אמצעי חיכוך ננעל.
TCP/IP
TCP/IP היא חבילת פרוטוקולי תקשורת שעליה מושתתת רשת האינטרנט, ושם למודל שכבתי המתאר תקשורת ברשתות מחשבים. חבילת פרוטוקולים זו ידועה בעיקר כמודל 4 השכבות, אך נהוג להתייחס אליה בין היתר כאל מודל 4\5 השכבות. הבחנה זו נובעת מההסתכלות על שכבת הקשר כשתי שכבות שונות, אחת המקשרת באופן פיזי בין חוליה ברשת לחוליה אליה צריך למסור את המידע (link layer), ואחת שפיזית מבצעת את תמסורת הנתונים (physical layer).
רקע על TCP/IP.
TCP/IP הוא תקן המהווה משפחה של הפרוטוקולים הבסיסיים של רשת האינטרנט. עם זאת, משפחת פרוטוקולים זו יכולה לשמש גם לתקשורת של רשת פרטית (intranet או extranet) ומהווה הבסיס לרשתות פרטיות רבות.
TCP/IP מאפשר יצירת קשר בין רשתות רבות ושונות, ללא תלות במבנה הרשת ובטכנולוגיה שעומדת בבסיסה. הפרוטוקולים המרכיבים את TCP/IP מאפשרים לעשות זאת, ובכך ליצור רשת של רשתות. IP הוא פרוטוקול האינטרנט (אינטרנט - קיצור של interconnected-network, רשת של רשתות). האינטרנט הוא המקרה הבולט ביותר של קישור בין רשתות. קיימים גם פרוטוקולים אחרים של "רשתות של רשתות", אבל TCP/IP הוא הנפוץ והשימושי ביותר. הסיבה העיקרית לכך היא תפוצתו של פרוטוקול ה-IP, שבין השאר עומד בבסיסה של רשת האינטרנט.
פרוטוקול IP מאפשר קישור בין רשתות מסביב לעולם, ולמעשה מאפשר תקשורת כלל עולמית. כך יכול אדם היושב בביתו להיכנס לאתר אינטרנט, ודפדפן האינטרנט יידרש לדעת רק את כתובת היעד ולא את נתיב ההגעה.
TCP/IP היא תוכנית בעלת 2 שכבות. השכבה העליונה, פרוטוקול בקרת שליחה (TCP), מנהלת את חלוקת הקובץ שהוא ההודעה ל-packets קטנים שנשלחים ברשת האינטרנט ואוספת מחדש את ה-packets עד לקבלת ההודעה המקורית. השכבה התחתונה, פרוטוקול אינטרנט (IP), מטפלת בכתובת אליה נשלח כל packet כדי שיגיע ליעד הנכון. כל מחשב gateway ברשת בודק כתובת זו כדי לדעת לאן לשלוח את ההודעה. אפילו שחלק מה-packets של אותה הודעה מנותבים באופן שונה, הם יקובצו מחדש ביעד.
TCP/IP עושה שימוש במודל client/server של תקשורת כך שמחשב המשתמש (client) מבקש ומקבל שירות (כמו שליחת דפי Web) ממחשב אחר (server) ברשת. תקשורת TCP/IP ביסודה היא תקשורת מנקודה לנקודה, כלומר, קשר מנקודה אחת (מחשב host) ברשת לנקודה אחרת או מחשב host אחר. TCP/IP והיישומים שעושים בו שימוש נחשבים ל-stateless כי כל בקשה של client היא בקשה חדשה שאינה תלויה בקודמות לה (שלא כמו בשיחת טלפון רגילה שדורשת חיבור ייעודי למשך כל השיחה). מעצם היותה stateless היא מאפשרת לשחרר נתיבי תקשורת כך שכולם יכולים להשתמש בהם באופן רציף (יש לשים לב ששכבת ה-TCP עצמה אינה stateless כל עוד מתייחסים להודעה בודדת. הקישור שלה נשאר פתוח עד שכל ה-packets של ההודעה התקבלו).
חבילת TCP/IP.
חבילת פרוטוקולי התקשורת של TCP/IP מהווה את הבסיס עליו מושתתת רשת האינטרנט. רשתות קטנות יכולות להתבסס כל אחת על תשתיות פיזיות שונות (קווי טלפון, רשתות Ethernet וכיוצא בזה). מאחר שרשתות גדולות, דוגמת האינטרנט, מחברות מספר גדול של רשתות מקומיות - דרוש תקן אחיד בו מחשבים מרשתות פיזיות שונות יוכלו לתקשר. ארכיטקטורת TCP/IP מאפשרת לשני מחשבים לתקשר גם אם הם נמצאים ברשתות עם אפיקי תקשורת נתונים עם מאפיינים פיזיים שונים, מריצים מערכות הפעלה שונות וכך הלאה. שני הפרוטוקולים העיקריים בחבילה הם Transmission Control Protocol, ו-Internet Protocol. בנוסף לפרוטוקולים אלה, החבילה כוללת פרוטוקולי עזר רבים נוספים.
פרוטוקולי TCP/IP.
אוסף הכללים הקובעים אילו הודעות יש לשלוח ומתי, ואיך לעבד את ההודעות המתקבלות נקרא פרוטוקול. הודעות הנשלחות על ידי הפרוטוקולים בשכבות שונות נקראות יחידות מידע פרוטוקוליות (Protocol Data Units, או בקיצור PDUs).
התוכניות לשליחת הודעות מחולקות ל"תתי תוכניות" שנקראות שכבות. כל שכבה נותנת שירות לשכבה שמעליה ומקבלת שירות מזו שמתחתיה. לכל שכבה מוגדרים היטב השירות אותו היא נותנת לשכבה שמעליה באותו מחשב, ויחסי הגומלין שלה עם שכבה מקבילה במחשבים אחרים.
שיתוף הפעולה בין פרוטוקול IP (פרוטוקול אינטרנט) ופרוטוקול TCP (פרוטוקול בקרת שידור) מאפשר את העברת המידע בצורה מהימנה, באופן הבא: פרוטוקול IP מאפשר העברת חבילות מידע בין שתי כתובות לוגיות מבלי שמובטח כי המידע יגיע, מבלי שיהיה ניתן לסדר אותו באותו סדר בו נשלח ומבלי שתהיה אפשרות להפריד בין חבילות מידע השייכות לשיחות לוגיות שונות (sessions). פרוטוקול ה-TCP אחראי לסידור של המידע בסדר בו נשלח, לווידוא כי כל המידע שנשלח אכן הגיע (ולשליחה חוזרת של מידע במקרה וחלק מהמידע אבד בדרך) ולבקרת זרימה על שטף הנתונים. כמו כן, TCP משתמש בפורטים על מנת להפריד בין חבילות מידע, וכך ניתן לנהל מספר שיחות לוגיות במקביל בין שתי כתובות.
אף על פי שלכאורה כל אחד מהפרוטוקולים מממש שכבה אחרת במודל ה- TCP/IP המתואר בהמשך, פרוטוקול TCP ניתן לשימוש אך ורק כשכבה מעל פרוטוקול IP, ולא ניתן להשתמש בו מעל פרוטוקול אחר הממלא את אותו תפקיד במודל. צימוד זה נובע מכך שה- Checksum ב- TCP מחושב גם על חלק מהפתיח (header) של פרוטוקול ה-IP. הכיוון ההפוך הוא אפשרי, וניתן להשתמש במגוון של פרוטוקולים אחרים מעל לפרוטוקול ה-IP.
פיתוח חבילת TCP/IP.