בשנות פעילותו באוניברסיטה הדריך פרופ' אברהם קציר עשרות רבות של סטודנטים לתואר שני ותואר שלישי, אשר הגישו למעלה ממאה עבודות גמר. פירות המחקרים של הקבוצה התפרסמו במאות מאמרים בכתבי עת שונים. פרופ' קציר משמש כנשיא האגודה האופטית הישראלית (Israel Laser and Electro Optical Society (ILEOS וכן כנשיא הכינוסים הבינלאומיים אשר אגודה זו עורכת בישראל כל שנתיים.
פרופ' קציר שימש נשיא של עשרות סימפוזיונים וכינוסים בינלאומיים בתחום מחקריו, ומשמש כחבר בגופים בינלאומיים שונים, וכנציג ישראל באגודה האופטית הבינלאומית International Commission for Optics.
בכור המהפכה.
פרופ' קציר מארגן מדי שנה סדרת הרצאות בשם "בכוּר המהפכה", לזכרו של אביו, על שם ספר מדע פופולרי שכתב אביו. בסדרה מרצים טובי המדענים בארץ ובעולם. בשנת 2003 למשל, הרצו בסדרה זו חתן פרס נובל לכלכלה דניאל כהנמן, חתן פרס ישראל דוד הראל, והפילוסוף הנודע הילרי פטנאם. מדי שנים אחדות נותן אברהם קציר עצמו הרצאה בסדרה זו, שבה הוא עוסק בנושא מתחום הפיזיקה (כגון "פיזיקה ומוזיקה") באמצעות מספר רב של הדגמות והמחשות. עשרות אלפי שומעים השתתפו בהרצאות אלו במהלך עשרים השנים האחרונות.
משפחתו.
אברהם קציר הוא בנם של אהרן ורינה קציר. אביו, פרופ' אהרן קציר, מבכירי המדענים בישראל, נרצח בשנת 1972 על ידי טרוריסטים יפניים בשדה התעופה לוד. דודו, פרופ' אפרים קציר, אף הוא מדען מפורסם, היה נשיאה של מדינת ישראל. פרופ' אברהם קציר נשוי לפרופ' יעל קציר, היסטוריונית וקולנוענית, והם הורים של דן קציר, במאי סרטים, ופרופ' תמר קציר, ראש החוג ללקויות למידה באוניברסיטת חיפה.
מהפכת טוויטר
מהפכת טוויטר (באנגלית: Twitter Revolution) הוא מונח שמשקף את ההשפעה של טכנולוגיית המידע המודרנית (מאז שנת 2009), ובפרט טוויטר, על הובלת תהליכים פוליטיים וחברתיים במדינות רבות בעולם.
המונח הופיע לראשונה באפריל 2009 באמצעי התקשורת בקישינב, בירת מולדובה, כתוצאה מהצלחת ההפגנות שהוצתו על ידי מסרים בטוויטר. נטליה מוראר הייתה הראשונה לארגן הפגנה פוליטית באמצעות שימוש בציוץ מסרים בטוויטר.
מתנגדי שלטון משתמשים ברשתות חברתיות מקוונות רבות ובהן אתר טוויטר על מנת ליצור מהפכות פוליטיות וחברתיות בארצם.
המונח גם זכה לכינוי "הנשק של הדמוקרטיה", משום שהרשתות החברתיות הללו נגישות לכל דורש. בעידן האינטרנט לאזרחים יכולת להשפיע על המדיניות הציבורית במדינתם.
היסטוריה.
השימוש בטוויטר ככלי שמוביל מחאות פוליטיות וחברתיות החל בשנת 2009 במולדובה. באותה שנה נערכו בחירות לפרלמנט ומפלגת השלטון הקומוניסטית זכתה למרב הקולות. אזרחים רבים במדינה התארגנו לקבוצות באמצעות אתר טוויטר בטענה שהתוצאות היו כוזבות. תוך זמן קצר, הקבוצות שהחלו במרחב המקוון, הפכו לקבוצות מפגינים המוניות, שיצאו לרחובות בדרישה לערוך ספירה חוזרת של קולות הבוחרים ולקיים בחירות חוזרות. בהמשך ההפגנות הסלימו להתפרעויות של האזרחים נגד הפרלמנט במדינה. כיוון שהתאגדותם של המפגינים החלה בטוויטר, פעולות המחאה זכו לכינוי "מהפכת טוויטר".
הטכנולוגיה של טוויטר מתבססת על עקרונות ווב 2.0 ומשמשת את הגולשים להביע את עמדתם ולהשמיע את קולם (על ידי "ציוצים"). המונח "מהפכת טוויטר" הוצג בכלי התקשורת כמושג מהפכני שמתאר את כוחו של ההמון להתאגד לקבוצות ולהתקומם לראשונה באמצעות שימוש ברשתות חברתיות מקוונות.
בשנים 2010–2011 התקוממו אזרחים מארצות ערב כנגד השלטון הלא דמוקרטי בארצותיהם. התקוממויות, שהתרחשו בהפגנות באיראן, בתוניסיה, במצרים, בלוב ובסוריה, הניעו את התקשורת להמשיך להשתמש במונח מהפכת טוויטר, כמושג שמשקף השפעה מרכזית של טכנולוגיית המידע המודרנית על הובלת תהליכים פוליטיים וחברתיים. בארצות שבהן השלטון אינו דמוקרטי דיכוי האזרחים על ידי המשטר גרם לחסימת ערוצי תקשורת רבים בפני האזרחים. בתקופת המהפכות בארצות הללו אתר טוויטר היווה ככלי עיקרי להעברת מסרים בין האזרחים ושימש כערוץ תקשורת עם גורמים חיצוניים.
הכינוי "מהפכת טוויטר" הוענק לארבע מתוך עשר המהפכות הפוליטיות העממיות, הקרויות "מהפכות צבעוניות" (Color Revolutions), שחלו בתחילת המאה ה-21 והפכו למושג נפוץ.
ביקורת.
ההתעסקות במושג "מהפכת טוויטר" בתקשורת העולמית צייר בעיני הציבור את אתר טוויטר ככזה שמייצר מהפכות, אך חוקרי תקשורת רבים סולדים מהרעיון שאתר הציוצים הוא זה שגורם למהפכות, לטענתם טוויטר רק מקדם את המהפכות ומאפשר התארגנות מהירה יותר של פעילים המתגייסים למען מטרה מוגדרת.
למושג "מהפכת טוויטר" קמו מתנגדים רבים, את ההתנגדות הבוטה ביותר השמיע מורוזוב, שהיה בין הראשונים שראה בטוויטר ובטכנולוגיות החדשות כלי השפעה מהפכני, מורוזוב היה הראשון שטבע את המושג "מהפכת הטוויטר" בשנת 2009 בסנונית המהפכה במולדובה. מתוך ביקורת על התומכים הנלהבים בכלים החדשים של "המדיה החברתית" שהמציאו מחדש את האקטיביזם החברתי.
"את המהפכה לא יצייצו בטוויטר", כתב מלקולם גלדוול באוקטובר 2010 במאמר מצוטט בניו יורקר
תחת הכותרת "שינוי קטן למה המהפכה לא תצויץ" וזאת תוך התעלמות מכמה תכונות חשובות של רשתות חברתיות. הוא יצא כנגד ההגדרה של אקטיביזם רשת כסוג של אקטיביזם. לטענתו, האקטיביזם האמיתי התבטא לדוגמה בשנות ה-60 בדרום ארצות הברית שבה אזרחים יצאו והפגינו ובמחאות שקטות כנגד מדיניות האפליה תוך כדי סכנת חיים מוחשית.
סוג זה של אקטיביזם בסיכון גבוה כפי שטבע אותו הסוציולוג
לעולם לא יקרה על ידי ציוץ בטוויטר.
גלדוול מוצא שני הבדלים משמעותיים בין אותן קהילות המחאה של העבר לקהילות המחאה הווירטואליות: ההבדל הראשון הוא חוזק הקשר בין אנשי הקהילה. למשל, הקשרים בין חברי התנועות לזכויות האזרח בשנות ה-60 היו קשרים בין-אישיים ממשיים שהניעו אותם לרמת הקרבה גבוהה מאוד עד סיכון חיים וזה לעומת קשרים חלשים ורופפים ברשת חברתית כפי שחקר הסוציולוג מרק גרנווטר.
לטענת גלדוול קשרים חלשים אלו יובילו לאקטיביזם בסיכון גבוה לעיתים רחוקות בלבד.
הבדל נוסף שמצא גלדוול בין הקהילות המחאה לרשתות החברתיות הוא בהיררכיה הארגונית, אותם סטודנטים שהחלו את בדרום ארצות הברית בשנות ה-60 היו שייכים לתנועה לזכויות האזרח בראשות מרטין לותר קינג. התנועה נוהלה בצורה היררכית, ההנהלה ישבה בניו יורק ומשם ניהלה את כל הפעילויות. לעומת זאת "מדיות חברתיות" הן סוג של אנרכיות, הן לא נשלטות על ידי רשות אחת מרכזית וההחלטות נעשות באמצעות קונצנזוס ולא באמצעות סמכות עליונה.
מושגים דומים.
מבין שלל המהפכות שמקדמות מטרה של אזרחים נמצאת מהפכה בולטת נוספת "מהפכת הפייסבוק". לשתי הרשתות החברתיות יש כמעט את אותם עקרונות אינטרנטיים מבוססי ווב 2.0. דוגמה לשימוש דומה ברשת החברתית המקוונת פייסבוק ניתן לראות באירועי "מחאת האוהלים" בישראל, בקיץ 2011, שבה התקוממו אזרחי מדינת ישראל כנגד יוקר המחיה בארץ, הייתה זו המחאה החברתית הגדולה בישראל שהחלה מפעילות אזרחים ברשת החברתית המקוונת פייסבוק.
טמפו תעשיות בירה
יוהנה שאלר-קליר
יוהנה שאלר-קליר (בגרמנית: Johanna Schaller-Klier; נולדה ב-13 בספטמבר 1952) היא אתלטית מזרח גרמניה בעבר, אלופה אולימפית (מונטריאול 1976) ואלופת אירופה בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה.
שאלר-קליר נולדה בארטן שבתורינגיה.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה שאלר-קליר במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.77 שניות, לפני טטיאנה אניסימובה (12.78 שניות) ונטליה לבדבה (12.80 שניות), שתיהן מברית המועצות.
אלופת אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה במרץ 1978 זכתה שאלר-קליר במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בשיא תחרות חדש של 7.94 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא תחרות חדש של 12.62 שניות ובמדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.07 שניות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה שאלר-קליר במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.63 שניות, אחרי ורה קומיסובה מברית המועצות שקבעה שיא אולימפי חדש של 12.56 שניות ולפני לוצינה לנגר מפולין (12.65 שניות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
תוכנית האימרוץ.
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים.
משבר יולי
משבר יולי היה משבר דיפלומטי בין המעצמות המרכזיות של אירופה בקיץ 1914 שהוביל למלחמת העולם הראשונה.
מיד לאחר שהלאומן הסרבי-בוסני גברילו פרינציפ, התנקש ביורש העצר האוסטרו-הונגרי הדוכס פרנץ פרדיננד בסרייבו, סדרת מהלכים פוליטיים הובילו לאולטימטום של אוסטרו-הונגריה על סרביה ובסופו של דבר למלחמת העולם הראשונה.
האולטימטום היה חלק מסדרת מהלכים שנקטה אוסטרו-הונגריה כדי להחליש את ממלכת סרביה, כדי להביא לכיבוש חבל הבלקן הצפוני, שבדרומו שכן מיעוט סלאבי, כולל רוב הקהילה הסלאבית בבוסניה. חבל זה היווה איום על ממלכת אוסטרו-הונגריה, ועל כן רצתה היא להשיג בו שליטה, או באמצעים דיפלומטיים או באמצעות מלחמה. לאחר שנכשלו המאמצים הדיפלומטיים ואירע רצח הדוכס פרדיננד, הציבו האוסטרו-הונגרים שורת תנאים שהגבילו קשות את עצמאות סרביה, מתוך מטרה שלא תקבל אותם, ותהיה עילה לפתוח במלחמה.
חודש לאחר ההתנקשות בחייו של פרנץ פרדיננד, הכריזה האימפריה האוסטרו הונגרית מלחמה על סרביה, וכך נפתחה בפועל מלחמת העולם הראשונה.
הרקע למשבר.
רצח יורש העצר האוסטרו-הונגרי.