היפיקפוניה פוהאמבה נשוי משנת 1983 לפֶּּנֶהוּפּּיפוֹ לבית האשו, ולזוג ששה ילדים.
הרולד אדמס איניס
יחסי ישראל-איי מרשל
דארת' ווידר
בוטאדיאן
1,3-בוטאדיאן
אולימפיאדת טוקיו (2020)
משחקי הקיץ האולימפיים של 2020 (ביפנית: 2020年夏季オリンピック) היו המשחקים האולימפיים ה-32 בעת החדשה. הם החלו ב-23 ביולי 2021 והסתיימו ב-8 באוגוסט 2021. בהתאם להחלטת הוועד האולימפי הבין-לאומי, שהתקבלה בכינוס ה-125 של הוועד, בבואנוס איירס בשנת 2013, המשחקים נערכים בטוקיו, בירת יפן, שמארחת את האולימפיאדה בפעם השנייה בתולדותיה, אחרי שאירחה את המשחקים האולימפיים בשנת 1964. סה"כ 205 מדינות השתתפו במשחקים. טוקיו אירחה גם את המשחקים הפראלימפיים של 2020.
לאור מגפת הקורונה הוחלט על ידי הוועדה המארגנת של המשחקים והוועד האולימפי הבינלאומי לדחות את מועד המשחקים בשנה מקיץ 2020 לקיץ 2021. עם זאת, הוחלט כי לא יהיה שינוי בשם המשחקים. הוועדה המארגנת עדכנה במהלך כינוס הוועד האולימפי ה-136 שנערך באופן מקוון כי היא הבטיחה את השימוש בכלל המתקנים עבור המשחקים שנדחו, ופרסמה את לוח הזמנים החדש של התחרויות.
בשונה מתחרויות קודמות התנהלה האולימפיאדה באופן שונה כתוצאה ממשבר הקורונה, הספורטאים חויבו להוריד אפליקציית מעקב מטעם הממשלה ולא הורשו לבקר באתרי תיירות, על המלווים נאסר לשיר ולעודד (מה שבפועל לא קרה). הוועדה המארגנת של המשחקים החליטה במרץ 2021 כי לא תתאפשר כניסה של צופים ממדינות זרות לתחרויות. ב-8 ביולי 2021, הוחלט שהמשחקים יתקיימו ללא קהל.
93 משלחות זכו באולימפיאדה זו לפחות במדליה אחת, יותר מדינות מאשר בכל האולימפיאדות שקדמו לה בהיסטוריה.
המכרז.
טוקיו, מדריד ואיסטנבול היו שלוש הערים שהתמודדו במכרז. באקו ודּוֹחַה לא הצליחו להעפיל לשלב הסופי בהתמודדות על האירוח, ואילו רומא פרשה במהלך הקמפיין.
ההצבעה לבחירת המארחת של משחקי הקיץ 2020 התקיימה ב-7 בספטמבר 2013, בקונגרס האולימפי ה-125 בבואנוס איירס, ארגנטינה. בסיבוב הראשון אף עיר לא השיגה רוב של 50% ונוצר שוויון במספר הקולות שקיבלו איסטנבול ומדריד ולכן התקיים סיבוב מיוחד בין שתי ערים אלה, שבסיומו איסטנבול עלתה לסיבוב השני והתמודדה בו מול טוקיו. טוקיו השיגה בסיבוב זה 60 קולות, לעומת 36 שקיבלה איסטנבול וזכתה באירוח המשחקים.
מתקנים.
בנוסף תחרויות המרתון התקיימו בסאפורו כ-850 קילומטרים צפונית לטוקיו בתקווה (שהתבדתה בסופו של דבר) למזג אוויר קריר יותר במהלך המרתון שיקל על הרצים.
השפעת מגפת הקורונה על התחרות.
כשלושה חודשים לפני המשחקים יפן נכנסה למצב חרום לאור המגפה. ורוב גדול מהציבור היפני רצה ביטול או דחייה של המשחקים מחשש להתפשטות המגפה.
בשל מגפת הקורונה המשחקים האולימפיים היו שונים מתחרויות אחרות שהתקיימו עד כה. המשחקים התקיימו ללא קהל, כאשר הזרים היחידים שהותר להם להיכנס ליפן הם המשלחות עצמן, שופטים, אנשים טכנים, חברי הוועד האולימפי הבינלאומי ועיתונאים.
הספורטאים, אנשי המשלחות, השופטים והעיתונאים. היו בתנאי בועה. על הספורטאים נאסר לצאת מהכפר האולימפי למעט לאימונים ולתחרויות. והיה עליהם להיות עם מסכה כל הזמן במרחבים הציבוריים למעט בעת אימון, תחרות, אכילה ושתייה. על ספורטאי שסיים את התחרות היה עד 48 שעות לעזוב את המדינה באופן מיידי. כל הבאים לטוקיו, הן הספורטאים והן העיתונאים, עברו בדיקות קורונה בתדירות גבוהה, וחל עליהם איסור מוחלט לצאת מחוץ למתחמים האולימפיים. בפרט למסעדות ולאתרי תיירות.
מרוץ הלפיד.
סיסמת הפרסום שנבחרה למרוץ הלפיד היא "תקווה מאירה את הדרך". מטרתה היא לאחד את העם היפני סביב מסרים של תמיכה, קבלה ועידוד איש לרעהו, תוך שיקוף יכולתו של הלפיד האולימפי לקדם שלום ותקווה.
הלפיד עוצב על ידי טוקוג'ין יושיוקה בהשראת פריחת עץ הדובדבן, עם 5 עמודים בצורת עלי כותרת בקצה הלפיד, וגימור בצבע זהב-ורוד. בבניית הלפיד שולבו חלקי אלומיניום ממוחזר שנלקחו מהמבנים הזמניים שנפרסו בשנת 2011 בעקבות רעידת האדמה והצונמי בסנדאי.
מרוץ הלפיד התקיים ביוון ויפן בלבד לאור החלטה של הוועד האולימפי הבינלאומי משנת 2009 שאסרה על קיום המירוץ במדינות שאינן המדינה המארחת. הלפיד הוצת בטקס המסורתי ב-12 במרץ 2020 באולימפיה, יוון. נושאת הלפיד האולימפי הראשון הייתה הקלעית היווניה, אנה קוראקקי, מדליסטית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, שהעבירה את הלפיד לאתלטית היפנית, מיזוקי נוגוצ'י, אלופת מרתון הנשים באולימפיאדת אתונה בשנת 2004. לאור התפרצות מגפת הקורונה טקס הדלקת הלפיד התקיים ללא קהל ומסלול המירוץ ביוון בוטל.
ב-19 במרץ 2020 הלפיד הוטס מיוון ליפן. ביפן מרוץ הלפיד החל בשלושת המחוזות שנפגעו באופן הקשה ביותר ברעידת האדמה והצונמי משנת 2011, מיאגי, איווטה ופוקושימה, תחת האימרה "להבת ההתאוששות". לאור ההחלטה על דחיית המשחקים בשנה, הלפיד הוצג בפוקושימה במשך חודש שלם ולא שלושה ימים ולאחר מכן עבר לטוקיו. בחודשים ספטמבר ונובמבר 2020 הוצגה האש האולימפית במוזיאון האולימפי היפני. מרוץ הלפיד חודש ב-25 במרץ 2021 בפוקושימה כחלק מאירועי ציון עשור לרעידת האדמה והצונמי בסנדאי.
טקסי הפתיחה והנעילה.
טקס הפתיחה נערך באצטדיון טוקיו ב-23 ביולי 2021, ללא קהל ועם מצעדי משלחות בהרכב מצומצם בכדי למנוע התקהלות.
במהלך הטקס הוזכר במפורש טבח הספורטאים הישראלים במינכן ונערכה דקת דומייה לזכרם, לזכר הרוגי כל האולימפיאדות ולזכר הרוגי מגפת הקורונה.
ב-8 באוגוסט נערך טקס הנעילה של האולימפיאדה . את דגל ישראל נשאה לינוי אשרם.
המשחקים.
ענפי הספורט.
ב-12 בפברואר 2013 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי להוציא את ענף ההיאבקות מהתוכנית האולימפית, לאחר משחקי ריו, כדי לפנות מקום לענף ספורט חדש. החלטה זו גרמה להתנגדויות במדינות רבות ובסופו של דבר הוחלט להציב את ההיאבקות, ביחד עם עוד שבעה ענפי ספורט נוספים, ברשימת הענפים המתמודדים על הכללה באולימפיאדת טוקיו 2020. ב-29 במאי 2013 הוחלט ששלושת הענפים שיתמודדו על ההכללה יהיו: סקווש, בייסבול/סופטבול והיאבקות. ב-8 בספטמבר 2013, בכינוס ה-125 של הוועד האולימפי הבינ"ל, הוחלט להשאיר את ענף ההיאבקות לפחות במשחקים האולימפיים של 2020 ו-2024. ב-4 באוגוסט 2016 הוחלט להוסיף חמישה ענפי ספורט חדשים: גלישת גלים, בייסבול/סופטבול, קראטה, סקייטבורדינג וטיפוס צוקים. ענפים אלו יכללו 474 ספורטאים חדשים בסך כולל של 18 תחרויות.
ב-9 ביוני 2017 אישר הוועד המנהל של הוועד האולימפי הבינלאומי את תוכנית תחרויות הספורט. התוכנית המאושרת כוללת תוספת של 15 תחרויות והפחתה של 286 ספורטאים לעומת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. התוכנית שמה דגש על שיויון מגדרי. לראשונה בארבעת הענפים: הרמת משקולות, חתירה, קאנו/קיאק וקליעה יהיה איזון מגדרי במספר התחרויות. איזון מגדרי במספר הספורטאים והספורטאיות המשתתפים הושג בששת הענפים: ג'ודו, הרמת משקולות, חתירה, קאנו/קיאק, קליעה ושיט. כמו כן, הושג איזון מגדרי במספר התחרויות במקצועות: מרוץ אופני BMX, מרוץ אופני הרים והיאבקות חופשית. התוכנית גם מתמקדת בספורט הפונה לנוער וספורט במרחב העירוני.
להלן ענפי הספורט ומספר התחרויות כפי שאושרו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי:
לוח זמנים.
לוח הזמנים לאולימפיאדת טוקיו כפי שפורסם על ידי הוועדה המארגנת:
המדינות המשתתפות.
במשחקים השתתפו ספורטאים מ-205 מדינות ומשלחת הפליטים. צפון קוריאה היא המדינה היחידה שבחרה לא לקחת חלק במשחקים לאחר דחייתם בשנה בטענה שהיא מגנה על ספורטאיה מפני מגפת הקורונה.
ענפי האולימפיאדה ותוצאותיהם.
ארצות הברית () זכתה במקום הראשון לאחר שזכתה ב-39 מדליות זהב, 41 מדליות כסף, 33 מדליות ארד ובסך הכל 113 מדליות, יותר מכל מדינה אחרת.
השחיין קיילב דרסל () זכה ב-5 מדליות זהב, יותר מכל ספורטאי אחר במשחקים אלה. השחיינית אמה מקיאן () זכתה ב-7 מדליות, יותר מכל ספורטאי אחר במשחקים אלה, מהן 4 מדליות זהב ו-3 מדליות ארד ובכך הייתה לספורטאית השנייה בהיסטוריה שזכתה ב-7 מדליות באולימפיאדה אחת, אחרי המתעמלת מריה גורוחובסקי מברית המועצות (הלסינקי 1952).
אתלטיקה.
במשחקים אלה נשברו 3 שיאי עולם, 2 לנשים ו-1 לגברים. נוסף לכך, במשחקים אלה נשברו 5 שיאים אולימפיים, 2 לנשים ו-3 לגברים.
שחייה.
במשחקים אלה נשברו 6 שיאי עולם, 3 לנשים, 2 לגברים ו-1 משולב. נוסף לכך, במשחקים אלה נשברו 26 שיאים אולימפיים, 17 לנשים ו-9 לגברים.
ביקורת.
ביפן זעמו על קיום המשחקים בזמן שהמדינה נאבקת בהתפרצות מחודשת של הקורונה. נערכו מספר הפגנות ומחאות נגד קיום המשחקים האולימפיים. לביקורת זו נוספה הידיעה כי מאז תחילת המשחקים דווח על 259 מקרי הדבקה חדשים בקורונה במתחם הכפר האולימפי.