לוח השנה הסיני הוא לוח שנה ירחי-שמשי המקובל בתרבות הסינית. בדומה ללוח העברי הלוח הסיני מכיל 12 חודשים המתחילים בכל מולד ירח. על מנת להתאים למחזור השמש, מוסיפים חודש אחד מדי 33 חודשים בממוצע. שנה סינית מתחילה בין חודש לחודשיים לפני שוויון האביב. אף על פי שסין של ימינו משתמשת בלוח הגרגוריאני, הלוח הסיני המסורתי שולט בחגים כגון ראש השנה הסיני, ו וכן בחתונות, לוויות, מעבר דירה או פתיחת עסק. הלוח פותח בין השנים 476 ל-771 לפני הספירה, בתקופת האביב והסתיו של שושלת ג'ואו.
שמות השנים סובבים במחזור בן שישים שנים:
לדוגמה, שנת 4681 (על פי מניין השנים הגרגוריאני חלה בין השנים 1984 ו-1985) הייתה השנה הראשונה במחזור 60 השנים, היא הייתה שנת 子 (עכברוש ג'יה). השנה הבאה שתהיה שנת עכברוש ג'יה, תהיה שנת 4741 (2044/5).
ראש השנה הסינית.
ראש השנה הסינית, בסינית מסורתית 農曆新年 שהם הסימנים (מימין לשמאל) לשנה, חדשה, לוח שנה וחקלאות, (שנת לוח חקלאית חדשה) נקרא גם חג האביב וחג שנת הירח החדשה.
את החג חוגגים מהיום הראשון של החודש הראשון של השנה החדשה ועד ה-15 בו. במהלך החג נערכות תהלוכות בהן רקדנים יוצרים צורת דרקון, חיה המביאה מזל טוב. את הריקודים מלווים כלי נגינה המנגנים בעוצמה רבה כולל הכאה על גונג ומצילתיים על מנת לגרש את השדים.
פול דומר
פול דומר (בצרפתית: Paul Doumer; 22 במרץ 1857 - 7 במאי 1932) היה מדינאי צרפתי. נרצח בעת כהונתו כנשיא צרפת.
ביוגרפיה.
דומר היה מורה במקצועו. בשנת 1889 נבחר לבית הנבחרים כנציג רדיקאל-סוציאליסטי ובהדרגה עבר לימין.
דומר שירת שנה אחת כשר האוצר בשנת 1895, תחת לאון בורז'ואה. בין השנים 1897 ל-1902 שימש כמושל כללי של הודו-סין בשטח וייטנאם, קמבודיה ולאוס שהיה בשלטון צרפת.
בשובו לצרפת נבחר שוב לבית הנבחרים ובשנת 1912 נבחר לסנאט. בשנים 1921–1922 ו-1925–1926 כיהן שוב כשר האוצר. בשנים 1927 עד 1931 כיהן כנשיא הסנאט ויושב ראש ועדת התקציב.
ב-13 במאי 1931 נבחר לנשיא צרפת. ב-6 במאי 1932, בטרם מלאה שנה לנשיאותו, כאשר השתתף בטקס הפתיחה הרשמי של יריד הספרים בפריז נורה הנשיא על ידי מהגר רוסי בשם פבל גורגולוף. המתנקש היה אנרכיסט, משורר ושוחר קיצוני של איכות הסביבה, אך מקורות אחדים מציינים כי היה לא שפוי.
הנשיא הוחש לבית החולים בו נפטר בשעות הבוקר המוקדמות של ה-7 במאי 1932.
אלקטרוקרדיוגרמה
אק&quot;ג
אקרופוליס
אקרופוליס העתיקה והחדשה (יוונית: ἀκρόπολις; מילולית: העיר העליונה) היא גבעה מבוצרת, מקום גבוה ומבוצר בתוך עיר-מדינה ביוון העתיקה. האקרופוליס היה לרוב המקום בו הוקם היישוב מלכתחילה, בשל יתרונותיו ההגנתיים, ובהמשך שכן בו בדרך כלל ארמון המלך. עם ביטול המלוכה ברוב הפולייס (צורת הרבים של 'פוליס') היווניות הוקמו באקרופוליס המצודה והמקדשים העירוניים, והאגורה ומרכזי ציבור אחרים הוקמו לרוב בסמוך אליו. בערים יווניות עתיקות רבות מצויה אקרופוליס ובה נמצאים לרוב שרידי המקדשים החשובים ומונומנטים נוספים.
האקרופוליס הידועה ביותר היא האקרופוליס באתונה, שהיא השריד המרכזי של אתונה העתיקה. באתר זה מצוי הפרתנון ועוד מספר שרידי מבנים מפורסמים. אקרופוליס זו מוכרת כאתר מורשת עולמית והיא אף נבחרה למועמדת סופית לשבעת פלאי תבל החדשים.
המונח אקרופוליס משמש היום לתיאור גבעה מבוצרת בעיר עתיקה מכל תקופה, ולאו דווקא מתקופת יוון העתיקה. דוגמאות לכך ניתן לראות בתל גזר, תל חצור, עיר דוד ועוד.
לואי ארמסטרונג
לואי דניאל ארמסטרונג (באנגלית: Louis Daniel Armstrong; 4 באוגוסט 1901 – 6 ביולי 1971), הידוע גם בכינוי "סצ'מו" ("Satchmo"), היה זמר וחצוצרן אמריקאי שעסק בעיקר בסגנון הג'אז. ארמסטרונג נחשב על ידי רבים כאחד ממוזיקאי הג'אז הגדולים ביותר במאה ה-20. נגינתו הכריזמטית, יכולת הביצוע החדשנית שלו ואישיותו המרשימה הפכו את הג'אז ממוזיקת ריקודים פרובינציאלית לצורת אמנות פופולרית.
ארמסטרונג נודע בתחילה בעיקר בזכות נגינתו בחצוצרה, אולם הוא גם היה אחד מזמרי הג'אז המשפיעים ביותר, ולקראת סוף הקריירה שלו היה מפורסם בעיקר בשירתו.
ביוגרפיה.
ארמסטרונג נולד כבן למשפחה ענייה מניו אורלינס שבלואיזיאנה. על פי מרבית המקורות אביו היה ויליאם ארמסטרונג, אשר סירב לשאת את אמו, מרי מאיאן אלברט, ואשר נטש את המשפחה ביום לידתו של ארמסטרונג, ובכך אילץ את אימו לצאת לעבוד בזנות על מנת לפרנס את המשפחה. על פי האתר "Elvis Presley News", אמו הייתה זונה, אביו "בלתי ידוע" והוא (ואחותו ביאטריס) גדלו לסירוגין אצל אמו ואצל סבתו ג'וזפין.
את כלי הנגינה הראשון שלו, קורנט (אחד מסוגי החצוצרה המוכרים ביותר, שהיה פופולרי בקרב מוזיקאים בניו אורלינס) הוא קיבל משכניו, משפחת קרנופסקי היהודית-ליטאית ממוצא חסידי, שהעסיקו את הילד בעבודות שונות לצד אחד מילדי המשפחה ושאליהם היה מקושר במיוחד. ארמסטרונג התארח בביתם במשך שנים באופן קבוע, דבר שהקנה לו בין היתר ידיעת יידיש שוטפת. עד סוף ימיו הוא נהג לשאת על צווארו שרשרת עם מגן דוד, כאות להכרת הטוב לאותה משפחה, שהייתה משפחתו היחידה.
הלהקה הראשונה אליה הצטרף כנגן קורנט הייתה להקת "בית האסופים הכושים" ("Negro Waif's Home"), או בשמו הרשמי בית המחסה לאסופים צבעונים של ניו אורלינס ("New Orleans Home for Colored Waifs"). הוא נשלח למקום זה כשהיה בן 10, לאחר שנתפס יורה באקדח בחגיגה בערב ראש השנה האזרחית.
ארמסטרונג נהג לעקוב אחרי תהלוכות תזמורות כלי נשיפה שעברו בעיר לעיתים קרובות, כשהוא מאזין למוזיקאים ותיקים כמו באנק ג'ונסון, באדי פטיט, ויותר מכולם ג'ו "קינג" אוליבר, שהיה המורה ודמות האב של ארמסטרונג הצעיר. לאחר מכן ניגן ארמסטרונג בתזמורות כלי נשיפה ובספינות נהר בסביבות ניו אורלינס, והתחיל לנוע בדרכים עם התזמורת המפורסמת של פיית מאראבל, שהצטרפה לשייט ספינת קיטור לאורך נהר המיסיסיפי; ארמסטרונג תיאר את התקופה בתזמורת של מאראבל כ"ללכת לאוניברסיטה", שכן הזדמנות זו אפשרה לו לרכוש ניסיון רחב עם עיבודים כתובים. כשג'ו אוליבר עזב את ניו אורלינס בשנת 1919, תפס ארמסטרונג את מקומו בתזמורת של קיד אוריי, שנחשבה לתזמורת הג'אז המובילה בעיר.
בשנת 1922 הצטרף ארמסטרונג לנדידה לשיקגו, שם הוזמן על ידי ג'ו אוליבר להצטרף לתזמורת הקריאול-ג'אז שלו. התזמורת של אוליבר הייתה החשובה והמשפיעה ביותר בשיקגו בתחילת שנות ה-20, תקופה בה שיקגו הייתה המרכז של הג'אז. ההקלטות הראשונות של ארמסטרונג, מנגן קורנט שני בתזמורת של אוליבר (כולל קטעי סולו אחדים) נעשו בשנת 1923.
ארמסטרונג שמח לעבוד עם אוליבר, אך אשתו, הפסנתרנית ליל הארדין ארמסטרונג, האיצה בו לחפש שכר גבוה יותר. ארמסטרונג ואוליבר נפרדו כידידים בשנת 1924 וארמסטרונג עבר לניו יורק כדי לנגן עם התזמורת של פלטשר הנדרסון – התזמורת השחורה המובילה באותה עת. אז גם עבר ארמסטרונג לחצוצרה כדי להשתלב טוב יותר בקרב שאר הנגנים במחלקת כלי הנשיפה. באותו זמן, הוא גם ביצע הקלטות רבות אותן ארגן עבורו ידידו הוותיק מניו-אורלינס, הפסנתרן קלרנס ויליאמס. הקלטות אלו כללו להקות ג'אז קטנות (שהטובות שבהן זיווגו את ארמסטרונג עם אחד מיריביו לטכניקה ולרעיונות, סידני בשה) וסדרה בה ליווה זמרי בלוז.
הוא חזר לשיקגו בשנת 1925 והחל להקליט תחת שמו עם להקותיו "Louis Armstrong and his Hot Five" ו-"Louis Armstrong and his Hot Seven" להיטים כמו "Potato Head Blues", "Muggles" (רמיזה למריחואנה) ו-"West End Blues" שקבעו את הסטנדרט וסדר היום של הג'אז לשנים רבות. בשנת 1928 הוא הקליט שיר עם St. James Infirmary Blues שמאז הפך לסטנדרט של השיר.
ארמסטרונג חזר לניו יורק בשנת 1929, ואז עבר ללוס אנג'לס בשנת 1930, ומשם לסיבוב הופעות באירופה. לאחר שנים רבות בדרכים, הוא השתקע בקווינס שבניו יורק בשנת 1943. למרות שהיה קורבן לתהפוכות של עולם המוזיקה האמריקאית בתחילת המאה ה-20, ולעסקי המוזיקה בהם התערבו גם הגנגסטרים, הוא המשיך לפתח את המוזיקה שלו.
ידידו הקרוב ביותר של ארמסטרונג החל מסוף שנות ה-20 היה גנגסטר יהודי משיקגו, ג'ו גלייזר, אשר הפך החל מ-1935 למנהל עסקיו.
בשלושים השנים הבאות, ארמסטרונג ניגן ביותר משלוש-מאות הופעות בשנה. רוב מסעות ההופעות שלו החל משנות ה-40 היו עם קבוצה קטנה ויציבה בשם "Louis Armstrong and his All Stars", שכללה את בארני ביגרד, ג'ק טיגרדן, ארל היינס, טרומי יאנג ובארט דימס. במהלך תקופה זו הוא ביצע הקלטות רבות והופיע ביותר מ-30 סרטים. בשנת 1959 ערך ארמסטרונג מספר הופעות בישראל.
ארמסטרונג התמיד בלוח ההופעות העמוס שלו עד מספר שנים לפני מותו. הוא גם יצא להופעות באפריקה, אירופה ואסיה תחת חסות משרד החוץ האמריקאי בהצלחה מרובה ונודע כ"השגריר סאצ'".
ארמסטרונג מת מהתקף לב בשנת 1971, חודש לפני יום הולדתו ה-70. הוא נקבר בבית העלמין פלשינג בניו יורק.
אישיותו.
הכינוי "סצ'מו" ("Satchmo" או "סץ'") הוא קיצור של "Satchelmouth" (פה-ילקוט). מוקדם יותר הוא היה ידוע בכינוי "Dippermouth" (פה-אוניה). כל אלו הם כמובן התייחסויות לפיו הגדול. חברים ועמיתים בדרך כלל קראו לו "פופס" ("Pops"), השם בו השתמש ארמסטרונג כשהתייחס לחבריו ועמיתיו המוזיקאים (פרט לפופס פוסטר, לו קרא ארמסטרונג תמיד "ג'ורג'").