מאפיינים: הגבעולים מעוגלים וצומחים בודדים או מסתעפים מצוואר השורש. העלים נגדיים, אך הם ערוכים במעין דורים לאורך הגבעול, ההולכים ומצטופפים בקצהו ויוצרים מראה של תפרחת מוארכת דמוית שיבולת צפופה, שבה ערוכים הפרחים. עלי הגבעול דלילים, דמויי ביצה, מצטררים לפטוטרת. עלי התפרחת (החפים) צרים ודמויי אזמל, חדים, עורקיהם בולטים, ובשוליהם ריסים מאפירים ארוכים. הם פונים כלפי מעלה בזווית של 45 מעלות או פחות וארוכים הרבה יותר מן הפרחים שבתפרחות. הפרחים, שמספרם 2 עד 6, ערוכים בתפרחת דמוית שיבולת מוארכת לא צפופות או צפופות, שאורכה 2 עד 11 ס"מ ולעיתים רחוקות 15 ס"מ. הפרחים, שאורכם 10 עד 21 מ"מ, זעירים, ורודים או לבנים, כמעט יושבים (אורך העוקץ 1.5 עד 4 מ"מ). הגביע דמוי צינור, ארוך וצר ומעט מעוקל כלפי מטה, דו-שפתני במקצת בחלקו העליון, עם 5 שיניים זעירות משולשות ומחודדות. הגביע מכוסה בזיפים ולאורכו 13 עורקים בולטים. הכותרת דו-שפתנית, אורכה כס"מ אחד, צבעה ורוד ואף היא מכוסה בזיפים. צינור הכותרת, שאורכו כ-7 מ"מ, דמוי צינור דק (אבוב), בולט מעט מן הגביע ומחפי התפרחת, בקצה הצינור מבנה דו-שפתני שעיר, בעל 4 אונותיו קצרות דומות פחות או יותר זו לזו. השפה העליונה מעט זקופה, צרה ותמימה. השפה התחתונה שסועה בעדינות לשלוש אונות מעוגלות. בפרח 4 אבקנים, הזוג האחורי (התחתון) שבהם מנוון והזוג הקדמי חבוי מתחת לשפה העליונה ובולט מעט מתוך הפרח. כל אבקן בעל לשכה אחת פורייה (עם אבקה) ולשכה שנייה עקרה. הפרי עשוי 4 פרודות דמויות ביצה וחלקות. הן עטופות בגביע משתייר וזיפני כל עוד הוא לא התפרק.
בית גידול ותפוצה – אבובית עדינה היא צמח אירנו-טורני של ערבות שיחים גבוהות במדבר. התפוצה במרכז אסיה ובהרי המזרח התיכון, אבל לא מערבה ודרומה לדרום סיני ולא בקפריסין. היא שכיחה למדי במרומי הרי דרום סיני ובערבות הגבוהות של דרום ירדן (אדום) מעל 1,200 מ' ונדירה מאוד בישראל עד אפיזודית ובסכנת הכחדה בישראל, אבל היא אינה נמצאת בסכנת הכחדה עולמית. אולי האוכלוסיות המעטות והדלילות שלה בישראל הן בשוליים של אזור התפוצה המרכזי ברמות עבר הירדן המזרחי. בישראל היא נמצאת ב-3 אתרים בישראל. האתר היחיד שהצמח בטוח בו במסגרת שמורת טבע הוא בורות לוץ בהר הנגב. הפריחה מסוף פברואר ועד סוף מאי.
אבובית עדינה נבדלת מאבובית מקורקפת בשלושה מאפיינם: בתפרחת מוארכת זקופה, בעלים מוארכים ואזמלים ובריחה המושך במיוחד (בדומה לאבובית החרטומים שבחרמון), לעומת אבובית מקורקפת, אשר עליה רחבים ואינם ריחניים ודורי הפרחים ערוכים בה בקרקפת עגולה.
אבובית החרטומים.
אַבּוּבִית הַחַרְטֻמִּים (שם מדעי: .Ziziphora clinopodioides Lam) בן-שיח מסועף מבסיסו, נמוך מאוד שרוע וצמוד לקרקע, מדיף ריח נענע (מנתה) וגדל בישראל במרומי החרמון. הוא ירוק כל השנה, פרט לתקופה בה הוא מכוסה שלג ושרוי בתרדמה. הוא יוצר מעין גוש מעוגל ושטוח, שקוטרו עד 50 ס"מ וגובהו בין 3 ועד 7 ס"מ (בחרמון, במקומות אחרים עד 30 ס"מ). גבעוליו המעוצים שרועים ומתפתלים וגבעוליו הצעירים הזקופים מתרוממים מעט מעל גרגרי החצץ ונושאים בקודקודם תפרחות דמויות קרקפת של פרחים זעירים וצפופים. עלי התפרחת (החפים) מקיפים את הקרקפת כמעטפת. העלים משמשים לחליטת משקה, לתיבול תה וכתבלין לבשר.
מאפיינים: הגבעולים מעוגלים (לא רבועים) ומתעצים במהרה. העלים נגדיים, אפרפרים-מלבינים דמוי קטיפה, אליפטיים עד אזמלים, אורכם 10 עד 15 ורוחבם 2 עד 5 מ"מ, עורקיהם בולטים והם מכוסים בצפיפות בשערות לבנות זעירות ומשובצים בתחתיתם בבלוטות שמדיפות ריח נענע נעים וחזק במיוחד. התפרחות אמיריות (בקצה הגבעול), דמויות קרקפת מעוגלת פחות או יותר שאורכה ורוחבה 15 עד 20 מ"מ. בכל תפרחת יש 14 עד 30 פרחים קטנים, דו-שפתניים ולבנים או מעט ורודים. עלי התפרחת הרבים (החפים) עוטפים את התפרחת. הגביע דמוי צינור צר, אורכו 5 עד 6 מ"מ, רוחבו כמ"מ אחד, קצהו דו-שפתני במקצת, עם שיניים קצרות, דקות וצמודות אחת לשנייה, לאורכו 13 עורקים בולטים וכסות פלומתית צפופה. צינור הכותרת אינו בולט מהגביע בפרחים זכריים עקרים, ובולט מעט בפרחים דו-מיניים. הצוף נמצא בבסיס צינור הכותרת. הכותרת לבנה, ורוד עד סגול, אורכה 8 עד 11 מ"מ ודו-שפתנית. השפה העליונה קצרה, זקופה, תמימה וקודקודה מפורץ. השפה תחתונה פרושה ושסועה ל-3 אונות רחבות ומעוטרות לעיתים בפסים לילכיים. האונה האמצעית צרה יותר מהאונות הצדדיות המעוגלות, וקודקודה מפורץ. האבקנים 4 במספר, שניים פוריים ושניים מנוונים. לעיתים שני האבקנים המנוונים יעדרו לחלוטין. במאבק לשכה אחת בלבד מפותחת ופורייה. הזרעים (אגוזיות) חומים בהירים.
בית גידול ותפוצה - תפוצתו של אבובית החרטומים היא מצפון לדרום, משלשת ההרים טיין-שן במרכז אסיה, דרך ההרים הגבוהים של אפגניסטן, פרס וטורקיה עד להרים בדרום מזרח חצי האי הבלקני. החרמון מהווה את גבול התפוצה הדרומי שלו במזרח הים התיכון. בחרמון הוא גדל מרום של 2,000 מ' עד 2,800 מ'. הוא צמח שולט בבתי גידול חשופים, ומוארים ומוכי רוח במדרונות של סלעי דולומיט וגיר בעלי גוון צהבהב מנוקזים היטב. קומתו הנמוכה מונעת את חשיפת הניצנים הרדומים לפגיעה של פתיתי שלג בשעת סערה החושפת את השלג מעל פני הקרקע. שם הסוג אבובית מבטא את הצינור (האבוב) הארוך של הפרח. לא ברור מקורו של שם המין "החרטומים". הפריחה בחרמון מאמצע יוני עד אמצע אוגוסט.
אבובית מקורקפת.
אַבּוּבִית מְקֻרְקֶפֶת (שם מדעי: Ziziphora capitata L) – צמח עשבוני חד-שנתי ים-תיכוני ואירנו-טורני זקוף ובלתי מסתעף. הוא שכיח בישראל. הגבעולים מעוגלים (לא רבועים). העלים, נגדיים, פשוטים, תמימים, רחבים, זיפניים. הם אינם ריחניים, בניגוד לרבים מבני משפחתו, ובמיוחד בניגוד לבן-סוגו, אבובית החרטומים. התפרחות אמיריות (בקצות הגבעולים), דמוית קרקפת מעוגלת פחות או יותר. עלי התפרחת רחבים דמויי ביצה, זיפניים ונראים כמעין מעטפת. הפרחים דו-שפתניים צבעם ורוד או סגול, בולטים וזקופים בתפרחת. הגביע דמוי צינור ארוך ודק (אבוב), בקצהו 5 שיניים לאורכו 13 עורקים וגם הוא מכוסה בזיפים ארוכים כמו עלי התפרחת. צינור הכותרת ארוך וצר (אבוב). הכותרת קטנה, דו-שפתנית ופרושה. השפה העליונה רחבה. השפה התחתונה פרושה ובסיסה בהיר ועליה כתמים כהים. לפרח רק 2 אבקנים, שני האחרים מנוונים, שרידיים.
בית גידול: אבובית מקורקפת נפוצה בבתות ספר ובשדות בוּר ברוב אזורי צפון הארץ ומרכזה, ואף חודרת בערוצים דרומה עד מרכז הנגב, ובמדרונות אבניים היא מגיעה צפונה עד רום של 1,800 מ' בחרמון. תפוצתה העולמית משתרעת בארצות הים התיכון והמזרח התיכון. הפריחה מסוף ינואר עד סוף יוני.
הגננת (סרט, 2014)
הגננת הוא סרט קולנוע, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית משנת 2014 בכתיבתו ובבימויו של נדב לפיד, עם שרית לארי ואבי שניידמן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על מערכת יחסים שנרקמת בין גננת בגן ילדים, לבין ילד משורר מחונן בן 5.
נדב לפיד זכה בפרס פורום מבקרי הקולנוע בישראל ובפרס חג'ג' לסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים והיה מועמד לפרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
שי גולדמן היה מועמד לפרס אופיר לצילום הטוב ביותר, אביב אלדמע היה מועמד לפרס אופיר לפסקול הטוב ביותר.
בפסטיבל הקולנוע בגואה, זכה לפיד בפרס טווס הכסף לבמאי הטוב ביותר עבור סרט זה, והשחקנית הראשית שרית לארי זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר. נדב לפיד זכה גם בפרס קתדרלת הזהב בפסטיבל הקולנוע האירופי בסביליה ובפסטיבלים נוספים.
ב-2018 הופק רימייק אמריקאי בשם The Kindergarten Teacher המבוסס על תסריטו של נדב לפיד, עם מגי ג'ילנהול בתפקיד הגננת.
תקציר העלילה.
נירה בלום (שרית לארי) היא גננת ותיקה ומסורה. בעלה (ליאור רז) הוא מהנדס בתעשייה האווירית ויש להם בן קצין בצה"ל ובת בתיכון.
מזה חמש שנים, לאחר מות אמה, היא נמשכת לכתיבת שירה ומשתתפת קבועה בסדנת כתיבת שירה של המשורר עודד (המוכתר). השירה מושכת אותה בצורה כפייתית והיא מתעניינת פחות במה שנעשה בביתה.
אחד מהילדים בגן הוא יואב פולק (אבי שניידמן), בן חמש. הוא מגיע מדי יום עם המטפלת שלו מירי (אסתר רדא). לנירה מתברר כי ליואב יש כשרון לשירה. את השירים שהוא מדקלם, מציגה מירי שהיא שחקנית מתחילה באודישנים כאילו היא כתבה.
יואב אומר לנירה כי אמו מתה אבל מירי מגלה לה כי הוריו גרושים ואמו גרה בחו"ל עם בן זוג. אביו אמנון (יחזקאל לזרוב) הוא אדם עשיר בעל שתי מסעדות גורמה ופאב. ליואב יש גם דוד בשם אהרון פולק (דן תורן) שהוא משורר שעובד לפרנסתו כמגיה בעיתון.
נירה מטפחת את יואב ומנסה להרחיקו מחברו אסי (גיא אורן) שמלמד אותו קללות ומילים גסות.
היא נפגשת עם אהרון ומבקשת שידבר עם אמנון שיעזור בפיתוח כשרון השירה של יואב. הוא מבטיח אבל לא מקיים. יש נתק בין שני האחים, אמנון הוא איש העולם הגדול ונהנתן ואילו אהרון הוא משורר מתוסכל, גרוש שבקושי מתפרנס ולא הגיע בחייו לשום הישג.
נירה נפגשת עם אמנון אך הוא מתייחס אליה בזלזול. הוא לא מכיר בשירה כערך שאינו מסוגל לתת פרנסה כמו אחיו, אלא רק בהוויות העולם הזה. הוא מפטר את מירי ואוסר על נירה לעודד את כשרון השירה של יואב.
נירה ממשיכה בסדרת השירה אצל עודד ואף מתקרבת אליו ומקיימת אתו יחסים אינטימיים. עודד מודיע לה כי הוא מארגן מופע של משוררים ונירה מבקשת ממנו שיתיר ליואב להציג משיריו.
היא לוקחת את יואב לערב השירה ללא הסכמת אביו. באירוע משתתפת גם המשוררת נעם פרתום. יואב מתקבל בהתלהבות על ידי הנוכחים שזורקים עליו סוכריות.