במדינות רבות בעולם קיים קוד לבוש בבתי הספר, המחייב לעיתים את התלמידים בלבישת מדים ("תלבושת אחידה"). יש הטוענים כי תלבושת אחידה תורמת לקידום המשמעת בקרב התלמידים, לעידוד הלמידה ולהפחתת האלימות. באזורים בארצות הברית בהם קיימים מאבקים אלימים בין כנופיות, קוד לבוש בבית הספר אוסר על פרטי לבוש האופייניים לתלבושתם של חברי הכנופיות, במטרה להפחית את הסיכון למקרי אלימות בתחומי בית הספר.
תלבושת אחידה בבתי הספר בישראל.
סוגיית אופי הלבוש בבתי הספר הטרידה את אנשי החינוך בארץ כבר בתחילת המאה ה-20. תלבושת אחידה הונהגה, כיוזמה עצמית של בתי ספר, בזמנים שונים ובמקומות שונים. בית הספר הריאלי בחיפה, לדוגמה, שנוסד ב-1913, הנהיג מסורת זו כמעט מיום היווסדו.
ב-1938 החליטה מחלקת החינוך של הוועד הלאומי להנהיג תלבושת אחידה בכל בתי הספר העבריים. לצורך גיבוש המדים התמנתה ועדה בהשתתפות רופא, אמן צייר, מורה לתפירה ואחד היצרנים. המניע המוצהר להחלת התלבושת האחידה היה קידום תוצרת הארץ בענף ההלבשה. נימוקים נוספים שעלו באותה התקופה, הרלוונטיים עד היום: טשטוש פערים סוציו-אקונומיים, פיתוח תחושת השתייכות למוסד ומענה לטרוניה בבקרים: "אין לי מה ללבוש". שנה קודם לכן, החליטה מועצת עיריית תל אביב על הנהגת תלבושת אחידה בכל בתי הספר בעיר.
ההנחיה הארצית לא החזיקה לאורך ימים. עם קום המדינה לא גובשו, ככל הנראה, החלטות מחייבות בעניין. ב-1955 חויבו תלמידי בתי הספר התיכוניים בתל אביב לפקוד את ספסל הלימודים בלבוש אחיד.
ב-1958 יצאה הוראה מחייבת מטעם משרד החינוך בנוגע ללבוש האחיד. מדי החורף כללו: חולצות מבד מגבת ומפלנל, אפודות, מכנסיים כחולים או חצאיות כחולות מצמר לבנות. הטרוניות על מחירם הגבוה של המדים לא אחרו לבוא, כבימים ימימה.
ב-1967 החליט אגף החינוך בעיריית ת"א בלחץ ההורים, להתיר לתלמידות התיכון להגיע לבושות במכנסיים בימים קרים וגשומים, "אך לא מסטרץ' ולא צמודים לגוף". עד כה מותר היה לבוא במכנסיים רק עם הצגת אישור רפואי.
הנושא המשיך להעסיק את מערכת החינוך גם בעשורים הבאים. כך למשל, הורה שר החינוך, זבולון המר, ב-1978, שאין לחייב תלמידים לקנות וללבוש תלבושת אחידה, כדי לא לגרום להוצאות רבות להורים. בספטמבר אותה השנה יצא חוזר לבתי הספר ממטעם משרד החינוך, שהשתמע ממנו כי קוד הלבוש הוא בגדר המלצה בלבד: "רוב ההורים צריכים להביע את רצונם להנהיג תלבושת אחידה בבית הספר". עוד צוין כי על התלבושת להיות צנועה ופשוטה. בשנת הלימודים המדוברת כבר נעשה ניסיון לבטל את התלבושת האחידה לתלמידי השמינית בבית הספר אליאנס שבתל אביב, כהענקת מנדט של בגרות לתלמידים
(ראו תמונה).
ב-2004 המליץ משרד החינוך, תחת השרה לימור לבנת להנהיג תלבושת אחידה בבתי הספר, אך השאיר את ההחלטה לשיקול מוסדות החינוך עצמם, כדי שהעניין יוכרע "בתהליך חינוכי דמוקרטי. באותה השנה הונהגה ב-1,166 בתי ספר בישראל תלבושת אחידה.
בשנת הלימודים תשע"ב, 2010, הונהגה תלבושת אחידה בכל בתי הספר היסודיים וחטיבות הביניים בארץ, על פי הנחיית שר החינוך, גדעון סער. זכות ההכרעה לגבי תלמידי התיכון, נותרה בידי בית הספר.
מקומות עבודה ומעמד חברתי.
במקומות עבודה רבים מונהג קוד לבוש אחיד. בחלק מחברות האוטובוסים בישראל, למשל, נהוגה תלבושת ייצוגית אחידה.
מקור המונח צווארון כחול מצוי במדים שהיוו קוד לבוש במקצועות התעשייה במאה ה-19. עובדי התעשייה ועבודות הכפיים נוהגים ללבוש בגדים עמידים בפני לכלוך. מאפיין פופולרי של בגדים אלה היה ועודנו בגדי עבודה בצבע כחול. כחול הוא גם הצבע הפופולרי של סרבלי העבודה שלובשים עובדים אלה, שכוללים פעמים רבות את שם החברה מודפס בצד אחד ותג זיהוי עם שם העובד בצד השני. על פי רוב בגדים אלה נרכשים ומסופקים לעובדים על ידי המעביד.
הפופולריות של הצבע הכחול בקרב אנשים שעסקו בעבודת כפיים עמדה בניגוד לחולצה הלבנה, שבאופן היסטורי הייתה הלבוש המקובל בסביבת העבודה המשרדית. קוד הלבוש השונה סייע לזהות את המעמד הסוציו-אקונומי אליו השתייכו האנשים. עם זאת, הבחנה זו הולכת ומיטשטשת, ככל שגובר הביקוש לכוח אדם מקצועי ומיומן, ובשל הגידול שחל במשרות במגזר השירותי, שאינן מצריכות עבודת כפיים, אך שכרן נמוך. המונח "צווארון כחול" יכול לשמש גם כשם תואר, המתאר את סביבתו של עובד הצווארון הכחול, לדוגמה: שכונת צווארון כחול, מסעדת צווארון כחול וכו'.
קוד לבוש צבאי.
בדומה לשאר צבאות העולם, צה"ל מנהיג קוד לבוש אחיד על חייליו - מדי צה"ל.
בוסתאן אל מרג'
וילוס
דייסון
מנגנון לינדמן
מנגנון לינדמן (באנגלית: Lindemann-Hinshelwood mechanism) הוא מנגנון בקינטיקה כימית לתיאור תגובות שנראות בתחילה כאונו-מולקולריות (שקצבן מושפע ממגיב אחד), אך בפיתוח מנגנון התגובה ובאופן ניסיוני הן מתנהגות כתגובות בסדרים גבוהים יותר (בדרך כלל עד סדר שני).
המנגנון.
הריאקציה הכללית A→B נראית כתגובה מסדר ראשון (A - מגיב, B - תוצר), חרף כך היא פועלת על פי המנגנון מטה בשני שלבים עיקריים:
הנחות.
על מנת להשתמש במנגנון יש להניח הנחת מצב עמיד, היינו שמהירות היווצרות והעלמות תוצרי הביניים (A*) והזרז (M) זניחה כך שהריכוז שלהם קבוע בזמן ואינו משתנה במהלך התגובה (זהו מצב עמיד).
מהירות התגובה.
מפיתוח קינטי ניתן להיווכח שמהירות התגובה (היווצרות B) היא:
formula_2
דניאל קמפבל
דניאל קמפבל (באנגלית: Danielle Campbell, נולדה ב-30 בינואר 1995) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר מתפקידה בסדרה "המקוריים" כדווינה קלייר ומתפקידה של ג'סיקה אולסון בסרט "התאהבתי בכוכב" של ערוץ דיסני.
ביוגרפיה.
קמפבל נולדה בעיירה קטנה בשם הינסדיל במחוז קוק, אילינוי לג'ורג'ין וג'ון קפמבל, ויש לה אח צעיר ממנה. היא התגלתה בגיל 10 בשיקגו כאשר שהתה בסלון יופי.
קריירה.
את ההזדמנות הראשונה שלה לשחק היא קיבלה כאורחת בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה "נמלטים" ב-2006, שם שיחקה בארבעה פרקים כגרייסי הולנדר. בשנת 2008 שיחקה בסרט האימה "בית הפוקר" בתפקיד דרלה, לצד קלואי גרייס מורץ. בשנת 2010 גילמה את ג'סיקה אולסון בסרט של ערוץ דיסני "התאהבתי בכוכב" וחתמה עם הערוץ על חוזה.
בשנת 2012 שיחקה בדרמת הפשע "מדיאה בהגנת עדים" לצד טיילר פרי.  בשנת 2013 התקבלה לתפקיד של דווינה בסדרה "המקוריים" שהיא ספין אוף לסדרה יומני הערפד.
בשנת 2018 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הנוער "אהבה מפורסמת" ברשת Freeform, כהרפר טייט. כמו כן, השתתפה בקליפ לשיר "Better With You" של הזמר ג'סי מקרטני. בהמשך השנה לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה "ספר לי סיפור" של שירות הסטרימינג פרמאונט+, בדמותה של קיילה פאוול. בסוף שנת 2019 עלתה הסדרה לעונה השנייה וקמפבל גילמה דמות אחרת בשם אוליביה מון.
חיים אישיים.
בדצמבר 2015 החלה לצאת עם לואי טומלינסון, חבר להקת "וואן דיירקשן", ולאחר שנה בדצמבר 2016 השניים נפרדו.
לאחר הפרידה קמפבל החלה לצאת עם השחקן נת'ניאל בוזוליק, אשר שיחק ביחד איתה בסדרה "המקוריים" ולאחר כמה חודשים הם נפרדו.
החל מאפריל 2018 קפמבל נמצאת במערכת יחסים עם השחקן קולין וודל, אשר שיחק גם בסדרה "המקוריים".
רביעיית כלי-מיתר
תולעת המוות המונגולית
תולעת המוות המונגולית (במונגולית: олгой-хорхой) היא יצור אגדתי מונגולי בדמות תולעת ענק החיה במדבר גובי. אין בנמצא דיווחים אמינים על אודות קיומה.
על פי המסופר, גודלה של התולעת הוא מ-60 ס"מ עד 1.5 מטר אורך וצבעה אדום.
על פי האגדות המונגוליות, היא יכולה לירוק קדימה חומצה גופרתית ולשחרר זרם חשמלי קטלני.
אטימולוגיה.
השם המונגולי של תולעת המוות הוא Олгой-Хорхой (אולגוי-חורחוי). אולגוי משמעו מעי גס וחורחוי פירושו תולעת.
בתרבות המערבית, הפך השם ל-allghoi khorkhoi, allerghoi horhai, orgoj chorchoj (אלע'וי חורחוי, אלרע'וי חורחאי, אורגוי חורחוי) בכוונה לצורתה של התולעת הדומה למעי גס של פרה.
מראה.
תאוריה של התולעת מדמים אותה למעי הגס של הפרה. מספרים שהיא בעלת צבע אדום, ולעיתים היא מתוארת כבעלת נקודות כהות וכתמים. לפעמים מסופר שיש לה קוצים שנמצאים בשני קצותיה.
החוקר האמריקני רוי צ'פמן אנדרוס ציטט בספרו "On the Trail of Ancient Man" (1926) את דמדינבאזאר, ראש ממשלת מונגוליה (1922), המתאר את התולעת כך: "צורתה כשל נקניק באורך שני רגלים, אין לה ראש או רגליים והיא כה ארסית עד שמגע בה משמעו מוות מיידי. היא חיה במקומות הנידחים ביותר במדבר גובי...". ציטוט זה נכלל גם בספרו "The New Conquest of Central Asia" (1932) של אנדרוס, אך הוא הוסיף הסתייגות מקיומה של התולעת.
אזור מחיה והתנהגות.
מספרים כי תולעת המוות המונגולית שוכנת בחלקו הדרומי של מדבר גובי. המונגולים אומרים שהאוגלוי-חורחוי יכול להרוג מרחוק בעזרת שתי שיטות:
1. לירוק קדימה, אל עבר הטרף, חומצה גופרתית.
2. לשחרר מטען חשמלי על הטרף.
המונגולים מאמינים שהתולעת גרה מתחת לאדמה, ישנה רוב השנה חוץ מהזמנים שהיא פעילה בהם: תחילת יוני עד סוף יולי. מדווח שראו את התולעת, ברוב הפעמים, כאשר ירד גשם והאדמה הייתה רכה.
המונגולים גם מאמינים, שאם נוגעים בתולעת מתים מיד. הפולקלור המקומי מספר שהתולעת נמשכת לצבע הצהוב. יש סיפורים האומרים שלתולעת יש חיבה לצמחים טפילים כמו צמח הגויו.
השערות קריפטוזואולוגיות.
השערה אחת אומרת שתולעת המוות המונגולית היא סוג של צלופח חשמלי שחי על פני האדמה ומתחתיה. השערה זו נתמכת על ידי העובדה שפעם מדבר גובי היה ימת מים, ושצורת חיים זו התפתחה לאחר אלפי שנים.