אנגליה הפסידה בכל משחקי שלב הבתים של יורו 1992, כאשר פלאט הבקיע את השער היחיד בהפסד 1 - 2 לנבחרת שוודיה. הנבחרת כשלה בניסיונה להעפיל למונדיאל 1994 בארצות הברית למרות שפלאט המשיך להנהיג אותה מהקישור, וטיילור התפטר. טרי ונבלס שהחליפו השאיר את פלאט בהרכב, והוא הבקיע את השער הראשון של הנבחרת בתקופת ונבלס. לקראת יורו 1996 הוא זכה למספר קטן יותר של דקות משחק, ואילו טוני אדמס קיבל את סרט הקפטן.
פלאט השתתף כמחליף ברוב משחקי יורו 1996, ואף פתח ברבע הגמר מול נבחרת ספרד במקום פול אינס המושעה. בחצי הגמר הוא הבקיע פנדל במסגרת דו-קרב ההכרעה בסיום המשחק מול גרמניה, אך גם הפעם נבחרת אנגליה הפסידה והודחה מהמשך הטורניר. הוא פרש מהנבחרת זמן קצר לאחר מכן, ובסך הכל השתתף ב-62 משחקים והבקיע 27 שערים מאז הבכורה מול איטליה ב-1989.
במקביל לכך הוא עבר לאיטליה, ושיחק בהצלחה בבארי, יובנטוס וסמפדוריה. פלאט זכה בגביע אופ"א עם יובנטוס ב-1993, ובגביע האיטלקי עם סמפדוריה ב-1994.
הוא חתם בארסנל ב-1995, ושלוש שנים לאחר מכן זכה בתואר הראשון שלו בכדורגל האנגלי כאשר המועדון זכה בדאבל של אליפות וגביע ה-FA. באותה עונה הוא הבקיע אחד מהשערים בניצחון 3 - 2 על מנצ'סטר יונייטד בנובמבר 1997, שסייע לארסנל להמשיך להיאבק על האליפות.
הוא הודיע על פרישתו בקיץ 1998.
קריירת האימון.
חודשים אחדים לאחר שעזב את ארסנל הוא חזר לסמפדוריה בתפקיד המאמן הראשי. צעד זה עורר מחלוקות מצד מועדונים אחרים באיטליה, שטענו כי לפלאט אין הכישורים הדרושים כדי לאמן מועדון בסרייה א'. פלאט התפטר לפני שסמפדוריה ירדה לסרייה ב'.
ביולי 1999 הוא התמנה לתפקיד המאמן של המועדון האנגלי נוטינגהאם פורסט, שזה עתה ירד מהפרמייר ליג. בעונת 1999/2000 הוא אף השתתף בשלושה משחקים. הוא אימן את פורסט במשך שתי עונות, אך זכה להצלחה מועטה והוציא סכומי כסף גבוהים על שחקנים שלא הצליחו. תקופתו של פלאט בפורסט התאפיינה בסכסוכים עם שחקנים מובילים, שבהדרגה הודחו מההרכב ושוחררו מהמועדון. המועדון ירד לליגה השלישית ארבע שנים לאחר שפלאט עזב.
פלאט התמנה לתפקיד המאמן של נבחרת אנגליה עד גיל 21 ב-17 ביולי 2001, וזכה להצלחה רבה יותר בהשוואה לתקופה שבה אימן את נוטינגהאם. הוא הדריך את הנבחרת בניסיונה המוצלח להעפיל לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2002. הוא עזב את תפקידו לאחר שלא הצליח להוביל את הנבחרת להעפלה לטורניר של 2004, והוחלף על ידי פיטר טיילור.
נכון ל-2009 הוא עובד כפרשן במשחקי הנבחרת עד גיל 21. כמו כן, הוא כותב טור באופן קבוע עבור המגזין FourFourTwo, ובו הוא נותן את פרשנותו בענייני טקטיקת כדורגל.
ג'ון ינסן
ג'ון ינסן (בדנית: John Jensen; נולד ב-3 במאי 1965) הוא כדורגלן עבר דני.
ביוגרפיה.
הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת ברונדבי, והיה חלק חשוב במערך המשחק של הקבוצה שזכתה במספר אליפויות בשלהי שנות ה-80. ב-1987 הוא זומן לראשונה לנבחרת דנמרק, ואף זכה בתואר הכדורגלן הדני של השנה. ב-1988 הוא הצטרף למועדון הגרמני המבורג, אך ב-1990 חזר לברונדבי והוביל את המועדון לחצי גמר גביע אופ"א ב-1991.
ינסן הבקיע שער בניצחון 2 - 0 על נבחרת גרמניה בגמר יורו 1992, וזמן קצר לאחר מכן הוחתם בארסנל של המאמן ג'ורג' גרהאם. הוא היה בהרכב שהצליח לזכות בגביע הליגה ובגביע ה-FA בעונת , בהרכב שניצח בגמר גביע המחזיקות בעונת , ובהרכב שהפסיד בגמר גביע המחזיקות בעונת , אך לא השתתף במשחקי הגמר עצמם.
לאוהדי ארסנל היו ציפיות גבוהות מינסן לאור השער שלו בגמר יורו 1992. הוא השתתף ב-132 משחקים במדי ארסנל, אך זכור בעיקר בשל נסיונותיו הכושלים להבקיע שער. אוהדי ארסנל ציפו מאוד לשער הראשון שלו, והיו מדרבנים אותו לבעוט בכדור בכל פעם שהוא נגע בו.
שערו הראשון הובקע לאחר 98 משחקים, במשחק מול קווינס פארק ריינג'רס ב-31 בדצמבר 1994. שחקני ארסנל פיגרו בתוצאה 0 - 1, כאשר ינסן קלט את הכדור בקצה השמאלי של רחבת העונשין, במרחק של 16 מטרים מהשער. הקהל צעק לו לבעוט בכדור, ובעיטתו של ינסן הצליחה להחדיר את הכדור לתוך השער, מה שגרר תשואות רבות מהקהל. המשחק עצמו הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 1 - 3, כתוצאה מטעויות בהגנה. שערו של ינסן הוא אחד המפורסמים בהייבורי, ומדי פעם נמכרות חולצות שעליהם כתוב "I saw John Jensen score" ("ראיתי את ג'ון ינסן מבקיע"). במהלך השנים שלו בארסנל הוא הצליח להבקיע שני שערים במדי נבחרת דנמרק: נגד נבחרת אלבניה ב-1993 ונגד נבחרת בלגיה ב-1994.
חודשים אחדים לאחר מכן התברר כי מעברו של ינסן להייבורי נבע באופן חלקי (לכל הפחות) מקשריו של ג'ורג' גרהאם עם רון הוג, שנתן לגרהאם תשלומים חשאיים תמורת החתמת שחקנים שהיו מיוצגים אצלו. השחקן הראשון שהיה מעורב בשערוריית השוחד היה מגן הנורווגי פל לידרסן, והשני היה ינסן. חודשיים לאחר חשיפת הפרשה פוטר גרהאם, והושעה מכדורגל למשך שנה. ינסן המשיך לשחק בארסנל עד קיץ 1996, כאשר שערו היחיד ב-138 משחקים היה זה שהובקע מול קווינס פארק ריינג'רס. לאחר מכן הוא חזר למועדונו הישן ברונדבי.
הוא פרש ממשחק פעיל במשרה מלאה ב-1999, וקיבל את תפקיד המאמן של הרפולגה BK (מועדון דני קטן). הוא זכה באליפות ליגת העל הדנית כבר בעונתו הראשונה בהרפולגה. אולם, הצלחה זו הייתה קצרת טווח והמועדון ירד ליגה ב-2001. לינסן היה מוניטין טוב שסייע לו לקבל משרה בברונדבי. הוא קיבל את תפקיע העוזר של המאמן מיכאל לאודרופ, והחזיק בתפקידו עד יוני 2006. ינסן ולאודרופ לא האריכו את החוזה שלהם ועזבו את ברונדבי.
לאודרופ התמנה למאמן חטאפה הספרדית ב-2007, וינסן הצטרף אליו באותו תפקיד. שניהם עזבו את חטאפה בתום עונה אחת בלבד. ינסן החל לאמן את המועדון ראנס מליגת העל הדנית ב-12 בינואר 2009. הוא פוטר ב-6 באוקטובר לאחר שראנס פתחה את העונה במאזן של 9 הפסדים ו-2 תוצאות תיקו.
דייוויד הילייר
דייוויד הילייר (אנגלית: David Hillier; נולד ב-18 בדצמבר 1969) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
קריירה.
הילייר נולד באזור רובע לואישהאם שבלונדון, ולפני שהצטרף לארסנל בינואר 1984 הוא שיחק בנבחרות בתי ספר בלבד. מאוחר יותר הוא חתם על חוזה חובבן, ובפברואר 1988 חתם על חוזה המקצוען; הילייר היה הקפטן של ארסנל בניצחון על דונקסטר רוברס בגמר גביע ה-FA לנוער ב-1988. הוא קודם לקבוצת המילואים של המועדון, זכה עמה באליפות הליגה המשולבת בעונת 1989/1990, וערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר במשחק גביע הליגה מול צ'סטר סיטי ב-25 בספטמבר 1990.
הילייר השתתף במשחקי ארסנל במתכונת לא רציפה, וערך 16 הופעות במדי ארסנל בעונה שבה זכה המועדון באליפות ובמגן הצדקה עם הפסד ליגה אחד בלבד. בשתי העונות שלאחר מכן הוא השתתף ביותר משחקים; בעונת 1992/1993 הוא השתתף ב-43 משחקים, וזכה למוניטין של קשר חזק המסוגל לחפות על היעדר כישרון באמצעות עבודה מאומצת. אולם, בשלהי העונה הוא נפצע ברגלו והחמיץ את משחקי גמר גביע הליגה וגביע ה-FA של אותה עונה; שני המשחקים הסתיימו בניצחון של ארסנל.
הילייר חזר להרכב בעונה שלאחר מכן, אך בעקבות פציעה נוספת החמיץ את הניצחון על פארמה בגמר גביע המחזיקות של 1994. בתקופה זו חל פיחות במספר דקות המשחק שלו, בעיקר לאחר החתמתו של סטפן שוורץ. למרות זאת השתתף הילייר בגמר אחרון במדי ארסנל, לאחר שנטל חלק בהפסד לריאל סרגוסה בגמר גביע המחזיקות של 1995.
מעמדו של הילייר התדרדר עוד יותר בהשוואה לימיו הראשונים בארסנל, והוא היה אחד השחקנים הפחות חשובים בתקופתו של ברוס ריוק. כמו כן, הנהלת ארסנל הייתה מודאגת מהתנהגותו של הילייר מחוץ למגרש. במרץ 1995 נערכה בדיקת סמים במתחם האימונים של ארסנל, ובה התברר כי בדמו של הילייר יש שרידי קנאביס. הקריירה שלו בארסנל נפגעה עוד יותר לאחר שנתפס בגנבה של 3,000 לירות שטרלינג ממטענו של נוסע בנמל התעופה לונדון גטוויק; במשפט שנערך מאוחר יותר הוא נקנס על ידי השופטים ואף אולץ לשלם את הוצאות המשפט. הילייר כבר היה ברשימת ההעברות של ארסנל כשארסן ונגר הגיע בסתיו 1996, והוא לא היה נחוץ לתוכניותיו של המאמן הצרפתי. הוא הועבר לפורטסמות' תמורת רבע מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-142 משחקים והבקיע 2 שערים עבור ארסנל.
במשך שנתיים וחצי השתתף הילייר ב-67 משחקים במדי פומפיי, ובפברואר 1999 עבר לבריסטול רוברס מהליגה השנייה. הוא לא זכה שם להצלחה רבה ושוחרר ב-2002; הוא פרש ב-2003 לאחר ששיחק במשך תקופה קצרה בבארנט.
לאחר פרישתו הוא עבד ככבאי באזור בריסטול, וכמאמן של המועדון החובבני אולדלנד אבוטוניאנס.
קווין קמפבל
קווין ג'וזף קמפבל (באנגלית: Kevin Joseph Campbell; נולד ב-4 בפברואר 1970, ברובע למבת' שבלונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת הכדורגל.
קמפבל הצטרף לארסנל ב-1986, בעודו תלמיד בבית הספר. הוא הבקיע שערים בקבוצת הנוער של המועדון (עמה זכה בגביע ה-FA לנוער והבקיע 59 שערים בעונה אחת), אך למרות שערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר במשחק מול אברטון ב-7 במאי 1988 הוא לא זכה למקום קבוע בהרכב, כיוון שעמדות החלוצים במערך המשחק של ארסנל היו תפוסות על ידי פול מרסון ואלן סמית'.
הוא החל לבלוט מעבר למשחקי נוער בזמן שהושאל ללייטון אוריינט ב-1989, והבקיע שם תשעה שערים ב-16 משחקים; מאמן אוריינט פרנק קלארק היה מעוניין להחתימו באופן קבוע, אך נתקל בסירוב של הנהלת ארסנל. לאחר שפתח את עונת 1989/1990 בצורה לא מוצלחת הוא הושאל מארסנל בפעם השנייה, הפעם ללסטר סיטי. אולם, בעונה שלאחר מכן (1990/1991) הוא הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב של ארסנל, והבקיע שמונה שערים בעשרה משחקים, שסייעו לארסנל לזכות באליפות.