מבקרת הקולנוע גיתית גינת מתארת את הדמות כך:"כבן הדור שנולד אחרי מלחמת העולם השנייה נאלץ מייקל להתמודד עם המעשים המיוחסים להאנה ועם התשוקה שעוד נשארה שם ועכשיו הפכה למסובכת יותר. אתיקה ופרברסיה מתבלבלות, ולסלט נוספות גם שאלות של אשמה קולקטיבית, של הזדהות וזיכרון".
הסופר קאפ הספרדי 2019/2020
עונת 2019/2020 היא המהדורה ה-36 במסגרת הסופר קאפ הספרדי. הטורניר נערך בעיר ג'דה שבערב הסעודית ובפעם הראשונה בשיטת נוקאאוט בת ארבע קבוצות. ריאל מדריד זכתה בתואר בפעם ה-11 שלה עם ניצחון בגמר על אתלטיקו מדריד. לא התקיים משחק על המקום השלישי.
הקבוצות המשתתפות הן ברצלונה (זכתה בלה ליגה), ולנסיה (זכתה בגביע הספרדי), אתלטיקו מדריד (סגנית האלופה) וריאל מדריד (סיימה במקום השלישי בליגה).
סול בודנר
סול רובין בודנר (7 במרץ 1929 - 29 באוקטובר 2019) היה פרופ' חוקר ומרצה בטכניון. עסק בחקר של מידול אלסטי-ויסקופלסטי וויסקואלסטי של חומרים, התנהגות חומרים בקצב עיבור גבוה, תגובה דינמית של מבנים ואנליזה של חדירה בליסטית.
כמו כן, תרם רבות בתחומים של חומרים מרוכבים וצוללות.
ילדות ומשפחה בארצות הברית.
סול גדל ברובע ברונקס שבעיר ניו יורק. הייתה לו אחות גדולה ליליאן ושני אחים צעירים יותר, ליאו ונייתן.
אביו, אירווינג, היגר מאוסטריה לארצות הברית לאחר מלחמת העולם הראשונה. היה סוחר במקצועו. אימו, נטי, הייתה עקרת בית. היא נפטרה כשסול היה בסביבות גיל 20. כשהיה סטודנט עבד כמציל בחופי הים.
בשנת 1952, בעת שלמד לדוקטורט, ביקר משפחה בישראל שגרו בתל אביב, סמוך להתחנה המרכזית הישנה. אלו היו אברהם ושולמית דיסקין, הם הציעו לו להיפגש עם בת השכנים, נחמה ורדי, בת לישראל ושרה רוזנבוים. ההכרות הפכה לזוגיות. לאחר זמן לא רב, היא נסעה בעקבותיו לארצות הברית ושם הם התחתנו ונולדו להם ארבעה ילדים. בשנת 1964 עלתה המשפחה לישראל וקבעו את מגוריהם בחיפה.
שירות צבאי.
בודנר התגייס לחיל הים האמריקאי כעתודת מילואים. לאחר שעלה לישראל, ולאחר הרבה שנות תרומה לחיל הים, הוענקה לו דרגה ייצוגית רב-סרן בחיל הים.
בודנר הירבה לעבוד גם עם חיל החימוש ועזר לפתח מיגון לטנק המרכבה, ולכלים אחרים בחילות השדה, ביניהם נושאי גייסות וג'יפים ממוגנים.
מחקר הוראה ופיתוח.
עבודת הדוקטורט של בודנר נכתבה במסגרת המכון הפוליטכני של אוניברסיטת ניו יורק בברוקלין ועסקה בקריסת צילינדרים מחוזקים. המשך מחקר וניסויים בנושא זה הפך אותו למומחה עולמי בתחום. הוא ייעץ בתחום זה לחילות הים האמריקאי והישראלי, וגם למהנדסי חברת טיסנקרופ שתכננו את צוללות הדולפין.
בשנות החמישים המאוחרות גם היה שותף לפיתוח חומרים מרוכבים שהגנו על החלליות הראשונות, מרקורי ואפולו, בעת חזרתם מהחלל. בזמן הזה עבד חלקית בחברה בשם: Aviation space Avco. משנת 1955 ועד 1964 עבד כחוקר באוניברסיטת בראון, והגיע שם לדרגת פרופסור חבר.
בשנת 1964 עלה עם משפחתו ארצה מטעמים ציוניים, והחל בגיל 35 לעבוד הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל כפרופסור מלא. נכתב עליו בעיתונות (קובץ מצורף) שהוא היה הפרופסור הצעיר ביותר אי פעם בתולדות הטכניון. מאז ועד צאתו לפנסיה עבד ב.
בודנר היה נשיא האגודה למכניקה תאורטית ומעשית בישראל, וחבר באיגוד העולמי. פרסם יותר מ-120 מאמרים וספרים. הוזמן להרצות בכנסים בינלאומיים רבים, חבר בארבע אגודות בינלאומיות, ובחמש מערכות הוצאות לאור של פרסומים מדעיים. היה מקובל כמומחה גם בצד התאורטי וגם בצד הניסויי והמעשי של בעיות הנדסיות, ברמה הגבוהה ביותר.
בודנר עסק כל חייו במחקר והוראה. בין השנים 1960 ועד 1994 הונחו על ידו כארבעים משתלמים לתואר שני ושלישי. בנוסף לפעילותו ב שימש כמרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת אילינוי, המכון הטכנולוגי של ציריך, ואוניברסיטת קיוטו ביפן.
פעילות מדעית וציבורית.
בודנר פעל רבות לקידום הידע בחיל הים הישראלי. הקים וריכז את המגמה להנדסת אוניות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. שם הוכשרו מאות מהנדסים, רובם מחיל הים.
היה יועץ מרכזי בגיבוש מתודולוגיית תכנון חדשנית לגופי הלחץ של צוללות הגל והדולפין, שהייתה שונה מהמקובל עד אז. הודות למעורבותו נמנעו טעויות שגילה בתכנון הגרמני. מתודולוגיה זו אומצה על ידי המתכנן הגרמני ביתר הצוללות שתוכננו מאז.
השתתף בצלילות עומק של צוללות גל ודולפין לבדיקת המאמצים המתפתחים בגוף הלחץ. היה מעורב בחקירת טביעת הדקר. מצא פתרון לבעיית מדחף מרעיש בצוללת. ביצע ייעוץ ופיקוח על תיקון גוף לחץ בצוללת גל. בחן את חוזק ספינות סער 4 לאחר נזק שהתגלה בים האדום. ביצע אנליזות, בחן כשלים
וגיבש המלצות לשיפור.
פרופסור בודנר היה יועץ, מורה וחבר, למספר דורות של מהנדסי מכונות בחיל הים, והטביע את חותמו על תחומי עשייה נרחבים מאוד של החיל. פעילותו של פרופ' בודנר עבור חיל הים בוצעה בצניעות ובהתנדבות ללא קבלת כל תמורה.
פרסים והוקרה.
במהלך עבודתו המקצועית זכה בודנר להוקרה ופרסים מגופים שונים.
מחקרים ופרסומים.
בודנר כתב כ-120 מאמרים מדעיים. שקיבלו פרסום בספרות המדעית.
לפרסום רב זכה המחקר בתחום האלסטו פלסטיק שעשה יחד עם דוקטור יהודה פרתום, אשר פתח דרך למחקרים נוספים.
viscoplastic Bodner-Partom constitutive equations researchgate.net
רשימת המאמרים של סול בודנר באתר שער המחקר. להלן חלק קטן מהם:
משפחה ממשיכה.
בדצמבר 1953 נולד הבן ניר. בינואר 1956 נולדו אלון ואורן, ב- ספטמבר 1964 נולדה הבת בטינה.
שניים מבניו שירתו בחיל הים, ניר בצוות בניית צוללות הגל, ואלון כמהנדס בענף הנדסה.
בשנים האחרונות פיתח אלון בודנר אמצעי חדשני לנשימה מתחת למים ללא מכלי אוויר דחוס. שיטה זו עשויה בעתיד להאריך את יכולת השהות מתחת למים של צוללות ושל לוחמי קומנדו ימי. מורשת חיל הים המשיכה גם לדור השלישי, עם שני נכדים אשר שירתו אף הם בחיל, כאנשי צוות בספינות.
בודנר נפטר ב-29 באוקטובר 2019 ונקבר בבית העלמין בזכרון יעקב. בלכתו השאיר אחריו את אלמנתו נחמה בודנר, ארבעת ילדיו: דר' ניר בינור, אלון בודנר, אורן בודנר, ודר' בטינה פישמן, שנים עשר נכדים ושני נינים.
קאע אל-יהוד
קאע אל-יהוד (בערבית: قاع اليهود) פירושו: "בקעת היהודים" (נקראה גם: "קאע ביר אל-עזב", בערבית: قاع بير العزب, פירושו: בקעת [השכונה] ביר אל-עזב), היא שכונה שבנו יהודי צנעא, ובה התגוררו החל מהמאה ה-17 עד לעלייה הגדולה בשנת ה'תש"ט (1949). כיום נקראת השכונה גם "קאע אל-עֻלֻפִי" (בערבית: قاع العلفي), או "אלקאע" (בערבית: القاع).
היסטוריה.
לאחר שוב הגולים מגלות מוזע בשנת ה'ת"ם (1680), לא הורשו היהודים לחזור לבתיהם בשכונת אלסאילה שבתוך חומות העיר העתיקה של צנעא, ונאלצו לבנות את שכונתם מחדש מחוץ לחומות העיר, בבקעה ממערב לשכונת ביר אל-עזב, שהייתה שורצת חיות רעות ובמיוחד צבועים (בערבית: "אלסמע", או: "אלצַ'בְּע").
בתי השכונה אופייניים בדלותם החיצונית, בנויים לבנים ובוץ, וצמודים אחד לשני, כדי לאפשר את בריחת יושבי הבית לבתים הסמוכים כאשר פורצים לבית שודדים או גנבים, מה שהיה נפוץ מאוד אז.
מבנה השכונה.
השכונה בנויה מ-3 חלקים עיקריים:
השכונה המרכזית.
השכונה המרכזית נבנתה בין 3 רחובות ראשיים מרכזיים, שפתוחים ממזרח ל"אלצולבי", וממשיכים מערבה:
אלקריה אלגדיד.
בשנת ה'תרל"ו (1876), בזמן שלטון הטורקים בתימן, הותר ליהודים להרחיב את שכונתם (מה שלא היה אפשרי בזמן שלטון האימאם).
גבולות השכונה החדשה הם "אלפַיְשׁ" מצפון, שכונת "אלבֲּלֲקֵה" הערבית ממזרח, פרדס מצד מערב, ושתי גינות קטנות מצד דרום שהפרידו בין השכונה לבין החומה.
אלצולבי.
רחבה גדולה המפרידה בין השכונה הערבית ביר אל-עזב לבין השכונה היהודית. כיום הוקמה במקומה גינה ציבורית שנקראת "חדיקה' אלקאע" (בערבית: حديقة القاع, גינת הבקעה).
בתי כנסת.
בשכונת היהודים בצנעא היו מספר רב של יחסית לתושבי השכונה. קשה לקבוע את מספרם המדויק, מכיוון שהיו הרבה בתי כנסת קטנים שנפתחו בבתים.
שערים.
ביוזמת הרב יחיא אלאביץ' הוקף הרובע היהודי של צנעא בחומה. בחומה זו היו 4 שערים:
רשת מוסדות המחקר הצרפתיים מחוץ לצרפת
רשת מוסדות המחקר הצרפתיים מחוץ לצרפת (בצרפתית: Le réseau des Unités mixtes des instituts français de recherche à l’étranger, בראשי תיבות: UMIFRE, לשעבר: IFRE) היא רשת שיתוף פעולה של מוסדות מחקר צרפתיים, הפועלים מחוץ לצרפת בהנחיתם הכפולה של המרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS) ומשרד החוץ ואירופה, הפועלים ככלי לדיפלומטיה מדעית. מוסדות אלה נוצרו במספר גלים, החל מ־1920 ועד סוף המאה ה־20.
רשת מרכזי ומכוני המחקר הצרפתיים משתפים פעולה עם המוסדות האקדמיים והמחקר של המדינות המארחות וארגוני המחקר הצרפתיים בתחומי מדעי הרוח, מדעי החברה והארכאולוגיה, כגון: מכון המחקר לפיתוח (IRD) , בית למדעי האדם (MSH) , אקול פראטיק דה אוטז אטיד (EHPE), בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה (EHESS) ואוניברסיטאות צרפתיות .
כל הפעילויות המדעיות וההפקות של רשת מוסדות המחקר הצרפתיים ברחבי העולם מוצגות בפורטל אינטרנט ייעודי של UMIFRE (אג'נדה, חדשות, פרסומים, תוכניות מחקר, משאבים אלקטרוניים וכו'), ניראות ברשתות חברתיות, ייעוץ דיגיטלי ומגזין הנגיש אונליין. נכון לשנת 2020, שיתופי הפעולה כוללים 150 חוקרים, 350 סטודנטים לתואר שלישי, 800 אירועים, פרסום כ־45,000 מאמרים מדעיים במנוע החיפוש ו־180 שותפיות מקומיות.
המרכזים והמכונים.