קליין נולדה בהוד השרון לשמחה שהייתה מורה מחנכת ולדוד שעסק בענף הרכב. את שירותה בצה"ל עשתה כרל"שית במשרד ראש הממשלה. היא בוגרת הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בין השנים 2009-2011. כשהייתה בת 22 התגרשו הוריה.
קריירה.
בין השנים 2009–2014 גילמה את המורה של דניאל בסדרה "רמזור", ששודרה בשידורי קשת של ערוץ 2. בשנת 2010 במסגרת לימודיה בסטודיו של "יורם לוינשטיין" שיחקה במחזמר "סיגל", המבוסס על חייו של אריס סאן ואהבתו לעליזה עזיקרי. בשנת 2011 שיחקה במחזה "צומת וולקן", בבימויו של נועם שמואל, ובהמשך שיחקה במחזה "שיקגו", מאת פרד אב ובוב פוסי.
בשנת 2012 גילמה את דמותה של שולי בסדרה הקומית "זנזורי", אשר שודרה ב-Yes Comedy, והשתתפה בקליפ "בואי איתי לסרט", של שון גיטלמן. ב-2014 שיחקה בסרטו של ערן ריקליס "ערבים רוקדים" בתפקיד "אסנת", ובסרט הקומי המצליח של השנה "אפס ביחסי אנוש" בתפקיד "רמה". על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אופיר 2014 בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. עוד באותה שנה גילמה את חגית בסדרת המתח "בתולות" ב-HOT3.
בשנת 2015 שיחקה בסדרת הילדים "מריו" בערוץ הילדים (Yes). בנוסף, שיחקה בסדרה הקומית "חברות" בערוץ 10 ובתפקיד ראשי בסרט "ההר". בשנת 2016 שיחקה בסרט הקצר "ולתפארת מדינת ישראל" ובסרט "איי הורדוס". באותה שנה החלה לשחק בסדרה "מטומטמת" ב-HOT3 גם על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרסי האקדמיה. בחנוכה 2017 השתתפה במחזמר "מדגסקר". בשנת 2018 השתתפה בסדרה "הרמון" בערוץ 13, בסדרה אילת בתפקיד רווית ובסרט הקולנוע "הורדוס איילנד".
משנת 2018 הנחתה את השעשועון "האתגר הגדול - לילדים בלבד" ששודר בערוץ הופ בתור הדמות של המפקדת גבי, ואף שרה את שיר הפתיח של התוכנית.
במאי 2019 השתתפה במיני סדרה על האירוויזיון "דוז פואה" בכאן 11 בתפקיד ציונית
ביולי 2019 הנחתה את תוכנית הקיץ של ערוץ הופ! של אותה שנה "קיץ של אתגרים" לצידם של כוכבי הערוץ: יובל המבולבל, הדוד חיים ומיכל הקטנה, ובאוקטובר של אותה שנה שיחקה בסדרה "מורובוט" בערוץ KidZ לצופי הוט.
קליין משחקת בתיאטרון חיפה בהצגה "של מי החיים האלה" בבימויו של אלון אופיר. בשנת 2020 שיחקה במחזה "הנשים של ג'ייק" בתיאטרון חיפה מאת ניל סיימון ובבימויו של אלון אופיר והנחתה את התכנית "פשוט בבית" ששודרה בערוץ כאן 11 בטלוויזיה.
בשנת 2021 שיחקה את השומרת של בית הספר "שדות" בסדרה שקשוקה המשודרת בכאן חינוכית
וגילמה את יפה מקסימוב בסדרת הדרמה ״המעילה״ ששודרה ב״יס״
הבניה אישית
הבניה אישית (באנגלית: Personal construct) הוא אחד משני הסוגים העיקריים של הבניה מנטלית, ולמעשה הסוג הבסיסי המתרחש בקרב הנפש (Mind) של האדם עצמו. זאת להבדיל מהבניה קבוצתית, שהיא הופעה של אותה ההבניה פחות או יותר, בנפשם של פרטים מקבוצה מובחנת מסוימת, כגון הבניית מציאות שחולקים רופאים בהקשר יעילותה של תרופה מסוימת לטיפול בבעיה מסוימת.
המונח הבניה אישית אינו מאוד שונה ממונח האב שלו (הבניה מנטלית, Mental construct) ויכול לחפוף לעיתים למונח הנגדי שלו, "הבניה קבוצתית" (Collective construct). עם זאת, מונח זה עלול לשמש חוקרים מסוימים (מן הפילוסופיה והמדע כאחת) בעודם מעוניינים להדגיש את הפרסונליות של מבנה מנטלי מסוים, בו הם עוסקים.
היסטוריה של המונח.
את המונח הבניה אישית, טבע הפסיכולוג ג'ורג' קלי (1905-1967) כחלק מתאוריית ההבניה האישית, שפיתח. מונח זה שמיש מאוד בפילוסופיה ובמדעים כמתאר את הפרשנות הנפשית שמנהיג הפרט לאובייקט או תרחיש פיזיקליים.
דוגמאות.
כמונח המדגיש את ההטעמה האישית, או לחלופין, את הפרשנות האישית הספציפית לאובייקט פיזיקלי נתון, הרי שייתכנו אינספור דוגמאות להבניה מנטלית:
אין לבלבל בין הבניה מנטלית פרסונלית לבין מנגנוני עיבוד נוירוביולוגיים (או צורותם הייחודית בכל פרט נתון); הבניה מנטלית נוגעת לפרשנות הנפשית המתקבלת לגירוי (שיכול להיות בעצמו נפשי ולא חיצוני) ולא לעיבוד המידע הנוירונאלי בהקשרו.
הקשר לחשיבה סטריאוטיפית ואשליות תפיסה.
מבנה מנטלי כוזב יכול להוות אשליית תפיסה (Illusion); כאשר אדם א' רואה דמות אנושית (אדם ב') ממרחק רב אך בטוח כי מדובר למעשה אדם ג', הוא הרי מבנה הבניה כוזבת לפיה אדם ב' הוא אדם ג'. כאשר יתקרב אליו יותר ויזהו כאדם ב' יבין כי טעה, והמבנה המנטלי (כלומר, הפרשנות המנטלית שלו לאובייקט הפיזיקלי שהוא אותה דמות), יתמוגג. במצב זה בפירוש קיימת הבניה מנטלית פרסונלית, אך לא כזו שהיא קבוצתית (קולקטיבית).
מבנה מנטלי פרסונלי עלול להיות צורה ראשונית של חשיבה סטריאוטיפית; מבנה מנטלי זה יכול להיות נפוץ (או מופץ) בקרב אנשים שונים הנמצאים בקרבת מושא ההבניה, ובכך להפוך להבניה חברתית, אך גם לשמש כסטריאוטיפ המעצב את עיבוד המידע שלהם בהקשרו. כך למשל, אדם א' שהוא צבר, עלול להיקלע לשיחה לא נעימה עם עולה חדש, ולהבנות עליו מבנה תאורטי לפיו הוא "אדם מעצבן"; אם רבים אחרים יבנו הבניה כזאת בעצמם, או יאמצו אותה לחיקם (מתוקף ביקורת ששמעו על אותו עולה חדש), הרי שעל פי הדעה הרווחת ההבניה הזו תזכה גם להיקרא קולקטיבית.
אלויר רהימיץ'
פוסי
מדבר פארן
מִדְבַּר פָּארָן מוזכר שבע פעמים בתנ"ך, בדרך כלל כשם כללי למדבריות חצי האי סיני וגם כשם כולל לשטחו של חצי האי סיני. שמו של המדבר מופיע בתנ"ך כאחד מהאתרים בו חנו בני ישראל בתקופת הנדודים במדבר.
אזכוריו בתנ"ך.
בספר בראשית, כ"א, כ"א מסופר כי לאחר שאברהם גירש את הגר וישמעאל, התיישב ישמעאל במדבר פארן: .
במהלך נדודי בני ישראל במדבר מוזכר מדבר פארן כמקום בו חנו בני ישראל. עוד מסופר בספר במדבר כי, בני ישראל יצאו לדרכם אל מדבר פארן לאחר שמרים נרפאה מהצרעת. שנים עשר המרגלים אשר שלח משה יצאו לתור את הארץ ממדבר פארן.
בסיפור נבל הכרמלי יוצא דוד לכיוון מדבר פארן. ייתכן כי המחבר המקראי מעוניין להדגיש כי דוד יצא מגבולות הארץ מיד עם היוודע דבר מותו של שמואל. יש הסוברים כי נוסח המסורה השתבש ואין זו אלא טעות כתיב של המחבר המקראי וזאת לפי גרסת תרגום השבעים B בו מופיע הכתוב: "מדבר מעון". ייתכן שהכוונה לעיר המקראית מעון. וכך גם מפני שבהמשכו של הסיפור מתברר כי דוד נמצא בנחלת יהודה.
בתלמוד.
בתלמוד מובאת דעה ש"מדבר פארן" הוא שם נרדף למדבר סיני:
זיהוי המקום.
ראב"ע כותב בפירושו:
יואל אליצור סובר כי מדבר פארן הוא האזור ההררי ממערב לערבה, כלומר פארן מציין את אזור המדבר הגדול במרכז חצי האי סיני. לשיטתו איל פארן ומדבר פארן הם שני אזורים שונים, כאשר הוא מזהה את איל פארן עם הערבה.
השם פארן מופיע גם במפת פויטינגר.
מדבר פארן במסורת האסלאם.
שמו של מדבר פארן אינו נזכר בקוראן אך האזור בו נמצאת העיר מכה נקרא גם הוא פארן. שם זה מיוחס למדבר פארן המוזכר בתנ"ך. המסורת המוסלמית טוענת כי גבולות מדבר פארן הם גבולות החג'אז וכי ישמעאל השתקע במקום, שבו עומדת העיר מכה בערב הסעודית.
הגאוגרף יאקות אל-חמאווי, טוען כי פארן היא מילה עברית, שהושאלה לערבית וכי פארן הוא אחד משמותיה של העיר מכה המוזכרים בתורה. "תל פארן" היא שמה של אחת הגבעות אשר נמצאת באזור העיר מכה.
הערות שוליים.
תמונת מפת פויטינגר רחבה, אפשר לגלגל אותה על הסרגל.
טונאטיאו
במיתולוגיה האצטקית, טונאטיאו (Ōllin Tōnatiuh "תנועת השמש") היה אל שמש. העם האצטקי ראה בו כמנהיג של טולן, העולם הבא. אל זה היה ידוע כשמש החמישית, משום שהאצטקים האמינו כי הוא היה השמש שהחליפה את השמש הרביעית לאחר שזו גורשה מהשמים.
תיאור.
על פי המיתולוגיה האצטקית כל שמש היא אל עם עידן קוסמי משלו, האצטקים האמינו שהם עדיין בעידן של טונאטיאו. לפי מיתוס הבריאה האצטקית, האל דרש קורבנות אדם כמחווה ובלעדיה יסרבו להעביר דרך השמים. הוא אמר כי 20,000 בני אדם הוקרבו בכל שנה לטונאטיאו ואלים אחרים, אם כי הוא חשב שמספר זה מנופח על ידי האצטקים, שרצו לעורר פחד באויביהם, או על ידי הספרדים, שרצו להכפיש את האצטקים. האצטקים היו מוקסמים מהשמש וצפו בה בזהירות, והיה להם לוח שנת שמשי דומה לזה של המאיה. ברבים מהמונומנטים האצטקים שנותרו היום יש מבנים מיושרים עם השמש.
על פי המיתולוגיה האצטקית, טונאטיאו נודע בשם "השמש החמישית". טונאטיאו מתואר כאל עז ולוחמני, הוא נראה לראשונה באמנות הפוסט-קלאסית הקדומה של הציוויליזציה הפרה-קולומביאנית המכונה . הקשר הסימבולי של טונאטיאו עם הנשר רומז לאמונה האצטקית במסעו כשמש הנוכחית, הנוסע על פני השמים בכל יום, שם ירד במערב ועלה במזרח. האצטקים סברו כי מסעו מתקיים על ידי הקרבה יומיומית של בני אדם. טונאטיאו נחשב לאל המרכזי באבן לוח השנה האצטקי. בתרבות הטולטקית, טונאטיאו מזוהה לעיתים קרובות עם כוכב הלכת ונוס.
זיפים סינתטיים
זיפים סינתטיים הם פיתוח מלאכותי מעשה ידי אדם של שערות זעירות עם תכונת דבק יבש, המאפשרות אחיזה על גבי משטחים שונים.
רקע.
פיתוח זיפי שיער עם דבק יבש שייך לתחום הביומימטיקה המנסה לחקור את אופן פעילותו של הטבע על מנת לקבל השראה ממנו ולעיתים אף לחקותו באמצעות יצירת טכנולוגיה לצורך פתרון בעיה אנושית. במשך השנים בוצעו מחקרים רבים העוסקים בקווצות השיער הנמצאות על בהונות השממית ועל רגלי חרקים שונים, ובעקבות מחקרים אלו פותחו שורה של דבקים ביומימטיים בעלי תכונות מיוחדות. נמצא כי על חמש אצבעות הרגליים של השממית קיימות שערות אלסטיות המחולקות למבנים ננומטריים המאפשרות לשממית לטפס על קירות אנכיים ולהידבק כמעט לכל משטח. קווצות השיער הללו מתפצלות על שטח מזערי ברמה ננומטרית אשר נקרא "spatulae" בגלל דמיונו ל-"spatulas" (=מרית).