ב-2013, חתם מיינסה בפלמנגו. בעקבות שליטתו בשפה הפורטוגזית וההסתגלות המהירה שלו לתרבות הברזילאית, מיינסה היה חביב האוהדים בפלמנגו. הוא זכה לכינוי "הגדול" על ידי האוהדים, והיה אחד משחקני הכדורסל הפופולריים ביותר בברזיל באותה תקופה. מיינסה חווה הצלחה בפלמנגו וזכה במספר תארים איתם.
בשנת 2016, הצטרף מיינסה לסן לורנסו וזכה איתה בליגה הארגנטינאית. ב-2017, הוא חתם באתנאס דה קורדובה.
ב-22 בנובמבר 2020, חתם בעירוני נס ציונה מהליגה הישראלית.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את טלאס מפולין 74:82.
אנג'ליק (כלי נגינה)
אנג'ליק (באיטלקית: angelica, באנגלית: 'angel lute, בצרפתית: angélique, בגרמנית: angelika) (השם נגזר ככל הנראה מהשפה האיטלקית - אנג'ליקה), היא כלי מיתר, כלי פריטה ממשפחת הקתרוס שמקורה בתקופת הבארוק. האנג'ליק משלבת כמה תכונות של כלי פריטה אחרים מסוגה, כמו הלוטה, הנבל והתאורבו.
לאנג'ליק גוף בעל גב מעוגל הדומה בצורתו לאגס (חצוי לשניים), תכונה אותה היא חולקת עם הלאוטה, כמו גם את אורך המיתרים הרוטטים שלה בין 540 ל-700 מ"מ. בשונה מהלוטה ובדומה ל, לאנג'ליק ששה עשר מיתרים בודדים (לא מסלולים של מיתרים). כמו התאורבו, גם היא בעלת צוואר מורחב ותיבת נוספת עבור ששת מיתרי הבס.
ניתן להבחין בין האנג'ליק לכלים אחרים ממשפחת הלאוטה בדרך כלל, על ידי עשר יתדות הכוונון בתיבת הכוונון התחתונה, שנועדה למיתרים הקצרים יותר, לצלילים גבוהים.
סקירה כללית.
ממעט המוזיקה ששרדה ושנכתבה עבור האנג'ליק, וממעט הכלים (הפיזיים) ששרדו ניתן ללמוד כי האנג'ליק פרחה במחצית השנייה של המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18.
בשנת 1620 מפרסם מיכאל פרטוריוס את ספרו 'Syntagma Musicum Theatrum Instrumentorum seu Sciagraphia'. הנספח לכרך השני מכיל 42 חיתוכי עץ מצוירים להפליא, המתארים כלי נגינה מתחילת המאה ה-17, כולם מקובצים במשפחות ומוצגים בקנה מידה. שם מתאר פרטוריוס כלי נגיה שדומה בצורתו ללאוטה אבל בעל מיתרי נבל (ראו איור משמאל). פרטוריוס אמנם לא מכנה כלי זה בשם אנג'ליק, אך אי אפשר שלא להבחין במאפיינם הבולטים שלה מהאיור והכתוב. השם 'לוט המלאך' או 'אנג'ליק' הופיע מאוחר יותר, לקראת סוף המאה ה-17.
ייתכן כי פרשנות שגויה של שמה "אנגליקה" כפי שמופיע ב-MH Fuhrmann, Musicalischer Trichter, Frankfurt / Spree 1706, p. 91, הביא מספר כותבים לייחס את מוצאה ל'אנגליה', אך ג'יימס טלבוט תיקן עיוות זה כשפירש נכונה את שמה "אנג'ליקה" כ"לוט המלאך" שניתן לה משום צלילה המקסים (ms. אוקספורד 532, 1685–1701).
בהדפס של יוהאן ויליאם סטור משנת 1755 לערך, מוצג אדם פלקנהאגן, מנגן בכלי בעל תיבת-יתדות כפולה, כשלתיבה התחתונה חריץ מורחב שנועד עבור מיתרי הבס וסדרת מיתרים בודדים (לא זוגות או שלשות של מיתרים). כל אלו מעלים את השאלה האם פלקנהאגן בעצם מנגן כאן באנג'ליק, או שמא מדובר בסתם פשט גרפי של האמן, שכן הכיתוב מתאר את פלקנהאגן כנגן הלאוטה של חצר המארקגראף מביירוית.
צ'ארלס סולייה חשב שמקורה דווקא באלזס כפי שכתב במילון המוזיקה שלו משנת 1870, הוא מתאר אותה ככלי הדומה ללאוטה שמקורו באלזס אך נפוצה ומקובלת מאוד בממלכה הבריטית.
במילון המוזיקה מאת משנת 1872, מתוארת האנג'ליק במשפט קצרצר כך: "כלי ישן ממשפחת הלוטים, הומצא במאה ה-17 על ידי רוץ (Rotz), בונה עוגבים ממילוז." גם כאן מצביעים הכותבים על אלזס כמקום מוצאה של האנג'ליק.
במילון מוזיקה נוסף, מאת משנת 1886, מתוארת האנג'ליק כגיטרה גדולה, דומה ללאוטה ולה שבע עשר מיתרים ושמונה עשר סריגים. לגבי מוצאה, מסתפק ז'קו באמירה כללית ולא מחייבת "...נאמר שהיא הומצאה באלזס", גם הוא מצא לנכון לציין כי היא נפוצה ומשמת בעיקר באנגליה.
שאלת התפתחותה של האנג'ליק לעומת לאוטת הבארוק עדיין לא ברורה לגמרי וראויה בהחלט למחקר נוסף.
האוקראיני הוא צאצא של האנג'ליק.
כוונון.
ניתן למצוא בטבלטורות בסגנון הצרפתי, תווים לקטעי מוזיקה שנכתבו עבור האנג'ליק, בהם ניתן להבחין בהבדלים בין המלחינים השונים, בהנחיות לאופן כוונון מיתרי הבס, העשויים להשתנות מיצירה ליצירה וממקטע אחד למשנהו.
בכתבי היד של ג'יימס טלבוט (GB-Och Music 1187, c1695) ישנו רישום המפרט את אופן כוונון 'לוט המלאך' בת 16המיתרים, "...מתפרס באופן על תווים 'לבנים' מ-D ל-e'". טלבוט ממשיך ומסביר שלכלי יש תשעה סריגים, לכן הוא "מתאים יותר לקטעים רציניים (חמורי סבר) ואטיים, מאשר לקטעים מהירים וחדים, שכן המיתרים ממשיכים להדהד צלילים גם לאחר הפריטה עליהם מה שעשוי להוליד דיסוננס"
האנג'ליק כווננה באופן דיאטוני, בדומה לנבל: C - E - F - G - A - B - c - d - e - f - g - a - b - c'- d' - e'. טווח זה זהה לזה של ה"תאורבו הצרפתי הפחות שנועד ללימודי נגינה" כפי שכינה אותו טאלבוט, או בצרפתית 'théorbe pour les pièces', זה האחרון, בשונה מהתוארבו הרגיל, היה קטן יותר ונועד לנגינת קטעי סולו או למטרות לימוד. אך שונה באופן הכוונון שלו שכוונן בכוונון חוזר למרכז: - C – D – E – F – G – A – B – c – d – g – c' – e'– a – d'.
הכוונון הדיאטוני אמנם הגביל את גבולות טווחי הנגינה של האנג'ליק, אך הניב צליל מלא וברור על ידי שימוש מוגבר במיתרים פתוחים.
מולדובה באירוויזיון 2021
מולדובה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Sugar", שבוצע על ידי הזמרת המולדובית נטליה גורדיינקו.
לפני האירוויזיון.
ב-29 בפברואר 2020, גורדיינקו זכתה בקדם המולדובי לאירוויזיון 2020, ונבחרה לייצג את ארצה בתחרות, עם השיר "Prison". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. זמן קצר לאחר ההודעה, רשות השידור המולדובית הכריזה כי גורדיינקו תייצג את מולדובה גם באירוויזיון 2021. ב-14 בפברואר 2021, נחשפה כותרת השיר, "Sugar".
באירוויזיון.
ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי מולדובה תופיע במחצית הראשונה של חצי הגמר השני של התחרות. היא הוגרלה במקום ה-7 בסדר ההופעות, לפני איסלנד ואחרי פולין. ב-20 במאי 2021, גורדיינקו ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעה למקום השביעי עם 179 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה גורדיינקו למקום ה-13 עם 115 נקודות.
נמל סואץ
רוברט ברנדום
רוברט בויס ברנדום (באנגלית: Robert Boyce Brandom; נולד ב-13 במרץ 1950) הוא פילוסוף אמריקאי המרצה באוניברסיטת פיטסבורג. הוא עוסק בעיקר בפילוסופיה של השפה, בפילוסופיה של הנפש ובלוגיקה, ומחקרו האקדמי בא לידי ביטוי הן באספקטים השיטתיים והן ההיסטוריים שבהם. ברנדום משויך באופן כללי למסורת הפרגמטיזם ולזרם הפילוסופיה האנליטית, אך שואב השראה גם ממסורות קונטיננטליות, בדומה למורו ריצ'רד רורטי. בשנת 2003 זכה בפרסMellon Distinguished Achievement.
השכלה.
ברנדום קיבל תואר ראשון בשנת 1972 מאוניברסיטת ייל ובשנת 1977 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת פרינסטון, בהנחיית ריצ'רד רורטי ודייוויד לואיס. עבודת הדוקטורט שלו נקראה "Practice and Object".
פילוסופיה.
הגותו של ברנדום מושפעת מאוד מהגותם של וילפריד סלארס , ריצ'רד רורטי, מייקל דמט ועמיתו מפיטסבורג ג'ון מקדואל . הוא גם מסתמך רבות על הגותם של עמנואל קאנט, גאורג וילהלם פרידריך הגל, גוטלוב פרגה ולודוויג ויטגנשטיין.
הוא ידוע בעיקר בחקירותיו של משמעויות לשוניות וסמנטיקה. הוא תומך בדעה שמשמעות הביטוי נקבעת על ידי אופן השימוש בה היסקים. פרויקט זה פותח בספרו המשפיע מ-1994 Making it Explicit בו הציג בהרחבה את תיאורית המשמעות שלו, הנגזרת מתפיסת האדם שלו כנורמטיבי ורציונלי. ברנדום מכנה את עמדתו "פרגמטיקה נורמטיבית" כזו הרואה באדם יצור נורמטיבי-דיסקורסיבי שפועל מתוך שיקולים של מחויבות לשונית. במרכזה של תפיסתו עומד הרעיון שתקשורת לשונית היא בראש ובראשונה "משחק של מתן נימוקים ובקשה לנימוק", היינו, כמארג של הרשאות (לשימוש בטענות) ומחויבות (לאמיתותן של טענות).
בשנת 2000 התיאוריה הוצגה בתמציתיות בספרו "Articulating Reasons: An Introduction to Inferentialism".
באותה שנה עורך אוסף מאמרים על הפילוסופיה של ריצ'רד רורטי, "Rorty and His Critics"
בשנת 2002 ברנדום פרסם אוסף מאמרים בתחום תולדות הפילוסופיה בשם "Tales of the Mighty Dead". המהווים תיאור ביקורתי והיסטורי של מה שהוא מכנה "פילוסופיה של ההתכוונות" (philosophy of intentionality). בשנת 2006 ברנדום העביר את הרצאות ג'ון לוק השנתיות של אוניברסיטת אוקספורד, שיצאו ב-2008 בספר תחת הכותרת "Between Saying and Doing: Towards an Analytic Pragmatism".
בשנת 2019 פרסם את "A Spirit of Trust", ספר על הפנומנולוגיה של הרוח של הגל.
יאנוש יולס
יאנוש יולס (בהונגרית: Julesz János; נולד ב-17 ביולי 1943 בבודפשט) הוא דוקטור לרפואה, פנימאי, אנדוקרינולוג, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה יהודי-הונגרי, אביו היה מיקלוש יולס. תחום המחקר שלו: אנדוקרינולוגיה קלינית וניסוינית, עם דגש מיוחד על ויסות ACTH ופפטידים קשורים.
ביוגרפיה.