בשנות העשרים, סגנונות ניאו, נטיות היסטוריות חזרו שוב לאופנה, והווילות שלהם עוצבו בתקופה זו בסגנונות:
כתוצאה מהנטיות המודרניות שהופיעו בהונגריה בסוף שנות ה-20, האדריכלות שלהם עברה שינוי מתחילת שנות ה-30, אך הם לא הפכו לחסידי האוונגרד האדריכלי או של הבאוהאוס. ארכיטקטורת הווילות שלהם הפכה אינדיבידואלית יותר כמו:
באמצע העשור הם הגיעו לפסגת הקריירה שלהם על ידי תכנון ובניית מה שנקרא "בית דירות גאורגיה" (Rákóczi út 4). המשמעות המיוחדת של המבנה הוכרה גם על ידי בני התקופה ואיגוד האדריכלים ההונגרי העניק למעצביו פרס מאסטר. באותה שנה, יחד עם אישטוואן האמור (המבורגר) אדה נובאק הוזמן לעצב את בית הכנסת, בית הספר ובית הרב של הקהילה היהודית בלאדימאנוש (תת רובע ברובע 11בבודה). מתוכם רק בית הכנסת הוקם ב-1936. (הבניין נבנה מחדש בצורה משמעותית אחרי המלחמה, כמעט ללא היכר, ומתפקד היום כבית תרבות)
במלחמה השנייה ואחריה.
במהלך הכיבוש הגרמני, של הונגריה אדה נובאק נלקח לשירות העבודה, (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן, עם כתב חסות (שוצפאס) שווייצרי, הוא שרד את הטרור של מפלגת צלב החץ ואת השואה כפועל בניין בבית החולים חירום של שגרירות שוודיה.
לאחר מותו של בלה באראט ב-20 בינואר 1945 (יום יומיים אחרי שחרור בודפשט), הוא ניהל את תפקידם המשותף לבדו עד שהמשרד חדל להתקיים ב-1948. אדה נובאק הצטרף לעבודות השיקום כמומחה של המועצה לעבודות ציבוריות של בודפשט, אך גם שמר על פעילותו האדריכלית הפרטית: הוא תכנן את שיקום הווילה גיזי באיור, והשתתף בתחרות העיצוב של בית החולים סנט לאסלו. באוקטובר 1948 נכנס למרכז להנדסה אזרחית הממשלתית. לאחר הארגון מחדש, הוא מצא את עצמו בחברת "תכנון שדה", שם הכין את התוכניות לבניין גלילי של אסם הסלק בשופרונהורפאץ'. משרד הבינוי העביר אותו פעמיים ב-1951, תחילה כראש המחלקה ולאחר מכן לכראש המחלקה הטכנית וסגן המהנדס הראשי. בשנים הצפופות הללו של תפניות היסטוריות, לא היו לו עוד את המשימות הראויות לאיכויותיו האדריכליות שלו.
מותו נגרם על ידי אוטם בעורקים הכליליים של הלב והוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
אלעד אדרי
אלעד אדרי (נולד ב-1980) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה המשמש כמפקד חטיבת החילוץ. קודם לכן שימש כמפקד מחוז חיפה בפיקוד העורף.
ביוגרפיה.
אדרי נולד בשנת 1980 וגדל בבית דגן. בשנת 1999 התגייס לצה"ל לחטיבת הצנחנים עבר הכשרה כלוחם.
בין השנים 2017–2015 שירת כמפקד גדוד קדם בחטיבת החילוץ וההדרכה.
בין השנים 2017–2020 שירת כמפקד בית הספר לפיקוד ולמקצועות העורף.
בין השנים 2020 – 2022 שירת כמפקד מחוז חיפה בפיקוד העורף.
במאי 2022 נכנס לתפקידו כמפקד חטיבת החילוץ.
חיים אישיים.
אדרי בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במנהל ציבורי וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
באפריל 2022 הוציא אלעד ספר בשם "חיים מבין ההריסות" במרכזו עדויות ממשלחות חילוץ מהעבר, מטרת הספר היא שילוב בין הנצחת מורשתם ופועלם של המחלצים לצד לימוד ושיתוף הניסיון הרב עם גופים שונים בפיקוד העורף ומחוץ לו שעוברים הכשרת חילוץ.
אדרי גרוש ואב לילד מתגורר בכפר יונה.
הגאון מפולטבה
ב.מ.וו i7
ב.מ.וו i7 (באנגלית: BMW i7) היא מכונית יוקרתית חשמלית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2022 היא נחשפה ב-21 באפריל 2022. היא מהווה כגרסה החשמלית לב.מ.וו סדרה 7 החדשה שהוצגה יחד איתה ב-21 באפריל.
עיצוב.
מעבר לשינויים קלים בעיצוב הפגושים מלפנים ומאחור ותצוגה מותאמת לרכב חשמלי בלוח המחוונים ומערכת המולטימדיה, דגמי i7 זהים לחלוטין לשאר דגמי סדרה 7 החדשה.
מפרט טכני.
בשלב הראשון של ההשקה משווקת ב.מ.וו את ה-i7 עם מערכת הנעה חשמלית אחת ובהמשך השנה תצטרף גרסת ה-i7 M70 xDrive החזקה יותר.
פליפה גואמן פומה דה איילה
פליפה גואמן פוֹמה דה איילה (בספרדית: Felipe Guaman Poma de Ayala; סביבות 1535 – אחרי 1616) היה אציל בן קצ'ואה שנודע ככרוניקן שהוקיע את היחס הרע לילידים של הרי האנדים על ידי הספרדים לאחר הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה. כיום ידוע גואמן פומה בכרוניקה המאוירת שלו, "כרוניקה חדשה וממשלה טובה" (Nueva corónica y buen gobierno).
ביוגרפיה.
פליפה גומאן פומה דה איילה היה בן למשפחת אצולה של האינקה ממחוז לוקנאס (Lucanas) המרכזי בדרום פרו, הממוקם במחוז אייקוצ'ו של ימינו. הוא דיבר באופן שוטף כמה דיאלקטים של קצ'ואה ואיימרה, וכנראה למד את השפה הספרדית בילדותו או כמתבגר. הוא למד לקרוא ולכתוב בשפה, אף שלא השיג הבנה מושלמת בדקדוק הספרדי. הוא תיאר את עצמו כ"בן שמונים" בכתב היד שלו משנת 1615, מה שהוביל רבים להסיק שהוא נולד בשנת 1535, לאחר הכיבוש הספרדי של פרו ב-1533. אולם נראה שהוא השתמש במספר "80" כמטאפורה לזקנה, ואזכורים רבים אחרים בטקסט שלו מצביעים על תאריך לידה אפשרי של 1550 או זמן קצר לאחר מכן.
המידע הידוע על חייו של גואמן פומה מגיע ממגוון מקורות כתובים. סביר להניח שהוא נולד במחוז לוקנאס ובילה את רוב חייו בוואמנגה (Huamanga), מחוז מרכזי בפרו, או בסמוך לו. משערים כי הפעם הראשונה בה עזב את עיר הולדתו הייתה כאשר שימש כמתורגמן בסיור הביקורת של כומר ספרדי בשם כריסטובל דה אלבורנוס (Cristóbal de Albornoz), שניסה לחסל את עבודת האלילים בעיירות הקצ'ואה הקטנות. בסוף שנות השמונים עד תחילת שנות התשעים של המאה ה-16, הוא היה עוזרו של הנזיר מרטין דה מורואה (Martin de Murúa), איש דת ספרדי נוסף. בשנת 1594 הוא הועסק על ידי השופט הספרדי של ואמנגה שהיה אחראי על זכויות קנין הקרקע. אולם בסוף שנת 1600, הוחרם כל רכושו והוא גורש מוואמנגה, אירוע שהוביל למסעותיו ברחבי הארץ וככל הנראה לחיבור יצירת המופת שלו.
כרוניקות.
קומץ מסמכים מהמאה השש-עשרה מעידים שגואמן פומה שימש בשנות ה-60–70 של המאה ה-16 כמתרגם קצ'ואה של הנזיר קריסטובל דה אלבורנוס במסעו למיגור הכפירה המשיחית, המכונה , מהדוקטרינה הנוצרית של המאמינים המקומיים.
גואמן פומה הופיע כתובע בסדרת תביעות משפטיות מסוף שנות ה-90 של המאה ה-16, שבהן ניסה לקבל קרקע ותואר פוליטי בעמק צ'ואפס (Valle de Chupas) שלדעתו היו שלו בזכות המשפחה. תביעות אלה התבררו בסופו של דבר כאסון עבורו; לא רק שהוא הפסיד בתביעות, אלא שבשנת 1600 נשלל מכל רכושו ונאלץ לגלות מהערים שבהן שלט פעם כאציל.
היצירה הגדולה של גואמן פומה הייתה ה-El primer nueva corónica [sic] y buen gobierno (הכרוניקה החדשה הראשונה והממשלה הטובה), מסמך בן 1,189 עמודים שנכתב ברובו בספרדית, עם חלקים בקצ'ואה. הוא כתב את המילה כרוניקה כ-corónica במקום כ-Crónica, צורה של המילה שהייתה נפוצה בימי הביניים. ספרו נותר הביקורת הממושכת ביותר על השלטון הקולוניאלי הספרדי שהופק על ידי נתין ילידי בכל התקופה הקולוניאלית. הכרוניקה, שנכתבה בין השנים 1600 ו-1615 ופונה לפליפה השלישי, מלך ספרד, מתארת את עוולות השלטון הקולוניאלי וטוענת שהספרדים היו מתיישבים זרים בפרו. "זו ארצנו", אמר, "כי אלוהים נתן לנו אותה." המלך מעולם לא קיבל את המסמך.
הכרוניקה יוצאת דופן במובנים רבים. ראשית, יש בו שילוב מבריק של כתיבה וציורים בקווים עדינים (398 עמודים של הספר מורכבים מהרישומים המפורסמים של גואמן פומה על עמוד שלם). העבודה כוללת גם את "מפת העולם של ממלכת האינדים" (Mapa Mundi de Reino de las Indias), ייצוג קרטוגרפי של אימפריית האינקה שצויר בסגנון מפה מונדי המקובל על יצרני מפות אירופאים מימי הביניים, שהציב את קוסקו, בירת פרו, במרכז העולם. שנית, כתב היד מבטא את השקפתו של אציל פרובינציאלי על הכיבוש, בעוד שרוב הביטויים האחרים הקיימים של דעות ילידים מהתקופה הקולוניאלית מגיעים מהאצולה של קוסקו, הבירה העתיקה של האינקה. שלישית, המחבר מרבה להשתמש במילים ובביטויים של קצ'ואה ביצירה הספרדית בעיקרה, שסיפקה חומר לחוקרים ללמוד עוד על קצ'ואה.
גואמן פומה הציע כיוון חדש לממשל של פרו: "ממשלה טובה" שתלמד ממבנים חברתיים וכלכליים של האינקה, טכנולוגיה אירופית ותאולוגיה נוצרית, המותאמים לצרכים המעשיים של עמי האנדים. הוא כותב שממשלות ילידים התייחסו לנתיניהן הרבה יותר טוב מהספרדים ומתחנן בפני המלך פיליפה למנות אינדיאנים לתפקידים סמכותיים. אף על פי שהוא דוחה את השלטון הספרדי, הוא לא דוחה את המלך הספרדי. במהלך אותה תקופה, המלכים נתפסו בדרך כלל כצאצאים של אלוהים, וגואמן פומה, בהיותו קתולי אדוק, חלק כבוד רב למלך הספרדי. בכתיבתו, הוא לא רק רוצה להציע שינויים בחברה, אלא גם להציג עוולות כפי שהוא הבין אותן לידיעת המלך, שכנציג האל בוודאי לא היה מאפשר להן להתרחש אילו ידע.
כתב היד המקורי של הכרוניקה נשמר ב לפחות מאז תחילת שנות ה-60 של המאה ה-17, אם כי הוא הגיע לידיעת הציבור רק בשנת 1908, כאשר התגלה על ידי החוקר הגרמני ריכארד פיטשמן (Richard Pietschmann). לאחר פרויקטים רבים של פקסימיליה שהופסקו, הופקה מהדורת פקסימיליה שעברה ריטוש כבד בפריז ב-1936, על ידי . בשנת 1980, תמלול של הספר, המבוסס על ניתוח של כתב היד ולא על הפקסימיליה משנת 1936, פורסם על ידי ג'ון מורה ורולנה אדורנו (עם תרומות של חורחה אוריוסטה) בשם "פליפה גומאן פומה דה איילה, כרוניקה חדשה וממשל טוב" (Felipe Guaman Poma de Ayala, Nueva crónica y buen gobierno). פקסימיליה דיגיטלית באיכות גבוהה של כתב היד המקורי פורסמה באינטרנט בשנת 2001 על ידי הספרייה המלכותית הדנית, עם רולנה אדורנו כעורכת אקדמית.