כן הביע בן זאב את דעתו בנושאים שונים שעמדו על הפרק. לאחר התאבדותו של השר אברהם עופר הביע תמיכה בעמדתו של היועץ המשפטי לממשלה אהרן ברק שסגר את התיק ולא נענה לבקשת משפחת השר למיצוי החקירה כדי שתוכח חפותו של עופר. בן זאב טען ש"זכותו של השר המנוח היא, כי הקריאה האחרונה שתהדהד באוזנינו תהיה קריאתו הוא, שהוא חף מפשע". לאחר טבח סברה ושתילה מתח ביקורת נוקבת על היועץ המשפטי לממשלה דאז, יצחק זמיר על שבישיבת הממשלה שדנה בהכנסת הפלנגות למחנות הפליטים לא התריע כנגד הבעייתיות בכך, למרות אזהרות הרמטכ"ל רפאל איתן והשר דוד לוי מפני תאוות נקם של הפלנגות.
בן זאב היה נשוי לציפורה לבית קופל (אחותו של פנחס קופל, מפכ"ל משטרת ישראל). לשניים נולדו ארבעה ילדים.
משה בן זאב נפטר בירושלים ב-1995 ונטמן בהר המנוחות.
לופטהנזה איטליה
לופטהנזה איטליה (בגרמנית: Lufthansa Italia) הייתה חברה בת של חברת התעופה הגרמנית לופטהנזה, ששימשה מעין "סניף איטלקי" של לופטהנזה. החברה פעלה מנמל התעופה מילאנו מלפנסה.
תולדות החברה.
החברה נוסדה בשנת 2008 לאחר שחברת אליטליה הודיעה כי היא סוגרת את בסיסה הראשי שבנמל התעופה של מילאנו והופכת אותו לבסיס משני בלבד. הפיכת השדה לבסיס משני עבור אליטליה, הוריד משמעותית את כמות הטיסות היוצאת מנמל התעופה. חברת לופטהנזה הגרמנית זיהתה את הפוטנציאל הכלכלי בנמל התעופה והחליטה להקים חברת בת איטלקית שתבצע טיסות ממילאנו ליעדים מרכזיים באירופה. בתחילה תוכנן כי החברה החדשה תפעיל 6 מטוסי אמבראר 195 שהם חלק מהזמנה קיימת של מטוסים לחברת האם לופטהנזה, אך לבסוף הוחלט כי החברה תשתמש בשישה מטוסי איירבוס A319 שחברת בת אחרת של לופטהנזה- יורווינגס תעביר לשימוש לופטהנזה איטליה.
החברה החדשה קיבלה את מטוסה הראשון בינואר 2009 והחלה לבצע טיסות לפריז וברצלונה.
ב-24 במאי 2011 הודיעה חברת לופטהנזה, כי פעולת חברת לופטהנזה איטליה תופסק בסוף אוקטובר 2011, וכי מטוסי החברה יופעלו כחלק מצי המטוסים של לופטהנזה ואייר דולומיטי.
המרכז למוזיקה ירושלים
המרכז למוזיקה ירושלים הוא מוסד לחינוך מוזיקלי, השוכן במשכנות שאננים בירושלים. פעילותו העיקרית של המרכז היא טיפוח וקידום מוזיקאים צעירים מוכשרים מכל הארץ, באמצעות תוכניות רב-שנתיות ומתן בימה לרסיטלים, הופעות וחזרות. מלבד זאת, המרכז מקיים פעילויות מוזיקליות רבות לקהל הרחב ולמוזיקאים מקצועיים: כיתות אמן, קונצרטים, סדנאות וסמינרים.
היסטוריה.
המרכז הוקם בשנת 1973, ביוזמת הכנר אייזק שטרן, ראש עיריית ירושלים טדי קולק, והפילוסוף ישעיה ברלין, ובנייתו הושלמה ב-1976. התוכנית לטיפוח כנרים צעירים, הכוללת כיתות אמן עם מוזיקאים והרכבים קאמריים למוזיקאים צעירים, הוקמה ב-1980. תוכנית המוזיקאים המצטיינים בצה"ל, המאפשרת למוזיקאים צעירים להמשיך לנגן ולהתפתח תוך כדי שירותם הצבאי, הוקמה ב-1985 בשיתוף המרכז למוזיקה. ב-1992, הוקמה התוכנית לטיפוח ויולנים. בשנת-2000 הקים המרכז יחד עם משרד החינוך תוכנית ללימוד כינור וצ'לו בירושלים ובפריפריה.
בשנת 2009 התמנה הפסנתרן והמנצח האמריקאי מאריי פרחיה לנשיא המרכז.
התוכנית לנגנים מצטיינים.
התוכנית לנגנים מצטיינים היא עיסוקו העיקרי של המרכז. הנגנים שזוכים להצטרף לתוכנית נבחרים באמצעות מבחנים של קרן התרבות אמריקה ישראל, שגם מעניקה להם מלגה. אף שהתוכנית מיועדת לטווח גילאים רחב, היא מתמקדת בגילאי 14–18. לרוב, הנגנים מהתוכנית מתגייסים לאחר מכן לצה"ל כ"מוזיקאים מצטיינים" כך שיוכלו להמשיך בנגינה תוך כדי השירות.
המשתתפים מתחלקים להרכבים קאמריים הנפגשים פעם או פעמיים בשבוע, בהדרכת מורים בכירים. כמו כן, ניתנת הזדמנות לסדנאות וסמינרים בתחומים כמו מוזיקה לא-מערבית ובת-זמננו, אימפרוביזציה ועוד, וכן ליצירת אנסמבלים. במסגרת התוכנית, הנגנים משתתפים בכיתות אמן של מוזיקאים מובילים בעולם. לקראת סוף השנה עורך המרכז מספר קונצרטים שבהם מסוכמת הפעילות בתוכנית במהלך השנה.
שיא התוכנית הם קורסי הקיץ והחורף המרוכזים, שבהם מלמדים מוזיקאים כמו טביאה צימרמן, אשר פיש וגיא בראונשטיין. בסיום הקורס המשתתפים מרכיבים את התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, המופיעה בקונצרט מרכזי בהיכל התרבות בתל אביב, באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים ולפעמים גם באודיטוריום חיפה.
פעילויות נוספות.
נוסף על תוכניות ההעשרה הקבועות לנגנים מצטיינים, מתקיימים תוכניות נוספות:
מבנה המרכז.
המרכז כולל אולם להרצאות, קונצרטים ושיעורים, מספר כיתות סטודיו קטנות יותר, ואולפן הקלטות אודיו ווידאו.
המרכז ממוקם במשכנות שאננים בירושלים, כחלק מקומפלקס הכולל מרכז כנסים, בית הארחה לאמנים המבקרים במקום ומסעדה.
כנסיית פטרוס הקדוש (אבו כביר)
כנסיית פטרוס הקדוש, או הכנסייה הרוסית, היא כנסייה רוסית פרבוסלבית השוכנת באבו כביר בדרומה של תל אביב. הכנסייה, שהושלמה בשנת 1894, נקראת על שמו של השליח פטרוס הקדוש, ולפי המסורת הרוסית-פרבוסלבית, במקום זה ניצב בית שמעון הבורסקאי, בו התארח פטרוס עת שהה ביפו ובו חווה את נס החלום. מסורת זו ממשיכה וגורסת כי בחלקת הקברים הצמודה לכנסייה נקברה גם טביתא, אותה הקים פטרוס מן המתים.
היסטוריה.
חלקת הקבורה המשתרעת ממערב לכנסייה ניצבת במקום בו שכן בית קברות יהודי בתקופת בית שני. הקבר המיוחס לטביתא התגלה ב-1835, אך לא נמצאו ראיות המאששות את זהותו. החלקה שסביב הקבר נרכשה ב-1874 וב-1888 החלה הקמת הכנסייה. המבנה הושלם בשנת 1894, והיה לתחנת לינה בדרכם של עולי רגל רוסים שעשו את דרכם מיפו לירושלים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשו הרוסים מהמקום, יחד עם נתינים של נוספים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה החזיקו נציגי הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית הלבנה הגולים במקום, אך לאחר קום המדינה, הוא עבר לרשות הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית האדומה. במהלך המלחמה הקרה פעל מהמקום מטה של הק.ג.ב הסובייטי.
האתר.
הכנסייה שוכנת בליבו של מתחם רבוע ומוקף חומה בשטח של 32 דונם. הכניסה אל המתחם היא בצידו הדרומי הפונה אל רחוב 3938, והוא גובל בצפונו בבית הספר לטבע. בכניסה יש תא תפילה על שם טביתא ובתוכו איקונין שלה ופסל של ספר עליו כתוב במספר שפות כולל עברית: "טביתה הקדושה התפללי נא עבורנו". הנכנסים למתחם נעצרים ליד תא זה ומצטלבים. הכנסייה עצמה בצבע ורוד והיא נושאת כיפה אדומה. בצידה המערבי מתנשא מגדל פעמונים בן חמש קומות שלו צריח מחודד כהה. שטח המתחם עשיר בצמחייה מטופחת ובעצים גזומים. פנים הכנסייה מעוטר בעושר רב, ובכיפה נראית דמותו של ישו מלך-כל, וסביבו שמונה מלאכים מכונפים על רקע זהוב. על גבעה בגן הנרחב, בצל עץ אורן, מוצב צלב פרבוסלבי.
בית הקברות היהודי.
ב-1871 ביקר באבו כביר הארכאולוג והמדינאי הצרפתי שארל קלרמון-גנו. הוא חפר באזור הכנסייה וחשף בגבעה ממזרח ליפו נקרופוליס - עיר קבורה יהודית, ובה 34 מצבות שיש, שעליהן חרותים אותיות בעברית וביוונית וסמלים יהודיים כגון לולב, מנורה והמילה "שלום". קלרמון-גנו קבע כי המצבות הן מהמאה ה-1 עד המאה ה-3 וכי היו חלק מבית קברות של קהילת יהודי יפו. בין השאר נמצאו בבית הקברות מצבות מחַדְיָב, מקפדוקיה, מאלכסנדריה, מיוון ומלוב. לפי מקצועות הנפטרים שנרשמו על המצבות ניתן להסיק כי הקהילה היהודית ביפו הייתה מבוססת ועשירה.
קבר טביתא.
בבית הקברות של הכנסייה יש מערת קברים חצובה בכורכר, שבה לפי המסורת הפרבוסלאבית נקברה טביתא אותה הקים פטרוס מן המתים, עת היה בדרכו מלוד ליפו:
מעל המערה הוקם מבנה, ובכניסה אליו קבוע פסיפס המתאר את האירוע. מדרגות יורדות משם לתוך מערת הקברים שם נוהגים המאמינים להדליק נרות. על הגג ניצב מבנה בצורת כנסייה פרבוסלבית. על שמה של טביתא קרוי בית הספר הסקוטי ביפו.
הערות שוליים.
המרכז למוסיקה ירושלים
כנסיית פטרוס הקדוש (פירושונים)
רוטציה
וקטור עמודה
באלגברה ליניארית, וקטור עמודה הוא מטריצה בגודל m × 1, כלומר מטריצה הבנויה מעמודה אחת שבה m איברים.
המטריצה המשוחלפת של וקטור עמודה היא וקטור שורה.
קבוצת כל וקטורי העמודה יוצרת מרחב וקטורי שהוא המרחב הדואלי של קבוצת כל וקטורי השורה.
סימון.
כדי לפשט את שילובם של וקטורי עמודה בטקסט, הם נכתבים לעיתים כווקטורי שורה עם פעולת השחלוף:
לפישוט נוסף, יש הכותבים הן וקטורי שורה והן וקטורי עמודה בשורות, כאשר בווקטור שורה האיברים מופרדים בפסיק, ובווקטור עמודה הם מופרדים בנקודה פסיק. שיטת סימון זו נהוגה, למשל, בתוכנה MATLAB.
פעולות.
כפל מטריצות כרוך בהכפלה של כל וקטור שורה במטריצה אחת בכל וקטור עמודה במטריצה האחרת.
מכפלה סקלרית של שני וקטורים, a ו-b, שקולה להכפלה של הייצוג של a כווקטור שורה בייצוג של b כווקטור עמודה.
הסכם רוטציה
הסכם רוטציה (על פי האקדמיה ללשון: סֶבֶב) הוא הסכם פוליטי לסבב בהחלפת תפקידים בין בעלי משרות ממלכתיות, כחברי הכנסת, ראשי ממשלה, שרים ועוד. בתקופות מוקדמות של ההיסטוריה, נעשו סבבי רוטציה גם בין יורשי עצר וטוענים לכתר במונרכיות העוברות בירושה.
הסכמי רוטציה בתפקיד ראש ממשלת ישראל.