בשנת 1921 נפתחה הליגה הפולנית, ובה הגיעה הקבוצה למקום השני. גם ב-1926 היא הגיעה למקום השני בליגה והפכה לאחת הקבוצות החזקות בפולין.
בשנת 1946, פולוניה זכתה באליפות בפעם הראשונה. האליפות התקיימה בתנאים מוגבלים כיוון שורשה הייתה הרוסה ברובה לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1952, הקבוצה זכתה בגביע הפולני. לאחר שנות הצלחתה, ירדה הקבוצות לליגות נמוכות בפולין.
הדרבי הרשמי הראשון בין פולוניה ורשה ללגיה ורשה היה ב-29 באפריל בשנת 1977. המשחק נגמר בתוצאה 1-1, חודש אחרי כן נפגשו הקבוצות שוב והתוצאה הייתה שוב תיקו 1-1. הדרבי בין שתי הקבוצות נחשב לאחד ממשחקי הדרבי החשובים בפולין.
בעונת 1992/1993 חזרה הקבוצה לקדמת הבמה הפולנית כאשר עלתה בחזרה לליגת העל הפולנית לאחר כ-40 שנות היעדרות. בעונת 1999/2000 הקבוצה זכתה באליפות השנייה שלה, למרות שבתחילת העונה לא נחשבה כמועמדת לכך. בעונת 2000/2001 זכתה בגביע ובסופר קאפ הפולניים.
בעונת 2009/2010 הקבוצה שיחקה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה ממונטנגרו. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת יובנס/דוגנה מסן מרינו. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת נאק ברדה מהולנד והודחה מהטורניר.
דונלד טובי
דונלד טובי (באנגלית: Donald Tovey; 17 ביולי 1875 - 10 ביולי 1940) היה אנליסט מוזיקה, מוזיקולוג, כותב בנושאי מוזיקה, מלחין, מנצח ופסנתרן בריטי. טובי נודע בעיקר ב"מאמרים באנליזה מוזיקלית" ובעריכותיו ליצירות של באך ובטהובן, אך מאז שנות ה-90' של המאה ה-20 זוכות יצירותיו (מועטות יחסית אך כבדות משקל בתוכן מוזיקלי) להקלטות וביצועים בתדירות גדלה והולכת. עם זאת, אין לדעת בשלב זה, אם ההקלטות הללו, שהתקבלו ברובן בחיוב על ידי המבקרים, יקנו לטובי מקום של קבע במושב הכבוד של המוזיקה הבריטית במאה ה-20, או שייחשב למלחין בעל פינה ייחודית משלו.
קריירה.
טובי החל ללמוד נגינה בפסנתר ולהלחין בגיל צעיר. בהמשך למד הלחנה אצל יוברט פארי. הוא קשר ידידות קרובה עם יוזף יואכים
והופיע עם רביעיית יואכים בנגינת חמישיית הפסנתר של יוהנס ברהמס בשנת 1905. טובי נהנה מתהילה בינונית כמלחין, לאחר שיצירותיו בוצעו בברלין ובווינה, כמו גם בלונדון. הוא ניגן את הקונצ'רטו שלו לפסנתר בניצוחו של סר הנרי ווד בשנת 1903 ובניצוח הנס ריכטר ב-1906. בתקופה זו גם תרם משמעותית לערכי המוזיקה באנציקלופדיה בריטניקה של 1911, שם כתב חלק גדול מן התוכן שעסק במוזיקה של המאות ה-18 וה-19.
ב-1914 החל ללמד מוזיקה באוניברסיטת אדינבורו כממשיכו של פרדריק ניקס בקתדרת רייד למוזיקה ושם גם ייסד את תזמורת רייד. דברי הפרשנות שכתב לתוכניות הקונצרטים של תזמורת זו קובצו בסופו של דבר לספרים, שבהם הוא ידוע כיום, Essays in Musical Analysis.
הוראה, הרצאות ועבודת עריכה מילאו את רוב עתותיו לאחר מלחמת העולם הראשונה, אך בשנת 1925 הופיע כפסנתרן בארצות הברית ובשנים 1928-28 ניגן באדינבורו עם רבים מן המעולים בנגני התקופה, שהיו בין ידידיו - יוזף יואכים, פבלו קזאלס, אדולף בוש ובני משפחתו, יוליוס רנטגן ועוד. ואולם, קהל המאזינים באדינבורו לא התלהב ביותר מן האפשרויות שיצר טובי להאזנה לאמנים בסדר גודל כזה.
ככל שהרבה להקדיש מזמנו לתזמורת רייד, לכתיבת מסות ומאמרי פרשנות ולעריכת ההוצאות שלו ליצירות באך ובטהובן, כן מיעט טובי להלחין ולבצע בהמשך חייו, אבל מעט היצירות החשובות שהשלים במהלך התקופה המאוחרת נכתבו בקנה מידה גדול, כמו הסימפוניה משנת 1913 והקונצ'רטו לצ'לו, שסיים בשנת 1935 לידידו לאורך כל חייו, פבלו קזאלס. הקונצ'רטו המאוחר בנוי בקנה מידה מאהלרי וביצועו נמשך כשעה. טובי כתב גם אופרה, "כלת דיוניסוס". בשיחות רדיו מבוארות, שהוקלטו בשנות חייו האחרונות, אפשר לשמוע בנגינתו את השפעת הפגיעה החמורה שסבל עקב בעיה באחת מידיו.
טובי ערך כמה הוצאות של מוזיקה מאת מלחינים אחרים ובשנת 1931 הוציא מהדורה שלמה של אמנות הפוגה מאת באך. ההוצאה שלו ל-48 הפרלודים ופוגות של הפסנתר המושווה מאת באך, בשני כרכים (כרך 1 מרץ 1924; כרך 2 יוני 1924), עם אצבוע של הרולד סמיואל, בשביל המועצה המאוחדת של בתי הספר המלכותיים למוזיקה, חוזרת ויוצאת מאז בהדפסות מחודשות. הגרסה המשלימה של טובי למה שנחשב לפוגה האחרונה, הלא-גמורה, ב"אמנות הפוגה" רחוקה מלהיות מלאכת חיקוי של טלאי על טלאי, ובהקלטות היא מופיעה לעיתים קרובות כפרק המסיים את מערך הפוגות. טובי עצמו ראה בעבודתו להשלמת "אמנות הפוגה" את תרומתו החשובה ביותר לתחום זה.
טובי קיבל תואר אבירות בשנת 1935, בהמלצתו, יש אומרים, של אדוארד אלגר, שהתרשם מאוד מעבודתו של טובי בעריכת באך.
טובי מת ב-1940 באדינבורו. הארכיון שלו, הכולל פרטיטורות, מכתבים, כתבי יד של מאמרי פרשנות לתוכניות והערות פרשנות לפרטיטורות של זולתו, שוכן ביחידת האוספים המיוחדים של ספריית האוניברסיטה של אדינבורו. ב-2009 חיבר ריצ'רד ויטס קטלוג פשוט של תוכן הארכיון, הזמין לעיון באמצעות האתר המקוון של האוניברסיטה.
טובי כתאורטיקאי טונאליות.
במאמריו, פיתח טובי תאוריה של מבנה טונאלי והקשר בינו לבין צורות קלאסיות. תאוריה זו יישם בתיאורי היצירות שהביא ברשימות הפרשנות המפורסמות שלו בתוכניות הקונצרטים של תזמורת רייד, כמו גם בכתבים טכניים ומקיפים יותר. הראייה האסתטית שלו מתייחסת אל יצירות מוזיקה כאל שלמות אורגנית, והוא מדגש את החשיבות שבהבנת הדרך שבה באים עקרונות מוזיקליים לביטוי באופנים שונים בהקשר של יצירה נתונה. טובי אהב להשתמש במטאפורות להמחשת רעיונותיו, כמו בציטטה שלהלן (מתוך "מאמרים על הווריאציות של ברהמס על נושא של הנדל", טובי 1922):
סברתו של טובי, כי המוזיקה הקלאסית מחוננת ביופי, שעל קיומו אפשר ללמוד מתוך הראָיה הפנימית של המוזיקה עצמה, השפיעה על כותבי מוזיקה בשנים הבאות.
המועצה להנצחת נשיאים וראשי ממשלות
אייל בסבך
לימוד תורה לנשים
סלון
סלון (בצורה פחות נפוצה בעברית ישראלית: טרקלין) הוא החדר הראשי והגדול בבית מגורים ובו מתנהלים חיי הפנאי והחברה של דרי הבית. הסלון משמש גם לאירוח והוא החדר המוצג בפני המבקרים. הסלון המודרני כולל לרוב רהיטי ישיבה (כיסאות, ספות, כורסאות) ומערכת בידור ביתית (טלוויזיה, מערכת סטריאו, קונסולת משחקים). בסלון מוצגים גם פריטי עיצוב, חפצי נוי, יצירות אמנות ומזכרות אישיות, המשמשים את בני הבית על מנת להציג תדמית מסוימת לאורחיהם ובאי ביתם. במאה ה-19 באירופה, עם התחזקות הבורגנות ובהשפעת סגנון הבידרמאייר התבסס מעמדו של הסלון כחדר בעל משמעות אסתטית המעידה על תרבותיות הבית ונטבע המושג תרבות הדיור, או בגרמנית וונקולטור Wohnkultur, המשקף היטב את האסתטיקה של הבית והסלון בפרט.
מקור המילה סלון בשפה הצרפתית, ומשמעותו האטימולוגית הוא חדר גדול (ואכן נקרא בעברית בעבר "החדר הגדול"). בעשורים האחרונים משתמשים בעברית גם במונחים חדר מגורים, חדר דיור וחדר אירוח בהשפעת השפה האנגלית (living room). אולם המונח סלון הוא המושרש והנפוץ ביותר בעברית בת זמננו.
בחברה החרדית ניצב במקום בולט בסלון ארון ספרי קודש גדול וארון ובו ויטרינה בה מוצגים תשמישי קדושה נאים (פמוטים, כוס לקידוש וכדומה). במרכז הסלון ניצב השולחן הסלוני הגדול, עליו נערכות סעודות השבת.
בשפה ובתרבות הערבית נקרא חדר האירוח המרכזי בשם ליוואן. לאורך קירותיו מצויות ספות נמוכות ובמרכזו פרושים מחצלות ושטיחים. חדר נפרד או אזור המזרנים והכריות לאורך הקירות נקרא אזור הדיוואן, ההתכנסות. באירועים בהם נהוגה הפרדה בין גברים ונשים מקובל כי הנשים יושבות בדיוואן.
קישורים חיצוניים.
הסלון, פרק מתוך תוכנית טלוויזיה של ה-BBC על ההיסטוריה של בית המגורים.
תסמונת חידוש הזנה
תסמונת חידוש הזנה (Refeeding Syndrome) היא תסמונת המתבטאת בסיבוכים מטבוליים וקליניים, המתרחשים בעקבות הזנה מהירה ועודפת לאחר מצב הרעבה או צום ממושך. התופעות שעלולות להתרחש כוללות בין השאר יתר לחץ דם, בצקות, אי ספיקת לב, סיבוכים נוירולוגיים ואף מוות. התסמונת מתרחשת בין 24-72 שעות לאחר תחילת ההזנה.
התהליך הפיזיולוגי.
בזמן צום או רעב יש ירידה בהפרשת האינסולין בגוף וכן ירידה בפעילות משאבות נתרן-אשלגן. נוצר מחסור של מים, ויטמינים ומינרלים. כאשר ההזנה מתחדשת, הגלוקוז נספג מהמעיים לדם, וכתגובה לכך מופרש אינסולין. האינסולין מכניס את הגלוקוז, אשלגן, מגנזיום וזרחן לתאי הגוף, והרמה שלהם בדם יורדת. זהו מצב מסוכן שיכול לגרום לתסמיני התסמונת. כדי לשמור על הלחץ האוסמוטי הגוף מתחיל באצירה של נתרן ונוזלים. בנוסף, הפעלה מחדש של המסלולים המטבוליים הקשורים בפחמימות מעלה את דרישת הגוף לתיאמין, קופקטור הנחוץ לפעילות אנזימים בתא.
אוכלוסיית סיכון.
אנשים שנמצאים בסיכון לפתח את התסמונת הם אנשים שהיו במצב הרעבה או צום ממושך. ביניהם:
טיפול.
כדי למנוע את תסמונת חידוש ההזנה, יש לאתר את החולים שנמצאים בסיכון לפתח את התסמונת. לאחר מכן יש להתחיל את ההזנה באופן הדרגתי, כך שבהתחלה נותנים כמויות מזון קטנות ומעלים בהדרגה. לרוב יש לתת תוספת של תיאמין. במידה ויש חסר בזרחן, אשלגן או מגנזיום יש לתת תוסף שלהם לפני תחילת ההזנה. במשך ההזנה יש להעלות בהדרגה את כמות המזון תוך ניטור הרמות של האלקטרוליטים בדם ונתינת תוסף במידת הצורך. לאחר שהחולה מתייצב יש להמשיך בהדרגה עד לכמויות המזון הרגילות.
מספר משכורות נדרשות לרכישת דירה