דייל וקלייב נמצאים במבוי סתום ביחסיהם: לפי המשטר החדש יחסי מין בין זומבים לבני אנוש אסורים וזומבים לא יכולים להביא ילדים לעולם, כי הם למעשה מתים. לאחר שדייל שומעת את קלייב מדבר עם ליב על מישל, שוטרת שהיה איתה, היא נפרדת ממנו מכיוון שהיא מבינה שלא יוכל חיות חיים נורמליים לצדה. בינתיים, לאחר מותו של ראש העיר ברוקס, פייטון מתמנה לראש העיר בפועל ומתכוננת לטוס לוושינגטון, אך הוריה מבקשים ממנה שלא לחזור. ליב ולבון מצליחים להבריח את איזבל לתוך העיר, אבל זמן קצר לאחר מכן, היא מתה. לאחר שהבין שהיא רנגייד החדשה וחייה בסכנה, מייג'ור חוטף את ליב ולוקח אותה לאורגון, שם השניים אוכלים את מוחותיהם של זוג נשוי ותיק, אך מתגלה שהאשה שנאה בחשאי את בעלה, מה שמוביל את ליב לנעול את מייג'ור בכלוב עם שני זומבים זועמים ולברוח. בהיעדרה של ליב, קלייב וראבי עובדים יחד על מקרה שמביא את "האח אהבה" לתשומת לבם. כאשר הם מנסים לעצור אותו, אחד החסידים שלו מודה ברצח. צ'ייס מאיים להוציא לפועל את קרטיס, אחד מחברי רשת ההברחה שנתפס, אלא אם כן רנגייד החדשה תחשוף את עצמה, מה שגורם ללבון להתוודות בהודאה שקרית על מנת להגן על ליב ולהציל את חייו של קרטיס, אך כאשר ליב חוזרת לניו סיאטל, היא מתוודה על היותה רנגייד וצ'ייס מתכונן להוציא להורג את שניהם יחד. במקביל, ראבי חוקר את מוחה של איזבל ומגלה שמי שיאכל את מוחה יירפא לצמיתות מהזומביזם. צ'ייס מתכונן להוציא להורג את ליב ולבון, אך מייג'ור פורץ את הדלת, מציל את חייה של ליב והורג את צ'ייס בתהליך; מה שהופך אותו למפקד החדש של "פילמור-גרייבס". דייל וקלייב מתחתנים, כעת כשזה חוקי במשטר החדש. ראבי נותן לליב את מוחה של איזבל, אבל ליב מחליטה לתת אותו במקום לדייל ובכך לאפשר להם עתיד משותף עם קלייב ולהוליד ילדים. אנגוס מחליט להוביל אלף זומבים אל מחוץ לחומה, אך הצבא האמריקאי יורה ומחסל את כולם. מוקדם יותר באותו יום, הממשלה הודיעה על סוף למשלוחי המוחות לניו סיאטל; כך שבני אדם יהרגו את הזומבים כהגנה עצמית או ימותו בידי הזומבים וניו סיאטל תושמד על מנת לחסל את הזומביזם. על מנת למנוע זאת, מייג'ור נאלץ לעשות עסקה עם בליין, ומבטיח לו עושר וכבוד בתמורה להברחת מוחות אל תוך העיר. העונה מסתיימת כשליב מתכוננת לפרוש, אך לאחר שקהל של זומבים ובני אדם מעודדים ומריעים לה, היא מחליטה להישאר כרנגייד.
עונה 5.
בעונה החמישית מייג'ור, המפקד החדש של "פילמור גרייבס", מאפשר לליב להגניב גוססים לעיר כדי להציל את חייהם על ידי הפיכתם לזומבים. הממשלה מאיימת שוב ושוב להפציץ את המתחם, אולם האיום נעצר לאחר שחיילים עריקים של "פילמור גרייבס" הופכים כמה מחברי הקבינט לזומבים בעצמם. בעיר מתפתחים קרבות בין זומבים וארגון בני אנוש אקטיביסטי. מלאי המוחות הולך ואוזל. ליב מגלה שאביה הביולוגי זיהם את סמי ה"אוטופיה" ובעצם היה הזומבי הראשון. ראבי מצליח להניח ידו על אוטופיה מזוהם מקורי של אביה ולפתח חיסון ותרופה ברגע האחרון - כשמלחמה של ממש עומדת לפרוץ בין חיילי "פילמור גרייבס" לאקטיביסטים. הסדרה מסתיימת בסיום הלוחמה בין הזומבים לבני האנוש וכל זומבי יכול לבחור האם להירפא. ליב נעלמת בפיצוץ.
כאפילוג, 10 שנים אחרי זומבים חיים בשלווה באי משלהם, מייג'ור וליב בוחרים להישאר זומבים (ליב עדיין נחשבת "נעדרת") ושאר הגיבורים מפרסמים את עצמם במדיה. נרמז שכל אחד יכול להיהפך לזומבי כרצונו ולהירפא אחר כך הודות לתרופה הזולה.
הפקה.
השחקנית אלכסנדרה קרוסניי הייתה אמורה במקור לגלם את דמותה של פייטון צ'ארלס, אך השחקנית אלי מישלקה זכתה בתפקיד בסוף, ודמותה שונתה מקבועה לחוזרת.
הערכת המבקרים.
הסדרה "איי זומבי" זכתה לשבחי הביקורת. אתר האינטרנט "Rotten Tomatoes" נתן לסדרה את הדירוג 91% עם דירוג של 7.7 מתוך 10 בממוצע, שמבוסס על 45 ביקורות. האתר "critical consensus" כתב על הסדרה: האתר "Metacritic", אשר שיקלל את הממוצע, הקצה לסדרה את הציון 74 מתוך 100, שמבוסס על 38 ביקורות ממבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
My Little Pony
בסי אברמוביץ' הילמן
בסי (בת שבע) אברמוביץ' הילמן (באנגלית: Bessie (Bas Sheva) Abramowitz Hillman; 15 במאי 1889 – 23 בדצמבר 1970) הייתה סוציאליסטית ומנהיגת פועלים יהודיה-אמריקאית. היא הובילה את שביתת פועלי התעשייה הגדולה בשיקגו בשנת 1910, אשר הובילה לייסוד של איגוד עובדי ההלבשה המאוחדים של אמריקה .
תחילת דרכה.
בת שבע אברמוביץ' נולדה בשנת 1889 בלינובה, עיירה הסמוכה לגרודנו, בתחום המושב ברוסיה (כיום בבלארוס), למשפחה יהודית. היא הייתה הרביעית מבין עשרת ילדיהם של עמנואל אברמוביץ', סוכן מכירות, ושרה רבינוביץ', בעלת אכסניה. לינובה הייתה שטעטל, ובאופן טיפוסי ליישוב מסוג זה, פעלו בה מספר ארגוני צדקה למען יתומים ועניים שנוהלו על ידי נשים. ליבונה לא סבלה מכל הגזירות הצאריסטיות נגד יהודים, אך הייתה מוקפת קהילות אשר סבלו מאפליה ופוגרומים. אברמוביץ' עזבה את המקום בגיל צעיר לחפש עבודה במקום אחר ברוסיה, אך חזרה כעבור מספר חודשים. בשנת 1905, בגיל 15, היגרה לארצות הברית יחד עם שניים מבני דודיה. הדחף שלה לעזוב היה בעיקר כדי להתחמק משידוך. כשהגיעה לאליס איילנד, הדביק לה פקיד את השם "בסי".
קריירה.
שיקגו.
לאחר הגעתה לארצות הברית, והיא דוברת רק יידיש ורוסית, עברה לגור באכסניה שבבעלות קרובי משפחה בשיקגו, והחלה לעבוד כתופרת כפתורים במפעל הביגוד "Hart Schaffner &amp; Marx". בלילות למדה בהאל האוס, בית קהילתי לסיוע למהגרים ממזרח אירופה שהקימה הפעילה ג'יין אדמס. היא חסכה את כספה, ועמו סייעה לשתי אחיותיה הצעירות להגר לשיקגו בשנת 1907. גם הן התגוררו באכסניה והתפרנסו מתפירת עניבות פרפר.
שביתת 1910.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, התעוררו שביתות עובדים רבות, על רקע עבודה בשכר זעום במשך שעות רבות, ללא ימי חופש או תנאים סוציאליים אחרים. תעשיית הביגוד הייתה משמעותית במיוחד עבור נשים, שהיו הרוב המוחץ של העובדים בה, ובנוסף לתנאי העבודה הקשים הנוהגים באופן כללי, סבלו מאפליה מגדרית, והרוויחו פחות מן הגברים. בשיקגו, הייתה תעשיית הביגוד השלישית בגודלה מבחינת מספר עובדים, והמעסיקה הגדולה ביותר של נשים. השביתה שפרצה שם ב-1910 באה בעקבות שביתות דומות, כמו התקוממות ה-20,000, שביתת הנשים הגדולה בניו יורק בהובלתה של קלרה למליך, ושביתות אחרות בקליבלנד ובפילדלפיה.
אברמוביץ' פוטרה מעבודתה לאחר שארגנה מחאה נגד תנאי העסקת העובדים במקום ושכרם הזעום. מכיוון שמעבידיה שמו אותה ברשימה שחורה ולא יכלה למצוא עבודה, השתמשה בשם בדוי כדי לחזור לעבוד באותה החברה. בספטמבר 1910, בתגובה להרעה בתנאים במקום העבודה, הובילה קבוצה של 16 נשים ביציאה מופגנת מהמפעל. בהתחלה, לעגו העובדים האחרים לנשים, אך אט-אט צברה השביתה שלהן תאוצה ומשתתפות. עד אמצע אוקטובר, מרבית מ-8,000 עובדות המפעל הצטרפו לשביתה, וכך גם עובדות ממפעלים אחרים מתעשיית הביגוד. התנועה השיגה תמיכה ומימון מפדרציית העובדים של שיקגו, ג'יין אדמס והאל האוס, וליגת איגודי הפועלות, אשר שכרו את אברמוביץ' כמארגנת עובדים רשמית.
עם הזמן, הצטרפו גם גברים לשביתה, אשר צמחה לממדים של כ-40,000 שובתים, והתעשייה הושבתה. אחד הגברים שהצטרפו לשביתה, ואשר הפך לאחד ממנהיגיה, היה סידני הילמן. בין אברמוביץ' להילמן התפתחה חברות שהפכה עם הזמן לאהבה.
השביתה כללה מספר מקרי אלימות, משום שהמפעל שכר את שירותיהם של "בלשים" פרטיים (דוגמת פינקרטון), אשר הרגו חמישה שובתים.
סיום השביתה.
בהתחלה, תמך איגוד עובדי ההלבשה (UGW), איחוד איגודים לאומי, בשביתה. אך האיגוד הגדול לא קרא לשביתה כללית, ועם הזמן הצליח המפעל לגייס עובדי קבלן, והחליש את כוח השובתים. בדצמבר 1910 פרשו UGW מהשביתה לגמרי, וכתוצאה, איגודי הנשים שהמשיכו לתמוך בה עודדו את השובתים להגיע להסכם. סידני הילמן פתח במשא ומתן עם המפעל, ושכנע את ההנהלה לקבל את מרבית דרישות השובתים, כולל הכרה באיגוד עובדים חדש (סניף 39 של UGW), והסכם לפתור סכסוכי עבודה עתידיים באמצעות בוררות.
עובדי ההלבשה המאוחדים של אמריקה.
ב-1914, השתתפה אברמוביץ' כנציגה בכנס הארצי של UGW. חילוקי דעות בין נציגי הארגון השמרני לבין הפעילים הרדיקלים יותר הובילו לכך שמספר פעילים התפצלו מהארגון, ביניהם אברמוביץ', והקימו את איגוד עובדי ההלבשה המאוחדים של אמריקה (ACWA). אברמוביץ' נבחרה לוועד המנהל, והובילה את הקמפיין לגייס את הילמן כנשיא האיגוד. הילמן, מספר חודשים קודם לכן, לקח תפקיד בניו יורק עם ליגת איגודי הפועלות, אך הוא נענה להזמנה והיה לנשיא הראשון של האיגוד החדש. וכך, במהלך 1915, שוב נלחמו השניים צד בצד בשביתה כללית בתעשיית הביגוד.
ב-1914 התארסו השניים, אך שמרו זאת בסוד. שניהם חיו בדחק כלכלי ואת המעט שהיה להם שלחו למשפחותיהם (הילמן היה מהגר מליטא). בתקופה שבה לא היה נהוג שאישה נשואה תעבוד, לא עמדו הנישואים על הפרק. את אירוסיהם חשפו לציבור כשהופיעו שלובי ידיים במצעד אחד במאי בשיקגו ב-1916. הם נישאו ב-3 במאי.
הם עברו לניו יורק, שם הוקם המטה של האיגוד החדש. מאותו היום ועד מותו של סידני הילמן ב-1946, עבודתה הרבה של בסי באיגוד נעשתה כמתנדבת.
ניו יורק.
בניו יורק נולדו שתי בנותיהם – פילואין בשנת 1917, וסלמה ב-1921. בשנים אלה המשיכה הילמן לעבוד למען ליגת איגודי הפועלות מהבית, וחזרה לעבודה פעילה ב-1924. היא ארגנה פועלות בפנסילבניה, אוהיו, מדינת ניו יורק, קונטיקט, ועוד מקומות.