לקולקציות של בצלאל קו נוסטלגי המושפע מעשורים קודמים של המאה הקודמת, משנות ה-20 ועד שנות ה-70. בצלאל קשובה למגמות השולטות ולטרנדים העולמיים, אך אינה מוכתבת מהם. היא מעצבת על פי טעמה האישי תוך מתן ביטוי לפרשנות, לשפה ולסגנון הייחודיים לה. בעיצוביה, היא שואפת להביא את העבר אל ההווה בצורה עדכנית אך עם תזכורת נעימה מפעם.
לצד ההשפעות הנוסטלגיות, בצלאל בוחרת בכל עונה נושא לקולקציה שמעוצב בהשראת עולמה האישי והפנימי: חוויות אישיות, מקומות בהם ביקרה, סיטואציות והתנסויות, קונפליקטים בחייה, ספרים, טיולים בעולם וסרטי קולנוע, כל אלה משאירים חותם על עיצוביה.
דוגמאות להשפעות אלו על הקולקציות השונות:
כאדם נוסטלגי המושפע מצבעים, רהיטים, מוזיקה, תצלומים וריחות מן העבר, בצלאל שואבת השראה מטיולים בשוקי פשפשים ויש ברשותה אוסף גדול של חפצים אותם היא מחלקת בין החנויות, הסטודיו וביתה. האוספים שברשותה כוללים קופסאות פח בגדלים שונים, צעצועים (בעיקר בובות), תכשיטים (סיכות ראש, טבעות, עגילים ושרשראות), בורדות משנות ה-50 עד שנות ה-70, כלים מזכוכית מוראנו (מנורות, מאפירות, אגרטלים וקערות צבעוניות), אוסף תיקים שאת חלקם קבלה משתי סבתותיה, אוסף של ספרי ילדים, גלויות וברכות שנה טובה. כל אלה תורמים לאווירה הנוסטלגית של המקום בו היא מעצבת ומוכרת את עיצוביה ומהווים מקור נוסף להשראתה.
מאפיינים.
השפעות העבר באות לידי ביטוי בגזרות, בחיתוכים, בסילואטות, בבחירת הבדים ובאווירה הכללית העולה מהקולקציה. חלק גדול מהקולקציות כולל קו קז'ואל לכל שעות היום, ובמקביל קיים קו ערב זוהר ודרמטי יותר. הפריטים ניתנים לערבוב אחד עם השני, באינסוף אפשרויות ובעיקרון ה-Mix &amp; Match.
בצלאל יצרה מותג עם זהות מוגדרת: גזרות רטרו שברובן קרובות ומדויקות על הגוף ולצידן גזרות משוחררות יותר, המאופיינות בוולנים בחצאיות, קפלים, קשירות מעודנות בצווארון החולצות, שרוולים תפוחים, עיטורי תחרה, טקסטילים דמויי גובלנים ושמלות קלאסיות קלילות עם כיווצים. כמו כן, היא משתמשת במוטיבים נאיביים שחלקם לקוחים מעולם הילדות: צווארוני בייבי ופפיונים. האלמנטים הללו בשילוב צבעים, שימוש רב בהדפסים של נקודות ודפוסים קטנים כמו פרחים, פירות וצורות גאומטריות בשילוב בדים רכים, משדרים נאיביות ושבריריות לצד עוצמה, רכות ועדינות, לצד חוזק ואסרטיביות. בצלאל טוענת כי ניגודים אלו בעיצוביה, משקפים את האישה המודרנית הנדרשת לעדינות ורכות מחד, ולחוזק ואסרטיביות מאידך. זהו ניגוד בין ציפיות החברה אל מול הציפיות של נשים מעצמן. היא מגדירה את הסגנון שלה כפונה לכל אוכלוסיית הנשים המודרניות, בעלות מודעות לעצמן ולסביבה, עצמאיות, דעתניות ואינטליגנטיות, המחפשות בגד נינוח ומחמיא שתוכלנה לבטא את אישיותן באמצעותו. הדגמים המגוונים פונים לנשים צעירות ומבוגרות כאחד, משנות ה-20 ועד שנות ה-70 לחייהן, רזות ומלאות כאחד, בטווח רחב של מידות 36–44. הגזרות השונות מתחשבות בגוף הנשי, מבליטות ומסתירות אי שלמויות בו זמנית.
מלבד בגדי נשים הכוללים גם ליין של שמלות כלה שעשויות מבדי סאטן ותחרה וקו הלבשה לילדות הנקרא "נעמונת", נעמה בצלאל עיצבה קו של מוצרי נייר המעוצבים בנקודות, נגיעות של אדום וסרטי בד קטנים, סדרת טיפוח הנקראת "פרפומריה" עם ניחוח נוסטלגי ואביזרים משלימים כמו צעיפים ותיקים.
ייצוג עיצוביה.
לאורך השנים, השתתפה בצלאל בתצוגות קבוצתיות של מספר מעצבים בפורומים שונים ובנושאים שונים, תצוגות אופנה למען מטרות שונות, לעיתים חברתיות ולעיתים קונספטואליות: שבוע האופנה בתל - אביב, תצוגת מחווה ל"דיסני", בשבוע האופנה גינדי בתל אביב, תצוגת אופנה העונה לשם "לגעת בצבע" של חברת "טמבור", תצוגות אופנה למגזר החרדי-דתי, תצוגת אופנה של בוגרי שנקר, תצוגת קימונו ל"ביוטי סיטי", תערוכת בובות בשיתוף "עמותת אחת מתשע" ו"אקסנט", במוזיאון הבובות ביפו ועוד.
בקמפיינים שונים מצולמות דוגמניות הלובשות את העיצובים של בצלאל, כאשר חלקן הגדול התפרסמו מספר שנים אחרי שדיגמנו עבורה. כך היה למשל במקרים של יעל גולדמן, יוליה פלוטקין, פולינה אלברשטיין.
בגדיה מיוצגים בפרסומות שונות, סרטים, סדרות ותוכניות בידור, כגון "סרוגים" ו"ארץ נהדרת".
מעורבות חברתית.
בצלאל לוקחת חלק בתצוגות אופנה, שהרווחים ממכירת הפריטים בהן נתרמים לגופים שונים. לדוגמה: שיתוף פעולה עם "החצר הנשית", עמותה המעניקה סיוע לנערות ולנשים צעירות במצבי מצוקה וסיכון, השתתפות בתצוגת אופנה שההכנסות ממכירותיה נתרמות לאגודה למלחמה בסרטן, עיצוב מארז של שירי אהבה, שהרווחים ממכירתו יועברו ל"עמותת מסל"ן", מרכז סיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית ואלימות בנגב ועוד'. כמו כן בצלאל תורמת בגדים לעמותות שונות התומכות בנשים החוות אלימות במשפחה.
ג'ושוע דאלאס
ג'ושוע פול דאלאס
אגודת הידידים
אורן צור
אורן צוֹר (נולד ב-כ"ה בתשרי תשל"ד, 21 באוקטובר 1973 בגינוסר) הוא כנר, מוזיקאי, מפיק ומעבד מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בקיבוץ גינוסר וגדל שם ובדימונה. דודו הוא יעקב ז'אק אמיר שהיה ראש עיריית דימונה. בגיל 6 החל ללמוד נגינה על כינור, והתמקד בעיקר במוזיקה קלאסית. בתיכון למד בבית הספר תלמה ילין. בצה"ל שירת בגדנ"ע.
בשנה האחרונה של שירותו הצבאי הקים עם חברים את להקת "עשב בר" שיצרה מוזיקה אתנית ומוזיקת עולם רכה. רק אז זנח צור את המוזיקה הקלאסית והחל לאלתר ולנגן גם ללא תווים כתובים. הלהקה הצליחה, הופיעה והוציאה אלבומים במשך כ-12 שנים, וכשהיא התפרקה זמנית טס לבוסטון ובין השנים 1999–2001 שהה בארצות הברית ולמד במכללת ברקלי למוזיקה במשך שני סמסטרים. לאחר מכן חזר לישראל, ניגן עם "עשב בר" וניגן מוזיקה אירית וקלטית עם הלהקה "קטיפה שחורה", גר בפרדס חנה, התחתן והחל תהליך של חזרה בתשובה בעקבות לימודי שיטת ימימה אצל איתמר פרלמן.
היה חבר בלהקת "א גרוייסע מציאה". מ-2009 שותף בהרכב המחדש ניגונים חסידיים "הלב והמעיין" ככנר ומעבד מוזיקלי. הוא מופיע על במות ובהקלטות לצד זמרים רבים ומגוונים. כמו כן צור משמש מעבד מוזיקלי של כלי מיתר.
בט"ו באב התשע"ה יצא אלבום הבכורה שלו, "מקום אישי", ממנו יצאו 4 סינגלים: "אור חוזר", "דברים שלא רואים", "ירדה השבת" ו"קדוש".
נשוי ואב לארבעה ילדים, מתגורר בחריש.
אלבומים בהם השתתף ככנר.
ב-1999 ניגן באלבום "נפלי" של ניצה טרמין. ב-2006 ניגן באלבום "כמו הרוח" של דוד ד'אור. ב-2003 ניגן באלבום "מבריח מכס" של דן תורן. ב-2004 ניגן באלבום "זהבה בן" של זהבה בן. ב-2005 ניגן באלבום "הראל מויאל" של הראל מויאל. ב-2006: ניגן באלבום "גג" של ג'ירפות; באלבום "האלבום" של הגיים בויז; באלבום "magma" של אמיר יעקובי; באלבום "1440" של אורן שפר ובאלבום "המכנה המשותף" של גלעד ויטל. ב-2007 ניגן באלבום "חמארה" של יובל לוי, באלבום "שמחת הפרטים הקטנים" של ארז לב ארי. ב-2008 ניגן באלבום הבכורה של נעמה פנחסוב; ניגן ועיבד באלבום הבכורה של אברהם טל; ניגן באלבום "יאיא" של יאיא כהן אהרונוב וניגן באלבום "שבת" של משפחת ואך. ב-2009 ניגן באלבום "מה אעשה עכשיו?" של קרולינה, ובאלבום "ראשון ואחרון" של גילי שושן. ב-2010 ניגן בסינגל "חזון יחזקאל" מתוך האלבום "לדעת הכל" של עמיר בניון. ב-2011 ניגן ועשה קולות בשיר "צמאה לך נפשי" באלבום "אתה נמצא כאן" של ברי סחרוף. ב-2012 ניגן באלבום "הניגון שלך" של אתי אנקרי, וניגן בכינור וויולה באלבום "שמע" של קובי אפללו. ב-2014 ניגן בכינור, מנדולינה וויולה בסינגל "תודה על החיים" של גד אלבז ועובדיה חממה.
הרכבים שהשתתף בהם.
נדב בכר ואורן צור.
אורן צור הוציא לצד נדב בכר את האלבום "יישוב הדעת" המאגד ניגוני חב"ד, ואת האלבום "דלתי תשובה" מתוכו יצא הסינגל "קול ביער" המבוסס על ניגון חסידי עתיק ונכנס לפלייליסט של גלגלצ.
משמש גם כמפיק מוזיקלי, לצד נדב בכר. ב-2013 הפיקו השניים את האלבום "שמחת עולם" - המאגד מניגוני הרב יצחק גינזבורג. ב-2014 הפיקו את האלבום "צל האור" של רן שריד.
ג'ף הורנאסק
פטרסון (ניו ג'רזי)
פטרסון (באנגלית: Paterson) היא בירת מחוז פסאיק במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית. בעיר, שנמצאת במטרופולין של ניו יורק, מתגוררים למעלה 146,199 איש (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה בניו ג'רזי, אחרי ניוארק וג'רזי סיטי.
היסטוריה.
פטרסון הוקמה ב-1791 על ידי האגודה להקמת יצרנים יעילים (Society for Establishing Useful Manufactures). האגודה שמה לה למטרה להבטיח את העצמאות הכלכלית של האזור מיצרני אנרגיה בריטיים על ידי הזרמת מים מהמפלים בנהר פסאיק למפעלים באזור. העיירה נקראה על שמו של ויליאם פטרסון, שהיה מושל ניו ג'רזי שאישר את הקמתה. פטרסון קיבלה מעמד של עיר ב-1851.
הכוח שנרתם מהמפלים עזר להתפתחות בתי חרושת ברחבי העיר שהאוכלוסייה סביבם גדלה. תחילה התעשייה בעיר התרכזה בעיקר בטקסטיל, ובהמשך בייצור נשק, משי וקטרים. בחצי השני של המאה ה-19 ייצור המשי הפך לענף הכלכלי המרכזי של העיר, והיא התחילה לשגשג.
הריכוז הגדול של עובדי התעשייה המהגרים בעיר גרם לכך שהייתה בה פעילות רבה למען זכויות עובדים. ב-1913 התקיימה שביתה באורך של כחצי שנה בתעשיית המשי בעיר בדרישה ליום עבודה בן 8 שעות ותנאי העסקה טובים יותר, אך היא נכשלה. עם זאת, בהמשך המפעלים עברו למקומות בהם לא היו איגודי עובדים.