יוז'ף גריינר נולד במשפחה יהודית כבנם של לאסלו גריינר, סוחר יליד צ'אברנדק ושל רוז'ה שטרן, תופרת ילידת 1872, שאביה היה יחזקאל שטרן, חקלאי. אחיו הגדול היה פרנץ גריינר. יוז'ף למד בבית ספר יסודי בזאלהסנטגרוט ולאחר מכן הפך לעובד במזקקה המקומית כמנהל חשבונות. הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) ב-1917, וב-25 באוקטובר 1918 הקים בכפר הולדתו את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית המקומית והפך למזכיר שלה. מיומו הראשון (של הקמתו) ב-1919 נטל חלק בעבודתו של העיתון "עיתון זאלהוולדי (Zalavölgyi Hírlap) כעורכו ולאחר מכן במחצית השנייה של השנה נטל חלק בארגון מפלגת הקומוניסטים של ההונגריה (KMP) ולמעשה בארגון מדור הנוער שלה. הוא ארגן את עבודתו של "ברית הקומוניסטים הצעירים של הונגריה" (KIMSZ) בזאלהסנטגרוט, אך לאחר נפילת הרפובליקה נתפס. הוא ואחיו נמלטו וחיו בבודפשט באופן בלתי חוקי.
אחרי נפילת הרפובליקה.
עד מהרה היגר לווינה, שם לקח חלק בעבודת ה-KMP, כולל הובלת עלונים להונגריה, והשתייך לסיעת לנדלר. בשנת 1921 נסע להונגריה בשליחות בלתי חוקית, שם נטל חלק בהקמת הארגונים ההונגריים של ה-KMP, וכן השתתף בהפצה ובפרסום של כלי תקשורת קומוניסטיים בלתי חוקיים, כמו "הקומונה" או "הפרולטריון הצעיר". בין היתר, משימתו הייתה לארגן שירות שליחים סדיר בין בירת הונגריה לבין אוסטריה. עם זאת נעצר שוב ב-1923 ונידון ל-13 שנות מאסר, אך בנובמבר של השנה שלאחר מכן הורשה לצאת לברית המועצות כחלק מחילופי השבויים ההונגרי-סובייטי"," שם בברית המועצות ערך את כתב העת Za industrializaciju. מאוחר יותר פעל כעורך הראשי של Nachrichten בשפה הגרמנית. משנת 1934 היה העורך הראשי של "גודוק" עיתון של עובדי הרכבת ולאחר מכן כראש חברת הוצאת העיתונים של הרכבות בברית המועצות. הוא הפך לקורבן של משפט ראווה.
מחלקת שקילות
מחלקות שקילות היא דרך לחלק איברים של קבוצה כלשהי, אם קיים יחס שקילות המוגדר עליה. מחלקות שקילות אלו בנויות כך שאיברים שייכים לאותה מחלקת שקילות אם ורק אם הם מתייחסים זה לזה.
פורמלית, נתונה קבוצה formula_1 ויחס שקילות formula_2 על formula_1. מחלקת שקילות של איבר formula_4 ב-formula_1 (המסומנת formula_6) היא הקבוצה של האיברים השקולים ל-formula_4. מחלקת השקילות של האיבר formula_4 תסומן formula_6 או formula_10 ומוגדרת כקבוצת האיברים המתייחסים ל-formula_4 ביחס formula_2, כלומר: formula_13.
מחלקות השקילות יוצרות חלוקה של formula_1. חלוקה זו היא קבוצת מחלקות השקילות, הנקראת קבוצת המנה או מרחב המנה של formula_1 על ידי formula_2 ומסומנת ב-formula_17. כלומר, formula_18. איחוד כל מחלקות השקילות הוא הקבוצה formula_1 עצמה, כלומר: formula_20.
הגדרה.
בעבור האיבר formula_4 ביחס formula_2 מעל הקבוצה formula_1, מחלקת השקילות של formula_4 תהיה: formula_25.
סימון.
הסימון formula_6 טוב כאשר נעשה שימוש רק ביחס שקילות אחד. אם יש יותר מיחס שקילות אחד, אז עלינו להבחין בין מחלקות השקילות לפי היחס. לעיתים קרובות נשתמש בסימונים: formula_27 או formula_10 עבור מחלקת השקילות של formula_4 שנקבעת על ידי היחס formula_2. בכל מקרה, תמיד כשעובדים עם יחס שקילות כלשהו על קבוצה formula_1, אם formula_32, אז מחלקת השקילות formula_6 היא תת-קבוצה של formula_1.
משפט המבנה.
כל 2 מחלקות שקילות הן שוות או זרות. אם 2 איברים בקבוצה כלשהי מתייחסים זה לזה, אז הם שייכים לאותה מחלקת שקילות. אם מחלקות השקילות שונות, אז אין להם שום איבר משותף. באופן פורמלי:
ניתן להוכיח משפט זה באמצעות התכונות של יחס שקילות: רפלקסיביות, סימטריות וטרנזיטיביות.
הוכחה.
תהי formula_1 קבוצה לא ריקה ונניח formula_2 יחס שקילות על formula_1.
שארל וירולו
פרופסור ז'אן שארל גבריאל וירולו (בצרפתית: Jean Charles Gabriel Virolleaud; 2 ביולי 1879, ברבזו - 17 בדצמבר 1968, שראנט) היה ארכאולוג ואשורולוג צרפתי, החופר הראשון של אוגרית.
וירולו היה מנהל מחלקת העתיקות של ממשלת סוריה המנדטורית בשנות העשרים, ובסוף תקופת כהונתו החלו להתגלות שרידי העיר הקדומה אוגרית וכתביה. וירולו, שהתמחה בעיקר באשורולוגיה, לא הבין בשפות שמיות-מערביות, ונעזר בתלמידו מאוניברסיטת סורבון עדיה גורביץ' לצורך פענוח הלוחות. הלוחות הראשונים שהתגלו התפרסמו תחת שמו של וירולו (גורביץ' לא היה אזרח צרפתי, ולכן לא יכל להיות מועסק באוניברסיטה וחלקו בפרסומים הוצנע), בעיקר בכתב העת "סוריה" .
וירולו היה מחבר הספר "אגדת הכריסטוס" (בצרפתית:"La légende du Christ", (1908 והאמין ב"תאוריית המיתוס של ישו", לפיה סיפורי הברית החדשה הם מיתולוגיה ולא היסטוריה, וישו כדמות, אם בכלל התקיים, לא קשור לסיפורים המופיעים בכתבי הקודש. שני ספרים נוספים שכתב הם "הציוויליזציה הפניקית" (בצרפתית: "La Civilization phénicienne", 1933) ו"המיתולוגיה הפיניקית" (בצרפתית: "La Mythologie phénicienne", 1938).
לראות אותה היום
לראות אותה היום הוא שיר של להקת הרוק הישראלית תיסלם מתוך אלבומם הראשון "רדיו חזק", אשר יצא ב-1981.
השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת ה'תשמ"א ששודר בתוכנית מקום בצמרת, ותיסלם זכתה בתואר "להקת השנה".
רקע.
בגיל 16 הלחין יזהר אשדות שיר שנקרא "מאומה לא קרה" למילים שלו ושל אמו.
בשנת 1977, התגייס אשדות לגלי צה"ל, שם עבד כעורך מוזיקלי. במקביל המשיך לעבוד על המוזיקה שלו, והקליט באותה שנה באולפן ההקלטות "קוליפון" בכיכר השעון ביפו, עם להקת בית של מוזיקאים מהסביבה את השיר "מאומה לא קרה".
בתחילת 1980 החלו אשדות ויאיר ניצני להקליט אלבום באנגלית, לאחר ששירם, "תנו לי רוקנ'רול", תורגם לאנגלית וזכה לביקורות חיוביות בפסטיבל המוזיקה "מידאם" בקאן שבצרפת. באוגוסט של אותה שנה הושלמה בארצות הברית הפקת האלבום של תיסלם באנגלית.
בנובמבר 1980 יצא לרדיו השיר “רדיו חזק“, עם מילים בעברית שכתב דורי בן זאב וזכה להצלחה. עקב כך, חברי הלהקה החליטו להקליט אלבום בעברית על הפלייבקים של התקליט באנגלית. תיסלם סיימו להקליט את רוב שירי האלבום, אך היו חסרות מילים ללחן של אשדות, שהיה במקור הלחן של "מאומה לא קרה", אותו הקליט כמה שנים קודם לפני שהתגבשה הלהקה. הם כתבו תוך כמה שעות את המילים לשיר, שלימים הפך ל"לראות אותה היום".
גרסות כיסוי.
אמנים שונים ביצעו גרסת כיסוי לשיר, בהם ליאור נרקיס, ארקדי דוכין, לירן דנינו, אורי פיינמן ועוד.
אורלי תורן
אורלי תורן (נולדה ב-4 ביולי 1959) היא פרופסור חבר במסלול המקצועי ב, מייסדת החוג לסיעוד ועומדת בראשו. עוסקת במחקר, מדיניות וניהול בסיעוד.
שימשה גם כמנהלת הסיעוד והמקצועות הפרא-רפואיים במרכז הרפואי שיבא, כסגנית ראש אגף איכות וניהול סיכונים במרכז רפואי הדסה וכיו״ר ועדת הלסינקי המוסדית למחקרים שאינם ניסוי בבני אדם.
ביוגרפיה.
בין השנים 1979–1983 למדה סיעוד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים וסיימה בהצטיינות.
לאחר סיום לימודיה החלה לעבוד בבית החולים שיבא בתל השומר, והועסקה בעיקר כאחות עשתה ביחידה לטיפול נמרץ של ניתוחי לב-חזה. לאחר שמילאה מספר תפקידי ניהול, התמנתה לסגנית מנהלת הסיעוד בבית החולים השיקומי בתל השומר.
בין השנים 1986–1990 למדה באוניברסיטת תל אביב לתואר שני בניהול בפקולטה למנהל עסקים אותו סיימה בהצטיינות.
בשנת 1998 קיבלה תואר דוקטור (בהצטיינות) בפקולטה לסיעוד שבאוניברסיטת פיטסבורג, שבפיטסבורג, פנסילבניה. נושא הדוקטורט שלה, בהנחיית פרופ' ז'קלין דנבר-יעקב, היה: "בריאות נפשית ופיזית של מושתלי לב כמנבאים על בריאותם של בני הזוג המטפלים, כשנה לאחר ההשתלה".
בגמר לימודי הדוקטורט חזרה לתפקיד של מנהלת הסיעוד והמקצועות הפרא-רפואיים של המרכז הרפואי שיבא, תפקיד שכלל ניהול של למעלה מ-2,500 עובדים. בשנת 2008 עברה לעבוד במרכז רפואי הדסה, ירושלים, כסגנית מנהלת אגף הסיעוד למחקר ופיתוח, ולאחר מכן כסגנית מנהל האגף לאיכות, בטיחות וניהול סיכונים. הייתה שותפה לסגל המייסד של עמותה ישראלית למחקר בסיעוד, יזמה ועמדה בראש הקבוצה שקיימה כנס בינלאומי בירושלים.
מאז חזרתה לישראל לאחר לימודי הדוקטורט, היא הרצתה בנושאי ניהול וסיעוד בחוגים לסיעוד ובריאות הציבור באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2017 הוזמנה על ידי הקריה האקדמית אונו להקים את החוג ללימודי הסיעוד ולעמוד בראשו.
היא חברה בארגונים וועדות בישראל ובכללם לשכת האתיקה של האחים והאחיות בישראל, יו"ר ועדת המחקר של לשכת האתיקה של האחיות, סוקרת מחקרים ומענקי מחקר של המכון הישראלי לחקר מדיניות בריאות בישראל ועוד.
כתבה וערכה יחד עם אורלי פיקר את הספר "מנהיגות בלבן - ניהול סיעוד בבתי חולים".
תורן עוסקת בעיקר בתחומי כוח אדם במערכת הבריאות, ובמדיניות בריאות, שכוללת איכות וניהול סיכונים, כמו גם אתיקה ומוסר.
משפחה.
אורלי תורן היא אם לשני ילדים.
א-מיניות אפורה
א-מיניות אפורה או מיניות אפורה היא הספקטרום בין א-מיניות למיניות. אנשים שמזדהים עם א-מיניות אפורה מכונים במונח "A-אפור" (באנגלית: gray-A), או "אס אפור" (באנגלית: gray ace), ומרכיבים את מה שמכונה "מטריית האס". בתוך ספקטרום זה מוצגים מונחים כגון דמיסקסואל, א-מיניות ומיניות.
הופעתן של קהילות מקוונות, בהן רשת הנראות והחינוך הא-מינית (AVEN), נתנה לאסים האפורים מיקומים לדון בנטיותיהם. נכון לשנת 2019, א-מיניות באופן כללי מוגדרת כחדשה יחסית במחקר האקדמי ובשיח הציבורי.