אוליבר סמיתיס (באנגלית: Oliver Smithies; 23 ביוני 1925 - 10 בינואר 2017) היה גנטיקאי בריטי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2007 ביחד עם מרטין אוואנס ומריו קפקי.
ביוגרפיה.
סמיתיס ואחיו התאום נולדו בהאליפקס בבריטניה. סמיתיס זכה למלגה ללימודים בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, סיים תואר ראשון, במהלך לימודי הרפואה עבר ללימודי ביוכימיה וסיים תואר שני ושלישי (1951). בין 1953 ל-1960, כיהן סמיתיס כעמית מחקר באוניברסיטת טורונטו. בשנים 1960–1988 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ב-1978 נבחר לחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-1988 מונה לפרופסור לפתולוגיה במעבדה למחקר רפואי באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
סמיתיס זכה במספר פרסים ובהם פרס לסקר ב-2001, פרס וולף לרפואה ב-2003 יחד עם רלף ברינסטר ומריו קפקי ופרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2007.
איסר טננבאום
איסר טננבאום אריאל (נולד ב-12 באפריל 1968) הוא מוזיקאי ישראלי, מתופף, יוצר, מלחין, מפיק מוזיקלי, מנהל ובעלים בית הספר למוזיקה ׳רוק סיטי׳ בחיפה. פעיל בעיקר בתחום הרוק. ברוב שנותיו המקצועיות בתעשיית המוזיקה בישראל פעל בתור מתופף ומייסד להקת רוקפור מאז הקמתה ב-1988 ועד אוגוסט 2016.
ביוגרפיה.
איסר נולד בתל אביב וגדל ברמת גן להורים עולים מקנדה. אימו רות לבית מלך היא נינתו של איש העלייה הראשונה יצחק אייזק בן-טובים. בגיל 6 החל ללמוד נגינה קלאסית על פסנתר, ובגיל 12 עבר ללמוד תופים.
את להקתו הראשונה הקים כשהיה בן 14 יחד עם הפסנתרן-חצוצרן-מנצח ערן ראמי להופעות בטקסי בית הספר.
כשהיה בן 15 זומן להצטרף ללהקת "סגיטה" (1982-1983), להקת מחווה ל״לד זפלין״, ועימה יצא לסיבוב ההופעות הראשון שלו בארץ. הלהקה התפרקה כעבור שנה בלבד בעקבות גיוסם לצבא של שלושת חברי הלהקה האחרים.
בגיל 16 ייסד יחד עם אחיו הגדול ושני חברים נוספים את להקת "אוברדראפט" (1983-1986) שניגנה והקליטה בעיקר חומר מקורי באנגלית בסגנון רוק מתקדם. הופעת הבכורה נערכה במועדון הליקוויד ברחוב לינקולן בתל אביב.
בתחילת 1985 הצטרף איסר ללהקת הגדנ"ע של רמת גן כנציג בית הספר התיכון בליך בו למד. הלהקה שרה בעברית גרסאות כיסוי ללהיטי רוק ישראלי, והופיעה במהלך כל השנה בבסיסי צה״ל ברחבי הארץ.
באותה שנה (1985) הצטרף ללהקת "OMEN", טריו אמריקאי-ישראלי שיצר מוזיקת מטאל מקורית. הלהקה הופיעה בקביעות במועדונים ״הפינגווין״ ו״קולנוע דן״.
עוד באותה שנה (1985) הצטרף ללהקת "מדיום" בה היו חברים גם אמיר צורף, דודי לוי וארן אמיר. בתחילה ניגנה הלהקה רוק כבד-מתקדם בעברית, אך מהר מאוד שינו את סגנונם לניו וויב, ושינו את שמם בעצתו של טננבאום ל "Juvenile Delinquents". עם שינוי שמם, הצטרפו ללהקה שני חברים חדשים - הקלידן קובי פיטרו והסולן מיקי הירשמן (הידוע בכינוי מיקיאגי).
הלהקה הופיעה בקביעות במועדון ״הפינגווין״ בתל אביב והחלה לצבור הצלחה יחסית. כעבור שנה הצליחו חברי הלהקה לעניין את רונן בן-טל מאולפני די.בי לקחת את הלהקה תחת חסותו. בהמלצת בן-טל, וכדי לזכות בחתימה על חוזה הקלטות עם חברת הד ארצי, עיברתה הלהקה את השירים מאנגלית ואת שמה ל"נוער שוליים".
בשל גיוסו לצה״ל, עזב טננבאום את הלהקה בקיץ 1986, טרם הקלטת אלבום הבכורה.
במהלך שירותו הצבאי, חבר איסר אל הגיטריסט אמיר צורף ושני חבריו מחולון ברוך בן יצחק ואלי לולאי והחלו לנגן יחד. מאוחר יותר נוצר קשר עם המפיק דני רכט, מה שהביא להקמת להקת רוקפור.
בשנת 1991 לאחר תקופה ארוכה של חזרות יצא אלבום הבכורה "רשת פרפרים" בחברת "NMC". מנקודה זו ועד היום המריאה רוקפור לקריירה מקומית ובינלאומית ארוכה בסגנונות הרוק והפופ הפסיכדלי. ב-2016 פרש מהלהקה.
בין השנים 2004 ל-2007 היה חבר בסופרגרופ הפליינג בייבי יחד עם גבע אלון וגדי אלטמן.
בין השנים 2007 ל-2015 היה חבר בלהקת רמלה שאליה הצטרף כמפיק וכנגן פעיל.
בין השנים 2008 ל-2010 היה חבר בלהקת טרי פויזן, עימה הופיע כמופע פותח לדפש מוד באצטדיון רמת גן.
בין השנים 2012 ל-2013 היה חבר בסופרגרופ Lunacidal Tendencies (ביחד עם גבע אלון, קרולינה ועוד).
בין השנים 2012 ל-2013 יזם טננבאום את פסטיבל "MAD Music" בתל אביב, בשיתוף עם העיתון הכלכלי גלובס, וכיהן כמנהלו המוזיקלי. מטרת הפסטיבל הייתה לחשוף את יוצרי המוזיקה העצמאית המובילים בישראל למומחים הפועלים בעולם המסחרי, ושילובם בעולם השיווק, הפרסום והניו מדיה.
בין השנים 2014 ל-2016 יזם יחד עם הדס אריאל את פסטיבל האינדי "חיפה 100 לייב", בשיתוף עם מנהלת עיר תחתית חיפה, וכיהן כמנהלו המוזיקלי. מטרת הפסטיבל הייתה להביא את סצנת האינדי בישראל לחיפה ולתת חשיפה ארצית לאמנים חיפאיים חדשים.
החל משנת 2014, איסר מכהן כמנהלו של בית הספר למוזיקה ״רוק סיטי״ בחיפה.
בספטמבר 2018, החל לעבוד על אלבום סולו ראשון.
חייו הפרטיים.
איסר עבר להתגורר בעיר חיפה בשנת 2014 יחד עם אשתו הדס.
איסר מחזיק בשני תארים אקדמאיים. תואר ראשון BA במדעי המדינה וערבית מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני MSc במינהל בתי מלון מאוניברסיטת FIU, מיאמי, פלורידה, ארצות הברית.
איסר הוא רץ למרחקים ארוכים ומרתוניסט פעיל בתחרויות רשמיות בארץ ובעולם.
דיסקוגרפיה של טייסטו
דיסקוגרפיה של טייסטו הוא ערך המכיל רשימה הכוללת את כל האלבומים, הסינגלים והקלטות נוספות של התקליטן והמפיק המוזיקלי טייסטו, לפי סדר הפצתם. בנוסף לכך גם דירוגים במגזין DJ Mag לאורך השנים וקופרודקציות.
שורופך
שורופג
יצחק רפאל מלכו
יצחק רפאל מלכו (כ"ג באב תרנ"ד, 25 באוגוסט 1894 סלוניקי – 20 במרץ 1976, ירושלים) היה עיתונאי, היסטוריון, מתרגם, פעיל ציוני, איש עסקים ואיש ציבור ישראלי יליד סלוניקי. פעיל בקהילות הספרדים בירושלים ובישראל ובו בזמן אחד ממבקריהן החריפים. פרט לפעילותו הציונית והציבורית (שכללה לקראת 1948 גם את הצבתו כסוגר רשימת מפלגת עלייה חדשה של יוצאי גרמניה), תרם לחקר תולדות יהודי סלוניקי ולחקר ההיסטוריה והתרבות של יהדות ספרד בעברית, לאדינו ובשפות אחרות.
קורות חיים.
בסלוניקי.
יצחק רפאל מולכו נולד במשפחה יהודית בסלוניקי, אז באימפריה העות'מאנית. בנם של רפאל מולכו, (שמו המקורי: אהרן, ובעקבות מחלה: רפאל) מצאצאי הרב יוסף מולכו, בעל "שולחן גבוה", ויפה, בת למשפחת די בוטון, הידועה גם כן ברבניה.
למד לימודים מסורתיים וכלליים ב"תלמוד תורה הגדול" המודרני בניהולו של יצחק אפשטיין- מורה שהגיע מארץ ישראל כדי לקדם את הלימודים בעברית. בהמשך למד מלכו בבית ספר "אליאנס" ובבית המדרש "בית יוסף" אותו סיים עם תעודת הסמכה כ"שוחט ובודק".
בצעירותו התלהב מהרעיון הציוני, כתב מאמרים בעיתונות היהודית ביוון ובטורקיה בצרפתית ובלאדינו. חתם לפעמים תחת שם העט "ילד עברי", "לוזיטאנוס" ועוד. שלח כתבות ומאמרים גם לעיתונים העבריים "הצפירה", "העולם", "הד היום" וכו'.
אחרי העברתה של העיר סלוניקי לידי יוון, נפגש עם השליחים והמרצים הציונים הרבים שביקרו בעיר הולדתו, וביניהם יוסף קלאוזנר, נחום סוקולוב, מרדכי בן הלל הכהן, בוריס שץ, דוד בן-גוריון, יצחק בן-צבי ואחרים. בשנת 1917 יחד עם אברהם רקנאטי הקים בסלוניקי את השבועון הציוני בשפה הצרפתית "פרו ישראל", שהופיע במשך עשר שנים.
יצחק רפאל מולכו הרצה על היסטוריה יהודית במועדון הציוני "קדימה" בסלוניקי. עשה נפשות למען ארגון גדוד יהודי (חמישי, לגדודים העבריים, אשר הוקמו בבריטניה וארצות הברית, שטרומפלדור וז'בוטינסקי הקימו קודם) אשר יתגייס לצד מעצמות ההסכמה סמוך לתום מלחמת העולם הראשונה אך הפסקת האש הושגה בטרם גמר אמוני הגדוד.
קודם לכן מולכו גייס תמיכה בעיקר ביוון, באיטליה ובצרפת בעד הצהרת בלפור והקמת בית לאומי יהודי בארץ ישראל. למטרה זו התקבל בשנת 1918 גם אצל המלך אלכסנדרוס הראשון של יוון. לימים עוטר בשל כך מטעם ממשלת יוון.
בארץ ישראל.
בשנת 1919 עלה מולכו לארץ ישראל והשתקע בירושלים. לאחר שנת מגורים אחת ביפו. בשנת 1921 נישא לשמחה בת יצחק יהודה כהן, אשר רכש את אדמות רחביה א' ו-ג' מהכנסייה האורתודוקסית, יחד עם עמיתים אמידים נוספים ששימשו כאנשי קש, עבור הכשרת היישוב (חכמישווילי, שלוש וקרסו).
בשנת 1923 היה חבר ב"ועד העיר ליהודי ירושלים".
בסוף שנות העשרים התגורר עם משפחתו בבית בשכונת רחביה, שנבנה על ידו בעזרת משכנתא, ושנודע לימים כ"בית מולכו", אך תחילתו בראשית העשור כצריף לאחסון הסרטים הדליקים בהם סחר, כשניהל עסק ליבוא, יצוא והפצת סרטים, בין השאר של אולפני מטרו גולדווין מאייר וגומון. יצר קשרי מסחר ברחבי המזרח התיכון, ממצרים ועד עיראק ופרס.
מולכו היה מוכתר שכונת רחביה בתקופת המנדט הבריטי, ויזם את מתן שמות גדולי תור הזהב בספרד לרחובות השכונה.
אחרי פסח 1936 היה מולכו פעיל במסגרת הארגון "קדמה מזרחה" שדגל בניסיונות להתקרבות יהודית-ערבית, למרות הקשיים הניכרים של ימי המרד הערבי הגדול בארץ ישראל. לימים הצטרף גם לברית שלום.
בשנות ה-20 וה-30 סייע יצחק רפאל מולכו לצד יוסף אלמוגי ואבא חושי בעליית יהודים סלוניקאים לארץ ישראל.
יצחק רפאל מולכו חיבר ביוגרפיות של אישים יהודים - כמו משה מונטיפיורי, יצחק לייב פרץ, שאול טשרניחובסקי, על מבשרי הציונות וחלוציה כמו הרב יהודה ביבאס או יוסף מרקו ברוך, על דוד ילין, הקדיש מאמצים רבים לחקר ספרות בשפה לאדינו, למשל של כתבי יד שבתאיים.
היה הישראלי היחיד שבזמן שלטונו של פרנקו בספרד מונה כחבר ב״אקדמיה המלכותית ללשון הספרדית״ במדריד, והוזמן אחת לשנה להרצות באוניברסיטאות ועוד שם. בגין פעילותו התרבותית והמחקרית קיבל עיטורים גם ממשלת ספרד.