בעקבות ההצלחה הגדולה של הסרט, יצא בשנת 2003 סרט המשך בשם "", שמהווה מעין פיילוט לסדרת טלוויזיה בשם , ששודרה מ־2003 עד 2006. בשנת 2005 יצא הסרט לילו וסטיץ' 2 - הגליץ' של סטיץ', שמבחינה עלילתית הוא למעשה ההמשך הישיר לסרט הראשון. בשנת 2006 יצא סרט המשך שלישי בשם לירוי וסטיץ' שסוגר את עלילת סדרת הטלוויזיה. שלושת סרטי ההמשך יצאו ישירות למדיה ביתית (Direct-to-video).
מלבד הסדרה הנ״ל, יצאה בשנת 2008 סדרת אנימה בשם סטיץ'! המבוססת על הדמויות, ששודרה במשך שלוש עונות, עד שנת 2011, ושהיא הפקה של השלוחה היפנית של אולפני דיסני.
סצנות שנחתכו.
הרבה דברים יסודיים שהיו בגרסאות הראשונות שיצרו הכותבים לסרט נמחקו או השתנו. במקור סטיץ' היה ראש ארגון פשע בין-גלקטי, בזמן שג'ומבה היה אחד משותפיו לשעבר שהמועצה הבין-גלקטית שלחה כדי לתפוס את סטיץ'. במקור סטיץ', נאני, ג'ומבה ופליקלי טסו בבואינג 747 דרך מרכז העיר הונולולו כדי להציל את לילו. בעקבות פיגוע התאומים, שינו את הנוף להרי קאואיי. כמו כן, החליפו את המטוס בחללית של ג'ומבה. עוד סצנה שיצאה מהעריכה, הייתה סצנה שבה לילו שמנסה להפוך את סטיץ' לאזרח למופת. היא מזהירה תיירים על החוף על התקרבות צונאמי תוך ניצול קריאות צופרי האזעקה, כשהיא בעצם ידעה שהם פעלו לשם בדיקה. הסצנה המקורית שבה ג'ומבה תוקף את הבית של לילו היה אלים מדי על פי מבחן הקהל, ולכן הוא הוחלף לגרסה יותר קומדית. הייתה גם סצנה שבה לילו הציגה בפני סטיץ' את פאדג' (דג אהוב עליה), מקרה שבסופו סטיץ' גורם למותו של הדג. לילו קוברת את הדג בקבר של הוריה, וסטיץ' לומד להבין טוב יותר את ההשלכות למעשיו, וגם מקבל מושג טוב יותר על המשמעות של מוות. עוד סצנה שהוסרה הייתה סצנה שבה נאני מביאה פיצה לחדר של לילו, ולילו מספר סיפור לפני השינה לבובה ולאחותה על דוב ידידותי ומסריח. הסיפור הוחלף בשיחה בין נאני ללילו על המשפחה שלהם, כי במבחני הקהל ראו שהצופים נוטים לטעות ולחשוב שנאני היא אמא של לילו. בסצנת המשפט המקורי שפותח את הסרט, שופטים את סטיץ' בזמן שג'מבה לא מופיע. הסצנה הזו הוחלפה בסצנה שבה שופטים את ג'ומבה על כך שיצר את סטיץ'.
המנון מאלי
מאלי (בצרפתית: Le Mali) הוא ההמנון הלאומי של מאלי. את המילים כתב סדו באדיאן קויאטה, והן מביעות רעיונות פטריוטיות ואחדות לאומית וכלל־אפריקאית. ההמנון הולחן על ידי בנזומנה סיסוקו, ומנגינתו היא בסגנון מארש אירופאי.
ההמנון אומץ רשמית ב-9 באוגוסט 1962 בחוק שמספרו 62-72. בטקסים ממלכתיים הוא מנוגן באופן מסורתי על ידי תזמורת משמר הרפובליקה של צבא מאלי.
שי ראובני
שי ראובני הוא מוזיקאי, מלחין, מפיק ומעבד מוזיקלי ישראלי המתמקד במוזיקה המזרחית.
ביוגרפיה.
ראובני נולד וגדל בפרדס כץ בבית מוזיקלי משם ינק את אהבתו הגדולה למוזיקה ים תיכונית. למד לנגן על הקלידים בילדות ובגיל 17 החל ללוות את הזמר עופר לוי בהופעותיו. בהמשך היה קלידן בלהקה של אייל גולן במשך שלוש שנים.
במקביל לנגינה על הקלידים, החל לעבוד ראובני כמפיק מוזיקלי באולפנו של יעקב למאי עם האמרגן אבי גואטה, והזמרת שאותה גילה, שרית חדד, שהייתה בראשית דרכה המקצועית. מאז הפיק עימה כ-10 אלבומים. כמו כן, הפיק עשרות אלבומים לאמנים רבים מהז'אנר המזרחי.
בשנת 1994 עיבד 3 שירים לאלבומו השני של איציק הרוש "הדובדבן שבקצפת, בהם בלט השיר "כמו צל".
ב-1997 עיבד את שירי האלבום "שימי רון בהופעה".
ב-1998 ניהל מוזיקלית את אלבום הפרצה של שרית חדד "חוק החיים", בו בלטו עיבודיו לשיר הנושא, וכן ל"לב זהב" ו"הכל סגור". עוד באותה שנה עיבד כמחצית משירי אלבום הבכורה של שרון לביא "חולם הביתה".
ב-1999 עיבד את אלבומה של שרית חדד "כמו סינדרלה", שהפך רב מכר, והכיל להיטים רבים דוגמת: "הייתי בגן עדן", ל"דמעות שלך יש פה", "חמותי", ושיר הנושא. עוד באותה שנה עיבד כמחצית משירי אלבומו של ליאור פרחי "את כל חיי", בהם בלט "למה את כועסת", כמן כן כמחצית משירי אלבומו השלישי של לידור יוספי - "הכל הפוך", בהם בלטו שיר הנושא והדואט "סודך גלי לי" עם חיים משה.
בשנת 2000 החל ראובני לעבוד בשיתוף עם הפזמונאי צ'ולי זכאי, כאשר האחרון משמש גם כמנהל הפקה ויועץ אומנותי, וראובני הוא המלחין והמפיק המוזיקלי. השיר הראשון שיצרו השניים, "יש בי את כל הכוח" של קובי פרץ, הפך ללהיט. עוד באותה שנה הפיק מוזיקלית של אלבומה של שרית חדד "לעשות מה שבא לי", בו בלטו עיבודיו ל"קח את הכל", "הכאב הזה" ושיר הנושא.
ב-2001 עיבד כמחצית משירי אלבומה של שרית חדד "אשליות מתוקות" בו בלט במיוחד עיבודו לשיר "שמע ישראל", שהפך לאחד השירים המזוהים ביותר של חדד. ב-2002 עיבד את השיר בלבלי אותו לקובי פרץ שהפך ללהיט.
בשנת 2004 הפיק ראובני מוזיקלית את מרבית שירי אלבומה של שרית חדד חגיגה, בהם בלט במיוחד עיבודו לשיר "בחום של תל אביב".
בשנת 2005 הפיק ועיבד יחד עם יעקב למאי את אלבומו של עופר לוי "מצייר אותך". עוד באותה שנה עיבד 6 שירים לאלבומה של שרית חדד "מיס מיוזיק".
בשנת 2007 הקימו ראובני וצ'ולי זכאי לייבל עצמאי - "שי ראובני הפקות" במסגרתו הופקו במהלך כ-3 שנים מעל ל-100 שירים שונים.
ב-2008 הפיק מוזיקלית את אלבומו של קובי פרץ "כמה אהבה", בו בלט שיר הנושא.
הדואט "יחד" אותו הלחין ועיבד שי ראובני, זכה בקטגוריית השיר הים תיכוני הטוב ביותר במסגרת תחרות ה-Big Apple Music Awards בניו יורק. בשנת 2009 הלחין ועיבד ראובני את השיר "מקודשת", עבור הזמרת שרית חדד, שנכלל באלבומה ה-18, מרוץ החיים. בשנת 2010 הפיק מוזיקלית ביחד עם הנרי את השיר "Do You Love Me".
הפיק מוזיקלית את מרבית שירי אלבומו של קובי פרץ "כתוב בשניים" שיצא ב-2012, בהו בלטו עיבודיו ל"אחת של חיי" (בשיתוף עם עמית הראל) ו"אולי" (בשיתוף עם רון תיכון).
בשנת 2013 הפיק מוזיקלית את הגרסה העברית ללהיט "סה לה וי" שביצע קובי פרץ, והפיק מוזיקלית את השיר "קול העולם" עבור מרגלית צנעני וזהבה בן. שני השירים הפכו ללהיטים וכבשו את פסגת מצעד ההשמעות של מדיה פורסט.
ב-2014 הלחין ועיבד את השיר "עיניים" לעופר לוי.
בשנת 2016, הפיק מוזיקלית את השיר "בסיבוב השני" עבור נסרין קדרי. השיר נכלל באלבומה השני בנאדיק.
חיים אישיים.
ראובני מתגורר באור יהודה, נשוי לאלינור ולהם שני ילדים.
אידל מיטן פידל
יִידל מיטן פֿידל (ביידיש: "אידל עם הכינור", פולנית: Judel gra na Skrzypcach, אנגלית: Yiddle With His Fiddle; הופץ בארץ כאידל) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1936, בבימויו של יוסף גרין ובכיכובהּ של מולי פיקון.
עלילה.
אטקה ואביה אריה הם זוג נגנים, היא בכינור והוא בקונטרבס, המתדרדרים לעוני ומפונים מדירתם ברובע קז'ימייז' בקרקוב. אריה לא רואה מוצא מלבד פרנסה ככליזמרים נודדים, אך חושש לביטחונה של בתו בדרכים. אטקה פותרת את הבעיה בכך שהיא מתחפשת לנער ומאמצת את זהותו של "אידל". במהלך מסעותיהם בין הכפרים הם מתחברים עם עוד צמד דומה, יצחק קלמוטקר ובנו אפרים, ומקימים רביעייה. "אידל" מפתחת רגשות כלפי אפרים, המתקשה להבין את תשומת הלב שהוא זוכה לה. הם נשכרים לנגן בחתונתה של טייבל'ה, בת עניים שהייתה מאורסת קודם לאחר, והעשיר הקשיש זלמן גולד. "אידל" מרחמת על הכלה ומבריחה אותה עמם. טייבל'ה נעשית לזמרת הליווי של ההרכב, והם הופכים להצלחה גדולה. אפרים מתאהב בטייבל'ה, למורת רוחה של "אידל". היא מתוודה על האמת בפני אביו, והלה משתכנע לעזור ויוצא לחפש את ארוסה של טייבל'ה, יוס'ל פלדמן. עם הגיעם לוורשה מחריף המתח בין החברים: אפרים כועס על "אידל" הממורמרת וחותם על חוזה מחייב עם תזמורת מקומית. טייבל'ה מקבלת הצעה לחוזה מפתה בעיר. נראה שהלהקה עומדת להתפרק. כשהם אמורים להופיע בקונצרט, שב יצחק עם יוס'ל, וטייבל'ה נמלטת עמו ומותירה פתק המסביר מדוע נטשה. "אידל" מגיעה אל חדר ההלבשה שלה ומודדת את שמלתה. היא תועה אל הבמה ונקלעת לתחילתה של ההופעה. מובכת ומבולבלת, אטקה מתחילה לספר את האמת על אודותיה בשיר בעוד אפרים מנגן ברקע. הקהל מריע וסוכן מקומי מחתים אותה על חוזה למסע הופעות בארצות הברית. בעודה על האניה, מצטרף אליה אפרים שיודע עתה את האמת.
הפקה.
יוסף גרין הגיע עם הלהקה הווילנאית לסיבוב הופעות בארצות הברית ב-1924, ועזב אותה כדי להשתלב בסצנת תיאטרון היידיש בניו יורק. משם התגלגל להוליווד, ושימש ניצב ב"זמר הג'אז", חוויה שמשכה אותו לקולנוע. הוא חזר לחוף המזרחי, וב-1932 נשכר לדבב את דמותו של יוסף בסרט איטלקי אילם ישן, "יוסף ואחיו בארץ מצרים", שיצא מחדש עם פסקול ביידיש. כשכר ניתן לו עותק של הסרט, אותו הקרין בפני הקהל היהודי בקנדה. בשבוע הראשון בלבד הוא הרוויח 4,000 דולר, והחליט להתמקד בתחום. בקיץ 1933 שב ללבוב שבפולין. בארץ הייתה קיימת תעשיית קולנוע יידי אך טרם הופק סרט מדבר. "יוסף ואחיו" היה להצלחה כבירה. גרין לא אהב את הרמה הנמוכה של הסרטים היידיים המדברים שיצאו אז בארצות הברית, והגיע למסקנה כי בפולין יוכל להיעזר במיטב השחקנים ובציוד רב, וכל זאת בשבריר של העלויות ביחס להפקה דומה באמריקה.