תערוכות יחיד של לוין הוצגו בגלריות ומוזיאונים בעולם, בהם מוזיאון דה סייסט באוניברסיטת סנטה קלרה (1974), גלריית "המטבח" בניו יורק (1979), מוזיאון הירשהורן (1988), מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית (1991), מוזיאון פילדלפיה לאמנות (1993), המוזיאון לאמנות עכשווית בלוס אנג'לס (1995), מוזיאון מורסברויך בגרמניה (1998), מכון המחקר גטי (2001), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית (2011), מוזיאון פורטלנד לאמנות (2013), המוזיאון לעיצוב ואמנות בנירנברג (2016).
תערוכות קבוצתיות.
יצירותיה של לוין הוצגו בתערוכות קבוצתיות בהן הביאנלה של ויטני (בשנים 1985, 1989, 2008, 2014), הביאנלה של סידני (1986), תערוכת קרנגי הבינלאומית (1988), הביאנלה לאמנות בסאו פאולו (1998), מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים (2004), מוזיאון המטרופוליטן לאמנות (2009), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית (2015), מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית (2016).
טחנת הנזירים
טחנת הקמח בנחל ציפורי, הידועה בשם טחנת הנזירים, ממוקמת על גדות נחל ציפורי במרחק שני קילומטרים מערבית למעיין עין יבקע (אחד ממקורות נחל ציפורי) שבגליל המערבי התחתון.
היסטוריה.
הטחנה הוקמה ב-1825 על הריסותיה של טחנה נטושה. לא ידוע על ידי מי ומתי נבנתה אותה טחנה, אך ידוע שהייתה בשימוש עד סביבות 1800. בשל התנאים הטופוגרפים באזור התיישבו אוכלוסיות רבות למרגלות הנחל והוא היווה אזור מועדף למעבר סוחרים וצבאות במסעות כיבוש לאורך היסטוריה. ישנים שתי סיבות אפשריות מדוע ננטשה הטחנה. הראשונה מאשימה את פלישתו של נפוליאון בניסיונו לכבוש את האזור מידי העות'מאניים, בעוד השנייה זוקפת את הנטישה למחסור מים שייתכן שקרה בתקופה זו. נזיר כרמלי בשם ז'אן בטיסטה מ אשר היה אדריכל במקצועו הגה את הרעיון להקמת הטחנה על מנת לאפשר הכנסה זמינה למסדר הכרמליטי אשר יושב בחיפה. בבניית התחנה משתתפים משפחה דרוזית משפרעם שהייתה בעלת הקרקע ואדם טורקי בעל ממון רב שמספק את ההון הראשוני לשיפוצה של הטחנה ההרוסה. שמה של הטחנה נגזר ממסדר הנזרים האחראים לבנייתה. הטחנה שימשה למקור הכנסה חשוב למסדר והרווחים מתפוקתה התחלקו בין שלושת השותפים למהלך. הרווחים שהופקו מהטחנה שימשו את המסדר הכרמלי בשיקומם מנזרי הכרמל, סטלה מאריס ומוחרקה. לטחנה היו מגעים המקומיים מכל הכפרים והישובים סביב על מנת לטחון את חיטטם, בכך היוותה הטחנה מקום מפגש חשוב לתושבי האזור. הטחנה הפסיקה לפעול בסביבות 1930 מכיוון שלא יכלה להתחרות בטחנות הקמח החשמליות שהוקמו בשפרעם ובאיבטין. ב-1954 הטחנה עברה שיפוץ ושימשה כדיר לחזירים, עזים וכבשים. בשנת 2000 שוב שופץ המקום ושימש בתור אולם אירועים, מסעדה והיה בעל חדרי אירוח. בשנת 2011 עזבו מפעילי האתר את המתחם וזמן קצר לאחר מכן נחתם חוזה עם רשות ניקוז ונחלים קישון על מנת לשקם את המבנה ולהפכו למרכז הראשון בארץ לשיקום נחלים.
מבנה הטחנה וכיצד פעלה.
טחנה זו היא טחנת ארובה אשר פועלת על ידי כוח המים. מים היו נכנסים לטחנה דרך אמת המים ממעיין עין יבקע הסמוך (2 ק"מ). המים שמשו כמקור אנרגיה להזזת ארבעת אבני הריחיים בטחנה ואלו היו טוחנות את זרעי החיטה עד לקבלת אבקת הקמח. הטחנה הייתה מחולקת לשני מפלסים כאשר בכל מפלס היו שתי אבני ריחיים. שימוש בשיטה זו לטחינת קמח היה נפוץ מאוד בארץ ישראל וישנם מספר גדול של טחנות ארובה בנות מאות שנים בכל רחבי הארץ, אך רובן מרוכזות בצפון הארץ. בסמוך לטחנה ישנו גשר המאפשר מעבר לגדה הנגדית של הנחל.
בארט REC10
הבארט REC10 (באנגלית: Barrett REC10) הוא רובה חצי-אוטומטי בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו תוצרת חברת הנשק בארט שנועד לשמש כרובה קלעים וכרובה צלפים חצי-אוטומטי. השם REC הוא ראשי תיבות של Reliability-Enhanced Carbine, "קרבין עם אמינות משופרת".
הבארט REC10 נכנס לשירות ביחידות מובחרות בצה"ל ב-2021 במטרה להחליף את רובי ה-SR-25 Mk 11 השחוקים בתפקיד של רובה צלפים חצי-אוטומטי. באותה שנה הוא נקלט גם בימ"ס של משמר הגבול.
Kiss Somebody
Kiss Somebody (בעברית: לנשק מישהו) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת נורווגית ג'ולי ברגן והצמד המוזיקלי הנורווגי סיב. נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-28 מיליון פעמים בספוטיפיי. בנוסף, הסינגל הגיע למקום ה-7 במצעד הסינגלים האירפליי של מקסיקו.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של הסינגל, בביומוי של מנואל קונצ'ה, יצא בערוץ היוטיוב של ג'ולי ברגן ב-3 בינואר 2020. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-1.5 מיליון פעמים ביוטיוב.
יגאל הורוביץ (וטרינר)
יגאל הורוביץ (נולד בתל אביב ב-5 ביוני 1958) הוא וטרינר ישראלי, ששימש כווטרינר הספארי ברמת גן ומנהל בית החולים לחיות בר.
ביוגרפיה.
שירת בחיל הים, למד מדעי בעלי החיים ב. לאחר סיום התואר הראשון טס ללימודי וטרינריה בנאפולי שבאיטליה ושם למד עד שנת 1990. אז, החל את תפקידו בספארי. הורוביץ הוא "מומחה לווטרינריה בתחום חיות הבר". הגדרת מומחיותו ניתנה לו על ידי הקולג' האירופאי והוא הווטרינר היחיד בישראל, נכון ל-2021, שנושא תואר זה. כמו כן הוא מומחה מטעם משרד החקלאות לרפואת חיות בר וגני חיות.
בין השנים 1998–2004 היה הווטרינר של בית החולים לחיות בר בגן הזואולוגי באבו כביר, תל אביב, עד לסגירתו.
בשנת 2005 יזם והקים את בית החולים לחיות בר שבספארי. מאז ועד היום הוא מנהל בית בית החולים, שקולט יותר מ-7,000 בעלי חיים מדי שנה.
בשנת 2012 יזם שיתוף פעולה ייחודי עם השירות הבולאי להנפקת גיליון בולים המציג את נושא הצלתן של חיות בר
בינואר 2008 ניהל עם צוות בית החולים את הטיפול בכ־100 שחפים שהגיעו לבית החולים כתוצאה מהרעלה המונית. ד"ר הורוביץ עדכן כי השחפים שסבלו מהרעלת בוטוליזם היו מאוד חלשים, התקשו לעמוד על הרגליים, וחלקם התקשו גם בנשימה. הצוות העניק להם סיוע ראשוני שכלל טיפול תומך, מתן נוזלים וחמצן וציפורים בעלות דופק חלש זכו לסיוע בהגברת הדופק. לבית החולים הגיעו בעבר ציפורים מאירועים רבי נפגעים של ציפורים שהורעלו, אך באותה פעם דובר מספר פגועים חריג במיוחד. כמה ימים לאחר מכן חלק ניכר מהשחפים שבו אל הטבע.
בשנת 2014 יזם והקים את בית הספר "בית אקשטיין" בספארי.
מאז שנת 2017 מצולמת בבית החולים לחיות בר הסדרה "להציל את חיות הבר" שהורוביץ לוקח בה חלק נכבד. הסדרה הדוקומנטרית מתעדת את הנעשה בבית החולים, את הטיפולים בחיות הבר מרגע הטיפול ועד רגע ההשבה אל הטבע.
בשנת 2011 פרסם הורוביץ את הספר "הלוחש לחיות" בהוצאת "אסטרולוג" מבית ידיעות אחרונות. הספר עוסק בחייו של וטרינר בגן חיות שמקבל מידי ידידו הטווס נוצת קסם מיוחדת, המאפשרת לו לחשוף לעיני הקוראים עולם מופלא של תובנות שחיי החיות מעניקות לנו.
בשנת 2022, סיים את תפקידו בספארי לאחר 32 שנים.
הורוביץ נשוי לשגית הורוביץ, דוברת הספארי, אב לשלוש בנות ומתגורר בגבעת שמואל.
מלחמת הוויסקי
מלחמת הוויסקי (באנגלית: Whisky War, בדנית: Whiskykrigen, ידועה גם כמלחמת האלכוהול) הייתה פסאודו-מלחמה וסכסוך גבולות בין ממלכת דנמרק לקנדה, על האי הנס שבתעלת קנדי, המפרידה בין נונאווט לגרינלנד. האי הקטן עמד במוקד סכסוך זה בין שתי המדינות מאז שנות השלושים של המאה העשרים ועד שנות ה-20 של המאה ה-21.
ב-10 ביוני 2022 הסכימו קנדה ודנמרק לחלק את האי ביניהן ובכך הביאו לסיומה את מלחמת הוויסקי.
רקע.
האי הנס נמצא במרכזה של תעלת קנדי, בין גרינלנד, טריטוריה אוטונומית תחת ריבונות דנית לאי אלסמיר שבנונאווט, קנדה. קו תאורטי במרכז המיצר המסמל את הגבול שבין דנמרק לקנדה עובר באי עצמו, שטח יבשתי. דנמרק וקנדה לא הגיעו להסכמות בנוגע לשליטה והריבונות על האי במסגרת הסכם הגבול שנחתם ביניהן ב-1973, והושאר רווח בגבול באזור האי.
העימות.
ב-1984, קנדה התגרתה בדנמרק באמצעות תקיעת דגלה על האי והשארת בקבוק ויסקי קנדי במקום. השר הדני לענייני גרינלנד הגיע למקום באותה השנה עם דגל דנמרק ובקבוק של שנאפס ובנוסף לכך מכתב בו כתוב "ברוכים הבאים לאי הדני" ("Velkommen til den danske ø", בנוסח המקורי בדנית).
מאז התפתחה בין שתי המדינות יריבות מסורתית שכללה הסרות סממני הריבונות של המדינה השנייה על האי והשארת כאלו מצד אותה המדינה שמגיעה למקום.
פתרון לעימות.
בשנת 2005 הסכימו שתי המדינות לפתוח במאמצים לפתרון הסכסוך. מאז הוצעו מספר הצעות לפתרון הסכסוך, בין השאר זו משנת 2012 שכללה פיצול השליטה על האי.
ב-10 ביוני 2022 הסכימו דנמרק וקנדה על מתווה הגבול לאורך האי ועל חלוקתו בין הטריטוריה הקנדית נונווט ובין הטריטוריה הדנית גרינלנד.
Seriøst
Seriøst (בעברית: ברצינות) הוא סינגל של הזמר הנורווגי מורגן סוללה, בהשתתפות הזמר הנורווגי אדמירל P . נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-8 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-114 אלף פעמים ביוטיוב.
הצמד הופיע עם השיר בתוכנית הטלוויזיה הנורווגית .
אגפנתוס
אגפנתוס (שם מדעי: "Agapanthus") הוא סוג של צמח בעל פרחים, יחיד בתת-משפחה אגפנתים ("Agapanthoideae)" שבמשפחת הנרקיסיים. השם נגזר מיוונית: ἀγάπη ( "agapē" - "אהבה"), ἄνθος ( "אנתוס" - "פרח").
מינים מסוימים של "אגפנתוס" ידועים בדרך כלל כשושן הנילוס, או שושן אפריקאי אולם הצמח אינו ממשפחת השושניים, כפי שנחשב בעבר. כל המינים הם ילידי דרום אפריקה (דרום אפריקה, לסוטו, סווזילנד, מוזמביק), אם כי חלקם התאקלמו במקומות שונים ברחבי העולם (אוסטרליה, בריטניה הגדולה, מקסיקו, אתיופיה, ג'מייקה, וכו').