כמו לשאר חברי "מסתורין בע"מ", גם לדמותו של סקובי נוצרו סיפורי רקע ומוצא שונים, רבות מהן סותרות אחת את השנייה, כמו הסדרה המקורית וסרטי הלייב אקשן, בהם שאגי וסקובי נפגשים לראשונה כבני נוער, הסותרים את הסדרה "גור בשם סקובי-דו", בה השניים מכירים זה את זה מינקות. ככלב בוגר, סקובי זוכה בדרך כלל ליחס של חיית מחמד וחבר קרוב מחברי "מסתורין בע"מ".
בנוסף, סקובי ושאגי חולקים מספר מאפיינים דומים, שהבולטים בהם הוא פחדנותם הרבה ורעבונם התמידי – שני מאפיינים באמצעותם פרד, דפנה ולמה, מצליחים לעודד אותם לרדוף אחר הנבלים המחופשים, בדרך כלל עם "חטיפי סקובי", מזון כלבים דמוי-ביסקוויט. עם זאת, נאמנותו והאומץ הטבעיים של סקובי מאלצים אותו לרוב לנקוט עמדה הירואית גם ללא עידוד. מאפיין נוסף של סקובי החוזר על עצמו לאורך הזיכיון הוא רגישותו הרבה לדגדוג.
לסקובי יש ליקוי בדיבורו, והוא נוטה לבטא את רוב המילים כאילו הן מתחילות באות "ר"; עם זאת, רוב הדמויות מסוגלות להבין אותו כמעט בצורה מושלמת. ברוב העיבודים שנעשו לזיכיון, סקובי שומר על משפטיו קצרים יחסית, בדרך כלל משתמש בהבעת ניחוש עבור כל דבר המבוטא ביותר משלוש או ארבע מילים. סימן ההיכר המזוהה ביותר עם דמותו של סקובי הוא יילול המשפט "סקובי-דובי-דו!" או "רובי-רובי-רו!" בסוף כל פרק או סרט. סקובי דובב על ידי דון מסיק במהלך הפקת הסרט "סקובי-דו בסיפור אלף לילה ולילה" בשנת 1994, ולאחר מכן מסיק הפסיק לעשן; הפסקת העישון שינתה את קולו ומנעה ממנו להשיג את אותו אפקט ווקאלי צרוד (למרות מאמציו של מסיק, הוא לקה בשבץ מוחי שסיים את הקריירה שלו בשנת 1996, ולאחר מכן מת בשנת 1997, לפני שהופקו סרטים נוספים בזיכיון). מסיק היה ידוע גם בדיבוב קולו של הכלב אסטרו בסדרה "משפחת סילוני". ליקויי הדיבור האופייניים של סקובי ואסטרו דומים כל כך עד שסימן ההיכר של אסטרו, "רו-רו!", מיוחס לסקובי באופן עממי ושגוי (כמו ב"רו-רו, ראגי!"); מבין שני הקולות, לזה של סקובי היה גוון עמוק וגרוני יותר מזה של אסטרו.
מראה חיצוני ואנטומיה.
לסקובי פרווה חומה מכף רגל ועד ראש עם מספר חברבורות שחורות בולטות בפלג גופו העליון ונראה שאין לו דפוס . לסקובי יש גם אגודלים מנוגדים והוא יכול להשתמש בכפותיו הקדמיות כידיים. בנוסף, סקובי לובש צווארון כחול בצורת יהלום עם "SD" (ראשי התיבות של שמו) ויש לו ארבע אצבעות על כל כפה. בניגוד לכלבים אחרים, לסקובי יש רק פד אחד על כל כפה מכפות רגליו (כך שהיה קל יותר להנפיש את דמותו).
לסקובי יש זנב ארוך מהרגיל, בו הוא יכול להשתמש על מנת להתנדנד או ללחוץ על כפתורים. גם ראשו וגם זנבו גמישים בצורה ניכרת מהרגיל ושימושיים כעזר לתקשורת או יצירת הסחת דעת.
האנימטור איוואו טקמוטו הסביר כי לפני שעיצב את הדמות, הוא דיבר תחילה עם מגדל כלבי דני ענק, שתיאר בפניו את המאפיינים הרצויים של כלב דני ענק מיוחס; ואז החליט לעצב את דמותו של סקובי-דו כבעל סנטר משופע, חברבורות, זנב ארוך, גב מגובנן ורגליים מקושתות – המאפיינים המנוגדים לחלוטין לאלו של דני ענק מיוחס, על מנת להדגיש את האירוניה.
על פי המגזין הרשמי שנלווה לקידום הסרט "סקובי-דו" משנת 2002, גילו של סקובי הוא שבע שנים.
ביקורות.
על התגובות החיוביות להן זכתה דמותו של סקובי-דו, אמר קייסי קאסם, מי שדיבב את דמותו של שאגי רוג'רס, כי סקובי הוא "כוכב הסדרה –ֿ השאקיל אוניל של הסדרה"; והסביר כי "אנשים אוהבים חיות יותר ממה שהם אוהבים אנשים. האם אני צודק או טועה? הם נותנים יותר אהבה לחיות המחמד שלהם ממה שהם נותנים לאנשים. סקובי הוא פגיע וחביב ולא אמיץ, ומאוד אוהב את הילדים שצופים. אבל כמו ילדים, הוא אוהב לחשוב שהוא אמיץ."
יצחק בן מתתיה אבוהב
רבי יִצְחָק בֶּן מַתַּתְיָה אַבּוֹהַב (סביב 1650–סביב 1720), הידוע גם בשם יצחק אבוהב החמישי, היה רב וחכם בן הקהילה היהודית באמסטרדם.
אבוהב נולד סביב 1650 באמסטרדם שבהולנד. אביו, מתתיה אבוהב, היה שליח ציבור קהילת בית יעקב. הוא היה בן דודו ובן זמנו של יצחק אבוהב דה-פונסיקה. בצעירותו התיידד אבוהב עם המלומד הנוצרי וילם סירנהאוס (Surenhuys). מאוחר יותר חיבר ספר מוסר לבנו, שיצא לאור באמסטרדם בשנת 1687 תחת הכותרת ""Exortação Paraque os Tementes do Senhor na Observança dos Preceitos de sua S. Ley". מספר מיצירותיו קיימות בכתב יד, בהן אילן היוחסין של משפחת אבוהב ו-"Comedia de la Vida y Successos de Josseph"". הוא נפטר בערך בשנת 1720 באמסטרדם.
כיכר הניצחון (קייב)
כיכר הניצחון (באוקראינית: Площа Перемоги, קרי: פלושצ'ה פרמוהי) היא כיכר גדולה בעיר קייב, בירת אוקראינה המוקדשת לניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
הכיכר שוכנת ברובע שבצ'נקו במיקום מרכזי, וממנה נמתחות "שדרות הניצחון" (פרוספט פרמוהי ), מהשדרות הארוכות והרחבות בעיר.
ראשיתה של הכיכר באמצע המאה ה-19, כאשר המושל הרוסי של קייב אילריון וסילשצ'יקוב התיר לקהילה היהודית המקומית לערוך במקום ירידים למסחר. הכיכר נקראה בין השנים 1869–1952 כיכר האליץ' (כיכר גליציה במבטא המקומי). לפני שנות ה-50 של המאה ה-20 נודע המקום גם בשם יבבּאז (ברוסית: Евбаз, מילולית: שוק יהודי) על שם השוק היהודי שהתקיים במקום בעבר ונהרס בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.
בולטים בכיכר: קרקס קייב הבנוי על מתחם שבו שכנה בעבר כנסייה שנהרסה ב-1934 בידי הסובייטים. חנות הכלבו "יוניברמה אוקראינה" ומלון "ליביד". במרכז הכיכר מתנשאת 'אנדרטת הניצחון', אובליסק בגובה 30 מטרים ובראשו "כוכב הגיבור" (עיטור גיבור ברית המועצות).
איסקנדר מחמודוב
איסקנדר קכרמונוביץ' מחמודוב (באוזבקית: Искандар Қаҳрамонович Маҳмудов; נולד ב-5 בדצמבר 1963 בבוכרה) הוא איש עסקים מיליארדר רוסי יליד אוזבקיסטן.
ב-25 במאי 2021 העריך מדד המיליארדרים של בלומברג את הונו של איסקנדר ב-9.41 מיליארד דולר.
מחמודוב, בן למשפחה מוסלמית, הוא בוגר האוניברסיטה הלאומית של אוזבקיסטן בטשקנט בירת אוזבקיסטן, הוא עשה את הונו בעסקי כריית מתכות, ומחזיק בלמעלה מ-50% ממניותיה של ענקית הכרייה הרוסית "חברת המטלורגיה של הרי אורל" המהווה בפועל קונגלומרט של עשרות חברות בענפי הכרייה, בניין, חקלאות ותקשורת ברוסיה ומחוצה לה.
פיוטר אוון
פיוטר אולגוביץ' אוון (ברוסית: Пëтр Олегович Авен; נולד ב-16 במרץ 1955) הוא אוליגרך רוסי, איש עסקים, כלכלן ופוליטיקאי.
הוא עומד בראש אלפא-בנק, הבנק המסחרי הגדול ברוסיה. בשנת 2021 העריך המגזין "פורבס" את הונו ב-5.3 מיליארד דולר.
עד ראשית מרץ 2022 היה גם חבר במועצת המנהלים של קבוצת ההשקעות הבינלאומית LetterOne שבסיסה בלוקסמבורג, אז פרש ממנה ביחד עם השותף-המייסד מיכאיל פרידמן בשל סנקציות אישיות שהוטלו על השניים על ידי האיחוד האירופי בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
סופיה ליליס
סופיה ליליס (באנגלית: Sophia Lillis; נולדה ב-13 בפברואר 2002) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, המוכרת בעיקר מתפקידה בתור בוורלי מארש בסרט "זה" ובהמשכו "" , בתור ננסי דרו בסרט "ננסי דרו והבית המסתורי" ובתור גרטל בסרט "גרטל &amp; הנזל"
קריירה.
ליליס הופיעה לראשונה בסרט הקולנוע "37" בשנת 2016. היא שיחקה בתפקיד משנה בהפקה הבימתית של ג'ולי טיימור של המחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר, שצולמה בהופעה חיה.
תפקיד הפריצה של ליליס היה בשנת 2017, כששיחקה בתפקיד ראשי, בסרט האימה "זה", עיבוד לרומן של סטיבן קינג באותו השם. את הסרט ביים אנדי מושיאטי, שיחקו בו בין היתר ג'יידן מארטל, פין וולפהארד ויאט אולף, ביל סקושגורד, ג'ק דילן גרייזר, ג'רמי ריי טיילור, ושוזן ג'ייקובס. על תפקידה הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער לשנת 2018 בקטגוריית "הפריצה הנבחרת בסרט" ולפרס סאטורן. מאוחר יותר באותה שנה, היא גילמה את אחד מילדיהם של קריסטן בל ודאקס שפרד בקליפ של סיה לשיר Santa's Coming for Us.
בשנת 2018 הופיעה ליליס במיני סדרת הטלוויזיה "חפצים חדים" של HBO, בה גילמה את הגרסה הצעירה של קמיל פריקר, בגילומה של איימי אדמס בבגרותה. בשנת 2019, ליליס כיכבה בתור המתבגרת ננסי דרו בעיבוד הקולנועי של האחים וורנר, "ננסי דרו והבית המסתורי". בעוד שהסרט זכה לביקורות מעורבות עד חיוביות, הופעתה של ליליס זכתה לשבחים. מאוחר יותר ב-2019, היא שיחזרה את תפקידה בתור בוורלי מארש בסרט "".
בשנת 2020, ליליס גילמה את גרטל בסרט האימה "גרטל &amp; הנזל", עיבוד מחודש של המעשייה הנזל וגרטל. הסרט הכניס 22 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 5 מיליון דולר וזכה לביקורות חיוביות בדרך כלל מהמבקרים. בחודש שלאחר מכן, ליליס שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה המקורית של נטפליקס, "זה מה שחסר לי עכשיו". מאוחר יותר באותה שנה, היא הופיעה עם פול בטאני וקולטון ראיין בסרט הקולנוע "דוד פרנק", שהוקרן בבכורה באמזון פריים בנובמבר 2020.
ליליס לוהקה לתפקיד לצד נעמי ווטס בסרט "The Burning Season" של קלייר מקארתי. היא לוהקה גם לסרט הקולנוע "Before I Sleep". במרץ 2021, פורסם שליליס לוהקה לתפקיד בסרט הקולנוע "". ליליס לוהקה לתפקיד לצד סקרלט ג'והנסון, ביל מארי וטום הנקס, לסרט של וס אנדרסון "אסטרואיד סיטי", שייצא לאקרנים במהלך ב-2022.
תרצה עטר
כריס סטראכוויץ
כריס סטראכוויץ (באנגלית: Chris Strachwitz, שם בלידה:Christian Alexander Maria, Graf Strachwitz von Groß-Zauche und Camminetz נולד ב-1 ביולי 1931, שלזיה התחתית) היה מפיק מוזיקלי אמריקאי יליד גרמניה. הוא התמחה בהקלטות ג'אז מסוגים שונים.
קורות חיים.