המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית מעונת 1964/1965 ועד עונת 2001/2002. בעונת 1990/1991 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת בולוניה. בסוף עונת 2001/2002 חזר לליגה הראשונה אחרי 38 שנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה הראשונה מעונת 2002/2003 ועד עונת 2003/2004 שבה הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לאציו. בסוף העונה ירד לליגה השנייה.
ביוני 2015 מונה הרנן קרספו למאמן הקבוצה.
ב-2022 שבה הקבוצה לסרייה ב', לאחר שש שנות היעדרות.
הבשורה (בוטיצ'לי, המט)
הבשורה, של מוזיאון המטרופוליטן היא ציור טמפרה וזהב על לוח עץ במידות של 19.1X31.4 ס"מ מאת הצייר האיטלקי מתקופת הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי. הציור מוצג במוזיאון המטרופוליטן בניו-יורק.
הציור כולל את האלמנטים האייקוניים של הבשורה למרים, נושא שבוטיצ'לי עסק בו במשך שנים. כיום מוכרים שבעה ציורים של האמן המתארים את האירוע, הראשון מ-1479 והאחרון מ-1493.
הרפורמה המוניטרית בברית המועצות (1947)
הרפורמה המוניטרית 1947 - זוהי הרפורמה המוניטרית שבוצע בברית המועצות במהלך דצמבר 1947. במהלך הרפורמה הולאמו בחלקו חסכונות האזרחים ובמקביל בוטלה שיטת תלושי מזון.
רקע.
הדרישה לרפורמה מוניטרית הורגשה עוד במהלך מלחמת העולם השנייה. תחילה תוכנן לבצע אותה במהלך שנת 1946. לאור הרעב והבצורת הוחלט לדחות אותה לשנת 1947. ב-13 בדצמבר 1947 פורסמה החלטת פוליטביורו על ביצוע ביטול תלושי מזון ורפורמה מוניטרית.
השמועות על הרפורמה הקרובה התחזקו במהלך סתיו 1947. כתוצאה מכך אנשים החלו להביא את כספיהם לקופות החיסכון (למעשה אלה היו סניפי הבנק המרכזי בתקופה הסובייטית), להוציא הפקדות גדולות ולפזר אותם בין מספר חשבונות. כמו כן הורגשו מכירות גבוהות במיוחד של רהיטים, כלי נגינה, כלי רכב, זהב ותכשיטים. זאת לצד רכישות גדולות של מוצרי מזון הניתנים לאגירה לזמן ארוך.
תנאי הרפורמה.
התנאים פורסמו בצו מועצת השרים מ-14 בדצמבר 1947 שחתום על ידי יוסיף סטלין ואנדריי ז'דאנוב. להלן עיקר התנאים:
תוצאות הרפורמה.
לפי הערכת כלכלנים רמת המחירים בשנת 1948 הייתה בכ-17% נמוכה יותר מבשנת 1947. כמות הכסף בידי האזרחים הוקטנה מ-43.6 מיליארד רובל ל-14 מיליארד רובל.
לאחר ביטול תלושי מזון, המשכורת הייתה בתחום של 500-1000 רובל, כיכר לחם עלה 3-4 רובל, ליטר חלב - 3-4 רובל, קילוגרם סוכר - 15 רובל, עשיריית ביצים - 12-16 רובל, בקבוק חצי-ליטר של וודקה - 60 רובל. כמו כן נקבעו מכסות למכירה חד-פעמית של מוצרי מזון. למשל לא היה ניתן למכור לבן אדם אחד יותר מ-2 קילוגרם של לחם, קילוגרם בשר, ליטר חלב, חצי קילוגרם סוכר, זוג נעליים, שני זוגות גרביים וכו'. מגבלות אלו היו בתוקף עד לשנת 1958 ובחלקו אף עד לשנת 1963 תוך הגדלת מכסות.
ג'ף סקול
ג'ף סקול (באנגלית: Jeffrey Skoll; נולד ב-16 בינואר 1965) הוא מהנדס מחשבים, יזם אינטרנט, מפיק סרטים ונדבן יהודי קנדי.
הוא היה העובד הראשון והנשיא הראשון של חברת הדוט קום eBay. התעשרותו מהחברה המצליחה אפשרה לו להפוך לפילנתרופ, באמצעות קרן סקול (The Skoll Foundation), וכן לייסד חברה להפקות סרטים.
קורות חיים.
סקול נולד ב-16 בינואר 1965 במונטריאול שבקנדה למשפחה יהודית. אמו הייתה מורה, ואביו היה בעלים של חברה לייצור כימיקלים. בהיותו בן 14, אובחן אצל אביו סרטן. בעקבות האיבחון, התוודה אביו באוזניו על אכזבתו מכך שלא השיג את מטרותיו בחיים, דבר שהעניק לסקול, על פי עדותו, דחיפה להצטיין ולהשאיר חותם בעולם.
סקול למד לתואר ראשון במדע שימושי באוניברסיטת מונטריאול, במסלול להנדסת חשמל, אותו סיים בהצטיינות. בעת היותו סטודנט ערך את העיתון הסאטירי של בית הספר להנדסה של האוניברסיטה, ומימן את לימודיו כמתדלק בתחנת דלק. לאחר סיום לימודיו טייל בעולם כתרמילאי, וכשחזר הקים שתי חברות קטנות להשכרת מחשבים ולשירותי מחשב.
בשנת 1993 עזב את מולדתו ולמד לתואר שני בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה. לאחר שסיים את התואר ב-1995 הצטרף לחברת ההוצאה לאור נייטס ריידר, שם עסק בפרויקטים בתחום החדש - האינטרנט.
תקופת eBay.
בשנת 1996 פגש סקול את פייר אומידיאר, איראני-אמריקני יליד צרפת, שייסד את חברת המכירות הפומביות ברשת, eBay. אומידר מינה אותו לעובד הראשון של החברה במשרה מלאה, ולנשיא החברה. eBay, שהייתה חברת דוט קום קלאסית בכך שהעתיקה בהצלחה צורת מסחר קיימת אל תחום האינטרנט, תוך שיתוף משתמשים רבים והוזלת עלויות, הייתה אפילו כבר רווחית ביום שסקול הצטרף; אולם, סקול הוא זה שכתב את התוכנית העסקית, שהפכה את החברה מחברת הזנק קטנה להצלחת ענק. הוא שימש כנשיא החברה עד הגעתה של מג ויטמן בינואר 1998, אז הפך לסגן נשיא לתכנון אסטרטגי. בעקבות בעיות שהתגלעו בין בכירי החברה, עזב את החברה תוך שהוא מממש את חבילת המניות שלו, השנייה בגודלה בחברה. צעד זה העשיר אותו בכשני מיליארד דולר.
פעילות פילנתרופית.
סקול מעיד ששאיפתו להגיע לעצמאות כלכלית נועדה רק כדי לממש את מטרתו האמיתית, והיא להשפיע על העולם באמצעות פתרון של בעיות עולמיות עיקריות. באותה תקופה הוא פגש את ג'ון גרדנר, שהיה שר הבריאות והחינוך בממשלו של הנשיא ג'ונסון. לשאלתו, איך הכי כדאי לפעול כדי לתקן קלקולים בעולם ביעילות, ענה לו גרדנר: "תבטח בכך, שאנשים טובים יעשו דברים טובים." לעדותו של סקול, הפגישה הניעה אותו להקים את "קרן סקול".
סקול מתמצת את גישתו ליצירת השפעה ולפתרון בעיות גלובליות בסיסמה "השקיעו, קשרו, וספרו לכולם" (Invest, Connect, Celebrate). הוא מאמין שלכל אדם יש אפשרות להשפיע על תהליכים בעולם, על ידי שימוש בכישורים ובכלים השונים מאדם לאדם, אבל המצויים במידה כזו או אחרת בכל אחת ואחד - ביכולת עסקית, אמנותית, בכישורי מנהיגות, בתרומה כספית, וכדומה.
פעילותו הנדבנית של סקול זיכתה אותו בהכרה ציבורית ובפרסים רבים. סקול הוא יושב הראש של קרן הסיוע שהקים, "קרן סקול", המקדמת יזמות חברתית. הוא תורם לקרן כ-80 מיליון דולר בכל שנה, ומאז היווסדה ב-1999 ועד היום (2013) תרם לה כבר כמיליארד דולר מהונו האישי. מבחינת היקף נכסיה, זוהי הקרן הגדולה בעולם לקידום יזמות חברתית. תרומתו הגדולה ביותר למוסד יחיד הייתה בסך 30 מיליון דולר, למסע הציבורי למען הגנה על האקלים (Alliance for Climate Protection Campaign).
Participant Media.
סקול ייסד את חברת ההפקות Participant Media (מילולית: "אמצעי התקשורת של לוקחי-החלק", או "המשתתפים"), ומשמש יושב הראש שלה. החברה מפיקה סרטי עלילה וסרטים תיעודיים, המקדמים ערכים סוציאליים. מטרת החברה להפיק סרטים בעלי סדר יום פוליטי וחברתי, בכך שיצליחו כלכלית וכך יגיעו לצופים רבים ככל האפשר, וישפיעו על צופיהם לחולל שינויים חברתיים ופוליטיים. כבר בשנתה השנייה, ב-2006, ארבעה סרטים בהפקתה היו מועמדים ל-11 פרסי אוסקר: הסרטים סיריאנה בכיכובו של ג'ורג' קלוני (על ההשפעה העולמית של תעשיית הנפט), לילה טוב ובהצלחה (בבימויו של קלוני, על העיתונאי האידיאליסט אדוארד מורו), "ארץ קרה" (על שינוי הגישה להטרדות מיניות באזורים הכפריים), והסרט התיעודי "מרדרבול".
בהמשך הפיקה החברה את הסרטים אמת מטרידה (שזכה בשני פרסי אוסקר, וכנראה סייע לאל גור לזכות בפרס נובל לשלום); פאסט פוד, על תעשיית המזון המהיר; "העולם על פי רחוב סומסום", "מלחמתו של צ'ארלי ווילסון" (על תמיכתו של חבר הקונגרס האמריקני בארגון הטליבאן במלחמה נגד רוסיה); רודף העפיפונים, "מלאכים באבק" (על ילדים שהתייתמו כתוצאה של מות הוריהם מנגיף האיידס), "דרפור עכשיו", "ג'ימי קרטר האיש מפליינס", "האורח" (על בעיות ההגירה); "נוהל שיגרתי" (*) על שערוריית כלא אבו גרייב; "המפרץ" על ציד דולפינים ביפן; "מחכים לסופרמן" על חינוך אלטרנטיבי, "העזרה", "לינקולן; ועוד. בסך הכל היו מועמדים לפרס האוסקר 35 סרטים בהפקת החברה, נכון לשנת 2012.
בבעלות החברה מחלקות לטלוויזיה ולהוצאה לאור, והיא גם מפעילה את האתר Takepart.com, המעודד לפעילות חברתית באמצעות קישור הקוראים לנושאים בחדשות המעניינים אותם.
החברה גם תמכה ביזמים חברתיים פוטנציאליים, באמצעות תוכנית הייעוץ ותוכנית האקטיביזם שלה.
כדוגמה להשפעה של סרט בהפקת החברה, ניתן לציין הסרט "ארץ קרה", שיצא לאקרנים בסמיכות זמנים לדיונים על הארכת החוק נגד אלימות כלפי נשים. הסרט הוקרן בין היתר בקונגרס האמריקני וסייע רבות לגייס תמיכה ציבורית כדי להאריך את החוק.
סקול מימן את "פרויקט גנדי", בשיתוף "סיוע בינלאומי" (Relief International), שיצר גרסה מדובבת לערבית של הסרט גנדי. הסרט מוקרן באופן סדיר בשטחי הרשות הפלסטינית, ונועד לקדם התנגדות לא אלימה, העצמה וחתירה לעצמאות כלכלית של החברה הפלסטינית.
בשנת 2015 נמנה כחלק ממפיקי הסרט "חיות ללא לאום", דרמת מלחמה בהפקה גאנית-אמריקאית בכיכובו של אידריס אלבה.
תחביבים.
בבעלותו של סקול מכונית טסלה רודסטר, מתוצרת חברת טסלה האמריקנית, שהיא מכונית הספורט הכל-חשמלית הראשונה ביצור סדרתי. סקול הוא גם משקיע בחברה.
BearCity
BearCity הוא סרט דרמה קומית להט"בית (בפרט, קהילת הדובים) משנת 2010, מאת הבמאי דאג לאנגוויי, שכתב את התסריט ביחד עם לורנס פרבר. זהו סיפור על גבר הומו צעיר המפנטז על דובים ועל החיפוש שלו למצוא את הגבר המושלם.
בשנת 2012 יצא לסרט זה סרט המשך בשם . בשנת 2013 עובד הסרט ויצא לאור כרומן מאת לורנס פרבר.
תקציר העלילה.