קטורזה נשוי לדנה ואב לשני ילדים. מתגורר בגבעתיים.
Sad Boy
Sad Boy (בעברית: ילד עצוב) הוא שיר של המפיק המוזיקלי המרוקאי-הולנדי R3hab והדי ג'יי האנגלי ג'ונאס בלו, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אווה מקס והזמרת קיילי קנטרל. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2021, על ידי חברת התקליטים ארטיסט פרטנר גרופ, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים השוודי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ג'ק האויט, אנטונינה ארמאטו, אווה מקס, הייט, אמבר ואן דיי, YK קוי, ג'ונאס בלו ו-R3hab והופק על ידי YK קוי, R3hab וג'ונאס בלו, גם כן. ב-31 באוגוסט 2021 פרסם ג'ונאס בלו פוסט בו תייג את R3hab, אווה מקס וקיילי קנטרל. יומיים לאחר מכן, השיר הוכרז באופן רשמי על ידי ג'ונאס ותאריך יציאתו, 10 בספטמבר 2021, נחשף.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
קליפ המילים הרשמי של השיר פורסם ב-10 בספטמבר 2021, ביום צאתו כסינגל. בתחילת קליפ המילים, ניתן לראות לב שבור מואר באורות, עם קרדיטים של R3hab, ג'ונאס בלו, אווה מקס וקיילי קנטרל לפי הסדר. הוא זכה להצלחה מתונה כאשר צבר למעלה מ-1.7 מיליון צפיות בסך הכול.
הווידאו קליפ הרשמי של "Sad Boy" יצא לאור ב-20 באוקטובר 2021 והוא מעין קליפ מונפש.
קרליובו
Haunted Heart
Haunted Heart (בעברית: לב רדוף) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית כריסטינה אגילרה, מתוך סרט האנימציה הממוחשבת האמריקאי, "משפחת אדמס" (2019). השיר יצא לאור ב-27 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס, כשיר הנושא מהסרט.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הילדים הדיגיטליים.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי טים ג'יימס, כריסטינה אגילרה ואנטונינה ארמאטו והופק על ידי רוק מאפיה. בסמוך לצאתו, פורסמה עליו כתבה ברולינג סטון בה נכתב: "בשיר הרודף והדרמטי הזה, אגילרה מתייחסת בחוכמה לאופן שבו אתה לא יכול לשלוט בהתאהבות, ומשווה את זה לאירוע בלתי נמנע שיכול להרגיש ממש מפחיד, אבל גם משכר".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
קליפ המילים הרשמי של השיר פורסם ב-27 בספטמבר 2019, ביום צאתו כסינגל. קליפ המילים כולל שלושה חלקים; חלק המילים של "Haunted Heart"; חלק בו ניתן לראות סצנות של אגילרה מקליטה אותו באולפן הקלטות; וחלק שלישי הכולל סצנות הלקוחות מ"משפחת אדמס". אגילרה ביצעה את השיר ב-2019 לכבוד ליל כל הקדושים.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של קליפ המילים עומד על למעלה מ-5.9 מיליון צפיות.
Sorry, I'm a Lady
Sorry, I'm a Lady (בעברית: סליחה, אני ליידי) הוא סינגל משנת 1977 של צמד הזמרות הספרדי באקארה .
הצלחה מסחרית.
"Sorry, I'm a Lady" זכה להצלחה בינלאומית והפך ללהיט. במצעדי השירים שבאוסטריה, אירופה, גרמניה, הולנד ונורווגיה הגיע למקום הראשון. במצעד הסינגלים השווייצרי הגיע למקום השני, ובמצעד הסינגלים השוודי למקום השלישי. במצעד הסינגלים הבריטי הגיע למקום השמיני בשיאו.
בישראל, הפך השיר ללהיט כאשר דורג במצעד השנתי במקום ה-72, תוך שבמצעד השבועי הגיע בשיאו למקום השני.
קרלייבו
נינה גנקה-מלר
נינה הנריקובנה גנקה או נינה גנקה-מלר (ברוסית: Нина Генке-Меллер, Нина Генке, באנגלית: Nina Genke-Meller: 19 באפריל 1893 - 25 ביולי 1954) הייתה אמנית סופריסטית, מעצבת וגרפיקאית אוקראינית-רוסית.
ביוגרפיה.
נינה גנקה נולדה במוסקבה ב-1893 לאב הולנדי, גנריק גנקה, ולאם רוסייה, נדז'דה טיכאנובה. היא נישאה לאמן ואדים מלר (1884-1962). נינה גנקה-מלר נפטרה בקייב ב-1954.
חינוך.
בשנת 1912 סיימה את לימודיה בגימנסיה הפרטית לבנדובסקיה בקייב. היא קיבלה תואר בשפה והיסטוריה רוסית. בשנה שלאחר מכן היא החלה ללמד היסטוריה, גאוגרפיה וציור במכללה הגבוהה לנשים בסקופטסי. שם היא פגשה את האמנית יבגניה פריבילסקה שעמדה בראש הסטודיו לאמנות במרכז עממי וקיבלה השראה רבה להפוך לאמנית בעצמה. בשנת 1914 החלה גנקה ללמוד בסטודיו של אלכסנדרה אקסטר בקייב לצורך השכלתה לאמנות, והפכה לעוזרת בסטודיו של אקסטר מ-1915 עד 1917. במקביל, היא עבדה כאמנית במרכז העממי של כפר סקופצי, בפיקוח יבגניה פריבילסקיה.
יצירה.
נינה גנקה הייתה קשורה קשר הדוק לקבוצת ״סופרמוס״ שהונהגה על ידי קזימיר מלביץ', מייסד הסופרמטיזם. משנת 1915 עבד גנקה כאמן ראשי של המרכז העממי של כפר ורבובקה (מחוז בקייב). היא משכה אמנים אוונגרדיים מפורסמים כמו קזימיר מלביץ', נדז'דה אודלטסובה, אלכסנדרה אקסטר, איבן קליאן, ז׳אן פוני, ליובוב פופובה, אולגה רוזנובה, קסניה בוגוסלבסקיה ואחרים לקואופרטיב האומנים האיכרים היצירתיים. 1915-1916 השתתפה ביצירת ההצגה "קמירה קיפארד" עבור תיאטרון קאמרני במוסקבה. כמו כן לימדה רישום בגימנסיה הפרטית של קרוגר, עבדה במשותף על פאנל גדול עם האמנית קטריה וסילייבה, כחברה במרכז העממי של קייב. יחד עם קבוצת האמנים-סופרמטיסטים יצרו רשת של אולפנים אמנותיים ותעשייתיים שמטרתם לתמוך באמנות עממית בטרנופול, קולומיאה, אזורי צ'ורטקוב וצ'רנוביץ.
זמן קצר לאחר מהפכת אוקטובר של 1917, נינה גנקה השתתפה בקישוט רחובות קייב ואודסה לחגיגות המהפכה יחד עם אלכסנדרה אקסטר וקלימנט רדקו, והחלה לעצב מופעים גרנדיוזיים וכתבה ספר על עיצוב גרפי.
גנקה הייתה אמן ראשי של בית ההוצאה לאור Golfstream בראשות המשורר-פוטוריסט האוקראיני, מיכאיל סמנקו. במקביל עבדה כגרפיקאית.
בין השנים 1920–1924 לימדה אמנות. בשנת 1924 עברה למוסקבה, עבדה כמעצבת במה, מעצבת קרמיקה (בעיקר צלחות) ועיצבה טפטים. גנקה גם מילאה תפקיד של סגן ראש המועצה לאמנויות יפות.
בשלב מאוחר יותר, עבדה גנקה כמעצבת פנים ומפקחת על מוסדות דקורטיביים ואמנות שימושית.
נוכלת ושמה סו
נוכלת ושמה סו (באנגלית: Curly Sue - סו המתולתלת) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 1991 בבימויו, בכתיבתו ובהפקתו של ג'ון יוז, עם ג'יימס בלושי, קלי לינץ' ואליסן פורטר בתפקידים הראשיים.
הילדה-שחקנית אליסן פורטר בת העשר זכתה ב"פרס האמן הצעיר" כשחקנית הצעירה הטובה ביותר בסרט קולנוע.
התסריט הוא על זוג חסרי בית, מבוגר וילדה, שאירוע אחד מביא למהפך חיובי בחייהם כמו באגדות. המבקרים לא אהבו את הסרט אבל הוא הצליח מאד מסחרית.
תקציר עלילה.
ביל דנסר (ג'יימס בלושי) מגדל לבד את סו (אליסן פורטר) מאז לידתה. הוא הכיר את אמה בבאר בפלורידה. האם מתה והשאירה לו את סו. ומאז הוא מגדל אותה לבד למרות שאינו אביה הביולוגי. אין לו מקום עבודה קבוע ולמעשה הוא וסו הם חסרי בית. הם מסתובבים ברחובות ומקיימים את עצמם ממעשי נוכלות קטנים.
כעת סו בת עשר והם מגיעים לשיקגו שם מנסה ביל להיכנס למסעדה, מתווכח עם המלצר ובינתיים סו חוטפת עוגות.
הם מנסים לביים תאונת דרכים כדי לסחוט את הנהג. גריי אליסון (קלי לינץ') היא עורכת דין אמידה שמנהלת משרד עם ברנרד אוקסבר (פרד תומפסון). ביל וסו אורבים בחניית הבניין, סו מכה את ביל שמשתטח מאחורי המכונית של קלי ומביים שנפגע ממכוניתה. קלי המבוהלת מרגיעה אותם ומזמינה אותם למסעדת פיצה. היא מתבוננת בהם כשהם אוכלים ברעבתנות ומתרגשת מהיחס החם בין ביל לסו. קלי מזעיקה את הארוס השחצן שלה ווקר (ג'ון גץ), שמסתכל בבוז ובתיעוב על שני חסרי הבית האלה.
קלי וווקר הולכים לקונצרט והיא ממשיכה לחשוב על החיבה של ביל וסו. שני חסרי הבית ממשיכים להסתובב ברחובות שיקגו ונתקלים שוב במכונית של קלי בכניסה לביתה. הפעם זו תאונה אמיתית. ביל נפצע קלות וזועק וקלי לוקחת אותם לדירתה המפוארת.
למחרת מספר לה ביל את סיפורם והיא קונה להם בגדים חדשים ומגלה שסו היא אנאלפביתית. היא מוכיחה את ביל ומשכנעת אותו למצוא עבודה. הם משחקים קלפים עם העוזרת טרינה (ויוקה דייוויס) וסו מנצחת אותם. בינתיים מגלה ווקר את ביל בדירתה של קלי ומתפתח שם ריב בו נחבטים שניהם.
קלי קונה בגדים חדשים לשניהם והם יוצאים לבלות בעיר ולבצע שטויות - "מתפלחים" לחתונה לא שלהם, הולכים לראות סרט בתלת מימד ו"סוחבים" פופקורן וקוקה קולה מאחד הצופים. ביל מוצא עבודה בבניין ומתפתח רומן אהבה בינו לקלי.
ג'ון מלשין עליהם למחלקת הרווחה, סו נלקחת למעון לילדים וביל נעצר.
קלי משחררת את ביל בערבות ואת סו מהמעון ומקבלת עליה משמורת.
לבסוף הם מלווים את סו ליום הראשון שלה בבית הספר.
איוואן קליון
איוואן ואסילייביץ' קליוּן, (ברוסית: Иван Васильевич Клюн, נולד בשם קליונקוב – Клюнков, באנגלית: Ivan Kliun; 1 ספטמבר 1873 – 13 בדצמבר 1943) היה צייר אוונגרד רוסי, פסל ותאורטיקן אמנות.
ביוגרפיה.
אביו היה נגר. בשנת 1881, במטרה לשפר את מצבם הכלכלי, עברה המשפחה לקייב. ב-1890 הם עברו שוב, לפולין הרוסית. את השכלתו האמנותית הראשונית קיבל בחברה לעידוד האמנויות היפות בוורשה, בשנות התשעים של המאה ה-19, בעת שעבד כרואה חשבון. ב-1898 עבר למוסקבה, שם פקד את האולפנים של פיודור רברג ואיליה משקוב.
אולם הקשר החשוב ביותר שלו הגיע בשנת 1907 כאשר פגש את קזימיר מלביץ' והוצג בפני האוונגרד הרוסי. מפגש זה השפיע עליו מאוד, אם כי הוא הצטרף לסלון מוסקבה כאשר הוא נוצר בשנת 1910 ונשאר חבר שם עד 1916. הוא עבד במקור בסגנון הסימבוליסטי, אך בשנת 1913, בשל השפעתו של מלביץ', הוא החל להציג עם קבוצה מסנט. פטרבורג המכונה ״איחוד הנוער״. בשלב זה, הוא התחבב בקובו-פוטוריזם, החל לפסל (בהשפעת ולדימיר טאטלין) ומאוחר יותר הציג עם כמה קבוצות אוונגרד אחרות.