פרופסור יוסף יובל טובי כתב, כי חשיבותו בהיותו תיעוד נדיר של חייה של משפחה יהודית ענפה מקהילת ביזרטה תחת ההשפעה הקולוניאלית הצרפתית.
דוקטור גילת ברב אמרה כי בניגוד לאלבר ממי, ז׳ילבר שקלי ואינטלקטואלים ואנשי רוח שהעלו על הכתב את זכרונותיה של קהילה זו, מסיקה היא היחידה שעשתה זאת בשפה העברית.
ג'ניפר הרמן
ג'ניפר הרמן (באנגלית: Jennifer Harman; נולדה ב-29 בנובמבר 1964) היא שחקנית פוקר אמריקאית, והאישה הראשונה שזכתה ב-2 צמידי אליפות העולם בפוקר. בשנת 2015 נבחרה להיכל התהילה של הפוקר.
פוקר.
הרמן זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלה ב-2000 בטורניר Deuce to Seven Lowball, וריאציה בה לא שיחקה לפני כן. ב-2002 זכתה בטורניר לימיט טקסס הולדם, והייתה לאישה הראשונה שזוכה ב-2 צמידים. ב-2007 סיימה במקום השני בטורניר .H.O.R.S.E באליפות העולם הראשונה שהתקיימה באירופה.
ב-2004 פורסם פרק שהיא כתבה כחלק מהספר "Super System II" של דויל ברונסון, ובמשך שנים רבות שיחקה בטורנירים תחת חסותם של "Full Tilt Poker".
היא האישה היחידה המשחקת באופן קבוע ב-"Big Game" שבחדר הפוקר בבלאג'יו, והופיעה רבות בתוכניות הטלוויזיה High Stakes Poker ו-Poker After Dark.
ב-2015 נבחרה להיכל התהילה של הפוקר.
נכון לפברואר 2022, הרמן זכתה בסך של כ-2.7 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.5 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
חיים אישיים.
ב-2004 הפסיקה לשחק פוקר למשך שנה בעקבות השתלת כליה שעברה עקב מחלה תורשתית אשר ממנה אימה נפטרה כשהרמן הייתה צעירה. בעקבות כך הקימה את הקרן Creating Organ Donation Awareness, ומשתמשת בקשריה בקהילת הפוקר בכדי לקיים טורנירי פוקר לגיוס כספים למען מטרות שונות.
מדרסת אשרפיה
מדרסת אשרפיה, או מדרסה אל-אשרפיה (בערבית: مدرسة الأشرفية) היא מדרסה אסלאמית בצד המערבי של חראם א-שריף (הר הבית) בירושלים. היא נבנתה בשנים 1480 עד 1482 על ידי הסולטן הממלוכי אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי וקרויה על שמו. המבנה נחשב לאחד המבנים המייצגים את האדריכלות הממלוכית בירושלים.
היסטוריה.
בשנת 1465 בנה הנסיך חסן אלזהירי מדרסה בשם "סולטניה" בהר הבית עבור הסולטן , שמת בשנת 1467. לאחר מותו ביקש יורשו, הסולטן אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי, לקבל לבעלותו את המדרסה. קאיתבאי היה סולטן רב עוצמה שבנה מאות מבנים בממלכה הממלוכית, שרובם שרדו עד ימינו בארץ ישראל, סוריה, מצרים ומכה.
קאיתבאי לא היה מרוצה ממבנה המדרסה המקורי, שהיה כנראה צנוע בהשוואה למדרסות שהוא בנה בקהיר. הוא הורה להרוס את המבנה ולבנות מדרסה חדשה. זו נבנתה בין השנים 1480 ל-1482. קאיתבאי הזמין צוות של בנאים ובעלי מלאכה מקהיר לעבודה על פרויקט זה, ובראשם אדריכל קופטי. היה זה אירוע נדיר יחסית, בו סולטן ממלוכי יזם פרויקט בנייה משמעותי מחוץ לקהיר. שלושה חודשים לאחר השלמת המדרסה הורה קאיתבאי לבנות מחדש גם את הסביל (מתקן מי שתייה) מצפון-מזרח לו, שם הוא ניצב גם כיום.
מפעל הבנייה הונצח בכתובת בכניסה למדרסה, לצד השער: "הבניין של מדרסה מבורכת זו הוקם במצוות האימאם הנעלה אמיר המאמינים סולטאן ... מלך אל אשרף אבו נאסר (יזכה לניצחון אדיר)... בשנת 1482."
למימון הבנייה השתמש קאיתבאי בהכנסות החקלאים מהכפר אומלבס, ששימשו גם לשיפוץ המסגד הגדול בעזה.
רעידת אדמה חזקה הרסה חלק ניכר מהקומה העליונה של המדרסה בשנת 1496, וכיום שרדו רק חלקים מהקומות התחתונות. במבנה נערכו מחקרים ארכאולוגיים נרחבים, בהם נאספו נתונים רבים אודות המבנה המקורי.
תיאור אדריכלי.
המדרסה היא מבנה בן שתי קומות בצדה המערבי של רחבת הר הבית, והוא פונה לכיוון כיפת הסלע. המדרסה בנויה בסגנון המפואר של המדרסות במצרים. עיטורי הכניסה המפוארת כוללים כמה מהדוגמאות המובהקות לאדריכלות ממלוכית בשיאה: פיתוחי אבן, השתלבות גאומטרית, מוקרנס, אבלק, כרכוב הממסגר את הכניסה ושבכות סורגים. מצפונה נמצאת מדרסה אל-עתמניה, שנבנתה במאה ה-15, ומדרום מתנשא המינרט של שער השלשלת.
המדרסה נבנתה סביב חצר מלבנית גדולה, בדומה למדרסה של קאיתבאי בקהיר ולמבנים אחרים מאותה תקופה. עם זאת, בצד המזרחי של החצר נבנתה לוג'יה בעלת שלוש קשתות המשקיפה לכיפת הסלע. מעונות לתלמידים נבנו במדרסה בלדייה הסמוכה.
אל-אשרפיה דומה בסגנונה למדרסות המצריות, ובעיקר לאלו שהוקמו בתקופת שלטונו של קאיתבאי במצרים. עם זאת, היא שונה בפרטים רבים, שהותאמו למקום, או הושפעו מתפקידה ומעצם מיקומה בצמוד למסגד אל-אקצא. העיטורים העשירים עשויים לפי מיטב מורשת האמנות הממלוכית, שהגיעה בתקופה זו לשיאה. לא בכדי מתוארת מדרסת אל-אשרפיה על-ידי ההיסטוריון מוג'יר א-דין "פנינת הר הבית" וכן "שנייה רק לכיפת הסלע ואל-אקצא."
למדרסה שני חלקים נפרדים: הקומה התחתונה, הכוללת אולם רחב ידיים וגרם מדרגות המוליך לקומה השנייה, והקומה העליונה, החשובה יותר, ובה חדרי מגורים ושירותים, חצרות וחדרי לימוד. חלקה הקדמי של הקומה העליונה הרוס כיום. במשך שנים ארוכות היה המבנה מוזנח, אך לקראת סוף המאה ה-20 עבר שיפוצים נרחבים, ובין השאר תוקנו נזקי רעידת האדמה של 1927.
המדרסה כיום.
חלק ניכר מהמבנה משמש כיום כבית ספר על-יסודי לבנות, בו מלמדים את השריעה. בשטח המסגד שבבית הספר נמצאות שתי מצבות, אחת מהן היא של שייח' מוחמד אל-חלילי, מלומד מוסלמי וחוקר פיקה שמת בשנת 1734. אגף נוסף במבנה משמש כמשרד של המחלקה לכתבי יד של ספריית מסגד אל-אקצא, ומשחזרים בו כתבים מוסלמים עתיקים הכתובים בערבית ובפרסית. החלקים הנותרים במבנה משמשים כבתי מגורים למספר משפחות. בשנת 2000 ביצעה מנהלת הווקף שיפוץ מקיף במבנה.
גיל סגל
יוטונהיימן
יוטונהיימן (בנורווגית: Jotunheimen) הוא אזור הררי המשתרע על פני 3,500 אלף קמ"ר בנורווגיה. 29 ההרים הגבוהים ביותר בנורווגיה (ובסקנדינביה כולה) נמצאים כולם באזור יוטונהיימן. ההר הגבוה ביותר באזור יוטונהיימן (וכמו גם בכל אזור צפון אירופה) הוא גלדהפיגן אשר גובהו 2,469 מטרים מעל פני הים.
אזור יוטונהיימן משתרע על הגבול בין המחוזות ינלנה ווסטלן.
אזור יוטונהיימן פופולרי מאוד בקרב מטיילים ומטפסי הרים, ואיגוד טיולי ההרים הנורווגי מחזיק במספר בקתות הרים באזור יוטונהיימן, וכמו כן מתחזק שבילים מסומנים שונים המגיעים לבקתות ואף לחלק מהפסגות.
יחסי ברזיל–קולומביה
יחסי ברזיל–קולומביה הם ההיחסים דו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל לרפובליקה של קולומביה. ברזיל וקולומביה חולקות גבול יבשתי. היחסים בין שתי המדינות לא היו מאוד טובים לאורך ההיסטוריה שלהן. הם עלו וירדו בעבר אבל לאחרונה שתי המדינות החליטו לשנות את זה ולשפר את היחסים ביניהן.
היסטוריה.
היחסים בין שתי המדינות הללו לא תמיד היו הטובים ביותר וכוללים בעיקר שיקולים על בסיס אזור האמזונס ומדגישים מאמצים למנוע מהסכם האנדים להפוך למכשיר לבלימת ההשפעה הברזילאית. שתי המדינות הללו לא קיימו אינטראקציה אחת עם השנייה בעבר. לאחרונה בעשור האחרון הם החלו לשתף פעולה ולעבוד יחד יותר למען שיפור שתי המדינות. ההסכם הראשון שנחתם ביניהם היה ב-1907, אז חתמו על חוזה הגבולות. זו הייתה רק אמנה שהגדירה את הגבולות של שתי המדינות והיכן יגיע הגבול ביניהן. שתי הממשלות החליטו שהן ישתמשו בקו טבטינגה-אפפוריס כקו הגבול בפועל ביניהן. עם זאת, זו לא הייתה הפעם האחרונה שקונפליקט הגבול עלה לדיון. ב-1925, ברזיל, קולומביה ופרו נפגשו שוב כדי לחתום שוב על אמנה נוספת הכוללת גבולות. אמנה זו רק הבטיחה שהמדינות ישתמשו בקו טבטינגה-אפפוריס כקו הגבול בין שלוש המדינות. נשיא ברזיל, פיגוארדו, ביקר בקולומביה ב-1981, הביקור הראשון של ראש מדינה מברזיל.
ב-1981 התרחש גם ביקור של נשיא קולומביה, חוליו סזאר טורביי איילה, בברזיל. הסכם נוסף נחלה ב-7 בנובמבר 1994. הוא נקרא הסכם שיתוף פעולה טכני בסיסי בין ברזיל לקולומביה. הסכם זה הפריע לשימוש בלתי חוקי בחומרים כימיים החיוניים לעיבוד של חומרים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים. הוא נחתם בעיקר מפני שהגבול בין ברזיל לקולומביה שימש ככביש מהיר לקוקאין ולחומרים נרקוטיים חזקים יותר. הגבול היה פתח מרכזי לשימוש המבריחים כדי להכניס סמים ופסיכוטרופיים לא חוקיים למדינות.