ציפור קטנה נוחתת על כבל חשמל ומתמקמת עליו לנוחיותה, אך מיד אחריה נוחתת עוד ציפור לצדה. הציפורים מתחילות לריב, אך בו-בעת נוחתות ציפורים רבות אחרות על הכבל לצדן. באמצע הריב ההמוני שמתפתח, מגיחה לפתע על עמוד החשמל ציפור ענקית, מוארכת ובעלת מראה מוזר, שקוראת לעבר הציפורים האחרות. הציפורים הקטנות מתחילות ללעוג לציפור הגדולה, על ידי ניפוח נוצותיהן בצורה המזכירה את דמותה של הציפור הגדולה, ועל ידי חיקוי קולה הצפצפני. לאחר שהציפור הגדולה קוראת לקראתן שוב ונותרת אדישה ללעגן, הן נעות הרחק על הכבל ומרכלות ביניהן על הציפור הגדולה, תוך הפגנת חשד כלפיה, ומנסות להתעלם מניסיונותיה ליצור אתן תקשורת, עד שזו נוחתת גם היא על הכבל. לאחר נחיתתה, הכבל נמתח עד לקרקע כמעט, בשל משקלה של הציפור, והדבר גורם לכל הציפורים הקטנות לגלוש כלפי מטה ולהיצמד לציפור הגדולה.
הציפור הגדולה ממשיכה לנסות להתיידד עם השאר, אך חברתה מהווה עבור הציפורים הקטנות מטרד, והם מנסים להעיף אותה מהכבל, וגורמים לה בכך להיתלות על הכבל כלפי מטה ולאחוז בו ברגליה. שתי הציפורים שקרובות לציפור הגדולה משני צדדיה מתחילות לנקר את אצבעותיה, בעידודה של שאר הקבוצה. אחת מהציפורים נאחזת לפתע בבהלה, ומבינה שהכבל נמצא מאוד קרוב לקרקע, ומנסה לגרום לציפורים המנקרות להפסיק את ניקור אצבעותיה של הציפור הגדולה. הציפורים האחרות מבינות ומפסיקות לעודד, אך הן עושות זאת מאוחר מדי; כאשר אצבעה האחרונה של הציפור הגדולה מחליקה והיא מפסיקה את אחיזתה בכבל, הכבל נמתח בתנועה מהירה כלפי מעלה ומושך עמו את כל הציפורים הקטנות, שנעלמות מטווח הראייה של הצופה. הציפור הגדולה הייתה קרובה כל כך לקרקע, שהיא נוחתת בנינוחות על הארץ, כשמעליה גשם של נוצות שנתלשו מהציפורים הקטנות.
אחת מהציפורים נופלת לארץ, כשהיא עירומה וחסרת-נוצות לגמרי, והציפור הגדולה פורצת בצחוק, ומציעה לה עלה שעמו תוכל לכסות עצמה. שאר הציפורים נופלות גם הן על הקרקע, מסתירות את איבריהן המוצנעים לנוכח העירום שלהן, ומתחבאות מאחורי הציפור הגדולה, שפורצת בצחוק גדול עוד יותר.
אזכורים.
בסרט "מכוניות" (2006) של דיסני ופיקסאר ישנו אזכור לסרט. באחת הסצינות, ספידי מקווין נמצא מאחורי הסמי-טריילר מק, והם נוסעים בכביש המהיר וחולפים תחת רשת עמודי חשמל שעליהם ישובות ציפורים; בעת שהם חולפים לצד עמודי החשמל, נשמעים ברקע קולות הציוץ של הציפורים מהסרט "עבור הציפורים".
ח'רבת בד עיסא
ח'רבת בד עיסא הוא אתר ארכאולוגי הנמצא בלב העיר מודיעין עילית ובו שרידי יישוב חקלאי יהודי מתקופת בית שני. המבנה הבולט בו הוא בית כנסת ששרד. האתר מוגדר כאתר מורשת לאומי, אך פיתוחו נעצר והוא סגור לביקורים.
לדעת חוקרים ההתיישבות הראשונית ביישוב החלה בתקופה ההלניסטית (המאה ה-3 לפנה"ס). ההתיישבות במקום הייתה בשיאה במאה ה-1 ובמאה ה-2 לספירה, עד שננטש במרד בר כוכבא (בשנים 135–132 לספירה). ההתיישבות התחדשה במאה ה-3, אך היישוב ננטש שוב בתקופה הערבית הקדומה (המאה ה-7).
במרכז האתר נחשף מבנה המזוהה כמבנה המרכזי באתר, ולדעת החופרים יש לראות בו בית כנסת מימי בית שני (המאה ה-1). בנוסף ישנם באתר מבנים נוספים ששימשו כבתים, סמטאות החוצות אותם, מקווה טהרה ובית בד, כמו כן נמצאו בעת החפירות ממצאים נוספים ככלי חרס ומטבעות.
השרידים התגלו לראשונה בשנת 1995, בעת העבודות להקמת שכונת קריית ספר בעיר. בשנת 2003 התנהלו במקום חפירות הצלה שנועדו לשמור ולתחזק את המקום. במאי 2011 החליטה הממשלה על הכללת האתר בפרויקט שיקום אתרי מורשת והקציבה תקציב מיוחד לשם כך. העבודות באתר החלו באמצע שנת 2012.
נכון ל-2018 היה המקום מוזנח וסגור לכניסת מטיילים.
אלנבי (סדרת טלוויזיה)
אלנבי היא סדרת דרמת פשע רומנטית ישראלית בהפקת ינוסן הפקות ובבימויו של אסף ברנשטיין, המבוססת על ספרו רב-המכר של גדי טאוב באותו השם, "אלנבי". הסדרה שודרה לראשונה ב-21 ביולי 2012 בערוץ 10.
בשנת 2014 נמכרו זכויות השימוש של הסדרה לסניף הברזילאי של רשת TNT. בשנת 2015 הופקה גרסה מקומית בשם "Rua Augusta" והיא שודרה בשנת 2018.
הפקה.
צילומי הסדרה נדחו בתחילת שנת 2012 בכחודשיים, בעקבות המשבר הכלכלי של תעשיית הטלוויזיה והפרסום בארץ ובפרט בערוץ 10. לבסוף עלתה הסדרה לשידור ב-21 ביולי 2012. היא זכתה למדרוג גבוה ולביקורות טובות בדרך כלל.
עלילה.
הסדרה מתארת את קורותיהם של ארז (אביב אלוש), בעל מועדון דאנס בר תל אביבי, המעסיק בין היתר חשפניות במועדונו; מיקה (מורן אטיאס), אחת החשפניות המביאה עמה סיפור חיים עמוס טלטלות ונוגע ללב אשר מתאר את סיפור ילדותה בבית חרדי. מיקה עברה התעללות מינית מצד אחיה אשר ונכנסת ממנו להריון בגיל 14 ובעקבות זאת היא נשלחת לפנימייה. בפרק הראשון של הסדרה אחיה איציק מכה אותה במועדון של ארז, עקב האירוע מגיעה משטרה למקום וארז מסרב למסור את צילומי הווידאו. הוא מוסר את הבחור שהכה את מיקה לדימה, דימה ואפי מכים אותו עד זוב דם בגלל הקשר המורכב עם אחיה מיקה משקרת למשטרה שדימה הכה אותה ולא איציק אח שלה. במהלך הסדרה ארז מסייע לה ובעקבות זאת נוצר ביניהם סיפור אהבה סוחף; וערן (נדב נייטס), עיתונאי מקומי, הנחשף לעולם חיי הלילה המפוקפק ברחוב אלנבי ומתאהב בנוקי (רומי אבולעפיה), אחת החשפניות במועדון, החיה חיים כפולים.
ג'וסר
ג'וסר או צ'וסר היה מלך מצרי במצרים העתיקה. שלט במצרים במחצית הראשונה של המאה ה-27 לפנה"ס. הוא היה המלך הראשון או השני בשושלת השלישית בתקופת הממלכה הקדומה, והמפורסם ביותר בין מלכי השושלת. מנתון, היסטוריון מצרי מהתקופה התלמיית, קרא לו Tosorthros ואוסביוס מקיסריה שחי במחצית השנייה של המאה ה-3 ובמחצית הראשונה של המאה ה-4 קרא לו Sesorthos. ג'וסר היה בנו של חעא סח'מוי ואשתו נימה אח'אפ. בחלק מרשימות המלכים מצוין המלך סאנח'ת הידוע גם בשם נב-כא כמלך ששלט לפניו. פסל של ג'וסר מאבן גיר מעוטר בצבע, נמצא בחפירות ארכאולוגיות בסקארה שנעשו בשנים 1925-1924. פסל זה הוא הפסל בגודל אדם העתיק ביותר שנמצא. הפסל מוצג במוזיאון המצרי בקהיר. העתק של הפסל מוצב בסקארה במקום בו הוא נמצא.
תקופת מלכותו.
אורך תקופת מלכותו משתנה בהתאם למקורות. על פי מנתון בספרו "אגיפטיקה" (דברי ימי מצרים), ג'וסר שלט 29 שנים. על פי הפפירוס רשימת המלכים מטורינו שמתוארכת לתקופת רעמסס השני, ג'וסר שלט 19 שנים.
ג'וסר שלח מספר משלחות צבאיות לחצי האי סיני, במהלכם הכניע את האוכלוסייה המקומית. משלחות נוספות נשלחו כדי לכרות מינרלים כמו טורקיז ונחושת, המידע על המשלחות צוין בכתובות שנמצאו באזור.
המבנה המפורסם ביותר שהוא בנה היה פירמידת המדרגות בסקארה שתוכננה על ידי אמחותפ. הוא היה השליט הראשון שבנה מבנה קבורה דמוי פירמידה, על פי מנתון, חלה התקדמות גדולה ביכולות הבנייה בתקופת מלכותו. הוא גילה איך בונים עם אבני גזית. מנתון מציין גם שג'וסר עסק ברפואה ובנוסף הכניס רפורמות בשיטת הכתב המצרית.
שברי תבליטים המציינים את שמו של ג'וסר נמצאו בהליופוליס ליד קהיר של היום ובגבליין (Gebelein) השוכנת 40 ק"מ דרומית לתבאי במצרים העליונה. משברים אלה ניתן לשער שהיו לו מפעלי בנייה גם בערים אלו. ייתכן גם שבזמנו נקבע הגבול הדרומי של הממלכה באשדות הראשונים על הנילוס באזור אסואן.
על פי כתובת על אסטלת הרעב הטוענת שהיא נכתבה בתקופתו של ג'וסר, הוא הקים מחדש את מקדש לאל הנילוס חנום על האי יב וזאת כדי לציין סיום שבע שנות רעב. כתובת זאת נמצאה על ידי פלינדרס פיטרי על האי סהל בנילוס מדרום לאסואן. לדעת החוקרים, האסטלה נוצרה בתקופת בית תלמי ולא בזמנו של ג'וסר, והיא מעידה שגם אלפיים שנה לאחר שלטונו הוא עדיין היה זכור במצרים.
ג'וסר החל כנראה לבנות לעצמו קבר באבידוס שהיה אתר הקבורה של המלכים מהתקופה הפרוטו-שושלתית, מלכי השושלת הראשונה והשושלת השנייה. אבל בסופו של דבר הוא נקבר בפירמידת המדרגות. אגיפטולוגים מתייחסים למאורע זה כעדות שבתקופתו נעשתה השלמת המעבר צפונה של עיר הבירה.
משפחתו.
המידע על אמו "נימה אח'אפ" אשתו של חעא סח'מוי מקורו בכתובת על מכסה איטום של קנקן של חעא סח'מוי עליה נכתב "אמם של ילדי המלך". מכסה של קנקן נוסף מתקופתו של ג'וסר מכנה את "נימה אח'אפ" - "האמא של המלך של שתי הארצות". פולחנה של המלכה המשיך להתקיים עד תקופת מלכותו של סנפרו ראשון המלכים של השושלת הרביעית.
זיהוי שם אשתו חתפחרנבתי נעשה באמצעות כתובות על קבוצה של אסטלות שנמצאו בפירמידת המדרגות. רק שמה של בת אחת Inetkaes זוהה בממצאים הארכאולגים. לא ידוע מה היה הקשר המשפחתי בין ג'וסר לבין המלך סחמחת שמלך אחריו.
גבי נוימן
גבי (גבריאל) נוימן (25 בפברואר 1937 - 2 ביולי 2012) היה מעצב גרפי, מחנך, סופר ואמן ישראלי.
ביוגרפיה.
נוימן נולד באוביצה שבצ'כוסלובקיה. במהלך השואה נשלחו בני משפחתו למחנה נוֹבַקִי וזמן קצר לאחר מכן חזרו לאוביצה. ב-1943 גורשה המשפחה לגטו סֶרֶד. הוא ברח משם, והסתתר חודשיים יחד עם אחותו בעיירה, עד שבני המקום הלשינו עליו, אז נשלח למחנה אושוויץ. שם שהה עד שחרור המחנה. ב-1949 עלה לישראל במסגרת עליית הנוער. משנת עלייתו ועד 1952 התגורר בכפר הנוער עין כרם.
בתום שירותו הצבאי בצה"ל, למד עיצוב גרפי בבצלאל. ב-1962, עת היה מעצב גרפי אלמוני, נבחר סמל שעיצב לסמלה של אוניברסיטת תל אביב, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות עיצוב ייעודית. הסמל שעיצב שילב צורת צמח אבסטרקטית, הכלאה של מנורה, שני ענפים ולהבה. בבסיס הסמל שתי האותיות א.ת.