פלוטקין החלה לדגמן כבר כשהייתה בת 16. היא דיגמנה עבור נעמה בצלאל. כשהייתה בת 18 הגיעה לאודישנים של התוכנית, "נולד לרקוד", אך הודחה באחד מהאודישנים המתקדמים.
את שירותה בצה"ל עשתה פלוטקין כמש"קית נפגעים.
קריירת משחק.
לאחר שירותה הצבאי, החלה לשחק בתיאטרון בין היתר שיחקה בהצגה "ילדים רעים" ובהצגה "דוד חיים - הטיול אל האוצר", לצד חיים אוסדון, ליאור פאוקר ואחרים. בקולנוע שיחקה בין היתר בתפקיד משנה בסרט הקולנוע הישראלי, "הערת שוליים".
בטלוויזיה שיחקה בין היתר את דמותה של לודה בסדרת הדרמה, "חסמבה דור 3", כמו כן השתתפה בתפקיד אורח בסדרה הקומית, "נשואים פלוס" ובהמשך שיחקה בסדרה, "עניין של זמן", בה גילמה את אנה, הבת החורגת של ויצמן אותו מגלם שי קפון.
באותן שנים למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
כמו כן הופיעה בין היתר בקליפים שונים של הזמרים ערן צור, חמי רודנר ולהקת סטנגה והשתתפה בפרסומות ל-שניד, קופת חולים כללית, קפה טסטרצו’יס, פלאפון, ורדינון, אפנת סלה, FIX קמפיין נעלים בגרמניה ועוד.
בשנת 2012 השתתפה פלוטקין בתוכנית הריאליטי, "הישרדות VIP" בערוץ 10, שם זכתה גם בפרס כחביבת הקהל.
בחנוכה של אותה שנה הופיעה עם דון לני גבאי ואריה מוסקונה בהצגה "מסביב לעולם בשמונים יום".
בשנת 2013 התארחה בתוכנית המתיחות של ערוץ הילדים "סתאאאם", בתפקיד הנמתחת. באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של "חסמבה דור 3". בספטמבר אותה שנה שיחקה פלוטקין בעונה השנייה של הסדרה "יומני החופש הגדול", בתפקיד צלמת בשם זואי.
הנחתה את התוכנית "זה לא אמיתי" לצד טוביה צפיר ואורי פסטר בערוץ 24.
בשנת 2014 שיחקה בסדרה הקומית "מי נתן לך רישיון?" ששודרה בערוץ הראשון וגילמה את "הכחולה".
בשנת 2015 שיחקה בהצגה "מנותקים" בפסטיבל לתיאטרון אחר עכו, בבימויו של רועי מליח רשף.
גילמה את אילזה בהצגה "התעוררות האביב", עיבוד לאביב מתעורר בתיאטרון תמונע. בשנת 2016 גילמה את ביאנקה בהצגה "אילוף הסוררת" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2017 סיימה לימודי עיצוב אופנה בסטודיו 6b ועיצבה קולקציית שמלות ערב. במקביל סיימה קורס משחק בשיטת איוונה צ'אבק אצל שחר רוזן. באותה שנה השתתפה בסדרה "שרה שטיין" שיועדה לגרמניה בעונה הראשונה.
ב 2018 גילמה את ליאת בסרט הקצר של אורית פוקס רותם, "הינומה" שהיה מועמד לפרס אופיר על הסרט הקצר הטוב ביותר. עוד באותה שנה גילמה את אנה במחזה "קיצור תהליכים", שכתב רועי רשף מליח שעלה בצוותא.
פלוטקין מלמדת משחק משנת 2015 בסטודיו במה. הנתחתה תוכנית לייף סטייל בשם "עיצובינה" מבית מגזינה באתר וואלה! NEWS. ב-2020 הובילה והנחתה את התכנית "הנבחרים", תוכנית צרכנות מבית "ואלה" NEWS.
פלוטקין חברה לסופרת דנה אבירם והפכה פעילה בתחום הזהירות ברשת בבתי ספר ברחבי הארץ, מובילה שתי הצגות יחיד- "חברים ברשת", "חרם על רותם" בשילוב הרצאות וסדנאות להורים וילדים. אבירם אף הוציא את הספר "מפורסמת" שנכתב בהשראת הצגה שיצרו יחד, המתאר מקרים אמיתיים של נערות בהתמודדות עם הרשתות החברתיות.
באותה שנה הצטלמה בתפקיד מוביל לסרטו של אריאל סמל "MOLOTOV". הסרט זכה בפרס סרט הדוקו המתוסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. ב-2021 לוהקה לתפקיד הראשי לסרט "LIBA AND I" של היוצרת והאנימטורית ענבר כספי.
חיים אישיים.
ב-2013 פלוטקין נישאה לשחר עוז. ב-2015 נולד בנם הבכור, וב-2017 נולדה להם בת. ב-4 ביולי 2022 התגרשו.
Palmaris longus
Flexor carpi radialis
מקבילים (התעמלות)
בהתעמלות מכשירים, המקבילים הם מתקן המורכב משני מוטות עץ אופקיים מקבילים, המיוצבים באמצעות חיבור לקרקע. בדומה לתרגילי הטבעות, המתח וסוס הסמוכות, על המקבילים מתחרים גברים בלבד, מאחר שמדובר במתקן הדורש כוח פיזי רב בפלג הגוף העליון. נשים מתחרות במקבילים מדורגים.
ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות קבעה תקן למידות המקבילים:
תרגיל המקבילים נפתח כאשר המתעמל ניצב על הקרקע, והוא מתחיל כאשר הוא אוחז במקבילים, אליהם הוא מגיע בריצה או בעזרת מקפצה. התרגיל כולל אלמנטים שונים, ובהם סמיכה על שני המוטות, תנופות, סלטות, אלמנטים המתחילים בתליית זרועות, ועוד.
במשחקים האולימפיים.
המקבילים נכללו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אתונה (1896) והאלוף האולימפי הראשון היה היהודי הגרמני אלפרד פלאטו. הפעם הבאה בה נערכו תחרויות אלו הייתה באולימפיאדת סנט לואיס (1904), ומאז אולימפיאדת פריז (1924) הן נערכו בכל המשחקים. שני מתעמלים זכו פעמיים בתואר האולימפי - היפני סוואו קאטו באולימפיאדת מינכן (1972) ובאולימפיאדת מונטריאול (1976), והסיני לי שיאופנג באולימפיאדת סידני (2000) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
Flexor carpi ulnaris
Flexor digitorum superficialis
Flexor pollicis longus
סם המבורג
סמואל (סם) המבורג (באנגלית: Sam Hamburg, 1 בספטמבר 1899 - 26 במאי 1976) היה חוואי יהודי אמריקאי, תושב קליפורניה. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 סייע לפיתוח החקלאות בישראל, והחדיר למשק הישראלי גידול כותנה ועגבניות לתעשייה. עיתונות התקופה תארה אותו כ"אבי הכותנה הישראלית".
תולדות חייו.
המבורג נולד בפינסק, אז ברוסיה, לאהרון לייב ושנה (שושנה) המבורג. ב-1912 נשלח לבדו לארץ ישראל, התגורר אצל קרובי משפחה, ולמד בגימנסיה הרצליה. לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגייס לגדודים העבריים.
ב-1920 יצא המבורג לארצות הברית ולמד חקלאות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובדייוויס. אחרי סיום לימודיו החל לעבד שטחים גדולים במערב עמק סן חואקין.
ב-1932 יסד חווה בשטח של 8,000 אקר (32,000 דונם), דרומית לעיירה לוס בנוס במחוז מרסד, כ-150 קילומטר דרומית מזרחית לסן פרנסיסקו. כמות המשקעים הקטנה באזור (כ-230 מ"מ לשנה בממוצע) חייבה הקמת מפעל השקיה חדשני, ששאב מים לגובה 90 מטר מעל פני הנהר הקרוב, ואיפשר גידולי שדה מגוונים. המבורג פיתח את גידול הכותנה באזור, ובסוף שנות ה-30, לפני הנהגת הקטיף הממוכן, העסיק כ-150 קוטפי כותנה. הוא נודע ביחסו ההוגן לפועליו, והיה גאה במבני המגורים שהקים עבורם.
בישראל.
המבורג הגיע לישראל ב-1952, כדי ליעץ למשרד החקלאות. בהדרכתו, החל פיתוח מהיר של ענף הכותנה. הקושי העיקרי - נזקי מזיקים - נפתר באמצעות החלפת חומרי ההדברה. האתר הראשון שהמבורג בחר, בין נווה אור לירדנה בעמק בית שאן, נקרא על שמו "חוות שמואל".
המבורג שלח להדרכה בישראל מנהלים ומומחים מחוותו, ביניהם טייס ריסוס, וארח בחוותו חקלאים משתלמים. ביולי 1955, בהזמנת משרד החקלאות, השתתף בהכנת תוכנית לעיבוד שטחי החולה אחרי ייבוש האגם. הוא עמד בקשר הדוק עם מנכ"ל משרד החקלאות, חיים גבתי, לימים שר החקלאות, ומאוחר יותר אף בנה לעצמו בית בקיבוצו של גבתי, יפעת.
ב-1965 יזם המבורג, על סמך ניסיונו בקליפורניה, גידול עגבניות בהיקף נרחב לתעשייה ולייצוא, תוך שימוש בקטיף מכני.
חייו הפרטיים.
המבורג נישא ב-1926 לאליס זקס (1905–2001), אז מורה ולימים פעילה חברתית ופוליטית, והיה אב לשלושה. בנו אהרון (1939–1975), שניהל את החווה בלוס בנוס ואף השתלב בפעילותו של המבורג בישראל, נספה בשרפה בגיל 35.
בשנת 1966 לקה המבורג במחלת גייאן-בארה, איבד את שמיעתו ונעזר בכיסא גלגלים. ב-1972 מכר את חוותו.
המבורג נפטר ב-26 במאי 1976. קרן סם המבורג, הקרויה על שמו, מעניקה פרסים שנתיים למגדלי כותנה מצטיינים.
Pronator quadratus
ישראל גנס
הרב ישראל גנס (נולד בשנת תש"א, 1941) הוא פוסק הלכה ומו"ץ חרדי-ישראלי, מראשי הישיבה הקטנה של ישיבת קול תורה בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בארץ ישראל, בנו של יעקב גנס, שעלה לארץ ישראל בשנות ה-30 מגרמניה. למד בישיבת קול תורה והיה מתלמידיו הקרובים של הרב שלמה זלמן אוירבך. מאז שנות ה-80 משמש כמורה-צדק בשכונת מגוריו, קריית מטרסדורף בירושלים. במקביל הוא מראשי הישיבה הקטנה של ישיבת קול תורה.
הרב גנס מנהל פעילות רבנית, תורנית, הלכתית וציבורית ענפה. הוא רב קהילות אברכים בשכונת בית וגן ובשכונת רוממה בירושלים ועומד בראש בית ההוראה של קהילת האברכים ברוממה ובראש ועדת עיני לאה. הוא מרבה להרצות שיעורי תורה והלכה. בין השאר, הוא מוסר שיעורי הלכה בנווה ירושלים.
הרב גנס משתתף פעיל בכנסי חיזוק בנושאים שונים, ובהם חינוך, צניעות ושמירת הלשון. עומד בראש כנס שמירת הלשון השנתי לנשים הנערך בבנייני האומה.
עומד בראש גופים שונים שעוסקים במגוון נושאים ציבוריים-רוחניים. הוא נשיא קול המשנה, ראש הוועדה הרוחנית לביקורת ספרי קריאה, חבר ועדת הרבנים של קרן "תומכיה", יועץ למרכז י.נ.ר. (יועצי נישואין רבניים בישראל). בשנת 2010 עמד בראש ועדת השיפוט של חידון שמירת הלשון שארגנה חברת בזק.
משפחתו.
אשתו רחל (ה'תש"ב - ה'תשע"ט) הייתה בתו של האדריכל יוסף שנברגר. בנו הרב אשר, ר"מ בישיבת קריית מלך בבני ברק. בנו הצעיר, שלמה אהרן, הוא חתנו של הרב ברוך ויסבקר, ראש ישיבת בית מתתיהו. חתנו, הרב דוד הכהן מונק, הוא מחבר הספר "טהרת הכהנים".
ימי עבר עתידי
האל אוהב, האדם הורג
Brachioradialis
Extensor carpi radialis longus
Extensor carpi radialis brevis
דן השני, שליט ולאכיה