העמותה נוסדה בתל אביב בשנת 2006 על ידי קבוצת אנשי מקצוע בתחום הפסיכולוגיה, וביניהם פרופ' אלי זומר, שכיהן באותה עת כנשיא החברה הבינלאומית לחקר טראומה ודיסוציאציה (International Society for the Study of Trauma and Dissociation). מטרת המייסדים הייתה לקדם את המודעות לתוצאות הטראומה הנפשית על סוגיה השונים, ולקדם דרכי טיפול להקלת סבלם של נפגעי טראומה.
מספר ארגונים בישראל עסקו בתחום הטיפול בטראומה נפשית. "הקואליציה הישראלית לטראומה" ו"נפגעי טראומה על רקע לאומי" (נט"ל), לדוגמה, הם ארגונים המגלים עניין מיוחד בטראומות חד-פעמיות על רקע מלחמה וטרור; "האיגוד הישראלי לטיפול בפוסט-טראומה וחרדה על ידי חשיפה ממושכת" ו"עמותת אי.אם.די.אר - ישראל" עוסקים גם בטיפול בטראומות אחרות, כאשר כל ארגון מתמקד בשיטת טיפול ספציפית אחת.
לעומת ארגונים אלו, חברי ט.ד.י עוסקים במגוון גורמים לנזקי טראומה ובמגוון שיטות טיפול בהן. רבים מהם מתעניינים במיוחד בתוצאות של אלימות בכלל ואלימות במשפחה בפרט, ובתוצאות של הזנחה והתעללות בילדים.
מאז היווסדו פועלים במסגרת הארגון פסיכולוגים, רופאים, עובדים סוציאליים, מטפלים באמנויות, יועצים חינוכיים, אחיות וחוקרים באקדמיה, המגלים עניין בטראומה, דיסוציאציה ובהפרעות דיסוציאטיביות. בין חברי הארגון נמנים מטפלים בסוכנויות ציבוריות, מחלקות בבתי חולים, מרפאות פרטיות ואנשי מחקר.
ט.ד.י נוסדה כחברת בת של ISSTD, ומאז שהוקמה גם החברה האירופאית לטראומה ודיסוציאציה (ESTD), עובדת העמותה הישראלית בשיתוף פעולה הדוק עם העמותה האירופאית.
יושבת הראש הראשונה של הארגון הייתה ד"ר עופרית ברמן-שפירא (2007-2006) ויושבת הראש השנייה הייתה ליאורה זומר.
העמותה סיימה את פעילותה בפברואר 2019.
תחומי עיסוק.
העמותה עסקה בהעלאת מודעות הציבור והידע המקצועי בתחומים הבאים:
פעילות.
עריכת קבוצות דיון אזוריות של עמיתים, ימי עיון, כנסים שנתיים, הרצאות ודיונים, אליהם הוזמנו להרצות מומחים מישראל ומדינות אחרות. הפצת הידע לקהל הרחב נעשתה גם באמצעות הזמנת הציבור להצטרף לקבוצות ולערוצי מידע של ט.ד.י ברשתות החברתיות המקוונות ובאתר האינטרנט.
בין המרצים הידועים שהרצו ולימדו במסגרת פעילויות ט.ד.י: הנשיאים לשעבר של ISSTD, ד"ר ריצ'רד צ'פץ (ארצות הברית), ד"ר משה טורם (ארצות הברית) וד"ר ג'וינה סילברג (ארצות הברית); הנשיאה לשעבר של ESTD, ד"ר סוזט בון (הולנד); ד"ר זילקה גלייטנר (גרמניה); ד"ר פט אוגדן (ארצות הברית); פרופ' ישראל אור-בך (ישראל).
תסמונת קליפסטרה
תסמונת קליפסטרה (Kleefstra syndrome וגם 9q34 deletion syndrome) היא תסמונת גנטית נדירה מאוד (כמאתיים מקרים מאובחנים בעולם), אשר נגרמת על ידי פגם גנטי בכרומוזום התשיעי. לתסמונת השלכות קשות על ההתפתחות והיא מתאפיינת במגוון רחב של בעיות רפואיות, קוגניטיביות ומוטוריות.
גילוי הגן האחראי לתסמונת.
באפריל 2010 שונה שם התסמונת מ'תסמונת מחיקה 9q34' ל'תסמונת קליפסטרה', על שם ד"ר צ'יצקה קליפסטרה (Tjitske Kleefstra), גנטיקאית באוניברסיטת ניימכן (Nijmegen) שבהולנד. ד"ר קליפסטרה וחוקרים נוספים מצאו כי הגן Euchromatic histone-lysine N-methyltransferase 1) EHMT1) הוא האחראי לתסמונת. גן זה אחראי ליצור חלבון היסטון, ויש לו חשיבות בהשתקה של גנים מסוימים, הנחוצה להתפתחות תקינה.
במרבית המקרים שאובחנו עם התסמונת, ישנה מחיקה חלקית של חומר גנטי בקצה הזרוע הארוכה של הכרומוזום התשיעי, כלומר חלק מהכרומוזום חסר. גודל המחיקה אצל המאובחנים עם התסמונת משתנה, כך שמספר הגנים החסרים מאותו מקטע משתנה, אך בכל המחיקות הללו חסר הגן EHMT1. במיעוט המקרים אין מחיקה בכרומוזום התשיעי, אולם הגן עצמו פגום.
תורשה ואבחון התסמונת.
מרבית המקרים המתועדים התרחשו 'דה נובו' (de novo), כלומר ללא תורשה גנטית. במיעוט המקרים עוברת הפגיעה הגנטית בתורשה, כשאצל אחד ההורים קיימת טרנסלוקציה כרומוזומלית של הגן. התסמונת מאובחנת כיום באמצעות בדיקת דם CGH-Array (Array-comparative genomic hybridization) של ה-DNA. שכיחות התסמונת באוכלוסייה אינה ידועה, מכיוון שרק לאחרונה מאפשרת טכנולוגיית בדיקת ה-DNA אבחנה שמבדילה אותה מתסמונות בעלות מאפיינים דומים. מספר אבחנות מבדלות לתסמונת הן תסמונת דאון, תסמונת רט ותסמונת פיט-הופקינס.
מאפייני התסמונת.
התסמונת מתאפיינת במגוון לקויות קוגניטיביות, התפתחותיות ורפואיות. מאפייני התסמונת כוללים עיכוב התפתחותי, לקות שכלית, עיכוב דיבור משמעותי, היפוטוניה (טונוס שרירים חלש), עיכוב מוטורי, דלקות קשות במערכת הנשימה, אפילפסיה, מומי לב מולדים, לקות שמיעה, לקות ראייה, מיקרוצפליה (היקף ראש קטן), תווי פנים טיפוסיים, מאפיינים אוטיסטיים בילדות והפרעות נפשיות בבגרות.
ייזום
רוברט סטראוס
רוברט סטרואס (באנגלית: Robert Strauss; 8 בנובמבר 1913 - 20 בפברואר 1975) היה שחקן קולנוע אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1953 על תפקידו בסרט "סטלאג 17".
ביוגרפיה.
לפני שזכה להצלחה כשחקן עבד סטראוס כאיש מכירות וכמלצר מזמר.
סטראוס החל את דרכו בתעשיית הסרטים בקומדיות "היזהר מלח" "ג'ק המקפץ" לצד הצמד הקומי המצליח מרטין ולואיס (דין מרטין וג'רי לואיס), לצידם הופיע גם בסרט "כסף מהבית".
סטראוס זכה לפריצה הגדולה שלו בשנת 1953 בזכות הופעתו בדרמת המלחמה של בילי ויילדר "סטלאג 17" בתור אסיר המלחמה סניסלאס קסאבה, תפקיד עליו היה מועמד סטראוס לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
המועמדות לאוסקר לא הזניקה את סטראוס למעמד של שחקן מוביל לאורך שנות ה-50 והוא השתלב בתפקידי משנה בסרט המלחמה של רוברט אולדריץ' "התקף!" בתור סמל ברנסטיין ובדרמות "הגשרים בטוקו- רי" בתפקיד ביר בארל, "האיש בעל זרוע הזהב" בתור זירו שאוויפקה לצידו של פרנק סינטרה, ו"חטא על סף ביתך".
את הופעותיו האחרונות כשחקן קולנוע ערך סטראוס בסרט הבדיוני אפוקליפטי "הנוח" בפקיד נח, בסרטו של ג'רי לואיס "תכשיטי המשפחה" ובסרטיו של אלביס פרסלי "נערות! נערות! נערות!" ו"פרנקי וג'וני".
לסטראוס היו שישה ילדים מגרושתו השחקנית אודרי סטראוס ומאשתו השנייה דב ורג'יניה. סטראוס מת ב-20 בפברואר 1975 משבץ בביתו שבניו יורק כשהוא בן 61.
המונומנט הלאומי דינוזאור
המונומנט הלאומי דינוזאור (באנגלית: Dinosaur National Monument) הוא אתר טבע מוגן מהסוג מונומנט לאומי של ארצות הברית השוכן למרגלות המורדות הדרומיים מזרחיים של הרי יואינטה, רכס בהרי הרוקי, על הגבול בין המדינות קולורדו ויוטה, במפגש הנהרות גרין וימפה (Yampa River). המונומנט הלאומי משתרע על שטח של 853.26 קילומטרים רבועים, שרובו נמצא בתחומי מחוז מופאט (Moffat County) בקולורדו, אם כי "מחצבת דינוזאור" (), שבקרבתה נתגלו המאובנים לראשונה, וסביבה הוקם המונומנט הלאומי בתחילה, שוכנת ביוטה, צפונית לעיירה ג'נסן (Jensen).
המונומנט הלאומי דינוזאור משתרע על אזור מדברי נרחב בצפון-מערב קולורדו ובצפון-מזרח יוטה. האזור הוא טיפוסי ל"מדבר גבוה". חם מאוד בקיץ, הטמפרטורות הממוצעות בקיץ עולות מעל ל-30°C, וקר מאוד בחורף, הטמפרטורות יכולות לצנוח מתחת ל-10°C-. שלג יורד כל חורף, אבל הוא נמס במהירות באקלים היבש של אזורים אלו. כמות המשקעים השנתית נמוכה, סביב 250 מילימטרים בשנה.
היישובים הקרובים ביותר הם ורנל (Vernal) ביוטה ודיינוסור (Dinosaur) בקולורדו. בפארק זה נמצאו מאובנים של דינוזאורים, כולל אלוזאורוס, אבידוזאורוס (גולגולת כמעט שלמה, לסת תחתונה וארבע חוליות הצוואר הראשונות של הממצא מספר DINO 16488 שנמצא בפארק בבסיס פרט מוסאנטושט (Mussentuchit Member) של תצורת הר סידר (Cedar Mountain Formation) ששימש מקור לתיאור המין) וזאורופודים בעלי צוואר וזנב ארוכים. המקום הוכרז כמונומנט לאומי ב-4 באוקטובר 1915.
היסטוריה.
היסטוריה גאולוגית.
שכבות הסלע שבו נמצאו המאובנים הן שכבות של סלעי משקע של אבן חול וקונגלומרט המכונים "תצורת מוריסון" (Morrison Formation). הן נוצרו ממשקעים של סחף על קרקעית נהר קדום. מתור היורה, לפני כ-150 מיליון שנים. הדינוזאורים וחיות קדומות אחרות נסחפו ככל הנראה בשיטפונות ונקברו בקרקעית הנהר.
ערימת המשקעים נקברה, עברה הסתלעות והפכה לסלע מוצק. שכבות הסלע התרוממו בשיפוע עד לזווית הנוכחית שלהן בהשפעת הכוחות בוני ההרים שיצרו גם את הרי יואינטה. הסחיפה המתמשכת מאז חשפה את השכבות לפני השטח ואפשרה לפלאונטולוגים לגלות את המאובנים.
היסטוריה אנושית.
תחילת ההתיישבות האנושית במונומנט הלאומי דינוזאור מתוארכת לפני כ-10,000 שנים. הנהרות גרין וימפה היוו מקור מים חיוני באזור הצחיח, ואף שהעדויות לנוכחותם באזור קלושות (ראשי חניתות מאבן) מאמינים החוקרים כי האינדיאנים הקדומים, המכונים פלאו-אינדיאנים, התיישבו באזור. עדויות לנוכחות מאוחרת יותר של אינדיאנים מתרבות פרימונט בקניונים של המונומנט הלאומי דינוזאור בתקופה שבין לפני 1,200 ל-800 שנים מצויות בדמות אמנות סלע של פטרוגליפים וציורי סלע. אחרי האינדיאנים מתרבות פרימונט יישבו את המקום אינדיאנים מעמי השושוני והיוט, שניהם ציידים נוודים, וקהילות שלהם מצויות עדיין באזור. הפטרוגליפים במונומנט הלאומי דינוזאור מעשי ידי האינדיאנים במהלך אלפי השנים האחרונות, אף שהם מפורסמים פחות משכבות המאובנים הם אוצר תרבותי נוסף באתר. חלק נכבד מאתרי הפטרוגליפים אינם מופיעים במפות הרשמיות של האתר בכוונה במטרה להילחם בוונדליזם.