בשונה מהתנועה הלאומית לשחרור אזוואד, הדוגלת בערכים לאומיים וחילוניים, ארגון אנצאר א-דין דוגל בהחלת האסלאם הקיצוני באזורים בהם הוא שולט. אנצאר א-דין אינו מתעניין בעצמאות הלאומית של צפון מאלי אלא מעוניין להקים באזור ח'ליפות אסלאמית שתתנהל על פי האסלאם. הארגון מזוהה עם זרם הג'יהאד הסלפי שבאסלאם הסוני ושיטות פעולתו דומות לזו של אל-קאעידה.
פעילות.
ב-21 במרץ הודיע הארגון כי הוא שולט בכל רחבי צפון מאלי. בסוכנות הידיעות הצרפתית דווח שאנצאר א-דין הצליח להשתלט על הערים הקרובות לגבול מאלי-אלג'יר. צרפת האשימה את הארגון בהוצאה להורג של 82 חיילים ואזרחים, וטענה כי הארגון פועל בסגנון הדומה לאל-קאעידה. בעשרה הימים הבאים ניצלו התנועה הלאומית לשחרור אזוואד ואנצאר א-דין את חוסר השליטה במדינה בעקבות ההפיכה הצבאית במאלי והשתלטו על הערים המרכזיות בצפון מאלי, באזורים גאו, טימבוקטו וקידאל.
ב-3 באפריל דיווח ה-BBC כי ארגון אנצאר א-דין החל להשליט את חוקי השריעה בעיר טימבוקטו. בריאיון לתחנת רדיו מקומית הודיע מנהיג הארגון עיאד א-גאלי שמעתה נשים תהיינה מחויבות ללכת עם רעלה, ועונשי מלקות וסקילה יונהגו בעיר. לדברי ראש העיר טימבוקטו רוב התושבים הנוצרים נמלטו מהעיר. ב-6 באפריל הוציאה התנועה הלאומית לשחרור אזוואד הצהרת עצמאות. בתגובה אמר אחד ממנהיגי אנצאר א-דין כי הארגון דוחה את הכרזת העצמאות מכיוון שמדובר במלחמה למען האסלאם ולא למען ערכים חילוניים כמו לאומיות.
ב-4 במאי דווח כי אנצאר א-דין שרף קבר עתיק של קדוש סופי בעיר טימבוקטו שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסקו. ב-15 במאי מנע הארגון את הגעתו של סיוע הומניטרי שכלל אוכל ותרופות לתושבים באזור. ב-26 במאי הודיעו התנועה הלאומית לשחרור אזוואד וארגון אנצאר א-דין על הסכמתם להתמזגות ויצירתה של "המדינה האסלאמית של אזוואד". עם זאת, בשל האידאולוגיה השונה בתכלית של שתי התנועות הללו, התגלעו ויכוחים רבים ביניהם, מה שגרם לכך שהתנועה הלאומית לשחרור אזוואד חזרה בה מן ההסכם עם אנצאר א-דין. ההתנגשות ביניהם הגיעה לשיאה ב-27 ביוני כשאנצאר א-דין לקח לעצמו את השליטה על העיר גאו והכריז כי צפון מאלי בידיו.
בינואר פתחה צרפת במבצע סרוואל שכלל מתקפה משולבת עם הצבאות של מאלי וצ'אד נגד המורדים מהתנועה הלאומית לשחרור אזוואד ונגד אנצאר א-דין. ב-24 בינואר התפצלה קבוצה מאנצאר א-דין וכינתה את עצמה "הקבוצה האסלאמית של אזוואד". הקבוצה הכריזה על התנתקותה מהטרור ומאל קאעידה במגרב האסלאמי ועל רצונה בשיחות שלום. אנצאר א-דין נלחם נגד הצבא הצרפתי וספג אבדות רבות. הצרפתים הצליחו לשחרר את הערים המרכזיות בצפון מאלי משלטון אנצאר א-דין, ולוחמיו ומנהיגיו נאלצו לברוח אל ההרים.
אירוסקפטיות
אירוסקפטיות היא גישה אירופית המתנגדת לעירוב של האיחוד האירופי בעניינים השוטפים של מדינות האיחוד וכן לאינטגרציה כלל אירופית בין המדינות. אחת הסיבות להתנגדות זו היא חשש שהאינטגרציה תיצור מצב של היחלשות מדינת הלאום. סיבות נוספות שמציינים המצדדים בגישה זו, הן הכנסת בירוקרטיה יתר על המידה לחברות האיחוד, וכן העובדה שהאיחוד האירופי לא דמוקרטי. השקפה זו קיימת בכל הספקטרום הפוליטי אך ניתן למוצאה יותר במפלגות ימין. מבחינה סטטיסטית, על-פי סקרים, התמיכה הנמוכה ביותר באיחוד מגיעה מבריטניה, הונגריה ולטביה; בעקבות תמיכה נמוכה זו, הייתה בריטניה המדינה הראשונה באיחוד אשר החליטה לעזוב אותו בעקבות משאל עם בנושא שזכה לכינוי "הברקזיט".
מקובל להבחין בין הגישה האירוסקפטית הרכה — אשר לא מתנגדת לאיחוד האירופי עצמו, אלא למדיניות מסוימת של האיחוד (לעיתים קרובות מדובר על התנגדות למגמות פדרלסטיות של האיחוד המחזקות את סמכות הגופים המרכזיים של האיחוד על חשבון עצמאות המדינות החברות ותמיכה בצמצום הרגולציה של האיחוד האירופי); לבין הגישה האירוסקפטית הקשה — אשר תומכת בפירוקו המוחלט של האיחוד או בפרישה של מדינה מסוימת מהאיחוד.
תנועות אירוסקפטיות.
יש מפלגות אירוסקפטיות ופוליטיקאים המתנגדים לאיחוד האירופי ברוב מדינות אירופה מכל רחבי הקשת הפוליטית.
צרפת: האיחוד הלאומי (ימין קיצוני), (ימין), צרפת בלתי כנועה (שמאל קיצוני), המפלגה הקומוניסטית (שמאל קיצוני), (ימין), עמדי צרפת (ימין), (ימין קיצוני), כיבוש מחדש (ימין קיצוני) המפלגה האנטי-קפיטליסטית החדשה (שמאל קיצוני)
גרמניה: אלטרנטיבה לגרמניה (ימין)
פולין: חוק וצדק (ימין), הקונפדרציה (ימין קיצוני).
ספרד: ווקס (ימין),סנטיאגו אבסקל (ימין), אלטרנטיבה ספרדית (ימין קיצוני) .
הולנד: המפלגה למען החירות (ימין), הפורום למען הדמוקרטיה (ימין), (ימין).
דנמרק: מפלגת העם הדנית (ימין), הימין החדש (ימין), הברית האדומה-ירוקה (שמאל קיצוני).
איטליה: הליגה הצפונית (ימין-ימין קיצוני), אחים למען איטליה (ימין), תנועת חמשת הכוכבים (אוהל גדול) המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (שמאל קיצוני), (אוהל גדול)
בלגיה: הברית הפלמית החדשה (ימין-מרכז), מפלגת העובדים של בלגיה (שמאל קיצוני).
צ'כיה: חופש ודמוקרטיה ישירה (ימין), (שמאל קיצוני), (ימין), (ימין)
סלובקיה: (שמאל), (ימין), (ימין).
רומניה: הברית לאחדות הרומנים (ימין קיצוני), (ימין קיצוני) (ימין קיצוני).
אוסטריה: המפלגה החירות (ימין קיצוני), הברית למען עתיד אוסטריה (ימין-מרכז)
שוודיה: השוודים הדמוקרטים (ימין קיצוני), אלטרנטיבה לשוודיה (ימין), מפלגת השמאל (שמאל קיצוני)
הונגריה: פידס (ימין), יוביק (ימין), (שמאל קיצוני), (שמאל קיצוני), מולדת (ימין קיצוני)
בולגריה: התקפה (ימין קיצוני), (ימין), המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית (שמאל).
סלובניה: (ימין קיצוני), (שמאל קיצוני).
פינלנד: מפלגת הפינים (ימין).
יוון: סיריזה (שמאל קיצוני), השחר הזהוב (ימין קיצוני), (ימין), המפלגה הקומוניסטית (שמאל קיצוני).
אסטוניה: מפלגת העם השמרנית (ימין), מפלגת המרכז (מרכז).
לטביה: הברית הלאומית (ימין), (שמאל) (ימין קיצוני)
ליטא: (ימין).
פורטוגל: צ'גה (ימין), גוש השמאל (שמאל קיצוני), קום (ימין קיצוני), מפלגת העם המלוכנית (ימין)
קשיים כלכליים.
סיבה שקיימת הסכמה רחבה לגביה ואשר מחזקת ומרחיבה את שורות האירוסקפטיים היא כישלון הכלכלה האירופית. מחד, המדינות העניות בגוש האירו נדרשות למדיניות צנע קיצונית. מאידך, המדינות העשירות נדרשות לשלם עשרות מיליארדים לטובת חילוץ המדינות העניות ומניעת קריסת הכלכלה שלהן.
סיבה כלכלית (וחברתית) נוספת היא מגמות ההגירה בתוך היבשת ותוצאותיה. האיחוד הסיר כל מחסום על תנועה בין המדינות העשירות לעניות, ובכך איפשר הגירה מאסיבית של מהגרי-עבודה למדינות העשירות. זה כשלעצמו אינו מהווה בעיה, אבל בצירוף עם אחוזי האבטלה הגבוהים במדינות העשירות, יצרה התופעה תחושת מרירות כלפי המהגרים ש"גונבים את מקומות העבודה שלנו", וכלפי האיחוד האירופי ומדיניותו.
הכלכלנים מעלים תאוריות שונות לסיבות למצב, אך אין ספק באשר לשורה התחתונה: לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה נכנסה היבשת כולה למיתון, שנחשב לעמוק, ואחוזי האבטלה יחסית גבוהים: 25% אחוזי אבטלת צעירים בממוצע על פני היבשת, ו-50% במדינות העניות דוגמת יוון וספרד.
בעוד אזרחי האיחוד נאנקים תחת עול המיתון, הביורוקרטים שמנהלים אותו נחזים כמנותקים מהעם ושכרם האישי ממשיך לעלות. לא מדובר בזוטות: תקציב האיחוד גדול מתקציבן של חלק מהמדינות החברות בו, פינלנד, יוון ופורטוגל. בחלק מהמקרים הבזבזנות גלויה לעין, כגון ההוצאה השנתית של 200 מיליון אירו שמקיימת שתי מערכות משרדים שרק אחת מהן נמצאת בשימוש.
מת'יו פלמיני
ג'רמי מתייה
כיסנאי דואה
כיסנאי דואה (שם מדעי: Petaurus breviceps, מוכר בשם הלועזי ״שוגר גליידר״ - Sugar Glider - דאון הסוכר), הוא יונק כיס הנפוץ במזרח ובצפון אוסטרליה, גינאה החדשה, מספר איים סובבים, וכן טסמניה. הוא נוהג לדאות מעץ לעץ, כשמו, באמצעות קרומי עור הנמתחים בין ידיו ורגליו, ויכול לדאות עד 50 מטר. הוא פעיל בלילה, מחבב פירות סוכריים ונקטריים (ועל כן מכונה שוגר), ומבלה את מרבית זמנו בצמרות עצים.
הכיסנאי הוא חיית מחמד אקזוטית פופולרית, אך הסחר בו אינו חוקי בחלק מהמדינות, כולל אוסטרליה וחלקים מארצות הברית. בישראל הסחר בו חוקי.
הכיסנאי דומה מאוד במראהו והתנהגותו לסנאי דואה ורבים מבלבלים בניהם, אך הם אינם קרובי משפחה מבחינה טקסונומית. זוהי דוגמה לאבולוציה מתכנסת.
תיאור כללי.
הכיסנאי דומה לסנאי במראהו. אורך גופו, מאפו לזנבו, בין עשרים וארבעה סנטימטרים לשלושים סנטימטרים. הזכרים שוקלים כ-130 גרם והנקבות כ-120 גרם, ולזכרים בלוטות ריח במצח ובחזה. לכיסנאי חמש אצבעות בכל כף רגל, ולכל אחת טופר, פרט לבוהן האצבע האחורי. ברגליו האחוריות, האצבע השנייה והשלישית ממוזגות באופן חלקי, היוצר מין מסרק. לכיסנאי פרווה רכה בגוון אפור-כחלחל; אך נראו פריטים צהובים, חומים או (לעיתים רחוקות) לבקנים. פס שחור יורד מאפו לאמצע גבו. צבע בטנו, גרונו, וחזהו קרם. מאפינו הבולט ביותר הוא הקרום המשתרע מהאצבע החמישית לבוהן הראשון. כאשר רגליו נמתחות החוצה, קרום זה מאפשר לכיסנאי לדאות מרחק ניכר. הם ישנים בקניהם בשעות היום, ובמהלך הלילה הם צדים חרקים ובעלי חוליות קטנים, ואוכלים פירות מתוקים ואת המוהל המתוק של מינים מסוימים של עצי אקליפטוס, שיטה וגומי. השוגר זקוק לסוכר באופן תמידי כדי לשרוד, ולכן הם אוהבים פירות וצוף ושוהים בצמרות העצים.
תוחלת חיים ממוצעת בטבע היא עד 9 שנים. בשבי הוא חי בדרך כלל עד 12 שנים, ותוחלת החיים המקסימלית שדווחה היא 17 שנים.
תפוצה.