במסכת תמיד מוזכר שכדי להודיע שעומדים להקריב את קורבן התמיד, היו זורקים את המגרפה בין האולם למזבח והיא הייתה משמיעה קול אדיר.
אף מוזכר במשנה ש ואף ש.
חסות
הבחירות לכנסת הארבע-עשרה ולראשות הממשלה
תמליל אוטומטי
תמליל אוטומטי הוא קטע תמליל באורך משתנה, מוכן וזמין מראש בזיכרון המחשב ומוצע כתוספת למסמך עבור מי שמחבר אותו, על ידי תוכנת מחשב (כגון מעבד תמלילים), בזמן חיבורו או עריכתו. קטע התמליל עשוי להיות באורך של אותיות בודדות עד פסקאות אחדות, והוא נבחר על ידי המשתמש מתוך תפריט, מוצע על ידי תוכנת המחשב לאחר הקלדת רצף מילים או אותיות מסוים, כך שהוספתו דורשת רק אישור מהיר בלחיצת כפתור מצד המשתמש (חיזוי תמליל / חיזוי מילים), או אפילו מתווסף באופן אוטומטי לחלוטין למסמך (השלמת תמליל / השלמת מילים).
תמליל אוטומטי חוסך מזמנם של אנשים, שמקלידים מסמכים רבים בעלי תוכן דומה, או משמש כאביזר טכנולוגיה מסייעת, המשפר את תפקוד ההקלדה של אנשים עם לקות. לקות כזו יכולה להיות לקות תנועה, המאטה את קצב ההקלדה או הופכת אותה למעייפת או כואבת, דיסגרפיה – הפרעה קוגניטיבית המתבטאת בטעויות איות תדירות או חוזרות ונשנות, או לקות דיבור שבגללה המשתמש נצרך להיעזר במחשב כאביזר תקשורת תומכת וחליפית ודורשת ממנו להקליד במהירות דומה למהירות דיבור כדי להיות מובן לזולתו.
דוגמאות לתוכנות, תת-תוכנות (מודולים) וחומרות המציעות תמליל אוטומטי:
חיזוי מילים
השלמת מילים
חאנות סיביר
חאנות סיביר (ברוסית: Сибирское ханство, בטטרית: Себер ханлыгы, Seber xanlığı) הייתה ממלכה טטרית שירשה את החלקים של אורדת הזהב ונכבשה על ידי רוסיה הצארית בתחילת המאה ה-17.
החאנות השתרע על שטחי סיביר המערבית שהיו מאוכלסים על ידי הטטרים ועמי סיביר שונים. בראש המדינה עמד חאן ולידו היועץ ועוזריו. המדינה חולקה לאזורים שנוהלו על ידי האצולה המקומית כמעט ללא התערבות של החאן. חלק קטן של אצולת מנסי השתתף בניהול המדינה אך יתר עמי סיביר היו במעמד נחות. הטטרים שהיו רוב אוכלוסיית המדינה ניהלו אורח חיים חצי-נוודי. בחלקים הדרומיים, לאורך נהרות טובול ואירטיש היו מרכזי עיבוד חקלאי לא גדולים. בערים, שלא היו גדולות, היו מרכזי תעשייה זעירה.
בצבא של החאן בנוסף ליחידות שכללו טטרים היו גם יחידות של עמי סיביר. קשה להעריך את גודל הצבא, אך בזמן מערכה מול רוסיה הצארית היא כללה כוח של כ-10,000 לוחמים. לאור ארגון המדינה היה קושי להציב צבא גדול בהשתתפות כל אצילי המדינה.
עם התפוררות אורדת הזהב במהלך המאה ה-14 הוקמה באזור חאנות עם מרכז בטיומן בשם "איביר". בשנת 1495 לאחר מאבק פנימי בירת המדינה עברה לעיירה "קשליק" או "סיביר".
השתלטות רוסיה.
בשנת 1555, לאחר נפילת חאנות קאזאן, החאן של חאנות סיביר הכיר בעליונות של רוסיה הצארית והחל בתשלומי מס שנתיים. בשנת 1563 השלטון במדינה הועבר לחאן קוצ'ום. הוא הוציא להורג את החאן הקודם ואחיו. הוא הפסיק את העברת התשלומים השנתיים לרוסיה באופן סדיר.
בשנת 1572 הוא שלח את בן-דודו מחמטקול לפשיטה בשטחי רוסיה. במסגרת פשיטה זו הכוחות הגיעו עד לאזור פרם. באזור זה משפחת סטרוגנוב ניהלה קשרי מסחר ענפים ולמעשה שלטה בשטח שהיה בשליטה רוסית.
כתוצאה מפעולות שהוא בצע, הרוסים החליטו לשלוח לשטחי החאנות כוח צבאי משמעותי בראשות ירמק. הכוח נשלח לאחר פקודת איוואן הרביעי ומשפחת סטרוגנוב השתתפה באופן פעיל בהכנת הכוח תוך העברת כסף, תחמושת ואנשים. המערכה החלה ב-1 בספטמבר 1581. לאחר מספר קרבות, ב-26 באוקטובר 1582 הרוסים כבשו את בירת החאנות וחאן קוצ'ום נמלט לדרום אך המאבק נמשך. בשנת 1585 ירמק נהרג בקרב וקוצ'ום החזיר לעצמו את השליטה על רוב השטח.
הרוסים המשיכו להזרים תגבורות לאזור. במהלך המערכה הם הקימו מספר ערי מבצר באזור - טובולסק וטיומן. ב-20 באפריל 1598 החאן קוצ'ום הפסיד בקרב ונמלט לאורדת נוגאי. שם הוא נהרג לאחר מספר שנים.
במהלך כיבוש החאנות עברו לצידה של רוסיה ראשי שבטים שקודם נשלטו על ידי חאנות סיביר וסייעו בגבית מיסים.
בעיית הגשרים של קניגסברג
או הנרי
שקילות לוגית
מבנה ההכבדה
מבנה ההכבדה בברלין (בגרמנית: Schwerbelastungskörper בתרגום חופשי: "גוף הכבדה") הוא מבנה העשוי מבטון מזוין בצורת גליל, הממוקם ברחוב גנרל פפה, בצפון מערב רובע טמפלהוף בברלין, גרמניה.
המבנה.
גובהו של הגליל כ-18 מטר ומשקלו כ-12,650 טון. קוטר הגליל כ-21 מטר והוא מונח על "רגל" בסיס בקוטר כ-3.5 מטר. המבנה יוצר לחץ ישיר על הקרקע של כ-12.65 ק"ג לסמ"ר.
המבנה הוצב לצורך בדיקת היתכנות של חוזק הקרקע בשטח שעליו תוכנן להיבנות שער הניצחון עצום הממדים, כחלק מתוכנית הבנייה הנאצית לחידוש פניה של ברלין. בתוך חלל פנימי הותקנו מכשירי מדידה שונים.
בדיקת ההיתכנות דרשה כי המבנה ישקע בפחות מ-6 ס"מ כהוכחה לעמידות הקרקע החולית המאפיינת את ברלין, בפני משקל המבנים המתוכננים. בפועל, שקע המבנה ב-18 ס"מ.
עם תום מלחמת העולם השנייה תוכנן להרוס את המבנה, אולם עקב קרבתם של מבני מגורים לא יצאה התוכנית אל הפועל בשל הסכנה הכרוכה בתהליך ההריסה, והוא הושאר על מכונו ומשמש כאתר הנצחה למפעלי הבנייה המתוכננים, המגלומניים, של הנאצים.
לשכת הכלים
לשכת הכלים הייתה אחת מלשכות העזרה בבית המקדש ונקראה כך משום שבה אחסנו את כלי השרת בעת שלא השתמשו בהם לעבודה במקדש.
הכלים בלשכה.
המשנה מציינת שהיו בלשכה 93 כלים העשויים כסף וזהב. בלשכה גם אוחסנו כלי הקודש ששמשו תחליף למקרה שהכלי יטמא.
כאשר איש מישראל רצה לתרום כלי לבית המקדש הוא הביא את הכלי ללשכת הכלים ושם הוא אוחסן. אחת ל-30 יום הגיעו גזברים ללשכה ובדקו לאילו כלים נזקקים ולאילו לא. את הכלים שלא זקוקים להם היו מוכרים ומשתמשים בכסף לבדק הבית ולצורכי המקדש, והכלים הנזקקים היו נשארים בלשכה עד השימוש בהם.
מקום הלשכה.
מקום הלשכה אינו מפורש במקורות ולא יודעים היכן היא הייתה.
יש אומרים שהיא אחת מהלשכות בדרום העזרה, סמוך לבית אבטינס או שהיא הייתה באחד התאים שמסביב להיכל.
יש האומרים שהיו שתי לשכות הכלים- אחת בעזרה, בסמוך למקום בו השתמשו בכלים, והשנייה הייתה לשכה ניידת שנפתחה אחת לשלושים יום וממנה הוציאו כלים שנתרמו, והיא הייתה על הר הבית אך לא בבית המקדש.
Southbridge
Northbridge
היה היה פעם
הדור השני
וסטלנד לייזנדר
מועדון הכדורגל הירנביין
וורנר מיוזיק גרופ
וורנר מיוזיק גרופ (באנגלית: Warner Music Group) היא אחת מארבע חברות התקליטים המובילות בשוק המוזיקה העולמי (יחד עם יוניברסל מיוזיק גרופ, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ו-EMI). בעברה החברה הייתה חלק מהאחים וורנר. גלגולה הנוכחי של החברה החל בשנת 2004 כאשר הופרדה מטיים וורנר וכתוצאה מכך אלה הן שתי חברות שונות לגמרי כיום. בבעלות החברה גם חברת הפצת מוזיקה 'וורנר/שאפל מיוזיק' שנחשבת לאחת המובילות בשוק. כיום 87 חברות תקליטים ולייבלים שייכים לתאגיד 'וורנר מיוזיק גרופ'. בנוסף למוזיקה החברה מוציאה גם משחקי מחשב כגון: רוק בנד.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1929 והייתה חלק מאימפריית האחים וורנר ונקראה 'וורנר רקורדס'. בשנת 1963 החברה רכשה את 'רפריס רקורדס' שהייתה שייכת לפרנק סינטרה.
לאחר שחברת 'האחים וורנר' נמכרה ל'7 ארטס פרודקשן' בשנת 1967 היא רכשה את אטלנטיק רקורדס. למרות הרכישה אטלנטיק רקורדס וחברת הבת שלה, 'אטקו רקורדס' פעלו באופן עצמאי במשך שנתיים נוספות. בשנת 1969 נמכרה וורנר רקורדס (עם כל חברות התקליטים שברשותה) לחברה הלאומית קיני. היא החליטה לאחד את כל חברות התקליטים לאחת גדולה. באותה שנה קיני קנתה גם את אלקטרה רקורדס ו'נונסאץ' רקורדס' והפכה את החברה לקבוצה בשם 'וורנר-אלקטרה-אטלנטיק' שהפכה מאוחר יותר ל'וורנר מיוזיק גרופ'. במהלך השנים החברה רכשה עוד ועוד חברות תקליטים ולייבלים קטנים ומיזגה אותם תחת שמה שגדל וגדל.
בשנת 2004 קיני מכרה את 'וורנר מיוזיק גרופ' לקבוצת משקיעים בהנהגת איש העסקים היהודי אדגר ברונפמן הצעיר במחיר עצום 2.6 מיליארד דולרים. זמן קצר לאחר הרכישה הקבוצה החדשה העבירה לשורותיה את ליאור כהן, שהיה איש מפתח במתחרה הגדולה ביותר של 'וורנר מיוזיק גרופ', 'יוניברסל מיוזיק גרופ'.
בשנת 2007 'וורנר' הודיעה שהיא תמכור מוזיקה דיגיטלית ללא ניהול זכויות דיגיטלי דרך אמזון MP3 ובכך הפכה לחברת התקליטים השלישית שעושה זאת. בשנת 2008 התחוללה סערה תקשורתית גדולה לאחר שמשא ומתן בין 'וורנר מיוזיק גרופ' ליוטיוב נכשל והיא דרשה מיוטיוב למחוק את כל הקליפים של אמנים החתומים אצלה. בשנת 2009 שתי החברות פרסמו הודעה לעיתונות שהן הגיעו להסכם ביניהן והקליפים של אמנים החתומים בוורנר יתחילו לצוץ ביוטיוב בקרוב.
ב-2011 נמכרה החברה לאיש העסקים לאונרד בלווטניק תמורת 3.3 מיליארד דולר.
מספר מאלבומיה הבינלאומיים של הזמרת הישראלית עפרה חזה הופצו דרך החברה ברחבי העולם.
ויקרס סימן 6 (טנק)
ויקרס סימן 6 הוא טנק קל מתוצרת בריטית שיוצר בתקופה שבין שתי מלחמות העולם על ידי חברת ויקרס ארמסטרונג.
טנק זה היה השישי (Mk VI) בסדרה של טנקים קלים. הדגם השישי דמה מאוד לדגמים הקודמים פרט למספר שיפורים:
הצריח הוגדל על מנת לאפשר התקנת מכשיר קשר, הצוות הוגדל ל שלושה, משקל הטנק עלה ל-4.9 טון דבר שסייע בניהוג הטנק, המנוע הוחלף למנוע חזק יותר עם 88 כ"ס (66 kw), ובכך עלתה מהירותו ל-56 קמ"ש.
הצוות מנה שלושה לוחמים: נהג, מקלען ומפקד שהיה גם הקשר.
עובי השריון היה בין 4 מ"מ ל-15 מ"מ. שריון זה סיפק הגנה כנגד כדורי מכונת ירייה בלבד.