ונטספילס (בלטבית: Ventspils; בגרמנית: Windau, וינדאו; ביידיש: ווינדוי) היא העיר השישית בגודלה בלטביה. היא שוכנת בצפון-מערב לטביה, לחוף הים הבלטי, בשפכו של נהר הוונטה, במחוז ההיסטורי קורלנד. בתחילת המאה ה-14 הוקם באזור מבצר של המסדר הליבוני ובשנת 1378 היישוב קיבל זכויות עיר. נמל ונטספילס, הנחשב לגדול במדינה ולאחד העמוסים בים הבלטי מבחינת היקף שינוע המטענים, מהווה נמל חשוב לייצוא נפט ופחם מרוסיה. קבוצת הכדורגל הלטבית ונטספילס נמצאת בעיר.
יהודים.
בשנות השלושים של המאה העשרים חיו בוונטספילס כ-1,000 יהודים, שהיוו כשמונה אחוזים מתושבי העיר. באוגוסט 1940 עברה העיר לשלטון סובייטי. בתקופה זו הגימנסיה היהודית בעיר נסגרה, הפעילות הציבורית של היהודים בה שותקה, ועסקי היהודים הולאמו.
הגרמנים כבשו את ונטספילס ביולי 1941, וריכזו את יהודיה בגטו, בו הוטלו עליהם גזירות שונות, ובוצעו בהם מעשי התעללות והשפלה פומביים. עד אוקטובר 1941 רצחו הגרמנים והלטבים את כל יהודי העיר.
ערים תאומות.
הערים התאומות של ונטספילס הן:
מפקד (תפקיד)
מפקד הוא מי שבמסגרת גוף בעל מבנה היררכי, אוחז בסמכות להורות לכפופים לו מה לעשות ואשר נושא באחריות לתוצאות הוראותיו. לפיקוד היבטים רבים, עליהם ניתן למנות את הניהול, קבלת החלטות, הכשרה, חניכה, אימון, שליטה וחינוך. פיקוד הוא אמצעי שליטה נוח בגופים בהם יש היררכיה ברורה והעוסקים בעניינים בהם יש לפעול במהירות כמו צבא וזרועות ביטחון אחרות, או ספינה.
לרוב, מוענקות סמכויות פיקוד לבוגר קורס פיקודי, אך לעיתים אין מהווה ההכשרה הפורמלית המוקדמת תנאי לפיקוד.
בקרב העגה הצה"לית, כינויו המוכר ביותר של המפקד (בכל דרגה וחַיִל) הוא "קודקוד".
קורס פיקודי.
קורס פיקודי הוא מסגרת תקופתית, בה מוכשרים החניכים לקראת תפקידי פיקוד. לרוב, בקורסים כאלה מלמדים טכניקות של עמידה מול קהל והדרכה, שיעורים מקצועיים, ותרגול מצבים עתידיים בהם עשויים להתקל החניכים. בקורס קצינים, לדוגמה, מעמידים המפקדים את הצוערים בפני דילמות מוסריות, ערכיות ומקצועיות, על מנת לתרגל את הצוערים בטכניקות השונות לפתרון מצבים אלו. משך קורסים אלו תלוי בסוג ההכשרה ובאופן בו היא מתבצעת. משכם של קורסי פיקוד זוטר בצה"ל, לדוגמה, הוא כארבעה חודשים, ואילו הכשרת חובל אורכת למעלה משנתיים.
סגן מפקד.
סגן מפקד הוא התפקיד השני בחשיבותו במערכת היררכית, ותפקידו הראשי הוא לסייע למפקד בעת שגרה ולמלא את מקומו בעת היעדרו.
בקרב העגה הצה"לית, כינויו המוכר ביותר של סגן המפקד (בכל דרגה וחַיִל) הוא "משנה".
מפקד (צבא)
אנדרוס אנסיפ
אנדרוס אנסיפ (באסטונית: Andrus Ansip; נולד ב-1 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי אסטוני, שכיהן כראש ממשלת אסטוניה בשנים 2005–2014 ויושב ראש מפלגת הרפורמה.
חייו.
אנסיפ נולד וגדל בעיר טרטו שבאסטוניה. הוא סיים תואר בכימיה אורגנית באוניברסיטת טרטו בשנת 1979 ונותר שנתיים לעבוד שם כמהנדס בכיר.
בשנים 1981-1983 שירת בצבא האדום בצי הבלטי. עד שנת 1987 עבד כמהנדס בכיר במכון הפתולוגי של אוניברסיטת טרטו. בשנים 1986-1988 שימש כמדריך במחלקת התעשייה וכראש מחלקת הארגון של המפלגה הקומוניסטית בטרטו.
בשנות ה-90 שימש כדירקטור בהנהלת הבנק של טרטו, וכיו"ר מועצת המנהלים בשתי קרנות הפרטה וברדיו טרטו.
את דרכו הציבורית החל אנסיפ ב-1998 כאשר התמודד מטעם מפלגת הרפורמה לתפקיד ראש עיריית טרטו וזכה בבחירות. אף על פי שנבחר לפרלמנט האסטוני ויתר על מושבו שם על מנת להישאר בתפקיד ראש עיריית טרטו. כיהן בתפקיד זה עד ספטמבר 2004, כאשר התבקש להחליף חבר מפלגה בתפקיד שר הכלכלה והתקשורת.
בנובמבר אותה שנה נבחר לתפקיד יו"ר מפלגת הרפורמה, תוך שהוא מחליף את סים קאלאס, שנשלח לשמש כנציב וכסגן נשיא הנציבות האירופית.
ב-31 במרץ 2005 התבקש על ידי הנשיא דאז, ארנולד רוטל, להרכיב ממשלה חדשה.
הוא הושבע לתפקיד ראש הממשלה ב-12 באפריל 2005 וסיים את כהונתו ב-26 במרץ 2014.
נשוי לאנו, גינקולוגית במקצועה, ואב לשלוש בנות.
טכניקת הרפיה
טכניקת הרפיה או אימון הרפיה היא כל שיטה או תהליך שמסייע לאדם להגיע למצב של רגיעה או להפחית את רמת החרדה או הדחק בה הוא נתון. מטרת הטכניקה היא לסייע בהפחתת מתח השרירים, הורדת לחץ דם, והאטת קצב הנשימה ופעימות הלב. הטכניקה משמשת לעיתים קרובות בתוכניות שונות להתמודדות עם חרדה ודחק, בטיפולים פסיכולוגיים (בעיקר טיפול קוגניטיבי התנהגותי), בהרפיה עצמית של האדם, ועוד.
רקע.
אחת הדרכים המקובלות כיום להסביר את היווצרותן של הפרעות חרדה או תחושת חרדה ומתח באופן כללי, היא בשילוב שלושה מרכיבים של החרדה:
שלושת מרכיבי החרדה הללו קשורים אחד לשני. למשל, הקוגניציות יכולות לגרום לעלייה בעוררות הפיזיולוגית, שאז מפורשת כחרדה, ובתורה זו עשויה להפריע להתנהגות הגלויה. או הפוך – לעיתים אנשים מגיבים לתחושות פיזיות על ידי פרשנותן כסימנים לחרדה, והדבר מעלה את הסבירות לחוש אפילו יותר חרדים.
התחושות הפיזיות של חרדה הן תוצאה של שינויים בעוררות הפיזיולוגית בעקבות עלייה בפעילות מערכת העצבים הסימפטטית, שנועדה להתמודד עם המצב המאיים. נוצרים שינויים גופניים טבעיים שאינם נעימים, אך גם אינם מסוכנים. אך במקרים רבים, האדם מפרש את התחושות הפיזיות כמאוד מסוכנות או מאיימות. למשל, הוא נעשה מודע לכל שינוי בתחושותיו הגופניות, וכשהוא מזהה האצה של קצב הלב, הוא מפרש שינוי זה כסימן לכך שהוא עומד למות, להתעלף או לאבד שליטה. הפרשנות, שלרוב אינה נכונה, יכולה להיות מאוד מפחידה, וכך להעלות את רמת החרדה. עלייה זו בחרדה, תביא לרמות גבוהות יותר של עוררות פיזיולוגית, שבתגובה יכולות לגרום לדאגה רבה עוד יותר. כך נוצר מעגל הרסני, שיוצר הרגשת חרדה גוברת.
הרפיה היא מצב של עוררות נמוכה שהאדם יוצר, באמצעות שחרור הדרגתי של חלקי הגוף השונים, עד כדי מנוחה כוללת של כל הגוף. מטרתה היא להפחית את הסימפטומים הפיזיולוגיים הלא נעימים הללו, את המתח בשרירים ואת החרדה. הטכניקה משתמשת במערכות גופניות שהאדם יכול לשלוט עליהן, כגון הנשימה והשרירים, וזאת כדי שבהדרגה ניתן יהיה להשפיע גם על מערכות גופניות עדינות יותר שיש לאדם פחות שליטה עליהן, כגון קצב פעימות הלב. במחקרים נמצא כי במהלך הרפיה עמוקה נמצאים גלי המוח של האדם בתבנית "גלי אלפא", שמקושרת לתחושה של מרגוע ואושר. כיום אחת ההנחות המקובלות היא כי אימון בהרפיה מאפשר רגיעה ותחושת שליטה, המקלה על תחושות החרדה.
אוכלוסיית היעד לשימוש בהרפיה.
הרפיה מתאימה כשיטת טיפול בעיקר לאנשים שסובלים ממתיחות, לחץ נפשי וחרדה, בין אם מדובר בהפרעת חרדה או פאניקה קיצונית מאובחנת, ובין אם מדובר בלחץ יומיומי נורמטיבי כתוצאה מעיסוק תובעני, בו שימוש בטכניקה יכול להיות דרך לשיפור איכות החיים ויכולת ההתמודדות. על פי מחקרים רבים שנערכו בתחום החל משנות ה-60, נראה כי יש להרפיה יתרונות גם כאמצעי לשליטה בכאבים, הפחתת קצב לב ולחץ דם גבוה, ושיפור המערכת החיסונית, ולפיכך היא מתאימה גם לשימוש במצבים רפואיים. מכיוון שרוב האנשים סובלים מצורה כלשהי של לחץ נפשי, יש הטוענים כי השיטה יכולה לעזור כמעט לכל אחד. עם זאת, מרבית הפסיכולוגים מסתייגים מכך, ממליצים שלא לתלות ציפיות גבוהות מדי בהרפיה כפתרון לכל בעיה, ומעדיפים לשלב את הטכניקה עם שיטות אחרות, כגון טיפול קוגניטיבי במחשבות השליליות של האדם, לימוד אסטרטגיות התמודדות, אימון באסרטיביות, ופסיכותרפיה מעמיקה לסוגיה.
במקרים כגון אדם הסובל מהפרעת אישיות כלשהי – יש צורך בבחינה עמוקה יותר של חיי הנפש של המטופל, בשיטות פסיכותרפיה מעמיקה למיניהן. עם זאת, ניתן להשתמש בשיטה גם עבור אנשים בעלי קשיים אלו, אם יש להם קושי ספציפי של תחושת חרדה, למשל אדם עם הפרעת אישיות שסובל מחרדת בחינות - ניתן לטפל ספציפית בחרדה זו באמצעות הרפיה.
לגבי דיכאון הדעות חלוקות, יש הטוענים כי הרפיה רק תשלח את האדם עמוק אל תוך עצמו כאשר הוא זקוק דווקא לכך ש"יוציאו אותו החוצה" ויפיחו בו שמחת חיים, בעוד אחרים טוענים כי מרבית הסובלים מדיכאון חווים קומורבידיות עם חרדה, ולפיכך הרפיה תוכל להועיל להם. דיון נוסף הוא לגבי אנשים שחשים נסערים, מתקשים לשבת במנוחה ונוטים לאי שקט – יש הממליצים עבורם שיטות פעילות יותר של הרפיה, כגון מסאז' או יוגה.
באופן כללי, אנשים שמגלים התנגדות לאימון בהרפיה, אין להם עניין בכך, ולאחר זמן עדיין מורגש כאילו הדבר נכפה עליהם – ייתכן כי אינם מתאימים להמשך טיפול מסוג זה, אלא לטיפולים מסוגים אחרים.
תהליך הטיפול באמצעות הרפיה.
בטיפול באמצעות הרפיה, למשל במקרה של חרדה, מנסים תחילה המטפל והמטופל להבין את הסיבה לאימוני ההרפיה, למשל באמצעות פירוט התאוריה הנ"ל על מרכיבי החרדה והאופן בו הרפיה תוכל לעזור. בהמשך המטפל מתאר מה יהיה תהליך האימון ושלביו.
תפקיד המטפל בטיפול בהרפיה הוא משמעותי - הוא צריך לתת למטופל תחושה רגועה, להביע התנהלות שקטה ומלאת ביטחון. זאת במטרה להמחיש למטופל בדוגמה אישית את עקרונות ההרפיה, וכן במטרה להעניק לו תחושת ביטחון ורוגע, וליצור אמון, שהוא מרכיב חיוני במפגש בו המטופל לרוב עוצם עיניים ומאזין להוראות המטפל. המטפל יכול להביע רוגע בהתנהלותו באמצעות שפת גוף רגועה, קול איטי ורך, מקצב דיבור מותאם, ועוד.