נוטמן-שורץ חוקרת מגוון רחב של מצבי לחץ וטראומה. בין השאר, מחקרה עוסק במצבי לחץ וטראומה הקשורים למעגל העבודה (פרישה לגמלאות, שינוי ארגוני, פיטורין, תאונות עבודה ומוות), והקשורים לנסיבות פוליטיות (דוגמת פינוי כפוי או חשיפה מתמשכת לאיום ביטחוני). לדוגמה, נוטמן-שורץ קיימה סדרה של מחקרים על השפעות פינוי גוש קטיף על אוכלוסייה של ילדים ושל מבוגרים מקהילות שונות. כמו כן, קיימה מחקרים המנתחים את הטראומה האישית והחברתית הנגרמת כתוצאה מהחשיפה המתמשכת לירי טילים. מחקרים אלו כללו אוכלוסיות בגילאים שונים: ילדים, בני נוער, מבוגרים וזקנים, וכן בקהילות שונות, כפריות ועירוניות. כמו כן, בחנה נוטמן-שורץ את השלכותיהם של אירועים טראומטיים על גורמי הסיוע ועל מערכות ארגוניות. עבודתה זו היוותה בסיס לתרומה ייחודית באשר לתפקיד תגובת הפחד, המציאות המתמשכת וכן על תפקידי הקהילה כממתנת את תגובות המצוקה. נוטמן-שורץ ערכה עם עמיתים חוברת מיוחדת של כתב העת Group Analysis בתחום הטראומה וכן כתבה פרק באנציקלופדיה של מדעי החברה וההתנהגות בהקשר של עבודה סוציאלית ומצבי לחץ וטראומה.
טראומה משותפת וחוסן משותף.
אחת מהתרומות התאורטיות הבולטות של נוטמן-שורץ היא בהתמקדות בחשיפה משותפת לטראומה בקרב מטפלים ומטופלים. בניגוד לגישה הרווחת, המפרידה בין המטופלים הסובלים מטראומה והמטפלים המסייעים להם, מחקריה עוסקים במטופלים ומטפלים החווים טראומה משותפת. נוטמן-שורץ פיתחה את המושגים "מציאות טראומטית משותפת" ו"חוסן במציאות טראומטית משותפת", הבאים לשקף את המורכבות של אנשי המקצוע להגיש סיוע בזמן אמת כאשר הם ובני משפחותיהם חשופים לאותו איום כמו המטופלים.
הכשרה לעבודה סוציאלית.
במהלך השנים פיתחה וחקרה נוטמן-שורץ שיטות הוראה והתערבות בתחום העבודה הסוציאלית. תחומים אלו כללו בין היתר פיתוח מודל הוראה של עבודה סוציאלית מערכתית, עבודה סוציאלית במערכות תעסוקתיות, עבודה סוציאלית במצבי קונפליקט ובמציאות טראומטית משותפת, בתחומי הטיפול והנחיית קבוצות. במסגרת זו השתתפה נוטמן-שורץ בקבוצת עבודה מטעם הארגון הבינלאומי של בתי הספר לעבודה סוציאלית לפיתוח תוכנית לימודים בנושא "עבודה סוציאלית במצבי קונפליקט". כמו כן זכתה פרופ' נוטמן שורץ במענק מהארגון הבינלאומי של בתי הספר לעבודה סוציאלית להובלת סדנא בינלאומית הנושא "עבודה סוציאלית בינלאומית" ומענק מטעם הארגון האירופאי של בתי הספר לעבודה סוציאלית להובלת סדנא בינלאומית לפיתוח תחום הגירה ופליטות בעבודה סוציאלית. במקביל זכתה במענק מטעם האיחוד האירופי לפיתוח תחום "רווחת הילד ובני נוער".
עבודה סוציאלית בינלאומית.
בשנים האחרונות פיתחה נוטמן-שורץ לראשונה בישראל את ההכשרה לתחום העבודה הסוציאלית הבינלאומית. במסגרת זו, הקימה מרכזי הכשרה באתיופיה, בהודו ובגרמניה, השיקה תוכנית לימודים חדשה וערכה גיליון מיוחד של כתב העת Clinical Journal of Social Work העוסק בנושא זה. מחקריה בתחום מתמקדים באופני ההכשרה, במשמעות של הכשרה לעבודה סוציאלית בינלאומית, בדומה ובשונה בתהליכי הלמידה של סטודנטים מארצות שונות, ובתרומה הייחודית של הכשרה לעבודה סוציאלית בינלאומית בהתפתחות המקצוע ובאתגרים הניצבים לפניו. לאחרונה הוזמנה יחד עם פרופ' לנה דומינלי לאוניברסיטת ביקוקה שבמילאנו באיטליה למתן הכשרה ייעודית לעובדים סוציאליים המתמחים בהתערבות לאחר אסונות טבע.
דוב נמלים דרומי
נסיגה (אדריכלות)
נסיגה (באנגלית: Setback או Step-back) היא פסיעה לתוך מישור הקיר היוצרת מראה מדורג. השימוש בנסיגות החל עוד בבנייה בעת העתיקה מסיבות מבניות של יציבות וכיום הן נבנות בעיקר כתוצאה מחוקי שימוש בקרקע כפי שמגדירה תוכנית בניין עיר או מסיבות אדריכליות. באזורים הבנויים בצפיפות גבוהה, כמו מרכזי ערים, נסיגות מבניות אלו תורמות בהחדרת אור השמש והאוויר למפלס הרחוב.
היסטוריה.
הבנאים של העת העתיקה השתמשו בנסיגות כדי לשפר את היכולת לבנות לגובה. מאחר שחומרי הבנייה שהיו בנמצא באותה תקופה, כמו חומר, אבן ולבנים, היו בעלי משקל רב, צורות כמו פירמידות מדורגות בעלי ראש צר ובסיס רחב נמצאו יעילות בפיזור העומסים הגדולים לקרקע. דוגמאות בולטות לבנייה מדורגת בעת העתיקה הן הפירמידות המדורגות שנבנו במסופוטמיה ומצרים העתיקה כדוגמת טפה סיאלק (Tepe Sialk) והפירמידה של ג'וסר.
במאות השנים שלאחר מכן, השתמשו בטכניקת הנסיגות לצורך בניית מבנים בעלי משקל גדול. כשאדריכלים למדו כיצד לרתום את הנסיגות לטובתם והפכו אותה לתכונה אדריכלית, מידותיהן של הנסיגות קטנו ונראו פחות לעין לעומת הנסיגות של הפירמידות המדורגות. לעיתים נסיגות אלו הוסתרו על ידי קישוטים ועיטורים רבים בחזיתות המבנה.
התפתחות שלד הברזל והפלדה במאה ה-19, ביטלה למעשה את הצורך בנסיגות אלו מבחינה הנדסית. שילוב שלד הפלדה לצד המצאות כמו המעלית פתחו את האפשרות לבנות גורדי שחקים רבים זה לצד זה בצפיפות גדולה וליצור מרכז אורבני שוקק. מההיבט הכלכלי, השימוש בנסיגות גם כן נראה מיותר מאחר שמשקיע רצה למקסם את רווחיו על ידי ניצול מלוא זכויות הבנייה שאושרו לו בקרקע. דוגמה בולטת לכך הוא בניין אקוויטבל במנהטן, שנבנה בשנת 1915 ללא נסיגות והותיר תחתיו צל גדול וכמעט תמידי על הרחובות והבניינים הסמוכים לו. השפעה שלילית זו הורידה את מחירי הבניינים הסמוכים לו ופגעה בבריאות הציבור. בתגובה לכך הוחלט לחוקק בניו יורק את ההחלטה על תוכנית בניין עיר של שנת 1916. החלטה זו הגדירה מערכת נסיגות בגורד שחקים ואומצה כמעט באופן מיידי בשאר הערים בארצות הברית ומאוחר יותר בעולם.
הערות שוליים.
ביבליוגרפיה
בוב מתיאס
רוברט ברוס "בוב" מתיאס (באנגלית: Robert Bruce "Bob" Mathias; 17 בנובמבר 1930 - 2 בספטמבר 2006) היה אתלט אמריקאי. שיאן עולם פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (לונדון 1948 והלסינקי 1952) בקרב עשר. היה קצין בחיל הנחתים של ארצות הברית שחקן קולנוע וטלוויזיה בשנות ה-50 וחבר קונגרס אמריקאי.
ביוגרפיה.
מתיאס נולד וגדל בטולרי, קליפורניה.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה מתיאס במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 7139 נקודות (6628 נקודות), לפני איגנק היינריך מצרפת שקבע תוצאה של 6974 נקודות (6559 נקודות) ובן ארצו פלויד סימונס שקבע תוצאה של 6950 נקודות (6531 נקודות) ובכך היה לאלוף האולימפי הצעיר ביותר באתלטיקה במשחקים האולימפיים.
שיאן עולם.
בתחרות שנערכה בעיר מגוריו ב-30 ביוני 1950 קבע מתיאס בקרב עשר שיא עולם חדש של 8042 נקודות (7287 נקודות), שיפור לשיאו בן ה-14 שנים של בן ארצו גלן מוריס שקבע תוצאה של 7900 נקודות (7254 נקודות).
באולימפיאדת הלסינקי (1952) הגן מתיאס על תוארו וזכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא עולם חדש של 7887 נקודות (7592 נקודות), לפני חבריו לנבחרת ארצות הברית, מילט קמפבל שקבע תוצאה של 6975 נקודות (6948 נקודות) ופלויד סימונס שקבע תוצאה של 6788 נקודות (6903 נקודות) ובכך היה לאתלט קרב עשר הראשון בהיסטוריה (מתוך שניים), שזכה פעמיים ברציפות בקרב עשר במשחקים האולימפיים.
פוליטיקה.
מתיאס היה חבר המפלגה הרפובליקנית ובשנים 1967 עד 1975 כיהן כנציג המחוז ה-18 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
הנסיכה שארלוט מקיימברידג'
הנסיכה שארלוט מקיימברידג' (באנגלית: Princess Charlotte of Cambridge; בשמה המלא שארלוט אליזבת דיאנה, באנגלית: Charlotte Elizabeth Diana; נולדה ב-2 במאי 2015) היא השנייה מבין ילדיהם של הדוכס והדוכסית מקיימברידג', ויליאם וקתרין. היא הרביעית בסדר הירושה לכתר הבריטי, אחרי סבה, אביה ואחיה הבכור הנסיך ג'ורג' מקיימברידג' והנסיכה הבריטית הראשונה שמקדימה את אחיה הצעיר בסדר הירושה, בעקבות הסכמת פרת' שביטלה טרם לידתה את העדפת הבן הבכור. הנסיכה היא הנינה החמישית של המלכה אליזבת השנייה.
ביוגרפיה.
שמה ותוארה הרשמי של הנסיכה הוא "הוד רוממותה המלכותית, הנסיכה שארלוט מקיימברידג'", בדומה לאחיה הנסיך ג'ורג', ובהתאם להחלטה קודמת של המלכה אליזבת השנייה. היא הראשונה הנושאת את התואר "נסיכה" מלידה זה 25 שנה, והאישה הראשונה בסדר הירושה לכתר הבריטי. בת לא דורגה כה גבוה בתור לכתר כמעט 65 שנה, מאז הולדת הנסיכה אן. היא גם הראשונה הנושאת את התואר "הנסיכה מקיימברידג'" זה 182 שנה. האחרונה הייתה הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג', נכדתו של ג'ורג' השלישי, שנולדה בהנובר שבגרמניה ב-1833.
לידה.
קייט מידלטון הגיעה בשעה שש בבוקר לבית החולים סנט מרי במערב לונדון, בו ילדה הנסיכה דיאנה את בניה ויליאם והארי ב-1982 וב-1984 ובו ילדה מידלטון את בנה הבכור, הנסיך ג'ורג' מקיימברידג'.
לידתה של הנסיכה פורסמה לציבור, לראשונה ובניגוד לנהוג עד אז, באמצעות הודעה ברשת החברתית טוויטר. בנוסף, פורסמה ההודעה המסורתית באיגרת חגיגית שהוצבה על כן מיוחד מזהב מחוץ לארמון בקינגהאם. בהודעה נכתב: "הוד מעלתה הדוכסית מקימבריידג' ילדה בשלום בת בשעה 8:34 היום. התינוקת שוקלת 8 פאונד ו-3 אונקיות. הנסיך מקיימברידג' היה נוכח בלידה. המלכה, הדוכס מאדינבורו, הנסיך מוויילס, הדוכסית מקורנוול, והנסיך הארי יודעו ומאושרים מחדשות אלו. הוד מעלתה והילדה במצב טוב."