הטייסת צוידה ב-12 מטוסי ספיטפייר מדגם V-B, אשר אורגנו בשני גפים – גף "מילוז" (Mulhouse) וגף "שטרסבורג" (Strasbourg) - על שמן של שתי ערים בחבל אלזס (Alsace) שבצרפת. אותיות הטייסת שצוירו על גבי מטוסיה היו NL. המוטו של הטייסת היה "רעות" (Friendship).
ב-21 במרץ 1943 הועברה הטייסת לבסיס חיל האוויר ביגין היל (Biggin Hill) שבדרום לונדון, אשר קצר תהילה בימי הקרב על בריטניה. לרגל המעבר הוחלפו מטוסיה למטוסי ספיטפייר חדישים יותר מדגם IX. מבסיס זה החלה הטייסת להשתתף בפשיטות חיל האוויר המלכותי מעל צרפת הכבושה. ב-11 באוקטובר 1943 עברה הטייסת לבסיס בקורנוול על מנת להשתתף בפעולות אוויריות מעל חבל ברטאן בצרפת. ב-14 באפריל 1944, לקראת פלישת בעלות הברית לצרפת, עברה לבסיס חיל האוויר מרסטון (Merston) שבדרום מזרח אנגליה, כחלק מחיל האוויר הטקטי השני (2nd Tactical Air Force) הבריטי. בהמשך פעלה מבסיס חיל האוויר הסמוך טנגמר (Tangmere).
לאחר שהשתתפה בחיפוי על פעולות הפלישה לצרפת עברה הטייסת ב-19 באוגוסט 1944 לאחד משדות התעופה הקדמיים שהוקמו בצרפת – שדה התעופה B8 שהיה סמוך לעיר באייה (Bayeux) שבנורמנדי. בספטמבר עברה הטייסת לבלגיה והשתתפה מאז ועד סוף המלחמה (למעט חודש מנוחה בסקוטלנד בפברואר 1945) בסיורים בשמי גרמניה, שבהם הושם דגש על תקיפת מתקני תקשורת.
ב-27 בנובמבר 1945 מסרה הטייסת את מטוסיה ולמחרת חדלה להשתייך לחיל האוויר המלכותי הבריטי ועברה לפיקודו של חיל האוויר הצרפתי.
הטייסת צברה יותר מ-9,000 שעות טיסה וביצעה למעלה מ-4,500 גיחות, כולל 655 גיחות של הפצצת-צלילה. היא הפילה 51 מטוסי אויב (ועוד 16 הפלות-בספק), הטביעה 27 כלי שיט והשמידה על הקרקע למעלה מ-550 כלי רכב. עשרים ואחד מטייסי הטייסת נהרגו.
עיטור מסדר השחרור (Ordre de la Libération) הצרפתי הוענק לטייסת ב-28 במאי 1945.
מפקדי הטייסת.
מפקדי הטייסת, כולם בדרגת קומנדאנט (Commandant) המקבילה לדרגת רב-סרן, היו:
נהר סן גבריאל
הקשת המזרחית
תורת המשחקים האלגוריתמית
תורת המשחקים האלגוריתמית היא תורה המשלבת בין תורת המשחקים ותורת החישוביות. מהות ענף זה הנמצא על הגבול שבין החישוביות לכלכלה מתמטית היא השימוש בכלים מעולם תורת המשחקים בהתמודדות עם שאלות מעולמה של תורת החישוביות, ובשימוש בכלים וטכניקות מעולם מדעי המחשב והחלתם על סוגיות בתורת המשחקים.
שורשים.
ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי ממוצא יהודי-הונגרי שהיגר לארצות הברית, נחשב כאבי תורת המשחקים. בשנת 1928 פרסם פון נוימן מאמר ובו הוכחה למשפט המינימקס. בשנת 1944 פרסם, יחד עם אוסקר מורגנשטרן, את הספר Theory of Games and Economic Behavior, בו נולדה תורת המשחקים כתחום מדעי עצמאי. בשנת 1946 פרסם פון נוימן את טיוטת המאמר בו הציג את EDVAC ושבו הוצגה הארכיטקטורה המכונה ארכיטקטורת פון נוימן העומדת בבסיסם של מחשבים מודרניים רבים. פון נוימן הוא גם מראשוני החישוביות המודרנית. הופעת האינטרנט בסוף המאה העשרים סיפקה את התמריץ, וכך נולדה התורה שמשלבת בין תורת המשחקים והחישוביות - תורת המשחקים האלגוריתמית.
לידתה של תורת המשחקים האלגוריתמית.
בשנת 1989 פיתח טים ברנרס-לי את שפת HTML ויצר את הWWW. מהר מאוד נוצרו ברשת זירות מסחר חדשות, שונות מהמודלים הכלכליים הנהוגים אז. במהותו יצרה רשת האינטרנט את החיבור בין התורות שהוזכרו למעלה. מצד אחד, האינטרנט הוא ישות חישובית ויש בו מקום רב לאלגוריתמים וחשיבות רבה לסיבוכיות ויעילות הכלים הפועלים בו. מצד שני, אופי המסחר (ולמעשה אופי כל השתתפות) באינטרנט הוא ציבורי והמוני. גישה אפשרית למודל מצב זה היא תורת המשחקים.
אמרה ידועה של חוקר הרשתות סקוט שנקר היא כי "האינטרנט הוא שיווי משקל, כל שעלינו לעשות הוא למצוא את המשחק" ("The internet is an equilibrium we just have to identify the game", ). תורת המשחקים מתמקדת בחיפוש שיווי משקל מסוגים שונים (למשל שיווי משקל נאש) למצבי מציאות שונים הממודלים כמשחקים. האינטרנט בפרט הוא תחום שבו ישנה חשיבות רבה למציאת שיווי משקל. זוהי זירה שאינה נשלטת באופן אבסולוטי בידי יחיד (או מעטים) אלא מנוהלת מכח המשתתפים בה. מכיוון שכך, מציאת שיווי משקל תאפשר מציאת פתרונות יציבים לצרכים שונים, החל מאיזון עומסים בין שרתים או בתעבורת מידע, דרך פרוטוקולים שמאפשרים תקשורת אמינה בין שחקנים שאינם מכירים זה את זה ואינם מחויבים לדבר, וכלה ביצירת מערכות מסחר אלקטרוניות על הרשת. תורת המשחקים מטבעה נותנת כלים חזקים למציאת שיווי המשקל למשחק נתון. מידול נכון של מצב באינטרנט כמשחק, יאפשר שימוש בכלים אלה על מנת להגיע לפתרון. או במילותיו של שנקר - נשאר רק "למצוא את המשחק".
המפגש בין תורת המשחקים למדעי המחשב הוליד תורה המתעסקת לא רק בניתוח של המצבים הנובעים מעולם התוכן האינטרנטי במונחים של תורת המשחקים ושל חישוביות אלא גם בבניית מנגנונים המבוססים על מידול נכון של השוק ומציאה נכונה של שיוויי משקל. שדה המחקר סביב האלגוריתמים המנסים לעשות בדיוק זאת - למצוא את שיווי המשקל של משחק כזה - מתעסק לא רק בשאלת קיום שיווי משקל למשחק, אלא גם בשאלת סיבוכיות מציאתו. המחקר בתחום הניב מחלקות סיבוכיות חדשות וביניהן (ומהחשובות שבהן) מחלקת PPAD.
תחומי מחקר.
שלושה ענפים מרכזיים מתוך המחקר בתחום הם:
פרסים ססנים
אלקנה (דמות תנ&quot;כית)
Hebrewbooks
נחום איטינגון
נחום איסקוביץ' אייטינגון
נחום איסאקוביץ' אייטינגון
דניאל חבולזון
דניאל חוואלסאן
אבליי
דרלינגהרסט
דרלינגהרסט (באנגלית: Darlinghurst) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני.
גאוגרפיה.
דרלינגהרסט ממוקם מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, וצמוד להייד פארק. מדרום הוא גובל בפדינגטון, מצפון הוא גובל באליזבת' ביי וראשקטרס ביי, וממזרח באדג'קליף.
היסטוריה.
שמו הראשון של דרלינגהרסט היה הנרייטה טאון, על שם אשת המושל לכלן מקווארי, הנרייטה. לאחר שינויי ממשל, שונה השם לכבודה של אליזבת דרלינג, אשתו הפופולרית של המושל ראלף דרלינג (על שמו נקרא הפרוור דרלינגטון). בשנת 1811 החלה סלילתו של כביש האגרה דרך סאות' הד, שבשנת 1875 יקרא מחדש רחוב אוקספורד.
תרבות.
בדרלינגהרסט שני מוזיאונים: המוזיאון האוסטרלי (מוזיאון טבע גדול) בקרבת מרכז העסקים הראשי של סידני, והמוזיאון היהודי של סידני, שבסמוך אליו נמצאת "אנדרטת ההומואים והלסביות". בית המשפט של דרלינגהרסט בכיכר טיילור הוא מהבניינים העתיקים בעיר; בית החולים הגדול סיינט וינסנט מצוי אף הוא בתחומי הפרוור.
רחוב אוקספורד, שמתחיל בדרלינגהרסט וממשיך בפדינגטון, נחשב לאחד ממוקדי חיי הלילה של סידני, עם מגוון מועדונים ומסעדות המתחרה בזה של קינגז קרוס. מדי פברואר דרלינגהרסט הוא נקודת המוצא של מצעד המרדי גרא האוסטרלי, ומהווה אזור חשוב לתרבות הקהילה הגאה בשאר חודשי השנה.
דרלינגהרסט היה הרקע למספר שירים וספרים שנכתבו באוסטרליה.
דרלינגהרסט, ניו סאות' ויילס
בית חב&quot;ד מומבאי
תותח נגד מטוסים &quot;3.7
תותח נגד מטוסים "3.7 (94 מ"מ) הוא תותח כבד נגד מטוסים נגרר שנע על מרכב בעל ארבעה גלגלים מתוצרת בריטית. זה היה התותח הכבד ביותר להגנה נגד מטוסים ששימש את צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. הפגז הגיע לגובה מקסימלי של 9,000 מטר.
פיתוח.
עד אמצע שנות ה-30 של המאה העשרים היו המטוסים בעלי מגבלות טיסה נמוכות של גובה ומהירות. תותחי הנ"מ בקוטר "3 היו יעילים דיים לאיומים מסוג כזה. עם הופעת המטוסים המהירים בעלי יכולת רום טיסה מוגדל עד לגובה של 30 אלף רגל, נדרש נשק חדש. הנשק הזה היה תותח ה-"3.7.
הגורם העיקרי לקידום הפיתוח של תותח זה היה הכנסת מכשיר המכ"ם לשימוש צבאי. מכשיר זה העניק למערכות הנ"מ יכולת גילוי ואיכון מהירה. לשם כך נדרש תותח בעל טווח מוגדל, מהירות לוע וקצב אש מהיר יותר. בינואר 1938 היו עדיין ברשות מערך הגנת הנ"מ הבריטית כ-180 תותחים מיושנים בקוטר "3 (76 מ"מ).
מלחמת העולם השנייה.
הייצור החל באופן מזורז ללא בעיות שהן ובספטמבר 1939 כבר היו ברשות מערך הנ"מ כ-40 תותחים "3.7.
בתקופת המערכה על בריטניה היו ברשות מערך ההגנה כ-1140 תותחים.
פיתוח הדגמים השונים נמשך עד לדגם האחרון סימן 6 (Mk VI) שהיה בשרות עד 1959.
התותח נגרר על ידי רכב כבד מסוג מטאדור.
לא נעשה שימוש בתותח כנשק נגד טנקים בניגוד למקבילו תותח נ"מ 88 הגרמני, עקב משקלו הכבד. התותח שקל קרוב לכפליים ממקבילו הגרמני. עקב זאת הצבתו דרשה זמן רב שלא אפשר הפעלה מהירה כנגד טנקים.
פרט לכך התותחים היו בדרך כלל תחת פיקוד ברמה גבוהה שלא היה לה קשר עם כוחות הקרקע.
בעת הצבתו לפעולה, היה צוות התותח פותח ארבע זרועות לצדדים, לכל זרוע היה בסיס רחב דמוי צלחת שהוצב על הקרקע. מרכב זה היה משחרר את העומס והרתע מהגלגלים ומעביר אותו ישירות לקרקע.
לפי המידע ממקורות בריטים, היה התותח בשימוש הצבא הבריטי, הניו זלנדי, הקפריסאי, הנפאלי והישראלי.
מלחמת העצמאות.
אין ידיעות רשמיות על הפעלת תותח מסוג זה על ידי צבאות ערב.
אזכור יחיד לתותחים אלה מופיע בתיאורו של הטייס פלטיאל מקלף שיצא לטיסת צילום שהוגדרה כחשובה ביותר ערב "מבצע עשר המכות" במטוס מסוג פיירצ'ילד עם הצלם מונטי גולדברג. בעוברם מעל ריכוזי הצבא המצרי במערב הנגב זיהה פלטיאל בבירור את סוללות התותחים האלה שנעזרו במערכות מכ"ם לאיכון המטוסים. התותחים ירו לעברו והוא כנראה נפגע מהם, אך המשיך בטיסתו עד לשלב שנאלץ לנטוש.
(ייתכן שפלטיאל מקלף ראה את תותחי ה-88 הגרמניים וזיהה בטעות כתותחים בריטים נגד מטוסים מסוג "3.7).
בשירות צה"ל.