ייתכן ודמותה הופיעה לראשונה בסרטון ההנפשה התרנגולת הקטנה והחכמה שיצאה לאקרנים בשנת 1934. סברה זו מבוססת על העובדה ששתי הדמויות דובבו על ידי פלורנס גיל, אולם הדמיון הפיזי בין הדמויות מועט ביותר. עם זאת, בהופעתה הראשונה ב"ההתרמה לבית היתומים", דמותה של קלרה קלאק מוצגת כדיווה וזמרת אופרה, מאפיינים שהיא תמשיך בהם עד הסוף.
למרות שהיא לא הופיעה פיזית בסרט, קטע אחד בדרקון הסרבן הראה סשן הקלטת קול עבור קלרה (על ידי פלורנס גיל), שרה עם דונלד (על ידי קלרנס נאש), הקלטה שהשחקנים ערכו מחדש מתוך הסרט האופרה הגדולה של מיקי.
ההופעה הגדולה האחרונה שלה הייתה כאחת מצוות המוזיקה בשעת הסימפוניה. באופן מוזר, למרות שהיא נראית בסצינות החזרות בהתחלה, היא לא נראית בסצינות ההופעה בסוף.
כמו רוב הדמויות של דיסני, היא זכתה להופעות קמאו בחג שמח מיקי מאוס ובמי הפליל את רוג'ר רביט. היו לה מספר הופעות בעבודות מיקי מאוס, שם היא מוצגת כשכנתה של דייזי דאק. היא הופיעה מדי פעם בסדרת הטלוויזיה בית העכבר, שבאחד הפרקים, "Double Date Don", היא התאהבה בדונלד דאק ורדפה אחריו באגרסיביות כדי לנשקו, הכריחה אותו לרקוד עימה, לבשה שמלות והצטלמה בצורה פרובוקטיבית כדי לפתות אותו. בשלב מסוים היא אפילו תפסה את דונלד ונישקה אותו בכוח, אך עם זאת בלהט, על השפתיים. היא כמעט רימתה את דונלד להתחתן איתה אבל דייזי עצרה את החתונה בזמן.
קומיקס.
למרות היעדרותה במדיות של דיסני, קלרה נשארה דמות משנה מרכזית ביקום הקומיקס של דיסני. היא נראית לרוב עם צוות הדמויות "הקלאסיים" של דיסני. ברוב העיבודים, היא נראית מדברת באופן רגיל, בשונה מהקרקורים שלה בסרטים המצוירים. קלרה קלאק מוצגת בדרך כלל כאחת מחברותיה הטובות של דייזי, והיא נראית יוצאת לדייטים עם גאס גוס (Gus Goose) במעט מאוד הזדמנויות, ובהופעתו הראשונית של פנצ'יטו פיסטולס (Panchito Pistoles) היא הייתה מושא חיבתו. בנוסף היא הופיעה במספר קומיקסים של דיסני מאת קארל בארקס, כשבפעם אחת היא מזמינה את חברה ללול, רוקהד רוסטר (Rockhead Rooster), להתלוות אליה לדאבל דייט עם דונלד ודייזי. רוקהד הופיע מאוחר יותר בתור החבר של קלרה במספר קומיקסים עדכניים יותר של דיסני.
משחקים.
קלרה ערכה הופעת קמאו במשחק הווידאו Kingdom Hearts II יחד עם דמויות רבות אחרות של דיסני כמו קלרבל הפרה והוראס הורסקולר כאחת מאזרחי העולם.
פארקים ואתרי דיסני.
קלרה קלאק נראתה במופעים ובמצעדים בפארקים ואתרי נופש של דיסני, כמו במצעד ליל כל הקדושים "Mickey's Boo to You" ובקבלת פנים נדירה בממלכת הקסם שבדיסניוורלד.
המעדנייה של כץ
המעדנייה של כץ (באנגלית: Katz's Delicatessen, "כץ דליקטסן", ובקיצור Katz's Deli, "כץ דלי") היא מעדנייה המגישה אוכל בסגנון המטבח היהודי המזרח-אירופי (אף שהמסעדה אינה כשרה). המסעדה ממוקמת ברחוב האוסטון בשכונת הלואר איסט סייד שברובע מנהטן בעיר ניו יורק.
לצד מוסדות מזון היסטוריים אחרים: מפעל המזון של "סטרייט'ס" ומאפיית הקניש של יונה שימל, המעדנייה היא אחד השרידים להיסטוריה היהודית של הלואר איסט סייד.
המעדנייה נוסדה בשנת 1888, ומאז הפכה לשם דבר בסגנונה ולאתר תיירות פופולרי. המסעדה ידועה בכריכי נקניק הפסטרמה שלה, שנחשבים לטובים ביותר בניו יורק.
מדי שבוע מוכרת המעדנייה כ-2,200 ק"ג קורנד ביף, כ-1,400 ק"ג סלמי וכ-12,000 נקניקיות.
למעדנייה שיטה ייחודית להזמנת אוכל. כל סועד מקבל כרטיס, מזמין אוכל והמוכר ממלא בכרטיס את מחיר הפריט שהוזמן. התשלום מבוצע ביציאה מהמעדנייה, כשכל סועד חייב להחזיר את הכרטיס שקיבל, אפילו אם הוא ריק. כרטיס שאובד גורר קנס.
התמיכה בצבא ארצות הברית.
במהלך מלחמת העולם השנייה יצאה המעדנייה במיזם פרסומי לתמוך בחיילי צבא ארצות הברית על ידי רכישה ומשלוח של נקניקי סלמי לחיילים. מיזם זה עדיין פעיל, וכיום נשלחים הנקניקים לחיילים בעיראק ובאפגניסטן. הסיסמה "שלח סלמי לחייל בצבא" (send a salami to your boy in the army) הפכה לשם דבר בתקופת מלחמת העולם, ואף אוזכרה בשירו של טום לרר "להתראות אמא" (So Long Mom).
אזכורים תרבותיים.
המעדנייה הופיעה בסרט "כשהארי פגש את סאלי", ובה התרחשה הסצנה המפורסמת שבה מג ראיין מזייפת אורגזמה אל מול בילי קריסטל, ואסטל ריינר אומרת: "אני אזמין את מה שהיא אוכלת" (I'll have what she's having). בעקבות זאת, על השולחן שאליו ישבו בני הזוג בסצנה מופיע הכיתוב "כשהארי פגש את סאלי... נקווה שתזמיני מה שהיא הזמינה!" ().
במעדנייה צולמה סצנת הפגישה של ג'וני דפ עם סוכני ה-FBI בסרט "דוני בראסקו".
נוזל זרע
נוזל זרע או זירמה (מכונה בסלנג: שְׁפִּיךְ, מהמילה "שפיכה") הוא נוזל המיוצר במערכת הרבייה הזכרית של החולייתנים ותפקידו לשאת את תאי הזרע המיוצרים באשכים אל מחוץ לגוף הזכר כדי להפרות את ביציות הנקבה.
התהליך שבו נוזל זרע נפלט מהגוף קרוי שפיכה. הנוזל מופרש החוצה מגוף הזכר באמצעות איברי מין זכריים (לדוגמה, פין ביונקים).
הרכב נוזל הזרע.
אצל בני האדם, נוזל הזרע מורכב ממספר מרכיבים נוספים מעבר לתאי הזרע. אנזים פרוטאוליטי ואנזימים אחרים, בנוסף לפרוקטוז, הם מרכיבים המאפשרים לתאי הזרע לשרוד מחוץ לגוף, וכן מספקים תווך שדרכו הם יכולים לנוע. בנוסף מכיל נוזל הזרע האנושי אמינים שונים בהם פוטרסין (Putrescine), ספרמין (Spermine), ספרמידין (spermidine) וקדוורין (cadaverine), המקנים לנוזל הזרע את ריחו וטעמו.
נוזל הזרע
בג&quot;ץ שגיא צמח
בג"ץ 6055/95 שגיא צמח נ' שר הביטחון ואחרים הוא פסק דין שנתן בית המשפט העליון בשנת 1999, ובו נקבע כי הוראה בסעיף 237א לחוק השיפוט הצבאי, שהתירה מעצר של חייל למשך 96 שעות בטרם הבאתו בפני שופט, פוגעת בזכות לחירות המעוגנת ב, ועל כן בטלה. פסק הדין ניתן בהרכב של 11 שופטים. את דעת הרוב כתב יצחק זמיר, אליו הצטרפו תשעה שופטים נוספים, והשופט יעקב קדמי היה במיעוט. היה זה פסק הדין הראשון שבו נפסל חוק בשל פגיעה בזכות המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, והשני שבו נפסל חוק בעידן המהפכה החוקתית (בבג"ץ לשכת מנהלי השקעות שקדם לו, נפסלו הוראות חוק שלא עמדו בפסקת ההגבלה שב).
הרקע לעתירה.
רקע חקיקתי.
כשנחקק חוק השיפוט הצבאי ב-1955, לא הייתה בו הבחנה בין שוטר צבאי לבין קצין שיפוט לעניין סמכות המעצר, והוא קבע כי שניהם רשאים לעצור חייל למשך 96 שעות, וכי קצין בדרגת סגן-אלוף יכול להאריך את משך המעצר ל-15 ימים, ואחר כך בעשרה ימים נוספים. כן רשאי היה קצין זה להאריך את המעצר בתקופות נוספות, באישור של פרקליט צבאי, ובלבד שתקופת המעצר הכוללת לא תעלה על חודשיים.
ב-1982 תוקן חוק השיפוט הצבאי, ונוסף בו סעיף 237א שהבחין בין שוטר צבאי לבין קצין שיפוט. לגבי שוטר צבאי נקבע כי תקופת המעצר המרבית תעמוד על 35 ימים (96 שעות בידי השוטר הצבאי, הארכה ל-15 ימים בידי סגן-אלוף, והארכות נוספות בידי פרקליט צבאי), ולגבי קצין שיפוט נקבעה תקופת המעצר המרבית על 15 ימים (7 ימים בידי קצין השיפוט ו-8 ימים נוספים באישור פרקליט צבאי). ההבחנה נוצרה משום שמעצר בידי שוטר צבאי נעשה בדרך כלל בשל עבירה פלילית במהותה, בעוד שמעצר בידי קצין שיפוט נעשה בדרך כלל בשל עבירת משמעת.
בשנת 1993 שוב תוקן חוק השיפוט הצבאי, ותקופות המעצר המרביות קוצרו בשנית. לגבי שוטר צבאי נקבע כי תקופת המעצר המרבית תהיה 25 ימים (10 ימים בידי השוטר הצבאי, והיתר באישור פרקליט צבאי) ולגבי קצין שיפוט נקבע כי תקופת המעצר המרבית תעמוד על שבעה ימים, ולא ניתן יהיה להאריכה מעבר לכך. ב-1996 תוקן החוק פעם נוספת, ונקבע כי תקופת המעצר המרבית בידי שוטר צבאי תקוצר ל-8 ימים (4 ימים בידי השוטר הצבאי, והיתר באישור פרקליט צבאי), וכי תקופת המעצר המרבית בידי קצין שיפוט תמשיך לעמוד על שבעה ימים, אלא שמעתה תקופה הארוכה מ-96 שעות תהיה טעונה אישור של קצין בדרגת סגן-אלוף, ומכל מקום לא תתאפשר אם לא הוגשה תלונה ולא נפתחו הליכי בדיקה או חקירה. מועד תחילתו של התיקון נקבע ל-1998, ובינתיים תוקן החוק פעם נוספת, ונקבע בו כי במקום תקופה של ארבעה ימים תעמוד התקופה על 96 שעות. זאת, כדי למנוע קשיים פרשניים ואי בהירויות באשר לחישוב משכה המדויק של תקופת המעצר, בהתחשב בהגדרה "יום" שבחוק הפרשנות.
עובדות המקרה.
ב-26 בספטמבר 1995 נעצר חייל בשם שגיא צמח בידי שוטר צבאי, בחשד לעריקה, ונעצר לחמישה ימים. צמח עתר באמצעות עו"ד אריה אבריאל לבג"ץ בטענה שההוראות שאפשרו את מעצרו אינן עולות בקנה אחד עם הזכות לחירות המוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. הדיון בעתירה ראשונה זו אוחד עם עתירה נוספת באותו הנושא שהוגשה באמצעות האגודה לזכויות האזרח על ידי חמישה סניגורים צבאיים (והאגודה עצמה כעותרת שישית).
בתוך כך, הובא צמח בפני שופט צבאי ביום החמישי למעצרו, מעצרו הוארך, ובהמשך הורשע ונדון לחודשיים וחצי מאסר. כאשר דן בית המשפט העליון בעתירה, כבר שוחרר צמח מהמאסר, ולמעשה, כאשר ניתן פסק הדין, ב-14 באוקטובר 1999, לא היה עוד חייל.
פסק הדין.
תאורטיות.
הסוגיה הראשונה לה נדרש בית המשפט העליון היא הפיכתה של העתירה לתאורטית, שכן עם הארכת מעצרו של צמח בידי שופט (לא כל שכן לאחר שנגזר דינו, לאחר ששוחרר ממאסר ולאחר שהשתחרר מצה"ל), לא עמדה עוד על הפרק שאלת מעצרו הראשוני.