למרות תקופת כהונתו הקצרה בישיבת פוניבז', (כשנתיים וחצי בלבד, מחורף ה'תש"ד ועד לפטירתו בשלהי קיץ ה'תש"ו) חותמו נותר טבוע בישיבה בהעמדת מתכונת צורת הישיבה ומתן אופי 'קלמאי' לזמני התפילות וצורתם ולזמני הסדרים, כפי הנהוג בישיבות ליטא לפני המלחמה, באופן קבוע שאינו משתנה בכל ימות השנה.
את שיחותיו היה נושא בקביעות שלש פעמים בשבוע, בליל שבת, במוצאי שבת ופעם נוספת באמצע השבוע.
במלחמת העולם השנייה איבד את אשתו וארבעת ילדיו שנותרו באירופה, למרות ששלח עבורם אשרות כניסה לארץ ישראל, הם נעצרו במעבר הגבול ונספו בשואה.
לאחר שנודע לו גורל בני משפחתו הידרדר מצב בריאותו ובשבת, כ"ז במנחם אב ה'תש"ו נפטר ונקבר בחלקת הנביאים בהר הזיתים שבירושלים. הרב כהנמן ספד לו בעת שעבר מסע ההלוויה ליד ישיבת חברון.
עם פטירתו מילא את מקומו אחיינו הרב נחום אבא גרוסברד בן אחיו הגדול הרב אהרון זאב גרוסברד.
שיחותיו נדפסו על ידי הרב שמשון הררי בספר מבית אבא, בשני חלקים.
הרחוב בבני ברק בו שוכנת ישיבת פוניבז', קרוי על שמו. אחיינו היה הרב שרגא גרוסברד, מנכ"ל החינוך העצמאי.
אבא גרוסברד
ניר בן דוד
ניר בן דוד (נולד ב- 17 בספטמבר 1973) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש קצין אג"ם של הגיס המטכ"לי, מפקד חטיבה 188 ומפקד חטיבת מרכבות הפלדה.
ביוגרפיה.
בן דוד עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. שירת בגדוד 195 של חטיבה 500, שימש מפקד פלוגה בבית הספר לשריון, שימש סגן מפקד גדוד 532 וקצין אג"ם של חטיבה 188.
לאחר שהועלה לדרגת סגן-אלוף מונה לראש ענף חיל שריון במרכז לאימונים באש במל"י, ב-2007 מונה למפקד גדוד 74 בחטיבה 188. הוא פיקד על הגדוד במהלך מבצע חורף חם ב-2008 ובמבצע עופרת יצוקה ב-2009, במהלך כהונתו זכה הגדוד בפרס הרמטכ"ל לפעילות מבצעית. ב-2009 מונה לקצין אג"ם של עוצבת געש.
לאחר שהועלה לדרגת אלוף-משנה שירת כמפקד חטיבת מרכבות הפלדה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד אוגדה משוריינת במילואים, עוצבת נתיב האש, שהפכה בהמשך לאוגדת הבשן. ב-6 באוגוסט 2015 מונה למפקד חטיבה 188, ושירת בתפקיד עד 23 ביולי 2017.
לאחר מכן היה בשנת לימודים במכללה לביטחון לאומי בקנדה. תפקידו האחרון היה ראש מטה בית הספר לפו"ש (פיקוד ושליטה) ומטה מבצעי, זאת במקביל לתפקיד קצין אג"ם של הגיס המטכ"לי (גיס 446). השתחרר משירות הקבע ב-2019.
ניר בן-דוד
אליהו בשייצי
אליהו בשייצי (בטורקית: Bašyazi; 1420 – 1490, אדירנה) היה חכם קראי בן המאה ה-15. מחבר הספר "אדרת אליהו", הנחשב לספר ההלכה המחייב של היהדות הקראית. מראשי האסכולה שפעלה למען קירוב בין הקראים לרבניים.
הוא תלמידם של אביו, משה בשייצי ושל סבו, מנחם בשייצי – שניהם מנכבדי וחכמי הקהילה הקראית באדירנה. בתקופה מאוחרת יותר בחייו למד אצל החכם הרבני מרדכי כומטיאנו, שעמו התפלמס בספרו מספר פעמים. תלמידו וממשיך דרכו של בשייצי היה החכם הקראי כלב אפנדופולו.
בשנת 1460 החליף את אביו כחכם הקהילה הקראית באדירנה. סמוך לשנת 1480 מונה בשייצי לראש הקהילה הקראית בקושטא. בתוקף תפקידו ניהל קשרים עם הקהילות הקראיות במזרח אירופה ובמזרח התיכון וכן עם חכמים רבניים. הוא חולל תנועת חזרה למקורות בקרב הקהילה הקראית ועודד את חבריה לעסוק בהלכה הקראית כדי שלא תשתכח, במסגרת מאמציו אלו חתר להכריע במחלוקות הלכתיות שנותרו פתוחות בין חכמי הקראים. הוא אף תיקן תקנות חדשניות במטרה לקרב את הקראים אל היהדות הרבנית.
ספרו החשוב הוא ספר המצוות "אדרת אליהו" (יצא לראשונה בקושטא, 1530). ספר זה הקנה לו את מעמדו כפוסק האחרון של היהדות הקראית, והוא מבטל הלכה למעשה את כל ספרות ההלכה הקראית שקדמה לו, למעט ספר "גן עדן" של אהרן בן אליהו ניקומודיאו. נותרו גם מספר פיוטים ותפילות פרי-עטו.
אי-ודאות
אי-ודאות היא מצב של היעדר ודאות.
המונח אי-ודאות חיוני למדידה של מידע ולהערכת דיוק הניבוי.
רמת אי-הוודאות.
רמת אי הוודאות נקבעת על ידי ההסתברות המסומנת באות P.
ההסתברות של מאורע יכולה לקבל ערך מספרי שבין 0 ל-1. מאורע בלתי אפשרי הוא בעל הסתברות P=0, ומאורע ודאי הוא בעל הסתברות P=1.
עבור שני מקרים אלו לא מתקיימת חוסר ודאות משום שניתן לדעת בדיוק מלא האם אותו המאורע יתרחש או לא.
אי-הוודאות מתקיימת בתווך שבו P נמצא בין 0 ל-1, אשר עבורו לא ניתן לדעת בביטחון מלא מה הולך להיות.
הרמה הגבוהה ביותר של אי-ודאות מתקיימת כאשר P=0.5 והיא יורדת ככל שההסתברות עולה או יורדת. זאת משום שברמה זו הסיכוי לכך שהמאורע יתרחש זהה לסיכוי שלא יתרחש. ככל שההסתברות נמוכה יותר יש סיכוי גבוה יותר שהמאורע לא יתרחש וככל שהיא גבוהה יותר יש סיכוי גבוה יותר שהמאורע יתרחש. לכן בשני המקרים המצב מכיל מידה מועטה יותר של אי-ודאות.
ישנו קשר הדדי בין יכולת איסוף המידע לרמת אי הוודאות. בעוד שאיסוף המידע יכול לצמצם את רמת אי הוודאות, מצבים המאופיינים בחוסר ודאות יכולים לשמש לצורך איסוף מידע חדש.
השפעת יכולת איסוף המידע על רמת אי הוודאות.
מידע הוא קשר בין מסמן למסומן, כאשר קשר זה יכול להיות קיים ברמה פוטנציאלית מופשטת ואובייקטיבית, או לקבל אופי ממשי וסובייקטיבי על ידי מערכת פירוש כלשהי המקנה לו משמעות.
באופן עקרוני מידת הוודאות עולה ככל שניתן לאסוף את המידע הרלוונטי בנוגע לאירוע מסוים. רמת הוודאות מושפעת גם מרמת הדיוק והנכונות של המידע שנאסף.
ישנם מקרים שבהם לא ניתן להימנע מרמה מסוימת של אי-ודאות. למשל, עקרון האי-ודאות של הייזנברג הוא עקרון יסוד פיזיקלי במכניקת הקוונטים, הקובע כי בלתי ניתן לקבוע בו זמנית ערכים מדויקים לזוגות משתנים מדידים מסוימים של חלקיק אלמנטרי יחיד, אפילו באמצעות כלי מדידה מדויקים עד אין סוף.
השפעת רמת אי הוודאות על יכולת איסוף המידע.
כאשר אין ספק שמאורע מסוים יתרחש בפרק זמן עתידי מוגדר, ההסתברות להתרחשותו היא P=1. במקביל, כאשר אין ספק לגבי חוסר התרחשותו של אותו המאורע באותו הזמן, ההסתברות להתרחשותו היא P=0. כלומר, P=1 או P=0 משקפים שניהם תנאי וודאות מוחלטים, שבהם אין ספק כי פעולה מסוימת תוביל לתוצאה הצפויה. לכן, מעבר לקבלת אישור נוסף לגבי המידע הקיים, התממשותה של תוצאה הצפויה באופן ודאי אינה מספקת מידע חדש כלשהו.
לעומת זאת, במקרים בהם קיימת חוסר ודאות ו- P נמצא בין 0 ל-1, כל תוצאה תכיל מידע חדש אשר יכול בהדרגה לצמצם את מידת חוסר הוודאות.
דפוס למידה המאופיין בהסקת מסקנות מתוך תוצאותיה של פעולה מסוימת מוכנה ניסוי וטעייה. זוהי דרך לפתרון בעיה באמצעות ניסוי פתרונות שונים לבעיה עד לקבלת פתרון נאות.
ככל שהתוצאה פחות ודאית, כך התרחשותה או אי התרחשותה יכולות לספק מידע רב יותר. בהתאם לכך, הרמה הגבוהה ביותר של אי-ודאות (P=0.5) יכולה לספק את המידע הרב ביותר.
עם זאת, בחינה של מצבי אי-ודאות עלולה להיות כרוכה ברמה מסוימת של סיכון, עבור מצבים בהם אחת (או יותר) מהתוצאות האפשריות עלולה להוביל לפגיעה או איבוד של דבר מה בעל ערך.
אי-ודאות במדידה.
אי-ודאות במדידה היא מונח במטרולוגיה, אשר מתייחס לפרמטר לא שלילי המאפיין את הפיזור של הערכים המיוחסים לכמות נמדדת. לחוסר הוודאות יש בסיס הסתברותי והיא משקפת ידע חלקי אודות הכמות.
כל המדידות נתונות לאי-וודאות, על כן מדידה של ערך כלשהו מושלמת רק אם היא מלווה בהצהרה אודות חוסר הוודאות המקושרת אליה. אי-ודאות יחסית היא אי-הוודאות של המדידה המחולקת בערך הנמדד.
הפיזור של הערכים הנמדדים מתייחס לרמת הביצוע של המדידה. הממוצע שלהם אמור לספק אומדן של הערך האמיתי של הכמות, אשר באופן כללי יהיה מהימן יותר מכל מדידה יחידנית. יוצא דופן הוא מקרה שבו כלי המדידה אינו מכויל כראוי כך שכל הערכים הנמדדים והממוצע שלהם תמיד יוסטו מהערך האמיתי.
ספק.
אי ודאות היא אחד הגורמים לספק, שהוא מצב בין אמונה לחוסר אמונה. הספק מביא להטלת פקפוק ברעיונות מסוימים במציאות, ומובילה להשהיה או דחייה של פעולות רלוונטיות מתוך דאגה מפני טעות או מפני שגיאה.
חיזוי וניבוי.
החיזוי (או הניבוי) הוא פעולה קוגניטיבית העוסקת באירוע עתידי ומנסה להעריך את מהותו על סמך המידע הקיים.
לאי-הוודאות יש חשיבות רבה עבור הערכת דיוק הניבוי.
טעויות הניבוי משקפות את הפער בין המצב הצפוי למצב שהתממש בפועל. הן יכולות לספק מידע שממנו ניתן ללמוד על הסביבה ולצמצם את רמת חוסר הוודאות בהמשך. על ידי כך הן מאפשרות לכוון את ההתנהגות בצורה יעילה יותר. קיימים גם כלים סטטיסטיים ומתמטיים לניבוי שמבוססים על הסתברות.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים.
במערכת החיזוק, אי-הוודאות של גמול מסוים באה לידי ביטוי בפעילות האלקטרוכימית של תאי עצב.
ישנם שני דפוסי תגובה של תאי עצב הפועלים באמצעות המוליך העצבי דופמין:
התגובה הפאזית (phasic) הקצרות של הדופמין מייצגות את הערך של הגמול, בעוד שתגובות הרקע הטוניות (tonic) הנלוות אליהן משקפת את רמת אי-הוודאות המקושרת לגירוי.
תאי עצב דופמינרגיים מקודדים את טעות החיזוי של הגמול באופן דו-כיווני, כך שהתגובה הדופמינרגית שווה לגמול שהתרחש פחות הגמול שנצפה.
קידוד דו-כיווני מסוג זה יכול לשמש כאות לימודי אידיאלי עבור הפלסטיות של מערכת העצבים, משום שהוא מאפשר למערכת העצבים להתאים ולשפר את התפקוד שלה ביחס למידע המופק מתוך ההתנסות עם הסביבה.
קבלת החלטות.
קבלת החלטות היא תהליך קוגניטיבי של בחירה מבין מספר אפשרויות. אחד הגורמים המקשים על קבלת החלטות הוא תנאי אי-ודאות.