דה לנסי ידוע בעיקר בזכות גילום דמותו האיקונית של קיו, דמות חוזרת בזיכיון "מסע בין כוכבים", בעלת כוחות על-אנושיים. קיו הוא אחת ממספר בודד של דמויות המופיעות במספר סדרות שונות של זיכיון "מסע בין כוכבים": שמונה פרקים של "" ("Encounter at Farpoint", "Hide and Q", "Q Who", "Deja Q", "Qpid", "True Q", "Tapestry", "All Good Things..."), פרק אחד בסדרה "" ("Q-Less"), ובשלושה פרקים של "" ("Death Wish", "The Q and the Grey", "Q2"). בנו של דה לנסי, קיגן, הופיע עם אביו כבנו של קיו בעונה 7 של "", בפרק "Q2". באפריל 2021 פורסם שדה לנסי יחזור לגלם את הדמות בעונתה השנייה של הסדרה "".
תפקידים אחרים בטלוויזיה.
בנוסף לתפקידיו ב"מסע בין כוכבים", דה לנסי הופיע במספר רב של תוכניות טלוויזיה אחרות. הוא כיכב ב-"Legend" – יצירתו של תסריטאי "מסע בין כוכבים" מייקל פילר; היו לו תפקידים חוזרים ונישנים בסדרה "סטארגייט SG-1" כסוכן NID. הוא גם הופיע כד"ר דירוי בשלושה סרטי טלוויזיה של "Emergency!". בנוסף, דה לנסי גם הופיע בפרקים בודדים של סדרות שונות כגון "שובר שורות", "היחידה", ", ", "Touched by an Angel", ו-"Special Unit 2".
דה לנסי גילם מספר דמויות בסדרות אנימציה שונות, ובהן "Duck Dodgers", "העצבונים", "Max Steel", וכן את דיסקורד בסדרה "".
דה לנסי העניק את קולו לסדרת פרסומות של ג'נרל מוטורס בראשית שנות ה-80.
קולנוע.
בין סרטי הקולנוע בהם השתתף: "היד שמנענעת את העריסה", "Get Smart, Again!", "פישר קינג", "Bad Influence", "The Onion Field", "Taking Care of Business", "Fearless", "Arcade", "Multiplicity", "Woman on Top", "Nicolas", "Good Advice", "Patient 14", "The Big Time", "Teenius", "פתולוגיה", "Evolver",
"Reign Over Me", "My Apocalypse", "You Lucky Dog" ו-"Bronies The Unexpected fans Of My Little Pony".
משחקי מחשב.
דה לנסי העניק את קולו לדמויות אנטוניו מלוצ'יו (מתוך משחק המחשב "Interstate '76"), המלאך טריאס (מתוך משחק המחשב ""), וד"ר מוות (מתוך משחק המחשב "Outlaws" משנת 1997). כמו כן, הוא סיפק את קולו עבור ויליאם מיילס (""), פרופ' פיץ קוואדרנגל ("Quantum Conundrum") וכן קיו ("Star Trek: Borg" ו-"Star Trek: The Game Show").
קריירת כתיבה.
ביחד עם פיטר דייוויד, דה לנסי היה שותף בכתיבת הרומן "I, Q", כמו גם הרומן "Soldier of Light", אותו כתב יחד עם טום קול. כמו כן, הוא היה אחד מכותבי ספר הקומיקס "The Gift" בהוצאת DC קומיקס.
ג'ון דה לאנסי
ג'ון דה-לנסי
תולדות המלחמה הפלופונסית
"תולדות המלחמה הפלופונסית" היא שם יצירתו של ההיסטוריון היווני תוקידידס, המתארת את קורות המלחמה שניטשה במחצית השנייה של המאה ה-5 לפנה"ס בין הליגה הפלופונסית בהנהגת ספרטה, לבין הליגה האטית-דלית בהנהגת אתונה. לפי הגדרתו של ההיסטוריון הישראלי דוד אשרי, תולדות המלחמה הפלופונסית מהווה מונוגרפיה רחבת היקף על נושא מוגדר היטב בהיסטוריה צבאית-מדינית, שחלקים נרחבים בה נועדו להציג את אופייה הטוטלי של המלחמה הפלופונסית ופלישתה חסרת המעצורים לחיי החברה והמשפחה של בני התקופה.
תוקידידס איש אתונה, אשר שירת באותה מלחמה עצמה כסטרטגוס, נחשב על ידי היסטוריונים מודרניים ועתיקים כאחד, כאחד מעמודי התווך של ההיסטוגרפיה המערבית, וכהיסטוריון למופת. יצירתו, תולדות המלחמה הפלופונסית, נחשבת כיצירת מופת הכתובה מתוך גישה מדעית ביקורתית ואובייקטיבית. בסוף המאה העשרים, בהשפעת האסכולה בחקר הספרות הקרויה ביקורת תגובת הקורא, צמחה מגמה בקרב היסטוריונים מסוימים, הרואה בחיבורו של תוקידיס יצירה ספרותית שכתיבתה הושפעה מתגובת הקורא ואינה חיבור היסטורי ביקורתי המתאר נאמנה את המאורעות.
שם היצירה, "תולדות המלחמה הפלופונסית", הוא שם שנתקבל בתרגומים מודרניים, כאשר ברוב כתבי היד, יצירתו של תוקידידס נקראת "סינגראפי" (Συγγραφή), שפירושה "רישום דברים". ההיסטוריון הישראלי אלכסנדר פוקס, במבוא לתרגום העברי של החיבור, מטיל ספק שתוקידידס עשה שימוש בשם האחרון. תוקידידס עצמו, על אף שלא נוקב באופן מפורש בשמה, מעיד שנושא היצירה הוא "קורות מלחמת הפּילופונסים והאתונאים כמות שהם".
תולדות המלחמה הפלופונסית מחולקת באופן מסורתי לשמונה ספרים, חלוקה המאוחרת לזמנו של תוקידידס. החלוקה המקורית אינה ידועה, אם כי היצירה עצמה כתובה כרונולוגית לפי שנים, ובכול תיאור שנתי ישנה חלוקה או הבחנה בין עונות הקיץ ועונת החורף.
בחירה
פרופר
אגבאריה
אַגְבָּארִיָּה (בערבית: اغبارية; תעתיק מדויק לעברית: אע'באריה) הוא שם המשפחה הערבי הנפוץ בישראל.
שם המשפחה אגבאריה מגיע ככל הנראה משמה של העיר אע'בר על גבול סעודיה-תימן של ימינו. המשפחה היגרה מאזור תימן לירדן, כנראה בשל סכסוכי שבטים, לאחר מכן התנחלה באזור שכם, עד שהגיעה לבסוף לאום אל-פחם. המשפחה התיישבה באום אל-פחם בשכונה הנושאת את השם שכונת אלאגבאריה, והיא כוללת את המשפחות מוסא, בשיר, מוחמד, ח'ליפה.
המוזיאון הלאומי ברוקנטל
המוזיאון הלאומי ברוקנטל (ברומנית: Muzeul Naţional Brukenthal) הוא מוזיאון בעיר סיביו בטרנסילבניה שברומניה. המוזיאון מתבסס על אוספיו של סמואל ברוקנטל, מושל טרנסילבניה מטעם בית הבסבורג. המוזיאון נפתח בשנת 1817, והוא המוזיאון הוותיק ביותר ברומניה. ברוקנטל עצמו החל לאסוף אמנות ב-1790.
למעשה, המוזיאון מכיל שישה מוזיאונים נפרדים, השוכנים במקומות שונים בעיר, כשכל אחד עוסק בתחום אחר. גלריות האמנות שוכנות בתוך ארמונו של ברוקנטל, ומוצגים בהם כ-1,500 ציורים מהזרם המרכזי של האמנות האירופאית, החל מהמאה ה-15 עד המאה ה-18. בנוסף לציורים ישנו אוסף תחריטים, ספרים, מטבעות ומינרלים. ספריית ברוקנטל אף היא נמצאת בארמון ובה 300,000 פריטים הכוללים כתבי יד, אינקונבולות, ספרים בשפות רומניות עתיקות, ספרים עכשוויים ומגזינים.
שאר המוזיאונים הם: מוזיאון להיסטוריה, מוזיאון לפרמקולוגיה, מוזיאון להיסטוריה של הטבע ומוזיאון לכלי נשק וציד. כל אחד מהם שוכן בבניין אחר ברחבי העיר.
מרכז השיקום על שם אידה סוראסקי
מרכז השיקום ע”ש אידה סוראסקי הוא בית חולים שיקומי הממוקם במתחם המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי. הכניסה הראשית היא מרחוב הנרייטה סולד בתל אביב. מיועד לחולים שנותחו או טופלו במחלקות בית החולים השונות, וכן לאלה אשר זקוקים לשיקום וטופלו במוסדות רפואה אחרים.
מטרתו לשקמם ולהחזירם לפעילות ולתפקוד יומיומי תקינים ככל האפשר.
כמו כן, מטופלים במסגרת בית החולים השיקומי, מטופלים הזקוקים לטיפול במסגרת אמבולטורית, כגון מרפאות ואשפוז יום.
בית החולים השיקומי כולל את מערך הגריאטריה והפסיכיאטריה, מחלקת השיקום, המכון לטיפול בכאב, המכון למניעת מחלות לב ושיקום הלב, וכן את מכוני הפיזיותרפיה והריפוי בעיסוק.
בבית החולים השיקומי 124 מיטות.
שליית פנינים
שליית פנינים (באנגלית: Pearl diving) היא צלילה וליקוט של צדפות פנינים מקרקעית הים או מקרקעית אגמים ונהרות. הצולל המתמחה בסוג זה של "דיג" תת-מימי נקרא דולה או שולה פנינים. שליית פנינים בצלילה חופשית, שהייתה נפוצה מאז ימי קדם בעיקר במפרץ הפרסי וביפן, נעלמה כמעט לגמרי בימינו. את מקומה תופסות כיום חוות תת-ימיות בהן מגדלים פנינים מתורבתות, הן של מים מתוקים הן של מי ים.
תולדותיה.
עד שנות השלושים של המאה ה-20 ניתן היה להשיג פנינים רק בצלילה חופשית וליקוט ידני של צדפות פנינים (Pearl oysters) מקרקעית הים וגם מקרקעית אגמים ונהרות. לאחר שמשו את הצדפות הדו-קשוויות מן המים, פתחו אותן ופשפשו בבשרן. הייתה זו מלאכה מתישה, שכן היה צורך לשלות ולבדוק למעלה מטונה של צדפות על מנת למצוא בהן 3–4 פנינים איכותיות לפחות. זאת ועוד, כדי ללקט כמות עצומה שכזו, נאלצו הצוללים לעיתים קרובות לרדת לעומק גדול מ-30 מטרים בנשימה אחת, כשהם חשופים לתקיפה של יצורים ימיים עוינים ולסכנת טביעה, לא פעם כתוצאה מעילפון מים רדודים כשעשו את דרכם מעלה אל פני המים. בשל קשיי הצלילה וחוסר האפשרות לזהות מי מבין הצדפות הנחות על הקרקעית ראויה יותר מהאחרות, היו הפנינים באותם זמנים נדירות ביותר ומאיכות משתנה.
באסיה ניתן היה למצוא צדפות פנינה ברְדֵדוֹת בעומק 1.5-2 מטרים מתחת לפני המים, אבל על פי רוב נדרשו הצוללים לרדת לעומק של 12 מטרים ואפילו עד 40 מטרים כדי לאסוף כמות מספקת מהן. צלילות עומק אלו היו, כמובן, מסוכנות מאין כמותן. במאה ה-19 נעזרו הצוללים באסיה באמצעים פשוטים ביותר כדי להוסיף ולשרוד בעומקים שכאלה. במקומות אחדים הם נהגו למרוח את גופם בשומן כדי לשמור על חומו, תחבו כותנה ספוגה בשומן לאוזניהם, והשתמשו באטב עשוי שריון-צב לאטימת נחיריהם. כדי לרדת אל הקרקעית מבלי לבזבז את כוחותיהם בשחייה מטה, אחזו בדרך כלל בידיהם אבן כבדה. את הצדפות שליקטו הניחו בסל או רשת רחבי-פה שקשרו לגופם.
מאז ימי קדם מגיעות רוב פנינות מי הים מן האוקיינוס ההודי, ממקומות כמו המפרץ הפרסי, הים האדום ומפרץ מנאר (בין סרי לנקה להודו). פרגמנט מספרו האבוד של הגאוגרף היווני בן המאה ה-1 איסידורוס מכאראקס, "תחנות דרכים בפרתיה", מתאר שליית פנינים. כאראקס שוכנת בקצה הצפוני של המפרץ הפרסי, והקטע השתמר בספרו של אתנאיוס.