מתוך בקורת על הספר: ספרו של אביטל־אפשטיין הוא מהספרים החשובים שנכתבו על המלחמה. הוא מתייחד בהיקף הנרחב של המחקר ובעיסוק המעמיק בהשפעת מלחמת יום הכיפורים על החברה הישראלית בכל הנוגע לזיכרון הקולקטיבי. בכך הוא תורם תרומה ייחודית להבנת הזהות הישראלית בארבעת העשורים האחרונים, ובמיוחד להבנת זהותו של הדור שחווה את המלחמה.
67’, ירושלים, מלחמה - הוצאת מטר, 2017.
ספר שהוא תוצאה של מחקר מפורט ביותר על קרבות מלחמת ששת הימים הבוחן תפיסות ומיתוסים שהתקבעו בתודעה הלאומית. הספר מתבסס על מאות ראיונות עומק עם מפקדים, לוחמים ובני משפחות שכולות, ועל מסמכים רבים בתחום הדיפלומטי, המדיני והצבאי שחלקם נחשפו לראשונה עם צאת הספר.
פלא פה נס - הוצאת כרמל, 2017.
"פלא פה נס" הוא רומן עתידני פוליטי המציג הידרדרות והתפרקות של החברה הישראלית, הגורמים למתונים בחברה להגר ולהקים מדינה חלופית ביוון. הספר מתאר תהליך של נפילת ישראל בידי קיצונים ימניים ומלא בפרטים היסטוריים לצד עלילה דמיונית.
ריבר
קריאת העורב
קריאת העורב (בספרדית: Cría Cuervos) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1976 בכתיבתו ובבימויו של קרלוס סאורה עם ג'רלדין צ'פלין ואנה טורנס בתפקידים הראשיים.
זאת דרמה משפחתית המתוארת על ידי ילדה בת תשע יתומה מאב ואם ובחלקה אלגוריה פוליטית המתרחשת בספרד בזמן שלטונו של פרנקו.
האמא הסובלת ממחלה קשה ומלאת אהבה, חופש וחמלה, מייצגת כוחות הרפבוליקה והאב רודף הנשים וחסר המצפון בהתנהגותו לאשתו, מייצג כאן את הפאשיזם של פרנקו. סאורה היה מתנגד לפרנקו אבל הסרט נעשה בסוף שלטונו ולא נאסר להקרנה בספרד.
העלילה מסופרת בפלשבקים רבים עם קפיצות לעבר ועתיד וקטעי דמיון רבים. ג'רלדין צ'פלין שהייתה אז אשתו של סאורה משחקת תפקיד כפול בתור האמא של אנה ואנה המתבגרת.
התרגום המדויק של שם הסרט הוא "לגדל עורבים" והוא מבוסס על על פתגם ספרדי שמשמעותו שמי שמגדל עורבים שלא יתפלא אם הם מנקרים את עיניו. הסרט מותח ביקורת על חינוך קפדני, אבל גם על דיכוי גברי של נשים. זה אלגוריה לילדים שמתנקמים בהוריהם כמו בסרט.
קרלוס סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב וזכה בפרס מיוחד של השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן.
לאורך הסרט מושמע השיר "בגלל שעזבת" ("Porque te vas") שלא נכתב לסרט אבל הפך בעקבות זה ללהיט.
סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.
תקציר עלילה.
אנה (אנה טורנט) גרה במדריד עם אחותה הגדולה אירן (קונצ'י פרז) והקטנה מאייטה (מאייטה סנצ'ז), העוזרת רוזה (פלורינדה צ'יקו) האמא (ג'רלדין צ'פלין) והאבא אנסלימו (הקטור אלטריו). האב הוא קצין בצבא, תומך במשטר הפשיסטי של פרנקו ובשעתו לחם בדיוויזיה הכחולה לצד הוורמכט.
האם סובלת ממחלה קשה והאבא בוגד בה עם פילגשו אמליה (מירטה מילר) אשתו של חברו הטוב ועמיתו לצבא, ניקולס (גרמן קובוס). אנה רואה את היחס המשפיל של אביה באמה ומנסה להרעיל אותו על ידי הוספת סודה לשתייה לכוס החלב שלו. לאחר מגע מיני עם אמליה מקבל האב התקף לב ומת ואנה בטוחה שהרגה אותו. היא מסרבת לנשק את האב השוכב בארון מתים.
בדירה גרה גם הסבתא (ג'וזפינה דיאז) שיושבת כל הזמן על כסא גלגלים ולא מדברת. אנה מציעה לה להתאבד עם החלב והסודה לשתייה אך הסבתא מסרבת.
לאחר שהאב והאם מתו עוברת הדודה פאולינה (מוניקה רנדל) להשגיח על שלוש הבנות. פאולינה מנסה להשליט משמעת קפדנית בבנות ואנה שונאת אותה. ניקולס מבקר בביתם ואנה תופסת אותם בתנוחה אינטימית, היא מחזיקה אקדח טעון ופאולינה סוטרת לה.
אנה מחליטה להרוג את פאולינה בכוס חלב "מורעלת" בסודה לשתייה ומתפלאת שהיא מופיעה בחדר הבנות בבוקר.
דודי (זמרת)
דודי (באנגלית: Dorothy Miranda Clark, Dodie; נולדה ב-12 באפריל 1995) היא זמרת ויוטיוברית בריטית.
ביוגרפיה.
דורותי מירנדה קלרק (דודי) נולדה באנפילד, חלק של לונדון. לאחר סיום הלימודים היא עברה לבאת'. בשנת 2007 היא פתחה את ערוץ יוטיוב הראשון שלה "Dodders5,". הערוץ הראשי שלה "doddleoddle" פעיל מ-7 בפברואר 2011. בנוסף לכך היא בעלת ערוץ ב-Vevo.
בשנת 2016 דודי הוציאה את המיני-אלבום הראשון Intertwined. האלבום הוצא באופן עצמאי, אך כבר בשבוע הראשון הוא הגיע למקום ה-35 במצעד בפזמונים הבריטי. מיני אלבום השני You יצאה בשנת 2017 והגיע למקום ה-29. בבילבורד 200 הוא הגיע למקום ה-55.
בשנת 2020 יצאה האלבום הראשון של הזמרת - "Build a Problem". הוא היה מתוכנן לצאת בתחילת מרץ אך בעקבות מגפת הקורונה הוא שוחרר ב-7 במאי 2021. שירי האלבום הגיעו למצעדי הפזמונים במספר מדינות.
במאי 2016 חשפה כי היא ביסקסואלית.
פורמולה קינו
מקש Backspace
מקש Backspace (, מילולית: רווח אחורי) הוא מקש מקלדת המשמש לרוב למחיקת תווים. לחיצה על המקש מזיזה את סמן התצוגה עמדה אחת לאחור, מוחקת את התו שנמצא באותו מיקום, ומעבירה אחורה בעמדה אחת את שאר הטקסט שנמצא לאחר התו המחוק.
במקור דחף את עגלת מכונת הכתיבה עמדה אחת לאחור.
המקש במכונת כתיבה.
השימוש הבסיסי הוא תיקון טעויות: אחרי הקלדת תו שגוי, "מוחקים" את השגיאה בעזרת שימוש בסרט מחיקה במקום סרט דיו. אחרי החזרת העגלה בעזרת מקש backspace מחליף הקלדן, בדרך כלל בעזרת הסטת מנוף מתאים את הסרט, ומקיש שוב את האות השגויה ובכך מוחק אותה, מסיט את העגלה לאחור שוב, מחזיר את סרט הדיו, ולבסוף מקליד את התו הנכון. במכונות שאינן מצוידות בסרט מחיקה, ניתן להחליף את המחיקה בעזרת "נייר נוזלי" (טיפקס ואמצעים דומים), עליו ניתן להקליד את התו הנכון.
מכונות כתיבה משוכללות יותר, ובפרט כדורית, מבצעות את כל הפעולות, עד להקשת התו הנכון באופן אוטומטי בעזרת הקשה על backspace.
במכונות כתיבה מסוימות, ניתן היה להקליד, למשל, אות a עם סימן הטעמה עילי (á) על ידי הקלדת , , ולאחר מכן . טכניקה זו היא הבסיס לשינויי ריווח כאלה בערכות תווים ממוחשבות, אך כיום תהליך זה הוחלף במידה מסוימת במנגנון שילוב הסימנים הדיאקריטיים של יוניקוד. תוכנות מסוימות כמו TeX או Microsoft Windows משתמשות בשיטה ההפוכה לסימנים דיאקריטיים, כלומר מיקום המבטא תחילה, ולאחר מכן הקלדת אות הבסיס.
המקש במקלדת המודרנית.
אף על פי שהמונח "רווח אחורי" הוא השם המסורתי של המקש שמוחק את התו שמשמאל לסמן, הוא עשוי להיקרא במגוון דרכים, למשל הסר (delete), מחק (Erase), או עם חץ מצביע שמאלה. סמל ייעודי עבור "Backspace" קיים בתור U+232B ⌫ אך השימוש בו כתווית מקלדת אינו אוניברסלי לכל המקלדות.
מקש ה-Backspace נבדל ממקש Delete, בכך שבעת השימוש בעבר בכרטיסים מנוקבים היה מחורר את כל החורים כדי למחוק תו, ובמחשבים מודרניים מוחק את הטקסט שמופיע אחרי הסמן, ולא לפניו. כמו כן, מקש המחיקה פועל לעיתים קרובות כפקודה כללית להסרת אובייקט (כגון תמונה בתוך מסמך, או קובץ שלם במנהל הקבצים), בעוד שמקש ה-Backspace לרוב לא מבצע זאת.
שימושים נפוצים.
במערכות מודרניות, מקש ה-Backspace ממופה לרוב לתו המחיקה (0x7f ב-ASCII או יוניקוד), אם כי פעולת המחיקה של התו שלפני הסמן נשארת.
בדפדפני אינטרנט או מנהלי קבצים, מקש Backspace משמש בדרך כלל כדי לחזור דף אחד אחורה או מעלה ברמה אחת (לתיקיית האם).
Backspace
מקש מחיקה
סרגיי מאליוטין
סרגיי מאליוטין (ברוסית: Сергей Васильевич Малютин; 4 באוקטובר. 1859 - 6 בדצמבר 1937) היה צייר רוסי, מעצב נוף, מאייר ואדריכל. רוב ציורי השמן שלו הם פורטרטים. הוא אולי ידוע בעיקר בזכות עיצוב הסט הראשון של בובות מטריושקה, שנוצר על ידי ואסילי זביוזדוצ'קין ב-1890.
ביוגרפיה.
מאליוטין נולד במוסקבה למשפחת סוחרים וגדל בוורונז', שם ראה תערוכה בשנת 1870, שהעניקה לו השראה להפוך לאמן. בין השנים 1883–1886 למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, אצל אילריון פרינישניקוב, וולדימיר מאקובסקי. עם סיום לימודיו הוענקה לו מדליית כסף. בשנת 1890 הוא זכה בתואר.
באותה שנה, הוא הועסק כמעצב באופרה הפרטית של סאווה ממונטוב, ובמהלך העשור וחצי שלאחר מכן יצר תפאורות לאופרות ובלטים רבים, כולל מפצח האגוזים בתיאטרון מריאנסקי.
מ-1891 עד 1893, הוא היה מדריך במכון האליזבתני והפך לחבר באגודת האמנות של מוסקבה בשנת 1896. במהלך תקופה זו, הוא גם יצר איורים ליצירותיו של פושקין וכמה סיפורי עם רוסיים.
בשנת 1900 הוא נסע למושבת האמנים בטלאשקינו, ליד סמולנסק, שם היה מעורב בסדנאות הקרמיקה והגילוף של הנסיכה מריה טנישבה והצטרף לתנועה המכונה "מיר איסקוסטבה". בהיותו שם, הוא עיצב מבנה לספריית בית הספר וקישט את התיאטרון.
הוא נשאר שם עד 1903. עיצוביו לכנסייה מומשו מאוחר יותר על ידי האדריכל ולדימיר סוסלוב. הוא עבר לעבוד עם ניקולאי ז'וקוב ליצירת "בית פרצוב" במוסקבה. העיצובים האדריכליים שלו היו בעצם חלק מתנועת התחייה הרוסית, אך גם קושטו במוטיבים עממיים פנטסטיים.
מ-1903 עד 1917 לימד באקדמיה במוסקבה. במהלך אותה תקופה, הוא זכה בתואר "אקדמאי" על ידי האקדמיה האימפריאלית לאמנויות (1914). לאחר מהפכת 1917, הוא עבד כמדריך ב"סדנאות אמנותיות וטכניות גבוהות יותר" - בית ספר שהוקם על ידי ולדימיר לנין. הוא היה שם עד 1923. בין השנים 1918 עד 1921 השתתף גם ביצירת כרזות התעמולה הידועות בשם "חלונות רוסטה". ב-1922 הוא היה אחד ממייסדי אגודת האמנים של רוסיה המהפכנית, שקיימה את פגישתה הראשונה בביתו, והפך לתומך בריאליזם סוציאליסטי.
הוא נפטר במוסקבה ב-1937 בגיל 79.
Keeps Gettin' Better