בעבר מקובל היה לזהות תופעות באמצעות ניתוח mRNA, אולם התברר כי אין מתאם בין ה-mRNA להרכב החלבוני של התא, בין היתר כי mRNA לא תמיד מתורגם לחלבון, וכן כמות ה-mRNA המתורגם לחלבון תלוי בגן ובמצב הפיזיולוגי של התא. פרוטאומיקה מאפשרת לאשר את ההימצאות של חלבון בתא ומאפשרת לאמוד את כמות החלבון בו.
חלבונים רבים עוברים מודיפקציות שונות אחרי התרגום, שרבות מהן חשובות לאופן התפקוד של החלבון. דוגמאות בולטות למודיפקציות שכאלו:
רפאל רוזוב
רפאל רוזוב (כ"ט בכסלו תרנ"ג דצמבר 1892 – כ"ג בסיוון תשט"ז 2 ביוני 1956) היה פעיל ציוני, איש התנועה הרוויזיוניסטית, ממייסדי תנועת הנוער בית"ר בארץ ישראל, ברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר) וההסתדרות הציונית החדשה (הצ"ח).
קורות חיים.
רפאל רוזוב נולד בזימלנסק, במחוז וורונז', שבאימפריה הרוסית לאמו שרה מרים ולאביו אשר אנשל. בילדותו ונעוריו קיבל חינוך מסורתי ולאומי והשכלה כללית רוסית. הוריו, ואחיו: אסתר, רבקה וישעיהו עלו לארץ ישראל משנת 1906, והתיישבו במושבה פתח תקווה. רפאל נותר ברוסיה כדי לסיים את לימודיו בבית הספר הריאלי, והתגורר אצל אחיו הבכור ישראל בנימין רוזוב. בשנת 1907 פגש רפאל את המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי, בביקורו אצל אחיו ישראל, בפטרבורג.
בשנת 1910 יצא רפאל רוזוב ללמוד הנדסה באוניברסיטת ליאז' שבבלגיה. ושם נפגש עם סטודנטים יהודים, חלקם מהפכנים, קומוניסטים ופליטים מרוסיה; רובם היו מתבוללים ומתנגדים לציונות. אחד מהם היה, לב דוידוביץ ברונשטיין, שנודע בשם ליאון טרוצקי השפעתם של הסטודנטים הללו הייתה רבה על חבריהם; ולימים, סיפר רוזוב לאייזיק רמבה, כי נראה היה "שלאחר להט-מידברותיו [של טרוצקי] אבדו כל הסיכויים להציל את נפשות הצעירים". על כן, פנה רפאל להקים יחד עם סטודנטים נוספים, את אגודת הסטודנטים הציונים "קדימה", ספרייה ציונית, ואחר את אגודת "חרות", שהייתה גרעין "ברית הסטודנטים הלאומיים", וכן מועדון חברים ומסעדה. במסגרת פעילותו הציונית באוניברסיטת ליאז', אירח סופרים ומנהיגים של התנועה הציונית, בהם: זאב ז'בוטינסקי, הפרדסן שמואל טולקובסקי אשר הרצה והציג צילומים של ארץ ישראל לפני הסטודנטים, באמצעות פנס קסם בשנת 1911, שמריהו לוין, שלום עליכם, שלום אש, זלמן שניאור ואחרים. בהמשך, יצר קשר עם יושב ראש הנהלת הפדרציה הציונית בבלגיה ז'אן פישר, אשר הפגיש אותו עם פעילים ציוניים במדינה. ובעקבות פעילותו, הוא נתבקש על ידי אוסקר פישר, מראשי קרן קימת לנהל הסברה למענה בנושא יישוב ארץ ישראל.
עלה לארץ ישראל בשנת 1914 והצטרף אל משפחתו בפתח תקווה. במלחמת העולם הראשונה הצליח לחמוק מחובת הגיוס לצבא שהטילו השלטונות העות'מאניים על גברים נתיני האימפריה. וסירב להשתתף בפינוי של תושבי פתח תקווה, עם התקדמות הצבא הבריטי בחזית בחזית בשלהי המלחמה. נעצר על ידי חיילים בריטים בחשד לריגול לטובת העות'מאנים. ונחלץ מֵאָשָׁם בסיועו המשפטי של עורך הדין סוליסטור גיסבורן. לאחר המלחמה נסע להשלים את לימודיו בהנדסה ב"בית הספר הקולוניאלי לחקלאות" בתוניס, ושם הוסמך למהנדס חקלאי. בשובו לארץ ישראל, הצטרף לפעילות ציבורית בפתח תקווה, בה כיהן כחבר מועצת המושבה. כמו כן, היה חבר בוועדה למתן הלוואות לבניין בתים וליסוד משקי-עזר זעירים. במאורעות הדמים בשנת תרפ"א 1921, פעל במסגרת "ועד ההגנה" של המושבה, וגם סייע בפעילות ההגנתית הארצית.
רפאל רוזוב ניהל תכתובת ענפה ורבה עם זאב ז'בוטינסקי על ענייני התנועה וניהולה. בביקוריו בארץ ישראל היה בין מלוויו בכל סיוריו בארץ ושומר ראשו. לאחר שז'בוטינסקי הקים, את תנועת הנוער בית"ר בגולה, בשנת 1923, היה רוזוב ממייסדיה בארץ ישראל, בשנת 1927. הוא כיהן שורה של תפקידים בבית"ר, לרבות סגן המפקד הראשי של בית"ר בארץ ישראל. באב תרפ"ט 1929, צעד בראש תהלוכת בית"ר אל הכותל המערבי בירושלים. ובמאורעות תרפ"ט 1929, השתתף בהגנת פתח תקווה ויישובי השרון.
במפנה העשורים השלישי והרביעי של המאה ה-20, הלכה והעמיקה המחלוקת ביישוב, בין תומכי ז'בוטינסקי לבין אנשי תנועת העבודה; ותומכי ז'בוטינסקי כבר לא מצאו הגנה לזכויותיהם במסגרת הסתדרות העובדים הכללית ומפלגות הפועלים, ואף נעשו ניסיונות להדיר אותם ממקומות העבודה שלהם. על כן, הוקם "ארגון עובדי הצה"ר ובית"ר", בניסן תר"ץ אפריל 1930. בכינוס העולמי הראשון של תנועת בית"ר בדנציג בשנת 1931, נבחר רפאל רוזוב, בהמלצת זאב ז'בוטינסקי, לקצין שלטון בית"ר. וכך, שהה כשבע שנים בפריז בעבודתו במרכז העולמי הראשי של תנועת הנוער בית"ר. ב-16 ביוני 1933 נרצח המנהיג הציוני חיים ארלוזורוב בחוף תל אביב. אנשי התנועה הרוויזיוניסטית וברית הביריונים נחשדו על ידי השלטונות הבריטים כאחראיים לרצח. רוזוב פעל לאיתור עדים שמידע שברשותם יסייע לסנגוריה של החשודים. למעשה, רוזוב היה ממקורבי ז'בוטינסקי ומנאמניו, וזכה להוקרתו; במכתב מפריז אל אחיו הבכור ישראל, מ-28 במרץ 1934, ציין ז'בוטינסקי, כי פגש את רפאל במסיבה, ו"ראפאשה [כינוי חיבה של ברפאל] הוא בן חיל; אמש הוא היה אצלנו והתגנדר עם הגברות המאוהבות בו".
בשנת 1935, רפאל רוזוב השתתף כציר בוועידת היסוד של ההסתדרות הציונית החדשה (הצ"ח) בווינה. כמו כן, היה חבר הנהלת "קרן תל חי", וחבר ועדת הבניין של "מצודת זאב" בתל אביב.
באוגוסט 1947, הואשם רוזוב על ידי השלטונות הבריטים שהוא פעיל בתנועת הנוער בית"ר, שהוכרזה אז על ידיהם כארגון לא חוקי, ונעצר עם חבריו.
רפאל רוזוב פרסם מאמרים רבים בעיתונות התנועה הרוויזיוניסטית; בכתב העת "מצודה", בכתב העת "המדינה" שראה אור בוורשה ובכתב העת "במחנה" של ברית החייל ואחרים.
שנות חייו האחרונות של רפאל היו שנים של בדידות וחולי.
רפאל רוזוב נפטר בתל אביב בכ"ג בסיוון תשט"ז 2 ביוני 1956 ונקבר באזור התעשייה סגולה, פתח תקווה.
מקבל שופנייה
מקבל שופנייה (נולד ב-21 באוקטובר 1963) הוא ספורטאי ספורט נכים, חבר נבחרת ישראל בבדמינטון לנכים ובעבר חבר נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
שופנייה תושב שפרעם. ב-1982 נפצע במלחמת שלום הגליל כשעלה עם רכבו על מוקש, רגלו האחת נקטעה והשנייה רוסקה. לאחר תקופת שיקום הצטרף לבית הלוחם חיפה. ב-1985החל לשחק כדורסל בכיסאות גלגלים ובשנים 1999-1986 היה חבר נבחרת ישראל והשתתף במספר אליפויות אירופה ואליפויות עולם. ב-1988 וב-1992 התחרה עם הנבחרת במשחקי אולימפיאדת הנכים. בשני העשורים החולפים מאז המשיך לשחק בנבחרת בית הלוחם חיפה והוא מאמן קבוצות לאומית א' וב' בכדורסל כיסאות גלגלים.
ב-2001 החל שופנייה לשחק בדמינטון וצורף לנבחרת ישראל לנכים. כמתחרה יחיד הגיע למקום השני באליפות אירופה שנערכה בשווייץ ב-2010 ובתחרות הזוגות היה עם שותפו אלוף העולם ואלוף אירופה: ב-2006 זכו באליפות אירופה בבדמינטון לנכים שנערכה בהולנד, ב-2007 זכו במקום הראשון באליפות גרמניה הפתוחה וב-2010 זכו באליפות אירופה בשווייץ. ב-2008 הגיע למקום השלישי בתחרות הזוגות באליפות אירופה שנערכה בגרמניה. באליפות העולם 2011 שנערכה בגואטמלה שונו חוקי המשחק ודרגת הנכות של שופנייה הועברה למשחק בעמידה.
ב-2011 זכה שופנייה בפרס שרת התרבות והספורט לספורטאים מצטיינים.
שיבתין
שיבתין (בערבית: شبتين) הוא כפר פלסטיני קטן בדרום-מערב השומרון, המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית. הכפר ממוקם כ־1.5 ק"מ דרומית לשוקבא, וכ־0.5 ק"מ מצפון להתנחלות ניל"י ולכביש 463.
היסטוריה.
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. בראש הגבעה שעליה בנוי הכפר נמצאת "ח'רבת שבתין", אתר ארכאולוגי בו נמצאו שרידי יישוב מהתקופה הפרסית בארץ ישראל והתקופה ההלניסטית בארץ ישראל. לפי "לקסיקון ארץ ישראל", ייתכן לזהות ב"ח'רבת שבתין" את העיר שבתן, הנזכרת ברשימת תחותמס השלישי, הנזכרת ברשימת רעמסס השני. מדרום לכפר נמצא מבנה מקאם "שייח' אחמר א-נובי" ובסמוך מקבץ של מערות קבורה המתוארכות לתקופה ההלניסטית והרומית.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר.
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בשיבתין הייתה אוכלוסייה של 63 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 20 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 110 תושבים, כולם מוסלמים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 150 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 4,423 דונם. אשר מתוכם הוקצו 27 לחקלאות שלחין, ו-1,158 לגידולי דגנים.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית. בסקר האוכלוסין הירדני משנת 1961 נמנו בכפר 290 תושבים.
לאחר 1967.
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. בעקבות הסכמי אוסלו, הוגדר 7.2% משטח הכפר כשטח B והשאר שטח C.
בשנת 2016 מנה הכפר כ־1,080 תושבים. כמות משמעותית מתושבי הכפר מועסקים בישראל כפועלים. סביב הכפר מעט שדות ומטעים חקלאיים, וכן מגרש כדורגל. הגישה לכפר היא מכביש 446.
בשנת 2012 תכננה רכבת ישראל בניית פארק ציבורי על קרקע חקלאית פרטית בשטח הכניסה לכפר, שחלקה שייך לתושבי הכפר וחלקה בבעלות פלסטינים מבית איכסא. לשטח זה הוזרמו רבבות טונות של עפר שנחפרו ממנהרות קו הרכבת המהיר לירושלים. פעילות זו מנעה מהחקלאים גישה לאדמותיהם, והם חדלו לטפח את החלקות. בעלי הקרקע הגישו עתירה לבג"ץ בשנת 2014, ובשנת 2018 הוחלט שרכבת ישראל תפנה את העפר ותשיב את השטח למצבו הקודם.
גאוגרפיה.