להקתו של ג'ון באותה תקופה (ובסיבוב ההופעות) הייתה הלהקה שליוותה אותו באלבומו האחרון , "Leather Jackets" (1986). היא כללה את נגני כלי ההקשה וריי קופר, שהשתתף בסיבוב ההופעות כאורח מיוחד. ג'יימס ניוטון הווארד, שהיה מלחין עם עתיד מבטיח בהוליווד באותה תקופה, הצטרף וערך התאמות לתזמורת גדולה בת 88 נגנים לעיבוד התזמורתי המקורי שלו ל־"Tonight". כן הוא התאים באופן דומה את העיבודים של פול בקמסטר לשירים אחרים, עיבודים שנועדו במקור כולם לתזמורת קטנה יותר. הוא גם כתב עיבודים תזמורתיים חדשים לשירים כמו "Don't Let the Sun Go Down on Me", שבמקור כללו רק עיבודי כלי נשיפה.
האלבום כולל את רוב החלק השני של המופע למעט "Saturday Night's Alright for Fighting", "Carla/Etude", "Cold as Christmas (In the Middle of the Year)" ו־"Slow Rivers" (שג'ון שר אותו במופע לבדו. השיר הוא מן האלבום "Leather Jackets", שם הוא דואט עם קליף ריצ'רד).
בשיר "נר ברוח" לא השתתפה התזמורת, אלא ג'ון ביצע אותו יחד עם הקלידן שלו, פרד מנדל. בתחילת הבית השני של השיר חברי התזמורת שלפו נרות שאותם הדליקו ביד, ותשואות הקהל שנשמעות באו כתגובה למחווה זאת. לג'ון עצמו לא הייתה ידיעה מוקדמת על המהלך, והוא נראה מגיב עליה בווידאו של השיר. לפני ביצוע "Take Me To The Pilot" ג'ון נשמע פונה לפרד מנדל ואומר "היי פרד". היה זה סוג של הומור פנימי של ג'ון עם חברי הלהקה מדי פעם.
לכל כלי בתזמורת הוצמד מיקרופון והוא הוקלט בנפרד. קלייב פרנקס, טכנאי הקול של ההופעות החיות של ג'ון, ביצע את הקלטת החלק הראשון של המופע (ג'ון עם הלהקה), בסיוע קית' ווקר ודניס פוֹקס. פיקח על ההקלטות של החלק עם התזמורת, הקלטות שביצעו ליאון מינרוויני וניק ג'רמי. דאג'ן לקח את סרטי ההקלטות לאולפני Wisseloord בהולנד, לשם עריכת מיקסינג יחד עם גרהאם דיקסון, שהיה טכנאי ההקלטות ב־"Leather Jackets".
ההופעה הייתה ההופעה האחרונה שבה ג'ון לבש את התלבושות הגרנדיוזיות המפורסמות, שאותן לבש מאז תחילת שנות ה־70. היא גם הייתה הופעתו האחרונה לפני שעבר ניתוח במיתרי הקול בינואר 1987. הניתוח הצליח, אבל ג'ון נאלץ לנוח כמה חודשים משירה והופעות. הניתוח גם גרם לשינוי תמידי בגוון קולו, שהפך לדבריו עמוק יותר וחזק יותר, ומנע ממנו במידה מסוימת להגיע אל הגבהים שאליהם הגיע לפני הניתוח. ג'ון סיפר: (להרחבה ראו Tour De Force).
הצלחה.
בארצות הברית, האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בינואר 1988 ולמעמד אלבום פלטינה באוקטובר 1995, בהסמכת איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. האלבום שהה במצעד בילבורד 200 במשך 41 שבועות, משך הזמן השני באורכו במצעד זה לכל אלבום של ג'ון מאז "Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy" שמ־1975 ("Too Low for Zero" שהה במצעד במשך 54 שבועות ב־1983).
הגרסה מההופעה של "Candle in the Wind" (צד ב': "Sorry Seems to Be the Hardest Word") יצאה לאור ב־1987 כסינגל בארצות הברית והגיעה למקום השישי במצעד בילבורד הוט 100. בבריטניה, השיר יצא כסינגל ב־1988 והגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. חרף הבעיות בקולו של ג'ון, הסינגל היה מועמד לגראמי בטקס פרסי הגראמי ה־30, שנערך ב־1988, בקטגוריית הביצוע הקולי הגברי הטוב ביותר לשיר פופ.
ביקורת.
לינדזי פלאנר, מבקר "AllMusic", כתב: . אנדי גרין, מבקר "רולינג סטון", כתב שחרף הבעיות בקולו של ג'ון, ההופעות בסיבוב ההופעות היו "פשוט מדהימות". בנוגע להופעה האחרונה (שהוקלטה לאלבום) כתב שג'ון פחד (בגלל הבעיות בקולו) שהיא תהיה הופעתו האחרונה בכלל, ומשום כך שר .
מאט ספרינגר מאתר ultimateclassicrock.com כתב על ההופעה שהייתה "בלתי רגילה", ושהאלבום . ספרינגר עמד גם הוא על כך שג'ון לא ידע באותו הלילה אם יוכל לשיר שוב, ותוך שהשתעל דם וליחה במהלך ההופעה, ביצע "סט אגדי" עם להט ומחויבות. ספרינגר טוען ש, ושג'ון .
רשימת השירים.
ג'ון לא ביצע רבים משירי האלבום במשך קרוב ל־15 שנים. כשבחר את רשימת השירים לסיבוב ההופעות התזמורתי, הוא בחר רבים מהשירים מאלבומיו המוקדמים (שהיו בדרך כלל מתוזמרים): "Elton John", "Tumbleweed Connection" ו־"Madman Across the Water". שישה מתוך 14 השירים נלקחו מהאלבום "Elton John" (שירים 1–3, 6, 7 ו־13).
מהדורת לייזרדיסק.
צד א': ג'ון ולהקתו
צד ב': ג'ון, הלהקה והתזמורת
הוצאה לאור.
מהדורות תקליטור.
האורך הכולל של תקליטור המהדורה האמריקאית המקורית מ־1987, שיצא לאור בחברת (MCAD-8022) הוא 73:58, בעוד שהאורך הכולל של הגרסה שעברה עריכה דיגיטלית מחודשת (רימסטר) ויצאה לאור בחברת Mercury/Island ב־1998 () הוא רק 73:48. הפער נובע מהסרת כמה שניות של תשואות לאחר השיר "Tonight".
רשימת השירים בשתי המהדורות זהה. עם זאת, אורך רוב הרצועות שונה בין מהדורת הרימסטר למהדורה המקורית, עקב חלוקה שונה של הרצועות: במרבית המקרים ההצגה המדוברת של השיר הועברה מתחילת הרצועה אל הסוף של הרצועה הקודמת.
מהדורות מצולמות.
ההופעה צולמה ויצאה לאור במהדורת לייזרדיסק ובמהדורת VHS. שתי המהדורות כללו את רוב החלק הראשון של ההופעה, שבו ג'ון הופיע עם להקתו (פרט ל־"Heartache All Over The World" ו־"This Town"), אבל בחלק מהן הושמטו שירים אחדים מהחלק השני, שבו ג'ון הופיע עם התזמורת: "The Greatest Discovery", "Tonight", "The King Must Die", "Cold as Christmas", "Carla/Etude", "Tiny Dancer", "Have Mercy on the Criminal", "Slow Rivers" ו־"Madman Across the Water". גרסת הלייזרדיסק יצאה גם ב־DVD.
אודיו.
השיר "Daniel" ו"מחרוזת: 'Song for You', 'Blue Eyes', 'I Guess That's Why They Call It the Blues'" (מחלק ההופעה הראשון, של ג'ון ולהקתו) יצאו לאור ב־1988 כרצועות בונוס שצורפו לסינגל המקסי של "A Word in Spanish" בהוצאת (בבריטניה/אירופה בלבד, כ־EJSCD 18, מס' 299-2 872). האודיו של "Carla/Etude" יצא לאור במארז .
התערבות בשוק המט&quot;ח בישראל
רשימת השירים המושמעים ביותר בספוטיפיי
Why Don't We (להקה)
Origin
הדוכסויות המאוחדות של יוליך-קלווה-ברג
ביטסי טולוץ'
קרל סטפק
מרכז ביכורי העיתים
סילטית
סילטית (בסילטית: ስልጥኘ "סילְטִ'ינְיה", או שפת סילטה የስልጤ አፍ "יְסִילְטֶ'ה אַף") היא שפה אתיו-שמית המדוברת במרכז אתיופיה, והיא משתייכת לענף השמי הדרומי במשפחה השמית. דוברי השפה הם בני הקבוצה האתנית סילטה, החיים בעיקר באזור סילטה שבמדינת אומות הדרום, הלאומים ואזור העמים באתיופיה.
דוברים וניבים.
לשפה יש חמישה ניבים: סילטי, וּוֹלָאנֶה, אַזֵרְנֵת-בֵּרְבֵּרֶה, וּוּרִירוֹ ואוּלְבַּרֵג. יש כ-940,000 דוברים ילידיים של סילטית (על פי מפקד אוכלוסין ב-2007); ו-125,000 דוברי וולאנה.
דוברי וולאנה חיים בעיקר במחוז קוֹקִיר גֵדֵבָּאנוֹ שבאזור גוראגה, וכן ברובע סדן סודו השכן שבמדינת אורומיה. חלקם התיישבו גם באזורים עירוניים באזורים אחרים במדינה, במיוחד באדיס אבבה.
פונולוגיה.
הטבלאות להלן מציגות את הפונמות בסילטית.
עיצורים.
בסילטית יש קבוצת עיצורים אופיינית למדי לשפה אתיו-שמית. ישנם העיצורים המסודקים הרגילים, לצד העיצורים האטומים (הפשוטים) והקוליים. כל העיצורים למעט ו- ניתנים להכפלה, כלומר להארכת העיצור. בטבלה להלן העיצורים כתובים באלפבית הפונטי הבינלאומי, והתעתיק השמי/האתיו-שמי מובא בסוגריים משולשים אם הוא שונה ממנו.
הערות לטבלה:
תנועות.
התנועות בסילטית נבדלות במידה ניכרת מהסט הנפוץ בשפות האתיו-שמיות של שבע תנועות, כמו באמהרית, בתיגרינית ובגעז. לעומתן, בסילטית יש חמש תנועות קצרות וחמש ארוכות, האופייניים לשפות הכושיות המזרחיות הסמוכות – אלה עשויות להיות מקור ההשפעה על סילטית.
ניכר גיוון אלופוני בקרב התנועות הקצרות, במיוחד עבור התנועה /a/: בטבלה להלן מובא רק האלופון השכיח ביותר שלה, . בנוסף, כל התנועות הקצרות עשויות לאבד את קוליותן לפני פֶסֶק.
כתב.
מאז לפחות בשנות השמונים, סילטה נכתב בכתב געז, שפותח במקור לשפת געז העתיקה, ובשימוש כיום בין היתר באמהרית, בתיגרינית ובסבת-בית.
מערכת הכתב הזו מבחינה בין שבע התנועות של געז ואמהרית. לכן חלק מהתנועות המובחנות באורכן אינן מסומנות. בפועל, זה כנראה לא מפריע להבנת הכתב, כיוון שקיימים רק מעט זוגות מינימליים על בסיס אורך התנועה. בסילטית כתובה, עשר תנועותיה של סילטית ממופות על שבע התנועות שהכתב מאפשר לייצג, כדלקמן:
הישרדות השפה.
מֵשֵשָה מָאקֶה ג'וֹבּוֹ דיווח במאמרו ב-2016 כי חלק מהדוברים, בכמה תחומי שימוש בשפה, עוברים להשתמש באמהרית במקום בסילטית. הוא מצביע על גורמים פוליטיים וחברתיים גדולים, רבים ברמה הלאומית. הוא גם מציין גורמים מקומיים קטנים יותר, כגון העובדה שלא קיימות סוגות יצירתיות בסילטית.
מנחם נפתלי
חצ'רמותית
סיוע בינלאומי
שורש 8
שורש 8 או טוֹאוּ בּוּ (בסינית: 亠部, פיניין: Tóu bù) הוא השורש השמיני של הכתב הסיני. פירושו "מכסה" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 38 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
וריאנטים.
יש הבדל ביפנית ובסינית בהדפסת גופנים עבור שורש זה. באופן מסורתי, קו אנכי קצר על גבי הקו האופקי שימש בהדפסה, בעוד מקף מלוכסן הועדף בכתב יד.
צורת הנקודה האנכית משמשת במילון קאנגשי, ובגופנים מודרניים יפנים וקוריאנים. בסין, טאיוואן והונג קונג, נקודה מלוכסנת על גבי הקו האופקי היא הצורה הסטנדרטית, אם כי הצורה המסורתית עם נקודה אנכית נמצאת בשימוש נרחב גם בגופנים סיניים מסורתיים ובמקרים מסוימים בסינית מפושטת.