בלילה שבין ה-12 ל-13 במאי התרכזו צעירי הפל"ם בתל מונד. למרות שחלק מהצעירים הכירו אחד את השני, הכיתות של המושבים השונים מעולם לא התאמנו ביחד במסגרת מחלקה ובוודאי גם לא כפלוגה. גם למפקד הפלוגה לא היה ניסיון פיקודי. במהלך הפגישה בתל מונד צירפו את הכיתות השונות למחלקות ואת המחלקות לפלוגה. שם נמסר לצעירים על המשימה – פעולת הטרדה נגד טירה, להגיע למקום השולט על הכפר ולהפתיע אותו בחסות החשכה, במקביל לפעולה בפר סאבא. בהמשך הלילה צעד הכוח, והתרכז בחורשה שבמרכז כפר הס. מצב הרוח של הצעירים היה מרומם. מישהו הביא פטפון להעביר את הזמן. הזמן עבר, הפקודה בוששה להגיע, והשחר החל להפציע. רק בשעות הבוקר המאוחרות הגיעה הפקודה לצאת למשימה. לשון הפקודה כאמור, "להטריד את הכפר טירה, ובמקרה שהערבים יברחו – להיכנס לכפר ולהתבסס בו". הפקודה ניתנה בעל פה.
מהלך הקרב.
הפלוגה בת שלושת המחלקות יצאה ממקום הריכוז בכפר הס, לעבר רכס גבעה שבקצה שלה קבוצת עצי אקליפטוס. מהרכס הייתה שליטה מצוינת על טירה המרוחקת כארבע מאות וחמישים מטר מהמקום. הכוח התמקם ברכס וחיכה לפקודה. על פי העדויות לאחר כ-10 דקות נפלט על ידי אחד הלוחמים כדור. האירוע לא הניב שום תגובה, וכך נוצרה תחושה שהכפר ריק מתושביו ואינו מוגן. כתוצאה מכך נתן מפקד הפלוגה פקודה לעזוב את הרכס ולהתקדם במורד לעבר הכפר טירה. ראשוני המתקדמים לכפר היו מחלקת החוד (שהורכבה מהכיתות של כפר הס, עין ורד ובני דרור), המחלקות האחרות החלו בחלקן להצטרף. כאשר ראשוני הלוחמים הגיעו למרחק של כ-200 מטר מטירה, למקום נמוך וחשוף, נפתחה עליהם בבת אחת אש תופת. הלוחמים בקושי הספיקו להשיב אש, שכן הכח ספג אבדות רבות באופן מיידי: הרוגים, פצועים וחובשים שנפגעו בעת טיפול בפצועים. הכוח שנשאר על הרכס, לא חיפה כראוי על הלוחמים שירדו לשטח הנחות. הקרב יצא משליטה, החלה מנוסה של לוחמים. חלק נוסף היה מרותק בשל מכת האש. חלק נוסף שנשאר בשטח, המשיך לטפל בפצועים, והיו ניסיונות חילוץ שלא צלחו. לאחר הגעת הכוח לכפר הס וספירת הכוחות התברר ש-24 לוחמים חסרים.
לאחר הקרב.
זמן קצר לאחר הקרב החלו להגיע כוחות תגבור לטירה מכיוון קלקיליה. התגבור הוא עדות לכך שבצד הערבי האמינו שישראל מנסה לכבוש את טירה. ההתמקדות של הערבים בטירה, יצרה את ההסחה המתוכננת וסייעה לכבוש באותו יום את כפר סאבא הערבית.
למחרת היום החלו המאמצים למצוא את גופות הלוחמים. לאחר מאמצים נמצאו רק 20 גופות, 4 לוחמים נעדרים ולא נמצאו עד היום.
בדיעבד התברר כי טירה תוגברה מבעוד מועד בפלוגה של "צבא ההצלה" של קאוקג'י, והתגבורת היא זו שכנראה נתנה את מכת הנגד הערבית בקרב טירה.
JL בורק
הנוער החילוני של בורק-אן-ברס (בצרפתית: Jeunesse Laïque de Bourg-en-Bresse), הידוע בכינויו JL בורק (JL Bourg) או פשוט בורק (Bourg), הוא מועדון כדורסל צרפתי מבורק-אן-ברס, המשחק ב-Pro A וביורוקאפ.
היסטוריה.
בשנת 2014, JL בורק בנתה את האולם הביתי החדש שלה, אקינוקס, שהחליף את סאל דה ספורטס. בשנה הזו עלתה הקבוצה גם ל-Pro A לאחר שניצחה בפלייאוף ה-Pro B. הם ירדו בחזרה לאחר עונת 2014-15.
בעונת 2019–20, בורק הייתה במקום החמישי עד שהעונה בוטלה עקב מגפת הקורונה. בעונת 2020–21, בורק ערכה את הופעת הבכורה שלה באירופה כששיחקה ביורוקאפ.
יחסי ארגנטינה–קולומביה
יחסי ארגנטינה–קולומביה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה וקולומביה.
היסטוריה.
שתי המדינות היו תחת שלטון האימפריה הספרדית מהמאה ה-16 עד לקבלת עצמאותן לאחר מלחמות העצמאות של אמריקה הספרדית בתחילת המאה ה-19. מלחמת ארגנטינה–ברזיל שהביאה לעצמאותה של אורוגוואי הייתה גם הסיבה למגעים פוליטיים בין ארגנטינה לקולומביה. במיוחד ביקשה ממשלת ארגנטינה עזרה מקולומביה, שצבאה כבש את בוליביה באותה תקופה, כדי לפלוש ל במאטו גרוסו. עם זאת, סימון בוליבר סירב כי הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה (הישות שקדמה לארגנטינה) סירבו להשתתף בקונגרס פנמה שהנהיג בוליבר וניסה להקים מסגרת-על למדינות שזה עתה קיבלו עצמאות באמריקה הלטינית.
לקולומביה הייתה השתתפות פסיבית במלחמת הברית המשולשת כשגינתה את מה שאירע לפרגוואי במהלך הסכסוך. קולומביה תרמה להשבת הריבונות של פרגוואי. זה החליש את היחסים בין ארגנטינה וקולומביה עד 1912.
היחסים בין ארגנטינה לקולומביה נמשכו במאה ה-20 עם הקמת איחוד הרפובליקות האמריקאיות (גוף שקדם לארגון מדינות אמריקה), יחד עם מדינות אחרות. שתי המדינות נותרו נייטרליות במלחמת העולם הראשונה והיו ממייסדות חבר הלאומים. במלחמת העולם השנייה שתי המדינות שמרו על עמדות שונות, מצד אחד, קולומביה שמרה על קשרים הדוקים מאוד עם ארצות הברית, ולכן הכרזת המלחמה נגד מדינות הציר הייתה קרובה; מצד שני, לארגנטינה היו יחסים טובים עם ברלין ורומא, אבל בגלל המצור המסחרי, יחסים אלה שינו את יעדם לוושינגטון וללונדון. בעקבות כך, קולומביה וארגנטינה, יחד עם צ'ילה, היו המדינות היחידות באמריקה הלטינית שהכריזו מלחמה על גרמניה הנאצית. בסוף המחצית הראשונה של המאה ה-20, ארגנטינה וקולומביה היו שתיים מחמישים המדינות המייסדות של ארגון האומות המאוחדות וארגון מדינות אמריקה.
ב-1967 נפגשו שני שרי החוץ כדי לחתום על הסכמים הקשורים למיסוי ימי ואווירי, ועניינים גרעיניים. מאוחר יותר, ב-1972, נפגשו הנשיאים אלחנדרו אגוסטין לנוסה מארגנטינה ומיסאל פסטרנה בוררו מקולומביה, כדי לחתום על הסכם נוסף; אף על פי שאירועים אלו התרחשו, היחסים בין שתי האומות לא היו הדוקים בשל היעדר הסכמה בנושא הדמוקרטיה.
קולומביה נותרה נייטרלית במהלך מלחמת פוקלנד, אולם היא תומכת כעת בטענותיה של ארגנטינה על איי פוקלנד. מצד שני, הגישות של ארגנטינה וקולומביה התגלמו בקבוצת קונטדורה, שבסופו של דבר תהפוך לקבוצת ריו בשנת 1990. כך, במשך שנות ה-90 של המאה ה-20, ארגנטינה שינתה את מדיניות החוץ שלה כלפי ארצות הברית, והפגינה את תמיכתה בתוכנית קולומביה.
ב, היחסים בין ארגנטינה לקולומביה נקטעו על ידי נושאים כמו היעדר תמיכה בלתי מותנית מקולומביה בנוגע לסכסוך פוקלנד במהלך החלק האחרון של המאה ה-20, שהראה שינוי רק במהלך פגישת קבוצת ריו בקנקון ב-2010, כאשר הנשיא אלווארו אוריבה הכריז על תמיכתה של קולומביה. בנוסף, הפרטת חברת Repsol YPF בארגנטינה ספגה ביקורת על ידי הנשיא הקולומביאני חואן מנואל סנטוס.
יחסי סחר.
בשנת 2004, קולומביה, אקוודור וונצואלה חתמו על הסכם סחר חופשי עם ארבע מדינות מרקוסור במטרה לבטל את חסמי היבוא. לפיכך, עד פברואר 2005, ארגנטינה וקולומביה ערכו הסכם דו-צדדי במסגרת אמנה זו. המטרה העיקרית של הסכם זה היא להשיג את האינטגרציה המיוחלת לדרום אמריקה. באשר לארגנטינה, היא מקווה להשתלט על שוק חקלאי מסוים בקולומביה, בעוד שעבור מדינת האנדים מגזר התרופות הוא המטרה העיקרית שלה. בעקבות כך, עד 2013, קולומביה ייצגה את אחד היעדים העיקריים לייצוא ארגנטינאי.
ארגנטינה מייצאת לקולומביה בעיקר דגנים, פסולת מזון, כלי רכב יבשתיים, שמנים מן החי, מכשירים מכניים ומוצרים פרמצבטיים. מאידך, קולומביה מייצאת לארגנטינה בעיקר כלי רכב יבשתיים, מוצרי פלסטיק, דלקים מינרליים, מוצרים כימיים אורגניים ואנאורגניים, מוצרים שונים ומוצרים פרמצבטיים.
אוגוסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
אוגוסט הזקן, דוכס בראונשווייג-לינבורג (18 בנובמבר 1568 - 1 באוקטובר 1636) היה הבישוף הלותרני של רצבורג בין השנים 1610–1636 ונסיך לינבורג בין השנים 1633–1636.
ביוגרפיה.
אוגוסט נולד ב-18 בנובמבר 1568 כחמישי מבין חמישה עשר ילדים והיה בנם של וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואשתו דורותיאה מדנמרק. בצעירותו היה קולונל בשירותו של הקיסר רודולף השני ולחם במסעות נגד ממלכת צרפת והאימפריה העות'מאנית. בשנת 1610 הפך אוגוסט לבישוף הלותרני של הנסיכות-בישופות של רצבורג.
כדי למנוע שאיפות תורשתיות, מועצת קתדרלת רצבורג, גוף הבחירה, התעקש שעם עלייתו לשלטון כנסיך-הגמון, התחייב אוגוסט בכתב הבחירות שלו לא להתחתן. למרות זאת הוא חי עם אילזה שמידצ'ן, פשוטת העם, ב'קשר דמוי נישואים' והיו להם 12 ילדים; הוא בנה לה בית ליד מקום מגוריו, טירת צלה. מאוחר יותר הועלו הילדים לדרגת אצולה תחת השם "פון לינבורג".
בשנת 1633 ירש אוגוסט את אחיו, כריסטיאן, שמת, כנסיך לינבורג. במהלך מלחמת שלושים השנים הוא המשיך במדיניות הנייטרליות שהחל אחיו. הוא מת בצלה ב-1 באוקטובר 1636.
ישראל משה סלומון
יפואי סתור
יפואי סתור (שם מדעי: "Joppeicus paradoxus") הוא מין של פשפש טורף קטן בגודל של 3 מילימטר, אנדמי לדרום ישראל ונהר הנילוס. זהו מין מונוטיפי, היחידי בכל העץ הטקסונומי עד רמת על-משפחה Joppeicoidea.
היפואי הסתור התגלה לראשונה ביפו על ידי חוקר הטבע דה פראן. פוטון שחקר את החרקים שהביא דה פראן ממסעו לישראל הבין מיד שהחרק אינו דומה לשום פשפש אחר שהכיר והתקשה מאד לקבוע את מיקומו הסיסטמטי. לבסוף שייך אותו לסוג חדש למדע בשם Joppeicus (icus- שייך ל.. Joppe- יפו). שם המין paradoxus (פרדוקס) נבחר לאחר שניסיונותיו לשייך אותו למשפחות פשפשאים ידועות לא צלחו, לאור סתירות מורפולוגיות בין המין להגדרות המורפולוגיות של המשפחות האחרות. לימים יציע Štys שמין זה הוא כנראה שריד יחיד למינים קדומים שהתקיימו בתקופת היורה.
מיקום סיסטמטי.