בשורות טובות: נבואותיה הנחמדות והמדויקות של אגנס נאטר, מכשפה (באנגלית: Good Omens: The Nice and Accurate Prophecies of Agnes Nutter, Witch) הוא ספר פנטזיה הומוריסטי קומי שנכתב במשותף על ידי הסופרים הבריטים טרי פראצ'ט וניל גיימן, ונחשב בידי רבים לסיפור האפוקליפסה המצחיק ביותר שנכתב מעולם.
עלילתו של הספר היא קומית, ובמידה מסוימת מהווה פרודיה על הסרט אות משמיים משנת 1976 (וכן גם על ספרים וסרטים אחרים מאותו הז'אנר), ומתייחסת ללידתו של בן השטן (האנטיכריסט), בואה של אחרית הימים וניסיונותיהם של המלאך אזירפאל (Aziraphale) והשד קרואולי (Crowley) למנוע זאת, לאחר שהסתגלו למעמדם הנוח בעולם בני האדם.
עלילת המשנה מתארת את התכנסותם של ארבעת פרשי האפוקליפסה - מלחמה, רעב, זיהום (מגפה פרש בעקבות המצאת הפניצילין) ומוות (אשר תיאורו מזכיר את דמותו של המוות המופיעה בספרי עולם הדיסק שכתב פראצ'ט) המכנה את עצמו עזראל.
העלילה, המתרחשת בבריטניה של סוף המאה ה-20, משמשת רקע לסאטירה חברתית נוקבת האופיינית לפראצ'ט, ומקיפה את כל תחומי החיים. הספר מעמיד את המלחמה הנצחית בין הטוב לרע במרכז הדיון הפילוסופי של הספר, אך למרות הדיונים המעמיקים, נשאר ספר קולח בזכות ההומור הבריטי של השניים, שמפוזר בנדיבות לאורכו ולרוחבו. נושאים של דת, מסורת ואמונה מושכים את עיקר חיצי הביקורת המחודדים של שני הסופרים, אך עדיין נשאר גם מקום לאירוניה עצמית בריטית (כדוגמת ההערה בדבר שיטת המטבעות הבריטית הישנה), וביקורת חברתית בנושאים נוספים.
תהליך הכתיבה.
במשך השנים רבו הספקולציות איזה חלק בסיפור כתב כל סופר. בניסיון לפתור את הסוגיה, אמר ניל גיימן: "שנינו גרנו באנגליה כאשר כתבנו זאת. בהערכה מלומדת, על אף שאף אחד מאיתנו לא ספר, אני יכול לשער, שבנוסח ההתחלתי טרי כתב בערך 60,000 מילים, ואני כתבתי 45,000 מילים, ובהן, באופן כללי, טרי מדבר יותר על העלילה של אדם וההם, ואני מטפל בדברים שמשיקים יותר לסיפור - רעיון שנפל מהר למדי, וכשהתקרבנו לעבר הסוף התחלפנו בדמויות, כך ששנינו כתבנו על כל אחד במשך הזמן, אבל אז גם כתבנו מחדש והוספנו הערות שוליים לחלקים של האחר, והפשלנו שרוולים כדי להעביר את הטיוטה הראשונה לטיוטה שנייה (די הרבה מילים), וכשסיימנו עם זה, אף אחד מאיתנו לא היה בטוח מי כתב מה. הסיפור אכן נרקם במהלך שיחות טלפון יומיומיות ארוכות, והיינו שולחים דיסקטים ["דיסקים גמישים"] (וזה היה בשנת 1988, כאשר דיסקים אכן היו גמישים) הלוך וחזור".
תוכן הספר.
גן העדן והגיהנום מוצגים כמעצמות יריבות שבראשן עומדים אלוהים והשטן בהתאמה, במעין אלגוריה על המלחמה הקרה. שניים מנציגי שני הצדדים עלי אדמות, המלאך אזירפאל והשד אנתוני קרואולי התרגלו במשך הזמן לחיות את חייהם הנוחים במסווה של בני אדם, והחלו לחבב את העולם האנושי. במרוצת הזמן הם מתיידדים ולכן כשהם מתבשרים על התוכנית לממש את מלחמת גוג ומגוג ואת האפוקליפסה (ולהחריב אגב כך את העולם) הם מחליטים לשתף פעולה כדי למנוע זאת, בניגוד גמור לציפיות הממונים עליהם. הם מנסים לסכל את תוכניתו של השטן לגדל את בנו, האנטיכריסט, על כדור הארץ (על פי המסורת הנוצרית, תנאי לביאת יום הדין) כבנו של דיפלומט אמריקאי המוצב בבריטניה. המלאך והשד מנסים להתערב בגידול הילד כך שבבגרותו לא ימלא את התפקיד שנועד לו, אולם העלילה מקבלת תפנית בלתי צפויה. כתוצאה מהחלפה בחדר הלידה, האנטיכריסט האמיתי נמסר למשפחה אנגלית טיפוסית, וגדל כאדם יאנג (Young) בעיירה אנגלית חסרת ייחוד.
אחת עשרה שנה לאחר שנמסר להוריו, אדם מתחיל להשתמש בכוחותיו ושני הצדדים מבינים כי חלה טעות ופותחים במירוץ לאיתור בנו האמיתי של השטן. ארבעת פרשי האפוקליפסה (המתוארים כאופנוענים, בהתאם לתקופה המודרנית בה מתרחשת העלילה) יוצאים לדרכם (שעל פי המסורת הנוצרית מבשרת את תחילת האפוקליפסה).
קו נוסף של העלילה כולל את אנתימאה דוויס (Device) שהיא צאצאית ישירה של אגנס נאטר, מכשפה זקנה שהועלתה על המוקד מאות שנים קודם לכן, וספרה שעבר בירושה במשפחה מנבא אירועים אלו. זהו העותק היחיד של הספר, ואגנס נאטר היא הנביאה היחידה שהוציאה את הספר שלה, אולם היא הדפיסה אותו רק בשביל העותק שהמחבר מקבל, כל שאר הספרים הושמדו. במהלך הסיפור, הספר מגיע לידי אזירפאל.
גרסה קולנועית.
התסריט נכתב, וטרי גיליאם התכוון לביים את הסרט, בו ג'וני דפ היה מיועד לגלם את דמותו של קרואולי. במשך הזמן רבו קשיי המימון, ובשנת 2006 נראה כי הסרט לא עומד להגיע לאקרנים, ופרטיו הוסרו מ-IMDb.
הדרך המסורבלת בה נוהל הפרויקט והתנסויות דומות עם הפקת סרטיו השונים, ביניהם סדרת סנדמן, הובילו את גיימן לגישה צינית כלפי הוליווד, אשר בולטת בבלוג שלו, וכן בכמה מסיפוריו הקצרים.
טלוויזיה.
בתחילת שנת 2017 אישרה חברת אמזון כי תפיק מיני סדרה המבוססת על הספר בשיתוף עם רשת BBC הבריטית. הסדרה בשורות טובות עלתה לשידור ב-31 במאי 2019 בפריים וידאו בסדרה משחקים דייוויד טננט ומייקל שין והיא כוללת שישה פרקים אותם כתב ניל גיימן.
טרי פראצ'ט
סר טרנס (טרי) דייוויד ג'ון פּרָאצֶ'ט (באנגלית: Terence David John Pratchett; 28 באפריל 1948 - 12 במרץ 2015) היה סופר בריטי, שכתב ספרי פנטזיה מלאי הומור וביקורת חברתית.
פראצ'ט ידוע בעיקר כמחבר סדרת ספרי "עולם הדיסק" (1983–2013), המונה 41 ספרים, והספר "בשורות טובות" (1990), שחיבר עם הסופר ניל גיימן. ספריו תורגמו ל-37 שפות ונמכרו ביותר מ-85 מיליון עותקים.
קורות חיים.
טרי פראצ'ט נולד ב-1948 בעיירה האנגלית ביקונספילד, כבן יחיד להוריו דייוויד ואיילין. בבית הספר התיכון היה חבר בקבוצת הדיונים של התיכון, וכתב סיפורים לעיתון בית הספר. פראצ'ט העיד על עצמו שהעניין שלו בפנטזיה החל בגיל 13, אז קרא את שלושת ספרי שר הטבעות תוך יממה אחת.
בגיל 17 החל בקריירה עיתונאית, כמתמחה בעיתון "באקס" בו פרסם למעלה משמונים סיפורים במדור הילדים (חלק מהדמויות בהם מצאו את דרכן לספרו "אנשי השטיח"). לאחר סיום התיכון עבר ללמוד במועצה האנגלית לעיתונאות, שם קיבל ציונים גבוהים.
בשנת 1968 התחתן עם לין פורבס. באותה שנה גם צעד את צעדו הראשון בקריירה, כשראיין את פיטר ואן-דורן, שותף בהוצאת הספרים הקטנה קולין סמית', וציין שיש ברשותו כתב יד של ספר. ואן-דורן הוציא לאור את הספר - אנשי השטיח - שזכה לביקורות חיוביות (אם כי מעטות), ובהמשך שני ספרים נוספים: הצד האפל של השמש וסטראטה. בשנת 1973 נולדה בתו ריאנה, כיום סופרת בעצמה.
לאחר מספר תפקידים עיתונאיים שונים, הפך פראצ'ט בשנת 1980 לדובר ספקית שירותי החשמל סאות'ווסטרן (CEGB), שהייתה אחראית על ארבע תחנות כוח גרעיניות. בשנת 1983 הוציא את הספר הראשון בסדרת עולם הדיסק, צבע הכשף, שבהמשך שודר כתסכית ב-BBC. ב-1987, לאחר פרסום הספר הרביעי בסדרה, עזב את עבודתו כדי להתפרנס באופן בלעדי מכתיבה. באותה תקופה ספריו נמכרו יותר ויותר, ורבים מהם הפכו לרבי-מכר. על פי ה'טיימס', היה הסופר המרוויח ביותר באנגליה בשנת 1996.
בשנת 1990 הוציא יחד עם ניל גיימן (אותו הכיר בעקבות ראיון שערך איתו גיימן לאחר הוצאת "צבע הכשף"), את הספר בשורות טובות.
בשנת 2007 הודיע פראצ'ט שהוא סובל ממחלת אלצהיימר, ויצר תוכנית בשיתוף ה-BBC שעקבה אחר השנה הראשונה של התפתחות המחלה בחייו. במרץ 2015 נפטר מהמחלה.
כתיבתו.
פראצ'ט היה סופר פורה מאוד, שכתב בתקופות מסוימות שלושה ספרים בשנה. בין השאר היה ידוע במוסר הכתיבה הגבוה שלו: ניל גיימן סיפר שפראצ'ט היה כותב 400 מילים ביממה, ובאחת הפעמים סיים את הרומן שכתב, אז כתב את מאה המילים הראשונות של רומן חדש. סופר הפנטזיה גאי גבריאל קיי סיפר שראה את פראצ'ט יושב בשורה הראשונה בטקס עם מחשב פתוח, וכותב ספר; כשנקרא לדבר הוא עלה אל הבמה, וכשסיים את הנאום שב לכתוב.
הפנטזיה של פראצ'ט סאטירית מאוד, ומשמשת ככלי להעברת ביקורות כלפי החברה. כך, למשל, בספר אומה הוא משווה בין תרבות מערבית לתרבות "פרימיטיבית" של ילידי אי; באיש הקציר עוסק בשאלה מה יקרה לחיים אם המוות יפסיק; באנשי המשמר הוא משווה בין שיטות ממשל; ובבשורות טובות דן במאבק בין הטוב והרע בתפיסה הנוצרית.
בכתיבתו נושאי פארודיה רבים: ביניהם דמויות מדע בדיוני ופנטזיה, רעיונות ומליצות, סרטי אינגמר ברגמן, מחזות ויליאם שייקספיר, אוסטרליה, החיים בעיר גדולה מעורבת ושוקקת חיים, כלכלה, תעשיית הסרטים, הוצאת עיתונים, מוזיקת רוק, דת, פילוסופיה (בעיקר פילוסופיה יוונית), היסטוריה מצרית, איגודים מקצועיים, מונרכיה ותפיסות מגדריות.
עולם הדיסק.
סדרת עולם הדיסק, המכילה 41 ספרים, היא עבודת פנטזיה הומוריסטית וסאטירית. ספרי הסדרה מתרחשים בעולם שצורתו דיסק, והוא מונח על גבם של ארבעה פילי ענק הנתמכים על ידי צב ענק, א'טואין הגדול, השוחה את דרכו בחלל. העולם מלא בדמויות הפנטזיה הקלאסית - קוסמים ומכשפות, טרולים, גמדים ושדים. דווקא לאחר ש"התרחק" מהמציאות על ידי יצירת עולם מופרך ודמיוני כל-כך, פראצ'ט עוסק בנושאים המוכרים ביותר, ומרשה לעצמו למתוח ביקורת על מוסכמות ולהציע אלטרנטיבות למציאות, מתוך עולם רחוק-כביכול.
עולם הדיסק רווי בכשף ומה שבני אדם מאמינים בו באמת מתרחש. בספר "איש הקציר" כותב פראצ'ט: "אמונה אולי לא יכולה להזיז הרים, אבל היא יכולה לברוא מישהו שכן יכול".