במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, במה שנודע כ"נס על הוויסלה", הצבא הפולני בפיקודו של המרשל יוזף פילסודסקי הדף בהצלחה מתקפה של הצבא האדום מחוץ לוורשה באמצע אוגוסט 1920. תבוסת הצבא הרוסי הבטיחה את הגנתה של הבירה ורשה ולמעשה את הישרדות הרפובליקה הפולנית השנייה שקמה זה לא מכבר. לזכר ניצחון פולין על הצבא האדום, קבע שר הצבא סטניסלב שפטיצקי את חג החייל (בפולנית: Święta Żołnierza), ב-1923 כחג ציבורי. בהכרזת החג, הצהיר שפטיצקי כי, "ביום השנה לתבוסה הבלתי נשכחת של המתקפה הבולשביקית על ורשה, אנו מכבדים את זכרם של ההרוגים בקרבות עם אויבים לאורך כל הדורות ולמען עצמאות פולין." התאריך 15 באוגוסט נבחר כיוון שהוא עלה בקנה אחד עם מתקפת הערב של דיביזיית ההרים ה-21 על הצבא הסובייטי, מתקפה שבסופו של דבר הובילה לנסיגה כללית של הצבא האדום חזרה לכיוון ברית המועצות ובראייה מקיפה למניעת נפילתה של פולין לידי שלטון קומוניסטי פרו-סובייטי.
חג החייל נשאר באופן רשמי בתוקף עד 1947, כאשר הממשלה הקומוניסטית החדשה של הרפובליקה העממית הפולנית הפסיקה את המסורת. בשנת 1950 העבירה מועצת השרים תחת ראש הממשלה יוזף סירנקייביץ' תקנות לשינוי שם החג ליום הצבא הפולני ותאריך החג שונה ל-12 באוקטובר לציון יום השנה של דיביזיית הרגלים הפולנית הראשונה ע"ש תדאוש קושצ'יושקו, שאורגנה על ידי ברית המועצות ונלחמה נגד הצבא הגרמני בקרב לנינו באוקטובר 1943. הדבר במסגרת רצון של הממשלה הפולנית הקומוניסטית למחוק או לכל הפחות להתעלם מהנרטיב ההיסטורי שהתגבש במהלך קיומה של הרפובליקה הפולנית השנייה ובכלל זה של ניצחון צבאי פולני על ברית המועצות והאדרת הפסדו של הצבא האדום. לאחר הקמתה של הרפובליקה השלישית (פולין המודרנית) בעקבות התמוטטות המשטר הקומוניסטי באירועי 1989, אישר ב-30 ביולי 1992 הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, הסיים, את החזרת יום הצבא לתאריך ולמשמעות המקוריים של 15 באוגוסט.
מנהגי החג.
יום הצבא נחגג ברחבי פולין, עם מצעדים צבאיים, הנצחה לאנשי צבא פולין לדורותיהם, חיילי מילואים וחללים. כיוון שהחג חופף ליום העלייה, הכנסיות ברחבי המדינה מציינות את זכר החללים של צבא פולין. בנוסף, מתקיימים מספר אירועים בנושאי צבאי ברבות מהעיירות והערים הגדולות של המדינה, כולל טקסים, פתיחת מספר בסיסי צבא והדגמות ציוד לציבור הרחב.
בבירה וורשה מציינים את החג במספר אירועים ממלכתיים בהשתתפות נשיא פולין שמשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים ובניהם טקס הענקת דרגות לקצינים בארמון הנשיאות וטקס בהנצחות ליד קבר החייל האלמוני בכיכר פילסודסקי. בנוסף, באופן מסורתי מתקיים בוורשה המצעד הצבאי המרכזי הנערך בדרך כלל לאורך שדרת אוייזדוב (ורשה) . אנשי שירות פעילים כמו גם מילואים משתתפים באירועים רבים, אליהם מצטרפים לעיתים קרובות מתנדבים המופיעים במדי צבא היסטוריים ששימשו את צבא פולין לאורך הדורות.
דרור טוויל
הרב דרור טוויל (יליד 1969 בערך) הוא רב ישראלי, המשמש כרבה הראשי של העיר שדרות. משמש גם כרב הגרעין התורני "אפיקים בנגב" בעיר מאז הקמתו, ר"מ וראש הכולל בישיבת אפיקי דעת ודיין בבית דין לממונות.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1969 בכפר סבא. למד בישיבת מרכז הרב. התגורר בעבר בנוה דקלים. ממקימי ישיבת ההסדר אפיקי דעת בעיר שדרות, ר"מ וראש הכולל בה במשך שנים רבות. כן מלמד בישיבת ההסדר אור עציון. שימש גם כרב הגרעין התורני "אפיקים בנגב" בעיר ועמותת "רעות שדרות" מיסודו מאז הקמתו.
החל משנת ה'תשס"ה משמש דיין בבית דין לממונות בעיר שדרות מיסודה של ישיבת ההסדר בעיר, לצד ראש הישיבה הרב דוד פנדל והרב אריאל בראלי. בעל כושר לרבנות עיר מטעם מועצת הרבנות הראשית.
בשנת 2013, הבחירות לכנסת ה-19, השתתף בכנס שערכה מפלגת הבית היהודי. בשנת 2015, במערכת הבחירות לכנסת ה-20, הביע מחאה על שימוש בשירת נשים בקמפיין הבית היהודי. באוגוסט אותה שנה, לצד רבני ישיבת שדרות, הביע התנגדות להקמת בתי דין לגיור שלא במסגרת הרבנות הראשית.
בפברואר 2019 היה בין החותמים על אמנת תנועת חזון. בינואר 2022 קרא לתושבי העיר שלא להירשם לגני הילדים בשל נוסח טפסי הרשמה המשתמש בביטויים "הורה 1" ו"הורה 2". לאחר מכן שוחח עם פעילת להט"ב תושבת העיר, והגיע עמה להבנות והסכמות בנושא.
בפברואר 2022 החל הליך בחירת רב עיר לעיר שדרות, משרה שהייתה פנויה כאחד-עשר שנים מאז פטירת הרב דוד בר חן. הרב טוויל נחשב למועמדם של שר הדתות מתן כהנא וראש העיר אלון דוידי, ונתמך גם על ידי תנועת ש"ס והרב יצחק יוסף. ביולי 2022 נבחר לתפקיד ברוב גדול.
וולטר וינטרבוטום
סר וולטר וינטרבוטום (; 31 במרץ 1913 – 16 בפברואר 2002) היה כדורגלן ומאמן אנגלי. וינטרבוטום היה מאמנה הראשון של נבחרת אנגליה בכדורגל.
וינטרבוטום הוביל את הנבחרת האנגלית במשך 16 שנים, ובין היתר אימן אותה בארבעה טורנירי גביע העולם. כמו כן, שימש במקביל כדירקטור האימון בהתאחדות הכדורגל האנגלית, ולאחר שעזב את תפקיד מאמן הנבחרת, שימש בתפקיד המזכיר הכללי הראשון של מועצת הספורט המרכזית באנגליה.
וינטרבוטום פרש מתפקידיו בשנת 1978, והלך לעולמו בשנת 2002, בגיל 88, ממחלת הסרטן.
קריירה מקצועית.
קריירת משחק.
וינטרבוטום נולד באולדהאם בשנת 1913. כשהיה בן עשרים החל לשמש כמורה בבית הספר בעיר הולדתו, ובמקביל לכך שיחק כדורגל בקבוצת חובבים עד שאותר והוחתם על ידי מנצ'סטר יונייטד. הוא שיחק במדי הקבוצה הבוגרת בעונת ורשם 21 הופעות ליגה בגיל 21 בלבד, אך בעונה לאחר מכן מיעט לשחק ואף נאלץ לפרוש בסיומה בעקבות כאבים בעמוד השדרה, שלאחר מכן אובחנו כדלקת חוליות מקשחת.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בחיל האוויר הבריטי, ובמקביל אף רשם הופעות ספורות ככוכב אורח בקבוצת צ'לסי והעביר קורסי אימון בלונדון עבור התאחדות הכדורגל.
קריירת אימון.
בשנת 1946, בתמיכתו של מזכירה של התאחדות הכדורגל סטנלי רוס, התמנה וינטרבוטום לדירקטור האימון הראשון של התאחדות הכדורגל, עם סמכות נוספת כמאמנה הראשון של נבחרת אנגליה בכדורגל.
בנוסף להיותו מאמן הנבחרת הראשון, וינטרבוטום מחזיק בהישגים בלעדיים נוספים, בהם המאמן הצעיר ביותר בתולדות הנבחרת (התמנה בגיל 33 בלבד), היחיד שהתמנה לתפקיד ללא ניסיון עבר כמאמן, והובלת הנבחרת לפרק הזמן הארוך ביותר (16 שנים).
תחת שרביטו ערכה הנבחרת 139 משחקים, בהם ניצחה ב-78 והפסידה ב-28 בלבד. בבית רשמה הנבחרת שישה הפסדים בלבד בכל 16 שנות כהונתו, וכן זכתה ב-13 מתוך 16 טורנירי אליפות הבית הבריטית (שבע פעמים כזוכה הבלעדית, ושש נוספות בזכייה משותפת). אנגליה העפילה לכל ארבעת טורנירי המונדיאל ששוחקו בתקופתו של וינטרבוטום, ובהם העפילה פעמיים לשלב רבע הגמר.
על אף שהחזיק בסמכויות האימון והניהול המקצועי של הנבחרת, וינטרבוטום מעולם לא קיבל את הסמכות לקבוע את הרכב הנבחרת, ובאותה תקופה נבחר ההרכב על ידי ועדת בחירה מטעם ההתאחדות. עם זאת, ככל שהחזיק בתפקיד וצבר ידע רב בתחום הטקטי, השפיעה דעתו רבות על ועדת הבחירה. בשלהי כהונתו, ולפני שהוחלף על ידי אלף רמזי בתפקיד המאמן ב-1962, הצליח וינטרבוטום לשכנע את מקבלי ההחלטות בהתאחדות להעניק את סמכות בחירת ההרכב באופן בלעדי למאמן הנבחרת. במהלך כהונתו, וינטרבוטום פנה פעמים נוספות להתאחדות בביקורת על התנהלות הנבחרת, ודחף לשינוי מתוך חשש שאנגליה תאבד מכוחה מול נבחרות מרכז-אירופאיות ודרום-אמריקאיות אחרות. וינטרבוטום תרם רבות להפיכתה של אנגליה לנבחרת יצירתית, מודרנית ותחרותית, והיסודות שהניח תרמו לזכייתה של אנגליה במונדיאל 1966, ארבע שנים בלבד לאחר שסיים את תפקידו. בין חידושיו היו הקמת נבחרות אנגליה ב', הנבחרת עד גיל 23 ונבחרות הנוער והילדים, שהעניקו לשחקנים ניסיון בינלאומי עשיר עוד טרם הגעתם לנבחרת הבוגרת.
כמאמן אנגליה בגביע העולם.
וינטרבוטום היה המאמן הראשון המוביל נבחרת לארבעה טורנירי מונדיאל רצופים (1950–1962, הישג ששוחזר מאז רק פעם אחת, על ידי הלמוט שן ב בין 1966 ל-1978.
אנגליה החלה להשתתף בטורנירי מונדיאל רק ב-1950, לאחר שסירבה להשתתף במונדיאלים שנערכו קודם לכן. היא העפילה לטורניר לאחר זכייתה באליפות הבית הבריטית, ששימשה גם כבית מוקדמות, ונסעה לשחק לראשונה בתולדותיה באמריקה הדרומית. במשחקה הראשון אי פעם בגביע העולמי ניצחה אנגליה, שהייתה מהמועמדות המובילות לזכייה בטורניר, בתוצאה 2–0 את . במשחקה השני ספגה אנגליה את אחד ההפסדים המפתיעים ביותר בתולדות הגביע העולמי, 1–0 לארצות הברית. על אף ההפסד המפתיע לנבחרת האמריקאית החובבנית, אנגליה נותרה עם סיכוי להעפיל, אך ספגה הפסד נוסף, 1–0 ל, והודחה כבר בתום שלב הבתים.
למונדיאל 1954 העפילה אנגליה באותה הדרך, זכייה באליפות הבית הבריטית. בשלב הבתים שיחקה אנגליה מול וכבר הובילה 3–1, אך הרבתה לטעות וספגה שוויון 3–3 שהוביל את המשחק להארכה (בטורניר זה שוויון בתום הזמן החוקי הוביל להארכה גם בשלב הבתים). שער נוסף לכל קבוצה קבע שוויון 4–4 בתום ההארכה. ניצחון 2–0 על המארחת במשחק השני הוביל את אנגליה לשלב רבע הגמר, שם נכנעה לאלופה המכהנת בתוצאה 4–2.