אחמד הכריז שהוא עצמו שילוב ההתגלמות של האל קרישנה, של ישו ושל הנביא מוחמד, ולפיכך הוא עצמו "אל-מועוד" (מילה המקבילה במשמעותה למהדי ומשמעותה מודרך / נביא / המשיח המובטח) של האסלאם וכי הוא באישיותו, הוא התגשמות נבואות שונות על המשיח בנצרות ובאסלאם. טענתו זו עוררה נגדו מחלוקת גדולה, בעיקר בקרב מוסלמים, אך גם נוצרים וכן כמה אנשי דת הינדים. חסידיו של אחמד טוענים, כי הוא מעולם לא טען שהוא פיזית אותו ישו שחי 1900 שנה לפניו, אלא כי ישו מת מוות טבעי, בניגוד לאמונה המוסלמית המסורתית בהתעלותו הפיזית של ישו לשמים והאמונה הנוצרית המסורתית בצליבתו ועלייתו. בספריו טען, שיש דעיכה כללית של האסלאם, והדת הזאת זקוקה נואשות למשיח. לסיבת משיחיותו הביא אסמכתה מכך שישו הופיע 1400 שנה אחרי משה, והמהדי לכן צריך להופיע 1400 שנה אחרי מוחמד.
בספרו "תזכירתוש שחדיין" הוא כתב על הגשמת נבואות שונות מהקוראן ומהחדית', הקשורות להופעתו של המהדי לבין תיאוריו שלו בגיל שהתחיל לייחס לעצמו סגולות אלה. בספר זה (כמו גם בשאר פרסומיו) יש שילוב של צופיות והשפעה הודית.
הוא הואשם על ידי המוסלמים ביצירת דת חדשה, מעשה שנחשב ככפירה באסלאם. מירזא ע'ולם הכחיש זאת וטען שוב ושוב שהוא יוצר רק תנועת התעוררות והתחדשות איסלאמית וכי הוא נביא בתוך ה"אומה האיסלמית", כמו שמוחמד לפי האמונה המוסלמית נביא בתוך "האומה" של ישו, שבעצמו נביא ב"אומה" של משה.
מארק צ'ך
מארק צ'ך (בסלובקית: Marek Čech; נולד ב-26 בינואר 1983) הוא כדורגלן עבר סלובקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
צ'ך גדל במחלקת הנוער של אינטר ברטיסלאבה, ולאחר מכן שיחק גם בספרטה פראג. בעונות ו- זכה עם פורטו באליפות ליגת העל הפורטוגלית. ב-15 ביולי 2008 עבר צ'ך לוסט ברומיץ' אלביון תמורת 1.4 מיליון אירו, וערך את הופעת הבכורה בהפסד החוץ 0 - 1 לארסנל. את שער הבכורה שלו באלביון הבקיע צ'ך בניצחון 3 - 1 על פליימות' ארגייל ב-12 בספטמבר 2009, ובסך הכל כבש שני שערים בשלוש עונות בהן שיחק במועדון.
באוגוסט 2011 עבר לטרבזונספור מליגת העל הטורקית, וכעבור שנתיים חתם בקבוצת בולוניה מהסרייה א'. בתחילת 2015 עבר לבואבישטה ממנה שוחרר בתום עונת .
מועדון הכדורגל באיירן מינכן
מלחמת נגורנו-קרבך
מרק ון בומל
צ'י סונג פארק
פארק ג'י סונג
ביאטריקס, מלכת הולנד
ביאטריקס (נולדה בשם ביאטריקס וילהלמינה ארמגרד; בהולנדית: Beatrix Wilhelmina Armgard; נולדה ב־31 בינואר 1938) היא חברת משפחת המלוכה ההולנדית, שמלכה על הולנד בין 30 באפריל 1980 ל־30 באפריל 2013, אז העבירה את השלטון לידי בנה הבכור, וילם-אלכסנדר.
חייה.
ילדות.
המלכה ביאטריקס היא בתה הבכורה של מלכת הולנד יוליאנה והנסיך ברנרד. סנדקיה היו המלך לאופולד השלישי מבלגיה והדוכס אדולף ממקלנבורג-שוורין וסנדקותיה הנסיכה אליס והרוזנת אלן מקוצבו.
כאשר המלכה הייתה עדיין תינוקת נמלטה המשפחה המלכותית מן המדינה בעת הפלישה הגרמנית להולנד במלחמת העולם השנייה. בחודש מאי 1940 עברה המשפחה לבריטניה ומשם נדדה לאוטווה שבקנדה. המשפחה המלכותית התגוררה בסטורנווי שבאוטווה. בעת ששהתה בקנדה, התחנכה המלכה בבית ספר יסודי ציבורי בעיר אוטווה, זאת עד לשנת 1945, אז שבה המשפחה להולנד.
השכלה.
עם שובה של המשפחה המלכותית להולנד, המשיכה ביאטריקס את לימודי היסודי והתיכון בהולנד, אותם סיימה בשנת 1956.
ב־31 בינואר 1956 חגגה הנסיכה ביאטריקס את יום הולדתה ה־18. מאותו היום, על פי החוקה ההולנדית, היא הייתה כשירה לרשת את כתר השלטון. באותה עת מינתה אותה אמה לחברה במועצת המדינה.
באותה שנה החלה הנסיכה את לימודיה באוניברסיטת ליידן. בשנים הראשונות ללימודיה האקדמיים היא למדה קורסים בסוציולוגיה, משפטים, כלכלה, היסטוריה פרלמנטרית ומשפט חוקתי. במהלך לימודיה אף למדה קורסים על תרבויות סורינאם והאנטילים ההולנדיים, הצ'ארטר של ממלכת הולנד, יחסים בינלאומיים, משפט בינלאומי וכן ההיסטוריה והחוק האירופאי.
בעודה סטודנטית באוניברסיטה ביקרה הנסיכה ארגונים אירופאים ובינלאומיים שונים בז'נבה, שטרסבורג, פריז ובריסל. היא הייתה אף פעילה בארגון הסטודנטיות של אוניברסיטת ליידן. בקיץ 1959 היא עברה את הבחינות המקדימות לצורך תואר במשפטים ובחודש יולי 1961 סיימה לימודיה וקיבלה תואר במשפטים.
מעורבות פוליטית ונישואים.
כבר מעת מעורבותה הפוליטית הראשונה של ביאטריקס היא עוררה מחלוקת. בשנת 1965 היא התארסה עם אריסטוקרט גרמני בשם קלאוס פון אמסברג, דיפלומט בשירות החוץ הגרמני. 10 במרץ 1966, יום נישואיה, צוין במפגן מחאה המוני. הנסיך קלאוס היה בנעוריו חבר בתנועת הנוער ההיטלראי וכן שירת בוורמכט, ולכן הוא זוהה על ידי העם ההולנדי כחלק מן העבר הגרמני הנאצי. במחאה ההמונית שהתעוררה בלטה הסיסמה "אני רוצה את אופני בחזרה", תזכורת להחרמת האופניים מן ההולנדים בידי הכובש הנאצי. בעת שחלפה כרכרת הזוג המלכותי ברחוב נזרקה לעברה פצצת עשן על ידי פעילים בתנועת פרובו, תנועה אנרכיסטית הולנדית. תקרית זו התפתחה לקרבות רחוב בין המשטרה למפגינים. אולם, ככל שחלפו השנים למד העם ההולנדי להכיר ולאהוב את הנסיך קלאוס והוא הפך לאחד מבני משפחת המלכות האהודים בהולנד. רבים בעם ההולנדי ביכו את מותו, בשנת 2002.
מהומות אלימות עוד יותר פרצו ב־30 באפריל 1980, בעת שביאטריקס זכתה בכתר השלטון (הריבון ההולנדי איננו מקבל את תפקידו בטקס הכתרה). המונים ניצלו את האירוע, ביניהם פולשי דירות אנרכיסטים, כדי למחות על תנאי דיור גרועים וכן כדי לצאת נגד מוסד המלוכה. ההתנגשויות בין ההמון לכוחות המשטרה היו אלימות במיוחד. מעורבותה של ביאטריקס בשלטון החלה עוד בטרם קיבלה את תפקיד המלכה. בשנת 1977, כאשר לאחר הבחירות לפרלמנט של הולנד התעוררו קשיים ביצירת קואליציה יציבה, המלכה לעתיד כינסה את שלושת מנהיגי המפלגות הבולטות ולאחר מספר שעות נפתר המשבר.
מלכת הולנד.
ב־30 באפריל 1980 הפכה ביאטריקס למלכת הולנד, זאת לאחר שאמה ויתרה על כתר השלטון. גישתה של ביאטריקס למלוכה הייתה רשמית יותר מזו של אמה, יוליאנה, מלכת הולנד, ורבים מעריכים את מקצועיותה בתפקידה. בעוד שבקרב העם ההולנדי בית המלוכה זוכה לאהדה רבה, העיתונות ההולנדית לא חסכה את שבטה מן המשפחה המלכותית. העיתונות פרסמה לא פעם סיפורי "צהובונים" על בית המלוכה, דוגמת הפרסומים על בית וינדזור הבריטי. יש הרואים בבית המלוכה ההולנדי "אופרת סבון" מתמשכת. כתוצאה מכך ניצבה ביאטריקס בפני אתגר לשמור על בית המלוכה ההולנדי מודרני, יעיל וקשוב לרחשי לבו של העם ההולנדי.
כמלכה הייתה ביאטריקס בעלת סמכויות רבות יותר מרוב המלכים המולכים באירופה. השפעתה בענייני פנים הייתה מעטה יחסית, אולם ביחסים בינלאומיים היה לה משקל רב. דווח בעבר כי המלכה איימה לפטר שר בממשלת הולנד אם יסרב לדרישתה לפתוח שגרירות בירדן.
בשנים האחרונות ידעה ביאטריקס שרשרת של אסונות אישיים. ב־6 באוקטובר 2002 נפטר בעלה לאחר מחלה ממושכת. שנה וחצי אחר כך נפטרה אף אמה לאחר תקופה ארוכה של שיטיון, בעוד שאבי המלכה נפטר ממחלת הסרטן בדצמבר 2004. בפברואר 2012 נקבר בנה הנסיך יוהאן-פריסו תחת מפולת שלגים במהלך נופש באוסטריה, נגרם לו נזק מוחי חמור והוא מת ב־12 באוגוסט 2013.
ביאטריקס מצוטטת בעיתונות רק לעיתים נדירות ביותר, זאת כיוון שמשרד המידע הממשלתי קובע כי ראיונות עיתונאיים הנערכים עמה אינם לציטוט. כלל זה נקבע זמן קצר לאחר שקיבלה את הכתר, זאת כדי להגן על המלכה מהסתבכות פוליטית העלולה להיגרם מפליטת-פה. כלל זה אינו כובל את בנה של המלכה, המלך וילם-אלכסנדר.
ב־8 בפברואר 2005 הוענק למלכה, באופן נדיר, תואר דוקטור-לשם-כבוד מאוניברסיטת ליידן. האירוע היה נדיר כיוון שהמלכה מסרבת באורח קבע לקבל כיבודים מעין אלה. נאום הקבלה של המלכה, בו סקרה את 25 שנות מלכותה, שודר בשידור ישיר באמצעי התקשורת ההולנדיים.
המלכה חברה מזה שנים רבות בחוג הרומאי, קבוצת חשיבה בינלאומי וכן ב"קבוצת בילדרברג" שהוא כנס בינלאומי שנתי, למוזמנים בלבד, המיועד לאנשים רבי השפעה.
ב־19 באפריל וב־30 באפריל 2005 ציינה המלכה 25 שנה למלכותה. היא רואיינה בטלוויזיה ההולנדית ונערך לכבודה קונצרט בכיכר דם באמסטרדם וכן חגיגה בעיר האג, מושב הממשלה.
במרץ 1995 ביקרה ביאטריקס בישראל ובנובמבר 1995 שבה אליה כדי להשתתף בהלוויית יצחק רבין.
ב־28 בינואר 2013 הודיעה כי בכוונתה להעביר את המלוכה לבנה הבכור (וילם-אלכסנדר). העברת המלוכה יצאה לפועל ב־30 באפריל 2013.
נכסים אישיים.
על פי דיווח שהתפרסם בשנת 2005 באתר האינטרנט של פורבס, הונה האישי של המלכה מוערך ב־4.7 מיליארד דולר. אם הערכה זו נכונה, המלכה נמנית בין עשירי תבל. אולם, על פי הערכות, רבים מנכסיה של המלכה מושקעים במניות חברת של ובמניות חברות אחרות.
נכסים אחרים, כגון ציורים, חפצי אמנות היסטוריים ותכשיטים השייכים לבית אורניה, הם חלק מנכסי המלכות ובעלי ערך תרבותי. נכסים אלה מוחזקים בידי נאמנויות שונות בהולנד, חלקם בתצוגות קבועות במוזיאונים.
סמלי המלכות (הכתר, הכדור, השרביט, חרב המדינה, הרצועה המלכותית ומעיל הפרווה הטקסי) מוחזקים בנאמנות נכסי המלכות. אותה נאמנות אף מחזיקה בחפצים אחרים בהם נעשה שימוש בטקסים רשמיים, כגון הכרכרות, כלי שולחן ועוד. שמירת חפצים אלה בנאמנות מבטיחה כי הם יעמדו לשירות בית המלוכה עד לקץ הדורות.