כדי להעניק שירותים או למכור נכסים במהלך עסקים רגיל יש להירשם כעוסק במשרדי מע"מ. תאגיד מחויב ברישום על פי סוג התאגיד, למשל שותפות מחייבת רישום אצל רשם השותפויות, ורישום חברה יש לבצע אצל רשם החברות. בנוסף נדרש רישום במשרדי מס הכנסה ובמוסד לביטוח לאומי.
סוג העוסק נגזר מהיקף הפעילות.
הקמת בית עסק מחייבת רישוי על ידי הגורמים המתאימים בהתאם לסוג בית העסק.
סיווג עסקים.
ישנן דרכים רבות לסווג את הישויות העסקיות: גודל, אופן הרישום או ההתאגדות, תחום העיסוק, ומאפיינים נוספים. כך למשל, עסק עשוי לכלול גם מקצוע.
גודל העסק.
גודל העסק מוגדר על פי כמות המועסקים בעסק והיקף העסקאות:
מועסק יחיד
עסקים קטנים ובינוניים על פי פרסומים של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים מוגדרים העסקים הבאים, אך ההגדרה אינה פורמלית.
עסקים קטנים ובינוניים זכאים לתמיכה וייעוץ של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
אופי הפעילות.
ניתן לסווג בתי עסק לפי אופי המוצר או השירות המסופקים, למשל:
פרדוקס הכול-יכול
פרדוקס הכול-יכול, או טיעון התכונות הסותרות, הוא פרדוקס המערער על היותו של מושג האומניפוטנטיות (כול-יכולוּת) מוגדר היטב. ממילא לכאורה הפרדוקס נוגד את קיומה של ישות המוגדרת ככל-יכולה, ולכן יש לו השלכות בתחום התאולוגיה. לפרדוקס צורות שונות, כגון "האם מי שהוא כול-יכול מסוגל ליצור אבן שאותה הוא לא יוכל להרים?", "האם מי שהוא כול-יכול וכול-יודע מסוגל לברוא אדם המסוגל לעשות משהו ולהיות היחיד היודע זאת?", "האם מי שהוא כל יכול מסוגל ליצור עיגולים מרובעים?" או "האם מי שהוא כל-יכול יכול לממש החלטה להפסיק להיות כל-יכול?". מעלי השאלות הללו טוענים כי שאלות אלה מובילות לסתירה.
קטגוריות של כל-יכולות.
ישנן מספר דרכים להגדיר את הטענה "א' הוא כל-יכול":
הפרדוקס והיהדות.
בעניין היכולות המיוחסות ביהדות לאל, כתב רס"ג:
דברים דומים כתב הרמב"ם, והוסיף: . זאת אומרת שעצם זה שהוא "לא יכול" להגביל את עצמו - זו היכולת הגדולה ביותר, ואם היה יכול להגביל את עצמו אז היה מוגבל. כן כתב ר' יוסף אלבו: דברים דומים כתבו ר' ידעיה הפניני בעל "בחינות עולם" (בתשובתו שנדפסה בשו"ת הרשב"א סי' תי"ח), ר' יצחק עראמה בספרו עקדת יצחק (שער פ'), הרלב"ג (בפירושו על ) ור' יצחק אברבנאל בספרו "מפעלות אלהים" (מאמר ד').
על פי פרופ' שלום רוזנברג, השאלה נוגעת לשאלת כפיפותו של אלוהים לעקרונות ההיגיון: . מאידך, אם התשובה היא כן:
כתמי שמש
סוס רמכי
סוס רַמָּכִי (שם מדעי: Equus ferus או גם Equus caballus) הוא מין בסוג סוס, הכולל הן את תת-המין המבוית סוס הבית והן את תת-המינים טרפן וסוס פרז'וואלסקי הבלתי מבויתים. הטרפן נכחד במאה ה-19, וסוס פרז'וואלסקי היה על סף הכחדה וניצל הודות למאמצי שימור, ואף הוחזר בהצלחה לטבע. האב הקדמון של סוס הבית היה כנראה הטרפן שרעה בערבות אסיה ואירופה בתקופה בה בוית הסוס.
מאז שהטרפן נכחד נעשים ניסיונות לשחזר את הפנוטיפ שלו, וכתוצאה ממאמצים אלו נוצרו גזעי סוסים, כדוגמת הקוניק (Konik) הפולני וסוס הק (Heck), אך הם אינם זהים לטרפן.
פירוש השם המדעי "Equus ferus" הוא סוס בר, ואכן במרבית השפות האירופאיות מכונה המין סוס בר. יש הנוהגים לכנות בשם זה גם את העדרים של סוסי הפרא כדוגמת המוסטנג בארצות הברית, הברומבי באוסטרליה ורבים אחרים. סוסי הפרא הללו שייכים לתת-המין של סוס הבית ("Equus ferus caballus") שנמלטו לטבע והתפראו, ואין לטעות בינם לבין שני תת-המינים האמיתיים של סוס הבר.
תת-מינים.
לסוס רמכי היו כמה תת-מינים, שלושה שרדו עד התקופה המודרנית:
שני האחרונים היו תת-מינים שמעולם לא בויתו וששרדו עד התקופה המודרנית. עם זאת, ייתכן כי היו קיימים תת-מינים נוספים של סוס רמכי שסוס הבית הוא צאצא של אחד מהם.
אבולוציה וטקסונומיה.
משפחת הסוסיים והסוג סוס התפתחו באמריקה הצפונית, לפני שהמינים נדדו לחצי הכדור המזרחי. מחקרים תוך שימוש ב-DNA קדום כמו גם DNA של פרטים מתקופתנו, הראו על קיומם של שני מיני סוסים באמריקה הצפונית הקשורים בקשר הדוק, הסוס הרמכי וה-"Stilt-legged Horse" (לאחרון יש כמה שמות טקסונומיים). לפני כמיליון וחצי שנים חצה המין סוס רמכי את מצר ברינג לאסיה והתפשט עד לאירופה. במהלך הפליסטוקן התיכון והעליון התפתחו צורות רבות של הסוג סוס, ולא ברור כיום האם היו תת-מינים של הסוס הרמכי או שהיוו מינים נפרדים. ניתן כיום להפריד בין הצורות השונות על פי גודל הגוף. לכן יש הקובעים כי הגוף הגדול מאוד של סוס מתקופת הפליסטוקן העליון ("Equus ferus germanicus") מעיד על היותו מין נפרד. הסוסים התפשטו ברחבי אמריקה הצפונית בפליסטוקן העליון, אבל לפני כ-10,000 שנים נכחד המין לחלוטין מיבשת אמריקה.
שמות מדעיים של המין.
כיום מסווגים סוסי הבר והסוס המבוית כמין אחד, כאשר השם המדעי המקובל כיום למין סוס זה הוא "Equus ferus". הטרפן, תת-המין שנכחד של סוס הבר, הוא "Equus ferus ferus", סוס פרז'וואלסקי, תת-מין קיים של סוס הבר, הוא "Equus ferus przewalski" וסוס הבית הוא "Equus ferus caballus". הכללים לבחירת השם המדעי של מיני בעלי החיים נקבעים בספר "International Code of Zoological Nomenclature" ("הקוד הבינלאומי של הנומנקלטורה הזואולוגית"), ובהם הכלל כי השם המדעי התקין הקדום ביותר בו כונה בעל חיים יהיה השם הקובע. בעבר, כשהטקסונומים הכירו בסוס הבית ובסוס הבר כשני תת-מינים של אותו מין, היה "Equus caballus" השם המדעי התקין של המין סוס רמכי, כפי שנקבע על ידי קארולוס ליניאוס ב-1758, כשתת-המינים של המין כונו "Equus caballus caballus" (סוס הבית), "Equus caballus ferus" (טרפן – נקבע על ידי Boddaert ב-1785) ו-"Equus caballus przewalskii" (סוס פרז'וואלסקי – נקבע על ידי פוליאקוב ב-1881). עם זאת, ב-2003 החליטה הוועדה הבינלאומית לנומנקלטורה זואולוגית (International Commission on Zoological Nomenclature) כי לשמות המדעים של מיני חיות הבר יש עדיפות על פני השמות המדעיים של המינים המבויתים, וקבעה את השימוש ב-"Equus ferus" כשם המדעי של המין, בלא קשר למעמדו של סוס הבית. קביעה זו שינתה את השם המדעי של הטרפן ל-"Equus ferus ferus" ואת השם של סוס פרז'וואלסקי ל-"Equus ferus przewalskii". הוועדה לא התייחסה לשם המדעי של סוס הבית, ולכן השם המדעי "Equus caballus caballus" לסוס הבית הוא עדיין תקין, אבל כיוון שכל שלושת תת-המינים שייכים לאותו מין, ששמו שונה כאמור, מקובל כיום לכנות את סוס הבית בשם המדעי "Equus ferus caballus".
סוס פרא.
סוסים החיים בטבע, אך שאבותיהם היו מבויתים אינם סוסי בר, אלא סוסי פרא. לדוגמה, כשהאירופאים החזירו את הסוס ליבשת אמריקה בשלהי המאה ה-15, נמלטו חלק מהסוסים והתקבצו בעדרים. הדוגמה הידועה ביותר הוא המוסטנג בארצות הברית. המקביל האוסטרלי למוסטנג הוא סוס ברומבי, צאצא מסוסים שברחו או שוחררו לטבע על ידי מתיישבים אנגלים באוסטרליה. יש כיום אוכלוסיות מבודדות של סוסי פרא במספר מקומות, כולל פורטוגל, סקוטלנד, ובכמה מאיי המחסום (barrier island), החל באי סייבל שמול נובה סקוטיה שבקנדה וכלה בשקלפורד בנקס (Shackleford Banks) שמול צפון קרוליינה.
סוס רמכי במקרא.
במקרא מופיע הסוס הרמכי בשמו פעם אחת ויחידה. במגילת אסתר מתואר שמרדכי היהודי כתב וחתם בטבעת המלך אחשורוש אגרות המאפשרות ליהודים לעמוד על נפשם נגד הצוררים אותם שקיבלו אישור לטבוח בהם. כדי שהאגרות תגענה ליעדיהן במהירות ודחיפות, דהרו הרצים על 'האחשתרנים בני הָרַמָּכִים':
קיימות דעות אחרות בזיהוי המוזכר בפסוק זה.
פי-נר
פוסידון
פוסידון (ביוונית: Ποσειδών) הוא אל הימים, האוקיינוסים, הסוסים ורעידות האדמה, הוא אחד משנים-עשר האלים האולימפיים במיתולוגיה היוונית. מוכר גם כאחד משלושת האלים המרכזיים והחזקים המכונים "שלושת הגדולים", לצד אחיו זאוס והאדס. בקרב הרומאים הוא נודע כנפטון. נחשב בציבור כאל נקמני.
דמותו של פוסידון.
פוסידון היה מבכירי האלים בהר האולימפוס, שני בחשיבותו רק לזאוס, ראש האלים. נקל להבין זאת על רקע היותה של יוון ארץ השוכנת לחופי ימים, שרבים מתושביה היו ימאים ודייגים.
פולחן פוסידון היה נפוץ מאוד ביוון העתיקה, ומקדשים רבים נבנו לכבודו. הוא היה האל העיקרי של מספר ערים ברחבי יוון, לרבות עיר הנמל קורינת. באתונה הוא היה שני רק לאתנה, פטרונית העיר. במיוחד זבחו לו מלחים ויורדי ים, שהקריבו לו פרים וסוסים, בתפילה שהוא יסייע להם במסעם על פני הים. גם יושבי היבשה ייחסו לו חשיבות רבה והתפללו שהוא לא יכה אותם ברעידות אדמה.
פוסידון בחברה.
פוסידון נודע באופיו ההפכפך ובמצבי הרוח שלו, שיכלו להסתיים בהפלגה מוצלחת או באלימות ובאסונות, דוגמה לכך היא מסע אודיסאוס, שפוסידון אמלל אותו והעמיס עליו תלאות. בהיותו במצב רוח טוב, הוא הרגיע את הגלים, עזר לספינות להגיע בשלום אל חופיהן ויצר איים חדשים. אולם, כשהיה פוסידון במצב רוח רע, הוא היה חובט עם קלשונו על פני האדמה והים, יוצר סערות ורעידות אדמה ומטביע ספינות.
בהתאם לכך, נטען שפוסידון הוא הגורם להתנהגות אי-רציונלית ולסוגים מסוימים של מחלות נפש, בדומה לדיוניסוס - אל היין, השכרות והשיגעון. היפוקרטס כתב כי נהגו להאשים את פוסידון כאשר אדם לקה בהתקף אפילפטי.
פוסידון באמנות.
פוסידון תואר כמי שחי בארמון ששכן בקרקעית הים, ושהיה עשוי כולו זהב, אלמוגים ואבני חן, וכרוכב במרכבה הרתומה להיפוקמפוסים (בעלי פלג גוף אחורי של דגים וקדמי של סוסים).