בעקבות זכייתה של הקבוצה באליפות האחרונה בשנת 1959, הקבוצה שיחקה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1959/1960 והגיעה לשלב רבע גמר. עד עונת , שחקה ספרטה רוטרדם בליגת העל ההולנדית, אך בעקבות הפסדים רבים, ירדה הקבוצה לליגת המשנה. ספרטה רוטרדם חזרה לליגת העל ההולנדית בעונת , אך ירדה שנית לליגת המשנה לאחר סיומה של עונת . היא עלתה שוב בסוף עונת 2015/2016, וירדה בתום עונת 2017/2018 לאחר הפסד במשחקי הפלייאוף על הירידה. בתום עונת 2018/2019 חזרה לליגה העל לאחר ניצחון במשחקי הפלייאוף על העלייה.
לספרטה רוטרדם 6 אליפויות ליגת העל ההולנדית, ו-3 זכיות בגביע ההולנדי.
ועדת פלסנר
קלואי
קלואי (באנגלית: Chloe) הוא סרט מותחן ארוטי משנת 2009, בבימויו של אטום אגויאן. הסרט הוא גרסה מחודשת של הסרט הצרפתי "נטלי..." משנת 2003 שנכתב על ידי אן פונטיין. בסרט מככבים ג'וליאן מור, ליאם ניסן ואמנדה סייפריד. הסרט נכתב על ידי ארין קרסידה וילסון.
עלילת הסרט.
הסרט נפתח כשקלואי (אמנדה סייפריד) מתלבשת. קלואי מתחילה לדבר ברקע, וכאשר היא מסיימת, היא יוצאת החוצה ומתלווה לאדם בתור יצאנית. במקביל, דרך חלון במשרדה, צופה בה קתרין (ג'וליאן מור), רופאת נשים. בעלה של קתרין, דייוויד (ליאם ניסן) הוא פרופסור באוניברסיטה. קתרין חושדת בדייוויד שהוא מקיים רומן עם אחת מתלמידותיו, לאחר שהיא רואה תמונה בטלפון הסלולרי שלו מחובק עם סטודנטית.
אחרי העבודה, קתרין עוצרת עם רכבה ליד המלון שבו קלואי מחכה ללקוחותיה. קלואי אומרת לה שהיא בדרך כלל לא משרתת נשים. קתרין אומרת לה שהיא רוצה להעסיק אותה כדי לבדוק את נאמנותו של בעלה כיוון שהיא חושדת בו. בערב קתרין נפגשת עם קלואי שמספרת לה, כי בעלה שאל אותה אם הוא יכול לנשק אותה, ועשה זאת. בכעס, קתרין אומרת לקלואי כי זה לא מה שהן דיברו על כך שהיא רוצה שתעשה. עם זאת, היא מתעקשת שקלואי תמשיך להיפגש עם דייוויד שוב. בכל הלילות בהם נפגשות קתרין וקלואי, קלואי מתארת בפירוט את המפגשים עם דייוויד, אשר מעורר את קתרין (מבחינה מינית). קתרין נעלמת. מאוחר יותר, קתרין נזכרת שהיא אמורה להיפגש שוב עם קלואי. קלואי נפגשת איתה בבית המלון ושתיהן שוכבות. לאחר מכן, קתרין חוזרת לביתה ודייוויד שואל אותה אם היא הייתה נאמנה לו. קתרין אומרת לו שהיא חושבת שהוא בוגד בה. דייוויד אינו מגיב.
למחרת אחר הצהריים קתרין וקלואי נפגשות יחד וקתרין מפסיקה את היחסים ביניהן. באותו הלילה קתרין ודייוויד הולכים לבית הקפה, שם קתרין דורשת מדייוויד שיודה שהוא מנהל רומן. דייוויד מכחיש זאת. קלואי לפתע נכנסת ודייוויד אינו יודע מי היא. קלואי עוזבת במהירות, וקתרין מבינה שקלואי המציאה את המפגשים שלה עם דייוויד כדי להיות איתה. קתרין מתוודה בפני דייוויד על המפגשים המיניים שלה עם קלואי. דייוויד מחבק ומנשק אותה.
קלואי הולכת לבית משפחת סטיוארט ומקיימת יחסי מין עם מייקל, הבן של קתרין שחובב מוזיקה ונגן פסנתר. הם מקיימים יחסי מין בחדר השינה של קתרין ודייוויד. קתרין מגיעה הביתה כדי למצוא אותם. קלואי מספרת לקתרין שלא ניתן לקנות אותה בכסף, שהיא מאוהבת בה, ומאיימת לפגוע בה עם סיכת השיער שלה. קתרין שואלת את קלואי מה היא רוצה. קלואי מבקשת נשיקה אחרונה וקתרין מסכימה. מייקל רואה, קתרין נדהמת ודוחפת בגלל זה את קלואי אל חלון חדר השינה, שנשבר. קלואי מצליחה לאחוז במסגרת החלון אבל אז היא משחררת, ונופלת אל מותה. מאוחר יותר, במסיבת הסיום של מייקל, קתרין שמה את סיכת הראש של קלואי בשערה, ובכך מסתיים הסרט.
צבא האיחוד
צבא האיחוד היה הכוח הצבאי היבשתי של האיחוד, המדינות אשר נותרו בארצות הברית לאחר פרישת מדינות הדרום, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא ידוע גם בשמות הצבא הפדרלי, צבא ארצות הברית, צבא הצפון והצבא הלאומי.
צבא זה היה מורכב מצבא סדיר אשר תוגבר בכמות נרחבת של יחידות צבאיות ממדינות הצפון שהורכבו מחיילים סדירים ומתנדבים. צבא האיחוד נלחם וניצח את צבא הקונפדרציה של מדינות הדרום במהלך המלחמה שנמשכה מ-1861 עד 1865. כ-360,000 חיילי הצבא נהרגו וכ-280,000 נפצעו במהלך שנות המלחמה.
היסטוריה.
כאשר פרצה מלחמת האזרחים באפריל 1861, מנה הצבא הסדיר כ-16,000 חיילים וקצינים, אשר חלקם התפטרו מהצבא על מנת לקבל תפקידי פיקוד במסגרת צבא הקונפדרציה. הצבא הסדיר מנה 10 רגימנטים של רגלים, 4 של ארטילריה, 2 של פרשים, 2 של דרגונים ורגימנט אחד של רגלים רכובים. הרגימנטים הללו היו פרושים לאורכה ולרוכבה של ארצות הברית כך שמתוך 197 פלוגות איישו 179 מהם 79 מוצבים במערב ו-18 הנותרות החזיקו במוצבים ובמצודות לאורך הגבול האמריקני-קנדי ולחוף האוקיינוס האטלנטי.
עם פרישתן של 7 המדינות הראשונות ב-20 בדצמבר 1860, לאחר מפלתו של האיחוד בקרב פורט סאמטר ולאור המשבר החמור בכוח האדם בצבא הסדיר, קרא אברהם לינקולן לגיוסם של 75,000 מתנדבים לתקופה של שלושה חודשים, לשם יישוב הסכסוך עם מדינות הדרום בדרכים צבאיות. קריאתו של לינקולן לגיוס הכריחה את מדינות הגבול לנקוט עמדה בסכסוך וכך פרשו יחדיו 4 מדינות נוספות וחברו למדינות הקונפדרציה שזה עתה הוקמה. במרוצת הזמן התברר כי המלחמה תהיה ארוכה ויקרה ממה שחשבו משני עברי הגבול, וב-22 ביולי 1861 אישר הקונגרס הקמה של צבא מתנדבים של 500,000 חיילים.
מפקדי צבא האיחוד.
4 קצינים כיהנו כגנרלים מפקדים של צבא האיחוד
פעמון השלום היפני
פעמון השלום היפני (ביפנית: 日本の平和の鐘) הוא פעמון המוצב בתחומיו של מטה האומות המאוחדות בעיר ניו יורק שבארצות הברית. הפעמון הוענק לאו"ם במתנה על ידי יפן בשנת 1954.
הפעמון, בגובה של מטר אחד, בקוטר של 60 סנטימטרים בבסיסו ובמשקל של 116 קילוגרמים, נוצק מהתכת מטבעות אשר נאספו מידי נציגים של 60 אומות, שהשתתפו באספת אגודות האומות המאוחדות שהתקיימה בפריז ב-1951. על גביו מוטבעות ביפנית המלים יחי שלום עולמי מלא (世界絶対平和萬歳). ייצורו הושלם ביום האומות המאוחדות ב-1952. הוא מוצב במטה האו"ם תחת גגו של מבנה יפני מסורתי מעץ ברוש יפני, המסמל מקדש שינטו. המבנה כולו מוצב על גבי בסיס מסלעים שנתרמו על ידי ישראל.
הפעמון הוענק לארגון האו"ם ביזמת אגודת האומות המאוחדות ביפן. הוא הוענק לארגון ב-8 ביוני 1954 על ידי המשקיף היפני לארגון (יפן לא הייתה עדיין חברה באו"ם בעת ההיא).
המנהג הוא לצלצל בפעמון פעמיים בשנה - ב-21 במרץ, יום האביב הראשון, וביום פתיחת מושב העצרת הכללית של האו"ם בחודש ספטמבר מדי שנה.
הפעמון נשלח לתקופה קצרה לאוסקה שביפן כדי להשתתף בתערוכת אקספו 70' שם, בטרם הוחזר למקומו במטה האו"ם. באותה שנה הפיק שירות הדואר של האו"ם סדרת בולים הנושאת את איור הפעמון, וזאת במסגרת סדרת בולים על יצירות אמנות בבעלות הארגון.
בשנת 1994 נערך במטה האו"ם טקס לציון מלאת 40 שנה להענקת הפעמון לארגון.
עם השנים העניקה אגודת פעמוני השלום העולמיים של יפן עשרים העתקים של הפעמון לערים ברחבי העולם, בהן: אנקרה, ברלין, ורשה, מקסיקו סיטי, אוטווה, מונטראול, ברזיליה, בואנוס איירס, לוס אנג'לס ומדריד.
בדצמבר 2017 הוצב פעמון השלום בעיר לוד, והוא פעמון השלום היחיד בישראל.
ואן הורן
יעבץ בנטינג
יעבץ בנטינג (באנגלית: Jabez Bunting; 13 במאי 1779 - 16 ביוני 1858) היה כומר מתודיסטי, מראשי הכנסייה לאחר מותם של המייסדים, האחים ג'ון וצ'ארלס ווסלי. הוא שימש משנת 1820 ועד 1850 כנשיא הוועידה המתודיסטית.
ביוגרפיה אודותיו, "The life of Jabez Bunting", נכתבה על ידי בנו, תומאס פרסיבל בנטינג.
בנו, ויליאם בנטינג היה אף הוא מטיף מתודיסטי.
ליבונטין
לבונטין
קטואצידוזיס סוכרתי
צבא הצפון
מדכאי דלקת שאינם סטרואידים
משחיל חוט למחט
חומצה טיכואית
חומצה טיכואית (מיוונית τεῖχος, חומה) הוא פוליסכריד חומצי הקשור לדופן התא של חיידקים גראם-חיוביים בלבד.
חומצה זו קשורה לדופן החיידק, הבנוי מפפטידוגליקן, בקשר פוספודיאסטרי (קשר קוולנטי) לקבוצה ההידרוקסילית (OH) בפחמן השישי בטבעת הסוכר NAM. כאשר חומצה זו קשורה לליפיד שבממברנה, שמה מתחלף לחומצה ליפוטיכואית. חומצה זו מקנה לחיידק מטען חשמלי שלילי. בחיידקים שונים קבוצות שייר (R) שונות המבדילות בין החיידקים ואולי אף בתפקיד. תפקידם אינו ודאי ויכול להיות מעורב בפתוגניות, באנזימים קוניוגציה (מעבר פלסמיד) וביצירת ביופילם.
סבסטיאן באייר
סבסטיאן באייר (בגרמנית: Sebastian Bayer; נולד ב-11 ביוני 1986) הוא אתלט גרמני. הוא אלוף אירופה בקפיצה לרוחק (הלסינקי 2012). הוא מחזיק בתוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה בקפיצה לרוחק באולם.
ביוגרפיה.
באייר נולד באאכן, גרמניה. באליפות אירופה לנוער שנערכה בקובנה, ליטא בשנת 2005 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.73 מטר. באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיים במקום 19 בתוצאה של 7.66 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים באייר במקום 23 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.77 מטר
אלוף אירופה באולם.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 2009 זכה באייר במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.71 מטר. קפיצה זו היא הקפיצה השנייה בטיבה בהיסטוריה של הקפיצה לרוחק באולם, אחרי שיא העולם של קארל לואיס מארצות הברית 8.79 מטר, שקבע בשנת 1984. בהשיגו תוצאה זו, שבר את השיא האירופי של הספרדי יאגו למלה, שעמד על 8.17 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים באייר במקום 19 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.98 מטר.