סגן ראש השב&quot;כ
הדיוויזיה ה-83 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-83 (בגרמנית: 83. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בדצמבר 1939 בברגן, והורכבה מאנשי מילואים מצפון גרמניה (מהמחוזות הצבאיים II, X, XI ו-XX). הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לצרפת ב-1940 ובילתה את 1941 בתפקיד חיל כיבוש. בתחילת 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית וצורפה לקבוצת ארמיית הפאנצר השלישית. בתחילה פוצלה הדיוויזיה והשתמשו בה בגזרות שונות, חלק מהגורמים הועסקו בלוחמה הביטחונית בעורף.
הדיוויזיה נכחה בווליקיה לוקי בסוף 1942. העיירה עצמה נשמרה על ידי רגימנט הרגלים ה-277 של הדיוויזיה, יחד עם רגימנט הארטילריה וגדוד ההנדסה של הדיוויזיה, בפיקודו של אוברסט-לויטננט פון זאס. כוח זה כותר על ידי יחידות של ארמיית ההלם השלישית בקוזמה גליצקי במהלך קרב וליקיה לוקי והושמד בלחימה שנמשכה חודשיים.
במהלך 1943–1944 הדיוויזיה ה-83 צורפה לקבוצת ארמיות מרכז ולקבוצת ארמיות צפון, לאחר שהועברה לארמייה השישה עשרה באוקטובר 1943. עד סוף 1943 היא צומצם לארבעה גדודי גרנדירים. לקראת סוף 1944 קבוצת ארמיות צפון נדחקה לכיס קורלנד. בסוף השנה פונתה הדיוויזיה דרך הים, ונשלחה לארגון מחדש בטורון. כעת היא הוקצתה לארמייה השנייה של הצבא ויסלה, ונלחמה נגד המתקפה הסובייטית מזרח פרוסיה. המטה ורגימנט הגרנדירים ה-257, אבדו בגרודז'ונדז לאחר שקיבלו הוראה להחזיק את העיירה, שכותרה על ידי החזית הביילורוסית השנייה ב-18 בפברואר 1945. המגינים נכנעו ב-5 במרץ.
הכוחות הנותרים הועברו דרך הים לסמלנד. הם נדחקו לאחור לכיוון פילאו, שם גורמים מהדיוויזיה ה-83 היוו את המשמר האחורי שהגן על שומת הנמל ב-25 באפריל (מפקד הדיוויזיה מקסימיליאן ונגלר נהרג ב-Nutief, היכן שהוחזקה העמדה הגרמנית האחרונה על ידי קרל הנקה). חלקים אחרים של הדיוויזיה נכנעו לכוחות הסובייטיים בחצי האי הלה.
יוסף צבי גייגר
יוסף צבי גייגר (יוסף הרש גייגער; 1 באוקטובר 1870; ח' בשבט ה'תר"ל – 19 בינואר 1944; כ"ג בטבת ה'תש"ד) היה אומן ומעטר יליד צפת, שימש כסופר, מזכיר וממונה של כמה כוללים בצפת.
ביוגרפיה.
יוסף צבי גייגר נולד בצפת, לטודרוס גייגר ולחוה בת הרב משה חר"ג, שהיה חבר בית הדין בצפת ומנהל הכולל האוסטרו-הונגרי בעיר. בילדותו למד בתלמוד תורה ואחר כך בישיבות בצפת. בשנת 1889-1888 (ה'תרמ"ט) נשא את מרים, ילידת דרוהוביץ'. לבני הזוג נולדו להם שני בנים: אליהו וטודרוס, ושתי בנות: חנצ’ה (מלכה) ורחל. בשנת 1897-1896 הוא התמנה לוועד אגודת "בני ציון", שהוקמה על ידי שמואל שולמן, ועסקה בעידוד עלייה והתיישבות בצפת. בנוסף, מונה גייגר לממונה של כמה כוללים בצפת ובהם כולל אנטיניא.
ביתו של גייגר, ברחוב הראשי של צפת דאז (כיום רחוב בר יוחאי), שימש בית ועד לממוני הכוללים. הוא פרסם בקביעות מאמרים בעיתונים "החבצלת", "הלבנון" ו"הצפירה" תחת שמות עט שונים. לשם הנחלת השפה העברית הוא הזמין באוסטריה כרזות גדולות, כתובות בשפה העברית, שיוחדו לבעלי מקצוע שונים כגון נגר, רצען, גנן, רופא ועוד. את ה"פלקטים" הללו הוא פיזר ב'חדרים' ובישיבת רידב"ז בעיר.
גייגר נפטר בינואר 1944 ונקבר בצפת.
יצירתו של יוסף צבי גייגר.
יצירתו של גייגר כללה מגוון רחב של חפצי אומנות, ובהם מסמכים מעוטרים למוסדות שונים, קישוטים לסוכה ועוד. הם שילבו קליגרפיה עם ציור, ששאב את השראתו ממסורת הציור היהודית-עממית. יצירתו הידועה ביותר היא "ציור לפורים" (1893), שנעשה בטכניקה של ציור על זכוכית ונמצא באוסף פויכטונגר שבמוזיאון ישראל, ירושלים.
ציוריו של גייגר קישטו בתים רבים בעיר, וקישוטי הסוכה שלו היו נפוצים מאד בצפת. כמה מיצירותיו מצויות כיום בבית המדרש של האר"י ובבית הכנסת של האר"י האשכנזי - לוחות כתובים ומעוטרים באותיות מוזהבות מעשה ידיו.
דיוויד (אי, אנטארקטיקה)
האי דייוויד (באנגלית: David Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם למול חופי חצי האי דייוויס, במדף הקרח שקלטון, בארץ המלכה מרי, שבבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 16 קילומטרים, ורוחבו של האי 10 קילומטרים.
חופי האי הם חופים סלעיים החשופים מקרח.
מצפון לאי דיוויד מצויים סלעי בולדווין.
היסטוריה.
גילוי האי.
האי התגלה בנובמבר 1912 על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (AAE) שחקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון.
מקור השם.
שמו של האי ניתן לו על ידי מוסון.
מוסון קרא לאי על שם פרופסור סר ט.וו. דיוויד האנט (T.W. David Hunt), שהיה חבר בוועדה המייעצת למשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (AAE).
פרויקטור הקורונה
האי דיוויד
שפות סו
שפות סוּ (Siouan) או שפות סוּ-קָטָװָּבָּה (Siouan–Catawban) הן משפחת שפות גדולה באמריקה הצפונית, הממוקמת בעיקר בעמקי המישורים הגדולים, בעמק נהר אוהיו ובעמק נהר מיסיסיפי, בדרום-מזרח אמריקה הצפונית, וכן כמה שפות נוספות במשפחה – במזרח היבשת.
יש חוקרים המכנים את המשפחה כולה "סו"; אלה מגדירים את שני ענפיה "שפות סו המערביות" ו"שפות סו המזרחיות""," או לחלופין "שפות סו גרידא" (Siouan-proper) ו"שפות קטוואבה" (Catawban).
חוקרים אחרים קוראים למשפחה כולה "שפות סו-קטוואבה", ואז את הענף המערבי בלבד הם מכנים "שפות סו".
כיוון שהענף המזרחי היה קטן יותר ונכחד כולו, השם "סו" משמש באופן כללי ללא הבחנה.
מיון שפות המשפחה.
ניתן לקבץ את שפות המשפחה לשני ענפים: שפות סו המערביות ושפות סו המזרחיות (קטוואבה). את שפות סו המערביות ניתן לחלק עוד, לשפות נהר מיזורי (כגון קְרוֹ והידאצה), שפת מאנדאן, שפות נהר מיסיסיפי (כגון שפת דקוטה/סוּ, צִ'יװֶּרֶה-ווינֶבָּאגוֹ ודֶגיהָאן), ושפות עמק נהר אוהיו .
ענף שפות סו המזרחיות (שפות קטוואבה) כולל רק את שפת קטוואבה ואת שפת וּוֹקוֹן (Woccon).
פרוטו-סוּ.
הצעות קודמות.
מחקר השוואתי רב נעשה על שפות סו. מחקרו של וולף (Wolff) ב-1950–1951 היה בין הראשונים והמלאים בנושא. וולף שחזר את מערך הפונמות של פרוטו-סו, שעודכן בידי מתיוס (Matthews) ב-1958.
באשר לתנועות, שוחזרו חמש תנועות פומיות ושלוש תנועות אפיות . וולף שחזר גם כמה צרורות עיצורים .
ההצעה הנוכחית.
העבודה המשותפת של מספר חוקרי שפות סו החלה ב-Comparative Siouan Workshop ("סדנת סו ההשוואתית") ב-1984 באוניברסיטת קולורדו במטרה ליצור מילון השוואתי לשפות סו, שיכלול שחזורים של פרוטו-סו. עבודה זו הניבה ניתוח חדש של מערך הפונמות של פרוטו-סו, המופיע להלן:
עיצורים.
הטבלה לעיל מובאת באלפבית הפונטי הבינלאומי. לעומת זאת, במחקרים על שפות סו (למשל, Rankin et al. 2015) נורמת התעתיק הפונטי היא התעתיק האמריקניסטי (זה המקובל בין היתר גם לתעתיק שפות שמיות), ולכן לדוגמה, האות * לעיל מקבילה לאות האמריקניסטית *š, והאות *j לעיל מקבילה ל-*y, וכן הלאה.
ניתן להסביר רבים מצרורות העיצורים שהוצעו על ידי וולף (1950 1951) עקב סינקופה (השמטה) של תנועות קצרות לפני הברות מודגשות. לדוגמה, מתיוס (1958: 129) שחזר את *wróke כצורת הפרוטו ל"זכר". עם תוספת נתונים מקבוצה גדולה יותר של שפות סו מאז אמצע המאה העשרים, Rankin et al. (2015) משחזרים *waroː(-ka) כצורה המשוחזרת ל"זכר".
בניגוד להצעותיהם של וולף ומתיוס, בהצעה הנוכחית אין בפרוטו-סו עיצורים אפיים; עיצורים אפיים מופיעים רק בשפות-הבנות, וזאת כאשר אחרי העיצור מופיעה תנועה אפית.
בנוסף, יש קבוצה של צלילים המייצגים גרסאות חוסמות של הסונורים המקבילים להם. לצלילים האלה יש רפלקסים שונים בשפות-הבנות, כאשר *w מופיע כ-[w] או [m] ברוב השפות-הבנות, בעוד של-*W יש רפלקס של [w], [b], [mb] או [p]. ערכם הפונטי האמיתי של העיצורים החוסמים האלה נתון בוויכוח-מה, כאשר יש הטוענים שהם מופיעים כשמתקיים רצף של w+w*, או של r+r*, או של עיצור לועי ועוד *w או *r.
תנועות.
המחקרים הקודמים על פרוטו-סו כללו רק אורך תנועה אחד. עם זאת, אורך תנועה פונמי קיים במספר שפות סו, דוגמת הידאצה (Hidatsa), הו-צ'ונק (Ho-Chunk) וטוטלו (Tutelo). רנקין ועמיתים (Rankin et al. 2015) הסבירו שבמקרים רבים, תנועות ארוכות קיימות כתוצאה מגורם תורשה משותף ולא מגורם חדשני משותף.
מספר התנועות הקודמות שהוצע (חמש פומיות ושלוש אפיות) במחקרים הקודמים הוכפל וכעת כולל הבחנה בין תנועות קצרות וארוכות. מערך התנועות של פרוטו-סו המוצע מופיע להלן:
העיר הזאת שלנו
העיר הזאת שלנו (באנגלית: We Own This City) היא מיני סדרה אמריקאית המבוססת על ספר העיון באותו שם מאת כתב הבולטימור סאן, ג'סטין פנטון. כמו הספר, המיני-סדרה מפרטת את עלייתו ונפילתו של כוח המשימה למעקב אחר נשק של משטרת בולטימור והשחיתות סביבו. המיני-סדרה פותחה ונכתבה על ידי דייוויד סיימון וג'ורג' פלקאנוס. את הסדרה ביים ריינאלדו מרקוס גרין. הסדרה בת שישה פרקים אמורה הוקרנה לראשונה ב- HBO ב-25 באפריל 2022.
הפקה.
במרץ 2021, HBO הזמינה סדרה בת שישה פרקים המבוססת על הספר "We Own This City: A True Story of Crime, Cops and Corruption", מאת העיתונאי החוקר של עיתון "הבולטימור סאן", ג'סטין פנטון, שתיכתב על ידי דייוויד סיימון וג'ורג' פלקאנוס.
צילומים.
במאי 2021, אושר כי ריינאלדו מרקוס גרין יביים את הסדרה. דווח כי ההפקה החלה ביולי 2021 עם הצילומים בבולטימור. ההפקה הופסקה זמנית למשך שבוע בספטמבר 2021 עקב מחלת הקורונה.
ליהוק.