בשנת 1918 ניסו התושבים הלבנים של לורָוויל , מתוך זעם על שהקרקע נמכרה ל"מכללה של כושים" לבטל את המכירה מהשנה הקודמת, באמצעות תביעה בבית המשפט המחוזי בטאוסון . בית המשפט המחוזי דחה את התביעה, והלבנים ערערו על הדחייה לבית המשפט לערעורים במרילנד. ערכאת הערעור אשררה את החלטת בית המשפט קמא, ולא מצאה כל ביסוס לטענה כי מעבר המכללה למקום זה יהווה מטרד ציבורי. למרות איומים גזעניים וכמה הפגנות נגד הפרויקט, נבנתה מכללת מורגן באתר החדש ואף הורחבה לאחר מכן. שנה לאחר מכן, הוקם אולם קרנגי, העתיק מבין הבניינים המקוריים בקמפוס האוניברסיטה הנוכחי.
עד 1939 נותרה מכללת מורגן מוסד פרטי. באותה שנה, רכשה מדינת מרילנד את המכללה בתגובה למחקר של ממשל המדינה שקבע שמרילנד חייבת לספק יותר הזדמנויות להשכלה גבוהה לאזרחיה האפרו־אמריקאים, היות שבאותה עת עדיין נהגה ההפרדה הגזעית שטרם חוק זכויות האזרח. מכללת מורגן הפכה למכללת מורגן הממשלתית (מורגן סטייט). בשנת 1975 הוסיפה המכללה תוכניות דוקטורט, וחבר הנאמנים שלה פנה למחוקקי מרילנד בבקשה להכרה כאוניברסיטה, שאושרה.
בשנת 2020, תרמה הסופרת מקנזי סקוט 40 מיליון דולר לאוניברסיטת מורגן. התרומה היא הגדולה ביותר בתולדות האוניברסיטה, ואחת הגדולות אי פעם למוסד שבעבר היה מיועד לאפרו־אמריקאים.
בשנת 2021, תרם קלווין אי טיילר ג'וניור, בוגר אוניברסיטת מורגן, 20 מיליון דולר לטובת מלגות לסטודנטים נזקקים כלכלית באוניברסיטת מורגן. תרומה זו היא ככל הנראה התרומה הגדולה ביותר שתרם סטודנט לשעבר למוסד שבעבר היה מיועד לאפרו־אמריקאים.
נתונים אקדמיים.
אוניברסיטת מורגן מעניקה תוארי בוגר, מוסמך, ודוקטור. בשנת 2019 למדו באוניברסיטה כ־7000 סטודנטים. האוניברסיטה מציעה את התארים המתקדמים הבאים: תואר שני באמנויות, במנהל עסקים, במדעים, ובחינוך, ותואר דוקטור לחינוך, לפילוסופיה, להנדסה ולבריאות הציבור.
גנרל חיל הנ&quot;מ
גנרל חיל הנ"מ (בגרמנית: General der Flakartillerie) היה גנרל חיל של הלופטוואפה בגרמניה הנאצית. עד סוף מלחמת העולם השנייה ב-1945, דרגת גנרל מסוימת זו הייתה ברמת שלושה כוכבים (OF-8), שווה ערך ללוטננט גנרל אמריקאי.
דרגות "גנרל חיל" של הלופטוואפה היו ב-1945:
הדרגה הייתה שוות ערך לגנרל חיל של כוחות היבשה של הוורמאכט כדלקמן:
הדרגה הייתה מקבילה גם לדרגות שלושת הכוכבים הגרמניים:
תאוריית גזע ביקורתית
טריז קרח
טריז קרח הוא סדק בקרקע הנוצר מחתיכת קרח צרה או דקה שאורכה עד 3–4 מטרים בגובה פני הקרקע והיא בעומק מספר מטרים.
בחודשי החורף המים באדמה קופאים ומתרחבים. ברגע שהטמפרטורות מגיעות ל-17 מעלות צלזיוס או פחות, הקרח שכבר נוצר פועל כמוצק ומתרחב ליצירת סדקים על פני השטח המכונים טריזי קרח. ככל שתהליך זה נמשך לאורך שנים רבות, טריזי קרח יכולים לצמוח עד לגודל של בריכת שחייה. טריזי קרח מופיעים בדרך כלל כמצולע. ניתן למלא את הסדקים גם בחומרים שאינם קרח, במיוחד חול, ואז הם נקראים טריזי חול.
היווצרות.
ישנן תיאוריות רבות המנסות להסביר את מקורם של טריזי קרח, אך רק אחת נתמכת על ידי רוב המדענים: תאוריית ההתכווצות התרמית.
תורת התכווצות תרמית.
תאוריית ההתכווצות התרמית טוענת שבחודשי החורף נוצרים סדקי התכווצות תרמיים ברוחב של כמה ס"מ ובעומק של כמה מטרים עקב מזג אוויר קר באופן קיצוני. במהלך החודשים הבאים, השלג נמס והמים הנותרים ממלאים את הסדקים והקפאת-עד מתחת לפני השטח מקפיא אותו. הסדקים הזעירים האלה הופכים לקפאת-עד. ברגע שמגיעים חודשי הקיץ, הקפאת-עד מתרחב. דחיסה אופקית מייצרת התהפכות של המשקע הקפוא על ידי דפורמציה. בחורף הבא הקור קופא מחדש ועושה סדק בטריז הקרח שכבר נוצר, ופותח דרך לשלג הנמס של האביב למלא את הסדק הריק. טמפרטורת האוויר השנתית הממוצעת הנחוצה ליצירת טריזי קרח היא פחות מ-6° עד -8 מעלות צלזיוס.
הפיגוע במלון אשל השומרון
הפיגוע במלון אשל השומרון היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני פעיל פת"ח ב-7 במרץ 2002 במהלך האינתיפאדה השנייה בלובי של מלון אשל השומרון באריאל. המחבל פוצץ חגורת נפץ שנשא על גופו. בפיגוע נפצעו 14 אנשים.
זה היה פיגוע הטרור הראשון שבוצע בתחומי העיר אריאל.
הרקע לפיגוע.
הפיגוע התרחש במהלך חודש מרץ 2002. במהלך חודש זה אירעו פיגועים רבים בכל רחבי הארץ ונרצחו בסך הכל 135 ישראלים. חודש זה כונה בפי רבים "מרץ השחור". ריבוי האירועים הביטחוניים בו, שבמרכזם עמד הפיגוע במלון פארק, הוביל ליציאה למבצע חומת מגן למיגור קיני הטרור בשטחי יהודה ושומרון.
הפיגוע.
סמוך לשעה 16:00 אחר הצהריים ניסה המחבל הפלסטיני להיכנס אל סניף "היפר-נטו" הסמוך למלון אשל השומרון שבאריאל, אך התחרט מכיוון שבכניסה לסניף עמד שומר חמוש. לאחר מכן, נכנס המחבל אל לובי מלון אשל השומרון, אשר בכניסה אליו לא הוצבה שמירה. כאשר הגיעו שני חיילים ללובי המלון בשל דיווח של אזרח על הימצאותו של אדם חשוד, פוצץ המחבל חגורת נפץ שנשא על גופו.
בפיגוע נפצעו 14 אנשים, מתוכם אחד באורח קשה, אחד באורח בינוני, ו-12 באורח קל. אחת מהפצועות הייתה טובה גלבוע, יזמית המלון ובעליו. הפצועים פונו להמרכז הרפואי רבין שבפתח תקווה.
לאחר הפיגוע.
לאחר הפיגוע כביש חוצה שומרון נסגר לתנועה על-ידי משטרת ישראל, ונערכו סריקות נרחבות באזור בשל חשש מהימצאותם של מטעני חבלה נוספים. סגרה המשטרה את כביש חוצה שומרון לתנועה ובאזור נערכו סריקות נרחבות בשל החשש כי הונחו באזור מטענים נוספים. גם גופתו של המחבל נסרקה מחשש להימצאות מטעני חבלה נוספים.
המחבל זוהה כשאדי מוחמד סדקי נאסר, פלסטיני בן 24 מהכפר מאדאמה שבאזור שכם. הזרוע הצבאית של פת"ח נטלה אחריות לפיגוע.
פרשת בני גד ובני ראובן
פרשת בני גד ובני ראובן היא כינוי לסיפור מקראי מחומש במדבר בסוף פרשת מטות, בה מתוארת בקשתם של שבט גד ושבט ראובן לקבל נחלה בעבר הירדן בערי סיחון ועוג מלך הבשן, במקום הנחלה המובטחת להם בארץ ישראל.
רקע.
התוכנית המקורית הייתה להתנחל רק ממערב לירדן. אך בני ראובן וגד - שהתברכו במקנה רב - ראו בעבר הירדן ערים המתאימות לגידול מקנה, ביקשו ממשה את הערים כנחלה במקום הנחלה שהובטחה להם בארץ ישראל, כפי המתואר בפסוקי התורה:
משה רבינו בשומעו את דבריהם, רגז עליהם בטענה שעל ידי מעשיהם הם מרפים את לב העם מלהיכנס לארץ ולכובשה, בדומה למעשה המרגלים, שבעבורם נגזר על עם ישראל לנדוד במדבר במשך ארבעים שנה:
בתגובה לטענת משה ענו בני גד ובני ראובן, כי בדעתם להצטרף לבני ישראל ללחימה בכיבוש הארץ, ורק לאחר שכל שבט יקבל את נחלתו הם ישבו לנחלתם שבעבר הירדן. משה שמע את דבריהם, ומתרצה לכך, אך מתנה שרק אם אכן יעברו את הירדן וילחמו יחד עם כל ישראל, עד סיום המלחמה, יוכלו לנחול את הערים בעבר הירדן, אך אם לא, אזי הם יקבלו חלק בארץ ישראל כפי הדין המקורי:
מקום הנחלה.
כאמור, בני גד ובני ראובן, וחצי משבט מנשה, קיבלו את נחלתם בעבר הירדן, אך כל שבט התנחל במקום אחר:
תנאי של בני גד ובני ראובן.
בחז"ל למדו את דיני והלכות תנאים מתנאי שהתנה משה עם בני גד ובני ראובן. ולמדו מכך שמקומות שאינם דומים לתנאי זה אינם חלים, ומיעטו כמה סוגי תנאים:
שפות סו מערביות
שפות סוּ המערביות (Western Siouan), הנקראות גם "שפות סוּ גרידא" (Siouan proper) הן משפחה גדולה של שפות ילידיות באמריקה הצפונית. יחד עם קבוצת שפות סוּ המזרחיות, הן מהוות את שני ענפיה של משפחת שפות סו. (חלק מהחוקרים מכנים את השפות המערביות פשוט "שפות סוּ", ואז את המשפחה הגדולה מכנים "שפות סו–קטוואבה").
רישומים בלשניים והיסטוריים מצביעים על מוצא אפשרי מדרום של אומות הסו (Sioux), עם הגירות לפני מעל אלף שנים ממדינות קרוליינה הצפונית ווירג'יניה למדינת אוהיו בצפון. חלקם המשיכו במורד נהר אוהיו לנהר מיסיסיפי ועד לנהר מיזורי. אחרים ירדו במורד נהר מיסיסיפי, והתיישבו באזור שהוא כיום אלבמה, מיסיסיפי ולואיזיאנה. אחרים חצו את אוהיו לאזור שהוא כיום מדינות אילינוי, ויסקונסין ומינסוטה, ביתה של אומת דקוטה (אחת מאומות סו).
מיון שפות המשפחה.
משפחת שפות סו המערביות מורכבת מכ-18 שפות וניבים שונים, חלקן נכחדו:
דעה אחרת של חוקרים רואה בשני הענפים של עמק דקוטה ועמק מיסיסיפי כרצפי ניבים.
שני ניבי סו של וירג'יניה לעיל נחשבים קשורים זה לזה; לעיתים משתמשים במונח "שפת טוּטֵלוֹ" בהתייחס לשפתם המשותפת.
מערכות כתב.
שתי מערכות כתב שונות משמשות לתמלול שפות המשפחה:
מפרצון באבה טונקה
מפרצון באבה טונקה (באנגלית: Baba Tonka Cove; בבולגרית: залив Баба Тонка) הוא מפרצון הממוקם בחוף הצפוני של חצי האי ביירז באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
המפרצון ממוקם בין נקודת וילארד לבין נקודת ואראדרו.
רוחב פתחו של המפרצון 1.1 קילומטרים.
אורכו של המפרצון (אורך כניסתו לפנים החוף) 750 מטרים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המפרצון.
המפרצון התגלה על ידי צידי כלבי ים בראשית המאה ה-19.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדוייק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1993; מיפוי מדוייק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם.
המפרץ נקרא על שם הגיבורה המהפכנית והלאומית הבולגרייה טונקה אוברטנובה (Tonka Obretenova) (1812-1893), המכונה באבא טונקה (Baba Tonka) ("סבתא טונקה").
תש&quot;ן (חברה)
בית כנסת המקהלה (מינסק)
זאק בראון
זאקארי צ'אלן בראון (באנגלית: Zakary Challen Brown; נולד ב-7 בנובמבר 1971) הוא איש עסקים אמריקאי ונהג מרוצים מקצועי לשעבר, המתגורר כיום באנגליה. משמש כמנכ"ל קבוצת המרוצים מקלארן.