במקרו-כלכלה, צנע מתייחס למדיניות של הקטנת גירעון תקציבי באמצעות צמצום הוצאות על ידי הפחתת ההטבות והשירותים הציבוריים הניתנים. מדיניות צנע לרוב מאומצת על ידי ממשלות כדי לצמצם את הגירעון, יחד עם מדיניות העלאת מיסים שנועדו לחזק את כושר הפרעון הפיסקלי לנושים בטווח הארוך.
התומכים במדיניות צנע צופים שכתוצאה מהתכווצות תקציבית, כלומר, צמצום משמעותי בהוצאות הממשלתיות, יעודד צריכה פרטית והתייעלות עסקית, משקית וממשלתית, ויוביל בעתיד להתרחבות כלכלית.
המתנגדים טוענים, כי בתקופות של שפל ואבטלה גבוהה, מדיניות צנע פוגעת בצמיחה. בנוסף, מכיוון שצמצום הוצאות ממשלתיות יכול להעלות את שיעור האבטלה, אשר גורם בתורו להעלאת הוצאות רשת הביטחון הסוציאלי תוך צמצום הכנסות ממיסים, יעילותו נפגעת נדרשים קיצוצים נוספים. בנוסף לכך צמצום הוצאות ממשלתיות גורם להפחתה בתמ"ג, אשר גורם לפגיעה בהערכת היחס בין החוב הלאומי לבין התמ"ג בעיני נושים וחברות דירוג. המתנגדים טוענים עוד כי הוצאות ממשלתיות בטווח הקצר המתוקצבות על ידי כספי גירעון, תומכות בצמיחה כלכלית בתקופה שבה צרכנים ועסקים אינם מוכנים או מסוגלים לעשות זאת.
את החידוש צֶנַע (ואת הפועל צִנַּע) טבע המילונאי ראובן אלקלעי ב-1939.
באותו הזמן עבד בלשכת העיתונות הממשלתית המנדטורית ותרגם את המילה האנגלית "austerity", שהופיעה בתקנות הקיצוב שהונהגו במלחמת העולם השנייה בבריטניה.
תקופת הצנע בישראל.
מדיניות צנע הונהגה בישראל בין השנים 1949–1959, וזכתה לכינוי תקופת הצנע. מטרתה של מדיניות כלכלית זו הייתה ליצור שער חליפין יציב וכך לחסוך במטבע חוץ. מדיניות זו באה לידי ביטוי בשתי דרכים מרכזיות: הכוונת אשראי והשקעות, אך בעיקר הגבלת הרכישה של מזון ומוצרי צריכה. בתחום המזון כל אזרח שובץ לחנות מכולת קבועה שבה קיבל את מוצרי המזון הבסיסיים על פי הקצבה קבועה, תמורת נקודות שהוקצבו לו בפנקס אישי לצורך זה. הוטלו הגבלות על כספים שניתן להוציא מהארץ. אזרח ישראלי שיצא לחו"ל באותה תקופה יכול לשאת עמו רק סכום קטן של מטבע חוץ. בהמשך עלו אף הצעות להרחבת המדיניות באמצעות ייצור רהיטים "עממיים" במחיר זול ועוד כהנה וכהנה הצעות.
פיקנטיות
שעתם היפה ביותר
זו הייתה שעתם היפה ביותר
This was their finest hour
סבסטיאן מורן
קולונל סבסטיאן מורן (באנגלית: Sebastian Moran) הוא דמות בדיונית ספרותית המופיעה בסדרת ספרי שרלוק הולמס מאת סר ארתור קונן דויל. הקולונל מורן הוא סגנו ויד ימינו של אויבו הגדול של שרלוק הולמס הפרופסור ג'יימס מוריארטי.
הופעתו בסיפורי שרלוק הולמס.
בסיפור "הבעיה הסופית" מופיע הקולונל מורן בלי אזכור של שמו. כאשר הולמס מגיע לבקר את ידידו ד"ר ווטסון הוא מבקש ממנו לסגור את תריסי החלון ומנמק זאת בחשש מפני התנקשות על ידי רובה אוויר. בסיפור "תעלומת הבית הריק" מתברר למפרע כי המתנקש הנוהג לעשות שימוש בכלי זה הוא הקולונל מורן. כמו כן מתברר באותו הסיפור כי מי שהתלווה לפרופסור מוריארטי ברדפו אחרי הולמס היה סגנו של מוריארטי - מורן. לאחר שהולמס הביס את מוריארטי והשליך אותו לתהום של מפלי רייכנבאך. מורן, שצפה בהתגוששות מרחוק, ניסה לדרדר סלע לעבר הולמס כדי להשלים את המשימה שנכשל בה מוריארטי.
בסיפור תעלומת הבית הריק מופיע הולמס, להפתעת כל ידידיו ואויביו שהיו בטוחים כי נרצח על ידי מוריארטי, על מנת לפתור את תעלומת הירצחו של צעיר אציל בירייה. הולמס מכיר בפשע את טביעות אצבעותיו של סגנו של יריבו הישן ולוכד אותו.
דמותו.
הקולונל מורן הוא קצין לשעבר בצבא הוד מלכותה בהודו. על פי המידע שצבר אודותיו שרלוק הולמס, מורן הוא צאצא של משפחה אצילה וזכה לחינוך מעולה באיטון קולג' ובאוקספורד. בזמן שירותו הצבאי התפרסם כצייד נמרים וכצלף קר רוח. הוא השתתף במספר מערכות בזמן שירותו ופרסם אודותיהן שני ספרים.
לאחר שירותו הצבאי איתר אותו הפרופסור מוריארטי וגייס אותו לשירות ארגון הפשע שהקים בלונדון. על פי חשדותיו של הולמס הקולונל אחראי רק למספר קטן של מעשי פשע היות שמוריארטי הפעיל אותו רק במקרים יוצאי דופן.
אזכורים נוספים.
דמותו של הקולונל מורן הופיעה בעיבודים נוספים שנעשו על בסיס העלילות שיצר קונן דויל בספרות, בקולנוע ובטלוויזיה. בחלק מאותן יצירות מופיע מורן כשומר ראשו של מוריארטי, בחלקן הוא מופיע כמי שמנסה להחיות את מפעל הפשע המאורגן של מוריארטי וביצירות מסוימות פוגשים גם את בנו של מורן.
בסרטו של גאי ריצ'י מופיע מורן כצלף מצטיין בצבא הבריטי שמגויס לשירותו של מוריארטי.
קרדוסו
Nespresso
סם לואיס
אביבה מארכס
אביבה מרכס
אביבה מארקס
ערקא
ערקא (בערבית عرقا, במכתבי אל-עמארנה עַרקַתַ וגם עִרקַתַ, בתעודות אשוריות ערקה, בתנ"ך עַרְקִה), הוא כפר בצפון לבנון השוכן 22 ק"מ מצפון-מזרח לטריפולי ליד החוף. הכפר ידוע בגלל האתר הארכאולוגי תל ערקא המכיל שרידים ארכאולוגים מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הצלבנית. העיר מוזכרת במכתבי אל-עמארנה ובתעודות אשוריות. בתקופה הרומית נודעה בשם קיסריה של לבנון או בשם ערקה קיסריה. הקיסר הרומי אלכסנדר סוורוס שמלך במאה השלישית נולד בה.
האתר נבדק בשנת 1925 על ידי הארכאולוג ויליאם פוקסוול אולברייט. הוא מצא באתר חרסים מתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת.
בתנ"ך.
השם ערקי מופיע בספר בראשית, י, יז כאחד מהבנים שנולדו לכנען. הוא מוזכר גם בפר דברי הימים א, א טו
העת העתיקה.
העיר נזכרת בכתבי המארות בשתי הסדרות. בסדרה הראשונה שנכתבה על גבי חרסים ומתוארכת למאה ה-20 לפנה"ס העיר מופיעה בשם ערקם. בסדרה השנייה שנכתבה על גבי צלמיות מוזכרת משפחת הערקתי ומושל ערקת. העיר ושכנותיה נהרסו על ידי תחותמס השלישי בעת מסעו בשנת 42 למלכותו לכיבוש קדש שליד האורונטס.
בתקופת אל-עמארנה הייתה ערקת, עיר-מדינה. במכתבי אל-עמרנה שם העיר מופיע בשמונה מכתבים בתעתיק עַרקַתַ או עִרקַתַ המכתבים הם: א"ע 62, 75, 88, 100, 103, 109, 139 ו-140. המכתבים עוסקים בהשתלטות של מלכי ממלכת אמורו על ערקת ועל צומור וניסיון ההשתלטות על גבל, וזאת במסגרת הסכסוך עם השלטון המצרי והרצון לעבור מחסות מצרית לחסות האימפריה החתית.
במכתב 62, פונה עַבְּדִאַשִירִתָה מלך אמורו לנציב המצרי פַּחַנַתֶ ומנסה לתרץ ולהסביר למה הוא כבש את צומור. מכתבו נכתב מערקת. הוא כותב במפורש שהוא יושב בערקת ב"בית המנוחה". ומכאו שהעיר נכבשה על ידו. מכתב א"ע 75 הוא מכתבו של ריבהדה מושל גבל למלך מצרים, הוא מתלונן על מעשיו של עבדיאשירתה, ומציין שהעפירו הרגו את אַדּוּנַה מלך ערקת. לאחר חיסולו של עבדאשירתה, המשיכו בניו לפעול לניתוק ממלכת אמורו ממצרים והעברתם לחסות המלך החתי שופילוליומש השני. הם המשיכו במסעות כיבוש של הערים השכנות. הבולט שבהם היה בנו עזירו. ריבהדה מלך גבל המשיך בהתנגדותו למהלכים שלהם. במכתב 103 כותב ריבהדה למלך מצרים שכל הארץ שייכת לבני עבדיאשירתה ורק ערקת וצומור נשארו למלך, ומכאו שבשלב מסוים, ערקת שנכבשה לפני כן, חזרה לשליטת הנציב המצרי. במכתב 109 הוא כותב שערקת נכבשה על ידם שוב. מכתב א"ע 100 נכתב על ידי זקני העיר ערקת למלך מצרים בו הם מביעים את נאמנותם למלך:
מכתבים א"ע 139 ו-140 הם מכתביו של אִילִירַפִא שהיה מושל גבל לאחר ריבהדה שכותב למלך מצרים שעזירו הרג את מלך ערקת ומלכים נוספים, והתקיף את כל ארצות עמקו.
העיר השתתפה בקרב קרקר שהתקיים במאה ה-9 לפנה"ס. הקרב התנהל בין שלמנאסר השלישי מלך אשור לבין ברית של 12 מלכים מקומיים שקיוו להדוף את התרחבות האימפריה האשורית לכיוון מערב. אחד המלכים היה מלך ערקה. על פי תיאור הקרב המופיע על גבי המונולית מכורח למלך ערקה היו "10 מרכבות ועשרת אלפים רגלים", מספר הנראה לחוקרים מוגזם. בין המלכים הנוספים שנלחמו בקרב היה גם אחאב מלך ישראל.
המלך האשורי תגלת פלאסר השלישי שמלך במאה ה-8 לפנה"ס, מינה על העיר מושל אחד מקציניו שלחם בסוריה. מינוי מושל מקציניו נעשה גם בערים אחרות. סמוך לשנת 738 לפנה"ס לערך נכבשה העיר וצורפה ביחד עם צומור ששכנה מצפונה לפחוות האשוריות.
ערקא מופיעה גם בכתבי יוסף בן מתתיהו. בפירושו ללוח העמים המופיע בקדמוניות היהודים הוא מספר על ערקא שבלבנון, הוא מספר גם על הסמבטיון הוא נהר השבת שנמצא בין ערקה של אגריפס השני ובין רפנאה.
תקופת מסעי הצלב.
בראשית ימי הביניים הייתה העיר מבצר חשוב ששלט על הדרך שבין טרטוס לטריפולי, והייתה בשליטת הקאדי של טריפולי. בשנת 1099 בעת מסע הצלב הראשון לאחר המצור על אנטיוכיה, פנו חלק מהכוחות הצלבניים, תחת פיקודו של רמון הרביעי, רוזן טולוז, דרומה לכיוון אמירות טריפולי מתוך תקווה לכבוש לעצמם נחלה במקום. בדרך לטריפולי ב-14 בפברואר 1099 הם הטילו מצור על מבצר ערקה. המצור ומריבות חוזרות בין מנהיגי המסע הקרינו על האווירה המתוחה במחנה והתפשטו גם לאנשי הכמורה הנלווים ללוחמים ולהמון פשוטי העם שהוו את רוב הכוח הלוחם. הצלבנים נאלצו להפסיק את המצור ובלחץ הלוחמים ושאר הצלבנים החליטו לצעוד לכוון ירושלים.