הלהקה ערכה סיבוב הופעות בעולם מ-2010 ועד מרץ 2012 כדי לקדם את אלבום הבכורה שלה, "Light Me Up". לאחר סיום סיבוב ההופעות, יצאה הלהקה לסיבוב נוסף, בו תפקדה כהופעת חימום לאוונסנס וללהקת מרילין מנסון.
חברי הלהקה.
נוכחיים:
לשעבר:
הצפון המגנטי
אילן הרטוב
אילן הרטוב (14 באוקטובר 1927 - 16 בנובמבר 2013) היה דיפלומט וכלכלן ישראלי, ששימש כראש מועצת קריית שמונה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לאהרן ודורה בלוך, בתו של יוסף פיינברג, ממייסדי ראשון לציון. למד בגימנסיה העברית רחביה. שירת בפלמ"ח. בוגר לימודי כלכלה ומנהל עסקים. בתחילת שנות ה-50 היה סופרו הפרלמנטרי של העיתון "הדור". בצעירותו עברת את שמו ל"הרטוב", תרגום שם נעוריה של אמו "פיינברג".
בשנת 1954 כיהן למשך שנה כראש המועצה של קריית שמונה. לאחר מכן החל לעבוד בשירות החוץ הישראלי.
בשנת 1956 שימש הרטוב כמלווה של ליאון יוריס במהלך שהותו בישראל להכנת התחקיר לצורך כתיבת הספר "אקסודוס".
ב-1965 מונה לנספח כלכלי במדגסקר ב-1967 מונה ליועץ כלכלי באתיופיה.
בתחילת שנות ה-70 מונה כיועץ כלכלי של ראש עיריית ירושלים טדי קולק וכיהן כסמנכ"ל חברת קרתא.
בשנת 1976 היה בין חטופי המטוס באנטבה, שבו טס עם אמו לחתונת אחיו, העיתונאי דניאל בלוך, בארצות הברית. הוא שימש כמתורגמן של אידי אמין מול החטופים הישראלים. אמו, דורה בלוך, אושפזה בבית חולים בקמפלה ושם נרצחה על ידי אנשיו של אידי אמין.
ב-1978 מונה לנספח כלכלי לארצות מערב אפריקה בחוף השנהב. ב-1981 היה ראש מדור אינטרסים גאנה ובטוגו. ב-1986 ציר כלכלי באיטליה. ב-1990 מונה לנהל מחלקה כלכלית במשרד החוץ. בשנים 1991–1993 כיהן כשגריר ישראל בפיג'י.
הרטוב כיהן כחוקר במכון טרומן בירושלים.
חיים אישיים.
היה נשוי למרים ואב לשתי בנות. בתו אילת, אשת רוני הרניק (בנם של מאיר ורעיה הרניק, ואח של גוני הרניק), נהרגה באסון ורסאי, בשנת 2001.
ישר האוריינטציות
אימפולס להקת מחול
הפקולטה לפיזיקה (הטכניון)
הפקולטה לפיזיקה של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1952, והיא עוסקת בהכשרה של פיזיקאים. דקאן הפקולטה הוא הפרופסור אהוד בכר.
היסטוריה.
בשנת 1952 הוקמה הפקולטה למדעים כחלק מתוכנית ההרחבה של הטכניון, והמחלקה לפיזיקה הוקמה כחלק מהפקולטה. ראש המחלקה הראשון של פיזיקה היה פרופסור נתן רוזן. מספר חוקרים כגון דוד בוהם הצטרפו למחלקה לאחר שעזבו את ארצות הברית בתקופת המקארתיזם.
קבוצה של ששת הסטודנטים הראשונים סיימה את לימודיה בשנת 1956. באותה שנה היה דיקן הפקולטה פרופסור קורט סיטה, יליד צ'כוסלובקיה, מדען בעל שם עולמי בתחום הקרניים הקוסמיות. בשנת 1960, הוגש נגד סיטה כתב אישום על ניסיון לפגוע בביטחון המדינה. בעקבות הרשעתו עזב סיטה את הארץ. פרטי פרשה זו לא ברורים לגמרי, אך מקרה זה כמעט ולא השפיע על המחלקה.
בשנת 1958 המחלקה לפיזיקה עברה מה"צריף הירוק" הממוקם צמוד לבניין הישן של הטכניון שבשכונת הדר לקמפוס החדש בנווה שאנן. בשנה זו נוסד המכון לפיזיקה על שם אלברט איינשטיין. בשנת 1962 המחלקה לפיזיקה שינתה את מעמדה והפכה לפקולטה לפיזיקה. אהרון הירש מונה לדיקאן הראשון. בשנת 1976 הוקם המכון למצב מוצק על-שם רוזן. בצוות של המכון יש חוקרים מפקולטות שונות.
לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הפקולטה הייתה בבעיה קשה עקב מחסור במקום למשרדים ולמעבדות. ב-2004 הוקם אגף חדש הקומפלקס של לידוב, שהוא משכנה של הפקולטה לפיזיקה כיום.
הפקולטה כיום.
הפקולטה לפיזיקה מנהלת את תוכניות מחקר רוב התחומים המרכזיים של הפיזיקה, כולל: אסטרופיזיקה, פיזיקה של אנרגיות גבוהות, פיזיקה של חומר מעובה, וביופיזיקה. הפקולטה אחראית על הוראת הפיזיקה לכל הסטודנטים בטכניון. בפקולטה לומדים כ-600 סטודנטים לתוכנית לתואר ראשון, ו-150 בתוכניות לתואר שני, ושלישי.
המכון לפיזיקה תאורטית על שם לווינר.
המכון לפיזיקה תאורטית על שם לווינר הוקם בשנת 2006. המכון נותן חסות לסדרה של הרצאות על ידי מרצים בכירים מכל רחבי העולם, וכן וגם תומך בסדרת ההרצאות "סדנת מחקר בפיזיקה". המכון מציג את המחקרים שנעשו בתוך הפקולטה לחוקרים מבקרים.
קליפת המוח הלימבית
קליפת המוח הלימבית (מכונה גם הקורטקס הלימבי או האונה הלימבית) היא אזור בקליפת המוח הממוקם מסביב לקצוות של החלק הפנימי של המיספרות המוח הגדול.
קליפת המוח הלימבית היא אזור מוקדם יותר מבחינה התפתחותית ביחס לנאו-קורטקס Neocortex (הכולל את האונה המצחית, האונה הרקתית, האונה העורפית והאונה הקודקודית).
קליפת המוח הלימבית ממוקמת מסביב לקצוות המרכזיים (medial edge) של ההמיספרות ומכאן שמו - משמעות המילה limbus היא "גבול".
הקורטקס הלימבי הוא חלק מהמערכת הלימבית.
גירוס הסינגולום (cingulate gyrus או cingulate cortex) הוא אזור חשוב של הקורטקס הלימבי.
הקורטקס הלימבי
האונה הלימבית
Limbic lobe
Limbic cortex
גשר יוסף
גשר יוסף הוא גשר העובר מעל נהר הירדן באזור עמק החולה על כביש 9779, המחבר בין קריית שמונה וכביש 90 לשדה נחמיה, עמיר, להבות הבשן וכפר סאלד.
בסוף שנות ה-20 הקימו הבריטים מעל הירדן גשר תלוי שנועד לשרת את האוכלוסייה באזור. מיקומו היה קרוב למקום בו היה ממוקם בעבר גשר טורקי שנהרס לחלוטין. הבריטים קראו לו גשר שייח' יוסוף על שמו של נכבד בדואי בשם זה הקבור באזור. בשנות ה-30 שימש את היישובים היהודים שהוקמו בעמק, ובשנת 1944 הפך לחלק מכביש 9779 שנסלל אז על ידי הבריטים.
מיקומו של הגשר הוא מעט מדרום לנקודת החיבור של מקורות הירדן - נחל דן, נחל חרמון ונחל שניר.
בשנת 1956 נהרס הגשר התלוי ובמקומו נבנה גשר חדש. הוא נקרא גשר יוסף על שמם של יוסף שלמינס ויוסף רוזנפלד, חברי קיבוץ עמיר, שנפלו בסביבה במלחמת העצמאות. הגשר צר יחסית ומאפשר מעבר של תנועה בכיוון אחד בלבד על גביו.
בסמוך לגשר על הגדה המזרחית של הירדן עוברת טיילת עמי, טיילת המחברת בין הגשר וקיבוץ שדה נחמיה, לקיבוץ עמיר מדרום.
בית כנסת עולי בורסה
בית כנסת עולי בורסה הוא בית כנסת השוכן ברחוב הנביאים בירושלים.
היסטוריה.
בשנות השלושים של המאה העשרים החליטו יהודים מן העיר בורסה, טורקיה, לעזוב את קהילתם ולעלות ארצה. וכך הגיעו המשפחות הראשונות לעיר ירושלים. את בית הכנסת הקטן של יוצאי בורסה הקימו בשנת 1933 כמה משפחות ובהן: סבן, בן מלך ופלג'י. לא היה גוף רשמי כל שהוא שהיה מוכן לקחת על עצמו את קליטתם בארץ. החדר שהיה שייך לבניין שהיה בחזקת משפחת בנין, הושכר למתפללים בהשתדלות הרב יעקב מאיר, הראשון לציון של אותה תקופה, על מנת שישמש להם מקום מפגש ובית תפילה. ארון הקודש שנתרם היה לא אחר מאשר ארון הבגדים של גב' בנין, עדות למצבה החומרי של הקהילה.
בשנות הארבעים, בעיצומו של המאבק בבריטים התגייסו צעירים מקרב המתפללים למחתרות האצ"ל והלח"י ובבית הכנסת הוקם סליק קטן לכלי נשק (בארון הקודש שהעניקה גב' בנין).
כיום הסליק משמש כתחתית ל"כיסא אליהו" המוצג בבית הכנסת.
בשנות השבעים החליט בנה של המנוחה, אברהם בנין לנסות לפתח את המתחם ולהרוס את המבנים שבו, מתפללי בית הכנסת התנגדו וטענו כי החדר בו שוכן בית הכנסת הובטח להם לצמיתות על ידי גב' בנין המנוחה. הדברים הגיעו לדיון משפטי, בהתערבותו של מר אברהם חסידוף, בנקאי, הבטיח אברהם בנין מקום חלופי לתפילת המתפללים, בינתיים הוא נפטר ותוכניות הפיתוח נגנזו.
ובאשר לחפצים שבמקום: כמה מספרי התורה הקיימים בבית הכנסת הובאו הישר מבית כנסת "גירוש" בעיר בורסה ואחרים הובאו, בעקבות מלחמת העצמאות, מקבר רחל ובית כנסת איסטמבוליס של העיר העתיקה, על ידי משפחות סבן ובורלא. על הקיר בבית הכנסת מונצחים חמישה עשר מראשוני בית הכנסת שייסדו את המקום. מעל ארון הקודש כתובה הכתובת: "לקרב לבבות אחים, לתרום ולהתרים, לעזרת עולים נרדפים אשר לציון נכספים". המקום זכה לכמה חזנים מפורסמים ובהם מרדכי כלפון ומשה ויטאל.
כיום.
לאחר שבעבר פעל המקום בכל ימות השבוע הוא עבר לפעול רק בשבתות ובחגים, בין באיו רק מעטים מצאצאי העולים וכן תלמידי ישיבות המתגברים את המקום. התפילה בנוסח ספרדי ירושלמי עם מספר מנגינות בנוסח הטורקי המסורתי כגון "יגדל אלוהים חי" ו"אין כאלוהינו".
כאמור בית הכנסת הוא חדר גדול השוכן בקומתו הראשונה של בניין הנושק לרחוב הנביאים. תקרתו גבוהה והחלונות שמצויים בגובה העין, צופים אל החצר. החדר עצמו מתחלק לעזרת נשים השוכנת מאחור ותופסת כרבע מן השטח. מקומות הישיבה הם כיסאות נפרדים עגולים מעץ.
בלאי (עיר)
בלאי (בצרפתית: Blaye) היא עיר בדרום-מערב צרפת במחוז ז'ירונד שבחבל אקיטן החדשה. בעיר ממוקמם על הגדה הימנית של שפך הז'ירונד.
לעיר נודעה חשיבות רבה כאשר במאה השש-עשרה וובאן בנה את ההגנה על הנמל העיר בורדו במורד שפך נהר הז'ירונד בעיר בלאי. בסביבות העיר נבנו מצודה ושני מבצרים, מצודת בלאי על הגדה הימנית בעיר בלאי, פור פאטה במרכז שפך הז'ירונד על האי פאטה ופור מדוק על הגדה השמאלית. שלושת הביצורים האלה הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמי כחלק מביצורי וובאן.
בלאי ידועה גם בזכות 60 אלף דונם הכרמים הנמצאים באזורה.
היסטוריה.
בעת מלחמת גאליה בנה יוליוס קיסר אופידום גאלי בסנטוניי שנקרא "Blavia Santorum". מעריכים כי אופידום זה הוקם באזור בו נמצאת העיר בלאי שהוא שטח שולט על שפך נהר הז'ירונד.
ב-625, נבנה ארמון ראשון באזור על ידי השושלת המרובינגית שהופכים את בלאי לעיר מלוכה. האדון ששולט על בלאי המפורסם ביותר היה רולאן, אחיינו של קרל הגדול, שנקבר בבזליסק סן-רומאן.
ב-848 נבזזה העיר על ידי הויקינגים שהמשיכו לאחר מכן במעלה הגארון.