ספר זה כתב הנדלמן בצוותא עם חוקר הודו פרופסור דוד שולמן מהאוניברסיטה העברית והוא ראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד ב-1997. הספר הוא אודות האל שיווה שמבלה את זמנו במשחק. הנדלמן ושולמן מנסים להסביר מדוע האל במסורת השיוואית ההודית משחק בקובייה עם אשתו. שיווה הוא אל שיודע הכול, אך למרות זאת, הוא מפסיד לפרוואטי (אשתו או החלק הנקבי שבו) באופן עקבי ואינו מבין מדוע. במהלך המשחק שיווה מפסיד חלקים מעצמו לאשתו, ולכן הוא מוציא את אותם חלקים החוצה. תוך כך הוא משנה את השיווי משקל הדינאמי בין השניים ויוצר קוסמוס הנמצא לעולם בתהליך של השתנות, תהליך שבאופן מתמשך מחבל באל מתוך עצמו.
זהו קוסמוס שאינו סובל שיווי משקל מפני ששיווי משקל משמעותו חוסר תנועה וחוסר תנועה משמעותו מות הקוסמוס. וכך, האל ואשתו מתפוררים ומתאחדים מחדש אבל בעוד הם מתאחדים הם שוב מתפוררים וכן הלאה. מאחר שהם יריבים במשחק, המשחק מפורר אותם בו בזמן וכך המשך קיומו של הקוסמוס הזה תלוי בהמשך המשחק המאיים הזה.
זהו ספר המשך לספר God Inside Out, שאף אותו חיבר דון הנדלמן עם דוד שולמן. זהו מחקר על אחד הסיפורים המרכזיים על האל שיווה כפי שנכתב בגרסאות שונות בדרום הודו. החכמים המתגוררים ביער האורנים עסוקים כל היום בפרקטיקות יוגה סגפניות, ומרוב עיסוקיהם שכחו את האל, את שיווה. במעשיהם עזבו החכמים את עולמו ולכן, מבלי להבין את תוצאות מעשיהם, האל והקוסמוס הופכים זרים להם, והם שוברים את השלמות של הקוסמוס של שיווה. לכן נכנס שיווה ליער האורנים במטרה להחזיר את היער ואת יושביו אל עצמו. הוא מופיע יחד עם האל וישנו, בצורה של אישה מפתה. כאשר הסגפנים שומעים על מה ששיווה עשה לנשותיהם הם מתחילים להשתמש בכישוף נגדו. ואולם, כל כלי נשק שהם משליכים עליו הוא מנכס לעצמו כתכונה וכך הוא מחזיר את השלמות לקוסמוס שלו. כל החלקים שאבדו לו חוזרים והופכים לחלק ממנו. ואז שיווה מתחיל לרקוד, הריקוד הוא ריקוד של הרס ואם ימשיך הוא יהרוס את הקוסמוס כולו ואולי אף את עצמו. ולכן, הכול מתחננים לפניו שיעצור את הריקוד. גם הריקוד כמו משחק הקובייה, מאיים על השלמות הדינאמית של הקוסמוס. באמצעות הריקוד האל חוזר אל תוך עצמו, הריקוד הוא יפהפה ומרתק אך בה בעת הרסני לחלוטין.
הנסיך ויליאם, דוכס גלוסטר
הנסיך ויליאם מדנמרק ונורווגיה, דוכס גלוסטר (באנגלית: Prince William of Denmark and Norway, Duke of Gloucester; 24 ביולי 1689 - 29 ביולי 1700) היה בנם היחיד של הנסיך ג'ורג' והנסיכה אן מדנמרק ומנורווגיה ששרד את גיל הינקות. אמו, אן, הפכה ב-8 במרץ 1702 למלכת אנגליה, סקוטלנד, ואירלנד.
חייו.
עם לידתו היה ויליאם לשני בסדר הירושה לכתר האנגלי והסקוטי, לאחר אמו, הוא היה אמור לרשת אותה בשלב כלשהו בעתיד. מיד לאחר שנולד העניק לו דודו באמצעות נישואים (אך עדיין בעל קרבת דם) המלך ויליאם השלישי את תואר דוכס גלוסטר (אך לא יצר עבורו דוכסות בפועל), וביולי 1696 הפך אותו לאביר מסדר הבירית בווינדזור. בגיל תשע הוקם עבורו משק בית עצמאי.
לאורך כל חייו הוא סבל מבריאות רעועה. הוא סבל מפרכוסים זמן קצר לאחר שנולד, והוריו חששו כי הוא ימות. הוא התאושש מההתקף, ואן הורתה להעביר אותו לבית קאמפדן שליד קנזינגטון, בו האוויר נחשב נקי יותר. גם עם הגיעו לגיל שלוש הוא לא דיבר או הלך, וגם בשנים שלאחר מכן לא היה יכול לטפס במדרגות בלי עזרה. למרות חולשתו הפיזית הוא נחשב כבעל מחשבה צלולה, ונחשב לבוגר יחסית לגילו. ויליאם חלה יום אחד לאחר מסיבת יום הולדתו האחד-עשר. הרופאים חשדו כי מדובר באבעבועות שחורות, וביצעו את הטיפול המקובל באותה תקופה, שהיה בלתי יעיל ואף מסוכן. ויליאם מת ימים אחדים לאחר מכן. בנתיחה שלאחר המוות התברר כי הוא סבל מהידרוצפלוס, דבר שהסביר את חוסר יכולתו לשמור על שיווי משקל. הוא נקבר במנזר וסטמינסטר.
מותו של ויליאם זירז את החתימה על חוק ההסדר משנת 1701, שנועד להבטיח את המשך השלטון הפרוטסטנטי, ובכך הוביל באופן עקיף להעברתם של הכתר הבריטי והכתר האירי לבית הנובר ב-1714.
הרחוב הראשי בוויליאמסבורג שבווירג'יניה, שנוסדה ב-1699, קרוי על שמו של הנסיך. רחוב הדוכס מגלוסטר הוא שדרה רחבה המשתרעת מבניין הקפיטול, עוברת דרך ארמון המושל, ומסתיימת במכללת ויליאם ומרי.
אליהוא כץ
ויליאם, דוכס גלוסטר
הר קאסיון
הר קאסיון (בערבית: جبل قاسيون, בתעתיק לעברית: ג'בל קאסיון) הוא הר הצופה על העיר דמשק, בירת סוריה.
גאוגרפיה.
ההר, המתנשא לגובה של 1,153 מטרים מעל פני הים, ממוקם בפאתיה הצפון-מערביים של דמשק, והוא מהווה חלק מרכס הרי מול הלבנון.
במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, עם גידול האוכלוסייה בעיר דמשק ותנופת הבנייה בה, התרחבה העיר ומורדותיו של הר קאסיון הפכו לחלק בלתי נפרד ממנה. חלק משכונות העיר, כגון שכונת אלמוהאג'רין (المهاجرين), שכונת רוכן א-דין (ركن الدين), שכונת אבו רמאנה (أبو رمانة) ושכונת שיח' מוחי א-דין (الشيخ محي الدين), ממוקמות למרגלות ההר. בעבר פורסם כי 4,000 המשפחות המתגוררות בשכונות שבשיפולי ההר נמצאות בסכנה, בשל החשש מהתמוטטות סלעים.
אתרים.
פסגתו של ההר צופה על כל העיר דמשק ועל סביבותיה, ומוצבת עליה תחנת ממסר לשידורי רדיו וטלוויזיה. ההר נחשב כאתר מועדף לטיולים רגליים ולבילויים, וממוקמות עליו מספר מסעדות הצופות לנוף. על מורדותיו הדרום-מערביים של ההר ממוקמת "אנדרטת החייל האלמוני", וסביבה מסעדות, בתי קפה, פארקים ונקודות תצפית.
חשיבות דתית.
על אחת מפסגות ההר, הידועה בכינוי "הר הארבעים", ממוקם מסגד הנקרא "מסגד הארבעים", ובו 40 גומחות תפילה. על פי המיסטיקה האסלאמית, בעיקר בזרמים הסופי והשיעי, כל לילה מגיעים למסגד 40 קדושים ומתפללים להגנה על העיר דמשק. כמו כן, אחת המערות בהר נחשבת על פי המיסטיקה האסלאמית כמקום בו רצח קין את הבל.
ג'בל קאסיון
קאסיון
קסיון
הפרלמנט של סקוטלנד
ארכיטקטורת x86
ירון האזרחי
גלעין
לויקרבאד
לויקרבאד (בגרמנית: Leukerbad, בצרפתית: Loèche-les-Bains) היא עיירת מרחצאות וסקי, השוכנת במחוז לויק (Leuk) של קנטון ואלה בדרום-מערב שווייץ. העיירה שוכנת על רכס האלפים הברניים בגובה של 1,400 מטר מעל פני הים ומתגוררים בה 1,411 תושבים. בזכות המעיינות החמים הרבים שלה ומרחצאות מהגדולים ביותר באירופה היא אחד מיעדי הנופש הפופולריים ביותר בשווייץ ויש בה בתי מלון ודירות נופש רבים מאד.
מעל העיירה נמצא מעבר ההרים גמי (Gemmi), שגובהו 2322 מ'. מהמאה החמישית לספירה שימש המעבר כדרך המחברת את קנטון ואלה עם קנטון ברן והאלפים הברניים. כיום ישנה מעלית גונדולה שעולה מהעיירה למעבר ההרים וזהו אזור טיולים ונופש פופולרי מאוד.
אזור טורנט (Torrent) שמדרום לעיירה משמש בחורף כאתר סקי, וכאזור לטיולים ופעילויות ספורט בקיץ. גובה אתר הסקי 2,610 מטר. שתי מעליות גונדולה מעלים את גולשי הסקי מהעמק, ובאתר קרון נוסף, רכבל כיסאות (6 מושבים) ושני טי-ברים. באתר 17 מסלולי סקי, באורך כולל של 50 ק"מ, ויש בו גם פארק שלג. עיקר האטרקטיביות של אתר הסקי היא בשילוב שלו עם המרחצאות החמים.
מרחצאות הוקמו במקום כבר בתקופה הרומית. כיום יש בלויקרבאד מרחצאות גדולים וחדישים. בלויקרבאד 65 מעיינות חמים מהם זורמים כל יום 3.9 מיליון ליטר מים מינרליים, בחום של 51 מעלות צלזיוס. זהו אתר הספא הגדול ביותר בהרי האלפים עם 30 מרחצאות.
אל העיירה ניתן להגיע ברכב או באוטובוס מתחנת הרכבת של לויק (Leuk).
קונסטרוקטיביזם (תנועה אומנותית)
ניאו-קלאסיציזם
מסאלה (אלבום)
מסאלה הוא אלבומה השני של להקת אתניX. מלהיטי האלבום: "קטורנה מסאלה" עם זהבה בן, "כתם הפרי", "אמונה", "שיר ישן" וחידושים ל"היי דרומה" של הצ'יזבטרון ו"הפרח בגני" של זוהר ארגוב.
האלבום מכר למעלה מ-80,000 עותקים והגיע למעמד פלטינה כפולה.
אופורטוניסט
ארמון הנשיאות
לינקס אבוד
לינקס אבוד (בספרדית: El lince perdido) הוא סרט אנימציה שנוצר על ידי סטודיו "קנדור הירח".
הסרט אינו הופץ בישראל.
עלילה.
העלילה עוקבת אחר פליקס, שונר איברי המוצא עצמו בבית מחסה של בוב וליסה יחד עם עוד חיות בסכנת הכחדה. בלילה מגיע ניומן הצייד הרשע וצוות הציידים שלו, גונבים את החיות ומנסים להביאן לאי מבודד בו שוכן אדם זקן בשם ארט לינג האוסף חיות בסכנת הכחדה. פליקס מצליח להשתחרר ויחד עם 3 חיות נוספות בורח מפני הציידים.
בסוף הסרט ניומן נפצע וטובע בים ופטי ופליקס מתחתנים ונולד גור שונר איברי שימשיך בדור הבא.
מוזיאון הארמון הלאומי
מוזיאון הארמון הלאומי (בסינית: 國立故宮博物院) הוא מוזיאון הממוקם בטאיפיי בירת טאיוואן.
במוזיאון, שנוסד בשנת 1964 ומכיל באוספיו למעלה מ-696,344 פרטי אמנות סינית, מבקרים מדי שנה למעלה מ-5.4 מיליון מבקרים.
אוספי המוזיאון מציגים למעלה מ-8,000 שנים של ההיסטוריה של סין מאז התקופה הנאוליטית ועד שלהי שושלת צ'ינג, והוא נחשב לאחד האוספים המקיף והחשוב בעולם של אמנות סינית.
מקורם של אוספי המוזיאון (כמו גם אוספי "מוזיאון הארמון" שבבייג'ינג) באוצרות העיר האסורה, שנחלקו בין הרפובליקה העממית של סין לבין טאיוואן במהלך מלחמת האזרחים הסינית.
היסטוריה.
ראשיתו של מוזיאון הארמון במוזיאון שהוקם בעיר האסורה ב-10 באוקטובר 1925, זמן קצר לאחר גירושו של פויי, אחרון קיסרי סין, מהעיר האסורה על ידי פנג יו השיאנג. מוצגי המוזיאון כללו את הריהוט וחפצי האמנות שנותרו בארמון שהיה קודם לכן רכוש המשפחה הקיסרית.