במרוצת השנים, התפתח כתב העת לכתב-עת מקצועי בלתי תלוי, בתחומי העבודה הסוציאלית בישראל. כתב העת שיקף תאוריות וגישות יישומיות שרווחו בישראל ובחו"ל, והציג חומר קריאה חיוני לעובדים הסוציאליים, לאנשי השלטון המרכזי והשלטון המקומי, לאנשי אקדמיה ולציבור המתעניין. בשנת 1978 החל לצאת בשם חדש "חברה ורווחה", שינה את אופיו לכתב עת אקדמי שפיט, וכחלק משינוי זה מונתה מערכת שכל עורכיה בעלי ותק וניסיון בתחומי המחקר של הרווחה והעבודה הסוציאלית.
נכון ל-2019, העורכת הראשית של כתב העת היא פרופ' ורדה סוסקולני.
הדודאים והפרברים
הדודאים הפרברים הוא אלבום אולפן שבו איחדו כוחות שניים מצמדי מוזיקת העם הישראלית הבולטים במחצית השנייה של המאה העשרים: הדודאים - ישראל גוריון ובני אמדורסקי, והפרברים - אורי הרפז ויוסי חורי. האלבום יצא בשנת 1985 והתלווה לו מסע הופעות ארצי שזכה להצלחה רבה.
האלבום נחשב לאחד האלבומים המצליחים של הדודאים והפרברים והוא אף זכה בגרסת דיסק כבר בשנת 1994. בין שירי האלבום כמה מהשירים שהפכו לנכסי צאן וברזל של המוזיקה הישראלית ובהם "תלבשי לבן", "צל ומי באר" ו"שי".
בשיר "מחרוזת שירי דת כושיים" ישנה מחרוזת שירים, בסגנון גוספל (בסגנון רביעיית גולדן גייט), הכוללת את השירים: Battle of Jericho, Down by the river, Shadrach , When the Saints Go Marching In. בשיר When the Saints Go Marching In שינו את המילים למילים סאטיריות שהיו התבטאות פוליטית (נדירה לשני הצמדים) הקוראת לאריאל שרון לצאת מלבנון.
את האלבום הפיק קובי אשרת שהיה באותה העת אחד מהמפיקים המבוקשים ביותר בישראל בקרב זמרי אמצע הדרך, שגם עיבד חלק משירי האלבום. מוזיקאי נוסף שהשתתף בעיבודים הוא מתי כספי.
רוקוול X-30
הרוקוול X-30 (באנגלית: Rockwell X-30) היה מדגים טכנולוגי עבור ה-National Aero-Space Plane (NASP), שהיה חלק מפרויקט אמריקאי לפיתוח מטוס נוסעים חללי. התוכנית בוטלה ב-1993 לפני שהושלם פיתוחו של אבטיפוס למטוס, ולמרות שהושלמו עבודות פיתוח על חומרים מתקדמים ועיצוב אווירונאוטי. בעוד שמטרתו של ה-NASP הייתה לשמש כמטוס נוסעים היכול להגיע מוושינגטון הבירה לטוקיו שביפן בשעתיים בלבד, ה-X-30 תוכנן לשאת צוותים של 2 בלבד ויועד לשמש לניסויים עבור פיתוח ה-NASP.
פיתוח.
הרעיון ל-NASP הגיע מפרויקט "קופר קניון" (Copper Canyon) של DARPA שפעל בין 1982 ל-1985. ב-1986, בנאום מצב האומה, קרא נשיא ארצות הברית דאז רונלד רייגן לפתח "אוריינט אקספרס חדש, שיוכל, עד סוף העשור הבא (כלומר עד שנת 2000), להמריא משדה התעופה דאלאס, להאיץ לפי 25 ממהירות הקול ולהיכנס למסלול לווייני נמוך, או להגיע לטוקיו תוך שעתיים".
המחקרים המליצו על מטוס מבוסס סקראמג'ט שיוכל להגיע למהירות מקסימלית של 8 מאך, זאת מכיוון שמהירות גדולה יותר תביא לחיכוך אטמוספירי רב ומכאן שלחום רב שיביאו לבזבוז אנרגיה. מחקרים נוספים הראו כי ניתן יהיה לנצל את החום הנוצר על ידי אחסון מימן בדפנות המטוס שיתחממו מהחום ויועברו לתא בעירה שם יהפכו לאנרגיה. טכניקה זו הייתה מאפשרת למטוס להגיע ל-20 מאך.
התוכנית מומנה על ידי נאס"א, DARPA, חיל האוויר האמריקאי, הצי האמריקאי ומשרד ההגנה האסטרטגית. מקדונל דאגלס, רוקוול אינטרנשיונל וג'נרל דיינמיקס התחרו ביניהן על חוזה לפיתוח המטוס, בעוד רוקטדיין ופראט אנד וויטני התחרו ביניהן על פיתוח מנועי המטוס.
ב-1990 אוחדו מאמצי החברות תחת ניהולה של רוקוול והחברות החלו להתמודד עם האתגרים הטכנולוגים והפיננסיים שבתוכנית. פיתוח ה-X-30, כפי שהמטוס זוהה אז, נמשך עד ל-1993 אז הוא בוטל בעקבות בעיות טכנולוגיות ותקציביות.
מבנה.
ה-X-30 היה למעשה מנוע שעליו הורכב תא צוות. חלקו הקידמי של ה-X-30 יצר גל הלם על מנת לדחוס את האוויר שלפניו לפני שהוא נכנס למנוע. חלקו האחורי של ה-X-30 היה נחיר פליטה שיועד לפלוט את הדחף. במרכז ה-X-30 הורכב המנוע האמיתי - מנוע סקראמג'ט. באותה תקופה לא היה אף מנוע סקראמג'ט בעל יכולת פעולה.
תצורתו האווירודינמית של ה-X-30 הייתה כמעין רוכב גלים (Waverider). רוב העילוי נוצר על ידי הגוף באמצעות דחיסת האוויר שלפניו. ה"הכנפיים" היו סנפירים קטנים שסיפקו שליטה כל כיוון המטוס. תצורה זו הייתה יעילה לטיסה במהירות גבוהה אך בעייתית לטיסה במהירות איטית ולהמראה ונחיתה.
הטמפרטורה שאמורה הייתה שלדת המטוס לחוות בעת טיסה הייתה 980 מעלות צלזיוס, כאשר אזורים מסוימים (קצהו הקידמי של המטוס וחלקים מסוימים במנוע) חווים טמפרטורה של מעל 1650 מעלות צלזיוס. דבר זה דרש את פיתוחם של חומרים קלים ועמידים בחום, כולל סגסוגות טיטניום ואלומיניום שנקראו Titanium aluminide גמא ואלפא, תרכובות פחמן-פחמן, ותרכובות מטריקס מתכתיות עם סיבי סיליקון קרבייד. תרכובות מטריקס מטיטניום שימשו את מקדונל דאגלס ביצור מקטע מגוף המטוס שנקרא "Task D". גובה המקטע היה 1.2 מטרים, רוחבו 2.4 ואורכו גם כן 2.4 מטרים. מכל מימן קריוגני מפחמן/אפוקסי שולב במקטע ובמכלול המטוס כולו ונוסה בהצלחה בעומסים מכניים בטמפרטורה של 820 מעלות צלזיוס בשנת 1992, זמן קצר לפני ביטול התוכנית.
למרות ההתקדמות בפיתוח טכנולוגיות המבנה וההנעה הנדרשים, לנאס"א עדיין היו מכשולים משמעותיים לעבור. משרד ההגנה האמריקאי רצה שהמטוס ישא צוות של 2 אסטרונאוטים ואפילו מטען קטן. הדרישה להתאים את המטוס לטיסות מאוישות הפכה את ה-X-30 לגדול יותר, כבד יותר, ויקר יותר משנדרש מהמדגים הטכנולוגי. התוצאה הייתה ביטול ה-X-30 והפיכתו לתוכנית צנועה יותר שתוצאתה הייתה מטוס ה-X-43 "הייפר X", שהוא למעשה דגם מוקטן ובלתי מאויש של ה-X-30. דגם גדול ומפורט של ה-X-30 נבנה על ידי סטודנטים להנדסה מאוניברסיטת מיסיסיפי במעבדת המחקר האווירונאוטי ראספט (Raspet) בסטארקוויל, מיסיסיפי. הדגם מוצג ב"מחנה החלל" של ארצות הברית בהאנטסוויל, אלבמה.
יאנוש אדר
יאנוש אדר (בהונגרית: Áder János; נולד ב-9 במאי 1959) הוא עורך דין ופוליטיקאי הונגרי, המכהן כנשיאה של הונגריה ממאי 2012.
ביוגרפיה.
אדר הוא בעל תואר במשפטים. הוא נמנה עם מייסדי מפלגת פידס (ברית הדמוקרטים הצעירים). הוא היה חבר הפרלמנט ההונגרי מטעם המפלגה בשנים 1990–2009, היה יושב ראש האספה הלאומית של הונגריה בשנים 1998–2002, וכיהן גם כראש האופוזיציה בשנים 2002–2006. בשנת 2009 נבחר לחבר הפרלמנט האירופי.
באפריל 2012, לאחר התפטרותו של פאל שמיט, מונה אדר לנשיא הונגריה על ידי מפלגתו ועל ידי ראש הממשלה ויקטור אורבן. הוא נבחר ב-2 במאי לכהונה בת חמש שנים ברוב של 262 חברי פרלמנט בעד ו-40 מתנגדים, והושבע לתפקיד ב-10 במאי. באותה שנה גם ביקר בישראל ונועד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
הוא נשוי ואב לארבעה ילדים.
הפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדותיה
ישן וגם חדש
"ישן וגם חדש" הוא אלבום אוסף המאגד תקליטונים שהקליט הזמר אריק איינשטיין בחברת הד ארצי. האלבום יצא בשנת 1968.
האלבום כולל את שירי התקליטון "הגר" לצד הקלטות מוקדמות יותר כמו "עיר לבנה", "השעות הקטנות של הלילה" ו"אני מרגיש כמו מלך" (גרסה עברית לשירו של דונובן "Mellow Yellow"), שהופיעו בתקליטונים השונים שהקליט איינשטיין בהד ארצי, וכן שירים מתקופת להקת הנח"ל ("רוח סתיו") שלישיית גשר הירקון ("הכאב הזה"), החלונות הגבוהים ("חייל של שוקולד") ואריק והאיינשטיינים ("מזל"). היות ששירי האלבום הוקלטו לאורך עשור, מתאפיין האלבום בריבוי סגנונות ובחוסר אחידות ואיכות השירים. השיר "מזל", גרסה עברית עם מוטיבים תימניים לשירם של להקת החיפושיות "Do You Want to Know a Secret ", נכלל במקור בתקליטון שהוציאו "אריק והאיינשטיינים" ב-1966 בעיבוד דוד קריבושי. התקליטון כלל בנוסף את השירים "ערב של שושנים", "רחוק רחוק מכאן", אשר מבוסס על לחן השיר The House of the Rising Sun, ו"עץ הלימון" שלא נכללו באלבום. בשיר ניגנו דוד קריבושי באורגן, אלי מזרחי בתופים, שמוליק ארוך בבס וריצ'רד פרץ בגיטרה חשמלית.
האלבום שהופק על ידי המפיק והזמר בני אמדורסקי כלל גם צילומים של אלונה איינשטיין וכן טקסט המציג את מעמדו של איינשטיין באותה התקופה.
את עטיפת האלבום אייר חברו של איינשטיין, הצייר יורם לוקוב שאייר שנים רבות לאחר מכן גם את עטיפת אלבומו "אוהב להיות בבית".
האלבום יצא לראשונה במהדורת תקליטור בשנת 1991, בשנת 2004 יצאה מהדורה נוספת ומורחבת של האלבום.
אהרן ברמן
אהרן בֶּרמן (1895 – 22 במאי 1969) היה מחנך עברי בקובנה ובתל אביב. ממייסדי תיכון חדש ומנהלו. רופא בהשכלתו.
ביוגרפיה.
אהרן ברמן נולד ב-1895 בעיר לודז' שבפולין הרוסית. למד בישיבות ליטא, טלז, וולוז'ין ופוניבז'. לאחר מכן למד באוניברסיטאות גרמניה וציריך, וב-1919 קיבל תואר דוקטור לרפואה.
בשנת 1920 הוזמן על ידי ד"ר מנחם סולובייצ'יק (סוליאלי) להורות בגימנסיה העברית בעיר קובנה (בירתה ה"זמנית" ליטא העצמאית) שבהנהלת ד"ר משה שוואבה.
בשנת 1925 החליף את ד"ר שוואבה (שעלה לארץ ישראל) כמנהלה הפדגוגי של הגימנסיה (שעה שקופל וולוצקי שימש כמנהלו האדמיניסטרטיבי של המוסד עד לפטירתו ב-1927), וכיהן בתפקיד המנהל עד לעלייתו לארץ ישראל בשנת 1936 (בשנים 1936-1928 ביחד עם יואל ברוצקוס). בנוסף כיהן כמורה ומנהל בסמינר העברי למורים של "תרבות" בקובנה. היה סגן יו"ר מרכז "תרבות" בליטא.
בשנת 1936 עלה לארץ.
ב-1937 היה שותף למחנכת יוצאת גרמניה טוני הלה בייסוד תיכון חדש בתל אביב, ועמד בראשו מ-1937 ועד 1964.
זמן-מה הורה בבית המדרש לגננות מיסודו של יחיאל היילפרין, ומ-1940 לימד בסמינר לוינסקי.