בינואר 2003 דחה בית משפט תביעה נגד התיאטרון, בעקבות ביטול הופעה של אמנון יצחק בתיאטרון, ואף הורה לנציגיו לשלם לתיאטרון הוצאות משפט. ביטול האירוע התרחש לאחר של נציגים מטעמו חתמו על הסכם עם התיאטרון, על השכרת האולם לקיום ערב לזכרה של לאה זיסהולץ, מחנכת תושבת גבעתיים. אולם, לתדהמת התיאטרון, לאחר חתימת ההסכם הפיצו המבקשים מודעות על הרצאתו של הרב אמנון יצחק ולא כפי שנקבע בהסכם.
בשנת 2004 מונה רן גואטה למנכ"ל במקומו של יוסי אלפי, הוא שימש בתפקיד עד 2007. אחריו שימשו בתפקיד המנכ"ל אלינור מנור-שחם ויוסי כהן.
בספטמבר 2007, פתח נשיא המדינה, שמעון פרס, את פסטיבל מספרי סיפורים בתיאטרון וסיפר סיפור אישי מימי המצור על ירושלים. גם נשיא המדינה ה-5 יצחק נבון השתתף בפסטיבל, שנערך בסימן 60 שנה למדינת ישראל. בספטמבר 2012, שוב פתח נשיא המדינה שמעון פרס את הפסטיבל, עם סיפורים אישיים על ההיסטוריה של ישראל.
בתחילת 2014, דוד קיגלר מונה למנכ"ל התיאטרון. באותה עת התיאטרון נקלע לחובות בסך מיליון וחצי שקל ובמרץ 2014 עובדי התיאטרון הכריזו על סכסוך עבודה, לאחר שהעירייה החליטה להעביר את ניהולו לחברה חיצונית, וסירבה להיכנס אתם למשא ומתן על תנאי העסקתם החדשים. כחלק ממאבקם בעירייה, הכריזו העובדים שהכניסה למופעים תהיה חופשית. בתגובה קיגלר שכר עובדי קבלן שהחליפו את העובדים הקבועים.
בסוף שנת 2016 החליטה עיריית גבעתיים לקרוא את התיאטרון העירוני על שם יצחק ירון, ראש העיר בשנים 1978–1993.
בשנת 2019 מונה אוהד קנולר למנהל התיאטרון.
בשנת 2020 החליטה עיריית גבעתיים בשיתוף הנהלת התיאטרון, לשנות את שם הרחוב המוביל לתיאטרון - על מנת שיקראו לרחוב ע״ש ליא קניג במקום דוד רמז.
מבנה ופעילות.
מבנה התיאטרון ממוקם ברחוב ליא קניג 1, פינת הרחובות דרך השלום ודרך יצחק רבין. המבנה, בסגנון הדה-קונסטרוקטיביזם תוכנן על ידי זוג האדריכלים ברכה ומיכאל חיוטין ונבנה על ידי עיריית גבעתיים באמצעות חברת "יעד, החברה הכלכלית העירונית". על תכנון המבנה זכו האדריכלים חיוטין בפרס רכטר לאדריכלות בשנת 1996.
המבנה כולל שלושה אולמות:
בנוסף במבנה בית קפה, אכסניה וגן פסלים.
רוב המופעים המוצגים בתיאטרון גבעתיים הם הפקות חיצוניות, אך מדי פעם עולות בתיאטרון הפקות מקור, עם זאת אין לו להקת שחקנים קבועה. בין ההפקות שעלו במשך השנים היו:
גדוד להב
גדוד 603
גדוד 605
גדוד המח&quot;ץ
גדוד 601
גדוד אסף
שמעיה סמילן
שמעיה סמילַן (סמילנסקי) (1 במרץ 1919 - 23 ביולי 2013) היה דיפלומט ישראלי, מראשוני משרד החוץ, לשונאי ומתרגם ומזכיר המועצה להשכלה גבוהה. בנו של דוד סמילנסקי ממייסדי "אחוזת בית".
ביוגרפיה.
שמעיה סמילן (סמילנסקי) נולד ב-1919 בתל אביב הקטנה, בן יחיד לשרה בלומה לבית בילוצרקובסקי ולדוד סמילנסקי, שהיה מחמשת מייסדי תל אביב (אחוזת בית). ביתו ברחוב יהודה הלוי 30 היה אחד מארבעת הבתים הראשונים של העיר, שנבנו ב-1910. הסופר ס. יזהר היה בן דודו של שמעיה (בן אחיו של אביו, זאב). למד בגימנסיה העברית הרצליה (מחזור כ"ד) בינואר 1937 נסע ללמוד בלונדון ב"קינגז קולג" אך בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה נאלץ להפסיק לימודיו.עם שובו ארצה ב-1939, החל ללמוד באוניברסיטה העברית וכעבור זמן מה התגייס לצבא הבריטי. ולאחר הקמת הבריגדה הוא הצטרף אליה ונשלח במסגרתה לצפון איטליה. באוגוסט 1944 נשא לאשה את רות שפירא, לימים קריינית ידועה ומדריכת קריינים בקול ישראל. במלחמת העצמאות שרת ב"ההגנה". לאחר קום המדינה שרת בצה"ל בחזית השכונות הדרומיות של ירושלים ואחר כך במפקדת ירושלים ברחוב זבוטינסקי.
בדצמבר 1949 סיים לימודיו באוניברסיטה העברית לתואר שני במדעי הרוח במקצועות היסטוריה, אנגלית ופילוספיה. ב-18 בנובמבר 1949 הצטרף למשרד החוץ, וברוח הימים ההם שינה שם משפחתו מסמילנסקי לסמילן. תחילה עבד במחלקה המדינית באגף החקר. בהמשך שימש עוזר ראשי למנכ"ל המשרד ולטר איתן והופקד על העריכה הלשונית של דיווחי השגרירים בעולם ופרסומים שונים במשרד.
בספטמבר 1953 קיבל סמילן מלגה מטעם משרד החוץ ללימוד השפה האיטלקית ומדע המדינה באוניברסיטת פירנצה שבאיטליה,כששב ארצה למשרד החוץ בשנת 1954 מונה לעוזר ראשי במב"ר (המחלקה לחבר העמים הבריטי). ביוני 1956 נשלח לשרת בהולנד בצירות ישראל בהאג כמזכיר שני. בשנים 1958–1961 כיהן כקונסול ישראל הראשון במילאנו.
ב-1962 הושאל למשרד החינוך למשך כשנה לשמש מזכיר המועצה להשכלה גבוהה. כעבור שנה, בינואר 1963, חזר למשרד החוץ. בשנים 1966 – 1963 שימש בתפקיד עוזר ראשי במחלקה לאמריקה הלטינית (מל"ט). בנובמבר 1965 נפטרה רעייתו רות ממחלה. בשנים 1966-1968 שימש סמילן בתפקיד יועץ מדיני בשגרירות ישראל בדנמרק לשגרירה אסתר הרליץ.
ב-26 בספטמבר 1967 נשא לאישה את חנה כהן עובדת משרד החוץ.
בשנים 1970–1969 עבד במחלקה לשיתוף בינלאומי (מש"ב), ובשנים 1976–1970 היה עוזר ראשי במחלקת לקשרי תרבות ומדע (קשתו"ם).
בשנים 1976–1981 שימש סמילן בתפקיד יועץ לענייני תרבות ומדע בשגרירות ישראל ברומא. באוגוסט 1981, שב ארצה משליחותו ברומא ומונה לתפקיד סגן מנהל המחלקה לקשרי תרבות ומדע במשרד החוץ בירושלים, תפקיד בו כיהן עד לפרישתו לגמלאות ב-31 במרץ 1984.
לאחר פרישתו לגמלאות עסק בתרגום מאיטלקית לעברית. כמו כן, כתב מספר ערכים באנציקלופדיה העברית על מדינאים איטלקים.
נפטר ב-23 ביולי 2013, בגיל 94, ונקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים. הותיר אשה, חנה, שתי בנות ובן, נכדים ונינים.
הערות שוליים.
הודעה על הולדת בנו, דבר, 17 באפריל 1952 (מודעה);
מחנה לנדסברג
Mars Orbiter Mission
MOM) Mars Orbiter Mission), נקראת גם מנגאליאן "מְלֶאכת־מאדים" (בסנסקריט: मंगल־מנגלה "מאדים" + यान־יאנה "מְלָאכה") היא גשושית ששוגרה ב־5 בנובמבר 2013 לתוך מסלול לווייני נמוך בדרך לכוכב הלכת מאדים על ידי הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO). ב־24 בספטמבר 2014 הגשושית הוכנסה בהצלחה למסלול ההקפה סביב מאדים, מה שהפך את הודו למדינה הראשונה שמצליחה להכניס לוויין למסלול הקפה סביב מאדים בניסיון ראשון, והמדינה האסיאתית הראשונה לעשות זאת.
הגשושית המריאה ממרכז החלל סאטיש דהוואן שבאי סריהריקוטה באנדרה פרדש, שוגרה על גבי משגר הלוויינים PSLV ב־5 בנובמבר 2013 שעה 14:38 שעון הודו. חלון השיגור היה כעשרים ימים והחל ב־28 באוקטובר 2013. הגשושית העבירה כחודש סביב כדור הארץ, שם ביצעה כשבעה תמרונים מסלוליים.
זו המשימה הבין־פלנטרית הראשונה של הודו ובכך הפך הארגון ההודי לחקר החלל לסוכנות החלל הרביעית שמגיעה למאדים, אחרי תוכנית החלל הסובייטית, NASA וסוכנות החלל האירופית. כל עוד המשימה בפעילות החללית נמצאת תחת פיקוח של מרכז הבקרה של ISRO בבנגלור.
רקע.
רעיון משימת MOM החל בשנת 2010 עם בדיקה של ממשיות המשימה והסבירות להצלחה, לאחר שיגור הלוויין הירחי צ'אנדריאן 1 בשנת 2008. ממשלת הודו אישרה את הפרויקט ב־3 באוגוסט 2012 לאחר שהארגון ההודי לחקר החלל (ISRO) השלים גיוס של 21 מיליון דולר אמריקאי. עלות הפרויקט הכללית עשויה להגיע ל־74 מיליון דולר. עלות הלוויין היא 25 מיליון דולר ושאר התקציב הוקצה לתחנות הקרקע ולפרויקטים נוספים של ISRO.
תחילה תכננה סוכנות החלל איסרו לשגר ב־28 באוקטובר 2013 אך השיגור נדחה ל־5 בנובמבר 2013. חלון שיגור חוסך הדלק על פי מסלול הוהמן מתרחש בערך כל 26 חודשים, במקרה זה, 2016 ו־2018. אורך משימת הלוויין סביב מסלול מאדים תיארך בין 6 ל־10 חודשים.
ב־5 באוגוסט 2013 החלה הרכבת משגר הלוויינים PSLV. ההרכבה הסתיימה במרכז הלוויינים של ISRO בבנגלור, והגשושית נשלחה לאי סריהריקוטה ב־2 באוקטובר 2013 עבור מיזוג הגשושית לתוך המשגר. ב־5 באוקטובר 2013, נאס"א הודיעה שתספק אמצעי תקשורת וניווט למשימה. משימה זו מקבילה למשימת MAVEN של נאס"א וזהה במטרתה, הלוויין האמריקאי שוגר בנובמבר 2013 במקביל ל־MOM ונכנס למסלול סביב מאדים בספטמבר 2014 במקביל למשימה זו. בנובמבר 2013, יושב ראש ISRO ציין שאם שתי המשימות יצליחו, הם ישלימו אחד את השני בממצאים השונים ויעזרו להבין את מאדים יותר.
מטרות.
היעד העיקרי של המשימה הוא להציג את מערכות השיגור, בניית החלליות, והיכולות המבצעיות של הודו. באופן יותר ספציפי, היעד העיקרי הוא לפתח את הטכנולוגיה הדרושה לעיצוב, תכנון וניהול מבצעים בין־כוכביים.
באופן מפורט יותר המשימות העיקריות הם:
היעד המשני הוא לחקור את מאפייני פני השטח של מאדים, האטמוספירה של מאדים, הגאומורפולוגיה והמינרלוגיה של כוכב לכת זה.
נור פטהוגלו
הקלאסיקה של השירים
הקלאסיקה של השירים (סינית מסורתית: 詩經, סינית מפושטת: 诗经, פין-יין: shī jīng), מוכרת גם בשמות "שְׁה גִ'ינְג", "ספר השירים", ובמקורות הסיניים גם פשוט בשם "השירים". הוא האוסף העתיק ביותר של שירה סינית הידוע. הוא מכיל 305 שירים המתוארכים לתקופה שבין השנים 1100-600 לפנה"ס. הקלאסיקה של השירים היא אחת מחמש הקלאסיקות אשר המסורת מייחסת לקונפוציוס, ולפיכך זכתה להיות מושא לימוד ושינון בקרב מלומדי סין ומזרח אסיה באלפיים השנים האחרונות. החל משושלת צ'ינג, שימשו החרוזים בה גם לשחזור הפונולוגיה של השפה הסינית העתיקה.
שם היצירה.
אזכורים מוקדמים מתייחסים ליצירה תור "שלוש מאות השירים", כמספר סמלי. "השירים" נחשבו קלאסיקה במובן הקאנוני רק החל משושלת האן אשר אימצה רשמית את הקונפוציאניזם כעיקרון מנחה לחברה הסינית. הסימן המשמש בשם הספר הפך מאוחר יותר למושג הכללי לשירה, ומכאן תרגומו כ"שירים" בעברית.
תוכן.