דנילו ירוסלאבוביץ' סיקאן (באוקראינית: Данило Ярославович Сікан; נולד ב-16 באפריל 2001 בז'יטומיר שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שחטאר דונצק מהליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה.
קריירת מועדונים.
קרפטי לבוב.
סיקאן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פוליסיה ז'יטומיר, ובשנת 2014 עבר למחלקת הנוער של קרפטי לבוב מליגת העל האוקראינית. ב-12 באוגוסט 2018 ערך את הופעתו היחידה במועדון, בהפסד 1-0 לזוריה לוהנסק במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת .
שחטאר דונצק.
בחודש ינואר 2019 חתם סיקאן בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
ההשאלה הראשונה למריופול.
עם חתימתו בשחטאר דונצק, הושאל סיקאן למריופול מליגת העל האוקראינית למשך עונה. ב-9 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד צ'רנומורץ אודסה במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת . בסך הכל ערך סיקאן שש הופעות ליגה במדי מריופול במשך תקופת ההשאלה.
החזרה לשחטאר דונצק.
בעונת שיחק סיקאן בשחטאר דונצק. ב-4 באוגוסט 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על קרפטי לבוב במסגרת המחזור השני בליגה. ב-26 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 נגד מנצ'סטר סיטי במסגרת שלב הבתים לעונת 2019/2020. הוא ערך שבע הופעות ליגה בעונה זו.
ההשאלה השנייה למריופול.
לקראת עונת הושאל סיקאן למריופול מליגת העל האוקראינית למשך עונה אחת. ב-7 בנובמבר 2020 הבקיע סיקאן את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד אולימפיק דונצק במסגרת המחזור התשיעי בליגה. בסך הכל ערך סיקאן 14 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע ארבעה שערים.
החזרה לשחטאר דונצק.
בעונת חזר סיקאן לשחק בשחטאר דונצק. ב-18 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-0 על מריופול במסגרת המחזור השמיני בליגה. ב-22 בספטמבר החליף את לאסינה טראורה בדקה ה-78 בניצחון 3-0 על דינמו קייב במסגרת הסופר קאפ האוקראיני לשנת .
קריירה בינלאומית.
סיקאן היה חלק מסגל נבחרת אוקראינה עד גיל 20 שזכתה בטורניר אליפות העולם עד גיל 20 בשנת 2019.
ב-1 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה הבוגרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
סודוקו השוואתי
סודוקו השוואתי (באנגלית: Greater than Sudoku) הוא וריאנט סודוקו בו משתמשים בלוח הסודוקו הרגיל ובחוקי סודוקו הרגילים ובנוסף לכך מציבים בין כל שתי משבצות, במאונך ובמאוזן, חוץ מהמיקומים על הקווים המעובים, סימנים המצביעים איזה משני המספרים השכנים גדול יותר או קטן יותר. הסימנים הם בצורת ראש חץ או משהו דומה, כשהחלק הרחב פונה אל הספרה הגדולה יותר והחלק הצר אל הספרה הקטנה יותר.
השוואת הגדלים מספקת רמזים חשובים לגבי המספרים, שיכולים לאכלס את המשבצות השונות, לכן זה מקל על הפותרים וכדי לא להקל יתר על המידה, מספקים פחות מספרים בלוח הנתון.
פיודור פוגורלוב
פיודור אלכסנדרוביץ' פוגורלוב (ברוסית: Фёдор Александрович Погоре́лов; נולד ב-23 במאי 1982, לנינגרד) הוא מנחה ושדרן טלוויזיה ורדיו רוסי, עיתונאי, פרשן כדורגל, מוזיקאי ומדריך טיולים.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בסנקט פטרבורג. במהלך לימודיו החליף שלושה בתי ספר. בשנת 1999 נכנס לאוניברסיטת סנקט פטרבורג בפקולטה לסוציולוגיה וסיים עם תואר בסוציולוגיה של ידע וסוציולוגיה של המדע.
בשנת 2003 עבד בערוץ 5 עבד ככתב שבועי בתוכנית "שבוע בעיר הגדולה", היה תסריטאי ועורך ראשי של תוכנית "שכבת התרבות" יחד עם לב לורייה, כתב התוכנית "בוקר בעיר הגדולה" וכן עורך לתוכנית "ארץ גדולה. ספורט".
בין 2004 ל-2006 הגיש וערך את תוכנית הכדורגל "12 שחקנים" בערוץ 5 ומינואר עד אוגוסט 2006 היה מנהל יחסי הציבור של מועדון הכדורגל "זניט". מ-2007 עד 2016 היה עורך ראשי בתחנת הרדיו רדיו זניט. ערך את התוכניות "הערות בשוליים" ו"החמרה בכדורגל". בשנים 2009–2014 היה מחבר מגזין PROZENIT, שהיה מגזין רשמי של מועדון הכדורגל זניט.
בשנת 2010 הפך לחבר בלהקה "יסט, יסט, יסט" וניגן בגיטרה. בשנת 2010, הוא הפיק את הסרט התיעודי "השם שלנו הוא זניט" על מועדון הכדורגל זניט. בשנים 2011–2013 חזר לערוץ 5 והנחה את תוכנית הטלוויזיה בוקר בחמש. מדי פעם פרשן משחקים של "זניט" בערוץ הטלוויזיה "100TV".
מאז 2012 הוא חבר באיגוד העיתונאים של סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד. בשנת 2012 עמד בראש מערכת המהדורה המעודכנת של המגזין של המועדון "זניט שלנו". עד דצמבר 2018 היה בעלים משותף של הבר "הו, ספורט!". בעונת הכדורגל 2017/18 היה מנחה בערוץ 78 ושימש פרשן במשחקי טוסנו וזניט. בעונת 2016/17 פרשן כמה ממשחקיה של זניט בערוץ הטלוויזיה נאש פוטבול.
מאז 2019, הוא מדריך ובעלים משותף של "דון השקט", סוכנות טיולים. מאז 2019 הוא ראש מחלקת הספורט באתר פונטנקה והוא מנחה שותף בתוכנית היוטיוב "התוכנית העצובה על כדורגל".
חיים אישיים.
אחיו הבכור מקסים מאז 2012 עבד כמנכ"ל ערוץ 100TV. הוא עבד גם כראש המטה של נשיא התאחדות הכדורגל הרוסית תחת סרגיי פורסנקו, המשנה למנכ"ל NMG, עבד כסמנכ"ל ב"גזפרום טרנסגז סנקט פטרבורג", שימש כמנהל מחלקת המשפטים של הסניף הפטרבורגי של תאגיד PricewaterhouseCoopers. עמד בראש סוכנות שיווק הספורט "iSport" והחל משנת 2021 כמנהל המחלקה לפיתוח כדורגל נוער במועדון הכדורגל "זניט".
רוברט דאגלס הייר
רוברט דאגלס הייר (באנגלית: Robert D. Hare; נולד בשנת 1934) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה מטעם אוניברסיטת קולומביה הבריטית, בה למד וערך מחקרים במשך כ-35 שנים. את רוב הקריירה שלו הקדיש הייר לחקר הפסיכופתיה, טבעה, הערכתה והשלכותיה בהקשרים משפטיים ופסיכאטריים. הוא מחברם של מספר ספרים ומאמרים מדעיים רבים בנושא הפסיכופתיה, ובמקביל פיתח במהלך השנים את רשימת הפסיכופתיה המעודכנת והיה שותף בפיתוח הכלים הנגזרים מתוך הרשימה שהביאו ליצירת קבוצות מחקר רבות בתחום.
רוברט הייר הוא גם חבר בצוות היועצים של ה-FBI במרכז לחקירות בנושאי חטיפות ילדים ורוצחים סדרתיים. בנוסף לכך, הוא גם מייעץ למספר שירותי בתי הסוהר בבריטניה ובצפון אמריקה בנושאי פיתוח תוכניות טיפול חדשות לעבריינים עם פסיכופתיה.
ביוגרפיה וקריירה.
בשנת 1960 סיים רוברט הייר תואר שני בפסיכולוגיה באוניברסיטת אלברטה. לאחר מכן עבר לארצות הברית ללמוד לתואר שלישי עם התמחות בפסיכופיזיולוגיה באוניברסיטת אורגון, אך עקב מחלה ממנה סבלה ביתו שב לביתו בקנדה. לאחר מכן עבד הייר כפסיכולוג בשירות בתי הסוהר של קולומביה הבריטית במשך שמונה חודשים, תחום שבו לא הייתה לו הכשרה מיוחדת; ואכן, מאוחר יותר כתב בספרו "ללא מצפון" כיצד הצליחו חלק מהאסירים לתמרן אותו, וכיצד אחד מהאסירים חיבל בבלמים של המכונית שלו וכמעט גרם למותו.
בשנת 1963 סיים הייר את הדוקטורט שלו, ואת התזה שלו כתב על ההשפעות שיש לענישה על ההתנהגות. מחקריו הובילו אותו אל הספר "מסיכת השפיות" מאת הפסיכיאטר הרווי מ' קלקלי שהשפיע רבות על עבודתו בתחום הפסיכופתיה.
לאחר מכן חזר הייר לוונקובר, ועבד כפרופסור בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת קולומביה הבריטית, שם נשאר יותר מ-30 שנה עד צאתו לגמלאות. הייר ערך מחקר באותו הכלא בו עבד בעבר והסיק כי כי חלק מהאסירים לא שינו ואף המשיכו עם התנהגותם העבריינית בתוך כותלי בתי הסוהר מכיוון שהיו פסיכופתים. באחד מראיונותיו הוא אמר, "הגעתי לאזור שאף אחד אחר לא עבד בו".
בשנת 1970 פרסם הייר את הספר "פסיכופתיה: תיאוריה ומחקר", בו סיכם את מצב התחום, והפך למשפיע בינלאומי בהחייאת ועיצוב הקונספט.
מדע פופולרי.
בשנת 1999 כתב רוברט הייר את רב-המכר "ללא מצפון: עולמם המטריד של הפסיכופתים שביננו". הוא מתאר את הפסיכופתים כ"טורפים חברתיים", תוך שהוא מציין שרובם אינם מבצעים רצח. סקירה פילוסופית אחת תיארה את הכתיבה כבעלת נימה מוסרית גבוהה, שנוטה לסנסציוניזם ואנקדוטות גרפיות. לפי הסקירה הספר מספק סיכום שימושי של הערכת הפסיכופתיה אך בסופו של דבר נמנע מהשאלות הקשות שכרוכות בנושא.
בשנת 2006 כתב יחד עם יועץ משאבי האנוש פול באביאק את הספר "נחשים בחליפות: כאשר פסיכופתים יוצאים לעבודה". הספר מתמקד במה שהייר ובאביאק מכנים "הפסיכופת המוצלח", שיכול להיות מקסים ומיומן חברתית ולכן מסוגל להסתדר במקום העבודה. זאת בניגוד לסוג הפסיכופת שחסר את הכישורים החברתיים או השליטה העצמית שכנראה לא יוכל להחזיק משרה לאורך זמן. אף על פי שהמושג הפך פופולרי למדי, הוא גם מצוי במחלוקת וחסר תמיכה מחקרית משכנעת.
בית הכנסת &quot;ויז'ניצר קלויז&quot; בסיגט
בית הכנסת "ויז'ניצר קלויז" בסיגט (Templul Vijnițer Kloiz) הוא בית כנסת בעיר סיגטו מרמאציאי במחוז מרמורוש בצפון רומניה. בית הכנסת נחנך בשנת 1902 על ידי קהילת חסידות ויז'ניץ שהיוותה רוב בין יהודי סיגט . בית הכנסת שופץ מאז פעמים רבות. עד שנת 2021, עת נחנך בית הכנסת הגדול החדש של חסידי סאטמר, הוא היה בית הכנסת הפעיל היחיד בעיר והוא עומד לרשות הקהילה היהודית הקטנה המתגוררת בעיר. בית כנסת זה ידוע גם בכינוי "בית הכנסת הספרדי החדש" או בית הכנסת כָהָן - על שם משפת כהנא הלר, משפחת רבנים ואנשי עסקים בעלת מעמד מרכזי בקרב קהילת חסידות ויז'ניץ.
התפתחות הקהילה היהודית בסיגט.