אלו היו הבחירות האחרונות בעיר רמת גן שבהן ניצח ראש העיר מטעם גח"ל אברהם קריניצי, אשר כיהן כראש העיר במשך 43 שנים. קריניצי נהרג בתאונת דרכים כשבועיים לאחר הבחירות, וירש אותו בתפקיד השני ברשימת גח"ל, ישראל פלד.
מועצות מקומיות.
במטולה חל מהפך כאשר רשימת המערך קיבלה 83% מקולות הבוחרים ואיישה את כל חמשת מושבי המועצה, לאחר שבבחירות 1965 הפסיד המערך לסיעה המקומית "למען מטולה".
במועצה המקומית אופקים חל מהפך כאשר מועמד המערך יחיאל בנטוב ניצח את המפד"ל (5 נציגים אל מול 3 ונציג אחד של גח"ל).
המערך שימר את כוחו במספר יישובים נוספים, ובהם: עפולה, מגדל, ירכא, יהוד, כפר יונה, קריית מוצקין, הוד השרון, אור יהודה, אבן יהודה, מגדל העמק, קריית גת ורמת ישי. בתל מונד ניצח מועמד המערך נפתלי דין, אך הוא פרש כשנה לאחר מכן והחליף אותו דב אבלס שאינו נמנה עם סיעת המערך.
בבאר יעקב ניצח מועמד גח"ל אברהם ליכטנשטיין, אף על פי שהיה נציג בודד מסיעתו במועצת היישוב. בטירת הכרמל הורכבה קואליציית ימין-דתיים שהשאירה את סיעת המערך באופוזיציה. גח״ל ניצחה גם במועצת מנחמיה.
במועצת רמת השרון גח"ל חברה לסיעה המקומית "הרשימה הציבורית" ובכך לשים סוף לשלטון המערך.
בירוחם התמודדו כשלוש רשימות: סיעה מקומית בראשות ראש העיר המכהן פנחס מענית, המערך בהובלת חיים אביסרור, והמפד"ל בהנהגת נסים אבודרהם. הסיעה המקומית קיבלה כשלושה מושבים ואילו ששת הנותרים התחלקו בין המפד"ל למערך שהקימו קואליציה עם רוטציה בראשות העיר.
בבחירות אלו פרש ראש מועצת גני תקווה הראשון מהמערך שלמה דובין, והוחלף על ידי שלמה וייס מהמפד"ל. המפד"ל שימרה את שלטונה בנתיבות, מבשרת ציון, בית שאן ובגן יבנה.
בכפר שמריהו, גבעת שמואל ונווה אפרים ניצחו רשימות מקומיות. בגדרה ניצח יוסף גרפי מאחת הסיעות המקומיות את ראש המועצה צבי עגנון מהמערך אף על פי שהשני קיבל יותר מושבים במועצת היישוב.
ביסוד המעלה, שבי ציון, כפר תבור וברמות השבים התמודדו רשימה אחת בכל ישוב. במקרים אלו לא התקיימו בחירות והרשימה היחידה איישה את כלל המושבים במועצת היישוב.
אוסקר לויה
ג'וזף אוסקר לויה (באנגלית: Joseph Oscar Loya; נולד ב-12 ביוני 1979) הוא זמר אמריקאי ושחקן תיאטרון ברודוויי.
ביוגרפיה.
לויה נולד בשנת 1979 באינדיו שבקליפורניה, הצעיר מבין חמישה אחים. הוא הומוסקסואל מוצהר ומתגורר כיום במינכן.
לויה ייצג את גרמניה באירוויזיון 2009 במוסקבה, רוסיה יחד עם אלכס כריסטנסן, שהופיעו תחת הכינוי "אלכס סווינגס אוסקר סינגס" (Alex swings Oscar sings), וביצעו את השיר Miss Kiss Kiss Bang, לצד הרקדנית האמריקאית דיטה פון טיז שהופיעה לצידם בגמר. הגיע למקום ה-20 מתוך 25 המדינות שהשתתפו.
בשנת 2009 לויה הוציא את אלבום הבכורה שלו. המורה שלו לפיתוח קול הוא פרופסור דניס הית'.
לויה מתרכז בקריירת הסולו שלו ובשנת 2011 הוציא את אלבומו השני "Beast", שביצירתו הוא שיתף פעולה עם אלק סנדר , מפיק מוזיקלי שמתעסק בסגנון האלקטרופופ. בדצמבר 2012 הוציא לאור את הסינגל "Learn Something New", אותו הוא כתב והיה שותף להפקתו, דרך חברת התקליטים סיטרוסוניק רקורדס.
בין אוקטובר 2012 ליוני 2013, לויה שיחק את הדמות הראשית במחזמר "Show Me" בתיאטרון פרידריכשטאדט-פאלאסט בברלין.
Piove (Ciao, ciao, bambina)
(Piove (Ciao, ciao, bambina (בעברית: יורד גשם (ביי, ביי, מותק)) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האיטלקי, דומניקו מודוניו. השיר ייצג את איטליה באירוויזיון 1959. השיר נכתב על דינו ורדה והולחן על ידי מודוניו עצמו.
רקע.
בדומה לשירי התקופה, השיר נכתב כבלדת אהבה. במרכז מילות השיר עומד מודוניו שנפרד מאהובתו. הוא מבקש ממנה נשיקה אחת אחרונה לפני שעוזב לתמיד.
באירוויזיון.
ב-11 במרץ 1959, השיר בוצע על ידי מודוניו באירוויזיון. השיר הושר שלישי בסדר ההופעות, לפני מונקו ואחרי דנמרק. השיר זכה במקום השישי עם תשע נקודות.
זירו זירו זירו (סדרת טלוויזיה)
זירו זירו זירו (באנגלית: ZeroZeroZero) היא סדרת טלוויזיה איטלקית מסוגת דרמת פשע, שעלתה לשידור ב-14 בפברואר 2020. הסדרה נוצרה על ידי סטפנו סולימה, לאונרדו פאסולי ומאוריציו כץ' עבור רשתות השידור סקי אטלנטיק, Canal+ ופריים וידאו.
הסדרה מבוססת על הספר "זירו זירו זירו" מאת רוברטו סביאנו, הספר עוקב אחר מחקר העוסק סביב הקוקאין, המציג את הסחר בו סביב לעולם.
כוכבי הסדרה הם אנדראה רייסבורו, דיין דיהן וגבריאל ביירן כמשפחת לינווד האמריקאית, השולטת בחברת ספינות בינלאומית הפועלת כמתווכת קוקאין בין מקסיקו לאיטליה.
הבכורה העולמית של הסדרה הוקרנה ב-5 בספטמבר 2019 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-76 של ונציה, שם הוקרנו רק 2 הפרקים הראשונים. הסדרה הוקרנה לראשונה בטלוויזיה ב-14 בפברואר 2020 ב-Sky Atlantic באיטליה.
עלילה.
הסדרה עוקבת אחרי מסע של משלוח קוקאין גדול המגיע ממונטריי, מקסיקו לג'ויה טאורו, איטליה. מוכרי הסמים הם האחים הנרקומנים אנריקה וז'סינטו ליירה, המשתמשים בכוחותם של מנואל קונטרראס וקבוצת החיילים המושחתים שלו, הקונה הוא מינו לה פיאנה, הבוס של נדראנגטה, שמעמדו נכנס לסכנה בעקבות נכדו סטפנו ומשפחת קורטיג'ה.
המתווכים בין המקסיקנים לאיטלקים הם משפחת לינווד, משפחה אמריקאית מניו אורלינס, ארצות הברית, שברשותם חברת ספנות יוקרתית. בעקבות סכסוכים פנימיים לגבי המשלוח, המשלוח עוכב ליבשת אפריקה, ולעיכוב זה נוצרו השלכות קיצוניות, לכל המעורבים בעסקה.
לה לה לאב
בראדלי פריגרד
פטר מוסטובוי
פטר מוסטובוי (ברוסית: Мостово́й Пётр Миха́йлович; נולד ב-1938) הוא במאי ומפיק סרטים, שיצר את סרטיו בברית המועצות ובישראל.
ביוגרפיה.
בשנת 1970 סיים את האקדמיה הרוסית לקולנוע VGIK.
הקריירה הקולנועית המכובדת של מסטובוי כוללת שני סרטים עלילתיים ולמעלה מארבעים סרטים תיעודיים. מוסטובוי נחשב לדמות מרכזית בגל הקולונוע הלנינגרדי.
סרטיו זכו בפרסים לאומיים ובינלאומיים יוקרתיים רבים כגון פרס תיבת הזהב, בפסטיבל הטלוויזיה הבין-לאומי שהתקיים בבולגריה בשנת 2006, פרס מיוחד בפסטיבל סנט פטרסבורג הבין-לאומי – מסר לאדם – שהתקיים ברוסיה באותה שנה והפרס הלאומי של רוסיה "לורלים" בשנת 2014 על תרומה לקולנוע.
סרטו של מוסטובוי "תראו את הפנים" שיצר יחד עם פבאל קוגן, מוזכר במאמר בגלריה הלאומית לאומנות אודות "סרטים דוקומנטריים המציגים פרצוף אנושי".
בנוסף ליצירותיו, מוסטובוי השתתף כשופט בפאנלים במסגרת פסטיבלים בינלאומיים רבים.
בין השנים 2000–2002 היה חבר בועדת הקולנוע של משרד המדע, התרבות והספורט של מדינת ישראל.
הסרט האחרון שלו "הצעיף האדום" שיצא בשנת 2020 הוא סרט אוטוביוגרפי המשלב קטעי ארכיון, משחק ואנימציה.
בשנת 1993 מוסטובוי עלה לישראל והוא מתגורר בראשון לציון. בנוסף לסרטיו הוא עובד כעצמאי בכמה ערוצי טלוויזיה ישראליים בניהם ערוץ 1.
יאן ורקדה
יוהנס סיקסטוס גרהרדוס (יאן) ורקדה (בהולנדית: Johannes Sixtus Gerhardus (Jan) Verkade; 18 בספטמבר 1868 - 19 ביולי 1946) היה צייר פוסט-אימפרסיוניסטי הולנדי וסימבולי נוצרי. מסעו האמנותי והרוחני הוביל אותו להמיר את דתו לקתוליות ולהפוך לנזיר בנדיקטי, תוך שהוא מקבל את השם הדתי ויליברורד.
חיים צעירים.
יאן ורקדה נולד כאחד מתאומים בזנדאם, בנו של אריקוס ורקדה, מייסד קונדיטוריה ידועה בעירו. אביו השתייך לקבוצה דתית שהתייחסה לקתוליות בעוינות. בשנת 1877 עברה המשפחה לאמסטרדם, והתאומים נשלחו לפנימייה דתית באויסטרוויק שם הם נחשבו לאיטיים. משנת 1883 למדו בבית הספר המסחרי באמסטרדם. במהלך הילדות הם תמיד היו חברים קרובים.
ביקור משפחתי בקתדרלת קלן ובטרייר, עורר את התשוקה האמנותית של ורקדה לאמנות פשוטה וקלאסית. יאן ניצל כל הזדמנות ללמוד לצייר בגלריות של הרייקסמוזיאום, ולעיתים קרובות ויתר על בית הספר כדי לשרטט בגנים הזואולוגיים. הוא התנגד לציפיות שיצטרף לעסק המשפחתי, ואביו כיבד את החלטתו של יאן ללמוד באקדמיה הלאומית לאמנויות באמסטרדם. אחיו התאום נשלח לאנגליה להכשרה עסקית, ולאחר מכן הם ניהלו חיים נפרדים.
הוא למד שנתיים וחצי באוניברסיטה 1887–1889. הוא חיפש קול אמנותי לרגשותיו הדתיים המתעוררים בעידן המפאר את הטכנולוגיה ואת חיי העיר, הוא חיזר אחרי הבדידות הכפרית. הוא התגורר בהאטם במשך שנתיים, שם, מאוכזב מהספרות של אותם ימים, החל לחפש תשובות בספרו של טולסטוי "וידוי" וגם ביצירותיו של שארל בודלר.
פריז.
ורקדה עבר לפריז בפברואר 1891, שם הכיר את פול גוגן. שהותו בפריז הייתה קצרה אך מאוד אינטנסיבית. המרד הסימבוליסטי נגד הנטורליזם והריאליזם פעל באותה תקופה ובבית הקפה וולטייר הוא פגש את הסימבוליסטים הספרותיים.
יאן התחבר עם פול סריזי, תלמידו של גוגן, וצייר איתו בסטודיו. הוא הפיק קבוצה ציורים של טבע דומם המבוססים על העקרונות של גוגן אותם אימץ. הוא הסביר לורקדה כי הבנה אסתטית חייבת לחדור את ייצוג הטבע, כי יצירה אמנותית חייבת להיות גם לידה חומרית וגם רוחנית. ורקדה ראה בכך תובנה לבריאה האלוהית. הוא התקרב לתנועת הנאבי ('הנביאים'), במיוחד אלה שנפגשו בסטודיו של פול רנסו, כולל מוריס דניס, אדוארד וילאר ופייר בונאר.
רנסו וסריזי עקבו אחר התיאוסופיה המזרחית, וורקדה נחשף למיסטיקה המתחדשת, התעניינות בקבלה שקלטו הסימבוליסטים. הוא שאב מזה הרבה, אך דבק באמונות הנוצריות. מאוחר יותר הודה כי התנועה הסימבוליסטית ירשה עיסוקים חברתיים שחדרו בריק שנוצר בין אובדן האמונה הנוצרית, לבין פשיטת הרגל הרוחנית של המדע החומרי.
ההמרה לקתוליות.