בצרפתית אזור זה נקרא תחילה בשם בנקבה "לאנג ד'אוק" (Langue d'oc) ובלטינית "lingua occitana'" לפי שם השפה הרומאנית שדוברה ועדיין מדוברת בו - השפה האוקסיטנית. שם השפה וכך גם שם האזור נגזרים מהמילים "לאנג" langue-" שפה" בצרפתית והמילה oc "אוק" שמשמעותה "כן" באוקסיטנית. כשם גאוגרפי הוא הפך בהמשך לשם מולחם ממין זכר - "לנגדוק" Languedoc (או באוקסיטנית - Lengadòc). הוא התחיל להיות בשימוש החל מהעשור האחרון של המאה ה-13, אחרי שב שנת 1271 סופחה הרוזנות טולוז לכתר צרפת והיה נהוג באופן שוטף רק החל משלהי המאה ה-14
דמוגרפיה.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית החבל מונה כ-4 מיליון תושבים.
ערים וערי בירה.
כבירת הרוזנות טולוז לשעבר וכמושב "הפרלמנט של טולוז" שהייתה לו סמכות באזור, נחשבה העיר טולוז תכופות ל"בירת" חבל לנגדוק. כך היא מסומנת במפות עתיקות יותר אך גם מודרניות של הפרובינציות ("gouvernements") של צרפת בשנת 1789. עם זאת, החלוקה המורכבת מבחינה מנהלית ומשפטית איפשרה לעיר מונפלייה להיקרא גם כן בירה של החבל. במאה ה-18 העדיפה המלכות באופן ברור את מונפלייה, שהייתה עיר יותר קטנה ובעלת פחות לגיטימיות היסטורית מטולוז ונעדרת רשויות מקומיות אוטונומיות כמו הפרלמנט והקפיטולט שהיו עלולות לערער על השלטון המלכותי.
קבוצות אתניות.
יהודים.
בחבל התקיימו קהילות יהודיות ששורשיהן הגיעו לתקופת האימפריה הרומית, בעיקר בערים נרבון, לוניל, בזייה וקרקסון. בתקופת רוזני טולוז הייתה בחבל סובלנות דתית, שממנה נהנו גם היהודים, שעסקו בתחומים רבים ומגוונים, כולל עבודת האדמה, והגיעו לעמדות בכירות בממשל המקומי. במהלך מסע הצלב נרצחו רבים מהם.
דאג לישמן
דאגלס ג'ון לישמן (באנגלית: Douglas John Lishman; 14 בספטמבר 1923, ברמינגהאם - דצמבר 1994) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי.
קריירה.
לישמן החל את הקריירה שלו בפאג'ט ריינג'רס שלא שיחקה בליגה כלשהי, ובאוגוסט 1946 חתם על חוזה מקצוען בקבוצת וולסול מהליגה השלישית. בשתי עונותיו במועדון הוא הבקיע 26 שערים ב-59 משחקי ליגה.
לישמן הועבר לארסנל בקיץ 1948 תמורת סכום של 10,500£, ותפקידו היה להחליף את רג' לואיס בן ה-28 שנפצע לעיתים תכופות. משחקו הראשון של לישמן בארסנל היה נגד שפילד יונייטד ב-4 בספטמבר 1948, אך לאחר עונה ראשונה מבטיחה שבה הבקיע 13 שערים ב-25 משחקים הוא היה פצוע ונעדר כמעט לגמרי משתי העונות הבאות. לישמן לא שיחק בניצחון של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1950, והוחלף על ידי רג' לואיס ופיטר גורינג. מזלו המשיך לבגוד בו, וכאשר חזר להרכב הראשון הוא שבר את רגלו במשחק נגד סטוק סיטי בדצמבר 1950.
אולם, לישמן התאושש מפציעתו והפך למלך השערים של המועדון בעונת 1950/1951, כאשר הוא מבקיע שלושים שערים כולל שלוש פעמים שלושער בשלושה משחקי בית רצופים; באותה עונה סיים המועדון במקום השלישי. בעונה שלאחר מכן (1951/1952) המועדון העפיל לגמר גביע ה-FA, שבו הפסידו התותחנים לניוקאסל יונייטד; שלושה משחקני ארסנל נפצעו במהלך המשחק, והמועדון נותר עם שמונה שחקנים בלבד על המגרש כיוון שאסור היה לבצע חילופים באותה תקופה. לישמן כמעט והבקיע שער לטובת ארסנל, אך החמיץ את ההזדמנות.
אכזבתו של לישמן הסתיימה עם זכיית ארסנל באליפות הליגה בעונת 1952/1953. באותה עונה הוא היה מלך השערים של המועדון עם 26 הבקעות, כאשר לכל שער הייתה חשיבות כיוון שהאליפות על סמך ממוצע השערים של התותחנים, שהיה טוב יותר מזה של פרסטון נורת' אנד. לישמן זומן למשחק של אנגליה ב' נגד סקוטלנד ב' במרץ 1953, אך מעולם לא זומן לסגל הבכיר של הנבחרת.
לישמן היה מלך השערים של ארסנל במשך שתי עונות נוספות, וחמש ברציפות בסך הכל. לאורך שנותיו בארסנל הוא הבקיע 137 שערים ב-244 משחקים. בעונת 1955/1956 הוא מיעט לשחק, ובמקומו עלו בהרכב דרק טפסקוט ודייוויד הרד.
לישמן הועבר לנוטינגהאם פורסט במרץ 1956. הוא הבקיע שלושער בניצחון שבזכותו העפילו הפורסט לליגה העליונה בסוף עונת 1956/1957. לאחר מכן הוא פרש כליל מתחום הכדורגל. לאחר פרישתו הוא הצטרף לעסק של חותנו בסטוק און טרנט, ומאוחר יותר החליף את חותנו בניהול העסק. הוא המשיך להתגורר בסטוק און טרנט עד מותו ב-1994.
פארסניפ
רגל האסורה במקומה
תמור יעקבשווילי
אג'ריה אסס&quot;ר
חנק (רפואה)
חנק הוא מצב, במערכת חיה, בו לא מגיעה אספקת חמצן, או אספקת החומר הנושא את החמצן, אל המערכת כולה או אל חלקה.
בבעלי חיים בעלי חוליות ניתן לחלק את סוגי החנק לשלושה:
הטיפול הרפואי בחנק בבני אדם.
הטיפול הרפואי בחנק משתנה בין סוג חנק אחד למשנהו. בחנק פיזי יש להסיר את המכשול המפריע לנשימה. למשל:
חנק בהיסטוריה ובתרבות.
החנק שימש את בני האדם כצורה נפוצה לגרימת מוות, הוא שימש הן כענישה לחוטאים והן רוצחים שחיפשו דרך שקטה וללא עקבות.
איראקלי אלאסניה
איראקלי אלאסַניָה (בגאורגית: ირაკლი ალასანია; נולד ב-21 בדצמבר 1973) הוא פוליטיקאי ודיפלומט גאורגי, המכהן מה-25 באוקטובר 2012 כשר ההגנה של גאורגיה. הוא כיהן כשגריר גאורגיה באו"ם מספטמבר 2006 ועד להתפטרותו בדצמבר 2008. הוא כיהן, בין היתר, גם כראש הממשלה הגולה של אבחזיה, ועוזר נשיא גאורגיה לשיחות הגאורגיות-אבחזיות. ב-4 בדצמבר 2008 הודיע אלאסניה על התפטרותו מתפקיד השגריר, והקים מפלגת אופוזיציה למיכאיל סאקשווילי. בבחירות לרשויות המקומיות בגאורגיה, שנערכו במאי 2010, התמודד אלאסניה על ראשות עיריית טביליסי וזכה במקום השני עם19% מהקולות בלבד (גיגי אוגולאווה, ראש העירייה המכהן זכה ב-55% מהקולות).
תחילת חייו והקריירה.
אלאסניה נולד בבתומי שבאג'ריה אסס"ר. אביו, ממיה אלאסניה, מפקד בכוחות ביטחון הפנים של גאורגיה, נהרג ב-27 בספטמבר 1993 יחד עם פוליטיקאים גאורגים אחרים במהלך טבח סוחומי, על ידי בדלנים אבחזים. בשנת 1995 סיים אלאסניה את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי עם תואר במשפט בינלאומי. במקביל למד, בין השנים 1994-1996, באקדמיה לביטחון של גאורגיה. בין השנים 1994-1998 עבד במשרד לביטחון לאומי של גאורגיה, ובאוקטובר 2001 הועבר למשרד החוץ של גאורגיה. בין השנים 2002-2004 הוא כיהן כסגן השר לביטחון לאומי של גאורגיה, וממרץ 2004 ועד יולי באותה שנה כיהן כסגן שר ההגנה של גאורגיה. במהלך כהונתו הוא הועבר לתפקיד עוזר למזכיר מועצת הביטחון הלאומית של גאורגיה.
שירות דיפלומטי.
ב-28 בספטמבר 2004 מינה הנשיא מיכאיל סאקשווילי את אלאסניה ליושב ראש הממשלה הגולה של אבחזיה, שמושבה בטביליסי. ב-15 בפברואר 2005 מינה אותו לעוזר הנשיא לשיחות השלום הגאורגיות-אבחזיות. הבדלנים האבחזים התנגדו בתחילה לשבת מול אלאסניה, אולם מאוחר יותר נתרצו, בלחץ כוח המשקיפים של האו"ם. בתקופה זו הצליח אלאסניה לבסס קשרים טובים עם הפוליטיקאים האבחזים והיה הגורם המניע בחידוש ועדת התיאום הגאורגית-אבחזית, ועדה שהביאה, במרץ 2006, לשיחות ישירות בין שני הצדדים. באותו חודש הוא מונה לנציג הקבוע של גאורגיה באו"ם. ההחלטה על מינויו עוררה ביקורת שטענה כי הוצאת אלאסניה מהמשא ומתן הגאורגי-אבחזי תעכב את המומנטום החיובי שהושג זה לא מכבר בתהליך.
מכל מקום, אלאסניה התפטר מתפקידו כשליח מיוחד של נשיא גאורגיה לענייני אבחזיה. בתפקידו הוא ערך, ב-12 במאי 2008, ביקור פתע, שלא פורסם ברובו, בסוחומי. הביקור הניב מבוי סתום בשיחות בין גאורגיה לאבחזיה, והביא להגברת המתיחות בין גאורגיה לרוסיה ואבחזיה. בתחילת הפלישה הרוסית לגאורגיה דחה אלאסניה את הצעת השלום הרוסית, ובמהלך ישיבת חירום של מועצת הביטחון האשים את רוסיה בכך שטיוטת ההחלטה היא חד-צדדית בתמיכתה בבדלנים, היא חלק מסכסוך בן מאות שנים בין רוסיה לגאורגיה, העילה במקרה זה, לדבריו, היא פרישת החבלים אבחזיה ודרום אוסטיה. בשניהם, רוסיה הציבה כוחות צבא, לכאורה כחלק מ"כוח שלום".
דיאל סקוור
נבחרת ארצות הברית
המהומות ביוון (2008)
המהומות ביוון בשנת 2008 החלו ב-6 בדצמבר, כאשר תלמיד בן 15 בשם אלכסנדרוס גריגרובולוס נורה למוות על ידי איש משטרה יווני. ירי זה בוצע תוך כדי עימות בין צעירים יוונים למשטרת אתונה. על פי עדות ראייה, השוטר ירה בצעיר על מנת להורגו אך השוטר עצמו טוען כי הצעיר נהרג מהנתז ולא מהירי עצמו. העימות גרם למהומות והפגנות שהתפשטו ברחבי העיר בהשתתפותם של מאות צעירים. בהמשך, התפשטו המהומות לסלוניקי ואזורים יוונים אחרים, כולל שני האיים התיירותיים כרית וקורפו, ולערים נוספות מחוץ ליוון, ההפגנות התפשטו גם לניקוסיה בירת קפריסין ולפאפוס.
על פי עוברי אורח שרואיינו על ידי עיתונאים, הרג הצעיר בוצע ללא כל התגרות מצידו. המשטרה היוונית טוענת כי הצעיר נהרג בשעה שניסה לזרוק פצצה על רכב משטרתי שהוקף בשלושים אנרכיסטים אלימים. המהומות ביוון גרמו לפציעתם של 24 שוטרים ולנזק ל-31 חנויות, 9 בנקים ו-25 מכוניות.
השבוע הראשון למהומות.
לאחר רגיעה נוספת במהומות בבוקרו של ה-7 בדצמבר, מצעד של המפגינים התעורר מחדש למהומות ואלימות בשעה שהמשטרה השתמשה בגז מדמיע. מהומות אף פרצו ליד בנין הפרלמנט.
ב-10 בדצמבר הכריזו האיגודים המקצועיים ביוון על שביתה כללית, במחאה על המדיניות הכלכלית של הממשלה, ועל התנהגות המשטרה, ואף סגרו את נמל התעופה הבינלאומי של אתונה.
למחרת, ב-11 בדצמבר 4000 סטודנטים צעדו כנגד המשטרה והשתמשו בבקבוקי תבערה כנגדה.
ביום שישי ה-12 בדצמבר, סטודנטים תקפו את המשטרה מחוץ לבניין הפרלמנט. המשטרה בתגובה השתמשה בגז מדמיע. גשם כבד אשר ירד במקביל להפגנות, הפחית את עוצמת האמצעי כנגד המפגינים. המפגינים, היוו השראה למפגינים שונים ברחבי אירופה להעתיק את דפוסי הפעולה.