בספטמבר 2021, סטרזינסקי הודיע על תוכניות לאתחול מחודש של הסדרה, שיעלה לשידור ברשת The CW. בתגובה לפרסום מסר סטרזינסקי בחשבון הטוויטר שלו כי הוא עמל על כתיבת הפיילוט, והסביר כי לאור הזמן הרב שחלף והניסיון הרב שצבר, הוא חושב שלא נכון יהיה לחזור לדמויות הישנות והסיפור שכבר סופר, ולכן מדובר יהיה באתחול מלא, ולא בהמשך לסדרה המקורית.
נכון למאי 2022, נודע כי הפרויקט נמצא עדיין בשלבי פיתוח לקראת שידור בחורף 2023. ידיעה זו הגיעה לאשר את נכונות המשך הפיתוח בעקבות מספר ביטולים שנעשו לסדרות של רשת The CW לאחר הפיצול של חברת וורנר מדיה עם דיסקברי בידי חברת AT&amp;T.
מט&quot;ש
Lemmings
אמנות ז'נבה
אמנות ז'נבה הן ארבע אמנות שונות, שנוסחו ונחתמו בז'נבה שבשווייץ בין השנים 1864–1949, ועוסקות בהתנהגות הראויה בין צבאות ואומות בזמן מלחמה. מקובל להתייחס ל"אמנת ז'נבה" ביחיד, כשהכוונה היא לכל אחת מארבע האמנות או כולן יחד.
האמנות עוסקות במתן טיפול רפואי לפצועים, כולל לחיילי האויב; בתביעה להתנהגות הוגנת עם שבויי מלחמה; ובחובה להגן על אזרחים בעת קרב.
כל המדינות בעולם חתמו על אמנת ז'נבה וזוהי הפעם הראשונה בהיסטוריה שאמנה כלשהי זוכה להכרה בינלאומית מלאה. למרות זאת, מדינות רבות בעולם ביצעו ומבצעות פעולות המפרות את אמנות ז'נבה. הפרות של האמנה שמבצעות האומות החתומות מובאות בפני בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג.
כרונולוגיה.
אבי האמנות הוא ז'אן אנרי דינן, שפעל בעניין לאחר שראה את תוצאות קרב סולפרינו באיטליה בשנת 1859.
ארבע האמנות הן:
ב-1949, בעקבות מלחמת העולם השנייה, שוכתבו שלוש האמנות הראשונות ואושררו כמקשה אחת, וכן נעשתה האמנה הרביעית.
אמנות ז'נבה וישראל.
ישראל חתומה על כל ארבע אמנות ז'נבה, אשרה אותן ומחויבת להן. על מנת להקנות לאמנות תוקף במשפט הפנימי דרוש דבר חקיקה שיקלוט אותן, אלא אם כן מדובר באמנה שמשקפת משפט מנהגי. אמנת ז'נבה השלישית (שבויי מלחמה) נחשבת למשפט מנהגי ולכן אין צורך לקלוט אותה לחוק ספציפי. אשר לאמנה הרביעית, במשפט הבינלאומי היא נחשבת כמשקפת דין מנהגי, אך ישראל חלקה על כך וסברה שהיא אינה נחשבת לכזו וכיוון שהמחוקק לא בחר לקלוט אותה לחוק לא ניתן לתבוע על פיה בבתי משפט ישראלים. למרות זאת, הודיעה ממשלת ישראל שהיא רואה עצמה כפופה לחלקים ההומניטריים של האמנה.
כמו כן, על מדינת ישראל להגביל את סוגי כלי הנשק ואת שיטות הלחימה בהתאם להוראות המשפט ההומניטרי. עם זאת, כאשר החוק הישראלי קובע במפורשות קביעה השונה מכללי המשפט הבינלאומי, בית המשפט נותן קדימה לחוק הישראלי.
בתשובה לעתירת ארגוני זכויות אדם כנגד מעצרים מנהליים המבצע צה"ל כלפי פלסטיניים תושבי יהודה ושומרון, הסבירה נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש:
אמנות ג'נבה
פופאי המלח
פופאי המלח (באנגלית: Popeye the Sailor Man) היא דמות קומיקס וסרטים מצוירים שנוצרה על ידי אלזי סיגר (Elzie Segar) בשנת 1929. כאשר פופאי נקלע לצרה הוא אוכל תרד מקופסת שימורים, וזוכה לכוח אדיר, בדרך כלל כדי להציל את אהובתו אוליב אויל מאויבו בלוטו (או "ברוטוס" לעיתים, בכמה גרסאות עבריות של העלילון).
היסטוריה.
פופאי הופיע לראשונה בקומיקס ב-17 בינואר 1929, כדמות משנית בקומיקס של סיגר "Thimble Theatre". קומיקס זה הופיע במשך שנים עם הכוכבים אוליב אויל (Olive Oyl) ואחיה קסטור אויל. דמותו של פופאי צברה פופולריות, עד שהוא קיבל יותר ויותר מקום בעלילה, ולבסוף שם הקומיקס שונה לשמו.
יוצר הקומיקס גדל בעיירה צ'סטר, כ-95 ק"מ מסנט לואיס, ארצות הברית. המקומיים טוענים שדמויות הקומיקס נוצרו בהשראת דמויות מקומיות בעיירה.
על פי טענה זו, פרנק "רוקי" פיגל שהיווה את ההשראה לדמותו של פופאי, היה בעל עין אחת ומעשן מקטרת, שאהב להיכנס לקטטות, ובדרך כלל גם ניצח בהן. דורה פסקל, שהיוותה את ההשראה לדמותה של אוליב אויל (Olive Oyl), הייתה רזה וגבוהה באופן יוצא דופן ולבשה מטפחת על צווארה; היא הייתה בעלת חנות ולעיתים רחוקות יצאה ממנה. בעליו של בית הקולנוע המקומי, ויליאם שכוצ'רט היווה את ההשראה לדמותו של Wimpy. הוא אהב מאוד המבורגרים, ונהג לשלוח את עובדיו בבית הקולנוע, ביניהם סיגר, לקנות לו המבורגרים.
סיגר למד איור בהתכתבות בתקופה שבה עבד בבית הקולנוע בצ'סטר.
עזב את העיירה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, ולא חזר לבקר בה. הוא נפטר ב-1938 בגיל 44, ובאותה התקופה הקומיקס הופיע ביותר מ-500 עיתונים.
האנשים, שנטען שהיוו מקור ההשראה לדמויות הסדרה, נפטרו כולם בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. כיום ישנו בעיירה מוזיאון פופאי ואוסף פחיות תרד.
ההתייחסות לתרד כמזון מחזק, הגיעה מפרסום מחקר, שעקב טעות בהדפסת הנקודה העשרונית, ייחס לתרד כמות ברזל גבוהה פי עשרה מערכו התזונתי האמיתי.
החל מתחילת הדרך היה פופאי ממותג - ושלל מוצרים החל מסבון ועד סכיני גילוח, הופיעו עם תמונת פופאי עליהם.
טלוויזיה.
בשנים 1932–1957 הופקו לקולנוע 230 סרטונים מצוירים של פופאי המלח. ב-1960 החלה הפקת סרטונים לטלוויזיה. הדמויות הפכו לפשוטות יותר, כפי שקורה פעמים רבות בטלוויזיה, ובשל כך שונו מעיצובו המקורי של סיגר.
קולנוע.
ב-1980 הפיק הבמאי רוברט אלטמן את סרט הקולנוע "פופאי" בהשראת הקומיקס. רובין ויליאמס גילם את פופאי, שלי דובאל את אוליב אויל ופול ל. סמית' את בלוטו.
ב-2004 הופץ סרט באנימציה ממוחשבת בשם "". עלילת הסרט נסובה סביב הרפתקאותיהם של פופאי ומשפחתו, כשהם יוצאים למצוא את אביו של פאפי ולגבור על מכשפת הים.
בישראל.
בשנים 1971–1972 יצא בישראל שבועון לילדים בשם פופי אשר כלל בין השאר רצועות קומיקס צבעוניות מתורגמות לעברית.
סדרת האנימציה הקלאסית שודרה בטלוויזיה החינוכית גם בדיבוב, ובערוץ המזרח התיכון. הסדרה "פופאי ובנו" שודרה בערוץ 2 וכיום בערוץ ג'וניור. הסדרה עוסקת בחייהם של פופאי, אוליב אשתו וילדם סויפי, וכן במשפחתו של בלוטו וילדו טנק.
בפסטיבל שירי הילדים הרביעי ב-1974, בוצע השיר "פופאי המלח" (מילים ולחן שייקה פייקוב) בפי צחי נוי ורביעיית ילדים.
מחוץ לעולם הקולנוע והקומיקס.
הודות לפופולריות ולתפוצה הרחבה שלהן זכו עלילות המלח המחוספס, זכתה דמותו של פופאי לאזכורים שחרגו מעולם הקולנוע והקומיקס של עלילותיו:
אמסטף
סטאפורדשייר טרייר אמריקאי (American Staffordshire Terrier), המכונה גם פיטבול אמסטף או בקיצור אמסטף (Amstaff), הוא גזע של כלב הבית מסוג טרייר.
היסטוריה של הגזע.
אבותיו הקדמונים של האמסטף טופחו לצורכי מלחמות כלבים על ידי הכלאה בין טרייר לבולדוג. אבותיו של האמסטף שימשו החל מהמאה ה-19 ככלבי חווה באמריקה, הן לשמירה והן לצייד. החל בשנות ה-30 של המאה ה-20, חל מפנה בטיפוח הגזע בעזרת רבייה סלקטיבית, והוא הפך לבן לוויה ולצורכי תצוגה, והורחק מהמורשת של כלב מלחמה. גזע כלבים זה הוכר רשמית ב-1936.
מבנה כללי.
גופו של האמסטף חזק ומוצק, הגולגולת רחבה, האוזניים והזנב בדרך כלל נחתכים (בניגוד ל), האף שחור או ורוד, שרירי הלחיים מודגשים והלסת התחתונה חזקה במיוחד.
שיערו של האמסטף קצר וזיפי והוא מופיע בצבעים מלאים שונים, ושילוב של שניים עד שלושה צבעים (מנומר).
גובהו הטיפוסי של הגזע הוא 46-48 ס"מ עבור זכרים, ו-43-46 ס"מ עבור נקבות, והמשקל הטיפוסי הוא 30-18 ק"ג.
האמסטף סומן כגזע מסוכן על ידי ממשלת ישראל ולכן חויבו כל מגדלי האמסטף לעקר או לסרס את כלבם כדי למנוע רבייה.
האמסטף הוא גזע עקשן ונחוש. זהו כלב עירני מלא בסקרנות וידוע בנחישותו ובנאמנותו.
תוקפנותו והתייחסות בחוק.
בשנים האחרונות, נקשר שמו של כלב זה בתקיפות ואף הריגות של בני אדם ברחבי העולם, שהביאה מדינות רבות לחוקק איסורים כנגד גזע האמסטף ודומיו.
בישראל, ידוע על מספר מקרים בהם נשך כלב מסוג זה ילדים או מבוגרים, עד שהביא לפציעה קשה ואשפוזם. בעקבות שורת מקרים קשים, ובהם הריגתה של ילדה בת ארבע בתל אביב שנגרמה מנשיכת כלב האמסטף המשפחתי שהשתתף בעברו בקרבות כלבים. בעקבות כך, נחקק בכנסת בשנת 2002 חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, שקובע שהאמסטף ביחד עם 7 גזעי כלבים נוספים, הוא כלב מסוכן, שחלה שורה של הגבלות על החזקתו בישראל, ביניהם איסור לייבאו, להרבותו, וכן למוכרו או למוסרו לזולת. תקנות אלו נועדו להכחיד את הגזע בסופו של דבר באזור ישראל, בדרך שאיננה אקטיבית.
יאן ואן אייק
יאן ואן אייק (הולנדית: Jan van Eyck; סביבות 1390- 9 ביולי 1441) היה צייר פלמי מהמאה ה-15, מהראשונים שציירו בשמן. בניגוד לטענה הנפוצה, ואן אייק לא המציא את הציור בשמן, אולם הוא שכלל את השיטה והביא אותה לרמה גבוהה מאוד. יאן נמנה עם משפחת הציירים , והיה אחיו הצעיר של הוברט ואן אייק.
חייו.
תאריך לידתו לא ידוע, אולם הוא נולד הרבה אחרי אחיו הוברט, שלקח אותו תחת חסותו כ"מתלמד". תחת הדרכה זו למד יאן לצייר. בהמשך הפך אותו הוברט לשותף, ושניהם הפכו לציירי החצר של הנסיך פיליפ השלישי מבורגונדיה.
לאחר שעזב את חצרו של הנסיך ב-1421 הפך יאן אדון לעצמו, ועבד כצייר בהאג. הוא חזר מהאג ב-1424 וחזר לשירותו של פיליפ, שהיה בשלב זה הדוכס מבורגונדיה. הוא נותר בשירותו של פיליפ, שהיה תמיד נדיב אליו, עד מותו.