תחילה הובילו אנשים להאמין שמטרת המכונה היא לדרג את לחץ הדם. לאחר שהידיעה על מטרתה האמיתית נפוצה בקרב הציבור, הייתה היענות יותר נמוכה של אנשים שהתנדבו למענה.
פרמטרי בדיקה לקויים.
הדיוק והמנגנון הפונקציונלי של המכונה היו מוטלים בספק. מבחן תגובת האישונים התבסס על הנחות פגומות אנושות:
בעיה נוספת למכונה הייתה בעיה פיזיולוגית. החוקרים לא לקחו בחשבון את הגודל המשתנה של האישונים ואת המרחקים השונים בין העיניים.
בעיות אחרות שהיו קיימות למכונה היו שתמונות העיניים של הנבדקים היו צריכות להילקח מזווית מסוימת, שכן המצלמה הייתה חוסמת את תצוגת הנבדקים לתמונות, אם הייתה מונחת ישירות מלפנים. כמו כן, כמות האור המגיעה מהתמונות השתנתה עם כל שקופית וגרמה לאישוני הנבדקים להתרחב באופן שלא היה קשור להתעניינותם באותה תמונה. לבסוף, גם הרחבת האישונים הייתה קשה מאוד למדידה, מאחר שלרוב, השינוי היה קטן ממילימטר אחד.
הרעיון התבסס על מחקר שנערך על ידי פרופסור אמריקאי, שמדד את גודל אישוני הנבדקים בזמן שהם עברו במעברים של חנויות מכולת.
בתרבות.
המחזה מ-1998", The Fruit Machine", של בריאן דריידר , הציג את המכונה כסיפור מקביל על הומופוביה עכשווית.
ניסיון לא מוצלח עם המכונה בחקירתו של הדיפלומט הקנדי, ג'ון ווטקינס, הוצג בסרט הטלוויזיה מ-2002, "Agent of Influence".
ברומן מ-2005, "Cold Matter Matter", של אלכס ברט, השתמש ב מכונה כמכשיר עלילתי.
הסרט התיעודי של שרה פודי מ-2018, "The Fruit Machine", תיאר את השפעות המכשיר על האנשים שנפגעו ממנו.
הפועל בועיינה
הפועל בועיינה (בערבית: هبوعيل البعينة) היא קבוצת כדורגל ישראלית מהמועצה המקומית בועיינה-נוג'ידאת. הקבוצה משחקת בליגה א' צפון.
היסטוריה.
המועדון המקורי הפועל בועיינה הוקם בשנות ה-60 ושיחק בליגות הנמוכות, כאשר הישג השיא בשנים אלו היה תקופה קצרה בליגה ב' (הליגה הרביעית דאז), בין העונות 1993/1994 ועד 1998/1999, לאחר מכן ירד חזרה לליגה ג' והתפרק.
בשנת 2010 הוקמה הקבוצה מחדש ובשנת 2013 עלתה הקבוצה לליגה ב'. בעונת 2015/2016 הצליחה להעפיל לפלייאוף העלייה לליגה א' אך לא הצליחה להגיע לליגה א'. רק בסיום עונת 2019/2020 הצליחה בועיינה להגיע לליגה א' לאחר שקבוצת אסי גלבוע שהייתה הסגנית התפרקה, ובית הדין של ההתאחדות לכדורגל פסק כי בועיינה תעלה לליגה א'.
מכונת הפירות
פירושקה סאנטו
פירושקה סאנטו (במקור שטיינר, בהונגרית: Szántó Piroska; קישקונפלדיהאזה, 7 בדצמבר 1913 – בודפשט, 2 באוגוסט 1998) הייתה ציירת, גרפיקאית, סופרת יהודייה-הונגרייה זוכת פרס קושוט, זוכת פרס האמן המצטיין וזוכת פרס האמן הדגול. פירושקה סאנטו הייתה אשתו השלישית של המשורר אישטוואן וש.
ביוגרפיה.
פירושקה סאנטו נולדה במשפחה יהודית כבתם של לאיוש סאנטו (שטיינר) ושל סרינה באואר. היא החלה את לימודיה במכללה לאמנויות יישומיות בשנת 1931 ואחר כך בשנת 1932 נרשמה לאוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות, בכיתה של אישטוואן סניי. בעלה הראשון היה הצלם גוסטב זיידן בעלה השני היה המשורר אישטוואן וש. בשנת 1934 הצטרפה ל"קבוצה הסוציאליסטית לאמנויות יפות", ובשנת 1939–1940 ליורשת הקבוצה "האגודה הסוציאליסטית לאמנים". בשנת 1937 נסעה לסנטאנדרה בהזמנתו של אנדרה באלינט, שם הצטרפה לחוג הצעירים שהתקבצו סביב דז'ה קורניש ולאיוש ויידה. משנת 1945 עד 1948 למעשה עד לפירוקו, הייתה חברה בבית הספר האירופי. היא ערכה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בשנת 1946.
מתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, תחת השפעת היצירות הסוריאליסטיות של לאיוש ויידה, היא מצאה את סיגנונה החוזר ונשנה באופן מחזורי ואת החשיבה הציורית שלה, האנשת התיאורים הסוריאליסטית של צמחים ובעלי חיים. היחסים האינטימיים עם הטבע נותרו מאפיין מהותי באמנותה לאורך כל הדרך, למרות שינויים סגנוניים היא סינתזה את השאיפות הללו בטפטין ה"קנטטה פרופנה" הגדול שלה.
בשנות ה-50, האיור של יצירותיהם של פרנסואה ויון, בוקאצ'יו, שייקספיר, קיפלינג, גיולה קרודי, מיקלוש רדנוטי סיפק פרנסה לסאנטו. היא תיעדה את אירועי המרד ההונגרי בשנת 1956 ברישומי דיווח גולמיים. במחצית השנייה של שנות החמישים הופיעו בעבודותיה מאפיינים סגנוניים חדשים. הצבעים הנוצצים נאלצו להתכנס לקווים שחורים מלאים.
Mollie Gillen
ויליאם לרקין
ויליאם לרקין (באנגלית: William Larkin; 1580 – 1619) היה צייר אנגלי הידוע בדיוקנאותיו של אנשי חצרו של ג'יימס הראשון באנגליה, אשר מתעדים בפירוט רב את שכבות הטקסטיל, הרקמה, התחרה המפוארת ותכשיטים האופייניים לאופנה של אותה התקופה.
ביוגרפיה.
לרקין נולד בלונדון ב-1580. הוא הצטרף לאגודת ציירים ואמני מתכת ועץ ב-7 ביולי 1606 בחסותם של ליידי ארבלה סטיוארט ואדוארד סימור, הרוזן הראשון של הרטפורד. ככל הידוע לנו, הוא התחתן לפני 1612. ללרקין נולד בן ב-1613 אך מת בלידתו, ובת בינואר 1614 או 1615. כל בני משפחתו נפטרו בסנט אן בלקפריארס. בת אחרת בשם מארי הייתה בחיים בזמן מותו. מילוי צוואתו היה בין 10 באפריל 1619 ל-14 במאי. תאריך קבורתו אינו ידוע משום שרשומות הקהילה נהרסו ב שהתרחשה בשנת 1666.
יצירותיו.
נכון ל-2021, זוהו כ-40 דיוקנאות של לרקין, של אנשי החצר והאצילים, אך נראה שהוא מעולם לא צייר את בני משפחת המלוכה. סדרה של תשעה פורטרטים באורך מלא של לרקין שהיו בעבר בבעלות ארזני סאפוק וידועה בשם אוסף סאפוק שוכנת בקנווד האוז בהמפסד שבלונדון.
גילוי מחדש.
אף על פי שתפקידו של לרקין כצייר פורטרטים רשום במסמכים, לא יוחסו לו עבודות עד שנת 1952, אז ג'יימס ליס-מילן זיהה את לרקין כצייר שני דיוקנאות בשמן על נחושת בפארק צ'רלקוט של לורד הרברט מצ'רברי וסר. תומאס לוסי השלישי שבעבר הניחו שהם יצירתו של אייזק אוליבר. הזיהוי התבסס על התייחסות באוטוביוגרפיה של הרברט לדיוקן שלו על ידי ריצ'רד סאקוויל, הרוזן השלישי של דורסט, שכתב שצייר אותו לרקין עבורו, ניקוי הציור חשף חלקים מכתובות שהראו כי הדיוקנאות הסגלגלים נחתכו מציורים מקוריים מלבניים.
עדויות תיעודיות אחרות לעבודותיו של לרקין נמצאות ביומן אשתו של דורסט, ליידי אן קליפורד, שדיגמנה עבור לרקין בשנת 1619. בעיתוני רוטלנד לשנים 1617 ו- 1619; ובמלאי ציורי המאה השבע עשרה בבית קליידון כולל דיוקן של פרנסס קאר, הרוזנת מסומרסט.
בשנת 1969 זיהה היסטוריון האמנות רוי סטרונג את לרקין על בסיס החסותו של לרקין שניתנה על ידי הרוזן דורסט.
עבודותיו מאופיינות בציורי וילונות משי, בעלי שוליים משי זהים, הממסגרים את הדמות המצוירת, מעובדים בצבעים שונים, ובנוסף מצוירים שטיחים על הרצפה. הייחוס ללרקין נתמך על ידי ניתוח טכני מאוחר יותר המשווה דיוקנאות אלה לדיוקנו המתועד של לורד הרברט בפארק צ'רלקוט, אם כי ציור הידיים שונה והן מזוהות מדיוקנאות באורך מלא. דבר המצביע על כך שלרקין העסיק עוזרים בסדנתו או בסטודיו שלו. לצייר את הפרטים החוזרים ונשנים האלה, נוהג נפוץ אצל הציירים באותה תקופה.
הערכה.
עבודתו של לרקין מסמנת את השלב האחרון במסורת דיוקנאות באנגליה שניתן לעקוב מיצירתו של הנס הולביין הצעיר דרך ניקולאס הילארד, בהן הדמות יושבת בצורה שטוחה ומעוצבת בקלילות, מוקפת בריהוט מוקפד ואביזרים, עם פרטי תחרה, רקמה וזהב שתוארו בהקפדה.
בשנת 1960 אמר סר דייוויד פייפר על הציורים שנמצאים כעת באוסף סאופלק "מבחינה אמנותית הם היו במבוי סתום, אך יש בהם פאר מוזר ומרתק." מותם של לרקין ועמיתיו מסמן את סוף המסורת הבודדת הזו באמנות הבריטית.
הפועל בני פוריידיס
הפועל בני פוריידיס עבדאלעל (בערבית: هبوعيل ابناء الفريديس) היא קבוצת כדורגל ישראלית מהמועצה המקומית פוריידיס. הקבוצה משחקת בליגה ב'.
היסטוריה.
המועדון המקורי הפועל פוריידיס הוקם בראשית שנות ה-70 ושיחק בליגות הנמוכות. בסוף עונת 1986/1987 העפילה הקבוצה לליגה ב', אך מיד בתום העונה העוקבת ירדה חזרה לליגה ג'. המועדון חזר לליגה ב' בעונת 1994/1995 שם שיחק 8 עונות, לאחריהן ירד המועדון לליגה ג' והתפרק בתום עונת 2001/2002.
המועדון הפועל בני פוריידיס הוקם בשנת 2010, ונרשם לליגה ג' במחוז שומרון. בעונת 2011/2012 זכה המועדון בגביע המחוזי במסגרת גביע המדינה, והתקדם לסיבוב השישי לראשונה בתולדותיו. בעונת 2015/2016 הקבוצה פספסה הזדמנות עלייה כשסיימה במקום השני בלבד במחוז יזרעאל, 6 נקודות בלבד מאחורי הפועל בני ערערה שסיימה במקום הראשון. בעונת 2016/2017 שובץ המועדון במחוז שומרון והתחרה על העלייה עם בית"ר פרדס חנה על תואר אליפות הליגה והעפלה לליגה ב', כאשר הצליח בסוף העונה להעפיל לליגה ב'. בתום עונת 2019/2020 העפיל המועדון לליגה א', לאחר שסיים במקום הראשון בליגה ב' צפון ב'. בסיום עונת 2021/2022 חזרה הקבוצה לליגה ב.
הקונגרס הישראלי
הקונגרס הישראלי הוא מיזם חברתי משותף של קרן מנומדין ואוניברסיטת בר-אילן, הפועל לצד מרכז מנומדין למשפט יהודי ודמקורטי שבפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. המיזם הוקם בשנת 2016. נשיאו הראשון של "הקונגרס הישראלי" הוא איש העסקים והפילנתרופ חיים טייב, העומד בראש קרן מנומדין. על פי אתר האינטרנט של "הקונגרס הישראלי", מטרתו היא לספק מענה למתח המתמשך בין זהותה היהודית לזהותה הדמוקרטית של מדינת ישראל, באמצעות תהליך ציבורי רחב היקף של בניית הסכמות.
מבנה הארגון.
מייסד ונשיא הקונגרס הוא חיים טייב, יזם, פילנתרופ ואיש עסקים. הרעיון להקמת "הקונגרס הישראלי" נולד במפגש של חיים טייב, פרופ' שחר ליפשיץ ואפרים קריאל, שאליהם הצטרפו מייסדים נוספים.