הטייזר משתמש בחנקן דחוס, בדומה לרובה אוויר או פיינטבול, על מנת לירות חצים. שני חצים נורים למרחק של 10.6 - 4.6 מטרים במהירות הקרובה ל-50 מטר לשנייה. החצים מחוברים לאקדח על ידי חוטים מוליכים ומבודדים אשר מעבירים זרם חשמלי לגוף האדם וגורמים להלם חשמלי המשפיע על מערכת העצבים החיצונית והפנימית. כתוצאה מכך, אובדת השליטה במערכת העצבים והשרירים, לא ניתן לבצע כל פעולה וישנה תחושת כאב. בדגמים הישנים היה צורך להחליף את המחסנית לאחר כל ירי. כיום אפשר להשתמש בכל מחסנית לשתיים-שלוש יריות.
ביקורת ציבורית.
השימוש באקדחי טייזר שנוי במחלוקת ויש הרואים בשימוש לא מוצדק דוגמה לאלימות משטרתית. על פי נתונים שאסף ארגון אמנסטי, בעשור האחרון מתו למעלה מ-390 אנשים לאחר שנורו באמצעות טייזר. במרבית המקרים המוות לא יוחס באופן ישיר לאקדח אלא לגורמים בריאותיים. אולם לירי הייתה "תרומה משמעותית" להתדרדרות המצב הרפואי. בחלק ניכר מהמדינות בהן נעשה שימוש בטייזר, קיימות הגבלות נרחבות.
בשנת 2007 הוקמה בקנדה ועדת חקירה ממשלתית בשל מקרה מוות של מהגר פולני בוונקובר שחושמל מספר פעמים באמצעות אקדח טייזר.
שימוש בישראל.
החל מפברואר 2009 החלו יחידות סיור במשטרת ישראל להצטייד באקדחי טייזר. האקדחים משווקים בישראל באמצעות חברת קונטקט אינטרנשיונל (קליע) בע"מ החל משנת 2001.
על פי משטרת ישראל, נכון ל-2013 היו ברשותם כ-500 אקדחים וישנם כ-1,800 שוטרים שמוכשרים לעשות בהם שימוש. לדבריהם, באקדח מבוצע שימוש עשרות פעמים בשנה. עם זאת, לאורך השנים עלו תלונות רבות על שימוש לא מוצדק בטייזר. יש המשערים כי בשל החשש מהגשת תלונות כנגד שוטרים, המספרים האמיתיים גבוהים בהרבה.
באוגוסט 2013, לאחר מספר אירועים של שימוש מופרז באקדח, הוקפא השימוש בו עד לסיומה של ועדת בדיקה. בספטמבר השימוש הותר בשנית וההקפאה בוטלה.
במרץ 2014 הורשע לראשונה שוטר בשימוש לא מוצדק בטייזר
בדצמבר 2014 פרסם מבקר המדינה חוות דעת על השימוש בטייזר על ידי משטרת ישראל. הדוח חשף כי ביוני 2013 מת בישראל אדם לאחר שהופעל נגדו טייזר 8 פעמים ברצף, למרות נהלים שאסרו באותה תקופה על הפעלת הטייזר יותר מפעמיים רצופות, אך המשטרה לא הסיקה מסקנות כלשהן מתוצאות האירוע ולא נשלל השימוש באקדח הטייזר מהשוטר היורה. חוות הדעת העלתה ליקויים משמעותיים, הנוגעים לעבודת המטה במשרד לביטחון הפנים ובמשטרה ולנוהלי השימוש, הדיווח והבקרה של הטייזר. לפי חוות הדעת הטייזר הוא כלי קטלני, אך לא קיים מספיק מידע כדי לקבוע האם השימוש בו על ידי המשטרה מידתי.
בפרשת מותו של יוסף סלמסה ב-2014 נטען כי הפגיעה שנגרמה לו מאקדח טייזר גרמה לו לנזק נפשי, ומשפחתו חששה לחייו.
בפברואר 2015 הורשעו שני שוטרים בפציעה בנסיבות מחמירות, לאחר שתקפו בטייזר עציר אזוק.
ביוני 2016 השוטר ראמי חמוד ביצע שימוש בטייזר 8 פעמים במהלך מעצר, על פי שלא היה כל סיכון לחיי אדם. במקום האירוע נכחו שוטרים רבים מתחנת לב תל אביב. השוטרים באירוע לא דיווחו כי ביצעו שימוש מעבר לנהלים בטייזר ואף תיאמו עדויות והעלימו את העובדה שהיה שימוש יותר מפעם אחת בטייזר. למרות חומרת האירוע, מח"ש החליטה שלא לחקור את המוות ונמנעה מלפנות למכון לרפואה משפטית כדי לקבל חוות דעת אמיתית. המשטרה בחרה שלא להעמיד לדין או טיפול משמעתי מי מהשוטרים המעורבים באירוע.
בספטמבר 2019, אדם עצור נורה בטייזר, כחלק מניסיון השוטרים למנוע השתוללות ופגיעה עצמית. הנפגע נפטר זמן קצר לאחר מכן והמקרה הועבר לטיפול מח"ש. באוקטובר 2019 שימוש בטייזר עלה שוב לכותרות, לאחר מקרה בו צעיר נורה בטייזר בגבו כאשר סירב לעלות לניידת משטרה בשבת. המקרה הועבר לחקירת מח"ש.
סדרת רשת
סדרת רשת (באנגלית: web series), או סדרה אינטרנטית, מורכבת מפרקים של תוכני וידאו, אשר יצאו לאור ברשת האינטרנט. סדרות אלו נכללות כחלק ממדיום שמכונה "טלוויזיית רשת". רוב סדרות הרשת מאופיינות בפרקים קצרים, ובעלויות הפקה נמוכות יחסית לטלוויזיה המסורתית.
העלייה בפופולריות של סדרות רשת התרחשה יחד עם העלייה ברמת הנגישות של רוחב הפס האינטרנטי. אלו אפשרו למפיקים עצמאיים ליצור סדרות בעלות תקציב נמוך המופצות דרך רשת האינטרנט. גם חברות הפקה גדולות החלו להשתמש במדיום ככלי לקידום תוכניות הטלוויזיה שלהן (לפעמים במימון חסות מסחרית), בנוסף לפיתוח תכנים ייחודיים וייעודיים לרשת האינטרנט.
היסטוריה.
הפופולריות של ז'אנר סדרות הרשת נמצאת בעלייה מתמדת מאז תחילת הופעתן ברשת האינטרנט, אך הרעיון עצמו אינו חדש לגמרי. סקוט זקארין יצר בשנת 1995 את סדרת הרשת הראשונה הנתמכת בפרסומות, "המקום" (the Spot). בשנת 1995, קולקטיב האמנות מניו יורק Bullseye Art היה בין הראשונים ליצור מה שנודע כ"ווביסוד". בשנת 1998 Bullseye Art יצרו סדרת רשת בשם "Miss Muffy and the Muf Mob", והצלחתה הובילה לחוזה פיתוח תוכן עם ערוץ MTV.
בין 2004 ל-2006, מספר סדרות אינטרנט עצמאיות החלו לצבור פופולריות, בין הבולטות ביניהן היא אדום נגד כחול, סדרת אינטרנט פרודית המבוססת על משחקי יריות בגוף ראשון, אשר שודרה במסגרת אתרי שיתוף וידאו כגון יוטיוב, כמו גם באתר החברה המפיקה, Rooster Teeth website. הסדרה צברה מיליוני צפיות, כאשר היא הגיעה למעל 100 מיליון צפיות לעונה הראשונה. סדרת האינטרנט לסם יש 7 חברים משנת 2006 אף הייתה מועמדת לפרס אמי. הסדרה ירדה מהרשת כאשר נרכשה על ידי מייקל אייזנר, אך מאז חזרה וניתנת לצפייה באתר יוטיוב.
סדרות הרשת המשיכו לצבור פופולריות לאורך השנים, כאשר אפשר לציין רשימה של סדרות בולטות בעולם: Lonelygirl15, Prom Queen, בלוג השירה בציבור של ד"ר הוריבל,Urban Wolf, The Guild, The Annoying Orange, Seth MacFarlane's Cavalcade of Cartoon Comedy, Burning Love, Carmilla, נוסטלג'יה קריטיק, מלון האזבין ועוד.
ייצור והפצה.
העלייה בגישה ובפופולריות של רשת האינטרנט, כמו כן העלייה במהירות רוחב הפס, אפשרה ייעול והוזלת עלויות בכל הקשור לייצור ולהפצת סדרות רשת לעומת אמצעי הייצור וההפצה הסטנדרטיים. הרשת מאפשרת למפיקים להגיע לקהל פוטנציאלי כלל עולמי, המסוגל לגשת לתוכן 24 שעות ביממה.
פוטנציאל ההצלחה הקיים בסדרות רשת הוביל לתשומת לב מצד כמה מהמפיקים הגדולים באמריקה, ביניהם המנכ"ל לשעבר של חברת דיסני, מייקל אייסנר, או המפיק, תסריטאי ובמאי ג'וס וידון, ואחרים.
סדרות רשת מופצות ישירות מאתרי החברה המפיקה, מאתרים ייעודיים או על גבי אתרי וידאו פופולריים כגון: יוטיוב, Vimeo, ופליקס.
פרק מתוך סדרת רשת נקרא - הלחם בסיסים של web (רשת) ו-episode (פרק).
טקסים, פסטיבלים ופרסים.
טקס פרסי הוובי, אשר נוסד ב-1995, מחלק פרסים לסדרות רשת מובילות בחלוקה לז'אנרים כגון קומדיה, דרמה וריאליטי.
בשנת 2008 האקדמיה הבינלאומית לטלוויזיה באינטרנט יוסדה במטרה לתמוך בקהילת יוצרי התוכן הטלוויזיוני לאינטרנט. אקדמיה זו מנהלת את חלוקת פרסי הסטרימי, טקס הפרסים לסדרות רשת.
פסטיבל לוס אנג'לס לסדרות רשת: זהו האירוע הראשון בעולם המוקדש כולו לסדרות רשת.
פסטיבל הוליווד לסדרות רשת: פסטיבל וטקס פרסים שנתי המוקש בבלעדיות לסדרות רשת. הפסטיבל הראשון נערך ב-21 במרץ 2012 בהוליווד, קליפורניה.
תא צמחי
יחסי אישות (יהדות)
תשמיש מיטה
פייר לה מוין ד'איברוויל
אנטינומיזם
אנטינומיזם (antinomism או antinomianism) היא ההשקפה לפיה האמונה הדתית הנכונה פוטרת את המחזיק בה מהכרח לציית לחוקים ולמסגרות חברתיות, וכי הטוב והצדק נובעים מן הנפש הפנימה ולא מבחוץ. המונח נטבע בימי הרפורמציה ככינוי גנאי לכיתות פרוטסטנטיות קיצוניות שנרדפו בשל סירובן לציית לנורמות החברתיות, והוא משמש לציון כל אסכולה דתית הדוחה את החוקים והכללים המקובלים.
אנטינומיזם יהודי.
בעת העתיקה.
בימי הבית השני, בתקופה ההלניסטית, הייתה במצרים קבוצת יהודים, אשר בהשפעת הפילוסופיה היוונית, סברו שאת התורה יש לפרש בצורה אלגורית. מכאן שהמובן המילולי הפשוט של דברי התורה (כולל המצוות) הוא בעל ערך מועט ולא מחייב ויש לחפש את הדברים העמוקים והחשובים שמסתתרים מאחורי הכתוב. אנו יודעים על קיום גישה זו מכתבי פילון האלכסנדרוני שנלחם נגדה וכינה את גורסיה בשם "בני קין".
הקבלה היהודית.
מובן מאליו שלא ניתן למצוא בקבלה גישה של אנטינומיזם גלוי אך גרשם הלוי מצא בה גישות אנטינומיסטיות סמויות או פוטנציאליות:
בנצרות.
תקופת ישו.
ישו מנצרת היה יהודי מאמין ושומר מצוות. הוא גם אמר "אל תחשבו שבאתי לבטל את התורה או את הנביאים, לא באתי לבטל כי אם לקיים" וגם "כל המפר אחת מן המצוות הקטנות האלה ומלמד כך את הבריות, קטן יקרא במלכות השמים". למרות זאת הוא מוכן לעבור על מצוות תורה כאשר אלו התנגשו, לדעתו, במושגי מוסר. למשל, הוא רפא חולים בשבת גם כאשר לא נשקפה סכנה לחייהם. הוא הרשה לתלמידיו לקטוף שיבולים מהשדה בשבת באמרו "בן האדם הוא אדון השבת" וגם "מותר לעשות את הטוב בשבת". ישו גם התנגד לגירושים למרות שהתורה מתירה זאת: "מה שחיבר אלוהים אל יפריד אדם".
הנצרות הקדומה.