לאחר המלחמה שימש מבנה הטירה כאתר נופש ומרכז תרבות על ידי השלטון הקומוניסטי בפולין. חלק מן המבנה ההיסטורי נהרס במהלך עבודות בנייה ושחזור שנערכו במקום וחפצי אומנות רבים שהיו מאוכסנים בטירה נגנבו ממנה או נהרסו בתקופת השלטון הקומוניסטי.
בטירה הוצבו שלטי זיכרון לאסירי עבודות הכפייה ממחנה גרוס-רוזן שהועסקו במקום על ידי הנאצים כחלק מפרויקט הבנייה. בשנים האחרונות שוחזרו חלקים רבים מעיצובה הפנימי של הטירה. חלקים מן המנהרות שנחפרו תחתיה כחלק מן הפרויקט הנאצי שימשו למחקרים מדעיים, וחלקן גם נגישות לביקורי תיירים באופן מאורגן.
מאיה ליבני
ארמל בלה-קוצ'אפ
ארמל בלה-קוצ'אפ (בגרמנית: Armel Bella-Kotchap; נולד ב-11 בדצמבר 2001 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סאות'המפטון.
חיים אישיים.
בלה-קוצ'אפ נולד בפריז שבצרפת. הוא בנו של שחקן העבר של נבחרת קמרון, סיריל פלורן בלה .
קריירת מועדונים.
בלה-קוצ'אפ גדל במחלקות הנוער של מספר מועדונים, ביניהם בורוסיה מנשנגלדבך ודיסבורג, ובשנת 2017 הגיע אל מחלקת הנוער של בוכום. לקראת עונת הצטרף לסגל של הקבוצה הבוגרת של המועדון למשחקי קדם העונה. ב-28 באפריל 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 לארצגבירגה אווה במסגרת המחזור ה-31 בבונדסליגה השנייה. בסך הכל ערך בלה-קוצ'אפ ארבע הופעות ליגה בעונה זו, והוסיף 12 הופעות ליגה בעונת .
ב-14 בפברואר 2021 הבקיע בלה-קוצ'אפ את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על איינטרכט בראונשווייג במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת . הוא ערך 28 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונה זו, בה סיימה בוכום במקום הראשון בבונדסליגה השנייה והעפילה לבונדסליגה.
ב-21 באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–2 על מיינץ 05 במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022.
ב-21 ביוני 2022 חתם בסאות'המפטון מהפרמייר ליג תמורת 10 מיליון אירו.
עונת 2011/2012 בליגת העל ההולנדית
עונת 2011/2012 הייתה העונה ה-56 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. דה חראפסחאפ ואקסלסיור רוטרדם ירדו לליגת המשנה.
מבנה.
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (17 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפה ואלבייק שעלתה מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משני משחקים כנגד הקבוצות שהעפילו מטורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
פלייאוף הירידה.
אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-2 משחקים.
מבצר גאגרון
מבצר גאגרון (בהינדית: गागरौन दुर्ग) הוא מבצר עתיק, כ-10 קילומטרים צפונית-מערבית לעיר בדרום-מזרח מדינת ראג'סטאן שבצפון-מערב הודו. המבצר הוא דוגמה למבצר שההגנה עליו מסתמכת על גבעה ומים. המבצר נבנה על ידי ביג'לדב במאה ה-12. מאוחר יותר, המבצר היה בבעלותם של ואכבר מהאימפריה המוגולית. המבצר בנוי על מפגש הנהרות אהו ו ומוקף במים משלושה צדדים וחפיר בצד הרביעי ומכאן זכה לשם ג'לאדורגה (जलदुर्ग, "מבצר מים").
בשנת 2013, במושב ה-37 בוועדת המורשת העולמית שהתקיימה בפנום פן בקמבודיה, הוכרז מבצר גאגרון, יחד עם חמישה מבצרים נוספים של ראג'סטאן, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, כקבוצת מונומנטים הקרויה מבצרי הגבעות בראג'סטאן.
היסטוריה.
מבצר גאגרון נבנה במהלך המאה ה-12 על ידי המלך ביג'לדב והמצודה נשלטה על ידי ממלכת קינצ'י במשך 300 שנה. התאריך המדויק שבו נבנה המבצר אינו ידוע, אך היסטוריונים מעריכים כי המבצר נבנה מהמאה השביעית עד המאה הארבע עשרה.
השליט האחרון במבצר זה היה המלך אצ'ל דאס קינצ'י. הסולטאן הראשון של תקף את המבצר בשנת 1423 עם צבא שכלל 30 אלף פרשים ו-84 פילים. כשהבין אצ'ל דאס קינצ'י שהתבוסה שלו היא בלתי נמנעת בשל העדיפות המספרית של הלוחמים בצבא הסולטן וכלי הנשק הטובים יותר שעמדו לרשותם, לא נכנע ונלחם עד שאיבד את חייו, בהתאם למסורת . יתר על כן, נשים רבות ביצעו (הצתה עצמית), על מנת להימנע מלהילקח בשבי כוחות הסולטן. על פי הדיווחים ההיסטוריים, נערכו במבצר 14 קרבות ו-2 ג'אוהרים של מלכות.
המבצר נכבש גם על ידי ואכבר מהאימפריה המוגולית. אכבר הפך את מבצר זה למטה שלו ומאוחר יותר נתן אותו לפרתוויראג', וסאל של אכבר מ, כחלק מנחלתו.
כיום מתגוררים במבצר כ-300 תושבים.
תיאור.
מבצר גאגרון משתרע על כל שטח רמה שהיא חלק מ והוא מוקף במים משלושה צדדים וחפיר מלא במים בצד הרביעי. המבצר בנוי על מפגש הנהרות אהו ו המבצר מוקף בשתי חומות בגובה בין 10 ל-15 מטרים עם מגדלים עגולים בגובה 25 מטרים. פסגת הגבעה מוגנת בצד הנהר על ידי צוק אנכי בגובה 93.6 מטרים, מה שמונע גישה למבצר מצד זה. הצוק שימש גם כמקום להוצאות להורג. למבצר שתי כניסות עיקריות. שער אחד מוביל לכיוון הנהר, בעוד השער השני מוביל לכיוון הדרך ההררית.
אדריכלות.
אזור הארמון במבצר ממוקם בצפון-מערב המתחם הפנימי, וכולל בעיקר מבנים מהמאות ה-18 וה-19, כמו שיש מהאל או ההרמון ומרדנה מהאל, עם עיטורי העלים ופתחים מקושתים של מתקופתו של זלים סינג ג'אלה (המאה ה-19).
מבנים נוספים הם מקדש וישנו ההינדי הנקרא מדאן מוהאן (המאות ה-18–19), מקדש הנומאן ההינדי ומסגד מוסלמי, הדרגה (המאה ה-16). מבצר גאגרון כולל גם אנדרטאות, מאגרי מים ובארות וכן מבני אחסון ובתי מגורים.
תרבות.
קבוצה של שישה מבצרים של ראג'סטאן: מבצר גאגרון, מבצר צ'יטורגר, מבצר קומבלגר, מבצר רנתמבור, מבצר אמבר ומבצר ג'איסלמר נוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשם מבצרי הגבעות בראג'סטאן במהלך הישיבה ה-37 של ועדת המורשת העולמית בפנום פן ביוני 2013. הם נכללו ברשימת אתרי המורשת העולמית כנכס תרבותי סדרתי ודוגמאות לאדריכלות הצבאית של הראג'פוטים.
מכתב הארבעה עשר
מכתב הארבע עשר הוא מכתב פתוח של שחקני נבחרת רוסיה בכדורגל, שנכתב ב־17 בנובמבר 1993 לאחר המשחק במוקדמות מונדיאל 1994 מול נבחרת יוון באתונה, במסגרת פרשה שזכתה לתהודה רבה בתקשורת הספורט הרוסית.
רקע כללי.
ביורו 1988 העפילה נבחרת ברית המועצות בראשות המאמן ולרי לובנובסקי לגמר, שם הפסידה לנבחרת הולנד בתוצאה 0:2. באותה שנה זכתה הנבחרת האולימפית בראשות אנטולי בישובץ במדליית הזהב באולימפיאדת סיאול (1988) כשניצחה במשחק הגמר את נבחרת ברזיל 2:1. נבחרת ברית המועצות, לעומת זאת, שנתיים לאחר מכן לא הצליחה להעפיל לפלייאוף מונדיאל 1990.
בשנת 1991 התפרקה ברית המועצות, ואיתה נבחרת ברית המועצות בכדורגל, ובמקום ברית המועצות שסיימה ראשונה בבית מוקדמות יורו 1992, יצאה נבחרת חבר המדינות ליורו 1992, אך נכשלה שם. באמצעות מאמציו של ויאצ'סלב קולוסקוב הסכימה פיפ"א להכיר בנבחרת חבר המדינות כיורשתה של נבחרת ברית המועצות, ולאחר מכן הוכרה נבחרת רוסיה כממשיכתן של נבחרות חבר המדינות וברית המועצות.
נבחרת רוסיה, שהוקמה לאחר יורו 1992, עברה בהצלחה את מוקדמות מונדיאל 1994 והגיעה לשלב הגמר של מונדיאל 1994 מהמקום השני והפסידה לנבחרת יוון במקום הראשון בבית רק בסיבוב האחרון. את הנבחרת הזו אימן פאבל סאדירין, שהשיג ניצחון באליפות ברית המועצות האחרונה עם צסק"א מוסקבה.
המכתב.
במקור:
הסיבות לכתיבת המכתב.
ב־17 בנובמבר 1993 נבחרת רוסיה, שכבר הבטיחה העפלה למונדיאל 1994 בארצות הברית, ערכה את משחקה האחרון בטורניר המוקדמות מול נבחרת יוון. המשחק הסתיים בתבוסה של נבחרת רוסיה בתוצאה 0:1, בדקות האחרונות איגור דוברובולסקי כבש שער שהביא את נבחרת רוסיה לשוויון, אך השופט ביטל אותו.
לאחר המשחק הזה בחדר ההלבשה, אמר נשיא התאחדות הכדורגל הרוסית ויאצ'סלב קולוסקוב: "... עם משחק כזה, עם גישה כזו... אין מה לעשות באמריקה". הוא גם הזכיר את חוזה החסות הנוכחי (הוועד האולימפי הרוסי חתם על חוזה עם ריבוק, לפיו שמונה שחקני הנבחרת הלאומית נאלצו לשחק בנעלי החברה הזו, אך הסכם זה לא יושם, והבונוס לשחקנים הופחת) ונקבע כי שחקנים שלא רוצים לשחק בנעלי חברה הזו לא יגיעו למונדיאל.
באותו יום, ביוזמתו של איגור שאלימוב, נכתב מכתב בשם 14 שחקנים בחדר מלון הילטון שבו שהו. המכתב היה ממוען לשאמיל טרפישצ'ב, ששימש כיועצו של נשיא הפדרציה הרוסית בנושא ספורט.
המכתב נחתם על ידי: יורי ניקיפורוב, ואלרי קרפין, אנדריי איוואנוב, סרגיי יוראן, איגור שאלימוב, איגור דוברובולסקי, איגור קוליבנוב, ויקטור אונופקו, דמיטרי חלסטוב, סרגיי קיריאקוב, אנדריי קנצ'לסקיס (בפקס), אלכסנדר מוסטובוי, אולג סלנקו, וסילי קולקוב.
דמיטרי גליאמין, דמיטרי חרין, סטניסלב צ'רצ'סוב, דמיטרי פופוב ודמיטרי רדצ'נקו סירבו לחתום על המכתב.
ב־18 בנובמבר התקבל מכתב זה על ידי שאמיל טרפישצ'ב. לאחר שגילה כי המכתב אינו זיוף, מסר ב־4 בדצמבר העתק של המכתב לנשיא ההתאחדות ו. קולוסקוב והציע לוועד המנהל של ההתאחדות להתכנס על מנת להאזין לכל הגורמים. ישיבה מורחבת של ועד ההנהלה התקיימה ב־7 בדצמבר. הוועד הפועל אישר כי על המאמן הנוכחי פאבל סאדירין להכין את הנבחרת לקראת מונדיאל 1994 והדיון בתמריצים מהותיים נדחה למועד מאוחר יותר.