בשנת 2001 רכשה חברת התרופות השישית בגדולה בעולם נוברטיס, הממוקמת אף היא בעיר בזל, 20% מהופמן לה רוש. בשנת 2018 חברת ראש רכשה את החברה Foundation Medicine המתחמה בבדיקות דם מיוחדות.
במרץ 2020 קיבלה חטיבת האבחון של החברה אישור FDA למערכת לבדיקת SARS-CoV-2 המסוגלת לאבחן בין 1,400 ל-8,800 דגימות בתוך 24 שעות.
פעילות בישראל.
בישראל הוקמה נציגות של החברה בשם רוש פרמצבטיקה בע"מ בשנת 1999 והיא מעסיקה כ-100 עובדים. כמו כן השקיעה בקרן "פונטיפקס", קרן הון סיכון הגדולה בישראל לתחום מדעי החיים.
בשנת 2010, רכשה את חברת מדינגו הישראלית, שפיתחה משאבת אינסולין ממוזערת לחולי סוכרת, תמורת 170 מיליון דולר.
ואלנסיין (כדורגל)
מועדון הכדורגל ואלנסיין (בצרפתית: Valenciennes Football Club) הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר ואלנסיין.
המועדון, אשר נוסד בשנת 1913, משחק את משחקיו הביתיים בסטאד דה אנו, המכיל כ-25,000 מקומות ישיבה. המועדון משחק בליגה הצרפתית השנייה מעונת . המועדון מפעיל גם קבוצת נשים.
נשיא המועדון הוא ז'אן-לואי ברולו ומאמן הקבוצה הוא רג'ינלד ריי.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1913 ועד עונת 1934/1935 שיחק בליגה הצרפתית השנייה. בעונת 1934/1935 הגיע לשמינית גמר הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת פ.צ. רואן. בסוף העונה עלה בפעם הראשונה לליגת העל הצרפתית. בעונת 1935/1936 הגיע לשמינית גמר הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת סושו. בסוף העונה ירד מליגת העל הצרפתית לליגה השנייה.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה מעונת 1936/1937 ועד עונת 1937/1938 שבסופה ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 18 שנה ברציפות בליגה השנייה מעונת 1938/1939 ועד עונת 1955/1956. בעונות 1946/1947, 1948/1949 הגיע לשמינית גמר הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצות לה הבר ואראס בהתאמה. בעונת 1950/1951 הגיע בפעם היחידה לגמר הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת שטרסבורג. בעונת 1951/1952 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ניס. בסוף עונת 1955/1956 עלה מהליגה השנייה לליגה הראשונה.
המועדון שיחק 5 שנים בליגה הראשונה מעונת 1956/1957 ועד עונת 1960/1961 שבסופה ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה מעונת 1961/1962 ועד עונת 1974/1975. בעונת 1963/1964 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת אולימפיק ליון. בעונת 1964/1965 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת סנט אטיין. בעונת 1969/1970 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת נאנט. בעונת 1974/1975 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת מץ. בסוף העונה עלה מהליגה השנייה לליגה הראשונה.
המועדון שיחק בליגה הראשונה 7 שנים ברציפות מעונת 1975/1976 ועד עונת 1981/1982. בעונות 1975/1976, 1977/1978 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת נאנסי. בעונת 1979/1980 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת סושו. בעונת 1981/1982 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת בסטיה. בסוף העונה ירד לליגה השנייה.
המועדון שיחק בליגה השנייה 10 שנים ברציפות מעונת 1982/1983 ועד עונת 1991/1992. בעונות 1989/1990, 1991/1992 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות סנט אטיין ואולימפיק מרסיי בהתאמה. בסוף עונת 1991/1992 עלה לליגה הראשונה ואחרי עונה אחת ירד לליגה השנייה. בעונת 1993/1994 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת נאנט. בסוף העונה ירד לליגה השלישית.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השלישית ובליגה הרביעית מעונת 1994/1995 ועד עונת 2004/2005 שבסופה עלה מהליגה השלישית לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה ועלה לליגה הראשונה. המועדון משחק ברציפות בליגה הראשונה מעונת 2006/2007. בעונת 2006/2007 הגיע לשמינית גמר הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת פריז סן-ז'רמן. בעונות 2007/2008, 2010/2011 הגיע לרבע גמר גביע הליגה הצרפתית והפסיד לקבוצת פריז סן-ז'רמן. בעונת 2011/2012 הגיע לרבע גמר הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת סטאד רן. בסיום עונת 2013/2014 ירד המועדון לליגה הצרפתית השנייה לאחר שסיים במקום ה-19.
מטוס מנהלים
מטוס מנהלים, המכונה לעיתים מטוס פרטי, או ביזג'ט (bizjet), הוא מונח המתאר מטוס סילון קטן יותר בדרך כלל ממטוס נוסעים טיפוסי, המיועד לתעבורת קבוצות של אנשי עסקים, או אנשים עשירים באופן מופלג. ניתן להסב מטוסי מנהלים אף לשימושים אחרים, כגון פינוי אווירי, או שילוח חבילות מהיר, וחלק מן המטוסים בעלי מאפיינים אלה אף נמצאים בבעלותם או בשימושם של גופים ציבוריים, ממשלות, או צבאות.
מאפיינים.
כמעט כל מטוסי המנהלים הנמצאים בייצור המוני, כגון מטוסים מתוצרת ג'נרל דיינמיקס, גולפסטרים, או בומברדייה, הם בעלי שניים או שלושה מנועי סילון, אף שבעבר היו נפוצים יותר מטוסי מנהלים בעלי ארבעה מנועים. שיפור איכותם ואמינותם של מנועי הסילון הפחיתה את השימוש בארבעה מנועים במטוסי מנהלים, ובעתיד מתוכננים מטוסי מנהלים קטנים וקלים בעלי מנוע סילון בודד.
כמעט בכל מטוסי המנהלים המנועים מותקנים בזנב המטוס, כיוון שהכנפיים נמוכות בדרך כלל מכדי לשאת את המנועים ללא סכנת מגע בקרקע. לעיתים, מטוסי נוסעים רגילים עוברים הסבה לשימוש כמטוסי מנהלים מפוארים. מטוסים אלה נמצאים בדרך כלל בשימושם של עשירים מופלגים וידוענים הנוסעים יחד עם פמליות גדולות, או בשימושן של קבוצות ספורט. מטוסים אלה מוגבלים לעיתים בשדות התעופה בהם הם יכולים לנחות עקב מגבלות רעש, או אורך מסלול.
נתח השוק המתפתח בתחום מטוסי מנהלים הוא מטוסים קטנים וזולים יותר. רבים ממטוסים אלה הם בקטגוריה של מטוסי סילון קלים, וחלקם משמשים כמוניות אוויריות. חברת ססנה פיתחה את מטוס המוסטנג, מטוס סילון בעל שישה מושבים (2 טייסים ו-4 נוסעים), הנמכר בארצות הברית בכ-2.5 מיליון דולר, מחיר זול עבור מטוס מנהלים. חברות אחרות ניסו לפתח מטוסי סילון למנהלים במחיר זול אף יותר.
בעולם טסים בתחילת המאה ה-21 כ-11,000 מטוסי מנהלים, רובם נמצאים בארצות הברית, או בבעלות חברות אמריקאיות. אירופה היא היבשת השנייה בעולם במספר מטוסי המנהלים שבה.
מאז 1996 נפוצה בעלות חלקית על מטוסי מנהלים ולפיה מספר חברות קונות חלק במטוס מנהלים, המקנה לחברה מספר קבוע של שעות טיסה בשנה. בשיטה זו יכולות מספר חברות לחלוק בעלויות הכבדות של אחזקת המטוס, שכר צוות האוויר ועוד, ומנגד, ליהנות מן הגמישות שמאפשרת בעלות במטוס מנהלים.
תולדות מטוסי המנהלים בישראל.
עם הגברת הצורך במטוסי מנהלים וחדירתם לתודעה הניהולית, קיבלה התעשייה האווירית לישראל החלטה אסטרטגית להיכנס גם לשוק זה. לצורך כך נרכשו זכויות הייצור ממפעל אמריקאי שייצר מטוסי מנהלים קטנים בשם ג'ט קומנדר. זאת לאחר שיצרן המטוס, חברת Aero Commander, נרכש על ידי חברת רוקוול אינטרנשיונל, שלה היה כבר מטוס מנהלים דומה - ה-Rockwell Sabreliner ונאסר עליה לייצר את שני המטוסים במקביל בשל חוקים נגד מונופול. ברוקוול הוחלט למכור את הזכויות על הג'ט קומנדר והתעשייה האווירית רכשה אותן בשנת 1967. בינואר 1970 נערכה טיסת הבכורה של הג'ט קומנדר הראשון שייצרה התעשייה האווירית.
המטוס זכה למתיחת פנים, לרבות: הארכת הגוף, החלפת המנועים ומערכות הבקרה והאלקטרוניקה. בנוסף, שונה שמו ובמתכונתו החדשה הוחלף לווסטווינד. בשנים הבאות שוכלל אב הטיפוס למספר גרסאות מנהלים, כמו גם דגמי אמבולנס אווירי, מטוס בקרה ימית ועוד, ולו תתי דגם 1121–1124 בהתאם לתצורה. עם תחילת שנות ה-80 פותח דגם משופר של המטוס ה"אסטרה". ב-29 בספטמבר 1984 שבר מטוס האסטרה את שיא המהירות בטיסה מחוף לחוף בארצות הברית למטוס מנהלים, כאשר טס מיו יורק ללוס אנג'לס ב-4 שעות ו-24 דקות. בדצמבר 1998 קיבל מטוס המנהלים החדש של התעשייה האווירית, ה"גלאקסי", את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית.
בשנת 2001, רכשה חברת גאלפסטרים איירוספייס את פעילות מטוסי המנהלים של התעשייה האווירית, שהמשיכה לפעול בתחום כקבלן משנה ראשי של גאלפסטרים.
ב-18 בינואר 2005 נערך בתעשייה האווירית טקס הגלילה של ה"גאלפסטרים G150", דגם משופר של ה"אסטרה". בינואר 2012, קיבל ה"גאלפסטרים G280", דגם משופר של ה"גלאקסי", את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית.
בשנת 2016, דווח כי 34 חברות ובעלי הון מחזיקים במטוסי מנהלים בישראל.
סוגי מטוסי מנהלים.
מטוסי סילון כבדים.
אלה הם המטוסים היוקרתיים ביותר בין מטוסי המנהלים, הם נועדו לנשיאת פמליות גדולות למרחקים ארוכים. בין המטוסים בקטגוריה נמצאים:
מטוסי סילון בינוניים סופר.
אלה הם מטוסי מנהלים יוקרתיים בעלי תא נוסעים רחב, המסוגלים לטוס בגובה רב ובמהירות גבוהה, ובעלי טווח ארוך ביותר. לצד האיבזור היוקרתי והנוחות שמטוסים מאפשרים, טווח טיסתם מאפשר חצית האוקיינוס האטלנטי ללא חניות ביניים. בין המטוסים בקטגוריה זו נמצאים:
מטוסי סילון בינוניים.
מטוסים אלה מתאימים לטיסות ארוכות, החוצות יבשות, ולמספר נוסעים גדול יחסית. בין המטוסים בקטגוריה זו נמצאים:
מטוסי סילון קלים.
מטוסים אלה מהווים את עיקר תעשיית מטוסי המנהלים מאז שנות ה-60. מטוסי הסילון הקלים משלבים יכולת נחיתה בשדות תעופה קטנים עם מהירות טיסה גבוהה, ובכך הופכים לכלי תחבורה יעיל לאיש עסקים.
מטוסי סילון קלים מאד.
מטוסים אלה מכונים לעיתים בשם "מיקרו-ג'טס". משקל המראה מרבי של מטוסים אלה נמוך מ-4,500 ק"ג (10,000 פאונד).
וילה סארגו
וילה סארגו (Villa Sarego) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (בסנטה סופיה במחוז ורונה).