בשנת 1998 טיצ'ינה ארנולד פתחה חברה לעיצוב כובעים תוך שילוב תוצרת של חברת סברובסקי. היא סגרה את החברה שנת 2004 לאחר לידת ביתה.
המלאך לבש אדום
המלאך לבש אדום (באנגלית The Angel Wore Red, באיטלקית: La Sposa Bella) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמת מלחמה רומנטית בהפקה אמריקאית-איטלקית בשחור לבן משנת 1960 בבימויו של נאנלי ג'ונסון, עם דירק בוגרד ואווה גרדנר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס בחלקו על הרומן הכלה היפה של ברוס מרשל משנת 1953.
הסרט צולם באיטליה. העלילה מתרחשת באחת הערים בספרד בשנת 1936 במלחמת האזרחים בספרד שבה נלחמים מורדים פשיסטים בפיקודו של פרנקו שזוכים לאהדת הכנסייה הקתולית, בכוחות הממשלה.
נעימת הנושא של הסרט נכתבה על ידי ברוניסלב קאפר והיא משמשת כאות הפתיחה לתוכניתו של דן כנר "מתוק מאז".
תקציר העלילה.
הכומר ארתורו קאררה (דירק בוגרד) נפגש עם הבישוף של העיר (פינלי קורי) ומודיע לו כי החליט לעזוב את הכנסייה בגלל תמיכתה במורדים של פרנקו. העיר מופצצת מהאוויר על ידי המורדים וארתורו נכנס למקלט ומתיישב ליד סולדאד (אווה גרדנר) ומרגיע אותה.
התושבים זועמים על הכנסייה. הבישוף מזמן את הכמרים ונותן לאב רוטה (אלדו פבריצי) תכשיט מקודש ובו דמו של יעקב הקדוש ומבקש שיעביר זאת לפרנקו. התושבים חודרים לכנסייה עם לפידים, שורפים, הורסים והורגים את הבישוף והכמרים פרט לרוטה שהצליח להימלט וטמן את התכשיט במקום סתר בכנסייה.
מפקד הצבא בעיר, הקפיטן בוטרגוס (אנריקו מריה סלרנו), מכריז על מצוד אחרי ארתורו ורוטה. ארתורו מסתובב ברחובות ונכנס למועדון לילה בו עובדת סולדאד כמארחת ויצאנית. חיילים נכנסים לחיפוש והיא מבריחה אותו לדירתה. ארתורו מסגיר לבסוף את עצמו למחפשים, נאסר ומובא לפני הקפיטן ואומר לו שהוא דווקא לצד הממשלה וכי יש למצוא את התכשיט המקודש כדי להעלות את מורל הלוחמים. למקום מגיע גנרל קלאבה (ויטוריו דה סיקה) שמתכנן מתקפה נגד המורדים ומכיר בחשיבות מציאת התכשיט על אף שאינו מאמין בכך.
על כל זה צופה העיתונאי האמריקאי שתום העין, הות'ורן (ג'וזף קוטן), שמחפש סיפורים מהמלחמה ומלווה את הסרט בקולו.
רוטה נתפס ומעונה אך לא מגלה את מקום התכשיט אלא רק לארתורו שמבקר אותו בכלא לפני הוצאתו להורג. ארתורו שולח את סולדאד לכנסייה אבל היא נתפסת על ידי עוקבים ומעונה אך לא מגלה את מקום התכשיט. ארתורו מצליח לחדור לכנסייה ולמצוא את התכשיט.
לבסוף נשלחים ארתורו, סולדאד ועוד מאתים אסירים לקו החזית כדי לחזק את ההגנה מפני המורדים. בדרך נקשרים ארתור וסולדאד באהבה אף על פי שהוא כומר והיא יצאנית.
המורדים מצליחים בהתקפה והמפקד (ארנולד פואה) עומד להוציא את כל האסירים להורג אף על פי שארתורו אומר לו שהם היו אסירים בגלל תמיכתם במורדים. הוא מוסר את התכשיט לסולדאד כדי שתעבירו לכפרה אבל היא נפצעת קשה. התכשיט שבידה נמצא והמפקד משחרר את האסירים.
לבסוף מובאת סולדאד לקבורה בכפרה וארתורו מניח את התכשיט בקבר קדוש.
איי סן בלאס
חטיב
בית הספר לחינוך ע&quot;ש חיים וג'ואן קונסטנטינר
בית הספר לחינוך ע"ש חיים וג'ואן קונסטנטינר של אוניברסיטת תל אביב, אשר פועל במסגרת הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, הוקם בשנת 1973. מקום מושבו של בית הספר הוא בניין "שרת", אשר קרוי על שם ראש הממשלה לשעבר, משה שרת.
תוכניות הלימוד מאפשרות לימודים לתואר אקדמי ולתעודת הוראה, בנוסף להשתלמויות ללימודי המשך. בבית הספר פועלים 3 חוגים ובהן מספר מעבדות ומרכזי מחקר. כמה מחברי הסגל בבית הספר מופקדים על קתדרות.
ראשת בית הספר לחינוך מאז ראשית שנת הלימודים תש"פ היא פרופסור פאדיה נאסר אבו אלהיג'א. היא החליפה בתפקיד את פרופסור רחל גלי צינמון אשר מונתה לדיקנית הפקולטה למדעי הרוח. בין חברי הסגל בעבר נמנים אורית איכילוב, מנוחה בירנבוים, דן גבתון, יובל דרור, אסתר דרומי, עמי וולנסקי, אבנר זיו, דוד חן, שמעון זקס, אריה לוי, מלכה מרגלית, דוד נבו, אפרים פישביין, גדעון צבס, נעמה צבר בן-יהושע, יצחק קשתי, רינה שפירא וס. יזהר. נכון לשנת 2022, ישנם 36 חברי סגל בכיר בבית הספר לחינוך.
היסטוריה.
עם הקמתה של אוניברסיטת תל אביב, בשנת 1956, פעלו בה הפקולטה למדעי הרוח והפקולטה למדעי הטבע. באותו הזמן, הוקמה המחלקה לפדגוגיה, שנועדה להכשיר את תלמידי פקולטות אלו להוראה בבית הספר. בשנת תשכ"ד הוקם החוג למדעי החינוך בפקולטה למדעי הרוח. החוג הוסמך להעניק תואר ראשון, ושלוש שנים לאחר מכן החל להעניק גם תואר שני.
בשנת 1969 הוחלט על הקמת בית ספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב בשנת 1973, הקים רקטור האוניברסיטה, פרופסור שלמה סימונסון, ועדה להקמת בית ספר לחינוך לאור התרחבותה של מערכת החינוך בארץ באותם הימים, צפתה הוועדה כי הביקוש לעובדי הוראה יעלה במהרה בכ-80% בהשוואה לביקוש באותה העת, וכי צפי זה מחייב היערכות מחדש.
במקביל, הוקמה ועדת איתור לראש בית הספר שהמליצה על ד"ר דוד חן לתפקיד. באותה העת, חן הרצה במכון ויצמן למדע בתחומי הביופיזיקה, ובמקביל עסק שם בהקמה של תוכנית נוער שוחר מדע, בשיתוף עם משרד החינוך. הוא הסכים להצעה, ונבחר לתפקיד.
בית הספר לחינוך החל לפעול בשנת הלימודים תשל"ד תחת הפקולטה למדעי הרוח, בראשה עמד אז פרופסור דניאל קארפי. במסגרת בית הספר, פעל החוג למדעי החינוך, שכלל מגמות לתואר ראשון ושני. בנוסף, פעל בבית הספר החוג להכשרת עובדי חינוך, שהחליף את המחלקה לפדגוגיה והסמיך את בוגרי האוניברסיטה לתעודת הוראה. סך חברי הסגל בראשית ימיו של בית הספר עמד על 17, ובסוף תקופת כהונתו של דוד חן כראש בית הספר, גדל מספרם ל-64.
בית הספר אורגן מחדש, בשנת 1996, במסגרת של ארבעה חוגים: החוג להיבטים התפתחותיים בחינוך, החוג לתכנון לימודים ולהוראה, החוג למדיניות החינוך וארגונו והחוג להוראת המדעים (ובתוספת יחידה להכשרה להוראה).
בניין שרת.
הבניין תוכנן על ידי האדריכלים אנדרי לייטרסדורף ואיליה בלזיצמן, ובנייתו הושלמה בשנת 1970; היה זה המבנה האחרון שתכננו צמד האדריכלים ושנבנה בפועל. הבניין תוכנן כמבנה מלבני במידות זהות לזה של בניין הפקולטה לניהול השוכן מצפון לו; הבניין נבנה עם חצר פנימית, ששימשה להחדרת אור יום ואוורור למסדרונות הארוכים וגם כאזורי שהייה בהפסקות. על אחד הקירות בקומת הכניסה לבניין נמצא ציור קיר של האמן אריק בראואר. עם חנוכתו, אכלס הבניין את החוג למדעי החינוך, המחלקה לפדגוגיה והמחלקה לפסיכולוגיה. הבניין נקרא על שם משה שרת, שהיה יו"ר הוועדה שהמליצה על הקמת אוניברסיטה בתל אביב, והיה הראשון שקיבל מטעמה תואר דוקטור לשם כבוד (1965).
חיים וג'ואן קונסטנטינר.
בית הספר קרוי על שם ד"ר חיים קונסטנטינר (יליד 6 ביוני 1928, ליטא) ורעייתו, ד"ר ג'ואן (ילידת 10 בנובמבר 1926 ניו יורק, ארצות הברית), בתו של אליאס סוראסקי (על שמו נקראים המרכז הרפואי תל אביב והספרייה המרכזית באוניברסיטת תל אביב). חיים וג'ואן תמכו בארגונים יהודיים ותרבותיים רבים. חיים זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב (1980), ובהמשך השתתף בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב ואף שימש כיו"ר.
פרס לחינוך יהודי ע"ש ד"ר חיים קונסטנטינר.
מדי שנה, החל בשנת 2001, ניתן בבית הספר לחינוך פרס לחינוך יהודי ע"ש ד"ר חיים קונסטנטינר. הפרס, הנושא את השם "פרס חיימה קונסטנטינר בחינוך יהודי", מוענק מדי שנה לאיש או ארגון אשר הצטיינו בתרומתם למען קידום החינוך היהודי. הענקת הפרס מתקיימת במסגרת אירועי חבר הנאמנים השנתי של אוניברסיטת תל אביב, במעמד משפחת קונסטנטינר ונציגים מהנהלת האוניברסיטה. החתומים על תעודת הפרס מטעם האוניברסיטה הם נשיא האוניברסיטה והרקטור.
רשימת זוכי הפרס מיום היווסדו ועד היום:
מחקר.
עיקר המחקר בבית הספר לחינוך מתקיים על ידי חברי הסגל.
מספר חברי סגל בבית הספר לחינוך מפעילים מעבדות מחקר, בהן הם מבצעים מחקרים ומנחים תלמידים לתארים גבוהים. מעבדות אלו עוסקות בגורמי סיכון והגנה, הגיל הרך, התפתחות הילד, התפתחות קריירה, טכנולוגיות ידע, שפה ומוח, חשיבה מתמטית, למידה וטכנולוגיה מתקדמת, מיומנויות למידה והוראה בעידן הדיגיטלי, וקשב.
מספר חברי סגל בבית הספר לחינוך מופקדים על קתדרות: פרופסור (אמריטוס) דניאל בר-טל מופקד על הקתדרה ע"ש ברונקו וייס לחקר התפתחות הילד וחינוכו, פרופסור (אמריטוס) יובל דרור מופקד על הקתדרה לחינוך יהודי, ופרופסור רפי נחמיאס וד"ר מירי ימיני מופקדים על קתדרת אונסק"ו לטכנולוגיה, אינטרנציונליזציה וחינוך.
פרט למחקר שעורכים חברי הסגל, קיימים בבית הספר לחינוך מספר מרכזי מחקר העוסקים במחקר ופיתוח בתחומים שונים, ומסייעים ביישום וביישוג של נושאים אלו: המרכז לחינוך מדעי וטכנולוגי (במסגרתו פועל המרכז הארצי למדע), היחידה לחיזוי טכנולוגי וחברתי, מרכז קלמן לחינוך יהודי, והיחידה לסוציולוגיה של החינוך והקהילה.
בבית הספר פועלות מספר יחידות נוספות:
בנוסף, פעלה בבית הספר ספרייה, ובהמשך עברה פיזית ואדמיניסטרטיבית להיות חלק מהספרייה למדעי החברה, לניהול ולחינוך ע"ש ברנדר-מוס, אשר שוכנת בבניין סמוך לבניין שרת.
לימודים.
תואר שני.
הלימודים לתואר שני מתקיימים במסגרת 3 חוגים, כמו גם בתוכנית לחינוך רב-לשוני:
בנוסף לאלו, התוכנית לחינוך רב-לשוני עוסקת בנושאים הקשורים לרב לשוניוּת ולממשק שבין שפות ובין היבטים חברתיים, חינוכיים, קוגניטיביים, פסיכולוגים ופוליטיים. היא כוללת למידה של ניתוח והערכה של תוכניות לימודים, כלי הערכה ומדידה בהקשרי שפות.
תואר שלישי.