פרסוורת' החל את דרכו בעולם הקולנוע לקראת סוף שנות ה-30. תחילה הופיע בתפקידים קטנים בהם בדרמת המלחמה הרומנטית זוכת 8 פרסי אוסקר "חלף עם הרוח". את תפקידו המרכזי הראשון הגדול גילם פרנסוורת' בשנת 1972 במערבון "השופט רוי בין".
בשנת 1978 היה פרנסוורת' מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בדרמת המערבונים הרומנטית "בא פרש פראי וחופשי"
בשנות ה-80 הופיע ב"התחיה", בדרמת הספורט מועמדת 4 פרסי אוסקר של בארי לוינסון "הטוב מכולם" ו"השועל האפור" שעל הופעתו בסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. היה מועמד לפרס גלובוס הזהב גם ב-1985 על משחקו בסדרה "מרדף".
ב-1990 שיחק במותחן "מיזרי" שמבוסס על ספר אימה של סטיבן קינג בדמותו של שריף העיירה באסטר.
ב-1999 שיחק בתפקיד ראשי בדמות אלווין סטרייט בסרט הדרמה הביוגרפי "סיפור פשוט". על תפקיד זה הועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר והפך בגיל 79 לשחקן המבוגר ביותר שהועמד לפרס זה, וכן הועמד בשלישית לפרס גלובוס הזהב.
נרוויק
נרוויק (בנורווגית: Narvik) היא עיר ורשות מקומית במחוז נורדלנד בנורווגיה. נרוויק שוכנת על חוף פיורד נרוויק. הרשות המקומית מהווה חלק מן האזור המסורתי של אופוטן בצפון נורווגיה בתוך החוג הארקטי. נמל נרוויק הוא הגדול בצפון נורווגיה ואחד הנמלים המרכזיים במדינה.
גאוגרפיה.
נרוויק יושבת על הקצה של אצבע יבשתית הנכנסת לתוך פיורד נרוויק, קרוב לקצה המזרחי של הפיורד. היא תוארה לעיתים כיושבת על נקודת מפגש של ארבעה פיורדים. למרות מיקומו הצפוני, הגישה לנרוויק אינה נחסמת על ידי קיפאון החורף, הודות לזרם הגולף. תחנת הרכבת בנרוויק היא אחת הצפוניות ביותר בעולם. ביושבה בתוך החוג הארקטי השמש אינה זורחת בחורף ואינה שוקעת בקיץ.
נמל נרוויק שימש לייצוא עפרת ברזל ממכרות בקירונה ומלמברייט שבשוודיה, במיוחד במהלך החורף כאשר הגישה לנמל לולאו שבמפרץ הבוטני אינה אפשרית בגלל שמי המפרץ קופאים. עופרת הברזל מובלת ברכבת לנמל נרוויק וממנה מיוצאת למדינות שונות. כן ייצאה נרוויק דגים מלוחים של דייגים נורווגים ועצים משוודיה.
היסטוריה.
מיקומה הצפוני של נרוויק הביא אותה להיות נקודת יציאה או חזרה של משלחות, כמו זו של אומברטו נובילה, לקוטב הצפוני.
מאמצע שנות ה-30, נמל נרוויק הייתה חוליה חשובה בערוץ אספקת ברזל לתעשיית המלחמה של גרמניה הנאצית. בעיירה התגוררו כ-10,000 תושבים ופרנסתה כולה הייתה מבוססת על הנמל.
וינסטון צ'רצ'יל דרש בממשלת בריטניה, מיד אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה, להניח שדה מוקשים ימי סביב הנמל. אולם הממשלה הבריטית התנגדה כי לא רצתה לפגוע בנייטרליות של נורווגיה. הנושא אף עלה בשאילתה בפרלמנט. במרץ 1940 הטביעו הבריטים את אחת האוניות הגרמניות שהובילה ברזל בעת שעברה מחוץ למים הטריטוריאליים של נורווגיה. על מנת להשאיר את נרוויק מחוץ למלחמה, פרסמה נורווגיה הודעה על פיה ייצוא הברזל דרך נרוויק פחת מאוד במהלך המלחמה וכי הייצוא לבריטניה דרך נרוויק עולה על הייצוא לגרמניה.
המלחמה על העיר בשנת 1940.
לבסוף, ב-8 באפריל 1940 נפתח מבצע וילפרד להנחת מוקשים ימים לחסימת נמל נרוויק. בצירוף מקרים, גרמניה פלשה למחרת היום לנרוויק, עם פתיחת המערכה בנורווגיה, תוך שהיא מציגה את הפלישה כתגובה להטלת המוקשים הבריטיים. תוך 25 דקות השתלטו כוחות גרמניים על נרוויק. במהלך המלחמה עלו טענות שמפקד הכוחות של הצבא הנורווגי בנרוויק, קונרד סונדלו , שיתף פעולה עם הנאצים ולמרות הוראות להציב את אוניות המלחמה הנורווגיות להגנה על העיר לקראת הפלישה הגרמנית, נמנע מפקד העיר מלעשות זאת וכך טובעו האוניות על ידי הגרמנים וכמעט כל המלחים שלהם נהרגו. אולם במשפטו של סונדלו לאחר המלחמה, לא נמצאו מספיק ראיות לשיתוף פעולה ישיר שלו עם הגרמנים בעת כיבוש העיר.
צ'רצ'יל החליט להפנות את הכוחות המיועדים לסייע לנורווגיה בראש ובראשונה לנרוויק. לאחר מספר ימים השמיד כוח של הצי הבריטי את שבע האוניות הגרמניות ששהו ליד נרוויק. על פי הערכות הצי הבריטי נהרגו באוניות שטובעו לפחות 2000 מלחים. הניצחון בקרב הימי, העלה בצרפת את קרנו של פול ריינו, שנחשב למי שהוביל את התוכנית לכיבוש נרוויק.
בעקבות ההפסד בקרב הימי, מצא את עצמו הצבא הגרמני בעיר מבודד. הצי הבריטי ביקש לבצע תקיפה מיידית של העיר, אולם מפקד הכוח טען שההגנה הגרמנית חזקה מדי והעדיף להקיף את העיר ולתקוף אותה לאחר הפשרת השלגים.
הגרמנים הביאו תגבורת אווירית לאזור נארוויק ובמשך שבועות התקיימו במקום חילופי אש בין הצדדים. ב-15 במאי 1940 הודיעו בנורווגיה על נסיגה דרומה של הכוחות הגרמניים. הבריטים באמצעות חיל הים המלכותי השתלטו על העיר ב-28 במאי 1940. אולם לאור התקדמות הצבא הגרמני בצרפת והצורך הרב בכוחות לוחמים, הסיגו הבריטים את כוחותיהם מן העיר ב-10 ביוני 1940, תוך שהם הורסים את התשתיות בעיר כדי שלא יוכלו לשמש את הגרמנים. בעת הפינוי הותקפו אוניות בריטיות על ידי הצי הגרמני ואחת מנושאות המטוסים הוטבעה.
בקרב על נרוויק השתתפו כוחות בריטים, צרפתיים, פולנים ומתנדבים ספרדיים. אלו סבלו מאבדות כבדות, ורק 400 מתוך 1200 המתנדבים הספרדים שרדו את הקרב. הקרב על נרוויק היה הקרב היבשתי ההתקפי הראשון של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, היו שטענו שההחלטה לנחות בנארוויק הייתה טעות, שכן המקום הרבה פחות חשוב מהאזורים האחרים של נורווגיה, שהנחיתה בהם התעכבה בגלל הנחיתה בנרוויק. צ'רצ'יל טען בזכרונותיו שלמרות התוצאה בנורווגיה, היה בקרב הצלה לבריטניה שכן הגרמנים הפסידו את רוב הצי שלהם ולכן לא יכלו לפלוש לבריטניה.
לאחר 1940.
הגרמנים שיקמו את מסילת הברזל ואת הנמל וייצוא הברזל משוודיה דרך נרוויק שב לפעול מתחילת 1942.
בסוף 1944 פסק ייצוא הברזל לגרמניה דרך נרוויק בגלל השליטה הימית של הבריטים על נתיבי השייט.
בסוף שנות ה-60 הוקם בנמל מזח חדש שמאפשר העמסה בו זמנית של שתי אוניות ענק. בשנת 1970 תוארה נרוויק:
נרביק
עברונה (אתר מקראי)
עַבְרוֹנָה הוא אתר מקראי, ונזכר בתורה כאחת מתחנות בני ישראל בעת נדודיהם במדבר בדרכם מארץ מצרים לארץ כנען.
ב, כתוב: "וַיִּסְעוּ, מִיָּטְבָתָה; וַיַּחֲנוּ, בְּעַבְרֹנָה: וַיִּסְעוּ, מֵעַבְרֹנָה; וַיַּחֲנוּ, בְּעֶצְיֹן גָּבֶר...".
זיהוי המקום.
בתיאור המסע המקראי מופיעה תחנה זו בין יטבתה ובין עציון גבר ולכן נמצא שהמקום שכן בקרבת חוף אילת. אולם זיהויו המדויק תלוי בזיהויה של יטבתה השנוי במחלוקת. החוקרים הנוטים לזהות את יטבתה עם עין ע'צ'יאן, מזהים את עברונה עם עין א-דפייה, כ-15 ק"מ מצפון לאילת, והוא מעיין קטן שמימיו מכילים אחוז ניכר של גפרית וטעמם תפל (אך הם ראויים לשתייה). אחרים נוטים לזהות את יטבתה עם ביר טבה וואדי טבה במרחק של 10 ק"מ מדרום לאילת ולפי זה מקומה של עברונה בקצהו הצפוני מערבי של מפרץ אילת. באזור אילת החדשה.
החוח והארז
ליל הזוהר
עקד אל-יאס
קארל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
יחיאל מרדכי גורדון
הרב יחיאל מרדכי גורדון (ה' בתשרי ה'תרמ"ג 18 בספטמבר 1882 - י"ג בטבת ה'תשכ"ה 18 בדצמבר 1964) היה מראשי ישיבת לומז'ה בפולין, ממייסדי ישיבת לומז'ה בפתח תקווה וראש הישיבה.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה הסמוכה לעיר טרוקי, לרבי משה אהרון גורדון, שהיה שו"ב, תלמיד חכם ומלמד תינוקות. בצעירותו למד תורה מפי אביו. בשנת תרנ"ה, בהגיעו לגיל 12, החל ללמוד בישיבתו של הרב צבי לויטן בסלובודקה. כעבור שנה נכנס ללמוד בישיבת סלובודקה. עם פרוץ מחלוקת המוסר והפילוג בישיבה שבא בעקבותיה, עבר לישיבת כנסת ישראל שהקים רבו.
בשנת ה'תרס"ה נישא לצירל לאה בתו של רבי אליעזר שולביץ, תלמידו המובהק של רבי ישראל מסלנט ומייסד ישיבת לומז'ה. את השידוך הציע רבו הסבא מסלבודקה. תקופה קצרה לאחר חתונתו נסע לישיבת קלם, שם למד מפי רבי שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם". לאחר כשנה כשעמד לחזור ללומז'ה, כפי שהתחייב לאשתו, הגיעה אליו הבשורה כי אשתו נפטרה. רבי אליעזר, האב השכול, הציע לחתנו את בתו השנייה איידל דבורה לאישה, והוא הסכים להינשא לה לאחר שקיבל את ברכתו של החפץ חיים.
בלומז'ה.
בשנת ה'תרס"ז נתמנה לר"מ בישיבת לומז'ה. בעת מלחמת העולם הראשונה בתקופה זאת נדדה משפחתו לרוסיה והוא המשיך להתמסר לישיבה ולתלמידים. בשנת ה'תרפ"ו, כאשר המצב הכלכלי של הישיבה היה בשפל, נסע לארצות הברית ושם גייס תרומות לאחזקת הישיבה. מהכספים שאסף נותר לו סכום כסף שאותו ייעד עבור הישיבה בפתח תקווה, שייסד חמיו, הרב שולביץ, בשנת ה'תרפ"ב.
בארצות הברית.
בשנת ה'תרפ"ז הגיע לביקור בארץ ישראל ושהה במשך חצי שנה בפתח תקווה. בביקור זה מסר שיעורים בישיבה. עם שובו לפולין גילה כי מצבה הכלכלי של הישיבה שם החמיר. בשנת תרפ"ט נפטרה אשתו השנייה והוא נישא בשלישית לחוה בת שמואל יעקב פוגלמן. לאחר פטירתו נישאה חוה לרב יחזקאל אברמסקי.
בשנת ה'תרצ"ג, כאשר הישיבה עמדה בפני סכנה קיומית, למרות אבלו הכבד על פטירתה של אשתו השנייה ממחלת הסרטן, יצא הרב גורדון לאנגליה כדי לאסוף כסף. בשנת ה'תרצ"ה הגיע שוב לארצות הברית והצליח לסלק את כל חובות הישיבה. עקב הרוחות הרעות שהחלו מנשבות באירופה ביטל את חזרתו לפולין.
בימי מלחמת העולם השנייה היה ממייסדי ועד ההצלה בניו יורק, ומהאישים הבולטים באגודת הרבנים האורתודוקסים בארצות הברית וקנדה.
בישראל.