הארגון הוקם בשנת 1973 בסן פרנסיסקו, כ"מיסיון הנני" על ידי מוישה רוזן, יהודי שהתנצר ושימש ככומר בפטיסטי. רוזן שימש כמנהל הארגון עד שנת 1996, בה הוחלף על ידי דוד בריקנר, גם הוא ממוצא יהודי. הארגון פועל בעיקר בזכות תרומות מנוצרים ומחברי הארגון. לארגון כ-150 עובדים בשכר מלא, הפועלים בסניפים בכל רחבי ארצות הברית. בנוסף פועל הארגון באוסטרליה, ברזיל, קנדה, צרפת, גרמניה, רוסיה דרום אפריקה, אוקראינה, אנגליה ובישראל. בשנת 2005 דווח כי הכנסות הארגון נאמדו בכ-17 וחצי מיליון דולר.
עיקרי אמונה.
עיקרי האמונה של הקבוצה, כפי שכתובים באתר האינטרנט של הארגון:
פעילות בישראל.
הסניף הישראלי של הארגון מפעיל אתר אינטרנט ויוצא בקמפיינים מדי פעם. מנכ"ל הארגון הישראלי הוא דן סרד, ישראלי חוזר שגר תקופה ארוכה בניו יורק. הארגון עוזר לנזקקים ומקיים קייטנות לנוער וכנסים.
ג'סיקה וולטר
ג'סיקה וולטר (באנגלית: Jessica Walter; 31 בינואר 1941 – 24 במרץ 2021) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית, זוכת פרס אמי, המוכרת מהופעותיה בסדרות "משפחה בהפרעה", "90210" ובשל תפקידיה בסרטים "הפרס הגדול" ו"מיסטי" ; שעל שניהם קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה.
וולטר נולדה בברוקלין למשפחה יהודית, בתם של אסתר ודייוויד וולטר. היא גדלה ברובע קווינס ולמדה ב"בית ספר לאומנויות במה". בשנות ה-60 התאמנה בבית ספר לתיאטרון המקומי "בית הבובות השכונתי".
תפקידה הראשון היה באופרת הסבון "אהבת החיים", בה שיחקה בין השנים 1962–1965.
בשנת 1966 שיחקה בדרמת הספורט זוכת שלושה פרסי אוסקר, "הפרס הגדול". על תפקידה בסרט הייתה וולטר מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
ב-1971 שיחקה בסרט "מיסטי", בו גילמה מעריצה כפייתית של שדרן רדיו שגולם על ידי קלינט איסטווד. היה זה סרט הבכורה של איסטווד כבמאי.
בשנת 1975 קיבלה את פרס אמי על תפקידה בסדרת הדרמה "איימי פרנטיס".
בשנת 2003 התפרסמה וולטר בתפקידה כלוסיל, אשתו המניפולטיבית, החומרנית והביקורתית של ג'ורג' בלות (ג'פרי טמבור) בסדרה הקומית "משפחה בהפרעה". על תפקידה בסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי.
ב-2008 החלה להשתתף בסדרה "90210" בתור טבת'ה וילסון, כוכבת קולנוע בעברה המתגוררת בבוורלי הילס. טבת'ה היא אמו של הארי, אחד מגיבורי הסדרה, אשר מרבה לשתות אלכוהול. יחסיה עם אשתו של הארי מתוחים בעקבות מעבר המשפחה לביתה.
ב-2009 הצטרפה לצוות המדבבים בסדרת האנימציה הקומית למבוגרים "ארצ'ר" בתפקיד מלורי ארצ'ר.
חיים אישיים.
לוולטר בת אחת בשם ברוק באומן, שנולדה ב-1975. וולטר הייתה נשואה לשחקן זוכה פרס אמי רון ליבמן משנת 1993 ועד מותו ב-6 בדצמבר 2019. היא שיתפה פעולה עמו במחזה של ניל סיימון "שמועות", בסרט "דאמי", ובסדרת הפשע "חוק וסדר", בה הופיעה וולטר בפרק אחד. נפטרה ב-24 במרץ 2021 בביתה שבניו יורק, בגיל 80.
תומר הימן
תומר הֶימן (נולד ב-12 באוקטובר 1970) הוא במאי ומפיק סרטי תעודה ישראלי. ביים למעלה מעשרה סרטים וסדרות, כולם דוקומנטריים, ורובם עוסקים בדמויות משולי החברה הישראלית. עובד עם אחיו, ברק הימן, במאי ומפיק סרטים, שהפיק איתו אחדות מיצירותיו.
ביוגרפיה.
הימן גדל בכפר ידידיה במשפחה בת חמישה בנים. את משפחתו ובני זוגו תיעד בסדרה "בדרך הביתה", שנוצרה מתוך מאות קלטות בהן צילם את משפחתו וחבריו במשך שנים אחדות.
הימן למד בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים, וכשבחר להתמקד בקולנוע, עבר ללמוד בבית הספר לאמנות קמרה אובסקורה. שם, הוא פיתח את תשוקתו לסרטים תיעודיים.
סרטו המוכר הראשון של הימן הוא "תומר והשרוטים" משנת 2001, בו תיעד את עצמו ואת קבוצת הנערים שהדריך במשך שנה. במהלך הסרט הימן יוצא מהארון בפני הקבוצה, ומספר להם שהוא הומו. כמו ברבות מהיצירות המאוחרות שלו, הימן מופיע בסרט בעצמו ומשמש אחד הגיבורים שסיפורם מתואר. את הסרט, שהקנה לו את שמו כבמאי מוערך, הפיק עמו חגי לוי. לוי הפיק גם את סרטו הבא, "אביב", משנת 2003, שעסק באביב גפן וזכה לביקורות מעורבות.
ב-2010 יצא סרטו "I Shot My Love" שעסק ביחסיו של הימן עם בן זוגו הגרמני, רקדן במקצועו. בסרט התמודד הימן עם היחסים האנושיים הטעונים בין גרמניה ובין ישראל, כפי שהשתקפו ביחסיו עם בן זוגו וכן ביחסה של אמו, בתו של יהודי שנמלט מגרמניה ערב מלחמת העולם השנייה.
חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
הימן הוא אב לשניים.
נסים אלמליח
מוצר חד-פעמי
מוצר חד־פעמי (חד"פ) הוא מוצר המיועד לשימוש בודד, שלאחריו הוא מועבר למיחזור או מושלך לאשפה.
התכונה הבולטת של מרבית המוצרים החד-פעמיים היא שהם מהווים פתרון כלכלי יעיל במקרים שנדרשת ממוצר היגיינה או אף סטריליות, ולכן השימושים הנפוצים במוצרים אלו קשורים במזון, רפואה והיגיינה אישית.
יתרונות.
לשימוש במוצרים חד-פעמיים, כאמור, יתרונות כלכליים בולטים על פני המוצרים הרגילים אותם הם מחליפים:
שמירה על היגיינה.
שימוש חד פעמי במוצרי אריזה מבטיח רמה גבוהה של היגיינה. לדוגמה, נזילה ממוצר הנמצא בתוך שקית קניות חד פעמית לא תסכן בזיהום מזון של מוצרים שירכשו בקניה הבאה.
מניעה של זיהומים והעברת מחלות.
כל מוצר רב-פעמי שעשוי לשמש יותר מאדם אחד, עלול להעביר זיהומים ומחלות בין אנשים. כדי להתמודד עם בעיה זאת יש לנקות ולחטא מוצרים רב פעמיים. מוצרים חד פעמיים מגיעים כשהם נקיים, מחוטאים ומוכנים לשימוש, ולאחר שימוש אחד אשר מזהם אותם לא נעשה בהם שימוש נוסף, ובכך מוסרת סכנת הזיהום.
חיסכון מקומי באנרגיה, מים ובדטרגנטים.
על מנת לעשות שימוש חוזר ובטוח במוצר החשוף לזיהומים יש לנקותו ולעיתים אף לעקרו. תהליך ניקוי יעיל עושה שימוש רב במים, באנרגיה המשמשת לחימום המים או להפעלת מכונות, ובדטרגנטים.
ניידות גבוהה.
על פי רוב, מוצרים חד פעמיים עשויים מחומרים קלי משקל בהרבה ממקביליהם הרב-פעמיים, פחות שבירים ובעלי ממדים קטנים יותר. בשל כך, הרבה יותר קל להעבירם ממקום למקום הן מבחינת האמצעי המשמש להעברתם והן מבחינת הכמות הניתנת להעברה. כך למשל, סיוע רפואי מוטס יכול להעביר כמויות גדולות יותר של ציוד חד-פעמי.
יעילות תפעולית.
שימוש במוצרים חד פעמיים מאפשר הפעלה מהירה של משאבים אחרים, ובכך מיקסום התועלת ממשאבים אלו. לדוגמה: שימוש במוצרים חד פעמיים בחדרי ניתוח חוסך זמן הכנה בין ניתוחים, פעולות עיקור במהלך ניתוח, שטחי הכנה בחדרי הניתוח ועוד. יעילות כזאת באה לידי ביטוי גם במסעדות, במספרות ובכל חלל המשמש להכנה ולטיפול בחומרים שחשופים לסכנת זיהום.
חיסכון בהוצאות.
העלות הכוללת של מוצרים חד-פעמיים נמוכה בהרבה יחסית לרב-פעמיים: הן חומרי הגלם המשמשים ליצורם, שינועם ואחסנתם. כתוצאה מכך, מחירם הסופי נמוך מאוד, אלא אם כן מחיר זה מעוות בצורה מלאכותית, כגון באמצעות מיסוי.
במצב בו קיימת תנודתיות גדולה בשימוש במוצר, השימוש במוצרים חד-פעמיים מאפשר רכישה זולה של כמות גדולה מהם, מבלי להזדקק לשטח אחסון יקר לטובת מוצרים מקבילים אשר מרבית הזמן לא נעשה בהם שימוש. כך, למשל, שימוש בכלי אוכל חד-פעמיים חוסך אחסון לאורך כל השנה של כלי אוכל כשרים לפסח, וכן מאפשר התאמת כמות הכלים לכמות סועדים שעשויה להשתנות בצורה קיצונית משנה לשנה.
חיסכון נוסף בשימוש בכלים חד-פעמיים הוא הימנעות מהבלאי הנובע משימוש בכלים רב-פעמיים.
נזקים לסביבה.
מרבית המוצרים החד-פעמיים מיוצרים מחומרים כגון נייר, אלומיניום ופלסטיק, כותנה או קלקר. למוצרים חד-פעמיים מפלסטיק וקלקר זמן התכלות ארוך. מוצרים חד-פעמיים מחומרים טבעיים כדוגמת במבוק ועלי תירס מתכלים מהר. לאחר שימוש במוצר חד-פעמי הוא מטופל כפסולת מוצקה או ממוחזר. נפח ומשקל רבים מן הפסולת במדינות המערב מקורם בשקיות פלסטיק.
בשל הנזק הסביבתי שנגרם עקב טיפול לקוי בכלים חד-פעמיים (למשל אי פינויים לנקודות איסוף פסולת בגמר השימוש), פועלות מדינות שונות לצמצום השימוש בהם באמצעות תעמולה, חקיקה ומיסוי.
חקיקה בעולם.
לנוכח הטענות לנזק סביבתי רב שנגרם עקב הטיפול הלקוי בכלים חד-פעמיים, הן מצד בודדים והן מצד הרשויות, פועלות מדינות שונות לצמצום השימוש באמצעות תעמולה, חקיקה ומיסוי. ב-2019 הודיע האיחוד האירופי על איסור שימוש בכוסות חד-פעמיות עד 2021 במטרה לצמצם את כמויות האשפה, ואת זיהום הסביבה במיקרופלסטיק. גם הודו הצהירה כי תאסור את השימוש עד 2022 וטאיוואן עד 2030.
ב-2019 חוקקה קנדה איסור על שימוש בקשיות שתייה, סכו"ם ושקיות מפלסטיק החל מ-2021. הפרלמנט האירופי אישר בהחלטת רוב צעד דומה של החרמת מוצרי פלסטיק חד-פעמיים. גרמניה אימצה את היזמה. מדינות בארצות הברית ובאפריקה אסרו להכניס כלים חד-פעמיים מפלסטיק לחופי הים. בשלהי נובמבר 2020 הודיעה ממשלת סין כי תדרוש ממסעדות, סוחרים באינטרנט ושירותי משלוחים לדווח על כמות הפלסטיק שהם משתמשים בה. קודם לכן הודיע משרד המסחר הסיני כי השימוש בשקיות ובכלים חד־פעמיים ייאסר בערים המרכזיות עד סוף 2020. במקביל, החוק החדש קידם בניית מתקני מיחזור. נאסר גם שימוש בקשי פלסטיק.
באוקטובר 2020 נכנס לתוקפו באנגליה איסור על שימוש בקשיות חד-פעמיות, מבחשים ומקלות ניקוי אוזניים, וזאת על רקע נתונים שלפיהם התושבים משתמשים בכ-4.7 מיליארד קשיות בשנה, 316 מיליון מבחשים מפלסטיק ו-1.8 מיליארד קסמי אוזניים. האיסור החריג אנשים עם מוגבלויות, הנזקקים לקשיות.