ח'דירה היה שחקן הרכב ברוב משחקי הנבחרת במוקדמות יורו 2012, ובטורניר הגמר כבש את שערו השני בנבחרת, בניצחון 2–4 על . בנובמבר 2013 נפצע במהלך משחק ידידות מול ונעדר לתקופה ממושכת, אך החלים לקראת סוף העונה וזומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014. ח'דירה כבש שער אחד בטורניר, בניצחון 1–7 על בחצי הגמר, והיה שותף לזכייתה של גרמניה בגביע העולם.
תל קשיש
תל קָשִׁישׁ (ידוע גם כתל קסיס) הוא אתר ארכאולוגי השוכן על הגדה הצפונית של נחל קישון באחד מפיתוליו, באופן שבו הנחל תוחם אותו משני צדדיו. התל ממוקם ליד קריית חרושת כ-2 ק"מ מצפון לתל יקנעם, וניתן לראות ממנו את תל יקנעם בבירור. בסמוך לתל נמצא מחלף תל קשיש, המחבר את הכבישים 6, 66 (70) ו-77.
זיהוי התל.
מבנה התל מוארך וממדיו 180X60 מטרים. שטחו 10 דונם והוא משתפל בתלילות רבה לכל עבריו, פרט לצידו הצפוני-מזרחי. חציו המערבי של התל גבוה בכחמישה מטרים מחציו המזרחי. יוחנן אהרוני הציע לזהותו עם העיר "חלקת" המופיעה ברשימות תחותמס השלישי; ואמנון בן-תור הציע לזהותו עם "דַבָּשֶׁת" ( - ). בערבית קרוי התל בשם "תל אל-קסיס", היינו, "תל הכמרים", וייתכן שהשם קשור להריגת נביאי הבעל בידי אליהו. במאורעות 1936–1939 נבנה בראש התל פילבוקס למטרות שמירה.
המחקר באתר.
באתר התנהלו 8 עונות חפירה בראשות אמנון בן-תור שנמשכו בין 1978 ועד 1987. נמצאו בו שכבות ארכאולוגיות מתקופת הברונזה, תקופת הברזל, התקופה הפרסית ושרידים נוספים מתקופות מאוחרות ומוקדמות. השרידים הקדומים ביותר שנמצאו בתל הם מגוון כלי צור מכל חלקי התקופה הנאוליתית (10,000 - 4500 לפנה"ס), בעיקר מהתקופה הקדם-קרמית (עד סביבות 5500 לפנה"ס). כלים נוספים מהתקופה הכלכוליתית (4,500 - 3,300 לפהנ"ס). מקורם של שרידים אלו אינו ברור לגמרי אך הוא יכול להעיד על תקופות יישוב בתל מתקופות שקדמו לזמנם של השרידים האדריכליים הקדומים באתר. בנוסף לתל עצמו, ב-2010 התקיימו חפירות הצלה לקראת הנחת צינור גז, בראשות עוזי עד ואדווין ואן-דר-ברינק, שמישור הנמצא צפונית לתל. חפירות נוספות התקיימו באותו אזור ב-2011 על ידי ואן-דר-ברינק, לקראת העבודות על מסילת העמק.
תקופת הברונזה הקדומה.
התקופה הקדומה ביותר שנמצאה בתל הייתה תקופת הברונזה הקדומה I, היא התקופה העירונית הראשונה בארץ ישראל (3300 - 3000 לפנה"ס). שרידי התקופה הזו נמצאו בשטח מצומצם כך שלא ניתן להבין את תוכנית היישוב, אך כן זוהתה פינה של מבנה בעל פינות מעוגלות שמבפנים הן ישרות, בנייה המאפיינת את התקופה. הכלים הרבים שנמצאו משכבה זו מעידים על כך שהיישוב השתרע על שטח גדול. יש לציין כי המצאות של שרידי ישוב מתקופת הברונזה הקדומה מעידים על כך שהיישוב בתל קשיש קדום יותר מזה בתל יקנעם השכנה, שהפכה במרוצות השנים לעיר-אם של תל קשיש. בין הממצאים יש לציין חותם גליל הדומה לפריטים שנמצאו באזור תל שדוד ותל יריחו. במהלך תקופת הברונזה הקדומה Iב' (סביבות 3000 לפנה"ס), התרחב היישוב לשטחים גם מצפון לתל. גם באזורים אלו נראו מבנים בעלי פינות מעוגלות, שבאחד מהם נראתה רצפת אבן איכותית. סמוך לאחד המבנים נראתה מפולת של אבני בוץ, דבר העמיד על כך שיסודות האבן של מבני התקופה היה בסיס של בתים עשויים בוץ. הממצאים, הכוללים כלי חרס, צור ועצמות בעלי חיים, מעידים על אורח חיים המשלב בין חקלאות למרעה. במהלך תקופות הברונזה הקדומה II (בין 3000 - 2700 לפנה"ס) התקיים בתל יישוב המבוצר בחומה שעוביה בין 2.5 ל-3 מטר והיא נשתמרה לגובה של מעל מטר אחד. רוב אבני החומה, כמו גם השער המשוער של האתר (על פי סקירה גיאוגראפית) נסחפו. היישוב הזה כלל מבני אבן בעלי פינות מעוגלות הבנויים היטב. נחשף גם תוואי של רחוב או סמטה בעובי 1.5 מטר שעבר לאורך החומה. על חלק מכלי החרס שנמצאו באתר ניתן לראות טביעות של חותם גליל, שרובן מראות צורות גאומטריות אך באחת מן הטביעות נמצאה סצנה עם מאפיינים פולחניים המציגה אדם המחופש לחיה וחיה נוספת על יד מה שנראה כמו מקדש או מבנה מסוג אחר. ניכר כי באזורי החפירה לא נמצאו פריטים ממשפחת כלי בית ירח הנפוצים באזור זה, בתקופה זו. בשלהי תקופת הברונזה הקדומה III (בין 2700 -2200 לפנה"ס) יצאה החומה מכלל שימוש, מאחר שנבנו עליה בתים חדשים שהרחיבו את היישוב. המבנים הללו נתגלו לאורך צלעותיו של התל והם בעלי קירות דקים יותר, באיכות טובה פחות מזו של התקופה הקדומת. הבתים הללו יצרו מעין חומת הגנה בפני עצמם והם שייכים לטיפות "בית המרחב הקדמי" כשאר בכניסה לבית מצויה חצר עם מתקנים ומאחוריה חדר המגורים. נראה כי יישוב זה אינו נחרב אלא ניטש, כאשר נגמרה התקופה העירונית הראשונה בארץ ישראל עם סוף תקופת הברונזה הקדומה.
תקופת הברונזה התיכונה.
לאחר תקופה של פער ברצף ההתיישבות שנמשך לאורך תקופת הברונזה הביניימית (2200-2000 לפנה"ס), שהיא תקופת מעבר שבין הברונזה הקדומה לברונזה התיכונה, בה קרס היישוב העירוני בארץ ישראל ועברו רוב התושבים חזרה למרחב הכפרי ולנוודות. ייתכן ובתקופה זו התקיים באתר יישוב דל, אך הממצאים לא מספיקים בשביל לאשר את גודלו ואופיו של יישוב כזה. היישוב בתל קשיש התחדש באופן מובהק בתקופת הברונזה התיכונה II (בסביבות 1750 לפנה"ס). השרידים נמצאו בחלקו הגבוה של האתר והם בנויים בחלקם על גבי השרידים הקדומים. נראה כי השרידים היישוביים מתקופת הברונזה הקדומה עדיין נראו על פני השטח כשאר בוני תל קשיש הגיעו החלו לבנות באתר. היישוב שנבנה היה יישוב מתוכנן בעל מערכת בצורים המורכבת מחומה בעובי 2 מטר שעל גבי חלקה הפנימי הייתה מושתתת חלקלקה עשויה עפר ואבן. תוכנית היישוב דומה לתוכנית היישובים בתקופת הברונזה התיכונה בה חלקו החיצוני של היישוב מורכב משורת בתי מגורים שמצדם החיצוני הם מחוברים למערכת הביצורים ומצדם הפנימי הם מחוברים לרחוב או סמטה. תוואי זה מוכר מתל תענך, תל בלאטה (שכם), תל שילה, תל גזר ועיר דוד. בדומה ליקנעם הסמוכה, שתקופת היישוב הראשונה שלה החלה במקביל לתקופה זו של תל קשיש, נמצאו באתר אתרי קבורה של ילדים בתוך קנקנים שנטמנו מתחת לרצפת הבית. המעבר מן היישוב בתקופת הברונזה התיכונה לתקופת הברונזה המאוחרת (שהתרחש בסביבות 1550 לפנה"ס) אינו ברור. נראו סימני שרפה בשלבים המאוחרים של היישוב מתקופת הברונזה התיכונה, השרידים הבאים הם בני אותה התקופה, מה שמעיד על חורבן אולי לפני זמן המעבר לתקופת הברונזה המאוחרת.
תקופת הברונזה המאוחרת.
לאורך כל תקופת הברונזה המאוחרת (1550 - 1200 לפנה"ס) התקיים באתר יישוב שנראה שלא היה מבוצר, פרט למבנה אחד בעל קירות עזים בעובי 2 מטרים, שאולי היה חלק ממגדל שהוקם בתקופת מאוחרת. תחילה תוואי היישוב היה זהה לתוואי בתקופה הקודמת, שעד שחרב היישוב בשרפה במאה ה-14 לפנה"ס. היישוב הוקם מחדש מיד אך לא ניתן להבין את תוואי היישוב החדש, אם היה זהה לקודמו או היה חדש, בגלל הגבלת שטח החפירה. הכלים המקומיים באתר כוללים כלים ממשפחת הדו-גוניים, משפחת שוקולד על לבן וכלים המאותרים בדגם האיילות והתומר. באתר נמצאו גם כלים זרים מעטים שמקורם מקפריסין ומיקנה. סוף היישוב בתקופת הברונזה קשור בקריסת תקופת הברונזה המאוחרת בין המאה ה-13 וה-12 לפנה"ס. היישוב חרב בשרפה עזה שזוהתה בכל חלקי האתר.
מצפון לתל קשיש נמצא מטמון של כ-200 כלי פולחן מהחלק השני של תולדות היישוב בתקופת הברונזה המאוחרת, בין 1400 ל-1200 לפנה"ס. המטמון כולל כלים שלמים וביניהם כלים המיובאים מקפריסין ומיקנה, בדומה לממצאים בתל עצמו. לדעת החופרים ייתכן והמטמון שייך למקדש מקומי שעדיין לא נחשף. כלי החרס כוללים גביע שליו מפוסל פנים של אדם, ארבעה קנים בהם שמו גחלים שצורתם גלילית, מקטרים, נרות ועוד. כלי אחד שאינו עשוי חרס הוא קערה עשויה פאיינס. הממצא אינו מאפשר לדעת לאיזה אלים התפללו המקומיים או מה זהותם.
תקופות הברזל והפרסית ואילך.
בתקופת הברזל I (בין 1200 - 1000 לפנה"ס) התקיים באתר יישוב, שעיקרו היה בחלקו הגבוה של התל. באתר נמצאו כלים ובין השאר כלים בסגנון פלשתי. באתר נמצא גם מתקן אשר נראה כי שימושו היה קשור בהפקת שמן זית או תוצר חקלאי אחר, בדומה למתקן מקביל ביקנעם הסמוכה. בתקופת הברזל II (בין 1000 - 586 לפנה"ס, תקופת ממלכת ישראל והכיבוש האשורי.) התקיים היישוב על כל חלקי התל ונמצאו בו כלים בעלי אופי מיוחד שאינם היו מיועדים לשימוש יומיומי. השרידים שמתקופת הכיבוש הבבלי כוללים מספר מבנים בודדים. לא נראה כי במהלך ההכיבוש הפרסי נחרב האתר וייתכן שהוא המשיך להתקיים לתוך התקופה הפרסית. אם לא, באתר הוקם יישוב חדש ובו נמצאה חווה שלה אולי היו ביצורים. לאחר התקופה הפרסית, ששרידי נמצאו בחלקם על פני השטח, לא התקיימו באתר יישובים נוספים. עדות לפעילות אנושית זוהתה בעזרת כלים מן התקופה ההלניסטית (332-37 לפנה"ס) והתקופה הערבית הקדומה (638–1099 לספירה).
אתר עין קשיש.