במהלך מפגש קצר בין השתיים בברלין, ג'וליה מספרת לליליאן שיש לה תינוקת בשם לילי, הגרה אצל משפחה באלזס, צרפת. לאחר חזרתה של ליליאן לארצות הברית נודע לה שג'וליה נרצחה. ליליאן מנסה לגלות מה עלה בגורל הילדה, אך משפחתה ממאנת לשתף איתה פעולה. בסוף הסרט ליליאן מבטיחה לזכור את ג'וליה ואת האמט שנפטר גם הוא.
הפקה.
צילומי הסרט היו בצרפת ובאנגליה. אף על פי שהסופרת ליליאן הלמן טענה שרוב מה שהיה כתוב בספר שעליו מבוסס הסרט התרחש בשחרותה, יוצרי הסרט גילו שרוב הפרטים הם פרי דמיונה. הבמאי פרד זינמן תקף את הלמן על בדיונותיה.
זהו הופעתן הקולנועית הראשונה של מריל סטריפ וליסה פליקאן.
פרסים ומועמדויות.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר; שחקנית המשנה הטובה ביותר עבור ונסה רדגרייב, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור ג'ייסון רוברדס והתסריט המעובד הטוב ביותר עבור אלווין סארג'נט. בנוסף הסרט היה גם מועמד בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור פרד זינמן, השחקנית הטובה ביותר עבור ג'יין פונדה, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור מקסימיליאן של, הפסקול המקורי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר.
בנוסף הסרט זכה בשני פרסי גלובוס הזהב; השחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה עבור ג'יין פונדה ושחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע עבור ונסה רדגרייב. הסרט גם זכה בארבעה פרסי באפט"א; הסרט הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר והצילום הטוב ביותר.
בזכייתה של ונסה רדגרייב בפרס האוסקר היא נתנה נאום שנוי במחלוקת שבו היא שמחה שהקהל בחר בה על אף מאמצי ההפחדה של "בריונים ציונים" לטענתה. רבים גינו את התבטאויותיה וביניהם אפילו זוכה האוסקר מאותה שנה, פדי צ'איאפסקי.
יוסף עופר
מחנה המעבר פיטיבייה
מחנה המעבר פיטיבייה (בצרפתית: Le camp de transit de Pithiviers) היה מחנה מעבר אשר שימש במלחמת העולם השנייה לאיסוף יהודי צרפת לקראת שילוחם למחנה ההשמדה אושוויץ. המחנה ממוקם בשטח היישוב פיטיבייה, כ-80 ק"מ דרומית לבירה פריז.
היסטוריה.
המחנה נבנה בתחילת מלחמת העולם השנייה במטרה לקלוט בו שבויים גרמנים. בשנת 1941 כבשו הנאצים את צרפת, ומיד פתחו במבצעים לאיסוף יהודיה, על מנת לשלחם למחנות שהוקמו אז בגרמניה ובפולין. היהודים שנעצרו הועברו למחנות שהקים משטר וישי.
ב-14 במאי נעצרו בפריז 3,747 יהודים בעלי אזרחות זרה או חסרי נתינות ונשלחו למחנות פיטיבייה ובון-לה-רולנד (Beaune-la-Rolande). ביולי 1942 נערך מצוד ול ד'איב (Vel’ d’Hiv) וחלק מהעצורים נשלחו למחנה זה, בהם ילדים רבים.
ביולי-אוגוסט 1942 נשלחו מהמחנה בפיטיבייה לאושוויץ שמונה משלוחים של יהודים, בעיקר המבוגרים. חלק ניכר מהילדים נשלחו למחנה דראנסי ומשם, מאוחר יותר, להשמדה באושוויץ.
באוקטובר 1943 פונה המחנה מיהודים ושוכנו בו אסירים פוליטיים.
החיים במחנה.
בהתחלה היו תנאי החיים במחנה יחסית נסבלים. האסירים הורשו לקבל מכתב אחד בשבוע, ועוד שתי חבילות בחודש. מוסדות הסעד של צרפת פעלו גם הם במחנה, במטרה להקל כמה שניתן על האסירים. הם הכינו חבילות שנשלחו לאסירים, ואף שלחו עובדת סוציאלית שתוכל לספק את צורכיהם, אך מראשית יולי 1942, כאשר מספר הנשלחים למחנה גדל מאוד, התנאים הפכו לבלתי נסבלים. השוהים במחנה סבלו מתת תזונה בשל המזון הלקוי וכן סבלו ממחלות רבות, ומגפות רבות החלו להתפשט בשל התנאים האיומים והצפיפות הגדולה.
האסירים עסקו בעבודות שחורות מכל סוג, חלקם במחנה עצמו, וחלקם בחוץ, במזקקת הסוכר. העבודות במחנה נועדו הן להתקנת תשתית המחנה והן להבטחת תפקודו של המחנה.
מיולי ועד אוקטובר 1941 ברחו מהמחנה כ-142 אסירים.
במקביל לתנאי החיים הקשים, התפתחה במחנה גם תרבות ענפה. האסירים הקימו מקהלה, ספרייה, ושיעורים שונים בשפות, בהתעמלות, בגאוגרפיה ובתפירה. בין היתר עברה במחנה הסופרת אירן נמירובסקי לפני שהועברה לאושוויץ, שם מתה.
לאחר המלחמה: הנצחה.
בשטח שבו עמד המחנה הוקמה אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו.
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי (בספרדית: Congreso de la Nación Argentina) היא הרשות המחוקקת של ארגנטינה. היא מורכבת משני בתי מחוקקים: הסנאט, הבית העליון ובו 72 מושבים, ובית הנבחרים, הבית התחתון עם 257 מושבים. חברי הסנאט נבחרים על ידי העם מדי שלוש שנים ומכהנים שש שנים, וחברי בית הנבחרים נבחרים מדי שנתיים ומכהנים ארבע שנים. בראש הבית התחתון עומד אחד מחבריו הנבחר על ידי הרוב ואילו בראש הבית העליון עומד סגן הנשיא.
סמכויות ונהלים.
הקונגרס, על שני בתיו, מתכנס מדי שנה בין 1 במרץ ל-30 בנובמבר. במקרים יוצאי דופן מכנס הנשיא את הקונגרס בזמן הפגרה.
הקונגרס מפקח על עבודת הממשלה בענייני חוץ וביטחון, המדיניות הפיסקלית וענייני פנים. הוא אחראי על קביעת מיסים ומכס אחידים בכל רחבי המדינה, מפקח על הבנק המרכזי של ארגנטינה ומנהל את תשלומי החוב הלאומיים ואת ערכו של המטבע הלאומי הפסו. בקונגרס גם נקבעים הכללים המשפטיים בענייני מסחר וענייני רווחה. עם זאת פעילותו חייבת להיות תואמת את החוקים המחוזיים. כל שינוי בגבולות הלאומיים והמחוזיים, או יצירת מחוזות חדשים, חייב את אישור הקונגרס. הקונגרס גם קובע את העונשים לעוברים על החוקים השונים.
הקונגרס נדרש לאשר או לדחות אמנות והסכמים בינלאומיים של ארגנטינה עם מדינות אחרות או עם ארגונים בינלאומיים. הכרזה על מלחמה, חתימת הסכמי שלום או גיוס מיוחד של הכוחות המזוינים חייבים גם הם את אישורו של הקונגרס.
הסנטורים המכהנים בקונגרס נהנים מחסינות פרלמנטרית, אשר יכולה להיות מוסרת מהם בתמיכת רוב חברי הקונגרס.
המבנה.
מבנה הקונגרס החל להיבנות בשנת 1898 על ידי האדריכל האיטלקי ויטריו מיינו, ונחנך בשנת 1906. עם השנים היה המבנה צר מלהכיל את פעילותו, ובשנת 1974 שופץ והורחב. מול המבנה נחנכה בשנת 1910 כיכר הקונגרס (Plaza del Congreso), הפופולרית מאוד בקרב תיירים ואשר משמשת אתר קבוע להפגנות נגד הממשל.
בין השנים 1976–1983 שימש הבניין את ה-CAL (הוועדה המייעצת המחוקקת) שהורכבה מקצינים בכירים בצבא שהיו באים לפקח פעילות החקיקה. בפועל שימשו חברי הקבוצה בשנים אלו כנשיאים.
אלכס היגינס
אלכסנדר גורדון "אלכס" היגינס (באנגלית: Alexander Gordon Higgins; נולד ב-18 במרץ 1949 – 24 ביולי 2010), הידוע גם בכינוי הוריקן היגינס, היה שחקן סנוקר מקצועני צפון אירי. היגינס זכה פעמיים באליפות העולם בסנוקר בשנים 1972 ו-1982, והיה פעמיים סגן אלוף העולם בסנוקר בשנים 1976 ו-1980. בנוסף, היגינס זכה באליפות העולם בסנוקר לזוגות, יחד עם ג'ימי וייט האנגלי בשנת 1984, וכן זכה שלוש פעמים ברציפות בגביע העולם בסנוקר לנבחרות, עם נבחרת אירלנד בשנים 1985, 1986 ו-1987. בשיאו דורג היגינס במקום השני בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי. זכה לכינוי "הוריקן" בזכות סגנון משחקו המהיר.
קריירה.
היגינס החל לשחק סנוקר מקצועני בעונת 1971/1972, בגיל 22. הוא זכה באליפות העולם בסנוקר כבר בניסיונו הראשון בשנת 1972, בגיל 22, לאחר שניצח בגמר את ג'ון ספנסר האנגלי בתוצאה 32–37, ובכך נהיה לאלוף העולם בסנוקר הצעיר ביותר אי פעם (שיא שנשבר כעבור 18 שנים על ידי סטיבן הנדרי כשזכה באליפות העולם בגיל 21). לאחר מכן הגיע היגינס לגמר אליפות העולם בשנים 1976 ו-1980, אך הפסיד. בשנת 1982, זכה היגינס בפעם השנייה באליפות העולם, לאחר שניצח בגמר את ריי רירדון הולשי בתוצאה 15–18, ואם לא היה נקנס בהורדת נקודות דירוג עקב עבירות משמעת, היה מדורג בעונת 1982/1983 במקום הראשון בעולם.
היגינס, עם סגנון משחקו, שהיה מלהיב, היה אחראי במידה רבה לעלייה בפופולריות של ענף הסנוקר בסוף שנות השבעים. הוא היה שחקן מהיר מאוד, ובראיונות הוא אף הסביר שהסיבה לכך הייתה פשוט חוסר סבלנות. רבים מחשיבים אותו לאחד משחקני הסנוקר הטובים ביותר בכל הזמנים.
עם זאת, נודע גם באופי ומזג בעייתיים. על פי הערכות, כ-50 תלונות רשמיות הוגשו נגד אלכס היגינס על ידי התאחדות הסנוקר העולמית - יותר מכל שחקן סנוקר אחר בהיסטוריה של המשחק.
במהלך הקריירה, זכה היגינס ב-32 תארים מקצועניים (27 תוארי יחידים ו-5 תארים קבוצתיים), בהם אליפות בריטניה בשנת 1983, טורניר המאסטרס בשנים 1978 ו-1981, והמאסטרס האירי בשנת 1989, בו ניצח בגיל 40 את סטיבן הנדרי הצעיר.
ביצוע כלי
מחלה נוזוקומיאלית
למה ישראל
פיטווייה
טיפול באמצעות שטח
טיפול באמצעות השטח (באנגלית: wilderness therapy, adventure therapy, outdoor therapy,eco ecounter) הוא מונח המתייחס לשיטות שונות שנועדו לטיפול נפשי ולשינוי אישי, המתקיימות בסביבה חיצונית בה המטפלים והמטופלים נחשפים לאותם תנאי שטח מאתגרים. הטיפול או הלמידה מתבססים על למידה התנסותית, תהליך למידה המשלב התנסות ועיבוד (רפלקציה). הבסיס התאורטי של השיטה נשענת על יסודות של טיפול קוגניטיבי התנהגותי.
טיפול שטח מתקיים בעיקר במתכונת של טיפול קבוצתי או סדנה קבוצתית, המונחית על ידי מנחה קבוצות או מטפל שעבר הסמכה לטיפול באמצעות השטח. מטרת הטיפול היא להרחיב את טווח החוויה הרגשית הפנימית וההתנסויות המעודדות לצמיחה ושינוי, המזומנים למטפלים ולקבוצה במהלך הפעילות בשטח. ככל שתנאי השטח קיצוניים ומאתגרים יותר, כך נדרשות פעולות אינטנסיביות יותר כדי להתמודד עימם, ונוצרות חוויה פנימית אינטנסיבית יותר והזדמנות לשינוי גדול יותר בפרשנות הפנימית של הפרט ושל הקבוצה. ההתמודדות עם סביבת השטח עוסקת במגוון היבטים - פיזיולוגיים, נוירולוגיים, רגשיים ורוחניים.
היסטוריה.