בשנת 2018 נמסרה הערכה של המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות לפיה אלפי נשים מחבר המדינות ומזרח אירופה נכנסות מדי שנה לישראל כתיירות במטרה לעסוק בזנות. במהלך השנה סורבה כניסתן של 288 נשים ממדינות מזרח אירופה לישראל, לאחר שנחשדו כי בכוונתן לעסוק בזנות - עלייה של 87% לעומת השנה הקודמת. המשטרה חשפה רשת סחר בנשים שהובאו במרמה מבלארוס וציינה שזו אחת הפעולות למאבק בתופעה. תעשיית הזנות בדירות פרטיות בישראל מגלגלת כ-220 מיליון שקלים בשנה.
התמודדות עם תופעת הסחר בנשים בישראל.
עד שנת 2000 מדינת ישראל התעלמה כמעט לחלוטין מתופעת הסחר בנשים. במהלך חודש מאי 2000 נחקק בראשונה תיקון לחוק העונשין, שלפיו קיים איסור מפורש על סחר בנשים למטרות זנות. צעד זה נעשה בעקבות דו"ח שפרסם ארגון אמנסטי אינטרנשיונל על אודות הפרת זכויות אדם של הקורבנות. ביולי 2001 פורסם דו"ח של משרד החוץ האמריקני, שבו סווגה ישראל ב"רשימה השחורה" – רשימת מדינות שאינן עומדות במדדים הבסיסיים של החוק האמריקני למאבק בסחר בבני אדם ושאינן פועלות למיגור הסחר בנשים. איומהּ של ארצות הברית לבטל את הסיוע הכלכלי למדינות מרשימה זו הוביל לשינוי במדיניותהּ של ישראל בנוגע לתופעה. כחלק מהשינוי במדיניות החקיקה בישראל עלתה ישראל בדו"ח זה לשנת 2002 מרמה 3 לרמה 2, המעידה על מדיניות טובה יותר, אך עדיין טעונה שיפור.
צעד המשמעותי לתכלול כל הגורמים הממשלתיים להתמודד עם התופעה, נעשה בשנת 2000, על ידי היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, שיזם פנייה לרשויות הנוגעות לעניין וביקש להקים צוות בין משרדי, בראשות נציג משטרת ישראל, שיבחון את ההתמודדות של המדינה עם התופעה, וישמש כצוות מעקב. בין המלצות הצוות, שאומצו על ידי הממשלה, הייתה ההמלצה להקים מקלט לקורבנות הסחר, במסגרת משרד העבודה והרווחה. מקלט זה החל לפעול ב-15 בפברואר 2004, ובמהלך שלוש השנים הראשונות לקיומו הופנו אליו כ-240 נשים.
הכנסת החליטה על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בראשותה של ח"כ זהבה גלאון. בהיבט הכלכלי-הגלובלי, נקטה הוועדה בשני מהלכים מרכזיים: אפשרות לתביעת פיצויים של אישה הנסחרת לזנות מן הסרסורים, וביקורת על הפחתת הפיקוח של מדינת ישראל.
לפי הערכה של משטרת ישראל, בשנת 2000 היו בישראל כ-3,000 קורבנות סחר למטרות זנות, ואילו בשנת 2009 היו בישראל רק עשרות בודדות של קורבנות, וזאת גם בזכות האכיפה המשטרתית בתחום. בדו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת נאמר על שינוי זה: "האכיפה בתחום, שהובילה למספר רב של מעצרים וכתבי-אישום לעומת העבר, הובילה גם לשינוי באופי הסחר בנשים, והוא נעשה גלוי פחות. כתוצאה מכך, גם המאבק בסוחרי נשים למטרות זנות מצריך שינויים. את הירידה במספר הקורבנות שנמצאו אפשר, לפיכך, להסביר בכמה סיבות: צמצום ממדי התופעה; שינויים בדפוס הסחר בנשים, שלא זוהו; ירידה בפעילות האכיפה."
בציבוריות הישראלית, נערך דיון בלגיטימיות שבהעסקת הנשים הנסחרות בזנות, גם במטרה להעלות את המודעות לתנאי העסקתן באמצעות תיאור ניצולן הקשה והפגיעה בהן. מטרתו הוא לשנות את דימוין במגזרים רחבים כנשים עצמאיות חברתית וכלכלית, המרוויחות כסף רב. לפיכך, יש שינוי הגדרתי מ"עובדים" ל"עבדים", כמו גם שינוי מ"שוהות בלתי חוקיות" ו"פושעות", ל"קורבנות עבירה" ואף ל"נאנסות". השינוי בהגדרה אינו סמנטי בלבד, אלא מבטא מציאות ענישה שונה לחלוטין. בעבר היה נענש סרסור לעבירות זנות וניהול מכון זנות במאסר, כשהעונש המרבי היה חמש שנות מאסר; בשנת 2006 שונה הסעיף לעבירת סחר בבני אדם, כאשר שהענישה המרבית על כך היא 16 שנות מאסר. בנוסף, בעבר נהג מעצר נשים על היותן שוהות בלתי חוקיות, ואילו עתה מקובל להפנותן למקלט ארעי לקורבנות סחר.
בשנת 2012 עלתה ישראל לדרגה הראשונה בדו"ח משרד החוץ האמריקאי בנושא סחר בבני אדם, המעידה על כך שהיא עומדת בקריטריונים למאבק בסחר בבני-אדם ופועלת למיגור התופעה. עם זאת, הדו"ח מותח ביקורת על קולת הענישה הנהוגה בישראל כלפי סרסורים.
בדצמבר 2018 נחקק חוק איסור צריכת זנות, שעשוי לתרום למאבק בסחר נשים בישראל.
תוכנית לאומית למאבק בסחר בבני אדם 2019 - 2024.
ב־13 בינואר 2019, קיבלה ממשלת ישראל את החלטה 4463, שעניינה "תוכנית לאומית למאבק בסחר בבני אדם 2019-2024". התוכנית התייחסה לכל סוגי הסחר בבני אדם, לרבות סחר לזנות, לעבדות ולעבודת כפייה, סחר לנטילת איברים מן הגוף, סחר למטרת הולדת ילד ונטילתו, סחר לביצוע עבירת מין ועוד. מטרת ההחלטה הייתה לגבש דרך פעולה למאבק בתופעת הסחר בבני אדם והעבדות המודרנית.
התוכנית כוללת ארבעה מישורי פעולה – מניעה, הגנה על קורבנות, אכיפה ושיתוף פעולה, והוחלט שבכל אחד מהמישורים תהיה התמקדות בהגנה על קטינים ועל נפגעי העבירה כעקרון ראשון במעלה.
נכון לאוגוסט שנת 2020, לפי "דו"ח מעקב - תוכנית לאומית למאבק בסחר בבני אדם 2019-2024 ותיקון להחלטת ממשלה" מרבית סעיפי ההחלטה לא יושמו כלל.
חוסה פקרמן
אבי אשכנזי (מאמן כדורסל)
אָבִי אַשְׁכְּנַזִּי (נולד ב-27 בינואר 1964 בצפת) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ישראלי.
קריירה.
אשכנזי החל לשחק כדורסל בקבוצה הבוגרת של הפועל גן שמואל בגיל 17, שיחק עונה נוספת בליגה הבכירה במדי הפועל חיפה ואחר כך נדד בין קבוצות שונות בליגות נמוכות עד פרישתו ממשחק בגיל 28. בשנת 1995 נולדו לאשכנזי ילדיו הראשונים, זוג תאומים. כיום הוא אב לשלושה.
בתחילת דרכו כמאמן, ב-1992, אימן אשכנזי במחלקות הנוער של מכבי חיפה ובעונת התמנה לראשונה למאמן הקבוצה הבוגרת שאז שיחקה בליגה הארצית וכבר בעונתו הראשונה בה, העלה אותה לליגה הלאומית. בעונתו השנייה העלה את הקבוצה לליגת העל ובעונה שלאחר מכן סיים עימה במקום השביעי בליגה עם 10 ניצחונות ו-12 הפסדים. במהלך עונת , מאחר שחיפה הייתה במאזן של 3 ניצחונות לעומת 7 הפסדים, הוחלף אשכנזי על ידי יריב ורשיצקי. עוד באותה העונה התמנה אשכנזי (במקומו של אלי קנטי) למאמן מכבי קריית מוצקין, אך קבוצתו ירדה לליגה הלאומית בסיום העונה.
בעונת התמנה למאמן עירוני נהריה ששיחקה אז בליגה הלאומית ובעונת הוא העלה אותה לליגת העל לאחר היעדרות של שמונה שנים. בארבע העונות בהן אימן את נהריה בליגת העל, זכה אשכנזי להצלחה רבה, שכללה בין היתר 3 הופעות בפיינל פור כולל הופעה אחת בגמר הפלייאוף בעונת והשתתפויות במפעלים אירופאים.
לאחר עונת עזב אשכנזי את נהריה. בעונה שלאחר מכן לא אימן אף קבוצה ושימש כפרשן בערוץ 1.
בעונת שב אשכנזי לאמן את מכבי חיפה ששיחקה אז בליגה הלאומית. עם חיפה זכה באליפות הליגה ועלה לליגת העל. עונת הייתה הטובה בקריירת האימון של אשכנזי, נבחר למאמן העונה וקבוצתו הגיעה לגמר גביע המדינה ולגמר הפיינל פור, אך הפסידה בשניהם. בעונה שלאחר מכן, לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהשנתיים הקודמת והוביל את חיפה למקום הרביעי בלבד בסיום העונה הסדירה ולהדחה כבר בשלב רבע גמר הפלייאוף, לאחר הפסד 1–3 בסדרה נגד ברק נתניה. בעקבות זאת, החליטו ראשי חיפה לשחרר את אשכנזי מתפקיד המאמן ולמנות במקומו את עוזרו אלעד חסין.
בנובמבר 2010 מונה למאמן מועדון כדורסל הבקעה מהליגה הלאומית, והוביל אותו לעלייה לליגת העל.
בנוסף לעיסוקו כמאמן כדורסל, אשכנזי משמש המנהל הלוגיסטי של חברת "יוניליוור ישראל".
טבח מרזבוטו
טבח מרזבוטו (איטלקית Strage di Marzabotto) היה אירוע רצח המוני שבוצע ב-1944 על ידי חיילים גרמנים מיחידות הואפן אס אס, בכפר איטלקי קטן בשם מרזבוטו וכפרים נוספים סמוכים לו השוכנים במורדות מונטה סולה בהרי האפנינים - ליגוריים בנפת בולוניה, 30 ק"מ דרומית מבולוניה. היה זה אחד ממעשה הטבח הגדולים שבוצעו על ידי האס.אס. בזירה האיטלקית במהלך מלחמת העולם השנייה.
הטבח.
הטבח בוצע בין 29 בספטמבר ל-5 באוקטובר 1944, כתוצאה מההערכה הגרמנית כי אנשי הכפר תמכו בפרטיזנים ובתנועת ההתנגדות האיטלקית (Resistenza italiana). חיילים מדיביזיית הואפן אס.אס. :"16. SS-Panzergrenadier-Division „Reichsführer SS“" בפיקודו של ולטר רדר (Walter Reder), רצחו באופן שיטתי מאות אזרחים תושבי הכפר מרזבוטו וכפרים שכנים: גריזאנה מורנדי (Grizzana Morandi) ומונזונו (Monzuno).
במשך השנים הועלו השערות לגבי מספר הקרבנות: מקורות אחדים דיווחו על 1,830 נרצחים, אחרים טענו על 955 קרבנות. הדיווח של המוסד העוסק בזיכרון הקרבנות: "Fondazione Scuola di Pace di Montesole" מוסר על 770 קרבנות, מספר התואם את הדיווח הגרמני, אשר מפקדו דיווח על "הוצאה להורג של 728 שודדים (בנדיטים)". בין הקרבנות: 45 - תינוקות מתחת לגיל שנתיים, 110 - ילדים בני פחות מ-10, 95 - נערים בני פחות מ-16 ו-142 קשישים בני יותר מ-60, בין הנרצחים היו 316 נשים וכן 5 כמרים.
עלייתה של הבתולה השמיימה (טיציאן)
עלייתה של הבתולה השמיימה היא ציור שמן מעשה ידי טיציאן, שצויר בין השנים 1516–1518. היצירה ממוקמת במרכז המזבח של כנסיית בזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי בוונציה שבאיטליה.
יצירה זו מהווה ציור המזבח הגדול ביותר בעיר ונציה, והייתה היצירה שהפכה את טיציאן לאמן פופולרי.
בשנת 1818 הועברה היצירה לגלריית האקדמיה אולם בשנת 1919 הושבה למקומה המקורי.
תיאור היצירה.
ביצירה מתוארות שלוש סצנות: בתחתית היצירה מתוארים השליחים שידיהם מורמות אל השמים (למעט פטרוס שידיו שלובות). השליחים מביטים לעבר מרים הבתולה העומדת על ענן ועפה במרכז התמונה לעבר האל. מסביבה של מרים מצוירים כרובים רוקדים.
בסמוך לאל, וממתין למרים, ניצב כרוב נוסף ובידו כתר עבור מרים.