למקגינלי הייתה קריירה פורה, בעיקר כתפקידים של דמות מוזרה וחריגה. הוא הובחן על ידי סקאוט כאשר עבד כמחליפו של ג'ון טורטורו במחזה "דני והים הכחול העמוק" משנת 1984 בהפקתו של ג'ון שאנלי. דבר זה הוביל לאודישן מוצלח שהיה לו לתפקיד של סמל "רד אוניל" בסרט זוכה האוסקר משנת 1986 פלאטון. מוקדם יותר באותה שנה הוא לוהק לסרט חירות מתוקה. שנה מאוחר יותר ב-1987 הוא שיחק בסרט וול סטריט ושוב שנה לאחר מכן בסרט "דבר רדיו" (1988). בנוסף בשנות השמונים, הוא השתתף בפרסומת לחברת ייצור כלי התחבורה, סובארו. מקגינלי השתתף בתוכנית התחרויות "סלבריטי צ'אלנג'", (גרסה דומה לתוכנית ""אמריקן גלדיאטורס") שם הפסיד לשחקן דין קיין. הוא גם כתב את התסריט לסרט "הממזרים הסובלים" משנת 1989 שבו גם שיחק.
מקגינלי עבד ללא הפסקה בשנות התשעים בסרטים כמו נקודת פריצה (1991), איש הנצח 2 (1991), מאמר 99 (1992), עגלות מזרח! (1994), שבעה חטאים (1995), הפריצה לאלקטרז (1996), נקמה שחורה (1996), אין מה להפסיד (1997), ומהומה במשרד (1999). בשנת 2007 הוא הופיע כ"צ'אק" בסרט "אמא מאוהבת". באותה שנה היה לו גם תפקיד קטן כשוטר תנועה הומו בסרט שימו גז. מקגינלי דיבב בסדרות טלוויזיה מצוירות, כולל גיבור העל האטום במספר פרקים בתוכנית ליגת הצדק והופעת אורח כ"הצל הלבן"", סוכן ממשלה סמוי שמשגיח על יואי פרימן בסדרה "שכונות מרוחקות".
מקגינלי קיבל ביקורות ושבחים עבור הופעתו כרוצח סדרתי בדרמת המתח משנת 1997 אינטנסיביות של המחבר דין קונץ, זה נהפך למיני סדרה הכי מדורגת של רשת הטלוויזיה פוקס. הוא עבד עם דין קונץ ורשת פוקס פעם נוספת בסרט "ניצול יחיד" משנת 2000.
בשנת 2001, מקגינלי החל במשחק קבוע כ"פרי קוקס" בסדרת הקומדיה סקראבס שמשודרת ברשת NBC האמריקאית. במהלך הסדרה ד"ר קוקס מתנהג כחונך לא מוכן אל ג'יי. די (זאק בראף). מקגינלי אמר שיש שלושה דברים שהוא מאלתר במהלך הסדרה: הראשון, שימוש קבוע בשמות של בנות אל ג'יי. די, השני דבר, שאותו הוא גם עושה לחברים האמיתיים שלו; השריקה שלו, אותה הוא מתאר כהרגל גרוע, והשלישי, ההרגל שלו להגעת באפו, כמחווה לדמות של רוברט רדפורד מהסרט העוקץ, הוא אומר שמשמעות המחווה היא: "יהיה בסדר".
בשנת 2005 הוא כתב ספר שנקרא "ארנב עם מצב רוח לדיבורים: איך להישמע בלי לומר מילה". בשנת 2009, הוא לוהק לסרט האנימציה "סופרמן\באטמן: אויבי הציבור" שמבוסס על ספר הקומיקס וגילם את תפקידו של מטאלו.
בשנת 2012 נודע שמקגינלי ישחק דמות חוזרת (דמות שמופיעה מפעם לפעם במהלך הסדרה) בדרמת הפעולה סוכן מחוק שמשודרת בערוץ הטלוויזיה USA. הוא הוצג לראשונה בפרק השני של העונה השישית של הסדרה. בנוסף באותה שנה, הוא הופיע בפרסומת של חברת הביטוח 'סטייט פארם' כאבא שמחכה לבנו שסיים את לימודיו בקולג' לעבור דירה, אבל בעזרת הקסם של חברת 'סטייט פארם', הוא ואשתו הופכים את החדר של בנם לחדר אדים וספא.
הוא התחיל את שנת 2013 עם חזרתו של המחזה "גלנגרי גלן רוס" כ"דייב מוס" לצד אל פצ'ינו, בובי קנבייל, "ריצ'רד שיף", "דייוויד הרבור" ו"ג'רמי שיימוס". בשנת 2016 שיחק בסרט האימה "הניסוי של בלקו" בהפקת ג'יימס גאן שגם כתב את התסריט.
חייו האישיים.
בפברואר 1997, מקגינלי התחתן עם בת זוגו לורן למברט. בנם, מקס, נולד באותה שנה. בדצמבר 2001, למברט ומקגינלי התגרשו. באוקטובר 2002 הוא נבחר כ"האבא של החודש" באתר iParenting.com . באוגוסט 2006, הוא התארס לחברתו, מדריכת יוגה ניקול קסלר במאליבו שבקליפורניה שאיתה הוא יצא במשך שנתיים. הזוג התחתן ב-7 באפריל 2007 בטקס פרטי בביתם. יש להם שתי בנות, בילי, נולדה ב-2008 וקייט שנולדה ב-2010.
מקגינלי הוא גם אוהד מושבע של קבוצת ההוקי קרח דטרויט רד וינגס מליגת ה-NHL והראה זאת במספר פרקים של "סקראבס" כאשר לבש את חולצתה של הקבוצה.
טלוויזיה.
שיקגו pd
סנטוריני (פירושונים)
שאול שץ
שאול שץ (נולד ב-30 בספטמבר 1944) הוא סופר צייר ומורה לאמנות ישראלי אשר היה חבר בקבוצת משקוף.
קורות חיים.
שץ נולד בקיבוץ שריד, בן לבלה ומשה שץ, חברי קיבוץ שריד.
אחיו, , נהרג בקרב על תעלת סואץ, במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1965 החל את לימודיו ב"בצלאל".
ב-1967 למד באקדמיה גריט ריטוולד לאמנות ולעיצוב באמסטרדם, ובאקדמיה פריי, בהאג.
לאחר שהות בת כשנתיים חזר שץ להתגורר בירושלים. בין השנים 1978–1982 לימד רישום במחלקה לאמנות באקדמיה בצלאל.
בין היתר, בתקופת פעילותו בירושלים, היה שותף בקבוצת האמנים משקוף.
במהלך שנות השמונים חזר שץ בתשובה והתגורר עם אשתו מירב ושבעת ילדיו, בבית המכונה "בית שץ" שנקרא על שמו, והיה בטיילת ארנון הנציב. בשנת 2006 מכר שץ את ביתו לעמותת אלע"ד שמקימה במקום מרכז מבקרים, והוא עבר עם משפחתו למודיעין עילית שם הוא מנהל אורח חיים חרדי.
יצירתו.
שץ מושפע מן האימפרסיוניזם. ציוריו מתאפיינים במשיכות מכחול דינמיות. שץ מרבה לצייר את נופי ירושלים והגליל.
ציוריו נמצאים באוספי מוזיאון ישראל, במוזיאון תל אביב, בגלריה למל בגרמניה ובמוזיאון סטיידלק באמסטרדם.
לזכר ילדים נהדרים
"לזכר ילדים נהדרים" או "ילדה עם איילה" הוא פסל מאת הפסל הישראלי דב פייגין, המוצב בקיבוץ אפיקים.
דב פייגין, שהיה חבר תנועת השומר הצעיר בברית המועצות, היה בשנת 1927 ממקימי הקיבוץ וחבר בו עד שנת 1932. הפסל מנציח את ילדי קיבוץ אפיקים שנפטרו ממחלת הפוליו.
הפסל מציג דימוי של ילדה המאכילה איילה. פניה של האיילה מופנים אל כף ידה המושטת של הדמות. סגנון הפיסול של הדמויות מושפע מן האמנות הפוסט-אימפרסיוניסטית הצרפתית בעיצוב האקספרסיבי של פני השטח. הפסל שייך ליצירתו המוקדמת של פייגין. החל משנה זו היה פייגין נתון בתהליך הפשטה של יצירתו.
מנגינה
יחידה 131
יחידה 131 (הידועה גם בשמה המאוחר יותר יחידה 188) הייתה יחידה צבאית שפעלה במסגרת אגף המודיעין של צה"ל ומטרתה ביצוע פעולות מיוחדות בארצות אויב.
יחידה 131 הוקמה על בסיס יחידת "חקר 2" שהוקמה במהלך מלחמת העצמאות ופעלה במסגרת המחלקה המדינית של הש"י בראשותו של בוריס גוריאל ולאחר מכן במסגרת המחלקה המדינית של משרד החוץ. מטרות המדור היו ביצוע פעולות חבלה, הסחה ולוחמה פסיכולוגית במדינות אויב במהלך עימות צבאי. לאחר המלחמה עברה היחידה למחלקת המודיעין בצה"ל למרות התנגדות גוריאל, היא פורקה לשתי יחידות, יחידה 131 שעסקה בפעולות מודיעין וחבלה ויחידה 132 שעסקה ב"תעמולה שחורה". למפקדה הראשון של יחידה 131 מונה מרדכי בנצור ופיקחו עליה ראובן שילוח ומרדכי מקלף. פעילות היחידה הייתה נתונה במחלוקת בין ראשי מערכת הביטחון, איסר הראל סבר שכל פעולות המודיעין מחוץ לישראל צריכות להיות מרוכזות תחת המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ואילו בנימין גיבלי פעל לשומרה במסגרת צה"ל. ההחלטה שנפלה הייתה שהיחידה תמשיך לפעול במסגרת צה"ל אך תוך יידוע המוסד בפעולותיה.
החל משנת 1951, הפעילה היחידה חוליות ריגול במצרים שהורכבו מיהודים מקומיים והופעלו על ידי אנשי היחידה, תחילה אברהם דר ואחר כך אברי אלעד. בעקבות פעולות חבלה כושלות שביצעו נלכדו 13 מאנשי היחידה והועמדו לדין, בפרשה שזכתה לכינוי העסק הביש.
לאחר התפוצצות הפרשה הודח מפקד היחידה ועל שיקומה הופקד יוסי הראל, קצין בכיר בחיל הים שהוזעק מלימודים בארצות הברית. בתקופת פיקודו של הראל שונה שם היחידה ליחידה 188, אורגנו שורותיה, כל סוכני היחידה הוחזרו לישראל, הודחו חלק ממפקדי היחידה ומונה סגן חדש, יוסף יריב שב-1957 מונה למפקדה. פעולות היחידה הורחבו וכללו התנקשויות בקצינים ערביים, השמדת אמצעי לחימה במדינות אויב, פעולות איסוף מודיעין ופעולות נגד המדענים הגרמנים במצרים. בין המגויסים ליחידה היו אלי כהן, שהוכשר כמרגל והושתל בצמרת הממשל בסוריה, וולפגנג לוץ שפעל במצרים ומרדכי קידר שהיה אמור לפעול במצרים. ב-1 באוקטובר 1963 עברה היחידה בפיקודו של יריב לאחריות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, בו אוחדה עם יחידת המבצעים המיוחדים ("מפרץ"), תחת השם יחידת קיסריה.
יחידה 188
קנת קאונדה
קנת דייוויד קאונדה, כונה בפי העם בקיצור "קיי. קיי" ("KK") (באנגלית: Kenneth David Kaunda; 28 באפריל 1924 – 17 ביוני 2021) היה פוליטיקאי זמביאני, נשיאה הראשון של זמביה בין השנים 1964–1991. לפני כן כיהן בינואר–אוקטובר 1964 כראש ממשלת רודזיה הצפונית האוטונומית. קאונדה עמד בראש המאבק לעצמאות של העם ברודזיה הצפונית, לימים זמביה, כמנהיג של הקונגרס הלאומי האפריקאי הזמביאני, אחר כך של המפלגה המאוחדת הלאומית למען העצמאות UNIP. החל משנת 1968 הנהיג משטר חד-מפלגתי אוטוריטרי. בשנת 1991 בלחץ השינויים בזירה הבינלאומית, נאלץ לארגן בחירות רב מפלגתיות ובעקבות תבוסתו בבחירות אלה פינה את מקומו ליריבו, פרדריק צ'ילובה. קאונדה כיהן בשנים 1970–1973 כיושב ראש הארגון לאחדות אפריקה.
ביוגרפיה.
שנות הילדות וההתבגרות.
קנת קאונדה נולד במחוז הצפוני של המושבה דאז רודזיה הצפונית, ב"מיסיון ליבווה" בצ'ינסאלי. הוא היה בן הזקונים מבין שמונת ילדיהם של הלן ושל דייוויד קאונדה. מורה וכומר ומטיף פרסביטריאני של הכנסייה של סקוטלנד. האב היה יליד ניאסאלנד, מלאווי של ימינו, ונמצא בצ'ינסאלי לצורך שליחותו המיסיונרית. בלידתו הילד כונה גם "בוצ'יזיה", כלומר "הלא צפוי, שלידתו הייתה לא צפויה". קנת הצעיר הלך בעקבות אביו ונעשה מורה. הוא נשלח להמשיך את הלימודים בבית הספר התיכון במונאלי.
פעילותו כמחנך ודרכו בפוליטיקה המקומית והארצית.