עלי היה בנו הבכור של חוסיין בן עלי, מלך חג'אז. הוא נולד במכה וחונך באיסטנבול. אביו מונה לשריף של מכה על ידי הסולטאן העות'מאני ב-1908. עם זאת, יחסיו של האב עם השלטונות הטורקיים החריפו והלכו, וב-1916 היה אביו לאחד ממנהיגי המרד הערבי כנגד השלטון העות'מאני. עלי פיקד על אחד הכוחות שצרו על מדינה, ועיקר תרומתו ללוחמה הייתה החבלה במסילת הרכבת החיג'אזית שקישרה את אזור חג'אז לשאר האימפריה העות'מאנית. אף שהתועלת הצבאית של המרד הייתה מוגבלת, הבריטים ביקשו להיעזר בשריפים כדי להקל את השליטה על המזרח התיכון. בעקבות זאת הכריז על עצמו חוסיין כמלך חג'אז, ובמרץ 1924 נטל את התואר הדתי ח'ליפה. בעוד שאחיו הצעירים של עלי, עבדאללה ופייסל הומלכו על ידי הבריטים בירדן ובעיראק, נותר עלי בחצי האי ערב, וציפה לרשת את כסאו של אביו בבוא היום.
המלך חוסיין מצא עצמו בתחילת שנות ה-20 בבידוד גובר והולך מצד האימפריה הבריטית, ובסכסוך עם בית סעוד שמרכזו בריאד. בספטמבר 1924 כבש אבן סעוד את טאיף מידי השריפים, וחוסיין נאלץ לוותר על תאריו, מתוך תקווה שהדבר יביא לסיום המתקפה של בית סעוד. עלי נטל את תאריו החילוניים של אביו, ונמנע מליטול את תואר הח'ליפה. הוא עזב את מכה על מנת שלא להביא את המלחמה לעיר הקודש, והתבצר בג'דה שם עמד במצור במשך שמונה חודשים.
בדצמבר 1925 זכה בית סעוד לניצחון סופי, ועלי נאלץ לעזוב את חצי האי ערב, ולעבור לעיראק, שם שלט אחיו הצעיר פייסל. ממלכת חג'אז צורפה לממלכת ערב הסעודית, ותואר מלך חג'אז בוטל. במשך שנים אחדות ניהל משא ומתן עם הצרפתים על תואר מלך סוריה שנשלל מאחיו פייסל בשנת 1921, אך בסופו של דבר לא יצא הדבר לפועל. את שארית חייו בילה עלי בבגדאד, שם הוענקה לו אחוזה מלכותית. חלק ניכר מזמנו בילה באירופה, שם נועץ ברופאים בשל מחלת לב בה לקה, ולעיתים שהה אצל אחיו עבדאללה בעמאן ובירושלים. לאחר מותו של פייסל שימש כחונך למלך ראזי, שנישא לבתו עליה. ב-13 בפברואר 1935 מת עלי בבגדאד.
צאצאיו מבית המלוכה העיראקי.
מנישואיו לנפיסה ח'אנום ב-1906 נולדו לו ארבע בנות ובן.
אחת מבנותיו, עליה, נישאה לראזי, מלך עיראק, בן אחיו פייסל. לאחר מותו של ראזי, בשנת 1939 שימשה כמלכה האם של עיראק. בנו, עבד אל-אילה שימש במשך שנים רבות כעוצר עיראק, שכן המלך הצעיר, בנה של עליה ונכדו של עלי, פייסל השני היה אך פעוט כאשר אביו נהרג. בשנת 1958 אירעה הפיכה צבאית, שהעלתה לשלטון את הקצין עבד אל-כרים קאסם. בהפיכה נרצחו עבד אל-אילה ופייסל השני, ושושלתו של עלי נכרתה.
נאשה ובנו
דפולריזציה
היפרפולריזציה
אח&quot;י אילת (סער 2)
אח"י אילת הייתה ספינת טילים מדגם סער 2, סימנה הצבאי היה 321, היא פעלה בשירות חיל הים משנת 1968 עד שנת 1991.
הספינה השנייה אחרי אח"י חיפה שחומשה במערכת הנשק שכללה את טילי גבריאל.
השתתפה בקרבות הטילים ב.
בשירות חיל הים.
הספינה נבנתה במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבורג שבצרפת. ב-5 באוגוסט 1968 יצאה משרבורג בפיקוד רס"ן אלי לוי הגיעה לנמל חיפה ב-11 באוגוסט 1968 ונקלטה בשייטת ספינות הטילים.
במלחמת יום הכיפורים השתתפה בקרבות נגד המצרים באזור פורט סעיד ודמיאט. בקרב דמיאט ירתה 5 טילי גבריאל (טיל) ופגעה בספינות טילים מצריות. בקרבות אחרים התחמקה מטילים שנורו עליה וירתה 152 פגזים מתותחי 40 מ"מ .
חימוש עיקרי.
שנות ה-70: מערכת בקרת אש גבריאל, 5 טילי גבריאל. 2 תותחי 40 מ"מ L70 תוצרת ברדה, שני מקלעי 0.5, רקטות מוץ. סונאר בקוער הספינה ופצצות עומק נגד צוללות.
שנות השמונים: מערכת טילי הרפון 4 טילי הרפון, תותח 40 מ"מ ברדה, נוסף סונאר עומק משתנה וטורפדו נגד צוללות דגם 44 תוצרת ארצות הברית.
יוסי זאנה
יוסי זאנה (ידוע גם בכינוי סו אלן, נולד ב-15 ביולי 1957), הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם ומזוהה בעיקר עם הפועל תל אביב.
קריירה.
זאנה נולד בחדרה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של מכבי נתניה. כשעלה לקבוצה הבוגרת זכה עמה בדאבל בשנת 1978, אך לא הצליח להשתלב בהרכב ועבר לבית"ר ירושלים, שם שיחק עונה אחת.
בשנת 1979 הביא אותו המאמן דוביד שוויצר להפועל תל אביב וכבר בעונתו השנייה בקבוצה, , זכה עמה באליפות והפך לחלק משמעותי ברביעיית ההגנה של הקבוצה, יחד עם נמרוד דרייפוס, גבי לסרי ויעקב אקהויז. שנתיים לאחר מכן זכה עם הקבוצה גם בגביע המדינה לאחר ניצחון 2-3 על מכבי תל אביב במשחק הגמר. זאנה שיחק עשר שנים רצופות בהפועל תל אביב, וזכה עמה בשתי אליפויות נוספות, בשנים 1986 ו-1988, כשלצידו מככבים בקבוצה משה סיני ואלי כהן. בעונה שלאחר האליפות האחרונה של הקבוצה בשנות השמונים, היה זאנה שותף לירידת הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה, אז הליגה הארצית. הייתה זו עונתו האחרונה במועדון בו רשם 215 הופעות בליגה, בהן כבש שער אחד, מול בית"ר ירושלים. זאנה כבש פעמיים לזכות הקבוצה במשחקי גביע האינטרטוטו, ובסך הכל הבקיע 4 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.
לאחר עונת הירידה, עבר זאנה לבני יהודה יחד עם חברו מהפועל משה סיני, וזכה עמה באליפות היחידה בתולדותיה בשנת 1990. שנה לאחר מכן החליט לפרוש ממשחק פעיל.
זאנה שיחק לראשונה בנבחרת ישראל ב-20 בנובמבר 1983, במשחק נגד נבחרת מערב גרמניה, ובמהלך שנות השמונים רשם בסך הכל שלוש הופעות במדי הנבחרת, האחרונה במשחק ידידות מול בשנת 1989.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן זאנה מספר שנים במחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
חיים אישיים.
זאנה נשוי לעליזה ולהם שתי בנות. מספר שנים לאחר פרישתו ממשחק פעיל, החל זאנה לעבוד בחברת החשמל, שם עבד עד לפרישתו לגמלאות.
כריסטיאן פרדיננד אבל
כריסטיאן פרדיננד אָבֶּל (בגרמנית: Christian Ferdinand Abel יולי או אוגוסט 1682 - 3 באפריל 1761 או 1737) התפרסם כאחד מגדולי הכנרים והצ'לנים בגרמניה של תקופת הבארוק ובעיקר עשה לו שם כווירטואוז בוויול.
חייו.
כריסטיאן פרדיננד נולד בהנובר, בנו של המלחין, הכנר ונגן העוגב קלאמור היינריך אבל. במשך תקופה מסוימת שירת כריסטיאן בצבא השוודי של קארל השנים עשר, מלך שוודיה בזמן הכיבוש של צפון גרמניה. הוא נשא לאישה את אנה כריסטיאנה הולם השוודית.
לאחר תום שירותו הצבאי נסע אבל לברלין, שם כיהן בתפקיד חשוב בתזמורת החצר של פרידריך הראשון, מלך פרוסיה. הוא נשאר בתפקידו זה עד לפירוק התזמורת בידי פרידריך וילהלם ב-1713. הוא עבר עם אחדים מעמיתיו לקטן לעבוד בתזמורת החצר שם ככנר ונגן ויולה דה גמבה תחת שרביטו של אוגוסטין ריינהרדט שטריקר. אבל המשיך לנגן בתזמורת גם בהנהגת ממשיכו של שטריקר, יוהאן סבסטיאן באך. באך היה סנדק לבתו של אבל, סופי-שרלוטה, שנולדה ב-6 בינואר 1720 בקטן. באותה שנה התלוו אבל ובאך אל לאופולד, נסיך אנהאלט-קטן במסעו לקרלובי וארי (קרלסבד).
קיימת סברה לפיה חיבר באך את שלוש טריו סונאטות שלו לוויולה דה גמבה וצ'מבלו, רי"ב 1027-1029 בשביל אבל, כמורו של לאופולד בנגינה בוויול. כמו כן הועלתה ההשערה כי באך הלחין במקור גם את שש הסוויטות לצ'לו רי"ב 1011-1007, בעבורו.
ב-1723 עזב באך את קטן כדי להיכנס לתפקידו כמנצח המקהלה של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג, ומשרתו בתזמורת העירונית נשארה פנויה. אבל תפס את מקומו כ"מוזיקאי ראשי" (Premier-Musicus) של תזמורת החצר. אבל נשאר בקטן עד סוף חייו ושם גם נקבר.
בנו של אבל, קארל פרידריך אבל, שנולד ב-1723 בקטן, היה גם הוא מלחין פורה ווירטואוז ויולה דה גמבה נודע. פרסומו העיקרי בא לו מייסוד קונצרטי באך-אבל יחד עם יוהאן כריסטיאן באך בלונדון, הקונצרטים הראשונים למנויים באנגליה. בנו הבכור, לאופולד אוגוסט אבל היה גם הוא מלחין וכנר.
אי-שרדות הנקמה של האי
אי-שרדות הנקמה של האי (באנגלית: Total Drama: Revenge of the Island) היא סדרת אנימציה קנדית, המהווה סדרת המשך לסדרות אי-שרדות, אי-שרדות אקשן ואי-שרדות מסביב לעולם. בעונה הזאת מגיעים 13 מתחרים חדשים שמתחרים על 1,000,000 דולר. הסדרה מתרחשת על מחנה האי הישן של אי-שרדות שהושכר לחברת פסולת ששחררה על האי פסולת רדיואקטיבית. בניגוד להדחה בעונה הראשונה בה מי שהודח לא קיבל מרשמלו, בעונה זו המתמודד שהודח מקבל מרשמלו רדיואקטיבי. בפרק הראשון בהדחה של סטייסי היא לא ידעה שהמרשמלו שלה הוא רדיואקטיבי אז היא תפסה אותו בידיים ונשר לה כל השיער.
פרקים.
קבוצות.
עכברושי רעל - בי, דקוטה (עברה קבוצה), סקוט (החליף עם ג'ו קבוצה), סטייסי, דון, לייטנינג וסם.
תולעים מוטנטים - זואי, מייק, בריק (עבר קבוצה), אן מריה, ג'ו (החליפה עם סקוט קבוצה) וקמרון.
פיצול האישיות של מייק.
מייק יכול להשתנות למספר דמויות:
פרס אוסישקין
פרס אוסישקין הוא פרס ספרותי שניתן בעבר על ידי הקרן הקיימת לישראל.
היסטוריה.
הפרס נקבע על ידי הנהלת הקרן הקיימת לזכרו של מנחם אוסישקין, נשיאה לשעבר של הקרן, לכבוד יום הולדתו השמונים. לראשונה הוענק ב-1944.
על פי תקנות הפרס: ה"פרס ניתן לספר בעל ערך חינוכי לעם ולנוער, בכל צורה ספרותית אומנותית, על תולדות התנועה הציונית ועל מפעלים, תופעות ותנועות בתוך הציונות וכן על אישים ממחוללי תנועת חיבת ציון והציונות."
בין הזוכים בפרס:
סטפן פרואה דה וו
סטפן פרואה דה וו (בצרפתית: Stéphane Froidevaux) הוא שף צרפתי, שמסעדתו מחזיקה בכוכב מישלן.
ביוגרפיה.
סטפן פתח את המסעדה הראשונה שלו L'antidote במלון בפרובאנס. לאחר שזכה בכוכב מישלן הוא פתח את המסעדה השנייה שלו שנקראת Le Fantin Latour בגרנובל. סטפן השתתף בקרב סכינים וניצח את התחרות פעמיים - בעונה הראשונה ושוב בשנייה.
קלאמור היינריך אבל