ב-26 במאי 1908 נמצא לבסוף מצבור הנפט הראשון בפרס, שהיה הגדול ביותר בעולם שנתגלה עד לאותה העת ומוקם בחבל ח'וזסתאן. גילוי זה הוביל בשנת 1909 להקמת חברת הנפט האנגלו-פרסית, שהפכה מאוחר יותר לחברת הנפט האנגלו-איראנית ובסופו של דבר BP. ד'ארסי מונה לדירקטוריון החברה החדשה, משרה אשר מילא באופן סמלי בעיקרו עד מותו. בפועל פרש ד'ארסי מרוב פעילותו העסקית לאחר גילוי מרבצי הנפט הגדולים בפרס. לאורך חייו היה נשוי פעמיים, כאשר נישא בשנית שנתיים לאחר שהתאלמן ב-1897. מנישואיו הראשונים היו לו שני בנים ושלוש בנות. ד'ארסי מת ב-1 במאי 1917 באולם סטנמור מדלקת סימפונות, והותיר אחריו את אשתו וילדיו. הוא נקבר בסטנמור בטקס הלוויה של הכנסייה האנגליקנית. הונו במותו בסך 984,000 ליש"ט הושאר כמעט כולו למשפחתו.
וואנג דונג-היוק
וואנג דונג-היוק (בקוריאנית: 황동혁; נולד בשנת 1971) הוא במאי ותסריטאי דרום קוריאני, הידוע בשל יצירת הסדרה "משחק הדיונון".
ביוגרפיה.
סרטים קצרים.
וואנג דונג-היוק נולד וגדל בסיאול, דרום קוריאה. לאחר סיום לימודי תואר ראשון בתקשורת באוניברסיטה הלאומית בסיאול, כתב וביים סרטים קצרים רבים המתארים בפסימיות רבה את חיי האדם.
לאחר שעבר ללוס אנג'לס ללמוד תואר שני בהפקת סרטים באוניברסיטת דרום קליפורניה, יצר שני סרטים קצרים "Heaven &amp; Hell and Desperation" (2000). סרט עבודת הגמר שלו נקרא "Miracle Mile" (2004), והוא מספר על נהגת מונית לא חוקית קוריאנית-אמריקאית הנמצאת בחיפוש אחר אחיה שאומץ על ידי אמריקאים לפני 20 שנה. "Miracle Mile" הוקרן בלמעלה מ-40 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים וזכה במספר פרסים, ביניהם פרס DGA לסרטי סטודנטים ופרס אמי לסטודנט.
אבי.
הסרט העלילתי הראשון שיצר עסק בנושא האימוץ ונקרא My Father (2007). הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של המאומץ הקוריאני-אמריקאי אהרון בייטס, והוא עוסק בחייל של צבא ארצות הברית המוצב בקוריאה שמופיע בטלוויזיה הלאומית כדי לחפש את הוריו, ומוצא את אביו לאחר שנרצח.
כור ההיתוך.
הסרט השני של הוואנג הפך לאחד הסיפורים הגדולים בקולנוע הקוריאני בשנת 2011 והוא מבוסס על רומן קוריאני שנכתב על ידי גונג ג'י-יאנג ומספר על אירועים אמיתיים שקרו בבית הספר גוואנגו עבור חירשים שבו סטודנטים צעירים טופלו באכזריות ועברו התעללות מינית על ידי המורים והמנהלים במקום. הוואנג אמר כי הוא התלבט במשך כחודש אם לעשות את הסרט או לא, אך החליט לעשות זאת כי "יש לספר זאת". הוואנג אמר, "חשבתי על שני דברים כשעשיתי את הסרט הזה. ראשית, רציתי ליידע את העולם על התקרית המחרידה הזו. שנית, רציתי לחשוף את הבעיות המבניות של החברה. הנושאים המוצגים בסרט - אלימות מינית נגד ילדים, קשרים מושחתים בין משטרה למשפחות משפיעות ורשלנות של עובדי מדינה.
הסרט הפך ללהיט בדרום קוריאה, ומשך אליו 4.7 מיליון צופים. בנוסף, עורר הסרט זעם ופרשנויות ציבוריות נרחבות, כך שהתיק נפתח מחדש ומחוקקים העבירו את "הצעת החוק דוגני" המבטלת את חוק ההתיישנות של פשעי מין נגד קטינים ונכים בדרום קוריאה. הוואנג אמר, "התחלתי ליצור סרטים כי הייתי כל כך מתוסכל מכל הנושאים החברתיים הלא פתורים שראיתי. אנחנו יכולים לראות דרך סרטים עד כמה אנו משתנים על ידי העולם. אי אפשר לשנות את החברה רק עם סרט אחד, אבל אם מסתכלים על ההשפעה של יציאת הסרט הזה, אנחנו יכולים לחשוב על הסרט שיש לו כוח במונחים של השפעה חיובית על החברה".
מיס סבתא.
הסרט הוא קומדיית דרמה משפחתית, מוזיקלית ורומנטית המתמקדת באשה בת 74 החוזרת לגיל 20. וואנג אמר במסיבת העיתונאים של הסרט "נראה שאני תמיד עושה סרטים חברתיים עם נושא עצוב, אבל במציאות, אני בן אדם כיף. הפעם רציתי באמת לעשות שמח."
משחק דיונון.
וואנג הגה את הרעיון למשחק דיונון המבוסס על מאבקים כלכליים שלו בתחילת חייו, כמו גם על הפער המעמדי בדרום קוריאה. למרות שתסריטו הופיע לראשונה בשנת 2008, וואנג לא הצליח למצוא הפקה שתתמוך בתסריט עד שנטפליקס בסביבות 2019 מצאה עניין כחלק מהניסיון להרחיב את היצע התכנים הזרים שלהם. הסדרה שוחררה ב-17 בספטמבר 2021. העונה הראשונה של "משחק הדיונון" הפכה תוך זמן קצר לעונה הנצפית ביותר של סדרת מקור בנטפליקס.
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.
האיש שלא היה (סרט, 2022)
האיש שלא היה: הסיפור האמיתי של מבצע קציצה (באנגלית: Operation Mincemeat) הוא סרט דרמת מלחמה שביים ג'ון מאדן. הסרט מבוסס על ספרו של בן מקנטייר אודות מבצע קציצה - מבצע הונאת ריגול בריטי במהלך מלחמת העולם השנייה. הסרט מופץ על ידי האחים וורנר ברוב אירופה, כולל בריטניה, כשנטפליקס אחראית להפצתו באמריקה הצפונית. הסרט מופץ בבתי הקולנוע בישראל החל ב־5 במאי 2022.
תקציר העלילה.
בתחילת 1943, יואן מונטגיו, המשמש נציג חיל הים המלכותי בוועדת XX, שפיקחה על הפעלת סוכנים כפולים במסגרת MI5, נפרד לשלום מאשתו היהודיה ומבנם העוברים לארצות הברית. לכאורה, בגלל חשש מפלישה גרמנית לבריטניה ולמעשה, בשל משבר בנישואיהם.
צ'ארלס צ'ולמונדליי, מזכיר הוועדה, הוגה תוכנית הונאה הזוכה תחילה לשם "הסוס הטרויאני" (בהמשך שם המבצע משתנה ל-Mincemeat (קציצה)). מונטגיו מקבל את הרעיון לתת לגופת חייל בריטי להישטף לחוף הספרדי כשעליה מסמכים עם מידע כוזב, לפיו מתוכננת פלישה של בעלות הברית ליוון ולא לסיציליה, שם מתוכננת הפלישה הבריטית ושם מרכזת גרמניה הנאצית כוחות גדולים לבלימת הפלישה הצפויה. לתוכנית מתנגד מפקדם, ג'ון גודפרי, הסבור כי כישלונו האפשרי של המבצע ההרפתקני, עשוי לחשוף את שאר מאמצי ההונאה המתוכננים. אולם, צ'רצ'יל תומך במבצע ומורה להמשיך בו.
לצוות בניית סיפור הכיסוי להונאה מגויסת ג'ין אשר תורמת את תמונתה כתמונת ארוסת החייל שיישטף לחוף. בזמן בניית הדמויות לסיפור הכיסוי, נרקמים יחסי קירבה בין יואן ובין ג'ין, למורת רוחו של צ'ארלס אשר נמשך אל ג'ין ומנסה להפריד ביניהם. גודפרי חושד כי אחיו של יואן הוא קומוניסט ופרטי המבצע עלולים לזלוג אליו ולברית המועצות ולוחץ על צ'ארלס לעקוב אחרי יואן. במקביל, מחפש הצוות גופה אשר תתאים לסיפור הכיסוי ומוצא אותה בדמות חסר בית שהתאבד בנטילת רעל.
המבצע יוצא לדרך כשצוללת בריטית משליכה את הגופה סמוך לחוף דרום ספרד הנייטרלית. הגופה מגיעה למשטרה הספרדית ולאחר תלאות רבות המורטות את עצבי הבריטים, מתברר להם כי אכן תוכן המזוודה שהייתה צמודה לגופה צולם והועבר ככל הנראה לברלין.
במפקדת מודיעין חיל הים מחכים במתח רב ב-9 ביולי 1943 לחדשות מן הנחיתה הבריטית הפותחת את פלישת בעלות הברית לסיציליה כאשר הטלפרינטר פולט את החדשות שהחוף בדרום סיציליה נכבש לאחר קרב שבו ההתנגדות הגרמנית והאבידות הבריטיות היו מועטות באופן יחסי.
הפקה.
במאי 2019 נודע כי את הסרט יביים על ידי ג'ון מאדן וקולין פירת' יככב. קלי מקדונלד הצטרפה לסרט באוקטובר. בדצמבר נוספו לצוות השחקנים מת'יו מקפדיין, פנלופי וילטון, ג'וני פלין, טום ווילקינסון, האטי מוראהן, סיימון ראסל ביל, פול ריטר ומארק גאטיס. ג'ייסון אייזקס לוהק במרץ 2020.
הצילומים החלו בדצמבר 2019 בין לונדון לספרד. מקומות הצילום כללו סצנת קרב בחוף סאנטון שבצפון דבון בפברואר 2020 וסצנה שצולמה במאלגה במרץ 2021.
הפצה.
בפברואר 2021 נטפליקס רכשה את זכויות ההפצה לסרט באמריקה הצפונית ובאמריקה הלטינית. החטיבה הבינלאומית של האחים וורנר החזיקה בזכויות הפצה לסרט בבריטניה, אירלנד, צרפת, גרמניה, ספרד, איטליה, בלגיה, הולנד ולוקסמבורג.
הסרט יצא לאקרנים באפריל 2022 בבריטניה.
בישראל הסרט מופץ על ידי רשת בתי הקולנוע "לב" ב-5 במאי 2022.
קפה נח
קפה נֹח היה בית קפה ומתחם הופעות שפעל בין השנים 1951–1989, ברחוב דרך לח"י 98 (כיום נקראת דרך בר-לב) בשכונת הארגזים, תל אביב. במהלך שנות פעילותו, שימוש בית הקפה כמרכז הופעות למוזיקה הערבית הקלאסית ולמוזיקה ערבית-יהודית ואירח את גדולי המוזיקאים היהודים שהיגרו לישראל מארצות האסלאם.
היסטוריה.
קפה נח הוקם על יד משפחת לוי שהיגרה לישראל המנדטורית בראשית שנות ה-30 מסוריה. ב-1947 עברה משפחת לוי מקריית חרושת לתל אביב. ב-1948, קיבל אבי המשפחה שלמה לוי שהיה חבר באצ"ל פרדס שננטש על ידי תושביו הפלסטינים במלחמת העצמאות. על שטח זה שהתפרש על כשני דונאמים הקים לוי ראשית את בתי המשפחה בחלקו הדרומי של המתחם, וב-1951 את בית הקפה בחלקו הצפוני. מתחם הקפה שכלל בוסתן, בריכת דגים גדולה, בר, במה ואזור ישיבה היה ממוקם כולו תחת כיפת השמיים. בשנים הראשונות, פעל המקום רק בסופי שבוע ובחודשים הלא גשומים של השנה, ועד 1953 לא חובר לרשת החשמל הראשית. המקום נחל הצלחה כבירה ומספר המבקרים בערב עמד על 400–800 איש.
אומנים בולטים ורפרטואר.
ב-40 שנות פעילותו של קפה נח הופיעו בו אומנים רבים ביניהם ניתן למנות את זוהר ארגוב, יפה ירקוני, שושנה דמארי, חיים משה, כמו גם אמנים דוגמת הצ'רצ'ילים והאריות.