החל כנער להשתתף במספר סרטי קולנוע: "צרות במערב" (1994) בבימויו של טרנס היל, "בזמן שגנבת" (1996), "סליפרס" (1996) בבימויו של בארי לוינסון, ו-"חמש ילדות יפות" (1999) בבימויה של סופיה קופולה. בשנת 2000 לוהק לתפקיד הראשי בקומדיה הרומנטית "100 בנות". לאחר סיום לימודיו בתיכון, התקבל לאוניברסיטת קולומביה, אך ויתר והעדיף להתרכז בקריירת המשחק.
בשנים הבאות כיכב בסרטים "מים עמוקים" (2001), "המנסרים מטקסס" (2003), "סטייטסייד" (2004), "קרימינל" (2004), "בן ערובה" (2005), "פעימה" (2006), "האהבה באה לתליין" (2006), "Cherry Crush" (2007) ו"בעמק האלה" (2007). במקביל להשתתפותו בסרטי קולנוע, השתתף בפרקים בודדים של מספר סדרות טלוויזיה, בהן "מהדורה מוקדמת", "CSI", "הפרקליטים", "", "עמוק באדמה" ו"".
ב-2007 גילם את דמותו של טומי דונלי בסדרת הטלוויזיה "האחים דונלי" של רשת NBC, העוסקת במשפחה ממוצא אירי המעורבת בפשע המאורגן בשכונת הל'ס קיצ'ן בניו יורק. הסדרה ירדה מהמסכים לאחר עונה אחת.
במהלך השנתיים הבאות המשיך טאקר לככב על מסך הקולנוע, בין היתר בסרטים "The Ruins" (2008), "אנגלי בניו יורק" (2009), "ורוניקה מחליטה למות" (2009), "מסקדה" (2010), "שיעורי טיסה" (2010), ו"שלושת הימים הבאים" (2010), וכן השתתף בפרקים בודדים בסדרות הטלוויזיה "צווארון לבן", "מחשבות פליליות" ו"רופא להשכיר".
בין 2011 ל-2013 גילם דמות משנה שהופיעה במספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה" של רשת NBC. בשנים שלאחר מכן השתתף בפרקים בודדים של הסדרות "מבוקש" ו"חניבעל", וב-2014 שוב לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ממלכה", בה גילם את דמותו של ג'יי קולינה, צעיר הסובל מבעיות סמים ואלכוהול המנסה להשתקם בעזרת אמנויות לחימה משולבות. ב-2015 הצטרף לצוות הסדרה "צדק פרטי", בעונתה השישית. ב-2017 שיחק בסרט "וירג'יניה המתוקה".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד מרכזי בסרט הקצר "Skin" של במאי הישראלי גיא נתיב, זוכה פרס האוסקר בקטגוריית "הסרט הקצר הטוב ביותר", ושיחק בעונה השנייה של הסדרה "שלג צח", בתפקיד של מאט מקדונלד, ובעונה השנייה של הסדרה "וסטוורלד" ב-HBO בדמותו של קראדוק הבוגר. בשנת 2019 החל לככב בסדרה "העיר על הגבעה", כפרנקי ריאן ברשת שואוטיים, ושיחק בתפקיד הנבל בסרט "המלאכיות של צ'רלי" שביימה אליזבת' בנקס.
חיים אישיים.
ב-16 ביוני 2012 נישא טאקר לטארה אחמד, בתו של ההיסטוריון הכלכלי זוכה פרס פוליצר ליאקת' אחמד. נולדו להם תאומים, בן ובת, ב-15 במאי 2019.
טאקר הוא המייסד של העמותה "קרן פגסוס", המשלימה את מסעם האקדמי של סטודנטים בעלי הישגים טובים על ידי שליחתם למחנה קיץ כאמצעי לעזור להם להתכונן לסביבות הגאוגרפיות והחברתיות החדשות של בתי הספר התיכוניים הפרטיים שבהם הם מתכננים ללמוד.
כאקאן
תאודוסיה
ארץ ישראל המערבית
ברנדה הווארד
ברנדה הווארד (באנגלית: Brenda Howard; 24 בדצמבר 1946 – 28 ביוני 2005) הייתה פעילה למען זכויות ביסקסואלים ולהט"ב, ופמיניסטית סקס-פוזיטיבית. אחת מהמארגנים של מצעד הגאווה הראשון, וידועה בשל כך בתור "אם הגאווה".
ביוגרפיה.
נולדה ברובע הברונקס וגדלה בלונג איילנד. למדה סיעוד רפואי במנהטן.
בשנות ה-60 הייתה פעילה בתנועת המחאה נגד מלחמת וייטנאם. ב-1969 חייתה בקומונה של פעילי המחאה, וכמו נשים רבות אחרות בתנועת האנטי-מלחמה, פיתחה ביקורת רבה על הדומיננטיות של גברים בתנועה, וכתוצאה הפכה גם לפעילה פמיניסטית.
כשפרצו מהומות סטונוול - אשר היוו נקודת מפנה בתנועת השחרור הלהט"בית - הווארד הייתה בין המשתתפות. חודש לאחר המהומות היא ארגנה עצרת זיכרון, ושנה לאחר המהומות, היא ארגנה את מצעד יום השחרור הראשון ברחוב כריסטופר (שם נמצא פונדק סטונוול) לכבוד יום השנה של המהומות. הצעדה הייתה צעדת הגאווה הראשונה בעולם, ופעילותה עודדה צעדות נוספות בערים וארצות שונות.
הווארד גם הגתה את הרעיון של שבוע שלם של פעילויות סביב הצעדה, רעיון שהוליד את חגיגות הגאווה אשר נהוגות עד היום ברחבי עולם בחודש יוני. פעילותה בתקופה זו זיכתה אותה בכינוי "אם הגאווה". הווארד עצמה, יחד עם פעילי הלהט"ב סטיבן דונלדסון ול. קרייג שונמקר, טבעו את המילה "גאווה" ביחס לתנועת הזכויות הלהט"בית והפכו אותה לפופולרית.
הווארד הייתה פעילה במשך יותר משלושה עשורים בסוגים שונים של אקטביזם ובארגונים שונים, כגון חזית השחרור הגאה (Gay Liberation Front), ACT UP, Queer Nation, ודרך הקואליציה לזכויות הומו-לסביות גם עזרה לקדם חקיקה במועצת העיר ניו יורק. היא הייתה היו"ר של האיחוד האקטיביסטי הגאה (Gay Activists Alliance).
ב-1987 הווארד הייתה בין המייסדות של הארגון New York Area Bisexual Network, אשר ריכז פעילויות ושירותים המיועדים לקהילה הביסקסואלית הגדלה של האזור. היא גם הייתה מהפעילות הראשונות בארגון הפוליטי BiPAC, רכזת אזורית של BiNet USA, ומנחה בקבוצת הדיון הביסקסואלית-בדס"מית, ואף הקימה את הקבוצה הראשונה של אלכוהוליסטים אנונימיים עבור ביסקסואלים.
ברמה הארצית, פעילותה של הווארד כללה עבודת ארגון של הצעדה על וושינגטון למען שחרור וזכויות הלהט"ב (March on Washington for Lesbian, Gay and Bi Equal Rights and Liberation) ב-1993, שם הייתה יו"ר של בלוק ה"לת'ר" (Leather - זהות ואורח חיים שמבוססים על פרקטיקות מיניות בדס"מיות ופרפורמנס שכולל לבוש פטישיסטי, שהתחיל בקרב קהילות הומואים וגדל לכדי זהות להט"בית נפוצה, שכוללת "משפחות לת'ר" פוליאמוריות ודגל גאווה); וכן של אירועי 25 שנה לסטונוול ב-1994.
בנוסף להיותה ביסקסואלית גלויה, הייתה הווארד פוליאמורית ובדס"מית.
הווארד נפטרה מסרטן ב-28 ביוני 2005. היא הותירה אחריה בן זוג, לארי נלסון.
מורשת.
הפרס על שם ברנדה הווארד.
הפרס על שם ברנדה הווארד נוסד בשנת 2005 בסניף קווינס של ארגון PFLAG (הארגון של הורים ובעלי ברית של להט"בים). זה היה הפרס המרכזי הראשון מידי ארגון להט"ב שנקרא על שם אדם ביסקסואלי. הפרס, אשר ניתן כל שנה, מכיר באדם או ארגון הפועל למען הקהילה הביסקסואלית, ושעבודתם למען הקהילה הלהט"בית הרחבה מייצגת את החזון, העקרונות, והשירות הקהילתי של ברנדה הווארד, אשר הייתה מודל לחיקוי עבור כל הקהילה.
הכרה ואזכורים אחרים.
הווארד נבחרה על ידי ה-Equality Forum בתור אחת מ-31 האייקונים של חודש הגאווה ב-2013. ב-2014, פרויקט טרבור בחר בה בתור מודל לחיקוי במסגרת פרויקט חודש היסטוריית נשים, ששם דגש על נשים ששינו את העולם לטובה. מארגני הפרויקט ציינו שברצונם לא רק לציין את חודש הגאווה, אלא "להאיר בזרקור את ההשפעה שהייתה ועודנה - ואשר לעיתים קרובות נמחקת - של נשים להט"ביות על הנוער".
הספר "לצאת מהארון כביסקסואלית" של ג'. פ. פישר, 2014, מוקדש להווארד.
ארץ ישראל המזרחית
תיאודוסיה
יובינליס
אוסקר פון הוטיאר
אוסקר אמיל פון הוטיאר (בגרמנית: Oskar Emil von Hutier; 27 באוגוסט 1857 – 5 בדצמבר 1934), היה גנרל גרמני, שפיקד על דיוויזיה, על קורפוס ואחר כך על ארמייה בחזית המזרחית ובחזית המערבית.
ביוגרפיה.
תחילת הקריירה.
פון הוטיאר נולד בארפורט שהשתייכה לממלכת פרוסיה, למשפחה בעלת מסורת צבאית ארוכה, סבו שירת בצבא הצרפתי, ואילו אביו צלסטין היה קולונל בצבא הפרוסי. ב-1875 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-1.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון הוטיאר מפקד דיוויזיית המשמר ה-1 שהייתה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב על המארן. ב-4 באפריל 1915 מונה פון הוטיאר למפקד הקורפוס ה-21 שהיה חלק מהארמייה העשירית בחזית המזרחית. ב-2 בינואר 1917 מונה פון הוטיאר למפקד פלגת הארמייה D. ב-22 באפריל 1917 מונה פון הוטיאר למפקד הארמייה השמינית ופיקד עליה במבצע אלביון ובכיבוש ריגה. ב-22 בדצמבר 1917 הוטל על פון הוטיאר להקים את הארמייה ה-18 בחזית המערבית. באביב 1918 השתתפה הארמייה בפיקודו במתקפת האביב כחלק מקבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, ובתחילה זכתה להישגים נאים, אך לבסוף נבלמה.
בסוף קיץ 1918 הותקפה הארמייה על ידי מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ובשל כך נאלצה לסגת צפונה זמן קצר לפני סיום המלחמה.
עם חתימת הסכם שביתת הנשק הסיג פון הוטיאר את כוחותיו באופן מסודר לשטחי הקיסרות הגרמנית ובראשית 1919 פרש משירות צבאי.
לאחר המלחמה היה פון הוטיאר נשיא ליגת הקצינים הגרמניים עד מותו.
פון הוטיאר נפטר בברלין ב-5 בדצמבר 1934 והוא בן 81 שנים.
משפחתו.
פון הוטיאר היה נשוי לפאני לודנדורף, ממנה היו לו 3 ילדים. הגדול אוסקר נפצע קשה בקרב ורדן ב-1916.
אנספיריום
חברת תושיה
גיא שילון
גיא שילון (נולדה בשנת 1997) היא אלופת ישראל בשחיה במשחה ל-200 מטר גב (2013).
ביוגרפיה.
שילון התאמנה בקבוצת מכבי פארק מים רעות בהדרכתו של כרמל לויתן, בשנת 2014 עברה לקבוצת הפועל ירושלים.
באליפות קומן (אליפות מדינות הים התיכון בשחייה לנוער) שנערכה בקפריסין ביוני 2011 זכתה שילון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.93 דקות.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בטרבזון טורקיה בסוף יולי אותה שנה סיימה שילון במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי לגילאי 14 ו-15 חדש של 2:19.94 דקות (הנוכחי, 2015), במקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.07 דקות, במקום 19 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:34.94 דקות ובמקום 20 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.48 דקות.