לאחר מלחמת העולם השנייה, דמותה של אן שירלי הפכה פופולרית עוד יותר בפולין. בכנס סופרים בשנת 1946, מריה קן, סופרת פופולרית של ספרים לצעירים, דיברה בעד ספריה של מונטגומרי בטענה כי צעירים זקוקים לספרות "שתחזיר לצעירים חיים ושמחה לאחר אותן שנים איומות שאיבדו כל כך הרבה חיים צעירים, ונטלו את הנוער והשמחה מאלה ששרדו." המו"ל מייקל ארקט הורשה לפרסם את שלושת ספרי אן הראשונים של מונטגומרי, כולם הפכו לרבי מכר מיידיים. במאמר שכתב המשורר יז'י ויסומירסקי בכתב העת Tydzieri משנת 1948 ביקש להסביר מדוע ספרי אן היו כה פופולריים בפולין. ויסומירסקי התווכח עם פולין בהריסות, אנשים זקוקים לדמות כמו אן שנשארה אופטימית ועליזה. ויסומירסקי טען עוד כי מאז ההתקוממות האחרונה נגד השלטון הרוסי בשנים 1863–1864, היו בפולנים שני אידיאלים מנוגדים - הפוזיטיביסטי המדגיש את המעשיות והריאליזם שקראו להפיק את המיטב בעולם כפי שהוא עם דגש על פיתוח כלכלי. לעומת הרומנטי עם דגש על גבורה רומנטית, חזיונות חולמניים של עולם טוב יותר, וחוסר נכונות להתפשר לא משנה כמה המצב נואש. מבין שני המנהיגים הפולנים החשובים ביותר בתחילת המאה ה-20, רומן דמובסקי גילם את האידיאל הפוזיטיביסטי ואילו יריבו הגדול יוזף פילסודסקי גילם את האידיאל הרומנטי. ויסומירסקי טען כי הפולנים אוהבים את ספרי אן מכיוון שרוב האנשים החיים באי הנסיך אדוארד בספרים מייצגים את האידיאל הפוזיטיביסטי ואילו אן מייצגת את האידיאל הרומנטי שמגיע לאתגר את האורתודוקסיה הפוזיטיביסטית הרווחת. ויסומירסקי כי מונטגומרי השיגה בספריה סינתזה של "רומנטיקה מעשית", אשר ייצגה את היחס הדרוש ביותר בפולין המודרנית, ומכאן הפופולריות של ספריה בפולין.
בשנת 1954, נחתמו הסכמי ז'נבה על חלוקת צפון וייטנאם ודרום וייטנאם. כדי לפקח על הסכמי ז'נבה, הוקמה ועדת הבקרה הבינלאומית שמורכבה ממשלחות מהודו, פולין וקנדה. יו"ר ה-ICC היה תמיד הודי, כשהנציבים הפולנים והקנדיים דיווחו לו. אחד הנציבים הפולנים של ה-ICC, מייצ'יסלב מנלי כתב מאוחר יותר: "בתקופה זו של עבודתי עם עמיתי ההודים והקנדים, נדהמתי משיתוף הפעולה הנאמן שלהם. זו הייתה תקופה שרוב התיקים היו נגד רשויות הדרום בכל פעם שהיה חשד מוצדק לפיו רשויות הדרום מתייחסות לאזרחיהן באופן לא אנושי, הנציגים הקנדיים מעולם לא היססו לגנות את הפשעים. תמיד חשבתי שזה משמעותי ביותר."
במהלך שנות השמונים התעניינה קנדה בתנועת סולידריות בראשות לך ואלנסה. רבים מחברי האיגוד נעצרו זמן קצר לאחר כניסת חוק הלחימה בין דצמבר 1981 - יולי 1983. לאחר עונש המאסר שלהם, הציעו לרבים מבכירי האיחוד מקלט בקנדה. בנוסף, קנדה הסכימה לקבל 6,000 פליטים פולנים שנמלטו מהידרדרות התנאים בפולין במהלך הדיכוי הכלכלי והפוליטי המוגבר של הממשלה. לאחר הסכם השולחן העגול הפולני באפריל 1989, ערך ולנסה ביקור בקנדה בנובמבר 1989, וסלל את הדרך לביקור רשמי של ראש ממשלת פולין טדאוש מזובייצקי בשנת 1990, ראש הממשלה הפולני הראשון שביקר בקנדה. מאז הביקור ההיסטורי נערכו כמה ביקורים רמי דרג של מנהיגי שתי המדינות.
מאוחר יותר בשנת 1990 הודח מזובייצקי בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות על ידי סטניסלב טימינסקי, איש עסקים פולני-קנדי שטען כי הוא אמיד מאוד שחזר הביתה כדי להתמודד לנשיאות. בסיבוב השני של הבחירות הובס טימינסקי על ידי ולנסה.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מקנדה בפולין
ביקורים רשמיים מפולין בקנדה
הגנה.
בפברואר 1998 הייתה קנדה המדינה הראשונה בנאט"ו שאשררה את הצטרפות פולין לברית הצפון אטלנטית. קנדה הפכה למובילה בקרב מדינות נאט"ו בתחום אימוני שפה ושמירת שלום בפולין, כאשר מאות קצינים פולנים וסגל כללי בכיר קיבלו הכשרה בקנדה ובפולין.
התפתחות.
הסוכנות הבינלאומית הקנדית לפיתוח (CIDA) התחייבה 75 מיליון דולר לפרויקטים של שיתוף פעולה טכני בפולין בשנות התשעים לתמיכה בשינוי המדינה. תוכניות אלה נפסקו בשנת 2004 עם הצטרפותה של פולין לאיחוד האירופי. התמיכה בקנדה התפתחה ושתי המדינות מממנות כעת ביחד פרויקטים של פיתוח במדינות שלישיות. הסיוע הרשמי לפיתוח של CIDA במרכז אירופה (ODACE) מפתח את יכולותיה של פולין כתורמת סיוע חוץ.
מרכזי לימוד קנדיים ותוכניות פורחות באוניברסיטאות בפולין. עד כה הוקמו שש מחקרים קנדיים ושמונה אוניברסיטאות בפולין מציעות קורסים רבים בנושא קנדה והיבטי החיים הקנדיים.
יחסי סחר.
פולין היא השוק הגדול ביותר של קנדה במרכז ומזרח אירופה. בשנת 2018 הסתכם המסחר בין שתי המדינות ב-1.6 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של קנדה לפולין כולל מכונות, עפרות מינרלים, מכשירים רפואיים או כירורגיים ודלק מינרלי. הייצוא של פולין לקנדה כולל מכונות, עורות פרווה, רהיטים, מכונות חשמל, מטוסים וחלקים. באוקטובר 2016 חתמו קנדה והאיחוד האירופי (הכולל את פולין) על הסכם סחר חופשי המכונה "הסכם הכלכלה והסחר המקיף".
השקעות.
הכלכלה הדינמית של פולין והצטרפותה לאיחוד האירופי בשנת 2004 יצרו הזדמנויות למגזר הפרטי הקנדי. תחומי ההזדמנות העדיפים כוללים מגוון רחב של פרויקטים תשתיתיים בענפי התחבורה והנפט והגז, חלל, מוצרים סביבתיים, מדע וטכנולוגיה (טכנולוגיית מידע וטלקומוניקציה) ומוצרי ביטחון וביטחון. ההשקעה הקנדית בפולין עמדה על 264 מיליון דולר בשנת 2015.
ווינדוס 11
מור פנייש
הרב מור פנייש (במקור עד 1894 משה פוֹיֶרְלִיכט, בהונגרית:Fényes Mór; ארדבניה, 26 במרץ 1866 – בודפשט, 2 במאי 1949) היה רבה של פשט וסופר תאולוגי.
ביוגרפיה.
פוירליכט הוא בנם של יידל (יהודי) פוירליכט ושל רוזה גוטמן. בין השנים 1882–1892 היה תלמיד של בית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1891 קיבל דוקטורט במדעי הרוח בבודפשט, ובשנת 1893 סמיכה לרבנות. משנת 1893 היה המורה לדת של הקהילה היהודית של פשט, ואחר כך המפקח המקצועי של התחום בבתי הספר היהודיים, בתקופה זו היה גם עוזר רב ולאחר מכן רב של קהילת פשט. הוא היה כותב ספרי לימוד ידוע ובולט ואחד המומחים הטובים ביותר בספרות הרבנית. סידור החומר הקפדני, האובייקטיביות הלא מושפעת ומקוריות התפיסה שלו הם מאפיינים את מחקריו.
אשתו הייתה יולאן רייך (1879–1961).
ילדיהם:
עבודותיו.
מאמריו הופיעו בכתבי עת שונים. הוא תרגם חלק משמעותי מהתנ"ך המשפחתי של פרנקל והיה ממחברי הלקסיקון יהודי הונגרי .
מערות אלפנטה
מערות אלפנטה (בהינדית: घारापुरी गुफाएँ, "מערות גראפורי") הן אתר מורשת עולמית של אונסק"ו ואוסף מקדשי מערות המוקדש בעיקר לאל ההינדי שיווה. הן שוכנות ב, או גראפורי (מילולית מהינדית: "עיר המערות"), ב, 10 קילומטרים ממזרח לעיר מומבאי שבמדינת מהאראשטרה בהודו. האי, שנמצא כ-2 קילומטרים מערבית ל, כולל חמש מערות הינדואיות וכמה תלוליות סטופה בודהיסטיות המתוארכות למאה השנייה לפני הספירה, וכן קבוצה קטנה של שתי מערות בודהיסטיות עם מכלי מים.
מערות אלפנטה מכילות פסלי אבן חצובים בסלע המציגים סינקרטיזם של רעיונות ואיקונוגרפיה הינדית ובודהיסטית. המערות חצובות בסלע בזלת מוצק. למעט כמה יוצאים מן הכלל, חלק גדול מיצירות האמנות הושחתו וניזוקו. כיוון המקדש הראשי וכן מיקומם היחסי של מקדשים אחרים ממוקמים בתבנית מנדלה. הגילופים מתארים סיפורים מהמיתולוגיה ההינדואית, כאשר הפסל המונוליתי של הטרימורטי סדאשיווה (שיווה בן שלושת הפרצופים) בגובה 6 מטרים, נטארג'ה (אדון הריקוד) ויוגישווארה (לורד היוגה) הם המפורסמים ביותר.
אלה מתארכים את בניית המערות בין המאה החמישית למאה התשיעית, ומייחסים אותן לשושלות הינדיות שונות. הן מתוארכות בדרך כלל יותר בין המאות החמישית לשביעית. מרבית החוקרים משערים כי הן הושלמו בשנת 550 לספירה.
האי והמערות נקראו אלפנטה (באיות Elefante שהשתנה לElephanta) - על ידי הפורטוגלים כאשר מצאו עליה פסל פיל גדול. הם הקימו בסיס על האי, וחיל המצב השחית את הפסל והמערות. המערה הראשית (מערה 1, או המערה הגדולה) הייתה מקום תפילה הינדי עד שהגיעו הפורטוגלים, ואז האי חדל להיות מקום תפילה פעיל. את הניסיונות המוקדמים ביותר למנוע נזק נוסף למערות החלו ליזום פקידי הודו הבריטית בשנת 1909. המונומנטים שוחזרו בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1987 נקבעו מערות אלפנטה המשוחזרות כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. כיום הן מתוחזקות על ידי (בראשי תיבות ASI).
גאוגרפיה.
, או גראפורי (מילולית מהינדית: "עיר המערות"), שוכן כ-10 קילומטרים מזרחית למונומנט של השער להודו בנמל העיר מומבאי, ופחות מ-2 קילומטרים מערבית ל. האי משתרע על כ-10 קילומטרים רבועים בזמן הגאות וכ-16 קילומטרים רבועים בשפל. גראפורי הוא כפר קטן בצד הדרומי של האי. האי מחובר בשירותי מעבורות, היוצאות מקרבת "השער להודו" במומבאי, הפועלות בין השעות 9:00 ל-14:00 מדי יום, למעט יום שני שבו המערות סגורות. למומבאי יש נמל תעופה מקומי ובינלאומי מרכזי, והיא מחוברת לרשת הרכבות ההודיות.
אורכו של האי 2.4 קילומטרים ובו שתי גבעות המתנשאות לגובה של כ-150 מטרים. נקיק צר ועמוק מפריד בין שתי הגבעות ועובר מצפון לדרום. במערב הגבעה עולה במתינות מהים ונמתחת מזרחה על פני הנקיק ועולה בהדרגה לקצה במזרח בגובה 173 מטרים. יער עם מקבצים של עצי מנגו, תמרהינדי ופונגמיה מנוצה ("Millettia pinnata") מכסה את הגבעות יחד עם עצי דקל מפוזרים. אזור הכרית מורכב מחול ובוץ עם שיחי מנגרובים בשוליים. מזחים קיימים ליד שלושה כפרים קטנים המכונים "סט בונדר" בצפון-מערב, "מורה בונדר" בצפון-מזרח, וגראפורי או "ראג' בונדר" בדרום.