כהונת מושל הוואי מוגבלת לשתי תקופות כהונה של ארבע שנים כל אחת. השבעת המושל מתקיימת ביום שני הראשון של חודש דצמבר שלאחר הבחירות. תקופת הכהונה מסתיימת בצהרי היום ארבע שנים לאחר מכן. לא קיימת מגבלה על סך תקופות הכהונה שהמושל יכול לכהן בהן, אך מושל שכיהן שתי תקופות כהונה רצופות, חייב להמתין לפחות תקופת כהונה אחת לפני שיוכל להיבחר שוב, כלל שנקבע בחוקת הוואי ב-1978. הדרישות לתפקיד הן:
סמכויות.
המושל וסגן המושל, שמאז 1964 מתמודדים יחדיו באותו פתק הצבעה, הם שני פקידי הממשל המדינתיים שנבחרים בבחירות. כל שאר פקידי הממשל, כמו התובע הכללי, מבקר המדינה וכו', ממונים על ידי המושל או על ידי בית המחוקקים.
יחסית למושלי מדינות אחרות בארצות הברית, סמכויות המושל רחבות. הסמכויות המנהליות ריכוזיות יותר בהשוואה לשאר המדינות, וסמכויות מועטות ניתנות למחוזות, ושלא כמו במדינות האחרות, לא קיימים מחוזות חינוך. בין שאר סמכויות המושל הוא מוסמך למנות את כל השופטים בכל הערכאות השיפוטיות במערכת המשפט של הוואי, זאת בכפוף לאישור הסנאט המדינתי.
במדינת הוואי לא קיימות משרות קבינט ומחלקות ממשלתיות קבועות. על פי החוק, למושל ניתנת הסמכות ליצור את תפקידי הקבינט ואת המחלקות הדרושות כל עוד המחלקה הממשלתית מורכבת מלא יותר מעשרים גופים וחברי קבינט. בסמכות המושל גם להעביר מתפקידם את חברי הקבינט על פי רצונו, למעט במקרה של התובע הכללי של הוואי, שהדחתו חייבת לעבור את אישור הסנאט המדינתי.
בסמכות המושל להטיל וטו על החוקים שהתקבלו בבית המחוקקים ולהעניק חנינות.
במקרה של התפנות משרת המושל, מושבע סגנו כמושל חדש, אם כי עד כה לא אירעה התרחשות כזאת.
מעון רשמי.
מעונו הרשמי של מושל הוואי הוא "וושינגטון פלייס" (Washington Place), מעון שבעבר היה אחד הארמונות המשניים של ליליואוקלאני, מלכת הוואי ושל בן זוגה, ג'ון אוון דומיניס. המעון ניצב מול הקפיטול המדינתי של האוואי, שבו נמצא משרד המושל וקיים מעבר תת-קרקעי המקשר בין שני האתרים העובר מתחת לרחוב ברטניה שבמרכז העיר הונולולו. כיאה להיסטוריה שלו כמעון מלכותי לשעבר, אירחו בו מושלי הוואי בני משפחות מלכותיות מרחבי העולם, כולל אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, והירוהיטו ואקיהיטו, קיסרי יפן.
ב-2001 נבנה מעון חדש למושל בתחומי וושינגטון פלייס, לאחר שהמדינה החליטה להפוך את הארמון למוזיאון, רעיון שנתמך על ידי המושל בן קאייטנו ומשפחתו. בניית מעון חדש זה, "האלה קיה איינה", הושלמה ב-2002 וקייאטנו היה המושל הראשון שהתגורר בו בימים האחרונים לפני תום כהונתו. יורשתו בתפקיד, לינדה לינגל, הייתה המושלת הראשונה שהחלה את כהונתה במעון זה. על אף בניית מעון חדש זה, נותר וושינגטון פלייס כמעון רשמי של המושל ועדיין משמש לארוחות רשמיות ולאירועים רשמיים אחרים.
היסטוריה.
ב-1898 סופחה הרפובליקה של הוואי על ידי ארצות הברית. ב-1900 היא אורגנה כטריטוריה. במשך שנות קיומה של הרפובליקה כיהן בה רק נשיא אחד, סנפורד דול, שבהמשך מונה כמושל הטריטוריה. 12 אישים כיהנו כמושלי , והם מונו על ידי נשיא ארצות הברית.
ב-21 באוגוסט 1959 התקבלה הוואי כמדינה בארצות הברית, ושטחה כולל את כל שטח הטריטוריה, למעט אטול פאלמירה. מאז כיהנו בה שמונה מושלים, שבעה גברים ואישה אחת. מבין שמונת המושלים, שניים נבחרו לשלוש תקופות כהונה, ארבע לשתי תקופות כהונה, ומושל אחד נבחר לתקופת כהונה אחת. אף אחד מהמושלים לא נפטר בעת כהונתו או התפטר טרם סיומה. המושלים שמשך כהונותיהם היו הארוכים ביותר הם ג'ון ברנס, שכיהן בשנים 1962–1974, וג'ורג' אריושי, שכיהן בשנים 1974–1986, כל אחד מהם 12 שנים.
ליבריה במלחמת העולם השנייה
מעורבותה של ליבריה במלחמת העולם השנייה החלה בינואר 1944, לאחר שוויליאם טובמן נבחר לכהן כראש ממשלת ליבריה. לאחר היבחרו הכריזה ליבריה מלחמה רשמית על מדינות הציר, אך כבר שנתיים קודם לכן תמכה ליבריה במאמצי המלחמה של בעלות הברית עקב הסכמי ההגנה שלה עם ארצות הברית.
לצד סרי לנקה וקונגו הבלגית, החזיקה ליבריה באחד ממקורות הגומי הבודדים שנותרו לבעלות הברית. כדי להבטיח אספקה קבועה של גומי, החלה ארצות הברית לפתח את ליבריה כבר ב-1926, ולשם כך בנתה במדינה את נמל התעופה הבינלאומי רוברטס וכן נמל מים עמוקים במונרוביה.
המצאות צבא ארצות הברית בליבריה גרמה לעיתים למהומות עם האזרחים והחיילים הליברים, בעת שהחיילים האמריקאים חרגו מסמכויותיהם הרשמיות.
בשנת 1944, עם כניסתה למלחמה, אימצה ליבריה את הדולר האמריקאי והייתה אחת מארבע המדינות האפריקאיות שהצטרפו לארגון האומות המאוחדות עם הקמתו.
זירת הים התיכון במלחמת העולם השנייה לא פסחה גם על ליבריה, וכוחות צבא אמריקאים היו במדינה מאפריל 1945 ועד ל-1946.
מארק קטסבי
מארק קטסבי (אנגלית: Mark Catesby; 24 במרץ 1683 - 23 בדצמבר 1749) היה חוקר טבע אנגלי שחקר צמחייה ובעלי חיים בעולם החדש. בין השנים 1729 ו -1747 פרסם קטסבי את ההיסטוריה הטבעית שחקר בקרולינה, פלורידה ואיי בהאמה, הדו"ח הראשון שפורסם על הצומח והחי של צפון אמריקה. הוא כלל 220 ציורי ציפורים, זוחלים, דו -חיים, דגים, חרקים, יונקים וצמחים.
חיים ויצירה.
קטסבי נולד ב -24 במרץ 1683 באסקס. אביו, ג'ון קטסבי, היה פוליטיקאי מקומי ובעל אחוזה. אמו הייתה אליזבת ג'קיל. למשפחה הייתה חווה ובית, בסודברי, סאפוק, וכן נכס בלונדון. היכרותו עם חוקר הטבע ג'ון ריי הובילה לכך שקטסבי התעניין בהיסטוריה של הטבע. מותו של אביו הותיר לקטסבי מספיק נכסים ולכן בשנת 1712 ליווה את אחותו אליזבת לויליאמסבורג, וירג'יניה. היא הייתה אשתו של ד"ר ויליאם קוק, שהיה חבר במועצה ומזכיר המדינה של המושבה וירג'יניה. אליזבת נישאה לד"ר קוק בניגוד לרצון אביה. קטסבי ביקר באיי הודו המערבית בשנת 1714, וחזר לוירג'יניה, ואז שב לביתו באנגליה בשנת 1719.
קטסבי אסף זרעים ודוגמאות בוטניות בוירג'יניה וג'מייקה. הוא שלח את הדוגמאות לד"ר סמואל דייל מבריינטרי באסקס, ונתן זרעים מוירג'יניה לכמה אנשים וגם לבישוף של לונדון, ד"ר הנרי קומפטון. צמחים שגדלו מהזרעים שהביא קטסבי, פרסמו את שמו בקרב מדענים באנגליה, ובשנת 1722 המליץ ​​לו ויליאם שרארד לערוך משלחת איסוף צמחים לקרולינה בשם החברה המלכותית.
ממאי 1722 התגורר קטסבי בצ'ארלסטון שבדרום קרוליינה ונסע לחלקים אחרים של המושבה ואסף צמחים ובעלי חיים. הוא שלח דגימות להנס סלואן ולוויליאם שרארד, וזרעים לאנשי קשר שונים, ביניהם שרארד ופיטר קולינסון. כתוצאה מכך, קטסבי היה אחראי על החדרת צמחים מסוימים לגידול באירופה. קטסבי חזר לאנגליה בשנת 1726.
קטסבי בילה את עשרים השנים הבאות בהכנת ופרסום ממצאי המחקרים שלו. הפרסום מומן על ידי מנויים וכן הלוואה ללא ריבית מאחד מחברי החברה המלכותית, הקווקר פיטר קולינסון.
קטסבי למד כיצד לחרוט את לוחות הנחושת בעצמו. לשמונה הלוחות הראשונים לא היה רקע, אך מכאן ואילך כלל קטסבי צמחים עם בעלי החיים. הוא השלים את החלק הראשון במאי 1729 והציג אותו בפני המלכה. הכרך הראשון, המורכב מחמישה חלקים, הסתיים בנובמבר 1732.
מארק קטסבי נבחר לחבר של החברה המלכותית בפברואר 1733.
הכרך השני המכיל חמישה חלקים נוספים הושלם בדצמבר 1743, ובשנת 1747 הוא פרסם כרך מילואים מחומרים שנשלחו אליו על ידי חברים באמריקה, במיוחד ג'ון ברטראם, וגם אחיו הצעיר, ג'ון.
לא כל הציורים ב"היסטוריה של הטבע" הם של קטסבי: כמה מהם, כולל התמונה המפוארת והמפורסמת של מגנוליה גרנדיפלורה, היו של ג׳אורג׳ ארת. רישומי ההכנה המקוריים של קטסבי לספרו על תולדות הטבע של קרוליינה, פלורידה ואיי בהאמה נמצאים בספרייה המלכותית, טירת וינדזור.
ב־5 במרץ 1747 קרא קטסבי בחברה המלכותית בלונדון מאמר שכותרתו "נדידת ציפורים", מאמר זה נחשב לאחד הראשונים שתיארו נדידת ציפורים.
מארק קייטסבי התחתן עם אליזבת רולנד ב־8 באוקטובר 1747 בקפלה של סנט ג'ורג', הייד פארק קורנר. הם היו זוג במשך כ -17 שנים, והיו להם לפחות שישה ילדים בין אפריל 1731 ליוני 1740.
חוקר הטבע השוודי קארולוס ליניאוס כלל מידע מתולדות הטבע של קטסבי במהדורה העשירית של Systema Naturae שלו (1758).
שמו של קטסבי מונצח בשמות של צמחים ובעלי חיים בצפון אמריקה.
הוא נפטר לפני חג המולד 1749 ביום שבת ה -23 בדצמבר בביתו ונקבר בחצר הכנסייה שלו בלונדון.
כריסטיאן סאנדס
כריסטיאן סילבסטר סאנדס (באנגלית: Christian Sylvester Sands; נולד ב-22 במאי 1989) הוא פסנתרן ומלחין ג'אז אמריקאי. אלבומו השלישי "Be Water" הופק בשנת 2002 בחברת "מק אווניו רקורדס" והיה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית הלחן האינסטרומנטלי הטוב ביותר, עבור השיר "Be Water II".
ביוגרפיה.
סאנדס גדל בניו הייבן, קונטיקט, ועבר לעיר אורנג' הסמוכה. הוא התחיל לנגן בפסנתר בגיל צעיר, וקיבל שיעורים מגיל ארבע. "גדלתי עם זה בבית, בכיתה ועל הבמה, כך שזה תמיד היה חלק עצום מחיי".
סאנדס חונך על ידי הפסנתרנית בילי טיילור, שאפשרה לו לעבוד עם אחד הסטים עליהם ניגנה טיילור במרכז קנדי. לאחר מכן למד סאנדס בבית הספר מנהטן למוזיקה. תזמורת הג'אז האפרו-קובנית של בית הספר, בראשות בובי סנאבריה, הקליטה את האלבום "Kenya Revisited Live" בשנת 2009, עם סאנדס כפסנתרן. האלבום היה מועמד לפרס גראמי הלטיני.
לאחר לימודיו הצטרף סאנדס ל-Inside Straight, אחת מלהקותיו של הבסיסט כריסטיאן מקברייד. הלהקה ערכה מסע הופעות בינלאומי.