בין הכותבים היה ידידהּ הקרוב נתן אלתרמן (בנו של יצחק), שכתב כי חוה ורבה "תמיד היתה קשובה אל החדש והמתחדש. היא היתה מן המובהקים שבין הכוחות הערים והמחפשים, המחדשים וחסרי-המנוחה, בתחומי החינוך העברי, ועם זאת לא היה קשור יותר ממנה אל השורשים, אל מניחי היסודות גננת עבריה מחוננת וברוכת חסד אל, של מחנכת נאצלה, אחד הפירות הבשלים והנאים ביותר שהבשיל שדה החינוך העברי בימינו אלה, שעודם ימי בראשית. הבאים אחריה יזכרוה כמופת מאיר ומעורר".
חוה ורבה הייתה אם לשתיים.
בתה הבכורה, פנינה הררי, היא אלמנתו של מייק הררי, איש "ההגנה", הפלמ"ח, השב"כ והמוסד. בתה הצעירה, דורית ביניש, כיהנה כפרקליטת המדינה (1989–1995), כשופטת בית המשפט העליון משנת 1995 וכנשיאת בית המשפט העליון מספטמבר 2006 ועד פברואר 2012.
אחותה של חוה, בתיה גרשוני, שעלתה שנה אחריה, הייתה גננת אף היא. ב-1946 נישאה לד"ר גרשון גרשוני, ידידו של אהרן ורבה עוד מתקופת פועלי ציון שמאל. גרשוני היה מפעילי תנועת העבודה באירופה ובארץ, חבר הוועד הפועל הציוני, הוועד הפועל של ההסתדרות ומרכז מפלגת אחדות העבודה.
ספריה.
קובץ מאמרים ורשימות:
חווה ורבה
אציל (כימיה)
בכימיה, אציל היא קבוצה פונקציונלית, הנוצרת מהסרה של קבוצת הידרוקסיל אחת או יותר מאוקסו-חומצה (חומצה המכילה אטום חמצן אחד או יותר), כוללת חומצות אנאורגניות.
בכימיה אורגנית, קבוצת האציל נגזרת בדרך-כלל מחומצה קרבוקסילית (אלקנואיל, לפי IUPAC). על כן, הנוסחה הכימית שלה היא -RCO, כאשר R מייצג קבוצה אלקילית הקשורה לקבוצת ה-CO באמצעות קשר יחיד. במקרה זה מדובר בקרבוניל. אם כי המונח משמש לרוב לתרכובות אורגניות, קבוצות אציל יכולות להיגזר מחומצות אחרות, כמו חומצה סולפונית, חומצה פוספונית, ועוד. בסידור הנפוץ ביותר, קבוצת אציל מחוברת לשייר מולקולרי גדול יותר, בו אטומי הפחמן והחמצן מקושרים בעזרת קשר כפול.
משאלה אחת ימינה
משאלה אחת ימינה (באנגלית: World Cup Wishes - משאלות גביע העולם בכדורגל) הוא ספר מאת הסופר הישראלי אשכול נבו. הספר הוא ספרו הרביעי של הסופר, ובדומה לספריו האחרים, מבקש לתאר את חיי הגיבורים על רקע חיי היום יום בישראל, תוך הדגשת האקלים התרבותי והשפעתו על חיי הגיבורים. הספר מתאר את חייהם של ארבעה חברי ילדות אשר מוצאם מחיפה, ובשלב מסוים עוברים לתל אביב, תוך התמקדות בתהפוכות ובשינויים אותם עוברים הגיבורים בתקופה של ארבע שנים, בין מונדיאל 1998 למונדיאל 2002. הספר זכה להצלחה מסחרית ולביקורות אוהדות בקרב קהל הקוראים הישראלי, ואף עובד להצגת תיאטרון מטעם תיאטרון בית לסין, אשר החלה להציג בשנת 2012.
עלילה.
עלילת הספר עוסקת בחוויותיהם של ארבעה חברים, אופיר, עמיחי יובל ויואב (המכונה צ'רצ'יל), חברי ילדות חיפאיים, אשר עברו לתל אביב לאחר הצבא וכעת הם בגילאי ה-20 המאוחרות. עלילת הספר נפתחת בתיאור פגישתם של ארבעת החברים בשנת 1998, והחלטתם לכתוב על דף נייר את משאלותיהם לקראת לעתיד, מתוך רצון לפתוח את הפתקים כעבור ארבע שנים. הסיפור עצמו מתאר את קורות חייהם של ארבעת החברים מנקודת מבטו של יובל פריד, המספר, יחד עם הערות שוליים מטעם יואב עלימי.
במהלך הספר מתואר כיצד ארבע השנים החולפות מעצבות את אישיותם של ארבעת הגברים, וכיצד שינויים אלו, יחד עם אהבותיהם וחוויותיהם במהלך התקופה, משפיעים על המקום בו כל אחד מהחברים מוצא עצמו בסוף התקופה. במהלך התקופה לומד כל אחד מהגיבורים כי מטרותיו בחיים השתנו באופן קיצוני. עם זאת, חרף השינויים, חברותם של הארבעה ממשיכה להתקיים, ובאה לידי ביטוי בדרך מפתיעה ולא צפויה.
מוטיב השינוי כמוטיב מרכזי.
כאמור, הספר מסופר מנקודת מבטו של יובל פריד. בתחילת הסיפור, מסביר יובל כי חוסר אמונתו בעצמו וביכולתו להיות מאושר ולמצוא את מקומו בחיים טמון בספקנותו לגבי האפשרות של בני אדם להשתנות. למספר ישנה בעיה ביכולת לחוש סיפוק ואושר, ובהמשך העלילה נחשף שמקורה באירוע שהתרחש בעת שירותו הצבאי ובו המחלקה שלו פשטה על בית פלסטיני על-מנת לצפות במשחק כדורגל, תוך שהם בוזזים את מזון המשפחה ומפעילים אלימות על בני הבית. המספר מסביר כי לו היה מאמין ביכולתם של אנשים להשתנות, הרי שיכול היה לטפל בעצמו, למצוא את מקומו בחיים ולחוש מסופק.
חוסר האמונה ביכולתם של אנשים להשתנות מומחשת בהמשך גם באמצעות שאר החברים. כך, כשאופיר מתחיל להשתנות, שלושת החברים הנותרים חשדנים כלפי התהליך, וגישתם אליו מסויגת וסקפטית. כשעמיחי יוצא ביוזמה החדשה שלו ומשתנה, יערה, אשתו של יואב עלימי, מעירה להם כי הם לא פתוחים לאפשרות שאנשים יכולים להשתנות, אלא נעולים בתבניות המוכרות שלהם בשיפוטו.
ניכר כי למרות עמדתו של יובל פריד, הוא משתוקק להבין את התהליך שמאפשר לאנשים להשתנות, כמו מבקש למצוא את תהליך השינוי בעצמו, ואף כותב את התזה שלו בנושא "הוגי דעות ששינו את דעתם". התזה אותה הוא ביקש לכתוב התחקתה אחר השינויים של הוגי הדעות מנקודת מבט פסיכולוגית אישית. ואולם, משחבריו משתנים בזה אחר זה, בחר פריד לגנוז את התזה, ובספר נותרים שרידים ממנה.
עדות נוספת לכמיהתו של יובל פריד לשינוי ניכרת באובבסיה אותה הוא חש כלפי יערה. יערה, לימים אשתו של יואב עלימי, הייתה בת זוגו, והראשונה בה התאהב. ניכר כי יובל פריד מזהה בהתאהבות שינוי בעצמו, שכן היה בטוח שהוא מסוג האנשים שאינם יכולים להתאהב, ומתחיל מפתח תקווה שיוכל להשתנות. משיובל פריד לא יכול לממש את אהבתו ליערה, הרי הוא חש כמי שאיבד את התקווה שישתנה.
כשאופיר חוזר מהודו, הוא מסביר לחבריו כי אינו מעוניין עוד להגשים את משאלתו, והציפייה שיעמוד בה היא חולי מערבי לפיו אנו מסמנים לעצמינו מטרות ואז משתעבדים להן, במקום למצוא אחר המתאים לנו. בסוף העלילה, כל הארבעה מתנערים ממשאלותיהם, ומגשימים את המשאלה של חבר אחר בשינוי כלשהו, תוך שהם עוברים שינוי משמעותי בעצמם.
לקראת תום העלילה, יובל פריד חושש כי בעוד חבריו משתנים, הוא עצמו לא יזכה לחוות שינוי כזה. כדי להצדיק את חששו, יובל מזכיר כי אילנה, אשתו של עמיחי, הסבירה כי עד גיל 32 מתעצב האופי של האדם. אילנה טענה כי בספרות מקובל לראות בשנות הגיל הללו "שנות הגבס", משום שעד לגיל הזה מתעצבים קווי האישיות של האדם. בשלב מסוים בעלילה, שלושת חבריו של יובל מגשימים כל אחד את משאלתו של רעיהו: צ'רצ'יל הופך לבן זוגה של יערה והיא נכנסת להיריון ממנו, ובכך מגשים את חלומו של יובל. עמיחי פותח עמותה ומביא לשינוי חברתי משמעותי, ובכך מגשים את חלומו של צ'רצ'יל. אופיר הופך להיות מטפל ובכך מגשים את חלומו של עמיחי.
יובל חש כי הוא עומד במקום במשך ארבע שנות העלילה, וחושש לסיים את שנות הגבס שלו מבלי להתקדם ולעבור שינוי. הדבר מביא אותו לפיתוח תסמינים בגוון דיכאוני, עד שבסופו של דבר הוא מצליח לאזור כוחות ולכתוב את הספר, ובכך להגשים את משאלתו של אופיר להיות סופר. על-שם הגשמת המשאלות הצולבת הזו, מכנה יובל פריד את הספר אותו הוא כותב "משאלה אחת ימינה", שהוא למעשה הסיפור בו הוא נמצא להוציא עריכות לשוניות והערות של צ'רצ'יל.
Tha Dogg Pound
דה דוג פאונד (באנגלית: Tha Dogg Pound), ידועים גם כ-.D.P.G, הוא הרכב היפ הופ אמריקאי, הכולל את הראפרים קורופט ודאז דילינגר. הצמד הוקם ב-1992, כאשר הם חתמו בחברת התקליטים דת' רואו רקורדס. הצמד הופיעו לראשונה באלבומו הראשון של הראפר ד"ר דרה, The Chronic. הם גם הופיעו באלבום הראשון של הראפר סנופ דוג, Doggystyle, ובפסקול של הסרטים Murder Was the Case ו-Above the Rim. האלבום הראשון שלהם Dogg Food יצא ב-1995 ונמכרו כ-2 מיליון עותקים של האלבום.
.D.P.G.C (קיצור של Dogg Pound Gangsta Crips) הם "המשפחה המורחבת" של הלהקה, שכוללת את האומנים: דה דוג פאונד, סנופ דוג, נייט דוג, סופאפליי, Lil' ½ Dead ,Big C-Style ,Techniec ,באד אזז ,RBX, Lil' C-Style ,Tha Eastsidaz ואחרים. The Dogg Pound Gangstaz מתארחים באלבומים ובפרויקטים אחד של השני.
היסטוריה.
בדת' רואו (1991 – 1998).
לפני שהאלבום The Chronic יצא, קורופט ודאז היו זמרי סולו, אולם השמועות לכימיה שבין השניים בזמן שהם מקליטים את האלבום, ד"ר דרה אמר שהם מרכיבים להקה ביחד. השניים התארחו יחד באלבום Doggystyle ובמספר שירים אחרים כדה דוג פאונד.
בין השנים 1993–1994, הלהקה סייעה לראפר אם סי האמר באלבום החמישי שלו, The Funky Headhunter, יחד עם שוג נייט ו-Whole 9.
בשנת 1995, הם הוציאו לאור את האלבום הראשון שלהם, Dogg Food, תחת הלייבל דת' רואו רקורדס. האלבום הגיע למקום 1 במצעד בילבורד 200 והוכתר פעמיים כאלבום פלטינה. "Let's Play House" היה הסינגל הגדול מהאלבום, שהגיע ל-50 השירים הכי הטובים של המצעד בילבורד הוט 100. הסינגל "New York, New York" הוכרז כשיר המועדף של MTV. באוקטובר אותה השנה, טופאק שאקור שוחרר בערבות על ידי שוג נייט (הבעלים של דת' רואו רקורדס) בתמורה לשחרור ארבעת האלבומים הבאים שלו בלייבל דת' רואו. טופאק צירף את חבריו: דה דוג פאונד וסנופ דוג על מנת להקליט איתו את האלבומים.
בספטמבר 1996 נרצח טופאק שאקור בלאס וגאס, נבדה. קורופט ודאז הושפעו מכך בכך שהיה להם קשה להוציא לאור יצירות שלהם לאחר המוות של שאקור. 7 שנים לאחר מכן (ב-2003) דאז אמר בראיון: "אני עכשיו מאמין ששוג נייט היה אחראי לרצח של טופאק". באותה השנה הם התארחו באלבום השני של סנופ דוג Tha Doggfather.
לאחר דת' רואו (1999 – 2001).