אחת ההתפרצויות הגדולות ביותר שהתחוללו בתקופה האחרונה התרחשה ב-24 במאי 2005. ענן האפר טיפס לגובה של 3 קילומטרים מעל להר הגעש, ומעקב באמצעות לוויינים הראה שבשעות שלאחר ההתפרצות התפזר ענן האפר מערבית להר הגעש על שטח שאורכו 200 קילומטרים. זרמים פירוקלסטים הגיעו למרחקים של ארבעה עד חמישה קילומטרים מהלוע, ופצצות געשיות נחתו במרחק של 3 עד 4 קילומטרים. הרשויות אסרו על כניסה לשטח בקוטר של 6.5 קילומטרים מפסגת ההר.
ב-8 ביוני 2008 התפרץ הר הגעש שוב כשההתפרצות הייתה הגדולה ביותר מזה כמה עשורים. עמוד ההתפרצות הגיע לגובה של 5 קילומטרים מעל לשולי הלוע, ואילץ לפנות שלושה כפרים סמוכים.
אנטילופה מלכותית
אנטילופה מלכותית (שם מדעי: "Neotragus pygmaeus"), היא מין של אנטילופה זעירה משבט אנטילופות סבך החיה במערב אפריקה. בשל הדמיון הרב בינה ובין איילון היא סווגה בעבר במשפחת האיילונים. בליבריה מכנים אותה "מלכת הארנבים" על שם המראה האצילי שלה וגופה הדומה לארנב. קיימת אנטילופה קטנה נוספת בסוג אנטילופה ננסית הקרויה אנטילופת בייטס ("Neotragus batesi"),והיא דומה מאוד בגודלה ובצבעי פרוותה לאנטילופה המלכותית.
תיאור.
האנטילופה המלכותית היא האנטילופה הקטנה ביותר במשפחת הפריים והקטנה ביותר בתת-סדרה מעלי גרה אחרי האיילוניים: גובהה בכתפיים 24–27 ס"מ, אורך ראשה וגופה 38–51 ס"מ, אורך זנבה 5–8 ס"מ ומשקלה 1.5-3 ק"ג. רגליה דקיקות, והאחוריות גבוהות יותר מהקדמיות ומסייעות לה לקפוץ במהירות כאשר היא חשה בסכנה. לזכרים זוג קרניים קטנות בצבע שחור המגיעות לאורך של 1.2-2.5 ס"מ.
הפרווה בצבע חום כהה-שחור בגוף ובראש, וחום בהיר-כתמתם בלחיים, בצדדי הצוואר, וברגליים. הגרון, אמצע הצוואר, החלק האחורי של הזנב ומעל הפרסות - בצבע לבן. האוזניים מעוגלות בקצה, העיניים גדולות ושחורות, והאף קטנטן ואפור.
תפוצה ובית גידול.
האנטילופה המלכותית מצויה במדינות מערב אפריקה הבאות: סיירה לאון, חוף השנהב, ליבריה, גאנה, וגינאה. בית גידולה כולל יערות גשם טרופיים ואגני ניקוז של נהרות ולעיתים רחוקות גם סוואנות או שטחי מרעה.
מאפיינים ותזונה.
האנטילופות המלכותיות חיות בזוגות או בבדידות ופעילות בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב והלילה. לכל זוג יש שטח קטן בגודל של 100 מטר המסומן בגללים. כאשר הן חשות בסכנה, הן יסתתרו בצמחייה או בכיסוי סבוך אחר; אם הטורף ימשיך להתקרב לכיוונן, הן יזנקו בשעת כושר וימלטו בריצה מהירה דרך הצמחייה, או לחלופין ימלטו בקפיצות מהירות בגובה של 55 ס"מ ולמרחק של 2.8 מטרים.
תקופת ההריון לא ידועה, ומספר הולדות הוא אחד. בעת הלידה העופר שוקל פחות מ-300 גרם ודומה יותר לחולדה בגודלו. לאחר שני חודשים העופרים נגמלים ואוכלים מזון מוצק, ומגיעים לבגרות בסביבות שנה. תזונתם של האנטילופות הללו כוללת עלים, שתילים, פרחים, פרות, ופטריות.
איומים ושימור.
לאנטילופה המלכותית טורפים רבים בטבע ביניהם עופות דורסים, ונחשים - ולמעשה כל טורף בגודלה ומעלה. אף על פי שהאוכלוסייה במגמת ירידה המין לא נמצא בסכנת הכחדה כיון שהוא מוגן ברוב המדינות. עם זאת, קיים ציד לא חוקי נרחב ובמקומות מסוימים הוא עלול להיכחד מחמת בירוא יערות. האוכלוסייה העולמית מוערכת בכ-62,000 פרטים. תוחלת חייהם של האנטילופות המלכותיות: בטבע עד 6 שנים, בשבי עד 10 שנים.
חרגולן מנומר
חרגולן מנומר (שם מדעי: "Locustella naevia") הוא ציפור שיר נודדת קטנה, באורך של 12.5 עד 13.5 סנטימטר, הניזון מחרקים. הוא אחד מתשעת המינים של הסוג חרגולן (המשתייך למשפחת הסבכיים).
מאפיינים.
צבע גבו בגוון זית עם פסים בגווני חום ואפור, בהיר וכהה. גחונו בצבע לבן-אפור בהיר. ציוציו של החרגולן המנומר נשמעים מכניים ומונוטוניים, ומזכירים מאוד את הקולות שמשמיעים חרקים ובמיוחד את זה של החרגול, שהוא גם מקור שמו.
החרגולן המנומר מקנן ברוב מדינות אירופה בעלות אקלים ממוזג ובאסיה. הוא חורף באזור שמתחיל מצפון מערב אפריקה ועד הודו. בית הגידול שלו הוא באזורים בעלי צמחייה מרובה המאפשרת לו להסתתר בקלות, לעיתים קרובות ליד מקורות או מקווי מים. הנקבה מטילה בדרך כלל בין 4 ל-7 ביצים והקן מצוי בדרך כלל על הקרקע או בצמחייה.
החרגולן המנומר מבקר בישראל לעיתים נדירות. ב-1985 הוא נצפה באזור קיבוץ אילות וב-2012 באילת.
אורל שטיין
סר מרק אוּרֶל שטיין (בהונגרית: Stein Márk Aurél, באנגלית ידוע כAurel Stein קרי: סטיין; 26 בנובמבר 1862 - 26 באוקטובר 1943) היה ארכאולוג, נוסע ואתנוגרף בריטי, יהודי-הונגרי במוצאו, שחקר את מרכז אסיה במהלך מספר מסעות רגליים ארוכים. בין היתר חקר את אגן טארים ונווי המדבר העתיקים של מדבר טקלה מקאן והיה הראשון שגילה כתבים בשפה הטוכארית, שפה הודו-אירופית שנכחדה. אחיינו הוא אנדרו קלר הביופיזיקאי ההונגרי-יהודי-בריטי.
רקע משפחתי ושנותיו המוקדמות.
נולד בפשט למשפחה יהודית. האב, נתן שטרן (1812–1889), היה סוחר והאם, אנה (נאנט) הירשלר (1817–1887) הייתה בת של סוחר יליד סלובקיה. מרק אורל (שנקרא כך לפי הקיסר מרקוס אורליוס, אבל ככל הנראה גם לזכר סבו מארק הירשליר) ואחיו, ארנסט, הוטבלו לנצרות לותרנית, בעוד הוריו ואחיותיו נותרו יהודים.
שטיין בילה את ילדותו בבית מרווח של משפחת הירשלר ברחוב טיקר (Tükör) בית מספר 2 ,ברובע ליפוטווארוש של פשט. חונך בעיקר על ידי דודו, איגנץ הירשלר, רופא עיניים מפורסם, שבמקביל לגרסה מודרנית ו"מתבוללת" של היהדות, העריץ את התרבות הקלאסית הגרמנית. איגנץ הירשלר היה לפרופסור באוניברסיטה, חבר באקדמיה ההונגרית ובו זמנית כיהן תקופה כראש קהילת פשט וכיושב ראש הקונגרס היהודי מהשנים 1868–1869 שבו פרץ במלא עוצמתו הקרע ביהדות הונגריה.
אחרי שנות הלימוד הראשונים בית הספר הקתולי של הפיאריסטים בבודפשט, נסע אורל ללמוד בגימנסיה לותרנית בדרזדן ואחר כך בווינה כשבחופשות הקיץ היה מבלה בבית ההורים ומבקר בספריית האקדמיה ההונגרית למדעים הסמוכה. את סיום בחינות הבגרות עשה בגימנסיה הלותרנית שבככר דיאק בבודפשט.
. עם מלגה שקיבל משר החינוך ההונגרי, אגושטון טרפורט, למד שטיין בהמשך ארכאולוגיה ומזרחנות, בעיקר פרסית קדומה ושפות הודו באוניברסיטת וינה ואוניברסיטת טובינגן, בלייפציג ולאחר מכן בלונדון. חזר להונגריה כדי לשרת בשרות הצבאי חובה. בהזדמנות זו למד קרטוגרפיה צבאית באקדמיה הצבאית ההונגרית "לודוביקה", ידע שהועיל לו בעת מסעותיו העתידיים באסיה.
אנגליה והודו.
בסופו של דבר היגר לבריטניה ולמד ארכאולוגיה באוקספורד. בסוף לימודיו שלט, לבד מאנגלית, גרמנית, צרפתית והונגרית גם בלטינית, יוונית עתיקה, פרסית וסנסקריט. ב-1887 יצא להודו הבריטית למשרה באוניברסיטת פנג'אב. ב-1899 עבר לכלכותה. ב-1904 היה לאזרח האימפריה הבריטית.
מסעותיו.
בשנת 1898 נחשף לספרו של החוקר סוון הדין, "דרך אסיה" אודות מסעותיו במרכז אסיה במטרה להתחקות אחר נתיב "דרך המשי". ב-1900 יצא בעקבותיו למסע של 4,800 קילומטרים שהחל בהודו והגיע עד למרכז סין וטורקסטן. שטיין צעד במעלה נהר האמו דריה עד למקורותיו בהרי פמיר, משם עבר דרך מעבר מינגטקה וירד לעבר מדבר טקלה מקאן ("מדבר קתאי") ואגן טארים, שם חקר את נווה המדבר העתיק דנדן הויק . ב-1907 שב לאזור וחקר את מערות מוגאו ("מערות אלף הבודהות") שם גילה (יחד עם מלווה מקומי בשם יין מא ז'יאנג) אלפי כתבים במצב שימור מעולה, רובם כתובים בכתב סיני, אך חלקם בסנסקריט ובטוכארית, שפה לא נודעת שהיה הראשון לגלות.
במערות, שהיוו אתר דתי במשך אלפי שנים, גילה את סוטרת היהלום, הטקסט הכתוב השלם המתוארך העתיק ביותר בעולם (מתוארך ל-868 לספירה). שטיין רכש מן הנזירים בנוסף לסוטרה עוד כ-40,000 כתבים עבור המוזיאון הבריטי וכן ציורים וממצאים רבים של תרבות חומרית שהשתמרו ובהם מוצרים מכפות דקלים, אריגים, תכשיטים וכלי קרמיקה. על הישג זה כה בתואר עמית האקדמיה הבריטית ואביר האימפריה ההודית, שהקנה לו את הזכות להוסיף "סר" לפני שמו.
בהמשך המסע, בשנת 1908 עבר את הרי קונלון, וסבל מכוויות קור קשות שעלו לו בכמה מבהונות רגליו. ב-1918 שב לאוקספורד.
בשנות ה-30 יצא למסעות חקר במסופוטמיה (איראן, עיראק וסוריה).
כשלא יצא למסעות חי לבדו למשך תקופות ארוכות באוהל בעיירה גולמרג שבצפון הודו (במדינת ג'אמו וקשמיר). את שטיין ליווה תמיד כלב, לרוב מסוג פוקס טרייר. כל כלביו ענו לשם "דאש".
מת בקאבול ונקבר שם בבית הקברות הבריטי.
אוספיו נחלקו בין המוזיאון הבריטי, הספרייה הבריטית, מוזיאון סרינגאר והמוזיאון הלאומי בניו דלהי.
בשנת 1921 תרם את התכתבויותיו המשפחתיות וכ-2000 מספרייתו לאקדמיה ההונגרית למדעים.
מקורות נוספים.
Central European University Prees, Budapest 1994,
הערות שוליים.
[[קטגוריה:יהודים מומרים הונגרים]]
[[קטגוריה:ארכאולוגים בריטים]]
[[קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-הונגרי]]
[[קטגוריה:מגלי ארצות בריטים]]
[[קטגוריה:מגלי ארצות יהודים]]
[[קטגוריה:מרכז אסיה: חוקרים ונוסעים]]
[[קטגוריה:חוקרי סין]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טיבינגן]]
[[קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1862]]
[[קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1943]]
אוראל שטיין
מארק אורל סטיין
יודנסוואנה
יודנסוואנה (בהולנדית: Jodensavanne, "סוואנת היהודים") הייתה טריטוריה יהודית שהוקמה בסורינאם, במחוז פארה, כ-50 קילומטר מבירת סורינאם פרמריבו, על נהר סורינאם.