פוקימון יהלום ופנינה (אנגלית: Pokémon Diamond Version and Pearl Version, יפנית: (ポケットモンスター ダイヤモンド・パール Poketto Monsutā Daiyamondo Pāru, "Pocket Monsters: Diamond &amp; Pearl") הם משחקי וידאו מסוג משחקי תפקידים שפותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו לקונסולת הנינטנדו DS. יחד עם הגרסה המשופרת שלהם, פוקימון פלטינה (אנגלית: Pokémon Platinum), מהווים המשחקים את הדור הרביעי בסדרת משחקי הפוקימון. המשחק ראה אור לראשונה ביפן ב-28 בספטמבר 2006, ובשאר העולם במהלך שנת 2007.
כמו במשחקים הקודמים בסדרה, יהלום ופנינה עוקבים אחר הרפתקאותיו של מאמן פוקימונים צעיר, במסעו להיות המאמן הטוב ביותר, תוך כדי סיכול מזימה של ארגון פשיעה, במשחק זה צוות גלאקטיק. המשחק מציע חידושים על פני המשחקים הקודמים, כגון משחק באינטרנט דרך רשת ה-Wi-Fi, ושינויים במכניקת הקרבות ובתחרויות. יהלום ופנינה הם שני משחקים נפרדים, כאשר רוב העלילה משותפת להם, מלבד שינויים קלים. יש צורך להחליף ביניהם פוקימונים על מנת להשלים את הפוקידע של האזור.
ההכרזה על הפיתוח של יהלום ופנינה התרחשה במהלך מסיבת עיתונאים של נינטנדו בסוף שנת 2004. המשחק עוצב בסגנון ובגרפיקה חדשה המנצלת יכולות ותכונות של הנינטנדו DS. הוא היה עתיד לצאת ביפן בשנת 2005, אך נדחה ל-2006.
המשחקים זכו לביקורות חיוביות ברובן. רוב המבקרים שיבחו את תוספת השימוש ב-Wi-Fi, והרגישו שהמשחקיות, על אף שלא שונתה כל כך, עדיין סוחפת. התגלתה מחלוקת בעניין הגרפיקה, והשמע זכה לתיאור כפרימיטיבי. המשחקים זכו להצלחה רבה יותר מהדור הקודם שיצא ל-Game Boy Advance, ונמכרו כ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם.
לילה לילה
לילה לילה הוא שיר בלדה של המשורר הישראלי נתן אלתרמן. השיר נכתב על ידי אלתרמן "לתוכנית מס' 14 של תיאטרון "לי-לה-לו" בשם "רק למבוגרים", אשר בכורתו הועלתה ב-4 בפברואר 1948, בראשיתה של מלחמת העצמאות. הולחן על ידי המלחין מרדכי זעירא.
השיר נעשה אהוד ביישוב ובחברה הישראלית והושר על ידי זמרים והרכבים קוליים רבים וכן בעיבודים תזמורתיים. בין היתר בוצע השיר על ידי שלומית אהרון, שרונה אהרון-ברוזה, רונית אופיר, אריק איינשטיין, אילנית, שלמה ארצי, תיאודור ביקל, יהורם גאון, מקהלת הגבעטרון, מיקי גבריאלוב, אפרת גוש, גאולה גיל, צמד הדודאים, שושנה דמארי, אברהם וילקומירסקי, ריקה זראי, הצ'לן דורון טויסטר, יפה ירקוני, שמעון ישראלי, שרה ושלמה כהן, דליה לביא, שולמית לבנת, שלישית המעפיל, שולי נתן, אביבה סמדר, רמה סמסונוב, אסתר עופרים שבצעה אותו גם בביצוע סולו, גם עם אבי עופרים וגם עם גידי גוב, צמד הפרברים, אברהם פררה, אהובה צדוק, עליזה קאשי, רונה קינן, מל קלר ותזמרתו, הלל רווה, גיתית שובל, ושלישית שוקולד מנטה מסטיק. כן ביצעו את השיר זמרים שאינם דוברי עברית כהארי בלפונטה וננה מושקורי. השיר אף תורגם ובוצע בפינית
השיר מופיע בפסקול הסרט "הפוגה", הסרט הארוך הראשון שהופק במדינת ישראל.
בשל היבטי האבלות המובעים בו וההקשר ההיסטורי שבו נתחבר, הוא מנוגן בימי מועד וזיכרון, וגם בתוכניות מוזיקה בימי חולין.
פרקי השיר ותכניו.
השיר כתוב כשיר ערש. בדומה לשירי ערש אחרים, המסר שבשיר הוא "בחוץ קורים אסונות, אבא לא כאן, אבל אני מגינה עלייך"
נושאי השיר המחורז, הכולל ארבעה בתים, הם אובדן הרעים, האהבה ובני הזוג. האני השר מתאר מעין עלילה על-זמנית, שבה מאבדת האישה, דמות מהותית שעשויה להיות אם או קרובת משפחה אחרת, בת זוג ורעיה, ואולי אף כלל האומה, את רעיה ואהוביה בשל אירועי הזמן: פגעי הטבע, מערכה צבאית ושכחה; ותוך כדי כך מאזכר המשורר נדודים בדרכים, מלחמה וציפייה לשובם של הרעים שאינה מתגשמת.
הבית הראשון פותח את השיר בתפאורת תיאורי טבע, המספקים למאזינים מידע על הזמן ביממה שבו פונה האני השר אל האישה הממוענת: לילה שבו חושך ואפלה:
האני השר מבקש מן האשה הממוענת להרדם, מצב פסיכופיזי הדורש מידה של רגיעה, וזאת למרות הידיעות הקשות שבפיו; כביכול נתבעת ממנה, כמובן מאליו, ההשלמה, האיפוק והשליטה העצמית המלאה ברגשותיה.
בבית השני מוגברת התביעה לשלווה פנימית, כזו המאפשרת שינה, במילים: „עִצְמִי אֶת עֵינַיִךְ”; והדובר מתחיל למסור את רצף הבשורות הממוענות לאישה; הראשונה בהן היא כי מתכוונים להגיע אליה שלושה רוכבים - „פרשים” - אולי לוחמים הבאים ממערכה ארוכה, בשורה שלכאורה מעוררת ציפייה למפגש מרגש:
אולם הבית השלישי סותר את רושם המפגש הצפוי, ומפרט את הבשורות המרות:
סיפורי האובדן השונים של "הפרשים" מובאים בזה אחר זה, וכל אחד מהם מראה פן שונה של הרס האדם וקשריו עם זולתו; ה„טרף” מציין את הפגעים בגוף מכוח עליון שנכפו על האדם, ה„חרב” את מאבקיו של האדם עם אויביו מבחירתו, ו„את שמך לא זכר” - השכחה, רצונית אם לאו, שמשמעה אובדן ההקשר והמשמעות של היחסים, המתחוללת בתודעתו ובנפשו של יציר אנוש.
הבית הרביעי מסכם את הבשורות במילים חוזרות על רוח הסערה ועל ליל האפלה ומציין את ההעדר, המחסור והחלל הריק שאל מולם ניצבת ממוענת הבשורות:
שפת תסריט
שפת תסריט (באנגלית: Scripting language) היא שפת תכנות לכתיבת תסריטים (סְקְרִיפְּטִים). תסריט הוא תוכנית מחשב הנכתבת על מנת למכן ביצוע משימות, שאחרת היו אולי מבוצעות באופן ידני על ידי משתמש בסביבת תוכנה.
תסריטים נכתבים ומורצים באופן מיידי, ללא צורך בהרצת מהדר או מקשר, ופעמים רבות הם נכתבים בידי האדם שגם יעשה בהם שימוש. התוכנה המריצה תסריטים מכונה מפרש והיא מקבלת כקלט את קוד המקור של התסריט, או פקודות ביניים כדוגמת Bytecode אם כי במקרים אחרים (כגון לואה) מדובר על שפות דינמיות. סביבות התוכנה שהתסריטים נכתבים עבורן, הן בדרך כלל תוכנות העוברות הידור, ובניגוד לתסריט, למשתמש לא ניתנת האפשרות לצפות או לשנות את קוד המקור שלהן.
מגוון רחב של שפות תסריט מתאים לשימושים רבים. מחד, ישנן שפות המותאמות לפתרון בעיה בתחום צר ומן הצד השני קיימות שפות תסריט לשימוש כללי.
היסטוריה.
שפות התסריט צמחו משפות העיבוד באצווה של המחשבים המרכזיים משנות ה־50 של המאה ה־20. מחשבים אלו לא היו אינטראקטיביים ושפות כדוגמת JCL שימשו להעברת רצף של פקודות. שפות התסריט הראשונות שפותחו בשנות ה־60 עבור המעטפת של מערכות הפעלה סיפקו שיפור ניכר בשימושיות והציגו לראשונה את השימוש בהחלפת מחרוזות תוך כדי ריצת התסריט. דוגמה למערכת הפעלה שכללה שפת תסריט למעטפת היא Multics, מסוף שנות ה־60. מאז כמעט כל מערכת הפעלה כללה שפת תסריט אחת לפחות.
החל משנות ה־80 נפוצו שפות תסריט לשימוש כללי, כדוגמת TCL או לואה שנועדו להיטמע בכל סביבת הרצה ולמזג בין חלקי תוכנה שונים שייתכן ואף פותחו בשפות שונות. שפות תסריט אחרות כדוגמת Visual Basic for Applications משנות ה־90 נועדו למכן תהליכים בכלי תוכנה מבוססי ממשק משתמש גרפי ואף לאפשר תסריטים המשלבים כמה כלים התומכים בשפה.
כלי תוכנה עשויים לכלול תמיכה במספר שפות תסריט בו זמנית. לדוגמה, דפדפנים תמכו בעשור הראשון של המאה ה־21 בדרך כלל בשפת JavaScript ובשפה נוספת כדוגמת VBScript, במקרה של אינטרנט אקספלורר.
סוגי שפות סקריפטים.
קיימות כמה סוגי שפות סקריפטים והמוכרות שבניהם הן Perl, Python ו-JavaScript
דוגמה לקוד בפייתון:
def print_smaller_num():
first_num = 1
second_num = 2
if first_num &lt;= second_num:
print(first_num)
else:
print(second_num)
דוגמה לקוד Perl:
$name = "Larry";
$index = 45;
דוגמה לקוד JavaScript:
function logSmallerNum() {
var firstNum = 1;
var secondNum = 2;
console.log(firstNum + secondNum);
נרי ברנס
נרי אנטוניו ברנס קארדנאס (בספרדית: Nery Antonio Brenes Cárdenas; נולד ב-25 בספטמבר 1985 בלימון) הוא אתלט קוסטה ריקני המתחרה בריצת 400 מטר.
חייו.
ברנס התחרה לראשונה באליפות העולם שנערכה בהלסינקי ב-2005 ללא הצלחה רבה וסיים במקום ה-39. באליפות העולם שנערכה כעבור שנתיים באוסקה שיפר משמעותית את הישגיו והעפיל לשלב חצי הגמר, בו סיים במקום ה-11, בשיא אישי חדש של 45.01 שניות. באותה שנה זכה גם במדליית ארד באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה ב-2008 סיים ברנס במקום הרביעי. באותה שנה השתתף לראשונה במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת בייג'ינג (2008). הוא סיים במקום העשירי, בתוצאה 44.94 שניות, שהיוותה שיא אישי חדש עבורו. בשנת 2009 סיים במקום הרביעי באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה, ובשנת 2010 זכה בשתי מדליות זהב בתחרויות אזוריות גדולות: המשחקים האיברו-אמריקאיים שנערכו בסן פרננדו שבספרד ומשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו במאיאגואס שבפוארטו ריקו. במאיאגואס אף שיפר את שיאו האישי והעמידו על 44.84 שניות.
בשנת 2011 התחרה ברנס באליפות העולם שנערכה בטגו. הוא לא הצליח לשחזר את הישגיו, והסתפק במקום ה-17. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה באותה שנה רשם יכולת טובה יותר, וזכה במדליית הזהב תוך שהוא משפר את שיאו ל-44.65 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול ב-2012 רשם ברנס את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית זהב. התוצאה שקבע, 45.11 שניות, היוותה הן שיא אליפות והן שיא אישי חדש.
באולימפיאדת לונדון (2012) היה ברנס רחוק משיאו. הוא סיים במקום ה-24 במוקדמות, 4 מאיות השנייה פחות מתוצאה שהייתה מספיקה כדי להעפיל לשלב חצי הגמר.
Java ME
פטר סאגאן