בלאט היה אחד מ-300 אסירים שלקחו חלק במרד במחנה סוביבור באוקטובר 1943 והצליחו להימלט. בעודו נמלט מאנשי האס-אס בגיל 16, איכר פולני שהסתיר אותו בגד באמונו וירה לו בלסת. הוא הצליח להימלט ולשרוד את תקופת המלחמה, אך הוא עדיין נשא את הקליע שפגע בו. לאחר הבריחה ההמונית מהמחנה, הגרמנים סגרו והרסו את מחנה סוביבור. הם עברו עם דחפורים על שטח המחנה ושתלו עצים כדי להסתיר את ההריסות. אזור המחנה משמש כאתר זיכרון מאז סיומה של המלחמה.
בשנת 1958 עלה לישראל ולאחר מכן היגר לארצות הברית. בשנות השבעים והשמונים עבד יחד עם הסופר ריצ'רד רשקה כדי לאתר ניצולים נוספים מהמחנה. ביחד הם הוציאו לאור ספר בשם "הבריחה מסוביבור" (1983), שעסק במרד הגדול במחנה.
בשנת 1983 הוא ראיין את קרל פרנצל, גרמני שהיה שלישי בדרגתו במחנה סוביבור, לאחר שחרורו מהכלא. פרנצל הורשע בבית משפט ונשפט למאסר עולם על מעשיו במחנה. לאחר שריצה 16 שנות מאסר הוא שוחרר עקב ערעורו. בלאט האמין שהריאיון שערך היה הפעם הראשונה שבה אסיר ממחנה השמדה ישב ושוחח פנים מול פנים עם איש מסגל המחנה.
הסרט "הבריחה מסוביבור", שזכה בפרסים, מתאר את שאירע במחנה המוות. בלאט שימש כיועץ טכני לסרט. מנהיגי המרד - ליאון פלדהנדלר ואלכסנדר פצ'רסקי, בלאט עצמו ואסירים יהודים אחרים מהמחנה גולמו על ידי שחקנים.
לאחר מכן פרסם בלאט שני ספרים נוספים על סוביבור. ספר זיכרונותיו "מעפר סוביבור" (1997), מספר על חוויותיו במחנה, וכן על חלקו במזימה למרוד שהובילה לניסיון הבריחה של כ-600 אסירים ב-14 באוקטובר 1943. הוא כתב גם על חייו לפני המלחמה, וכן על הכיבוש הגרמני של עיירת הולדתו בפולין ועל המשלוח שלו ושל משפחתו למחנה המוות.
בלאט כתב גם ספר נוסף בשם "סוביבור, המרד הנשכח" (1997), ספר היסטורי המתבסס על שנות מחקריו. בהמשך הקים אתר אינטרנט בעל אותו שם, המציג קישורים לאירועים שתיעד.
בשנותיו האחרונות התגורר בסנטה ברברה קליפורניה.
תומאס בלאט נפטר ב-31 באוקטובר 2015, והוא בן 88.
חסין סירי
אחמד נג'יב אל-הלאלי
אחמד נגיב אל-הלאלי
רוי מילר
רוי מילר (נולד ב-14 באוקטובר 1979) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
רוי מילר נולד בוואטנשייט, בצפון וסטפאליה שבגרמניה. אמו יהודייה ואביו גרמני נוצרי. הם הכירו בישראל בשנות ה-70. כשהיה בן שלוש וחצי עלה עם הוריו לישראל. בתחילה התיישבו בפרדס חנה-כרכור, משם הגיעה אמו, אחר-כך גדל בחדרה. בכיתה ד' נסע עם הוריו למשך שנתיים לגרמניה, ומאז שובו הוא חי בישראל. למד בתיכון גן שמואל בקיבוץ גן שמואל. רקד בסטודיו למחול של יהודית שווייצר. בצה"ל שירת במשך ארבע שנים וחצי כלוחם בשייטת 13. חברו לשירות היה הזמר עידן רפאל חביב.
מילר השתחרר ב-2003, ובתום שירותו הצבאי טייל במשך שנה וחצי בחו"ל. את לימודי המשחק החל בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין בשנים 2004–2007. במהלך לימודיו הדריך קבוצות נוער בתיאטרון במסגרת הקהילתית בשכונת התקווה. השתתף בפסטיבל אוליב הבינלאומי לבתי ספר למשחק שנערך בקורסיקה וזכה במספר מלגות. בין חבריו לכיתה היו יפתח אופיר, אסף בן שמעון, יובל ינאי, ארז דריגס, עדי בילסקי, שראל פיטרמן ויעל טל.
תיאטרון.
בתום לימודיו שיחק מילר במדיטק בהצגה "קרשינדו ואני", בבימויה של חגית רכבי ניקוליבסקי, שעיבדה את הרומן פרי עטה של דבורה עומר.
הוא שיחק ב"חלום ליל קיץ", בבימויה של דפנה רובינשטיין, בתיאטרון תמונע בתפקידים של דמטריוס וציף.
ב-2008 הצטרף ללהקת שחקני הבימה. בהפקה הראשונה "דור שלישי", קופרודוקציה בין הבימה לשַאוּבִּיהנֶה ברלין, בבימויה של יעל רונן. בהצגה שיחקו ארבעה שחקנים ישראלים, ארבעה ערבים ישראלים וארבעה גרמנים. המחזה הוא תוצר של רונן והקבוצה לאחר סדנה בת חודש, והוא דן במשולש הזה ובהשקפות השונות מנקודת מבט של הדור השלישי לשואה. השחקנים שיתפו בסיפורם האישי, ובסיום ההצגה נערך שיח עם הקהל. הצגת הבכורה הייתה בפסטיבל הלה בגרמניה. ההצגה השתתפה בפסטיבלים רבים באירופה, בדנמרק, שוודיה, פורטוגל ואיטליה.
מילר השתתף בפרויקט "פוסט טראומה", קופרודוקציה בין הבימה לשאושפילהאוס דיסלדורף, בהדרכתו של שלומי מושקוביץ ובבימויה של דדי ברון.
מילר שיחק ב"השחף" של צ'כוב, בבימויו של רמי הויברגר. הוא גילם את דמותו של מדבדיינקו, בעלה של מאשה (הילה פלדמן) שמאוהבת בקוסטיה (מיכאל מושונוב).
אחר-כך שיחק ב"מסילה לדמשק", פרי עטו של הלל מיטלפונקט, בבימויו של אילן רונן. הוא גילם את דמותו של ארץ` ואת ג'ון, קצין בריטי. איתו שיחקו יבגניה דודינה, הילה פלדמן ויוסף סוויד.
מילר שיחק בהצגה "רומיאו ויוליה That bitch can be part of me", סיפור על מאבק שליטה על מועדון בעיר, בבימויו של מיכאל רונן. הוא גילם את דמותו של טיבאלט מבית קאפולט, נביא קפיטליסטי. לצידו שיחקו מיכאל מושונוב, רונה פרומצ'נקו, הילה סעדה, ליאל דניר, יוסף סוויד ורועי אסף. ההצגה הועלתה במסגרת פסטיבל ישראל 2010, ובהמשך בהאנגר תיאטרון גשר. ב"לרקוד ולעוף" מאת רשף לוי ובבימויו של אלון אופיר.
ב"קוויאר ועדשים" - בתפקיד הברון צ'יוצ'ייה, בבימויו של מוני מושונוב.
ב-2012 החל לשחק בתיאטרון החאן בהצגה "גברים". מחזה מאת אמיר דוליצקי וזאב קלאתי, בתפקיד הרווק, לצדם של נילי רוגל, אריה צ'רנר ואריאל וולף.
ב-2013 שיחק ב"הבימה" בהצגה "אם הבית" את דוד, מאת הלל מיטלפונקט, בבימויו של אלון אופיר.
ב"הסוחר מוונציה" בבימויו של אילן רונן, בתפקיד בסאניו, לצדם של יעקב כהן, אביב אלוש, הילה פלדמן ורינת מטטוב.
ב"הדה גאבלר", בבימויו של כפיר אזולאי, בתפקיד איילרט לבבורג.
ב"ונוס בפרווה" - קומדיה אפלה לשניים, שכתב דייוויד אייבס כעיבוד לספרו של לאופולד פון זאכר-מאזוך, הוא מגלם את תומאס, במאי צעיר שמחפש שחקנית לעיבוד שעשה לרומן האירוטי, לצדה של ליאת אקטע.
החל מ-2014 משתתף בהצגה "הכיתה שלנו", מחזה פולני מאת טדאוש סלובודזיאניק, בבימויו של חנן שניר בהפקה שהיא קופרודוקציה בין הבימה לקאמרי.
החל מ-2019 משחק בתיאטרון הבימה בהצגה "גבעת חלפון אינה עונה", שהיא עיבוד לסרט המצליח. בנוסף, החל מ-2020 משחק בהצגה "מצדה 1942", גם כן בהפקת תיאטרון הבימה.
קולנוע.
ב-2010 השתתף מילר בסרטו של דובר קוסאשווילי "התגנבות יחידים", עיבוד לספר בשם זה של יהושע קנז.
ב-2012 שיחק בסרט "ברקיע החמישי" של דינה צבי-ריקליס, על פי ספרה של רחל איתן, המספר על בית יתומים בישראל של שנות החמישים. באותה שנה שיחק בסרט הזומבים של איתן גפני, "בשר תותחים".
בשנת 2015 השתתף בסרטו של יבגני רומן "האיש שבקיר". בסרטו של אופיר ראול גרייצר, "האופה מברלין", גילם מילר את דמותו של אורן.
ב-2017 השתתף בסרטו של שמוליק מעוז, "פוקסטרוט".
טלוויזיה.
בשנים 2008–2010 השתתף מילר בשתי עונות של התוכנית "העוקץ" בערוץ 10 בהנחיית נמרוד הראל, עיבוד לתוכנית הבריטית "The Real Hustle". בתוכנית יזמו סיטואציות אמיתיות של עוקץ עם אנשים אמיתיים ובסופו של דבר החזירו להם את הכסף.
ב-2011 שיחק בסדרות "החברים של נאור" ו"עם סגולה".
ב-2012 השתתף בסדרה "נויורק" וגילם מילר יואב הטייס, בעלה של טליה מאור (מירב פלדמן). באותה שנה שיחק בסדרה "המרכז", בה גילם את דמותו של יוהאן, ד"ר לתאולוגיה שעולה לישראל מאוסטריה בשביל להתגייר (ערוץ 1).
ב-2014 השתתף בסדרות "רמזור", "עממיות" ו"אחת אפס אפס".
בשנת 2015 השתתף מילר בתוכנית הסאטירה "הכל שפיט" בערוץ הראשון.
בשנת 2016 שיחק בעונה השנייה של "בני ערובה" בערוץ 10, בתפקיד אליק.
החל מ-2018 משחק בסדרה "מלכות" את דמותו של גיא פרנסיס.
ב-2019 השתתף בסדרת הטלוויזיה "דוז פואה" של כאן 11.
בשנת 2020 גילם את דמותו של דוד אפוטה, בן זוגה של ענת אלימלך בסדרת הדרמה "" ששודרה בקשת 12. באותה שנה השתתף גם בסדרת הטלוויזיה "אבא מטפלת" של ערוץ TeenNick.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה ״מלכת היופי של ירושלים״.
בפברואר 2022 פורסם שמילר ישחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "חנצ'י" שתשודר במהלך השנה ב"HOT", לצידם של עליזה חנוביץ' והנרי וינקלר.
חיים אישיים.
בשנת 2017 נישא לבת זוגו, שירי פדלון מילר.
ב-5 באפריל 2020 הביאו לעולם את ילדם, לוקא, בהליך פונדקאות.
James Pond
James Pond (נקרא גם James Pond: Underwater Agent) הוא משחק פלטפורמה למחשב. פותח על ידי יצרנית משחקי הווידאו הבריטית Vectordean Ltd, וכן על ידי חברת Millennium Interactive. יצא לאור על ידי Millennium Interactive, וכן על ידי חברת Electronic Arts, למחשבים וקונסולות בשנת 1990. הדמויות במשחק היו פופולריות, ואפילו יצאו בספרי קומיקס של התקופה. הצלחת המשחק הביאה להוצאת שני משחקי המשך, James Pond 2 ו-James Pond 3.
מהלך המשחק.
השחקן (James Pond) צריך לפתור תצרפים כדי לנצח אויבים, והמשחק מתמקד במציאת אובייקטים המקדמים את מהלך המשחק, כגון מפתחות לשחרור סרטני ים בשבי, או ספוגים לסתימת חורים במיכלי שמן דולפים. בנוסף יש לקחת "בועות אש", המשמשות ללכוד את האויבים במשחק לפני הקפיצה עליהם שמחסלת אותם סופית.
המשכים.