ועדת גרוניס היא ועדת חקירה ממלכתית לחקירת רכש הצוללות וכלי השיט. בראש הוועדה עומד נשיא בית המשפט העליון בדימוס אשר גרוניס. על הקמתה החליטה ממשלת ישראל השלושים ושש ב-23 בינואר 2022.
רקע.
פרשת הצוללות.
במאי 2015 חתמה ישראל עם חברת "טיסנקרופ" הגרמנית על רכישת ארבע קורבטות מדגם "סער 6". בשנת 2016 התקיימו מגעים בין ישראל לחברת "טיסנקרופ" לחתימת הסכם מסגרת לרכישת שלוש צוללות נוספות מסדרת דולפין AIP, בעלות של 1.5 מיליארד אירו. בעקבות חשדות לאי-סדרים בהליכי הרכש הודיע היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, על פי המלצת פרקליט המדינה, שי ניצן, על פתיחת בדיקה בחשד לביצוע עבירות שוחד והפרת אמונים בכל הקשור לעסקאות שבין תאגיד "טיסנקרופ" לבין מדינת ישראל, וזאת בעקבות חומרים שהתקבלו ממספר גורמים ומקורות. הבדיקה הוטלה על היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית בלהב 433. בעקבות ממצאי הבדיקה המשטרתית אשר העלו חשד לפלילים, ב-27 בפברואר 2017 הודיע פרקליט המדינה, כי בהתייעצות עם מנדלבליט הוחלט לעבור מבדיקה לחקירה פלילית.
בעקבות ממצאי החקירה הודיעה פרקליטות המדינה, ב-5 בדצמבר 2019, על כוונתה להעמיד לדין, בכפוף לשימוע, את מיקי גנור, אליעזר מרום, דוד שרן, אליעזר זנדברג, דוד שמרון, רמי טייב ויצחק ליבר. בפברואר 2020 הודיעה הפרקליטות על כוונתה להעמיד לדין, בכפוף לשימוע, גם את אבריאל בר יוסף ושי ברוש. בסופו של דבר הועמדו לדין רק אחדים מבין חשודים אלה.
ועדת בדיקה ממשלתית.
ביום 22 בנובמבר 2020 הורה שר הביטחון, בני גנץ, על הקמתה של ועדת בדיקה "לבחינת התנהלות מערכת הביטחון וכלל הגורמים שהיו מעורבים בתהליך קבלת ההחלטות שנתקבלו ביחס להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות". הוועדה כללה את השופט בדימוס אמנון סטרשנוב (יושב ראש), מפקד חיל הים לשעבר אברהם בן-שושן ויעל גריל, לשעבר מנהלת הרכש במשרד ראש הממשלה ומנהלת היחידה הכלכלית של מנהל הרכש במשרד הביטחון. כעבור כחודש התפטרו חברי הוועדה, עקב המגבלות שהטיל היועץ המשפטי לממשלה על עבודתה ועל סמכויותיה.
ניסיונות קודמים להקמת הוועדה.
ב-5 באוגוסט 2020 דחתה מליאת הכנסת את הצעת החוק של יו"ר האופוזיציה ח"כ יאיר לפיד להקמת ועדת חקירה ממלכתית לרכש כלי השיט והצוללות לחיל הים.
ביולי 2021 בית המשפט העליון דחה עתירות שבהן התבקש להורות על הקמת ועדת חקירה ממלכתית או ועדת בדיקה ממשלתית בפרשה. העתירות נדחו בשל חוסר סמכות משפטית להתערב בסוגיית ההחלטה על הקמת ועדת חקירה, סמכות הנתונה על פי החוק לממשלה. יחד עם זאת השופטים ציינו בפסק הדין כי יש שורה של תמיהות שלא ניתנה להן תשובה. "התמונה הנוגעת לתהליך קבלת ההחלטות מדאיגה, ראוי שלספקות יינתן מענה ציבורי", כתבו..
הקמת הוועדה.
ב-31 באוקטובר 2021 הגיש שר הביטחון בני גנץ למזכירות הממשלה, הצעת החלטה על הקמת ועדת חקירה ממלכתית לעניין רכש הצוללות וכלי השיט.
ב-23 בינואר 2022 אושרה הקמת ועדת חקירה ממלכתית לעניין רכש הצוללות וכלי השיט על ידי ממשלת ישראל ה-36. עשרים ושישה שרים הצביעו בעד ההחלטה, ראש הממשלה נפתלי בנט נמנע, ושרת הפנים איילת שקד התנגדה. נקבע שהוועדה לא תחקור את התנהלות הנאשמים בהליך הפלילי אלא נושאים אחרים כמו התנהלות הדרג המדיני.
ב-20 בפברואר 2022 קבעה נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, את הרכב הוועדה. בראש הוועדה יעמוד נשיא בית המשפט העליון בדימוס אשר גרוניס, ולצידו יכהנו בוועדה שופט בית המשפט העליון בדימוס צבי זילברטל, נגידת בנק ישראל לשעבר קרנית פלוג, מפקד חיל הים לשעבר האלוף (מיל') אברהם בן-שושן וראש להק הציוד לשעבר, תא"ל (מיל') פרופ' יעקב בורטמן. ביוני 2022 הודיע בן-שושן על פרישתו מהוועדה מטעמים אישיים. הוא הוחלף בגדעון פרנק, יו"ר הוועד המנהל של הטכניון וראש הוועדה לאנרגיה אטומית לשעבר.
בהחלטת הממשלה הוטל איפול מלא על ועדת החקירה. בהמשך, ועדת החוץ והביטחון קבעה שדיוני ועדת החקירה יהיו פומביים.
ועדת החוץ והביטחון צמצמה את החיסיון על הדיונים והפרוטוקולים כך שגרוניס יקבע אילו פרוטוקולים ניתן יהיה לפרסם לציבור. בנוסף נקבע כי כל המידע שקשור ליכולות ולהיבטים המבצעיים של הצוללות יישאר מסווג.
דיונים.
הדיונים בוועדה החלו ביולי 2022. עוד דווח כי בחקירה, שנערכת במתקן ביטחוני במרכז הארץ, הראשונים להעיד יהיו מנכ"לי ממשלה ומנכ"לי משרד ביטחון רלוונטיים. הדיונים היו בשלב איסוף העובדות, לכן העדויות בדלתיים סגורות. הם ייקראו שוב, בדלתיים פתוחות.
יהונתן דנינו
יהונתן ניסים דנינו (נולד ב-26 בנובמבר 1964) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי, חוזר בתשובה.
ביוגרפיה.
נולד ברמת גן למשפחה מסורתית ממוצא מרוקאי. הוא אחיה הקטן של מיכל בת שבע רנד, אשתו של שולי רנד. גדל בערד, למד בתיכון מקיף ערד, שם הכיר את חברו דורון צברי. למד משחק ב אצל ג'וקי ארקין. במשך תקופה שהה עם הוריו בשליחות בדרום אפריקה. בצה"ל שירת בגרעין נח"ל שהוצב בגלאון. לאחר מכן התגורר במשך תקופה באילת.
בשנת 1987 למד משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע. כשחזר לישראל שיחק במספר מחזות ישראלים. לאחר מכן עבר להתגורר בהוליווד כדי לנסות לעבוד בתעשיית הקולנוע של ארצות הברית. כדי להתפרנס עסק באבטחה, ובשנת 1991 שימש כשומר ראש של ארנולד שוורצנגר. במהלך תקופה זו ניהל שיחות עמוקות עם שוורצנגר, בעקבותיהן החל בתהליך של חזרה בתשובה. הוא חזר לישראל, השתתף בסמינר של ערכים. התגורר בבני ברק והחל ללמוד בישיבה. לאחר מכן עבר לירושלים והקים עסק לצילום בשם "ZOOM 2000". שימש כדובר תנועת "נוער כהלכה". לאחר מכן עבר לצפת והתחבר לרב דניאל דיין. בהמלצת הרב שלום ארוש ורבי דוד חי אבוחצירא חזר לעסוק במשחק, לצד גיסו שולי רנד.
משחק.
ב-2004 גילם את דוד גבאי בסרט "האושפיזין" שכתב שולי רנד וביים גידי דר. ב-2012 גילם רב בבית קברות בסרט "המשימה X" שכתב פרוספר מלכה וביימו אור ישר (אורי גרודר) ויובל עובדיה.
בתיאטרון משמחי לב: ב-2010 גילם את הגולם מפראג בהצגה "הגולם מפראג" שכתב וביים עופר הלוי. הצגת הבכורה התקיימה באסרו חג שבועות ה'תש"ע בהיכל התרבות פתח תקווה.
בתיאטרון פלגי מים: ב-2010 שיחק לצד יוסף סיקוראל בהצגה "אני לא לבד!". את ההצגה כתב דנינו, והפיק וביים שולי רנד. הצגה זו עלתה לאחר מכן בשם "על חומותייך ירושלים".
חיים אישיים.
התגורר תקופות שונות בבני ברק, אילת וירושלים. כיום מתגורר בחריש. בין השנים 1995–2017 היה נשוי ללימור בן מויאל ונולדו להם שמונה ילדים.
ישיבת מורשה
הדיוויזיה ה-242 (ורמאכט)
דיוויזיית הרגלים ה-242 הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה ה-242 הוקמה בגרוס-בורן (בורן סולינובו) ב-9 ביולי 1943, על בסיס הדיוויזיה ה-298. מה-8 באוגוסט עד 5 באוקטובר 1943, היחידה הוכפפה לארמייה ה-15 באנטוורפן ובגנט בבלגיה, לפני שהועברה לארמייה ה-19 תחת קבוצת ארמיות G בטולון, צרפת.
בשנת 1944 נלחמה הדיוויזיה נגד בעלות הברית המערביות במבצע דרגון. לאחר שקיבלו הוראה להגן על טולון עד הכדור האחרון, ולתת לשאר כוחות קבוצת ארמיות G הזדמנות לסגת, יוהנס בסלר יחד עם כוחות הדיוויזיה ה-242 החזיקו מעמד במשך 10 ימים, עד ל-26 באוגוסט 1944, כאשר בסלר נפצע אנושות ונכנע יחד עם כוחותיו.
קורקלי
קורקלי (בליטאית: Kurkliai; ביידיש: קורקלע; ברוסית: Куркляй) היא עיירה ברשות-המקומית אניקשט במחוז אוטנה שבצפון-מזרח ליטא. העיירה מצויה לחופו של נהר וירינטה.
תולדות העיירה.
קורקלי נזכרת בכתבים מן המאה ה-13. בתחילת המאה ה-16 הוקמה בה הכנסייה הקתולית ולאחריה נבנתה כנסייה רפורמית אוונגליסטית. במאות ה-15 וה-16 השתייכו העיירה וסביבותיה לדוכסות הגדולה של ליטא. בין השנים 1795 ל-1915 הייתה קורקלי תחת שלטון האימפריה הרוסית. סלילת הכביש מקובנה לסט. פטרבורג במחצית המאה ה-19 הביאה להתפתחות מהירה של היישוב. בתקופה בה הייתה ליטא ישות עצמאית, בין השנים 1918 ל-1940, שימשה קורקלי כעיר-מחוז.
במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1865 נמנו בקורקלי 338 תושבים. בשנת 1897 גדלה האוכלוסייה לכדי 789 תושבים ומתוכם 257 יהודים. בשנת 1923 מנתה העיירה 755 תושבים ובהם 181 יהודים. בשנת 1940 מספר המשפחות היהודיות הוערך בכחמישים.
במפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2011 נמנו בעיירה 311 תושבים.
יהודי העיירה.
יהודים התיישבו בקורקלי החל מסוף המאה ה-18. פרנסתם הייתה על מסחר זעיר, מלאכה ורוכלות. יום השוק השבועי חל ביום א' ובשאר ימי השבוע נהגו יהודים לצאת לכפרים הסמוכים ולעסוק ברוכלות. בסקר שערכה ממשלת ליטא בשנת 1931 נמצאו בבעלות יהודים חנות בדים אחת, איטליז ובית מרקחת וכן שתי טחנות קמח. בסקר שנערך בשנת 1937 נמצאו שישה בעלי מלאכה יהודים: אופה, בונה תנורים, חייט, סנדלר, פחח וקצב.
תפקיד חשוב בחיי הכלכלה בעיירה מילא הבנק העממי היהודי (פאלקסבאנק) אשר בשנת 1927 היו בו 70 חברים והוא פעל עד שנת 1940.
בשל המצב הכלכלי הקשה בעשורים הראשונים של המאה ה-20 היגרו רבים מיהודי העיירה לדרום אפריקה, לברזיל, לקובה ולארצות הברית.
הילדים היהודיים בקורקלי למדו ב"חדר" ובבית הספר הליטאי הממשלתי. כמו כן, הייתה בעיירה ספריה קטנה ובה ספרים ביידיש. שני בתי תפילה היו בעיירה בתחילה: בית המדרש הישן וה"שול" החדש. בית המדרש שימש את המתפללים בחורף, משום שהיה בו תנור. ב"שול" היו מתפללים בימי הקיץ. בשנת 1885 כאשר נטה בית המדרש להתמוטט התקינו תנור גם ב"שול".