על פי הסיפור, במהלך סעודה לכבוד קולומבוס, שערכו לו בחצר המלוכה הספרדית, טען בלעג אחד האצילים הספרדיים שגילוי איי הודו המערבית אינו אלא דבר של מה בכך וכי כל אחד יכול היה לעשותו אילו קיבל אוניות ורשות לתור את העולם. הלעג כלפי קולומבוס בא מצד מקורבי בית המלוכה ובתמיכתם, וזאת במטרה לרכך את עמדתו של קולומבוס באשר למיקוח על הכנסות מהסחר עם הארצות שיגלה במהלך ההפלגה, הכנסות שהובטחו לו לפני הפלגתו. קולומבוס הזועף ביקש שיביאו לו ביצה קשה ושאל את הנוכחים מי יוכל להעמידה על חודה. כל אלה שניסו נכשלו במשימה. אז נטל קולומבוס את הביצה והכה בה על חודה עד שקליפתה נשברה מעט והחוד השתטח, והעמידה מול עיניהם המשתאות של הנוכחים. "זה הדבר הקל ביותר בעולם. כל אחד יכול לעשות זאת, אחרי שראה איך!", השיב להם קולומבוס.
הלקח הוא שאין בעשייה מאומה אלא במחשבה עצמה. אולי כל אחד יכול היה להפליג באוקיינוס ולגלות מקומות חדשים, אך רק קולומבוס הגה את הרעיון לנסות להגיע להודו בהפלגה מערבה, כפי שרק במוחו עלה הרעיון למעוך מעט את הביצה כדי להעמידה כיאות על השולחן.
מקור הסיפור וייחוס שונה.
הסיפור מובא בספרו של ההיסטוריון האיטלקי ג'ירולמו בנצוני היסטוריה של העולם החדש, שפורסם ב־1565.
גרסה אחרת, שהופיעה חמש עשרה שנה קודם לכן, מייחסת את הסיפור לאמן הרנסאנס האיטלקי פיליפו ברונלסקי, שלכאורה הציב את אתגר הביצה בהקשר של הקמת הכיפה המפורסמת של קתדרלת סנטה מריה דל פיורה בפירנצה, הנחשבת לאחד מהישגי הבנייה המרשימים ביותר בתקופת הרנסאנס.
גרסאות נוספות.
פתרונות נוספים.
קיימות מספר דרכים נוספות לפתור את השאלה.
גרסאות נוספות לשאלה.
כיום יש לשאלת הביצה גרסאות נוספות:
קשר גורדי
קֶשֶר גּוֹרְדִי (מיוונית: Γόρδιος δεσμός) הוא קשר מסובך שקשה להתירו, תסבוכת. האמונה שנפוצה בימים עתיקים הייתה שמי שיתיר את הקשר הגורדי הוא זה שיכבוש את יבשת אסיה.
על פי האגדה הפריגית, את הקשר המסובך עשה האיכר גורדיוס שנבחר למלוך על תושבי פריגיה רק בשל כך שנראה על עגלתו סמוך לפסלו של האל סבזיוס (אחד מגלגוליו העתיקים של האל היווני זאוס), על רקע נבואה עתיקה על-פיה האדם הראשון שיעבור בשערי המקדש, ימלוך על פריגיה. בנו של גורדיוס, המלך מידאס (המוזכר במיתולוגיה היוונית), הקדיש את העגלה לאלים וקשרה בקשר ששום קצה חבל לא בלט ממנו. במאה הרביעית לפנה"ס, כשהחל אלכסנדר הגדול בכיבושיו, עבר בפריגיה שבה עמדה עדיין העגלה הקשורה, בארמון שושלת המלוכה בעיר הבירה הפריגית גורדיון. כשאלכסנדר שמע את סיפור המעשה, שלף את חרבו וחתך את החבל, על מנת לסמל כי הוא נועד לכבוש את אסיה, כפי שאכן קרה.
כפרי פוטיומקין
כפרֵי פּוֹטיוֹמקין (ברוסית: Потёмкинские деревни) הוא ביטוי שפירושו זיוף מרשים אך ריק מתוכן, תפאורת ראווה שנועדה ליצור רושם, אך אין מאחוריה דבר.
הביטוי מבוסס על סיפור היסטורי על אודות גנרל גריגורי פוטיומקין, מהאנשים החזקים ברוסיה של הצארית יקטרינה הגדולה. לפי הסיפור המקובל, כאשר עמדה הצארית לבקר בקרים שבדרומה של רוסיה בשנת 1787, דאג פוטיומקין, שניהל מסע צבאי בקרים, להקים לאורך הגדות השוממות של נהר דנייפר כפרי דמה: חזיתות-בניינים ריקות, שנועדו להרשים את הצארינה ונוסעיה בחשיבות כיבושיו, ובכך להגדיל את ערכו בעיניה. מכאן, הפך הביטוי כינוי נרדף לאחיזת עיניים, תפאורה בלבד, שנועדה ליצור רושם בלי שיהיה מאחוריה תוכן.
היסטוריונים מודרניים שונים מפקפקים באמיתות הסיפור וסבורים שיש בו הגזמה רבה. פוטיומקין אכן השקיע מאמצים בפיתוח קרים וככל הנראה הורה לאיכרים לפתח את השטחים הקרובים לגדת הנהר כדי להרשים את פמליית הצארינה, אך קרוב לוודאי שלא הקים כפרי דמה שלמים לשם כך.
לצד כפרי פוטיומקין הקים פוטיומקין גם הרבה יישובים "אמיתיים", ובין היתר פיתח את העיר אודסה (כיום באוקראינה).
עוד ניצחון כזה ואבדנו
שחור על גבי לבן
שחור על גבי לבן הוא ביטוי שמשמעו "כתוב באופן הברור ביותר". נהיר, קריא וחד משמעי, כמו בדף לבן שבו מודפסות אותיות שחורות.
דומה למשמעות ביטוי "כשמש בצהרים" שמתייחס למציאות או עובדה שברורה לחלוטין כשם שהשמש נראית לעיני כל בצהרי היום, אך בשונה לו נוטה להתייחס בדרך כלל לדברים שבכתב. דוגמאות:
הביטוי נמצא בשפות נוספות, כמו אנגלית, צרפתית ויידיש.
מניסויים שנעשו מתברר שאצל רוב בני האדם, זה אינו צירוף הצבעים הבולט ביותר (ראו בערך צבע).
מתרגמו הקדום של פירוש המשנה לרמב"ם על סדר קודשים (ב"הקדמת המעתיק" לפירוש) הבין את אמרת חז"ל שהתורה שהוראתה למשה בהר סיני, הייתה כתובה באש שחורה על גבי אש לבנה כאמירה "שיש באדם יכולת להשיג מאליו עיקרי התורה".
גיס חמישי
גיִס חמישי הוא כינוי לכוחות חתרניים חשאיים הפועלים בגוף מסוים, מתוך מטרה לערער את חוסנו של אותו הגוף ולסייע לכוחות המתנגדים לו מבחוץ.
היסטוריה.
הביטוי נולד במלחמת האזרחים הספרדית (1936–1939). כשנשאל הגנרל אמיליו מולה, מפקד הצבא הלאומני שעלה על מדריד, מה גודל צבאו, השיב כי לצבאו ארבעה גייסות, וכי בעיר עצמה ממתין גיס חמישי - כוח מיליטנטי אוהד שיפעל נגד נאמני הממשלה הרפובליקנית שהגנו על העיר. הגיס החמישי של תומכי פרנקו במדריד לא היה יעיל במיוחד, והעיר נפלה רק אחרי קרבות מרים בשנת 1939, אך השימוש בכינוי הפך רווח, במיוחד כדי להגדיר כבוגדים קבוצות מיעוט דתיות או אתניות, או קבוצות בעלות עמדות מקובלות פחות שלכאורה משתפות פעולה עם האויב. הגדרת קבוצת המיעוט כ"גיס חמישי" רווחת במיוחד במשטרים דמוקרטיים, שבהם לא ניתן לאפשר בנסיבות רגילות ועל־פי חוקי המדינה לבודד או לנדות את קבוצת המיעוט. הצגת טיעון "הגיס החמישי" מאפשרת להציג את המצב ככזה בו יש איום ישיר על שלומם של אזרחי המדינה, המצדיק השעיה או התעלמות מחוקים המבטיחים שוויון בפני החוק ופוטר את מעלה הטיעון מהבאת טעמים והוכחות לטענותיו. הביטוי זכה לפרסום בעיקר עקב מחזה של ארנסט המינגוויי באותו שם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשו גרמנים בעלי אזרחות זרה או תושבים מקומיים שאהדו את האידאולוגיה הנאצית כגיס חמישי במהלך כיבושן של הולנד ובלגיה על ידי הגרמנים.
בטיעונים בדבר "גיס חמישי" נעשה שימוש נרחב בבריטניה ובארצות־הברית בזמן מלחמת העולם השנייה. בבריטניה בתחילת מלחמת העולם השנייה, טענה התעמולה הרשמית כי על שלומה של בריטניה מאיים "גיס חמישי" פרו־נאצי, ובנימוק זה נעצרו אזרחים גרמנים שהתגוררו בבריטניה והועברו למחנות מעצר באי מאן (Isle of Man) שמול חופה המערבי של אנגליה. בין העצורים היו מספר גדול של גרמנים אנטי-נאצים שנמלטו לבריטניה לאחר עליית היטלר לשלטון. בארצות־הברית שימש טיעון דומה כהצדקה למעצר אמריקאים ממוצא יפני וכליאתם במחנות מעצר. בישראל הועלה טיעון דומה על ידי דוד בן-גוריון בפרשת אלטלנה, אם כי כאן לא נגע הטיעון לחשד בבגידה אלא לתביעת הבלעדיות לכוחות צה"ל בהפעלת כוח לחימה, כאשר בן-גוריון ראה בצורך להעביר חיילים מהחזית לתל אביב כדי להתמודד עם אנשי האצ"ל בזבוז משאבי אנוש שהוא כיצירת "גיס חמישי".
השימוש המקובל בביטוי כיום הוא לצרכים רטוריים או דמגוגיים, לשם תקיפת יריבים פוליטיים או קבוצה אחרת (במקרים רבים קבוצה אתנית המהווה מיעוט). ביפן למשל הייתה נפוצה האשמת המיעוט הקוריאני הגדול החי במדינה כ"גיס חמישי", ובמיוחד מופנית האשמה זאת כלפי אותו חלק מתוך המיעוט הזה המקורב למשטר הקומוניסטי בקוריאה הצפונית, ואשר מקיים ארגונים ומוציא לאור עיתונים המביעים את אהדתו זאת. בישראל נעשה לעיתים שימוש בביטוי ביחס לערביי ישראל ולפעילי שמאל.
הוצאה לאור שולחנית
הוצאה לאור שולחנית (באנגלית: Desktop Publishing, DTP) היא תוכנה המשמשת לעימוד וסידור טקסטים ותמונות במטרה להדפיס חומרי פרסום שונים, כמו חוברות, ספרים, עיתונים, מודעות ועלונים.
היכולות העיקריות של התוכנות הללו הן עימוד וסידור טקסטים ותמונות במגוון רחב של תצורות, פיזור טקסטים בעמודות וטבלאות, ותמיכה בהערות שוליים באופנים שונים. בשל התפתחות מעבדי התמלילים הגרפיים, ניתן למצב אותם כהוצאות לאור שולחניות בסיסיות, אם כי חסרות להן הגמישות והדיוק הקיימים בשולחניות.
מהפכה גדולה נרשמה בעולם המחשבים כשהוצג המקינטוש (Macintosh) הראשון על ידי חברת אפל (Apple) ב-1984. המקינטוש, בשילוב עם מדפסת לייזר איפשר חופש ומהירות בהוצאה לאור שלא היו קיימים עד אז.
מאז, ענף ההוצאה לאור התקדם מבחינה טכנולוגית אך השינויים בקונספציות הבסיסיות של התחום היו מועטות.
כיום משתמשים בתוכנה השולחנית בעיקר בתוכנות הבאות:
אנדוסימביוזה
אנדוסימביוזה (מיוונית: endo , sym ו־biosis ; בעברית: צַוְתָּאוּת תּוֹכִית) היא צורת סימביוזה ובה יצור אחד מתקיים בתוך האחר.
באנדוסימביוזה, המין הראשון, החי בתוך חברו, קרוי "אורח". השני - מארחו, קרוי "פונדקאי". זוהי סימביוזה מסוג הדדיות שכן שני המינים מפיקים תועלת מן השיתוף. תאוריה זו פותחה בפירוט על ידי החוקרת לין מרגוליס והיא נועדה בעיקרה לצורך הסבר אבולוציוני.
אבולוציה באנדוסימביוזה.
התאוריה האנדוסימביוטית שהגתה מרגוליס, הסביר את הופעתם של האברונים מיטוכונדריה וכלורופלסט בתאים אאוקריוטיים במהלך האבולוציה. מרגוליס טענה, כי מקורם של אברונים אלו בחיידקים קדומים מסוג בקטריה, אשר נבלעו על ידי חיידקים גדולים יותר מסוג ארכיאה, והמשיכו להתפתח בתוכם בסימביוזה הדדית.