אחד מהמסמכים המזוהים ביותר עם ויינברגר הוא מסמך שהיה שותף לכתיבתו בסוף שנות התשעים: "The Cluetrain Manifesto" (במקור אתר אינטרנט שהפך לספר המשמש אנשי שיווק אינטרנטי מסביב לעולם). הדוקטורט של ויינברגר הוא מתחום הפילוסופיה, ועם זאת, חוקרים רבים טוענים (ובהם חוקר האינטרנט הישראלי שיזף רפאלי) כי לאבחנותיו יש גם משמעות פרקטית. בשנות התשעים, כשכתב ביחד עם שותפיו את המניפסט וטען כי "שווקים הם שיחות", המשפט נשמע כמו מטאפורה פילוסופית. הפעילות המסחרית והמותגית במדיה החברתיים בשנות האלפיים התאימה לאבחנות אלו.
בין השנים 1975–1983 היה ויינברגר שותף לכתיבת רצועות קומיקס בכיכובו של וודי אלן המכונות בשם: "Inside Woody Allen". בהמשך שימש כיועץ שיווקי למספר חברות הייטק גדולות, וכיום הוא משמש כעמית ב"מרכז ברקמן לאינטרנט וחברה" באוניברסיטת הרווארד, ומעביר שיעור בשם "הבדלי הרשת", בשיתוף עם עמיתו ג'ון פלפריי.
ויינברגר שימש כיועץ ראשי לענייני אינטרנט בקמפיין הבחירות לנשיאות של הווארד דין בשנת 2004, ושימש כיועץ למדיניות טכנולוגית בקמפיין הבחירות לנשיאות של ג'ון אדוארדס בשנת 2008.
בספרו "Too Big To Know" ("גדול מכדי לדעת") המתואר בכותרת המשנה כספר העוסק ב"חשיבה מחדש על הידע, כעת כשעובדות אינן עוד עובדות, המומחים בכל מקום, והאדם החכם ביותר בחדר הוא החדר עצמו", מציע ויינברגר את הרעיון שהרשת - האינטרנט והאנשים שמתחברים אליו - יודעת עוד ועוד, וכל אחד מאיתנו יודע פחות ופחות. לטענתו של ויינברגר הכיוון שאליו האנושות צועדת הוא שהרשת תידמה לבסוף למוח ענקי שהוא היחיד שהידע והבינה נמצאים בתוכו וכל בני האדם יישארו מחוץ לה.
ספריו.
ויינברגר כתב כמה ספרים ביניהם:
קבוצת רד-בינת
רד-בינת היא קבוצה בשליטת האחים יהודה וזהר זיסאפל של כ-20 חברות בתחום פיתוח, ייצור ושיווק פתרונות לתחומים בתעשיית הרישות והטלקומוניקציה.
היסטוריה.
בשנת 1975 הקים יהודה את "ביטקום סוכנויות", חברה פרטית קטנה ששווקה מוצרי תקשורת. ביטקום, שלאחר מספר שנים שינתה את שמה ל"בינת תקשורת מחשבים", ייצגה יצרנים בינלאומיים חשובים והייתה הראשונה שהשיקה טכנולוגיות תקשורת חדשניות בשוק הישראלי.
בתחילת 1982 החליטו האחים לעבור לייצור ופיתוח מוצרי תקשורת בישראל ליצוא. "רד תקשורת מחשבים", החברה הראשונה שהקימו ביחד, היא הוותיקה בקבוצת רד-בינת. בשנים שבאו לאחר מכן נוספו למסגרת הקבוצה עוד 27 חברות היי-טק עצמאיות שהוקמו כדי לפתח, לייצר ולשווק מגוון רחב של מוצרים בתחום תקשורת הנתונים (בהן גם בינת תקשורת מחשבים).
יהודה זיסאפל משמש כיום כנשיא קבוצת "רד-בינת", זהר הוא יו"ר רד תקשורת מחשבים, ובכל אחת מחברות הקבוצה משמש לפחות אחד מהם כחבר דירקטוריון. האחים מקפידים על תרומה לקהילה על ידי החברות בהנהלתם: "עמותת רד" של חברת רד תקשורת מחשבים מעניקה מדי שנה מאות מלגות לסטודנטים מצטיינים מעוטי אמצעים המתמחים בהנדסה ובמדעי המחשב. כמו כן, תורמת העמותה כל שנה כ-15 חדרי מחשבים לפנימיות ומוסדות חינוך אחרים לילדים ונוער בסיכון. "עמותת רד" אף עוסקת בהשאלת כלים מוזיקליים לתלמידים מצטיינים. בין השאר השאילה כינור גוארנרי דל גז'ו לכנר אקרט לורנצן, הנגן הראשי של התזמורת הסימפונית ראשון לציון.
בפברואר 2012, זכתה במכרז להקמה ותפעול של עיר הבה"דים כחלק מחברת "מבט לנגב", קונסורציום שמורכב מהחברות "מנרב", "אלקטרה" ו"רד בינת".
זמרת הארץ (כתב עת)
זמרת הארץ היה כתב עת עברי שיצא לאור ביאשי שברומניה, בעריכתו של הרב מתתיהו שמחה רבנר והיווה במה ושופר עבור המשכילים של יהדות רומניה.
כתב העת נועד להיות רבעון ואף, אם ישגשג, להפוך לירחון, אולם בפועל, בגלל בעיות מימון והפצה, הופיעו רק שני קבצים, הראשון, בן 64 עמודים, בשנת 1872 והשני, בן 60 עמודים, בשנת 1877.
במאמר, המופיע כהקדמה בחוברת הראשונה, פירט רבנר את מניעיו להוצאת כתב העת:
רבנר התכוון להגיע ל"אוהבי ומכירי התורה וחוכמתה... לניזונים מפירות עץ החיים יחד עם פירות עץ הדעת". את הכנותיו התחיל רבנר כבר ב-1871, כשפרסם קול קורא בכתב העת עברי אנכי ופנה במכתבים למשכילים שונים ברחבי רומניה וגליציה וביקש את השתתפותם בכתב העת שעמד לצאת. הייתה היענות של משכילים מיאשי ומערים רומניות אחרות וגם כמה משכילים מחוץ לרומניה, בעיקר מגליציה ומהאימפריה הרוסית.
בגיליון הראשון, כשליש ממנו כולל יצירות של רבנר עצמו, שירים פילוסופיים ודידקטיים, חלקם דנים ביחס שבין אמונה ובין מדע, שירים לזכרם של משכילים שהיו מיודדים איתו, ציונים ספרותיים, פרשנויות בלשניות לפסוקים מהתנ"ך ומהתלמוד, תרגומים של ביוגרפיות של אישים יהודים וסיפורים. בין יתר משתתפי הכרך הראשון נמנים מרדכי סטרליסקר והלל כהנא, שתי הצלעות הנוספות של "שלישיית הסופרים המשכילים". סטרליסקר פרסם שיר המוקדש למשה מנדלסון. הלל שלח גם מכתב בו התנצל על כך שלא שלח מאמר מובטח המפרשן את הקשר בין Spania ובין המושג התלמודי "אספמיא", אך הבטיח לשלוח מאמר זה לגיליון הבא של כתב העת. הסופר העברי דוד וכסלר (David Wechsler) מיאשי פרסם את החלק הראשון של פואמה משלו (החלק השני פורסם בכרך השני). הפובליציסט בנימין שוורצפלד פרסם מכתב בו הביע את דעתו על חשיבות הפצת התזות של ההשכלה בקרב יהדות רומניה. שוורצפלד פרסם בכרך זה גם תרגום של "תולדות דייגו ד'אגילר" מאת לודוויג אוגוסט פרנקל.
ההיסטוריון לוסיאן-זאב הרשקוביץ' מציין שלכתב העת זמרת הארץ הייתה השפעה חשובה על התפתחות תנועת ההשכלה ברומניה, למרות שהופיעו רק שני כרכים.
עובד אייזנברג
עובד אייזנברג (13 ביוני 1896 – 17 ביוני 1956) היה איש ציבור ופעיל ציוני ביישוב.
ביוגרפיה.
עובד אייזנברג נולד ברחובות, בנם של בלהה ואהרון אייזנברג, ממייסדי העיר, ואחיו של בן כרמי אייזנברג. למד בבית מדרש למורים בירושלים והחל את דרכו בפעילות ציבורית מקומית ברחובות ובעבודת חקלאות. בעשור הראשון של המאה ה-20 היה מנהל חוות סג'רה שבגליל התחתון. רעייתו הייתה מיכל כהן, בתו של המורה יצחק כהן, ממקימי העיר.
אייזנברג כיהן כחבר ויו"ר הנהלת אגודת הפרדסנים "פרדס" ברחובות. ממייסדי תנועת המכבי ברחובות, יו"ר הסתדרות החקלאים בעיר, חבר מועצת העיר ומחזיק תיק החינוך. מ-1943 היה חבר נשיאות ועד האיכרים. היה ממייסדי בית הספר התיכון החקלאי בפרדס חנה ושימש כחבר הוועד המנהל שלו. היה גם חבר הוועד המנהל של בית הספר הריאלי בחיפה. היה ממייסדי תיכון רחובות. כן היה חבר מועצת אורט. כיהן גם כחבר המועצות הממשלתיות לכוח האדם ולחקלאות בישראל. בקונגרס הציוני ה-21 שהתקיים בז'נבה השתתף כציר. כתב מאמרים על תולדות היישוב החקלאי במספר עיתונים חשובים, בהם "בוסתנאי", "הארץ" ו"הבוקר".
אייזנברג הקים לזכר אביו מושב ליד רחובות - רמת אהרן אייזנברג, שמאז התרחבה ולימים הפכה לשכונה בתוך העיר. הוא גם הוציא את ספר זיכרונותיו של אביו, "ספר אהרן איזנברג".
עובד אייזנברג נפטר בשנת 1956 ונקבר בבית קברות תר"ן המייסדים. אשתו מיכל נפטרה ב-1959.
הותיר שלוש בנות ובן.
דו&quot;ח הופ-סימפסון
דו"ח על הגירה, יישוב ופיתוח קרקעות (באנגלית: Report on Immigration, Land Settlement and Development), הידוע יותר כדו"ח הופ-סימפסון או כוועדת הופ-סימפסון היה דו"ח סיכום עבודתה של ועדה בריטית שהוקמה במהלך אוגוסט 1929 בראשותו של ג'ון הופ סימפסון, מומחה לקרקעות ולהתיישבות (ולהעברות אוכלוסייה), כמסקנות לוועדת חקירה שהוקמה לבחינת הגורמים למאורעות תרפ"ט וכיצד ניתן למנוע פרעות דומות בעתיד. מסקנותיו של הדו"ח ביחד עם מסקנות ועדת שו וועדת הכותל המערבי, הובילו לפרסום הספר הלבן של פאספילד ולהגבלת ההגירה היהודית לארץ ישראל.
ב-20 במאי 1930 הגיע הופ-סימפסון לארץ ישראל, ושהה בה כחודשיים עד 27 ביולי 1930 בתום עבודתו חזר לאתונה, שבה שימש נציג חבר הלאומים, ועסק בניסוחו הסופי של הדו"ח. הוא הגיש את מסקנותיו ב-22 באוגוסט 1930.
על הדו"ח שפרסם סימפסון מופיע התאריך 1 באוקטובר 1930, אך למעשה הוא יצא רק ב-21 באוקטובר 1930.
חלק ממסקנותיו של הופ-סימפסון היו מבוססות על קריאה לא נכונה של הנתונים: חלקם נאספו באמצעות צילומי אוויר, שפענוחם לא נעשה כראוי. ממדי העלייה בשנות ה-30 והתפתחות ההתיישבות החקלאית של היהודים הפריכו את מסקנותיו.
מסקנות הדו"ח.
התיישבות ותעסוקה.
בעקבות רכישת קרקעות יהודית מחיר הקרקע עלה ופגע ביכולתם של הערבים לרכוש אדמה.
יהודים העדיפו עבודה עברית בפרויקטים יהודיים וגרמו לאבטלה בקרב הערבים בארץ.
הגירה.
קיים שטף הגירה מסוריה וירדן של עוברי אורח הנשארים בארץ בצורה בלתי חוקית שיוצר לחץ כלכלי על תושבי המקום.
התגובות לדו"ח.
לורד פאספילד מסר את הדו"ח ונספחיו לחברי הקבינט הבריטי ודרש מהם לאמץ את מסקנותיו. עוד בטרם פרסום מסקנותיו, הודיע חיים ויצמן כי יתפטר מתפקידו כנשיא ההסתדרות הציונית אם הממשלה תפרסם ספר לבן על פיהן. ב-21 באוקטובר 1930 החליטה הממשלה לפרסם את הדו"ח באופן רשמי. יום קודם לכן, הודיע ויצמן במסיבת עיתונאים על התפטרותו ופרסם גילוי דעת אל העם היהודי, תחת הכותרת "בשעה קשה זו" ("A Solemn Hour"). אלא שהאולטימטום וההתפטרות נועדו רק לאיים על הממשלה, שתחזור בה, ובסופן של שיחות עם נציגיה, שלח ראש הממשלה רמזי מקדונלד ב-13 בפברואר 1931, איגרת לויצמן שהוקראה בפיו בישיבת בית הנבחרים, שלמעשה ביטלה את מעמדם של הספר הלבן של פאספילד ודו"ח הופ-סימפסון כמסמכים בעלי תוכן מחייב.
סטיבי ריי ווהן
ראלף ווהן ויליאמס
תוניסיה במשחקים הפאראלימפיים