ג'אנג נולד בצפון מחוז יוּנצ'ונג (מחוז היסטורי שנמצא בצפון שאנשי של היום), ובמהלך חייו הוא הפך למנהיג דה פקטו של מחוז חנוי (גם הוא מחוז היסטורי, נמצא בצפון חנאן של היום).
למרות שאוים פעמים רבות על ידי מצביאים חזקים כמו צאו צאו ויואן שאו , ג'אנג עדיין סיפק מקלט עבור קיסר סין שְׂייֵן דִי מספר פעמים, מה שזיכה אותו בדרגה הנחשבת "מרשל הגדול" (大司馬).
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
ג'אנג יאנג היה ידוע באומץ ליבו, ושימש בתחילת דרכו בתפקידים בינוניים בפרובינציית בינג (אזור שאנשי של היום). בהנחיית הגנרל דינג יואן , ג'אנג שירת תחת הסריס ג'יאן שואו , ולאחר מותו ועלייתו של הגנרל הו ג'ין , ג'אנג נשלח להילחם בשודדים במחוז שאנגדנג (נמצא באזור דרום-מערב חביי של היום).
כמצביא.
לאחר מותו של הגנרל הו ג'ין ועלייתו של הגנרל דונג ג'וו , ג'אנג החליט לנסות להשתלט על מחוז שאנגדנג, אך הוא לא צלח בניסיון ההשתלטות. כשהמצביא יואן שאו פתח בקמפיין נגד הגנרל דונג ג'וו, ג'אנג הצטרף למאבקו, אך לא הוטלו עליו משימות משמעותיות.
בשנת 191, יוּפֿוּלְווֹ , מנהיג השיונגנו, התקומם כנגד יואן שאו וביקש את תמיכתו של ג'אנג, ג'אנג סירב לבקשת העזרה מה שהוביל לחטיפתו. לבסוף, כוחותיו של יואן שאו הביסו את יופולוו ושחררו את ג'אנג.
לאחר שחרורו, מונה ג'אנג על ידי הגנרל דונג ג'וו להיות מנהל מחוז חנוי, תפקיד אותו מילא עד שנת 196.
בשנת 192, ג'אנג עזר לחברו לוּ בּוּ , שהנתקש בחיו של הגנרל דונג ג'וו, להתחבא מפני לי ז'ו , יורשו של דונג ג'וו שרצה לנקום את מותו. לוּ בּוּ עזב לתקופה קצרה כדי להתחבא אצל יואן שאו, אך חזר בשנת 193 אל ג'אנג.
בשנת 194, שאל לוּ בּוּ את ג'אנג אם הוא מתכנן לבגוד בו ולהצטרף ללי ז'ו, ג'אנג הודה כי אכן בכוונתו לבגוד בו, אך עדיין להגן עליו בסתר מפני לי ז'ו. בכל מקרה, לא מעט אחרי לוּ בּוּ עזב סופית את ג'אנג ועבר אל המצביא ג'אנג מיאו .
בשנת 195, הגנרל דונג צ'נג הביא את קיסר סין, שְׂייֵן דִי , למחוז חנוי בכדי להתחמק מכוחותיו של לי ז'ו. סיועו של ג'אנג לקיסר זיכה אותו בדרגת גנרל אנגאו (安國將軍, מילולית: "הגנרל שמרגיע את המדינה"). במשך כל אותה שנה, המליץ ג'אנג לקיסר כי כדאי לו לחזור לבירה לוו-יאנג, אך פמליית הקיסר סירבה לחזור. לבסוף, בשנת 196, ג'אנג ליווה את הקיסר בחזרה ללוו-יאנג. ובניגוד למצביאים אחרים בתקופתו, שנשארו קרובים לקיסר בשביל רווחם הפוליטי, ג'אנג חזר למחוז חנוי לאחר מילוי משימתו. על מעשיו זכה בתואר מרשל הגדול (大司馬).
בשנת 198, בזמן שצאו צאו התכונן לצאת לקרב כנגד לוּ בּוּ, ג'אנג התכונן גם הוא כדי לסייע ללוּ בּוּ. אולם ההכנות הללו נקטעו לאחר שנרצח על ידי פקודו יאנג צ'ו (楊醜) שניסה לאחר מכן להיכנע לצאו צאו אך נרצח.
אברהם נובוגרוצקי
זולטן גרה
הבצורת בזמן אליהו
משה ונטורה (סיליסטרה)
משה בן יוסף ונטורה (נקרא גם ונטורה מטיבולי וונטורה מירושלים) היה רבה של העיר סיליסטרה, בולגריה, במחצית השנייה של המאה ה-16.
ונטורה התחנך בירושלים, אך מאוחר יותר התיישב בסילסטרה. ונטורה היה מחברו של הספר "ימין משה" (מנטובה, 1624; מהדורה ב', אמסטרדם, 1718; מהדורה שלישית, האג, 1777), פירוש על השולחן ערוך, "יורה דעה".
הפרשן אהרן אלפנדרי, בפירושו שכותרתו "יד אהרון", מייחס לונטורה את "ההגדות וההשגות על בית יוסף", פירוש שטרם פורסם (בשנת תרס"ו לערך), על ארבעת חלקי ספרו של יוסף קארו, "בית יוסף".
נספח תרבות
רד בול מנועים
רד בול מנועים (באנגלית: Red Bull Powertrains, ידועה בראשי התיבות RBPT) היא חברה מייצרת מנועים למכוניות פורמולה 1 עבור הקבוצות רד בול ואלפאטאורי. החברה הוקמה בשנת 2021 במטרה להחליף את הונדה, יצרנית המנועים של הקבוצה החל משנת 2019, שהודיעה על עזיבת האליפות בסוף עונת 2021.
היסטוריה.
בפברואר 2021 חתמה רד בול טכנולוגיות מתקדמות עם הונדה על חוזה הפצה בלעדי למנועי פורמולה 1 שייכנס לתוקף החל מעונת 2022. המנועים ייצורו וישווקו תחת השם "רד בול מנועים" לשתי הקבוצות שבבעלות רד בול: רד בול ואלפאטאורי.
באפריל 2021 גייסה החברה את בן הודג'קינסון לתפקיד המנהל הטכני של הקבוצה. הודג'קינסון שימש מאז שנת 2017 כראש מחלקת ההנדסה בחטיבת המנועים של קבוצת מרצדס. כמה ימים לאחר מכן החתימה החברה עוד חמישה בעלי תפקידים בכירים מקבוצת מרצדס, ביניהם סטיב בלווט שמונה למנהל הייצור בחברה החדשה.
אותיות אהח&quot;ע
אנטון פרודקין
אנטון מקרוביץ' פרוּדקין (בבולגרית: Антон Макарович Прудкин; 16 בינואר 1880, רוסה, נסיכות בולגריה – 1 באוגוסט 1942, וארנה, ממלכת בולגריה) היה קברניט, אנרכיסט, מהפכן ומרגל בולגרי ממוצא אוקראיני. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש פרודקין כקברניטה של ספינת המעפילים רודניצ'אר בשלוש הפלגותיה הראשונות, במסגרת מפעל ההעפלה הפרטי של ברוך קונפינו. ב-1941 ביצע פרודקין ניסיון סחיטה של 300 עצורים יהודים שנכלאו במחנה המעצר איגנטייבו ונמנעה מהם האפשרות לעזוב את אדמת בולגריה, לאחר שזו הצטרפה להסכם התלת-צדדי.
קורות חיים.
אנטון פרודקין נולד ברוסה. אביו היה חייל בצבא האימפריה הרוסית אשר לחם בבולגריה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), התחתן עם אישה מקומית והשתקע בנסיכות. אחיו של פרודקין, יאקוב לחם במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה ואחותו הצטרפה לחוגי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה. פרודקין רכש השכלה יסודית ותיכונית בסבישטוב. ב-1900 סיים את בית הספר הימי במיקולאייב והצטרף לצי הסוחר הבולגרי. ב-1902 הפך לסוכן של האוכרנה ובמסגרת פעילותו זו, חבר לארגונים מהפכניים פרו-בולגריים כגון הארגון המהפכני הפנים-מקדוני. ב-1905 היה פרודקין מעורב בניסיון ההתנקשות הכושל בסולטאן עבדול חמיד השני בקונסטנטינופול. פרודקין המשיך בפעילותו המחתרתית במסגרת הארגון המהפכני הפנים-מקדוני ונטל חלק ברציחות פוליטיות, כגון סדרת מעשי רצח שבוצעו בסלוניקי . ב-1906 ארגן פרודקין שביתת ימאים בנמלי הים השחור. לאורך מלחמות הבלקן ומלחמת העולם הראשונה המשיך פרודקין לרגל עבור האימפריה הרוסית, ודרכה מסר מידע צבאי חשוב למדינות ההסכמה אודות בסיסי וכוחות צבאות מעצמות המרכז. פרודקין נלכד והושלך לכלא.
במהלך מאסרו התקרב לחוגי מפלגת האיכרים של בולגריה ובהמשך רקם קשרים אישיים עם מנהיגה אלכסנדר סטמבוליסקי. עם מינויו של סטמבוליסקי לראש ממשלת בולגריה שוחרר פרודקין מכילאו ומונה לשורת תפקידים ובכלל זה מפקד המשטרה הימית של בולגריה. בראשית 1920, נמנה פרודקין נמנה עם המארגנים הבולטים של "שביתת התחבורה" בבולגריה . בהמשך, רקם פרודקין קשרים עם אנשי המפלגה הקומוניסטית ובספטמבר 1923 השתתף בניסיון ההפיכה הקומוניסטי הכושל. ב-1925 סייע למארגני הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה. פרודקין נעצר על ידי משטרת הביטחון הבולגרית, נשפט ונדון למוות. בהמשך, הומר עונשו למאסר עולם וב-1936 זכה לחנינה ושוחרר. לאחר שחרורו עבר לווארנה ועבד כקברניט פרילנסר בהפלגות מזדמנות. במקביל, החל פרודקין לרגל עבור מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות. ב-1942 נלכד פרודקין כאשר ניסה לבצע פעולת חבלה במכלי דלק של הצבא הגרמני בנמל וארנה. פרודקין נשפט, נדון למוות והוצא להורג ב-1 באוגוסט 1942. ב-1969 בצו של נשיאות הסובייט העליון של ברית המועצות קיבל פרודקין את "עיטור המלחמה הפטריוטית".
בווארנה מנציח אחד הרחובות את שמו.
פרודקין וניסיונות ההעפלה מבולגריה.
בספטמבר 1939 גירשה ממשלת בולגריה מתחומה 4,022 יהודים נתינים זרים במסגרת "המסע לגירוש נתינים זרים". לאחר לחץ של הקונסיסטוריה היהודית הוסכם עם המשטרה הבולגרית שמאות רבות של יהודי ששהו תקופה ארוכה במשולש הגבולות טורקיה–יוון–בולגריה יובאו לווארנה, ושם יועלו על ספינות מעפילים שעשו את דרכן לארץ ישראל. בהיעדר סיוע מהמוסד לעלייה ב' פנו ראשי הקונסיסטוריה לברוך קונפינו שניהל מבצע העפלה פרטי מבולגריה לארץ ישראל. קונפינו נעזר בקשריו עם אנשי מנגנוני הביטחון הבולגריים. במסגרת מפעל העפלה זה שכר קונפינו את שירותיו של אנטון פרודקין שגם לו היו קשרים ענפים במנגנוני הביטחון הבולגריים, והוא שימש קברניטה של ספינת המעפילים רודניצ'אר בשלוש הפלגותיה הראשונות לארץ ישראל, במסגרתן עלו 1,133 יהודים מהונגריה ובולגריה ובהם פליטי המסע לגירוש נתינים זרים. לפני הפלגתה השלישית של הרודניצ'אר ארגן פרודקין שביתת ימאים על סיפונה. כאשר שבה הרודניצ'אר מהפלגתה השלישית, פיטר קונפינו את אנטון פרודקין.
לאחר אסון טביעת הסלבדור הקימה הקונסיסטוריה היהודית ועדת בדיקה בראשות לאון פרחי. אנטון פרודקין זומן לוועדה להעיד כמומחה מקצועי, הוא ניצל את ההזדמנות "לסגור חשבון" עם קונפינו, ומסר חוות דעת מקצועית קשה במיוחד בדבר אי התאמתה של ה"סלבדור" ואודות התנהלותו של קונפינו.