אנתוני אשלי קופר, רוזן שאפטסברי השביעי
אנתוני אשלי קופר, רוזן שאפטסברי השביעי, ברון קופר מפולט, ברון אשלי מווימבורן סנט ג'יילס (באנגלית:
Anthony Ashley-Cooper, 7th Earl of Shaftesbury, Baron Cooper of Pawlett, Baron Ashley of Wimborne St. Giles
שנותיו המוקדמות ולימודיו.
אנתוני אשלי קופר היה בנו הבכור של רוזן שאפטסברי השישי, ושל אן, הבת הרביעית של דוכס מרלבורו השלישי.
הוא נולד ב-1801 בככר גרוסבנור 24 בלונדון. באותה תקופה אביו לא החזיק עדיין את התואר רוזן, אותו ירש יחד עם האחוזות בשנת 1811. מן אותו רגע הוא עבר לגור עם משפחתו לסנט ג'יילס בדורסט, מושבם הרשמי של רוזני שאפטרברי.
אנתוני אשלי למד בבית הספר הארו ואחר כך ב-כרייסט צ'רץ' קולג' באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1822 קיבל את התואר הראשון בלימודים קלאסיים. בשנת 1832 סיים תואר שני .M.A. את התואר דוקטור במשפט אזרחי D.C.L. קיבל בשנת 1841.
התחלת הקריירה הפוליטית.
בשנת 1826 נבחר לראשונה לבית הנבחרים הבריטי מטעם מפלגת טורי תחת השם "לורד אשלי". הוא ייצג את וודסטוק, מקום מושבה של משפחת מרלבורו. הוא תמך בתקופה זו בממשלות של לורד ליברפול וג'ורג' קנינג.
בשנים 1830–1831 היה לורד אשלי נציג של דורצ'סטר ובשנים 1831–1846 ייצג את מחוז דורסט. בנאומו הראשון בפרלמנט תמך שאפטסברי בהענקת קצבה למשפחת שר החוץ, ג'ורג' קנינג, שמת באופן פתאומי.
בשנת 1828 התמנה בממשלת הדוכס ולינגטון לנציב לענייני הודו (Commissioner of the Board of Control) ובשנת 1834 מינה אותו רוברט פיל ללורד ראשון של האדמירליות.
אולם לורד אשלי ויתר מהר על קריירה מנהיגותית, מפני שנמשך לתחום המאבק לרפורמות חברתיות וביקש להיות פחות תלוי בממסד.
בגיל 29 הוא התחתן עם ליידי אמילי קרוליין קתרין קאופר, בתו של הרוזן פיטר קאופר. נישואים אלה, שהיו מוצלחים ופוריים, זימנו ללורד אשלי ייחוסים חשובים נוספים. אחרי נישואי חמותו, אלמנת הרוזן קאופר, ללורד פלמרסטון הפך לורד אשלי לחתן החורג של המדינאי המפורסם הזה שהיה לימים ראש הממשלה. יש סבורים שליידי אמילי עצמה הייתה למעשה בת מחוץ לנישואים של לורד פלמרסטון. דוד מצד האם שלה היה לורד מלבורן, גם הוא לימים ראש ממשלה. בשנת 1851 במות אביו, ירש לורד אשלי את התואר רוזן שאפטסברי.
הרפורמות.
הוא הפך מאוחר יותר למנהיג התנועה לרפורמה בתנאי החיים בבתי החרושת ובמכרות של בריטניה
אחרי שנחשפו התנאים הזוועתיים שבהם הועסקו ילדים ונשים במכרות הפחם, פעל לורד שאפטסברי בשנת 1842 לשם אישור ה Coal Mines Act
(חוק מכרות הפחם) לפיו נאסרה העסקתם של נשים ושל ילדים מתחת לגיל 10 במכרות אלה.
בשנת 1847 וב-1853 פעל להנהגת "חוקי בתי החרושת" (Factory Acts), וכן של ה- בשנת 1842.
בשנת 1845 נמנה עם תומכי ה Lunacy Act.
בשנת 1847 היה מעורב במאמצים נוספים להגן על הילדים ובייחוד בנוגע לתנאי העסקתם.
שאפטסברי היה יושב ראש ה -Ragged Schools Union ותומך של פלורנס נייטינגייל.
שאיפותיו לשיבת ציון ותמיכתו בפעילות המיסיונרית הפרוטסטנטית.
כאוונגליסטי אדוק, דגל לורד אשלי בשמירה קפדנית של יום הראשון, בפעילות מיסיונרית פרוטסטנטית, אימץ עמדה אנטי-קתולית ותמך ברעיון שיבת ציון. כיבוש ארץ ישראל וסוריה על ידי שליט מצרים, מוחמד עלי ובנו אברהים פאשה, בשנת 1831, השפיעו על מדיניות המעצמות האירופיות במזרח התיכון. בעקבות תהפוכות אלה שכנע שאפטסברי את חמיו החדש, שר החוץ הנרי טמפל, רוזן פלמרסטון למנות קונסול בריטי ראשון בירושלים. מנקודת מבט נוצרית ואנגלית שאפטסברי ראה יתרונות פוליטיים וכלכליים בעידוד שיבת בני העם היהודי לארץ ישראל. הוא היה משוכנע שזה גם רצונו של אלהים. בינואר 1839 הוא פרסם מאמר ב"קוואטרלי רוויו" שכלל, פרט לדברי פרשנות לספרו של הלורד לינדסי "מכתבים על מצרים, אדום ועל ארץ הקודש" שהופיע ב-1838, גם הצעה ראשונה של מדינאי חשוב ליישב מחדש את היהודים בארץ ישראל.
הלורד שאפטסברי היה שותף בהקמת הבישופות הפרוטסטנטית בירושלים שעם יוזמיה העיקריים נמנו הברון הפרוסי כריסטיאן פון בונזן ומלכו, פרידריך וילהלם הרביעי.
מתוקף תפקידיו כיושב ראש, במשך מספר שנים, של הBritish and Foreign Bible Society (החברה הבריטית והזרה לכתבי הקודש), והחל משנת 1848 ועד מותו, כחבר בהנהגת החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים - LJS, עודד הלורד את הפעילות המיסיונרית בקרב היהודים ובקרב הנוצרים הלא-פרוטסטנטים בארץ ישראל.
אשתו אמילי נפטרה ב-15 באוקטובר 1872,
לזוג היו ששה בנים וארבע בנות.
הנצחה.
מעל המזרקה הוצב פסל של מלאך עירום, "מלאך החסד הנוצרי", שבמהלך השנים, זוהה כארוס, אל האהבה של היוונים הקדומים ולכן האתר קרוי בפי הבריות "הממוריאל שפטסברי וארוס". הפסל, שעוצב באלומיניום על ידי
האמן אלפרד גילברט, נחשב בהתחלה לשערורייתי, אך עם הזמן הפך לאחד הסממנים של לונדון. העיתון "איוונינג סטנברד" משתמש בדמות דומה של מלאך בלוגו שלו.
קישורים חיצוניים.
Sir Lesley Stephen &amp; Sir Sidney Lee (eds.), Dictionary of National Biography: from the earliest times to 1900 (London, Oxford University Press, 1949) עם תוספות מאת מריה בלוי מאוניברסיטת סינגפור
פסולת ימית
פסולת ימית היא פסולת שנוצרה בידי אדם ואשר הושלכה במתכוון או שלא במתכוון למקווי מים גדולים, בדרך כלל אוקיינוס, ים או אגם. פסולת ימית צפה נוטה להצטבר במרכזם של זרמי ים ועל קווי החוף, ולעיתים קרובות היא נשטפת בכוח הרוח והגלים אל החוף והופכת לפסולת חוף. לעיתים מתערבבים בפסולת הימית אף גזעים וענפי עצים שנסחפו אל הים באופן טבעי.
עם הגברת השימוש בחומרי פלסטיק, הפכה תופעת הפסולת הימית לנושא מרכזי בתחום איכות הסביבה כיוון שפלסטיק אינו חומר המתכלה באופן טבעי. פסולת ימית של מוצרי פלסטיק מהווה סכנה משמעותית לאוכלוסיית בעלי החיים הימית: דגים, עופות ימיים, זוחלים ימיים ויונקים ימיים, לכלי שיט ולחופים. השלכת פסולת בים, נפילת מכולות מאוניות מכולות, פסולת הנשטפת אל מערכות ניקוז עירוניות ומהן אל הים ופסולת המתעופפת ברוח ממזבלות אל עבר הים, הם חלק מן הגורמים להצטברות פסולת ימית.
מחקרים מראים כי פסולת פלסטיק מגיעה עם זרמי הים גם לאיים לא מיושבים (כגון איי קוקוס שבאוקיינוס ההודי)
סוגי פסולת ימית.
חוקרים מסווגים פסולת ימית לשני סוגים עיקריים: פסולת ממקור יבשתי ופסולת מן הים. בשנת 1991 העריכה קבוצת מומחים של האומות המאוחדות על היבטים מדעיים של זיהום ימי כי עד 80% מן הפסולת היא יבשתית. מגוון רחב של תוצרי אדם עלולים להפוך לפסולת ימית וניתן למוצאם בפסולת הנשטפת אל החוף: שקיות פלסטיק, בלונים, מצופים, חבלים, פסולת רפואית, בקבוקי זכוכית ופלסטיק, מציתים, פחיות שתיה, קלקר, ציוד דיג ורשתות, פסולת שנפלה מאניות נוסעים ואסדות קידוח.
שמונים אחוז מן הפסולת הימית מורכבת ממוצרי פלסטיק. פסולת מוצרי פלסטיק מצטברת כיוון שאינה מתכלה בסביבה ימית באופן דומה למוצרים רבים אחרים, זאת כיוון שמים מעכבים פוטוליזה התורמת להתכלות מוצרי פלסטיק.
רשתות רפאים, שנשכחו או אבדו בים וכל עוד הן פרושות בעזרת מצופים, ממשיכות ללכוד בעלי חיים ימיים ולגרום למותם. פתיתי פלסטיק, המשמשים בתעשיית הפלסטיק ומכונים לעיתים "דמעות בתולות הים" הם חתיכות חומר פלסטי כדורי אשר קוטרם קטן בדרך כלל מחמישה מילימטר, ומהווים מרכיב מרכזי בפסולת הימית. פתיתים אלה, המהווים חומר גלם בתעשיית הפלסטיק, מגיעים לסביבה הימית כתוצאה מתאונות בהן נשפך החומר לים. שקיות מפלסטיק מהוות אף הן מרכיב משמעותי בפסולת הימית, שקיות אלה עלולות לגרום לחנק או חסימת דרכי העיכול של בעלי חיים ימיים כאשר הן נבלעות. במחקר לסקירת קרקעית הים, שנערך בשנת 1994 באגן הצפון-מערבי של הים התיכון, תוך שימוש ברשתות דיג שנגררו על קרקעית הים סמוך לחופי ספרד, צרפת ואיטליה, נמצא ריכוז ממוצע של 1,935 פריטי פסולת ימית לקילומטר רבוע. פסולת מוצרי פלסטיק היוותה 77% מן הפסולת הכוללת, ו-93% מתוך מוצרי הפלסטיק היו שקיות קניות.
מקורות הפסולת הימית.
הרפובליקה העממית של סין אחראית לכ-30 אחוזים מכמות הפסולת הימית העולמית המוערכת בכ- 2.4 מיליון טונות בשנה; אחריה נמצאות (בסדר יורד) אינדונזיה, הפיליפינים, וייטנאם, סרי לנקה, תאילנד, מצרים, מלזיה, ניגריה ובנגלדש.
90 אחוזים מהחומרים המרכיבים את שטח הפסולת של כל האוקיינוסים בעולם מגיעים מעשרה נהרות בלבד (בסדר יורד)ː נהר היאנגצה בסין, נהר האינדוס בפקיסטן, הנהר הצהוב בסין, הנהר האי בסין, הנילוס באפריקה, הגנגס בהודו, נהר הפנינה בסין, נהר האמור ברוסיה, סין ומונגוליה, הניז'ר במערב אפריקה, ונהר המקונג בדרום-מזרח אסיה.
כארבע חמישיות מן הפסולת הימית ממקור יבשתי מוצאת דרכה לים לאחר שהועפה, או נשטפה לשם ממזבלות ומקומות אחרים ביבשה. על פי הערכות, יותר מ-10,000 מכולות אובדות בים מדי שנה. מכולות אלה נופלות בדרך כלל מאוניות מכולות במהלך סערות. אחת התאונות המפורסמות של נפילת מכולות לים אירעה באוקיינוס השקט, ב-10 בינואר 1992, כאשר במהלך סערה נפלו מאוניה ששייטה בדרכה מהונג קונג לארצות הברית סמוך לקו התאריך הבינלאומי, שתים-עשרה מכולות. אחת מן המכולות, אשר הכילה צעצועי אמבטיה (ברווזי גומי וצעצועים צפים דומים), נפרצה לאחר הנפילה ו-28,800 צעצועים צפים ואטומים למים החלו משייטים עם הזרמים באוקיינוס. מאז נמצאו הצעצועים בכל רחבי תבל, והובילו להבנה טובה יותר של זרמי הים. תאונות דומות אירעו עוד קודם לכן, כך נפלה לים בשנת 1990 מכולה שהכילה כ-80,000 נעלי נייקי אשר צפו והתפזרו בים
שטחי פסולת באוקיינוסים.