לגרסת הסטיישן יש את מערכת ההנעה היברידית של הנירו, מנוע 1.6 ליטר עם מנוע חשמלי המספקים יחד 141 כ"ס. סוללת ליתיום-יון בקיבולת של 8.9 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 57 ק"מ.
מחוץ לאירופה.
קיה סיד נמכרת באירופה, טורקיה, ישראל ודרום אפריקה. בדור השני נמכרה הסיד גם ברוסיה וקזחסטן. משנת 2010 נמכרת גם במרוקו. בשנת 2014 מכרה קיה את גרסת הפרו סיד למשך שנתיים בלבד באוסטרליה וניו זילנד.
מכירות בישראל.
נתוני מכירות בישראל על פי נתוני קארזון:
Rescue Me
מרק אייזנברג
מרק אייזנברג (נולד בפריז ב-9 באפריל 1955) הוא איש עסקים ונדבן יהודי-צרפתי. אייזנברג מכהן כנשיא ארגון אליאנס (כל ישראל חברים) העולמי והוא מייסד ויו"ר עמותת קעליטה (Qualita), ארגון הגג של עולי צרפת בישראל. מרק אייזנברג הוא בנו של הרב ג'וזי אייזנברג.
פעילות עסקית.
את דרכו בעולם העסקים החל כיועץ בתחום הניהול של חברות קטנות ובינוניות. בשנת 1986 הקים את קבוצת הייעוץ Alma Consulting Group, שעסקה בייעוץ ארגוני בעיקר בתחום צמצום עלויות והוצאות של חברות עסקיות. קבוצת Alma נחשבה במשך 15 שנים לאחת מ"100 החברות המצליחות ביותר בצרפת".
בשנת 1997 מכר אייזנברג את קבוצת Alma לחברה אמריקאית, וב-2001 קנה אותה בחזרה כרכישה ממונפת. בשנת 2007, הפכו כ-400 עובדי הקבוצה לבעלי מניות בה, ובשנת 2012 מנתה הקבוצה כ-1,700 שותפים. בשנים 1996, 2002, 2004, 2005, 2005 ו-2007 זכה אייזנברג בפרסי "היזם הטוב של השנה" בצרפת. Alma נבחרה בקביעות בדירוג החברות שטוב לעבוד בהן. בינואר 2012 אייזנברג פרש מהקבוצה.
פעילותו בישראל.
בשנת 2014 עלה אייזנברג לישראל. הוא מכהן כנשיא אליאנס העולמית משנת 2011, ובשנת 2015 הקים את עמותת קעליטה, ארגון הגג של עולי צרפת בישראל. משנת 2016 מנכ"ל העמותה הוא אריאל קנדל, לשעבר ראש המשלחת של הסוכנות היהודית בצרפת.
פעילות למען יהודי צרפת.
בשנת 1995 ז'אן טיברי, ראש עיריית פריז דאז, מינה את אייזנברג לתפקיד חבר בוועדה האחראית על השבת הרכוש של יהודי פריז, שהוחרם ונהרס בשואה. בתחילת שנות ה-2000 היה ממייסדי תנועת ידידי ה-CRIF - ארגון המייצג באופן רשמי את יהודי צרפת מול ממשלת צרפת. בשנת 2006 נבחר אייזנברג לוועד המנהל של ארגון אליאנס העולמי, וב-2011 התמנה לנשיאה העולמי. משנת 2008 הוא משמש כמנכ"ל קרן גורדין, המממנת השקעות נדל"ן עבור בתי ספר יהודיים בצרפת.
ספורט.
אייזנברג עוסק בקידום ובפיתוח הספורט בישראל. הוא מכהן כחבר הנהלה וכסגן יו"ר איגוד האתלטיקה בישראל, והוא פועל להקמת פרויקט משותף לאיגוד האתלטיקה הצרפתי ולזה הישראלי, ולקידום ופיתוח ענף זה בישראל. בצרפת היה חבר במועצת המנהלים של ליגת האתלטיקה המקצועית הצרפתית בין השנים 2009–2013. בשנים 2010–2015 כיהן כיושב ראש מועדון הספורט Cercle Foch, הכולל מתחם ספורט ברובע ה-16 בפריז.
חיים אישיים.
אייזנברג מתגורר בירושלים. הוא נשוי ואב לשניים.
מועדון תרבות
אליאס אבו שבכה
אליאס אבו שבכה (בערבית: إلياس أبو شبكة, 3 במאי 1903 - 27 בינואר 1947) היה סופר, משורר, עורך, מתרגם ומבקר ספרות לבנוני.
הוא היה אחד ממייסדי ״ליגת העשר״ ונחשב לאחד מהבולטים בתנועת הנהדה הערבית. שיריו של אבו שבכה היו קודרים ואישיים ולעיתים קרובות הציגו קונפליקטים מוסריים. תרומתו לספרות הונצחה על ידי הפיכת ביתו שבעיר הולדתו ד׳וק מכאיל למוזיאון.
ביוגרפיה.
אבו שבכה, בנם של יוסף אבו שבכה, סוחר לבנוני עשיר, ונאילה, נולד בפרובידנס שברוד איילנד בארצות הברית בעת שהוריו שהו בביקור אצל משפחתה של אמו. אמו הגיעה ממשפחה של משוררים מבוססים. ב-1904 התיישבה משפחתו בד׳וק מכאיל בלבנון.
אבו שבכה התחנך כנוצרי אדוק בבית הוריו המארונים. בשנת 1911 התקבל למכללת ״יוסף הקדוש״ בעינטורה שם למד בין היתר ספרות, צרפתית וערבית. אמו הכירה אותו לשירה ערבית דרך שיר שנכתב על ידי דודהּ, אליאס פרזאן.
בשנת 1914 נרצח אביו על ידי שודדים בעת שביקר בסודאן. אובדן אביו הותיר את אבו שבכה הצעיר במצב של מצוקה רגשית ודיכאון שיותירו חותם על המשך חייו. הוא המשיך את לימודיו במכללה עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, עת נאלץ לעזוב בעקבות בעיות כלכליות. בהמשך חזר ללמוד במכללה בג׳וניה אך כעבור שנה חזר למכללת ״יוסף הקדוש״. אבו שבכה לא סיים את הלימודים בעקבות מריבה שהייתה לו עם אחד ממוריו. למרות זאת המשיך בחינוך עצמי וקרא בהרחבה ספרי דת וספרות רומנטית צרפתית, מה שהיווה השראה לצעדיו הראשונים בתחום. מבין הסופרים הצרפתים אהב אבו שבכה במיוחד את יצירותיהם של שארל בודלר ואלפרד דה מיסה.
כשהיה בן 16 התאהב אבו שבכה בשכנתו אולגה סארופים, שהייתה מבוגרת ממנו בשנתיים. השניים נהגו להחליף ספרים ומכתבים ספרותיים. לאחר 10 שנות אירוסין התחתנו בדצמבר 1931. לזוג נולד ילד אחד שמת בלידתו בשנת 1932.
קריירה.
לאחר שאיבד את אביו בגיל צעיר, נאלץ אבו שבכה ללמד כדי להתפרנס. בנוסף, עבד במספר עיתונים לבנוניים ומצריים. לבקשת המו״לים שלו תרגם אבו שבכה לערבית מספר חומרים ספרותיים צרפתיים מהמאה ה-17 עד המאה ה-19 כמו ״ג׳וסלין״ ו״נפילתו של מלאך״ מאת אלפונס דה למרטין, ״השומרונית״ מאת אדמון רוסטאן, ״פאול ווירג׳יניה״ מאת ז'אק-אנרי ברנרדן דה סן-פייר ויצירות רבות נוספות מאת אנרי בורדו, וולטר, אבה פרבו ומולייר. אבו שבכה הועסק במהלך מלחמת העולם השנייה כמתרגם בשירותי העיתונות והרדיו של הנציבות העליונה בצרפת.
בשנת 1926 פרסם אבו שבכה את השיר הראשון שלו, ״הנבל״. בשנת 1938 יצא לאור ספרו ״נחשי גן העדן״ שזכה להערכה של רבים כעל יצירתו הטובה ביותר ואחד ההישגים הטובים ביותר של השירה הרומנטית בספרות הלבנונית והערבית המודרנית. כתיבתו של אבו שבכה מאופיינת בדימויים רבי עוצמה וריאליזם וכללה לעיתים קרובות תיאורים גרפיים. אבו שבכה האמין שהאמנות הטהורה ביותר נוצרת מתוך רגש, שלדעתו הוא מקור החוויה האותנטית והאסתטית. בשיר אחד כתב אבו שבכה כי שירה אמיתית היא הטובה ביותר, בניגוד לאמירה הערבית הישנה כי השירה הטובה ביותר היא זו שמזייפת ביותר.
בשנת 1930 ייסד אבו שבכה יחד עם חלק מעמיתיו את הקהילה הספרותית ״ליגת העשר״ (בערבית: عصبة العشرة). הליגה ניהלה מתקפה קדחתנית נגד אנשי הספרות והממסד הפוליטי באמצעות מאמרים שפורסמו בכתב העת "אל-מערד". מטרת הליגה הייתה לקדם קדמה ספרותית ומודרניזציה של הספרות הערבית.
בנוסף לשירה פרסם אבו שבכה מספר מחקרים הכוללים מחקר בספרות השוואתית בשם ״קשרים אינטלקטואליים ורוחניים בין הערבים והצרפתים״, ובו ביקש להדגים את משקל ההשפעה הצרפתית על הספרות העולמית. בנוסף, הוא יצר סדרת דיוקנאות של אישים ספרותיים ופוליטיים שפורסמו לראשונה בכתב העת אל-מערד.
מורשת.
אבו שבכה נפטר ב-27 בינואר 1947 מלוקמיה. לאחר מותו, חיברו חבריו של אליאס ספר המורכב מכמה מעבודותיו הנקרא ״מחיק האלים״. ב-11 ביוני 2008 חנכה עיריית ד׳וק מכאיל את מוזיאון אליאס אבו שבכה בבית המשורר.
מארי פולנטי
עברית רב־מגדרית
Burning (פירושונים)
קת'י קסטור
קת'רין אן קסטור (באנגלית: Katherine Anne Castor; נולדה ב-20 באוגוסט 1966) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת פלורידה, ברציפות מאז 2007. בשנים 2007–2013 ייצגה את מחוז הקונגרס ה-11 של פלורידה, והחל מ-2013 היא נציגת מחוז הקונגרס ה-14 השוכן בעיר טמפה. בנוסף, מאז 2019 היא יו"ר ועדת בית הנבחרים של ארצות הברית על משבר האקלים.
ביוגרפיה.
קסטור נולדה במיאמי. אמה, בטי קסטור (נולדה בשם אליזבת' בו), הייתה בעבר נשיאת אוניברסיטת דרום פלורידה, נציבת מחוז הילסבורו, חברת הסנאט המדינתי של פלורידה, נציבת החינוך של המדינה ומועמדת לסנאט של ארצות הברית בבחירות 2004. אביה, דונלד פ. קסטור, ניהל קריירה ציבורית גם כן והיה שופט במחוז הילסבורו ונפטר באפריל 2013. קסטור גדלה בטמפה וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון צ'מברלין. בשנת 1988 השלימה באוניברסיטת אמורי לימודי תואר ראשון במדע המדינה, וב-1991 קיבלה תואר שני במשפטים מאוניברסיטת המדינה של פלורידה.
את דרכה המשפטית החלה קסטור כעוזרת היועץ המשפטי במחלקה לענייני קהילה בפלורידה. היא הנשיאה לשעבר של לשכת עורכי הדין בפלורידה ושותפה במשרד עורכי דין שפעל ברחבי המדינה. בשנת 2005, קסטור נבחרה בידי העיתון "Tampa Bay Business Journal" כ"אשת השנה" ברשות המבצעת. בשנים 2002–2006 הייתה קסטור חברה במועצת המפקחים של מחוז הילסבורו, ובחרה להמתקד בתחום בריאות הציבור. היא פעלה למען הפסקת כפיית ביטוחי הבריאות של קשישים ומטופלים אחרים אל תוך קופות חולים.
בבחירות אמצע הכהונה ב-2006 התמודדה קסטור לייצוג מחוז הקונגרס ה-11 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית, כאשר ג'ים דייוויס עזב את הקונגרס לטובת מסע הבחירות שלו לתפקיד מושל פלורידה (בבחירות הכלליות הפסיד לצ'ארלי כריסט). בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית אשר נערכו ב-5 בספטמבר 2006 — התחרות האמיתית במה שהיה מזה כבר המחוז הדמוקרטי ביותר בחוף מפרץ פלורידה — גרפה למעלה מ-54% מקולות הבוחרים, וגברה על ארבעה יריבים אחרים. ביום הבחירות הכלליות ניצחה בקלות עם 70% מהקולות, והפכה לאישה הראשונה שייצגה את אזור מפרץ טמפה בקונגרס.