ניוטון הסביר כי המערכת הפילוסופית אשר הוא מציע איננה יכולה להתקיים ללא הכוונה של ישות אינטליגנטית ריבונית. זהו אל ריבון יודע הכל, שולט בכל וכל יכול. הוא איננו הנצח או האינסוף, אלא נצחי ואינסופי וכן נמצא בכל זמן ובכל מקום. כל שידוע לאדם עליו הוא דרך רעיונות עליו ותכונותיו, אך אין האדם יכול להבין מה הוא חומר האלוהים. בכדי להדגים את תבוניות הישות הריבונית, מסביר ניוטון כי אם מרכזי כוכבים אחרים הם מרכזים של מערכות שונות – כלל המערכות נתונות לשליטת הריבון האלוהי, שהניח אותן במרחק רב זו מזו כדי שלא יפלו זו על זו. על פי ניוטון, יש לנו יכולת אפיסטמית לתפוס את האלוהים וללמוד עליו דרך התבוננות על התופעות בעולם, מן התופעות הללו אנו יכולים ללמוד על טבעו ורצונו של האלוהים ומכאן שעל פי ניוטון, האל הוא חלק מהפילוסופיה הטבעית.
"כל הגיוון בדברים שנוצרו, כל אחד במקומו וזמנו, יכלו לנבוע אך ורק מרעיונות ומרצון של ישות אשר קיימת בהכרח, אך על האל נאמר אלגורית כי הוא רואה, שומע, מדבר, צוחק, אוהב, שונא, חושק, נותן, מקבל, כועס, נלחם, בונה, יוצר ובונה... ולהתייחס לאל מתוך התופעות זה בהכרח חלק מפילוסופיית הטבע"
לקריאה נוספת.
Mathematical Principles of Natural Philosophy, University of California Press, 1999
SoundScan
תסמונת נלסון
תסמונת נלסון (באנגלית: Nelson's syndrome) היא הפרעה נדירה המופיעה בכ-15–25% מהחולים לאחר הסרת שתי בלוטות יותרת הכליה לטיפול במחלת קושינג והיפופיטויטריזם. התסמונת מופיעה בקרב חולים עם אדנומה בבלוטת יותרת המוח המפרישה את ההורמון ACTH ולאחר הניתוח, עקב אובדן המשוב מבלוטות יותרת הכליה, מתעוררת צמיחה מהירה של הגידול. המקרה הראשון של תסמונת נלסון דווח בשנת 1958 על ידי ד"ר דון נלסון.
מנגנון המשוב שגורם לתסמונת קשור לירידה ברמות הקורטיזול הנגרמת כתוצאה מכריתת בלוטות יותרת הכליה. מצב זה מגדיל את ייצור ה-CRH, כיוון שהוא אינו מדוכא יותר בהיפותלמוס על ידי הקורטיזול. עקב כך, רמות ה-CRH המוגברות מגבירות את צמיחת הגידול. חומרת התסמונת תלויה בהשפעה הורמון ה-ACTH על העור, רמת ההפחתה בהפרשת הורמוני יותרת המוח עקב הדחיסה של הגידול ומעוצמת הפלישה של הגידול למבנים הסובבים את בלוטת יותרת המוח. תסמיני התסמונת כוללים היפרפיגמנטציה של העור, הפרעות ראייה, כאבי ראש, רמות גבוהות ולא תקינות של בטא-MSH ו-ACTH, הגדלה לא תקינה של בלוטת יותרת המוח והפרעה במחזור הווסת אצל נשים. הופעת המחלה יכולה להתרחש עד 24 שנים לאחר ביצוע כריתה דו-צדדית של יותרת הכליה, כשבממוצע התסמונת מתרחשת עד כ-15 שנים לאחר הכריתה. אמצעי מניעה שניתן להשתמש בו על מנת למנוע את הופעת התסמונת הוא רדיותרפיה מונעת לאדנומה לפני או לאחר הניתוח. הקרנות ניתנות לביצוע גם בסיוע MRI. אם טרם הניתוח לא נמצאו גידולים ב-MRI, יש לבצע בדיקת MRI לאחר הניתוח למעקב. גורמי סיכון לתסמונת כוללים גיל צעיר והריון. היפר-פיגמנטציה ורמות ACTH בצום בפלזמה מעל 154 pmol/l הם גם גורמים המנבאים סיכון גבוה לתסמונת לאחר כריתת יותרת הכליה.
אבחון התסמונת נעשה באמצעות MRI, CT ובדיקות דם. בבדיקות דם בודקים היעדר או נוכחות של אלדוסטרון וקורטיזול, הורמונים המופרשים מבלוטת האדרנל. בנוסף, כחלק מהליך האבחון מבוצעת גם בדיקה גופנית במטרה לבחון את ההשפעות על הראייה, פיגמנטציה של העור, כיצד הגוף מחליף את הסטרואידים ואת העצבים הקרניאליים. טיפול נפוץ בתסמונת נלסון כולל הקרנות או הליך כירורגי להסרת האדנומה. הקרינה מאפשרת את הגבלת צמיחת בלוטת יותרת המוח והאדנומות. אם האדנומה מתחילה להשפיע על מבני המוח שמסביבה, ניתן להתאים טכניקה מיקרו-כירורגית על מנת להסיר את האדנומה בניתוח טרנספנואידי. במקרים נדירים, גידולים המפרישים ACTH עלולים להפוך לממאירים. מוות מהמחלה יכול להתרחש עקב דחיסה או החלפה של רקמת יותרת המוח, ודחיסת מבנים המקיפים את בלוטת יותרת המוח. הגידול יכול גם לדחוס את עצבי הראייה, לפגוע בזרימת נוזלי המוח, לגרום לדלקת קרום המוח ולהגדלת האשכים במקרים נדירים.
פאל בירו
פאל בירו (במקור בריל עד 1898, בהונגרית: Bíró Pál; בודפשט, 7 ביולי, 1881 – ניו יורק, ארצות הברית, 6 במאי 1955) היה כלכלן, פוליטיקאי, איש עסקים ממוצא יהודי. דודיו היו דיולה לאנצי ולאו לאנצי. גיסו היה בלה זרקוביץ.
ביוגרפיה.
פאל בירו (בריל) נולד כבנם של ארמין בריל (1849–1917) ושל אנה לאנצי (1858–1939). הוא סיים את בתי הספר היסודיים והתיכוניים בבודפשט. הוא היה סטודנט למשפטים בבודפשט ואחר כך המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת פרייבורג. בשנת 1902 קיבל את הדוקטורט. משנת 1903 היה עובד של מפעלי הפלדה Rimamurány-Salgótarjáni Vasmű Rt. בשנת 1912 מונה למנהל העסקים ובשנת 1917 (אחרי מות אביו) למנהל הכללי של החברה. משנת 1927 היה הנשיא ויו"ר מועצת המנהלים. הוא היה אחד המובילים בחיים הכלכליים של המערכת לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. הוא היה חבר הנהלה באיגוד התעשיינים הלאומי (GYOSZ), בלשכת המסחר והתעשייה ובמרכז למדיניות המכס. משנת 1922 ועד 1939 (במשך 17 שנים) היה חבר האספה הלאומית ההונגרית מטעם המפלגה המאוחדת ואף הוענק לו תואר "יועץ מסחרי ראשי". לפני הבחירות לפרלמנט בשנת 1935 הוא עזב את מפלגת השלטון של אישטוואן בתלן ונבחר כעל מפלגתי. לאחר פרסום החוקים היהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) הוא ומשפחתו ברחו לשווייץ.
משפחתו.
אשתו הראשונה הייתה מריה וייס (1889–1927), בתם של פילפ וייס ושל פלורה גאראי, אותה נשא ב-5 בינואר 1909 בבודפשט. הוא התאלמן בשנת 1927. אשתו השנייה הייתה אליס מריה אבאפי (1894–1972).
ילדיו:
פרנסזיניה
פרנסזיניה (בפורטוגזית: Francesinha) הוא כריך פורטוגזי המורכב מלחם, בשר, גבינה מומסת חמה, רוטב עגבניות ותבלינים שונים.
הכריך דומה בטעמו לכריך הצרפתי קרוק - מסייה (Croque Monsieur) ונהוג לצרוך את כריך לצד משקה תוסס.
היסטוריה.
כריך הפרנסזיניה הופיע לראשונה בפורטוגל בשנת 1903, בעיר פורטו, בבית קפה בשם הברזיליירה (A Brasileira) שהגיש כריכים עם גבינה מומסת.
הכריך קיבל את כינויו בשנות החמישים, לאחר שמהגר פורטוגלי בשם דניאל דה סילבה חזר מצרפת ומבלגיה וניסה להתאים את הכריך לקהל המקומי.
בשנת 1953, הקים דה סילבה מסעדה בעיר פורטו, בשם הרגאליירה (A Regaleira) וזאת במטרה למכור את כריך הפרנסזיניה עם בשרים מקומיים.
לכריך גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבשרית, קיימות גם גרסאות עם שרימפס, דג בקלה, פסטרמה וגרסה צמחונית.
אמבוליזציה של עורק הרחם
אמבוליזציה של עורק הרחם (באנגלית: Uterine artery embolization) הוא הליך המבוצע על ידי רדיולוג התערבותי במהלכו משתמשים בקטטר על מנת לחסום את אספקת הדם לגוף הרחם בעזרת חלקיקים קטנים. ההליך נעשה לרוב לצורך טיפול במיומות ואדנומיוזיס.
אמבוליזציה של עורק הרחם משמשת לטיפול בתסמיני מיומות במקרים בהם הן גורמות להפרעות שונות הנגרמות מלחיצה על מבנים סמוכים או לדימום לא תקין או כבד. בנוסף, ניתן לבצע אמבוליזציה של עורק הרחם גם על מנת לשלוט בדימום כבד מהרחם מסיבות אחרות כמו שטפי דם לאחר לידה ולטיפול באדנומיוזיס. מנבאים פוטנציאליים לתוצאה טובה של הטיפול כוללים את גודל, מספר ומיקום המיומות. מחקרים שנעשו בתחום הראו כי לטווח הארוך תוצאות האמבוליזציה דומות לתוצאות של ניתוח לכריתת המיומות או ניתוח לכריתת רחם ושיעור הסיבוכים החמורים גם כן דומה. היתרון העיקרי של אמבוליזציה הוא שהיא מאפשרת תקופת התאוששות קצרה יותר. מנגד, אמבוליזציה כוללת שיעור גבוה יותר של סיבוכים קלים וסבירות מוגברת להתערבות כירורגית חוזרת תוך שנתיים עד חמש שנים מהפרוצדורה הראשונית. בנוסף, ישנן עדויות כי הניתוח המסורתי עשוי להביא לשיעור פריון גבוה יותר. הסיבוכים האפשריים של האמבוליזציה כוללים במקרים נדירים מוות, נזק לשחלות, פגיעה בפוריות ובארגוזמה, חוסר הצלחה של הניתוח, כאבים והמטומות.
ההליך מתבצע על ידי רדיולוג התערבותי תחת סדציה חלשה. הגישה לעורק מתבצעת לרוב דרך העורק הרדיאלי דרך פרק כף היד או דרך עורק הירך במפשעה. לאחר הרדמת העור מעל עורק הגישה שנבחר, מנקבים את העורק בעזרת מחט ומחדירים אליו את הקטטר. לאחר מכן, מקדמים את הקטטר לעורק הרחם בהנחיית שיקוף. לאחר ההגעה לעורק הרחם מתבצעת אנגיוגרמה עם חומר ניגוד על מנת לאשר את מיקום הקטטר ואז משחררים את החלקיקים שמייצרים את התסחיף. עקב כך, זרימת הדם למיומה מופחתת באופן משמעותי או נפסקת לחלוטין וכך היא מתכווצת. לעיתים קרובות חוזרים על ההליך עבור כמה עורקים המספקים את המיומה, שכן ישנו סיכון גבוה לכישלון באמבוליזציה של עורק בודד. ההליך לרוב לוקח לא יותר משעה כשלרוב המטופלת משתחררת באותו יום והמטופלת מתבקשת להישאר עם רגל מתוחה במשך מספר שעות. אם הושגה גישה דרך העורק הרדיאלי המטופלת תוכל לרדת מהשולחן ולצאת מיד לאחר ההליך. אם הושגה גישה דרך ניקוב עורק הירך, לאחר הליך ניתן להשתמש במכשיר חסימה על מנת לזרז את הריפוי של הנקב.
יונה אמיתי
יונה אמיתי (13 בפברואר 1947 – 16 באוקטובר 2021) היה פרופסור מן המניין מהמחלקה לניהול, אוניברסיטת בר-אילן; רופא מומחה ברפואת ילדים, טוקסיקולוגיה, פרמקולוגיה קלינית ובריאות הציבור. כיהן כראש המחלקה לאם, לילד ולמתבגר במשרד הבריאות.
ביוגרפיה.