על ציור של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מ-1530 המיוחס לאמברגר, כתב היסטוריון האמנות הגרמני יואכים פון זנדראט (Joachim von Sandrart; 1688-1606) כי הקיסר החשיב דיוקן זה כשווה באיכותו לציורים היפים ביותר שלו שנעשו בידי טיציאן. עם זאת, אין ודאות מי היה הצייר המקורי של עבודה זו, השמורה בגלריה הלאומית (Pinacoteca Nazionale) בסיינה שם היא מיוחסת להנס הולביין הבן. לעומת זאת, עותק של ציור זה המתוארך ל-1532 ונמצא בבעלות גמאלד-גאלרי בברלין הוא ללא ספק מעשה ידי כריסטוף אמברגר.
אחר-כך צייר אמברגר בעיקר דיוקנאות על פי הזמנת התושבים העשירים של אאוגסבורג בהם: המצביא גאורג פון פרונדסברג (Georg von Frundsberg; 1528-1473), ההומניסט קונרד פויטינגר (Konrad Peutinger; 1547-1465), בני משפחות האצולה וסלר (Welser) ופוגר (Fugger) והקוסמוגרף סבסטיאן מינסטר.
מלבד דיוקנאות הוא ייצר עבודות אחרות, כולל סדרת 12 תמונות היסטוריות, "יוסף ואחיו", כמו גם סצנות דתיות שונות, בייחוד ציור המזבח בכנסיית "זנקט אנה" (Sankt Anna) "הבתולות החכמות והבתולות השוטות" שהוא ציורו הידוע האחרון.
הוא עבד יחד עם טיציאן ב-1548. עבודתו החשובה ביותר היא קישוט החלק העליון של המזבח הראשי בקתדרלת אאוגסבורג ב-1554, לאחר שהיצירה המקורית של הנס הולביין האב נהרסה בשל איקונוקלאזם. בנוסף נותרו כ-30 רישומים מעשה ידיו. הוא גם הכין עיצובים לחיתוכי עץ.
אמברגר חתם על יצירותיו לעיתים רחוקות, ורבות מהן יוחסו להנס הולביין הבן או ללאונהרד בק, כשגם כיום אין ודאות לגבי הצייר המקורי.
פרוטומה של אמברגר מוצבת בהיכל התהילה (Ruhmeshalle) במינכן.
רציפות במ&quot;ש
זאב שיק
זאב שִיק (בהונגרית: Schück Frigyes; 2 בספטמבר 1929 – 15 בדצמבר 1971, כ"ז בכסלו תשל"ב) היה משורר עברי ניצול השואה, שיצירתו עוסקת בשואה. ממייסדי קיבוץ להבות חביבה וחברו עד מותו.
ביוגרפיה.
זאב (פרידייש) שיק נולד ב-1929, בנם של ברתה וחיים שיק. גדל במשפחה חרדית בעיר פּאפּה שבצפון-מערב .
במלחמת העולם השנייה שהה במחנות אושוויץ, מאוטהאוזן ומחנה-המשנה שלו גונסקירכן. הוא שרד, אך כל משפחתו נספתה בשואה. הוא יצא בשאלה והפך לקומוניסט. עם שחרורו היה חולה בשחפת ושהה כארבע שנים בסנטוריום בהרי טאטרה. ב-1949 עלה לישראל והיה ממייסדי קיבוץ להבות חביבה.
נישא לחוה לבית טִיבּוֹר (ילידת 1939), ששרדה את השואה יחד עם אחותה התאומה במנזר בהונגריה, ואיבדה אף היא את כל משפחתה באושוויץ. ב-1966 היו השניים הורים לבן, אריק, ובסוף אותו עשור נולדה בתם נעמה.
בראשית שנות ה-60 כיהן כמרכז משק הקיבוץ.
הוא למד והכיר את ההיסטוריה של סביבתו של הקיבוץ (חרבת ג'למה), סייר בה ומצא עתיקות רבות, שהתווספו לאוסף הקיבוץ ושימשו חומר גלם למחקרים ארכאולוגיים.
שיק החל לפרסם את יצירתו בגיל מבוגר. זוועות המלחמה והשואה הן מוטיב מרכזי בשירתו.
בשנת תשכ"ח ראה אור בהוצאת ספרית פועלים ספר שיריו "לילה גדול", שבמרכזו חוויית השואה.
בשנת תשל"ב-1971 ראה אור באותה הוצאה ספר שיריו השני, "עין הזמן בחטאיה", המחולק לשני שערים: בשער הראשון, "היאך הפרחים שטים להיות קסדה", הוא מעמיד את עולמו כניצול השואה כנגד זה של בנו, יליד הארץ, כשיהיה חייל; בשער השני, "שער האש", הוא מביא זיכרונות מילדות ומהמחנות.
היה בכוונתו לפרסם ספר שירים שלישי בשם "המחברת הספרדית", אך נפטר בטרם הספיק, בנר שלישי של חנוכה תשל"ב, בן 42 במותו.
בשנת תשל"ח התפרסם הספר השלישי מפרי עטו, "יהלום", שנערך מעזבונו.
בנו אריק שיק הוא מנהל שיווק, ובתו ד"ר נעמה שי"ק – חוקרת השואה (הדיסרטציה שכתבה עוסקת בהתנסותן של נשים יהודיות במחנה אושוויץ-בירקנאו).
ספריו.
לאחר מותו:
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
לוטננט יאר
נעם בן חורין
נעם בן-חורין (6 במרץ 1953 - 15 ביוני 2015) היה צייר ואדריכל ישראלי.
ביוגרפיה.
בן חורין נולד וגדל בקיבוץ נוה איתן. למד באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים וסיים לימודי עיצוב אורבני. עבד וצייר בתל אביב.
עבודותיו של בן-חורין נעות ממופשט למחצה עד מופשט. השתתף בתערוכות יחיד וקבוצתיות רבות, ויוצג על ידי גלריית אנגל בתל אביב.
בציוריו מתורגמים הדימויים לשפה המאוחסנת במסכים. משם הם מועברים לקנבס בתיווך היד ליצירת היצירה.
עבודתו של בן חורין תלויה בבנין האופרה בתל אביב, תרומת האמן ותמונותיו מוצגות בגלריית אנגל ובאוספו הפרטי.
מדברי האמן:
נפטר ביוני 2015.
ליאונה הלמסלי
ליאונה הלמסלי (באנגלית: Leona Mindy Roberts Helmsley; 4 ביולי 1920 – 20 באוגוסט 2007) הייתה אשת עסקים יהודיה אמריקאית, שנודעה בכינוי "מלכת הרוע" (Queen of Mean). בשנות ה-80 הפכה הלמסלי לסמל לתאוות בצע בעקבות הסתבכותה בפרשת העלמת מס, בגינה ריצתה עונש מאסר, ובשל האמירה "רק האנשים הקטנים משלמים מיסים", שיוחסה לה במהלך משפטה.
קורות חיים.
הלמסלי נולדה כלנה רוזנטל במארבלטאון, ניו יורק, למהגרים יהודים מפולין. בהיותה ילדה עברה המשפחה לברוקלין ובהמשך למנהטן. בנעוריה נשרה מבית הספר התיכון ושינתה את שמה מספר פעמים, עד שהחליטה להיקרא ליאונה רוברטס. בגיל 21 נישאה לעורך הדין לאו פנזירר, ממנו התגרשה ב-1952, ושנה לאחר מכן התחתנה עם איש העסקים ג'וזף לובין, נישואים שהחזיקו מעמד שבע שנים. ב-1968 פגשה ליאונה, שעבדה כמתווכת נדל"ן, את איל הנדל"ן הארי הלמסלי, שהיה אז נשוי, והחלה לעבוד כסגנית נשיא באחת החברות שבבעלותו. בהמשך התגרש הלמסלי מאשתו, וב-1972 התחתן עם ליאונה. השניים הקימו אימפריית נדל"ן, וניהלו בין היתר את בניין אמפייר סטייט.
ב-1980 מונתה הלמסלי לנשיאת רשת המלונות הלמסלי, והפכה לבעלת השליטה בעשרות מלונות ברחבי ארצות הברית. היא נודעה כמעבידה רודנית, שלא היססה לפטר עובדים ולהשפילם גם בשל הטעויות הקלות ביותר ונהגה לנסות להתחמק מתשלום חובותיה. אישיותה, יחד עם מודעות הפרסומת לבתי המלון שלה, בהן הוצגה כמלכה, זיכו אותה בכינוי "מלכת הרוע". ב-1982 מת בנה היחיד של הלמסלי מבעלה הראשון, ג'יי פנזירר, מהתקף לב. זמן קצר לאחר מכן קיבלה אלמנתו, מימי, צו פינוי מביתה, שהיה שייך להלמסלי. בנוסף, תבעה הלמסלי את עיזבונו של בנה עבור כספים ונכסים שלדבריה לווה ממנה, וזכתה בכ-146 אלף דולר. מימי סיפרה מאוחר יותר כי ההוצאות המשפטיות במאבק מול הלמסלי פגעו בה קשות.
פרשת העלמת המס.
ב-1983 רכשה הלמסלי בית קיץ בגריניץ', קונטיקט, והחלה בשיפוצו. לאחר שלא קיבלו את התשלום המגיע להם, פנו כמה קבלנים שעסקו בשיפוץ הבית לבית המשפט, שם התגלה כי ההוצאות הכרוכות בשיפוץ הבית (בין היתר, בניית רחבת ריקודים עשויה שיש בשווי מיליון דולר) נרשמו באופן בלתי חוקי כהוצאות עסקיות עבור רשת המלונות. סדרת כתבות שפרסם ניו יורק פוסט ב-1987 הובילה לפתיחת חקירה פדרלית נגד בני הזוג, ושנה מאוחר יותר הגיש פרקליט המדינה רודי ג'וליאני כתב אישום נגד בני הזוג בגין שורת עבירות מס וסחיטה. בעקבות מצב בריאותו הוכרז הארי הלמסלי כבלתי כשיר לעמוד לדין, וליאונה נאלצה להתמודד עם האישומים לבדה.
אליזבת באום, לשעבר מנהלת משק הבית של הלמסלי, העידה במהלך המשפט כי הלמסלי אמרה לה "אנחנו לא משלמים מיסים. רק האנשים הקטנים משלמים מיסים". למרות שהלמסלי הכחישה כי אמרה זאת, המשפט הפך מזוהה עמה. כמו כן העידו במשפט עובדים לשעבר של הלמסלי, שסיפרו כי השליטה טרור בבתיה ובמלונות שבבעלותה.
באוגוסט 1989 הורשעה הלמסלי ב-33 סעיפי אישום הנוגעים לעבירות מס והונאה וזוכתה מאשמת הסחיטה. השופט תיאר אותה כמי שפעלה לא מתוך צורך כספי אמיתי, אלא מתוך "חמדנות טהורה". היא נידונה לארבע שנות מאסר, אך לאחר מאבק שניהל עבורה עורך דינה אלן דרשוביץ הוסרו כמה מסעיפי האישום ועונשה הופחת. בסופו של דבר ריצתה 18 חודשי מאסר בכלא פדרלי והשתחררה בינואר 1994.
מותה וצוואתה.
הלמסלי מתה מדום לב בבית הקיץ שלה בגריניץ', כעשר שנים לאחר שהתאלמנה מבעלה הארי. בצוואתה הורישה את רוב הונה, שנאמד בלמעלה מארבעה מיליארד דולר, לקרן הצדקה שהקימה עם בעלה, והורתה להפנות את כספי הקרן לרווחתם של כלבים חסרי בית, אך בית המשפט פסק כי הקרן אינה חייבת לציית להוראה זו. בנוסף קבעה הלמסלי כי 12 מיליון דולר יופנו לטיפול בכלבתה טראבל, אך מאוחר יותר נקבע כי הלמסלי לא הייתה כשירה בעת שכתבה את הצוואה והסכום הופחת לשני מיליון דולר. עם מותה של טראבל ב-2010 הועברה יתרת הסכום לקרן הצדקה המשפחתית. לאחיה אלווין רוזנטל הורישה 15 מיליון דולר. שניים מנכדיה, דייוויד ווולטר, ירשו כל אחד חמישה מיליון דולר במזומן וחמישה מיליון דולר נוספים בקרן נאמנות, זאת בתנאי שיבקרו לפחות פעם אחת בכל שנה קלנדרית בקברו של סבם. לשני נכדיה הנוספים, מיגן וקרייג, לא הורישה דבר, "מסיבות הידועות להם".
הקרן על שם ליאונה הלמסלי תרמה 25 מיליון שקל לאוניברסיטת חיפה, וכן מיליוני דולרים לארגונים חברתיים בישראל, ולמוסדות בריאות המסייעים במאבק עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
דקל עדין
דקל עדין (נולד ב-1 בינואר 1993 בנתיב הל"ה) הוא שחקן ישראלי.
קריירה.
עדין החל לשחק בגיל צעיר. בשנת 2005 גילם את התפקיד הראשי של מימון בסרט הטלוויזיה "עד מדינה" שביים אמיל בן שמעון. בשנת 2006 השתתף בסרטו של שמי זרחין "אביבה אהובתי", בו גילם את דמותו של אופק, בנה הצעיר של אביבה (אסי לוי), ושיחק את דמותו של שאזי בדרמת הטלוויזיה של נתי אדלר "קולולוש" על פי תסריט של שאול ביבי לרשת HOT3. באותה השנה החל לגלם את דמותו של גילי נאווי, בנם של הגר ושאול נאווי (קרן מור ומנשה נוי) בסדרת הדרמה "פרשת השבוע" ברשת HOT3, דמות אשר גילם למשך 3 עונות עד 2009.