יצירותיו התזמורתיות והקאמריות של איל אדלר מנוגנות דרך קבע בישראל וברחבי העולם. יצירתו הסימפונית Resonating Sounds נכתבה עבור דניאל בארנבוים ותזמורת דיוואן מזרח-מערב. היא נוגנה בבכורה עולמית בקיץ 2014 במסגרת הסיור הבין- לאומי של התזמורת במקומות הבאים: פסטיבל הפרומס באלברט הול לונדון; פסטיבל לוצרן; פסטיבל זלצבורג ובתיאטרו קולון בבואנוס איירס. היצירה הוקדשה לדניאל בארנבוים ותזמורת דיוואן מזרח-מערב. היצירה Alone, I return from the Night נוגנה לאחרונה בבכורה בגרסתה החדשה בהזמנת התזמורת הפילהרמונית של מינכן בניצוחו של עומר מאיר וולבר עם זמרת הסופרן הילה בג'יו. יצירתו Crystallization לתזמורת גדולה נוגנה ב -2012 על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה. יצירתו "השער האפל" נוגנה ב-2012 בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, והיצירה "צבעי העפר" נוגנה בבכורה -2013 בפסטיבל למוזיקה קאמרית בירושלים, בברלין ובירושלים, בהזמנת הפסטיבל. יצירותיו נבחרו לפסטיבלים הבין לאומיים ACL בקוריאה, ו-ISCM בקרואטיה. שלושה קונצ'רטי חדשים שלו נוגנו לאחרונה בבכורות קונצ'רטו כפול לגיטריסט יחיד, בניצוח פרדריק שאזלן והתזמורת הסימפונית ירושלים; קונצ'רטו למנדולינה ותזמורת מיתרים בניצוח עומר מאיר ולבר, וקונצ'רטו לכינור ותזמורת מיתרים שבוצע לאחרונה בבכורה בצ'כיה. בישראל - מבוצעות יצירותיו בין היתר על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, סימפונט רעננה, אנסמבל המאה ה-20, אנסמבל מיתר, הרביעייה העכשווית, אנסמבל מוזיקה נובה ועוד. איל אדלר כיהן כמלחין הבית של אנסמבל מיתר בשנים 2006–2012, וכיום הוא יועץ האנסמבל. נבחר כמלחין הבית של התזמורת הסימפונית והקאמרית של אוניברסיטת מקגיל (1999-2001). בקיץ 2011 הוזמן לוויסבי, שוודיה (ISCM) כמלחין אורח. יצירותיו מוקלטות ומושמעות ברדיו בישראל ובחו"ל, בין היתר על ידיBBC Radio; Radio France; Radio Swiss ועוד. תקליטורים שונים מיצירותיו יצאו לאור בשנים האחרונות. יצירותיו יוצאות לאור באופן קבוע מטעם המכון למוזיקה ישראלית והמרכז למוזיקה ישראלית.
לימודיו האקדמיים.
למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בירושלים, בפקולטה לקומפוזיציה ותאוריה לתואר ראשון ולתואר אמן בכתת פרופ. מרק קופיטמן. סיים בהצטיינות.
בשנים 1997–2001 למד לתואר דוקטורט בקומפוזיציה באוניברסיטת מקגיל במונטריאול. סיים בהצטיינות.
פעילותו בתחום ההוראה.
החל משנת 2001 הצטרף אדלר לסגל האקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים ומכהן כפרופסור חבר בקומפוזיציה ותאוריה. כיהן כדיקן הסטודנטים, כראש החוג לתורת המוזיקה, קומפוזיציה וניצוח, וכראש מחלקת יצירה רב -תחומית. פרופ. אדלר הינו חבר מועצת איגוד הקומפוזיטורים בישראל. שימש בתפקיד יו"ר האיגוד, וכן בחבר הנאמנים לפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים.
מכהן בחבר השופטים הבינ"ל בתחרויות הקומפוזיציה- Future Symphony ו- Basys Conposition Conpetition החל משבת 2018.
פרסים והוקרה.
2018- פרס ראשון בתחרות הבינל שם RMN London ליצירה Chase
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית]]
[[קטגוריה:זוכי פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים]]
[[קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקגיל]]
[[קטגוריה:מלחינים ירושלמים]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968]]
חצר גליציה
חצר גליציה היא מתחם של מספר בתים וישיבה הנמצא על גגות השוק ברובע המוסלמי בעיר העתיקה, סמוך לרובע היהודי מעל הרחוב בית הבד ומערבית לחצר רייסין. החצר היא חלק קטן ממתחם גדול יותר שכלל עשרות דירות ושני בתי כנסת שהיו מאוכלסים עד 1936 ביהודים. המתחם היה שייך בחלקו לרב יעקב מרדכי הירשנזון (אביו של הרב חיים הירשנזון), ובחלקו ל"כולל גליציה". כיום בשולי המתחם מתגוררות ארבע משפחות יהודיות וממוקמת בו "ישיבת אדרת אליהו" בבית הכנסת ציון המצוינת.
היסטוריה.
חצר גליציה נרכשה בשותפות על ידי הרב מרדכי יפה והרב יעקב מרדכי הירשנזון. לאחר פטירת הרב יפה, מכר הירשנזון את חלקו ליורשי הרב יפה שהגיעו להסכמה עם הרב הירשנזון, שיאפשר כניסה לחצרם דרך חצר הירשנזון שתחת אפוטרופסותו. לאחר מכן מכרו היורשים את החצר לר' שמואל משה מבלזוב, ואז התעוררו חילוקי דעות סביב זכות המעבר.
רוכשי החצר היו משה שמואל ואשתו צפורה מבלזוב, שעלו מגליציה. הבלזובים הקדישו את החצר לכולל חסידי הקיר"ה (נתיני הקיסרות האוסטרו-הונגרית - שנקראו על שם ראשי תיבות: הקיסר ירום הודו) - שהוא "כולל גליציה".
קרוב לשנת ה'תרמ"ו 1886 הוקם בחצר גליציה בית כנסת "ציון המצוינת" על ידי יהודים שעלו מגליציה. הבניה בוצעה בתרומתם של שמואל משה וצפורה מבאלזוב מפולין. בית הכנסת נחרב בידי פורעים ערבים, בשנת ה'תרצ"ו 1936.
בשנת 1869 הקימה שרה ביילה הירשנזון (אשתו של ר' יעקב מרדכי) מאחורי "חצר גליציה" את אחד מגני המשחקים הראשונים בירושלים, שם שיחקו רבים מילדי העיר העתיקה.
לאחר איחוד ירושלים.
בשנת ה'תשל"ט 1979 נוסדה אגודת "עטרה ליושנה". בשנת ה'תשמ"א 1981 קיבלה האגודה את החזקה מהמדינה על שיקום החצר, ובשנת ה'תשמ"ב שוקם בית הכנסת על ידי אהרן ביר ואפרים כספי. בשנת ה'תשמ"ח קיבלו הרב יצחק שלמה זילברמן ובניו את החזקה על החצר מאת האגודה, והמשפחה החלה לשקם את החצר כולה. לאחר השיקום, העבירו לחצר את ישיבת אדרת אליהו. בין המשפחות שמתגוררות כיום בחצר, משפחת זילברמן.
כיום החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי יוזמת "טיילת גגות" שתכלול את חצר גליציה.
וילהלם פון לנץ
וילהלם פון לנץ (בגרמנית: Wilhelm von Lenz 20 במאי 1809 - 7 בינואר 1883) היה פקיד ממשל וסופר גרמני-רוסי, יליד ריגה שבלטביה.
וילהלם פון לנץ התרועע עם רבים ממלחיני התקופה הרומנטית של אמצע המאה ה-19, בהם פרנץ ליסט, פרדריק שופן והקטור ברליוז. עבודתו החשובה והמשפיעה ביותר של לנץ הייתה ביוגרפיה מוקדמת של לודוויג ואן בטהובן, שנקראה "בטהובן ושלושת הסגנונות שלו" (Beethoven et ses trois styles) (1855), שנכתבה בתגובה לזלזול בבטהובן שביטא אלכסנדר אוּליבּישֶב (Alexander Ulybyshev) בספרו "ביוגרפיה חדשה של מוצרט" (Nouvelle biographie de Mozar) (1843). לנץ קידם את הרעיון (שהעלו לפניו אחרים, כדוגמת פרנסואה-ז'וזף פטיס), שאת הסגנון המוזיקלי של בטהובן יש לחלק לשלוש תקופות אופייניות. החלוקה לתקופות של לנץ, בשינויים קלים, עודנה מקובלת על מוזיקולוגים רבים הדנים ביצירות בטהובן.
אלכסנדר סידיג
אלכסנדר סידיג (בערבית: صدّيق الفاضل; באנגלית: Alexander Siddig; או Siddig El Fadil; נולד ב-21 בנובמבר 1965) הוא שחקן אנגלי-סודאני, המוכר בעיקר בזכות גילום תפקידו כד"ר ג'וליאן באשיר בסדרת הטלוויזיה "", ובשל גילום דמותו של הנסיך דוראן מארטל בסדרה האפית של HBO, "משחקי הכס".
חייו הפרטיים.
סידיג נולד בסודאן אבל בילה את רוב חייו בבריטניה. הוא נולד לאם אנגלייה, שעבדה כיועצת לתיאטרון ולאב סודאני. דודו מצד אימו הוא השחקן האנגלי מלקולם מקדואל, איתו הופיע ביחד בשנת 2008 בסרטו של ניל מרשל "יום הדין"; דודו מצד אביו הוא ראש ממשלת סודאן לשעבר, צאדק אל-מהדי (الصادق المهدي). כמו כן, הוא צאצאו של מוחמד אחמד. הוא למד בקולג' "סנט לורנס" שבקנט. בהופעותיו הראשונות, הוא הופיע בשם "Siddig El Fadil", עד לאוקטובר 1995, לאחר תום שלוש עונות של "", אז אימץ את שם הבמה "Alexander Siddig", שהוא קל יותר להגייה (לדוברי אנגלית). על סט הצילומים הוא זכה לכינוי החיבה "סיד". בשנת 1996 סידיג החל לצאת עם חברתו לצילומי "" נאנה ויזיטור. דג'נגו אל טהיר אל סידיג, בנם המשותף, נולד ב-16 בספטמבר 1996, והזוג נישא ב-14 ביוני 1997. בשנת 2001 הם התגרשו.
קריירה.
סידיג למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA). לאחר שסיים את לימודיו, הוא ביצע עבודות במה במנצ'סטר. הוא עבד גם כבמאי בתיאטרון קטן בלונדון. סידיג הופיע לראשונה בטלוויזיה בדמות "הנסיך פייסל" בסרט הטלוויזיה "A Dangerous Man: Lawrence After Arabia" משנת 1990, שהוא סרט המשך ל-"לורנס איש ערב" שכותרתו איש מסוכן: לורנס אחרי הסעודית.
ההופעה של סידיג בסרט זה הביאו אותו בשנת 1992 לתשומת לבו של ריק ברמן, מיוצר סדרת הטלוויזיה החדשה "" משנת 1993. במקור, הוא הוזמן להיבחן לתפקיד הראשי של הקפטן בנג'מין סיסקו, אולם ברמן החליט שסידיג היה צעיר מדי לתפקיד זה, וליהק אותו לתפקיד ד"ר ג'וליאן באשיר במקום זאת. את התפקיד היה צריך לשכתב מעט עבור סידיג, שכן בתסריט המקורי–- הרופא הוא גבר ממוצא היספני, בשם ג'וליאן אמורוס, זאת למרות פרסומים כי על פי ברמן – לא היה אף שחקן אחר שההפקה שקלה ללהק לתפקיד זה.
לאחר תום שבע עונות של ", סידיג ביצע מספר הופעות בולטות בסרטים ובטלוויזיה. בין תפקידיו הבולטים: סוכן חשאי ממוצא אלג'ירי היוצא בעקבותיהם של קיצונים איסלמיים בפרק השנוי במחלוקת "Nest of Angels"" בסדרה "ספוקס", בשנת 2003. בשנת 2005 הוא הופיע בתפקיד עימאד, עוזרו של סלאדין, בסרטו של רידלי סקוט ""Kingdom of Heaven". הוא הופיע ב-"Syriana", בתפקיד עטור השבחים של נסיך נאסיר. בשנת 2006 הוא שיחק את התפקיד הראשי ב-"Hannibal - Rome's Worst Nightmare" עבור ה-BBC (בריטניה). בתחילת שנת 2007 הוא הצטרף לצוות של "Un Homme Perdu", המוכרים גם בשם "A Lost Man"", וחזר לטלוויזיה האמריקאית בתפקיד הטרוריסט לשעבר האמרי אל-אסד, בעונה השישית של "24".