מונה למזכיר ההגנה ב-17 בספטמבר 1951. הוא שימש בתפקידו עד תום ממשל טרומן וזכה להערכה חיובית לניהולו את משבר קוריאה. כמו כן קידם את יצירת נאט"ו ותמך בהמשך אימון צבאי נרחב והתעצמות קונבנציונלית, גם בעידן בו שגשגו תאוריות לגבי כוחו של נשק גרעיני להכריע מערכות.
לווט חזר לתפקיד ניהולי בכיר בבראון ברדרס הרימן. עם הקמת ממשלו של ג'ון פ. קנדי ייעץ לו לווט למנות את עוזריו בשעתם, דין ראסק למזכיר המדינה ורוברט מקנמארה למזכיר ההגנה. ב-1963 העניק לו קנדי את מדליית החירות הנשיאותית, הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
הוא נפטר בגיל 90, חצי שנה לאחר רעייתו אדלייד. לכבודו נקראה קתדרה ללימודי היסטוריה צבאית וימית באוניברסיטת ייל.
סמל הטריטוריה הצפונית
סמל הטריטוריה הצפונית הוא סמלה של הטריטוריה הפדרלית "הטריטוריה הצפונית". זהו שלט אצולה הכולל את כל המאפיינים הייחודיים לטריטוריה, זוג הקנגורו האדומים כתומכים, העיט בציצה, וכותנת סטורט הצומחת על החלקה.
הסמל הוענק לטריטוריה בידי אליזבת השנייה ב-11 בספטמבר 1978 והוא ייחודי מבין הסמלים האוסטרליים שכן הוא כולל אלמנטים ילידיים שונים, כעיטורים שעל המגן והאבן הטקסית עליה ניצב העיט.
רוז'ה ורז'ה
רוז'ה ורז'ה (בצרפתית: Roger Vergé; 7 באפריל 1930 – 5 ביוני 2015) היה שף ומסעדן צרפתי.
ביוגרפיה.
ורז'ה נולד בשנת 1930 בקומנטרי שבמרכז צרפת, אמו ודודתו היו בשלניות, בהשפעת דודתו החליט להיות טבח, והחל לעבוד כשוליה במסעדה מקומית. בגיל 20 התלמד במשך חצי שנה במסעדת "לה טור ד'ארז'אן" בפריז, אחריה עבר למלון פלזה אתנה, שהיה באותה עת המלון המוביל בפריז, שם עבד במשך שלוש שנים. שם עבד במטבח של 60 טבחים בכל המחלקות: צליית בשרים, ירקות ודגים והעפיל לתפקיד עושה רטבים, הבישול במטבח היה לפי מתכוניו של אוגוסט אסקופייה. אז תקף אותו יצר הנדודים שלא עזב אותו מאז. הוא עבר למלון מאנסורה בקזבלנקה ונהפך עד מהרה לשף הממונה על צליית הבשר. משם עבר עם צוות המלון לויטל שבמרכז צרפת, משם למלון אואזיס באלג'יר בשנת 1954. עבר לניירובי, בה נשאר עד 1961 והתמחה בהכנת קייטרינג למטוסים. שב לצרפת ועבד כעושה רטבים באוטל דה פארי. בשמונה השנים הבאות עבד בקיץ כשף במסעדה בריביירה ובחורף עבד כשף בג'מייקה. ב-1968 מונה לשף הראשי של משחקי החורף האולימפיים בגרנובל.
ב-1969 רכש ורז'ה אוברז' קטן בטחנת קמח מהמאה ה-16, בסמוך לכפר מוז'ן, זו הפכה למסעדת "מולן דה מוז'ן" (Moulin de Mougins) המפורסמת, המוסד הגסטרונומי הידוע ביותר בריביירה. שנים רבות היה מפעיל את מסעדתו רוב השנה ובחורף היה סוגר אותה ובכל פעם היה עובד בארץ אחרת בעולם. המסעדה נהפכה לאתר בילוי לאנשי קולנוע ואמנים ידועים והיא מעוטרת בחפצי אמנות של רבים מהם כמו סזאר, ארמאן, תיאו טוביאס, שגם מעצבים את התפריטים. שמו של ורז'ה ממתג אביזרי מטבח שונים שנמכרים בחנות במולן. בשיא הצלחתו היו לו חמישה כוכבי מישלן: שלושה ל"מולן דה מוז'ן" ושניים למסעדתו השנייה, "לז אמאנדיה" (Les Amandiers), שבינתיים הפך אותה לביסטרו עממי. בשלהי שנות התשעים הורדה לה מולן דה מוז'ן לכוכב אחד במישלן ו"לז אמאנדיה" הושר מכוכביו. בבעלותו של ורז'ה מסעדה באפקוט סנטר שבדיסניוורלד המערבי, באורלנדו פלורידה, בשיתוף עם פול בוקיז וגסטון לנוטר.
ב-2003 פרש ורז'ה מהמסעדה, החליף אותו אלן לורקה וב-2009 סבאסטיין שאמברו. בשנת 2011 הייתה המסעדה מנוקדת בשני כוכבים במדריך המישלן. ורז'ה נפטר בשנת 2015, בגיל 85, עקב סיבוכים של סוכרת. הוא היה נשוי פעמיים:מנישואיו הראשונים נולדו לו שתי בנות ומנישואיו השניים לדניז רניו נולדה לו בת נוספת. בזמנו הפנוי אסף יצירות של אמנים צרפתים בני זמנו.
במטבחו של ורז'ה השתלמו גדולי השפים של פרובאנס כמו: אלן דיקאס, ז'אק שיבואה, ז'יל גוז'ון וז'אק מקסימן. השתלמו בה כמה מגדולי השפים של ארצות הברית: דניאל בולו, דייוויד בולה ויוברט קלר. מלונדון התלמדו בה ניקו לדניס ואנטון מוסימן, מישראל חיים כהן. ביפן יש אגודה של 50 שפים שכולם עבדו אצלו. במסעדת "לז אמאנדייה" הוא הקים בית ספר לבישול.
כדור עקיבה
כדור עקיבה (באנגלית: Trackball) הוא אמצעי קלט למחשב מסוג אמצעי הצבעה (תחליף עכבר). כדור העקיבה הוא מתקן הנושא כדור שמשתמש המחשב מגלגל עם ידו, כך שכיוון גלגול הכדור אנלוגי לכיוון תנועת הסמן על מרקע המחשב.
כדור העקיבה מקובע לשולחן העבודה או למשטח מחשב נייד או נמצא באחת מפינות מקלדת משולבת (מקשים וכדור עקיבה).
כמו כל אמצעי הצבעה אחר, גם עם כדור עקיבה אפשר להפעיל מקלדת מרקע וירטואלית – דהינו חלק מהמסך שיש עליו ציור של מקלדת, והוא מתפקד כמקלדת כשנוגעים בו באמצעי הצבעה. תכונה זו של כדור העקיבה מאפשרת לו לשמש כאביזר טכנולוגיה מסייעת לנגישות מחשב עבור אנשים שאינם יכולים לתפעל ביעילות את המקלדות, העכברים ומשטחי הנגיעה המקובלים.
נכון לשנת 2010, קהל היעד של כדורי העקיבה הוא בעיקר אנשים שבשל לקות מתקשים לאחוז עכבר ומתקשים לעשות תנועות עדינות באצבעותיהם. מלבד אנשים עם לקות, כדור העקיבה עשוי לשרת גם פעוטות. את גודל הכדור שבמכשיר כדור העקיבה ואת גודל המכשיר כולו ניתן להתאים ליכולתו הגופנית של המשתמש. אנשים עם מגבלה בהנעת האצבעות, למשל, יעדיפו כדור גדול במכשיר כדור העקיבה, כדי להניע אותו בקלות בעזרת כף ידם הפתוחה. העדפה דומה יכולה להיות בקרב אנשים עם לקות תנועה קשה המשתמשים במקל פה להנעת כדור העקיבה. אולם, אנשים אחרים עם לקות תנועה קשה עשויים לרכוש מכשיר קטן במיוחד שניתן להכניסו אל הפה ולהניע את הכדור שבו בעזרת הלשון.
כמו כן, ניתן למצוא מספר התקנים כאלה במערכות משובצות מחשב ובמחשבים ייעודיים רבים כגון: עמדות הדפסה וכו'.
אצטדיון לופטוס וורספלד
אצטדיון לופטוס וורספלד (באנגלית: Loftus Versfeld Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בפרטוריה שבדרום אפריקה. האצטדיון הוקם במקור בשנת 1923, ולקח חלק באירוח משחקי גביע העולם בכדורגל 2010.
היסטוריה.
האתר בו הוקם האצטדיון שימש לראשונה למשחקי ספורט בשנת 1906, אז נקרא מגרש הספורט המזרחי. מבנה הבטון הראשון באתר נבנה על ידי מועצת העיר בשנת 1923. המבנה המקורי הכיל כ-2,000 מושבים בלבד, ולא היו בו מתקני ספורט נאותים. בשנת 1928 נוספו לאצטדיון חדרי הלבשה ושירותים.
בשנת 1932 נקרא האצטדיון על שם רוברט אואן לופטוס וורספלד, מאבות הספורט המאורגן בפרטוריה. למרות שבאופן רשמי שונה שם האצטדיון מספר פעמים, הוא תמיד נקרא בפי המקומיים אצטדיון לופטוס וורספלד. האצטדיון שודרג ושופץ מספר פעמים, בין היתר ב-1984 וב-2008.
מ-1998 ועד 2003 נקרא האצטדיון מינולטה לופטוס, על שם חברת מינולטה שמימנה את האצטדיון. ב-2003 שונה שם האצטדיון לסקיוריקור לופטוס, על שם חברת האבטחה סקיוריקור (Securicor). ב-1 בספטמבר 2005, הפכה חברת וודאקום למממנת האצטדיון, ושינתה את שמו בחזרה לאצטדיון לופטוס וורספלד.
שימוש לאירועי ספורט.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הרוגבי וודאקום בלו בולס המשחקת בליגת הרוגבי המקומית, וכן משמש כמגרשה של קבוצת וודאקום בולס, המשתתפת בתחרות הרוגבי הבינלאומית, הסופר 14. האצטדיון אירח את גמר תחרות הסופר 14 בשנת 2009, וכן אירח מספר משחקים במסגרת גביע הקונפדרציות 2009. במסגרת מונדיאל 2010, אירח האצטדיון 5 משחקים בשלב הבתים, ומשחק אחד בשלב שמינית הגמר.
מד חום התנגדותי
מד חום התנגדותי, הנקרא גם נגד מגלה טמפרטורה, הוא חיישן טמפרטורה המנצל את השינוי הצפוי בהתנגדותם החשמלית של כמה חומרים עם השתנות הטמפרטורה. בדרך כלל נגדים כאלו הם מפלטינום, ולכן נקראים מד חום פלטינום התנגדותי (PRT). אט אט הם מחליפים את השימוש במד חום מצומד באפליקציות תעשייתיות בטמפרטורות מתחת ל-600 מעלות צלזיוס עקב הדיוק הרב והחזרה לאותם ערכים.
תיאור כללי.
להלן הסוגים הנפוצים ביותר של מדי חום התנגדותיים:
פונקציות.
מדי חום התנגדותיים בוניים במספר תצורות ומציעים יציבות טובה יותר, דיוק טוב יותר, וחזרה לאותם ערכים בצורה טובה יותר מאשר מדי צימוד תרמיים. בעוד מדי צימוד תרמיים משתמשים באפקט סיבק לייצר מתח, מדי חום התנגדותיים משתמשים במקורות חשמליים ודורשים הספק על מנת לפעול. הנגדים האידיאלים משתנים באופן ליניארי עם הטמפרטורה.
מדי חום התנגדותיים בדרך כלל עשויים מפלטינום, בשל האופיין התנגדות-טמפרטורה הליניארי שלו, וכן בשל מבנהו הכימי. החוט העשוי מפלטינום המשמש כחיישן צריך להישמר חופשי מהפרעות על מנת לשמור על יציבות.
יתרונות.
יתרונותיו של מד החום ההתנגדותי העשוי פלטינום הם:
מבנה.
אלמנטים אלה כמעט תמיד דורשים מוביל מבודד. בטמפרטורות נמוכות מ- C °250, משתמשים ב- PVC, גומי או סיליקון כמבודדים. מעל זה, משתמשים בסיבי זכוכית או קרמיקה. נקודת המדידה, אשר בדרך כלל נמצאת בקצה, צריכה להיות מוגנת בתוך שרוול מגן, העשוי בדרך כלל מסגסוגת מתכת אינרטית מבחינה כימית לתהליך המבוקר. בחירה ועיצוב מעטפת ההגנה עלולים לדרוש יותר תשומת לב מאשר החיישן בפועל, שרוול המגן חייב לעמוד בפני התקפה כימית או פיזית ויחד עם זאת לספק נקודת מדידה טובה.
עלות קבועה
עלות קבועה היא עלות שאינה משתנה או אינה ניתנת לשינוי בטווח הקצר ולכן אינה מושפעת באופן ישיר ומיידי מהיקף פעילותו של העסק, להבדיל מעלות משתנה. בטווח הארוך כל העלויות הן עלויות משתנות שכן נכסים ניתן למכור, חוזים ניתן לסיים וכדומה. בטווח הזמן בו לא ניתן לבטל את ההוצאה ולהימנע מהעלות, תחשב עלות זו עלות קבועה.
עלות קבועה כוללת נכסים כגון בניינים ומכונות ועשויה גם לכלול עובדים בחוזים ארוכי טווח ועוד.