1. חומר בעל סף הצתה נמוך יחסית (כגון חציר, קש, כבול) מתחיל לשחרר חום. מספר גורמים יכולים להניע לכך, הנפוץ שבהם הוא התגובה הכימית חמצון-חיזור. לרוב מעט לחות וחום משתנים את דרגת החמצון של החומרים, וגורמים לתסיסה חיידקית הפולטת חום.
2. חומר בעל בידוד תרמי (כגון ערימות הנ"ל) לוכד בתוכו חום, וכתוצאה מכך הטמפרטורה עולה.
3. הטמפרטורה עוברת את סף ההצתה של החומר (וזאת למרות שרוב החיידק הפולט חום התכלה בשלב זה).
4. בעירה מתחילה אם מספיק סוכני חמצון, חמצן למשל, ודלק נוכחים כדי לשמר את התגובה לכדי התלהטות.
חומרים בעלי נטייה לבעירה והגורמים לבעירתם.
ערימות חציר ודשונת (קומפוסט) הם חומרים בעלי סבירות לעבור הליך בעירה ספונטנית, שכן הם בעלי הצתה נמוכה וכולאים בתוכם חום. חציר הוא מהחומרים המועדים ביותר להצתה עצמית ונחקר לעומק בהקשר זה. עקב ריבוי סוגי החציר ושוני בתנאי השטח, ישנו קושי מחקרי להעריך במדויק מה מתרחש בעת התהליך. ההנחה הרווחת היא כי כאשר חציר לח מ-25% ומאוחסן כחודש, פוטנציאל הבערה הספונטנית מגיע למקסימום. התהליך אז מתחיל בפעולה מיקרוביולוגית (על ידי חיידקים) אך במהרה הופך לתגובה כימית. הועלתה גם השערה שהפחמימות המורכבות בחציר מתפרקות לסוכרים פשוטים אשר סבירים יותר לעבור חמצון-חיזור.
בעירה ספונטנית בפחם אף היא נחקרה ביסודיות. פחם עלול להגיע עד לכדי הצתה כתוצאה מחשיפה לחמצן. "טריות" הפחם משפיע על סבירות התופעה, פחם שנחצב זה עתה קולט חמצן ביתר קלות מפחם שנחשף לתרכובת האוויר. בנוסף ככל שדרגת הפחמן בפחם גבוהה, כך סבירות התופעה קטנה. לכן "פחם ליגניט" הוא המועד ביותר לבעור ספונטנית. גם נוכחות אדי מים באוויר יכולה להשפיע על התקיימות התהליך, שכן נוסף היבט של לחות.
זרעים המשמשים ליצירת שמן (לבישול, ציור, שמן תעשיות תעשייה וכדומה) מייצרים שמנים היכולים לבעור ספונטנית, ואף הם נחקרו בהקשר זה. גם כאן לחות היא גורם מרכזי, ומביאה להתחלת התהליך המיקרוביולוגי (הופעת הבקטריה הפולט חום). התופעה מבוססת בשמני חמנייה, סויה ופשתן.
חומרים נוספים המועדים לבעירה ספונטנית הם פיסטוק, כאשר מאוחסן בכמויות גדולות. פיריט המבעיר בדרך כלל פסולת מכרות. זבל פרות, כאשר נחשף לחום גבוה. כמו כן בדים שונים כאשר באו במגע עם שמן המסוגל לבעירה ספונטנית.
בעירה אנושית ספונטנית.
ההשערה כי גם גוף האדם מסוגל לבעירה ספונטנית התפתחה בעקבות ריבוי המקרים בהם גופת אדם נתגלתה שרופה כליל ללא סיבה ברורה. כמאתיים מקרים כאלה נאספו החל מהמאה השמונה עשרה, רובם מתבססים על עדויות ראייה או חקירת הזירה לאחר סיום התופעה. בחלק קטן מהמקרים הקורבן לבעירה שרד, או אף נצפה עולה בלהבות. מכיוון שרב המקרים אינם מתועדים היטב, ספקנים ביקרו אותם על היותם בדיות וסיפורי עם המטעים לחשוב כי בעירה אנושית ספונטנית תיתכן.
המקרים שתועדו כוללים את המאפיינים הבאים:
מאפיינים חריגים אלה בצירוף ריבוי העדויות המסתוריות יצרו הילה על טבעית סביב הבעירה האנושית הספונטנית, ומספר רב של גורמים, מתחומים שונים, הועלו כסיבות אפשריות לתופעה.
על פי התאוריה המדעית המקובלת, לא תיתכן בעירה אנושית ספונטנית. גוף האדם, העשוי ברובו מים, אינו מכיל חומרים דליקים במידה מספקת ואינו יכול להביא עצמו לכדי הצתה. בחקירה בת שנתיים שנערכה בשנות השמונים על ידי הספקן ג'ו ניקל וחוקר המז"פ ג'ון פישר, נבדקו כ-30 מקרים היסטוריים של התופעה. החקירה העלתה כי ברבים מאלה הבעירה התרחשה בסמוך למקורות אפשריים להצתה, כגון נרות, מנורות ואחי-הסקה. כמו כן רבים מהקרבנות הם אנשים בעלי מוגבלויות פיזיות. על מנת להסביר כיצד גופות נאכלו לחלוטין מבלי לפגוע בסביבת הבעירה, נתמכו החוקרים באפקט הפתילה. על פי אפקט זה הצתה חיצונית מתחילה את הבעירה, נקלטת בדרך כלל בבגד הקרבן ומובילה לבעירה איטית, ובה טמפרטורה גבוהה מכלה את שומן האדם כשם שמתכלה נר. זהו ההסבר המקובל ביותר בקרב מדענים כדי להפריך בעירה אנושית ספונטנית.
חוקרים מסוימים אינם מסתפקים באפקט הפתילה וההצתה החיצונית כדי להסביר את התופעה, וממשיכים לחקור אותה כבלתי מפוענחת. המדען בריאן פורד סיפק חלופה אפשרית לאפקט הפתילה, כי שחרור של אצטון על ידי הגוף יכול להוות מקור דליקה בקרב בני אדם. על אף הניסיונות להביא להפרכת התופעה בבני אדם, ממשיכות להופיע חקירות משטרה המוצאות כי סיבת המוות היא "בעירה אנושית ספונטנית"..
בעירה אנושית ספונטנית בתרבות הפופולרית.
צ'ארלס דיקנס עורר עניין בתופעה כאשר בספרו "בית קדרות", דמותו של האלכוהוליסט "Krook" (באנגלית: נוכל) מתה מבעירה ספונטנית. הספר נשען על העמדה שרווחה באותה תקופה, כי התופעה מתרחשת בעקבות כמות גבוהה של אלכוהול בגוף.
הפרק השני בעונה השלישית של הסדרה הקומית סאות' פארק נקרא על שם התופעה. מוטיב מרכזי בפרק הוא ניסיון היוצרים להעלות השערות שיסבירו כיצד היא תיתכן. בעקיפין ובאופן קומי, הועלתה ההשערה כי הצטברות הגז הדליק מתאן במערכת העיכול עלולה לגרום לאדם לבעור ספונטנית, אם לא ישתחרר הגז בנפיחה.
בשנת 1990 יצא סרט בו מככב בראד דוריף הנושא אף הוא את שם התופעה.
שבוע השלום הישראלי
שבוע השלום הישראלי הוא אירוע שנתי שמצוין בקמפוסים ברחבי העולם, במטרה להציג את ישראל כמדינה החותרת לשלום ומעוניינת לדור בכפיפה אחת עם שכניה. האירוע מתקיים שבוע לאחר התאריך שבו מתקיימים בעולם אירועי שבוע האפרטהייד הישראלי, ומשמש כתגובת נגד, בעד ישראל.
שבוע השלום הישראלי מאורגן באופן עצמאי על ידי סטודנטים בקמפוסים שבהם מתקיימת הפעילות. שנת 2010 הייתה השנה הראשונה בו צוין האירוע, ולדברי המארגנים הוא צוין ביותר מ-31 קמפוסים ברחבי העולם. על פי אתר האינטרנט של הארגון, בשנה השנייה הוא צוין ביותר מ-54 קמפוסים, ביניהם בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.
ג'ייסון בונהם
ג'ייסון ג'ון בונהם (מאנגלית: Jason John Bonham; נולד ב-‏15 ביולי 1966) הוא מתופף בריטי שהתפרסם בעיקר כבנו של ג'ון בונהם מתופף להקת הרוק הכבד לד זפלין. בונהם השתתף בהופעתה המפורסמת של הלהקה בשנת 2007.
ביוגרפיה.
בונהם החל לתופף לראשונה בגיל 4, ואף הופיע עם אביו באלבום ההופעה של לד זפלין The Song Remains the Same. בגיל 17 הצטרף לראשונה ללהקת "Airrace". ב-1985 הצטרף ללהקת "Virginia Wolf". ב-1988, שימש בונהם כמתופף באלבום "Outrider" של ג'ימי פייג', לשעבר גיטריסט לד זפלין. באותה שנה הופיע בונהם עם חברי לד זפלין הנותרים בהופעת חגיגית יום השנה ה-40 לאולפני אטלנטיק רקורדס בניו יורק.
ב-1989 השתתף בפסטיבל "Moscow Music Peace Festival" שם ביצע את השיר המפורסם של לד זפלין "Rock and Roll", יחד עם כוכבי רוק רבים נוספים. באותה שנה הוא הקים את להקתו "בונהם". בספטמבר באותה שנה הוציאה הלהקה אלבום ראשון בשם "The Disregard of Timekeeping". למרות הצלחה יחסית באלבום זה, לאחר שחרור האלבום ב-1992, שהתקבל בקרירות רבה, פירק בונהם את הלהקה.
ב-28 באפריל 1990, התחתן בונהם עם ג'אן צ'ארטריס. בקבלת הפנים של החתונה השתתפו בין היתר רוברט פלאנט, ג'ימי פייג' וג'ון פול ג'ונס.
בונהם ניגן במשך השנים עם מוזיקאים שונים, ואף שיתף פעולה עם מוזיקאים רבים בסרט רוק סטאר משנת 2001.
ב-1995 השתתף בונהם כנציג של אביו, ג'ון בטקס בו הוכנסו לד זפלין להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ב-1997 הוציא בונהם את אלבום הסולו שלו "In the Name of My Father – The Zepset – Live from Electric Ladyland" כמחווה לאביו.
ב-12 בספטמבר 2007 הוכרז כי בונהם יכנס לנעליו של אביו וישמש כמתופף בהופעת האיחוד ההיסטורית שערכה לד זפלין ב-10 בדצמבר 2007. בונהם שימש כמתופף במשך כל ההופעה ועבודתו זכתה לביקורות ולשבחים רבים. ההופעה יצאה לאחר מכן כסרט וכאלבום בשם Celebration Day.
בסוף 2009 הצטרף ללהקת הרוק הכבד "Black Country Communion".
ב 2012 ייצג שוב את אביו בטקס קבלת פרס מרכז קנדי שהוענק ללד זפלין.
חיים אישיים.
בונהם נשוי לג'אן צ'ארטריס. לזוג שני ילדים, ילד בשם ג'אגר, וילדה בשם ג'אז.
יוהן גאורג גמלין
מדיניות כלכלית
מדיניות כלכלית הוא מונח המתייחס לפעולות שבהן נוקטת הממשלה בתחום הכלכלי. מונח זה כולל פעולות, כגון: המערכת לקביעת שיעורי הריבית, תקציב המדינה, הלאמה, ותחומים רבים נוספים שבהם מתערבת המדיניות הכלכלית של הממשלה.
מדיניות זו, מושפעת בדרך כלל ממוסדות בינלאומיים כמו קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי כמו גם מהאמונות הכלכליות והפוליטיות של הממשלה.
להלן דוגמאות לסוגים שונים של מדיניות כלכלית הקיימים כיום:
המדיניות הכלכלית מכוונת להשגת מטרות ספציפיות על מנת לשפר תחומים כמו אינפלציה, אבטלה וצמיחה כלכלית.
על מנת להשיג מטרות אלו, על הממשלה להיעזר בכל האמצעים והכלים העומדים לרשותה. אלה בדרך כלל כוללים: שיעורי הריבית, היצע הכסף, הוצאות הממשלה, שערי חליפין והיבטים רבים אחרים שעל הממשלה לבחון.
הממשלות והבנקים המרכזים מוגבלים בדרך כלל ביכולתם להשיג מטרות מרחיקות לכת בטווח הקצר. לדוגמה, אם יש לחץ על הממשלה להפחית את האינפלציה, לצמצם את האבטלה ולהוריד את הריבית תוך שמירה על יציבות המטבע, התוצאה של שילוב ארבעת דברים אלה תהיה קטסטרופלית, כיוון שבמקרה זה מה שנדרש הוא להעלות את האבטלה והריבית. דילמה מסוג זה נפתרת בחלקה בדרך כלל באמצעות מיקרו-כלכלה.
טטיאנה סמוסנקו
טטיאנה סמוסנקו (ברוסית: Татьяна Дмитриевна Самусенко; 2 בפברואר 1938 - 24 בינואר 2000 מינסק) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית (רומא 1960, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעלת 5 מדליות זהב באליפויות העולם.
קריירה.