בשנים 1982–1984 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הקיבוצית. בשנים 1965–1997 כיהן כפרופסור מן המניין באקדמיה למוזיקה על שם רובין של אוניברסיטת תל אביב, והעמיד תלמידים זוכי פרסים בתחרויות בינלאומיות, סולני קונצרטים ורסיטלים, חברים בהרכבים קאמריים, צ'לנים ראשונים בתזמורות ומורים.
הוזמן לכהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות בגרמניה, בארצות הברית ובאוסטרליה ולהגיש כיתות אמן ברחבי תבל. היה המנהל המוזיקלי של הרכבי המוזיקה הקאמרית בפסטיבל הנוער הבינלאומי בביירוית ובאקדמיית הקיץ ברדולפצל שבגרמניה בשנים 1993–2008. הוזמן לעיתים קרובות לשבת בחבר השופטים בתחרויות בינלאומיות, בין השאר בתחרות רוסטרופוביץ' בפריז.
נישא לנבלנית אביבה לוסטיג-ויזל, בתה של הפסנתרנית עליזה (אליס) שמוּקלֶר-הֶס, אלמנתו של המלחין והפסנתרן משה לוסטיג (1922–1958) וגיסתו של הבמאי היי קיילוס.
בנם, ארנן ויזל,; הוא פסנתרן בעל שם, והוא הרבה לנגן ולהופיע ביחד עם אביו. שימש כמורה לפסנתר ב.
מאז 1998 ועד מותו התגורר עם משפחתו בסידני שבאוסטרליה ועסק בנגינה ובהוראה בקונסרבטוריון למוזיקה של סידני .
נפטר ב-17 בינואר 2019.
בולדוג צרפתי
בולדוג צרפתי הוא גזע קטן של כלבים. שמו מעיד, לכאורה, שצרפת היא מדינת המקור, אך לאמריקאים ולבריטים היה, ככל הנראה, תפקיד גדול יותר בפיתוח הגזע.
בין התאוריות על המקור המדויק של הבולדוג הצרפתי, הסברה הנפוצה ביותר היא שבאמצע המאה ה-19 אורגות צרפתיות מאנגליה לקחו בולדוגים קטנים יחד איתן, כשחיפשו עבודה בצרפת. בקהילות החקלאיות בצפון צרפת בהן האורגות התיישבו, הבולדוגים הקטנים נעשו מאוד פופולריים כלוכדי חולדות ובני משפחה נאמנים והם החלו להתרבות. הבולדוגים הקטנים הללו היו, למעשה, "פגם בייצור" של מגדלי הבולדוגים המבוססים באנגליה, שהיו יותר משמחים למכור את הדוגמאות הקטנות של הגזע שלהם לחובבי הגזע ה"חדש" באנגליה. זה היה נכון במיוחד עבור הגורים עם אוזני ה"טוליפ" שצצו מדי פעם בין גורי הבולדוג. הבולדוגים הצרפתיים גודלו במקור כלוכדי חולדות, אך הם מגודלים בעיקר בתור כלבי שעשוע.
כאשר הבולדוגים הקטנים החדשים נעשו פופולריים בצרפת, הם התחבבו על יפיפיות הלילה הצרפתיות, ה־"Belles De Nuit". סיבה אחת לכך היא שכאשר טיילו הפרוצות, המראה האקזוטי של הכלבים משך תשומת לב לבעליו, ונתן ללקוחות פוטנציאלים סיבה להתחיל לשוחח איתם. סיבה נוספת היא שהגזע הצייתן היה מסתפק בנמנום למספר רגעים כשהובא לחדרי מלון, מבלי לעורר מהומות. חוקרי גזעים עדיין לפעמים יכולים להעלות גלויות צרפתיות מפורסמות החושפות תמונות של זונות צרפתיות כמעט ערומות מצולמות עם הבולדוג הצרפתי שלהן. התחושה של הפרסום שהעבירה הבעלות של הכלבים הקטנים ייצרה דרך אופנתית לבעלי האמצעים להתרברב בכמה נועזים הם יכולים להיות, ובמהרה הם נעשו הפייבוריטים של החוג ה"אומנותי" בכל אירופה.
בתמונות מאותה תקופה הצטלמה משפחת המלוכה הרוסית יחד עם הבולדוגים הצרפתיים שלה. הם ייבאו כמה מהכלבים שלהם מצרפת. חובבים מפורסמים אחרים כללו את טולוז לוטרק, הסופרת קולט ואדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. בולדוג צרפתי, שהיה מבוטח, באותו זמן, בסכום העצום של 750 דולר, היה על הסיפון של הטיטניק מוכת הגורל.
בלעדי ההשפעה של החובבים האמריקאיים המסורים של אותה מאה, הגזע לא היה מתפתח; הם אלו שארגנו את מועדון הבולדוג הצרפתי הראשון בעולם, והם היו אלו שהתעקשו שאוזני העטלף המשויכות כיום לגזע היו מתאימות. עד אז, הבולדוג הצרפתי הוצג הן עם אוזני העטלף והן עם אוזני הורד.
בולדוג צרפתי הוא כלב פחוס ושרירי עם פרווה חלקה, אף "סולד" ומבנה עצמות מוצק. המראה הפיזי שלהם מאופיין ב"אוזני העטלף" הרחבים בבסיס ומעוגלים בקצה. זנבותיהם קצרים מטבעם, לא חתוכים, הם ישרים או מפותלים אך לא מסולסלים.
סם ומקס
סם ומקס (באנגלית: Sam &amp; Max) היא סדרת קומיקס סאטירית אמריקנית מאת סטיב פורסל שפורסמה לראשונה בשנת 1987.
סטיב פורסל ביסס את הסדרה על פי קונספט אותו פיתח אחיו הצעיר בילדותו. הוא פרסם מספר רצועות קומיקס של הסדרה לאורך שנות השמונים בעיתונים שונים בארצות הברית. רוב רצועות הקומיקס הללו לוקטו בהמשך למהדורה מיוחדת בשם "The Collected Sam &amp; Max: Surfin' The Highway" שיצאה לאור בשנת 1995.
בעקבות הצלחת סדרת הקומיקס הופקו לאורך השנים גם סדרה מצוירת וסדרת משחקי מחשב אשר עלילתם התבססה על עלילת סדרת הקומיקס.
תקציר העלילה.
עלילת הקומיקס מתמקדת בצמד הבלשים הפרילנסרים סם ומקס, כלב וארנב דמויי אדם. הצמד גר ועובד בעיר ניו יורק, אך לעיתים קרובות מרבה לנסוע למקומות אקזוטיים שונים בארצות הברית ובעולם כמו ניו אורלינס, מצרים, ישראל ואפילו לירח. הצמד נוהג במכונית מסוג "DeSoto Adventurer" מודל 1960 בה הם נוסעים לכל מקום (כולל לירח). הטכניקות בהם הצמד משתמש לצורך מאבק בפשע כרוכות לעיתים רבות בשימוש באלימות קיצונית.
מדיות נוספות בזיכיון.
סדרת הטלוויזיה.
בשנת 1997 עובדה סדרת הקומיקס לסדרת אנימציה עבור רשת פוקס. את 24 פרקי הסדרה הפיקו אולפני האנימציה הקנדיים "Nelvana". כל פרק היה באורך עשר דקות בערך, ולעיתים שודרו שני פרקים ברצף. הפרק הראשון בסדרה שודר ב-4 באוקטובר 1997. הפרק האחרון בסדרה שודר ב-25 באפריל 1998. במרץ 2008 יצאה הסדרה במארז DVD.
חוק ההסדרים
חוק ההסדרים הוא שם מקוצר לאיגוד של תיקוני חקיקה שממשלת ישראל מגישה לחקיקה בכנסת, כמעט מדי שנה מאז 1985, העוסק במגוון רחב של נושאים שהממשלה מעוניינת לקדם. חלק מהסעיפים הכלולים בו נועדו להקטין את ההוצאה התקציבית לשנה אליה הוא מתייחס, אך חלקם נועדו לקדם רפורמות במשק, כגון הפרטות וצעדים אחרים התואמים את עקרונות הליברליזם הכלכלי, להם משמעויות ארוכות טווח, ולעיתים תוך ביטול חוקים שונים שהכנסת חוקקה. על השימוש בחוק ההסדרים למטרות ארוכות טווח נמתחה ביקורת לאורך השנים.
הדיונים בחוק ההסדרים נערכים בדרך כלל במקביל לדיונים בחוק התקציב, וזאת משני טעמים עיקריים: ברמה ההצהרתית, הממשלה טוענת כי החוק נועד לאפשר את יישום מדיניותה הכלכלית כפי שהיא מתבטאת בתקציב. באופן מעשי, מאחר שלפי ל, אי אישורו של תקציב המדינה מוביל לפיזור הכנסת והקדמת הבחירות, הבאתו של חוק ההסדרים לאישור הכנסת ביחד עם חוק התקציב מבטיחה את אכיפתה של המשמעת הקואליציונית גם לגבי חוק זה.
שם החוק.
השם "חוק ההסדרים" הוא השם הנפוץ לחוק זה, והוא מהווה קיצור לשמו המלא – "חוק הסדרים במשק המדינה", אם כי בשנים שונות הובא החוק גם בשמות אחרים, כגון "חוק המדיניות הכלכלית" או "חוק להגברת הצמיחה והתעסוקה ולהשגת יעדי התקציב". לאורך השנים יש נטייה להפריד את החקיקה למספר חוקים, אשר אמצעי התקשורת, וכך גם מרבית הציבור, מתייחסים אליהם כאל חוק אחד.
התפתחות חוק ההסדרים לאורך השנים.
חוק ההסדרים הראשון אושר בכנסת ה-11 בקיץ 1985, לאחר שהוגש ביוזמת ראש הממשלה שמעון פרס ושר האוצר יצחק מודעי, במסגרת תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985. בתחילה, אישרה הממשלה את סעיפי החוק כתקנות שעת חירום, לאחר שאף היועץ המשפטי לממשלה יצחק זמיר קבע כי .
שמו של חוק ההסדרים הראשון וסעיף 1 בו מציינים את ייעודו: קביעת "הסדרים לשעת החירום שבה מצוי משק המדינה".
בעוד שחוק ההסדרים הראשון עסק כולו בנושאים הקשורים בתקציב המדינה לשנת 1986, בהמשך, ובמיוחד לאחר נפילת ממשלת האחדות ב-1990, החלה הממשלה להכניס במסגרת הצעת החוק יוזמות שונות הקשורות בקידום מדיניותה, הכלכלית ושאינה כלכלית.
בשלהי 1994 משכה הממשלה את חוק ההסדרים במהלכה של הקריאה השנייה, שמא לא יעבור ללא הסתייגותם של חברי הכנסת אלי דיין ורפאל אדרי בקשר ליום לימודים ארוך, והתקציב לאותה שנה אושר ללא חוק זה.
בשנים 2002 ו-2003 יזמה הממשלה הצעות חוק הדומות במהותן לחוק ההסדרים ובנוסף לו – חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003) וחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004). הצעות אלה נדונו במהלך השנה ובמנותק מתקציב המדינה.
בשנים 2006 ו-2009 חוקק חוק ההסדרים באמצע השנה, לאחר הקמת הממשלות בעקבות הבחירות לכנסת ה-17 וה-18, בהתאמה.
צמצום השימוש בחוק ההסדרים.
במהלך כהונתה של הכנסת ה-15 דנה ועדת חוקה, חוק ומשפט בהצעתו של חבר הכנסת חיים כץ, לתיקון חוק יסוד: משק המדינה. לפי ההצעה, חוק הסדרים יהיה חייב לכלול רק נושאים הקשורים ישירות לתקציב, תוקף הוראותיו יוגבל לשנה אחת וסעיפים בו המתקנים חוקים קיימים יידונו בוועדה שבה נדונו אותם חוקים. ההצעה אושרה בקריאה ראשונה חרף התנגדות הממשלה, אך הכנסת התפזרה בטרם הסתיימו הדיונים בה, ובכנסת ה-16 היא לא קודמה עוד. הצעות חוק ברוח זו הוגשו מאז, אך אף אחת מהן לא קודמה.
בתחילת המאה ה-21 חלה התפתחות בהליך אישור חוק ההסדרים, שבאה למצוא איזון בין הרצון לאפשר לממשלה לקדם את מדיניותה הכלכלית, התקציבית והמשקית, לבין הצורך לקיים דיון רציני בשינויי החקיקה בכנסת. תהליך זה כולל סינון שעושה היועץ המשפטי לממשלה לנושאים שיועלו לדיון בישיבת הממשלה על התקציב.
בשנת 2006 פרסמה היועצת המשפטית לכנסת, נורית אלשטיין, חוות דעת ובה הציעה מנגנונים לקביעת החלקים בחוק ההסדרים שיש להעביר למסלול חקיקה רגיל. לפי חוות הדעת, יש לבחון לגבי כל סעיף האם מתקיימת בינו לבין הצעת התקציב לאותה שנת כספים זיקה ישירה והכרחית בכפוף לתכליתו של החוק אותו הוא מתקן. בחינת הזיקה תיעשה באמצעות מבחני משנה משפטיים וכלכליים.