מנחם ודבורה גילוץ גידלו חמישה ילדים: עמישלום (אגרונום שעבד שנים רבות במועצה לשווק פרי הדר), שלמה (היה קצין הבינוי הראשון של חיל האוויר ולאחר מכן תכנן את רוב בתי האריזה לפרי הדר במרחב אשקלון-חדרה בשנים 1960-1980), תהילה (מורה ומדריכה באומנות בסמינר לוינסקי), יהושע (אלוף-משנה בחיל האוויר ומפקדו הראשון של בסיס רמת דוד) שאשתו רותי נהרגה בטבח בנמל התעופה לוד, גאולה (התגוררה בארצות הברית רוב חייה ועסקה במזרחנות ובאומנות).
גילוץ, אחרון הגברים שנותרו מבין מייסדי תל אביב, נפטר שנה וחצי לאחר אשתו, בד' בטבת תשל"ה, ונקבר לצדה בבית הקברות טרומפלדור.
בשנת המאה לתל אביב, הנציחה עיריית תל אביב את זכרם וקראה על שמם רחוב בשם "דבורה ומנחם גילוץ".
פובליציסטיקה.
כאמור, הגיש גילוץ תזכיר לוועדת פיל. בין השאר כתב:
בשנת תרצ"ט (1939) יזם יחד עם מר דוד סמילנסקי, נשף חגיגי לציון שלושים שנה לתל אביב. צוות החגיגות הפיק גם חוברת בשם "ראשוני הבונים" ובו כתב מנחם מאמר בשם "תל אביב וכיוונה לעתיד". בין השאר כתב שם:
במאמרו "אוטונומיה" מ-1940 תקף גילוץ את המוסדות העליונים:
המירוץ להר המכשפות
המירוץ להר המכשפות (באנגלית: Race to Witch Mountain) הוא סרט קולנוע מסוגת מדע בדיוני משנת 2009. הסרט בוים על ידי אנדי ג'ונסון. הוא יצא ב-13 במרץ 2009.
תקציר העלילה.
ג'ק ברונו (דוויין ג'ונסון) הוא נהג מונית עצבני וחסר-מזל שחייו מתהפכים כאשר שרה (אנה-סופיה רוב) וסת (אלכסנדר לודוויג) נכנסים למונית שלו. ברונו מגלה ששניהם חייזרים ושעליו לשמור עליהם מפני ארגון המנסה להשתמש בהם למטרות זדוניות.
המנון בהאמה
הפתרון הספרדי
הפתרון הספרדי (נקרא גם פתרון ברצלונה) הוא שיטה לתכנון תחנות רכבת שהוכנסה לשימוש בתחילת המאה העשרים.
שיטת הפתרון הספרדי נועדה לקצר את זמן השהות של רכבות בתחנה. לפי השיטה, נעשה שימוש בשני רציפי תחנה עבור רכבת בודדת, המאפשרים לרדת ולעלות לרכבת בזמן קצר יותר. בדרך כלל משמש אחד הרציפים לעליית נוסעים לרכבת והשני משמש לירידת נוסעים מהרכבת. במרבית התחנות המתוכננות בשיטת הפתרון הספרדי בנויים שלושה רציפים - שניים צדדיים ואחד מרכזי, המשרתים שתי מסילות שעוברות ביניהם.
השימוש הראשון בשיטה באירופה היה ברכבת התחתית של ברצלונה בשנות השלושים ומכאן נגזר שמה. עם זאת, השיטה הייתה קיימת עוד קודם לכן בתחנות רכבת תחתית בבוסטון (1912) ובניו יורק (1913). כיום משמשת השיטה לעיתים תחנות קצה, בהן נפתחות דלתות הרכבת מצד אחד עד לירידתם של כל הנוסעים, ולאחר סגירתן נפתחות הדלתות בצדה השני של הרכבת, לאפשר את עלייתם של הנוסעים בכיוון הנסיעה ההפוך.
ג'יימס מוריסון
ג'יימס מוריסון (באנגלית: James Morrison, נולד בשם ג'יימס מוריסון קצ'פול, באנגלית: James Morrison Catchpole ב-13 באוגוסט 1984) הוא זמר רוק ומוזיקת סול בריטי.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
מוריסון החל לנגן בגיטרה מגיל 12 כשדודו לימד אותו. הוא הושפע מהאמנים: סטיבי וונדר, אוטיס רדינג, ואן מוריסון ואל גריין. הוא ניגן בבר בדרבי למשך שנתיים עד שהוא חתם חוזה עם חברת תקליטים.
קריירה.
חשיפתו הבינלאומית החלה כאשר הוא הוציא לאור את הסינגל "You Give Me Something" שהגיע לראש המצעדים באנגליה והולנד. ב-31 ביולי 2006 שוחרר אלבומו "Undiscovered". האלבום קיבל תגובות חיוביות. בסוף 2006, הוא מכר למעלה ממיליון עותקים מאלבומו, מה שהפך אותו לאמן הבריטי הנמכר באותו תקופה.
ב-2008, יצא אלבומו השני של מוריסון, "Songs for You, Truths for Me". מתוך האלבום יצא הסינגל המוכר ביותר שלו "Broken Strings" עם הזמרת נלי פורטדו.
אחריו ב-2009 הוציא מוריסון את הסינגל Please don't stop the rain. למעט הדואט עם נלי פורטדו אשר זכה להשמעות רבות בארץ (ובמיוחד בגלגלצ), שאר שיריו כלל לא הושמעו ברדיו הישראלי.
ב-26 בספטמבר 2011 שחרר מוריסון את אלבומו השלישי "The Awakening". הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "I Won't Let You Go", והאלבום כלול שיתוף פעולה עם זמרת הפופ וה-R&amp;B הבריטית ג'סי ג'יי בשיר "Up".
מוריסון השתתף בהפקת אלבומה השלישי של הזמרת דמי לובאטו "Unbroken" ששוחרר ב-20 בספטמבר 2011.
באלבומו האחרון שיצא בשנת 2015, "Higher Than Here", שיתף פעולה עם iLL BLU בסינגל "Lonely People".
כיכר קרוסל
כיכר קרוסל (בצרפתית: Place du Carrousel) היא כיכר הנמצאת ברובע הראשון של פריז, בירת צרפת, במרכז מוזיאון הלובר (בין האגף הצפוני, הדרומי והמערבי של המבנה). במרכז הכיכר נמצא שער הניצחון של קרוסל.
הכיכר נקראת על שם הקרוסל - המצעדים הצבאיים שנערכו בה בעת שארמון הלובר שימש את בית המלוכה כבית מגורים.
היסטוריה.
בטרם קושרו במבנים טירת הלובר וארמון הטווילרי, שכנה בין השנים שכונת מגורים צפופה. כיכר קרוסל שכנה במפגש רחובות בשכונה זו עם חצרות ארמון הטווילרי.
המהפכה הצרפתית.
בליל ה-10 באוגוסט 1792, המהפכנים הקיצוניים, שנתמכו על ידי הקומונה הפריזאית התקיפו את ארמון הטווילרי. המון זועם התקרב מבעד לרחובות הצרים לעבר כיכר קרוסל וממנה לארמון הטווילרי עליו הגן משמר שווייצרי. הקרב שהתפתח בין ההמון הביא ל-700 הרוגים מבין התוקפים והמגינים, ומלך ומלכת צרפת נשבו על ידי ההמון.
נפוליאון בונפרטה הגיע לכיכר זמן קצר לאחר הטבח ונדהם ממראה ההרוגים השרועים בכיכר ובגני הארמון.
ב-21 באוגוסט 1792 הותקנה בכיכר גיליוטינה בה הוצאו להורג 35 איש, ובהם שר הימיה ארנו דה לאפורט והסופר ז'אק קאזו, עד להסרתה ב-11 במאי 1793. גיליוטינה זו פעלה במקביל לזו שהוצבה בכיכר המהפכה (לימים כיכר הקונקורד).
הקמת הפירמידה.
ב-2 באוגוסט 1793 הוקמה באתר בו ניצבה הגיליוטינה פירמידה עשויה עץ ועליה כתובת לזכרו של ז'אן-פול מארה:
Aux mânes de Marat 13 juillet an I. Du fond de son souterrain il fit trembler les traîtres. Une main perfide le ravit à l'amour du peuple
כמו כן הוצגו בכיכר חלק מהאמבטיה בה נרצח, וכתביו.
הכיכר כיום.
בין השנים 1806–1808 נבנה במרכז הכיכר שער הניצחון של קרוסל. במסגרת שיפוץ מוזיאון הלובר בשנת 1989 נבנה מתחת לכיכר מרכז קניות תת-קרקעי וחלק מאולמות הכניסה למוזיאון.
רדינג 3
"רדינג 3" נקרא בעבר תיאטרון על הירקון הוא אולם מופעים שהוקם בשנת 2002 בשטח נמל תל אביב.
היסטוריה.
תיאטרון על הירקון נבנה בשנת 2002 על ידי חברת "אתרים" כאולם תיאטרון בשטח נמל תל אביב. האולם, בשטח של כ-1,000 מ"ר והמונה כ-430 מקומות, עוצב על ידי האדריכל רם כרמי. מבנה האולם עוצב בשלושה יציעים שסודרו סביב זירה או במה "פורצת" בגובה הרצפה (בצורת האות ח').
האולם היה בשימוש משותף של תיאטרון "הבימה" ו"התיאטרון הקאמרי", שחלקו בו. את האולם חנכה הפקה מחודשת שהעלה תיאטרון "הבימה" של אופרת הרוק "מאמי". ההצגה הראשונה התקיימה ב-5 באוקטובר 2002, אולם חנוכתו הרשמית של האולם הייתה בערב גאלה שהתקיים ב-12 באוקטובר בשנה זו. בין ההפקות הנוספות שהוצגו באולם היו "פרגודים" מאת ז'אן ז'נה של "הבימה" ו-"ילדים רעים" מאת עדנה מזי"א ו-"יום במותה של ג'ו" מאת פיטר ניקולס של "תיאטרון הקאמרי", "לב של כלב" על פי רומן קצר של מיכאיל בולגאקוב של תיאטרון קליפה.
לאחר כשנה החליטו התיאטראות לוותר על השימוש באולם הן משום שהצריך העלאת הפקות ייחודיות המתאימות לצורת הבמה השונה, והן משום באותה עת נחנך המבנה החדש ומרובה האולמות של התיאטרון הקאמרי. לאחר תקופה של כשנתיים בהן עמד המקום שומם שימש האולם כאולפן טלוויזיה ממנו שודרה התוכנית "כל לילה עם אסף הראל".
בשנת 2006 עבר המקום לידיו של ערוץ 24, שהשתמש במקום כמועדון הופעות וכאולפן צילומים.
בבילון חמש
חנו
שער הניצחון של קרוסל
שער הניצחון של קרוסל (בצרפתית: Arc de Triomphe du Carrousel) הוא שער ניצחון הממוקם בכיכר קרוסל ברובע הראשון של פריז בירת צרפת, במרכז ארמון הלובר. אין מדובר בשער הניצחון הממוקם בכיכר שארל דה גול, הכפול בגודלו, ואשר נבנה 30 שנה מאוחר יותר.
היסטוריה.
השער תוכנן על ידי שארל פרסייה ונבנה בין השנים 1806–1808 בהוראת קיסר צרפת נפוליאון בונפרטה לזכר ניצחונותיו הצבאיים בשנת 1805. השער מבוסס על שער קונסטנטינוס שברומא שנבנה בשנת 312, ונועד לשאת בראשו את הקוודריגה של סוסי מרקוס הקדוש שנלקחו מבזיליקת מרקוס הקדוש שבוונציה. הסוסים הוחזרו לוונציה לאחר תבוסתו של נפוליאון בשנת 1815, ובראש השער הוצבה קוודריגה חדשה מעשה ידי הברון פרנסואה ג'וזף בוסיו, שמנציחה את השבת שושלת בורבון לשלטון בצרפת.
תיאור השער.
גובהו של השער 19 מטרים, רוחבו 23 מטרים ועוביו 7.3 מטרים. במרכז השער קשת מרכזי שגובהה 6.4 מטרים, ומשני צדדים שתי קשתות נמוכות יותר שגובהן 4.3 מטרים.
סביב השער ניצבים שמונה עמודי גרניט מהסדר הקורינתי שבראשם פסלי חיילי הקיסרות הצרפתית.
בראש השער תבליטים המייצגים את:
כמו כן, בראש השער תבליטי שיש ורוד המתארים את שלום פרסבורג; את כניסת נפוליאון למינכן; כניסת נפוליאון לווינה; ניצחון נפוליאון בקרב אוסטרליץ; ועידת טילזיט ואת כניעת העיר אולם לנפוליאון.
האקס היסטוריק.
שער זה נמצא בקצה המזרחי ביותר של האקס היסטוריק" של פריז (בצרפתית: L’axe historique – "הציר ההיסטורי") – ציר של מונומנטים, מבנים ודרכים שנמשכים ממרכז פריז, בירת צרפת, לכיוון מערב. הנתיב קרוי גם "Voie Triomphale" (דרך הניצחון), וגם "voie royale" (הדרך המלכותית).
בעת שהוקם השער הפריד בינו לבין שער הניצחון ארמון הטווילירי, אולם לאחר שריפת הארמון בשנת 1870 נוצר קו ראייה בין שני שערי הניצחון.
קוואנגמיונגסונג 1