נמנה עם מקימי השירות הרפואי בנגב ועבד כרופא בכל המושבים והקיבוצים בדרום. העובדה שבעבר לא כל הדרכים היו סלולות כמו היום, גרמה למצבים בהם היו מטיסים אותו במטוס מיוחד לקיבוצים בהם היה דרוש רופא.
ישי כיהן כיו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל (1971–1990). במהלך כהונתו הוביל לשינוי בהרכב הוועד המרכזי של הר"י והנהיג את שביתת הרופאים בישראל (1983). על שביתה זו הוציא לאור (1986) את הספר "שביתת הרופאים: 2 במרס 1983 – 27 ביוני 1983". בנוסף, כתב את הספר "בין רופא לחולה", שיצא לאור בהוצאת שוקן. בשנת 1988 ייסד את החברה הישראלית לאתיקה רפואית. בשנת 1989, במהלך כהונתו בתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל, נבחר לנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית. בשנת 2009, במהלך הוועידה ה-41 של הר"י, הוענק לישי אות יקיר הר"י.
ישי נפטר בספטמבר 2016 בבית החולים תל-השומר.
נסיכות ולאכיה
קציצת כרישה
לולה דה סילבה
ברוסה
אנדרטת הטייסים הפולנים בלונדון
אנדרטת הטייסים הפולנים בלונדון (שמה באנגלית: Polish War Memorial) הניצבת במבואותיה המערביים של לונדון רבתי, הוקמה לשם הנצחת תרומתם של אוויראים פולנים למאמץ המלחמה של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, ולזכרם של הנופלים מביניהם.
רקע – חיל האוויר הפולני בבריטניה.
לאחר כיבוש פולין על ידי צבא גרמניה בראשית מלחמת העולם השנייה פונו מרבית אנשי חיל האוויר הפולני אל הונגריה ורומניה ומשם מצאו את דרכם לצרפת. הם השתתפו שם בקרבות לאחר הפלישה הגרמנית במאי 1940. לאחר נפילת צרפת הגיעו רבים מהם לבריטניה.
על פי הסכם בין ממשלת בריטניה לממשלה הפולנית הגולה שולבו אנשי צוות האוויר הפולנים במסגרת טייסות משלהם בחיל האוויר המלכותי הבריטי (בהמשך המלחמה קיבלו היחידות הפולניות עצמאות רבה יותר). בסופו של דבר הוקמו במסגרתו 15 טייסות של מטוסי קרב ומטוסי הפצצה, שאוישו על ידי אנשי צוות אוויר פולנים והפעילו מגוון של דגמי מטוסים. טייסות פולניות הספיקו להשתתף בקרב על בריטניה בקיץ 1940 ואחת מהן הפילה במהלכו יותר מטוסים גרמניים (בסך הכל 126) מאשר כל טייסת אחרת של חיל האוויר המלכותי שהשתתפה במערכה זו. יחידות האוויר הפולניות נטלו חלק גם בקרבות בצפון אפריקה ובאיטליה ובקרבות במערב ובמרכז אירופה לאחר פלישת בעלות הברית לצרפת. מטוסים מאוישים על ידי פולנים הפילו בקרבות אלו לפחות 769 מטוסים גרמניים (ועוד 177 הפלות בספק).
לאחר סיום המלחמה פורקו הטייסות הפולניות ומטוסיהן הוחזרו לחיל האוויר המלכותי. עקב פרוץ המלחמה הקרה חזרו לפולין רק מעטים מן האוויראים הפולנים ששרדו לאחר המלחמה, ורובם נשארו בגלות.
האנדרטה.
האנדרטה ניצבת במערבה של לונדון רבתי, בתחומי רובע הילינגדון, לא הרחק מנמל התעופה הית'רו. היא ממוקמת ליד העיר רואיסליפ (Ruislip), בצמוד לשטח בסיס חיל האוויר המלכותי נורתהולט, ועל אם הדרך של השדרה המערבית (Western Avenue) – אחת הדרכים העיקריות המובילות אל מטרופולין לונדון ואליו, לכיוון צפון מערב.
האנדרטה איננה מפעל זיכרון ממלכתי. יוזמי הקמתה היו אנשי קבוצת קצינים פולנים שנשארו בבריטניה לאחר מלחמת העולם השנייה והקימו את אגודת חיל האוויר הפולני שם. הם גייסו את הכספים שנדרשו להקמתה מתרומות פרטיות. האנדרטה תוכננה על ידי הפסל הפולני מיצ'סלב לובלסקי (Mieczysław Lubelski), ניצול מחנה ריכוז נאצי שהשתקע בבריטניה. הלוט הוסר מעל האנדרטה ב-2 בנובמבר 1948 על ידי הלורד טדר, ראש מטה חיל האוויר המלכותי הבריטי דאז.
האנדרטה משתרעת על פני שטח של כ-600 מטרים מרובעים, ובנויה מאבן גיר (Portland Stone). חלקה המרכזי הוא קיר אבן, אשר במרכזו קבוע עמוד רבוע. על גבי פאתו הקדמית של הקיר נכתב באנגלית ובפולנית:
"To the Memory of Fallen Polish Airmen"
על פאתו האחורית של הקיר נרשם פסוק מן הברית החדשה:
"I have fought a good fight, I have finished my course, I have kept the faith".
בראש העמוד הקבוע בקיר ניצב פסל של נשר – סמלו של חיל האוויר הפולני – ותחתיו הכיתוב "1940-1945". על פני חזיתו של העמוד רשומים שמותיהן של טייסות חיל האוויר המלכותי הבריטי אשר אוישו על ידי אנשי צוות אוויר פולנים, ובתחתיתו – שמות הזירות בהן לחמו יחידות האוויר הפולניות במהלך המלחמה.
לפני העמוד משתרעת בריכת מים, אשר העמוד והקיר שלרגליו משתקפים בה.
מאחורי הקיר ובמפלס נמוך ממנו ניצבים שני קירות נמוכים במתאר של חצי גורן, היוצרים מעבר ביניהם; מדרגות משני צידי חלקה המרכזי של האנדרטה מובילות אל המעבר. על גבי שני הקירות נרשמו שמות אנשי צוות האוויר הפולנים שנפלו, כמו גם סמל חיל האוויר המלכותי וסמלי טייסות פולניות. בעת הקמת האנדרטה נקבעו על גביהם שמותיהם של 1,243 נופלים. במהלך שיפוץ האנדרטה בשנים 1994–1996 נקבעו עליה 659 שמות נוספים. הכיתוב על חלקיה של האנדרטה כמו גם פסל הנשר עשויים ארד.
שניים מנשיאי פולין ביקרו באתר האנדרטה והניחו זרים לרגליה – לך ואלנסה ב-1991 ואלכסנדר קוושנייבסקי ב-2004.
חיים ווירשובסקי
פנמה במשחקים האולימפיים
פנמה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אמסטרדם (1928). היא נעדרה משתי האולימפיאדות הבאות, ושבה והשתתפה באולימפיאדת לונדון (1948). בהמשך, נעדרה מהמשחקים עוד פעמיים, אחת מהן בשל הצטרפותה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), עקב הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. פנמה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
לאורך השנים, זכו שני אתלטים פנמים במדליות אולימפיות. לויד לה ביץ' זכה בשתי מדליות ארד באולימפיאדת לונדון (1948), בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. שישים שנה אחר כך, באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה אירווינג סלדינו במדליית הזהב הראשונה לזכותה של פנמה, בקפיצה לרוחק. באולימפיאדת לונדון (2012) נפסל סלדינו בכל נסיונותיו בשלב המוקדמות וכלל לא העפיל לגמר. אתלט פנמי בכיר נוסף, אלונסו אדוורד, נפסל במוקדמות ריצת 200 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) העפיל אדוורד לשלב הגמר, וסיים במקום השביעי.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
צ'רלס קלור
הפועל רחובות (כדוריד נשים)
קבר הרמב&quot;ם
קבר הרמב"ם נמצא בטבריה. הרמב"ם נפטר במצרים בכ' בטבת ד'תתקס"ה (20 בדצמבר 1204), והאגדה אומרת שהוא ציווה כלשון צוואת יעקב אבינו לבניו: , ובעקבות כך הועברה גופתו ממצרים לטבריה ובה אכן עומד ציון שמקובל כמקום קבורתו.
בחלקה שבה נמצא קבר הרמב"ם מצוינים גם קבריהם של השל"ה הקדוש ורבן יוחנן בן זכאי, וכן האמוראים רבי אמי ורבי אסי. כן מצוינים שם קברי רבי מיימון, אבי הרמב"ם, ורבי דוד הנגיד נכד הרמב"ם, ורבים הם הבאים לעלות על קברים אלה.
בשנת 2009 נחנך בסמוך לקברו של הרמב"ם מרכז מבקרים חדש, מרכז מורשת הרמב"ם, המנציח את פועלו.
מבנה הקבר.
קבר הרמב"ם, והקברים הסמוכים לו, המיוחסים לרבנים מתקופת התנאים ועד למאה ה-17 הם שרידים לבית הקברות היהודי העתיק שקדם לבית הקברות היהודי שהוקם במהלך המאה ה-18 דרומית לטבריה, והשתרע על פני המדרון שמצפון וממערב לטבריה. הקבר שרד בעוד שמרבית הקברים האחרים חוללו והושחתו, בשל יחס הכבוד שקיבל הרמב"ם גם מהאוכלוסייה הערבית.
בשביל המוביל אל הקבר הוקמו 14 עמודים (שבעה בכל צד), ועליהם שמות 14 חלקי ספרו של הרמב"ם "משנה תורה", שהוא גולת הכותרת של כתביו ההלכתיים. מעל מתחם הקבר הוקם מבנה מתכת גדול המסמל כתר. לאורך שני צדי השביל קולח זרם מים.
מקום קבורתו של הרמב"ם.
מקורות רבים החל מסמוך לאחר זמן פטירתו של הרמב"ם, מזכירים את קבורתו ואת קברו בטבריה. הראשון הוא המלומד והסופר המצרי ג'מאל אלדין אלקיפטי , בספרו 'תאריך אל חכמא' לתולדות חכמי הרפואה, שנכתב בשנת 1225, שם הוא כותב בתוך תולדות הרמב"ם, על כך שהוא . גם בחיבורים של נוסעים רבים מאותה תקופה כמו בחיבור "סימני הקברות" שנתחבר לפני שנת 1260 על ידי רבי יעקב השליח, וכן בשני החיבורים הקרובים זה לזה - קינת "קברי אבות" והחיבור "קבלת צדיקי ארץ ישראל" שנתחברו ככל הנראה בסוף המאה ה-13, כמו גם בשני חיבורים נוספים הקרובים זה לזה - חיבור "אלה המסעות" והחיבור "תוצאות ארץ ישראל" לתלמיד הרמב"ן מתחילת המאה ה-14, מזכירים כולם את קבר הרמב"ם בטבריה. גם העובדה שבשלהי המאה ה-13 נערכו על קברו של הרמב"ם בטבריה טקסי החרמות ונידויים נגד ספריו השנויים במחלוקת (כגון מורה הנבוכים). וכן הימצאות קבר נכדו, רבי דוד הנגיד, בסמוך למקום המיוחס לקבורת הרמב"ם, תומכות בכך. ישראל הרצברג כותב בספרו המחקרי על קברי הצדיקים בגליל: "אין חולק שהרמב"ם קבור בטבריה על אף שנפטר במצרים וייתכן שאף בתחילה נקבר שם...שמואל ב"ר שמשון שביקר בטבריה חמש שנים לאחר פטירת הרמב"ם, לא מזכירו בטבריה, ואולי רק לאחר תקופה זו הועבר לטבריה ממצרים וכפי שמעיד ר' יוסף סמברי איש מצרים "וקברו אותו בבית המדרש שלו...במצרים, ומשם הוליכו אותו לארץ ישראל וקברוהו בטבריה".