את סרטו הראשון "עוד" (2017), יצר יחד עם הבמאי ניצן גלעדי . הסרט שודר בערוץ yes דוקו.
סרטו הראשון של דץ כבמאי "אסתיר פניי" (2018), העוסק בסיפור חייו של האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג, שודר בכאן 11 והוקרן בפסטיבלי קולנוע (למשל השתתף בפסטיבל הקולנוע היהודי מיאמי 2018). הסרט היה מועמד לפרס סרט הביכורים הטוב ביותר במסגרת תחרות הקולנוע התיעודי הישראלי.
בשנת 2019 הפיק והיה שותף לכתיבת התסריט של הסרט התיעודי העצמאי "מחר כבר עבר" של הבמאי בועז גולדברג, העוסק בסיפורו של מוזיקאי האינדי צ'רלי מגירה. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל דוקאביב ובפסטיבלי קולנוע נוספים, בהם פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בקראקוב , שם היה הסרט מועמד בקטגוריית הסרט התיעודי המוזיקלי הטוב ביותר. הסרט נרכש לשידור על ידי ערוץ 8.
בשנת 2020 שימש דץ כעורך התוכן של הסדרה התיעודית "סטוריז" של הבמאית ג'ולי שלז. כמו כן, שימש כאחד מיוצרי הסדרה התיעודית "רבנו" של הבמאי אורי גרודר, העוסקת בתולדות חייו של רבי נחמן מברסלב ובהתפתחות של חסידות ברסלב. שתי הסדרות שודרו בכאן 11.
ב-23 בספטמבר 2020 שודר בכאן 11 סרטו השני כבמאי "עשרה ימים באוקטובר", העוסק באירועי אוקטובר 2000 וזכה לביקורות טובות. מבקר הטלוויזיה עינב שיף של ידיעות אחרונות אף הגדיר אותו כמסמך עוצמתי ובמוסף שבעה לילות, הוא תואר כמסמך נוקב וחשוב. הסרט נרכש להפצה בינלאומית על ידי החברה הבריטית .
דץ כיהן כחבר הנהלה של הפורום הדוקומנטרי בישראל בשנים 2019 – 2020 ומשמש כשופט בפסטיבל הקולנוע היהודי בירושלים.
דץ מתגורר בתל אביב-יפו.
ועדת הכלכלה של האומות המאוחדות
טיריל אקהוף
טיריל קהמאפנהואג אקהוף (בנורווגית: Tiril Kampenhaug Eckhoff; נולדה ב-21 במאי 1990 בבארום), היא ביאתלטית נורווגית. היא האלופה האולימפית בעלת 5 מדליות מהמשחקים האולימפיים, מהן מדליית זהב אחת מאולימפיאדת סוצ'י (2014). אלופת העולם בעלת 13 מדליות, מהן 9 מדליות זהב. היא בעלת 21 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם.
כלכלה גלובלית
נקודת ברוס
נעם רפפורט
נעם רפפורט (נולד ב-5 באוקטובר 1971) הוא היסטוריון מוזיקה ישראלי שעיקר התמחותו היא בתרבות המוזיקלית משנות השישים והשבעים של המאה העשרים. בתחום זה גם יוצר תוכן לספרים, מרצה ושדרן רדיו.
ביוגרפיה.
נעם רפפורט למד בין השנים 1995–1997 בבית הספר למוזיקה רימון וסיים את לימודיו במסלול עיבוד והלחנה.
עבודתו כמוזיקאי.
ב-1997 הצטרף כקלידן ללהקת שליחי הבלוז, שעסקה בשנים אלה בעיקר בגרסאות כיסוי בהופעותיה לשירי רוק קלאסי ובלוז, עד שפגשה בשנת 1999 את הזמר חמי רודנר, ואיתו רפפורט החל לעבוד משנת 2000 כנגן ומעבד והוציא עימו ארבעה אלבומים ("גאולה", "מלנכוליה אהובתי", "חמלה" ו-"חמי והרודראנרס"), תרומתו המוזיקלית של רפפורט לאלבום "גאולה" זיכתה אותו לאחר שנתיים בתואר תקליט זהב. נוסף להקלטת האלבומים, רפפורט הופיע כחלק מהרכבו של רודנר בקביעות ברחבי הארץ עד 2005.
ב-1998 החל רפפורט לנגן בקלידים בהופעות של אושיק לוי ונשאר איתו עשרים שנה.
בשנים 2000–2001 הלחין ועיבד תפקידי קלידים, הקליט והופיע עם להקת רוקפור. עבודתו עם הלהקה נשמעת באלבומים "Supermarket" ו-"One Fantastic Day", באותם אלבומים גם תרם את חלקו בנגינה על פסנתר ומלוטרון, כלי מקלדת מיוחד אשר רפפורט נמנה בין הקלידנים הבודדים בארץ שניגנו בהופעות והקלטות בדגמים אמיתיים של הכלי (ולא בדגימת הצלילים שלו). רפפורט גם נמצא באלבום האוסף של רוקפור, "For Fans only".
ב-2001 ניגן רפפורט באלבום "תולדות המים" של דני סנדרסון, נגינתו באורגן נשמעת בשיר "רק את" ומלווה את קולו של גידי גוב. באותה שנה גם ניגן באלבומו של שי נובלמן "How To Be Shy", רפפורט שב לנגן גם באלבומו השלישי של נובלמן "יומי הוא חלום" שיצא בשנת 2013.
ב-2004 התחיל לעבוד כנגן בתיאטרון פלייבק "משחק החיים" ומאז ממשיך ליצור מוזיקה מקורית בהרכבי תיאטרון פלייבק שונים. כמו כן באותה שנה יצא לאור אלבומו הראשון של הרכבם של המוזיקאים יואל ואדי רון, אליהם חבר רפפורט, "למוס למוס" בשם "Chameleon mood swing", אלבום שני לאותו הרכב הנושא את שם ההרכב עצמו, יצא ארבע שנים לאחר מכן. המוזיקה שכתב במסגרת "למוס למוס" זכתה לביקורות חיוביות בישראל ומחוצה לה.
ב-2009 השתתף רפפורט בהקלטות האלבום "ראשון ואחרון" של גילי שושן, גם בו כקלידן ומעבד.
בין 2014 לשנת 2016 שימש כמפיק מוזיקלי להרכב "Amity Band" והפיק וניגן בשירים Crazy times, Can`t wait for tomorrow, Twilight fantasy, Lady dandelion
פועלו כהיסטוריון מוזיקה.
בשנת 2013 הקים רפפורט מגזין מוזיקה אינטרנטי ברשת החברתית "פייסבוק" ושמו 'קרוב לקצה', שמדי יום קוראים בו אלפי משתמשים רשומים, כולל אנשים ידועים רבים מתעשיית המוזיקה הישראלית.
החל משנת 2016 ועד היום מעביר את הרצאותיו העוסקות במוזיקת פופ ורוק ישראלית ולועזית ברחבי הארץ ובתצורה אינטרנטית.
באותה שנה הוציא רפפורט את ספרו הראשון "רוק מסביב לשעון" שנכתב ועוצב כהומאז' מקורי לעיתונות הפופ הישראלית של שנות השישים והשבעים. רפפורט הוציא לאור לאחר שנתיים ספר נוסף בשם "רוק ישראלי 1967-1973" ובו שרטט תמונה מלאה של תרבות הרוק-פופ הישראלית על רקע מלחמות ששת הימים ויום הכיפורים והשנים שביניהן. עמיתו למקצוע יואב קוטנר כתב בדברי ההקדמה לספר זה של רפפורט: "נעם רפפורט הוא חוקר אמיתי שלא מתעצל להקדיש את חייו ללימוד הנושא, לחקר מעמיק, לחיטוט בארכיונים, תוכניות רדיו, עיתונים ישנים, לראיונות עם אנשים שהיו שם בזמן אמת, ומה שנדמה לי הכי חשוב: להצלבת מידע. אי אפשר לבלבל אותו עם עובדות אלטרנטיביות שאין להן בסיס. נעם רפפורט הוא מקצוען ואני נעזר בו ובידע שלו. אני מעריץ אותו על הסבלנות והמאמץ".
ב-2018 החל לשדר את תוכניותיו הקבועות על מוזיקה ברדיו ארץ ולכתוב את ספרו השלישי בתחום המוזיקה.
ב-2020 פתח קורס בבית הספר רימון בשם "גיבורי המוזיקה הישראלית", קורס זה אותו רפפורט מלמד נבנה לפי ספרו על הרוק הישראלי.
ב-2021 הוציא את ספרו השלישי "ביטלמאניה!" שמביא לראשונה בארץ את סיפור הביטלס השלם בעברית, ופרטי מידע מדויקים שלא נחשפו כלל מאז שקרו בזמן אמת. ספריו של רפפורט יצאו לאור בעזרת פרויקטים של מימון המונים באתר הדסטארט, כאשר סך התרומות שגויסו עבור הדפסת כל אחד משלושת ספריו טרם יציאתם נעו בין 80–90 אלף שקלים.
רפפורט נשוי ואב לשניים. גר בפתח תקווה.
קישורים חיצוניים.
מגזין המוזיקה קרוב לקצה ברשת החברתית פייסבוק
אמיל שטומפ
אמיל וילהלם שטומפ (בגרמנית: Emil Wilhelm Stumpp; 17 במרץ 1886 – 5 באפריל 1941) היה מורה גרמני, צייר ואחד ממאיירי העיתונות הגרמניים המפורסמים ביותר של רפובליקת ויימאר.
חייו ועבודתו.
הוריו של סטומפ היו הגנן וילהלם סטומפ מסטטן ואשתו מריה, לבית אקרל. הוא גדל עם חמישה אחים. שלוש שנים לאחר לידתו עברה משפחתו לוורמס, שם עבד האב כגנן ראשי עבור משפחת התעשייתנים הייל. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בפברואר 1904, למד תחילה סמסטר אחד בבית הספר לאמנויות יישומיות בקרלסרוהה, לאחר מכן עשה את שירותו הצבאי בן שנה אחת בגדוד חי"ר 118 בוורמס החל מ-1 באוקטובר והחל ללמוד באוניברסיטת פיליפס במרבורג. בסמסטר החורף 1905/06 הוא למד גרמנית, אנגלית, היסטוריה ופילוסופיה. לאחר שני סמסטרים עבר לאוניברסיטת הומבולדט בברלין, שם למד בשני הסמסטרים הבאים.
לאחר מכן בילה שנה בסקנדינביה לפני שחזר למרבורג לשלוש שנות הלימוד האחרונות. באופסלה הוא פגש את הסטודנטית השוודית הדוויג גלאס, איתה נישא בשנת 1910 עוד כסטודנט. לזוג נולדו חמישה ילדים. במרבורג עבר שטומפ את הבחינה להיות מורה להתעמלות וציור במרץ 1910.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוזעק מיידית כסגן למילואים. הוא נפצע ארבע פעמים במהלך המלחמה. בתום המלחמה הוא גר עם משפחתו בקניגסברג, שם היה עוזר מפקד התחנה. בסערת מהפכת נובמבר הוא נכלא זמנית על ידי חיילים נגד המהפכנים על שיתוף הפעולה שלו עם מועצת הפועלים.
החל מ-1 באפריל 1920 עבד בגמנסיה המלכותית בקניגסברג והיה גם אמן. בשנת 1919 הוא היה המייסד והיו"ר של "האגודה הכלכלית של האמנים החזותיים בצפון מזרח גרמניה". בין ההוראה לבין היותו אמן, פרש מבית הספר בחג הפסחא 1924 ומאז ואילך עבד כצייר עצמאי ושרטט בברלין, בזמן שמשפחתו שהתה בקניגסברג. לאחר מותה המוקדם של אשתו בשנת 1928, אחותו טיפלה בילדים.
בתחילה התמחה שטומפ בהפקת רישומי פורטרט, אחר כך ברפרודוקציה הליטוגרפית שלהם לפרסום בעיתונות, עד מהרה הוא הצליח עד כדי כך שתמונותיו הודפסו בעיתונים רבים וב־1926 הופיע הספר הראשון עם ציוריו.
בשנים שלאחר מכן תיאר שטומפ מספר רב של אישים חשובים מפוליטיקה, עסקים, ספורט, החיים האינטלקטואליים ועולם האמנות. לפעמים הוא השתתף באירועים מרכזיים כמו כנסים, קונגרסים ותחרויות ספורט כדי למצוא את הדוגמנים שלו, לפעמים הם ישבו עבורו כמודלים מטעם העיתונים, ולפעמים הוא פנה אליהם במיוחד כדי לקבל את אישורם לציור פורטרטים. לדוגמה, הוא היה האמן היחיד שקיבל אישור מאדוורד מונק לעשות לו דיוקן. הוא נהנה מהבנתו המהירה ומדרך עבודתו, כך לדוגמה בשנת 1932, לאחר שהשתתף במשחקים האולימפיים בלוס אנג'לס, הוא תיאר את המועמד הדמוקרטי לנשיאות פרנקלין רוזוולט שישב מולו עשר דקות בלבד.
דיוקן היטלר 1933.