בשנת 2007 תרופת הדומפרידון הייתה זמינה ב-58 מדינות, כולל קנדה. האינדיקציות המאושרות של דומפרידון משתנות בין המדינות. באיטליה התרופה משמשת לטיפול במחלת ריפלוקס גסטרו-ושט. בקנדה, התרופה מיועדת להפרעות תנועתיות של מערכת העיכול העליונה ולמניעת תסמינים במערכת העיכול הקשורים לשימוש בחומרים אגוניסטים של דופמין אנטי-פרקינסוניים. בבריטניה, שימוש בדומפרידון מיועד רק לטיפול בבחילות והקאות ומשך הטיפול מוגבל בדרך כלל לשבוע אחד.
בארצות הברית, דומפרידון אינו מאושר כיום בדרך כלל לשימוש רפואי. ב-7 ביוני 2004, ה-FDA פרסם אזהרה פומבית שהפצת מוצרים המכילים דומפרידון אינה חוקית. קיים חריג לשימוש באנשים עם מחלות הקשורות במערכת העיכול ועמידות לטיפול במסגרת בקשה לטיפול חמלה דרך ה-FDA.
דומפרידון זמינה ללא מרשם לטיפול ברפלוקס קיבה ושט ודיספפסיה תפקודית במדינות רבות, כגון אירלנד, הולנד, איטליה, דרום אפריקה, מקסיקו, צ'ילה וסין.
אופן נטילת התרופה.
דומפרידון זמינה כטבליות, טבליות מתפוררות דרך הפה, תרחיף ונרות.
מחקר.
תרופת הדומפרידון נחקרת כאמצעי מניעה הורמונלי פוטנציאלי למניעת הריון בנשים.
פבריס לוקמבו-לוקאסו
פבריס לוקמבו-לוקאסו (בצרפתית: Fabrice Lokembo-Lokaso; נולד ב-31 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן עבר מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה.
לוקמבו-לוקאסו התחיל את הקריירה שלו בשרלרואה. ב-10 באוגוסט 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 למכלן.
בקיץ חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל, בה היה שותף לעלייה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של גביע אופ"א. ב-7 בינואר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 להפועל תל אביב.
בקיץ לוקמבו-לוקאסו חתם באנוסיס נאון פארלימני מליגת העל הקפריסאית. בהמשך הקריירה שיחק גם באולימפיאקוס ניקוסיה, א.א.ק. לרנקה ולה לובייר.
ב-29 ביולי 2016 נידון לעשרה חודשי מאסר בגין הברחת מהגרים מצרפת לאנגליה.
שביל רמות מנשה
שביל רמות מנשה הוא נתיב הליכה ארוך באזור רמות מנשה שבמדינת ישראל. המסלול מתחיל בשדות החקלאיים של מושב עופר ונגמר בחלקו של נחל תנינים הסמוך לעיר בנימינה, ואורכו הכולל הוא כ-62 קילומטרים. צבעי הסימון של המסלול הם כתום ולבן.
על אף עצמאותו, תוואי זה מוצע כחלופה למטיילים בשביל ישראל - במקום הליכה בת יום על חורשות עצים בין עופר לבין בנימינה, ניתנת האפשרות לעבור בנופי אזור רמות מנשה הכוללים יערות, נחלים, מעיינות, שדות חקלאיים, שדות מרעה ומאגרי מים. מומלץ לחלק את ההליכה לשלושה ימים, כשנקודות לינה אפשריות נמצאות בפארקים ובקיבוצים הנמצאים לאורך כל הדרך כמו גם הצטיידות במזון ובשתייה באלו. ההליכה לאורך השביל מספקת נקודות תצפית רבות על העמקים וההרים הירוקים של האזור, ואלו מעניקות מבט נדיר על המסדרון האקולוגי של מחוז המרכז ההולך ומצטמק עם חלוף השנים.
היסטוריה.
בסוף שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000, החלו להיסלל כבישים ולהיבנות גשרים ומחלפים בשטחים הפתוחים באזור מחוז המרכז כהמשך להתפתחות העירוניות עם גדילת האוכלוסייה וההתרחבות הטבעית של הערים בבניית שכונות מגורים חדשות. הטבע הלך והצטמצם, אך חלקים מן היערות, שמורות הטבע והגנים הלאומיים נשמרו, כמסדרון האקולוגי האחרון. ב-2011, לאחר עבודה מאומצת של המועצה האזורית מגידו, ארגון אונסק"ו הכיר באזור רמות מנשה כשמורה ביוספרית. מיד לאחר מכן, הוועדה לשבילי ישראל של החברה להגנת הטבע החלה בסימון בשטח של שביל אשר יאגד בו את האתרים המשמעותיים של פארק רמות מנשה, ובהם הר חורשן, עמק השלום, יער הזורע, נחל השופט וגבעת הרקפות. העבודה הושלמה ב-2013, אז נחנך השביל כחלק מפסטיבל יערות מנשה.
ב-2020, חלק ניכר של השביל, בשדות החקלאיים של רמת השניים, עמד בסכנת הריסה, לטובת בנייה של כ-3,000 יחידות דיור עבור הרחבת העיר יקנעם עילית. בין ראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי, לבין ראש המועצה האזורית מגידו, איציק חולבסקי, התנהל קרב משפטי וציבורי בעניין זה, שכן כל אחד מהם תבע את השטח לעצמו וייעד לו שימוש שונה. שני הצדדים היו מעוניינים לפתח באזור, אלפסי את עירו וחולבסקי את מושב עין העמק ושאר המושבים והקיבוצים הסמוכים, וההחלטה בעניין ניתנה להכרעתה של שרת הפנים איילת שקד, שהחליטה לבסוף, ב-2022, כי השדות החקלאיים יישמרו ותוכניות הפיתוח של אלפסי וחולבסקי ייעצרו.
יצחק מלאך
יצחק (איציק) מלאך (נולד בשנת 1948) הוא מנהל מערכות מידע, מפקד יחידת ממר"ם ומשנה למנכ"ל בנק לאומי לשעבר. קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, מעוטר בעיטור המופת על גילוי אומץ לב בקרב במלחמת ההתשה.
ביוגרפיה.
נולד בבית החולים הדסה בתל אביב וגדל בחולון, בוגר בית הספר התיכון קוגל בעיר. בשנת 1966 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים. בוגר המכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה והמכללה לביטחון לאומי.
את עיקר שירות החובה ביצע בתעלת סואץ, שם שימש כקצין סוללה וכקצין תצפית קדמי, במוצבים לאורך התעלה ובמבצעים מיוחדים. תקופה זו התאפיינה במלחמה שוטפת עם מצרים במסגרת מלחמת ההתשה. על לחימתו בקרבות ואירועים בהם לקח חלק זכה מלאך בצל"ש אלוף של מפקד גייסות השריון וכן הוכר כחייל מצטיין על ידי נשיא המדינה זלמן שזר.
ב-9 במרץ 1969 פיקד על יחידה שהופגזה קשות באזור קנטרה, ולאחר שהסוללה נפגעה והקשר עם חייליו נותק, המשיך לפקד עליהם תוך התרוצצות ביניהם ותחת אש כבדה עלה על מכונית תחמושת וחילק תחמושת לחייליו. על מעשה זה עוטר בעיטור המופת על ידי הרמטכ"ל דוד אלעזר.
כאשר הגיע מועד שחרורו מצה"ל, התבקש מלאך להישאר בשירות קבע בחיל התותחנים, אולם לבקשתו הועבר לממר"ם - יחידת המחשוב הצה"לית. בשנת 1969 עבר קורס תכנות, אותו סיים בהצטיינות, ושובץ ביענ"א, יחידת המחשב של אגף האפסנאות. הוא עבר קורסים נוספים, בהם עיצוב מערכות וניתוח מערכות מידע. במקביל למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בשנת 1975, ולאחריו השלים תואר שני במדיניות ציבורית. מלאך התקדם בסולם הדרגות והתפקידים, ובשנת 1984 מונה למפקד השמיני של ממר"ם, בדרגת אלוף-משנה, תפקיד אותו מילא במשך שלוש שנים.
לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לבנק הפועלים בתפקיד עוזר מנכ"ל בכיר וכראש אגף הפיתוח. משם עבר לבנק לאומי כראש חטיבת הטכנולוגיה, מנהל מערכות מידע ובשנת 2011 מונה למשנה למנכ"ל. בבנק לאומי הוביל את הקמת מתקן מחשבים מוגן טילים ראשון מסוגו במגזר האזרחי והצבאי, המשמש כענן פרטי של הבנק, וכן ניהל את ההקמה של רשתות תקשורת ויישומים מתקדמים, שהיו הצעדים הראשונים בשירות הדיגיטלי של בנק לאומי.
בשנת 2005, עת כיהן כמנהל מערכות המידע של בנק לאומי, זכה מלאך בפרס "אלוף האלופים" בתחרות "אוסקר ה-IT" השנתית, זאת בזכות זכיית הפרויקט שניהל בארבע קטגוריות שונות בתחרות: אבטחת מידע, תוכנות לניהול שירות לקוחות, אינטראנט ועמדות ניידות לעובדים.
עוד במהלך עבודתו בבנק הוכתר כ"מנמ"ר המנמ"רים" של קבוצת "אנשים ומחשבים" במסגרת תחרות ITAwards השנתית שמארגנת הקבוצה, וכן בפרס על מפעל חיים מטעם קבוצת "אנשים ומחשבים", במסגרת כנס KickOff 2012. בדצמבר 2013 סיים 20 שנות עבודה בבנק לאומי ופרש לגמלאות.
מלאך כיהן כדירקטור בחברות מקבוצת בנק לאומי: לאומי שווייץ, לאומי קארד ובנק ערבי ישראלי.
נשוי ללאה, אב ל-3 ילדים וסב ל-11 נכדים.
פעילות ציבורית.
מלאך הוא סגן יו"ר הוועד המנהל וחבר בחבר הנאמנים של HIT מכון טכנולוגי חולון. כמו כן, מכהן במועצה הציבורית של שירותי בריאות כללית.
בנוסף, חבר בוועדות השקעה של שני גופים פרטיים ("מועדון המאה" ו-“Together”) וכן של גוף ציבורי ("יוניק-טק" בע"מ).
וסטרלנד
וסטרלנד (בגרמנית "Westerland", בדנית "Vesterland") היא העיר הצפונית ביותר בגרמניה. היא שוכנת על האי זילט שבתחומי מדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה.
היסטוריה.
וסטרלנד היא אחת מההתיישבויות המוקדמות ביותר באי זילט. לאחר שיטפון שפקד את המקום בשנת 1436 והרס חלק ניכר מההתיישבות של קהילת אידום, בנו הניצולים קהילה חדשה, צפון מזרחית להתיישבות הקודמת. היישוב החדש נקרא Hedigen.
האזכור הרשמי הראשון לשם וסטרלנט (Westerlant) מופיע בשנת 1462, שם שנבע ככל הנראה משמו של שדה שעיבדו תושבי הכפר טינום, הממוקם כ-4 קילומטרים דרום מזרחית לוסטרלנד.
בשנת 1634 נהרסה הכנסייה הישנה של אידום, ונבנתה מחדש הרחק מהים.
מספר התושבים לא היה גדול. בשנת 1636 היו במקום 43 משפחות, ובשנת 1695 - 76 משפחות. תושבי המקום התפרנסו מדיג וציד לווייתנאים.
בשנת 1855 הוחלט להפוך את וסטרלנד לאתר נופש על חוף הים, דבר שהוביל לגידול ניכר במספר תושביו. בשנת 1857 נפתח במקום המלון הראשון, ה-Dünenhalle. בתי מלון נוספים נבנו בהמשך, והמקום משך אליו תיירים רבים. האוכלוסייה במקום גדלה באופן עקבי: בשנת 1755 התגוררו במקום 490 תושבים, בשנת 1905 היו במקום 2,292 תושבים ובשנת 1934 - 3,614 תושבים. כיום מתגוררים במקום 9,032 איש.
נקודות עניין בעיר.
מוקד המשיכה העיקרי של העיר הוא החוף והטיילת בת 6 הקילומטרים.
בעיר קיימים היום כ-30 מבנים היסטוריים ועוד 150 שנחשבים בעלי ערך היסטורי או ארכיטקטוני מיוחד.
בוסטרלנד ממוקם Heimatstätte für Heimatlose - בית קברות עתיק למלחים חסרי שם, שטבעו במהלך השייט בים בין השנים 1855-1905.
בעיר קיימים מספר מרכזי ספא.
אוקאן
אוקאן (בהונגרית: Okány) הוא כפר במחוז בקש בנפת שרקד.
מיקום.