פראנקל הסביר את תורתו ואת מקורו האטימולוגי של שמה. "לוגוס הוא מילה יוונית שפירושה: "משמעות", "פשר". לוגו-תיראפיה ... מרכזת את עיוניה במשמעות ההוויה האנושית וכן בחיפושי האדם אחר משמעות זו". בשונה מאסכולות הגות ופרקטיקה אחרות, כגון של פרויד, או של מרקס ואנגלס, סבר פראנקל כי "שאיפתו של האדם לפשר היא כוח ראשוני ולא "שכלון שניוני" בלבד של דחפים אינסטינקטיביים". יתר על כן, הוא סבר שתסכול קיומי, דאגה או יאוש, אינם סימנים פתולוגיים ואינם מחלה נפשית, אלא הם אמירה על המציאות הקיומית של האדם. ועל כן, תפקידו של הרופא הוא לעזור למצוא פשר לתחושות הללו ולסייע במציאת הדרכים בין התחושות הללו לבין הנסיבות הקיומיות שגרמו להם. עיקר שאיפתו של האדם לדעת פראנקל הוא לממש את המשמעות, הפשר של חייו, של ערכיו הפנימיים, ולכן, אם ימצא הפשר והתובנה הפנימית, אזי גם ייפתר חלק ממצוקתו הנפשית של "החולה".
כמו כן הובאו בספר "רשימה ביבליוגרפית" ו"רשימת מונחים".
עיבוד לקולנוע.
ב-16 במרץ 2021 נמסר על פיתוח סרט קולנוע המבוסס על הספר. את הסרט יפיקו קייט כהן ומריסה פולווינו באמצעות חברת ההפקות שלהן, "סרטי סטרייט אפ", ותחת המותג החברתי "סטרייט אפ אימפאקט". את העיבוד הקולנועי יכתבו במשותף הסופר טוני רובינס והתסריטאית אנג'לה וורקמן. להפקה יחבור אלכסנדר וסלי, נכדו של מחבר הספר, ויקטור פראנקל.
מערת החלב
מערת גבירתנו מרים (בערבית: مغارةآلسثئ - "מעארת א-סיתי"), המוכרת יותר בשם מערת החלב (בלטינית: Crypta lactea), היא קפלה קתולית-פרנציסקנית השוכנת כ-200 מטרים דרומית-מזרחית לכנסיית המולד בבית לחם.
המסורת הנוצרית.
לפי המסורת הנוצרית הסתתרה המשפחה הקדושה במערה בעת טבח החפים מפשע בידי הורדוס, טרם נמלטה למצרים. המסורת ממשיכה כי בעת שמרים הניקה את ישו, נשרה טיפת חלב אל הקרקע, והפכה אותה ללבנה. נוצרים ומוסלמים כאחד, מאמינים כי פירורי האבן מהמערה מעשירים את חלב ההנקה ותורמים לפוריות. אמהות מניקות מערבבות את האבקה במי השתייה שלהן, ואלה המבקשות להרות מניחות אותה מתחת למזרניהן. לפי מסורת נוספת שמקורה, ככל הנראה, במאה ה-7, נקברו החפים מפשע במערה. מסורת שלישית ממקמת את סגידת האמגושים לישו במערה זו.
האתר.
המערה חצובה בסלע גיר רך ופריך, וגרם מדרגות מוליך אליה. שלושה עמודים תומכים בתקרתה, ובצידה המזרחי ניצב מזבח. מעל המערה קמה כנסייה במאה ה-5 וממנה שרדו קטעי פסיפס שבו נראים צלבים. במאה ה-14 תפסו הפרנציסקנים את החזקה במקום והקימו בו כנסייה חדשה ב-1872. כנסייה זו הוגדלה וחודשה באופן משמעותי בשנת 2007 כדי לאפשר עריכת טקסים רבי משתתפים. קירות הכנסייה החדשה לבנים וחלקים כמעט לחלוטין, רצפתה עשויה שיש וספסלי הישיבה עשויים מעץ בהיר.
טנגו (להקה)
טנגו הוא הרכב רוק ישראלי שפעל בין השנים 1984–1987. סולן הלהקה והגיטריסט היה מיקי שביב והמתופף היה ז'אן פול זימבריס.
היסטוריה.
שביב וזימבריס שיתפו לראשונה פעולה ב-1980, כשליוו את הזמרת שרי. בהמשך ניגנו יחד לצדם של אמנים נוספים, בהם דויד ברוזה, אבנר גדסי, גידי גוב ויוני רכטר, נורית גלרון, שלום חנוך וקובי רכט, בעקבות סיבוב ההופעות שליווה את האלבום "חתונה לבנה" של שלום חנוך, הקליטו השניים, יחד עם הקלידן שם טוב לוי, מספר שירים. אחד השירים, "אל תעזבי את תל אביב", הופץ גם כתקליט שדרים, בו הזדהו השלושה לראשונה בשם "טנגו".
ב-1984 הוציאו שביב וזימבריס את האלבום הראשון של הלהקה, "סידור קבוע", שהופק באופן עצמאי. שביב כתב והלחין את כל השירים באלבום, שכלל, פרט ל"אל תעזבי את תל אביב", גם את השירים "עיניים ירוקות" ו"ריקוד לאור ירח". בחלק מהשירים ניגנו לצד הצמד גם משה לוי, ירוסלב יעקובוביץ' ונאור דיין. לאחר יציאת האלבום יצאו השניים לסיבוב הופעות, בו נטל חלק גם דיין, ובהמשך הופיעו גם עם אלון אולארצ'יק במופע שנקרא "אלון וטנגו, טנגו ואלון". ביחד עם אולארצ'יק הקליט ההרכב את השיר שהפך ללהיט מצליח "או שאתה שר... (או שלוקחים אותך מפה)" אותו ביצעו בהופעותיהם.
במצעד הפזמונים של רשת ג' לשנת תשמ"ה (1985) נבחרה "טנגו" ללהקת השנה, וכמה משיריה דורגו במצעד: "עיניים ירוקות" במקום ה-17, "או שאתה שר" במקום ה-30 ו"ריקוד לאור ירח" במקום ה-38. בנוסף, מנכ"ל "הד ארצי", יאיר ניצני, קישר בינם לבין חברת ההפקות הבינלאומית וורנר אלקטרה אטלנטיק. ההרכב הקליט כמה מהשירים באנגלית, והסינגלים הופצו באירופה ובארצות הברית, אך לא זכו להצלחה.
ב-1986 הקליטה "טנגו" את אלבומה השני, "אמונה שלמה". שביב כתב והלחין את כל השירים פרט לשניים (אחד מהם היה גרסת כיסוי ל"לי ולך" שכתב דידי מנוסי וביצע במקור אריק איינשטיין). בחלק מהשירים ניגנו גם נאור דיין ורמי קלינשטיין, בשיר אחד השתתפה מקהלת הכושים העבריים ובשיר אחר דורי בן זאב. אחד מהשירים באלבום, "שפוי מלחמה", הוקלט מאוחר יותר גם בערבית ובגרסה משולבת ערבית-אנגלית. אף שהאלבום נמכר יותר מקודמו, סיבוב ההופעות נכשל מסחרית, וב-1987 החליטו שביב וזימבריס לפרק את ההרכב.
נחום אש
הרב נחום אַש (י"ב בשבט תרי"ח, 27 בינואר 1858 - י"ט בסיוון תרצ"ו; 12 במאי 1936) היה רבה הראשי ואב"ד של העיירה צ'נסטוחובה שבדרום מערב פולין ומחבר ספרי דרוש והלכה.
ביוגרפיה.
נולד בווישגורוד שבמחוז פלוצק, לרב דוד צבי אש. עוד בנערותו התפרסם כעילוי, בעל זיכרון מופלא. למד בישיבת ר' אביגדור לייבוש ליבנטאל בקובל. הרבה ללמוד לימודי חול. בן 18 נשא לאישה את בת הרב שמשון אורנשטיין, אב"ד אוזרקוב. נסמך להוראה על ידי חותנו, והרב חיים אלעזר וקס מקאליש.
בשנת תרמ"ט נתמנה לרב בעיר נשיאווה שבפלך ורשה, ובשנת תרנ"ד עבר לכהן כרב בצ'נסטוחובה, שבה שימש עד יומו האחרון, 43 שנים. בכהונתו פרחה הקהילה היהודית בעיר. פרק חשוב בחייו תפסה המערכה שניהל סביב שאלת השחיטה היהודית בפולין, עליה קמו עוררין מבין הצירים האנטישמיים בפולין, והוא לעומתם פתח בפעולת הסברה נמרצת.
היה חובב ציון ופעיל בתנועת המזרחי מראשית ימיה. ראש ועד קרן היסוד בעירו.
היה ידוע כנואם וכן פרסם מאמרים בעיתונות בנושאי השעה.
Having Fun with Elvis on Stage
Having Fun with Elvis on Stage הוא אלבום הופעה של אלביס פרסלי אשר יצא ב-1974. האלבום יוצא דופן מבין תקליטיו של פרסלי בכך שאינו כולל אף שיר או קטע מוזיקלי כלשהו, ומורכב כולו מקטעי דיבור שהוקלטו במעברים בין שירי הופעותיו. האלבום נחשב לגרוע ביותר של פרסלי, ובין הגרועים בכלל. כך לדוגמה, מבקרי המוזיקה ג'ימי גוטרמן ואוון אודונל הציבו את האלבום במקום הראשון בספרם "אלבומי הרוק אנד רול הגרועים בכל הזמנים" מ-1991 (וזאת על אף העובדה כי זהו אינו אלבום רוק אנד רול).
האתר Allmusic העניק לאלבום כוכב אחד וכתב - "יש האומרים כי האלבום אינו ניתן לשמיעה לחלוטין, אך למעשה הוא גרוע מזה; האזנה לו דומה לצפייה בתאונת דרכים המתרחשת בקרקס ומשאירה את הצופה מבועת ומבולבל מכדי להפנות את המבט".
רקע.
"קולונל" טום פארקר, מנהלו האישי של פרסלי, היה מעוניין להוציא אלבום שיימכר למעריצים בהופעות, לצד חולצות ופריטי אספנות אחרים. לרוע מזלו, החוזה של פרסלי עם חברת התקליטים RCA הבהיר כי זכויות היוצרים של כל שיריו שייכות באופן בלעדי לחברה. פארקר, שהיה מעוניין באלבום שיניב רווחים לו עצמו, מצא פרצה בחוזה וגילה כי זכויות היוצרים של דיבוריו של פרסלי אינם שייכים לאיש. לפיכך, אסף וחיבר יחדיו 37 דקות של קטעי מעבר בהם פרסלי מציג את השירים לפני ביצועם, מתבדח עם הקהל ומרבה למלמל "...Well" ("ובכן...") באינטונציות שונות.
האלבום נמכר בתחילה רק בהופעות, כמתוכנן, אך לאחר מכן הופץ לקהל הרחב ושווק על ידי RCA כאלבום הופעה לגיטימי לכל דבר, דבר שגרם לאלביס לרתוח מזעם כיוון שמצא את האלבום מביך ביותר. לאור תגובתו, האלבום ירד מהמדפים במהלך 1975 אך חזר אליהם זמן קצר לאחר מותו, שנתיים מאוחר יותר.
למרות הביקורות הגרועות ותוכנו הלא שגרתי של האלבום, הוא הצליח להגיע למקום ה-130 במצעד האלבומים של בילבורד.
צבי אלעזר טלר
צבי אלעזר (הירש לָזָר) הלוי טֶלֶר (בכתיב היידי: טעללער; בלועזית: Hirsch Lasar Teller; 18 ביולי 1840 (י"ז בתמוז ת"ר) – 1914 או 1920) היה מחנך, סופר ומשורר, עיתונאי ומתרגם עברי; עורך כתב העת הפדגוגי העברי הראשון, "איתנים".
ביוגרפיה.
הירש לזר טלר נולד בקיץ 1840 בעיירה זלוטשוב שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בנו של הרב יהודה הלוי טלר, חסיד סדיגורה, ואחיו הצעיר של ישראל טלר (לימים מורה וסופר עברי, מאנשי העלייה הראשונה). קיבל חינוך מסורתי, אך הושפע בכיוון ההשכלה על ידי אחיו ישראל.
משנת 1866 ועד 1886 היה מורה בבתי ספר יהודיים בבוטושאן, שברומניה, ומשנת 1892, לאחר שנוסדו בגליציה בתי הספר של קרן הברון הירש, היה מורה בעיר בוריסלב. משם עבר לבית הספר בשומורזאני, ושם עסק בהוראה עד פטירתו.
ברומניה היה חבר פעיל בתנועת חיבת ציון, ועם שובו לגליציה הפך למנהיג התנועה שם.
החל בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19 פרסם שירים, תרגומים של שירים וסיפורים.
בתחילת 1882 ייסד ברומניה את הירחון "האור" בבוטושאן, יחד עם דוד ישעיהו זילברבוש. את העיתון פתח בשיר "שוּבָה ישראל", שבו תקף את המשכילים המתכחשים ליהדותם, מבקשים להתבולל ולועגים ללאומיות היהודית ולשפה העברית.
פרידריך וילהלם פון בילוב