לקראת הבחירות לאספת הנבחרים הרביעית הוקמה רשימת האיחוד הדתי הבלתי מפלגתי שטענה שיש צורך למנוע השתלטות המפלגות החילוניות על כנסת ישראל ועל כן יש צורך ברשימה בלתי מפלגתית שתוציא את היהודים הדתיים הבלתי-מפלגתיים מאדישותם. במיוחד ציינו ראשי האיחוד את הצורך להאבק עבור החינוך הדתי והתמיכה של כנסת ישראל בחינוך זה. בתעמולתם כתבו אנשי האיחוד שהם: "אנשים בלתי תלויים במובן חומרי ... הם לא יוכרחו לתת יד למפירי ברית התורה". בראש הרשימה עמד הרב מרדכי שמואל קרול מכפר חסידים. אנשי המזרחי יצאו כנגד רשימת האיחוד בה ראו מתחרה קרובה ומיותרת, וקראו לאנשיה להאבק על טוהר המידות מבפנים. בבחירות ב-1 באוגוסט 1944 קבלו נציגי האיחוד שלושה מנדטים. נוסף על הרב קרול נבחרו לאספת הנבחרים פנחס רפופורט ואפרים זלמן שחור. לאחר פטירת הרב קרול בשנת 1945 הצטרף לאספה עו"ד נפתלי קירש. בין ראשי האיחוד היו ישראל ליבר, הבעלים של בית חרושת ליבר ואברהם יהודה גולדראט. בין התומכים באיחוד היה הרב ראובן כץ, רבה של פתח תקווה.
בשנת 1945 יצאו אנשי האיחוד בהכרזה על הקמת קרן מאוחדת לחינוך תורני.
בשנים 1945-1946 התמודד האיחוד בבחירות מקומיות ביישובים שונים, בין השאר בהרצליה ומגדיאל. בשנת 1947 התמודד האיחוד ברמת גן ברשימה משותפת עם המזרחי ופועלי אגודת ישראל.
באפריל 1948 השתתף נציג האיחוד בסימפוזיון על איחוד הרשימות הדתיות. לקראת הבחירות לאספה המכוננת האיחוד יצא אל הפועל.
ודאד איביסביץ'
קירילוס מאלכסנדריה
קיריליצה
מיקו אלבורנוז
מס ג'זיה
ג'זיה
זול
זוּל (בגרמנית: Suhl) היא עיר עצמאית במדינת תורינגיה שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 50 ק"מ מדרום-מזרח לבירת המדינה ארפורט, 110 ק"מ מצפון-מזרח לווירצבורג ו-130 ק"מ מצפון לנירנברג. מבין שש הערים העצמאיות של תורינגיה, זול היא הקטנה מביניהן. יחד עם שכנתה מצפון, צלה-מליס (Zella-Mehlis), היא מהווה את האזור האורבני הגדול ביותר ביער תורינגיה (Thüringer Wald). האזור הסובב את העיר תחום ברכסי הרים בגובה של עד 1000 מטרים מעל פני הים, כולל הנקודה הגבוהה ביותר בתורינגיה, הר גורסר ברברג (Grosser Beerberg), המתנשא לגובה של 983 מטרים מעל פני הים והניצב במרחק של 5 ק"מ מצפון לזול.
זול מוזכרת לראשונה בשנת 1318. היא נותרה עיר קטנה שכלכלתה מושתתת על מכרות ועל תעשיית מתכות, עד למהפכה התעשייתית במאה ה-19, אז הפכה העיר מרכז לתעשיית הנשק הגרמנית, בעיקר ייצור רובים ותותחים, כשהחברה המובילה בתחום זה היא חברת זאור אונד זון (Sauer &amp; Sohn). בנוסף, התבססה התעשייה בעיר על חברת זימסון (Simson), יצרנית מכוניות ואופנועים מפורסמת. ב-1952 הפכה זול לאחת מערי הבירה של 14 מחוזות גרמניה המזרחית, מה שגרם לפיתוח עירוני בהכוונה ממשלתית. את תוצאותיו של תהליך זה, בנייני מגורים ענקיים מבטון האופייניים לשנות השישים, ניתן לראות בעיר עד היום. עם אובדן תפקידה המנהלי ושקיעת ענפי התעשייה שלה, מתמודדת זול עם שקיעה במצבה העירוני מאז 1990.
זול ידועה בספורטאים שיצאו ממנה, בעיקר בענפי הקליעה, ספורט החורף והכדורעף.
היסטוריה.
ימי הביניים.
זול מוזכרת לראשונה בשנת 1318. האזור השתייך לרוזני בית הנברג (Henneberg) מאז המאה ה-11 וזול שכנה על נתיב סחר חשוב שעבר מגותה, ארפורט וארנשטאדט, עבר את ההרים באוברהוף (Oberhof) והמשיך למקום מגוריהם של רוזני הנברג, שלוזינגן (Schleusingen).
ראשית העת החדשה.
זול הייתה עיירת שוק קטנה (Flecken) מאז 1445 וקיבלה את זכויותיה המלאות כעיר ב-1527, מה שהפך אותה לאחת הערים הצעירות בתורינגיה. הרפורמציה הפרוטסטנטית הגיעה לעיר ב-1544 ואחרון רוזני הנברג מת ב-1583, כך שהעיר הפכה להיות חלק מממלכת סקסוניה עד לשנת 1815. שלא כמו שאר ערי תורינגיה, היא לא השתייכה לענף הארנסטיני של בית וטין אלא לענף האלברטיני שלו מאז שנת 1660, כך שהיא נשארה מובלעת סקסונית ובהמשך מובלעת פרוסית בתוככי תורינגיה במשך 300 שנה. במהלך המאה ה-16, כריית ברזל וייצור מתכות החלו לשגשג, אך תהליך זה הסתיים במלחמת שלושים השנים, כאשר העיר נשרפה ב-1634.
לאחר 1815.
בעקבות קונגרס וינה ב-1815 איבדה סקסוניה את זול לטובת פרוסיה והעיר נותרה חלק ממנה עד לפירוקה ב-1945. סוף המאה ה-19 עמדה בסימן חיבורה של זול לרשת מסילות הברזל ב-1882 והתפתחות תעשיות המתכת. בשנת 1920 הייתה זול מרכז של קבוצות מהפכניות של חוגי השמאל, עד אשר הרייכסווהר כבש את העיר במהלך הפוטש של קאפ והביא לידי סיומה של התקוממות הפועלים. לאחר 1935 חלה עליה חדה בהיקף הפעילות של התעשייה הצבאית בעיר, כתוצאה מההתחמשות של גרמניה הנאצית. כ-10,000 עובדי כפייה אולצו לעבוד בתעשיית הנשק של העיר החל מ-1940.
צבא ארצות הברית נכנס לזול ב-3 באפריל 1945 ומסר את השליטה בעיר לידי הצבא האדום ב-1 ביולי 1945. באותה שנה זול הפכה להיות חלק מתורינגיה שפוצלה לשלושה מחוזות ב-1952 והיא הפכה להיות בירתו של מחוז הנושא את שמה. במהלך תקופת השלטון של גרמניה המזרחית חוות העיר תהליך צמיחה מואץ.
לאחר איחוד גרמניה חזרה זול להיות חלק ממדינת תורינגיה שהוקמה מחדש וכתוצאה מכך היא איבדה את תפקידיה המנהליים. בנוסף קרסה התעשייה. שני אלה גרמו למשבר שעד היום העיר לא התאוששה ממנו. אוכלוסיית העיר קטנה בכ-35% מאז 1988.
היסטוריה של תעשיית הנשק.
תעשיית המתכות של זול התפתחה באופן טבעי במהלך תקופת הרנסאנס לתעשיות נוספות, כולל יציקת תותחים וייצור כלי נשק. זול הייתה יצרנית תותחים גדולה החל מהמאה ה-17 ואילך והתותחים שיוצרו בה היו בשימושם של רבים מצבאות אירופה. חברת זאור אונד זון (Sauer &amp; Sohn), יצרנית כלי נשק חשובה, פעלה בזול במשך 200 שנים וייצרה רובי ציד ואקדחים כמו ה-Sauer 38H, עד שפעולותיה הועברו לעיר אקרנפרדה (Eckernförde) בסוף מלחמת העולם השנייה.
יצרני נשק עיקריים נוספים בזול הם:
בשנות המלחמה הקרה היה ממוקם בזול מטווח הקליעה הלאומי של גרמניה המזרחית, שאירח תחרויות קליעה רבות, כולל את אליפות העולם של פדרציית הקליעה הספורטיבית הבינלאומית (ISSF) ב-1986. אף על פי שהמטווח איבד מגדולתו לאחר איחוד גרמניה עקב עמידתו בצלו של המטווח האולימפי במינכן, נותרה זול מרכז חשוב לספורט זה. בית הספר היחיד בגרמניה לנשקים פועל בזול וכן מוזיאון נשק מצויד היטב.
גאוגרפיה.
זול שוכנת בשוליו הדרום-מערביים של יער תורינגיה (Thüringer Wald). פני השטח הם הרריים לכל הכיוונים וכמה מההרים החשובים הם:
מרכז העיר עצמו נמצא בגובה של 450 מטרים.
כמה נהרות קטנים זורמים דרך העיר:
רוני בליץ
רוני בליץ (נולד ב-22 בינואר 1959) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
קורות חייו.
בליץ הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. במהלך השנים שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה רבות. בשנת 1984 שיחק במחזה "הערב אימפרוביזציה". בשנת 1987 שיחק בסרט הקולנוע "אהבה צעירה", סרט שביעי בסדרת הסרטים של אסקימו לימון. בשנת 1989 גילם את דמותו של "שרמן" בסרט "אבא גנוב 2", בשנת 1990 לוהק לסרט הטלוויזיה "כתר בראש", שהוקרן בערוץ הראשון, לסרטו של גדעון גנני "אש צולבת", ולסרט הקולנוע "נשיקה במצ"ח", בו גילם את דמותו של "בליץ". באותה שנה דיבב בסדרת האנימציה "אבירי האור הקסום".
בשנת 1991 השתתף בסדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", בפרק "התאונה", לצדה של מיכל זוארץ. באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "חמישייה על הגג". בשנת 1994 שיחק בסדרת המתח של הערוץ "רצח בים המלח". בין השנים 1996-1995 גילם את דמותו של "יוסף בחבושי", בסדרת הפשע "תמונות יפואיות".
בשנת 1997 שיחק בעונה הרביעית של אופרת הסבון "רמת אביב גימל", ששודרה בערוץ 2 בטלעד, וכן שיחק במחזה "הלילה השנים עשר", שהוצג בתיאטרון הקאמרי. בשנת 1998 שיחק במחזה "שידוכים", שהוצג אף הוא בקאמרי. בשנת 1999 שיחק בסרט הקולנוע "החברים של יאנה". בשנת 2006 דיבב את דמותו של "וינסטון" בסרט האנימציה ""גארפילד 2". ב-2010 דיבב את דמותו של "ברני ראבל" בסדרת האנימציה "משפחת קדמוני". בשנים 2011 ו-2013 שיחק את דמותו של "מר לרנר", בסדרה "חסמבה דור 3".
בשנת 2012 שיחק בסדרה הישראלית "החממה" וגם בסרט הקולנוע "אנחנו לא לבד". בשנת 2013 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80", פרי עטם של מני ושלום אסייג. ב-2014 שיחק בסרט "טוביאנסקי בבימויו של ריקי שלח. בשנת 2015 השתתף במופע "שכונה" בתור הסקאוטר של ברצלונה שהגיע לבחון את לירון.
כמו כן, הוא שיחק בתיאטרון גשר במחזות "יאקיש ופופצ'ה" ו"רומן בעבודה". הוא שיחק בתיאטרון הקאמרי במחזות "מידה כנגד מידה", "כולם רוצים לחיות" ו"רולטה צרפתית". בתיאטרון הבימה שיחק במחזות "הדיבוק", "הבחורים בדלת ממול", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "ביקור הגברת הזקנה" (בשיתוף עם הקאמרי), "החייל האמיץ שווייק" ובמחזה "סירנו".
בתיאטרון בית ליסין שיחק במחזה "הזוג המוזר". בתיאטרון באר שבע לקח חלק במחזות "אילוף הסוררת", "עקרונות הכתיבה", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "קיץ ועשן" ו"נוכלים ואוהבים". בתיאטרון הספרייה הוא שיחק במחזות "כאילו חלום", "התור", "מלכודת", "מלקולם הקטן ומלחמת בסריסים", "בודדה באפלה" ו"הלוויה חורפית". הוא שיחק במחזה "ברנשים וחתיכות" שהוצג בתיאטרון חיפה. בתיאטרון לילדים ולנוער הוא שיחק במחזות "חנה סנש" ו"אודיסינדבר".
בתיאטרון המסחרי שיחק במחזמר טרזן וג'יין.
ב-20 בינואר 2016 החל לשחק במחזה "פרוספרו בירושלים" בתיאטרון תמונע מאת ובבימויו של יוסי יזרעאלי. באותה שנה שיחק בסרט "שבוע יום" של אסף פולונסקי.