בעונת 2013 שיחקה בסיבוב הראשון בגביע הנורווגי וניצחה את קבוצת אבלדסנס מהליגה החמישית בנורווגיה 1-7. בסיבוב השני בגביע הפסידה לקבוצת פלקריי מהליגה השלישית בנורווגיה 2-0 וסיימה את ליגת העל במקום 13 מתוך 16 קבוצות.
בסוף עונת 2014 ירדה לליגה הנורווגית השנייה.
יהודה לייב הכהן
רבי יהודה לייב הכהן מאניפולי (נפטר בי"ד בתשרי תקס"ז, 1806) היה מגדולי תלמידי המגיד ממזריטש. מפורסם בשם ספרו אור הגנוז.
ביוגרפיה.
בנו של רבי יוסף גרשון. לפי אחת המסורות החסידיות, היה תלמידו של הגאון מווילנה ובהמשך התקרב למגיד ממזריטש. היה שליח ציבור אצל המגיד ממזריטש. כיהן כמגיד מישרים באניפולי.
הוא אחד משני המסכימים על ספר התניא (לצד רבי זושא מאניפולי), ומכונה שם "הרב החסיד המפורסם איש אלוקי, קדוש יאמר לו".
נקבר באניפולי לצד רבו, המגיד ממזריטש.
ספריו.
בשנת תרכ"ו הודפס ספרו אור הגנוז בלמברג, על ידי נכדו רבי שלמה מלודמיר. עיקר הספר עוסק בכל פרשה מפרשות השבוע, בה מוסבר איך הכל נובע ממקור השם אהו-ה, היוצא מהמילים "את השמים ואת הארץ", שבתחילת ספר בראשית.
בין המסכימים: רבי מנחם מנדל שניאורסון, רבי מרדכי מצ'רנוביל, רבי אהרן מצ'רנוביל, רבי אברהם מטריסק, רבי דוד מטולנא, רבי יעקב יצחק ממקארוב, רבי חיים מצאנז ורבי יצחק מאיר מגור. בסוף ספרו, הודפס בשער חדש, ספר ביאורים על המשנה בדרך החסידות, בשם "וזאת ליהודה".
בסוף הספר אור הגנוז נדפס גם הספד לא גמור על רבי צבי כץ, מחבר הספר "עטרת צבי" על שולחן ערוך, ושני עמודים מספרו על התנ"ך (שלא יצא לאור).
ספר נוסף הוא שבט מיהודה על חומש בראשית ושמות שהודפס בוורשה תרנ"ג-תרס"א בתוך הספר "דברי נגידים" של נכדו רבי דוד מאיר קרליבצקי. ספרים נוספים של המחבר על אגדות התלמוד בבלי וירושלמי היו בידי נכדו זה, ואבדו.
יהודה לייב מאניפולי
ברדפורד
ברדפורד (באנגלית: Bradford) היא עיר השוכנת במחוז מערב יורקשייר ביורקשייר והאמבר שבצפונה של אנגליה, למרגלות שרשרת הרי הפניין. העיר החלה להתפתח במהלך המאה ה-19, והפכה למרכז בינלאומי לטקסטיל, בעיקר בתחום צמר. העיר חוותה גדילה מואצת בכלכלתה ובאוכלוסייתה במהלך המהפכה התעשייתית, והפכה לאחד היישובים המתועשים הראשונים. קרבתה של העיר למקורות פחם, ברזל ומים סייעה בהפיכתה ל"בירת הצמר העולמית" באותה התקופה. מגזר הטקסטיל בעיר חווה דעיכה מאמצע המאה ה-20, והעיר פנתה במקום זאת למגזר התיירות. אולם, כמו ערים רבות אחרות בצפון אנגליה בתקופה שלאחר העידן התעשייתי, העיר חוותה אתגרים כלכליים וחברתיים כמו נסיגה של מפעלי תעשייה, מרי חברתי ומחסור כלכלי.
ברדפורד הפכה רשמית לעיר בשנת 1897, וכיום היא מהווה חלק מאזור מטרופוליטני נרחב, שהוא הרביעי בגודלו בממלכה המאוחדת ומתגוררים בו כ-1.5 מיליון תושבים. בהגדרה נרחבת יותר, העיר היא גם חלק מאזור מטרופוליטני גדול יותר יחד עם העיר לידס, שהוא השלישי בגודלו בממלכה אחרי לונדון ומנצ'סטר ומאוכלס בכ-2.4 מיליון תושבים. בעיר ברדפורד לבדה מתגוררים כ-293,717 תושבים.
בעיר נמצאת הקבוצה ברדפורד סיטי, אשר משחקת בליגת הפוטבול ליג הראשונה, ובעברה שיחקה גם בפרמייר ליג ואף זכתה בגביע ה-FA.
אניפולי
האניפול
דנדי
דנדי (באנגלית: Dundee, בגאלית סקוטית: Dùn Dè) היא העיר הרביעית בגודלה בסקוטלנד והיא שוכנת על חופה המזרחי, על שפך נהר הטאי לים הצפוני. העיר התפתחה במהלך ימי הביניים והתרחבה מאוד במהלך המאה ה-19, בעיקר הודות לתעשיית היוטה. התעשייה בעיר דעכה במהלך המאה ה-20, בעקבות התפתחות התעשיות במזרח הרחוק והעיר החלה לסבול מאבטלה ועוני, במיוחד בתקופת שבין שתי מלחמות העולם, ושיעור האבטלה בה היה מן הגבוהים בממלכה המאוחדת. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה העיר להתאושש, עם הגעת תעשיות המיקרואלקטרוניקה, ההנדסה האלקטרונית והביו-רפואה, וכיום דנדי מייצרת כ-10% מההנדסה האלקטרונית בממלכה המאוחדת. אוכלוסיית העיר מונה כ-156,561 תושבים. בעיר שתי אוניברסיטאות והיא ביתן של שתי קבוצות כדורגל – מועדון הכדורגל דנדי ודנדי יונייטד.
אינוורנס
אינוורנס (באנגלית: Inverness, בגאלית סקוטית: Inbhir Nis ) היא עיר בהיילנדס שבסקוטלנד, היא ממוקמת על שפת הנהר נס ותעלת קלדוניה והיא הבירה האדמיניסטרטיבית של מחוז אינוורנס ונחשבת לבירת אזור ההיילנדס.
אינברנס שוכנת ליד שני אתרי קרב חשובים: הקרב בבלאר נאם פיין מהמאה ה-11 נגד נורווגיה שהתרחש על ה-Aird, וקרב קלודן מהמאה ה-18 שהתרחש ב- קולדן.
גאוגרפיה.
העיר היא הצפונית ביותר בממלכה המאוחדת. אוכלוסיית העיר מתפתחת מהר מאוד, מהמהירות ביותר באירופה, מ-40,949 תושבים בשנת 2001 ל-46,870 תושבים בשנת 2012, כאשר רבע מאוכלוסיית ההיילנדס מתגוררת בעיר ובסביבתה הקרובה. איכות החיים בעיר היא הטובה ביותר בסקוטלנד והחמישית בממלכה המאוחדת כולה. העיר חווה התפתחות כלכלית משמעותית מאוד בשנים האחרונות, והתוצר הגולמי לאדם בעיר עלה בכ-86% בין השנים 1998 ל-2008, ההתפתחות המהירה ביותר בסקוטלנד והשנייה בערכה בממלכה המאוחדת. העיר נוסדה לכל המאוחר במאה ה-6 והיא שוכנת בקרבת האתר בו התרחש קרב קלודן, מהמשמעותיים בהיסטוריה של הממלכה המאוחדת. הבניינים הישנים שנותרו הם צלב העיר העתיק (1685), צריח העיר (לשעבר בית כלא), הכנסייה הגבוהה הישנה (1769–1772), וקתדרלת סנט אנדרו (1866–1871).
אקלים.
כמו רוב הממלכה המאוחדת, לאינברנס יש אקלים ימי ( Koppen : "Cfb" ). אך האקלים בעיר זו קר הרבה יותר מאשר בחלקים הדרומיים יותר של בריטניה. . כמות משקעים גבוהה יורדת בכל ימות השנה.
יצחק בריק (גרונטולוג)
יצחק בריק (נולד ב-27 באוגוסט 1937) הוא פרופסור בחוג לגרונטולוגיה באוניברסיטת חיפה מאז שנת 2002. בין השנים 2012-1988 היה מנכ"ל אשל - האגודה לתכנון ולפיתוח שירותים למען הזקן בישראל. הרצה בעבר גם באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
פעילות ציבורית.
במשך 25 שנה עבד בריק במשרד הרווחה ומילא בו מספר תפקידים בכירים. תפקידו האחרון במשרד היה בשנים 1988-1977, בתור משנה למנכ"ל. לפני כן ניהל את המרכז למניעת עבריינות, המחלקה לעבודה קהילתית והאגף לשירותים חברתיים מקומיים.
בשנים 2006-2000 שימש כנשיא הפדרציה הבינלאומית לזקנה (International Federation on Aging) וכיום חבר בהנהלת הארגון.
בתפקידו כמנכ"ל אשל, היה אחראי על קידום ופיתוח השירותים לזקנים, בכלל זה הקמה ושדרוג בתי אבות ומרכזי יום, פיתוח תוכניות בקהילה – קהילות תומכות, בתים חמים, קידום בריאות, שיקום יום, הכשרת כוח אדם והפקת סרטים וספרים בתחום הזקנה.
בין תפקידיו ניתן למנות: יו"ר מועצת העבודה הסוציאלית, יו"ר האיגוד הישראלי לשירותי רווחה, יו"ר הוועדה המייעצת לאימוץ בין-ארצי, חבר הדירקטוריון של חברת עמיגור, חבר הוועדה המדעית המייעצת לקרן הרווחה לניצולי השואה וחבר הוועד הפועל של האגודה לגרונטולוגיה.
החל מינואר 2013 מכהן פרופסור בריק כיו"ר האגודה הישראלית לגרונטולוגיה.
פרסומים.
פרופסור בריק ערך שלושה ספרים בתחום הזקנה: "הפוליטיקה של הזקנה" (2002), "הזקנה בקו העוני" (2005) ו-"הזקן והמשפחה" (2010) יחד עם פרופסור אריאלה לבנשטיין, והיה עורך שותף בשני ספרים נוספים – "בריא יותר" (1998), ו-"שליחות של חסד ואחוות אחים" (2005).
כמו כן פרסם מספר רב של מאמרים בתחום הרווחה בכלל ובתחום הזקנה בפרט.
לופיטה ניונגו
לופיטה אמונדי ניונגו (באנגלית: Lupita Amondi Nyong'o; נולדה ב-1 במרץ 1983) היא שחקנית קולנוע מקסיקנית-קנייתית זוכת פרס האוסקר. היא נולדה במקסיקו, אך גדלה בקניה. התפרסמה בשנת 2013 בזכות הופעתה בסרט "12 שנים של עבדות", שזיכתה אותה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בהמשך שיחקה בסרטים שוברי קופות דוגמת "הפנתר השחור", "" ו"אנחנו".
ביוגרפיה.
לופיטה אמונדי ניונגו נולדה ב-1 במרץ 1983 במקסיקו סיטי, מקסיקו, להורים קנייתים, דורותי אוגאדה בויו והפוליטיקאי פיטר אניאנג' ניונגו. המשפחה עזבה את קניה ב-1980 לתקופה מסוימת בשל דיכוי פוליטי; אחיו של אביה, צ'ארלס ניונגו, נעלם לאחר שהושלך ממעבורת ב-1980.
ניונגו מחזיקה באזרחות קנייתית ומקסינית כפולה ומזדהה כ"קנייתית-מקסיקנית". היא משתייכת לשבט "לו" , משני צדי משפחתה, והיא השנייה מבין שישה ילדים. זו מסורת של אנשי לו לקרוא לילד על שם אירועי היום, ולכן הוריה נתנו לה שם ספרדי, לופיטה (צורת הקטנה של גואדלופה - כינויה של מרים, אם ישו). אביה היה פעם שר לשירותים רפואיים בממשלת קניה. בזמן לידתה, הוא היה מרצה אורח למדעי המדינה באוניברסיטת מקסיקו במקסיקו סיטי.
המשפחה חזרה למולדתם קניה כאשר ניונגו הייתה בת פחות משנה, לאחר שאביה מונה לפרופסור באוניברסיטת ניירובי. היא גדלה בעיקר בניירובי, במשפחה אמנותית, ומתארת ​​את חינוכה כ"מעמד הביניים".
בגיל 14, ניונגו עשתה את הופעת הבכורה שלה כג'ולייט בהפקה מקומית של "רומיאו ויוליה" בתיאטרון הרפרטוארי בניירובי. בעודה חברה בתיאטרון הרפרטוארי, ניונגו הופיע גם במחזות "On The Razzle" ו-"There Goes The Bride". ניונגו מייחסת את ההופעות של וופי גולדברג ואופרה ווינפרי בסרט "הצבע ארגמן" בכך שהעניקו לה השראה להמשיך בקריירת משחק מקצועית.