בין השנים 1963-1983 אמברייזיס מונה על ידי אונסק"ו להוביל ולקיים מחקרים סייסמולוגיים הנדסיים אודות רעידות אדמה שהתרחשו לעת ההיא: באיראן (1962, 1965, 1967, 1968, 1970, 1972, 1973, 1974ו- 1978); באוגנדה, רואנדה, קניה, קונגו וטנגניקה (1962 ו- 1964); ביוגוסלביה (1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968 ו- 1969); בטורקיה (1966, 1967ו- 1969); בניקראגואה (1972 ו-1973); בפקיסטן (1975 ו- 1977); באיטליה (1976); ב-רומניה (1977); באלג'יריה (1980 ו- 1983); וביוון (1969). בכל הדוחות שפרסם בעקבות המחקרים שהוביל במדינות הללו, השאיר אמברייזיס מורשת של נתונים אודות משתנים כמותיים של רעידות האדמה הללו כמו: אורך ההעתק שעליו התרחשה רעידת האדמה; שיעור ההסטה לאורכו; המגניטודה (גודל) והעוצמה הסייסמית המקסימלית שנצפתה.
סייסמולוגיה של סכרים ויציבות מדרונות.
עבודת הדוקטורט של אמברייזיס משנת 1958 עסקה ביציבות סייסמית של סכרים עם מודל לחיזוי הסטה מתמשכת בסכרי עפר אחרי רעידת אדמה, ויצר בכך את הבסיס לשיטת ניומארק הידועה לניתוח גלישת גושים . ניומארק עצמו הודה לו על כך בהקדמה למאמר שהציג את השיטה. עבודתו החלוצית בתחום התגובה הסייסמית של סכרים הורחבה ליצירת גאומטריית ה"טריז הקטום" של סכרי עפר. מחקריו האחרים בתחום היוו בסיס לפריצת דרך בשיטות מחקר נוספות שבוצעו על ידי עמיתיו בתחום הגאוטכניקה ותלמידו בעבודת הדוקטורט סאראדה ק. סארמה שמחקרו הביא לפיתוח "שיטת סארמה למדידת יציבות סייסמית של מדרונות" .
אמברייזיס שימש יועץ תכנון ומיקום בהקמת סכרים גדולים רבים באזורים סייסמיים המועדים לפורענות בהם: מַנגְלָה וקאלאבאג' שבפקיסטן; תוכנית אגירת ואספקת מים בהונג קונג; מיזמי סכרי גשלאג' ו-סאר-ששמה, וסכרי קארון II ו- III באירן ; סכר צ'ירה_פִּייוּרה ומיזם ההשקיה מאנטארו בפרו; מיזמי עמק הירמוך וזרקא וסכר אל-מוחייבה בממלכת ירדן; סכר חמאם גרוז, סכר שליף ומפעל הפלדה ג'יגל באלגיריה; ומיזם ערוץ סטיגלר שבטנזניה.
בשנת 1973 הוא הדריך את קורפוס ההנדסה ויקסבורג מיסיסיפי של צבא ארצות הברית בתכנון עמיד בפני רעידות אדמה של סכרים ומבנים הנדסיים אחרים באזור נהר המיסיסיפי, שעל הקמתם ואחזקתם הם מופקדים.
חקר רעידות אדמה היסטוריות.
תחילת התעניינותו של אמברייזיס ברקורד ההיסטורי של רעידות אדמה בעולם בכלל, ובהמזרח התיכון בפרט, הייתה לאחר רעידת האדמה בגודל 7.5 שהתרחשה ב-9 ביולי 1956 ליד אמורגוס , כ־80 קמ' מצפון-מזרח לאי סנטוריני שלוותה בגל צונאמי קטלני, הגדול במאה ה-20 במזרח הים האגאי. בעקבות הגל הצונאמי הזה, החל אמברייזיס להעמיק גםבחקר ההיסטוריה של גלים אלה בים התיכון. יכלתו לקרוא בשפות מזרח תיכוניות רבות: יוונית; לטינית; ערבית; טורקית; אורדו ופרסית, בנוסף לחצי תריסר שפות אירופאיות לרבות קירילית, אפשרה לו לבדוק בעצמו מקורות היסטוריים רבים הקשורים באירועים אלה. בין השנים 1960 - 1962 הוא פרסם מספר מאמרים שנחשבים לפורצי דרך בכל הקשור למחקר ביקורתי וכולל על רעידות אדמה היסטוריות. הוא מצא שגיאות וכשלים בניתוח של תעודות היסטוריות בעבר, שהביאו לפרסום קטלוגים שגויים של רעידות אדמה שהתרחשו בעבר הרחוק. במאמרים אלה פרסם קטלוגים מתוקנים של רעידות האדמה במזרח הים התיכון ושל הגלים צונאמיים שנלוו אליהם. עקב כך, הוא נחשב לאב המייסד של חקר מעמיק של רעידות אדמה היסטוריות, מתוך תפיסה שבסיס הנתונים המכשירני קיים רק מאז תחילת המאה ה-20 - תקופה שהיא "רגע קצר" בעידן של אלפי השנים האחרונות שבמהלכן התרחשו רעידות אדמה הרסניות, שאין לנו ידע מספיק אודותם, כדי שניתן יהיה להגיע למודל מספק של חיזוי: חיזוי התרחשותן וחיזוי התפרושת המרחבית של ההרס שהן צפויות להביא. הוא שיתף את עמיתיו הרבים מדיסציפלינות מחקר רלוונטיות, כמו היסטוריה וארכאולוגיה, מרחבי העולם בכללים הנכונים שיש לפעול על פיהם בבואם לנסות ולשחזר רעידת אדמה היסטורית. מתוך הכרה בכך שהמזרח התיכון היה ערש התרבות המערבית, ועל כן תעודות היסטוריות שמתעדות את שהתרחש ברעידות אדמה בעבר הרחוק באזור זמינות למחקרים בתחום זה, הירבה אמברייזיס לחקור רעידות אדמה היסטוריות באזור, והמשיך לפרסם מאמרים רבים על כך ומספר ספרים. על כן, מחקרים רבים על רעידות אדמה היסטוריות שהתרחשו במזרח התיכון ופורסמו על ידי חוקרים ישראליים וערבים, מסתמכים על מחקריו, ואלה מעטרים את הרשימות הביבליוגרפיות של כל מחקר כזה.
מחקריו אלה אודות ההיסטוריה הסייסמית של מזרח הים התיכון והמזרח התיכון הביאו למסקנה שהפעילות הסייסמית לאורך ההעתק של צפון אנטוליה במאה העשרים היוותה רק ביטוי עכשווי לרצפים של רעידות אדמה שהתרחשו במהלך אלפיים השנים האחרונות' ושהתקופות של פעילות סייסמית מוגברת לאורך מאות שנים, עברה לסירוגין בין צפון טורקיה לצפון מזרחהּ. באופן דומה, הוא דן בעדויות לתנודות ארוכות טווח בפעילות הסייסמית של מזרח וצפון איראן כמו גם בתנודות כאלה במערכת ההעתקים של ים המלח, ובים מרמרה ומפרץ קורינתוס, כשהוא מספק עדויות מכריעות לכך שהתהליכים הסייסמיים באזורים הללו אינם יציבים. ממצאים אלה מאזורים אלה ומאזורים אחרים בעולם, הביאו להערכה מעודכנת ואמינה יותר של הסכנה הסייסמית והסיכון הסייסמי הרלוונטי להם.
בעקבות הממצאים הללו על תנודות ברמת הפעילות הסייסמית לאורך ההיסטוריה ברוב האזורים על פני כדור הארץ, איתגר אמברייזיס את תקפות "קשר הגומלין החוזר" או "חוק גוטנברג-ריכטר" המפורסם , והעמיד אותו בספק גדול.
אמברייזיס הוביל בתחילת שנות האלפיים את מיזם בסיס הנתונים האירופאי של תאוצת קרקע ברעידות האדמה שהתרחשו בעבר, לרבות פרמטרים כמותיים נוספים של רעידות אלה. המיזם הושלם בשני שלבים עד שנת 2008, והעמיד בסיס נתונים ענק לרשות החוקרים ואנשי הביצוע באירופה.
פרסים והוקרות.
אמברייזיס היה עמית באקדמיה המלכותית להנדסה , באקדמיה האירופאית, באקדמיה היוונית ובעל מדליות ממספר חברות אקדמיות בממלכה המאוחדת ובאירופה. בשנת 1987 הוזמן אמברייזיס לשאת את הרצאת מאלט-מילן היוקרתית הראשונה של החברה לרעידות אדמה והנדסה אזרחית דינמית. בשנת 1998 הוענקה לאמברייזיס מדליית החירות של סקופיה, מקדוניה (אז חלק מיוגוסלביה) כהוקרה על תרומתו לבנייה מחדש של העיר ש- 80% מהמבנים בה נהרסו ברעידת האדמה Mw=6.1 בשנת 1963.
בשנת 2004 הוזמן לשאת את הרצאת רנקין היוקרתית של האגודה הגאוטכנית הבריטית .
בשנת 2005 קיבל אמברייזיס את מדליית הארי פילדינג ריד מהחברה הסייסמולוגית האמריקאית בזכות תרומה יוצאת דופן למדע הסייסמולוגיה והנדסת רעידות אדמה. מדובר במדליה יוקרתית המוענקת פעם אחת בשנה, על ידי החברה שעורכת את אחד מכתבי העת החשובים בעולם בתחום הסייסמולוגיה: הבולטין של החברה הסייסמולוגית האמריקאית . בין מקבלי מדליה זו בעבר היו צ'ארלס ריכטר ו- קארל אליין קורנל .
האגודה האירופאית להנדסת רעידות אדמה הקימה בשנת 2008 קרן לפרס ההרצאה הטובה ע"ש פרופסור ניקולאס אמברייזיס "לכבוד חלוץ הנדסת רעידות האדמה באירופה".
בכנס העולמי להנדסת רעידות אדמה שהתקיים באוקטובר 2008 בביג'ין, נבחר אמברייזיס להיות אחד משלושה עשר "האגדות" של התחום - האירופאי היחידי שברשימה. רק חמישה מדענים שעודם בחיים, נמנו על שלושה עשר "הגדולים", ואמברייזיס היה כאמור אחד מהם.
בשנת 2014, לאחר מותו אורגנו בבריטניה מספר כנסים והרצאות לזכרו, לרבות הוצאת גיליון מיוחד של הבולטין להנדסת רעידות אדמה לזכרו.
ספרים ופרסומים אחרים.
אמברייזיס פרסם 330 מאמרים, 2 בסיסי נתונים דיגיטליים ו-6 ספרים:
חדשות NBC
החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית
החוק הפדרלי הרוסי "למטרת הגנה על ילדים מפני מידע הדוגל בהכחשת ערכי המשפחה המסורתיים", הידוע גם בתקשורת בשפה האנגלית כ-"חוק התעמולה ההומוסקסואלי" ו-"החוק האנטי-הומוסקסואלי", היא הצעת חוק שאושרה פה אחד על ידי הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית ב־11 ביוני 2013 (עם חבר פרלמנט אחד בלבד שנמנע - איליה פונומארב), ונחתמה בחוק על ידי הנשיא ולדימיר פוטין ב־30 ביוני 2013.
מטרתה המוצהרת של ממשלת רוסיה לחוק היא להגן על ילדים מפני חשיפה להומוסקסואליות בדגש על תוכן המציג הומוסקסואליות כנורמה בחברה, בטענה שהיא סותרת את ערכי המשפחה המסורתיים. החוק תיקן את חוק הגנת הילדים במדינה ואת קוד הפדרציה הרוסית לעבירות מינהליות, כדי להפליל את הפצת "תעמולה של יחסי מין לא מסורתיים" בקרב קטינים. הגדרה זו כוללת חומרים "המעוררים עניין במערכות יחסים כאלה, הגורמים לקטינים ליצור נטיות מיניות לא מסורתיות", או "רעיונות מעוותים בהווה לגבי הערך החברתי השווה של יחסים מיניים מסורתיים ולא מסורתיים" כלשון החוק. עסקים וארגונים יכולים גם להיאלץ להפסיק זמנית את פעולתם אם יורשעו על פי החוק (עד 90 יום) ולהיקנס בסך מיליון רובל. זרים עשויים להיעצר למשך עד 15 יום ולהיות מגורשים, או להיקנס בסכום של עד 5,000 רובל ולהיות מגורשים.