בדרך מקרה, המושל הכללי שמע אודותיו, והביא למינויו כסוכן פוליטי בסעודיה העות'מאנית. וכך הוא עבר לבגדאד, בה הוא הקדיש את מרצו ללימודי כתב היתדות, עד אשר הצליח, במאמץ רב, לפענח את כתובת ביסותון במלואה. לאחר שצבר ידע רב ערך בנושאים אלה ודומיהם, בנוסף לידע גאוגרפי רב אותו צבר במסעות מחקר רבים (כולל ביקור אצל סר אוסטן הנרי לייארד בחורבות נינוה), הוא חזר לאנגליה לחופשה ב-1849.
הוא נבחר כעמית של החברה המלכותית בפברואר 1850, בזכות היותו ""מוצא המפתח לפרסית העתיקה, בבלית ואשוריות בכתב היתדות. כותב מסמכים שונים על פילולוגיה, עתיקות, והגאוגרפיה במסופוטמיה ובמרכז אסיה. ומדען בולט".
רולינסון נשאר בבית במשך שנתים, ב-1851 פרסם את זיכרונותיו על כתובת ביסותון, וקודם לדרגת סגן אלוף. הוא העביר את אוסף העתיקות יקר הערך שלו של חפצים מבבל, מממלכת סבא, ומהאימפריה הסאסאנית לחבר הנאמנים של המוזיאון הבריטי, שהעניק לו סכום משמעותי כדי להמשיך בחפירות שהחל לייארד בבבל ובאשור. במהלך 1851 הוא חזר לבגדאד. חפירות נערכו בניהולו, והעלו ממצאים יקרי ערך, שתרמו משמעותית לפענוח כתב היתדות. תרומתו הגדולה ביותר של רולינסון לפענוח כתב היתדות הייתה הגילוי כי לסימנים בודדים היו מספר אפשרויות לקריאתן בהתאם להקשר שלהם.
לאחר תאונת רכיבה בשנת 1855 חזר לאנגליה, ובשנה זו גם התפטר מתפקידו בחברת הודו המזרחית. בשובו לאנגליה קיבל את אות מפקד האבירות של מסדר האמבט, והוא מונה למנהל כתר של חברת הודו המזרחית.
40 שנותיו הנותרות היו מלאות בפעילות - פוליטית, מדינית ומדעית - ורוב זמנו שהה בלונדון. במהלך שנת 1858 הוא התמנה לחבר במועצת הודו הראשונה, אך התפטר במהלך 1859 עם השלחו לפרס כמיופה כוח יוצא דופן ונציג מוסמך. בתפקיד זה החזיק שנה אחת בלבד, וזאת בשל אי שביעות רצונו בנוגע לעמדתו הרשמית שלו שם.
לפני שליחותו הוא כיהן בבית הנבחרים הבריטי כחבר פרלמנט (MP) מטעם מחוז רייגייט (Reigate) מפברואר עד ספטמבר 1858. הוא היה שוב MP עבור מחוז פרום (Frome) בין השנים 1865-1868. הוא מונה למועצת הודו שוב בשנת 1868, והמשיך לשרת בה עד מותו.
חיין המאוחרים.
הוא הציג את דעותיו בספרו "אנגליה ורוסיה במזרח"" (1875). הוא היה בחבר הנאמנים של המוזיאון הבריטי מ-1876 עד מותו. הוא קיבל את תואר אביר הצלב הגדול (G.C.B.) בשנת 1889, ותואר ברונט בשנת 1891; היה נשיא האגודה הגאוגרפית המלכותית בין 1874-1875, ושל האגודה האסייתית בין 1878-1881, וכן קבל תוארי כבוד מאוניברסיטאות אוקספורד, קיימברידג', ואדינבורו.
הוא נישא לואיזה קרוליין הרקורט סימור ב -2 בספטמבר 1862, עמו היו לו שני בנים: הנרי ואלפרד. הוא התאלמן ב-31 באוקטובר 1889 ונפטר בלונדון שש שנים מאוחר יותר.
מעבודותיו.
העבודות שפרסם רולינסון כוללות ארבעה כרכים של כתובות בכתב יתדות, שפורסמו תחת פיקוחו בין 1870 ו-1884 על ידי החבר הנאמנים של המוזיאון הבריטי; את "כתובת ביטוסטון בכתב יתדות פרסי" (1846-1851); "תיאור ההיסטוריה של אשור" (1852); "פרשנות על כתובות בכתב יתדות מבבל ואשור" (1850); "הערות על ההיסטוריה המוקדמת של בבל" (1854); ו"אנגליה ורוסיה במזרח" (1875). הוא גם תרם לפרסומים של חברות מלומדות. הוא כתב מאמרים על בגדאד, הפרת וכורדיסטן למהדורה התשיעית של אנציקלופדיה בריטניקה, יחד עם כמה מאמרים אחרים העוסקים במזרח, והוא סייע בעריכת התרגום של ה"היסטוריות של הרודוטוס" על ידי אחיו, ההיסטוריון ג'ורג' רולינסון.
Once More, with Feeling
Once More, with Feeling (בעברית: פעם נוספת, ברגש), הוא הפרק השביעי בעונה השישית בסדרת הטלוויזיה באפי ציידת הערפדים ששודרה בין השנים 1997–2003. זהו הפרק היחיד בסדרה שמוצג כמחזמר. את הפרק כתב וביים ג'וס וידון, יוצר הסדרה. הפרק שודר לראשונה ברשת UPN ב-6 בנובמבר 2001.
עלילת הסדרה סובבת סביב באפי סאמרס, נערה מתבגרת שנבחרה על ידי כוחות מיסטיים כקוטלת, וקיבלה כוחות על אנושיים במטרה להילחם בערפדים, שדים ושאר נציגים של כוחות דמוניים מרושעים בעיירה הבדיונית "סאנידייל". באפי נעזרת בחבריה הקרובים ובבני משפחתה, המכנים את עצמם "הסקובי גאנג", או "הסקוביס". הפרק "Once More, with Feeling" בוחן שינויים במרקם היחסים של הדמויות השונות באמצעות כלי עלילתי בדמות שד המכונה "סוויט" (אם כי שמו לא מצוין בפרק), והגורם לתושבי "סאנידייל" להתפרץ בשירה וריקודים ברגעים בלתי צפויים תוך שהם חושפים אמיתות חבויות ורגשות מוסתרים. שם הפרק מגיע משורה ששר סוויט לאחר שהדמויות השונות חשפו את צפונות לבם ונשאו בתוצאות: "say you're happy now, once more, with feeling".
כל צוות השחקנים שר בחלק זה או אחר בפרק, אם כי שתיים מהדמויות קיבלו קטעי שירה מינימליים, לבקשת השחקנים שמגלמים אותן. "Once More, with Feeling" הוא הפרק המורכב ביותר בסדרה מבחינה טכנית. על מנת להפיקו נדרש צוות השחקנים ללמוד שירה וריקוד במקביל להפקת ארבעה מפרקי העונה. היה זה ניסיונו הראשון של וידון בכתיבת מוזיקה. המוזיקה בפרק מגוונת מאוד ונעה בין סגנונות שונים החל בקומדיות מצבים משנות ה-50, ועד לאופרות רוק. הסגנונות השונים מבטאים את רגשותיהם המודחקים של הדמויות. הפרק זכה לתשבחות הביקורת מיד עם שידורו, בעיקר לאור העובדה שהוא כולל אספקטים שמעריצי הסדרה התרגלו אליהם, כמו הומור ושנינות. הפורמט המוזיקלי איפשר לדמויות להישאר נאמנות לטבען בעוד הן נאבקות ברמאויות ובחוסר התקשורת, כחלק ממוטיב של התבגרות והתמודדות עם אתגרים בוגרים שאפיין את העונה השישית כולה.
הפרק הוא בין הפופולריים ביותר בסדרה, ואף הוצג מספר רב של פעמים הן בפורמט קולנועי והן בהפקות מעריצים שונות.
עלילה.
במהלך פטרול לילי פותחת באפי בשיר ("Going Through the Motions") אודות חייה ועד כמה חסרי השראה הם הפכו. בבוקר נפגשת החבורה בחנות הקסמים, ומתברר כי על כולם עברו חוויות דומות במהלכן פצחו בשירה באופן בלתי נשלט. החבורה פוצחת בשיר נוסף ("I've Got a Theory / Bunnies") בו מנסים החברים להעלות תאוריות שונות לגבי הגורם לשירה, אך הם אינם חוששים מסכנה מיידית. השירה מסתיימת בבלדה בה הם מביעים ביטחון ביכולתם לפצח את התעלומה ולהתגבר על כל מכשול יחדיו ("If We're Together"). כשבאפי פותחת את דלת החנות במטרה לבדוק האם הם היחידים שהושפעו היא מגלה קבוצה גדולה של לקוחות חנות ניקוי יבש (בהנהגת דייוויד פיורי, כותב ומפיק שותף בסדרה) שרה ורוקדת בשמחה על ניקוי הכתמים מבגדיהם ("The Mustard").
טארה ווילו עוזבות את החנות המטרה להמשיך את המחקר בביתן, אך מתעכבות בעוד טארה שרה לווילו שיר אהבה המספר עד כמה השתפרו חייה מאז הכירה אותה ("Under Your Spell"). בבוקר הבא מתעוררים אניה וזאנדר ופוצחים בדואט המפרט את הסיבות בעטיין הם מפחדים להינשא זה לזו ("I'll Never Tell"). הם מבינים שהשירה מוציאה מהם אמיתות חבויות ומבקשים מג'יילס לפתור את העניין במהרה. בעוד הם משוחחים הם עוברים אישה שמתחננת בשירה לפקח שיוותר לה על דו"ח החניה שהוא כותב ("The Parking Ticket"), ובהמשך עוברים ליד חבורת מטאטאי רחובות שרוקדת באופן מתואם. בערב הולכת באפי לקברו של ספייק במטרה לבדוק האם הוא יודע מה הסיבה לשירה. ספייק טוען שהוא מחוסן להשפעתה מכיוון שלו אין אמיתות מוסתרות, אך לבסוף שר לבאפי אודות אהבתו החד צדדית אליה, ומבקש ממנה לעזוב אותו להמשיך לנוח על משכבו בשלום ("Rest in Peace"). בעונה השביעית מופיע שיר נוסף ששרה אניה באותו ערב ונחתך בעריכה (" I'll Be Mrs"). זהו שיר הסולו היחיד של אניה.
דון מספרת לטארה שהיא שמחה שטארה ווילו התגברו על המריבות ביניהן, וגורמת לטארה לחשוד שווילו גרמה לה לשכוח את המריבות באמצעות כישוף. טארה עוזבת את הבית במטרה לבדוק את הנושא בספרי הקסמים שבחנות, משאירה את דון לבדה. דון מתחילה לשיר בעצב על תחושתה לפיה איש אינו מבחין בה ומתייחס אליה ("Dawn's Lament"), אך מיד נחטפת בידי משרתיו עטויי המסיכות של השד סוויט (בגילומו של הינטון באטל). משרתיו של סוויט כולאים אותה במועדון "הברונז", וניסיונותיה לברוח מהם הופכים לריקוד משותף ("Dawn's Ballet") בסיומו מתגלה בפניה סוויט, שד אדום, לבוש חליפה שצבעיה מתחלפים כרצונו. סוויט רוקד סטפס בעודו שר לדון אודות עצמו, ומסביר לה שזימנה אותו באמצעות התליון שגנבה מחנות הקסמים, וכי לאחר שיסיים את ענייניו בסאנידייל, ייקח אותה לגיהנום ויהפוך אותה למלכתו ("What You Feel"). בשיר מסביר סוויט כי הסודות ששומרים האנשים יגרמו להם לשיר, ובסופו של דבר ישרפו אותם מבפנים. כשהוא מגלה שדון היא אחותה של הקוטלת, הוא שולח את משרתיו למצוא את הקוטלת ולספר לה הכל במטרה למשוך אותה אליו ולראות את הקוטלת נשרפת.