מסורת מהתקופה החשמונאית מציינת את ארבל כמקום מושבו של נתאי הארבלי שחי במאה ה-2 לפנה"ס. על פי המסורת קברו נמצא אף הוא בארבל. הנוסע היהודי רבי שמואל בן שמשון, מספר בשנת 1211: יעקב השליח שחי במאה ה-13 מספר על הקבר
בשנת 40 לפנה"ס מונה הורדוס על ידי הרומאים למלוך על יהודה. תושבי הגליל, ובהם תושבי ארבל, התנגדו למלוכתו ומרדו בו, והסבו אבדות קשות לצבאו. רק לאחר שגייס כוח נוסף הצליח להכניע את רוב המורדים. חלקם הסתתרו במערות והמשיכו להילחם בו. בשנת 38 לפנה"ס חזר הורדוס להילחם במורדים שהסתתרו במערות. בקרבות אלה השתמש הורדוס בארגזים שהותאמו למלחמות בהרים. הלוחמים שבתוכם הצטיידו במוטות ארוכים שבקצותיהם ווים על-מנת לגרור את המסתתרים החוצה ולשומטם לתהום. חלקם מהאנשים העדיף להתאבד מאשר להיכנע להורדוס.
בשנת 68, בתקופת המרד הגדול נגד הרומאים, הייתה ארבל אחד היישובים שבוצרו על ידי יוסף בן מתתיהו מפקד הגליל, וזאת בשל מקומה על צומת דרכים.
לאחר חורבן בית המקדש השני התיישבה במקום משפחת כהנים שהשתייכה למשמרת ישוע, שהייתה המשמרת התשיעית במשמרות הכהונה ששירתו בבית המקדש. לאחר מכן נקראו "כהני ארבל". רבי אלעזר הקליר, פייטן שחי במאה ה-6 וה-7, כתב בקינתו על ביטול עבודתה של משמרת כוהנים זו:
בתקופה הרומית הייתה ביישוב תעשייה ייצור בדי פשתן. בבראשית רבה, שנכתב במאה ה-5 או ה-6, מצוינים "כלי פשתן הארבליין", ובמדרש שמואל נכתב "כלי פשתן הגסים הבאים מארבאל". בתלמוד הירושלמי נזכרים לשבח גידולי החיטה המשובחים של העיירה: .
בתלמוד הירושלמי מובא המעשה הבא בבקעת ארבל: .
בבית הכנסת בחמת גדר, המתוארך למאה ה-4, נמצאה ברצפה כתובת בארמית המציינת את תרומתם של אנשי ארבל לבניין בית הכנסת., שפירושו: "זכורים לטוב הארבלים שנתנו מאריגיהם למקום... מלך העולם ייתן ברכתו במעשיהם".
לאחר שארבל נהרסה, נקראו בימי הביניים חורבותיה על ידי ערביי ארץ ישראל בשם ארביל שהפך בהמשך לאירביד.
בית הכנסת והשרידים הארכאולוגים.
בית הכנסת של ארבל מתוארך למאות ה-2 ועד ה-4. אתר זה נחקר לראשונה בשנת 1875, על ידי חברי המשלחת סקר ארץ-ישראל המערבית של הקרן לחקר ארץ ישראל. קלוד קונדר כותב בספרו שזה אתר ארכאולוגי חשוב המשתרע על פני שטח גדול. הוא מקדיש חלק ניכר מהדיווח שלו על האתר לבית הכנסת, שירטט את תוכנית בית הכנסת, והשרידים גם צוירו. על פי דיווחו של קונדר הם מדרום מזרח לשרידים נמצאה באר בנויה אבני בזלת. מצפון נמצאו שרידי קברים שקועים בסלע ושרידי סרקופגים וכן שרידי גת. בשנת 1905 נחקר שוב על ידי משלחת גרמנית בראשותם של קרל ואצינגר והיינריך קוהל. הם גם שרטטו תוכנית של מבנה בית הכנסת. מבנה בית הכנסת בנוי באבני גזית. הוא כלל פתח כניסה מונומנטלי עשוי אבן אחת. ואצינגר וקוהל תיארכו את בית הכנסת על סמך העיטורים, למאות השנייה והשלישית. בשנות ה-60 של המאה ה-20 חקר נחמן אביגד את הגומחה וקבע שזו גומחה לארון קודש השייכת לתקופה מאוחרת יותר של בית הכנסת - התקופה הביזנטית.
ייחודו של בית הכנסת הוא במיקום פתח הכניסה שלו. בנוסף חלקו של בית הכנסת בנוי וחלקו חצוב בסלע. בדרך כלל בבתי הכנסת הגליליים הפתח של הכניסה היה בדרום, וציר בית הכנסת היה צפון-דרום. בבית כנסת זה ציר המבנה הוא מזרח-מערב, כשפתח הכניסה שלו הוא ממזרח. מפתח הכניסה יש ירידה של מספר מדרגות שהובילה את החוקרים להשערה שבשלב ראשון שכן במקום בית כנסת קטן יותר. בצדו הדרומי של בית הכנסת נמצאת גומחה מעוגלת לארון קודש. אורך אולם בית הכנסת כ-18 מטר ורוחבו כ-17 מטר. האולם היה מחולק על ידי מספר טורי עמודים. בצידי האולם ניצבו שורות של ספסלי אבן למתפללים. משקוף הכניסה סותת בחלקו בסלע הטבעי במקום, וחלקו בנוי מאבנים מעוטרות.
בשנת 2000 נחפר האזור ממערב לבית הכנסת, נמצאו במקום מבנים ושני מקוואות טהרה שהיו חלק מהיישוב מהתקופה הרומית והביזנטית. בשנת 2007 נתגלה בית הכנסת נוסף כקילומטר מצפון בח'רבת ואדי חמאם. שאלת התיארוך של בתי הכנסת הביא לוויכוח שהתחדש בקרב ארכאולוגים והיסטוריונים. חוקרים רבים סבורים כי נבנו דווקא בתקופה הביזנטית, בעיקר במאות החמישית והשישית, ולא בתקופה הרומית, במאות השנייה והשלישית לספירה.
בשנת 2012, החלה חפירה מחודשת באתר בית הכנסת על ידי מכללת כנרת במסגרת החוג ללימודי ארץ ישראל.
קברים עתיקים על פי המסורת.
על פי המסורת היהודית בימי הביניים, שכנו באזור היישוב העתיק של ארבל קברים של דמויות שונות מהיסטוריה היהודית. יהודים שונים שביקרו בארץ ישראל הגיעו לאזור כדי להשתטח על הקברים.
ארבל (ישוב עתיק)
מולי שולמן
מולי (שמואל) שולמן (נולד ב-5 במאי 1974) הוא שחקן טלוויזיה ותיאטרון, במאי, מתרגם, מדבב ומנחה ישראלי.
ביוגרפיה.
גדל ברמת גן ולמד בתיכון העיוני "אהל שם". למד במשך תשע שנים לנגן בפסנתר. בגיל שש עשרה, כשהיה בכיתה י"א, לקח חלק בחוג לתיאטרון, שלימים הפך לתיאטרון הנוער של רמת גן. במסגרת זו שיחק בהצגה "מתנערים", פרי עטו של דוד שטיינברג ובבימויו, ההצגה עלתה גם בלונדון. אחר-כך שיחק בהצגה "נעורי ורדה'לה", מאת חנוך לוין, בבימויה של עירית לבנון, ההצגה הועלתה בצוותא.
בחצי השנה הראשונה לשירותו הצבאי שירת בלהקת הנח"ל, ולאחר מכן בתיאטרון צה"ל.
בין השנים 1997–2000 למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב. במסגרת הסטודיו שיחק בהצגות: "אורזי המזוודות" מאת חנוך לוין, בבימויו של יצחק (בבי) נאמן; "קיטנים" מאת גורקי, בבימויו של מישה לוריה; בעור שינינו", בבימויו של אילן תורן; "כלב צמר" מאת רוני סיני, הצגה שהמשיכה ורצה בבית ציוני אמריקה, ובה הכיר את אשתו אפרת ארנון, שנכנסה כמחליפה.
בשנת 2001, שיחק שולמן בהצגה "הזכייה הגדולה", מאת שלום עליכם, בבימויו של רוני סיני, בתיאטרון באר שבע. אחר-כך שיחק בבאר שבע בהצגה "יונו והטווס", בבימויו של ד"ר רזי אמיתי. הוא גילם את דמותו של קצין הגיוס של המחתרת האירית.
באוקטובר 2003 שיחק בפסטיבל עכו בהצגה "גרעינים", שביים אריאל אפרים אשבל. ההצגה זכתה במקום הראשון בפסטיבל.
ב-2005 שיחק בהצגה "לגעת בכוכבים", בבימויה של אלינור אגם בן-דוד. ההצגה הציגה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא וזכתה במקום הראשון. נושא ההצגה היה פסטיבל תיאטרון קצר, ובה שולמן גילם את דמותו של שלום שמואלוב, מנהל הפסטיבל.
בשנים 2001–2008 היה שולמן חלק מקבוצת האימפרוביזציה "למה אלפקה" שהציגה בתיאטרון תמונע ורצה ברחבי הארץ.
ב"למה אלפקה" הכיר את ענבל לורי, שנהפכה לשותפה שלו במופע דואט מאולתר בשם Three Falling החל מאוגוסט 2009, שהציג בצוותא ורץ ברחבי ישראל. הם הציגו בשיטת Long Form Improvisation, שהייתה חדשה בישראל באותה עת. בשיטה זו מקבלים מילה מהקהל אשר ממנה יוצרים מחזה מאולתר שלם לנגד עיני הקהל. יחד עם ענבל לורי טס שולמן לפסטיבלים בליובליאנה, אמסטרדם, ברלין, שיקגו ואוסטין. ב-2012 צירפו לקבוצה את השחקנים רועי צדוק ואלון נוימן ואת די ג'יי מרציאנו (איתמר צור). הם הראשונים שייצגו את ישראל בפסטיבלי אימפרוביזציה בינלאומיים, בהם הופיעו בשפה האנגלית.
ב-2011 שיחק שולמן במחזמר "קומפני" מאת סטיבן סונדהיים בבימויו של רפי ניב, מנהלו האומנותי של תיאטרון באר שבע. הוא גילם את דמותו של הארי, שאשתו שרה (שרון שחל) משתמשת בו כשק איגרוף ללימודי הקונג פו שלה. באותה שנה שיחק בתיאטרון המדיטק בהצגה "נחמן", מאת עוזי בן כנען, בבימויו של מנהלו האמנותי של המדיטק – רוני פינקוביץ'. אחר-כך המשיך בתיאטרון באר שבע בהצגות נוספות- כמחליף בהצגה "הכל אודות חווה" בבימויה של איה קפלן, בה הוא גילם את דמותו של מחזאי שנמצא במערכת יחסים מסוכסכת עם דיוות התיאטרון מרגו צ'נינג (רמה מסינגר) וכותב את כל המחזות שלה, עד לרגע שבו הם מסתכסכים. אז הוא מתאהב באיב הרינגטון (יונית טובי), מחליפתה המפורסמת. בתפקיד אשתו קארן רוברטס שיחקה שירי גולן.
ב-2012 קיבל את התפקיד הראשי בהצגה "סוביניר", בבימויו של ניר ארז. מחזה לשני שחקנים המבוסס על סיפור חייה האמיתי של פלורנס פוסטר ג'נקינס. הייתה ידועה כזמרת אופרה זייפנית ובזכות זה מילאה אולמות בשנות הארבעים של המאה העשרים בניו יורק. שולמן גילם את דמותו של קוסמו מקמון, פסנתרן שליווה אותה במשך תריסר שנים וסיפורה מסופר מנקודת מבטו. את דמותה של ג'נקינס גילמה רמה מסינגר.
ב-2013 שולמן השתתף במחזה "הכל בגן" בתיאטרון באר שבע, פרי עטו של ג'יילס קופר, בבימויה של איה קפלן.
שולמן ביים את המחזה "מר קולפרט", מאת דויד גיסלמן, שעלה בתיאטרון תמונע בשנת 2010. הוא תרגם את המחזה ביחד עם עינת ברנובסקי. ההצגה הייתה מועמדת לשישה פרסי קיפוד הזהב, כולל להצגת השנה ולבמאי השנה וזכתה בפרסים לשחקני המשנה לירון ברנס וענבל לורי.
צבי גורן כתב על ההצגה באתר הבמה:
לאחר מכן ביים שולמן שני מחזות בפסטיבל תיאטרון קצר, צוותא: "רחמים" מאת דניאל זהבי ב-2010, ו"שש" מאת יואב היימן ב-2012.
בין 2013 ל-2016 כיכב מולי שולמן בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "בלתי הפיך" שמשודרת בערוץ 2, רשת.בה גילם את דמותו של אודי קליין, שהפך לאב בגיל מאוחר וחייו משתנים לבלי הכר. את רונה קליין, אשתו בסדרה, מגלמת עדי אשכנזי. בסדרה משחקים גם שמואל וילוז'ני, גאלה קוגן ואיריס בר. הסצינות לא כתובות, והיא מתייחדת בכך שהדיאלוגים שבה מבוססים על אלתור.
שולמן שיחק בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "חשופים", "יום האם", "מעצר-בית", "סרוגים", "המובילים", "מדריך למתחילים" ו"פרשת השבוע".