באותן שנים הייתה ברנו מוקד חשוב של הסגנון המודרניסטי באדריכלות, וקרקש בנה בעיר מבנים רבים. לאחר סיפוח צ'כוסלובקיה לגרמניה ב-1939 חזר עם משפחתו להונגריה, ומשם עבר לירושלים.
בירושלים עִברת זיגמונד קרקש את שמו ל"אשר חירם"; חירם היה שמו של חרש המתכת של מקדש שלמה, ובכך ביטא קרקש את שיוכו המקצועי ואת חברותו בבונים החופשיים.
בארץ ישראל השתתף חירם באופן פעיל בתחרויות אדריכלים רבות. בהן היו תכנון חלקת חללי המאורעות בבית הקברות נחלת יצחק ובית ספר שבח בתל אביב. בשנת 1944 זכה בפרס הראשון בתחרות לבניית עיריית דמשק, תוכנית שלא יצאה לפועל.
ב-1949 השתתף חירם בתחרות של המחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון לעיצוב המצבה הצבאית ובתי הקברות הצבאיים בנחלת יצחק ובעפולה וזכה בה. בעקבות זאת התמנה לאדריכל הבית של המחלקה ושימש בתפקיד זה בשנים הראשונות שלאחר קום המדינה. בתוקף תפקידו תכנן מהיסוד את כלל בתי הקברות הצבאיים ומילא תפקיד מפתח בעיצוב המצבה הצבאית האחידה. כמו כן תכנן עשרות אנדרטאות ברחבי ישראל.
מספטמבר 1950 ועד פרישתו לגמלאות בדצמבר 1962 שימש חירם כאחראי על שימור מבנים ואתרים היסטוריים במחלקת העתיקות. במהלך תפקידו פיתח עניין מיוחד בבתי כנסת עתיקים, וכתב דיסרטציה בנושא, שזיכתה אותו בתואר דוקטור מאוניברסיטת וינה. בשנת 1962 פרסם את התזה בכתב העת "Wiener Jahrbuchs für Kunstgeschichte" ('שנתון וינה לתולדות האמנות').
בשנת 1952 הכין תוכנית (שלא בוצעה) לבניית מוזיאון לעתיקות בגבעת רם שהיה אמור להחליף את מוזיאון רוקפלר, שהיה באותה תקופה בשטח בשליטה ירדנית.
אשר חירם נפטר בשנת 1973, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. מצבתו ומצבת אשתו (נפטרה ב-1982) פשוטות, ומונחות עליהן אבני ראש בעלות צורה זהה לזו של המצבות הצבאיות.
ורסצ'ה
ורסצ'ה (באיטלקית: Versace) הוא בית אופנה וחברה איטלקית. החברה הוקמה על ידי ג'אני ורסצ'ה בשנת 1978.
היסטוריה.
ורסצ'ה פתח את חנותו הראשונה במילאנו בשנת 1978 והחנות הפכה להצלחה מיידית. כיום ורסצ'ה הוא מבתי האופנה המובילים בעולם. בשנת 1994 השיק ורסצ'ה את קולקציית השעונים הראשונה של המותג. בשנת 1997 נרצח ורסצ'ה על ידי אנדרו קונאנן. אחותו דונטלה ואחיו סנטו תפסו פיקוד והפכו למנהלים הראשיים של החברה. בתה של דונטלה, אלגרה ורסצ'ה, היא הבעלים של 50 אחוז מהחברה כמו שרצה ג'יאני בצוואתו. המותג עצמו מורכב מקווי אופנה שונים הפונים למגזרים שונים אך ביחד מרכיבים את המותג הכולל. בנוסף לביגוד ואביזרי אופנה המותג כולל גם מלון שנקרא "Palazzo Versace" שנפתח בשנת 2000 באוסטרליה. מלון נוסף עתיד להיפתח בדובאי בסוף שנת 2013. הקו המרכזי של המותג נקרא Versace Couture והוא כולל בגדים, תכשיטים, שעונים, מוצרי קוסמטיקה, בשמים, תיקים ורהיטים. בשנת 2010 נחשף מכשיר סלולרי שעוצב על ידי ורסצ'ה.
המותג מושפע בעיקר מהמיתולוגיה היוונית והים התיכון וניכר שמרבית ההיסטוריה העיצובית נשענת על ידי מוטיבים חוזרים של תקופות היסטוריות שונות. הלוגו והסמל המסחרי של המותג נותן כבוד למדוזה ולסמלים של ממלכת צרפת והים התיכון. בית האופנה נותן דגש למוטיבים אדריכלים בהשארת קווי עיצוב של מנזר סנט הארלי בדרום צרפת הידוע באדריכלות ים תיכונית עם מוטיבים של המיתולוגיה היוונית.
בית האופנה ידוע בקרב מפורסמים רבים כגון: אליזבת הרלי, ג'ניפר לופז, סינדי קרופורד, קתרין זיטה-ג'ונס, ביונסה נואלס, ליידי גאגא, ואלטון ג'ון. הייחוד של ורסצ'ה מבתי אופנה אחרים הוא השימוש התדיר שלו במפורסמים בפרסומות שלו. חלק מהאנשים שהיו הפנים של המותג במהלך השנים היו מדונה, בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, דמי מור, אשטון קוצ'ר, ואיאן סומרהולדר. כיום הפנים של המותג היא השחקנית והדוגמנית ג'נוארי ג'ונס.
Versace
אלמריה
אַלְמֶרִיָה (בספרדית: Almería; בערבית: المرية, תרגום לעברית: "מגדל צופים") היא עיר הבירה של מחוז אלמריה שבאנדלוסיה שבדרום מזרח ספרד. העיר, שהיא עיר נמל על חוף הים התיכון, שוכנת בצידו המערבי של נהר אנדרקס ובה כ-191,443 תושבים, נכון לשנת 2012. העיר הוקמה בשנת 955 על ידי הח'ליפה עבד אל רחמן השלישי אשר בנה אותה כמתחם מבוצר בראש הגבעה, כדי להגן על היישובים שבאזור, מפני חדירות מהים, וקרא לה אלמריה שפירושו מגדל תצפית. את המבצר הוא בנה על יסודותיו של מבצר מוּרִי. המבצר נחשב לשני בגודלו בין מבצרי אנדלוסיה (הראשון הוא מבצר אלהמברה).
בזמן שבאלמריה משל חייראן העאמירי (חייראן אל-עאמירי), הוא בנה את החומות סביב העיר, והפך את הנמל לבעל חשיבות אסטרטגית גבוהה ביותר. הנמל שעוד קודם לכן היה מן הנמלים הרומים החשובים בספרד, ונקרא Portus magnus (הנמל הגדול), הגיע בימי חייראן לרמה מסחרית גבוהה, ואלמריה סחרה באמצעותו עם אירופה והמזרח.
אלמריה נחשבת לעיר היבשה ביותר באירופה מבחינת כמות משקעים ויורדים בה פחות מ 200 מילמטרים של גשם בשנה.
מוהאץ'
מוהאץ' (בהונגרית: Mohács; בקרואטית: Mohač; בסרבית: Мохач; בטורקית: Mohaç; בסלובקית: Moháč; גרמנית: Mohatsch) היא עיירה בדרום הונגריה במחוז באראניה, על גבול קרואטיה ועל גדות הדנובה. העיר הייתה אתרם של שני קרבות גדולים: קרב מוהאץ' הראשון (1526), בראשית שליטת האימפריה העות'מאנית על הונגריה וקרב מוהאץ' השני (1687), עם סיומה.
היסטוריה.
העיר הייתה מחנה צבאי רומי, בעת ממלכת הונגריה הייתה העיר מרכז מנהלי של מחוז באראניה (Baranya) ההיסטורי. עם הכיבוש העות'מאני הייתה העיר המרכז המנהלי של סנג'ק מוהאץ'.
ב-1911, כחלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, חיו בעיר 56,909 איש. מתוכם 21,951 היו דוברי גרמנית, 20,699 דוברי הונגרית, 4,312 דוברי סרבית, 421 דוברי קרואטית ו-9,600 דוברי "שפות אחרות", רובם דוברי הדיאלקט הסרבו-קרואטי בונייווק (Bunjevac) וסלובקית.
יהודי מוהאץ'.
ב-1941 היה אחוז היהודים באוכלוסייה 4% (707 נפשות). רובם השתייכו לזרם הנאולוגי ועסקו במסחר ותעשייה. ב-1942 הייתה העיר מרכז לגיוס עובדי כפייה (שגויסו בכפייה מקרב הגברים היהודים הבוגרים לשירות במסגרת הצבא ההונגרי) ושליחתם לחזית המזרחית. ובעיר התקיים מחנה עבודה.
הצבא הגרמני כבש את העיר ב-19 במרץ 1944, אז מנו חברי הקהילה הנאולוגית 622 נפש. באמצע מאי רוכזו לשני גטאות שהוקמו בעיר למעלה מ-1,000 מיהודי המחוז. ב-29 ביוני נשלחו תושבי הגטאות (למעט גברים כשירים לעבודה שנשלחו לחזית במסגרת הצבא ההונגרי) למחנה ההשמדה אושוויץ, דרך בירת המחוז, פץ'. בין יהודים אלו היה רב ראשי ארמין פלש שלא שרד את המחנה.
הארמיה השנייה של הונגריה
הארמייה השנייה של הונגריה
קבלת התורה
הומאז' לקטלוניה
שנדור גומבוש
שאנדור גומבוש (בהונגרית: Gombos Sándor; 4 בדצמבר 1895 - 27 בינואר 1968) היה סייף הונגרי-יהודי. אלוף אולימפי ואלוף עולם בעל 4 מדליות זהב.
ביוגרפיה.
גומבוש נולד בסומבור שבסרביה. בשנת 1921 סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בודפשט. (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד)
אלוף עולם.
גומבוש זכה פעמיים ברציפות במדליית זהב בתחרות חרב אישי באליפות העולם בסיף, בבודפשט בשנת 1926 ובווישי שבצרפת בשנת 1927.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה גומבוש במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתית, בין חברי הנבחרת היו עוד שני סייפים יהודים, יאנוש גאראי ואטילה פטשאואר. הנבחרת ההונגרית הייתה בלתי מנוצחת בטורניר האולימפי. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בטורניר חרב אישי לאחר שניצח ב-8 קרבות מתוך 11.
באליפות העולם בסיף שנערכה בנאפולי שבאיטליה בשנת 1929 סיים גומבוש במקום שישי בתחרות חרב אישי.
גומבוש זכה פעמיים ברציפות במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי באליפות העולם בסיף, בלייז' שבבלגיה בשנת 1930 ובווינה שבאוסטריה בשנת 1931 וסיים במקום רביעי בתחרות חרב אישי בשנת 1930.
גומבוש פרש מספורט תחרותי בשנת 1932. אחרי מלחמת העולם השנייה כיהן בתפקיד נשיא איגוד הסיף של הונגריה.
בשנת 1968 נפטר גומבוש בבודפשט.
הרב אשלג
הרכס
מושב ארבל
דמסוס השני
דמסוס השני (בלטינית: Damasus II; מת ב-9 באוגוסט 1048) היה אפיפיור במשך פחות מחודש, בין 17 ביולי 1048 ועד מותו. הוא היה האפיפיור הגרמני השני שמונה על ידי היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. שמו היה פופו והוא היה יליד בוואריה. לפני מינויו היה בישוף בריקסן בטירול.
היינריך השלישי ניסה למנות אפיפיור מטעמו. הוא הצליח להעלות לכס את קלמנס השני, אך זה נפטר מספר חודשים לאחר מינויו. לאחר מותו שב ועלה על הכס בכוח הזרוע בנדיקטוס התשיעי, שנתמך על ידי שליט טוסקנה. לאחר התייעצויות בחצר הקיסרית בסקסוניה, שבהן עלו מספר שמות כמועמדים ראויים, בהם ארכיבישוף ליון, בישוף לייז' ואף האדם שפוטר מכהונתו כאפיפיור מספר חודשים לפני כן, כיוון שרכש אותה בכסף, גרגוריוס השישי, סירב היינריך לשמות שהוצעו לו. הוא מינה תחתם את פופו, בישוף בריקסן בטירול, שנטל לעצמו את השם דמסוס השני.
הקיסר ליווה את האפיפיור החדש במסעו לרומא עד אולם, שם נאלץ לחזור משום שחשש לעזוב את גבולות גרמניה. האפיפיור המשיך מלווה בחיל קיסרי בדרכו לרומא. דמסוס הוכתר בארמון הלטראנו ברומא ב-17 ביולי 1048, אך פרש מיד לפלסטרינה משום שלא יכול היה לשאת את החום הכבד. הוא מת כעבור 22 יום.
מותו החטוף הוביל לתאוריית קונספירציה לפיה הורעל על ידי תומכי בנדיקטוס התשיעי או הילדברנד, מזכירו המסור של גרגוריוס השישי. אולם, ככל הנראה, סיבת מותו האמיתית הייתה כתוצאה ממחלת המלריה.
רות לסקר
רעיה ברונשטיין