פרוקי-הרגליים הם בין חסרי החוליות המורכבים ביותר, ועדיין, בכמעט כל מרבצי המאובנים המוקדמים ביותר, הם מגוונים ונפוצים. מה שמעיד על אבולוציה ממושכת קודם להופעתם הראשונה בתיעוד המאובנים – ייתכן שבקרקעית הימים שעליה זוחלים פרוקי-הרגליים באורך מילימטר אחד (או פחות), יחד עם מינים רבים יותר ששחו או שצפו בים הפתוח.
המאובנים.
הגורמים להשתמרות.
כאמור, נשתמרו במאובנים של הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג גם הרקמות הרכות, תופעה נדירה, אבל קיימת גם במקומות נוספים בעולם (כמו פצלי ברג'ס), ושכבות המכילות מאובנים ברמת פירוט זו קיבלו כינוי מיוחד שמקורו בגרמנית: לאגרשטטה. הגורמים להשתמרות יוצאת הדופן של המאובנים בלאגרשטטה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג היו קו הרוחב של האתר בתור הקמבריון (בקרבה לקו המשווה), הטמפרטורה, עומק מי הים הרדוד שבמזרח יונאן בתקופת הקמבריון ומליחותם. גורם משמעותי נוסף הייתה הסביבה המחזרת דלת החמצן. משערים שבעלי החיים רבים מתו באירועים של שיטפונות עזים, בהם נשפכו כמויות מים מתוקים רבים לים או כתוצאה מתנודות בכמות החמצן המומס באזורים שבהם הייתה כמותו מינימלית. בכל מקרה הגופות נותרו שלמות ונקברו במהירות תחת משקעים לפני שהתחיל תהליך ריקבון. הרקמות הרכות נשמרו עד החלפתן בפיריט שאחר כך עבר בליה לתחמוצות ברזל. כמה מהרקמות נשמרו כסרטי פחמן.
תיארוך.
תיארוך רדיומטרי של השכבות המכילות את הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג באמצעות איזוטופים של ארגון (Ar39-Ar40) נתן תוצאה של 530 למ"ש (לפני מיליון שנים) והערכה היא כי פאונה זו מכסה תקופה של כשני מיליון שנים. השוואה למיני מאובנים זהים באזורים אחרים בעולם מקבילה לתחילת התקופה חסרת השם הרשמי המכונה "השלב השלישי של הקמבריון" (Cambrian Stage 3), שגאולוגים רבים מכנים בשם אטדבדיאן (Atdabadian Stage), בעקבות הפאונה שנתגלתה מתקופה זו במזרח סיביר. תקופה זו מתוארכת בין 521 למ"ש ל-514 למ"ש.
מאובנים לדוגמה.
נכון ל-2011 נתגלו באתר בעלי חיים השייכים לכ-200 מינים, מתוכם 160 מינים חדשים, ב-170 סוגים, מתוכם 150 סוגים חדשים, השייכים ל-16 מערכות. הטבלה להלן מציגה חלק מעושר זה.
מקפאדן
מקפאדן (באנגלית: McFadden) הוא שם משפחה.
קמיל הויסמנס
יעקב לשצ'ינסקי
יעקב לשצ'ינסקי (ביידיש: לעשצינסקי; בכתב לטיני: Lestschinsky; 1876 – 1966) היה דמוגרף, סטטיסטיקאי והיסטוריון יהודי, מחלוצי החוקרים הדמוגרפים של עם ישראל בעת החדשה. עסק בעיקר בחקר ההיבטים החברתיים, הכלכליים והדמוגרפיים של הקיום היהודי באירופה. כתב במגוון שפות, פרסם 25 ספרים שונים והרבה לכתוב מאמרים פובליציסטיים ואקדמיים.
קורות חיים.
לשצ'ינסקי נולד בעיירה הורודישץ שבפלך קייב שבאימפריה הרוסית. לאחר לימודיו בישיבה, נטה כבר בצעירותו אחר פעילות ציונית ולקח חלק במפלגה הסוציאליסטית היהודית ברוסיה. ב-1903 נטל חלק כציר בקונגרס הציוני השישי, ונמנע בשאלת אוגנדה. לימים צידד בציונות הטריטוריאלית נוסח ישראל זנגוויל, ולא נמנה עם הציונים, אולם גם לא התנגד לרעיון הבית הלאומי.
את מחקריו על אודות יהדות אירופה החל לפרסם ב-1903. מחקרו הראשון, "סטטיסטיקה של עירה אחת", נכתב ב-1903, ושפך אור על הקיום הכלכלי היהודי ההולך ומחמיר במזרח אירופה. גישתו, שביקשה להבין את בעיות העם היהודי באירופה, עשתה שימוש במספרים ובנתונים דמוגרפיים. הייתה זו פריצת דרך מחקרית שהושפעה מעבודתם של יאן בלוך וא"פ סוּבּוֹטין, אשר חקרו את הקיום היהודי בסוף המאה ה-19 בתחום המושב.
במהלך מהפכת פברואר 1917 עזר לשצ'ינסקי לייסד את המפלגה הסוציאליסטית היהודית המאוחדת. ב-1921 עזב את ברית המועצות לברלין בירת גרמניה, כאישים רבים מהאינטליגנציה היהודית, ושם עבד ככתב עבור העיתון היידי הניו-יורקי "פאָרווערטס". ב-1925 היה ממייסדי המכון המדעי היהודי (ייוואָ), שקם במטרה לאסוף מקורות ותעודות הקשורים ביהדות מזרח אירופה, ובמהלך שנות ה-20 ניהל את המחלקה הכלכלית והסטטיסטית שלו.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון היגר לשצ'ינסקי לארצות הברית ב-1938. יחסו לתנועה הציונית התרכך לאחר השואה והקמת מדינת ישראל, וב-1958 עלה לישראל והמשיך בעבודתו המחקרית וההגותית. עזבונו הופקד במכון ייווא, ניו יורק.
ספריו בעברית.
בעריכתו:
טל רז (קצין)
טל רז (נולד ב-1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד חטיבת שומרון וכמפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון.
רז, בוגר מחזור ט' (1977) של הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב, שירת כקצין בחטיבת גולני, שימש מפקד גדוד בחטיבת ביסלמ"ח, ב-1987 מונה למפקד גדוד 51. ב-1989 מונה למפקד גדוד "גפן" בבה"ד 1. ב-1991 מונה לקצין המבצעים של פיקוד המרכז וב-1992 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת שומרון תפקיד בו שירת עד 1994. ב-1995 מונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. בשנים 1997 עד 2000 שירת כראש מחלקת ביקורת יחידות צה"ל ביחידת מבקר מערכת הביטחון.
לאחר שחרורו עבד בשנים 2001 עד 2012 כמנהל שיווק בחטיבת הטילים ובחטיבת מנו"ר בחברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות.
רז בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי.
בית ספר לצניחה
מסנן-על
תיילקוסמיליים
עקרון הפיצה
עקרון הפיצה (באנגלית: Pizza Principle) או קשר הפיצה-סאבווי (Pizza-Subway Connection) הוא "חוק כלכלי" הומוריסטי, אך נכון היסטורית, המצביע על כך שמחיר כרטיס נסיעה ברכבת התחתית של ניו יורק ומחיר משולש פיצה בעיר שמרו על התאמה לאורך השנים.
מחיר הנסיעה ברכבת התחתית עלה דרמטית במהלך המאה האחרונה, מאז החלה הרכבת התחתית לפעול בעיר. ב-1904, עם התחלת השירות, כרטיס נסיעה עלה 5 סנט. ב-1948, אחרי יותר מ-44 שנים, הוכפל המחיר ל-10 סנט, ושוב הועלה ב-1953 ל-15 סנט. המחיר הועלה שוב ושוב, והגיע לדולר אחד ב-1986, ל-2 דולר ב-2003 ולמחירו הנוכחי - 2.75 דולר, ב-2015.
ה"חוק" הוצג לראשונה ב-1980 על ידי תושב העיר, אריק מ' בראם (Eric M. Bram). המונח התפרסם בתקשורת שוב חמש שנים מאוחר יותר, על ידי ההיסטוריון, הסופר ומבקר הקולנוע ג'ורג' פאסל (George Fasel), ושוב בראשית שנות ה-2000, כאשר העיתונאי קלייד הברמן (Clyde Haberman) צפה את עליית מחירי הפיצה בעיר, דבר שאכן התממש.
כהנוביץ
כהנוביץ הוא שם משפחה יהודי.
וייל על הריין
בלאווה
שינון (עיר)
שינוֹן (בצרפתית: Chinon, נכתב בתעתיק יהודי עתיק: קינון) היא קומונה במחוז אנדר ולואר שבחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת. העיר ידועה ביינותיה ובאתריה ההיסטוריים. נודעה לה חשיבות רבה בימי הביניים, כאשר עברה בין בית המלוכה הצרפתי לממלכת אנגליה.
העיירה נמצאת בעמק הלואר, הרשום כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה.
העיירה ממוקמת על גדת נהר ויין, כ-10 קילומטרים מהתמזגותו לתוך נהר הלואר. כבר במהלך המאה ה-5 נבנה במקום קסטרום, כאשר המקום חולש על צומת דרכים חשוב למסחר. לאחר מכן נבנה במקום על ידי אחד מתלמידי מרטין מטור מנזר, שהמשיך להתקיים עד למהפכה הצרפתית.
בימי הביניים העיר שגשגה, בייחוד תחת שלטון הנרי השני, מלך אנגליה. הנרי שיפץ את המבצר, והפך אותו למעונו ומרכזו האדמיניסטרטיבי ואף מת ונקבר שם. לאחר מות הנרי, עברה העיר והמבצר לידי ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, ולאחריו לג'ון, מלך אנגליה. בקרב שהתחולל ב-1205 העיר נכבשה בידי פיליפ השני, מלך צרפת והוא צרפה לשטחי בית המלוכה הצרפתי.
המבצר שימש תפקיד חשוב במתקפת פיליפ הרביעי, מלך צרפת על מסדר הטמפלרים ב-1307. מנהיג המסדר, ז'ק דה מוליי יחד עם מנהיגים נוספים, נכלאו במקום לפני משפטם והוצאתם להורג.
העיר קיבלה חשיבות רבה במהלך מלחמת מאה השנים: ב-1425 יורש העצר ומי שעתיד למלוך על צרפת מאוחר יותר, שארל השביעי נמלט לעיר, וקיבל מפלט מפני האנגלים ושם הקים בעיר את חצרו. ז'אן ד'ארק הגיעה לעיר ב-1429, וקיבלה את מלכותו של שארל כמלך צרפת החוקי. לאחר ששארל העניק לה את כוח האדם והציוד הנדרשים, יצאה ז'אן לקרב על אורליאן, מהלך שעתיד לקבוע את גבולות המדינה עד היום.
גם לואי השנים עשר, מלך צרפת התגורר בעיר תקופה, בהמתינו לצ'זארה בורג'ה שיביא את אישור האפיפיור אלכסנדר השישי לביטול נישואיו עם ז'אן נסיכת צרפת כדי שיוכל להינשא עם אן מברטאן - דבר שיבטיח את שליטתו על אדמות ממלכת נווארה. באותה עת, העיר היא מקום הולדתו של פרנסואה רבלה כותב הגרגנטואה ופנטגרואל ומי שנחשב בעיני רבים כ"שייקספיר הצרפתי".
החל מהמאה ה-16, ירדה העיר מחשיבותה כאשר בית המלוכה הצרפתי אינו גר בה עוד, והיא עברה לרשות הקרדינל רישלייה שהזניח את המבצר. העיר כולה השתנתה אך מעט מאותה תקופה עד למהפכה הצרפתית. החל מ-1968 נחשבה העיר העתיקה לאתר שימור היסטורי, תוך שחזור מתמיד לשימור ותיעוד העבר.
יינות.
העיר נודעה ביינותיה, בייחוד הקברנה פראן "שינון" (כאשר רק יינות הגדלים ומיוצרים באזור יכולים להגדיר את עצמם ככאלה, ראו: כינוי מקור מבוקר) הגדל בסביבתה והמיושן במערות מיוחדות הנמצאות על גדות נהר הויין, כשיותר מ-11 מיליון ליטר יין מיוצרים מדי שנה. היין המקומי מכיל רק מעט רוז'ה ויין לבן (עד 8% אחוז), שלא כרגיל בעמק הלואר.
נכון ל-2005 היו רשומים 254 מגדלי ענבים ליין בקומונה, 221 יקבים המשויכים ל-16 חברות מסחריות.
גואלגואי
גואלגואי (בספרדית: Gualeguay) היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס, כ-226 ק"מ מבירת הפרובינציה פרנה וכ-234 ק"מ מבואנוס איירס. נכון ל-2010 מתגוררים בעיר 43,009 תושבים.