בנוסף לסיפורי באטמן, הסדרה הכילה מבחר גדול של רצועות קומיקס צדדיות. "ילדי הקומנדו" של הכותב ג'ו סיימון והמאייר ג'ק קירבי הופיעו לראשונה בחוברת מספר 64 (יוני 1942) ומאז עברו לסדרה משלהם. דמותו של רוי ריימונד הופיעה לראשונה בחוברת מספר 153 (נובמבר 1949). הצייד ממאדים נוצר בידי הכותב ג'וזף שאמשון והאמן ג'ו סרטה והופיע לראשונה בסיפור הצדדי "הניסוי המוזר של ד"ר ארדל" בחוברת מספר 225 (נובמבר 1955). אחרי חוברת מספר 326, הצייד ממאדים הועבר לסדרת החוברות "House of Mystery", ובחוברת מספר 327 הופיע האיש המוארך ואשתו - דמויות אשר היו ממודלות לפי דמויות "האיש הרזה" של הסופר דשיל האמט. בין באטמן לבינם היו שלושה קרוסאוברים, והן הופיעו עד לחוברת מספר 383 (ינואר 1969), עם 15 הופעות נוספות עד לחוברת מספר 572. חוברת זו חגגה 50 שנים לקיומו של באטמן, וציוותה אותו עם דמויות כמו רובין, סלאם בראדלי ושרלוק הולמס נגד אדגר מוריארטי, צאצא אחיין של פרופסור מוריארטי. אחרי שהסיפורים הצדדיים של האיש המוארך הסתיימו, באטגירל החליפה אותו עד לחוברת מספר 424. בהמשך, היא הועברה לכותרי "משפחת העטלף" וחזרה להשתתף בחוברות מספר 481–519. דמותו של ג'ייסון בארד הופיעה בחוברות האי-זוגיות 425–435. הצייד ממאדים הוחייה מחדש בסיפור מאת ארצ'י גודווין ו-וולט סימונסון בחוברת מספר 437 (אוקטובר 1973). עבור הפרק האחרון של הסדרה, דמותו עברה לשער הראשי של העטיפה לצידו של באטמן. החץ הירוק הפך לסיפור צדדי החל מחוברת מספר 521 (דצמבר 1982), שנמשכה עד לחוברת מספר 567 (אוקטובר 1986). הקנרית השחורה קיבלה תלבושת חדשה וסיפור צדדי בחוברת מספר 554 (ספטמבר 1985).
אחרי היעדרות ממושכת, הסיפורים הצדדיים חזרו לחוברות מספר 746–810. היו אלה סיפורים בעלי סוף ממוקד יותר והם כללו דמויות מבוססות במיתוס באטמן. הראשון מביניהם היה "היעקוביאן" (חוברות מספר 746–757), כאשר בין החוברות 759–762 הופיע סלאם בראדלי כמבוא לסדרת הסולו של קאטוומן משנת 2002. חוברות מספר 763–772 הכלילו את דמותה של בלשית גות'אם סיטי ג'וזפין "ג'וזי מאק" מקדונלד. חוברות מספר 773–775 נקראו בשם "עלילות גות'אם" וכללו את דמויות הבלשים כריספוס אלן ורנה מונטויה. חוברת מספר 781 כללה סיפור מיוחד מסדרת היקומים החלופיים של "עולמות אחרים", כאשר באטמן הופיע בסיפורי החוברות 776–780 ו-782. חוברת מספר 783 כללה מבוא למיני סדרה "Death and the Maidens". חוברת מספר 784 החזירה את דמותה של ג'וזי מאק. סיפורי עלילות גות'אם חזרו בחוברות מספר 785–788 בסיפור "תופס הכלבים", וכן בחוברות מספר 789–794 בסיפור "החייט". סיפור צדדי של החץ הירוק בשם "אבן משוייפת" הופיע בחוברות מספר 795–796. איש החידות ופויזן אייבי הופיעו בחוברות מספר 797–799. חוברת מספר 800 כללה סיפור קצר של באטמן תחת חותם "עלילות גות'אם". חוברות מספר 801–804 כללו סיפור צדדי בשם "כשאתה מוזר" ועסקו בכרוז קיראן קלאהן, וחוברת מספר 805 כללה את דמותו של פני חימר בסיפור הצדדי "בוץ". שני סיפורים עוקבים כללו את דמותו של אלפרד פניוורת' בחוברות מספר 806–807, וסיפור צדדי אחרון בן שלושה חלקים כלל את דמותו של קילר קרוק.
סיפור הצייד ממאדים שהופיע בחוברת מספר 441 בשם "קתדרלה מסוכנת" בין השנים 1974-1973 בכתיבתם של ארצ'י גודווין ו-וולט סימונסון זכה בפרס שאזאם בקטגוריית הסיפור הדרמטי הקצר הטוב ביותר.
הצבעת מצפון
הצבעת מצפון או הצבעה חופשית או חופש הצבעה היא סוג של הצבעה, שבמסגרתה רשאים המחוקקים להצביע על פי מצפונם האישי, ולא על פי קו רשמי (משמעת מפלגתית) שקבעה מפלגתם הפוליטית. זה לעיתים משמש קרוס בנצ'רס בהם המצביעים בוחרים ב"פרלמנט תלוי" (פרלמנט שבו אף מפלגה לא מחזיקה ברוב מכריע) על מנת לאפשר הקמת ממשלת מיעוט.
על פי שיטת וסטמינסטר (שהיא שיטת הממשל הפרלמנטרית הבריטית) כל חברי הפרלמנט הם חברים במפלגה פוליטית ובשל כך הם צריכים להצביע בהתאם למדיניות של הנהגת מפלגתם. אם יחליטו להפר את המשמעת מפלגתית מצליף המפלגה יטיל עליהם עונשים (כגון אי-קידום לתפקיד בכיר במפלגה, איבוד או השהייה של הטבות המוענקות לנבחר ציבור ועוד). עם זאת, במקרים מסוימים המפלגה מותירה לחבריה לא להצביע על פי קו מפלגתי רשמי אלא על פי צו מצפונם.
הצבעת מצפון ברחבי העולם.
במרבית המדינות, האפשרות להצביע "הצבעת מצפון" היא נדירה למדי. במרבית המקרים, שבהם יש אפשרות להצביע על פי המצפון, דבר זה נובע לאור העובדה שהנושא עליו מצביעים הוא שנוי במחלוקת וחברי המפלגה חלוקים בדעותיהם. דוגמאות בולטות להצבעת מצפון הן: הצבעות על חוקים שעוסקים בנושאים דתיים, מוסריים או אתיים ולא נושאים מדיניים או כלכליים (דוגמה: האפשרות להצביע באופן חופשי בהצבעה על חוקיות הזנות או על הצעות חוק בנושא ההומוסקסואליות היא תדירה יותר מאפשרות להצביע באופן חופשי על תקציבים או נושאים ביטחוניים).
לפעמים הצבעה עשויה להיות חופשית עבור חלק מהמפלגות אך לא עבור כולן. כך למשל שממשלתו של ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר דנה בהצעת חוק בנושא הנישואין החד מיניים בקנדה הכריזו המפלגה הליברלית של קנדה והמפלגה השמרנית של קנדה על חופש הצבעה לחבריהם ואילו המפלגה הדמוקרטית החדשה ובלוק קבקואה שמרו על משמעת מפלגתית. דוגמה נוספת לעניין הייתה בהצעת חוק בהפרלמנט של הממלכה המאוחדת, הצעת החוק "סעיף 28 לחוק הממשל המקומי 1988" שבה התירה המפלגה השמרנית לחברי המפלגה להצביע על פי צו מצפונם.
הצבעה חופשית
מרגרטה, נסיכת שוודיה
מרגרטה דזירה ויקטוריה, נסיכת שוודיה (בשוודית: Margaretha Désirée Victoria Ambler; נולדה ב-31 באוקטובר 1934) היא נסיכה שוודית, אחותו של קרל השישה עשר, מלך שוודיה ובת דודתה הראשונה של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק.
ביוגרפיה.
ילודתה.
מרגרטה נולדה ב-31 באוקטובר 1934 בארמון האגה בהאגה פארק, סטוקהולם, כבתם הבכורה של הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן ואשתו זיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה. היא הייתה נכדתו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה ואשתו המנוחה מרגרט, נסיכת קונוט ונכדתו של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה ואשתו ויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין. היא נולדה בתקופת מלכותו של סבא רבא שלה, גוסטב החמישי, מלך שוודיה. בינואר 1947 נהרג אביה בהתרסקות מטוס.
אף על פי שהיא הילדה הבכורה, היא לא הייתה אמורה לרשת את כס המלוכה על פי החוקה השוודית באותה תקופה. היא התחנכה באופן פרטי בארמון האגה ולאחר מכן בבית הספר לייצור שמלות בסטוקהולם, מרתה סקולן (בית הספר מרתה).
חיזור ונישואין.
בשנות ה-50 ניהלה מרגרטה מערכת יחסים עם רובין דאגלס-הום, אריסטוקרט סקוטי ואחיינו של ראש ממשלת בריטניה לעתיד אלק דאגלס-הום. הוא בא לבקר אותה בשוודיה, אבל הם מעולם לא נישאו. היו ספקולציות בעיתונות שנבעו מכך שזיבילה אסרה על השידוך. המטפלת ואשת סודה של מרגרטה, אינגריד ביורנברג, מצהירה בזיכרונותיה כי הפרידה בין השניים נגרמה בשל חוסר הרצון של מרגרטה להיכנס לאירוסין עם דאגלס-הום.
את בעלה לעתיד, איש העסקים ג'ון אמבלר, המבוגר ממנה בעשר שנים, היא פגשה בארוחת ערב חגיגית בממלכה המאוחדת בשנת 1963 ואירוסיהם הוכרזו ב-28 בפברואר 1964. הם נישאו ב-30 ביוני 1964 בכנסיית גרדסלוזה באי אולנד. הנסיכה לבשה שמלת כלה מבית הספר לקוטור בסטוקהולם, שם הייתה בעבר סטודנטית, וכתר חתונה מסורתי מאולנד.
בני הזוג היו לזמן מה בווינסלו הול בבקינגהמשייר. הם התיישבו באחוזת צ'יפינגהרסט באוקספורדשייר. כתוצאה מנישואיה הבלתי שוויוניים, היא איבדה את התואר הוד מלכותה והמלך העניק לה את תואר האדיבות של הנסיכה מרגרטה, גברת אמבלר. על פי החוקה השוודית של אותה תקופה, כאישה, היא וצאצאיה לא היו זכאים לרשת את כס המלוכה.
אמבלר ובעלה נפרדו בשנת 1994, אך מעולם לא התגרשו. הוא נפטר ב-31 במאי 2008.
נישואי מרגרטה וג'ון אמבלר הולידו שלושה ילדים: סיבילה (נולדה ב־1965), אדוארד (נולד ב־1966) וג'יימס (נולד ב־1969). בתה נישאה לברון הנינג פון דינקלג' ונולדו לה שני ילדים, מתוכם מדלן שרלוט מרגרטה פון דינקלאג', בת הסנדקות של נסיכת הכתר ויקטוריה, אשר הייתה שושבינה בחתונתה.
חיים מאוחרים יותר.
מרגרטה סיירה ביוני 1960 עם בת דודתה הראשונה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ואסטריד, נסיכת נורווגיה בארצות הברית לרגל הטיסה הטרנסאטלנטית הראשונה של סקנדינביה איירליינס. במהלך ביקורם, שלוש הנסיכות הסקנדינביות סיירו בדיסנילנד ובהוליווד וגם ביקרו בסרטי פרמאונט בלוס אנג'לס, שם פגשו את דין מרטין, ג'רי לואיס ואלביס פרסלי.
אמבלר מתגוררת ליד צ'יפינג נורטון, אוקספורדשייר, בבריטניה. מלבד השתתפותה באירועים משפחתיים ובאבני דרך, אין לה תפקיד או התחייבויות רשמיים כלשהם מטעם שוודיה או משפחת המלוכה.
נוריס קוטון
נוריס הנרי קוטון (באנגלית: Norris Henry Cotton; 11 במאי 1900 – 24 בפברואר 1989) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג במשך כ-28 שנים את מדינת ניו המפשייר בקונגרס של ארצות הברית, תחילה בבית הנבחרים (1947–1954) ולאחר מכן בסנאט (1947–1974 ושוב לחודשים אחדים ב-1975).
ביוגרפיה.