"שיר הדגל" הוא שיר גיוס ותעמולה למפעל ההתיישבות בארץ ישראל; הוא מעלה על נס את ערכי הזיכרון ההיסטורי הקיבוצי, אהבת ארץ ישראל, וההקרבה בלחימה למען האומה. ההקשר ההיסטורי של השיר הוא תקופת החשמונאים; הוא פותח באזכור דם "הַמַּכַּבִּי", ומסיים בשמו הנרדף: "חַשְׁמוֹנָאִי". ארבע טיפות בשלל צבעי הספקטרום הנראה, המייצגות כל אחד במהותו השונה, את מכלול התודעה והעשייה היישובית. הצבעים המוזכרים הם: אדום שמסמל מאבק והקרבה, לבן שמסמל את העבודה והיצירה, זהב שמסמל את המרד בנישול החברתי והלאומי, ותכלת שמסמל את החירות.
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, גם שיר זה נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת. על פי פרופ' דן מירון, השיר הוא אחד משירתו הציונית הפוליטית של ז'בוטינסקי, שבה "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ...את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".
טירת בודיאם
טירת בודיאם היא טירה באנגליה. הטירה סבלה מהרס רב במאה ה-17 אך שוחזרה באופן חלקי במאה ה-19. הטירה נמצאת בלב חפיר רחב בצורת ריבוע, ומוקפת בחומות גבוהות ובהן צריחים עגולים.
היסטוריה.
טירת בודיאם קיימת עוד מהמאה ה-14, ליד רוברטסברידג' במזרח סאסקס, אנגליה.
הטירה נבנתה בשנת 1385 על ידי סר אדוארד דלינגריג', אביר לשעבר של אדוארד השלישי, על פי היתר של ריצ'רד השני, על מנת להגן על האזור מפני הפלישה הצרפתית בתקופת מלחמת מאה השנים.
הבעלות על הטירה הייתה במשך כמה דורות אצל משפחת דלינגריג', ובהמשך דרך נישואין עברה לחזקת משפחת לווקנור. במהלך מלחמות השושנים תמך סר תומאס לווקנור בבית לנקסטר, עקב כך הוטל מצור על הטירה על ידי ריצ'רד השלישי של בית יורק כאשר היה מלך בשנת 1483.
עד תחילת מלחמת האזרחים האנגלית בשנת 1641 הייתה טירת בודיאם בבעלותו של ג'ון טופטון, עקב היותו מלוכני נקנס על ידי הפרלמנט בסכומים גבוהים אשר אילצו אותו למכור את טירת בודיאם. בעקבות אירועי מלחמת האזרחים האנגלית, פורקה טירת בודיאם ונשארה כחורבה ציורית עד אשר נרכשה מחדש על ידי ג'ון פולר בשנת 1829.
בחסותו של ג'ון פולר הטירה שוחזרה באופן חלקי, ולאחר נמכרה לברון ג'ורג' קוביט וללורד קרזון אשר התחייבו לפעול לשיקום נוסף של המבנה.
כיום הטירה היא אתר מוגן בבעלות הקרן הלאומית מאז 1925, לאחר שנתרמה על ידי לורד קרזון, ופתוחה לציבור הרחב.
ואט סותאט
ואט סותאט או, בשמו המלא ואט סותאט תפהאוואראראם (בתאילנדית: วัดสุทัศนเทพวราราม) הוא מקדש מלכותי בודהיסטי הממוקם בעיר בנגקוק (אחד מעשרה מקדשים מלכותיים בעיר). המקדש ממוקם בדרך באמרונגמואנג שבמרכז העיר.
היסטוריה.
עבודות הקמת המקדש החלו בהוראת מלך תאילנד ראמה הראשון בשנת 1807. העבודות נמשכו בתקופתו של המלך ראמה השני (באותה עת נבנו דלתות העץ של המקדש), והקמתו הושלמה בתקופתו של המלך ראמה השלישי בשנת 1847.
במקדש הוצב הפסל פרא סרי שאקאיאמוני - פסלו של הבודהה שהועבר ממחוז סוקהותאי.
במתחם התחתון של המקדש 18 פגודות בסגנון סיני.
למול המקדש ממוקמת נדנדת הענק אשר שימשה בטקסים דתיים.
בשנת 2005 הוגש מתחם המקדש לארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. ההצעה טרם אושרה.
איסק איליץ' לויתן
שם במקום ארזים
שם במקום ארזים (ביידיש: דאָרט וווּ די צעדער או דאָרט ווא די צעדער; בגרמנית: Dort wo die Zeder) הוא שירו של ד"ר יצחק פֶלְד (פעלד; 1862–1922), אשר נכתב ביידיש כנראה בשלהי המאה ה-19. תורגם לעברית על ידי המשורר אהרן ליבושיצקי, והולחן בלחן עממי גרמני.
"שם במקום ארזים", אשר נכתב בגוף ראשון יחיד המייצג את כלל האומה, הוא ביטוי פואטי לרעיון הציוני ברוח תנועת "חיבת ציון". נושאי השיר הם הזיכרון, האהבה והגעגועים לארץ ישראל, בשל היותה ארץ אבות: „בִּמְקוֹם עֲפַר אֲבוֹתַי”, שאליה פנו דורות של יהודים בתפילתם: „בִּתְפִלָּתִי אֶפְנֶה מִזְרָח”, ומפאת יופייה: „אֶרֶץ קֶדֶם לִי זֶה יְפֵה הַנּוֹף”, שאותו מהלל ומשבח המשורר.
השיר נעשה אהוב בקרב שוחרי התנועה הציונית בתפוצות ישראל וביישוב, והיה למעין המנון.
זכה למספר ביצועים ועיבודים במאה ה-20 וה-21.
איאד ח'וטבא
איאד ח'וטבא (בערבית: اياد خوتبا; נולד ב-20 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני במכבי בני ריינה.
קריירה.
ח'וטבא החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל ריינה, ועלה לקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת . הוא שיחק עם הקבוצה במשך עונה אחת בליגה א' צפון, ובתום העונה עבר לשחק במכבי כפר כנא מהליגה הארצית. בתום העונה השנייה שלו בקבוצה הגיע עמה למשחקי המבחן לעליה לליגה הלאומית, אך בסיכום שני המשחקים נוצחה הקבוצה על ידי הפועל רמת השרון.
לקראת עונת 2009/2010 הצטרף ח'וטבא לקבוצת הפועל פתח תקווה. ב-12 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין. בעונה זו שותף ח'וטבא ב-15 משחקי ליגה, ובעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב קבוע והיה מהשחקנים הבולטים בקבוצה, שבתום עונת 2010/2011 ירדה לליגה הלאומית.
ב-2 באוגוסט 2011 חתם ח'וטבא בקבוצת הפועל תל אביב. ח'וטבא פתח את העונה בצורה טובה, כשבישל שער במחזור הראשון של הליגה, ושניים נוספים במוקדמות הליגה האירופית, ובעקבות כך הוזמן לראשונה לסגל נבחרת ישראל. ב-6 בספטמבר 2011 ערך ח'וטבא את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק מול נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
בהמשך עונת 2011/2012 נפצע ח'וטבא בשריר הירך ונעדר כחודש מהמגרשים. כשחזר לסגל הקבוצה, התמודד על עמדת המגן הימני מול עומרי קנדה, ושיחק בהרכב לסירוגין. בתום העונה הראשונה שלו בקבוצה, זכה עמה בתואר ראשון בקריירה - גביע המדינה, כשפתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הפועל תל אביב את מכבי חיפה. בעונת 2012/2013 התמודד על עמדת המגן הימני מול ג'ון פנטסיל, ולאחר מכן מול טיאגו קוסטה, ובתום העונה שוחרר מהקבוצה.
לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, ב-3 בפברואר 2014 חתם ח'וטבא במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. בתחילת עונת 2014/2015 נפצע במהלך המשחק הראשון בגביע הטוטו, ולא שיחק בליגה עד תום העונה. ח'וטבא חזר לשחק כעבור שנה כשפתח בהרכב בדרבי מול הפועל נצרת עילית במסגרת גביע הטוטו, ובליגה ערך בעונת 2015/2016 26 הופעות וכבש שער אחד. בעונת 2016/2017 כבש שער אחד ב-35 משחקי ליגה, ובעונת 2017/2018 כבש שער אחד ב-33 משחקי ליגה. בעונת 2018/2019 כבש שני שערים ב-35 הופעות ליגה.ב-13 ביוני 2021 חתם במכבי בני ריינה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.
משפחת אלביצי
משפחת אלביצי (באיטלקית: Albizi או Albizzi) הייתה המשפחה ששלטה בפירנצה מ-1382 ועד 1434. המשפחה הייתה יריבה של בית מדיצ'י.
מקור המשפחה בעיר ארצו ובניה הגיעו למעמד של אוליגרכיה מקומית בפירנצה ושלטו בממשלת הרפובליקה במשך שני דורות. בשנת 1378 ארגנה הגילדה של מנפצי הצמר מרד עממי בשלטון ("מהפכת כפכפי העץ"), משפחת אלביצי, בראש קבוצת משפחות עשירות אחרות, בהן משפחת סטרוצי, שכרה את שירותיו של שכיר החרב הנודע ג'ון הוקווד לדיכוי המרד והפכה לחזקה במשפחות העיר. מעמד המשפחה התחזק עוד ב-1382 לאחר שצבא פירנצה הביס, בסיועו של הוקווד ושכירי החרב שלו, את צבאו של ג'אן גלאצו ויסקונטי והעיר השיגה הסכם שלום עם דוכסות מילאנו החזקה, תוך שימור עצמאותה. ב-1427 הייתה משפחת אלביצי למשפחה העשירה והחזקה בעיר ללא ערעור. למרות שחברי המשפחה היו פטרוני אמנים, הם השקיעו את רוב התקציב העירוני בשכירת חילות שכירי חרב ובמסעות מלחמה נגד לוקה, פיזה, סיינה, מדינת האפיפיור ודוכסות מילאנו.
אבי המשפחה היה מסו דלי אלביצי (1343-1417 ;Maso degli Albizzi). שני בניו היו רינלדו דלי אלביצי (Rinaldo degli Albizzi ;1370–1442) הבכור ולוקה (Luca Albizzi). בעוד שרינלדו היה יריבו של קוזימו דה מדיצ'י ובן בריתה של משפחת סטרוצי, היה לוקה חברו של קוזימו ללימודים ובן בריתו ואף חלק עמו את העניין באמנות.
ב-1433 הצליח רינלדו לשכנע את ראשי הציבור להגלות את קוזימו דה מדיצ'י מהעיר, אך לאחר שפירנצה הפסידה בקרב מול דוכסות מילאנו, ירדה קרנה של משפחת אלביצי. שובו של קוזימו מהגלות זמן קצר לאחר מכן סימן את עלייתו של בית מדיצ'י כשליטי העיר ואת סוף תקופת משפחת אלביצי, שנאלצה לגלות מהעיר. אחיו של רינלדו, לוקה הורשה להישאר בעיר, נשא לאשה בת מדיצ'י ואף הפך לאחד מ"תשעת האזרחים הנכבדים", חבר הממשלה המצומצמת של העיר (Gonfaloniere di Giustizia).
ג'ובאנה אלביצי-טורנאבוני (1468-1488 ;Giovanna Tornabuoni degli Albizzi) מסמנת התקרבות בין משפחות אלביצי ומדיצ'י. אביה החורג, ג'ובאני טורנאבוני (Giovanni Tornabuoni), היה דודו של לורנצו דה מדיצ'י. ג'ובאנה מופיעה במספר יצירות אמנות של הציירים סנדרו בוטיצ'לי (מופיעה בין השאר בפרסקו "ונוס ושלוש הגרציות מגישות מתנות לנערה צעירה") ודומניקו גירלנדיו.
המצודה האדומה
אופיר העברי
אופיר העברי (נולד ב-1964) הוא פילוסוף פוליטי והוגה דעות, המזוהה עם הזרם השמרני. מכהן כמשנה לנשיא מכון הרצל וכיושב ראש הוועד המנהל של היחדה למען הגולן. היה אחד מארבעת מייסדי מרכז שלם בירושלים והעורך הראשי הראשון של הרבעון "תכלת", שהוצא לאור על ידי מרכז שלם. בין תפקידיו הציבוריים, חבר המועצה להשכלה גבוהה והמועצה לארכאולוגיה שברשות העתיקות. ספרו הראשון, העוסק בהגותו של הפילוסוף האנגלי ג'ון סלדון יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' ב-2017.
קורות חיים.