בשנת 1942 הורחב הבסיס ולצורך כך הופקע מוסד כפר עבודה שהועבר לאזור תל מונד.
מלחמת העצמאות.
ב-22 במאי 1948 תקפו ספיטפיירים מצרים את שדה התעופה ברמת דוד בהנחה מוטעית שהבריטים פינו אותו. לטענת המצרים הם התכוונו לתקוף את מנחת מגידו הסמוך ובטעות תקפו את רמת דוד. הם גרמו נזק למבנים, הוציאו מכלל שימוש מספר ספיטפיירים בריטים והרגו ארבעה בריטים. מוכי תדהמה וזעם העמידו הבריטים מספר מטוסים במצב הכן בהניחם כי הפוגעים בהם ישובו להתקפה נוספת. כעבור כחצי שעה הופיעה שוב להקה של ארבעה ספיטפיירים. הפעם קדמו אותם הבריטים באוויר ובקרב האווירי שהתחולל, הופלו שני ספיטפיירים מצרים ונגרם נזק לשניים אחרים. אחד הטייסים המצרים נחת נחיתת אונס ליד קיבוץ דליה ונפל בשבי כוחות צה"ל.
ב־23 במאי הבסיס הועבר לידי יהושע גילוץ, מפקדה הראשון של הכנף. המסדר הצבאי שנערך נעשה בחיפזון ועד היום נהנית הכנף מההאנגרים הבריטים, המכונים גם דירים תת-קרקעיים ומהתשתיות שנבנו על ידי הבריטים, לרבות "הקולנוע הבריטי". ברמת דוד התמקמו טייסות 69 (טייסת הפצצה ובה שלושה מטוסי B-17 מבצר מעופף) ו - 103, שכללה מטוסי תובלה DC-3 דקוטה ומפציצים קלים בופייטר.
ב-24 בדצמבר 1948, רביעיית מטוסי קרב עיראקיים שנשלחו להפציץ את רמת דוד, הפציצו את קיבוץ משמר העמק השוכן מספר ק"מ מהבסיס, במחשבה שזהו יעד ההפצצה. הפצצות פגעו בבית הילדים שבקיבוץ, והביאו למותם של שלושה ילדים ואם בהריון.
ימי מדינת ישראל.
שנות החמישים.
באוקטובר 1953 מונה עזר ויצמן למפקד הבסיס, תפקיד בו כיהן עד לפברואר 1956, אז מונה למפקד בסיס חצור.
בשנת 1955, בעקבות עסקת הנשק בין צ'כוסלובקיה לבין מצרים והפרת המאזן האסטרטגי לרעת ישראל, נוצרה אפשרות ממשית לתקיפה אווירית של העורף הישראלי מבלי שתהיה לחיל האוויר יכולת טכנית להגן עליו. במסגרת ההכנות למלחמת סיני, נחתם ב-1956 הסכם בין ישראל לבין צרפת, שבו בין היתר התחייבה צרפת לספק לישראל ואף להפעיל שתי טייסות של מטוסי מיסטר 4A חדישים. המטוסים הגיעו לישראל במבצע "יונה", באוקטובר 1956, ימים מספר לפני המלחמה, והוצבו ברמת דוד. הזמן הקצר לא הספיק כדי להכשיר את צוותי האוויר הישראליים, ועל כן הוכנו המטוסים להפעלה בידי צוותי אוויר צרפתיים, במסגרת ההסכם. שתי טייסות, מספר 201 ומספר 199, הוקמו והועמדו בכוננות, אולם לבסוף לא נדרשו להשתתף במלחמה. בסופו של דבר פעלו במלחמה מטוסי מיסטר מדגם 2 מבסיס חצור, מוטסים בידי טייסים ישראליים.
מלחמת ששת הימים.
במלחמת ששת הימים פעלה הכנף, בפיקודו של יחזקאל סומך, בהרכב של 3 טייסות: טייסת 117 - מיראז'ים, טייסת 110 - ווטורים וטייסת 109 - מיסטרים.
מלחמת יום הכיפורים.
ב-9 באוקטובר 1973, היום הרביעי למלחמת יום הכיפורים, בשעה 03:35 לפנות בוקר, שיגרו הסורים מספר רקטות פרוג-7 לעבר הבסיס במה שכונה אחר-כך "ליל הפרוגים". אחת הרקטות פגעה בבית בשיכון המשפחות של הבסיס וגרמה למותו של דודו דותן (דימנט), טייס סקייהוק. שני טייסים נוספים נפצעו, ופרוג נוסף, שנחת במגורי החיילים, גרם לפציעתם של מספר חיילים. רקטות נוספות פגעו ביישובים סמוכים אך לא גרמו לנפגעים. ההתקפה על רמת דוד הייתה אחד הגורמים שהביאו להחלטה על תקיפת המטכ"ל הסורי בדמשק בהמשך אותו יום. בשעה 7:30 אותו היום יצאו שלושה סקייהוקים מטייסת 110 לתקיפת פורט סעיד, כאשר את המבנה הוביל סגן מפקד הטייסת אברהם וילן, מספר שתיים במבנה הוא אל"ם ארלוזור (זוריק) לב, מפקד הבסיס, שהצטרף למבנה בגילוי של מנהיגות ודוגמה אישית, מספר שלוש במבנה היה סגן שלמה לירן. השלושה טסו בגובה נמוך לנחל-ים ומשם לבלוזה. מבלוזה יצאו בגובה נמוך מאוד מעל הביצה. אש נ"מ נפתחה לעבר המבנה, והטייסים החלו לתמרן כדי לחמוק ממנה. זוריק הנמיך, כנראה, תלול מדי, ובהטייה שמאלה נכנס לים התיכון בזווית די תלולה, כקילומטר מהחוף. לא נראתה אש או עשן מהמטוס ולא נראה מצנח. מקום קבורתו של זוריק לא נודע עד היום. זוריק היה הטייס הבכיר ביותר שאיבד חיל האוויר, ודבורה עומר כתבה עליו את ספרה "פתאום באמצע החיים". 34 שנים לאחר מותו, ב-19 ביולי 2007 בעקבות המלצת מפקד חיל האוויר, האלוף אליעזר שקדי ואישור שר הביטחון אהוד ברק, התקבלה החלטה להעלות את זוריק לדרגת תת-אלוף לאחר מותו. הטקס התקיים בלשכת הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי ב-18 בספטמבר 2007.
את זוריק החליף בתפקיד אל"ם יעקב אגסי שפיקד על הבסיס עד ה-23 באוקטובר, אז החליפו בתפקיד אל"ם גיורא רם-פורמן.
קבלת כלי טיס.
ב-2 ביולי 1980 התקבלו בבסיס בטקס חגיגי ארבעת מטוסי ה-F-16 ("נץ") הראשונים של חיל האוויר הישראלי: שני F-16A ושני F-16B. המטוסים הוטסו מארצות הברית על ידי טייסי חיל האוויר האמריקני ולוו על ידי מטוס פנטום ("קורנס") ישראלי עם התקרבותם לישראל. הטיסה נמשכה כ-11 שעות, וכללה מספר תדלוקים אוויריים. ב-11 בפברואר 1987 נחתו בבסיס שלושת מטוסי ה-F-16C ("ברק") הראשונים שקיבל חיל האוויר הישראלי. המטוסים הוטסו מארצות הברית על ידי טייסי חיל האוויר האמריקני.
שנות התשעים.
בדצמבר 1996 נזקקו 30 מחיילי הבסיס לטיפול רפואי בעקבות הרעלת מזון לאחר שאכלו בחדר האוכל של הבסיס. הבסיס זכה בשנת 2003 בתקן ISO 1401 מטעם המשרד להגנת הסביבה. התקן ניתן על החשיבות שרואה הכנף בכל הנוגע לשמירה הסביבה ובמניעת שפיכת דלקים וחומרים לקרקע. לאור פעילותה הירוקה של הכנף היא מכונה גם כ"כנף הצפונית והירוקה שבעמק".
שנות האלפיים.
במהלך מלחמת לבנון השנייה היה הבסיס נתון תחת איום הרקטות הארטילריות של חזבאללה. שניים מחיילי הבסיס נהרגו בשרותם על ספינת הטילים אח"י חנית שנפגעה מול חופי לבנון. במהלך השרפה בכרמל בשנת 2010, מטוסי הכיבוי הבינלאומיים שנשלחו לישראל המריאו ותפקדו מהבסיס.
בסוף 2017 נסגרה טייסת 110 שהייתה ממוקמת בבסיס.
ב־21 ביוני 2021, טייסת 101 חזרה לבסיס רמת דוד, לאחר 65 שנות שירות בבסיס חצור.
ב-17 באוגוסט 2021, טייסת 105 חזרה גם כן לבסיס רמת דוד מבסיס חצור.
ב-25 בנובמבר 2021 הוענק לבסיס אות הערכה מטעם הרמטכ"ל על פעילותו במב"ם.
שיכון משפחות.
שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה יהודית.
השיכון נקרא ע"ש יהודית יוסיפוביץ' הגזברית המיתולוגית של השיכון.
ג'ון מיונג
ג'ון רו מיונג (אנגלית: John Ro Myung), בסיסט אמריקאי ממוצא קוריאני, ואחד ממייסדי להקת הפרוגרסיב מטאל Dream Theater.
מיונג נולד ב-24 בינואר 1967 בשיקגו, אילינוי, וגדל בלונג איילנד, ניו יורק. בגיל חמש החל לנגן בכינור, עד שבגיל 15 עבר לנגן בגיטרת בס בעקבות בקשה של להקה מקומית. בסיום התיכון נרשם מיונג, יחד עם חברו מהתיכון- הגיטריסט ג'ון פטרוצ'י, לקולג' ברקלי שבבוסטון. שם הם חברו למתופף מייק פורטנוי, ושלושתם הקימו את להקת Majesty, שאליה הצטרפו גם הקלידן קווין מור והסולן כריס קולינס. בשלב מאוחר יותר שונה שם הלהקה ל־Dream Theater.
מיונג השתתף בכל אלבומי דרים ת'יאטר מן ההתחלה, ובהם ניגן בגיטרה בס, כתב והלחין. באלבומם הראשון When Dream and Day Unite, ניגן מיונג בגיטרת בס בת ארבעה מיתרים, ומאז הוא עבר לגיטרת שישה מיתרים. הוא עובד על פרויקט Platypus יחד עם Rod Morgenstein, Derek Sherinian וTy Tabor. הוא ניגן עם Jelly Jam באותו הרכב כמו Platypus רק בלי הקלידן דרק. הוא גם ניגן באלבום השני של Explorer's Club (פרויקט של Trent Gardner).
פרחים בעליית הגג
פרחים בעליית הגג הוא ספרה הראשון של הסופרת ו. ס. אנדרוז אשר נכתב בשנת 1979. תחילה הגישה אנדרוז להוצאה לאור רומן שכתבה בשם "אחוזי הדיבוק". נאמר לה שהיה לסיפור פוטנציאל, אך צריך "לתבל" אותו מעט. בין לילה היא הוסיפה כמה פרטים ושינתה את השם. תוך שבועיים מיום יציאתו, הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר.
עלילה.
הסיפור מתרחש בתחילת שנות החמישים ומסופר מנקודת מבטה של קאת'י, הבת האמצעית בת השתים עשרה.
חייהם של משפחת דולנגיינג'ר, ההורים כריסטופר וקורין, וילדיהם, כריס (ארבע עשרה), קאת'י (שתים עשרה), והתאומים קארי וקורי (ארבע), היו חיים רגילים לחלוטין, עד אשר ביום הולדתו השלושים ושש, נהרג אבי המשפחה בתאונת דרכים.
האם נכנסת לחובות קשים ובצעד נואש יוצרת קשר עם הוריה, שעמם לא דברה במשך שנים לאחר מעשה שבעקבותיו נושלה מצוואת אביה. היא מספרת לילדיה על בית ילדותה ומשפחתה העשירה, ועל סבם הגוסס, ומבטיחה להם שתצליח לשכנע אותו להחזיר אותה לצוואה. כעבור זמן קצר, אורזים החמישה את כל חייהם לארבע מזוודות, ונוסעים אל בית הוריה של קורין, הזוג פוקסוורת', החיים באחוזתם המפוארת.
בהגיעם למקום פוגשים הילדים לראשונה את סבתם, אישה מרירה ואכזרית בעלת זיקה חזקה לדת, שמובילה אותם אל חדר יחיד באגף המבודד ביותר בבית, עם גישה לעליית הגג העצומה. שם מתגלה לילדים האמת על הוריהם. אביהם היה אחיו הצעיר של סבם, כלומר דוד של אמם קורין, ובעקבות היחסים האסורים ביניהם נושלה קורין מהצוואה.
התנאי של האם לחיי האושר המובטחים להם הוא שאסור לסבא לדעת על קיומם של נכדיו הלא חוקיים, עד אשר יחזיר אותה לצוואה, ועד אשר זה יקרה, על הילדים להישאר בחדרם תחת השגחת סבתם השמרנית, הרואה בהם את זרע השטן כתוצר של גילוי עריות.