לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בבוטסואנה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של נשים וגברים כאחד מוגדרת כחוקית בשטחי המדינה מאז ה-11 ביוני 2019 לאחר פסיקת דין פה אחד על ידי בית המשפט העליון של בוטסואנה אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
בשנים האחרונות, חברי קהילת הלהט"ב בבוטסואנה הפכו לגלויים ובעלי קבלה חברתית רחבה יותר מבעבר בקרב האוכלוסייה. בשנת 2016 הורה בית המשפט העליון במדינה לממשלה לרשום את ארגון הלהט"ב הראשי של בוטסואנה, "LEGABIBO", ושנה לאחר מכן פסק כי לטרנסג'נדרים ישנה זכות חוקתית לשנות את מינם החוקי.
בשנת 2019, לצד ביטולו של חוק הפללת פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הקולוניאלי, קבע בית המשפט העליון כי קטגוריית "מין" כהגדרתה בסעיף 3 של חוקת בוטסואנה, כוללת נטייה מינית בפירושה גם כן. אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית נאסרה מאז 2010, מה שהופך את בוטסואנה לאחת המדינות הבודדות באפריקה המחזיקות בהגנות אלה עבור תושבי להט"ב בשטחן.
היסטוריה.
הומוסקסואליות ויחסים חד מיניים תועדו בקרב קבוצות שונות של בוטסואנה של ימינו. במאה ה-18 הכירו אנשי הקויקוי במונחים "קואטסירא" (koetsire), המתייחסים לגבר הנקלט מינית לגבר אחר ו-"סוראגס" (soregus) המתייחס לאוננות הדדית, בדרך כלל בין חברים. קיום יחסים אנאליים ויחסים בין נשים התרחשו גם הם, אם כי לעיתים רחוקות יותר. גם בני הסאן לא התייחסו להומוסקסואליות באופן שלילי, בעוד ציורי סלע שונים המתארים יחסי מין אנאליים בין אנשי הסאן קיימים עד היום.
לעם הצוואני, קבוצה אתנית המהווה את רוב אוכלוסיית בוטסואנה, ישנו גם מונח מקומי המתייחס להומוסקסואליות הידוע כמאטאניולה (matanyola), שתרגומו המילולי הוא "מין אנאלי" ששימש זמן רב כדי לציין הומוסקסואלים. לפני תחילת הקולוניזציה, החברה הצוואנית לא חלקה את המושגים המערביים של מה הם מיניות ומגדר, בעוד גברים צוואנים רבים היו מקיימים יחסים עם גברים, אם כי החזיקו גם במערכות יחסים עם נשים והומוסקסואליות לא נתפסה כאנטיתזה להטרוסקסואליות. מנהיגי קגוסי המסורתיים (התואר למנהיג תורשתי של שבט באטסואני) טוענים כי הומוסקסואליות "תמיד הייתה קיימת בחברה הצוואנית, ויש לכבד אנשים מסוגים אלה".
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית בבוטסואנה בין גברים ונשים הפכה לחוקית ב-11 ביוני 2019. בעבר, בעודה הוגדרה כחלק מחוק "מעשי הסדום" הקולוניאלי, בין היתר, בעוד כול מעשה אשר הוגדר כסדום הן על ידי הטרוסקסואלים והן על ידי הומוסקסואלים, הופלל ונשא עונש עד 7 שנות מאסר. בתחילה, הוטל על גברים בלבד בדומה למושבות אחרות באימפריה הבריטית. אולם, בית משפט במדינה מצא אותו כמפלה והטיל את החוק גם על נשים. עם זאת, אכיפת החוק הוגדרה כנדירה על פי דיווח משנת 2004.
ב-30 במרץ 2016 אישרה מועצת עיר הבירה גאבורון פה אחד על יוזמה הקוראת לביטול הפללתה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה ברחבי בוטסואנה.
לאטסואלאטסא מוטסידיאמאנג, סטודנט הומוסקסואל באוניברסיטת בוטסואנה, היה התובע הראשי בתיק לביטול הפללת הומוסקסואליות בבוטסואנה. בנובמבר 2017, הארגון "LeGaBiBo" הגיש בהצלחה בקשה להצטרף לתיק כידיד בית המשפט. התביעה ביקשה להכריז על הסעיפים 164 (א) ו-167 בחוק העונשין כבלתי חוקתיים בהיותם "מתערבים בזכות היסוד של מוטסידיאמאנג לחירות, חופש הפרטיות, וכן בזכותו להשתמש בגופו כראות עיניו". עם זאת, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה טען כי סעיפים אלה חוקתיים בהיותם אוסרים על "מעשים מיניים מסוימים אשר עשויים להתבצע על ידי בעלי כל הנטיות המיניות, בין אם הטרוסקסואלים ובין אם הומוסקסואלים, ולכן, אינם מפלים על בסיס נטייה מינית". תחילה, בג"ץ היה אמור לדון בתיק במרץ 2018, אולם, בחודש פברואר ביקש המשנה ליועץ המשפטי לממשלה להאריך זמן להגיב לטענות התובעים. לפיכך, העביר בג"ץ את הדיון ל-31 במאי 2018. לאחר מכן נדחה התיק שוב. ב-6 בדצמבר 2018, דחה בית המשפט את מועד הדיון שוב ל-14 במרץ 2019. פעילי להט"ב הציגו את טיעוניהם בדיון וקיבלו את התאריך 11 ביוני למתן פסק הדין.
ב-11 ביוני, בית המשפט העליון פסק על ביטול הפללתה של הומוסקסואליות פה אחד בהיותו קבע כי סעיף 164 לחוק העונשין של בוטסואנה איננו חוקתי. המפלגה הדמוקרטית של בוטסואנה (BDP) בירכה על פסק דינו של בית המשפט העליון."כבוד האדם נפגע כאשר קבוצות מיעוט נדחקות לשוליים. נטייה מינית היא לא הצהרה אופנתית, היא תכונה חשובה של האישיות של האדם. לחוקים כאלה מגיע מקום במוזיאון או בארכיון, לא בעולם".
- השופט העליון מיכאל לבורוביולי 2019, ממשלת בוטסואנה ערערה על הפסיקה לבית המשפט לערעורים. היועץ המשפטי לממשלה אברהם קיטשאבה טען כי בית המשפט "טעה במסקנתו בביטול חוק מעשי הסדום" באומרו: "אני סבור שבג"ץ שגה כשהגיע למסקנה זו ולכן החלטתי לשים לב לערעור בבית המשפט לערעורים", מבלי למסור פרטים נוספים על עילות הערעור. הארגון "LEGABIBO" ופעילי להט"ב גינו את הגשת הערעור וכינו אותה כ-"אכזבה המאשרת את קיומן של הומופוביה וטרנספוביה מתמשכת". ערעור הממשלה נדחה פה אחד ב-29 בנובמבר 2021, כאשר נשיא בית המשפט לערעורים הפורש, איאן קירבי, כתב לבית המשפט כי החוקים המפלילים יחסים חד מיניים "האריכו את התועלת שלהם, ומשמשים רק כדי לתמרץ את סוכני אכיפת החוק להפוך למציצים עם חור מפתח הפולש למרחב הפרטי של האזרחים".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
בוטסואנה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
הגנה מפני אפליה.
חוק התעסוקה 1982 אוסר על אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית מאז 2010.
ביוני 2019, בית המשפט העליון של בוטסואנה קבע כי קטגוריית "מין", כהגדרתה בסעיף 3 של חוקת בוטסואנה, אמורה להיות "מפורש בנדיבות ובכוונה תכליתית כך שתכלול נטייה מינית". כרמל ריקארד, בעלת טור משפטי באוניברסיטת קייפטאון, אשר משמשת ככתבת עבור המכון למידע משפטי באפריקה, הצהירה באומרה כי "ההשפעה של ממצא זה היא משמעותית ויכולה בהחלט לגרום לכך שלתושבי להט"ב מקומיים יהיה טיעון חזק עוד יותר ומבוסס חוקתית עבור כל תביעה נוספת נגד אפליה. כעת, חוקת בוטסואנה מצטרפת לזו של דרום אפריקה בהוצאת אפליה על רקע נטייה מינית מחוץ לחוק"."על בסיס כללי הבנייה או הפרשנות החוקתית שגובשו, אין לי נקיפות מצפון בקביעה שהמילה 'מין' בסעיף 3 רחבה מספיק כדי לכלול ולתפוס 'נטייה מינית', כפי שאני קובע בזאת".
- השופט העליון מיכאל לבורו
זהות מגדרית.
בספטמבר 2017 קבע בית המשפט העליון כי סירובו של רשם הרישום הלאומי לשנות את הסמן המגדרי של גבר טרנסג'נדר היה "בלתי סביר והפר את זכויותיו החוקתיות לכבוד, לפרטיות, לחופש הביטוי, להגנה שווה תחת החוק, לחופש מאפליה וחופש מיחס לא אנושי ומשפיל". תחילה הודיעה ממשלת בוטסואנה כי תערער על פסק הדין, אך הפכה את עמדתה בדצמבר, והעניקה לתושב מסמך זהות חדש המשקף את זהותו המגדרית.
מקרה דומה, בו אישה טרנסג'נדרית ביקשה לשנות את סמן המגדר שלה לנקבה, נדון בדצמבר 2017 אשר לאחר מכן קבע בג"ץ כי על הממשלה להכיר בזהותה המגדרית המועדפת. לאחר מכן הודיעה כי הקדישה את הכרת שינוייה המגדרי, "עבור כול אדם טרנסג'נדר בבוטסואנה".
תנאי מחיה.
הומוסקסואליות הייתה בדרך כלל נושא טאבו בבוטסואנה, ונראתה כ-"מחלה מערבית" ו-"לא אפריקאית" לאחר קבלת עצמאותה של המדינה, אם כי בתחילת המאה ה-21 נראתה התקדמות גדולה בתפיסות החברתיות של האוכלוסייה בנושא לצד הפיכתם של חברי קהילת הלהט"ב בשטחה לגלויים באופן רחב מבעבר.
בשנים 2010 ו-2011, נשיא בוטסואנה לשעבר, פסטוס מוגאה, התבטא נגד אפליה מינית, והצהיר כי דעות קדומות מעכבות את המאמצים להילחם ב-HIV במדינה בה אחד מכל ארבעה מבוגרים לקה במחלה באומרו, "אנחנו לא רוצים להפלות. מסר ה-HIV שלנו חל על כולם. אם אנחנו נלחמים בסטיגמה הקשורה למין, בואו נחיל אותה על אפליה מינית באופן כללי". בראיונו לתאגיד השידור הבריטי (BBC) הצהיר כי במהלך 10 שנות כהונתו, הורה למשטרה לא לעצור או להטריד הומוסקסואלים באומרו "לא יכולתי לשנות את החוק כי זה היה מעורר קן מיותר של צרעות. לא הייתי מוכן להפסיד בבחירות בשם ההומואים. רוב האנשים שלנו עדיין מתנגדים להומוסקסואליות אז אני חייב להסביר להם על כך קודם כול לפני שינוי החוק באופן חד צדדי".
דו"ח זכויות האדם של משרד החוץ האמריקאי לשנת 2011 מצא כי "למדינה אין חוק המפליל במפורש פעילות הומוסקסואלית בהסכמה. עם זאת, מה שהחוק מתאר כ-"מעשים לא טבעיים" הם מופללים, בעוד ישנה אמונה רווחת שהדבר מכוון כלפי הומוסקסואלים, לסביות, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב). המשטרה לא כיוונה לפעילות הומוסקסואליות, ולא היו דיווחים על אלימות כלפי אנשים על סמך נטייתם המינית או זהותם המגדרית במהלך השנה".
בספטמבר 2016, בתגובה לגירוש של הכומר האנטי-הומוסקסואלי האמריקני סטיבן אנדרסון אשר ידוע בהצהרותיו האנטישמיות, גזעניות והומופוביות בגלוי מבוטסואנה, הצהיר הנשיא איאן ח'אמה כי "אנחנו לא רוצים דברי שנאה כאלה במדינה הזו. תנו לו לעשות את זה במדינה שלו". בנובמבר 2018, הנשיא מוקגווצי מסיסי, נאם בפני קהל, באומרו: "יש גם הרבה אנשים ממערכות יחסים חד מיניות במדינה הזו, שזכויותיהם הופרו וגם סבלו בשתיקה מחשש שיופלו. בדיוק כמו אזרחים אחרים, הם ראויים להגנה על זכויותיהם". ב-11 ביוני 2019.
ארגוני זכויות להט"ב.