Boyfriend (בעברית: חבר או בן זוג) הוא סינגל של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר. הסינגל יצא לאור ב-26 במרץ 2012, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Believe. עטיפת הסינגל יצאה ב-19 במרץ 2012, שבוע לפני שיצא הסינגל הרשמי. ב-1 במרץ 2012, הושמע קטע קצר מן הסינגל בתוכניתה של אלן דג'נרס.
הסינגל נכתב והופק על ידי מייק פוזנר, מתיו מוסטו ומייסון לוי, עם כתיבה נוספת של ביבר. ביבר אמר כי הסינגל יפתיע אנשים בדרכים שונות, כיוון שהוא שונה מהסגנון המוזיקלי של ביבר עד כה.
השיר.
בסוף שנת 2011 ביבר השיב ל-"קפיטול אף אם" כי הוא מקליט בפרקי זמן אלו את אלבומו השלישי, וכי הוא הולך להפתיע את כולם. ביבר גם אמר שהאלבום עתיד לצאת לאור באמצע שנת 2012. לאחר מכן דיבר ביבר ב-MTV News, שם אמר שוב כי האלבום עתיד להפתיע, וכי האלבום משלב מספר סגנונות שונים. הוא ציין שהעבודה על האלבום שונה גם כן היא משאר אלבומיו הקודמים. לאחר ראיונות רבים יצא השיר לאור ב-26 במרץ 2012. עם יציאת הסינגל, יצא לערוץ ה-Vevo של ביבר ווידאו קליפ. השיר מדבר על מערכת יחסים בין ביבר לבין חברתו, ולאורך כל השיר ביבר שר כי: "אם היית חברתי, לעולם לא הייתי נותן לך לעזוב", מה שנותן לשומעים את האינפורמציה להבין שמערכת יחסים זו היא מצידה של ביבר, והוא בעצם מנסה להרשים ולמשוך מישהי שהוא מחשיב אותה כחברה שלו.
הצלחה.
במהרה זכה הסינגל להצלחה עולמית כאשר בשבוע הראשון לצאתו הצליח הסינגל להגיע למקום ה-1 במצעד הקנדי והלבנוני, ולמקום ה-2 במצעד הבילבורד הוט 100, המצעד הבריטי, המצעד הניו זילנדי, ובמצעד הנורווגי. במצעד הבילבורד הסינגל לא הצליח להגיע למקום ה-1 כיוון שנחסם על ידי הלהקה פאן, עם שירם "We Are Young". שבוע לאחר צאתו במצעד הבילבורד, הסינגל נחת למקום ה-5 ומשם לא הצליח לעלות חזרה. בארצות הברית הסינגל מכר למעלה מ-3.2 מיליון עותקים, ובכך הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של ביבר במדינה זו. סינגל זה הוא הסינגל החמישי המצליח ביותר של ביבר במצעד הבילבורד הוט 100.
וידאו קליפ.
לסינגל יצא ווידאו קליפ אשר ב-24 הראשונות שלו ביוטיוב, צבר למעלה מ-5.9 מיליון צפיות. הסינגל קיבל ביקורות חיוביות רבות, כאשר המבקרים שיבחו את ביבר על השינוי כביכול שעשה כמו שאמר בראיונות רבים. נכון ל-מרץ 2021, הווידאו קליפ עומד על 818 מיליון צפיות. בווידאו קליפ ניתן לראות את ביבר בתוך רכב יוקרתי, ובעזרת הרכב הוא נוסע במהירות על הכביש וככל הנראה מנסה להרשים את חברתו. בין לבין ניתן לראות רקדנים רוקדים סביב הרכב היוקרתי ואת ביבר וחברתו נוסעים בתוכו. לאורך כמעט כל הקליפ ניתן לראות את ביבר מרכיב משקפי שמש שחורים ולובש מעיל עור שחור.
מיקומי שיא.
הסינגל זכה להצלחה עולמית במצעדים, ובשיאו הגיע למקום ה-1 במצעד הקנדי ובמצעד הלבנוני. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע הסינגל בשיאו למקום ה-2 ולא הצליח להעפיל למקום ה-1.
מערת גדי
מערת סח'ול
נוסחת קושי-הדמר
מבצע שטריימל
מבצע שטריימל הוא סרט קולנוע עלילתי ישראלי שיצא לאור בשנת 1984 בבימויו של בני שוילי.
תקציר העלילה.
הסרט מספר את סיפורו של אריק לנדאו (טוביה טבי) לוחם יהודי בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה שמגייס את שני חבריו קורט (הנרי פייר) וזיגי (יעקב בן-סירא) שחזרו בתשובה לבצע צניחה בשטח גרמני ולהוציא מאחת המפקדות הגרמניות מסמכים על מערך הפצצות של הצבא הנאצי, הם מתגלים על ידי הנאצים ונלקחים לחקירה במפקדה בה נמצאים גם המסמכים המבוקשים, הם זוכים לסיוע מכומר מקומי ויחד איתו משתלטים על הגנרל הגרמני שולץ (יהודה אפרוני) ולאחר קרבות ירי הם מחלצים את המסמכים רגע לפני שהם מוברחים על ידי סגנו של המפקד הנאצי האנס, הסרט מסתיים כאשר הם משתלטים על שדה תעופה מקומי ומאלצים טייס גרמני שיטיס אותם לבריטניה.
סרטי הריסות
סרט הריסות (בגרמנית: Trümmerfilm) הוא כינוי של תת-סוגה בקולנוע הגרמני, המתייחס לסרטים שנעשו בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. סרטים אלו, המתארים מדינה בשיקום, מקבילים באידאולוגיה ובאסתטיקה שלהם לנאו-ריאליזם האיטלקי.
סרטי הריסות נעשו במשך תקופה קצרה אחרי מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1946–1949, ושיקפו את תקופת המעבר של גרמניה, מנפילת הרייך השלישי ועד לפירוקה לשתי מדינות. בתקופה זו נוצרו כ-15 סרטים שניסו לשקף את הלך הרוח במדינה המנסה להשתקם לאחר המלחמה, את ההתמודדות עם העוני, ההריסות, והטראומה בגרמניה לאחר המלחמה. הסרטים עסקו בנושאים מגוונים, כמו נוכחות הנאצים בחברה בסרט "הרוצחים שבינינו" (Die Mörder sind unter uns, וולפגנג שטאודטה, 1946), החיים תחת שלטון הנאצים ומצבה הפיזי של גרמניה בכלל וברלין בפרט, בסרט "Berkiner Ballade" (תרגום מילולי: "בלדה ברלינאית", רוברט אדולף סטמלה, 1948) והחיים בעיי החורבות והסתגלות אחרי המלחמה בסרט "Irgendwo in Berlin" (תרגום מילולי: "אי-שם בברלין", גרהרד למפרכט, 1946).
תוכן.
סרטי ההריסות, כפי שמרמז שמם, תיארו עירוניות גרמנית בחורבות, את הריסות ההפצצות ואת השיקום וההתחדשות העירונית שעתידה לבוא על העיר. הסרטים צולמו מחוץ לאולפנים, על רקע נופה העירוני של גרמניה ההרוסה, עובדה שהקנתה לצילום איכויות של סרט דוקומנטרי. לעיתים, השחקנים בסרטים אלו, לא היו שחקנים מקצועיים (non actors).
סרטים מרכזיים כמו "גרמניה שנת אפס" משנת 1948, "הרוצחים שבינינו" משנת 1946 והסרט "אי-שם בברלין" משנת 1946, זכו להצלחה קופתית וביקורתית גדולה. עם זאת, הקהל הגרמני חש מיצוי מסרטי ההריסות, שטיפלו בבעיות החברתיות העגומות ודרשו מבט מדוקדק לאחור אל העבר הנאצי. בעקבות פינוי ההריסות ותקופת הנס הכלכלי, הקהל תבע עשייה קולנועית חדשה שתביט קדימה אל עבר עתידה הפורח כלכלית של המדינה.
הרמן זורגל
יוסף לייב בלוך
כף היא כלי אכילה פופולרי, הדומה בצורתו לאת חפירה. כמו האת, הכף ישרה מצד אחד, וקעורה מצדה השני. גודלה של כף ממוצעת נע בן-10 ל-20 סנטימטרים, ושימושה העיקרי הוא העברת אוכל אל הפה. בעברית הכף נקראת כף בגלל דמיונה לכף יד קעורה. כף ממוצעת מחזיקה כ-15 מיליליטר של נוזל.
היסטוריה.
לפי ממצאים שנשמרו (כגון הכף הפרסית העתיקה בתמונה) נראה שכפות שימשו תרבויות רבות במשך מאות שנים. הכפות הראשונות, נראה שמקורן ביוון, שם נערך שימוש בכפות מקונכיות טבעיות. כפות עתיקות נמצאו גם במצרים שם הם הוכנו משנהב, צור ועץ, וסומנו בסמלים מהדת ובשטחי האימפריה הרומאית שם הם הוכנו מברונזה וכסף. עם זאת הכפות לא חדרו לשימוש יום יומי, עד ימי הביניים. במהלך תקופה זו, כפות הוכנו בעיקר מעץ וקרני בעלי חיים, בעוד מספר אצילים השתמשו בכפות של כסף.
ב־1760, לאחר שינויים רבים, הפכה ידית הכף לישרה, בעוד הקערה קיבלה צורה ביצתית יותר (כאשר הצד הפונה החוצה הפך לצר יותר מזה המחובר אל הידית), ובכך נוצרה הכף בצורה אותה אנחנו מכירים היום.
שימושים.
בימי הביניים הכפות שימשו את כל המטרות אותן משמשים המזלגות היום. כיום לעומת זאת, השימוש העיקרי שנשאר לכפות הוא האכלת נוזלים או דמויי נוזלים, כגון מרק, דייסה, מאכלים מוצקים קטנים וגרגיריים, כגון סוכר או אפונה. בחלק מתרבויות העולם אף נהוג השימוש בכף ככלי עזר לאכילת מאכלים דמויי איטריות, כגון פסטה. קיימות כפות הגשה שבאמצעותן שמים אוכל בצלחות האישיות.
יהודה לייב וילנסקי
י. ל. וילנסקי
י.ל. וילנסקי
י&quot;ל וילנסקי
יהודה לייב ניסן וילנסקי
הזמרת קירחת יותר
בעיית הנוסע החופשי
קונטרה-טנור
קונטרה-טנור הוא קול שירה גברי המקביל במנעדו לקול האלט והמצו-סופרן. לעיתים נדירות הוא אף מקביל לקול הסופרן על ידי שימוש בפלסט.
הקול היה בשימוש במקהלות באירופה החל מאמצע המאה ה-16, הוא שימש בפוליפוניה ובמיוחד במנעד האלט. המונח עצמו נטבע באמצע המאה ה-17 באנגליה. במהלך התקופה הרומנטית הפופולריות של הקול עלתה ומספר מלחינים כתבו במיוחד לקול זה. במחצית השנייה של המאה ה-20 חזר הקול להיות פופולרי וגם הרפרטואר לו גדל.
היסטוריה.
ביצירות הפוליפוניות של המאה ה-14 ותחילת המאה ה-15 היה הקונטרה-טנור קול שהתווס ל"סופריוס" (הקול העליון) ולטנור. בעקבות כתיבת יצירות בעלות ארבעה קולות, כמו של יוהנס אוקכם ויאקוב אוברכט, התפצל הקול ל"קונטרה-טנור אלט" ול"קונטרה-טנור בס" אשר היו בהתאמה מעל ומתחת לטנור. באיטליה הפך "קונטרה-טנור אלט " לאלט, בצרפת ל-Haute-contre ובאנגליה לקונטרה-טנור.
בכנסייה הקתולית בתקופת הרנסאנס נאסרה שירת נשים בכנסיות. בשל כך, הקונטרה טנור שימש כתחליף לקולות הנשיים במוזיקה הליטורגית. כאשר החלה אופנת הקסטרטו בתחילת המאה ה-17 התפתחה חשיבות ייחודית לקול ונכתבו לו תפקידים באופרות המוקדמות.
דורון כהן (מנהל)
דורון כהן (נולד ב-27 בספטמבר 1960) הוא מנהל ישראלי, משמש כמנכ"ל השקעות דיסקונט ויו"ר חברת התקשורת סלקום. כיהן כמנכ"ל משרד האוצר מאוגוסט 2011 עד אפריל 2013. קודם לכן, ובמקביל, שימש כמנהל רשות החברות הממשלתיות מאוקטובר 2009 ועד יולי 2012.
פעילות מקצועית.
כהן הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב, ותואר מוסמך במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. חבר בלשכת רואי החשבון החל מ-1988.
עבד שלוש שנים כרואה חשבון במשרד קסלמן וקסלמן (כיום PricewaterhouseCoopers) ולאחר מכן כיועץ כלכלי לשר התמ"ת. בהמשך היה פעיל במיזמים עסקיים פרטיים בשוק הבינלאומי וכן מילא מספר משרות ניהול בכירות, ובהן חשב הקונצרן ומבקר פנים בכימיקלים לישראל בע"מ, סמנכ"ל Elite International B.V, סמנכ"ל כספים בקבוצת דפי זהב, ויו"ר מועצת המנהלים ומנכ"ל בחברת עמידר.