ב-7 ביולי 1949 שוכנע נשיא סוריה חוסני אל זעים להסגיר את סעאדה לשלטונות לבנון, שחקרו והוציאו אותו להורג ב-8 ביולי 1949.
מיראז' עליון
ג'בל דרוז
המרד הלאומי הסורי
הבטלנים מאישתר
תורת הבקרה
תורת הבקרה היא נושא רב תחומי, אשר בא לידי ביטוי במערכות שונות (ביולוגיות, מכניות, רובוטיות, אוויוניות ועוד) תחת ייצוג מתמטי זהה. ככל שהתהליכים בתעשייה נעשים מורכבים יותר, כך יש צורך בבקרה הדוקה ומדויקת יותר על התהליך. מערכות הבקרה נפוצות כמעט בכל תהליך פיזיקאלי, כגון בקרת מפלס, זרימה, טמפרטורה, מתח, זרם חשמלי, ריכוז מוצקים בנוזל, מסלול, וטיסה.
מערכת בקרה היא מנגנון אשר שולט על יציבות תהליך של מערכת אחרת, עליה ברצוננו לשלוט.
על מנת להתמודד עם הפער בין הערך המצוי לערך הרצוי של מערכות, נדרשת פעולה לתיקון סטיות של המשתנה המבוקר (גודל פיזיקלי) מערכו הרצוי. סטיות אלה נגרמות עקב הפרעות במערכת.
לדוגמה: מזגן - כאשר נגדיר טמפרטורה רצויה, המזגן ימשיך לפעול כל עוד לא התקבלה התוצאה הרצויה ויפסיק את עבודתו בעת קבלת התוצאה הרצויה.
רכיבי מערכת הבקרה.
מערכת בקרה (control system) כוללת את הרכיבים הבסיסיים הבאים:
סוגי מערכות הבקרה.
את מערכות הבקרה מסווגים לשני סוגים עיקריים:
דיאגרמת מלבנים.
נהוג להגדיר את תהליך המערכת באמצעות דיאגרמת מלבנים. דיאגרמת המלבנים מתארת את התהליך מהכנסת הכניסה (reference) ועד לקבלת הערך המצוי (system output). בעזרת דיאגרמת מלבנים אפשר לתאר רכיבים במערכת הבקרה. כל רכיב במערכת הבקרה יוצג במלבן.
את דיאגרמת המלבנים ניתן להמיר לפונקציית תמסורת, המתארת את היחס בין הערך המצוי לכניסה. ערך הכניסה הוא האילוץ. הוא יכול להיות אילוץ מדרגה (פועל/לא פועל), אילוץ שיפוע (הגברה/הנמכה), אילוץ הלם (אות בדיד), אילוץ סינוס (מתח AC) וכו'.
פונקציית תמסורת.
פונקציית התמסורת היא פונקציה המתארת את היחס בין הערך הנכנס לתהליך לערך היוצא ממנו.
כך למשל, אם ניקח מנגנון שבו קיימת כניסה formula_1 ויציאה formula_2. ניתן לתאר את פונקציית התמסורת כך:
מכאן נקבל שפונקציית התמסורת של המערכת היא:
את פונקציית התמסורת מקבלים מתוך משוואת המצב של המערכת. בבקרה קלאסית ועבור מערכות של כניסה אחת ויציאה אחת מקובל למדל את המערכת באמצעות התמרת לפלס. בשיטות מודרניות יותר מקובל למדל במישור הזמן על ידי מרחב המצב.
בקרת PID.
בקרה נפוצה של מערכות ליניאריות היא בקרת PID:
עקומת בודה - עקומי בודה הם דרך נוחה להסתכלות על תגובת האמפליטודה ותגובת התדר של מערכת. באמצעות שימוש בתכונות הלוגריתם מפרקים את פונקציית התמסורת לסכומים והפרשים כך שניתן לצייר את התוצאה ללא קושי.
בין השיטות הנפוצות לבקרת PID נמנית שיטת זיגלר ניקולס.
קביעת יציבות של מערכת.
קיימות שיטות שונות לבדיקת יציבות של מערכת:
פוספוגליצריד
פוספוגליצריד (או גליצרופוספוליפיד) הוא פוספוליפיד בעל שלד עשוי גליצרול. פוספוגליצרידים הם המרכיב הליפידי העיקרי ברוב הממברנות הביולוגיות.
גליצרול הוא כוהל המכיל שלושה אטומי פחמן. בפוספוגליצריד, לכל אחד מהפחמנים 1 ו-2 קשורה חומצת שומן בקשר אסטרי. אורך חומצות השומן לא בהכרח שווה, והן מכילות מספר זוגי של פחמנים, על פי רוב בין 14 ל-24 (מספר הפחמנים מעיד למעשה על אורך חומצת השומן). לעיתים נדירות מספר חומצות השומן שונה משתיים. לפחמן 3 של הגליצרול קשורה קבוצת זרחה, גם היא בקשר אסטרי. קשר אסטרי נוסף קושר בין קבוצת הזרחה לכוהל נוסף. כוהל זה משתנה בין פוספוגליצריד אחד למשנהו: הוא עשוי להיות אינוזיטול, גליצרול, כולין, אתנולאמין, סרין, ובשכיחויות נמוכות הרבה יותר גם כהלים נוספים.
שמם של הפוספוגליצרידים נגזר בדרך כלל משם הכוהל שבאזור ההידרופילי. כך פוספטידילאינוזיטול הוא פוספוגליצריד המכיל אינוזיטול, ופוספוטידיל אתנולאמין מכיל אתנולאמין ככוהל הנוסף.
מומנטום דמוגרפי
מומנטום דמוגרפי או מומנטום ביולוגי הוא תופעה דמוגרפית שבה באוכלוסייה מסוימת, למרות ששיעור הפריון יורד בחדות (נשים יולדות בממוצע פחות ילדים), אין ירידה מקבילה במספר הלידות ומכאן שהריבוי הטבעי ממשיך לעלות.
תהליך התיעוש ומודרניזציה שעובר העולם מאז המהפכה התעשייתית כולל גם השפעות חברתיות ודמוגרפיות. בכל אוכלוסייה שעוברת תהליך מודרניזציה ניתן להבחין בתהליך של תמורה דמוגרפית: בשלב הראשון יורד שיעור התמותה ותוחלת החיים עולה. בשלב זה האוכלוסייה גדלה בקצב מהיר. בשלב השני, שיעור הפריון (מספר הילדים הממוצע לאישה) יורד, אך שיעורי הילודה נשארים גבוהים משיעורי התמותה. בתקופת המעבר בין השלבים, הרכב האוכלוסייה הוא צעיר, והילדים והנוער מהווים אחוז ניכר ממנה. כאשר מגיעים הילדים לגיל הפריון האוכלוסייה עדיין גדלה. במילים אחרות, הרכב האוכלוסייה מפצה על הירידה בשיעור הפריון, משום שלמרות שאישה יולדת פחות ילדים יש יותר ויותר נשים שנכנסות למעגל הפריון כך ששיעור הילודה הכולל נשמר.
ככל שהאוכלוסייה צעירה יותר כך המומנטום יימשך שנים רבות יותר. רק בשלב השלישי נצפית ירידה בשיעור הריבוי הטבעי. בסופו של דבר, כאשר המומנטום מסתיים, האוכלוסייה עתידה להתייצב, ואף, כפי שקורה במדינות אירופאיות מסוימות, לעמוד על מאזן שלילי, בו יותר אנשים נפטרים מאלו שנולדים.
המומנטום הדמוגרפי בישראל.
בישראל מושג המומנטום הדמוגרפי מתקשר בעיקר לערביי ישראל. במאה ה-21 ערביי ישראל הגיעו לשלב השני שבו שיעור הפריון יורד, אך מבנה הגילים מתאים לאוכלוסייה צעירה: 40% מהאוכלוסייה הערבית בישראל נמצאת מתחת לגיל 18 (2009). לפיכך, צפוי שיעור הילודה הכולל של ערביי ישראל להישמר ויכול אף לגדול גם אם לא מתחשבים כלל בשיעור הפריון של אישה ערבייה בישראל.
המומנטום הדמוגרפי באירופה.
ברבות ממדינות אירופה מתרחש תהליך דמוגרפי של מומנטום דמוגרפי שלילי, כלומר מבנה הגילים באוכלוסייה מתאים לאוכלוסייה זקנה ולכן גם אם שיעור הפריון של אישה יגדל האוכלוסייה תמשיך לקטון כי אין מספיק נשים בגיל הפריון. במקרים כגון אלו, בשל המחסור באזרחים בגיל היצרנות, נוטות מדינות רבות לעודד הגירה חיצונית לשם איוש התפקידים הדורשים צעירים למילואם.
שיעור פריון
רווח (הפסד) גולמי
אל אפע'ני
מיראז' תחתון
מרד הזאנג'
מרד הזאנג' (בערבית: ثورة الزنج, תרגום מילולי: ת'ורה' אלזנג') הוא הכינוי להתקוממות עבדים מאורגנת בין השנים 869–883, באזור עיראק של ימינו כנגד הח'ליפות העבאסית. המורדים היו עבדים שחורים ממזרח אפריקה, אשר כונו "זאנג'" . בהמשך המרד הצטרפו אליהם עבדים רבים בני לאומים שונים מכל אזורי הח'ליפות, והמרד גבה עשרות אלפי קרבנות לפני שדוכא בידי העבאסים. סופרים מוסלמיים בני אותה תקופה כמו א-טברי ואל-מסעודי, מתארים את המרד בתור אחד האירועים היותר האלימים ועקובים מדם שפקדו את הח'ליפות העבאסית. במחקר המודרני המרד ידוע בתור אחת המלחמות הראשונות בהיסטוריה המוסלמית שקיים סיקור מלא ומפורט שלה.
רקע.
ה"זאנג'" , היו עבדים שחורים אשר יובאו מחופי מזרח אפריקה אל שטחי הח'ליפות העבאסית, ונוצלו בעיקר לצורכי עבודות חקלאיות. הביקוש לכוח עבודה זול גבר באותה תקופה בקרב בעלי אדמות עשירים אשר רכשו אדמות ביצה נרחבות מסביב לעיר בצרה. בניגוד לפרסים שקדמו להם, העבאסים לא השקיעו בתקופתם במערכות השקיה מתוחכמות באזור, ולכן הקרקע איבדה את פריונה ונעשתה מליחה. העבדים הובאו כדי לגרד את המלח ולאפשר גידולים חקלאיים בקרקע. העבדים נכלאו במחנות ועבדו בתנאים קשים ביותר. העבודה כשלעצמה הייתה קשה מאוד, והם לא זכו להפסקות. מנת המזון היומית שלהם כללה כמה תמרים בלבד. כרוניקות מהתקופה שנכתבו על ידי אנשי דת אסלאמיים מספרות על עוני ומחלות בקרב הזאנג'.
בשנת 690 פרץ מרד בקרב הזאנג', ומרד נוסף התרחש ב-694. על שתי המרידות ידוע מעט מאוד. בשנת 861 נרצח הח'ליפה אל-מתוכל הראשון על ידי חייליו הטורקים שחששו משינויים שתכנן הח'ליפה לעשות בקצונה הבכירה. הרצח הביא לתשע שנות אנרכיה, אשר כללו מלחמות אזרחים ומרידות חיילים ופשיטת רגל של השלטון המרכזי. מושלי המחוזות השונים הפכו ליותר ויותר עצמאיים, והופחתה כמות המיסים שקיבל השלטון המרכזי, אשר בכלל התקשה לשלוט במושלי המחוזות.
בשנת 863 ניסה עלי איבן מוחמד, אחד ממקורביו של אל-מנתצר, לעורר מרד כנגד הח'ליפות במזרח ערב. המרד נכשל בשל חוסר תמיכה מצד המקומיים, וב-868 עלי עבר להתגורר באזור בצרה. מוצאו של עלי אינו ברור. יש הטוענים שהיה ערבי בעוד אחרים טוענים שהיה פרסי. הוא עצמו טען להיותו צאצא של עלי בן אבי טאלב, בן דודו של מוחמד ובעלה של בתו פאטמה. גרסה זו נדחתה בידי היסטוריונים מוסלמים בני אותה תקופה. עלי ניסה לעורר מרד חדש בבצרה, תוך שהוא מתמרן בין הפלגים היריבים בעיר, אולם לא השיג את התמיכה המצופה מהתושבים ונאלץ לברוח לביצות של דרום עיראק. הוא נעצר בידי הרשויות המחוזיות באזור ונשלח למעצר באל-ואסט.
המרד.