כתוצאה מהאירועים הפוליטיים של 1968, הקבוצה התרחקה יותר ויותר מהמרקסיזם ואפילו התעמתה איתו לאחר מותו של לוקאץ' ב-1971. מרקוש חתם במחאה בשנת 1968 נגד הכניסה לצ'כוסלובקיה של כוחות ברית ורשה לדיכוי האביב של פראג מה שנקרא "הצהרת קורצ'ולה". לאחר מכן מרקוש גורש ממפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (MSZMP). אחר כך התחיל בכתיבת הספר, יחד עם עם ג'רג' בנצה ויאנוש קיש, בשם "איך אפשרי כלכלה בקורתית?", שהוא ביקורת על השקפותיו ודעותיו של קרל מרקס. הספר לא יכול היה להתפרסם עוד עקב נסיגת הנהגת המשטר מהמנגנון הכלכלי החדש (שהיה רפורמה מקיפה בממשל ובתכנון הכלכלי של הונגריה הסוציאליסטית, שהוכנה באמצע שנות ה-60 והונהגה ב-1 בינואר 1968) וכן בשל היעדר רפורמות פוליטיות. בשל יחסו של מרקוש לשינוי בחינוך כביכול, (אך למעשה בגלל דעותיו הפוליטיות), הוא פוטר ב-1973 ונאסר עליו לפרסם דבר. לאחר מכן עבד מרקוש כמתרגם ועורך, שאחת מתוצאותיו הייתה כתיבת ספר בשם "אנשי המוסר הבריטים במאה ה-18". בשנת 1977 היגר מרקוש עם משפחתו למערב ברלין ולאחר מכן לאוסטרליה. שם הוא היה תחילה פרופסור ולאחר מכן פרופסור אמריטוס במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת סידני. הוא חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים מאז 1990.
הפילוסופיה שלו.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, כחבר באסכולת בודפשט, ניסה לחדש את הפילוסופיה המרקסיסטית באמצעות ניתוח מושג הניכור. הוא היה מבקר של השמאל החדש של "הסוציאליזם הקיים" ובכך למעשה התעמת אידאולוגית עם המפלגת היחיד ששלטה אז בהונגריה (במשטר חד-מפלגתי). אחרי 1968 התרחק מרקוש בהדרגה מהמרקסיזם ובספרו "איך אפשרי כלכלה בקורתית?" מתח ביקורת על רעיונות מרקסיסטיים. לאחר הגירתו החל לעסוק בתיאוריות תרבותיות ובהרמנויטיקה.
ערן ב.י
ערן ב.י.
מציאת ספר התורה בימי יאשיהו
מציאת ספר התורה בימי יאשיהו הוא סיפור מקראי המופיע בספר מלכים ובספר דברי הימים. לפי הסיפור, בזמן שיפוץ בית המקדש הראשון מצא חלקיהו הכהן "ספר תורה" והביא אותו לשפן הסופר, שהקריא אותו ליאשיהו מלך יהודה. בעקבות הכתוב בספר, מבוצעת "רפורמת יאשיהו", ובה המלך ושליחיו מפנים מבית המקדש ומירושלים את כלי העבודה הזרה והעם חוגגים את חג הפסח.
רבים מחוקרי המקרא סבורים שהספר שנמצא הוא ספר דברים או גרסה מוקדמת שלו, ורפורמת יאשיהו הייתה למעשה יישום של חוק ריכוז הפולחן המופיע בספר דברים.
עלילת הסיפור.
בשנת שמונה עשרה למלך יאשיהו (סביבות 622 לפנה"ס; לפי תיארוך מסורתי: 457 לפנה"ס), שלח המלך את שפן הסופר אל חלקיהו הכהן לצוות אותו שיחזק את בדק הבית. כששפן הגיע אל חלקיהו, שמע ממנו שמצא בבית המקדש ספר תורה. שפן חזר אל יאשיהו והקריא לו את הכתוב בספר. בתגובה לכך, קרע המלך את בגדיו ושלח משלחת אל חולדה הנביאה. חולדה התנבאה שה' יביא רעה על ממלכת יהודה כפי הכתוב בספר, מכיוון שעבדו עבודה זרה, אך הרעה לא תבוא בימי יאשיהו עצמו.
בעקבות זאת, אסף יאשיהו את זקני יהודה וירושלים, הקריא לפניהם את הספר וכרת "ברית" עם כל העם שילכו אחרי ה' ויקיימו את הכתוב בספר וציווה על הכוהנים להוציא מבית המקדש את הכלים העשויים לבעל ולאשרה. יאשיהו הוציא האשרה שהייתה בבית המקדש ושרף אותה, ביטל את כל הבמות שבממלכת יהודה, טימא את גיא בן הינום כדי שלא תתבצע בו העברה למולך, ניתץ את המזבחות שהקים מנשה וטימא את הבמות שעשה שלמה לעשתורת לכמוש ולמלכום; הוא טימא מזבח שהקים ירבעם בן נבט בבית אל באמצעות שריפת עצמות אדם על המזבח, וזבח את כל כהני הבמות. בהמשך הסיר גם את האובות והידעונים והתרפים. המלך חזר לירושלים וציווה על העם לעשות את חג הפסח כפי הכתוב בספר, והפסח שנחגג על ידי העם – לא נעשה כמוהו מתקופת השופטים.
בספר דברי הימים מסופר שיאשיהו התחיל את עקירת העבודה הזרה מספר שנים לפני מציאת הספר.
פרשנות מסורתית.
פרשני המקרא התקשו מדוע נחרד יאשיהו למשמע הכתוב בספר, בעוד שלפי המתואר במקרא ובסיפור עצמו – ספר התורה נכתב בידי משה מאות שנים קודם לכן, ולפי המקובל ביהדות הוא עבר במסורת רצופה מאב לבן ומרב לתלמיד, וכל העם אמורים להכיר את הכתוב בו ובפרט המלך שמצווה לכתוב לעצמו ספר תורה.
חלק מהמפרשים ביארו על פי דברי התלמוד שהספר שנמצא היה הספר המקורי שנכתב בידי משה עצמו, הוא הוחבא במקום סתר מפני אחז ששרף את כל ספרי התורה, וכשנמצא הוא נפתח בקללות שבפרשת כי תבא בפסוק בניגוד להלכה שקובעת שהספר צריך להגלל לתחילתו. צירוף המקרים הזה גרם לחרדתו הגדולה של יאשיהו.
הרד"ק כתב שהתורה נשתכחה בימי מלכות מנשה שהיה לפי התנ"ך "רע בעיני ה'", ולכן לא הכיר יאשיהו את דברי התורה והם היו חידוש בעיניו.
מחקר המקרא.
בשנת 1805 פרסם חוקר המקרא וילהלם מרטין לברכט דה וטה מחקר על ספר דברים, ובו טען שהמאפיין המרכזי של קובץ החוקים שבמרכז הספר הוא הציווי לריכוז הפולחן שאינו מופיע בשאר חמישה חומשי תורה. ספר דברים הוא גם החומש היחיד שבו מוזכר המושג "ספר התורה", והכוונה היא על החוקים שבספר דברים עצמו. דה וטה הסיק מכך שהספר שמצא חלקיה ושבעקבותיו החלה רפורמת יאשיהו וריכוז הפולחן הוא ספר דברים. דה וטה שיער שהספר נכתב סמוך למועד מציאתו, ומטרת הכתיבה הייתה להביא לרפורמה, שאכן באה בעקבות הספר. השערת דה וטה הייתה מקובלת אצל חוקרי מקרא רבים במאה ה-19 וה-20.
חוקרים מאוחרים יותר כמו מרטין נות משערים שספר דברים עם הספרים יהושע, שופטים, שמואל ורובו של ספר מלכים הם יצירה של כותב אחד שחי בתקופת גלות בבל שכתב מנקודת מבטו את ההיסטוריה של עם ישראל מחנייתם בהר חורב ועד לגלות.
בתרבות ובאמנות.
בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה היהודים באים שודר מערכון המציג את רפורמת יאשיהו והמניעים שלה.
ג'יימס גאלווי
אקדיסוזואה
אקדיסוזואה (שם מדעי: "Ecdysozoa") היא על־מערכה גדולה של חסרי חוליות הכוללת את מרבית בעלי החיים הקיימים כיום כמו פרוקי-רגליים, תולעים נימיות וכמה מערכות קטנות יותר. הקבוצה הוגדרה בשנת 1997 והיא שייכת לקבוצה קדמוני הפה ("Protostomia") לצד הקבוצה ספירליה ("Spiralia").
מאפיינים.
המאפיין המשותף לבני הקבוצה אקדיסוזואה הוא קוטיקולה בעלת שלוש שכבות (ארבע שכבות בדובוני מים). מחקר משנת 2008 הוכיח שאקדיסוזואה היא קבוצה מונופילטית כלומר קבוצה המורכבת מאב קדמון משותף וכול צאצאיו.
מיון.
אקדיסוזואה מחולקת לשלוש קבוצות קטנות יותר: נמטוידה ("Nematoida") הכוללת את המערכות תולעים נימיות ותולעי שיער-סוס, סקדילופורה ("Scalidophora") הכוללת את המערכות פריאפולידה, קינורהינכה ולוריסיפרה ופנרתרופודה ("Panarthropoda") הכוללת את המערכות פרוקי-רגליים, נושאי ציפורניים, דובוני מים והקבוצה הנכחדת לובופודיה ("Lobopodia"). הקבוצה כוללת את המערכות הבאות:
המונומנטים ההיסטוריים של היראיזומי
המונומנטים ההיסטוריים של היראיזומי הם קבוצה של חמישה אתרים מסוף המאה האחת-עשרה ומהמאה השתים-עשרה באזור במחוז איווטה ביפן שנוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 2011 בשם "היראיזומי - המקדשים, הגנים והאתרים הארכאולוגיים המייצגים את בודהיזם הארץ הטהורה".
היראיזומי.
במשך ארבעה דורות מסביבות 1087, כאשר העתיק את מפקדתו ואת מקום מגוריו ממקום צפוני יותר, עד 1189, כאשר הצבא של מינאמוטו נו יוריטומו שם קץ לממלכת פוג'יווארה הצפונית, שימשה היראזומי כמרכז פוליטי, צבאי, מסחרי ותרבותי חשוב. כמה מקדשים מרכזיים הקשורים לבודהיזם הארץ הטהורה נוסדו ומומנו על ידי האצולה המקומית, אך מותם של התורמים וסדרה של שריפות תרמו לדעיכתם לאחר מכן. כשמצואו באשו ביקר ב-1689 הוא כתב בהתרגשות ביומן המסע "הדרך הצרה לצפון הרחוק" (אוֹקוּ נוֹ הוֹסוֹמיצ'י): דשא קיץ... שרידי חלומות של חיילים". סדרה של חפירות מאמצע המאה העשרים ואילך בשילוב עם אזכורים בכרוניקה מהמאה ה-13, ובמיוחד העתירה "בונג'י-נו-צ'ומון" משנת 1189, וה"שווה סוג'ואו" ("תחינת הנזירים") משנת 1313 מארכיון מקדש צ'וסון-ג'י תרמו רבות להבנת האתרים והתקופה.
נייט מאן
נייט מאן (באנגלית: Nate Mann) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
מאן למד באקדמיית ג'רמנטאון, וסיים את לימודיו בשנת 2015. תחילה הוא למד משחק בתיאטרון וולנאט, ולאחר מכן בבית הספר ג'וליארד, וקיבל תואר ראשון באמנויות יפות בשנת 2019.
קריירה.
הופעת הבכורה של מאן הייתה בתיאטרון בשנת 2019 באוף ברודוויי של המחזה נשים קטנות, בבימויה של קייט המיל.באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי במחזה "The Coast Starlight", שהוצג בתיאטרון "La Jolla Playhouse" בסן דייגו, קליפורניה. בשנה לאחר מכן שיחק במחזה "A Soldier's Play".
בשנת 2021 שיחק בסרטו של פול תומאס אנדרסון, ליקריץ פיצה ולוהק לתפקיד במיני סדרה אדוני האוויר בהפקת סטיבן ספילברג וטום הנקס.
רפורמת יאשיהו
המינבר במערת המכפלה
המינבר במערת המכפלה הוא מינבר (דוכן תפילה) שנבנה במאה ה-11 ונמצא במסגד אל-ג'וואלי שבמערת המכפלה בחברון. המינבר הוזמן בשנת 1091 על ידי באדר אל-ג'מאלי, וזיר בכיר בשושלת הפאטמית, עבור מסגד שיעי באשקלון. בשנת 1191 העביר אותו צלאח א-דין מאשקלון למסגד אל-ג'וואלי בחברון.
תיאור המינבר.
המינבר עשוי מפיסות עץ רבות שהוצמדו זו לזו ויוצרות עיטור גיאומטרי, והוא נחשב ליצירת מופת באמנות האסלאמית. זהו המינבר העתיק ביותר שנותר בסגנון זה ועדיין משמש לתפילה. המינבר במסגד אל-אקצא בירושלים, שאף הוא הועבר לירושלים מחלב על ידי צלאח א-דין, עוצב בסגנון דומה.