בשנת 1986 פגש את איל העיתונות האוסטרלי, רופרט מרדוק, בטקס שנערך במלאת מאה שנה לפסל החירות, ושבו נכחו המהגרים המצטיינים, שתרמו יותר מכל לארצות הברית. מרדוק יצג את ההגירה האוסטרלית, ובר־אילן את זאת הישראלית. בר-אילן שכנע את מרדוק להשקיע בעיתון ישראלי, בעל קו ימני. בשנת 1987 חזר לישראל, קנה בית בירושלים והחל לעבוד על הקמת העיתון שקיבל את השם "לעניין". בר-אילן גייס את נדב העצני, שהחל בעריכת העיתון, בניית מערכת וגיוס עובדים. מרביתם, עיתונאים צעירים המזוהים עם הימין. תחילה היה "לעניין" אמור להיות עיתון ארצי, לבסוף הוחלט שיתפרסם כמקומון באזור תל אביב והמרכז ויופץ בחינם במאה אלף עותקים, בפורמט של מגזין. העיתון יצא לאור לראשונה ב-2 בדצמבר 1988. מרדוק השקיע כמיליון וחצי דולר ובר-אילן כ-100 אלף. לאחר חצי שנה הוחלט לגבות תשלום של 50 אגורות והתפוצה ירדה לכ-35 אלף עותקים. בינואר 1990 החליט מרדוק להפסיק לממן את העיתון והוא נסגר.
בין השנים 1990 ל-1992 שימש כעורך בעיתון הג'רוזלם פוסט, וכעורך ראשי בין השנים 1996 ל-1999. בתפקידו כעורך היה דומיננטי בשינוי הטון של מערכת העיתון אשר זוהה כליברלי עד שנרכש בשנת 1989 על ידי קונרד בלק לכיוון ימני ושמרני.
בכהונתו הראשונה של בנימין נתניהו מונה לשמש כמנהל האגף לתקשורת ולתכנון מדיני במשרד ראש הממשלה. לאחר ההפסד של נתניהו בבחירות 1999
חתם על חוזה להרצאות בארצות הברית.
בפברואר 2000 לקה בהתקף לב קשה, שבעקבותיו סבל מסיבוכים שונים. בשנת 2003 נפטר בירושלים, היה בן 73 במותו.
מדי שנה נערך כנס לזכרו באוניברסיטת אריאל.
חיים אישיים.
בר-אילן היה נשוי שלוש פעמיים, בפעמיים הראשונות לנשים נוצריות ממוצא אנגלו-אמריקאי, מהן נולדו לו שלושה ילדים. אשתו השלישית התגיירה למענו ועברה איתו לישראל ב-1987.
מיכאל גולן
מיכאל גולן (נולד בשנת 1978) הוא איש עסקים ישראלי-צרפתי, מייסד חברת התקשורת הסלולרית "גולן טלקום" ומנכ"לה הראשון. החברה נמכרה בחודש אפריל 2017 לקבוצת "אלקטרה".
קורות חייו.
נולד כמיכאל בוקובזה (בצרפתית: Michaël Boukobza) בפריז ב-1978 להורים יהודים שהיגרו לצרפת מתוניסיה. בעל תואר שני בניהול וכלכלה מאוניברסיטאות דופין (Dauphine) ו-ESCP Europe בפריז.
בראשית דרכו המקצועית שימש בנקאי השקעות בבנק רוטשילד בפריז, ובהמשך בבנק מורגן סטנלי בלונדון. בינואר 2000 החל לעבוד עבור איל התקשורת הצרפתי קסבייה ניאל, כסמנכ"ל הכספים בחברה Iliad שהקים ניאל, בעלת מותג התקשורת Free.בהמשך מונה לתפקיד מנהל פעילות החברה, וב-2002 החל לכהן כמנכ"ל. החברה עסקה בשיווק חבילות תקשורת מסוג "טריפל" (טלפון, אינטרנט וטלוויזיה רב-ערוצית), ובתקופת ניהולו של גולן, גדל היקף מכירותיה מ-20 מיליון אירו ל-1.2 מיליארד יורו.
ב-2007 עלה לישראל מטעמים ציוניים, ועברת את שם משפחתו ל"גולן". כמו כן, עם בואו לישראל, פנה אליו איש העסקים הצרפתי פטריק דרהי, בבקשה לייצגו בישראל. במשך שנתיים למד גולן את שוק התקשורת בישראל, והכין את הקרקע לרכישת חברת "HOT" בידי דרהי. עם הרכישה מונה לנציגו של דרהי בדירקטוריון החברה, ובהמשך אף מונה בה לתפקיד יועץ למנכ"ל. לאחר התפטרותו מ"הוט" שב לעבוד עם קסבייה ניאל, תחילה מונה לאחראי על ביצוע הרפורמה בעיתון "לה מונד" שרכש ניאל.
ב-2010 הקים יחד עם ניאל את קבוצת התקשורת "גולן טלקום". החברה זכתה ביולי 2011 ברישיון להיות המפעילה הסלולרית החמישית בישראל, לאחר מכרז התדרים הסלולריים שיזם משרד התקשורת. גולן החזיק בשליטה בקבוצה, עם 50% ממניותיה. לאור מעורבותו בעבר של גולן בענייני חברת "מירס", בבעלות דרהי, ביקשה חברת "מירס" שהשתתפה אף היא במכרז, בינואר 2011, להוציא צו מניעה למניעת השתתפותו של מיכאל גולן במכרז התדרים הסלולריים, אך תביעה זו נדחתה בבית המשפט בפברואר 2011.
בשנת 2011 נישא בישראל לדבורה וייל, היורשת של בית האופנה "וייל".
בנובמבר 2015, הודיע שהוא מוכר את גולן טלקום לחברת סלקום תמורת 1.17 מיליארד שקלים חדשים. ב-12 באפריל 2016 רשות ההגבלים העסקיים דחתה רשמית את עסקת המיזוג בין החברות בטענה לכך שהמיזוג יפגע בתחרות ויוביל לעליית מחירים.
בינואר 2017 נחתם הסכם לרכישת גולן טלקום על ידי חברת אלקטרה צריכה תמורת הסכום הנמוך משמעותית של 350 מיליון ש"ח. באפריל 2017 הושלמה הרכישה.
מיכאל בוקובזה
איירון-מן
טושיהירו טקדה
טושיהירו טקדה (ביפנית: 高田 稔浩; נולד ב-9 בספטמבר 1965) הוא ספורטאי נכה יפני שזכה בעבור המשלחת היפנית בשבע מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב, במשחקים הפאראלימפיים.
קריירה.
טקדה החל להתאמן במרוצים בכיסאות גלגלים כשהיה בן 30 והשתתף לראשונה במשחקים הפאראלימפיים כשהיה בן 39, בתחרויות אולימפיאדת הנכים אתונה (2004). הוא זכה במדליית זהב במרוץ ל-400 מטר כשקבע שיא פאראלימפי (קטגוריה T52) של 1:00.92 דקות, במדליית זהב עם שיא פאראלימפי נוסף של 13:10.86 דקות במרוץ ל-5,000 מטרים, ובמדליית זהב שלישית בתחרות המרתון עם תוצאה של 2:00:02 שעות.
באתונה התחרה טקדה גם במרוץ ל-1,500 מטרים בו זכה במדליית הארד כשסיים את המסלול בזמן של 3:49.76 דקות. (ניצח תומאס גיירשפיכלר שאותו טקדה הקדים בתחרויות אחרות).
טקדה היה לחלק מהמשלחת היפנית גם למשחקי אולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008). הוא זכה בשתי מדליות כסף, האחת במרוץ ל-800 מטרים עם תוצאה של 1:53.67 דקות והשנייה במירוץ ל-400 מטרים עם תוצאה של 1:00.32 דקות, שני רק לבן ארצו טומויה איטו שקבע שיא פאראלימפי של 57.25 שניות. הוא זכה בתחרויות גם במדליית ארד אחת, כשסיים את מרוץ המרתון בתוצאה של 1:40.20 שעות, אחרי היפני הירוקזו אויונבארו שזכה במדליית הכסף עם 1:40.10 שעות ותומאס גיירספיצ'לר האוסטרלי שקבע שיא עולם של 1:40.07 שעות.
אולימפיאדת הנכים גאליו (1980)
זאו וו קי
זאו וו קי (סינית מסורתית: 趙無極; 13 בפברואר 1921 - 9 באפריל 2013) היה אמן סיני-צרפתי.
חייו.
זאו נולד למשפחה משכילה בבייג'ינג. כשהיה בן חצי שנה, עזבה המשפחה לעיר נאנטונג, אשר צפונית לשנגחאי. הוא למד קליגרפיה בנעוריו, בין השנים 1935 ל-1941 בבית ספר לאמנות בהאנגג'ואו ואחר כך לימד שם. בשנת 1948 עבר לחיות עם אשתו המלחינה לאן-לאן בפריז, שם התאזרח וזכה לתמיכתם של ז'ואן מירו ופבלו פיקאסו. בשנת 1951 נסע לשווייץ, שם נחשף ליצירותיו של פאול קלה אשר הותירו השפעה על סגנונו.
הוא התגרש מאשתו באמצע שנות החמישים וב-1957 נסע לארצות הברית והתגורר בניו יורק. הוא התיידד עם האמן והמשורר אנרי מישו. ב-1983 חזר לראשונה לסין, כאשר תערוכה שלו הוצגה במוזיאון לאמנות יפה של בייג'ינג.
יצירתו התאפיינה בשילוב של ציור מופשט מערבי, יחד עם מסורת קליגרפית סינית. רבים מציוריו אופיינו בצבעים בהירים ומלאי אור.
זוכה פרס הפרמיום אימפריאלה לשנת 1994.
נפטר בניון שבשווייץ בגיל 92.
דוד בר אילן
גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה
גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה (גרמנית: Georg Friedrich, Prinz von Preussen; נולד ב-10 ביוני 1976), הוא יורש העצר של בית המלוכה הוהנצולרן, השושלת אשר שלטה בממלכת פרוסיה ובקיסרות הגרמנית.
ביוגרפיה.
גאורג פרידריך נולד ב-10 ביוני 1976 בברמן, ללואי פרדיננד, נסיך פרוסיה ודונאטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן, בתם של זיגפריד, נסיך קסטל-רידנהאוזן ואירנה, רוזנת זולמס-לאובך. הוא נצר לווילהלם השני, אשר היה הקיסר האחרון בגרמניה, וגלה עם סיום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918.
בילדותו למד גאורג פרידריך באולדנבורג ובברמן שבגרמניה. אחר כך למד בגלאלמונד קולג' (Glenalmond College) שבסקוטלנד. לאחר מכן שירת שנתיים בצבא הגרמני ולמד כלכלה בפרייברג. כיום הוא עובד בחברה אשר עוזרת לאוניברסיטאות למסחר פיתוחים טכנולוגים.
לאחר מות סבו לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה בשנת 1994, מונה גאורג פרידריך לראש בית הוהנצולרן. אולם, דודיו פרידריך וילהלם, נסיך פרוסיה ומיכאל, נסיך פרוסיה עתרו נגד המינוי לבית המשפט בגרמניה, בטענה שהדחתם מראשות הבית, משום שנשאו נשים פשוטות עם, אינה שוויונית, מפלה ואינה חוקתית. בית המשפט המחוזי בשטוטגרט קיבל את טענותיהם, אולם בשנת 2005 פסק בית המשפט האזורי הגבוה, לטובת גאורג פרידריך, והוא אף היורש של נכסי המשפחה.
משפחתו.
בשנת 2011 התחתן גאורג פרידריך עם חברתו סופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרנץ-אלכסנדר, נסיך איזנבורג וכריסטינה פון זאומה-יטש, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
איריס ארם נהרים
אירוס ארם נהרים
מרק גפן
יחסי יפן–ישראל
היחסים הדיפלומטיים בין יפן לישראל (ביפנית: 日本とイスラエルの関係) הם יחסים דו-צדדיים מדרג של שגרירות, הכוללים קשרי מסחר ותרבות ושיתוף פעולה בתחום המדע והטכנולוגיה. ראשיתם של קשרים אלה ב-15 במאי 1952, עת יפן הכירה במדינת ישראל ומנגד ישראל פתחה צירות בטוקיו. יחסים אלה מאופיינים, במיוחד מאז משבר האנרגיה העולמי, בתלות של יפן בנפט הערבי. לשגרירות יפן בישראל גם משרד לענייני הרשות הפלסטינית. נכון ל-2021, שגריר ישראל ביפן הוא גלעד כהן ושגריר יפן בישראל הוא מיזושימה קואיצ'י.
היסטוריה.
יפן והתנועה הציונית.