ההופעה האחרונה בהרכב של Trespass (פיטר גבריאל, טוני בנקס, אנתוני פיליפס, מייק ראת'רפורד וג'ון מייהו) היה ב-18 ביולי 1970, ולאחר מכן פיליפס עזב את הלהקה. מה-6 באוגוסט עד ל-17 בספטמבר 1970, הלהקה ניגנה כארבעה. לאחר מכן, מייהו הוחלף על ידי פיל קולינס, והלהקה ניגנה כארבעה עם קולינס מה-2 באוקטובר עד ה-23 באוקטובר. מיק ברנרד לאחר מכן הצטרף ללהקה. ההרכב שהורכב מגבריאל/בנקס/קולינס/ראת'רפורד/ברנרד ניגנו בהופעות מה-3 בנובמבר 1970 ל-10 בינואר 1971. הלהקה סה"כ ניגנה ב-30 הופעות, והופעה אחת בטלוויזיה. ברנרד לאחר מכן הוחלף על ידי סטיב האקט.
ברנרד הופיע עם הלהקה בטלוויזיה לערוץ ה-BBC בתוכנית שנקראה "Disco 2". ההופעה צולמה ב-14 בנובמבר 1970. הצילום עכשיו אבוד.
טוני בנקס דיבר על ברנרד ובו אמר:
קנה (ראייה)
קנה (Rod cell) הוא סוג של תא קולט אור שנמצא ברשתית העין, ויכול לפעול באור בעוצמה חלשה ביחס לתאים קולטי האור האחרים, המדוכים. תאים אלה קולטים פוטונים וממירים אותם לאות חשמלי שעובר לתאי רשתית דו-קוטביים, ומשם לתאי גנגליון ואל המוח. הקנים ממוקמים בחלקה החיצוני של הרשתית. כיוון שתאים אלה רגישים יותר לאור, הם התאים העיקריים שמשמשים לראיית לילה. לאדם בממוצע יש כ-90 מיליון קנים בכל רשתית.
הקנים ארוכים יותר מהמדוכים, על אף שמבנם הכללי דומה. קצה התא כולל דיסקיות רבות ובהן רודופסין, חלבון שמשמש לקליטה של פוטונים והמרתם לאות כימי. הדיסקיות קולטות אורכי גל שונים, ולכן רגישותם לאור גבוהה יותר. הקנים יכולים להעביר מידע על נוכחות או היעדר אור, אך אינם מספקים מידע לגבי צבעים וזאת באמצעות קליטת אורכי הגל השונים. רגישותם לפוטונים גבוהה בהרבה משל מדוכים, והם מגיבים בנוכחות של פוטונים בודדים.
בניגוד למדוכים, כל כמה קנים מקושרים לנוירון ביניים (interneuron) אחד, שקולט ומגביר את המידע. הקנים מגיבים לאט יותר מהמדוכים, עובדה הגורמת להסתגלות איטית יחסית לאור.
ניסויים שערך ג'ורג' וולד הראו כי הרגישות הגבוהה ביותר של קנים היא לאורך גל של כ-498 ננומטרים (צבע ירוק-כחול) וכי הם אינם מגיבים לאורכי גל העולים על 640 ננומטרים (אדום). עובדה זו קשורה לאפקט פורקינייה (Purkinje effect), שלפיו בשעות הדמדומים הקנים הולכים ונהיים דומיננטיים יותר בראייה, ולכן בטרם נעלם הצבע לחלוטין, יכולת הראייה נעה לכיוון שיא הרגישות של הקנים (ירוק-כחול).
תגובה לאור.
בבעלי חוליות, השפעול של התאים קולטי האור בתגובה לאור הוא היפר-פולריזציה, כלומר הורדת המתח מתחת לסף פוטנציאל הפעולה. בחושך, התאים עוברים דה-פולריזציה, כלומר העלאת המתח מעל סף פוטנציאל הפעולה, ומשחררים נוירוטרנסמיטר, אשר עושה היפר-פולריזציה לתאים הדו-קוטביים וכך מדכאים את פעילותם. כתוצאה מכך שהתאים הדו-קוטביים עוברים היפר-פולריזציה, הם אינם מעבירים נוירוטרנסמיטר לגנגליון הראייה, וכך לא עובר אות הלאה. כשמגיע פוטון ונקלט ברודופסין, הקנים עוברים היפר-פולריזציה ועל כן מפסיקים את עיכוב התאים הדו-קוטביים ולכן אות עובר לגנגליון ומשם למערכת העצבים.
התגובה בחושך מתרחשת הודות לריכוז גבוה של cGMP בתא המוביל לפתיחה של תעלות יוניות המעבירות נתרן וסידן. כניסת היונים החיוביים גורמת לדה-פולריזציה וכתוצאה מכך לשחרור של הנוירוטרנסמיטר חומצה גלוטמית, הגורם להיפר-פולריזציה בתאים הדו-קוטביים. באור, 11-cis-retinal של הרודופסין עובר ממצב זה לקונפורמציה לטראנס, הגורם לשינוי המבנה של האופסין. שינוי מבני זה גורם להפעלה של חלבון ה-G טראנסדיוסין (Transducin) הגורם להפעלה של cGMP פוספודיאסטראז (cGMP PDE), השובר cGMP ל-5'GMP. כתוצאה מכך, יש ירידה בריכוז ה-cGMP בתא והתעלות שמעבירות נתרן וסידן נסגרות. כתוצאה מכך יש היפר-פולריזציה של התא והנוירוטרנסמיטר אינו עובר לתאים הדו-קוטביים.
הרטינל המשמש את הקנים מקורו בוויטמין A. פגיעה באנזים גורמת לפגיעה ברגישות לאור וכך לעיוורון לילה.
חזרה למצב הלא פעיל.
בקנים קיימים שלושה משובים שליליים המאפשרים חזרה למצב מנוחה, קינאזות, GTPase ויצירה מחדש של cGMP.
קינאזות שהם רודופסין קינאזות (rhodopsin kinase), כגון GRK מסוג β-adrenergic receptor kinase (βARK), מזרחנים את הרודופסין בקצה הקרבוקסילי ובכך מעכבים באופן חלקי את הטראנסדיוסין. כשהקצה מזורחן, ארסטין (arrestin) יכול להיקשר אליו להפסקה סופית של הפעילות באמצעות הפרעה פיזית לקישור הטראנסדיוסין.
במקביל, חלבון בקרה נוסף נכנס לפעולה, ה-GTPase-activating proteins (GTPase), שגורם להחלפת ה-GTP בטראנסדיוסין ל-GDP ובכך עוצר את פעילותו.
כמו כן, הירידה בריכוז הסידן, שנובעת מסגירת התעלות תלויות ה-cGMP שמכניסות בחושך נתרן וסידן, גורמות להפעלה של גואניליל ציקלאז (guanylyl cyclase) ובכך ליצירה מחדש של ה-cGMP. החזרת ריכוז ה-cGMP בתא גורם לפתיחה מחדש של תעלות הנתרן-סידן ולדה-פולריזציה של התא.
כשקנים חשופים זמן ארוך לאור, קיימת אפשרות להסתגל לסביבה, מנגנון שקורה באמצעות ביטול זמני של הרגישות לאור (Desensitization). המנגנון מתרחש בעת קשירה של ארסטין לרודופסין, והוא משמש כמגשר בין הרודופסין לחלבון Clathrin, בתהליך שמכונה clathrin-dependent endocytosis. קיימות כמה דרכים לביטול הרגישות. הראשונה היא בידוד (sequestration) הרודופסין, כלומר הכנסה שלו באנדוציטוזה לתוך אנדוזום או ליזוזום ובכך להפסקת הפעילות.
רדמונד (וושינגטון)
רדמונד (באנגלית: Redmond) היא עיר במחוז קינג במדינת וושינגטון, ארצות הברית, הממוקמת כ-26 קילומטרים מזרחית לעיר סיאטל. אוכלוסיית העיר מונה 54,144 (נכון ל-2010). העיר ידועה בעיקר במתחם משרדי הנהלת חברת התוכנה הגדולה בעולם, מיקרוסופט, השוכן בתוכה.
בעיר קיימת מסורת המתמקדת ברכיבת אופניים, ובשל כך היא מכונה "בירת האופניים של צפון-מערב ארצות הברית". מדי שנה נערך מרוץ אופניים ברחובותיה, וממוקם בה הוולודרום היחיד במדינה, בו מתקיימים מרוצי אופני מסלול.
היסטוריה.
באזור רדמונד התגוררו ילידים אמריקאים לאורך אלפי שנים. המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בשנות ה-1870. לוק מק'רדמונד (Luke McRedmond) התיישב על קרקע באזור ב-1870, ושנה לאחר מכן התיישב וורן פריגו על אדמות שכנות אליו. הנהרות בסביבה זו שפעו דגי סלמון, ולכן ההתיישבות נקראה תחילה "סלמונברג" (Salmonberg). לאחר שהצטרפו מתיישבים נוספים, ונפתח סניף הדואר הראשון ב-1881, שונה שם היישוב ל"מלרוז" (Melrose), על שם הפונדק המצליח של משפחת פריגו. הדבר הכעיס את מק'רדמונד, וכשהוא הפך למנהל סניף הדואר, הוא שינה באופן רשמי את שם היישוב ל"רדמונד", ב-1882.
חוטבי עצים רבים החלו לעבוד ביערות של רדמונד, ודייגים רבים דגו בנהרותיה, וכך גדל היישוב ועלה הביקוש לסחורות ושירותים שונים. תעשיית העצים התפתחה מאוד ב-1889, לאחר שנפתחה תחנת רכבת ביישוב. כאשר הגיעה אוכלוסיית היישוב למינימום הנדרש של 300 איש, נוסדה העיירה באופן רשמי, ב-31 בדצמבר 1912.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 סבלה העיירה מקשיים כלכליים, בעקבות תקופת היובש שהביאה לסגירת פאבים וירידה בהכנסות העיר ממיסים, וכן סגירת מנסרות רבות לאחר הידלדלות העצים ביערות בשל כריתה מוגברת שלהם. אך השטחים שהתרוקנו מעצים לאחר הכריתה המסיבית נמצאו מתאימים לחקלאות, וכך הפכה החקלאות למקור הפרנסה העיקרי ברדמונד, במיוחד במהלך תקופת השפל הגדול.
לאחר מלחמת העולם השנייה זינקה אוכלוסיית העיר ושטחה, במיוחד לאחר סיום הקמת הגשר הצף הארוך בעולם לרוחב אגם וושינגטון הסמוך ב-1963, מה שקיצר מאוד את הדרך לעיר הגדולה סיאטל והפך את רדמונד למעין פרבר שלה. החל משנות ה-70 הקימו חברות טכנולוגיה רבות את משרדיהן בעיר. ב-1986 הקימה בה חברת מיקרוסופט את משרדי ההנהלה שלה.
בשנות ה-90 גברה הפעילות המסחרית בעיר, וב-1997 נפתח בה מרכז קניות אזורי גדול, הכולל מסלול גולף ארוך. כיום מתמודדת העיר עם בעיית פקקי תנועה משמעותית אל העיר וממנה, בשל הגידול באוכלוסיית האנשים המתגוררים ועובדים בה, ומתוכננים מספר פרויקטים לשיפור התחבורה בעיר.
אתרים.
בעיר 23 פארקים וגנים ציבוריים, הגדול שבהן הוא פארק מחוז קינג, שמשתרע על פני 2.3 קמ"ר. פארק מרימור הפופולרי כולל בתוכו סלע לטיפוס, שדה לאימוני טיסנאות, מגרשי ספורט ומגרשי משחקים, וכן ולודרום למרוצי אופני מסלול. בעיר מוסדרים 27 קילומטרים של שבילים להליכה, רכיבה על אופניים ורכיבה על סוסים, במיוחד לאורך נהר סמאמיש.
רדמונד
התכנסות כלכלית
התכנסות כלכלית (באנגלית: Convergence) היא השערה מתחום המקרו-כלכלה שלפיה כלכלות עניות יותר, במונחי תוצר לנפש, צפויות לצמוח בקצב מהיר יותר מאשר הכלכלות העשירות יותר ובכך לסגור את הפערים הקיימים ביניהן. לכאורה, בסופו של תהליך ההתכנסות כל הכלכלות אמורות להגיע ליחסים דומים של תוצר לנפש. אחד ההסברים המוצעים לכך שהתכנסות מוחלטת זאת לא מתרחשת במציאות היא שהפערים בשיעורי הצריכה והחיסכון של הכלכלות השונות גדולים מידי לגישור. לפי גישה זאת, התכנסות מוחלטת תתרחש בסופו של דבר בין שתי כלכלות (או יותר) המאופיינות בשיעורי צריכה וחיסכון זהים.