במערכת המצויה בתנועה, הן במרחב והן בזמן, ניתן למקם את המרווח בתחילתה, בסופה, במהלך פעולתה או אף ליישם מספר מרווחי ביטחון במיקומים שונים. עם זאת, מיקום שגוי של מרווח הביטחון עלול לפגוע ביעילותו, אם לא לבטל אותה כליל.
מרווח סטטי ודינמי.
מרווח סטטי הוא מרווח שנקבע מראש - בין אם בבניית מערכת ובין אם בדרישות לביצועים, ואין אפשרות לנהל אותו. מרווח דינמי הוא מרווח שאינו קבוע מראש, אלא מנוהל באמצעות מערכות בקרה, באמצעות שיקול הדעת של מנהל המרווח או שילוב של שניהם. ניהול מרווח דינמי דורש זרימה מתמדת של נתונים, בחינתם, יישום של המרווח, בדיקת התאמת התוצאות למצב הרצוי וחוזר חלילה.
המרווח הסטטי כביכול לא דורש השקעה של משאבים בניהולו, אך בפועל אם לא תוכנן נכון, ואם לא נבדקת יעילותו, עלול שלא להועיל ואף להזיק. במובן זה, גם המרווח הסטטי אינו בלתי משתנה - בניהול נכון הוא נבדק במשך הזמן, והחלטות על עדכונו עשויות (ואף אמורות, שכן העולם הוא דינמי) להתקבל.
שיטות לקביעת המרווח.
השיטה הבסיסית לקביעת מרווח ביטחון מבוססת על סטטיסטיקת הביצועים של המערכת או של מערכות דומות. מהנתונים הסטטיסטיים ניתן להסיק את תחום הערכים האפשריים של סטית המערכת, ואת ההסתברות להתרחשותה כפונקציה של גודל הסטיה. קביעת טווח הביטחון תתחשב בדרך כלל בערכים הללו, תוך התחשבות במשאבים הנדרשים ליישום במונחים של עלות-תועלת.
ככל שטווח הביטחון רחב יותר, רמת הביטחון בביצועים של המערכת גבוהה יותר, אך לכך בדרך כלל נדרשת השקעה גדולה יותר של משאבים.
לעיתים ניתן לבחור בין חלופות שונות להגנה על מערכת באמצעות מרווח ביטחון, כשכל אחת מהאפשרויות דורשת סוג שונה של משאבים. לדוגמה: בפס ייצור, אפשר להחזיק מלאי על רצפת הייצור על מנת להגדיל את הניצול של מכונות שאינן צוואר בקבוק. החלופה לשימוש במלאי כמקדם ביטחון תהיה שמירה על קיבולת ייצור פנויה מָספקת בכל משאבי המערכת שאינם צוואר הבקבוק, על מנת להבטיח באמצעותם את יכולת ההתאוששות של המערכת.
מקדם ביטחון.
על מנת להקל על תכנון טווח הביטחון, לעיתים קרובות ננקב ערך מספרי המייצג את הפער בין הביצועים המתוכננים של המערכת לבין הדרישות המיועדות להשגת טווח ביטחון רצוי.
נוסחת מקדם הביטחון היא:
למשל, אם הערכת העלות של מיזם היא 1,000,000, והתקציב שמוקצה למיזם הוא 1,100,000, מקדם הביטחון הוא 1.1.
דוגמאות.
בהנדסת תחבורה, שול הדרך הוא דוגמה למרווח ביטחון פיזי - סטטי: ככל ששול הדרך רחב יותר, הוא מאפשר סטייה אקראית גדולה יותר של כלי הרכב מהכביש, מבלי שתיווצר סכנה של אובדן שליטה ברכב. אך ככל שהשול רחב יותר נדרשים יותר משאבים - הן שטח קרקע עבור הכביש, הן חומרים ועבודה עבור סלילת הכביש, והן בתחזוקה השוטפת של הכביש. במקרה של סטיית רכב, הרכב סוטה אל תוך המרווח - כלומר המרווח נמצא לפני המערכת. עם זאת, במידה וקיים מעקה בטיחות בצד הכביש לפני השול, יעילות השול קטנה בהרבה.
שמירת מרחק, היא מרווח ביטחון פיזי - דינמי: המרווח מנוהל על ידי הנהג, והוא תלוי במהירות של כלי הרכב הנוסע לפניו - נתון משתנה באופן תדיר במהלך הנהיגה. מערכת התרעה מפני סכנות בנהיגה של מובילאיי מתריעה בפני נהגים על המרחק הנכון מכלי הרכב שלפניהם, ובכך מייעלת את ניהול מרווח הביטחון. גם בשמירת מרחק המרווח נמצא בדרך כלל לפני המערכת, אך בקרה יעילה של נהיגה נותנת את הדעת גם על הנעשה מאחורי המערכת - במקרה שמזוהה רכב הנצמד מאחורה, ניתן לשמור על מרווח ביטחון באמצעות האטת הרכב.
לוח לוב
לוח לוב (הידוע גם בשם לוח עיר, פלטת השלל הלובית, פלטת המחווה הלובית, פלטת המצור ופלטת טהנו או טיהנו) הוא החלק התחתון ששרד של לוח אבן קוסמטי הנושא קישוט מגולף וכתיבה הירוגליפית. הוא מתוארך לתקופת הנקדה השלישית או לתקופה הפרוטודינסטית של מצרים (כ-3200 עד 3000 לפני הספירה). הלוח נמצא באבידוס, מצרים.
הלוח עשוי מצפחה, אורכו כ-19 ס"מ ורוחבו כ-22 ס"מ. הלוח שוכן בחדר 43 בקומת הקרקע של המוזיאון המצרי, קהיר, ומספר יומן כניסתו הוא JE27434 והמספר הכללי הקטלוגי שלו הוא CG14238.
תוכן.
מצד אחד של הלוח, יש סצנה של הליכה של בעלי חיים בתוך הרשומות. מתחת לבעלי חיים אלו נמצא בוסתן עצי זית, והכתובת ההירוגליפית "ת'נו" או "ת'הנו" (מתועתק בדרך כלל כטהנו), ככל הנראה טופונים של דלתא הנילוס המערבי או, על פי רוב החוקרים, מה שהיה מזוהה לאחר מכן עם לוב העתיקה. הדמות מורכבת ממקל השלכה על אליפסה, שמשמעותה "אזור", "מקום", "אי", טופונים של לוב או הדלתא המערבית המבוטאת "ת'נו," "ת'ייהנו".
הצד ההפוך של הלוח הלובי מציג את רגליהם של כמה אנשים מעל קו הרישום. לפי הרישום, מתוארות שבע עיירות מבוצרות, כששם כל עיר כתוב בחומה. מעל כל עיירה, בעל חיים תופס את חומה עם "ההירוגליף מר" (מעדר). גונטר דרייר פירש את הסצנה הזו כזירת הרס ובעלי החיים, או הסטנדרטים של בעלי החיים, כשמות מלכותיים. עם זאת, חוקרים אחרים הציעו כי בעלי החיים מייצגים צבאות מלכותיים או סמלים. פרשנות אחרת לגמרי היא שהסצנה מייצגת את יסוד הערים הללו.
שלמה ניר (ביופיסיקאי)
זק אפל
ביאיי (הוקאידו)
שיאה ויגהאם
מתילדה בלינד
מתילדה בלינד (באנגלית: Mathilde Blind; 21 במרץ 1841, מנהיים – 26 בנובמבר 1896) הייתה סופרת, משוררת ומבקרת ספרות בריטית.
ביוגרפיה.
מתילדה בלינד נולדה במנהיים למשפחה של יעקב כהן ופרדריק אטלינגר. כאשר היא הייתה בת שנה אביה נפטר ובאותה שנה אלמנתו התחתנה עם קרל בלינד. קרל בלינד היה מהפכן ולאור השתתפותו במהפכה גורש מדוכסות הגדולה של באדן. בסביבות 1852 הם הגיעו ללונדון ובאותה תקופה מתילדה שינתה שם משפחתה ל-בלינד.
בלונדון מתילדה למדה בבית ספר לבנות. בהמשך היא עברה לציריך, אך בהיותה אישה לא קיבלה אישור להגיע להרצאות של אוניברסיטת ציריך. היא לקחה שיעורים פרטיים אצל קונו פישר. בשנת 1866 אחיה פרדיננד התנקש באוטו פון ביסמרק והתאבד בכלא. בשנת 1867 בלינד פרסמה ספר שירים Poems שהוקדשו לזכר אחיה ולמורה של בלינד מהפכן איטלקי ג'וזפה מציני. השקפת עולם של בלינד הושפעו רבות ממהפכנים רבים שהיו באים לבית המשפחכה לרבות קרל מרקס ולואי בלנק. כמו כן היא הייתה מעורבת בתנועת נשים.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 בלינד החלה לפרסם את היצירות שלה תחת שמה. בשנת 1870 היא העבירה הרצאה על יצירות של פרסי ביש שלי. במשך 15 שנים היא עבדה כמבקרת ספרות כתב עת ב- Athenaeum.
בעקבות ביקור בסקוטלנד, בלינד פרסמה מספר ספרי שירה. בשנות ה-80 היא כתבה ספר ביוגרפי על ג'ורג' אליוט ומאדאם רולאן.
ספר פרוזה היחיד של בלינד "Tarantella" לא זכה להצלחה יתרה. בשנת 1893 הוא תורגם לצרפתית ואך יצאה מהדורה נוספת של הספר באנגלית.
בשנת 1889 היא פרסמה ספר שירה The Ascent of Man כתגובה לתאוריה של צ'ארלס דרווין.
בלינד נפטרה בשנת 1896 בלונדון.
שיי וויגהאם
מרטין סולבייג
שש חברות בע&quot;מ
שש חברות בע"מ (באנגלית: ) היה מיזם משותף של חברות בנייה, שהוקם כדי לבנות את סכר הובר על נהר הקולורדו בנבאדה ובאריזונה.
מאוחר יותר החברות השותפות בנו גם את סכר פארקר, חלק מסכר גרנד קולי, מוביל המים של נהר הקולורדו על פני מדבריות מוהאבי וקולורדו לדרום קליפורניה העירונית, ופרויקטים גדולים אחרים.
החברות שהיו שותפות למיזם הן:
Hello (שיר של מרטין סולבייג)
Tequila (שיר של ג'קס ג'ונס, מרטין סלובייג ורה)
סולבייג גולברנדסן
לואיס פרדריקו ללואר
נמר מערות
נמר מערות הקרוי גם נמר פליסטוקני או נמר עידן הקרח האירופי (שם מדעי: "Panthera pardus spelaea") הוא תת-מין קדום של נמר שחי ברחבי אירופה, בתקופת הפליסטוקן. בגודלו הוא דמה לנמר מודרני והוא חי מלפני 600,000-11,000 שנה.
תיאור.
נראה שנמר המערות דמה במראהו ובפרווה לנמר שלג או לנמר פרסי. גולגולת הנמר הייתה בינונית-ארוכה ומאפייניה קרובים לנמר פרסי. כמה מהתיאורים נמצאו במערת שובה, צרפת ומראים שנמר המערות דמה לנמר מודרני. עם זאת, לא ברור אם חברבורות הנמר היו גדולות בדומה לנמרים החיים כיום. בניגוד לנמר מודרני, בטן הנמר הייתה בהירה ללא כתמים. שרידי נמרים באירופה מעידים כי נמרים שחיו באזורים קרים יותר גדולים יותר מנמרים שחיו באזורים חמים. בדומה לנמרים אחרים, גם אצל נמרי המערות היה דימורפיזם מיני, שכן הזכר היה גדול מהנקבה.
תפוצה.
שרידים של נמרי מערות נחפרו ונמצאו בשווייץ, בריטניה, גרמניה, צרפת, ספרד, פולין, איטליה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ואוקראינה.
השרידים הקדומים ביותר נמצאו באתר האכיאולוגי Grotte du Vallonnet בצרפת ובגרמניה והם מתוארכים ל-600,000 שנה, בתקופת הפליסטוקן מוקדם. שלד שלם של נמר מערות נמצא במערת Vjetrenica Cave, בוסניה והרצגובינה. בנוסף לשלד הנמר, אותרו גם ארבעה שרידי נמר נוספים והם מתוארכים ל-37,000-29,000. במערת שובה שבצרפת אותרו ציורי מערות של נמרים בני 37,500 שנה. השרידים המאוחרים ביותר של נמרים ברחבי אירופה נמצאו בקרואטיה והם מתוארכים ל-24,000 שנה. בגרמניה שרידים צעירים יותר של נמרי מערות תוארכו ל-11,000 שנה.
שרידי נמרים שתוארכו לתקופת ההולוקן נמצאו בספרד, איטליה ובחבל הבלקן. השרידים הצעירים ביותר של נמרים אירופיים נמצאו באוקראינה והם מתוארכים ל-2,000 שנה. בנוסף, נתגלו שרידים נוספים במערב יוון ובהרי הקרפטים. שרידים אחרים של הנמר אותרו באולביה, אוקראינה. שרידים צעירים יותר באולביה עשויים להיות נמרים שהובאו מאסיה הקטנה וחיו בשבי. אולביה אז הייתה מושבה יוונית בתקופה אליה הובאו הנמרים.
פלאוביולוגיה.