M2 הוא אחד הצבירים הגדולים ביותר שמוכרים כיום - קוטרו כ-175 שנות אור, כך שלמרות מרחקו הגדול - כ-37,500 שנות אור גודלו הזוויתי הוא כ-16 דקות קשת - כרבע מעלה. צורתו אליפטית והוא צפוף למדי - חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-10 שנות אור בלבד. מבין 150,000 הכוכבים שבו זוהו 21 כוכבים משתנים. הכוכבים הבהירים ביותר שבו הם ענקים אדומים וצהובים. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F4. גילו של הצביר מוערך בכ-13 מיליארדי שנים, כך שזהו אחד הצבירים ה"זקנים" בגלקסיית שביל החלב.
M2 (פירושונים)
מסיה 2
צבי קדם
צבי קדם (באנגלית: Zvi Kedem) הוא מדען מחשב ישראלי אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק. מחקריו עוסקים בכריית מידע, סיבוכיות חישובית וחישוב מבוזר.
קדם היה קצין בצה"ל בין השנים 1967 ל-1971. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה מהטכניון ב-1967, ב-1970 תואר שני, ודוקטורט במתמטיקה בהנחיית הפרופסורים שמואל וינוגרד ועזריה פז בשנת 1974. בשנים 1972–1973 היה מרצה באוניברסיטת קולומביה. בין 1973 ל-1975 לימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בין 1975 ל-1980 היה פרופסור חבר באוניברסיטת טקסס בדאלאס. בין השנים 1980 ל-1985 לימד באוניברסיטת סטוני ברוק בניו יורק. משנת 1984 משמש כפרופסור מן המניין במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק ובין השנים 1991 ל-1994 עמד בראשה.
יהודה פנטנוביץ
יהודה לאון פנטוביץ (30 בנובמבר 1938 - 16 באוקטובר 2006) היה מורה ומאמן קראטה ישראלי. עמד בראש מועדוני הקראטה בסגנון גוג'ו ריו בישראל, הוא ייסד את בית הספר הישראלי לקראטה גוג'ו ריו, היה ממייסדי התאחדות הקראטה בישראל ביחד עם, שלום אביטן (סנסאי) אבי בלייר, חיים בכר ורוני קלוגר. וחבר הנהלה בה, ושימש כשופט בתחרויות בינלאומיות בישראל ומחוץ לה. פעל רבות להטמעת הקראטה בארץ. הגיע לדרגת שיהאן (רב אומן) – דאן 8.
קורות חייו.
יהודה (לאון) פנטנוביץ נולד בדרום אפריקה, בעיר קלרקסדורפ. כיהודי היה נתון מדי פעם להתקפות והטרדות, ולכן למד ג'ודו בנעוריו והגיע לרמת חגורה שחורה. לאחר סיום התואר השני שלו ברוקחות עבר לקייפטאון, שם גילה את הקראטה והחל להתאמן באמנות לחימה זו מרמת חגורה לבנה ועד לרמת חגורה שחורה דאן ראשון (שודאן) בשוטוקאן. בשל סכסוך של סנסאיי המועדון עם ראשי השיטה שלו, הוא חיפש עם תלמידיו שיטה חדשה ועבר ללמוד גוג'ו ריו בהדרכה של סנסאיי מוריו היגואנה.
ב-1972 עלה פנטנוביץ לארץ עם אשתו נורמה ושלושת ילדיהם, והשתכן בנתניה. הוא החל להתאמן בחוף הים. כך נתקבצו אליו מספר תלמידים והוא החל לאמן אותם כמדריך, וכך גם הכיר מדריכי קראטה חשובים בארץ.
את מורהו לקראטה למשך שאר ימי חייו, סנסאיי מוריו היגואנה, פגש באותה שנה באליפות העולם בפריז, שבה השתכן איתו באותו חדר, והתרשם ממנו עמוקות. בחזרתו הקים בפתח תקווה את המועדון (ה"דוג'ו") הראשון בארץ שלימד את השיטה, כאשר הוא עדיין כפוף למועדון בדרום אפריקה. לאחר נתק של כתשע שנים בין המועדון שם להיגואנה, החליט פנטנוביץ לעבור ולהשתתף ישירות בשיטה שהיגואנה עומד בראשה.
במהלך השנים עבר פנטנוביץ חזרה לנתניה ושם הכשיר תלמידים רבים, בהם כאלה שייסדו מועדונים בעצמם. כיום השיטה כוללת כשלושה עשר מועדונים. המועדון הראשי (ה"הונבו דוג'ו") נמצא בנתניה, לשם מגיעים מדי פעם מדריכי השיטות האחרות. אשתו של פנטנוביץ, נורמה, שימשה (ומשמשת עד היום) כמזכירת המועדון הראשי ומסייעת בכל הנושאים האדמיניסטרטיביים של השיטה. כדי לשמור על קשר בין המועדונים, החליט פנטנוביץ כי מדי כמה חודשים ייערכו אימונים רבי משתתפים ממועדונים שונים בארץ השייכים לשיטה. כמו כן הביא לביקור של סנסאיי היגואנה בישראל מדי כארבע-חמש שנים.
לאחר עלייתו ארצה מונה פנטנוביץ לרוקח ראשי בחברת תרופות ישראלית. לאחר שהפך את הקראטה לעיסוקו המרכזי, ב-1986, עבר לעבוד במשרה חלקית כיועץ לתעשיית הרוקחות.
פעילות בינלאומית.
פנטנוביץ שימש כחבר במועצה האירופאית והעולמית של עמותת הקראטה הבינלאומית של אוקינאווה גוג'ו-ריו (I.O.G.K.F ) וכחבר בצוות הבוחנים למבחנים העולמיים של הארגון עד לדרגת דאן 7. הוא התקבל לשמש שופט באיגוד הקראטה האירופאי ובאיגוד העולמי של ארגוני הקראטה, ושימש כשופט ראשי באליפות אירופה ואליפות עולם של עמותת הקראטה גוג'ו-ריו הבינלאומית. הוא לימד בארצות שונות בחו"ל תחת החסות של עמותת הקראטה גוג'ו-ריו הבינלאומית.
לפנטנוביץ הייתה תעודת מאמן קראטה בכיר מטעם בית הספר למאמנים במכון וינגייט. הוא מילא את תפקיד השופט הראשי עבור איגוד הקראטה הישראלי, ייצג את ישראל כשופט קראטה ושימש כמאמן נבחרת ישראל באליפות עולם אחת. בסך הכול ייצג את ישראל בכ-40 אירועים בינלאומיים וב-6 משחקי המכביה.
פטירתו.
בסוכות תשס"ז נפטר פנטנוביץ ממחלה קשה, שנתגלתה אך שבועיים לפני כן. הוא הודיע על כך למשפחתו ולבכירי הארגון בלבד, וכך הגיע מותו כהלם לשאר תלמידיו. הוא נקבר ביום הושענא רבה של סוכות בבית העלמין ותיקים בנתניה. סנסאיי מוריו היגואנה הגיע לארץ ליום השלושים לפטירתו לחלוק כבוד לתלמידו וחברו.
לאחר פטירתו המשיכו בכירי תלמידיו, כמה מהם ברמות של דאן שלוש עד חמש, לאמן בדוג'ו שהקים. מתכונת הכיתות נותרה זהה כמעט, והקשר עם ראש השיטה העולמית, מוריו היגואנה, נשמר.
שלמה מורן
שלמה מורן (נולד ב-1947) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור אמריטוס בפקולטה למדעי המחשב בטכניון. מחקריו עוסקים בהיבטים אלגוריתמיים בביולוגיה חישובית (עם דגש על עצים פילוגנטיים), חישובים מבוזרים, אלגוריתמים ותורת הסיבוכיות. זוכה פרס גדל לשנת 1993.
ביוגרפיה.
נולד בקיבוץ יגור, לאריה לייב ולטר ורוחמה לבית פולק, שניהם מהעיר ברסטצ'קו שבווהלין, פולין (כיום אוקראינה), אח לגדי מורן, לימים פרופסור למתמטיקה, לרמי ובלהה.
הוא החל ללמוד מתמטיקה בטכניון וסיים תואר ראשון בשנת 1975 ודוקטורט בהנחיית פרופסור עזריה פז בשנת 1979. בין השנים 1979–1981 היה מרצה אורח באוניברסיטת מינסוטה במיניאפוליס. מ-1981 הוא חבר סגל בטכניון. בין השנים 1985–1986 היה חוקר במרכז המחקר תומאס ג'יי ווטסון של IBM. בשנת 1993 זכה יחד עם עוד ארבעה מדענים בפרס גדל על פיתוח מערכת הוכחה אינטראקטיבית. בין השנים 1994–1996 היה מזכיר קיבוץ יגור, לצדה של יעל סלע. בין השנים 1998–2001 היה דקאן הפקולטה למדעי המחשב בטכניון.
חיים אישיים.
נשוי לאורלי ומתגורר בקיבוץ יגור.
הכל זה מלמעלה
הכל זה מלמעלה הוא אלבומו השני של הזמר דודו אהרון, יצא לאור ביולי 2009. דודו כתב והלחין את רוב שירי האלבום. הכולל את הלהיטים: "לא דומה", "נוצה ברוח" ו"הכל זה מלמעלה". האלבום הגיע למעמד אלבום זהב על מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים.
לוחמה ימית במלחמת העולם הראשונה
הלוחמה הימית במלחמת העולם הראשונה, אף שזו הייתה בעיקרה מלחמה יבשתית, התאפיינה בשליטה ימית של מדינות ההסכמה, אשר אפשרה להן להטיל הסגר ימי (blockade) על מעצמות המרכז. מעצמות המרכז, מנגד, השקיעו מאמץ רב בניסיון לפרוץ הסגר זה, ואף ניסו, בעיקר הקיסרות הגרמנית, לשבש את התעבורה הימית של מדינות ההסכמה, ולהטיל הסגר ימי בעזרת צוללות על הממלכה המאוחדת. מלחמת העולם הראשונה הייתה שיאו של מרוץ חימוש בין המעצמות השונות. אוניית המערכה הייתה בשיאה, כנשק העיקרי של כל מעצמה. ואולם, כלי נשק ימיים חדשניים הבשילו באותה תקופה, ובעיקר הצוללת והטורפדו, ובסוף המלחמה גם המטוס. כלי נשק אלה בישרו על שינוי מהותי בלוחמה הימית.
מרוץ החימוש לקראת המלחמה.
אחד הגורמים לפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה מרוץ החימוש הימי בין המעצמות. מרוץ החימוש החל עוד בשליש האחרון של המאה ה-19; הצי המלכותי הבריטי, ששמר על עליונותו בים מאז קרב טרפלגר ב-1805, גילה בשליש האחרון של המאה כי מאזן הכוחות הולך ומשתנה לרעתו, בשל ההתקדמות הטכנולוגית המהירה. כדי לשמור על עליונותה בים, קבעה בריטניה מדד שהוגדר כ"מדד שני הציים", שקבע כי גודלו של הצי הבריטי יהיה כגודלם של שני הציים הבאים אחריו יחד. מדד זה הביא להאצה בבניית הצי הבריטי, שהביאה עמה האצה בציים האחרים.
אחד האנשים שהשפיעו מאוד על האצת מרוץ החימוש העולמי היה אלפרד תייר מהן (Alfred Thayer Mahan), אדמירל-משנה בצי האמריקני וגֵאוֹ-אסטרטג. מהן הגה את תאוריית העוצמה הימית (Sea Power), הנשענת על הלקח ההיסטורי, על פי מהן, ששליטה של מדינה בים ובנתיבי הים היא הגורם הקריטי לניצחון במלחמה. הצלחה של אחד הצדדים בסכסוך למנוע מן הצד השני את היכולת להשתמש בנתיבי הים יביא לקריסה בלתי ניתנת למניעה של כלכלת האויב, ולניצחון. מהן הטיף ליצירת צי של אוניות מלחמה, במיוחד אוניות מערכה, שיביא לתוצאה כזו. תפיסתו של מהן אמרה, כי על מעצמות לבנות צי מלחמה גדול, שיעמוד ביחס הנכון למסחרן הימי ולאינטרסים הימיים שלהן. צי זה ישאף לקרב ימי אחד ומכריע, שיהרוס את צי האויב וינחיל לו את העליונות בים.