וסרמן עמד בראש המאבק נגד הפרטת בתי הסוהר, ובמסגרת המאבק הקים לובי בכנסת ובממשלה נגד המהלך. בשנת 2005 היה אחד מעורכי הדין שייצגו את העותרים בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר. בעתירה טענו כי "הממשלה היא הרשות המבצעת של המדינה", והעברת סמכויות שלטוניות לידי גורמים פרטיים עומדת בסתירה לעיקרון זה, ועל כן יש להורות על בטלותה. בפסק הדין אסר בג"ץ, ב-19 בנובמבר 2009, את הקמתו של בית הסוהר הפרטי, וקבע כי לעובדי הזכיין נמסרו סמכויות הכרוכות בפגיעה קשה בזכויות האדם, ובהן הסמכות להחזיק אסיר בהפרדה, להשתמש בכוח לשם ביצוע חיפוש ולמנוע פגישה של אסיר עם עורך דינו. כאשר בית הסוהר מופעל בידי תאגיד פרטי, המונע בראש ובראשונה משיקולים כלכליים, שהם שיקולים זרים בכל הנוגע להגשמת מטרות הענישה, הדבר פוגע בלגיטימיות של הפעולות שהוא מבצע.
רוברט גלבריית
ברואה סטארה זאגורה
ברואה סטארה זאגורה (בבולגרית: PFC Beroe Stara Zagora) הוא מועדון כדורגל בולגרי מהעיר סטארה זאגורה, המשחקת בליגת העל הבולגרית.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב 1916 כמועדון ספורט. רק בשנת 1959 נוסדה מחלקת הכדורגל של המועדון. המועדון שיחק בליגת העל הבולגרית במשך 10 שנים מעונת 1960/1961 ועד עונת 1969/1970. בשנת 1968 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת ספרטק סופיה. בסוף עונת 1969/1970 הגיע למקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה.
המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 3 שנים מעונת 1971/1972 ועד עונת 1973/1974 . בעונת 1971/1972 הגיע למקום השלישי בליגה והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1972/1973. בסיבוב הראשון שיחק נגד קבוצת אוסטריה וינה. במשחק הבית הביס המועדון את הקבוצה האוסטרית 0–7 ובמשחק החוץ ניצח 1–3. בסיבוב השני ניצח את קבוצת בודפשט הונבד מהונגריה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת OFK בלגרד והודח מהטורניר. בשנת 1973 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת צסק"א סופיה. בעונת 1973/1974 שיחק בפעם הראשונה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פולה אש מלוקסמבורג. בשמינית הגמר ניצח את קבוצת אתלטיק בילבאו מספרד. ברבע הגמר הפסיד לקבוצת פ.צ. מגדבורג מגרמניה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 7 שנים מעונת 1975/1976 ועד עונת 1981/1982. בשנים 1979, 1980 הגיע לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לבסקי סופיה. בעונת 1979/1980 שיחק בפעם השנייה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת ארקה גדיניה מפולין. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס מאיטליה והודח מהטורניר. בעונת 1980/1981 שיחק בפעם השנייה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פנרבחצ'ה מטורקיה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת רדניצ'קי ניש מסרביה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 12 שנים מעונת 1983/1984 ועד עונת 1994/1995. בעונת 1985/1986 זכה המועדון בתואר האליפות היחיד עד כה והעפיל בעונת 1986/1987 בפעם היחידה לגביע אירופה לאלופות. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת דינמו קייב מאוקראינה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 2009/2010. המועדון משחק בליגת העל הבולגרית ברציפות מעונת 2009/2010. בעונת 2009/2010 זכה בפעם הראשונה בגביע הבולגרי והגיע לגמר הסופרקאפ הבולגרי והפסיד לקבוצת ליטקס לובץ'. בעונת 2010/2011 שיחק בפעם הראשונה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת ראפיד וינה מאוסטריה והודח מהטורניר. בעונת 2012/2013 זכה בפעם השנייה בגביע הבולגרי וזכה בפעם היחידה בסופרקאפ הבולגרי לאחר שניצח את קבוצת לודוגורץ ראזגרד. בעונת 2013/2014 שיחק בפעם השנייה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת הפועל תל אביב והודח מהטורניר.
בעונת 2015/2016 הקבוצה שיחקה במוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת אטלנטס מליטא. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת ברונדבי והודחה מהטורניר.
חואן מנואל דה רוסאס
חואן מנואל דה רוסאס (בואנוס איירס, 30 במרץ 1793 - סאות'המפטון, המפשייר, 17 במרץ 1877) היה איש צבא ופוליטיקאי, שב-1829, לאחר הדחת מושל בואנוס איירס חואן לוואז'ה (Juan Lavalle) הפך למושל בעצמו, והיה המנהיג הבולט של הקונפדרציה הארגנטינאית (1835-1852).
בתקופת שלטונו לא היה לארגנטינה נשיא או מנהיג רשמי, אך הוא שימש בפועל ככזה בשל השפעתו הרבה על הפרובינציות האחרות, ומרכזיותה וכוחה של בואנוס איירס.
לידתו, משפחתו ושנותיו הראשונות.
הוטבל בתור חואן מנואל חוסה דומינגו אורטיס דה רוסאס אי לופס דה אוסורניו (Juan Manuel José Domingo Ortiz de Rozas y López de Osornio).
היה בנו של איש הצבא לאון אורטיס דה רוסאס (León Ortiz de Rozas) ובעלת החווה אגוסטינו לופס דה אוסורניו (Agustina López de Osornio), ומוצא משפחתו בקנטבריה, ספרד.
נולד בבית סבא שלו בבואנוס איירס.
בגיל 8 החל את לימודיו, וגילה נטייה למקצועות השדה. בגיל 13 הפסיק את לימודיו כדי להשתתף בגירוש האנגלים שכבשו את העיר בשנת 1806, ומאוחר יותר בהדיפת ניסיון הכיבוש השני ב-1807.
מאוחר יותר הפך לבעל חווה בפרובינציה של בואנוס איירס.
כנער בן 17 לא היה מעורב באירועי מהפכת מאי, הדחת המשנה למלך מטעם ספרד ומינוי חונטה מטעם תושבי העיר.
ב-1817 התחתן עם אנקרנסיון אסקורה (
Encarnación Ezcurra) חרף התנגדות אימו, ונולדו להם בן ושתי בנות (אחת מהן מתה).
לאחר מכן, בעקבות חיכוכים עם אימו, החזיר את ניהול החווה לידי הוריו, ופנה לעיסוק במסחר חקלאי - בעיקר ביצוא; ושינה את שם משפחתו מאורטיס דה רוסאס (Ortiz de Rozas) לרוסאס (Rosas).
הוא ניהל את השדות של בני דודיו, אחד מהם - תומאס מנואל דה אנצ'ורנה (Tomás Manuel de Anchorena) - ימלא תפקידים מרכזיים במהלך שלטונו של רוסאס.
באותן שנים הכיר את ד"ר מנואל ויסנטה מסה (Manuel Vicente Maza) ששימש כחונך בוגר עבורו, בשעה שהוריו פנו נגדו; ובהמשך שימש כיועצו הפוליטי.
בהמשך קנה חווה בה גידל סוסים לצבא שנועדו למלחמות נגד האינדיאנים בפמפס, ומאוחר יותר התמנה למפקד וקיבל דרגת לויטננט קולונל (teniente coronel).
בנוסף לכל הנ"ל הוא חיבר ספר הדרכה לניהול חוות וחלוקת העבודה בין בעלי התפקידים השונים; ספר שניתן למצוא בו עדות ליכולות הניהול שיגלה בעתיד כמושל הפרובינציה.
ראשית דרכו הפוליטית.
עד 1820 הקדיש עצמו לעיסוקיו הפרטיים, ואז פנה לפוליטיקה בפרובינציה של בואנוס איירס עד לפרישתו ב-1852.
הפרובינציה שכללה אז גם את העיר בואנוס איירס
הייתה גם העשירה והמאוכלסת מבין כל הפרובינציות, החזיקה את הנמל הבינלאומי היחיד בארגנטינה, ונהנתה מריווחי המכס.
ב-1820 תמה תקופת הדירקטורים עם התפטרותו של חוסה רונדו (José Rondeau) בעקבות תבוסתו בקרב ספדה (Cepeda) הראשון. רוסאס השתתף בהדיפת פלישתו של הקאודיז'ו אסטניסלאו לופס (Estanislao López) מפרובינציית סנטה פה), אך סירב להשתתף בפלישת הנגד לסנטה פה שהסתיימה בכישלון חרוץ של המושל דאז - מנואל דורגו (Manuel Dorrego).
בתמיכת רוסאס ובעלי חוות נוספים נבחר כמושל הגנרל מרטין רודריגס (Martín Rodríguez) ב-1820, ובהנהגתו נהדף ניסיון הפיכה שבעקבותיו הוא הועלה לדרגת קולונל. העיתונים מאותה תקופה מציינים את המשמעת והסדר ששררו בקרב הגאוצ'וס שרוסאס הנהיג, הם הפכו לכח משמעותי - צבאית ופוליטית.
רוסאס היה חלק מצוות המשא ומתן שהוביל להסכם בנגאס (Benegas) ששם קץ לעימות בין בואנוס איירס לסנטה פה, והיה אחראי להסכם הסודי לגבי תשלום הפיצויים לסנטה פה בגין הנזקים שנגרמו לה במהלך הפלישה של בואנוס איירס; הסכם סודי במטרה לא לפגוע בכבודה של בואנוס איירס. בעקבות כך נכרתה ברית ארוכת ימים בין שתי הפרובינציות שהחזיקה מעמד עד נפילתו של רוסאס.
השנים הראשונות לאחר התפוררות השלטון המרכזי בראשות בואנוס איירס היה תקופת פריחה לפרובינציה שנהנתה משקט יחסי ומשגשוג כלכלי בזכות מרכזיותה ולאחר שהפסיקה להקצות משאבים למאבקים פנימיים וחיצוניים.
רוסאס עצמו קנה חוות נוספות באותה תקופה.
בהמשך הוא ניצל רפורמות אגרריות שיזם הנשיא ברנרדינו ריוודוויה כדי להשתלט על חוות נוספות, רפורמות שהובילו לכך שמספר קטן של חוואים החזיק ברוב אדמות הפרובינציה.
במקביל השתתף במערכות לדחיקת רגלם של האינדיאנים ולכיבוש שטחים מהם, מערכות בפיקודו של חואן לוואז'ה, לימים המושל שרוסאס ידיח.
במהלך מלחמת ארגנטינה–ברזיל (1825-1828) פיקד על הכוחות שמטרתם הייתה לשמור על שקט מול האינדיאנים כאשר המשאבים הופנו לחזית. הוא ימלא תפקיד זה בתקופת ממשלו השנייה של הקולונל מנואל דורגו.
בתקופה זו, בטרם בואנוס איירס נקלעה שוב למלחמות האזרחים, רוסאס היה מפקד שייצג את האריסטוקרטיה הכפרית השמרנית שהייתה מקורבת לפדרליים והתנגדה לאוניטרים הליברלים.
מהפכת דצמבר.
עם תום מלחמת ארגנטינה–ברזיל 1825-1828 נאלץ מנואל דורגו (Manuel Dorrego) - מושל בואנוס איירס - לחתום בלחץ אנגליה וצרפת על הסכם שהעניק עצמאות לאורוגוואי ושייט חופשי בנהרות פרנה ואורוגוואי; צעד שנתפס על ידי מפקדי הצבא כבגידה.
ב-1 בדצמבר 1828 הגנרל חואן לוואז'ה השתלט על מצודת בואנוס איירס, כינס את האוניטרים שתמכו בו ו"בחרו" בו כמושל, ופיזר את הרשות המחוקקת של בואנוס איירס שלה הייתה הסמכות החוקית לבחור במושל.