הספר תורגם לעברית על ידי שמואל הוגו ברגמן, נתן רוטנשטרייך ויצא לאור בהוצאת מוסד ביאליק בשנת 1961.
תורת היופי ומשפט הטעם הטהור.
קאנט מדבר על היפה במושגים של "חוויה אסתטית". פירוש הדבר כי היפה הוא סובייקטיבי, הוא חוויה שנחווית על ידי סובייקט. היופי אינו נמצא באובייקט עליו מתבוננים אלא במתבוננים עצמם. הוא צורת הסתכלות אסתטית.
עם זאת, ההסתכלות על אותו אובייקט היא צורת הסתכלות "אובייקטיבית", ובעלת קריטריונים חיצוניים (עליהם יפורט בהמשך). בהתבוננות האסתטית על האובייקט צריך הסובייקט "להתעלם" מן הסובייקטיביות שלו, להסתכל על האובייקט "כפי שהוא", מבלי להוסיף לו אינטרסים או אסוציאציות אישיות מעולמו הפרטי ובכך לפגום בהסתכלות הטהורה.
קאנט, אם כן, מסביר בעזרת ארבעה היגדים כיצד מתאפשרת החוויה האסתטית, כיצד ניתן להסתכל על אובייקט ולשופטו כיפה. חשוב לציין כי ההערות לאחר ההיגדים הם רק פרשנות אחת שלהם:
הנשגב.
מהדיון ביפה עובר קאנט לדיון בנשגב. הנשגב הוא ריחוק אינסופי מאידיאל ההרמוניזציה בין ממלכת הטבע וחוקי הטבע לבין ממלכת החירות, החוקים שהאדם מכונן בעולם. קאנט ממחיש את חוויית הנשגב כעמידה מול דבר-מה עצום, חסר-גבולות, אינסופי. התפעמות מעוצמה ומגודל, מנוף קדמון המצביע על עידנים רבים וארוכים שחלפו. תחושת העמידה מול הנשגב איננה כלל וכלל תחושת ההנאה שחשים מול היפה אלא תחושה של יראה ושל חוסר-התאמה, חוסר-הרמוניה, זרות. כמו כן מדגיש קאנט, כי העמידה מול הנשגב עצמו אינה אמורה לשמש אלא כמקור לתכלית, והקדמה לתבונה.
הגדרה נוספת לנשגב אצל קאנט היא ההתנסות במה שמעבר לכל ניסיון. הדבר אפשרי כיוון שמה שנמצא מעבר לכל ניסיון, מעבר לכל הכרה אנושית, היא התבונה. וההתנסות איננה באמצעות החושים אלא באמצעות הרגש. כלומר הנשגב הוא חוויה אסתטית רגשית באינסופיות ובאבסולוטיות של התבונה. בבסיס החוויה נמצא הכישלון האנושי להתמודד עם עוצמות הניסיון ומכאן - היראה. זהו רמז לחושים לקיומה של תבונה רחבה יותר ובלתי נתפסת.
שיפוט עולם הטבע לפי תכליתו.
היצורים האורגניים (חי וצומח), בהם עוסקת הביולוגיה מתקיימים על פי קאנט, למען תכלית ובפרט, למען האדם. תכלית הגוף השלם היא לקיום היצור ותכליתו ותכלית אבריו היא לקיומו של היצור. בפרט, צורות האיברים ניתנות לשיפוט חושני ולהסבר ביחס לאיכות בה הן ממלאות את תפקידן. בכך שונה ההתייחסות לחי ולצומח מן ההתייחסות לגורמים פיזיקליים, מתמטיים ולוגיים. האדם, בזכות הכרתו, נמצא גם הוא מחוץ לקטגוריות התפיסה התכליתיות השולטות בחי ובצומח.
חידושו של קאנט הוא חשיבה ביולוגית טלאולוגית, ללא מחויבות דתית. הוא אינו מסיק מתוך תפיסתו הטלאולוגית קיומו של בורא עולם בהכרח, אלא משתמש בתפיסה הטלאולוגית כדרך להסבר על עולם התופעות הביולוגיות. אדרבה, לגבי שכל מוחלט ובלתי-מוגבל אין מקום למושג התכלית. מחשבת האדם המצויה בשניות שבין התבונה והניסיון החושי נאלצת להשתמש במושג התכלית כהיפותזה ובכך מוצדק השימוש במושג זה.
ביקורת כח השיפוט
אליס בארץ הפלאות (סרט, 1903)
אליס בארץ הפלאות (באנגלית: Alice in Wonderland) הוא סרט ראינוע בריטי בשחור-לבן משנת 1903.
הסרט, בכיכובה של מיי קלארק בתפקיד אליס, בבימויו של ססיל הפוורת ופרסי סטאו, היה העיבוד הראשון של ספרו של לואיס קרול "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" לקולנוע, הראשון בסדרה של "סרטי אליס" שיצאו לאקרנים במשך השנים.
ידוע רק עותק אחד של הסרט המקורי ששרד חלקית עד המאה ה-21. מכון הסרטים הבריטי הפיק מעותק זה שחזור של קטעים מהסרט, בצבעים המקוריים בהם הוקרן. גרסת השחזור שוחררה לרשות הציבור ב-24 בפברואר 2010, היא זמינה במספר מקורות, וצורפה כבונוס במספר הפקות.
עליסה בארץ הפלאות (סרט, 1903)
שרה ברטון
שרה ג'יין ברטון (באנגלית: Sarah Burton; נולדה ב-1974) היא מעצבת אופנה בריטית, המכהנת (2014) כמנהלת הקריאטיבית של בית האופנה אלכסנדר מקווין. היא עיצבה את שמלת הכלה של קתרין מידלטון לחתונתה עם הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' באפריל 2011. בשנת 2012 הופיעה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של טיים מגזין.
ביוגרפיה.
ברטון נולדה בצ'שייר שבבריטניה. למדה אופנה בקולג' סנטרל סיינט מרטינס לאומנות ועיצוב בלונדון. בשנת 1996 התמחתה בבית האופנה אלכסנדר מקווין עד לסיום לימודיה. לאחר מכן חזרה לעבוד במשרה מלאה בחברה. בשנת 2000 מונתה לראש מחלקת נשים, בתקופה זו עיצבה שמלות עבור מישל אובמה, קייט בלאנשט, ליידי גאגא וגווינת' פאלטרו. לאחר מותו של מקווין ב-2010 מונתה ברטון למנהלת הקריאטיבית. בספטמבר 2010 הציגה ברטון בפריז לראשונה קולקציית נשים שעיצבה בעצמה.
ב-29 באפריל פורסם כי ברטון עיצבה את שמלת הכלה לחתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון. ברטון עיצבה גם את שמלתה של השושבינה, פיפה מידלטון.
מוסא
מוסא הוא שם פרטי ושם משפחה, מקורו בשם משה.
עיון מוסה
מוסה
מוסה הוא שם משפחה ושם פרטי.
סטלה מקרטני
סטלה נינה מקרטני (באנגלית: Stella Nina McCartney; נולדה ב-13 בספטמבר 1971) היא מעצבת אופנה בריטית-יהודייה. מקרטני נחשבת לאחת המעצבות המשפיעות ביותר על עולם האופנה כמעצבת אופנה בת קיימא.
ילדותה.
סטלה נינה מקרטני נולדה בלונדון שבאנגליה. בתם השנייה של חבר להקת הביטלס, פול מקרטני, ופעילת זכויות בעלי החיים, לינדה מקרטני. למקרטני יש אח ואחות. משפחת אביה ממוצא בריטי, בעוד שמשפחת אמהּ ממוצא יהודי–אמריקאי. כילדה צעירה טיילה מקרטני ברחבי העולם יחד עם הוריה, משפחתה ויתר חברי להקת Wings. למרות הפרסום לו זכו רצו הוריה שילדיהם ינהלו אורח חיים רגיל לכן סטלה למדה בבית ספר ציבורי מקומי במזרח סאסקס, שם הייתה קורבן לביריונות.
קריירה.
בגיל 15 התמחתה אצל כריסטיאן לקרואה. בתחילת שנות ה-90 למדה ברייבנסבורן ועיצוב אופנה בסנטרל סיינט מרטינס. לצורך תצוגת קולקציית הסיום שלה ב-1995 נעזרה בקשרים אישיים, הקולקצייה דוגמנה ללא תמורה בידי חברותיה הדוגמניות נעמי קמפבל וקייט מוס וברקע הושמע שיר שנכתב בידי אביה במיוחד עבור האירוע. העיצובים נמכרו לבוטיק הלונדוני בראונס ולבתי הכלבו האמריקאיים ברגדורף, גודמן ונימן מרקוס. ב-1997 מונתה למעצבת הקריאטיבית של בית האופנה קלואה והחליפה בתפקיד את קרל לגרפלד. לגרפלד לא התרשם מהבחירה של בית האופנה וצוטט באמירה "אני חושב שהם היו צריכים לקחת שם גדול. הם לקחו – אבל במוזיקה, לא באופנה. בואו נקווה שהיא מוכשרת כמו אביה". עיצוביה זכו להצלחה.
ב-2001 פתחה מקרטני בית אופנה עצמאי הנושא את שמה, בבעלות משותפת עם קבוצת גוצ'י (נכון ל-2014). הפעילה 17 חנויות והקולקציות שלה מופצות במעל 50 ארצות בצורה סיטונאית. ב-2007 השיקה בושם וסדרת קרמים אורגנית. ב-2010 מקרטני החלה לייצר הלבשה תחתונה ושנים לאחר מכן קוקלציות לבגדי ילדים. בסוף 2016 החלה לעצב בגדי גברים תחת שמה.
מקרטני עיצבה פרטי לבוש עבור מפורסמים רבים, העיצוב הידוע שבהם הוא שמלת הכלה של מדונה לחתונתה עם גאי ריצ'י.
אופנה בת קיימא.
כצמחונית התומכת בארגון זכויות בעלי החיים בכלל ובארגון PETA, מקרטני לא משתמשת בעור פרווה או נוצות בעיצוביה, אך משתמשת במשי, צמר ברי קיימא.
בשנת 2010 היא הפסיקה להשתמש ב- PVC ובשנת 2012 פיתחה חלופה מבוססת אורגנית לאצטט למסגרות משקפי הראייה בעיצובה. היא הציגה באותה שנה פוליאסטר ממוחזר ובשנת 2017 הקימה שותפות עם Parley for the Oceans, שהשיקו נעלי וביגוד ספורט תוך שימוש בחוטים עשויים פלסטיק שהוצא מהאוקיינוסים. מקרטני משתמשת בקשמיר ממוחזר בלבד.
שיתופי פעולה בולטים.
בספטמבר 2004 השיקה קו משותף עם אדידס, "אדידס מאת סטלה מקרטני", המכיל בגדי ספורט לנשים. השותפות המצליחה חזרה במשך 20 עונות, נכון ל-2014. בספטמבר 2010 מונתה מקרטני בידי אדידס למנהלת הקריאטיבית של הקבוצה האולימפית של בריטניה לאולימפיאדת 2012.
ב-2005 עיצבה מבחר בגדים ואביזרים עבור H&amp;M, על מנת לעורר מודעות ציבורית למותג שלה. הקו הופיע בחנויות בנובמבר של אותה השנה ואזל כמעט מיידית ביום הופעתו, בזמן שיא.
ב-2007 יצרה מהדורה מוגבלת של 42 פריטים שנמכרו ב-100 סניפים של רשת טארגט אוסטרליה . ב-2010 עיצבה קולקציית ילדים עבור גאפ וכן שיתפה פעולה עם חברת וולט דיסני ועיצבה מהדורה מוגבלת של תכשיטים בהשראת הסרט אליס בארץ הפלאות.
בשנת 2020, עיצבה בגדים עבור טיילור סוויפט, שהופיעו באלבומה התשיעי, "Evermore".
חיים אישיים.
נכון ל-2014, מקרטני נשואה למוציא לאור אלסדייר וויליס ולזוג ארבעה ילדים.
מוזיאון סומאיה
מוזיאון סומאיה (בספרדית: Museo Soumaya) הוא מוזיאון לאמנות במקסיקו. המוזיאון שוכן באזור נואבו פולנקו שבמקסיקו סיטי. המוזיאון מחזיק עבודות רבות של אמנים אירופיים מפורסמים, לרבות אוסף גדול של פסלים של אוגוסט רודן. במוזיאון יש אוסף של מעל 66,000 יצירות אמנות.
המוזיאון נוסד על ידי איש העסקים המקסיקני קרלוס סלים והוא נקרא על שם אשתו סומאיה דומיט שנפטרה ב-1999.
אסנת התנאית
אוניברסיטת טאפטס
אוניברסיטת טאפטס (באנגלית: Tufts University) היא אוניברסיטת מחקר פרטית שהקמפוס הראשי שלה נמצא ב/, בסמוך לבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1852 על ידי נוצרים אוניברסליסטיים. האדמה לבניית המוסד נתרמה על ידי הפילנתרופ צ'ארלס טאפטס על הגבעה הגבוהה ביותר במדפורד כדי לסמל את רצונו שהמוסד יהווה "אור על הגבעה".