לאחר מותו של ישו החלו תלמידיו להפיץ את תורתו ברבים, בקרב יהודים וגם לא יהודים. הם היו מודעים היטב לקושי של הגויים לקבל את עול המצוות היהודיות ובייחוד את מצוות המילה. עקב כך התעוררו ויכוחים קשים בקרב השליחים והקהילה הנוצרית הקטנה שנוצרה סביבם בירושלים. שאול התרסי הוא פאולוס שהצטרף באותה תקופה לשליחים העלה את השאלה כיצד להתנהג עם הגויים שהחלו מסתפחים לקהיליית הנוצרים אך אינם מוכנים לקיים את כל עול מצוות התורה. בהשפעת פאולוס הגיעו השליחים ותלמידיהם לפשרה. הפשרה אמרה שהיהודים המצטרפים לקהיליית הנוצרים מחויבים בכל המצוות כקודם ואילו הגויים המצטרפים מחויבים רק בחלק מהמצוות ובייחוד נאסר עליהם הזבח לאלילים, הניאוף ושפיכות הדמים. בתוך כנסייה נוצרית קדומה זו, הגויים שצורפו אליה (בניגוד להוראת ישו) נחשבו לפחותי ערך יחסית ליהודים המצטרפים.
הנצרות הפאולינית.
למרות שהוא ראה עצמו כיהודי במשך כל חייו, היה פאולוס הדמות החשובה ביותר בהפרדה בין היהדות למאמיני ישו ולמעשה למייסד הנצרות. פאולוס האמין שהתורה ניתנה מאלוהים כולל המצוות שבה ועל האדם לקיים מצוות אלו. מאידך קיום מצוות לא יכול להביא לגאולת נפש האדם ולישועתו. היחידי שיכול להביא ישועה לאדם הוא האל בחסדו, "החסד האלוהי". חסד אלוהי זה מגיע לאדם רק דרך אמונתו, אמונתו באלוהים ובבנו המשיח. קיום מצוות התורה ללא אמונה במשיח (ישו) לא הופך את האדם לצדיק ואין לו שום ערך: "האמנו גם אנחנו במשיח ישוע למען נצדק מתוך אמונה במשיח ולא בקיום מצוות התורה, שכן בקיום מצוות התורה לא יוצדק כל בשר". בשלב הבא, טוען פאולוס שקיום המצוות יכול אפילו להביא את האדם לידי חטא: "ובמקום שאין תורה אין עבירה על התורה" דהיינו, אם אין מצוות אין עבירה על המצוות ואין חטא. במקום אחר הוא אומר "לא הייתי יודע מהו חטא אילולא התורה". האיסורים בתורה, לפי פאולוס רק מגבירים את הרצון לעבור על האיסור ולחטוא. החיובי במצוות הוא שעם זה שקיומן מרבה חטא, על ידי כך גם גובר החסד האלוהי. לאחר ישו אין עוד צורך במצוות כי עד ישו היהודים שמרו על המצוות כדי להטהר לפני ביאת המשיח. אך מאחר שישו המשיח כבר בא והנוצרים מאמינים בו, אזי אין כבר צורך באמונה בביאת המשיח בעתיד הרחוק ובהטהרות לקראתו. הוא ראה ביהודים, בשלב זה, עבדים הכבולים לחוקי התורה בעוד הנוצרים הם בני חורין המאמינים במשיח ומקבלם את חסדו של האל. הקצנה נוספת בדעתו של פאולוס חלה כאשר נוכח בכישלונו הכמעט מוחלט בהטפתו ליהודים לעומת הצלחתו הרבה בקרב עובדי האלילים. היות שפאולוס ועובדי אלילים אלו היו שייכים לתרבות ההלניסטית, הוא החל להתייחס אל התורה ומצוותיה ברוח תרבות זו, כלומר לראות במצוות התורה אלגוריות המתרימות את בואו של ישו המשיח. היות שכך, התורה הופכת ל"ברית הישנה" המשולה להגר האמה, אם ישמעאל. "משל לשתי הבריתות, האחת מהר סיני, היולדת לעבדות, היא הגר. הגר מסמלת את הר סיני שבערב ומקבילה לירושלים של ימינו, כי היא בעבדות עם בניה" והוא ממשיך "אבל ירושלים של מעלה בת חורין היא, והיא אם לנו". לאחר מותו של פאולוס, הקיסר יוסטינוס מחלק את מצוות התורה לשלושה סוגים:
לסיכום - הנצרות הפאולינית רואה בתורה ספר מוסר שיש בו מצוות מוסר נצחיות ונבואות על בואו של ישו אך יש בו גם מצוות מעשיות רבות שאינן מחייבות את הנוצרים
הרפורמציה.
בתוך הרפורמציה בלטו שתי גישות עיקריות ומנוגדות:
מרטין לותר סבר שחוקי התורה (כולל אפילו עשרת הדיברות) מחייבים רק את היהודים ואילו הנוצרים כפופים לחוקי הכנסייה ולקיסר הגרמני. מאידך, הנוצרים חייבים להכיר את התורה כדי שדברי המוסר שבה יעוררו את מצפונם. רפורמטור אחר, יוהנס אגריקולה, התנגד מאוד לדעה זו של לותר. הוא טען שאין שום טעם במצוות התורה כי גם החוטא העובר עליהם יכול להיוושע היות שהחסד האלוהי הוא המביא את הגאולה ולא המעשים הטובים או הרעים של האדם שהם חסרי משמעות. כך נוצרו שני מחנות בקרב הרפורמיסטים:
באופן כללי ניצחה גישתו של לותר אך בכל זאת נשארו בקרב הפרוטסטנטים זרמים אנטינומיסטיים. האנבפטיסטים גרסו שכאשר אדם בוגר נטבל, ניטלת ממנו האפשרות לחטוא ועל כן גם אין צורך במצוות. הקלוויניסטים האמינו בגזירה הקדומה ועל כן, היות שגורלו של כל אדם נקבע מראש, אין שום ערך למעשיו כולל קיום מצוות.
הכנסייה הקתולית התנגדה התנגדות מוחלטת לאנטינומיזם באופן פרטני וגם במסגרת התנגדותה לפרוטסטנטיות. בכינוס המועצה האקומנית של טרנטו (Trento) שהתקיימה בשנים 1545-1563, בישיבתה הששית הוחלט שהאנטינומיזם הוא מינות. המועצה קבעה שיחשב לכופר (בנושא זה):
הכתות הגנוסטיות.
בתורות הגנוסטיות אנו מוצאים את האנטינומיזם הקיצוני ביותר. תורות אלו דוגלות, לרוב, בדואליזם המבדיל בין האל המקראי, פחות הערך, שברא את העולם ונתן את התורה ומצוותיה ואל עליון, טוב, ששלח את ישו המושיע. האל המקראי כפוף לאל העליון והוא אל חלש. חלק מכתות אלו ראו באל המקראי אל רע ואף ראו בו את השטן. מכאן שחוקי התורה שניתנה על ידי האל המקראי הם פחותי ערך לעומת דברי ישו ותלמידיו. הקיצוני בין הגנוסטים היה מרקיון שראה בתורה היהודית גורם שלילי ביותר שאף זיהם את הברית החדשה בה הוא הכיר רק בבשורה של לוקס ובאיגרות פאולוס. לדבריו, ישו גאל מן השאול את נשמותיהם של כל אלו שהיהודים ראו בהם רשעים כמו קין והשאיר שם את נשמותיהם של כל אלו שנחשבו לצדיקים בעיני היהודים. כתות גנוסטיות ומינים של ימי הביניים קיבלו חלק מדעות אלו. המניכאים האמינו שספרי התורה והנבואה ניתנו על ידי האל הרע בורא העולם. הבוגומילים מכירים רק בספר תהילים ובספרי הנביאים ודוחים את ספרי התורה. גם הקתרים בדרום צרפת ראו בתורה ספר "זדוני" שמקורו בשטן.
פרדריקטון
פרדריקטון (באנגלית: Fredericton) היא עיר הבירה של הפרובינציה הקנדית ניו ברנזוויק. העיר היא מרכז תרבותי, אמנותי וחינוכי חשוב בפרובינציה.
היסטוריה.
השטח בו בנויה העיר, שימש בעבר כשטחי חקלאות עונתית של השבטים הילידים באזור, כאשר הגידול העיקרי היה תירס. כמו כן, מספר קילומטרים ממיקומה הנוכחי של העיר, שכן ישוב מרכזי של השבטים.
ההתיישבות הצרפתית.
במלחמת המלך ויליאם שהתרחשה בסוף המאה ה-17 בנתה ממשלת אקדיה הצרפתית את מבצר נאשוואק (Fort Nashwaak) במפגש הנהרות סנט ג'ון ונאשוואק. המבצר שימש כמרכז ההתיישבות הצרפתית המקומית וכבסיס לפשיטות יזומות על ההתיישבויות הבריטיות באזור. לאחר כמה שנים העביר מושל אקדיה את עיר הבירה שלו למבצר נאשוואק והדבר הוביל ללחץ גדול על ההתיישבויות הבריטיות בניו אינגלנד. בתגובה יצאו הבריטים ב-1696 לקרב על המבצר, אולם הפסידו לכוחות הצרפתיים המבוצרים, וספגו 8 הרוגים ו-17 פצועים לעומת הרוג צרפתי אחד ושני פצועים. לאחר מות המושל הצרפתי ב-1700 ולאחר שיטפון הרסני, נטשו הצרפתים את המבצר.
לאחר שאקדיה עברה לידי הבריטים במסגרת הסכם אוטרכט, הוקמה התיישבות של גולים צרפתים במרחק של מיל מהמבצר ונקראה סיינט אן פוינט. ב-1759, במסגרת מלחמת הצרפתים והאינדיאנים כבשו הבריטים את ההתיישבות ושרפו אותה עד היסוד. ניסיונות התיישבות בריטית במקום לא צלחו, בגלל עוינות הגולים האקדים ושבטי הילידים.
ההתיישבות הבריטית.
ב-1783 ייסדו במקום לויאליסטים בריטים שנמלטו מהמהפכה האמריקאית מושבה, ובשנה הראשונה מתו רבים מהם בגלל החורף הארוך והקשה של אותה שנה.
ב-1784, כשניו-ברנזוויק הוגדרה כקולוניה נפרדת מנובה סקוטיה, הפכה סיינט אן פוינט לבירתה והיא הועדפה על פני עיירות אחרות בגלל מיקומה המוגן יחסית מפני התקפות מכיוון ארצות הברית. תכנון רחובות העיר החל, נוסד קולג' שכיום הוא אוניברסיטת ניו ברנזוויק ושמה שונה לפרדריק טאון, על שמו של בנו השני של ג'ורג' השלישי, הנסיך פרדריק אוגוסטוס. זמן קצר לאחר מכן, קוצר שמה לפרדריקטון וכך, תוך שלוש שנים, הפך האזור ממיושב חלקית לבירת הקולוניה. ב-1882 נבנה בעיר בית המחוקקים של ניו ברנזוויק שממלא תפקיד זה עד היום.
גאוגרפיה ואקלים.
פרדריקטון בנויה בשפך נהר סנט ג'ון ורובה מורכב מפרוורים שנבנו לאחר מלחמת העולם השנייה משני צידיו של הנהר. החלקים שאינם מיושבים בעיר, מיוערים בצפיפות.
האקלים בעיר הוא מושלג - ממוזג קר והוא מתון יחסית למרביתה של קנדה, למרות ריחוקה של העיר מהחוף שגורם לטמפרטורות קיצוניות יותר משל שאר ערי קנדה שבאזור האוקיינוס האטלנטי. הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר (החודש הקר) היא -9.8 °C ובחודש יולי (החודש החם) הטמפרטורה הממוצעת היא 19.3°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,100 מ"מ, כשבין נובמבר לאפריל הם יהיו בדרך כלל בצורת שלג שנשאר על הקרקע החל מדצמבר. באביב עולה על גדותיו הנהר וגורם לשיטפונות שמציפים את השכונות הנמוכות של העיר.
כלכלה.
במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 התבססה כלכלת העיר על תעשיית העץ ומוצרים נלווים. במהלך המאה ה-20 קטנה מאוד תעשיית העץ ואת מקומה תפסו ממשלת המחוז והאוניברסיטה כמעסיקים ראשיים.
אוטופיות טכנולוגית
אוטופיות טכנולוגית היא תאוריה עתידנית אופטימית שמבוססת על האמונה כי מדע וטכנולוגיה מקרבות לאוטופיה או לפחות מסייעות ב: השגת שוויון, העלאת רמת החיים, חופש, העלאת כמות ורמת הידע, דמוקרטיזציה, הזדמנויות חברתיות ופוליטיות ועוד אידיאלים אוטופיים. ניתן לשייך אותה לתאוריות עתידניות אחרות כמו אוטופיות עתידניות.
למעשה, אוטופיות טכנולוגית היא אידיאל חברתי היפותטי שבו החוקים, הממשלה, והתנאים הסוציאליים פועלים אך ורק למען רווחת האזרח. בין אם בעתיד הקרוב או הרחוק, כאשר המדע והטכנולוגיה המתקדמת תאפשר קיום תנאים אלו.