במרץ 1813 טיהרה ועדת בדיקה את הגנרל יורק מהבגידה שיוחסה לו בחתימה על אמנת טאורוגן. עם זאת, האמנה מעולם לא הוכרה כמעשה רשמי של פרוסיה, והמסמך המקורי של אמנת טאורוגן הוחזק בארכיון הפרטי של משפחתו של יורק ולא בארכיון של פרוסיה. הגנרל יורק ראה זכות גדולה בכך שהוא חתם על אמנת טאורוגן ובכך הניע את שחרור פרוסיה מהצרפתים. הוא דאג שיוצב על קברו פסל בדמותו כשהוא מחזיק עותק של אמנת טאורוגן. הגנרל יורק הרגיש שהתהילה על ההשתחררות מעול הצרפתים נלקחה ממנו שלא בצדק.
השאלה האם אכן פעל הגנרל יורק ללא סמכות שנויה במחלוקת. מקובל היום שיורק קיבל אישור בעל פה מפרידריך וילהלם למעשיו, אך אין לכך ראיות משמעותיות.
בתודעה ההיסטורית הפרוסית והגרמנית בכלל הייתה אמנת טאורוגן לסמל של חריגה מסמכות פורמלית, הנחוצה למען תועלת האומה. כאשר פנה קלאוס שנק פון שטאופנברג, מנהיג קשר העשרים ביולי האנטי-נאצי, לגנרל הגרמני אריך פון מאנשטיין בניסיון (שלא צלח) לשכנעו להצטרף לקשר נגד היטלר, הוא חתם את פנייתו במילה "טאורוגן!".
Nervus medianus
הלכות ביתא ישראל
שאנן סטריט
שׁאֲנָן דוד סטריט (נולד ב-6 במאי 1971) הוא מוזיקאי, תסריטאי ואיש טלוויזיה ישראלי, ידוע בעיקר כסולן להקת ההיפ הופ "הדג נחש".
ביוגרפיה.
סטריט נולד בירושלים, לזוג עולים מארצות הברית ובה גדל וחי. הוא למד בבית הספר הניסויי ירושלים והמשיך לבית ספר התיכון לחינוך סביבתי במדרשת בן-גוריון שבנגב, עובדה שבאה לידי ביטוי לא אחת בשירים שכתב (כגון "ג'רוזלם" ו"גן התות"). היה חבר ומדריך בתנועת הנוער נוע"ם ובשומר הצעיר, והתגייס לגרעין נח"ל של השומר הצעיר (אזכור לכך מופיע בשיר "מספרים"). בגיל 14 החל לכתוב שירים, אך את הקריירה המוזיקלית החל לממש רק בגיל 25, לאחר פגישה מקרית עם דודוש קלמס מלהקת "מנדו", שבעקבותיה הוקמה להקת הדג נחש. באלבום הראשון של הלהקה, "המכונה של הגרוב" (2000) כתב סטריט את רוב השירים, אך באלבומים הבאים באה לידי ביטוי גם כתיבה של חברים אחרים בלהקה.
בשנת 2001 הקים סטריט את עמותת "פסטיבל בשקל", שמארגנת מדי שנה הופעות של אמנים בשכונות ובפריפריה, תמורת דמי כניסה סמלים של שקל אחד, מתוך תפיסה שתרבות אינה מותרות ועליה להיות נגישה לכל. כמו כן חבר סטריט בוועד הציבורי של העמותה. עמדותיו החברתיות של סטריט השתקפו גם בכמה משיריו (כגון "אף אחד" או "מספרים"). בשנת 2002 השתתף סטריט בשני שירים באלבום "איפה טעינו" של הראפר סגול 59 ("ירושלים 2-תל אביב 0" ו"ועידת פיסגה"), בו השתתף גם הראפר תאמר נפאר. בהמשך שיתף סטריט פעולה עם סגול 59 מספר פעמים נוספות.
בשנת 2007 הוציא סטריט את אלבום הסולו הראשון שלו, "הבזק אור חולף". הוא תכנן בתחילה להפיק אלבום שבו אמנים אחרים יבצעו שירים שכתב, אך לאחר שהחל לעבוד עם אבי ליבוביץ', שהלחין את רוב השירים באלבום, החליט לבצע אותם בעצמו. האלבום שונה באופיו מאלבומי "הדג נחש" הן בטקסטים, שרבים מהם אישיים יותר, והן בלחנים ובעיבודים, שמאופיינים בצלילים רכים יותר, ובשימוש נרחב בכלי מיתר. באלבום שיתף סטריט פעולה, בין היתר, עם חוה אלברשטיין, אהובה עוזרי ודנה עדיני.
בשנת 2013 כתב את התסריט לסרט "פלאות" ביחד עם אבי נשר ואף שיחק בו.
בשנת 2014 הוציא את האלבום "הכל לטובה". האלבום מכיל 12 שירים העוסקים כל אחד בחודש מתוך שנת האבל על מותה של אחותו של שאנן סטריט, טובה, ממחלת הסרטן. האלבום כולו נכתב באנגלית והוקלט בברצלונה והשירים הולחנו על ידי אומנים ישראליים בולטים ובהם שלומי שבן, חוה אלברשטיין, ברי סחרוף. אלבום זה זכה בפרס אקו"ם על שם עוזי חיטמן על הישג השנה.
בתחילת שנת 2021 הוציא סטריט את אלבום הסולו השלישי שלו - "אידיאלים". האלבום הוקלט במשך שנתיים ומציג מגוון משתתפים, מקצבים, קולות והשפעות. בין השאר מתארחים באלבום דודו טסה, ברי סחרוף, קרולינה, ריף כהן, קותימאן ועוד. הטקסטים באלבום נכתבו על ידי שאנן סטריט, למעט השיר הפותח "קום תקום" שנלקח במקור מנאום של מנחם בגין, והשיר העוקב ואמרתי לעצב, שנכתב על ידי מרים ילן-שטקליס. סטריט מבצע באלבום גם שיר בשפה הערבית, "ערביאתי אלמכסורה" ("הערבית השבורה שלי"), יחד עם ענאן קוסים.
שאנן ביצע והיה שותף להלחנה (ביחד עם בועז בריסקר) של השיר "איזה סקסאפיל יש למשוררים זקנים" של דוד אבידן אשר יצא לאור במרץ 2021 כחלק מ"פרויקט גורע וזורח".
בדצמבר 2021 ראה אור הרומן הראשון של שאנן סטריט, "רגע נצח" (בהוצאת לוקוס) - סיפור התבגרות שבמרכזו הסקטבורדיסט אֶלְנָה, אלנתן אופק, צעיר ירושלמי שחולם ללמוד אמנות, עובד בנגרייה של דודו, גולש ומצייר על קירות.
במקביל לקריירה המוזיקלית, כתב סטריט טורים במקומונים שונים, בהם "טיימאאוט ירושלים", "כל העיר" וכן החזיק טור פאבים בשם "נווה שאנן", העוסק בפאבים, במקומון הירושלמי "כל הזמן".
בטלוויזיה.
ב-2015 החל להגיש את התוכנית "חיות במה" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2017 יצר והגיש את סדרת הדוקו "אהבת חיי", העוסקת בקבוצות כדורגל בבעלות אוהדים.
ב-2018 החל להגיש את הסדרה "מתנה לחג" בכאן 11 העוסקת בחגי ישראל ומועדיו מנקודת מבטם של אנשים שונים.
לקראת מונדיאל 2018 הגיש את הסרט הדוקומנטרי הקצר "השלג של השכן" העוסק בהתפתחות הכדורגל באיסלנד.
חיים אישיים.
סטריט נשוי ואב לשלושה. מתגורר בירושלים. סטריט הוא אחד מבעלי הבר הירושלמי "קזינו דה פריז".
ב-2005 פורסם כי סטריט השתחרר משירות מילואים דרך קצין בריאות הנפש והתגאה בכך שעשה זאת על רקע אידאולוגי. ב-2014 נטל חלק באירוע הקראת עדויות של שוברים שתיקה. הוא חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
נגן מדיה (פירושונים)
ספרייה דיגיטלית עולמית
יהודה ליב לוין (פירושונים)
הכנסת אורחים בביתא ישראל
ח&quot;ב צלאל
ח.ב. צלאל
ח. ב. צלאל
ח' ב' צלאל
נגן מדיה נייד
נגן מדיה נייד (באנגלית: portable multimedia player או PMP) המכונה לעיתים גם נגן וידאו נייד (portable video player או PVP), הוא מכשיר אלקטרוני אשר מסוגל לאחסן ולנגן מדיה דיגיטלית. מכשירי נגני המדיה הניידים מספקים יכולות דומות לתוכנות נגני המדיה, הן מבחינת המגוון והן מבחינת ההיקף. ישנם נגנים בעלי יכולת שמע ווידאו, וחלקם האחר מתמקדים בשמע בלבד.
בנוסף ליכולות הנ"ל, מכשירים אלו הם זולים, קטנים וניידים יותר, בהשוואה למחשבים (שעליהם תוכנת נגן מדיה). נגני המדיה מכילים אמצעי לאחסון נתונים כלשהו, בין אם בצורה חיצונית (כגון דיסקמן המנגן קובצי MP3), או אמצעי פנימי כגון זיכרון הבזק, דיסק קשיח או MicroDrive.
מאפיינים נוספים שמשולבים בחלק מנגני המדיה הניידים:
עם הזמן, התווספה יכולת נגינת המדיה גם לסוגי מכשירים נוספים, כגון מקלטי רדיו לרכב, מערכות סטריאו וטלפונים סלולריים.
יח&quot;ב
י.ח.ב.
אמנת טאורגן
טבריג
טאורוגן
אווזי
אווזי היא רשת מסעדות גריל המפעילה 11 סניפים בישראל.
היסטוריה.
בשנת 1970 פתח יהודה אווזי מסעדה הנושאת את שמו בשכונת התקווה שבתל אביב. המסעדה, שהגישה ללקוחותיה בשרים וסלטים, זכתה להצלחה. כ-20 שנה לאחר מכן נרכשה המסעדה וכן הזכויות על השם "אווזי" על ידי קבוצה של יזמים שהפכו אותה לרשת מסעדות. ב-2007 הסתכמו הכנסותיה בכ-110,000,000 ש"ח.
ב-2001 פנו הבעלים של רשת המסעדות לבית המשפט וביקשו ממנו להורות למסעדת "אווזי הזהב" שבבאר שבע (שרק נפתחה) להפסיק את השימוש בשמה, זאת בטענה שהשם "אווזי" הוא סימנם הרשום והדבר עלול להטעות את קהל הלקוחות. תביעתם התקבלה בבית המשפט המחוזי, אך נדחתה בבית המשפט העליון, אשר קבע ב-2006 כי רשת המסעדות זכאית להגנה על השם "אווזי" אך לא על הטיית השם, ואפשר לבעלי "אווזי הזהב" להמשיך ולעשות שימוש בשם המסעדה ובלבד ששתי המילים יודגשו באותה מידה ותנועת הניקוד צירי (מתחת לאות ז') תופיע בכל מקום שבו נעשה שימוש בשם.
לרשת מטבח מרכזי ומרכז לוגיסטי השוכן ביהוד. שלושה מסניפי הרשת הם כשרים.
בבעלותה תת-רשת למזון מהיר בשם "אווזי TO GO" שפועלת על בסיס זכיינות.
יחזקאל דאום
הרב יחזקאל דאום (י' בכסלו ה'תש"ב, 1 בדצמבר 1941 – ז' בתמוז ה'תשנ"ג, 26 ביוני 1993) כיהן כרבו של המושב רמת מגשימים, וכר"מ בישיבת הגולן. לצד פעילותו בגולן שימש כרב הראשון של תנובה, וכן מונה בזמנו ליו"ר ועדת השמיטה של הרבנות הראשית. בתפקידיו יצר סטנדרטים חדשים בנושא הכשרות ושיפר את רמת הכשרות בארץ בתחומים שונים.
חייו.
יחזקאל דאום נולד במושבה מגדיאל כבן בכור לחנוך, חקלאי ומורה, ולפנינה. סבו, שמואל יונה דאום (1881–1953), יליד קאליש, שהיה סוחר ומעסקני "המזרחי" בוורשה עם היווסדה, עלה לארץ ישראל בשנת תרפ"ו (1924) ועלה על הקרקע עם ראשוני המתיישבים במגדיאל. הבית שבנה היה הראשון במושבה.
יחזקאל גדל במשפחה חקלאית המחנכת לאהבת הארץ. בצעירותו למד במדרשיית נועם, ולאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב שם למד שנים רבות, ונמנה עם תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא. במשך לימודיו ב"מרכז" התגייס לצה"ל שם שירת כמדריך נוער בגדנ"ע. התגורר בירושלים עד לאחר מלחמת יום הכיפורים, ואז עבר להתגורר עם משפחתו ברמת הגולן. הוא אף הקים עם חבריו את הכולל ברמת הגולן. כיהן כרבה של רמת מגשימים, שימש כר"מ בישיבת הגולן וכן היה רבם של תנובה, יקב רמת הגולן ומלון כינר.