השיר זכה להצלחה עולמית רבה, כאשר כבש ראשי מצעדים. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי, המקום הגבוה ביותר אליו הגיע שיר של לופז מאז הלהיט "Ain't it Funny".
פרוטאזום
פרוטֵאָזוֹמים (לעיתים נקראים בעברית גם בשם "פרוטאוזומים") הם קומפלקסים חלבוניים הנמצאים בכל האיקריוטיים והארכיאות ובחלק מהחיידקים. באיקריוטיים מצויים הפרוטאזומים בגרעין ובציטופלזמה. תפקידו העיקרי של הפרוטאזום הוא לפרק חלבונים שאינם דרושים או פגומים בתהליך של פרוטאוליזה, תגובה כימית שבה מתפרקים קשרים פפטידים. אנזימים המבצעים תהליך זה נקראים "פרוטאזות". הפרוטאזום הוא מרכיב חשוב במנגנון המבקר את ריכוז החלבונים בתא ובפירוק חלבונים בעלי קיפול פגום. תהליך הפירוק מניב פפטידים באורכים של 7–8 חומצות אמינו, העשויים להתפרק בהמשך לחומצות אמינו שישמשו לסינתזה של חלבונים חדשים. חלבונים מסומנים לפירוק על ידי חלבון קטן הנקרא "אוביקוויטין", ותגובת הסימון מסתייעת באנזימי אוביקוויטין ליגאז. סימון חלבון על ידי מולקולת אוביקוויטין יחידה מעודד ליגאזות להוסיף מולקולות אוביקוויטין נוספות, עד ליצירתה של שרשרת פוליאוביקוויטין, אשר קשורה לפרוטאזום ומאפשרת לו לפרק את החלבון המסומן.
מבנהו של הפרוטאזום גלילי (חבית), והוא מכיל "ליבה" של ארבע טבעות סביב נקבובית מרכזית. כל טבעת מורכבת משבעה חלבונים. שתי הטבעות הפנימיות מורכבות משבע תת-יחידות β, המכילות בין 3 ל-7 אתרים פעילים של פרוטאז. אתרים פעילים אלו מצויים בחלקן הפנימי של הטבעות, וחלבון המטרה נדרש להיכנס לנקבובית המרכזית לפני פירוקו. שתי הטבעות החיצוניות, מרכיבות כל אחת 7 תת-יחידות α, שתפקידן לשמש כ"שער" דרכו נכנסים החלבונים לפרוטאזום. תת-יחידות α אלו מבוקרות על ידי היקשרות ל"מכסים", חלקיקים רגולטוריים המזהים את סימון הפוליאוביקוויטין המסמן את החלבון, והם אחראים להתחלת תהליך הפירוק.
מסלול הפירוק הפרוטאזומי חיוני למגוון תהליכים תאיים, ובהם מחזור התא, בקרת ביטוי גנים, ותגובות לעקה חמצונית. האוביקוויטין התגלה ותואר במחקר שערכו בסוף שנות השבעים אברהם הרשקו ואהרן צ'חנובר מהפקולטה לרפואה בטכניון, יחד עם אירווין רוז מהמכון לחקר הסרטן בפילדלפיה. מחקר זה, שהביא לפריצת דרך בחקר הסרטן, מחלות ניווניות במוח ומחלות אחרות, זיכה את השלושה בפרס נובל לכימיה לשנת 2004.
מערכת האוביקוויטין-פרוטאזום.
תהליך היצמדות האוביקוויטין לחלבון המיועד לפירוק ולפרוטאזום.
תהליך פירוק החלבונים על ידי מערכת זו מתחיל על ידי הצמדת שרשרת המורכבת ממספר יחידות של חלבון האוביקוויטין (Ubiquitin) לחלבון המיועד לפירוק. שרשרת זו משמשת כ"תגית זיהוי" ואישור לכך שהחלבון המסומן יכול להתפרק על ידי הפרוטיאוזום. תהליך ההצמדה של האוביקוויטין לחלבון נעשה במספר שלבים על ידי שלושה אנזימים .E3, E2, E1 :לכל אחד מאנזימים אלו יש תפקיד ייחודי בחיבור הספציפי של האוביקוויטין לחלבון המטרה המיועד לפירוק.
השלב הראשון מבוצע על ידי האנזים הE1 ההופך את האוביקוויטין לפעיל מבחינה כימית בתהליך תלוי ATP. במצב פעיל זה האוביקוויטין נקשר לאנזים E2, ויחד הם נקשרים לאנזים הE3  הקרוי ליגאז האוביקוויטין (Ubiquitin ligase). קומפלקס זה מקשר באופן ספציפי בין מולקולת האוביקוויטין לסובסטרט. במהלך קישור זה, מולקולת האוביקוויטין מועברת מאנזים ה- E2 ונקשרת לסובסטרט. באופן דומה תהליך זה יכול להתבצע מספר פעמים, עד ליצירת שרשרת המורכבת ממספר יחידות אוביקוויטין אשר יכולה לעבור צימוד לחלבון המטרה, או לחלופין בנייה של השרשרת על גבי חלבון.
הצמדת שרשרת אוביקוויטין לסובסטרט חלבוני משמשת לפעולות אחרות, מלבד סימון החלבון. חיבור בין מולקולות היוביק. דרך שרשרת הליזין 48 מעיד שההצמדה בין החלבונים נועדה לסימון הסובסטרט לפירוק.
לאחר שחלבון המטרה סומן על ידי שרשרת הפולי-אוביקוויטין, הוא מגיע לפירוק בפרוטאזום.
מבנה קומפלקס הפרוטאזום.
קומפלקס הפרוטאזום מורכב משתי יחידות: היחידה המכילה פרוטאזות המבצעות את חיתוך חלבון המטרה, והיחידה הרגולטורית המבקרת את הפעילות ומבצעת פעילויות מקדימות וחיוניות לפני פירוק הסובסטרט.  הפרוטיאוזום השלם והיחידות המרכיבות אותו קרויות  על פי מקדמי השקיעה שלהן (sedimentation):
26S או 30S - הפרוטיאוזום השלם המורכב משתי היחידות יחד.
20S – יחידת הפעילות הקטליטית הפנימית,
19S - יחידת הבקרה.
ה-19S מבצעת שלוש פעולות עיקריות הקובעות את קצב הפעילות של הפרוטיאוזום השלם:
מלבד ה-19S ישנם מבנים נוספים המשמשים כ'מודולטורים' ומבקרים של פעילות הפרוטיאוזום, ביניהם ה-Blm10, PA200  ועוד, אך הדומיננטי מביניהם הוא ה-19S.
לאחר פעילות יחידת הבקרה, הסובסטרט נקשר לפרוטיאוזום, שרשרת הפולי-אוביקוויטין הוסרה ממנו והמבנה של הסובסטרט הותר. בשלבים הבאים, הסובסטרט מועבר דרך שער המחבר את יחידת הבקרה ליחידה הקטליטית, ה - 20S/ Core Particle (CP),(מסומן בכחול בתמונה).
ליחידה זו קיים מבנה דמוי חבית, המורכב מארבע שכבות של טבעות חלבונים. טבעות אלה מורכבות משני סוגי חלבונים: טבעת המורכבת משבעה חלבוני α, וטבעת המורכבת משבעה חלבוני β. לכל טבעת כזו יש שני עותקים, כאשר טבעות האלפא נמצאות בחלקיה החיצוניים של היחידה המחברים אותה ליחידת הבקרה, ואילו טבעות β נמצאות בחלק המרכזי והפנימי של היחידה הקטליטית.
הפירוק בתוך מבנה ה 20S- מבוצע על ידי 3 פרוטאזות  β. (β1, β2, β5). כל אחת מהן אחראית על חיתוך חלק אחר מהחלבון.
דקופאז'
דקופּאז' (בצרפתית: Découpage, פירושה לחתוך או לגזור) היא אמנות קישוט אובייקטים על ידי הדבקה של מפיות או מגזרות נייר ושילוב של אפקטים מיוחדים בצבע, עלי זהב ועוד. בדרך כלל היא משמשת עבור קישוט קופסה קטנה או פריט ריהוט המכוסה בדפי מגזין או בנייר המיוצר במיוחד עבור מטרה זו.
כל שכבה נאטמת על ידי לכה, לרוב על ידי מספר רב של שכבות, עד שהמפית נראית כאילו היא חלק מהמוצר הראשוני ומאבדת את המראה של אלמנט שהדביקו מאוחר יותר. בטכניקה המסורתית השתמשו ב30–40 שכבות של לכה שלאחר מכן שוייפה עד שהתקבל גימור מבריק. הטכניקה נודעה במאה ה-18 באנגליה בשם ג'פאנינג (Japanning) על שם מקורותיה המשוערים מיפן.
מקור.
המקור הסביר ביותר לדקופאז' הוא אמנות הקבר המזרח סיבירית. שבטים נודדים השתמשו בלבד גזור כדי לקשט את קברי הנפטרים שלהם. מסיביר, הנוהג הגיע לסין, ועד המאה ה-12 מגזרות נייר קישטו פנסים, חלונות, קופסאות וחפצים אחרים.
במאה ה-17, איטליה, בעיקר ונציה, הייתה בחוד החנית של הסחר עם המזרח הרחוק ומקובל לחשוב כי דרך הקישורים הללו קישוטי הנייר עשו את דרכם לאירופה.
דקופאז' פלורנטיני.
אומנים בפירנצה, איטליה, יצרו חפצים דקורטיביים תוך שימוש בטכניקות מגזרת נייר, מאז המאה ה-18. הם שלבו דקופאז' עם טכניקות דקורטיביות שהיו כבר פופולריות בפירנצה, כמו שימוש בעלי זהב ועיצובי עץ מגולפים. טכניקות אלה כבר שימשו בייצור רהיטים, מסגרות של תמונות, ואפילו כריכת ספרים מעור מעובד.
שיטת הדקופאז' נוספה לשיטות של בעלי המלאכה בפירנצה על ידי הוספתה בתוך מסגרת מוזהבת מגולפת, או על ידי הוספת מגזרת נייר על לוח עץ. אומנים השתמשו ברפרודוקציות מודבקות של יצירות אמנות מפורסמות, ובהן כמעט תמיד היו תיאורים דתיים. טריפטיכוני פירנצה הציגו בעזרת הדקופאז' תמונות מסצינות מהתנ"ך, כגון צליבת ישו, שהיו מוטיב חוזר. ככל שהחברה הפכה חילונית יותר במאה ה-20, ותיירים לא קתולים החלו לקנות אמנות בפירנצה, היצירות הפכו פחות דתיות.
חומרי דקופאז'.
חומרים ביתיים פשוטים יכולים לשמש אמצעי ליצירת דקופאז', בהם כלי חיתוך כדוגמת: מספריים, סכין חיתוך, סכין גילוח, דבק המדולל במים או דבק המיועד לדקופאז', וכלים לפיזורו כמו צמר גפן, מברשת צבע וספוגים. שימוש במערוך נועד להחליק קמטים. בנוסף משתמשים באלמנט שאוטם את היצירה ומגן עליה כדוגמת לכה, דבק, ספריי אקריליק, שרף אפוקסי, פוליאוריטן ועוד.
עם הכלים הללו נהוג ליצור דקופאז' על ריהוט, אלבומי תמונות, צלחות, קרמיקה, מדפים, מסגרות, מראות ועוד, זאת תוך שימוש במגזרות נייר שיכולות להגיע ממגוון רב של מקורות: עיתונים, מגזינים, קטלוגים, ספרים, פריטי אוסף תמונות מודפס, נייר אריזה, כרטיסי ברכה, בד, נייר רקמה, תחרה, מפיות נייר, ומפיות שיוצרו במיוחד עבור דקופאז'.
Hold It Don't Drop It
Hold It Don't Drop It (בעברית: החזק את זה, אל תשליך את זה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, מתוך אלבומה השישי, Brave. השיר יצא לאור ב-4 בינואר 2008, כסינגל השני והאחרון מתוך האלבום.
השיר הגיע אל המקום ה-72 במצעד הסינגלים הבריטי, ה-33 במצעד שבהונגריה, והראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קווין ריסטו, ויין נוגנט, ג'ניפר לופז, אלן פיליפ ליס, טוואנה דפני, ג'נט סיוול, סינתיה ליסט, דניס למברט ובריאן פוטר, והופק על ידי דירטי סוויפט, ברוס ווין, קורי רוני ופילוסופי.
בתוך השיר נכללו קטעים שנלקחו מהשיר "It Only Takes a Minute", שיצא בשנת 1975.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר נורה ב-16 בנובמבר 2007, בבימויו של מלינה מטסוקאס. הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-4 בדצמבר 2007, ב-אם טי וי שבאירופה, ובאם טי וי שבטורקיה. לופז הייתה בהיריון כאשר הסרטון צולם.
בסרטון ניתן לראות את לופז, כשהיא יושבת על כדור דיסקו בצבע כסף, ואורות בצבעים רבים מכוונים לעברה. ישנה סצנה בה לופז נראית על במה, כשבידה מיקרופון בצבע לבן, ושלושה גברים מאחוריה, רוקדים ביחד איתה.
Hold it don't drop it
בובספוג מכנסמרובע - דמויות