העונה השנייה (20 פרקים) נפתחת חצי שנה לאחר אירועי העונה הראשונה. שיר התגרשה מעמית ועברה לגור עם מוטי בזמן שאמא שלה נפטרה. ניוטון ואורלי טיילו בפרו וקצר התחיל לעבוד ולקרוא את הספר ששרד מהפיצוץ של המכונית של איציק. בינתיים איציק עובד ביקב של אבא של ג'ולייט, סימו. כשדודתם של קצר וניוטון נפטרה, קצר מגלה שהיא למעשה אמו האמיתית, ממנה הוא יורש דירה וכסף. ניוטון חוזר לארץ (לאחר שהוא ואורלי נפרדו) והשניים מגלים שאיציק חי כאשר הם רואים אותו במשחק של אייאקס באמסטרדם. החבורה יוצאת לאמסטרדם לחפש את איציק. בינתיים מוטי מגלה שלחברתו לשעבר, רלי אאוחניה, יש בן בגיל המתאים ליחסים ביניהם, והוא נוסע לספרד על מנת לחדש איתה את הקשר ולבנות מערכת יחסים עם הבן, ששמו אנריקה. כשג'ולייט נפרדת מאיציק עקב מעורבות בעסקת סמים, איציק עובר לבית מלון במרסיי, שם נפגשת החבורה וסיפור חדש מתפתח. חוליה של "המוסד" ובראשה איתי (מהעונה הראשונה) מגיעה גם היא למרסיי לחסל טרוריסט אך הוא ניצל ויורה באיתי. מוטי מציל את איתי וכך החבורה מסתבכת עם הטרוריסטים חסן וג'ורג' המוסלמים-צרפתים. החבורה יוצאת ללא דרכונים כשהיא מבוקשת על ידי הטרוריסטים, קובי והמשטרה הצרפתית למסע חזרה לארץ. החבורה מגיעה למלון "אאוחניה" של רלי בספרד בעזרת קיקה (גל גדות), ישראלית שאיציק הכיר באמסטרדם, ושם מתפתחת מערכת יחסים בין קיקה לאיציק. החבורה משלמת כסף רב לתייר במלון שברשותו יאכטה על מנת שייקח אותם לארץ, אך תקלה טכנית ביאכטה מעכבת את הפלגתם. בינתיים החבורה עובדת במלון כאנשי צוות בשביל שיוכלו לשהות בו עד שיעזבו. בתקופת השהות במלון, מפתחים קצר וניוטון מערכות יחסים עם ענהאל ותמר, אחיות ישראליות עשירות ששוהות גם הן במלון. חוויאר, בעלה של רלי שחשב שאנריקה הוא בנו, מגלה שהוא בעצם בנו של מוטי. ברגע של כעס, עוזב חוויאר את הבית ומוטי חושב שיוכל לנצל את הסכסוך שנוצר בין חוויאר ואאוחניה על מנת לבנות איתה זוגיות ולהיות בקשר עם אנריקה. בהמשך, הוא מוותר על הרעיון לאחר שראה שאנריקה מתגעגע לאב שהכיר בפועל, והוא משכנע את חוויאר לסלוח לאאוחניה ולחזור הביתה. בינתיים, אוליאל, סוחר סמים ישראלי שעירב את קיקה ואיציק בעסקי ההברחות, מקבל הצעות הן מקובי והן מהטרוריסטים המוסלמים לתת מידע בנוגע למקום הימצאם של החבורה תמורת כסף רב. הוא מנסה לקבל מידע מקיקה ומציע לה כסף בתמורה. קיקה, שזקוקה לכסף על מנת לממן כליה להשתלה לאחיה, שבמקרה הוא הארכאולוג שתפקידו לתת "הכשר" לחווה של מוטי מטעם רשות העתיקות, משחקת משחק כפול ומטעה את קובי והטרוריסטים לגבי מיקומם המדויק. הטרוריסטים מתים אך קובי ניצל ובורח. החבורה נעצרת על ידי המשטרה אך מוטי מצליח להוכיח את חפותם והם משתחררים. לבסוף חוזרת החבורה לישראל יחד עם ענהאל ותמר ביאכטה שלהן, אך הקשר בין קצר וענהאל מסתיים כשהיא חוזרת לאקס שלה, קובי נהרג על ידי קצר וניוטון בעת שהוא מנסה לרצוח אותם. מוטי מוכר את השטח לקבלן והם מתעשרים.
הסדרה מסתיימת כשהחבורה חוגגת עם הכסף.
פרסים.
בשנת 2010, זכתה הסדרה בפרס האקדמיה לטלוויזיה עבור "סדרת הדרמה היומית הטובה ביותר". בנוסף, הייתה הסדרה מועמדת לשני פרסים נוספים (הבימוי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר).
תגובת הקהל.
הסדרה הגיעה ללמעלה מ-30 מיליון צפיות והזמנות בHOT VOD. במאי 2010, דרשה המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין מ-HOT להעביר את שעת השידור של הסדרה מ-21:30 ל-22:00 ולסווגה לגילאי 18 ומעלה, מאחר ש"קיים חשש סביר שהסדרה מעודדת לכאורה שימוש בסמים".
באוקטובר 2011, התפרסם כי פורמט הסדרה נמכר לחברת הפקה אמריקאית. ביולי 2012 פורסם כי הסדרה נמכרה לשידור ברשת FOX האמריקאית.
פסקול.
לקראת סיום העונה הראשונה הקליטו חברי החבורה שיר על נעימת הפתיחה של הסדרה, הכלל משפטים ומונחים מתוך חיי הסדרה. השיר נקרא "עולם ורוד".
בעונה השנייה נחשף קשרו של ניוטון לבן אדם בשם ג'וני, אותו פגש בטיול בפרו. ג'וני משפיע על ניוטון והוא מציג בפניו שיר המלווה את עלילת הסדרה.
השיר הוקלט על ידי בית הבובות ונקרא "שירו של ניוטון".
דו&quot;ח בוורידג'
דו"ח בוורידג' (באנגלית – "Beveridge Report") הוא דין וחשבון שהוגש לפרלמנט הבריטי בשנת 1942 בנוגע לביטוח לאומי ושירותים נלווים, על ידי ועדה בין-משרדית שבראשה עמד הכלכלן ויליאם בוורידג'. הדו"ח זיהה חמישה "ענקים", "רעות חולות" בחברה הבריטית – הזנחה, בערות, מחסור, אבטלה וחולי. הדו"ח הציע רפורמה נרחבת במערכת הביטחון הסוציאלי בבריטניה במטרה להילחם באותם ענקים. הדו"ח פורסם בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, וזכה לפופולריות רבה ביותר בציבור הבריטי. מפלגת הלייבור, בראשות קלמנט אטלי, שעלתה לשלטון ב-1945 ושלטה עד 1951 – פעלה בשנים אלה ליישום הדו"ח, ערכה רפורמה ממשית בנושא הביטחון הסוציאלי והביטוח הלאומי, הקימה את שירות הבריאות הלאומי הבריטי, והניחה את המסד למדינת הרווחה הבריטית.
ייזום הדו"ח.
ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, הקים וינסטון צ'רצ'יל ממשלת אחדות, שבה השתתפה מפלגת הלייבור. ב-10 ביוני 1941 הכריז ארתור גרינווד, אחד מחברי הפרלמנט המשפיעים של הלייבור, ושר בלי תיק בממשלתו של צ'רצ'יל, כי הממשלה תמנה ועדה בין-משרדית שתבחן את מצב הביטוח הלאומי והשירותים הנלווים בבריטניה. הוועדה הוסמכה:
לוועדה מונו עובדי מדינה בכירים מהמשרדים הכלכליים השונים בממשלה, ובראשה הועמד הכלכלן ויליאם בוורידג'. בוורידג', כלכלן בעל שם בעל רקע פביאני, עבד עבור שר העבודה ממפלגת הלייבור, ארנסט בווין, בנושאים הקשורים בארגון כוח אדם. בווין הציע לגרינווד כי בוורידג' יעמוד בראש הוועדה, וההצעה התקבלה על דעת כל המעורבים.
פרסום הדו"ח.
הדו"ח, שפורסם בנובמבר 1942, כלל שלושה עקרונות עיקריים:
בוורידג' התנגד לגמלאות (תשלומי הביטוח הלאומי למבוטח) המבוססות על מבחני אמצעים. הוא ראה בתשלום דמי הביטוח דרך השומרת על כבוד המשלם, קלה לניהול, ואינה מעיקה על התקציב. מבחני אמצעים יצרו מלכודת עוני, בכך שככל שעלתה משכורתו של הפועל, וקטנה בהתאם זכאותו לגמלאות, כך היה הסכום הכולל של הכנסתו נמוך יותר. הדו"ח המליץ על שמירת המערכת שהייתה קיימת לפני המלחמה, של ביטוח המבוסס על תשלום שבועי של השכירים והמעבידים, תוך הרחבתה לפי ששת המאפיינים הבאים:
יישום עקרונות אלו בשטח הביטוח הלאומי יביא למערכת של ביטחון סוציאלי, שתלווה את האזרח מהעריסה עד הקבר, ותדאג למחייתו, גם במצבים שבהם אינו יכול להשתכר כגון מחלה, פגיעה או זקנה, ולחיסול העוני.
קבלת הדו"ח ויישומו.
הדו"ח פורסם בנובמבר 1942 וזכה לתשומת לב רבה ולפופולריות, ואף להתלהבות. מצב הרוח הלאומי הבריטי היה גבוה, וזאת בין היתר בשל הניצחון בקרב אל עלמיין השני. עם זאת הדו"ח זכה להתנגדות מסוימת בקרב השמרנים ובקרב הפקידות הבכירה במשרדי הממשלה. הממשלה השמרנית, בראשות וינסטון צ'רצ'יל הודיעה בבית הנבחרים כי לא תיישם את הדו"ח מיד. צ'רצ'יל נשא נאום, ב-21 במרץ 1943 ובו הזהיר את הציבור שלא לצפות לשינויים חברתיים הכרוכים בהוצאות גדולות של המדינה לאחר המלחמה. הוא אמר כי לאחר המלחמה תופעל "תוכנית ארבע שנים" המכסה חמישה או שישה אמצעים פרקטיים לרבות "ביטוח חובה לאומי לכל המעמדות מהעריסה עד הקבר; חיסול האבטלה באמצעות מדיניות ממשלתית; הרחבת בעלות המדינה ויזמות המדינה; דיור חדש; רפורמה מקפת בחינוך; הרחבת שירותי הרווחה והבריאות".
בסופו של דבר אימצו השמרנים את הצעות הדו"ח בעיקרן, אך לא ראו מקום ליישמו מיד. מפלגת הלייבור הבריטית לא מיהרה לאמץ את הדו"ח, אם בשל התנגדותה לרעיון המובע בו של שירות בריאות לאומי המבוסס על מרכזי בריאות מקומיים ולא גוף המנוהל על ידי המדינה, ואם בשל היחסים הגרועים בין שר העבודה ארנסט בווין ובין בוורידג'. בוורידג' התלונן כי בשל הרקע של בווין כאיש האיגודים המקצועיים, הוא ראה לנגד עיניו רק את ההתמקחות על השכר, ולא ראייה מקפת של הביטוח הלאומי.
בשנת 1945 עלה הלייבור לשלטון בבריטניה, לאחר ניצחונו של קלמנט אטלי בבחירות. ממשלת הלייבור החדשה החלה לאמץ את הצעות בוורידג', ועד לחזרת השמרנים לשלטון ב-1951 חוקקו שורה של חוקים שהביאו ליישום הדו"ח, וליצירת מדינת רווחה בבריטניה. החוקים כללו את החוקים הבאים - חוק קצבאות הילדים, 1945; חוק הביטוח הלאומי (פגיעות בעבודה), 1946; חוק הביטוח הלאומי, 1946; חוק שירות הבריאות הלאומי, 1946; חוק הגמלאות (הגדלה) 1947; חוק בעלי הדירות והדיירים (שליטה בשכר הדירה), 1949; חוק הביטוח הלאומי (פגיעות בעבודה), 1948; חוק הביטוח הלאומי, 1949. (Family Allowances Act 1945, National Insurance (Industrial Injuries) Act 1946, National Insurance Act 1946, National Health Service Act 1946, Pensions (Increase) Act 1947, Landlord and Tenant (Rent Control) Act 1949, National Insurance (Industrial Injuries) Act 1948, National Insurance Act 1949.)
מדינת הרווחה הבריטית, שהייתה מבוססת על עקרונותיו של בוורידג', זכתה לתמיכה בין-מפלגתית והייתה למעשה הקונצנזוס העממי הבריטי עד סוף שנות ה-70 ועלייתה של מרגרט תאצ'ר לשלטון. המודל הבריטי השפיע על מדינות רבות, ובהן ישראל, ביישום מודל דומה של שירותי ביטוח לאומי.
שלום הארלו
שלום הארלו (באנגלית: Shalom Harlow ;נולדה ב-5 בדצמבר 1973) היא דוגמנית ושחקנית קנדית.
ביוגרפיה.
שלום הארלו נולדה באושאווה, אונטריו, בתם של סנדי הרברט ודייוויד הארלו.