המפלגה הרפורמיסטית זכתה ב-8% מהקולות. התמיכה שפרו זכה לה הייתה קטנה בחצי מזו שהשיג ב-1992. הוא לקח קולות משני המועמדים באופן שווה, כמו לפני ארבע שנים. פרו הצליח במיוחד במדינות שנטו באופן מובהק למועמד אחד. הוא זכה לתמיכה מועטה ביותר בדרום.
למרות שקלינטון ואל גור היו דרומיים, רק ארבע מדינות דרומיות מתוך 11 תמכו בהם. כמו ב-1992, זאת הייתה התמיכה הדרומית הנמוכה ביותר לפני שנת 2000, בה הדרום הפך להיות רפובליקני בעיקרו. רק ב-2008 זכו הדמוקרטיים בשלוש מדינות דרומיות, עדיין פחות מקלינטון בבחירות הללו. זאת הייתה מערכת הבחירות האחרונה בה זכה מועמד שלישי ביותר מ-3%. מאז 1984, אף מועמד לא עקף את ההפרש של קלינטון מיריבו, 8.5%, ומאז 1988, אף אחד לא עבר את יתרונו בן 220 האלקטורים. אף דמוקרט לא הצליח לנצח בהפרש כזה מאז 1940 (מלבד לינדון ג'ונסון ב-1964). בפעם הראשונה בהיסטוריה המועמד המנצח לא זכה לרוב קולות בקרב הגברים, ובפעם השלישית הוא נבחר בלי לקבל רוב מוחלט (גרובר קליבלנד לצד וודרו וילסון הם המועמדים הנוספים, אף על פי שכולם זכו בהכי הרבה קולות).
קלינטון היה הדמוקרט הראשון שנבחר מחדש מאז פרנקלין דלאנו רוזוולט, והדמוקרט הדרומי הראשון שנבחר מחדש מאז אנדרו ג'קסון ב-1832.
זאת הייתה הפעם האחרונה שאחת מהמדינות הבאות נתנה את קולותיה למועמד דמוקרט: ארקנסו, טנסי, לואיזיאנה, קנטקי ווירג'יניה המערבית.
על טבע האלים
על טבע האלים (בלטינית: De Natura Deorum) הוא דיאלוג פילוסופי שנכתב על ידי הפילוסוף הרומאי מרקוס טוליוס קיקרו ב-45 לפנה"ס.
דיאלוג זה כולל שלושה ספרים שבכל אחד מהם מתקיים דיון על אודות התאולוגיה של אסכולות פילוסופיות שונות. הדיאלוג מתרכז בדיון על אודות התאולוגיה של האסכולה האפיקוראית, של האסכולה הסטואית ושל האקדמיה האפלטונית.
קיקרו, שהקדיש את הדיאלוג לידידו ברוטוס, אינו לוקח חלק פעיל בוויכוח. גאיוס וליוס מייצג את האסכולה האפיקוראית, קווינטוס לוקיוס באלבוס - את האסכולה הסטואית, וגאיוס קוטה - את זרם הספקנות של האקדמיה האפלטונית, שעמו נמנה גם קיקרו עצמו.
הספר הראשון כולל את המבוא, את דברי וליוס בזכות התאולוגיה האפיקוראית, ואת דברי הביקורת של קוטה על תאולוגיה זו. הספר השני מתרכז בדברי באלבוס בזכות התאולוגיה של האסכולה הסטואית, ובספר השלישי ניתנים דברי הביקורת של קוטה על דבריו של באלבוס.
פילוסופים אלה מציגים את דעותיהם של הפילוסופים מן העת העתיקה באשר לאלים ולהשגחה העליונה. האתאיזם הנסתר של אפיקורוס, שסבר כי האלים מורכבים מאטומים וכי אין להם כל עניין בבני האדם, מותקף על ידי קוטה שקיקרו שם את הדברים בפיו. קוטה מנתץ גם את טיעוניהם של הפילוסופים הסטואיים בדבר ההשגחה העליונה. (על פי התאולוגיה הסטואית קיימים אלים רבים, אך כולם מובלים על ידי התבונה האלוהית).
קיקרו משוכנע כי האמונה בקיומם של האלים ובהשפעתם על העולם חייבת להיות מעוגנת בחיי אנוש. היות שלאלים יש השפעה רבה על ממשלות העיר והמדינה, היא משותפת לכל העמים, וכמוה כחוק הטבע, צריך לחזק אמונה זו בקרב המון העם. קיקרו סבור כי קיומם של האלים הוא הכרחי, ובאותו אופן הוא חושב גם על אודות הישארות הנפש.
אך נראה כי הוא מסתייג מריבויים של האלים, ואינו רואה בהם אלא תולדה של אל אחד שאותו הוא רואה כישות חופשית שאיננה מתמזגת עם יסודות בני תמותה - ישות המניעה את כל הדברים שהיא עצמה בעלת תנועה נצחית. נראה כי קיקרו לווה מאפלטון את רוב טיעוניו אלה - טיעונים ששימשו גם את הנוצרים הראשונים במאבקם נגד האתאיזם.
דיאלוג זה של קיקרו והמסות הפילוסופיות שלו "על הנבואה" ו"על החובות" השפיעו רבות על הפילוסופים של עידן האורות מן המאה השמונה עשרה ובהם וולטר שאמר כי הדיאלוג "על טבע האלים" הוא אולי הספר הטוב ביותר שנכתב בעת העתיקה.
הדיאלוג "על טבע האלים" תורגם מלטינית לעברית על ידי אביבה קציר שהוסיפה לטקסט הערות רבות. יוחנן גלוקר הוסיף לו מבוא מקיף. (הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1992).
טורח ציבור
טורח ציבור (בארמית: טירחא דציבורא) הוא שיקול בהלכה לפיו יש למנוע מן הציבור טרחה מרובה. הטירחה האמורה איננה רק מאמץ פיזי כלשהו, אלא גם עיכוב ובזבוז זמן של הציבור מוגדר כ"טירחה" שיש למונעה. לשם כך אף הקלו חכמים לעיתים בקיומן של הלכות מסוימות כדי למנוע טרחה מרובה ובזבוז זמן מן הציבור.
בבית הכנסת.
בסידרי בית הכנסת וניהול התפילה בציבור קיימת הקפדה רבה למנוע בזבוז זמן של הציבור:
בלה סוון
טירחא דציבורא
טרחא דציבורא
ביטול שזירה
ביטול שזירה (באנגלית: deinterlace) הוא מנגנון לשיפור קצוות מחודדים בקובצי וידאו, ומאפשר חיבור מאוזן בין פיקסלים בתצוגת הווידאו. תוכנות קידוד מתקדמות מסוימות מאפשרות שימוש בתכונה זו ברינדור () וידאו, למשל התוכנה premiere של חברת adobe. נגני וידאו כדוגמת VLC media player מאפשרים סינון ביטול שזירה בעל הגדרות שונות. עיקר השימוש בתכונה נדרש בקובצי וידאו דחוסים בדחיסה ללא איבוד נתונים (lossless compression) וכן בקובצי DVD.
עמנואל לובצקי
עמנואל לובצקי-מורגנשטרן (Emmanuel Lubezki Morgenstern; נולד ב-21 ביוני 1964) הוא צלם קולנוע יהודי-מקסיקני. הוא זכה שלוש פעמים ברצף בפרס האוסקר בקטגוריית הצילום. כמו כן זכה בפרס באפט"א ובפרסים רבים נוספים בפסטיבלי קולנוע.
חייו ויצירתו.
לובצקי נולד וחי במקסיקו סיטי, החל מ-1986 עבד כצלם בסדרת הטלוויזיה המקסיקנית " La Hora Marcada". ב-1993 צילם לראשונה סרט בארצות הברית, היה זה הסרט העצמאי "שטר של עשרים דולר" (Twenty Bucks).
שיתוף הפעולה הפורה ביותר שלו היה עם במאי הקולנוע בן ארצו אלפונסו קוארון עמו עבד בסרטים "רק עם שותף" (Sólo con tu pareja; 1991), נסיכה קטנה (1995), תקוות גדולות (1998), ואת אמא שלך גם (2001), הילדים של מחר (2006) וכוח משיכה (2013).
הוא עבד גם עם הבמאים טים ברטון (סליפי הולו; 1999), רודריגו גרסיה (דברים שאפשר לדעת עליה; 2000), מייקל מאן (עלי; 2001), טרנס מאליק (העולם החדש; 2005, עץ החיים; 2011), האחים כהן (לקרוא ולשרוף, 2008), אלחנדרו גונסלס איניאריטו (בירדמן, 2014, האיש שנולד מחדש, 2015)
עבודתו בסרטו של טרנס מאליק, העולם החדש, זכתה להערכה רבה ולפרסים בינלאומיים. בסרט מפגין לובצקי יכולות צילום, טכנולוגיות ויצירתיות יוצאות דופן. בין היתר מצולמת בסרט תמונת קרב בת שבע דקות שנדמית כשוט אחד ארוך, אף שצולם בחמישה המשכים, שלא ניתן להבחין ב"תפרים" ביניהם (כפי שנעשה בצילום הסרט "החבל" מאת הבמאי אלפרד היצ'קוק).
פרסים ומועמדויות.
מועמדויות לפרס אוסקר לצילום בשנים:
ב-2006 זכה בפרס האיגוד האמריקאי לצילום (American Society of Cinematographers), על הישג יוצא דופן בסרט הילדים של מחר וב-1999 היה מועמד לפרס עבור "סליפי הולו". כמו כן זכה בפרסים רבים בפסטיבלי קולנוע ובפרס הקולנוע הלאומי של מקסיקו, "אריאל", בשנים 1992, 1993 (עבור "כמו מים לשוקולדה") ו-1994.
Deinterlace
Eclipse (סרט)
תאופיק אבו ואיל
תאופיק אבו ואיל (בערבית: توفيق ابو وائل; נולד בשנת 1976) הוא במאי ערבי-ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2021.
אודות.
תאופיק אבו ואיל נולד באום אל-פחם ולמד בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב ובין השנים 1996 ל-1998 עבד בארכיון הסרטים באוניברסיטה. אחר כך לימד דרמה בבית הספר ע"ש חסן ערפה ביפו.
הוא צילם מספר סרטים קצרים ודוקומנטריים, בהם "לחם, חשיש והירח" (1997), "אני עוזב, את נשארת" (1998), "יומנה של זונה ממין זכר" (1999) ו"מחכים לסאלח אל-דין" (2001). סרטו הראשון באורך מלא, "עטאש", זכה להצלחה רבה. זהו סרט דובר ערבית, העוסק במשפחה ערבית המתגוררת באזור מבודד לאחר שבת המשפחה נאנסה והואשמה בחילול כבוד המשפחה. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל קאן, שם זכה בפרס הביקורת. כעבור כשנה זכה ביחד עם סרטה של קרן ידעיה, "אור", בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. היה מועמד בשש קטגוריות לפרסי אופיר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וזכה בפרס הצילום.
ב-2011 יצא סרטו "התפוררות", העוסק בזוג המתגורר במזרח ירושלים.
באוגוסט 2019, עלתה הסדרה "הנערים", ברשת HBO האמריקאית העוסקת בחטיפתו ורציחתו של מוחמד אבו ח'דיר. את הסדרה יצר יחד עם שני היוצרים הישראליים חגי לוי ויוסף סידר. זו הסדרה השנייה של רשת HBO שאינה בשפה האנגלית.
אבו ואיל הוא הבמאי ואחד היוצרים והכותבים, יחד עם גיא סידיס ונירית ירון, של הסדרה עלומים המשודרת בכאן 11 החל מאוקטובר 2021 ועוסקת בחבורת נערים בבית ספר לנוער בסיכון.
מוריץ הרמן יעקובי
מוריץ הרמן יעקובי (בגרמנית: Moritz Hermann von Jacobi; ברוסית: Борис Семёнович Якоби; 21 בספטמבר 1801 - 10 במרץ 1874) היה ממציא ופיזיקאי פרוסי ממוצא יהודי שהתגורר רוב חייו ברוסיה. אחיו של קרל גוסטב יעקב יעקובי, מתמטיקאי מפורסם.
חייו.
יעקובי נולד בפוטסדם במשפחה יהודית. אביו היה בנקאי. הוא למד באוניברסיטת ברלין והמשיך באוניברסיטת גטינגן. עם סיום הלימודים החל לעבוד במשרד ממשלתי. בשנת 1833 הוא עבר לקניגסברג בה אחיו קרל גוסטב יעקב יעקובי היה מלמד באוניברסיטה. בהיותו בקניגסברג הוא הצליח לבנות מנוע חשמלי מהראשונים בעולם. בעקבות הפרסומים, הוא הוזמן להיות פרופסור באוניברסיטת דרפט. בשנת 1837 הוא הגיש דו"ח בנושא ניצול אנרגיה חשמלית למשרד החינוך של רוסיה. בעקבות הדו"ח הוא קיבל מלגה גדולה מהממשלה ועבר לסנקט פטרבורג. בשנת 1839 הוא בנה מנוע חשמלי שהיה מיועד לסירה. באמצעות המנוע, סירה ובה 14 נוסעים הייתה יכולה לשייט במהירות של 6 ק"מ בשעה.