באותה שנה נולדה קורנליה בתו של שפר, לא ידוע מי הייתה אמה. קורנליה שפר (1830–1899) הפכה לפסלת וציירת בזכות עצמה. אמו של שפר לא ידעה על נכדתה בשמה עד 1837, ולאחר מכן טיפלה בה עד מותה, שנתיים מאוחר יותר. שפר הפך לחבר שותף במכון המלכותי של הולנד ב-1846, והתפטר ב-1851.
שפר ומשפחתו שגשגו בתקופת שלטונו של לואי פיליפ הראשון, שהתפטר ב-24 בפברואר 1848. שפר והנדריק הוצפו בעבודות אמנותיות, והם לימדו תלמידים רבים בבית המלאכה שלהם בפריז. ציורים רבים שהופקו בתקופה זו בסדנא שלהם, נושאים את חתימתו.
שפר קיבל אות בלגיון הכבוד בשנת 1848. כקצין של "הגארד נשיונל" הוא ליווה את משפחת המלוכה הצרפתית בבריחה מארמון טווילרי.
שפר לחם במהלך מרד יוני בפריז בין ה-23 ל-26 ביוני 1848. האכזריות והשנאה שהפגין הדרג הממשלתי ואומללות המעמדות הנמוכים, זעזעו אותו עד שהוא פרש מהפוליטיקה וסירב לצייר פורטרטים של משפחת נפוליאון השלישי, שמלך לאחר המרד.
ב-16 במרץ 1850 נישא לסופי מארין, אלמנתו של הגנרל בודראן, וב-6 בנובמבר של אותה שנה הפך לבסוף לאזרח צרפתי. הוא המשיך לנסוע לעיתים קרובות להולנד, ונסע לבלגיה, גרמניה ואנגליה, אך בריאותו התדרדרה ובסופו של דבר נפטר בשנת 1858 בבית הקיץ שלו בארגנטויל.
יצירה.
שפר צייר לעיתים קרובות נושאים מהספרות, במיוחד את יצירותיהם של דנטה, ביירון וגתה. שתי גרסאות של דנטה וביאטריס נשמרו בגלריה לאמנות וולברהמפטון, בריטניה, ובמוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, ארצות הברית. במיוחד זכה לשבחים פרנצ'סקה דה רימיני שלו, שצוירה ב-1836, הממחישה סצנה מתוך התופת של דנטה אליגיירי. ביצירה מסתחררים גופותיהם השזורים של פרנצ'סקה די רימיני ופאולו מלטסטה בסערה הבלתי נגמרת שהיא המעגל השני של הגיהנום. אשליה של תנועה נוצרת מהווילונות שעוטפים את בני הזוג, כמו גם משיערה הגולש של פרנצ'סקה. שתי דמויות אלו יוצרות קו אלכסוני שחותך את רוב הבד ויוצר לא רק תחושה של תנועה, אלא גם נותן לציור אווירה של חוסר יציבות. פרנצ'סקה נצמדת לפאולו כשהוא מפנה את פניו בייסורים. ישנן שתי דמויות נוספות בתמונה: מוסתרות ברקע, המשוררים דנטה ווירג'יל מביטים כשהם עושים את דרכם בתשעת מעגלי הגיהנום. מאוחר יותר שפר פנה לנושאים דתיים.
שפר היה גם צייר פורטרטים מוכשר, וסיים כ-500 דיוקנאות בסך הכל. נושאיו כללו את המלחינים פרדריק שופן ופרנץ ליסט, המרקיז דה לה פאייט, אלפונס דה למרטין, צ'ארלס דיקנס, הדוכסית דה ברולי ואחרים.
לאחר 1846, הוא הפסיק להציג. קשריו החזקים עם משפחת המלוכה גרמו לו להפסיק מרצונו כאשר בשנת 1848, נוצרה הרפובליקה הצרפתית השנייה. שפר מונה למפקד לגיון הכבוד ב-1848, כלומר לאחר שפרש לחלוטין מהסלון.
בסטודיו שלו, נותרו ציורים רבים שהוצגו רק לאחר מותו ב-1858.
מירוסלב פיליף
אברהם בן דור
אברהם (דולק) בן דור לבית ברודנר (28 בינואר 1915 - 23 בדצמבר 1987) היה איש צבא, החל את דרכו במשטרת היישובים העבריים באזור הצפון ופעל רבות בתחום ההגנה המרחבית. היה מפקד עמק יזרעאל ואחר כך במסגרת ארגון ההגנה פיקד על נפת "לוי". עם פרוץ מלחמת העצמאות מונה למפקד גדוד בחטיבת גולני. בתפקידו האחרון בצבא שימש כראש הג"א. לאחר פרישתו מצה"ל מונה למנהל מחוז הצפון במשרד השיכון.
ביוגרפיה.
אברהם (דולק) בן דור לבית ברודנר, נולד בשנת 1915 בווינה - אוסטריה. אימו, פרידה (שולמית), נפטרה בלידה, אביו נישא בשנית והמשפחה עברה לפולין לכפר באזור העיר לבוב.
אברהם התחנך בבית סבו. בגיל 13, עם סיום לימודיו בבית הספר היסודי, עבר ללמוד בפנימייה בבית ספר תיכון מקצועי בלבוב. בלבוב הצטרף אברהם לתנועה הציונית החלוצית "השומר הצעיר" ובשנת 1935 עלה ארצה כחלוץ עם קבוצת חברים אשר הקימה את כפר החורש. בשנת 1937 נכנס לשירות במשטרת היישובים העבריים ועד להקמת צה"ל שירת במקביל בהגנה ובנוטרות.
בשנת 1942 נישא אברהם לדבורה חברת קיבוץ רמת דוד והם עברו להתגורר בקיבוץ. בשנת 1943 נולד בנם אהוד (לימים מפקד הלוחמה האלקטרונית בחיל הקשר בדרגת אל"ם) ובשנת 1948 בתם שולמית. עם סיום מלחמת העצמאות עברה המשפחה להתגורר בחיפה.
שירות בנוטרות ובהגנה.
בן דור התגייס לנוטרות ב-1937 ועבר קורס ראשוני בכפר החורש. ב-1939 נשלח לקורס נוטרים ולאחר מכן לקורס מ"כים של ההגנה תחת פיקודם של יהושע גלוברמן, יצחק דובנו, יגאל ידין ויצחק פונדק. בסיום הקורס מונה בן-דור כאחראי על המשמר הנע (מ"ן) של קיבוץ שריד, גם מטעם ההגנה וגם מטעם המשטרה הבריטית. ארגון ההגנה היה זה שפיקד על הנוטרים וניצל את הכוחות ואת נשקם לפעילויותיו השונות בהגנה ובהתיישבות. ב-1942 ערכה ההגנה קורס מ"כים בכיסוי של קורס נוטרות, מפקד הקורס היה יגאל ידין ובן-דור שימש בו כמדריך. עקב החשש מפלישת הגרמנים לארץ, הקצינים הבריטיים נטו להעלים עין מאימוני ההגנה, עובדה אשר נוצלה על ידי ההגנה לריכוז קורסים ולימוד כלי נשק חדשים. ב-1943 מונה בן-דור למפקד חבל נהלל מטעם ההגנה ובאותה תקופה השתתף כמדריך בכמה מחזורים של קורסי מ"כים. בתקופה זו היה בן-דור אחראי גם על הדרכת הנוטרים בכל נפת יזרעאל וכחלק מתפקידו קשר יחסי ידידות עם הקצינים הבריטיים. ב-1945 מונה כמדריך בקורס מ"מים בג'וערה בפיקודו של יגאל ידין. משנת 1945 עד 1946 שרת בהגנה כמדריך נפתי. ב-1946 עזב בן-דור את ההגנה וחזר לקיבוץ, אולם כבר לאחר חצי שנה נקרא לוועדת הביטחון של חבר הקבוצות ומונה כחבר בוועדה. תפקידו העיקרי היה בסיוע לעליית היישובים החדשים בנגב - אורים וצאלים. בשנת 1947 נקרא על ידי ההגנה לחזור ומונה למפקד נפת לוי (היא נפת העמקים ואחת מארבע הנפות של חטיבת גולני).
שירות צבאי.
עם הקמת צה"ל, התגייס אברהם בדרגת רס"ן לחטיבת גולני כמפקד גדוד "יזרעאל" של החטיבה (לימים קיבל הגדוד את מספרו - 113). גדוד 113 השתתף בקרבות לכיבוש מגדל העמק, הכפרים הערביים באזור נצרת, הגנה על משמר העמק מהתקפות צבא קאוקג'י וקרבות באזור ואדי עארה.
בשנת 1950 סיים קורס מפקדי גדודים וביצע שורה של תפקידים פיקודיים ותפקידי מטה: ראש מטה בחטיבה 9 - חטיבת עודד, קצין שלישות פיקוד צפון, וב-1954 סגן מפקד חטיבה 2 - חטיבת כרמלי.
ב-1957 סיים אברהם קורס פו"ם בבית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל. ב-1960 מונה למפקד הגנה מרחבית בצפון הארץ. ב-1961 הועלה לדרגת אלוף-משנה וב-1963 החליף את אל"ם יחזקאל פנט ומונה לראש הג"א במטה הכללי.
בן דור היה מפקד הג"א בעיצומה של המלחמה על המים במפעל הטיית מקורות הירדן של הליגה הערבית באמצע שנות ה-60. המאבק עם הסורים על האזור המפורז והשליטה על מקורות המים כמעט ולא מש מסדר היום ומפעם לפעם הופגזו היישובים לאורך הגבול. בשנים שלפני מלחמת ששת הימים היה להג"א מעמד מבצעי חשוב בתפיסת הביטחון הלאומי ובתוכניות המטכ"ליות ובן-דור היה אחראי להכנת העורף לשעת מלחמה.
לימים סיכם בן דור את תקופתו בהג"א במילים אלו:
במלחמת ששת הימים גויס בן דור למילואים בתפקיד ראש מל"ח (משק לשעת חירום) בפיקוד צפון.
קריירה אזרחית.
בשנת 1964, על פי בקשתו של שר השיכון - יוסף אלמוגי מהרמטכ"ל יצחק רבין, שוחרר אברהם מצה"ל ומונה למנהל מחוז הצפון במשרד השיכון, תפקיד בו שרת עד צאתו לגמלאות ב-1979. על פועלו בבניין הגליל הוענקו לו תארים של יקיר העיר צפת, יקיר העיר נצרת עילית והיקיר הראשון של העיר כרמיאל, אשר את בנייתה ליווה מאז יומה הראשון.
מ-1979 כיהן אברהם כמנהל פרויקט שיקום השכונות בטירת הכרמל.
תומאס הרברט
תומאס ג'ון הרברט (באנגלית: Thomas John Herbert; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו ה-56 בשנים 1947–1949.
ראשית חייו.
תומאס הרברט נולד בקליבלנד. במלחמת העולם הראשונה הוא שירת כטייס ב. ב-8 באוגוסט 1918, בעת שהיה במשימה יחד עם הטייסת ה-56 של חיל האוויר המלכותי בשמי צרפת, הוא נפצע. לאחר המלחמה שב הרברט לאוהיו, שם הוא סיים את לימודיו ב-1919 בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, והחל לעסוק בעריכת דין.
קריירה ציבורית.
בשנים 1939–1945 שימש הרברט כתובע הכללי של אוהיו. במהפך הפוליטי שחל ב-1946 לטובת המפלגה הרפובליקנית, ניצח הרברט בבחירות למשרת מושל אוהיו את המושל המכהן פרנק לאושי. שנתיים לאחר מכן ניצח לאושי את הרברט, שניסה להיבחר לכהונה שנייה. בשנים 1957–1963 כיהן הרברט כשופט בבית המשפט העליון של אוהיו. ב-1961 הוא לקה בשבץ מוחי והחליט לא להתמודד על כהונה נוספת.
חיים אישיים.
ב-1919 נשא הרברט לאישה את ג'נט ג'דסון מקליבלנד. לשניים נולדו ארבעה ילדים. ג'נט נפטרה ב-1945. ב-1948, בעת שכיהן כמושל, נישא הרברט בשנית למילדרד הלן סטיבנסון מאינדיאנפוליס. לשניים נולדה בת אחת. מילדרד נפטרה ב-1962.
תומאס הרברט נפטר בקולומבוס, אוהיו, ב-26 באוקטובר 1974, יומיים לפני יום הולדתו ה-80. הוא נטמן בבית הקברות לייק ויו שבקליבלנד.
בנו, ג'ון הרברט, היה הגזבר של אוהיו בשנים 1963–1971, וניסה להתמודד על משרת התובע הכללי של אוהיו ב-1970.
החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה
החברה האמריקנית למיקרוביולוגיה (באנגלית: American Society for Microbiology, או בראשי תיבות: ASM) הוא ארגון מקצועי שמאגד מדענים החוקרים נגיפים, חיידקים, פטריות, אצות, פרוטוזואה וכהיבטים אחרים של המיקרוביולוגיה. היא נוסדה בשנת 1899. החברה מפרסמת מגוון כתבי עת מדעיים, ספרי לימוד וחומרים חינוכיים אחרים הקשורים למיקרוביולוגיה ומחלות זיהומיות. החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה מארגנת מפגשים שנתיים, כמו גם סדנאות והזדמנויות לפיתוח מקצועי לחבריה.
היסטוריה.