אין צורך להיות דתי בשביל לכהן במועצה הדתית, כיוון שמדובר במינוי מכוח חוק המדינה, כישורי חבריו יוכרעו לפי החוק והחלטות של המערכת המשפטית הכללית, ועל-פי אלה בלבד. החוק דורש כישורים מנהליים, ולאו דווקא חיים על פי דרך ההלכה וידיעות נרחבות בדיני כשרות ושחיטה. לכן, לאה שקדיאל היא מועמדת ראויה וכשירה לכהן במועצה הדתית, אישה משכילה עם עשייה ציבורית, אשר יכולה לתרום מחוכמתה ומניסיונה לתושבי ירוחם. המועצה הדתית אינה ממלאת תפקיד הלכתי לכן מגבלות הלכתיות על נשים אינן רלוונטיות לחברות במועצה. נוכח זאת אין הצדקה להגביל את חברותן של נשים במועצה הדתית.
בית המשפט מצא שגם מבחינת ההלכה היהודית אין מניעה שנשים יכהנו בגופים כמו מועצה דתית, בית המשפט הסתמך על דעתו של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הסובר שלנשים זכות בחירה, הן אקטיבית והן פאסיבית, הן יכולות להיבחר ולבחור, זהו חלק מן השינוי שחל בעולמה של האישה היהודייה "כל כבודה בת מלך פנימה" לא רק בביתה אלא גם במרחב הציבורי אליו היא משתייכת. לפיכך, חסימת נשים מחברות במועצה הדתית היא חסרת בסיס חוקי והלכתיכאחד, לכן, בית המשפט אינו מקבל את הטענה על הסכנה שחברות נשים במועצה הדתית תגרום לקושי בתפקוד המועצה.
התכלית הראויה להגבלת הזכות.
בית המשפט ציין כי כל זכות יסוד אינה מוחלטת אלא יחסית וקיומה ושמירתה הם על ידי מציאת האיזון המתאים בין העקרונות השונים של שני יחידים או של היחיד והציבור, עקרונות שמוגנים ומוגנים כדין. על מנת לשקול מהו האיזון הנכון אל מול עיקרון זה, צריך היה לטעון, כי גם מבחינה הלכתית חברותה של אישה במועצה דתית אסורה היא, ומתוך כך עלול הדבר להביא לפגיעה בעבודתה של המועצה הדתית. בית המשפט מבחין בין אפליה פסולה לבין הבחנה מותרת. עקרון השוויון הוא הצד השני של מטבע ההפליה, בפועל משמעות הדבר כי יש להתייחס באופן שווה אל בני אדם, שאין ביניהם הבדלים של ממש, כשהם רלוונטיים לאותה מטרה. אם אין מתייחסים אליהם ביחס שווה, כי אז לפנינו הפליה.
על ועדת השרים כגוף מנהלי ציבורי היה לפעול בשיקול דעת, בתום לב ביושר ללא שרירות וללא הפליה בלתי מוצדקת ולהגיע להחלטותיה מתוך שקילת שיקולים עניינים, שמשקפים את תכליתו ומטרתו של חוק שירותי הדת היהודיים. לית המשפט ציין כי השיקול הדתי אינו שיקול זר לחוק שירותי הדת היהודיים וטבעי הוא, כי בחוק שעניינו מתן שירותי דת יש מקום לשיקול הדתי, אך השיקול הדתי עומד לביקורת שיפוטית לפי כללי המשפט המנהלי, והשאלה היא מהי חוקיותה של ההחלטה, האם היא לתכלית ראויה.
השופט ברק.
השופט ברק הסכים עם החלטה של השופט אלון. אולם, בעוד שאלון מנמק את החלטתו מעקרון חוקיות המנהל וההלכה היהודית, השופט ברק פסל את החלטת הוועדה בשל פגיעה בעיקרון השוויון. לדעתו, במסגרת המשפטית, כל חוק צריך לפרש באופן שעקרון השוויון בכלל, ושוויון המינים בפרט, יתקיים בו, שהרי בפרשנות של דברי חקיקה אנו רוצים לבדוק האם הם מקיימים מטרה זו או סותרים אותה. האיזון בין המטרות השונות אינו יכול להתבסס על שלילתו של עקרון השוויון, וכל איזון יהא חייב להתבסס על ההנחה בדבר שוויון, האיזון עם עקרון השוויון הוא אמצעי אחרון ולא ראשון. ההנחה צריכה להיות כי מי שכשיר לשמש במועצה הדתית הם כל אותם אנשים שתכונותיהם האישיות מאפשרות להם לבצע את התפקיד בדרך הטובה ביותר, ללא הבחנה של אישה או איש, שוויון בפני כל.
האיזון בין הזכות לשוויון לאינטרס הציבורי הדתי.
בנסיבות הקיימות, טען ברק, האיזון בין המטרות השונות יכול להיעשות רק אם תהיה הוכחה לכך, כי אכן האינטרס הציבורי בקיום שירותי דת ייפגע, אם יינתן תוקף מלא לעקרון השוויון, חשש בלבד אינו מספיק, יש לראות שעמידה על עקרון השוויון בלבד תפגע בפעולתם של שירותי הדת. התחשבות בשיקול זה תהיה אפשרית, רק לאחר שמוצו כל ההליכים החוקיים, שיש בהם כדי להביא לידי כך שהמועצה הדתית תופעל כראוי תוך שמירה מלאה על עקרון השוויון.
השופטת בן פורת.
מסכימה עם התוצאה של אליה הגיעו השופט אלון והשופט ברק, תוך כדי דגשים שונים של כל אחד מהם.
בעקבות פסק הדין.
בעקבות העתירה שהגישה שקדיאל לבג"ץ נפתחה הדרך לנשים לכהן במועצות דתיות. ארבעה ימים אחרי שניתן פסק הדין בעניין שקדיאל, ניתן פסק הדין פורז, שקבע כי אין לפסול אישה מלכהן בוועדה לבחירת רב עיר, רק בשל מינה. 17 שנה אחרי מאבקה של שקדיאל, נבחרה אישה לראשונה לעמוד בראש מועצה דתית בכפר סבא, עורכת הדין סמדר גרוס, בתמיכתו של ראש העיר יהודה בן חמו. גם בחירה זו לוותה במאבק והתנגדות נחרצת של רב העיר, בשל הלחץ שהופעל עליה ואי שיתוף הפעולה מצד אנשי הרבנות, היא נאלצה לפרוש מתפקידה לאחר 9 חודשים.
בג"ץ שקדיאל פתח את שערי המועצות הדתיות לנשים. בהקשר רחב יותר, בג"ץ שקדיאל הוא אבן דרך במאבקן של פמיניסטיות מכל הדתותעל זכותן להיכנס לתפקידים שבאופן מסורתי בחיים הקהילתיים הדתיים היו שמורים רק לגברים. בעקבות בג"ץ נשים מכהנות בתפקידים כמו טוענות רבניות או יועצות הלכה בהלכות טהרה ומשפחה. באפריל 2013 הגיע ויכוח סביב פעילותן של נשות הכותל לדיון משותף של הוועדה לקידום מעמד האישה וועדת הפנים של הכנסת. דורית ביניש, נגידת האוניברסיטה הפתוחה ונשיאת בית המשפט העליון לשעבר, אמרה בראיון: "אם חשוב להן להתפלל בדרך הזאת בראש חודש, אני מבינה אותן, זאת זכותן. חלק מהחירויות והזכויות של בני אדם הן הזכות לפולחן דתי והזכות להימנע מפולחן דתי. אלה זכויות בסיסיות. קשה לי גם להבין את ההתנגדות, כי רחבת הכותל גדולה והן עומדות מאחורי עזרת נשים [...] נראה לי שאפשר להגיע להסדר שלא יפגע ברגשותיו של איש." וכן אמרה: "חשוב לציין שעל פי המצב המשפטי הן אינן מפרות חוק". נשים בישראל נאבקות על תעסוקתן המקצועית וזכויותיהן לא רק מבחינה דתית המצב כיום בישראל, אף על פי שאין מניעה חוקית והלכתית, שנשים עדיין לא מכהנות כרבת עיר או כרבה ראשית, או כדייניות בבתי הדין הרבניים.
הכוכב (כתב עת)
קתדרלת הלסינקי
קתדרלת הלסינקי (בפינית: Helsingin tuomiokirkko) היא קתדרלה לותרנית-אוונגליסטית פינית של בישופות הלסינקי, הממוקמת בשכונת קרונונהקה במרכז הלסינקי, פינלנד. הכנסייה נבנתה במקור בשנים 1830–1852 כמחווה לדוכס הגדול של פינלנד, הצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. היא הייתה ידועה גם ככנסיית "סנט ניקולאוס" עד עצמאותה של פינלנד בשנת 1917.
מבנה.
הבניין הוא בסגנון נאו-קלאסי ומהווה אתר ייחודי בנוף העירוני של הלסינקי, עם כיפה ירוקה גבוהה המוקפת בארבע כיפות קטנות יותר. הוא תוכנן על ידי קרל לודוויג אנגל כך שיעמוד בראש כיכר הסנאט שתכנן. כמו כן הוא מוקף בבניינים אחרים, קטנים יותר, שתוכננו על ידי אנגל.
תוכנית הכנסייה היא בצורת צלב יווני (מרכז מרובע וארבע זרועות שוות), סימטרי בכל אחת מארבע רוחות השמים, ובחזית כל זרוע מובלטת אכסדרה וגמלון.
היסטוריה.
הקתדרלה נבנתה על אתר של כנסייה קטנה יותר, כנסיית אולריקה אלאונורה, אשר הוקדשה לפטרונית שלה, אולריקה אלאונורה, מלכת שוודיה. מהדורת פקסימיליה של כנסייה זו, עשויה כולה משלג, נבנתה בכיכר הסנאט בהלסינקי בתחילת שנות ה-2000. הכנסייה הישנה של הלסינקי נבנתה בין השנים 1824–1826 בשכונת קאמפי הסמוכה, כדי לשרת את הקהילה בזמן שכנסיית אולריקה אלאונורה נהרסה ועד חנוכת הקתדרלה החדשה.
מאוחר יותר שונה הבניין על ידי יורשו של אנגל, ארנסט לורמן, אשר הוסיף ארבע כיפות קטנות כדי להדגיש את הקשר האדריכלי למודל של הקתדרלה, קתדרלת איסק הקדוש בסנט פטרסבורג. לורמן גם הקים שני מגדלי פעמון, כמו גם פסלי אבץ של שנים-עשר השליחים בקצה ובפינות של קו הגג. מחיצת המזבח צוירה על ידי קארל טימולאון פון נף ונתרמה על ידי הצאר ניקולאי הראשון. הקריפטה שופצה בשנות ה-80, על ידי האדריכלים וילהלם הילנדר ויוהה לביסקה לשימוש הכנסייה ולתערוכות; הילנדר היה אחראי גם על שימור ושיפוץ הקתדרלה בסוף שנות ה-90.
כיום, הקתדרלה היא אחת האטרקציות המתוירות ביותר בהלסינקי. יותר מ-350 אלף אנשים מבקרים בה כל שנה, חלקם משתתפים באירועים דתיים, אך רובם תיירים. הכנסייה נמצאת בשימוש קבוע עבור שירותי פולחן ואירועים מיוחדים כמו חתונות.
דב קרויזר
ארגוס גדול
ארגוס גדול (שם מדעי: "Argusianus argus") הוא מין של פסיון גדול ודמוי טווס בעל זנב ארוך להפליא היותר ארוך מגופו והוא המין היחיד בסוג אַרְגּוּס. הוא מצוי ברחבי דרום מזרח אסיה: בחצי האי המלאי, בתאילנד ובאיים גדולים באינדונזיה כמו סומטרה ובורנאו. מקור השם ארגוס הוא מהדמות מהמיתולוגיה היוונית ארגוס, ענק בעל מאה עיניים אשר הועברו על ידי הרה לאחר מותו לזנבו של הטווס.
אורכו של הארגוס 160-200 ס"מ ומשקלו 2.04-2.72 ק"ג. נוצותיו של הארגוס חומות והראש והצוואר כחולים כשהמקור לבן ועל ראש הזכר ציצות שחורות. הרגליים ורודות והזנב מוארך ביותר אצל הזכר - באורך של 105-143 ס"מ. ממנו יוצאים 2 אברות רחבות שחורות המזדקרות למעלה ומעבריהם מניפת נוצות חומות, על הזנב מעוטרים כתמים זהובים ובוהקים דמויי עיניים המושכות את הנקבות. הנקבות לעומת הזכרים קטנות יותר, אורכם 72-76 ס"מ ומשקלם 1.59-1.7 ק"ג, וזנבם אינו גדול כמו של הזכרים.
הארגוסים נוטים להלך ולאכול על הקרקע ועפים רק כמפלט אחרון, עקב זנבם הגדול שמקשה עליהם לעוף. למרות מראם דמוי הטווס ותצוגת הראווה שלהם - הם אינם פוליגמיים כמו הטווסים אלא מונוגמיים.
הארגוסים קרובים לסיכון עקב כריתת היערות בהם הם נמצאים וכן עקב ציד.
אגנר קרארוף ארלנג