בָּאודִינְג (בסינית: 保定; בפין-יין: Bǎodìng) היא נציבות עירונית במחוז חֶבֵּיי שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. לעיר היסטוריה בת 2,500 שנה לערך של התיישבות עירונית וכיום היא מתפקדת כנציבות עירונית בכך שהיא כוללת בשטח שיפוטה את אזור המרכז של הרבעים העירוניים ואת העיירות והכפרים שמסביב, בהיקף אוכלוסייה של כ-11.544 מיליון תושבים. כיום באודינג היא אחת הערים החזקות בסין מבחינה תעשייתית כשהיא חלק מאזור הסחר הגדול במדינה יחד עם הערים בייג'ינג וטיינג'ין, והיא גם בין הערים המובילות בעולם בפיתוח תעשייה המתבססת על אנרגיה מתחדשת, להפחתת התעשייה המזהמת.
בעיר יש גם אתרים היסטוריים רבים, כאשר שימשה בתקופות קדומות כמרכז הגנה חשוב לאזור ולבייג'ינג בפרט, וגם במלחמת העולם השנייה שימשה כמרכז אסטרטגי כאשר כוחות צבאיים רבים התבססו בה עם בניית מפקדות ובסיסים צבאיים מבוצרים, כאשר המשיכה לשמש כוח צבאי תוסף להגנה על בייג'ינג והאזור כולו. כך גם מכונה העיר "השער הדרומי של בייג'ינג". בכלל שטח השיפוט יש שרידים תרבותיים הנחשבים כחשובים במעמדם לכל סין.
היסטוריה.
התפתחות לאזור עירוני.
האזור העירוני של באודינג החל להתגבש בין השנים 221-476 לפנה"ס, במקביל לתקופת המדינות הלוחמות שבה שרי צבא ובני אצולה השתלטו על מחוזות ומקומות שונים ברחבי מזרח סין וסיפחו אותם תחת שלטונם. כך היה האזור נתון בין "מדינת ין" ו-"מדינת דזהאו" בתקופת ההתיישבויות הראשונות בו, עד לתקופת הקמת שושלת צ'ין בשנת 221 לפנה"ס. בשנת 477, במהלך תקופת שושלת "בֵּיי (צפון) וֵיי", הפך האזור לנפה בשם "צִ'ינְגְיְוֵּ'אן", ושמר על מעמדו כנפה במשך מאות שנים. האזור היה בעל חשיבות אסטרטגית גדולה כבר מימיו המוקדמים, כאשר בין השנים 618–907 של תקופת שושלת טאנג, שכן בו מטה מפקדת אחד הצבאות ששמרו על החזית הצפון-מזרחית נגד אנשי "Khitan" שהתגוררו באזור צפון סין ועד לדרום מונגוליה. מאוחר יותר שימש כאזור ניצבות חיל מצב הכוחות הממשלתיים שהגנו על הכניסה למחוז שאנשי מהמחוזות העצמאיים שבשטח מחוז חביי של היום. בשנים 907–960 של תקופת חמש השושלות ועשר הממלכות, ובשנים 960–1279 בתקופת שושלת סונג, שימש האזור כנציבות צבאית בהיותו בשטח גבול המריבה שבין שושלת סונג ושושלת ליאו שמצפון לה (הידועה גם כ-"אימפריית Khitan"). בין השנים 960–1279 כבר הפך האזור להתיישבות עירונית גדולה בצפון סין. זאת למרות שהעיר נהרסה עם פלישת הכובשים המונגולים דרומה לסין בהנהגת ג'ינגיס חאן בתחילת המאה ה-13 שבמסגרת אותה תקופה. אולם קצת מאוחר יותר, בשנת 1227 בתקופה שבה עוד התבססה שושלת יואן על ידי המונגולים, נבנתה העיר מחדש.
העיר באודינג בהמשך התפתחות האזור.
בין השנים 1206–1368 של תקופת שושלת יואן ושיקום העיר, התקבל גם שמה הנוכחי כאשר המקום נקרא "אזור באודינג", יחד עם השליטה המנהלית שכבר היה לעיר גם על האזור שסביבה. השם "באודינג" התקבל מאחר שמשמעותו בתרגום חופשי היא "להגן על הבירה", בהתייחס לחשיבותה האסטרטגית באותה תקופה ולקרבתה אל בייג'ינג בירת סין. בין השנים 1368–1644, בתקופת שושלת מינג, קבע הממשל המרכזי את באודינג כאזור פלך גאוגרפי. באודינג תפקדה במשך שנים רבות כבירת מחוז ג'ילי (השם הקודם של מחוז חביי), והיוותה מרכז תרבותי חשוב בתקופת שושלת מינג ותחילת תקופת שושלת צ'ינג. במהלך שושלת יואן ושושלת מינג שאחריה (1368–1644), הועבר תפקיד עיר הבירה של סין מדרום סין אל בייג'ינג, ובאודינג הפכה להיות מעוז ההגנה הראשי של בייג'ינג כנגד התקפות מכיוון דרום והתקפות דרך המעברים של הרי טאיחאנג מכיוון מערב. בתקופת שושלת מינג הפכה באודינג להיות המרכז המנהלי של כל אזור הנציבות שהיה מכונה "באודינג". בתקופת שושלת צ'ינג (1644–1912) המשיכה לעלות בחשיבותה, כאשר שימשה הן כמקום מושב הממשל המחוזי של מחוז ג'ילי (הקודם למחוז חביי של היום), והן כמקום ממשל חלופי של המושל הצבאי של ג'ילי, לצד העיר טיינג'ין. עקב כך גם הפכה באודינג לעיר מבוצרת היטב, עם חומות באורך של יותר משמונה קילומטרים אשר הקיפו את משרדי הממשל המחוזי, משרד המושל הצבאי, שטחים נרחבים של בסיסים צבאיים ואת האקדמיה הצבאית, שהוקמו כולם בעיר עקב חשיבותה האסטרטגית בצפון מזרח סין.
באודינג במאה ה-20 וכנציבות עירונית כיום.
בין השנים 1926–1937, היה אזור דִינְגְג'וֹאוּ מקום "האיגוד הלאומי" של "תנועת החינוך ההמוני", כניסוי של "תנועת הבנייה מחדש". בשנות ה-90 של המאה ה-20 גם "התנועה החדשה של בנייה מחדש" המשיכה להפעיל במקום מרכז לאימונים ולקבלת הישגים מקיפים יותר במטרתה. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה העיר מקום מושבן של מפקדות כוחות הכיבוש היפניים. בשנת 1949, במהלך התקופות המוקדמות של ייסוד הרפובליקה העממית של סין, הפכה באודינג לבירת מחוז חֶבֵּיי החדש יחסית, שקם במקום מחוז ג'ילי, שבוטל בשנת 1928. בשנת 1958 הועבר תפקיד בירת מחוז חביי לעיר טיינג'ין, כאשר איבדה זו את מעמדה כעיריית-מחוז. בשנת 1966 עלה מעמדה של טְייֵנְגִ'ין בחזרה לעיר שאינה כפופה למחוז כלשהו, אלא נתונה ישירות למרותו של השלטון המרכזי בסין - וכך גם קיבלה באודינג בחזרה את מעמדה כבירת מחוז חביי. אולם בשנת 1970 החלה העיר שְה-גְ'יָה-גְ'וָואנְג לגדול בקצב מהיר, והפכה לבירת מחוז חביי במקום באודינג. בחודש דצמבר לשנת 1994 התמזגו העיר באודינג ואזור באודינג להרכב עיר-נציבות באודינג, שקיבלה אחריות ניהולית על 25 מועצות ונפות נוספות שסביב למרכז העיר.
ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 מספר התושבים הכולל בנציבות היה כ-11.544 מיליון תושבים, מתוכם כ-3.154 מיליון בשטח האורבני. רוב תושבי העיר כיום הם בני "האן", כאשר מתגוררים בה גם בני שתי קבוצות אתניות נוספות, בני "חְווֵי" ובני "מָאן".
שטחה של באודינג כיום נראה כצורה מלבנית שמהווה את מרכז העיר, המוקפת בשטחי שדות חקלאיים ההולכים וגדלים על חשבון שטחי המגורים עם ההתרחקות ממרכזה. אותו שטח מרכזי מחולק על ידי מסילת רכבת בשם "ז'ינגואנג", העוברת בעיר בכיוון צפון-דרום. כך גם תחנת הרכבת בבאודינג מהווה מבחינה גאוגרפית ומבחינת התפתחות-עירונית את נקודת המרכז שלה, כאשר חלקה הישן של העיר נמצא ממזרח למסילה ומחולק בעצמו מבחינה מנהלית ל"עיר צפונית" ו"עיר מזרחית", והחלק שהתפתח בבנייה מאוחרת יותר נמצא ממערב למסילה.
מאז הפיכתה לנציבות עירונית, מורכבת כיום באודינג מ-3 מועצות עירוניות, 4 נפות עירוניות, ו-18 נפות:
גאוגרפיה.
טופוגרפיה.
הנציבות העירונית משתרעת על פני 22,368 קמ"ר במרכז-מערב מחוז חביי, היא גובלת בבירת המחוז שה-ג'יאג'וואנג ובחנגשווי מדרום, ב וב ממזרח, ב ובבייג'ינג בירת סין מצפון ובמחוז שאנשי ממערב. העיר עצמה מרוחקת כ-140 קילומטרים מדרום למרכז בייג'ינג, כ-150 קילומטרים ממערב לעיר טיינג'ין וכ-125 קילומטרים מצפון-מזרח למרכז בירת מחוז חביי שה-ג'יאג'וואנג, וממוקמת למעשה במרכז האזור שבין שלוש הערים. באודינג ממוקמת למרגלות מזרח החלק הצפוני של רכס הרי טאיחאנג, כך ששטחה כולל בעיקר אזור הררי בשטחה הצפוני-מערבי, ושיפוע הקרקע כלפי מטה עד אל אזור מישורי המוקף באדמות חקלאיות בשטחה הדרומי-מזרחי, שבו נמצא מרכז העיר. במזרח שטח המישור, ישנם משקעים רבים היוצרים מקווי-מים קטנים ואגמים רדודים אשר חוברים יחד ביצירת אזור בשם "אגם בָּאיְיָאנְגְדְייֵן", שבו שטחי מים עמוקים ומים רדודים עם ביצות, שלל שטחי יבשה בתצורות איים גדולים וקטנים. גם תושבי האיים והאזור של שטח זה נכללים בתחום ניהולה של באודינג. ולמעשה, שליש משטח באודינג נמצא ברכס הרי טאיחאנג במערב, שליש באזור המישור במזרח, ושליש באזור המרכזי ביניהם המכונה "אדמת הילי", שבו נמצא מרכז העיר.
אקלים.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בעיר היא 12 מעלות צלזיוס. יש בה הבדל ברור בין עונות השנה, עם שינוי ניכר יחסית בטמפרטורות בין עונה לעונה. העיר מצויה בתחום אקלים מונסון ממוזג-חמים לח-למחצה. רוב הגשמים יורדים בעונת הקיץ, עם כמות משקעים ממוצעת של 570 מילימטרים במהלך עונת המונסון, בעוד שבחורף יבש והקור מגיע עד מתחת לאפס מעלות צלזיוס. גם בעונת האביב שורר בעיקר יובש עקב מזג אוויר אביך, ובסתיו קריר.
כלכלה.
באודינג ממוקמת במרכזו של אזור כלכלי בשם האזור הכלכלי של בוהאי, המהווה את אזור שלוש הערים בייג'ינג, טיינג'ין ושה-ג'יאגוואנג. אחד המפעלים הגדולים בבאודינג הוא "צָ'יְינָה לָאקי פילם", שהוא יצרן חומרים רגישים לאור וחומרי הקלטה מגנטית הגדול בסין.