טומוגרפיית פליטת פוטון בודד המכונה SPECT (ראשי תיבות של Single Photon Emission Tomography) היא שיטת מיפוי טומוגרפית מתקדמת. הבדקה מתבססת על סריקת הקרינה הנפלטת מהחומר הראדיוקטיבי שהוזרק לגוף, אך מספקת תמונות של חתכי רוחב מפורטים של האיבר הנסרק (בדומה לחתכי הרוחב המתקבלים בסריקת CT). חתכי רוחב אלו נאספים ומעובדים בעזרת תוכנת מחשב לתמונה תלת ממדית המשקפת באופן מדויק את האזור שצולם.
SPECT היא תוספת חשובה לבדיקת מיפוי עצמות המאפשרת להבחין באופן מדויק יותר במיקום הפתולוגיה. טכנולוגיה זאת מאפשרת לבחון באופן יסודי ודקדקני יותר מבנים כמו עמוד השדרה, הירכיים, הברכיים ומפרק הלסת. חריגות ובעיות שנזהה גם במיפוי עצמות שגרתי יזוהו לעיתים קרובות באופן משכנע ומדויק יותר על ידי SPECT .SPECT עשוי אף לאתר חריגות שלד שאינן ניכרות במבט מישורי, עם זאת, למיפוי עצמות רגיל (מישורי) יש רזולוציה גבוהה יותר. מסיבה זו SPECT משלימה, אך אינה מחליפה מיפי עצמות מישורי. בכל מצב רפואי יש להעריך ולבחון את הבדיקה הטובה והמתאימה ביותר לטובת האבחון.
מהלך הבדיקה.
המטופל מגיע למקום הבדיקה, שם מוזרק לווריד החומר הרדיואקטיבי. לרוב, הסריקה תתבצע לאחר כשעתיים, לאחר שהחומר עבר במחזור הדם ושקע בעצמות. הסריקה תתבצע באמצעות מצלמת גמא, שאינה פולטת קרינה, ועוברת לאורך הגוף ומצלמת את פיזור החומר. שיטה זו תדגים בעיקר אזורים בהם יש פעילות גבוהה של אוסטאובלאסטים (תאים בוני עצם). כאשר רוצים מידע אבחוני נוסף יבצעו מספר סריקות בזמנים שונים מזמן הזרקת החומר לווריד. באזורים בהם יש חידוש של רקמת עצם (בעקבות דלקת, שבר, גידול וכו'...) תהיה עליה ברמת הקרינה הנפלטת, בשל שקיעה מוגברת של החומר ברקמה. כמות החומר המוחדרת לגוף היא קטנה מאוד והדעה הרווחת היא שלא נגרם סיכון בריאותי כל עוד הבדיקה אינה נעשית באופן תדיר ושוטף.
מרדכי דוד לוין
רבי מרדכי דוד לוין (ה'תרל"ט; 1879, ברעזא – ז' בשבט ה'תשכ"ז; 18 בינואר 1967, ירושלים) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים, ומחבר סדרת ספרי "דרכי דוד" על הש"ס.
קורות חיים.
נולד בברעזא שבליטא, ללאה ולרב ברוך לוין. בצעירותו גדל אצל סבו. למד בתלמוד תורה המקומי בעיירת הולדתו, ובהיותו בן 14 עבר ללמוד בישיבת לומז'ה, שם הוא התקרב לרב מלכיאל צבי טננבוים מחבר הספר "דברי מלכיאל". לאחר כשנתיים עבר ללמוד בסלובודקה, בישיבת "כנסת בית יצחק", שם למד כחמש שנים, לאחר מכן למד תקופה קצרה בבריסק ועבר לוולוז'ין, שם למד אצל הרב רפאל שפירא (לימים נישא לנינת אחיו). לאחר תקופת לימודו בוולוז'ין עבר הרב מרדכי דוד ללמוד במאלטש אצל הרב זלמן סנדר, שם הוא למד שלוש שנים, עד שנת ה'תרס"ג (1902-1903) כאשר נסגרה הישיבה. בסוף אותה שנה פתח הרב שמעון שקופ ישיבה במאלטש, וכשחיפש בחורים עילויים לפתוח איתם את הישיבה הוא פנה אל הרב מרדכי דוד במכתב, והוא נעתר, וכך נוצרה ביניהם ידידות עמוקה, שבאה לידי ביטוי בחילופי מכתבים תכופים בין השניים. בתקופת לימודו אצל הרב שקופ עלה אביו לירושלים, הרב מרדכי דוד נותר לבדו כשהוא מקדיש את זמנו ללימוד שיטת ההיגיון של הרב שקופ.
בסוף שנת ה'תרס"ו (1906) עלה לארץ ישראל, ובשנת תרס"ז (1906-1907) נכנס ללמוד בישיבת תורת חיים בירושלים, כשהוא נודע אז בכינוי "העילוי מברעזא".
בג' בחשוון ה'תרס"ח (1907) הוא נישא לשיינה גיטל (דור 27 לרש"י, דרך בתו הבכורה של רש"י יוכבד ודרך בנה הריב"ם), אחותו של הרב בן ציון שפירא ונכדתו של אב בית דין ירושלים הרב חיים יעקב שפירא.
לאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבת תורת חיים, שם למד בחברותא עם הרב יצחק מאלצאן מחבר ספר "שביתת השבת" שבו נכתבו הרבה מהערותיו של הרב לוין.
בראשות הישיבה.
בשנת ה'תרע"ד (1914) עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הרב לוין נקרא לעמוד בראשות ישיבה קטנה שהוסיף הרב ד"ר משה אוירבך לתלמוד תורה שבניהולו, בפתח תקווה, תפקיד שמילא במשך ארבע שנים. בתקופה זו קיבל סמיכה מהרבנים הרב חיים ברלין והרב אריה לייב רשקס.
בשנת ה'תרע"ח הוא חזר לירושלים, ואז קיבל לידיו שורה ארוכה של הצעות משרה. לבסוף החליט לקבל את ההצעה שבצדה השכר הנמוך ביותר - ראשות ישיבת עץ חיים, שבה לימד כיובל שנים, עד יום פטירתו. התגורר בשכונת בתי הורודנא. נטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות.
הרב לוין היה נשיא החברה קדישא בירושלים.
חתניו היו הרב יעקב משה קורלנדסקי, מייסד ת"ת יבנה וישיבת תפארת צבי בירושלים, והרב משה פינקל, בנו של הרב אליעזר יהודה פינקל.
דרך לימודו הייתה העמקה בסוגיה. הרב מבריסק אמר כי "סברה שאמר ר' מרדכי דוד אינה ניתנת להיבטל על נקלה".
ספריו.
הותיר אחריו כתבי יד רבים. הספרים שהוצאו עד כה לאור הם:
דרכי דוד - ג' כרכים
הממלכות הנאו חתיות
שומרת אחותי (סרט)
שומרת אחותי (באנגלית: My Sister's Keeper) הוא סרט דרמה המבוסס על סיפרה של ג'ודי פיקו "שומרת אחותי". הסרט בבימויו של ניק קסאווטס ובהשתתפותם של השחקנים: קמרון דיאז, אביגייל ברסלין, סופיה ואסיליביה ואלק בולדווין. הסרט מספר על משפחה הנאלצת להתמודד עם מחלתה של אחת מבנות המשפחה, מנקודת מבטם של בני המשפחה. הסרט יצא לאקרנים ב-26 ביוני 2009.
עלילה.
חייהם של שרה (קמרון דיאז) ובריאן (ג'ייסון פטריק) פיצג'רלד, בתם קייט (סופיה ואסיליביה) ובנם ג'סי (אוון אלינגסון) משתנים לחלוטין כשהם מגלים שקייט חולה בלוקמיה. לאחר שבריאן ושרה מגלים שגם הם וגם ג'סי אינם מתאימים גנטית לשמש כתורמים לקייט, הם מביאים בת נוספת לעולם באמצעות הפריה מלאכותית כתורמת אידיאלית לאחותה קייט. במהלך 11 השנים הבאות אנה (אביגייל ברסלין) תורמת לקייט דם, תאי גזע ורקמות. בגיל 15 קייט סובלת מאי ספיקת כליות ואנה מבינה שהיא תצטרך לתרום לקייט כליה. אנה רוצה לקבל מהוריה את זכויותיה הרפואיות ובכך למנוע מהם לאלץ אותה לתרום איברים לאחותה, לשם כך היא הולכת אל עורך הדין קמפבל אלכסנדר (אלק בולדווין) שמסכים לייצג אותה בבית המשפט.
הסרט מציג את מהלך המשפט כאשר מצד אחד עומדת אנה המיוצגת על ידי עורך דינה, ומן הצד השני אמה שרה המייצגת את עצמה. במהלך הסרט מוצגים סיפורים על עברה של קייט, על האהבה הראשונה שלה ועל ההתמודדות של כל המשפחה עם המחלה.
לקראת סוף הסרט במהלך המשפט ג'סי מספר לכולם שאנה פועלת למעשה בהוראתה של קייט. אנה רצתה לתרום לקייט את הכליה שלה, אך קייט, שלא רצתה לחיות עוד, שכנעה את אנה לסרב. שרה נאלצת להכיר במה שקייט ניסתה לומר לה: שהיא מוכנה למות. קייט מתה בשנתה מאוחר יותר באותו יום עם אמה לצדה.
לאחר מותה של קייט, קמפבל מספר לאנה שהם ניצחו במשפט. כל בני המשפחה ממשיכה בחייהם. שרה, שנטשה את קריירת המשפטים שלה כדי לדאוג לבתה, חוזרת לעבודה, בריאן פורש מתפקידו ככבאי על מנת ללכת לעבוד עם נוער בסיכון, וג'סי מקבל מלגה ללימודי אמנות בניו יורק.
הפקה.
במקור לוהקו לסרט, האחיות דקוטה ואלה פנינג לשחק את קייט ואנה בהתאמה. עם זאת, כשדקוטה שמעה שהיא תידרש לגלח את ראשה לקראת התפקיד, היא ואלה החליטו לא לקחת את התפקידים. שתי האחיות הוחלפו, באביגיל ברסלן שמשחקת את אנה פיצג'רלד ובסופיה וסילייבה שמשחקת את קייט פיצג'רלד.
סלנה גומז
קיישה קאסטל-היוז
אלי איל
אלי איל (אליהו פיינגרש) (19 ביולי 1923 – 5 ביוני 2009, י"ג בסיוון תשס"ט) היה מראשוני אנשי מחלקת הטיס של הפלמ"ח וטייסי חיל האוויר, ומפקד טייסת.
ביוגרפיה.
אליהו פיינגרש נולד בקיץ 1923 בעיירה צֶלֶה (celle) שברפובליקת ויימאר (במאה ה-21, בסקסוניה התחתונה שבגרמניה), ילד שמיני במשפחה בת שתים-עשרה נפשות. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער, והגיע לקיבוץ שריד, שם למד וקיבל את הכשרתו.
הוריו, שלוש אחיותיו ואחיו הצעיר נספו בשואה. יתר אחיו עלו לארץ ישראל ולחמו כחיילים עבריים בצבא הבריטי כנגד הגרמנים.
שירותו בפלמ"ח.
בשנת 1941 התגייס לפלמ"ח, ושירת במחלקת הגלבוע בפלוגה א'. כמקלען השתתף בפיצוץ המכ"ם בסידנא עלי. בנוסף עסק בצילומי אוויר של מטרות בריטיות וערביות. כן לקח חלק באבטחת יישובים, בהורדת מעפילים ובעשייה חבלנית – ב"ליל הגשרים". בנוסף שימש נַשָּק. היה מראשוני אנשי מחלקת הטיס של הפלמ"ח.
שירת בדרגת מ"כ.
באביב 1948 הטיס מטוסי אוסטר במשימות שונות בעיקר לנגב. היה ממקימי טייסת הנגב יחד עם עזר ויצמן וכאשר זה יצא לצ'כוסלובקיה קיבל את הפיקוד על הטייסת. עבר בין יישובי הנגב והקים תשתית ראשונה למנחתים עבור מטוסי האוסטר. בזכות אומץ ליבו תרם רבות לעמידתו של קיבוץ כפר דרום במצור הארוך עליו. במרץ 1948 נחת בתוך קיבוץ יד מרדכי כאשר הביא אליו את גרשון דובנבוים והמריא עם יולדת מאחוריו. ב-19 במאי המריא לטיסת מודיעין מעל לקיבוץ יד מרדכי כאשר מתחתיו עברו מטוסי ספיטפייר מצריים. אחד מהם איתר אותו וניסה להפילו אך כשל.
ייסד מחדש את הטייסת במנחת דורות ממנו פעל עד סוף המלחמה.
שירותו בצה"ל.
משהוקם צה"ל, שירת כטייס בחיל האוויר. הוא עסק בתפקידים שהיו כרוכים בטיסה, במערך הפיקודי ובמערך ההדרכה, בצבא סדיר ובקבע. במילואים שרת במשך ארבעים שנה.
שימש כמפקד הטייסת הראשון בחיל האוויר. הוא היה מפקד טייסת א' מדצמבר 1947, תפקיד שלו נבחר בבחירות דמוקרטיות על ידי חבריו הטייסים. הוא לחם במסגרת הטייסת במהלך כל מלחמת העצמאות. בשנת 1953 השתחרר מצה"ל ובשנת 1956 חזר לשירות סדיר.