ב-2005 נערכה בביתן הלנה רובינשטיין התערוכה "עמק החולה", בה הציג האמן גל וינשטיין הגדלות של כמה מצילומיו של פטר מירום מתוך "שירת האגם הגווע", אותן יצר באמצעות הדבקת צמר פלדה על לוחות לבנים. את רצפת קומת הכניסה לאולם המוזיאון כיסה וינשטיין בלוחות עץ מגולפים וחרוטים בדוגמת אדמה יבשה ומחורצת, זכר לאגם שיובש.
ב-2009 נערכה במוזיאון "בית אורי ורמי" בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד תערוכת האמנות ההיסטורית "שירת האגם", שכללה צילומים, סרטים, מיצבים ופוחלצים. בנובמבר 2010 הועברה התערוכה לגלריה לאמנות בבית אבי חי בירושלים.
רוחמה רז
רוחמה רז (התפרסמה בעבר גם כ"רוחמה"; נולדה ב-13 בינואר 1955) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
רז נולדה כרוחמה זרגרי, בת למשפחה בת שבעה ילדים. הוריה עלו מאיראן ולימים רז תיארה אותם כהורים "מודרניים" ש"הקפידו לדבר עברית ותמכו בנו". גדלה והתחנכה בקטמונים שבירושלים ולמדה בבית ספר ממלכתי דתי ואחר-כך בתיכון באקדמיה למוסיקה בירושלים. את דרכה כזמרת החלה בילדותה יחד עם אחותה, בצמד שהופיע באירועים בית-ספריים ובפסטיבלים בירושלים. ב־1968 השתתפה ב"פסטיבל כישרונות נוער בבירה", שתועד על גבי תקליט, ובו שרה את השיר "לך ירושלים". למדה זמרה קלאסית וגיטרה קלאסית.
בלהקה הצבאית.
עם קבלתה ללהקה צבאית, עברתה את שם משפחתה לרז.
בצבא שירתה בצוות הווי פיקוד המרכז, ובין קטעי הסולו שלה בצוות בלט השיר "אי שם בבקעה".
כשעברה לצוות הווי חטיבת הצנחנים, היה להיטה הגדול כסולנית "בארץ אהבתי השקד פורח" (המילים של לאה גולדברג והלחן של מוני אמריליו), שנשאר מזוהה איתה עד היום.
בהרכב זה הייתה רז סולנית בשירים רבים שהלחין מוני אמריליו: "לכל אחד ירושלים", "אגדת שלושה וארבעה", "למה לא" ועוד, וכן בשיר "צלילי גיטרה" שהלחין סשה ארגוב.
בלהקת פיקוד המרכז, אליה עברה לאחר מכן, שרה כסולנית את השירים "ההר הירוק תמיד", ו"ערב קיץ ויונים", שהלחין אמריליו.
קריירה כזמרת.
עם שחרורה מצה"ל, זכתה רז במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1977 (תשל"ז) עם השיר "רקפת", שהלחין ועיבד מוני אמריליו למילותיה של תלמה אליגון. שיר זה הפך לשיר הנושא של אלבומה השני, שיצא באותה שנה. כמו כן התפרסמו ביצועי השירים שלה "פירות חמישה עשר" ("שלג על עירי") ו"בכרמי תימן".
בדצמבר 1978 השתתפה בפסטיבל שירי הילדים מספר 9 עם השיר "יערית" (מילים: שמרית אור, לחן ועיבוד: קובי אושרת).
בשנת 1979 הוציאה רז אלבום בשם "חלומות". באלבום נכלל אחד מלהיטי הסולו הגדולים ביותר שלה, "חלומות", שכתבה רחל שפירא ללחן של יאיר קלינגר. כמו כן נכללו בו השירים "בחופשתו" (רחל שפירא, חנן יובל) ו"שיר הלל" (ניסן פרידמן, עממי צרפתי).
בדצמבר 1979 השתתפה שוב בפסטיבל שירי הילדים מספר 10 עם השיר "אב לילדתו אומר" (מילים: נחום שגיב, לחן: ניר נמרוד טנא, עיבוד: אילן ויצברג).
ב-1982 השתתפה בתקליט שירי הילדים "28 שירים ראשונים לגיל הרך".
בשנת 1983 נישאה ליגאל גוֹטֶסדינֶר, חבר קיבוץ גלאון שהיה מבוגר ממנה בעשור, אלמן ואב לשלושה. היא עזבה את ירושלים ועברה לקיבוץ, שם נולדו לזוג שתי בנות והיא המעיטה בפעילות מוזיקלית לטובת גידולן.
בתחילת שנות ה-80 הופיעה בסדרה מישל עזרא ספרא ובניו, בתפקיד "זהווה/זהבה", זמרת.
רז חזרה להופיע באמצע שנות השמונים והקליטה את אלבומה "חדשה בעיר", שיצא בשנת 1988. לראשונה החלה רז לבצע שירים בסגנון פופ ורוק רך. בין השירים הבולטים: "ובלילה", "את מי את אוהבת רוחי", "כל כך דומים" ובעיקר "תמיד אותו מדבר". את אלבומה "בלב מולדת קטנה", שיצא בשנת 1991, הפיק שם טוב לוי, שגם הלחין מספר שירים לאלבום. באלבום זה נכללים השירים "כחכות רחל", שנכתב על ידי רחל שפירא ו"במקום פרידה", שרז כתבה לזכר אחותה הבכורה מרים, שנרצחה בפיגוע בקו האוטובוס 405 בשנת 1989.
בשנת 1999 השתתפה רז בשני שירים של להקת כנסיית השכל, "היא הולכת" ו"היינו עושים אהבה", שהופיעו באלבומה של הלהקה, שנקרא בפשטות "כנסיית השכל".
בשנת 2003 יצא אלבומה "אתה יקר לי", שהורכב משירי רחל שפירא וזכה לקבלת פנים חמה. באלבום נכללה גרסה מחודשת ל"חלומות". כמו כן זכתה במקום השני בפסטיבל הלאדינו, שהתקיים במסגרת פסטיבל ישראל 2004, עם שירה "הכלה" (LA NOVIA).
בשנת 2005 הוציאה רז את אלבום הילדים "ספינה משוקולד", שכלל שירים וקטעי קריאה קצרים שכתב אלי רווה. את השירים הלחין רוברט ניסנזון ואלדד ירון עיבד מוזיקלית את האלבום.
בשנת 2007 השתתפה בהקלטת השיר "רוח האדם" (למילים ולחן של סי היימן, בשמת אדמון והמשוקם סיני מיתקי) יחד עם אמנים רבים, להגברת המודעות לשיקום נפגעי נפש בדרך עמותת אנוש. בחנוכה באותה שנה השתתפה בפסטיבל שירי הילדים וזכתה במקום השלישי עם השיר "אוספת בי ימים" (שכתבה נורית בת-שחר צפריר והלחין ליאור דטאוקר). בדצמבר של אותה שנה הוציאה רז אלבום הנקרא "פיסת שמיים", בו היא חידשה כמה משיריה בסגנון קלאסי והוסיפה שירים חדשים. מבקר המוזיקה ישי ויסמן שיבח את האלבום בכתבתו למגזין פנאי פלוס: "האלבום מאופיין בגוון קולי עשיר, את שירתה המדהימה (ואין לי הגדרה אחרת) של רוחמה מלווים אנסמבלים ומקהלות קלאסיות. אלבום נוסטלגי ומתוק כמו געגוע לארץ ישראל התמימה של פעם." על האלבום זכתה רז בפרס אמ"י על שם אהוד מנור - תרומה לזמר העברי.
בשנת 2010 הוציאה בעזרת מרים משולם ובהפקתה את האלבום "שיר השירים אשר לשלמה", ובו היא מבצעת משירי שיר השירים בלחנים של מרקו בחט.
רז מזוהה עם עיר הולדתה ירושלים, ורבים מהשירים ששרה מוקדשים לעירה, ביניהם "לכל אחד ירושלים", "פירות חמישה עשר" (אף על פי שהשיר נכתב במקורו למחזה "מסעות בנימין השלישי" ועוסק בעיירה בגולה) ו"עיר ואם". רוחמה מתאפיינת בסגנון שירים שניתן להגדירם כ"שירי ארץ ישראל היפה והטובה". על כך היא כונתה "הזמיר מירושלים".
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית המציאות של ערוץ 24 "היכל התהילה" והייתה הזמרת היחידה שהעפילה לשלב הגמר בתוכנית, שם זכתה להגיע למקום השלישי.
ב-16 באוגוסט 2018 התקיימה הופעתה הראשונה של רז, מאז שעברה ניתוח להוצאת גידול מגזע המח. בהופעה אירחה רז את יוני רכטר בתור אורח כבוד.
בשנת 2021 הקליטה לאחר תקופה ארוכה שיר חדש שהלחין מוני אמריליו, "בשורה טובה" (אם רק עלה של זית) למילים של לאה נאור
חיים אישיים.
רז נשואה ליגאל ואם לשתיים. מתגוררת ברעננה. בנוסף לקריירה כזמרת, רז היא מורה לפיתוח קול ומלמדת יוגה
אחותה הבכורה, מרים צרפי, נרצחה בפיגוע בקו האוטובוס 405 (1989). לזכרה כתבה רז את השיר "במקום פרידה".
בשנת 2017 עברה רז ניתוח להוצאת גידול מגזע המח. בנוסף, עברה טיפולי הקרנות ושיקום ממושך בבית חולים לוינשטיין.
דיסקוגרפיה.
בשנת 2021 הקליטה את הפיוט 'לכה דודי' בלחן של המוזיקאי יניב ליבוביץ'.
פול מרפי
וילהלם שטייניץ
וילהלם שטייניץ (בגרמנית: Wilhelm Steinitz; 17 במאי 1836, פראג - 12 באוגוסט 1900, ניו-יורק) היה שחמטאי יהודי-אוסטרי, ראשון אלופי העולם בשחמט באופן רשמי, לאחר שזכה באליפות העולם בשחמט 1886. ידוע במיוחד בזכות תרומותיו המקוריות לאסטרטגיה השחמטאית, וכן על רעיונותיו לגבי המשחק העמדתי. שטייניץ נחשב על ידי פרשני שחמט רבים כאחד משני מייסדי השחמט המודרני, לצד פול מורפי.
חייו והקריירה השחמטאית.
וילהלם שטייניץ נולד ברובע היהודי בפראג, האימפריה האוסטרית (כיום בירת צ'כיה) כבן הזקונים למשפחה יהודית שלה 13 ילדים. אביו היה סוחר סדקית. שטייניץ למד לשחק שחמט בגיל 12. הוא היה אמור ללמוד בישיבה לרבנים, אולם כישורי המתמטיקה שלו הביאו את הוריו לרשמו בטכניון בווינה (k.k. Polytechnisches Institut ). בתקופת לימודיו החל לשחק שחמט בצורה אינטנסיבית בשנות העשרים שלו, ובעקבות פרסומו בתחום זה, הוא זנח את לימודי המתמטיקה לטובת השחמט.
בשנת 1861 זכה בתחרות חשובה בווינה, בעקבותיה נשלח כדי לייצג את אוסטריה בתחרות בלונדון בשנת 1862. שטייניץ סיים במקום השישי, אך אדולף אנדרסן, זוכה התחרות העיר הערות חיוביות על איכות משחקיו. לאחר שניצח בדו-קרב את השחקן האיטלקי סרפינו דובואה שסיים חמישי בתחרות, החליט שטייניץ להפוך למקצוען ולהתחיל בקריירה שחמטאית, כאשר קבע את מגוריו בלונדון.
בשנת 1866 ניצח שטייניץ בדו-קרב את אדולף אנדרסן בתוצאה 6–8, ובכך מיצב עצמו כשחקן הפעיל החזק בעולם. מספר סופרי שחמט מתארכים את היותו לאלוף העולם מתאריך זה אם כי אין עדות שהוא תבע את התואר לעצמו בתקופה זו, הגם שמאוחר יותר טען שהוא הפך לאלוף מאז זכייתו נגד אנדרסן. טוענים ששטייניץ לא יכול היה לתבוע את התואר כל עוד פול מורפי היה בין החיים. מורפי הביס את אנדרסן בפער גדול בהרבה 3–8 בשנת 1858 אך פרש מהשחמט זמן קצר לאחר מכן ומת בשנת 1884.
התוצאות שלו בשנים הבאות היו טובות מאוד: מקום שני בתחרות בבאדן באדן בשנת 1870, מקום ראשון בלונדון 1872, מקום ראשון בווינה 1873 ומקום ראשון משותף עם שמעון אברמוביץ וינוור בווינה 1882.
בדו-קרבות הוא הביס את ג'וזף הנרי בלקברן בהפרשים גדולים בשנת 1872 (+7 −0 =1) ובשנת 1876 (+7 −0 =0), וכן מחץ את יוהנס צוקרטורט (+7 −1 =4) לאחר שצוקרטורט טען להיותו השני בעולם בשנת 1871 לאחר שניצח את אנדרסן בצורה משכנעת.
שטייניץ היטיב לשחק משחק עיוור ובשנת 1867 שיחק שישה משחקים סימולטניים עוורים, מתוכם זכה בשלושה וסיים שלושה בתיקו.
שטייניץ היה נמוך קומה, כ-1.5 מטר, צולע וסובל מארתריטיס, בעל לשון חדה ומזג אלים. כתוצאה מכך התדרדרו יחסיו עם קהיליית השחמט בלונדון, ובשנת 1883 החליט לעזוב את אנגליה ולעבור לניו-יורק, שם חי עד יום מותו.