ב-24 באוגוסט, יבגני ינין , סגן שר החוץ האוקראיני, טען כי טיסת פינוי נחטפה והוטסה לאיראן. עם זאת, גם ממשלת איראן וגם ממשלת אוקראינה הכחישו שהתרחש אירוע כזה.
ב-26 באוגוסט התרחש פיצוץ מחוץ לנמל התעופה בקאבול, אשר הביא למספר רב של הרוגים ופצועים. מוקדם יותר באותו יום דו"ח מודיעין הצביע על כך ש"פיגוע טרור קטלני מאוד" עשוי להתרחש בשדה התעופה תוך מספר שעות.
השפעה על אזרחים.
חלק מהמקומיים, בייחוד נשים, חששו מחזרת שלטון הטליבאן, וחלקם סיפרו כי הם מרגישים נבגדים ונטושים על ידי ממשלת גאני ובעלות הברית בנאט"ו. רחובות קאבול היו פקוקים ומלאים תושבים הממהרים לעבר שדה התעופה, אשר חלקם נטשו את כלי הרכב והמשיכו ברגל בין הרכבים. תורים ארוכים השתרכו מחוץ לשדה התעופה ולשגרירויות זרות, כאשר תושבים ממתינים בחום בתקווה שיוכלו להבטיח ויזות או טיסות אל מחוץ למדינה. תושבים שעבדו עם הממשלה ועם ארגונים בינלאומיים סיפרו כי השמידו את תעודות הזהות שלהם כדי להימנע מלהיות מסומנים על ידי הטליבאן, ורבים מאלה שנמלטו לשדה התעופה לא לקחו עמם רכוש. מיעוט של התושבים חגג את התקדמות הטליבאן. יום לפני הנפילה, מנהל מעבדת המדיניות באפגניסטן, טימור שרן, אמר לרדיו אירופה החופשית/רדיו חרות כי "כשעשיתי קניות בעיר היום הרגשתי שאנשים שרויים בתחושת תקיעות; תקועים בעתיד לא בטוח ואף פעם לא מסוגלים לחלום, לשאוף, לחשוב ולהאמין יותר". זריפה גפארי , ראשת עיריית מיידן שר לשעבר, שעבדה עם משרד הביטחון בקאבול, אמרה לתקשורת כי "אין מי שיעזור לי או למשפחתי. אני פשוט יושבת איתם ועם בעלי. והם יבואו בשביל אנשים כמוני ויהרגו אותי. אני לא יכולה לעזוב את המשפחה שלי. ובכל מקרה, לאן הייתי הולכת?"
עוד דווח כי מכירות הבורקה (המכונה באפגניסטן "צ'דארי") זינקו בימים שקדמו להגעת הטליבאן, והמחיר של כל יחידה עלה מכ-200 אפגני לכ-3,000 אפגני (בערך כ-7.50 ש"ח ל-112 ש"ח), בשל החשש שהטליבאן יטיל את לבישתו מחדש כחובה על נשים ויסמן כמטרה נשים שסירבו. אישה אחת בקאבול סיפרה לגרדיאן כי סטודנטיות פונו ממעונות האוניברסיטה שלהן לפני שהטליבאן הצליח להגיע אליהן וכי נשים בעלות השכלה אוניברסיטאית ברחבי העיר מסתירות את התעודות. ח'לידה פופאל , לשעבר קפטנית נבחרת אפגניסטן בכדורגל נשים, יעצה לשחקניות נבחרת הנשים לשרוף את המדים כדי להימנע מפעולות תגמול. חנויות בעיר החלו לקשקש על פרסומות המציגות נשים ולהסירן, וכרזות שעליהן תמונות של נשים הושחתו.
התושבים דיווחו על עלייה גדולה במחירי המזון. מספר רב של ספקים בקאבול ניסו לפרוע את מניותיהם בתקווה לגייס מספיק כסף כדי להימלט מהמדינה. כמו כן, הועלו חששות לגבי אלפי הפליטים שנמלטו מהתקדמות הטליבאן במקומות אחרים במדינה וכעת מצאו את עצמם תקועים בקאבול.
בערב יום הנפילה פרסם המוזיאון הלאומי של אפגניסטן הודעה בפייסבוק בה נכתב כי המשך המצב יגרום "דאגה עצומה לבטיחות חפצי המוזיאון והסחורה עבור עובדי המוזיאון". צוותי הבריאות הניידים של ארגון הבריאות העולמי בעיר הפסיקו את פעילותם עקב חששות בטיחותיים וכי האספקה של ציוד רפואי דרך שדה התעופה נפגעה משמעותית.
ב-16 באוגוסט רוב רחובות העיר היו שוממים, למעט אלו המובילים לשדה התעופה, עם עסקים סגורים ומחסומי אבטחה של הצבא אשר אינם מאוישים. עם זאת, לוחמי הטליבאן נצפו צועדים עם דגלם ונשקם ומצלמים תמונות סלפי ליד אתרים חשובים בקבול. חיילי הטליבאן נצפו גם הם כשהם עוברים מדלת לדלת בחיפושים אחר עובדי ממשלה אפגניים ופעילי לזכויות אדם. בימים שלאחר הנפילה דיווחו מספר תושבים כי הטליבאן הטיל איסור על יציאת נשים מבתיהן ללא גבר מלווה וכי מספר עסקים בעיר שהיו בניהול נשים נסגרו. תחנות טלוויזיה מקומיות החלו לצנזר שידורי חוץ ובידור, בעוד גופי השידור הממשלתיים הפסיקו לשדר כמעט את כל השידורים, מלבד הצהרות הטליבאן והטפות אסלאמיות. הטליבאן החל גם לסלק נשים עיתונאיות מתפקידן.
תגובות.
נשיא אפגניסטן לשעבר, חאמיד כרזאי, קרא בפומבי להעברת שלטון שקטה, והבטיח שהוא יישאר בקאבול יחד עם בנותיו.
ארצות הברית, גרמניה, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, קנדה, הודו ושוודיה פינו את שגרירויותיהן. סין, איראן, פקיסטן, רוסיה וטורקיה הודיעו כי אינן מתכוונות לסגור את השגרירויות שלהן. כמה ממשלות, בהן שוודיה, גרמניה ופינלנד, הודיעו כי הן עתידות להשהות את כספי סיוע הפיתוח לאפגניסטן. מדינות אחרות, כולל אלו שאין להן נוכחות דיפלומטית באפגניסטן, החלו או האיצו את המאמצים לסייע לאזרחיהן לעזוב את המדינה.
על פי נורת' פרס, אתר חדשות סורי, מורל הגופים הג'יהאדיסטים והקיצוניים באזורים כמו סוריה ועיראק, כולל תחריר א-שאם, עלה באופן דרמטי בעקבות נפילת קאבול. קולין קלארק, מנהל מחקר במרכז סופאן אמר כי הוא "צופה גל תעמולה כבד [מצד קבוצות ג'יהאדיסטיות], במיוחד לקראת יום השנה ה-20 לפיגועי 11 בספטמבר". השתלטות הטליבאן זכתה לתשואות גם בקרב קבוצות ימין רדיקלי בצפון אמריקה ובאירופה.
מיכאיל גורבצ'וב, מנהיג ברית המועצות שפיקח על הנסיגה הסובייטית מאפגניסטן בשנת 1988, טען כי "נאט"ו וארצות הברית היו צריכות להודות בכישלון מוקדם יותר" וכי הקמפיין של נאט"ו באפגניסטן היה "מפעל כושל מלכתחילה" שהתבסס על "הגזמה של איום ורעיונות גאופוליטיים המוגדרים בצורה גרועה". זוכת פרס נובל מלאלה יוספזאי, ששרדה ניסיון התנקשות על ידי טהריק-אי-טליבאן פקיסטן בשנת 2012, אמרה כי היא "בהלם מוחלט" ו"דואגת מאוד לגבי נשים, מיעוטים ופעילי זכויות אדם". הסופר האפגני ח'אלד חוסייני שיתף גם הוא את חששותיו לגבי עתיד זכויות האישה באפגניסטן והביע את תקוותו שהטליבאן לא יחזור "לאלימות ולאכזריות" של שנות התשעים. ארגון Human Rights Watch מסר כי "העמידה לצד נשים אפגניות במאבקן ומציאת כלים ללחוץ על הטליבאן והרצון הפוליטי לעשות זאת, היא המעט – המעט ביותר – שהקהילה הבינלאומית יכולה לעשות". ארגון אמנסטי אינטרנשיונל מסר כי המצב הוא "טרגדיה שצריך היה לחזות ולמנוע" וקרא לממשלות "לנקוט בכל האמצעים הדרושים כדי להבטיח מעבר בטוח החוצה מאפגניסטן לכל מי שנמצא בסיכון על הכוונת של הטליבאן".
ניתוח.
פרשנים ואנשי ציבור רבים תיארו את נפילת קאבול והרפובליקה האסלאמית כאסון משמעותי וככישלון עבור נאט"ו. הפוליטיקאי הגרמני ארמין לאשט, שר-נשיא נורדריין-וסטפאליה ויורשה של אנגלה מרקל בהנהגת ה-CDU/CSU , הצהיר כי מדובר ב"כישלון הגדול ביותר שספגה נאט"ו מאז הקמתה וזהו שינוי עידן שאנו מתמודדים איתו". יו"ר ועדת החוץ הבריטית של הפרלמנט הבריטי, טום טוגנדהאט, הצהיר כי ההתמוטטות היא "אסון המדיניות הגדול ביותר מאז סואץ". העיתונאי ניק טורס טען כי "ללא הערכה מחודשת אמיתית הפעם, ארצות הברית מסתכנת בנפילה לדפוסים שחוקים, שעלולים ביום מן הימים לגרום לכישלונות הצבאיים בדרום-מזרח ובדרום-מערב אסיה להיראות קטנים מאוד".
אולם חלקם דחו טענות על כישלון. בנאום בפני בית הנבחרים הבריטי ב-18 באוגוסט, טען ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון כי בריטניה הצטרפה "למשימה להכחיד את אל-קאעדה במדינה זו ולעשות כל מה שיכולנו כדי לייצב את אפגניסטן, למרות כל הקשיים והאתגרים שידענו שנעמוד בפניהם והצלחנו במשימת הליבה הזו", ובנוסף קבע כי "מה שלא נכון הוא לומר שממשלת בריטניה לא הייתה מוכנה או לא צפתה זאת".
נשיא ארצות הברית ה-45, דונלד טראמפ, הגדיר את נסיגת הכוחות כ"השפלה" הגדולה ביותר בהיסטוריה של מדינתו ואמר כי בתחילה היה מוציא את האזרחים והדיפלומטים האמריקאים, אחר כך את משתפי הפעולה האפגנים שלהם, את כל הציוד המתקדם של הצבא הלאומי האפגני שנתרם על ידי הצבא האמריקאי ובשלב האחרון מוציא את הצבא, כל זאת בתנאי שהטליבאן עומד בהסכם דוחה . בנוסף, הנשיא לשעבר הביע את התנגדותו למדיניות ההתערבות של מדינתו, ומתאר אותה כ"החלטה איומה" להתערב במזרח התיכון, וכי היא לא שיפרה את המצב ב-20 השנים האחרונות.
גורמים.
קריסת ממשלת אפגניסטן.
הערכות קהילת המודיעין האמריקאית קבעו במקור כי קאבול עשויה ליפול בתוך חודשים או שבועות לאחר נסיגת הכוחות האמריקאיים מאפגניסטן, אם כי המצב הביטחוני הידרדר במהירות, מה שהוביל את הנשיא ג'ו ביידן להודות ב-16 באוגוסט כי "הדבר התפתח מהר יותר משציפינו".
כמה גורמים אפגנים הטילו את האשמה לקריסה למרגלות ממשלת גאני. ראש מועצת הפיוס הלאומי האפגנית עבדאללה עבדאללה גינה את בריחתו של גאני מהמדינה וקבע כי "נשיא אפגניסטן לשעבר עזב את אפגניסטן והותיר את המדינה במצב קשה זה. אלוהים צריך להוכיח אותו על מעשיו". הגנרל ביסמילה חאן מוחמדי , לשעבר ראש המטה של צבא אפגניסטן ושר הביטחון הזמני, צייץ בטוויטר "הם קשרו את ידינו מאחור ומכרו את המדינה. יקולל גאני וכנופייתו". מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, אמר כי "בסופו של דבר, ההנהגה הפוליטית האפגנית לא הצליחה לעמוד מול הטליבאן... כישלון זה של ההנהגה האפגנית הוביל לטרגדיה שאנו עדים לה כיום".
הקריסה הממשמשת ובאה של כוחות הביטחון הלאומי האפגניים (ANSF) , וחוסר יכולתם לעמוד במתקפת הטליבאן היו גם כן מוקד לביקורת. נטען כי אף על פי שמאז 2001 ארצות הברית השקיעה למעלה מ-85 מיליארד דולר להכשרת כוחות הביטחון האפגניים וציודם, הכוחות האפגניים הוכיחו שהם חסרי יכולת, בלתי מתאימים ולא-מאומנים כדי להתמודד עם ההתקוממות המתקרבת.
נסיגת נאט"ו.