בפברואר 2018 פורסמו תגובות בעילום שם באתר "School Library Journal", בטענה שדשנר הטריד מינית. בארבע תגובות נטען להטרדה מצד דשנר, ושתיים נוספות אמרו שדיווחו עליו באתר מדיום על הטרדה. אחד המגיבים טען מאוחר יותר כי היה אחד המאשימים ואמר כי הם "בדו את הטענות". אחד מאותם מגיבים טען כי היה נתון ל"חודשים של מניפולציות, ניצול וגזלייטינג". בעקבות זאת, סוכנו של דשנר, מייקל בורט, הצהיר כי הוא "לא יכול היה מצפונית להמשיך לעבוד איתו". דשנר פרסם הצהרה בטוויטר, שבה נאמר, בין השאר:
בעקבות ההאשמות הצהירה ב-2018 המוציאה לאור של דשנר, רנדום האוס (Penguin Random House), כי לא תפרסם ספרים נוספים שלו. ההאשמות היו חלק מתנועת Me Too.
ספריו.
ספריו של דשנר פונים לבני נוער צעירים. כתיבתו היא בדרך כלל בז'אנר הרפתקאות, הישרדות ומדע בדיוני. "הרץ במבוך", ספרו הידוע והמצליח ביותר, שאף יצא כסרט, הגיע ל-100 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס לסדרות ילדים ב-21 בספטמבר 2014, יומיים לאחר יציאת העיבוד לסרט של הספר.
כתב ההברות של גבל
טוניסיה הצרפתית
המטבח הצמחוני
המטבח הצמחוני מתבסס על אכילת מזון העומד בסטנדרטים של צמחונות בכך שהוא איננו כולל מוצרי בשר ורקמות מהחי (כגון ג'לטין או אנזים הגבנה שמקורו בבעלי חיים). צמחונות לקטו-אובו (הסוג הנפוץ ביותר של צמחונות בעולם המערבי) כוללת ביצים ומוצרי חלב (כגון חלב וגבינה ללא אנזים הגבנה). צמחונות לקטו כוללת מוצרי חלב אך לא כוללת ביצים, ואובו-צמחונות כוללת ביצים אך לא כוללת מוצרי חלב. הסוג המחמיר ביותר של צמחונות הוא טבעונות, אשר איננו כולל שום מוצרים מהחי, כולל מוצרי חלב, דבש, ומספר סוכרים מזוקקים אם הם סוננו והולבנו בתהליך הכולל שימוש בעצמות של בעלי חיים. ישנם גם אנשים הבוחרים להיות צמחונים באופן חלקי, כגון פסקטריאנים אשר אוכלים דגים אך נמנעים מלאכול סוגים אחרים של בשרים.
ישנו מגוון רחב של מזונות צמחוניים כולל מספר מזונות שפותחו לאורך השנים על מנת שהם יהיו מותאמים לתזונה צמחונית/טבעונית, בין אם הדבר נעשה על מנת לספק תחליף קולינרי למרכיבים שהיו אמורים להכיל בשר במתכון המקביל הלא-צמחוני, או משום שהדבר נעשה על מנת להבטיח שאנשים המקפידים על תזונה צמחונית עדיין יהיו מסוגלים לקבל מדי יום את הכמות הנדרשת של חלבונים, ויטמין B12, וחומרים מזינים אחרים בכדי שישמרו על בריאותם.
מזונות צמחוניים בולטים.
פריטי מזון הנחשבים כמתאימים לכל האנשים שמקפידים על תזונה צמחונית (כולל טבעונים):
פריטי מזון שאינם מותאמים לטבעונים, אך אשר אותם אוכלים צמחונים רבים:
צמחונים מעצם הגדרתם אינם יכולים לצרוך בשר או מוצרים עם רקמות מן החי, בעוד שהם אינם מבצעים שינויים אחרים בתזונה שלהם. עם זאת, בפועל, בהשוואה לאנשים שאינם צמחונים, ניתן לומר שצמחונים בממוצע נוהגים לצרוך הרבה יותר מפריטי המזון הבאים:
בהשוואה לאנשים שאינם צמחונים, ניתן לומר שצמחונים בממוצע נוהגים לצרוך בהרבה פחות מפרטי המזון הבאים:
בעוד שהשינויים שמוזכרים לעיל קיימים אצל אנשים רבים שמקפידים על תזונה צמחונית, לא כל הצמחונים מקפידים על אותם הדברים באותו האופן. אף על פי כן, מידע זה רלוונטי כאשר שוקלים את ההשפעות הבריאותיות של אימוץ תזונה צמחונית. בעוד שדיאטה המורכבת רק מסוכריות שמופקות מסוכר יכולה להיות מבחינה טכנית גם "דיאטה צמחונית", הדבר צפוי להוביל לתוצאה שונה באופן מהותי לבריאות של האדם שאוכל רק סוכריות בהשוואה לאנשים שמקפידים על התזונה הצמחונית אשר עליה מקפידים מרבית הצמחונים.
יתרונות בריאותיים.
במחקרים אפידמיולוגיים שונים שבוצעו לאורך השנים התגלה שישנו קשר בין דיאטות צמחוניות למספר תוצאות בריאותיות חיוביות. במחקר שנתמך על ידי הסוכנות האמריקנית המכונים הלאומיים לבריאות (NIH), נבדקו דפוסי תזונה שונים וכמו גם הקשר ביניהם לגורמי סיכון מטבוליים ולתסמונות מטבוליות. במחקר שכלל 773 נבדקים אשר מהם 35% מהנבדקים היו צמחונים, 16% מהנבדקים היו צמחונים למחצה ו-49% לא היו צמחונים, התגלה מגמה מובהקת עבור חלק ניכר מהנבדקים שהיו צמחוניים לפיה כל גורמי הסיכון המטבוליים למעט HDL היו נמוכים יותר מיתר הנבדקים, וכמו גם היה סיכון נמוך יותר להתפתחות של תסמונות מטבוליות בהשוואה לאנשים שלא הקפידו על תזונה צמחונית. גורמי סיכון מטבוליים כוללים HDL, טריגליצרידים, גלוקוז, לחץ דם סיסטולי, לחץ דם דיאסטולי, היקף מותניים ומדד מסת גוף (BMI). תסמונות מטבוליות הן מקבץ של הפרעות הקשורות לסיכון מוגבר להתפתחות של סוכרת ולמחלות לב וכלי דם. במחקר "Adventist Study 2" הישוו את הצריכה הממוצעת של כל קבוצת מזון לדפוסים צמחוניים בהשוואה לדפוסים לא צמחוניים. ניתן להסביר את היתרונות הבריאותיים כעלייה בצריכה של פריטי מזון מסוימים, וכי הדבר לא בהכרח נובע מכך שמפסיקים לצרוך מוצרים מן החי.
אחת מהמסקנות שעלו במחקר "Adventist Study 2" הוא שהתזונה הצמחונית לא בהכרח תוביל תמיד ליתרונות בריאותיים וכי הדבר תלוי בעיקר בצריכה של פריטי מזון מסוימים כאשר מקפידים על תזונה צמחונית. המכון הלאומי לבריאות ממליץ על צריכת 1600 קלוריות ביום עבור אנשים המקפידים על צמחונות לקטו-אובו, כאשר יום טיפוסי יכול לדוגמה לכלול תפוזים, פנקייק, חלב, וקפה לארוחת בוקר, מרק ירקות, בייגל, גבינה אמריקאית, וסלט תרד לארוחת הצהריים, וחביתה, גבינת מוצרלה, גזר, לחם מחיטה מלאה, ותה לארוחת הערב.
אדואר לואי
אדואר לואי (בצרפתית: Édouard Louis; נולד ב-30 באוקטובר 1992 בשם אדי בְּלִגֵּל, Eddy Bellegueule) הוא סופר צרפתי.
ביוגרפיה.
לואי נולד בשם אדי בלגל בעיירה במחוז פיקרדי שבצפון צרפת, ובה גדל והתחנך. שנות ילדותו ונעוריו בעיירה יהיו הבסיס לספרו הראשון, רומן אוטוביוגרפי בשם "הסוף של אדי". לואי נולד למשפחה אשר סבלה מעוני וממחסור, לואי מעיד כי הוריו נאלצו להתבסס על סיוע רשויות הרווחה בצרפת על מנת לקיים את המשפחה. אביו עבד כפועל במפעל יצור סמוך לעיירה, עד שנאלץ להפסיק עם עבודתו עקב תאונת עבודה. אימו עבדה לסירוגין כמטפלת לגיל השלישי. סביבה זו, על העוני, האלכוהליזם, ההומופוביה והגזענות שבה תהיה עיקר עיסוקו בהמשך כסופר.
לואי היה הראשון ממשפחתו שעזב את העיירה לטובת לימודים אקדמאים. הוא בוגר האוניברסיטאות אקול נורמל סופרייר ובבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, שתיהן מן הנחשבות בצרפת. בשנת 2013 שינה באופן רשמי את שם משפחתו מבלגל ללואי.
באותה שנה פורסמה האנטולוגיה Pierre Bourdieu" L'insoumission en héritage" אותה ערך לואי, שעסקה בהגותו של הסוציולוג הצרפתי פייר בורדייה.
בשנת 2014 פרסם את ספרו הראשון רומן אוטוביוגרפי בשם "הסוף של אדי". הספר זכה לתשומת לב תקשורתית רבה. לואי זכה לתשבחות רבות הן על כתיבתו הספרותית והן על סיפורו האישי. הספר עורר שיח על היחס למעמד הפועלים בצרפת. הספר היה לרב מכר ותורגם ל20 שפות שונות. לואי זכה בפרס פייר גואנין למאבק בלהטבפוביה ולמען שיוון זכויות על ספרו זה.
בשנת 2014 פרסם מכתב פתוח בעיתון הצרפתי לה מונד, יחד עם הפילוסוף והסוציולוג הצרפתי השמאלי ג'פרוי דה לגסנרי . בו קראו לבחינה מחדש את היחס והלגיטימציה לאידאולוגיות ימניות קצוניות בשיח הפוליטי בצרפת וכמו כן קראו לאינטלקטואלים לגלות מוערבות בשיח הציבורי.
בשנת 2016 פרסם את סיפרו השני "היסטוריה של אלימות", הספר מספר על אונס וניסיון רצח אותו חווה לואי בערב חג המולד בשנת 2012. הספר עוסק במעגל האלימות המתמשך בחברה האנושית. עליו היה מועמד לואי ברשימה הקצרה בפרס דבלין הבינלאומי לספרות .
בשנת 2017 פורסם בעמוד השער של העיתון ניו יורק טיימס מאמר מאת לואי תחת השם "מדוע אבי מצביע למארין לה פן". המאמר פורסם ערב הבחירות לנשיאות צרפת 2017. עיקר טענתו של לואי במאמר הייתה כי העלייה בשיעור התמיכה במפלגות הלאומניות בקרב השכבות המוחלשות כדוגמת ההאיחוד הלאומי (צרפת) של מרין לה פן היא תוצאה של שינוי סדריי העדיפויות בשמאל הצרפתי.
בשנת 2018 פרסם את ספרו השלישי "מי הרג את אבי" בו מגולל לואי, בהשראת סיפור חיו של אביו, את חיהם של הפועלים בעיירות הפריפריה בצרפת, תוך הבאת סיפורו של אביו אשר נאלץ לשוב לעבודתו, על אף תאונת עבודה קשה שלא אפשרה לו לעשות כך, וזה כתוצאה מקיצוץ הסיוע והתמיכה של מערכת הרווחה בצרפת.
יצירתו.
כתיבתו של לואי מאופיינת בעיסוק נרחב בנושאים חברתיים. הוא כותב על עוני, הדרה ואפליה, מרבה לעסוק בהומופוביה ושנאת זרים. כתיבתו משלבת משלב לשוני גבוה לצד שפת יומיום במשלב הנפוץ בקרב השכבות המוחלשות. לואי מעיד על כתיבתו כי אלימות היא המרחב הספורתי העיקרי בו הוא פועל, כמו סופרים לפניו שהעמידו את השגעון או המלחמה בלב כתיבתם.
בכתיבתו ניכרת השפעתם של סימון דה בובואר, ג'יימס בולדווין, ויליאם פוקנר ופייר בורדיה.
ספריו שראו אור בעברית.
• הסוף של אדי, תרגמה: רמה איילון, עם עובד, 2018.
• היסטוריה של אלימות, תרגמה: רמה איילון, עם עובד, 2020.
הילי לואיס
הילי לואיס (נולדה ב-11 ביוני 1981) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה, קולנוע ישראלית ואושיית רשת.
ביוגרפיה.