הממציא השותף של האניאק, ג'ון מאוצ'לי, שעזב מאז את תפקידו כפרופסור בבית הספר מור כדי לייסד חברת מחשבים משלו יחד עם ג'ון פרספר אקרט, עשה נסיעות תכופות לוושינגטון הבירה במהלך תקופה זו, והיה עוצר לבקר את מחשב האניאק באברדין. מאוצ'לי העסיק בחברתו את ג'ין ברטיק ובטי הולברטון, וקיווה לשכנע גם את מקנולטי.
במקום זאת, מאוצ'לי ומקנולטי נישאו ב-1948, בניגוד לרצונם של הוריה, והיא התפטרה מעבודתה באברדין. בני הזוג, יחד עם שני ילדיו מנישואיו הראשונים, חיו בתחילה בבית הסמוך לאוניברסיטת פנסילבניה, ובשלב מאוחר יותר עברו לבית חווה גדול באמבלר, פנסילבניה. עם מאוצ'לי, למקנולטי היו חמישה ילדים.
חיים מאוחרים.
קיי מקנולטי עבדה על הנדסת תוכנה של מחשבים חדישים יותר, כולל מחשבי בינאק ו-UNIVAC I שהחומרה שלהם תוכננה על ידי בעלה.
בשנת 1980, בעלה, ג'ון מאוצ'לי נפטר עקב מחלה.
בשנת 1985, נישאה שנית, לצלם סברו אנטונלי. בשנת 1996, לאחר מאבק ארוך במחלת פרקינסון, בעלה השני נפטר; קיי עצמה סבלה מהתקף לב בזמן שטיפלה בו, אך החלימה ממנו.
לאחר מותו של מאוצ'לי, קיי המשיכה את מורשתם של חלוצי האניאק על ידי כתיבת מאמרים, הרצאות, לעיתים קרובות יחד עם ג'ין ברטיק איתה היא שמרה על קשר עד יומה האחרון, ופינתה את מירב זמנה לראיונות עם כתבים וחוקרים.
קיי מקנולטי נפטרה לאחר מאבק במחלת הסרטן בווינדמור, פנסילבניה, ב-20 באפריל 2006, בגיל 85.
מורשת.
בשנת 1997, אנטונלי הוכנסה להיכל התהילה הבינלאומי של נשים בטכנולוגיה, יחד עם חמש מתכנתות האניאק האחרות, על תרומתן לתכנות מסלולים בליסטיים.
בתקופת הזוהר של האניאק, אנטונלי וחברותיה המתכנתות לא זכו להכרה הראויה. אי הנראות של מתכנתי האניאק, הן בשל היותן נשים והן בשל סודיות עבודתן במיוחד בזמן המלחמה, הרחיקה אותן מאור הזרקורים.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט דוקומנטרי בשם "רוזיס סודי ביותר: ה"מחשבים" הנשיים של מלחמת העולם השנייה". הסרט התרכז סביב ראיונות עומק של שלוש מתוך שש המתכנתות, תוך התמקדות בתרומותן הראויה לשבח למאמץ המלחמתי במהלך מלחמת העולם השנייה.
צוות האניאק היווה גם את ההשראה לסרט התיעודי עטור הפרסים "The Computers" משנת 2013. סרט תיעודי זה, שנוצר על ידי Kathy Kleiman ופרויקט המתכנתים של האניאק, משלב צילומים ממשיים של צוות האניאק משנות ה-40 וכולל ראיונות עם חברות הצוות על תקופת העבודה משותפת באניאק. זהו הסרט התיעודי הראשון מתוך סדרה של שלושה, כאשר סרטי ההמשך קיבלו "את השמות The Coders" ו-"The Future-Maker".
ביולי 2017, אוניברסיטת דבלין סיטי (DCU) קראה לבניין המחשוב שלהם על שמה של קתלין (קיי) מקנולטי.
בשנת 2019, לאחר סקר ציבורי שבו אנטונלי ניצחה מועמדים כמו הבוטנאית אלן האצ'ינס, המדען והממציא ניקולס קאלן, הגאולוג ריצ'רד קירוואן, הכימאית אווה פילבין וההידרוגרף סר פרנסיס בופורט, בחרו במרכז האירי למחשוב גבוה (ICHEC), לקרוא על שמה (קיי) את מחשב העל הראשי החדש שלהם. מחשב זה עתיד לשמש כמחשב העל הלאומי של אירלנד למחקר אקדמאי.
פיגומים (כתב עת)
פיגומים - מגזין להגות סוציאליסטית הוא כתב עת העוסק בהגות סוציאליסטית עכשווית. בכתב העת מתפרסמים מאמרים מקוריים ומתורגמים של כותבים בעלי השקפה סוציאליסטית בנושאי פוליטיקה, כלכלה, חברה ותרבות.
חברי המערכת הם: בועז גרפינקל, אדם חפץ, אלי למדן, נעמה קוניק, כרמל שצמן. כתב העת ראה אור לראשונה ב-30 באפריל 2020.
פיגומים פועל דרך "דעה - עמותה לתיקון חברתי". האתר הוקם בסיוע כספי של קרן ברל כצנלסון.
גדודי אל-אשתר
גדודי אל-אשתר (בערבית: سرايا الأشتر) היא קבוצה מיליטנטית שיעית בבחריין שהוגדרה כארגון טרור על ידי בחריין, מצרים, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, ארצות הברית, קנדה ומדינות נוספות.
הגדרה כארגון טרור.
ב-22 בדצמבר 2014, גדודי אל-אשתר הוגדרה כארגון טרור על ידי הממלכה המאוחדת.
ביוני 2017, גדודי אל-אשתר הוגדרה כארגון טרור על ידי בחריין, מצרים, איחוד האמירויות וערב הסעודית. משרד החוץ של ארצות הברית הגדיר את הקבוצה כארגון טרור, החל מיולי 2018.
אידאולוגיה.
גדודי אל-אשתר הצהירו כי הם נאמנים לממשלת איראן, ושהם שותפים של משמרות המהפכה האסלאמית.
פיגועים.
על פי הדיווחים, הקבוצה לקחה אחריות על יותר מ-20 פיגועים בבחריין, שהפיגועים היו מכוונים בעיקר כלפי המשטרה וכוחות הביטחון של המדינה.
הקבוצה הוגדרה כארגון טרור על ידי בחריין בעקבות הפצצה באל-דיח, שבה נהרגו שלושה שוטרים.
פפנאש
רייבן סונדרס
רייבן סונדרס (באנגלית: Raven Saunders; נולדה ב-15 במאי 1996) היא אתלטית אמריקאית סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) ואלופת ארצות הברית (2017) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה.
סונדרס נולדה וגדלה בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. מתאמנת באוניברסיטת מיסיסיפי בהדרכתה של קוני פרייס-סמית'.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.35 מטר אותה קבעה בהדיפה השישית והאחרונה.
אלופת ארצות הברית ושנייה בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה בסוף יוני 2017 היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא איש חדש של 19.76 מטר, לפני דניאלה היל (19.64 מטר) ומישל קרטר (19.34 מטר). התוצאה שקבעה דירגה אותה בסוף השנה במקום השני בעולם. חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת בתחילת אוגוסט היא סיימה במקום עשירי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.86 מטר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 18.63 מטר ועלתה מהמקום הרביעי, תוצאה שהייתה מובילה אותה למקום חמישי בגמר.
באליפות ארצות הברית והמבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת טוקיו שנערכו ביוג'ין, אורגון ביוני 2021 היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 19.96 מטר, אחרי ג'סיקה רמזי שקבעה שיא אליפות חדש של 20.12 מטר ולפני אדלייד אקווילה (18.95 מטר).
סגנית אלופה אולימפית.
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.79 מטר, אחרי גונג ליג'יאו מהרפובליקה העממית של סין (20.58 מטר) ולפני ואלרי אדמס מניו זילנד (19.62 מטר).
חיים אישיים.
סונדרס היא לסבית גלויה.
קמיל פלקי
קמיל פלקי (במקור פרוכט; בהונגרית: Feleki Kamill; טרקבאלינט, 21 באוגוסט 1908 – בודפשט, 18 באוקטובר 1993) היה זוכה פרס קושוט שחקן, רקדן, כוריאוגרף הונגרי, זוכה פרס האמן המצטיין, פרס האמן הדגול וזוכה פרס קושוט (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל).
ביוגרפיה.
קמיל פלקי נולד כבנם של טיבדאר פלקי (פרוכט), יהודי, בעלים של מפעל מכונות ושל תקלה קרולינה שרייבר שהייתה או ממשפחה יהודית שהתנצרה או ממשפחה ממוצא שוואבי. אין מספיק מקורות ביוגרפיים, כדי לקבוע אחד מן השניים הנ"ל. ב-1914, כשקמיל היה רק בן שש, הם עברו מדירתם הדלה בעיירה טרקבאלינט לאחת מהדירות הבורגניות הגדולות יותר בבודפשט בקומה השנייה של הבית בשדרות ליפוט 27. קמיל פלקי למד במשך ארבע שנים בבית הספר היסודי בכיכר אישטוואן הקדוש שליד בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט ולאחר מכן למד בגימנסיה הריאלית הראשית ברחוב מרקו.
כבר בגיל 11 החליט (1919) להיות שחקן, ומשנת 1922 לקח שיעורים פרטיים מאמן בפארק העירוני של בודפשט. הוא נרשם לבית הספר להכשרת שחקנים של סידי ראקושי בשנת 1926, ואחרי שנה אחת בלבד התקבל בחוזה לתיאטרון קיראי ידי אדן לאזאר (מקודם: שוורץ). הוא קיבל שכר גבוה במיוחד ביחס לשחקן מתחיל ובשל פטרונותה של השחקנית היהודייה אלה גומבאסגי (מקודם גרין), הוא התקבל גם על ידי חברת השחקנים. בין השנים 1929–1931 ביצע בחו"ל את הריקודים המיוחדים שלו תחת השם קמילו פלקי. מכאן ואילך הפך לרקדן-קומיקאי מהולל, בין היתר גם ב:
בנוסף לכך הוא היה אורח קבוע על במות הקיץ:
ב-5 באוגוסט 1932 נשא לאישה בבודפשט את יוזפה הרמינה אנה מצגר שהייתה מבוגרת ממנו בחמש שנים, בתם של רז'ה פרנץ מצגר ושל אילונה ארז'בט מומהג'י.
בין 1936 לבין 1938 עבד ככוריאוגרף למחול בתיאטרון הילדים של הדוד לאקנר. בין השנים 1941 לבין 1943 פרסם מאמרים רבים מאוד תחת השם קמיל פלקי בשבועון "קולנוע, תיאטרון, ספרות" (Film Színház Irodalom) בשם "הטור שלי".
לאחר מלחמת העולם השנייה בין 1945 לבין 1949, שיחק בתיאטראות: ויג, השחקנים, ההונגרי, מרכז העיר, המודרני וגם פטפי (1960–1964). לבסוף חזר לתיאטרון האופרטה של בודפשט. בין לבין הופיע כשחקן אורח בתיאטראות, בין היתר, יוז'ף אטילה ומדאץ'. הוא עזב את מקום הצלחתו הגדולה, תיאטרון האופרטה, ב-1972, אם כי לא לצמיתות. הוא הופיע על הבמה בפעם האחרונה ב-1978, אך כיכב בסרטים עד סוף שנות השמונים ובין היתר בסרטו המפורסם של פטר גארדוש בשם "אלוהי החסד" או "אלי שבשמיים" (Uramisten). הוא חי את שנותיו האחרונות בעוני רב.
בשל קומתו הקטנה, תרבות התנועה המטופחת והפגם הקטן האופייני בדיבור שלו, הוא שיחק בעיקר אנשים קטנים וביישניים.
תפקידיו היותר חשובים בתיאטרון.
מספר הצגות הבכורה שלו הרשום במאגר התיאטרון (1949–): 43.
הפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע
הפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע כוללת מספר מחלקות אקדמיות לתחומי הכימיה השונים. הפקולטה שוכנת במתחם מכון ויצמן בצפון העיר רחובות וחברים בה למעלה מ-80 חברי סגל.
היסטוריה.
ראשיתה של הפקולטה לכימיה עם הקמתו של מכון דניאל זיו, שנוסד ב-1934 לזכר בנם המנוח של הזוג ישראל ורבקה זיו. מייסד המכון, ד"ר חיים ויצמן, היה כימאי בעצמו ובאופן טבעי, כימיה הייתה התחום הראשון שנחקר במכון.