(SS Pocahontas). הנסיעה, שהייתה צפויה לארוך שבועיים, ארכה 44 ימים והייתה רצופת אסונות ואירועים מוזרים אחרים, בהם שביתת מלחים, התאבדותו של רב החובל, והתערערות נפשו של אחיו. הספינה הגיעה ליפו, אולם הסבלים הערבים סירבו להוריד את העולים לחוף, והספינה המשיכה לנמל אלכסנדריה שבמצרים. משם הגיעו מאירסון ושאר העולים ביולי 1921 ברכבת לתל אביב.
עם הגעתם לארץ ישראל התגוררו שתי המשפחות בדירה שכורה בתל אביב. מתל אביב עברו הזוג מאירסון למרחביה בעמק יזרעאל, שבו היה לזוג מאירסון ידיד ותיק מאמריקה. במרחביה חששו תחילה ממי שנראתה כבת תפנוקים אמריקאית שבהגיעה לארץ ישראל העדיפה לעסוק בהוראת אנגלית ולא בעבודת כפיים, אולם בסוף ניאותו לקבלה.
מוריס התקשה להסתגל לתנאי החיים הקשים ולחוסר הפרטיות. הוא גם סירב בעקשנות להביא ילד לעולם כל עוד התגוררו בקיבוץ, ויאלצו לגדלו בדרך השיתופית שהייתה נהוגה בקיבוץ. בעקבות מחלתו ונפילתו למשכב למשך כמה שבועות, המליץ להם הרופא לעזוב את מרחביה בהקדם האפשרי. במרץ 1923, לאחר שהות של כשנה וחצי בקיבוץ, חזר הזוג לתל אביב ואחר כך עבר לירושלים, שם סידר להם דוד רמז עבודה במשרדי סולל בונה. מוריס עבד בהנהלת חשבונות וגולדה עבדה כקופאית במשרה חלקית. בירושלים נולדו להם בן ובת - מנחם ושרה.
ב-1928 הציע לה דוד רמז, שהתיידד עמה, היה ער למצוקתה, ולימים אף הפך למאהב שלה, לשמש מזכירת מועצת הפועלות בהסתדרות. תפקיד זה הפך את מאירסון, שהייתה שייכת למפלגת "אחדות העבודה" שלימים הפכה למרכיב מרכזי של מפא"י, לראש ארגון נשים ציוני גדול. היא ניהלה חיים עמוסי פעילות ונסיעות, והייתה לנואמת נחשבת.
מפאת העבודה היה עליה לעבור ב-1928 לתל אביב עם ילדיה. באותה תקופה בעלה פקד אותה רק בסופי שבוע. חיי הנישואים שלהם החלו להתפורר, ובשנת 1943 נפרדו במוצהר, אולם הם מעולם לא התגרשו, ונותרו נשואים עד לפטירתו.
ב-25 במאי 1951, נפטר מוריס מאירסון בגיל 57 בעת שביקר בביתה של מאיר בירושלים, כאשר לא שהתה בביתה. הוא נטמן בבית העלמין נחלת יצחק.
סלווה נקארה-חדאד
תאגיד השידור כאן
פארסכור
פארסכור (בערבית: فارسكور) היא אחת הערים במחוז דמיאטה במצרים, והיא הבסיס של מרכז פארסכור. פארסכור הייתה מעורבת בקרב פארסכור והיא אחד האזורים המיושבות העתיקות במצרים. לפני מהפכת הקצינים החופשיים, פארסכור הייתה חלק ממחוז א-דקהלייה. נכון ל-2006, כיום יש בפרסוקר כ-36,850 תושבים.
נישואים חד-מיניים בצרפת
מיקרוביוטה של מערכת העיכול
המיקרוביוטה של מערכת העיכול (באנגלית: human gut microbiota) היא קהילה של מיקרואורגניזמים המורכבת משְלוש ממלכות העל של החיים – חיידקים, ארכאה ואיקריוטיים. החלק העיקרי בה שייך לחיידקים, שגודלה עולה בהרבה על כל שאר קהילות המיקרואורגניזמים שנמצאות במערכות שונות בגוף. היא מכילה כ-500–1,000 מינים שונים ומספר תאי החיידקים בה הוא כמספר התאים האנושיים. בנוסף, היא מכילה חומר גנטי שמכיל גנים חיידקיים שמספרם המוערך גדול פי 100 ממספר הגנים האנושיים. אוכלוסיית החיידקים שמשתייכת למיקרוביוטה של מערכת העיכול אינה פתוגנית ברובה ונמצאת תחת פיקוח של מערכת החיסון. היא מספקת לאדם פונקציונליות שלא הצליח לפתח בעצמו, כמו היכולת לפרק רב סוכרים צמחיים שאינם ניתנים לעיכול בעזרת אנזימים, טרנספורמציה ביולוגית של חומצות מרה, יצירה של ויטמינים מסוימים ועוד.
בשנת 2007 החל פרויקט המיקרוביום האנושי במטרה להבין את המגוון הגנטי והפיזיולוגי באדם, בעזרת אפיון המיקרוביוטה והגורמים המשפיעים על התפלגותם והתפתחותם של המיקרואורגניזמים המרכיבים אותה.
המיקרוביוטה האנושית מתחילה להיווצר מיד לאחר הלידה ומתעצבת בהדרגה לאורך כל חייו של האדם. במבוגרים באוכלוסייה המערבית, אוכלוסיית החיידקים מורכבת מחברי המערכה "Firmicutes", "Bacteroidetes" , וממערכות נוספות. חוקרים מעריכים כי כ-40% ממאגר הגנים של החיידקים משותפים לאנשים שונים וכי הדמיון בין אנשים אינו נובע מדמיון בהרכב מיני החיידקים, אלא מהרכב הגנים המבוטאים על ידי החיידקים והרכב החומרים המיוצרים על ידם.
הרכב חיידקי המעי מושפע ממספר גורמים כמו תזונה – שמוערכת כגורם החשוב ביותר, רמת חומציות (pH), מיקום גאוגרפי, גנטיקה, מצב בריאותי ועוד. חוקרים גילו שאוכלוסיות חיידקים בעכבר משתנות בהתאם לסוג התזונה שהוא מקבל. למשל כשצרך תזונה משמינה, מינים מסוימים של חיידקים התרבו על חשבון אחרים ועברו כמה חודשים עד שאוכלוסיית החיידקים חזרה למצב שקדם להשמנה.
בנוסף, התפתחות מערכת החיסון תלויה במיקרוביוטה. במחקרים נמצא שלעכברי מעבדה "סטריליים", שלא הכילו חיידקים בכלל, הייתה מערכת חיסון פחות מפותחת מזו של עכברים שגדלו בתנאים רגילים. נראה כי החיידקים הם חלק בלתי נפרד מבני האדם ומי שהם ובדיוק כמו שהאדם צריך אותם, הם צריכים אותו.
הרכב המיקרוביוטה ומשמעותה הפיזיולוגית.
באדם.
הפה.
הפה מכיל מיקרואורגניזמים רבים, ביניהם חיידקים, כ-85 זנים של פטריות שהנפוצה ביותר היא פטריית ה-Candida, וירוסים ופאג'ים, שסוגם ברובו קבוע בפה בכל שלבי החיים ויכול להשתנות בעקבות מחלות. החיידקים בפה כוללים את המערכה "Firmicutes," הסוג "Bacillus" והסדרה "Actinomycetales" שמורכבות מחיידקים גראם חיוביים, והמערכה "Proteobacteria" שמורכבת מחיידקים גראם שליליים. החיידק "Streptococcus mutans" ששייך למערכה "Firmicutes" הוא המרכיב העיקרי של המיקרוביוטה של הפה.
הקיבה.
בקיבה רוב הרצפים שייכים לחמש המערכות "Proteobacteria", "Firmicutes", "Actinobacteria", "Bacteroidetes" ו-"Fusobacteria" . המערכות "Proteobacteria, Bacteroidetes" ו- "Fusobacteria" מורכבות מחיידקים גראם שליליים, בעוד "Actinobacteria" ו- "Firmicutes" מחיידקים גראם חיוביים. בנוסף, הליקובקטר פילורי הוא חלק מאוכלוסיית הקיבה בחלק ניכר מאוכלוסיית האדם והוא מוכר בתרומתו להתפתחות דלקת קיבה ומחלות נוספות.
המעי הדק.
הביומסה של המיקרוביוטה נמוכה בחלק העליון של המעי הדק, בהשוואה למעי הגס שבסופו. תכונות רבות כמו pH נמוך, נוכחות של מלחי המרה ונוכחות של נוגדנים מאפשרות לגוף האדם להגביל את הביומסה של חיידקי הקיבה והמעי הדק. אוכלוסיית החיידקים שמקושרת עם השכבה הרירית של המעי הדק כוללת את המערכה "Bacteroidetes" וחיידקים נוספים מהסדרה "Clostridiales" . המערכה "Bacteroidetes" מורכבת מחיידקים גראם שליליים, חלקם פתוגניים וחלקם סימביוטיים המתאימים למערכת העיכול. הסדרה "Clostridiales" היא חלק מהמחלקה "Clostridia" ששייכת למערכה "Firmicutes." המינים מהמחלקה הזו הם אנאירוביים אובליגטוריים, רובם גראם חיוביים. המשפחה "Enterobacteriaceae" נמצאת בחלל הפנימי של המעי הדק. זו משפחה גדולה של חיידקים גראם שליליים תחת המערכה "Proteobacteria""."
המעי הגס.
מאפיינים שונים של המעי הגס, כמו pH פחות חומצי, נפח גדול יותר וריכוז מלחי מרה נמוך יותר, מאפשרים התפשטות של חיידקים. כמו במעי הדק, רוב חיידקי המעי הגס שמקושרים עם השכבה הרירית כוללים את המערכה "Bacteroidetes" והמערכה "Firmicutes." מערכות נוספות הן "Actinobacteria" המורכבת מחיידקים גראם חיוביים, "Verrucomicrobia" ש כוללת מספר בודד של מינים ומערכות נוספות. באופן כללי, קיים מגוון רחב של זני חיידקים במעי הגס.
אורגניזמים נוספים.
אורגניזם חשוב במחקר המיקרוביוטה של מערכת העיכול באדם הוא העכבר. אוכלוסיית חיידקי המעיים באדם ובעכבר דומה ב-90% ברמת המערכה ו-89% ברמת הסוג. למרות הדמיון הרב, קיימים הבדלים בשפע החיידקים ובהרכב המערכות העיקריות- "Bacteroidetes" אשר בעכברים מורכבת בעיקר מהמשפחה "S24-7" ו-"Firmicutes" שמורכבת בעיקר מ- "Clostridiales". מחקרים רבים משתמשים בעכברים חסרי חיידקים (Germ-free mice), בעזרת השתלת אוכלוסיית חיידקים ספציפית או דגימת צואה שלמה, על מנת לחקור את השפעת החיידקים בצורה מבודדת יותר.
היבט חשוב של המיקרוביוטה ביונקים הוא ההיבט החקלאי. אוכלוסייה המורכבת מחיידקים, פטריות וארכאה, נמצאת במערכת הקיבות של מעלי הגירה, באיבר בשם כרס. אוכלוסייה זו מקיימת אינטראקציה עם חומר צמחי שלא ניתן לעיכול על ידי בני אדם, כמו תאית ומספקת בצורה זו אנרגיה למארח. החיידקים מהווים את המגוון הגדול ביותר באוכלוסייה זו והם מסוגלים להפיק אנרגיה ממגוון רחב של מצעים תזונתיים. אינטראקציה זו מאפשרת ייצור חלב ובשר שעשירים בחלבונים, ויטמינים ומינרלים איכותיים. על מנת לספק את תוצרי המזון הללו לאוכלוסיית העולם נעשים מאמצים רבים להבנה ואף לתמרון של אוכלוסיית החיידקים על מנת לגרום לעלייה בייצור.
שונות המיקרוביוטה בבני אדם.
המיקרוביוטה בבני אדם מכילה מגוון רחב של חיידקים, היא משתנה בין אנשים ואף באותו אדם לאורך הזמן, במיוחד בעקבות מחלה או במהלך ההתפתחות. למרות ההרכב השונה של המיקרוביוטה, פרופיל הגנים הפונקציונליים דומה. חיידקי המעיים מכילים כולם מסלולים לחילוף חומרים כמו פחמימות וחומצות אמינו, אך לא כל המסלולים מתבטאים ומכאן השוני בין אנשים שונים. קיימות פונקציות שמוגבלות למין או זן ובנוסף גנים רבים מתבטאים רק בתנאים מסוימים.
שונות המיקרוביוטה באותו אדם.
תזונה.