העיר ממוקמת בגובה של 1,280 מטר, באזור פורה ובמהלך השנים אוכלוסייתה שגשגה בהתבססה על חקלאות. פולוקוואנה מהווה מרכז מסחר עבור האזור החקלאי שמסביב, המייצר תפוחי אדמה, אספסת, שום, תירס, סורגום, בוטנים ופירות וכולל כמה מחוות הבקר המשובחות בדרום אפריקה. בסביבת העיר גם מחצבים עשירים של פלטינה, כרום, עפרת ברזל וטיטניום.
מצפון לעיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי פולוקוואנה (PTG), ושדה תעופה קטן יותר נמצא בחלקה הדרום מזרחי של העיר.
גחליליות
הגַּחְלִילִיוֹת (שם מדעי: Lampyridae) הן משפחה של חיפושיות ליליות, אשר ידועות בכך שמינים מסוימים מייצרים הבזקי אור כדי למשוך את בני-זוגם, ומכאן גם נובע שמם, שהוא הלחם של המילים גחלת ולילה. הבזקי האור נוצרים בעזרת איברים מיוחדים בביטנן התחתונה של הגחליליות; החלבון בעזרתו מווסתת פליטת האור הוא הלוציפראז, שהוא בעל ערך מדעי וגנים המייצרים אותו הוחדרו לתוך יצורים רבים ושונים.
מאפיינים ומזון.
הגחלילית היא חיפושית קטנה שאורכה לא יותר מ-2.5 סנטימטרים. מבנה גופה מאורך, צבעה הוא לרוב חום-צהבהב, בלילה נוצרים הבהובי אור מאיברי תאורה מיוחדים הנמצאים בקצה בטנה. בתהליך נדיר על האדמה (אם כי הנפוץ בקרב בעלי חיים ימיים), ה-ביולומינסנציה (אוֹרוּת בִּיּוֹלוֹגִית), נוצר האור על ידי תגובה כימית, שבה האנזים לוציפראז, מסייע לחומר לוציפירין להתחמצן במגע עם האוויר. באמצעות איתותי האור, הגחליליות מתקשרות זו עם זו ומצליחות למצוא בני זוג פוטנציאליים לרבייה, כאשר מינים שונים מאותתים באופן שונה ברצף ההבהוב ובתדירות.
קיימים למעלה מ-2,000 מינים של גחליליות, המצויים באזורים ממוזגים וטרופיים ברחבי העולם. בישראל קיימים 8 מינים. מזונן חרקים ורכיכות, מה שעשוי לשמש כאמצעי הדברה ביולוגי של מזיקים. בנוסף, יש מינים של גחלילית, שניזונים בבגרותם מצוף ומאבקה.
בשנים האחרונות גילו חוקרים במקומות שונים בעולם כי אוכלוסיית הגחליליות מתמעטת בצורה משמעותית. לפי המחקרים שנערכו, נמצא קשר בין הרס ואובדן בתי הגידול, שינויים בשימושי הקרקע ואזורים שעברו פיתוח מואץ, שימוש בחומרי הדברה והפרעת אור מלאכותי בשטחים עירוניים ובכלל, לבין התדלדלות אוכלוסיית הגחליליות.
מיומנויות השמיעה של העטלפים, אחד הטורפים העיקריים של הגחליליות, נחקרו ביער טרופי בתאילנד, בהובלת פרופ' יוסי יובל, מאוניברסיטת תל אביב. ממצאי המחקר פורסמו ב-פברואר 2021, בכתב העת iScience. מתוכם, עולה סברה, שהגחליליות, מייצרות קליקים קוליים בתנועת כנפיהן במהלך הטיסה, כאות נגד העטלפים. מדובר בצלילים אולטרה-סוניים (שאוזן רגילה אינה שומעת), אך הם בתדרים הדומים לאלה שהעטלפים מפיקים ושומעים.
מקור השם.
חיים נחמן ביאליק חידש את המילה גחלילית מן המילה גַּחֶלֶת, בעקבות מדרש חז"ל, אשר עברה הקטנה בעזרת סיומת -ית ורמז למילה לילה.
בעלי חיים הפולטים אור (גחלילית) מוזכרים בילקוט שמעוני (ישעיהו רמז תעד): "אמר ר' יהודה בר ר"ש, למי שהיה רואה תולעת והיה ירא ממנו, רואה אותה כגחלת ונקראת גומרת לילה. א"ל מזו אתה ירא? בלילה היא גחלת ויוקדת, יבוא הבוקר ואתה רואה שאינה אלא תולעת".
מחנה עולים בית ליד
M19 (מ-Messier 19, נקרא גם NGC 6273) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-28,000 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר הכדורי הפחוס ביותר שהתגלה עד היום.
היסטוריה.
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה בשנת 1764 ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כ"ערפילית עגולה חסרת כוכבים". רק בשנת 1784 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.8, דומה לבהירותם של הצבירים M10 ו-M12 הנמצאים באותה קבוצת כוכבים, וניתן להבחין בו בקלות באמצעות משקפת. על מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14 יש צורך בטלסקופ, בו ניתן גם להבחין בקלות באליפטיות של הצביר. הצביר קל לאיתור כ-8 מעלות ממזרח לאנטארס.
כמעלה וחצי ממזרח-דרום-מזרח ל-M19 נמצא הצביר הכדורי NGC 6293 שבהירותו היא מדרגה 8.4 ובערך באותו המרחק בכיוון צפון-צפון-מזרח נמצא הצביר הכדורי NGC 6284 העמום בהרבה שבהירותו היא מדרגה 9.5 בלבד. כ-3.8 מעלות מדרום לו על הגבול עם קבוצת הכוכבים עקרב נמצא הצביר הכדורי M62.
מאפייני הצביר.
צורתו של M19 היא אליפטית מאוד כך שלאורך הציר הראשי שלו יש כמעט כפול כוכבים מאשר לאורך הציר המשני. קוטרו לאורך הציר הראשי כ-140 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-28,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-17 דקות קשת. זהו אחד מהצבירים הקרובים ביותר למרכז הגלקסיה, כ-5,200 שנות אור בלבד ועוצמת כח הכבידה של מרכז הגלקסיה הוא כנראה הגורם לצורתו הפחוסה. מכדור הארץ הוא נראה כ-9 מעלות ממזרח למרכז הגלקסיה.
צפיפותו של M19 גבוהה ועד היום התגלו בו 4 משתני RR בנבל. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא יותר מפי 120,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F5.
מסיה 19
מילת גנאי
יעקב רוזנטל
יום ההבנ&quot;ה
זהות מינית
זהות מינית היא האופן שבו האינדיבידואל חושב על עצמו מבחינת המשיכות הרומנטיות או המיניות שלו. זהות מינית יכולה גם להתייחס לזהות הנטייה המינית, אשר משמעותה הזדהות האינדיבידואל על פי נטייה מינית או חוסר הזדהות עם נטייה מינית. זהות מינית והתנהגות מינית קשורים ביחס הדוק לנטייה מינית, אך נבדלים ממנה, מכיוון ש"זהות" מתייחסת לתפישה העצמית של הפרט, ו"התנהגות" מתייחסת לפעולות שמבצע הפרט, ו"נטייה מינית" מתייחסת למשיכות הרומנטיות או המיניות בפועל של הפרט.
מודלים היסטוריים התייחסו להתהוות הזהות המינית כמשהו שרלוונטי רק למיעוטים מיניים, בעוד המודלים העכשוויים נוטים לראות את התהליך כמשהו אוניברסלי יותר, ובוחנים את נושא הזהות המינית בתוך הקשרים של תאוריות זהויות ותהליכים חשובים אחרים.
הגדרות וזהות.
זהות מינית מתוארת כמרכיב של הזהות של הפרט, אשר משקף את התפישה העצמית המינית שלו. המרכיב הזה הוא רק אחד מהמרכיבים הזהותיים שעל הפרט לשלב לתוך הזהות הכללית, הרב-ממדית שלו. מרכיבים אחרים כוללים זהות מוסרית, דתית, אתנית, מקצועית, וכן הלאה.
הזהות המינית יכולה להשתנות במהלך החיים, והיא יכולה לעמוד או שלא לעמוד בקנה עם הציפייה החברתית למין המיוחס של הפרט (מי שמיוחס כזכר מצופה להימשך לנשים, מי שמיוחסת כנקבה מצופה להימשך לגברים), והיא יכולה להיות מתואמת או בלתי מתואמת להתנהגות המינית בפועל, או לנטייה המינית של הפרט. לדוגמה, אנשים שהם גייז, לסביות או ביסקסואלים על פי נטייתם המינית עשויים שלא להזדהות ככאלה. במחקר שנערך בארצות הברית ב-1990 על ידי הארגון החברתי למיניות, רק 16% מנשים ו-36% מגברים אשר דיווח על נטייה הומוסקסואלית כלשהי היו בעלי זהות הומוסקסואלית או ביסקסואלית. באופן דומה, ביסקסואלים רבים מזדהים בתור גייז או לסביות, בשל ביפוביה רווחת ומחיקה ביסקסואלית בקהילת הלהט"ב. זהות מינית מקושרת יותר להתנהגות מינית מאשר נטייה מינית. במחקר מ-1990, 96% מנשים ו-87% מגברים עם זהות מינית הומוסקסואלית או ביסקסואלית קיימו יחסי מין בפועל עם אדם מאותו המגדר, בניגוד ל-32% מנשים ו-43% מגברים בעלי משיכה לבעלי אותו המגדר. בסיכום תוצאות המחקר נכתב: "התפתחות הזדהות-עצמית כהומוסקסואל או גיי היא מצב פסיכולוגי וחברתי מורכב, דבר אשר, בחברה הזו, ניתן לבצע במרוצת הזמן, ולעיתים קרובות תוך כדי מאבק אישי וספק-עצמי ניכרים, שלא לומר אי-נוחות חברתית.""
מיניות בלתי מתויגת (קוויר).
מיניות בלתי מתויגת היא מצב שבו הפרט בוחר לא להגדיר את זהויות המינית. הזדהות כזו יכולה להיות תוצאה מספק לגבי הנטייה המינית, או חוסר מוכנות להתיישר על פי הגדרות חברתיות, או חוסר רצון לייצר ציפיות לגבי המשיכות שלהם. כתוצאה מכך אנשים אלו מגדירים את עצמם לעיתים גבר ולעיתים אשה וכן יגדירו את עצמם שמגדרם אינו גבר ואינו אשה כלל וזאת בדגש כדי לטשטש ולקבול על ההגדרות המקובלות. מצב זה יכול גם להיות תוצאה של חוסר מוכנות להתמודד עם השתייכות למיעוט מיני, על כל ההשלכות של הדבר. פרטים המסרבים להגדרת זהותם המינית נוטים לראות מיניות כדבר נזיל, ונוטים יותר במשיכותיהם להתמקד "באדם" ולא "במגדר".
נטייה מינית בלתי מוגדרת (אנלייבלד).
ישנם אנשים שאינם מגדירים את נטייתם המינית. הם מעדיפים לחיות ללא הגדרה מסוימת ופשוט לצאת עם מי שהם רוצים לצאת. הם אינם ביסקסואלים או שום הגדרה אחרת, הם בחרו בהגדרה חסרת הגדרה כי הם לא מרגישים בנוח עם שאר ההגדרות (או כי הם לא בטוחים) ולכן אי אפשר לכפות עליהם הגדרה.
התפתחות.
כללי.
רוב המחקר על התפתחות זהות הנטייה המינית מתמקדת בהתפתחות של אנשים שנמשכים לאותו המגדר. אנשים שנמשכים לבני מינם או מגדרם, לעיתים קרובות יוצאים מהארון בשלב מסוים בחייהם. היציאה מהארון מתוארת, לפעמים, במונחים פסיכולוגים, כבעלת שלושה שלבים: השלב של ההכרה העצמית, אז מתפתחת התודעה אצל הפרט שהוא נמשך לבני מגדרו. שלב זה לפעמים מתואר כיציאה מהארון הפנימי, ויכול לקרות בילדות או בגיל ההתבגרות, ובמקרים מסוימים גם בשלבים מאוחרים יותר בחיים. השלב השני הוא ההחלטה לצאת בפני אחרים, בדרך כלל בני משפחה או חברים. השלב השלישי הוא זה שבו הפרט חי את חייו בפתיחות בתור אדם להט"בי. קיום השלב השלישי, במיוחד, קשור לתנאים החברתיים בהם חי האדם, שכן ייתכן והוא חושף עצמו לדחייה, אלימות, אפליה, והשלכות שליליות אחרות. וכן, שלבים אלה אינם מובחנים או נבדלים במציאות, ויכולים לקרות הרבה פעמים, או במידה שונה במצבים שונים, מול אנשים שונים.