הפסוק הראשון הפותח במילים חֲזוֹן עֹבַדְיָה כֹּה אָמַר אֲדֹנָי יֱֹיִ לֶאֱדוֹם וכו'. מהווה את החטיבה הראשונה בספר- הצגת החזון. בהצגה זו מתוארת שמועה בין גויי הארצות הקוראת לצאת למלחמה על אדום, וכן מופיע בפעם היחידה בספר שם הנביא הדובר. לאחר הצגה זו עובר הנביא לתאר את אדום כעם בזוי וחלש, אשר לא מודע לעצמו וליכולותיו. הנביא משתמש במטאפורה המקבילה בין הגובה הגאוגרפי בה שוכן אדום, לבין אופי יהירותו. בשל כך מתוארת תבוסת אדום בידי אלוהי ישראל באמצעות אירוניה של הורדת אדום אף אם יגביה לגובה נשרים וכוכבים וכך נחתמת החטיבה השנייה. בחטיבה השלישית מתאר הנביא את אופן גנבת השלל מאדום. בנבואה מתואר כי גנבת אוצרות אדום תתרחש דווקא על ידי בני בריתם של אדום, אשר מתוארים כשודדים הבאים בלילה. אך שודדים אלה בניגוד לשודדים מצויים שלוקחים כפי שהם צריכים ומשאירים את עוללות הגפן בעודם חוששים מפני בעל הבית הישן, יחשפו את אוצרותיו המוטמנים בקלות, יבזזו את השדות ולא ישאירו דבר. לאחר תיאור בזיזת השלל מתחילה החטיבה הרביעית-מפלת אדום. הנביא מתאר כי בתחילת המפלה יבגדו בעלי הברית של אדום, אך מילותיו סתומות. לכן נחלקן הפרשנים על טיב המפלה יש פרשנים המפרשים בגידה זו בצורה מינורית המתבטאת בחוסר נתינת עזרה בעת צרה בניגוד להסכמים קודמים, אך אחרים מתארים בגידה זו כתמיכה ונתינת עזרה מפורשת לאויבי אדום תוך הצגת מצג שווא של השתתפות בצער אדום המותקפת. לאחר מכן מתואר הרס האומה האדומית ביום הדין, שיתבטא באובדן החכמים האדומיים ואיתם התבונה. אובדן זה יגרום לאומה להיות אובדת עצות ללא הנהגה מוכשרת, וכן כל איש גיבור, כלומר מומחה בלחימה, יאבד בתוך ההרג שיבא בעם האדומי באותו היום. וכך בסוף תהליך המפלה תהיה אדום משוללת עושר, חכמה, ויכולת מלחמה.
החטיבה החמישית מתארת את סיבת הנפילה העתידית של אדום באמצעות תיאור הדרגתי של מקרים הולכים ומחמירים, המבטאים את בגידת אדום באחיה ישראל. בתחילה מוצגת אדום כאומה העומדת מנגד בעוד עמים זרים צרים על ירושלים. לאחר שאדום רואה כי הצרים על ירושלים מנצחים הוא מצטרף אליהם. בהמשך מתוארת שמחה ולעג מצד אדום ביום אובדן יהודה ושליחת יד בשלל, ולאחר מכן מתוארת סיטואציה בה העם האדומי עומד בצומת דרכים ואורב לפליטי המלחמה מיהודה כדי לטבוח בם. בסיום החטיבה אדום מסגיר את השרידים הנותרים בחיים לאומות הצרות. פרשנים רבים מדגישים כי התנהגות זו באה רק לאחר שראה אדום כי ישראל מפסידה בקרב ולכן מזהים מעשה זה כמעשה שפל ובזוי יותר מאשר התמודדות כשותף לכתחילה וזאת ניתן לקשר לפסוקים הראשונים של הספר המדברים על אדום כעם שפל ובזוי. במהלך החטיבה האחרונה של הספר עובר הנביא לתאר את יום ה' הגדול בו אלוהי ישראל יפרע את חובו לאדום. הנביא מתאר את מפלת אדום תוך שימוש מפורש במידה כנגד מידה למעשיה של אדום במפלת ישראל כפי שניתן לראות באומרו בפסוק ט"ו: כִּי קָרוֹב יוֹם ה' עַל כָּל הַגּוֹיִם כַּאֲשֶׁר עָשִׂיתָ יֵעָשֶׂה לָּךְ גְּמֻלְךָ יָשׁוּב בְּרֹאשֶׁךָ. בתחילה מתואר אדום כמבולבל ועובד עצות מרוב הפורענות שתגיע עליו כשיכור לאחר ששתה יין וזאת כנגד שתיית היין על הר הקודש בעת ניצחון אומות העולם על יהודה. בצד נפילת אדום שארית פליטת עם ישראל תתקבץ לארץ ישראל, הר הבית יתקדש מחדש ולא יעבור בו ערל וטמא וכן עם ישראל יירש בחזרה את ארצו ונכסיו. באותו יום ה' תפרוץ מלחמת גוג ומגוג. הנביא מתאר את ישראל באמצעות משל לאש המציג תקיפות ועוצמה כפי שמתאר התרגום, המכלה את אדום עד סוף כאש המאכלת ומוסיף הנביא ואומר כי זה יקרא בדבר ה' זאת כנגד הסרת כל ספק ופרשנים רבים מציינים כי דיבור זה בא כנגד מעשי אדום בעת הסגרת ישראל לאויביו והריגת הפליטים מהמלחמה על צומת הדרכים. סוף החטיבה מציין את חלוקת הארץ בין שבטי ישראל המתקבצים מקצוות הארץ. החוקר משה צבי סגל מציין כי פסוק כ': "וְגָלֻת הַחֵל-הַזֶּה לִבְנֵי יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר-כְּנַעֲנִים, עַד-צָרְפַת, וְגָלֻת יְרוּשָׁלִַם, אֲשֶׁר בִּסְפָרַד--יִרְשׁוּ, אֵת עָרֵי הַנֶּגֶב." הוא נראה כתוספת מאוחרת, וייתכן כי אינו נכתב על ידי עובדיה.
הספר נחתם בפסוק המבטא את גאולת ישראל בידי המושיעים: וְעָל֤וּ מֽוֹשִׁעִים֙ בְּהַ֣ר צִיּ֔וֹן לִשְׁפֹּ֖ט אֶת־הַ֣ר עֵשָׂ֑ו וְהָיְתָ֥ה לַֽה' הַמְּלוּכָֽה׃ נחלקו הפרשנים מיהם אלו המושיעים, יש שסברו כי אלו שני משיחי ישראל, משיח בן יוסף ומשיח בן דוד, שבעת הרועים ושמונה נסיכי אדם (מיכה ה, ד), אחרים טענו כי הכתוב מתכוון לשופטי ישראל או לשריו בלבד. שלושת המילים האחרונות מבטאות את חזון הגאולה המתבטא בשלל מקומות בתנ"ך בו כל הגויים מכירים באמיתות היהדות ובהמלכת ה' עליהם כאלוה, לעומת זאת יש אומרים כי משמעות המילים היא שמלכות ה' בעולם תראה בגלוי.
מקבילות לספרים אחרים.
חוקרים מסוימים ניסו למצוא הקבלות בין ספר עובדיה לספרים אחרים במקרא, ובפרט לספר ירמיהו וספר יואל. במטרה לנסות להבין מתי נכתב ספר עובדיה ויואל שזמנם מוטל בספק, ומה טיב הקשר ביניהם לבין ירמיהו (עיין למעלה). בין ההקבלות שהחוקרים הנ"ל ציינו (יש נוספות):
קבר עובדיה.
קבר עובדיה הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתו אינו מתואר בתנ"ך, וקיימות מספר מסורות לגביו מהמאה ה-12.
כפר חיטים.
פתחיה מרגנסבורג (1175) מתאר את קבר עובדיה בהר בכפר חיטים.
ברעם.
שמואל בר' שמשון (1210) בספרו מסא דפלסטינא מתאר את קבר עובדיה בכפר ברעם.
בשנת 2007 פורסם בספר 'מקומות קדושים וקברי צדיקים בגליל', מחקר אודות קבר עובדיה שהצליח לאתר את המקום עליו הצביעו עולי הרגל כקבר עובדיה במשך הדורות.
שומרון.
בספר 'מבשרת ציון' מתאר את קברו בשומרון.
גאחלאף.
הרב יחיאל היילפרין בספרו סדר הדורות, כותב כי נקבר ב'גאחלאף' וייתכן שהתכוון לגוש חלב. אך מכל מקום הרב היילפרין לא היה נוסע או עולה רגל ומעולם לא היה בארץ ישראל, ושאב את ידיעותיו ממקורות חיצוניים.
קובול (COBOL) ראשי תיבות של: Common Business Oriented Language (בתרגום חופשי: שפה פשוטה המכוונת לעסקים), היא שפת תכנות ותיקה, שמיועדת בעיקר לניהול ועיבוד נתונים.
מאז נוצרה השפה בשנת 1959 היא עברה שינויים ושיפורים שונים על מנת להפכה לשפה תקנית.
מכון התקנים האמריקני (ANSI) פיתח תקן קובול המשמש את רוב התעשייה המכונה ANSI COBOL (להרחבה ראו בהמשך).
קובול היא שפה דמוית אנגלית. כל הפקודות הן מילים אנגליות לדוגמה: על מנת לחסר מספר אחד ממשנהו משתמשים בפקודה SUBTRACT או בתרגיל חשבוני תוך שימוש בפקודה COMPUTE.
היסטוריה.
על פיתוחה של השפה הוחלט בוועדה שהוקמה ביוזמת משרד ההגנה של ארצות הברית, ובה השתתפו נציגים של שש חברות המחשבים המובילות ושלוש מרשויות הממשל האמריקאי. ועדה זו הקימה ועדת-משנה ובה שני נציגים מכל אחת מהחברות IBM, RCA וסילבניה. לקראת סוף 1959 סיימה ועדת-משנה זו את הגדרתה של שפת קובול. ההגדרה הושפעה רבות משפת FLOW-MATIC שפותחה על ידי גרייס הופר ומשפת COMTRAN שפותחה על ידי איש IBM בוב במר. הוועדה הראשית אישרה את המפרט של השפה, ותוך חצי שנה פותח מהדר לשפה.
קובול זכתה לפופולריות עצומה כשפה לפיתוח מערכות מידע בעולם העסקי, וגם כיום נעשה בה שימוש, בעיקר במוסדות פיננסים ומשרדי ממשלה, בעיקר לתחזוקה של תוכניות קיימות ולא לפיתוח של תוכניות חדשות. בעיית "באג 2000" גרמה לביקוש מוגבר למתכנתי קובול, במקביל להחלפתן של מערכות שפותחו בקובול במערכות מודרניות יותר. כיום ניתן למצוא פיתוחים בקובול גם בתחום האינטרנט ואף ישנה גרסה של קובול עבור NET.. הגרסאות האחרונות של המהדר מכילות גם תמיכה מלאה ב-OBJECT ORIENTED COBOL וב-XML ו-Web Services.
מאפייני השפה.
בהגדרתה של קובול נעשה מאמץ לפתח שפה שסגנונה מזכיר אנגלית מדוברת, כך שהתכנות בה ייעשה בקלות ובטבעיות. לשפה שנוצרה היו תכונות טובות מבחינת תיעוד עצמי של התוכנית, טיפול בקבצים והגדרה של סוגי נתונים. כל תוכנית בשפה זו מורכבת מארבע חטיבות:
על-פי תקנים מודרניים לשפות תכנות, היו בקובול פגמים חמורים: תחביר שמרבה במילים, חוסר תמיכה במשתנים לוקליים, ברקורסיה ובהקצאת זיכרון דינמית. חוסר מודולריות פנימית ושימוש רב בפקודת GO TO, גרמו ליצירת "קוד ספגטי". השפה לא תמכה בתכנות מובנה, רעיון שנוצר כעשר שנים לאחר יצירת השפה. כל המילים של השפה הן מילים שמורות, שאסור להשתמש בהן כשמות של משתנים. כיוון שמדובר במילים שגרתיות של השפה האנגלית, הגבלה זו מהווה מטרד למתכנת. ההגדרה הראשונית של השפה אף כללה יכולת של תוכנית לשנות את הקוד של עצמה, באמצעות הפקודה ALTER X TO PROCEED TO Y. אחדים מפגמים אלה תוקנו בגרסאות מתקדמות של השפה.
תוכנית Hello world בקובול:
IDENTIFICATION DIVISION.
PROGRAM ID. HELLO-WORLD.
PROCEDURE DIVISION.
DISPLAY "Hello, world!"
STOP RUN.
ANSI COBOL.
תקן לכתיבה בשפת COBOL שפותח על ידי מכון התקנים האמריקני (ANSI), על מנת לאפשר ניידות גמישה יותר של קוד כתוב בשפה זו.התקן הראשון היה ANSI74 COBOL, אך למעשה התקן המשמעותי הראשון של השפה היה ה- ANSI85 COBOL.לתקן התייחסות שונה לפלטפורמה שעליה התוכנית כתובה, אם על מחשבי UNIX או אם על מחשבים מרכזיים.
ביקורת על השפה.