אליעזר אמיתַי (איכט) (5 בינואר 1925 – 30 בנובמבר 2013) היה איש הפלמ"ח ומפקד חטיבת ירושלים בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים.
קורות חייו.
נולד בשם אליעזר (לייזר) איכט בביאליסטוק שבפולין, בנם של קלמן ויֶטה איכט. עלה לארץ ישראל בשנת 1935, ולמד בבית הספר אחד העם בתל אביב. בשנת 1944 הצטרף לפלמ"ח. שירת שנה בפלוגה ח' בקיבוץ רמת רחל, עבר קורס מ"כים בג'וערה וקורס מ"כים-סיירים בגבעת עדה, ועבר לפלוגה ז' שם שירת שנה נוספת בקיבוצים שריד וגבעת השלושה. השתתף בליל תקיפת בסיסי "המשטרה הניידת" בפברואר 1946. השתחרר משירות פעיל בפלמ"ח בשנת 1946, ועבר ל"רזרבה". עם פריצת מלחמת העצמאות גויס מחדש והשתתף בליווי השיירות לירושלים. סיים קורס קצינים והתמנה לסגן מפקד פלוגה בגדוד החמישי של חטיבת הראל. בהמשך המלחמה התמנה לתפקיד מפקד פלוגה ולחם ברפיח במבצע חורב. שימש מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בשנים 1954 עד 1956 פיקד על גדוד 12 בחטיבת גולני, לאחר מכן שימש עוזר הנספח הצבאי לענייני חיל היבשה בארצות הברית. בינואר 1967 התמנה למפקד חטיבת ירושלים, פיקד על מצעד צה"ל באותה שנה ("המצעד הקטן"). ופיקד על החטיבה במלחמת ששת הימים.
במהלך שבועות ההמתנה, שקדמו למלחמת ששת הימים, נפרשה החטיבה לאורך הקו העירוני ובמבואות ירושלים. עם פרוץ הקרבות, ב-5 ביוני 1967 השתלטה החטיבה על ארמון הנציב נתפס בידי כוחות ירדניים וכבשה את מוצבי הלגיון על הרכס מדרום לארמון, עד בואכה קיבוץ רמת רחל. למחרת כבשה את חלקה המזרחי של שכונת אבו תור, ובכ"ח באייר, 7 ביוני, פרצו כוחות מהחטיבה לעיר העתיקה דרך שער האשפות. כוחות אחרים של החטיבה נעו דרומה ושחררו את בית לחם, אזור גוש עציון, וחברון. ככוח אשר הכיר היטב את הגזרה ושלט עליה, סייעה חטיבת ירושלים ואף הצטרפה לחטיבות נוספות שנלחמו באזור ובתוכן חטיבת הצנחנים וחטיבת הראל. לאחר המלחמה פיקד על מצעד צה"ל בירושלים, ביום העצמאות ה-20 של מדינת ישראל.
אמיתי השתחרר מצה"ל באפריל 1969, בדרגת אלוף-משנה. ביולי 1969 מונה למנהל מפעל "מיכלי כרמל" של קונצרן כור.
ב-30 בנובמבר 2013 נפטר בביתו בשנתו. נקבר בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
חיים אישיים.
אמיתי התגורר ברמת השרון. היה נשוי לציפורה והיה אב לשני בנים.
שיכון רבע הקילומטר
"שיכון רבע הקילומטר" או "בלוק רבע הקילומטר" הוא בית מגורים בסגנון ברוטליסטי באורך של רבע קילומטר, השוכן בשדרות היעלים שבשכונה ה' בבאר שבע. המבנה, שבמועד הקמתו נחשב חדשני, הפך בסופו של דבר למרכז קליטה בשם בית רמט או מרכז קליטה יעלים.
רקע.
המבנה תוכנן בשנת 1960 על ידי משרד האדריכלים של אברהם יסקי ואמנון אלכסנדרוני, במסגרת הקמת "שיכון לדוגמה" בעיר. תחילתו של הפרויקט הייתה בשנת 1958, בעקבות יוזמתה של קרן בת שבע דה רוטשילד לחקר בעיות שיכוני העולים בישראל. צוות המחקר שבראשו ניצב יסקי, נתבקש להכין תוכניות לבתי מגורים שיכללו דירות קטנות הניתנות להרחבה, ואשר יתאימו לצורכיהן של משפחות העולים. עוד נדרש כי הדירות יתאימו לתנאי האקלים של הארץ, כי הקמתן תהיה מהירה, וכי מחירן יהיה תואם לזה של הדירות שהקים משרד העבודה.
הצוות גיבש תוכנית אורבנית שהושפעה מעבודתו של האדריכלי השווייצרי לה קורבוזיה, ואשר התבססה על הקמת בתי שיכון מוארכים התוחמים את שטחי המגורים, וביניהם יוקמו מבנים נמוכים וצפופים אשר זכו לכינוי "שטיח" ולאחר מכן כונו "המשעולים". המבנים המוארכים נועדו להגן על השכונה מפני סופות החול של הנגב ולטעת תחושת פרטיות וביטחון. השכונה שנועדה לאכלס כ-16,000 תושבים חולקה לשלושה מתחמים נפרדים. המתחם המערבי היה אמור להיתחם בחמישה מבנים מוארכים, אולם רק שלושה מהם נבנו בסופו של דבר. אחד מהם, "שיכון רבע הקילומטר", זכה לשמו בשל אורכו, ונחשב אותה עת לארוך במזרח התיכון.
המבנה.
בבניין ארבע קומות מגורים שבהן 135 יחידות דיור, השוכנות מעל קומת עמודים מפולשת כפולה בגובהה. גשר מחבר את קומת הכניסה של המבנה אל השטח של המשעולים שמדרום לו, תוך שהוא חוצה את שדרות היעלים שביניהם. ייחוד נוסף של המבנה היה בכך שנבנו בו שלושה טיפוסי דירות - דירות בנות שני חדרים בקומה הראשונה, שלושה חדרים בקומה השנייה, ודירות דופלקס בקומה השלישית והרביעית. שיכון רבע הקילומטר, כמו כל יתר בתי השכונה, נבנה מבטון חשוף ומלבנים (בלוקים), ללא ציפוי של טיח.
למרות החדשנות שהפגין המבנה, הוא נחשב לכישלון, ובעוד ששיכון "השטיח" משך אוכלוסייה אמידה ותפקד כשיכון מוצלח, הרי שהשיכון המוארך .
יסקי עצמו התייחס אל השיכון כאל .
מרכז קליטה יעלים
בית רמט
גדיתים
גָדִיתִים (שם מדעי: Cicindelinae) היא תת-משפחה במשפחת הרצניתיים שבסדרת החיפושיות, הידועים בשל מהירות ריצתם והיותם טורפים אגרסיביים. בישראל ניתן למצוא אותם בעיקר על גדות נחלים או אזורים לחים ומכן גם שמם העברי גדיתים (=שוכני גדה).
כ-2,600 מינים ותת-מינים ידועים כיום. המגוון הרב ביותר נמצא בחצי האי המלאי. כל המינים של תת-משפחה זו הם טורפים.
המינים המהירים ביותר של הגדיתים מסוגלים לרוץ במהירות של כ-9 קמ״ש, שבהתחשב בגודל גופן, מהירות זאת שווה לאדם הרץ במהירות של כ-770 קמ״ש.
גדיתים נפוצים בכל רחבי העולם מלבד אנטארקטיקה וטסמניה. יש להם לסתות עוצמתיות, והן משתמשות בהן לפצח את טרפן.
יש להם רגליים ארוכות, עיניים גדולות, וראש רחב. הם נמצאים במגוון צבעים, וכנפי החפיה שלהם בדרך כלל בהירות ובעלות סימנים בולטים.
החץ
החץ (באנגלית: Arrow) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת גיבורי-על – אקשן, שפותחה על ידי הכותבים והמפיקים גרג ברלאנטי, מארק גוגנהיים ואנדרו קרייסברג. הסדרה מבוססת על דמותו הבדיונית של החץ הירוק מבית DC קומיקס. חלק מיקום החץ.
הסדרה החלה בשידור ב-10 באוקטובר 2012 ברשת The CW, והיא מהווה עיבוד אפל ומחוספס לעלילות החץ הירוק. סיפור מקורו של החץ הירוק בסדרה מבוסס בחלקו על הקומיקס "" של שנת 2007. כחלק ממאמצי הקידום של הסדרה יצא לאור ספר קומיקס המבוסס על הסדרה.
עקב הצלחת הסדרה, ובעקבות הופעת אורח של בארי אלן בעונה השנייה של הסדרה, סדרת הבת "הפלאש" שמתבססת על דמותו של פלאש עלתה לשידור באוקטובר 2014. בהמשך נודע כי דמויות שהוצגו בשתי הסדרות יופיעו בסדרת בת נוספת המצוותת בין גיבורים ונבלים, הנקראת "אגדות המחר".
לסדרה שודרו שמונה עונות עד כה – האחרונה שבהן בין 15 באוקטובר 2019 ל-28 בינואר 2020.
בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Action וזמינה בנטפליקס.
תקציר העלילה.
עונה 1.
העונה הראשונה מגוללת את סיפורו של אוליבר קווין, מיליארדר מהעיר סטארלינג סיטי שספינתו טבעה ולכן הגיע לאי מסתורי ולכאורה שהה בו חמש שנים. הוא לכאורה הניצול היחיד משיט שהסתבך שבמהלכו מת אביו, רוברט קווין. עם שובו לסטארלינג סיטי עירו, הוא מתאחד עם אמו מוירה ובעלה החדש וולטר, שהיה סמנכ"ל הכספים לשעבר בחברה של אביו, "קווין תעשיות בע"מ". בשובו מגלה שאחותו הצעירה, ת'יאה, הפכה לצעירה מרדנית שמזלזלת באמה, והוא מתחבר מחדש עם ידידו מילדות, טומי מרלין. בנוסף, אוליבר מנסה לחדש את הקשר עם חברתו לשעבר לורל לאנס, אבל היא מאשימה אותו במות אחותה שרה, מאחר שאוליבר ושרה עלו יחדיו על היאכטה שטבעה.
עונה 2.
העונה השנייה מתמקדת בהחלטתו של אוליבר לעצור את הפושעים בכללותם בלא להורגם, מתוך מטרה לכבד את זכרו של חברו הטוב, טומי, שמת בסוף העונה הקודמת. הוא מותקף על ידי סלייד וילסון, אדם שהיה גם הוא על האי, שחוזר לנקום בו על מעשיו. אוליבר גם נאלץ להתמודד עם ניסיונות השתלטות על "קווין תעשיות בע"מ", עם אשמה על החלטות קשות שביצע בעבר, ועם סודות שמורים במשפחתו ואצל חבריו. כמו כן, הוא לוקח תחת חסותו את רוי הרפר, צעיר מרדן באופיו שחב לו את חייו ומבקש לעזור לו בלחימתו בפשע, ונעזר באביה של לורל, הבלש קוונטין לאנס. אוליבר מקבל עזרה גם מאשה מסתורית בשחור שעונה לכינוי הקנרית השחורה, ומתבררת כאחותה האובדת של לורל, שרה, ששרדה את חווייתה על האי.
עונה 3.
בעונה השלישית, החץ הופך לגיבור העיר בעקבות תבוסתו של סלייד וילסון. תאגיד "תעשיות קווין" נמכר לתעשיין האמיד והמדען ריי פאלמר. אוליבר מנסה לאחד את משפחתו מחדש, לאחר חזרת אויבו מהעבר מלקולם מרלין, ונקלע למזימה של ראס-אל-גול. לורל מחליטה ללכת בעקבות אחותה שנהרגה על ידי ת'יאה ע״פ פקודת מלקולם מרלין באמצעות שליטה מוחית, והופכת לקנרית השחורה החדשה. לאחר שלחם בראס-אל-גול ושרד, דבר שלא קורה רבות, מאלץ אותו ראס-אל-גול להחליפו בתפקיד. הוא נאבק על זכותו להישאר בסטארלינג סיטי, ולבסוף נכנע. הוא הופך לראס-אל-גול, אך מעביר את התפקיד למרלין. בסוף העונה הוא נוסע עם זוגתו פליסיטי, גאונת מחשבים שמינה כסמנכ"לית בחברה שלו בעבר ובמקביל חברה בצוות החץ, לעיר חדשה ובטוחה בכוונה לחיים שקטים ומאושרים.
עונה 4.
בעונה הרביעית, אוליבר חוזר לעיר ומציג עצמו בתור אישיות מעודנת יותר, "החץ הירוק". בנוסף, פליסיטי הופכת לנשיאת פאלמר טכנולוגיות, כיוון שהנשיא הקודם, ריי, נחשב למת עקב פיצוץ שאירע בעונה הקודמת. במהלך העונה אוליבר ובני בריתו נלחמים נגד ארגון טרור בשם "כוורת" (הייב), בראשותו של דמיאן דארק.
עונה 5.