קובי מציין שלמרות התרומה הרבה של השיטות המבוססות על הדור השלישי, רבים החלו לחוש כי הבקרה הרבה המושגת באמצעותן על הזמן והמשאבים, באה על חשבון הצרכים האנושיים, על היכולת לפתח מערכות יחסים בעלות משמעות, ועל היכולת ליהנות מדי פעם מרגעים ספונטניים. תחושה זו גרמה לרבים להתרחק משיטות אלה לניהול זמן. לכן, מציע קובי דור רביעי של ניהול זמן אשר לפיו במקום להתמקד בזמן ובדברים שיש לעשות, להתמקד במערכות יחסים, ובדברים חשובים, תוך ניסיון להתעלם מהדברים שאינם חשובים, ולצמצם את הדברים הדחופים.
לגרום לדברים לקרות.
דייוויד אלן פיתח גישה נוספת הנקראת "לגרום לדברים לקרות" (Getting Things Done - GTD). על פי שיטה זו, בעולם המודרני החיים דינמיים מכדי לנסות ולתכנן מראש את כל סדר היום ולתחזק רשימות יומיות של משימות. לכן, התוצאה של ניסיון לקיים סדר יום מוחלט מראש תהיה זהה לתוצאה של חוסר מוחלט בתכנון זמן, כך שבמקום להיות עסוקים במשימה שיש לבצע עלולים להיות מוטרדים ממחשבות פנימיות, ליצור תחושה מדומה של עומס ולחץ, ולפגוע בסופו של דבר בפריון.
על מנת להימנע מן התוצאות השליליות הללו מציע אלן לפשט את מערכת ניהול הזמן באופן הבא:
בצורה זו נשמרות רק מספר קטן של רשימות מרוכזות שניתן לעבור עליהן במהירות ובכל עת כדי לראות מהם הנושאים החשובים ביותר בכל רגע. רשימות אלה קלות לשינוי לפי הצרכים והמאורעות המשתנים מרגע לרגע, ועצם קיומן על הכתב משחרר מן הצורך לנסות לזכור את כולן או לתהות אם באמת עושים את הדברים החשובים ביותר.
כלים נפוצים לניהול זמן.
לתכנון ובקרה של ניהול זמן משמשות תוכנות כמו Microsoft Dynamics Time Managemen, Trello, Timely, Toggl, Asana, ביזמו ואחרות.
הנרי רולינסון, הברון הראשון רולינסון
הקונסרבטוריון של פראג
הקונסרבטוריון של פראג (בצ'כית: Pražská konzervatoř) הוא בית ספר בפראג, המוקדש להוראת אמנויות המוזיקה והמשחק בתיאטרון.
הוראה.
הקונסרבטוריון של פראג מציע לימודי נגינה בכלי מיתר, כלי נשיפה, פסנתר ועוגב, וכן אקורדיון וגיטרה, כמו גם שירה, הלחנה, ניצוח ומשחק. הלימודים נמשכים 6 שנים. בתוכנית הלימודים התמחות במקצועות תאורטיים, לימודי שפה והשכלה כללית. הקונסרבטוריון מקיים תזמורת סימפונית ותזמורת קאמרית משלו, כמה הרכבים קאמריים ולהקת תיאטרון. מדי שנה מקיים המוסד כ-250 קונצרטים ו-40 מופעי תיאטרון.
בשנת הלימודים 2005/06 למדו בקונסרבטוריון כ-550 תלמידים צ'כים ו-40 תלמידים זרים.
היסטוריה.
את הקונסרבטוריון של פראג ייסדו בשנת 1808 אריסטוקרטים ותושבים מקומיים. הלימודים החלו בשנת 1811, לאחר דחייה שגרמו מלחמות נפוליאון. בדז'יך דיויש ובר מונה למנהל הראשון של בית הספר.
בשנת 1891 הצטרף אנטונין דבוז'אק לסגל המורים כראש מחלקת ההלחנה. הוא היה מנהל בית הספר בין 1901 ל-1904. בין תלמידיו של דבוז'אק המלחינים יוזף סוק (בהמשך מנהל הקונסרבטוריון), רודולף פרימל, אוסקר נדבאל ופרנץ להאר.
רשימת הפרופסורים שלימדו בבית הספר כוללת גם את הפסנתרן וילם קורץ, בהמשך מנהל בית הספר.
עם הקמת צ'כוסלובקיה בשנת 1918, נוספו לבית הספר מחלקות דרמה ובלט. בין בוגרי הקונסרבטוריון קארל אנצ'רל, רפאל שכטר, ייז'י בלוהלאווק, יאן קובליק ורפאל קובליק, בוהוסלב מרטינו, יאן טאליך.
STS-86
STS-86 הייתה משימתה ה-20 של מעבורת החלל אטלנטיס, משימת המעבורות התשיעית במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל ומשימת העגינה השביעית במיר. המשימה שוגרה ב-26 בספטמבר 1997 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה ב-6 באוקטובר 1997 גם כן במרכז קנדי. המעבורת נשאה עימה אל התחנה אספקה ואת האסטרונאוט דייוויד וולף, שהחליף את האסטרונאוט מייקל פואייל, שחזר לכדור הארץ על גבי המעבורת לאחר שהייה בת 5 חודשים במיר. במהלך המשימה בוצעה הליכת חלל אחת, שהייתה הליכת החלל המשותפת הראשונה לאסטרונאוט וקוסמונאוט מחוץ למעבורת חלל, במהלכה הורכב כיסוי ללוח הסולארי של יחידת העגינה של התחנה.
עם נחיתתה מהמשימה הועברה המעבורת אטלנטיס לשיפוץ ושדרוג, במהלכם שודרג בין היתר תא הטייס של המעבורת והוסב ל"קוקפיט זכוכית".
צוות.
בתכנון המשימה המקורי יועדה וונדי לורנס להחליף את מייקל פואייל ולהישאר בתחנה, אך מפני חששות שנגעו לגודל חליפת החלל הרוסית מסוג אורלן שתוכננה לה, היא הוחלפה על ידי הגיבוי שלה - דייוויד וולף.
סונאטה לפסנתר מס' 1 של מוצרט
סונאטה לפסנתר מספר 1 בדו-מז'ור, קכל 279 נכתבה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט בחודשי הקיץ של שנת 1774 במינכן. הסונאטה בדו מז'ור פותחת את הסדרה של 18 הסונאטות לפסנתר שכתב מוצרט. רק שתי סונאטת בלבד מתוך ה-18 נכתבו בסולמות מינוריים (סונטאה מס' 8 בלה מינור, וסונאטה מס' 14 בדו מינור).
בעיני רבים הסונאטה הראשונה של מוצרט (בנוסף לשש הסונאטות הראשונות שפרסם) כלל אינה משקפת את אופיו וסגנונו של מוצרט. בעת שמוצרט כתב את היצירות הללו הוא היה מושפע במידה רבה מאוד מהמלחין האוסטרי יוזף היידן וגם מן המלחין הגרמני קרל פיליפ עמנואל באך. סגנונו האישי והייחודי של מוצרט התגבש רק לאחר כמה שנים.
כתיבה והוצאה לאור.
למרות שמוצרט נודע ברחבי אירופה כנגן פסנתר מחונן וכישרוני, הוא החל לכתוב סונאטות לפסנתר רק כשהיה בן 18 (לאחר שכתב כבר כמעט 300 יצירות להרכבים אחרים). ככל הנראה, העובדה שהסונאטה הראשונה לפסנתר של מוצרט קיבלה את המספר 279 ברשימת קכל נובעת מהעובדה שעד עתה היה מוצרט עסוק בסיבובי ההופעות שערך יחד עם משפחתו ברחבי אירופה, שבהם הוא נהג לאלתר לפני השומעים ולא לנגן להם יצירות בכתב.
היצירות היחידות לפסנתר שמוצרט כן הוציא לאור באותה התקופה היו דואטים וקטעים לארבע ידיים, משום שמוצרט הצעיר הרבה לנגן בהופעותיו עם אחותו המוכשרת אף היא מריה אנה מוצרט, ויצירות אלו הוצאו רק מתוך הכרח. מוצרט התחיל להוציא לאור את הסונאטות שלו לפסנתר רק בקיץ של שנת 1774 כשהוא בן 19, בעודו נוסע למינכן כחלק מסיבוב ההופעות של האופרה האחרונה שכתב: "La finta giardiniera" ("הגננת המתחפשת").
בתקופה זו מוצרט הוציא לאור 6 סונאטות לפסנתר בזו אחר זו. לפי בחירת הסולמות של היצירות הללו ניתן לראות שמוצרט כתב אותן כחלק מסדרה, וכי הן בלתי נפרדות אחת מהשנייה. סולמות היצירות הם:
מוצרט הולך ב-4 הסונאטות הראשונות לפי מעגל הקוינטות, אז עולה טרצה גדולה, ולבסוף עולה קוינטה גדולה. מוצרט התכוון מראש להוציא את שש הסונאטות הראשונות שלו כסדרה אחידה.
צורה.
לסונאטה יש כמקובל בתקופה הקלאסית שלושה פרקים, לפי הסדר של פרק מהיר- איטי- מהיר. סדר הפרקים הוא:
הפרק הראשון.
הפרק הראשון כתוב במשקל ארבעה רבעים. הפרק כתוב בצורה המסורתית של צורת סונאטה, כלומר אקספוזיציה (עם נושא ראשון, גשר ונושא שני), פיתוח (פיתוח הנושאים) ורפריזה (חזרה). הנושא הראשון של הפרק מורכב משלושה משפטים, כאשר המשפט הראשון והשלישי חוזרים על עצמם פעמיים, והמשפט האמצעי חוזר על תבנית מוזיקלית שלוש פעמים כסקוונצה. הנושא מלא חיים ושמח והוא מכיל כמות רבה של חלקי שש עשרה, כמו כל הפרק למעשה, מה שמדגיש את הוירטואזיות של מוצרט, אפילו בגיל הצעיר שבו היה כשכתב את הסונאטה. בנושא יש שימוש רב בקישוטים מוזיקליים שנועדו כדי להוסיף חן וקלילות למלודיה. הגשר נפתח באקורד חזק ובולט שנשמע מעט לא קשור לאווירה הכללית של סולם דו מז'ור- אקורד הדומיננט ספטאקורד לסולם פה מז'ור. הגשר הסוער מתחלק גם הוא לשני משפטים, כאשר המשפט הראשון חוזר על עצמו פעמיים, והמשפט השני חוזר גם הוא פעמיים אך בסקוונצה, מה שמוביל את הפרק אל הנושא השני שכתוב בסולם הבנוי על דרגת הדומיננטה של סולם המוצא (דו מז'ור)- סולם סול מז'ור.
הנושא השני הוא נושא "מוצרטי" טיפוסי, והוא קליל ומלודי מאוד. בנושא השני בולט עוד יותר השימוש הרב בקישוטים מוזיקליים. קבוצות הסיום שמגיעות לאחר הנושא השני מזכירות את הנושא הראשון. לאחר שהאקספוזיציה חוזרת על עצמה מגיע הפיתוח. הפיתוח מתחיל במעבר חד לסולם סול מינור, והנושא הראשון חוזר על עצמו בסדרת סקוונצות ארוכה. לאחר מכן מופיע נושא חדש לגמרי שכלל לא הופיע עד כה. לבסוף הרפריזה, שבה עובר הנושא הראשון פיתוח נוסף ולא צפוי. לבסוף מופיעים הנושא השני וקבוצות הסיום (עם שינויים מסוימים)- הפעם בסולם ה"נכון"- דו מז'ור.
הפרק השני.
הפרק השני כתוב במשקל שלושה רבעים. הפרק השני הוא הפרק הרגוע והאיטי של הסונאטה. הוא כתוב בסולם הבנוי על דרגת הסובדומיננטה - סולם פה מז'ור. הפרק כתוב גם הוא בצורת סונאטה. נושאיו השונים של הפרק מאוד מלודיים ורכים. הנושא הראשון מורכב משני משפטים שונים. בנושא (ובפרק בכלל) יש שימוש רב בטריולות (שלישונים). מיד לאחר הישמע הנושא מופיע הגשר הקצת יותר דומיננטי וחזק. לאחר הגשר מגיעה מוזיקה על סולמות רחוקים יותר, עד שלבסוף מגיע הנושא השני כמקובל, והוא כתוב בסולם דו מז'ור, סולם הבנוי על דרגת הקווינטה של הסולם של הפרק. לאחר מכן מופיעות קבוצות הסיום הנעימות והשקטות.
לאחר שהאקספוזיציה חוזרת מתחיל הפיתוח של הפרק, בו מתפתח בעיקר הנושא הראשון של הפרק. הפיתוח מביא ווריאציה מינורית וכבדה יותר של הנושא הראשון. המוזיקה נעשית עצובה מאוד, עד שבמבוא לפיתוח משתנית המוזיקה בפתאומיות חזרה לסולמות מז'ורים. לבסוף חוזרת האקספוזיציה. באקספוזיציה עובר הנושא הראשון שינוי קטן. לאחר הופעתו של הנושא הראשון המורחב והגשר מופיע הנושא השני, בסולמו הנכון כמובן. לאחר קבוצות הסיום (שגם הן הורחבו) מגיע הפרק אל סיומו השקט והזוהר.
הפרק השלישי.