מצודת א-זובארה אשר הוקמה בשנת 1938, שוכנת מחוץ לתחומי העיר ואינה קשורה לתולדותיה. המצודה שימשה כוחות משטרה וצבא ונבנתה בהתאם למאפיינים האדריכליים באזור המפרץ הפרסי.
מירל'ה אפרת
מירל'ה אפרת הוא מחזה פרי עטו של יעקב גורדין.
אודות המחזה.
זהו אחד מהמחזות המפורסמים ביותר של תיאטרון יידיש. הצגת הבכורה של המחזה, ביידיש, בנוסח המקורי של גורדין, התקיימה ב-29 באוגוסט 1898. את דמותה של מירל'ה אפרת גילמו הגדולות בשחקניות התיאטרון היידי. במקור גילמה את דמותה של מירל'ה קני ליפצין, דוד קסלר גילם את דמותו של בנה יוסל'ה ודינה פיינמן גילמה את תפקיד כלתה שיינדלה. היה זה בימי הזהר של התיאטרון היידי בעיר ניו יורק.
הפקה ידועה אחרת הייתה בכיכובה של השחקנית הפולניה אסתר רחל קמינסקה, שהופיעה עמו בניו יורק ב-1912. בתה, אידה קמינסקה, גילמה את התפקיד בתיאטרון היהודי בוורשה ביידיש. עוד קודם לכן קמינסקה, בהיותה בת שתים עשרה, היא הופיעה בסרט הפולני "מירל'ה אפרת", בתפקיד נכדה של מירל'ה. ב-1967 ביימה אידה קמינסקה את המחזה, שיחקה בו בתפקיד הראשי והופיעה איתו בסיבוב הופעות ברחבי ישראל. הייתה זו הפקה בחסות ועד ציבורי בראשות גולדה מאיר.
"מירל'ה אפרת" הועלתה לראשונה בעברית בשנת 1912 בביצוע "אגודת חובבי הבמה העברית", בתרגום לעברית של חבר הלהקה מנחם גנסין, לימים אחד משלושת מייסדי תיאטרון הבימה.
ההפקה המקצועית הראשונה של "מירל'ה אפרת" בעברית נערכה בתיאטרון הבימה בשנת 1939, בבימויו של צבי פרידלנד ובכיכובה של חנה רובינא. ההצגה תורגמה לעברית על ידי א' לוינסון. ההפקה חודשה בשנת 1957 (עם אותו בימוי, תרגום, ושחקנית ראשית).
ב-1987 הוצג המחזה ב"הבימה" בכיכובן של מרים זוהר וליא קניג לסירוגין, בבימוי עמית גזית, ובנוסח עברי שעובד על ידי מרים קיני (על פי התרגום העברי של א' לוינסון), אך כלל שינויים רבים מהנוסח המקורי של גורדין.
ב-1995 המחזה הוצג בתיאטרון יידישפיל, בכיכובה של אורנה פורת, בבימויו של יורם פאלק; הטקסט היה תרגום ליידיש של העיבוד העברי של מרים קיני, שהוכן על ידי צבי שטולפר.
ב-2004 המחזה הוצג בתיאטרון בית ליסין בכיכובה של יונה אליאן-קשת, בבימוי מיכה לבינסון, על פי העיבוד העברי של מרים קיני.
ב-2013 וב-2014 הוצג המחזה בתיאטרון הבימה בכיכובה של גילה אלמגור, בבימוי ועיבוד של חנן שניר; הטקסט היה על פי תרגום חדש מאת אבישי פיש.
ב-2014 הוצג המחזה בתיאטרון היידישפיל בשנית בכיכובה של יונה אליאן קשת, בבימוי ארתור קוגן; הטקסט היה על פי התרגום של שטולפר ליידיש, לעיבוד העברי של קיני.
תקציר העלילה.
מירה'לה אפרת היא אלמנה עשירה, השולטת במשפחתה ביד רמה וזוכה לכבוד רב בעירה. היא משיאה את בנה הבכור יוסל'ה לשיינדל'ה, נערה ממשפחה ענייה, אך יפה ובעלת יחוס. לאחר הנישואים שיינדלה עוברת להתגורר בביתה של מירה'לה אפרת. שיינדל'ה מתנהגת בגסות כלפי כל בני הבית, בכלל זה מירה'לה. משום אהבתה לבנה, מירה'לה מבליגה על כך. מירה'לה בעזרת מנהל עסקיה שלמון מנהל את עסקי המשפחה באופן בלעדי.
כעבור מספר שנים, כשהמצב הופך לקשה מנשוא, שיינדל'ה ויוסל'ה מבקשים ממירה'לה שתתן להם את חלקם בירושת האב המנוח, כדי שיוכלו להקים בית משלהם. דוניה, בנה הצעיר של מירה'לה מצטרף לבקשה. מירה'לה מגלה להם שאביהם השאיר להם חובות כבדים בסך שישים אלף רובל ושהוא הלך לעולמו משברון לב. לאחר מותו היא פרעה את כל חובותיו ועשתה בעצמה הון גדול.
מירה'לה מחליטה להעביר לידי בניה וכלתה את הניהול הכספי של המשפחה. יחסה של שיינדל'ה כלפי מירה'לה הולך ונעשה אכזרי יותר ויותר והיא מתאכזרת גם אל מחלה, משרתתה הנאמנה. שלמון, מנהל עסקיה מזה שנים רבות מפוטר ובמקומו ניתנת המשרה לנחומצ'ה, אביה של שיינדלה. אלא שנחומצ'ה מתגלה כאיש עסקים גרוע שעסוק בזלילה וסביאה ומערימים עליו בקלות. דוניה, הבן הצעיר, הוא בליין, שמבזבז כספים על ימין ועל שמאל.
לבסוף למירל'ה נשבר מהכול, היא עוזבת את הבית והולכת לגור אצל שלמון, מנהל עסקיה בעבר. מחלה, המשרתת שלה, מצטרפת אליה. במשך עשר שנים היא מתנתקת ממשפחתה ואינה מגיעה אפילו לחתונת דוניה, בנה הצעיר.
כעבור עשר שנים, מגיע בר המצווה של נכדה האהוב שלמה'לה. בנה יוסל'ה מגיע לביתו של שלמון ומבקש ממנה לשוב לביתה והיא מסרבת. אחר-כך מגיעה לבית שיינדלה, לבקשת שלמון. שיינדלה מתחננת שמירל'ה תשוב. היא מסבירה שהתנהגותה הרעה אל מירל'ה נבעה מכך שהייתה ילדה. היא מנסה לכרוע ברך, אך מירהל'ה אינה נותנת לה ובסיומה של השיחה מסרבת לחזור. לבסוף מגיע לביתו של שלמון נכדה שלמה'לה ומירהל'ה נשברת.
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי.
1. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 19 ביולי 1939, ההצגה הציגה 228 פעמים
2. תיאטרון הבימה – הצגת בכורה: 1957, זהו חידוש של הצגת הבימה משנת 1939
3. הפקה בחסות ועד ציבורי בראשות גולדה מאיר – 1967
4. תיאטרון הבימה – הצגת בכורה: 17 בינואר 1987, ההצגה הציגה 167 פעמים (עד יולי 1987)
5. תיאטרון יידישפיל – הצגת בכורה: 31 בדצמבר 1994
6. תיאטרון בית ליסין – הצגת בכורה: 12 ביולי 2003 (פרס התיאטרון הישראלי להצגת השנה)
7. תיאטרון הבימה - הצגת בכורה: 2 בספטמבר 2013
מירה'לה אפרת
קרקטר האוריינטציות
בטופולוגיה וגאומטריה קרקטר האוריינטציות של יריעה formula_1 הוא קרקטר כפלי של החבורה היסודית formula_2, המודד עד כמה formula_1 "איננה אוריינטבילית". הקרקטר טריוויאלי אם ורק אם היריעה formula_1 אוריינטבילית. הגדרת הקרקטר מבוססת על כיסוי האוריינטציות.
רקע.
תהי formula_1 יריעה. אוריינטציה על היריעה היא מושג מקומי: בכל נקודה formula_6 של היריעה אפשר להגדיר את האוריינטציה בנקודה בתור אוריינטציה על המרחב המשיק formula_7 (חיובית או שלילית). נסמן את קבוצת האוריינטציות בנקודה formula_8 ב formula_9 (זו קבוצה בת שני איברים). ניתן לאגד קבוצות אלו למרחב כיסוי formula_10. כיסוי דו-יריעתי זה נקרא כיסוי האוריינטציות.
אפשר לזהות דרך כיסוי האוריינטציות את כל האוריינטציות האפשריות של היריעה. ניתן להתייחס אל כיסוי האוריינטציות כאל תחליף אוריאנטבילי עבור יריעה לא אוריאנטבילית.
הגדרה.
נקבע נקודה formula_6. אנו מקבלים פעולת מונודרומיה
של החבורה היסודית formula_12 על הסיב של formula_10. פעולה זו מגדירה קרקטר כפלי,
formula_14
קרקטר זה נקרא קרקטר האוריינטציות. הקרקטר לוקח איבר של החבורה היסודית אל formula_15 אם האיבר שומר על האוריינטציה, ואחרת אל formula_16.
אוריינטביליות.
כעת נראה כיצד ניתן לקבוע בעזרת הקרקטר האם יריעה קשירה היא אוריינטבילית. ראשית, היריעה אוריינטבילית אם ורק אם כל מסילה בה שומרת על האוריינטציה. תנאי זה שקול להיותה של כל מסילה סגורה שומרת אוריינטציה, ואפילו שקול לכך שכל מסילה סגורה סביב נקודה אחת שומרת על האוריינטציה (ללכת ולחזור). כעת, שמירה על אוריינטציה אינווריאנטית להומוטופיה (זאת משום שניתן לכסות את המסילות על ידי סביבות שהומאומורפיות לכדור, שהוא אוריינטבילי), ולכן מספיק לבדוק זאת על איברי החבורה היסודית. ולכן, יריעה קשירה formula_1 היא אוריינטבלית אם ורק אם קרקטר האוריינטציות שלה טריוויאלי. במקרה שיש ייצוג נוח של החבורה, מספיק לבדוק את הטענה על היוצרים, כלומר - יריעה היא אוריינטבילית אם ורק אם כל יוצר של החבורה היסודית שלה שומר את האוריינטציה. עבור יריעות רבות, החבורה מוצגת סופית, ועל כן יש לבצע את הבדיקה עבור מספר סופי של מסילות.
למעשה, ניתן לנסח טענה חזקה יותר, הקשורה לאבליניזציה של החבורה היסודית, השווה גם לחבורת ההומולוגיה הראשונה של המרחב. מפורשות, האיזומורפיזם formula_18 הוא איזומורפיזם טבעי, ולכן מספיק (והכרחי) לבדוק האם ההעתקה המושרית formula_19 היא טריוויאלית כדי לקבוע האם היריעה אוריינטבילית.
שימושים.
בעזרת קרקטר האוריינטציות ניתן להוכיח את קריטריון האוריינטביליות הבא:
טענה: תהי formula_1 יריעה טופולוגית. נניח שלחבורה היסודית שלה אין תת-חבורות מאינדקס 2.
אז formula_1 אוריינטבילית.
מסקנה: יריעה פשוטת קשר היא אוריינטבילית.
בית החולים עין גדי
בית החולים עין גדי היה בית חולים ששכן ברחוב מזא"ה 10 בתל אביב. הבניין שתוכנן על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ בסגנון האקלקטי, נבנה בשנת 1922 כבית מגורים למשפחת ברסקי. הבניין נמכר והוסב לשימוש כבית חולים בניהולו של ד"ר חיים (אמיל) שטיין. הבניין עבר שינויים רבים ושימש בית חולים במשך עשרות שנים (בתחילה בית חולים עין גדי ולאחר מכן בית החולים הגריאטרי "הדר לזקן".
לבסוף הפך המבנה עם תוספות הבניה למבנה מגורים מעורב, במסגרת מיזם שימור מבנים (בניצוח האדריכלית ניצה מצגר סמוק) שהסתיים בשנת 2012.
אוריינטציה על מרחב לינארי
אוריינטציה על יריעה חלקה
אוריינטציה על יריעה טופולוגית
אוריינטציה על גרף
אגד האוריינטציות
אלומת האוריינטציות
וושינגטון על הכוונת
וושינגטון על הכוונת (באנגלית: White House Down) הוא סרט פעולה ומתח-פוליטי אמריקאי משנת 2013 בכיכובם של צ'נינג טייטום וג'יימי פוקס ובבימויו של רולנד אמריך. הסרט זכה לביקורות מעורבות בעיקר עם צאתו לאקרנים ביוני 2013.
עלילת הסרט.