עם סיום המבצע חשו אנשי המחתרת מרומים ונבגדים על ידי האמריקאים שהותירו את קציני משטר וישי האנטישמים כאחראים על השליטה באלגיריה. חוקי האפליה הגזעית נותרו על כנם, וכמה מאנשי המחתרת ובהם אנרי, אביו של ז'וזה אבולקר, נאסרו ושוחררו רק לאחר לחץ ממושך. האזרחות הצרפתית הוחזרה ליהודי אלג'יריה רק באוקטובר 1943.
לאחר המלחמה.
אבולקר, שלמד נוירולוגיה, פיתח קריירה אקדמית כפרופ` לרפואה ובין השאר גם טיפל בדה-גול. הוא התבודד בסוף ימיו בעיירה באלפים הצרפתים. לאורך השנים סירב אבולקר להתראיין או לכתוב, למעט פעם יחידה בנובמבר 1992, במלאת 50 שנה ל"מבצע לפיד", כשהסכים להתראיין לשבועון הצרפתי "נובל אובזרווטר".
אחותו - קולט אבולקר מוסקט - נפטרה בירושלים בשנת 2003 בגיל 95. גם היא קיבלה את צלב החירות האלג'ירי, כאחיה וכרבים אחרים מחברי המחתרת.
אביו של ז'וזה, פרופ' אנרי אבולקר, זכה גם הוא לאות גבורה על פעילותו בזמן מלחמת העולם השנייה. למרות שכבר היה קרוב לגיל 70, ופציעה ממלחמת העולם הראשונה מנעה ממנו ללכת בתקינות, הוא נשלח למחנה מאסר צרפתי בזמן פעילות המחתרת. לאחר שחרור אלג'יריה על ידי הכוחות האמריקאים הוא הקים ועד מקומי כדי לסייע לפליטים יהודים שהגיעו לאלג'יריה מאירופה כדי לברוח מהשואה.
הנצחה או הזנחה.
רבים מוותיקי המחתרת התרעמו במשך שנים ארוכות על ההזנחה של ההיסטוריונים, מערכת החינוך והממסד הישראלי בכל הקשור לפרשה יוצאת הדופן הזו. כיום, במוזיאון יד ושם כבר ניתן למצוא התייחסות לפעילות המחתרת כחלק מההתנגדות היהודית בתקופת השואה, כך גם במוזיאון להנצחת הגבורה היהודית במלחמת העולם השנייה באתר השריון בלטרון.
Internet Protocol Security (ראשי תיבות: IPsec) הוא פרוטוקול אבטחה שפותח על ידי IETF בתחילת שנות ה-90 כדי להגן על חבילות (packets) ה-IP, מבלי לשנות את פרוטוקול IP עצמו.
IPsec מספק זיהוי של השולח, וידוא שלמות של חבילות IP, הצפנת תוכן החבילות, מניעת שליחה מחדש של חבילות ישנות והגנה נגד ניתוח התעבורה ברשת.
לחבילות IP אין אבטחה מובנית. לכן, יחסית קל לזייף כתובות של חבילות IP, לשנות את תוכנן, לשדר שוב חבילות שכבר נשלחו ולבדוק את תוכן החבילות.
כאשר מתקבלת חבילת IP, לא ניתן להיות בטוחים בזהות השולח, בתוכן החבילה (כלומר ייתכן שהיא שונתה) ובכך שתוכן החבילה לא נקרא בידי אדם או תוכנה לא מורשים.
בתחילת שנות ה-90 היה ברור שפרוטוקול ה-IP הוא הפרוטוקול הפופולרי ביותר ברשת ולכן ארגון Internet Engineering Task Force (בראשי תיבות IETF) החל לפתח פרוטוקול אבטחה מתאים.
פרוטוקול IPsec התפתח כחלק מפרוטוקול IPv6 והיה מנדטורי עד ל־. כתגובה להתפתחות של פרוטוקולים מתחרים כמו SSH ו-SSL החל ממסמך זה הדרישה למימוש הפרוטוקול עברה מסטטוס MUST לסטטוס SHOULD.
ארכיטקטורת IPsec.
IPsec כולל שני תתי פרוטוקולים: ESP (Encapsulating Security Payload) ו-AH (Authentication Header). בעוד ש-AH מספק זיהוי של השולח ומבטיח את אמינות (integrity) המידע שמועבר, הוא אינו מספק הצפנה של המידע. ESP מספק את כל התכונות של AH, ובנוסף הצפנה של המידע.
נוסף לכך, IPSec יכול להגן על כל חבילת ה-IP (התוכן הפנימי – data והחלק החיצוני – header), או רק על החלק הפנימי שלה.
כדי לאפשר הפרדה זו קיימות שתי דרכי פעולה שונות ל-IPsec:
ניתן להשתמש במנהור בין שתי תחנות קצה מוצפנות ובנוסף בין שערי אבטחה (security gateways) שנותנים שרותי אבטחה לגופים נוספים ברשת (כדוגמת VPN). במקרה כזה, כתובות נקודות הקצה נמצאות ב-header הפנימי בחבילה שמוגנת במעטפת נוספת. כאשר חבילה כזאת מגיעה ל-gateway, מוסרת המעטפת החיצונית, והחבילה נשלחת ליעדה הסופי.
IPsec יכול להיות ממומש בתחנות קצה או בשערי אבטחה, כגון נתבים (routers) וחומות אש (firewalls). כדי להרכיב ולפרק חבילות IPsec, צריכה להיות דרך לחבר בין שרותי אבטחה רצויים ומפתח לבין תעבורה שעליה רוצים להגן ולבין תחנה מרוחקת שאיתה רוצים להחליף מידע המוגן בעזרת IPsec, או במילים אחרות: איך להגן על התעבורה, על איזו תעבורה להגן ועם מי לבצע את ההגנה. כל הנתונים הנ"ל מרוכזים במבנה שנקרא Security Association ובקיצור SA.
SA ב-IPsec הוא חד כיווני, כלומר הוא מגדיר שרותי אבטחה בכיוון אחד בלבד – או עבור תעבורה יוצאת או עבור תעבורה נכנסת.
בדרך כלל, SA-ים קיימים בזוגות: אחד בכיוון ההולך, ושני בכיוון החוזר. SA מחזיק בכל נתוני האבטחה הדרושים ל-session של IPsec. נתונים אלה הם:
להלן כללים לטיפול בחבילה שמגיעה:
שימוש ומימוש.
IPsec מספק אבטחה בשכבת הרשת של מודל ה-OSI, ובכך דואג לאבטחה של כל השכבות שמעליו. כל השכבות והיישומים מעל IPsec מאובטחים, ואין צורך להגן על כל אחד מהם בנפרד.
השימוש הנפוץ ביותר של IPsec הוא במימוש של VPN-ים.
כיום קיימים בשוק שלושה מימושים שונים עיקריים של VPN-ים:
קיים ויכוח איזה מימוש מוצלח יותר. יתרונו העיקרי של VPN מבוסס SSL הוא קונפיגורציה פשוטה יותר, אך מאידך רמת האבטחה הניתנת נמוכה יותר מאשר ב-VPN מבוסס IPsec.
יבגני לאונוב
יבגני פבלוביץ' לאונוב (2 בספטמבר 1926 - 29 בינואר 1994) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סובייטי, אחד מבכירי הקולנוע הסובייטי והרוסי של כל הזמנים. בשנת 2001 יצא בול דואר לכבודו. בשנת 1978 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות.
ביוגרפיה.
יבגני לאונוב נולד במוסקבה, ברית המועצות. במהלך ילדותו חלם להיות טייס קרב, חלום נפוץ בקרב ילדים סובייטים במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך תקיפת הנאצים את ברית המועצות, עבדו לאונוב וכל משפחתו במפעל לייצור נשק. בתום המלחמה החל ללמוד בבית הספר של התיאטרון האמנותי של מוסקבה.
קריירה.
לאחר שסיים את לימודיו פנה לתעשיית הקולנוע. בשנת 1949 השתתף בפעם הראשונה בסרט, בתפקיד ניצב. עם הזמן, התחבר עם הבמאי גיאורגי דאנליה והפך לחברו הטוב ביותר. לאונוב השתתף ברוב סרטיו של דאנליה. הוא השתתף בעשרות סרטים נוספים בתפקידי משנה ורק בשנת 1957 קיבל תפקיד חשוב ורק בשנת 1965 קיבל תפקיד מרכזי בסרט "שלושים ושלוש". בין סרטיו הידועים ביותר ניתן למנות את: "ג'נטלמנים של מזל" ו"תחנת בלורוסקי", שניהם צולמו בשנת 1971.
בשנת 1980 לאונוב קיבל את פרס 'השחקן המצטיין' על תפקידו בסרט "מרתון של סתיו" בפסטיבל הסרטים של ונציה.
לאונוב נחשב לאחד השחקנים הדגולים של הקולנוע הסובייטי וזמן רב החזיק בתואר "השחקן האהוד ואהוב בברית המועצות".
בשנת 1991, במהלך טיול בגרמניה, קיבל התקף לב היה שרוי בתרדמת למשך 10 ימים. לאחר ניתוח מסובך ניצלו חייו והוא אף חזר להופיע בתיאטרון.
לאונוב מת ב-29 בינואר 1994, בדרכו להופעה בתיאטרון לנקום. לאחר שהודיעו לקהל הצופים על מותו, כל הקהל קם באופן ספונטני והלך להדליק נרות זיכרון בכנסייה ממול. בטקס הזיכרון שנערך לו השתתפו כחצי מיליון אנשים שבאו לחלוק כבוד לשחקן בקור מקפיא. לאונוב נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
לאונוב השתתף בסך הכל בכ-70 סרטי קולנוע, תרם את קולו ל-12 סרטי הנפשה, ביניהם פו הדב (Винни-Пух) בעיבוד הסובייטי , והשתתף בעשרות הצגות תיאטרון במהלך 54 שנות הקריירה שלו.
סרטים בהם השתתף.
להלן רשימת הסרטים המפורסמים ביותר של לאונוב:
ויקטוריה דלס אנז'לס
אדיקט אמבואז
האדיקט של אמבואז
צו אמבואז
הצו של אמבואז
אדיקט נאנט
הצו של נאנט
הצו של מילאנו
צו ננט
בוסטו
בּוּסֶטוֹ (איטלקית: Busseto) היא קומונה בנפת פארמה במחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה. בוסטו ידועה כעירו של מלחין האופרה הידוע ג'וזפה ורדי.
אתרים.
בעיר ובסביבתה מצויים אתרים רבים הקשורים בורדי. בעיר נמצאות הכנסיות "Santa Maria degli Angeli" ו-"San Michele Arcangelo" בהן ניגן ורדי בעוגב.
רונקולה.
העיירה רונקולה הסמוכה, מקום הולדתו של ורדי.
קאזה בארצי.
בסמוך לכיכר המרכזית נמצא ביתו של אנטוניו בַּארֶצִי, סוחר שנעשה לפטרונו של ורדי בשנותיו המוקדמות. בטרקלין שבקומה השנייה הופיע ורדי הצעיר לראשונה בפני קהל בשנת 1830, והוא המשיך לפקוד את הבית עד מות מיטיבו. ורדי נשא לאישה את ביתו, מרגריטה, בשנת 1836, והיא ילדה לו 2 ילדים.
כיום משמש הבית את ארגון "Amici di Verdi" (חברים או ידידים של ורדי), שפיקח על עבודות שיפוץ ושחזור הבית מ-1979 עד 1998. כיום מוצגת בבית תערוכה קבועה, הכוללת מוצגים הקשורים בורדי ובקשריו עם משפחת בארצי. בין היתר מוצגים הפורטרט הראשון של ורדי, ציור שמן של אנטוניו בארצי, וכן מכתבים של ורדי.
בתים של ורדי.
הבית אותו רכש ורדי בשנת 1845, שם חי עם ג'וזפינה סטרפוני בשנים 1849-1851 (עוד לפני שנישאו). בעודו מתגורר בבית הזה כתב ורדי את האופרות לואיזה מילר, סטיפליו וריגולטו.
בעיירה סמוכה Sant'Agata במחוז פיאצ'נצה, הורה ורדי בשנת 1848, בעודו מתגורר בבוסטו, להקים לו בית - וילה ורדי. הוריו התגוררו בבית עד 1851, אז עבר לשם והתגורר בו עד סוף חייו.
תיאטרון ג'וזפה ורדי.
תיאטרון ג'וזפה ורדי הוא בית אופרה קטן, המכיל 300 מקומות, שנבנה בידי הרשות המוניציפלית. למרות התנגדותו של ורדי לבניה, בטענה כי היא יקרה מדי וחסרת תועלת, ומקובל כי לא דרך את רגלו מעולם במקום, תרם ורדי מכספו 10 אלפים לירטות להשלמת הבניה. התיאטרון נחנך בשנת 1868 באופרות "ריגולטו" ו"נשף המסכות".
מלחמת שלושת הימים
"מלחמת שלושת הימים" הוא כינוי שניתן לשלושת ימי לחימה בין צבא סוריה לבין צה"ל בין 24 ל-26 ביוני 1970, לאורך הגבול ברמת הגולן ובעומק סוריה.