הרעיון ליצור מתחם תערוכות באי וסילייבסקי הוחזר באמצע המאה ה-20. הוחלט לערוך כאן תערוכה בינלאומית "אינריבפרום-68". בשנת 1963 נוספה לאי שטח נוסף, עליו בשנת 1968 נחנכו ביתני לנאקספו. בשנים שלאחר מכן הפכה לנאקספו למקום קבע לאירועים ותערוכות שונות בעיר לנינגרד.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נבנה ביתן תערוכות חדש בן שלוש מפלסים עם אולם כנסים ומסעדה לתערוכת אינריבפרום-90.
ב-1 בנובמבר 2011 רכשה אקסופורום את כל תחום התערוכות והסימנים המסחריים של לנאקספו, וגם שכרה את מתחם התערוכות עצמו עד 2014.
בשנת 2014, ליד נמל התעופה פולקובו והעיר פושקין בגבעות פולקובו ברובע פולקובסקויה ההיסטורי, הושק מרכז כנסים ותערוכות חדש של אקספופורום, שנועד להחליף את לנאקספו המיושן.
לנאקספו היה מקום האירוח של פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה בשנים 1997–2015.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, באביב 2020, תוך שבועיים בלבד, הוצב מתחם התערוכות לנאקספו לבית חולים שדה, לקליטת חולי קורונה. בשל עומס היתר על מערכת הבריאות המקומית. לכן ב-18 ביוני 2020, מושל סנקט פטרבורג אלכסנדר בגלוב הודיע כי חלק ממיטות האשפוז במתחם יצוידו מחדש לקליטת חולים בדרגת חומרה בינונית. בסך הכל נפרסו 2,500 מיטות.
Be Alright (שיר של דין לואיס)
Be Alright הוא סינגל של הזמר-יוצר האוסטרלי, דין לואיס. השיר יצא ב-29 ביוני 2018 כסינגל מוביל מתוך אלבום האולפן הבכורה של לואיס, "A Place We Knew".
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-1.1 מיליארד פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר, שצולם במקסיקו סיטי וביום על ידי ג'סי היל, יצא לראשונה ב-12 ביולי 2018. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-170 מיליון פעמים.
שרי שאנן
שרי שאנן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד על בית הספר לתותחנות שדה ושימש נספח צה"ל בשווייץ עם אחריות ליוון ואיטליה.
כיום משמש כסמנכ״ל בכיר במטה אלביט מוביל את השיווק והפיתוח העסקי במספר מדינות אירופה.
ביוגרפיה.
שאנן התגייס לחיל התותחנים בפברואר 1973 והוכשר כמשנה טכני. לאחר קורס קציני חת"ם שירת בגדוד 402. הוא היה חבר במשלחת צה"ל לארצות הברית לקראת קליטת טילי הלאנס ושירת בגדוד המנפץ. לאחר מכן עבר לגדוד 411, שירת בתפקידי הדרכה בביסל"ת בהם ראש ענף מפקדים ומפקד קורס קציני שיתוף ארטילרי, וסיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1984–1986 פיקד על גדוד 411. לאחר מכן מונה לסגן מפקד אגד ולמפקד עוצבת התקומה, אגד ארטילרי במילואים. ב-1993 מונה למפקד ביסל"ת, בתקופתו הועבר בסיס הטירונים של התותחנים משבי שומרון לשבטה. בהמשך שירותו שימש מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד המרכז. ב-1999 מונה לנספח צה"ל בשווייץ עם אחריות ליוון ואיטליה וכיהן בתפקיד עד שחרורו ב-2003.
לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל שיווק אירופה בחברת אלישרא.
כיום משמש כסמנכ״ל בכיר במטה אלביט מערכות. מוביל את הפיתוח העסקי, השיווק והאסטרטגיה במספר מדינות אירופה.
מועצת הפיקוד המהפכנית של עיראק
מועצת הפיקוד המהפכנית של עיראק (בערבית: مجلس قيادة الثورة; תעתיק מדויק: מג'לס קיאדת אלת'ורה) הייתה רשות מחוקקת ששימשה את המדינה העיראקית תחת שלטון הבעת' ושימשה בפועל גם כרשות מבצעת. מפלגת הבעת', ששלטה בעיראק ביד ברזל במשך 35 שנים בראשות הנשיאים אחמד חסן אל-בכר וסדאם חוסיין, הקימה את מועצת הפיקוד המהפכנית כחלק מתהליך תפיסת השלטון בשנת 1968. מאוחר יותר שימש הגוף לביסוס מעמד המפלגה במדינה, תהליך שנעשה באופן מחושב ונרחב מאוד לאורך כל תקופת שלטון המפלגה בעיראק. אל-בכר וחוסיין ניצלו את סמכויותיהם כנשיאים וגם כיו"ר מועצת הפיקוד המהפכנית על מנת לבסס את חוק המדינה על פי חזונם. כך הפכה המועצה לכלי ליצירתה של עיראק חדשה, המושתתת לחלוטין על שלטונה של מפלגת הבעת' ועל חברות בה, תוך דיכוי אכזרי של כל אדם או גוף שלא התיישר לפי האידאולוגיה של המפלגה והשליט.
מועצת הפיקוד המהפכנית הייתה הגוף השלטוני המרכזי שבאמצעותו קבע סדאם חוסיין את החוקים ואת הנורמות במדינה והצדיק כל מעשה שלו בחוק שהעבירה המועצה, ששימשה הכלי המרכזי למימוש שליטתה ההדוקה של המפלגה במדינה. בעיני העם העיראקי, הפכה המועצה לפוסקת האחרונה בנוגע לאופי המדינה בעיראק ולמעשה לגוף שלא ניתן לגבור עליו. את המציאות הזאת יצרו אל-בכר ובעיקר סדאם על-ידי הענקת סמכויות יתר למועצה ושימוש מחוכם בסמכויות אלה בשילוב עם סמכויות הנשיא. מועצת הפיקוד אפשרה את השתרגותה של המפלגה במוסדות המדינה העיראקית ואת הבעת'יפיקציה של המדינה ושל חיי הפרט במדינה.
המועצה נותרה הגוף העליון במדינה עד פלישת ארצות הברית בשנת 2003 והפלת שלטון סדאם חוסיין.
הקמת מועצת הפיקוד המהפכנית.
ב-17 ביולי 1968, הצליחה קבוצה של אנשי מפלגת הבעת' העיראקית, בשיתוף עם קצינים בכירים בצבא עיראק, להפיל את השלטון העיראקי בהפיכה שלימים נקראה "מהפיכת ה-17 ביולי". מטרת ההפיכה המוצהרת הייתה להחליף את השלטון הקודם בהנהגת עבד אל-רחמן עארף, שהואשם בשחיתות. מפלגת הבעת' העיראקית הונהגה באותה העת על-ידי אדם בשם אחמד חסן אל-בכר ועל-ידי מי שהיה יד ימינו, סדאם חוסיין. אל-בכר נבחר להיות מזכ"ל הסניף העיראקי של מפלגת הבעת' כבר בשנת 1964 ובאותה שנה כשל בניסיון ההפיכה הראשון שלו נגד המשטר. הוא נכלא והשתחרר שנים ספורות לאחר מכן.
לקראת ניסיון ההפיכה שתכננו בשורות ההנהגה של מפלגת הבעת' בשנת 1968, חיפשו אל-בכר וחוסיין גורם שיתמוך בהם, שיחזק את תמיכת העם בהם ובמפלגה וכך יעזור לשלטון הבעת' החדש לעמוד על רגליו לאחר ההפיכה המתוכננת. הם רתמו לשם כך מספר אנשי צבא בכירים ובראשם עבד א-רזאק א-נאיף, אבראהים עבד א-רחמאן א-דאוד, סעדון גיידאן וחמאד שיהאב. החלטה זו לרתום את אנשי הצבא נבעה מתוך התדמית היוקרתית והממלכתית שהייתה לצבא בעיראק. ההסדר שהוחלט עליו מראש היה שא-נאיף יהיה ראש הממשלה וא-דאוד יהיה שר ההגנה וכך אכן היה בימים הראשונים לאחר ההפיכה.
אחד מן הצעדים הראשונים של מנהיגי ההפיכה לאחר ביצועה היה הקמת מועצת הפיקוד המהפכנית. מטרת הגוף הייתה לאגד את ההחלטות העתידיות של אנשי הבעת' תחת סמכות מדינתית רשמית שתעניק תוקף רשמי הן להחלטותיהם והן לשלטונם. עצם הקיום של גוף חקיקה רשמי בדמות מועצת הפיקוד הקנתה סמכות שלטונית שהרחיקה מן המהפכנים את הדימוי הטבעי של חוסר-יציבות המיוחס להפיכות, ובפרט לאחר ניסיון ההפיכה הכושל שאירע מספר שנים קודם לכן.
עם הקמת מועצת הפיקוד המהפכנית, בחרה המועצה באל-בכר לשמש כנשיא הרפובליקה והוא בתורו הטיל על א-נאיף להקים ממשלה, אך חלוקה זו לא החזיקה מעמד זמן רב. כבר ב-30 ביולי 1968 הגלו אל-בכר וחוסיין את א-נאיף ואת א-דאוד מהמדינה והדיחו את תומכיהם, את אנשי הצבא האחרים שלא תמכו בבעת' וכן את תומכי נאצר מכל תפקידיהם בממשל. מהלך דרמטי זה הותיר את מפלגת הבעת', ובפרט את אל-בכר, בעמדת שלטון בלעדית, כשליט יחיד וללא-מצרים על עיראק ובנוסף, נבחר גם לשמש כיו"ר מועצת הפיקוד המהפכנית, שילוב תפקידים זה בין משרת הנשיא לבין יו"ר מועצת הפיקוד המהפכנית נותר על כנו עד הפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003 והפלת סדאם חוסיין.
הימים שבין 17 ל-30 ביולי 1968 היו ימים גורליים עבור מפלגת הבעת' בעיראק ובמהלכם השתלטו אנשי המפלגה על מוסדות אזרחיים וצבאיים, הדיחו מתחרים פוליטיים ואידאולוגיים והקימו את מועצת הפיקוד המהפכנית, הגוף החשוב ביותר שפעל בימי שלטון הבעת'. מסיבות אלה נתפסת המהפכה על-ידי אנשי מפלגת הבעת' ככזו שנמשכה מ-17 ביולי עד 30 ביולי, תפיסה החושפת את מטרתה האמיתית של ההפיכה – שלטון בעת'יסטי בלעדי בעיראק בלא כל מעורבות של הצבא. למעשה, ממהפכת 17 ביולי 1968 ועד סיום שלטון הבעת' ב-2003 שלטו בעיראק רק שני מנהיגים: אחמד חסן אל-בכר וסדאם חוסיין. שלטונם של השניים הסתמך על מועצת הפיקוד המהפכנית והיא זו שאפשרה להם להעלים כל התנגדות ולשמור על יציבות שלטונם במדינה באופן הדוק וטוטליטרי.
תפקידי המועצה במדינה.
סמכויות עצמאיות על פי החוקה.
בספטמבר 1968, כתבו אנשי מפלגת הבעת' חוקה זמנית לעיראק, שהגדירה למדינה שיטת ממשל נשיאותית שכללה שלושה גופים מרכזיים: מועצת הפיקוד המהפכנית, שמנתה לאורך השנים בין 7 ל-12 חברים, הקבינט והאספה הלאומית. על פי החוקה הזמנית, הייתה אמורה להתקיים בין הגופים הללו חלוקת סמכויות. האספה הלאומית הייתה בעלת סמכויות של רשות מחוקקת, מועצת הפיקוד בעלת סמכויות של רשות מבצעת והקבינט כפוף לנשיא ובעל סמכויות ייחודיות במגוון תחומי ממשל.
על פי החוקה, מועצת הפיקוד המהפכנית הייתה הגוף העליון במדינה, האמון על מימוש רצון העם על-ידי ריסון כוחם של האלמנטים הריאקציונרים, הדיקטטוריים והמושחתים במדינה ועל-ידי החזרת הכוח לעם. הגדרה זו מתייחסת לשלטון שהיה בעיראק לפני מהפיכת הבעת' והיא מציגה את השלטון הקודם כנעדר בסיס אידאולוגי יציב ועל כן בלתי מתאים לשלוט. למועצה הייתה סמכות לבחור את היו"ר שלה, ששירת במקביל כנשיא הרפובליקה, באמצעות רוב של שני שלישים. במקרה שהיו"ר נעדר, סגן היו"ר, שנבחר גם הוא ברוב של שני שלישים מחברי מועצת הפיקוד, מקבל את סמכותו.
שילוב עם גורמי הסמכות האחרים במדינה.