וירג'יניה סקוויירס (באנגלית: Virginia Squires; מילולית: בעלי האחוזות של וירג'יניה) הייתה קבוצת כדורסל אמריקאית ששיחקה במסגרת ליגת ה-ABA בין השנים 1967–1976. הקבוצה נוסדה ב-1967 בעיר אוקלנד תחת השם אוקלנד אוקס, ומשם עברה לוושינגטון די. סי. תחת השם וושינגטון קאפס ולווירג'יניה תחת השם וירג'יניה סקוויירס. בשנת 1976 הקבוצה התפרקה לאחר שנקלעה לקשיים כלכליים.
הקבוצה מחזיקה בשני שיאי ABA: שיאנית הנקודות למשחק אחד ושיאנית הנקודות לרבע.
היסטוריה.
אוקלנד.
וירג'ינה סקוויירס נוסדה בשנת 1967 בעיר אוקלנד, קליפורניה, תחת השם אוקלנד אוקס והייתה אחת החברות המייסדות של ליגת ה-ABA. האוקס היו בבעלות חלקית של הזמר פאט בון ואף זכו באליפות הליגה בעונת 1968/9. מדי הקבוצה היו בצבעים ירוק וזהב.
הקבוצה נודעה בשל סכסוך חריף שהיה לה עם קבוצת סן פרנסיסקו ווריורס מליגת ה-NBA בעניין החוזה עם השחקן ריק בארי. בארי, אשר זכה בתואר רוקי השנה, הוביל את הווריורס לגמר ה-NBA בעונת 1966/7, אך בעונה שלאחר מכן ישב על הספסל עקב כעסו על ההנהלה על כך שלא שילמו לו תמריצים שלדבריו הגיעו לו. בעונת 1968/9 עבר בארי ל"אוקס" והוביל אותם לאליפות.
למרות האליפות שבה זכתה, ההשקעה בקבוצה התבררה כלא רווחית עבור בון ושותפיו. האוקס מכרו כרטיסים מעטים למשחקיהם, בעיקר בשל הקרבה הגאוגרפית לווריורס. באחד המשחקים הם אף מכרו רק 2,500 כרטיסים.
וושינגטון.
כשהקבוצה עמדה בפני סגירה, מכר אותה בון לעורך הדין ארל פורמן מוושינגטון. פורמן העביר את הקבוצה לוושינגטון בעונת 1969/70 ושינה את שמה לוושינגטון קאפס. הקאפס שמרו על צבעי מדיהם, אך צבעי הסמליל שלהם שונו לאדום, לבן וכחול – צבעי ארצות הברית.
משום מה, המשיכה הקבוצה לשחק בבית המערבי של הליגה, דבר שאילץ אותם לנסוע מרחקים ארוכים יותר מכל קבוצה אחרת. כמו כן, מצב מכירת הכרטיסים לא השתפר, ככל הנראה בגלל מיקומו של האצטדיון שבו שיחקה הקבוצה בשכונת ניר נורת'איסט שהפכה מוזנחת בסוף שנות ה-60'.
הקבוצה שיחקה בוושינגטון עונה אחת בלבד. הבעלים של קבוצת בולטימור בולטס, אייב פולין, רצה להעביר את קבוצתו שלו לוושינגטון, אך הוא לא רצה שהקאפס יהיו גם בעיר. כתוצאה מכך, שכנעו בעלי הקבוצות האחרים בליגה את פורמן להעביר את הקבוצה בשנית. פורמן החליט להפוך את הקבוצה לאזורית ולהעביר אותה לווירג'ניה, וכך שונה שמה של הקבוצה לווירג'יניה סקוויירס.
וירג'יניה.
הסקוויירס קבעו את מרכזם בנורפוק, שם שיחקו את משחקיהם הביתיים במגרשה של אוניברסיטת אולד דומיניון, ובנוסף, הם שיחקו חלק משחקיהם הביתיים גם בהמפטון ובריצ'מונד ובעונתם הראשונה גם ברואנוק. צבעי המדים של הסקוויירס שונו לאדום, לבן וכחול, בהתאם לסמליל הקבוצה.
ב-24 באוגוסט 1970 צוטט ריק בארי במגזין ספורטס אילוסטרייטד בהעירו הערות כנגד מדינת וירג'יניה ותושביה. הערות אלה, יחד עם רצונו של פורמן לשפר את מצבה הכספי של הקבוצה, הובילו למכירתו לניו יורק נטס. למרות מכירתו, סיימו הסקוויירס את עונתם הראשונה בווירג'יניה במקום הראשון בבית המזרחי. בפלייאוף של אותה עונה הם הפסידו בסיבוב השני לקנטקי קולונלס.
בשנת 1971 ביצעו הסקוויירס את הבחירה מוצלחת ביותר שלהם בדראפט אי פעם, בבחרם את ג'וליוס אירווינג מאוניברסיטת מסצ'וסטס. אירווינג היה להצלחה מסחררת כבר בעונת 1971/2 עם יכולת הקליעה המרשימה שלו והאקרובטיקה שלו על המגרש. גם בעונה זו הגיעו הסקוויירס לסיבוב השני של הפלייאוף.
עונת 1972/3 סימנה את תחילת שקיעתה של הקבוצה. שני הכישרונות שהיו לה, ג'וליוס אירווינג וג'ורג' גרווין, שיחקו יחד רק בשלב מאוחר של העונה, ובסוף העונה הקבוצה הגיעה רק לסיבוב הראשון של הפלייאוף. בקיץ 1973 אירווינג אף נמכר לניו יורק נטס.
במהלך סוף השבוע של משחק אולסטאר בשנת 1974, נפוצו שמועות כי גרווין היה על סף מכירה לסן אנטוניו ספרס. שמועות אלו הפכו לעובדה מוגמרת ב-30 בינואר של אותה שנה, וזאת על אף ניסיונותיו של נציב הליגה, מייק סטורן לסכל את המכירה בטענה כי מכירתו של הכוכב היחיד של הקבוצה אינה לטובת הליגה. מכירתו של גרווין הכעיסה אוהדים רבים של הקבוצה ומכירות הכרטיסים צנחו.
בעונות 1974/5 ו-1975/6 הפסידה הקבוצה משחקים רבים, ומאמנה, אל ביאנקי פוטר. בעונות אלו היה יחס הניצחונות וההפסדים 15–69, היחס הגרוע ביותר בתולדות ה-ABA. אף מחוץ למגרש נקלעה הקבוצה לקשיים, כאשר בארי פארקהיל תבע את הקבוצה אחרי שתלושי המשכורת שלו חזרו.
הסקוויירס כמעט ונסגרו בפברואר 1976, אך ניצלו בזכות מכירת שלטי פרסום והלוואה על סך 250,000 דולר מבנק מקומי. בדיעבד, התברר כי הדבר הקנה לקבוצה רק מספר חודשים. לאחר כישלונם לעמוד בדרישות התקציב של הליגה, פורקו הסקוויירס ב-10 במאי 1976.
Remote procedure call
Internet Group Management Protocol
Internet Group Management Protocol או בקיצור IGMP הוא פרוטוקול תקשורת מעל IP המשמש לניהול קבוצת שידור Multicast.
הפרוטוקול מאפשר לצמתים בעלי כתובת IP ברשת לפנות לנתב סמוך התומך ב-Multicast ובאמצעותו להירשם לקבוצת השידור הרצויה. מרגע הרישום לקבוצת השידור בנתב, הלה מוודא שהוא מקבל את חבילות המידע הנשלחות לקבוצה, ומעביר אותן הלאה לשאר הצמתים תחתיו שנרשמו לקבוצה זו.
IGMP מהווה חלק אינטגרלי מהדרישות להקמת רשת התומכת ב-Multicast, והוא נחשב לחלק משכבת הרשת של מודל ה-TCP/IP, למרות שהוא פועל מעל ל-IP. זאת בדומה ל-ICMP, שלא נחשב לפרוטוקול בשכבת התעבורה של מודל ה-TCP/IP שכן אינו מאפשר העברת מידע ברמה מעליו.
גרסאות.
קיימות שלוש גרסאות ל-IGMP המוגדרות על ידי ה-Request for Comments הבאים:
מבנה חבילת IGMPv2.
חבילת IGMPv2 מוגדרת על ידי RFC 2236 באופן הבא:
כאשר:
האח הגדול (דמות)
דביאן GNU/לינוקס
שארל ד'אנז'ו
האדם הסביר
האדם הסביר (או האדם מן היישוב) הוא מושג שסתום המשמש להגדרת נורמות מסוימות.
בישראל.
המושג "אדם סביר" משמש את המחוקק הישראלי בחוקים אחדים לתחימתן של פעולות מסוימות בתוך גבולות רצויים. את בתי המשפט משמש המושג (לעיתים בצורתו המיודעת, "האדם הסביר") בבואם לבחון את משמעותה של התנהגות מסוימת ואת עמידתה בסטנדרט משפטי רצוי.
הופעות עיקריות בחוקי מדינת ישראל:
בנוסף לפסיקה העוסקת בחוקים האמורים לעיל, מופיע האדם הסביר גם בפסיקה העוסקת בנושאים נוספים:
שופט בית המשפט העליון, יצחק זמיר, כתב בפסק דינו: .
נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק עמד על מאפייניו של האדם הסביר:
הבעייתיות בהגדרת האדם הסביר.
בפסקי דין לגבי "קינטור" (התגרות באדם והבאתו לידי עשיית מעשה יוצא דופן)- פרט למקרים ספורים שבהם הכיר בית המשפט בטענת הקינטור, נצברת בפסיקת בית המשפט העליון רשימה הולכת ומתמשכת של התעללויות מכל סוג, ובכולם חוזר בית המשפט ומורה פעם אחר פעם כי האדם הסביר על כל חולשותיו ופגמיו לא היה עלול אפילו להיתקף באותה חמת זעם הנגמרת במותו של הקורבן.
אולם כשפונים למקרים בהם מוטלת אחריות פלילית על בסיס רשלנות משתנה לחלוטין דמותו של האדם הסביר- תכונותיו מוכתבות על פי הסטנדרטים שבית המשפט רוצה לאכוף- דוגמה לכך היא אדם שהשאיר מקרר נטוש בחצרו אשר גרם לשתי פעוטות לקפח את חייהן הואשם בגרימת מוות ברשלנות על אף ש"שורה ארוכה של עדים, כולם אנשים ונשים סבירים ושומרי חוק, ואף אחד מהם לא היה צופה מראש שילדים ישחקו במקרר נטוש שכזה וימצאו בו את מותם" ואכן לאחר פסיקת בית המשפט נחקק חוק האוסר על נטישת מקרר בלא לעקור את דלתו. דוגמה זו מראה בבירור שבית המשפט הכתיב סטנדרט שמייצג לדעתו את האדם הסביר ולאחר מכן סטנדרט זה אכן חוקק.
פסק דין נוסף (העוסק בדין האזרחי, להבדיל מהמשפט הפלילי ממנו נתנו הדוגמאות עד כה) הוא פסק דין בו עסק בית המשפט העליון בערעור על תביעת פיצויים שהגישה נוסעת ברכב נגד נהג הרכב מכיוון שבעת הנהיגה נתקל הנהג בכלב שירד לפתע לכביש וכדי למנוע פגיעה בכלב- הסיט הנתבע את מכונית ועלה על אי תנועה וכתוצאה מכך נפגעה התובעת. בית המשפט קבע כי הסטת המכונית היא "פעולה אינסטינקטיבית" אך למרות זאת פסק כי הנתבע היה רשלן משום ש"גם בתנאי דוחק חייב נהג לפעול באותו אופן שבו נהג סביר היה פועל במקומו [...] יש ותגובה אינסטינקטיבית היא סבירה בנסיבות המקרה, ויש ותגובה אינסטינקטיבית אינה סבירה בנסיבות המקרה" כלומר, ישנן תגובות שעל אף שהן אינסטינקטיביות אל לו לאדם הסביר לעשותן.
בעקבות הבעייתיות שבמושג זה צוטט נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק כמי שחיווה פעם את דעתו ש"הגיע הזמן להרוג את האדם הסביר".
מוקדמות גביע העולם 1962 - ישראל
אדם סביר
אדם מן היישוב
סרמטים
הסרמטים היו עם נוודי מקורב לסקיתים שמוצאו ככל הנראה במרכז אסיה. בין המאות ה-5 לפנה"ס ועד המאה ה-4 לספירה התקיים העם באזורי הערבה הנרחבים צפונית לים הכספי ולים השחור (דרום רוסיה האירופית ואוקראינה של היום) ועד לבלקנים המזרחיים. הסרמטים דיברו סקיתית - שפה הודו-אירופאית ממשפחת השפות המזרח איראניות.
במאה ה-6 לפנה"ס החלו את הגירתם מערבה ועד למאה ה-2 לפנה"ס השתלטו על שטחי הסקיתים והכפיפו אותם למרותם. הסרמטים סגדו לאל השמש לו נהגו להקריב את סוסיהם ונודעו גם בקיומן של נשים לוחמות בצבאם, נשים שככל הנראה שימשו השראה לאגדת האמזונות. ממצא זה מתבסס על קברי נשים חמושות שנמצאו בדרום אוקראינה וברוסיה. לפי הארכאולוג דייוויד אנתוני כ-20% מקברי הלוחמים הסקיתיים-סרמטיים שנמצאו באזור הדון והוולגה התחתית הכילו נשים לבושות בבגדי קרב זהים לאלו שלבשו הלוחמים.