רשת הטלוויזיה ITV Central ערכה ריאיון עם נלסן בספטמבר 1992 כחלק מתוכניתה "נקודת מבט - מניע הרצח" אשר התרכזה בפרופילאות פלילית. קטע באורך ארבע דקות בו סיפר נילסן על פשעיו תוכנן להופיע בשידור התוכנית ב-19 בינואר 1993, אולם משרד הפנים הבריטי דרש להסירו בטענה שהרשת לא קיבלה רשות לערוך את ראיונותיה עם נילסן, וטענה לחזקת זכויות יוצרים על החומר המצולם. הרשת העבירה את הוויכוח לזירת בית המשפט תוך ציטוט חלקים נרחבים מ, וטענה כי הראיון עם נילסן נערך בידיעת וברשות המשרד. כעבור שבוע הכריע השופט לטובת הרשת, ובאותו היום אישרו שלושת שופטי בית המשפט לערעורים, , , ו, את החלטתו. הראיון המלא שודר באותו ערב.
לאורך מאסרו חיפש נילסן אסמכתאות חוקיות בכדי להגן על עצמו מפני הפרות דמיוניות ואמיתיות כאחד של חוקי הכלא מהן סבל בידי סוהריו, ולעיתים קרובות הגיש עתירות שונות למשרד הפנים, ומאוחר יותר אף לבית הדין האירופי לזכויות אדם. כתוצאה מכך הפך לאסיר שנוא בקרב הסוהרים ועבר בין בתי כלא רבים במהלך תקופת מאסרו. בחודש אוקטובר 2021 הצליח להוביל לפתיחת ביקורת שיפוטית כנגד שירות בתי הסוהר, במחאה על כך שמגזיני הפורנו ההומוסקסואלי הרך "וולקן" ו"הוא", אליהם נרשם כמנוי, הכילו מספר תמונות ומאמרים אשר הוסרו בטרם נמסרו אליו. התיק המשפטי שבנה נגד שירות בתי הסוהר נסגר מפאת חוסר יכולתו להוכיח כי זכויותיו נפגעו בצורה משמעותית.
במהלך השנים הבאות כתב נילסן אוטוביוגרפיה בת ארבע מאות עמודים בשם "חיי הנער שטבע"; מקור השם היה תחושת השלווה שחש לאחר מותו של סבו כאשר כמעט טבע למוות ב-1954. בספרו כתב כי החל משירותו הצבאי חי שני חיים נפרדים; חיי מציאותו וחיי הפנטזיה שלו, ולדבריו, "כאשר הייתי עם אנשים, היה זה העולם האמיתי, וכאשר הייתי לבד, נכנסתי מיד לעולם הפנטזיה שלי. יכולתי לעבור בין השניים בקלות רבה"; בנוגע לפשעיו טען כי מצבו הרגשי בזמן הרציחות, יחד עם כמויות האלכוהול המוגזמות שצרך, היו גורמים משמעותיים בקבלת ההחלטות שהובילו למעשיו. כמו כן הדגיש כי כאשר חש מדוכדך, ניצול ההזדמנות לספק את צרכיו המיניים והפנטזיות שפיתח על ידי לכידת קורבן צעיר ממנו, עזרה להפיג את תחושת חוסר השייכות שהרגיש רוב הזמן.
קורבנו הראשון של נילסן זוהה בשנת 2006 כסטפן הולמס בן ה-14. אימות רשמי בוצע על ידי שילוב של ראיות נסיבתיות וזיהוי תמונתו בידי נילס, אולם הוא לא הורשע ברצח מאחר שמשרד התובע המלכותי השתכנע כי העלאת האישומים נגדו לא תיצור עניין רב בקרב הציבור, וכך או כך לא תשפיע במאומה על גזר דינו.
לפחות ארבעה קורבנות שנרצחו בין השנים 1980–1981 בביתו של נילסן בשדרות מלרוז טרם זוהו. מומחה לזיהוי פלילי העיד במשפטו ב-1983 כי לפחות שמונה גופות נשרפו בגינתו, ואישר כי בסך הכל נרצחו לפחות אחד עשר קורבנות. מספר פריטים שהוחרמו מביתו של נילסן בגני קראנלי והתקבלו כראיות במשפטו מוצגים כיום במוזיאון הפשע של הסקוטלנד יארד. פריטים אלו כוללים את התנור בו השתמש נילסן בכדי להרתיח את ראשיהם של שלושת קורבנותיו האחרונים, הסכינים איתם ביתר כמה מגופות קורבנותיו, האוזניות שבעזרתן חנק את אוקנדן, החבל בו נעזר בכדי לחנוק את קורבנו האחרון, והאמבטיה בה הטביע את האולט ושמר את גופתו של אלן טרם ביתר אותה.
מכר של נילסן בשם מארק אוסטין חשף בחודש ינואר 2021 כי גרסה מתוקנת של האוטוביוגרפיה שלו עתידה להתפרסם על ידי הוצאת רד דורס. ספרו הורכב מששת אלפים הדפים שכתב לאורך תקופת מאסרו בהם תיאר את מהלך חייו ופשעיו. הוא נערך בידי אוסטין, אשר הפך לחברו הקרוב של נילסן במהלך השנים האחרונות לחייו עמו החליף יותר מ-800 מכתבים. האוטוביוגרפיה יצאה לאור ב-21 בינואר אותה שנה.
מוות.
נילסן פונה לבית החולים יורק ב-10 במאי 2018 לאחר שהתלונן על כאבים חמורים בבטנו. בבדיקה שעבר נתגלה אצלו קרע באבי העורקים בגינו נשלח לחדר הניתוח אשר הסתיים בצורה תקינה, אולם גרם להתפתחותו של קריש דם בגופו אשר הוביל למותו ב-12 במאי. הנתיחה שלאחר המוות קבעה כי סיבת המוות המיידית הייתה תסחיף ריאתי ודימום רטרופריטונאלי.
גופתו של נילסן נשרפה בחודש יוני 2018 במהלך טקס קטן בו נכחו רק חמישה אנשים, ביניהם חברו מארק אוסטין ושלושה סוהרים שעבדו בבית הכלא. אף אחד מבני משפחתו לא הגיע למקום, אם כי אפרו נמסר לידיהם בתום הטקס. נודע כי בהתאם למדיניות משרד המשפטים, שילם בית הסוהר סכום בגובה 3,323 לירות שטרלינג עבור ההלוויה.
קורבנות.
מספר קורבנותיו הידועים של נילסן נאמד בשנים עשר נערים וגברים צעירים אשר נרצחו בין השנים 1978–1983, אולם ייתכן שהיו עמם שלושה נוספים, וכי מספר הקורבנות האמיתי הוא למעשה חמישה עשר. תשעה קורבנות נרצחו בשדרות מלרוז 195, ושלושה נוספים בגני קראנלי 23. מתוך שמונת הקורבנות שזוהו, רק שלושה, סטפן הולמס, קנת אוקנדן, וגרהאם אלן, היו בעלי כתובת מגורים קבועה בזמן מותם, בעוד ששאר הנרצחים היו מחוסרי בית, נוודים, נערים שברחו מביתם, וגברים שעבדו בזנות.
נילסן טען ב-1992 כי רצח בסך הכל כשנים עשר אנשים ובדה את מספר הקורבנות המקורי שמסר ביום מעצרו, קרי חמישה עשר; כמו כן אמר כי שלושה קורבנות לא מזוהים אשר תיאר במהלך חקירותיו, גבר ממוצא אירי שנרצח בספטמבר 1980, היפי בעל שיער ארוך שנרצח בנובמבר או בדצמבר 1980, וגלוח ראש אנגלי שנרצח באפריל 1981, הומצאו כולם על ידו במטרה להשלים את רצף ההמשכיות של חשיפת הראיות, והמשך המשחק שניהל עם המשטרה. פקד פיטר ג'יי שלל את הטענות הללו והצהיר כי במהלך יותר משלושים שעות החקירה בהן השתתף, לא הציג נילסן אף שמץ של חוסר עקביות או פגם באמינות דבריו ביחס למראה הקורבנות, תאריכי ומקומות מפגשיהם, אופי הרצח, או הטקסים השונים שביצע בגופות.
פאבל פאבליוצ'נקו
פאבל סרגייביץ' פאבליוצ'נקו (נולד ב-1 בינואר 1998, מוהילב, בלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי, המשחק בעמדת השוער במועדון רוך ברסט ובנבחרת בלארוס.
ביוגרפיה.
קריירת מועדונים.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2016 במועדון הליגה הראשונה דניפרו מוהילב, איתו זכה באליפות הליגה הראשונה והעפיל לליגת העל. לפני תחילת העונה הבאה, הוא חתם על חוזה עם מועדון דינמו ברסט. הוא ערך איתו את הופעת הבכורה שלו ב-27 באוגוסט 2017 במשחק המחזור ה-20 באליפות בלארוס מול סלביה-מאזיר. בשנת 2021 עבר למועדון רוך ברסט.
בקיץ 2021 זומן לזניט סנקט פטרבורג לאימוני מבחן, במסגרת חיפושי הקבוצה אחר שחקן מחליף לאנדריי לוניוב.
קריירה בנבחרת.
מאז 2014, שיחק בנבחרות הלאומיות של בלארוס בגילאים שונים. בנובמבר 2017 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת למשחקי ידידות עם נבחרות ארמניה וגאורגיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הנבחרת ב-13 בנובמבר במשחק עם גאורגיה, כשעלה כמחליף לאחר הפסקת המחצית.
תארים.
דניפרו מוהילב
דינמו ברסט
XenForo
זנפורו (באנגלית: XenForo) היא מערכת להקמת קבוצות דיון באמצעות פורומים שנכתבה בשפת PHP.
זנפורו היא מערכת חופשית בקוד פתוח הניתן להורדה דרך אתר האינטרנט של החברה.
הגרסה הראשונה של המערכת שוחררה ב-8 במרץ 2011.
היסטוריה.
מערכת הפורומים פותחה בשנת 2011 על ידי קיר דרבי (Kier Darby) ומייק סוליבן (Mike Sullivan).
צוות החברה הורכב ממספר מפתחי vBulletin שעזבו את החברה והקימו מערכת חדשה.
יחסי אוסטריה–לבנון
יחסי אוסטריה–לבנון הם יחסי החוץ בין אוסטריה ולבנון.
סקירה כללית.
היחסים הדו-צדדיים בין אוסטריה ולבנון מאופיינים במערכת יחסים ידידותית ארוכת שנים. לאחר שהייתה סגורה במשך 13 שנים נפתחה מחדש שגרירות אוסטריה בביירות בספטמבר 1999. צעד זה התקבל בברכה רבה על ידי הרשויות הלבנוניות ועזר לבנות מחדש קשרים חזקים יותר בעשורים האחרונים.
ועידת תורמים לשיקום מחנה הפליטים הפלסטיני ההרוס נהר אל-בארד התקיימה בווינה בשנת 2008, שאורגנה על ידי אוסטריה בעקבות פנייה של ממשלת לבנון. הכנס תרם לשפר עוד יותר את המוניטין הטוב של אוסטריה בעולם הערבי.
מאז 2011 תורמת אוסטריה קבוצת חיילים אוסטרים לשמירת השלום ולייצוב מאמצי יוניפי"ל בדרום לבנון.
במסגרת המענה ההומניטרי למלחמת האזרחים בסוריה, אוסטריה מחויבת להגנה על אזרחים ולתמוך בפליטים ובקהילות מארחות באזור. אוסטריה היא התורמת השלישית בגודלה לקרן הנאמנות האזורית של האיחוד האירופי בתגובה למשבר הסורי.
היחסים הדו-צדדיים המעולים ותחומי העניין המשותפים באים לידי ביטוי בחילופי ביקורים רמי דרג, כמו ביקורים אחרונים של הנשיא אלכסנדר ואן דר בלן ושרת החוץ קארין קניסל.
יחסי אוסטריה–סוריה
יחסי אוסטריה–סוריה הם יחסי החוץ בין אוסטריה וסוריה.
סקירה כללית.
היחסים הדו-צדדיים בין אוסטריה לסוריה ידידותיים באופן מסורתי. דיפלומטים אוסטרים שהתגוררו בדמשק התקיימו לראשונה בשנת 1840. קונסוליית כבוד אוסטרית קיימת בחאלב מאז 1965, ואילו שגרירות אוסטריה בדמשק נפתחה בשנת 1978. בשנת 2012 העבירה אוסטריה את צוות השגרירות לביירות, לבנון בשל מלחמת האזרחים בסוריה, אולם השאירה צוות מקומי בדמשק שממשיך לתפעל את השגרירות. בספטמבר 2015 אמר שר החוץ האוסטרי, סבסטיאן קורץ, כי המערב צריך לערב את נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, במאבק נגד המדינה האיסלאמית.
כדוריד באולימפיאדת טוקיו (2020)
תחרויות הכדוריד באולימפיאדת טוקיו (2020) החלו ב-24 ביולי והסתיימו ב-8 באוגוסט 2021. התחרות הייתה אמורה להתקיים בשנת 2020 אך ב-24 במרץ 2020 הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי על דחיית האולימפיאדה לשנת 2021 בעקבות מגפת הקורונה.