עוד טיעון בעד תקפות הפסיכואנליזה כמדע, הוא שמי שטוען שהנחות הפסיכואנליזה אינן ניתנות לבדיקה, עושה זאת על סמך מחקרים לא מוצלחים, ששאלו שאלות שאינן פשוטות מספיק. על פי טיעון זה, בכל תחום מדעי צעיר חייבים להצטמצם לבדיקת שאלות פשוטות מאוד וככל שהתחום המדעי מתפתח, ניתן לענות בעזרתו על שאלות מורכבות יותר. פופר, הבולט שבמבקרי התקפות המדעית, אמר שאם ישאל את פרויד מדוע מבוגר מסוים הטביע ילד, או מדוע מבוגר מסוים הציל ילד מטביעה, פרויד ייתן בשני המקרים אותה התשובה בדיוק, וינמק דבר והיפוכו באותו הנימוק: "יצרים תת-מודעים למין ואלימות ומנגנוני ההגנה מהם". אולם, לפי תומכי התקפות המדעית של הפסיכואנליזה, פופר יכול היה למצוא שאלה פשוטה יותר מתחום הפסיכואנליזה שכן הייתה ניתנת לבדיקה בזמנו.
דוגמאות להנחות שניתנות לבדיקה בפסיכואנליזה.
נכון לסוף העשור הראשון של המאה ה-21, רבות מהנחותיו של פרויד ותלמידיו טרם נבדקו. אולם חלק מהנחותיהם ניתנות לבדיקה מדעית ויש כאלה שאפילו נבדקו היטב. למשל, ניתן לבדוק את עצם קיומה של הדחקה כמנגנון הגנה. על פי הנחתו של פרויד, זיכרונות מאוד לא נעימים נשכחים בכוונה על ידי היצור החי כדי להגן על שלוות נפשו.
הנחה אחרת של פרויד שנבדקה היא ההנחה שכל אדם חולם בכל לילה. הנחה זו נמצאה נכונה ונראית היום לאנשים רבים כמובנת מאליה, אף על פי שבתקופת חייו של פרויד היא לא הייתה מקובלת. כך גם נבדקו ואוששו במחקרים רבים הנחתו של אלפרד אדלר, על כך שעצם היותו של אדם בן בכור להוריו היא גורם מכריע בהתנהגותו במשך כל חייו; והנחתו של קרל גוסטב יונג על כך שיש הבדל מהותי בדרך פתרון הבעיות ובאורח החיים של טיפוסים מוחצנים ומופנמים.
הפסיכואנליזה כשיטת טיפול.
הפסיכואנליזה אינה רק תאוריה, אלא גם שיטת טיפול פסיכולוגי אותה פיתח פרויד בתחילת המאה העשרים. המאפיין המרכזי שלה כשיטת טיפול הוא ההתמקדות בלא-מודע ובחשיפתו. צורת הטיפול הייתה, לפי פרויד, באמצעות שלושה עד חמישה מפגשים של כשעה בשבוע, שבהם המטופל שוכב על ספה והמטפל יושב למראשותיו. הטיפול משתרע על פני טווח של שנים רבות. בפגישות המטופל מתבקש באופן אסוציאטיבי להגיד את כל מה שעולה בדעתו, מבלי לצנזר דבר. באופן זה יכול הפסיכואנליטיקאי להציץ לעולמו הבלתי מודע של המטופל ולפרשו. פרויד חקר את התהליכים המתרחשים בחדר בטיפול והתהליכים הנפשיים המתלווים לכך, וגילה שתהליך כזה מועיל מאוד לגילוי מקורותיהם של הסימפטומים והבעיות הנפשיות של מטופליו. דרך נוספת לחדירה אל הלא מודע הייתה באמצעות פרשנות של חלומות, שכן לשיטתו של פרויד חלומות משקפים את הלא מודע של האדם. באופן זה ניסה פרויד להעלות את הלא מודע של האדם אל המודעות, כדי לאפשר לו הבנה עצמית, תובנה, ובעקבות זאת - יכולת תמרון ושינוי.
יש הטוענים שבשנים האחרונות ירדה קרנה של הפסיכואנליזה לטובת שיטות טיפול אחרות, ובהן בעיקר השיטות הדומות לפסיכואנליזה ומכונות שיטות פסיכודינמיות, שיטות הומניסטיות ואקזיסטנציאליסטיות, ושיטות ביהיביוריסטיות-קוגניטיביות. אחד הגורמים לכך הוא התובענות הרבה של הפסיכואנליזה, הדורשת משאבים טיפוליים רבים, זמן רב, ועלות גבוהה מאוד לצורך הצלחתה (קיימים טיפולים מוזלים יותר המתבצעים על ידי מתמחים הנמצאים בתהליך ההכשרה לטיפול פסיכואנליטי). כבכל טיפול פסיכולוגי, בתחילת התהליך הטיפולי בפסיכואנליזה נערכת פגישה או מספר פגישות בהן המטפל עורך אנמנזה ומברר את הקושי שמביא המטופל, ובהתאם לכך נערכת התייעצות משותפת ומומלצת שיטת הטיפול המתאימה עבורו.
תמיכה מחקרית.
בקרב הקהילה המדעית, ישנן ביקורות חריפות על התיאוריה הפסיכואנליטית של פרויד. במאמר סקירה משנת 1996 נכתב בנחרצות:
מחקרים המשווים את האפקטיביות של טיפולים פסיכודינמיים לעומת טיפולים אחרים, מוצאים בדרך-כלל שהאפקטיביות של הטיפול הפסיכודינמי נמוכה. מחקר מטא-אנליזה משנת 2014 בחן 101 מחקרים שכללו מעל 14,000 מטופלים הסובלים מחרדה חברתית. במחקר השוו בין טיפול פסיכולוגי לבין הימצאות ברשימת המתנה. אפקטים גדולים נמצאו לטיפולים תרופתיים, לטיפולים קוגניטיביים-התנהגותיים ולקבוצות לעזרה עצמית. לטיפול פסיכודינמי נמצאה אפקטיביות נמוכה יותר. נערך גם מחקר מטא-אנליזה על 52 מחקרים שהשוו שיטות פסיכותרפיה שונות לילדים ומתבגרים הסובלים מדיכאון. במטא-אנליזה נמצא שטיפול בינאישי וטיפול קוגניטיבי-התנהגותי היו אפקטיביים יותר משאר הטיפולים. טיפול במשחק וטיפול פסיכודינמי היו אפקטיביים פחות משאר הטיפולים. יתרה מכך, הם לא היו יותר אפקטיביים מאשר הימצאות ברשימת המתנה.
הקשר בין פסיכואנליזה ואומנות.
כבר מימיה הראשונים, הפסיכואנליזה ניגשת ללמוד מעולם האומנות והספרות, ובתמורה גם השפיעה רבות על אמנים שונים ויצירותיהם.
בכתביו של פרויד, ניתן למצוא אזכורים וניתוחים רבים של יצירות אומנות שונות, החל מספריו של גתה, אחד הסופרים האהובים ביותר על פרויד, דרך שייקספיר, סרוונטס, הופמן, ועוד. הוא גם מתייחס ליצירות אומנות כגון אלו של לאונרדו דה וינצ'י.
25 בנובמבר
25 בנובמבר הוא היום ה-329 בשנה, (330 בשנה מעוברת), בשבוע ה-48 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 36 ימים.
26 בנובמבר
26 בנובמבר הוא היום ה-330 בשנה, (331 בשנה מעוברת), בשבוע ה-48 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 35 ימים.
מכשיר
25 באפריל
25 באפריל הוא היום ה-115 בשנה (116 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 250 ימים.
Open Shortest Path First
Open Shortest Path First (בראשי תיבות: OSPF) הוא פרוטוקול ניתוב היררכי, תלוי מצב (Link-state) להעברת נתונים בין ראוטרים שונים הנמצאים באותה מערכת אוטונומית. בבסיס הפרוטוקול עומד אלגוריתם דייקסטרה, המשמש לחישוב עץ המרחק הקצר ביותר. OSPF משתמש בעלות העברת הנתונים (מספר המציין את גודל רוחב הפס) לצורך חישוב המרחק, ותמיד יבחר את הנתיב הזול ביותר להעברת חבילה מהמקור אל היעד.
נתב המנתב חבילות בהתבסס על OSPF מנהל רישום של כל הנתבים שהוא "מכיר", והנתיבים אליהם. כאשר מגיעה אליו חבילה הוא מעביר אותה אל נתב היעד דרך הנתיב בו עלות התעבורה היא הזולה ביותר. נתבים שונים המשתמשים ב-OSPF מחליפים ביניהם רשימות על מנת להישאר מעודכנים לגבי שינויים בטופולוגיית הרשת, ולגלות נתיבים חדשים.
OSPF מוגדר כפרוטוקול המתפקד בשכבת הרשת (השכבה השלישית) של מודל ה־OSI ומודל ה־TCP/IP.
OSPF משתמש בטכניקת Link State.
יצירת שכנות בפרוטוקול זה מתבצעת על ידי הפקודה network x.x.x.x y.y.y.y area z ,כאשר ה-x מייצג את הכתובות שנפיץ,y מייצג את ה-subnet mask ו-z את מספר ה-area ,הפקודה network מוגדרת מתחת ל-process של ה-ospf,מוגדר על ידי הפקודה router ospf.
פקודה חשובה נוספת היא default information originate שמוגדרת בפרוסס של ה-ospf וקובעת שנתב שרוצה להגיע לכתובת שאינה נמצאת בטבלת הניתוב שלו יעביר את המידע לנתב שיוצר איתו שכנות ospf ונתב זה כנראה מכיר את הניתוב ליעד,כאשר נוסיף לפקודה זו את המילה always היא תעבוד גם כאשר לא קיים ניתוב דיפולטי בטבלת הניתוב.
26 ביולי
26 ביולי הוא היום ה-207 בשנה (208 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 158 ימים.
קישורים חיצוניים.
https://www.onthisday.com/events/july/26
פגניות
פגניות (בעברית: עבודת אלילים) הוא מונח מערבי המתאר פולחנים ומנהגים של דתות פוליתאיסטיות לרוב, עתיקות וחדשות, מערביות ומזרחיות. הדתות הפגניות שונות זו מזו אך יש להן מאפיינים ייחודיים המבדילים אותם מהדתות האברהמיות.
מאפייני הפגניות.
הפגניות היא למעשה שם כולל לכל הדתות של העולם העתיק המצויות בכל מרחב הגלובוס: אסיה, אירופה, אפריקה ואמריקה. אף שהפגניזם איננו דת אחת אלא מספר רב של דתות קדומות מאזורים שונים בעולם, הכוללים אוספי מיתוסים ומנהגים הנבדלים אחד מהשני שוני רב, עדיין ניתן לציין כמה קווים משותפים שעוברים ביניהם. המאפיינים הנפוצים של הפגניות הם:
התרבות הפגנית ניסתה לתת הסבר למהותו של העולם ולמוצאו של האדם, ולכן לא יפליא למצוא מיתוסי בריאה כמו למשל האנומה אליש המסופוטמי. היא ניסתה לתת הסבר למהות התהליכים האסטרונומיים והמטאורולוגיים שעוברים על פני כדור הארץ: למחזוריות היומית של השמש, החודשית של הירח, והשנתית של עונות השנה, וגם לתופעות שאינן קבועות כמו בצורת, ליקוי חמה וליקוי לבנה, מטאורים, סופות וסערות, רעידות אדמה, התפרצויות געשיות, שיטפונות והצפה של נהרות ונחשולי ים פתאומיים, כפי שניתן לראות במיתוסים האוגריתיים, ובמיוחד בעלילות בעל וענת.
כל תופעת טבע סימלה אל העומד מאחוריה, שמתחזקת באופן ישר להתעצמותו ולדומיננטיות שלו. על כן יש לעבוד את האלים הטובים והנכונים, להיכנע בפניהם ולקבע אותם כפטרוני המקום, וזאת כדי לחזק את כוחם ולקבל מהם שפע וברכה. לעיתים אף יש להקריב קורבנות לאלים הרעים ולמשרתיהם הדמונים, כדי לשכך את כעסם. למשל בתרבות המסופוטמית היום ה-14 בחודש הירחי (אמצע חודש כאשר הירח במילואו), היה מוקדש לשיכוך כעסם האלים, ועל כן בני האדם היו מתנזרים מתענוגות ושובתים מפעילויות חשובות.