הליגה הלאומית לכדורגל נשים (באנגלית: National Women's Soccer League או בקיצור NWSL) היא ליגת כדורגל נשים מקצוענית שנמצאת בראש הפירמידה של מערכת הליגות בארצות הברית. הליגה נמצאת בבעלות הקבוצות, ועד 2020 הייתה תחת חוזה ניהול עם התאחדות הכדורגל של ארצות הברית.
ה-NWSL הוקמה ב-2012 כיורשת של ה-WPS (2007–2012), שהייתה בעצמה היורשת של ה-WUSA (2001–2003). הליגה החלה לפעול ב-2013 עם שמונה קבוצות, ארבע מהן היו חברות לשעבר ב-WPS (בוסטון ברייקרס, שיקגו רד סטארס, סקיי בלו ווסטרן ניו יורק פלאש). נכון ל-2021 יש בה 10 קבוצות ברחבי ארצות הברית, כששתיים נוספות אמורות להצטרף ב-2022.
מאז הקמתה של הליגה ב-2013, ארבע קבוצות הוכתרו לאלופות NWSL, תואר שמוענק לזוכה בפלייאוף בסוף העונה; ארבע קבוצות זכו במגן הליגה, תואר שמוענק לקבוצה שמסיימת במקום הראשון בתום העונה הסדירה. אלופת ה-NWSL הנוכחית (2021) היא וושינגטון ספיריט והזוכה הנוכחית במגן הליגה היא פורטלנד ת'ורנס.
פורמט התחרות.
עונת ה-NWSL נמשכת מאפריל עד נובמבר, כאשר כל קבוצה מתוכננת לשחק 24 משחקים בעונה הרגילה (12 משחקי בית ו-12 משחקי חוץ). בתום העונה הסדירה, הקבוצה עם סך הנקודות הגבוה ביותר זוכה בתואר מגן הליגה. שש הקבוצות עם הכי הרבה נקודות מהעונה הסדירה מעפילות לפלייאוף, כאשר שתי הקבוצות הראשונות יעלו מיד לסיבוב השני; הקבוצות האחרות יתחרו בסיבוב הראשון בשיטת הנוק אאוט והמנצחות יעלו לסיבוב השני שהוא למעשה חצי הגמר. הזוכות בחצי הגמר יעלו לגמר האליפות והמנצחת בגמר תזכה בתואר האליפות.
מתכונת התחרות הנוכחית החלה בעונת 2021 ולפני כן הפלייאוף כלל רק ארבע קבוצות. גם מספר המשחקים בעונה הרגילה נע בין 20 ל-24 בעונות הקודמות.
הקמת הליגה.
לאחר התפרקות ה-WPS באפריל 2012, פדרציית הכדורגל של ארצות הברית הכריזה על פתיחה בדיונים על עתידו של כדורגל נשים מקצועני בארצות הברית. הדיונים שכללו נציגים מגופים שונים וביניהם נציגי קבוצות שפעלו בליגות שונות, נערכו במשך מספר חודשים ובסופו של דבר הוחלט על הקמת ליגה חדשה. בהשוואה ל-WPS, הקבוצות יפעלו באופן מושכל במסגרת עלות נמוכה ומבוקרת יותר וינהלו את הצמיחה של הליגה באופן הגיוני שיאפשר את המשך קיומה.
בנובמבר 2012, הוכרז כי יהיו שמונה קבוצות בליגת כדורגל מקצוענית חדשה לנשים וששחקניות הנבחרת יסובסדו על ידי התאחדות הכדורגל האמריקאית, התאחדות הכדורגל הקנדית (CSA) ו התאחדות הכדורגל המקסיקנית (FMF). שלוש הפדרציות ישלמו עבור המשכורות של שחקניות הנבחרת הלאומית שלהן (24 מארצות הברית, 16 מקנדה ו-12 עד 16 ממקסיקו) כדי לסייע לקבוצות בהרכבת סגלים ברמה עולמית תוך הישארות מתחת לתקרת השכר. בשלב ההקמה יחולקו השחקניות באופן שווה (ככל שניתן) בין שמונה הקבוצות. הקבוצות יהיו הבעלים של הליגה, והליגה תתקשר עם התאחדות הכדורגל האמריקאית שתנהל את פעילותה לפחות בשנים הראשונות. לאחר עונת 2020, הליגה סיימה את חוזה הניהול שלה עם התאחדות הכדורגל האמריקאית.
חברת נייק נבחרה כנותנת החסות לליגה, וסיפקה ביגוד לכל הקבוצות כמו גם את כדור המשחק.
הקבוצות בליגה.
נכון ל-2021 בליגה 10 קבוצות ברחבי ארצות הברית ושתיים נוספות צפויות להצטרף ב-2022. כל קבוצה צריכה לכלול 20–22 שחקניות בסגל שלה, עם אפשרות הוספה של 4 שחקניות משלימות (26 כולל שחקניות משלימים) במהלך העונה.
במועד הקמת הליגה, הסגל של כל קבוצה כלל עד שלוש שחקניות נבחרת ארצות הברית, עד שתי שחקניות נבחרת מקסיקו, ועד שתי שחקניות נבחרת קנדה שהוקצו לקבוצות. בנוסף, כל קבוצה יכולה לצרף עד ארבעה שחקניות זרות. את המקומות הנותרים בסגל חייבות למלא שחקניות מקומיות מארצות הברית. בכל תחילת עונה מתקיים דראפט שבו בוחרות הקבוצות את השחקניות החדשות. החל משנת 2017, מקסיקו כבר לא מקצה שחקניות ל-NWSL לאחר שהקימה ליגת כדורגל נשים משלה. בנוסף, מספר השחקניות הזרות או שחקניות הנבחרת בכל קבוצה משתנה מדי שנה עקב טריידים.
מתוך 10 הקבוצות ששיחקו בעונת 2021, שלוש מזוהות עם מועדונים מליגת הגברים ה-MLS, שתיים קשורות לקבוצות גברים של ה-USL, אחת מזוהה עם מועדון מליגת העל הצרפתית (כמו גם מקבילתה בליגת העל הצרפתית לנשים), וארבע קבוצות נשים עצמאיות.
אהוד עזריאל מאיר
אהוד עזריאל מאיר (נולד ב-30 במאי 1979) הוא שחקן, תסריטאי, מחזאי, שדרן רדיו ואיש קריאייטיב ישראלי, ויוצר בחטיבת הדיגיטל של כאן - תאגיד השידור הישראלי.
קורות חיים.
מאיר גדל באלקנה, למד בישיבה התיכונית כפר הרא"ה ולאחר מכן המשיך לישיבת הר ברכה. שירת כלוחם ומפקד ביחידת מגלן. בעל תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני בהוראה מסמינר הקיבוצים.
קריירה.
תיאטרון.
ב-2005 כשהיה סטודנט לתיאטרון, כתב מאיר את המחזה "18 קודש" בה שיחק יחד עם דורון בן-דוד. המחזה שמתרחש ב-18 הדקות שאחרי הדלקת נרות השבת, עסק בשני חברי ילדות שהיו חברותא בישיבה, הנקרעים בין אהבתם זה את זה לבין האמונה והדת. ההצגה עלתה בפסטיבל "סמול במה" באוניברסיטת תל אביב וזכתה לציון לשבח על הכתיבה. המחזה עסק בנושא שלא היה מדובר כמעט באותה התקופה – דתיים להטבי"ם
ב-2008 כתב את המחזה "שבת של שלום" שהשתתף בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. ההצגה בבימויה של לילך סגל ובהשתתפות בועז טרינקר ושיר שומרון עסקה בזוג צעיר בשבת הראשונה שאחרי פינוי גוש קטיף שאינו מצליח להסתגל למציאות החדשה של חייו.
ב-2010 כתב את המחזה "לשחרר את הבננה" בהשתתפות אביב אלוש, דני שטג, יובל רז, אורי לחמי, גומא שריג ואחיו ישי מאיר ובוימה על ידי שרית הררי. היא רצה מספר שנים בבמות צוותא. המחזה הקומי עסק בחמישה חיילי מילואים המייצגים את מגוון הדעות, העדות והזרמים של ישראל, שנפגשים לעוד שבוע מילואים סטנדרטי. דווקא במקום ה"גברי" הזה, הם הסירו את מסכת הגבריות אותה הם לובשים בחיי היומיום ומדברים על רגשות, מערכות יחסים ותחושות שונות.
בשנים 2010 - 2013 לקח מאיר הפסקה מעולם היצירה והיה מורה לתיאטרון ומחנך.
עיתונאות.
ב-2013 החל לעבוד באתר וואלה, הקים את "וואלה יהדות" והיה העורך הראשון של הערוץ. וואלה יהדות הייתה אחראית לחשיפות רבות בעולם החרדי, תוך שילוב של תרבות בעולם הדתי.
דיגיטל.
החל משנת 2016 מאיר כותב, משחק ומביים סרטונים בחטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי. בין השאר, עוסקים הסרטונים של מאיר בסוגיות חברתיות, פסיכולוגיות, הורות, גבריות ועוד.
בין סדרות הרשת שיצר:
במקביל לסדרות הרשת שיצר בתאגיד, יצר מאיר סדרות נונסנס קומיות:
רדיו.
מאיר משדר ברשת כאן מורשת ורשת ב'. ב-2019 יצר את הפודקאסט "סליחה על עוד שאלה" שזכה בפריצת השנה לאותה השנה.
חיים אישיים.
מאיר נשוי למעצבת האופנה לילוש שלמן מאיר ואב לארבע בנות. אחיו הוא השחקן ישי מאיר.
אורסולה הפרבק
אורסולה הדוויג מטה הפרבק-וצל (בגרמנית: Ursula Hedwig Meta Haverbeck-Wetzel) (נולדה ב-8 בנובמבר 1928) נודעת גם בתור "הסבתא הנאצית" (The Nazi Grandma), היא פעילה נאצית גרמנייה מוולוטו, גרמניה. משנת 2004 נתונה לתביעות והורשעה בשל הכחשת השואה, באירוע ה-NPD אשר בגרמניה היא עבירה פלילית.
בעלה היה ורנר גאורג הפרבק, אשר בתקופת גרמניה הנאצית, ייסד את הפדרציה האימפריאלית של הלאום והמולדת, וכן היה גם סופר ומוציא לאור, היסטוריון, פולקלוריסט וכומר של הקהילה הנוצרית בגרמניה. משנת 1982 הוא היה גם יועץ מדעי של המפלגה הדמוקרטית האקולוגית (ÖDP).
חיים אישיים.
הפרבק נולדה בווינטרשייד (היום חלק מגילסרברג) בהסן. לאחר תום מלחמת העולם השנייה, גורשה ממזרח-פרוסיה ועברה לחיות בשוודיה במשך ארבע שנים. שם למדה פדגוגיה, פילוסופיה ובלשנות.
במשך למעלה מחמישים שנה עבדה בצלו הפוליטי של בעלה. לאחר מות בעלה ב-1999, היא השתלטה על רבים מתפקידיו, כולל יו"ר מוסד החינוך המבוגרים הבינלאומי (Collegium Humanum) בוולוטו, נורדריין-וסטפאליה, שהשניים הקימו ב-1963. המוסד היה פעיל לראשונה בתנועה הגרמנית לאיכות הסביבה ומתחילת שנות ה-80 פנה בגלוי לתנועות הימין הקיצוני. המשך קיום הארגון נאסר לאחר מכן על ידי משרד הפנים הפדרלי הגרמני ב-2008.
מ-1983 עד 1989 הייתה נשיאת האיגוד העולמי להגנת החיים (סניף גרמניה), וחשפה בעמדה לא-ממשלתית זו את התנגדותה למערכת המערבית ולאזורי הכיבוש. הייתה חברה זמנית במפלגה הדמוקרטית האקולוגית (ÖDP). אך בשנת 1989, ביוזמת האגודות האזוריות של ÖDP בברמן ונורדריין-וסטפאליה, הודחה מהמפלגה, בין היתר מפני שניסתה לארגן קואליציה ימנית של ה-ÖDP, NPD וקבוצות אחרות.
בשנת 1992 הפכה ליו"ר הראשון של אגודת אתרי הזיכרון, ונשארה בתפקיד זה עד 2003. העמותה הרשומה הוקמה במאי 1992 עם המטרה לבנות אנדרטה לקרבנות האזרחים הגרמנים של מלחמת העולם השנייה שנהרגו מהפצצות, חטיפות, גירושים ומרכזי מעצר, כדי לשים קץ ל"טבע החד-צדדי הבלתי מוצדק של השקפת ההיסטוריה והמאבק להתגבר על העבר".
השקפות פוליטיות.
הרבה לפני איחודה מחדש של גרמניה ב-1990, טיפחה הפרבק קשרים עם קבוצות פוליטיות ימניות קיצוניות כמו ה-NPD במטרה ליצור תנועה קיבוצית לאומית גדולה בגרמניה. אוריינטציה זו התחזקה בשנים שלאחר מכן. בדרך זו היא כנראה הכירה בסביבות 2000 את עורך הדין הנאו-נאצי הורסט מאהלר.