בין המצבים הרפואיים בהם תג זיהוי רפואי עשוי לשמש: סוכרת, אפילפסיה, אלצהיימר, אלרגיה, רגישות ללקטוז וכו'
רגימנט הסיור המיוחד
רגימנט הסיור המיוחד (באנגלית: Special Reconnaissance Regiment; בראשי תיבות: SRR) הוא כוח מיוחד בצבא הבריטי תחת פיקוד מנהלת הכוחות המיוחדים (UKSF), מרכיב בפיקוד האסטרטגי של משרד ההגנה הבריטי (MOD). הוא חלק ממערך הכוחות המיוחדים של בריטניה, הכולל גם את ה-SBS, SFSG, SAS ורגימנט הקשר 18 (UKSF).
הרגימנט הוקם כיחידת מודיעין ייעודית למלחמה בטרור והוא מבצע משימות סיור מיוחד ומעקב חשאי ברחבי העולם . תפקידו "לספק תמיכה לכוחות המיוחדים במבצעים מיוחדים מעבר לים, והוא חלק מהתרומה הביטחונית לאסטרטגיה הכוללת של הממשלה למאבק בטרור העולמי" .
ארגון.
מעט ידוע בציבור על גודלו או המבנה הארגוני של ה־SRR. לפי הערכה הרגימנט כולל כ־150 לוחמים. הוא נתמך על ידי פלגת קשר 267 (SRR) מרגימנט הקשר 18 (UKSF) המתמחה בכל היבטי התקשורת השליטה והבקרה כולל תקשורת מאובטחת, לוחמה אלקטרונית (EW) / מודיעין אותות (SIGINT) ומודיעין תקשורת (קומינט).
גיוס והכשרה.
ה־SRR מגייס את אנשיו מכל זרועות הכוחות המזוינים של בריטניה. זוהי המסגרת היחידה של ה-UKSF הכוללת נשים בתפקידים מבצעיים.
מועמדי SRR עוברים תהליך מיון והכשרה מפרך הכולל אימוני הישרדות והכנה לשבי (SERE), לוחמה בשטח בנוי (CQB ) וצניחה טקטית . הם מתמחים במעקב סמוי, צילום, לוחמה זעירה ונהיגת שטח. עם העברת הדגש למבצעים ב, פעילי ה־SRR נדרשים לשלוט בשפות מקומיות כמו ערבית ופרסית.
מבצעים.
מבצעי ה- SRR הם מבצעים חשאיים וממשלת בריטניה או משרד ההגנה אינם מוסרים מידע בשל רגישות פעולותיהם . פעילותו כוללת מעקב במיוחד אחר חשודים במעורבות בטרור ואיומים אחרים על הביטחון הלאומי והיציבות. משימותיו העיקריות מודיעין מעקב וסיור (ISR) והוא מפעיל ציוד ציתות ומעקב אלקטרוני מתקדם .
המלחמה העולמית בטרור
ה־SRR פעלו לצד "כוח משימה שחור", יחידת SAS שהוקצתה לכוח משימה בינלאומי שנלחם באל-קאעידה ואנשי משטרו של סדאם חוסיין בעיראק. הם פועלים באפגניסטן בתמיכה ל־SBS במצוד אחר יעדי טליבאן בעלי ערך גבוה.
סטוקוול
ביולי 2005, בעקבות גל פיצוצים בלונדון, הוצב ה־SRR ברחובות בירת בריטניה במטרה להתמודד עם האיום. חוליית SRR שהייתה מעורבת במבצע המעקב זיהתה בטעות ולכדה את הברזילאי, ז'אן שארל דה מנז והוא נורה ונהרג בידי המשטרה.
בצרה
בספטמבר 2005 נעצרו שניים מאנשי ה־SSR בידי המשטרה בעיר בצרה בעיראק לאחר שעוררו את החשד שהם מעורבים במבצע מעקב נגד המשטרה המקומית. התחולל קרב יריות ושני מפעילי ה־SRR הועברו למעצר. לאחר שלא הצליחו להביא לשחרורם באמצעים דיפלומטיים, הם חולצו על ידי עמיתיהם ל־SAS במבצע שנוי במחלוקת שכלל שימוש בנגמ"שים בריטיים בפשיטת הסחה על תחנת משטרה.
אירלנד הצפונית
במרץ 2009 הופיעו דיווחים כי מספר קטן של פעילי SRR מבצעים בצפון אירלנד מעקב אחרי מתנגדי הסכם השלום.
מדיתג
בריאן גראהטי
כתבי ברטולט ברכט
להלן רשימה ניתנת למיון של כתבי ברטולט ברכט, ורשימה ביבליוגרפית של תרגומי כתביו לעברית.
כל כתבי ברטולט ברכט.
ברכט הוציא מתחת ידיו עשרות מחזות ומאות שירים, וכן מספר יצירות פרוזה ותסריטי קולנוע ועשרות כתבים תאורטיים.
שירה (רשימה חלקית).
את שירו הראשון כתב ברכט בשנת 1913, ועד מותו בשנת 1956 הוציא תחת ידו מאות שירים. את חלקם כתב עבור יצירותיו התיאטרליות, את חלקם כתב ע"פ דרישה, ורק מיעוט מהם פרסם בעצמו והיו לשלושה ספרי שירה.
הלחנות לשירים עבור הבמה מפורטות לעיל. ברכט עצמו כתב לחנים פשוטים לשיריו הראשונים. עשרות רבות משיריו הולחנו, לרוב בדיעבד, כלידר על ידי הנס אייזלר ופאול דסאו. שירים רבים אחרים הולחנו כפזמונים על ידי מלחינים ופזמונאים שונים לשימוש בהפגנות של השמאל. קורט וייל והנס אייזלר הלחינו שירים אחדים, בנוסף לשירים שהלחינו עבור הבמה, להרכבים קלאסיים שונים. השיר "על האביב" (1938) הולחן הן על ידי פאול הינדמית והן על ידי קרל אורף. הבלדה "מסע-צלב של ילדים" (1941) הולחנה בין השאר על ידי בנג'מין בריטן. ייחודי הוא מקרהו של "שיר הנהרות", אשר הוזמן על ידי הבמאי ההולנדי הקומוניסט יוריס איוונס (1898-1989) עברו סרטו הדוקומנטרי "שיר הנהרות" (1954) והולחן על ידי דמיטרי שוסטקוביץ'.
כתבים תאורטיים (רשימה חלקית).
משנת 1918 ואילך הוציא ברכט תחת ידיו עשרות כתבים תאורטיים. הם הופיעו לראשונה כחיבורים דידקטיים, כמסות, כהערות להפקות תיאטרון, כמכתבים, כראיונות או כשיחות רדיו. חלקם הארי עוסק בתיאטרון, בין אם בביקורת ובניתוח היסטורי ובין אם בגיבוש רעיונותיו המהפכניים של ברכט עצמו אודות התיאטרון האפי. להלן הידועים שבהם.
אפרת ארנון
אפרת ארנון (נולדה ב-28 ביולי 1974) היא שחקנית ישראלית.
קורות חיים.
אפרת ארנון נולדה בירושלים בשכונת רחביה, ילדה רביעית מתוך ארבעה. אמה רחל, היא ממוצא פרסי וספרדי, הייתה מורה בבית ספר יסודי; אביה יונתן הוא יליד מנצ'סטר שבאנגליה; אפרת גדלה בבית בו דיברו אנגלית ועברית. אביה עבד בשירות המדינה וכשהייתה בת שש נסעו לשליחות בפריז, בה התגוררו עד שהייתה בת אחת עשרה. היא השתתפה בהצגות שונות בבית הספר, ושיחקה בסרט הסטודנטים "דני דין, הרואה ואינו נראה". כששבה לישראל התנתקה ארנון מהעיסוק בדרמה, היא הייתה פעילה בצופים ורקדה ב"להקת הצברים", להקת מחול שהופיעה בירושלים ובפסטיבלים בחו"ל. בתיכון למדה בגימנסיה העברית רחביה, בצה"ל שירתה כמדריכת ספורט.
בתום שירותה הצבאי הלכה אפרת ארנון ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים, היא עשתה סדנת הכנה לבית הספר בת שנה והתאהבה במשחק ובמקביל עבדה בהוראת אירובי ומחול. אחר-כך למדה שלוש שנים משחק בסטודיו ניסן נתיב. במסגרת בית הספר השתתפה בהצגות "קרום" של חנוך לוין וב"חתונת הדמים" של לורקה, "היפנית חברים" ובערב מחזות קצרים של צ'כוב ובהצגה "האביב מתעורר".
בשנת 1998, בתום לימודיה בסטודיו למשחק של ניסן נתיב, הקימה קבוצה בשם "תופעת ולסלווה" עם שישה מבני כיתתה שעשתה אימפרוביזציות מול קהל, בתחילה הופיעו בבר "הצוף" בירושלים ובמקביל הציגו בקאמל קומדי קלאב ובצוותא; ארנון הופיעה גם בחברות שונות ובבתי ספר. ארנון שיחקה במשך שנה בהצגה "דון ז'ואן" של מולייר, בבימויו של יבגני אריה, במסגרת קבוצת הצעירים של תיאטרון גשר. אחר-כך שיחקה במשך מספר שנים בהצגות פרינג' שונות.
היא שיחקה בשנת 2002–2003 ב"נוימן אגדת חיילים", ההצגה הראשונה שביים אודי בן-משה, היא הציגה בתיאטרון תמונע וההצגה זכתה אותה שנה בפרס התיאטרון הישראלי כהצגת הפרינג' הטובה ביותר. היא השתתפה בהצגה "כלב צמר", מאת ובבימוי רוני סיני, בה הכירה את מולי שולמן, לימים בעלה. בשנת 2005 שיחקה בהצגה "סיפור רב-פנים" בתיאטרון המעבדה אותו ניהל עודד קוטלר, מאת ובבימוי ברוך ברנר, שלמד בסדנה של יז'י גרוטובסקי באיטליה, הפקה ששינתה את יחסה למשחק.
ב-2006 הכירה ארנון את אייל וייזר, אחרי שהקפיץ אותה תוך יום להחליף שחקנית שהייתה חולה בהצגה "ותו לא", שהציגה בברלין ומאז הם עובדים ביחד. ביחד עם וייזר כתבה את המופע "רוקד" בו הופיעה באותה שנה לצדו של הרקדן עידו תדמור, ושם היא הציגה מונולוגים. ב-2008 העלתה את המופע "שופרא" בתיאטרון תמונע, אותו כתבה ביחד עם אייל וייזר, שגם הופיעה בניו יורק. ב-2008 השתתפה גם בהצגה המוזיקלית "איכה" בבימויו של וייזר בתיאטרון תמונע.
בשנת 2007 השתתפה בסדרת הטלוויזיה שיצרו ניר ברגמן ושירלי מושיוף, "להוציא את הכלב" ששודרה בערוץ הוט 3, בתפקיד עוזרת ההפקה עופריקי.
ארנון הגישה פינה קומית קבועה של "נועמלי וימה" בתוכנית "הלילה עם ליאור שליין" ששודרה בערוץ 10.
היא השתתפה בסדנת המשחק teatre de complicitee בלונדון ובכיתת האמן של ברנרד הילר בלוס אנג'לס. היא עברה מספר קורסים בסדנאות הבמה: פלים מקדורמט, בכיתות אמן של איוונה צ'אבק, ובסדנה "שקט מצלמים רעש", בה עובדים שחקנים עם במאי קולנוע. במסגרת הסדנה "שקט מצלמים רעש" פגשה את רני בלייר, הבמאי והיוצר של סדרת הטלוויזיה "פרשת השבוע" והיא השתתפה בעונה השלישית שלה ששודרה ב-2008. ובסדנאות הבמה פגשה גם את עודד דוידוף, שהזמין אותה להשתתף בסדרת הטלוויזיה "תמרות עשן" שביים ויצר, בה הופיעה בעונה השנייה של התוכנית. ב-2011. בסדרה גילמה ארנון את דמותה של גאיה, שהייתה בעברה מדענית במכון ויצמן, העוזרת לחשוף את העלמות אנשי הקיבוץ בצפון.
בסדנאות הבמה פגשה גם את עינת ברנובסקי והשתתפה במחזה פרי עטה, אותו ביימה דורונה בן-דוד על מחבלות שהידיות, המחזה מתבסס על תחקיר שנעשה בשבי הישראלי של מחבלות שניסו לבצע פיגוע ונתפשו והוא הציג במשך שנה ברחבי הארץ.
ב-2010 השתתפה בקומדיה השחורה "מר קולפרט" בתיאטרון תמונע, בבימויו של בעלה מולי שולמן, וב-2012 השתתפה בהצגה "כולם היו בני", בבימויו של משה נאור בתיאטרון הקאמרי. בנוסף הייתה ארנון שותפה לכתיבת היצירה "זוהי הארץ", מחזהו של אייל וייזר, המציג אמנים פיקטיביים שלא התקבלו לתחרות פרס הציונות שיזמה שרת התרבות לימור לבנת.
אפרת ארנון הקימה ביחד עם השחקן גל ברזילי את "התופעה", קבוצת אימפרוביזציה ותיאטרון עסקי, שכותבים סדנאות לחברות במשק הישראלי. היא חלק מהשחקנים והיוצרים של "אבגי הפקות" שמכינה הצגות חינוכיות לילדים ונוער.
השתתפה בפרסומות רבות, קמפיינים ובכמה קליפים והנחתה בנענע שופס של ערוץ הקניות באינטרנט.
חיים אישיים.
אפרת ארנון נשואה לשחקן מולי שולמן, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בתל אביב.
תפקידים.
תיאטרון.
הצגות ילדים
פי ט'לאל אלקוראן