השיר נכתב על ידי חברות הלהקה, לצד סטנרד ומאט רו, שגם הפיקו את השיר. בניגוד לשירים הקצביים הקודמים שלה ("Wannabe" ו-"Say You'll Be There"), כתבה הלהקה את " כבלדה איטית. בתהליך הכתיבה, הציעה בראון להתייחס בשיר לחשיבותם של אמצעי המניעה להריון, באמצעות השורה . השיר נכתב בהשראת מערכת היחסים בין האליוול לרו, שטיבה המדויק אינו ידוע. באוטוביוגרפיה שלה, כתבה בראון כי .
בעדן הקלטת הגרסה באנגלית, הקליטה הלהקה גם גרסה בספרדית, בשם " (ידוע גם כ-"Seremos Uno Los Dos"), שנכתבה על ידם לצד רו, סטנרד ואנמאנו. הגרסה יצאה לאור באמריקה הלטינית, ספרד, דרום אפריקה ובגרסת הסינגל-מקסי של "" בארצות הברית, כרצועת הבונוס של האלבום "Spice".
"" הוא בלדת פופ המשלבת גם אר אנד בי. הוא נכתב בסולם פה♯ מז'ור, והוא בעל קצב איטי של 72 פעימות לדקה. השיר נפתח בקטע אינסטרומנטלי שמתקדם ברצף האקורדים E♭m–D♭/F–G♭–A♭m7. בשתי השורות הראשונות של השיר, משתנה רצף האקורדים ל-C♭–B♭m7–A♭m7–D♭11, ובפזמון, משתנה שוב ל-♭G♭–D♭–C♭–D. השיר מסתיים בצלילי מיתרים משל קרייג ארמסטרונג. השיר הוקלט בשתי גרסאות שונות, גרסת האלבום וגרסת הסינגל. בגרסה הראשונה, שרות צ'יזהולם, בראון ובנטון את הפסוקיות הראשונות, ואילו בגרסה השנייה, שתי הפסוקיות מושרות על ידי צ'יזהולם והאליוול. מאחר שנתפסה כבעלת תכנים מיניים מובהקים מדי לבני נוער, בגרסת הסינגל, שונתה השורה הראשונה של הפסוקית הראשונה ("בנים ובנות מרגישים טוב יחדיו"), ל-"אהבה תאחד אותנו שוב". בנות הלהקה קיבלו את השינוי בברכה, ובמרוצת השנים, חשפה בנטון כי הסיבה בגינה שונתה השורה, פרסום הלהקה והפכיתה לאייקון להט"בי.
"" יצא לאור בבריטניה ב-8 ביולי 1996 בשלוש גרסאות שונות. הגרסה הראשונה, שיצאה בפורמט סינגל מקסי, כללה גרסת תזמורתית לשיר, רמיקס של "Wannabe" מאת ג'וניור וסקז ואת הבי-סייד של "", "One of These Girls". הספייס גירלז כתבו את "One of These Girls" בשותפות עם צמד הכותבים "אבסולוט" (אשר כתבו את שירן הקודם, "Say You'll Be There"). הגרסה השנייה, גרסת חג המולד, יצאה לאור בפורמט תקליטור, וכללה את רמיקס מאת דייב ויי ואת השיר "Sleigh Ride", משל לרוי אנדרסון. גרסה זו כללה מארז קרטון, ובתוכו גלוית ברכה. הגרסה השלישית, שיצאה בפורמט קלטת שמע דו-מסלולית, כללה הגרסה התזמורתית לשיר.
קבלה.
ביקורות.
מבקרי המוזיקה הפנו כלפי השיר ביקורות חיוביות לרוב. בריאן גרוש ממגזין "Albumism" תיאר את "" כ"בלדת R&amp;B נהדרת באלבום פופי ועדכני. כשביקר את כל האלבום, כינה סטיבן תומאס ארלוויין מ-"AllMusic" את השיר כ"רצועה נהדרת ועכשווית למבוגרים". בסקירת אלבום האוסף "Greatest Hits" משנת 2007, שיבחה טליה קריינס מ-BBC את "", וטענה כי זהו השיר הטוב יותר באלבום "Spice". לארי פליק ממגזין הבילבורד המוכר טען כי חברות הלהקה מיומנות בטוויית דימויים חושניים ורומנטיים על פני מנגינה איטית. גרג קוט משיקגו טריביון ביקר באופן חריף את כל שירי "Spice", אך ציין לטובה את "" ושיבחה את קצבו וסגנונו המוזיקלי. ניק לווין מ-"Digital Spy" טען כי חוזקת הלהקה היא בשיריה האיטיים, וציין כי השיר "מצליח לשלב כל אלמנט של להיט: חושניות, אלגנטיות, קצביות וווקאליות". ויטני פסטורק טענה כי השיר "איטי מדי". עוד היא הוסיפה כי לא ניתן לזהות את קולותן של חברות הלהקה כאינדיבידואל, אלא מצבור של קולות, שיחדיו יוצרים מנגינה "צורמת".
הצלחה מסחרית.
תחילה, היה "" אמור לצאת לאור ב-9 בדצמבר 1996, אך זה נדחה לאחר הטבח בבית הספר "דונבליין". הסינגל יצא שבוע לאחר מכן, ב-16 בדצמבר, וניצב בראש מצעד הסינגלים הסקוטי. בשלושת הימים הראשונים לצאתו, נמכר השיר ב-209,000 עותקים. לאחר שבוע, עלו נתוני המכירות של השיר ל-462,000 עותקים. לאחר שנמכר בכ-1.14 מיליון עותקים ברחבי העולם, הפך " לסינגל החמישי הנמכר ביותר של הלהקה. בנוסף, " היה לסינגל השני של הספייס גירלז, שנמכר במיליון עותקים בממלכה המאוחדת.
באירלנד, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי, שם שהה במשך שישה שבועות רצופים. " הצליח מסחרית גם באירופה כולה; הוא הגיע לפסגת מצעד אירופה הוט 100, ולראש מצעד הסינגלים הסקוטי והספרדי, ולעשירייה הפותחת באוסטריה, דנמרק, פינלנד, צרפת, איטליה, הולנד, נורווגיה, שוודיה ושווייץ. בנוסף, הגיע " לחמישייה הפותחת של מצעדי הסינגלים בוולוניה וגרמניה. באוקיאניה, הגיע השיר לשלישיית הסינגלים הפותחים של מצעדי ה-ARIA ומצעד הסינגלים בניו זילנד.
ביולי 1997, נכנס "" למצעד הסינגלים של מגזין "RPM" הקנדי. לאחר חמישה שבועות שנכנס למצעד, הגיע השיר למקום השלישי. במצעד סוף שנת 1997, מיקם המגזין את השיר במקום ה-25. במצעד השירים העכשוויים למבוגרים האמריקאי, הגיע השיר למקום הרביעי, ולמקום ה-27 במצעד סוף השנה. במצעד הבילבורד הוט 100 המוכר, הגיע השיר למקום הרביעי. השיר הגיע למקום השישי במצעד שירי הרדיו, ולמקום הרביעי במצעד 40 שירי המיינסטרים.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר צולם בין התאריכים 5–6 בנובמבר 1996, ברחוב "אולד קומפטון" בלונדון. צלם הקליפ, סטיבן קית'רוך, צילם וביים את קליפ השיר "Virtual Insanity" של להקת "ג'מירוקוואי". במהלך הקליפ, לבשה הלהקה מעילי חורף פרוותיים, תוך שהתהלכו מלפני מסך ירוק. לאחר צילום הקליפ, הוחלף הרקע הירוק ברקע של העיר ניו יורק.
הקליפ מציג את החבורה מתרוצצת בטיימס סקוור בניו יורק, על גבי מכוניות צבעוניות. במהלך הקליפ, מוקרנת על חברות הלהקה אלומת אור צבעונית. לבד, ביחד ולצד גבר, מופיעות חברות הלהקה מופיעות במקומות שונים בעיר.
הופעות חיות.
"" בוצע פעמים רבות בתוכניות טלוויזיה אמריקאיות ואירופאיות דוגמת "Bravo", "GMTV", "Live &amp; Kicking", "Noel's House Party" ו-"Top of the Pops". באוקטובר 1997, ביצעה הלהקה אותו בקונצרט החי הראשון שלה באבדי איפקצ'י ארנה, איסטנבול, טורקיה. ההופעה שודרה בחבילת ערוצי טלוויזיה האמריקאית "שואוטיים", ומאוחר יותר הופצה גם בפורמט DVD ובפורמט VHS בשם "Girl Power! Live in Istanbul". בדצמבר 2007, ביצעה אותו בגמר העונה החמישית של תונכית הטלוויזיה הבריטית "Strictly Come Dancing". הלהקה ביצעה את השיר בכל ארבעת סיבובי ההופעות שלה, "Spiceworld Tour", "Christmas in Spiceworld Tour", "The Return of the Spice Girls Tour" ו-"Spice World – 2019 Tour".
אינדיאנה ג'ונס 5
אינדיאנה ג'ונס 5 הוא סרט קולנוע אמריקאי שביים ג'יימס מנגולד, שגם כתב את התסריט יחד עם ג'יז בטרוורת' וג'ון-הנרי בטרוורת', בכיכובו של האריסון פורד שחוזר לגלם את אינדיאנה ג'ונס, עם חברי צוות שחקנים חדש בהם פיבי וולר-ברידג', מאדס מיקלסן, תומאס קרצ'מן, בויד הולברוק, שונט רנה וילסון וכריסטיאן פטרסון. הסרט הוא סרט ההמשך של ממלכת גולגולת הבדולח משנת 2008 והוא הסרט האחרון בזיכיון אינדיאנה ג'ונס ויהיה גם פרויקט לייב אקשן הראשון של לוקאספילם שלא קשור לזיכיון מלחמת הכוכבים מאז רכישת האולפנים על ידי דיסני בשנת 2012.
ג'ורג' לוקאס החל לחקור קווי עלילה פוטנציאליים בשנת 2008, אם כי הפרויקט נתקע במשך שנים. הוא העביר את הפרויקט למפיקה קתלין קנדי בשנת 2012, כשהפכה לנשיאת לוקאספילם. ההתקדמות בהפקת הסרט החמישי נותרה רדומה בזמן שהחברה עבדה על סרטים חדשים בסדרת מלחמת הכוכבים. בסופו של דבר דייוויד קופ נשכר לכתוב את הסרט החמישי בשנת 2016, עם תאריך יציאה לקראת 2019, אם כי זה התעכב מספר פעמים בשל צורך בשכתוב התסריטים. ג'ונתן קסדן נשכר להחליף את קופ בשנת 2018, וקופ עבד על התסריט שוב בשנת 2019, לפני שעזב בסופו של דבר את הפרויקט. סטיבן שפילברג, הבמאי המקורי של ארבעת הסרטים הראשונים, אמור היה לביים את הסרט במקור, אך עזב בשנת 2020 כדי לשמש כמפיק במקום זאת, כשמנגולד תפס את מקומו כבמאי. הצילומים החלו בבריטניה ביוני 2021 והסרט אמור לצאת לאקרנים ב-30 ביוני 2023.
שחקנים ודמויות.
בנוסף לוהקו לסרט פיבי וולר-ברידג', מאדס מיקלסן, תומאס קרצ'מן, בויד הולברוק, שונט רנה וילסון, כריסטיאן פטרסון ואנטוניו בנדרס.
הפקה.
פיתוח.
הצגתו של מאט וויליאמס (שיאה לה באף) בסרט ממלכת גולגולת הבדולח הובילה גל של שמועות על כך שלה באף יככב בזיכיון כיורשו של ג'ונס. על פי IGN, הבמאי סטיבן שפילברג "הצביע על כך שלה באף צריך ליצור סרטי רובוטריקים מרובים לפני שהוא יוכל לעבור ולקבל על עצמו את הכובע של אינדיאנה ג'ונס." השחקן עצמו אמר, "האם אני בעניין? מי לא יהיה? אני לא חושב שזו המציאות. זו שמועה כיפית." פורד אמר שהוא יחזור לסרט חמישי אם לא ייקח עוד עשרים שנה לפתחו, בעוד ששפילברג הגיב שזה יקרה "רק אם אתם [הקהל] רוצה עוד". כשנשאל לגבי העברת הכובע ללה באף בסרט הבא, אמר פורד, "על מה אתם מדברים? זה שלי. אשמח לעשות עוד סרט של אינדיאנה ג'ונס. ג'ורג' לוקאס עובד עכשיו על רעיון. שיאה יכול להשיג כובע משלו. הרווחתי את הכובע הזה."