קרסקו זומן לראשונה לנבחרת ספרד כבר בעונתו הראשונה כשחקן ברצלונה. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הספרדית הייתה ב-4 באפריל 1979, במשחק ידידות מול שהסתיים בתוצאה 2-2. קרסקו שותף עם נבחרת ספרד ביורו 1980, בו הודחו בשלב הבתים לאחר שסיימו אותו במקום האחרון עם נקודה אחת. את שער הבכורה שלו בנבחרת הבקיע קרסקו במוקדמות יורו 1984, בניצחון 3-2 על ב-15 במאי 1983. ביורו 1984 הגיעה נבחרת ספרד עד לגמר, וקרסקו הבקיע בטורניר שער אחד, בבעיטת עונשין נגד בשלב הבתים. קרסקו עזר לנבחרת להעפיל למונדיאל 1986 עם שער שהבקיע נגד בשלב המוקדמות. בטורניר עצמו אמנם נכלל בסגל הנבחרת, אך לא שותף באף משחק, ונבחרתו הגיעה עד לרבע הגמר. קרסקו השתתף במשחקי הנבחרת עד 1988. סך הכול הופיע קרסקו ב-35 משחקים וכבש 5 שערים במדי הנבחרת.
כמאמן.
במהלך עונת 2005/06 החל קרסקו לאמן את קבוצת המשנה של מאלגה, ששיחקה בזמנו בליגה השנייה בספרד. ב-23 משחקים תחתיו הפסידה הקבוצה ב-12, והיא ירדה לליגה השלישית בסוף העונה. בשל כך עזב קרסקו את הקבוצה. בעונת 2007/08 אימן את ריאל אוביידו מהליגה השלישית בספרד. קרסקו הדריך את הקבוצה למקום הראשון בליגה בעונה הסדירה, עם 88 נקודות מתוך 114 אפשריות, והיא הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה. בפלייאוף הודחה אוביידו כבר בסיבוב הראשון, בתוצאה מצטברת 5-6 לטובת קרבקה.
ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו&quot;ם
קוזימו רוסלי
קוזימו רוסלי (באיטלקית: Cosimo Rosselli; 1439-1507) היה צייר איטלקי שצייר בסגנון הקוואטרוצ'נטו, והיה פעיל בעיקר בעיר הולדתו, פירנצה.
ביוגרפיה.
קוזימו רוסלי נולד בפירנצה. בגיל ארבע עשרה הוא הפך להיות תלמידו של נרי די ביצ'י, ובגיל 21 הוא התחיל לעבוד כעוזרו של בן דודו, ברנרדו די סטפנו רוסלי.
היצירה הראשונה של קוזימו שהוזכרה על ידי ג'ורג'ו וזארי, היא "עלייתה של הבתולה שמיימה", שנמצאת בקפלה השלישית משמאל בכנסיית סנט'אמברוג'יו שבפירנצה. באותה הכנסייה, על הקיר של אחד מהקפלות, נמצא פרסקו שנוצר על ידי קוזימו, שאותו וזארי משבח מאוד, במיוחד בגלל הפורטרט של המלומד הצעיר פיקו דלה מירנדולה. הסצנה בפרסקו, תהלוכה הנושאת גביע מחולל ניסים, צבועה במרץ ובפחות מנייריזמיות מאשר רוב עבודותיו. ציור שצויר על ידי רוסלי בשביל הכנסייה של אנונציאטה, עם דמויות מהאס-אס ברברה, מתיו והמטבילים, נמצא באקדמיה של פירנצה.
רוסלי גם בילה קצת זמן בלוקה, שם הוא צייר עבודות בשביל מספר כנסיות. ציור שיוחס אליו לקוח מכנסיית סנט גירולמו שבפייזולה, ונמצא כיום בגלריה הלאומית בלונדון. הציור הוא מזבח גדול, שבמרכזו נמצא הירונימוס, במדבר, כורע ברך לפני צלב, ובצדדיו עומדות דמויות כמו דמסוס הראשון, אוסביוס הקדוש, פאולה הקדושה ואוסטוכיום הקדוש; הדמויות בציור מעוצבות בכבוד רב.
ב-1480, רוסלי, יחד עם עוד אמנים, כמו סנדרו בוטיצ'לי, פייטרו פרוג'ינו, דומניקו גירלנדיו ואחרים, נקראו על ידי סיקסטוס הרביעי לרומא, כדי לעבוד על עיצוב קירות הקפלה הסיסטינית. רוסלי ומשתפי הפעולה שלו (כולל חתנו פייר די קוזימו) השלימו שניים או שלושה פרסקאות: "הירידה מהר סיני","הסעודה האחרונה" ואולי גם "הדרשה על ההר". הציור "מעבר הים האדום" מיוחס בדרכים שונות אליו, אל גירלנדיו, או אל ביאג'יו ד'אנטוניו.
ג'ורג'ו וזארי כתב ביצירותיו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", שבשונה משאר הציירים, שעקבו אחר השיטה הרגילה והנפוצה של הפרסקו, רוסלי השתמש בצבעים בהירים יותר, הכוללים זהב, וטריק זה הוא זה שנתן לו את ההערכה מסיקטוס הרביעי (שלא היה מומחה גדול באמנות, לפי וזארי).
בגמלדה-גאלרי שבברלין, ישנם שלושה ציורים שנעשו על ידו: "הבתולה בפאר", "קבורת ישו" ו"טבח התמימים". תלמידו הראשי היה פרא ברתולומאו ובין תלמידיו היו גם אנג'לו די דונינו וג'ובאני בטיסטה וואני.
לפי וזארי, רוסלי מת ב-1484, אך זו היא טעות, מכיוון שידוע היה שהוא היה בחיים ב-25 בנובמבר 1506.
אח&quot;י געש
תיק נעדר
תיק נעדר הוא ספר בלשי מאת דרור משעני, שיצא לאור בשנת 2011 בהוצאת כתר, עלילת הספר מתרחשת בחולון, והיא הראשונה בסדרת עלילותיו של פקד אברהם אברהם. הספר השני בסדרה, "אפשרות של אלימות", יצא לאור בשנת 2013.
הספר תורגם לשפות אחדות: אנגלית, דנית, איטלקית, גרמנית, פולנית, שוודית, הולנדית, רומנית, צרפתית, נורווגית, קטלאנית וספרדית. בשנת 2018
הספר עובד לסרט קולנוע צרפתי בבימויו של אריק זונקה. משעני היה שותף לכתיבת התסריט, ביחד עם במאי הסרט, וונסן קאסל הופיע בו בתפקיד הראשי. במאי 2019 החל שידורה, בכאן 11, של סדרת הטלוויזיה "תיק נעדר", המבוססת על הספר.
תמצית העלילה.
חנה שרעבי מגיעה למשרדו של פקד אברהם אברהם במשטרת חולון, ומדווחת על היעדרותו של בנה בן ה-16 וחצי, עופר שרעבי, שיצא בבוקר לבית הספר, אך לא הגיע לשם ולא יצר קשר. אברהם מרגיע אותה, אך כאשר חולפים עוד יומיים והנער לא נמצא, מתחילים חיפושים אחריו, בראשותו של פקד אברהם. אילנה, המפקדת של אברהם, מצרפת לחקירה, למורת רוחו של אברהם, את אייל שרפשטיין, חוקר צעיר ושאפתן, ובנוסף לו את אליהו מעלול, חוקר נוער ותיק.
רפאל שרעבי, אביו של הנעדר, הוא ימאי, קצין מכונות ראשי, שיצא להפלגה לטריאסטה שעות ספורות לפני שנודע דבר ההיעדרות. אחותו של עופר, הצעירה ממנו בשנתיים, סובלת מפיגור שכלי. אח נוסף צעיר מעופר ב-11 שנים. בעקבות ההיעדרות מוזעק רפאל שרעבי הביתה, וחוזר בטיסה מאיטליה.
שכן של משפחת שרעבי, המורה לאנגלית זאב אבני, שנתן שיעורים פרטיים לעופר, מציע עזרתו למשטרה, באומרו שיש לו היכרות קרובה עם הנער. אבני משתתף בקורס לכתיבה יוצרת, וההיעדרות נחשבת בעיניו לאירוע הפותח את מעייני היצירה שלו. הוא כותב מכתבים בשמו של עופר, ושם אותם בתיבת הדואר של הוריו. בנוסף הוא מטלפן למשטרה, בלי להזדהות, וממליץ לחפש את עופר בחולות חולון, אך החיפושים אינם מעלים דבר.
אברהם יוצא לשבוע של סיור לימודי, שתוכנן קודם להיעדרות, במשטרת בריסל. במהלך שהייתו שם נמצא ילקוטו של עופר מושלך במכולת אשפה. זהו ממצא ראשון המאפשר להתקדם בחקירה. אברהם אינו נהנה בביקורו בבריסל, שם עסוקים מארחיו בתיק היעדרות משלהם, והוא אינו שולט בשפתם. רק ביומו האחרון שם יש לו מעט נחת, כאשר השוטרת מריאנקה לוקחת אותו לסיור חפוז בעיר.
עם חזרתו לישראל מתוודה זאב אבני על המכתבים ששלח, וצעד זה פותח פתח לפתרון התעלומה שבסופה נודע כי עופר שרעבי, הנעדר, נרצח.
פרשנות.
אברהם אברהם.
פקד אברהם אברהם הוא בן לאב שעלה מעיראק ואם שעלתה מהונגריה. הוא בן 38, מופנם ועצור, ומתגורר לבדו בחולון, לא רחוק מבית הוריו. לקראת סוף הספר מתפתח רומן בינו ובין מריאנקה, שוטרת בלגית שמוצאה מסלובניה. הוא מספר לה על תחביבו: "אני קורא כל ספר מתח, ואז אני עורך חקירה משל עצמי ומוכיח שהבלש בספר טועה או מטעה את הקוראים במכוּון, ושהפתרון האמיתי שונה מהפתרון שאותו הוא מציג". בספר אין כמעט התייחסות לשם הכפול, אברהם אברהם, ומוצג רק מקרה אחד של קנטור, בשיחת טלפון לאברהם, המתחילה במילים: "שלום אברהם אברהם, מדבר אורי אורי מהשב"כ שב"כ".
חולון.
עלילת הספר מתרחשת בחולון, ובהתאם לכך מוזכרים בספר אתרי העיר: שכונת קריית שרת, שכונת נווה רמז, רחוב אלופי צה"ל, רחוב ההסתדרות, כיכר סטרומה, מוזיאון העיצוב ועוד. מיקום העלילה בחולון, הנחשבת לעיר שינה אפרורית, עורר את תשומת לבם של המבקרים. תלמה אדמון כתבה על כך: "בחירתו בחולון כזירת ההתרחשות היא מעשה אמנותי נכון ואמיץ. חולון היא ישראל, יותר מתל אביב וירושלים ואפילו יותר מדימונה. בהדהוד התודעה הקולקטיבית חולון היא המקום שבו גרים כולם, מקום חסר ייחוד שנכפה על החולות, ובכל זאת החיים רוחשים בו. הסופר הנוקב בשמות רחובות בחולון, כפי שסימנון נוקב בשמות רחובות בפריז, מכיר בזהות המקום החולוני מפני שהוא קיים." חנה הרציג שבחה אף היא בחירה זו: "ההתוודעות למרחב ולדמויות בעיר בעלת התדמית הכי לא סקסית, מאפשרת, בלי שום אזכור של מציאות פוליטית וחברתית, להציג את החתך המרכזי של יושבי הארץ, ללא תוויות של עשוקים, מזרחיים, או מודרים."
ארס פואטיקה.
חנה הרציג ציינה: "ברומן של דרור משעני יש עוד ציר מקביל, העוסק במעשה הכתיבה עצמו, ומושתלים אליו פרטים מהמציאות הספרותית המוכרת לנו. כך שבין השאר, זהו רומן בלשי על "איך כותבים רומן בלשי" ויותר מזה - על איך כותבים ספרות בכלל."
תהליך הכתיבה בכלל מוצג בספר דרך עיניו של זאב אבני, הלומד כתיבה יוצרת ועושה צעדים ראשונים בכתיבה, במה שנראה כרומן מכתבים.
התייחסות ארס פואטית ישירה יותר נמצאת בדברים שאומר אברהם לחנה שרעבי במפגש הראשון ביניהם:
מיכאל הנדלזלץ העיר על כך:
בחצי השני של דבריו דייק אברהם יותר, משום שבמהלך החקירה הופכים השכן, זאב אבני, וההורים, חנה ורפאל שרעבי, לחשודים.
פרטים אוטוביוגרפיים.
פרטים אחדים בספר קשורים לביוגרפיה של המחבר. חולון, העיר שבה מתרחשת העלילה, היא עיר הולדתו של משעני. אביו של פקד אברהם אברהם הוא עורך דין, וכך גם אביו של משעני. אברהם מתאהב בשוטרת זרה, מריאנקה, ומשעני נשוי לחוקרת ספרות, מרתה (לה הוא מקדיש את הספר), שמוצאה מפולין.
כנף תקיפה קרקעית 2 (לופטוואפה)
כנף תקיפה קרקעית 2 "אימלמן" (בגרמנית: Schlachtgeschwader 2, או בקיצור SG 2) הייתה כנף של מטוסי תקיפה קרקעית ומפציצי צלילה בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה. הכנף זכתה מעט לאחר הקמתה לשאת את הכינוי "אימלמאן", על שם מקס אימלמן אלוף ההפלות הראשון של הלופטוואפה במלחמת העולם הראשונה.