תאריך הולדתו של דאדי נותר בלתי ידוע. ייתכן כי נולד בפירנצה בסביבות השנים 1280–1290. שמו הוזכר לראשונה בשנת 1312 בפנקס גילדת הרופאים והרוקחים (Arte dei Medici e Speziali) של פירנצה (אליה הצטרפו גם מוכרי הצבעים, ציירים, מוכרי משי ומקצועות נוספים).
אביו, דאדו די סימונה, חי בזמנו ביישוב סאלטו בעמק מוג'לו, קרוב לפוליצ'אנו, בורגו סן לורנצו.
ייתכן כי דאדי היה תלמיד של ג'וטו די בונדונה.
סגנונו נגזר מהסגנון המאוחר של ג'וטו. לתמונותיו המוקדמות קיימת זיקה לממשיכי מסורתו של ג'וטו כגון מאסטרו די סנטה צ'צ'יליה ואמנים פלורנטינים אחרים מן הרבע הראשון של המאה ה-14. סגנונו ביצירותיו המאוחרות מתוחכם מאוד ויש בו השפעה מסוימת של מאזו די בנקו.
ככל הנראה הפעיל דאדי סטודיו גדול, ומספר גדול של ציורים בסגנונו יצאו מבית ייצורו הודות להשתתפותם של תלמידיו ועוזריו.
דאדי התמקד במוטיבים דתיים ובמבזחות ניידים. פנלים אחדים פרי ידו מוצגים בגלריה הלאומית לאמנות ובמוזיאון וולטרס לאמנות. בפינקטוקה של מוזיאוני הוותיקן נשמר "מות הקדושים של סטפנוס הקדוש", פרדלה (pradella) עם שמונה פנלים מסביבות שנת 1345.
על אף מיומנותו הרבה, האלגנטיות הלירית שלו נפגמה משהו על ידי נוקשות אקדמית ומכנית מסוימת.
יצירתו הראשונה הוודאית הייתה "טריפטיכון ממנזר כל הקדושים" משנת 1328 שנשמרה בגלריית אופיצי. באותה תקופה ככל הנראה ביצע עבודות, כמה מהן - פרסקואים - בבזיליקת סנטה קרוצ'ה, בה קישט את קפלת פולצ'י עם ציורים על "סיפורי הקדושים סטפנוס ולאורנטיוס".
בהשוואה ל"סטילמות" האופייניות לאמנותו של ג'וטו, ציוריו של דאדי מעודנים יותר, ייתכן בהשפעת האמנות האריסטוקרטית יותר של ציירי סיינה (שהייתה גם לטעמה של המעמד הבורגני הגבוה) כמו אמברוג'ו לורנצטי. השימוש המורכב והמטופח בצבעים ובקווים הלכו והפכו לאפיונים הדומיננטיים הניתנים בנקל לזיהוי ביצירותיו המאוחרות.
"הכתרת הבתולה" (L'Incoronazione della Vergine) פאנל מרשים וחגיגי משנת 1344 עבור כנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה נחשבת ליצירת מופת ולאחת מפסגות האמנות הכנסייתית במאה ה-14.
על הפוליפטיכון שנועד לכנסיית סן ג'ורג'ו ברובאלה בבאניו א ריפולי מצוינת שנת 1348 שהיא שנת מותו של האמן.
ייתכן כי נפל קרבן למגפת הדבר. תעודה מפירנצה מ-1348 מזיינת אותו כמישהו שאינו עוד בין החיים.
יצירות.
התפוקה האמנותית של ברנרדו דאדי הייתה גדולה מאוד וזיכתה אותו בפרסום רב בתקופתו. אחרי מותו של ג'וטו עמד דאדי, ככל הנראה, בראש הסטודיו לציור החשוב ביותר בפירנצה. פרט ליצירות המעטות שחתם עליהן, קטלוג היצירות המיוחסות לו כולל ברובו ציורים שזוהו כשלו על ידי מבקרי האומנות. בכל מקרה כמעט בלתי אפשרי להבחין בין תמונות שיצר במו ידיו לבין אלו של עוזריו ותלמידיו בסטודיו.
San Pietro e san Bartolomeo, ("פטרוס הקדוש וברטולומאוס הקדוש") - באוסף פרטי בפראטו
" san Francesco d'Assisi, san Bartolomeo, san Barnaba e santa Caterina d'Alessandria", (הקדושים פרנציסקוס מאסיזי, ברטולוצאוס הקדוש, ברנאבה הקדוש וקתרינה הקדושה מאלכסנדריה), בערך 1332–1335 - מה-Ospedale della Misericordia ,
המוזיאון העירוני בפראטו, כנסיית ברנאבה הקדוש
קישורים חיצוניים.
- באתר האנציקלופדיה האיטלקית טרקאני ; Massimiliano Pavan (ed): Dizionario Biografico degli Italiani (DBI). vol.31: Cristaldi–Dalla Nave. Istituto della Enciclopedia Italiana, Roma 1985.
חיים חדד-הדר
חיים חדד-הדר (24 בינואר 1950 – 26 ביולי 2011) היה מוזיקאי, מורה בכיר למוזיקה ונגינה, מעבד, מלחין, מפיק, אקורדיוניסט, ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה.
חדד נולד במושב אליקים הסמוך לעיר חיפה, וגדל בכפר אונו וביהוד. הוא למד לנגן באקורדיון בגיל צעיר, השתתף בתזמורת נוער יהוד, ליווה להקות ריקודי עם ויזם עם חבריו מסיבות ריקודים סלוניים.
בשנת 1968 התגייס לצה"ל ושירת בצוות הווי פיקוד ההדרכה כאקורדיוניסט וקלידן יחד עם רותי נבון, יוני נמרי ודליה אליעזרוב. בתקופה זו העביר שיעורים פרטיים בנגינה, והחל ללמוד נגינה בפסנתר וחצוצרה.
בשנת 1971, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה בתל אביב כתחביב ובהמשך נמשך ללימודי הוראה. בשנת 1973 סיים את לימודיו לתואר מורה מוסמך למוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך. בשנת 1994 עבר השתלמות בעיבוד תזמורתי לביג-בנד Herb Pomaroy Berkeley במכללת "הד". בשנת 1997 קיבל תואר ראשון בחינוך (B.ED) מהמכללה.
כמעבד וכנגן.
חדד עבד עם זמרים רבים בהם אביבה אבידן, ישי לוי, יהורם גאון, ציון גולן ושולה חן.
בתחילת שנות ה-80 הצטרף חדד ללהקת צלילי הכרם עם דקלון לתקופה קצרה כקלידן.
ב-1981 ניגן באורגן ובסינטיסייזר בהקלטות אלבומו השני של חיים משה "שירים לתוך הלילה".
ב-1983 עיבד את שירי אלבומו של ציון גולן "להיטי תימן מס' 3".
הוא הרבה לעבוד עם מרגלית צנעני, לה עיבד בין השאר בשנת 1986 את אלבום הבכורה נערי שובה אלי, עיבד 3 שירים לאלבומה השני "שמור אותי", עיבד את מרבית שירי אלבומה השלישי "אהבה אבודה", ובשנת 1993 את כל שירי האלבום השביעי הנושא את שמה. הוא עיבד לה גם את הגרסה העברית לשיר "רוברטו" שכתב שלמה כישור לשיר La Nave del Olvido.
ב-1985 עיבד את מרבית שירי האלבום "צעד תימני" של חיים משה בהוצאת חברת התקליטים של האחים ראובני.
ב-1987 עיבד יחד עם אריה ברקוביץ' את האלבום השמיני הדרך הברוכה של זוהר ארגוב, את מרבית שירי אלבום הסולו השני של דקלון "מורי", ואת שירי אלבומו של ציון גולן "אשורר שיר", וכן את שירי אלבומו של גבי פרחי "שובי יפהפייה".
ב-1988 עיבד את שירי האלבום "אדם ועולמו" של איציק קלה בו בלט במיוחד השיר "אני העבד".
ב-1991 עיבד את השירים "בעקבות האור" ו"שרה ורוקדת" שהופיעו באלבום הבכורה "גורלו של זמר" של אבי סינואני.
ב-1992 עיבד (במשותף עם הגיטרסיט יהודה קיסר) את שירי אלבומו השני של שריף "תמי לי סימן".
ב-1995, עיבד חלק משירי אלבום הבכורה לחישה בלילה של אייל גולן בהם את שיר הנושא שהפך ללהיט. עוד באותה תקופה עיבד את מרבית השירים מלבד שיר הנושא מהאלבום השמיני חלומות של אייל גולן, שיצא רק בשנת 2003.
ב-1999 עיבד את מרבית שירי אלבום הבכורה של חן מאושר "בעקבות ליבך" וניגן בהקלטות בקלידים ובאקורדיון.
חדד הפיק מוזיקלית תקליטים ועיבודים מוזיקליים ללהקת פרחי ירושלים, להקת מחול נס-ציונה, חבורת הזמר "סברס", האלבום "מקום בלב" של אריאלה סביר, ויצר עיבודים לשירים מתוך תוכנית הטלוויזיה ריח מנטה.
שירה בציבור.
בשנותיו האחרונות החל להתמקצע בנגינה באקורדיון ובשירה בציבור כעיסוק עיקרי. חדד הנחה והוביל ערבי שירה בציבור בקיבוצים יפעת, גבע, איילת השחר ובמרכז הארץ. הוא הופיע לבדו ויחד עם זמרים נוספים בהם גבי ברלין, שרה'לה שרון וחיים אסנר (אחיו של עוזי אסנר). הוא גם היה המלווה הקבוע של הזמרת אופירה גלוסקא והזמר חופני כהן.
מלבד זאת, לימד מוזיקה בשלושה בתי ספר בעירו יהוד. כחלק מתפקיד זה, ניהל מוזיקלית הפקות עירוניות וטקסים לבתי הספר.
חיים אישיים.
ב-26 ביולי 2011, בגיל 61, נפטר מדום לב במהלך טיול בסין. הוא נקבר ביהוד. הותיר אחריו אישה, בן ושלוש בנות.
ז'אן פיליפ (זמר)
ז'אן פיליפ (בצרפתית: Jean Philippe; נולד ב-1931) הוא זמר ושחקן צרפתי.
תחרות הזמר של האירוויזיון.
בשנת 1959, רשות השידור הצרפתית הכריזה כי פיליפ נבחר לייצג את צרפת באירוויזיון 1959, שנערך בעיר קאן, צרפת. מאוחר יותר, הוכרז כי פיליפ ישיר את השיר "Oui, oui, oui, oui" בתחרות האירוויזיון. ב-11 במרץ 1959, פיליפ הופיע על בימת התחרות. פיליפ שובץ ראשון בסדר ההופעות, לפני דנמרק. לאחר ההצבעה, צרפת זכתה במקום השלישי עם 15 נקודות.
בשנת 1962, רשות השידור השווייצרית, הכריזה כי פיליפ נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 1962. זו הייתה הפעם הראשונה בה זמר ייצג שתי מדינות שונות בתולדות התחרות. מאוחר יותר הוכרז כי פיליפ ישיר את השיר "Le retour". ב-18 במרץ 1962, פיליפ הופיע על בימת התחרות. פיליפ שובץ במקום ה-11 בסדר ההופעות, לפני יוגוסלביה ואחרי נורווגיה. לאחר ההצבעה, שווייץ זכתה במקום העשירי עם שתי נקודות.
המכון המלכותי לכימיה
המכון המלכותי לכימיה (באנגלית: The Royal Institute of Chemistry) הייתה אגודה מדעית בממלכה המאוחדת, שנוסדה בשנת 1877 בשם "המכון לכימיה של בריטניה" (באנגלית: The Institute of Chemistry of Great Britain). תפקידו היה להתמקד בכישורים ובמעמד המקצועי של כימאים, ומטרתו הייתה להבטיח כי כימאים יועצים ואנליטיים יוכשרו כראוי. המכון העניק אישורים על הכשרה מקצועית: AIC (עמית המכון לכימיה) המעיד על הכשרה מלאה, ו־FIC (עמית) המעיד על יכולת מקצועית.
המכון קיבל את הצ'רטר המלכותי הראשון בשנת 1885. מלבד הדרישות על כישורים מקצועיים יסודיים, המכון גם קבע סטנדרטים אתיים מחמירים. הכישורים העיקריים שלו היו רישיון (LRIC) (הכשרה מקצועית לאחר לימוד מעשי בסטנדרט נמוך מתואר ראשון), בוגר (GRIC) (השלמת לימודים שווה ערך לפחות לתואר ראשון), עמית (ARIC) (LRIC בתוספת ניסיון מקצועי), חבר מוסמך (MRIC) (תואר שני בתוספת ניסיון מקצועי) ועמית (FRIC) (יותר ניסיון ועמידה מאשר MRIC) במכון המלכותי לכימיה. בעקבות אמנה משלימה בשנת 1975, חברים ועמיתים הורשו להשתמש באותיות CChem, ראשי תיבות של Chartered Chemist (כימאי מורשה).
המכון פרסם את כתב העת "סקירות המכון המלכותי לכימיה" בשנים 1968–1971 ועד היום שומר על שמו,
כאשר הוא התאחד עם כתב העת "סקירות האגודה לכימיה" ו"כתב העת של המכון המלכותי לכימיה" .