כאשר עברו בושרוד וושינגטון ורעייתו למאונט ורנון מיד לאחר מותה של מרתה וושינגטון, הוא הביא עמו את עבדיו לאחוזה. האחוזה לא הניבה הכנסות מרובות, והוא מצא שהוא לא יוכל לממן את הוצאות האחוזה מפעילותה וממשכורתו כשופט עליון.
כתוצאה מכך, בתקופת מגוריו שם התדרדר מצב האחוזה. בשל אי-הרווחיות של אחוזותיו, מכר וושינגטון רבים מעבדיו כדי לממן את הוצאות האחוזה.
פעילות ציבורית.
ב-1813, שנה לאחר שהוקמה, נבחר וושינגטון כחבר באגודת העתיקות האמריקאית . ב-1816 הוא היה לחבר מייסד של תנועת ההתיישבות האמריקאית, שקידמה את חזרתם לאפריקה של העבדים המשוחררים. וושינגטון היה לנשיא הראשון של התנועה עד ליומו האחרון.
העובדה שהוא מכר את חלק מעבדיו כדי לממן הוצאות האחוזה, גרמה לזעם בקרב מתנגדי העבדות, שהעלו את השאלה מדוע נשיא תנועת ההתיישבות האמריקאית לא שימש דוגמה בשחרור עבדיו, כפי שעשה דודו. הם סברו שעליו לשחרר את עבדיו כדי שיצאו בתנועת ההגירה לליבריה.
מותו ומורשתו.
בושרוד וושינגטון נפטר בפילדלפיה ב-26 בנובמבר 1829, כאשר היה בעיצומו של סבב שיפוט ברכיבה. רעייתו נפטרה יומיים אחריו, בעת שעסקה בהעברת גופתו לקבורה. שניהם קבורים באחוזת הקבר של משפחת וושינגטון במאונט ורנון. בחזית הקבר ניצב אובליסק.
בשל תפקידו בתנועת ההתיישבות האמריקאית, שפעילותה הובילה להקמתה של ליבריה, נקרא על שמו האי בושרוד הסמוך לבירת המדינה מונרוביה.
יחסי גיאנה–מקסיקו
יחסי גיאנה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין גיאנה למקסיקו. שתי המדינות חברות באיגוד מדינות הקריביים, הקהילייה הקריבית, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה והאו"ם.
היסטוריה.
גיאנה ומקסיקו הן שתי מדינות אמריקאיות עם רקע היסטורי שונה מאוד. במאי 1966 קיבלה גיאנה עצמאות מבריטניה וב-1 במרץ 1973 כוננו גיאנה ומקסיקו יחסים דיפלומטיים. מאז, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות הוגבלו לשיתוף פעולה בינלאומי בלבד באמצעות ארגונים כמו האו"ם וארגונים רב-צדדיים אזוריים כמו הקהילה הקריבית (CARICOM).
בשנת 1975, נשיא מקסיקו, לואיס אצ'ווריה אלווארס, הגיע לביקור רשמי בגיאנה. בשנת 1981 ביקר נשיא גיאנה, פורבס ברנהאם, בביקור רשמי במקסיקו כדי להשתתף בפסגת צפון-דרום אותה אירח נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו. מאז הביקורים הראשוניים נערכו כמה ביקורים רמי דרג בין המדינות.
בתחילה הוסמכה מקסיקו לגיאנה משגרירותה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו. בשנת 2009 מקסיקו פתחה שגרירות קבועה בג'ורג'טאון. מאז פתיחת השגרירות התחזקו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. בשנת 2013, שתי המדינות חגגו 40 שנה ליחסים דיפלומטיים. באוקטובר 2015 ביקר ראש ממשלת גיאנה מוזס נגמוטו בביקור רשמי במקסיקו.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מגיאנה למקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו בגיאנה
הסכמים דו-צדדיים.
ביוני 1996 חתמו גיאנה ומקסיקו על הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני.
יחסי סחר.
בשנת 2018, הסחר הדו-צדדי הכולל בין שתי המדינות הסתכם ב-68 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של גיאנה למקסיקו כולל: אורז, בוקסיט, רום וגבישים. הייצוא העיקרי של מקסיקו לגיאנה כולל: חיטה, דשן, שעועית גרבנזו, אלכוהול (בירה) ופלדה. החברה הרב-לאומית מקסיקנית Cemex פועלת בגיאנה.
טורפדו בנגלור
יחסי ארגנטינה–גיאנה
יחסי ארגנטינה–גיאנה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה וגיאנה.
סקירה כללית.
ארגנטינה וגיאנה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באוקטובר 1972. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה ובאיחוד מדינות אמריקה הדרומית.
זמירה מברך
זמירה מְבָרֵך (נולדה ב-1946) היא פרופסור אמריטה בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן, נשיאת המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין בשנים 2014–2018 ומדענית ראשית במשרד החינוך בשנים 1998–2001.
ביוגרפיה.
זמירה מברך נולדה ב-1946 בחיפה, בת לגניה-אילה והרב נחום ניר. סיימה את לימודיה בבית הספר הריאלי ב-1963. שירתה בשירות לאומי כמורה חיילת בטבריה. בתום השרות הלאומי למדה מתמטיקה-פיזיקה וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל, לימדה מתמטיקה בבית הספר התיכון "מעלה" בירושלים ולאחר מכן בבית הספר האזורי המקיף ע"ש צוק בבאר טוביה, ובהמשך בבית הספר התיכון הדתי ברחובות, ושבו מונתה בגיל 29 לסגנית המנהל. במקביל לעבודתה בהוראה החלה את לימודי התואר השני בחינוך באוניברסיטת בר-אילן ולימדה במכללת תלפיות. בעבודת המוסמך, בהנחיית פרופ' אליעזר שטרן מצאה שמדדי יצירתיות מנבאים טוב יותר הצלחה בהוראה ממדדי אינטליגנציה.
קיבלה במלגת הצטיינות מקרן הנדיב ללימודים לתואר שלישי, אותם החלה ב-1977 החלה באוניברסיטת שיקגו במסלול : MESA
Measurement, Evaluation, Statistics Analyses in Education. בעבודת הדוקטורט, בהנחייתו של פרופ' בנג'מין בלום, שהושלמה בשנת 1980, מצאה שניתן לפתח תהליכי חשיבה גבוהים על ידי הפעלת שיטות יוריסטיות משולבות בלמידה לקראת שליטה. בזמן לימודיה אלה עבדה גם במחלקת המחקר של משרד החינוך בשיקגו, במחקר שכלל פיתוח מבחנים במתמטיקה, יישומם במערכת החינוך, ניתוח הממצאים ומתן משוב לבתי הספר על התקדמות התלמידים.
ב-1980 חזרה לישראל והצטרפה לסגל האקדמי של בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. ב-1982 הוזמנה על ידי פרופ' יהודה אמיר להצטרף לצוות המדענים במכון לאינטגרציה באוניברסיטת בר-אילן. מחקריה משקפים את גישתה שניתן לצמצם פערים בין תלמידים באמצעות שיטות הוראה מתאימות. שיטות שפיתחה ייושמו בבתי ספר בישראל, ומחקרים הראו את יעילותן בקידום הישגים לימודיים, יחסים חברתיים ומשתנים קוגניטיביים ואפקטיביים שונים.
ב-1990 הוזמנה למכון מקס פלאנק במינכן לחקור יחד עם פרופ' וינרט ופרופ' אלסבט שטרן את התפתחותם של תהליכים מטה-קוגניטיביים. על בסיס מחקרים אלה ואחרים פיתחה פרופ' מברך שיטת הוראה הרותמת תהליכים מטה-קוגניטיביים לפיתוח חשיבה כמותית. עקרונות השיטה משולבים בהוראת מתמטיקה, מדעים וטכנולוגיה בישראל ומחוצה לה. בשנים 2006–2009 עמדה בראש קבוצת המחקר מטה-קוגניציה (Metacognition SIG) של הארגון האירופי לחקר הלימוד וההוראה EARLI: European Association for Research on Learning and Instruction. היא חברת מערכת בארבעה כתבי עת בינלאומיים.
מ-1997 עד 2001 כיהנה כמדענית הראשית של משרד החינוך התרבות והספורט. בתפקיד זה עיצבה את שני תפקידי הלשכה המרכזיים: קביעת מדיניות המחקר החינוכי, והבאת הידע המחקרי לקובעי המדיניות. כמדענית ראשית הייתה אחראית, בין השאר, על הקצאת תקציבי מחקר בכל תחומי החינוך ופיתוח מודלים לתקצוב ויישומם. יזמה הרחבה של השתתפות ישראל במחקרים בינלאומיים והעמקת המחקר החינוכי. שילבה במחקרים הבינלאומיים ׁ (TIMSS ואחר כך PISA) תלמידים מהמגזר הערבי. לקראת סיום כהונתה כמדענית ראשית שילבה את רשת מעיין החינוך התורני במבחני המשוב הארצי. ייצגה את ישראל בוועדת המחקר החינוכי של ארגון OECD ותרמה לגיבוש תוכניות מחקר של הארגון.
בשנת 1998 מונתה לפרופסור מן המניין. ב-2001 מונתה לראש בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן, ב-2004 מונתה לסגנית הרקטור, ב-2006 מונתה לראש המכון לאינטגרציה, וב-2007 מונתה שוב לראש בית הספר לחינוך. היא פיתחה שש תוכניות לימודים חדשות לתואר ראשון ושני, ופתחה מסלולי לימוד לסטודנטים חרדים (גברים ונשים). בהיותה סגנית רקטור בנתה תוכנית לקבלת תלמידים מצטיינים מהפריפריה על סמך ציוני תעודת בגרות ללא ציון פסיכומטרי, עיצבה תוכניות לימודים חדשות ותוכניות התמחות בתואר השני, פעלה לעידוד מדעניות צעירות, הרחיבה את הסדנאות לשיפור ההוראה לרבות הוראה מקוונת, ופתחה את האוניברסיטה לקהילה במגוון פעילויות.
בשנים 2002–2007 הייתה החוקרת הראשית בישראל במחקרי PISA. בכל מחזור השתתפו מעל 200,000 תלמידים בני 15–16 שנים מרחבי העולם, מתוכם כ-4,500 תלמידים מישראל. זהו אחד המחקרים רחבי ההיקף ביותר שנערכו בתחום החינוך. המחקר זכה לתהודה רבה, ובעקבותיו נערכה חשיבה מחודשת על תוכניות הלימודים בישראל.
ב-2010 מונתה לדקאנית הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן. יזמה פיתוח תוכניות לימודים חדשות חד-מחלקתיות, בין מחלקתיות, ובין-פקולטות.
השתתפה בעשרות כנסים בהם נתנה הרצאות מדעיות. הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטאות רבות: אוניברסיטת אלברטה בקנדה, אוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, אוניברסיטת קיימברידג' באנגליה, אוניברסיטת וירצבורג בגרמניה, מכון מקס פלאנק במינכן, National Institute of Education (NIE) בסינגפור.
מ-2006 ועד 2010 הייתה נציגת האוניברסיטאות בישראל בוועדות המועצה להשכלה גבוהה להערכת איכות. כמו כן הייתה חברה בוועדת המינויים הבכירים של המכללות מטעם מל"ג. עם התמנותה לדקאנית התפטרה מתפקידים אלה מחשש לניגוד עניינים.
מ-2007 היא מכהנת כראש אקדמי של בתי הספר לפיתוח מקצועי של מורים שבמסגרת מכון מופ"ת. היא יועצת מדעית של המרכז לקידום גננות בתחומי מתמטיקה מדעים וטכנולוגיה וחברה בהנהלת מרכז סימולציות חינוכיות באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2008 נמנתה עם חברי המועצה הציבורית של מפלגת הבית היהודי, שנועדה לקבוע את רשימת המפלגה לבחירות לכנסת השמונה עשרה.
מ-2013 חברה בוועד המנהל של החברה להגנת הטבע.
לאחר פרישתה מאוניברסיטת בר-אילן כפרופסור אמריטה כיהנה בשנים 2014–2018 כנשיאת המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין.
היא כלת פרס לנדאו למדעים ולמחקר לשנת 2004, על תרומתה לחקר החינוך.
עוסקת גם בציור בסגנון מופשט, ומציגה בתערוכות בישראל ובחו"ל.
נשואה לפרופ' משה מברך, דקאן הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, ולהם שלוש בנות.