ב-1992 רכש יצרן האופנועים האיטלקי קג'יבה את הזכויות לשם המותג אם. וי. אגוסטה מתוך מטרה לשוב ולייצר אופנועים ברוח החברה ההיסטורית. תכנון האופנועים לא התבסס על דגמים קיימים של חברת האם, אלא נבנה על פי תכנון חדש. החלטת תכנון משמעותית הייתה אי-התפשרות על מבנה המנוע, כך שיהיה בעל מאפיינים דומים לאופנועי העבר. הוחלט שדגם האופנוע הראשון יהיה ספורטיבי ובעל שלושה או ארבעה צילינדרים בשורה. כיוון שתצורת מנוע זו יוצרה באותה עת רק על ידי יצרני אופנועים יפנים, והיא אינה פשוטה לתכנון עבור חברה חדשה, פותח המנוע בסיוע חברת פרארי.
המנוע שפותח כלל מאפיינים מיוחדים כשסתומים רדיאליים ותיבת הילוכים נשלפת. פיתוח האופנוע ארך מספר שנים וב-1997 הוצג אב הטיפוס הראשון של דגם ה-F4 שהיה בעל מנוע ארבעה צילינדרים בשורה בנפח 750 סמ"ק, שלדת מסבך צינורות פלדה וזרוע אחורית חד צידית. תוך כשנה מכרה החברה 300 יחידות מדגם F4 שיוצרו בעבודת יד ושנה לאחר מכן החלה בייצור סדרתי של האופנוע עם מנוע בהספק של 126 כוח סוס. החברה שיווקה את האופנוע כמוצר יוקרתי בעולם האופנועים המקביל לפרארי בעולם המכוניות. מחיר האופנוע היה יקר בכ-50 אחוז ממחירי אופנועים יפניים מתחרים.
בשנת 2005 הציגה החברה לראשונה גרסת 1,000 סמ"ק של ה-F4 וגרסה משופרת של ה-750. הספק מנוע ה-750 עלה ל-146 כוח סוס. הספק מנוע ה-1,000 עמד על 166 כוח סוס ובגרסה משופרת, שנה לאחר מכן, 184 כוח סוס. מהדורה מיוחדת שיוצרה ב-100 יחידות והציגה מנוע מוגדל בנפחו ל-1,078 סמ"ק סיפקה כ-200 כוח סוס. דגם 1,000 נוסף משנת 2007 בשם F4 R312 השיג את שיא המהירות לאופנוע בייצור סדרתי כשנבחן במישורי המלח של בונוויל ביוטה ונסע במהירות של כ-312 קילומטר לשעה.
בשנת 2007 הוצגה סדרת אופנועים חדשה מטיפוס אופנועי עירום בשם ברוטלה. המכלולים המכניים של דגמי הברוטלה דומים ברובם לסדרת ה-F4. באופנועים אלו חשף היעדר הפיירינג את שלדת מסבך הצינורות ומנועי הארבעה צילינדרים בשורה בנפח 750 ו-910. הספק מנוע ה-910 עמד על כ-140 כוח סוס.
שינויי ארגון ובעלות.
ב-1999 החליטה קג'יבה להפוך את אם. וי. אגוסטה למותג הראשי של החברה ולהפוך אותו למחליף של קג'יבה.
בשנת 2004 נקלעה החברה לחובות רבים וכתוצאה מכך נמכרה בסוף השנה לחברת המכוניות המלזית פרוטון תמורת 70 מיליון אירו. הבעלות לא החזיקה מעמד זמן רב והחברה המלזית מסרה את החברה כשנה לאחר מכן לחברת מימון איטלקית תמורת מחיקת החובות. החברה האיטלקית גייסה את הכסף שנדרש להמשך פעילות.
בשנת 2007 מכרה החברה את מותג הוסקוורנה לב.מ.וו. מתוך מטרה להתמקד במוצרים היוקרתיים שהציעה החברה תחת אם. וי. אגוסטה. שנה לאחר מכן רכשה חברת הרלי דייווידסון את הבעלות המלאה על אם. וי. אגוסטה. באוקטובר 2009 הודיעה הרלי שעקב ירידה חדה בהכנסותיה היא מציעה את אם. וי. אגוסטה למכירה. היא נמכרה באוגוסט 2010 לחברת ההחזקות של נשיא אם וי אוגוסטה, קלאודיו קסטליוני, שניהל את מכירתה להרלי דייווידסון שנתיים לפני כן.
מרוצי אופנועים.
אם וי אגוסטה השתתפה במרוצי אופנועים עוד בימיה הראשונים. האחים אגוסטה גילו עניין רב במרוצים ודאגו להתאים כבר את ראשון הדגמים למרוצים. אם וי זכתה לניצחון משמעותי ראשון במרוץ במונזה באיטליה ב-1948. בעונת הגרנד פרי הראשונה, ב-1949 השיגה החברה את המקום התשיעי בקטגוריית 125 סמ"ק. בעונת 1950 הסבה החברה את מנוע האופנוע לארבע פעימות עם גל זיזים עילי כפול, אך השינוי הוביל לשיפור מתון בלבד בתוצאות. באותה שנה החלה אם וי להשתתף גם בקטגוריית ה-175 סמ"ק. בעונת 1952 קיבל האופנוע שיפורים נוספים כמזלג טלסקופי והספק של 15 כוח סוס. הרוכב הבריטי ססיל סנדפורד הוביל את אם וי לזכייה במרוץ האי מאן ובסיום העונה זכה באליפות העולם הראשונה של החברה.
ב-1953 הציגה החברה את דגם ה-350 והרחיבה את השתתפותה לקטגוריות 350 ו-500. היא מכרה את אופנועי המרוץ שלה בתצורה כמעט מלאה לכל רוכב פרטי שחפץ ואופנועי אם וי הפכו לנפוצים במסלולי המרוצים. אופיו התחרותי של הרוזן אגוסטה הוביל את החברה לגיוס צוותי מרוץ איכותיים, שכללו את מהנדס המרוץ ארתורו מגני. גם בטובי הרוכבים השקיעה החברה ועם השנים גייסה לשורותיה את קרלו אוביאלי, ג'ון סורטיס, מייק היילווד, ג'אקומו אגוסטיני ופיל ריד.
הזכייה באליפות היצרנים בקטגוריות 125 ו-250 בעונת 1955 סימנה את תחילתה של תקופת שליטה בלתי מעורערת של אם וי במרוצי הגרנד פרי. שנה לאחר מכן כבר זכתה הקבוצה גם באליפות בקטגוריית 500 סמ"ק עם סורטיס כאלוף עולם. עונת 1957 סימנה נסיגה זמנית, אך ב-1958, עם פרישתם של יצרנים איטלקיים מהאליפות, הפכה אם וי לאלופה הבלעדית בכל הקטגוריות. הזכייה של סורטיס באליפות ה-500 באותה שנה החלה רצף של 17 אליפויות עולם בקטגוריה הבכירה עד 1974. לרצף הזכיות תרמו סורטיס, גארי הוקינג, היילווד, אגוסטיני וריד. ברוב שנות ה-60 זכתה אם וי בקטגוריית ה-500 בלבד ואיבדה את התארים בקטגוריות הקטנות ליצרנים היפנים, אך לאחר פרישתה של הונדה ב-1967 החל אגוסטיני את רצף הזכיות שכלל במקביל גם אליפויות בקטגוריית 350.
רצף האליפויות של אם וי אגוסטה נקטע ב-1975 דווקא בידי גדול הרוכבים שלה, אגוסטיני. באותה שנה הוא זכה באליפות העולם על גבי ימאהה. אליפות זו הייתה נקודת מפנה עבור אם וי שלא זכתה עוד באליפויות עולם מאז. אליפות זו הייתה גם האחרונה של אגוסטיני והראשונה של יצרן יפני כלשהו. רק בשנת 2007 חזר יצרן לא יפני, דוקאטי, לזכות באליפות העולם בקטגוריה הבכירה. הניצחון האחרון של אם וי במרוץ גרנד פרי כלשהו, הושג ב-1976 בנורבורגרינג בגרמניה עם אגוסטיני, שחזר לרכב עבור החברה.
אם וי אגוסטה לא חזרה להתחרות באליפויות עולם עם הקמת המותג מחדש בשנות ה-90. ההישג המשמעותי ביותר במרוצים בשנים אלו היה זכייה באליפות הסופרבייק האיטלקית בשנת 2008.
אם וי אגוסטה בישראל.
האופנועים הראשונים הגיעו לישראל בשנת 2013 ומיובאים על ידי קבוצת HM מוטורס, על כל מגוון הדגמים והגרסאות המיוחדות
אות אומץ
מארק ויויאן פו
ראינוע ציון
אולם ציון
נויבך
נויבך הוא שם משפחה ממקור גרמני שמקורו בשם יישוב באוסטריה.
מגנוליה (סרט)
מגנוליה (באנגלית: Magnolia) הוא סרט דרמה אפי אמריקאי עטור פרסים בבימויו של פול תומאס אנדרסון. הסרט, שנחשב לאחת מפסגות היצירה של הבמאי, יצא לאקרנים בארצות הברית בשנת 1999 ובישראל בשנת 2000. נושאי הסרט מגוונים וחלקם מהווים מוטיב חוזר בסרטי הבמאי, למשל: יחסים בתוך המשפחה, בדידות, התמודדות עם משקעי העבר, והחיפוש אחרי האושר ומשמעות החיים. בנוסף, הסרט דן בנושאים ייחודיים, בהם יחסי ניצול בין בני אדם והצטלבויות גורל של אנשים רבים.
רקע.
מגנוליה הוא סרטו השלישי פול תומאס אנדרסון משנת 1999 (אחרי שמונה בטוח ולילות בוגי). הסרט עוסק בסיפורים על דמויות שונות בעמק סן פרננדו שבקליפורניה ועל השינוי שהן עוברות במהלך יממה אחת. הדמויות העיקריות עליהן מספר הסרט הן מפיק טלוויזיה גוסס (ג'ייסון רוברדס), אשתו (ג'וליאן מור), בנו האובד (טום קרוז) והאח הסועד אותו (פיליפ סימור הופמן). בין רביעייה זאת קיים קשר לקבוצת אנשים נוספת והיא מנחה שעשועון ותיק העוסק בילדי פלא, ילד פלא המשתתף בשעשועון, ילד פלא לשעבר שהשתתף בילדותו באותו שעשועון (ויליאם ה' מייסי) וכן שוטר קפדן ושמרן, אך טוב לב ואישה אובדת אשר הוא נתקל בה במהלך משמרתו.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזכה בפרס דב הזהב בפסטיבל ברלין.
תקציר העלילה.
במבוא לסרט מוצגים שלושה סיפורים שאינם מתקשרים לעלילת הסרט אלא רק כמשל. סיפורים אלה מובאים כדוגמאות למקרים בהם כביכול המציאות עולה על כל דמיון והנמשל שלהם הוא הפתרון להן זוכות הבעיות הסבוכות ביחסי האנוש שמוצגות בסרט.
בהמשך המבוא, מוצגות בחיפזון הדמויות ובמשך מרבית זמן הסרט מתגלים קשרים ביניהן ודמיון שבין הסיפורים השונים שלהן. שלוש מהדמויות נוצלו קשות בילדותם והרביעית היא דמות ילד מנוצל. הילד המנוצל הוא ילד פלא שמככב בשעשועון טלוויזיה ואביו משתלט על חייו והופך אותו למכונת כסף. אחד המבוגרים שהיה ילד מנוצל היה כוכב באותו שעשועון בילדותו וכעת הוא סוכן מכירות בודד שהוריו לקחו את כל הכסף שהרוויח בילדותו והוא מתקשה לתת אמון באנשים. המבוגרים האחרים שהיו ילדים מנוצלים הם הבן של מפיק השעשועון והבת של מנחה השעשועון. בנו של המפיק התעשר מסדנאות בהן הוא מדריך גברים בניצול ציני של נשים ובתו של המנחה היא נרקומנית מובטלת. עלילת הסיפור מתרחשת בתקופה בה המפיק והמגיש גוססים, עושים חשבון נפש ומנסים להתפייס עם ילדיהם לפני מותם.
מפיק הטלוויזיה הגוסס, ארל פארטרידג' (ג'ייסון רוברדס) אשר מבקש מהאח הסיעודי אשר מטפל בו, פיל פארמה, לאתר את בנו האובד. הוא מתוודה לפניו על העוול הנורא שעשה לבנו כשנטש את אשתו חולת הסרטן לטיפולו של הבן שהיה רק בן ארבע-עשרה, והתחתן במקומה עם קטינה. באותו זמן, אשתו, לינדה פארטרידג', נתקפת ייסורי מצפון על כך שבגדה בבעלה והיא מבקשת לשנות את הצוואה אותה כתב על ערש דווי. פיל מנסה למלא את בקשתו של ארל ומגלה כי הבן האובד שינה את שמו, ומנהל כעת תוכנית שמטרתה ללמד גברים כיצד לפתות נשים ולנצלן. בתחילה הבן האובד פרנק טי ג'יי מקי (טום קרוז) מסרב לפגוש את אביו אך מאוחר יותר הוא מתרצה, סולח לאביו ואחרי מות האב הולך לסעוד את לינדה שניסתה להתאבד.