באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה באצ'קי פטרובאץ בשטחי סרביה.
הקהילה היהודית.
בעיירה התקיימה קהילה יהודית אורתודוקסית החל מסוף המאה ה-18. ב-1880 מנתה הקהילה 159 נפשות ונכללו בה גם מספר מועט של משפחות יהודיות שהתגוררו בכפר קוּלְפִּין . ב-1876 הוקם בית עלמין לקהילה וב-1905 בית הכנסת.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 100 נפשות. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה הועבר לחזקת הונגריה. במרץ 1944, לאחר הוחל בהשמדה שיטתית של יהדות הונגריה. במאי הובלו מרבית בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ ושם נרצחו.
ב-1962 נהרס מבנה בית הכנסת בעיירה.
דוד אדלר
דוד אדלר (נולד ב-1945) הוא מהנדס רפואי וחוקר בתחום הלב וכן משורר ישראלי. הוא כיהן כמנהל האגף למכשור, הנדסה רפואית ותקשורת, וחבר "פורום ההנהלה" של המרכז הרפואי "הדסה" בירושלים. בנוסף הוא מחברם של מאמרים רבים בתחומי הביקורת הספרותית, מדיניות וחברה.
ביוגרפיה.
ילדותו, נעוריו ובחרותו של דוד אדלר עברו עליו בשכונת קטמון בירושלים. הוא בוגר בית הספר מעלה בירושלים (מגמה מתמטית-פיזיקלית, 1963). לאחר שירות סדיר בצה"ל בחיל התותחנים (1965 – 1963) עבד כשנתיים (1967 – 1966) במפעלי רוממה בירושלים, כדי שיוכל לממן את לימודיו בטכניון.
בוגר הטכניון (אלקטרוניקה, 1971) ועורך עיתון הסטודנטים של הטכניון "אפסילון" (1970-71). תואר שני במדעי הרפואה הבסיסיים (פיזיולוגיה) האוניברסיטה העברית, ירושלים (בהצטיינות), 1976. תואר שלישי האוניברסיטה העברית, י-ם, (פיזיולוגיה / הנדסה רפואית), 1985. השתלם במחקר לב בקנדה בסיוע מלגה מאגודת הלב הקנדית (1981–1982, שנה) ובארצות הברית (1986–1988, שנתיים) בסיוע מלגת פולברייט בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בניו-יורק (פוסט-דוקטורט). עבודות המחקר שלו, שהתפרסמו בכ-50 מאמרים בכתבי עת מדעיים, התמקדו במודלים לפעולת הלב ובמכשור והנדסה רפואית. על עבודותיו המדעיות קבל מלגות (ובתוכם מלגות צה"ל כסטודנט בטכניון), פרסים (פרס בן-גוריון) וקרנות מחקר.
דוד אדלר החל לעבוד במחלקה להנדסה רפואית של המרכז הרפואי "הדסה" בשנת 1971. בין השנים 1982–1997 כיהן כמנהל המחלקה להנדסה רפואית, בין 1990–1997 כיהן כסגן מנהל האגף למכשור, הנדסה רפואית ותקשורת ובין 1997– 2006 כיהן כמנהל האגף למכשור, הנדסה רפואית ותקשורת, וחבר "פורום ההנהלה" של מרכז רפואי זה.
פעילותו המדעית.
תחומי עניין מדעיים עיקריים.
עבודותיו אלה התפרסמו במגוון כתבי עת
ובתוכם:
התמנה לשופט של עבודות מדעיות בכתבי עת מובילים וקרנות מחקר שונות (כולל הקרן הישראלית למדע). ארגן ימי עיון וכיהן בוועדות מארגנות של כינוסים מדעיים שונים ועמד בראש הוועדה של משרד הבריאות להתגוננות מפני "באג 2000".
עסק בהוראת אלקטרוניקה לביולוגים, אלקטרוניקה דיגיטלית, מכשור רפואי, מיקרו מחשבים, מכניקה של הלב - לסטודנטים באוניברסיטה העברית (בית הספר לרפואה והמחלקה לפיזיקה), מכון גבוה לטכנולוגיה, מכללת הדסה ועוד.
מ–1971 חבר באגוד הישראלי להנדסה רפואית וביולוגית, ומסוף שנות השבעים עד 2007 (לא ברצף) חבר בהנהלת האיגוד. היה חבר באיגוד למחקר לב. משנת 1995, חבר בכיר ב-IEEE, האיגוד הבינלאומי למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה.
לאחר פרישתו מעבודתו התמקד בתכונות ואפיונים של מודלים ברפואה ובמדע
פעילותו הספרותית.
אף שהוא כותב שירים מנעוריו הוא החל בפרסומם רק החל משנת 2009. בשנת 2010 זכה בתחרות "שירה חדשה" מטעם "צומת ספרים". פרסם שני ספרי שירה: ספר שיריו הראשון: "סקיצות לתמונה בלתי שלמה" (2011, "אבן חושן") זכה ב"פרס רמת גן בקטגוריית שירת ביכורים", תשע"ג"
. ספר שיריו השני הוא "פעם אולי אכתוב על זה" (2017, "אבן חושן"). שיריו התפרסמו במוספים "תרבות וספרות" ו"גלריה" של "הארץ" וכן ב"ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"ישראל היום" וכן בכתבי העת המודפסים ב"שירת המדע", "כרמל", "שבו", "עכשיו", "מטעם", "כתובת", "גג", "עיתון 77", "מאזניים", "אפיריון", "מקף", "תו +", "עבריתון", "שבילים" ועוד וכן במדורי ואתרי שירה רבים ברשת וגם בתוכנית לימודים של משרד החינוך. מאמריו הספרותיים (על יצירתם של חיים באר, אמנון דנקנר, אריה סיון, שלמה לאופר, יהודית מוסל-אליעזרוב, אלישע פורת, יערה בן דוד, שולמית סטארקמן, איליה בר זאב, שי אריה מזרחי, יהושע קנז ועוד) התפרסמו ב"תרבות וספרות" ו"ספרים" של "הארץ", "הליקון", "גג", "עיתון 77", "מאזניים", "אפיריון", ה"אייל הקורא" (מקוון) "מקום לשירה" (מקוון) "יקום תרבות" (מקוון) ועוד. שיריו תורגמו לאנגלית
וערבית
. שימש כ"ראש המערכת" בכתב העת "כרמל" (גיליון 18, אביב 2016). ערך ורשם קטעי קישור במיני אנתולוגיות של שירה ב"עיתון 77" (גיליונות 5–374). דוד אדלר חבר באגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל ובאיגוד הכללי של סופרים בישראל.
על יצירתו.
נימוקי השופטים בקטגוריה של "פרס רמת גן לשירת ביכורים, תשע"ג" מסתיימים בדברים הבאים
. "במרבית השירים חש הקורא כי הוא מובל, בדרכי הבעה מעודנות, מרומזות ומפתיעות אל פואנטה או אל היפוך אירוני.".על גב הספר כתב חיים באר: "כל מה שיפה/ מופלא אכזר קסום/ פשוט נורא עלום/ מתמיה מכולם" – ארבע השורות הללו שהוצאו מהקשרן מתוך השיר "החיים האלה תחילתם ילדות" מאפיינות אולי יותר מכל את ספרו הראשון של דוד אדלר – קורפוס שירי חד פעמי, המפעים ומפתיע בבשלותו, במקוריותו, בעמקותו ובעיקר באנושיותו הכובשת. ספר שמשיב לי, הקורא, בדרכו הייחודית, את האמון ב"נצח השירה".
על כתביו.
על "סקיצות לתמונה בלתי שלמה"
על "פעם אולי אכתוב על זה"
פעילותו בנושאי חברה.
דוד אדלר משתתף בפעילויות מגוונות לתיקון חברתי ולכינון הסדר מדיני הוגן.
כתביו בנושאי מדיניות, חברה ותרבות (מתוך רבים).
תרגומים לאנגלית וערבית בלשוניות במאמר למטה.
פורסם בבמות רבות בשפות אלה ביניהן:
מסטרכארד
Mastercard
נזמית לופתת
נזמית לופתת (שם מדעי: "Lamium amplexicaule") צמח עשבוני חד-שנתי, בסוג נזמית ממשפחת השפתניים. המין רחב תפוצה ורב-גוני, כולל לפחות 2 תת-מינים ו-4 זנים, ומגיע עד לגובה של כ-15-20 סנטימטר. הוא פורח בחורף מינואר עד אפריל.
עליו מסודרים בזוגות נגדיים, הם עגולים, שפתם נגמרת בשיניים עגולות, והם שעירים. העלים החדשים היוצאים מראש הענף לעיתים קרובות בצבע סגלגל. הגבעול מרובע, וצבעו גם כן ירוק-סגלגל.
הפרחים בצבע ארגמן עז, והם בלתי נכונים. בשפתו התחתונה של הפרח יש נקודות סגולות על רקע לבן-סגלגל. אבקני הפרח 'מוחבאים' מתחת לשפתו העליונה שנראית כמו כיפה קטנה, והיא מחפה עליהם. מלועו של הפרח יוצאת צינורית ארוכה ודקה שבסופה, בחיק העלה, נמצאת השחלה.
הצמח גדל בכל הארץ כצמח בר, ובמיוחד באזורים הרריים, ובבתות.
עין מסלע
עין מסלע, הקרוי גם עין אל-כלב או עין אל כלאב, מצוי בגוש עציון סמוך ליישוב אלון שבות ממערב. עין מסלע הוא מעין שכבה הנובע מתחת מדף של סלע גיר קשה, והמים הנובעים נאספים אל תוך בריכת אגירה החצובה בסלע. מי הבריכה העודפים זורמים אל תעלה חצובה בסלע לעבר המדרון. מסביב למעין גדלים שני עצי תאנה גדולים וקבוצת קנים.
בסביבת עין מסלע חורבה נטושה, וסביב המעיין הוצבו שולחנות פיקניק. מרחבת המעין יש תצפית טובה לכיוון מערב וצפון, אל עבר דרום הרי ירושלים, ביתר עילית וצור הדסה.
גאולוגיה.
עין מסלע מצוי בחלקו הצפוני של קמר הר חברון שהמסלע שלו משתייך לחבורת יהודה מתצורת שורק. התצורה מתאפיינת בחילופים של שכבות גיר קשה מתקופת הקנומן-טורון ושכבות של חוואר צהבהב. החוואר הוא השכבה האטימה, האקווה (האקוויפר), ומעליה בוקעים מעיינות השכבה אל מדרונות ההרים.
מנחם דגוט
מנחם דב דגוט (Merton B. Dagut, Menachem Dagut; 16 בינואר 1921, מנצ'סטר, אנגליה – 1 בנובמבר 1987, חיפה) היה מראשוני הסגל האקדמי של אוניברסיטת חיפה, לימים פרופסור חבר בחוג לאנגלית. ביסס את לימודי הדיסציפלינה הבלשנית במיוחד בהיבטים השונים של הניתוח המעמת (contrastive analysis) של אנגלית ועברית, תורת התרגום, לכסיקוגרפיה ושימושי בלשנות בהוראת אנגלית לדוברי עברית.
קורות חייו.
בילדותו עברו הוריו לקיימברידג' כדי לנהל שם פנימייה לנערים יהודים בשם "הילל האוס" (Hillel House). הנערים למדו בבית הספר התיכון העצמאי Perse School. בגיל שמונה עשרה, קיבל מלגה ללימודים בוודהאם קולג' , אוקספורד ולמד שפות קלאסיות. ב-1941 בימי מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי ושירת כקצין תותחנים. יחידתו נשלחה לחזית היפנית אחרי שעברה אימונים ביבשת אפריקה. בציילון (היום סרי-לנקה) חלה בפוליו והוחזר לאנגליה באונייה דרך מומבסה. הוא החלים חלקית מן המחלה אך נשאר נכה לשארית חייו. ב-1946 חזר לספסל הלימודים ב-Wadham Colleg לפקולטה לשפות שמיות. למד עברית וערבית וסיים את התואר השני בהצטיינות. בשנים 1949–1951 לימד עברית באוניברסיטת לידז, שם גם גמלה בלבו ההחלטה לעלות לארץ ישראל.