בשנת 2003 הכריז תאגיד רנובה, יחד עם חברת Access Industries (בבעלות בלווטניק) וקבוצת אלפא (בבעלות מיכאיל פרידמן, גרמן חאן ואלכסיי קוזמיצ'ב) על שותפות אסטרטגית לאחזקת נכסי הנפט שלהן ברוסיה ובאוקראינה ויצירת תאגיד AAR. באותה שנה מוזג תאגיד AAR עם נכסי האנרגיה של תאגיד BP ברוסיה בחלקים שווים. התאגיד החדש נקרא בשם TNK-BP והיה העסקה המסחרית הגדולה ביותר עד לאותה עת בהיסטוריה של רוסיה. כיושב ראש מועצת המנהלים של TNK, וקסלברג נטל תפקיד מרכזי בהוצאתה לפועל של העסקה.
לוקסלברג אזרחות ישראלית, הוא תרם לארגונים והשקיע בחברות ישראליות. אחת מאלה היא חברת הסייבר "הממד החמישי" שהיו"ר שלה היה בני גנץ.
הוא נשוי למרינה ואב לבן ובת. וקסלברג, צאצא לנישואים בין-דתיים, מזהה את עצמו כרב-לאומי ואינו מבקר בבית כנסת או בכנסייה. עם זאת, הוא מרבה לתרום למוסדות אמנות המזוהים עם היהדות, ותרם 4.5 מיליון דולר לבניית מוזיאון היהדות והסובלנות במוסקבה, והוא משמש כיו"ר מועצת המנהלים של המוזיאון.
עומד בראש מכון סקולקובו למדע וטכנולוגיה שמושבו במרכז ההשקעות סקולקובו.
אוסף האמנות.
וקסלברג מחזיק ברשותו אוסף אמנות גדול, בין היתר, רכש וקסלברג בשנת 2004 את האוסף הגדול ביותר של ביצי פברז'ה שנמצא מחוץ לקרמלין, במכירה פומבית בסותבי'ס, בסכום של למעלה מ-90 מיליון דולרים; האוסף ובו 9 ביצים נאסף בידי מלקולם פורבס. בסך הכל מצויות ברשותו של וקסלברג 11 ביצים קיסריות, שתי ביצים שהוכנו בידי פברז'ה עבור משפחת קלץ', ושתים ממקורות אחרים. בראיון משנת 2013 ל-BBC טען וקסלברג כי מעולם לא הציג את הביצים בביתו והוא רכש אותן מכיוון שהאמין כי הן חשובות להיסטוריה ולתרבות הרוסית והוא רואה בהן את התכשיטים הטובים בעולם. ב-19 בנובמבר 2013 חנך וקסלברג את מוזיאון פברז'ה בסנקט פטרבורג, שם הן מוצגות.
בחודש ספטמבר 2006 שילם וקסלברג כעשרה מיליון דולר לכיסוי הוצאות העברת 18 הפעמונים ממגדל הפעמונים בבית לואל, באוניברסיטת הרווארד, בארצות הברית, חזרה למקומם המקורי במנזר דנילוב במוסקבה ולרכוש עבור אוניברסיטת הרווארד פעמונים חלופיים, הפעמונים ההיסטוריים הושבו למוסקבה ב-12 בספטמבר 2008.
תרומות.
וקסלברג תרם 4.5 מיליון דולר להקמת מוזיאון היהדות והסובלנות במוסקבה, אשר עלותו הכוללת הייתה כ-60 מיליון דולר והוא עומד בראש חבר הנאמנים של המוזיאון. וקסלברג אף תורם לשיפוץ ואחזקת בתי כנסת ברחבי רוסיה.
קאברל
אדילסון טבארס וארלה (נולד ב-22 באוקטובר 1988) הידוע גם כ"קאברל" הוא כדורגלן מכף ורדה בעל אזרחות שווייצרית המשחק בלוזאן בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
קאברל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לוזאן ספורט כשהיה בן 17 עלה לקבוצה הבוגרת.
בקיץ קאברל חתם בפ.צ. בזל ל-3 שנים. ב-5 באוגוסט 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-5 נגד יאנג בויז ברן. בעונתו הראשונה בבזל הוא לא הרבה לשחק לכן בקיץ הוא הושאל לקבוצת המילואים של סביליה במדיה הוא הבקיע שער אחד ב-22 משחקים. בסיום העונה הוא חזר לבזל והפך לשחקן הרכב. ב-6 בדצמבר 2009 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בבזל בניצחון 2-3 נגד בלינצונה. בסיום העונה הוא זכה עם המועדון בדאבל. ב-19 באוקטובר 2010 קאברל הבקיע בניצחון 1-3 נגד רומא במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-10 ביוני 2013 קאברל חתם בסנדרלנד לאחר שסיים חוזה בבזל. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו נגד טוטנהאם הוטספר במסגרת טורניר ברקליס אסיה. ב-17 באוגוסט 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הפרמייר ליג נגד פולהאם.
ב-9 בינואר 2014 הושאל לגנואה עד לסיום העונה. ב-30 במאי 2015 חתם בפ.צ. ציריך ל-4 שנים.
בפברואר חתם בלה מון.
ב-5 במרץ 2018 חתם בלוזאן עד לסיום העונה.
קריירה בינלאומית.
קאברל נולד בכף ורדה, אך בצעירותו שיחק עבור הנבחרות הצעירות של שווייץ. בשנת הוא החליט לחזור ולשחק עבור . בנובמבר של אותה שנה זומן לראשונה לסגל הנבחרת לקראת משחק ידידות נגד בו הפסידה נבחרתו 1-0 כאשר קאברל עצמו לא שותף במשחק.
קו רציף
קו רציף הוא מיזם של משרד התחבורה לשיפור האינטגרציה בין שירותי האוטובוסים לבין שירותי רכבת ישראל.
המיזם הושק בשנת 2010 ומאז הוא הופעל ביישובים רבים ברחבי הארץ. בכל יישוב שבמיזם, חברת האוטובוסים מקצה מספר קווים ייעודיים עבור המיזם.
סבטלוגורסק
פיסטיצ'י
פיסטיצ'י (באיטלקית: Pisticci או Pestìzze בדיאלקט המקומי) היא עיר וקומונה בנפת מטרה שבמחוז בזיליקטה. העיר היא השנייה במספר תושביה בנפה (אחרי מטרה עצמה) והרביעית במחוז כולו.
בגלל מיקומה, העיר נפגעה בעבר מספר פעמים ממפולות הרים, מהגדולות שבהם היו בשנים 1688 ו-1973, כשחלקים גדולים מהעיירה נקבר תחת הבוץ.
אברבאיה
אַבּרָבָאיָה הוא שם משפחה יהודי.
אברביה
אבראבאיה
אבראביה
סוסו
סוֹסוֹ (בסינית: 搜搜, פין-יין: Sōusōu, באנגלית: Soso) הוא מנוע חיפוש סיני פופולרי, שהושק בשנת 2006. Soso בבעלות התאגיד הסיני Tencent. מנוע החיפוש Soso.com הוא אחד מאתרי הדגל של החברה, יחד עם Pegyou ו-QQ המצליחים.
בנובמבר 2014 היה האתר במקום ה-45 בעולם וה-11 בסין, על פי מדד Alexa. בשנת 2013 טנסנט השקיעה בחברת סוהו 448 מיליון $ לפיתוח מנוע חיפש שלה והפסיקה פיתוח של סוסו.
אופירה בגרוש
הנהלת חשבונות חד צידית
הנהלת חשבונות חד-צידית
הנהלת חשבונות חד צדית
גרשונוביץ
חטיפת הסטודנטים באיגואלה ב-2014
ב-26 בספטמבר 2014 נחטפו 43 סטודנטים בעיר איגואלה שבמדינת גֶרֶרוֹ במקסיקו. הסטודנטים למדו הוראה במכללה כפרית למורים במדינת גררו, ונסעו באותו יום לעיר איגואלה כדי להשתתף בהפגנה נגד המדיניות הכלכלית של ממשלת מקסיקו. במהלך הנסיעה הם נעצרו על ידי המשטרה המקומית והתפתח עימות. הפרטים על האירועים בזמן המעצר ואחריו עדיין אינם ברורים, אך על פי החקירה הרשמית הסטודנטים העצורים הועברו לידי ארגון הפשע "הלוחמים המאוחדים" ולאחר מכן כנראה נרצחו.
על פי חקירת הרשויות במקסיקו, החטיפה כנראה תוכננה על ידי ראש עיריית איגואלה, חוסה לואיס אברקה ולאסקס, ואשתו מריה דה לוס אנחלס פינדה וייה. שניהם נמלטו לאחר האירוע, יחד עם מפקד המשטרה של העיר, פליפה פלורס ולאסקס. בני הזוג נעצרו כעבור כחודש במקסיקו סיטי. גורמים בינלאומיים גינו את החטיפה, והיא גררה גל הפגנות ברחבי מקסיקו נגד הנשיא אנריקה פניה נייטו.
בפגישה עם עיתונאים ב-7 בנובמבר 2014 הודיע היועץ המשפטי לממשלת מקסיקו כי מספר שקיות שהכילו שרידי אדם נמצאו ליד נהר בגררו, ונפתחה חקירה על מנת לבדוק אם מדובר בגופותיהם של הסטודנטים הנעדרים. כמו כן מסר כי 74 חשודים נעצרו, ובהם חברי "Guerreros Unidos" שהודו כי הרגו את הסטודנטים והשליכו את גופותיהם.
מחאת הסטודנטים.
ב-26 בספטמבר 2014 בשעות הבוקר נסעו כ-100 סטודנטים מהמכללה הכפרית למורים במדינת גררו לעיר איגואלה, אף היא בגררו. הסטודנטים התכוונו להפגין בעיר צ'ילפנסינגו, בירת המדינה, אך הרשויות מנעו זאת מהם ולכן הם עשו דרכם לאיגואלה. המטרה העיקרית של ההפגנה הייתה מחאה נגד המדיניות הכלכלית של הממשלה, שלדעתם מפלה סטודנטים מהמגזר הכפרי על פני סטודנטים ממכללות עירוניות, וכמו כן מפלה מורים מאזורי הכפר. כמו כן מחו הסטודנטים נגד מחירי התחבורה הציבורית למקסיקו סיטי. התאריך נבחר בסמוך ליום השנה לטבח טלטלולקו (אשר התרחש ב-2 באוקטובר 1968 ובו נהרגו כ-300 סטודנטים בהפגנה במקסיקו סיטי). באותו זמן התקיימה באיגואלה אספת בחירות עם ראש העירייה, חוסה לואיס אברקה ולאסקס, ואשתו מריה דה לוס אנחלס פינדה וייה.
הסטודנטים נעצרו על ידי המשטרה העירונית של איגואלה, כנראה בהוראת ראש העירייה.
הפרטים על המעצר אינם ברורים. לטענת המשטרה, הסטודנטים חטפו שלושה אוטובוסים והמשטרה ניסתה לעצור אותם. לטענת הסטודנטים, הם הגיעו להפגנה ברכבים פרטיים ובטרמפים. במהלך המרדף המשטרה פתחה באש על האוטובוסים. שני סטודנטים נהרגו באחד האוטובוסים, וחלקם נמלטו לגבעות שמסביב. כשלוש שעות מאוחר יותר, חלק מהסטודנטים שנמלטו חזרו לזירה עם עיתונאים. בתקרית נוספת באותו זמן, חמושים בלתי מזוהים פתחו באש לעבר אוטובוס שהסיע שחקנים מקבוצת כדורגל מקומית, שכנראה נחשד בטעות כאחד האוטובוסים שנחטפו על ידי הסטודנטים המפגינים. הירי פגע באוטובוס ובשתי מוניות. מהירי נהרגו נהג האוטובוס, שחקן כדורגל ואישה שנסעה באחת המוניות. למחרת בבוקר התגלתה גופתו של סטודנט שניסה לברוח במהלך הירי. עיניו נעקרו, עור פניו קולף וגולגולתו נחשפה. בסך הכל נהרגו בתקרית 6 בני אדם ונפצעו 25.
החטיפה.
על פי עדי ראייה, לאחר תקרית הירי עצרה המשטרה את הסטודנטים והכניסה אותם לרכבי משטרה. הסטודנטים נלקחו לתחנת המשטרה באיגואלה, משם הם הועברו לתחנת המשטרה בעיירה קוקולה, ומשם לכפר בשם פואבלו וייחו (Pueblo Viejo), שם נמסרו על ידי המשטרה לאנשי ארגון הפשע "הלוחמים המאוחדים".
על פי אחת ההשערות, חלק מהסטודנטים השתייכו לארגון פשע יריב, ולכן נרצחו.
לדברי החוקרים, הסטודנטים נלקחו באותו יום למזבלה בפאתי קוקולה. כ-15 סטודנטים מתו מחנק בדרך לאתר. שאר הסטודנטים נרצחו לאחר מכן במזבלה. חברי הכנופיה השליכו את הגופות לבור והציתו בו אש. השרידים הועברו לשמונה שקיות פלסטיק שנזרקו לנהר בקוקולה. לאחר המעשה אחד מאנשי הכנופיה שלח הודעת טקסט למנהיג הארגון ובה נכתב: "הפכנו אותם לאבק וזרקנו את שרידיהם למים. הם אף פעם לא ימצאו אותם."
מניין הסטודנטים הנעדרים עמד על 57 אך 14 מתוכם נמצאו בחיים לאחר האירוע וחזרו למשפחותיהם או למכללה.