ג'ון לוק (1704-1632) הוא אבי הדרישה לפילוסופיה של "השכל הישר" (common-sense) בגרסתה המודרנית, הוא דרש מן הפילוסופיה שלו בהירות ונהירות. אם אין אנו יכולים להצביע על מקור המילים או המושגים בהם אנו עושים שימוש, אזי איננו אומרים דבר. בדרישות אלה עשו שימוש מאוחר יותר (המאה ה-20) הפילוסופים של הזרם האנליטי וג'ורג' אדוארד מור במיוחד. לוק ביקש להתרחק מכל מסקנה ספקולטיבית ולבסס את העובדות המדעיות בניסיון. בעקבות דקארט וגלילאו הבחין לוק בין תכונות ראשוניות ותכונות משניות של עצמים. התכונות המשניות תלויות יותר באדם והן יכולות להיות מופרדות מהעצמים הנצפים. התכונות הראשוניות לעומתן, הן חלק בלתי נפרד מן העצם הנצפה ולכן אובייקטיביות יותר. בעזרת התכונות הראשוניות, קיווה לוק ליצור תמונת עולם שתעלה בקנה אחד עם השכל הישר. יש לפרק את מה שאנו רואים ולבחון איזה מרכיב בא מהטבע ואיזה מרכיב הוא ניחוש שלנו (פיתוח של תורת בייקון). לדוגמה: כיצד ייתכן שהשמש עומדת במקומה אף על פי שנתוני החושים מראים לנו שהיא נעה? תשובתו של לוק הייתה שמה שאנו רואים אינו תנועה אלא מצבים שונים מהם אנו מסיקים תנועה, ראיית התנועה היא איכות משנית שמקורה באדם ולא בטבע.
האלמנט החשוב במדע לדעת לוק הוא ההוכחה המדעית, זו מאפשרת לכל אדם בר-דעת לקבל את אשר נאמר לא מחמת הסמכות אלא משום שהוא מוכח. החזון המדעי של לוק היווה המשך לחזונו של בייקון: עולם ללא סמכות, עולם שבו הכל יסתמך רק על שיקולים מדעיים טהורים. כל אדם מסוגל לפקוח את עיניו ולהיות איש מדע, כל מה שנדרש הוא בניית המדע על יסוד אוסף העובדות האמפיריות. הראייה והשמיעה ושאר החושים שכולנו ניחנו בהם במידה שווה, מאפשרים לכל אחד להיות מדען. לוק כפר בידע א-פריורי, התינוק לדעת לוק הוא המדען הטוב ביותר, התבוננותו בעולם לא מוסחת על ידי דעות קדומות של בני אדם אלא על פי מה שלמד מהטבע. לוק היה אמפיריציסט קיצוני וטען שמה שאין אנו רואים בניסיון, לא קיים. את המדע העתידי ביקש לוק לבנות מקביעות פשוטות וודאיות, אפילו מאיסוף פרטים טריביאליים, כל עוד הם מחוסנים מטעויות (בפילוסופיה האנליטית נקראו קביעות אלה "משפטי פרוטוקול").
במבט לאחור ועם התובנות של חקר ההיסטוריה והפילוסופיה של המדעים, נראות השקפותיהם של בייקון ולוק נאיביות, מה גם שמחקרים מדעיים מאוחרים הוכיחו שהם התבססו על טעויות רבות. עם זאת, חזונם של בייקון ולוק והמתודה המדעית שהתוו, הם שהובילו לרבים מהגילויים וההישגים המדעיים של המאות ה-18 וה-19.
ג'ורג' ברקלי.
ברקלי (1753-1685) היה איש דת, הוא כיהן כבישוף בכנסייה האנגליקנית ועסק בפילוסופיה רק בצעירותו, בתקופה קצרה זו השאיר את רישומו בתולדות הפילוסופיה והוא נחשב עד היום, כאחד הפילוסופים הראויים לאזכור וללימוד בשל השגותיו המקוריות ומעוררות המחשבה.
דייוויד יום.
יום (1776-1711) היה פילוסוף והיסטוריון סקוטי אשר נחשב בעיני רבים לפילוסוף החשוב ביותר שכתב בשפה האנגלית.
יום מציע אלטרנטיבה אמפירית למטאפיזיקה אפריורית מסורתית. האמפיריציזם שלו הוא נטורליסטי בכך שהוא מסרב לקבל כל פנייה לעל-הטבעי כהסבר לטבע האנושי. כחוקר טבע, הוא שואף להסביר את פעולת מחשבתנו, תודעתנו, ונפשנו באופן שתואם את התמונה הניוטונית של העולם, בה לכל תוצאה יש סיבה.
ראציונליזם
אנכסימנדרוס
אנכסימנדרוס (ביוונית: Άναξιμανδρος; 610 לפנה"ס - סביבות 546 לפנה"ס) היה פילוסוף יווני. השתייך לאסכולה המילטית - מתוך זרם הפילוסופים הקדם-סוקרטיים, והיה חברו ותלמידו של תאלס ממילטוס, אביה של אסכולה זו.
אנכסימנדרוס שהיה אסטרונום, גאוגרף והיסטוריון (בעולם העתיק ההיסטוריה מתחילה בקוסמוגניה); היה הראשון שטען שכדור הארץ מרחף בחלל ללא כל עצם שמייצב אותו.
בשנת 547 לפנה"ס הוציא את ספרו "על הטבע", בספר זה מביע את אנכסימנדרוס את השקפותיו לגבי ההיסטוריה של העולם מהופעתו מן הראשית הבלתי מוגבלת ועד לימיו. אנכסימנדרוס מנסה לתת תיאור מדעי ענייני להיווצרות העולם ולאופן פעולתו ולכן גם משתדל לנתק את עצמו מדרך הכתיבה השירית של המיתוס. הפילוסופיה שלו תגובתית - באה בתגובה לפילוסופיה המוכרת לו.
תלמידו המפורסם ביותר של אנכסימנדרוס היה אנכסימנס.
עיקרי הפילוסופיה של אנכסימנדרוס.
שני עיקרים לשיטתו של אנכסימנדרוס:
הקוסמוגניה בשיטת אנכסימנדרוס.
לאנכסימנדרוס הייתה תאוריה על תולדות העולם, מהיווצרותו ועד חייו הוא. העולם נוצר על ידי "הפרשתו" או "היפרדותו" של מעין "זרע" של ניגודים (הקר, החם, היבש והלח) מתוך הבלתי מוגדר. הניגודים המופרשים הופכים לחומרים בעולם התופעות.
אין הבחנה בין מצע ותכונה, ולכן אין שימוש בשם עצם אלא בשם תואר עם יידוע. גם החום והקור אינן תכונות נפרדות המנותקות מעצמים מסוימים. כך דיבר אנכסימנדרוס על ערוב ביניהם, בלא לדבר על תכונות.
לפי השקפתו הקוסמולוגית השמש הירח והכוכבים הם האש המקיפה את העולם והנראית מבעד לנקבים בגלגלי האוויר האפל שבין גלגלי האש לבינינו. שיקוליו בתיאור הפרופורציות של היקום הם גאומטריים טהורים. אנכסימנדרוס האמין כי הארץ בנויה בצורת גליל שגובהו פי 3 מקוטר הבסיס והעולם הנושב האויקומונה נמצא בחלקה העליון כמו טען כי "מקומה במרכז ואין היא מוחזקת על ידי דבר אלא נחה משום מרחקה השווה מן הכל" בכך היה הראשון ששיער נכונה כי כדור הארץ מרחף בחלל. עם זאת הוא סבר כי הארץ אינה נעה "משום שאין לה סיבה לנוע".
אנכסימנדרוס היה הראשון ששיער שגרמי השמיים נמצאים במרחקים שונים מהארץ בתוך מעין חישורים או גלגלים וסובבים בתוכם במעגלים מושלמים. לפני כן היה מקובל לחשוב שהכוכבים השמש והירח משובצים בתוך מעין פרוכת של כיפת השמים. ביוון רווחו אגדות שמי שיגיע לקצה השמיים ויקרע את הפרוכת יגלה עולמות חדשים ומסתוריים. בניגוד לכך המודל שפיתח אנכסימנדרוס יכול להחשב כמודל מדעי גם אם שגוי ושימש בסיס למודל הגיאוצנטרי של תלמי שהיה המודל המקובל במערב במשך מאות שנים עד קופרניקוס.
השקפותיו בנושא הקוסמוגניה מבוססים בעיקרם על שיקולים גאומטריים מתמטיים טהורים . כך מתואר קוטר גרמי השמיים בכפולות של 3, כאשר קוטר גלגל הכוכבים הוא פי 9 מקוטר הבסיס של הארץ (הגלילית), קוטר גלגל הירח פי 18 מקוטר הבסיס וקוטר גלגל השמש פי 27 מקוטר הבסיס. לא ברור על סמך מה הגיע לנתונים אלו.
בדבריו יש חידוש בהבחנה בין מהות ותופעה, בכך שהארכי אינו זהה עם אחת מהתופעות הנראות לעין.
לארבעת היסודות ולניגודים ביניהם יש בסיס מיתי מובהק, אולם במיתולוגיה הניגודים יוחסו לאלים.
כאן יש לראשונה הסבר לתהליך העומד מאחורי השיטה.
לא ברור מדבריו כיצד לשיטתו נוצרו הדברים מן הארכי, ומה היחס בינה לבין הדברים לאחר התהוותם.
הארכי מסביר יותר את הקוסמוגניה אך לא את הקוסמולוגיה.
הפרגמנט של דברי אנכסימנדרוס.
"אלה שמהם התהוות הדברים, אליהם גם כיליונם לפי החיוב; שהרי נותנים הם דין וגמול אלה לאלה בשל אי-צדקתם לפי סדר הזמן".
ישנה מחזוריות מתמדת בהתחלפות הניגודים אלה באלה (עונות השנה). המחזוריות אינה מדויקת. הדברים עוברים את גבולם ואז הצדק - חוק שהוא פיזיקלי ומוסרי בו זמנית, מחזירם לתחומם. הצדק מושג בהתחלפות המתמדת. הזמן עצמו הוא העושה את הצדק.
השימוש במושגים צדק (dike) וזמן (chronos), מצביעים על יסוד מיתי בתפיסתו. השימוש במושגים דין וגמול מצביע כנראה על ייחוס למוירה. בדברי אנכסימנדרוס ניתן למצוא בפעם הראשונה חוק אימפרסונלי (כלומר, לא פרסונלי).
השערת הקוף הימי.
אנכסימנדרוס גילה מאובנים ימיים בקרבת החוף, דבר שהוביל אותו להשערה שהחיים החלו בים ורק מאוחר יותר עלו ליבשה. יתרה מכך: הוא שיער כי היצורים שקדמו לאדם שכנו בתוך מעטפת של שלד קוצני שהגנה עליהם, והם הגיחו מתוכה בעקבות התייבשות האקלים.
לפי אנכסימנדרוס, בשלב המעבר שכנו בני האדם בתוך פיותיהם של דגים גדולים, שהגנו עליהם מפני תנאי האקלים המשתנים. השערה זו נודעה מאוחר יותר כהשערת הקוף הימי.
ייתכן שתאוריות אלו נראות לנו כיום משונות במקצת, אך יש הרואים באנכסימנדרוס את הראשון שהעלה את היפותזת השתנות המינים כמודל להתפתחות החיים בכדור הארץ, ולפיכך הוא נחשב בעיני רבים לאבי תורת האבולוציה.
הישגים נוספים.
על פי סטראבון, אגתמרוס וכן ארטוסתנס, אנכסימנדרוס היה הראשון שפרסם מפה של העולם (ומילטוס במרכזו). המפה כללה את שלוש היבשות הידועות בעולם היווני אירופה אסיה ויבשת לוב (אפריקה). על פי הסודא השתתף בבנייתו של שעון שמש בספרטה המבוסס על שעון השמש הבבלי בעל הגנומון שהיה ידוע ליוונים. חידושו של אנכסימנדרוס היה באפשרות למדוד באמצעות שעון זה את נקודות השוויון וההיפוך השנתיים.
אנכסימנס
אנכסימנס (ביוונית עתיקה: Άναξιμένης) היה מראשוני הפילוסופים היוונים, מזוהה עם האסכולה המילטית. הוא חי המאה הששית לפני הספירה, בעיר מילטוס. עיקר פעילותו כפילוסוף התרחשה באמצע המאה השישית לפנה"ס. נמנה עם הפילוסופים הפרה-סוקרטיים.
תולדות חייו.
אנכסימנס חי בעיר מילטוס, עיר נמל בחופה המערבי של אסיה הקטנה (כיום טורקיה). העיר הייתה ממוקמת במיקום אסטרטגי, בנקודת החיבור בין מזרח למערב, ונהנתה מעצמאות יחסית תחת השלטון הפרסי. כתוצאה מכך קיימה העיר קשרי מסחר ענפים, שהפכוה לעיר משגשגת מבחינה כלכלית, ולצומת בה עברו בני עמים רבים, יוונים וזרים. אקלים כלכלי וחברתי זה, אשר יצר הפריה הדדית של דעות ותרבויות, הוא אחד ההסברים המקובלים במחקר תולדות הפילוסופיה לכך שדווקא במילטוס צמחה לראשונה המחשבה הפילוסופית.