השיר הוא בלדת פאוור, העוסקת במערכת יחסים שהתפרקה ובבני הזוג שאינם מצליחים להמשיך הלאה. קורט אליסון וטולי קנדי, שניים מכותבי השיר, חברים בלהקת אלדיאן ובצוות ההפקה New Voice Entertainment. השיר נכתב מאוחר יותר בתהליך כתיבת האלבום, ויועד להיות דואט, כאשר אלדין הקליט את השיר לפני שבחר שותף לדואט.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-25 מיליון השמעות.
הצלחה.
השיר זכה להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי ולמקום השמיני במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. בנוסף לכך, דורג השיר כאחד משירי הקאנטרי הנמכרים ביותר בארצות הברית בשנת 2021, כאשר נמכר בלמעלה מ-29,500 עותקים דיגיטליים בשבוע בכורתו, דבר שהוביל אותו להגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100.
מחוץ לארצות הברית, זכה "If I Didn't Love You" להצלחה כאשר דורג במקום הרביעי במצעד שירי הקאנטרי של ה-ARIA.
מגדל התקשורת של איסטנבול
מגדל התקשורת של איסטנבול (בטורקית: Küçük Çamlıca TV-Radyo Kulesi), הוא מגדל תקשורת עם תצפית ומסעדות ברובע אוסקודר שבאיסטנבול, טורקיה.
גובהו הכולל של המגדל הוא 369 מטר (1,211 רגל). גובה אנטנת הפלדה של המגדל הוא 168 מטר (551 רגל). עם גובה כולל של 587 מטרים מעל פני הים, הוא נושא את תואר המבנה הגבוה ביותר באיסטנבול ובאירופה. בנייתו החלה בסוף 2016 והסתיימה ארבע שנים מאוחר יותר בספטמבר 2020. עם זאת, הפרויקט אמור היה להיות להסתיים עד סוף 2019. הוא נחנך ב־29 במאי 2021.
בהצעה הראשונה שנערכה ב־31 בדצמבר 2014, נאמדה עלות הפרויקט ב־73.1 מיליון דולר. עם זאת, בשל דרישות הבניין המשתנות, הוגשו 3 הצעות חדשות, ועלות הפרויקט הסתכמה בסך של 121.7 מיליון דולר (381.8 מיליון לירות טורקיות).
עיצוב.
המגדל תוכנן על ידי חברת Melike Altınışık אדריכלים (MAA), שהוקמה על ידי Melike Altınışık. הבניין עצמו הוא מבנה אחד המעוצב בהשראת פרח הצבעוני, סמל לטורקים בתקופת האימפריה העות'מאנית. הציר המרכזי של המגדל כולל את השורשים ואת גבעול הפרח. מרפסת התצפית ורצפות המסעדה מזכירות ניצן צבעוני שטרם פרח.
מעליות פנורמיות העולות מקומת הקרקע לקומה העליונה, ממוקמות משני צידי הבניין. מעליות אלו מסמלות את הבוספורוס הטורקי, המפריד ומחבר את יבשות אסיה ואירופה.
Ego (שיר של וילי ויליאם)
Ego (בעברית: אגו) הוא סינגל של הזמר והמפיק המוזיקלי הצרפתי, וילי ויליאם, שיצא, על ידי סקורפיו מיוזיק, Play On ווורנר מיוזיק גרופ, ב-24 בספטמבר 2015.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-101 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של הסינגל הועלה לחשבון היוטיוב של וילי ויליאם, ב-2 בנובמבר 2015. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-781 מיליון פעמים.
אראק
טיבור קלן
טיבור קלן (במקור טיבור קליין, בהונגרית: Kelen Tibor; בודפשט, 18 בספטמבר 1937 – ניו יורק, 28 באפריל 2001) היה זמר אופרה (טנור) וחזן יהודי-הונגרי. אחיו הגדול של זמר האופרה פטר קלן.
ביוגרפיה.
סבו של טיבור קליין מצד אביו היה רב, אביו היה סוחר. הוא בא ממשפחת חזנים מצד אמו, ושני אחיו בחרו גם הם במקצוע זה (טמאש קלמן, ארווין קליין). קלן היה תלמידו של רז'ה פלקי בקונסרבטוריון בלה בארטוק בבודפשט, ואחר כך השתתף בקורס המאסטר של זמר האופרה האיטלקי טיטו סקיפה.
בגיל 22 חתם חוזה בבית האופרה של בודפשט בשנת 1959, שם ערך את הופעת הבכורה שלו כפרפיניול (פוצ'יני: לה בוהם). לאחר תפקידים קטנים אחדים, קיבל במהירות תפקידים ראשיים כטנור לירי וכספינטו טנור (ספינטו טנור הוא מונח קולי שמשמש לאפיון קול סופרן או טנור בעל משקל בין לירי לדרמטי שמסוגל להתמודד עם שיאים מוזיקליים גדולים באופרה במרווחי זמן מתונים). תפקידו הבולט הראשון היה אדגרד (דוניצטי: לוצ'יה די למרמור), שעליו דיבר טיטו סקיפה בשבחים רבים. עד הגירתו מהונגריה בשנת 1965, היה זמר מועסק מאוד של בית האופרה.
הוא שר בחו"ל במשך שנתיים בבתי אופרה מובילים באירופה, כמו לה סקאלה במילאנו, ולאחר מכן עבר לקנדה ב-1967. בטורונטו המשיך ללמוד חזנות אצל אליעזר קירשבלום.
קלן התיישב בניו יורק בשנת 1969, שם הפך לאחד הטנורים המובילים באופרה של ניו יורק (NYCO) במשך כמה שנים. הוא ויתר על הקריירה הבימתית שלו במחצית הראשונה של שנות ה-70 של המאה ה-20, ופנה לגמרי לתחום הדת. לאחר שהות קצרה נוספת בטורונטו, חזר לארצות הברית, שם הפך לחזן המפורסם של בית הכנסת בית אל מ-1975 ועד מותו המוקדם בצדרהרסט (Cedarhurst הוא ישוב בהמפסטד שבנפת נסאו). הופעתו האחרונה בהונגריה הייתה בפסטיבל הקיץ היהודי של 1997. עדים בני זמננו להופעותיו זוכרים אותו כטנור לירי בעל קול יפה במיוחד וטכניקה מצוינת. פעילותו כחזן התאפיינה בהכרה ובהזדהות דתית עמוקים מאוד.
גביע מוחמד החמישי
גביע מוחמד החמישי (בערבית: كأس الملك محمد الخامس) היה טורניר כדורגל בינלאומי שנערך במרוקו ושוחק בשנים 1962–1989. הטורניר נקרא על שמו של מוחמד החמישי, מלך מרוקו, שמת בשנת 1961, והשתתפו בו חלק ממועדוני הכדורגל הבכירים ביותר מרחבי העולם.
שיאנית הזכיות היא אתלטיקו מדריד, שזכתה בגביע שלוש פעמים.
הערים המארחות של הטורניר היו רבאט, קזבלנקה ומרקש.
זכיות.
משחקי הגמר ששוחקו:
דיסקוגרפיה של מדיסון ביר
הזמרת האמריקאית מדיסון ביר הוציאה לאור אלבום אולפן אחד, מיני-אלבום אחד, 17 סינגלים (כולל שלושה כאמנית אורחת) וסינגל שיווקי אחד. אלבום הבכורה שלה, "Life Support", יצא בפברואר 2021.
מרגרט נילסון ארמסטרונג
מרגרט נילסון ארמסטרונג (באנגלית:Margaret Neilson Armstrong: 1867–1944) הייתה מעצבת, מאיירת וסופרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בעיצובי כריכות הספרים שלה בסגנון אר נובו. היא כתבה ואיירה גם את המדריך המקיף הראשון לפרחי הבר במערב ארצות הברית (1915). בחייה המאוחרים כתבה רומני מסתורין וביוגרפיות.
ביוגרפיה.
מרגרט נילסון ארמסטרונג נולדה ב־24 בספטמבר 1867, בניו יורק, בתו של הדיפלומט ואמן הויטראז׳ים האמריקאי מייטלנד ארמסטרונג, שהיה צאצא של פיטר סטויבסנט ואחייניתו של המילטון פיש. בין ששת אחיה היו הלן מייטלנד ארמסטרונג (1869–1948), שהלכה בעקבות אביה והפכה לאמנית ויטראז', והמילטון פיש ארמסטרונג, עורך מגזינים.
היא החלה את דרכה כמעצבת בשנות ה־80 של המאה ה־19, עבדה בתחילה אצל א.סי מק'קלורג ובהמשך גם אצל מו"לים אחרים. היא עיצבה יותר מ־270 עטיפות ספרים וכריכות ספרים, כמחצית מהן מיועדות לסקריבנר. היא עבדה בסגנון ארט נובו והעדיפה מוטיבים הקשורים לצמחים, צבעים עזים, עיטורי זהב ולעיתים קרובות עיצובים מעט א־סימטריים, שילוב יוצא דופן שעזר להבחין בינה לבני דורה. בין הסופרים שעיצבה עבורם כריכות נמנים פרנסס הודג'סון ברנט, פלורנס ל. ברקלי, ג'ורג' וושינגטון צ'ארלס דיקנס, פול לורנס דנבר, רוברט לואיס סטיבנסון, הנרי ואן דייק ומרטל ריד. היא כונתה "מעצבת הספרים האמריקאית היצרנית והישגית ביותר בשנות ה־90 ותחילת המאה ה־20".
ארמסטרונג זנחה את עיצוב כריכת הספרים בסביבות 1913 כאשר צורת הכריכה השתנתה ונכנסו לאופנה כריכות מבד ופנתה לכתיבת ספרים משלה.
היא הייתה חובבת טבע מושבעת והתעניינה בבוטניקה ובעיקר בפרחי בר. בין השנים 1911–1914 היא נסעה ברחבי מערב ארצות הברית וקנדה, והפכה לאחת הנשים הראשונות שהגיעו לתחתית הגרנד קניון. היא גילתה שם כמה מיני פרחים שטרם זוהו על ידי בוטנאים.
היא פירטה על אותם מינים ועוד רבים אחרים במדריך פרחי הבר של מערב ארצות הברית (1915). בספר היו 550 איורים והוא נחשב למדריך המקיף הראשון בנושא.
בשנות השישים והשבעים לחייה כתבה שלושה רומני מתח שזכו לשבחי הביקורת – רצח בוויטראז' (1939), האיש ללא פנים (1940), ותעלומת הרצח של סנטו (1941) – וכן שתי ביוגרפיות: "פאני קמבל: אישיות ויקטוריאנית" (1938) ו"טרלוני: חיי אדם" (1940). היא גם השלימה את זכרונותיו של אביה.
ארמסטרונג מתה בניו יורק בשנת 1944.
עבודותיה מיוצגות באוספי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ובאוספי הגן הבוטני של ניו יורק.
אווה-מריה לימטס
אווה-מריה לימטס (באסטונית: Eva-Maria Liimets; נולדה ב-31 במאי 1974) היא פוליטיקאית אסטונית המכהנת כשרת החוץ של אסטוניה.
ביוגרפיה.
בשנת 1995 קיבלה לימטס תואר ראשון במנהל ציבורי מאוניברסיטת טרטו, ובשנת 2005 עשתה תואר במנהל עסקים בבית הספר לעסקים באסטוניה.
בשנת 1997 החלה להיכנס לעולם הדיפלומטי, ובשנים 1997–1999 הועסקה במחלקת כח אדם במשרד החוץ. בשנים 1999–2003 עמדה בראש המחלקה הכלכלית בשגרירות אסטוניה ברומא. בשנים 2003–2006 שבה לעבוד במשרד החוץ בטאלין, ובשנים 2006–2009 עבדה בשגרירות אסטוניה בוושינגטון די. סי..
בשנים 2009–2014 עבדה כראש היחידה לארגונים בינלאומיים במטה משרד החוץ האסטוני בטאלין, ובשנים 2014–2017 הייתה הקונסולית הכללית של אסטוניה בניו יורק.
בשנים 2018–2021 הייתה שגרירת אסטוניה בצ'כיה, כשבמקביל פעלה גם בסלובניה ובקרואטיה.
לימטס הייתה מועמדת עצמאית, וב-26 בינואר 2021 מונתה לשרת החוץ על ידי ראש ממשלת אסטוניה קאיה קאלאס במקום אורמס ריינסלו. ביוני 2021 הצטרפה למפלגת המרכז.
זמן קצר לאחר כניסתה לתפקיד הכריזה על "החודש הארקטי", שהחל ב-28 בינואר 2021, על רקע רצונה של אסטוניה לקבל סטטוס של מדינה משקיפה במועצה הארקטית.
Alone Together
Alone Together (בעברית: "לבד ביחד") הוא האלבום ה-12 של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור, ב-11 ביולי 1960, לאחר שהוקלט בחודש מרץ אותה השנה.
קרמנשה
קייט פנטוס-רוסימאנוס