גם לאחר שיחות המשא ומתן בין הרוסים לאוקראינים שהחלו בצהרי 28 בפברואר בבלארוס, נשמעו פיצוצים עזים ממזרח למרכז קייב, וההפצצות נמשכו לאורך הערב, כאשר בשעה 20:00 הוטל עוצר בעיר.
כוחות רוסיים שנעו לאורך הכבישים המהירים מסומי הגיעו לברובארי שממזרח לקייב, ב-4 במרץ.
נכון ל-10 במרץ, חצי מתושבי קייב עזבו את העיר.
מתחילת הפלישה ניסו הרוסים להתקדם לקייב בשני צירים מרכזיים: דרך בלארוס – ממערב לקייב ולנהר הדנייפר – ודרך הגבול הרוסי עצמו – ממזרח לקייב ולנהר.
ב-6 במרץ הפגיז צבא רוסיה באזור קייב סמוך לגשר ששימש כדרך מילוט לפליטים, בהפצצה היו לפחות שלושה הרוגים.
ב-7 במרץ יחידות טנקים, נגמ"שים וחי"ר של הצבא הרוסי המשיכו בהערכות סמוך לעיר מצפון-מערב. הכוחות רוכזו בנמל התעופה אנטונוב שליד העיר הוסטומל שמחוץ לקייב, ליד העיר בוצ'ה ובתוך העיר אירפין, לשלוש הערים האלו פלשו הרוסים אך לא השתלטו עליהם כליל, ובאזורים שנכבשו הטילה רוסיה עוצר. המרכז הלוגיסטי של הצבא הרוסי הוקם בשדה התעופה אנטונוב, שעבר מיד ליד והתנהלו בו קרבות. כח נוסף הגיע לפאתי העיר סטויאנקה שממערב לעיר.
כהיערכות לקראת הפלישה הרוסית, הציבו האוקראינים ברחובות העיר מחסומים נגד טנקים ושאפו לעכבם, בין היתר כדי להקל על הטלת בקבוקי תבערה ועל ירי של טילים ורקטות RPG. במקומות מסוימים, הוצבו בטונדות שלפניהן ערוגות של מחסומי מתכת שהיו קשורים זה לזה בשרשראות ברזל, או מעוגנים לקוביות בטון שעל הכביש.
לפי רון בן ישי, הצבא הרוסי הפעיל הרעשה כבדה, בעיקר על מתקנים צבאיים אבל גם על שכונות אזרחיות, כשהם לא משתמשים בתחמושת מדויקת יקרה לצורך ריכוך לפני התקדמות. הוא כתב שלפי כל הסימנים, עמדות וביצורי ההגנה שהוקמו בשכונות החיצוניות של קייב ובמרכז העיר, נחשבו למטרות לגיטימיות בעיני הארטילריה הרוסית שפגעה בהם באש סטטיסטית לא מדויקת.
לאחר יום שבו פסקו ההפגזות, הן שבו בליל 8 במרץ.
קרבות התנהלו בכמה מוקדים, בהם גם באזורים רבים מסביב לקייב, בעיקר בצפון-מערב הבירה.
בין 11 ל-15 היה קיאפון יחסי בהתקדמות הכוחות.
ב-15 במרץ נשמעו אזעקות בעיר, ולפי הרשויות באוקראינה הצבא הרוסי הגביר את תקיפותיו בחלק מפרוורי קייב בין היתר באירפין, הוסטומל ובוצ'ה.
המסע אל קייב בוצע דרך כבישים וגשרים שלפי הדיווחים שובשו על ידי האוקראינים כדי להאט את התקדמותם. הם הצליחו להגיע אל הפרברים המערביים של קייב, ושם התקיימו קרבות עזים ביישובים שונים. רוסיה כבשה חלק מאירפין ואת בוצ'ה.
ב-16 במרץ, ממשלת אוקראינה הודיעה כי כוחותיה החלו במתקפת נגד במטרה להדוף כוחות הרוסים המתקרבים לקייב. קרבות התרחשו בבוצ'ה, בהוסטומל ובאירפין.
ב-22 במרץ, צבא אוקראינה הודיע שהוא השתלט מחדש על מקריב שליד קייב, הכוחות הרוסיים נהדפו.
ניצחונות אוקראיניים ביישובים שמסביב לבירה סייעו להרחיק את הארטילריה הרוסית ממרכז העיר ולמנוע מהצבא הרוסי להקיף באופן מלא את קייב.
סכר בנהר הדנייפר החל לשחרר כמויות מים רבות לנהר אירפין ונהרות אחרים. לפי דיווח, לא ברור אם הסכר נפתח בכוונה על ידי האוקראינים, או שנפגע באחת מההפצצות או ההפגזות במהלך הקרבות בין הצדדים. בתמונות לוויין חדשות נראו גם שרפות ומבנים הרוסים באירפין, כמו גם כוחות ארטילריה של הצבא הרוסי פרוסים באזור נמל התעופה בהוסטומל, פרבר נוסף של קייב. הם כבשהו במהלך הלחימה. האוקראינים נלחמו כדי למנוע מהרוסים להשתמש במסלול הנחיתה של נמל התעופה, ואילצו אותם להעביר חיילים ואספקה על פני האדמה.
תועדו עמדות הגנה שנחפרו על ידי כמה כוחות רוסים ליד קייב.
ב-28 במרץ, ראש העיר אירפין הודיע שצבא אוקראינה השתלט על כל העיר. כ-50% מכלל הבניינים בעיר, מגורים, מבני ציבור ותשתיות אזרחיות, נהרסו לחלוטין. כל שאר הבניינים נפגעו, חלקם קשה. העיר ספגה הפגזות גם לאחר שהצבא השתלט על כולה.
במהלך המתקפה הוטל עוצר לילה בבירה כמה פעמים.
נסיגה רוסית (29 במרץ ואילך).
ב-29 במרץ סגן שר ההגנה הרוסי טען שהוחלט על הפחתה "דרסטית" של הפעילות הצבאית ליד קייב וצ'רניהיב. ראש עיריית צ'רניהיב אמר בראיון כי עירו הייתה תחת "התקפה קולוסלית". עיתונאים ישראלים העידו על הפגזה ארטילרית על צ'רניהיב המכותרת.
לפי הפנטגון, חלק מהכוחות הרוסיים שהיו באזור קייב התקדמו צפונה – וחלקם אף חצו את הגבול לבלארוס. לתנועת הכוחות כנסיגה לא הוגדרה כנסיגה אלא כניסיון רוסי לחדש את מלאי האספקה ו"לארגן מחדש" את הכוחות – ושלא הייתה כוונה להחזיר את החיילים לרוסיה. כמו כן, הכוחות הרוסיים החלו לסגת מתחנת הכוח הגרעינית המושבתת בצ'רנוביל אשר נכבשה ביום הראשון של המלחמה. הם נסוגו גם מהוסטומל ובמקביל הכוחות האוקראינים השתלטו על בוצ'ה ואיוונקיב. לפי האמריקאים, רוסיה השתמשה בכנסייה צפונית-מערבית לבירה כ"נקודת מוצא" למתקפה על קייב.
ב-29 במרץ הודיעו הרוסים על "הפחתה דרמטית" של הפעילות הצבאית שלהם באזור קייב וצ'רניהיב, וזמן קצר לאחר מכן החלו הכוחות הרוסיים העיקריים בנסיגה מהירה ממחוזות קייב וצ'רניהיב, בחיפוי משמרות מאסף. מקורות מודיעין מערביים טענו, שהנסיגה הרוסית לא הייתה מסודרת, וחיילים רבים וייתכן אף יחידות שלמות ננטשו מאחור, תחת לחץ המרדף האוקראיני. ב-1 באפריל השתלטו האוקראינים מחדש על הפרברים הצפון-מערביים של קייב (אירפין, בוצ'ה והוסטומל) וכן על העיר איוונקיב,
ב-2 באפריל, טען משרד ההגנה של אוקראינה שהושגה שליטה על מחוז קייב כולו. למחרת, השתלטו כוחות אוקראיניים על פריפיאט ועל אזור הגבול עם בלארוס.
לאחר נסיגתם מהגדה המערבית, הכוחות הרוסיים כנראה החלו לנטוש גם את הגדה המזרחית של נהר הדנייפר, ונסוגו מסביב לצ'רניהיב מצפון ומברוברי למזרח. עד 3 באפריל השלימו הרוסים את נסיגתם ממחוז קייב כולו. עד ה-5 בחודש התפנו גם ממחוז צ'רניהיב.
לאחר שהרוסים עזבו את מחוז קייב, תועדו גופות של אזרחים (חלקם אף קשורים) בעיר בוצ'ה. המראות גררו גינויים וכונו על ידי האוקראינים טבח. זלנסקי אף אמר שרוסיה עושה רצח עם במדינתו. רוסיה הכחישה את האשמותיה של אוקראינה בדבר רצח האזרחים. אותרו גופות גם ביישובים נוספים כמו בורודיאנקה ודמיטריב. היו עדויות על אונס נשים.
קרב סומי
קרב סומי היה קרב צבאי שהחל ב-24 בפברואר 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. בניסיון של הצבא הרוסי לכבוש את העיר סומי שבאוקראינה, השוכנת בסמוך לגבול אוקראינה–רוסיה. הייתה התנגדות מועטה תחילה, ומהר מאוד, חיילים החלו להיאבק בכוחות הרוסיים שבתוך העיר, וכתוצאה מכך החלו לש"בים כבדים. באפריל, דווח שהכוחות הרוסים נסוגו.
הקרב.
טנקים ויחידות רוסיות החלו לנוע לסומי (עיר באוקראינה) ב-24 בפברואר 2022, והלחימה החלה בשעה 03:00 (לפנות בוקר). הייתה כמות רחבה של לוחמה בשטח בין המגינים האוקראינים לכוחות הרוסיים. כנסייה בסומי נשרפה כתוצאה מהקרב. הלחימה בין שני הכוחות נמשכה בסביבות השעה 22:30. בתאריך ה-25 בפברואר, דווח כי הכוחות הרוסיים נסוגו מהעיר.
ב-26 בפברואר, פרצו שוב קרבות ברחובות העיר סומי. כוחות רוסים הצליחו לכבוש חלק נרחב מהעיר; עם זאת, עד סוף אותו היום, כוחות אוקראינים כבשו מחדש את כל שטחי העיר. בהמשך, כוחות אוקראינים השמידו שיירה של משאיות דלק רוסיות. ראש העיר אולכסנדר ליסנקו דיווח על שלושה מקרי מוות אזרחיים שהתרחשו ב-26 בפברואר, כולל אחד שנהרג כאשר כלי רכב רוסיים ירו טילים לתוך ורטניבקה, אזור מגורים בחלק המזרחי של העיר סומי.
בבוקר 27 בפברואר, טור של כלי רכב רוסיים התקדמו לעיר סומי מהמזרח. באותו היום, נורתה מכונית אזרחית, וכתוצאה מכך נפגעו אזרחים. על פי הדיווחים, לכוחות הרוסים אזלה אספקת האוכל, והם החלו לנסות לגנוב שווקים באזור.
ב-28 בפברואר, הצהירו כוחות אוקראינים כי כלי טיס קרבי בלתי מאויש השמיד כלי רכב רוסיים רבים, כולל 96 טנקים, 20 רכבי BM-21 Grad ו-8 נושאות נפט.
במרץ, חלק מתושבי העיר סבלו ממחסור בחשמל. עקב המצור הממושך, בשלב מסוים לא היה מספיק ציוד חיוני, מזון וובעיקר תרופות. היה צורך בסיוע הומניטרי. כבישים וגשרים מחוץ לעיר נהרסו ודווח על קרבות ברחובות העיר. בתחילת החודש הלחימה התרחש בעיקר באמצע העיר.
ב-4 באפריל דווח באוקראינה שהצבא הרוסי נסוג מאזור סומי, וכי הצבא האוקראיני הדף את לוחמיו צפונית לעיר ושהכוחות הרוסיים לא שלטו על יישובים במחוז סומי. המטה הכללי של אוקראינה אישר ב-8 באפריל כי הכוחות הרוסיים נסוגו לחלוטין ממחוז סומי, ואישר דיווחים מהרשויות האזרחיות המקומיות ב-6 באפריל.
פסגת נבסקה
פסגת נבסקה (באנגלית: Nebeska Peak; בבולגרית: връх Небеска) היא פסגה סלעית ברמת סליבן שבצידו המזרחי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,450 מטרים מעל פני הים.
הפסגה מתנשאת מעל קרחון פולפודבה שמצפון לפסגת נבסקה;
הפסגה מתנשאת מעל קרחון הינקלי שמדרום לפסגת נבסקה.
פסגת נבסקה ממוקמת 3.85 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מהר פארל;
פסגת נבסקה ממוקמת 10.45 קילומטרים צפונית-מערבית מהר וולדרון;
פסגת נבסקה ממוקמת 6.17 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר סגרס;
פסגת נבסקה ממוקמת 9.7 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהר ברסקין.
היסטוריה.
מיפוי הפסגה.
הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים אמריקאים בשנת 1988.
הפסגה מופתה בשנית על ידי SCAR בשנת 2012.
מקור השם.
הפסגה נקראת על שם הכפר נבסקה שבדרום בולגריה.
אל-נשימה
קרב קונוטופ