התחנה שידרה רצועות חדשות שבועיים באנגלית, הינדית, טמילית, בנגלית, מראטהית, פנג'אבי, פשטו ואורדו, השפות המדוברות על ידי רוב המתנדבים הפוטנציאליים של הלגיון ההודי בגרמניה והצבא ההודי הלאומי.
ולרי אדמס
Hitler Has Only Got One Ball
Hitler Has Only Got One Ball (בעברית: להיטלר יש רק ביצה אחת), ידוע גם כן בשם The River Kwai March (בעברית: מארש הנהר קוואי), הוא שיר תעמולה בריטי קצר ממלחמת העולם השנייה, אשר מילותיו מושרות לקצב של שיר בריטי מפורסם אחר ממלחמת העולם הראשונה, מארש הקולונל בוגי. השיר מוקיע את גבריותם של מנהיגי המפלגה הנאצית בטענה כי יש להם אשכים קטנים, מעוותים, או אפילו בעלי מספר אי-זוגי. לשיר קיימות גרסאות מרובות, בעלות מבנה מרובע בניגון "מארש הקולונל בוגי". הביצוע הנפוץ ביותר מתייחס לשמועות תעמולה שהופצו בזמן המלחמה על כך שאדולף היטלר לקה במונורכיזם ("אשך אחד"), וטוען שהרמן גרינג והיינריך הימלר לוקים במיקרואורכידיזם ("שתיים אבל פיציות ממש") ויוזף גבלס באנורכיה ("אין כאלו כלל"). על פי גרסה חלופית פופולרית של השיר, האשך החסר של היטלר מוצג כגביע מלחמה באולם אלברט הול.
מחבר המילים אינו ידוע, אם כי הועלו מספר מועמדים לתואר. השיר הופיע לראשונה בקרב חיילים בריטים בשנת 1939 והפך במהירות לפופולרי בקרב צבא ואזרחי בעלות הברית. לאחר המלחמה, הפופולריות של השיר עלתה לאחר שקיבל אזכור בסרט הבריטי זוכה פרס האוסקר "הגשר על הנהר קוואי" משנת 1957. השיר הפך להרמז תרבותי פופולרי לאורך כל שאר שנות המאה ה-20 ואף אל תוך המאה ה-21, כולל במדינות מעצמות הציר לשעבר, גרמניה ויפן.
השיר תואר על ידי חוקרים כחותר תחת תעמולת "הפנטזיה הגברית הארית" של הנאצים על ידי כך שהוא מוקיע וצוחק על "מקור גבריותם" של המנהיגים הנאצים מבלי לתקוף את הגרמנים ככלל, כפי שנהגו לעשות אמצעי תעמולה שונים באותה העת. השיר תוקף את הגבריות והאומץ של הנאצים, כך שבעקיפין הוא מציע סיבה פיזיולוגית לטירוף ולרוע שלהם, ומשנה את מעמדם של המנהיגים מכזה המסמל כוח ורוע לכזה המסמל רחמים. השיר הובא כדוגמה מוצדקת-מוסרית לשימוש בלעג פוליטי ככלי להעלאת המורל בעת מלחמה.
מילים.
הגרסה הפופולרית והידועה ביותר של השיר מורכבת מהמרובע הבא:
שורת הפתיחה מתייחסת לשמועות נפוצות לפיהן סבל אדולף היטלר ממונורכיזם (אשך אחד). השורות השנייה והשלישית תוקפות באופן דומה את מפקד הלופטוואפה, הרמן גרינג ואת מפקד ה-SS, היינריך הימלר בכך שהן מרמזות שהשניים סבלו ממיקרו-אורכידיזם (שתיים אבל "פיציות ממש" ו"משהו בסגנון"). בשורה הרביעית, שמו של שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס מבוטא לעיתים קרובות באנגלית באופן שגוי: גו-בולס (go balls) כך שההגייה השגויה מתחרזת עם "no balls" (אין כאלו כלל").
גרסאות נוספות.
לדברי גרג קלי, לשיר ישנה גם גרסה שנייה נוספת, אם כי פחות פופולרית:
השורה הראשונה היא פרי עטם של חיילים אוסטרלים שיחד עם הבריטים לחמו נגד הנאצים במערכה בצפון אפריקה, בניגוד להוקעת המנהיגים הנאצים המופיעים בגרסה הפופולרית, את ארווין רומל, הפילדמרשל הגרמני המעוטר המכונה "שועל המדבר", שהיה מכובד או אציל יותר (או פחות שנוא) משאר חברי הפיקוד העליון הנאצי, דווקא מתארים כ"היפר גברי", בעל יותר מדי אשכים ולא מעט מדי.
השורה השנייה מתייחסת לתעלומה סביב לכידתו וכליאתו של סגנו של היטלר, רודולף הס בשנת 1941. הס טס בחשאי לסקוטלנד כדי לנסות לנהל משא ומתן על הסכם שלום, אך נעצר על ידי הבריטים ונכלא עד שהוחזר חזרה בשנת 1945 להישפט במשפטי נירנברג. השורה למעשה שואלת האם המעשה של הס היה בעצם משאלה אמיצה ונועזת או סתם מבצע מטופש להפליא וחסר תקוות.
השורה השלישית של המרובע השני היא תוספת אמריקאית, המתייחסת לתבוסתו של המתאגרף הגרמני מקס שמלינג (שהצלחתו בקרבות אחרים לפני כן הוכתרה על ידי התעמולה הנאצית כסימן לעליונות הארית) על ידי המתאגרף האפרו-אמריקאי ג'ו לואיס בשנת 1938, כאשר שמלינג "פלט זעקת בכי גבוהה לאחר שנחבט באגרוף מכריע בסיבוב הראשון במשחק". ה"זעקה שנשמעה ברחבי העולם" הפכה לסמל לניצחון האמריקאי על הנאציזם.
גרסאות בריטיות נוספות השתמשו באוצר מילים אזורי, ואף התמקדו בציוני דרך מקומיים:
בנוסף להתייחסות הנפוצה לחשד למונורכיזם של היטלר, גרסאות אלה מצביעות על התעללות מצד אמו, וכי האשך הכרות של היטלר הפך בסופו של דבר לגביע מלחמה המוצג בפומבי ברויאל אלברט הול. וריאציות למילים של "אלברט הול" הושרו על ידי תלמידי בתי ספר בשכונות פינסברי בלונדון בשנת 1983 וקנזינגטון בשנת 1984. וריאציות אזוריות מאזורים אחרים של הממלכה המאוחדת משתמשות במקומות שונים, כגון אולם אולסטר (צפון אירלנד), קלווין הול (גלאזגו), אולם הסחר החופשי (מנצ'סטר) ובניין העירייה של לידס (לידס).
לאחר מותו של היטלר בסוף מלחמת העולם השנייה, גרסאות מאוחרות יותר שינו את השורה הראשונה לזמן עבר: "להיטלר הייתה רק ביצה אחת". וריאציות אחרות של השורה הראשונה לאחר המלחמה כללו "רק ביצה אחת גדולה" ו"ביצה שמאלית בלבד". אחרות החליפו את ביצה אחת ב"קציצת בשר אחת" ("meatball") על פי השיר של האחיות אנדרוז.
גרסאות אחרות גם החליפו בשורה האחרונה את שמו של גבלס בשמה של הדמות הבדיונית "ג'ו בולז".
כחלק מהטרנספורמציה התרבותית (ראו בהמשך), נוצרה לשיר בהמשך הזמן גרסה המתייחסת לגרמניה (המערבית והמאוחדת) ולערים הגרמניות בפרט, כגון פרנקפורט, שטוטגרט ומינכן. מה שמייחד גרסה זו מאחרות הוא שבעוד שאר הגרסאות נכתבות באנגלית תקנית, זו נכתבת באנגלית במבטא ותעתיק גרמניים, ובנוסף כוללת דקויות ורמיזות המופנות לקהל יעד הגרמני (ראו ביאורים), בשונה משאר הגרסאות, אשר אינן מכוונות לקהלים ספציפיים, אלא לקהל העולמי הרחב:
גרסה מרובעת נוספת אך פחות ידועה של השיר נכתבה בזמן ההפצצות על ערי בריטניה (הבליץ) ולונדון בפרט, ומזכירה את וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה:
גרסה זו היא הגרסה היחידה של השיר שאינה מושרת בליווי מארש הקולונל בוגי, אלא בשיר "Land of Hope and Glory" של הזמרת הבריטית המוערכת ורה לין.
הגרסה נכתבה כאנלוגיה ליחסים העכורים שבין היטלר לצ'רצ'יל, וכשאר הגרסאות, אף היא שמה ללעג את היטלר, כאשר הוא חווה רגע אינטימי וצ'רצ'יל "מציץ" לו באיברו הפגום.
ניתוח.
מילות השיר על שלל גרסאותיו תוקפות את גבריותם של המנהיגים הנאצים בכך שהן מלגלגות ומזלזלות על פגמים באשכיהם לכאורה. ג'נט סיירס, פרופסורית לפסיכולוגיה, מאוניברסיטת קנט כתבה כי השיר הוא תגובה של בעלות הברית לשימוש בגבריות-על בתעמולה הנאצית. לדברי בריאן או מרדוק, פילולוג מאוניברסיטת סטירלינג, היבט בולט במילות השיר הוא שהן תוקפות את מנהיגי האויב, אך לא את האויב באופן כללי. גרג קלי, פולקלוריסט מאוניברסיטת גולף-האמבר כתב:
הטענה בשורת הפתיחה שהיטלר היה בעל אשך אחד בלבד מרמזת על כך שהיטלר היה פחות אמיץ (נובע מהסלנג: "אין לו ביצים ל..."). חוקר המשוגעים, ריצ'רד אינגרם כתב כי ההאשמה של היטלר במונורכיזם בשיר רומזת לתיאוריה לפיה לקותו במונורכיזם, היא זו שגרמה לטירופו הידוע לשמצה של היטלר. ג'ייסון לי מאוניברסיטת דה מונטפורט כתב, "כשם ששייקספיר השתמש בנכות המבוססת על עובדה כלשהי כדי לבנות את דמותו של ריצ'רד השלישי, במקרה של נכותו של היטלר משווים לא רק חולשה מוסרית אלא רוע". רואן קרופט, פרופסור לפילוסופיה, מאוניברסיטת סטירלינג מתאר את השיר כדוגמה לחוסר כבוד מוסרי: "מעשיו של היטלר הצדיקו מבחינה מוראלית להראות אליו חוסר כבוד" על ידי שירת מילות השיר.
כל הגרסאות המוכרות של המרובעים מסתיימות בשורה "אין כאלו כלל". לדברי קלי, "בקטגוריה המוזיקלית הזו של "אשכים פגומים", השורה האחרונה תהיה תמיד באופן מובהק אנורכיזם - סממן תרבותי לחוסר אומץ או אופי".
גרג ליטמן, פרופסור לפילוסופיה מאוניברסיטת דרום אילינוי אדוארדסוויל, כתב כי השיר הוא דוגמה ללעג פוליטי המשמש לבניית "רוח לחימה". יואנה ז'בלונסקה-הוד, מרצה באוניברסיטת מריה קירי-סלודובסקה, כתבה על השיר כי הוא מהווה דוגמה המשתמשת בקומדיה כאמצעי להילחם באויב בזמן מלחמה על ידי תקיפת גבריותם של מנהיגי האויב, ועל ידי כך, הפיכתם מסמלים של כוח והערצה לאובייקטים לרחמים. לדברי ז'בלונסקה-הוד, הסתירה לכאורה בין מנהיגים נאצים בכירים לבין היותם מושאים לרחמים משקפת את הניגוד בין הלחן העליז והאופטימי של מארש הקולונל בוגי לנושא ה"עגום" של המילים.
מקור.
מארש הקולונל בוגי, שמהווה את הלחן לשיר, נכתב על ידי פרדריק ג'וסף ריקטס בתחילת מלחמת העולם הראשונה. השיר הופיע לראשונה בקרב הכוחות הבריטיים בשנת 1939. מקורו המדויק של העיבוד אינו ידוע וישנם מספר אנשים שטוענים שחיברו את השיר. עם זאת, איש מהם לא ניסה לטעון או לאכוף זכויות יוצרים על המילים.
הסופר דונאו אוב'ריאן כתב באוטוביוגרפיה שלו, כי אביו, טובי אוב'ריאן, אז פובליציסט במועצה הבריטית, כתב את מילות השיר באוגוסט 1939 למטרת תעמולה בזמן המלחמה. הגרסה שנטען שנכתבה על ידי אוב'ריאן מתחילה במילים "לגרינג יש רק ביצה אחת, להיטלר יש שתיים אבל פיציות ממש", בעוד שכמעט כל הגרסאות האחרות הפכו את הסדר ("להיטלר יש רק ביצה אחת, לגרינג יש שתיים אבל פיציות ממש").
המלחין והשדרן הבריטי הוברט גרג טען שכתב את המילים והגיש אותן באופן אנונימי למשרד המלחמה הבריטי לשימוש תעמולתי בזמן המלחמה.