יישוב רפאים הוא יישוב שננטש לחלוטין על ידי תושביו. בהתאם לגודל היישוב נהוג גם לומר עיירת רפאים או עיר רפאים. המונח גם משמש לעיתים בהשאלה לתאר ערים, עיירות או שכונות המיושבות באופן דליל משמעותית מאשר בעבר. נטישת היישוב יכולה להיות תהליך מתמשך שמקורו בהידלדלות האוכלוסייה המקומית בשל הגירה, מגפה, רעב וכן הלאה או אירוע חד פעמי שהביא לנטישה. לעיתים ננטשים יישובים ששוכנים סמוך לדרכים ונשענים על אספקת שירותים לעוברי הדרך, כאשר נסללת דרך חדשה ומתמעט מספר הנוסעים בדרך שלצידה שכן היישוב. מה שנשאר מאותם מקומות יישוב קפא בזמן ולפיכך מהווה מעין קפסולת זמן לתרבות יותר ישנה.
בין יישובי הרפאים המפורסמים: אנגקור, פטהפור סיקרי ופריפיאט.
גורמים.
בין הגורמים הנפוצים להפיכת יישוב לעיר רפאים:
חלק מיישובי הרפאים אף הופכים עם הזמן למוקדי משיכה תיירותיים, למשל צ'ופוט-קלה וסוול שהוכרזה כאתר מורשת עולמית.
עיירת רפאים
א.י. הרבורג
אדגר יספל הרבורג
א. י. הרבורג
מסחר בינלאומי
ICD (מחלות)
עדנה אובריאן
תת כיסוי
תת-כיסוי
תת חבורת הקומוטטורים
תת עולם
ערבית ישראלית
ערבית-ישראלית הוא כינוי שניתן לתהליך חדירתן של מילים עבריות אל תוך שפת היום יום של הדיאלקט הפלסטיני שמדובר בקרב ערביי ישראל, שיש לְשׁוֹנַאים הטוענים כי זוהי התפתחותה של שפה ממש.
מעצם העובדה שיש שירותים הניתנים לשתי האוכלוסיות יחד, קיימת חדירה של מילים שימושיות משירותים אלו, אל השפה הערבית.
מהיותה שפת תמהיל מתהווה, הרי שגם כינויים רבים לה, המגדירים בצורה שונה את אופייה :
פלסטינית-ערבית-ישראלית או עֲרַבְרַבִית או עֲרַבְרִית או אִלְעַרַבְּרִיַּה; באנגלית: Hebrew-Arabic או Palestinian-Israeli Arabic, או ערבית פלסטינית במדינת ישראל.
דוגמאות נפוצות.
מילים מתחום סביבת המגורים.
דשא, מעלית, מדרכה, שולחן, חלון, שלט, חניון.
מילים מתחום הבריאות.
"קופת חולים", "אירוע מוחי", "מחלה כרונית", "קריסת מערכות", "גידול".
מילים מתחום השירות הציבורי.
"משרד הפנים", "מכון רישוי", "ועדת קבלה", "ביטוח לאומי", "מפעל הפיס".
ביטויים ומילים נוספות.
ההלחם "טַיֵיבּ, בסדר"
כללים.
הלחם דקדוקי בין שתי השפות נוצר:
השפעת הערבית על העברית.
עם השנים, לאור העובדה ששתי השפות מצויות בקרב תושבי האזור, גם מילים נכנסו ערביות לז'רגון העברי.
דוגמאות נפוצות:
"סבבה", "יאללה", "אנא עארף ?".
רפואת כלי דם
אוהל הקדוש
אוהל (פירושונים)
הקוברה של פוגצ'ב
גאריטות
סטיקס (טיל)
נמל דמיאט
יאנה קלוצ'קובה
יאנה אולקסנדריבנה קלוצ'קובה (באוקראינית: Яна Олександрівна Клочкова נולדה ב-7 באוגוסט 1982) היא שחיינית עבר אוקראינית, אלופה אולימפית בשתי אולימפיאדות רצופות במשחים ל-200 מטר ול-400 מטר מעורב אישי (סידני 2000 ואתונה 2004) ובעלת 5 מדליות אולימפיות, אלופת עולם בעלת 6 מדליות עולמיות, מתוכן 4 זהב ושיאנית עולם.
ביוגרפיה.
יאנה קלוצ'קובה נולדה בסימפרופול שבחצי האי קרים.
באליפות העולם שנערכה בפרת' בשנת 1998 זכתה קלוצ'קובה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.60 דקות, אחרי יאן צ'ן מסין (4:36.66 דקות) ולפני יאסוקו טאג'ימה מיפן (4:39.45 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.01 דקות, אחרי המנצחת יאניאן הו מסין (2:10.28 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלוצ'קובה ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש בתוצאה של 2:10.68 דקות, לפני ביאטריס קואדה קאסלארו מרומניה (2:12.57 דקות) ומרגרט טאשר מארצות הברית (2:13.32 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:33.59 דקות, לפני טאג'ימה (4:35.96 דקות) וקאסלארו (4:37.18 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:22.66 דקות, אחרי ברוק בנט מארצות הברית שהגנה על תוארה בשיא אולימפי חדש (8:19.67 דקות) ולפני קייטלין סנדנו אף היא מארצות הברית (8:24.29 דקות).
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה בשנת 2001 זכתה קלוצ'קובה ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.30 דקות, לפני קלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:09.15 דקות) והאנה שטוקבאואר מגרמניה (4:09.36 דקות), מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.98 דקות, לפני מרתה בוואן מארצות הברית (4:39.06 דקות) וקאסלארו (4:39.33 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.30 דקות, אחרי בוואן (2:11.93 דקות) ולפני הוי קווי מסין (2:12.46 דקות).
כחודש לאחר מכן זכתה קלוצ'קובה באוניברסיאדה שנערכה בבייג'ינג בשתי מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ב-20 בפברואר 2002 בתחרות שחייה שנערכה בפריז, צרפת (בריכה של 25 מטר), קבעה קלוצ'קובה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:27.83 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה בשנת 2003 זכתה קלוצ'קובה ב-2 מדליות זהב. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.75 דקות, לפני אליס מילס מאוסטרליה (2:12.75 דקות) ויאפיי זו מסין (2:12.92 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.74 דקות, לפני אווה ריסטוב מהונגריה (4:37.39 דקות) וקאסלארו (4:41.86 דקות).
כחודש לאחר מכן זכתה קלוצ'קובה באוניברסיאדה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית ב-4 מדליות זהב. במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר פרפר, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באולימפיאדת אתונה (2004) הגנה קלוצ'קובה על שני תאריה כשזכתה בשתי מדליות זהב פעם נוספת. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.14 דקות, לפני אמנדה בירד מארצות הברית (2:11.70 דקות) וקירסטי קובנטרי מזימבבואה (2:12.72 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.83 דקות, במעט לפני קייטלין סנדנו (4:34.95 דקות) וחורחינה בארדץ' מארגנטינה (4:37.51 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:09.79 דקות (היא שחתה את משחה הפרפר, בתוצאה של 1:00.16 דקות).
באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד באוגוסט 2007 היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
קלוצ'קובה זכתה לשאת את דגל אוקראינה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת בייג'ינג (2008). במשחקים עצמם היא לא השתתפה. על הישגיה עוטרה בעיטור גיבור אוקראינה.
חיה יוסף
חיה (לני) יוסף (20 בפברואר 1920 – 4 בדצמבר 2021) הייתה עיתונאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
חיה יוסף נולדה בשם חיה בוצ'קו ב-1920 בצ'חנוב שבפולין, וכעבור כשנה עברה עם הוריה לגרמניה.
בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ונשלחה לקיבוץ גן שמואל, בו גרה במשך שנתיים.
לאחר מכן עברה לתל אביב, למדה ריקוד אצל גרטרוד קראוס ומשחק אצל צבי פרידלנד. ב-1939 נישאה לעיתונאי "על המשמר" חנן יוסף. בשנת 1956 יצאו לשליחות בחו"ל, שם התוודעה לשיטת פלדנקרייז, לריפוי בתנועה ולידה טבעית, ולמדה את תחום הצרכנות.
בשובה לישראל פתחה בית ספר לריתמיקה לילדים, ובמקביל החלה לכתוב סיפורי ילדים, שפורסמו ב"משמר לילדים" והוקראו בתוכנית הרדיו לילדים בשבת בצהריים. התגוררה בשיכון מפ"ם בשכונת יד אליהו בתל אביב.
בשנת 1967 התאלמנה מבעלה, שנפטר בגיל 48. עברה להתגורר בלב תל אביב, בבית ישן אותו שיפצה בעצמה.
בסוף שנות ה-70 החלה יוסף לכתוב למבוגרים ב"על המשמר", בין השאר במדור קבוע בעל המשמר במסגרת "דף למשפחה", ומאוחר יותר במוסף "חותם". עם סגירת העיתון ב-1995 עברה לכתוב בעיתון "דבר", ולאחר סגירתו של זה ב-1996 השתתפה בקביעות בתוכנית הרדיו של עוגניה שמחוני בקול ישראל, ומאז לקחה חלק בעשרות תוכניות רדיו.
עם הקמת הערוץ השני שובצה בתוכנית במסגרת הטלוויזיה הניסיונית, ומשם הוזמנה ל"בין הכיסאות", תוכניתה של רבקה פרידמן-סנה בטלוויזיה החינוכית. לכבוד שנת ה-50 למדינה ראיינה יוסף 50 דמויות מרכזיות מחיי הארץ, בהם פוליטיקאים, אמנים ואנשי רוח.
בשנותיה האחרונות לקחה חלק בתוכניות רבות שפנו לגיל הזהב, הן ברדיו והן בטלוויזיה, לצדם של מנחים כגדעון רייכר, אלכס אנסקי וטלי ליפקין-שחק.
ביום העצמאות תשע"ב (2012) הוענק לה התואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
יוסף נפטרה בביתה ב-4 בדצמבר 2021, בגיל 101. השאירה אחריה בת ובן, ארבעה נכדים ונינים.
דמיטרי שמיאקה
דמיטרי שמיאקה (ברוסית: Дмитрий Юрьевич Шемяка; 1420–1453) היה נסיך מוסקבה בתקופת מאבק בין בני דמיטרי דונסקוי על כס הנסיך.
ביוגרפיה.
מקור השם שלו אינו ברור. קיימות שתי גרסאות - שהקמור הוא מילה טטרית שפרושה "תכשיט" או לפי הגרסה השנייה - פרוש השם הוא "בעל כוח גדול במיוחד".
בשנות ה-30 של המאה ה-15 הוא היה שותף פעיל במאבק אביו יורי דמיטרייביץ' ואחיו ואסילי הפוזל על כס נסיך מוסקבה. לאחר פטירתם, החל משנת 1436 הוא היה בראש המחנה.