ואדי אל נעם (בערבית: وادي النعام) הוא כפר בדואי בלתי מוכר וחלק מהפזורה הבדואית בצפון הנגב, השוכן בתחומי המועצה האזור התעשייתית נאות חובב בצידו המזרחי של כביש מספר 40, ומרוחק כ-10 ק"מ דרומית לעיר באר שבע. הכפר מונה כ-5,000 תושבים.
הכפר נוצר בשנות ה-50, לאחר שתושבים בדואים מהנגב הועברו אליו בהוראת הממשל הצבאי. באזור בו שוכן הכפר הוקמו במהלך השנים מספר אתרים ומפעלים בעלי השלכות בריאותיות וסביבתיות לאזור זה. כיום מבני הכפר שוכנים במרחק עד כ-500 מטרים מגבולות אזור התעשייה נאות חובב שהוקם בשנת 1975, וכמו כן קווי חשמל במתח גבוה ואזורי התמנת פסולת, ואזור התעשייה הצבאית רמת בקע.
הכפר הבלתי מוכר אינו מחובר לתשתיות כמו מים, חשמל או ביוב ומתאפיין בבנייה בלתי חוקית. מזה שנים רבות מתנהל בין המדינה ותושבי הכפר ואדי אל נעם משא ומתן להסדרת ההתיישבות ועל העתקת הכפר או חלקו ליישוב מוסדר. תושבי הכפר מעוניינים בהסדרה תכנונית של יישובם, במסגרתו יוקם יישוב בעל אופי כפרי-חקלאי עצמאי, אך טרם התקבלה תוכנית המוסכמת על הצדדים. כיום נמצאות בהליכי תכנון שלוש תוכניות לוואדי אל נעם: תוכנית המתאר המקומית ליישוב, תוכנית למתחם מוסדות חינוך, ותיקון לתוכנית המתאר המחוזית (4/14/23/2/1) הנדרש כחלק מקידום שתי תוכניות אלה.
הומר ווטסון
הומר רנספורד ווטסון (באנגלית: Homer Ransford Watson; 14 בינואר 1855 – 30 במאי 1936) היה צייר נוף קנדי. הוא היה חבר ונשיא (1918–1922) באקדמיה המלכותית לאמנויות בקנדה, וכן היה חבר מייסד ונשיא ראשון (1907–1911) של מועדון האמנות הקנדי.
חיים וקריירה.
הומר רנספורד ווטסון נולד ב -14 בינואר 1855 בדון שבאונטריו, השני מחמשת ילדיהם של רנספורד וסוזן מור ווטסון. ווטסון צאצא ממתיישבים מנוניים גרמנים שהגיעו לאונטריו בתחילת המאה ה-19. אביו, בעל טחנה ובעל מפעל, נפטר בשנת 1861 כאשר ווטסון היה בן שש. לאחר מותו של רנספורד, מקור ההכנסה היחיד של המשפחה היה עבודתה של סוזן כתופרת. רנספורד הותיר אחריו ספרייה ממנה למד ווטסון והשפיע על רישומיו המוקדמים. מתנה של סט צבעים מדודתו גרמה לו להחליט להיות אמן. הוא ביקש את עצתו של תומאס מואר מרטין בטורונטו ועבר לשם בשנת 1874.הוא העתיק עבודות בבית הספר הרגיל של טורונטו ובעיקר היה אוטודידקט, אך הכיר אמנים אחרים בטורונטו בזמן שעבד במשרה חלקית בסטודיו לצילום נוטמן-פרייזר.
בשנת 1876 נסע ווטסון למדינת ניו יורק, וייתכן שראה את עבודתו של הצייר ג'ורג' איננס. אף שמעולם לא פגש את איננס, הוא הושפע מאסכולת נהר ההדסון וצייר לאורך נהרות ההדסון וסוסקנה בהרי אדירונדאק. בשנת 1880 פתח המרקיז של לורן את התערוכה הראשונה של האקדמיה הקנדית. עבודתו של ווטסון הוצגה והוא נבחר לחבר באקדמיה. באותה שנה, הוא מכר יצירה מרכזית, The Pioneer Mill, לאוסף של המלכה ויקטוריה.
ווטסון התחתן עם רוקסנה בכטל בשנת 1881, והזוג עבר לגור בבית דרייק בדון. הם קנו את הבית בשנת 1883, והוא שמר על הבית כמגורי הקבע שלו עד מותו.
ווטסון צייר את כפרי גרנד ריבר במשך רוב חייו. הוא ציין את מחויבותו לנופים קנדיים לדבריו, בהרצאה בנושא "השיטות של כמה ציירי נוף גדולים" באוניברסיטת טורונטו בשנת 1900.
האמנים שאליהם היה קשור ווטסון לרוב היו צייר הנוף האנגלי ג'ון קונסטבל (1776–1837) ואמני ברביזון צרפתיים כמו תאודור רוסו (1812–1867), ז'ול דופרה (1811–1889) הדמיון התימטי, הפורמלי והפסיכולוגי בין ווטסון, ג'ון קונסטבל לאומני ברביזון היה חזק. הם הוקדשו לנופים שאת טופוגרפיה ותושביהם הם הכירו מקרוב.
בשנת 1882, בזמן שסייר בקנדה, אוסקר ויילד ציין לראשונה את הדמיון בין ווטסון לקונסטבל, וכינה אותו כ"קונסטבל הקנדי" בשל הדמיון בין יצירתו של ווטסון לבין צייר הנוף האנגלי הגדול.
ווטסון עבר לאנגליה בשנת 1887 לשלוש שנים (1887–1890), וביסס עוד את המוניטין שלו. במהלך השנים הבאות יצירותיו הפכו פופולריות בקרב אספנים וקיבלו פרסים בתערוכות ברחבי צפון אמריקה. בשנת 1902, בשיא הקריירה הבריטית שלו, הציג את "שער המבול". בשנת 1904 הוא זכה במדליית ארד בתערוכה הקנדית בתערוכה העולמית בסנט לואיס, מיזורי.
עקב מפולת שוק המניות בשנת 1929 בה איבד את חסכונותיו, הוא נאלץ למסור עבודות רבות מהאוסף האישי שלו לחברת החיסכון והלוואות המקומית, שהחזיקה אותן לביטחון ואז ניסתה למכור את הציורים עצמם.
הומר ווטסון נפטר בדון ב-30 במאי 1936
מורשת.
רבות מיצירותיו של ווטסון עדיין מוצגות בביתו הישן, אותו הוא ואחותו הפכו לגלריה לאמנות. מכתביו של הומר ווטסון, כתבי היד שטרם פורסמו וציוריו, רישומיו והדפסיו מתעדים את הנושאים שהכי עניינו אותו כאמן. הנצחתם של חלוצי המתיישבים בדרום אונטריו וההתיישבות המוקדמת והביטוי החזותי של זהויות אזרחיות ולאומיות קנדיות מאתרים את ווטסון היטב בתוך הסביבה של רבים מעמיתיו האמנים באותה תקופה. בנוסף לסדרי העדיפויות הללו, מסירותו לשמירה על הסביבה הטבעית הייתה יוצאת דופן.
ב-27 במאי 2005 הוציא דואר קנדה לכבודו זוג בולי דואר, המתארים שתיים מיצירותיו, שחר בלורנטידים ושערי המבול.
ווטסון הוגדר כאדם בעל חשיבות היסטורית לאומית בקנדה. ביתו לשעבר של ווטסון בדון, כעת בית הספר של דון לאמנויות יפות, הוגדר כאתר היסטורי לאומי של קנדה בשנת 1980.
רדיו טיימס
רדיו טיימס (באנגלית: Radio Times) הוא מגזין שבועי בריטי, המוקדש כמעט כולו ללוחות שידורים של תחנות הטלוויזיה והרדיו בבריטניה, אך גם לראיונות עומק, ביקורות סרטים ולייף סטייל. המגזין נוסד בשנת 1923 על ידי ג'ון ריית', מנכ"ל 'חברת השידור הבריטית' (החל מה-1 בינואר 1927, תאגיד השידור הבריטי - BBC), והיה למגזין לוח השידורים הראשון בעולם. בעת הקמתו כלל רק לוחות שידורים של תחנות הרדיו בבריטניה, שכן טלוויזיה עדיין לא הייתה נפוצה באותה תקופה. בהמשך התרחב המגזין וכלל גם לוחות שידורים של ערוצי טלוויזיה וכן סיקורים בנושאי טלוויזיה ורדיו.
המגזין החל להתפרסם ולרדת לדפוס בהוצאת ה-BBC החל מה-8 בינואר 1937 ועד ה-16 באוגוסט 2011, עת הועברה הבעלות לחברת "Immediate Media Company" הבריטית. ב-12 בינואר 2017, החברה נרכשה על ידי קבוצת התקשורת הגרמנית הוברט בורדה, אשר מחזיקה בבעלותה את כל מגיזני ה-BBC שעברו לידיי "Immediate Media Company", ובכללם גם את רדיו טיימס.
המגזין מתפרסם מדי יום שלישי ומכיל את כל לוחות השידורים בבריטניה מיום שבת הקרוב ועד ליום שישי הרחוק. במקור, הרישומים כללו מדי שבוע את כל התוכן ברדיו ובטלוויזיה מיום ראשון עד יום שבת; מתכונת זו שונתה ב-8 באוקטובר 1960 בעקבות כפילויות בלוחות השידורים. מאז ה-1 בינואר 1969 מפורסם בכל דצמבר גיליון כפול בגודל כפול המכיל לוח שידורים חגיגי לשבועיים הקרובים, כמהדורה מיוחדת לחג המולד.
הגופה בחדר הספריה
הגופה בחדר הספרייה (באנגלית: The Body in the Library) היא יצירה מסוגת סיפורת בלשים מאת אגאתה כריסטי, שפורסמה לראשונה בארצות הברית על ידי "" בפברואר 1942 ובממלכה המאוחדת על ידי "Collins Crime Club" במאי באותה השנה. המהדורה האמריקאית תומחרה ב-2.00 דולרים, בעוד שהמהדורה הבריטית תומחרה בשבעה שילינג ושישה פני. ברומן מופיעה הבלשית החובבת והבדיונית שלה, ג'יין מארפל, המוכרת גם בשם "גברת מארפל".
תקציר העלילה.
העוזרת באולם גוסינגטון מעירה את גברת באנטרי באומרה, "יש גופה בספרייה!". כתוצאה מכך, מעירה דולי באנטרי את בעלה, קולונל ארתור באנטרי ואומרת לו לרדת למטה. הוא מוצא גופה של אישה צעירה על שטיח הקמין בספרייה, כשהיא לבושה ושיערה בלונדיני. הקולונל מתקשר למשטרה, וגברת באנטרי מתקשרת לחברתה הוותיקה, ג'יין מארפל. חוקרי המשטרה הם אלוף-משנה מלצ'ט והמפקח סלאק. בנתיחה של ד"ר היידוק מתגלה כי הצעירה, הייתה בריאה אך לא בגירה לחלוטין וכי היא נפטרה בין השעות 22:00–00:00 בערב שלפני. עוד התגלה כי היא סוממה ואז נחנקה ולא הושחתה. גברת מארפל שמה לב שהמראה של האישה הזו לא תקין, מציפורניה ועד לבושה. היא משתפת את דולי בתגליות אלה.
באותה העת, אורח במלון, קונווי ג'פרסון, מדווח כי רובי קיין, רקדנית בת 18 ממלון מג'סטיק בדנמות', נעדרת. ג'וזי טרנר, עובדת במלון, מזהה את הגופה כזו של בת דודתה, רובי. האורחים ראו את רובי כבר בשעה 23:00 רוקדת עם ג'ורג' ברטלט, אך זו לא ביצעה את מופע הריקודים הקבוע שלה בחצות. דולי וגברת מארפל הולכות למלון מג'סטיק כדי לחקור עוד על הנושא. קונווי קורא לסר הנרי קליטרינג להצטרף לחקירה; סר הנרי רואה את העלמה מארפל במלון ומזמין אותה להצטרף לניהול החקירה.
שם הספר.
בהקדמה של הספר, כריסטי מתארת ​​את השם "הגופה בחדר הספרייה" כקלישאה של ספרות בלשית.
היסטוריית יציאות לאור.
להלן היסטוריית היציאות לאור של "הגופה בחדר הספרייה" לאורך השנים:
הרומן הוצג לראשונה בארצות הברית ב-"The Saturday Evening Post" בשבעה חלקים; החל מ-10 במאי (כרך 213, מספר 45) ועד 21 ביוני 1941 (כרך 213, מספר 51) עם איורים מאת היי רובין.
מואיז צ'ומבה
מוּאִיז קָאפֶּנְד צ'וֹמְבֶה (בצרפתית: Moïse Tshombé; 10 בנובמבר 1919 – 29 ביוני 1969) היה איש עסקים ופוליטיקאי קונגולזי. נשיא מדינת קטנגה במהלך משבר קונגו וראש הממשלה הרביעי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בין השנים 1964 ל-1965. צ'ומבה הודח מראשות הממשלה בידי הנשיא ז'וזף קסא-וובו ולאחר שהואשם בבגידה בידי הדיקטטור מובוטו ססה סקו. צ'ומבה פעל להשיג תמיכה אירופאית בטענותיו לשלטון תחילה בקטנגה ובהמשך בכל הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכך שטען כי יפנה אל תמיכת הגוש המערבי במסגרת המלחמה הקרה.
ביוגרפיה.