בסרט יש 16 שירים וקטעי ריקוד. השירים "The Next Time", "Bachelor Boy", "Summer Holiday", והקטע הכלי "Foot Tapper" הגיעו לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי.
תקציר העלילה.
דון (קליף ריצ'רד) עובד עם חבריו סטיב, אדווין וסיריל במוסך של חברת התחבורה הציבורית בלונדון. הוא אומר להם כי הציע להנהלה לשדרג אוטובוס אחד לאוטובוס לתיירים ולנסוע אתו לחופשה לדרום צרפת. אם המבצע יצליח, תפתח החברה קו נסיעות מיוחד לתיירים. התנאי הוא שהם ישפצו את האוטובוס בעצמם ואכן הם מצליחים לעשות זאת תוך שבעה ימים בעזרת חבריהם במוסך ויוצאים לצרפת כשדון נוהג ושר "חופשת קיץ".
בדרך הם נפגשים ברכב "טרנטה" ובו הבנות אנג'י, סנדי ומימסי שמסכימות לאחר התייעצות להצטרף אליהם. הבנות מהוות שלישית זמרות ועליהן להגיע להופעה ביוון ולכן מסיכימים הבנים לשנות את נתיב נסיעתם ליוון דרך שווייץ, אוסטריה ויוגוסלביה.
במשך הזמן הם מגלים באוטו "נוסע סמוי" (לורי פיטרס) שמציג עצמו בתור נער שברח מהוריו. במשך הזמן הם מגלים שזו בחורה בשם ברברה וינטרס, זמרת שברחה מאמה השתלטנית סטלה (מאדג' ראין) ומהסוכן שלה ג'רי (ליונל מורטון). כל העיתונים מלאים כתבות על היעלמותה והחיפושים אחריה.
סטלה וג'רי עושים הכל כדי לשבש את המסע של דון וחבריו, הם מטמינים תכשיט של ברברה באוטובוס ומודיעים למשטרה כי נגנב וכן משנים שלטי הכוונה ומביאים את האוטובוס לדרכים קשות למעבר.
ביוגוסלביה הם נתקלים ברועה ודון שר לה על "נעלי הריקוד". הוא מובל לכפר ומכריחים אותו להתחתן אתה והם בורחים כל עוד נפשם.
באוסטריה הם נפגשים בלהקת שחקנים ובראשם אורלנדו. הם מעלים אותם לאוטובוס אך נעצרים לאחר שסלה וג'רי מדווחים כי אין להם רשות להוביל תיירים. השופט (דייוויד קוסוף) מזכה אותם רק לאחר שהם עורכים לפניו הצגה.
בינתיים מתפתחת אהבה בין דון לברברה. כשהם מגיעים לאתונה מגיעים לשם גם סטלה ג'רי ועיתונאים וסטלה מאשימה את דון וחבריו בחטיפה.
היא נועלת את ברברה בחדר, עורכת מסיבת עיתונאים ומזילה "דמעות תנין" על בתה. דון וחבריו מצליחים לשחרר את ברברה ובאמצע המסיבה היא מופיעה ומודיעה על אהבתה לדון ורצונה להינשא לו. דון מודיע כי חברת האוטובוסים מסכימה להסב עוד 200 אוטובוסים לתיור והוא יהיה אחראי לכך. כעת האם סטלה מרוצה מחתנה לעתיד וכולם נוסעים באוטובוס ושרים על "חופשת קיץ".
גילה משולם
אלכסנדרה גילה משולם (נולדה ב-1936) היא אדריכלית ישראלית. במשך יותר מ-40 שנה עבדה כשותפה עם בעלה, ברוך משולם, בתכנון מבני מגורים, מבני ציבור, מוסדות חינוך ורפואה.
קורות חיים.
גילה משולם נולדה בשנת 1936 בתל אביב. אביה היה אברהם פלמן, רואה חשבון שפרסם ספרות מקצועית והרצה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב, וסבתה רבתא שלה הייתה שרה איטה פלמן, המכונה "אם הפרדסנות העברית בארץ ישראל". משולם למדה בגימנסיה בלפור, בית ספר הכרמל וגימנסיה הרצליה, ולאחר סיום הלימודים שירתה בצבא כשרטטת במפקדת חיל ההנדסה הקרבית. ב-1956 נישאה גילה לאדריכל יוצא בולגריה ברוך משולם ולאחר הנישואין למדה אדריכלות בטכניון. לאחר סיום לימודיה, עבדה גילה במשרדים 'אקסלורד וגולדנר' ו-'לופנפלד וגמרמן בתל אביב. ב-1964, הצטרפה גילה למשרדו של ברוך כשותפה. עוד באותה שנה, השתתפה משולם בתכנון בית לינה לוי בגבעתיים.
בין היתר, הייתה גילה שותפה בתכנון מבנה אולפני גבע בגבעתיים, בית אליקים בתל ברוך, בתכנון חדרי אוכל עבור צה"ל, שכונת תל-גנים בגבעתיים), המונה למעלה מ-30 מבנים בני 4 קומות, בנין מגורים רב קומות מעל מרכז מסחרי ועוד כ-20 קוטג'ים ווילות בודדות, וקולנוע "הדר" בכפר סבא. בשנת 1965 זכו ברוך וגילה משולם בפרס שלישי בתחרות מטעם עיריית ירושלים על תוכניתם למרכז עסקים במערב העיר. בשנת 1966 זכו האדריכלים משולם בפרס שלישי לתכנון תיכון ליידי דייוויס בתל אביב. לאחר מכן הייתה משולם מעורבת בתכנון מרפאת בה"ד 7, טרמינל "ארקיע" בנתב"ג, מפעלי תעשייה בצפון הארץ ומלון "גלי זוהר" בעין בוקק. בשנת 1968 זכו האדריכלים בפרס שלישי על תכנון יד זיכרון בקינשאסה לשליט קונגו פטריס לומומבה. שנה לאחר מכן זכו השניים בפרס שני בתחרות לתכנון מכון אזרחי בצפת.
בשנות השבעים היו בני הזוג שותפים בתכנון העירוני בקריית טבעון, בהרחבת משרדי הקריה, בניית מבנה עיריית אשקלון, בתכנון חלקו המסחרי של מתחם לונדון מיניסטורס ובניין רמות אביב ובהרחבת מכללת דוד ילין. כמו כן השתתפה באותו עשור בתכנון מבני בנקים ובתי מגורים, ובתכנון תחנת מגן דוד אדום בירוחם.
בשנות השמונים השתתפה משולם בהרחבת טרמינל עטרות בירושלים, בתכנון מלון רמון במצפה רמון, בעיצוב ביתנים לתערוכות בינלאומיות של מפעל Prometal האיטלקי. כמו כן הגישו ברוך וגילה הצעות לתכנון אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין והיכל התרבות באר שבע. בשנות התשעים השתתפה משולם בהרחבת בית חולים פוריה, ו-HIT מכון טכנולוגי חולון, בתכנון שכונת פסגות ים בקריית ים, ומבני תשתית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן השתתפה משולם בתכנון מרכז רפואי נתן בבאר שבע, הכולל מרפאה פנימית, מתקן אשפוז ומרפאת שיניים. בשנות האלפיים השתתפה משולם בתכנון מרפאת בה"ד 10 במחנה צריפין ומספר מרפאות אזרחיות ובתי מגורים, ביניהן מרפאות באליקים, בירנית ומחנה פילון.
בני הזוג פעלו יחדיו עד לסגירת המשרד בראשית העשור השני של המאה ה-21 ופטירתו של ברוך משולם. לבני הזוג משולם שני ילדים, שישה נכדים ושני נינים.
דוברי שני שפות
שגרירות אוסטריה בישראל
שגרירות אוסטריה בתל אביב היא הנציגות הדיפלומטית של אוסטריה לישראל.
למרות שהשגרירות קרויה שגרירות אוסטריה בתל אביב, הרי שלמעשה היא ממוקמת ברמת גן. השגריר הנוכחי הוא ניקולאוס לוטרוטי.
השגרירות ברמת גן כוללת קונסוליה כללית, ואת "פורום תרבותי אוסטרי" שמנוהל בידי ארנו מיטרדורפר. בנוסף לשגרירות ברמת גן, לאוסטריה יש קונסול כבוד בחיפה, ירושלים ואילת.
היסטוריה.
בין מלחמות העולם, הרפובליקה האוסטרית הראשונה החזיקה בקונסוליה כללית בירושלים, ובלשכת מסחר בתל אביב ברחוב אחד העם. טרם האנשלוס הקונסול האוסטרי האחרון היה ד"ר איבו יורדה, ולאחר הפיכתה של אוסטריה למחוז אוסטמארק בגרמניה הנאצית, רכוש הקונסוליה לרבות ארכיונה הועברו לנציגות גרמניה הנאצית בישראל המנדטורית, בדומה למה שנעשה ביתר נציגויות אוסטריה בעולם.
לאחר קום המדינה.
בינואר 1950, לאחר שאוסטריה הכירה דה־פקטו בישראל שנה לפני כן, מונה ד"ר פריץ הארטל, איש תנועת ההתנגדות הצרפתית ואוהד ישראל, לקונסול אוסטריה בישראל. ב-1952 הועלה הארטל לדרגת קונסול כללי. ב-8 במאי 1956 הועלתה דרגת הנציגות שוב, והפכה מקונסוליה כללית לצירות.
ב-1959 הועלתה צירות אוסטריה לדרגת שגרירות, ולכן מונה לוגמאייר לשגריר, זאת לאחר שהחל את כהונתו ב-1958 כציר.
בספטמבר 1973 השתלטו מחבלים פלסטינים על רכבת נוסעים שהובילה יהודים מברית המועצות אל מחנה מעבר "שנאו" באוסטריה, ממנו היו אמורים העולים להמשיך לישראל. באוקטובר 1973, לאחר סגירת מחנה המעבר בלחצי המחבלים, נערכה הפגנה מול השגרירות בהשתתפות אלף איש.
ב-18 בדצמבר 1975, לאחר שעורך העולם הזה אורי אבנרי שרד את ניסיון ההתנקשות השני של אליהו גלילי, השגרירה יוהנה נסטור מסרה בשם השגרירות איחולי החלמה.
ב-1987, על רקע משבר היחסים בין ישראל לאוסטריה בשל היבחרו של קצין הוורמאכט לשעבר קורט ולדהיים לנשיא הרפובליקה, הוארכה כהונתה של השגריר ד"ר אוטו פליינרט מספר פעמים לאחר שכיהן מאז שנת 1981. בהמשך, בספטמבר 1989, נבחר ד"ר קורט הנגל, מנהל מחלקה במשרד החוץ האוסטרי, להיות הממונה על היחסים לקראת סיום כהונתו של פליינרט ב-1990. ב-1992, לאחר סיום כהונתו של ולדהיים כנשיא, הוסמך הנגל כשגריר בידי הנשיא החדש תומאס קלסטיל.
ב-2011, לאחר בניית מגדל ששון חוגי, השגרירות עברה מבית קריסטל שברמת גן אל המגדל החדש לצד נציגויות זרות נוספות (לפני בית קריסטל שכנה השגרירות ברחוב הרמן כהן שעל יד כיכר רבין).
מועצת העם של הרפובליקה העממית של דונצק
מועצת העם (ברוסית: Народный Совет) היא בית הנבחרים של הרפובליקה העממית של דונצק.
היסטוריה.
הגוף המחוקק הראשון של הרפובליקה העממית של דונצק היה המועצה העליונה (ברוסית: Верховный Совет ), שהוקמה על ידי מפגינים פרו-רוסים בתחילת אפריל 2014 . לא ברור מה היה הרכבו של גוף זה. גוף זה אימץ חוקה ב-14 במאי 2014, לאחר שערך משאל עם על עצמאות מאוקראינה. חוקה זו סיפקה הקמת גוף חדש, שיחליף את המועצה העליונה, הנקרא מועצת העם ( רוסית : Народный Совет ). הבחירות למועצת העם נערכו ב-2 בנובמבר 2014. המפלגה הפוליטית "רפובליקת דונצק", הכוללת את המפלגה הקומוניסטית של הרפובליקה העממית של דונייצק, השיגה רוב במועצה עם 68,53% מקולות הבוחרים ו-68 מושבים. מפלגת דונבאס חופשית, הכוללת את מפלגת רוסיה החדשה הלאומנית, זכתה ב-31.65% מקולות הבוחרים וב-32 המושבים.
בראש הגוף עומד יו"ר מועצת העם. התפקיד הוחזק לראשונה על ידי אנדריי פורגוין אך הוא הודח מתפקידו ונעצר באשמת שיבוש וניסיון לערער פגישה. דניס פושילין ירש את פורגוין ב-4 בספטמבר 2015 ונשאר בתפקיד עד 14 בדצמבר 2018, אז הוחלף על ידי אולגה מקאייבה . וולודימיר בידיובקה החליף אותה לאחר זמן קצר ב-20 בנובמבר 2018.
התגרות
טיג'אני בבאנגידה
טיג'אני בבאנגידה (; נולד ב-25 בספטמבר 1973 בקדונה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני.