בנאום אמצע הכהונה שלו שנתיים לאחר מכן, ביקש דאנקן מבית המחוקקים המדינתי להעביר חוק לעבודות ציבוריות, שיאפשר את סלילתם של כבישים, מסילות ברזל וכבישים רבים, וביצוע שיפורים בנמל ובתעלות בכל רחבי המדינה. בנסותו להתמודד עם שהכתה בכל ארצות הברית, ובראותו שהעלויות של העבודות הציבוריות הלכו וגדלו, ביקש דאנקן מבית המחוקקים לבטל את התוכנית. המחוקקים התעלמו מבקשתו, ואף הוסיפו מיזמים נוספים לתוכנית. בעוד שמספר העבודות הציבוריות היה קטן, התוכנית גרמה לצבירת חוב שכמעט גרם למדינה לפשיטת רגל. החוק הראשון, על הלוואה של 15 מיליון דולר לתשלום התוכנית, יותר מהכפיל את ההכנסה השנתית של המדינה. החוב שנוצר כתוצאה מחוק העבודות הציבוריות לא שולם במלואו עד 1882, ועלה למדינה בריבית שערכה עלה על עלות העבודות עצמן.
במהלך כהונתו כמושל עברה בירת אילינוי מוואנדליה שבמחוז פאייט, לבירה הנוכחית ספרינגפילד שבמחוז סאנגמון. מהלך שנוי במחלוקת זה בוצע בין השאר כתוצאה ממהלכי מנהיגות מוצלחים של הנציגים מספרינגפילד, שנודעו כ"תשעת הארוכים", שאחד מהם היה אברהם לינקולן. לינקולן ושמונת הנציגים האחרים הצליחו להעביר את בירת המדינה לספרינגפילד לאחר שהבטיחו לנציגים אחרים בבית הנבחרים שתמכו בהחלטה שיתבצעו מיזמי עבודות במחוזותיהם. מהלך זה הוביל לתוכנית העבודות הציבוריות הכושלת.
ב-1842, ארבע שנים לאחר תום כהונתו כמושל, ניסה דאנקן להתמודד פעם נוספת בבחירות לתפקיד. על אף שיריבו המרכזי במערכת הבחירות נפטר במאי אותה שנה, נבחר בסופו של דבר הדמוקרט תומאס פורד כמושל אילינוי השמיני, ובאותה שנה השיגו הדמוקרטים את השליטה על שני בתי המחוקקים של המדינה.
מותו.
ג'וזף דאנקן נפטר בג'קסונוויל ב-15 בינואר 1844, זמן קצר לפני שמלאו לו 50. הוא נטמן בבית הקברות דיימונד גרוב שבעיר.
ביתו בג'קסונוויל רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
אנטולי זלנקו
אנטולי מקסימוביץ' זְלֶנְקוֹ (באוקראינית: Анато́лій Макси́мович Зле́нко; 2 ביוני 1938 – 1 במרץ 2021) היה דיפלומט אוקראיני. שר החוץ הראשון של אוקראינה, בין השנים 1990 עד 1994, ושוב בין השנים 2000–2003.
בשנים 1994 עד 1997 כיהן זלנקו כנציג הקבע של אוקראינה באומות המאוחדות .
ביוגרפיה.
נולד בכפר סטבישצ'ה הסמוך לקייב. ב-1967 סיים את לימודיו באוניברסיטת קייב והצטרף לשירות הדיפלומטי של ברית המועצות.
ב-1973 התמנה כחבר במזכירות אונסק"ו בפריז ובאוקטובר 1983 התמנה לנציג הקבוע של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית (שהייתה בעלת מעמד נפרד מברית המועצות במוסדות האו"ם) באונסק"ו.
באפריל 1987 התמנה כסגן שר החוץ של אוקראינה, ואז שימש במשרת שר החוץ, עדיין בתקופה הסובייטית, בין יולי 1989 ליולי 1990.
ב-1990 היה לשר החוץ הראשון של אוקראינה העצמאית בתקופה הבתר-סובייטית ובתפקידו זה קידם במרץ את יחסי אוקראינה עם מערב אירופה.
לאחר תום כהונתו הראשונה כשר החוץ, בספטמבר 1994, התמנה זלנקו לנציג הקבע של אוקראינה באו"ם עד ספטמבר 1997. אחר כך כיהן כשגריר אוקראינה בצרפת, נציג אוקראינה באונסק"ו וכשגריר לא-תושב בפורטוגל ובשנת 2000 חזר לכהן כשר החוץ עד לפרישתו ב-2003.
ב-2010 מונה זלנקו לדיקן הפקולטה ליחסים בינלאומיים של האוניברסיטה הסלאבית של קייב.
הוא מת בגיל 82 ב-1 במרץ 2021.
מפלי קרימל
מפלי קרימל (גרמנית: Krimmler Wasserfälle) הם מפלי המים הגבוהים ביותר באוסטריה ובמרכז אירופה בכלל. גובהם הוא 380 מטר. המפלים נמצאים על נהר קרימל . המפלים ממוקמים בתוך הפארק הלאומי הוהה טאורן (Hohe Tauern) במדינת זלצבורג.
המפלים.
מפלי קרימל הינם מפלים מדורגים. המפל מתחיל לזרום בראש עמק קרימל, וצונח בשלושה שלבים. החלק העליון של המפל, בגובה של 140 מטר, החלק השני בגובה של 100 מטר והחלק השלישי בגובה של 140 מטר. הנקודה הגבוהה ביותר במפל היא בגובה 1,460 מטר מעל פני הים.
זרימה.
מקור הזרימה של נחל קרימל הוא מהפשרת קרחונים. ועוצמת זרימתו משתנה בהתאם לעונות השנה. ספיקת הנהר בחודשי יוני ויולי היא כ-20,000 מ"ק בשעה, בעוד שבפברואר ספיקתו עומדת על כ-500 מ"ק לשעה. הספיקה הגדולה ביותר שתועדה בנחל הייתה ב-25 באוגוסט 1987, אז הייתה הזרימה כ-600,000 מ"ק לשעה.
הרסס של המפל יוצר תנאי גידול אידיאלים למאות טחבים, חזזיות ושרכים. המקום משמש כבית גידול ל-62 זני ציפורים.
לאחר המפלים, הנהר נשפך לתוך הזלצך, הזורם אל נהר האין, לאחר מכן אל נהר הדנובה שלבסוף נשפך אל הים השחור.
תיירות.
כדי להנגיש את המפל לתיירים, יצר איגנץ פון קירזינגר מהעיר הסמוכה מיטרזיל שביל המוביל לחלקו העליון של המפל. בשנת 1879 המועדון האלפיני האוסטרי שיפץ את השביל כדי לשפר את איכות הנוף הנצפה מהשביל. כ-400,000 איש מבקרים במפלים מדי שנה.
התיירות הרבה יוצרת עומס על תושבי כפר קרימל, בשל כמות האנשים המגיעים לכפר הקטן.
דוד פלדמן (חזן)
דוד פלדמן (10 בנובמבר 1888 - ליל י"ח באייר ה'תש"ל, 23 במאי 1970) היה חזן נודע שפעל באירופה עד מלחמת העולם השנייה. התפרסם כחזן הראשי של צ'רנוביץ, משרה שבה החזיק במשך עשרות שנים. ניצול השואה, עלה לארץ ישראל ב-1944, שימש כחזן ראשי בבתי כנסת בתל אביב והופיע ברחבי העולם.
ביוגרפיה.
נולד לשרה רחל (לבית סטמבול) ולבנימין פלדמן באקרמן שבבסרביה. למד בחדר ובגימנסיה.
בגיל צעיר החל להתעניין בחזנות. תחילה שימש במקהלתו של החזן ישראל סווט. ואחר כך למד תאוריה ופיתוח קול אצל המנצח דוד נובקובסקי ומומחים נודעים נוספים באודסה. כן למד בבית הספר לחזנים בצ'נסטוכוב בניהולו של המלחין הידוע אברהם בר בירנבאום.
בגיל 19 התמנה כחזן בית הכנסת "עדת ישורון" בוורשה, על מקומו של החזן זלמן ראזומני שעבר אז לאודסה. בהמשך עבר בעצמו לאודסה והתמנה כחזן בית הכנסת של הקצבים בעיר.
באודסה השתתף בקביעות בחוג "עונג שבת" בבית הכנסת 'יבנה' שהיה מוקד להתכנסות אנשי רוח, תרבות וציונות באודסה. מאודסה עבר למיקולאייב שבה שימש חזן הטמפל הכוראלי.
נישא לרבקה (רגינה) בת שלמה זלמן אלטהיים.
אחרי המהפכה הבולשביקית התמנה כחזן הראשי בצ'רנוביץ שברומניה, משרה בה כיהן כ-23 שנים.
בתחילת שואת יהודי רומניה עשה בגטו צ'רנוביץ, אך הצליח להימלט וב-4 באפריל 1944 עלה לארץ ישראל.
הוא התפרסם בהופעותיו ברדיו ובמסעי החזנות שערך ברחבי ארץ ישראל והתקבל כחזן ראשי בתל אביב.
לאחר קום מדינת ישראל, הופיע ברחבי העולם בקונצרטים ובבתי כנסת וזכה לפרסום רב.
בשנת 1970 נפטר דוד פלדמן.
איירין היגינבות'אם
איירין היגינבות'אם (; 11 ביוני 1918 – 27 באוגוסט 1988) הייתה פזמונאית ופסנתרנית אמריקאית. היא התפרסמה בעיקר בזכות כתיבת השיר "Good Morning Heartache", שהוקלט על ידי בילי הולידיי כסינגל.
ביוגרפיה.
היגינבות'אם נולדה ב-11 ביוני 1918, בעיר ווסטר שבמסצ'וסטס. היא אחייניתו של נגן הטרומבון האפרו-אמריקאי ג'יי. סי. היגינבות'אם. למדה מוזיקה אצל המנצח קמפר הארלד, ממכללת מורהאוס. היגינבות'אם הייתה פסנתרנית בקונצרטים בגיל 15, והצטרפה ל ב-1944, כשהייתה בת 26. היא הלחינה כמעט 50 שירים שפורסמו. עם זאת, כיוון שהייתה אישה אפרו-אמריקאית שעבדה בסמטת טין פאן בתקופה בו רוב המלחינים שעבדו עמה היו גברים לבנים, כמה חוקרים ומוזיקולוגים מאמינים שבמרוצת השנים הולחנו על ידי היגינבות'אם הרבה יותר מחמישים שירים או שבחלק מסטנדרטי הג'אז שמה לא נרשם ברשימת הקרדיטים של היוצרים. ידוע שהיא השתמשה בשם עט, גלן גיבסון, בדומה למרבית המלחינות באותה עת. תרומתה של היגינבות'אם לעולם הג'אז נשארה לאורך דורות, ושיריה עדיין זוכים לגרסאות כיסוי.
היגינבות'אם נפטרה ב-27 באוגוסט 1988, בגיל 70, בניו יורק.
בהיגה אל- מהדי
דאגלס גרצלר
דאגלס אדוארד גרצלר (באנגלית: Douglas Edward Gretzler; 21 במאי 1951 – 3 ביוני 1998) היה רוצח סדרתי אמריקאי אשר רצח שבעה עשר אנשים יחד עם שותפו לפשע, וילי סטילמן, במסע קטל בן כמה שבועות שערכו שניהם בקליפורניה ואריזונה ב-1973. הוצא להורג באמצעות זריקת רעל ב.
ביוגרפיה.
דאגלס אדוארד גרצלר נולד ב-21 במאי 1951, בשכונת הברונקס, ניו יורק, השני מתוך ארבעת ילדי המשפחה. בתחילת שנות ה-50 עברו בני המשפחה להתגורר בפרבר הפועלים של הכפר , בו רכשו במהרה מעמד של הכרה וכבוד בקרב אנשי הקהילה המקומית. כעבור מספר שנים מונה אביו של גרצלר, נורטון, לשמש כנשיא בית הספר המחוזי.
על אף המוניטין המבטיח שצברה המשפחה, לא הייתה ילדותם של גרצלר ושאר אחיו שמחה או קלה, מאחר שאביהם היה אדם נוקשה ואגרסיבי אשר נהג להוציא את עצביו עליהם. בשנים הבאות החל גרצלר להראות סימפטומים של חולי נפשי, ובמהלך בדיקה שעבר ב-1964, אובחן כסכיזופרן פרנואידי. אירוע טראומטי במיוחד הכה במשפחה בחוזקה ב-16 באוגוסט 1966, כאשר מארק בן השבע עשרה בחר להתאבד מסיבה לא ברורה, וירה לעצמו בראש.
לאחר מותו של אחיו החל גרצלר להשתמש בסמים הזייתים כגון מסקלין ואל-אס-די, וכתוצאה מכך מערכת היחסים שלו עם אביו, אשר לא קיבל את אופי חייו של בנו, התדרדרה במהרה. הוא המשיך להגיע באופן סדיר ל, והיה חבר בקבוצות הכדורגל, הכדורסל והבייסבול, אם כי לא נחשב לשחקן מוצלח באף אחת מהן. אף על פי שלא היה פופולרי במיוחד בבית הספר, רכשו לו חבריו ועמיתיו ללימודים כבוד ודיברו בשבחו. כאשר סיים את חוק לימודיו ב-1969 בחר שלא להמשיך את חינוכו, ובמקום להירשם למכללה או לאוניברסיטה הפך למכונאי רכבים, ומצא עבודה במוסך מקומי.