אחת הדוגמאות הבולטות הוא PVT1 (plasmacytoma variant translocation 1), שפעילות פגומה שלו תוארה בשנת 2013 בסרטן מעי הגס אנושי, ומאז בעוד מגוון סוגי סרטן כגון סרטן הכבד, סרטן המעי וסרטן השחלות. PVT1 מעודד חלוקה תאית, ומונע מוות תאי מתוכנן. נתגלה, כי מנגנון פעולתו של PVT1 מבוסס על עיכוב פעולתם של מיקרו-רנ"א, אשר בעצמם מעכבים רנ"א המתורגם לחלבון. כלומר, PVT1 מסיר עיכוב בקרתי טבעי הקיים בתא, ופעילות-יתר שלו מעודדת חלוקה תאית, ומונעת מוות תאי מתוכנן.
מנגנונים של הפעלת אונקוגנים.
הפעלה של פרוטו-אונקוגן והפיכתו לאונקוגן דורשת שינוי גנטי של פרוטו-אונקוגנים תאיים. כל שינוי גנטי כזה יגרום להפעלת האונקוגן בתזמון לא נכון או בתאים בהם גן זה לא מתבטא באופן תקין; שינוי כזה עלול להוביל לחלוקה מוגברת בתאים בהם הוא התרחש. יש שלושה מנגנונים עיקריים של הפעלת אונקוגנים בגידול סרטני: מוטציה, הכפלת גנים ושינויים כרומוזומליים (בדרך כלל טרנסלוקאציות או אינברסיות). המנגנונים הללו גורמים לשינוי במבנה הפרוטו-אונקוגן, או גורמים להגברה של רמת הביטוי שלו בתא.
מוטציה.
מוטציות בגן פרוטו-אונקוגני גורמות להפעלתו על ידי שינוי פעילות, או המבנה המרחבי של החלבון לו הוא מקודד. מוטציות אלה לרוב מתרחשות באזורים בקרתיים של ביטוי הגן, או באזורים בתוך רצף חומצות האמינו של החלבון החשובים למבנה ופעילות החלבון. אם מוטציות אלה יגרמו לפעילות בלתי פוסקת או לא מבוקרת של החלבון מדובר בשינוי של הפרוטו-אונקוגן לאונקוגן. באונקוגנים רטרו-ויראלים רוב המוטציות כוללות מחיקת אזורים שלמים מהגן, לרוב אזורים בקרתיים. עם זאת, באונקוגנים ממקור אנושי, רוב המוטציות שמוליכות לגידולים סרטניים מהוות החלפה של חומצת אמינו בודדת בתוך רצף החלבון (מוטציה נקודתית). מוטציות נקודתיות נפוצות מאוד במשפחת חלבוני ras, וההערכה היא כי 25% מכלל גידולי הסרטן האנושיים כוללים לפחות מוטציה אחת בחלבון ממשפחת ras.
הכפלת גנים.
הכפלת גנים הוא תהליך בו מספר העותקים של גן בגנום התא עולה. בחלק מהמקרים ניתן למצוא עד מאות עותקים של גנים בתאים בהם התרחשה הכפלת גנים. עליה במספר הגנים גורם לביטוי יתר של הגנים האלו ולתוצרים החלבוניים שלהם, ומוביל לחלוקה בלתי מבוקרת של התא.
מחקרים הראו ש-3 משפחות של פרוטו-אונקוגנים (myc, erb B, ras) מוגברים באופן משמעותי במספר סוגים שונים של סרטן. כ-20%-30% מכלל מקרי סרטן השד והרחם כוללים שכפול גנים של c-myc.
ארגון מחדש של הכרומוזום.
ארגון מחדש של מבנה הכרומוזום (אבראציות כרומוזומאליות) הן סוג של מוטציה הכוללת שינויים במבנה התקין והארגון של מקטעים נרחבים בכרומוזום. שינויים כאלה מתגלים במקרים רבים בסרטן הדם - לוקמיה. לרוב, אירועים אלה נגרמים על ידי שבר כפול בגדיל הדנ"א בשני מיקומים שונים, ואיחוי לא נכון של השברים. שינויים כרומוזומליים מוליכים לגידולים סרטניים על ידי שני מנגנונים עיקריים: הגברת התיעתוק של פרוטו-אונקוגנים, או יצירת חלבונים מאוחים.
מהדוגמאות המפורסמות בקטגוריה זו נמצא כרומוזום פילדלפיה, שהתגלה בפילדלפיה בשנת 1960 על ידי פיטר נוול ודייוויד האנגרפורד . כרומוזום זה הוא כרומוזום פגום שמקורו בטרנסלוקציה כרומוזומלית, בו חלקים מכרומוזום 9 ומכרומוזום 22 מחליפים מיקום ביניהם. טרנסלוקאציה זו גורמת להיווצרות איחוי בין הגן BCR בכרומוזום 22 לבין ABL1 בכרומוזום 9. הגן המאוחה שנוצר מקודד לחלבון מאוחה בעל פעילות טירוזין קינאז שנמצא כל הזמן במצב 'פעיל' ושולח מסר לא פוסק לחלוקת תאים. כרומוזום פילדלפיה מופיע בכל החולים בלוקמיה מיאלודית כרונית (CML), ומהווה סמן לזיהוי המחלה. מלבד CML, כרומוזום פילדלפיה גם מופיע בסוגי סרטן אחרים כמו לוקמיה לימפוציטית חריפה (ALL) ולוקמיה מיאלואידית חריפה (AML), אם כי בתדירות נמוכה יותר.
וודקה
ווֹדקה (מפולנית: Wódka, מרוסית: Bодка) הוא משקה חריף ומזוקק חסר צבע ממשפחת המשקאות הלבנים, המופק באמצעות התססה וזיקוק של דגנים או תפוחי אדמה. מלבד כמויות זניחות של חומרי ריח, וודקה מכילה בעיקר מים ואלכוהול (אתנול). שיעור האתנול בוודקה נע בין 33.5% ל-70% מהנפח, ובדרך כלל השיעור הוא 40%.
וודקה היא משקה עתיר אלכוהול, לכן השפעת המשקה על האדם ניכרת כבר לאחר שתייה של כמות מעטה. עיקר תפוצתה של הוודקה ברוסיה, במדינות מזרח אירופה ובסקנדינביה. רוב מקרי האלכוהוליזם במדינות אלו מקורם בשתיית וודקה. לוודקה מגוון השפעות בריאותיות, מזיקות ברובן, שעוצמתן תלויה בעיקר במינון המשקה ובגיל השותה.
שתיית וודקה עשויה לגרום לתחושה של התרוממות, שחרור ונינוחות וכן קירוב חברתי. במדינות שבהן נפוצה שתיית וודקה, יש למשקה תפקיד חברתי מרכזי. במדינות אלו, שבהן שתיית יין פחות מקובלת, נהוג ללוות את הארוחה בוודקה, ולהגיש וודקה בעת קבלת אורחים.
היסטוריה ואטימולוגיה.
קשה להצביע במדויק על מקורותיה של הוודקה, אך הסברה היא שמקורה ברוסיה או בפולין.
אחד ההסברים הנפוצים למשמעות השם "וודקה" הוא שבשפות הסלאביות הוא צורת הקטנה וחיבה של "וודה" (вода) - מים. עם זאת, מחקר בלשני אטימולוגי לא תומך בקביעה זו באופן חד משמעי. אפשרות אחרת היא שהמילה מגיעה מהפועל разводить - "לערבב נוזלים, לדלל"; למרות הדמיון בצליל, שורש המילה הזו הוא לא השורש של המילה вода, אלא של הפעלים הסלאביים вести, водити - "להוביל". אפשרות אחרת להופעת המילה היא aqua vitae (לטינית: מי החיים) - שם לטיני של משקה אלכוהולי שהיה נפוץ באירופה בימי הביניים; אם התאוריה הזו נכונה, אזי המילה וודקה, שמופיעה במספר מקורות עתיקים גם בצורת "вотка" ("ווטקה") נוצרה מהמילה הלטינית vita, "חיים" ולא aqua, "מים". (השם aqua vitae התגלגל לשפה הבלארוסית בצורת акавіта, אשר עדיין משמש כשם של משקה חריף מקומי.)
בשפות סלאביות מלבד הרוסית המילה וודקה מציינת את הסוג הרוסי של וודקה ולמשקאות מקומיים דומים יש מילים אחרות. כך, באוקראינית הוודקה המקומית נקראת הורילקה; מילה זו גזורה מהשורש של "горіти", "להישרף". באופן דומה לשם האוקראיני.
במחצית השנייה של שנות ה-70 התעוררה מחלוקת בקשר לזכותן של מדינות ברית המועצות לשעבר לשווק משקאות בשם "וודקה". בזמן המהפכה הרוסית היגרו מרוסיה מפעלים רבים, וביניהם יצרן הוודקה סמירנוף; כך הופרעה המסורת הרוסית בייצור חומר זה. מאז 1979 משתמשת רוסיה בסיסמה "רק וודקה מרוסיה היא וודקה רוסית מקורית"; מנגד, חוקרים פולנים טענו כי האזכור הראשון בכתב למשקה בשם וודקה נמצא דווקא במקורות פולניים מ-1405, בעוד שבמקורות רוסיים וודקה מאוזכרת רק החל מ-1751.
עם זאת, ישנם היסטוריונים הטוענים כי כבר במאה השמינית, ייצרו איכרים בפולין אלכוהול קפוא מיין.
דרכי שתיית הוודקה.
את הוודקה נהוג לשתות קרה כקרח בכוס שוט, בדרך כלל מוקפאת בעצמה. הטמפרטורה הנמוכה מאטה את התנדפות אדי האלכוהול מן המשקה ומקנה תחושה "חלקה" לשתייה.
בשל היותה תזקיק נייטרלי משמשת הוודקה לכיהול ("חיזוק") קוקטיילים. מפורסמים קוקטיילים על בסיס וודקה כמו בלאדי מרי ולגונה כחולה (עם ליקר קוראסאו).
לעיתים מערבים עם הוודקה משקאות אנרגיה, אך במינונים שונים עשויה להיות לכך השפעה בריאותית שלילית.
השפעות בריאותיות של שתיית וודקה.
נזקי האתנול.
וודקה היא משקה אלכוהולי בעל ריכוז גבוה של אתנול, וככזו היא גורמת לשכרות לאחר שתיית כמויות קטנות של המשקה. על פי הספרות הרפואית, צריכה מרובה של אתנול לאורך זמן גורמת לפגיעה בכבד, בלב, במערכת העיכול, במערכת העצבים, במערכת החיסונית, במערכת השריר-שלד ועלולה להביא לאלכוהוליזם. אתנול מסוכן במיוחד לנשים בהריון, משום שהוא פוגע בהתפתחות העובר וגורם לפיגור שכלי כתוצאה מתסמונת האלכוהול העוברית. שתייה לשוכרה בגיל ההתבגרות מזיקה במיוחד להתפתחות מערכת העצבים. בשנת 2006 הייתה תוחלת החיים של גברים ברוסיה 59.12 שנים לעומת 73.03 שנים בקרב נשים רוסיות. פער זה בתוחלות החיים ניכר בהשוואה למדינות מפותחות אחרות ומוסבר על ידי האלכוהוליזם הפושה בקרב גברים מזרח אירופאיים. ירידה בשכיחות מחלות הנגרמות משתיית אלכוהול היא הסיבה המרכזית לעלייה בתוחלת החיים של גברי רוסיה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
יתרונות האתנול.
ייתכן שצריכה קלה ומבוקרת של אתנול עשויה לשפר את מצבם הבריאותי של משתמשים מבוגרים ובריאים שאין להם מניעה רפואית לצרוך אתנול. נמצא באופן סטטיסטי שצריכה מתונה עד בינונית של אתנול מקושרת להארכת תוחלת החיים על ידי מניעת מחלות שונות, ונטען שהאתנול מסייע בהעלאת שיעור ה-HDL (הכולסטרול ה"טוב") בגוף.
אלכוהוליזם כתופעה חברתית.
ברוסיה, בארצות מזרח אירופה ובסקנדינביה קיימת תרבות של שתיית וודקה, ובארצות אלו רוב האלכוהול הנצרך הוא וודקה. משערים שכ-70% מהאלכוהול שנצרך ברוסיה מקורו בוודקה. הדבר נכון גם בקשר ליוצאי מזרח אירופה שהיגרו למדינות אחרות. במדינות מסוימות, ובראשן רוסיה, גורם האלכוהוליזם לעלייה ברמת הפשיעה.
הרעלת פורמלין.
וודקה היא משקה שזיופים שלו מופיעים לעיתים קרובות. בנוסף, כמויות רבות של וודקה מיוצרות באופן פרטי וללא פיקוח. בשני המקרים, הסכנה העיקרית היא הימצאות מתנול במשקה. מתנול הוא תוצר תסיסה של תאית שעלולה להימצא יחד עם חומרי הגלם של הוודקה. המתנול עובר מטבוליזציה בכבד על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז, ליצירת חומצה פורמית ופורמלין (פורמאלדהיד), רעל חזק הגורם לעוורון ולמוות. בעת ייצור מבוקר של וודקה, שאריות המתנול מסולקות בשלבי הסינון הרבים שנעשים בדרך כלל בעזרת פחם פעיל.
מותגי וודקה נודעים.
להלן מותגי וודקה בולטים (לפי סדר א"ב, רשימה חלקית):
הרצל