הפסיכולוג אלפרד אדלר היה מהתאורטיקנים הראשונים שהציעו, בתחילת המאה ה-20, שסדר הלידה במשפחה משפיע על אישיות האדם. אדלר טען שסדר הלידה במשפחה עשוי להשאיר רושם בלתי ישכח על סגנון החיים של האדם ועל דרך התמודדותו עם נושאים כמו עבודה, אהבה וחברות. על פי אדלר, בכורים "מודחים" ממעמדם המועדף כאשר הבן השני נולד, והדבר עלול להותיר השפעה ארוכת טווח על אישיותם. בני זקונים וילדים יחידים עלולים להיות מפונקים יתר על המידה, דבר העלול להשפיע גם כן על אישיותם בהמשך החיים. גורמים אחרים שיש לקחת בחשבון, לטענת אדלר, הם: הפרש הגילאים בין האחים, מספר הילדים במשפחה, והמצב הכלכלי של הוריהם.
מאז תקופתו של אדלר, השפעת סדר הלידה במשפחה על אישיותו של האדם הפכה לשנויה במחלוקת. בקרב הציבור הרחב רווחת האמונה שסדר הלידה במשפחה משפיע באופן נרחב על אישיותו של האדם, אך פסיכיאטרים ופסיכולוגים רבים מתנגדים לרעיון זה.
אחת התאוריות המודרניות על אישיות, משנות השמונים של המאה ה-20, טוענת שקיימות חמש תכונות אישיות הניתנות למדידה (מוחצנות, נועם הליכות, פתיחות מחשבתית, מצפוניות/מוכוונות, ויציבות רגשית); גישות מודרניות לגבי סדר הלידה במשפחה טוענות שהוא מהווה גורם המשפיע על חמש תכונות אלו. כך למשל טוען פרנק סולווי בספרו "נולד למרוד", כי ילדים בכורים הם יותר מצפוניים, יותר דומיננטיים מבחינה חברתית, פחות נעימי הליכות ופחות פתוחים לרעיונות בהשוואה לבני זקונים. עם זאת, מבקרים אחדים טוענים שהסברו של סולווי מופרך; כך נטען למשל בספר "פוליטיקה ומדעי החיים", שפרסומו נדחה בארבע שנים כתוצאה מאיומים משפטיים מצד סולווי, כיוון שהמהדורה הכילה ביקורת נוקשה על הסבריו.
מנת משכל.
מחקרים משנות השבעים מצאו קשר בין מנת משכל לבין סדר הלידה במשפחה, כך שבכורים השיגו תוצאות טובות יותר מאחים צעירים במבחני אינטליגנציה. חוקרים שונים הציעו הסברים לקשר זה. רוברט זיונץ הציע את תאוריית מודל הזרימה, לפיה ילדים בכורים נחשפים לדמויות בוגרות רבות יותר בשנים הראשונות לחייהם יחסית לילדים צעירים יותר, הם מבלים את שנותיהם הראשונות בדרך כלל באינטראקציה בתוך סביבה משפחתית גבוהה מבחינה אינטלקטואלית, ולכן הם נוטים להיות בעלי מנת משכל גבוהה יותר. דבר זה עשוי להשפיע גם על הילד השני במשפחה, וכך אפשר להסביר את הממצאים האובייקטיביים לגבי היתרון במנת המשכל שמקבלים הבכורים והילדים השניים. התאוריה מתייחסת גם לילדים יחידים לעומת ילדים בכורים - לפי התאוריה, ילדים בכורים יהיו בעלי מנת משכל גבוהה יותר מילדים יחידים, משום שיחידים לא השיגו את "האפקט הלימודי", שבו האח הבכור מלמד את אחיו הצעירים יותר ובכך זוכה לעיבוד מעמיק של המידע.
מבקריה של תאוריית מודל הזרימה של רוברט זיונץ טענו שהתאוריה לא מבחינה בין גודל המשפחה לבין סדר הלידה במשפחה. כך למשל נמצא במחקר מטה-אנליזה משנות השמונים, כי ילדים יחידים, בכורים, או בעלי אח אחד בלבד, משיגים תוצאות טובות יותר במבחני אינטליגנציה יחסית לאחים צעירים ולילדים במשפחות מרובות ילדים. ממצאים אלו ואחרים סותרים את הטענה בנוגע לקשר בין מנת משכל לבין סדר הלידה במשפחה, ומעלים כי קיימים גורמים משפיעים נוספים על האינטליגנציה בהקשר זה, כגון גודל המשפחה ויחסי הורה-ילד.
ב-2007 נערך מחקר ועלה שלאחים הבוגרים יש יתרון במנת המשכל על האחים הצעירים יותר. ממצא זה הוסבר על ידי ההנחה שהוריהם של הילדים נוטים לבלות יותר זמן עם האחים הבוגרים יותר מאשר עם אחיהם הצעירים.
נטייה מינית.
במחקרים נמצא כי לבן שני במשפחה, שיש לו אח בכור, קיים סיכוי הגבוה ב-33% להיות הומוסקסואל מזה של אחיו, והסיכוי עולה עם כל לידה של בן נוסף במשפחה, בעוד שכמות הבנות במשפחה אינה משפיעה. התאוריה המקובלת המסבירה ממצא זה גורסת כי בזמן ההיריון, בעוברים הזכריים קיים חלבון בשם HY המעורב בתהליכים הראשוניים של הפיכת המוח לזכרי יותר. כיוון שהחלבון נמצא רק בזכרים, המערכת החיסונית של האם מזהה אותו כגוף זר ומנסה לתקוף אותו. ככל שהמערכת החיסונית של האם נחשפת יותר לחלבון, כלומר - ככל שההריונות כוללים יותר עוברים זכרים, כך המערכת החיסונית תוקפת את החלבון בצורה יעילה יותר; כתוצאה מכך עשויה להתרחש פגיעה בתהליך הפיכת מוחו של העובר לזכרי, מה שעשוי לגרום להומוסקסואליות.
מראה אקוסטית
מראה אקוסטית היא מתקן המשמש להחזיר ולרכז גלי קול, אחד מסוגי האמצעים ששימשו בעבר לאיכון באמצעות קול, וכיום משמש ככלי להדגמת עקרונות פיזיקליים.
היסטוריה.
לפני מלחמת העולם השנייה והמצאת המכ"ם, נבנו מראות אקוסטיות סביב חופי בריטניה כדי לספק התרעה מוקדמת מפני תקיפות אוויריות. המתקנים המפורסמים ביותר עדיין עומדים על תילם במחוז קנט שבאנגליה, במקומות אחרים בבריטניה (ביניהם סנדרלנד, רדקר, בולבי), ובאי מלטה.
המראות בדנגנס, אשר בקנט, מוכרות גם כ"אוזניים מקשיבות", מורכבות משלוש מראות בטון שנבנו בשנות ה-20 וה-30. מכיוון שהן היו ניסיוניות נבנו מספר דגמים, האחת מוארכת, בגובה 5 מטר ובאורך 70 מטר, ושתי האחרות בצורת צלחת, וקוטרן בערך 4–5 מטרים. בנקודת המוקד שלהן הוצבו מיקרופונים שאיפשרו להבחין ברעש המטוסים המתקרבים ממרחק כמה קילומטרים בתוך תעלת למאנש. בתנאי מזג אוויר נוחים, המראות איפשרו להבחין ברעשים ממרחק של 20 עד 30 קילומטר, ובנוסף יכלו לזהות את הכיוון שלהם.
יעילותן של המראות הייתה חלקית, והמהירות ההולכת והגוברת של מטוסים בשנות ה-30 גרמה לכך שכאשר התגלו במראה, הם היו כבר קרובים מדי ליבשה כדי להתמודד איתם באופן אפקטיבי. פיתוח מערכות מכ"ם הובילו לסיום השימוש והפיתוח של הטכניקה. יחד עם זאת, השיטה, שבה תחנות איסוף מחוברות ביניהן כדי למצוא את מיקום האויב בשמים, הייתה לעזר בפיתוח מערכות המכ"ם הראשונות, שהיו בין הגורמים שעזרו לבריטניה לנצח בקרב על בריטניה.
כיום מראות אקוסטיות משמשות ככלי להדגמת עקרונות פיזיקליים, וניתן למצוא כמוהן בעיקר במוזיאוני מדע. בישראל בין השאר יש בגן המדע שבמכון ויצמן, במוזיאון המדע בחיפה ובחמד"ע.
מחסום (צה&quot;ל)
מַחְסוֹם צה"לי (או חֲסִימָה, ראו בהמשך) הוא שיטת פעולה הכוללת מכשול או תחנת בידוק ביטחוני המוקם על ידי צה"ל, לשם בקרה ובידוק לעוברים בדרך מסוימת ברגל או ברכב. למחסומים מטרות שונות - אלו הממוקמים על או סמוך לקו הירוק מיועדים לשלוט בתנועה פלסטינית אל ישראל וממנה: עובדים יומיים, מבקרים, משלוחי סחורות וסיכול מעבר חשודים בפעילות טרור. מחסומים הקיימים בתוך שטחי יהודה ושומרון, נועדו בעיקר לאפשר שליטה ביטחונית בשטח, מניעת כניסת ישראלים לשטחי A והגנה על כבישים והתנחלויות.
בתקופת האינתיפאדה השנייה היו המחסומים חלק מהמערך למניעת פיגועי טרור, לצד אמצעים אחרים כגון גדר ההפרדה. פלסטינים רבים טוענים שהמחסומים ביהודה ושומרון מפרים את חופש התנועה שלהם וכן זכויות אדם נוספות.
היסטוריה.
מאז שנת 1972, בוטלו הצווים על סגירת השטחים, וניתנו לתושבי השטחים הפלסטינים היתר עבודה והיתר מעבר כללי, שאיפשר להם לעבוד בישראל, או להעתיק את מקום מגוריהם מאזור יהודה ושומרון אל חבל עזה ולהפך. בשלהי שנת 1987, לאחר פרוץ באינתיפאדה הראשונה, ובייחוד משנת 1989, הוטלו הגבלות על מעבר התושבים הערבים של יהודה והשומרון וחבל עזה אל ישראל. החל מחודש ינואר 1991, בזמן מלחמת המפרץ, בוטל אישור המעבר הכללי, ורק אישורי מעבר אישיים היו בשימוש. החוקים הוחמרו לאחר-מכן, כתגובה לפיגועי טרור, והחל ממרץ 1993 הוקמו מחסומים שנועדו לשימוש בעת הטלת סגר כללי על השטחים.
סגר מוחלט (בו אישורי המעבר של הפלסטינים מהשטחים אל תחומי ישראל בטלים) וסגר פנימי (מצור או עוצר על יישובים מסוימים), היו מופעלים לסירוגין אחר פיגועי טרור או פגיעה באנשי כוחות הביטחון. הם היו מופעלים גם למטרת מניעת פיגועים, במידה והיו התרעות מודיעין ביטחוניות, או בעת חגים יהודיים.
בשנים שלאחר הסכמי אוסלו (1994 עד 1997) התרחש גל טרור שכלל סדרה של פיגועי התאבדות גדולים בהם נרצחו מאות יהודים, ובתגובה הוקמו מחסומים נוספים. בעקבות פרוץ האינתיפדה השנייה בשנת 2000 והתקפות הטרור והגרילה התכופות, הצרת צעדיהם של התושבים הפלסטינים בשטחים על ידי צה"ל התחזקה מאוד והפכה להיקפית וממושכת יותר, ומאות מחסומים מסוגים שונים הוקמו.
בשנת 2005, בעקבות דו"ח מבקר המדינה הוחלט על הקמת רשות מעברים יבשתיים ואזרוח המעברים. לאחר סיום האינתיפאדה החל מהלך של שיפוץ המחסומים, תוך כדי חלוקתם לשלבים שונים, שילוב אולמות המתנה ומיזוג אוויר, מתוך כוונה להפחית את החיכוך בין האוכלוסייה הפלסטינית לבין חיילי המחסום. כמו כן ניכרת מגמה מצד כוחות הביטחון לכנות חלק מהם בשם "מעבר" או "מסוף מעבר".
החל משנת 2008, עקב רגיעה חלקית בפיגועי ההתאבדות בתחומי ישראל, שיפור במצב הביטחוני ביהודה ושומרון והחזרת התיאום החלקי עם מנגנוני הביטחון הפלסטיניים בגדה, החליטו הממשלה וצה"ל על סדרת הקלות משמעותיות בהגבלות התנועה שהוטלו על הפלסטינים. במהלך השנה הסיר צה"ל חסימות פיזיות, וכן 140 מחסומי-דרכים ושמונה מחסומים מרכזיים. זאת למרות חששות אצל חלק מהישראלים, וטענות כי הסרת המחסומים תביא להתגברות הפיגועים. עד 2011 דווח על הסרת מאות מחסומים מסוגים שונים באזור יהודה ושומרון.
בפברואר 2019 הודיע צה"ל על הקמת 27 מעברים ביומטריים, שבהם משולבים אמצעים מתקדמים כמו זיהוי פנים.
נכון לשנת 2021, כל המחסומים בגדה המערבית שודרגו והוחלפו למחסומים חדשים עם מעברים נוחים שמאפשרים כניסה המהירה לעובדים הפלסטינים שנכנסים לארץ.
סוגי מחסומים.