על פי דו"ח שהוגש על ידי שגרירות ארצות הברית בסיירה לאון ב-2011 נקבע כי,"רבים מתושבי סיירה לאון מאמינים כי הומוסקסואליות נהוגה אך ורק על ידי זרים, או באמצעות תמריצים של זרים. ההנחה היא שהומוסקסואלים או מעתיקים מנהגים מערביים, או מונעים על ידי כלכלה. מספר תושבי סיירה לאון, אפילו עם חשיפה ניכרת לתרבות המערב, הצהירו כי הומוסקסואליות אינה קיימת במקום, וכל המקרים נובעים ישירות מהשפעה מערבית. תושבי סיירה לאון המעטים שהודו כי הם מכירים מישהו שהם מאמינים שהוא הומוסקסואל אמרו שבשום מקרה אף אחד לא יודה בכך בגלוי, ואם כן, ידחה על ידי משפחותו וחבריו ואף יאוים על ידי חברי הקהילה. בעוד שסטיגמות חברתיות שומרות על תושבי להט"ב ב-"ארון", לא קיים "ציד מכשפות" נגד הומוסקסואלים וזאת במדינה שבה יש לקהילות ישנו ציד מכשפות בפועל".פוליטיקאים, מפלגות פוליטיות וארגונים פוליטיים בסיירה לאון נמנעים מהצהרות פומביות על זכויות להט"ב או יוצאים בהתנגדות להן על רקע דתי. חברי קהילת הלהט"ב בסיירה לאון החלו לפעול למען זכויות להט"ב בשנת 2002, עם הקמת עמותת כבוד.
בשנת 2004, הפעילה פאניאן אדי נרצחה אשר הייתה למייסדת של ארגון זכויות הלהט"ב הראשון בסיירה לאון, האגודה למען לסביות והומואים בסיירה לאון. לפי הדיווחים הראשוניים, מספר גברים אנסו ורצחו אותה באכזריות במשרדה במרכז פריטאון. פעילי זכויות אדם רבים האמינו שהיא נועדה להיותה הקורבן בגלל נטייתה הלסבית ובשל עבודתה למען נשים וקהילת הלהט"ב. חטיבת החקירה הפלילית של משטרת סיירה לאון, לעומת זאת, אמרה ב-2005 כי אין ראיות לאלימות מינית אשר הופנתה כנגד אדי וכי לא ניתן להאשים את הרצח ממניעי הומופוביה. לבסוף, מי שהואשם ברצח היה "עובד ממורמר שגב' אדי פיטרה שבועות לפני הרצח" אשר דווח כי "איים לנקום בה".
בשנת 2011, הממשלה, באמצעות התוכנית הלאומית לבקרת איידס/HIV, ערכה את המחקר הראשון שלה אי פעם על גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM).
ראש ממשלת הממלכה המאוחדת דייוויד קמרון הצהיר באוקטובר 2011 כי המדינה רשאית למנוע סיוע ממדינות אשר אינן מכירות בזכויות להט"ב. בתגובה, סגן שר ההסברה, שקה טרוואלי, אמר לתקשורת בנובמבר 2011 כי "לא ייתכן שנכשיר בנישואים חד מיניים מכיוון שהם נוגדים את התרבות שלנו". נשיא הכנסייה המתודיסטית בסיירה לאון, הבישוף ארנולד טמפל, הצהיר באומרו כי "הכנסייה בסיירה לאון תעשה כל מה שאפשר כדי להגן על הדמוקרטיה, אבל הערכים שלנו לא יקבלו את הקריאה מאדון קמרון למדינות חבר העמים... לקבל את הנוהג של לסביות וגאהיזם. אנו קוראים לממשלה להודיע למנהיג הבריטי ששיטות אלו אינן מקובלות ואנו מגנים זאת מכל וכל. אין לראות באפריקה יבשת הזקוקה להשפעה מהשטן מכיוון שהערכים שלנו שונים לחלוטין".
דו"ח זכויות האדם של משרד החוץ האמריקאי לשנת 2012 קובע כי,ישנו חוק משנת 1861 האוסר על פעילות הומוסקסואלית של גברים (תחת הקטגוריות "מעשה סדום" ו-"פשעים נגד הטבע"). עם זאת, אין איסור חוקי על פעילות הומוסקסואלית נשית. חוק 1861 נושא עונש של מאסר עולם בגין "תקיפה מגונה" בזכר או 10 שנים על ניסיון תקיפה שכזו. עם זאת, החוק לא נאכף בפועל. במהלך הסקירה התקופתית האוניברסלית של המדינה בפני מועצת זכויות האדם של האו"ם במאי 2011, התובע הכללי אמר לקבוצת העבודה כי כלל האנשים במדינה יהיו מוגנים ללא קשר לנטייתם המינית. עם זאת, הממשלה דחתה לאחר מכן שלוש מתוך 129 המלצות קבוצת העבודה, בהן שניים הקוראות לבטל את הפללתה של כל פעילות מינית בהסכמה בין מבוגרים ואחת הקוראת לחקיקה לאיסור אפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית. למרות היעדר אכיפה של חוק 1861, המשטרה המשיכה להטריד, לעצור, להכות ולדחות אנשים שנתפסו כחברים בקהילת הלהט"ב. גברים הלבושים כנשים נשלחו למעצר, ועברו הטרדה והשפלה פומבית אך לא הואשמו רשמית בשום פשע או עוון. מספר ארגונים, בהם "DignitySL" והסניף המקומי של "Why Can't We Get Married.com", פעלו עבור תמיכה בזכויות להט"ב, אך שמרו על פרופיל נמוך מאוד. מצעדי גאווה וגילויי סולידריות פומביים אחרים לא יכלו להתקיים בבטחה. אפליה חברתית על בסיס נטייה מינית התרחשה כמעט בכל תחומי החיים של הומואים ולסביות גלויים, ורבים בחרו לקיים יחסים הטרוסקסואלים ויחידות משפחתיות כדי להגן על עצמם. בתחומי התעסוקה והחינוך, נטייה מינית הייתה הבסיס לטיפול פוגעני, שהוביל אנשים לעזוב את עבודתם או את מסלולי הלימוד שלהם. לגברים הומוסקסואלים ולסביות היה קשה לקבל שירותי בריאות בשל החשש שזכויות הסודיות שלהם יזכו להתעלמות אם יהיו כנים לגבי מחלותיהם. דיור בטוח היה גם כן בעיה עבור תושבי להט"ב. משפחותיהם של חברי הקהילה התנערו לעיתים קרובות מילדיהם ההומוסקסואלים, מה שהוביל חלק מתוכם לפנות לזנות כדי לשרוד כלכלית, בעוד מבוגרים עלולים לאבד את חוזה השכירות שלהם אם נטייתם החד-מינית תהפוך לידועה בציבור. נערות ונשים לסביות היו גם כן קורבנות של "אונס מתקן" שיזמו בני משפחן במאמץ לשנות את נטייתן המינית להטרוסקסואלית. על פי הדיווחים, קבוצות דתיות קידמו אפליה נגד חברי קהילת הלהט"ב".
סמנטורול
סמנטורול (ברומנית:Sămănătorul או Semănătorul - בתרגום: "הזורע") היה מגזין לספרות ולפוליטיקה שיצא לאור ברומניה בין השנים 1901–1910. הוא יוסד על ידי הסופר אלכסנדרו ולאכוצה והמשורר ג'ורג'ה קושבוק והוא נודע כשופר למסורתיות, הנאו-רומנטיקה והלאומנות הרומניים שבתחילת המאה ה-20. האידאולוגיה של המגזין, הידועה כ"סמנטוריזם" ( Semănătorism או Sămănătorism) התגבשה אחרי שנת 1905 כשההיסטוריון ותאורטיקן הספרות ניקולאיה יורגה התמנה לעורך הראשי. "סמנטורול" נבדל משאר החוגים השמרניים הרומנים בגישתו הפופוליסטית, הביקורת על הקפיטליזם וזיקתו לחברה הכפרית, אולם גילה גם השקפות משותפות עם קודמו השמרני, החוג ז'ונימיה, בייחוד בהסתגיויותיו כלפי ההתמערבות. במקביל, האג'נדה הימנית שלו עמדה בניגוד לחוג ה"פופורניסטים", חוג פופוליטסי רומני אחר, בעל אידאולוגיה מושפעת על ידי הסוציאליזם אך גם היא מתנגדת לתהליכי העיור המזורז. היו עם זאת רבים שהשתייכו לשני החוגים: הסמנטוריסטי והפופורניסטי. הקשר של הסמנטוריזם למפלגה הלאומית ליברלית היה דו-ערכי כפי שהוכיחו מחד הברית בין "סמנטורול" ולפוליטיקאי הלאומי ליברלי ספירו חארט ומאידך הוקעתו המפורשת של הליברליזם הרומני על ידי יורגה.
"סמנטורול" פרסם הרבה יצירות פולקלור, תעודות היסטוריות, דפים לא ידועים מיצירתו של המשורר הלאומי והמסאי השמרן הרומני מיכאי אמינסקו, וכן פירושים לכתבי הקלסיקונים של הספרות הרומנית, תרגומים מהספרות העולמית וכו'.
עד ל-29 בדצמבר 1902 מנהלי המגזין היו קושבוק וולאכוצה. בהמשך המגזין נוהל על ידי ועד מערכת בראשות אילאריה קנדי. בין מאי 1905 לאוקטובר 1906 בראש המגזין עמד ניקולאיה יורגה, יחד עם המשורר שטפאן אוקטביאן יוסיף, מיכאיל סדוביאנו ויון סקורטו. אחרי התפטרותו של יורגה, הצטרפו למדור הספרותי דימיטריה אנגל וקונסטנטין סנדו-אלדיה ולמדור המדעי הגאולוג גאורגה מונטיאנו מורגוץ'. בשנים 1908–1909 נוהל העיתון על ידי אאורל ק. פופוביץ'.
עם הכותבים החשובים במגזין "סמנטורול" נמנו יואן א. בסרבסקו, יואן ברטסקו-ווינשט, אמיל גרליאנו, יון אגרביצ'אנו, ג'ורג'ה טופרצ'אנו, יון מינולסקו, אלנה פאראגו, קץ מולדובנו, אמיל איסאק ואחרים.
השבועון קידם אידיאליזציה של ההיסטוריה המקומית, ביסס את האידיאלים האסתטיים שלו על יצירתו של מיכאי אמינסקו ופרסמה את עצמה כשופר של הרומנים הנרדפים בטרנסילבניה ובאזורים אחרים בשליטת אוסטרו-הונגריה. האירדנטיזם והבקורת על הממסד הפוליטי והתרבותי הפכו את "סמנטורול" לאכסניה מושכת את האינטלקטואלים הרומנים מממלכת רומניה ואזורים הסמוכים. האסכולה הספרותית הסמנטוריסטית שהתגבשה בעיתון התנגדה בדרך כלל למודרניזם בספרותס ולאסתטיקה של האומנות המודרנית, אולם הייתה יותר סובלנית כלפי הסימבוליזם. עם הזמן היא ארחה בדפי המגזין תת-קבוצה של התנועה הסימבוליסטית ברומניה.
על אף הזמן הקצר שבו הופיע, השפיע "סמנטורול" השפעה רבה על הספרות הרומנית אחריה ועל התרבות הרומנית בכלל. מורשתו עמד במרכז בוויכוחים שנמשכו בזירה התרבותית לאורך המאה ה-20 בין הדבקות במסורת למודרניזם. בעוד שיורגה בעצמו ניסה להחיות אותו במגזינים Drum Drept (דרך ישרה) ו-Cuget Clar (משחבה בהירה) אומץ הסמנטוריזם על ידי זרמים מסורתיים או כפריים אחרים, ותרם לעקרונות התרבותיים של קבוצות הימין הקיצוני והפשיטסיות המקומיות. בתקופה שבין מלחמות העולם הייתה לסמנטוריזם השפעה משמעותית בחבל בסרביה (המחולק בימינו בין רפובליקת מולדובה לאוקראינה). על האידאולוגיה הסמנטוריסטית נמתחה לא פעם בקורת על עידוד ההתבדלות והקסנופוביה, וכן על הפלירטוט עם האנטישמיות. בתחום הבקורת הספרותית והאמנותית המונח "סמנטוריזם" קיבל קונוטציות שליליות, ככינוי לשימוש בקלישאות פסטורליות ופטריוטיות.
לקריאה נוספת.
(ואלריו רפיאנו - "סמנטורול לפני מאה שנה" - ב"מגזין איסטוריק" דצמבר 2001)
מרקוח
מרקוח, הידוע גם בשם מלאנז' או סם (באנגלית: Melange או Spice) הוא סם פסיכדלי בדיוני המופיע ביקום של חולית ומספק למשתמשים בו תוחלת חיים ארוכה, עוצמת נעורים, מודעות גבוהה ולעיתים אף כוח לחיזוי העתיד. הרעיון הומצא על ידי הסופר פרנק הרברט עבור עבודותיו בסדרת הספרים חולית.