כדי להיות משוואה מושלמת על כל תת-משחק להיות בשווי משקל נאש.
הכנסת מעט רעש לתת המשחק תוציא אותו באופן מסתבר מכלל סכנה של היתקעות במעגל של בגידה.
תת משחק שהוא אכן משוואה מושלמת הוא מידה כנגד מידה של תשובה, בה המגיב מעדיף באופן מובנה את שיתוף הפעולה בבחנו את המצב הכללי של שני הצדדים שיבוא לאחר פעולתו, ולא רק את מעשיו הקודמים של השני. "שיווי משקל על חודו של תער" מוגדר כשיווי משקל הקיים רק בערכים חיצוניים (אקסוגניים) מסוימים ומעטים. כל שינוי בערכים אלו, אפילו הקטן ביותר, יבטל את שיווי המשקל.
לדוגמה:
במקרה של X = 0, אין שינוי רווחי השונה מ (רד, שמאלה) או (עלה, ימינה). אבל עם ערך X משתנה ולו במידה הקלה ביותר, זעיר ככל שיהיה, אזי המשוואה כבר אינה בשיווי משקל. הופך רווחי לעלות, אם ל-X יש ערך של 0.000001 במקום אפס. כך משוואה זו "בלתי יציבה".
כדי להתגבר על כך אפשר להשתמש בתכסיס מידה כנגד שתי מידות בו נוקמים רק אחרי שתי בגידות, ובשאר שומרים על אמון.
מידה כנגד מידה סלחנית - הוא תכסיס שבו מוכנסים "רחמים" כדי למנוע את "מעגל האימה" של אי-שיתוף הפעולה. כאשר הצד השני בוחר לבגוד, הצד האוחז בתכסיס נותן מדי פעם חלון הזדמנות, ולא נוקם, אלא ממשיך לבחור באימון. ההסתברות הנדרשת של הסלחנות המוֹחלת כדי להשיג תוצאה של שיתוף פעולה תלויה בתכסיס הננקט בידי הצד השני, הקובע למעשה את "מידת בוגדנותו".
מידה כנגד מידה מתאימה רק במצב תחרותי, אבל אם במצב של משימה קבוצתית, או התנהגות בין חברים, נדרשת סלחנות חוזרת ונשנית וייתכן שכדאי לנקות בגישה אחרת לחלוטין. מקרים רבים של מצבי ההחלטה במציאות, כלומר בעולם האמיתי, אינם מצבים של תחרות מוחלטת, ולכן לא מתאימים לגישת מידה כנגד מידה.
מידה כנגד מידה, גם בצורתה הלא סלחנית, גוררת אחריה מצב של אמון חלק מהזמן ואצל חלק מהצדדים, אלא אם (בהסתברות של אחד מתוך שאר ארבעת המצבים) שני הצדדים מחליטים על בגידה. התכסיס בכל זאת סלחני יותר מאשר גישת "ההדק העגום" על פיו ברגע שיש בגידה על ידי הצד השני, לעולם נמשיך לנקום. (תכסיס ההדק העגום נקרא בספרו של אקסלרוד "פרידמן", על שם חיים זאב (ג'יימס וולף) פרידמן אשר כתב מאמר עליה.
וולאיטה (שפה)
וולאיטה היא שפה אומוטית בקבוצת-השפות אומטו, המדוברת באתיופיה באזור וולאיטה ובחלקים אחרים במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. זוהי שפתם הילידית של בני העם וולאיטה.
שמה של השפה נכתב בגרסאות תעתיק שונות, כולל Wolaitta, Wolaita, Wolayta, Welayta. השפה נקראת בשמות אחרים על פי המקום בו היא מדוברת, כולל: בּאלְטָה, בּוֹרוֹדָּה, גאנְטָה, אוֹצ'וֹלּוֹ, אוּבָּה.
הערכות האוכלוסייה משתנות מאוד, כיוון שלא הוסכם היכן עוברים גבולות השפה. משום כך, קיימות טענות סותרות לגבי היקף תפוצתה של וולאיטה. יש הטוענים כי הווריאנטים הלשוניים מֵלוֹ, אוֹיְדָה (Oyda) וגָמו-גוֹפָה-דָאוּרוֹ הם רק ניבים של וולאיטה ולא שפות בפני עצמן, אך רוב הרשויות, כולל אתנולוג והתקן הלשוני הבינלאומי מגדירות אותן שפות נפרדות. גם קהילות הדוברים השונות מחשיבות אותן שפות נפרדות. לגבי הווריאנט לָאהָה (Laha), בלנץ' (Blench) רשם אותו כשפה נפרדת, בעוד שהייוורד (1990) תיאר אותו כ"קרוב" לוולאיטה, והוא אינו כלול בקטלוג אתנולוג.
וולאיטה נכתבה לראשונה במערכת כתב מבוססת-לטינית, מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, כאשר הארגון המיסיונרי האמריקאי לסודן "Sudan Interior Mission" יצר לראשונה את הכתב לשפה. הכתב עודכן מאוחר יותר, וב-1981 הסתיים פרויקט תרגום הברית החדשה וב-2002 התנ"ך כולו. זו הייתה אחת השפות הראשונות שהחונטה הצבאית האתיופית בחרה עבור קמפיין האוריינות שלהם (1979–1991), לפני כל שפה דרום-אתיופית אחרת. גאוותם של בני וולאיטה בשפתם הכתובה הובילה לתגובה עוינת ביותר ב-1998, כאשר ממשלת אתיופיה הפיצה ספרי לימוד שנכתבו בשפה המתוכננת וֵּגָגוֹדָה (Wegagoda), המבוססת על מיזוג וולאיטה עם כמה שפות קרובות. כתוצאה מההתנגדות, הופסק השימוש בספרי הלימוד בווגגודה, והמורים חזרו להשתמש בספרי הלימוד בוולאיטה.
סטטוס השפה.
וולאיטה היא השפה הרשמית באזור וולאיטה באתיופיה. קטלוג "אתנולוג" מצטט סטטיסטיקה, שלפיה 5% עד 25% מהאוכלוסייה יודעים קרוא וכתוב בשפה זו.
פונולוגיה.
עיצורים.
וקאסה (Wakasa 2008) תיאר את העיצורים הפונמיים הבאים עבור וולאיטה. (בנוסף, הוא רשם את העיצורים המלועלעים [], אך למעשה אלה צרורות עיצורים של עיצור אפי/מקורב + עיצור לועי, הנכתבים בוולאיטה "m7, n7, l7" בהתאמה).
בטבלה כאן נתונים המובאים בסוגריים משולשים הם בכתב וולאיטה, ולא בכתיב הפונטי הבינלאומי.
שני עיצורים דורשים דיון נוסף. הצליל הנכתב בוולאיטה ⟨nh⟩ תואר על ידי וסאקה (Wakasa 2008: 44) כעיצור חוכך סדקי מאונפף [h̃] שהוא נדיר ביותר ומופיע רק בשם עצם קיבוצי אחד, במילת קריאה ובשני שמות-עצם פרטיים. מעמדו של העיצור שנכתב ⟨D⟩ הוא כפי הנראה במחלוקת: אדמס (1983: 48) ולמברטי וסוטיל (1997: 23, 25-26) טענו כי הוא עיצור מפונם, כלומר כנראה נהגה . אך על פי וקאסה (2008: 62), עיצור זה אינו מפונם, אלא מסודק.
תנועות.
בוולאיטה יש חמש תנועות, כל אחת קצרה וארוכה:
My Love
דראפט ה-NBA 2021
עדן בן-זקן
ג'וש גידי
ג'ושוע "ג'וש" גידי (באנגלית: Joshua "Josh" Giddey; נולד ב -10 באוקטובר 2002) הוא כדורסלן אוסטרלי, המשחק בקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA.
קריירה מקצועית.
אדלייד 36' (2020–2021).
ב־12 במרץ 2020 חתם גידי באדלייד 36' מליגת הכדורסל האוסטרלית (NBL) כחלק מתוכנית הכשרה של הליגה לעזור לצעירים להתקדם ל-NBA, ובכך הפך לשחקן האוסטרלי הראשון שהיה חלק מהתוכנית. גידי דחה הצעות ממספר מכללות, כולל מאוניברסיטת אריזונה. גידי שוחרר מסגל הקבוצה ב-17 במאי 2021 כדי להתכונן לדראפט ה-NBA 2021, וסיים את העונה עם ממוצעים של 10.9 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-7.6 אסיסטים למשחק ב-28 משחקים שנערכו. הוא נבחר לרוקי השנה של הליגה.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר (2021 –הווה).
ב־27 באפריל 2021 נרשם גידי לדראפט ה-NBA 2021. בדראפט עצמו, נבחר גידי במקום השישי על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ב-2 בינואר 2022 הפך גידי לשחקן הצעיר ביותר שרושם טריפל דאבל ב-NBA לאחר ששבר את שיאו של לאמלו בול.
מועדון קריאה
מועדון קריאה הוא קבוצה של אנשים המתכנסת במטרה לדון בנושא מסוים או ברשימת קריאה מוסכמת. מועדוני הקריאה נפגשים בקביעות, בדרך כלל פעם בחודש. מועדוני הקריאה יכולים להתמקד בביקורת ספרותית או בנושאים פחות אקדמאים. חלקם מתרכזים בז'אנר מסוים כמו רומנטיקה או אימה. יש אף מועדוני ספרים המוקדשים לסופר או לסדרה.
היסטוריה.
לא ידוע בבירור מתי החלו לפעול מועדונים אלו. המקדימים ביותר רואים את התלמידים שהתקבצו סביב סוקרטס ודנו בטקסטים פילוסופיים, ובדיאלוגים שניהל אפלטון עם תלמידיו את מועדוני הקריאה הקדומים. ניתן לזהות אפיונים של מועדוני קריאה גם בדפוסי הלימוד היהודי המסורתי, מאז חתימת התנ"ך דרך יצירת התורה שבעל-פה: המשנה והתלמוד ועד ימינו. באנגליה של סוף המאה ה-18 והמאה ה-19 היו נפוצים מועדני ג'נטלמנים. מועדונים אלו היו מיועדים לגברים מהמעמד הגבוה בלבד.
אן האצ'ינסון ידועה כאישה הראשונה שהקימה מועדון לנשים בשנת 1634. היא אספה את הנשים כבר על סיפון האנייה בדרכה מאנגליה למפרץ מסצ'וסטס. הקבוצה עסקה בנושאים דתיים. על אף שגם בארצות הברית המשיכה אן האצ'נסון במפגשי הנשים, ואף גברים השתתפו בכינוסים אלו, ליוזמה זו לא היה המשך.
התכנסות הנשים במטרה לדיון בספרים החלה כבר במחצית הראשונה של המאה ה-19. אך רק לאחר מלחמת האזרחים תפסה התנועה אחיזה ממשית בארצות הברית. עד מהרה, שימשו מועדני נשים אלו לדיון בנושאים שונים, אולי בעקבות השפעת הקמת מועדון סורוזיס. בשנת 1868, סורבו עיתונאיות וסופרות להשתתף במשתה שערכה אגודת העיתונאים הגבריים לכבוד צ'ארלס דיקנס. הדחייה גרמה לג 'יין קנינגהאם קרולי, עיתונאית בניו יורק טריבון להקמת המועדון. הקבוצה עסקה בפוליטיקה, היסטוריה ונושאים שונים אחרים.
השפעת הקבוצה הייתה רבה, ובעקבותיה הקמת ארגונים למען נשים, על ידי נשים תפסה תאוצה. מלבד דיון בספרים, הן עסקו במבחר נושאים אינטלקטואליים ואירועים אקטואליים. הן התארגנו לביצוע רפורמות חברתיות ברמה המקומית, הממלכתית והלאומית, הרבה לפני שקיבלו את זכות ההצבעה בקלפי. יש לזכור כי בשנים אלו נמנעה מהנשים הזכות ללמודים גבוהים ומועדוני הנשים מילאו את הצורך האינטלקטואלי בלמידה.
ההערכה היא שעד סוף המאה התשע-עשרה, היו יותר משני מיליון נשים אמריקאיות בחברות ספרותיות, ורוב הספריות הציבוריות בארצות הברית נוסדו על ידי סוגים אלה של קבוצות נשים. אגודות ספרותיות פעלו לעיתים קרובות כקבוצות הכשרה לנשים שלימים הפכו מעורבות בתנועות הסופרג'יסטיות .
בעת המודרנית.
למרות המדיה התקשורתית הרבה הסובבת אותנו, בחינתם של שינויים ארוכי טווח לגבי תדירות הקריאה מלמדת, כי אין פגיעה אנושה והקריאה כהתנהגות סוציו-תרבותית ממשיכה להתקיים ולפרוח. סקרים מראים ש 81% מכלל האוכלוסייה היהודית ו 93% מכלל האוכלוסייה הערבית מגדירים את עצמם כקוראים. אחוז זה גבוה מממוצע מדינות ה-OECD. נשים קוראות יותר מגברים: בעוד שכמחצית מהנשים ( 47% ) קוראות ספרים, סיפורת או ספרי עיון לפחות פעם בשבוע, רק כשליש מהגברים (34% ) קוראים ספרים באותה תדירות. 93% ממשתתפי מועדוני הקריאה הן נשים.