בתור אדם פרטי תואר אמאן כטיפוס אגרסיבי, כעוס ובריוני, ובעקבות קומתו הנמוכה אף נקרא לעיתים בשם . ייתכן כי מזגו החם תרם להצלחתו כאיש עסקים וכמנהל היות שהשקיע את מירב מאמציו בנביחת פקודות, הטלת לחץ על עובדיו, ודחיפתם לעמול קשה יותר. בעת ובעונה האחת הייתה זו גם הסיבה לכישלונו כפוליטיקאי, תפקיד אשר דרש מחשבה שלווה יותר. הבעתו בכתב לא הייתה מוצלחת גם היא יתר על המידה, במיוחד לאחר שאיבד את ידו השמאלית בתאונת ירי במהלך מסע ציד עם חברו פרנץ ריטר פון אפ ב-1931.
בחלוף הזמן מימש אמאן אסטרטגיה פרי המצאתו לצורך השתלטות על אמצעי העיתונאות הגרמנית, אשר פעלה במתכונת דו שלבית: ראשית, מתוקף תפקידו הרשמי כנשיאה של לשכת העיתונאות, השתמש בסמכותו על מנת לאסור על פעילותם של עיתונים שפרסומיהם לא עלו בקנה אחד עם האידאולוגיה הנאצית, או שלא תמכו באופן מלא במשטר הנאצי. שנית, כראש בית ההוצאה לאור של המפלגה, רכש את כל בתי העסק שהפעילו את אותם עיתונים במחירים נמוכים מאוד, לעיתים במעין מכירות פומביות או מכרזים, בהן היה הוא המציע היחיד.
עד לשנת 1942 כבר נמצאו בבעלות הזנטרל פרלאג כ-80 אחוזים מכל העיתונים הגרמנים במדינה. יחד עם ההכנסות שצבר מפרסום ספרו של היטלר, מיין קאמפף, הפך בית ההוצאה לאור שברשותו של אמאן לאחד הגדולים ביותר בכל הרייך, ובעולם.
רוב פעילותו של אמאן התרחשה במינכן, בה נמצאו מגוריו ומשרדיו, והוא נהג לנסוע לברלין רק לעיתים רחוקות, ולמטרות עסקיות בלבד. כאשר ביקר בעיר הבירה תמיד הוזמן להצטרף להיטלר ופמלייתו, אשר סעדו את ארוחות הצהריים שלהם בקנצלרית הרייך.
משפטי נירנברג.
בתום מלחמת העולם השנייה נעצר אמאן בידי כוחות בעלות הברית. במשפטו הורשע בתור האופטשולדיגר, דהיינו משתף פעולה עם המשטר הנאצי, ונידון ב-8 בספטמבר 1948 לעשר שנות מאסר בעבודות כפייה. הוא שוחרר כעבור חמש שנים, ב-1953, לאחר שכל הונו, רכושו וזכויותיו הפנסיוניות נשללו ממנו, ומת בעוני רב ב-30 במרץ 1957, במינכן, גרמניה המערבית.
ביזת יצירות אמנות.
גילה ב-2014 ארבעה עשר יצירות אמנות באוסף אשר נחשדו כי היו שייכות בעבר לאמאן. היצירות נוספו לאוסף ב-1945, אולם מוצאן המדויק נותר לא ידוע, וייתכן שנבזזו בידי הנאצים. הקרן הגרמנית לאמנות אבודה הוסיפה את הפריטים, שחלקם צוירו או פוסלו בידי האמנים פרנץ פון שטוק, פרידריך קולבאך, , ואחרים, למאגר המידע של אתר האינטרנט שלה.
יחסי הודו–קזחסטן
יחסי הודו–קזחסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של קזחסטן. חשיבות היחסים הדיפלומטיים עלתה ב לאחר שנשארו תחילה פסיביים בשנות ה-90. שתי המדינות שואפות לפתח שותפות מסחרית ואסטרטגית נרחבת באזור מרכז אסיה.
היסטוריה.
הודו הכירה בעצמאותה של קזחסטן מברית המועצות לאחר פירוקה של האחרונה ב-1992, למרות היותה אחת מבעלי הברית הידידותיים הקרובים ביותר עם הסובייטים במהלך רוב המלחמה הקרה. בשנים האחרונות, הודו ביקשה להגביר את המסחר והקשרים האסטרטגיים שלה עם קזחסטן, שהיא המדינה השנייה בגודלה ברפובליקות הסובייטיות לשעבר ותופסת שטח גדול במרכז אסיה עם מאגרי נפט, גז טבעי ומינרלים נרחבים. הודו ביקשה להרחיב את הקשרים לאחר הדאגה הגוברת מהצמיחה של ההשפעה הכלכלית והאסטרטגית של הרפובליקה העממית של סין. בשנת 2002 ערך נורסולטן נזרבייב ביקור רשמי בהודו, ובאותה שנה השתתף ראש ממשלת הודו, אטאל ביהארי ואג'פאיי, בפסגת הוועידה לאינטראקציה ואמצעים לבניית אמון באסיה בעיר הבירה לשעבר של קזחסטן, אלמטי.
פיתוח יחסים בילטרליים.
נכון לשנת 2003, הסחר בהודו-קזחסטן עמד על 78,910,000 דולר. כדי לחזק את המסחר, שתי המדינות הקימו את המועצה העסקית המשותפת הודו-קזחסטן. למרות שהודו לא הצליחה לרכוש הון בשדה הנפט קורמנגאזי, תאגיד הנפט והגז הטבעי של הודו עומד לרכוש נתח בשדה Satpayev. החברה הלאומית הקזחית KazmunayGaz הציעה ל-ONGC לבחור בין שדות Satpayev ומקהמבט וביקשה השתתפות הודית בפרויקטים תעשייתיים פטרוכימיים באזורי Atirau ו-Aktau. שתי המדינות גם ביקשו ליצור שיתוף פעולה נרחב ומסחר בטכנולוגיית מידע, חקר חלל, בנקאות והגדלת היקף הסחר הדו-צדדי. הודו הציעה לקזחסטן הלוואות בסך 1,000,000,000 דולר ואילו האחרונה העניקה הקלות מס גדולות לחברות הודיות. קזחסטן ביקשה גם לנהל משא ומתן על הסכם רב צדדי עם איראן וטורקמניסטן ליצירת מסדרון תחבורה להודו כדי להבטיח נתיב סחר אמין ולספק לקזחסטן גישה מסחרית וספנות לנמלי המים החמים של הודו.
הודו פועלת לפיתוח תעשיית האנרגיה הגרעינית האזרחית שלה כחלופה נקייה כדי לספק את צרכי האנרגיה העצומים שלה. מכיוון שלקזחסטן יש שפע של אורניום הנדרש לאנרגיה גרעינית, הודו מפתחת מערכת יחסים חזקה עם קזחסטן. הודו הזמינה את נשיא קזחסטן לחגיגות יום הרפובליקה בניו דלהי, בינואר 2009.
מאזן סחר.
המוצרים העיקריים המיוצאים לקזחסטן על ידי הודו כוללים תרופות, מוצרים רפואיים, תה, מכשירי טלפון, טבק גולמי ומכונות בנייה. היצוא העיקרי מקזחסטן ומיובאת על ידי הודו כולל: שמני נפט, שמנים ממינרלים ביטומניים; יסודות כימיים רדיואקטיביים; אזבסט וטיטניום.
קזחסטן היא הספקית הגדולה ביותר של אורניום להודו וסיפקה 5,000 טון במהלך השנים 2015—2019.
סיוע הומניטרי.
קזחסטן שלחה להודו ציוד רפואי וציוד מגן בתגובה למקרי COVID-19 החדשים שחלו במאי 2021.
שיתוף פעולה אסטרטגי.
הודו וקזחסטן פיתחו שיתוף פעולה הדוק במלחמה בטרור אסלאמי והקצנה, כמו גם בקידום הביטחון האזורי. מזכר משותף שנחתם בדצמבר 2002 איפשר פרויקטים משותפים כגון הכשרת קציני צבא, פיתוח פרויקטים צבאיים-תעשייתיים משותפים והקמת שותפות בין התעשיות הביטחוניות של הודו וקזחסטן. הודו גם סיפקה תמיכה והתגלתה כשותפה בניסיון של קזחסטן לפתח צי ימי בים הכספי, למרות התנגדות שכנתה הצפונית של קזחסטן, רוסיה. נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב, ביקר בהודו בינואר 2009 ונכרתה הסכם גרעיני אזרחי עם הודו, במסגרתו המדינה העשירה באורניום במרכז אסיה תספק דלק למפעלי גרעין בהודו.
שתי המדינות ערכו את התרגילים הצבאיים המשותפים של פראבל דוסטיק בקזחסטן ב-2016 ובאזור הימאצ'ל פראדש ב-2017.
קזחסטן ו-TAPI.
הודו העלתה את הרעיון של צינור פחמימנים עם קזחסטן שיזרים דלק דרך נתיב של חמש מדינות. הודו חשפה את קונספט הצינור, שבעתיד ניתן יהיה להרחיב אותו לרוסיה, במהלך פגישה בין שר החוץ סלמאן חורשיד לבין מקבילו הקזחי המבקר ארלן אידריסוב. שני השרים יבחנו מחדש את הרעיון כאשר הם ייפגשו פעמיים בחודשים הקרובים - תחילה בשולי מפגש תהליך איסטנבול על אפגניסטן באלמטי ומאוחר יותר במהלך ביקור עצמאי של מר חורשיד בבירת קזחסטן, אסטנה.
הצינור המוצע יכסה כ-, ובכך יהיה ארוך יותר מהצינור המתוכנן טורקמניסטן-אפגניסטן-פקיסטן-הודו (TAPI) שישמש מודל לחיקוי. הוא יצא מהעיר שימקנט, לשעבר דרך המשי, הידועה כיום בזיקוק נפט, וייכנס לאוזבקיסטן. משם יעבור לאפגניסטן ולאחר מכן יעקוב אחר המסלול שיעבור על ידי צינור TAPI להודו דרך פקיסטן. גורמים רשמיים אמרו שכרגע רוב צינורות הפחמימנים ממרכז אסיה נמצאים על ציר מזרח-מערב. צינור זה יהיה, כמו TAPI, על ציר צפון-דרום, ויספק נתיב חדש לדרום אסיה עבור פחמימנים המופקים ממרכז אסיה.
שגרירות ישראל בפריז
שגרירות ישראל בפריז היא הנציגות הדיפלומטית של מדינת ישראל בצרפת ואחת משגרירויות ישראל הגדולות בעולם. היא נמצאת ברחוב רבלה 3, פריז 75008.
שגרירת ישראל הנוכחית בפריז היא יעל גרמן, אשר כיהנה גם בעבר חברת הכנסת וכשרה.
היסטוריה.
לאחר הסכם פישר-שובל שנחתם ב-1948 הכירה צרפת דה־פקטו במדינת ישראל בינואר 1949.
השגרירות נמצאת במיקומה הנוכחי מאז 1973.
יחסי הודו–קירגיזסטן
יחסי הודו–קירגיזסטן הם יחסי החוץ בין הודו לקירגיזסטן.
היסטוריה.
מבחינה היסטורית, להודו היו קשרים הדוקים עם מרכז אסיה, במיוחד מדינות שהיו חלק מדרך המשי העתיקה, כולל קירגיזסטן. במהלך התקופה הסובייטית, להודו ולרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית הקירגיזית היו מגעים פוליטיים, כלכליים ותרבותיים מוגבלים.
ראש הממשלה רג'יב גנדי ביקר בבישקק ובאגם איסיק קול ב-1985. לאחר עצמאותה של הרפובליקה הקירגיזית ב-31 באוגוסט 1991, הודו הייתה בין הראשונות לכונן יחסים דיפלומטיים ב-1992; נציגות דיפלומטית הודית הוקמה ב-1994.
יחסים פוליטיים.
הקשרים הפוליטיים עם הרפובליקה הקירגיזית היו חמים וידידותיים באופן מסורתי. ההנהגות הקירגיזיות תמכו במידה רבה בעמדתה של הודו בנוגע לקשמיר וקיבלו בברכה את תהליך השלום המתמשך. קירגיזסטן תומכת גם בהצעה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם ובחברות מלאה של הודו בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה (SCO).
שתי המדינות חולקות דאגות משותפות בנוגע לאיום של טרור, קיצוניות וסחר בסמים. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים ב-1992, חתמו שתי המדינות על מספר הסכמי מסגרת, לרבות בנושאי תרבות, סחר ושיתוף פעולה כלכלי, תעופה אזרחית, קידום והגנה על השקעות, הימנעות מכפל מס, אמנה קונסולרית ועוד.