נראה שעל-ענקים אדומים הופכים לעיתים לעל-ענקים כחולים בשל האטה מסוימת בתהליכי ההיתוך הגרעיני שמביאה לכיווצם ולצמצום משמעותי בשטח הפנים שלהם תוך ירידה מתונה יותר בקצב פליטת האנרגיה, כך שטמפרטורת פני השטח עולה באופן משמעותי. אם תהליכי ההיתוך מואצים שוב בשל העלייה בצפיפות הגז, הכוכב חוזר להיות על-ענק אדום ותהליך זה עשוי לחזור מספר פעמים. בזמן המעבר בין על-ענק אדום ועל-ענק כחול, עובר הכוכב דרך הסוגים הספקטרליים שביניהם ולמשך פרק זמן של עשרות אלפי שנים או אף מאות אלפי שנים הכוכב יכול להיות על-ענק לבן או צהוב.
דוגמאות לעל-ענקים:
אנתוני ארווין
אנתוני לי ארווין (באנגלית: Anthony Lee Ervin; נולד ב-26 במאי 1981) הוא שחיין יהודי-אמריקאי. הוא האלוף האולימפי (סידני 2000, ריו דה ז'ניירו 2016) ושיאן עולם במשחה ל-50 מטר חופשי ואלוף עולם (פוקואוקה 2001) במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי.
בגיל 35, היה ארווין לשחיין המבוגר ביותר שזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים בשחייה. 16 שנים לאחר זכייתו הראשונה במדליית זהב אולימפית, זכה ארווין בפעם השנייה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי, הישג שאף ספורטאי לא קבע לפניו.
קורות חיים.
ארווין נולד בוולנסיה, קליפורניה לאם ממשפחה יהודית-אשכנזית, ולאב נוצרי ממוצא אפרו-אמריקאי ואינדיאני. הוא הגדיר את עצמו כ"בודהיסט זן". למד בתיכון ויליאם הרט שבסנטה קלריטה, קליפורניה. הוא שחה במועדון השחייה קניונים, ובהמשך למד ושחה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
שיאן עולם.
ב-23 במרץ 2000 קבע ארווין במשחה ל-50 מטר חופשי (בריכת 25 מטר) שיא עולם חדש של 21.21 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה ו-3 חודשים של מארק פוסטר מבריטניה (21.31 שניות). שיא זה החזיק מעמד כ-10 חודשים ונשבר על ידי מארק פוסטר (21.13 שניות) אותה שנה, בשנתו הראשונה ללימודים הוא זכה להיות פעמיים אלוף ה-NCAA במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי.
אלוף אולימפי.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סידני (2000) שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט 2000 סיים ארווין במקום שני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.80 שניות, אחרי גרי הול ג'וניור שקבע שיא ארצות הברית חדש של 21.76 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.29 שניות ובכך לראשונה בארצות הברית, זכה להיכלל שחיין אפרו אמריקאי בסגל השחיינים לאולימפיאדה. במשחקים עצמם, זכה ארווין בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, ביחד עם גארי הול ג'וניור במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.98 שניות, לפני פיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד שזכה בשתי מדליות זהב במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר חופשי. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ניל ווקר, ג'ייסון ליזאק וגארי הול ג'וניור בתוצאה של 3:13.86 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:13.67 דקות ולפני ברזיל (3:17.40 דקות). כשחיין ראשון הוא שחה שיא אישי חדש של 48.89 שניות כשמולו מייקל קלים מאוסטרליה קבע שיא עולם חדש בתוצאה של 48.18 שניות.
אלוף עולם.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 המשיך ארווין להוכיח את עליונותו במשחי החתירה הקצרים וזכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי, בתוצאה של 22.09 שניות, לפני פיטר ואן דן הוחנבאנד שקבע תוצאה של 22.16 שניות ורולנד סקומן מדרום אפריקה וטומוהירו יאמאנוי מיפן שקבעו תוצאה זהה (22.18 שניות). גם בשלב חצי הגמר הוא הוכיח את מהירותו וסיים ראשון בתוצאה של 22.05 שניות. המדליה השנייה הייתה במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.33 שניות, לפני ואן דן הוחנבאנד שקבע תוצאה של 48.43 שניות ולארס פרולאנדר משוודיה (48.79 שניות). במשחה ל-4x100 מטר חופשי הרביעייה האמריקאית נפסלה.
בשנת 2002 קבע ארווין ב-100 יארד חופשי 41.62 שניות, שיא מכללות חדש, שיא אמריקאי חדש ושיא בינלאומי חדש (של ארצות הברית). אותה שנה הוא השתתף באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה יפן וזכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (22.28 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3.15.25 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 סיים ארווין במקום ה-17 בלבד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.74 שניות.
פרישה.
בשנת 2004 פרש ארווין משחייה תחרותית.
מכירת המדליות האולימפיות לסיוע לנפגעי הצונמי.
בשנת 2005 מכר ארווין את מדליית הזהב האולימפית שלו ב-eBay עבור 17,100 דולרים אותם תרם ל-UNICEF למען סיוע לנפגעי הצונמי באוקיינוס ההודי.
2012: חזרה לשחייה תחרותית.
בשנת 2011 חזר ארווין להתאמן בשחייה וכעבור 12 שנים מאז זכייתו במדליית הזהב האולימפית הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת לונדון (2012), לאחר שסיים שני במבחנים האמריקאים שנערכו באומהה, נברסקה ביולי 2012 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.60 שניות, מאית השנייה איטי מקאלן ג'ונס (21.59 שניות). במשחקים עצמם הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.78 שניות, בשלב חצי הגמר קבע תוצאה של 21.62 שניות ועלה מהמקום השלישי. באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקמות ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.99 שניות, אחרי ולדימיר מורוזוב מרוסיה (20.55 שניות) ופלורן מנודו מצרפת (20.88 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכה ארווין במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם נייתן אדריאן, ריאן לוכטה וג'ימי פייגן בתוצאה של 3:11.42 דקות, אחרי צרפת (3:11.18 דקות) ולפני רוסיה (3:11.44 דקות). כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.44 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.65 שניות בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 21.42 שניות, 2 מאיות השנייה איטי משיא ארצות הברית ועלה מהמקום השני.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט קווינסלנד, אוסטרליה בשנת 2014 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (21.73 שניות, אחרי ברונו פרטוס מברזיל (21.44 שניות) ולפני נייתן אדריאן (21.80) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:13.36 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.57 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיים ארווין במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.02 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע את התוצאה השמינית בתחרות, אך זהה לזו של ולדימיר מורוזוב. בתחרות הכרעה ביניהם לעליה לשלב הגמר (swim off) הוא סיים שני בתוצאה של 21.98 שניות, אחרי מורוזוב (21.90 שניות) ולא עלה לשלב הגמר. נוסף לכך, הוא השתתף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי וסיים עם חבריו רק במקום 11 ולא עלה לשלב הגמר.
האלוף האולימפי המבוגר ביותר בהיסטוריה ופעם שנייה לאחר 16 שנים.
ארבעה חודשים לפני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) החל ארווין להתאמן בהדרכתו של דייוויד מארש במועדון שלו, SwimMAC Carolina. במבחנים האמריקאים שנערכו באומהה ב-2 ביולי 2016 סיים ארווין במקום שני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.52 שניות, אחרי נייתן אדריאן (21.51 שניות). במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 21.40 שניות, לפני האלוף היוצא פלורן מנודו מצרפת (21.41 שניות) ונייתן אדריאן (21.49 שניות) ובכך היה לשחיין המבוגר ביותר שזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים וכן לשחיין שזכה פעם נוספת במדליית זהב בפער של שנים הגדול ביותר (16 שנים).
הנצחה.
ב-2017 הונצח ארווין ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
מנתור
מַנְתּוּר (שם מדעי: "Matthiola") הוא סוג במשפחת המצליבים, המאופיין בפרחים ריחניים. בארץ ישראל גדלים בר שבעה מינים מסוג זה, ומספר מינים מגודלים כצמחי גן וקטיף.
תיאור הסוג.
הסוג מונה כ-50 מיני צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים. תפוצתם הטבעית בעולם הישן: היבשות אסיה, אירופה ואפריקה.
פרחי המנתור גדולים יחסית לסוגים אחרים במשפחתם. פרט ליופיים של הפרחים וצורתם המסלוסלת האופיינית, הם מתייחדים גם בריח עז ומתוק שנידף מהם, בייחוד בשעות הערב. תכונות אלו הפכו את המנתור לצמח נוי מבוקש, ומספר ממיניו מגודלים כצמח גינה חד-שנתי, וכן הוא מגודל בהיקף קטן כצמח קטיף.
מיני סוג זה נחשבים לצמחי יום קצר, ולכן בהמיספירה הצפונית הם מגודלים כצמחי חורף, כאשר טמפרטורות גבוהות גורמות להאצת הפריחה ולהפרגה.
מקור השם העברי בשמו הערבי של הצמח, המבוטא "מנת'ור". שמו הלטיני, Matthiola, נגזר משמו של הרופא וחוקר הטבע האיטלקי פיאטרו אנדראה מטיולי (Mattioli; בלטינית: מטיולוס, Matthiolus), שפעל באיטליה במאה ה-16. באנגלית מכונה הסוג "סטוק" ("Stock").
תיאור מורפולוגי.
תחת סוג זה כלולים כ-50 מיני עשבים חד ורב-שנתיים. במינים רבים העלים מכוסים שערות המשוות לצמח מראה מאפיר. פרח המנתור אופייני למשפחה, גדול באופן יחסי, ובמינים רבים הוא מסולסל בצורה אופיינית. צבע כותרת הפרח משתנה ממין למין, כאשר הצבעים הנפוצים הם ורוד, סגול, צהוב ולבן. הפרחים חסרי חפים וערוכים באשכול.
פרי המנתור הוא מטיפוס תרמיל צר וארוך, ובמינים רבים בקצה הפרי קיימות בליטות דמויות קרן. בליטות אלה מאפשרות הגדרה של מין המנתור, ברוב המקרים. זרעי המנתור ערוכים במגורות, טור אחד בכל מגורה.
מיני הסוג.
מיני הסוג בארץ ישראל.
מובאים בסדר סיסטמטי:
מועמד קונדורסה
דאדרה
נאגר הבלי