באביב 2013, השיק המכון את "פרויקט העיר הצפה", המשלב את רעיון התיישבות הים עם רעיון ערי-הסטארטאפ. בכך שהוא ששואף להקים עיר צפה בתוככי מדינה קיימת. היסטורית, התעניין המכון במים בינלאומיים בתור שיטה ליצור תחרות בין-ממשלתית. אולם, כעת הם מחפשים מדינה מארחת משיקולים הנדסיים, שיקולי מרחק מהיבשה וגישה לשירותים רחוקים, ומשיקולי הכרה בינלאומית למסגרת וביטחון. המכון גייס 27,082$ בקמפיין גיוס אינטרנטי מ-291 תורמים שונים והזמין מחברת Deltasync לתכנן קונספט לעיר צפה. בדצמבר 2013 פורסם הדו"ח. המכון אוסף מידע מדיירים פוטנציאליים בעיר דרך סקר באתר "Floating city".
טיגריס דרום-סיני
קאפוסט
מדינה עצמאית
מכירה ישירה
פנאומוניטיס
פנאומניטיס (Pneumonitis) הוא מונח כללי המתייחס לדלקת ברקמת הריאה. בניגוד לדלקת ריאות, הטריגר אינו מיקרו-אורגניזמים כמו חיידקים או פטריות, אלא גורמים כמו הקרנות לחזה או חומרים רעילים כמו כימותרפיה או סמים.
תסמיני הפנאומוניטיס כוללים שיעול - יבש בדרך כלל, קוצר נשימה ועתים גם עליה בטמפרטורת הגוף. האבחנה נעשית על ידי בירור היסטוריה רפואית ותסמינים קליניים, מלווים בבדיקת תפקודי הריאות על ידי רנטגן, CT או ברונכוסקופיה וכן שטיפה ברונכואלוואולרית במידת הצורך.
משה יובל
משה יוּבָל (צימבל) (24 בספטמבר 1913 - אפריל 1982) היה ממנהיגי עליית הנוער מלטביה, איש שירות החוץ וסגן מנהל "יד ושם". כיהן כשגריר ישראל באוסטרליה, פרו ובוליביה.
קורות חייו.
רקע משפחתי.
נולד בעיר דבינסק שבלטביה. בנם הבכור של זלמן בועז וחוה שרה צימבל (לבית ברגר). לאחר לידתו חלה והוסיפו לו את השם "חיים". אחריו נולדו ארבעה אחים ושתי אחיות לפי הסדר הבא: ראובן, ליובה, ברכה, יצחק, דב-צבי ומאיר-שמחה. בעוד שמשה ושניים מאחיו הבוגרים עלו ארצה, שאר משפחתו נספתה בשואה.
שנים מוקדמות.
כשנולד, הייתה לטביה מדינה עצמאית, אך היא נבלעה על ידי ברית המועצות לאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה, גויס אביו לצבא הרוסי וביקוריו בבית היו נדירים. שנים אלו, בהיעדר האב, היו שנים של מחסור. בשנות ה-20 המצב השתפר, אם כי המשפחה עדיין חיה בצניעות. אביו עבד כשמש בבית כנסת ובזכות זאת, המשפחה קיבלה דירה בסמיכות לבית הכנסת. יובל למד בחדר מספר שנים ולאחר מכן בישיבה, בגיל צעיר נחשף לציונות החילונית והחליט להקדיש לה את שארית חייו. בגיל העשרה עבר ללמוד בתיכון יהודי-חילוני, שם היה גרעין של "השומר הצעיר", שבה היה פעיל מאוד בנעוריו (אף שאב המשפחה היה דתי מאוד).
העלייה לארץ ישראל.
בשנת 1932, כאשר היה בן 18, עלה יובל לארץ ישראל במסגרת השומר הצעיר. ראובן אחיו שעלה ארצה ב-1934, הקים את משפחתו בקיבוץ כפר גלעדי וליובה אחותו שעלתה בשנת 1936, הקימה את משפחתה בקיבוץ כפר בלום, שניהם קיבוצים שהשתייכו לתנועת השומר הצעיר. יובל התיישב בירושלים, שם החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בהר הצופים בהיסטוריה ופילוסופיה.
עבודתו בסוכנות היהודית.
בהיותו ציוני נלהב ודובר שפות, הצטרף בשנת 1936 לסוכנות היהודית, אשר היוותה הגוף המייצג של יהודי ארץ ישראל באותה תקופה. במסגרת תפקידו, שרת כמתאם מול גורמים צבאיים ואזרחיים ביחידת ממ"ד. במהלך מלחמת העולם השנייה, שימש כמזכיר "המרכז להתגייסות", וטיפל בין היתר, בנושאי ההתנדבות היהודית לצבא הבריטי. בתפקידו בסוכנות היהודית, שימש כיד ימינו של משה שרת, שהיה בזמנו ראש המחלקה המדינית של הסוכנות. במכתביו של משה שרת, כונה יובל בשם הקוד "עינבל", ולעצתו של שרת, כפי שמתועד במכתבים, עברת את שם משפחתו מצימבל ליובל, באוגוסט 1946.
מבצע ידוע, אשר יובל לקח בו חלק, אירע בשנת 1946, בפקודת זלמן שזר, כאשר יצא יובל לתל אביב על מנת לפעול להסדרת הסרטיפיקטים של "נשות בבל" - הכוונה היא למבצע להסדרת מעמדן של חמש נשים יהודיות אשר נישאו לגברים ישראלים ששירתו בצבא הבריטי בעיראק במהלך מלחמת העולם השנייה, אך השלטונות העיראקים מנעו את עלייתן.
עבודתו במשרד החוץ.
ב-16 במאי 1948, עם קום המדינה, החל יובל לעבוד במשרד החוץ, ושירת התפקידים שונים בישראל ומחוצה לה עד פרישתו ב-1978.
במסגרת עבודתו שירת מספר חודשים כנציג ישראל בשאנגחאי, סין. במהלך חודשים אלו עסק בעיקר בהעלאת יהודים פליטי המלחמה מאירופה וקהילת יהודי סין, מרביתם מהעיר חרבין. ליובל היו 7,000 ויזות על מנת להעלות יהודים לישראל ומדצמבר 48' ועד האביב של 49', בין 4,000-5,000 יהודים עלו לישראל, ביניהם מנהיגי התנועות הציוניות בשנגחאי. בין המשפחות המפורסמות מעליה זו הייתה משפחת .
במהלך כהונתו כקונסול ישראל במונטריאול, נישא לפליסיטס רוס, ילידת הולנד (30 במרץ 1921) ואזרחית קנדה, אשר לימים עברתה את שמה לתמר יובל ולשניים נולדו שני ילדים, נעמי (1954) ובועז (1955).
עשייה התנדבותית.
בין השנים 1978–1982 שימש כסגן יו"ר "יד ושם".
לאחר פרישתו ממשרד החוץ כמתנדב בגנזך המדינה.
טרודנה ירוקת-ראש
זורם מושלם
זורם מושלם הוא זורם שניתן לתיאור מלא באמצעות מסת המנוחה שלו, צפיפותו formula_1 והלחץ formula_2.
זורמים אמיתיים הם "דביקים", צוברים ומוליכים חום. זורם מושלם הוא מודל אידיאלי שבו התכונות האלה מוזנחות. ספציפית, לזורם מושלם אין מאמצי גזירה, צמיגות או מוליכות חום. ברישום טנזורי, טנזור המאמץ-אנרגיה של זורם מושלם ניתן לכתיבה בצורה:
כאשר formula_4 הוא שדה המהירות הווקטורי של הזורם ו-formula_5 היא מטריקת מרחב-זמן של מינקובסקי. ניתן להשתמש בכלים של הפורמליזם הלגרנז'יאני ותורת השדות הקוונטית על זורמים מושלמים, מה שמאפשר ביצוע קוונטיזציה של הזורם. ביחסות כללית, זורמים מושלמים ממדלים התפלגויות אידיאליות של חומרים בתוך כוכבים.
בועז סנג'רו
בועז סנג'רו (נולד ב-1963) הוא פרופסור למשפטים, חבר סגל בחוג לקרימינולוגיה שבמכללה האקדמית גליל מערבי; וחבר סגל בבית-הספר למשפטים שבמכללה האקדמית ספיר. מומחה בדיני עונשין, בדיני ראיות ובהליך הפלילי ומשלב את שלושת התחומים בהוראה ובכתיבה אודות הרשעת חפים מפשע.
ביוגרפיה.
סנג'רו נולד בירושלים. למד בבתי-הספר "יפה-נוף" ו"התיכון ליד האוניברסיטה". שירת בצה"ל כקצין הסברה במדרשה לחינוך מפקדים בהר גילה, שם עסק בדמוקרטיה, בפער החברתי, בציונות, בזהות יהודית ובסכסוך הערבי-ישראלי. בשנת 1988 סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
שני מאמריו האקדמיים הראשונים פורסמו בכתב-העת "משפטים" בהיותו סטודנט לתואר הראשון. התמחה אצל שופט בית המשפט העליון גבריאל בך ובמשרד עורכי-הדין שמרון, מלכו, פרסקי. סיים בהצטיינות את לימודי המסלול הישיר לדוקטורט במשפטים ובשנת 1994 קיבל את התואר "דוקטור למשפטים" מהאוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט כתב בנושא ההגנה העצמית במשפט הפלילי, בהדרכת פרופ' מרדכי קרמניצר. תחילה שילב בין הוראה באוניברסיטה העברית, מחקר וכתיבה אקדמיים לבין עבודה כעורך דין. בשנת 1995 הגיש את הבקשה למשפט חוזר של משה עזריה הנאשם ברצח ישראל נולמן ובעקבות דחיית הבקשה גברה התעניינותו בהרשעתם של חפים מפשע במערכת המשפט בישראל. בשנת 1997 הצטרף לסגל המרצים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים. בשנת 2003 ייסד את החטיבה למשפט פלילי ולקרימינולוגיה במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ועמד בראשה תריסר שנים. בשנת 2013 אושרה לו הדרגה פרופסור מן המניין על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
בשנים 2009 – 2012 נרתם לסייע בהקמת בית-הספר למשפטים במכללה האקדמית ספיר ולימד שם במשך שלוש השנים הראשונות את קורס החובה "דיני עונשין".
בשנת 2011 מונה כחבר המועצה, בת 20 חברים מכל העולם, של The International Association of Evidence and Science.
בשנת 2012 היה מועמד רשמי לכהונת שופט בית-המשפט העליון.
בשנת 2017 הצטרף לסגל בית-הספר למשפטים שבמכללה האקדמית ספיר.
בשנת 2018 ייסד את אתר האינטרנט "ביקורת מערכת המשפט הפלילי".
בשנת 2020 הצטרף לסגל החוג לקרימינולוגיה שבמכללה האקדמית גליל מערבי, במטרה להקים שם מכון לבטיחות במשפט הפלילי.
משפחתו.
בועז סנג'רו נשוי בשנית לפרופ' רינת קיטאי-סנג'רו. הוא אב לשני בנים מנישואיו הראשונים ולבת מנישואיו השניים.
נושאי מחקריו.
בתחום המשפט הפלילי המהותי.
ההגנה העצמית; השידול הפלילי; איסור לשון הרע; מטרה מול מניע; הלכת הצפיות; פרשנות המשפט הפלילי; חוק מאבק בארגוני פשיעה; הענישה הפלילית; עונש המאסר. סנג'רו פיתח תאוריה חדשה באשר לרציונל ההגנה העצמית, שלפיה ההצדקה להפעלת הכוח-המגן על ידי הנתקף (או המגן על אדם אחר) מבוססת על שלושה גורמים מופשטים (שמעבר למאזן הפגיעות הפיזיות הצפויות לנתקף ולתוקף): האוטונומיה של הנתקף; אשמת התוקף; והסדר החברתי-משפטי. על בסיס רציונל חדש זה פיתח סנג'רו הסדרים מפורטים לדין הרצוי של ההגנה העצמית. ב-2020 פורסם ספרו המקיף בתחום המשפט הפלילי המהותי: "ביקורת דיני העונשין הישראליים".
בתחום הפרוצדורה הפלילית.
המשפט החוזר; עונש המוות; הענישה הפלילית; המאסר; ההגנה מן הצדק; פיקוח חיצוני על עבודת הפרקליטות; הרשעה פה-אחד; עדות שותף לעבירה; עסקות-הטיעון; החקירה המשטרתית; הרשעת חפים מפשע.
בתחום דיני הראיות.