בעונת 2011/12 סטול שיחק 23 משחקים בליגת העל הוונצואלית עם קבוצת חיגנטס דה גויאנה (Gigantes de Guyana), שם הוא העמיד ממוצעים של 17.6 נקודות, 6.8 אסיסטים, 4.3 חטיפות ו-2.2 ריבאונדים בכ-33 דקות למשחק.
ב-2012 סטול חתם בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל בכדורסל. בעונת סטול שיחק 26 משחקים בהם הוא תרם 14.4 נקודות, 5.4 אסיסטים ו-2.9 ריבאונדים ב-33.6 דקות בממוצע למשחק. בסיום עונתו היחידה בישראל זכה באליפות המדינה עם מכבי חיפה. כן היה שותף עם קבוצתו להפסד בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא ביצע סדרת החלטות שגויות בדקות האחרונות של משחק הגמר.
בקיץ 2013 חתם סטול בקבוצת ניו באסקט ברינדיזי האיטלקית, ממנה עבר בקיץ 2015 לאבטודור סראטוב הרוסית. בנובמבר 2016, חתם סטול באוניקס קאזאן הרוסית, עד תום העונה.
ב-7 במרץ 2018, חתם סטול בסרגוסה באסקט עד תום העונה.
ב-18 ביולי 2018, חזר סטול לישראל. סטול חתם לעונה במכבי אשדוד באר טוביה, והתאחד עם מאמנו לשעבר, בראד גרינברג. בתום העונה נשארה אשדוד בליגה ואף כמעט העפילה במפתיע לפלייאוף, כשסטול מוביל את הליגה באיבודים וחטיפות. כמו כן התאפיינה עונתו של סטול בהתפרצויות רבות כלפי שופטים כשמספר פעמים הושעה ונקנס עקב התנהגותו.
קרן דור לדור
קרן דור לדור היא קרן שהוקמה על ידי ההסתדרות בשנת 1943 על מנת להבטיח מקורות קיום לחברי הסתדרות קשישים שלא יכלו לקיים את עצמם. מקור המימון של הקרן (בנוסף לרווחים מהשקעת ההון שנצבר בקרן) היה אחוז אחד מהכנסות המס האחיד ששילמו חברי ההסתדרות.
הזכות לקבל מענק חודשי מן הקרן ניתנה לכל חבר הסתדרות שהגיע לגיל 70 שנה (נשים - 65 שנה) והפסיק את עבודתו, לאחר 12 שנים של חברות ותשלום מס אחיד להסתדרות (לעולים חדשים לאחר 10 שנות חברות).
תשלום קיצבה זעומה זו נעשה על מנת להבטיח קיום מינימלי לקשישים, בתקופה בה טרם נוסד הביטוח הלאומי (1954) וטרם הוקמו קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. גיל הפרישה שנקבע בתקנון "דור לדור" נחשב גבוה, לאור תוחלת החיים הנמוכה שנצפתה באותה תקופה ובהתחשב בהרכב הצעיר של אוכלוסיית העובדים ומיעוט הקשישים באותה עת.
לאחר זמן לא רב, לא הספיקו המקורות הדלים שעמדו לרשות הקרן להבטיח אף קיצבה זעומה לחברי ההסתדרות והקרן התחסלה בהדרגה (אולי סימן לעתיד לגבי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שהוקמו אף הן ללא מחשבה מספקת לגבי העתיד). לאחר התחלת פעולתו של המוסד לביטוח לאומי, סיפקה הקרן סיוע כספי סמלי לקשישים שהכנסתם היחידה היא קיצבת הזיקנה של הביטוח הלאומי.
לאור התמעטות האמצעים שעמדו לרשות דור לדור ולנוכח הצרכים המתרחבים, הפכה הקרן למעשה להיות קרן עזרה סוציאלית לחבר ההסתדרות הנזקק, אשר ניתנה בהתאם לאפשרויותיה הכלכליות. רוב חברי ההסתדרות היו חברים גם בקרנות הפנסיה שלה או שנהנו מפנסיה תקציבית, דבר אשר שימש גם הסבר לחיסול פעולת הקרן. בשנת 1967 החליטה ההסתדרות לצרף את קרן "דור לדור" יחד עם קרן "מציב" לאחריות משען.
התנועה הנאציונל-סוציאליסטית (ארצות הברית)
התנועה הנאציונל-סוציאליסטית (באנגלית: National Socialist Movement) היא תנועה פוליטית אמריקאית גזענית הדוגלת בהשקפת עולם של נאו-נאציזם.
התנועה הפוליטית הוקמה ב-1974 בדטרויט, מישיגן בידי רוברט ברנון, חבר לשעבר במפלגה הנאצית האמריקאית. ברנון הקים את התנועה כדי להאיץ בממשל לגרש אזרחים שחורים ויהודים במטרה לחזק את הגזע הלבן ולהפוך את ארצות הברית ללבנה. הארגון מכנה את עצמו "הארגון לזכויות האדם הלבן" ולטענתו, הוא אינו ארגון גזעני .
בשנים 2005-2007 הוציאה התנועה לפועל מספר הפגנות שקראו לגרש את המהגרים המקסיקנים, האזרחים השחורים ואת היהודים. בשנת 2009 היו לתנועה כ-61 סניפים בכ-35 מדינות, דבר שהפך אותה למפלגה הנאצית הגדולה ביותר בארצות הברית.
בחודש מאי 2011 מנהיג התנועה בקליפורניה נרצח ביריות על ידי בנו בן ה-10, שסיפר כי אביו הכה אותו ואת אמו החורגת. בעקבות אירוע זה עלתה התנועה לכותרות.
ארגונים יהודיים וארגוני זכויות אדם בארצות הברית מנהלים תביעות ייצוגיות כנגד פעילים בתנועה במטרה לגרום לקריסתה. גרמניה וישראל חוסמות מאזרחיהם את האפשרות להיכנס לאתר התנועה כחלק מהרצון למנוע תעמולה נאו-נאצית.
ישכר דב וייס
ר' יִשכר דֹב (בֶּריש) וייִס (וַיס) (כ"ב באב תרמ"ו, 23 באוגוסט 1886 – ב' בשבט ה'תשכ"ג, 27 בינואר 1963) היה עסקן ציבור, פעיל "המזרחי" ומנכ"ל משרד הדתות הראשון.
קורות חיים.
וייס נולד בעיירה אלשו-ורצקה (ורצקי) שליד מונקאץ' שבהונגריה (באוקראינה המודרנית), בנם של רבקה מרים לבית רוזנברג ושמואל צבי בן הרב יצחק אייזיק וייס (אב"ד סבליאבה (סוואליווע) ובאחרית ימיו אב"ד במונקאץ', מחבר הספרים "בית יצחק" ו"דברי יצחק"). השתייך לחסידות ספינקה, שמייסדה והאדמו"ר הראשון שלה, רבי יוסף מאיר וייס, היה בן דוד של אביו. התחנך בחדרים ובישיבות הונגריה.
היה הפעיל הציוני היחיד במשפחתו בת שלוש-עשרה הנפשות, ובזכות עלייתו לארץ, ניצל מן השואה. בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, שירת בצבא האוסטרו הונגרי. היה פעיל לאומי לפני קום המדינה ופעיל ציבור לאחריה.
בשנת תרע"ב נדד לעיר סטניסלבוב שבגליציה ונישא לרבקה רחל בת רבי יעקב שומר, השתקע בעיר וכיהן שם כראש הקהילה.
מגיל צעיר שאף וייס לעלות לארץ ישראל, והשתייך לתנועה הציונית. בשל התנגדות הוריו, נאלץ ללמוד עברית בחשאי, ולנדוד לסטניסלבוב. בהגיעו לשם, היה חסר אמצעים, ובלית ברירה השתמש בבית הכנסת כמחסה לילה. שם ביקש מהמתפללים שיעזרו לו במציאת שידוך, וכך הכיר את רבקה רחל ולאחר הסכמת אביה נישא לה.
בחלוף השנים, כיהן שם כראש הקהילה והקים מוסדות חינוך עבריים.
וייס היה חבר בהנהלת הוועד הלאומי היהודי במערב אוקראינה, חבר המועצה הארצית של המזרחי בגליציה המזרחית וראש המזרחי בסטניסלבוב.
בשנת ה'תרפ"ה (1924/5) הוזמן לפתיחת האוניברסיטה העברית ובאותה שנה קנה חלקת אדמה בארץ לחלק מיהודי סטניסלבוב.
וייס ייצג את המזרחי בקונגרסים הציוניים ה-15, ה-20 וה-22.
בשנת ה'תרצ"ד (1933/4) עלה לארץ ישראל לבד בתור תייר על מנת לטפל בנושא האדמות של יהודי סטניסלבוב, והחליט לא לעזוב את הארץ. שהה בארץ באופן לא חוקי עד שאשתו ובנותיו יכלו לעלות באופן חוקי. בנו ישראל, קיבל אישור עלייה בשל שיוכו לתנועת נוער ציונית. התגורר תחילה בתל אביב, ולאחר מכן בירושלים.
בשנותיה הראשונות של המדינה, כיהן וייס כמנכ"ל משרד הדתות הראשון, ולאחר מכן כיו"ר ועדת התלונות במשרד ראש הממשלה. כמו כן היה גזבר וחבר הנהלת מפעל התורה.
וייס חיבר ספר ליקוטי פירושים לפרשיות השבוע, שלאחר מותו הודפס על ידי משפחתו בשני חלקים (רק החלק הראשון יצא לאור בהוצאה מסחרית, בעריכת חתנו מאיר מדן). בנוסף, הוא פרסם מאמרים תורניים.
וייס היה אב לשלושה: ישראל וייס, לאה מדן (אשתו של הבלשן העברי מאיר מדן ואמם של הרבנים ברוך ויעקב מדן) ובלה עמירם.
ספרו.
הכרך השני (ויקרא - במדבר - דברים) הודפס בכמות מצומצמת וחולק בין צאצאיו.
יושב ראש
יושב ראש (בראשי תיבות: יו"ר) הוא התפקיד הבכיר בוועד המנהל של ארגון, כגון דירקטוריון (במקרה של חברה) או פרלמנט (במקרה של מדינה).
במספר מדינות קומוניסטיות זה היה תוארו של מנהיג המדינה. דוגמה: שליט הרפובליקה העממית של סין, מאו דזה-דונג, כונה פעמים רבות "היושב ראש מאו".
בארגון דמוקרטי יושב הראש נבחר בדרך כלל על ידי חברי הארגון. תפקידו הוא התוויית דרכו של הארגון וחלוקת הסמכויות בין חברי הוועד המנהל.
בחברה יו"ר הדירקטוריון הוא לעיתים יושב ראש פעיל, המקדיש את כל זמנו לתפקיד זה, אך פעמים רבות זהו תפקיד הדורש רק חלק קטן מזמנו של היושב ראש. בישראל יושב ראש הדירקטוריון מנהל את ישיבות הדירקטוריון. במצב של שוויון בהצבעות בדירקטוריון נינתן ליו"ר הדירקטוריון קול הצבעה נוסף. בחברה פרטית, שניירות ערך שלה אינן נסחרות בבורסה, אין חובה למנות יושב ראש דירקטוריון. בחברה ציבורית, יו"ר הדירקטוריון אינו יכול לשמש גם כמנכ"ל החברה, אלא אם התקבל לכך אישור של האספה הכללית של בעלי המניות בחברה ברוב קולות של שני שלישים מקולות בעלי המניות שאינם בעלי שליטה בחברה.
מקור המונח בתנ"ך (למשל, : "אֶבֲחַר דַּרְכָּם וְאֵשֵׁב רֹאשׁ וְאֶשְׁכּוֹן כְּמֶלֶךְ בַּגְּדוּד כַּאֲשֶׁר אֲבֵלִים יְנַחֵם") והן כתרגום מילולי של המונח הגרמני המקביל (Vorsitzender), ושל המונח הלטיני praesidentum (president באנגלית) - יושב מקדימה. בצירוף ה"א הידיעה מקובלות שתי הצורות: "היושב ראש" וגם "יושב הראש".
פצועים בראש
פצועים בראש היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמת מתח פרי יצירתם של גיא עמיר וחנן סביון. הסדרה שודרה החל מ-12 ביוני 2013 ועד לסיומה ב-17 במרץ 2016 במשך 2 עונות ו-17 פרקים בחברת HOT. יוצרי הסדרה הם גם השחקנים הראשיים בסדרה. הסדרה עוקבת אחרי קורות שני חברים יוצאי יחידה מובחרת, יקי וסער, אשר מגיעים מרקעים שונים. אירוע משמעותי בעברם מעלה אותם על מסלול התנגשות מסוכן. הסדרה מציגה את הפשטות והבנאליות בה מתפתחים סכסוכים לכדי אירועי אלימות ופשע, ואת ההתנגשות בין לקיחת החוק בידיים ונקמה עצמאית בפושעים, לבין עשיית הצדק בדרכים החוקיות שלעיתים מתגלות כאיטיות ובלתי יעילות.
ישנו "אזכור נסתר" לסדרה הזאת בסדרה קודמת של הזוג, "עספור". בפרק השני של העונה השנייה בסדרה "עספור" חנן מכנה קבוצת מתאגרפים "פצועים בראש", וגיא שואל אותו מה זה פצועים בראש.
ב-2013 נמכרה הסדרה למפיק ההוליוודי ג'רי ברוקהיימר.
עלילה.