באוגוסט 2018 מונה לובטון למנכ"ל ויו"ר קבוצת פובליסיס ישראל המונה תשע חברות בתחום הפרסום, שיווק והטכנולוגיה. בשנת 2019 מתח לובטון ביקורת פומבית על ייצוג חסר של קבוצות מודרות בפרסומות וקידם אג'נדה שתובעת שינוי מהענף. במסגרת זו, יזם וקידם אמנה להגברת הגיוון והשוויון בייצוג בפרסום שגובשה יחד עם בית הנשיא ואיגוד הפרסום והשיווק. נשיא המדינה, רובי ריבלין, הציג את האמנה וקרא לשיתוף פעולה של הענף כולו במסגרת תחרות הפרסום השנתית "קקטוס הזהב" בה נכח. על פעולות אלו נבחר לובטון בשנת 2019 לאחד מהאנשים המשפיעים במשק על ידי מגזין "ליברל".
חיים אישיים.
לובטון מתגורר בתל אביב ואב לבן אחד.
חוק מרשם תורמי מח עצם
חוק מרשם תורמי מח עצם קובע כי הממשלה תקצה תקציב מדי שנה למימון בדיקות של תורמי מח עצם פוטנציאליים כדי להציל את חייהם של חולים. את החוק יזמו בשנת 2009 ח"כ זבולון אורלב ממפלגת הבית היהודי, ח"כ עמיר פרץ ממפלגת העבודה וח"כ זאב בילסקי ממפלגת קדימה.
רקע לחוק.
עד לשנת 2011 מאגרי תרומות מח עצם התקיימו בעיקר בזכות תרומות שהעמותות קיבלו, הדבר גרם לאי סדר במאגרי תרומות מח העצם. יתר על כן, לעיתים, לעמותות לא היה די תקציב על מנת לקיים מבצעי התרמה של מח עצם. בעקבות כך נוצר מחסור בתרומות מח עצם.
מאז מקרה ההתגייסות להצלתה של הילדה עמית קדוש בשנת 2009 לא בוצעו מבצעי התרמה, למרות המוני בקשות מהמשפחות, בשל חוסר תקציב. בנוסף, הפעילויות לא היו מאורגנות או מתוקצבות, הדבר הוביל לכך שאלפי אנשים נזקקו לתרומות מח עצם ולא קיבלו.
עיקרי החוק.
מטרת החוק היא לפתור את בעיית אי הסדר של מאגרי הדגימות ולקיים בדיקות התאמה בצורה מסודרת. החוק מציין את חובתה של הממשלה לממן את מבצעי ההתרמה ולבצע בדיקות לאיתור תורמים מתאימים לנזקקים לתרומות שבוצעו על ידי עמותות.
החוק קבע כי בשנת 2011 יוקצו על ידי הממשלה 5 מיליון שקלים מתקציב משרד הבריאות לצורך תפעול המאגרים. בנוסף, בשנת 2012 הוקצו 2.5 מיליון שקלים, ומשנת 2013 – הועברו סכומים על פי צרכים מקצועיים, בהסכמת משרד האוצר. בנוסף, נקבע בחוק שעל הממשלה לקבוע כללים ברורים והוראות מפורטות למטופלים ולתורמים ובכך להסדיר את מאגרי תרומות מח עצם והמידע עליהם על מנת לספק את השירות הטוב ביותר לתורמים ולחולים כאחד.
דיונים שעורר החוק.
כולם הצביעו בעד החוק, אך יו"ר הוועד סירב לאשר את החוק עד שמשרד האוצר יתחייב לתקצב את החוק.
דיון נוסף שהסוגיה הועלתה אליו, קבע כי קטינים לא יירשמו במאגרי תורמי מח עצם בארץ, למרות זאת, עדיין מתקיימים כבר כמה שנים מבצעים לאיסוף דגימות דם למאגרי מידע על תורמי מח עצם פוטנציאליים גם לקטינים מתחת לגיל 18.
במערכת הבריאות יש המתריעים כי ללא מנגנון פיקוח חיצוני עשויים תורמי מח עצם קטינים שאינם כשירים לתת הסכמה לתהליך ולהיקלע אליו בניגוד לרצונם. בוועדה דנו גם על ילדים עם בעיות כמו פיגור שכלי, שהוריהם עלולים לשכנע אותם לתרום מח עצם ולמנוע מילדיהם הבריאים לעשות זאת. הוועדה החליטה בין השאר לבחון הקמת מנגנון ביקורת חיצוני שיבחן כל בקשה לתרומת מח עצם מתורם שאינו כשיר להסכמה.
Geely Yuanjing SUV
חוק למניעת אלימות במשפחה
החוק למניעת אלימות במשפחה, שנחקק בכנסת ב-1991, עוסק במקרים של אלימות קשה פיזית ונפשית המתרחשים במסגרת המשפחתית.
עיקרי החוק.
החוק מאפשר לבית המשפט להעניק צו זמני במטרה להרחיק בין בן זוג אלים לבין בן הזוג המבקש הגנה.
צו הגנה כולל את הפעולות שלהלן.
בנוסף, הצו מכיל גם דרישה לערובה (דרך להוכיח בה שהאלים יקיים את האיסורים החלים עליו).
לפי החוק, אם הנפגע הוא קטין, ההוראות והאיסורים השונים ייקבעו על פי הראיונות שערך העובד הסוציאלי, וזאת במטרה לבדוק האם ניתן לשמור קשר בין הקטין לאחראי עליו גם אם האחראי פגע בקטין ובבן משפחה אחר.
החוק קובע שבית המשפט רשאי לתת צו הגנה כאשר אחד מהתנאים להלן מתקיים.
במקרים אלה, ניתן לפנות לבתי משפט השלום, לבתי המשפט ענייני משפחה ובתי דין רבניים.
כמו כן, החק קובע שמי שרשאי לבקש מבית המשפט צו הגנה הם: כל בני המשפחה, עובד סוציאלי, יועץ משפטי לממשלה או נציגו או גורם משטרתי. צו הגנה תקף למשך שלושה חודשים אך ניתן להאריכו לכל היותר לשנה. כמו כן, במקרים של הפרת צו ניתן לפנות למשטרה או לבית המשפט.
החוק קובע שאם בית המשפט דחה את הבקשה לקבלת הצו וקבע שהיא הוגשה מסיבות נקמניות ולא כנות (לא בתום לב), אז בית המשפט רשאי לחייב את המבקש בהוצאות של המדינה או הצד השני במשפט.
קטינים.
אם הצד האלים הוא הקטין, החוק קובע שעל הצדדים לנסות למצוא הסכמה בעזרתה של יחידת הסיוע בבית המשפט לענייני משפחה. במצב בו שני הצדדים לא יגיעו להסכמה אז בית המשפט יכול לתת צו הגנה, אך לפני שהוא נותן צו הגנה לקטין צריך לעשות את הפעולות להלן:
כאשר הנפגע הוא קטין לא ניתן לפנות לבית משפט השלום, אלא יש לפנות למזכירות בית המשפט או שבית הדין מגיש טופס בקשה לצו הגנה, הגשת הבקשה אינה כרוכה בתשלום אגרה.
נשיאת נשק.
על מנת שלא תהיה החמרה במצב האלימות במשפחה ואם נפסק צו הגנה על ידי בית המשפט, בית המשפט חייב להחרים את הנשק מהצד האלים מיידית.
החוק קובע שבמקרים חריגים, ניתן לאפשר המשיך לשאת את הנשק: כאשר מתקיימים מקרים לא חמורים במיוחד (מצב בו בצו ההגנה אין איסור על כניסה לדירת הנפגע), וכן כאשר יש לצד האלים צורך לנשק לשם עבודה או הגנה עצמית. איסור נשיאת הנשק יכול להיות ארוך יותר על פי המקרה.
תיקונים חשובים בחוק.
במשך השנים, החוק עבר שינויים רבים. להלן השינויים המרכזיים:
יישום החוק והשלכותיו.
לפי נתוני משטרת ישראל, בשנים 2018–2020 היו 69 מקרי רצח של נשים, בתקופת הקורונה כמות מקרי האלימות במשפחה עלו ביותר מפי 2.
לפי סטטיסטיקות של השנים האחרונות, נראה שהחוק לא מרתיע אנשים ממשפחות רבות לבצע אלימות (בעיקר כלפי נשים) ושישנם עדיין מקרים רבים של אלימות פיזית ונפשית כלפי בני המשפחות, שהגיע ליותר מ-70 מקרי רצח בשנתיים האחרונות.
מוזיאון הילדים הלאומי
מוזיאון הילדים הלאומי (באנגלית: National Children's Museum) הוא מוזיאון ילדים ומוזיאון מדע, הממוקם בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. המוזיאון מיועד לילדים ומשפחות, ומכיל תערוכות אינטראקטיביות העוסקות בתחומי המדע, טכנולוגיה, הנדסה, אמנות ומתמטיקה.
המוזיאון נוסד בשנת 1974, ונקרא "מוזיאון הילדים בבירה". בשנת 2009 הועתק המוזיאון למרילנד, וסגר את שעריו בשנת 2015. בשנת 2020 נפתח המוזיאון מחדש בבניין רונלד רייגן בוושינגטון.
המוזיאון סגור בימים אלה בשל מגפת הקורונה.
חוק מוקדי חירום
חוק מוקדי חירום, התשע"ו-2016 הוא חוק המסמיך את מוקדי החירום הטלפוניים לקבל באופן אוטומטי את נתוני המיקום של המתקשר. כמו כן, הוא מאפשר למוקדי החירום לחסום מספרי טלפון שמבצעים שיחות הטרדה חוזרות ונשנות.
הרקע לחוק.
באירוע חטיפת שלושת הנערים התקשר אחד החטופים, גיל עד שער, למוקד 100 של משטרת ישראל להודיע על החטיפה, ושיחתו זכתה להתעלמות לאחר שהשוטרים חשבו שמדובר במתיחה של בני נוער. רק לאחר שהשב"כ בדק את פלט השיחות של השלושה, הבינו במשטרה שהחטוף הוא זה שהתקשר. המוקדן העביר את השיחה לאחראית המשמרת שניסתה להתקשר חזרה אך ללא הצלחה, ולכן השיחה לא סווגה ולא זכתה להמשך טיפול.
בעקבות מחדל זה התקבלה החלטה על רפורמה בנושא, במסגרתה פורקו מוקדי 100 המחוזיים והוקם מוקד ארצי כולל. בנוסף, הועלתה הצעת חוק לתת הרשאה למוקדי החירום לקבל גישה לנתוני המיקום של המתקשרים כדי שאלה יסייעו להציל חיי אדם ולמנוע נזק גוף ורכוש ויקצרו את זמן הגעתם של גופי החירום.
עיקרי החוק.
החוק מסמיך את מוקדי החירום לצפות בנתוני המיקום במהלך הפנייה, וגם במקרים מסוימים אחרי הפניה (בכפוף לאישורים), לשם ביצוע תחקיר הנוגע לאופן הטיפול של המוקד בה. גם לאחר שהאירוע הסתיים נבדקת אפשרות הפנייה למוקד. נתוני המיקום שלא נעשה בהם שימוש יימחקו ממאגר נתוני המיקום.
החוק קובע שבמקרים של שיחות הטרדה רשאי המוקד לחסום את המספר, עד כדי חסימה קבועה. במקרה כזה לבעל מכשיר הטלפון זכות לשימוע למניעת החסימה.
היסטוריה חקיקתית.
את החוק יזמו חברי הכנסת עמר בר-לב ומרב מיכאלי ממפלגת העבודה, וחבר הכנסת ניסן סלומינסקי ממפלגת הבית היהודי. החוק התקבל בכנסת ב-30 במרץ 2016.
ביולי 2018 עבר החוק תיקון אחד, אשר מסמיך את מוקדי החירום לקבל באופן אוטומטי את נתוני המיקום של כל אדם שמתקשר למוקדי החירום, ולצפות בנתונים אלו בזמן אמת. נתונים אלו יתקבלו על ידי איכון המכשיר שממנו נעשתה הפנייה למוקד. בנוסף שונה שם החוק מ"חוק למניעת הטרדה של מוקדי חירום" ל"חוק מוקדי חירום".
דושפולור
דושפולור (טובאנית: дошпулуур, [dɔʃpuˈluːr], רוסית: [dəʃpʊluːr]) הוא סוג של לאוטה, כלי מיתר, כלי פריטה, שמקורו ברפובליקה הטובאנית. הוא בעל צוואר ארוך, על פי רוב עשוי מעץ אורן או . לוח האצבעות לא כלל, מה שגורם לו לדמות או להזכיר את ה וה מצפון אפריקה. ברוב הכלים, את קצה הצוואר מעל תיבת היתדות, מקשט גילוף עץ בדמות ראש סוס. הכלי משמש בעיקר ככלי ליווי לביצועי יחיד של שירת גרון.
עיצוב ומבנה.
את הדושפולור ניתן למצוא במספר גרסאות: באופן מסורתי יש לכלי שני מיתרים בלבד, אך קיימות גרסאות עם שלושה ואפילו ארבעה מיתרים. המיתרים מחוברים לתחתית ארגז התהודה על ידי קרס או וו עשוי עץ, מעל לגשר עץ רופף, המונח בין המיתרים וחזית תיבת התהודה, ואל מפתחות הכוונון תיבת הכוונון.