סדרת המשפטים אשר נערכו בין התאריכים ה-26 בנובמבר 1975 ועד 30 ביוני 1981 ידועים כמשפט מיידנק השלישי ובמהלכם שישה עשר נאשמים הועמדו לדין בפני בית משפט של גרמניה המערבית בעיר דיסלדורף. חמישה זוכו מכל האשמות, שניים שוחררו כתוצאה מבריאות לקויה, אחת נפטרה מזקנה ושמונה נמצאו אשמים. הם נשפטו למאסר של בין 3 ל-12 שנים. משפט מיידנק השלישי קדם למשפטי טרבלינקה, אשר נערכו גם הם בדיסלדורף בשנים 1964 ו-1970. משפט מיידנק השלישי ארך כשש שנים והסתיים ב-30 ביוני 1981. היו חשודים נוספים, אולם רשויות גרמניה המערבית נמנעו להעמידם לדין לאור טענת התביעה כי הראיות הקיימות הן בלתי מספיקות (רבים מעדי המפתח נפטרו בינתיים).
סגן מפקד המחנה ארנולד סטריפל אשר נקבע כי היה מעורב בעינויים ורצח של עשרות מאסירי המחנה (מספר נמוך באופן מטריד, בהתחשב בכמות הקורבנות במחנה), נשפט לשלושה וחצי שנות מאסר. הוא גם קיבל החזר כספי של 121,500 מארקים גרמניים על אובדן ההכנסה ותרומותיו לביטוח הלאומי, סכום אשר הפך אותו לאדם עשיר. סטריפל השתמש בכמות הכסף המשמעותית כדי לרכוש בית דירות מפואר בפרנקפורט, בית בו התגורר לשארית חייו.
פאר איסט מובמנט
פאר איסט מובמנט (באנגלית: Far East Movement) היא להקת היפ הופ הממוקמת בלוס אנג'לס. הלהקה זכתה לפרסום העיקרי שלה כאשר שיריה נכנסו לפסקול הסרט מהיר ועצבני 3.
קריירה.
2003-2007: ההרכב המקורי ואלבום בכורה.
שלושת חברי הקבוצה המקוריים הם קווין נישימורה (קוו ניש), ג'יימס רו (פרוגרס) וג'יי צ'ונג (ג'יי סליף) גדלו בלוס אנג'לס, קליפורניה. הפכו לחברים טובים במהלך לימודיהם בתיכון. משנת 2001 הקימו את ההרכב המוזיקלי "Emcees Anonymous" איתו החלו להופיע באירועים מקומיים וברים בלוס אנג'לס. לאחר מכן שינו השם לפאר איסט מובמנט וב-2005 הוציאו מיני דיסק בשם "Audio-Bio". אלבום הבכורה שלהם נקרא "Folk Music" ויצא בתחילת 2006. השיר "Round Round" מתוך האלבום נכנס לפסקול הסרט מהיר ועצבני 3 ולמשחק הווידאו והביא ללהקה את הפריצה הגדולה שלה.
2008-2009: אלבום שני.
התקליטן של תחנת הרדיו "Power 106" די ג'יי וירמן הפך לתקליטן הרשמי של הלהקה בתחילת 2008. הקבוצה החלה לעבוד על חומרים חדשים וזמן קצר לאחר מכן יצא אלבומם השני שנקרא "Animal". האלבום כלל רצועות שזכו להצלחה רבה וביניהם השיר "Girls On The Dance Floor" שהגיע למקום ה-27 במצעד הבילבורד והיה השיר הראשון של הלהקה שנכנס למצעד. האלבום הכיל שיתופי פעולה עם אומנים כמו בייבי באש, ויז קאליפה וברונו מארס. השירים שלהם הופיעו בסרטים וסדרות כמו: תביא אותו לגריק, , שקר לי ואחת שיודעת.
ב-2009 הם היו חלק ממופע של תחנת הרדיו "Power 106" והופיעו לצידם של אומנים כדוגמת ג'יי זי, קיד קאדי, שון פול, פיטבול, ליל ג'ון, LMFAO, בלאק אייד פיז ופלו ריידה.
2010-2011: אלבום שלישי.
בפברואר 2010 חתמה הלהקה על חוזה עם חברת אינטרסקופ רקורדס. באותה שנה הלהקה הייתה ההרכב הפותח בסיבובי הופעות של אומנים כמו La Roux, רובין, מייק פוזנר וקליס, הם אף חיממו את ליידי גאגא בסיבוב ההופעות The Monster Ball Tour. ב-12 באוקטובר 2010 יצא האלבום השלישי של הלהקה שנקרא "Free Wired". האלבום כלל שיתופי פעולה עם אומנים ידועים כמו קרי הילסון, ליל ג'ון, סנופ דוג, קומי קודה וראיין טדר.
ב-13 באפריל יצא סינגל הבכורה מהאלבום שהיה "Like a G6" והיה שיתוף פעולה עם הקטרקס ודב. שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד ולראשי המצעדים בכעשרים מדינות. הסינגל זכה למעמד של פלטינה מרובעת בארצות הברית עם מכירות של למעלה מ-4 מיליון עותקים. הסינגל השני היה שיתוף פעולה עם ראיין טדר שיצא ב-29 באוקטובר ונקרא "Rocketeer". לאחר מכן יצא שיתוף פעולה של הלהקה עם הזמר רוג'ר סנצ'ס בשיר "2gether". הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום היה "If I Was You (OMG)" שיצא ב-20 במרץ 2011. לאחר מכן יצאה הלהקה לסיבוב הופעות יחד עם ריהאנה וקלווין האריס במסגרת סיבוב ההופעות של "Last Girl on Earth Tour". בנובמבר 2011 יצא השיר "Jello" יחד עם הזמרת ריי ריי.
2012-הווה: אלבום רביעי.
האלבום הרביעי של הלהקה יצא ב-21 במאי 2012 ונקרא "Dirty Bass". הסינגל הראשון היה "Live My Life" שהיה שיתוף פעולה יחד עם ג'סטין ביבר. הסינגל השני היה "Dirty Bass" שיצא ב-10 במאי. ב-21 ביוני יצא השיר "Turn Up the Love" שהיה שיתוף פעולה עם הלהקה האמריקאית קאבר דרייב. ב-26 באוקטובר 2012 יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שנקרא "Change Your Life". ב-11 בדצמבר יצא שיתוף פעולה עם הבינגו פליירס בשם "Get Up (Rattle)". ב-29 באפריל 2013 הוציאה הלהקה את הסינגל "Lovetron".
מר קולפרט
מר קולפרט (בגרמנית: Herr Kolpert) היא קומדיה שחורה מאת המחזאי הגרמני דויד גיסלמן.
עלילה.
רלף, חוקר כאוס ושרה, מזכירה, חיים חיים בורגניים משעממים, מחפשים ריגושים חדשים לחייהם. הם מחליטים להזמין זוג אחר לארוחת ערב ולעשות להם תרגיל פסיכולוגי.
הזוג האחר הם אדית, מזכירה שעובדת ביחד עם שרה ובסטיאן, ארכיטקט. במרוצת הערב, שעובר דרך שיחות בורגניות אופייניות על מקומות העבודה של הגברים, הזמנת פיצות פרטנית במיוחד והשתכרות מאלכוהול.
הזוג המארח מתבדח ואומר לזוג המתארח שהם רצחו את מר קולפרט, מנהל החשבונות של החברה בה עובדות הנשים והכניסו אותו לתיבה גדולה ומוזרה הממוקמת במרכז הסלון.
במהלך הערב האורחים מנסים לבדוק אם הבדיחה אמיתית או לא והערב מסתיים כשכל הקליפות מוסרות. לאחר שפיכות דמים והפרשות אחרות מתגלה פרצופם האמיתי של כל הנוגעים בדבר. במהלך הערב הם מזמינים פיצה ושליחת פיצה תמימה נקלעת לסלון שלהם ובשלב מסוים ננעלת בפנים.
הפרשנות למחזה.
המחזה מתאר את התנפצותה של הבועה הבורגנית ובודק לאילו מקומות אנשים מוכנים ללכת כדי להכניס עניין לחייהם. המחזה מבטא את קהות החושים של כלל האנשים.
רון שוורץ כתב על ההצגה בביקורתו בעיתון גלובס:
"מר קולפרט" הוא מחזה שדן בתרבות הריק האופפת את שנות ה-2000 המערביות. יוצרו, המחזאי הגרמני הצעיר דויד גיסלמן, מצליח לעשות על הבמה את מה שקוונטין טרנטינו עושה על המסך הגדול: לגרום לצופיו ליהנות מחוויה בלתי מוסרית בעליל, הכוללת גלוני דם הניתזים לכל עבר וגופות הנערמות ללא סיבות ממש מוצדקות; ובו-בזמן גם לעורר בהם את המצפון המוסרי ותחושת הביקורת העצמית המלווה במחשבות שלא נוטשות אותם למשך רגעים ארוכים לאחר שהמסך המדומה יורד.
ובמילים אחרות, הצחוק הרם והלא תמיד נשלט, לנוכח מיצגי השיגעון המשוחקים נפלא, הופך עם סיום ההצגה למצחיק פחות כאשר מופנמת ההכרה שהבדיחה היא בעצם, עלינו.
ליתר דיוק על החברה שבה אנו חיים. חברה מנוכרת ואלימה שבה בני האדם הפכו לאכזריים ולבלתי סלחניים."
אודות ההפקה וההצגה בעולם.
המחזאי הגרמני דויד גיסלמן כתב את "מר קולפרט" ב-1999 בשפה הגרמנית. ההצגה עלתה לראשונה בבימת במאים צעירים ברויאל קורט, לונדון בשנת 2000. מייד אחר-כך עלתה בברלין בבימויו של מריוס פון מייבורג. במרוצת השנים הוא הפך למחזה פרינג' מצליח שעלה בתיאטראות פרינג' ברחבי העולם. הוא הוצג בין היתר באוסטרליה, פולין, וברוב מדינות אירופה.
ההצגה בישראל.
המחזה תורגם בידי מולי שולמן ועינת ברנובסקי על בסיס מלגה ממכון גתה. הוא עלה לראשונה במסגרת העונה הגרמנית, בניהולה של לילך דקל-אבנרי בתיאטרון תמונע בשנת 2010. מר קולפרט בוים בידי מולי שולמן, שהפיק אותו בשיתוף תיאטרון תמונע ורץ בתמונע מאז ועד היום (מאי 2013). זו ההצגה הראשונה ששולמן ביים.
ההצגה הייתה מועמדת לשישה פרסי קיפוד הזהב לשנת 2010:
פרס הצגת השנה, פרס למולי שולמן על הבימוי, פרסים לשחקנית הראשית, לה היו מועמדות אפרת ארנון וסיון ששון, פרסי שחקן ושחקנית המשנה, להם היו מועמדים לירון ברנס וענבל לורי.
לבסוף ההצגה זכתה בשני פרסי קיפוד הזהב: לשחקני המשנה לירון ברנס וענבל לורי.
ההפקה השנייה
ההפקה עלתה בשנית ב-14 ביוני 2016 בגלריה קנטי, תל אביב. זוהי הפקה עצמאית בבימויים של מאיה ניצן ואודי ברידנט.
ראלף - בן פריד,
שרה - רוני גולדפיין,
אידית - הדר ברוך,
בסטיאן - אבישי מרידור/ עמית ויינברג (מחליף), רודי שליח הפיצה - כרמל נצר.
השחקנים הם בוגרי מסלול משחק בסמינר הקיבוצים משנים שונות.
ניצן וברידנט הם בוגרי מסלול בימוי בסמינר.
צלע האדם
צלע האדם (באנגלית: Adam's Rib) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של ג'ורג' קיוקור. תסריט הסרט נכתב על ידי רות גורדון וגארסון קאנין. בתפקידים הראשיים משחקים ספנסר טרייסי וקתרין הפבורן כזוג עורכי דין הנמצאים משני צדי מתרס במשפט. ג'ודי הולידיי שיחקה בתפקיד המשמעותי הראשון שלה. פסקול הסרט הולחן על ידי מיקלוש רוז'ה מלבד השיר "Farewell, Amanda" שנכתב על ידי קול פורטר.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות והצלחה כלכלית. גורדון וקאנין היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט נחשב לקומדיה רומנטית קלאסי.
עלילה.
דוריס אטינגר (ג'ודי הולידיי) עוקבת אחרי בעלה (טום הוואל) עם אקדח והיא מגלה שהוא מנהל רומן עם אישה אחרת (ג'ין האגן). היא יורה מספר פעמים לעברם, אך היא מצליחה לפגוע רק בבעלה בכתף.
למחרת בבוקר זוג עורכי דין נשואים אדם ואמנדה בונר (ספנסר טרייסי וקתרין הפבורן) קוראים על הידיעה בעיתון. השניים חולקים סביב הנושא; אמנדה מביעה סימפתיה כלפי דוריס בטענה שאילו גבר היה עושה פעולה דומה אז הוא היה מקבל יחס מקל, בעוד אדם טוען שדוריס עברה על החוק. כשאדם מגיע לעבודה הוא מגלה שהוא מונה להיות עורך הדין המייצג את התביעה במקרה של דוריס אטינגר. כשאמנדה שומעת את זה היא מתמנה לעורכת דין המייצגת את ההגנה.