"לורד ווֹלְדֶמוֹרְט" (באנגלית: Lord Voldemort, מבוטא /ˈ/ או /'/ - ווֹלְדֶמוֹרְט) הוא דמות בדיונית; האנטגוניסט (נבל) הראשי בסדרת ספרי הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג. וולדמורט הוזכר לראשונה בספר הראשון בסדרה, הארי פוטר ואבן החכמים, שיצא לאור בשנת 1997. הוא מופיע בכל ספרי הסדרה, למעט הספר השלישי, הארי פוטר והאסיר מאזקבאן, בו הוא רק מוזכר, וכך גם בעיבודים הקולנועיים. במשאלים שונים בהם נערכה הצבעה על הדמות המרושעת ביותר בספרות ובקולנוע, זכה וולדמורט במקום הראשון.
הלורד וולדמורט נולד בשם טום מארבולו ("ואנדרולו" בגרסת התרגום העברי) רידל (Tom Marvolo Riddle) בשנת 1926 בלונדון, והיה הצאצא הישיר האחרון של סלזאר סלית'רין שהיה אחד מארבעת המייסדים של בית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות. בספרים, וולדמורט הוא אויבו הגדול ביותר של הארי פוטר. לפי נבואה שניתנה שנים אחדות לפני אירועי הספר הראשון, הארי מחזיק בכוח להביסו. וולדמורט שואף לכבוש לא רק את עולם הקוסמים, כי אם גם את עולם המוגלגים (אנשים מחוסרי יכולות קסם). הפחד ממנו כה גדול עד כדי כך שמעט מאוד אנשים מוכנים לומר את שמו, ובמקום זאת מתייחסים אליו בתור "אתה יודע מי" או "זה שאין לנקוב בשמו". גם תומכיו, המכנים את עצמם אוכלי המוות, פונים אליו רק בתואר "אדון האופל".
וולדמורט נחשב לאחד מהקוסמים החזקים ביותר בעולם הקוסמים, ובספרים נאמר כי היחיד שממנו הוא חושש הוא אלבוס דמבלדור, מנהל הוגוורטס בששת הספרים הראשונים.
בראיון שנערך עם רולינג, היא אמרה ששמו של וולדמורט אמור להיות מבוטא עם ט' אילמת, כפי שמקובל בצרפתית. גרסה זו הייתה בשימוש בארבעת הספרים המוקלטים הראשונים שיצאו לאור בארצות הברית; אולם, עם יציאתו לאקרנים של הסרט הראשון, שבו הדמויות שקראו לו בשמו האמיתי ביטאו את האות ט', שונתה ההגייה בספרים המוקלטים. הגייה זו נותרה בתוקף גם בסרטים הבאים שיצאו לאקרנים. משמעות השם בצרפתית היא "בריחה ממוות".
יצירת הדמות.
בראיון שנערך עמה בשנת 1999, אמרה רולינג שדמותו של וולדמורט הומצאה בתור הנמסיס של הארי פוטר, הגיבור הראשי של הסדרה, וכן שהיא בכוונה לא חשפה את סיפור הרקע שלו כבר בתחילת הסדרה. "הרעיון הבסיסי [היה שהארי] לא ידע שהוא קוסם... כך שאני בערך הלכתי אחורה מהנקודה הזאת על מנת למצוא כיצד הוא היה יכול להיות, שהוא לא ידע מה הוא באמת... כשהוא היה בן שנה, הקוסם המרושע ביותר מזה מאות שנים ניסה לרצוח אותו. הוא רצח את הוריו של הארי, ואז ניסה לרצוח אותו - הוא ניסה לקלל אותו... הארי היה צריך לגלות, לפני שאנחנו מגלים. ומסיבה מסתורית הקללה לא עבדה על הארי. כך שהוא שרד עם הצלקת הזו בצורת ברק על מצחו, והקללה חזרה אל הקוסם המרושע, שנאלץ להתחבא מאז".
במהלך הספר השני חשפה רולינג את הפרדוקס שוולדמורט תיעב קוסמים שאינם טהורי דם, אף שהוא עצמו חצוי דם. בריאיון ל־BBC בשנת 2000 היא אמרה כי וולדמורט הוא למעשה בריון עם שנאה עצמית: "ובכן, אני חושבת שלעיתים קרובות המקרה הוא שהבריונים נטפלים למה שהוא בעצם החולשה הגדולה ביותר שלהם, כפי שהם רואים אותה, והם מטילים זאת ישר על מישהו אחר ואז הם מנסים להשמיד את האחר וזה מה שוולדמורט עושה". באותה שנה היא חידדה את אמירותיה לגבי וולדמורט. היא החלה לקשור בינו לבין עריצים אמיתיים, ותיארה אותו בתור "פסיכופת משתולל, שמגלה אדישות מוחלטת בתגובה לסבלם של אחרים". אולם, בשנת 2004 היא הכחישה כי וולדמורט מבוסס על דמות היסטורית כלשהי. בשנת 2006 היא הוסיפה וגילתה כי לוולדמורט יש פחד מהותי אנושי: הפחד מפני המוות. רולינג אמרה "הפחד של וולדמורט הוא מהמוות, מוות משפיל. אני מתכוונת, הוא מחשיב את המוות להשפלה. הוא חושב שזו חולשה אנושית מבישה, כפי שאתה יודע. הפחד הגדול ביותר שלו הוא מהמוות".
לאורך כל הסדרה הדגישה רולינג שהשם "וולדמורט" גורם לפחד כה גדול בעולם הקוסמים עד כדי שאמירתו נחשבת למסוכנת, ורוב הדמויות מסרבות להתייחס אליו בשמו המפורש. בספר השביעי מוטל טאבו על השם, כך שוולדמורט ותומכיו יוכלו לאתר כל מי שאומר אותו, בעזרת קסם. בספר השני כתבה רולינג כי המשפט "אני לורד וולדמורט" הוא אנגרמה על השם טום ואנדרולו רידל. לפי רולינג שמו של וולדמורט הומצא על ידיה ואין לו בסיס היסטורי. בשפה האנגלית הוא קרוי Tom Marvolo Riddle, אך מאחר שגילי בר-הלל, מתרגמת הספרים לעברית, רצתה לשמר את האנגרמה המקורית, היא נאלצה לשנות את שמו האמצעי.
תפקידו בספרים.
שלושת הספרים הראשונים.
הופעתו הראשונה של וולדמורט היא בספר הראשון. בספר זה הוא מוצג בתור אדון האופל שרצח את ג'יימס ולילי פוטר (הוריו של הארי), אך מסיבה בלתי ידועה תינוקם הארי שרד את הקללה הממיתה שוולדמורט הטיל עליו. וולדמורט איבד את גופו הגשמי ונמלט לאלבניה. הארי נושא על מצחו צלקת מסתורית בצורת ברק כתוצאה מהקללה. לאורך כל הספר כושל וולדמורט בניסיון לחזור לגופו באמצעות גנבת אבן החכמים. על מנת להגשים זאת הוא משתלט על גופו של קוויריניוס קווירל, המורה להתגוננות מפני כוחות האופל בהוגוורטס, ובשיא העלילה מצליח הארי למנוע מוולדמורט להשיג את האבן.
בספר השני מוצגת דמותו של טום ואנדרולו רידל, וולדמורט בצעירותו, שהוא כשיקוף דמותו הנמצאת כזיכרון ביומן קסום שהגיע לרשותה של ג'יני ויזלי. בספר זה מתוארת ג'יני כנערה ביישנית המאוהבת בהארי פוטר. היא חשה בדידות ונואשות, מתחילה לכתוב וחולקת את סודותיה ופחדיה הכמוסים ביותר עם טום הסימפתי. בשיא העלילה גורם טום רידל לאותיות השם שלו לארגן את עצמן מחדש ליצירת האנגרמה "אני לורד וולדמורט", ובכך נחשף טבעו האמיתי של הזיכרון והיומן. רידל טען כי הוא התחזק בזכות פחדיה של ג'יני, ולבסוף הצליח להשתלט עליה. הוא השתמש בה על מנת לפתוח את חדר הסודות, לשחרר את הבסיליסק הכלוא שם ולאבן תלמידים אחדים בהוגוורטס. הארי מצליח לגבור הן על רידל מהיומן והן על הבסיליסק. בספר השישי מספר דמבלדור להארי כי היומן היה אחד מההורקרוקסים של וולדמורט (כלי חיצוני המכיל חלק מהנשמה של וולדמורט).
דמותו של וולדמורט לא מופיעה בספר השלישי, בין אם בעצמו או בייצוג קסום כלשהו. אולם, כן ניתן לשמוע את הקול שלו כאשר הארי חווה את השפעתם של הסוהרסנים (השדים השומרים על כלא הקוסמים אזקבאן). לקראת סוף הספר מנבאת סיביל טרלוני (המורה לגילוי עתידות) נבואה: "אדון האופל שוכן לבדו, ללא אח ורע, כל חסידיו נטשוהו. משרתו כבול זה תריסר שנים. הלילה, לפני חצות, ינתץ המשרת את כבליו ויצטרף לאדוניו. אדון האופל יעלה ויבוא שנית בעזרת משרתו, גדול ונורא משהיה אי־פעם בעבר. הלילה... לפני חצות... המשרת... ייצא... להצטרף... לאדוניו". אף על פי שבעמודים שלאחר תיאור הנבואה מתואר כי היא מיוחסת ככל הנראה לסיריוס בלק, הממלא את תפקיד האנטגוניסט בספר, מתברר לבסוף כי המשרת הוא פיטר פטיגרו, שמאז נפילתו של וולדמורט הסווה את עצמו בתור סקאברס, עכברוש המחמד של רון ויזלי.
הספר הרביעי עד הספר השישי.
וולדמורט מופיע כבר בעמודים הראשונים של הספר הרביעי, ומבצע את הרצח הראשון בסדרה. מתברר כי ברטמיוס קראוץ' הבן, משרתו של וולדמורט, התחזה למורה אלאסטור מודי ותמרן את האירועים בטורניר הקוסמים המשולש. מטרתו של וולדמורט היא להביא את הארי (שנאלץ להשתתף בטורניר בגלל ברטמיוס קראוץ' הבן) לבית הקברות של העיירה הנגלטון הקטנה, שבו קבורה משפחת רידל. תוכניתו של וולדמורט מצליחה, הוא מצליח להשלים את הטקס האפל, לאחר שפטיגרו משתמש בדמו של הארי, ובזכותו וולדמורט חוזר לגופו הגשמי ולמלוא כוחותיו.
לאחר מכן מסופר כי כאשר פטיגרו היה באלבניה הוא לכד מכשפה ממשרד הקסמים בשם ברטה ג'ורקינס, שעונתה על מנת להשיג מידע על המשרד ולבסוף נרצחה. לאחר שוולדמורט למד על כך שאוכל המוות הנאמן שלו ברטמיוס קראוץ' הבן עדיין בחיים ושוהה בכלא הקוסמים אזקבאן, הוברח בסתר ונכלא בבית אביו, ברטמיוס קראוץ'. בסיועו של פטיגרו יצר וולדמורט גוף קטן וחלש, שהספיק לו על מנת לעזוב את אלבניה ולבצע קסמים.
לאחר שוולדמורט חוזר לגופו הוא מזמן את אוכלי המוות לבית הקברות על מנת לצפות במותו של הארי בדו־קרב ביניהם. אולם, כאשר וולדמורט מנסה לרצוח את הארי, השרביטים שלהם מתחברים באופן קסום כיוון שמקור ליבות הקסם של שניהם הוא מאותו עוף חול. בגלל תופעה זו, הנקראת פריורי אינקנטאטם, מופיעות ישויות (גשמיות יותר מרוחות רפאים אך פחות מבן אדם) של קורבנותיו האחרונים של וולדמורט (כולל הוריו של הארי), ומנסות להסיח את דעתו על מנת שלהארי יהיה מספיק זמן על מנת להימלט בחזרה להוגוורטס ולקחת את גופתו של עמיתו לספסל הלימודים סדריק דיגורי, שנרצח על ידי פטיגרו בהוראתו של וולדמורט.