בתחילת העונה אוליביה נחשבת לאישה החזקה בעולם, היא ראש הסגל של הנשיאה מלי גרנט, ואף משרתת כפיקוד של B613. אוליביה מקבלת כמה החלטות שמביאות אותה למצב בו כל חבריה מנסים למנוע ממנה להמשיך ולהחזיק באימפריה שבנתה לעצמה. במהלך העונה קווין נחטפת בידי רואן ואוליביה מנהלת משא ומתן שנכשל וגורמת למותה של קווין. בהמשך העונה מתגלה שקווין אינה מתה ואף ילדה בת לה ולצ'רלי.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
וליאדוליד
מוצב הסנטוריום
אנדרטת הצבי ישראל
מנזיני
מנזיני (באנגלית: Manzini; בעבר ברמרסדורף) היא עיר באסוואטיני ובירת מחוז מנזיני. מנזיני מהווה את המרכז האורבני השני בגודלו באסוואטיני, אחרי מבבנה, ואוכלוסייתו נאמדת בכ-73,000 תושבים (נכון לשנת 2004). העיר נמצאת במרכז הגאוגרפי של אסוואטיני.
היסטוריה.
מנזיני החלה כתחנת סחר בשנת 1885 והוכרזה כעיירה בשנת 1898.
בשנת 1894, מכר ארתור ברמר את בית המלון שהיה בבעלותו בעיירה לרשות הקולוניאלית הבריטית, שניהלה את אסוואטיני החל מאותה שנה, לצורכי הקמת מטה מנהלי לאומי. ארתור ברמר התנה את מכירת המלון בכך שהמושבה תקרא על שמו (דורף באפריקאנס משמעותה "עיירה קטנה"). שמה של העיירה חזר לשמה המקורי, מנזיני, בשנת 1960.
המושבה שימשה כמטה מנהלי קולוניאלי בריטי/בורי החל מ-1890, אך נהרסה ב-1902 במהלך מלחמת הבורים וכתוצאה מכך עבר המטה למבבנה. אולם, ברמרסדורף נשארה כמרכז המסחרי, החקלאי והתחבורתי של אסוואטיני. עקב כך, באותה תקופה נודעה העיירה בכינוי "הטבור" (The Hub).
בשנת 1994, מנזיני הוכרזה כעיר.
מבצע שחרית
איימי ברנמאן
איימי פרדריקה בְְּרֶנֶמָאן (באנגלית: Amy Frederica Brenneman, נולדה ב-22 ביוני 1964) היא שחקנית ומפיקה אמריקאית.
התפקידים שבהם התפרסמה ביותר הם כבלשית ג'אניס ליקאלסי בסדרה NYPD Blue של רשת ABC (1994-1993), כשופטת איימי גריי בדרמה של רשת CBS המשפט של איימי (2005-1999), וכוויולט טרנר בסדרת בית החולים של רשת ABC מרפאה פרטית, בשנים 2007–2013. בסרטי קולנוע כיכבה ברנמאן בסרטים היט, Fear, Daylight, Nine Lives, Jane Austin Book Club ו-88 דקות. היא הייתה מועמדת לחמישה פרס אמי לבידור בפריים טיים ושלושה פרסי גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
ביוגרפיה.
ברנמאן נולדה בניו לונדון, קונטיקט שבארצות הברית. אימה פרדריקה ג'ואן (לבית שונפילד), שופטת בבית המשפט העליון של מדינת קונטיקט, נולדה למשפחה יהודית ממוצא גרמני ומזרח אירופאי, אך התנצרה בבגרותה. אביה, ראסל לנגדון ברנמאן הבן, עורך דין סביבתי ממשפחה נוצרית-פרוטסטנטית. ברנמאן היא אפיסקופלית. דודתה הייתה העיתונאית בריל ד. היינס, שהייתה פעילה בתקופת המלחמה הקרה. ברנמאן גדלה בגלאסטונברי, קונטיקט, שם שיחקה בתיאטרון בנעוריה, הן בבית הספר והן בקבוצת תיאטרון מקומית. היא סיימה את אוניברסיטת הרווארד בתואר בדת השוואתית, בשנת 1987. בתקופת לימודיה בהרווארד הייתה שותפה לייסוד להקת התיאטרון קורנרסטון, שעמה סיירה במשך שנים אחדות לאחר סיום לימודיה.
ב-1995 היא נישאה לבמאי האמריקאי-יהודי בראד סיברלינג.
קריירה.
ברנמאן החלה את הקריירה שלה בשנת 1992 בסדרה קצרת-ימים של CBS בשם "ימי הביניים". כעבור שנה לוהקה לתפקידה הגדול הראשון כשוטרת במדים הקשורה למאפיה האמריקאית, ג'אניס ליקאלסי, בדרמה המשטרתית של ABC NYPD Blue. סיפור העלילה שלה, שכלל גם יחסים רומנטיים עם דמותו של דייוויד קרוזו, נמשך לאורך העונה הראשונה של הסדרה (1994-1993) והפרקים הראשונים של העונה השנייה. היא הייתה מועמדת לפרס אמי פריימטיים לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרת דרמה בשנה שלאחריה.
אחרי שסיימה את תפקידה בסדרה המשטרתית, החלה ברנמאן את קריירת הקולנוע שלה. ב-1995 הופיעה ב-Bye Bye Love וב"קאספר", וכן, בתפקידה המוכר ביותר בדרמת הפשע "היט" משנת 1995. ב-1996 שיחקה ברנמאן בתפקיד הנשי הראשי מול סילבסטר סטאלון במותחן אסונות "Daylight" וכן כיכבה בסרט "Fear" משנת 1996. ב-1997 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה העצמאי "נבדה". בשנה שלאחריה כיכבה בסרט "חברים, שכנים ודברים אחרים" בבימויו של ניל לאבוט. בעונת 1998–1999 חזרה לטלוויזיה בקומדיה "פרייז'ר", כפיי מוסקוביץ.
ב-1999 הייתה ברנמאן ליוצרת והמפיקה בפועל של סדרת טלוויזיה משלה, המשפט של איימי, שבה שיחקה בתפקיד הראשי. ברנמאן גילמה אם גרושה, העובדת כשופטת בבית המשפט לענייני משפחה בהרטפורד, קונטיקט. רעיון הסדרה היה מבוסס על ניסיון חייה בפועל של אמה, פרדריקה ברנמאן, כשופטת בבית המשפט העליון של מדינת קונטיקט. הסדרה "המשפט של איימי" נמשכה שש עונות ו-138 פרקים, מ-19 בספטמבר 1999 עד 3 במאי 2005, ונהנתה מרייטינג טוב. פרדריקה ברנמאן הייתה מן הבוגרות הראשונות של בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד והתמנתה לשופטת בבית המשפט לנוער בקונטיקט כשאיימי הייתה בת 3. ב-2002 הוענק לברנמאן "פרס לוסי" כהוקרה על מצוינות וחדשנות בעבודתה היוצרת, שהעצימה את הבנת הנשים באמצעות הטלוויזיה.
בשנים 2007 עד 2013 שיחקה בסדרת הדרמה "מרפאה פרטית" ברשת ABC. בשנת 2008 שיחקה בסרט "להוריד את ננסי" בכיכובה של מריה בלו.
בשנת 2009 שיחקה בדרמה של רודריגו גרסיה "אמהות וילדים" בכיכובה של נעמי ווטס. בשנת 2013 שיחקה בדרמה הרומנטית "מילים ותמונות" לצד קלייב אוון.
בשנת 2014 החלה לגלם את לורי גאלווי בסדרת המתח "הנותרים" ברשת HBO אשר זכתה בפרס פיבודי, דמות אשר גילמה במשך 3 עונות של הסדרה.
בשנת 2019 גילמה את דיאנה בלאקווד בעונה השלישית של סדרת הדרמה המשפטית "גוליית" בפריים וידאו.
בשנת 2021 לוהקה לשחק בסדרת הטלוויזיה "זוהרות" אשר מבוסס על הרומן באותו שם מאת הסופרת לורן ביוקס; הסדרה עלתה לשידור ברשת אפל TV פלוס במהלך חודש אפריל 2022.
ישעיהו גזית
ישעיהו (שייע) גזית (שוורצמן) (9 בדצמבר 1925 - 15 בפברואר 2005) היה קצין בדרגת אלוף-משנה בצה"ל, מראשוני טייסי חיל האוויר הישראלי.
חייו.
גזית נולד בשייח' אבריק, לבלה ואליעזר שוורצמן. בעקבות מאורעות תרפ"ט עברה משפחתו לחיפה בה הקים אביו חברה למוניות. גזית למד בבסמ"ת ובמקביל עבד בבית יציקה ובמוסך. כנער הצטרף לקלוב התעופה לישראל ועסק בדאייה. ב-1946 עבר קורס טיסה בחברת אווירון בשדה התעופה רמלה. בתחילת 1947 הוא התגייס יחד עם טיבי בן-שחר ומאיר רוף לשירות האוויר של ארגון ההגנה ושירת כטייס בטייסת א. באפריל 1948 נשלח במסגרת קבוצה של 11 טייסים לקורס טיסה קרבית בצ'כוסלובקיה, מתוכם נבחרו ארבעה: גזית, דני שפירא, מוטי הוד וטיבי בן-שחר לעבור הסמכה להטסת ספיטפייר. בשובם לישראל עברו קורס טיס מתקדם בבסיס סירקין (שכונה לימים "קורס מינוס 2") ובמרץ 1949 זכו הארבעה לכנפי הטיס הראשונות של חיל האוויר כשגזית הוא הראשון בהם, וכן דרגות פקד אוויר (המקבילות לסגן משנה). לאחר הקורס נותר להדריך בבית הספר לטיסה ופיקד על טייסת "ראשוני" (טייסת 138).
ביולי 1951 מונה למפקד טייסת תעופה בבסיס רמת דוד (והיה למעשה סגן מפקד הבסיס), ובספטמבר 1951 מונה למפקד טייסת 105, טייסת קא"ם (קורס אימון מבצעי). הוא עשה הסבה להטסת מטוסי מוסקיטו, ובאוקטובר 1952 מונה במקביל להיותו סגן מפקד הבסיס גם למפקד טייסת 109. בפברואר 1953 עבר למטה חיל האוויר, ולאחר מכן חזר לפקד על טייסת 109. בתקופתו הוקם גף הצילום של הטייסת, והיא השתתפה בגיחות צילום ומיפוי רבות בסיני. הוא שירת במטה החיל בענף המבצעים מדור ב' (תכנון), שעסק בהכנות לקראת מבצע קדש ומבצע שחרית (הבאת המיסטרים מצרפת לישראל) והיה אחראי על מבצע אביבה (הבאת 23 מטוסי דקוטה מצרפת לישראל).
ב-1957 מונה על ידי דן טולקובסקי למדריך ראשי בבית הספר לטיסה, גזית שהיה מעוניין לקבל פיקוד על טייסת מטוסי הווטור החדשים, החליט לפרוש משירות הקבע עד שטולקובסקי שכנעו להישאר כמפקד בית הספר. הוא שירת בתפקיד עד פברואר 1960. בתחילת כהונתו מנה קורס הטיס 17 חניכים בלבד (מהם סיים רק אחד), גזית פעל להעלות את הביקוש לקורס בקרב תלמידי התיכון וקורס הטיס של 1958 נפתח עם 80 חניכים מהם סיימו 25, המספר הגדול ביותר עד אז בחיל האוויר. בתפקידו הבא שימש יועץ צבאי באתיופיה, מונה לראש להק ההדרכה (אוויר 5) במטה חיל האוויר וסייע בהקמת חיל האוויר של אוגנדה. במאי 1965 מונה למפקד בסיס תל נוף ושירת בתפקיד עד מאי 1967. לאחר שלא קודם לתפקיד סגן מפקד חיל האוויר, נשלח לצרפת ושימש סגן ראש משלחת הרכש של משרד הביטחון.
אחרי שחרורו עבד כקברניט בחברת ארקיע עד פרישתו ב-1990. בתקופה זו הקים את חברת התעופה הלאומית של סווזילנד.
חיים אישיים.
היה נשוי לזהבה ילידת 1927 שהייתה לוחמת בהגנה וקצינה בחטיבת קרייתי, ממנה התאלמן ב-1994, ואב לשני בנים, אהוד ורן.
שעיה גזית
ג'בל חשם אל-טאריף
טרנס אוניל
מיכאילו ורביצקי
מיכאילו מיכאילוביץ' ורביצקי (באוקראינית: Михайло Михайлович Вербицький, 4 במרץ 1815 יאבורניק רוסקי - 7 בדצמבר 1870 מליני) היה מלחין וכומר יווני-קתולי אוקראיני, אחד מראשוני המלחינים המקצועיים של גליציה. ורביצקי הלחין מנגינה חלופית לשיר "תהילת אוקראינה לא אבדה", גרסה שהפכה מאוחר יותר
להמנון הלאומי של אוקראינה.
חייו.
מיכאילו ורביצקי נולד באזור נאדסיאניה ("מעבר לנהר סן"), ולפי הסברה המקובלת ביותר, ביישוב יבורניק רוסקי, והוטבל בדת הנוצרית יוונית-קתולית 8 קילומטר משם, בכפר אולוץ' (24 קילומטר מרחק מסאנוק), בכנסייה מעץ "עלייתו של ישו השמימה" (ווזנסנסקי) בה שימש אביו ככומר. שני היישובים המוזכרים הם היום חלק מהפרובינציה (וויבודות) של פודקרפאציה של פולין. באותן השנים היו חלק מפולין הקונגרסאית.