באליפות העולם בג'ודו 2019, שנערכה בטוקיו, זכה מוקי במדליית הזהב, והפך לג'ודוקא הישראלי הראשון מנבחרת הגברים שזוכה בתואר העולמי. לאליפות הוא הגיע כמדורג שני בעולם ומתוך 6 ניצחונות בתחרות, 5 היו באיפון. מוקי התחיל בסיבוב השני בו ניצח את רוסלן מוסייב הקזחי 38 שניות מפתיחת הקרב לאחר תרגיל אוסוטו-אוטושי. בסיבוב השלישי הוא ניצח את אטילה אונגוורי ההונגרי לאחר תרגיל או-גושי, בשמינית הגמר הוא ניצח את ולדימיר זולוייב הקירגיזי בעזרת תרגיל טאי-אוטושי, וברבע הגמר הוא ניצח את שארופידין בולטאבוייב האוזבקי תוך 22 שניות לאחר תרגיל סיאו נגי. בחצי הגמר מוקי ניצח בווזארי את מוחמד עבדלאל המצרי, שסירב ללחוץ את ידו בתום הקרב. בגמר, התמודד מוקי מול מתיאס קאסה הבלגי, וניצח באיפון לאחר שקיבל שני ווזארי; האחד בדקה וחצי לסיום בעזרת תרגיל סומי-אוטושי, והשני מספר שניות לאחר מכן בעזרת תרגיל סיאו-נגי.
בדצמבר 2019, הוא התחרה בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בצ'ינגדאו, וזכה במדליית הכסף לאחר ארבעה ניצחונות מתוך ארבעה קרבות, כאשר נאלץ לוותר על קרב הגמר עקב פציעה.
תקופת הקורונה.
באפריל 2020, במהלך מגפת הקורונה, גייס מוקי כרבע מיליון שקלים באמצעות מכירת פריטים אישיים מהקריירה וביניהם את החליפה שאיתה זכה באליפות העולם, ותרם את הכסף לבית החולים לניאדו עבור רכישת מכונות הנשמה.
בינואר 2021, הוא חזר להתחרות לאחר 11 חודשי היעדרות עקב פציעה בגב והשבתת התחרויות במהלך מגפת הקורונה. הוא השתתף בטורניר המאסטרס שנערך בדוחה שבקטר, וזכה במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר, בו הפסיד בקרקע לפרנק דה וויט ההולנדי, ונשר לקרבות בית הניחומים, שם גבר בעונשים על שאמיל בורכשווילי האוסטרי. בקרב על הארד, ניצח בווזארי את לי סונג הו הדרום-קוריאני, 20 שניות בתוך זמן ניקוד זהב.
באליפות אירופה 2021 אשר נערכה בליסבון, זכה מוקי במדליית הארד. הוא החל את התחרות בסיבוב השני בו גבר באיפון על ארני לונד האיסלנדי 26 שניות מפתיחת הקרב. בשמינית הגמר, הוא גבר בווזארי על שאמיל בורכשווילי האוסטרי, וברבע הגמר הפסיד לאנרי אגוטידז הפורטוגלי לאחר שקיבל עונש שלישי שנוי במחלוקת. לאחר ניצחון בווזארי בשלבי בית הניחומים על אסלן לפינאגוב הרוסי בעזרת תרגיל סזאה צוריקומי אשי, עלה לקרב על מדליית הארד מול איביילו איבאנוב הבולגרי וניצח בווזארי כאשר ביצע תרגיל מוצלח 6 שניות מפתיחת הקרב. ניקוד זה הספיק לו עד לתום הקרב.
אולימפיאדת טוקיו 2020.
באולימפיאדת טוקיו 2020, מוקי זכה במדליית ארד עם נבחרת ישראל בקטגוריית הנבחרות המעורבות. בתחרות האישית בקטגוריית המשקל של עד 81 ק"ג, מוקי הודח בשלב שמינית הגמר. הוא הגיע לתחרות מדורג במקום השני בעולם והחל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח באיפון את אדוארדו סנטוס הברזילאי כדקה וחצי מפתיחת הקרב. בשלב שמינית הגמר הוא התמודד מול שאמיל בורחשווילי האוסטרי המדורג 16 בתחרות, והפסיד בווזארי לאחר כשמונה וחצי דקות של קרב כאשר יריבו ביצע תרגיל אורה-נגה שהטיל את מוקי על צידו.
חיים אישיים.
מוקי לומד כלכלה ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה. מתגורר בנתניה.
נחום גלבוע
נחום גלבוע (31 בדצמבר 1917 - 13 בדצמבר 2015) היה אמן וצייר ישראלי.
ביוגרפיה.
נחום גלבוע נולד בשנת 1917 בעיר הבירה סופיה שבבולגריה הבן הבכור משני בניהם של יצחק ויפה פרץ. אביו היה ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה. נחום למד בבית ספר עברי ואחר-כך - בסמינר למורים עבריים בסופיה. בעת לימודיו ביקר גם באקדמיה הלאומית לציור ולאחר סיום לימודיו היה מורה בבית הספר העברי המרכזי בסופיה. כבן למשפחה ציונית מובהקת וכחניך תנועת הנוער "השומר הצעיר", ידע נחום מצעירותו שעתידו לעלות לארץ ישראל.
בשלהי 1939, יממה לאחר שנודע לזוג כי נמצא להם מקום על ספינת מעפילים לארץ ישראל, נישא נחום לחברתו רחל, ילידת פלובדיב. ספינתם נתפשה על ידי הבריטים ונוסעיה נכלאו במחנה המעצר בעתלית, שבאותה תקופה קלט עולים בלתי חוקיים. כעבור זמן קצר שוחררו הזוג מהמחנה בעתלית והחלו את צעדיהם בקיבוץ גן שמואל. לאחר מכן, במצוות התנועה עברו לקיבוץ נגבה ולבסוף נמנו עם מקימי קיבוץ יקום. עם הקמת הפלמ"ח ב-1942 התנדב אליו גלבוע ועקב כישרונו הרב בציור הופנה להתמחות בהכנת מפות. לאחר שסיים בהצלחה את קורס מפקדי המחלקות עבר לשרת במטה המבצעים. ב"שבת השחורה" ביוני 1946 נפלה בידי הבריטים רשימה שמית של חברי מטה הפלמ"ח והוא קיבל הוראה להסתתר ולשנות את שמו. כך הוא הפך מנחום פרץ, לנחום גלבוע. (שם משפחתו החדש נבחר בעקבות הצטרפות אחיו הצעיר, משה פרץ, כחבר בקיבוץ מסילות, אל מול הגלבוע).
השירות בפלמ"ח נמשך חמש שנים, עד שנת 1947. עם שחרורו מהפלמ"ח עזבה משפחתו את הקיבוץ ועברה להתגורר בחדרה. גלבוע חזר למקצוע ההוראה ולציור, והפעם לתמיד. יום לאחר הקמת מדינת ישראל נולדה בתו היחידה, יעל.
בשנים 1952-1953 זכה במלגה שאיפשרה את התמחותו המקצועית בפריז, הוא מנצל את השהות בעיר האורות כדי להשתלם באקדמיה לציור.
בצד יצירתו העשירה, היה מורה לציור במשך שנים רבות.
משנות ה-50 ערך יותר מעשרים תערוכות יחיד בישראל ובגלריות חשובות בניו יורק, לונג איילנד, שטוטגרט, קלן, בזל ועוד. כמו כן, השתתף בעשרות תערוכות קבוצתיות בארץ וברחבי העולם.
ציוריו הוצגו בתערוכות רבות, והוא נחשב על ידי מבקרי אמנות כרומנטיקן ישראלי מבריק לא רק בשל סגנונו הריאליסטי-רומנטי, אלא גם ובעיקר, בשל הצבעוניות העשירה של ציוריו, הדיוק בפרטים ורוחב היריעה. ציוריו מאופיינים על ידי רצון לתת ביטוי נאמן ומדויק יותר לתמונה הוויזואלית הנוצרת בדמיונו, בהשפעת רגשותיו ותגובותיו לחיים, לזיכרונות ורשמים מהעבר בבולגריה ובארץ ישראל החלוצית.
נפטר בתל אביב, ב-13 בדצמבר 2015.
התמחותו בתיעוד ראשית המדינה.
מקום מיוחד בעבודתו של גלבוע מקבלת מלאכת התיעוד והשימור של ראשית המדינה. ציוריו של גלבוע, מקימים לחיים את מראה ישראל של פעם, קורותיה, אנשיה ובתיה. מועט מאוד התיעוד האותנטי על נושאים אלו, וציוריו של גלבוע מהווים מקור מידע חשוב וזוכים לציטוט ולהתייחסות אצל כל העוסקים בתקופה.
גוש המדינות הבלתי מזדהות
ארנסט מוניץ
אייבאר (כדורגל)
מארק בארטרה
חואנס
חואן אסטבן אריסטיסאבל באסקס (בספרדית: Juan Esteban Aristizábal Vásquezׂ) הידוע יותר בכינויו המקוצר חואנֶס (בספרדית: Juanes, כינוי הנוצר מהלחם בסיסים של שני שמותיו הראשונים - Juan Esteban) הוא זמר קולומביאני.
קריירה.
בראשית הקריירה שלו היה חואנס חבר בלהקת Ekhymosis. בשנת 1999 עזב את הלהקה והחל בקריירת סולו. בעוד שסגנון הלהקה היה הבי מטאל ות'ראש מטאל, בקריירת הסולו שלו התרכז חואנס בסגנונות אחרים, ובעיקר רוק ופופ רוק לטיניים.
חואנס זכה פעמיים בפרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה וכן זכה ב-20 פרסי גראמי לטיני, תשעה פרסי MTV, פרסי מגזין בילבורד ועשרות פרסים נוספים. על פי נתוני חברת התקליטים שלו, חואנס מכר יותר מ-15 מיליון אלבומים ברחבי העולם. שירו "Me enamora" הופיע עשרים שבועות רצופים במצעד הלטיני של מגזין בילבורד ובכך שבר את השיא, והחזיק בו במשך עשר שנים.
שיתופי פעולה.
במהלך הקריירה שלו שיתף חואנס פעולה עם אמנים רבים. בין השאר שיתף חואנס פעולה, הקליט שירים או הופיע במשותף עם חואקין סבינה, לאורה פאוזיני, נלי פורטדו, קולבי קאליי, שאקירה, חואן לואיס גרה, חואן ויווס, הראפר טאבו מלהקת בלאק אייד פיז, פאולינה רוביו, טוני בנט, טגו קלדרון, סרז'יו מנדז, לילה דאונס, איווטי סנגלו, קרלוס סנטנה ולהקת סנטנה, מאלומה, חוסה בלוויין ועוד.
בישראל.
בחודש מאי 2015 הודיע חואנס, לראשונה בקריירה שלו, שיופיע בישראל. ההופעה התקיימה בחודש יוני 2015 באמפיתיאטרון שבפארק רעננה.
חוואנס
חואנז
חוואנז
יחידת החילוץ והפינוי בהיטס (669)
גביע הזהב 2015
גביע הזהב של CONCACAF ב-2015 הוא הטורניר ה-13 של גביע הזהב והמהדורה ה-23 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. הטורניר נערך בארצות הברית ובקנדה בין ה-7 ביולי ל-26 ביולי 2015, בניהול CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני.
בתחרות זכתה נבחרת מקסיקו, בפעם השביעית בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת ג'מייקה בתוצאה של 3–1 במשחק הגמר.
ויולט סאבו
ויולט רן אליזבת סאבו GC (Violette Reine Elizabeth Szabo; לפני נישואיה בושל (Bushell); 26 ביוני 1921, פריז, צרפת - 5 בפברואר 1945, ראוונסבריק, גרמניה) הייתה סוכנת מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית במהלך מלחמת העולם השנייה. במשימתה השנייה בצרפת הכבושה נלכדה בידי צבא גרמניה הנאצית, נחקרה בעינויים, הועברה לגרמניה, ולימים הוצאה להורג במחנה הריכוז ראוונסבריק. היא עוטרה בצלב ג'ורג' לאחר מותה.
ראשית דרכה.
סאבו נולדה בפריז, בת יחידה וילדה שנייה בין חמישה, לצ'ארלס ג'ורג' בושל, נהג מונית ומוכר מכוניות בריטי, ולרן בלאנש לרואה, תופרת מפון רמי אשר בסום. הזוג עקר ללונדון, אך בשל השפל הכלכלי שיכן את ויולט ואחיה הצעיר דיקי עם דודתם מצד אמם בפיקרדי, בצפון צרפת, עד שהתאחדו בלונדון כשסאבו הייתה בת 11. הם התגוררו בסטוקוול, שם מוצבת עתה לוחית זיכרון ממשלתית, לאמור: "ויולט סאבו, GC, 1921-1945, סוכנת חשאית, חיה כאן. היא מסרה את חייה למען המחתרת הצרפתית."