האלבום קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרים; חלק מהמבקרים התעניינו בשירים של האלבום, ואילו אחרים מתחו ביקורת על התוכן המילולי. בשנת 2014 האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית "האלבום האורבני העכשווי הטוב ביותר". הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי של בילבורד עם 238,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון לצאתו, מה שהופך את האלבום לראשון של הזמרת שמגיע למקום הראשון במצעד זה ולמצליח ביותר מבחינת מכירת עותקים בשבוע הראשון. האלבום גם הפך לאלבום הרביעי של הזמרת שהגיע למקום הראשון בבריטניה. נכון ל-2014, מכר האלבום מעל ל-4 מיליון עותקים ברחבי העולם.
מהאלבום יצאו שבעה סינגלים כולל הלהיטים העולמיים "Diamonds" ו-"Stay". הסינגל הראשון מהאלבום, "Diamonds" הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובמצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי והפך לשיר ה-12 של הזמרת שהגיע לראש המצעד. לפני יציאת האלבום, ריהאנה קידמה את האלבום בעזרת סיבוב הופעות קצר בשם "" שכלל שבע הופעות שכל אחת התקיימה בעיר שונה בצפון אמריקה ואירופה ונמשך שבעה ימים. כדי לקדם את האלבום עוד יותר, ריהאנה יצאה לסיבוב ההופעות העולמי הרביעי שלה, Diamonds World Tour.
רקע.
בנובמבר 2011, הוציאה ריהאנה את אלבום האולפן השישי שלה, "Talk That Talk". הז'אנר של האלבום הוא פופ, דאנס ו-R&amp;B, אך הוא שולב גם עם מגוון רחב של ז'אנרים מוזיקליים אחרים כמו היפ הופ, אלקטרו-האוס, דאנסהול ודאבסטפ, ז'אנר שבלט באלבומה הרביעי "Rated R".
במרץ 2012, הודיעה ריהאנה כי למרות שעדיין לא התחילה להקליט, היא החלה "לעבוד על הסגנון החדש" לאלבום האולפן השביעי שלה. על מנת לקדם את ההכרזה לאלבומה השביעי, השיקה ריהאנה אתר קידום בכתובת rihanna7.com. ב-11 באוקטובר 2012. חשפה ריהאנה כי האלבום ייקרא "Unapologetic" ואת עטיפת האלבום. ערוץ VH1 דירג את עטיפת האלבום במקום הראשון ברשימת "30 עטיפות העירום הלוהטות אי פעם". לגבי השם של האלבום, הסבירה ריהאנה כי היא קראה לו כך מכיוון שרצתה להביע כמה היא כנה; "קראתי לאלבום שלי 'Unapologetic' ('לא מתנצלת') בגלל שיש רק אמת אחת, ואתה לא יכול להתנצל עליה. זה כן. אני חושבת שהמוטו היחידי שלי הוא להיות נאמנה לעצמי".
הפקה.
ב-10 ביוני 2012, החלה ריהאנה להקליט את אלבומה השביעי ולעבוד עם ניקי רומרו. אושר גם כי הזמרת עבדה עם אריק בלינגר, שון גארט ו-Swedish House Mafia על האלבום. ב-10 ביולי 2012, חשף הזמר והמפיק הבריטי Labrinth כי הוא עבד עם ריהאנה על האלבום וציין: "אני אמור לעבוד איתה בקרוב אני מקווה אז דיברתי עם המנהלים שלה, אני חושב שהיא עובדת כרגע על כל מיני חומרים באולפני הקלטות מסוימים. היא [עדיין] לא באולפן שלי אבל אני מקווה שאהיה שותף באלבום שלה". ב-17 ביולי 2012, דווח כי ריהאנה תעבוד עם זמר ה-R&amp;B ני-יו ו-Fazer מלהקת N-Dubz. בריאיון עם תחנת הרדיו "Capital FM", ני-יו דיבר על לעבוד עם ריהאנה וציין: "אני לאחרונה התחלתי ליצור חומרים חדשים לריהאנה. היא האישה שעובדת הכי קשה בתעשיית המוזיקה כרגע".
ב-13 ביולי 2012, אישר שון גארט כי הוא היה באולפן הקלטות עם הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה ועבד איתו על האלבום של ריהאנה וציין: "הייתי לאחרונה באולפן הקלטות עם דייוויד ועבדנו על כל מיני דברים בשביל ריהאנה. הוא מוצא השראה בדברים שאני לא אוהב, ואני מתרגש מהדברים שהוא לא אוהב. הוא רוצה להיות יותר אורבני ואני רוצה להיות יותר בינלאומי, כך אנחנו דוחפים אחד את השני, אני מנסה לעזור לריהאנה. היא עובדת קשה וזה מגניב לכתוב עבור מישהו עם ראש פתוח". ב-21 באוגוסט, הזמר-יוצר האמריקאי קלאוד קלי חשף כי הוא החל לכתוב שירים עבור ריהאנה בזמן שהיא הופיעה בלונדון. קלי דיבר על השירים שכתב לריהאנה; "ריהאנה היא כוכבת על עולמית והיא מופיעה עכשיו באצטדיונים, אז רציתי שירים שמשקף את הקהל שלה, כשהייתי בלונדון היא הופיעה בפסטיבל מול 30,000 או 40,000 אנשים. אז לא רציתי שירים קטנים שמצליחים רק ברדיו, אז ניסיתי ליצור שירים שיצליחו באצטדיונים ויהפכו להמנונים". ב-16 באוגוסט 2012, חשף הזמר הבריטי איינג'ל כי הוא כתב חומרים עבור האלבום של ריהאנה ואמר: "אני אוהב לכתוב שירים וזה טוב ליצור תקליטים לאמנים אחרים. לפני כמה שבועות כתבתי קצת חומרים לריהאנה". בספטמבר 2012, אישר ני-יו שיהיה מעורב באלבום; "הייתי איתה באולפן הקלטות, אני יודע שיש שיר או שניים באלבום שהיא בהחלט תשאיר".
מוזיקה ומילים.
ריהאנה הסבירה כי היא אוהבת את העבודה עם הצלילים השונים ולשלבם יחד. היא גם אמרה: "כרגע אנחנו עובדים על איסוף ויצירת הצליל הראשון לפני שאנחנו אפילו מתחילים לעבוד על הכיוון או מנגינות הליריים. אני סוג של יש לי רעיון אם כי, זה קשה מאוד עכשיו. אז אני מאוד להוטה להתחיל את זה". שון גארט דיבר על האלבום ואמר שהוא שילוב גדול של כמה ז'אנרים ביחד. ריהאנה חשפה בריאיון עם "הגברים של השנה" של GQ כאשר אמרה: "אני רוצה לעשות מוזיקה שגורמת לתקווה, מוזיקה מרוממת. שום דבר שלא יהיה נדוש או סנטימנטלי מאוד. אני רק רוצה שאהיה את התחושה שמביאה אותך מחוץ לכל מה שאנחנו עוברים. אני רוצה להצית את האש הזאת. אני רוצה שזה יהיה אמיתי, אותנטי, וגולמי."
המחצית הראשונה של האלבום מורכב משירי EDM, עם אפקטים קוליים ופעימות אקסצנטריות. כמו רוב האלבום המחצית הראשונה של האלבום משלבת גם דאבסטפ, בס כבד המאופיין ברעשים סינתטיים רעועים, בס רועש, דאנס-פופ וסאונד "דופק" וגודע. ג'ון קרמניקה מ"ניו יורק טיימס" מאפיין את המוזיקה של האלבום כמוזיקה "בהמית וחבולה" עם הפקה "קשוחה ושכבתית", כאשר הוסיף ואמר שההפקה ה"הגרונית" של דייוויד גטה בשירים כמוPhresh Out the" Runway" ו-"Right Now". עיתונאי המוזיקה ג'וד רוג'רס אפיין את המוזיקה של האלבום כמושפעת מפופ ו-R&amp;B. בזמן שמליסה לוקר ממגזין "טיים" אמרה שהאלבום מושפע מצלילי אר אנד בי אורבני. על פי אלקסיס פטרידיס, המפיקים השונים שעבדו על האלבום עשו מאמץ להוציא את ריהאנה מהתבנית של "דאנס פופ מקפיץ, ושישמע בצורות פחות מוכרות". המחצית השנייה של האלבום הם שירי בלדות שמשלבות דיסקו, רגאיי ורוק. לדברי מבקר המוזיקה גרג קוט, האלבום הוא "לכאורה" אלבום פופ, אך הוא מתפזר על פני מגוון של ז'אנרים כגון R&amp;B, ודאבסטפ."
באלבום ישנם מספר שירי Up-tempo ודאבסטפ כמו "Phresh Out the Runway", "Jump", ו-"Pour It Up". חלק גדול מהמילים באלבום מושפעים ממערכת היחסים של ריהאנה וכריס בראון, כאשר הם מציגים חיי אהבה שלא מתפקדים, בעוד חצי אחר של השירים הם קלים יותר. הנושא של האלבום בא לידי הביטוי בשפע של צלילי מינורי לאורך שיריו. ג'יימס ריד מ"הבוסטון גלוב" קרא לאלבום: "מתריס אצבע אמצעית למבקריה, ובמיוחד אלה שלא אשרו את מערכת היחסים שלה עם בראון." קוט אובסרבד מ"הסאבטקסט סלבריטאי" אמר: "כל האלבום מאופיין במספרים מוטרדים, מוכי חרדה, הולכים לאיבוד... הדמויות בשירים האלה נמצאים בלימבו של רגשות מעורבים, מבחינה רגשית שנמשכות למאהב ועדיין לא שקטות על הצעד הבא." מגזין ספין קרין גנץ כתב כי "ריהאנה שרה על כסף ואהבה ולא מתנצלת וחיה את הרגע בשירים כמו: "Pour It Up" ,"Loveeeeeee Song" ו-"Right Now".
שירים.
שיר הפתיחה של האלבום הוא "Phresh Out the Runway". שיר מועדנים מחוספס שמכיל אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית ראפ והיפ הופ. השיר הוא רועש, טראפ-טסטיק שמיועד לריקודי טוורקינג, שמזכיר את השיר "Birthday Cake", ומכיל ביטים קצביים, זוהר ויחס לא מתנצל כלפי המאזין. התוכן הלירי של השיר סובב סביב ריהאנה שמסבירה איך כל הצוות שלה לא מכבד אותה, ולכן הם כבר לא צריכים להישאר איתה. "Diamonds" הוא בלדת מיד-טמפו שמשלבת מוזיקה אלקטרונית, נשמה ופופ. הוא כולל סינתיסייזרים כבדים, צלילי תזמורת ומקצבים אלקטרוניים. השיר מדבר על היציאה מהנושאים החוזרים והנשנים של יחסים לא בריאים בשירים האחרים באלבום, ומכיל מושג בולט של אהבה. "Numb" הוא שיר מסיבות, בקצב מלוטש ומושפע מהמזרח התיכון. המכשור של השיר מורכב מריף חליל מצרי וביטים בומבסטיים. השיר מסמפל את שירו של קניה ווסט "Can't Tell Me Nothing". התוכן של השיר השנוי במחלוקת מדבר על תחושת רדימות ואיבוד תחושה לאחר נטילת תרופות וסמים. "Pour It Up" הוא שיר מועדנים, היפ-הופ מינימלי. התוכן הלירי של השיר מדבר על הכרזת עצמאות, ועל בזבוז כסף במועדון חשפנות, השתכרות והתרברבות.