אחיו דומניקו היה חרט שפעל בבולניה ובנו דומניקו עסק בעיקר כאדריכל בבולוניה.
בין תלמידיו של טיבאלדי: אורציו סמצ'יני, לורנצו סבטיני וג'ירולמו מירואולי.
לסטר ריידרס
לסטר ריידרס (באנגלית: Leicester Riders) היא קבוצת כדורסל אנגלית מהעיר לסטר המשחקת בליגת העל הבריטית.
בשנת 2018, השתתפה הקבוצה בטורניר הכדורסל האירופי היורופקאפ, המאורגן על ידי פיב"א אירופה.
צבעי הקבוצה הם אדום, שחור ולבן.
היסטוריה.
לסטר ריידרס הוקמה בשנת 1967 תחת השם לאפבורו (Loughborough) על ידי סטודנטים ומרצים באוניברסיטת לאפבורו והיא הקבוצה הוותיקה ביותר בליגת הכדורסל הבריטית.
בשנת 1981, עברה הקבוצה לשחק בעיר לסטר ובסיוע מועצת העיר וחברת אוטובוסים מקומית, החליפה את שמה ללסטר ריידרס (Leicester Riders).
בשנת 2000, חזרה הקבוצה לשחק בעיר לאפבורו לאחר שהאולם הרשמי בו ארחה נסגר.
בשנת 2004, חתמה הקבוצה על הסכם חסות עם אוניברסיטת דה מונפורט (De Montfort University) וחזרה לשחק בעיר לסטר.
בשנת 2007, שיחקה הקבוצה בגביע היול"ב והודחה על ידי באקן בירס (Bakken Bears) מדנמרק.
בתאריך 13 בינואר 2012, זכתה בגביע המדינה הבריטי לאחר שניצחה את קבוצת ניוקאסל איגלס בתוצאה 85-80.
הקבוצה זכתה בטרבל בעונות 2016/2017, 2017/2018 והגישה בקשה לשחק בטורניר היורופקאפ.
תארים.
אליפות בריטניה
גביע המדינה
גביע הליגה
פלדות פחמן
פלדת פחמן היא פלדה בעלת ריכוז משקלי בטווח פחמן שבין 0.05% ל-3.8%. ההגדרה של פלדת פחמן ממכון הברזל והפלדה האמריקאי (AISI) קובעת:
המונח פלדת פחמן יכול לשמש גם בהתייחס לפלדה שאינה נירוסטה; בשימוש זה פלדת פחמן עשויה לכלול פלדות מסוגסגות. לפלדת פחמן גבוהה שימושים רבים ושונים כגון מכונות כרסום, כלי חיתוך (כגון אזמלים) וחוטי חוזק גבוה. יישומים אלה דורשים מיקרו מבנה עדין בהרבה, שמשפר את הקשיחות.
כאשר תוכן אחוז הפחמן עולה, לפלדה יש את היכולת להפוך קשה וחזקה באמצעות טיפול תרמי; עם זאת, בעקבות כך היא הופכת פחות משיכה. ללא קשר לטיפול בחום, תכולת פחמן גבוהה יותר מפחיתה את יכולת הריתוך. בפלדות פחמן תכולת הפחמן הגבוהה יותר מורידה את נקודת ההיתוך.
סיווג AISI.
פלדת פחמן מחולקת לארבעה סוגים על בסיס תכולת פחמן:
פלדה דלת פחמן.
תכולה של 0.05% עד 0.25% פחמן.
פלדה בעלת תכולה בינונית של פחמן.
תכולת פחמן של כ-0.3%-0.5%. בעלת איזון בין משיכות וכוח, ועמידה בפני שחיקה.
פלדה עשירת בפחמן.
כ-0.6% עד 1.0% תכולת פחמן.
ג'ורג' פהל
ג'ורג' פהל (Georges Fhal, המכונה גם "Boulette" בצרפתית; 25 בינואר 1924 - 6 בינואר 2021) היה פעיל יהודי צרפתי-אלג'יראי ונציג בקונגרס היהודי העולמי. היה פעיל ב"מסגרת" שפעלה מטעם המוסד להגנת הקהילה היהודית בעירו, קונסטנטין. הקים במרסיי את תנועת הנוער הצרפתית הדז' (DEJJ), תנועה אחות של הצופים היהודים שהתמקדה בפעילות קהילתית בקרב המהגרים לצרפת מצפון אפריקה.
קורות חייו.
ג'ורג' נולד בקונסטנטין, אלג'יריה, כבן יחיד לאחת המשפחות העשירות שלהקהילה היהודית בעיר. משפחתו החזיקה בבעלות על חנויות למוצרי יוקרה שאותם ייבאו מרחבי העולם.
עם תחילת הכיבוש הגרמני בצרפת והחלת חוקי וישי באלג'יריה, סולק ג'ורג' מבית הספר בו למד ומתנועת הצופים הצרפתית הכללית בשל יהדותו, והצטרף לתנועת הצופים היהודים בעירו. באמצע מלחמת העולם השנייה, גויס ג'ורג' פהל לצבא צרפת החופשית, שם לחם לכיבוש מחדש של צרפת מידי הנאצים, ובזכות הידע שלו בגרמנית הגיע בשלהי המלחמה למודיעין הצרפתי. בסוף המלחמה חזר לקונסטנטין ונישא לארלט לבית כהן, חברתו מתנועת הצופים, שבאה ממשפחה ממנה צמחו מספר רבנים ידועים. אחרי המלחמה נבחר ג'ורג' פהל לוועד הקהילה היהודית בעירו, והיה מופקד על "תיק הנוער".
באמצע שנות ה-50, פרצה מלחמת העצמאות באלג'יריה נגד הקולוניאליזם הצרפתי. היהודים, שהיו אזרחי צרפת ומזוהים עמה, סבלו מהתנכלויות. המוסד נרתם לבקשתו של דוד בן-גוריון להקמת "המסגרת"- "מיליציה" יהודית שתגן על הקהילה בעת הצורך. ג'ורג' רתם עבור המוסד את הקהילה היהודית, גייס מתנדבים, הסליק והבריח נשק. הוא מינף לא רק את הקשרים שלו בתנועת הנוער ובקהילה היהודית, אלא גם את העסקים המשפחתיים – אניות עמוסות מוצרי יוקרה מצ'כוסלובקיה הבריחו בין הקריסטלים אמצעי לחימה לטובת פעילות המסגרת. במסגרת פעילותו זו, ניצל ג'ורג' מכמה ניסיונות התנקשות. ה"מסגרת" שג'ורג' עזר להקים בקונסטנטין נלחמה באופן פעיל, הגנה על הקהילה ובשיא האירועים סיכלה (במאי 1956) פוגרום תוך הריגת עשרות אלג'יראים.
בשנת 1959, כיהן ג'ורג' כנציג יהדות אלג'יריה בכנס הקונגרס היהודי העולמי שהתקיים בסטוקהולם, שוודיה.
בשנת 1961 הגיע לישראל, כחלק ממשלחת שנפגשה עם משה שרת כדי לבחון את אפשרויות הקליטה של בני הקהילה. ב-1962, המלחמה הסתיימה, צרפת נסוגה מאלג'יריה ואיתה רוב הקהילה היהודית. רק מיעוט מקרב יהודי אלג'יריה עלו לישראל.
ג'ורג' וארלט התחילו לתכנן את עלייתם לארץ ותכננו לקנות קרקע בבת-ים. תוכנית זו לא יצאה לפועל מאחר שג'ורג' קיבל פנייה אישית מהנהלת הסוכנות היהודית להישאר בצרפת ולהקים ארגון לקליטת המהגרים היהודים לצרפת שהגיעו מארצות צפון אפריקה (מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה), כדי למנוע מצוקה והתבוללות. ג'ורג' עבר עם משפחתו למרסיי כשרוב ההון המשפחתי נותר באלג'יריה, והקים שם תנועת נוער בשם הדז' (DEJJ), תנועה אחות של הצופים היהודים שהתמקדה בפעילות קהילתית בקרב המהגרים לצרפת מצפון אפריקה. התנועה אימצה את העיקרון של "המינימום המשותף" – שמירת כשרות ושמירת שבת, על מנת לאפשר את שיתופם של בני נוער דתיים, אם כי תוך פתיחות וסובלנות, ופלורליזם מחשבתי, על מנת לאפשר גם את שיתופם של בני נוער שלא היו דתיים. התנועה קיימה עבור בני הנוער מספר פעולות בימי השבוע וכן ארגנה קייטנות קיץ בהן נטלו חלק מאות חניכים מדי פעם. ברבות השנים רבים מהחניכים של ג'ורג' פהל בתנועה עלו לישראל.
בשנים 1972–1980, היה ג'ורג' אחראי לפעילות קרן היסוד בדרום צרפת. במסגרת פעילותו, היה מקורב מאוד לרבנים ואנשי רוח דוגמת הרב יהודא ליאון אשכנזי ("מניטו").
בין 1980–1988, אחר יציאתו לגמלאות, ג'ורג' פהל נטל חלק בשידורי הרדיו היהודי בעירו, מרסיי, ושידר פינה קבועה שעסקה בלוח השנה העברי.
ג'ורג' ואשתו ארלט עלו לישראל בשנת 1988, אך המשיכו לנדוד בין ישראל לצרפת, עד שהשתקעו סופית ב-2013 בירושלים.
מורשתו.
כאיש רוח, ג'ורג' כתב שירים, דברי תורה ופרשנות. בערוב ימיו, כתב ספר אוטוביוגרפי. הספר, Du Rhummel au Kotel-Parcours d'une vie, יצא לאור בהוצאת אלקנה, בנובמבר 2020.
מותו.
ג'ורג' פהל נפטר ב-6 בינואר 2021, בגיל 96 בירושלים. הוא הותיר אחריו אישה, (ארלט), ארבעה ילדים, 13 נכדים ומעל ל-20 נינים.
אוסטניט
אוסטניט, הידוע גם בשם ברזל בפאזה גמא (γ-Fe), הוא פאזה מתכתית, לא מגנטית של ברזל או תמיסה מוצקה של ברזל, עם אלמנט מ סגסוגת. בפלדת פחמן, אוסטניט קיים מעל לטמפרטורה האוטקטואידית הקריטית של 1000K; הפאזה האוסטניטית קרויה על שמו של סר ויליאם צ'נדלר רוברטס-אוסטן (1843–1902); היא קיימת בטמפרטורת החדר בכמה פלדות אל חלד עקב הימצאותו של ניקל המייצב את האוסטניט בטמפרטורות נמוכות יותר.
פאזות הברזל.
מ-912 ועד 1394 מעלות צלזיוס, ברזל אלפא עובר מעבר פאזה מקובית ממורכזת גוף (BCC) לתצורה קובית ממוקדת פנים (FCC) של ברזל גמא, הנקרא גם אוסטניט. צורת גמא זו של ברזל קיימת בסוג הנפוץ ביותר של נירוסטה להכנת ציוד לבית חולים ושירותי מזון.
חומר.
אוסטניטיזציה פירושה חימום הברזל, המתכת מבוססת הברזל, או הפלדה, לטמפרטורה בה היא משנה את מבנה הגביש שלה מפריט לאוסטניט. המבנה המרווח של האוסטניט מסוגל לקלוט פחמן מקרבידי הברזל בפלדת פחמן. אוסטניטיזציה ראשונית לא שלמה יכולה להשאיר קרבידים לא מומסים במטריצה.
חרדת איון
חרדת איון (באנגלית: Annihilation anxiety) היא פחד מהרס שעלול לקרות לנפש או לגוף, כאשר הטריגרים לפחד הם איומים הישרדותיים על אותו האדם. חרדת האיון יכולה לבוא לידי ביטוי בכמה אופנים: תחושה של חוסר אונים, תחושה של התמזגות עם האחר, תחושה של נטישה, תחושה של התפרקות, תחושה של ניכור, תחושה של מוצפות רגשית ותחושה של חדירה לפרטיות.
רקע היסטורי של התפתחות המושג.
המושג הוזכר לראשונה במאמרו של זיגמונד פרויד, האגו והאיד משנת 1923 שם הוא כתב שפחד מאיון נובע מהפחד של האני (אותו הוא מכנה האגו) אל מול האיומים מהמציאות והדחפים של האדם. אמנם, על פי פרויד החרדה העיקרית בגיל הילדות היא חרדת הסירוס. מלאני קליין חקרה חרדות בילדות המוקדמת והסיקה כי קיימת חרדה כללית, חרדת האיון, שהיא קדומה יותר ואשר חרדת הסירוס היא אחת מביטוייה.
פסיכואנליטיקאים נוספים פיתחו מושג זה אך כינו אותו בשמות אחרים: "חרדה ללא מובן" של דונלד ויניקוט, "אימה חסרת שם" של וילפרד ביון, "חרדת התפרקות" של היינץ קוהוט.
הרחבה על חרדת האיון.
מתוך התאוריה של פרויד ניתן להסיק שחרדת איון מאפיינת יותר אנשים פסיכוטיים. זאת בעקבות קושי בהבחנה שלהם בין פנים לחוץ, ובעת איום פנימי של יצר המוות של האדם הפסיכוטי, הוא חווה זאת כסכנה המגיעה מבחוץ ומאיימת על הישרדותו.
מלאני קליין ראתה את שורשי החרדה הזו ביצר המוות, והיא תיארה את האופן שבו החרדה הזו באה לידי ביטוי בהתאם לעמדות דרכם התינוק תופס את העולם בשנה הראשונה לחייו: העמדה הסכיזו-פרנאודית והעמדה הדיכאונית.