סמירק נולד בשנת 1971 בדטמולד, גרמניה. בגיל 7 משפחתו עברה לאנגליה, בגיל 18 חזר לגרמניה והתגייס לבונדסוור - הצבא הגרמני, וסיים שירותו לאחר 4 שנים. הוא עסק בסחר בסמים והורשע בשוד. בשנת 1994, לאחר שהשתחרר ממאסר, עבד במסעדה בבעלות טורקית, הכיר בחורה מוסלמית ובהשפעתה החל לפקוד את המסגד באזור מגוריו. מאוחר יותר החליט להתאסלם. הוא היה מובטל, ולא יצא את גבולות גרמניה מאז שב אליה מאנגליה עם משפחתו. בשנת 1997 נסע ללבנון והצטרף לחזבאללה. במהלך שהותו בלבנון עבר הדרכה ואימונים מעשיים בהפעלת כלי נשק וחומרי נפץ. עם סיום אימוניו צויד בסכום כסף, מצלמה וסרטי צילום וקיבל הוראה להגיע לישראל כתייר, ולאסוף מידע לגבי מקומות פוטנציאליים לביצוע פיגועי התאבדות. טרם נחיתתו בארץ, הוא נעצר ונחקר על ידי המשטרה ההולנדית בשדה התעופה באמסטרדם ואחר כך גם בשדה התעופה ברומא. מספר ימים לפני הטיסה חלה וטופל באנטיביוטיקה, אך למרות זאת התעקש להמשיך בטיסתו לישראל, בעקבות מידע מודיעיני נעצר על ידי כוחות הביטחון מיד עם נחיתתו בארץ. בעת מעצרו בשדה התעופה בן–גוריון נשא עמו סכום כסף גדול שקיבל ממפעילו בחזבאללה, ומצלמת וידאו.
בחקירתו טען כי הגיע לישראל כתייר לביקור במקומות הקדושים. מאוחר יותר סיפר כי התאסלם והצטרף לחזבאללה וכי נשלח על ידו לישראל כדי לצלם מקומות הומי אדם בחיפה ובתל אביב, כהכנה לביצוע פיגוע. סמירק הוסיף פרטים לגבי האימונים הצבאיים שעבר. התברר כי החליט להפוך לשאהיד ולשם כך חבר באוגוסט 1997 לפעיל חזבאללה בגרמניה שקישר בינו לבין אנשי מנגנון פיגועי חו"ל של החזבאללה בלבנון, וכנראה נפגש גם עם עימאד מורנייה. סמירק היה אמור לקבל בישראל חגורת נפץ לצורך ביצוע פיגוע התאבדות. עם סיום אימוניו הצטלם בסרט וידאו, כשהוא לבוש בגדים צבאיים ולידו מונחים נשק וקוראן, תוך שהתבקש על ידי מפעיליו לומר כי הכין עצמו ללכת בדרך הג'יהאד. לאחר שהותו בלבנון חזר לגרמניה. לפי התוכנית שנתגבשה בינו לבין מפעיליו, הייתה שהותו בישראל אמורה להימשך 12 ימים במהלכם היה אמור לתעד מטרות פוטנציאליות לפיגוע המוני בתל אביב ובחיפה, כגון- דיסקוטקים, שווקים ומקומות בידור. בחקירתו הדגיש כי נשלח למשימה של איסוף מידע ולא לביצוע פיגוע. הוא הוסיף כי בדיעבד, ייתכן ומפעיליו תכננו ליצור עמו קשר בארץ לשם ביצוע פיגוע כאמור, אולם בעת יציאתו למשימה לא נאמר לו דבר על-כך. כן סיפר על אימוניו בכלי-נשק, תוך שהקפיד על דיוק רב בפירוט סוגיהם: "אחרי זה לימדו אותי על ה-7-B ובזוקה, ולאחר-מכן אימונים ב- M-15, M-18, M-16 וקלצ'ניקוב, והיה גם נשק אמריקאי קצר שאת שמו אני לא זוכר".
דרך פעולתו.
הדרכון עמו הגיע סמירק לישראל היה דרכון חדש שהוצא מספר ימים לפני הטיסה. הוא קיבל הוראה ממפעיליו להשחית את דרכונו הישן ולהוציא בגרמניה דרכון חדש על-מנת שלא יתגלה כי שהה בלבנון. בין יתר המסמכים שנמצאו בכליו, נתפסה גם תעודת הלידה שלו. עצם העובדה שנשא עמו תעודת לידה תמוהה, ומוסברת על פי הודאתו כי לקח עמו את תעודת הלידה למקרה שיצטרך להחליף דרכון פעם נוספת. הוא סיפר לחברתו על רצונו לבצע פיגוע התאבדות. במכתב שנתפס אצלו היו גזורים שני קטעים. הוא סיפר כי גזר את הקטעים במכתב מאחר שהיו כתובים בערבית, בהם היה כתוב בערבית "בשם אללה הרחום החנון". זאת בגלל שקיבל הוראה ממפעיליו בחזבאללה להקפיד שלא יימצא באמתחתו חומר הכתוב בשפה הערבית. בבית המשפט סיפר שהגיע לישראל כדי ללמוד ערבית ולנסוע למצרים וכי עליו להמשיך מישראל לצורכי עסקים. זאת על אף שהיה מובטל ועל אף שכרטיס הטיסה חזור שנתפס בכליו היה לאמסטרדם.
גזר דינו ושחרורו.
באוגוסט 1999 הורשע סמירק בעבירות של קשירת קשר וסיוע לאויב, קשירת קשר למסירת ידיעה לאויב, בכוונה לפגוע בביטחון המדינה וכן חברות בארגון טרור. בית המשפט המחוזי גזר עליו 10 שנות מאסר. סמירק ערער לבית המשפט העליון על ההרשעה ועל חומרת העונש, אך ערעורו נדחה. סמירק השתחרר בעסקת חילופי השבויים עם החזבאללה בשנת 2004, הוא לא הסכים לחתום על הודאה כי יפסיק את פעילות הטרור נגד ישראל, אלא טען כי ימשיך לתמוך בחזבאללה, ולהתעסק בטרור, תוך שהוא מצהיר: "להרוס את האויב הציוני היא המטרה החשובה ביותר בעולם". לאחר שחרורו הוא חי בגרמניה ונמצא במעקב של המשטרה. קרין ווד, אימו, אמרה לאחר שחרורו כי "אני מפחדת ממה הוא יכול לעשות, לא רק לעצמו אלא גם לאנשים תמימים".
לקריאה נוספת.
Matthew Levitt, Hezbollah: The Global Footprint of Lebanon's Party of God, Georgetown University Press, 2013, pp. 213-218
רשות פיקוח
רשות פיקוח (מוכרת גם לפי הטרמינולוגיה האנגלית כ-PUC (נקרא: פי יו סי) ראשי תיבות של Public Utility Commission) היא גוף ממשלי עצמאי שנועד לפקח על מתן שירות חיוני לציבור על ידי בעלי זיכיון מן המדינה. הפיקוח על השירות הוא מבחינה מקצועית, כלכלית, חוקית ועוד. זאת, על מנת להבטיח ששירות ניתן לציבור באיכות, בכמות ובמחיר הראוי והמתאים. רשות הפיקוח היא גוף מקצועי עצמאי ואינה כפופה למדיניות הממשלה.
היסטוריה.
במחצית המאה ה-19, עם התפתחות המואצת של הרכבת ומסילות הברזל בארצות הברית ניצלו בעלי הון את הפיתוח המהיר, רכשו זיכיונות מונופוליים מן הממשל להפעלת קווים וקיבלו קרקעות בחינם, ללא כל פיקוח. בתוך כך צברו כוח וממון רב, תוך כשל באספקת שירות חיוני לציבור, בעלי הון אלה כונו "הברונים השודדים". תופעה זו גרמה להיווצרות רשויות הפיקוח הראשונות בכמה מדינות בארצות הברית שאוגדו לוועדת המסחר בין-מדינתי (ה-ICC-Interstate Commerce Commission), שמקורה בחוק הפיקוח על הרכבות מ-1887. עד היום, המנגנון המפותח והוותיק ביותר של רשויות פיקוח הוא ארצות הברית, בה מתקיימת רשת רשויות פיקוח מדינתיות. קיימות גם מספר רשויות פיקוח פדרליות: לתקשורת (ה-FCC-Federal Communications Commission), לפיקוח על הבנקים וניירות הערך (Securities and Exchange Commission – SEC הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית)) שנוצרה לאחר השפל הגדול, לאנרגיה (חשמל וגז, The Federal Energy Regulatory Commission) ולבטיחות מוצרי צריכה (The Consumer Product Safety Commission).
מראשית הקמת רשויות הפיקוח הן נדרשו להיות עצמאיות תפקודית ומשפטית, על מנת שלא יערבו בפעילותן שיקולים זרים לאינטרס הציבורי והמקצועי. חברי הרשות נדרשים להיות חופשיים מאינטרס ועם זאת בעלי הבנה מקצועית ויושרה.
עם התפתחות הקפיטליזם וההפרטה נדרשו ממשלות ברחבי העולם ליצור רשויות פיקוח על מנת לפקח על שירותים ציבוריים הניתנים על ידי תאגידים מוכווני-רווח.
אפיוני רשות פיקוח.
סמכויות רשות פיקוח מעוגנות בחקיקה ראשית והן פרי מאזן כוחות משתנה בחברה בה היא פועלת וקשורות למצב הפוליטי, הכלכלי, המשפטי והחברתי באותה חברה. הסמכות הבסיסית לרשות פיקוח היא הזכות לדרוש ולקבל מספקי השירות שבתחום אחריותה כל מידע רלוונטי לצורך מילוי תפקידה. בדרך כלל יש לרשות סמכות להטיל סנקציות על ספקים שאינם נענים להכתבותיה.
הרשות, כגוף רגולטורי קובעת תקנים בתחומי איכות השירות, אמינותו, בטיחותו, חוקיותו ועוד. גם אם אינה מעניקה בעצמה זיכיונות ורישיונות (תפקיד השמור לעיתים לגוף שלטוני), היא מפקחת על עמידה בתנאי הרישיון שניתן לספק ורשאית לעכב אותו, להתלות אותו ואף לפסול ספק ממתן שירות ציבורי.
בדרך כלל קובעת הרשות כללים בתחום תמחור השירות כגון קביעת תעריפים או מסגרות תמחור לספקים ומבצעת בקרה חשבונאית, בדיקות כלכליות וכדומה.
סמכויות נוספות יכולות להיות סמכויות מעין-שיפוטיות ואף סמכויות חקיקה וסמכויות חקירה.
תחומי הפעילות המקובלים בהם פועלות רשויות פיקוח כמעט בכל מדינות העולם הן תחומי התשתית: תקשורת, חשמל, מים וביוב, אנרגיה ותחבורה ציבורית.
בנק מרכזי של מדינה כולל בחובו אלמנט של פיקוח עצמאי (לא ממשלתי) על המערכת הבנקית במדינה ומהווה לפיכך רשות פיקוח על השירות הבנקאי הניתן לציבור. בישראל ממלא תפקיד זה המפקח על הבנקים בבנק ישראל.
מימון פעילות הרשות הוא על ידי אגרות אותן משלמים הספקים למדינה ומימון ישיר מאוצר המדינה. קיימת חשיבות עליונה לניתוק בין מקורות המימון של הרשות לבין כל מרכיב שעלול להטות את שיקול דעתם המקצועי והאובייקטיבי של חברי הרשות.
חברי הרשות ממונים או נבחרים (בחלק ממדינות ארצות הברית חברי הרשות נבחרים בבחירות).
הקרב על אוהדהרה
הקרב של אוהדרה (Uedahara) היה קרב שהתחולל ביפן ב-14 בפברואר 1548. קרב זה היה ההפסד הראשון שספג טקדה שינגן והקרב הראשון ביפן בו נעשה שימוש בנשק חם.
טקדה שינגן נפגש עם צבאו שלקח את מבצר שיקה, והוביל 7,000 אנשים צפונה להתמודד עם האיום הנשקף ממורקמי יושיקיו. את הכח של שינגן הוביל איטאגאקי נובוקוטה; כשהם פורצים חזיתית לתוך הכח של מורקמי, הקרב היה שקול, ואיטאגאקי נהרג.
לרשותו של מורקמי עמדו חמישים חיילי אשיגרו חמושים ברובים סיניים, אשר נועדו לשמש תמיכה לקשתים. בסך הכל, 700 מאנשיו של טקדה נהרגו, כולל איטאגאקי, ושני גנרלים אחרים, אמארי טוראיסו ו האג'יקאנו דאמון. גם שינגן עצמו נפצע בצִדו מחנית.
צוברבולר
פסקל צוברבילר
צוברבילר
רייצ'ל האנטר
רייצ'ל האנטר (באנגלית: Rachel Hunter; נולדה ב-8 בספטמבר 1969) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ניו זילנדית.
ביוגרפיה.