רק שב-5 בפברואר 1660 הטיל השליט גזרות על הפולחן האורתודוקסי בניסיון להכפיפו לכנסייה הרפורמית - תפילות רק ברומנית, פיקוח הדוק של בכירים קלוויניסטים, כולל בנוגע למפשט גירושים, איסור על אמונות טפלות, על נישוק האיקונין והצלבים, על טקס אכילת הלחם הקדוש ועל הטבילה לפי המסורת הישנה, הגבלת החינוך הדתי על למידת כתבי הקודש בלבד, כשהברית החדשה הייתה צריכה להיות הגרסה "מבליגרד" משנת 1648. נאסר על הכנסייה הרומנית לגבות קנסות, להגדיל יותר מדי את הכנסותיה, להתערב בענייני המלכות ולארח נזירים וזרים.
העימות עם גיירג' ראקוצי השני.
ראקוצי לא התכוון להתפשר. הוא כינס דיאטה בטרגו מורש (מארוש ואשארהיי), ובסיועו של יאנוש קמני, נבחר שוב לשליט ב-29 בספטמבר 1659. בהיעדר כוחות צבאיים מספיקים, התבצר ברצ'אי בסיביו, בעוד גיירג' ראקוצי השני הטיל עליו מצור בחורף 1660-1659.
המעשה גרר להתערבות צבאית מסיבית של הפאשה מבודה שניצח את ראקוצי ב-22 במאי 1660 בקרב גיאלו, שבו השתתף גם ברצ'אי. השליט המובס, פצוע קשות, מת כעבור זמן קצר בעיר אוראדיה.
בעקבות הניצחון הטורקים העלו את ברצ'אי בחזרה על כס המלכות של טרנסילבניה. אך המיסים הכבדים שהטיל עוררו תגובות נזעמות בקרב העם. בדצמבר 1660 דיאטה נוספת הדיחה אותו והחליפה אותו ביאנוש קמן.
על יד היישוב אורמניש (Ormeniş) התחולל קרב בין המחנה של יאנוש קמן ובין תומכי ברצ'אי. מובס, ברצ'אי התפטר מהתפקיד של ווייבוד ב-31 בדצמבר 1660 והתיר את תומכיו משבועת הנאמנות כלפיו. בהתחלת שנת 1661 אנשיו של קמן עצרו את אחיו, אנדראש ברצ'אי, שהיה מפקד של פגראש, כלאו ועינו אותו. בהמשך נתפסו גם אקוש עצמו ואחיו השלישי, גאשפאר. שלושת האחים נידונו למוות באשמת שיתוף פעולה עם הטורקים והומתו ביישוב קוזמה (קוזמטלקה). הטורקים פלשו שוב לטרנסילבניה בקיץ 1661, ולבסוף שמו קץ גם לשלטונו של יאנוש קמן.
נשותיו.
אקוש ברצ'אי היה נשוי פעמיים.
לא נולדו לו ילדים.
עקיבא יעקב אטינגר
איי פארו במשחקים הפאראלימפיים
איי פארו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה איי פארו חלק מעולם.
איי פארו היא אחת משתי המדינות היחידות (לצידה של מקאו) המשתתפת במשחקים הפאראלימפיים אך אינה לוקחת חלק במשחקים האולימפיים.
לאורך השנים זכו ספורטאיה הנכים של איי פארו ב-13 מדליות פאראלימפיות, בהן מדליית זהב אחת, כולן בתחרויות השחייה. הספורטאים הבולטים בתולדות המשלחת הם כריסטינה נאס שזכתה במדליית הזהב במשחה ל-100 מטרים ובמדליית הכסף במשחה ל-400 מטרים באולימפיאדת הנכים סיאול (1988) והיידי אנדרסן שזכתה בשלוש מדליות כסף ושתי מדליות ארד.
ציון קינן
ציון קינן (נולד ב-3 בספטמבר 1955) הוא מנכ"ל בנק הפועלים לשעבר.
ביוגרפיה.
קינן נולד כציון וקנין ב־3 בספטמבר 1955 במעברה ליד צומת מסמיה.
החל את הקריירה הבנקאית שלו בשנת 1978, כעובד זוטר בסניף הבנק ברחוב הרצל בתל אביב, ובמשך השנים שימש במגוון רחב של תפקידים בסניפים ובמטה ההנהלה הראשית של הבנק.
לתפקידו הבכיר הראשון בבנק – מנהל האגף למשאבי אנוש – מונה קינן בשנת 1995. כעבור שלוש שנים מונה למנהל החטיבה הקמעונאית באזור הדרום, תפקיד בו היה ממונה על כ-40 סניפים.
בשנת 2000 קודם קינן לתפקיד מנהל האגף הקמעונאי, וקיבל אחריות על כ-250 הסניפים הקמעונאיים של הבנק. בשנה שלאחר מכן מונה לחבר הנהלת הבנק ולראש החטיבה למשאבי אנוש ולוגיסטיקה. ב-2003 מונה לראש החטיבה הקמעונאית של הבנק.
ב-2006 מונה לממלא-מקום מנכ"ל בנק הפועלים, ושנה לאחר מכן עבר לניהול החטיבה העסקית, שבין לקוחותיה החברות הגדולות ביותר בישראל. הוא הקים מטה לאסטרטגיה, שיווק ופיתוח עסקים, המתמחה בפיתוח פתרונות בנקאיים ועסקיים כוללים, מותאמים במיוחד לצורכי הלקוחות.
באוגוסט 2009 הודיעה ועדת איתור שהוקמה בבנק לאחר פרישת המנכ"ל הקודם צבי זיו, על בחירתו של קינן, קיבלה את אישור בנק ישראל למינוי, וקינן מונה למנכ"ל בנק הפועלים.
כשנה וחצי לאחר מינויו נפתחה נגדו חקירה בחשד לביצוע עבירות של קבלת דבר במרמה והפרת אמונים בתאגיד, בפרשה שעסקה באשראי שקיבל מהבנק דני דנקנר, יו"ר הבנק לשעבר, ובטיפולו של קינן בבקשת האשראי. על פי הנטען, בהיותו מנהל החטיבה העסקית בבנק, היה מעורב באישור הלוואה לדנקנר שלא על פי נוהלי העבודה המקובלים. במהלך החקירה נגד דנקנר התברר כי הוא מסר לקינן הצהרה כוזבת בדבר מטרת האשראי המבוקש ופירוט של נכסיו האישיים. זו הוצגה על ידי קינן בוועדת ההלוואות לעסקות בעלי עניין ללא בדיקה של נכונות המידע ובכך סייע לאישורה. נושא תפקודו של קינן שולב כהליך בדיקה שהתנהל בפרקליטות כחלק מן ההליך המשפטי שנוהל באותה עת נגד דנקנר. בסיום הליך הבדיקה הודיעה הפרקליטות כי אין בידה ראיות מספיקות להוכיח כי קינן שיקר לחברי ועדת האשראי או כי המידע שהביא בפניהם היה הגורם העיקרי באישור ההלואה לדנקנר, ולכן המליצו על סגירת התיק נגדו עקב חוסר ראיות מספיקות לאור הודעת הפרקליטות לא התנגד המפקח על הבנקים להמשך כהונתו של קינן כמנכ"ל הבנק אך החליט להמשיך בבדיקת האירוע בהיבט המנהלי והרגולטורי.
בפרשה אחרת, בה נחשד בעבירות מין באחת הכפופות לו בעת היותו מנהל חטיבה החליט פרקליט המדינה שי ניצן לסיים את הליך הבדיקה ולא לפתוח בחקירה פלילית זאת לאחר שבבדיקה נאספו חומרים ומסמכים מהבנק, וכן נגבו עדויות מגורמים מעורבים, אך אותה עובדת סירבה לשתף פעולה או להתלונן.
בחודש אוגוסט 2012 הוארכה כהונתו של קינן כמנכ"ל בנק הפועלים עד שנת 2017.
לאחר שקינן ומשפחתו סבלו מהטרדה מאיימת מצד עו"ד ברק כהן וקבוצת באים לבנקאים שמחו על פעילותו כמנכ"ל הבנק, הוציא בית המשפט, ביוני 2015, צו הרחקה נגד ברק כהן.
ב-1 באוגוסט 2016 פרש מבנק הפועלים והוחלף על ידי אריק פינטו.
קינן הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה מהאוניברסיטה הפתוחה ובעל תואר שני בלימודי עבודה מאוניברסיטת תל אביב. נשוי ואב לשלושה ילדים.
רומולוס (מסע בין כוכבים)
בורגקונשטאדט
בּוּרְגְקוּנְשְטַאדט (בגרמנית: Burgkunstadt) היא עיר במחוז ליכטנפלס בצפון בוואריה שבגרמניה. היא שוכנת על הגדה הימנית של נהר המיין, 15 ק"מ מערבית לקולמבך ו-24 ק"מ צפונית מזרחית מקובורג .
היסטוריה.
העדות הארכאולוגית הקדומה ביותר ליישוב במקום מתוארכת למאה ה-8 והתעודה הכתובה הראשונה על יישוב שם היא מ-13 באפריל 1059 בתקופתו של פרידריך ברברוסה. העיר זכתה בכתב נאמנות ב-27 באפריל 1426 תחת שלטונו של הנסיך פרידריך הבישוף של במברג.
היו בעיר כמה התפרצויות של מגפת הדבר ב-1312, 1348, 1448, 1473 ו-1695.
ב-1517 קיבלה העיר את הפרוטסטנטיות אבל ב-1624 חזרה לקתוליות. תושבי העיר תמכו במרד האיכרים ב-1525 אבל הבישופות השלטת ציוותה על בזיזת העיר כעונש והעיר נכנעה ביוני.
במלחמת המרקיזים השנייה ב-1533 נכבשה העיר על ידי אלברט אלקיביאדס ששרף כמעט את כל העיר.
במלחמת שלושים השנים נכבשה העיר על ידי חיילים שוודים והוחזקה על ידם במשך שנה וחמישה חודשים, מ-1632 ואילך. הדבר גרם לירידה גדולה מאוד בתנאי החיים החיים.
בניין העירייה נבנה ב-1690 והוא אבטיפוס למבנה פרנקוני הבנוי בחלקו מעץ. בזמן מלחמת שבע השנים הוצבו בעיר חיילים פרוסים, דבר שגרם לעוד יותר הרס וביזה. בזמן המלחמות הנפוליאוניות הוכרח הבישוף המקומי להתפטר ב-1802, וממשל העיר נעשה חילוני.
העיר נפתחה לתיעוש עם פתיחת קו רכבת ב-15 בפברואר 1846. נבנה בית חרושת לדודי קיטור ב-1862 וקו הטלגרף הראשון הגיע לעיר ב-1877. העיר התפרסמה בזכות בתי החרושת לנעליים שלה והיא סיפקה מגפיים צבאיים במלחמת העולם הראשונה. אחרי המלחמה סבלה העיר מהאינפלציה המשתוללת שהייתה בגרמניה בשנות ה-20.
בתקופת השלטון הנאצי מונה ד"ר לאו פויזינגר (Leo Feusinger) לראשות העירייה והוא הוביל חרם על יהודים ב-1 באפריל 1933. העיר אימצה בהתלהבות מדיניות אנטי-יהודית. בית הכנסת נבזז ונחרב בליל הבדולח ב-1938, ותושבי העיר האחרונים גורשו לבלז'ץ ולסוביבור ב-24 באפריל 1942, ונרצחו שם.
אחרי המלחמה חזרו בעיר לייצור נעליים אבל הייצור ירד אחרי שבית החרושת האחרון נסגר ב-1990. העיר התפרסמה אחרי כן בבתי הספר התיכוניים שלה.
המחתרת הפולנית
טאל-שיאר
אשכול - אנציקלופדיה ישראלית
אנציקלופדיה חינוכית
אנציקלופדיה חינוכית היא אנציקלופדיה מקצועית לתחום החינוך שיצאה לאור בשנים 1959–1969 על ידי משרד החינוך ומוסד ביאליק.
מבנה האנציקלופדיה.
האנציקלופדיה כוללת חמישה כרכים לנושאים:
אל חמשת הכרכים נוסף כרך מפתח.
האנציקלופדיה כוללת ערכים ארוכים יחסית, והיא מיועדת לציבור המורים ואנשי המקצוע בתחום החינוך ולא לציבור הרחב. לדברי העורך פרופ' ארמיאן, האנציקלופדיה "היא ישראלית ויהודית במטרתה, וכללית מבחינת הרקע שלה". היא מציגה מגוון דעות בנושאים רבים, למשל בנוגע לרפורמה בחינוך, אך סוטה מכלל זה בדונו בחינוך לאומי ומודרני, בהצגת העדפה ברורה לחינוך ציוני ולחינוך מודרני על פני חינוך שמרני. עורכי האנציקלופדיה השתדלו להשתמש במונחים עבריים, גם כאשר המונח הלועזי הרבה יותר רווח, כמו הטפסיות (סטריאוטיפ) וחינוכאי (פדגוג).
בכתיבת הערכים השתתפו מאות כותבים, ברובם הגדול ישראלים, אך לקחו חלק בכתיבתה גם כמה מומחים יהודים ולא יהודים מארצות אחרות. בכרך על תולדות החינוך דאגו העורכים לקבוע מראש את הפרקים ופרקי המשנה ודרשו מהכותבים להגיש להם מראש את ראשי הפרקים שלהם כדי להביא אחידות בכרך.
הוצאת האנציקלופדיה.