לה רו היה עשיר יחסית במותו, בייחוד לגבי זמר שלא היה אריסטוקרט, ופרטים מצוואתו והאירועים שסביב חלוקתה שרדו בפרוטרוט. לא זו בלבד שהמוציאים לפועל של עיזבונו מצאו תיבות ממון במגוריו, אלא שהיו לו גם הכנסות משמעותיות מן הנחלות, שקיבל ממעסיקיו במקומות שונים. הכנסות אלה, שהעשירו אותו בחייו, חולקו לאחר מותו למקומות רבים ושונים, בהם קרובי משפחה, אגודות צדקה, מקהלות, מוסדות; הוא הורה לקיים מיסות רקוויאם שיושרו מדי יום במשך החודש שלאחר מותו, ועוד 300 מיסות לאחר מכן, בכמה קתדרלות שונות. הוא ביקש להיקבר בצד שמאל של המזבח בכנסייה בקורטרייק, אף כי המיקום המדויק אינו ידוע עוד והכתובת על המצבה נותרה רק בכמה עותקים, הסותרים זה את זה באופן חלקי. מן הכתובת אפשר ללמוד, שלה רו היה אדם חסכן ובעל מידות טובות, שלא ככמה מן המלחינים בני תקופתו.
יצירתו.
מוזיקה וסגנון, מאפיינים כלליים.
לה רו כתב מיסות, מוטטים, מגניפיקטים, מוזיקה לקינות ושאנסונים, מגוון רחב של יצירות, המשקף את מעמדו כמלחין הראשון במעלה של אחד המוסדות המוזיקליים המהוללים ביותר של אירופה, מוקף ביוצרים אחרים, עתירי כישרון גם הם. יש חוקרים הטוענים, שלה רו חיבר מוזיקה רק ב-20 השנים האחרונות של חייו, בעיקר כשהיה בשירות הקיסר; אבל נמצא, שקשה לתארך את יצירותיו במדויק, אם כי אפשר ליצור הקבצות על יסוד אומדן כרונולוגי. מבחינה סגנונית, יצירותיו דומות יותר לאלה של ז'וסקן מאשר לכל מלחין אחר שפעל באותה תקופה. למעשה, טעויות בייחוסי יצירות המוטלות בספק אירעו לשני הכיוונים.
עם זאת, יש כמה מאפיינים ייחודיים לסגנונו של לה רו. הוא נטה חיבה לטווחי קול נמוכים במיוחד, שהגיעו לעיתים עד לדו או אפילו למצולות של סי במול מתחת לחמשה של הבס; השימוש שעשה בכרומטיות עלה על זה של כל בני זמנו; וחלק גדול מיצירתו עשיר בדיסוננס. כמו כן נהג לשבור מרקמים ארוכים ודחוסים בשיבוץ קטעים מנוגדים לשני קולות בלבד, נוהג שהופיע גם אצל אוקכם וז'וסקן. הוא היה אחד הראשונים להרחיב דרך שגרה את הרכב הקולות מן הארבעה המקובלים לחמישה או שישה. אחת המיסות שלו לשישה קולות, "מיסה אוה סנקטיסימה מריה", היא קנון לשישה קולות, מעלל קשה מבחינה טכנית, שיש בו דמיון ליצירתו של אוקכם. זו היא גם המיסה המוקדמת ביותר הידועה לשישה קולות.
כתיבה קנונית היא מאפיין חשוב במיוחד בסגנונו של לה רו, ושמו יצא לתהילה בכך. הוא אהב לכתוב קנונים בעלי מורכבות ניכרת ולא הגביל את עצמו לחיקוי פשוט. השנייה בשתי המיסות שלו המבוססות על נעימת L'homme armé מתחילה ומסתיימת בקנונים מדודים, קנונים שבהם כל הקולות שרים אותו חומר, אבל במהירויות שונות; גם זה מעלל של וירטואוזיות קונטרפונקטית הראויה לז'וסקן או אוקכם; באמת נדמה לעיתים שלה רו נמצא בתחרות מודעת עם ז'וסקן, שזכה ליתר פרסום ותהילה. ה"אגנוס דאי" המסיים מיסה זו הוא הקנון המדוד היחיד הידוע בכל התקופה לארבעה קולות, כשכל ארבעת הקולות שרים אותה נעימה. לה רו כתב שש יצירות שכולן קנוניות מראשית עד אחריות, בהן שתי מיסות, שלושה מוטטים ושאנסון אחד; כמו כן כתב עוד שלוש מיסות, שני מוטטים ושלושה שאנסונים, המבוססים על קנון אבל מכילים כמה קטעים חופשיים; ויש עוד אין ספור יצירות אחרות הכוללות קטעים קנוניים. בשימוש שעשה בקנונים, אפשרית השפעה של מתאוס פיפלארה, אשר כתב מיסה קנונית מוקדמת שלה רו הכיר כמעט בוודאות, בהיותה חלק מן הרפרטואר של קאפלת החצר ההבסבורגית.
מיסות.
לה רו היה גם אחד הראשונים שעשו שימוש יסודי בטכניקת הפרודיה, כששזר במרקם המיסה מוזיקה שנלקחה מכל הקולות של מקור קודם. אחדות מן המיסות שלו משתמשות בטכניקת הקנטוס פירמוס, אבל לעיתים רחוקות מחמירות בכך; במקרים רבים ביכר את טכניקת הפרפרזה, שבה חומר המקור המונופוני מעוטר ועובר מקול לקול.
לה רו כתב את אחת ממיסות הרקוויאם הפוליפוניות הקדומות ביותר ששרדו עד ימינו, וזו אחת מיצירותיו המפורסמות ביותר. שלא כמו מיסות רקוויאם מאוחרות יותר, רקוויאם זה כולל מוזיקה פוליפונית אך ורק לפרקי האינטרואיט, קירייה, טראקט, אופרטוריו, סנקטוס, אגנוס וקומוניום (פרק הדיאז אירה, שהוא לא אחת מרכז הכובד במיסות רקוויאם מאוחרות יותר, היה תוספת מאוחרת). זה היה הנוהג הליטורגי המקובל באזור צפון אירופה שם פעל לה רו. המיסה הזאת מדגישה, יותר מרבות אחרות, את המשלבים הנמוכים של הקולות, ואפילו את הקולות הנמוכים ביותר בעצמם.
מוטטים.
עשרים וחמישה מוטטים של לה רו שרדו, רובם לארבעה קולות. אם כי הם משתמשים בחיקוי, הטכניקה צפויה יותר הופיע בתוך קטעים ופסקאות מאשר בפתיחת המוטט, בשונה מסגנונו של ז'וסקן. תו סגנוני אחר המאפיין את המוטטים של לה רו הוא השימוש באוסטינטו, שיכול להיות צליל יחיד, מרווח, או סדרת צלילים. נוסף לכך הוא משתמש במוטיבים גרעיניים - תבניות קטנות, קלות לזיהוי, שמהן מתפתחות יחידות מלודיות גדולות יותר, ושמשוות אחדות ליצירה. באופן כללי, המוטטים מורכבים מבחינה קונטרפונקטית, קוויהם נפרדים ונבדלים באופיים כדרכו של אוקכם. עובדה זחו נכונה בעיקר ביצירות המוקדמות, שהושפעו כנראה מן המלחין המבוגר יותר.
נושאם של יותר ממחצית המוטטים היא הבתולה מריה. לה רו היה המלחין הראשון שכתב מגניפיקט על כל אחד משמונת המודוסים, ונוסף לכך כתב שש יצירות מוזיקליות נפרדות לאנטיפון לכבוד מריה, "סלבה רג'ינה". סביר ביותר שאלה הן יצירות מוקדמות.
שאנסונים.
שלושים השאנסונים של לה רו מציגים שינויי סגנון, אחדים מהם קרובים לסגנון האסכולה הבורגונדית המאוחרת (למשל, כזה שמתגלה אצל היינה ואן חיזכם או ז'יל בנשואה, ואחרים משתמשים בסגנון חיקוי פוליפוני, המתאים יותר לתקופה. הואית ולה רו לא שהה מעולם באיטליה, הוא לא סיגל לעצמו את סגנון הפרוטולה האיטלקי, שהיה נפוץ במרקמים קלילים, הומופוניים (כאלה שז'וסקן השתמש בהם בהצלחה רבה כל כך ב"אל גרילו" וב"סקאראמלה" הפופולריים שלו), ושקסמו כל כך למלחינים אחרים בני דורו.
Recording Industry Association of America
רשת (עיר)
רשת (; בגילקית: Rèsht) היא בירת מחוז גילאן בצפון-מערב איראן. העיר שוכנת על שפת הים הכספי כ-241 ק"מ צפון-מערבית לבירה טהראן, לרשת חשיבות מסחרית גבוהה, נמל העיר משמש לייבוא ויצוא למדינות הקווקז ורוסיה. נכון ל-2016 מתגוררים בעיר 679,995 בני אדם, רשת מדורגת במקום ה-11 בגודלה במדינה, כמו כן היא העיר האיראנית הגדולה ביותר מבין שאר הערים הסמוכות לים הכספי. האקלים העיר הוא אקלים סובטרופי גשום.
בעבר הייתה רשת מרכז עסקים, שחיברה בין איראן לרוסיה ומדינות אירופה. ההיסטוריה המוקדמת שלה מגיעה למאה ה-13, ההיסטוריה המודרנית תחילתה באימפריה הספווית, בתקופה זו הייתה רשת מרכז לסחר במשי ואריגים.
בסוף המאה ה-19 השתנתה התעשייה המקומית במידה ניכרת. תחומי תעסוקה בולטים כיום הם דיג וייצור קוויאר. עד אמצע שנות השבעים דורגו רשת ומחוז גילאן במקום השלישי באיראן לפי התוצרת המקומית. לאחר המהפכה האיראנית איבדה העיר במידה רבה את מעמדה התרבותי והתעשייתי.
גאוגרפיה ואקלים.
האקלים של רשת מתאפיין בתכונות האקלים הים תיכוני - הקיץ חם בעוד החורף קר ורטוב. יתר על כן, בעיר קיימת כמות המשקעים הגבוהה ביותר בהשוואה למחוזות איראן השונים, ולכן זכתה לכינוי "עיר הגשם".
הטמפרטורה השנתית הממוצעת במקום היא 28 מעלות צלזיוס וממוצע הגשמים השנתי הוא 1,356 מילימטרים.
ערים תאומות.
לראשת חמש ערים תאומות:
ראשט
דינמו דרזדן
דינמו דרזדן הוא מועדון כדורגל גרמני, המשחק בדרזדן שבגרמניה. המועדון נוסד לאחר הקמת המדינה ההיסטורית גרמניה המזרחית וברוב תאריו והופעותיו באירופה הופיע כנציג גרמניה המזרחית.
היסטוריה.
בשנת 1950 נוסדה קבוצת משטרת דרזדן ובשנת 1952 זכתה בתואר הראשון, הגביע המזרח גרמני. בשנת 1953 נוסדה הקבוצה דינמו דרזדן וזכתה באותה שנה בתואר הראשון, אליפות ליגת העל המזרח גרמנית. הקבוצה שיחקה עד שנת 1954 בליגת העל המזרח גרמנית, באותה שנה עברו רוב השחקנים לברלין, לחזק את קבוצת מזרח ברלין וקבוצת דינמו דרזדן נחלשה מאוד והתדרדרה עד לליגה הרביעית של מזרח גרמניה בשנת 1957. רק בשנת 1962 הקבוצה חזרה לליגת העל המזרח גרמנית ושיחקה בה עד 1990 למעט 2 עונות בליגה השנייה. בתקופה זו הקבוצה זכתה ב-7 אליפויות של מזרח גרמניה וב־6 גביעים של מזרח גרמניה.
בעונת 1980/1981 שיחקה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת נפרדק קרושבץ מסרביה. בסיבוב השני ניצחה את קבוצת טוונטה אנסחדה מהולנד. בשמינית הגמר הפסידה לקבוצת סטנדרד לייז' מבלגיה והודחה מהטורניר.
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, הקבוצה הצטרפה לבונדסליגה בשנת 1991 ושיחקה בליגה במשך 4 עונות עד 1995. בעונת 1991/1992 הגיעה הקבוצה לשמינית הגמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת ורדר ברמן. בעונת 1993/1994 הגיעה הקבוצה לשלב חצי גמר הגביע והפסידה לקבוצת ורדר ברמן. בעונת 1994/1995 הגיעה הקבוצה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ. קלן. לאחר מכן הקבוצה ירדה לליגות הנמוכות. בסוף עונת 2010/2011 הקבוצה עלתה מהליגה הגרמנית השלישית לליגה הגרמנית השנייה.
הקבוצה שיחקה 3 עונות בליגה השנייה, מעונת 2011/2012 ועד עונת 2013/2014. בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בסיבוב השני של הגביע נגד קבוצת הנובר 96. במשחק זה התפרעו אוהדי הקבוצה ועקב כך הושעתה קבוצת דינמו דרזדן מהשתתפות במשחקי הגביע הגרמני בעונת 2013/2014. בסוף עונת 2013/2014 ירדה לליגה הגרמנית השלישית. בסיום עונת 2020/2021 עלתה הקבוצה לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2014/2015 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת בורוסיה דורטמונד.