מאז 1968 היה מעורכי כתב העת Israel Journal of Mathematics, מעורכי כתב העת Journal fuer reine und angewandte Mathematik (Crelle Journal) בשנים 1985–2008, מעורכי כתב העת Forum Mathematicum מאז 1989, מעורכי כתב העת Ann. Acad. Sciences Finnland, Mathematica מאז 1996. כמו כן כתב ספרי לימוד במתמטיקה בהוצאת אקדמון.
יורם לינדנשטראוס היה נשוי לנעמי לבית זלינגר, דוקטור למדעי המחשב, ולהם ארבעה ילדים. בתם הבכורה, איילת לינדנשטראוס לרסן, היא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אינדיאנה, בנם אילון לינדנשטראוס הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטה העברית וחתן מדליית פילדס לשנת 2010, בתם כנרת קרן היא פרופסור לפיזיקה בטכניון ובתם גליה היא בעלת תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים. בן-דודו, מיכה לינדנשטראוס, היה מבקר המדינה.
מחקריו.
יורם לינדנשטראוס עסק באנליזה פונקציונלית בתחום של מרחבי בנך. הוא כתב חמישה ספרים ולמעלה מ-120 מאמרים.
פירוט חלק מהתוצאות.
בעבודת הדוקטורט שלו וגם מעט אחריה עסק לינדנשטראוס במיון ואפיון מרחבי בנך ממשיים שהצמוד שלהם הוא formula_1 על מרחב מידה. כדור היחידה של המרחבים (הספרביליים) מטיפוס זה הוא סגור של איחוד של שרשרת של קוביות n ממדיות (...,n=1,2,3). מהעובדה שיש הרבה אפשרויות לשיכון איזומטרי של קובייה n ממדית בקובייה n+1 ממדית נובע המגוון הרחב של מרחבים מטיפוס זה וחשיבותם באנליזה. למרחבים אלו קוראים בספרות מרחבי לינדנשטראוס.
יחד עם פרופסור פלצ'ינסקי (Pelczynski) מוורשה תרם לינדנשטראוס להבנה של התאוריה שהגה אלכסנדר גרותנדיק במחקריו על מכפלות טנזוריות. הם מצאו מספר שימושים חשובים לתאוריה זו, בעיקר לתורת האופרטורים המסכמים בין מרחבי בנך, וניסחו אי שוויון חשוב העומד במרכז התאוריה (והנקרא כיום אי שוויון גרותנדיק).
יחד עם פרופסור דן עמיר מאוניברסיטת תל אביב פיתח לינדנשטראוס שיטה לחקר כמה מחלקות חשובות של מרחבים לא ספרביליים (למשל מרחבים רפלקסיביים לא ספרביליים). עיקר השיטה הוא רדוקציה של מחקר מרחבים אלה למקרה הספרבילי בעזרת קיום הטלות מתאימות. בדרך זו הוכחו מספר השערות על מבנה כדור היחידה במרחבים כאלה ויש לה גם השלכה חשובה על טופולוגיה קבוצתית לא ספרבילית. קבוצות חוקרים רבות בעולם ממשיכות במחקר בכיוון זה.
לינדנשטראוס עסק בחקר תתי מרחבים "כמעט" אוקלידיים במרחבי בנך מממד סופי בהמשך למשפט דבורצקי על קיום חתכים כאלה בכל מרחב בנך. יחד עם פרופסור ויטלי מילמן מאוניברסיטת תל אביב ופרופסור פיגיאל (Figiel) מגדנסק שבפולין הם מצאו אומדנים מדויקים על ממדי חתכים אלו במרחבים חשובים. יחד עם פרופסור צפרירי מהאוניברסיטה העברית הוא מצא, בעזרת משפט דבורצקי, הוכחה להשערה הידועה שרק במרחב הילברט יש על כל תת-מרחב סגור הטלה חסומה.
יחד עם פרופסור צפרירי כתב לינדנשטראוס ב-1975–1977 שני כרכים על מרחבי בנך הקלסיים ועל בסיסים במרחבים אלה. ספרים אלה נחשבים עד היום ספרי יסוד בתורת מרחבי בנך.
לינדנשטראוס פרסם מספר עבודות על מבנה קבוצות קמורות במרחבים מממד סופי ומממד אינסופי. במסגרת מחקר זה מצא הוכחה חדשה ופשוטה למשפט יסודי בתורת המידה (משפט ליאפונוף).
לינדנשטראוס פיתח את יסודות המחקר של התורה הלא ליניארית של מרחבי בנך והוכיח, יחד עם אחרים, תוצאות על האפשרות להפיק מאיזומורפיזם ליפשיץ בין מרחבי בנך (ובאופן כללי יותר, איזומורפיזם רציף במידה שווה בין מרחבים כאלו) איזומורפיזם ליניארי. על המחקר הזה פרסם לינדנשטראוס, יחד עם פרופסור יואב בנימיני מהטכניון, ספר העוסק בגאומטריה הלא ליניארית של מרחבי בנך.
במסגרת המחקר על התורה הלא ליניארית כתב לינדנשטראוס מאמר משותף עם פרופסור וו. ב. ג'ונסון (W. B. Johnson) מאוניברסיטת טקסס A&amp;M על הרחבות פונקציות המקיימות תנאי ליפשיץ. במאמר זה מופיעה למה המראה שניתן לשכן כל n נקודות במרחב הילברט, תוך "כמעט" שימור של המרחקים ביניהן, במרחב אוקלידי מממד c log n, כאשר הקבוע c תלוי רק במידת הדיוק בשמירת המרחקים. ללמה זאת, שידועה בשם למת ג'ונסון-לינדנשטראוס, יש שימושים רבים במדעי המחשב.
יחד עם ג'ונסון ערך לינדנשטראוס שני כרכים בשם Handbook of Banach space theory. בספרים אלו יש סקירה של התוצאות החשובות בשטח שהיו ידועות עד שנת 2000. לינדנשטראוס גם השתתף בכתיבת שני פרקים בספר זה.
בשנותיו האחרונות עסק לינדנשטראוס בשאלה הקשה של קיום נגזרת במובן החזק של העתקות ליפשיץ בין מרחבי בנך. על נושא זה כתב כמה מאמרים יחד עם פרופסור דוד פרייס (Preiss מאוניברסיטת לונדון, כיום באוניברסיטת ווריק).
ספר שכתבו השניים עם פרופסור טישר (Tišer) מפראג יצא לאור ב-2012 .
ספרים.
Classical Banach spaces I and II, Classics in Mathematics, Springer Verlag 1996 (with L. Tzafriri), 431 pages.
מירון בנבנשתי
מירון בנבנשתי (21 באפריל 1934 – 20 בספטמבר 2020) היה איש ציבור, פובליציסט, היסטוריון ואיש שמאל ישראלי. שימש כסגן ראש עיריית ירושלים.
ביוגרפיה.
מירון בנבנשתי נולד וגדל בירושלים. אביו היה המחנך חתן פרס ישראל דוד בנבנשתי, ואמו הייתה לאה לבית פרידמן, אחות בהדסה. הוא למד בבית הספר בית הכרם ובתיכון ליד האוניברסיטה. בשנים 1952–1955 היה מירון בנבנשתי חבר קיבוץ ראש הנקרה. בשנים 1955–1960 למד היסטוריה של ימי הביניים וכלכלה לתואר הראשון והתמחה בתקופה הצלבנית בארץ ישראל בהדרכת פרופ' יהושע פראוור. במהלך לימודיו בשנים 1958–1959 היה יו"ר התאחדות הסטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים ומזכ"ל התאחדות הסטודנטים הארצית. בשנים 1958–1960 עמד בראש פרויקט המפה הצלבנית של ארץ ישראל בניהולו של פראוור. בשנים 1960–1965 היה מנהל המחלקה לכלכלה ולפיתוח במשרד התיירות, היה מנהל מסע הבחירות הראשון של טדי קולק. בשנים 1967–1978 עבד בעיריית ירושלים כממונה על מזרח העיר וכן היה חבר מועצת העירייה וסגן ראש העיר. היה מועמד לכנסת העשירית ב-1981 מטעם מפלגת רצ כמספר שניים אחרי שולמית אלוני, אך לא נבחר מאחר שהמפלגה קיבלה מנדט אחד.
בשנים 1979–1982 עשה דוקטורט בבית הספר על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד; נושא הדוקטורט היה: "ניהול סכסוכים: מנהל עירוני בירושלים ובבלפסט" (Administrating Conflicts: Local Government in Jerusalem and Belfast), מחקר השוואתי של הסכסוך בצפון אירלנד ובארץ-ישראל, העבודה נערכה בהדרכת הפרופסורים נדב ספרן, רוג'ר פישר וג'יימס סיבניוס, וקיבל (1982) תואר דוקטור במינהל ציבורי. בשנים 1982–1990 יזם וניהל את פרויקט "הגדה והרצועה", שנעשה במימון קרן פורד וקרן רוקפלר; הפרויקט תיעד את המהלכים הדמוגרפיים, החברתיים והכלכליים ביהודה ושומרון, במסגרתו פורסמו שלושים מחקרים, שתמציתם ראו אור בספר שכתב: "לקסיקון יהודה ושומרון".
בשנים 1991–1993 היה עורכה הראשי של האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער".
בשנים 1993–1994 היה חבר מועצת עיריית ירושלים. בשנים 1985–2002 שימש כמרצה אורח באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבוושינגטון, ובשנים 1994–1998 היה מרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2000–2002 יזם וניהל את פרויקט "הבוקר למחרת" במסגרת מכון טרומן שבאוניברסיטה העברית. מטרת הפרויקט הייתה לבחון את עידן השלום במציאות ריאליסטית ולא כאוטופיה, ותוצאתו הוא אוסף המאמרים "הבוקר למחרת".
בשנים 1991 עד 2009 בנבנשתי היה בעל טור של מאמרים פובליציסטיים בעיתון "הארץ" בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ופרסם מספר ספרים בנושא. בנבנשתי זכה למלגות של קרן פורד, קרן רוקפלר והמוסד לשלום של ממשלת ארצות הברית. שימש עמית במרכז וילסון בוושינגטון ובמרכז לעניינים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד.
במהלך השנים כתב מסות ומאמרים בעיתונים ובכתבי עת בישראל: "הארץ", "דבר", "על המשמר", ובעולם:
"ניוזוויק", "ניו יורקר", "The New York Review of Books", "הניו יורק טיימס", "וושינגטון פוסט", "לוס אנג'לס טיימס", "International Herald Tribune", "Harper’s Magazine", "Moment", "Marian", "ג'ואיש כרוניקל", "Der Monat", ג'רוזלם פוסט", "al-Megella", "al-Quds", "Jerusalem Quarterly", "Europa Archiv".
בשנת 2012 קיבל את אות "יקיר ירושלים".
למירון בנבנשתי שני בנים ובת. בנו איל בנבנישתי הוא פרופסור מן המניין למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת ניו יורק. אחיו, רפאל (רפי) בנבנשתי, הוא יועץ לשיתוף פעולה אזורי והיה יועץ לבנק העולמי, לשר האוצר ולשר לשיתוף פעולה אזורי.
נפטר ב-20 בספטמבר 2020, ראש השנה תשפ"א.
אודות ספריו.
מפת ארץ-ישראל בתקופה הצלבנית (עם יהושע פראוור).
המפה המוסמכת של א"י בתקופה הצלבנית שבה זוהו 900 יישובים ועצמים גאוגרפיים בממלכת ירושלים הצלבנית (ארץ-ישראל, עבר הירדן, לבנון וסוריה). המפה נכללה ב"אטלס ישראל" והודפסה בנפרד בידי המרכז למיפוי ישראל.
The Crusaders in the Holy Land.
גאוגרפיה היסטורית של ארץ-ישראל בתקופה הצלבנית: ערים, עיירות, כפרים, מבצרים, כנסיות, טירות ובתים, מתקני חקלאות וארחות חיים. תורגם לעברית בשם "א"י ואתריה בתקופה הצלבנית".
לקסיקון יהודה ושומרון: יישובים, מינהל וחברה.
הספר, שראה אור 1987, הוא מאסף, מסודר באופן אלפביתי, של כל הנתונים על יהודה ושומרון, עזה, ההתנחלויות והאוכלוסייה הערבית שנאספו במסגרת "פרויקט הגדה והרצועה" אותו ניהל.
The West Bank and Gaza Atlas.
אוסף מפות ונתונים (1988) המסכמים את ההתפתחויות ביהודה, שומרון ועזה עד אותה עת. (נערך בהשתתפות שלמה חייט).
הקלע והאלה.