משה אהרן הכהן קרויס נולד בשנת תרמ”ט (1889) בבאצ'קו פטרובו סלו במחוז , לאביו הרב יהודה הכהן קרויס, רבה של לקנבך שבבורגנלנד (אז בהונגריה), ולאימו עטל בתו של הרב אדוניהו שמלצר. למד בישיבות בלודוש אצל הרב גרשון שטרן (בעל "ילקוט גרשוני"), בבונהאד אצל הרב אליעזר חיים דייטש (בעל "פרי השדה"), ובגלנטה אצל הרב יוסף צבי דושינסקי. לאחר מכן למד מספר שנים באוניברסיטת לוצרן שבשווייץ וקיבל תואר דוקטור. לצד ידיעותיו התורניות, היה בקי במדעים ובמיוחד ברפואה. נישא לנכדתו של הרב אברהם אולמן אב"ד לקנבך (בעל "בית אברהם"). ידע לשוחח בתריסר שפות.
בשנת ה'תרס"ח (1908) מונה לשמש רבה של נמשסאלוק, בשנת ה'תרע"ג (1913) מונה לרבה של העיירה (צ'צ'וביץ) בסלובקיה, ובשנת ה'תר"פ (1920) מונה לרבה של באיה מארה בחבל מרמורש, טרנסילבניה, ועמד בראש ישיבה גדולה במקום. חרף היותו בעל תואר דוקטור – דבר חריג בין רבני הונגריה באותה תקופה – נחשב כירא שמים וחרד. בשנת ה'תרצ"ו (1936) סירב להצעת הקהילה האורתודוקסית בבוקרשט לכהן כרבה.
לאורך שנים פרסם רק מעט מכתביו, אולם עסק בהוצאה לאור של שו"ת "בית אברהם" מאת אברהם אולמן, סבה של אשתו. התכתב עם רבנים רבים ותשובותיהם אליו פזורות בספרי שו"ת רבים. כמה מתשובותיו עוסקות בעניינים הלכתיים הקשורים ברפואה. דברי תורה משמו מובאים גם על ידי רבו הרב גרשון שטרן בספרו "ילקוט גרשוני".
בשנת ה'תר"צ הוציא לאור קונטרס תחת הכותרת “שאלה בגירי עריות אם מותר לקבלם”. בתשובתו עוסק הרב קרויס בהיתר גיורה של נוכרית שחיה לצד יהודי בן למשפחה דתית, המוגדר בתשובה כ"שומר דת" שאינו יכול להיפרד ממנה, המבקשת להתגייר ולחיות כיהודייה כשרה. הרב קרויס עוסק בשיטתו של הרב מנחם מנדל פנט מחבר השו"ת "אבני צדק", אשר טען שהגיור יהיה תקף רק אם בית הדין יודע בבירור שהגיורת תשמור מצוות לאחר הגיור, ודוחה אותה. לדידו של הרב קרויס, הגיור יהיה תקף בכל מקרה, בלי קשר לאופן שבו תנהג הגיורת אחר הגיור. למעשה השיב שיש לגייר אם המתגיירים מקבלים על עצמם לקיים אורח חיים יהודי בכשרות ובצניעות. תשובתו נדפסה בשנית בספר "ירושת פליטה" שקיבץ תשובות של רבנים שניספו בשואה, ושוב בספרו של אחיו הרב אדוניהו קראוס "אדני היד החזקה".
הרב קרויס נספה בשואה במחנה ההשמדה אושוויץ, בשנת ה'תש"ד (1944), לאחר גירושו לשם במהלך שואת יהודי הונגריה.
בשנת תשע"ג הודיעו מכון ירושלים על הוצאה לאור ספר של מאסף לכל כתבי הרב קרויס, בשם 'משה ואהרון בכהניו'.
משפחתו.
רוב בני המשפחה המורחבת של הרב קראוס, ביניהם בתו תרצה וילדיו הקטנים, נספו בשואה. בנו ישראל אלתר נספה במחנה עבודה בט"ו בחשוון ה'תש"ה. בנו הרב ד"ר אברהם דוד קרויס, שהיה רב בקהילות ב ו, שרד את השואה ואחריה היגר לארצות הברית וחי בניו יורק.
אחיו הרב אדוניהו הכהן קראוס ניצל ושנים לאחר מכן חיבר את ספר "אדני היד החזקה", בו הדפיס שלוש תשובות הלכתיות של אחיו. גם אחיותיו ייטל ושרה ניצלו.
המועצה המפקחת על פייסבוק
המועצה המפקחת על פייסבוק (Oversight Board- FaceBook) היא ארגון אשר הוקם בשנת 2018 על ידי מנכ"ל מטא (אז פייסבוק) מארק צוקרברג בעקבות הצעתו של הפרופסור למשפטים מאוניברסיטת הרווארד נח פלדמן . ההקמה הסופית וההכרזה על הארגון ועל 20 החברים בו נעשתה במאי 2020. עבודת המועצה החלה רשמית ב־22 באוקטובר 2020.
רקע.
בעקבות פגישתו של מנכ"ל פייסבוק מארק צוקרברג עם הפרופסור למשפטים מאוניברסיטת הרווארד נח פלדמן, הוא החליט להביא לאישור החברה הקמת מועצה מפקחת על פייסבוק. המטרה המוצהרת של המועצה היא לתת תוקף חיצוני להחלטות פייסבוק וכן להגביר את השקיפות של ההחלטות. מי שהוביל את מהלך הקמת המועצה בשנים 2017–2020 מטעם פייסבוק היה ניק קלג, נשיא פייסבוק לקשרי חוץ, אשר יעץ לו עורך הדין ברנט האריס ().
בסוף שנת 2020 הוכרזו שמות חברי המועצה, כאשר בראשם הועמד מומחה בריטי לזכויות אדם תומאס יוז (Thomas Hughes).
מטרת המועצה המפקחת היא להציע פתרונות לדיונים מורכבים ומתמשכים בנוגע לאיזה סוגי תוכן ראוי ולא ראוי להתיר בפלטפורמות של פייסבוק לרבות אינסטגרם, היא אמורה לתעדף מקרים שעשויים להשפיע על משתמשים רבים, והם בעלי חשיבות קריטית לשיח הציבורי או מעלים שאלות לגבי מדיניות פייסבוק. החלטות המועצה המפקחת חייבות להיות מיושמות על ידי פייסבוק, כל עוד הן אינן מפרות את החוק. פייסבוק הדגישה כי חברי המועצה המפקחת אינם תלויים בחברה, והם ממומנים על ידי קרן עצמאית בהיקף של 130 מיליון דולר, ולא ניתן להוציאם מהמועצה על ידי פייסבוק על סמך החלטותיהם.
חברי המועצה.
20 חברי המועצה מגיעים מ־17 מדינות שונות, כאשר חמישה מהם מארצות הברית (שניים מחברי המועצה הם אזרחי שתי מדינות). בין חברי המועצה המשפטנית הישראלית אמי פלמור.
החלטות המועצה.
ההחלטה הראשונה של המועצה הוכרזה ב-28 בינואר 2021 והפכה על פיה ארבע מתוך חמש החלטות של דירקטוריון פייסבוק.
בין החלטות המועצה הוחלט כי חשבונו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ אשר נחסם בעקבות פרסומיו הקשורים להסתערות על גבעת הקפיטול. המועצה החליטה כי חשבונו ישאר חסום.
באוקטובר 2021 הודיעה המועצה כי היא תיפגש עם מדליפת מסמכים על פייסבוק פרנסיס האוגן.
בפברואר 2022 המליצה המועצה לפייסבוק לאסור על פרסום כתובות מגורים אישיות.
התנגדויות וביקורת.
הקמת המועצה יצרה התנגדויות בחוגים מסוימים. כחלק מהביקורת על פייסבוק, בשנת 2020 הכריזה קבוצה של 25 עיתונאים, פוליטיקאים, לוחמי זכויות אזרח ואנשי אקדמיה כי היא מקימה את "המועצה האמיתית המפקחת על פייסבוק".
יצחק ליכטמן
יצחק ליכטמן (דצמבר 1909 – 28 בספטמבר 1991) היה אחד מ-47 ניצולי מחנה ההשמדה סוביבור בפולין ומהמעורבים הבולטים במרד והבריחה שהתרחשו במחנה.
יצחק ליכטמן נולד ב-1909 בז'ולקייבקה-אוסאדה שבפולין. ב-15 במאי 1942 נלקח עם משפחתו ואחיו למחנה ההשמדה סוביבור וברמפת המיון צורף לקבוצת אנשים שנבחרו להיות לאסירי עבודה ועבד כסנדלר. אשתו ובנו בן החמש נשלחו להשמדה. במחנה הכיר את עדה פישר, לה נישא לימים.
במהלך מרד סוביבור ב-14 באוקטובר 1943, איש ה-SS יוזף ולסטר פותה להגיע מהמשאית שבה הוביל יהודים שלא ניתן היה להוביל לתאי הגזים ברגל כביכול כדי לנסות מגפיים חדשות בבית המלאכה של הסנדלר. שם נהרג בגרזן על ידי יצחק ליכטמן והסנדלר שלום פליישקר.
לאחר בריחה מוצלחת ב-18 באוקטובר 1943 הצטרף ליכטמן לפרטיזנים באזור Żukowo וביוני 1944 התגייס לצבא הפולני. הוא עלה לארץ עם עדה ליכטמן ב-1950.
נפטר ב-28 בספטמבר 1991 והובא לקבורה בבית הקברות ירקון.
הוא ואשתו גולמו בסרט "הבריחה מסוביבור" של ג'ק גולד על ידי שחקנים. שניהם רואיינו על קורותיהם במלחמה והצהרותיהם על מחנה המוות התפרסמו בספר בעל אותו השם.
פרשת המלך
וילה חנא סלאמה
וילה חנא סלאמה היא בית מגורים היסטורי בשכונת טלביה בירושלים, שכיום משמשת כמעונו הזמני של ראש הממשלה יאיר לפיד.
היסטוריה.
הווילה נבנתה בשנת 1932 על ידי איש העסקים הערבי-נוצרי חנא (ג'ון) סלאמה, שהיה סוכן חברת המכוניות האמריקנית ג'נרל מוטורס בארץ ישראל ובעבר-הירדן, והיה אחיו של קונסטנטין סלאמה שבנה את ביתו, וילה קונסטנטין סלאמה, בקצה השני של רחוב בלפור. אדריכל הבניין היה זולטן שמשון הרמט. הבניין במקור היה בית דו-קומתי, ולפי בקשתו של חנא סלאמה תוכנן הבית כשתי דירות נפרדות, כאשר במרכזה של כל קומה היה סלון גדול. בקומה העליונה התגוררה אשתו המוסלמית, ושם אירחה את חברותיה, כאשר חנא עצמו השתמש בחדר המגורים התחתון לאירוח חבריו בענייני עסקים, ובמרתף אכלס חנא את מכוניות הפאר האמריקאיות שייבא לישראל.
לאחר קום המדינה נטש סאלמה את ביתו ועבר להתגורר בביירות. המבנה הוגדר כשייך לנכסי נפקדים. תחילה שימש הבניין את הקונסוליה הטורקית, משם עבר לידי הקונסוליה האמריקאית ששיכנה בו את הנספח התרבותי שלה, ולאחר מכן שכנה במקום שגרירות גואטמלה. בשנת 1980 עברה השגרירות לתל אביב והבניין ננטש ונותר ריק ונעול, כרכוש האפוטרופוס על נכסי נפקדים. לאחר הפיכתו של הבית הסמוך, בית אגיון, למעונו הרשמי של ראש ממשלת ישראל, הפכה הוילה למקום התגוררותם של השומרים והמאבטחים של ראשי הממשלות לדורותיהם.
בסוף שנות השמונים נמכר הבניין לאיש עסקים ישראלי, המשכיר את המבנה למנהל הדיור הממשלתי. בשנת 2014 נוספו למבנה שלוש קומות.
עם כניסתו של יאיר לפיד לתפקיד ראש הממשלה, הוחלט להשתמש באחת הדירות שבמתחם כמעון זמני לראש הממשלה, משום שהמעון הרשמי נמצא בשיפוצים. המבנה נבחר בשל קרבתו הרבה לבית ראש הממשלה והימצאותו בתוך המתחם המאובטח ברחובות בלפור וסמולנסקין.
עינויים של חיילים רוסים על ידי חיילים אוקראינים במלה רוהן במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה
עינויים של חיילים רוסים על ידי חיילים אוקראינים במלה רוהן במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה הייתה תקרית שהתרחשה בכפר מלה רוהן במחוז חרקוב. בין 27 במרץ ל-28 במרץ 2022 פורסמה סדרת סרטונים ברשתות החברתיות שבהם נראים חיילים אוקראינים לועגים ומענים שבויי מלחמה רוסים. ב-13 במאי העיתון הצרפתי "לה מונד" ואנליסטים עצמאיים אימתו את הסרטון ואישרו את אמיתותו.
הארגון ההומניטרי הבינלאומי Human Rights Watch טען, בסמוך לפרסום, כי האירוע, אם יאומת, צריך להיחשב לפשע מלחמה.
וידאו.