כמתוכנן, אנשי האס אס נהרגו בחשאיות ובשקט. איש האס אס יוזף וולף שהיה מפקד כיתה, נהרג ממכת גרזן בעת שניסה מעיל עור בצריף המיון, יהודה לרנר בן ה-17 וארקדייג' וויספפייר שהיה שבוי מלחמה סובייטי הרגו את מפקד האוקראינים זיגפריד גראטשוס ואת האוקראיני אוברמן ראי קלאט, באמצעות גרזנים. קצין האס אס יוהאן נימאן, סגן מפקד המחנה, היה קצין האס אס בדרגה הגבוהה ביותר שהיה בתפקיד באותו יום. לכן הוא היה האדם הראשון שתכננו המורדים להתנקש בחייו. נימאן חוסל בצריף החייטים. הוא נפגע משתי מכות עם גרזן בראשו בעת שניסה מעיל עור, על ידי אלכסנדר שובייב. נימאן וגראצ'וס היו שני קציני האס-אס בעלי הסמכות הפיקודית במחנה באותו ערב במחנה. סטניסלב "שלמה" שמאזנר היה חלק מקבוצה של ארבעה אסירים שהרגו את הקאפו הראשי של המחנה. לצורך חימוש הצוות בבית המלאכה שלו שלמה גנב והסתיר כמה גרזני נגרות שנשלחו להשחזה. בנוסף שמייזנר גנב גם שלושה רובים מהנשקייה לאחר ששכנע את הזקיף האוקראיני ממתנדבי טרווניקי שהוא נשלח לקחת את הרובים לצורך תיקונם. הוא מסר שני רובים לשבויי המלחמה הסובייטים והתעקש לשמור על השלישי לעצמו. בסערת הבריחה ירה שמייזנר בשומר שעמד במגדל התצפית. בשלב זה נותקו גם קווי הטלפון לקשר שמחוץ למחנה.
איש האס אס ורנר דובואה נורה ונפצע קשה ממכת גרזן. אסיר המחנה חיים אנגל והקאפו פוז'יצקי דקרו את מפקדי מחנה מספר 2, איש האס אס רודולף בקמן ומפקד הכיתה טומס שטפל. מפקדי כיתות האס אס, פריץ קונרד ויוסף ולסטר, נהרגו בבית המלאכה לבדים, ומפקד חוליית האס אס, פרידריך גאולסטיץ', נהרג ממכת גרזן בנגריה של שלמה לייטמן. איש האס אס וולטר ריבה מת במוסך. גם אנשי האס אס נובק, מקס ברי וארנסט שטנגלין נהרגו על ידי האסירים. עד הערב, שנים עשר אנשי אס אס נהרגו ודובואה נפצע אנושות; עוד 12 מתוך 29 אנשי האס אס שהיו חלק ממשמר המחנה בזמן המרד לא נכחו באותו יום. כמו כן, נהרגו שני אנשי טרווניקי: שומר אוקראיני אלמוני וקלאט (האיש היחידי מאנשי טרווניקי שלא הכה אסירים במחנה ההשמדה סוביבור).
הבריחה.
הסמל ראשון מהאס אס בדרגת אוברשארפיהרר קרל פרנצל לא הגיע לנקודת המארב שתמנו לו בנגרייה, וטוראי האס אס ולטר ריבה נתקל באסיר מהמתקוממים, שלא על פי המתוכנן והוא נדקר למוות. הדבר איים על חשאיות השלב הנוכחי במרד והעמיד בסכנה את הבריחה אם הנרצח יתגלה. לכן פצ'רסקי החליט לתת את האות למפקד הערב, עשר דקות מוקדם יותר, דבר שגרם לתסיסה בקרב האסירים. הם כעסו כי האות למפקד הגיע בטרם עת ופרנזל, שהיה אחראי על הערעורים, לא הגיע לשטח המפקד במגרש המסדרים. אחד האוקראינים שרצה לעשות סדר בשורות האסירים שעמדו בתור נהרג כתוצאה מכך. כאשר הגיע מכונאי האס אס האוברשארפיהרר אריך באואר במשאית, הוא הבחין ששומר מת שוכב על הקרקע בין האסירים ומיד ירה באסירים באקדח. לאחר מכן פרצה בהלה וכ-600 האסירים נמלטו ללא תיאום. השומרים האוקראינים מתנדבי טרווניקי המבוהלים החלו לירות ממגדלי השמירה ופרנזל ירה במקלע בעצורים. 60 אסירים ממחנה מספר 4 נעצרו על ידי השומרים בדרכם לשטח המפקד בגלל היריות, נעצרו ונורו.
בניסיונותיהם הנואשים של האסירים הנמלטים להתגבר על גדרות התיל ושדות המוקשים, הם נלכדו במטר כדורי השומרים, בשעה שהם נבלמו על ידי גדרות התיל ודרכו על מוקשים. כ-365 בני אדם הצליחו להימלט ממחנה ההשמדה, אך רק 200 הגיעו ליער הסמוך. במחנה נותרו כ-150 אסירים.
תוכנית היציאה המאורגנת לא הצליחה לצאת לפועל. ליאון פלדהנדלר ואלכסנדר פצ'רסקי הספיקו לבקש מהאסירים לברוח כל עוד הם יכולים על מנת לשרוד ולספר לעולם על השמדת היהודים במחנה.
אחרי המרד.
באואר ופרנזל הצליחו לשחזר את חיבור קווי הטלפון החיצוני ולהזעיק תגבורת רק בסביבות השעה 20:00. כל האסירים שנותרו במחנה נרצחו על ידי אנשי האס אס. אלה שהגיעו ליער נרדפו מאוחר יותר על ידי כ-400 ועד 500 אנשי אס אס ושומרים אוקראינים. במרדף נהרגו כ-100 נמלטים. הנמלטים שנותרו בחיים הצטרפו לפרטיזנים או שהסתתרו.
אנשי האס אס שנהרגו במחנה, נקברו בקבורה צבאית בבית הקברות הצבאי, שהיה בעיר הסמוכה, חלם. לאחר המרד אנשי האס אס הביאו כ-100 אסירים יהודים ממחנה טרבלינקה על מנת לפרק את המחנה, להרוס את מבני המחנה ולסיים את עבודת ההשמדה ושריפת הגופות של אחרוני היהודים שנרצחו במחנה. בהמשך, היהודים שהובאו מטרבלינקה הוצאו להורג לאחר סיום עבודתם. הגרמנים דאגו להרוס את המחנה עד היסוד ויישרו את שטח, כדי לחפות על הפשעים שהתחוללו במחנה ההשמדה. במקום בו עמד מחנה ההשמדה הם הקימו חווה תמימה למראה, בלתי מחשידה ונטעו יער אורנים על שרידי המחנה.
בתום מלחמת העולם השנייה נשארו בחיים 47 מאסירי מחנה ההשמדה סוביבור, בהם 8 נשים. הניצול ז'ול שלביס כתב מאוחר יותר: "ללא ההתקוממות בסוביבור לא היו נשארים ניצולים שראו את הרצח ההמוני במקום".
משפט סוביבור באמצע שנות ה-60 של המאה העשרים היה משפט כנגד 12 אנשי אס אס ממחנה ההשמדה סוביבור, שנדונו בפני בית הדין האזורי האגן. קדמו לו שני משפטי סוביבור בברלין ובפרנקפורט בשנת 1950. בשנות ה-70 וה-80 עדיין התקיימו משפטים על הפשעים שבוצעו בסוביבור.
ב-14 אוקטובר 2013, שנת ה-70 למרד, הנציחו ניצולי סוביבור, כולל תומאס בלאט ופיליפ ביאלוביץ , קרובי משפחה, פוליטיקאים, בני נוער ואנשי דת את קורבנות סוביבור. בשבועון Jüdische Allgemeine , ההיסטוריונית והעיתונאית גבריאלה לסר מתחה ביקורת על העובדה שהרפובליקה הפדרלית של גרמניה עדיין לא תרמה כספים לכיסוי העלויות והעיצוב מחדש של אתרי ההנצחה לזכר קורבנות השואה. סגן שר התרבות והמורשת הלאומית של פולין, פיוטר זוחובסקי, אמר לעיתון: "אנחנו לא מצפים שהגרמנים, שבנו את מפעלי המוות האלה על אדמת פולין, יישאו בכל העלויות עבור האנדרטאות, אבל אנחנו מצפים שהם יישאו בחלק מהן. הוא ישלח בקשה רשמית לברלין, שכן זה מה שהשותפים הגרמנים שלנו רוצים". שרת המדינה הגרמנית קורנליה פייפר , האחראית על היחסים עם פולין, הסבירה מנגד כי כמה ימים קודם לכן הבהיר מזכיר המדינה הפולני ולדיסלב ברטושבסקי לשגריר גרמניה בפולין "שגרמניה עדיין לא צפויה לתמוך בסוביבור כרגע, הוא גם ציין שאנחנו עדיין מוכנים לתמוך בפרויקט הזה".
המוזיאון היהודי במוסקבה מנציח את מחנה המוות סוביבור והמרד באזכור שבו השתתפו ונרצחו שבויי מלחמה חיילים סובייטים.
ב-3 ביוני 2019 נפטר סמיון רוזנפלד בגיל 96 בבית החולים קפלן ונטמן בבית העלמין בבני עי"ש. הוא היה הניצול האחרון שהיה מעורב במרד סוביבור.
איות.
Sobibór הוא האיות הפולני לשם הכפר הסמוך למחנה, שעל שמו האס אס קראו למחנה המוות שלהם. בגרמנית ובאנגלית משתמשים לעיתים קרובות באיות הפשוט "Sobibor".
יורי בוריסוב
יורי איוואנוביץ' בוריסוב (ברוסית: Юрий Иванович Борисов; נולד ב־31 בדצמבר 1956) הוא מדינאי רוסי המשמש כמנכ"ל תאגיד החלל הממשלתי רוסקוסמוס מאז יולי 2022. התאגיד שבראשו הוא עומד אחראי על פעילויות ותשתיות החלל האזרחיות של רוסיה.
קודם לכן שימש כסגן ראש ממשלת רוסיה משנת 2018 עד 2022, והיה אחראי על תחום התעשיות הביטחוניות. שימש גם כסגן שר ההגנה של רוסיה בשנים 2012–2018 וניהל את תחום הרכש בצבא הרוסי. בשל ניסיונו בתחום התעשיות הביטחוניות מונה לנהל את תאגיד החלל הממשלתי.
ביוגרפיה.
יורי בוריסוב נולד ב-31 בדצמבר 1956 בווישני וולוצ'יוק שבמחוז טבר. הוא סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי קלינין על שם סובורוב בשנת 1974 ואת בית הספר הגבוה לפיקוד בתחום רדיו-אלקטרוניקה בשנת 1978.
בשנות השמונים למד מתמטיקה בפקולטה למתמטיקה חישובית וקיברנטיקה של אוניברסיטת מוסקבה, בה סיים את לימודיו בשנת 1985.
במשך 20 שנה, מ-1978 עד 1998, הוא שירת ב ורוסיה.
קריירה פוליטית.
בשנת 1998, הוא פרש מהכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ומונה לתפקיד מנכ"ל חברת המניות "מודול" (העוסקת בפיתוח אוויוניקה, מערכות זיהוי תמונות ומעגלים משולבים).
ביולי 2004 מונה לראש המחלקה לתעשייה הרדיו-אלקטרונית ומערכות הבקרה של הסוכנות הפדרלית לתעשייה. הוא היה סגן ראש הסוכנות הפדרלית לתעשייה באוקטובר 2007 והפך לסגן שר התעשייה והמסחר ביולי 2008. במסגרת תפקידו התווה את יעדי התכנית הממשלתית לפיתוח מערכת הניווט גלונאס.
ב-12 בנובמבר 2012 מונה למשרת סגן שר ההגנה של הפדרציה הרוסית. בתפקיד זה, הוא היה אחראי על התמיכה הצבאית-טכנית ומדיניות הרכש של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, לצורך פיתוח ומודרניזציה של נשק וציוד צבאי. היה ממונה על מחלקות החימוש, רכש ומכרזים וכן חמש מחלקות בידוק טכני במשרד ההגנה. ב-7 במאי 2018, בוריסוב מונה לשמש כסגן ראש הממשלה לענייני תעשיית ההגנה ותעשיית החלל בממשלת מדבדב השנייה.
ב-15 בינואר 2020 הוא פוטר מהקבינט, לאחר שהנשיא ולדימיר פוטין נשא את הנאום הנשיאותי ב-2020 לאספה הפדרלית, בה הציע מספר תיקונים לחוקה. עם זאת, הוא מונה מחדש לאותה משרה בממשלתו של מיכאיל מישוסטין. שימש כחבר בדירקטוריון מפעל הקרונות של אורל ותאגיד המטוסים המאוחד.
ב-9 ביוני 2022 היה לאחד מ-35 אישים שנכללו ברשימת הסנקציות של נשיא אוקראינה, כולל ההנהגה הבכירה של רוסיה, לתקופה בלתי מוגבלת בשל פלישת רוסיה לאוקראינה. הממשל האוקראיני הורה על החרמת נכסים, הפסקת אישור מעבר דרך שטחה של אוקראינה, השעיית מילוי ההתחייבויות הכלכליות, ביטול רישיונות והגבלות אחרות.
ביולי 2022, הוא מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין למנכ"ל רוסקוסמוס החדש, במקומו של דמיטרי רוגוזין.
ג'יו ג'טסו
אלחזנה
ג'בונטה גרין