פורמיון נזכר לראשונה באירועי שנת 440 לפנה"ס, במהלך המלחמה נגד סאמוס, אז פיקד יחד עם תוקידידס, הגנון ומצביאים נוספים על צי משלוח אתונאי. ב-432 לפנה"ס עמד בראש כוח בן אלף ושש-מאות הופליטים, שנשלח לסייע במלאכת המצור על פוטידאיה. הוא הוליך את אנשיו אל צדה של העיר שלא הותקף עדיין, בנה חומת מצור וכך "הובאה פוטידיאה במצור חמור מכל עבריה, וגם מצד הים הייתה מסוגרת באוניות." תוך כדי המצור יצא עם חייליו אל כלקידיקה, בעלת בריתה של סאמוס, והשחית את אדמתה. שנה אחר כך שב ותקף את כלקידיקה, הפעם יחד עם צבא פרדיקס מלך מוקדון.
בחורף שנת 429/8 לפנה"ס, בשנה השלישית למלחמה הפלופונסית, נשלח פורמיון אל המפרץ הקורינתי בראש צי בן 20 טריארות. הוא קבע את בסיסו בנאופקטוס, סמוך לפתח המפרץ, ומכאן "השגיח שלא תצא שום אונייה מקורינתוס ומהמפרץ של קְרִיסָה ולא תיכנס אליהם." בקיץ 429 החלה ספרטה מכנסת צי וצבא גדולים בפיקוד הנאוארכוס קנמוס לתקיפת בעלות בריתה של אתונה במערב יוון; תוכניתה הייתה להשתלט על אקרנניה, לכבוש את האיים זקינתוס וקפלניה, ולנסות ולהכניע גם את נאופקטוס. אם יעלה הדבר בידם, כך חשבו, ינותק הקשר סביב הפלופונסוס בין אתונה לקרקירה (קורפו של ימינו), בעלת בריתה הימית החשובה והחזקה ביותר. האקרננים המודאגים ביקשו את עזרת פורמיון מפני הסכנה המתרגשת עליהם, אך הוא "השיבם, שמן הנמנע הוא לעזוב את נאופקטוס שוממה, בשעה שצי האויב עומד להפליג מקורינתוס." ואומנם, כשהחל הצי הפלופונסי לנוע לאורך חופו הדרומי של המפרץ הקורינתי, כשמשימתו תקיפת ערי החוף באקרנניה, שטו האתונאים בעקבותיו לאורך חופו הצפוני של המפרץ, נכונים לתקוף ברגע בו יצא האויב אל הים הפתוח ויפנה צפונה אל יעדו.
בקרב שנתלקח השתמש פורמיון בטקטיקה מזהירה ובלתי שגרתית. הפלופונסים, למרות עדיפותם המספרית (47 אוניות לעומת 20 של האתונאים, אם כי רבות מאוניותיהם היו עמוסות רגלים כבדי-חימוש), בחרו במערך מגנני וסידרו את אוניותיהם במעגל כשחרטומיהן פונים החוצה. פורמיון חג עם אוניותיו סביב הצי הפלופונסי והכריחו להצטופף יותר ויותר. היה זה תמרון מסוכן, שכן דפנות האוניות האתונאיות היו חשופות למהלומות ניגוח, אך הצלחתו הוכחה כאשר התעוררה רוח לה ציפה פורמיון, אשר גרמה לאוניות הפלופונסיות כבדות התנועה והדחוקות להתנגש זו בזו. ברגעי בלבול ומבוכה אלה נתן פורמיון לאוניותיו את האות להתקפה. האתונאים הטביעו במהלומות ניגוח את אחת מאוניות מפקדי הצי הפלופונסי, הסבו נזקים לאחרות ותוך כדי מרדף אחר האויב הנסוג הצליחו לתפוס בשבי 12 אוניות.
בקרב שני שהתחולל זמן קצר לאחר מכן, בו ניסו הספרטנים ובעלי בריתם למחוק את חרפת תבוסתם הקודמת, נחל פורמיון עם אוניותיו המעטות ניצחון גדול עוד יותר, הפעם נגד צי פלופונסי המונה 77 אוניות. כדי לשלול מן האוניות האתונאיות את יתרונן בזריזות תנועה ותמרוני ניגוח, החליטו המפקדים הספרטנים לערוך את הקרב בתוככי המפרץ ולא בים הפתוח. הם השימו עצמם כאילו הם שטים על נאופקטוס וכך הצליחו למשוך פנימה את פורמיון ואוניותיו, שמיהרו להגיע לעיר על מנת להגן עליה. בתחילת הקרב הוכו האתונאים ואוניותיהם התפרדו, אך אחת-עשרה מהן – שהאויב רדף אחריהן עד החוף – הצליחו בסופו של דבר להפוך את הקערה על פיה ולגבור על האוניות הפלופונסיות הרבות יותר שניצבו מולן. הניצחון בשני הקרבות הימיים שימר את עליונותה הימית של אתונה במפרץ הקורינתי ומנע את חופש התנועה של הצי המלחמתי של קורינתוס, בעלת בריתה הימית החזקה ביותר של ספרטה. באביב 428 לפנה"ס שבו פורמיון והשייטת שבפיקודו אל אתונה ועמם האוניות והשבויים בני החורין שנתפסו בקרבות הים.
בקיץ 428 הגיע בנו של פורמיון, אסופיוס, אל נאופקטוס בראש שייטת המונה 12 אוניות. תוקידידס מספר, כי האקרננים הפצירו באתונאים "לשלוח להם כמפקד אחד משל פורמיון, בנו או שאר-בשרו", אות להוקרה הרבה שרכשו לפורמיון עצמו. אסופיוס נהרג זמן קצר אחר כך במהלך פשיטה כושלת בחופי האי לאוקס.
קברו של פורמיון ניצב על הדרך המובילה אל האקדמיה, ליד קברותיהם של תרסיבולוס, פריקלס וכבריאס.
הופ לאנג
הופ אליס רוס לאנג (באנגלית: Hope Elise Ross Lange; 28 בנובמבר 1933 - 19 בדצמבר 2003) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, זוכת שני פרסי אמי על תפקידה בקומדיית המצבים "הרוח וגברת מוייר". הייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1958 על תפקידה בסרט "פייטון פלייס".
ביוגרפיה.
לאנג נולדה בעיירה רדינג שבקונטיקט. בתם של מינט, שחקנית, וג'ון ג'ורג' לאנג, צ'ליסט ואמרגן מוזיקלי שעבד עם פלורנץ זיגפלד. עברה להתגורר ביחד עם משפחתה בגריניץ' וילג', שם מלצרה בנערותה במסעדה בבעלות אמה לאחר שאביה נפטר. לאנג למדה ריקוד, דגמנה ושיחקה בברודוויי מגיל צעיר. למדה במשך שנתיים ב"מכללת ריד" שבפורטלנד.
קריירת משחק.
לאנג החלה את דרכה בתעשיית הסרטים בשנות ה-50 של המאה ה-20 עם הופעות משניות בדרמות "סיפורו האמיתי של ג'סי ג'יימס" לצידו של רוברט ואגנר ו"תחנת אוטובוס" לצד כוכבי הקולנוע מרילין מונרו ודון מארי. הופעותיה המוקדמות זכו להערכה בהוליווד ובעקבותיהן הופיעה בתפקיד הפריצה שלה, סלינה קרוס בדרמה "פייטון פלייס", עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
בנוסף כיכבה לצד מרלון ברנדו ומונטגומרי קליפט בסרט המלחמה של אדוארד דמיטריק "כפירי אריות", ובתפקיד ראשי בדרמה "הטוב ביותר מכל דבר" בתור המזכירה קרוליין בנדר.
לאנג מיעטה לשחק בסרטי קולנוע בשנות ה-60, והתפרסמה רק בקומדיה של פרנק קפרה "כיס מלא בניסים" (בישראל נקראה "גברת ליום אחד") בתפקיד קוויני מרטין, חברתו של דייב (גלן פורד); ולצידו של אלביס פרסלי בדרמה המוזיקלית "Wild In The Country".
לאנג זכתה בשני פרסי אמי ברציפות, בשנים 1969 ו-1970, על הופעותיה בתור האלמנה הצעירה קרוליין מוייר בקומדיית המצבים הפופולרית "הרוח וגברת מוייר".
במהלך שנות ה-70 שיחקה לאנג לצידו של הקומיקאי המצליח דיק ואן דייק בסיטקום "מופע דיק ואן דייק החדש". כן שיחקה במותחן הפשע "משאלת מוות" בתור ג'ואנה, אשתו של פול קרסי (צ'ארלס ברונסון).
בשנות ה-80 שיחקה לאנג ביצירתו האפלה של דייוויד לינץ' "קטיפה כחולה", בתפקיד אמה של הצעירה סנדי ויליאמס (לורה דרן). בנוסף שיחקה בסרט האימה "" בתפקיד שריל, אמו של הצעיר ג'סי וולש.
חיים אישיים.
לאנג הייתה נשואה שלוש פעמים במהלך חייה. נישואיה הראשונים, שנמשכו כשש שנים, היו לכוכב הקולנוע דון מארי, איתו שיחקה בסרט "תחנת אוטובוס"; ללאנג ולמארי נולדו שני ילדים - השחקן כריסטופר מארי והצלמת פטרישיה מארי. בעלה השני היה הבמאי אלן ג'יי פאקולה, לו הייתה נשואה במשך 8 שנים. לאנג נישאה בפעם השלישית בשנת 1986 למפיק צ'ארלס הולרית'; הזוג נשאר נשוי עד למותה של לאנג.
לאנג נפטרה ב-19 בדצמבר 2003 מזיהום בכלי הדם בבית החולים ג'ון שבסנטה מוניקה, בגיל 70.
המשט התורכי
אייסכינס נגד טימרכוס
שוק צף
שוק צף הוא שוק סיטונאי או קמעונאי שבו נמכרים המוצרים מדוכנים הממוקמים על גבי סירות או רפסודות, והרוכשים אף הם שטים בסירות בין דוכני השוק.
שווקים אלה התפתחו בעיקר בדרום-מזרח אסיה, והם מצויים כיום בתאילנד, אינדונזיה ווייטנאם, ומהווים אתרי תיירות בנוסף להיותם שווקים פעילים. שווקים אלה התפתחו בשפכי נהרות או באגמים, והשימוש בדוכנים צפים הקל על הבאת הסחורות אל השוק, ועל ניוד הסחורות הנרכשות.
אחד השווקים הצפים הידועים הוא השוק הצף ברטצ'בורי שבתאילנד.
הביבליה המרושעת
ביבלית החוטאים
ביבלית הנואפים
פומפוניוס סקונדוס
פובליוס פומפוניוס סקונדוס (בלטינית: Publius Pomponius Secundus) היה מדינאי ומשורר רומי בתקופת שלטונם של טיבריוס, קליגולה וקלאודיוס.
משפחתו.
אמו של פומפוניוס, , הייתה גם אמם (מנישואים אחרים) של פובליוס סואיליוס רופוס ושל המצביא גנאיוס דומיטיוס קורבולו. אחיו של פומפוניוס, קווינטוס פומפוניוס סקונדוס, היה שותף בכמה קנוניות בתקופת שלטונם של טיבריוס וקלאודיוס.
הקריירה הפוליטית והצבאית שלו.
ההיסטוריון הרומי דיו קסיוס כותב שפומפוניוס היה קונסול שבע שנים לפני עלות קליגולה לשלטון, כלומר בערך בשנת 30, אך שמו אינו מופיע ברשימות המגיסטרטים השנתיים העליונים (Fasti Consulares). הוא היה אחד מחבריו של סֶיָאנוּס, שמונה לקונסול בשנת 31, ולאחר הדחתו באוקטובר אותה השנה, הושלך פומפוניוס לכלא. קליגולה שחרר אותו בשנת 37, וב-41 מינה אותו לקונסול.
קלאודיוס מינה אותו ללגאטוס בגרמאניה. בשנת 50, במהלך כהונתו, פלשו בני שבט הכאטים לגרמניה עילית למטרות שוד. פומפוניוס שלח נגדם צבאות עזר וחילות פרשים מקרב בעלות הברית. החיילים תקפו את הכאטים משני כיוונים והכו בהם מכה ניצחת. בין השבויים גילו להפתעתם כמה ניצולים מהתבוסה של וארוס שנפלו בשבי הגרמאנים 40 שנה קודם לכן. על השגו זה נתכבד פומפוניוס בתהלוכת ניצחון.
יצירותיו.
את עיקר פרסומו קנה פומפוניוס בכתיבת טרגדיות. יצירותיו נזכרות לשבח אצל טקיטוס, קווינטיליאנוס ופליניוס הצעיר, והוסיפו לקרוא בהן גם בתקופות מאוחרות הרבה יותר. את אחת מהן מזכיר הפילולוג כאריסיוס בן המאה ה-4. מחזותיו הוצגו לראשונה בתקופת קלאודיוס. קווינטיליאנוס כותב שפומפוניוס עולה על כל כותבי הטרגדיות המוכרים לו, וטקיטוס משבח את כישרונו הספרותי.
סקונדוס הקפיד מאוד על דקויות הסגנון והדקדוק ונחשב לבר סמכא בתחומו. נושאי יצירותיו היו יווניים להוציא יצירה ידועה אחת, fabula praetexta בשם "אינאס", ממנה שרדו שורות אחדות בלבד.
שמו.