באפריל 2020, בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל, חסמה ועדת הרבנים את קו המידע הקולי של משרד הבריאות המיועד לציבור החרדי. בתגובה איים משרד התקשורת כי אם התופעה תימשך הוא יתערב בהסכמים בין ועד הרבנים וחברות התקשורת. בסוף אותו חודש הורה שר התקשורת דודי אמסלם על איסור חסימת מספרי טלפון המיועדים ללמידה מרחוק בעקבות התפרצות הנגיף.
בספטמבר 2019 חסמה הוועדה כחצי מיליון מספרים, רובם של בתים פרטיים ועסקים, כתגובה לכך שמשרד התקשורת חזר בו מכוונה לערוך שימוע למפעילי קווי תוכן טלפוניים שהוועדה מעוניינת למנוע שימוש בהם. ריבוי החסימות והיקפן עורר ביקורת בקרב הציבור החרדי, ואף נשמעו קולות האשמה כלפי משרד התקשורת, היות שאינו משתמש בסמכותו לעצור את חסימות הקווים.
ביקורת על אי ציות לרבני הוועדה ועל התנהלות פיננסית לקויה.
במרץ 2019 פורסם דו"ח של רשם העמותות, המעלה חשדות רבים כלפי העמותה, ובהם שקיבלה סכומי כסף ממפעילי הסלולר מבלי לדווח על כך, ושהעבירה נכסים לגופים עסקיים הקשורים לאנשיה. כמו כן קבע הרשם כי העמותה מסרה תשובות סותרות לשאלותיו.
בתחקיר שפורסם ב"דה מרקר" ביולי 2019 נטען שהוועדה נשלטת בעיקר על ידי יונתן לבקוביץ, עסקן חסיד גור, ואחד משני מזכירי הוועדה, לעיתים בניגוד לדעת רבני הוועדה. עוד נטען בתחקיר כי יהודה דוויק, מאנשי הוועדה המעורב באישור הכשרות, מפעיל חברה המשווקת בבלעדיות את המכשירים באמצעות רעייתו, והכנסות בני הזוג הן כמיליון ש"ח בחודש.
באוקטובר 2019 פרסם אתר כיכר השבת תחקיר שממנו עולה כי עסקני הוועדה אינם מתייעצים עם רבניה.
ניסיון הקמה של גוף אלטרנטיבי.
ביוני 2020 בעקבות הביקורות על פעילות הוועדה, התארגנו כעשרה רבנים חרדים ספרדים, בהם חברי מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס, בניסיון להקים גורם מתחרה לוועדת הרבנים לענייני תקשורת.
היוזמה נתקלה בקשיים טכניים, בהם חוסר היכולת של בעלי קווים כשרים להתנייד עם מספרם אל השירות המתחרה, בגלל הגבלות בהסכמים של חברות התקשורת עם ועדת הרבנים הוותיקה.
סקר שנערך במאי 2020 העלה כי 63% מהחרדים מחזיקי הטלפון הכשר נתקלו בחסימות מספרים שאינן לשביעות רצונם, וכי רק כשליש ממחזיקי הטלפון הכשר תומכים במתן בלעדיות לוועדת הרבנים ומעוניינים בכניסת גופי כשרות נוספים.
פירוק העמותה.
באוגוסט 2020 פנתה רשות התאגידים לבית המשפט בבקשה לפרק את העמותה, בנימוק שפעילותה מתנהלת בניגוד לחוק ולמטרותיה.
מספר ימים לאחר מכן הודיע שר התקשורת יועז הנדל כי החליט להתערב בנושא החסימות השרירותיות של מספרים על ידי הוועדה.
באפריל 2021 הוציא בית המשפט המחוזי בירושלים צו פירוק לעמותה שלפיו ימונה לה מנהל מיוחד. בהחלטה צוין כי מטרת המהלך היא שהעמותה תחזור בסופו של דבר לתפקוד תקין.
מתווה השר הנדל.
בספטמבר 2020 פרסם משרד התקשורת כי יערוך שימוע שמטרתו לאסור על חסימת מספרי חירום וחסימות מסוגים נוספים והעמדת חובה לשמור תיעוד של כל מספר שנחסם עם הנימוק לחסימתו. שתי עתירות שהוגשו לבג"ץ בהקשר לשימוע נדחו.
ביולי 2021 קבע משרד התקשורת כי רישיונות חברות הסלולר יעודכנו בהתאם להנחיות חסימת קווים או מנויים אותן הציגו אשתקד. את המהלך נימק שר התקשורת יועז הנדל: "במדינת ישראל אסור שיהיו מרחבי כאוס. ההחלטה היום מחייבת שקיפות מלאה מצד החברות על חסימת טלפונים, ותיאסר חסימה של קווים ממשלתיים ומוקדי חירום והצלה".
בנובמבר 2021 פורסם כי השר הנדל מקדם מהלך שיאפשר לנייד מספרים כשרים למסלול סלולרי רגיל.
המהלך נתקל בהתנגדות רחבה בציבור החרדי. נחתמו עשרות אלפי טפסי "ביטול מותנה", בהם בקשו מנויים חרדים רבים לבטל את המנוי שברשותם אם המהלך יצא אל הפועל. כמו כן, ב-29 בספטמבר 2021 נפגשו כמה מגדולי הרבנים החרדים עם השר הנדל ובקשו ממנו שלא לקדם את הרפורמה.
באפריל 2022 פורסם על ההחלטה של שר התקשורת יועז הנדל, שהתקבלה לאחר שימוע ציבורי, על כך שיהיה ניתן לנייד מספרים כשרים למסלול סלולרי רגיל לכל מפעיל. הנדל קיבל את ההסתייגות בנושא הגבלת גיל המשתמשים וקבע שרק מגיל 18 יוכלו לבצע ניידות מספרים ובכך קיבל את הבקשה של המגזר בנושא הזה. נאמר כי לאחר חג הפסח יפורסם התאריך שבו ההחלטה תיכנס לתוקף.
ב-1 במאי 2022 פרסם משרד התקשורת על הכרעתו של שר התקשורת יועז הנדל על פתיחת שוק הטלפונים הכשרים לתחרות, מה שיאפשר ניידות מספרים מלאה בקווים הכשרים. נמסר כי הרפורמה תיכנס לתוקף ב- 31 ביולי 2022.
ב-28 ביוני, עבר בקריאה ראשונה בכנסת חוק "הקומה הכשרה", שנועד בעיקרו לבטל את הרפורמה של השר הנדל.
ב-28 ביולי, לאחר עתירת מספר ארגונים חרדים נגד השר הנדל, קיבל בג"ץ את הבקשות לצו ביניים עד לדיון בעתירות לגופן, ובכך נדחה יישום הרפורמה לפחות עד לשנת 2023.
קידומות המספרים הכשרים בישראל.
מספרים אלה מיועדים למכשירים המאושרים על ידי ועדת הרבנים לענייני תקשורת:
כל משבריך וגליך
כל משבריךָ וגליךָ הוא קובץ שירים של המשוררת הישראלית דליה רביקוביץ, שנקבצו מאסופות שיריה. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב, בשנת 1972, ומאז במספר מהדורות.
נושאי הקובץ הם: שאלות על משמעות החיים ועל הימצאותה, אפשריותה או היתכנותה של ישועה בחיים האנושיים, תהיות על מושג המטאפיזיקה, געגועים אל דמות האב, וכן התכתבות עם מבחר פואטיקה עברית ולועזית מהעת העתיקה, למשל ספר תהלים וספרות חז"ל, ועד העת החדשה. המשוררת מבטאת היישרת מבט אל שאלות הקיום האנושיות, ומשלבת בשאלה הפואטית (ובסדר עריכת הקובץ), וירטואוזיות מילולית ואף הומור.
שמו של הספר מרמז לפסוק מתהילים (): "תְּהוֹם אֶל תְּהוֹם קוֹרֵא לְקוֹל צִנּוֹרֶיךָ כָּל מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ עָלַי עָבָרוּ", כמו גם לפסוק מיונה (): "וַתַּשְׁלִיכֵנִי מְצוּלָה בִּלְבַב יַמִּים, וְנָהָר יְסֹבְבֵנִי; כָּל-מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ, עָלַי עָבָרוּ".
הספר מלווה באיורים מאת יגאל תומרקין.
הכיבוש המוסלמי של ספרד
כיבוש ספרד התרחש תחת החסות האומיית, בין השנים 711- 718, מידי הממלכה הוויזיגותית ששלטה בחצי האי האיברי החל מתחילת המאה ה-6. הכיבוש החל בפלישה צבאית של כוח המורכב ברובו מבני השבטים הברברים שמוצאם מצפון מערב אפריקה תחת פיקודו של המצביא המוסלמי טאריק בן זיאד. הכוח חצה את מצר גיברלטר ועשה את דרכו צפונה. לאחר הניצחון המוסלמי המכריע על צבאו של המלך הוויזיגותי רודריק בקרב גואדאלטה, הממלכה הוזיגותית התפרקה ועריה נכנעו לחסות המוסלמית בזו אחר זו. המקומות היחידים שנשארו עצמאיים ואף לחמו בפולש המוסלמי היו המחוזות ההרריים בצפון מערב והחבלים הבסקים בצפון. ברוב שטחי חצי האי האיברי הוקמה ממלכה מוסלמית בשם אל-אנדלוס שנכללה מבחינה פוליטית תחת החסות של האימפריה האומיית.
המוסלמים התקדמו צפונה אל מעבר לפירנאים ופלשו לעומק צרפת. הם הגיעו להישגים מסוימים בדרום צרפת וגרמו לשליט המקומי אודו הגדול לפנות בבקשת עזרה ליריבו משכבר הימים שארל מרטל מאנז'ו. הכוחות הפרנקיים המאוחדים הביסו את המוסלמים בקרב טור (פואטייה) בשנת 732, ולמעשה בכך הם בלמו סופית את ההתפשטות המוסלמית באירופה. השטחים שנכבשו מצפון לפירנאים נעזבו והכוחות המוסלמיים חזרו לספרד.
הנוצרים ייחסו חשיבות גדולה לניצחון של פלאיו מאסטוריאס (מהאזור הצפון מערבי שלא נכבש) בקרב קובדונגה ב-722. נהוג לראות בקרב הזה את ראשית הריקונקיסטה (הכיבוש מחדש) הנוצרית, על אף שהשלטון המוסלמי נמשך עוד שנים רבות לאחר מכן. הקהילות הנוצריות והיהודיות המשיכו לחיות בשלווה תחת השלטון המוסלמי, וזאת כתוצאה מיחסם של המוסלמים אל קהילות אלה כאהל אלד'ימה, כלומר בני חסות.
רקע.
לגבי המאורעות המדויקים שהתרחשו בחצי האי האיברי בראשית המאה ה-8 רב הנסתר על הנגלה. יש בידינו מקור נוצרי אחד בן התקופה, "הכרוניקה של 754" (השנה בה היא נגמרת), שנחשב לאמין אך לעיתים קרובות הוא מעורפל, ומנגד אין כל מקור מוסלמי בן התקופה. המקורות המוסלמיים הם הרבה יותר מאוחרים ולכן הם בדרך כלל צובעים את הדיווחים על פי אמות המידה שלהם ועל פי מה שנראה להם שהיה ראוי להתרחש.
מה שמצוי בשפע הם מסורות שיכולות להיחשב בעיקר כאגדות. הדרך שבה הגיע המלך רודריק לשלטון אינה ברורה. ישנם דיווחים על מלחמות ירושה בין רודריק לבין משפחת קודמו, המלך ויטיזה, וכן על כך שמשפחת ויטיזה ברחה לטנג'יר (בצפון מערב מרוקו) וביקשה עזרה מיושבי המקום המוסלמים. בנוסף, ממטבעות התקופה עולה שהיה פילוג פוליטי בממלכה הויזיגוטית. מקורות יותר אגדיים מוסרים על כך שרודריק אנס את בתו או אשתו של חוליאן, דוכס סאוטה, שביקש גם הוא נקמה במלך. ככל הנראה המוסלמים הסתייעו באופן פעיל בפילוגים הפנימיים שניבעו בצמרת הפוליטית הוויזיגותית.
לגבי האופי הראשוני והיעדים של המסע המוסלמי לספרד יש במחקר ההיסטורי ארבע דעות: 1. הכוח נשלח כדי לסייע לאחד הצדדים במלחמת אחים פנים ויזיגוטית בתקווה לזכות בשלל ולכונן ברית חזקה לעתיד. 2. מדובר בחיל חלוץ שנועד לבדוק את יכולות הצבא הוויזיגותי ומוכנותו. 3. גל ראשון של מסע כיבוש כללי. 4. כוח פשיטה גדול יחסית ללא יעדים אסטרטגיים מוגדרים.
הפלישה.
לפי מסורות אסלאמיות, צבא המונה בסביבות 10,000-15,000 לוחמים בפיקודו של טארק בן זיאד חצה את מצר גיברלטר ונחת בדרום ספרד. אבן עבד אל-חאכם מדווח, מאה חמישים שנה מאוחר יותר, ש"אנשי אנדלוסיה לא הבחינו בפלישה, הם חשבו שמדובר בספינות סוחר". הפולשים הביסו את הצבא הוויזיגותי של המלך רודריק בקרב גוואדלאטה בשנת 711. לאחר הניצחון, הכוח המוסלמי תוגבר על ידי מוסא אבן נסייר, המושל המוסלמי של צפון אפריקה, והמשיך בכיבוש חצי האי הספרדי.