התנגדויות להגבלות, כולל אלה של איגוד הרפואה האמריקאי (AMA) והצלב האדום האמריקני, מבוססות בדרך כלל על הרעיון ששיפורים בבדיקות ואמצעי הגנה אחרים הפחיתו לאורך השנים את הסיכון מעירוי מועבר HIV לרמה מקובלת. בעוד מחסור בדם הוא נפוץ, התומכים בשינוי המדיניות מציינים כי אי הכללת תורמים בריאים רק מחמירה את הבעיה. בשנת 2018, עד 10 במרץ עדיין היה צורך בדחיפות בכ-10,000 תרומות כדי להמשיך לענות על צורכי החולים. עם זאת, שירותי הדם הקנדיים ציינו כי המלאי הלאומי והימים בהישג יד של מספר קבוצות דם נותרו ברמות נמוכות באופן קריטי בעוד פחות מ-4 אחוז מהתורמים הזכאים תורמים דם בכל שנה. מאז 2020, איי מריאנה הצפוניים התירו תרומות דם של "MSM" לאחר 3 חודשי דחייה על רקע "מחסור דחוף" בתרומות.
צורך בקרניות.
ניתוח השתלת קרנית יכול לרפא עיוורון שנגרם על ידי מחלת קרנית. עם זאת, קיים מחסור עולמי בתרומות קרנית, מה שמגביל מאוד את הזמינות של השתלות קרנית ברוב העולם. מחקר משנת 2016 מצא כי 12.7 מיליון אנשים לקויי ראייה היו זקוקים להשתלת קרנית, כאשר רק קרנית אחת הייתה זמינה לכל 70 איש. במדינות רבות ישנן רשימות המתנה ארוכות שנים לניתוח השתלת קרנית עקב המחסור בקרניות שנתרמו. אף על פי שמעולם לא דווח על מקרה של העברת HIV באמצעות ניתוח השתלת קרנית, ואף על פי שכל הקרניות שנתרמות נבדקות לאיתור נוכחות HIV באמצעות בדיקת נוגדנים או חומצות גרעין, מדינות רבות ממשיכות לאסור על תורמי קרנית בקרב "MSM".
סיכון להעברת מחלות מין.
בחלק ממדינות אירופה, יחסי מין בסיכון גבוה מובילים לאיסור זמני, ללא קשר למין בן הזוג. תומכי שינוי המדיניות מציינים שהאיסור כולל כל מגע חד-מיני, גם אם מצב ה-HIV של בן הזוג נמצא מעל לכל ספק כשלילי, בנוסף לכך שגבר הטרוסקסואל המקיים יחסים עם נשים רבות, הוא תורם בסיכון גבוה יותר מגבר הומוסקסואל או ביסקסואל במערכת יחסים מונוגמית, אך יהיה זה שיורשה לתרום דם. יתר על כן, במדינות מסוימות, פעילויות אחרות בסיכון גבוה קובעות איסור זמני, כגון מגע מיני עם כל מי שהשתמש במחטים כדי ליטול תרופות שלא נרשמו על ידי הרופא, בעוד תורמי "MSM" נדחים ללא הגבלת זמן.
לנשים אשר היו במגע מיני עם גבר אשר קיים יחסים עם גבר בשנה האחרונה, עליה להמתין שלושה חודשים ממגעה האחרון עימו לפני שתהיה רשאית לתרום דם.
מעמד ברחבי העולם.
אירופה.
איטליה, לטביה, אוקראינה, פורטוגל, סן מרינו, הונגריה, בולגריה, אלבניה, פולין, יוון, רוסיה וספרד הן המדינות האירופיות היחידות שאין להן מדיניות דחיית גברים המקיימים יחסים עם גברים בעוד תרומתם מותרת אם לתורם לא היה מפגש מיני מסוכן, אך ללא קשר לנטייתו המינית. לדוגמה, באיטליה, פריט השאלון להתנהגות מינית הוא סימטרי ביחס לקיום יחסי מין הומוסקסואלים, הטרוסקסואלים וביסקסואלים ומזכיר אותם במפורש, כמו גם את כל נקודות המגע המיני (אוראלי, וגניאלי, אנאלי), ואינו מזכיר את השימוש בהגנה.
הממלכה המאוחדת, מאז נובמבר 2017, מיישמת מדיניות דחייה של 3 חודשים על כל הגברים ההומוסקסואלים והביסקסואלים שרוצים לתרום את דמם. עם זאת, מדיניות זו לא חלה על צפון אירלנד עד 2020. בדצמבר 2020 הוכרז שהמדינה תעבור להערכת סיכונים מותאמת אישית של התנהגות מינית ותבטל את תקופת הדחייה הספציפית ל-MSM. מאז 2021, ביטלה הממלכה המאוחדת את תקופת הדחייה במלואה בעוד הגוף הציבורי-ניהולי הבריטי "NHS" הצהיר באומרו כי "גברים במערכת יחסים ארוכת טווח רשאים לתרום דם, אם אין חשיפה ידועה לזיהום המועבר במגע מיני ואינם משתמשים בתרופות נגד HIV כגון PreP או PEP".
באירלנד, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) רשאים לתרום דם אם לא עסקו במין אוראלי או אנאלי עם גבר אחר לפחות כ-12 חודשים לפני יעד התרומה. מדיניות זו נכנסה לתוקף מאז 16 בינואר 2017. ב-27 ביולי 2015, תומאס הנגאן, סטודנט ועיתונאי בן 23 מאוניברסיטת לימריק מגאלווי, החל בעתירת תיק משפטי בבית המשפט הגבוה נגד דחיית הצמיתות שהוטלה על תורמי "MSM". הנגאן טען שתהליך השאלון והראיון בו משתמשים השירותים המקצועיים לכל רמות הממשל (IBTS) אינם מעריכים כראוי את הסיכון להעברת מחלה הנובעת מתרומתו, בעודו טען שזו היא הפרה של חוקי האיחוד האירופי. לדבריו, שניהם לא הביאו בחשבון את משך הזמן בין החוויה המינית האחרונה של התורם ועד לסיום "תקופת דחייה" שבה לפעמים לא מתגלים זיהומים. הפעילות המינית הקודמת של הנגאן לא היוותה סיכון להידבקות, על פי עצות שאושרו על ידי מנהל הבריאות והבטיחות (HSE), והוא הצהיר כי לשירות אין ראיות שעליהן הוא מחזיק בלגיטימיות להטיל איסור לכל החיים על תרומת דם. לאחר מספר דחיות של התיק כדי לאפשר לשירות הדם ולמשרד הבריאות לבחון ולפתח את מדיניות התרומות, בסוף יוני 2016 המליץ שירות עירוי הדם האירי לצמצם את האיסור לכל החיים על "MSM" לאיסור של 12 חודשים. מאוחר יותר באותו שבוע הסכים שר הבריאות סיימון האריס להמלצות והודיע שההפחתה תתבצע.
ב-26 ביולי 2016, טומאס הנגאן ביטל את תיקו בבג"ץ נגד השירות, מכיוון שהוכרז על הפסקת דחיית הצמיתות בקרב תורמי דם "MSM". לאחר מכן כתב על חוויותיו בערעור על האיסור במספר כלי תקשורת לאומיים. ב-2 באוקטובר 2016 דווח כי השר האריס יישם את המדיניות החדשה החל מ-16 בינואר 2017, כמעט שבעה חודשים לאחר שהכריז על שינוי המדיניות. ב-16 בינואר 2017, הנגאן (כיום בן 25) למד במרפאה לתרומת דם ברחוב ד'ולייר, דבלין והפך לגבר הראשון אשר קיים יחסים עם גבר אחר שתרם דם בגלוי ברפובליקה של אירלנד מאז שהחלה לראשונה מדיניות הדחייה לצמיתות אשר הוצגה בשנות השמונים. עם זאת, הוא מתח ביקורת על מדיניות הדחייה החדשה של 12 החודשים וקרא לשר הבריאות של אירלנד ליזום סקירה של ה-"IBTS" ולהחליף את תקופת הדחייה של 12 החודשים ללא תקופת דחייה כלל או תקופה פחותה של 3 חודשים.
ב-20 במאי 2019, הנגאן (27) יזם ערעור משפטי חדש בבג"ץ נגד תקופת הדחייה. הנגאן טען שאינו יכול להבין את ההיגיון מאחורי מדיניות ה-"IBTS" וטען כי השאלון אינו מאפשר ל-"IBTS" לבצע הערכה מלאה של רמת הסיכון שמציג תורם בודד בשל התנהגותו המינית. הוא גם ציין כי לפי אתר האינטרנט של ה-"IBTS" עצמו, ישנה תקופת דחייה רשומה שבמהלכה לא יתגלו HIV והפטיטיס בדם המצהיר על הוא 7 ימים עבור HIV ו-16 ימים עבור הפטיטיס. לטענתו, ניתן להטיל הגבלה הרבה פחות מכבידה במקום תקופה של 12 חודשים, שתגן על מקבלי הדם. לטענתו ההחלטה להטיל עליו "דחייה אוטומטית" אינה חוקית ומפרה את חוקי האיחוד האירופי ואת תקנות הקהילות האירופיות בנושא איכות ובטיחות מוצרי דם אנושיים בעוד המדיניות אינה מידתית, מפלה גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים ומפרה את זכויותיו וזכויות חוקתיות על פי האמנה האירופית לזכויות אדם. התיק אמור היה לחזור לבית המשפט ביולי 2019.
ביולי 2019, גבר הומוסקסואלי באירלנד הגיש שתי תלונות רשמיות לנציבות האירופית נגד משרד הבריאות ושירות עירוי הדם האירי, ושירות עירוי הדם של צפון אירלנד (החלק היחיד הממלכה המאוחדת המקיים 12 חודשים מדיניות דחיית "MSM". העותר, שבחר לבחון את תלונותיו על ידי הנציבות בעילום שם, טען שהאיסור בשני תחומי השיפוט מפר מספר חוקים של האיחוד האירופי, כולל שתי הנחיות של האיחוד האירופי המכסות את הסטנדרטים של איכות ובטיחות לאיסוף דם על ידי האיחוד האירופי. המדינות החברות, כמו גם הוראות הכלולות הן באמנת האיחוד האירופי לזכויות יסוד והן באמנה האירופית לזכויות אדם. הנציבות הודיעה לעותר כי תלונותיו יישקלו כעת לאור חוקי האיחוד האירופי. החל ממרץ 2022, ממשלת אירלנד הצהירה כי תטמיע מדיניות חדשה לצמצום תקופת הדחייה של הומוסקסואלים וביסקסואלים לתרומות משנה אחת ל-4 חודשים.
מדיניות דומה של 12 חודשי דחייה קיימת בשאר האיחוד האירופי והיא הפרשנות הרווחת של הוראת האיחוד האירופי "2004/33/EC" סעיף 2.1 בנושא דחיית תורמים. המדיניות, לעומת זאת, אינה ספציפית ומתייחסת ל-"מגע מיני בסיכון גבוה". הממלכה המאוחדת מפרשת את ההנחיה כך שתכלול את כל צורות המין ההומוסקסואלי כנמצאת בסעיף 2.2.2 של נספח III להנחיה "אנשים שהתנהגותם או פעילותם מסכנים אותם לחלות במחלות זיהומיות שעלולות להיות מועברות בדם", המחייבת דחייה על בסיס של תקופת דחייה עבור המחלות המעורבות, ומגדירה זאת על 12 חודשים, אף על פי שהנספח מציע 6 חודשים לסיכון לחשיפה להפטיטיס, ב. הלדר טריניטי, נשיא המכון הפורטוגזי לדם והשתלות (IPST), הצהיר ב-2015 כי "הומוסקסואלים הנמנעים מינית עשויים לתרום דם, אך "MSM" הם בהחלט נתפסים כגורם סיכון".
בפינלנד, נציב תלונות הציבור הפרלמנטרי פתח בחקירה על אי חוקתיות אפשרית של האיסור לצמיתות של תרומות בקרב "MS" בינואר 2006. ביוני 2008, התקבלה מסקנה שהאיסור אינו חוקי מכיוון שהוא מבוסס על "מידע אפידמיולוגי מנומק הולם" ומכיוון שקשור להתנהגות מינית ולא לנטייה מינית. נציב תלונות הציבור הוסיף כי אנשים מעל גיל 65 ואנשים שחיו בממלכה המאוחדת במהלך התפרצות האנצפלופתיה הספוגית של בקר (מחלת הפרה המשוגעת) נבדקים גם כן במהלך ראיונות של תורמי דם. בדצמבר 2013, שירות הדם של הצלב האדום הפיני הודיע כי הוא מסיר את האיסור ומכניס במקום תקופת דחייה של שנה. בשנת 2021, תקופת הדחייה צומצמה ל-4 חודשים.