בזמן כהונתו כראשון לציון, שלטה הממלכה העות'מאנית בארץ ישראל. סיפור ידוע אודות הרב גאלנטי בתקופה זו התרחש בשנת תל"ז, שהייתה שנת בצורת. המושל העות'מאני האשים את היהודים על כך שאינם מתפללים מספיק על ירידת הגשמים, והצהיר כי אם לא ירדו גשמים בתוך שלושה ימים, יגורשו היהודים מירושלים. רבי משה כינס מספר אנשים, שיחד התפללו והתענו במשך שלושה ימים. ביום השלישי, כשהלכו להתפלל, אמר רבי משה לאנשיו שילבשו מעילים כהכנה לירידת גשמים. בדרכם למקום התפילה פגש אותם אחד מחיילי הממשל וסטר לרבי משה על לחיו וגער בו על שאין צורך בבגדי החורף בשנת בצורת, וגיחך על כך שלמחרת עתידים היהודים להיות מגורשים מירושלים. רבי משה ואנשיו הגיבו באיפוק והמשיכו למקום תפילתם. לפי המסופר, עם סיום תפילתם החלו לרדת גשמים, ובחזרתו ממקום התפילה ניגש אל רבי משה החייל שסטר לו לפני כן, וביקש את סליחתו. בכך נמנע גירושם של יהודי ירושלים מהעיר.
רבי משה נשלח לארצות הגולה בתור שד"ר (שליח דרבנן) כדי לאסוף כספים ליישוב היהודי שנהנה אז מכספי החלוקה ובכל מקום שבא קיבלו אותו בזרועות פתוחות ובידיים רחבות והיו צמאים לשמוע מדברי תורתו של ה"מרא דאתרא" שבארץ ישראל. כאשר הגיע לבודון שבהונגריה סייע לרב המקום רבי אפרים כהן להתיר עגונה שלא הצליחו חכמי המקום להתירה. חכמי אותו העיר נפעמו מגדלותו בתורה של רבי משה, וההערכה אליו עלתה בעשרת מונים. תשובה זו נשארה עד היום. כמו כן נמצאים בידינו תשובות שהשיב בהלכה לרבי יעקב די בוטון (נינו של הלחם משנה בעל ספר עדות ביעקב), ולרבי יוסף אלמושנינו בעל עדות ביהוסף.
עמדתו ומעשיו.
בתקופתו של רבי משה עלתה קרנו של משיח השקר שבתאי צבי, ובמסעותיו אף הגיע זה האחרון לאנשי ירושלים במטרה לשכנעם בנכונות שליחותו. אנשי ירושלים ובראשם רבי משה נמנו עם המתנגדים החריפים ביותר של שבתאי צבי ואף החרימו אותו, ורבי משה פרסם את דעתו על שבתאי צבי בכרוזים. לאחר התאסלמותו של האחרון עזר רבי משה לאחות את הקרעים שנוצרו בעם היהודי.
בתקופתו היישוב היהודי בארץ ישראל נהנה מכספי החלוקה שהגיעו אליהם מארצות הגולה. בשנת ת"מ תיקן רבי משה שיש לחלק את כספי החלוקה ל-24 חלקים, כך ש-12 חלקים תקבל ירושלים, שמעלתה גבוהה מהערים האחרות, שמונה חלקים תקבל צפת שהייתה מלאה בחכמים וסופרים, וארבעה חלקים תקבל חברון.
חיבוריו.
כתב גם הגהות למשנה תורה לרמב"ם, אך הם אבדו.
בנימין מולר
בנימין מולר (Benjamin Muller) הוא חזן, מלחין וסופר יהודי בלגי-שווייצרי בולט.
קורות חיים.
נולד בז'נבה שבשווייץ לאברהם ולחוה מולר.
קריירה.
מולר כיהן כחזן בית כנסת במונטריאול וביוהנסבורג, וכיום משמש כחזן בית כנסת "שומרי הדת" באנטוורפן שבבלגיה למעלה מ-35 שנה. הוא ניחן בקול טנור וכונה בעבר: "הפאברוטי היהודי". הוא מופיע עד היום בתפילות ובקונצרטים ברחבי העולם.
הוציא לאור מספר תקליטים, עיבודים מוזיקליים לקטעי חזנות, מקהלות ותזמורות פילהרמוניות. כן חיבר סימפוניות המתארות את ההיסטוריה של עם ישראל, בשילוב קטעי חזנות. היצירה הסימפונית לטנור (חזן), מקהלה ותזמורת סימפונית "דמעות אש" בוצעה לרגל אזכרת שנת השישים של מרד גטו ורשה בפני קהל רב באולם Palais des Beaux Arts בבריסל בנוכחות פיליפ שהיה אז נסיך בלגיה.
קיבל מדליה ותואר "אביר משמר הכתר" מהמלך בודואן כאות הוקרה על תרומתו למוזיקה היהודית בבלגיה.
מדי שנה משדרת הטלוויזיה הממלכתית הבלגית את תפילת ליל הסליחות הראשונות מבית הכנסת הגדול של אנטוורפן בהם הוא משמש חזן.
בנוסף להיותו חזן, חיבר בנימין פירושים על קהלת, שיר השירים, פיוט "אנעים זמירות" ועוד. הוא קיבל הסכמות על ספריו מהרב יצחק טוביה וייס גאב"ד העדה החרדית, הרב דוד משה ליברמן ועוד. כמו כן כתב קומיקס לילדים.
אלידה מרץ'
ראזי (פירושונים)
יצחק מנחם וינברג
הרב יצחק מנחם וינברג (נולד בכ"ה בתשרי תשי"ג - 14 באוקטובר 1952) הוא האדמו"ר מטאלנה בירושלים.
תולדותיו.
בנו הבכור של ישראל צבי וינברג (שהיה סמנכ"ל משרד הדתות) וגיטל מירל בריינדל לאה, בתו היחידה של האדמו"ר רבי יוחנן טברסקי מטולנא. למד בישיבת נתיב מאיר, התקרב בבחרותו לרב ישראל אלתר, האדמו"ר מגור. בעקבות קשריו עם האדמו"ר עבר ללמוד בישיבת טשעבין ובה היה תלמידם של הרב ברוך שמעון שניאורסון והרב יהודה לייב רבינוביץ. היה קשור מאוד לרבי מליובאוויטש, ועד היום מרבה להזכירו ולדבר בשבחו.
נישא למרים-רבקה, בתו של הרב יעקב יצחק ויסבלום מחיפה ואחותם של הרבנים אורי וייסבלום וחיים נפתלי ויסבלום. לאחר נישואיו היה מדריך בישיבת סוכטשוב, לאחר מכן מונה לר"מ בישיבת שפת אמת בירושלים ועמד בקשרים קרובים עם ראש הישיבה, רבי פינחס מנחם אלתר, שהפך לימים לאדמו"ר מגור.
בכ"ה כסלו תשנ"ט נפטר סבו, רבי יוחנן מטולנא, והוא מונה לאדמו"ר במקומו. עוד לפני מינויו לאדמו"ר היה הרב וינברג ידוע כאיש חינוך וכמרצה, והוא ממשיך להעביר הרצאות וחוגי בית גם לאחר מינויו.
בשנת תשע"א הודלפו באינטרנט יומנים שבהם לכאורה שיחות שלו עם רבי פינחס מנחם אלתר, משנים תש"נ-תשנ"ה. חלק מהסיפורים וההתבטאויות עוררו סערה. הן בניו של ה'פני מנחם' והן הרב וינברג עצמו פרסמו שמדובר בשקרים.
אווה קיסר, מוריטורי טה סלוטנט
אווה קיסר, מוריטורי טה סלוטנט (בלטינית: !Ave caesar, morituri te salutant ופירושו "הידד לקיסר, העומדים למות מצדיעים לך!") הייתה לפי אמונה פופולרית קריאת ברכה לקיסר שהשמיעו גלדיאטורים ברומא העתיקה לפני תחילת המופע.
תיאור ההצדעה מופיע בספרי מחקר שעוסקים ברומא העתיקה החל מן העת החדשה, מכאן התיאור של הגלדיאטורים המופיעים לפני הקיסר ומברכים אותו נכנס לתרבות הפופולרית המערבית והפך לאחד התיאורים המוכרים ביותר מחיי רומא העתיקה בעולם המודרני. ברם תיאור זה אין לו על מה להתבסס, המקרה היחיד של הצדעה כזאת הוא בנאומכיה שערך הקיסר קלאודיוס בשנת 52, משתתפי הקרב קראו את הברכה "ave imperator, morituri te salutant!" אל הקיסר בתקווה שיחון אותם אולם הוא סירב והשיב באירוניה "או שלא" (aut non). קטע זה בהחלט לא מצביע על כך שהיה מדובר במנהג אלא ביוזמה מקומית ובלאו הכי הוא לא עוסק בגלדיאטורים אלא בנידונים למוות שנלחמו בנאומכיה.
בעת המודרנית האמרה מציינת אירוניה בהקשר לפעולה נועזת ומסוכנת בעלת השלכות בלתי ברורות.
חואקין
טורניר אליצור
טורניר אליצור לכבוד גורביץ' (עד 2010 נקרא גביע ווינר נשים) הוא המפעל השלישי בחשיבותו בכדורסל הנשים הישראלי, אחרי אליפות המדינה וגביע המדינה. את הגביע מעניק יו"ר איגוד הכדורסל. בטורניר משתתפות ארבע הקבוצות שסיימו ראשונות בעונה שעברה.
שיטת המשחקים.
טורניר אליצור משוחק בשיטת "נוק-אאוט", משחק בודד שבו המפסידה מודחת מהמפעל; ומשחקיו מפגישים את ארבע הקבוצות שסיימו את העונה הקודמת בליגת העל במקומות 1–4. המנצחות בסיבוב הראשון של הטורניר מעפילות לגמר, שבו המפסידה משובצת למשחק על מקומות 3–4.
הטורניר התקיים לראשונה בתחילת עונת 2009/10. המארגנים בחרו לקיימו ביישובי עוטף עזה בשני אולמות במקביל - אולם "גיטיס" בשדרות, ואולם "בית הבנים" ביד מרדכי, שבו נערך גם משחק הגמר. בתחילת עונת 2012/13 התקיים משחק גמר בלבד.
קרב אמבה אלגי (1895)
קרב אמבה אלגי התרחש ב-7 בדצמבר 1895 בין איטליה לאתיופיה והוא הקרב הראשון של המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה.
אמבה אלגי הייתה אחת העמדות הקידמיות של הגנרל בראטירי, שהייתה תחת פיקודו של מייג'ור פייטרו טוסלי, כאשר לרשותו 2,000 חיילים אריתראים. ב-7 בדצמבר 1895 תקפו הראסים מקונן, וולה בטול, ומנגשה יוהנס את האמבה והשמידוה כליל, כשבין ההרוגים היה גם מייג'ור טוסלי.
הקבינט של ראש ממשלת איטליה פרנסיסקו כריספי הוכה בהלם מהתבוסה, והסכים לקדם עוד 20 מיליון לירות (£ 80,000) כדי להבטיח שלא יקרה אסון נוסף.
המלאכיות של צ'רלי
המלאכיות של צ'רלי (באנגלית: Charlie's Angels) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בארצות הברית ברשת הטלוויזיה ABC בשנים 1976–1981, והייתה לאחת הסדרות המצליחות ביותר של שנות השבעים. עלילתה של הסדרה מתמקדת בשלוש נשים הנלחמות בפשע. הסדרה נוצרה על ידי איבן גוף ובן רוברטס והופקה על ידי אהרון ספלינג ולאונרד גולדברג.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתמקדת בשלוש נשים צעירות, יפות, חזקות וחכמות המכונות "המלאכיות". המלאכיות "המקורית" היו סברינה דאנקן (בגילומה של קייט ג'קסון), ג'יל מונרו (בגילומה של פארה פוסט) וקלי גארט (בגילומה של ג'קלין סמית'). המלאכיות עובדות עבור סוכנות חקירות פרטית בלוס אנג'לס. הבוס שלהן, צ'רלי (קולו של ג'ון פורסיית') הוא מיליונר מסתורי אשר מנהל את סוכנות הבילוש שלו בצורה יוצאת דופן - רק באמצעות הטלפון או באמצעות עוזרו האישי ג'ון בוסלי (בגילומו של דייוויד דויל). לכל אורך הסדרה צ'רלי אינו מראה את פניו (בחלק מהפרקים הצופים זוכים לראות את החלק האחורי של ראשו וזרועותיו בעודו מדבר בטלפון עם המלאכיות ומוקף בנשים יפות). כל אחד מפרקי הסדרה התחיל בסצנה בה צ'רלי מקצה למלאכיות ולבוסלי את משימתם דרך רמקול הטלפון. בכל הפרקים בסדרה המלאכיות נשלחות למשימות חשאיות שונות אותן הן צריכות לפתור באמצעות שלל תחפושות וזהויות בדויות.
בעונות המאוחרות יותר של הסדרה פוסט וג'קסון עזבו את הסדרה על מנת לעבוד על פרויקטים אחרים. פוסט הוחלפה על ידי שריל לאד אשר גילמה את כריס מונרו, קצינת משטרה לשעבר מסן פרנסיסקו ואחותה של ג'יל. ג'קסון הוחלפה על ידי שלי האק, אשר גילמה את טיפאני ולס, קצינת משטרה לשעבר מבוסטון. בעונה האחרונה טניה רוברטס החליפה את האק, וגילמה את ג'ולי רוג'רס, דוגמנית לשעבר אשר הופכת לבלשית.