מועדון אינדפנדיינטה מחזיק בשיא הזכיות בטורניר היבשתי החשוב ביותר, גביע ליברטדורס, עם שבע זכיות בו, ארבע מהן רצופות (בשנים 1972-1975). הישגים אלו העניקו לו את הכינוי "מלך הגביעים" (Rey de copas). מספר קבוצות ארגנטינאיות נוספות זכו בגביע ליברטדורס. שתי קבוצות זכו בו ארבע פעמים, אסטודיאנטס לה פלאטה (שלוש זכיות ברצף, 1968-1970 ונוספת ב-2009) וריבר פלייט (1986, 1996, 2015 ו-2018). כמה קבוצות זכו בו פעם אחת: ראסינג קלוב (1967), ארחנטינוס ג'וניורס (1985), ולס סרספילד (1994) וסן לורנסו (2014).
קבוצות ארגנטינאיות זכו גם בתארים רבים במפעלים בינלאומיים אחרים של CONMEBOL: סופרקופה סודאמריקנה, גביע סודאמריקנה, רקופה סודאמריקנה, גביע אינטראמריקנה, גביע מרקוסור, גביע קונמבול וגביע סורוגה בנק.
יריבויות.
ישנן יריבויות כדורגל מקומיות רבות ("דרבי" או "קלאסיקו" בשפה המקומית) בכדורגל הארגנטינאי. הדוגמה המפורסמת ביותר היא משחק "הסופר קלאסיקו", המפגיש בין שתי הקבוצות המצליחות והפופולריות ביותר בארגנטינה, ריבר פלייט ובוקה ג'וניורס המגיעות שתיהן מבואנוס איירס. העיתון האנגלי "האובזרבר" דירג את הסופר קלאסיקו הארגנטינאי בראש רשימת "50 דברי הספורט שאדם חייב לעשות לפני מותו".. בנוסף, כל אחד מהמפגשים בין "חמש הגדולות" (ריבר פלייט, בוקה ג'וניורס, אינדפנדיינטה, ראסינג קלוב וסן לורנסו) נחשב ל"קלאסיקו".
היריבות השנייה בחשיבותה בכדורגל הארגנטינאי היא הקלאסיקו של אבז'אנדה, המפגיש בין קבוצות העיר אבז'אנדה, אינדפנדיינטה וראסינג. משחקי דרבי מפורסמים נוספים הם הדרבי בין קבוצות הורקאן וסן לורנסו, הדרבי של רוסאריו בין ניואלס אולד בויס לרוסאריו סנטראל, הדרבי של לה פלאטה בין אסטודינטס לה פלאטה וחימנסיה לה פלאטה ועוד רבים אחרים.
כדורגל ארגנטינאי
הכדורגל הארגנטינאי
יהודה הירשברג
יהודה הירשברג (30 בנובמבר 1903 – 20 בספטמבר 1960) היה כימאי ישראלי, פרופסור במכון ויצמן. עסק בתחום הפוטוכימיה, ונודע בזכות מחקריו של תופעת הפוטוכרומיזם - שינוי הפיך של צבען של מולקולות בעקבות חשיפה לאור; הירשברג גם העניק לתופעה את שמה. בין השנים 1948–1955 היה הירשברג יושב ראש הסתדרות הכימאים בארץ ישראל, לימים החברה הישראלית לכימיה.
ביוגרפיה.
יהודה הירשברג נולד ב-1903 בפולין ועלה לארץ ישראל כחלוץ בשנת 1923. בשנותיו הראשונות בארץ עבד בכמה קיבוצים. בשנת 1925, עם פתיחת האוניברסיטה העברית בירושלים נרשם ללימודים שם ולאחר סיום לימודיו במחזור הראשון של בוגרי האוניברסיטה יצא לבלגיה להמשיך בלימודיו שם במלגת לימודים. לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת בריסל וקבלת תואר דוקטור (1931) התמנה לאסיסטנט שם.
עם הקמת מכון זיו ברחובות בשנת 1933 נענה הירשברג להזמנתו של חיים ויצמן והצטרף לצוות עובדיו הראשונים, ככימאי הפיזיקלי היחיד במכון. מאז ועד יומו האחרון עבד במוסד, שהיה עם הזמן למכון ויצמן והיה לראש המעבדה לפוטוכימיה וספקטרוסקופיה.
בשנת 1952 זכה הירשברג בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים של עיריית תל אביב-יפו על תגליותיו בתחום הפוטוכרומיזם.
הירשברג נפטר בסתיו 1960 ממחלת לב, בגיל 56. נקבר בבית העלמין הישן ברחובות. הותיר אישה, פרנקה, רופאת עיניים.
פרסומיו.
בעריכתו:
לקריאה נוספת.
Hirshberg, Yehuda, in: Who's who Israel, 1956, p. 219.
התקפת מניעת שירות מבוזרת
שאהין (טיל)
שאהין (באורדו: شاهين; עברית: בז נודד) היא סדרת טילים בליסטיים מתוצרת פקיסטן.
שאהין 1.
שאהין 1 הוא טיל בליסטי לטווח קצר (SRBM) שטווחו האופטימלי 750 קילומטר. הטיל מונע באמצעות דלק מוצק, וההערכה היא שמדובר בטיל מדויק למדי (בעל CEP של 25 מטרים). משקל הטיל 10 טונות. הטיל יכול לשאת ראש נפץ קונבנציונלי או לא קונבנציונלי במשקל כולל של כ-1000 קילוגרם.
הניסוי הראשון בטיל נערך ב-15 באפריל 1999 והטיל נכנס לשירות בצבא פקיסטן בשנת 2003.
שאהין 2.
שאהין 2 הוא טיל בליסטי לטווח בינוני (IRBM). זהו הטיל המתקדם ביותר המצוי כיום בשירותו של צבא פקיסטן. הוא עושה שימוש במנוע רקטי דו שלבי המבוסס על דלק מוצק. ההערכה היא שרמת הדיוק של הטיל גבוהה (CEP של 50 מטרים).
ניסוי ראשון בטיל נערך ב-9 במרץ 2004. בשלבי פיתוח גרסת טיל מרובה ראשי נפץ.
שאהין 3.
שאהין 3 הוא טיל בליסטי לטווח בינוני (IRBM) הנמצא בשלבי פיתוח מתקדמים. הטווח המתוכנן הוא 4,000-4,500 קילומטר. הפיתוח החל בשנת 2002.
ברבו נמציאנו
ברבו נמציאנו (ברומנית: Barbu Nemţeanu; 1887 - 30 במאי 1919), סופר, משורר, עיתונאי ומתרגם יהודי רומני.
חייו.
נמציאנו נולד בשם Benjamin Deutsch (בנימין דויטש), בן למורה בבית הספר היהודי של גאלאץ.
אביו מת כשהוא היה בן 10, לכן נאלץ לעבוד מגיל צעיר בכל מיני עיסוקים.
ראשית פרסומו היה בכתב העת של גאלאץ, Înainte ("אֶנאַינְטֶה" = קדימה). ב-1904 פרסם שירים ומאמרים בכתבי עת רומנים רבים תחת שם העט Luca Zimbru (לוקה זימברו) ובכתבי עת יהודים תחת השם "אשכנזי". ב-1908 הופיע בגאלאץ, תחת הנהלתו, כתב העת הספרותי Pagini libere (עמודים חופשיים).
הוא תרגם שירה ופרוזה, יצירות של ויקטור הוגו, גתה, לסינג, טורגנייב, ניקולאוס לנאו, טולסטוי, פאול הייזה, אליעזר שטיינברג, יעקב גרופר ועוד. בעיתונות היהודית תרגם שירה תחת שם העט "ב. אשכנזי".
הוא מת ממחלת השחפת.
בנובמבר 1941 פורסמו ברחבי רומניה, שתי כרזות, מטעם השלטונות, שנשאו את הכותרת "Scriitori evrei" (סופרים יהודים). בכרזות פורסמה רשימת 42 שמות של סופרים בשפה הרומנית, שמות המקור (עבור אותם סופרים שהשתמשו בשם עט או שהחליפו את שמם) שלהם, שמות הוריהם ומקום לידתם הספרים מפרי עטם שראו אור. הכרזות הודיעו על איסור מכירת ספרי הסופרים היהודים בחנויות (פרט לחנויות של יהודים) והצגתם או השאלתם בספריות למיניהן ובמוסדות אחרים. ברבו נמצאנו, שנפטר יותר מעשרים שנה לפני כן, נכלל ברשימה.
נמציאנו, בעצמו יליד גאלאץ, אפיין את העיר באחד משיריו במילים: "Galaţi, oraş cumplit de negustori" (גאלאץ, עיר איומה של סוחרים).
בנימין דויטש
לוקה זימברו
קימצ'י
קִימְצִ'י (בהנגול: 김치) היא משפחה של מאכלים קוריאנים המורכבים מירקות מותססים. בגרסתו הנפוצה ביותר המאכל עשוי כרוב נאפה המותסס עם פלפל חריף קוראני מיובש, רוטב דגים ושום, ומותסס במי מלח, אך ישנם גרסאות נוספות שאינן מכילות מרכיבים אלו.
הקימצ'י מהווה מרכיב חשוב במטבח הקוראני ומוגש לרוב כמתאבן, אך גם משמש כמרכיב במספר מנות ותבשילים, כגון נזיד קימצ'י ואורז מטוגן עם קימצ'י.
היסטוריה.
קימצ'י קיים מהעת העתיקה, והפך לנפוץ בתקופת שושלת סילה (57 לפנה"ס - 935 לספירה) בעקבות התחזקות הבודהיזם בתקופה זו ואיתה הצמחונות. קימצ'י מוזכר בספר השירה הסיני הראשון, "שי ז'ינג". בספר זה הוא מוזכר בשמו הקדום, "ז'י". בתקופת שלוש הממלכות של קוריאה שונה השם ל-צ'ימצ'אה, דימצ'אה, טימצ'אה. בהמשך שונה השם לז'ימצ'י וכעת הוא קימצ'י.
במאה ה-12 החלו להוסיף תבלינים לגיוון, ביניהם בעלי טעמים מלוחים ומתוקים וצבעים כלבן וכתום. עם הבאת תבלינים מהעולם החדש נוסף לקימצ'י גם פלפל חריף.
ב- 2008 טייסת החלל אי סו-יון לקחה איתה למשימת סויוז TMA-12קימצ'י שהונדס על ידי המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל להיות מזין ומעוקר, מחשש שבקטריות Lactobacillus acidophilus החיוניות לתהליך התסיסה יעברו מוטציה כתוצאה מחשיפה לקרינה קוסמית.
הכנה.
גרסאות הקימצ'י השונות נבדלות בעיקר על פי הירקות העיקריים המשמשים להכנתן ותערובת התבלינים המשמשת לתיבולן. הגרסה הנפוצה עשויה מכרוב נאפה, שהוא אחד משני הזנים הנפוצים הנקראים כרוב סיני, עם גיוונים מקומיים ועונתיים. כמו כן מקובלות גרסת קימצ'י עשויה קוביות צנון, גרסת בצל ירוק, גרסת מלפפון חריפה וגרסה עשויה שכבות עשבי תיבול (ממשפחת השפתניים).
במוזיאון הקימצ'י בסיאול מתועדות 187 גרסאות היסטוריות ועכשוויות של קימצ'י. ברוב הגרסאות הקימצ'י מותסס במי מלח, עם עשבי תיבול ותבלינים. לרוב התיבול כולל זנגביל, בצל, רוטב דגים ומאכלי ים.
גרסאות.
באזורים הדרומיים של קוריאה קימצ'י מכיל יותר מלח ופלפל צ'ילי ומתובל באנשובי או חסילונים במי מלח שהותססו או רוטב דגים. בעבר השתמשו גם במאכלי ים נוספים מומלחים ומותססים אך הצרכנות המודרנית הפכה את השימוש דווקא באנשובי או חסילונים למשתלם ונוח ביותר.
מאכלי הים המלוחים ומותססים אינם מוספים לתערובת התבלינים של הקימצ'י אלא מבושלים בטכניקת "צמצום" כדי להמעיט את ריחם ולהפחיתעפיצות ושומנים ואחר כך מעורבבים עם מעבה כגון אורז או עמילן חיטה. השימוש בטכניקה זו פוחת בעשורים האחרונים.
באזורים הצפוניים הקימצ'י מכיל פחות מלח ופחות צ'ילי אדום ולרוב אינו מתובל במאכלי ים במי מלח. לעיתים קרובות הוא מכיל גם נוזלים.
קימצ'י לבן הוא קימצ'י כרוב ללא פלפל צ'ילי, ולכן אינו אדום ואינו חריף. גם קימצ'י צנון לבן פופולרי ואף הוא אינו חריף. גרסאות הקימצ'י הלבן הן מימיות ומשמשות מרכיב במאכלים אחרים כגון נודלס קרים עם קימצ'י. בחלק מהאזורים למאכל מוסיפים בומדונג.
מקסים ונגרוב
מקסים ונגרוב (ברוסית: Венгеров Максим Александрович; נולד ב-20 באוגוסט 1974) הוא כנר וירטואוז ישראלי יליד ברית המועצות.
חייו.
ונגרוב נולד למשפחה יהודית בנובוסיבירסק. שני הוריו היו מוזיקאים. אמו הייתה זמרת ואביו היה האבובן הראשון בתזמורת הפילהרמונית של נובוסיבירסק. כשהיה בן חמש, קיבל את שיעור הכינור הראשון שלו ובגיל שבע נסע למוסקבה עם סבו וסבתו ועם מורתו ללמוד בבית הספר המרכזי למוזיקה שליד הקונסרבטוריון על שם צ'ייקובסקי.