בעונת 1993/1994 עבר ניהול הטורניר למחלקת התחרויות של ההתאחדות, ובאותה עונה נרשמו 147 קבוצות. שמו של הטורניר שונה לגביע האתגר לנשים של ההתאחדות לכדורגל, ובמשחק הגמר גברה דונקסטר רוברס ליידיס על נואסלי יונייטד בתוצאה 1 - 0. הקבוצות החצי מקצועניות המסונפות למועדוני הגברים בפרמייר ליג ובפוטבול ליג היו הדומיננטיות בתחרות מאז הקמתה הפרמייר ליג לנשים ב-1993.
במשחק הגמר שנערך במאי 2001 גברה ארסנל על פולהאם ליידיס בתוצאה 1 - 0 משער של אנג'י בנקס. משחק זה נערך גם כן באצטדיון של קריסטל פאלאס, ובו נקבע שיא צופים של 13,824. ארסנל זכתה בטורניר 9 פעמים בסך הכל, והיא הקבוצה עם מספר הזכיות הרב ביותר.
חברת E.ON מדיסלדורף שבגרמניה נתנה את חסות לטורניר בין השנים 2006 ל-2010. כמו כן עד לשנת 2009 שודרו משחקי הגמר בערוצי ה-BBC. המגישה במשדרים הייתה סלינה הינצ'קליף, והפרשנים היו רבקה לואו וסטיב לי. במקביל שודר משחק הגמר ב-Radio Five Live של ה-BBC. החל משנת 2009 המשחקים אמורים להיות משודרים על ידי ITV1.
מחזיקת הגביע בשנת 2014 הייתה ארסנל, אשר ניצחה את אברטון ליידיס 2-0. באוגוסט 2015 זכתה צ'לסי כשניצחה את נוטס קאונטי. היה זה המשחק הראשון בתולדות הטורניר שהתקיים באצטדיון ומבלי. חברת SSE הבריטית חתמה על חוזה לנתינת חסות לליגה ביוני 2015, למשך 4 שנים.
בין 2017 ל-2020 זכתה מנצ'סטר סיטי ב-3 גביעים ב-4 שנים.
אגרטל ה-FA
אגרטל האתגר של התאחדות הכדורגל (אנגלית: The Football Association Challenge Vase) הוא טורניר כדורגל בשיטת גביע המיועד למועדונים הנמנים עם הליגות בדרגים התשיעי, עשירי ואחד-עשר של הליגות באנגליה. בעונת 2008/2009 של הטורניר השתתפו בו 514 קבוצות, ולפני ששת הסיבובים הראשונים ושלבי הנוק-אאוט התקיימו שני סיבובי מוקדמות.
עד 1974 היו הכדורגלנים באנגליה במעמד של מקצוענים או חובבנים. המקצוענים קיבלו שכר מהמועדונים שבהם שיחקו, ותחרויות הגביע היחידות שמועדונים כאלה יכלו להירשם אליהן היו גביע ה-FA ופרס ה-FA (למועדונים מחוץ לפוטבול ליג). שחקנים חובבנים לא קיבלו תשלום מהמועדונים, שלהם הייתה תחרות גביע נפרדת בשם גביע ה-FA לחובבים. ב-1974 החליטה התאחדות הכדורגל האנגלית לבטל את ההבחנה הזאת, ביטלה את גביע החובבים והפעילה לראשונה את טורניר אגרטל ה-FA עבור קבוצות שקודם לכן שיחקו בגביע החובבים. בעונה הראשונה של הטורניר (1974/1975) השתתפו בו למעלה מ-200 קבוצות. משחק הגמר נערך באצטדיון ומבלי הישן מול 9,000 צופים, ובו גברה הודסדון טאון (הליגה הספרטנית) על אפסון אנד אוול (ליגת העל של סארי) בתוצאה 2 - 1.
הקבוצות הבכירות ששיחקו בגביע החובבים עברו להתחרות במסגרת פרס ה-FA, ואלו מהדרגים הנמוכים עברו לטורניר האגרטל. נכון לשנת 2008 הטורניר מיועד לכל הקבוצות ברמה החמישית עד השביעית של מערכת הליגות הלאומית, שהיא הרמה התשיעית עד הרמה ה-11 במבנה ליגות הכדורגל באנגליה, אם כי מועדונים מליגות אחרות יכולים להשתתף בטורניר בהנחה שהאצטדיונים שלהם עונים על דרישות מסוימות.
וויטלי ביי ובילריקיי טאון, הן הקבוצות עם מספר הזכיות הגבוה ביותר בתולדות הטורניר. ביחד עם האלסואן טאון וטיברטון טאון הן זכו באגרטל בשתי עונות רצופות.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 זכו בטורניר קבוצות מחלקים רבים של אנגליה, כגון ויקהאם מליגת וירסייד שבצפון-מזרח ופורסט גרין רוברס מהליגה ההלנית שבדרום אנגליה. האלסואן טאון הייתה לקבוצה השנייה בתולדות המפעל שזוכה בו בשתי עונות רצופות (1985 ו-1986). טיברטון טאון הפכה לקבוצה השלישית שעושה זאת, עם זכיות ב-1998 וב-1999. בשנת 2003 הייתה בריג טאון לקבוצה הרביעית שזוכה בטורניר יותר מפעם אחת, שבע שנים לאחר שזכתה בו לראשונה.
במשחק הגמר בין טרורו סיטי ל-AFC טוטון, שנערך באצטדיון ומבלי ב-13 במאי 2007, נקבע שיא הצופים במשחק כלשהו בטורניר והועמד על 36,232.
רשימת הזוכות.
מפתח:
הגביע הבין-ליגתי של ה-FA
הגביע הבין-ליגתי של ה-FA (אנגלית: The FA Inter-League Cup) היא תחרות כדורגל המנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית. היא נוסדה בעונת 2003/2004 תחת השם "גביע מערכת הליגות הלאומית של ה-FA" (אנגלית: The FA National League System Cup) על מנת לאפשר את ייצוגה של אנגליה בגביע האזורים של אופ"א.
בעונות שלפני ייסוד הטורניר ההתאחדות קבעה איזו קבוצה תשתתף בגביע אופ"א, כשבעונה האחרונה (2002/2003) הייתה זו הנבחרת של ליגת מחוז קנט. אופ"א הכריזה כי החל מאותה עונה כל משתתפות הטורניר חייבות לזכות בתחרות לאומית, וכך הוחלט לייסד את הגביע.
הקבוצות המתמודדות על הגביע משתייכות לליגות מהרמה השביעית של מערכת הליגות הלאומית, אם כי מדי פעם ההתאחדות מתירה לקבוצות מליגות אחרות להשתתף גם כן. רמה זו מקבילה לדרגה ה-11 במבנה ליגות הכדורגל באנגליה. משחק הגמר הראשון נערך ב-8 במאי 2004, ובו גברה ליגת מיד צ'שייר על ליגת קיימברידג'שייר בתוצאה 2 - 0.
הגמר השני נערך ב-7 במאי 2006 באצטדיון אבי של קיימברידג' יונייטד, ובו התמודדו מחוז קיימברידג'שייר והפוטבול ליג של האי מאן. הקבוצה מהאי מאן ניצחה 4 - 0 משערים שהובקעו במחצית השנייה. היא נסעה לצ'כיה באפריל 2007 על מנת להשתתף בשלב הביניים של גביע אופ"א. לאחר שהפסידה לברטיסלבה (סלובקיה) בתוצאה 2 - 3, היא גברה על המארחת הראדץ' קרלובה והייתה יכולה להעפיל לשלבים הסופיים של הטורניר. אולם, היא הפסידה לקבוצה מהמחוז המזרחי של צפון אירלנד והודחה מהמשך הטורניר.
הגמר של 2008 נערך בריקו ארנה של קובנטרי סיטי ב-3 במאי. ליגת החובבים הדרומית סיימה בתיקו 1 - 1 מול ליגת הכדורגל המשולבת של מידלנד, וניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין בתוצאה 4 - 0. באוקטובר 2008 היא נסעה לטורינו, שם התמודדה מול נציגות מאיטליה, סקוטלנד ואירלנד. היא סיימה במקום השני בעקבות הפרש שערים.
ב-3 בנובמבר 2010 הודיעה ההתאחדות על שינוי שמו של המפעל לשמו הנוכחי, שנכנס לתוקף בעונת 2011/2012.
מתייה פלמיני
מתייה פלמיני (בצרפתית: Mathieu Flamini; נולד ב-7 במרץ 1984 במרסיי) הוא כדורגלן עבר
קריירה.
פלמיני החל את קריירת המשחק שלו באולימפיק מרסיי, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בניצחון 0-1 על טולוז ב-20 בדצמבר 2003. באותה עונה הוא השתתף ב-14 משחקי ליגת העל הצרפתית. אולם, הייתה זו יכולתו בגביע אופ"א שבגללה זכה לתשומת לבם של מועדונים מחוץ לצרפת, ובעיקר היכולת שהפגין בניצחון על ניוקאסל יונייטד בחצי הגמר. פלמיני שיחק בהפסד 2-0 לוולנסיה במשחק הגמר שנערך בגטבורג. הנהלת מרסיי הייתה מנועה מלהציע לו חוזה ארוך טווח בעקבות הגיל שלו.
ב-23 ביולי 2004 חתם פלמיני בארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-4 על אברטון ב-15 באוגוסט. במאי 2005 הבקיע את שערו הראשון בארסנל, בניצחון 0-7 על אברטון באצטדיון הייבורי. בעונתו הראשונה הוא פתח בהרכב ב-9 משחקים ועלה כמחליף ב-12 נוספים. בעונה שלאחר מכן הוא מילא את מקומם של מספר שחקנים פצועים, אך לא הצליח לזכות במקום קבוע בעמדה שבה היה הטוב ביותר.
העמדה הרגילה של פלמיני היא קשר הגנתי, אך הוא שיחק בעמדת הקיצוני הימני. בעקבות הפציעות של שחקני ארסנל הוא הוצב גם בעמדת המגן השמאלי. למרות שהרגל הדומיננטית שלו היא הימנית הוא הצליח לשחק ברמה משביעת רצון בשאר משחקי הפרמייר ליג וליגת האלופות. פלמיני חזר לעמדתו הרגילה כאשר אשלי קול חזר להרכב. במאי 2006 עלה פלמיני כמחליף במשחק גמר ליגת האלופות שהסתיים בהפסד לברצלונה.
בעונת 2006/2007 הבקיע פלמיני את שער הניצחון מול דינמו זאגרב במשחק על ההעפלה לליגת האלופות. למרות שהבקיע שערים נוספים, בין השאר נגד ליברפול וצ'לסי, הוא המשיך לשחק במגוון עמדות שלא התאימו לו, ובאפריל 2007 הודיע כי ככל הנראה הוא יעזוב את ארסנל בקיץ. פלמיני דחה הצעה לעבור לברמינגהאם סיטי תמורת 3 מיליון לירות שטרלינג, ולאחר שהתייעץ עם המאמן ארסן ונגר החליט להישאר בארסנל.
ב-16 בנובמבר 2007 ערך פלמיני את הופעת הבכורה במדי נבחרת צרפת, במשחק ידידות מול נבחרת מרוקו, ובסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הנבחרת.
בעקבות היעדרותם של ז'ילברטו סילבה ואבו דיאבי שיחק פלמיני בעמדת הקשר המרכזי במשחק הפתיחה של עונת 2007/2008 בפרמייר ליג. בחלק הראשון של העונה הוא שיתף פעולה בהצלחה עם ססק פברגאס, והפגין יכולת מספיק טובה על מנת למנוע את חזרתו של סילבה להרכב. פלמיני הצליח להתחבב על האוהדים, שאף חיברו עליו שיר. הוא השתתף במשחק ליגת האלופות מול ליברפול ב-8 באפריל 2008, שבסיומו הודח המועדון. לאחר המשחק דווח כי הוא סובל מפציעה. היה זה משחקו האחרון בארסנל.
ב-5 במאי 2008 חתם פלמיני לארבע שנים במילאן, תמורת 5.6 מיליון אירו. פלמיני קיבל במילאן את חולצת המשחק מספר 84, המייצג את שנת הלידה שלו. הוא ערך את הופעת הבכורה בסרייה א' בהפסד 1 - 2 לבולוניה ב-30 באוגוסט 2008. בחלק הראשון של עונת הבכורה שלו במילאן הוא כמעט ולא פתח בהרכב או שיחק כפי שהיה בעונתו האחרונה בארסנל, ושימש בעיקר כשחקן מחליף. במחצית השנייה של העונה נפצעו מספר שחקנים במילאן, ועל מנת לסייע לפלמיני לתפוס מקום בהרכב הוחלט להעביר את ג'אנלוקה זמברוטה לעמדת המגן השמאלי. בעונתו השנייה במילאן קיבל פלמיני את החולצה מספר 16, אותה לבש גם בארסנל, ובסך הכל שיחק חמש שנים במועדון.
ב-28 באוגוסט 2013 עזב פלמיני את מילאן, ולמחרת חתם בארסנל, קבוצתו לשעבר. ב-23 בספטמבר 2015 כבש פלאמיני צמד בניצחון ארסנל 2-1 בדרבי נגד טוטנהאם. ב-8 בספטמבר 2016 חתם בקריסטל פאלאס. בתום העונה שוחרר מהקבוצה.