במשך כמעט 500 שנה הייתה קתדרלת האלוורדס הכנסייה החשובה ביותר בעיר. לאחר שרפה גדולה באוסלו במהלך 1624, החליט כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק (שליט דנמרק-נורווגיה) להעביר את העיר כמה קילומטרים מערבה כדי להיות מוגן על ידי . בניית כנסייה חדשה החלה בשנת 1632 בכיכר המרכזית בעיר החדשה. לאחר מכן, הוזנחה קתדרלת האלוורדס והיא הלכה והתפוררה.
בשנת 1639 הוקמה הקתדרלה השנייה (Hellig Trefoldighet). קתדרלה זו נשרפה לאחר 50 שנה בלבד, אולם הקתדרלה הנוכחית נבנתה להחליפה. הכנסייה תוכננה ככל הנראה על ידי יורגן וויגרס (Jørgen Wiggers), חבר מועצת המדינה (etatsråd). הקתדרלה הנוכחית הוקמה על מחשוף סלעי קטן בקצה המזרחי של מה שלימים יהפוך לכיכר סטורטורווט (Stortorvet). אבן הפינה הונחה בשנת 1694 והכנסייה הוקדשה בנובמבר 1697.
באוגוסט 2001, הייתה קתדרלת אוסלו מקום חתונתם של הוקון, נסיך נורווגיה ומטה מאריט טג'נסן הויבי.
שיפוץ.
הקתדרלה נבנתה מחדש בשנים 1848–1850 על פי תוכנית של האדריכל יליד גרמניה, אלכסיס דה שאטונף (Alexis de Chateauneuf; 1799–1853). אדריכל אחר יליד גרמניה, היינריך ארנסט שירמר (Heinrich Ernst Schirmer; 1814–1887) היה מנהל הבנייה של הפרויקט. כאשר שאטונף חלה בשנת 1850, שירמר שכר את וילהלם פון האנו (Wilhelm von Hanno 1826–1882) כדי להשלים את הפרויקט.
קתדרלת אוסלו שוכנת בכיכר סטורטורווט מצפון / צפון-מזרח ל (הרחוב הראשי של אוסלו), בין קירקה גטה לדרוננינגס גטה. הקצה התחתון של הקתדרלה מוקף בבאזאר (Basarene ved Oslo domkirke), בניין ארוך מעוגל עם מגדל מכוסה נחושת ירוקה כמו הקתדרלה. משולב עם הבאזאר הוא משמר האש (Brannvakten) ששימש כתחנת כיבוי האש הראשית של אוסלו משנת 1860 ועד 1939, אז נפתחה תחנת הכיבוי הראשית של היום בארנה גרבורגס. הקתדרלה, הבאזאר ומשמר האש בנויים לבנים אדומות. גם הבאזאר וגם משמר האש נבנו בשנים 1840–1859 על פי תוכניותיו של אדריכל העיר, כריסטיאן היינריך גרוש (Christian Heinrich Grosch).
עבודות אמנות מהתקופה האחרונה בקתדרלה כוללות חלונות ויטראז' בבית המקהלה מאת שהותקנו בין השנים 1910–16, דלתות הברונזה של השער המערבי שבוצעו על ידי דגפין ורנסקול (Dagfin Werenskiold ;1892–1977) בשנת 1938, ופסל הכסף עם סצנת הקודש של הפסל האיטלקי משנת 1930. קישוטי התקרה הם של הצייר הנורווגי (1889–1970). במחצית השנייה של שנות התשעים הותקן העוגב הראשי שנבנה על ידי רייד וברג מ, מאחורי חזית הבארוק העתיקה.
השיפוץ הושלם במלאת 900 שנה לעיר בשנת 1950. הכנסייה שוחזרה על פי תוכניותיו של האדריכל . הפנים בסגנון התחייה הגותית הוסר והריהוט המקורי הוחזר. ארנברג עיצב גם את הקפלה בצד הדרומי של הכנסייה. הכנסייה נסגרה באוגוסט 2006 לצורך שיפוץ ונפתחה באפריל 2010 בנוכחות האראלד החמישי, מלך נורווגיה ומשפחת המלוכה הנורווגית.
נעמה לזימי
נעמה לזימי (נולדה ב-11 בינואר 1986, ב' בשבט ה'תשמ"ו) היא פוליטיקאית ישראלית, חברת הכנסת ה-24 מטעם מפלגת העבודה וחברת ועדת הכספים. בעבר הייתה חברת מועצת העיר חיפה וסגנית יו"ר אגודת הסטודנטים באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
נעמה לזימי נולדה וגדלה במגדל העמק לאבי, מנהל בית ספר וסגן ראש העיר מגדל העמק לשעבר, ולאתי, בעלת עסק עצמאי לקוסמטיקה. היא בוגרת בית הספר המקומי 'רוגוזין' ועם תום לימודיה התגייסה לצה"ל. בשירותה הצבאי הייתה לזימי קצינה במשרד הביטחון ובהמשך סרן במילואים בפיקוד העורף. היא בעלת תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני בהיסטוריה של עם ישראל, ובוגרת התוכנית "מנהיגות בעולם היהודי" מאוניברסיטת חיפה. בהיותה סטודנטית שימשה סגנית יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה.
פעילות חברתית וציבורית.
במסגרת תפקידה כסגנית יו"ר אגודת הסטודנטים, השתתפה לזימי בפעילויות שונות, כמו איסוף סלי מזון והתנדבות במועדוניות נוער. המחאה החברתית של 2011 הייתה מפנה שדחף להגברת הפעילות האקטיביסטית והפוליטית של לזימי.
בין המאבקים שהיא מזוהה עמם:
לזימי, בוגרת מחזור ב' של תוכנית 120 של מכון שחרית לטוב משותף, מזוהה עם פעילות המרכז הפמיניסטי בחיפה 'אשה לאשה'.
בהמשך, כחברת מועצה וחברת כנסת הובילה מאבקים חברתיים אשר נהיו מזוהים איתה, בפרט בתחום הדיור וזכויות העובדים.
קריירה פוליטית.
בשנת 2017 הקימה את המרכז להכשרה מדינית ולפתרון הסכסוך "חזון" במסגרת ארגון "שלום עכשיו". לפני כן שימשה כיועצת פרלמנטרית של ח"כ שלי יחימוביץ'.
במסגרת פעילותה ההתנדבותית בכוח לעובדים בין השנים 2012-2018, ארגנה את מאבק העובדים בהוט צפון, עמדה בראש ועדת הכספים של הארגון וכן נבחרה פעמיים לחברת הנהגת הארגון. בשנת 2012 נבחרה לוועידת מפלגת העבודה. בהיותה פעילה במפלגה, התמודדה בשנת 2016 על ראשות המשמרת הצעירה הארצית, אך הפסידה.
לזימי עבדה כיועצת תחום הצפון בקרן קיימת לישראל, וניהלה בעבר שיתוף פעולה בין הטכניון לבין המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה מטעם אייסף - הקרן הבינלאומית לחינוך.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בנובמבר 2018, נחתם הסכם בין עינת קליש-רותם לראש מפלגת העבודה אבי גבאי, לפיו הוצבה לזימי במקום השלישי ברשימתה של קליש-רותם. בבחירות זכתה הרשימה בארבעה מנדטים ובראשות העיר, ולזימי נבחרה לחברת מועצת העיר.
במסגרת בחירתה לחברת מועצת העיר חיפה מטעם סיעת "חיים בחיפה" בראשות עינת קליש-רותם, נבחרה לעמוד בראש הוועדה לשוויון מגדרי בחיפה ופעלה למען מיצובה של חיפה כעיר הראשונה בישראל המתנהלת תחת חזון מגדרי שוויוני במסגרת תוכנית 'עיר לכולן', למען עידוד ערים נוספות בישראל להתקיים תוך רגישות מגדרית.
לזימי נבחרה ליו"ר דירקטוריון חברת מוזיאוני חיפה, ולחברה בוועדות הביקורת, הרווחה והבנייה בעיריית חיפה. בנוסף שימשה כחברה בדירקטוריון "שקמונה" לדיור ציבורי.
פעילותה כחברת מועצה.
לזימי דחפה להעסקתן הישירה של עובדות הניקיון בעירייה, כך שיועסקו בהעסקה ישירה ולא באמצעות חברות כוח אדם. על רקע משבר הקורונה, דאגה לזימי לתוספת תקציבית למוזיאוני חיפה, שבישרה את החתימה המתבקשת על הסכם קיבוצי לעובדי המוזיאונים לשיפור בתנאי העסקתם. היא הקימה את תוכנית "חממת האמנים", פרויקט קהילתי ראשון מסוגו בארץ, בו יגישו אמנים הצעות בתחומי האמנות ליצירה בקהילה וקידמה את חזון "עיר לכולן" שכבר החל להיות מיושם בתוכניות העבודה של מנהל החינוך ומחלקת הביטחון.
החלטה תקדימית שהובילה לזימי היא הנפקת תעודת משפחה לידועים בציבור, ללא קשר למינם. בכך נתנה מועצת העיר לראשונה תוקף להכרה בזוגות חד-מיניים כתא משפחתי. הישג משמעותי נוסף הוא השבת שטח מוזיאון חיפה, שנמסר על פי הפרסומים לחברה הפרטית "נצבא" לבניית מלון, ומנעה הפקעת אסורה של שטח ציבורי של כ 200 מ"ר.
הכנסת העשרים וארבע.
בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, נבחרה לזימי בפריימריז למקום התשיעי ברשימת מפלגת העבודה, שזכתה בבחירות בשבעה מנדטים.
בעקבות התפטרותו של השר עמר בר-לב מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי, ויציאתו היזומה של השר נחמן שי מרשימת המפלגה לכנסת (משום שמונה לשר התפוצות), נכנסה לראשונה לכנסת, והושבעה ב-22 ביוני 2021. היא נבחרה לחברת ועדת הכספים של הכנסת, חברת הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת ועדת ביטחון הפנים וחברת הוועדה המיוחדת לעניין הקרן לאזרחי ישראל.
כחברת כנסת הפכה מזוהה עם מספר מאבקים חברתיים:
במרץ 2022 נמנתה חברת הכנסת לזימי עם חברי הכנסת שהגישו ליו"ר הכנסת התנגדות לצו המפחית את המס על הפירות והירקות.
שדולות.
לזימי ייסדה והצטרפה למספר שדולות, בהן: השדולה לאיזון חיי עבודה ובית בישראל, השדולה להצלת מפרץ חיפה, השדולה למיגור תאונות בניין ועבודה, השדולה לחיזוק מעמד הרשויות המקומיות, השדולה למיגור הנשק במרחב הציבורי, שדולת עובדות הצווארון הוורוד, השדולה לקידום שוויון בערים מעורבות ועוד.
חקיקה.
בכהונת הכנסת ה-24, לזימי העבירה בקריאות שונות תשעה חוקים. ביניהם תיקון חוק שיזמה והעבירה בקריאה שלישית – תיקון לחוק "דמי מחלה לחולי סרטן" שלפיו עובדים שחלו במחלה ממארת או במחלה שמצריכה טיפול בדיאליזה, ונעדרו מעבודתם לשם טיפול תקופתי או בדיקה, יהיו זכאים לקבל מהמעסיקים תשלום דמי מחלה כבר מהיום הראשון להיעדרות.
מדיניות
במסגרת חוק ההסדרים בדיוני תקציב המדינה לשנים 2021-2022, עברה הרפורמה להבטחת היציבות בקרנות הפנסיה במסגרתה בוטלה הנפקתן של איגרות החוב המיועדות בקרנות הפנסיה. ח"כ נעמה לזימי תיקנה את הרפורמה כך שהממשלה תתחייב לתשואה של 5.15% על 30% מכל תיק פנסיה, במקום 4.86% כפי שהיה קבוע עד אז.
דברים נוספים שהשיגה ח"כ לזימי בחוק ההסדרים הם תקציב לשיפוץ והשמשה של 900 דירות בדיור הציבורי, ושני מיליון ש"ח למרכזי ההגנה לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית. כחברה בוועדת הכספים, ח"כ לזימי קידמה את הכפלת מענק העבודה מ-800₪ ל-1,600₪. לזימי יזמה יום ציון מיוחד לזכויות עובדים בכנסת, במהלכו דנו בשבע וועדות שונות בכנסת בנושא תנאי העסקה וזכויות עובדים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25, התמודדה בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, נבחרה למקום הראשון ברשימת המפלגה, וצפויה להיות משובצת במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת.
חיים אישיים.
לזימי מתגוררת בשכונת קריית אליעזר שבחיפה לאחר שנים בהן גרה בשכונת הדר ונשואה לאברהם (אבי) מוטהדה, מורה בבית ספר תיכון, זוכה פרס שרת התרבות על ספר ביכוריו, וחוקר יהדות איראן באוניברסיטת חיפה, שהיה בעבר חבר במועצה האזרחית של מפלגת ש"ס. לזוג שני ילדים.
לזימי מזדהה כ"פמיניסטית, סוציאל-דמוקרטית, מזרחית ומסורתית".
קישורים חיצוניים.
מכּתביה: