מטוויי זכארוב נפטר בשנת 1972 ונטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.
כארס
אתונאי
שרה פולסון
שרה קת'רין פולסון (באנגלית: Sarah Catharine Paulson; נולדה ב-17 בדצמבר 1974) היא שחקנית אמריקאית זוכת פרס אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך. שיחקה בסדרות "אימה אמריקאית", "סטודיו 60", בסרט הטלוויזיה "חוקי המשחק", ובסרטים "12 שנים של עבדות", "מרתה מרסי מיי מרלין" ו"הסיפור של מאד".
ביוגרפיה.
פולסון נולדה בטמפה, פלורידה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. אביה הוא דאגלס לייל פולסון השני ואמה היא קת'רין גורדון (לבית דולקייטר). היא גדלה לצד אמה קת'רין ברובע קווינס, בפארק גראמרסי ובברוקלין שבניו יורק.
קריירה.
פולסון החלה את הקריירה שלה כשחקנית באמצע ובסוף שנות ה-90 בסדרות "ג'ק וג'יל", "American Gothic" בהפקת סם ריימי ובסרטים של "האחות האחרת" ו"מה נשים רוצות". פולסון פרצה לראשונה בתפקיד קולנועי גדול בשנת 2003 בקומדיה "לגמור עם אהבה", ב-2005 השתתפה פולסון בעונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית "דדווד" בתפקיד מיס אייסרינגהאסן וכמו כן גם במערבון החלל המוערך "סרניטי" בתפקיד ד"ר קארון.
בשנת 2006 זכתה פולסון לביקורות אוהדות ולראשונה גם להערכה מקצועית כאשר הועמדה לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור כוכבת תוכנית המערכונים הרייט הייס בסדרה הדרמה הקומית של אהרון סורקין "סטודיו 60". ב-2008 שיחקה בסרט גיבורי העל של פרנק מילר "הרוח" בתור המנתחת אלן דולן המסייעת לגיבור העל דני קולט "הרוח" (גבריאל מצ'ט).
בשנת 2011 שיחקה פולסון בסרטים "מרתה מרסי מיי מרלין" בתפקיד לוסי אחותה של מרתה (אליזבת אולסן), "סילבסטר בניו יורק" בתפקיד גרייס שוואב וכשחקנית אורחת בסדרת האימה "אימה אמריקאית". פולסון הופיעה בעונה השנייה של הסדרה "" בתפקיד העיתונאית הלסבית לנה וינטרס, תפקיד עליו הועמדה לפרס אמי לתפקיד המשנה הטוב ביותר.
ב-2012 הועמדה פולסון לפרס אמי ולפרס גלובוס זהב על הופעתה בתפקיד הפרשנית הפוליטית ניקול וואלאס בדרמה הפוליטית בהפקתו של טום הנקס "חוקי המשחק". בנוסף השתתפה בתפקיד משנה גם בדרמה העצמאית "הסיפור של מאד".
ב-2013 שיחקה פולסון בדרמה ההיסטורית ביוגרפית האלימה "12 שנים של עבדות" בתפקיד מארי אשתו של בעל מטע הכותנה האכזרי אדווין אפס (מייקל פסבנדר). ב-2016 זכתה בפרס אמי ובפרס גילדת שחקני המסך על תפקידה בסדרה "סיפור פשע אמריקאי". בשנת 2017 דורגה על ידי הטיים מגזין כאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
בשנת 2017 משתתפת בסדרת האתנולוגיה "אויבות", שנוצרה ונכתבה על ידי ראיין מרפי, לצידן של ג'סיקה לאנג וסוזן סרנדון, כבת דמותה של השחקנית ג'רלדין פייג'.
בשנת 2018 שיחקה בסרט "קופסת הציפורים" כדמות משנית.
הייתה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ולשישה פרסי אמי על תפקידיה בסדרות "אימה אמריקאית", "סטודיו 60" ובסרט הטלוויזיה "חוקי המשחק".
חיים אישיים.
ניהלה בעבר מערכת יחסים מתוקשרת עם השחקנית שרי ג'ונס. בראיון בשנת 2013 סיפרה כי יצאה עם גברים לפני הקשר עם שרי וכי היא פתוחה למערכות יחסים עם שני המגדרים. בדצמבר 2015 השחקנית האמריקאית הולנד טיילור, ששיחקה את אמו של צ'ארלי שין בסדרת שני גברים וחצי יצאה מהארון ונמסר כי היא יוצאת זה זמן עם פולסון.
הפארקים הלאומיים של דרום אפריקה
הפארקים הלאומיים של דרום אפריקה (באנגלית: South African National Parks, בקיצור: SANParks) היא הרשות המנהלת את הפארקים לאומיים בדרום אפריקה. הרשות הוקמה בשנת 1926, ונכון להיום מנהלת 22 פארקים השרועים על שטח של 37,000 קמ"ר שהוא 4% משטחה הכולל של המדינה.
רשימת פארקים המנוהלים על ידי הרשות.
להלן רשימת הפארקים אשר מנוהלים על ידי הרשות
אמפיטריאון (פלאוטוס)
אמפיטריאון (פירושונים)
דני בר
דני בר (נולד בשנת 1955) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה.
דני בר נולד בשנת 1955 בטבריה. בנעוריו למד בכפר הנוער בן שמן, ובשנת 1973 סיים את לימודיו והתגייס לחטיבת גולני. עם שחרורו החל לעבוד במשרד ראש הממשלה עד לפרישתו בשנת 2000.
בין השנים 2001-2008 ניהל את כפר הנוער בן שמן.
בשנת 2003 יצא לאור ספרו הראשון "שהיד", שזכה לחשיפה תקשורתית גדולה והפך לרב מכר.
בשנת 2013 יצא לאור ספרו השני "החצר הפנימית", רומן היסטורי המבוסס על פרשה שהסעירה את היישוב היהודי לפני קום המדינה וזכתה לכינוי "פרשת בן שמן". ב-22 בינואר 1940, פשטו אנשי הבולשת הבריטית בפיקודו של ג'פרי מורטון, מי ששנתיים לאחר מכן רצח את אברהם שטרן מפקד הלח"י, על כפר הנוער בן שמן וחשפו את מצבורי הנשק הרבים שהוסתרו במקום. הספר מתחקה אחר עקבות המרגל שהסגיר את סודות הכפר ולאחר תחקיר עמוק ויסודי הוא מביא לחשיפתו.
בשנת 2019 תורגם הספר "שהיד" לאנגלית ויצא לאור באמזון תחת השם "The Shahid's widow".
אמפיטריאון (היינריך פון קלייסט)
יצחק טישלר
יצחק טישלר (25 ביולי 1929 – 30 בדצמבר 2020) היה עיתונאי, שדרן ומתרגם ישראלי. היה עורך המדור הכלכלי של היומון "למרחב" וכן היה בעל טור, פרשן כלכלי וכתב בנושאי כלכלה וחברה במספר כלי תקשורת, בהם קול ישראל, גלי צה"ל, "ידיעות אחרונות" ועוד. תרגם ספרים ומאמרים עיוניים רבים.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב ליוסף טישלר, אדריכל במקצועו ולחנה טישלר ילידת צפת לבית משפחת חיים ברונשטיין. למד בגימנסיה הריאלית בלפור בתל אביב. בהיותו בכיתה השביעית, פרש מלימודיו בגימנסיה והתגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת יגור/מעוז. הוא שירת בפלי"ם ובפלוגה ד'. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת יפתח כסייר וכאיש מודיעין. בצה"ל שירת כקצין מודיעין.
לאחר מלחמת העצמאות למד משפטים, כלכלה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית. כיהן מספר שנים כמזכיר התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון בירושלים. לאחר מכן החל בעבודה עיתונאית. היה עורך כלכלי של היומון "למרחב", ובהמשך - היה בעל טור ב"ידיעות אחרונות" וב"גלובס" וכן במוספי השבת של העיתונים "דבר", "הארץ" ו"מעריב".
מאז שנות השישים השתתף בעשרות תוכניות רדיו בקול ישראל ובגלי צה"ל. הבולטת בהן הייתה "על מספרים ואנשים – מגזין המשק והחברה" אשר שודרה ברשת ב' של קול ישראל חמש פעמים בשבוע במשך יותר מעשרים שנה; טישלר הגיש תוכנית רדיו זו לצד העיתונאים יצחק טאוב, צבי קסלר, ראול טייטלבאום ואחרים. הוא השתתף גם בתוכניות טלוויזיה שונות; בין השאר הנחה את התוכנית "מהון להון", שעסקה בענייני בנקאות ובורסה.
טישלר חיבר את הרומן "אחרונים על הרכס" על חוויותיו במלחמת העצמאות, ואת הספר "הפיל הלבן – סיפורה של חברה נתמכת" בו סיכם את השקפתו על תחלואי המשק הישראלי.
היה גם בין חלוצי העיסוק העיתונאי באיכות הסביבה, ועל כך זכה בפרס מטעם השירות לשמירת איכות הסביבה.
טישלר ערך ופרסם מחקרים בענייני כלכלה, כגון השימוש בכספי השילומים, אפשרויות המלחמה בעוני, ובנייה להשכרה. כן עסק בעבודות תכנון בנושאים אורבניים ובענייני תיירות. במקביל עסק בעבודות עריכה ותרגום. תרגם מאות מאמרים עיוניים בנושאי כלכלה, חברה, היסטוריה ופילוסופיה. כן תרגם מאנגלית כעשרים ספרים, בהם ספרו של הנרי קיסינג'ר "משבר" על מלחמת יום הכיפורים, "התאוריה הכלכלית" של ג'ון מיינרד קיינס, ו"יתרון הדמוקרטיה" של נתן שרנסקי, "הגן המסחרי: היסודות הכלכליים באבולוציה של האדם" של חיים אופק. בשנותיו האחרונות פרסם מאמרים בשאלות מדיניות בכתב העת "כיוונים חדשים".
טישלר נפטר ב-30 בדצמבר 2020. הותיר אחריו אישה, גאולה (לבית ז'רנובסקי), בת המושב גיבתון, חברתו לפלמ"ח, בת ושני בנים. התגורר ביישוב מבשרת ציון.
אמפיטריאון (ג'ון דריידן)
אריק והאיינשטיינים
יהודה קישון
יהודה קישון (קושינסקי) (1 בינואר 1914 – 2 באוקטובר 1996) היה לוחם בארגון הפרטיזנים המאוחד (פֿאַראײַניקטע פאַרטיזאַנער אָרגאַניזאַציע, פ-פ-או, FPO) בגטו וילנה, פעיל בתנועת הבריחה במסגרת קבוצת הבית"רים, פעיל בארגון יוצאי פיוטרקוב, חבר "המועצה להנצחה" וחבר פעיל במזכירות ארגון הפרטיזנים ומורדי הגטאות.
קורות חייו.
קישון נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין. התחנך לאור היהדות המסורתית, אך ספג מהוריו גם רעיונות ציוניים. בהיותו נער הצטרף לתנועת בית"ר, ועד מהרה היה לאחד מחברי התנועה הפעילים בעיר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה הגיע עם זרם הפליטים מפולין לווילנה, תוך תקווה שמעיר זו, אף שהייתה כבר תחת שלטון סובייטי, יצליח להגשים את חלום נעוריו ולעלות לישראל.
בין הפליטים שהגיעו לווילנה, היו גם חברי "בית"ר" רבים. באותה תקופה עסק קישון בריכוז חברי התנועה שהגיעו לווילנה, אך חלומם ותקוותם לעלות לארץ ישראל התנפצו עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-22 ביוני 1941.
פעילותו בגטו.
לאחר העברתו לגטו, הצליח קישון לשרוד למרות ה"אקציות" בהן הושמדו רוב יהודי גטו וילנה.
כאשר החליט הארגון שחבריו יעזבו את הגטו ויצטרפו ללחימה הפרטיזנית ביערות, הוטל על קישון להיות עוזר לקברן הגטו, ובמסווה של הוצאת גופות, להבריח נשק שהמחתרת צברה בגטו. בזכות פעולה זו הצטיידו חברי המחתרת בנשק ובתחמושת כאשר יצאו ליערות. לאחר מכן הצטרף קישון לפרטיזנים שבסיסם היה ביערות נארוץ' ולחם נגד האויב הנאצי.
פרס אוליביה
אמפיטריאון 38
המוזיאון הטכני של וינה
המוזיאון הטכני של וינה (גרמנית: Technisches Museum Wien) הוא מוזיאון המתעד את תרומתה של אוסטריה להתפתחות הטכנולוגיה, החל במוצרים תוצרת בית כגון מכונת כתיבה חובבנית מעץ, ועד להמצאת המכונית.