במהלך מלחמת העולם השנייה נכלאה בגטו שאוולי ונותרה שם זמן רב בלא להתפנות ממנו להשמדה. באווירת האימה, המחלות, הגירושים והרעב של הגטו, החלה חייטין לכתוב שירה ביידיש. שיריה עברו מפה לפה ומיד ליד בגטו ובמחנות העבודה, וזכו לפרסום רב.
משקרב הצבא האדום לשאוולי, פונתה חנה חייטין מהגטו, עם שארית יהודי העיר, אל מחנה הריכוז שטוטהוף שליד דַנצִיג. היא שוחררה על ידי הצבא האדום בסוף שנת 1944, לאחר השתתפות בצעדות המוות שהצעידו הנאצים לעבר העיר טוֹרוּן.
לאחר המלחמה התברר כי מקהילת יהודי שאוולי נותרו כ-500 נפש. חייטין הגיעה תחילה ללודז' ומשם, דרך גרמניה, עלתה לארץ ישראל. בשנות ה-60 היגרה לארצות הברית. חייטין, שהייתה עקרת בית, המשיכה לכתוב שירים וסיפורים, ומדי פעם הקריאה משיריה באירועים פומביים של דוברי יידיש. לאורך שנות ה-70 וה-80 היא פרסמה בקביעות מפרי עטה בעיתון היידי פארווערטס. בעקבות נישואיה, שינתה את שמה לחייטין-ויינשטיין, שם התגוררה עד מותה בשנת 2004.
שיריה המפורסמים: "לב אם", "ילד יהודי".
השיר "אַ מָאמֶעס הֶארְץ" ("לב אם") נכתב בגטו שאוולי בעקבות אקציות דמים שנערכו בגטאות ליטא במרץ 1943, והיה למעין המנון בגטו.
שירה של חייטין "אַ יִידיש קינד" ("ילד יהודי") זכה לתפוצה רחבה מאוד בעולם היהודי וזכה לביצועים רבים של זמרים וחזנים. בין השאר שרו אותו החזן סידור בלרסקי, החזן פאול זים, החזן לואי דנטו, הזמרת ריטה קרפינוביטש, החזן יעקב מגיד ומלוויו. בישראל בוצע השיר על ידי הזמרת סוזי מילר והזמרת דורית ראובני. השיר אף תורגם לעברית כמה פעמים. גם בעברית הוא מוכר בכמה שמות: "לב אם", "ילד יהודי" או "בכפר קטן בליטא" (או אף "בכפר ליטאי קט").
קרנית פלוג
קרנית פְלוּג (נולדה ב-9 בינואר 1955) היא כלכלנית ישראלית אשר בשנים 2014–2018 כיהנה כנגידת בנק ישראל.
ביוגרפיה.
פלוג נולדה ב-1955 בפולין, ובהיותה בת שלוש עלתה לישראל עם הוריה. אביה, נח פלוג, עבד במשרד האוצר, שימש כיועץ כלכלי בשגרירות ישראל בגרמניה, והיה במשך שנים רבות יושב ראש מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל. אמה, דורותה לבית טוגנדרייך, עבדה שנים רבות כרופאת ילדים. פלוג למדה בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים.
בשנת 1980 השלימה בהצטיינות לימודי MA בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1985 השלימה לימודי דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. נושא הדיסרטציה: "Government policies in a general equilibrium model of international trade and human capital" (מדיניות ממשלתית במודל שיווי משקל כללי של סחר בינלאומי והון אנושי).
בשנת 1984 הצטרפה ככלכלנית לקרן המטבע הבינלאומית, וב-1988 חזרה לישראל והחלה לעבוד במחלקת המחקר של בנק ישראל. יחד עם ניצה (קלינר) קסיר היא ביצעה מחקרים בנושאי מקרו-כלכלה ושוק העבודה, בהם בתחומי שכר המינימום, קליטת העלייה והעוני. בשנים 1994–1996 עבדה בבנק האינטר-אמריקאי לפיתוח (Inter-American Development Bank) ככלכלנית מחקר בכירה. ב-1997, לאחר שובה לבנק ישראל, מונתה לסגנית מנהל מחלקת המחקר, וביוני 2001 מונתה למנהלת המחלקה ולחברה בהנהלת בנק ישראל.
במהלך עבודתה כיהנה במספר ועדות ממשלתיות וציבוריות, בהן הוועדה להגברת התחרותיות, הוועדה לשינוי חברתי-כלכלי (ועדת טרכטנברג), הוועדה לבחינת תקציב הביטחון (ועדת ברודט), הוועדה לאיתנות פיננסית של הביטוח הלאומי.
פלוג ידועה כתומכת בהעלאת גיל הפרישה לנשים. לטענתה זהו צעד מתבקש לאור העלייה בתוחלת החיים והירידה הצפויה בגובה ההכנסה לאחר הפרישה כתוצאה מכך. היא מאמינה שאת התהליך יש לשלב עם כלים משלימים לעידוד תעסוקת מבוגרים, כמו אכיפת חוקים האוסרים אפליה על רקע גיל, קרנות למקצועות שוחקים, ומתן הכשרות. כמו כן, הייתה בין התומכים בהנהגת מס הכנסה שלילי כסיוע לעובדים בשכר נמוך.
ביולי 2011 מונתה למשנה לנגיד בנק ישראל. בתחילת יולי 2013, בעקבות פרישתו של סטנלי פישר מתפקיד נגיד בנק ישראל, מונתה לממלאת מקום הנגיד. ב-13 בנובמבר 2013 מונתה לנגידת בנק ישראל, האישה הראשונה בתפקיד זה, תפקיד בו כיהנה קדנציה אחת, עד 12 בנובמבר 2018. אחת מהפעולות הראשונות שלה כנגידה הייתה למנות לה כמשנה את ד"ר נדין בודו-טרכטנברג.
לאורך כהונתה כנגידה התפרסמו לעיתים חילוקי דעות בינה לבין שר האוצר משה כחלון. בין היתר טענה פלוג כי יש צורך לשפר את הפיריון בעוד שר האוצר הביא לאישור תקציב דו־שנתי שלא תומך כלל בשיפור הפריון. פלוג התנגדה נחרצות למהלך שתכנן משרד האוצר, להפחתת מס הכנסה על המשתכרים מעל 20,000 ש"ח, והתנגדותה הייתה אחת הסיבות העיקריות לכך שהמהלך לא יצא פועל. מנגד, טען שר האוצר שהיא צריכה להעלות את הריבית במשק, שעמדה באותה תקופה על 0.1%, אולם היא לא עשתה כן. היא הותרת ריבית המשק האפסית על כנה הייתה למעשה החלטה אסטרטגית של פלוג להמשיך את המדיניות שהתווה קודמה בתפקיד, סטנלי פישר במטרה לבלום את התחזקות המטבע המקומי ולתמוך בייצוא. זאת בתקופה שגם הריביות של מרבית הבנקים המרכזיים במערב נשארו גם הן ברמה נמוכה. עם זאת, מדיניות זו הקשתה על שר האוצר לעמוד ביעד הורדת מחירי הדיור שהציב לעצמו מכיוון שהזרימה משקיעים לשוק הנדל"ן.
בספטמבר 2014 נבחרה על ידי מגזין "הגלובל פייננס" לאחת מ-7 נגידי הבנקים הטובים בעולם וקיבלה את הציון A על תפקודה. גם בשנת 2015 שמרה על מקומה בצמרת הנגידים הטובים בעולם.
במרץ 2018 פרסם בנק ישראל דו"ח המבקר בין היתר את תוכנית מחיר למשתכן של כחלון. לאחר הפרסום טען כחלון כי הדו"ח מוטעה ומתבסס על הערכות שגויות. למחרת נמסר כי משרד האוצר החל לחפש מחליף פוטנציאלי לנגידה.
ביולי 2018 הודיעה פלוג לראש הממשלה שלא תתמודד לכהונה נוספת כנגידת בנק ישראל. במכתבה לראש הממשלה הדגישה פלוג את החשיבות הרבה של עצמאותו המקצועית של הבנק, בייחוד במציאות פוליטית משתנה. בהתאם לכך, סיימה את תפקידה ב--12 בנובמבר אותה שנה.
ביוני 2019 הוענק לה תואר עמית כבוד מהמרכז האקדמי רופין. כמו כן זכתה באות אבירת איכות השלטון 2019 בקטגוריית הרשות המבצעת מטעם התנועה לאיכות השלטון.
עם תום כהונתה כנגידה, קיבלה פרופסור מן המניין בחוג לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. מלבד זה, היא מכהנת כסגנית-נשיא למחקר בתחומי הממשל והכלכלה ב.
בפברואר 2022 מונתה לחברה בוועדת החקירה הממלכתית לרכש הצוללות וכלי השיט.
חיים אישיים.
פלוג נשואה בשנית, לפרופ' שאול לאך מהחוג לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. לזוג שני ילדים. היא תושבת ירושלים.
קישורים חיצוניים.
מהכתבות בתקשורת המתייחסות אליה:
מהכתבות שלה בתקשורת:
שיוך אורגני
שיוך אורגני (או כפיפות אורגנית) הוא מושג צבאי לתיאור שיוך היררכי וקבוע של מסגרת כוח אדם או אמצעים לרמה מפקדת מסוימת, כחלק ממשאביה התקניים.
היתרון שבפעולה במסגרות אורגניות הוא היכרות הדדית של הכוחות זה עם זה, עם אמצעי הלחימה, התו"ל והפיקוד ואף קיומה של מסורת ייחודית, ערכים ייחודיים וגיבוש. עם זאת, המסגרת האורגנית קשיחה, בעוד הדרישות המבצעיות דורשות לעיתים גמישות בהפעלת הכוח על מנת לנצלו באופן מיטבי. השיוך המבצעי (או הכפיפות המבצעית) היא המושג המנוגד לשיוך האורגני, המתאר מצב בו מועברים כוחות באופן זמני לפיקוד של מפקדה אחרת לצורך השגת מטרה מסוימת. כך למשל יכולה להיות מועברת בעת מלחמה, חטיבה השייכת אורגנית לאוגדה מסוימת לפעול תחת פיקודה (ת"פ) של אוגדה אחרת, לפי פקודת רמה הממונה על שתי המפקדות, או מוקם כוח משימתי אד הוק ("נבחרת"), כפי שקרה במבצע אנטבה.
קומאנים
קיפצ'אקים
כפיפות אורגנית
מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע&quot;מ
דרייבר (מקצוע)
דרייבר (מאנגלית: Driver, בעברית: נהג) הוא כינויו של אדם העוסק בהסעת מתרימים בין כתובות של תורמים.
הדרייברים קיימים הן בישראל אך בעיקר מחוצה לה, לשם הולכים "משולחים" מישראל, בדרך כלל בשליחות של מוסדות תורניים כמו ישיבות, כוללים ואחרים.
הדרייבר ממלא שני תפקידים: הראשון הוא הסעת המתרים בין הכתובות השונות, השני הוא השגת כתובות של תורמים. השגת הכתובת היא התפקיד החיוני ביותר, משום שעיקר העבודה בתחום זה היא איתור תורמים פוטנציאלים, בלעדיהם איסוף הכסף קשה ביותר. בדרך כלל מקבל הדרייבר 30-40% מסך התרומה שמשיג המתרים. התעריף עלול להגיע גם ל-49%.
אספרטאט
קרב אנגיארי (ציור)
קרב אנגיארי הוא ציור אותו ניסה לצייר לאונרדו דה וינצ'י בשנת 1505, בהשראת קרב אנגיארי שנערך בעיירה אנגיארי שבאיטליה בשנת 1440. עם זאת, לאונרדו השאיר רק רישום הכנה של הציור ("סקיצה") בעוד הציור עצמו כנראה אבד. שליט פירנצה לורנצו דה מדיצ'י ("לורנצו המפואר"), בנו של פיירו דה מדיצ'י, ונכדו של קוזימו הזקן - השליט הראשון מהמשפחה בפירנצה, היה חובב אמנות גדול ונהג להזמין עבודות אצל לאונרדו דה וינצ'י, מיכלאנג'לו ובוטיצ'לי, וככל הנראה הקרב צויר על פי בקשתו.
במשך השנים ציירים רבים ניסו את ידם בהעתקת ציורו האבוד. המפורסם שבהם הוא ניסיון כזה משנת 1603 המיוחס לפטר פאול רובנס - אחד הציירים הפוריים ביותר מתקופת הבארוק. היו עוד רבים אחרים שניסו את ידם בהעתקת הציור האבוד.