פארקר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס. בינואר הושאל לוילמבלדון AFC למספר חודשים בסיומם חזר לקווינס פארק ריינג'רס. ב-10 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד קריסטל פאלאס.
באוקטובר , הושאל לתקופה של חודש לנורת'המפטון טאון. ב-23 בנובמבר 2010 הושאל לוויקומב וונדררס.
ב-5 באוגוסט 2011 פארקר חתם על חוזה באולדהאם אתלטיק. במחזור הראשון של העונה, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד שפילד יונייטד. ב-8 במרץ 2012 פארקר הושאל לדאגנהאם אנד רדברידג' עד לסיום העונה.
בדצמבר חתם באוקספורד יונייטד.
ביוני חתם בדומז'אלה מליגת העל הסלובנית. ב-4 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאסטרה ג'ורג'ו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונת הבקיע 11 שערי ליגה בקבוצה.
ב-8 בינואר 2015 חתם בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית. ב-20 באוגוסט הושאל לאברדין מליגת העל הסקוטית בה שיחק עד ינואר .
במרץ 2016 השתתף בתוכנית בואו לאכול איתי ששודרה בערוץ 4 שצולמה בתקופה בה שיחק באברדין.
בינואר חתם בווילסדטון מהליכגות הנמוכות של אנגליה, אך כעבור שבועיים חתם בג'ילינגהאם. בהמשך הקריירה שיחק גם בצ'רלטון את'לטיק, וייקומב וונדררס ובורטון אלביון.
קריירה בינלאומית.
בנובמבר הצטרף לנבחרת אנטיגואה וברבודה. ב-10 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
ב-8 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
צרפת בלתי-כנועה
צרפת בלתי כנועה (בצרפתית: La France Insoumise) היא מפלגת שמאל רדיקלי בצרפת. מייסד ומנהיג המפלגה הוא ז'אק לוק מלנשון.
היסטוריה.
המפלגה נוסדה ב-10 בפברואר 2016, על בסיס אמונה שארגוני ומפלגות השמאל המסורתיים, אינם משרתים עוד את הדמוקרטיה, ושאבה השראה ממפלגת פודמוס ומברני סנדרס. המפלגה התמודדה לראשונה בבחירות 2017 וזכתה ב17 מושבים באספה הלאומית. מלנשון, מועמדה לנשיאות, קיבל שבעה מיליון קולות, אשר היוו 19.58% מקולות הבוחרים וסיים במקום הרביעי.
בבחירות 2022 מלנשון סיים במקום השלישי וקיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר בפריז. לקראת הבחירות לאספה הלאומית באותה שנה, מלנשון הקים את האיחוד האקולוגי והחברתי החדש של העם, קואליציה של מפלגות שמאל בראשות המפלגה.
הקמת הקואליציה והעובדה שהמפלגה עומדת בראשה הפך אותה למנהיגת השמאל הצרפתי, תואר שהיה שמור שנים ארוכות למפלגה הסוציאליסטית.
אידאולוגיה.
התנועה מציעה "עשרה צעדים סמליים", שאושרו במהלך אמנת ליל, הקוראת לטפל בארבעה "מצבי חירום" עיקריים: החירום הדמוקרטי, החירום החברתי, החירום האקולוגי והחירום הגאו-פוליטי. ביניהם:
ג'יב יוסף
אנקלטוס השני
אנקלטוס השני (מת ב-25 בינואר 1138), נולד בשם פייטרו פיירלאוני, היה אנטי-אפיפיור ששלט באופוזיציה לאפיפיור אינוקנטיוס השני משנת 1130 ועד מותו ב-1138.
לאחר מותו של האפיפיור הונוריוס השני, מועצת הקרדינלים הייתה מפולגת בהכרעה על יורשו. באופן חריג, הבחירות הופקדו בידי שמונה קרדינלים, שבחרו בפפרסקי לאפיפיור תחת השם אינוקנטיוס השני. גוף גדול יותר של קרדינלים בחר אז בפייטרו פיירלאוני, מה שהוביל לפילוג בכנסייה הקתולית. אנקלטוס זכה לתמיכת רוב האצולה הרומית, ואינוקנטיוס ברח לצרפת. מצפון לאלפים, אינוקנטיוס זכה לתמיכתם המכרעת של המסדרים הדתיים הגדולים, בפרט הציסטרציאנים של ברנרד מקלרבו, פיטר הנכבד , אב המנזר של קלוני. ונורברט מקסאנטן , הארכיבישוף של מגדבורג שהקים את מסדר הפרמונסטרנטנזים והחזיק בדרגה גבוהה בחצר הקיסר הגרמני לותר השלישי.
חוסר התמיכה מדמויות מפתח אלו הותיר את אנקלטוס עם מעט מאוד פטרונים מחוץ לרומא. אנקלטוס חי מספר שנים ומת כשהמשבר לא פתור. בשנת 1139 המועצה הלטרנית השנייה סיימה את הפילוג, אם כי הדעות נותרו חלוקות.
ביוגרפיה.
פייטרו נולד למשפחה הרומית פיירלאוני, בנו של הקונסול פייר לאוני. אחד מסבותיו, בנדיקטוס, אולי ברוך בעברית, היה יהודי שהתנצר. כבן שני עם שאיפות, פייטרו נועד לקריירה כנסייתית. הוא למד בפריז ונכנס למנזר הבנדיקטיני של קלוני. מאוחר יותר הוא נסע לרומא ותפס כמה תפקידים חשובים.
כאנטי אפיפיור.
בשנת 1130 שכב האפיפיור הונוריוס השני גוסס והקרדינלים החליטו כי הם יפקידו את הבחירה בידי ועדה של שמונה אנשים, בראשות קנצלר האפיפיור היימריק, אשר המועמד שלו, הקרדינל גרגורי פפארסקי, נבחר בחיפזון לאפיפיור אינוקנטיוס השני. הוא הוכתר ב-14 בפברואר, יום לאחר מותו של הונוריוס.
באותו יום נפגשו שאר הקרדינלים, בראשות הבישוף הקרדינל הבכיר, פייטרו מפורטו, עם מנהיגי רומא בבזיליקת סן מרקו, והודיעו כי אינוקנטינס לא נבחר באופן חוקי. הבישוף מפורטו מינה את הקרדינל פייטרו פיירלאוני, רומאי שמשפחתו הייתה אויבתם של תומכי היימריק - משפחת פרנג'יפאני, שנבחר על ידי הקרדינלים, אנשי הדת, האצולה ואנשי רומא. תומכיו של אנקלטוס כללו את האצולה הרומית כולה, למעט משפחת פרנג'יפאני, ורוב הקרדינלים. בתמיכת העם, שהתנגד להיימריק הצרפתי, משפחת פיירלאוני היו חזקים מספיק כדי להשתלט על רומא, בעוד אינוקנטיוס ברח אל מצפון לאלפים.
עם זאת, מצפון לאלפים, אינוקנטיוס זכה לתמיכתם המכרעת של ברנרד הקדוש מקלרבו, פטר המכובד, ורפורמטורים בולטים אחרים שעזרו לו באופן אישי לזכות בהכרה משליטי אירופה כמו הקיסר לותר השלישי, מה שהותיר את אנקלטוס עם מעט פטרונים. אנקלטוס היה מועמד מקובל יחסית לאפיפיור, בהיותו מכובד, ולכן הופצו שמועות שהתרכזו במוצאו היהודי כדי להשחיר את המוניטין שלו. בין תומכיו של אנקלטוס היו הדוכס גיום העשירי מאקוויטניה, שתמך באנקלטוס בניגוד לרצונם של הבישופים שלו, ורוג'ר השני מסיציליה, שתוארו "מלך סיציליה" אושר על ידי בולה אפיפיורית מאנקלטוס לאחר הצטרפותו לעדת תומכיו.
עד 1135 עמדתו של אנקלטוס הייתה חלשה על אף התמיכה שזכה לה ברומא, אך הפילוג הסתיים רק עם מותו ב-1138, ולאחר מכן נבחר גרגוריו קונטי לוויקטור הרביעי אך הוא נכנע לאינוקנטיוס תוך חודש. אינוקנטיוס שב לרומא ושלט ללא התנגדות. הוא כינס במהירות את המועצה הלטרנית השנייה ב-1139 וחיזק את עמדת הכנסייה נגד ריבית, נישואי כמרים ובעיות אחרות.
למרות שמשפחת פיירלאוני קיבלה ברובה את מרותו של אינוקנטיוס וממשיכי דרכו, אחיו של אנקלטוס, ג'ורדנו , שהיה אז מנהיג הקומונה של רומא , התנגד באופן פעיל ליורשיו של אינוקנטיוס בעשור שלאחר מכן.
שיב סנה
שיב סנה (במראטהית: शिवसेना ) או צבא שיבאג'י היא מפלגה בהודו שבסיסה במהאראשטרה.
רקע.
אחר קבלת עצמאותה של הודו ב-1947, החלוקות המינהליות-אזוריות מהתקופה הקולוניאלית שונו בהדרגה למדינות אוטונומיות על פי גבולות לשוניים. באותה תקופה למרהאטים לא הייתה מדינה משלהם ורובם המוחלט חי במדינת בומביי. כתוצאה מכך נפתח מאבק עממי רחב להקמת מדינה לעם הדובר מראטהית. בשנת 1960 חולקה המדינה לשתי מדינות לשוניות - גוג'ראט ומהאראשטרה. בנוסף, אזורים דוברי מראטהית של מדינת היידראבאד לשעבר חוברו עם מהאראשטרה. בומביי, במובנים רבים הבירה הכלכלית של הודו, הפכה לבירת המדינה של מהאראשטרה. הקהילה הגוג'ראטית החזיקה ברוב מפעלי התעשייה והמסחר בעיר, והתקיים זרם קבוע של מהגרים מדרום הודו לעיר שלקחו עבודות צווארון לבן רבות.
היסטוריה.
ייסוד המפלגה.
מפלגת שיב סנה נוסדה ב-1966 על ידי באל תאקריי וביקשה למנוע הגירה של אנשים משאר הודו למהאראשטרה ולשמור על המשרות במדינה בבעלות מראטהית. המפלגה משכה צעירים מראטהים מובטלים רבים, שנמשכו על ידי הנאומים נגד מהגרים של תאקרי. אנשי שיב סנה היו מעורבים במתקפות נגד מהגרים מדרום הודו, השחתת מסעדות דרום הודיות ולחץ על מעסיקים להעסיק מראטהים. בזכות אותו מצע, שיב סנה האנטי קומוניסטית נטלה מידי הקומוניסטים את השליטה באיגודים המקצועיים וחברים במפלגה הצטרפו אליה.
הברית עם מפלגת העם.
במהלך שנות ה-80 ובעקבות היחלשות סוגיית 'בני האדמה' היא אימצה את ההינדוטבה לחיקה והצטרפה לברית הלאומית הדמוקרטית, איחוד מפלגות בהנהגת מפלגת העם ההודית (BJP). המפלגה כרתה ברית עם מפלגת העם בלוק סבהה ובאספה המחוקקת של מהאראשטרה משנת 1989. שתי המפלגות שלטו במהאראשטרה בין השנים 1995–1999. שיב סנה הייתה מפלגת האופוזיציה במדינה יחד עם מפלגת העם משנת 1999 עד 2014. עם זאת, ברית 25 השנים עם ה-BJP הייתה מאוימת בבחירות לאספת מהאראשטרה בשנת 2014 על רקע חלוקת מושבים ושתי המפלגות התמודדו בבחירות באופן עצמאי. עם הפיכת מפלגת העם למפלגה הגדולה ביותר בעקבות הבחירות ב-2014, שיב סנה הכריזה כי תלך לאופוזיציה. עם זאת, לאחר משא ומתן, המפלגה הסכימה להצטרף לממשלה במהאראשטרה. הברית של שיב סנה-BJP שולטת בתאגיד העירוני בריהנמומביי. באופן מסורתי המעוזים העיקריים של שיב סנה היו מומבאי ואזורי החוף של קונקן. עם זאת, בבחירות לוק סבהה ב-2004 התוצאה התהפכה והשיב סנה השיגה תוצאות טובות בחלקים הפנימיים של המדינה, תוך כדי אובדן קולות במומבאי.
שינוי מנהיגות והיווצרות מהרשטרה נבנירמן סנה.
בנו של באל תאקרי, אודהב תאקריי, הפך למנהיג המפלגה ב-2004, אם כי באל תאקרי המשיך להיות דמות חשובה. לאחר מותו של באל תאקרי ב-17 בנובמבר 2012, אודהב הפך למנהיג המפלגה. ביולי 2005, על רקע סכסוך פנימי שנוצר עקב גירושו המפלגה של נריאן ריין, ראש ממשלת מהאראשטרה לשעבר, אחיינו של באל תאקריי, ראג' תאקריי, עזב את המפלגה וייסד את מהרשטרה נבנירמן סנה.
החבירה למפלגת הקונגרס.