עונת הרבייה של הקוקברות כחולות-הזנב מתרחשת לקראת סוף האביב (מספטמבר עד דצמבר). הקוקברות כחולות-הזנב מקננות בשיתופיות, בעוד קבוצה מורכבת מזוג ראשי ומכמה קוקברות אחרות, שמסייעות בגידול הגוזלים. הקן מוקם בחור בעץ, לעיתים קרובות בגובה של כ-25 מטרים מעל הקרקע. הנקבה מטילה 3-4 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 26 ימים. הגוזלים נולדים עיוורים וערומים, ויוצאים מהביצה בעזרת שימוש בשן בקיעה. נוצותיהם של הגוזלים מתחילות לגדול לאחר 7 ימים, ועיניהם נפקחות לאחר 10 ימים. הגוזלים פורחים מהקן לאחר 36 ימים. הוריהם של הפרחונים ימשיכו להאכיל אותם במשך 6-10 שבועות נוספים.
מרקוס רדיקר
מרקוס רדיקר (באנגלית: Marcus Rediker; נולד ב-14 באוקטובר 1951) הוא היסטוריון ופעיל חברתי אמריקאי. מחברם של מספר מחקרים וספרים פופולריים-למחצה בנושאי היסטוריה ימית של האוקיינוס האטלנטי ובהם, בפרט, סחר העבדים ופיראטיות, כולל פיראטיות של אפרו-אמריקאים. מחבר הספר וכן ספר על המרד בספינת העבדים "לה אמיסטאד".
תולדות חייו ותפיסתו ההיסטורית.
רדיקר נולד באונסבורו (Owensboro), קנטקי וגדל בטנסי ובווירג'יניה בדרום ארצות הברית. רדיקר סבור כי אמו של אביו הייתה כנראה ממוצא שחור וילידי. את הדוקטורט שלו עשה באוניברסיטת פנסילבניה. בין 1982 ל-1994 לימד באוניברסיטת ג'ורג'טאון ולאחר מכן באוניברסיטת פיטסבורג, שם הוא מכהן כראש המחלקה להיסטוריה. עמית הקרן הלאומית למדעי הרוח בשנים 2005–2006.
תפיסתו ההיסטורית של רדיקר היא ביקורת מרכסיסטית על החברה הקפיטליסטית, בפרט חברת הסחר הימי מן המאה ה-16 עד המאה ה-19. מחקריו מצטיינים באימוץ נקודת מבטם של המוחלשים ובני המעמדות הנמוכים, בפרט העבדים, אך גם הספנים הפשוטים שהיו ממעמד חברתי נמוך ביותר ופעמים רבות אסירים בעצמם והמשרתים החוזיים שאולצו להגר ל"עולם החדש". לפיכך הצליח לחקור עדויות וסוגיות שכותבי ההיסטוריה לא ייחסו להן חשיבות קודם לכן. במחקריו ניקה את הפיראטיות מן ההילה הרומנטית שאפפה את הנושא והציג את העליבות וההתעמרות הממסדית שדחפו גורמים שונים מלאומים שונים לעסוק בשוד הימי.
רדיקר זכה במספר פרסים על ספריו ומחקריו. בהם פרס ג'ורג' וושינגטון לספרות אמריקאית (George Washington Book Prize) ופרס מרל קורטי של איגוד ההיסטריונים האמריקאים לשנת 2008 על "ספינת העבדים",
קרשו
קרשו (באנגלית: Kershaw) הוא שם משפחה.
ישעיהו ארז
ישעיהו (שייקה) ארז הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש המנהל האזרחי.
ביוגרפיה.
ארז התגייס לצה"ל ב-1958 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. לאחר קורס קצינים מונה למפקד מחלקה בסיירת שקד. ב-1963 מונה להקים מחדש את סיירת אגוז כיחידת ביטחון שוטף בפיקוד הצפון ופיקד עליה עד יוני 1965. לאחר מלחמת ששת הימים פיקד על יחידת מודיעין שפעלה ביהודה ושומרון. לאחר מכן שירת כסגן מפקד סיירת חרוב וכקצין אג"ם של חטיבת הבקעה בתקופת המרדפים. ב-1972 נשלח לאתיופיה כיועץ צבאי.
ב-1975 מונה למפקד רצועת עזה ולאחר מכן שירת כמושל הצבאי של אזור צפון סיני. ב-1977 מונה למפקד עוצבת ברעם ופיקד על החטיבה במהלך מבצע ליטני. בתקופת מלחמת לבנון שירת כסגנו של דוד מימון מפקד יחידת הקישור ללבנון, שהיה אחראי על הסיוע האזרחי במדינה. ב-1985 מונה לראש המנהל האזרחי ברצועת עזה ובאוקטובר 1987 מונה לראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון, תפקיד אותו מילא מהאינתיפאדה הראשונה ועד אפריל 1991.
בספטמבר 1995 -לאחר שחרורו- מונה למנכ"ל רשות שמורות הטבע וב-2002 מונה לחבר מליאת רשות הטבע והגנים.
שייקה ארז
ברגשטיין
ברגשטיין הוא שם משפחה.
ספינת העבדים
סקיילד קומפוזיטס וויט נייט 2
סקיילד קומפוזיטס וויט נייט 2 (באנגלית: Scaled Composites White Knight Two (WK2)) הוא מטוס סילון שנבנה על ידי חברת סקיילד קומפוזיטס, על מנת לשאת את החללית ספייס שיפ 2 (SpaceShipTwo) של וירג'ין גלקטיק לגובה השיגור שלה. המטוס מבוסס על הוויט נייט שפותח על מנת לשאת את הספייס שיפ 1, שהתבסס על מטוס הפרוטאוס.
עיצוב המטוס נעשה בארכיטקטורה פתוחה, והוא מיועד לשימוש רב-תכליתי. המטוס מסוגל לפעול בגובה רב, ובמצבי חוסר משקל וחוסר כבידה. הוצע להשתמש במטוס גם לכבאות אווירית.
חברת וירג'ין גלקטיק הזמינה שני מטוסים מדגם זה. המטוס, יחד עם החללית ספייס שיפ 2, מהווים את צי וירג'ין גלקטיק. פורסם גם כי וירג'ין גלקטיק שוקלת להשתמש במטוס כפלטפורמת שיגור ללוויין קטן בשם "LauncherOne".
בנובמבר 2010 הודיעה וירג'ין כי היא מתכננת לבנות שלושה מטוסי וויט נייט 2 חדשים, וכן חמש חלליות ספייס שיפ 2.
המטוס הראשון מדגם זה כונה בשם "VMS Eve" על שמה של איב ברנסון, אמו של מייסד החברה ריצ'רד ברנסון.
ספינת העבדים (ספר)
הרטום
הַרְטוֹם הוא שם משפחה איטלקי. באיטלקית נכתב השם Artom, ונהגה אַרְטוֹם.
היהודי האחרון
היהודי האחרון הוא רומן רחב-יריעה פרי עטו של הסופר יורם קניוק, שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד וספרית הפועלים בשנת תשמ"ב–1981.
עלילה.
הרומן מתאר את קורותיה של משפחה אחת, מימי יעקב פרנק משיח השקר בפולין ועד למלחמת יום הכיפורים בישראל. הוא כולל התייחסות לנושאים שונים: מיסטיקה יהודית, חלוציות וצבריות, השואה, יחסי יהודים וגרמנים לאחר השואה, העיסוק בעדות של ניצולי השואה, ניצול השכול באופן ציני, והגורל היהודי.
עלילת הספר בנויה כהדבק (קולאז'), כלומר כל פרק עוסק בחלק אחר של העלילה. במרכזו עומדת דמותו של אבנעזר שניאורסון, בן למושבה חלוצית שנודד טרם מלחמת העולם השנייה מפלשתינה-א"י לאירופה ונכלא במחנה ריכוז. בזמן שהותו במחנה אבנעזר מוחק אט-אט את זיכרונו שלו ומחליף אותו בזיכרונותיהם של שאר האסירים. כך הוא הופך למעין זיכרון של כל הדורות ולנושא הידע והזיכרון היהודי. לאחר המלחמה אבנעזר ממשיך להחזיק בזיכרונות האחרים על חשבון זיכרונו שלו.
במהלך שנותיו במחנה אבנעזר מאמץ לבן את שמואל ליפקר, לאחר שעזב את בנו הביולוגי בועז שניאורסון במושבה יחד עם אמו של אבנעזר, רבקה. שמואל ובועז הם דמויות מראה, והן משמשות את קניוק להצבעה על שתי אפשרויות קיום של העם היהודי: בעוד שבועז גדל בישראל ונלחם במלחמת העצמאות, שם הוא הופך להלום קרב, שמואל שורד את החיים במחנה ולאחר מכן נודד באירופה. על פי אחת הגרסאות שמתוארות בספר שמואל עולה בסופו של דבר לישראל, הופך לקצין בצה"ל ויורה בשבוי ערבי כפות. על פי גרסה אחרת הוא נודד לארצות הברית, מאומץ לבן על ידי ליונל סתר, שהיה קרוב משפחתו של אבנעזר, והופך לכותב מחזות תיאטרון העוסקים בשואה.
מהדורות.
המהדורה המקורית:
מהדורת ידיעות אחרונות:
תרגומים.
הספר ראה אור בתרגום לשוודית ("Den siste juden", סטוקהולם 1988, מאת Marion Wajngot), לדנית ("Den sidste joede", קופנהגן 1989, משוודית: Ebba Roenne), לגרמנית ("Der letzte Jude", פרנקפורט 1990, מאת רות אחלמה) ולאנגלית ("The Last Jew", ניו יורק 2006, מאת ברברה הרשב).
עיבוד קולנועי.
הספר הוא הבסיס לסרטו של יקי יושע "העיט" (1981).
בייבי בום (פירושונים)
הצגה לפי יוצרים ויחסים
קווין פייגי
קווין פייגי (באנגלית: Kevin Feige; נולד ב-2 ביוני 1973) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי, המשמש כנשיא אולפני מארוול מאז שנת 2007. הסרטים שבהפקתו הפכו לשוברי קופות, עם הכנסות של למעלה מ-26 מיליארד דולרים.
פייגי חבר בגילדת התסריטאים של אמריקה, ובשנת 2019 היה מועמד לראשונה לפרס אוסקר על הפקת סרט גיבורי-העל הראשון שקיבל מועמדות לפרס הנכסף, "הפנתר השחור", שגם זכה בשלושה פרסי אוסקר (עיצוב הפקה, עיצוב תלבושות ופסקול). באוקטובר 2019 נבחר לשמש כיו"ר צוות הקריאייטיב של מארוול אנטרטיינמנט. ביולי של אותה שנה, הסרט בהפקתו "" הפך לסרט המכניס ביותר בכל הזמנים.
תחילת חייו וקריירה.
קווין נולד בבוסטון, מסצ'וסטס וגדל בווסטפילד, ניו ג'רזי למשפחה יהודית. הוא השלים השכלתו בבית הספר לאמנויות הקולנוע שבאוניברסיטת דרום קליפורניה, האלמה מאטר של הבמאים המועדפים עליו - ג'ורג' לוקאס, רון הווארד ורוברט זמקיס. היה לעוזרה של המפיקה בפועל לורן שולר דונר ועבד כעוזר הפקה על הסרטים "וולקנו" (1997) ו"יש לך הודעה" (1998) עד אשר נשכר בידי אולפני מארוול לשמש כתסריטאי בשנת 2000.
עבודתו כמפיק סרטים.
בסרט "אקס-מן" הראשון, דונר הפכה את פייגי למפיק שותף עקב בקיאותו ביקום מארוול. עבודתו הרשימה את המפיק אבי ארד, ששכר אותו לשמש כסגנו באולפני מארוול באותה שנה. לאחר שורה של סרטי גיבורי-על בהם שימש כמפיק שותף ("דרדוויל", "אקס-מן 2", "אלקטרה") ומפיק בפועל ("הענק", "המעניש", "ספיידרמן 2", "ארבעת המופלאים", "", "ספיידרמן 3" ו""), הוא מונה במרץ 2007 לנשיא חטיבת ההפקות של אולפני מארוול. קווין פייגי מהווה דמות מפתח ביצירת היקום הקולנועי של מארוול.
בפברואר 2013, פייגי קיבל את פרס איש הקולנוע של השנה בידי גילדת יחצ"ני ה-ICG, ויו"ר הוועדה הנרי בולינג'ר ציין על כך כי "במהלכו של עשור, הבנתו והערכתו של פייגי ליחצ"נות וקידום מכירות כחלק מהצלחתו של סרט קולנוע הוביל לשורה של עיבודים קולנועיים שוברי קופות מדפי הקומיקס של מארוול קומיקס".
על עבודתו בסרט "הפנתר השחור", פייגי קיבל מועמדויות לפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת התסריטאים.
בשנת 2019, גילדת התסריטאים של אמריקה העניקה לפייגי את פרס ההישגים בתחום הקולנוע על-שם דייוויד או. סלזניק. באוקטובר של אותה שנה - בנוסף על תפקידו כנשיא אולפני מארוול - פייגי נבחר כיו"ר הצוות הקריאיטייבי במארוול קומיקס ובחטיבות הטלוויזיה והאנימציה של החברה.
חיים אישיים.