בשנת 1998 יצא קובץ מאמרים שכתבו חבריו לזכרו בשם "Elie Kedourie CBE, FBA, 1926-1992: history, philosophy, politics", בשנת 2003 יצא ראה אור קובץ המאמרים "Political thought and political history: studies in memory of Elie Kedourie" המוקדש לזכרו, שניהם בהוצאת Routledge. לאחר מותו ייסדה משפחתו קרן מלגות לתלמידי פוסט-דוקטורט באקדמיה הבריטית לקידום לימודי המזרח התיכון, היסטוריה אירופית מודרנית ומחשבה פוליטית.
ספריו.
דמוקרטיה והתרבות הפוליטית הערבית, הוצאת כרמל, 1993
לגיון הרומאי העשירי
קולין בייקר
קולין בייקר (באנגלית: Colin Baker; נולד ב-8 ביוני 1943) הוא שחקן אנגלי. תפקידיו הידועים ביותר הם פול מרוני בסדרת הטלוויזיה "האחים" וגילומו של הדוקטור השישי בסדרת המדע בדיוני הוותיקה "דוקטור הו".
ביוגרפיה.
קולין בייקר נולד בלונדון ובהיותו ילד עבר עם משפחתו לעיר רוצ'דייל. הוא למד בקולג' סט. ביד במנצ'סטר, במטרה להיות עורך דין. בגיל 23 שינה את תוכניותיו המקצועיות, ונרשם לאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), יחד איתו למד השחקן דייוויד סושה.
אחד התפקידים הראשונים שלו היה ב-1970 בתפקיד משנה בעיבוד של ה-BBC לטרילוגיה של ז'אן-פול סארטר "דרכי החירות". ב-1972 הוא שיחק את אנטול קורגין בעיבוד של ה-BBC של הרומן "מלחמה ושלום". תפקידו הבולט ביותר בשנות השבעים היה כפול מרוני בסדרה "האחים", שאותו גילם בשנים 1974 ועד 1976. הוא הופיע בתפקיד וילי נסיך הכתר הגרמני בסדרת הדרמה "Fall of Eagles", ושיחק בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "Blake's 7". ב-1983 השתתף ב"הטירה" עיבוד טלוויזיוני לרומן מאת קרונין.
הופעתו הראשונה של בייקר ב"דוקטור הו" הייתה בפרק "Arc of Infinity" ב-1983. הדמות שגילם הפכה לאחת הדמויות היחידות שלמעשה ירו בדוקטור, אותו גילם באותה עת פיטר דייוויסון.
כשלוהק בייקר כמחליפו של דייוויסון בתפקיד הדוקטור, הוא הפך להיות השחקן היחיד שגילם בסדרה דמות אחרת לפני שקיבל את תפקיד הדוקטור. מעריצים רבים הזכירו את סצנת הירי ב-" Arc of Infinity", ועל כך אמר בייקר בבדיחות הדעת, שהוא היחיד שקיבל את תפקיד הדוקטור אחרי שירה בקודמו. לקולין בייקר אין קשר משפחתי לטום בייקר, שגילם את דמות הדוקטור הרביעי במשך שבע שנים.
בייקר הופיע לראשונה בתפקיד הדוקטור בדקות הסיום של הפרק "The Caves of Androzani", ושבוע לאחר מכן השתתף בפרק מלא "The Twin Dilemma" שהביא את סיפורו. זאת הייתה הפעם הראשונה מאז 1966 שהופעת הבכורה של השחקן המגלם את הדוקטור החדש התרחשה לפני סיום העונה של הדוקטור הקודם.
בפברואר 1985 באמצע העונה הראשונה של בייקר, הוכרז על הפסקת שידור הסדרה למשך 18 חודשים. בתקופה זו הופק סיפור חדש אחד של "דוקטור הו" לרדיו. מייקל גרייד שהיה המפקח של ה-BBC העלה ביקורת על התוכנית וטען שהיא אלימה מדי וסיפור העלילה הפך להיות מגוחך. בסתיו 1986 אחרי 18 חודשי ההפסקה חזרה התוכנית לעונה ה-23. בעונה זו הופחתו מספר הפרקים שהופקו, ונוצרה הסדרה " The Trial of a Time Lord".
ב-1986 אמר בייקר בראיון שהיה רוצה להופיע בתוכנית במשך שמונה שנים.
למרות זאת בהמשך אותה שנה הוא הודח מהסדרה, כאשר הנהלת ה-BBC רצתה להזרים לתוכנית "דם חדש". הוא סולק מהתפקיד אחרי שהשתתף רק באחד עשר סיפורים בתקופה של שלוש שנים (כולל תקופת ההפסקה). כך הפך לשחקן שגילם את הדוקטור הכי מעט זמן עד לאותה עת.
עבור בייקר תקופה זו הייתה רצופה בעיות אישיות ומקצועיות: מות בנו ג'ק זמן קצר אחרי שקבל את התפקיד, ההפסקה בתוכנית של 18 החודשים, ולבסוף סילוקו המתוקשר מהתפקיד. למרות זאת בייקר היה לאוהד נלהב של דוקטור הו. הוא המשיך להשתתף בכנסים ואירועים שארגנו חובבי דוקטור הו, גילם את הדוקטור השישי בתסכיתי אודיו ובשידורי אינטרנט (webcast).
אחרי שסיים את תפקידו ב"דוקטור הו" המשיך בייקר לשחק בעיקר בתיאטרון. הוא גילם שוב את הדוקטור ב-1989 על הבמה בהצגה "Doctor Who - The Ultimate Adventure", ובשנת 1993 בספיישל הטלוויזיוני "Dimensions in Time". עוד הופיע בדמות הדומה לדוקטור בסדרות וידאו של BBV ובתסכיתי אודיו.
בשנות התשעים השתתף בייקר בתפקיד אורח בסדרת הדרמה הרפואית "Casualty", בעיבוד של ערוץ 4 הבריטי ל-"A Dance to the Music of Time", ובתפקיד עצמו בשעשועון הטלוויזיה "Countdown". בייקר הופיע בפרק הראשון של סדרת הטלוויזיה "ג'ונתן קריק" (1997). ב-1992 פרסם את הסיפור "The Deal" במגזין "דוקטור הו" כחלק מסדרה "Brief Encounters", ולאחר שנה פרסם סיפור נוסף בסדרה. ב-2001 תרם סיפור קצר בשם "Missing Pieces" לאנתולוגיה המבוססת על "דוקטור הו". הוא גם כיכב בתפקיד אורח בדרמת-אודיו "Sapphire and Steel: The Mystery of the Missing Hour".
עם מות בנו ג'ק בשנת 1983, החל בייקר לפעול למען העלאת המודעות לנושא תסמונת מוות בעריסה. הוא גייס כספים עבור הקרן לחקר תמותת תינוקות, והיה נאמן ויושב ראש של הקרן בין השנים 1997 ו-2005.
ב-1996 הופיע בקר בפרק מסדרת "החמישייה הסודית" ששודרה ברשת ITV. ב-2003 הופיע בסדרת הטלוויזיה "טופ גיר" והשתתף במירוץ מכוניות. ב-2005 השתתף במערכון של הסדרה "הממלכה הקטנה" אך הקטע בהשתתפותו לא שודר.
ב-2008 הופיע בסיבוב בהופעות לצידה של אשתו לשעבר, ליזה גודארד, בקומדיה "She Stoops to Conquer". עוד השתתף בהפקה של "Noises Off". הוא הופיע בפנטומימה בתיאטרון המלכותי בבאת' ובתיאטרון מלוורן. ב-2010 שיחק בתפקיד אורח בעונה השישית של הסדרה הפופולרית של ה-BBC "הנוכלים" (Hustle).
בייקר היה נשוי לליזה גודארד, שגילמה את דמות אשתו בסדרת הטלוויזיה "האחים". אשתו השנייה היא השחקנית מריון וייאט, השניים חיים בבקינגהמשייר עם ארבע בנותיהם.
ב-2013 השתתף בפרק פארודיה לספיישל 50 שנכתב על ידי פיטר דיווידסון - The Five(ish) Doctors Reboot לצד פיטר דיווידסון וסילבסטר מקקוי.
מירזא ע'ולאם אחמד אל-קאדיאני
מירזא ע'ולאם אחמד אל קאדיאני (באורדו: مرزا غلام احمد, 13 בפברואר 1835 – 26 במאי 1908) היה מייסד הכת האחמדית באסלאם.
חייו.
מירזה ע'ולאם אחמד נולד בקדיאן שבמדינת פנג'אב בהודו למשפחה אמידה. איתו נולד עוד אח תאום, שמת כעבור זמן קצר. הוא קיבל חינוך יסודי בבית – למד לקרוא את הטקסט של הקוראן בערבית, דקדוק ערבי בסיסי ואת השפה הפרסית. אביו, מירזה ע'ולאם מורטזה, שהיה רופא, לימד אותו רפואה. בסביבות גיל שש עשרה הוא החל ללמוד גם על הנצרות, בעיקר על סמך טיעונים מיסיונריים נוצריים נגד האסלאם, וכתב תשובות כדי להשיב עליהם. את תשובותיו פרסם בספר "ברחין", שנתן לו תהילה וכבוד בין מלומדים מוסלמים.
מ-1864 עד 1868, לפי בקשת אביו, הוא החל לעבוד כפקיד בסיאלקוט, שם בא במגע עם מיסיונרים נוצרים וניהל שיחות רבות על הדת. אחרי 1868 חזר לקדיאן, והופקד על הטיפול בכמה פרשיות נדל"ן. במהלך אותה תקופה היה ידוע בשם "אחמד המתבודד" והיה מבלה את רוב זמנו בבדידות ללימוד ספרי דת ותפילה במסגד המקומי. ככל שעבר הזמן, הוא החל להתווכח יותר ויותר עם מיסיונרים נוצרים בהגנת האסלאם נגד טענותיהם. לעיתים קרובות היה מתעמת איתם בדיונים ציבוריים, במיוחד עם תושבי העיר בטלה, שהייתה במרחק 11 קילומטר מקדיאן.
לאחר מות אביו בשנת 1875, כאשר ע'ולאם אחמד היה בן 40, הוא טען שהוא מקבל מסרים מהאלוהים. הוא הכריז כי אללה הטיל עליו את תפקיד המוג'דיד (מחדש האסלאם) ועליו להשליט בעולם צדק ויושר.
ארבעים יום של בדידות.
בשנת 1886 מספר מנהיגים של התנועה ההינדית להתחדשות אריה סמג' קיימו ויכוחים עם ע'ולם אחמד על אמיתותו של האסלאם וביקשו, כי יוכיח כי האסלאם הוא הדת האמיתית. כדי למצוא טיעונים חזקים על צדקות האסלאם נסע ע'ולם אחמד להושיארפור, לפי טענתו לפי צו אלוהי כדי להקדיש תפילות מיוחדות למטרה זו וכדי לחפש עוד הנחיה אלוהית. כאן בילה 40 ימים בבדידות, לפי המנהג שמכונה צ'ילה-נשיני. למקום זה הוא נסע בליווי 3 אנשים. בהושיארפור הוא השתקע בבית קטן בן 2 קומות של אחד מחסידיו. שם הוא נותר לבדו וחבריו הביאו לו אוכל כל יום תוך שהוא שמר על תענית דיבור, התפלל הרבה והתעמק בנושא. את הבית היה עוזב בימי שישי לתפילות יום שישי במסגד נטוש. בתקופה זו הכריז, כי קיבל מסרים מהאלוהים וכי הוא "בנו האהוב".
יסוד כת האחמדיה.
ב-1882 התחיל ע'ולם אחמד לטעון, שהאלוהים מינה אותו להיות מחדש האסלאם, אבל לא ביקש עדיין שבועת אמונים מהמצטרפים לדרכו. בחודש דצמבר 1888 הודיע אחמד שאלוהים הסמיך אותו וכי על חסידיו להישבע שבועת בייעא ולהתחייב על נאמנותם לו. בינואר 1889 הוא פרסם עלון בו הוא פרש את עשרת תנאי היסוד של התנועה. התנאים האלה לא שונו עד סוף חייו. ב-23 במרץ 1889 הוא ייסד את התנועה האחמדית על ידי השבעה של 40 איש על עקרונות התנועה. הצורה הרשמית להצטרפות לתנועה האחמדית היא על ידי שילוב ידיים והשבעה על עקרונות התנועה. המצטרפים החדשים נדרשו לבצע את טקס זה עד סוף ימיו של מירזה ע'ולם ובימי יורשיו.
הטענות של אחמד לגבי תפקידו ההיסטורי והדתי.