המנזר הבנדיקטיני בטשביץ' הוקם ב-1101, והיה למרכז דתי וכלכלי חשוב. הקפלה הראשונה באתר הוקמה בשנת 1104 והוקדשה לעליית הבתולה לשמיים. בין השנים 1260-1240 נבנתה הכנסייה מחדש והוקדשה לפרוקופיוס הקדוש. הכנסייה ניזוקה בשנת 1468, אך שופצה לקראת סוף המאה ה-15. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16 נהרס המנזר ותחתיו הוקמה טירה. החל בשנת 1726 שופצה הכנסייה באופן מקיף בידי האדריכל הצ'כי פראנטישק קאנקה (František Maxmilian Kanka), אשר עיצב אותה בסגנון הבארוק. המגדל הדרום-מערבי נבנה מחדש וחזית הכנסייה עוצבה מחדש, על שני מגדליה, בסגנון הבארוק הגותי. למעט מספר שינויים מינוריים בתחילת המאה ה-20, הכנסייה שמרה על חזותה ואופייה עד היום, אך הקפלה הדרומית אשר נהרסה, נבנתה מחדש בשנות ה-50 של המאה ה-20.
הבזיליקה.
הבזיליקה שוכנת על פסגת גבעה וצופה על העיר. היא נבנתה מגרניט ומאבן חול, ובצידה הדרומי היא מחוברת על הטירה. ייחודה של הבזיליקה הוא בכך שהיא מערבת סגנון רומנסקי עם סגנון גותי מוקדם. הכנסייה בנויה משלוש ספינות ולה בית המקהלה משולש. הספינה המרכזית מערבת יסודות בארוקיים וגותיים, וכך גם שני המגדלים שבחזיתה המערבית מתאפיינים בסגנונות אלה. בצידה הצפוני מרפסת רבועה פתוחה. האפסיס רומנסקי לחלוטין, אך תקרת הקריפטה שמתחתיו עשויה קמרונות צולבים גותיים. כיום קירות הכנסייה הפנימיים חלקים לחלוטין, אך שרידי טיח נכרים בבית המקהלה.
תיאהא (שבט בדואי)
חשמלנאים
חשמלנאים (שם מדעי: "Torpediniformes") היא סדרה של דגי סחוס. כל הדגים בסדרה זו הם דגי חשמל המהממים את טרפם בעזרת שוק חשמלי. הם יכולים לפגוע גם בבני אדם שמאיימים עליהם.
לעומת שאר הבטאים בני סדרה זו שוחים על פני המים וגופם בנוי בצורת טיל. הטורפדו הימי מופעל לפי מבנה הגוף של בני סדרה זו.
משפחות.
בסדרה זו ארבע משפחות:
חלוק נחל
חלוק נחל הוא סלע מסוג סלע קלסטי, הנשחק על ידי מים ונמצא לרוב ליד נחלים.
לחלוקי נחל צבעים ומרקמים שונים. למרות שהם חלקים לרוב, תדירות המגע עם המים היא גורם המשפיע על חלקות הסלע ואם יצמחו עליו חזזיות. בנוסף, המגע עם סלעים אחרים עלול להיות גורם נוסף המשפיע על חלקות הסלע.
חלוקי נחל ניתן למצוא בשטחי נהרות קדומים ובבריכות.
G.I. הוא ביטוי באנגלית המהווה כינוי לאנשי צבא ארצות הברית וציודם.
המשמעות המיוחסת כיום לביטוי היא ראשי תיבות של Government Issue (בתרגום חופשי - "פריט ממשלתי") וכן – באופן מוטעה – General Infantry (חיל רגלים כללי), אך המשמעות המקורית שלו הייתה ראשי תיבות של Galvanised Iron (ברזל מגולוון).
הביטוי Galvanised Iron הופיע לראשונה ברשומות צבא ארצות הברית עוד בטרם מלחמת העולם הראשונה ויועד כדי לתאר פריטי ציוד במחסני הצבא העשויים ברזל מגולוון. באותה מלחמה כינו החיילים האמריקניים בציניות את פגזי הארטילריה הגרמנית שהונחתו עליהם כ"G.I. Cans" (פחיות ברזל מגולוון) ובמהלכה הפך הביטוי לראשית תיבות של Government Issue, כלומר כל אדם וחפץ הקשורים לצבא. הביטוי נעשה מוכר ונפוץ יותר במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדור של ילדי 1901–1924 שלחמו במלחמת העולם השנייה נקרא לעיתים דור ה-GI.
ג'י. איי.
חשמלן
חַשְׁמַלָּן (שם מדעי: "Torpedo") הוא סוג של דגי סחוס במשפחת החשמלניים (Torpedinidae), אשר לפי חוקרים שונים הוא הסוג היחיד במשפחתו ולפי חוקרים אחרים מחולק עם הסוג "Tetronarce" שבו 9 מינים. הנשק הימי טורפדו נקרא על שם סוג זה.
השם המדעי נגזר מן המילה הלטינית "torpere", שמשמעותה "לשתק" או "להקשיח".
מינים.
בסוג חשמלן קיימים 13 מינים:
חשמלניים
חשמלניים (שם מדעי: "Torpedinidae") היא משפחת דגי סחוס מסדרת החשמלנאים. בתוך משפחה זו ישנם 2 סוגים, אך כמה חוקרים רואים את כל המינים בסוג אחד - חשמלן ("Torpedo"). במשפחה כולה 22 מינים.
מיני החשמלניים קיבלו את שמם עקב היותם דגי חשמל המייצרים משרירי התנועה שלהם חשמל, שמאוחסן ברקמות, שאצל חלקם מגיע עד 220 וולט והוא קטלני בשביל טרפם - לרוב דגי גרם, רכיכות וסרטנים. החשמל יכול לשמש גם ככלי הגנה, אך הוא פחות קטלני ליצורים בגודל של אדם בוגר.
הגדול שבבני המשפחה הוא המין חשמלן סגול שיכול להגיע לאורך מרבי של 1.8 מטר ולמשקל של עד 90 קילוגרם והוא המין הגדול ביותר בסדרתו. בני הקבוצה נעים מעל הקרקעית בעזרת גופם דמוי הזרים שעל שמו נקרא הנשק טורפדו.
רובע התעלות של אמסטרדם
אמסטרדם, בירת הולנד, ידועה בכינוי "ונציה של הצפון" בזכות רשת התעלות שלה, הנמתחת לאורך של למעלה מ-100 קילומטרים, ובהם כ-90 איים ו-1,500 גשרים. שלוש התעלות הראשיות - הרנחראכט, פרינסנחראכט וקייזרסחראכט - נחפרו בתור הזהב של הולנד במאה ה-17, ויצרו חגורות קונצנטריות מסביב לעיר, הידועות בכינוי חרכטנחורדל. לאורך התעלות שוכנים 1,550 מבנים מונומנטליים. טבעת התעלות מהמאה ה-17, לרבות שלוש התעלות שלעיל, הוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-2010.
היסטוריה.
אמסטרדם הוכרזה כעיר ב-1306, ובשלהי ימי הביניים הייתה לאחד ממרכזי הסחר הימי החשובים ביותר באזור. ב-1369 הצטרפה העיר לליגה ההנזטית, עמה קיימה קשרי מסחר ענפים. למרות התפתחויות אלה נותרה אנטוורפן כמרכז הסחר הימי הראשי של הים הצפוני וארצות השפלה. שמה של העיר נגזר משילוב בין המילים Amstel (הנהר שלמרגלותיו היא שוכנת) והמילה Dam (סכר), על שם סכר גדול שנבנה על מנת להגן על העיר מפני מי הים. התפתחותה של העיר הואטה בגלל אדמות הביצה שהקיפו אותה, וכתוצאה מכך החל תהליך הדרגתי לייבוש הביצות במקביל לבניית בתי מגורים על תילי אדמה. גבול העיר באותה עת סומן על ידי תעלת סינגל שניקזה את מי הביצות והגנה על העיר מפני פלישה צבאית. בשלהי המאה ה-15 נבנו בעיר ביצורים.
ארצות השפלה עברו ב-1515 לשלטונו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאורך המאה ה-16 פרצו שורה של מרידות על רקע סוגיות דת מאחר שהאוכלוסייה המקומית נטתה לתמוך ברפורמציה, בעוד שקרל היה קתולי אדוק. ב-1581 הכריזו שבע פרובינציות על הקמת הרפובליקה ההולנדית, ולאחר מכן החלה הגירה לאמסטרדם של הוגנוטים מצרפת, משפחות יהודיות וסוחרים מאנטוורפן, וזאת בשל הסובלנות הדתית באופן יחסי שהייתה בעיר. היחסים הצבאיים עם ספרד המשיכו להיות מתוחים, אך למרות זאת חל גידול בפעילות המסחר הימי בעיר. ב-1602 וב-1621 הוקמו חברת הודו המזרחית ההולנדית וחברת הודו המערבית ההולנדית בהתאמה, על מנת לסחור עם האוקיינוס ההודי ועם יבשת אמריקה. ב-1648 הוכרה הולנד כמדינה עצמאית במסגרת שלום וסטפליה, וכתוצאה מכך חלה עלייה רבה בחשיבותה.
כתוצאה מהתפתחותה המהירה של אמסטרדם בשלהי המאה ה-16 לא נותר עוד מקום לבנייה חדשה בגבולות שהותוו על ידי הסינגל. בפרויקט בנייה רחב למטרות הגנה ופיתוח אורבני הורחק קו הגבול של העיר בכ-800 מטרים, והתבסס על תעלה חדשה בשם סינגלחראכט. האזור שנוצר בין הסינגל לבין הסינגלחראכט שימש לבניית אזור אורבני חדש שהיה צורך להתאימו לבנייה מאחר שהיה רווי מים. במסגרת הפרויקט נבנו נמל ואזור מסחר חדשים לאורך רשת של שלוש תעלות שאפשרו לכלי שיט לעגון במקום. התעלות החדשות נבנו בצורת קשתות קונצנטריות במקביל לתעלת סינגל. חפירתן של שתי התעלות הראשונות החלה במקביל בנהר איי ונמשכה לכיוון דרום, ולאחר שעבודות הכרייה הגיעו עד לתעלת ליידסחראכט ניתן היה להתחיל במילוי השטחים שנוקזו ובעבודות הבנייה עליהם. ב-1620 נחפרה תעלה שלישית, ולאור הצלחת הפרויקט החלה חפירת תעלה רביעית באמצע המאה ה-17.
האזור הידוע כיורדאן, הנמצא בין הקטע המערבי של הרובע לקו ההגנה של הסינגלחראכט, נבנה בהתאם לתוכנית המתאר הישנה של העיר ולא בהתאם לתוכנית החדשה שהתאפיינה בקווים ישרים. היורדאן הוא החלק היחיד בהכרזה של אונסק"ו שגובל בפרינסנחראכט. הוא הוקם על ידי סוחרים ממעמד הביניים שניהלו את העיר, ופיקחו על כל עבודות ההרחבה שהותאמו לדרישות המסחר ודרישות האבטחה הצבאית.
אמסטרדם הפכה במשך השנים לאחת מערי הבירה הגדולות ביותר באירופה, ונמלה הפך לאחד מהחשובים ביותר בסחר הימי האירופאי. עושרה של העיר בשלהי המאה ה-17 אפשר להמשיך ולפתח את הנדל"ן שלאורך תעלותיה. בזכות סובלנותה הדתית והפוליטית הצליחה העיר להגדיל את המגזר העסקי, את מגזר בעלי המלאכה, וכן את המגזר האמנותי שלה. בהכרזה על הרובע כאתר מורשת עולמית ציין אונסק"ו כי התפתחות העיר לאורך התעלות שלה והימנעותה מהצפות לאורך כל ההיסטוריה שלה הפכו למודל שנחשב כמתאים להתפתחות אורבנית, ויושם במספר ערים אירופיות במהלך המאה ה-18, כגון ערים בשוודיה, אנגליה ורוסיה, שבה תוכננה סנקט פטרבורג על ידי הצאר פטר הגדול בתנאים דומים לאלו שבהם התפתחה אמסטרדם.
הסחר הימי של העיר שובש במהלך המלחמות מול צרפת ואנגליה בשלהי המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, ובעקבות בניית מספר תעלות חדשות במאה ה-19 חודש הנמל. לקראת סוף המאה ה-18 החלה מגמה נוספת, ובה הומרו מחסנים לבתי מגורים על מנת להתמודד עם האוכלוסייה שהלכה וגדלה ועם דרישות העיר כעיר בירה. לאורך המאה ה-19 החלה הקמתם של מבני משרדים שהתאימו במאפייניהם השונים, כגון סגנון אדריכלי, למבנים הישנים יותר. במלחמת העולם השנייה גורשו כ-100,000 מיהודי אמסטרדם על ידי הנאצים. רוב היהודים התגוררו עד לגירושם באזור התעלות. העיר לא ספגה נזקים חומריים רבים במהלך המלחמה.
תיאור.