דליה כהן-שמחה (נולדה ב-3 באוגוסט 1950 כדילסיה כהן) היא זמרת-יוצרת פופ וזמר עברי, מלחינה ומוזיקאית ישראלית, שהתפרסמה לראשונה בשנת 1978 עם הלהיט "אהבתי אותך" שהגיע לראש מצעדי הפזמונים.
ביוגרפיה.
כהן נולדה ברמת גן בשם דילסיה. אביה נולד בסלוניקי שביוון והצליח להימלט לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. בביתה משפחתה דיברה בשפת הלאדינו. מכיוון שחששו שבתם לא תסתדר עם שמה הפרטי החליטו הוריה לשנות את שמה לדליה, ומאז היא נושאת שם זה.
קריירה מוזיקלית.
כהן החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בסוף שנות השישים בלהקת גייסות השריון לצד אבי טולדנו. לאחר השחרור הוציאה תקליטון אשר כלל את השירים "ברוך מוציא הלחם" ו"רפי מנליק", שלא זכו להצלחה מיוחדת. אחרי התקליטון הופיעה בפסטיבל שירי הילדים הראשון ב-1970 עם השיר "נוצה קטנה" שזכה במקום העשירי, ובפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "גם כי אלך". בשנים 1971–1973 יצאה עם להקת הייצוג של הפסטיבל להופעות ברחבי ארצות הברית. באותה תקופה הקליטה את השיר "ישבה נערה בבית הקפה", שזכה להצלחה יחסית. בשנת 1978 הקליטה כהן שיר שכתבה והלחינה בשם "אהבתי אותך", שזכה להצלחה גדולה והגיע לראש מצעדי הפזמונים. שנה אחר כך השתתפה כהן בתוכניות רדיו רבות בקול ישראל, להן כתבה, הלחינה וביצעה שירים. באותה השנה זו גם הוציאה עוד להיט, "לא רוצה לישון", הפעם שיר שנכתב עבור ג'וזי כץ בפסטיבל שירי הילדים ה-9.
כהן הרבתה להופיע בפני תיירים ובשנת 1980 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה. האלבום, שנקרא "דליה", כלל בעיקר ביצועים שלה לשירי ייצוג ידועים של ישראל ושירים נוספים בעיבודו של בני נגרי, שכהן הרבתה לשתף עמו פעולה. השירים המקוריים היחידים באלבום היו "שיר בלה-לה-לה" ו"בוא עובר אורח", שכתבה והלחינה והפך ללהיט. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית, למרות השירים הבולטים בו, רובם גרסאות כיסוי: "בשנה הבאה" (של אילן ואילנית), "עוד לא אהבתי די" (של יהורם גאון), "הללויה" (של גלי עטרי וחלב ודבש), "בוא עובר אורח" (שהוקלט כבר בשנת 1978) ו"שיר בלה-לה-לה".
ב-1984 הגישה כהן את התוכנית "מופע רוק". בשנת 1987 השתתפה כהן בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "היי הופה", שהלחינה למילים שכתב קריין קול ישראל מלאכי חזקיה בדואט עם הבחורים מאפיקים. השיר זכה במקום ה-14 והלפני האחרון ולא זכה להצלחה כלשהי (אך שיר דומה לו בשם "הורה מולדת", שכתבה כהן, הלחין עוזי חיטמן וביצעה במקור ירדנה ארזי הפך פופולרי דווקא כריקוד עם).
בשנת 1988 הוציאה את אלבומה השני "ילדה טובה", שבו כתבה כהן את כל מילות השירים וחלק מהלחנים. בני נגרי עיבד את שירי האלבום והלחין את יתר השירים. גם אלבום זה לא זכה להצלחה על אף שבלטו בו השירים "ילדה אישה", "למה לדנה" (מהשירים הראשונים בישראל בסגנון הראפ, שלא היה אז בשיאו), "אהבה ראשונה", "בין אחת עשרה לשתים עשרה" בהשתתפות הסקסופוניסט גורי אגמון ובעיקר "זכות המבוכה" ושיר הנושא, שקיים דמיון בינו לבין להיטו של מייקל ג'קסון "Bad". השיר מופיע באלבום גם בגרסת רמיקס מורחבת בשם "ילדה טובה מאוד".
בשנת 1989 פרסמה ספר ילדים שכתבה בשם "יומני הסגול".
שימשה תסריטאית לקומדיות המצבים "המסעדה הגדולה" ו"שכנים" בערוץ הראשון והופיעה בשני הפרקים האחרונים של "המסעדה הגדולה".
בשנת 2010 חידשה הזמרת ג'ואל את שירה של כהן "אהבתי אותך" בגרסת דאנס, שזכתה לחשיפה בעיקר בתוך הקהילה הגאה. בגרסה זו הושמט חלק מהטקסט המקורי.
כהן לקחה פסק זמן ארוך ממוזיקה עד שנת 2009, כשבשנה זו העלתה את מופע הסאטירה "השובשרות" עם הזמרות לאה תורן וציפי זרנקין, שהוחלפה בהמשך בריקי מנור.
החל משנת 2015 מופיעה כהן עם הזמרת לאה תורן במופע קברט סאטירי מתעדכן על בעיות השעה המבוסס על להיטים איטלקיים עם מילים שכהן עצמה כותבת.
מתגוררת במבשרת ציון.
מקגיל
Min cost flow
אנקור כחול
אנקור כחול הוא טיל מטרה לדימוי טיל קרקע-קרקע, מפיתוח וייצור רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. הטיל משוגר ממטוס (בישראל נעשה שימוש במטוס מסוג F-15, בז) ומדמה בטיסתו טיל בליסטי. הטיל נגד טילים "חץ 2" יירט בהצלחה טילי "אנקור כחול" במהלך ניסויים שבוצעו בישראל.
טיל המטרה "אנקור כחול" מיוצר ברישיון בארצות הברית על ידי חברת ריית'און, בשיתוף חברת רפאל.
הטיל "אנקור כחול" גדול יותר ומתקדם יותר מהטיל "אנקור שחור", ובין היתר מאפשר דימוי של מסלולי חדירה שונים המדמים תמרון של טיל בליסטי תוקף. ניתן לצייד טיל זה בראש קרבי הממולא בחומר נפץ, לשם הגברת הריאליסטיות של ניסויי יירוט.
שיגור טילי אנקור כחול ממטוסים מסחריים.
בכנס ישראלי בנושא הגנה מפני טילים שנערך במאי 2010, דווח על תוכנית המשותפת לרפאל ורייתיאון, להתאים את הטיל אנקור כחול לשיגור ממטוס מטען מסחרי, ולאפשר בכך גמישות רבה יותר בהפעלת טיל המטרה, וכן שיגור של עד ארבעה טילי אנקור כחול בו זמנית.
נוהל
נוֹהַל (גם הֲלִיךְ; בלועזית: פְּרוֹצֶדוּרָה) הוא רשימה של כללים המגדירים את דרך ביצועה של משימה מסוימת.
בארגון נקבע אוסף של נהלים לטיפול במשימות שהארגון ניצב בפניהן - משימות שגרתיות, שהנוהל מופעל לגביהן פעמים רבות, ומשימות נדירות, שהנוהל העוסק בהן מופעל לעיתים רחוקות. בגיבושו של נוהל עוסקת בדרך כלל ועדה שמונתה לכך, או מנהל שהנוהל נמצא במסגרת סמכותו. הנוהל מבטיח טיפול אחיד ומוסכם מראש במשימה, ומצמצם את הצורך בהחלטות אד הוק. הנוהל מפרט את האחראים לביצוע המשימה, את המשאבים הנחוצים לביצוע המשימה, ואת השלבים שיש לבצע לשם השלמתה. לעיתים דורש הנוהל תיעוד של העמידה בו, באמצעות חתימה על רשימת תיוג או כתיבת תיאור של ביצוע הנוהל, לשם בקרה עתידית.
לנוהל חשיבות גדולה במיוחד כאשר הוא עוסק בהתקשרות בין ארגונים נפרדים, שנדרש תיאום ביניהם.
בנוסף לנהלים המשמשים להכוונת פעילות אנושית, מקובלים נהלים להכוונת פעולתם של מחשבים, ובפרט נהלים העוסקים בתקשורת מחשבים, שקיומה התקין מחייב נוהל שלפיו פועלים המחשבים המתקשרים. נהלים מסוג זה הופכים פעמים רבות לתקנים בינלאומיים. דוגמה בולטת לכך היא חבילת פרוטוקולי התקשורת TCP/IP.
הבסיס לנהלים.
הבסיס לנהלים ארגוניים, בדרך כלל, כפול:
נהלים וניהול ידע.
עולם הנהלים קשור קשר אמיץ לעולם ניהול הידע.
דוגמאות לנהלים.
להלן מספר דוגמאות לנהלים:
תהליכים לניהול נהלים.
ניהול הנהלים בארגון כולל חלק או את כל התהליכים הבאים:
תוצר לוואי של הנוהל הוא מסמך דרישות לפיתוחים עתידיים לשיפור התהליך.
אדלווייס
אדלווייס (אֶדֶלְוַיְס, מגרמנית Edelweiß; שם מדעי: "Leontopodium alpinum"), המכונה בעברית גם לבנבן, הוא פרח ממשפחת המורכבים, ואחד מהמאפיינים הידועים ביותר של הצמחייה בהרי האלפים שבדרום מרכזה של אירופה.
מקור שמו של האדלווייס בשפה הגרמנית: 'אדל' (אציל) + 'וייס' (לבן). השם המדעי "Leontopodium" נגזר מן השפה היוונית: leon (אריה), podion (רגל) ופירושו "כף רגלו של האריה". האקדמיה ללשון העברית בחרה לקרוא לאדלווייס בשם "לבנבן" בשל צבעו הלבן הייחודי.
עלי הכותרת שלו לבנים ובעלי שערות קטנות כמין צמר. במרכז 5–6 פרחים קטנים בצבע צהוב שגודלם כ-5 מ"מ. גודל הפרחים נע בממוצע בין 3–20 ס"מ ויכול להגיע לגודל של 40 ס"מ. פורח בחודשים יולי עד ספטמבר.
תפוצתו של הצמח אינה אחידה, והוא מעדיף שטחי סלעי גיר בגובה 2,000–2,900 מטר. הצמח משמש כתרופה למחלות בטן ולמחלות נשימה ברפואה העממית. השערות הזעירות והצפופות מסייעות לו לשרוד ולהסתגל לקור העז וליובש שבאזורי הגידול שלו, וכן מגִנות עליו מפני קרינת ה-UV שמאפיינת אזורים גבוהים אלה.
צמח הלבנבן נחשב כצמח מוגן במדינות רבות, כגון: מונגוליה, בולגריה, קרואטיה, שווייץ (הפרח הלאומי), צרפת, נורווגיה, איטליה, מלזיה, קמרון, אינדונזיה, גרמניה, ספרד, פולין, סלובקיה, סלובניה, אוסטריה ורומניה.
כיום הוא גדל בגינות נוי. הצמחים חיים לזמן קצר וניתן לגדל אותם מזרעים.
סמליות.
האדלווייס מהווה סמל תרבותי בעולם כולו בשל שמו, מראו ואזור התפוצה הייחודיים שלו.
בית החולים וולפסון
איריס מור
איריס מור (1952 - 8 באוגוסט 2017) הייתה עיתונאית ישראלית. שימשה בתפקידי עריכה בעיתונות הישראלית, ביניהם, למשך 14 שנה, עורכת מוסף התרבות והפנאי של הארץ, גלריה. מ-2008 ועד 2012 הייתה עורכת ראשית של הוצאת הספרים "כתר". משנת 2012 עד מותה כיהנה כראש אגף התרבות של עיריית תל אביב.
ביוגרפיה.
מור נולדה וגדלה בתל אביב. בילדותה הופיעה בתיאטרון פלפלון ירוק, בין השאר בהצגה ״גילגי״. למדה בהקליר ובתיכון חדש. בנעוריה הייתה בין מקימי עיתון הנוער "נעשוש" וחברת גרעין שלום לכרם שלום. אחרי הצבא החלה לעבוד בעיתון "הארץ", תחילה ככתבנית וכמגיהה ובהמשך בתפקידי עריכה שונים. היא קיבלה תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1976. ב-1980 נסעה לאוניברסיטת יורק שבטורונטו, קנדה שם השלימה לימודי תואר שני בפילוסופיה של הקולנוע בשנת 1983.
פרסמה שירים בעיתון "הארץ", במוסף "פרוזה" ובמוספי ספרות שונים.
עם חזרתה לישראל ב-1983 הייתה סגנית עורך המוסף השבועי של "על המשמר" שערך רוביק רוזנטל.
ב-1984 מונתה לסגנית עורך המקומון "העיר" שערך יואל אסתרון, ועבדה בתפקיד זה עד 1988.
ב-1985 ראה אור רומן שכתבה - "אנשי העולם".
מונתה לעורכת התרבות בעיתון "חדשות", והקימה בעיתון את המגזינים היומיים "שנות התשעים" שהיו עד לסגירת העיתון בנובמבר 1993.