לפני לידתו של הלמוט, אביו, זיגפריד, היגר לארצות הברית במשך 10 שנים, התאזרח והתחתן שם, וחזר לגרמניה, לצורך עבודה, עם כוונה לחזור לארצות הברית. הוריו רשמו את הלמוט, שנולד בגרמניה, כאזרח ארצות הברית בקונסוליה בעירם, אך בהמשך, עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה לצידה של בריטניה, הדרכון שלו ושל בני משפחתו נשלל, ולא חודש. מכיוון שכך, הם חיו כאזרחים חסרי נתינות בגרמניה.
עוד קודם לכן, סבו של הלמוט, שלמה (סלומון), היגר לארצות הברית, התאזרח שם ב-1877 ונישא. אך שלמה הירש חזר לבוואריה באותה שנה עם משפחתו, ואביו של הלמוט זיגמונד נולד בגרמניה ב-1878 (ה'תרל"ח).
בצעירותו ובנעוריו הלמוט היה מופנם מאוד אך יצירתי, והחל בכתיבת שירה וציור עוד בגיל מוקדם. בגיל 15, ב-1931 הצטרף לתנועת הצופים הגרמנית, היוגנדשאפט - שם הפך חברתי ופעיל פוליטית.
אחותו קתי (כיום שוגרמן) שרדה את המלחמה, היגרה לארצות הברית והקימה מצג לזכרו בספריית ברנדייס, הכולל את איוריו ושיריו, קורות חייו - פרשת מזוודות הנפץ המשפט ומותו, וכן עדויות ועיתונות מהתקופה לגבי הפרשה. תקציר מן המצג הועלה למרשתת.
נאוקו טקהאשי
נאוטו טאג'ימה (ביפנית: 高橋 尚子; נולדה ב-6 במאי 1972) היא אתלטית יפנית בעבר, אלופה אולימפית ושיאנית עולם בריצת מרתון בעבר. הייתה לאתלטית היפנית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית והאישה הראשונה שרצה ריצה זו מתחת ל-2:20 שעות.
היא זכתה במדליית זהב ראשונה באתלטיקה עבור יפן, 64 שנים לאחר זכייתו של נאוטו טאג'ימה בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה.
טקהאשי נולדה בגיפו.
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בדצמבר 1998 זכתה טקהאשי במדליית זהב בריצת מרתון בשיא יפני חדש של 2:21:47 שעות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה טקהאשי במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:23:14 שעות, לפני לידיה סימון מרומניה (2:23:22 שעות) וג'ויס צ'פצ'ומבה מקניה (2:24:45 שעות).
במרתון ברלין שנערך ב-30 בספטמבר 2001 ניצחה טקהאשי בשיא עולם חדש של 2:19:46 שעות והייתה לאישה הראשונה שרצה ריצה זו מתחת ל-2:20 שעות. שיא זה החזיק מעמד שבוע ימים ונישבר על ידי קתרין נדרבה מקניה (2:18:47 שעות).
באוקטובר 2008 פרשה טקהאשי מריצה תחרותית.
לובה ר' חרל&quot;פ
אהרן פררה
שח&quot;ם – ארגון השחקנים והשחקניות בישראל
שח"ם - ארגון השחקנים והשחקניות בישראל (נקראה בעבר גם "שח"ם - איגוד שחקני המסך" ו"שח"ם - ארגון השחקנים בישראל"), היא עמותה רשומה, המאגדת נכון ל-2021 כ-2,550 חברים, שחקני קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מדבבים וזמרי אופרה ומהווה את ארגון האומנים הגדול בישראל.
היסטוריה.
העמותה נוסדה ב-9 במרץ 2000, במטרה להגן על קיומן של התרבות והיצירה הישראלית, על זכותם של השחקנים בישראל ליצור תרבות בתנאים נאותים ועל מעמד השחקן בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. מייסדי העמותה היו השחקנים שרון אלכסנדר, משה איבגי, דני שטג, אביטל דיקר, עקיבא נוף, הראל נוף ויורם חטב, שגם ניהל את העמותה וכיהן כיושב ראש הוועד המנהל הראשון שלה, עד שנת 2008.
בין השחקנים שכיהנו בוועד המנהל של העמותה לאורך השנים: שיר אידלסון, ריקי בליך, עוז זהבי, זבולון מושיאשווילי, ג'וש שגיא, אנה דוברוביצקי, שמוליק קלדרון, יפה תוסיה כהן, רודיה קוזלובסקי, יפתח קליין, יעל שרוני, גיא לואל, אורי יניב, ערן איווניר, רוני דותן, רינת מטטוב, זהר שטראוס, חלי גולדנברג, ישי גולן, אורנה כץ, שרית וינו-אלעד, יניב ביטון ושרה פון שוורצה.
מקורות ההכנסה של העמותה הם דמי חבר שמשלמים חבריה, וכן תמיכה של מינהל התרבות.
החל מאוגוסט 2021 מכהנת ריקי בליך כיושבת ראש הוועד המנהל. בתפקיד המנכ"ל מכהן החל ממאי 2021, אבי בן הלל. משרדי העמותה ממוקמים ברחוב ריב"ל בתל אביב.
העמותה מאגדת את מיטב השחקנים בארץ, מציעה תמיכה משפטית ורעיונית, ייעוץ כלכלי ועוד. בנוסף, מאגדת את אינדקס חברי שח"ם, בו כל מלהק יכול לחפש שחקנים באופן פרטי, לצפות בקורות החיים של השחקן ועוד, כל זאת ללא תשלום.
בתאריך 08/03/2021, לרגל יום האישה הבינלאומי, שח"ם - ארגון השחקנים בישראל שינתה את שמה באופן רשמי לשח"ם - ארגון השחקנים והשחקניות בישראל. צעד זה בוצע במסגרת התמיכה של הארגון בשוויון מגדרי וקידום מעמד האישה.
שח&quot;ם - איגוד שחקני המסך
אגם מלח
אגם מלח הוא אגם מים סגור המכיל ריכוז גבוה של מלחים, לרוב נתרן כלורי (מלח בישול), ומינרלים מומסים אחרים, ברמה גבוהה באופן משמעותי יחסית לאגמים אחרים. ההגדרה המקובלת לאגם מלח היא אגם המכיל לפחות שלושה גרם מלח לכל ליטר מים (כלומר 0.3% ומעלה).
חלק מהאגמים מכילים ריכוז מלח שהוא גבוה אף יותר ממי הים, ואלו מוגדרים גם כ"אגם היפר-מלוח" (Hypersaline lake). סיווג אפשרי לאגמים על פי אחוז המלח בהם:
אגמי מלח נוצרים כאשר מים המכילים מלחים ומינרלים, זורמים אל אזור סגור ללא מוצא של האגם, ונשארים בו בלי אפשרות לזרום הלאה. המים מתאדים בהדרגה, ובאגם נותרים המלחים המומסים, דבר שמעלה את רמת המליחות של האגם.
אגמי מלח משמשים לעיתים קרובות לתעשיית ייצור והפקה של מלחים ומינרלים. בשל האוסמולריות הגבוהה השוררת באגמים אלו, מעטים מיני היצורים המסוגלים לגדול בהם, עד שבאגמים מלוחים במיוחד ניתן למצוא אך ורק מיני חיידקים הלופיליים ("אוהבי מלח").
אם כמות המים הזורמת לאגם נמוכה מכמות המים המתאדה ממנו מדי שנה, עשוי האגם להתייבש בהדרגה ואף להפוך למדבר מלח.
התאחדות הכדורגל הנורווגית
התאחדות הכדורגל הנורווגית (בנורווגית: Norges Fotballforbund או בקיצור NFF), הוא הגוף המנהל את הכדורגל בנורווגיה. ההתאחדות הנורווגית הוקמה ב-1902, הצטרפה לפיפ"א ב-1908 ולאופ"א ב-1954.
ההתאחדות אחראית על ניהול נבחרות הגברים והנשים של נורווגיה, וכן על הליגות השונות.
נשיא ההתאחדות הנוכחי הוא אינגב האלן. נכון ל-1 בינואר 2004 רשומים בהתאחדות 1,814 מועדוני כדורגל ו-373,532 כדורגלנים פעילים.
ההתאחדות הנורווגית שיתפה פעולה עם ההתאחדויות של דנמרק, שוודיה ופינלנד בניסיון לקבל את הזכות לארח את יורו 2008, אך הצעתן המשותפת הפסידה לזו של אוסטריה ושווייץ. ההתאחדות הוזמנה על ידי ההתאחדות השוודית להגיש הצעה משותפת לאירוח יורו 2016, והפעם הן הפסידו לצרפת.
משולש שוה שוקיים
משולש שוה-שוקיים
צבגון אדום-אוזן
צבגון אדום-אוזן (שם מדעי: Trachemys scripta elegans) הוא תת-מין של צבגון הבריכה, מין צב החי בביצות ונחלים באמריקה הצפונית אך הפך למין פולש במגוון אזורים לרבות בישראל. שמו של תת-מין זה נובע מפס אדום הנמשך מהעין לאוזן.
מאפיינים.
צבגון אדום-אוזן הוא צב מים מתוקים וסביבת הגידול הטבעית שלו היא במים מתוקים וחמימים, בדרך כלל רדודים, וזאת על מנת שהצב יוכל לצאת אל מחוץ למים ולהתחמם בשמש, כפי שהוא נוהג לעשות ברוב שעות היממה. לעיתים קשה להבדיל בין צבגון זכר לנקבה. הנקבות גדולות יותר בגופן באופן משמעותי בעוד שלזכרים יש זנב וציפורניים ארוכים יותר.
כאשר הצב צעיר, גופו בגוונים של ירוק בהיר ו"בטנו" בצבע צהוב בהיר. עם ההתבגרות גוני גופו נהיים כהים יותר והופכים לירוק כהה, חום או שחור.
מקורו של הצב הוא במרכז ארצות הברית, והוא מין פולש באירופה ובאסיה ומתחרה על אזורי הגידול של צבי מים מקומיים. גם בישראל מין זה הוא מין פולש שמסתגל בקלות לסביבות מחיה שונות, ומסוגל לדחוק מינים ישראליים, כמו צב רך וצב ביצה מצוי, מבית גידולם. ניתן למוצאו בנחל אלכסנדר שם ניתן לראות את הצבים "משתזפים" בשמש על שפת הנחל. הצב נפוץ בירקון ומגיע במעלה נחל האיילון לכל הפחות עד לוד.
צבגון אדום-אוזן הוא אוכל-כול הניזון מבעלי חיים קטנטנים כמו חרקים, חלזונות, ראשנים, דגים ואף פגרים. בנוסף, הוא אוכל ירקות ועלים שנמצאים בקרבת נחלים. כמו צבים רבים, גם הצבגון אדום-האוזן שרוי בתרדמת חורף כאשר טמפרטורת הסביבה יורדת.
לובה רחל חרל&quot;פ
הקרב על אינצ'ון
התאחדות הכדורגל הגאורגית
התאחדות הכדורגל הגאורגית (בגאורגית: საქართველოს ფეხბურთის ფედერაცია או בקיצור GFF) הוא הגוף המנהל את הכדורגל בגאורגיה. ההתאחדות מארגנת את ליגת העל הגאורגית ואת נבחרת גאורגיה בכדורגל. משרדי ההתאחדות שוכנים בטביליסי. ההתאחדות הוקמה ב-1990, והצטרפה לפיפ"א ולאופ"א ב-1992.
התאחדות הכדורגל הגיאורגית
התאחדות הכדורגל הגרוזינית
מיכאל דורפמן
מיכאל דורפמן (ברוסית: Михаэль Дорфман; נולד ב-17 בספטמבר 1954 בלבוב, אוקראינה) הוא סופר, פעיל חברתי ועיתונאי יהודי-אוקראיני-אמריקאי.
דורפמן פרסם מעל 300 מאמרים ומחקרים בישראל, ארצות הברית, גרמניה, פולין, הולנד ואוקראינה. כותב בשפות רוסית ואנגלית.
ממקימי תנועת המחאה "הפנתרים הרוסים" בבאר שבע, ועמותת "למרחב" שטיפלה בנפגעי גזענות כלפי העולים מברית המועצות בישראל. מיוזמי ההצעה להפוך את השפה הרוסית לשפה רשמית בישראל, וממחברי דוח בנושאי גזענות כלפי העולים שהוגש לממשלה.
משנת 2001 מתגורר בארצות הברית.
ביוגרפיה.
נולד בעיר לבוב שבאזור גליציה באוקראינה, שהייתה אז חלק מברית המועצות תחת השלטון הקומוניסטי. עלה לישראל בשנת 1974 במסגרת העלייה מברית המועצות בשנות השבעים. למד במשך שנה באולפן עברית בירושלים.
דורפמן עסק בפעילות עיתונאית וחברתית, ונדד בין מדינות העולם במסגרת פעילות זו. למד טבחות בשווייץ ועבד במקצוע זה. כן למד קורסים בבלשנות ומחשבים. כשחזר לישראל עבד מספר שנים במחלקה לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון, והחל לכתוב בעיתונות המקומית.
כתיבה.
משנת 2001 עסק בארצות הברית בתחיית תרבות היצירה בשפת היידיש על ידי יהודים דוברי רוסית.
בשנת 2009 פרסם שלושה כרכים תחת השם "היהודים והחיים" ברוסית, בהוצאת ACT במוסקבה.