לא ברור מדוע בחר חניבעל לערוך את חיל הרגלים שלו בשלושה קווים נפרדים, שלא סיפקו סיוע הדדי זה לזה, במקום לרכז את מרבית חייליו בקו אחד, ולשמור חלק קטן יחסית מכוחו בעתודה, לצורך התערבות בנקודות המשבר של הקרב. כך נהג חניבעל ברוב הקרבות הגדולים, שניהל במערכה באיטליה. הסבר אפשרי אחד לכך הוא, שחניבעל לא סמך על הכוחות, שלא היוו חלק מהצבא שהחזיר עמו מאיטליה, ולכן החליט להשתמש בהם בתור "בשר תותחים", להתיש את צבאו של סקיפיו, בעוד הוא שומר בעתודה את וותיקי צבאו, שנועדו להכריע את הקרב.
אולם בפועל, הצורה בה פרס חניבעל את צבאו, והעובדה שכל אחד משלושת הקווים של צבאו לחם בנפרד, מבלי שקיבל סיוע מהדרגים שניצבו מאחריו, גרמו לכך שהוא לא ניצל את העדיפות המספרית הניכרת, שהייתה לכוחות הרגלים שלו על הלגיונות הרומיים, שניצבו מולם, ואיפשר לסקיפיו להביס את כוחותיו בזה אחר זה. המצביא הרומאי סקיפיו, לעומתו, צפה מראש את מהלכיו של חניבעל, ניהל את הקרב בצורה מושכלת, ולא היסס להשתמש בכוחות, שהוצבו בקו השני והשלישי של הלגיונות הרומיים, כדי לתגבר את החיילים בקו הראשון במקרה הצורך, וליצור עדיפות כוחות מקומית.
למעשה ניתן לומר, שבמקום קרב אחד, קרב זאמה הורכב משלושה קרבות שהתנהלו בנפרד, שבכל אחד מהם השתתף רק חלק מצבאו של חניבעל, בעוד הכוחות הנותרים צופים מהצד, מבלי להתערב במערכה.
בעלי דין
בעלי דין הם הצדדים למשפט, המתנהל בבית משפט או בבית דין.
זהות בעלי הדין.
בעלי הדין יכולים להיות אנשים, בשר ודם, ויכולים להיות תאגיד - דהיינו חברה בערבון מוגבל, שותפות לסוגיה השונים, עמותה או אגודה עות'מאנית, וכן מדינת ישראל, וכל רשות מרשויותיה. כל גוף אחר, שאינו מאוגד כדין, אינו יכול להיות בעל דין. לדוגמה: משה כהן הוא בעלים של חברה בשם "משה יזמות וחשמל בע"מ" המפעילה חנות בשם "משה מוצרי חשמל". אדם שסיפק לחנות מוצרים ולא קיבל את תמורתם, יכול לתבוע את "משה יזמות וחשמל בע"מ". בהתקיים נסיבות מסוימות, (לדוגמה הוכחת כוונת מרמה בעצם רישום החברה) יכול האדם לתבוע את משה כהן אישית, אך לתבוע את "משה מוצרי חשמל" על פי השלט שעל החנות, לא ניתן, ולו גם מכירים כל הלקוחות והספקים את העסק תחת שם מסחרי זה. גוף בעל כשירות לזכויות וחובות מבחינה משפטית מאופיין בדרך כלל במספר - יהא זה מספר זהות לאדם, מספר רישומו של תאגיד, מספר דרכון לתושבי חוץ וכו'. יוצא דופן מבחינה זו היא מדינת ישראל ורשויותיה.
כשירות בעלי דין.
על בעל הדין להיות כשיר לעמוד לדין. ברור כי קטינים וכן חולי נפש, ולוקים בנכויות שכליות וגופניות מסוימות (ולדוגמה עיוורים, חרשים או אילמים), מחייבים התייחסות מיוחדת. בחוק סדר הדין הפלילי התייחסות מיוחדת לבעלי דין מסוג זה. בסדר הדין האזרחי מוסדר העניין בתקנות סדרי הדין, וכן בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות.
סוגי בעלי הדין.
במשפט הפלילי.
אלו הם בעלי הדין במשפט הפלילי -
במקרים מסוימים, בהם נפתח המשפט בעקבות הגשת קובלנה פלילית, קיים צד נוסף למשפט -
חשוב להדגיש כי הקורבן בעבירה הפלילית אינו בעל דין במשפט (למעט במקרים בהם הגיש בעצמו קובלנה פלילית), שכן המשפט הפלילי בעיקרו אינו מיועד להגן על זכויות הקורבן אלא להגן על הסדר הציבורי. הקורבן ישמש בדרך כלל כעד במשפט הפלילי, ובנוסף יש לו זכויות מסוימות (בעיקר לקבלת מידע) במסגרת ניהול ההליך, אך הוא אינו נחשב כבעל דין של ממש ומעורבותו במשפט היא מועטה מאוד.
במסגרת בירור התביעה עשויים להתנהל הליכי משנה הנוצרים בעקבות בקשה של אחד הצדדים הנוגעת לניהול המשפט (לדוגמה - בקשה למעצר עד תום ההליכים, בקשה לשחרור ממעצר ועוד). בעת הדיון בבקשה מקבלים הצדדים כינויים זמניים הרלוונטיים לאותה בקשה -
במשפט האזרחי.
גם במסגרת תביעה אזרחית עשויים להתנהל הליכי משנה הנוצרים בעקבות בקשה של אחד הצדדים הנוגעת לניהול המשפט (לדוגמה - בקשה לגילוי מסמכים, בקשה למחיקת התביעה על הסף ועוד). בעת הדיון בבקשה מקבלים הצדדים כינויים זמניים הרלוונטיים לאותה בקשה -
קיימים הליכים מסוימים, כדוגמת המרצת פתיחה המהווים מעין הכלאה בין תביעה לבין בקשה. במקרים כאלו עשויים הצדדים להיקרא מלכתחילה "תובע" ו"משיב".
גם כאן יש להדגיש כי בעל דין במשפט האזרחי יכול להיות כל מי שכשיר לזכויות ולחובות - אדם, תאגיד, מדינת ישראל, ועוד.
מעמדו של עורך הדין.
עורך הדין מייצג את בעל הדין, ואינו בעל דין בעצמו (אלא אם כן הוא נתבע לדין, ואז אין משמעות פרוצדורלית לעובדת היותו עורך דין). במשפט מתייחס עורך הדין לבעל הדין כשולחו או כמרשו (מלשון שליחות או הרשאה). השימוש במונח שליחות נכון יותר מבחינה משפטית, אך למושג "מרשי" אחיזה בתרבות הפופולרית, על אף שאינו בעל משמעות מאז חקיקת חוק השליחות.
מעמדו של בית המשפט.
בית המשפט כשלעצמו (להבדיל מן השופטים ובעלי התפקידים המכהנים בו) אינו גוף הכשיר לזכויות ולחובות. במקרים נדירים בהם יש לעתור כנגד שופט על דרך ניהול המשפט, המשיב לעתירה הוא השופט באופן אישי, ובמקרה זה הוא מיוצג על ידי פרקליטות המדינה.
הנימוסים המשפטיים מחייבים בבית המשפט להתייחס אל השופט כ"אדוני" או "גבירתי" ולפנות אליו בגוף שלישי ("אדוני ודאי יסכים עמי כי העד אינו דובר את האמת"...). בעל הדין הוא "מר..." או "גב'...", ועורכי הדין מתייחסים זה אל זה כ"חברי". השימוש במונח "חברי" אינו נובע מיחסי רעות, אלא הכוונה היא כי הן הפונה והן עורך הדין מן הצד שכנגד הם חברים בלשכת עורכי הדין, ומשום כך מחויבים בהתנהגות שאותה מכתיבים כללי האתיקה של לשכת עורכי הדין כלפי בית המשפט, כלפי הצד שכנגד וכלפי המייצג אותו.
מינור
רשימת החלקיקים
טקוואנדו
פיסיקת אנרגיות גבוהות
איד
ג'ארד דיימונד
ג'ארד מייסון דיימונד (באנגלית: Jared Mason Diamond; נולד ב-10 בספטמבר 1937) הוא ביולוג, פיזיולוג וביו-גאוגרף של תורת האבולוציה, יהודי-אמריקאי. נכון ל-2008 הוא מכהן כפרופסור לגאוגרפיה ולפיזיולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. דיימונד זכה בפרס פוליצר בגין ספרו "רובים, חיידקים ופלדה" (1998), במדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית (1999) ובפרס וולף (2013).
קורות חיים.
דיימונד נולד בבוסטון למשפחה יהודית שמוצאה ממולדובה ופולין. למד בבית הספר רוקסברי (Roxbury Latin School), ולאחר מכן סיים לימודי תואר ראשון בקולג' הרווארד היוקרתי שבאוניברסיטת הרווארד ב-1958, וקיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה וביופיזיקה של הממברנה מאוניברסיטת קיימברידג' ב-1961. ב-1962 צורף דיימונד כעמית זוטר (Junior Fellow) ל"חברת העמיתים של הרווארד" (Harvard Society of Fellows), ארגון יוקרתי שהחברות בו היא לכל החיים, כשכל שנה בוחרים עשרה מצטיינים על מנת לצרפם לארגון. בשנים 1962–1966 שהה דיימונד באוניברסיטת הרווארד. ב-1966 התמנה כפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
עוד בשנות ה-20 שלו, פיתח קריירה נוספת, מקבילה, באקולוגיה ואבולוציה של העופות של גינאה החדשה, ורכש ניסיון עשיר בעבודת שדה. הוא ערך 17 מסעות לגינאה החדשה ולאיים הסמוכים, על מנת לחקור את האקולוגיה והתפתחות הציפורים. בין היתר, גילה מחדש ציפור שחשבו כי נכחדה ("Amblyornis flavifrons"). כפעיל בשמירת הטבע תכנן תוכנית מקיפה, שיושמה ברובה, למערכת פארקים לאומיים בחלק האינדונזי של גינאה החדשה. כמו כן ערך מסעות מחקר בשירות ממשלת אינדונזיה והקרן העולמית לשימור חיות הבר.
בשנות החמישים לחייו, פיתח דיימונד בהדרגה קריירה שלישית בהיסטוריה של הסביבה, והחל ללמד כפרופסור לגאוגרפיה ומדעי בריאות הסביבה, משרתו כיום.
דיימונד ידוע בעיקר כמחברן של יצירות מדע פופולרי המשלבות אנתרופולוגיה, ביולוגיה והיסטוריה. הוא זכה בפרס פוליצר בשנת 1998 עבור ספרו רובים, חיידקים ופלדה, שבו העלה השערה שגורמים גאוגרפיים וסיבות הקשורות לסביבה היו הגורם המכריע בהתפשטות ההגמוניה המערבית בעולם.
דיימונד הוא חבר החברה הפילוסופית האמריקאית (מ-1988), האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים והאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
בספר שחיבר, "העולם עד אתמול", ביסס דיימונד את עמדתו לפיה סכסוכים לא-מדינתיים גורמים למספר קורבנות גבוה הרבה יותר מאשר סכסוכים מדינתיים, מכיוון שלרוב סכסוכים לא-מדינתיים נמשכים שנים ארוכות ומשפיעים באופן משמעותי יותר על האוכלוסייה האזרחית.
סופר אגו
כהן
כֹּהֵן הוא המעמד הגבוה ביותר בין שלושת המעמדות בעם ישראל לפי התורה. המעמד נירש על ידי מי שהוא בן שבט לוי מזרע אהרון, ותפקידו לשמש בפולחן האל, בעיקר בעבודת בית המקדש. התורה קובעת לכהן תפקידים הייחודיים לו: הקרבת הקורבנות, הבחנה בין נגעים ובין דמים, ועריכת ברכת כהנים.
מנגד, מטילה התורה על בני ישראל לקדש את הכהן ולתת לו מתנות כהונה. כמו כן, מוטלים על הכהן איסורים מיוחדים הנובעים ממעמדו. הכהנים, כשאר בני שבט לוי, אינם זכאים על פי התורה לנחלה בארץ ישראל בניגוד לשאר השבטים, על מנת שיהיו פנויים להוראת התורה לעם ולעבודת המקדש.
עם חורבן בית המקדש בטלו עיקר תפקידי הכהנים, אולם כמה ציוויים ואיסורים החלים עליהם ממשיכים להתקיים. במיוחד מוכרים השתתפות הכהנים בברכת כהנים, קבלת כסף הפדיון בפדיון הבן, איסורי נישואים לכהן והאיסור על היטמאות למתים.
אטימולוגיה.
המילה כהן באה מהשורש כָּן - דהיינו להכין - הכהן הוא האיש שתפקידו להכין את הקורבנות. (כהן=כן, מוהל=מל). יש אומרים כי המילה מבטאת משרה ועשירות בלשונות הסורית והמצרית הקדומות, ויש מפרשים את המילה עשיר וקצין.
מצוות הכהן.
עבודת הקורבנות.
התורה קובעת כי לכהנים תפקיד עיקרי בעבודת בית המקדש – הקרבת הקורבנות: