למן מעצרם הוקם לובי ציבורי שפעל לשחרורם. בראש הלובי עמד הרב יהודה חזני. 300,000 אזרחי ישראל חתמו על עצומה שיזם הוועד, שדרשה את שחרורם. לאחר עסקת ג'יבריל טענו התומכים בשחרור חברי המחתרת שאין להשאירם בכלא, לאחר ששוחררו 1,150 אסירים ועצירים ביטחוניים ערבים שהיו כלואים בישראל, ואף הועלתה בכנסת הצעת חוק פרטית ברוח זו, שנדחתה. בין התומכים בשחרור העצורים היה ממלא מקום ראש הממשלה ושר החוץ, יצחק שמיר, שאמר כי "לא יעלה על הדעת שמחבלים רוצחים ישוחררו ויהודים שפעלו נגדם יישארו בכלא". בסקר שערכה אז ד"ר מינה צמח עלה, כי 73% מאזרחי ישראל היהודים תמכו בשחרור חברי המחתרת. תוך שנים ספורות השתחררו מן הכלא רוב חברי המחתרת, ונשארו בעיקר אסירי העולם. הנשיא חיים הרצוג הודיע שיסרב לדון בחנינה תחת לחץ. בסופו של דבר קצב את עונשם של אסירי העולם שלוש פעמים ובניכוי שליש שוחררו לאחר פחות משבע שנות מאסר בסוף שנת 1990.
להטוטנות
לַהֲטוּטָנוּת או גָ'אגְלִינְג (מאנגלית: juggling), במובן הצר של המילה, היא האומנות של הטלת מספר חפצים באוויר בו זמנית, כך שלפחות חפץ אחד תמיד נמצא באוויר. אביזרים מקובלים לשימוש בלהטוטנות הם: כדורים, מקלות, טבעות, לפידים, קלאבים וכל דבר אחר שאפשר לזרוק לאוויר. במובן הרחב של המילה, היא מתארת רבות מאומנויות הקרקס, בעיקר: דוויל סטיק, דיאבולו, פוי, סטאף, כדורים, קונטקט יו-יו וקנדמה.
מקור המילה באנגלית.
המילה האנגלית Juggling – ג'אגלינג, באה מכמה מילים בשפות שונות. המילה ג'וגלן (jogelen) באנגלית עתיקה, פירושה הוא לבדר דרך ביצוע תרגילים או תעלולים. המילה התגלגלה לצרפתית עתיקה בצורת המילה ג'וגלר (jogler) בעלת משמעות דומה. המילים הלטיניות איוקולר (ioculr) - לבדר דרך הומור ואיוקוס (iocus) - בדיחה.
היסטוריה.
הלהטוטנות נפוצה זה אלפי שנים, ונתגלו רמזים לכך בתרבויות שונות בכל רחבי העולם. בקברים מצריים נתגלו ציורים מהאלף השני לפנה"ס, המתארים להטוטנות בכדורים. הלהטוטנות הייתה נפוצה באירופה עד לדעיכתה של האימפריה הרומית, ובימי הביניים נחשבה על ידי מנהיגי הדת הנוצריים כצורת בידור נלוזה, ולכן אין תיעוד היסטורי רב של הנושא מתקופה זו.
במסכת סוכה מתוארות יכולות הלהטוטנות של חז"ל: "אמרו עליו על רבן שמעון בן גמליאל כשהיה שמח שמחת בית השואבה היה נוטל שמנה אבוקות של אור וזורק אחת ונוטל אחת ואין נוגעות זו בזו", ובהמשך: "לוי הוה מטייל קמיה דרבי בתמני סכיני שמואל קמיה שבור מלכא בתמניא מזגי חמרא אביי קמיה (דרבא) בתמניא ביעי ואמרי לה בארבעה ביעי", כלומר: לוי בר סיסי היה זורק לפני רבי יהודה הנשיא שמונה סכינים כדי לשמחו, שמואל זרק לפני המלך שאפור הראשון שמונה כוסות יין (ומדגיש רש"י: "ואין היין נשפך"), ואביי עשה זאת בפני רבא בשמונה ביצים (ויש אומרים: בארבע ביצים בלבד).
בשנת 1768 נפתח קרקס הלהטוטנים הראשון באנגליה. במאה ה-19 נפוצו באירופה הופעות להטוטנות של אומנים מהמזרח. תיאר זאת ויליאם הזליט במסתו "הלהטוטנים ההודים": "מגיע לקידמה ראש הלהטוטנים ההודים, מושיב את עצמו על הקרקע בשמלתו הלבנה ובטורבנו המהודק; הוא מתחיל בזריקת שני כדורי פליז באוויר, שזה מה שכל אחד מאיתנו יכול לעשות, ומסכם בהשארת ארבעה באוויר באותו הזמן, שזה מה שאף אחד מאיתנו לא יכול לעשות גם אם חייו היו תלויים בכך, וגם אם היה מקדיש את כל חייו לכך... זו מתיחה של תושיית האדם לקצה גבולה". כתוצאה מבולטותם, באנגליה הוויקטוריאנית זוהתה אומנות זו עם המזרח. ב-1899 נכתב בכתב העת Strand Magazine, "שאל את האדם הממוצע במה ידועה הודו, והסיכויים הם עשר לאחת שהוא יתעלם מהתהילה של הטאג' מהאל, מהחסדים של השלטון הבריטי, אפילו ממר קיפלינג, וללא היסוס יענה, במילה אחת, 'להטוטנים'".
להטוטנות במובן הצר.
התרגיל הבסיסי ביותר הוא ה-Cascade עם שלושה כדורים. Cascade זה מצב בו הכדורים זזים בצורת הסיפרה שמונה על צידה. תרגיל בסיסי נוסף הוא ה-Shower, זה מצב בו כל הכדורים זזים לכיוון אחד ו'עוקבים' אחד אחרי השני. להלן מספר שיאים רשמיים עם עדות מצולמת - בשתי תפיסות לפחות של כל חפץ: 11 כדורים, 10 טבעות ו-8 אלות (קלאבים). בתפיסה אחת לפחות של כל חפץ: 14 כדורים, 13 טבעות, ו-9 אלות.
בגלל מורכבות התרגילים בלהטוטנות, הומצאה שיטה לתיאור תרגילים. שיטה זו נקראת SiteSwap, בגרסה הבסיסית של שיטה זו ניתן לתאר כל תרגיל על ידי שורה של מספרים, לדוגמה: 444633. ניתן להזין את שורת המספרים לתוכנות מחשב מסוימות ולראות יציר מחשב אשר מבצע את התרגיל.
להטוטנות במובן הרחב.
האומנויות ששייכות ללהטוטנות הן בדרך כלל, אך לא רק:
התרגום הרשמי של המילה האנגלית juggling לעברית הוא להטוטנות, אך מילה זו טרם הוטמעה על ידי העוסקים בתחום זה, והם משתמשים במילה ג'אגלינג והטיותיה השונות, כגון:
התעסקות בלהטוטנות הפכה פופולרית ביותר לקראת סוף המאה ה-20 בקרב קהילת המטיילים הצעירים בעולם (בעיקר בתאילנד), ובקרב קהילת הטראנס.
פליירינג.
סוג נוסף של להטוטנות היא אמנות הפליירינג, שם מלהטטים עם כלים הקשורים לעולם הברים והאלכוהול כגון: בקבוקים, שייקרים, כוסות ועוד. בפליירינג קיים גם אלמנט של הכנת קוקטיילים תוך כדי הטלת הבקבוקים באוויר. פעם בשנה עורך איגוד הפליירינג הבינלאומי תחרות שתקבע מיהו הפלייריסט הטוב ביותר בעולם.
להטוטנות בישראל.
כנס הג'אגלינג הראשון בישראל נערך ב-1988 באילת, אשר נכחו בו עשרות בודדות של אנשים. מאז נערכים כנסי להטוטנות בהובלת העמותה הישראלית לקידום אומנויות הקרקס בישראל, בהם מופעים של אמנים מחו"ל ומהארץ, תחרויות וסדנאות למידה. הכנס המרכזי נערך כמדי שנה "בגן השלושה" (הסח'נה) בחול המועד פסח במשך חמישה ימים. הכנס מותאם בעיקר למשפחות ולחובבי התחום.
להטוטנות ופיתוח המוח.
בשנים האחרונות, פורסמו מספר מחקרים המראים כי להטוטנות משפרת כישורים מוחיים, בעיקר אלו הקשורים בקליפת המוח, אשר אחראית על חשיבה וזיכרון; הדבר מוסבר עקב התרגול של חלוקת קשב וריכוז רבה הנדרשת לביצוע הלהטוטנות, אשר יכול לעזור לשיפור כישורי ריבוי משימות הנדרשות בעולם המודרני.
דיאבולו
דיאבולו או יו-יו סיני הוא אביזר להטוטנות מודרני, שהתפתח מצעצוע סיני מסורתי. בסינית יש לו מספר שמות:
扯鈴, 中國搖搖, 響簧, 斗空竹 ו-空竹.
מערכת הדיאבולו מורכבת משני חלקים:
אופי המשחק הבסיסי במערכת הדיאבולו הוא שהדיאבולו עצמו מוצב על החוט שבין שני המקלות ואז נזרק באוויר, ונתפס בשנית על ידי החוט. על בסיס זה יכול להטוטן הדיאבולו לבצע מספר רב של תרגילים. יש תרגילים שמשתמשים אך ורק בדיאבולו והחוט המחובר לשני המקלות, בעוד תרגילים אחרים משתמשים גם באברי גוף. ניתן גם להקפיץ מספר דיאבולו בו זמנית, כמו בלהטוטנות המסורתית. להטוטנים מקצועיים יכולים להקפיץ עד שישה דיאבולו.
קיימים סוגים רבים של דיאבולו, דיאבולו כבדים או גדולים שומרים יותר על התנע שלהם, ודיאבולו קטנים או קלים ניתנים לזריקה לגובה רב, וניתן לסובב אותם מהר יותר. יש דיאבולו שעשויים מגומי ולכן עמידים יותר בפני נפילות או מכות, ודיאבולו שעשויים מברזל, שאותם ניתן להבעיר באש.
לדיאבולו יכולים להיות מגוון של תרגילים מיוחדים והם מחולקים לקבוצות שונות כגון: קשרים (knots), עזיבות מקל (suicides), תרגילי גוף (body tricks) והחלקה על המקל (grinds).
היסטוריה ומוצא.
הדיאבולו התפתח מהיו-יו הסיני שעוצב לראשונה במאה ה-12. ליו-יו הסיני היה ציר מרכזי והוא היה מחובר לשני גלגלים בצורת דיסקים, בעוד שלדיאבולו יש צורה מעט חרוטית יותר.
מוצא השם דיאבולו אינו מהמילה הדומה באיטלקית diavolo (שטן). השם הוטבע על ידי המהנדס הצרפתי גוסטב פיליפארט שפיתח את הדיאבולו המודרני בתחילת המאה ה-20. הוא השתמש במילה היוונית dia bolo, שמשמעותה "להעיף מעבר".
1881 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-19. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1771, והבאה אחריה היא 1991.
ארתור פינקלשטיין
ארתור ג' פינקלשטיין (באנגלית: Arthur J. Finkelstein; 18 במאי 1945 – 18 באוגוסט 2017) היה יועץ בחירות יהודי-אמריקאי, שנודע בזכות מסעות תעמולה תקיפים שניהל לטובת מועמדים מהמפלגה הרפובליקנית במרוצם לסנאט ארצות הברית. בישראל יעץ לבנימין נתניהו ולאביגדור ליברמן.
ביוגרפיה.
פינקלשטיין נולד וגדל למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני-נמוך, שהתגוררה בברוקלין שבניו יורק. הוריו היגרו ממזרח אירופה. אביו עבד כנהג מונית ועבד בעבודות שונות במסחר לבגדים. בהיותו בן 11 עברה המשפחה להתגורר בלויטאון שבניו יורק, ואחר כך בקווינס. הוא למד בבתי ספר ציבוריים מקומיים וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון פורסט הילס. כסטודנט באוניברסיטת קולומביה הוא ראיין וסייע בתוכניות רדיו לסופרת והפילוסופית איין ראנד. הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה ממכללת קווינס בשנת 1967 והחל תואר שני שאותו לא סיים.
פינקלשטיין נפטר מסרטן הריאות בביתו באיפסוויץ' שבמסצ'וסטס.
פעילותו כיועץ בחירות.
בארצות הברית.
בארצות הברית פינקלשטיין סייע למועמדים רפובליקניים כמו ג'ורג' פטאקי וג'סי הלמס להיבחר ואף הייתה לו מעורבות בהרצת מועמדים לנשיאות. נקט באסטרטגיה של הכתמת מועמדים מתחרים כ"ליברלים קיצוניים". בשנים האחרונות ירדה קרנו בעקבות כמה וכמה כישלונות.
חלק מהמתמודדים השמרנים שלהם פינקלשטיין סייע מתנגדים נחרצות לזכויות ללהט"ב, נתון שעודד מגזינים ליברליים לפרסם בפומבי כי פינקלשטיין עצמו חולק את חייו עם בן זוג ולהם ילדים מאומצים.
בישראל.