הסרט משמש כבסיס הן לתומכי תאוריית "היורה הבודד" והן לתומכי תאוריות הקשר. הטענה העיקרית היא כי נראה בסרט כי היריות נורו מלפנים, מכיוון תלולית הדשא, וזאת מכיוון שראשו של קנדי מושלך אחורה, למעלה ושמאלה, דבר התואם (לפי טענת תומכי תאוריות הקשר) ירייה שבאה מלפנים ומימין, בעוד שאוסוואלד ירה מאחור ומשמאל.
על פי הגרסה הרשמית, מוכיח הסרט בוודאות כי מקור היריות הוא אחד. למעשה, החוקר ארלן ספקטר, אשר ביסס את תיאורית "היורה הבודד" עבור ועדת וורן, הסתמך על הסרט, כאשר קבע כי מכיוון שלפי תגובות הנשיא והמושל המופיעות בסרט, לא חלף פרק זמן מספיק בין הזמן שבו נפגע המושל, ובין הזמן שבו נפגע הנשיא (על פי המהירות המקסימלית לטעינת רובהו של אוסוואלד וליריית ירייה נוספת) ולפיכך הם נפגעו מאותו הכדור. תאוריה זו, תאוריית "כדור הקסם" היא אבן הבסיס לגרסה הרשמית, ואחת התאוריות המותקפות ביותר והמושמצות ביותר על ידי המבקרים, הסבורים כי מסיבה זו מהווה הסרט הוכחה לכך שהיה יותר מיורה אחד.
הצלם.
אברהם זפרודר (באנגלית: Abraham Zapruder) (15 במאי 1905 - 30 באוגוסט 1970), יהודי, נולד בעיר קובל שבחבל ווהלין במערב אוקראינה בשנת 1905. היגר לארצות הברית בשנת 1920 והתיישב בברוקלין. כעבור זמן עבר לעיר דאלאס שבטקסס, ובה נעשה ליצרן בגדים מצליח. זפרודר נפטר שבע שנים לאחר רצח קנדי, בשנת 1970, ממחלת הסרטן.
קורטיזול
קורטיזול הוא הורמון סטרואידי ממשפחת הגלוקוקורטיקואידים (שעמו נמנים גם הקורטיזון והקורטיקוסטרון), שמופרש בכמות משמעותית יחסית להורמונים אחרים ממשפחה זו. הוא מופרש בגוף מבלוטת יותרת הכליה.
פעילות.
פעילויות אלו של הגוף מתאפשרות, הודות לכך שהוא מעודד הן גלוקונאוגנזה והן פירוק וניצול שומנים וחלבונים כמקורות חליפיים לאנרגיה. הפרשת הקורטיזול מווסתת על ידי מערכת משוב. ההפרשה מזורזת על ידי ACTH, ומעוכבת על ידי משוב שלילי המופעל על ידי הקורטיזול עצמו.
בתנאים רגילים, רמת הקורטיזול משתנה במחזוריות יומית:
בבוקר, עם ההתעוררות עולה רמת הקורטיזול, ובשעות הערב, לקראת השינה ובתחילתה - רמת הקורטיזול יורדת. משום כך, ניתוחים רבים בבתי חולים נקבעים לשעות הבוקר בהן רמות הקורטיזול של הפציינט גבוהות יחסית. רמת הקורטיזול עולה גם במקרים אחרים שבהם יש צורך באספקה מוגברת של מקורות אנרגיה לתאי הגוף, כמו במצבי עקה של פעילות גופנית מוגברת.
קורטיזול אחראי לכ-95% מההשפעות של הורמונים גלוקוקורטיקואידים, בעוד שההורמון קורטיזון אחראי רק ל-4-5% מהשפעות אלה ברקמות. לכן קורטיזול הוא הורמון בעל השפעה רבה יותר מקורטיזון, ומשפיע על יותר מערכות בגוף. קורטיזול מומר ברקמות לקורטיזון על ידי האנזים 11-בטא-סטרואיד דהידרוגנאז.
טיפול ותופעות לוואי.
בטיפול במינונים גבוהים מאוד ההורמון קורטיזול גורם לדיכוי של מערכת החיסון ולכן הוא בשימוש בטיפול במחלות אוטו-אימוניות (בהן הגוף תוקף את הרקמות של עצמו).
במינונים נמוכים יותר (פיזיולוגיים) משמש לטיפול במצבי חסר בהורמון הטבעי בגוף, כאשר בלוטת יותרת הכליה אינה מפרישה אותו בכמות מספקת (מצב של תת פעילות בלוטת יותרת הכליה).
כמו כן קיימת גם משחת קורטיזול (הידרוקורטיזון) המשמשת לטיפול בדלקות עור שונות.
מערכת הדחק.
מערכת הדחק פועלת בגוף על ידי ציר ההיפותלמוס-היפופיזה-בלוטת יותרת הכליה (ובנוסף מופעלת מערכת נוירו-אנדרנרגית), כשהתוצר הסופי הוא הפרשה של קורטיזול מבלוטת יותרת הכליה.
הקורטיזול מוכר כ"הורמון הדחק", היות שהוא משפיע על המטבוליזם בגוף, מעודד עליה ברמת הגלוקוז בדם, מסייע בפירוק של גליקוגן בכבד, מעלה לחץ דם ומפחית את תגובות מערכת החיסון, כל זאת כדי לאפשר לגוף האדם להתמודד בצורה יעילה יחסית עם מצבי דחק.
הפעלת מערכת הדחק בגוף קשורה במצבים של הריון, דיכאון, שימוש כרוני באלכוהול, תסמונת קושינג, פעילות מאומצת לאורך זמן, וכן כמובן סטרס כרוני. במצבים אלו, קיימת הפעלה של המערכת ויש עידוד להפרשה של קורטיזול.
דיכוי של הפרשת קורטיזול, לעומת זאת, קיים במצבים שונים כגון אי ספיקה של בלוטת יותרת הכליה, תת-פעילות של בלוטת התריס, פיברומיאלגיה, גמילה מעישון, rheumatoid arthritis ועוד.
מערכת המשוב.
ההורמון CRH, (הורמון משחרר קורטיקוטרופין) הוא הורמון המופרש מההיפותלמוס וגורם להפרשה של ACTH מההיפופיזה הקדמית. ההורמון ACTH המופרש מההיפופיזה, מגרה את קורטקס בלוטת יותרת הכליה לייצר קורטיזול. הקורטיזול פועל במנגנון של משוב שלילי ומדכא הן את ההפרשה של CRH והן את ההפרשה של ACTH, כדי שתגובת הגוף לסטרס לא תימשך מעבר לצורך.
סינתזה של קורטיזול מכולסטרול.
קורטיזול מיוצר מכולסטרול. תאי קליפת בלוטת יותרת הכליה מייצרים כולסטרול באופן אנדוגני, אולם ברמה מועטה מאוד, והם בעיקר תלויים באספקה חיצונית של כולסטרול.
מסלולי ייצור אלטרנטיביים.
כאמור לעיל, כולסטרול יכול להביא לייצורם של הורמונים נוספים מלבד קורטיזול:
הורמוני מין: ניתן לדלג על שלב 2, ולעשות הידרוקסילציה על פחמן 17 של הפרוגננלון לקבלת 17 אלפא הידרוקסי פרוגננלון. לאחר מכן, חיתוך הקשר בין פחמן 17 לפחמן 20 תביא ליצירת הורמוני המין- לקבלת הפרקורסור של איברי המין הנקרא DHEA.
אלדוסטרון: כדי לייצר אלדוסטרון, מתבצעים שלבים 1 ו- 2, ולאחר מכן מתבצעת הידרוקסילציה בעמדה 21 של הפרוגסטרון- מתקבל 11 דה אוקסי קורטיקו סטרון. לאחר מכן, באזור הגלומרולוזה של קליפת בלוטת יותרת הכליה, מתבצעים 3 תת-שלבים לקבלת אלדוסטרון, על ידי האנזים אלדוסטרון סינתאז (שמבוטא רק בשכבה זו).
קולטן לקורטיזול.
הקורטיזול פועל על ידי היקשרות לרצפטור הנקרא גלוקוקורטיקואיד רצפטור. זהו רצפטור גרעיני- לאחר הקישור של קורטיזול אליו, הוא נע, נקשר ל- DNA התוך תאי ומביא להפעלה של תהליכים שונים בתוך תא המטרה.
קורטיזון.
קורטיזון הוא קורטיזול, אשר קבוצת OH בעמדה 11 שלו הפכה לקבוצת קטו. למעשה, קורטיזון הוא חסר פעילות מינרלו-קורטיקואידית, בשונה מקורטיזול שהוא גם בעל פעילות גלוקו-קורטיקואידית וגם בעל פעילות מינרלו-קורטיקואידית. הפיכה של קורטיזול לקורטיזון לצורך ניטרול פעילותו המינרלו-קורטיקואידית, נעשית עקב העובדה שהן קורטיזול, והן אלדוסטרון, יודעים להיקשר באותה האפיניות לקולטן לאלדוסטרון, כאשר הריכוזים של קורטיזול בסרום הם פי 100 עד 1000 מריכוזי האלדוסטרון, ולכן עלול לנבוע מכך כי הקורטיזול ישפעל את הקולטן לאלדוסטרון בעודף ויביא לתופעות של יתר לחץ דם, היפוקלמיה, ועליה בנפח הנוזלים בגוף – תופעות של עודף באלדוסטרון. כדי למנוע תופעות אלו, פועל האנזים 11 beta hydroxyl steroid de hydrogenase (type 2) שהופך את הקורטיזול לקורטיזון ומונע למעשה את היקשרותו של הקורטיזון לקולטן לאלדוסטרון.
קיים אנזים אחר בגוף שהופך קורטיזון בחזרה לקורטיזול (type 1) והוא נמצא בעיקר בכבד, ברקמת שומן ובמערכת העצבים המרכזית.
מתן סטרואידים.
סטרואידים הם תכשירים סינתטיים הניתנים מבחוץ ומדמים סטרואידים אנדוגניים. סטרואידים ניתנים למשל, במקרים בהם יש חוסר בסטרואידים אנדוגניים (כתוצאה מבעיה בבלוטת יותרת הכליה כגון אי ספיקת בלוטת יותרת הכליה) על ידי מתן מינון פיזיולוגי- בהתאם לנורמה שאמורה להיות מבחינה פיזיולוגית, במקרים בהם יש צורך לדכא הפרשה של סטרואידים אנדוגניים- יינתן מינון גבוה מהנורמה אולם לא גבוה מדי (באמצעות מנגנון של משוב שלילי המביא להפחתת ההפרשה של ACTH), או במקרים בהם מעוניינים לדכא את מערכת החיסון כגון מחלות דלקתיות או אוטו-אימוניות- שאז, יינתן מינון גבוה מאוד יחסית של סטרואידים.
תכשירים סטרואידיים.
הידרו-קורטיזון- הופך בגוף לקורטיזול ובעל פעילות זהה לקורטיזול, קצר טווח.
פרדינזון- פי 4 יותר פוטנטי מקורטיזול מבחינת פעילות אנטי דלקתית, אולם פחות פוטנטי מבחינת פעילות מינרלו-קורטיקואידית. לעיתים כדי להקל על הטיפול בעזרת ההורמון ניתן ההורמון הסינתטי פרדניזון במקומו, משום שזמן החיים הארוך יותר שלו מאפשר ליטול אותו רק פעם ביום, במקום נטילה בכל מספר שעות כפי שנדרש בשימוש בהידרוקורטיזון.
דקסמתזון- מאוד פוטנטי מבחינת פעילות אנטי דלקתית (פי 25 מקורטיזול רגיל), ללא פעילות מינרלו-קורטיקואידית. במקרים בהם יש חשש לתסמונת קושינג- עודף של קורטיזול, מבוצע תבחין לילה בו נותנים דקסמתזון במינון של 1 גרם, שאמור לגרום להורדה של רמות הקורטיזול בבוקר מתחת ל-1.8 מיקרו-גרם לד"ל (מנגנון משוב שלילי).
פלורינף- זהו אלדוסטרון סינתטי, בעל פעילות אנטי דלקתית חזקה (פי 10 מקורטיזול). טווח פעילות קצר.
תופעות הלוואי של סטרואידים כוללות השפעה על העצם- סיכון לאוסטאופורוזיס ויצירת שברים כתוצאה מכך שסטרואידים מעודדים את פעילות האוסטאוקלסטים (תאים מפרקי עצם) ומעכבים את ספיגת הסידן במעי (לכן מומלץ ליטול קלציום כטיפול תומך יחד עם טיפול בסטרואידים), עליה בסבילות לאינסולין וסוכרת הנובעת מסטרואידים כתוצאה מכך שסטרואידים מעכבים את הנשא של הגלוקוז לתוך התא ולכן רמתו בדם עולה, יתר לחץ תוך-גולגולתי, קטראקט במיקום פוסטריורי, עיכוב גדילה אצל ילדים, מיופתיה- כאבי שרירים, עייפות, ולפעמים אף הרס שריר, דיכוי מערכת החיסון- על כל המשתמע מכך (עליה בנטייה לזיהומים שונים). תופעות לוואי נוספות כוללות השמנה, תופעות עוריות כגון פורפורה, עור דק ושביר, צרידות, פנקראטיטיס אקוטי ועוד.
בנוסף לתופעות הלוואי הללו, יש לזכור כי מתן חיצוני של סטרואידים מביא לדיכוי ציר ההיפותלמוס-היפופיזה, כתוצאה מקיום משוב שלילי המביא להורדה של CRH ושל ACTH.
טריודה