בשנות ה-90 הוא פתח סטודיו בפריז והקים ברומא בית ספר לציור אוריינטלי. כשחזר לשם, הוא התגורר בבית חווה ששופץ על ידי חתנו, האדריכל פרנצ'סקו לה גראסה. היו לו חמישה ילדים בסך הכל, שלושה מהם הפכו לציירים: פאולו (1882–1960), גם הוא מזרחן, שמת במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה, מריו (1885–1953), שהתמחה בטבע דומם, ואטורה (1895–?), שהיגר לאריזונה וצייר נופים מדבריים.
בנוסף לסצנות האוריינטליסטיות שלו, הוא יצר סצנות ז'אנר, בתוספת סצנות היסטוריות מלאות דמיון מרומא העתיקה ומהמאות ה-17–18. יצירותיו מוכרות בדרך כלל יותר בקרב ציירי צבעי מים באנגליה מאשר באיטליה.
מחוץ לאיטליה ניתן לראות את עבודותיו בגלאזגו, לייפציג, מלבורן וניו יורק.
מריה מרטנטי ופיליברטו סברדלה היו, תלמידיו הידועים ביותר.
אשמן כיס פלי
אשמן כיס פלי (שם מדעי: "Saccolaimus peli") הוא מין של עטלף מהסוג אשמן הכיס, החי ביערות הגשם של מרכז אפריקה ומערב אפריקה, במדינות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, אוגנדה, גבון, גינאה המשוונית, קמרון, ניגריה, גאנה, ליבריה וחוף השנהב.
מאפיינים.
אורכו של עטלף זה הוא 13 עד 16 סנטימטרים והוא בעל פרווה בצבע שחור. לאשמן הכיס גוף גוצי וכבד, ראש משולש גדול ופחוס וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום קצר ושטוח, הלוע מוארך במעט והשפתיים שסועות. האוזניים קצרות, עגולות ומחודדות בקצה, והצפירים שלהן קצרים ועגולים. העיניים גדולות ובולטות והנחיריים רחבים וצינוריים. הזנב מכוסה בקרום התעופה, להוציא את הקצה החשוף דמוי הנדן.
אשמני הכיס פעילים לאחר רדת החשכה במשך כמה שעות. הם מבלים את שעות היום בשינה בסבך, במחילות, בקברים, במערות, במבנים נטושים, ובעצים וסלעים. הם חיים בדרך כלל בבדידות או במושבות קטנות (29-2 פרטים), אך מינים אחרים מהסוג נראים לעיתים במושבות של מאות בודדות. במקומות מסוימים יש נדידות עונתיות מאזורים חמים לאזורים קרירים יותר.
אשמני הכיס צדים עשים, פשפשאים, חגבאים, טרמיטים וחיפושיות. בשל מבנה גופם הכבד הם אינם יכולים לתמרן ביעילות ומחפשים מזון באזורים פתוחים יחסית, כמו חופת היער הגבוהה, בקצה היער או בקרחות יער. מאידך, מהירות התעופה שלהם גבוהה יחסית. האשמנים מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד, וחלק מהפולסים שהם מפיקים נשמעים לאוזן אנושית. הנקבה ממליטה גור יחיד מדי שנה. האשמן נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש, בזכות טווח תפוצה גדול ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים.
חורוג'
אילת הראל-שלו
בילו בליך
בילו בליך (נולד בשנת 1950) הוא אמן ישראלי.
ביוגרפיה.
בילו בליך נולד בשנת 1950 בארצות-הברית. אמו הייתה האמנית מינה זיסלמן. ב-1953 חזרה משפחתו להתגורר בישראל. בתחילה התיישבו בקיבוץ עינת ולאחר מכן השתקעה בתל אביב-יפו. בין השנים 1969–1972 שירת בצה"ל. במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 למד אדריכלות בניו יורק. בין השנים 1982–1985 היה פעיל במסגרת גלריה "אחד העם" בתל אביב-יפו.
במקביל לעיסוקו במחקר אקדמי, עיקר יצירתו האמנותית של בליך עוסקת בהגדרת המודל האדריכלי ובקשר שלו אל המציאות החברתית. עבודותיו, העשויות במדיה הפיסול והמיצב, בוחנות את החלל, תוך שימוש בחומרים מצויים (רדי מייד).
מנהל המרחב הקיברנטי של סין
מנהל המרחב הקיברנטי של סין (בקיצור: CAC) היא סוכנות רגולטורית מרכזית לצנזורה, פיקוח ובקרה על האינטרנט של הרפובליקה העממית של סין. המנהל מורכב ממשרד המידע הממשלתי לאינטרנט (SIIO) ומשרד המפלגה של הוועדה המרכזית לענייני המרחב הקיברנטי.
רקע.
המנהל הוא בעל השליטה בקרן השקעות האינטרנט של סין, שלה אחזקות בעלות בחברות טכנולוגיה כמו ByteDance, Weibo Corporation, SenseTime ו- Kuaishou .
המנהל מעורב בגיבוש ויישום מדיניות במגוון נושאים הקשורים לאינטרנט הסיני. הוא נמצא תחת בסמכותה של הוועדה המרכזית לענייני מרחב הסייבר, מוסד מפלגתי הכפוף לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסינית.
פעילות מנהל המרחב הקיברנטי.
במהלך השנים פעל מנהל המרחב הקיברנטי של סין לסכל פעילויות אשר מנוגדות לתפיסת המשטר. כך לדוגמה בשנת 2021 פתח המנהל בחקירה כנגד חברת דידי יומיים לאחר הנפקתה בבורסה לניירות ערך בניו יורק. המנהל טען כי החקירה נפתחה מכיוון שעלה חשש שהחברה הפרה את החוק בנוגע לאבטחת מידע אישי של המשתמשים. הרשות הורתה להסיר את אפליקציית החברה ועוד 25 אפליקציות נוספות המקושרות אליה מחנות האפליקציות הסינית. בהמשך לכך נפתחו חקירות נוספות על ידי המנהל לחברות סיניות נוספות שהונפקו בארצות הברית. בעקבות כך, הודיעה חברת דידי כי היא מפסיקה להיסחר בניו יורק וכי תנפיק ב-2022 את מניותיה בבורסה בהונג קונג.
באותה שנה חייב המנהל את הרשתות החברתיות למחוק בוטים בקרב קהילות מעריצים, כתוצאה מכך הושעה מועדון מעריצים של הלהקה הדרום קוריאנית BTS ברשת החברתית וויבו שלו 1.1 מיליון מעריצים. וויבו דיווחה כי תפעל נגד התנהגות לא הגיונית של הערצת מפורסמים.
Back to Life
ניאון גולד רקורדס
ניאון גולד רקורדס (באנגלית: Neon Gold Records) היא חברת תקליטים בוטיק שבסיסה ניו יורק. החברה נוסדה בשנת 2008 על ידי דרק דייוויס וליזי פלפינגר. בתחילה, עסקה חברת התקליטים בהפצת תקליטי ויניל בלבד. החברה השיקה את אלבומי הבכורה הבינלאומיים של אמנים רבים, בהם פאשן פיט, אלי גולדינג, מרינה, גוטייה, קריסטין והמלכות, צ'ארלי XCX, מאט מייזון וטובה לו.
היסטוריה.
ב-8 בדצמבר 2010, חתמה ניאון גולד על מיזם משותף עם קולומביה רקורדס, מה שאיפשר לה להוציא מהדורות אלבומים באורך מלא דרך קולומביה ו-RED Distribution. באמצעות המיזם עם קולומביה, החברה חתמה והוציאה את אלבומי הבכורה של סנט לוסיה, להקת חיים, ומג'יק מן.
בינואר 2014, חתמה החברה על מיזם חדש עם אטלנטיק רקורדס, ובמסגרתו הוציאו את האלבום השני של צ'ארלי XCX. העסקה הפכה את ניאון גולד לחברת תקליטים החתומה תחת אטלנטיק - בניהול משותף של ג'ולי גרינוולד וקרייג קלמן, שניהל גם את Fueled by Ramen ו-Canvasback, הפעולות גם הן תחת אטלנטיק.
חוות הדעת בעניין בתי הספר של המיעוט באלבניה (1935)
Neon Gold Records
איקונוקלאזם באימפריה הרומית המזרחית
קאסה דה לה ואל
גבירתנו ממריטשל
בית החולים נוסטרה סניורה דה מריטקסל
HMS Taku (N38)
נעמי כץ
נעמי כץ היא חוקרת ריפוי בעיסוק ופרופסור אמריטה באוניברסיטה העברית בירושלים ובמרכז רפואי הדסה ירושלים, מלמדת בבית הספר לריפוי בעיסוק בקריה האקדמית אונו. היא יו"ר העמותה הישראלית לרפוי בעיסוק (ISOT), והמייסדת והעורכת הראשונה של כתב העת הישראלי לריפוי בעיסוק (IJOT).
ביוגרפיה.
את לימודי התיכון עשתה כץ במגמה ריאלית-פיזיקלית.
בשנת 1960 החלה ללמוד ריפוי בעיסוק בהדסה זיו. הלימודים נמשכו שלוש שנים, שמתוכם שנתיים לימודים עיוניים ושנה סטאז'. שנת הסטאז' כללה פסיכיאטריה וטיפול ישיר, פיזי בנפגעי תאונות, במרכז לבריאות הנפש טלביה. את הסטאז' היא עשתה בבית החולים הפסיכיאטרי ממשלתי לחולי נפש, בית החולים כפר שאול הממוקם בהר נוף שבירושלים. בסיום הסטאז', כץ המשיכה לעבוד בבית החולים בטלביה וניהלה את מחלקת הריפוי בעיסוק בבית החולים, בין השנים 1965 ל-1967.
בתום הלימודים, נסעה לשווייץ עם משפחתה, מאחר שבעלה הוזמן לעשות את הדוקטורט שלו בפסיכולוגיה בעיר ברן. במשך ארבע השנים שהמשפחה הייתה בשווייץ, כץ עבדה כמרפאה בעיסוק בבית החולים הפסיכיאטרי בברן.
לאחר שחזרה לישראל בשנת 1963, היא קיבלה את ההסמכה לריפוי בעיסוק, מטעם בית הספר לריפוי בעיסוק בירושלים שבמרכז רפואי הדסה, ובמקביל המשיכה לעבוד וללמד במקום. בשנת 1969 נשלחה מטעם בית הספר לריפוי בעיסוק בירושלים להמשך לימודיה, במסגרת מלגה שקבלה מארגון הדסה, באוניברסיטת דרום קליפורניה, שבלוס אנג'לס, ארצות הברית. בשנת 1977 היא השלימה את לימודי התואר הראשון. בשלב זה, בית הספר לריפוי בעיסוק בירושלים הציע לה להמשיך בלימודים להשלמת הדוקטורט באותה אוניברסיטה. בשנת 1979 היא השלימה את התואר השני ובשנת 1981 היא השלימה את לימודי הדוקטורט בריפוי בעיסוק. הדוקטורט שלה עסק בהשפעות האינטראקטיביות בסגנונות למידה של סטודנטים, הרצאה לעומת דיון קבוצתי, על מיומנויות בפתרון בעיות, הישגים, זמן לימוד וגישה (ATI - Aptitude-Treatment Interaction).
בשנת 2000 כיהנה כפרופסור אורח במחלקה לריפוי בעיסוק באוניברסיטת קווינסלנד, בריסביין, אוסטרליה וכפרופסור אורח במחלקה לריפוי בעיסוק באוניברסיטת אוקלנד לטכנולוגיה, אוקלנד, ניו זילנד.
בשנים 2002–2004 כיהנה כפרופסור מן המניין לרפואה, בבית הספר למקצועות הפקולטה לרפואה, באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן, כפרופסור אמריטה שם.
בין השנים 2004–2009 עסקה בהוראה ובייעוץ לדוקטורנטים, במשרה חלקית, בבית הספר לריפוי בעיסוק, בפקולטה לרפואה, האוניברסיטה העברית ירושלים.
בשנת 2007 מונתה כמנהלת מכון המחקר למקצועות הבריאות והרפואה, במכללה האקדמית אונו והחלה ללמד שיקום קוגניטיבי, קוגניציה ותפקוד, תאוריות ומודלים קוגניטיביים בריפוי בעיסוק, אירוע מוחי ופגיעות ראש, בריאות הנפש, זקנה, אוכלוסיית אוטיסטים מתבגרים, שירות בצבא וחזרה לעבודה.
מחקריה של כץ עוסקים בנושאים קוגניטיביים באירוע מוחי ופגיעות ראש וחזרה לעבודה, בעיות קוגניטיביות בבריאות הנפש, זיקנה, אוכלוסיית אוטיסטים מתבגרים, וניתוח של תוכנית "רואים רחוק" ושרות בצבא.
נעמי כץ נשואה לפרופסור חיים כץ ולהם שלושה ילדים.
הנהגת של מר יוסוקה