וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה (בפולנית: Wanda Filipowicz-Krahelska; 15 בדצמבר 1886–1968) הייתה ממקימות ארגון ז'גוטה ופעילה חברתית, הוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים בפולין במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים.
וונדה נולדה בעיירה באזור בלארוס. אביה היה שותף במרד ינואר ב-1863. עם סיום לימודיה, יחד עם אחת מאחיותיה, וונדה פתחה בית ספר יסודי לילדים בביתן.
בגיל 20, לאחר התאבדותו של בעלה שהיה פעיל ב, וונדה הצטרפה לארגון זה. במסגרת פעילותה בו, היא הפיצה עלוני מידע והעבירה כלי נשק בין אנשיו. וונדה השתתפה בתכנון ובביצוע שני ניסיונות התנקשות במושל הכללי של ורשה. התוכניות נכשלו, אך וונדה הצליחה לברוח.
לאחר ניסיונות ההתנקשות, וונדה עברה לגליציה, ובהמשך לקרקוב, עד שלבסוף היא נתפסה על ידי השלטונות הפולנים. היא נישאה בנישואים פיקטיביים על מנת לזכות בהגנה פוליטית אולם הועמדה לדין ונענשה בגין ניסיונות ההתנקשות בהם הייתה מעורבת. בעקבות חוויה זאת, וונדה החליטה להתרחק מהחיים הפוליטיים. היא התחילה ללמוד בבית ספר לאומנויות בקרקוב, אבל חזרה לחיים הפוליטיים זמן קצר אחרי זה, ביחד עם בעלה החדש. כמו בעלה הקודם, גם הוא היה חבר בארגון הפולני-סוציאליסטי הלוחם. השניים ייצגו את הארגון באיטליה עד לשנת 1915, אז חזרו לקרקוב. וונדה המשיכה לשרת בארגון. ב־1935, היא התחילה לפרסם את המגזין "Arkady", מגזין אומנויות נחשב.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
במלחמת העולם השנייה, וונדה הצטרפה למחתרת הפולנית. רוב פעילותה הייתה קשורה לעזרה ליהודים. עוד לפני פרוץ המלחמה, ב-1938, היא סייעה לפליטים יהודים מגרמניה, אשר גורשו על ידי המשטר הנאצי. יחד עם זופיה קוסאק-שצ'וצקה, היא פעלה להקמת ארגון ז'גוטה (Żegota) אשר פעל להצלת יהודים רבים, בעיקרם ילדים; הארגון יזם משימות הצלה רבות בגטו ורשה, ארגן מקומות מסתור ליהודים שנמלטו מהגטו, וסיפק מסמכים מזויפים עבור יהודים במסתור. בספטמבר, אחרי האקציה הגדולה בגטו ורשה, וונדה ואישה בשם יוזפה קורנצקה, עזרו למצוא את מקומות המסתור בהם הסתתרה סופיה דורוטה בוגוצקה. היא עזרה ליהודים נוספים כמו לבני משפחת רוזנברג, לרופאה שנמלטה מכיכר השילוחים - האומשלגפלץ, ולאלמנתו של .
אחרי המלחמה.
לאחר המלחמה, וונדה חזרה לעבודתה כעיתונאית. היא התחילה לפרסם עיתון חודשי בשם "Skarpa Warszawska" (בתרגום חופשי, המנהרה שמתחת לגדר של ורשה), ששינה את שמו ל"". ב־1965 היא פרשה לפנסיה. היא נפטרה ב־1968.
הנצחה והכרה.
וונדה הוכרה כחסידת אומות העולם ב-23 במאי 1967, בעקבות מכתב שנשלח על ידי עו"ד דורוטה בוגוצקה, ניצולת שואה שוונדה עזרה להסתיר בזמן המלחמה. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.
ולטר קרמר
ולטר קרמר (בגרמנית: Walter Kraemer; 21 ביוני 1892 - 6 בנובמבר 1941), היה פוליטיקאי גרמני, חבר המפלגה הקומוניסטית הגרמנית, שהוכר כחסיד אומות העולם על עזרתו לאסירים יהודים תוך סיכון חייו בתקופת השואה.
קורות חיים.
קרמר נולד בעיר זיגן. בצעירותו עבד כמנעולן מקצועי. ב-1910 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני והשתתף במלחמת העולם הראשונה. בסוף המלחמה נעצר בעקבות השתתפותו במרד החיילים בקיל, אך שוחרר במהפכת נובמבר.
ב-1918 חזר לזיגן ונהיה חבר פעיל באגודה לעובדים והחיילים. הוא הצטרף למפלגה הסוציאל- דמוקרטית ולקח חלק בפוטש של קאפ במרץ 1920.
לקראת סוף 1920 הצטרף למפלגה הקומוניסטית כחבר פעיל ונבחר לייצוג המפלגה במועצת העיר. קרמר נבחר למזכיר המחוזי והפך לאחד משלושת המנהיגים המובילים של השמאל בפרלמנט רפובליקת ויימאר. ב-1932 קרמר נפגע קשות בעקבות מתקפה של נאצים על חברי המפלגה הקומוניסטית.
בעקבות שריפת הרייכסטאג ב-פברואר 1933 קרמר נעצר ונשלח לכלא לשלוש שנים באשמת בגידה. בינואר 1937 נעצר שוב ונשלח למחנה הריכוז ליכטנבורג ובאוגוסט הועבר לבוכנוואלד.
בזמן מאסרו במחנות הריכוז, קרמר רכש ידע וניסיון בתחום הרפואי והצליח לבצע ניתוחים מסובכים באסירים במחנה. ב-1938 הוא שימש כרופא במחנה הריכוז ובאמצע שנת 1939 מונה כאחראי על צריפי האסירים החולים. המוניטין שלו כרופא במחנה היה גבוה והוא ביצע ניתוחים גם בקצינים נאצים בדרגה גבוהה, ביניהם גם מפקד המחנה. קרמר השתמש בהשפעתו על צוות האס אס כדי להקל על האסירים במחנה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
מחנה הריכוז בוכנוואלד היה מחולק לשני אגפים - האגף הגדול, בו הוחזקו אסירים פוליטיים והאגף הקטן בו נכלאו אסירים יהודים ורוסים. בחלק זה של המחנה התנאים היו קשים יותר. האסירים היהודים והרוסים עבדו בחורף בחוץ ללא בגדים חמים בקור מתחת לאפס מעלות וקיבלו מזון בכמויות קטנות ביותר, ללא כל טיפול רפואי. בניגוד להוראות קציני האס. אס. שאסרו על מעבר בין האגפים, קרמר נהג להתגנב לאגף השני כדי לעזור לאסירים היהודים והרוסים.
אחד ממטופליו היה ארתור רדבינסקי, יהודי מפראג, אשר סבל מנמק בעקבות כווית קור שלא טופלה. קרמר העביר את רדבינסקי על גבי אלונקה לאגף הגדול של המחנה בלילה, וטיפל בו בלי שימוש בחומרי הרדמה. במקרה אחר עזר לרדבינסקי, שסבל מזיהום שנוצר בעקבות הצלפות.
מטופל יהודי נוסף לו סייע קרמר היה יעקב זילברשטיין, אשר חלה בטיפוס. קרמר זחל באמצע הלילה לאגף הקטן, כדי לספק לזילברשטיין תרופות ולטפל בו.
בסתיו 1941 הובאה קבוצה של קצינים סובייטים, חלקם יהודים, למחנה. קציני האס. אס. ביקשו מקרמר לחתום על תעודות המעידות כי הקצינים אובחנו כחולים בשחפת. קרמר הבין כי התעודות הללו עשויות להוות עילה לרצח הקצינים הסובייטים ולכן סירב להנפיק אותן. כעונש קרמר נשלח לעבודות כפייה מחוץ למחנה ונורה כשניסה לכאורה לברוח.
הכרה והנצחה.
ב-20 באוקטובר 1999 ולטר קרמר הוכר כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בגרמניה בעיר בון. שמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
מדי שנה ביום לציון קורבנות הפאשיזם, מונח זר על קברו בזיגן.
בשנת ה-70 למותו הארגון למען שיתוף פעולה יהודי נוצרי והמוזיאון בדרום וסטפאליה ארגנו שבוע לזכרו והנצחתו.
ב-2012 מועצת העיר זיגן החליטה לקרוא על שמו לכיכר בכניסה לבית החולים המחוזי של מחוז ויינדאו, ובשנת 2014 הושלמה בניית הכיכר ובה מרכיבים המסמלים את חייו ועשייתו של קרמר.
השמיים נעולים
השמיים נעולים הוא סינגל של הצמד דולי ופן, מתוך אלבום האולפן השני שלהם, "חלק ב'", בהשתתפות הזמרים הישראלים עברי לידר, אלה לי להב ופלד. השיר יצא לאור ב-14 במרץ 2021. השיר נכתב על ידי הצמד יחד עם לידר ופלד והופק על ידי הצמד ולידר.
רקע.
על השיר סיפרו דולי ופן:
"השמיים נעולים" הוא השיר הישראלי השני שקיבל הכי הרבה לחיצות לניגון חוזר בספוטיפיי, לאחר "אפס מאמץ".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-14 במרץ 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי דורון סרי.
הקליפ צולם במנחת ערד, בית כנסת אוהל מועד בתל אביב ובחניון סינמה סיטי.
ביקורות.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית, תוך שאמר כי "מבחינת מורכבות מוזיקלית והפקה – פסגת המחזמר של דולי ופן, ואנחנו אכן במחזמר על רקע 2021, עולם חדש שאחרי מגפה עולמית", תיאר את השיר כ"הצטלבות מוזיקלית שמחברת את מהות הקיום וההישרדות העכשווית בשילוב של פופ קיטש, ראפ ודאנס" והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
יום הולדתו של ג'פרסון
יום הולדתו של ג'פרסון הוא חג פדרלי בארצות הברית, המציין באופן רשמי את הולדתו של הנשיא האמריקאי השלישי, תומאס ג'פרסון, ב-13 באפריל 1743. יום זה הוכר על ידי פרנקלין דלאנו רוזוולט כחלק מהכרזה הנשיאותית 2276, שהוצאה ב־21 במרץ 1938.
לאחרונה, הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הוציא את הכרזה נשיאותית 8124 ב-11 באפריל 2007, באומרו כי "... ביום תומאס ג'פרסון, אנו מציינים את יום הולדתו של דמות מונומנטלית שמקומה בהיסטוריה של אומתנו תמיד נוקיר".
אנה מריה הס
אנה מריה הס (נולדה כאנה מריה פרנקל, בגרמנית: Anna Maria Haas; 9 במרץ 1909- 1996) הייתה אוסטרית אשר במהלך מלחמת העולם השנייה סיכנה את חייה בהצלת יהודים והוכרה כחסידת אומות העולם.
קורות חיים.
נולדה במווינה ב-1909. ב-1930, נישאה לבנו הס (Benno Haas), בן למשפחת תעשיינים יהודיים, שהמירה את דתה לנצרות קתולית.
בשנת 1938, בעקבות האנשלוס וסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, המשפחה הקתולית הוגדרה כיהודייה על פי חוקי הגזע ובנו החליט לעזוב את וינה ולהתנדב לצבא הבריטי.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
הס נחשדה על ידי המשטר הנאצי, מכיוון מוצאו היהודי של בעלה, שהתנדב לצבא הבריטי. במהלך המלחמה התעמתה הס כמה פעמים עם הגסטפו. למרות הסיכון, הס הסתירה בשנים 1938–1939 בדירתה את היהודי רוברט ביר ומשפחתו למשך מספר חודשים. לאחר מכן, הס סיפקה אוכל לשני חבריה היהודים, שהתגוררו כמוה ברובע התשיעי של וינה - בני הזוג ג'וזף וסידונה רובין - ביטמן (Josef and Sidonie Rubin-Bittman), אשר ירדו למחתרת משנת 1939 ושינו תדירות את מקום מסתורם, כדי להתחמק משילוח למחנות המוות. למרות החיפושים הרבים של המשטר הנאצי אחר בני הזוג, כולל חיפוש שנערך בדירתה של הס, הם לא נמצאו והיא לא הסגירה אותם.