לוק חבר בארגונים רבים, ביניהם אגודת הפסיכולוגים האמריקאית (APA), החברה לפסיכולוגיה ארגונית ותעשייתית, החברה להתנהגות ארגונית, האקדמיה לניהול והחברה הפסיכולוגית האמריקאית.
גישה תאורטית.
תאוריית הצבת המטרות (Goal Setting) היא תאוריה שעוסקת במוטיבציה, ופותחה במקור על ידי לוק ב-1968, על מנת להסביר מניעים לפעולות אנושיות במצבי עבודה ספציפיים. ההנחה עליה מתבססת התאוריה היא שמטרות וכוונות הן קוגניטיביות ורצוניות, ושהן משרתות כמווסתות מיידיות של פעולות אנושיות.
שני הממצאים העיקריים של התאוריה הם שהצבת מטרות ספציפיות מביאה לרמות תפקוד גבוהות יותר מאשר מטרות כלליות (למשל הצבת המטרה "לשפר את ציון המבחן בהיסטוריה ב-10 נקודות" תביא למאמץ וביצוע טוב יותר של האדם מאשר מטרה כללית כמו "להצליח בלימודים"); ושמטרות קשות להשגה קשורות באופן ישיר לעלייה בביצוע (ככל שמטרה היא קשה יותר, האדם מתאמץ יותר להשיגה). השפעות אלה תלויות בשני תנאים - משוב על הביצוע, וקבלת המטרות על ידי המבַצֵע.
המונח "מטרה" מתייחס להשגת סטנדרט מסוים של יכולת במטלה מסוימת, בדרך כלל תחת מגבלת זמן מסוימת. למטרות יש שתי תכונות עיקריות: תוכן ואינטנסיביות. תוכן המטרה מתייחס לאובייקט או התוצאה שהפרט רוצה (למשל, שיפור ציון במבחן ב-10 נקודות); אינטנסיביות המטרה מתייחסת לכמות המשאבים הפיזיים והנפשיים שמוכלים לתוך יצירת המטרה או תוכנית הפעולה להגשמתה.
מודל הצבת המטרות המקורי, שהוצע על ידי לוק ב-1968, כלל חמישה צעדים עוקבים:
בשלב מאוחר יותר בקריירה שלו, טען לוק, כי שהצרכים והמטרות של האדם מתווכים על ידי הערכים שלו, שקובעים מה עדיף עבורו לעשות.
פרסים.
ללוק הוענקו מספר פרסים חשובים, בהם פרס התרומה המדעית מטעם האקדמיה לניהול (מחלקת משאבי אנוש), פרס המרצה-חוקר המצטיין מטעם אוניברסיטת מרילנד, ופרס החבר ע"ש ג'יימס מק'קין קאטל מטעם האגודה למדע הפסיכולוגיה.
אקטה קריסטלוגרפיקה
אקטה קריסטלוגרפיקה (בלטינית: Acta Crystallographica) הוא קבוצה של כתבי עת מדעיים בתחום הקריסטלוגרפיה, שהמאמרים בהם עוברים ביקורת עמיתים, והיוצאים לאור מטעם האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה. אקטה קריסטלוגרפיקה החלה ככתב עת בודד בשם זה ב-1948.
היסטוריה.
בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה היה כתב העת Zeitschrift für Krystallographie (כתב עת לקריסטלוגרפיה), כתב העת העיקרי לפרסום מאמרים מדעיים בתחום. כתב עת זה יצא בהוצאה פרטית ומומן מכספי המינויים. כתב העת נוסד על ידי פאול גרות בשטרסבורג ב-1877 כ-Zeitschrift für Krystallographie und Mineralogie (כתב עת לקריסטלוגרפיה ומינרלוגיה), והשם שונה על מנת להדגיש שכתב העת עוסק בקריסטלוגרפיה בלבד ב-1924. העורך הראשי בתקופה זו היה הקריסטלוגרף פאול ניגלי ובין עורכי המשנה היה גם פאול פטר אוואלד. כתב העת דגל במדיניות של פרסום מאמרים בתחום בשפת המקור של הכותבים, ולמרות שהשפה העיקרית בו הייתה גרמנית, התפרסמו בו מאמרים גם באנגלית ובצרפתית. עובדה זו הפכה את כתב העת בעריכתו של ניגלי לכתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה. כתב העת הפסיק את הופעתו בזמן המלחמה.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה הורגש צורך בכתב עת שיחליף את כתב העת הגרמני. במרץ 1944 נאם פאול פטר אוואלד, פיזיקאי וקריסטלוגרף שנמלט מגרמניה בשל היותו "רבע יהודי" ולימד מאז באוניברסיטת קווינס בבלפסט, בפני באי הכנס של הארגון XRAG. בנאומו הציע אוואלד, שהיה בין עורכי המשנה של ה-Zeitschrift für Krystallographie, הקמת כתב עת בינלאומי חדש לקריסטלוגרפיה שיצא לאור על ידי ארגון בינלאומי חדש לקריסטלוגרפיה. ההצעה התקבלה בהתלהבות וויליאם לורנס בראג, יושב ראש ארגון XRAG הבטיח לפעול למענה. אבל הדחיפה האמיתית להקמת הארגון וההוצאה לאור של כתב העת באה רק שבעה חודשים אחר כך מכיוון אחר. באוקטובר 1944 פנה הקריסטלוגרף האמריקני מרטין בורגר (Martin Julian Buerger) להנרי ליפסון ששימש כמזכיר ארגון XRAG בשאלה האם XRAG מעוניינת לשתף פעולה עם ASXRED, הקבוצה המקבילה בארצות הברית, ביסוד כתב עת העוסק במחקר בעזרת עקיפה של קרני רנטגן ועקיפה של אלקטרונים. הוחלט שיש לשלב כוחות ולהקים ארגון בינלאומי שיהיה אחראי על ההוצאה לאור של כתב העת החדש. ביוזמת לורנס בראג אורגן ביולי 1946 כינוס הכנה של הקמת הארגון הבינלאומי בלונדון, שבו השתתפו כ-300 קריסטלוגרפים מ-13 מדינות. בכינוס נבחר אוואלד כיושב ראש הוועדה הזמנית הבינלאומית לקריסטלוגרפיה. ועדה שקמה לבחון את מבנה כתב העת המוצע קיבלה את הטיוטה שהציע ג'ון דזמונד ברנל. שם כתב העת נקבע כ"אקטה קריסטלוגרפיקה" על פי הצעתם של המדענים מברית המועצות שהתנגדו שלכתב עת בינלאומי יהיה שם אנגלי, כפי שהייתה ההצעה המקורית של ועדת כתב העת, ודרשו שם לטיני נייטרלי. את עלות ההפקה קיוו המקימים לכסות על ידי דמי מנוי ותרומות.
הגיליון הראשון של אקטה קריסטלוגרפיקה יצא לאור באפריל 1948, חודשיים לפני כנס הייסוד של האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה, ובמהרה הפך להיות כתב העת החשוב בתחום. ב-1951 כבר התקבלו כה הרבה מאמרים לפרסום והוחלט להגדיל את תדירות הדפסת כתב העת משש פעמים בשנה לשמונה. כעורך הראשי של כתב העת במשך 11 שימש פאול פטר אוואלד, בעל הרעיון. עם השנים הוחלט שבשל כמות המאמרים הגדולה שהגיעה למערכת יש לפצל את כתב העת, ונכון ל-2010 הוא כולל שישה כתבי עת שונים.
אדווין לוק
יוזמה אזרחית
עלי יחיא
שגריר. עלי אדיב יַחיָא (בערבית: علي يحيى; 22 בינואר 1947 – 11 בספטמבר 2014) היה מורה ערבי-ישראלי, מהמפורסמים שבמורי התרבות והשפה הערבית בישראל, ודיפלומט שכיהן כשגריר ישראל בפינלנד ושגריר ישראל ביוון. האזרח הערבי-ישראלי הראשון בישראל שמונה לתפקיד שגריר.
ביוגרפיה.
יחיא נולד בכפר קרע. לימד וכיהן כסמנכ"ל באולפן עקיבא, ובין תלמידיו היו אנשי ציבור בולטים, כגון השר לשעבר משה ארנס, ועוד מאות דמויות ידועות. הוא ניהל מוסדות להוראת שפות ולימד גם באוניברסיטאות שונות, במשטרה, במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמכללה לביטחון לאומי.
בשנים 1996 עד 1999 כיהן כשגריר ישראל בפינלנד. לאחר מכן שימש ציר במחלקת פרויקטים באגף המזרח התיכון ותהליך השלום במשרד החוץ. בשנים 2006 עד 2012 כיהן כשגריר ישראל ביוון.
יחיא היה נשוי לחייריה ולהם חמישה ילדים: אדיב, אריג, וסים, רים וכרים יחיא.
השגריר עלי יחיא נפטר ב 11 בספטמבר 2014, בגיל 67.
הערות שוליים.
אלכס צילה
אלכס צילה (בגרמנית: Alex Zülle) (נולד ב-5 ביולי 1968) הוא רוכב אופניים שווייצרי (רוכב עבר).
הישגיו הבולטים היו שני ניצחונות במרוץ הוואלטה אספניה בשנים 1996 ו-1997, המקום השני אליו הגיע בטור דה פראנס בשנים 1995 ו-1999 ואליפות העולם במרוץ נגד השעון ב-1996. צילה התמחה בתחום של מרוצי קטעים והיה בין הרוכבים הבולטים בסוג מרוצים זה בשנות ה-90. הישגיו עומעמו במידת מה עקב שני הרוכבים הבולטים שרכבו במהלך הקריירה שלו: מיגל אינדוראין בחלקה הראשון של הקריירה שלו ולאנס ארמסטרונג בחלקה השני.
אלכס צילה נולד בעיר ויל שבקנטון סנט גלן. בצעירותו עסק בסקי והגיע לרכיבת אופניים כאמצעי לשיקום בפציעה שנגרמה לו תוך עיסוק בסקי. לאחר שהגיע להישגים בתחרויות חובבים התקשה תחילה לקבל חוזה בקבוצה מקצוענית, עד אשר צורף כמתמחה לקבוצת הצמרת הספרדית ONCE. הוא השתתף בוולטה אה קטלוניה ב-1991 וסיים במקום השלישי בדירוג הכללי ובסיום אותה עונה הוחתם בקבוצה כמקצוען. בשורות ONCE רכב צילה עד 1997 ובה הגיע להישגיו הגדולים.
ב-1998 הצטרף לקבוצה הצרפתית המובילה, "פסטינה". הוא ניצח בג'ירו ד'איטליה באותה שנה בשלושה קטעים והוביל בדירוג הכללי עד הקטע ה-16 אך נכנע למנצח המרוץ, מרקו פנטאני ולרוכבים אחרים, וסיים מחוץ לעשרת הרוכבים הראשונים. בטור דה פראנס של אותה שנה היה חלק מסגל הקבוצה שהושעה כולו מהמרוץ בעקבות מציאת חומרי אימרוץ ברשות הקבוצה בשערורייה שזכתה לכינוי פרשת פסטינה.
צילה היה אחד הרוכבים שיצאו ללא נזק מהפרשה וכך חתם בסוף אותה שנה בקבוצת "בנסטו" הספרדית - קבוצתו לשעבר של מיגל אינדוראין ואחת מהקבוצות הבולטות בדבוקה המקצוענית. במדי בנסטו הצליח להשיג את המקום השני בטור דה פראנס ב-1999 כשסיים אחרי לאנס ארמסטרונג. הישגו הגדול האחרון היה ניצחון במרוץ הבית שלו, טור דה סוויס, בו ניצח ב-2002 במדי קבוצת קואסט. לאחר שרכב שנתיים בקבוצה השווייצרית פונאק, פרש צילה בסיום עונת 2004 מרכיבה מקצוענית.
תא קולי
יורי פורמן
יורי פורמן (נולד ב-5 באוגוסט 1980) הוא מתאגרף ורב ישראלי. אלוף העולם באיגרוף במשקל קל בינוני לשנת 2009.
ביוגרפיה.
פורמן נולד בהומל שבברית המועצות (כיום בלארוס), החל להתאמן באגרוף מגיל 7 וכעבור שנתיים עלה לארץ עם משפחתו.
בשנת 2001 עזב פורמן לניו יורק, שם החל בשנת 2002 את קריירת האיגרוף המקצוענית שלו. פורמן הוא אחד המתאגרפים הטובים בעולם בקטגוריית משקל בינוני. פורמן נחשב לאחד משלושת המתאגרפים היהודים הטובים בעולם, לצד רומן גרינברג ודמיטרי סליטה.
בנובמבר 2009 הוכתר כאלוף העולם של איגוד ה-WBA במשקל קל בינוני (עד 70 ק"ג) אחרי שגבר בהחלטת שופטים על הפורטוריקני דניאל סנטוס.
פורמן, הלומד בישיבה בברוקלין והוסמך כרב ב-2014, שלט בקרב מתחילתו למרות נחיתותו הפיזית מול העוצמה של סנטוס, ולאחר 12 סיבובים העניקו לו שלושת השופטים פה אחד את הניצחון, שהקפיץ אותו למאזן של 0:28 בקריירה שלו.
"אני מאוד גאה להשיג את מה שהשגתי עבור ישראל ועבור ברוקלין", אמר פורמן בסיום הקרב. "הוכחתי שיהודים יכולים להילחם".