בשנת 2012 הוא סיים את לימודיו עם תואר ראשון במוזיקה. לויצקיס למד בכיתות אמן עם פרדריק דשאן, קלאודיו ז'קומוצ'י, פרידריך ליפס, מסימיליאנו פיטוקו ומתי רנתנן.
בין השנים 2014 ל-2016, לויצקיס למד תואר שני באקדמיית Musikene שבסן סבסטיאן, ספרד.
קריירה מוזיקלית.
בשנת 2010 לויצקיס זכה להכרה מקצועית לאחר שזכה באליפות האקורדיון העולמית, ה-Coupe Mondiale, שנערכה בקרואטיה על ידי קונפדרציית נגני האקורדיון הבינלאומית (CIA). הוא זכה להכרה נרחבת יותר בעולם המוזיקה הבינלאומי לאחר שזכה באותה שנה בתוכנית הריאליטי Got Talent בגרסתה הליטאית. לויצקיס השתתף בתחרות בזמן שלמד באקדמיה המלכותית למוזיקה, ללא ידיעתם, ושילב מוזיקה ושירה עכשווית בהופעותיו לצד פרשנויות קלאסיות יותר. קטעים מתוך תוכנית הטלוויזיה הליטאית התפרסמו ביוטיוב וברשתות החברתיות ברחבי בריטניה. בעת חזרתו ללונדון, לויצקיס הופתע מהתגובות החיוביות שקיבל להופעותיו בתוכנית. באותו זמן הסוכן המוזיקלי ריק בלאסקי התוודע לנגן הצעיר דרך סרטון יוטיוב שראה, וניהל איתו משא ומתן על חוזה הקלטות בחברת התקליטים הבריטית דקה רקורדס, והוא היה לאקורדיוניסט הראשון שחתם בחברה זו.
ב-1 ביולי 2013 יצא לאור אלבום הבכורה של לויצקיס, "Martynas." עד מהרה האלבום הגיע לראש מצעד אלבומי המוזיקה הקלאסית בבריטניה, מה שהפך את לויצקיס לאקוריוניסט הראשון שהגיע להישג זה. באוקטובר 2013 האלבום יצא לאור בגרמניה.
באוגוסט 2013, מרטינאס הופיע לראשונה בגרמניה, באמפיתיאטרון ואלדבונה שבברלין, בעיר רוסטוק ובפסטיבל המוזיקה שלזוויג-הולשטיין שבעיר ליבק. הוא מופיע באופן קבוע בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי של באת', בפסטיבל דרזדן למוזיקה עכשווית , בפסטיבל הג'אז והבלוז של אדינבורו , בפסטיבל גאידה בליטא, בפסטיבל המוזיקה ליגו לייק בשווייץ, בפסטיבל מקלנבורג-מערב פומרניה ובפסטיבל סנט מגנוס באורקני שבסקוטלנד. הוא הופיע ברסיטלים באולמות מופעים כדוגמת אלברט הול, רויאל פסטיבל הול, ויגמור הול, כנסיית כיכר סנט ג'ון סמית' בלונדון, האודיטוריום הלאומי למוזיקה במקסיקו , דביסי רזידנס בפריז ומרכז גנגדונג לאומנויות הבמה בדרום קוריאה. בנוסף, הוא ניגן בקונצרטים עם תזמורת הקונצרטים של ה-BBC , התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם, התזמורת הקאמרית הליטאית , התזמורת הסימפונית הלאומית של ליטא , הקאמרטה של ז'נבה והקאמרטה של מנצ'סטר.
בשנת 2015, לויצקיס הקים את האנסמבל שלו, "מיקרואורקסטרה" (Mikroorkéstra).
הרפרטואר של מרטינאס חוצה במודע את גבולות הז'אנר ונע בין בארוק למוזיקה עכשווית. הוא מתמקד במוזיקה קלאסית, אך הוא גם מנגן מנגינות עממיות ויצירות מוזיקליות פופולריות. לויקיס רואה בעצמו שגריר אקורדיון, ועל כך אמר: "הצבתי לעצמי את המשימה להגדיר מחדש את הדימוי של האקורדיון ולהראות שניתן להשתמש בכלי זה בצורה מאוד מגוונת".
מאז הקמתו ב-2014, לויצקיס היה המנהל האמנותי של הקורס והפסטיבל הבינלאומי למלחינים "Palendriai" שבליטא. מטרת הפסטיבל היא ליצור יצירות חדשות להרכבי אקורדיון ומוזיקה קאמרית. לויקיס הוא מנהל האקדמיה למוזיקה "accoAkademija" שבעיר וילנה. בנוסף, הוא חבר בוועדה המייעצת של המועצה העולמית לאומנויות של ליטא, ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו לקדם את האמנות והתרבות הליטאית ברחבי העולם.
פילמוגרפיה.
בשנת 2015 הופיע לויצקיס בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה הליטאי "Dėdė, Rokas ir Nida".
קרואטיה באירוויזיון 2022
קרואטיה השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Guilty Pleasure" של מיה דימשיץ'. זו הייתה השתתפותה ה-27 בתחרות הזמר של האירוויזיון. בדומה לשנותיה הקודמות של המדינה בתחרות, הנציג והשיר לאירוויזיון נבחרו באמצעות הקדם הלאומי, "Dora", בהפקת רשות השידור הקרואטית. בשנה זו כשלה המדינה להעפיל לגמר התחרות.
רקע.
קדם לאירוויזיון 2022, קרואטיה השתתפה עשרים ושש פעמים באירוויזיון, מאז הופעת הבכורה שלה ב-1993. נכון לשנת 2021 טרם רשמה המדינה את ניצחונה הראשונה בתחרות. היא הגיעה למקום הרביעי בשני אירועים של האירוויזיון; בשנת 1996 עם השיר "Sveta ljubav" של מאיה בלגדן וב-1999 עם השיר "Marija Magdalena" של דוריס דרגוביץ'. החל מאירוויזיון 2004, בו נערכה לראשונה שיטת חצאי הגמר, העפילה המדינה לגמר שבע פעמים. באירוויזיון 2021 הגיעה הנציגה הקרואטית, אלבינה גרצ'יץ', עם השיר "Tick-Tock", למקום ה-11 בחצי הגמר, ולא הצליחה להעפיל לשלב הבא.
לפני האירוויזיון.
בדומה לשנותיה הקודמות של המדינה בתחרות, הנציג והשיר לאירוויזיון יבחרו באמצעות הקדם הלאומי, "Dora", בהפקת רשות השידור הקרואטית (HRT). התחרות תורכב מאירוע אחד, שיערך ב-19 בפברואר 2022, ובו ישתתפו ארבעה עשר אמנים. היא תתקיים בהיכל הספורט של אופטיה, בהנחייתם של דסקו צ'רליץ', אליזבתה ברודיץ' ופרנקה בטליץ', נציגת המדינה לאירוויזיון 2018.
ב-27 באוקטובר 2021 פתחה HRT את תקופת הגשת השירים, שהסתיימה ב-25 בנובמבר. אולם היא הוארכה עד ל-12 בדצמבר בשל מגפת הקורונה בקרואטיה. 184 שירים הוגשו לוועדה המקצועית של רשות השידור. בניגוד לשנים הקודמות של קרואטיה באירוויזיון, השיר הנבחר לא יצא לאור בגרסה חדשה, המיועדת לתחרות, אלא יעבור שינויים קלים גרידא. שמותיהם של 14 השירים נחשפו ב-17 בדצמבר.
ב-2 בפברואר 2022 חשפה רשות השידור הקרואטית את שיטת הניקוד בקדם. הזוכה ב-"Dora 2022" יקבע באמצעות שילוב שהצבעתם של עשרת חברי השיפוט, המפוזרים ברחבי המדינה, והצבעות הקהל. במקרה של תיקו, תינתן עדיפות לקולות הציבור. חברי השיפוט יורכבו משלושה שופטים, עובד מוזיקלי של רשות השידור, חבר באיגוד המלחינים הקרואטים וחבר באיגוד המוזיקה הקרואטית. להלן הערים בהם תשב ועדת שופטים: זאגרב, ואראז'דין וצ'אקובץ (נחשבות כנקודת שיפוט אחת), רייקה, פולה, אוסייק, קנין ושיבניק (נחשבות כנקודת שיפוט אחת), ספליט, ווקובאר ודוברובניק. כול ועדה תדרג את השירים בסדר יורד (1–14, כשאחד מייצג את השיר שאהבו). עשרת השירים הראשונים בכול ועדה יקבלו 1–8, 10 ו-12 נקודות בהתאמה, בדומה לשיטה המקובלת באירוויזיון. הקהל יצביע בשיחת טלפון או בהודעת SMS, כשלכול אדם יש אפשרות לשלוח עד עשר הצבעות.
הגמר.
הגמר התקיים ב-19 בפברואר 2022.
באירוויזיון.
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לשישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-25 בינואר 2022 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. קרואטיה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-10 במאי 2022.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. קרואטיה הופיעה כמדינה ה-11, לאחר פורטוגל ולפני דנמרק. ב-10 במאי 2022 ביצעה דימשיץ' את "Guilty Pleasure" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי.
פרידריך זיגיסמונד, נסיך פרוסיה (1891–1927)
פרידריך זיגיסמונד, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Friedrich Sigismund von Preußen; 17 בדצמבר 1891 - 6 ביולי 1927) היה טייס קרב גרמני במלחמת העולם הראשונה וחבר בבית הוהנצולרן.
ביוגרפיה.
פרידריך זיגיסמונד נולד ב-17 בדצמבר 1891 בארמון גליניקה, לפרידריך לאופולד, נסיך פרוסיה וללואיזה סופיה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, בתם של פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ואדלהייד, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג.
כמו כמה נסיכים אחרים בבית הוהנצולרן כמו היינריך, נסיך פרוסיה, פרידריך התעניין מאוד בתעופה. ב-1911, הוא החל לבנות מטוס בטירת גלניק, בתקווה לנסות אותו באביב הבא. ב-1917 הוא ואחיו פרידריך קרל הצטרפו לשירות האוויר הגרמני. מאוחר יותר באותה שנה, מת אחיו מפצעי מלחמה.
הוא ואשתו היו אוהבי רכיבה וסוסים גדולים, והוא נחשב לאחד מהפרשים הטובים בגרמניה. בני הזוג בילו את רוב זמנם בגידול והכשרת סוסים באחוזת מקלנבורג שלהם, כמו גם באחוזתם בארמון גליניקה ליד פוטסדאם. הוא ואשתו היו אהובים חברתיים גדולים, ופרידריך היה פופולרי בקרב העם הגרמני.
ב-5 ביולי 1927, בגיל 35 בלוצרן, שווייץ, נפל פרדריך זיגיסמונד מסוס. הוא רכב בטורניר בינלאומי; תוך כדי קפיצה קשה, הוא נפל ורגל שלו נתפסה במדרגה. לפני שהצליח להשתחרר, הסוס דרך על חזהו מספר פעמים, שבר חמש צלעות וגרם לפציעות נוספות. הוא הובהל לבית חולים סמוך, שם מת למחרת מפצעיו.
גופתו הוחזרה לפוטסדאם, שם נערכה הלוויה חגיגית. השתתפו בה חברים חשובים משושלת הוהנצולרן, כולל יורש העצר לשעבר וילהלם ואחיו אייטל פרידריך, נסיך פרוסיה. הוא נקבר בארמון גליניקה, ליד אחותו ויקטוריה מרגרט, נסיכת פרוסיה .
משפחתו.
ב-27 באפריל 1916 התחתן פרידריך זיגיסמונד ב-Jagdschloss Klein-Glienicke בברלין עם מארי לואיז, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של פרידריך, נסיך שאומבורג-ליפה ולואיז, נסיכת דנמרק, ממנה נולדו לו שני ילדים:
לואיזה סופיה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג