בחשון תקנ"ב עבר לעיר שטאמפען שבסלובקיה עד שנת ה'תקנ"ח. לאחר מכן כיהן כרב בנאדי-אטרד ובפראונקירכן. בהיותו רב בפראונקירכן נלקח בשבי על ידי חייליו של נפוליאון בונפרטה, ושוחרר תמורות כופר כספי גבוה.
בתשרי תקס"ז היה בין שלושת המועמדים לכהן כרב בפרשבורג אולם למעשה התקבל למשרה רבי משה סופר, בעל חתם סופר.
בשנת ה'תקס"ט עבר לכהן כרב בלקנבך, עד לפטירתו.
כתב חידושים רבים חלקם נדפסו בספרו דברי ר"ש.
נולדו לו שני בנים, רבי אברהם (מחבר ספר שו"ת בית אברהם ואב"ד סאבאדקא ולקנבך) ורבי שלמה אולמן (מחבר ספרי יריעות שלמה). תלמידו היה רבי שמעלקא אב"ד סעליש ומחבר ספר צרור החיים.
נפטר בט"ז באדר ה'תקפ"ה.
לאחר פטירתו ישב על כסאו בלקנבך בנו רבי אברהם ואחריו בנו רבי דוד.
רבי שלום חריף
דברי ר&quot;ש
דברי רש
פרויאקירכען
עודד גינדין
עודד גינדין (נולד ב-4 באוגוסט 1944), הוא ספורטאי ישראלי בעבר. 6 פעמים ברציפות אלוף ישראל (1965–1970) ושיאן ישראל בריצת 400 מטר משוכות במשך כ-8 שנים. כדורסלן מצטיין (3555 נקודות, מקום 49 בכל הזמנים) בקבוצות הפועל גבעת ברנר והפועל רמת גן ושחקן נבחרת ישראל בכדורסל.
ביוגרפיה.
גינדין גדל בקיבוץ נען. הוא התאמן הן באתלטיקה בקבוצת הפועל נען והן בכדורסל בקבוצת הפועל גבעת ברנר.
אתלט מצטיין.
אלוף ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1965 זכה גינדין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 58.2 שניות.
בתחרות אתלטיקה בין נבחרת יוון לנבחרת ישראל שנערכה באתונה ביולי 1966 קבע גינדין בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 56.5 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של יאיר טאו ושלו (56.9 שניות)
בתחרות שנערכה בוינגייט ב-20 במאי 1967 זכה גינדין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש 56.1 שניות. שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ונשבר על ידי יובל אור (55.72 שניות).
כדורסלן מצטיין.
גינדין שיחק בקבוצת הפועל גבעת ברנר, 9 עונות עד לשנת 1978 כולל, שבה הקבוצה התפרקה. הוא עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן שתי עונות. במהלך הקריירה שלו, הוא קלע 3557 נקודות, שלישי בכל הזמנים בקבוצת הפועל גבעת ברנר ו-49 בכל הזמנים מבין הקלעים הישראלים.
גודל נייר
גודל נייר הוא מידות האורך והרוחב של ניירות שונים.
תקנים שונים לגודלי נייר.
בזמנים ומדינות שונות התקיימו מספר תקנים לגודל של נייר. תקני גודל הנייר התבססו מאז המצאת הדפוס. שני גודלי נייר נפוצים שימשו כתקן דה פקטו להדפסת ספרים:
תקנים מודרניים מתייחסים לנייר כתיבה, כרטיסים, מסמכים מודפסים ומעטפות.
בתחום הדפוס בישראל נפוצים הגדלים רבע גיליון (500 - 350 מ"מ), חצי גיליון (700 - 500 מ"מ) וגיליון (1000 - 700 מ"מ).
תקן ISO.
תקן ISO 216 של ארגון התקינה הבינלאומי, הוא אחד התקנים הנפוצים לגודלי נייר. הוא מבוסס בעיקרו על התקן הגרמני DIN 476 משנת 1922.
דפי A4 הם השימוש הנפוץ ביותר של התקן להדפסת דברי דפוס משרדיים. גליונות A5 (שגדלו מחצית מ-A4) משמשים כתקן עבור מחברות ו-A3 (כפליים מ-A4) משמשים לרוב עבור הדפסת שרטוטים ותמונות.
לפי התקן, היחס בין אורך ורוחב הדפים הוא formula_1 ומעוגל למילימטר הקרוב. אורכו של A1 הוא רוחבו של A0 והיחס קבוע. כך שטחו של כל דף הוא מחצית מדף הקודם לו (A1 הוא חצי מ-A0, ו-A2 הוא חצי מ-A1, וכך הלאה), ומידות האורך והרוחב קטנות ביחס קבוע של שורש 2.
תקן ANSI.
מכון התקנים האמריקני ANSI אימץ את התקן ANSI/ASME Y14.1 עבור גודלי נייר. הגדלים הנפוצים ביותר של תקן זה, הם Letter ו-Legal.
התקן של ANSI דומה לתקן ISO בכך שחיתוך גודל מסוים לחצי יפיק שני דפים ממידת הגודל הקטנה יותר שאחריו, אך נבדל בכך שיחסי הפרופורציה של האורך והרוחב של הדפים אינם נשמרים במעבר בין מידות שונות.
זכויות האדם בישראל
זכויות האדם בישראל מוסדרות בשני חוקי יסוד ( ו) ובחוקים רבים נוספים. בישראל פועלים ארגונים אחדים העוסקים בקידום ההקפדה על זכויות האדם. חלק מארגונים עוסק בזכויות של כל תושבי ישראל, ואחרים מתמקדים בזכויות האדם של פלח מסוים באוכלוסייה, כגון זכויות הפלסטינים או זכויות עובדים זרים. כלי מרכזי המשמש ארגונים אלה הוא עתירה לבג"ץ.
ישראל היא דמוקרטיה פרלמנטרית רב-מפלגתית המוגדרת כמדינה יהודית במגילת העצמאות. עם זאת, היא גם ביתם של מיעוטים דתיים ואתניים, שחלקם מדווחים על אפליה. התנהגותה של ישראל בשטחים שבשליטתה נתונה לביקורת בינלאומית בידי ממשלות וארגוני זכויות אדם ברחבי העולם.
חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
הוא חוק יסוד שנועד להגן על זכויות האדם העיקריות במדינת ישראל. כפי שכותרתו מבהירה, החוק קובע את כבוד האדם ואת חירותו כערכי היסוד מהן נגזרות זכויות האדם המוגנות בחוק היסוד, שהתקבל כ"מגילת זכויות האדם" של המשפט הישראלי. אין בחוק היסוד סעיפים משוריינים, והכנסת יכולה לשנותו ברוב רגיל. החוק התקבל בשלהי ימי הכנסת השתים עשרה, ב-17 במרץ 1992.
הזכויות שעליהן מגן חוק היסוד מפורטות בסעיפים אחדים שלו:
עם זאת, בולט היעדרן של מספר זכויות אדם מהותיות כגון הזכות לשוויון, חופש הביטוי, חופש הדת, חופש המחאה, חופש ההתארגנות ועוד. אמנם זכויות אלה ניתנות לתושבי ישראל מכוח עקרונות כלליים שהתקיימו עוד לפני חקיקת החוק, אך הן אינן מוגנות בחוק יסוד, ולכן לפחות באופן תאורטי ניתן לבטלן בהליך דמוקרטי. הגם שהותרתן של זכויות אלו מחוץ לחוק היסוד נעשתה במודע, יש משפטנים, ובראשם אהרן ברק, הרואים זכויות אלה כנגזרות מהזכות לכבוד, ואף על פי שפסיקת בית-המשפט העליון בנושא אינה עקבית, חלק מהזכויות כגון שוויון וחופש ביטוי, הוכרו כנגזרות של כבוד במספר רב מאוד של פסקי דין החל משנת 1994 ועד היום.
ארגוני זכויות האדם בישראל.
בישראל פועלים ארגונים אחדים העוסקים בקידום ההקפדה על זכויות האדם. חלק מארגונים עוסק בזכויות של כל תושבי ישראל, ואחרים מתמקדים בזכויות האדם של פלח מסוים באוכלוסייה, כגון זכויות הפלסטינים או זכויות עובדים זרים (שתי אוכלוסיות הדורשות תשומת לב מיוחדת, כיוון שחבריהן אינם אזרחי ישראל).
האגודה לזכויות האזרח בישראל, שנוסדה בשנת 1972 היא ארגון זכויות האדם הגדול והוותיק בישראל. האגודה עוסקת בכל קשת זכויות האדם, ופועלת להגנה על זכויות האדם בישראל במישורים אחדים:
בעקבות האגודה, שהחלה דרכה כארגון היחיד בישראל לזכויות אדם, צמחו לאורך השנים ארגוני זכויות אדם לנושאים פרטניים (למשל: פלורליזם דתי, זכויות עובדים, הזכות לבריאות) או קבוצות אוכלוסייה מסוימות (למשל: ילדים, נשים, ערביי ישראל, עובדים זרים, אנשים עם מוגבלות, תושבי השטחים).
בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ).
גורם מרכזי בשמירה על זכויות האדם בישראל הוא בית המשפט העליון בשבתו כבית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ). בג"ץ פועל כגוף המותח ביקורת שיפוטית על החלטות הרשות המבצעת, כחלק מכלי חיוני בשמירה על זכויות האדם וכגורם מאזן לכוחה של הרשות המבצעת. כבעל תפקיד זה, מעורר לעיתים בג"ץ זעם רב בחוגים פוליטיים, המבקשים להגבילו. במיוחד מוטרדים רבים מהמגבלות שמטיל בג"ץ, שדלתותיו פתוחות גם בפני עותרים פלסטינים, על פעולתה של מערכת הביטחון. ביטוי קיצוני לכך בא בדבריו של ראש הממשלה, יצחק רבין, שהביע תקווה שהרשות הפלסטינית תילחם בטרור "בלי בג"ץ ובלי בצלם".
דוגמאות לפסקי דין של בג"ץ:
בג"ץ הוא כלי רב עוצמה לעיצוב צביונה של המדינה, כמדינה שאזרחיה מוגנים מפני שרירות לב שלטונית. רבות מהחלטותיו של בג"ץ השפיעו במידה רבה על צביונה של המדינה. דוגמאות להחלטות כאלה:
דניס או'הר
דניס פטריק שיימוס או'הייר (באנגלית: Denis Patrick Seamus O'Hare; נולד ב-17 בינואר 1962) הוא שחקן אמריקאי. ידוע בתפקידיו בסרטים "21 גרם", "מועדון הלקוחות של דאלאס", "משחק כפול", "ג'יי. אדגר" ו"מילק", ובסדרות "דם אמיתי" ו"אימה אמריקאית".
קורות חיים.
או'הייר נולד בקנזס סיטי, מיזורי שבארצות הברית. הוא גדל בפרברי דטרויט, חי בסאות'פילד עד גיל 15, כאשר משפחתו עברה לבלומפילד הילס.
כנער, למד מאמו שהייתה מוזיקאית לנגן על עוגב כנסייה. או'הר היה במקהלת בית הספר ובשנת 1974, הלך לאודישן הראשון שלו, למחזמר ספינת השעשועים בהפקת תיאטרון קהילתי.
בשנת 1980, או'הר עזב את דטרויט לשיקגו כדי ללמוד תיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
קריירת משחק.
תיאטרון.
לאוה'ר קריירת ברודוויי עשירה. בשנת 1998 השתתף בין היתר בהעלאה המחודשת של המחזמר קברט בברודוויי שם שיחק את דמותו של ארנסט לודוויג. בשנת 2003 זכה בפרס טוני בקטגוריית השחקן הראשי במחזה "Take me out" של המחזאי ריצ'רד גרינברג.
בשנת 2005 זכה בפרס הטוני השני שלו על תפקידו בהעלאה המחודשת של ברודוויי במחזמר צ'ריטי המתוקה, דבר שפתח לו את הדלת לקריירה קולנועית וטלוויזיונית.
קולנוע וטלוויזיה.
בשנת 1998 שיחק בדרמה הטלוויזיונית של CBS, "קדוש אולי" לצד מרי-לואיז פרקר.
בשנת 2005 שיחק תפקיד קטן בסרט הקולנוע "גבהים", לצד גלן קלוז ואליזבת' בנקס.
בשנת 2007 קיבל את תפקידו הקולנועי המשמעותי הראשון שלו בסרט "מלחמתו של צ'ארלי וילסון", שבויים על ידי מייק ניקולס. מאז הספיק להשתתף בסרטים בתפקידי משנה בסרטים: "השמרטפיות" לצד ג'ון לגוויזאמו, "בכוח הלב" ו"ההחלפה" לצד אנג'לינה ג'ולי, "שטח ההסגר" לצד ג'ניפר קרפנטר, "ההצעה" לצד סנדרה בולוק ו"מילק" לצד שון פן. בשנת 2009 קיבל את התפקיד הראשי של ראסל אדגינגטון, מלך הערפדים של מיסיסיפי בסדרת המדע בדיוני "דם אמיתי" ברשת HBO.
בשנת 2009 יצא הסרט "אנגלי בניו יורק", בהשתתפותו.