בשנת 1665 ירש את אביו בתפקיד. בשנת 1668 התחתן עם אנה, אלמנת קצין מקומי. החל משנת 1669] החל להתקדם בחצר של הטמאן אוקראינה המערבית פיוטר דורושנקו. בשנת 1674 נסע בשליחות ההאטמאן לחאנות קרים. הוא נתפס והועבר על ידי הקוזאקים לגדה השמאלית של הדנייפר שהייתה בשליטת רוסיה הצארית. ההטמן של אוקראינה המזרחית סמוילוביץ קידם את מזפה בדרגות. בהתאם לבקשותיו הוא נסע לא פעם למוסקבה. באותה תקופה (תחילת שנות ה-80 של המאה ה-17) השליטה המעשית ברוסיה הצארית הייתה בידי הנסיכה סופיה והמקורב שלה - וסילי גוליצין. איוואן מזפה הצליח להתחבר מאוד לגוליצין ובשנת 1687 הוא הצליח בתמיכתו להתמנות להאטמאן של אוקראינה המזרחית. בתפקיד זה הוא השתתף בפשיטת רוסיה הצארית לקרים.
תקופת פיוטר הגדול.
בשנת 1689 פיוטר הגדול הצליח להחזיר לעצמו את השליטה במדינה. איוואן מזפה התחבר לפיוטר והם היו ביחסים טובים. כוחות ששלח מזפה השתתפו במערכות אזוב. בפברואר 1700 פיוטר הגדול העניק למזפה את עיטור אנדריי הקדוש שהיה העיטור הגבוה ברוסיה הצארית.
בתחילת מלחמת הצפון הגדולה מזפה תמך ברוסיה הצארית. בשנת 1704, הוא ניצל את פלישת השוודים לפולין ויחידות צבאיות של מזפה השתלטו על כל אוקראינה. הוא ביקש מפיוטר הגדול להכיר במצב החדש, אך פיוטר לא רצה לפגוע ב שהיה בעל בריתו במלחמה נגד השוודים ולא נתן למזפה הכשר למעשיו. בשנת 1706 פיוטר ומזפה נפגשו בקייב.
בשנת 1707 הוא הודיע שיפסיק את תמיכתו בפיוטר רק במקרה קיצוני ביותר. גם כאשר במרץ 1707 פיוטר החליט על הקטנת סמכויות ההטמאן מזפה לא יצא נגדו.
יחד עם זאת, לאור הבעיות שהיו לפיוטר הגדול בחזית המלחמה, מזפה החל במגעים עם השוודים. השמועות על כך החלו להתפשט. עדויות הגיעו גם לחצר של פיוטר הגדול. הוא שלח לאוקראינה וועדת חקירה אך היא לא גילתה דבר. במהלך השנים 1707-1708 ההתלבטויות של מזפה גדלו בהדרגה. בסתיו 1708 דרש פיוטר הגדול ממזפה להצטרף לכוחותיו. מזפה ענה שלאור הגיל המתקדם, המחלות וההתמודדות עם המורדים אין ביכולתו לעזור לפיוטר בשלב זה. אלכסנדר מנשיקוב נשלח לבדוק את המצב. בהיוודע התקרבות הכוחות הרוסים, איוון מזפה עם יחידה של 1,500 קוזאקים עזב את בירתו ונמלט למחנה של השוודים. בהמשך לאיוואן מזפה הצטרף גם כוח קוזאקי מהסיץ' הזפורוז'י בהיקף של כ-7 אלף חיילים.
איוואן מזפה הודיע לשוודים שהם יוכלו לעבור את החורף בבטורין - מקום מבוצר שבו יש אספקת מזון ותחמושת.
התגובה של הרוסים הייתה מהירה - הם תקפו את מבצר הסיץ' והרסו אותו עד ליסוד. יחידה צבאית בפיקוד של אלכסנדר מנשיקוב תקפה את מקום מושבו הקבוע של ההטמאן בבטורין וכבשה אותו במהרה. כתוצאה מכך, לשוודים לא היה מקום מסודר לחניית חורף.
לאחר מעבר לתמיכה בשוודים.
בהיעדר יכולת להקים את המחנה הצבאי החורפי בבטורין, הצבא השוודי התקשה למצוא מקום חלופי ברמה נאותה. השוודים ניסו להתמקם במספר ערי שדה, אך ללא הצלחה בעיקר בגלל אי-שיתוף פעולה של התושבים. פורסמה הוראת קרל השנים עשר, מלך שוודיה לנהל מלחמה של ממש נגד תושבי אוקראינה, ובתגובה החלה לוחמה פרטיזנית מצד התושבים. כתוצאה מכך, מצב השוודים באוקראינה נעשה קשה עוד יותר.
למרות המצב, השוודים המשיכו בשיתוף פעולה עם איוואן מזפה וב-8 באפריל 1708 נחתם חוזה פורמלי. בהתאם לחוזה זה, השוודים הכירו בשאיפות אוקראינה לעצמאות על שתי גדות הדנייפר. איוואן מזפה הבטיח להעביר לשליטה שוודית מספר ערים לתקופת המלחמה.
ב-6 בנובמבר 1708 פיוטר הגדול נתן הוראה לבחירת הטמאן חדש, בהתאם לרצונו נבחר איוואן סקורופדסקי. ב-12 בנובמבר 1708 נעשה טקס סימבולי של הוצאת מזפה להורג.
ביולי 1708 לאחר תבוסה בקרב פולטבה איוואן מזפה נמלט לבנדרי שהיו אז בתחום האימפריה העות'מאנית. למרות הבקשות, הטורקים לא הסגירו את מזפה לרוסים. הוא נפטר ב-22 בספטמבר 1709. בהתאם לבקשת המשפחה גופתו הועברה לגאלאץ והוא הוטמן בכנסייה המקומית.
דמותו בהיסטוריה.
במשך שנים איוואן מזפה היה בין תומכיו של פיוטר הגדול. על מעשיו הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש שזה העיטור הגבוה באימפריה רוסית. במספר הזדמנויות הוא ציין שיפסיק בתמיכתו במדיניות של פיוטר הגדול רק במקרה קיצוני ביותר. אומנם במהלך שנת 1708 הוא הגיע למסקנה (שגויה) שסיכוייה של האימפריה הרוסית לנצח במלחמת הצפון הגדולה אפסו. יתרה מכך, שליחי קרל השנים עשר, מלך שוודיה הבטיחו לאיוואן מזפה שבמידה והוא יעבור לצד השוודי במלחמה, שוודיה תתמוך בהקמת אוקראינה עצמאית על שתי גדותיו של הדנייפר. דבר שפיוטר הגדול התנגד לו.
לאחר מעבר איוואן מזפה לתמיכה בשוודים, הוכרז עליו חרם ברוסיה, נלקחו ממנו כל תואריו והוא נחשב כבוגד. ההיסטוריונים הרוסים לדורותיהם תומכים בעמדה זו.
עם הקמת מדינת אוקראינה העצמאית, דמותו ומיקומו בהיסטוריה אוקראינית עברו רביזיה. ההיסטוריונים האוקראינים ושלטונות אוקראינה רואים בו לוחם לחרות המדינה. בהתאם לכך, שמו טוהר, הוקמו אנדרטאות לזכרו, במספר ערים הרחובות נקראו על שמו ודיוקנו מתנוסס על שטר אוקראיני. גם הכנסייה האוקראינית לא מכירה בחרם שהוכרז על ידי הכנסייה הרוסית. מנהיגי הדת האוקראינים אף פועלים לביטול החרם הדתי עליו בכנסייה הרוסית.
פרננדה מונטנגרו
פרננדה מונטנגרו (בפורטוגזית: Fernanda Montenegro; נולדה ב-16 באוקטובר 1929) היא שחקנית קולנוע, במה וטלוויזיה ברזילאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1998 על תפקידה בסרט "תחנה מרכזית ברזיל".
ביוגרפיה.
מונטנגרו נולדה בשם ארלט פינהיירו אסטבס דה סילבה בריו דה ז'ניירו למשפחה ממוצא פורטוגזי ואיטלקי.
את שם הבמה שלה "פרננדה" בחרה בזכות הצליליות שבו ואת השם "מונטנגרו" בחרה משום שזהו שם משפחתו של רופא משפחתה.
מונטנגרו הייתה נשואה לשחקן הקולנוע פרננדו טורס משנת 1954 עד לפטירתו בשנת 2008, למונטנגרו נולדו שני ילדים, שחקנית הקולנוע זוכת "פסטיבל קאן" פרננדה טורס ובמאי הקולנוע קלאודיו טורס.
לקראת סוף שנות ה-40 מונטנגרו החלה לעסוק בתחום הרדיו והתיאטרון המקומי עם חברה באותה העת ובעלה לעתיד פרננדו טורס.
בשנת 1951 הפכה מונטנגרו לאחת מפורצי הדרך בתחום הטלוויזיה הברזילאית ועבדה עבור תחנת הטלוויזיה הברזילאית הלאומית "TV Tupi", השנייה בגודלה בכל רחבי דרום אמריקה, היא הופיעה בסדרות טלוויזיה מקומיות במשך כ-40 שנה וקיבלה מספר פרסים מקומיים על הופעותייה.
לאחר שעברה לסאו פאולו התמקדה מונטנגרו בתחום התיאטרון ובעיקר באופירות הסבון. על הופעתה במחזה "מדיאה" זכתה מונטנגרו לביקורות נלהבות.
ב-1997 שיחקה מונטנגרו לצד בתה פרננדה טורס במותחן הפעולה "ארבעה ימים ספטמבר". בשנת 1998 לאחר למעלה מ-50 שנה בתחום המשחק זכתה מונטנגרו להכרה עולמית בזכות תפקידה הראשי בדרמה הברזילאית "תחנה מרכזית ברזיל". בסרט הופיעה מונטנגרו בתור דורה, מורה בגמלאות המתפרנסת מכתיבת מכתבים עבור פשוטי העם בתחנה המרכזית של ריו דה ז'ניירו. דורה היא אישה בודדה ומרירה המרמה את אלה הנותנים בה אמון, כשהיא נאלצת לטפל בילד שאמו נדרסת למוות על יד התחנה הם יוצאים למסע חיפושים אחרי אביו של הילד, אותו הוא מעולם לא ראה ובין השניים נוצר קשר אמיתי ומיוחד. על משחקה בסרט הייתה מונטנגרו מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב, מונטנגרו היא השחקנית הברזילאית הראשונה שהייתה מועמדת לפרס על ידי "האקדמיה האמריקאית לקולנוע".
כמו כן זכתה מונטנגרו על הופעתה ב"פרס דב הכסף" מטעם "פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין".
ב-2005 הופיעה מונטנגרו בפעם השנייה לצד בתה בדרמה "בית החולות".
את ההופעה ההוליוודית הראשונה שלה ערכה מונטנגרו בשנת 2007 בגיל 78 כשהשתתפה בדרמה המבוססת על רומן מאת גבריאל גארסיה מארקס "אהבה בימי כולרה", בסרט גילמה מונטנגרו את דמותה הספרותית של טראנסיטו אריזה אמו של גיבור העלילה פלורנטינו (חאווייר ברדם).
בשנת 2013 זכתה בפרס אמי הבין-לאומי לשחקנית הטובה ביותר על כיכובה בסרט הטלוויזיה "אמא מתוקה" של רשת הטלוויזיה הברזילאית Rede Globo.
בשנים 2017–2018 גילמה את אחת הדמויות הראשיות בטלנובלה הברזילאית "גן עדן אחר" בתור מרסדס.
בשנת 2019 ביצעה הופעת אורח בטלנובלה הברזילאית "דיווה מתוקה" בכיכובה של נטליה דיל.
סטודיו (כתב עת)
סטודיו היה כתב עת ישראלי לאמנות שיצא לאור בשנים 1989–2008 בהוצאת קרן חבצלת – מוסדות תרבות וחינוך של השומר הצעיר.
תולדות כתב העת.
"סטודיו" הוקם ב-1989 ביוזמת אילנה באומן, טולי באומן וחיים מאור, במרכז לאמנויות של סמינר גבעת חביבה, והוא יצא בתחילה כמוסף של על המשמר, בעריכתו של מאור.
ב-1993 החליפה את מאור שרה ברייטברג-סמל, וב-2003 התמנתה יעל ברגשטיין כעורכת במקום ברייטברג-סמל. זמן קצר לאחר פרישתה של ברגשטיין בשנת 2008 נסגר כתב העת על ידי קרן חבצלת, ובספטמבר אותה שנה רכשה אותו קבוצת "טיים אאוט", שבבעלות איש העסקים יובל סיגלר. סיגלר נסוג בסופו של דבר מרכישת כתב העת מסיבות כלכליות והזכויות עליו נותרו בידי קרן חבצלת.
יוהאנס דידריק ואן דר ואלס
יוהאנס פסיון
יוהאנס האבליוס
מוסריות לגליסטית
מוסריות לגליסטית הוא מונח ביקורתי המתאר מצב בו נעשה שימוש בחקיקה במסגרת חברתית כלשהי, על מנת להטמיע ערכים מוסריים.