השיר הוא מונולוג של הילדים שנולדו לאחר מלחמת יום הכיפורים, הנאמר כשבגרו התגייסו לצה"ל, ומופנה אל הוריהם. הילדים מייחסים להוריהם את הבטחת יונת השלום כשהולידו אותם, ובכל זאת בהגיעם לגיל גיוס גם הם נדרשים להילחם. הם עומדים במשימה באורך רוח, אך מבקשים מהוריהם לחדש את ההבטחה. השיר מבטא את הכאב הגדול שנכח בארץ בעקבות המלחמה, שלא נשכח לאורך השנים וחוזר ומציף כאשר אותם תינוקות שגדלו בצלה של המלחמה ממשיכים בדרכי אבותיהם בשמירה והגנה על המדינה, ללא הגעת השלום המיוחל.
חיבור השיר.
שמואל הספרי, כותב השיר, היה חייל במלחמת יום הכיפורים ואיבד בה את חברו הטוב , שנהרג בתעלת סואץ (ותחילה נחשב לנעדר). בסוף 1993 החל הספרי לעבוד על חומרים לשירים ללהקת חינוך מיוחד. הספרי כתב את השיר בשנת 1994, השנה שבה נחתמו הסכמי אוסלו, שעוררו תקווה לשלום אך לוו בפיגועים קשים. תחושותיו של הספרי והזיכרונות שסחב עמו על המלחמה ועל יורם חברו, גרמו לכתיבת שיר זה.
התקבלות והשפעה.
באחד מראיונותיו, מחבר השיר שמואל הספרי סיפר כי השיר בוצע לא אחת אל מול ראש הממשלה ושר הביטחון באותו תקופה - יצחק רבין. הספרי ביקש מחברי הלהקה להיישיר מבט אל רבין לאורך כל משך השיר. השיר התקבל בתחושות מעורבות. יש הרואים בשיר זה שיר תבוסתני, שיר המחליש את שומעיו ולא נותן תקווה לסיום המלחמות, או שיר שמאלני המציג את ההנהגה כמי שהבטיחה ונדרשת "להפוך אויב לאוהב". השיר היה שנוי במחלוקת, עד כדי כך שבתחילה תחנות הרדיו גלי צה"ל וקול ישראל לא הסכימו לשדרו. אך לאחר הופעתו של השיר ביום העצמאות 1994, בטקס המעבר מיום הזיכרון ליום העצמאות, פרץ השיר והצליח לנגוע באלפי החיילים שנכחו בטקס ובצופים בבית, שצפו בטקס במשדר של הערוץ הראשון.
השיר נבחר למקום הראשון במצעד שירי הלהקות הצבאיות ולמקום השני במצעד שיר ה-60 של רשות השידור. שיר זה הפך לאחד מהשירים המסמלים את מלחמת יום הכיפורים, וכחלק מהשירים המסמלים את יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
הביטוי "חורף שבעים ושלוש" שהוטבע בשיר, הפך לשם נרדף לתקופת מלחמת יום הכיפורים.
פרודיות.
השפעתה של המחאה שבשיר ניכרת גם בפרודיות הלעומתיות שגרר אפילו שנים רבות לאחר הוצאתו.
קישורים חיצוניים.
ביצועים נוספים לשיר:
מייקל רפפורט
מייקל דייוויד רפפורט (באנגלית: Michael David Rapaport, נולד ב-20 במרץ 1970) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי יהודי. הוא שיחק ביותר משישים סרטים מאז תחילת שנות התשעים.
ביוגרפיה.
רפפורט נולד בניו יורק לג'ון ברודי, שדרנית ברדיו, ולדייוויד רפפורט, מנהל תוכנית רדיו. כנער מתבגר הוא העריץ שחקני קולנוע, ובמיוחד את רוברט דה נירו וכריסטופר ווקן. הוא סולק מהתיכון ועבר לגור בלוס אנג'לס כדי לנסות את מזלו במופעי סטנד-אפ.
בשנת 1993 שיחק רפפורט בסרט "רומן על אמת", בו שיחק גם כריסטופר ווקן.
בשנת 1996 שיחק בסרטו של מאט ריבס "על חברים ולוויה אחת" לצד דייוויד שווימר, ובדרמה הרומנטית "בחורות יפות" בכיכובה של אומה תורמן.
בשנת 1998 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה "האיש העירום".
בשנת 1999 הופיע בארבעה פרקים של הסדרה חברים בתור גארי, שוטר שיוצא עם פיבי.
בשנת 2000 שיחק בסרט הסאטירי "רייטינג לנצח" בבימויו של ספייק לי.
בשנת 2002 שיחק בקומדיית הפשע "חיילי נייר" בכיכובו של קווין הארט.
בין השנים 2005 ל-2007 שיחק בסדרה קומית אמריקאית "טירוף בבית" בתפקיד דייב.
בשנת 2006 כיכב בקומדיה "מיוחד" בתפקיד לס פרנקן, לצד ג'וש פק.
בשנת 2008 שיחק רפפורט בעונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה נמלטים בתור דון סלף מהמשרד לביטחון המולדת. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בדרמת המתח "התנקשות בנשיא בית הספר" לצד ברוס ויליס.
בשנת 2012 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רופא האספסוף" ברשת FOX בתפקיד פול מורטי, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת שירדה בתחילת 2013.
בשנת 2013 שיחק בסרט האימה "נשיקת הארורים" בכיכובו של מיילו ונטימיליה.
בשנת 2016 שיחק בסרט "", ואף שיחק במיני-סדרה של וודי אלן "משבר בשש סצנות" בפריים וידאו.
בשנת 2017 שיחק את טדי סנו בסדרת הטלוויזיה הקומית "מפורסם כמו לבן" של רשת Showtime. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת. באותה שנה החל לשחק את דאג גרנדר, אביו של סאם בסדרת הקומית "לא טיפוסי", של רשת נטפליקס. בנובמבר 2019 עלתה לשידור העונה השלישית של הסדרה.
איזידור פנקוכן
איזידור פַנקוכן (באנגלית: Isidor Fankuchen; 19 ביולי 1905 – 28 ביוני 1964) היה קריסטלוגרף אמריקאי-יהודי.
כקריסטלוגרף עסק פנקוכן בעיקר בפענוח מבנה חלבונים, והיה שותף יחד עם ג'ון דזמונד ברנל לניסיון שלא צלח לפענח את מבנה וירוס מוזאיקת הטבק בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, אם כי הם היו הראשונים להבחין בתתי היחידות המרכיבות את החלבון המגן על ה-RNA של הווירוס. עיקר תרומתו הייתה קידום מדע הקריסטלוגרפיה בארצות הברית באמצעות הרצאות באוניברסיטה, כנסים בנושא לחובבים, ועריכה של המאמרים שנשלחו לאקטה קריסטלוגרפיקה, כתב העת של האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה.
השכלה ומחקר באנגליה (1939-1904).
איזידור פנקוכן, בנו של רב, נולד בברוקלין שבניו יורק ב-1904. כבר בצעירותו נמשך ללימודי פיזיקה, שאותם מימן כשהקים בית מלאכה קטן למכירה ותיקונים של מקלטי רדיו. תחילה למד בבית הספר הפרטי היוקרתי קופר יוניון (The Cooper Union for the Advancement of Science and Art) שבמנהטן, ובו קיבל את התואר הראשון ב-1926. את התואר השני והשלישי בפיזיקה קיבל פנקוכן באוניברסיטת קורנל (1933-1929). ב-1931 נשא לאישה את דינה דרדיקין (Dina Dardickin).
כשסיים את קופר יוניון זכה פנקוכן למלגה מטעם קרן שווינברג אותה ניצל ללימודים ומחקר במסגרת פוסט דוקטורט אותם החליט לממש כאסיסטנט של ויליאם לורנס בראג באוניברסיטת מנצ'סטר (1936-1934). במעבדה במנצ'סטר עשה פנקוכן שימוש בשיטות החדישות של פונקציית פטרסון ושיטת החישוב "רצועות ביוורס-ליפסון" על מנת לחשב את המבנה של מלחי אורניל אצטט (UO2(CH3COO)2•2H2O) הכסף והנתרן.
באוקטובר 1935 כתב לורנס בראג לג'ון דזמונד ברנל, שהיה אז אחראי על הקריסטלוגרפיה במעבדת קוונדיש שבאוניברסיטת קיימברידג', והציע לו שיתוף פעולה בחקר מבנה הסטרולים, סוג של תרכובות אורגניות (שהידוע בהם הוא הכולסטרול), כאשר פנקוכן יהיה האחראי מטעמו על המחקר. ברנל הציע לפנקוכן לבקר במעבדה וכתוצאה מהביקור הוחלט שפנקוכן יעבור לעבוד כאסיסטנט אצל ברנל במקומה של הלן מגאו שעזבה ללימודים בווינה. פנקוכן היה אתאיסט מוצהר ורדיקל בדעותיו הפוליטיות ואלו התאימו מאוד לברנל שהיה קומוניסט. פנקוכן עבד עם ברנל מ-1936, וכאשר עבר ברנל בסוף שנת 1937 לקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון, עבר פנקוכן אתו.
המחקרים שערך פנקוכן עם ברנל כללו מדידות של תא היחידה של סטרולים, שהתפרסמו ב-1940 כמאמר משותף עם ברנל ודורותי קרופוט הודג'קין, שכלל מידע קריסטלוגרפי על כ-80 נגזרות של סטרולים; וניתוח מבנה גביש של כימוטריפסין, שהניב מאמר עם ברנל ומקס פרוץ . העבודה החשובה ביותר שלו מאותה תקופה כללה ניסיון לפענח את המבנה של וירוס מוזאיקת הטבק. ב-1935 הצליח הביוכימאי האמריקני ונדל סטנלי (Wendell Meredith Stanley), ליצור גבישים מהווירוס, כצעד ראשון בדרך לפענוח מבנה הווירוס. הבעיה הייתה שמבנה הווירוס די מורכב ומכיל גם חלבון וגם חומצת גרעין (RNA). לצורך בחינת הווירוס היו חייבים לסרוק את הגביש בזוויות נמוכות ולצורך כך נדרשו קרני רנטגן מונוכרומטיות. פנקוכן, שהיה בעל מלאכה מוכשר עוד מהתקופה שניהל בית מלאכה למכשירי רדיו, המציא מונוכרומטור של קרני רנטגן. לצורך כך הוא השתמש בגביש של פנטאריתריטול (C(CH2OH)4) אותו חתך בזווית כזו שקרני הרנטגן שעברו בגביש התמקדו לאלומה צרה בעוצמה גבוהה של גלים מונוכרומטיים. תוך שימוש במכשיר נבחן המבנה של וירוס מוזאיקת הטבק וגם וירוסים אחרים כדוגמת TBSV (ראשי תיבות של Tomato bushy stunt virus, סוג של וירוס התוקף עגבניות), שלגביו הגיעו ברנל, פנקוכן ודניס ריילי (עוזר נוסף לברנל) למסקנה כי מבנהו הוא של קובייה ממורכזת גוף. בסופו של דבר לא הצליחו ברנל ופנקוכן לפענח את מבנה וירוס מוזאיקת הטבק ונטשו את הפרויקט, אם כי היו הראשונים להבחין בתתי היחידות המרכיבות את החלבון המגן על ה-RNA של הווירוס. המשך העבודה על פענוח הווירוס בוצע בסופו של דבר על ידי רוזלינד פרנקלין שעבדה אצל ברנל אחרי מלחמת העולם השנייה.
החזרה לארצות הברית והמכון הפוליטכני של ברוקלין (1964-1939).
ב-1939 חזר פנקוכן לארצות הברית. תחילה כעמית מחקר בכימיה של החלבונים ב-MIT (1941-1939), ואחר כך עוזר מנהל במכון אנדרסון למחקר ביולוגי (Anderson Institute for Biological Research) שבעיירה רד וינג (Red Wing) שבמדינת מינסוטה (1942-1941). ב-1942 קיבל פנקוכן תואר דוקטור שני, הפעם מאוניברסיטת קיימברידג'. באותה שנה הצטרף פנקוכן לסגל האקדמי בפקולטה במכון הפוליטכני של ברוקלין, שם נשאר עד סוף חייו. ב-1946 מונה פנקוכן כמנהל המחלקה של פיזיקה שימושית במכון.