ב-23 ביוני 2021 אירחה נבחרת גרמניה בכדורגל לגברים את קבוצת הונגריה באליאנץ ארנה במינכן במסגרת אליפות יורו 2020. לצד זאת, החלה עצומה שביקשה מיורגן מוט, מנהל אליאנץ ארנה, אלכסנדר צ'פרין, נשיא אופ"א, פריץ קלר, נשיא ההתאחדות הגרמנית לכדורגל ואנדריאס יונג, מנהל FC באיירן מינכן להדליק את הזירה בצבעי דגל הגאווה בסולידריות עם קהילת הלהט"ב ההונגרית במחאה נגד החוק.
העצומה נחתמה מעל שלוש מאות אלף פעמים, אך נדחתה על ידי אופ"א שפרסמה הודעה בה נאמר כי היא "ארגון נייטרלי מבחינה פוליטית ודתית". במקום זאת, הציעו להאיר את הזירה ביום אחר. ראש עיריית מינכן דיטר רייטר כינה את ההחלטה כ-"מבישה", בעוד ששר החוץ ההונגרי פטר סז'ייגטרו בירך על ההחלטה. מינכן האירה את בית העירייה שלה ועוד כמה נקודות ציון בצבעי דגל הגאווה כדי למחות על ההחלטה, לצד מספר מועדוני כדורגל גרמניים שהאירו את אצטדיוניהם למשך כל קיום המשחק.
השלכות והשפעות על קהילת הלהט"ב ההונגרית.
דו"ח של "RTL Hungary" המבוסס על נתונים שסיפק ארגון הלהט"ב ההונגרי "Háttér Társaság", הצהיר כי נרשמה עלייה בהתקפות שהונעו על ידי הומופוביה נגד חברי הקהילה לאחר הצגת החוק. הדו"ח הוסיף כי התוקפנות המילולית היא השכיחה ביותר, כאשר מספר עימותים הסלימו לאלימות פיזית ופגיעה ברכוש.
קובאסנה (מחוז)
מחוז קובאסנה (ברומנית:Covasna, בהונגרית:Kovászna) הוא מחוז סדרום-מזרח טרנסילבניה, בימינו במרכז רומניה.
בירת המחוז היא העיר ספנטו גאורגה.להוציא הקצה הדרומי, המחוז הוא חלק מחבל הסקלרים (ברומנית - Ţinutul Secuiesc), אזור היסטוריה ואתנוגרפי מיוחד, המיושב ברוב של סקלרים הונגרים. במפקד של שנת 2011 מעל 73% מתושבי המחוז קובאסנה הכריזו על עצמם "הונגרים" ("מדיארים")
המחוז קובאסנה במתכונתו הנוכחית הוקם בשנת 1968 על ידי השלטון הקומוניסטי הרומני של ניקולאיה צ'אושסקו אחרי פירוק האזור האוטונומי ההונגרי. מרבית שטחי המחוז השתייכו בין מלחמות העולם למחוז טריי סקאונה ("שלושת הכיסאות") שבירתו הייתה ספנטו גאורגה, ולמחוז אודורהיי שבירתו הייתה בעיר אודורהיי. המחוז קובאסנה נמצא בצד הפנימי של עיקול הקרפטים.
השם.
שם המחוז בא משם העיר קובאסנה. מקור השם הוא במילה סלאבית "קוואסני" - שמובנה "חמץ, מותסס", והקשור למים המינרליים המוגזים המופקים באזור.
היסטוריה.
פרהיסטוריה.
השרידים העתיקים ביותר של התיישבות בני אדם בשטח המחוז קובאסנה - ביישוב ברדוץ - שייכים לתקופה הפלאוליתית הבינונית (8,000-7,000 לפנה"ס)
התרבות "סטורצ'בו-קריש" ותרבות הקרמיקה הליניארית (4500-5500 לפנה"ס) מהתחלת התקופה הנאוליתית מיוצגת בשרידים שנתגלו ביישובים אנגלוש ופטריצ'ן.
התרבות הנאוליתית קוקוטן -אריושד התפשטה באזור רחב והתאפיינה באיכויות מיוחדות של הקרמיקה.
שרידים מן המעבר בין התקופה הנאוליתית לתקופת הברונזה נתגלו בחפירות ארכאולוגיות ביישובים רץ' ומאלנאש באי.
בתקופת הברונזה שלטה תרבות ויטנברג.
העת העתיקה.
בתחילת תקופת הברזל השנייה קמו בשטח טרנסילבניה קונפדרציות שבטים דאקים .
בצ'טאטיה זנלור על יד העיר קובאסנה נתגלה מבצר דאקי . באותה תקופה נתגלו אוצרות עם מטבעות המעידים על קשרי המסחר עם ערים יווניות רחוקות
חפירות ברחבי המחוז מצאו שהדאקים חיו לרוב ביישובים פתוחים, בלתי מבוצרים על טראסות הנחלים (ספנטו גאורגה, מואקשה, צ'רנאט, מאלנאש וכו').
בגלניצה וסורצ'ה נתגלו הרבה קישוטי זהב דאקים.
מתקופת הכיבוש הרומי נתגלו שרידי קסטרה רומאים כמו אוגוסטיה ביישוב ברצקו של ימינו, בבורושנאו מארה, קומולאו/רץ', אולטן, קומנדאו שהיו חלק ממערך ההגנה של דאקיה הרומית, שנועד להגן על ביטחון המעברים. פרט לקסטרה הצבאיים נתגלו גם שרידי יישובים אזרחיים.
מהתקופה שלאחר נסיגת הכוחות והפקידים הרומאים נותרו שרידים של "תרבות סנטאנה דה מורש -צ'רניאחוב" מהמאה הרביעית לספירה.
ימי הביניים.
האזור נחצה אחר כך על ידי גלים של נדידת העמים:גפידים (במאות 5-7), סלאבים, פצ'נגים, הונגרים (מדיארים), אווארים שהתיישבו בו בין המאה השישית למאה ה-12.
במאות ה-13-12 יושבו כאן סקלרים בשירות ממלכת הונגריה והאזור הפך לחלק מחבל הסלקרים.
הסקלרים התארגנו ביחידות טריטוריאליות קרויות "כיסאות" וקובסנה עצמה מכונה גם "שלושה כיסאות"
בימי הביניים איכרים הונגרים ורומנים נושלו מאדמותיהם והפכו לצמיתים . אוכלוסיית האזור השתתפה ב-1514 במרד של גיירג' דוז'ה נגד האצולה. מאוחר יותר במאה ה-18 התקוממו שוב תושבי המקום האיכרים נגד האצילים.
התקופה המודרנית.
החל מהמאה ה-16 פרחו באזור יחסי הסחר, בין השאר הודות לדרכי המסחר שחיברו את טרנסילבניה עם הנסיכויות השכנות מולדובה וולאכיה.
במאות ה-17-18 החריפו מאבקי המעמדות בין האצולה לבין מעמד הצמיתים. ב-1785 אירעה ההתקוממות הגדולה ביותר של המקומיים נגד השלטון ההבסבורגי.
בשנים 1848-1849 היה האזור מעורב במהפכה משנת 1848.
בתחילת המאה ה-19 בשטח המחוז קובאסנה היו ארבע ערים:ספנטו גאורגה וטרגו סקוייסק, בעלות צביון עירוני מובהק יותר, וברצקו ואיליאן בעלות אופי חצי כפרי.
אחרי 1918.
בימי השלטון הרומני בין 1950-1926 האזור השתייך למחוז שלושה כיסאות Trei Scaune
בשנים 1944-1940 סופחו זמנית להונגריה במסגרת תכתיב וינה.
בשובו תחת השלטון הרומני בימי המשטר הקומוניסטי הפך המחוז חלק מהאזור האוטונומי ההונגרי. האזור הזה פורק בשנת 1968 ואז הוקם מחוז קובסנה של ימינו.
עיקול הקרפטים
עיקול הקרפטים (ברומנית:Carpații de Curbură, בהונגרית:Kárpátkanyar) הוא הקבוצה הדרומית של הרי הקרפטים המזרחיים. באזור זה הרי הקרפטיים מגיעים לעיקול הגדול ביותר לאורך פריסתם.
מיקום גאוגרפי.
עיקול הקרפטים גובל בצפון בבקעת בראשוב (Depresiunea Brașovului), בדרום - בגבעות של עיקול תת-הקרפטים (Subcarpații Curburii) ובמערב - בעמק פראחובה
פסגותיהם מכוונות בכיוון מזרח -מערב ומורכבות מפליש בלבד. הן שולחות דורבנים בגבעות עיקול התת-קרפטים.
עיקול הקרפטים והתת-קרפטים מתרוממים בין עמק הטרוטוש ומעבר אויטוז בצפון ועמק סלניקול בוזאולוי בדרום. גבעות התת-קרפטים מגיעות לגובה ממוצע של 800–900 מ' ויש להן רכסים מקבילים -מגורה אודובשט (Măgura Odobești) המפרידים בין שתי בקעות גאולוגיות.
הקרפטים המזרחיים מחולקים ל:הקרפטים של מרמורש ובוקובינה בצפון, הקרפטים של מולדובה ומזרח טרנסילבניה - במרכז - ועיקול הקרפטים בדרום.
בפנים ההרים נמצאת הבקעה התוך- הררית הרחבה ביותר ברומניה, בקעת בראשוב
הגבהים המרביים הם במסיב צ'וקאש - פסגת צ'וקאש - 1954 מ'. מדובר בהרים צעירים שקמו בימי היווצרות (אורונגנסיס) של האלפים .
יש בעיקול הקרפטים עמקים ובקעות מקוטעות.
מבחינה גאוגרפית שייכים עיקול הקרפטים והתת-קרפטים להרי הקרפטים המזרחיים החיצוניים.
פסגות ההרים.
החלק הפנימי של הקרפטים המזרחיים נחשבים גם הם חלק מעיקול הקרפטים:
מרינה אנד דה דיימונדס
מרינה (זמרת)
ננוקס
מרקו ואשוביץ'
אינטרלוד (סרט, 1957)
אינטרלוד (באנגלית: Interlude) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1957 בבימויו של דאגלס סירק, עם ג'ון אליסון ורוזאנו בראצי בתפקידים הראשיים.
זאת דוגמה למלודרמות הקולנועיות של סירק שזכו להצלחה בשנות ה-50 שזכו להצלחה מסחרית גדולה כשיצר מלודרמות קולנועיות כמו: "חיקוי לחיים", "כל שהשמים מרשים", "נכתב ברוח", "השיגעון הנפלא" ועוד. העלילה בסרטים מסוג זה בדרך כלל סובבת סביב מכשול המונע בעד שני אנשים מלממש את אהבתם ועוקבת אחר בעיות שונות במערכת היחסים ביניהם.
בעוד שסרטים אלו זכו בזמן אמת לביקורות שליליות מצד המבקרים, שתפסו אותם כ"נשיים מדי" וסנטימנטליים, כיום במאי קולנוע, מבקרים וחוקרי קולנוע מחשיבים אותם ליצירות מופת.
תקציר עלילה.
הלן בנינג (ג'ון אליסון) מגיעה מפנסילבניה למינכן שם קבלה עבודה במרכז תרבות אמריקאי בשם "בית אמריקה". שאיפתה היא לעשות הפסקה (אינטרלוד) בחייה ולהתנסות לתקופה קצרה בניסיון חדש ואולי באהבה חדשה.
בשדה התעופה היא פוגשת בד"ר מורלי דיואר (קית' אנדס), רופא אמריקאי צעיר שמכיר את משפחתה ומתחיל לחזר אחריה אך היא אינה מעוניינת בו.
מנהלת המרכז פרו סבינס (ג'יין ווייט) מארגנת קונצרט של המרכז עם התזמורת הסימפונית המקומית עליה מנצח טוניו פישר (רוזאנו בראצי). הן מגיעות לחזרת התזמורת וטוניו מנצח על התזמורת אך לפתע מקבל הודעה דחופה להגיע לביתו והוא עוזב את המקום במהירות ולא מתייחס להלן ולפרו.
הלן מגלה את כתובתו של טוניו ומגיעה לשם. טוניו גר בארמון של הרוזנת אירנה ריינהרד (פרנסואז רוסליי). היא מוצאת את טוניו מנגן לפני אישה מסוימת והוא פוטר אותה בהבטחה שהקונצרט יתקיים במועדו.
הם נפגשים אחר כך בנשף וטוניו מתרכך, מבקש סליחה ומתחיל לחזר אחריה. הוא לוקח אותה לזלצבורג לבקר בבית הולדתו של מוצרט ואחר כך לבית הקיט שלו שם מתהדקת אהבתם.
המשבר קורה כשהיא מגלה שהוא נשוי לרני (מריאן קוך) שזאת האישה שפגשה בביתו. היא רוצה לנתק את קשריהם אבל טוניו מגלה לה שאשתו סובלת ממחלת נפש שמתבטאת בתקופות של דיכאון והתפרצויות וכי הרופאים אובדי עצות בקשר לטיפול.
הלן מגיעה לבית הרוזנת ורני מבקשת מהלן לא לנתק אותה מבעלה. הרוזנת שהיא דודתה של רני תומכת שתישאר למען בריאותו הנפשית של טוניו. רני בורחת לאגם ומנסה להתאבד בטביעה. הלן מצילה אותה ומתקשרת לד"ר מורלי דיואר לטפל בה. הוא מטפל ברני והיא מתאוששת.
הלן מודיעה לטוניו כי לטובת שניהם היא חוזרת לארצות הברית והם נפרדים בכאב.
AppLovin