ניקולה מילוטינוב (בסרבית: Никола Милутинов; נולד ב-30 בדצמבר 1994) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת צסק"א מוסקבה.
קריירה.
מילוטינוב שיחק בעונת 2011/2012 בקבוצת המופארם ורשאץ הסרבית. ב-2012 עבר לפרטיזן בלגרד. הוא זכה עמה באליפות ב-2013 וב-2014 ובאליפות הליגה האדריאטית ב-2013. כמו כן השתתף במשחקי היורוליג והיורוקאפ. בעונת 2014/2015 רשם במשחקי פרטיזן בכל המסגרות, ממוצע של 9.94 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק.
ביולי 2015 עבר לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית וזכה עמה באליפות. הוא רשם במהלך העונה ממוצע של 3.7 נקודות ו-3 ריבאונדים למשחק.
ב-2 ביוני 2020 חתם בצסק"א מוסקבה למשך 3 עונות.
מילוטינוב היה חבר בסגל נבחרת סרביה עד גיל 16 שהשתתפה באליפות אירופה ב-2010. ב-2013 זכה עם נבחרת סרביה במקום השני באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בפראג. הוא רשם באליפות ממוצע של 10.7 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק. במאי 2015 זומן לסגל של נבחרת סרביה בכדורסל לקראת אליפות אירופה. באליפות עצמה זכה לדקות משחק מועטות.
אמנת האברו
אֲמָנַת הָאֶבְּרוֹ הייתה אמנה שנחתמה בין הרפובליקה הרומית לבין קרתגו בשנת 226 לפנה"ס, לפיה השטח שמדרום לנהר האברו בחצי האי האיברי ניתן לקרתגו, בעוד האזור הצפוני ניתן לרומא ונאסר על הקרתגים לפעול בו. רומא הפרה את האמנה בשנת 230 לפנה"ס כאשר כרתה ברית עם סגונטום ששכנה מדרום לנהר, ולאחר מכן הופרה העמנה בידי המצביא הקרתגי חניבעל בשנת 218 לפנה"ס.
רקע.
לאחר מלחמת שכירי החרב הייתה קרתגו מרוששת, ונאלצה גם לשלם פיצויים לרומא על המלחמה הפונית הראשונה. צבא קרתגו גם כן התדלדל מאוד. קרתגו חיפשה דרך לפתור את שתי הבעיות גם יחד, הפתרון לכך נמצא בדמות חצי האי האיברי (היספניה בפי הקרתגים), העשיר במרבצי כסף והמלא בילידים שאפשר לגייס כשכירי חרב. המצביא הקרתגי חמלקרת ברקה כבש חלק גדול מחצי האי, אולם נהרג בקרב בשנת 228 לפנה"ס, ואת מקומו ירש חתנו עזרובעל המפואר. אותו זמן הרומאים הבחינו בהתעצמותם של הקרתגים וחששו מכך, נציגים רומאיים הגיעו אל קרטחנה מקום מושבו של עזרובעל על מנת להציע הסכם שנחתם לבסוף בשנת 226 לפנה"ס.
תנאי ההסכם.
ההסכם חילק למעשה את חצי האי האיברי בין רומא ובין קרתגו. הנקודה שהפרידה בין שטח ההשפעה הקרתגי לבין זה הרומאי הייתה נהר האברו, על פי ההסכם:
הסופרים העתיקים שמתעדים את המאורע מזכירים שעל פי ההסכם נאסר על הקרתגים לחצות את נהר האברו "ונשק בידיהם". אולם לא מזכירים האם הגבלות דומות הוטלו גם על רומא, לדעת רוב החוקרים המודרניים אותם הגבלות הוטלו גם על רומא, אולם הסופרים העתיקים שחיפשו להפיל את אשמת המלחמה על כתפיה של קרתגו לא ציינו זאת.
פוליביוס טוען שעזרובעל חתם על ההסכם בלא ידיעת קרתגו, אולם ככל הנראה סמכותו של עזרובעל כמצביא התירה לו לעשות זאת.
סוף דבר.
רומא הפרה למעשה את ההסכם כאשר בשנת 230 לפנה"ס כרתה רומא ברית עם סגונטום, מושבה יוונית ששכנה 170 קילומטרים מדרום לאברו בתוך שטח ההשפעה הקרתגי. גיסו של עזרובעל חניבעל תקף את סגונטום בשנת 218 לפנה"ס, וכך הופר ההסכם סופית והחלה המלחמה הפונית השנייה.
עבד אל-רחמן אל-כואכבי
אגם וטרן
אגם וָטֶרְן (בשוודית: Vättern) הוא אגם עמוק של מים מתוקים, הנמצא בארץ יטאלנד, בדרומה של שוודיה. אגם וטרן הוא השני בגודלו בשוודיה (אחרי אגם ונרן), והחמישי בגודלו באירופה כולה. במרכזו של האגם ניצב האי ויסינגאֶה. האגם משמש עורק ראשי לתחבורה הימית (ובמיוחד מאז חציבת תעלת יטה ), וישנן ספינות העוברות דרכו בדרכן מדנמרק לפינלנד.
מעניינת העובדה שצורתו של האגם מזכירה את צורת שוודיה בהגדלה, ואת צורת האי שבמרכזה בהקטנה.
מקור השם.
ישנן מספר תאוריות לגבי מקור שמו של האגם. בשוודית נקרא האגם "vättren". לכן, יש המניחים כי השם שובש מהמילה "vatten" (ללא הנקודות מעל האות), שפירושה "מים". יש גם הגורסים כי המקור הוא דווקא משחק מילים: השם "vättren" בשוודית (מבחינת דקדוק) הוא "ה-vätter". זאת, מאחר שסיומת ה-n בסיום שם עצם יכולה להתפרש כה"א הידיעה בעברית. ולכן, אם השם נקרא "ה-vätter", בנורדית עתיקה (Old Norse) הוא יכול להיכתב כ"Vættir", שפירושו "רוח האגם", או "רוח הטבע".
גאוגרפיה.
מיקום גאוגרפי.
אגם וטרן ממוקם בחבל הארץ יטאלנד, ומחולק בין 4 מחוזות; רוב רובו של האגם מחולק בין שני המחוזות העיקריים: אסטרייטלנד (=מילולית: מזרח גטלנד) במזרח, ווסטריטלנד (=מילולית: מערב גטלנד) במערב. חלקו הצפוני נמצא במחוז אוברו, וחלקו הדרומי (הכולל את האי וויסינגאֶה (=מילולית "האי וויסינג")) ממוקם במחוז סמולנד.
איים.
האי ויסינגאֶה ("האי ויסינג") ממוקם בחלקו הדרומי של האגם. האי ממוקם במרחק של 30 ק"מ צפונית ליינשופינג ו- 6 ק"מ מערבית לגְרֵנַה, שתי הערים המרכזיות שמהן ניתן להגיע לאי. אורכו של האי הוא 14 ק"מ, רוחבו 3 ק"מ, כך ששטחו הכולל הוא כ-24 קמ"ר.
במאות ה-12 וה-13, היוותה הטירה "נאס" (Näs) בקצהו הדרומי של האי את מקום מגוריהם של המלכים השוודים המוקדמים. ארבעה מלכים נפטרו בטירה: קרל השביעי, אריק העשירי, יוהאן הראשון ומגנוס השלישי. בנוסף, בשלהי המאה ה-17 קבעו את מיקומם משפחת האצולה באי, בטירה אחרת ושמה "ויסינגבורג", שנמצאת בחלקו המזרחי של האי. כיום עומדות שתי הטירות בחורבתן, ועם זאת הן משמשות מקור משיכה עיקרי למטיילים ומקום ציון באי.
בנוסף, במהלך המאה ה-19, נטעו חיילי הצי השוודי עצי אלון רבים ברחבי האי, זאת על מנת שניתן יהיה להשתמש בעץ כחומר-בנייה איכותי לבניית ספינות בעתיד. אמנם, עצי האלון נמצאים היום מוכנים לבניית ספינות, אך מאחר שכיום כבר לא בונים ספינות-מלחמה מעץ, הם נותרו על האי. לפיכך חלקו הגדול של האי מכוסה ביערות עצי אלון (שאר שטחו משמש לחקלאות).
בנוסף לאי המרכזי, ישנם מספר איים בחלקו הצפוני של האגם.
מפלים.
בדרום האגם, מעט מזרחית לינשפינג, ישנם מפלי הוּסְקְוָוארְנַפוֹלֵן (Huskvarnafallen). המפלים הם למעשה רצף של שמונה מפלים, המתפרשים לאורך של כק"מ, כשהגובה המצטבר שלהם הוא גם הגבוה ביותר בשוודיה (116 מ'). הגבוה מביניהם נקרא מפל סְלִיפּסְטֶנְסְפוֹלֵט (Slipstensfallet), כשהוא מתנשא לגובה של 21 מ'. לאורך המפלים ישנם מספר אזורים גאולוגיים מיוחדים, מערות תת-קרקעיות, שנוצרו מתקופת הקרח והלאה. הידוע שביניהם הוא "הקומקום של הענק" ().
הסכם השלום החתי-מצרי
הסכם השלום החתי-מצרי נחתם על פי ההשערה בשנת 1259 לפנה"ס, בין פרעה מצרים רעמסס השני, לבין מלך החיתים חתושיליש השלישי. הוא למעשה הסכם השלום הכתוב העתיק ביותר ששרד עד ימינו. העתק מההסכם נמצא באוסף המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול.
רקע.
ההסכם נחתם על פי ההשערה בשנת 1259 לפנה"ס, כ-16 שנים לאחר קרב קדש, קרב גדול בין המצרים לחיתים. הקרב הסתיים למעשה בתיקו ומאז התנהלה בין הצדדים מלחמת התשה בה כל צד ניסה להתיש את אויבו. רעמסס תקף עוד מספר פעמים את האדמות החיתיות באזור סוריה של ימינו, אולם בכל פעם החיתים שבו וכבשו אותם מחדש. רעמסס הבין שהמלחמה עם החיתים אינה מועילה לו, והחליט להגיע להסכם שלום עם המלך החיתי חתושיליש. שני הצדדים איבדו כוחות רבים במהלך הקרב, ואף צד לא היה יכול להרשות לעצמו להמשיך להילחם, בגלל איומים נוספים מבחוץ: מצרים העתיקה ניצבה בפני המשימה להגן על גבולה המערבי מפני פלישתם של שבטי לוב על ידי בניית שורת מבצרים לאורך הגבול, ואילו החתים ניצבו בפני איום גדול יותר בדמות אימפריית אשור, שכבשה את השטחים הסמוכים להם.
ההסכם.
שתי הגרסאות המקוריות של ההסכם נכתבו על גבי לוחות כסף, לפיכך כונה ההסכם "הסכם הכסף" או "שלום הכסף". כן הוכנו העתקים של ההסכם על גבי חרס. הגרסה הראשונה, המצרית, נכתבה בכתב הירוגליפי ונשמרה על מצבה במקדשו של אמון בכרנך. עותקים שלה נמצאו גם בלוקסור ואבידוס. הגרסה השנייה של ההסכם נכתבה באכדית, ונשמרה בארכיון בחתושש בירת החיתים.
ההסכם מכיל את התנאים הבאים:
לאחר ההסכם.
בחפירות בפר-רעמסס בירתו של פרעה רעמסס השני נמצאו תבניות אבן ששימשו ליצור חלקי שריון שהיו נהוגים על ידי הצבא החתי ושימשו בקרב קדש. ממצאים אלה מראים שלאחר הסכם השלום החתי-מצרי ונישואי רעמסס השני עם נסיכה חתית בתו של חתושיליש השלישי, חיילים ובעלי מלאכה חתים שהו בפר-רעמסס והיו בקשר עם המצרים.
גילוי.
לוחות עם נוסח ההסכם התגלו בידי ז'אן-פרנסואה שמפוליון במצרים בשנת 1828. בשנת 1906 מצא הארכאולוג הגרמני הוגו וינקלר עותק של ההסכם בארכיון בחתושש.
העתק של ההסכם מוצג במטה האומות המאוחדות.
בג&quot;ץ גבריסלאסי נגד ממשלת ישראל
בג"ץ 8425/13 גבריסלאסי ואח' נ' ממשלת ישראל הוא פסק דין של בג"ץ משנת 2014 הדן בעתירה כנגד חוקיות תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות, שנחקק בעקבות פסילת תיקון 3 בפסק הדין של בג"ץ אדם נגד הכנסת. בפסק הדין נקבע שתיקון 4, שביקש להסדיר את פעילות מתקן חולות באופן רך יותר מזה שנפסל על ידי בג"ץ בפסק הדין של בג"ץ אדם נגד הכנסת, פוגע מעבר למותר בזכויות האדם ועל כן דינו גם הוא להתבטל. בעקבות פסק הדין חוקקה הכנסת תיקון נוסף לחוק שאף הוא נפסל חלקית בבג"ץ.
רקע.
במסגרת הניסיון למנוע את הסתננות מאפריקה לישראל חוקקה הכנסת את תיקון 3 לחוק למניעת הסתננות על פיו הופעל מתקן חולות. בבג"ץ אדם נגד הכנסת ביטל בג"ץ את התיקון לחוק ובעקבות זאת חוקק הכנסת את תיקון 4 לחוק ההסתננות שהיה גרסה מרוככת של תיקון 3.
תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות.