קורמורן אדום-רגל (שם מדעי: Phalacrocorax gaimardi) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי באמריקה הדרומית שלחופי האוקיינוס השקט. מין זה שייך לסוג קורמורן אך מספר חוקרים רואים בו בן לסוג היחידי - Poikilocarbo, הקרוב למין קורמורן מנומר ואחרים הכלילו אותו בסוג קורמורן גמדי.
מאפיינים.
אורך גופו של הקורמורן הוא 71–76 ס"מ, מוטת כנפיו מגיעה ל-91 ס"מ בממוצע ומשקלו 1.3-1.5 ק"ג. שני המינים דומים ללא דו-צורתיות זוויגית. לקורמורן זה גוונים אפורים בגופו כשהכנפיים בעלות מעטה לבן משורטט וקצוות שחורים וכן זנב שחור. הכפות אדומות והמקור צהוב ודק בעל בליטה אדומה. הצוואר אפור-כהה עם כתם לבן מצידו. הפרטים הצעירים בעלי גוונים אפורים בהירים יותר וללא עיטורים אדומים.
מין זה שוכן בחופי אמריקה הדרומית הפסיפית שלחופי צ'ילה, האי צ'ילואה ופרו, אף שהוא מגיע לחופי האוקיינוס האטלנטי בסנטה קרוס בארגנטינה וכן בארץ האש. לעיתים נדירות הוא נמצא גם באיים דרומיים יותר.
המין מצוי בלהקות גדולות ובניגוד לרוב הקורמורנים אינו טריטוריאלי. הוא חי לאורך צוקים וחופים ובכמה מיצרים ואיים וניזון בצלילות בים מדגים שונים ומסרטנים המתחבאים בין הסלעים.
מצב השימור של הקורמורן אינו בסכנה כיום אך עלול להתקרב לסיכון בעתיד.
אלפרד פון בסר
פרידריך וילהלם ניקולאוס אלפרד פון בסר (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Nikolaus Alfred von Besser; 9 במרץ 1854 - 16 במאי 1919) היה גנרל פרוסי שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
פון בסר נולד ב-9 במרץ 1854 בפוטסדאם, והיה בנם של הקולונל הפרוסי אדוארד תאודור רודולף פון בסר (1811–1885) ואשתו, לבית פון דרייזה. סבו היה הגנרל הפרוסי אדולף פרידריך פון בסר (1777–1836).
קריירה צבאית.
במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת, בסר הצטרף לגדוד רובאי המשמר של הצבא הפרוסי ב-1 באוגוסט 1870 כצוער. עם הגדוד השתתף ב ובהסתערות על לה בורז'ה. על פעולותיו בקרבות עוטר בעיטור צלב הברזל דרגה שנייה, והוא הועלה לדרגת לויטננט ב-5 בינואר 1871. מ-1 באוקטובר 1876 עד 21 ביולי 1879, סיים בסר את לימודיו באקדמיה למלחמה, הועלה לדרגת אובר-לויטננט בשנה שלאחר מכן, וב-1881/1882 שירת מספר פעמים תחת פיקודו של גאורג, נסיך פרוסיה. ב-1 בספטמבר 1886 הוא הועלה לדרגת האופטמן ומפקד פלוגה, עד שלבסוף הועבר לדיוויזיה ה-4 בברומברג כשליש ב-14 בספטמבר 1893, והועלה לדרגת מיור ב-27 בינואר 1894. ככזה, הוא הועבר לרגימנט המשמר ה-3 ב-15 בפברואר 1896, שם קיבל בסר את הפיקוד על הגדוד ה-4. מ-7 בנובמבר 1896 עד 14 ביוני 1898 הוא היה מפקד הגדוד ה-1. לאחר מכן מונה למפקד גדוד היגר של המשמר ובתפקיד זה הועלה ב-18 באוגוסט 1900 לדרגת אוברסט לויטננט. ב-28 באוקטובר 1902 הוא מונה לרגימנט משמר החיים ה-115 (הדוכסות הגדולה של הסן ה-1), וב-27 בינואר 1903 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-22 במרץ 1907 הוא מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-42 בפרנקפורט אם מיין, וב-14 באפריל 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-22 במרץ 1910 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט ופרש מהצבא.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר בסר לשירות צבאי, וב-11 בנובמבר 1914 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-47. בהתחלה הוא לחם עם הדיוויזיה בין המז והמוזל, אולם ב-20 בנובמבר 1914 עברה הדיוויזיה לקרקוב ומ-5 בדצמבר תקפה בקרבות באזור לימנובה - לפאנוב. על הצלחת הדיוויזיה שלו במתקפת גורליצה-טרנוב, זכה בטר בעיטור מסדר הנשר האדום דרגה שנייה עם עלי אלון וחרבות. לאחר מכן, הוא המשיך לפקד עליה בקרבות בחזית המזרחית, ובאפריל 1917 הוא מונה למפקד דיוויזיית הלנדווהר ה-3, עליה פיקד עד להפסקת האש ושביתת הנשק בחזית המזרחית ולאחר מכן השתתף עמה בכיבוש אוקראינה. ב-23 בספטמבר 1918 מונה בסר למפקד הדיוויזיה ה-205, עמה השתתף בכיבוש ליבוניה ואסטוניה. לאחר הסכם שביתת הנשק בין הקיסרות הגרמנית למדינות ההסכמה ופינוי השטחים, בסר שוחרר מהצבא ופרש ב-18 בדצמבר 1918, וב-16 במאי 1919 הוא מת בביתו בברלין.
קורמורן נאוטרופי
קורמורן נאוטרופי (שם מדעי: Phalacrocorax brasilianum) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית בטווח שבין חוף המפרץ וריו גראנדה ועד לצ'ילה וכן לאורך הקריביים, כשרוב האוכלוסיות מקומיות אף שמספר אוכלוסיות נודדות. הוא קרוב ביותר למין קורמורן מצויץ.
קורמורן זה בינוני בגודלו ומגיע לאורך 64 ס"מ בממוצע, בעל מוטת כנפיים של 100 ס"מ ולמשקל של 1.1 ל-1.5 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, אשר קטנות מהם ב-50 עד 100 גרם בקירוב. למרות הבדלי המשקל אין הבדלים גדולים בין זכרים לנקבות.
הקורמורן בעל כסות שחורה עם פנים צהובות, מקור דק ומעוקל אפור בהיר והגרון חום-צהוב. בעונת הרבייה הקורמורן מגדל נוצות זקורות מצידי ראשו.
מין זה מצוי הן במים מתוקים והן במים מלוחים ובחופים כשהוא מחפש במים דגים שונים, צפרדעים, ראשנים, שבלולים וחרקים. לרוב הוא מחפש מזון במים רדודים בקרבת היבשה וכן הוא נוטה לדוג בקבוצות, אשר בתורם מונעות דרכי נסיגה מהטרף.
דיוויזיית המילואים ה-47 (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים ה-47 (בגרמנית: 47. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-25 באוגוסט 1914, כחלק מקורפוס המילואים ה-24 בפיקודו של פרידריך פון גרוק בחזית המערבית, אשר הועבר לארמייה החמישית בספטמבר 1914 ולחם במלחמת חפירות בין מז ומוזל. בסוף נובמבר הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם רוכזה באזור קרקוב ונשלחה לארמייה האוסטרית הרביעית בפיקודו של יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה בחזית הקרפטים. היא לחמה בתחילת דצמבר 1914 במהלך קרב לימנובה-לפנוב על הסטרדומקה ליד Muchowka. הדיוויזיה בראשות אלפרד פון בסר יצרה קו קדמי חזק במתקפת הנגד של קבוצת הקורפוס "רוט" בגבעת אורלובקה 597 וברייברוט ולקחה חלק גדול בהצלחה האוסטרית. לאחר הנסיגה הרוסית, הדיוויזיה אבטחה עד מרץ 1915 ב-Dunajec.
בתחילת מאי 1915, הדיוויזיה השתתפה בפריצת הדרך של מתקפת גורליצה-טרנוב, כחלק מהארמייה האוסטרית הרביעית. בין ה-15 במאי ל-23 ביוני, הדיוויזיה עסקה במלחמת חפירות נוספת על גזרת סן ליד נירודה ומזיארניה, ולאחר מכן התקדמה לגזרת וישניה. לאחר לחימה ליד קרסניק, המשיכה ההתקדמות מהויסניקה לנהר וויפרץ בסוף יולי. בין ה-20 באוגוסט ל-3 בספטמבר 1915, הדיוויזיה עקבה אחרי התקדמות הארמייה ה-11 הגרמנית צפונה בין באג וג'סיולדה. בספטמבר 1915 באזור סלונים, ובהמשך לחמה הדיוויזיה תחת קורפוס הלנדווהר בפיקודו של רמוס פון ווירש. בינואר 1916 לחמה הדיוויזיה קרבות עמדה בשטשרה העליונה באזור אוסטרוב כחלק מקורפוס המילואים ה-38, וביולי ובאוגוסט 1916, נלחמה הדיוויזיה בהצלחה נגד התקפות רוסיות בקרב ההגנה בברנוביץ'-גורודיצ'ה ונותרה כפופה לפלגת הארמייה ווירש במשך החודשים הבאים.
בתחילת מאי 1917 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית. עד תחילת יוני היא שהתה באזור טול בקו רמנווויל - רג'ניוויל. לאחר הקרב השני על האן, ביוני 1917, היא חיזקה את העמדות על רכס Chemin des Dames, ועד סוף נובמבר 1917 נלחמה הדיוויזיה בעמדות על האיילט.
מ-21 במרץ 1918, לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית באגף הדרומי של הארמייה ה-18, שהתרכזה באזור משני צידי סן-קנטן. הדיוויזיה התקדמה יחד עם "קבוצת גייל" (דיוויזיות הלנדווהר ה-13 וה-47) על פני האואז מאזור לה פר מערבה, ב-22 במרץ הם גברו על תעלת קרוזאט בטרגנייה. עד ה-24 במרץ, הדיוויזיה כבשה את שוני והעצימה את פעולתה של "קבוצת קונטה" (קורפוס המילואים ה-4) על נויון ולאסייני.
לאחר שהועברה לארמייה השביעית בפיקודו של מקס פון בהן באזור לאון, ההתקדמות על פני הוסל לסואסון התרחשה ב-28 במאי. הדיוויזיה הייתה שם בעתודת קורפוס המילואים ה-8 ("קבוצת ויכורה") ולקחה חלק בהתקדמות על Villers-Cotterêts. הדיוויזיה תקפה במרכז גזרת הקבוצה ב-2 ביוני ולאחר מכן נשארה בעתודה בעורף הארטנס עד אמצע יולי. לאחר מתקפת הנגד של בעלות הברית, התרחשה הנסיגה ההכרחית מאחורי האן. הדיוויזיה הגנה עד סוף יולי על קטע וסל בחזית הקשה בין סואסון לריימס, וב-2 באוגוסט 1918 פורקה הדיוויזיה בלורן.
הר בקר
מקס שרק
פרידריך גוסטב מקסימיליאן שרק (בגרמנית: Friedrich Gustav Maximilian Schreck; 6 בספטמבר 1879 – 20 בפברואר 1936) המוכר בשם הבמה מקס שרק (בגרמנית: Max Schreck) היה שחקן גרמני, הידוע בעיקר בתפקידו הראשי כהרוזן אורלוק בסרט נוספרטו.
ראשית חייו.
שרק נולד בברלין-פרידנאו ב-6 בספטמבר 1879. שש שנים מאוחר יותר, אביו קנה בית בקהילה הכפרית העצמאית של פרידנאו.
אביו של שרק לא אהב את ההתלהבות ההולכת וגוברת של שלו לתיאטרון אך אמו סיפקה לשרק כסף שבו השתמש בסתר לשיעורי משחק, רק לאחר מות אביו למד בבית ספר לדרמה. לאחר שסיים את לימודיו, נסע לזמן קצר ברחבי גרמניה עם המשורר והמחזאי דמטריוס שרוט.
שרק קיבל את הכשרתו ב-"Berliner Staatstheater" (התיאטרון הממלכתי של ברלין), והשלים אותו בשנת 1902. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בבמה בשפייר-מיינדזיז'ץ פודלסקי, ולאחר מכן סייר בגרמניה במשך שנתיים, והופיע בתיאטרונות ברחבי העולם.
קריירה.