בשנת 1852 נסע לארסון לדיסלדורף לשם השכלה נוספת. שם קיבל הכשרה בציור נוף מהאמן הגרמני אנדראס אכנבאך. המוניטין של לארסון התפשט במהירות והוא קיבל לעיתים קרובות הזמנות מסוחרי אמנות בערים הגרמניות הגדולות יותר. בשנת 1855 עבר לפריז, שם התגורר שלוש שנים וצייר מספר ציורים בולטים. אחד הציורים הללו היה "נוף עם מפל מים", אשר זכה בתואר מכובד ביריד העולמי בשנת 1857.
לארסון חזר לשוודיה בשנת 1858 עם הון קטן והחליט להתיישב במחוז סמאלנד. הוא בנה וילה גדולה מחוץ לווימרבי, מתוך כוונה להקים שם בית ספר לאמנות עבור ציירי נוף צעירים. הצלחתו האמנותית והכלכלית התבססה על הצורך החברתי, באמצעות ציור הנוף - המיוצג על ידי נהרות הרים פראיים וחופי ים מסוכנים - יוצרים אוירת רומנטיקה לאומית כ"נוף שוודי " ייחודי.
לפני שהחל את בית הספר נסע לארסון לקופנהגן להציג את ציוריו. הוא בילה את סתיו 1858 ואביב 1859 בנסיעה בין קופנהגן למחוז שוודיה הסמוך סקאניה. כשלארסון חזר לבסוף לווילה שלו, היא נשרפה באש. בשנת 1860 עזב האמן את שוודיה. לאחר ששהה זמן מה בהלסינקי ובסנט פטרסבורג, נסע לארסון ללונדון בשנת 1862 ליריד העולמי. בשלב זה, כישרונו והמוניטין שלו פחתו והוא נשאר ללא נכסים וסבל משחפת. לארסון נפטר בלונדון ב־25 בינואר 1864.
בשנת 1850 נישא לאדליין רוז, בתו של סוחר ילידת 1827. השניים נפרדו בשנת 1860. מחוץ לנישואין נולד לו בן, קרל רוברט מגנוס לארסון (1861–1936), שהפך גם הוא לצייר. הבן נולד מקרולינה האמרלונד, שהייתה עוזרת במשפחת לארסון.
קיליאן זול
קיליאן כריסטופר זול (בשוודית: Kilian Christoffer Zoll; 20 בספטמבר 1818 – 9 בנובמבר 1860) היה צייר, גרפיקאי ומאייר שוודי בסגנון אסכולת דיסלדורף. הוא יצר סצנות ז'אנריות, נופים, מזכרות ודיוקנאות.
ביוגרפיה.
זול נולד במלמהוס, סקאניה, שוודיה. הוא היה בנם של נילס פרדריק זול וקטרינה כריסטינה קנוטסון. אביו היה סגן בצבא השוודי. בתחילה הוא למד במאלמה, אך קטע את עבודתו בקורס כדי ללמוד אמנות בסטוקהולם.
בשנים 1836–1849 הוא למד באקדמיה השוודית המלכותית לאמנויות אצל פרדריק וסטין, פר קראפט וקרל יוהאן פלקראנץ, אך מצא צורך להשעות את עבודתו שם בכמה הזדמנויות כדי שיוכל לצייר ולמכור דיוקנאות כדי להרוויח כסף למחייתו.
בזמן הלימודים באקדמיה, התמקד בציור היסטוריה, אך זמן קצר לאחר מכן העדיף סצנות מחיי העם. בחיפוש אחר מטרה זו, מסתיו 1845 ועד לאביב 1846 הוא נרשם לאקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות בקופנהגן, שם למד אצל כריסטופר וילהלם אקרסברג והיה בהשראת הרצאותיו של נילס לאוריטס הואין.
בשנת 1842, ביקור בבוטורפ בכנסיית לינדראס ביונקופינג וצייר ציור מזבח בכנסיית לינדראס. במהלך מלחמת שלזוויג הראשונה הוא ליווה את גדוד קרונוברג לדנמרק, אך עצר בקופנהגן כאשר שוודיה החליטה לא להיכנס למלחמה. הוא צייר דיוקנאות שם במשך מספר חודשים.
בין השנים 1852–1855 התגורר בדיסלדורף, שם עבד עם צייר ההיסטוריה, תיאודור הילדברנדט והצייר הנורווגי, אדולף טידמן. הוא שב לשוודיה בשנת 1855 וניסה להשיג מענק נסיעות מהאקדמיה, אך נדחה מכיוון שהיה מבוגר יותר מהתקנון.
חיים אישיים.
בשנת 1858 הוא התחתן עם הנרייטה גוסטבה הורן רנצ'ין, שהשתייכה למשפחת אצילים ותיקה. הוא תכנן לחזור לדיסלדורף, אך חלה ומת בזמן שנסע בהולנד.
רבות מיצירותיו שהוזמנו נותרו לא גמורות בזמן מותו. הם הושלמו על ידי חברו, בנד נורדנברג (1822–1902).
קומבו גארד
קומבו גארד (באנגלית: Combo guard, בתרגום מילולי: גארד משולב) הוא מונח המתאר כדורסלן אשר יכול לשחק הן כרכז (עמדה מספר 1) והן כקלע (עמדה מספר 2), אבל לא מתאים להגדרה המדויקת של אף אחת מהן, בדומה לסווינגמן (שמשלב תכונות של קלע וסמול פורוורד). גובהם של הקומבו-גארדים נע בדרך כלל בין 1.91 מ' ו-1.96 מ', בין רכז לקלע, והגובה השונה משפיע על האופן בו כל שחקן משחק.
חלוצי הקומבו גארדים היו אלן אייברסון ופני הארדוויי בשנות ה-90, שהועברו מעמדת הרכז לעמדת הקלע וההפך כל הזמן, כי הם ידעו להפעיל את חבריהם לקבוצה ולהוביל כדור טוב, כמו רכזים, וגם לקלוע ולחדור טוב, כמו קלעים. אף על פי שלמאמנים קשה לשלב אותם במערך ההתקפי (כי הם לא יכולים באמת למלא מקום של רכז או קלע), קומבו גארדים נהיו חלק חשוב במשחק בעיקר בזכות הכישרון של שחקנים כמו דוויין וייד, שהוביל את מיאמי היט לאליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה בעונת 2005/2006 וזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. מאז גדל מקומם של הקומבו-גארדים, והפכו לשחקנים מובילים ב-NBA וביורוליג.
טימור שאה דוראני
טימור שאה דוראני (בפשטו/פרסית/אורדו/ערבית: تیمور شاہ درانی; 1746 – 18 במאי 1793) בנו של אחמד שאה דוראני, היה אמיר האימפריה הדוראנית השני בין השנים 1772–1793. שלטונו של טימור נודע בסדרת מערכות צבאיות, בייחוד בתת-היבשת ההודית נגד קונפדרציית הסיקים. טימור שאה דוראני העביר את בירת האימפריה הדוראנית מקנדהאר אל קאבול, המשמשת עד לימינו בתור בירת אפגניסטן.
ביוגרפיה.
טימור שאה נולד במשהד, השושלת האפשארית, בשנת 1746 (האימפריה הייתה כבר מצעירותו בשלבי קריסה לאחר מותו של שליטה, נאדיר שאה). עוד בצעירותו, אביו, אחמד שאה דוראני, הקים בשטחי אפגניסטן ופקיסטן המודרנית את האימפריה הדוראנית וחיתן את טימור שאה עם בתו של עלאמגיר השני, הפאדישאה של האימפריה המוגולית.
טימור היה מעורב עוד מעודו נער במלחמותיו של אביו בתת-היבשת ההודית ובחבל פנג'אב ופיקד על כוחות אפגנים במהלך הקרב השלישי על פניפאת בשנת 1761. הניצחון האפגני בקרב מנע את התפשטותה של השפעת האימפריה המראטהית אל עבר צפון הודו לתוך דלהי והסדיר את המשך ההשפעה המוסלמית על צפון-מערב תת-היבשת ההודית.
אמיר אפגניסטן.
במות אביו טימור שאה ירש את הכתר והסדיר מערך הגנתי של הצבא בשביל למנוע מאבקי ירושה אפשריים. טימור שאה נתמך בידי קיזילבאשים בחצר המלוכה והעביר את הבירה מקנדהאר לקאבול בהשפעתם. מסעות המלחמה של טימור שאה איבדו את המומנטום שלהן בעלייתו של רנג'יט סינג להנהגת הקונפדרציה הסיקית בחבל פנג'אב.
שלטונו המאוחר של טימור שאה אופיין בירידת השפעתם של האפגנים על תת-היבשת ההודית ובמקביל עלייתה של חברת הודו המזרחית הבריטית מצדה השני של תת-היבשת. בממלכת פרס, עלייתו של אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר סימלה את סיום ההגמוניה האפגנית על ח'וראסאן והותירה את האימפריה הדוראנית בתור מעצמה אזורית.
במותו של טימור שאה דוראני, בנו הבכור, זמאן שאה דוראני, ירש את כתר האמיר אך שלטונו נמשך זמן מועט שכן מאבק ירושה החל בינו לבין אחיו. מאבק ירושה זה יתדרדר למלחמת אזרחים שתחליש את שלטון דוראני ותאפשר את עלייתם של בני שושלת ברקאזי בראשות דוסת מוחמד ח'אן, לשלטון באפגניסטן.
רפאל וורנוק
רפאל גמליאל וורנוק (באנגלית: Raphael Gamaliel Warnock; נולד ב-23 ביולי 1969) הוא פוליטיקאי וכומר אמריקאי, המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ג'ורג'יה. וורנוק נעשה לפעיל פוליטי מוביל במדינתו לאחר שהנהיג מערכה ציבורית להרחבת המדיקייד באמצעות חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. בבחירות 2020 הוא התמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט האמריקאי מול הסנאטורית קלי לפלר, במסגרת בחירות מיוחדות, בהן ניצח אותה ונבחר אל הסנאט. מאז 2005 הוא הכומר הבכיר בכנסייה הבפטיסטית אבנעזר, השוכנת באטלנטה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
וורנוק נולד בסוואנה שבג'ורג'יה. הוא גדל בדיור ציבורי, הילד ה-11 מבין תריסר ילדיהם של וורלין וג'ונתן וורנוק, זוג כמרים פנטקוסטליסטיים. אביו שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, שם למד מכונאות רכב וריתוך, ופתח לאחר מכן בית עסק קטן לשיקום מכוניות בו שיחזר גרוטאות למכירה חוזרת.
וורנוק סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון סול סי ג'ונסון. מתוך רצון ללכת בדרכו של מרטין לותר קינג, למד וורנוק במכללת מורהאוס, שם השלים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה. וורנוק ייחס את השתתפו בתוכנית הפדרלית "אפוורד באונד" (Upward Bound) כמה שהכין אותו ללימודים במוסד להשכלה גבוהה, משום שכך יכול היה להירשם לקורסים ראשוניים באוניברסיטת סוואנה סטייט. לאחר מכן הוא קיבל תואר שני מסמינר לכמרים, תואר שני נוסף בפילוסופיה ואף דוקטורט בתחום מסמינר האיחוד התאולוגי, בית ספר המזוהה עם אוניברסיטת קולומביה.
עבודתו הדתית.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 שימש וורנוק ככומר לנוער ואז כעוזר הכומר בכנסייה הבפטיסטית החבשית במנהטן שבניו יורק.
בשנת 2002, בעודו כומר בכיר בכנסיית הקהילה דאגלס ממוריאל בבולטימור שבמרילנד, הואשמו וורנוק ועוזרו בשיבוש מהלכי חקירה בחשד להתעללות בילדים במחנה המנוהל על ידי כנסייתו של וורנוק במחוז קרול שבמרילנד. וורנוק טען כי ההתעללות לכאורה איננה מינית, והכחיש כל עוולה חוקתית בניסיונו למנוע משוטר במשטרה לתשאל אנשי כנסייה. לדבריו, הוא רק גרס שעל עורכי דין להיות נוכחים במהלך התשאולים. וורנוק אמר כי התערב בהליכי החקירה במטרה להבטיח כי מבוגר יהיה נוכח בזמן שקטין נחקר. המשטרה ביטלה את האישומים נגד וורנוק, וסגן התובע הכללי של מרילנד הודה כי מדובר באי הבנה, והוסיף אף כי וורנוק סייע לחקירה.
בשנת 2005 הפך וורנוק לכומר הבכיר של הכנסייה הבפטיסטית אבנעזר באטלנטה, קהילתו לשעבר של מרטין לותר קינג. הוא האדם החמישי והצעיר ביותר ששימש ככומר הבכיר של כנסיית אבנעזר מאז נוסדה. בשנת 2013 נשא וורנוק את תפילת הברכה בטקס השבעתו השני של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. במרץ 2019 אירח וורנוק פגישה בין-דתית בנושא שינוי אקלים בהשתתפות אל גור ואחרים.
פעילות פוליטית.