כמו כן היו ביהודי איראן גם כאלו שפעלו בארגונים ותנועות כלל איראניות, בשונה מהארגונים היהודיים־איראניים. כמו מוגָ'אהֶדינ-י חַ'לְק-י איראן (המוג'אהדין של העם האיראני). את הארגון הזה הקימו אנשי אינטליגנציה – מהנדסים, רופאים, סטודנטים ואינטלקטואלים חשובים מפלגי ההתנגדות הלאומיים. האייתוללה טאלקאני ומהדי בּאזַרגאן (ראש הממשלה לעתיד) היו מתומכיו הבולטים. האידאולוגיה המהפכנית של הארגון הייתה שילוב של שיח מרקסיסטי ואסלאמיסטי והיה אחד מארגוני ההתנגדות הבולטים עד המהפכה. מעורבותם של היהודים בפרויקט הזה היה תוצאה של היקף השתלבותם בחברה. הדור של ההורים סלל בצעירותו, בסוף שנות ה־60 ובתחילת שנות ה־70, את הדרך לעזיבת הגטאות והחיים היהודיים המסורתיים. הם רכשו השכלה ופיתחו קריירות במגזר הפרטי והציבורי. וכעת הרגישו הדור הצעיר כי מאבקם אינו עוד על מעמדם הפרטי בתור קבוצת מיעוט, אלא על חברה טובה יותר לאיראן כולה. כעת שימשה הזהות היהודית בתור רכיב אחד בלבד, שיוך אחד אפשרי, בתוך מארג הזהויות החברתי של המיעוטים באיראן. אמנם היהודים לא השתתפו בפועל באירועים המובילים של המהפכה, אך היקף השתתפותם בהפגנות מלמד שרובם הבינו שבואה בלתי נמנע, ושיש לנצל את ההזדמנויות ואת היתרונות שהיא עשויה להביא לקהילה ולעתידם במולדת.
לאחר עליית האייתולה ח'מיני.
עם חזרתו של ח'מיני בפברואר 1979 לאיראן, הצהיר כי ליהודי איראן אין סיבה לדאגה כלל מהשלטון החדש. הוא הסביר כי אינו רוצה שום יחסים פוליטיים עם ישראל אך התחייב כי יהודים איראנים יכולים לחיות באיראן ולבצע את פולחן דתם בלי מפריע, ואף בצורה חופשית יותר מבעבר, תחת שלטון השאה. הוא ביקש לבצע הפרדה בין הציונות וישראל לבין היהודים. על אף האידאולוגיה הפונדמנטליסטית בה דגל הוא יישם מדיניות סובלנית כלפי אזרחיה היהודים של איראן - החוקה של הרפובליקה האסלאמית מכירה ביהודים כמיעוט דתי מתירה להם נציגות במג'לס האיראני, ומסדירה אוטונומיה מסוימת בניהול הפולחן וענייני אישות לקהילה. בניגוד לכך, יהודים היו מנועים מלבצע את פולחנם הדתי בפרהסיה, להגיע למשרות בכירות בצבא ובחיים הציבוריים באיראן, ובשנים הראשונות לאחר המהפכה, היה אפוף מעל ראשם החשש שיואשמו בהאשמות ריגול לטובת ישראל ובחיסול חשבונות עם תומכי השלטון הישן. אך כשאנו בוחנים את חיי היהודים לאחר המהפכה כמכלול, ניתן להגיד כי אינם נפגעו באופן קשה, כצפוי.
מתינות זו מקבלת את חיזוקה משני גורמים. ראשית, היהודים לא היוו כלל איום פוליטי עבור המשטר. שנית, ח'מיני, בהיותו משפטן, ביקש להכיל את החוק המוסלמי, שעל־פיו, יש לנהוג בסובלנות כלפי מיעוטים דתיים. על כל זאת, מספר יהודים הוצאו להורג לאחר המהפכה, אך לטענת השלטון אין קשר בין האשמות בהם הואשמו לעצם יהדותם. אחד מהם היה חביב אלקאניאן, נדבן יהודי וממנהיגי הקהילה, אחרי שהואשם בריגול למען ישראל ובחתירה תחת האסלאם והמהפכה. יהודים איראנים רבים חשדו שהממשלה החדשה ובית המשפט של המהפכה הפלילו את אלקאניאן, והם אף חששו שעידן חדש של רדיפת יהודים עומד בפתח.
שלושה ימים לאחר מכן, נסעה משלחת קטנה בראשות חכם שופט, רב הקהילה לקום כדי להיפגש עם אייתוללה ח'מיני. התקשורת האיראנית סיקרה בהרחבה את הפגישה, שבה נוסחו כללי יסוד למערכת היחסים בין הרוב המוסלמי למיעוט היהודי. בפגישה הבחין ח'מיני בין יהדות לציונות ובכך חיסל לכאורה את השמועות המתרוצצות, שלפיהן כל היהודים הם מרגלים ציונים. בהצהרתו הכיר חומייני בשורשים העמוקים של הקהילה היהודית באיראן, הבליט את ההיבטים המונותאיסטיים הקיימים הן ביהדות והן באסלאם והבחין כאמור בין ציונות ליהדות: "ידוע לנו שיהודי איראן אינם ציונים. אנחנו [והיהודים] מתנגדים יחד לציונות... הם [הציונים] אינם יהודים! הם פוליטיקאים המתיימרים לפעול בשם היהדות, אבל הם שונאים יהודים... הקהילה היהודית, כמו הקהילות האחרות, היא חלק מאיראן – והאסלאם נוהג בכולן בהוגנות"
ניכר שלאחר עלייתו לשלטון הצהרותיו של האייתוללה ח'מיני כנגד היהודים התרככו ונעשו מאוזנות יותר עד כלא היו. באופן כללי ניתן להגיד כי במקום בו התנגשו האינטרסים המדיניים מול השריעה, האינטרסים ניצחו, ובמקרה של המיעוטים במדינה, האינטרס של הממשל היה לדאוג לנאמנותם המוחלטת. ואלו שנשארו ברפובליקה האסלאמית והיו נאמנים, נהנו מסובלנות דתית יחסית.
יהדות איראן היום.
על־פי מפקד האוכלוסין לשנת 2016, חיים 9,826 יהודים באיראן, כשרובם המכריע גרים בעיר טהראן, שיראז ואצפהאן. מתוך כתבות ועדויות של יהודים איראנים אנו למדים כי האוטונומיה הפולחנית שלהם נשמרה - הם מתפללים בבתי הכנסת ללא מפריע, שוחטים את בשרם, לומדים תורה תחת מוסדות יהודיים וכו'. יהודי איראן מעידים על נאמנותם המוחלטת לארצם ומולדתם, למנהיגיה המוסלמים ולשכניהם המוסלמים. הם אינם מגדירים עצמם כציונים כלל ואף להפך, מבחינתם הציונות היא תנועה פוליטית חילונית ואין הכרח לתמוך בה מתוך הדת היהודית. על כל זאת, הם מציגים מציאות מורכבת, של איסורים ומגבלות, כמו בניית סוכה בסוכות, איסור על משרות בכירות במשרדים ממשלתיים, צנזורה על האינטרנט, איסור על נסיעה לישראל וארצות הברית ושימוש באלכוהול לקידוש בלבד. עדויות רבות מהשנה האחרונה נוגעות לחיסול קאסם סלימאני, ואכן, יהודי איראן מעידים על גילויי אנטישמיות והאשמות ריגול ושיתוף פעולה עם מדינות אויב, על עצם היותם יהודים. זאת למרות הודעת גינוי חריפה של ראשי הקהילות נגד החיסול והגעתם לניחום אבלים בהלווייתו של סלימאני. נראה כי היום־יום של יהודי איראן היום רגוע ושלו, באופן יחסי למדינה שאינה דמוקרטית וחופשית. אם כי, בדומה לקהילות יהודיות ברחבי העולם, זמני משבר ומתחים אידאולוגיים מול התנועה הציונית, ומאוחר יותר מדינת ישראל מעלים שדים אנטישמיים מהאוב, ואלו, מדי פעם, פוגעים ברמת החיים של יהודי איראן, אם כי ניכר שלא ברמה גבוהה.
משה חשקס
הנדסת בקרה
הנדסת בקרה או הנדסת מערכות בקרה היא תחום הנדסי, המממש את העקרונות בהם עוסקת תורת הבקרה על מנת לתכנן רכיבים ומערכת בעלות התנהגות רצויה ולשלוט בהם. תחום זה נלמד כחלק מלימודי הנדסת חשמל, הנדסת מכונות והנדסת אווירונאוטיקה. תחום זה הוא מולטי-דיסציפלינרי, והעקרונות העומדים בבסיסו משמשים לפתרון בעיות מתחומים שונים – כלי רכב, כלי טיס, בניינים, מערכות תרמיות, כימיה ועוד.
בתחום זה נעשה שימוש בחיישנים ובמדידים על מנת למדוד את הביצועים והמשתנים של התהליך הנשלט. במקרה של בקרה חוג סגור, מדידות אלו מוחזרות למערכת על ידי משוב, על מנת לסייע בהבאת המערכת להתנהגות הרצויה בעזרת מפעילים (actuators) מסוגים שונים. מערכות המיועדות לבצע פעולות ללא התערבות אנושית נקראות מערכות בקרה אוטומטיות (כמו לדוג' בקרת השיוט ברכב המיועדת לשלוט על מהירות המכונית בתוואי נסיעה משתנה ללא צורך בהתערבות הנהג). תכנון המערכת יכול להיעשות על ידי צפייה ישירה בתוצאות המערכת בפועל, אולם פעמים רבות מאוד נעשה שימוש במודל מתמטי של המערכת על מנת לתכנן את מערכת הבקרה בה ייעשה שימוש.
מערכות בקרה.
מערכת בקרה היא מערכת שמטרתה לשלוט בתהליך פיזיקלי מסוים (process) וביציאות המתקבלות ממנו. לדוגמה, במנוע ותמסורת של כלי רכב, המוצא של המנוע כתהליך הוא מהירות סיבוב הגלגלים. הכניסה לתהליך היא הדבר הגורם לתהליך להתרחש באופן מסוים. בדוגמת המכונית, תהיו זו הלחיצה על דוושת ההאצה של הרכב, אולם בתהליך אחר יכולה הכניסה להיות אות חשמלי, מכני, או דוגמאות רבות אחרות. כמו כן, תהליך יכול לקבל מספר כניסות ולהוציא מספר יציאות, כתלות בתוצאות אותן אנחנו רוצים לקבל או לשקלל. ישנם יתרונות רבים הגלומים ביכולת לשלוט על מערכת באופן שלא דורש התערבות אנושית, ביניהם:
בקרה בחוג פתוח ובקרה בחוג סגור.
מערכות בקרה מתחלקות לשני סוגים - מערכת בקרה בחוג פתוח, ומערכת בקרה בחוג סגור, כשההבדל העיקרי בין שתי מערכות הוא בכך שבמערכת בקרה בחוג סגור כניסת התהליך מושפעת מיציאתו (נקרא גם משוב). את המשתנים השונים שבתהליך נהוג לכנות בתור "אותות".
בבקרה בחוג פתוח, היציאה המתקבלת מהתהליך לא משפיעה על הכניסה אליו. לדוגמה -בהפעלת מאוורר, אין למאוורר דרך לדעת אם הוא אכן מסתובב במהירות הרצויה. לכן, גם אם נוצרת הפרעה כלשהי לסיבוב הלהבים, המאוורר לא יבצע פעולות (למשל לצרוך יותר חשמל) על מנת להתגבר על ההפרעה, אלא יסתובב במהירות נמוכה יותר.
בבקרה בחוג סגור, לעומת זאת, אנו מכניסים בחזרה למערכת הבקרה את האות המתקבל בפועל מהמערכת על ידי משוב. המערכת מקבלת אות כניסה, מבצעת השוואה בינו ובין אות היציאה, ולפי תכנון המערכת מנסה לפצות על הפער ביניהם. דוגמה לתהליך כזה היא בקרת השיוט ברכבים. כאשר זו הופעלה, תזהה המכונית את שינוי המהירות ותשנה המכונית באופן אוטומטי את כמות הדלק הנכנס למנוע על מנת לפצות על שינויים בדרך הגורמים לשינוי מהירות המכונית.
אותות המערכת.
אות הכניסה למערכת, אותו אנו רוצים בפועל לקבל, נקרא אות הייחוס (reference signal), משום שאליו אנו רוצים שהמערכת תייחס את היציאה, והוא מסומן ב- formula_1. (כאשר האות t בסוגריים מייצגת את העובדה שהוא אות המשתנה בזמן). אות היציאה (output signal) מסומן כ-formula_2. אות השגיאה (error signal) מסומן ב-formula_3 ומחושב כהפרש שבין אות הייחוס לאות היציאה, כלומר: formula_4, ומשמעותו היא עד כמה יציאת המערכת בפועל רחוקה מהיציאה שאנו מעוניינים בה. לכן, התאפסות של אות השגיאה משמעותה שיציאת המערכת היא בדיוק זו שאנו רוצים.