לאחר תבוסת הלייבור בבחירות הכלליות בבריטניה 1970, פנתה המפלגה שמאלה. לאחר שוילסון שב וזכה בראשות הממשלה בבחירות הכלליות בבריטניה 1974, התמנה פוט לשר העבודה והתעסוקה, בעיקר על רקע מעורבותו באיגודי העובדים. לאחר התפטרותו של וילסון ב-1976, נאבק פוט מול ג'יימס קלהאן על הובלת המפלגה. קלהאן היה ליו"ר המפלגה וראש הממשלה עד 1979 ופוט התמנה ליושב ראש בית הנבחרים הבריטי.
יו"ר האופוזיציה.
לאחר תבוסתו של קלהן למרגרט תאצ'ר בבחירות הכלליות בבריטניה 1979, הביס אותו פוט גם במאבק על ראשות הלייבור ונבחר ליו"ר המפלגה. הקו שהוביל פוט היה לוחמני, בפרט כנגד מדיניותה של ראש הממשלה. הקו האידאולוגי הסוציאליסטי הקשוח שהוביל (שכלל פרישה מן הקהילה האירופית והלאמה של תעשיות), גרם לפרישתם של חברי מפלגה מן הצד הימני שלה, והקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
לקראת הבחירות הכלליות בבריטניה 1983 הציגה המפלגה את המצע השמאלי ביותר של הלייבור עד אז. הפופולריות של תאצ'ר לאחר מלחמת פוקלנד, פיצול האופוזיציה והמצע הרדיקלי גרמו להתרסקות של הלייבור בבחירות. תבוסת הלייבור הייתה שפל אלקטורלי עבור המפלגה, והתוצאה הנמוכה ביותר שלה מאז 1918. ההפרש בין המפלגה המאוחדת, שזה עתה קמה כתוצאה מאיחוד של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית יחד עם המפלגה הליברלית, ובין הלייבור עמד על 2 אחוזים בלבד - מה שערער את מעמד הלייבור כאופוזיציה הראשית לממשלה. לאור המפלה התפטר פוט והוחלף על ידי ניל קינוק.
פעילות לא פוליטית ואחרית ימיו.
פוט פרש מהחיים הפוליטיים ב-1992. בין 1987 לפרישתו היה חבר הפרלמנט הזקן והוותיק ביותר.
פוט חיבר מספר ספרים, בהם ביוגרפיות של אניירין בוואן ושל ה. ג'. וולס ונבחר כחבר האגודה המלכותית לספרות.
פוט היה אוהד ידוע ואדוק של מועדון הכדורגל פלימות' ארגייל. לכבוד יום הולדתו ה-90 העניק לו המועדון רישום כשחקן בליגה הבריטית וחולצה מספר 90.
חיים אישיים.
פוט היה נשוי ליוצרת הקולנוע, הסופרת וההיסטוריונית הפמיניסטית ג'יל קרייגי (Jill Craigie; 1911-1999) משנת 1949 ועד מותה. לזוג לא היו ילדים.
הוא היה אתאיזם מוצהר וסירב לכל כיבוד מלכותי, כולל מסדר אבירות ומעמד אצולה.
נפטר בגיל 96 וגופתו נשרפה בטקס חילוני.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1974
בית אלף הגופות
מחוז ז'אמבול
מחוז ז'אמבול (בקזחית: Жамбыл облысы) הוא מחוז בקזחסטן. עיר הבירה של המחוז היא טאראז. אוכלוסיית המחוז היא 1,071,645; מתוכם 335,100 בטאראז. המחוז גובל בקירגיזסטן, והוא קרוב מאוד לאוזבקיסטן. המחוז גובל גם בשלושה מחוזות נוספים: מחוז קרגנדה מצפון, מחוז טורקיסטן ממערב, ומחוז אלמטי ממזרח.
שטח המחוז הוא 144,264 קמ"ר. המחוז גובל בימת בלחש מכיוון צפן-מזרח. המחוז נקרא על שם האקין הקזחי ז'מבול ז'באיולי.
דמוגרפיה.
נכון לשנת 2020, במחוז יש אוכלוסייה של 1,130,099 איש.
חלוקה מנהלית.
המחוז מחולק ל-10 נפות:
חברה.
אחת התעשיות החשובות של המחוז היא כריית פוספטים, והיא מתבצעת ברובה סביב העיר קרטאו. עמק נהר צ'ו , הוא אחד מהאזורים הכי חשובים בקזחסטן לחקלאות. רוב תחבורת הרכבות במחוז מתבצעת על מסילת הרכבת טורקסיב העוברת מטאראז ונהר צ'ו, אל המחוז אלמטי, ומשם מתחברת למסילת הרכבת הטראנס-קזחסטנית, העוברת מנהר צ'ו אל נור-סולטן.
אל ג'אוף, לוב
טזרבו
בוזמה
מזקובאצ'האזה
מזקובאצ'האזה (בהונגרית: Mezőkovácsháza) היא עיירה במחוז בקש, המרכז והיישוב המאוכלס ביותר של נפת מזקובאצ'האזה. היישוב קיבל זכויות עיר בשנת 1986 ומאז 1969 צורף אליה כפר סמוך. יש בה ספא תרמי. העיר הייתה כבר זמן רב מרכז חשוב בסביבתה הצרה יותר, אחד משלושת היישובים בנפה שאינם נחשבים נחשלים מבחינה חברתית, כלכלית ותשתיתית, מקום בו האבטלה אינה מהווה עניין רציני.
מיקום.
העיר ממוקמת על רכס צ'נאדי, ליד הגבול הרומני, לאורך הנהר מורש בחלק שמסתעף מהנהר. ממוקמת 45 ק"מ דרומה מבקשצ'אבה. הגבול הרומני (טורניה) מצוי כ-20 ק"מ מהעיר.
נגישות.
הדרכים הראשיות, כמו חלקים רבים אחרים במחוז בקש, לא עוברות דרכה, כך שניתן להגיע אליהם רק בדרכים משניות שאינן במצב טוב במיוחד. היא מחוברת לעיר גיולה ומאקו על ידי כביש 4434 לאורושהזה על ידי כביש 4428. תנועת האוטובוסים אינה תדירה במיוחד, חיבורה לרכבת טוב מאוד.
מקור שמה.
שמה של העיר נגזר באופן מסורתי מנפחי הנשק של יאנוש הוניאדי. המילה "קובאץ'=נפח בהונגרית" היא, על פי בלשנים, ממוצא שם פרטי, אך מכיוון שהיא הוזכרה לראשונה באותה תקופה - 1463: Kowachaza - כאשר שמות המשפחה עדיין היו בהתהוות, סביר להניח שהאדם המכונה קובאץ'=נפח היה אכן אמן במקצוע זה.
היסטוריה.
היישוב וסביבתו היו מיושבים עוד מימי קדם, עברו ההיסטורי מתוארך לתקופת אוואר של המאה ה-7, ובמאה ה-9 הוא כבר היה מקום עם כנסייה. המקום שהיה מיושב בתקופת האווארים ואחר כך בתקופת "כיבוש המולדת על ידי השבטים ההונגרים" (התיישבות המדיארים במרכז אירופה) ונהרס לראשונה על ידי המונגולים בפלישה המונגולית לאירופה.
במחצית השנייה של המאה ה-15, בשנת 1463, קיבל היישוב שאוכלס מחדש מעמד של עיירת שוק ממתיאש הראשון, מלך הונגריה. עיירת השוק המשגשגת החלה להתפורר בשנת 1552 במהלך הקרבות נגד הטורקים. לאחר גירוש הטורקים, האזור נעשה בלתי מאוכלס ונטוש לחלוטין. בתקופה זו הפך כל האזור על אדמותיו לנכס של האוצר (אדמות מדינה), שעל פי הכללים האופייניים לעידן, הוחכר לדיירים שונים. בתקופה זו החוכר הראשי היה משפחה בשם ביטו שהביאה מתיישבים הונגרים וסלובקים מצפון הונגריה. הם ייסדו את היישוב כאזור גנים של גידולי טבק. יישוב עתיק זה מהווה עד היום את יסודות היישוב הנוכחי.
זוועותיה וההרס של מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, השאירו עקבות בלתי נמחקים בחיי הניצולים והכפר. במלחמת העולם הראשונה נהרגו 159 חיילים מהיישוב ו-81 מהכפר הסמוך שמצורף כיום אליה, במלחמת העולם השנייה, 128 חיילים מהיישוב ו-37 חיילים מהיישוב הסמוך.
420 יהודים מהיישוב שגורשו למחנות ההשמדה רובם נרצחו.
ההיסטוריה של יהודי היישוב.
בשנת 1835 התגוררו רק 4 משפחות יהודיות במזקובאצ'האזה. בשנים 1870, 54 נפשות ובשנת 1880 חיו בכפר 92 (2.5 אחוזים) יהודים. החברה קדישא המקומית נוסדה בשנת 1895, ובשנת 1912 נבנה בית הכנסת עם מקווה ובית הרב. בני הקהילה מילאו תפקיד חשוב בסחר המקומי, בניגוד למגמה הלאומית, מספר היהודים גדל במקום בעידן מיקלוש הורטי. בשנת 1941 נמנו ביישוב 391 (6.5 אחוז) יהודים.
יהודי המקום בשנת 1944 קובצו לגטו ומתאריך ה-15 במאי ננעלו בשטח "חוות הרבעה של סוסים". גם יהודי שני כפרים סמוכים קובצו וננעלו במקום. היהודים הועברו מהמקום לבקשצ'אבה ב-17 ביוני. בסופו של דבר גורשו למחנות עבודה בגרמניה ולמחנות השמדה. הרוב גורשו ונרצחו באושוויץ.
ניתן להעריך את מספר הנספים בלמעלה מ-300 אנשים. הקהילה קמה מחדש לאחר 1945 על ידי שורדי השואה. בשנת 1949 היו ביישוב עדיין 108 יהודים. מאוחר יותר הרוב עזב את הונגריה. בית הכנסת שלא היה בו קהל נהרס בשנת 1974.
קהילת יהודי מזקובאצ'האזה
נכון לשנת 2015, רק משפחה יהודית אחת התגוררה במזקובאצ'האזה, עיירה של פחות מששת אלפים תושבים במחוז בקש בהונגריה. במאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 היהודים היוו עד 6.5 אחוזים מכלל אוכלוסיית היישוב. הקהילה חיה את תקופת הזוהר שלה במחצית הראשונה של המאה ה-20. השבר הגדול היה בשואת יהודי הונגריה בשנת 1944 והיהודים ששרדו את השואה עזבו את העיר במחצית השנייה של המאה ה-20, בעיקר לישראל.
תולדות יהודי מזקובאצ'האזה.
בשנת 1835 התגוררו רק ארבע משפחות יהודיות (דת ומוצא) במרכז נפת מזקובאצ'האזה. בשנת 1870 כבר היו יותר יהודים, ואילו בשנת 1880 היו כבר 92 (2.5 אחוזים) יהודים בכפר. החברה קדישא המקומית נוסדה בשנת 1895, ובשנת 1912 נבנה בית הכנסת החדש עם מקווה ובית הרב.
השואה.
מ-15 במאי 1944 נכלאו היהודים המקומיים בגטו שהוקם בחוות הרבעת הסוסים של האגודה לרווחה ציבורית. גם יהודי שני יישובי הסביבה הובאו לגטו זה. הצפיפות הייתה גדולה מאוד. במחנה היו גם מחלקת יולדות, חדר מתים ומטבח. בית הקברות של הגטו היה בית הקברות היהודי המקומי. ניסיונות התאבדות לא מוצלחים התרחשו באזור המחנה. היהודים מהגטו/מחנה האיסוף הזה הועברו לבקשצ'אבה ב-17 ביוני. בסופו של דבר הם גורשו למחנות ריכוז ולמחנות השמדה גרמניים. הרוב גורש ונרצח באושוויץ. ניתן להעריך את מספר הנספים מהעיירה בלמעלה מ-300 איש. הקהילה קמה מחדש לאחר 1945. בשנת 1949 היו ביישוב עדיין 108 אנשים בקהילה היהודית ששרדו. מאוחר יותר הרוב עלה לישראל או עזב את הונגריה כתוצאה מאירועי 1956 (המרד ההונגרי). בית הכנסת הפך לא שמיש ובנייניו נהרסו בשנת 1974. בשנת 2015 התגוררה בעיר רק משפחה יהודית אחת.
גידול היהודים במקום.
בני הקהילה היהודית מילאו מאז ומתמיד תפקיד חשוב בסחר המקומי; בניגוד למגמה הלאומית, מספר היהודים ביישוב גדל גם בעידן מיקלוש הורטי, בשנת 1910 197 (4.4 אחוזים), אך בשנת 1930 כבר היו 382 יהודים. בשנת 1941 נרשמו ביישוב 391 (6.5 אחוז).
ים החול קלנשיו
ים החול רביאנה
ים החולות הגדול
ברוניסלובס פאוקשטיס
ברוניסלובס פאוקשטיס (בליטאית: Bronislovas "Bronius" Paukštys; 1897 – 1966) היה כומר ליטאי קתולי, שהציל כ-120 ילדים יהודים ו-25 מבוגרים יהודים בתקופת השואה בליטא. הוא הוכר כחסיד אומות העולם בשנת 1977.