צ'ארלס פולקס CC, CB, CBE, DSO, CD (באנגלית: Charles Foulkes; 3 בינואר 1903 – 12 בספטמבר 1969) היה חייל בריטי-קנדי, וקצין ברגימנט המלכותי הקנדי.
ביוגרפיה.
פולקס נולד בסטוקטון-און-טיס, אנגליה והצטרף לצבא הקנדי בשנת 1926. בשנת 1937 למד במכללת סטאף בקמברלי שבאנגליה.
בשנת 1939 שירת פולקס כמג"ד בחטיבה ה-3 של הדיוויזיה הקנדית ה-1. לאחר מכן שירת כקצין מטה בדיוויזיה הקנדית ה-3. לאחר ששימש כמפקד חטיבה מאוגוסט 1942, מונה למפקד הדיוויזיה הקנדית ה-2 בינואר 1944 והוביל את הדיוויזיה במהלך המערכה בנורמנדי. בנובמבר 1944 מונה למפקד הקורפוס הקנדי ה-1 באיטליה.
ב-4 במאי 1945, דרומית להמבורג, קיבל פילדמרשל סר ברנרד לו מונטגומרי את כניעתם ללא תנאי של הכוחות הגרמנים בהולנד, בצפון מערב גרמניה כולל כל האיים, בדנמרק ובכל ספינות הקריגסמרינה באותם אזורים. הכניעה קדמה לסיום מלחמת העולם השנייה באירופה ונחתמה באוהל במטה מונטגומרי על גבעת טימבלברג בוונדיש אוורן.
ב-5 במאי 1945 זימן פולקס את הגנרל הגרמני יוהנס בלסקוביץ למלון דה וורלד בוואחנינכן כדי לדון בכניעת הכוחות הגרמניים בהולנד. הוד מעלתו המלכותית הנסיך ברנהרד, ששימש כמפקד בכוחות הפנים ההולנדיים, השתתף גם הוא בפגישה. בלסקוביץ הסכים עם כל ההצעות שהציע פולקס. עם זאת, בשום מקום בבניין - כמה מקורות טוענים: בשום מקום בכל העיר - לא ניתן היה למצוא מכונת כתיבה. כך שלא ניתן היה להקליד את מסמך הכניעה. למחרת, 6 במאי, חזרו שני הצדדים, ובנוכחותם של הגנרל פולקס והנסיך ברנהרד, חתם בלסקוביץ על מסמך הכניעה שבינתיים הוקלד.
לאחר המלחמה מונה פולקס לראש המטה הכללי וב-1951 ליו"ר המטכ"ל. הוא פרש לגמלאות בשנת 1960.
בשנת 1968 הוא נבחר לחבר במסדר קנדה. הוא לימד באוניברסיטת קרלטון בשנים 1968 ו-1969. הוא מת באוטווה ב-12 בספטמבר 1969.
הר בויד (אנטארקטיקה)
הר בויד או הר בוייד (באנגלית: Mount Boyd) הוא הר בהרי בוש, שבהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים ממערב להר בנט.
ההר ממוקם בחלק הצפוני של רמת אנדרסון.
להר צורה פירמידאלית, וגובהו 2,960 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה וצולם מהאוויר, בטיסה C שנערכה ב-29 בפברואר ועד ה-1 במרץ 1940, על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (United States Antarctic Service).
ההר מופה במהלך סקר שנערך על ידי משלחת החצייה האמריקאית של מדף הקרח רוס (U.S. Ross Ice Shelf Traverse Party), בפיקודו של אלברט פאדוק קרארי (A.P. Crary), שהיה מפקד משלחת החצייה מטעם השירות האנטארקטי של ארצות הברית (U.S. Ross Ice Shelf Traverse Party), אשר חקרה את מדף הקרח בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957 – 1958.
מקור השם.
קרארי נתן להר את שמו.
קרארי קרא להר על שמו של וולטר בויד ג'וניור (.Walter Boyd, Jr), שהיה חוקר קרחונים במשלחת חציית מדף הקרח רוס.
הר בויד
בת אהובת אל
בת אהובת אל הוא פיוט הנאמר בקהילות עדות המזרח במהלך חודש אלול וראש השנה.
מבנה הפיוט.
הפיוט בנוי מתשעה בתים שיוצרים אקרוסטיכון "בנימן חזק א". בכל בית יש שלוש חריזות. שתי השורות הראשונות חרוזות פעמיים - בהברה השביעית של שתיהן, ובהברה העשירית של שתיהן. השורה השלישית היא רק בת שבע הברות, והיא חרוזה עם ההברה השביעית של השורה הרביעית (בחריזה נפרדת משתי השורות הראשונות) ובשורה הרביעית בהברה העשירית יש חריזה עם ההברה העשירית של שתי השורות הראשונות.
לפיוט שני חלקים: בחלק הראשון מתואר עם ישראל ("בת אהובת אל") הקמה להתפלל לפני אביה ולהתחנן שיסלח על חטאותיה. בחלק השני, עובר הפיוט לבקש מהקב"ה שירחם על עמו בעת עשיית המשפט בראש השנה.
אמירת הפיוט.
הפיוט נאמר בחלק מקהילות עדות המזרח בסיום הסליחות, לאחר קדיש תתקבל ואמירת שיר המעלות.
כמו כן, חציו השני של הפיוט (מהבית "חון תחון") נאמר בלילה השני של ראש השנה, במקום הפיוט אחות קטנה שנאמר בלילה הראשון.
ריאליזם ספקולטיבי
ריאליזם ספקולטיבי (באנגלית: Speculative Realism) היא תנועה פילוסופית-קונטיננטלית (או פוסט-קונטיננטלית) שחבריה מחזיקים בעמדות של "ריאליזם אונטולוגי" אשר מציבות את האובייקט במרכזן, בניגוד לתפיסות פוסט-קאנטיאניות מקובלות (אותן חברי התנועה מכנים בביקורתיות "קורלציוניזם" או "פילוסופיה של גישה"). חברי התנועה מתנגדים לרעיון הקאנטיאני לפיו המציאות היא ביסודה תוצר בלעדי של ההכרה, ומבקשים "לשחרר" את הממשות מההכרה האנושית ולאפשר את הנגישות החלקית לממשות זו בכוח הדמיון.
מקורו של שם התנועה הוא בכנס שנערך תחת שם זה במכללת גולדסמית'ס , אוניברסיטת לונדון באפריל 2007. את הכנס הנחה אלברטו טוסקאנו ממכללת גולדסמית'ס, והרצו בו גרהם הרמן מהאוניברסיטה האמריקאית בקהיר, קוונטין מייאסו מאקול נורמל סופרייר בפריז, ריי בראסייה מהאוניברסיטה האמריקאית בביירות (אז באוניברסיטת מידלסקס), ואיאן המילטון גרנט מאוניברסיטת מערב אנגליה. הקרדיט למונח "ריאליזם ספקולטיבי" מיוחס בדרך כלל לבראסייה, אף על פי שמייאסו השתמש קודם לכן במונח "מטריאליזם ספקולטיבי" כדי לתאר את עמדתו שלו.
כנס שני, שכותרתו "ריאליזם ספקולטיבי/מטריאליזם ספקולטיבי", התקיים באניברסיטת מערב אנגליה ביום שישי, 24 באפריל 2009, שנתיים לאחר האירוע המקורי בגולדסמית'ס. הפאנל כלל את ריי בראסייה, איאן המילטון גרנט, גרהם הרמן ואלברטו טוסקאנו (במקום מייאסו, שלא הצליח להגיע).
ביקורת על "קורלציוניזם" או "פילוסופיה של גישה".
אף על פי שהוגי הריאליזם הספקולטיבי חלוקים בנוגע לסוגיות רבות, הם חולקים התנגדות משותפת למה שהם מפרשים כפילוסופיות של סופיות אנושית בהשראת ו"המהפכה הקופרניקאית השנייה" שהוביל עמנואל קאנט והמסורת הפילוסופית שצמחה מהגותו.
מה שמאחד את ארבעת חברי הליבה של התנועה הוא ניסיון להתגבר הן על "קורלציוניזם" (correlationism; תאימות) כפי שמכנה זאת מייאסו ועל "פילוסופיות של גישה" (philosophies of access) כפי שמכנה זאת הרמן. מושגים אלו נקשרים בהגותו של קאנט. מייאסו מגדיר בספרו "After Finitude" (אחרי הסופיות) את הקורלציוניזם כ"רעיון שלפיו תמיד תהה לנו גישה לקורולציה בין חשיבה לבין הוויה, ולעולם לא לאחד המושגים בנפרד מהאחר". "פילוסופיות של גישה" לפי הרמן הן הפילוסופיות המעניקות קדימות לאדם על פני ישויות אחרות, כלומר קדימות לגישה של האדם לעולם. שני הרעיונות מבטאים צורות של אנתרופוצנטריות, אותה הריאליזם הספקולטיבי מבקש לדחות.
כל ארבעת הוגי הליבה בתוך הריאליזם הספקולטיבי (מייאסו, הרמן, בראסייה, גרנט) פועלים לביטול צורות הפילוסופיה האלה המעניקות פריווילגיה לאדם, ומעדיפים צורות מובחנות של ריאליזם כנגד צורות האידיאליזם הדומיננטיות בפילוסופיה הקונטיננטלית העכשווית.
וריאציות.
בעוד שהשיתוף במטרה להפוך את הרצועות הדומיננטיות של המחשבה הפוסט-קנטיאנית בפילוסופיה הקונטיננטלית, ישנם הבדלים חשובים המפרידים בין חברי הליבה של התנועה הריאליסטית הספקולטיבית וחסידיהם.
מטריאליזם ספקולטיבי.
בביקורתו על הקורלציוניזם, קוונטין מייאסו (שמשתמש במונח מטריאליזם ספקולטיבי כדי לתאר את עמדתו) מוצא שני עקרונות כמוקד הפילוסופיה של קאנט. הראשון הוא כאמור ה"קורלציוניזם" עצמו, הטוען בעצם כי אנו יכולים להכיר רק את הקורולציה בין המחשבה וההוויה; מה שנמצא מחוץ לקורולציה זו אינו ניתן לידיעה. השני נקרא על ידי מייאסו עקרון "העובדתיות", הקובע שדברים יכולים להיות אחרת ממה שהם. עקרון זה נתמך על ידי קאנט בהגנתו של הדבר כשלעצמו כבלתי ניתן להבנה אך כניתן להעלות על הדעת. אנו יכולים לדמות את המציאות כשונה באופן מהותי משלנו גם אם לעולם איננו מכירים מציאות כזו. לדברי מייאסו, ההגנה על שני העקרונות מובילה לקורלציוניזם "חלש" (כמו אלה של קאנט והוסרל), בעוד שדחיית הדבר כשלעצמו מובילה לקורלציוניזם "חזק". מאייסו מציין בהקשר זה את לודוויג ויטגנשטיין ומרטין היידגר.
מייאסו פועל לפי הטקטיקה ההפוכה כשדוחה את עקרון הקורלציוניזם למען עקרון העובדתיות המחוזק בשיבה פוסט-קנטיאנית לדייוויד יום. על ידי הטענה בעד עיקרון כזה מייאסו דוחה את ההכרחיות לא רק של כל חוקי הטבע הפיזיקליים, אלא את כל חוקי הלגיקה למעט חוק האי-סתירה (שכן ביטול זה יערער את עקרון העובדות הטוען כי דברים תמיד יכול להיות אחרת ממה שהם). על ידי דחיית עקרון הטעם המספיק, לא יכולה להיות הצדקה לנחיצותם של חוקים פיזיקליים, כלומר למרות שהיקום יכול להתארגן בצורה כזו וכזו, אין שום סיבה שלא יכול להתארגן באופן אחר. מייאסו דוחה "אפריורי קאנטיאני" לטובת "אפריורי יומאני", וטוען שהלקח שניתן ללמוד מיום בנושא הסיבתיות הוא ש"אותה סיבה עשויה להביא למעשה למאה אירועים שונים (ואפילו לרבים נוספים)."
אונטולוגיה מוכוונת אובייקטים.
העיקרון המרכזי של "אונטולוגיה מוכוונת דברים" () של גרהם הרמן ושל לוי בראיינט (שטבע את המונח) הוא שאובייקטים הוזנחו בפילוסופיה לטובת "פילוסופיה רדיקלית" המנסה "לערער" על אובייקטים. בין אם בגישות פילוסופיות לפיהן אובייקטים הם רק פני השטח של מציאות בסיסית עמוקה יותר, בין מדובר במהות "מוניסטית" שטף כאוטי ובין אם תוקפים את מעמדם של האובייקטים במחשבה שאובייקט שלם הוא ביטוי לאונטולוגיה "עממית" או "ריאליזם נאיבי".