אחד הפיתוחים האחרונים בספורט מרוצי היונים הוא "מרוץ חד-שובך - One-Loft Racing", שבו המאמנים והיונים מתמודדים זה מול זה תחת אותו משטר אימונים, משטר תזונה והשובכים הביתיים ממוקמים באותו מיקום. העיקרון הוא למצוא את היונה בעלת מאפייני הגזע הטובים ביותר בהתייחס למאמן שלהן. "מרוץ החד-שובך" קובע מי המאמן הטוב ביותר בעונה ואיזו יונה היא בעלת התכונות הטובות ביותר לעונה בשובך.
היסטוריה.
יונים הן העופות המבויתות העתיקות ביותר. קודמותיהן של יוני המרוץ של ימינו היו יונים שגודלו בשל יכולת הביות שלהן, בעיקר כיוני דואר. "מתחמי עמדות של שובכי יוני הדואר" הוקמו בכל רחבי העולם ובעוד שהם שימשו בעיקר בצבא, חלקם נמצאים עדיין בשירות. במלחמת צרפת-פרוסיה ב-1870, עמדת יוני הדואר המפורסמת של פריז העבירה עד 50,000 מיקרופילם לכל מעוף של יוני דואר מהעיר טור שבעמק נהר הלואר שבמזרח צרפת לפריז, הבירה הנצורה. בסך הכל נמסרו 150,000 מברקים (רגילים) פרטיים/אישיים ובשליחויות ממלכתיות. מרוץ היונים המודרני מקורו בבלגיה מאמצע המאה ה-19. יוני מרוץ טופחו לראשונה בבלגיה ובאנגליה במקביל. הם תוצאה של הצלבה של מספר גזעים שונים, בעיקר ה-Smerle, ה-French Cumulet, ה-English Carrier, דרגון , והפרש (גזע יונים שהולך ונעלם). מה-Cumulet המעופף גבוה קיבלה יונת הדואר את הסיבולת שלה ואת יכולתה לעוף שעות על גבי שעות מבלי להתעייף. מה-Carrier היא ירשה את היכולת למצוא את דרכה הביתה ממרחקים גדולים.
ספורט מרוץ היונים נעזר במספר טכנולוגיות שהתפתחו עם השנים. השימוש ברכבות אפשר שליחת יונים לנקודות שחרור מרוחקות במהירות ובמחיר נמוך. בנוסף, יצירת שעוני תזמון כגון, טיימרים וסטופרים מתוחכמים בייצור המוני אפשרה תזמון מדויק בספורט מרוצי היונים. בשעונים שעוצבו ישנם תאים מיוחדים שבהם מוכנסת טבעות הגומי שהוצמדו לרגלי היונים בנקודת השחרור, הטבעות מוסרות מרגלי היונים כשהן חוזרות לשובכי הביתיים שלהן.
החשיבות של אימון ושימוש היונים במאות השנים שקדמו לתקשורת אלקטרונית, כמו הטלגרף והטלפון, מוזכרת רק לעיתים רחוקות. עם זאת, סוכנות הידיעות רויטרס, ספקית המידע והחדשות הגדולה בעולם, החלה כשירות יונים שהעבירו את רשימות ערכי המניות הנסחרות בבורסות שבין בלגיה לגרמניה.
היונה היקרה ביותר שנמכרה אי פעם הייתה היונה בשם "New Kim" שנרכשה תמורת 1.9 מיליון דולר על ידי רוכש מסין בנובמבר 2020.
המרוץ.
מרוץ יונים תואר כ"ספורט בעל שער התחלה יחיד ואלף קווי סיום". היונים המתחרות נלקחות מהשובכים הביתיים שלהן לנקודת שיגור ובמהלך המרוץ הן חייבות לחזור לשובך הביתי שלהן. הזמן שנמדד והמרחק נרשמים והיונה המהירה ביותר מוכרזת כמנצחת. המרוצים הם בדרך כלל במרחקים ששבין 100 ועד 1000 קילומטרים. בארצות הברית אורך המעוף במרוץ יכול להגיע עד 1,800 קילומטרים.
אם יונה שורדת את הסכנות הרבות הכרוכות במרוץ, יונה בודדת יכולה להתחרות החל מגיל שישה חודשים בערך ולהמשיך להתחרות בתחרות עד מעבר לגיל עשר שנים. הישגים כאלה אינם שכיחים, עם זאת, קריירת המרוצים הממוצעת של יוני המרוץ מגיעה לעיתים רחוקות לשלוש שנים. במרוץ קיימים סיכונים היכולים לפגוע ביונים עד כדי כך שהן לא מסיימות את המרוץ, כגון: תנאי מזג האוויר ביום המרוץ, עופות דורסים הצדים אותן תוך כדי מעוף כגון בזים וישנן יונים המקורקעות מאובדן יכולת התמצאות.
בשנות המרוצים הראשונות, זיהוי היונים עם בעליהן היה באמצעות צביעת הכנף של היונה. בבלגיה פותחה טבעת מפליז בגודל ⅛ אינץ', שנשלחה גם לתחרויות באמריקה. מאז, כדי להתחרות במרוץ, היונים חייבות להיות מוטבעות וממוספרות במספר קבוע וייחודי בטבעת שמקבעים על רגלן החל מגיל חמישה ימים בערך. כדי שהמרוץ יהיה מפוקח, מכניסים את היונים המתחרות בדרך כלל לשובך/כלוב ששייך למועדון/ארגון היונאיים, ממנו משחררים אותן בזמן ובמיקום שנקבעו מראש. המרחק בין השובך הביתי של היונים לנקודת המרוץ נמדד בקפידה באמצעות GPS והזמן שלוקח להן לחזור לשובך הביתי נמדד באחת משתי שיטות התזמון המקובלות. בליגות מסוימות, קיימות שתי חטיבות יונים: אחת ליונים הצעירות (בנות שנה, בשנה הראשונה לתחרות שלהן) ושנייה ליונים מבוגרות יותר.
שיטת התזמון המסורתית.
השיטה המסורתית לתזמון מרוצי יונים כוללת טבעות גומי עם מספרי זיהוי ייחודיים חד ערכיים ושעון מרוץ יונים שעוצב במיוחד. טבעת מגומי הכוללת את מספר היונה בתחרות ותאריך השיגור מחוברת לרגלה של היונה לפני יציאתה למרוץ. המספר הסידורי שבטבעת הגומי נרשם בנקודת השיגור, שעון המרוץ מכוון ונאטם בפלומבה והיונה נושאת את טבעת הגומי לשובך הביתי שלה. כאשר היונה חוזרת לשובך שלה, המאמן מסיר את טבעת הגומי ומניח אותה בחריץ הראשון שבשעון המרוץ הנמצא בשובך. השעה בה הוצבה הטבעת בשעון הביתי נרשמת כשעה הרשמית שבה היונה המתחרה הגיעה לשובך הביתי.
אף על פי ששיטה זו משרתת את מטרתה, נמצא שהיא בעייתית מכמה סיבות:
חישוב המהירות הממוצעת.
המהירות הממוצעת של היונה מחושבת על בסיס נוסחת המהירות הסטנדרטית (D=דרך לחלק ל-T=זמן). הדרך = D, היא הדרך שעפה היונה מנקודת השיגור לשובך הביתי (הנתון מתקבל מנתוני ה-GPS שבין המקום בו משוחררת היונה למיקום השובך הביתי). הזמן=T, הוא הפרש הזמנים שבין שעת שחרור היונה באתר השיגור =T1 וזמן ההגעה לשובך הביתי=T2. זמן המעוף של היונה (T=T2-T1). היונה שהמהירות הממוצעת שלה היא הגבוהה ביותר היא היונה המנצחת במרוץ.
היונה המנצחת בעונה מרוצים אחת או בעלת התכונות הטובות ביותר בעונה, היא היונה שממוצע המהירויות שלה בעונה הוא הגבוהה ביותר, ביחס לכמות המרוצים שהיא בצעה באותה עונה, סך כל הדרך שהיא עברה לאורך כל העונה ביחס ליונים האחרות שהשתתפו במהלך העונה במרוצים. רכיב המהירות הוא רק אחד הקריטריונים לקביעת היונה המנצחת בעונה.
שיטת התזמון האלקטרוני.
הפיתוח האחרון והשיטה המועדפת לתזמון מרוצי יונים היא מערכת התזמון האלקטרונית, בה הגעת היונים מתועדת באופן אוטומטי ללא נוכחות מאלף היונים, בשובך בשעת הגעת היונים החוזרות. לצורך המרוץ מציידים את היונים בטבעת שיש בה תג RFID זעיר שנקרא/נסרק אלקטרונית כשהיונה חוזרת לשובך. בשובך הביתי הסריקה האלקטרונית מתעדת את הגעת היונים. המשטח או האנטנה הקוראת את התג שבטבעה שעל רגל היונה מותקנת בנקודת הכניסה לשובך וכשהיונה חוצה אותה השבב האלקטרוני נסרק. שעון המרוץ מחובר באמצעות אפליקציה דיגיטלית לסורק ה-RFID. באפליקציה נרשמים המספר הסידורי של השבב שבטבעת הנמצאת על רגל היונה יחד עם זמן ההגעה ומספר הזהות של היונה שהיא מקבלת בגיל חמישה ימים. מערכת כזו עם אפליקציה דומה אפשר למצוא במערכות שעון נוכחות במקומות העבודה או במערכות מרוצי האתלטיקה וכדומה.
בפברואר 2008 זכו חברי מועדון מרוץ היונים של Penygraog Homing Society בוויילס בפרס למימון מכשיר תזמון אלקטרוני חדש. המועדון הצליח להשיג את המכשיר הודות למימון מיוזמת פרס All Wales. מזכיר המועדון ג'ון ויליאמס אמר: "מערכת התזמון האלקטרוני בהחלט מקלה עלינו בהרבה".
עם כניסתה של מערכת התזמון האלקטרונית, רישום הגעת היונים מעולם לא היה קלה יותר. טכנולוגיית ה-ETS הופכת את עולם מרוצי היונים לטוב ויעיל יותר. כתוצאה מהדרך החדשה הזו לרישום הגעת היונים, נוצרו בעשור הראשון של המאה ה-21 מספר תוכנות לניהול שובך המסייעות לחובבים ולמאמני יונים בניהול התיעוד, מעקב אחר אילן היוחסין של היונים, פרסום תוצאות מרוצים או מעקב אחר רישומי הטיפולים והחיסונים של היונים.
במקביל לפיתוח טבעות ה-RFID ליונים פותחו גם טבעות הכוללות צ'יפ GPS המאפשר לעקוב אחר היונים לאורך כל מסלול המרוץ. בשל התקדמות הטכנולוגיה חוקרים ומאמנים הצליחו להשתמש במערכות מיקום גלובליות ממוזערות אלה כדי לעקוב אחר התנהגות היונים לאורך נתיבי התעופה שהיונים עוברות. נמצא לדוגמה שהיונים עוברות את כל המרחק באוויר ללא כל מנוחה לאורך המסלול של מאות הקילומטרים. נמצא גם שמהירויות המעוף של היונה לאורך המסלול משתנות וכמו כן גם גובה נתיב המעוף משתנה. עוד נמצא שהיונים אינן עפות על הנתיב הקצר ביותר (בקו ישר) אל השובך שלהן. לא אחת קורה שלוקח זמן ליונים להתביית על הכיוון הנכון אל השובך שלהן הנמצא מאות קילומטרים מנקודת השיגור ועל כן הן נעות במעגלים מעל לנקודת השיגור. יונה המגיעה לשובך במהירות ממוצעת של 100 קמ"ש עשויה להגיע בקטעים מסוימים למהירויות גבוהות משמעותית או נמוכות יותר מהמהירות הממוצעת המחושבת.
מרוץ חד-שובך.
מרוצי חד-שובך-One-Loft racing, הם מרוצים בין מאמני היונים כאשר השובכים שלהם ממוקמים באותו מקום, לדוגמה באתר מועדון מגדלי היונים. במרוץ משחררים את היונים בנקודה מרוחקת אחת והזוכה בתחרות הוא המאמן של היונה המגיעה הראשונה. במרוצים אלה המאמנים המתחרים ביניהם בתואר המאמן הטוב ביותר והם זוכים בפרסים כספיים. הפרס הוא בסכומי כסף בלתי משמעותיים. מרוץ חד-שובך הוא תהליך שבו אילוף היונים מתבצע על ידי מגדלים/מאמנים רבים באותו שובך ובאותם תנאים. שיטה זו נחשבת גם לשיטה בעלת התוקף הטוב ביותר להוכחה לאיזה יונה יש יחוס בין דורי או קו דם הטוב ביותר. דבר המעניק בדרך כלל סכומי גבוהים ביותר למגדל בשלב של מכירת היונים המיועדות למרוצים. מערכות התזמון אלקטרוניות הסורקות את תגי ה-RFID המותקנים על רגלי היונים כשהן נכנסות לשובך הביתי הכריעו את ניצחון במרוץ ברמת דיוק של 1:100 של שנייה. מרוץ החד-שובך הפך לפופולרי מאוד בכל רחבי העולם בקרב מאמנים וחובבי מרוצי יונים המסוגלים להשוות את קווי הדם של היונים על בסיס שווה מול המגדלים הטובים ביותר.
אימון.