האזורים ההיסטוריים של פקצ'ה (בקוריאנית: 백제역사유적지구) הם קבוצה של שמונה אתרים היסטוריים השוכנים בשלוש ערים בקוריאה הדרומית: , ו. הם מתייחסים לתקופה האחרונה של ממלכת פקצ'ה, שהייתה אחת משלוש הממלכות ששגשגו משנת 18 לפנה"ס עד 660 לספירה, התקופה שבין 475 ל-660 לספירה. הנכס, שהוגדר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו כולל שמונה אתרים ארכאולוגיים והם: מבצר קונגסנסאונג (공주 공산성) והקברים המלכותיים בסונגסאן-רי, הקשורים לעיר הבירה , כיום קונגג'ו; מבצר בוסוסאנגסאונג (부소산성) ומבני המנהלה של גוואנבוק-רי, מקדש ג'אוגנימסה, קברי המלוכה בניונגסן-רי וחומת העיר נאסאונג ב, כיום בוייאו; וארמון וואנגגונג-רי ומקדש מירוקסה באיקסאן, בירה משנית באזור סאבי.
האזורים ההיסטוריים של פקצ'ה הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-8 ביולי 2015 במושב ה-39 של הוועדה. הם נרשמו הן כמורשת תרבותית תחת קריטריון 2, עבור המאפיינים התרבותיים והאדריכליים שהתפתחו בממלכות העתיקות של מזרח אסיה של קוריאה ביחס לשיטות בנייה ובודהיזם וחילופי התרבות עם סין ויפן, ותחת קריטריון 3, עבור האדריכלות יוצאת הדופן, התרבות, הדת והאומנות של ממלכת פקצ'ה בערי הבירה שלה, המקדשים הבודהיסטים, מבני הקבורה ופגודות האבן.
היסטוריה.
בפקצ'ה, ממלכה עתיקה של קוריאה ששגשגה במשך 678 שנים משנת 18 לפנה"ס עד 660 לספירה, אפשרה אינטראקציה עם מדינות מזרח אסיה את פיתוח התרבות הייחודית שלה, השונה מזו של שתי הממלכות השכנות האחרות של קוגוריו ושילה. פקצ'ה נוסדה על שטח קטן על גדות נהר האנגאנג, סיאול של ימינו, בשנת 18 לפני הספירה,  עם אוכלוסייה מהגרת מקוגוריו, ובמהלך השנים העיר גדלה לכיוון דרום מערב-המדינה. היא התפרסמה מבחינה תרבותית וכלכלית. בסופו של דבר פרצו מלחמות בין שלוש הממלכות, ובקרב ניצחה קוגוריו וכבשה את פקצ'ה, בירת ממלכת פקצ'ה. לאחר מכן עברה פקצ'ה מהאנסונג לאונגג'ין, שם הוקם מבצר קונגסנסאונג בשנת 475 לספירה,  ונקבעה כבירת הממלכה. מעבר זה הקל על מדינת פקצ'ה הצעירה לספוג את התרבות והאדריכלות הסינית הקשורה לתכנון ערים, והיא גם ספגה את הבודהיזם. פקצ'ה גם העבירה את ערכיה התרבותיים והדתיים ליפן, ואונגג'ין (שנבנתה במרכז נהר גאומגאנג בצורת יהלום, 130 קילומטרים ממזרח לסיאול ) הפכה לעיר רבת השפעה במזרח אסיה.
עם זאת, היה מעבר נוסף של הבירה לסאבי, וממלכה חזקה הוקמה בבוייאו בשנת 538 לספירה. העברה זו הייתה הכרחית מסיבות של סחר ומסחר, משום שלבירה העיקרית לא היה יתרון זה. בסאבי נבנתה עיר עם ארמון מלכותי, מבצרים, שטחי קבורה מלכותיים, וחומת עיר. במהלך המשטר של תקופת סאבי (538–660 לספירה), המלך סאונג העביר את הבירה לבוייאו בשנת 538.  איקסאן הוקמה כבירה שנייה למטרות מנהליות. בשנת 660 לספירה, הובסה פקצ'ה במלחמה עם ממלכת שילה, שהיו בעלי ברית של שושלת טאנג של סין.
הבודהיזם מצא את דרכו אל פקצ'ה מסין בפעם הראשונה בסוף המאה ה-4. במאה ה-6 נסע גיאומיק, נזיר בודהיסטי של פקצ'ה, להודו כדי ללמוד עוד על בודהיזם ולהחזיר את כתבי הקודש, שתורגמו לשפה המקומית. הפילוסופיה הבודהיסטית התפשטה באופן נרחב בכל מגזרי החברה, והשליט הכריז על עצמו כבודהה כדי להצדיק שליטה מלכותית על נתיניו. במהלך תקופה זו, מקדשים ופגודות בודהיסטיות גדולות נבנו בפקצ'ה. זה גם אפשר אינטראקציה הדוקה עם סין ויפן, לא רק בתחומי הדת והפילוסופיה, אלא גם בבניית מקדשים במדינות אלו במהלך המאות ה-5 עד ה-7. תקופה זו הייתה עדה גם לעליית מזרח אסיה כ"מעגל גאו-תרבותי" עם דפוס כתיבה אחיד עם תווים סיניים, אמונה בבודהיזם ואימוץ קודים משפטיים קונפוציאניים.  הממלכה שגשגה במשך כמעט 700 שנים משנת 18 לפנה"ס עד 660 לספירה עם הממלכות השכנות שלה - קוגוריו מצפון ושילה ממזרח.
המונומנטים ההיסטוריים של תקופת פקצ'ה נקברו. כאשר הם נחפרו הם נמצאו במצב שמור היטב. אלה תועדו על ידי ממשלת קוריאה כאתר מורשת תחת חוק הגנת מורשת תרבותית משנת 1962, שתוקן ב-2012, והחוק המיוחד לשימור וקידום ערים עתיקות משנת 2004, שתוקן בשנת 2013. האתרים מוגנים גם במסגרת סמכות מקומית באמצעות צווי ההגנה על מורשת תרבותית של ממשל מחוזות קוריאה הדרומית, למשל מחוז דרום צ'הונגצ'האנג בשנת 2002 ומחוז צפון צַ'אלַּה בשנת 1999.
ארגון מיוחד בשם "הקרן לשימור וניהול אזורים היסטוריים של פקצ'ה" הוקם בשיתוף כל בעלי העניין: רשויות ממשלתיות, מחוזיות ומקומיות ועמותות קהילתיות מעורבות. תוכנית שימור וניהול כוללת לשנים 2015–2019 הוקמה גם כדי להבטיח ש"הערך האוניברסלי יוצא הדופן" של המונומנטים באתר המורשת העולמית יישמר היטב באמצעות תוכנית ניהול תיירות מתאימה לאתרים.
אתר המורשת העולמית.
האזורים ההיסטוריים של פקצ'ה נוספו לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו כאתר מורשת תרבותית בשנת 2015 על פי החלטה של הישיבה ה-39 של ועדת המורשת העולמית.
בנימוקים להוספת האתר לרשימת אתרי המורשת העולמית נכתב:
ההוספה התבססה על קריטריונים 2 ו-3 לבחירת אתר מורשת עולמית:
רשימת המונומנטים.
אתר המורשת העולמית מורכב משמונה אזורים נפרדים. אלה מכסים שטח מוגן כולל של 1,351 דונם. אזורי ההגנה הבודדים מוקפים כל אחד באזורי חיץ, ששטחם הכולל 3,036 דונם.
זכויות להט&quot;ב בקמרון
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בקמרון כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים כאחד אינה חוקית בקמרון, בעודה נושאת עונש של עד 5 שנות מאסר וקנס בעוד הוצאות להורג, מכות ועינויים מוגדרים כנסבלים. על פי דיווחים נכון לשנת 2020, קמרון "מעמידה כעת לדין התנהגות הומוסקסואלית בהסכמה בצורה האגרסיבית ביותר מכמעט כל מדינה בעולם".
בשנת 2012 נוסדה האגודה הראשונה לנשים לסביות וקוויריות קמרוניות, "World Queens".
היסטוריה.
אנשי הבאפיה.
בשנת 1921, האתנוגרף הגרמני גינתר טסמן ציטט מקומי שכינה הומוסקסואליות כ-"מנהג לאומי". בקרב אנשי הבאפיה בספרו "Die Homosexualität bei den Negern Kameruns". מאוחר יותר תיאר את שלושת שלבי חייו של גבר באפי, בבהם,
על נערי הקימבה נאסר לקיים מגעים מיניים וחברתיים עם נערות בגיל ההתבגרות תוך ציון סיכון של "עינויים או עבדות", בעוד הייתה תחרות עזה להשיג את הנשים הזמינות. האפשרות היחידה שנותרה מאותם גברים קימבה הייתה לפתח ידידות מינית גברית קרובה עם "לקסאן", קימבים צעיר יותר או באותו גיל הנמצאים באותו מצב, איתם היו עוסקים לעיתים קרובות ביחסים אנאלים. לפני קיום האקט המיני, אחד מהנערים היה מבקש את הסכמתו של האדם השני בכך שהראה להם צלחת סלסלת אגוזי אדמה והצהיר כי אם יוכלו את המזון יחדיו, הם מסכימים לקיום יחסים. מטאפורה זו סימלה את הלכלוך לכאורה של אגוז המגיע מהאדמה אך הופך למתוק עם טעימתו. מעשים אלו יכלו להתרחש בכל זמן ובכל מקום (כגון בביתו של אחד הנערים) ויוחסו כנורמטיביים. כשהגיע לשלב המבאנג, האב היה קורא לילדו הנולד על שם הלקסאן, ללא קשר למין התינוק. יחסים חד מיניים נתפסו גם כן כהרחבה הגיונית של חברויות אינטימיות בין מבוגרים.
מעמד בחוק.
חוק העונשין הראשון של קמרון, שנחקק ב-1965, לא הפליל מעשים הומוסקסואלים בהסכמה. פקודה שניתנה בספטמבר 1972 על ידי הנשיא אחמדו אחידג'ו הציגה את סעיף "347bis" (כיום 1–347) אשר החל להפליל הומוסקסואליות עד 5 שנות מאסר וקנס. שינוי זה התרחש חודשים ספורים לאחר הופעת המדינה האחדותית על פי החוקה החדשה, כאשר האספה הלאומית טרם נבחרה.
חוק אבטחת סייבר ופשעי סייבר (חוק מס' 2010/012 מיום 21.12.2010) מפליל הצעות מיניות מקוונות הומוסקסואליות. על פי סעיף 83(1),"כל אדם המציע הצעות מיניות לאדם ממינו באמצעות תקשורת אלקטרונית ייענש במאסר של שנה עד שנתיים וקנס של 500,000 עד 1,000,000 פרנק CFA או רק אחד משני העונשים הללו".
על פי סעיף 83(2) נקבע כי העונשים מוכפלים כאשר "ההצעות עוקבות אחר מגע מיני".במאי 2005, 11 גברים נעצרו במועדון לילה בחשד לקיום פעילות הומוסקסואלית אשר הוצגה כ-"מעשה סדום", בעוד הממשלה איימה לבצע בדיקות רפואיות בקרב החשודים כדי "להוכיח" את פעילותם ההומוסקסואלית. נכון לפברואר 2006, כמעט כלל החשודים עדיין היו במעצר, עם משפטים אשר נקבעו במרץ 2006.
מגזין האדבוקט מעריך כי בשנת 2011 נעצרו לפחות כתריסר גברים על פי סעיף 347. אחד מאלה, ז'אן קלוד רוג'ר מבדה, נעצר על ידי כוחות הביטחון בשל שליחת הודעות SMS למכרים ונידון לשלוש שנות מאסר בכלא המרכזי קונדנגוי. על גזר הדין מחו ארגוני זכויות אדם בינלאומיים רבים, בהם "Human Rights Watch" ואמנסטי אינטרנשיונל, אשר כינה את רוג'ר מבדה כאסיר מצפון. ב-24 בנובמבר 2011, שלושה צעירים נידונו לחמש שנות מאסר בגין קיום יחסים אוראליים הומוסקסואלים במכונית.
בנובמבר 2011, בית משפט הרשיע שני צעירים שנעצרו בגין הומוסקסואליות מחוץ למועדון לילה על סמך המראה החיצוני והתנהגותם בלבד לחמש שנות מאסר. יושב-הראש קבע באומרו כי "האופן בו דיברו והתלבשו בבגדי נשים והזמינו משקאות חריפים על בסיס שמנת הם ראיה מספקת להומוסקסואליות". מאוחר יותר ביטל בית משפט לערעורים את פסק הדין.