ג'ורג' סווינדין, מאמן ארסנל, הנהיג שיטת משחק שלא התאימה להנדרסון, ובשלהי עונת 1961/1962 הוא הועבר לפולהאם תמורת סכום של 15,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-111 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 29 שערים. בעונתו הראשונה בפולהאם הוא הוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA, שהסתיים בהפסד לברנלי. כמו כן, הוא סייע למועדון להישאר בליגה במשך שתי עונות רצופות. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע עד מרץ 1963, אז שבר את רגלו. ניסיונו לחזור למשחק פעיל הסתיים בכישלון, וב-1964 הוא החליט לפרוש מכדורגל מקצועני. הוא המשיך לשחק במועדוני החובבים פול טאון ודורצ'סטר טאון עד 1971.
לאחר פרישתו הסופית הוא עזב את תחום הכדורגל ועבר להתגורר בדורסט, שם עבד עבור חברת בנייה מקומית.
ג'ון בארנוול
ג'ון בארנוול (באנגלית: John Barnwell; נולד ב-24 בדצמבר 1938) הוא שחקן ומאמן כדורגל אנגלי לשעבר.
ביוגרפיה.
בארנוול נולד בניוקאסל, ולפני שהצטרף לארסנל ב-1955 הוא שיחק במועדון החובבני בישופ אוקלנד; בנובמבר 1956 הוא חתם על חוזה מקצוען עם ארסנל. הוא שיחק באופן קבוע בקבוצת הנוער של ארסנל ובנבחרת הנוער של אנגליה, ואת הופעת הבכורה בסגל הבוגר של ארסנל הוא ערך במשחק מול סנדרלנד ב-13 באפריל 1957.
תוך זמן קצר לאחר משחק זה הוא זומן לשירות לאומי, וחזר לשחק בארסנל רק באמצע עונת 1958/1959. בשש העונות הבאות הוא שיחק לסירוגין. בתחילת התקופה הוא הוצב בעמדת החלוץ השני מאחורי חלוצי החוד, אך בעונת 1961/1962 הועבר לעמדת הקשר ההגנתי. הוא לא הצליח לשמור על מקומו בהרכב, ולבסוף הודח ממנו.
אולם, בעונת 1962/1963 חזר בארנוול להרכב והשתתף ב-37 משחקים כקשר, כאשר בעונה שלאחר מכן הוא שוב מאבד את מקומו בהרכב ומודח ממנו. בפעם הזו הוא לא הצליח לחזור להרכב, ולפיכך הועבר לנוטינגהאם פורסט במרץ 1964 תמורת סכום של 40,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-151 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 24 שערים.
בארנוול שיחק בפורסט במשך שש עונות, בעיקר בחלק ההגנתי של חוליית הקישור; הוא לא זכה עם הפורסט בתואר משמעותי כלשהי, אם כי הישגי המועדון בתקופה זו היו בעונת 1966/1967 שבה סיים במקום השני בליגה הראשונה והעפיל לחצי גמר גביע ה-FA. במדי פורסט הוא השתתף ב-186 משחקים, והבקיע בהם 22 שערים. הוא עזב לשפילד יונייטד ב-1970, אך פרש מכדורגל לאחר תשעה משחקים ושני שערים בעקבות פציעת קרסול חוזרת.
לאחר פרישתו הוא החל לעסוק באימון, והתמנה לתפקיד העוזר של נואל קנטוול בפטרבורו יונייטד. במהלך הקדנציה שלו שם הוא הצליח ביחד עם קנטוול להוביל את המועדון להעפלה אל הליגה השלישית הישנה. הוא עזב את יונייטד ב-1978 בעקבות מחלוקת עם הנהלת המועדון, ותוך זמן קצר הצטרף לוולבס. ב-1979 הוא סבל מסדק בגולגולת בעקבות תאונת דרכים קשה שבה היה מעורב. לאחר שהחלים הוא חזר לתפקידו, ובספטמבר קבע שיא בריטי להעברת שחקן כששיחרר את סטיב דליי למנצ'סטר סיטי תמורת 1,437,500 לירות שטרלינג. שלושה ימים לאחר העברתו של דליי הוא רכש את כרטיס השחקן של אנדי גריי מאסטון וילה תמורה סכום של 1,150,000 לירות שטרלינג. הוא הוביל את מועדונו החדש להפסד בחצי גמר גביע ה-FA מול ארסנל ב-1979, ולניצחון בגמר גביע הליגה של 1980 מול נוטינגהאם פורסט.
אולם, הוא לא הצליח להוביל את וולבס להישגים נוספים ולשמירה על היכולת הטובה, והתפטר לאחר שהמועדון סיים במקום ה-18 בעונת 1980/1981 ובמקום האחרון בעונה שלאחר מכן. הוא עזב את אנגליה ואימן בערב הסעודית לפני שהתמנה לתפקיד המאמן של המועדון היווני א.א.ק. אתונה (1983–1984). לאחר מכן הוא חזר לאנגליה ואימן את נוטס קאונטי (1987–1988), וולסול (1989–1990) ונורת'המפטון טאון (1993–1994). לאחר שעזב את נורת'המטפון הוא המשיך לעסוק באימון באופן חלקי, ובפברואר 1996 התמנה לתפקיד המאמן של המועדון גרנת'ם טאון.
חמישה חודשים לאחר שהתמנה לתפקיד המאמן של גרנת'ם הוא הכל לנהל התאחדות מאמני הליגה. כיום (2009) הוא מכהן בתפקיד סגן-נשיא לכל החיים של ההתאחדות. בתפקידיו בהתאחדות הוא סייע לקידומה של ההתאחדות ולהפיכתה לגורם משפיע בכדורגל האנגלי. הוא אחד מהתורמים העיקריים לכך שלהתאחדות המאמנים יש ייצוג ברוב הגופים הביצועיים של הכדורגל האנגלי, והוא זוכה להערכה רבה על הישגיו השונים. כמו כן, הוא היה אחד ממנסחי קוד ההתנהגות של המאמנים באנגליה.
ויק גרובס
ויקטור ג'ורג' "ויק" גרובס (אנגלית: Victor George "Vic" Groves; נולד ב-5 בנובמבר 1932) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
חייו.
גרובס נולד בטאוור האמלטס שבלונדון. הוא החל את הקריירה שלו במועדונים החובבנים לייטונסטון ווולטהאמסטו אווניו. גרובס שיחק בטוטנהאם הוטספר תחת חוזה חובבן למשך תקופה קצרה, וב-1954 חתם בלייטון אוריינט. הוא שיחק בעמדת החלוץ השני, והשערים הרבים שהבקיע זיכו אותו בתשומת הלב של המועדון הלונדוני ארסנל, שהחתים אותו בנובמבר 1955 תמורת סכום של 23,000 לירות שטרלינג. הוא הבקיע כבר בהופעת הבכורה שלו, שהייתה בניצחון 2 - 1 על שפילד יונייטד במסגרת מחזור הליגה הראשונה שנערך ב-12 בנובמבר 1955.
בעונתו הראשונה בארסנל הוא נפצע (בברך ובגב) ולא הצליח למלא את הציפיות שתלו בו. רק בעונת 1958/1959 הוא זכה למקום קבוע בהרכב הראשון של ארסנל. גרובס הבקיע עשרה שערים בעונה זו, ושיתף פעולה באופן מוצלח עם שחקן ההתקפה דייוויד הרד. בעונה שלאחר מכן הוא עבר לעמדת הקשר, שבה שיחק בשאר הקריירה שלו; גרובס זכה לענוד את סרט הקפטן של ארסנל בעקבות עזיבתו של דייב בואן. הוא נפצע מספר פעמים נוספות, שהעיבו על הקריירה שלו בארסנל; עם זאת, בפעמים שהוא כן שיחק הוא הפגין יכולת טובה שבזכותה זומן לסגל של קבוצת לונדון XI ששיחקה (והפסידה) מול ברצלונה במשחק הגמר הראשון של גביע ערי הירידים.
גרובס הודח מההרכב במהלך עונת 1961/1962, ושיחק בארסנל באופן חלקי עד קיץ 1964. לאחר מכן הוא עזב לקנטרברי סיטי מהליגה הדרומית. בסך הכל הוא הבקיע 37 שערים ב-201 משחקים במדי ארסנל. הוא השתתף במשחקים אחדים במדי נבחרת הנוער ונבחרת החובבים של אנגליה, אך לא בנבחרת אנגליה הבוגרת.
לאחר פרישתו הוא עזב את תחום הכדורגל לחלוטין. הוא החל לנהל פאב ולעסוק בביטוח. ויק גרובס הוא אחיינו של פרי גרובס, ששיחק בארסנל בשנות ה-80 ובשנות ה-90.
סטן צ'רלטון
סטנלי "סטן" צ'רלטון (באנגלית: Stanley "Stan" Charlton; 28 ביוני 1929 - 20 בדצמבר 2012) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
קריירה.
צ'רלטון נולד באקסטר שבמחוז דבון. הוא החל את הקריירה שלו במועדון החובבני ברומלי, והשתתף בארבעה משחקים במדי נבחרת החובבים של אנגליה. כמו כן, הוא נכלל בסגל של נבחרת בריטניה בכדורגל לקראת אולימפיאדת 1952, אך לא השתתף בפועל בטורניר הכדורגל. ב-1952 הוא חתם על חוזה מקצוען בלייטון אוריינט, ושיחק בהרכב המועדון באופן קבוע במשך שלוש עונות, כאשר בעונת 1954/1955 המועדון מסיים במקום השני בליגה השלישית.
בנובמבר 1955 הוא הצטרף לארסנל ביחד עם חברו למועדון ויק גרובס, תמורת 30,000 לירות שטרלינג, והחליף את לן ויליס בתפקיד המגן הימני של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה בהרכב ב-25 בדצמבר 1955 במשחק מול צ'לסי, והמשיך לשחק בעמדה זו עד סוף העונה. הוא השתתף כמעט בכל משחקי עונת 1956/1957 ועונת 1957/1958. בתקופה זו הוא גם שיחק במדי קבוצת לונדון XI בשני משחקי חצי גמר גביע ערי הירידים מול לוזאן ספורטס.
אולם, הוא הפסיד את מקומו בהרכב לטובת ויליס לאחר הפסד 1 - 3 לברנלי בספטמבר 1958. הוא חזר ללייטון אוריינט לאחר שהשתתף בארבעה משחקים בחצי הראשון של עונת 1958/1959; בסך הכל הוא השתתף ב-110 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שלושה שערים (כולם בגביע ה-FA). הקדנציה השנייה שלו באוריינט נמשכה שבע עונות, שבמלכהן העפיל המועדון בפעם היחידה בתולדותיו לליגה הראשונה (עונת 1962/1963).
צ'רלטון פרש בקיץ 1965, לאחר שהשתתף ב-366 משחקי ליגה במדי אוריינט. הוא התמנה לתפקיד המאמן של ויימות', והדריך את המועדון במשך שבע שנים. לאחר מכן הוא עבד כמנהל מחוזי מטעם חברה להימורי כדורגל. במקביל לכך, הוא היה פעיל בקרן האוהדים של לייטון אוריינט.
צ'רלטון נפטר ב-20 בדצמבר 2012, בגיל 83.
אביו, הנקרא גם כן סטנלי, שיחק בשנות ה-20 ובשנות ה-30 באקסטר סיטי ובקריסטל פאלאס. אין לו קשר לבובי וג'ק צ'רלטון ששיחקו במקביל במנצ'סטר יונייטד ובלידס יונייטד.
דרק טפסקוט
דרק רוברט טפסקוט (אנגלית: Derek Robert Tapscott; 30 ביוני 1932 - 12 ביוני 2008) היה כדורגלן ולשי.
קריירה.
טפסקוט נולד בבארי, ועבד כמניח לבנים במקביל לתחילת הקריירה שלו כשחקן נוער בבארי טאון. באוקטובר 1953 הוא הוחתם בארסנל על ידי טום ויטאקר, תמורת סכום של 4,000 לירות שטרלינג. לאחר תקופה מוצלחת בקבוצת המילואים (13 שערים ב-15 משחקים) הוא ערך את הופעת הבכורה בהרכב הראשון במשחק מול ליברפול ב-10 באפריל 1954, והבקיע בו שני שערים. באותה עונה הבקיע טפסקוט חמישה שערים נוספים.
בעונה שלאחר מכן (1954/1955) הוא הפך לשחקן הרכב קבוע, והחמיץ חמישה משחקים. למרות שלא היה חלוץ מרכזי הוא זכה בתואר מלך השערים של ארסנל בעונות 1955/1956 (21 שערים) ו-1956/1957 (27 שערים).
ב-9 במאי 1954 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ויילס, במשחק מול נבחרת אוסטריה. בסך הכל הוא השתתף ב-14 משחקי נבחרת שבהם הבקיע ארבעה שערים.
הוא איבד את מקומו בהרכב בעונת 1957/1958 כתוצאה מפציעה, ולאחר החלמתו נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב עם ויק גרובס. הוא עזב את ארסנל בספטמבר 1958, ועבר לקארדיף סיטי. בסך הכל הוא הבקיע 68 שערים ב-132 משחקים במדי ארסנל.