את הפרס עבור הסרט הטוב מקבלים הבמאי והמפיק. רק שלושה סרטים בהם שפת הסרט אינה רוסית קיבלו את הפרס ("מונגול", "פאוסט" ו"אשיק קריב"), הבימוי בוצע על ידי במאים רוסים (סרגיי בודרוב, אלכסנדר סוקורוב וסרגיי פאראדג'אנוב). מייסד ומנחה טקס הענקת הפרס הוא איש הקולנוע והטלוויזיה יולי גוסמן.
במרץ 2013 האקדמיה החליטה להעניק גם את פרס אלכסיי גרמן, פרס על תרומה מיוחדת לקולנוע הרוסי.
פסלון ניקה.
פסלון הפרס עוצב על ידי סרגיי מיקולסקי. הפסל עשוי ברונזה ומצופה זהב ומעוצב בתור האלה ניקה עם כנפיים פרושות המוצגות כסמל הניצחון.
היסטוריה.
הפרס נוצר בשנת 1987 על ידי מזכירות איגוד הקולנוענים הסובייטי. עד תחילת שנות ה-90 הפרס הוענק על פי בחירת חבר האיגוד ומאז שנות ה-90 הזוכים מוכרזים על פי הצבעה חשאית של חברי האקדמיה למדעי ואומנויות הקולנוע. מאז אמצע שנות ה-90 ועד 2002 ומשנת 2012 טקס הפרס משודר בערוץ הראשון, בשנים 2003–2005 שודר הטקס בערוץ NTV ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בערוץ STS.
בשנת 2020, לראשונה בהיסטוריה של הפרס, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, לא נערך טקס והוא נדחה לאביב 2021. עם זאת הפרס יוענק על שנת 2019 ושנת 2020 ביחד.
פירט (עיר)
פירט (מאוית גם פירת. בגרמנית: Fürth; בפרנקונית מזרחית: Färdd; בפי היהודים: פיורדא) היא העיר השביעית בגודלה במדינת בוואריה שבגרמניה, שוכנת במחוז המנהלי פרנקוניה התיכונה, שבצפון-מערב המדינה.
מרכז העיר פירט מרוחק שבעה קילומטרים בלבד ממרכז העיר נירנברג. יחד עם ארלנגן יוצרות שלוש הערים את "המטרופולין האירופי של נירנברג".
בשנת 2007 חגגה העיר אלף שנים להיווסדה.
היסטוריה.
העיר נזכרת לראשונה במסמך מ-1 בנובמבר 1007, לפיו היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, תרם את רכושו לבישופות במברג. מוצאו של שם העיר במילה הגרמנית "Furt" שפירושה "מעברה", שכן העיר שכנה בקרבת מעברה. בשנים שלאחר מכן קיבלה פירט הרשאת "עיירת שוק" (Marktrecht), הרשאה המאפשרת ליישובים המחזיקים בה להקים שוק בשטחן. אך היה זה מאוחר מדי, ופירט הפסידה את השוק לנירנברג השכנה. משנת 1062 קיבלה העיירה שוב את ההרשאה, אך נירנברג כבר הייתה עיר חשובה יותר.
במאות השנים שלאחר מכן שלטו בעיר סמכויות שונות, בהן בישופות במברג, נסיכות אנסבך, והעיר נירנברג. במשך זמן רב הייתה פירט יישוב חקלאי, בשנת 1600 עמדה האוכלוסייה במקום על 1,000–2,000 תושבים.
בימי הביניים ובתחילת תקופת הרנסאנס התפתחה העיר באיטיות, זאת עקב מלחמות, מגיפות ורעב. במלחמת שלושים השנים, שהתרחשה בין השנים 1618–1648, איבדה העיר כמחצית מאוכלוסייתה. חיילים קרואטים הציתו את העיר, והיא נהרסה כמעט לחלוטין. בסוף המלחמה עמדה אוכלוסיית פירט על כשמונה מאות תושבים בלבד.
בשנת 1685 התיישבו בפירט הוגנוטים מצרפת. בשנת 1700 הושלם שיקום העיר, ואוכלוסייתה גדלה לכששת אלפים איש.
עם תחילת המהפכה התעשייתית במאה התשע עשרה, גדלה האוכלוסייה במהירות. בשנת 1800 התגוררו בעיר כ-12,000 תושבים, ובסוף המאה, בשנת 1895, הוכפלה האוכלוסייה פי ארבעה, ועמדה על כ-47,000 תושבים.
ב-7 בדצמבר 1835, נפתחה מסילת הרכבת בין נירנברג לפירט, הרכבת השנייה שפעלה בגרמניה. אורך המסילה היה שישה קילומטרים, והרכבת פעלה באמצעות סוסים 75%, וקיטור 25%.
בשל קרבתה של העיר לגבולות גרמניה המזרחית וצ'כוסלובקיה, בשנות המלחמה הקרה פעלו בה כוחות גדולים של נאט"ו, במיוחד של צבא ארצות הברית
בשנת 1950 עברה פירט את מחסום המאה אלף תושבים, וקיבלה מעמד של עיר גדולה (Großstadt). במפקד האוכלוסין שנערך בסוף שנת 2005, נפקדו בעיר 113,076 תושבים, נתון שדירג את פירט כעיר השנייה בגודלה בפרנקוניה התיכונה, וכעיר השביעית בגודלה בבוואריה.
היהודים בפירט.
ב-17 באפריל 1528 התיר גאורג, המרקגרף מברנדנבורג-אנסבך, לשני יהודים להתיישב בפירט, שהייתה אז בשטח חסותו. בשנת 1553 התיר בישוף במברג לשלוש משפחות יהודיות, כנראה מהגרים מבוואריה הישנה, להתיישב בפירט. פרנסי נירנברג, שגירשו את יהודיה בשנת 1499, מחו נגד התיישבות יהודים בקרבתה.
בית בקברות היהודי הוקם בשנת 1607 ובשנת 1617 נבנה בעיר בית הכנסת הראשון. בית חולים יהודי הוקם בשנת 1653.
לאחר גירוש היהודים מווינה בשנת 1670, התיישבו רבים מהמגורשים בפירט ובאנסבך הסמוכה. היריבות בין במברג ואנסבך באה לידי ביטוי בהענקת זכויות יתר ליהודים. מצבם של היהודים בפירט היה טוב יותר מאשר בערים אחרות בבוואריה. בשנת 1719 ניתנה להם האפשרות לשלוח שני נציגים למועצת העיר. הקהילה היהודית נדרשה לשלם מס שנתי בסך 2,500 פלורין, ובשנת 1754 עמד סכום המס על 4,500 פלורין. היהודים שהשתייכו למרקיז אסנבך שילמו מס שנתי שעמד על עשרה פלורין למשפחה. בעיר התקיימה אחת הישיבות הגדולות והחשובות בנסיכויות הגרמניות, שנוסדה כנראה בראשית המאה ה-17 ובשיאה למדו בה 600 בחורים. בקהילה פעלו גדולי תורה ידועים כרבי שמואל מפיורדא, רבי יוסף שטיינהארט, רבי צבי הירש יאנוב , רבי אברהם בנימין זאב המבורג, רבי מנחם מנדל קרגוי, רבי שבתי שפטל הלוי הורוביץ, רבי שמואל קאיידנובר, רבי אליקום געץ, רבי אריה ליב ברלין ועוד רבים.
הקהילה היהודית בפיורדא הייתה גוף קורפורטיבי אוטונומי. השלטון היה בידי זקני הקהל, עשרים ואחד גברים, מתוכם נבחרו הפרנסים ("barnossen"), וראשי הוועד התחלפו מדי חודש. בשנת 1728, נקבעו תקנות הקהילה.
יהודי שרצה להצטרף לקהילה היה צריך לקבל את הסכמת החברים. מספר היהודים בעיר לא הוגבל, כפי שהיה במקומות אחרים. מצבם הטוב של היהודים בעיר גרם לשגשוג הקהילה. בתחילת המאה השמונה עשרה היו בעיר 350–400 משפחות, ובסוף המאה הוערך מספרם בכ-3,000 חברים. מרבית היהודים עסקו בהלוואה בריבית. איש הממשל הפרוסי כריסטיאן קונרד וילהלם פון דוהם הביא את פירט כדוגמה ליישובים בהם היהודים אינם מדוכאים והקהילה משגשגת. חלק מהיהודים היו לאנשי הכספים של הנסיכים, וליהודי החצר היה השפעה פוליטית על המרגרייבים של אנסבך.
לקראת מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר כאלפיים יהודים. בעיר פעלו בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, ארבעה בתי כנסת לשירות הקהילה.
ספורט.
את העיר מייצגת קבוצת הכדורגל גרויטר פירט, אשר משחקת בבונדסליגה (נכון לעונת 2021/2022).
גאוגרפיה.
מרכז העיר העתיקה שוכן בין הנהרות רדניץ () ופגניץ (). צפונית-מערבית לעיר העתיקה מתמזגים שני הנהרות ויוצרים את הנהר רגניץ (). מערבית לעיר, מעבר לתעלת מיין-דנובה, נמצא יער פירטר (Fürther Stadtwald). מזרחית לעיר, באותו קו רוחב נמצאת העיר נירנברג. צפונית לפירט נמצא אזור הנקרא Knoblauchsland, אזור חקלאי פורה.
עיירות וערים הגובלות בפירט: ארלנגן, נירנברג, שטיין, קאדולצבורג, זירנדורף, אובראסבאך, ויטסבורן, זויקנדורף, ואוברמיסלבאך.
ערים תאומות.
לפירט ארבע ערים תאומות:
זוג מנצח VIP
זוג מנצח VIP היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 10 בשתי עונותיה הראשונות, והחל מעונתה השלישית משודרת ברשת 13. את התוכנית מנחה איתי תורג'מן והחל מהעונה השלישית מנחה לצדו אנה ארונוב. התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בהוט בידור ישראלי.
פורמט.
במהלך התוכנית מתחרים מספר מפורסמים ובני זוגם על התואר "הזוג המנצח".
למשך מספר שבועות הם עוברים לגור בווילה, ולוקחים חלק במשחק שמעמיד את הזוגיות שלהם במבחן ובודק עד כמה הם מכירים אחד את השנייה ועד כמה הם סומכים על בן הזוג שלהם ומאמינים בו.
מדי שבוע מקבל כל זוג 50 אלף ש"ח לקופה השבועית שלו, אותם יכול להשקיע במשימות של אותו שבוע: משימת גברים ומשימת נשים.
לפני כל משימה, נדרש אחד מבני הזוג (שלא ביצע את המשימה), להשקיע כסף בהצלחת בן הזוג שלו במשימה. הסכום יכול היה לנוע בין 0 שקלים עד לכל הסכום שנמצא בקופה השבועית של הזוג. אם בן הזוג מצליח במשימה - סכום ההשקעה נוסף לקופה השבועית של הזוג, אם בן הזוג הפסיד - אותו סכום יורד מהקופה שלהם.
בסוף השבוע, הזוג שנמצא בתחתית הטבלה עם הכי מעט כסף בקופה השבועית, יהיה הזוג הראשון שמועמד לעזוב את המשחק.
בכל שבוע מתקיימת גם משימה זוגית, הזוג שמפסיד במשימה הזוגית יהיה גם הוא מועמד לעזוב את המשחק.
הזוג שמנצח במשימה מרוויח בונוס של 25 אלף שקלים לקופה השבועית שלו.
בסיומו של כל שבוע מתקיים טקס פרידה בו הצביעו שאר הזוגות לזוג שהם רוצים להשאיר במשחק (למעט העונה השנייה בה הוחלפה ההדחה בטקס תספורת), כאשר הזוג שזוכה ברוב קולות נשאר במשחק והזוג השני עזב ללא הכסף שצבר במשחק. במקרה של שוויון בקולות, יעזוב הזוג שבקופתו הסכום הנמוך יותר.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
זוג מנצח vip
ג'ו קיוברט
מבשלת בוטיק
מבשלת בוטיק (הידועה אף בכינוי "מבשלת מיקרו"; מן המקור באנגלית: microbrewery ו-craft Brewery) היא מבשלה המייצרת כמות קטנה יחסית של בירה, בעלת תפוצה מוגבלת. קיימות הגדרות שונות למבשלות בוטיק, אולם בדרך כלל, מבשלות אלו קטנות במידה ניכרת ממבשלות תעשייתיות ונמצאות בבעלות פרטית. מבשלות בוטיק מתאפיינות בדגש על אופייה המיוחד של תוצרתן, על טעמה ותהליכי הייצור הייחודיים לה.
תופעת מבשלות הבוטיק החלה בבריטניה בשנות ה-70 והתפשטה למדינות אחרות. עם גידול התופעה חלק מן המבשלות, שהחלו דרכן כמבשלות בוטיק, התרחבו והגדילו את כמויות הייצור ותפוצת תוצרתן והמונח האנגלי המקורי "מבשלת מיקרו" (microbrewerey) הוחלף בהדרגה למבשלת בוטיק (craft brewerey). לצד חלק ממבשלות הבוטיק פועל אף פאב בו נמזגת בירה מתוצרתן.
מקור התופעה והרעיון.