בסאטון הו התגלו מספר קברים מפוארים. היסטוריונים סבורים שתל הקבורה מספר 1 באתר הוא קברו של ראדוולד, אף שאין עדויות חד משמעיות לכך. הקבר נבנה בתקופת מותו של ראדוולד לערך, וברור כי מדובר בקברו של מנהיג רב השפעה. אוצרות הזהב שהתגלו באתר מלמדים על כך כי מדובר במונרך של אחת מממלכות ההפטרכיה. בין הממצאים התגלו קערות וכפות, אשר משערים שמדובר במתנות הטבלה. היותו של ראדוולד המלך הנוצרי היחיד מהווה טיעון רב משקל לעובדה שמדובר בקברו.
שכחו אותי בבית 3
שכחו אותי בבית 3 (באנגלית: Home Alone 3) הוא סרט המשך קומי אמריקאי לסרטים הקודמים בסדרת שכחו אותי בבית, שיצא ב-1997. בסרט זה הוחלף השחקן הראשי מקולי קאלקין באלכס ד. לינז.
תקציר העלילה.
אלכס בן השמונה חולה באבעבועות רוח ונשאר בבית לבד, לאחר שהוריו יצאו לעבודה ואחיו לבית הספר.
באותו הזמן, מגלים 4 גנבים המקושרים לארגון טרור שבביתו של אלכס יש שבב חשוב, המוסתר במכונית צעצוע.
אלכס עוקב אחרי הגנבים ומבין מה הם מתכננים לעשות.
לאחר שהוא מתקשר למשטרה פעמיים ואף אחד לא מאמין לו, הוא מחליט לתפוס את הגנבים בעצמו.
לאחר שתוכניתו הראשונה נכשלת, אלכס מכין תוכנית שנייה בה הוא מכין את הבית בצורה ערמומית ומציב מלכודות לגנבים.
לבסוף הוריו של אלכס מגלים הכל ואת הגנבים מכניסים לכלא.
אני, מלך מזרח אנגליה
אני או אניוס (באנגלית: Eni או Ennius) היה כנראה מלך ממלכת מזרח אנגליה בראשית המאה השביעית, בין שנת 616 לערך ועד 624 לערך.
אני השתייך לשושלת ואפינגאס היה בנו של טיטילה, ואחיו של ראדוולד אשר מלך לצידו.
מרבית הכרוניקות אינן מאזכרות את קיומו. שמו מופיע בספרו של בדה ונרביליס, "ההיסטוריה הכנסייתית של האומה הבריטית", וכן ברשימת מלכי מזרח אנגליה המופיעה באוסף האנגליאני ("Anglian Collection").
ייתכן שאני היה תת-מלך של ראדוולד.
בדה מציין כי אני היה אביהם של שלושה ממלכי מזרח אנגליה: אנה, אתלהרה ואתלוולד. באוסף האנגליאני מצוין כי הוא היה סבו של המלך אאלדוולף (שהיה בנו של אתלהרה).
בדה מציין כי צאצאיו של אני היו נוצרים אדוקים, וככל הנראה היה נוצרי בעצמו, והוטבל לנצרות במועד סמוך להמרת דתו של אחיו.
אניוס
ראדוולד
נעה תשבי
סימנס ולארו
סימנס ולארו (Siemens Velaro) היא סדרה של קרונועים מהירים מתוצרת סימנס גרמניה. סדרה זו מבוססת על סדרת קרונועים מהירים אחרת, ICE 3. אלא, שלא כמו ה-ICE 3, קרונועי הוולארו מיוצרים בשלמותם על ידי סימנס.
בחודש יולי 2006 נסע מערך קרונועים מסדרת סימנס ולארו (AVE S-103) במהירות של 403.7 קמ"ש, שהיא שיא עולמי לרכבת נוסעים מסחרית, שלא הוכנסו בה שינויים לצורך קביעת שיאי מהירות.
חברת הרכבות הספרדית הממשלתית renfe, היא הראשונה שהזמינה קרונועים מסדרת ולארו, בגרסת E, לשירות רכבות AVE. גרסאות רחבות יותר של קרונועים אלה הוזמנו על ידי סין, לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין, וכן על ידי רוסיה, לקווים המהירים מוסקבה-סנקט פטרבורג ומוסקבה-ניז'ני נובגורוד.
ולארו D.
חברת דויטשה באן הזמינה 15 רכבות מגרסה זו בשווי מוערך של 500 מיליון אירו.
ולארו E.
בשנת 2001 הזמינה חברת הרכבות הספרדית renfe 16 רכבות מגרסה זו, אשר בספרד נקראות AVE S-103. ההזמנה המקורית הוגדלה ל-26 רכבות בסך הכל. הרכבות מיועדות לקו ברצלונה-מדריד שאורכו 621 ק"מ, ומתוכננות לנוע במהירויות של עד 350 קמ"ש כדי לגמא את המרחק בשעתיים ו-25 דקות.
הרכבות הראשונות נמסרו בחודש יולי 2005 והשלימו נסיעות ניסיון בחודש ינואר 2006. ב-15 ביולי 2006 קבעה רכבת מגרסה זו מהירות שיא של 403.7 קמ"ש בקטע המסילה שבין גוודלחרה לקלטיוד, על קו מדריד-סרגוסה. זהו שיא עולמי במהירות לרכבת נוסעים רגילה, להבדיל משיאים שנקבעו על ידי רכבות TGV (574.8 קמ"ש), ICE ושינקנסן, אשר הושגו ברכבות שקוצרו ושונו במיוחד לצורך קביעת שיא המהירות.
ולארו CRH3.
בנובמבר 2005 הזמינה סין, 60 רכבות מסדרת ולארו לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין. בכל רכבת 8 קרונות. גרסה זו דומה לגרסת ולארו E, אולם רוחב הקרונות גדול ב-300 מילימטר, דבר המאפשר הגדלת מספר הנוסעים כמעט ב-50% בתצורת כיסאות של 2+3. רכבת מגרסה זו יכולה להסיע בישיבה כ-600 נוסעים. גרסה זו מיוצרת במשותף על ידי סימנס גרמניה וחברת CNR Tangshan בסין. ב-11 באפריל 2008 נחשפה רכבת ראשונה מגרסה זו שנבנתה בסין. בנסיעות מבחן שנערכו בסין הגיעה רכבת מדגם זה למהירות של 394.3 קמ"ש. בשנת 2009 הזמינה סין רכבות נוספות מגרסה זו.
ולארו RUS.
ב-19 במאי 2006 הכריזה חברת סימנס על קבלת הזמנה לשמונה רכבות מגרסת RUS מחברת הרכבות הרוסית הממשלתית וכן חוזה לאחזקת הרכבות למשך 30 שנה. ערך החוזה כ-600 מיליון אירו. הרכבות נועדו לקו המהיר שבין מוסקבה לסנקט פטרבורג ובשלב מאוחר יותר לקו מוסקבה-ניז'ני נובגורוד, במהירות של עד 250 קמ"ש. גרסה זו מבוססת על רכבות ה-ICE3, אולם הן רחבות ב-33 ס"מ, כדי להתאים לרוחב המסילות ברוסיה. ארבע מן הרכבות תותאמנה לעבודה בשני סוגי מתח: זרם ישר 3kV, וזרם חילופין 25kV. בכל רכבת יהיו עשרה קרונות באורך כולל של 250 מטר, עם קיבולת של 600 נוסעים.
דויטשה באן
דויטשה באן (בגרמנית: Deutsche Bahn AG; ר"ת DB) היא חברת הרכבת הלאומית של גרמניה. מאוגדת כתאגיד שכולו בשליטת ממשלת גרמניה. מטה החברה נמצא בעיר ברלין. החברה נוסדה ב-1 בינואר 1994 כממשיכת דרכן של חברות הרכבות הממשלתיות של גרמניה: דויטשה בונדסבאן (Deutsche Bundesbahn) מגרמניה המערבית, ודויטשה רייכסבאן (Deutsche Reichsbahn) מגרמניה המזרחית. החברה אף מחזיקה בנכסיה של חברת הרכבות של ברלין המערבית.
דויטשה באן מאורגנת כתאגיד עסקי שלו יותר מחמש מאות חברות בנות. על פי פרסומי החברה, זוהי חברת התעבורה השנייה בגודלה בעולם, לאחר דויטשה פוסט, והיא מפעילת הרכבות ותשתיות רכבת הגדולה ביותר באירופה. הדויטשה באן מובילה ברכבותיה כשני מיליארד נוסעים מדי שנה.
לחברה יש רשת קווים בגרמניה ולרחבי אירופה (אוסטריה, בלגיה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק, צרפת, הונגריה, איטליה, לונדון, לוקסמבורג, הולנד, פולין, סלובקיה, סלובניה, שוודיה ושווייץ).
במסגרת הצעד השני בארגון מחדש של חברת הרכבות בגרמניה בשנת 1999, כל הציוד הנייד, העובדים והנדל"ן חולקו בין חמש חברות החזקות בבעלות מלאה של הדויטשה באן:
מבנה ארגוני חדש זה נועד בין השאר כדי ליישם את דרישות החקיקה של הקהילה האירופית (EU Directive 91/440) לנגישות ללא אפליה למערכת הרכבות בגרמניה. בחודש דצמבר 2007 עברה דויטשה באן עוד ארגון מחדש וכל שירות הנוסעים אוחד תחת זרוע DB Bahn, הלוגיסטיקה תחת DB Schenker והתשתיות והתפעול תחת DB Netze.
חברת באנבאו גרואופ (DB Bahnbau Gruppe) היא חברת בת של דויטשה באן מ-2016, והיא במסגרת שותפות עם סולל בונה ולסיכו בנתה פרויקטים מסילת עכו-כרמיאל, מסילת השרון ומסילת העמק.
פינחס הורוביץ
עמישב-הדר גנים
ברמינגהאם סיטי
מועדון כדורגל ברמינגהאם סיטי (אנגלית: .Birmingham City F.C) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר ברמינגהאם שבאנגליה המשחק בצ'מפיונשיפ.
מגרשה הביתי של הקבוצה מאז 1906 הוא אצטדיון סנט אנדרוז. אסטון וילה נחשבת ליריבתה הוותיקה ביותר של ברמינגהאם סיטי, עקב היותה יריבתה העירונית. כינויו של המועדון בפי אוהדיו הוא "הכחולים" בשל צבעי תלבושת הקבוצה. אוהדי הקבוצה נקראים "האפים הכחולים".
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-1875 בשם סמול הית' אליאנס. השם עבר כמה גלגולים שונים: ב-1888 שונה שם המועדון לסמול הית', ב-1905 למועדון הכדורגל ברמינגהאם, וב-1943 קיבל המועדון את שמו הנוכחי.
בעת שנקרא "סמול הית'" היה המועדון בין המועדונים המייסדים של הליגה השנייה באנגליה, ובנוסף היה גם למועדון הראשון שזוכה באליפות הליגה השנייה. התקופה המוצלחת ביותר של הקבוצה הייתה בשנות ה-50 ובתחילה שנות ה-60. בעונת 1955/1956, הקבוצה סיימה במקום הגבוה ביותר בהיסטוריה שלה בליגה הראשונה (6), ובנוסף העפילה לגמר גביע ה-FA ב-1956. ב-1960 וב-1961 העפילה הקבוצה לגמר גביע ערי הירידים, ובשני הגמרים הפסידה בתום המשחקים (אז שוחקו הגמרים בשני משחקים - בית וחוץ) לברצלונה הספרדית (ב-1960) ולרומא האיטלקית (ב-1961). התואר הגדול היחיד של המועדון הוא גביע הליגה ב-1963, לאחר ניצחון 3 - 1 על אסטון וילה בבסיכום שני החלקים של משחק הגמר. במרבית עונותיה שיחקה ברמינגהאם סיטי בליגה האנגלית הבכירה, אף על פי שחוותה תקופה ארוכה, בין השנים 1986–2002, בה שיחקה באופן רציף בליגות נמוכות יותר. באותה התקופה היא שיחקה בשתי תקופות קצרות ונפרדות בפוטבול ליג 3, ופעמיים זכתה בפרס הפוטבול ליג. בעונתה הראשונה בפרמייר ליג סיימה במקום ה-13. בעונת 2005/2006 בפרמייר ליג ירדה הקבוצה לצ'מפיונשיפ לאחר שלא הצליחה לנצח במחזור ה-37 את ניוקאסל יונייטד וסיימה בתיקו 0-0.
בסוף עונת העפילה הקבוצה לפרמייר ליג. בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום ה-18 בפרמייר ליג וירדה לליגת המשנה, הצ'מפיונשיפ. עם זאת, באותה עונה זכתה הקבוצה בגביע הליגה לאחר ניצחון בגמר על ארסנל, הישג שזיכה אותה בהשתתפות בליגה האירופית אף שהקבוצה ירדה לליגה המשנה. במסגרת הליגה האירופית סיימה הקבוצה במקום השלישי בשלב הבתים אחרי קלאב ברוז' וספורטינג בראגה, מרחק נקודה מהמקום השני המוביל לשלב הבא של המפעל.
סגל שחקנים.
נכון ל-19 באוגוסט 2021
(בהשאלה ממנצ'סטר יונייטד)
(בהשאלה משרלוט)
(בהשאלה מוולברהמפטון וונדררס)
(בהשאלה מצ'לסי)
(בהשאלה מנוטינגהאם פורסט)
(בהשאלה מנוריץ' סיטי)
(בהשאלה ממנצ'סטר יונייטד)
רון אהרוני