האימפריה החלה בתור ממלכה שהייתה מורכבת מאנשי הקבוצה האתנית-אפריקאית מנדינקה בחלקו העליון של נהר ניז'ר, סביב העיר ניאני . במהלך המאות ה-11 וה-12 היא החלה להתפתח כאימפריה בעקבות דעיכתה של אימפריית גאנה מצפון. במהלך תקופה זו עברו נתיבי הסחר דרומית לסוואנה של אפריקה, מה שהביא להמרצת צמיחתה. סונדיאטה קייטה נחשב כמייסד האימפריה. הוא שלט בין השנים 1230–1260 והרחיב את גבולותיה, שנחשבים לחלקה המערבי של מאלי של ימינו. סונדיאטה קייטה היה נסיך לוחם של שושלת קייטה , אשר קראה לשחרור העם המאלי משלטון מלך אימפריית סוסו, סומורו קאנטה.
בשנת 1360 פרצה מלחמת אזרחים על רקע מעבר המלוכה בירושה. אימפריית מאלי הייתה כבר חלשה כאשר החלה מלחמת האזרחים, והמלחמה טלטלה אותה עוד יותר. החל מ-1507 החלו מדינות שכנות לכבוש את השטחים הקיצוניים של מאלי. בין השנים 1542–1545 פלשו כוחות מאימפריית סונגהאי לעיר הבירה ניאני, אך לא הצליחו לכבוש את האימפריה. בשנת 1670 בזזה ושרפה אימפריית באמאנה את ניאני. אימפריית מאלי התפוררה במהירות, חדלה מלהתקיים והוחלפה על ידי ממלכות עצמאיות.
אימפריית סונגהאי.
אימפריית סונגהאי הייתה מדינה במערב אפריקה אשר מתחילת המאה ה-15 ועד לסוף המאה ה-16 הייתה אחת מהאימפריות האפריקאיות הגדולות ביותר אי פעם. האימפריה נשאה את שמה של הקבוצה האתנית השולטת סונגהאי ובירתה הייתה גאו, שחלשה על מדינה קטנה מהמאה ה-11. לב האימפריה שכן במקום עיקולו של נהר הניז'ר, במדינות ניז'ר ובורקינה פאסו. הסונגאי יישבו את גאו בשנת 800 לערך. ב-1340 ניצלה המדינה את חולשתה של אימפריית מאלי, וביססה את עצמאותה. לאחר שסכסוכי הירושה העמיקו את המשבר במאלי הצליחה אימפריית סונגהאי להרחיב את שטחה מערבה לאורך הסאהל. ב-1591 הובסה האימפריה על ידי מרוקו בהנהגת אחמד אל-מנסור והיא התמוטטה.
אימפריית סעדי.
שושלת סעדי שלטה באזורים: גאו, טימבוקטו ודז'נה, החל מנפילת אימפריית סונגהאי ב-13 במרץ 1591 ועד לסביבות סוף המאה ה-17.
אחרי האימפריות (1591 - 1892).
לאחר שאימפריית סונגהאי התפרקה, לא נשארה שום מדינה ששלטה באזור ואפילו אימפריית סעדה לא הצליחה לכבוש את כל האזורים בארץ ולכן קמו מספר ממלכות קטנות שניסו לרשת את הארץ, אחת היורשות הבולטות הייתה מאלי.
אימפריית במברה / ממלכת סגוו.
האימפריה במברה התקיימה כמדינה בין השנים 1712-1861 והתבססה בעיקר על בני שבט הסגוו. מדינה זו שלטה באזורים של דרום ומרכז מאלי. ב-10 במרץ 1861 הוכרזה קץ האימפריה.
ממלכת קרטה.
הפיצול בשושלת של משפחת הסגוו הוביל להקמת מדינה זו שכונתה לפעמים במברה 2. המדינה שלטה בכל הצד המערבי של מאלי ופעלה בין השנים 1753–1854. האימפריה פורקה על ידי עומר טול מנהיג האימפריה הטוקולרית לפני שהלך להילחם באימפריית במברה.
ממלכת קנדוגו.
ממלכת קנדוגו הוקמה במאה ה-17 ושלטה במה שהיום אזור הגבול של מאלי ובורקינה פאסו.
מאסינה.
מדינה נוספת שקמה בעקבות ההתקוממות האיסלאמית באזורי מאלי. המדינה כרתה ברית עם אימפריית במברה כנגד אימפריית טוקולר. מדינה זו נכבשה לבסוף על ידי עומר טול בשנת 1862.
אימפריית טוקולר.
אימפריית טוקולר נוסדה על ידי אל חאג' עומר טול. בשנת 1864 שלטה האימפריה ברוב שטחי מאלי של ימינו עד לכיבוש הצרפתי בשנת 1890.
אימפריית וואסולו.
אימפריית וואסולו התקיימה זמן מועט מאוד (כ-20 שנה) החל משנת 1878 ועד שנת 1898. בראש האימפריה עמד סמורי טור. בתחילת קיומה של האימפריה שטחה היה מה שבימינו גינאה העליונה ודרום מערב מאלי, אך בהמשך עברה האימפריה לשטח חוף השנהב עד לכיבוש הצרפתי.
הקולוניזציה הצרפתית (1892 - 1960).
החל משנת 1892 החל במאלי שלטון קולוניאלי צרפתי. בשנת 1893 מונה מושל מטעם ממשלת צרפת על אזור זה שנקרא בפיהם סודאן הצרפתית (צרפת סודאן) אך ההתנגדות לממשל הצרפתי המשיכה. בשנת 1905 רוב השטח של מאלי היה בשלטון צרפת.
בשנת 1958 החלו התושבים לנסות ולהקים ריבונות משלהם והצטרפו לקהילה הצרפתית ובהמשך (ב-1959) גם הכריזו על הקמת מדינה עצמאית בשטח מאלי. רק ב-31 במרץ 1960 הסכימה צרפת להכיר במדינה זו כמדינה עצמאית וב-20 ביוני 1960 הודיעו רשמית על הקמת המדינה ומינו את מודיבו קייטה לנשיאה הראשון.
המאה ה-21.
שנות ה-2000.
כיוון שקונארה כיהן כנשיא למשך שתי קדנציות רצופות, המקסימום שמאפשר החוק במאלי, הוא לא היה יכול לגשת לבחירות ב-2002. על כן רץ לנשיאות אמדו טומני טורה והצליח לזכות בבחירות.
בחירות 2002 במאלי והעברת השלטון החלקה מקונארה לטורה סימלו את הפיכת המדינה לדמוקרטיה, למרות אי סדרים בבחירות ואחוז הצבעה נמוך.
בבחירות לפרלמנט, אף מפלגה לא זכתה ברוב הקולות, והנשיא הנבחר טורה הקים קואליציה כשהוא מבטיח לטפל בבעיות הדוחקות ולקדם את הפיתוח החברתי והכלכלי של מאלי.
העשור השני של המאה ה-21.
בינואר 2012 החלה התקוממות בהובלת התנועה הלאומית לשחרור אזווד. ב-22 במרץ דווח שמורדים הופיעו בטלוויזיה והכריזו שהם השתלטו על המדינה. הכוח המניע של המורדים היה הסכסוכים שאיתם הנשיא לא הצליח להתמודד. בעקבות המרד נאלץ הנשיא לשעבר להסתתר עד יעבור זעם.
בעקבות המרידה, הצליח הממשל הצבאי לשמר את השליטה רק על שליש מהמדינה, כשהוא משאיר את כל הצפון (אזוואד) לשליטת המורדים, שהצליחו להגיע למרחק של 700 קילומטרים בלבד מהבירה במקו. המצב במאלי הביא לאמברגו והקפאת נכסים מצד הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה, מה שהותיר את מאלי שתלויה באספקת דלק מסנגל וחוף השנהב עם אספקה מועטה בלבד. החל מ-17 ביולי 2012 החלו המורדים להידחק על ידי בני בריתם האסלאמיסטים, אל-קאעידה ואנצאר א-דין.
לעזרתה של מאלי נחלצה צרפת, השליטה ההיסטורית, שפתחה ב-11 בינואר 2013 במבצע סרוואל, במהלכו נפרסו אלפי חיילים במדינה והושבה השליטה לממשלה. נגד האסלאמיסטים לחמה גם התנועה הלאומית לשחרור אזוואד, אם כי היא הואשמה גם בביצוע פיגועים נגד הצבא. ב-18 ביוני נחתם הסכם שלום בין הממשלה למורדים משבט הטוארג.
באוגוסט 2013 נערכו הבחירות הכלליות לנשיאות מאלי בהם ניצח המועמד איברהים בובאכר קייטה.
ההסכם הופר בסוף נובמבר 2013 אחרי עימותים בעיר קידאל שבצפון. ב-20 בפברואר 2015 הוסכם על הפסקת אש.
העשור השלישי של המאה ה-21.
באוגוסט 2020, הצבא אילץ את הנשיא איברהים בובאכר קייטה להתפטר. הוקמה ממשלת מעבר שאמורה לכהן 18 חודשים עד לחזרת השלטון האזרחי. אף על פי כן, במאי 2021 דווח על הפיכה צבאית במדינה, והנשיא, ראש הממשלה ושר הביטחון של הממשלה הזמנית נעצרו על ידי הצבא.
בספטמבר 2021 נחתם חוזה בין המדינה המלינית לבין חברה צבאית רוסית פרטית המקושרת לקבוצה הצבאית הרוסית וגנר. המסמך קובע את פריסתם של שכירי חרב במדינה, בקשר עם צבא מאלי, והגנה על בכירים.
צרפת השיגה את כוחותיה ממאלי לניז'ר בשנת 2022. נסוגו 2,400 חיילים צרפתים וכוח אירופאי קטן יותר של כמה מאות, אשר נוצר בשנת 2020 כדי להפחית את הנטל על הכוחות הצרפתיים.
כ-18,000 איש ואישה מכח השלום של האו"ם נשארו במאלי. כוחות האו"ם ומאות אנשי צוות במשימות האימונים של האיחוד האירופי הסתמכו על חיילים צרפתיים לתמיכה רפואית, אווירית וחירום. כ-300 חיילים בריטים נשלחו גם למאלי.
מנזר סן ג'וזף
ג'ויס באנדה
ג'ויס הילדה באנדה (באנגלית: Joyce Hilda Banda; נולדה ב-12 באפריל 1950) היא פוליטיקאית, מדינאית ואשת עסקים ממלאווי, שכיהנה כנשיאת מלאווי בשנים 2012–2014.
מחנכת ופעילה לזכויות הנשים, ג'ויס באנדה היא מנהיגת מפלגת העם אותה ייסדה בשנת 2011. חברת פרלמנט, בעבר שרה לענייני מגדר, ילדים וקהילה, היא הייתה בשנים 2006–2009 שרת החוץ של ארצה ובשנים 2009–2012 סגנית הנשיא של מלאווי. הושבעה לתפקיד הנשיא בעקבות מותו של הנשיא בינגו וה מותריקה באפריל 2012. הייתה לנשיאה ראשונה במרחב הדרום אפריקאי. אין קשר משפחתי בינה ובין נשיא מלאווי הראשון, הייסטינגס באנדה.
שנותיה הראשונות ולימודיה.
ג'ויס הילדה באנדה נולדה בשנת 1950 במאלמיה, כפר במחוז זומבה, במלאווי, אז המושבה הבריטית ניאסאלנד, כבת של השוטר והמוזיקאי גריי ג'ון סטוארט מטילה (Mtila), הידוע בפעילותו במסגרת תזמורת כלי הנשיפה של המשטרה.
בהתחלה עבדה כמזכירה.
ג'ויס מטילה, כפי שנקראה אז קיבלה בתום לימודיה תעודת קיימברדג' ובהמשך למדה חינוך לגיל הרך באוניברסיטת קולומבוס, בלואיזיאנה אותה סיימה עם תואר ראשון B.A. מאוחר יותר סיימה בהתכתבות תואר ראשון במדעי החברה בתחום לימודי המגדר ב"אוניברסיטה הבינלאומית האטלנטית" בארצות הברית ולמדה ניהול ארגונים לא ממשלתיים במרכז ארגון העבודה הבינלאומי בטורינו, איטליה. בגיל מבוגר יותר למדה לתואר שני בניהול (מנהיגות) באוניברסיטת רויאל רודס בקנדה. התחתנה עם רוי קצ'אלה ולבני הזוג נולדו שלושה ילדים וחיה עד גיל 25 בניירובי, קניה.
התחלת הקריירה.
בשנת 1975 בזמן שהותה בניירובי היא עזבה עם הילדים את בעלה האלים והפכה פעילה בתנועת הנשים בארצה שהייתה בחיתוליה.
התגרשה רשמית בשנת 1981. פנתה לעסקים ופעלה במקביל למען זכויות האשה. בשנים 1997-1985 הקימה עסקים שונים כמו "נדקאני בגדים" (Ndekani Garments) (1985), "מפעלי אקאג'ווה" (Akajuwe Enterprises) (1992) ואת המאפייה קאלינגידזה (1995). ייסדה את האיגוד הלאומי לנשות העסקים של מלאווי, את רשת המנהיגות הצעירות ואת קרן באנדה לקידום החינוך, כמו כן את הסניף המקומי של פרויקט המאבק ברעב Hunger Project.
הצלחותיה הניעו אותה לסייע לנשים אחרות להשיג עצמאות כלכלית ולשבור את מעגלי האלימות והעוני.
פעילותה הפוליטית.
בתפקידים ציבוריים 2009-1999.