עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד בוהנשטדט על רגימנט הרגלים ה-51, ולחם עימו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-18. ב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-15 ביוני 1940 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-32. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך מבצע ברברוסה, ובתחילת קרב דמיאנסק. באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ובאותו חודש, הוא החליף את אוטו שפונהיימר כמפקד דיוויזיית הרגלים ה-21. במאי 1942 מונה למפקח חיל הרגלים ב-OKH אצל ראש החימוש של הצבא ומפקד ארמיית המילואים ("Chief H Rüst u BdE") בברלין. ב-25 בינואר 1945 הוא הועבר מתפקיד זה לעתודת המילואים.
בסוף המלחמה נפל בשבי ושהה בו עד מותו ב-11 באוגוסט 1947 בהמלין.
פסיקה (ריבית)
פסיקה היא מושג בהלכות ריבית. מהות המושג היא פסיקת מחיר של סחורה והעברת תשלום באופן מיידי ללא העברת הסחורה עצמה. מטרת הפסיקה היא קיבוע ערך הסחורה בזמן נתון ולא בזמן העברת הסחורה בפועל. מבואר במשנה בבא מציעא שבתנאים מסוימים מותר לפסוק על סחורה, אף שאינה קיימת עדיין או טרם הגיעה להישג ידו של המוכר, ואין בכך משום ריבית.
תנאים להיתר פסיקה.
המשנה כותבת שלצורך ההיתר צריך אחד מתוך שני תנאים: "יצא השער" ו"יש לו".
יצא השער.
תנאי אפשרי ראשון הוא שיצא השער: כלומר כבר יש לסחורה מחיר קבוע בשוק. במקרה כזה, אילו המוכר מעוניין, הוא יכול לקנות סחורה מהשוק ולמכור לקונה ובכך לסיים את מחויבותו. כל זמן שהמוכר לא עושה זאת, אפשר להניח שהוא רוצה למכור את הסחורה שלו, כך שהקונה לא מקבל רווח בעבור המתנת המעות. הגמרא כותבת שצריך שהשער יהיה שער קבוע.
יש לו.
אם החפץ כבר קיים, מותר לקבל תשלום מראש על מנת להשאיר את מחיר הסחורה כמות שהוא. טעם ההיתר, הוא משום שנחשב כאילו הקונה קונה את החפץ מידית, היות שכבר ניתן למכור את החפץ. מבואר בגמרא שאין צורך שהחפץ יהיה קיים באופן מושלם אלא מספיק שהחפץ יהיה ניתן להשלמה על ידי המוכר, הכלל הוא שצריך שהחפץ יהיה מוכן לפחות תוך שתי פעולות של המוכר. אם החפץ מחוסר שלוש פעולות הרי זה נחשב כאילו אין למוכר את החפץ.
אם ירד המחיר.
אם פסקו על השער ובבופו של דבר, ירד המחיר ולא עלה, רבי יהודה אומר שאין הקונה מחויב לקבל את הפירות, אלא יכול לומר או תן לי מעותיי או תן לי פירות כפי השווי עתה רבנן אומרים שאם לא סיכמו אין הקונה יכול לדרוש את מעותיו כשירד המחיר, אך ניתן לסכם מראש שבמחדה וירד המחיר יקבל הלוקח כמות פירות לפי השער של הפירעון ובמחדה ויעלה המחיר יקבל הלוקח לפי השער של עתה, ואין בכך משום ריבית.
השוואה לסאה בסאה.
הדינים בפסיקה דומים מאוד לדינים בהלוואת סאה בסאה, אם כי יש הבדלים מסוימים ביניהם. לדוגמה, בסאה בסאה, בשביל להתיר צריך שיהיה ללווה אפילו כנגד חלק מההלוואה, לעומת זאת, בפסיקה, צריך שיהיה למוכר סחורה כנגד כל המכירה.
הדיוויזיה ה-131 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-131 (בגרמנית: 131. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
דיוויזיית הרגלים ה-131 הוקמה ב-16 באוקטובר 1940, כחלק מגל הגיוס ה-11, בעיקר מתוך דיוויזיות אחרות - היא כללה חיילים מדיוויזיות הרגלים ה-31 וה-269, ופרשים מהדיוויזיה ה-19.
הדיוויזיה השתתפה במבצע ברברוסה ונלחמה במהלך כל המלחמה בחזית המזרחית. בינואר 1945, הדיוויזיה נדחקה לתוך מה שנקרא כיס הייליגנבייל, והיא הושמדה במרץ 1945.
בית החולים פארקלנד
ויליאם בירדסלי
ויליאם שיין בירדסלי (באנגלית: William Shane Beardsley; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של איווה בשנים 1933–1941, כחבר בית הנבחרים של איווה בשנים 1947–1949, ולאחר מכן ועד מותו כמושל איווה ה-31.
ראשית חייו.
ויליאם בירדסלי נולד ב-13 במאי 1901 בביקון, איווה לוויליאם בירדסלי, רוקח, ולקארי (לבית שיין) בירדסלי. הוא גדל והתחנך בברימינגהאם שבמחוז ואן ביורן. החל מגיל 11 הוא עבד לאחר שעות הלימודים בבית המרקחת של אביו שהיה במצב בריאותי קשה, ונפטר כשברידסלי היה בן 14. הוא סיים את לימודיו במכון באוון לרוקחות שבברנזוויק, מיזורי. הוא לא למד בקולג', אך קרא ספרים רבים בהיסטוריה ובכלכלה. ב-1919 נשא בירדסלי לאישה את שארלוט מאנינג מברמינגהאם, ולשניים נולדו שלושה בנים ושתי בנות.
ראשית הקריירה הפוליטית.
בגיל 21, לווה בירדסלי, שהיה כמעט חסר פרוטה, כספים לרכוש בית מרקחת קטן בעיירה ניו וירג'יניה שבמחוז וורן. הוא הצליח בעסקיו, והיה אהוב על הציבור. ב-1932 הוא נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של איווה מטעם מחוזות וורן וקלארק. הוא היה מהסנאטורים המובילים, וב-1936, לאחר שנבחר לכהונה שנייה, הוא היה למנהיג סיעת הרוב. ב-1940 הוא לא התמודד לכהונה נוספת בסנאט.
לאחר שרכש קרקע בשטח של 900 אקרים (3,600 דונם), פרש בירדסלי מהפוליטיקה והתרכז בעסקי החוואות והרוקחות. אך לאחר שיושב ראש בית הנבחרים של איווה, שהיה גם הוא ממחוז וורן, נפטר בדצמבר 1946, התבקש ברידסלי להתמודד בבחירות המיוחדות לאיוש המושב שהתפנה ונבחר. במושב בית המחוקקים של 1947 הוא היה תומך מרכזי בעבודה המאורגנת, ונאבק נגד החוק לאיסור התניית הקבלה לעבודה בחברות באיגודים המקצועיים. החקיקה הזאת קיבלה את תמיכתו של המושל שכיהן כבר בתקופת כהונתו השנייה, רוברט בלו. בסוף המושב, פנו כמה מהרפובליקנים לברידסלי כדי שיתמודד בבחירות המקדימות למשרת המושל.
מושל איווה.
בתחילה היו סיכוייו של ברידסלי להביס את המושל המכהן קלושים. אך הוא קיבל את תמיכת ארגוני העובדים, ארגוני החקלאים וארגוני המורים. במערכת הבחירות נסע ברידסלי אלפי מילים ונשא מאות נאומים. עם התקרב מועד הבחירות המקדימות, הראו סקרי דעת הקהל על יתרונו של בלו. בסקר שפורסם יום לפני הבחירות בעיתון דה מוין רגיסטר ניתנו סיכויים לניצחונו של בלו בקרב המצביעים הרפובליקנים, אך הוא גם דיווח שכמה דמוקרטים שקלו לחצות את הקווים ולהצביע בעד ברידסלי. למעשה, חצייה המונית של הקווים של הדמוקרטים בכל רחבי המדינה גרמה לתבוסתו של בלו שזכה ב-127,771 קולות מול 189,938 קולות שקיבל ברידסלי.
ברידסלי נבחר לשלוש תקופות כהונה רצופות כמושל איווה. המלצתו להפיכת ההתניה בחברות באיגוד מקצועי לצורך קבלה לעבודה לחוקית לא עלתה יפה. עם זאת, בתחום החינוך הוא נחל הצלחות, לאחר שבית המחוקקים אימץ את המלצותיו שהמדינה צריכה להעניק סיוע בשיעור של רבע מעלות הפעלת בתי הספר הציבוריים של איווה. "כתוצאה מתוכנית זו", הוא אמר, "השתפרו ההזדמנויות החינוכיות במדינה. ילדינו כעת נהנים מההזדמנויות שטמונות בחובם של ביתי ספר טובים יותר ושל הוראה טובה יותר".
ברידסלי היה סולל כבישים נלהב ושכנע בהצלחה את בית המחוקקים לאמץ תוכנית לסלילת כבישים. ב-1953 הוא דיווח "שהיקף סלילת הכבישים בשנה האחרונה הייתה נרחבת יותר בהשוואה לכל תקופה אחרת בהיסטוריה של המדינה". הוא היה גאה במיוחד בסלילת הכבישים שנועדו לקשר בין החוות החקלאיות לשווקים. הבטיחות בדרכים הייתה עניין נוסף שהוא דאג לו. משטרת התנועה המדינתית הורחבה, והושם דגש על חינוך לבטיחות ולאכיפת החוק. שיעורי הכשרה לנהגים בבתי הספר התיכוניים הוציאו מתוכם נהגים זהירים.
שימור הקרקעות והמים היה סוגיה חשובה נוספת בשנות כהונתו של בירדסלי כמושל. הוא הקים את מועצת משאבי הטבע, ומרגע שזו החלה בפעולתה, יישרה איווה קו בקצב התקדמות פעולות השימור מול כלל האומה. הוא גם היה גאה בהרחבת ובשיפור התוכניות למוסדות בריאות הנפש של המדינה ופיתוח מרפאות לבריאות הנפש בבתי החולים של איווה. רפורמות נוספות שהוביל בירדסלי היו הרחבת הצוותים ושיפור המוסדות לבתי ספר להכשרת מורים.
ויליאם בירדסלי נהרג בתאונת דרכים ב-21 בנובמבר 1954, כאשר רכבו התנגש במשאית מצפון לדה מוין. הוא נטמן בבית הקברות של ניו וירג'יניה.
אסיף (אתר)
ועדת גלבוע
אברהם משה זרח איידליץ
Cinnyris chloropygius
Cinnyris venustu
Cinnyris venustus
קריאה לשלום במלחמה
מצוות קריאה לשלום
מצוות קריאת שלום
מצוות קריאת שלום במלחמה
קריאת שלום במלחמה
שלום פישר
יעקב שלום ("שולם") פישר (י"ד באייר תשי"ז, 14 במאי 1957 – ד' באייר תשפ"ב, 5 במאי 2022) היה איש עסקים חרדי ישראלי, בעל השליטה ברשת איקאה בישראל, מבעלי שופרסל והיו"ר שלה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, בנם של שמשון וחיה שרה פישר. אביו היה מבעלי "מלון ירושלים". בשנת 1969 נסע אביו לארצות הברית לחתונת בנו הבכור, אחיו הגדול של פישר, ובדרכו לחתונה לקה בשבץ ונפטר במקום. למד בישיבת ערלוי בירושלים, אצל הרב יוחנן סופר. נישא לאהובה לבית גליק.
בתחילת דרכו החזיק במפעל הנרות "נר ציון", ולאחר מכן בחברת "פאלאס תעשיות" לכלים חד-פעמיים.
בתחילת המאה ה-21 הכיר את מתיו ברונפמן, והשניים חברו לרכישת השליטה בריבוע כחול ורשת מגה, יחד עם דודי ויסמן ושרגא בירן. בינואר 2007 מכרו פישר וברונפמן את מניותיהם בריבוע כחול.
בשנת 2005 רכשו פישר וברונפמן את זיכיון איקאה בישראל מרשת קו-אופ תמורת 38 מיליון דולר. בעלת הזיכיון, חברת "ליבנה צפוני", החזיקה אז סניף אחד בנתניה, ומאז ועד למועד פטירתו של פישר התרחבה לשבעה סניפים. הכנסות החברה מוערכות ב-1.7 מיליארד ש"ח בשנה.
בשנת 2007 רכשו פישר וברונפמן את השליטה בחברת הנדל"ן הבורסאית "ישראלום נכסים", תמורת 108 מיליון ש"ח.
במרץ 2007 רכשו פישר וברונפמן, באמצעות חברת "ישראלום נכסים" שבשליטתם, 19.8% ממניות שופרסל, והחזיקו בשליטה ברשת השיווק, יחד עם נוחי דנקנר. פישר שימש כיו"ר שופרסל במשותף עם רפי ביסקר. לאחר כעשור מכרו פישר וברונפמן את המניות בשופרסל.