בשנת 2009 זכה בליזובסקי בתעודת הוקרה בכנס השני למדע בתקשורת על תרומה ייחודית בתחום המדע הפופולרי בישראל. בנובמבר 2012 זכה בפרס למצוינות בעיתונות הדיגיטלית מטעם אגודת העיתונאים ו-Google.
בליקובסקי הוציא סדרת כתבות באתרו בשם "מדינת רדופת שדים", בו ביקר באופן חריף את אורח החיים החרדי ואי ההפרדה בישראל בין דת למדינה. הוא הודיע באחת מכתבותיו על תמיכה במפלגת "אור" של ירון ידען.
עצם הסירה
מתבגר
מבוגר
Netbook
שמואל זכאי
שמואל זכאי (נולד ב-1963) הוא קצין במילואים בדרגת תת-אלוף בצה"ל, שהיה מפקד חטיבת גולני, עוצבת אדום ואוגדת עזה. זכאי מכהן מאז 2014 כמנהל נמל התעופה בן-גוריון.
קורות חייו.
שמואל זכאי נולד בעפולה ב-1963. אביו שירת בחיל האוויר ומשפחתו של זכאי נדדה בין מגורי המשפחות בבסיסי החיל השונים. באוגוסט 1981 התגייס לצה"ל לגדוד שקד. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. השתתף בפינוי ימית ולחם במלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר ועם סיומו נשאר להדריך מחזור צוערים בבה"ד 1. בעקבות פירוק "שקד" בחר לעבור לחטיבת גולני בעקבות עצה ממפקדו בקורס הקצינים, גדי איזנקוט, ושירת כמפקד מחלקה בגדוד 51. ב-1986 מונה למפקד פלוגה בגדוד ואחר כך למפקד הפלחה"ן החטיבתי. השתחרר משירות הקבע, לאחר כשנה, ב-1988, נקרא לשירות מילואים כסגן מפקד גדוד 51. לאחר מבצע כחול וחום החליט לחזור לשירות קבע ושימש כסגן מפקד גדוד 13 (גדעון) בתקופת גדי איזנקוט. יצא ללימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובשנת 1991 מונה למפקד גדוד 51 והוביל אותו במבצעים מורכבים בלחימה בדרום לבנון.
ב-1993 מונה לסגן מפקד עוצבת חירם (חטיבה 769), החטיבה המרחבית המזרחית של עוצבת הגליל וב-1995 חזר לבה"ד 1 כמפקד גדוד גפן, קורס קציני החי"ר. זכאי השתלם בצבא בריטניה ולמד באופן יסודי על הגוף המכשיר בצבא זה את היחידות העתידות להישלח לתעסוקה מבצעית בקוסובו במסגרת נאט"ו ובצפון אירלנד כנגד המחתרת האירית. ב-1996 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד בא"פ אליקים בו הקים ב-1997 את בית הספר ללוחמה נגד גרילה, במקביל פיקד על חטיבת כרמלי, חטיבת חי"ר במילואים. באותה שנה היה זכאי חבר בוועדת חקירה לבדיקת אסון השריפה בוואדי סלוקי, בו נהרגו חמישה מלוחמי חטיבת גולני ונפצעו חמישה נוספים.
ב-1997 חזר ללחימה בגבול הצפון, הפעם כמפקד עוצבת חירם. במהלך כהונתו הציע את התפטרותו, לאחר שחייל נפצע בעת כניסת כוח מחיילי החטיבה לשטח בדרום לבנון בו נפל פצצות מצרר. אך לעומת זאת קיבל זכאי גיבוי מהרמטכ"ל, שאול מופז, בכך שדחה את התפטרותו. ב-1999 קיבל את הפיקוד על חטיבת גולני תפקיד בו שימש עד 2001. במהלך תקופתו כמפקד החטיבה הוביל את לוחמיה בלחימה בדרום לבנון. באותה עת הייתה סוגיית הנסיגה מלבנון במוקד השיח הציבורי, באחת השיחות עם חייליו מתח זכאי ביקורת חריפה על ראשי תנועת המחאה למען הנסיגה, ארבע אמהות וכינה אותן בכינוי הגנאי "ארבע סמרטוטות". אלוף פיקוד צפון, גבי אשכנזי, רשם בשל כך הערה בתיקו האישי של זכאי. בלילה האחרון בתפקידו כאלוף-משנה פיקד זכאי מן החפ"ק על מבצע "סגירת מעגל" ברצועת עזה, במהלכו לכדה סיירת גולני את עבד אל רבו אבו חוסה אשר היה מעורב בתכנון רצח אבי סספורטס ואילן סעדון. בתום התפקיד קיבל העלאה לדרגת תת-אלוף מהרמטכ"ל שאול מופז ובכך נהיה לצעיר קציני צה"ל בדרגתו.
תפקידו הבא היה מפקד אוגדה כשקיבל את הפיקוד על עוצבת אדום האחראית על גבול ישראל-מצרים, והוביל אותה במאמץ למניעת הברחות ובפעולות לסיכול חדירות מחבלים. ב-2004 קיבל את הפיקוד על אוגדת עזה. בתקופתו אירעו שני אסונות הנגמ"שים וזכאי הוביל את האוגדה במבצע קשת בענן בדרום הרצועה ובמבצע ימי תשובה בצפונה. בצעד תקדימי לקח זכאי חלק בתחקיר המבצעי שניהל חיל האוויר בעקבות מבצע קשת בענן. בספטמבר אותה השנה ספג זכאי הערה פיקודית מן הרמטכ"ל משה יעלון על תפקודו באירוע בו חדרו מחבלים למוצב "מורג". בנובמבר 2004 התפטר מתפקידו לאחר עימות עם הרמטכ"ל משה יעלון ואלוף פיקוד הדרום דן הראל על רקע חשד להדלפה אודות חילוקי דעות בין הדרג המדיני לצבאי לגבי המשך מבצע ימי תשובה. זכאי נכשל בבדיקת פוליגרף שנערכה לו. זכאי התכוון לבקש להישאר בצבא ולצאת לחופשת לימודים, אך הרמטכ"ל הורה לו לפשוט את מדיו באופן מיידי מהנימוקים: "כשל ערכי באמינות כלפי מפקדים ופקודים ועזיבת אוגדה בעת לחימה".
לאחר שחרורו מצה"ל, התמנה בספטמבר 2005 למנהל חטיבת הביטחון ברשות שדות התעופה וב-2008 קודם לסמנכ"ל ארגון וניהול ברשות. באותה שנה חתם על מכתב הקורא לניהול משא ומתן עקיף עם תנועת חמאס בעזה על הפסקת אש ארוכת טווח. באפריל 2010 מונה לסמנכ"ל מסופי הגבול ושדות התעופה הפנים-ארציים ברשות. מתחילת 2012 שימש כממלא מקום זמני לשנתיים כמנכ"ל נמל התעופה בן-גוריון. בשנת 2014 מונה למנהל נתב"ג. ביולי 2022 הודיע על פרישתו בסוף שנה זו מתפקיד מנהל נתב"ג.
ב-27 בספטמבר 2016 העיד מטעם ההגנה במשפט אלאור אזריה, וטען כי הירי היה סביר ועל מנת לנטרל את האיום מהמחבל שזז, ולא היה ירי על מנת להרוג.
זכאי מתגורר בצור יגאל. הוא נשוי בשנית ואב לחמישה.
רומניגה
שבר של עצם הסירה
קרט דה ויזיט
וולוזין
פיג'י במשחקים האולימפיים
פיג'י השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מלבורן (1956), עוד בהיותה מושבה בריטית, והיא המשיכה להשתתף במשחקים גם לאחר קבלת עצמאותה ב-1970. היא נעדרה מהמשחקים רק פעמיים: מאולימפיאדת טוקיו (1964) ומאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה, כמדינות רבות נוספות, בשל הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
הישגיהם של הספורטאים הפיג'יים היו בדרך כלל סמליים בלבד. השייט טוני פיליפ הגיע למקום העשירי באולימפיאדת ברצלונה (1992) (במפרשית מדגם לכנר) ובאולימפיאדת סידני (2000) (בדגם מיסטרל). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוחזר למשחקים האולימפיים ענף הספורט הפופולרי בפיג'י, הרוגבי, לאחר היעדרות של 92 שנים, בפורמט של רוגבי שביעיות. נבחרת הרוגבי של פיג'י זכתה במדליית הזהב האולימפית הראשונה בתולדות המדינה, לאחר ניצחון 5-20 על נבחרת יפן בחצי הגמר וניצחון 7-43 על בריטניה במשחק הגמר. נבחרת הנשים השתתפה גם היא בטורניר, והודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת בריטניה.
פיג'י השתתפה לסירוגין גם בשלוש אולימפיאדות חורף מאז אולימפיאדת קלגרי (1988). בכל אחד מהמשחקים ייצג את פיג'י ספורטאי בודד, שלא הגיע להישגים משמעותיים.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
המאבק על השחיטה היהודית
סלסטינוס הרביעי
סלסטינוס הרביעי (בלטינית: Caelestinus IV; מת ב-10 בנובמבר 1241) היה אפיפיור קצר ימים. עם בחירתו לתפקיד ביום 25 באוקטובר 1241 שימש כאפיפיור במשך שבועיים ונפטר ביום 10 בנובמבר 1241. מדרך הטבע לא הספיק סלסטינוס להטביע חותמו על ההיסטוריה וכהונתו שימשה כאתנחתא בין כהונות של אפיפיורים אחרים.
חייו לפני מינוי לאפיפיור.
מעט מאז ידוע על ילדותו ובחרותו של סלסטינוס הרביעי. הוא נולד בעיר מילאנו וקיבל את השם ג'ופרדו דה קסטיליון (Goffredo da Castiglione) על פי מקורות בני התקופה הוא היה אחיין מצד אימו של האפיפיור אורבנוס השלישי.
הוא מופיע בפעם הראשונה על דפי ההיסטוריה כיועץ לכנסייה של מילאנו, ככל הנראה בשנת 1219. ביום 18 בספטמבר 1227 מינה אותו האפיפיור גרגוריוס התשיעי לקרדינל ובשנת 1228 נשלח ג'ופרדו דה קסטיליון בתפקיד לגאט (שליח האפיפיור) ללומברדיה וטוסקאנה - אזורים שבתקופה זו היו נתונים להשפעה של האימפריה הרומית הקדושה ופרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שנחשב ליריב אסטרטגי של הכנסייה הקתולית ומדינת האפיפיור. שליחותו העלתה חרס והוא לא הצליח להניא את בני בריתה של הקיסרות לעבור לתמיכה בכס הקדוש. בשנת 1238 הוא מונה לתפקיד הקרדינל של הדיוקסיה סבינה-פוגיו מירטאטו (Diocese of Sabina-Poggio Mirteto) שם שימש עד למותו הפתאומי של גרגוריוס התשיעי ביום 22 באוגוסט 1241.
בחירתו לאפיפיור.
מותו של גרגוריוס וצעדי המנע האגרסיביים שנקט פרידריך, שכללו סגר על הדרכים המובילות לרומא, הטילו את מדינת האפיפיור לתוהו. הקונקלווה נתכנסה בתנאים פיזיים קשים והעימותים בין הקרדינלים החריפו את הלחץ והאריכו את תהליך הבחירה. הבעיה העיקרית שניצבה בפני הקרדינלים הייתה המלחמה מול הקיסרות הרומית הקדושה. בעוד הקונקלווה מתדיינת היו בידי הקיסר שני קרדינלים שנישבו והופעתם נמנעה בעוד מספר קרדינלים - מתומכיו מטרפדים בחירה של קרדינל עוין לקיסר, קבוצה אחרת בראשות הקרדינל סיניבלו די פיאשי שעתיד להיבחר כאינוקנטיוס הרביעי דרשו לבחור קרדינל מחוג הנאמנים לגרגוריוס התשיעי שמובטח כי ימשיך בקו הנוקשה כנגד הקיסר והאימפריה. קבוצה שלישית שלא הייתה מתומכי הקיסר אך שאפה לשים קץ למלחמות האזרחים שקרעו את איטליה.
הוועידה "נכלאה" במבנה עתיק ומט ליפול - ארמון רומאי בשם Septizodium שמגגו הדולף חדרו שפכים שמקורם בהפרשות של החיילים ששמרו על חברי הוועידה.
לבסוף, לאחר חודשיים של וויכוחים, נבחר ג'ופרדו דה קסטיליון כמועמד של פשרה בו תמכו שבעה קרדינלים בלבד
הוא הוכתר ביום 25 באוקטובר 1241 והספיק להטיל חרם נידוי על הפוליטיקאי האיטלקי שכלא את וועידת הקונקלווה בארמון הרומאי. הוא נפטר, ככל הנראה כתוצאה ממחלה או חשיפה לתנאים הקשים במהלך חודשי ההתוועדות ביום 10 בנובמבר 1241.