פסטינגר ידוע בעיקר בשל פרסום תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי ב-1957. תאוריה זו מתמקדת במצבים בהם יש חוסר איזון הכרתי (למשל סתירה בין מחשבה לבין התנהגות המבוצעת בפועל), הגורם להרגשת מתיחות, שפוגעת ברצונם של אנשים לעקביות בהתנהגותם ובדעותיהם. על פי פסטינגר, אנשים נוטים להתמודד עם מצב כזה באחת משלוש הדרכים הבאות: להפחית מן החשיבות של הקוגניציה; להוסיף קוגניציות חדשות שישנו את המאזן בין התמיכה לסתירה; או לשנות את אחת הקוגניציות. תאוריה זו מסבירה, בין היתר, כיצד ממשיכים אנשים לדבוק באמונות שהוכחו כשגויות, כמו כתות אשר אמונות עיקריות בהן הופרכו.
במסגרת מחקריו הצטרף פסטינגר, יחד עם הנרי ריקן וסטנלי שכטר, לכת בראשה עמדה "נביאה" אשר טענה כי חייזרים דיברו אליה ואמרו כי העולם יוצף ב-21 בדצמבר 1954. משהגיע היום והנבואה לא התממשה, המאמינים דווקא התחזקו באמונתם והחלו במסע גיוסים לכת. לטענת פסטינגר, הרצון לשמור על אמונות נובע מכמות ההשקעה שהושקעה בקוגניציה וכן מהתמיכה שמתקבלת מהאנשים הסובבים. במקרה זה, כמו במקרים רבים של כתות, הייתה תמיכה נרחבת מהסביבה הקרובה, שהרי היא הכת. כמו כן, במקרה הזה, אמונתם הייתה מוצהרת, דבר שחיזק את רצונם לשמור על הקוגניציה. פסטינגר ועמיתיו פרסמו את מסקנותיהם בספר "When Prophecy Fails" שיצא בשנת 1956.
גליקופרוטאין IIb/IIIa
גליקופרוטאין IIb/IIIa, או בקיצור gpIIb/IIIa, הוא האינטגרין שנמצא על טסיות הדם. הוא מתפקד כקולטן לפיברינוגן ופועל לשפעול טסיות. הוא נבנה בתהליך קישור בין gpIIb ו-gpIIIa (תהליך תלוי סידן), אשר מהווה צעד הכרחי לקראת האגרגציה, איגור טסיות דם לצבר, והיצמדותן אל האנדותל. אחרי שטסית משופעלת על ידי ADP (תהליך שנחסם על ידי clopidogrel), אפינפרין, קולגן או תרומבין, מתרחש שינוי קונפורמציה של קלטני gpIIb/IIIa שגורם להם להקשר לפיברינוגן.
gpIIb/IIIa מהווה מטרה של מספר תרופות:
מבקר תרבות
מולה (רוטב)
מוֹלֶה (מספרדית: Mole, מנאוואטל: Mōlli, מוֹלִיל) הוא שם גנרי לקבוצת רטבים מקסיקנים. המילה מולה נכללת לרוב גם בשמות מאכלים המבוססים על רטבים אלה.
מולה הוא רוטב סמיך והומוגני, שהכנתו ממושכת וטעמו מורכב, בניגוד לרוטב סלסה שהוא דליל יותר, פשוט בהרכבו ומכיל חתיכות גלויות של כמה ממרכיביו. השימוש הפופולרי ביותר במולה הוא כרוטב לבשר עוף, אך הוא נפוץ גם כרוטב לאנצ'ילדס.
הסוגים הידועים ביותר של מולה מיוצרים במדינות אואחאקה ופואבלה שבמקסיקו. מאז 1977 נערך בקהילת סאן פדרו אטוקפאן שבמקסיקו סיטי בכל חודש אוקטובר פסטיבל מולה שבו נמכרים רטבים ומאכלים שבהם נעשה שימוש ברטבים אלה.
הטעם הפופולרי ביותר הוא כנראה מולה פובלנו (שמקורו בפואבלה). הרוטב מיוצר מפלפלת צ'ילי מיובשת, אגוזים וזרעים טחונים (כגון שקדים, בוטנים ושומשום), תבלינים, קקאו, מלח, ולעיתים גם עלי אבוקדו, בצל, שום ופירורי לחם (להענקת סמיכות).
ג'וזף הנרי ודרברן
בדאין חרן
בדאין חרן (במנדרינית: 巴丹吉林沙漠; בפין-יין: Bādānjílín Shāmò) הוא מדבר בצפון סין, כ-100 קילומטרים מדרום לגבול עם מונגוליה. גודלו של המדבר, המשתרע בשטחי מחוזות גָאנְסוּ, מונגוליה הפנימית ונִינְגְשְׂיָה, כ-49,000 קמ"ר וגובהו בין 1,400 ל-1,700 מטרים מעל פני הים.
במדבר מצויות החוליות (דיונות) הקבועות הגבוהות ביותר בעולם, חלקן מתנשאות לגובה 500 מטרים. חול הדיונות אינו נסחף עם הרוח בשל מידת הלחות היחסית הגבוהה השוררת בהן. מקור הלחות, שהתברר רק במחקר משנת 2004, הוא בזרם מים תת-קרקעי הזורם מהרי צ'יליאן (במנדרינית: 祁连山, בפין-יין: Qílián Shān), כ-500 ק"מ משם, מתחת לפני שטח המדבר. באזור הדרום מזרחי של המדבר פורצים בעשרות מקומות ברחבי המדבר המים התת-קרקעיים אל פני השטח, תוך שהם יוצרים אגמים. מי האגמים החדשים יותר שנוצרו, מתוקים, בעוד שמי האגמים העתיקים הם בעלי דרגת מליחות גבוהה מאוד. בשל אגמים אלה נקרא המדבר גם "מדבר האגמים המסתוריים".
המדבר, הדיונות הגדולות, האגמים, נאות המדבר באגמים המתוקים, ומנזר בודהיסטי על גדות אחד מהם מהווים אתרים תיירותיים.
צעירי חיפה
צעירי חיפה היא תנועה חיפאית שהוקמה בשנת 2006. כיום היא מכהנת כסיעה במועצת העיר חיפה.
התנועה הוקמה בשנת 2006, כחלק מפעילות עמותת קצ"ב (קידום צעירים בצפון - ר"ת) שביקשה לקדם מטרות ויעדים הנוגעים לאוכלוסייה הצעירה בחלקה הצפוני של מדינת ישראל.
באוגוסט 2008 הכריז יו"ר התנועה, שי אבוחצירה, על התמודדותה בבחירות לרשויות המקומיות. בבחירות אלו, שהתקיימו ב-11 בנובמבר 2008, זכתה התנועה בשני מנדטים. בהמשך נכנסה התנועה לקואליציה תוך קבלת התחייבות למתן תקציבים עירוניים לטובת האוכלוסייה הצעירה, ולקבלת תפקיד סגן ראש עיר בשכר במחצית השנייה של הכהונה.
במהלך שנת 2012 חברה התנועה למפלגת יש עתיד בראשות יאיר לפיד. בבחירות המקומיות של 2013 זכתה הרשימה המשותפת "יש עתיד צעירי חיפה" ב-3 מנדטים. לקראת הבחירות בשנת 2018, צעירי חיפה התנתקה מיש עתיד שניסתה להציג רשימה בכוחות עצמה, אך ללא הצלחה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018, חברה הסיעה לסיעתו של יונה יהב והתמודדה ביחד איתו ברשימת "יונה יהב וצעירי חיפה". הרשימה המשותפת זכתה ל-4 מנדטים ונשארה מחוץ לקואליציה של ראש העיר, עינת קליש-רותם.
עמיחי גרוס
עמיחי גרוס (Grosz, נולד ב-1979 בירושלים) הוא ויולן ישראלי, המשמש כוויולן הראשי של הפילהרמונית של ברלין.
ביוגרפיה.
בילדותו למד גרוס נגינה בכינור ובגיל 11 עבר לויולה. הוא למד אצל דוד חן וחיים טאוב והשתלם אצל טביאה צימרמן בבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש הנס אייזלר בברלין. גרוס בוגר יחידת הנגנים הצעירים של המרכז למוזיקה ירושלים. את שירותו הצבאי עשה כמוזיקאי מצטיין. בשנת 1996 זכה בתחרות בראון־רוג'ר זיגל לוויולנים. בשנת 2007 זכה בפרס גוטסמן לוויולנים בתחרויות האביב במוזיאון תל אביב לאמנות. גרוס היה חבר מייסד בהרכב הקאמרי הרביעייה הירושלמית, שזכה להכרה בינלאומית. לרביעייה הירושלמית ניתן מראשית דרכה חוזה הקלטות אקסקלוסיבי עם חברת ההקלטות "הרמוניה מונדי" והקלטותיהן זכו לפרסים שונים, ביניהם פרס הקאמרי של המגזין המוזיקלי של ה-BBC וכן פרס מטעם ECHO לשנת 2009.
בפברואר 2009 התמודד גרוס על משרת הוויולן הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ברלין והתקבל כוויולן הראשי של התזמורת בשנת 2010. יחד עם נגן הבסון מור בירון והכנר גיא בראונשטיין, גרוס הוא הנגן הישראלי השלישי שצורף לתזמורת של ברלין. לאחר תקופת מבחן משרה זו הוענקה לו באורח קבע, כמינוי ללא הגבלת זמן. גרוס הופיע כסולן עם שורה של תזמורות סימפוניות. כן הוא ניגן בהרכבים קאמריים שונים.
גרוס מנגן בוויולה שבנה גספארו דה סאלו במאה ה־16. כלי נדיר זה הוענק לו באופן פרמננטי מאוסף פרטי, וזאת כהוקרה על הישגיו המוזיקליים.
חיים אישיים.
משנת 2013 הוא בזוגיות עם זמרת האופרה אלמה מושונוב, ולהם בן שנולד ב-2015 ובת שנולדה ב-2016.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ויולנים ישראלים]]
[[קטגוריה:ויולנים יהודים]]
[[קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979]]
פטריסיו איילווין
פטריסיו איילווין אסוקר (בספרדית: Patricio Aylwin Azócar; 26 בנובמבר 1918 - 19 באפריל 2016) היה פוליטיקאי צ'יליאני שכיהן כנשיא צ'ילה בין השנים 1990 ו-1994, הנשיא הראשון שנבחר בבחירות דמוקרטיות אחרי שנות הדיקטטורה הצבאית.
איילווין נולד בויניה דל מאר, בן בכור במשפחה בת חמישה ילדים בעלת שורשים וולשים. בבגרותו פנה ללימודי משפטים באוניברסיטת צ'ילה והוסמך כעורך דין בשנת 1943. איילווין פנה לקריירה אקדמאית במסגרתה הורה משפט מנהלי באוניברסיטת צ'ילה, ולאחר מכן באוניברסיטה הקתולית של צ'ילה וכן לימד אזרחות וכלכלה פוליטית במכון הלאומי, בית הספר היוקרתי ביותר במדינה. איילוווין היה נשוי ללאונור אוירסון איבנוביץ' ולבני הזוג חמישה ילדים.
דרכו הפוליטית.
בשנת 1945 הצטרף איילווין לפלנחה נסיונאל, מפלגה של קתולים ליברלים, ואף עמד בראשה. לאחר התפרקות המפלגה ב-1957 לשם הקמת המפלגה השמרנית הסוציאל-נוצרית עמד איילווין בראש המפלגה החדשה שבע פעמים בין השנים 1958 ו-1989.
בשנת 1966 נבחר איילווין לסנאטור ובשנת 1971 נבחר לנשיא הסנאט. במהלך שנות שלטונה של קואליציית האיחוד העממי, עמד איילווין בראש מפלגתו והוביל את האופוזיציה לסלבדור איינדה. כשבוע לפני ההפיכה הצבאית שהדיחה את איינדה, חתם איילווין, יחד עם חברי קונגרס נוספים, על מסמך הקורא לכוחות המזוינים לסיע בכינונו מחדש של שלטון החוק, שנוצל מאוחר יותר על מנת להצדיק את התערבותו של הצבא בפוליטיקה.
תחת הדיקטטורה פעל איילווין למען שיתוף פעולה בין גורמים פוליטיים אזרחיים שונים. לאחר מותו של אדוארדו פריי מונטאלבה ב-1982, הנהיג איילווין את מפלגת הדמוקרטים הנוצריים ותמך בקבלת החוקה החדשה, לה התנגד קודם לכן, כעובדה מוגמרת, על מנת לאפשר את תהליך החזרה לדמוקרטיה.
באוקטובר 1988, לאחר תהליך פוליטי ארוך לו היה שותף איילווין, הצביעו הצ'יליאנים במשאל עם שלא להאריך את המשטר הצבאי ותמכו בקואליציית המפלגות למען הדמוקרטיה בה השתתפו גם הדמוקרטים הנוצרים. במציאות החדשה לקח איילווין חלק במשא ומתן בין הצבא לחברה האזרחית לגיבוש עשרות רפורמות שאיפשרו את המעבר לדמוקרטיה. איילווין היה למועמדה של הקואליציה לנשיאות, וזכה בבחירות שנערכו בסוף 1989.
נשיא צ'ילה.
ביום 11 במרץ 1990 קיבל לידיו פטריסיו איילווין את מוסרות השלטון מאוגוסטו פינושה בקונגרס שבולפראיסו ומונה לכהונה בת ארבע שנים בלבד (באופן מסורתי נמשכו כהונות הנשיאות בצ'ילה שש שנים).