ברגר החל ללמוד באקדמיה למוסיקה בירושלים בשנת 1972, שם פגש את אשתו הישראלית, טליה (כיום מלמדת אף היא בסטנפורד). כשחזר לארצות הברית למד לתואר Master of Fine Arts במכון קליפורניה לאמנויות ותואר Doctor of Musical Arts באוניברסיטת סטנפורד. למד קומפוזיציה באוניברסיטאות הרווארד וייל. הוא לימד כ-15 שנה באוניברסיטת ייל. כמו כן לימד באוניברסיטת בר-אילן.
מרכז ירושלים לתקשורת
מרכז ירושלים לתקשורת (אנגלית: Jerusalem Media and Communications Centre) הוא מכון מחקר ומידע פלסטיני שנוסד בשנת 1988 במטרה לעזור לעיתונאים לחוקרים לקבל מידע על הרשות הפלסטינית.
המרכז עורך מחקרים בנושאים שונים, מפרסם תרגומים של חדשות ומאמרים מהשפה הערבית לאנגלית, עורך סקרים בשאלות שעל הפרק בקרב האוכלוסייה הפלסטינית, עורך סקרי שוק ומקיים כנסים ופאנלים בנושאים שונים וימי עיון והכשרות. מנהל המרכז הוא ד"ר רסאן אל-חטיב, לשעבר שר התכנון ברשות הפלסטינית.
אלנד
אֶלַנְד (בשוודית: Öland) הוא האי השני בגודלו בשוודיה (אחרי גוטלנד) וחבל הארץ ההיסטורי הקטן ביותר בה. שטח האי 1,342 קמ"ר ומספר תושביו כ-25,000. האי ממוקם בים הבלטי מזרחית לחבל סמולנד (Småland), אשר מופרד ממנו על ידי מצר קאלמאר (Kalmarsund). בשנת 1972 נחנך גשר אלנד (הגשר הארוך ביותר בשוודיה) אשר מחבר בין העיר קאלמאר לאי.
בדרום האי משתרע הנוף החקלאי הייחודי של דרום אלנד, אשר הוכרז כאתר מורשת עולמי על ידי אונסק"ו בשנת 2000.
מבחינה מנהלית משתייך אלנד למחוז קאלמאר. האי נחלק לשתי ישויות מנהליות: בורגהולם (הצפונית), ומֶרְבּילוֹניה (הדרומית). הערים הגדולות הן פֶרְייֶסְטַאדֶן (שבנפת מרבילוניה, 4,636 תושבים ב-2005), בורגהולם (3,093) ומרבילוניה (1,784).
ברחבי האי כ-13,600 שרידים ארכאולוגיים.
גשר הנשיא קוסטה אה סילבה
פאל הונפאלבי
פאל הונפאלבי (בהונגרית: Hunfalvy Pál, שמו בלידה פאול הונדסדורפר Paul Hundsdorfer,
12 במרץ 1810 נאד'סאלוק, כיום בסלובקיה - 30 בנובמבר 1891 בבודפשט)
היה בלשן ואתנוגרף הונגרי ממוצא גרמני, יליד סלובקיה.
רקע משפחתי וקורות חייו.
פאל הונפאלבי נולד בנאד'סאלוק, כיום וולקי סלאבקוב, בסלובקיה, באותה תקופה חלק מהממלכה ההונגרית כבן למשפחה של ציפצרים, אוכלוסייה גרמנית שיושבה באזור על ידי הקיסרים האוסטרים.
השם הגרמני של המשפחה בא מהיישוב הונדסדורף, היום הונצובצה, גם כן בשטח סלובקיה של היום, שם התנחלו אבותיה.
בדומה לאחיו, הגאוגרף יאנוש הונפאלבי, הזדהה פאל הונפאלבי יותר ויותר כהונגרי ושניהם אימצו בהתאם שם משפחה הונגרי בעל צלילים דומים לזה המקורי.
את לימודיו עשה פאל הונפאלבי קודם בקשמארק ובמישקולץ. בעת לימודי משפטים למד בצורה יסודית את השפה ההונגרית ובשנת 1838 הוסמך כעורך דין.
בשנת 1842 מונה כפרופסור למשפטים במכללה בקשמארק. בשנים 1848 - 1849 השתתף עם אחיו במהפכה האנטי הבסבורגית בהונגריה. בשנת 1851 היה לספרן האקדמיה ההונגרית למדעים.
פעילותו.
בשנת 1862 ייסד את כתב העת לבלשנות "Tudományos közlemények " ("פרסומים מדעים") שנערך מאוחר יותר על ידי יוז'ף בודנץ.
פאל הונפאלבי ידוע במאמציו הכושלים לפענח את הקודקס רוהונץ אבל קנה לעצמו שם בתחום השפות הפינו-אוגריות.
הוא שלל את התאוריה לפיה מקור השפה ההונגרית היה בשפת ההונים והיה משוכנע בקרבה הלשונית בין ההונגרית ובין השפה הפינית.
יריבו הידוע היה המזרחן ארמין ומברי.
במחלוקת סביב מוצא הרומנים בטרנסילבניה, הונפאלבי תמך בתאוריה של רוברט רזלר השוללת את ההמשכיות הרומית בטרנסילבניה ואת ראשונותה של האוכלוסייה הרומנית לעומת ההונגרים.
בשנת 1865 נכנס כחבר בפרלמנט, חבר בבית המגנטים ההונגרים Főrendiház או Magnatenhaus.
פרסים ואותות כבוד.
ב־1856 נבחר כחבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
קישורים חיצוניים.
,Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Band 3, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1965, S. 12
דוד גולינקין
הרב פרופ' דוד גוֹלִינְקִין (באנגלית: Golinkin; נולד ב-1955) הוא רב קונסרבטיבי, חוקר תלמוד והלכה ישראלי, פרופסור לתלמוד והלכה במכון שכטר, כיהן כנשיא מכון שכטר למדעי היהדות משנת 2000 עד 2015. כיום משמש נשיא שוחרי עמותות שכטר, ארגון ללא מטרת רווח אשר מטרתו גיוס כספים למכון שכטר.
אודותיו.
דוד גולינקין נולד בשנת 1955 וגדל באזור וושינגטון, בירת ארצות הברית. בשנת 1972 עלה לישראל. הוא למד לתואר ראשון בתולדות עם ישראל באוניברסיטה העברית במקביל לשתי תעודות הוראה, אחת לארץ ואחת לתפוצות. לאחר מכן הוסמך לרבנות על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) ושם גם קיבל תואר שני ודוקטורט בתלמוד.
גולינקין החל ללמד תלמוד בבית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) בשנת 1980 ותלמוד והלכה בנווה שכטר, השלוחה הירושלמית של JTS, בשנת 1982. בשנת 1987 הוא החל ללמד תלמוד והלכה בבית המדרש ללימודי יהדות (לימים: מכון שכטר למדעי היהדות) בירושלים. משנת 1990 הוא עובד במשרה מלאה במכון שכטר כאחד ממנהיגי עמותות שכטר. משנת 1990 עד 2000 הוא שימש כסגן דיקן ולאחר מכן כדיקן של מכון שכטר ושל בית המדרש לרבנים על שם שכטר. משנת 2000 עד 2015 הוא שימש כנשיא מכון שכטר למדעי היהדות והיה אחראי הן על הצד האקדמי של המכון והן על גיוס כספים לעמותות שכטר. משנת 2015 ואילך הוא משמש כנשיא שוחרי עמותות שכטר ואחראי על גיוס כספים ועל הוצאת הספרים של מכון שכטר.
במשך שנותיו של גולינקין בשכטר (1990 ואילך), התוכניות האקדמיות גדלו מ-35 סטודנטים ל-700 סטודנטים ו-1750 בוגרים; מערכת תל"י גדלה מ-3000 ילדים ל-65,000 ילדים; ומדרשת ירושלים גדלה מבית ספר אחד לרשת של בתי ספר, בתי כנסת ומחנות קיץ ברחבי אוקראינה. במשך שנות כהונתו כנשיא, קיבל מכון שכטר אקרדיטציה מן המועצה להשכלה גבוהה, הסגל הפנימי הוכפל והספרייה שולשה. גולינקין הוביל את קמפיין הבנייה שבנה את הקמפוס החדש של מכון שכטר בירושלים ואת קמפוס נווה שכטר בתל אביב. נווה שכטר נפתח בשנת 2012 כבית כנסת וכמרכז לתרבות יהודית-ישראלית וכעת משרת 19,000 איש בשנה.
פרופ' גולינקין שימש יו"ר "ועד ההלכה של כנסת הרבנים בישראל" במשך כעשרים שנה. הוא המייסד והמנהל של "המכון לחקר ההלכה ויישומה" שליד מכון שכטר שפרסם עד כה למעלה מ-30 ספרים בעברית, אנגלית ושפות נוספות. כמו כן, הוא המנהל של "המרכז לחקר האשה בהלכה" שליד מכון שכטר שפרסם עד כה חמישה ספרים ושתי סדרות חוברות בשפות שונות על מעמד האשה בהלכה, שרובם נכתבו על ידי נשים. הוא המייסד והמנהל של "מפעל המדרש" שליד מכון שכטר שפרסם עד כה שמונה כרכים של מדרשים או של ספרות מחקר על המדרשים.
ביוני 2014 נבחר גולינקין על ידי ה-"Jerusalem Post" כאחד מחמישים היהודים המשפיעים ביותר בעולם. במאי 2019 הוא קיבל דוקטורט לשם כבוד מטעם בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS).
פרופ' גולינקין הוא המחבר או העורך של 58 ספרים. 38 מספריו עוסקים בתחומו העיקרי, הלכה, ובהם: תשובות ועד ההלכה של כנסת הרבנים בישראל (6 כרכים), שו"ת מענה לוי של הרב פרופ' לוי גינצבורג, מעמד האשה בהלכה: שאלות ותשובות (נוסח עברי ונוסח אנגלי), "Responsa in a Moment" (4 כרכים), עשה לך רב: שאלות ותשובות, וזעקת דלות: פתרונות הלכתיים לבעיית העגונות בזמננו.
עשרים מספריו עוסקים בתחומים אחרים במדעי היהדות, כגון תלמוד, מדרש ותפילה, וביניהם: גנזי ראש השנה, מהדורה שנייה של אגדות היהודים של פרופ' לוי גינצבורג. כעלה נידף של הרב מילטון שטיינברג, חמישה כרכים נוספים של מפעל המדרש, הגדת שכטר, ומגילת השואה (6 מהדורות).
בין השנים 1990–1996 הוא פרסם טור קבוע בשם "Responsa" שהופיע בכתב העת Moment.
בין השנים 2000–2006 הוא פרסם טור קבוע בשם ”Insight Israel” אשר פורסם באתר מכון שכטר למדעי היהדות באנגלית.
כיום מתפרסם באותו אתר טור המכונה “Responsa in a Moment” וטורו בעברית המכונה "עשה לך רב" מופיע באתר מכון שכטר למדעי היהדות.
מתנדנדת על הגלים אך אינה טובעת
מתנדנדת על הגלים אך אינה טובעת (בלטינית: Fluctuat nec mergitur, בצרפתית: Il est agité par les vagues, et ne sombre pas) הוא ביטוי בלטינית המשמש כמוטו של העיר פריז.
הביטוי מופיע בסמל העיר לצד ספינה המתנדנדת על הגלים בים גועש. מקור הביטוי הוא בתאגיד יורדי הים בנהר הסן שבפריז, אשר שלט במסחר בעיר מאז התקופה הרומית.
מי טוניק
מי טוֹנִיק (באנגלית: Tonic water) הוא משקה קל מוגז המכיל כינין, אשר מקנה למשקה טעם מריר.
שימוש רפואי.
המשקה נצרך במקור באזורים הטרופיים מוכי מחלת המלריה של דרום-מזרח אסיה ואפריקה. המטרה הייתה להילחם מראש בהתפרצות המחלה באמצעות טיפול מונע אשר יבוצע כחלק ממהלך החיים הרגיל. במשך הזמן התברר כי צריכה של מי טוניק מסייעת גם להקלה על כאבים הנובעים מהתכווצות שרירים.
בתחילת הדרך הכילו מי הטוניק לשימוש רפואי תערובת של מי סודה וכמות גדולה של כינין. מנהל המזון והתרופות האמריקאי מגביל את כמות הכינין במשקה שאינו למטרות רפואיות ל-83 מיליגרם לליטר, כמות המהווה בין רבע לחצי הכמות לעומת המינון הרפואי המקובל. כיום כמות הכינין במשקה עומדת על כ-60-70 מיליגרם לליטר, ונועדה רק להקנות מרירות למשקה הקל והממותק.
ג'ין וטוניק.