באמצע המאה ה-15, בשנת 1440, התיישבה במקום אוכלוסייה סרבית שנמלטה מהטורקים, ואוכלוסייה זו באותה תקופה החלה לקרוא ליישוב תחילה קישקווה (Kiskeve) ולאחר מכן ראצקווה (Ráckeve) כי הייתה עיר קטנה בשם קווה (Keve) לאורך הדנובה שממנה אוכלוסייה זו ברחה. (הסרבים באותה תקופה נקראו בהונגרית ראצים וביחיד ראץ).
במאי 1848, שש מאות איש התנדבו מהעיר למשמר הלאומי. הוא הפך למושב הנפה בסוף המאה ה-19. אז נבנה גשר הקבע מברזל במקום גשר העץ הקודם. הכוחות הסובייטים ב-1944 כבשו את העיר ב-22 בנובמבר.
קהילה יהודית.
היהודים הראשונים התיישבו במקום בתחילת המאה ה-19. רובם היו סוחרים וחנוונים ומיעוטם בעלי מלאכה. הקהילה התארגנה ב-1879, עם ייסוד החברה קדישא, והגדירה עצמה תחילה כקהילת זרם "סטטוס-קוו" (קהילות שלא שינו את מעמדן בעקבות הקונגרס היהודי של הונגריה שהתקיים בסוף שנת 1868, ראשית 1869 שנקרא הקרע ביהדות הונגריה). בית כנסת נבנה ב-1885. ב-1930 הצטרפו יהודי המקום לזרם הנאולוגי (שחייב השתלבות בחברה ההונגרית ותיקון סדרי החיים הדתיים). ב-1930 חיו במקום 146 יהודים.
תקופת השואה.
ב-1938, עם פרסום "החוקים היהודיים" (ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והחברה, חלה הרעה במצבם של יהודי המקום. על הסוחרים היהודיים הוטלו קנסות כבדים ורבים נושלו מפרנסתם. אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939) נלקחוה הגברים היהודים לשרות העבודה (עבודות כפייה עבור הצבא ההונגרי).
ב-19 במארס 1944, יום כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה), נתפסו כמה מיהודי המקום וגורשו לאושוויץ. שאר היהודים רוכזו בחצר בית הכנסת, משם הועברו לעיר צ'פל (CSEPEL) שהיא היום הרובע ה-21 של בודפשט. שם רוכזו גם יהודים מיישובים אחרים בנפה. הגברים הובלו, יום-יום, לעבודה בפשט-סנט-ארז'בט (PESTSZENTERZSEBET). בסוף מאי הועלו כולם לקרונות וגורשו לאושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר שמונה ניצולים; הם עלו לישראל בזה אחר זה.
קרונגה
קרונגה (באנגלית: Karonga), היא עיר במחוז קרונגה בצפון מלאווי. העיר ממוקמת בחוף המערבי של אגם ניאסה (אגם מלאווי). המקום הוקם כמרכז עבדים לפני שנת 1877. נכון לשנת 2018, אוכלוסיית קרונגה מנתה 61,609 תושבים.
היסטוריה.
כלים פרה-היסטוריים ושרידי הומינידים שהתגלו, במחוז הצפוני של מלאווי, קרונגה, מספקים הוכחה נוספת לכך שייתכן שהאזור היה ערש המין האנושי. פרופסור פרידמן שרנק מאוניברסיטת גתה בפרנקפורט אמר לסוכנות הידיעות רויטרס ששני סטודנטים שחפרו באתר הפרה היסטורי ליד קרונגה בספטמבר 2009 גילו כלים פרהיסטוריים ושן של הומיניד. "הגילוי האחרון של כלים פרהיסטוריים ושרידים של הומינידים מספקים הוכחה נוספת לתיאוריה שעמק השבר הסורי אפריקאי, באזור זה של אפריקה ובמיוחד באתר החפירות ליד קרונגה יכולים להיחשב לאזור ערש האנושות." האתר מכיל גם כמה משרידי הדינוזאורים הקדומים ביותר שחיו בין 100 ל־140 מיליון שנה לפני הספירה וההומינידים המוקדמים שחיו לפני יותר מ־6 מיליון שנה. התגלית הייתה באתר חפירות מלמה ( Malema ) הנמצא כ־10 קילומטרים מקרונגה.
בחפירות בשכבה הפרהיסטורית העדכנית ביותר בשנת 2018, באזור קרונגה, נמצא שפע של חומרים ארכאולוגיים מהתקופות הפליסטוקן וההולוקן המתוארכים במיוחד לתקופות האבן התיכונה ומאוחר יותר, כמו גם לתקופת הברזל.
בין השנים 1887–1889 התקיים קרב קרונגה בחלק הצפוני של אגם מלאלווי בין הנציגים הסקוטים והאירופים של חברת האגמים האפריקאים וחלקים מבני שבט נגונדה מצד אחד וסוחרים ערבים סוואהילים ובני שבט טומבוקה מצד שני.
זמן מה לפני 1877 שימשה קרונגה כמעוזו של מלוזי, שהיה עבד ערבי מפורסם. בשנת 1883 נפתחה שם תחנת מסחר בריטית, שהיוותה את הבסיס לעיר המודרנית קרונגה. החוקר הבריטי סר הארי ג'ונסטון רכש את המקום בשנת 1895 ועצר את סחר העבדים בחוף המערבי של אגם ניאסה. בשלב זה קרונגה הפכה למרכז מסחרי וחקלאי חשוב. על פי לונלי פלאנט, בשנת 2018 העיר קרונגה נמצאת עדיין תחת השפעה השפה הסוואהילית-ערבית".
ב־11 ביולי 2008 מכרה קיילקרה שליד קרונגה חגג 1.5 מיליון שעות של כריית אורניום ללא תאונות. "אנליסטים" טוענים כי מדובר בהישג נדיר. בעבר היו ויכוחים וביקורות אודות המכרה בשל החשיפה של העובדים במקום לקרינה רדיו-אקטיבית.
בדצמבר 2009 האזור ספג שורה של רעידות אדמה .
גאוגרפיה.
קרונגה נמצאת בגובה של 478 מטרים על החוף המערבי של אגם ניאסה. העיר נמצאת במרחק 27.8 קילומטרים מקנן נגומבה, 18 קילומטרים מקאפורו, 42.6 קילומטרים מקילונדו ו-12.1 קילומטרים מלופמבה.
בעיר יש שדה תעופה בעל מסלול באורך 1,500 מטרים, בתי חולים, בתי ספר יסודיים ותיכוניים. בעיר מתקיים שוק שבועי, ישנם כמה סופרמרקטים, סניף דואר וכמה בנקים. קרונגה נמצאת על הכביש המהיר מזוזו - צ'יטיפה . מעבר הגבול לטנזניה, נמצא כשעת נסיעה מהעיר ונסגר כל לילה. העיר מביה בטנזניה נמצאת במרחק כ־115 קילומטרים מעבר לגבול מקרונגה.
דמוגרפיה.
שפות.
השפה הרשמית במלאווי היא אנגלית אבל שפת טומבוקה היא השפה נפוצה בקרונגה הן בבית והן בבית הספר. קרונגה ידועה כ"אי של השפה ותרבות טומבוקה".
כלכלה.
כלכלת האזור מבוססת על דיג, ייצור כותנה, אורז, תירס, תה, קפה וגידול בעלי חיים, לאורך האגם, בצדו המערבי. תושבי קרונגה תלויים בדיג לקיומם.
בקורנגה נמצאת סוכנות השיווק החקלאית הממלכתית ADMARC. מחוז קרונגה משגשג יחסית, שכן קרקעותיו דשנות יותר מאשר בדרום וכמות גשמים השנתית גבוהה יותר. קארונגה היא עיר חקלאית, השוכנת במישור פורה.
חברת האנרגיה Paladin Energy Ltd האוסטרלית מתחזקת את מכרה האורניום המיועד לייצוא שנמצא בקיילקרה הסמוכה, על הכביש לצ'יטיפה. פעילות החברה הוביל לשינויים ניכרים בעיר. לדוגמה, סלילת מסלול ההמראה בנמל התעופה קארונגה, שממנו מייצאים את האורניום ישירות, דבר שהיא לגידול של מספר הבנקים המקומיים משניים ליותר מחמישה.
אקלים.
האקלים של קרונגה מסווג כטרופי. הקיץ גשום בהרבה מהחורפים בקרונגה. האקלים כאן מסווג כ- Aw על ידי מערכת Köppen-Geiger . בקרונגה הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 25.6 ° C.
אמנות ותרבות.
מרכז התרבות והמוזיאונים קרונגה מהווה האטרקציה הפופולרית ביותר בקרונגה. במוזיאון נמצא שלד של הדינוזאור מלאויזאורוס , מאובן בן 150 מיליון שנה שהתגלה 45 קילומטרים דרומית לקרונגה. במוזיאון קיים מיצג שכותרתו "מדינוזאורים לדמוקרטיה", המתאר את ההיסטוריה של האזור.
תחבורה.
בקרונגה נמצא נמל התעופה קרונגה המיועד לטיסות פנים ובשעות היום בלבד המתבצעות על ידי חברת התעופה אייר מלאווי . בעיר מופעלים קווי אוטובוסים נוסעים למזוזו וחזרה וממפרץ נקטה לקרונגה.
איילט מצרים
איילט מצרים היה מחוז מנהלי של האימפריה העות'מאנית בין השנים 1517–1867. מקורו כתוצאה מכיבוש מצרים הממלוכית בידי העות'מאנים בשנת 1517, לאחר המלחמה הממלוכית-עות'מאנית וקליטת סוריה לאימפריה בשנת 1516. העות'מאנים ניהלו את מצרים בתור איילט של האימפריה משנת 1517 עד 1867, עם הפרעה במהלך הכיבוש הצרפתי של 1798–1801.
מצרים תמיד הייתה מחוז קשה לשליטת הסולטנים העות'מאנים, בין היתר בשל הכוח וההשפעה המתמשכים של הממלוכים, הקסטה הצבאית המצרית ששלטה במדינה במשך מאות שנים. ככזו, מצרים נותרה אוטונומית למחצה תחת הממלוכים עד שכוחות צרפת של נפוליאון בונפרטה פלשו בשנת 1798. לאחר שכוחות אנגלו-טורקים גירשו את הצרפתים בשנת 1801, מוחמד עלי פאשה, מפקד צבא אלבני של הצבא העות'מאני במצרים, תפס את השלטון בשנת 1805.
מצרים תחת שושלת מוחמד עלי נשארה בבחינת פרובינציה עות'מאנית. במציאות, האיילט היה עצמאי כמעט, ולמעשה יצא למלחמה פעמיים עם האימפריה, בשנים 1831–1833 ו-1839–1841. קונסטנטינופול העניקה למצרים מעמד של מדינת וסאל אוטונומית או "ח'דיוות" בשנת 1867. אסמאעיל פאשא (ח'דיו משנת 1863 עד 1879) ותאופיק פאשא (ח'דיו משנת 1879 עד 1892) שלטו במצרים כמדינה מעין עצמאית תחת עליונות עות'מאנית עד לכיבוש הבריטי של 1882. אף על פי כן, ח'דיוות מצרים (1867–1914) נותרה מחוז עות'מאני דה יורה עד 5 בנובמבר 1914, כאשר הוכרזה על ידי האימפריה הבריטית כפרוטקטורט בריטי בתגובה לכך שהטורקים הצעירים של האימפריה העות'מאנית הצטרפו למלחמת העולם הראשונה לצד מעצמות המרכז (אוקטובר–נובמבר 1914).
היסטוריה.
התקופה העות'מאנית הקדומה.
לאחר כיבוש מצרים בשנת 1517 עזב הסולטן העות'מאני סלים הראשון את הארץ. הווזיר הגדול יונוס פאשה זכה בתפקיד מושל מצרים. אולם עד מהרה גילה הסולטן כי יונוס פאשה יצר ארגון סחיטה ושוחד, ונתן את המשרד לחאייר ביי, המושל הממלוכי לשעבר של חאלב, שתרם לניצחון העות'מאני בקרב מרג' דאבק.
ההיסטוריה של מצרים העות'מאנית המוקדמת היא תחרות על השלטון בין הממלוכים לנציגי הסולטן העות'מאני.
חלק גדול מהנחלות נותר כפייף של הממלוכים ללא שינוי, מה שאפשר לממלוכים לחזור במהירות לעמדות השפעה רבה. האמירים הממלוכיים היו אמורים להישאר בתפקידם כראשי 12 סנג'קים, אליהם חולקה מצרים; ותחת הסולטן הבא, סולימאן הראשון, הוקמו שני בתי נציגים, שנקראו הדיוואן הגדול והדיוואן הקטן, בהם יוצגו הן הצבא והן הרשויות הכנסייתיות, כדי לסייע לפאשה בהתלבטויותיהם. שישה רגימנטים הורכבו על ידי סלים הכובש להגנה על מצרים; לאלה סולימאן הוסיף רגימנט שביעי מבין הצ'רקסים.