פיין הועמד בפעם השנייה לפרס הבמאי הטוב ביותר של פרס האוסקר וגלובוס הזהב וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר בטקס פרסי אינדפנדנט ספיריט.
הסרט היה לרווחי ביותר בקריירה של פיין.
באמצע 2013 שחרר פיין לאקרנים את סרטו השישי "נברסקה", דרמה עצמאית בשחור-לבן בכיכובם של ברוס דרן, וויל פורט וג'ון סקוויב. הסרט זכה לביקורות אוהדות מיד עם צאתו להקרנות סגורות בפסטיבל קאן. הסרט היה מועמד על ידי חברי האקדמיה לשישה פרסי אוסקר, בהם לבמאי הטוב ביותר בפעם השלישית בקריירה של פיין.
חיים אישיים.
בשנים 2003-2006 היה נשוי לשחקנית הקנדית, סנדרה או, כוכבת סרטו "דרכים צדדיות".
בשנת 2015 נישא בשנית לפילולוגית יוונית, מריה קונטוס, אותה פגש במהלך טיול שורשים ביוון. ב-2017 נולד בנו הראשון.
האשמות תקיפה מינית.
בשנת 2018 בעת ריאיון עם העיתונאי רונאן פארו, השחקנית רוז מק'גוון האשימה גבר "בולט" בהוליווד באונס סטטוטורי; היא לא נקבה בשמו של הגבר. באוגוסט 2020 מק'גוון אמרה כי היה זה פיין, שהיה לכאורה בן 27 בעת המעשה. פיין הגיב להאשמות כ"פשוט לא נכונות".
בוקר טוב אמריקה
בוקר טוב אמריקה (באנגלית: Good Morning America) היא תוכנית בוקר המשודרת מאז 1975 מדי בוקר ברשת הטלוויזיה ABC האמריקאית.
התוכנית משודרת מדי בוקר בימי העבודה בשבוע, בשעות 7:00-9:00 בכל רחבי ארצות הברית בהתאם לאזור הזמן של כל מדינה; בחוף המזרחי היא משודרת בשידור חי, ובשאר האזורים משודרת התוכנית המוקלטת של אותו בוקר. בשנים 2008–2007 שודרה שעה שלישית של התוכנית בערוץ החדשות ABC News Now. החל מ-2004 משודרת תוכנית בת שעה בסופי שבוע; גם בשנים 1999–1993 שודרה מהדורת סופי שבוע של התוכנית.
תוכני התוכנית הם בעיקר חדשות-שעשועים, וכוללים חדשות, דיונים, ראיונות, הרחבה בנושאי סגנון חיים ומזג אוויר, ועיסוק בנושאים שונים שעל סדר היום. הפקת התוכנית נעשית במחלקת החדשות של ABC, והיא מצולמת באולפני טיימס סקוור שבטיימס סקוור, ניו יורק.
בסוף שנות ה-80/תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מנחי התוכנית ג'ואן לונדן וצ'רלז גיבסון. בתקופה זו התוכנית הייתה תוכנית בוקר הפופולרית בארצות הברית. פעמיים בשבוע עוכרת התוכנית הייתה ארמה בומבק. בהמשך פופולריות של התוכנית ירדה במקצת. המנחים הנוכחיים (נכון ל-2022) הם רובין רוברטס, ג'ורג' סטפנופולוס ולארה ספנסר.
נתוני הרייטינג של התוכנית מבטאים דירוג יציב יחסית במקום השני מבין תוכניות הבוקר בארצות הברית, כאשר "Today" של NBC ניצבת לרוב במקום הראשון מ-1995. עם זאת, התוכנית זכתה לנתוני רייטינג גבוהים יותר מ-"Today", בתקופות של סוף שנות השמונים ואמצע שנות ה-90, כאשר צ'ארלס גיבסון וג'ואן לנדן הינחו את התוכנית.
בשנת 1992 התוכנית זכתה בפעם הראשונה בפרס אמי. התוכנית זכתה שלוש פעמים בפרס אמי לתוכניות יום, בקטגוריית תוכנית הבוקר הטובה ביותר: ב-2008 ו-2009, וכן במשותף עם "Today" ב-2007.
הכיבוש הסורי של החרמון
ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים, ב־6 באוקטובר 1973, כבש הצבא הסורי את החרמון באמצעות גדוד 82 של הקומנדו הסורי, שהונחת בארבעה מסוקים, שאחד מהם התרסק בנחיתה. בסיוע לכוחות הגדוד השתתפו בקרב גם כוחות מגדוד הסיור המטכ"לי ה-183 וכוחות הנדסה. במהלך הקרב ניתן לכוחות התוקפים סיוע ארטילרי ואווירי.
רקע.
בסיום מלחמת ששת הימים כבשה ישראל את אחת מפסגות החרמון מידי סוריה, והקימה במקום את מוצב החרמון, ששימש לאיסוף מודיעין על ידי אמ"ן וחיל האוויר הישראלי. ערב מלחמת יום הכיפורים היו במוצב 55 חיילי צה"ל, מהם 14 לוחמים, מגדוד 13 של חטיבת גולני, שאבטחו את המוצב, חיילי יחידה 848 של אגף המודיעין, חיילי חיל האוויר וחיילים מחיל הקשר. בבוקר 6 באוקטובר, כשהסתבר כי צפויה לפרוץ מלחמה, תוגבר המוצב בצוות תצפית ארטילרי, ובכך עלה מספר חיילי המוצב ל־60.
משום חשיבותו האסטרטגית של המוצב וחשיבות הציוד ואנשי המודיעין של צה"ל במוצב, הוא הפך ליעד חשוב לכיבוש על ידי צבא סוריה. לצורך כיבושו הוקצו משאבים רבים וחיילי הקומנדו עברו אימונים רבים כהכנה לקרב, זאת מתוך ההבנה כי כיבוש המוצב יאפשר לכוחות הסורים ברמת הגולן לפעול בסיוע תצפית סורית מהחרמון.
כיבוש החרמון.
בשעה 13:00 לערך המריאו משדה התעופה "עקרבה" שבפאתי דמשק ארבעה מסוקי מי-8 ובהם כוחות קומנדו וטסו דרומה ומערבה לעבר רמת הגולן. בשעה 13:45 הסירו כל סוללות הארטילריה הסוריות לאורך החזית את רשתות ההסוואה ונערכו לירי. החל מהשעה 14:00, עם פתיחתה של מלחמת יום הכיפורים, הופגז מוצב החרמון באופן אינטנסיבי שאילץ את חיילי המוצב להתכנס פנימה ולשהות באולם המוצב המרכזי. בשעה 14:55 בחסות ההרעשה הארטילרית הכבדה ניגשו מסוקי הסער הסורים לנחיתה סמוך לתחנת הרכבל העליונה. בגישה לנחיתה התרסק אחד המסוקים לאחר שהרוטור הראשי שלו פגע בצלע ההר ורוב חייליו נהרגו. בסמוך לשעה 15:15 שככה ההפגזה וחמישה חיילי גולני יצאו מהמוצב וראו עשרות חיילים סורים נעים לכיוון שער המוצב. שני מקלעים מתוך השלושה שבעמדות הירי שמחוץ למוצב נפגעו מההפגזה ואילצו את חיילי גולני להשתמש בנשקם האישי מסוג עוזי ובמקלע התקין היחיד שבעמדת הירי. ירי חיילי גולני בלם וריתק את חיילי הקומנדו אולם בשל מחסור בתחמושת נאלצו הלוחמים לשוב למוצב בשעה 15:45.
בשלב זה חדרו חיילי גדודי הקומנדו הסורי לפתח המוצב אך נמנעו להיכנס פנימה לחדרי המוצב אלא ירו לתוכו, הטילו רימוני רסס ורימוני הלם וצעקו בערבית ובעברית לחיילי המוצב להיכנע. פגיעה בגנרטור הפסיקה פעולתו ובמוצב נשתרר חושך. מרגע זה איבדו חיילי המוצב את הקשר החיצוני. חיילי המוצב הסתתרו במחילות הפנימיות של המוצב וכיסו את פניהם בפלנלית בשל העשן והאבק הרב שיצר הירי ופיצוץ הרימונים במוצב. חלק מהחיילים הישראלים השיב באש לכיוון החדר המרכזי ובכך עיכב את התקדמות הסורים. בשעה 17:30 לערך ניסו מספר חיילים ישראלים לנוע אל פתח המוצב כדי להימלט לכיוון רכבל הסקי העליון אולם הם נתקלו בחיילים סורים וחזרו פנימה. בשעה 19:00 פחת הירי הסורי לעבר חדרי המוצב והחיילים הישראלים הנצורים התכנסו בשתי קבוצות בחלקיו הפנימיים של המוצב החשוך ושמרו על שקט. בשעה 21:00 ניסתה קבוצת קצינים וחיילים לצאת בזחילה מהמוצב כשברשותם תת-מקלע עוזי אחד ובו מחסנית אחת. הם חלפו בסמוך לחיילים סורים ונעו באיטיות במשך שעה וחצי עד סמוך לתחנת הרכבל העליונה. שם נפתחה עליהם אש מטווח קרוב ממארב סורי. תחת האש העזה קבוצת החיילים התפזרה; חלקם נהרגו, חלקם נלקחו בשבי ומקצתם הצליחו להימלט בריצה לכיוון מערב שם נתקלו במארב סורי נוסף. חיילים בודדים הצליחו להימלט גם ממנו ולחבור לכוחות צה"ל.
למחרת, ב-7 באוקטובר בשעה 9:00 בבוקר לערך, נשמעו קולות ירי מחצר המוצב. חיילים אחדים שנותרו במוצב סברו שמתנהל קרב של כוחות צה"ל לחילוצם ויצאו מהמוצב. לאחר מרדף קצר השתלטו עליהם חיילים סורים, פגעו בחלקם ולקחו אותם בשבי. שאר החיילים שבמוצב הצליחו לאתר במוצב החשוך מזון, מכל פלסטיק שבו מים שהספיקו לימים אחדים ומקלט רדיו. בחלוף ימים אחדים החיילים הנצורים התעודדו למשמע הידיעות ברדיו שתושבים של קיבוצים מסוימים ברמת הגולן הוחזרו לבתיהם והחליטו להחזיק מעמד ולא להיכנע לסורים. החיילים ניסו במספר הזדמנויות לצאת ממחבואם אולם נתקלו בחיילים סוריים בחדר המוצב המרכזי וחזרו למחבואם. ב-15 באוקטובר, לאחר תשעה ימי הסתתרות, יצאו ממחבואם החיילים הישראלים ונלקחו בשבי הסורי.
במהלך כיבוש המוצב נהרגו 13 מחיילי צה"ל, 31 חיילים נכנעו לסורים ונפלו בשבי, ועשרה חיילים נחלצו. חמישה מההרוגים נקברו על ידי הסורים בקבר אחים בצידו הצפוני מזרחי של המוצב. דבר קבר האחים נודע לצה"ל מחקירת חיילים סורים שנטלו חלק בקרב ולאחר מכן נפלו בשבי צה"ל. בשבויים היה סגן עמוס לוינברג, קצין בינה רשתית (קב"ר) ביחידה 848, שסיפק לשוביו מידע סודי רב על צה"ל בכלל ועל אמ"ן בפרט.
לאחר הכיבוש הסורי.
לאחר כיבוש המוצב הגיעו אליו יועצים סובייטיים ונטלו ממנו ציוד אלקטרוני ישראלי שנשלח לברית המועצות לבדיקה. בנוסף תפסו הסורים מסמכים רבים.
פיקוד הצפון תכנן מבצע לכיבושו מחדש של החרמון ומוצב החרמון. כבר בלילה הראשון למלחמה ניתנה פקודת מבצע חפוזה וכוח מחטיבת גולני, שקיבל את ציודו בתחילת הלילה, החל לעלות לרמת הגולן לכיוון החרמון. העלייה נעצרה משום שהצבא הסורי כבר שלט בסביבה וגם נמסר על הימצאות טנקים סוריים בנווה אטיב. הכוח לא היה מצויד ולא מאורגן לקרב שכזה ונאלץ לשהות באזור מג'דל שמס ובחילוץ חיילים שהצליחו להימלט מהמוצב שנפל בידי הסורים.
רק לקראת סוף המלחמה בין ה-21 באוקטובר ל-23 באוקטובר הצליח צה"ל, במבצע קינוח, לכבוש חזרה את החרמון, כולל חלק ממנו שהיה בשליטת סוריה טרם המלחמה.
הניסיון הישראלי לכיבוש החרמון מחדש (1973)
הניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון נערך ב-8 באוקטובר 1973 במהלך מלחמת יום הכיפורים, על ידי כוחות מחטיבת גולני, בסיוע מספר טנקים.
הניסיון לכיבוש ההר נכשל, ולכוחות צה"ל היו 25 הרוגים.
רקע.
ב-6 באוקטובר 1973 בשעות אחר הצהריים, שעותיה הראשונות של מלחמת יום הכיפורים, נכבש החרמון הישראלי על ידי הקומנדו הסורי שהונחת במסוקים.