המשלחת הרוסית הושעתה מפעילות ולא הותר לה להשתתף באולימפיאדה. בדצמבר 2019 קבעה הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט על איסור בן ארבע שנים לרוסיה מפעילות ספורטיבית בשל רמאות בבדיקות סמים. עם זאת, בעקבות פנייתה של רוסיה לבית הדין לבוררות בספורט קבע האחרון כי האיסור יופחת לשנתיים. נמתחה ביקורת על אופן השילוב של הספורטאים הרוסים במשחקים. לקראת אולימפיאדת טוקיו 2020, רוסיה הושעתה מלהשתתף בטורנירים ובסבבים רשמיים בכל המקצועות עקב מציאת סמים אסורים בקרב רבים מהמתעמלים והאתלטיות שלהם. אולם לאחר עתירה של חלק מהמתעמלים על עונש קולקטיבי גם כלפי מי שנקי - הותר לחלקם להשתתף אך במקום לייצג את מדינת רוסיה על מדיהם ובתוצאות המסכים, תחת דגל רוסיה ועם ההמנון הרוסי (במקרה של מדליית זהב) - הם נאלצו לייצג את "הוועד האולימפי הרוסי" (ROC) בלבד על מדיהם ובתוצאות המסכים, תחת הדגל של הוועד האולימפי הרוסי, ובמקום המנון בחרו בשיר של מוזיקה קלאסית: הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של המלחין הרוסי צ'ייקובסקי.
סוכה בשדה
"סוכה בשדה" או "קומפוזיציה על נושא סוכה בשדה" או "נושא סוכה" (1985) הוא פסל מאת הפסל הישראלי דב פייגין.
הפסל מורכב מקונסטרוקציה של צינורות ברזל מעוגלים המשולבים זה בזה ויוצרים מעין גריד. בין הצינורות הוסיף הפסל שלוש יריעות ברזל, שבהן מגרעות חלולות בצורה של קווים חופשיים.
הפסל מהווה עיבוד לפסל קטן הממדים "וריאציה על נושא סוכה" שיצר פייגין בשנת 1980. בשנת 1985 היווה הפסל חלק מתערוכת פיסול בשטח פתוח שנערכה בעיר רמת גן. בשנת 1992 הוצב במיקומו הנוכחי בשדרות קק"ל. בשנת 2012 נצבע מחדש בצבע אדום כהה.
בריגדת מהפיכת 1920
בריגדת מהפיכת 1920 (ערבית: كتائب ثورة العشرين) היא מיליציה סונית בעיראק, הכוללת חברים מצבא עיראק המפורק מתקופת סדאם חוסיין. המיליציה השתמשה בהתקני חבלה מאולתרים והתקפות חמושות נגד כוחות ארצות הברית בעיראק.
המיליציה מגדירה את מטרתה לכונן עיראק עצמאית ומשוחררת על בסיס איסלאמי. הקבוצה פעילה מערבית לבירת עיראק בגדד באזורים אבו גרייב, חאן דארי, ופלוג'ה, ובמחוזות דיאלא נינווה ואל-אנבר.
שם המיליציה מתייחס למהפיכה כנגד השלטון הבריטי בעיראק, שפרצה בשנת 1920; המיליציה מהווה את הזרוע הצבאית של תנועת ההתנגדות האיסלאמית. סמל הקבוצה הוא מפת עיראק כשהקוראן בחלקה העליון ועליו הסיסמה "לחם בהם, ואללה יענה אותם תחת ידך". במרכז הסמל יש צורת רובה AK-47 כשדגל עיראק עליו. בין הדגל לרובה יש כיתוב "תנועת ההתנגדות האיסלאמית" ובגדול יותר "בריגדת מהפיכת 1920"
לדברי דובר צבא ארצות הברית קבוצות מקומיות לאומניות בעיראק, פועלות יחד עם צבא ארצות הברית. הארגון באמתר האינטרנט שלו טען כי אינו פועל יחד עם ארצות הברית, וכי מדובר בשקר. הדבר נאמר בהקשר למבצע הצבאי שבוצע על ידי ארצות הברית במחוז דיאלא נגד אל-קאעידה. המיליציה מאשימה את חברי ארגון חמאס העיראקי, המכיל חברים ממיליצית הבריגדה שעזבו אותו לפני המבצע בדיאלא. ראש ממשלת עיראק נורי אל-מאלכי הביע חשש כי קבוצות מקומיות חמושות מהוות אופוזיציה בהתהוות, ואמר כי קבוצות אלו צריכות להיות תחת הנהגת הצבא או המשטרה.
נעמי גרינבאום
שיחה (מדעי המחשב)
תנין גמדי מצוי
מצעד הפזמונים העברי השנתי (תשכ&quot;ג - תשל&quot;ב)
מצעד הפזמונים העברי השנתי (תשל&quot;ג - תשמ&quot;ב)
מצעד הפזמונים העברי השנתי (תשמ&quot;ג - תשנ&quot;ב)
מצעד הפזמונים העברי השנתי (תשנ&quot;ג - תשס&quot;ב)
מצעד הפזמונים העברי השנתי (תשס&quot;ג-תשע&quot;ב)
מצעד הפזמונים העברי השנתי (תשע&quot;ג ואילך)
פארק טדי
פארק טדי הוא פארק עירוני בירושלים המוקדש לזכרו של ראש עיריית ירושלים לשעבר משנת 1965-1993, טדי קולק.
היסטוריה.
בראשית שנות ה-2000 החליטה עיריית ירושלים על בניית פארק על שם טדי קולק. העבודות על הפארק ארכו זמן רב בשל התנגדויות מצד תושבי כפר דוד וסוחרי חוצות היוצר. כפשרה לא נבנו בפארק חנויות ואמפיתיאטרון שהיוו את עיקר ההתנגדות.
במהלך העבודות להקמת הפארק נמצאו במקום שרידים ארכאולוגיים ושרידים משכונת ג'ורת אל-ענב מתקופת היציאה מן החומות ששולבו בתוך הפארק.
הפארק.
הפארק ממוקם בחלקו הצפוני של גיא בן הינום בין חומות העיר במזרח, מתחם חוצות היוצר בדרום, שדרות ממילא בצפון וכפר דוד במערב. שטח הפארק הוא כשבעה דונם והוא מתחבר לפארקים הקיימים באזור ובתוכם סובב חומות ירושלים.
האלמנט הבולט בו הוא מזרקה גדולה. המזרקה תוכננה על ידי חברת JML מברצלונה והיא כוללת 256 זרנוקי מים וכ-1,500 גופי תאורה. בכל שעתיים עגולות מתקיים מופע של המזרקה למשך כעשרים דקות ופעמיים ביום, בשעות הערב המאוחרות, מתנהל מופע ארוך יותר המשלב גם תאורה ומוזיקה. לאורך השבילים בפארק קיימים קירות אבן המספרים על תחנות בחייו של קולק. אלמנטים נוספים הקיימים בפארק הם: שעון שמש בתכנון מתי גרינברג, ותעלת מים מדורגת.
EcoMotion
אקומושן (באנגלית: EcoMotion) הוא ארגון ללא מטרות רווח שהוקם במטרה לקדם את פיתוחה של פעילות יזמית רב-תחומית רחבה בתחום התחבורה החכמה ולמצב את ישראל כסביבת פיתוח וניסוי אטרקטיבית בתחום.
פעילות.
הפעילות מבוססת על קיומם של רצף אירועים הכוללים סדנאות מקצועיות, חשיפה לטכנולוגיות חדשות, מפגשים עם משקיעים ועוד. מתכונת הפעילות היא בסגנון ה- בה אנשי טכנולוגיה חולקים ידע ומשתפים פעולה על אף שעסקית הם לעיתים מתחרים זה בזה. משתתפי האירועים מגיעים מכלל הארגונים השונים מתחום התחבורה החכמה ממוסדות האקדמיה (כגון אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון, הטכניון, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, בצלאל, שנקר ועוד), מהתעשייה (אלביט, רפאל, פינרג'י, התעשייה האווירית, וולקן ועוד), חברות רב לאומיות (כגון IBM, GM, מובילאיי) גופים ללא מטרות רווח (כגון אור ירוק, איגוד תעשיות עתירות הידע, איגוד ה ITS ועוד), משתתפים מהאקר ספייס, Mobile Monday וכו' וכל משתתף תורם לאירועים השונים, תרומתו מתבטאת בביצוע פרויקט בתחום, הרצאה, סדנה וכדומה. הקהילה מונה היום כ-600 חברים פעילים והחברים בקהילת אקומושיין באים מהתחומים הבאים: התייעלות אנרגטית, הנעה היברידית (משולבת) וחשמלית, מערכות אנרגיה (אחסון, אספקה, העברה), מקורות והתקני אגירת אנרגיה מבוססים אלקטרוכימיה כגון: תאי דלק, סוללות וכדומה, מערכות הנעה עצמאית, ניווט חכם וכל פעילות שהיא חלק מתחום התחבורה החכמה.
הארגון מארגן אירוע שנתי בשם "Eco Motion Week". באירוע שהתקיים באביב 2021 השתתפו כ-100 חברות ואלפי משתתפים.
אישים וגופים בעמותה.
הקהילה הוקמה בשנת 2012 על ידי מנהלת תחליפי הדלקים במשרד ראש הממשלה, המכון הישראלי לחדשנות, משרד המדע והטכנולוגיה, קרן היסוד, אישים מובילים מהתעשייה כדוגמת מאיר ארנון ויואב שלוש והאקדמיה כדוגמת אריה צבן. בראש הפעילות עומדת ליאור זנו-זמנסקי.
כנסים וסדנאות המאורגנים על ידי העמותה.
במהלך השנה, אחת לחודש-חודשיים, מתקיימים אירועי חדשנות בהם יזמים נחשפים לטכנולוגיות חדשות, מובילי שוק, משקיעים, עוברים סדנאות וחולקים בידע.
אחת לשנה, מתקיים האירוע המרכזי אליו מוזמנים יזמים, חברות, משקיעים, נציגי חברות, אנשים הפועלים בתחום מתן פתרונות לתחבורה חכמה והקהל הרחב. במאי 2013 התקיים האירוע המרכזי הראשון, במסגרתו התכנסו יחד עשרות רבות של מפתחים, יזמים, סטודנטים, ממציאים ובכירים בתעשיית הרכב, ההיי טק, שוק ההון והקלינטק, למפגש ראשון מסוגו שמוקדש כולו לפתרונות ופיתוחים טכנולוגיים בתחום המתפתח של התחבורה החכמה (smart-transportation).
באירוע השתתפו חברות ישראליות ובינלאומיות כמו General Motors, IBM, אלביט, רפא"ל, התעשייה האווירית, פינרג'י Mobil-eye, בטר-פלייס, וולקן תעשיות רכב ורבות נוספות. האירוע התקיים בקונספט של Unconference שבו המשתתפים הם אלו שקובעים את התכנים לאירוע וכל משתתף ניתנת ההזדמנות להציג פרויקטים בכל שלבי הפיתוח (החל משלב הרעיון ועד המוצר המוגמר) או להשתתף בקבוצות חשיבה.
צחי פרבר
צחי פַרבֶּר (נולד ב-7 באוקטובר 1963) הוא מאייר, סופר, קריקטוריסט ואמן קומיקס ישראלי ומרצה במחלקה לאמנויות המסך ובמחלקה לתרבות חזותית וחומרית בבצלאל.
ביוגרפיה.
צחי פרבר נולד בישראל בשנת 1963, וגדל בראשון לציון.
בוגר המחלקה לעיצוב גרפי (תקשורת חזותית היום) ב'בצלאל' בשנת 1993. פרויקט הגמר שלו שעסק באיורים גרוטסקיים של דמויות פוליטיות, נרכש זמן קצר לאחר מכן על ידי חברת ההפקה 'מימד', והיווה את הבסיס לעונה הראשונה של 'החרצופים', תוכנית סאטירה פוליטית ישראלית שגיבוריה היו בובות, אשר שודרה בערוץ 2.
החל משנת 1998 הוא מרצה במחלקה לאמנויות המסך ב'בצלאל', אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, והחל משנת 2010 הוא גם מרצה במחלקה לתרבות חזותית וחומרית במוסד. כמו כן הוא מרצה בבית הספר לאמנויות הקול והמסך ב'המכללה האקדמית ספיר', מלמד בחקאיא, 'מרכז הספר והספריות', במחלקה לספרות ולתרבות ערבית, ולימד במוסדות אקדמיים נוספים ובמכללות רבות. בשנת 2008 החל לאצור תערוכות במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון.
הוא עוסק באיור ובכתיבה המאופיינת במוטיב הילדות החוזר ומופיע בה בצורה משמעותית. בשנים האחרונות הוא עבד על נובלה גרפית בשם 'המחברות של אייזיק', המבוססת על יומנו של סבו המנוח, ועל שני רומנים. הראשון שבהם, 'אבנים', ראה אור בהוצאת 'כנרת זמורה-ביתן דביר'.
חיים אישיים.
פרבר מתגורר ביובלים, נשוי לסיון ואב לשלושה ילדים.
יחסי איי מרשל וישראל
יחסי ישראל ואיי מרשל
מורסה של אחורי הלוע