תיקים באפלה (באנגלית: The X-Files) היא סדרת מדע בדיוני אמריקאית/קנדית פופולרית, שנוצרה על ידי המפיק והתסריטאי האמריקאי כריס קרטר. 9 עונות הסדרה שודרו ברשת FOX בשנים 1993–2002, ולאחר 14 שנים, בשנת 2015, הכריזה רשת פוקס על חידוש הסדרה כמיני-סדרה בת שישה פרקים, והם שודרו ב-2016. בשנת 2017 הכריזה פוקס כי הסדרה תחזור לעונה 11 בת 10 פרקים. עונה זו שודרה בין החודשים ינואר-מרץ 2018. לאחר עונה זו ג'יליאן אנדרסון הצהירה כי זו העונה האחרונה שלה בסדרה, ובעקבות זאת רשת פוקס הודיעה כי הסדרה לא צפויה לשוב לעונה נוספת.
9 העונות הראשונות של הסדרה שודרה לראשונה בישראל בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית טלעד, ו-3 העונות הראשונות שודרו בשידורים חוזרים בערוץ AXN. עונות 10–11 שודרו ב-Yes.
בתפקידים הראשיים מככבים דייוויד דוכובני וג'יליאן אנדרסון בתפקיד שני סוכני FBI שנשלחו לחקור תופעות על טבעיות.
לסדרה יצאו שני סרטי קולנוע (" ו"). כמו כן, שודרה סדרת בת בשם "האקדוחנים הבודדים" (The Lone Gunmen), ובה הופיע הצוות שעזר למאלדר וסקאלי בסדרה המקורית. הסדרה שודרה למשך עונה אחת בת 13 פרקים, ולאחר ביטלה שודר בעונה התשיעית של תיקים באפלה פרק מיוחד ששילב בין העלילה של הסדרה "האקדוחנים הבודדים" ובין העלילה בתיקים באפלה.
הסדרה הייתה מועמדת ל-141 פרסים טלוויזיוניים, בהם זכתה בחמישה פרסי גלובוס הזהב, 16 פרסי אמי ו-5 פרסי סאטורן. הצלחת הסדרה הובילה ליציאתם של מוצרים נלווים רבים כדוגמת חולצות, ספרים, קומיקס, פוסטרים, צעצועים ומשחקי מחשב.
הכנת הסדרה בוצעה בנוסף בעזרת ספרו של הסופר האמריקאי הפרופסור ג'ון מאק משנת 1994 "חטיפה" (Abduction), שעורר עניין והפך לרב-מכר ידוע.
סקירה.
עם תסריטים הסובבים סביב תאוריות קונספירציה על חייזרים ורמה גבוהה של מעורבות ממשלתית, הסדרה "תיקים באפלה" השתמשה באלמנטים שהיו בסדרות קודמות כמו "אזור הדמדומים" וסדרת הפולחן "טווין פיקס", ושילבה בין מספר עלילות מרכזיות שנמשכו יותר מפרק אחד.
תיקים באפלה שילבה המשכיות ואלמנטים של סדרות דרמה המשכיות (כאלה הנמצאים לעיתים קרובות במיני סדרות או באופרות סבון), עם סיפורים עצמאיים שלא דרשו את ידיעת והבנת הצופה בנבכי העלילה הכללית. מעריצי הסדרה ומפיקיה חילקו את סיפורי תיקים באפלה לשתי קטגוריות: "פרקי מיתולוגיה" העוסקים בעלילה המתמשכת בעניין תאוריית הקשר הממשלתית על חיים מחוץ לכדור הארץ, וכן פרקים העומדים בפני עצמם הנקראים לעיתים "פרקי מפלצות" שעסקו ביצורים משונים ובתופעות על טבעיות, שלא בהכרח קשורים ל"פרקי המיתולוגיה".
בתום פתיח הפרקים, הופיע בדרך כלל הכיתוב "The truth is out there" (האמת נמצאת אי-שם), ולפעמים "Trust no one" (אל תאמין לאף אחד / סמוך על אף אחד) ו-"I Want to Believe" (אני רוצה להאמין).
פרקי מיתולוגיה.
פרקי המיתולוגיה הם הפרקים המרכזיים בעלילה של הסדרה, ואשר בדרך כלל כוללים את פרקי תחילת העונה ואת סופה. פרקים אלה עוסקים בחייזרים וברצונם להתיישב בכדור הארץ וכן בקונספירציה של ארגון "הסינדיקט" אשר נושא ונותן עם החייזרים בסתר. לפי הסדרה, תחל ההתנחלות/ההתיישבות החייזרית ב-22 בדצמבר 2012.
פרקי המיתולוגיה הם:
פרקים עצמאיים.
מספר פרקים לאורך העונות אינם עוסקים בעל טבעי אלא בפיתוח היחסים בין הדמויות וכן בחקירות שונות של מאלדר וסקאלי בתחום העל טבעי, באירועים מוזרים המוסברים בצורה מעורפלת, בהצגת שלושת 'האקדוחנים הבודדים' ושל וולטר סקינר, סגן מנהל ה-FBI. גם הפרקים העומדים בפני עצמם עסקו בקנוניות הממשלתיות וחטיפות חייזרים (בעיקר בעונה הראשונה והשישית), וכמה מפלצות שהיו חיוניות ל"פרקי המיתולוגיה" (בעיקר בתחילת עונות השנייה והרביעית).
חידוש הסדרה.
עונות 10–11 של הסדרה, בישראל מוכרים גם בשם תיקים באפלה: התחייה, הן עונות המשך לסדרת המקורית, שהסתיימה בשנת 2002. על העונה העשירית הכריזה רשת FOX ב-24 במרץ 2015 והיא כללה 6 פרקים, והעונה ה-11 כוללת 10 פרקים. העונה העשירית שודרה בארצות הברית ב-24 בינואר 2016 והעונה ה-11 החלה ב-3 בינואר 2018.
תאוריית ההיקשרות
תאוריית ההיקשרות (באנגלית: Attachment Theory) היא תאוריה בפסיכולוגיה התפתחותית, שנוצרה על ידי ג'ון בולבי, פסיכואנליטיקאי בריטי, בשנים 1969–1982 יחד עם שותפתו הקנדית מרי איינסוורת'. זוהי אחת התאוריות הפסיכולוגיות המשפיעות ביותר בחמישים השנים האחרונות, לאחר שהניעה פרסום של אלפי מחקרים וכתיבה של עשרות ספרים. התאוריה עוסקת בקשר המתפתח בין הילד להורה המטפל בו במהלך שנות חייו הראשונות, כבונה את התייחסותו של הילד לעולם החברתי הסובב אותו, וכן את תפיסתו העצמית.
חשיבותה של ההיקשרות.
תאוריה זו מבוססת על ההנחה שבנפש הפעוט טבוע צורך מולד ואוניברסלי ליצור קשר עם מטפל מרכזי אחד לפחות, וקשר זה חיוני להתפתחות חברתית ורגשית תקינה של התינוק. זאת בניגוד לתאוריה הפסיכואנליטית של פרויד, לפיה מה שמניע את התינוק הוא סיפוק דחפים וצרכים פיזיים.
אף על פי שבולבי התמקד במערכת היחסים של תינוקות והמטפלים בהם, הוא ציין כי סגנון ההיקשרות מאפיין את החוויה האנושית לאורך כל חייו של הפרט. המודלים המנטליים שהתינוק מפתח יהיו אחראיים בבגרותו להמשך קיומם של נטיותיו ההתנהגותיות המוקדמות. הם ישפיעו על יצירת קשרים רגשיים עמוקים וקשרים זוגיים בפרט, וכן על ציפיות המבוגר מעצמו ומהעולם. הם יהוו "אבני בנין" שיקבעו את סגנון ההיקשרות שלו כבוגר.
על פי בולבי, ילדים נולדים עם מערכת היקשרות התנהגותית אשר מניעה אותם לחפש קרבה לדמויות משמעותיות (דמויות היקשרות) בעת צורך. על פי התאוריה, הצורך בקרבה להורה על מנת לקבל הגנה הוא ראשוני, ואינו צורך משני שתפקידו לספק צרכים פיזיים. במחקר מפורסם שערך הפסיכולוג הארי הארלו (1965) הושמו גורי קופים בכלוב ובו בובת אם מלאכותית העשויה חוטי תיל המספקת מזון ומים, וכן בובת אם מלאכותית רכה, העשויה ספוג רך, המזכירה אם אמיתית. הארלו הראה כי הקופים אמנם מתקרבים לאם המאכילה בכל פעם שהם רעבים, אך כשהם עייפים או מפוחדים הם הולכים ישירות לאם הרכה. בצורה כזו הוכיח הארלו כי הצורך בהגנה ובקרבה נפרד מן הצורך הפיזי במזון ואף עולה עליו, ובכך נתן אישור אמפירי לדבריו של בולבי.
היקשרות כאדפטציה אבולוציונית.
צאצאים אנושיים נולדים חסרי אונים ותלותיים לחלוטין. הם אינם מסוגלים ללכת, לחקור את סביבתם, למצוא מזון ושתייה, או להגן על עצמם מפני טורפים וסכנות אחרות. במהלך האבולוציה נוצרו שתי מערכות התנהגות אדפטיביות שנועדו לתת מענה לכך:
היקשרות בגיל הרך.
התפקיד של המטפל בהענקת בסיס בטוח.
סוג ההיקשרות בין התינוק לבין הדמות המטפלת בו תלוי ביכולת המטפל לקלוט את הסימנים שהתינוק משדר ולהגיב אליהם בהתאם. מכאן, שתפקיד המטפל, מעבר לסיפוק צרכיו הפיזיולוגיים של התינוק, הוא גם ביצירת סביבה בטוחה עבור התינוק אשר תרגיע אותו ותווסת את רמת החרדה שלו. הבסיס הבטוח מאפשר לתינוק לחקור את סביבתו ולפתח עצמאות מבלי שיחוש מאוים מהסכנה של אובדן הקשר עם דמות ההיקשרות. ברגעים בהם חש התינוק שהמתח מסביבו מכביד עליו, הוא יכול לשוב לדמות ההיקשרות. יכולת התנסות זאת של התינוק היא בעלת חשיבות מכרעת כבסיס להתפתחות הביטחון העצמי ואמונו בעולם. תינוק, אשר המבוגר המטפל בו זמין, רגיש ומגיב לאיתותיו, מפתח ביטחון עצמי ומפנים את התחושה שאינו לבד. ומכאן שעבור תינוק זה פוחתים בצורה משמעותית הסיכויים לחרדת נטישה או חוסר ביטחון וחרדה במצבים של פרידה. וכמו כן עולים הסיכויים שיתעניין בחקר הסביבה וביצירת קשר של קרבה עם אנשים אחרים.
מודלי עבודה פנימיים.
הדפוס שנוצר בקשר הראשוני והחוויות שחווה התינוק יוצרים "מודלי עבודה פנימיים", שהם תבניות קוגניטיביות-רגשיות הכוללות את ציפיות הילד לגבי האחר ולגבי עצמו וערכו העצמי במסגרת קשר. מודלים אלו ישמשו את אותו ילד לאורך כל חייו, בעת יצירת קשרים עם אחרים וגם בעת בניית דימויו העצמי. מודלי העבודה הפנימיים, מתגבשים, על פי בולבי, בשנת החיים הראשונה, לאחריה קשה יהיה לשנותם. הקשר של הילד עם הדמות המטפלת בשנות החיים הראשונות, יהווה את האבטיפוס של כל הקשרים אותם יצור אותו ילד בעתיד, שכן לפיו יעריך הילד את מידת ההערכה שהזולת רוחש לו ואיכות הקשר שיש לצפות לו. מודל זה מושפע על ידי המידה שבה רואה התינוק את עצמו אהוב על ידי דמות ההתקשרות שלו. מודל העבודה הוא שיכתיב לילד את עקרונות היסוד להמשך חייו החברתיים, והוא יעבוד כל הזמן לאורך החיים. על פי בולבי, ההבדלים הבסיסיים בין בני האדם נובעים מהבדלים במודלים הפנימיים שנוצרו אצלם.
פרדיגמת "מצב הזר".
בשנת 1978 מרי איינסוורת' פיתחה את התאוריה של בולבי ויצרה מבחן שנועד לאבחן ולסווג את מודל העבודה הפנימי של התינוק. המבחן מתבצע בסוף שנת החיים הראשונה של הילד, בה התגבש מודל העבודה שלו. המבחן נקרא "סיטואציית הזר" ומבוסס על ההנחות התאורטיות כי מערכת ההיקשרות היא הישרדותית בבסיסה ולכן תיחשף במלוא עצמתה במצב של מצוקה ופחד. הנחה נוספת היא שעבור ילדים המפתחים התקשרות תקינה להוריהם, משמשים ההורים "בסיס בטוח" שממנו אפשר לצאת לחקירת הסביבה, מה שיסלול דרך להתקדמות קוגניטיבית ורגשית. כאשר הבסיס הזה אינו בטוח עבור הילד, עלולים להיווצר דפוסים של היקשרות לא בטוחה, אשר עלולים להשפיע רבות על הילד ועל המשך חייו.
למבחן ארבעה שלבים:
על פי התנהגותו ותגובותיו של התינוק, נקבע סגנון ההיקשרות שלו.