היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה במהלך שנת 1960, בתקופה בה מדינת ישראל ביקשה ליצור קשרים עם מדינות רבות באפריקה, וזאת על מנת ליצור משקל נגד לתוצאותיו של החרם הערבי, אשר באותה התקופה היה בשיא כוחו, והיה עלול להשאיר את ישראל בודדה למול מדינות ערב הסובבות. במהלך שנות ה-60 וה-70, ישראל קיימה פעילות ענפה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, לרבות בניגריה. לאורך התקופה, מאות מומחים ומתנדבים ישראלים נשלחו על מנת לסייע בפיתוח והמודרניזציה של ניגריה, ובעיקר בתחומי החקלאות, החינוך, הרפואה וההכשרה טכנולוגית. משה (ג'רי) בית הלוי הישראלי שימש כמאמן נבחרת הכדורגל הראשון של ניגריה העצמאית. הקדנציה שלו ביטאה את הקשר הקרוב בין דרום ומערב המדינה למדינת ישראל, לצד המתחים למול צפון המדינה. בד בבד, מאות אנשי מקצוע ניגרים, ביניהם חקלאים, מומחים, אנשי חינוך, אנשי אקדמיה, סטודנטים, רופאים, עובדים קהילתיים ומהנדסים נשלחו לישראל על מנת לקבל הכשרה מקצועית מקיפה בתחומם.
עם זאת, בעקבות מלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, ניגריה, בדומה למדינות רבות באפריקה, הודיעה על ניתוק הקשרים עם מדינת ישראל, בלחצן של מדינות ערב ובהשפעתו של חרם הנפט. היחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות שוקמו רק במהלך חודש ספטמבר 1992. בעקבות חידוש היחסים, ישראל הקימה מחדש את שגרירותה באבוג'ה בחודש אפריל 1993, ובעקבותיה ניגריה פתחה מחדש את שגרירותה בישראל.
במהלך נובמבר 2003, הושקה בלאגוס "אגודת הידידות ניגריה-ישראל", וזאת בהשתתפותם של כ-2,000 אורחים מקומיים. האגודה נועדה לתרום לקידום היחסים בין שתי המדינות, ובעיקר בתחום הדתי, הבא לידי ביטוי בביקורם מדי שנה של אלפי אזרחים ניגרים בישראל במסגרת מסע צליינות בארץ הקודש.
במהלך אוקטובר 2013 קיים נשיא ניגריה, גודלאק ג'ונת'ן, ביקור רשמי בישראל, אשר במהלכו נפגש עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, וזאת מספר שנים לאחר ביקורו הקודם של הנשיא בישראל, בשנת 2007. במהלך הפגישה, הביע נשיא ניגריה את הוקרת תודתו לסיוע הישראלי אשר הוענק לניגריה לאורך השנים, וביקש להמשיך ולקדם את היחסים הפוליטיים והכלכליים שבין שתי המדינות. במסגרת הדיונים גם נחתם הסכם טיסה דו-צדדי בין ניגריה וישראל, אשר מאפשר לראשונה לקיים טיסות ישירות בין שתי המדינות. ההסכם, אשר נחתם בין סגן שר החוץ הישראלי, זאב אלקין, לשרת החוץ הניגרית, פרופ' ויאולה אונוולירי, צפוי להקל על הגעתם לישראל של כ-30 אלף צליינים מדי שנה, וזאת מכל רחבי אפריקה שמדרום לסהרה.
בדצמבר 2015 נמנעה ניגריה (יחד עם רואנדה) בהצבעת מועצת הביטחון על הצעה להכיר במדינה פלסטינית. ההימנעות הובילה להכשלת היוזמה.
יחסים כלכליים.
מאז חידוש היחסים בין שתי המדינות בשנת 1993, למעלה מ-50 חברות ישראליות פועלות בניגריה בתחומים שונים, לרבות תחומי הבנייה, התשתיות, ההיי-טק, התקשורת, החקלאות וניהול המים. כמו כן, שתי המדינות מקיימות יחסי מסחר שוטפים בתחומים מגוונים.
בשנת 2002 הגיע שר התעשייה והמסחר הניגרי, מוסטפא בללו, לביקור רשמי בישראל, במהלכו קיים פגישה עם שרת התעשייה והמסחר הישראלית דליה איציק. במהלך הפגישה בין השרים נדונו יחסי הסחר בין המדינות, וכן אפשרויות השתלבותן של חברות ישראליות בפרויקטי תקשורת וחקלאות בניגריה.
בשנת 2006, נחנך פורום העסקים ניגריה-ישראל, אשר נועד לסייע בהרחבתם של קשרי המסחר המתפתחים שבין שתי המדינות, באבוג'ה. עוד באותה השנה, שתי המדינות חתמו על מזכר ההבנה הדדי, אשר במסגרתו התחייבו שתי המדינות לקיים מגעים שוטפים בנושאים פוליטיים וכלכליים אשר לשתי המדינות יש בהם עניין משותף. הסיבוב הראשון של ההתייעצויות התקיים בירושלים במהלך חודש נובמבר 2006.
לדברי שגריר ניגריה בישראל, סולל בונה, חברת הבנייה הישראלית, מהווה שם דבר בחלקים נרחבים בניגריה, זאת הודות לפעילותה הענפה לאורך השנים במדינה המתפתחת.
ב-2014 סיכלה ארצות הברית עסקת נשק במסגרתה התכוונה ישראל למכור לניגריה מסוקי קוברה שיצאו משירות.
קן בלנצ'רד
קן בלנצ'רד (באנגלית: Ken Blanchard; 6 במאי 1939, אורנג', ניו ג'רזי, ארצות הברית) הוא סופר, מאמן אישי, ויועץ ארגוני אמריקאי, אשר נחשב מומחה לניהול וכתב 12 רבי-מכר בתחום אשר תורגמו ל-25 שפות.
בלנצ'רד נולד בניו ג'רזי וב-1967 רכש תואר דוקטור לחינוך מאוניברסיטת קורנל. הוא ייסד ועומד בראש חברה להכשרת סגל ניהולי ולייעוץ ארגוני. בלנצ'רד כתב 49 ספרים ו-12 מהם הפכו לרבי-מכר והוא נחשב לאחד מהאישים המשפיעים על עולם הניהול.
ארץ אלכסנדר
ארץ אלכסנדר או האי אלכסנדר (באנגלית: Alexander Island), הידועה גם בשם "אי אלכסנדר הראשון" או "ארכיפלג אלכסנדר הראשון", הוא האי הגדול ביותר באנטארקטיקה. הוא נמצא בים בלינגסהאוזן מערבית לארץ פלמר, חצי האי האנטארקטי שביניהם מפריד מפרץ מרגריטה ומפרץ ג'ורג' השישי. מדף הקרח ג'ורג' השישי ממלא בשלמות את מפרץ ג'ורג' השישי ומחבר את ארץ אלכסנדר אל ארץ פלמר. האי מקיף בחלקו את מדף הקרח וילקינס, השוכן ממערב לו. אורכה של ארץ אלכסנדר הוא כ-390 ק"מ מצפון לדרום, רוחבה 80 ק"מ בצפון ו-240 ק"מ בדרום, ושטחו 49,070 קמ"ר. אי אלכסנדר הוא האי הלא-מיושב השני בגודלו בעולם, אחרי האי דבון, וכן האי ה-28 בגודלו בתבל.
היסטוריה.
את אי אלכסנדר גילתה ב-28 בינואר 1821 משלחת רוסית בפיקודו של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שכינה אותו בשם "ארץ אלכסנדר הראשון" על שם הצאר השליט אלכסנדר הראשון מרוסיה, אבל עד 1940 סברו שהוא איננו נפרד מיבשת אנטארקטיקה עצמה. ניתוקו מן החלק היבשתי הוכח בדצמבר 1940, על ידי קבוצת מזחלת בת שני אנשים, פין רון וקרל אקלונד מן השירות האנטארקטי של ארצות הברית. בשנות ה-50' נבנה בסיס בריטי כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה בשם "הצוק המאובן" (בסיס KG).
כיום משמש האי כמרכז מטאורולוגי ובסיס תדלוק. הממלכה המאוחדת טוענת לבעלות עליו, כמייצג את האי הגדול ביותר שנותר בחזקתה מעבר לים, חלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, בעוד שצ'ילה וארגנטינה רואות בו חלק מן הפרובינציה הצ'יליאנית באנטארקטיקה ופרובינציית ארץ האש של ארגנטינה בהתאם.
גאוגרפיה.
שטחה של ארץ אלכסנדר מכוסה קרח ברובו הגדול. יש כמה נונאטאקים ואי-אילו אזורים חופשיים מקרח, כגון "מאסיף אבליישן פוינט", בגודל ניכר. הנונאטאקים הם פסגות של רכסי הרים וגבעות הנמשכים מצפון לדרום. הם כוללים את "הרי קולברט", "הרי האבר", "הרי לאסוס", "הרי רואן", "הרי אוניברסיטת סופיה" ו"הרי וולטון"; "פסגות סטקטו"; "מדרונות לולי"; "רמות אלגר"; ו"רכס דאגלס". ההרים, הפסגות, הגבעות והרמות הללו מוקפים חלקת קרח קבועה, המורכבת מקרחונים הצפים מחופי אי אלכסנדר. הקרחונים האלה נעים מערבה אל מדף הקרח באך ואל מדפי הקרח של מצר וילקינס ואל ים בלינגסהאוזן, ומזרחה אל תוך מדף הקרח ג'ורג' השישי. מדף הקרח ג'ורג' השישי ניזון מקרחונים שמוצאם בכיפת הקרח של ארץ פלמר וארץ אלכסנדר.
עוד מאפיין מעניין של ארץ אלכסנדר הוא אגם הודג'סון. זהו אגם תת-קרחוני לשעבר, שהגיח מתחת לשכבת הקרח שכיסתה אותו. אורכו 2 ק"מ ורוחבו קילומטר וחצי, והוא מכיל עמוד מים בעומק 93.4 מ' החתום מתחת לקרח אגמים תמידי בעובי של 3.6 עד 4 מטרים. צדו הצפוני של אגם זה גובל בקרחון סאטורן, הצף מזרחה אל תוך מצר ג'ורג' השישי, ואילו צדו הדרומי של אגם הודג'סון גובל בצד הצפוני של "חומת המבצר" (Citadel Bastion). בתקופה שהקרחונים הגיעו לשיאם, היה אגם הודג'סון מכוסה בשכבת קרח בעובי של 470 מ' לפחות. שכבת הקרח הזאת התחילה להצטמצם לפני כ-13,500 שנים. היא נסוגה והותירה את אגם הודג'סון עם תכסית קרח רב-שנתית לפני כ-11,000. מאז מכוסה האגם הזה בקרח תמיד.
גאולוגיה.
פרט לרצועה ברוחב של 10 עד 30 קילומטרים לאורך חופו המזרחי של האי, תשתית המסלע מתחת לקרח המכסה את האי אלכסנדר, מורכבת ממקבץ מורכב של סלעים מותמרים שמקורם בסלעי משקע או סלעים געשיים. סלעים אלו, שבמקומות אחדים חדרו לתוכם סלעי יסוד או כיסו אותם מכונים "חבורת למאי" (Lemay Group). החבורה כוללת אבן חול (תת-גריווקה וארקוזה) ובה שכבות של אבן טין, אבן בוץ, טוף, סלעי משקע ממקור געשי, אגלומרט וקונגלומרט שכולם הותמרו למינרלים פרהניט – פומפלייט של פאצייס צפחות כחולות. סלעים מותמרים שמקורם בסלעי משקע מכילים שרידי מאובנים שהשתמרו בקושי של אמוניטים, צדפות, חלזונות ורדיולריות (בעברית קרנוניות), ומקטעים של צמחים מאובנים. חבורת למאי מכילה בנוסף מקטעים של תחתית האוקיינוס, איים והרי מצולה שכיוונם צפון-דרום והמוגבלים על ידי העתקים, הכוללים בזלת כרים, סלעי משקע ממקור געשי וצור. סלעים אלו, המרכיבים את חבורת למאי עברו קימוטים אסימטריים והעתקי דחיפה למערב, ומכילים אזורים כאוטיים, ושפע של מעוות של משקעים רכים. בהתבסס על ביוסטרטיגרפיה הסלעים העתיקים ביותר הידועים שנמצאו בתוך חבורת למאי מתוארכים לתחילת תור היורה ועד לקרטיקון עליון. ייתכן שהסלעים העתיקים ביותר בתוך חבורה זו הם מסוף תור הקרבון ותחילת תור הפרם (לפני 350-260 שנים). משערים שחבורת למאי היא מנסרת הצטברות שנבנתה מקרקעית הים בצד המערבי של קשת געשית ששורשיה נחשפו בחצי האי האנטארקטי שהייתה פעילה זמן רב, בין תחילת היורה לפלאוקן עד שההפחתה נעצרה.