עזריה, שנחשבת לסמן ליברלי בציונות הדתית בכלל ובקואליציה בפרט, בלטה בכנסת העשרים במאבקיה מול חקיקה דתית. היא התנגדה לחוק הכשרות של ש"ס שלטענתה היה פוגע בכל אדם מסורתי או דתי שרוצה לשמור על כשרות ללא תעודת הרבנות הראשית. היא התנגדה לחוק השבת של ח"כ מיקי זוהר, בטענה שמפרה את הסטטוס קוו בכך שמגדירה מה סגור בשבת אך איננה מגדירה מה פתוח לטובת הציבור החילוני. היא התנגדה לחוק המקוואות של ח"כ משה גפני בטענה שהחוק יפגע במסורות טבילה של נשים מסורתיות ודתיות שהרבנות הראשית לא מעוניינת לאשר. התנגדויות אלה הובילו לעימותים קואליציוניים רבים, ואף לבלימת חלק מהחוקים.
ביוני 2018 בעודה מכהנת כחברת כנסת הודיעה על מועמדותה בבחירות לראשות העיר ירושלים. בספטמבר 2018 הודיעה על פרישתה מהמירוץ והעברת תמיכתה לזאב אלקין.
בנובמבר 2018 הפרה את המשמעת הקואליציונית והצביעה בעד הצעת חוק להתרת תחבורה ציבורית בשבת.
לאחר כהונתה בכנסת.
בספטמבר 2020 יצא לאור ספרה הראשון "המדריכה למהפכה". הספר מסביר כיצד פעילים חברתיים יכולים להוביל שינוי חברתי במדינת ישראל.
במאי 2020, עזריה מונתה ליו״ר חיים וסביבה.
חיים אישיים.
תושבת שכונת קטמונים בירושלים, נשואה לאלישיב, מורה לתלמוד, ואם לארבעה.
האלפים האוסטרליים
האלפים האוסטרליים (באנגלית: Australian Alps) הם רכס ההרים הגבוה באוסטרליה שממוקם במזרח היבשת ונמשך על פני מערב ניו סאות' ויילס, מזרח ויקטוריה וטריטוריית הבירה האוסטרלית. ברכס זה נמצאות הפסגות היחידות באוסטרליה שגובהן מעל 2,000 מטרים מעל פני הים וזהו המקום היחיד ביבשת בו יורד שלג מדי שנה.
הרכס הוא שיאו של "הרכס החוצה הגדול", סדרת הרים, גבעות ורמות שמתמשכים לאורך 3,000 ק"מ מצפון קווינסלנד, דרך ניו סאות' ויילס ולתוך חלקה הצפוני של ויקטוריה. הרכס מהווה את קו פרשת המים בין הנהרות שזורמים מזרחה ונשפכים לים טסמן ובין אלו הזורמים מערבה אל אגן הניקוז מארי-דרלינג או אל אגם אייר.
האזור מוגן במסגרת כמה פארקים לאומיים ובהם פארק שבו ההר הגבוה ביותר ברכס, הר קושצ'ושקו. זהו המקום היחיד ביבשת אוסטרליה שבו ניתן לעסוק בסקי.
לאורך הרכס נמשך שביל הליכה באורך 655 ק"מ שעובר דרך הפארקים הלאומיים ובמרבית הפסגות הגבוהות.
חומר הדברה
חומרי הדברה הם כימיקלים רעילים, המשמשים בידי האדם לצורך הדברת בעלי-חיים אשר מזיקים או מציקים לבני אדם או לסביבה.
סיווג.
חומרי הרעל ממוינים על פי דרך חדירתם אל תוך המזיק, ובהתאם לכך מבדילים בין הקטגוריות הבאות:
פעולתם הממיתה של חומרי הדברה היא תמיד תוצאה של התערבות בתהליך של אורגניזם חי. כך למשל רעלי עצבים, בדומה לפעולתם הרעילה על האדם, מעכבים את ייצור האנזים כולינאסתראז (Cholinesterase) המחיש את פירוק האצטילכולין (Acetyl-choline). משהצטבר האצטילכולין, מופרע מנגנון ההולכה של הגירוי העצבי והתוצאה היא התכווצות בלתי פוסקת של השרירים הגורמת לעיוות הגוף שסיומה מוות.
השפעה.
קיימים הבדלים יסודיים בין השפעתם הארסית של חומרי הרעל השונים. יש הפועלים באופן מיידי, ויש שהשפעתם מצטברת, נאגרות בגוף כמויות זעירות של רעל והשפעתו הממיתה תורגש רק לאחר שהצטברה בגוף כמות מסוימת.
מידת ארסיותו של רעל אינה שווה בגיליו השונים של החרק. רעלים אחדים רעילים לדרגות בוגרות בעוד אינם פוגעים במאומה בדרגות צעירות בעוד לאחרים התנהגות הפוכה. מידת הארסיות נמדדת על ידי אחוז התמותה: במינון נמוך מתים בתחילה רק פרטים בודדים, ככל שגדל המינון - כך הולך וגובר קצב התמותה עד לתמותה של לפחות מחצית מקבוצת הביקורת. מרישום הנתונים מתקבלת עקומת הצטברות של התמותה כאשר המועד המדויק של פעולת הרעל מותנה בריכוזו של החומר - ככל שיקטן הריכוז, יארך זמן התמותה וככל שיגדל הריכוז יתקצר פרק זמן זה.
השפעה מכרעת קיימת לתנאי סביבה (טמפרטורה ולחות) על השפעת הרעל. כך לדוגמה, למרבית הרעלים קיים סף טמפרטורה שמתחתיו אין הם פועלים.
במחקר שנערך בסקוטלנד בשנת 2017 מצאו החוקרים שחומרי הדברה, אשר נמצאים בשימוש בישראל גורמים לנזק בריאותי בחדק הדבורים ועלולים לפגוע ביכולתן לאסוף צוף ולזמזם. מחקר המשך משנת 2020 של חוקרים בלונדון מצא כי חשיפה של דבורים לחומרי הדברה גרמה לירידה משמעותית בהתפתחות המוחית שלהן, בייחוד בחלקים שאחראיים על למידה ועל זיכרון, מה שהכרחי להישרדותן. לפיכך הוסק כי המשך שימוש בחומרי הדברה יוכל להביא לפגיעה רבה באוכלוסיית הדבורים.
מגמות בישראל.
בשנת 2007 החל שיתוף פעולה בין משרד החקלאות לבין החברה להגנת הטבע בפרויקט ייחודי לשימוש בתנשמות ובבזים לשימוש בהדברה ביולוגית בישראל. הוא החל כפיילוט קטן בעמק החולה ובקיבוץ שדה אליהו אשר בעמק בית שאן. הפרויקט הוכתר כהצלחה והתרחב לכל אזור צפן הארץ, המרכז והנגב הצפוני והמערבי.
מנתוני משרד החקלאות בשנת 2017 עולה, שחלה ירידה משמעותית של כ-45% בשימוש בחומרי הדברה בשטחים פתוחים בזכות התנשמות והבזים.
התוכנית הלאומית לניטור ביולוגי בישראל גובשה בשנים 2019–2020 במטרה לחקור ולנטר את החשיפה בישראל למזהמים סביבתיים. המחקר מתבצע באמצעות איסוף דגימות ביולוגיות ובדיקת נתוני חשיפה של האוכלוסייה בישראל. בתוכנית הלאומית לניטור ביולוגי נבדקת החשיפה לחומרי הדברה כדוגמת פריתרואידים וזרחנים אורגניים, במקביל לחומרים מזהמים ולמגוון רעלים שונים.
רוברט גרוסטסט
רוברט גרוסטסט (באנגלית: Robert Grosseteste; 1175 – 9 באוקטובר 1253), בישוף לינקולן, היה תאולוג ומדען אנגלי, איש אוניברסיטת אוקספורד, תלמידו המובהק היה רוג'ר בייקון. גרוסטסט היה המדען הראשון בימי הביניים שעשה שימוש מודע במתודה מדעית שניתן לכנותה מודרנית כלומר שימוש רציונלי בניסוי מבוקר על מנת להסביר תופעות טבע ולהפריך טענות (אמפיריציזם) וניסוח ההשערות והתאוריה בכלים מתמטיים. תחום מחקרו הפורה ביותר היה האופטיקה, והוא היה הראשון שהסביר את תופעת הקשת בענן באמצעות זוויות-שבירה של קרני אור, כן עסק באלכימיה, תרגם מיוונית חיבורים מאת אריסטו ופילוסופים אחרים והושפע מאבן סינא ואבן רושד ובמיוחד מאוגוסטינוס (בין השאר בשילוב האידיאליזם האפלטוני עם האל הנוצרי ו"השכל הפועל" האריסטוטלי). עם זאת התנגד לכל צורה של מחקר מדעי שאינו נעשה על מנת להבין את הבריאה ומתוך מניע להתקרב לאל.
תולדות חייו.
הידיעות על חייו לפני 1230 מעטות ומקוטעות. ככל הנראה נולד בסאפוק וזכה להשכלה רחבה בלינקולן והרפורד ואולי אף בפריז.
בתקופת הלימודים 1229/1230 הוזמן ללמד באוקספורד, אך לא באוניברסיטה כי אם בבית הספר של הפרנציסקנים, משרה בה שימש עד 1235. ב-1235 נבחר לכהן כבישוף לינקולן, משרה בה כיהן עד מותו.
חיבורו המתוארך הראשון הוא ה-"Hexaæmeron" ("על ששת ימי הבריאה"), מאמר תאולוגי על ספר בראשית מראשית הבריאה ועד בריאת אדם הראשון, שחובר בלינקולן ב-1231, החיבור מציג ידע שוטף ביוונית עתיקה, דבר נדיר ביותר בעולם המערבי באותה עת, אולם לא ידוע מאין רכש גרוסטסט ידע זה. ככל הנראה כבר קודם לכן חיבר חיבורים פילוסופיים-תאולוגיים כגון "על הרצון החופשי" ("De libero arbitrio"), "על האמת" ("De veritate") ו"על הידע של אלוהים" ("De scientia Dei") וחיבורים פילוסופיים-מדעיים כגון הערות על הפיזיקה של אריסטו והחיבורים הפילוסופיים "על האור" ("De luce") ו"על התנועה ועל האור" ("De motu corporali et luce"), בהם גיבש תורה מטפיזית של האור (נושא העובר כחוט השני בכתביו ותפיסותיו של גרוסטסט: אור ההשכלה, אור האמת, אור האמונה ונושא חקירותיו באופטיקה). עם זאת, עבודותיו המוקדמות ביותר הן העבודות המדעיות והגאומטריות שנכתבו סמוך לתחילת המאה. הן כוללות את "על יצירת קולות" ("De generatione sonorum"), "על גופים כדוריים" ("De sphaera", בו הוא מאשרר את כדוריות כדור הארץ לפי תצפיות וניסיונות-מחשבתיים), "על רשמי האוויר" ("De impressionibus aæris"), "על קווים, זוויות וצורות" ("De lineis, angulis et figuris"), "על המיקום" ("De natura locorum"), "על הפרשים מקומיים" ("De diferentiis localibus"), אוסף העבודות באופטיקה: "על הקשת בענן" ("De iride"), "על צבעים" ("De colore") ו"על צבעי השמש" ("De calore solis"), חיבור אסטרונומי: "על תנועת הגופים השמימיים" ("De motu supercaelestium" וחיבור באלכימיה: "על תופעות היסודות" ("De impressionibus elementorum").
עבודותיו בהמשך שנות ה-30 היו חיבורים תאולוגיים ותרגומים מוערים מיוונית ללטינית הכוללים את כתביהם של יוחנן מדמשק ופסאודו דיוניסוס, התרגום המלא הראשון ללטינית של האתיקה של אריסטו ממהדורת ניקומאכוס ו"על השמיים" (De Caelo) של אריסטו כולל הערותיו של סימפליקיוס.
משנות ה-40 עסק גרוסטסט יותר בפרקטיקה היומיומית של הנהגתה הדתית של קהילתו ובמדיניות הכנסייתית הסוערת של תקופת ההתנגשות בין האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי לפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1242 תמך במלומד ג'ון בסינגסטוק שתרגם את ספר צוואות השבטים, שלא היה מוכר במערב, מיוונית ללטינית. גרוסטסט היה משוכנע שהיהודים הסתירו את היצירה כדי שלא יחשפו הנבואות המשיחיות בתוכה, שהעידו לדעתו על ישו. ב-1245 היה גרוסטסט שותף למשלחת האנגלית לועידת ליון הראשונה, הוועידה האקומנית ה-13. ב-1250 שב לחצר האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בליון והוכיח אותו ואת חשמניו על דרכה הקלוקלת של הנהגת הכנסייה. במכתב ששלח לכס הקדוש בשנת חייו האחרונה, סירב גרוסטסט לבקשת האפיפיור להעניק בנפיקיום כנסייתי לאחד מאחייניו, אותו ראה כבלתי מתאים ואת כיבודו כשחיתות.