לסקי תמיד היה ציוני בנשמה ותמיד הרגיש שהוא חלק מהלאום היהודי, אבל הוא ראה בדת יהודית מסורתית מגבילה. בשנת 1946 אמר לסקי בנאום רדיו שהכנסייה הקתולית מתנגדת לדמוקרטיה, ואמר כי "אי אפשר לעשות שלום עם הכנסייה הקתולית. זה אחד האויבים הקבועים מכל מה שהגון ברוח האדם".
קריירה פוליטית.
תפקידו הפוליטי העיקרי של לסקי היה ככותב ומרצה בכל נושא שהיה חשוב לשמאל באותה תקופה, כולל סוציאליזם, קפיטליזם, תנאי עבודה, אאוגניקה, זכות בחירה לנשים, אימפריאליזם, דה-קולוניזציה, פירוק נשק, זכויות אדם, חינוך עובדים ו-ציונות. הוא היה בלתי נלאה בנאומיו ובחוברותיו ותמיד היה זמין לעזור למועמד ממפלגת הלייבור. בין לבין כיהן בעשרות ועדות ונשא עומס מלא כפרופסור ויועץ לסטודנטים.
לסקי צלל לפוליטיקה של מפלגת הלייבור עם שובו ללונדון ב-1920. ב-1923 הוא דחה את הצעתו של רמזי מקדונלד למושב בפרלמנט ולתפקיד קבינט וגם מושב בלורדים. הוא חש שנבגד על ידי מקדונלד במשבר של 1931 והחליט שמעבר שליו ודמוקרטי לסוציאליזם ייחסם על ידי אלימות האופוזיציה. ב-1932 הצטרף לסקי ל-
בשנת 1942, הוא ניסח את המצע של מפלגת הלייבור "העולם הישן והחברה החדשה" הקוראת להפוך את בריטניה למדינה סוציאליסטית על ידי מתן אפשרות לממשלתה לשמור בימי מלחמה תכנון כלכלי מרכזי ובקרות מחירים לתקופה שלאחר המלחמה.
במערכת הבחירות הכללית של 1945, הזהיר וינסטון צ'רצ'יל שלסקי, כיו"ר מפלגת הלייבור, יהיה הכוח מאחורי השלטון בממשלת אטלי. בעת שדיבר בשם מועמד הלייבור בנוטינגהמשייר ב-16 ביוני 1945, אמר לסקי, "אם הלייבור לא השיג את מה שהיה צריך בהסכמה כללית, נצטרך להשתמש באלימות גם אם זה אומר מַהְפֵּכָה". למחרת, הופיעו דיווחים על נאומו של לסקי, והשמרנים תקפו את מפלגת הלייבור על התמיכה של היו"ר שלה באלימות. לסקי הגיש תביעת דיבה נגד העיתון "דיילי אקספרס", שתמך בשמרנים. ההגנה הראתה שבמהלך השנים לסקי השמיע לא פעם איומים רופפים של "מהפכה". חבר המושבעים פסק בזכות העיתון תוך ארבעים דקות מהדיון.
עוד לפני משפט הדיבה אטלי לא נתן ללסקי תפקיד בממשלת הלייבור החדשה. יחסיו של לסקי עם אטלי היו מתוחים. לסקי כינה פעם את אטלי "לא מעניין וחסר השראה" בעיתונות האמריקאית ואף ניסה להדיח אותו בכך שביקש את התפטרותו של אטלי במכתב פתוח. הוא ניסה לעכב את ועידת פוטסדאם עד לאחר הבהרת עמדתו של אטלי. הוא ניסה לעקוף את אטלי על ידי התמודדות ישירה עם צ'רצ'יל. לסקי ניסה להקדים החלטות בנושא מדיניות חוץ על ידי קביעת קווים מנחים לממשלת הלייבור החדשה. אטלי נזף בו:
למרות שלסקי המשיך לעבוד עבור מפלגת הלייבור עד מותו, הוא מעולם לא זכה להשפעה פוליטית. הפסימיות שלו העמיקה ככל שהוא לא הסכים עם המדיניות האנטי סובייטית של ממשלת אטלי במלחמה הקרה המתהווה, והוא התאכזב עמוקות מהכיוון האנטי-סובייטי במדיניות החוץ של ארצות הברית.
מוות ומורשת.
לסקי חלה בשפעת ומת בלונדון ב-24 במרץ 1950, בגיל 56.
הביוגרף של לסקי מייקל ניומן כתב:
פרופסור הרברט א. דין מאוניברסיטת קולומביה זיהה חמישה שלבים נפרדים במחשבתו של לסקי: שלושת הראשונים היו פלורליזם (1914–1924), פביאן (1925–1931) ומרקסיאן (1932–1939). גישה של 'חזית עממית' (1940–1945), ובשנים האחרונות (1946–1950) כמעט חוסר קוהרנטיות וסתירות מרובות. קשה לכמת את ההשפעה ארוכת הטווח של לסקי על בריטניה. ניומן מציין כי "רווחה הדעה שספריו המוקדמים היו המעמיקים ביותר וכי לאחר מכן כתב יותר מדי, כאשר פולמוסים מחלצים ניתוח רציני."
עם זאת, ללסקי הייתה השפעה גדולה לטווח ארוך על התמיכה בסוציאליזם בהודו ובמדינות אחרות באסיה ובאפריקה. הוא לימד דורות של מנהיגים עתידיים בבית הספר לכלכלה של לונדון, כולל ג'ווהרלל נהרו של הודו. לפי ג'ון קנת גלבריית, "מרכז החשיבה של נהרו היה לסקי" ו"הודו המדינה המושפעת ביותר מהרעיונות של לאסקי". בעיקר בזכות השפעתו ב-LSE יש לו מעמד חצי מיתולוגי בהודו. הוא היה יציב בתמיכתו הבלתי פוסקת לעצמאות הודו, ודמות נערצת לסטודנטים הודים ב-LSE. ראש ממשלת הודו אחד אמר "בכל ישיבה של הקבינט ההודי יש כיסא שמור לרוח הרפאים של פרופסור הרולד לסקי". המלצתו על ר' נאראינן (לימים נשיא הודו) לנהרו (אז ראש ממשלת הודו), הביא לכך שנהרו מינה את נאריאנן לשירות החוץ ההודי. לזכרו, ממשלת הודו הקימה את מכון הרולד לאסקי למדע המדינה בשנת 1954 באחמדאבאד.
במפגש שאורגן לזכרו של לסקי על ידי הליגה ההודית בלונדון ב-3 במאי 1950, שיבח אותו נהרו כדלקמן:
לסקי גם חינך את האינטלקטואל והעיתונאי הסיני הבוטה צ'ו אנפינג, בLSE. מאוחר יותר הועמד אנפינג לדין על ידי המשטר הקומוניסטי הסיני של שנות ה-60.
לסקי היווה השראה לאיין ראנד עבור אלסוורת טוהיי, האנטגוניסט ברומן "המזרקה" שפורסם לאחר מותו, בעריכת דייוויד הרימן, כוללים תיאור מפורט של ראנד כשהיא משתתפת בהרצאה בניו יורק של לסקי, כחלק מאיסוף החומר לרומן שלה, שבעקבותיו היא שינתה את המראה הפיזי של טוהיי הדמיוני כך שיתאים לזה של המציאות האמיתית - לסקי.
ללסקי היה סגנון כתיבה מפותל. ג'ורג' אורוול, במאמרו "פוליטיקה והשפה האנגלית" מ-1946 ציטט, כדוגמה הראשונה שלו לכתיבה לקויה, משפט בן 53 מילים עם חמישה שליליים מתוך "מסה בחופש הביטוי" של לסקי: "אני באמת לא בטוח אם זה לא נכון לומר שהמילטון שפעם נראה לא דומה לשלי של המאה השבע-עשרה לא הפך, מתוך חוויה מרירה יותר ויותר בכל שנה, זר יותר למייסד אותה כת ישועית ששום דבר לא יכול היה לגרום לו לסבול." עם זאת, 67 מחברי הפרלמנט של הלייבור שנבחרו ב-1945 למדו אצל לסקי כסטודנטים באוניברסיטה, באיגוד החינוך של העובדים, או בקורסים לקצינים בזמן מלחמה.
כאשר לסקי נפטר, חבר הפרלמנט של הלייבור איאן מיקרדו הגיב: "המשימה שלו בחיים הייתה לתרגם את דת האחווה האוניברסלית של האדם לשפת הכלכלה הפוליטית."
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ציונים בריטים]]
[[קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1893]]
[[קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1950]]
ארדן צ'ו
ארדן לים צ'ו (באנגלית: Arden Lim Cho; נולדה ב-16 באוגוסט 1985) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית אמריקאית הידועה בעיקר בזכות תפקידה כקירה יוקימורה בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר". היא גם שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הפעולה הקצר "Agents of Secret Stuff".
ביוגרפיה.
צ'ו נולדה באמרילו, טקסס, להורים קוריאנים-אמריקאים וגדלה בסן אנטוניו ובפלאנו, טקסס. כשגדלה באזורים עם מעט מיעוטים אתניים, היא הרגישה לעיתים קרובות אאוטסיידרית. בילדותה, היא עברה בריונות ואושפזה פעמיים בשל פציעות לאחר שהותקפה פיזית. מאוחר יותר היא למדה בתיכון באפל ואלי, מינסוטה.
צ'ו למדה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין מתוך כוונה להיות עורך דין. שם גם היא השתתפה בשיעורי הדרמה הראשונים שלה ופיתחה עניין במקצוע. באוניברסיטה היא נחשפה לתרבות האמריקנית האסיאתית בכללותה; היא גם השתתפה בתצוגת האופנה של האגודה האסיאתית האמריקאית. היא סיימה תואר בפסיכולוגיה בשנת 2007 ובילתה את הקיץ הבא בטיול מיסיונרי רפואי בקניה.
קריירה.
משחק.
עם שובה מקניה, היא עברה ללוס אנג'לס, שם עבדה בעבודות מזדמנות בזמן שניסתה להתמקד בקריירת המשחק. אף על פי שלא היו לה קרדיטים על מסך באותו זמן, הסוכן הראשון שלה קיבל אותה בגלל רזומה של כישרונות מוזיקליים ופיזיים, שכללו בין היתר ריקוד בלט ונגינה בצ'לו ופסנתר. צ'ו הופיע בסרטים, בסדרות טלוויזיה ובפרסומות בארצות הברית ובאסיה.
בשנת 2008, צ'ו גילמה את התפקיד הבוגר של היורי (הגרסה הצעירה יותר בגילומה של מייגן לי) בסרט הקצר "My First Crush", בבימויו של רוקי ג'ו.
בשנת 2011 היא הופיעה בתפקיד פרו, חברה של פייג' מקולרס (לינדזי שו) בעונה הראשונה בפרק 20 בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" ששודרה בערוץ ABC Family. היא גם הופיעה בתפקיד גיה בסרט המפלצות "Mega Python vs. Gatoroid", בבימוי מרי למברט.
בשנת 2014, צ'ו בחלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר" בתור קירה, כשבעונה השלישית היא משחקת בתפקיד חוזר ובעונה הרביעית תפקידה הפך לראשי. באפריל 2016, לקראת ההרצאה שלה באוניברסיטת אילינוי בשיקגו לחודש המודעות לאסיאתים אמריקאיים, צ'ו פרסמה סרטון יוטיוב בערוץ האישי שלה שחשפה שהיא לא תחזור לשחק בעונה השישית של הסדרה.
בשנת 2017, צ'ו לוהקה לתפקיד חוזר בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "שיקגו MED" בתור אחותו של ד"ר איתן צ'וי.
באוגוסט 2022 עלתה לאוויר הסדרה "המסלול לשותפות" בה לצ'ו תפקיד ראשי. היא מגלמת את אינגריד יון ע"וד בכירה במשרד עורכי דין נחשב המתחרה על תפקיד שותפה במשרד.
יוטיוב.
צ'ו היה בעבר חלק מערוץ הבלוגים המשותף "ארטישוק ואפרסקים" עם גרייס סו. מאז החשבון נסגר. היא גם הופיעה בסדרת האינטרנט "KTown Cowboys".
יש לה ערוץ יוטיוב משלה, "ardenBcho", שבו יש לה למעלה מ-300 סרטונים, בעיקר הכוללים וולוגים, עטיפות שירים וקליפים מקוריים. יש לה למעלה מ-500,000 מנויים נכון לפברואר 2020.
דוגמנות.
צ'ו זכתה בתחרות מיס קוריאה שיקגו לשנת 2004, שהעניקה לה את ההזדמנות להשתתף בתחרות מיס קוריאה בסיאול. בשלב מסוים, היא ניהלה שיחות לתוכנית טלוויזיה בקוריאה, אבל התרחקה מההזדמנות בגלל ירידה במשקל ודרישות ניתוח פלסטי.
בשנת 2010, מותג הקוסמטיקה קליניק הכריז על צ'ו כדוגמנית לקמפיין הפרסומות החדשה שלהם באסיה. הקמפיין הושק באמצע נובמבר 2010. צ'ו דגמנה עבור ריבוק קוריאה ב-2010 ועבור נייקי יפן ב-2008. היא גם דגמנה עבור אפל ואלכסנדר מקווין והופיעה במגזיני האופנה ווג, פרפל וניילון.
מוזיקה.