כאשר הגיע מיטלהאוזר למזרח התיכון, עמדו כבר צבאות צרפת בצרפת גופא בפני התמוטטות מוחלטת ותבוסה צבאית ניצחת, אך כוחות הצבא הצרפתי במזרח התיכון היו עדיין רבי כוח, לא ניזוקו, לא היו מעורבים בלחימה פעילה, ויכלו לשמש להמשך הלחימה גם לאחר נפילת צרפת. בתחילה דחק מיטלהאוזר במפקדיו בצרפת כי יורו לו להמשיך ולהילחם, ואף שלח מברק ברוח זו לנשיא הרפובליקה לברן. ביחד עם הנציב האזרחי בסוריה ולבנון, גבריאל פואו קרא להמשך הלחימה משטחי סוריה ולבנון, על מנת להגן על כבודה של צרפת, אך לאחר שממשלתו של אנרי פיליפ פטן הכריזה על כניעה, ווייגאן הורה גם לאנשי מיטלהאוזר להניח את נשקם, הודיע מיטלהאוזר, ב-28 ביוני 1940 כי הוא מקבל את תנאי הפסקת האש, וכי הפסקת האש חלה מבחינתו הן כלפי גרמניה ואיטליה, והן כלפי בריטניה. הבריטים קיבלו את ההצהרה, באומרם כי למיטב הבנתם אין פירושה כי אם ייעשה ניסיון גרמני או איטלקי לכבוש את סוריה ולבנון, לא ייתקל ניסיון זה בהתנגדות. מספר מאנשיו של מיטלהאוזר סירבו להיכנע ולהסכים לשביתת הנשק. מפקד הכוחות בחלב, קולונל אדגאר דה לרמינא ארגן בחשאי את יציאתם של אנשי צבא צרפתים מסוריה ולבנון לארץ ישראל. הגנרל ויוול שפיקד על הכוחות הבריטים במזרח התיכון סירב לשתף פעולה עם יזמה זו, והחזיר את אלו שהצליחו לעבור את הגבול וכך התגלו פעולותיו של דה לרמינא על ידי מיטלהאוזר, והוא הורה לכלוא את דה לרמינא בדמשק. דה לרמינא נכלא, אך נמלט, והיה לאחד ממנהיגי צבא צרפת החופשית. ב-3 ביולי 1940 התפטר מיטלהאוזר מתפקידו ושב לצרפת. מחליפו בלבנט היה גנרל בשם פוז'ר (François-Marie-Jacques Fougère).
ב-1942 הופיע שמו ברשימת העדים במשפט ריום אותו ניהלה ממשלת צרפת של וישי כמשפט תעמולה נגד ראשי הרפובליקה הצרפתית השלישית בניסיון להציגם כאשמים במלחמה. ב-1949 מת בפריז.
מינגאן
יאגון
באריוס
יארליס באריוס
יארליס באריוס קסטניידה (בספרדית: Yarelys Barrios Castañeda; נולדה ב-12 ביולי 1983 בפינאר דל ריו) היא אתלטית קובנית זוכת מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (אוסקה 2007 וברלין 2009), בזריקת דיסקוס.
ב-1 בספטמבר 2016 שלל הוועד האולימפי הבינלאומי מבאריוס את מדליית הכסף שבה זכתה בבייג'ינג 2008 עקב שימוש בחומרים אסורים. היא מכרה את מדליית הכסף האולימפית שבה זכתה ב-eBay, מסיבה שאינה ידועה תמורת 11,000 דולרים.
ביוגרפיה.
באריוס הגיעה להישגה המשמעותי הראשון במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בקרטחנה ב-2006, כשזכתה במדליית כסף. בשנת 2007 זכתה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשיא אישי חדש של 63.90 מטר, מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו, ברזיל ומדליית זהב באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד.
בשנת 2008 זכתה במדליית זהב במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה. בהמשך השנה זכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג נשללה ממנה ב-1 בספטמבר 2016 על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי עקב שימוש בחומרים אסורים. בטורניר שנערך בלייריה, פורטוגל באותה שנה שיפרה את שיאה האישי, והעמידה אותו על 66.13 מטרים.
בשנת 2009 שמרה על תוארה במשחקי מרכז אמריקה והקריביים, שנערכו באותה שנה בהוואנה, קובה. כן זכתה במדליית כסף שנייה באליפות העולם שנערכה בברלין. ב-2010 זכתה במדליית הכסף במשחקים האיברו-אמריקאיים שנערכו בסן פרננדו, וב-2011 זכתה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בשיא אישי חדש של 66.40 מט ובמדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה.
באליפות קובה שנערכה בשנת 2012 קבעה באריוס שיא אישי חדש של 68.03 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה באריוס במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.38 מטר. באוגוסט 2015 נשללה מדריה פישצ'לינקובה הרוסייה מדליית הכסף בה זכתה לאחר שנכשלה בבדיקת סמים. מדליית הכסף הועברה ללי יאנפנג מסין (67.22 מטר) ומדליית הארד הוענקה לה. במדליית הזהב זכתה סנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (69.11 מטר).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכתה באריוס במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.96 מטר, אחרי סנדרה פרקוביץ' (67.99 מטר) ומלינה רוברט-מישון מצרפת (66.28 מטר).
מרחץ הדמים של מלבורן
עופר וולף
עופר וולף (נולד ב-1961), תת-אלוף בצה"ל במילואים, שירת כראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
ביוגרפיה.
בשנת 1978 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. וולף לחם במלחמת לבנון הראשונה כקצין מודיעין בסיירת, מהנחיתה מן הים בשפך נהר האוואלי שבקרבת צידון ועד ביירות. בהמשך עבר וולף לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה ושימש בתפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1997 שימש כרע"ן פיתוח ביחידת יפת"ח. בשנים 2005–2001 פיקד וולף על מפעל המרכבה והרק"מ במש"א 7000. לאחר מכן שימש כמפקד היחידה לניסויים והבטחת איכות. בשנים 2008–2006 פיקד וולף על מרכז שיקום ואחזקה 7000. לאחר מכן מונה לרמ"ט אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בדרגת תא"ל. כמו כן היה חבר בצוות תוכנית ההתייעלות הרב-שנתית של צה"ל ומשרד הביטחון, שגובשה בסיוע תאגיד הייעוץ הבינלאומי מקינזי.
וולף הוא בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים.
נשוי ואב לשלושה.
Fission yeast
מדליית אוילר
מדליית אוילר (The Euler Medal), מוענקת למתמטיקאים, ונקראת על שם המתמטיקאי בן המאה ה-18 לאונרד אוילר.
המדליה מוענקת מדי שנה החל משנת 1993, על ידי המכון לקומבינטוריקה ויישומיה (ICA)
בפלורידה, והיא מוענקת לחוקר שתרם תרומה משמעותית בתחום הקומבינטוריקה, ושעדיין פעיל במחקר. המדליה מוענקת מדי שנה, לחוקר אחד או שניים בעולם.
בשנת 2004 זכה בה החוקר הישראלי-אמריקני פרופ' דורון ציילברגר. בשנת 2005 זכה בה החוקר הישראלי פרופ' אביעזרי פרנקל.
וורדן
קירישיטן
המונח קירישיטן (ביפנית: 吉利支丹, 切支丹, キリシタン) משמש ביפן לתיאור הנוצרים הקתולים שחיו במדינה במאות ה16 וה-17.
ביפנית מודרנית ישנם מספר אופנים שונים לכתיבת המילה "נוצרים" (מהמילה האנגלית Christian), כשמקובלים הם キリスト教徒 (קיריסוטו קיוטו) ו-クリスチャン (קוריסוטן). האיות קירישיטן משמש בעיקר בכתבים יפנים לתיאור תקופת פעילותה של הכנסייה הקתולית ביפן, או ביחס לקקורה קירישיטן, נוצרים בסתר.
מיסיונרים נוצרים נודעו ביפן בשמות "בָּאטֶרֵן" (מהמילה הפורטוגזית Padre, אב) או "אירומן" (מהמילה Irmão, אח).
היסטוריה.
שש שנים לאחר הגעת הספינה פורטוגזית הראשונה ליפן ב-1543, החלה הפעילות המיסיונרית, בעיקר על ידי מסדר הישועים, שנהנה מתמיכת האימפריה הפורטוגזית. מספר שנים לאחר מכן החלו לפעול במדינה גם מיסיונרים פרנציסקנים ודומיניקנים, שבעצמם נהנו מתמיכת הספרדים. מתוך 95 הישועים שפעלו ביפן במאה ה-17, 57 היו פורטוגזים, 20 היו ספרדים ו-18 היו איטלקים. המיסיונרים הראשונים שהגיעו ליפן היו פרנסיסקו חאווייר, קוסמה דה טורס וחואן פרננדז, שהגיעו לקגושימה במטרה להפיץ את הנצרות הקתולית. בשיא פעילותה, בשנת 1637, עמד מספר הנוצרים ביפן על סביבות 300,000 אנשים. עם זאת, לאחר מכן החלה דיכוי הנצרות מצד השלטונות היפניים, עד להכחדתה הסופית ביפן במאה ה-17.
קו החלוקה בין פורטוגל לספרד.
דת הייתה חלק מאוד חשוב בשתי האימפריות, והתנצרות נחשבה מועילה לאימפריה מבחינה רוחנית, אך גם מבחינה חילונית. כל אימת שאימפריות אלה הרחיבו את שטחי השליטה שלהן, הגיעו לשטחים אלה מיסיונרים תוך זמן קצר. בחוזה טורדסיאס חילקו האימפריה הפורטוגזית והאימפריה הספרדית את העולם ביניהן לאזורי השפעה, ואף על פי שבעת החתימה על החוזה לא הכירו שתי האימפריות את יפן, נפלה המדינה באזור ההשפעה של האימפריה הפורטוגזית.
אף על פי שלא יכלו להפוך אותה לקולוניה, שלחו הפורטוגזים את הישועים ליפן, מכיוון שכך קיוו להשיג זכויות סחר עם המדינה. הישועי אלסנדרו ואליניאנו נשלח לפעול ביפן, חרף ההתנגדות הספרדית. האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר אישר את שליחותו של ואליניאנו בבולה אפיפיורית ב-1575, שקבעה שיפן מהווה חלק מדיוקסיית מקאו. דיוקסיית פונאי (נגסאקי) נוסדה ב-1588, בחסות הפורטוגזים.
בתגובה לפעילות הישועית, נכנסו המסדרים המנדיקנטים, שנהנו מתמיכה ספרדית, ליפן בדרך מנילה. בו בזמן הם הפעילו שדולה כנגד הישועים בוותיקן, עד שב-1600 איפשר האפיפיור קלמנס השמיני לנזירים ספרדים להיכנס ליפן מהמושבות הפורטוגזיות. הפורטוגזים האשימו את הישועים הספרדים בכך שהם פועלים לטובת מדינתם ולא לטובת האל, ומאבק זה הביא לסכיזמה בדיוקסיית פונאי.
מלבד זאת, נאלצו המסדרים הקתולים להאבק גם בגורמים מהולנד ומאנגליה. בראשית המאה ה-17 הקימו ההולנדים והאנגלים תחנות סחר ביפן, ואף על פי שהאנגלים עזבו את המדינה לאחר עשור, המשיכו ההולנדים לסחור עם היפנים, ולמעשה היו המדינה האירופאית היחידה שסחרה עם יפן עד המאה ה-19. כיריבות מסחר, הכפישו המדינות הפרוטסטנטיות את הנצרות הקתולית, ובסופו של דבר הצליחו להביא לשינוי בגישת השוגון כלפי האימפריות האיבריות.
אסטרטגיית הפצה.
הישועים האמינו שהדרך הטובה ביותר להפיץ את הנצרות היא להמיר אנשים בעלי השפעה, ובכך לאפשר לדת לחלחל מטה, אל ההמון. הם נמנעו מחשד והאשמות בכך שלא הטיפו לפשוטי העם ללא אישור השליט המקומי. כתוצאה מכך המירו מספר דאימיו את דתם לנצרות, ואחריהם, בעידוד כמרים דומיניקנים ואוגוסטינים, המירו נתיני הדאימיו את דתם גם כן.