היסטוריה.
ההתייחסות הראשונה למוסקבה מתוארכת ל-1147 כשיורי דולגורוקי קרא לנסיך רפובליקת נובגורוד "בוא אלי, אחי, למוסקבה".
תשע שנים מאוחר יותר, ב-1156, קרא דולגורוקי לבניית חומת עץ, שנבנתה מספר פעמים מחדש, מסביב לעיר. בשנים 1237 – 1238 שרפו המונגולים את העיר עד לעפר ותושבים רבים נלקחו בשבי. העיר התאוששה והפכה לבירת נסיכות עצמאית ב-1327. מיקומה המבטיח על מקורו של נהר הוולגה תרמו לפיתוחה הקבוע. מוסקבה צמחה לנסיכות יציבה ומשגשגת למשך שנים רבות ומשכה מספר גדול של פליטים מכל רחבי רוסיה.
תחת שלטונו של איוואן הראשון, החליפה העיר את מקומה של טבר כמרכז הפוליטי של נסיכות ולדימיר והפכה לגובה המיסים היחיד של השליטים המונגולים. היות ששילם מס גבוה, זכה איוואן לזיכיון החשוב מהחאן. שלא כמו נסיכויות אחרות, מוסקבה לא חולקה בין בניו לאחר מותו, אלא עברה בשלמותה לבנו הבכור. ב-1380, הוביל הנסיך דמיטרי דונסקוי ממוסקבה צבא רוסי מאוחד לניצחון חשוב על אורדת הזהב בקרב קוליקובו. שנתיים בלבד לאחר מכן נבזזה מוסקבה על ידי החאן טוכטמיש. ב-1480, איוואן השלישי השיג עצמאות מלאה משליטי אורדת הזהב, ואפשר למוסקבה להפוך לכוח המרכזי ברוסיה. בזמנו של איוואן הפכה העיר לבירתה של אימפריה שעתידה לכלול את כל שטחה של רוסיה המודרנית ושטחים נוספים.
ב-1571 תקפו ובזזו הטטרים מקרים את מוסקבה, ושרפו את כולה פרט לקרמלין.
ב-1609 החל הצבא השוודי בפיקודם של הרוזן יאקוב דה לה גארדי ואוורט הורן את מסעו מנובגורוד אל מוסקבה כדי לעזור לצאר וסילי שויסקי, להיכנס לעיר ב-1610 ולדכא את המרד שפרץ נגדו. הצבא עזב את העיר בשנה שלאחר מכן, לאחר פלישתו של האיחוד הפולני-ליטאי. במהלך המלחמה, נכנס ההטמן סטאניסלב ז'ולקיווסקי למוסקבה לאחר שהביס את הרוסים בקרב קלושינו.
תחילת המאה ה-17 הייתה עשירה בהתקוממויות ובסופו של דבר שוחררה מוסקבה משליטת פולין ב-1612. במהלך המאה ה-17 היו גם התקוממויות נוספות כמו מהומת המלח של 1648, מהומת הנחושת של 1662 ומרד מוסקבה של 1682.
מגפת המוות השחור כילתה כחצי מאוכלוסיית העיר, והיא חדלה מלהיות בירת רוסיה ב-1712 לאחר הקמתה של סנקט פטרבורג על ידי פיוטר הגדול על חוף הים הבלטי ב-1703. כשנפולאון פלש לרוסיה ב-1812, תושבי העיר שרפוה והתפנו ממנה בפקודת הצאר אלכסנדר הראשון, לאחר שכוחותיו של נפולאון הגיעו לעיר ב-14 בספטמבר. צבאו של נפולאון, שנפגע מהרעב, הקור והאספקה הדלה, אולץ לסגת מן העיר וכמעט הושמד בשל החורף הרוסי הקשה, ובשל ההתקפות של הרוסים.
במהלך מהפכת 1905 התרחשו בעיר קרבות בין השלטון לפועלים. לאחר מהפכת 1917, הפכה מוסקבה לבירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה וחמש שנים מאוחר יותר לבירת ברית המועצות. במהלך מלחמת המולדת הגדולה, התמקמו מועצת ההגנה הלאומית הסובייטית והמטה הכללי של הצבא האדום במוסקבה.
בתקופתו של סטלין נהרסו מבנים עתיקים רבים ואף אנדרטאות ואזורים עתיקים באזור מרכז העיר ונסללו כבישים רחבים והוקמו אמצעי תחבורה רבים ביחד עם בנייה של אזורי תעשייה רבים לצורך ריכוזם של כל המפעלים הלאומיים בעיר. ובנוסף, הוקמו אוניברסיטאות רבות ומרכזי לימוד להמון מקצועות.
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוקמו על בסיס תושבי העיר כ-16 דיוויזיות של מתנדבים לאומיים (כ-160,000 איש), כ-25 גדודים (כ-18,500 איש) וארבע חטיבות הנדסה. בנובמבר אותה השנה, נעצרה קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית בפאתי העיר, והחל הקרב על מוסקבה. בתי חרושת רבים פונו, יחד עם רוב התושבים והממשל מהעיר, ומה-20 באוקטובר, הוכרזה העיר כתחת מצור. התושבים שנותרו בעיר בנו ואיישו הגנות נ"ט, בזמן שהעיר הופצצה מן האוויר. במהלך הקרב סירב סטלין לעזוב את העיר, ולכן המטה הכללי והמועצה נותרו בעיר גם כן. על אף המצור וההפצצות, המשיכו מבני הרכבת התחתית של מוסקבה לפעול, וקרוב לסוף הלחימה, אף נפתחו קווים חדשים.
ב-1 במאי 1944 הוענקה לעיר מדליה על הגנת מוסקבה. ב-1947 הוענקה לעיר מדליה ליום השנה ה-800 ולראשונה נחגג יום העיר. ב-8 במאי 1965, הייתה מוסקבה אחת משתים עשרה הערים הסובייטיות להן הוענקו התואר עיר גיבורה, להנצחת יום השנה ה-20 לניצחון בעלות הברית.
ב-1980 אירחה העיר את משחקי הקיץ האולימפיים, שהוחרמו על ידי ארצות הברית ועל ידי מספר מדינות מערביות נוספות, בעקבות פלישת ברית המועצות לאפגניסטן ב-1979. בקצה המערבי של העיר הוקם הכפר האולימפי. רוב מתקני הספורט הוקמו בסמוך אל אצטדיון לוז'ינקי.
ב-1991 אירע במוסקבה ניסיון ההפיכה של חברי הממשלה שהתנגדו לרפורמות בשלטונו של מיכאיל גורבצ'וב. כאשר התפרקה ברית המועצות באותה השנה, המשיכה מוסקבה לשמש כבירת רוסיה.
מאז 1993 וכניסתה של כלכלת השוק למוסקבה השתנתה העיר מ-"בירה תעשייתית" שבה רוכזו בתקופה הסובייטית כל המפעלים החשובים ל"בירה מסחרית" בה מרוכזים רוב המשרדים והחברות הלאומיות של רוסיה בדומה לרוב המדינות המערביות. השינוי הביא לעיר קמעונאות, שירותים, אדריכלות ואורח חיים מערביים והקמת מרכזי סחר בינלאומיים. לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי במזרח אירופה ופתיחתה לעולם מתוכננת העיר להפוך לעיר עולם, ביחד עם איסטנבול.
ב-2009 אירחה את תחרות הזמר של האירוויזיון ברוסיה. זו הייתה הפעם הראשונה בה רוסיה אירחה את תחרות האירוויזיון. ב-2010 פוטר ראש העיר מאז 1992, יורי לוז'קוב, והוחלף בסרגיי סוביאנין. במהלך 2012 הורחב שטח העיר מכ-1.1 אלף קמ"ר לכ-2.5 אלף קמ"ר תוך הקמת שני אזורים מנהליים חדשים (11 ו-12 במפה) אליהם מתוכננים לעבור גם כל משרדי הממשלה. ב-2015 החל תהליך שיקום נהר המוסקבה ויובליו ביחד עם הקמת טיילת משני צדדיו.
בקיץ 2017 אירחה את משחקי גביע הקונפדרציות ושנה לאחר מכן את משחקי גביע העולם בכדורגל. במהלך מגפת הקורונה ברוסיה העיר הייתה מוקד התחלואה העיקרי במדינה.
פוליטיקה וממשל.
שלטון מקומי.
על פי חוקת הפדרציה הרוסית, מוסקבה נחשבת לסובייקט עצמאי של הפדרציה הרוסית, עיר פדרלית.
מערכת רשויות השלטון של מוסקבה מורכבת ממשלת מוסקבה (עיריית מוסקבה) שהיא הרשות המבצעת ומדומה העירונית של מוסקבה שהיא הרשות המחוקקת.
משנת 2006 עד 2012 לא נערכו בחירות ישירות לראשות העיר עקב שינויים באמנת העיר מוסקבה, ראש העיר מונה על פי צו נשיאותי. הבחירות הישירות הראשונות מתקופת ההצבעה ב-2003 היו אמורות להתקיים לאחר סיום כהונתו של ראש העיר הנוכחי בשנת 2015, אולם, בקשר להתפטרותו מרצונו החופשי, הבחירות התקיימו בספטמבר 2013.
בבחירות 2018 ניצח ראש העיר המכהן סרגיי סוביאנין שזכה ב-70.17% מקולות הבוחרים.
שלטון פדרלי.
מוסקבה היא מושב הכוח בפדרציה הרוסית, כל רשויות השלטון של המדינה נמצאים בעיר למעט בית המשפט החוקתי של רוסיה שמשנת 2008 נמצא בסנט פטרבורג. במרכז העיר, באוקרוג המרכזי, שוכן הקרמלין, משכנו הרשמי של נשיא הפדרציה הרוסית.
מטה הרשות המבצעת שהיא ממשלת רוסיה נמצא ב. הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית נמצאת ליד הכיכר האדומה ומועצת הפדרציה של רוסיה ובית המשפט העליון של רוסיה גם כן נמצאים במוסקבה.
חלוקה מנהלית של מוסקבה.
העיר מחולקת ל-12 אוקרוגים מנהליים, 125 נפות ול-21 יישובים (שנמצאים באוקרוגים 11 ו-12 במפה). כל עשרת האוקרוגים נמצאים בשטח המנהלי של מוסקבה, מלבד העיר זלנוגרד (מספר 10 על המפה). ביולי 2012, בעקבות הרחבת שטח העיר הוקמו 2 אוקרוגים מנהליים חדשים (11 ו-12 במפה). לכל האוקרוגים והמחוזות המנהליים שלט אצולה, דגל וראש מחוז משלהם. שלושה אוקרוגים (11,10 ו-12 במפה) נמצאים מחוץ לכביש הטבעת של מוסקבה.
אין במוסקבה אזורים מוגדרי גזע, כמו הצ'יינטאון הקיים בערים מסוימות בצפון אמריקה, מערב אירופה
או במזרח אסיה.
כלכלה.
רקע.
מוסקבה היא אחת הערים המרכזיות באירופה מבחינה כלכלית ותרבותית. העיר עצמה מיצרת 20% מהתוצר הלאומי הגולמי של רוסיה. בשנת 2008 היקף כלכלת העיר הגיע ל-321 מיליארד דולרים.
מסחר.
בתקופה הסובייטית שימשה מוסקבה בתור המרכז התעשייתי של כל ברית המועצות. מאז נפילת ברית המועצות וכניסתה של רוסיה החדשה אל השוק העולמי ואל הסחר החופשי התפנו כמה אזורי תעשייה בעיר ומתחילים להתפנות כל המפעלים החשובים אל ערים אחרות או אל מדינות אחרות לצורך הפיכתה למרכז המסחר וגם העסקים של רוסיה כולה. החלו לקום בעיר מרכזי קניות חדשים וכל בתי-כלבו וחנויות הממשלתיות נמכרו אל ידיים פרטיות.
בורסת מוסקבה חזרה לפעול לאחר שהיא לא פעלה בתקופה הסובייטית ועל חורבות אזור תעשייה שהיה במרכז העיר הוקם מתחם "מוסקבה סיטי" שבו הוקמו גורדי שחקים בסגנון מודרני עבור משרדים ובתי מלון.
שוק צ'רקיזובו שחדל לפעול ביולי 2009 היה השוק הגדול באירופה. המחזור היומי של שוק זה הגיע לכ-30 מיליון דולרים (מדי יום פעלו בו כ-10,000 מוכרים).
תעשייה.
בעיר ישנם אזורי תעשייה רבים עוד מתקופת המשטר הקומוניסטי. רוב מרכזי התעשייה הרוסית התרכזה ברחבי העיר ולאחר נפילת ברית המועצות החלו לפנות מפעלים רבים ואזורי תעשייה לטובת הקמתם של אזורי תעשייה מודרנית ותעשיות מתקדמות. בנוסף, ישנם בעיר המון אזורי תעשייה המתפקדים בתור "מפעל בודד" המרכזים בתוכם מספר מפעלים קטנים יותר. רוב אזורי התעשייה הישנים בעיר הוקמו לצד מסילות רכבת או לצד 2 נמלי נהר המוסקבה שבו עוברים אוניות סחר או אוניות נוסעים. אזורי התעשייה החדישים יותר מוקמים לצד כבישים מהירים או לצד שדות תעופה.
כמה מן המפעלים המפורסמים ביותר ברוסיה פעלו בעיר והתפנו אל ערים אחרות לאחר נפילת מסך הברזל. בימינו מיועדים חלק מן המבנים בהם פעלו המפעלים לשימור אדריכלי מחמיר.