ב-16 באוקטובר 1802 הכריז האינטנדנט הספרדי דון חואן ונטורה על סיום המכרז האמריקאי על הנמל של ניו אורלינס. סגירת הנמל לייצוא וייבוא סחורות היוותה מכשול משמעותי בחזונו של גררד להקים מרחב שגשוג כלכלי משותף עם המדינות השכנות לאורך נהר המיסיסיפי. הוא דרש מנשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון לאיים על הכוחות הספרדים בכיבוש הנמל על ידי המיליציה של קנטקי, שמנתה כ-26,000 חיילים. בזמנו, ג'פרסון לא עודכן על ההסכם הסודי "סן אילדפונסו", שמסר את השליטה הספרדית על לואיזיאנה למצביא הצרפתי נפוליאון בונפרטה. לאחר האיום על שלטונות ספרד הציע נפוליאון לג'פרסון לקנות את שטח לואיזיאנה תמורת 15 מיליון דולר. רוברט לווינגסטון, שליחו של ג'פרסון בצרפת, נענה להצעה, והרכישה העלתה את מצב רוחם של הסוחרים מקנטקי, שכן הנמל של ניו אולינס יישאר כפוף לריבונות אמריקנית. גררד תיאר את הרכישה כהישג ענק לנשיא ולארצות הברית כולה. לאחר ההסכם עם צרפת טען השלטון הספרדי כי הם לא ביצעו את התחייבותם בחוזה, ולואיזיאנה עדיין שייכת לה. ג'פרסון התעלם מהמחאה הספרדית, והתכונן לכבוש את השטח בכוח. הוא הורה לגררד לאמן כ-4,000 אנשי מיליציה ללחימה בניו אורלינס ב-20 בדצמבר 1803. האספה הכללית עודדה שירות במיליציה, והעניקה שטח בגודל 150 דונמים לכל המתגייסים. גררד הצליח להשיג את מספר החיילים הדרוש ללחימה, אך לבסוף, נכנע השלטון הספרדי ויתר על תביעותיו ללואיזיאנה. בחלוף חודשיים, עבר השטח לשלטונות ארצות הברית.
החודשים האחרונים לכהונתו השנייה בתפקיד המושל שולבו בסכסוכים פנימיים בעניין מינויו של רשם קנטקי החדש. תחילה, מינה גררד לתפקיד את הארי טולמן, מזכיר המדינה של קנטקי לשעבר. אולם ב-7 בדצמבר 1803 נדחתה מועמדות זו על ידי הסנאט. לאחר כישלונו הציע גררד את התפקיד לכריסטופר גרינאפ, אך הוא דחה את ההצעה. המועמד הבא של גררד, ג'ון קוברון נדחה גם הוא על ידי הסנאט. תומאס ג'ונס, שהיה ממועמדיו של גררד לתפקיד, כונה על ידי הסנאט כ"נוכל" שאם יצליח להיבחר לתפקיד, יהרוס את מערכת המקרקעין של קנטקי. לאחר שהסנאט דחה את המועמד ויליאם טריג, התעוררה ביקורת ענפה על הסנאט מצד כלי התקשורת במדינה. הם טענו כי לסנאט יש מועמד מועדף משלו, ולא ימנה אף אדם אחר לתפקיד. כשהסנאט דחה את ויליס גרין הצהיר גררד בינואר 1804 כי אין בכוונתו להציע מועמד נוסף לתפקיד. לאחר חילופי התרסות בין גררד לסנאטורים, מינה גררד את ג'ון אדייר לתפקיד, שהתקבל גם בסנאט.
בערוב ימיו ומותו.
בתום המחלוקת שלו עם הסנאט המדיני סביב מינויו של רשם המקרקעין, פרש גררד מהקריירה הפוליטית שלו. כאזרח פרטי, תמך גררד במועמדותו של כריסטופר גרינאפ למושלות. על אף שבנו של גררד, ויליאם, המשיך להתמודד על תפקידים ציבוריים, גררד מעולם לא הביע את רצונו לחזור לפוליטיקה.
גררד חזר למשכנו, מאונט לבנון, ושם פיתח מוניטין חקלאי ענף. בנו ג'יימס פיקח על הפעילות השוטפת של החווה, ולעיתים אף זכה בפרסים על תרומתו לחקלאות המקומית מגופים לאומיים שונים בקנטקי. בשנת 1811 נפגעה קשות אחוזת מאונט לבנון כתוצאה מרעידת אדמה. גררד התעקש לשפץ ולתקן את המשכן מיסודו, כדי שיוכל לשמש כמקום מגורים למשך שארית חייו. הוא ייבא סוסים, צאן ובקר לחוותו, והשקיע במפעלים מסחריים שירשו בניו לאחר מותו. הוא נפטר ב-19 בינואר 1822, לאחר שנים אחדות בהן נאבק במצבו הבריאותי הרעוע. גופתו נטמנה בשטח מאונט לבנון, ובמרוצת השנים, הוקמה אנדרטה לזכרו באתר קברו.
הרמן קריבל
הרמן קריבל (בגרמנית: Hermann Kriebel; 20 בינואר 1876, גרמרסהיים - 16 בפברואר 1941 מינכן) היה סגן אלוף בדימוס וקצין מטה בבוואריה לשעבר.
חייו.
הרמן קריבל לחם עם הפרייקור במהלך המהפכה הגרמנית בין השנים 1919-1918. כחבר במשלחת שביתת הנשק הגרמנית משנת 1919, מילות הפרידה שלו היו "נתראה שוב בעוד 20 שנה." בשנת 1923 הוא התמנה למנהיג הצבאי של ליגת הקמפפבונד, ליגה לחימתית שכללה את התנועות הנאציונל-סוציאליסטיות ברפובליקת ויימאר וביניהן המפלגה הנאצית בפיקודו של אדולף היטלר והאס אה, ליגת האוברלנד והרייכסקריגפלגה של ארנסט רהם. קריבל היה יחד עם היטלר ואריך לודנדורף, דמות מפתח ב־8-9 בנובמבר 1923 אשר היה שותף בפוטש במרתף הבירה והורשע יחד עם היטלר בשנת 1924, כשריצה את עונשו בכלא לנדסברג.
בשנת 1929 הוא הגיע לסין לעבוד כסוחר נשק ויועץ לממשלת הקואומינטנג של צ'יאנג קאי שק. מלבד הלחימה בקומוניסטים הסיניים, משטר הקואומינטנג נלחם באותה תקופה בצבאות המצביאים הסיניים, נגד הגנרל פנג יו-שיאנג בצפון וקליקת גואנגשי של הגנרל באי צ'ונג-שי ולי דזונגז'ן בדרום. בהתאם לכך, מכיוון שבאותה עת כמעט ולא היו בסין מפעלים לייצור נשק משלה, היה צורך לייבא נשק. קריבל מצא כי הביקוש לייצוא נשק לסין היה עצום, מה שהופך את עבודתו של סוחר נשק לרווחית מאוד.
לאחר שחרורו מהכלא שמר על קשריו עם המפלגה הנאצית וליגת אוברלנד והיה לקונסול הכללי הגרמני בשנגחאי.
עדי עציון-זק
עדי עציון-זק (נולדה ב-16 באוגוסט 1936) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
עציון-זק נולדה בקיבוץ יגור להורים יוצאי גרמניה, היא למדה מוזיקה במדרשה למוזיקה בתל אביב, בקונסרבטוריון של פריז ובבית ספר למוזיקה בפרייבורג, הופיעה והקליטה מוזיקה במספר מדינות.
היא הופיעה במסגרת האנסמבל בקאמרי. היא העלתה את המונודרמות "קברט קורט וייל", "המלאך הכחול" ו"קפקא נגד קפקא".
ב-1982 העלתה, יחד עם השחקנית־כוריאוגרפית גבי אלדור, אצ המופע "מלים ללא צל", בסיוע מכון גתה. גבי אלדור קראה בעברית ובגרמנית שירים של אלזה לסקר-שילר ועדי עציון העלתה שלושה מיצגים.
ב-1984 השתתפה במופע "טרמולו בצול וחצי", שיצרה אשרה אלקיים רונן. המופע גם עלה אחר כך בפסטיבל הבין לאומי סרבנטינו שבמקסיקו.
ב-1985 שיחקה במסגרת בפסטיבל עכו במחזה "שמפרחת", שכתב עמוס קינן, בבימוי של יגאל עזרתי. ההצגה זכתה לציון לשבח ולביקורות נלהבות.
ב-1991 שיחקה בפרק של הסדרה סיפורים לשעת לילה מאוחרת, ב-1995 שיחקה בסרט הכוכב הכחול, ב-1998 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "ארץ קטנה איש גדול".
ב-2000 העלתה את המופע "קברט קורט וייל". מופע יחיד הבנוי ממחרוזת שירים של ברטולד ברכט וקורט וייל, שהועלה לכבוד מלאת מאה שנה להולדתו של ברכט וחמישים להולדתו של וייל.
ב-2007, כתבה ושיחקה, במסגרת פסטיבל אשה בחולון, את ההצגה "שופיניאנה", דרמה קונצרטנטית המגלמת את דמותן של ארבע נשים משמעותיות בחייו של המלחין פרדריק שופן. באותה שנה גם כתבה, ערכה, עיצבה ושיחקה בהצגת היחיד "קולו של גורל - מאריה קאלאס, טרגדיה יוונית"
ב-2009, ערכה, עיצבה ושיחקה בהצגת היחיד "סודה של ג'ולי הרצל", על פי הרומן "אשתו המנודה" של אידה צורית-מגד
היא עובדת כשחקנית וכמדריכה קולית בתיאטרון גשר, היא זכתה במספר פרסים על עבודתה וביניהם בפרס המועצה לתרבות ואמנות.
חיים אישיים.
היא נשואה ליונתן זק ולהם שלושה ילדים, ביניהם השחקנית עלמה זק והבמאי יורם זק.
אדווין רידינג
לארס אדווין פולקה רידינג (בשוודית: Lars Edvin Folke Ryding; נולד ב-4 בפברואר 2003) הוא שחקן שוודי. הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בסדרת הטלוויזיה השוודית "Mannen under trappan" בשנת 2009. מאז שיחק רידינג בסדרות וסרטים שונים, בהם "Gåsmamman" , "Älska mig , ו-"Fröken Frimans krig" . גילם את הנסיך וילהלם, התפקיד הראשי בסדרת הדרמה של נטפליקס "דרך המלך".
ביוגרפיה.
רידינג גדל בעיר סטוקהולם שבשוודיה, ולו שלושה אחים. הוא נכדו של העיתונאי לארס רידינג ונכדו של האנס אריק מונק אף רוזנשולד, מנהל בנק.
קריירה.
רידינג הופיע לראשונה כשחקן בסדרת הטלוויזיה השוודית "Mannen under trappan" בשנת 2009, ולאחר מכן הופיע בהפקות כגון "Fröken Frimans krig", "Kronjuvelerna", "The Stig-Helmer Story", "Nobels testamente" ובמספר סרטי אניקה בנגצון שהופקו בשנת 2011.
ב-2013 הוא השתתף בדיבוב הדמות הראשית בסרט האנימציה השוודי-דני "Resan till Fjäderkungens rike", וכן בתוכנית הרדיו לילדים "Alla barnen firar jul" לחג המולד.
ב-2014 קריין את התפקיד הראשי בפודקאסט המיני-סדרה "Lars dagbok".
מאז 2015 הוא משתתף בסדרת הטלוויזיה "Gåsmamman", בתפקיד בנו הצעיר של לינוס אק, וב-2018 השתתף בתוכנית הילדים המיוחדת לחג המולד "Storm på Lugna gatan" של ה-SVT.
בשנת 2021 הופיע בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה של נטפליקס "דרך המלך", בה גילם את הנסיך וילהלם.
בשנת 2022 נכלל ברשימת פורבס 30Under30 האירופאית.
עומאר רודברג
עומאר רודברג (בשוודית: Omar Rudberg; נולד ב-12 בנובמבר 1998) הוא זמר שוודי-ונצואלי. נולד בוונצואלה ועבר לקונגסבקה עם אמו בגיל שש. ב-2010 הוא השתתף בעונתה הרביעית של תוכנית הכישרונות "Talang" המשודרת ב-TV4. הוא היה חבר בלהקת הבנים FO&amp;O בין השנים 2013–2017. בשנת 2017 השתתף בתחרות המלודיפסטיבלן של ה-SVT במסגרת הלהקה, והגיע לגמר עם השיר "Gotta Thing About You". בספטמבר בשנת 2017 חברי הלהקה הודיעו על פירוקה, לכל הפחות באופן זמני.
עומאר התחיל את קריירת הסולו שלו בשנת 2018, עם הסינגל "Que Pasa", בהשתתפות הראפר השוודי למיקס, ואחריו "La Mesa" עם הראפר השוודי אליאס הורטיג. מאוחר יותר התגלה שהוא ישתתף במלודיפסטיבלן 2019 עם השיר "Om om och om igen". השיר לא העפיל לחצי הגמר, אך נכנס לרשימת 20 הלהיטים המובילים בשוודיה, בפעם הראשונה עבור רודברג.
בשנת 2021 גילם את דמותו של סימון בסדרת הדרמה של נטפליקס "דרך המלך".
מלטה גורדינייר