חיים אישיים.
פרידן נשוי להלנה לינדסיו ואב לבת ובן.
תחנת הרכבת מנשייה
המרכז הלאומי להשתלות
המרכז הלאומי להשתלות הוא יחידה במשרד הבריאות בישראל המרכזת את תחום תרומת איברים והשתלת איברים בישראל.
היסטוריה ומטרות המרכז.
המרכז הוקם בשנת 1993, כגוף ממלכתי ונייטרלי שינהל את המערך הארצי לתרומות איברים והשתלות, הכולל רשימת ממתינים ארצית, חלוקת איברים להשתלה על פי קריטריונים מקצועיים, ופעולות נוספות לקידום תרומות והשתלות.
"חוק השתלת האיברים" מגדיר ומסדיר את פעולות המרכז להשתלות.
מבנה המרכז הלאומי להשתלות.
בראש המרכז עומד פרופ' רפאל ביאר, מנהל המרכז הרפואי רמב"ם בחיפה. בוועדת ההיגוי של המרכז פועלים רופאים משתילים, אנשי אתיקה רפואית, משפט, פסיכולוגיה ודת, וכן אנשי ציבור.
ועדות המרכז.
המרכז הלאומי להשתלות בנוי ממספר ועדות המרכזות כל אחת את תחומה.
מערכים.
המרכז בנוי מחמישה מערכים:
מערך רישום חולים והקצאת איברים.
המרכז הלאומי להשתלות מנהל את רישום המועמדים להשתלה באופן בלעדי. צוות יחידת ההשתלות בבית החולים בו תתבצע ההשתלה (נבחר על ידי הממתין) יבצע את רישום המועמד במרכז. רשימת הממתינים להשתלה מנוהלת באופן ממוחשב על סמך קריטריונים אשר גובשו על ידי וועדת ההיגוי ולפיהם נקבע מיקומו של החולה ברשימה הארצית. הקריטריונים כוללים דחיפות רפואית, התאמת רקמות בין התורם לחולה, זמן המתנה להשתלה וקריטריונים רפואיים נוספים. הניקוד של מטופל ברשימה עשוי להשתנות בכל עת בהתאם לשינויים בנתונים הרפואיים של החולים הנמצאים ברשימה ואשר מתעדכנים באופן רצוף. כאשר מתאמות ההשתלה מקבלות הסכמה לתרומת איברים מועברים נתוני התורם למרכז הלאומי להשתלות ומוזנים למערכת ממוחשבת. המערכת מצליבה את נתוני התורם עם הנתונים של הממתינים ברשימה ומאתרת את הממתינים המתאימים. מאפריל 2012 ממתינים שחתמו על כרטיס אדי בתנאים שהוגדרו זוכים בתוספת ניקוד בתור להשתלה. קדימות זו בתור להשתלה מקורה בחוק השתלת איברים התשס"ח 2008.
מערך תרומות איברים מתורמים נפטרים.
בבתי החולים הכלליים פועלת אחות מתאמת השתלה מטעם המרכז הלאומי להשתלות. מתאמת ההשתלה מאתרת את המטופלים שהועלה חשד כי הם במוות מוחי נשימתי, ולאחר הליך קביעת המוות פונה למשפחה ביחד עם הרופא נאמן ההשתלות להציע להם לתרום איברים. מתאמת השתלה אחראית גם על הדרכת הצוותים הרפואיים בקיום פרוטוקולים רפואיים הנדרשים לשימור האיברים. מתאמות ההשתלה והרופא נאמן ההשתלות אינם בקשר עם הממתינים להשתלה.
במרכז הלאומי להשתלות פועלת מתאמת השתלות ארצית, האחראית לליווי התהליכים המתקיימים בבתי החולים. לאחר קבלת הסכמת משפחה לתרום איברים, מודיעה המתאמת הארצית לרופאים המשתילים מי יושתל מבין הממתינים, ומתאמת את שעת ניתוח נטילת האיברים בהתחשב בשיקולי המרכז התורם, המרכזים השותלים, שיקולי המשפחה התורמת ומועד הלוויה, ושיקולים קליניים של מצב שימור האיברים. מתאמות ההשתלה ונאמני ההשתלה פועלים לפי הנחיות מקצועיות של המרכז הלאומי להשתלות.
מערך להשתלות מתורמים חיים.
המרכז הלאומי להשתלות מרכז גם את תחום השתלת האיברים מתורמים חיים כגון השתלת כליה, אונת כבד או אונת ריאה, ביצוע כל השתלה מתורם חי בישראל מותנה באישורי ועדות מקומיות או מרכזיות ואישור המרכז להשתלות ומשרד הבריאות כמוגדר בחוק השתלת איברים התשס"ח 2008. המרכז להשתלות מטפל בפיצוי תורמים חיים ומסדיר לכל תורם את ההחזרים המגיעים לו על פי החוק והתקנות. המרכז להשתלות עוסק בפיתוח תוכניות חדשות לעידוד השתלות מתורמים חיים ובוחן שיתופי פעולה עם מדינות אחרות.
מערך הדרכה והסברה.
המרכז הלאומי להשתלות מקיים פעילויות הדרכה והסברה על מנת להעלות את המודעות לתרומות איברים. הפעילויות כוללות קמפיינים תקשורתיים לעידוד חתימה על כרטיס תורם אדי, והגדלת הנגישות לחתימה. הדרכה לצוותים רפואיים, מובילי דעה מהדתות השונות, הרצאות לקהלים שונים כמו לבתי ספר לחיילים ועוד, וכן סדנאות וקורסים אקדמאיים. המרכז מנהל את מאגר החותמים על כרטיס תורם אדי. ניתן לראות את הגידול המשמעותי ברשימת החותמים על כרטיס אדי בזכות פעילותו של מערך הסברה זה.
המערך לתמיכה במשפחות תורמי האיברים והרקמות.
המרכז להשתלות מקיים קשר עם המשפחות שתרמו איברים שנים ארוכות לאחר האובדן. מציע אפשרות להנצחת היקיר שאיננו באתר הנצחה הממוקם באתר משרד הבריאות, מזמין להשתתף בקבוצות תמיכה המתקיימות בצפון במרכז ובדרום, מקיים אירוע הדלקת נרות בחנוכה בהשתתפות נציגי מושתלים, מתאם מפגש בחסות נשיא המדינה לקבלת הוקרה אחת למספר שנים. מתאם קשר או מפגש שבין משפחות תורמות לבין נתרמים כאשר שני הצדדים בוחרים בכך.
מתאמי השתלות.
תחילה פעלו מתאמי השתלה בשישה מרכזים רפואיים גדולים, שבהם קיימות תוכניות השתלה, ובשנת 1998 הם שולבו בכל בית חולים בישראל. מתאמי ההשתלות מדריכים את הצוותים הרפואיים באיתור תורמי איברים, פונים למשפחות נפטרים בבקשה לתרומת איברי יקיריהם וכן עוסקים בהסברה לציבור לשם להעלאת הנכונות לתרום.
דיפווטר הורייזן
דיפווטר הורייזן (באנגלית: Deepwater Horizon) הייתה אסדת קידוח במים עמוקים ביותר בעלת יצוב עוגנים ומיקום דינמי. ב-20 באפריל 2010 אירע על אסדת הקידוח פיצוץ עז בשל התפרצות באר נפט תת-מימית, בו נהרגו 11 קודחים ונפצעו 17. באסדה פרצה שרפה שלא ניתן היה לכבותה ולאחר יומיים שקעה האסדה במצולות מפרץ מקסיקו תוך שהיא גורמת לדליפת הנפט הגדולה והחמורה בהיסטוריה.
ההערכות על קצב הדליפה מדברות על 35,000 עד 60,000 חביות ליום (5500 עד 9500 מטר מעוקב ליום), וכמות הנפט הגולמי שנשפכה לים הייתה גדולה פי 20 מהכמות שנשפכה מהמכלית באסון הנפט של אקסון ואלדז.
תיאור האסדה.
אסדת הקידוח Deepwater Horizon היא אסדת קידוח מהדור החמישי שנבנתה על ידי חברת Hyundai Heavy Industries, חברת בת של תאגיד יונדאי, באולסן שבקוריאה הדרומית ונרכשה על ידי חברת טראנסאושן. היא נחכרה על ידי חברת האנרגיה הבריטית BP עד ספטמבר 2013. האסדה הייתה רשומה במג'ורו שבאיי מרשל ויעודה היה לקדוח בים הפתוח, במים עמוקים מאוד, לצורך חיפושי נפט. אורך האסדה 121 מטר ורוחבה 78 מטר. נכון ל-2010 היא הייתה אחת מכ-200 אסדות קידוח המסוגלות לקדוח לעומק של יותר מ-1,700 מטר.
בספטמבר 2009 קדחו עובדי BP שעל האסדה את באר הנפט העמוקה ביותר בהיסטוריה, לעומק אנכי של 10,685 מטר.
היסטוריה.
בניית האסדה החלה בדצמבר 1998 והיא נמסרה בפברואר 2001 לחברת טראנסאושן ואולם כל הפעילות במפרץ מקסיקו נוהלה על ידי החברה החוכרת BP. פעילות זו כללה קידוחים בשדות הנפט התת-מימיים Atlantis, Thunder Horse, Kaskida ו-Tiber. ב-2 בספטמבר 2009 הגיע הקידוח בשדה הנפט Tiber לעומק מרבי של 10,685 מטר, מהם 1,259 מטר במים.
ב-2002 שודרגה האסדה והותקנה בה מערכת בקרה המאפשרת לשלוט בקידוח מרחוק. טכנאים ביוסטון שבטקסס מקבלים נתוני קידוח בזמן אמת מהאסדה ומעבירים הוראות תחזוקה וטיפול בתקלות.
באוקטובר 2009 האריכה חברת BP את חוזה החכירה של האסדה בשלוש שנים נוספות תמורת $544 מיליון דולרים, או כחצי מיליון דולרים ליום קידוח.
בזמן התאונה עבדה האסדה בשדה הנפט התת-ימי Mississippi Canyon Block 252, הידוע גם בשם Macondo Prospect. שדה זה נמצא כ-80 קילומטר מהחוף הדרומי-מזרחי של לואיזיאנה.
הפיצוץ ודליפת הנפט.
התפוצצות ושרפה.
על פי הדיווחים, פרצה האש על סיפונה של Deepwater Horizon בשעה 21:45 בערב ב-20 באפריל 2010. פקחי המשמרת דיווחו על התפוצצות עזה ופתאומית שהותירה בידם רק כחמש דקות לברוח מאז שנשמעה צפירת האזעקה. בצילומי וידאו מהאירוע נראות תימרות אש ועשן המתנשאות לגובה של עשרות מטרים. חום הלהבות היה כה רב עד שהתיך את הצבע שבדפנות סירות ההצלה שבאו לחלץ את הקודחים. מחברת טראנסאושן, בעלת האסדה, נמסר כי העובדים היו בפעילות שגרתית ולא היה כל סממן שיכול להעיד על האסון הקרב.
לאחר שבערה למעלה מיממה, קרסה האסדה ושקעה במצולות המפרץ ב-22 באפריל 2010 בשעה 10:21. ב-30 באפריל 2010 עדיין לא נודעה סיבת ההתפוצצות בבירור, אם כי כל הסימנים מעידים על התפוצצות גז שהשתחרר במהירות.
בזמן ההתפוצצות ביצעה האסדה קידוח גישוש. העובדים סיימו את תהליך יציקת המלט לתוך שרוול הקידוח כ-20 שעות לפני הפיצוץ והבאר עמדה לקראת בדיקת שלמות כוללת של כל הרכיבים. לאחר תהליך זה אמורים היו הקודחים לסתום במלט את פי הבאר, עד לחיבורה מחדש למערכת הפקת נפט. תהליך סתימת הבאר בפקק מלט לא הסתיים. סתימה כזו מבוצעת במלט מעורב בקצף חנקני שהוא הרבה יותר מורכב לטיפול.
על פי ראיונות ותחקיר פנימי שערכה חברת BP עם הקודחים לאחר האסון, בועה גדולה של גז מתאן ברחה מן הבאר וירתה כלפי מעלה את עמוד הקידוח. הבועה התפשטה במהירות תוך שהיא שוברת כמה מחסומי בטיחות, עד שהגיעה לפני הים והתפוצצה. מנכ"ל טראנסאושן תיאר את האירוע ככשל פתאומי וקטסטרופלי של מערכת הבטון הממגנת.
לדבריו של מנהל אחר בטראנסאושן, הצטבר לחץ גדול מהרגיל בתוך הבאר. כאשר גבר הלחץ, הוא התפשט במהירות וניצת. הבוץ הכבד המוכנס לצינורות הקידוח כדי לסכך את המקדח, מנע תחילה את פריצת הגז, אך מנהלי הקידוח האמינו כי הקידוח הסתיים והחליטו להחליף את הבוץ במי ים. הגז שלא הצליח לחדור את הבוץ פרץ בקלות את משקל המים המועט יותר ופרץ לפני השטח.
נפגעים ומאמצי הצלה.
הרוגים:
ג'יסון אנדרסון.
ארון דייל ברקין.
דונלד קלארק.
סטיבן ריי קרטיס.
גורדון ג'ונס.
רוי ויאט קמפ.
קרל קלפינג'ר הבן.
דיואי א איוונט.
שיין מ אושוו.
קית' בלייר מנואל.
אדם וייס.
גילוי דליפת הנפט ועוצמתה.