גוריון ("גורי") מלצר נולד בשנת 1930 בירושלים לשפרה ולחוקר התנ"ך פייבל מלצר. סבו היה הרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת עץ חיים ויו"ר מועצת גדולי התורה. אמו שפרה נפטרה בנערותו בשנת 1944 בהיותו בן 14.
למד בבית הספר תחכמוני ובבית ספר "מעלה" בירושלים. זמן קצר לאחר מלחמת העצמאות התגייס לצה"ל ועסק בפיתוח יכולות הצפנה של חיל הקשר. בהמשך מונה כקצין הקשר החטיבתי של חטיבת גבעתי, תפקיד שבו שימש עד שנת 1952 (בדרגת סרן).
עם שחרורו יצא ללימודים בארצות הברית. למד בישיבה יוניברסיטי בניו יורק ואחר כך הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת ניו יורק, ועבד והשתלם בחברת RCA – אחת מהחברות הגדולות בארצות הברית בתחום האלקטרוניקה.
בסוף שנות ה-50 נמנה, עם עוד מספר מהנדסים צעירים שלמדו בארצות הברית, עם צוות הקמת חברת תדיראן, ובהמשך מונה לתפקידים בכירים בה.
ב-1973 שימש כיועץ בחברת ג'נרל טלפון אלקטריק. עם שובו ארצה (לאחר שנה), נקרא על ידי מנכ"ל כור תעשיות, מאיר עמית, לנהל את חטיבת האלקטרוניקה של כור ואת חברת טלרד.
במחצית שנות ה-80 סיים מלצר את עבודתו בטלרד ומונה כחבר בהנהלת כור ולתפקיד מדען ראשי של הקונצרן, ויחד עם מנכ"ל כור באותה תקופה בני גאון פעל להבראת כור.
ב-1990 מונה לתפקיד מנכ"ל תדיראן. הוא הוביל תהליך הבראה שכלל סגירת מפעלים כושלים, מכירת משרדיה של החברה בגבעת שמואל ופיטורי עובדים. כעבור כשנתיים עברה תדיראן מהפסד לרווח שנתי, וב-1992 הונפקו מניותיה בוול סטריט והחברה גייסה 100 מיליון דולר.
ב-1994 פרש מלצר מתפקיד מנכ"ל תדיראן, ומונה ליו"ר דירקטוריון חברת בזק. ב-1997 פרש מתפקיד יו"ר בזק.
לאחר פרישתו לימד בטכניון ובאוניברסיטת תל אביב.
מלצר נפטר ב-1 באוקטובר 2014 בגיל 84 והובא למנוחות בבית הקברות ברעננה.
פעילות ציבורית.
היה חבר בגופים ציבוריים רבים כגון: יו"ר לשכת המסחר ישראל – אוסטרליה, חבר הוועד המנהל של האוניברסיטה העברית. חבר הוועד המנהל אוניברסיטת ת"א, חבר הוועדה העליונה לתכנון ותקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, חבר ועדת פרס רוטשילד, חבר ועדת השכר של המרצים באוניברסיטת השונות. חבר הנהלת מכון דוידסון להוראת המדע והטכנולוגיה. חבר הנהלת מוסד נאמן. חבר המל"מ – המרכז להוראת המדעים, חבר הוועדה המייעצת לשר החינוך להוראת הטכנולוגיה והמדעים, חבר האקדמיה למדעים. חבר בחבר הנאמנים של מכון ויצמן, ויו"ר חבר הנאמנם במרכז האקדמי לב.
פרסים.
מלצר זכה בשורה של פרסים ואותות הוקרה, בהם פרס ראש הממשלה על מפעל חיים בתקשורת (2002), פרס התעשייה, פרס מיוחד על תרומה אישית של IEEE (ארגון האלקטרוניקה העולמי) ועוד.
משפחתו.
היה נשוי לשרה ולהם ארבעה ילדים. רעייתו היא בעלת דרגת סרן בצה"ל והייתה במשך שנים ראש הלשכה של הרמטכ"לים יעקב דורי, יגאל ידין ומרדכי מקלף ולאחר מכן ראש לשכתו של דוד בן-גוריון.
בנם, ארז מלצר (מנהל) ניהל בין היתר את החברות אפריקה ישראל, קריאו-סאיטקס ונטפים. בן נוסף, הרב משה מלצר, הוא ראש ישיבת "אבן האזל" בירושלים.
בן עטר
בן-עטר
ראקון
תמר קולק
תמר אנה הלנה קוֹלֶק (17 ביולי 1917 - 24 ביולי 2013) הייתה רעייתו של ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, וממייסדות איל"ן, ארגון המטפל בילדים נפגעים.
קורות חייה.
קולק נולדה ב-1917 בווינה לאביה, הרב והקודיקולוג ארתור זכריה שוורץ. כנערה הצטרפה לתנועה הציונית "כחול־לבן", שם פגשה את טדי קולק, שהיה המדריך שלה. ב-1937 עלתה לארץ ישראל, והתאחדה עם טדי, שעלה שנתיים לפניה, והשניים הצטרפו יחד לגרעין המייסד של קיבוץ עין גב, שלחופה המזרחי של הכנרת. תמר מונתה לאקונומית של הקיבוץ (האחראית על אספקת המזון וניהול תקציבו), ואילו טדי החל בפעילותו הציבורית בסוכנות היהודית. לאחר קום המדינה נשלח קולק על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון לוושינגטון, ועם שובם ארצה בתחילת שנות ה-50, עם מינוי קולק למנהל משרד ראש הממשלה, עברו השניים לגור בירושלים.
תמר ליוותה את טדי בכל עשייתו הציבורית, ובמיוחד ב-28 שנותיו בראשות העיר עד לפרישתו ב-1993, עם הפסדו בבחירות לאהוד אולמרט. הם היו נשואים עד מותו ב-2007.
קולק נמנית עם מייסדי איל"ן, והיא כיהנה במשך יותר מ-25 שנים כיו"ר סניף איל"ן ירושלים. מאוחר יותר שימשה כנשיאת הכבוד של הסניף. היא קיבלה את עיטור יקיר איל"ן בשנת 2000. כן פעלה רבות למען "בית תמר" שהוקם בשנת 1982 שנקרא על שמה. בית תמר שימש כמקום ליישום מודל ייחודי של מסגרת משפחתית קטנה, אשר שמה לה למטרה להיות תחליף לבית המשפחה של ילדים נכים, שמסיבות שונות לא יכלו להמשיך ולהתגורר עם משפחתם הביולוגית.
בשנת תשנ"ו זכתה באות הנשיא למתנדב.
לכבודה נקראה פילה בגן החיות התנ"כי בעיר.
לקולק ובעלה נולדו שני ילדים: האמנית אסנת והקולנוען עמוס קולק.
קולק נפטרה ב-24 ביולי 2013, בגיל 96. היא נטמנה בחלקת גדולי האומה בהר הרצל לצד בעלה.
סאדר
סאדר (תעתיק מדויק: צדר – בערבית ובפרסית: صدر)
נביל דיראר
נביל דיראר (בערבית: نبيل ضرار, תעתיק עברי: נביל צ'ראר; נולד ב-25 בפברואר 1986) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הקיצוני שמאלי בקסימפאשה ובנבחרת מרוקו.
קריירת מועדונים.
דיראר נולד בקזבלנקה, אך התחיל את קריירת הכדורגל שלו בבלגיה. בשנת חתם בדיאגם ספורט. יכולתו המרשימה משכה את תשומת הלב של מועדונים רבים בבלגיה, ובקיץ חתם בווסטרלו, לאחר שנתיים עבר לקלאב ברוז'.
בעונתו הראשונה במועדון, סיים עם המועדון במקום השלישי שמוביל למוקדמות הליגה האירופית. בעונת דיראר היה שחקן מפתח בקבוצה, אך מעל לכל בלטה התנהגותו על כר הדשא ומחוצה לו: במשחק נגד מכלן דיראר ירק על פניו של ג'וני בויינס והורחק ל-2 משחקים; בספטמבר נשלח להתאמן עם קבוצת המילואים לאחר שאיחר לאימון; בתחילת עונת , דיראר נשלח שוב להתאמן עם קבוצת המילואים למשך שבועיים לאחר שלא הגיע ליום האוהדים, אף על פי שטען כי לא הופיע מפני שהוא היה חולה; בעקבות ההפסד נגד לוקרן ב-23 באוקטובר, דיראר נשלח שוב להתאמן עם קבוצת מילואים לשלושה שבועות.
ב-30 בנובמבר 2011 דיראר הבקיע את השער הראשון בתחילת הקאמבק המדהים של קבוצתו נגד מריבור במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לאחר שפגרה 0–3 וניצחה 3–4.
ב-31 בינואר 2012, דיראר חתם במונקו תמורת 7.5 מיליון אירו, והיה לשחקן היקר ביותר שנמכר מקלאב ברוז'. ב-13 בפברואר, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 בסטיה. ב-24 בפברואר דיראר הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–2 נגד סטאד לאוואל.
ביולי , דיראר חתם בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
בקיץ דיראר חתם בקסימפאשה מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית.
דיראר הוא בעל אזרחות כפולה, בלגית ומרוקאית. דיראר הודיע כי בכוונתו לשחק עבור נבחרת בלגיה, אך לאחר שהתברר כי שיחק בנבחרת הצעירה של מרוקו הוא נאלץ לשחק עבורה. ב-11 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
מילקי צ'אנס
מילקי צ'אנס (Milky Chance) הוא צמד מוזיקלי שמקורו בעיר קאסל שבהסן גרמניה, ומנגן בסוגות רוק, פולק, פופ ופולקטרוניקה. הצמד מורכב מהסולן קלמנס ריביין והתקליטן פיליפ דאוש.
את עיקר פרסומו קנה הצמד לאחר ששירם "Stolen Dance" הגיע למקומות הראשונים במצעדי מוזיקה רבים ברחבי העולם.
הצמד הופיע בישראל, בבארבי בשנת 2018.
Milky Chance
אוסוולד הארנב בר המזל
הכרזת איסלאז
הכרזת איסלאז (ברומנית: Proclamația de la Islaz) הייתה תוכנית שפרסמו יוזמי מהפכת 1848 (ולאכיה). ב-9 ביוני 1848 הקריא יון הליאדה רדולסקו את ההכרזה והמהפכנים הוולאכיים אישרו אותה. כעבור יומיים, ב-11 ביוני, תחת לחץ ההמונים, קיבל אותה גם השליט, גאורגה ביבסקו.
בהכרזה נכללו 22 סעיפים וביניהם:
ישכר בער אייכנשטיין
טוני נדאל
אנטוניו "טוני" נדאל הומאר (בספרדית: Antonio "Toni" Nadal Homar; נולד ב-21 בפברואר 1961) הוא מאמן טניס ספרדי, מאמנו של הטניסאי רפאל נדאל.
ביוגרפיה.
נדאל נולד במיורקה שבספרד. אחד מאחיו הוא הכדורגלן מיגל אנחל נדאל. מתגורר בפורטו כריסטו.
נדאל החל את קריירת האימון ב-1985.
נדאל הוא דודו ומאמנו של הטניסאי רפאל נדאל, שזכה ב-16 טורנירי גראנד סלאם תחת אימונו, מ-1990. בשל כך הוא נחשב למאמן הטניס המוצלח ביותר בהיסטוריה, במונחי זכיות בגראנד סלאם (השני בהיסטוריה הוא לנארט ברגלין, שתחת אימונו זכה ביורן בורג ב-11 טורנירי גראנד סלאם בשנות ה-70). למרות מספר כישלונות בטורנירים בשנים 2015-2016, נשאר נדאל בתפקידו בשל סירובו של אחיינו רפאל להחליף אותו.
שחף זנב-סנונית
שחף זנב-סנונית או שחף קדור-זנב (שם מדעי: Creagrus furcatus) הוא מין של שחף יחיד בסוגו האנדמי לאיי גלאפגוס וגם קצת באיי מלפלו.
שחף זה הוא השחף היחיד הפועל בלילה, אז הוא יוצא לחפש באוקיינוס הפתוח מיני מזונות קטנים כמו דגים ודיונונים העולים בלילה לאכול פלנקטון.
ביום הוא ישן על מצוקים וחופים קטנים. הוא מעדיף מים טרופיים וחמים. לעיתים הוא גם מגיע לחופי אקוודור ופרו.
זוג השחפים מגדלים ביצה אחת בקן עשוי אבני לבה ושברי אלמוגים. הגוזל בוקע מהביצה אחרי 31–34 ימים ויכול לעוף אחרי 60–70 ימים מהבקיעה.
עיניו האדומות גדולות יותר מאצל שחפים אחרים ויש בהן שכבה מחזירת אור, המתאימה לראיית לילה.
יחזקאל אלביג
ההשפעה של הפרעת קשב על התפקוד האקדמי
ההשפעה של הפרעת קשב על התפקוד האקדמי מתייחסת לאופן שבו הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות באה לידי ביטוי בתחום הלמידה, במסגרת החינוך הפורמליות וההשכלה הגבוהה.