סרטה המדבר הראשון, "The Trial of Mary Dugan" (המשפט של מרי דוגן, 1929) היה הצלחה קופתית וסימל שעבורה, בניגוד לרבים אחרים, לא סימן המעבר לסרטים מדברים את סוף הקריירה. לאחר שני סרטים נוספים הגיע סרטה החשוב ביותר - "הגרושה", עליו זכתה בפרס אוסקר ובשינוי תדמיתי מ"ילדה טובה" לאשה בוגרת, משוחררת ועצמאית. ששת הסרטים הבאים בכיכובה בתדמית זו, שזיכה אותה במועמדות לאוסקר, , "נפש חופשיה" () לצידו של קלארק גייבל שזיכה אותה במועמדות נוספת לאוסקר, , ו- היו ללהיטים קופתיים וסימנו אותה, לצד גרטה גרבו וג'ואן קרופורד, ככוכבת הגדולה של MGM. שתי הכוכבות האחרות טענו ששירר מקבלת את כל התפקידים הטובים בזכות נישואיה למנהל האולפנים.
תחילת אכיפת קוד ההפקה ב-1934 שם קץ לדמותה המשוחררת. סרטה משנה זו, "The Barretts of Wimpole Street" היה להצלחה קופתית וזיכה אותה במועמדות לאוסקר על תפקידה כמשוררת אליזבת בארט בראונינג. שני סרטיה הבאים "רומיאו ויוליה" (בתפקיד יוליה) ו"מארי אנטואנט" (בתפקיד הראשי), זיכו אותה אף הם במועמדויות לאוסקר.
ב-1936 הופיעה פעם נוספת ואחרונה לצידו של קלארק גייבל בסרט "Idiot's Delight" וב-1939 לוהקה על ידי ג'ורג' קיוקור לסרט רב-המשתתפות "הנשים" (לצד ג'ואן קרופורד, רוזלינד ראסל, פולט גודארד וג'ואן פונטיין). במהלך מלחמת העולם השנייה הופיעה בסרט כמאהבת של קצין נאצי וויתרה על התפקיד הראשי בסרט גברת מיניבר. בכך נחתמה קריירת המשחק של שירר.
חיים אישיים.
שירר חיה עם תלברג עד מותו ב-1936. לזוג היו שני ילדים אירווינג ג'וניור (1930–1988) וקתרין (1935–2006). לאחר פרישתה ממשחק נישאה למדריך סקי צעיר ממנה בשם מרטין ארוז'ה (Martin Arrougé ;1914 – 1999), הם היו נשואים עד מותה ב-1983. בניגוד לכוכבי עבר רבים היא לא הופיעה עוד לאחר פרישתה בשום סרט או הופעה בטלוויזיה.
Blue Suede Shoes
Blue Suede Shoes (בעברית: נעלי זמש כחולות) הוא שיר שנכתב והוקלט לראשונה על ידי הזמר קרל פרקינס במהלך שנת 1955 ונחשב לאחד משירי הרוקבילי (רוקנרול) הראשונים. השיר משלב אלמנטים של בלוז, קאנטרי ומוזיקת פופ. השיר זכה לגרסאות כיסוי שונות לאורך השנים כאשר אחת הנודעות ביותר היא זו שבוצעה על ידי אלביס פרסלי.
בשנת 2003, השיר דורג במקום ה-95 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.
רקע.
הזמר ג'וני קאש היה הראשון שנתן לפרקינס את הרעיון לשיר. בעת שקאש, פרקינס ואלביס פרסלי נהגו להופיע ברחבי דרום ארצות הברית קאש סיפר לפרקינס על החיילים בצבא ארצות הברית שפגש בעת שירותו הצבאי בגרמניה. קאש התייחס לנעלי הצבא שלו בתור "נעלי זמש כחולות." קאש הציע לפרקינס לכתוב שיר על הנעליים. קרל השיב בתגובה כי: "אני לא יודע כלום על הנעליים. איך אני יכול לכתוב שיר על נעליים?". מספר ימים לאחר מכן, פרקינס הבחין באחת מהופעותיו בזוג צעיר שרקד ליד הבמה כאשר הבחור ניסה לוודא שחברתו לא תדרוך על נעליו החדשות במהלך הריקוד. שני האירועים הללו נתנו לפרקינס השראה לכתוב את השיר.
קתרין סטוקט
קתרין סטוקט (באנגלית: Kathryn Stockett; נולדה ב-1969) היא סופרת אמריקאית. ידועה בזכות ספר הביכורים שלה, "העזרה", שעלילתו עוסקת בחייהן של עוזרות-בית אפרו-אמריקניות בג'קסון שבמיסיסיפי, שבהמשך עובד לסרט.
ביוגרפיה.
סטוקט גדלה בג'קסון שבמיסיסיפי. בילדותה גודלה על ידי עוזרת אפרו-אמריקנית, במקום אמה. חוויות הילדות שלה הם הבסיס לעלילת ספרה. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת אלבמה עם תואר ראשון באנגלית וספרות, היא עברה לניו יורק, שם עבדה בהוצאה לאור של מגזין שיווק. בניו יורק היא פגשה והתחתנה עם קית' רוג'רס. הם התגרשו ב-2011. נכון ל-2012 מתגוררת סטוקט עם בתה באטלנטה.
נגד סטוקט הוגשה תביעה בבית המשפט של מיסיסיפי על ידי אבילן קופר, עוזרת אמריקאית אפריקאית שעבדה בביתו של אחיה של סטוקט. נטען כי סטוקט השתמשה בדמות שלה עבור הספר. בית המשפט דחה את התביעה בטענה של התיישנות. סטוקט הכחישה את הטענה ואמרה שהיכרותה עם קופר הייתה קצרה ביותר.
פנאי (זלדה)
פנאי הוא כותר ספר אוסף שיריה הראשון של המשוררת הישראלית זלדה, אשר ראה אור בתשכ"ז 1967 בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב.
כמה ביטויים, שטבעה בו זלדה, זכו לציטוט בתרבות הישראלית.
זלדה הקדישה את הספר לזכרם של הוריה: הרב שלום-שלמה שניאורסון והרבנית רחל שניאורסון.
נושאי הקובץ הם מצבי הנפש והתודעה, ובכלל זה הדיכאון והגעגועים, ועמם והחוויה הדתית, הכוללת אמונה, דבקות, וקיום המצוות. כמו בכלל שירתה, כך גם ב"פנאי", השפה הפואטית של המשוררת מכילה פרפרזות רבות מהתנ"ך, ספרות חז"ל, הפיוט והתפילה היהודית לדורותיה.
עין משוטטים
עין שיח
יובל צלנר
יובל צֶלנֶר (נולד ב-2 במרץ 1978 ברמת השרון) הוא איש עסקים ופוליטיקאי ששימש כחבר הכנסת מטעם מפלגת קדימה בכנסת ה-18 וה-19, כחבר ועדה קרואה בעיר אופקים, ומשנה למנכ"ל בחברת הנדל"ן הציבורית קבוצת חג'ג'.
ראשית חייו.
יובל צלנר נולד ברמת השרון. לדבורה, עובדת סוציאלית ופסיכותרפיסטית ודניאל, מהנדס תעשייה וניהול ואיש עסקים בתחום הביטוח, אח לשתי אחיות צעירות. נכד בכור לסא"ל צבי צלנר, שעלה מגרמניה ערב מלחמת העולם השנייה, היה ממקימי גדוד הצנחנים 202 ומפקדה הראשון של הפנימיה הצבאית בחיפה וללוחמת הפלמ"ח, הדסה ריטוב-צלנר, ילידת מושב חירות שבשרון ולאשר וטובה קליגר, ניצולי שואה שעלו לארץ בתום המלחמה התיישבו בחדרה.
בנערותו, שיחק כדורסל בקבוצת הנוער של אגודת הספורט רמת השרון ושימש מאמן במחלקת הנוער. בינואר 1997 פרש ממשחק, עם גיוסו לקורס הטיס של חיל האוויר, ומאוחר יותר באותה שנה הצטרף לסיירת הצנחנים. בערב פורים תשנ"ח, בעת אימון של הסיירת בנחל תבור, התהפך ההאמר הצבאי עליו נסעו ארבעת לוחמי הצנחנים. בעקבות ההתהפכות נפצע צלנר באורח קשה ועבר ניתוח מורכב לשיקום עמוד השדרה הצווארי.
פעילות ציבורית ופוליטית.
בשלהי הליך השיקום הרפואי באוקטובר 1998, הצטרף צלנר לצוות העוזרים של חיים רמון, אז חבר הכנסת באופוזיציה מטעם מפלגת העבודה. ביולי 1999, עם מינויו של רמון לשר במשרד ראש הממשלה, שימש עוזר השר וכמתאם ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל.
בפברואר 2001, עם בחירתו של אריאל שרון לראשות הממשלה ומינויו של רפי פלד למנכ"ל המשרד, מונה לראש מטה המנכ"ל.
בשנת 2004, עם סיום ההתמחות המשפטית והסמכה לעריכת דין, הצטרף צלנר לצוות המועצה לביטחון לאומי בראשות האלוף (מיל') גיורא איילנד ושימש מנהל תחום חברה ותשתיות. במסגרת פעילותו במועצה לביטחון לאומי מונה צלנר על ידי ראש הממשלה שרון ושר הביטחון שאול מופז למזכיר הוועדה הציבורית לבחינת השירות הלאומי-אזרחי בישראל, בראשות האלוף (מיל') דוד עברי.
עם הקמת מפלגת קדימה פרש צלנר מהשירות הציבורי ונמנה עם הגרעין המייסד של המפלגה.
בבחירות 2006 שימש סגן ראש אגף הארגון ולאחריהן סמנכ"ל מפלגת קדימה. בפריימריז לראשות המפלגה שנערכו באותה שנה, עמד בראש מטה הבחירות של שאול מופז בהתמודדות מול ציפי לבני ובבחירות 2009 התמודד לראשונה בפריימריז לרשימת המפלגה לכנסת ונבחר לראשונה לכנסת עם פרישתה של חברת הכנסת ציפי לבני. צלנר היה צפוי לכהן בכנסת תקופה קצרה בלבד, אולם ביום השבעתו, הפתיעו ראש הממשלה נתניהו ויושב ראש קדימה הנבחר, שאול מופז, כאשר חתמו באישון לילה על הסכם קואליציוני להצטרפות קדימה לממשלת נתניהו, וצלנר כיהן עד לבחירות הכלליות בינואר 2013.
ב-31 בדצמבר 2012 קבעה ועדת האתיקה של הכנסת כי צלנר הפר את הוראות כללי האתיקה, לאחר שהסתייע בעוזרת הפרלמנטרית שלו לצורך הצגת בית שבבעלותו בפני רוכש פוטנציאלי.
בבחירות לכנסת ה-19 כיהן בתפקיד סגן יו"ר ועדת הבחירות המרכזית שבראשות שופט בית המשפט העליון אליקים רובינשטיין.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הוצב על ידי שאול מופז במקום השישי ברשימת קדימה (אחרי מגעים שלא הבשילו עם רשימת מפלגת התנועה בראשות ציפי לבני) ולא נבחר לכנסת. אחרי הבחירות התמנה למנכ"ל חברה בת של קבוצת חג'ג' - "קבוצת חג'ג' - התחדשות עירונית". בדצמבר 2014 נכנס לכנסת ה-19 למשך שלושה חודשים בעקבות התפטרותו של ישראל חסון והתפטרותם המיידית של שלושת חברי הרשימה שקדמו לו במיקומם ברשימת קדימה וויתרו על החברות בכנסת.
השכלה וקריירה.
במרץ 1999, חודשים ספורים לאחר שחרורו המוקדם משירות צבאי, החל צלנר בלימודי מדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. באוקטובר אותה שנה החל ללמוד במקביל משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2003 סיים את לימודי התואר הראשון במשפטים ומאוחר יותר במדע המדינה ובחר להתמחות במשרד ראש הממשלה. במקביל, נרשם ללימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב במסלול מחקרי. לימודים אותם השלים בשנת 2007.
בשנת 2006 החל בלימודי תואר שני נוסף במנהל עסקים במרכז הבינתחומי בהרצליה, אותם השלים בשנת 2008.
במקביל, החל צלנר בכתיבת עבודת הדוקטורט במדעי המדינה בתחום חקר המיעוטים, תחום בו התמחה במסגרת עבודתו במועצה לביטחון לאומי, תחת הנחייתו של פרופ' גדעון דורון, אולם לא השלים את עבודת הדוקטורט.
כיום צלנר לומד לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
בסמוך לאחר סיום לימודיו למנהל עסקים, נבחר צלנר במכרז פומבי לשמש בתפקיד מנהל הפיתוח העסקי ביעד - החברה הכלכלית לפיתוח גבעתיים, ובהמשך שימש בתפקיד ממלא מקום מנכ"ל החברה. בשנת 2011 נבחר לתפקיד מנכ"ל רימונים - החברה הכלכלית לפיתוח רמת השרון, שהוקמה מחדש מספר חודשים לפני כניסתו לתפקיד. צלנר עזב את התפקיד במאי 2012 עם בחירתו לכנסת.