כדי שפסיקותיו יהפכו לעקרונות משפטיים הוא קבע שיש לראות בהחלטות ערכאת הערעור תקדים מחייב. הוא הסביר זאת בכך שהדין חייב להיות ברור לציבור וכי הפסיקה בבתי הדין השונים חייבת להיות סטבילית ואחידה.
שינוי נוסף שבא אחרי עשרות שנים גם הוא מתבטא בהפיכת הגירושין המשולשים במעמד אחד לגירוש אחד חוזר וזאת לשם השמירה על שלימות המשפחה ועל מעמד האשה. יצוין שעמדה זו מנוגדת לעמדת האסכולה החנפית.
במסעו לשיפור זכויות האשה קבע נאטור שבניגוד למנהג המשפטי שהיה קיים בבתי הדין בארץ ועודנו קיים במדינות האסלאם המתבטא בחיוב התובע/תובעת (בדרך כלל האשה היא התובעת) פירוק נישואין כושלים בעל כורחו של הבעל,בהרמת נטל הראיה, יש להסתפק בהנחת דעתו של בית הדין. שינוי זה העלה באופן משמעותי ביותר את האופציות להיענות בתי הדין לבקשות נשים להשתחרר מנישואין כושלים גם אם הבעל אינו מסכים לכך .
המנשרים השיפוטיים :
נאטור ראה בתפקידו כראש הקאדים במדינה לא מוסלמית כאילו עליו מוטלות חובות הסולטאן. לכן, הוא הרחיב את פעילותו הציבורית הרבה מעבר למצופה ממנו כשופט. הוא נהג להתלונן על יחס המדינה לאסירים הפלסטינים ודרש שחרורם, בקר בכפרים הלא מוכרים בנגב, עמד בראש המועצה הערבית  לחנוך מיוחד,  הרחיב את מספר ימי האבל לקרובי המת המוסלמי ל-7 ימים מיום הקבורה בדומה ליהודים(במקום 3 ימים מים הפטירה), קבע את מועדי החגים  המוסלמים לאחר שהביא לתיקון תקנה 32.122 מתקנות שירות המדינה. ומעל לכל הוא העמיד את עצמו בראש החנית  להגנה על המקומות הקדושים והקריאה לאחדות לאומית בין מרכיבי הציבור הפלסטיני בישראל. הוא גם היה שותף פעיל במאבק הלאומי של עדות ערביות אחרות . ככלי לפיתוח המשפט המוסלמי בבתי הדין השרעים המציא הקאדי נאטור לראשונה  את שיטת המנשר השיפוטי – المرسوم القضائي.הוא הצהיר לא פעם שהכוונה מהמנשרים השיפוטיים היא לחולל רפורמה חיונית במשפט  אך היא חייבת לבוא אך ורק מתוך השריעה עצמה ובהסתמך על עקרונות החידוש המשפטי – التجديد, ומבלי להזדקק למעורבות הפרלמנט הלא מוסלמי .
הוא התנגד נחרצות לכל התערבות של הכנסת או של בתי המשפט בדין השרעי .
- המנשר הראשון  שהוא הוציא קבע כי אין להסיר קדושת מקומות קדושים כגון בתי קברות אף אם הם עתיקים וגם מסגדים אף אם הם הרוסים או שאינם בשימוש. הוא גם נוטל את סמכות בתי הדין האזוריים למנות נאמן לווקף – متولّي الوقف והעביר אותה לבית הדין לערעורים. חשיבותו של מנשר זה היא שהוא מטיל איסור מוחלט על סחר במקומות קדושים   ומבטל את פסקי ההלכה של הקאדים הקודמים ומונע הסרת קדושה ומכר נכסי ווקף בעתיד. הוא גם חתום בחתימת כל הקאדים. מנשר שיפוטי זה שמש אסמכתא  בידי תובעים ערבים להגנה על המקומות הקדושים בבתי המשפט .
המנשר השני מבטל את השיטה הישנה שהייתה נהוגה בבתי הדין בכל הקשור להערכת גובה המזונות לנשים ולילדים. נאטור מצא שהשימוש במיידעים – مخبرون  כפי שהיה נהוג עשרות בשנים הוא בעצם שאוב מהאסכולה החנפית אשר התירה לשופט להיעזר בעדי גלוי מידע – شهود استكشاف וזאת במקרה ומדובר בתביעת מזונות העושר של אשה שטוענת שבעלה אמיד אך אין בידה ראיה על כך.  בטעות, התפשטה הטכניקה הזו על כל תביעות המזונות של הנשים והילדים גם כאשר מדובר במזונות ה- כפאיה نفقة الكفاية. נאטור קבע במנשר שלו שאל לו לשופט להיעזר בגורמים מחוץ לכותלי בית המשפט וכי במדינה מודרנית תוכל התובעת להביא ראיות על הכנסותיו של בעלה וכי מי שעליו מוטלת אחריות קביעת גובה המזונות הוא השופט עצמו ולא כל גוף או אדם אחר.  רפורמה זו  הביאה  באופן מידי לזינוק מסחרר בגובה המזונות הנפסקים לנשים ולילדים בבתי הדין.  בדיקה שנעשתה על ידי ארגון נשים מצאה שגובה המזונות הנפסקים בבתי הדין השרעיים אחרי החלת מנשר זה הוא הגבוה בין כל בתי המשפט ובתי הדין בארץ.
המנשר השלישי של הנשיא נאטור עוסק במתן זכות  ע"פ עקרון הייצוג לנכד שאביו נפטר לפני סבו לייצג את  אביו המנוח והזכייה בחלקו של האב מעזבון הסב. לפני פרסום מנשר זה, לנכד לא הייתה כל זכות בעזבון סבו מאחר שהוא מוסתר – محجوب ע'י דודיו בהיותם שייכים לפרנטלה היותר קרובה לסב המנוח. רפורמה זו נעשתה קודם לכן במצרים, בסוריה ובירדן אך החוק במדינות אלה העניקו זכות הייצוג רק לבן הבן. לעומת זאת, ומאחר והרפורמה מסתמכת על עקרון הצדק ןהאקוויטי  - العدل والانصاف כפי שבטא אותו אבן חזם אלדאהרי, נאטור קבע כי  הצדק יחול על כלם ; כלומר גם בן הבן ובת הבן וגם בן הבת ובת הבת.
המנשר הרביעי של נאטור נחשב לנועז ואמיץ ביותר היות שהוא מבקש להחליף את מערכת המשפט האזרחית הישראלית במנגנון הבוררות השרעי  - التحكيم. כלומר, במקום שהערבים יפנו אל בתי המשפט הישראלים בסכסוכים אזרחיים הם יכולים לפנות למנגנון הבוררות שיספק לה בוררים בהנחיית הקאדי השרעי.
מנשרים נוספים מתייחסים למתן זכות לאשת האסיר לבקש פירוק נישואיה אם מדובר במאסר של יותר מארבע שנים וחצי – דבר שלא קיים בחוק המשפחה העות'מאני המחייב בבתי הדין.מתן זכות  פיצוי לאשה הניזוקה מביטול שרירותי של הח'טבה - الخِطبة, גם אם מדובר בנזק שאינו ממוני .  למרבה הפלא, ואף שרב המרסומים נתנו בעיקר לשיפור מעמד האשה הגישה  אחת מעמותות הנשים עתירה לבג"ץ נגד המרסומים. העתירה נמחקה. במעמד עתירה זו הבהירה הנהלת בתי הדין השרעיים שמדובר בהעדפת דעות מסוימות בשריעה ואין הן מחייבות את הקאדי .
ג. בתחום הפרוצדורה
גם בתחום סדרי הדין חולל  הקאדי נאטור רפורמה משמעותית.  אחד הדברים החשובים שהוא עשה היה שינוי דרכי עבודתו של בית הדין לערעורים. מאז היווסדו פעל בית הדין השרעי לערעורים ע"פי תקנות מנדטוריות  לפיהן בית הדין לא ישמע צדדים ולא יקיים דיונים אלא יסתפק בבדיקת הפרוטוקולים בלבד.  נאטור שראה בבית הדין לערעורים ערכאה שיפוטית עליונה האמין שיש להפוך אותה לערכאת ערעור של ממש. הוא העביר החלטה בין חברי בית הדין לערעורים שלפיה הצדדים יזומנו לשמיעת ערעורם ויתקיים דיון  כמו שערכאת ערעור אמורה לקיים. הוא אמר לא פעם שהאזרח זכאי לקבל את יומו בבית המשפט. רצוי שהשופט יתרשם מהצדדים וכי צדק צריך גם להיראות .  הוא גם הוציא חוזרים כדי להסדיר תחומים מסוימים כגון מסירת כתבי בית דין .
שינוי מבני דרמטי לא פחות הוא הצלחתו של הנשיא נאטור להעביר את מערכת השיפוט השרעית ממשרד הדתות אל משרד המשפטים – דבר ששחרר אותה מהזנחה משוועת, מפוליטיזציה ומשליטת המפלגות הדתיות היהודיות .
בתקופתו של נאטור התעצמו בתי הדין השרעיים וזכו לאמון הולך וגובר של הציבור המוסלמי מחד ולהערכת שאר בתי המשפט והקהילה המקצועית מאידך.
ספרי ילדים.
נאטור איש רב כישורים : כותב שירה, למשך תקופה הוא שימש עורך ראשי וכותב מאמר המערכת של שבועון "כל-אלערב"  הרואה אור בנצרת.  מחבר ספרי לימוד וגם ספרי ילדים לבתי-ספר בתחום לימודי האסלאם ונואם מוכשר בשלוש שפות : ערבית, אנגלית ועברית. הוא  גם מחבר ספרי ילדים. בספרי הילדים ניתן לחוש את הנטייה העזה שלו לחינוך לרחמנות וחמלה לבעלי חיים. מספריו המוכרים:
- הזבוב המיואש,  דיון בין הזבוב הקטן לבין אמו מדוע כולם שונאים אותו ומגרשים אותו.
- רזין והטלה, טלה שקוץ נתקע לו בגרון ומחכה בקוצר רוח שיגיע חברו רזין להוציא את הקוץ
- הזחל המתחפש, ילד שנשבה ביופיו המרהיב של פרפר ומבקש ממנו חברות. הפרפר מבקש לוודא תחילה שהוא ימשיך לרצות בחברתו גם לאחר שידע את האמת על שלבי התפתחותו.
- סוד הציפור האבודה, ציפור שמאבדת את האפרוח שלה בירושלים ועפה  מזרחה לחפש אותו. היא מגיעה  אל כל בירות מדינות ערב ובסוף היא מוצאת אותו בירושלים.
- מאס והנמלה. נמלה שמתקשה לחצות את הכביש. הילדה מאס נחלצת לעזרתה.
-  גאזל צוללת ביפו. ילדה שאוהבת לטייל עם אביה ביפו והולכים לצלול בנמל יפו, בקרקעית הים היא מגלה אוצר של זהב מימי הפאטמים.
- הדוכיפת והעורב. שני חברים שכנים . הדוכיפת כועס מדוע חברו לא נותן לו מחמאה על מראהו. העורב אומר לו: חשבתי שאתה יודע אבל גם אתה מעולם לא אמרת לי שאני יפה. הדוכיפת אומר: חששתי לפגוע בך כי אתה שחור. אז מתנהלת ביניהם שיחה כנה על השוני ומובן היופי.
- אני לא פחדן, על פחדים אצל ילדים.
פרופ' נאטור זוכה להערכה ציבורית ומקצועית בקרב הציבור הערבי והכללי. הוא זכה לשני תוארי דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה ומאוניברסיטת באר שבע בנגב. לא פעם בחר הציבור הערבי על כל עדותיו וזרמיו, לתפקידים ציבוריים כמו יו"ר ועדת החקירה בסכסוך שהאב אלדין בנצרת. הוא גם שימש חבר בוועדת הפיוס של ערביי ישראל אשר הביאה לאיחוד המפלגות הערביות במסגרת הרשימה המשותפת.
תפקידים נוספים.
נאטור מילא מספר תפקידים במערכת בתי הדין השרעיים: בשנים 1981-1982 כיהן כסגן מנכ"ל בתי הדין השרעיים, לאחר מכן ב-1985-1994 היה קאדי בבית הדין השרעי ובשנים 1994-2014 היה נשיא בית הדין השרעי לערעורים.
הוא כיהן בעבר ובהווה בתפקידים הציבוריים הבאים:
הערות שוליים.
אוראדאה
אוראדיאה
אורדיאה מארה
אוראדאע
אורדיאה
גראסווארדיין
גרוסוורדין
גרוסורדין
גראסיוארדיין
גרוו&quot;ד
רוזן יורק
רוזן יורק או רוזן יורקשייר (באנגלית: Earl of York או Earl of Yorkshire) הוא תואר אצולה שהיה מוענק בממלכת אנגליה עד שנוצר התואר דוכס יורק בשנת 1348 והוענק לאדמונד מלאנגלי, בנו הרביעי של אדוארד השלישי, מלך ממלכת אנגליה.
התואר "רוזן יורק" הוענק פעמיים:
כביש חוצה בנימין
חיל הפרשים האוסטרלי
רוזן נורת'מברלנד