על אף שהדגם הבסיסי שופר ללא הרף, בסוף המלחמה היה כבר ה-He 111 מיושן. הלופטוואפה רצה להחליפו ב"מפציץ דגם B" המתוכנן, אך בסופו של דבר בוטל הפרויקט, והלופטוואפה המשיך להשתמש ב-He 111 עד לסוף המלחמה. הייצור הופסק ב-1944. בשלבים אלו נעשה במטוס שימוש בעיקר כמטוס תובלה ולצורכי אספקה.
עיצובו של ה-He 111 נמשך גם לאחר המלחמה במטוס ה-CASA 2.111 הספרדי. הספרדים קיבלו ב-1943 מספר מטוסים ורישיון לבנות גרסה משלהם. "צאצא" זה של ה-He 111 נותר בשירות חיל האוויר הספרדי עד 1973.
טיעון הבטלן
דמטריוס מפלרון
דמטריוס איש פָלֶרוֹן (ביוונית: Δημήτριος Φαληρεύς; 350 לפנה"ס - 283 לפנה"ס) היה פילוסוף ומדינאי אתונאי ותלמידו של אריסטו. שימש במשך עשר שנים (307–317 לפנה"ס) כאפיסטטס (מושל) של אתונה מטעמו של עוצר מוקדון קסנדרוס. ב-307 לפנה"ס גורש מהעיר על ידי מתנגדיו הפוליטיים, עקר לתבאי ומשם המשיך לאלכסנדריה שבמצרים, שם נפטר.
חייו.
דמטריוס נולד בפלרון (כיום פָלִירוֹ), ליד אתונה בשנת 350 לפנה"ס, בנו של פאנוסטראטוס (Phanostratus), שהיה קשור בקשרי נישואין למצביא קנון (Canon). דמטריוס למד בבית הספר של אריסטו, שם הוא קיבל השכלה רחבה ומעמיקה במגוון תחומים, בעיקר מתלמידו של אריסטו, תאופרסטוס, כחלק מהאסכולה הפריפטטית. דמטריוס התעניין במספר רחב של תחומים וכתב רבות על נושאים אלה, גם כאשר היה שליט אתונה. דמטריוס החל את דרכו הפוליטית בשנת 325/4, כאשר נבחר לסטרטגוס בפעם הראשונה. עם סיום מלחמת לאמיה בין היוונים לבין המוקדונים בשנת 322, דמטריוס, שהיה שייך לזרם המוקדוני, לקח חלק במשא ומתן על ההסדרים שבאו אחריה. בשנת 317, כאשר פוקיון המושל של אתונה הוצא להורג, אזרחי אתונה בחרו בדמטריוס להיות המושל של אתונה תחתיו. דמטריוס זכה לאישורו של קסנדרוס והחזיק במשרה זו עד 307. בזמנו הוצבו 360 פסלים של דמטריוס ברחבי אתונה, מתוך מטרה להאדיר את שמו.
דמטריוס התמקד בעיקר בענייני פנים של אתונה, אף על פי שגילה עניין גם בנושאי חוץ. הוא ערך רפורמות בתחומים רבים, שקשורים לניהול ענייניה הפנימיים של העיר. עם זאת, הרפורמות נתפסו כפעולות למען עשירי העיר ולא למען פשוטי העם ולכן פשוטי העם התנגדו לשלטונו.
אתונה תחת שלטונו של דמטריוס לא לקחה חלק במלחמות הדיאדוכים שעדיין התרחשו במרחב ההלניסטי. עם זאת, כאשר דמטריוס פוליורקטס בנו של אנטיגונוס מונופתלמוס שהיה אויבו של קסנדרוס, כבש את אתונה בשנת 307, דמטריוס וקסנדרוס ברחו לתבאי.
הרפורמות.
דמטריוס ערך מספר רפורמות שנועדו לשיפור ניהול אתונה, אך רפורמות אלה עוררו התנגדות ומחלוקות בין תומכיו של דמטריוס לבין מתנגדיו. הרפורמות שערך היו:
שנות חייו האחרונות במצרים.
באתונה עצמה הוצא גזר דין מוות על דמטריוס. לאחר מותו של קסנדרוס בשנת 297, עבר דמטריוס לחצרו של תלמי הראשון (סוטר) במצרים.
בחצרו של תלמי, דמטריוס הקים את הספרייה המפורסמת של אלכסנדריה ופעל רבות ליצירת אוסף הספרים והכתבים הגדול ביותר בעולם העתיק בספרייה זו. חלק ממאמץ זה הוא תרגום השבעים של התנ"ך ליוונית ודמטריוס אף מוזכר באיגרת אריסטיאס (פסוקים 9–11). במצרים דמטריוס אף יסד אקדמיה של מלומדים ומשוררים שהיו נאמנים למלך. דמטריוס היה מקורב לתלמי הראשון וכנראה שעזר ליצור את מערכת החוקים של העיר בדומה לאלה של אתונה. הוא יעץ לתלמי למנות ליורש את בנו תלמי קראונוס מאֵאוּרידיקֶה, אבל תלמי התעלם מעצה זו ומינה במקומו את בנו הצעיר יותר מאשתו ברניקי, הידוע בשם תלמי השני פילדלפוס. כאשר תלמי השני עלה על כס המלכות, הוא זכר את עצתו של דמטריוס לאביו ושלח אותו למאסר במצרים העליונה. שם מת דמטריוס מנשיכת נחש בשנת 283 בקירוב.
יצירות.
דמטריוס היה שייך לתנועה האורטורית ונחשב כאחרון האורטורים היווניים (אוראטור – דרשן). הוא נודע ביכולתו יוצאת הדופן לשלב בין פילוסופיה לרטוריקה בדרשותיו והן מאופיינות בכך שהן אינן בעלות אופי תוקפני ומנוסחות באלגנטיות. בנוסף לכך דמטריוס כתב מספר גדול של כתבים בתחומים שונים ומגוונים. דיוגנס לארטיוס ביצירתו "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים", מונה בספר החמישי את חיבוריו של דמטריוס בתחומים שונים ומגיע לארבעים וחמישה חיבורים שונים. יחד עם זאת, כמעט ולא שרד דבר מכתביו, אלא שמוצאים התייחסות לכתביו אצל כותבים מאוחרים יותר כמו קיקרו, פוליביוס וקווינטיליאנוס. פוליביוס למשל מצטט מספרו של דמטריוס "על המזל" (On Fortune), כנבואה על ירידת כוחם של המוקדונים מאה וחמישים שנה מאוחר יותר.
דמטריוס כתב ודרש בתחומים רבים ומגוונים: דיאלוגים פילוסופים, היסטוריה, מחקרים מדעיים, נאומים ועוד. בין עבודותיו למשל: חיבור על דמגוגיה שבו דמטריוס מפרט את רעיונותיו על מדע המדינה, או חיבור היסטורי שבו הוא מפרט את ההיסטוריה של תקופת שלטונו.
מקס מייבין
סוללת ניקל מתכת-הידריד
סוללת ניקל מתכת-הידריד (NiMH) היא סוללה שניונית בה האלקטרודות עשויות ניקל ותערובת מתכות. דגם זו הוא השכיח ביותר מבין הסוללות הנטענות במכשירי חשמל קטנים. סוללות אלו החליפו את סוללות הניקל-קדמיום הישנות והרעילות יותר. כיום, סוללות ליתיום-יון מחליפות בחלק מהמקרים את סוללות הניקל מתכת-הידריד.
היסטוריה.
פיתוח הסוללות החל עם פיתוח סגסוגות Ti2Ni+TiNi+x מסונטרות עבור האנודה ואלקטרודות NiOOH עבור הקתודה – פרי עבודת מרכז המחקר Battelle-Geneva בשווייץ בשנת 1967. העבודות מומנו על ידי Daimler-Benz ו-Volkswagen AG. לסוללות אלו הייתה אנרגיה ספציפית של (Wxh/kg 50, (180 kJ/kg, צפיפות הספק של 1000 W/kg ואורך חיים סביר של 500 מחזורי טעינה (לאחר 100% פריקה).
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלה התעניינות באנודות AB5 לאחר התמסחרות סוללות הניקל-מימן עבור אפליקציות לווייניות. טכנולוגיות הידריד אפשרה לאחסן מימן בצורה שתפסה פחות נפח. מחקר שבוצע על ידי מעבדות פיליפס CNRS מצרפת הביא לפיתוח סגסוגות היברידיות עתירות אנרגיה שהכילו מתכות-נדירות עבור האנודה ונקראו AB5. אולם סגסוגות אלו סבלו מחוסר יציבות באלקטרוליטים אלקאליניים והיו בעלי מספר מחזורי חיים קטן. בשנת 1987, ווילהמס ובושו (Willems and Buschow) הדגימו סוללה מוצלחת שהתבססה על אנודה זו. סוללה זו השתמשה בתערובת La0.8Nd0.2Ni2.5Co2.4Si0.1 עבור האנודה וששמרה על 84% מהקיבול שלה לאחר 4000 מחזורי פריקה-טעינה. סגסוגות מוצלחות יותר שהתבססו על "מישמטאל" ( mischmetal) במקום לאנתאלום פותחו מאוחר יותר. תאי NiMH מודרניים מבוססים על מערכת זו שכוללות אנודות מסוג AB5. בסופו של דבר, תאי ה- NiMH המסחריים עבור אפליקציות קטנות הופיעו בשוק בשנת 1989 לאחר שני עשורים של מחקר ופיתוח.
במקביל להתפתחות זו, חברת Ovonic Battery שינתה ושכללה את סגסוגת ה- Ti-Ni במשך השנים. סגסוגותיה מבוססות על אי סדר מבני ומספר רב של רכיבים כימיים - אנודות מסוג AB2. לאנודות אלה ישנו קיבול גבוה באופן משמעותי מהקיבול באנודות AB5. במשך השנים נעשו שכלולים באנודות אלה על מנת לשפר את תפקודן בטמפרטורות נמוכות ועל מנת להעלות את קצב התגובה בתנאים סטנדרטים. נכון לשנת 2012, לסגסוגות אלה יש חיי מדף קצרים ומספר מחזורי פריקה-טעינה נמוך. לפיכך, רוב סוללות ניקל מתכת-הידריד המיוצרות כיום מבוססות על אנודות AB5. התפתחות ויישום אנודות אלה מוגבל גם עקב פטנט בבעלות חברת Cobasys, שהיא חברת בת של תאגיד הנפט Texaco.
הקתודה פותחה על ידי מסהיקו אושיטאני מחברת GS Yuasa (שהיא גם החברה הראשונה שפיתחה טכנולוגיית הדבקת אלקטרודות). צירופה עם סגסוגות אנודה מתקדמות הוביל לפיתוח הסוללות.
מאפיינים.
הקתודה עשויה מניקל אוקסי-הידריד (NiOOH) בדומה לסוללת ניקל-קדמיום. אולם, בשונה ממנה האנודה עשויה מסגסוגת מתכתית שעברה תהליך ספיחת מימן והיא מחליפה את אנודת הקדמיום. סוללת ניקל מתכת-הידריד יכולה להיות בעלת קיבול הגדול פי 2–3 מסוללת ניקל-קדמיום ובעלת צפיפות אנרגיה נפחית קרובה לזו של סוללת ליתיום-יון.
האנרגיה הספציפית של תאי ניקל מתכת-הידריד היא בסביבות 100W•h/kg ועבור תאים גדולים יותר 75W•h/kg. זאת לעומת ניקל-קדמיום עם 40-60W•h/kg וליתיום-יון עם 100-160W•h/kg. לניקל מתכת-הידריד ישנה צפיפות אנרגיה של-300-350W•h/L. נתון טוב מאשר לניקל-קדמיום עם 50-150W•h/L ודומה לליתיום-יון עם 250-360W•h/L.
הקיבול הספציפי הטיפוסי הוא 290–320 mAh g−1. קיבול מטען נומינלי (C) של סוללת AA נע בין 1100mA•h ל-3100mA•h עם מתח טיפוסי של 1.2V. (הערכים נמדדו עבור קצב פריקה שבה התא נפרק לגמרי לאחר 5 שעות (C/5) ). הקיבול האפקטיבי הוא פונקציה יורדת כתלות בגודל הזרם בסוללה, אך עד קצבים של 1xC (שימוש מלא תוך שעה או יותר) הקיבול האפקטיבי לא משתנה משמעותית. על אף שהסוללות עובדות על מתח חשמלי של 1.2V - נמוך יותר מזה של סוללות אחרות - הן יפעילו בהצלחה את אותם מכשירים ייעודיים ברוב המקרים.