התזה המובאת בספר היא כי מאז ראשית המאה העשרים האמנים עשו רדוקציה של הציור הפיגורטיבי לעיצוב גרפי אבל קראו לזה "אמנות מופשטת" . כמו כן, הם עשו רדוקציה של הפיסול הפיגורטיבי לאובייקט מצוי או לעיצוב תעשייתי ללא כל פונקציה אינסטרומנטלית אבל קראו לעבודות שלהם "פיסול מופשט". בשני המקרים האמנים עשו רדוקציה של הסמלים הפיגורטיביים למרכיבים הפרצפטואליים שלהם או לאובייקט ולכן האמנות חדלה להתקיים כשפה ויזואלית ולמעשה הפכה לעיצוב מסוג זה או אחר. כתוצאה מרדוקציה זו נוצר בלבול מוחלט בין אמנות ועיצוב דבר שהוא הרסני לגבי שני התחומים.
הספר מציג השוואה של האמנות והעיצוב ביחס לכמאה תכונות ומראה שכמעט בכל המקרים התכונות הללו מנוגדות באופן קוטבי בשני התחומים. לאור ההשוואות הללו המסקנה הבלתי נמנעת היא שאמנות ועיצוב הם שני תחומים שונים ובלתי תלויים זה בזה. להמחשת העניין להלן הבחנות אחדות: הספר מוכיח שאמנות ועיצוב הם שני תחומים משתי רמות שונות לחלוטין בדיוק כמו שהמספר "2" ושני תפוחים הם משתי רמות שונות לחלוטין: המספר הוא קבוצה מופשטת לחלוטין ואילו שני התפוזים הם אובייקטים קונקרטיים. נקודת המוצא של האמן וגם של המעצב היא דימוי מסוים. אולם בזמן שהאמן עולה מהדמוי אל מערכת סמלים ויזואליים, המעצב יורד מהדימוי אל עולם האובייקטים. ועוד דוגמה: קיים עיצוב בכל אספקט ובכל מרכיב של הטבע מעבר למקום וזמן. אולם אין אמנות בטבע כשם שאין בו גם פילוסופיה, ספרות או מדע. אלו רק אחדות מקרוב למאה הבחנות בין אמנות ועיצוב המוצגות בספר.
טופולוגיית התיבות
ז'ן דה לה ולט
פרץ מרחב
פרץ מרחב (מרכפלד) (26 ביוני 1913, וינה, אוסטריה - 3 בפברואר 1978, בית זרע) היה פעיל ציוני, פובליציסט וסופר ישראלי, בכיר בתנועת מפ"ם.
קורות חיים.
פרץ מרחב נולד בשם פאול מרכפלד לארתור וגבריאלה מרכפלד. הוא למד בגימנסיה הריאלית ברובע ליאופולדשטאדט, שהייתה בו אוכלוסייה יהודית רבה. בית הוריו היה נקודת מפגש לסוציאל-דמוקרטים ושדה-מתח בין סוציאליזם לציונות, דבר שהטביע חותמו עליו.
בשנת 1927 יסד עם קבוצת חבריו את קן השומר הצעיר בווינה ובשנת 1928 עלה בגפו לארץ ישראל (והוא בן 15 בלבד) ולמד בבית-הספר החקלאי מקוה ישראל.
תחילה פעל במסגרת סניף הנוער העובד במוסד, אך ב-12 בפברואר 1929, כאשר עלה לתל-חי עם חבריו לתנועה, פגש את מאיר יערי אשר שכנע אותו להקים במקוה ישראל קן של השומר הצעיר. בשנת 1930 יסד במקוה ישראל את קן השומר הצעיר והיה בין מקימי התנועה הארצישראלית.
בשנת 1936 היה בין מייסדי קיבוץ תל-עמל ובמשך שנים היה ממעצבי דרכו. בשנת 1940 נבחר למועצת הפועלים ובשנת 1946 נבחר למועצת מפלגת השומר הצעיר.
בשנת 1947 עבר לקיבוץ בית זרע עם הינשאו לחברת הקיבוץ יעל (לבית גרינשטיין) והפך עד מהרה לאחד מעמודי התווך של קיבוץ זה. לצד חברותו ופעילותו בקיבוץ המשיך בפעילות מפלגתית ומשנת 1948 היה חבר מזכירות והמחלקה הפוליטית של מפ"ם ופעיל בהסתדרות העובדים. בינואר 1953, בהצבעה על הוצאת משה סנה ממפ"ם שעברה ברוב גדול, היה מרחב בין הנמנעים.
בשנים 1959–1961 שהה עם משפחתו בשליחות בלונדון כנציג מפ"ם באירופה וקשר קשרי ידידות ועבודה עם אנשי מפתח בזירה הפוליטית באנגליה ובאירופה.
משנות ה-60 של המאה ה-20 היה חבר בהנהלת גבעת חביבה, לימד היסטוריה, ארגן חוג למרכסיזם, ועשה רבות לקידום הדו-קיום. בין היתר, היה חבר בוועד הארצי למען השלום בישראל, יחד עם לאה גולדברג, אלכסנדר פן, אברהם שלונסקי ואחרים. החל משנת 1967 עמד בראש המחלקה לקשרים בינלאומיים במפ"ם. מרחב היה במחנה השמאלי במפ"ם ובין השאר התנגד ב-1970 להצטרפות לממשלה, אולם בהמשך תמך במערך עם מפלגת העבודה.
פרץ מרחב היה בראש וראשונה חבר קיבוץ, איש עבודה ופעיל ציבור אשר פעל רבות לקידום החזון הקיבוצי והמפלגתי. לצד כל אלו, היה אוטודידקט במשך כל שנותיו, עסק במחקר פעיל בתחום תנועת הפועלים הבינלאומית והישראלית. מאמריו התפרסמו בכתבי עת בישראל ובשאר העולם. הוא זכה להכרה ולהערכה בינלאומית על כתביו וספריו. הוא השתתף בקביעות בכנסים בינלאומיים של היסטוריוני תנועת הפועלים. כהוקרה על פועלו, קיבל בשנת 1976 תואר פרופסור מהאקדמיה למדע ולמחקר באוסטריה.
ארכיון אישי של פרץ מרחב נמצא בגבעת חביבה. הארכיון מכיל חומר רב הקשור לכתיבת ספריו; התכתבות ענפה עם מוסדות, אישים וגופים ציבוריים באירופה, אסיה ויבשת אמריקה; התכתבות עם נציגי תנועות הפועלים; דו"חות מכנסים בינלאומיים; מאמרים והרצאות. הארכיון מכיל גם תיק אישי על תולדות חייו והערכת פועלו בשטח העיתונות והמחקר.
פרץ מרחב נפטר בשנת 1978, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוצו בית זרע.
בתו מנישואיו הראשונים לסלה (שרה) אלטמן, אילנה שרייבר מרחב, הייתה מורה בתחום החינוך המיוחד ומאבחנת דידקטית, שנהרגה בפיגוע מכונית התופת בעפולה.
בתו מנישואיו השניים ליעל מרחב היא ד"ר אילת אברהם מרחב.
ספרים שכתב.
הספר תורגם לגרמנית, צרפתית, איטלקית ואנגלית ונקרא בשם "השמאל הישראלי" (שנות ה-70)
הריסת בתים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
דייב אלמן
דֵייב אֶלְמַן (; 6 במאי 1900 – 5 בדצמבר 1967), או בשמו המקורי דוד קופלמן (), הוא יהודי-אמריקאי, מייסד שיטת אלמן, המכילה טכניקות היפנוזה באינדוקציה מהירה. אלמן מוכר בעיקר בשל ספר על היפנוזה שכתב שקיבל תהודה בתחום הפסיכולוגיה והפסיכותרפיה.
טרם הקריירה המצליחה בתחום הפסיכותרפיה, אלמן יצר ואירח תוכנית רדיו פופולרית בשם Hobby Lobby, ועסק בכתיבת שירה והלחנה.
שיטת אלמן נפוצה במופעי וודוויל בשל היכולת שלה להרשים את הקהל עם השפעה עמוקה על אדם נבחר מהקהל בזמן קצר וכן מוטמעת במספר שיטות טיפול מודרניות כגון NLP.
ראשית חייו.
אלמן נולד ליעקב ולנה ב-6 במאי 1900, בפארק-ריוור (Park River) שבדקוטה הצפונית. כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו לפארגו שם פתחו חנות לפאות וציוד נוסף המשמש להופעות.
4 שנים לאחר מכן בנו את בניין קופלמן (ברחוב 1st מספר 514) והעבירו את העסק אליו. קומת המרתף שימשה כמקווה טהרה לנשים. ואמו פתחה חנות מספרה ועיצוב שיער לנשים.
מעט לאחר מכן חלה אביו של אלמן בסרטן סופני והיה מטופל במשככי כאבים אגרסיביים. חבר משפחה הצליח בעזרת טכניקת היפנוזה להקל על כאבי אביו ובכך אפשר לו לשחק פעם אחרונה עם בנו. בכך השאיר עליו רושם עמוק בנושא יכולות ההיפנוזה אז החליט אלמן הצעיר להתעמק בחקר ההיפנוזה ושיטות הקלה על כאבים או ריפוי בלתי-קונבנציונליות.
האב נפטר בסוף 1908 והשאיר את אשתו ההרה עם שישה ילדים.
בצעירותו ניגן אלמן בכינור וסקסופון ועבד בבידור וכקומיקאי כדי לעזור בכלכלת הבית.
בית האדס
בית האדס הוא רומן פנטזיה המבוסס על המיתולוגיה היוונית. הספר הוא הרביעי בסדרת גיבורי האולימפוס, שכתב ריק ריירדן. בספר, מנסים אלים למחצה לעצור את האלה גאיה מלהשתלט על האולימפוס. הספר יצא לאור ב-2014, קיבל ביקורות חיוביות, והיה רב מכר לנוער.
עלילה.
הספר מסופר בכמה מסלולים שונים: המסלול של פרסי ואנבת' בטרטרוס לאחר שנפלו במהלך מאורעות הספר הקודם אות אתנה, והמסלול של האחרים לאפירוס שביוון כדי לסגור את שערי המוות ולשחרר את פרסי ואנבת'. בטרטרוס אנבת' ופרסי פוגשים את בוב הטיטאן, ונעזרים בו בשביל לחצות את טרטרוס ולשרוד את המפלצות הרבות שהם פוגשים. הם פוגשים גם את דמסן, שהוא ענק שוחר שלום, שהוגלה לטרטרוס עקב סירובו להצטרף למלחמות הגיגאנטים נגד אלי האולימפוס. במהלך המסע הם נרדפים על ידי הענקים המובסים, ופוגשים אלים שונים: ניקס אלת הלילה, אכליס אלת האומללות ואחרים. הם מוצאים דרך לתקשר עם מחנה החצויים ולהעביר אליהם מכתב. במכתב אנבת' מבקשת מריינה לקחת את אתנה פרתנוס למחנה החצויים כדי להשלים בין המחנות. בסוף המסע, כשהם מנסים להגיע אל שערי המוות, בוב ודמסן מקריבים את עצמם בקרב נגד התגלמותו של טרטרוס כדי שפרסי ואנבת' יוכלו לצאת חזרה לעולם. למעלה ארגו שתיים נוסעת במסלול עקיף שהציעה הקטה, מכיוון שהמסלול הישיר היה מותם מובטח. במהלך הספר, הדמויות הראשיות מתפתחות ומקבלות יכולות חדשות: הייזל בת פלוטו לומדת את דרכי הקסם מהקטה, ונעזרת ביכולות החדשות שלה כדי לעבור מכשולים. פרנק בן מארס מקבל את ברכתו של מארס, ליאו בן הפייסטוס נזרק לאי המבודד אוגיגיה ופוגש את קליפסו.
ארגו שתיים עוברת במדינות שונות ברחבי אירופה, ונלחמים במפלצות ובאלים, כמו סקיירון (סיירון), שודד הדרכים בן פוסידון, וקופידון. בסוף הם מגיעים לבית האדס שבאפירוס. שם מזמנים פרנק וניקו לגיון של רוחות שיעזור להם להביס את הצבאות התוקפים אותם. ג'ייסון מעביר לפרנק את תואר הפראיטור וכך פרנק יכול לפקד על הלגיון. הם פוגשים את פרסי ואנבת', סוגרים את שערי המוות, נלחמים במכשפה פסיפאה, שניסתה להחזיר את המבוך של דיידלוס (דדלוס). בסיוע קסמים גורמת לה הייזל ליפול במלכודת של עצמה, וכך הם מביסים את הענק קליטיוס. בדרכם לשערי המוות כל אחד מהשבעה לומד משהו על עצמו, ומתגבר על חששותיו. לבסוף, הם פוגשים את ריינה, והיא, ניקו והמאמן הדג' לוקחים את אתנה פרתנוס חזרה למחנה כדי לנסות להשכין שלום, בעוד שהשבעה פונים לאתונה.
גילי טמיר
גילי (גילעם) טמיר הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר פיקד על מפקדת השליטה מטכ"לית למבצעים מיוחדים.
שירות צבאי.