ייחודו של החלל בכך שהוא מאפשר צפייה אל המרחב בסמוך לו, הגן, החצר הפנימית או הנוף, תוך שמירה על נוחות של מתחם מוצל ומוגן.
המבנה.
המבנה שימש להסעדה ולאירוח, ולאורך קירותיו הונחו ספות נמוכות, מחצלות ושטיחים פרושים ואזור המזרנים והכריות לאורך הקירות נקרא אזור הדיוואן.
בחלק מהבתים, עוצב ליוואן ללא תקרה, פתוח אל חלל הבית הדו קומתי, או שתקרתו הייתה מוזזת; המבנה האדריכלי המסורתי של בתי ליוואן, מונח שהשתרש בעברית בת זמננו (אולם שמו הערבי של בית שכלל ליוואן הוא "בית אל ספן"). השפיע על האדריכלות המודרנית.
בצורתו הבסיסית, היסטוריית מבני הליוואן מתוארכת לפני למעלה מ-2,000 שנה בעת העתיקה. בתחילה המבנה היה מרפסת מקורה הנתמכת בקירות וחצר בחזיתו.
בצורתו המורכבת יותר, הליוואן מורכב מאולם כניסה גדול וטקסי בחלקו הקדמי של המתחם, מחולק לשלושה חלקים, ומוקף בשתי ליוואנים קטנים יותר. אחורי הבית נפתח אל חצר ובה שורת עמודים שממנה ישנה גישה אל החדר הראשי והדירות הפרטיות, עם סימטריה משני צדי הציר המרכזי של המבנה. במרבית המקרים הליוואן נבנה כבניין חד קומתי או כמספר בתים בעלי קומת מסד או קומת שירותים.
מבנה שלוש קשתות או אולם מרכזי.
סוג אחד של בית ליוואן הוא בעל שלוש קשתות או "האולם המרכזי בבית" (Central Hall House), כפי שטבע פרידריך ראגט (Ragette) בשנת 1974. הוא ידוע גם בשם "הבית המסורתי" או "בית ערבי עות'מאני מהתקופה המאוחרת" בחיפה או "בית ביירותי" במרסין. בית זה מאופיין בחדר אירוח מרכזי מוקף חדרי מגורים, החדר המרכזי פתוח לחזית המבנה בחלון גדול המחולק לשלושה חלונות בעלי קמרון. המעבר מהבית לאזור האירוח היא גם כן דרך פתח שלוש קשתות הנישא על ידי שני עמודים. בחדר האירו היה מזרנם וכריות מסודרים לאורך הקירות ואמצעי חימום במרכז.
מודל של בית לבנטיני מהמאה ה-19 בן שלוש קשתות עם וריאציות אזוריות רבות נמצא באזורי החוף של לבנון, סוריה, ארץ ישראל וטורקיה. דוגמאות מייצגת של בית ליוואן נפוצות בשכונת טלביה וקטמון בירושלים, ביפו, עכו, נצרת, בערי הגדה המערבית, בעזה ובבית האימאם בחברון.
התאמת טכנולוגיה למשימה
התאמת טכנולוגיה למשימה (TTF - Task Technology Fit) הוא מודל למדידת ההתאמה של טכנולוגיה לדרישות המשתמש. המודל פותח על ידי דייל גודהו (Dale Goodhue) ורולנד תומפסון (Ronald Thompson) בשנת 1995, על מנת לנסות לחזות את ההשפעה של הטמעת טכנולוגיה חדשה.
המודל מתרכז בפרט הבודד ומשקף את תפיסתו של המשתמש. במחקרים אמפיריים שהשתמשו במודל נמצא כי טכנולוגיית מידע שקיבלה ציון גבוה במדד, הביאה לרמת ביצועים, יעילות ונצילות גבוהה בעת הטמעת הטכנולוגיה
מסגרת התאוריה.
התאוריה היא חלק מ"מודל שרשרת הטכנולוגיה לביצועים" (TPC - Technology-to-Performance Chain). הנחת המודל היא כי ביצועי מערכת מושפעים ממידת הנצילות ומהתאמת הטכנולוגיה למשתמש (ראו מודל 1).
מודל מדד הנצילות (Utilization Focus) מבוסס על תאוריות ממדעי ההתנהגות ופסיכולוגיה, המראות כי מאפייני הטכנולוגיה משפיעים ישירות על האמונות והגישות לטכנולוגיה המעידות על הנצילות או השימושיות במערכת, ואלו משפיעות על ביצועי השימוש במערכת (ראו מודל 2). גודהו ותומפסון טוענים כי מודל זה הוא מוגבל, ממספר סיבות: שימוש במערכת מידע הוא לרוב חובה ולא מרצון; שימוש רב במערכת עלול להוביל לביצועים פחות טובים; ושימוש במערכת לא יעילה לא תשפר את ביצועי המשתמש. משום כך, מסקנתם היא כי יש להרחיב את המודל ולבדוק את התאמת המערכת למשימה.
לעומת זאת, מודל התאמת הטכנולוגיה למשימה טוען כי רק למדד זה יש השפעה על ביצועי המערכת (ראו מודל 3). גודהו ותומפסון טוענים כי כדי לבחון את ביצועי המערכת חייב להיות שימוש כלשהו במערכת, ועל כן אין להתעלם ממדד הנצילות כמנבא לשיפור ביצועי המערכת.
ניסוח התאוריה.
כדי להבין את המודל יש להגדיר את המשתנים במערכות מידע:
ניתן לנסח כל השערה המצויה בקשרים השונים במודל 1:
פיתוח התאוריה.
במחקרם של גודהו ותומפסון נערך שאלון שכלל 48 שאלות, ששויכו ל-21 ממדים שונים, לגבי תחושת המשתמש לגבי הטכנולוגיה. השאלון נשלח ל-600 איש משני ארגונים שונים. לאחר קבלת התשובות, נופו שאלות מחמישה ממדים שלא עמדו בתוקף סטטיסטי (התשובות לא השפיעו באופן מספיק חזק ועל כן הוצאו מהמודל). נותרו 34 שאלות מ-16 ממדים ואלו מוזגו ל-8 ממדים בעזרת תהליך סטטיסטי של ניתוח גורמים ו-Promax Rotation. בשאלון הסופי, כל אחד משמונת הממדים מיוצג על ידי 1-3 שאלות.
שמונת הממדים הם:
ממדים אלו נועדו להעריך התאמת טכנולוגיה למשימה מסוימת. בעזרת המודל שפותח, ניתן לבדוק כל טכנולוגיה המיועדת לשימוש על ידי יחידים בארגון, ולשאול את העובדים המשתמשים במערכת את השאלות המשקפות כל אחד מן הממדים הנ"ל, ובעזרת התוצאות להסיק האם הטכנולוגיה מתאימה למשימה של המשתמש.
בעזרת השאלונים וסטטיסטיקות נמצאו הממצאים הבאים:
שימושים.
ישנם מחקרים רבים שעלו בעקבות התאוריה. חלקם משתמשים בה כפי שהיא. שימושים אלו נועדו לבחון ביצועי משימות בטכנולוגיות כגון מסחר אלקטרוני, Electronic Medical Center, Mobile information systems ועוד.
בנוסף ישנם מחקרים אשר מרחיבים את המודל או משנים אותו. שינויים אלו נובעים מביקורת שישנה כלפי המודל, בטענה שהוא מוגבל. למשל, זיגורס ובקלנד (1998) הרחיבו את המודל בכך שבנו אותו באופן שיבדוק התאמה של מערכת מידע התומכת בעבודות צוות (GSS - Group Support Systems). מחקר נוסף הרחיב את המודל בסביבה של מערכות מידע לקבלת החלטות בצוות; מחקר זה מוסיף את המשתנה Appropriation (הקצבה/ אימוץ) כגורם נוסף המשפיע על ביצועי הצוות - כאשר קבוצה משתמשת בטכנולוגיה, היא מפתחת נורמות לגבי השימוש ולכן עם הזמן ביצועי השימוש עשויים להשתפר בנוסף להתאמה שיש בין המשימה לטכנולוגיה..
שמורת הר מירון
שמורת הר מירון היא שמורת טבע מוכרזת בגליל המהווה את שמורת הטבע הגדולה בצפון ישראל, כששטחה הוא 90,596 דונם. השמורה הוכרזה ב-9 בדצמבר 1965, ועברה מספר הרחבות וגריעות שטחים מאז.
השמורה היא מהגדולות והוותיקות בשמורות הטבע בארץ ישראל.
היסטוריה.
השמורה הוכרזה כשמורת יער על ידי השלטון הבריטי בשנת 1942, ועל ידי רשות הטבע והגנים בשנת 1965 על כשטח של כ-84,000 דונם. בתחומי השמורה נמצאה המובלעת – הכפר בית ג'ן וסביבתו. מאז השתנו גבולות השמורה כמה פעמים עקב גריעת שטחים הצמודים ליישובים (בעיקר בית ג'ן וחורפיש) והוספת כמה שטחי טבע שלא נכללו בגבולות השמורה הראשונים.
במשך השנים ניטש מאבק על שימור השמורה מול מספר יישובים שנמצאים בתוכה או על גבולה. בייחוד התפרסם מאבקם של אנשי הכפר בית ג'ן להרחיבו ולבנות דרך לכפר חורפיש. גם התיישבות הבודדים חמדת ימים נאבקה שנים רבות על קיומה בתוך השמורה.
מלבד יישובים אלו, בנה צה"ל בסיסים בלב השמורה, כולל יחידת הבקרה האזורית (יב"א) הצפונית של חיל האוויר על פסגת ההר.
במהלך מלחמת לבנון השנייה נפלו קטיושות רבות בהר מירון וביישובים הסמוכים לו, וגרמו לשריפות גדולות באזור.
החי.
יונקים.
בין היונקים החיים בשמורה נמצאים: חזיר בר, תן זהוב, זאב הודי, שועל מצוי, גירית מצויה, נמנמן עצים, דלק הסלעים ומיני עטלפי חרקים שונים השוכנים בשפע המערות שמציעה השמורה. בעבר חיו בשמורה היחמור הפרסי ואייל הכרמל, אך הם נכחדו מזה זמן רב, ובשנים האחרונות הושבו היחמורים לשמורת הר סאסא הסמוכה.
זוחלים.
אחד הזוחלים החיים בשמורה הוא הלטאה הירוקה.
דו-חיים.
כשישה מתוך שבעת מיני דו-החיים החיים בישראל חיים בשמורה בניהם הסלמנדרה הכתומה.
הצומח.
השמורה מתאפיינת בחורש ים-תיכוני מגוון. ייחודה של השמורה בפרט והר מירון בכלל הוא בזה שהיא מהווה גבול תפוצה דרומי לצמחים רבים שמייצגים את הצומח בהרי טורקיה ולבנון.
בין מיני העצים החיים בשמורה נמצאים: אלון מצוי, אלה ארץ-ישראלית, קטלב מצוי, אלון התולע, אגס סורי, שזיף הדוב וכן מינים נדירים כמו חוזרר החורש וערער ארזי.
מיני צומח אחרים החיים בשמורה הם: אדמונית החורש, בן-חורש רחב-עלים, רצועית הגליל, סתוונית בכירה, כרכום נאה, חלמונית גדולה, רקפת יוונית, אירוס הלבנון, יקינתון מזרחי ועוד.
מרי היגינס קלרק
יון פריבאגו
יון פריבְיאַגו (ברומנית: Ion Pribeagu; 27 באוקטובר 1887–1971), היה שם העט העיקרי של הסופר, המשורר ההומוריסטן היהודי רומני יצחק לאזארוביץ' (Isac Lazarovici). החל משנת 1962 חי והתאזרח בישראל. המשיך לכתוב בשפה הרומנית.
חייו.
איסאק (יצחק) לאזארוביץ' נולד בסוליצה, במחוז בוטושאן, ברומניה. יצחק לזרוביץ' נודע בסטירות המחורזות שלו, שהתפרסמו בכתבי עת רבים. הוא פרסם במספר שמות עט, תחילה כ-Sachi Disperatu (השם הפרטי, Sachi, הוא גרסה של שמו הפרטי ושם המשפחה, Disperatu, פירושו ברומנית "המיואש") ולאחר מכן Ion Palavră, Ivan Turbincă, Ion Vraiște, Vasile Ispravă, Vasile Găină עד שהתקבע ב"יון פריביאגו".