בעיירה התקיימה פעילות ציונית, לרבות של תנועות נוער ציוניות, ואחד מבניה, יצחק גרינוולד (1961-1890), אשר עלה לארץ בשנת 1923, היה ממקימי היישוב מגדל עדר.
טרם השואה חיו באדמוב 664 יהודים, למעלה משליש מסך תושבי העיירה.
בשואה.
הגרמנים נכנסו לעיירה ביום 20 בספטמבר 1939, וריכזו את יהודיה ברחוב אחד, שהפך לגטו לא מגודר. בד בבד, החלו בחטיפת יהודים לעבודות כפייה. לגטו שבעיירה הגיעו פליטים יהודים רבים מכפרי הסביבה, וביולי 1942 חיו בו 1,724 יהודים. בשל תנאי התברואה הקשים והצפיפות בגטו, נפטרו רבים מיושביו ממחלות וממגפות.
בספטמבר 1941 הגיעו לתושבי הגטו ידיעות על טבח המוני שנעשה ביהודי העיירה סרוקומלה, ובעקבות זאת התארגנה קבוצה בת כ- 50 יהודים, אשר הצליחה לצאת מהעיירה, להשיג נשק ומזון, ולהסתתר בבונקר ביערות.
ב- 4 באוקטובר 1942 נכנסה לעיירה קבוצת אנשי גסטאפו, אשר ציוותה על היהודים להתכנס בכיכר העיירה, ושם נלקחו מהם חפציהם ובגדיהם. כעבור מספר ימים כותר הגטו על ידי כוחות המשטרה הפולנית והאוקראינית, ויהודיו הועברו לעיירה לוקוב, וממנה שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
ב- 20 באוקטובר 1942 פשטה קבוצת פרטיזנים יהודים, חלקם פליטים מהגטו, על בית הכלא בעיירה, והצליחה לשחרר מספר עצורים יהודים, ולהבריח אותם ליערות.
מחנה עבודה קטן בו הוחזקו עובדי כפייה יהודים מהעיירה חוסל ב- 13 באוגוסט 1943.
פרשת בן זייגר
אמא ואבאז
אמא ואבאז היא סדרת טלוויזיה דרמה קומית ישראלית שיצר אבנר ברנהיימר בכיכובם של יפתח קליין, יהודה לוי ומיה דגן, על זוג אבות הומואים שהביאו ילד לעולם עם אשה. הסדרה מביאה מבט חדש על מושג המשפחה ומגדירה אותו מחדש. הדגם שנבחר הוא של הורות משותפת. גיבורי הסדרה שואלים את עצמם שאלות נוקבות לגבי הורות ומשפחה.
הסדרה עלתה לשידור בערוץ הוט 3 ובמקביל גם בשירות VOD של חברת הכבלים HOT בנובמבר 2012 והסתיימה בפברואר 2013.
באוגוסט 2013, נרכשה הסדרה לשידור בצרפת, הסדרה שווקה בעולם על ידי סוכנות ADD שגם מכרה את הפורמט להפקת גרסה מקומית.
לסדרה נכתבה עונה נוספת, אולם הפקתה בוטלה על ידי HOT כחודש וחצי לפני צילומיה המתוכננים בקיץ 2015.
עלילת הסדרה.
שלושה הורים: סמי וארז (יהודה לוי ויפתח קליין בהתאמה) – זוג הומואים, וטליה (מיה דגן) רווקה סטרייטית, שזה עתה נולד להם תינוק, מנסים לבנות תא משפחתי חדש. סמי, ססגוני, מתעסק בנדל"ן, אוהב לחגוג, אסרטיבי, עומד על שלו, היה מעדיף שארז והוא יהיו ההורים ללא הבחורה בתמונה. ארז, נוירוטי וחרדתי, שרוצה בכל לבו להיות אבא למופת, אבל עושה כל טעות אפשרית ומטיף לכולם. כשארז הציע לטליה לעשות איתו ילד, טליה הבינה שהיא רוצה משפחה. טליה רוצה להפריד את משפחה מאהבה וחיי מין. היא לא טובה במערכות יחסים ארוכות טווח. מערכת היחסים שלה עם ארז וסמי תפתח בחייה אפשרויות חדשות.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
עדי איזנמן
סנדרה הארדינג
סנדרה הארדינג (באנגלית: Sandra Harding, נולדה ב-29 במרץ 1935) היא פילוסופית פמיניסטית אמריקאית. היא עוסקת באפיסטמולוגיה של המדע, בפילוסופיה של המדע ובשיטות מחקר. עבודתה מתמקדת בתאוריות ומתודולוגיות של המדע, וכן בהשפעת המדע על חשיבה חברתית ופוליטית.
היא פיתחה את תאוריית העמדה הפמיניסטית , את המושג אובייקטיביות חזקה, ותרמה רבות לחקר הרב-תרבותיות במדע. הארדינג חיברה וערכה מספר רב של ספרים. היא מלמדת מדעי החברה וחינוך השוואתי באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ביוגרפיה.
השכלה.
הארדינג סיימה את לימודי התואר הראשון בקולג' דאגלס . את לימודיה לתואר השני השלימה באוניברסיטת ניו יורק, שם גם הוענק לה תואר הדוקטורט בשנת 1973.
קריירה אקדמית.
במשך שנים רבות שימשה הארדינג כמרצה וחברת סגל באוניברסיטת דלאוור ובשנת 1985 מונתה לכהן כראשת החוג ללימודי נשים באוניברסיטה.
בין השנים 1996–2000 שימשה כמנהלת המרכז לחקר נשים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
בין השנים 2000 – 2005 שימשה כעורכת שותפה בכתב העת סימנים: כתב עת לנשים בנושא חברה תרבות (Signs: Journal of Women in Culture and Society).
הארדינג שימשה כמרצה אורחת בכנסים שונים ובאוניברסיטאות רבות בכללן אוניברסיטת אמסטרדם, אוניברסיטת קוסטה ריקה ובמכון הפדרלי השווייצרי לטכנולוגיה בציריך. בין השנים 2007–2008 היא הוזמנה להרצות בפני אגודת פיא בטא קפה .
הארדינג שימשה כיועצת בנושאי מדע ופוסט-פמיניזם במספר ארגונים בין־לאומיים בכללם ארגון הבריאות פן־האמריקאי , קרן הפיתוח של האו"ם לנשים , ומשלחת האומות המאוחדות למדע וטכנולוגיה לפיתוח. כמו כן השתתפה בכתיבת פרק בנושא "מדע וטכנולוגיה: מימד המגדר", בדוח אונסק"ו העולמי בנושא מדע משנת 1996.
עבודתה הנוכחית של הארדינג עוסקת בזיהוי והגדרת סוגיות מגדריות במדע וטכנולוגיה בקרב נשים מן העולם השלישי. לאחרונה פרסמה "קול קורא" בהוצאת אוניברסיטת דיוק בלימודי טכנולוגיה ומדע פוסט-קולוניאלי, בעקבות ספר שפורסם בהוצאה זו ואשר בחן כיצד רעיונות מערביים של מודרניזם וקידמה למעשה מעוותים את ההבנה המערבית לגבי צורכי הפיתוח של נשים מהעולם השלישי, וכמו כן פוגמים בהבנה של המערב ביחס להשפעות השליליות של מדע וטכנולוגיה על העולם השלישי.
תחומי מחקר.
הארדינג התפרסמה בעיקר בזכות פיתוחה את תיאורית העמדה הפמיניסטית וכן את המושג "אובייקטיביות חזקה". תחומי המחקר בהם עסקה הארדינג הם תאוריות פמיניסטיות ופוסטקולוניאליות, אפיסטמולוגיה, שיטות מחקר ופילוסופיה של המדע וכן חקר היבטים מגדריים במדע והשפעתם של היבטים והקשרים חברתיים, תרבותיים ופוליטיים על המדע גם בתרבויות לא מערביות ועל נשים.
תיאורית עמדה פמיניסטית (Feminist Standpoint Teory).
הארדינג קוראת תיגר על הנחות המוצא של המדע הקונבנציונלי האנדרוצנטרי. בספרה The Science Question in Feminism היא מציגה את תיאורית העמדה הפמיניסטית, השואפת להגדיר מחדש מושגים מרכזיים במדע, על בסיס חוויות חייהן הנבדלות של נשים, אך גם של קבוצות מיעוט תרבותי אחרות. שורשיה של התאוריה נעוצים בטיעונו של הגל, אשר פותח בשלב מאוחר יותר בתאוריה המרקסיסטית (Marxist theory), ולפיה אנשים המצויים בעמדות הכוח הם אלה המכתיבים את תפיסת העולם הרווחת. לאנשים בעמדות כוח תפיסת עולם מעוותת והם נוטים לראות בזכויות היתר שלהם הן "זכויות טבעיות". לעומתם, אנשים אשר אינם מצויים בעמדות הכוח, יש פוטנציאל לאחוז בתפיסת עולם מעוותת פחות של יחסי הכוח בחברה.
בבסיס התאוריה מצויה הנחת המוצא כי לא קיים " מדע נטול ערכים", נטען כי המדע מושפע מהטיות מגדריות הפוגמות באובייקטיביות.
הארדינג, בדומה לדונה האראוויי, טוענת כי מחקר א-פוליטי אינו קיים, מאחר שתהליך של איסוף ידע מכוון על ידי אינטרסים ותלוי במערכי כוחות חברתיים, תרבותיים ופוליטיים, וכמו כן מושפע ומנקודת המבט של החוקר/ת. לא ניתן לנתק בין הידע הנרכש לבין רוכש/ת הידע, ובאופן דומה לא ניתן לנתק בין ערכי המדע לבין ערכיהם של אלה שהכתיבו אותו. גישה זו גורסת כי אין נקודת מבט אחת באמצעותה ניתן לבחון את המציאות.
לכן, לטענת הארדינג, נקודת המוצא של המחקר צריכה להיות "חיים בשוליים" (marginalized life), כיוון שזהו בסיס מתודולוגי אובייקטיבי יותר, כל עוד המדע ימשיך לתאר ולהסביר את העולם באמצעות נקודת המבט של הקבוצות הדומיננטיות, לא ניתן יהיה להבין או להסביר באופן מעמיק את העולם שאנחנו חיים בו. גישת העמדה האפיסטמית בה אוחזת הארדינג, גורסת שהחוויה החברתית של הנשים מספקת נקודת מבט ייחודית לגילוי הטיה גברית במדע.
אובייקטיביות חזקה (strong objectivity).
משמעות המושג "אובייקטיביות חזקה" הוא כינון ידע על בסיס פעילויות חברתיות ומגדריות.
בסיפרה (1991) Whose Science? Whose Knowledge?: Thinking from Women's Lives הארדינג בוחנת ומבקרת את מושג האובייקטיביות במדע. היא טוענת שכיוון שכל אדם מתבונן על העולם מנקודת מבט המושפעת מן הביוגרפיה שלו וממערכת האמונות והערכים שלו, הרי שלא תיתכן הסתכלות אובייקטיבית על העולם. לשיטתה, על מנת להגיע לאובייקטיביות יש לתת מקום לעמדות המודרים מהחברה.
אובייקטיביות בהתאם להארדינג דורשת רפלקטיביות חזקה, אשר תחייב את המדענים ואת העוסקים בפילוסופיה של המדע, להיות בעלי מודעות עצמית מכוונת. טענה זו נדונה בהרחבה בסיפרה Is Science Multicultural? Postcolonialisms, Feminisms, and Epistemologies
הארדינג טוענת כי על מנת שהמדע יהפוך לכוח משמעותי עבור האדם, נדרשת מהמדענים רפלקסיביות חזקה אשר תושג רק אם מדענים יהיו בעלי השכלה רחבה בתחום הסוציולוגיה של מדע ובהיסטוריה של ספרות המדע וכן בתחום לימודי מדע הפמיניסטי והפוסט-קולוניאליזם.
הביקורת שהופנתה כלפי תאוריות עמדה פמיניסטיות.
כלפי תאוריות העמדה הפמיניסטית הופנתה ביקורת מתוך הפמיניזם משלושה מקורות עיקריים
ביקורת מבית.
זרם זה של ביקורת מושפע מהחשיבה פוסט-מודרנית המדגישה ריבוי התנסויות מגדריות אך נשארת נאמנה לחלוקה הדיכוטומית המסורתית בין נשים לגברים. ביקורת זו מתייחסת להיבטים ספציפיים בגישתה של הארדינג. בין הנציגות הבולטות בזרם זה של ביקורות מצויות ההוגות הפמיניסטיות הבאות:
הביקורת הקווירית.
זרם זה של ביקורת טוען כי פירוש מחדש של המערך החברתי דורש פירוק של המסגרת האוטוביוגרפית של הסובייקט. תאוריות עמדה פמיניסטית יוצאת מנקודת הנחה כי הסדר ההטרוסקסואלי הוא מובן מאליו, ולא כך היא. בנוסף טוענת הביקורת הקווירית כי פיתוח אפיסטמולוגיה נשית על בסיס חוויותיהן של נשים בלבד, למעשה מקבע את הדיכוטומיה בין הטרוסקסואליות להומוסקסואליות.