הפגישה עם פאיס הביאה את אספין להצטרף לשורות המהפיכה, והיא הפכה למנהיגת המהפיכה במחוז אוריינטה. היא פעלה בתור שליחה בין המהפכנים של פאיס לבין "תנועת ה-26 ביולי" של פידל קסטרו, שעבר לפעול במקסיקו כדי לתכנן את הפלישה העתידית. היה זה במקסיקו שפגשה אספין את ראול קסטרו לראשונה. אחרי שתנועת ה-26 ביולי חזרו לקובה, אספין עברה לעבוד עם המהפכנים בהרי הסיירה מדרה. היא וראול קסטרו נישאו בינואר 1959.
פעילות בממשלת קובה.
אספין יסדה את הפדרציה לנשות קובה, וכיהנה כנשיאת הארגון מ-1960 ועד מותה ב-2007. הארגון כולל את רוב נשות קובה (85.2% מכל הנשים הזכאיות מעל גיל 14 -- יותר מ-3.5 מיליון) כחברות, ונחשב למלכ"ר מכיוון שאינו מנוהל או נתמך כלכלית על ידי הממשלה. היא גם הייתה חברה במועצת המדינה, וגם בוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית מ-1980 עד 1991.
פעילות פמיניסטית.
אספין פעלה רבות למען זכויות נשים, כולל על זכותה של אישה לעשות הפלה, ועל זכותה לאמצעי מניעה. פדרציית הנשים, שעמדה בראשו, הפכה לכוח רב-השפעה בקובה, ופעלה למען השכלתן של נשים ומעורבותן בפוליטיקה. אספין הייתה אחראית ל"חוק המשפחה הקובנית" שנקבע ב-1975, אשר עיגן בחוק שוויון זכויות קניין, וקבע כי גברים מחויבים להשתתף בעבודות הבית וגידול ילדים באופן שווה, ואם לא - ייקנסו. נזקפת לזכותה לעיתים קרובות גם העובדה שכ-65% ממחזיקי תארים בקובה הן נשים.
אספין עמדה בראש המשלחת הקובנית לקונגרס הראשון על נשים וילדים באמריקה הלטינית שהתקיים בצ'ילה ב-1959. היא גם עמדה בראש המשלחות לכנסי הנשים שהתקיימו במקסיקו, קופנהגן, ניירובי, ובייג'ינג. בנאום בפני כנס הנשים הבינלאומי שאירע במקסיקו ב-1975, אמרה:
אחת מבנותיה, מריאלה, היא סקסולוגית ועורכת דין בכירה במדינה העוסקת בזכויות הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים כנשיאת "סנסקס — המכון הלאומי הקובני לחינוך מיני". לטענתה, אספין היא זו שאחראית להפסקת רדיפתם של הומוסקסואלים בקובה.
מותה.
אספין נפטרה בהוואנה ב-18 ביוני 2007, לאחר מחלה ארוכה. נקבעה תקופת אבל רשמית למחרת. גופתה נשרפה, ושרידיה הונחו במאוזוליאום "חזית פרנק פאיס".
הראדץ קראלובה (כדורגל)
מועדון כדורגל הראדץ קראלובה (בצ'כית: FC Hradec Králové) הוא מועדון כדורגל צ'כי, המשחק בעיר הראדץ קראלובה שבצ'כיה.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1905 ושיחק לראשונה בליגת העל הצ'כוסלובקית בעונת 1956. בעונת 1957/1958 סיים את ליגת העל במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. אחרי עונה אחת בליגה השנייה חזר לליגת העל בעונת 1959/1960 ובסוף העונה זכה באליפות היחידה עד כה, אליפות צ'כוסלובקיה.
בעקבות זכייתה באליפות הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופים במסגרת גביע אירופה לאלופות בעונת 1960/1961. בסיבוב המוקדמות ניצחה את קבוצת סטיאווה בוקרשט. בשמינית הגמר היא ניצחה את קבוצת פנאתינאיקוס. ברבע הגמר הפסידה לקבוצת ברצלונה והודחה מהטורניר.
המועדון שיחק 5 עונות ברציפות בליגת העל ובסוף עונת 1963/1964 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגת העל של צ'כוסלובקיה עד עונת 1967/1968. המועדון שיחק 5 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 1967/1968 ועד עונת 1971/1972 שבסופה עלה לליגת העל. אחרי עונה אחת בליגת העל ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 7 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 1973/1974 ועד עונת 1979/1980 שבסופה עלה לליגת העל. המועדון שיחק עונה אחת בליגת העל וירד לליגה השנייה.
המועדון שיחק 6 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 1981/1982 ועד עונת 1986/1987 שבסופה עלה לליגת העל. אחרי 2 עונות בליגת העל ירד לליגה השנייה. אחרי עונה אחת בליגה השנייה חזר לליגת העל. המועדון שיחק ב-3 העונות האחרונות של ליגת העל הצ'כוסלובקית מעונת 1990/1991 ועד עונת 1992/1993. בעונות 1990/1991, 1991/1992 הגיע לשמינית גמר הגביע הצ'כוסלובקי. בעונת 1993/1994 עבר לשחק בליגת העל הצ'כית.
הקבוצה שיחקה 7 עונות ברציפות בליגת העל הצ'כית מעונת 1993/1994 ועד עונת 1999/2000. בעונת 1994/1995 זכתה בפעם היחידה עד כה בגביע הצ'כי. בעקבות זכייתה בגביע, הקבוצה העפילה לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1995/1996. בסיבוב המוקדמות היא ניצחה את קבוצת ואדוץ מליכטנשטיין. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת פ.צ. קופנהגן. בשמינית הגמר הפסידה לקבוצת דינמו מוסקבה והודחה מהטורניר.
בשנת 1998 הראדץ קראלובה שיחקה בגביע האינטרטוטו. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת הובשייד מלוקסמבורג. בסיבוב השני הפסידה לקבוצת דברצן ו.ס.ק. והודחה מהטורניר. בשנת 1999 שיחקה בגביע האינטרטוטו. בסיבוב הראשון הפסידה בפנדלים לקבוצת הומל והודח מהטורניר.
בעונת 1999/2000 הגיעה לשמינית גמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת ויקטוריה ז'יז'קוב. בסוף העונה ירדה לליגה הצ'כית השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה ועלה לליגת העל. בעונת 2001/2002 הקבוצה הגיעה לשמינית גמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת סלביה פראג. בסוף עונת 2002/2003 הראדץ קראלובה ירדה לליגה השנייה.
הראדץ קראלובה שיחקה 7 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 2003/2004 ועד עונת 2009/2010. בעונת 2005/2006 הגיעה לחצי גמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת באניק אוסטרבה. בעונת 2006/2007 הגיעה לשמינית גמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת מלאדה בולסלאב. בעונות 2008/2009 ו-2009/2010 הקבוצה הגיעה לשמינית גמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת טפליצה. בסוף עונת 2009/2010 הראדץ קראלובה עלתה לליגת העל הצ'כית. המועדון שיחק 3 עונות ברציפות בליגת העל מעונת 2010/2011 ועד עונת 2012/2013. בעונת 2012/2013 הקבוצה הגיעה לשמינית גמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת ויקטוריה פלזן. בסוף העונה ירדה לליגה השנייה. בסוף עונת 2013/2014 עלתה לליגת העל הצ'כית. לאחר עונה אחת חזר המועדון לליגה השנייה.
צ'ולוטקה
צ'ולוטקה (בספרדית: Choluteca) היא בירת מחוז צ'ולוטקה בדרום הונדורס. העיר, שמשמשת כמרכז האזור הדרומי של הונדורס, שוכנת בקרבת נהר צ'ולוטקה, במרחק של 133 קילומטרים מבירת הונדורס טגוסיגלפה.
היסטוריה.
העיר נוסדה ב-1535 תחת השם "וייה דה חרס דה לה פרונטרה דה צ'ולוטקה", שקוצר בהמשך לצ'ולוטקה.
צ'ולוטקה קיבלה מעמד של עיר מהקונגרס הלאומי של הונדורס ב-1845.
העיר נפגעה קשות מהוריקן מיטש ב-1998.
תחבורה.
צ'ולוטקה היא אחד המקומות המרכזיים היחידים בהונדורס בהם עובר הכביש הפאן-אמריקאי.
אפרים יער
אפרים (אפי) יער (נולד ב-21 באוגוסט 1935) הוא פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
אפי יער (לשעבר יוכטמן) נולד וגדל בתל אביב. הוריו, שעלו לארץ מפולין שלוש שנים קודם לכן, שכלו רבים מקרובי משפחתם בתקופת השואה. המשפחה התגוררה בשכירות בצפון תל אביב עד שעברה בשנת 1946 לשכונת יד אליהו שהוקמה עבור חיילים יהודים מארץ-ישראל, דוגמת אביו, ששרתו בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. בנעוריו הצטרף אפי יער לתנועת הנוער "התנועה המאוחדת" בה חונך ברוח אותה תקופה להגשמה בקיבוץ, לציונות ולאהבת הארץ.
ב-1949 יער התחיל ללמוד בתיכון חדש, תל אביב, שהיה ייחודי מבחינת החשיבות שהוא ייחס לשילוב בין ערכי הציונות והסוציאליזם ההומני. בתום לימודיו התגייס עם חבריו לתנועה לנח"ל ולאחר שחרורו הצטרף לקיבוץ נחל עוז. בשנת 1957 החל ללמוד בחוגים לסוציולוגיה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית. בשנתיים הראשונות ללימודיו עבד לפרנסתו כפועל בניין, והחל מהשנה השלישית התקבל כעוזר מחקר בחוג לסוציולוגיה, תפקיד אותו מילא גם במהלך לימודיו לתואר השני אותם סיים בהצטיינות יתרה ב-1963.
בעידוד מוריו ובסיוע פרס כספי שקיבל מהאוניברסיטה העברית, נסע יער ללימודי התואר השלישי באוניברסיטת מישיגן, אן ארבור. בזמן לימודיו, אותם סיים ב-1966, עבד כאסיסטנט במחקר בו הסתייע לצורך עבודת הדוקטור שלו. הוא נשאר באן ארבור שנה נוספת לצורך לימודי הבתר-דוקטורט, במהלכה עבד כמנהל מחקר באחד ממכוני המחקר הידועים של האוניברסיטה (ISR). במהלך אותה שנה הוא פרסם מספר מאמרים בכתבי עת מרכזיים בסוציולוגיה שהתבססו על עבודת הדוקטור שלו. בשנתיים האחרונות לשהייתו בארצות הברית (1967-1966) הוא היה יו"ר ארגון הסטודנטים הישראלי-אמריקאי באן ארבור.
בשלהי 1967 חזר יער לישראל בעקבות הזמנתו להצטרף כמרצה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1970 התמנה לדרגת מרצה בכיר עם קביעות, ב-1975 קודם לדרגת פרופ' חבר ובשנת 1980 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. שימש כמופקד הקתדרה לסוציולוגיה של העבודה ע"ש ברנרד ואודרי רפופורט, 2005-1993.
במהלך השנים הוא הוזמן כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות מובילות בארצות הברית, ביניהן אוניברסיטאות מישיגן, קולומביה, שיקגו, נורת'ווסטרן, וג'ורג' וושינגטון. ב-1985-6 הוא הוזמן כ-Distinguished Visiting Professor לאוניברסיטת ריברסייד, קליפורניה.
בשנים 1977-1975 נבחר לתפקיד ראש המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב ובין 1986 עד 1991 כיהן כדקאן הפקולטה למדעי החברה. לאחר שחזר משתי שנות שבתון בחו"ל הוא מונה לעמוד בראש מרכז תמי שטינמץ למחקרי שלום – תפקיד אותו מילא עד 2003. במסגרת זאת הוא יזם ב-1994 את פרויקט "מדד השלום" הנמשך, בשיתוף עם פרופ' תמר הרמן, עד היום. ב-1997 הוא נבחר להיות הזוכה הראשון בפרס פולברייט על-שם יצחק רבין על הישגיו האקדמיים ותרומותיו בחקר השלום.