המרכז לתיאום חיפוש והצלה בים מהווה מוקד להתרעה, איתור וניהול מצבי חירום לכלי שיט בים ולמטוסים מעל הים. זהו גוף של רשות הספנות והנמלים הפועל על פי אמנות בינלאומיות ממוקם בחיפה ואחראי על גזרות של הים התיכון ומפרץ אילת אשר באחריות מדינת ישראל. שמו המלא הוא "Joint Search and Rescue Coordinating Center", או בקיצור "JRCC HAIFA".
היסטוריה.
קיום מרכז תיאום לחיפוש והצלה הוא מחויבות של ישראל על פי אמנת החיפוש וההצלה.
המרכז מהווה המשך לתחנת החוף HAIFA RADIO שנתנה קשר לכלי שיט בים החלה את פעילותה באלחוט מורס בתקופת המנדט הבריטי. אחרי קום המדינה פעלה במסגרת משרד הדואר, לאחר מכן משרד התקשורת. בשנת 1986, לאחר הפרטת המשרד, הועברה תחנת החוף לחברת בזק ופעלה עצמאית עד שנת 1994. עם ירידת הרווחים התפעוליים הפסיקה בזק את שירותיה. משנת 1995 חברת בזק הפעילה את תחנת החוף במימון עבור משרד התחבורה - מינהל הספנות והנמלים.
עם טביעת האונייה מינרל דמפייר ביוני 1995, נוכח ראש מנהל הספנות, אריה רונה, בקשיי הקשר לאירוע חירום במרחק רב מאוד, והלקח בצורך בחדר מצב. הוקם חדר מצב, עם קשר, מפות הפעלה ואיוש על פי הצרכים, כדוגמת מוקדי השליטה בחיל הים. המוקד השתתף מספר פעמים בעת אירועים הקשורים לאניות צי הסוחר הישראלי ברחבי העולם.
ב-1 בפברואר 1999 נכנסה לתוקף שיטת המצוקה והבטיחות הימית העולמית GMDSS על ידי ארגון הספנות הבינלאומי ושיטת ההפעלה במורס על ידי קציני אלחוט עברה מהעולם. כלי השיט כיום נושאים מכשירי תקשורת המאפשרים יצירת קשר אלקטרוני והודעות e-mail טלקס וטלפון לווייני, בטווחים הקצרים תקשורת בתחום ה-VHF קריאות דיגיטליות ותקשורת דיבור אלחוטית.
בשנת 2005 הפך מנהל הספנות לרשות הספנות והנמלים ובאחריותה למלא את חובת הממשלה לאמנות הבינלאומיות שהיא צד להן. מחודש יוני 2006 מאויש חדר המצב, 24 שעות 7 ימים בשבוע, על ידי אנשי מקצוע מיומנים.
ב-1 ביוני 2009, נסגרה תחנת החוף ונפתח מרכז החירום הימי באחריות משרד התחבורה רשות הספנות והנמלים. הפעלת העובדים והציוד באחריות חברת בזק, המשמשת כקבלן משנה. כ-10 מפעילים מקצועיים (קציני ים ומוסמכים לתקשורת ימית ולחיפוש והצלה) במסגרת חברת בת של בזק – בזק און ליין. המוקד החליף את שמו ל-RCC HAIFA.
בשנת 2013 נוספה למוקד אחריות אווירית על מנת שישראל תענה גם לדרישת האמנות האוויריות ולמקרה של תקלת מטוס מעל הים. העובדים במוקד הוכשרו והוסמכו לנהל תקשורת אווירית נעשתה הסדרה מול רשות התעופה האזרחית ורשות שדות התעופה ושמו הורחב ל-JRCC HAIFA.
פעילות המוקד מרוכזת בארבעה תחומים:
קיום אמנות בינלאומיות.
מדינת ישראל כחברה באו"ם ובארגון ההספנות הבינלאומי חתומה על הסכמים ימיים ומחויבת בין היתר לפעילות פיקוח בקרבת חופיה. המרכז לתיאום חיפוש והצלה בים מבצע האזנה מתמדת על תדרי החירום הימיים והאוויריים ומפקח על יישום חוקי מדינת ישראל והוראות האמנות הבינלאומיות. גבולות אזור הפעילות מוגדרים במפת אזורי חלוקה ושליטה במזרח הים התיכון, שנקבעו באמנת החיפוש וההצלה SAR הנפרשים לתחום של 40 מייל ימי מערבה מחופי ישראל. למעשה המרכז מכסה האזנות בכל מה שקורה במזרח הים התיכון בכלל ובפרט לתחום המים הכלכליים של ישראל הנפרשים למרחק של 70–100 מייל ימי מחופי ישראל וזאת בהסכם חתום עם קפריסין ומרכז החירום הימי בקפריסין אשר התחום בין 40 ל-100 מייל נמצא באחריותה הבינלאומית.
האמנות הנוגעות ישירות למרכז תאום והצלה בים הן:
שיטות העבודה.
לפי העניין מתבקשת עזרה כלי טיס ממשמר החופים הקפריסאי ויחידת חילוץ טייסים הבריטית המבוססת בקפריסין. וכן קיימת אפשרות לעזרה מאוניות ציי נאט"ו המסיירות באזור.
אירועים.
המוקד מטפל בכ-250 אירועים בשנה כאשר כ-80 מהם נמצאים באזור האחריות של ישראל.
מספר מקרים לדוגמה:
קישור במקרי חירום אחרים.
כמוקד קשר הנמצא ביחסי עבודה עם מוקדים אחרים יצא למרכז התיאום בחיפה להיענות לבקשת מוקד תאום והצלה בלרנקה שבקפריסין ב-18 ביוני 2016 פרצה בקרבת העיר פפוס שרפת יער גדולה. מוקד חיפה העביר את הבקשה למשרד החוץ ולגורמים אחרים וראש הממשלה החליט לשלוח מטוסי כיבוי ועזרה נוספת לקפריסין.
The Night Cafe
The Night Café
ריק מוראניס
פרדריק אלן "ריק" מוראניס (באנגלית: Frederick Allan "Rick" Moranis; נולד ב-18 באפריל 1953) הוא קומיקאי קנדי-יהודי, שחקן קולנוע הוליוודי בדימוס, מוזיקאי וקוסם. בין הסרטים הרבים בהם השתתף: חנות קטנה ומטריפה, מכסחי השדים, שיגעון בחלל, מותק, הילדים התכווצו, אחי הדוב.
קורות חיים.
מוראניס נולד למשפחה יהודית בטורונטו שבקנדה. בילדותו למד בבית הספר התיכון על שם סר סנדפורד פלמינגן.
באמצע שנות ה-70 החל לעבוד במשרה חלקית תחת השם "ריק אלן" כתקליטן בתחנות רדיו שונות בטורונטו בהם CFTR, CKFH ו- CHUM-FM. במקביל החל מוראניס להופיע בתור קומיקאי במועדוני לילה שונים בטורונטו.
הופעת הבכורה הטלוויזיונית של מוראניס התקיימה בשנת 1976 בתוכנית "".
הופעת הבכורה הקולנועית של מוראניס התקיימה בשנת 1983 כאשר כיכב בסרט "The Adventures of Bob &amp; Doug McKenzie: Strange Brew" בתפקיד בוב מקנזי.
במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 בלט כשחקן קומי במספר הפקות הוליוודיות גדולות, בהם סרטי "מכסחי השדים", הסרט "חנות קטנה ומטריפה", הסרט הפרודי "שיגעון בחלל" (1987) בו גילם את "לורד הלמט" (פארודיה על דארת' ויידר), בתפקיד בארני ראבל בעיבוד הקולנועי של "משפחת קדמוני" משנת 1994, וכמו גם בתפקיד הממציא המטורף וויין סלינצקי בסרט "מותק, הילדים התכווצו" משנת 1989.
מוראניס פרש מתעשיית הקולנוע בשנת 1997, שש שנים לאחר שאשתו מתה מסרטן הכבד. מאוחר יותר הוא הסביר כי בתור אב חד הורי הוא התקשה גם לגדל את ילדיו וגם להיות מעורב ביצירת סרטים וכי בהמשך הוא גילה שהוא לא מתגעגע לתעשיית הסרטים.
בשנת 2005 מוראניס פרסם אלבום קאנטרי בשם "The Agoraphobic Cowboy". ב-8 בדצמבר 2005, הוכרז האלבום בתור מועמד לפרס גראמי בקטגוריית האלבום הקומי הטוב ביותר לשנת 2006. ב-3 בפברואר 2006, מוראניס ביצע שיר מתוך האלבום בתוכנית של קונאן או'בריין.
ב-24 ביוני 2008, מוראניס הצהיר כי הוא מסרב להצטרף ליתר חברי הקאסט של מכסחי השדים על מנת לדבב את דמותו במשחק וידאו חדש המבוסס על הסרטים.
משפחתו וחייו האישיים.
מוראניס הוא אב לשני ילדים מנישואיו לאן מוראניס שנפטרה בשנת 1991.
ריק מורניס
לואיס גרביטו
לואיס אלפרדו גרביטו קוביליוס (בספרדית: Luis Alfredo Garavito Cubillos; מוכר גם בכינויים "המפלצת" (La Bestia) ו"גופי" (Tribilín); נולד ב-25 בינואר 1957 בקולומביה) הוא אנס ורוצח סדרתי קולומביאני.
גרביטו הודה בשנת 1999 באינוסם וברציחתם של לא פחות מ-140 ילדים צעירים, כולם בנים. מספר קורבנותיו, המתבסס על פי שרטוטי גולגולות ששרטט בבית הכלא, עלול למעשה להרקיע אל מעל 300. על פי העיתונות המקומית בקולומביה, נושא גרביטו בתואר "הרוצח הסדרתי הנורא מכולם בעולם". מספר קורבנותיו הידועים, 138, הוא הגבוה ביותר בעולם.
לאחר שנתפס, נידון גרביטו לעונש המרבי על פי חוקי קולומביה - 30 שנות מאסר בפועל. בהמשך קוצר עונשו בשמונה שנים, ובנוסף חתם על עסקה לפיה יקוצר עונשו אם ישתף פעולה בעתיד עם הרשויות, או בשל התנהגות טובה. מאז מאסרו, אושר במדינה חוק המעלה את העונש המרבי ל-60 שנות מאסר בפועל.
ראשית חייו.
לואיס אלפרדו גרביטו נולד ב-25 בינואר 1957 בחנובה שבקולומביה, והוא הבכור מבין שבעה בנים. בעדותו טען גרביטו כי אביו התעלל בו פיזית ומינית.
הרציחות.
קורבנותיו של גרביטו היו ילדי איכרים, ילדים עניים או, בשפה פשוטה, "ילדי רחוב", בין הגילאים 8–16. גרביטו פנה אליהם ברחובות ובגני המשחקים והציע להם מתנות או סכומי כסף קטנים. מן העולה בתיאורי התביעה ועדותו שלו, כאשר היה רוכש את אמונם, היה לוקח את הילדים להליכה וכאשר אלה התעייפו, היה מנצל את חולשתם, אונס אותם, חותך את צווארם ומבתר את גופותיהם. על מרבית הגופות נמצאו סימני עינויים. גרביטו נתפס ב-22 באפריל 1999 והודה ברציחתם של 138 ילדים. נכון לשנת 2012, החקירות נגדו ממשיכות, בחשד שרצח 172 ילדים נוספים ב-59 עיירות שונות ברחבי קולומביה.
גזר הדין.
גרביטו נמצא אשם ברציחתם של 138 ילדים ונשפט ל-1852 שנות מאסר ועוד תשעה ימים, ואולם בפועל מאסרו הועמד על 40 שנות מאסר, שכן זוהי התקופה המרבית בה ניתן להחזיק אדם במאסר לפי חוקי המדינה. בנוסף, מאחר שסייע לרשויות במציאת הגופות, קוצר עונשו ל-22 שנות מאסר בפועל בלבד.
תגובות הציבור.