הקופסה השחורה לא גילתה דבר.
לאחר חקירה ממושכת קבעה המועצה הלאומית לבטיחות בתחבורה של ארצות הברית כי התאונה אירעה ככל הנראה עקב תקלה במנגנון הסרוו של הגה הגובה בזנב המטוס. המנגנון נתקע ועקב כך נתקע גם הגה הגובה בזווית הפוכה מזו שהטייס ביקש שיהיה בה. נקבע שתקלה זהה גרמה לשתי תאונות אוויריות נוספות בארצות הברית (טיסה 585 של יונייטד איירליינס וטיסה 517 של איסטוינד).
The Voice of Frank Sinatra
The Voice of Frank Sinatra הוא אלבום האולפן הראשון של פרנק סינטרה, והוא יצא לאור בשנת 1946, במארז של ארבעה תקליטים המנוגנים במהירות של 78 סיבובים לדקה, בסך הכל הכיל האלבום 8 שירים. והוא יצא בהוצאת חברת ההקלטות קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד, שנחנך זמן קצר קודם לכן, הוא שהה במקום זה במשך שבעה שבועות בשנת 1946 ובסך הכל שהה במצעד במשך 18 שבועות.
את השירים ארגן והפיק אקסל סטרודהל והשתתפה בו תזמורתו של סטרודהל.
כמה מבקרים טוענים כי אלבום זה היה אלבום הקונספט הראשון, השירים הרומנטיים שבו נכתבו בשנות ה-20 וה 30, ורבעיית הכלים שליוותה את תזמורתו של סטרודהל העניקה להם אווירה אחידה.
כאשר יצא האלבום בהוצאה מחדשת על תקליטור בשנת 2003, הוספו אליו 10 קטעים נוספים שלא נכללו באלבום הראשון ובכך הגיע אורכו של האלבום המחודש ל 55 דקות.
חיים שאול הכהן דוויק
הרב חיים שאול הכהן דוויק, מכונה גם ה"שד"ה" (י"ד בחשוון ה'תרי"ח, 1857 - ד' בטבת ה'תרצ"ג, 1933) היה דיין, מקובל וראש ישיבה, רבה הראשי של ארם צובא שבסוריה. ובאחרית ימיו מראשי המקובלים בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בחלב לאסתר ולרב אליהו, בנו של הרב שאול עזרא הכהן דוויק, רבה הראשי של ארם צובא ומחבר הספר "אמת מאר"ץ". בצעירותו למד אצל הרב מרדכי עבאדי, הרב אליהו משען ועוד.
בשנת 1887 (ה'תרמ"ז) החל לשמש כרבה של חלב. באגרות בכתב ידו הוא כותב שנפשו נכספה לעלות לירושלים וללמוד בישיבת המקובלים בית אל.
בסיועו של תלמידו, הרב עזרא הררי רפול, עלה לישראל בשנת 1890 (ה'תר"ן) עם קבוצת רבנים מחלב, בהם הרב יום טוב ידיד הלוי והרב שאול קצין, והשתכן בירושלים. במשך שש שנים נמנה עם ראשי ישיבת בית אל שבעיר העתיקה ובה כתב את רוב חיבוריו. עם הקמתה של ישיבת רחובות הנהר בשכונת הבוכרים בשנת ה'תרנ"ו (1896) מונה לעמוד בראשה. בסוף ימיו התעוור, דבר שהקשה עליו את השלמת חיבוריו.
נקבר בהר הזיתים. במהלך הלווייתו ניסו קנאים ירושלמים להפריע לראי"ה קוק להספידו. מצבתו נעלמה לאחר כיבוש הירדנים והרס הקברות בהר הזיתים בשנת 1947 (ה'תש"ח), ונמצאה בשנת ה'תש"ע.
הכפרים עם הכנסיות המבוצרות בטרנסילבניה
כפרים אחדים בטרנסילבניה, כיום ברומניה, רובם של הסקסונים הטרנסילבנים ומיעוטם של הסקלרים, נבנו מסביב לכנסייה מבוצרת. הכפר הראשון שהוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית היה ביארטן ב-1993, וכעבור שש שנים הורחבה ההכרזה עם הוספתם של עוד שישה כפרים של סקסונים טרנסילבנים ושל סקלרים.
הכנסיות היו רומיות-קתוליות במקורן . בתקופת הרפורמציה האוכלוסייה הגרמנית המקומית הפכה ללותרנית או "אוונגלית", ויחד איתה גם הכנסיות. חלק מהסקלרים הצטרפו עם קהילותיהם לנצרות הרפורמית (קלוויניסטית) או לנצרות האוניטריאנית.
היסטוריה.
היישובים הראשונים של הסקסונים הטרנסילבנים (תת-קבוצה של מתיישבים גרמנים) באזור זה הוקמו באמצע המאה ה-12. הם נהנו מזכויות יתר מסוימות, שאושררו ב-1224 על ידי המלך אנדראש השני. רוב הכפרים הקיימים הוקמו בערך ב-1330, בעקבות הגעתם של מתיישבים חדשים שקיבלו לכך עידוד מהאבירים הטבטוניים, והתרבות שלהם הצליחה לשרוד ולהתפתח לקהילות חוואים, אומנים וסוחרים.
מקורן של הכנסיות המבוצרות נובע מסכנות הפלישה שבהן היה נתון האזור, שהחלו עם הפלישות של האימפריה המונגולית ב-1241 ו-1242, נמשכו בפלישות של האימפריה העות'מאנית ב-1395, ועד המאה ה-18. לפיכך, נאלצו התושבים לבנות מערכות ביצורים מסוגים שונים. העיירות החשובות ביותר בוצרו באופן מלא, והקהילות הקטנות יותר הקימו ביצורים מסביב לכנסייה, לה הוסיפו גם מגדלי שמירה ומחסנים שבה שמרו את חפציהם היקרים ביותר למקרה שיהיו נתונים במצור.
הטופוגרפיה בדרום טרנסילבניה היא של מישור הנחצה על ידי עמקים רחבים של נהרות קטנים הזורמים לתוך נהרות גדלות יותר, כגון נהר אולט, נהר מורש, נהר טרנבה הגדולה (Târnava Mare) וטרנבה הקטנה (Târnava Mică). הכפרים השונים נבנו בהתאם למיקום הטופוגרפי, כאשר כפרים שנבנו בעמק מתרכזים סביב רחוב מרכזי אחד או כמה רחובות משניים, ואילו הכפרים השוכנים באזורים שטוחים יותר בנויים בצורה דמוית מעגל.
תיאור.
המתיישבים הגרמנים עסקו רבות בהגנה על כפריהם, והחל מאמצע המאה ה-13 הם זכו לתמיכה של המלכים ההונגריים ששלטו באזור ושל הכנסייה. המרכיב המרכזי בכפרים הללו היה הכנסייה, שכמעט תמיד שכנה במרכזם. ישנם סוגים אחדים של ביצורים: חומה קטנה מסביב לכנסייה, טור של ביצורים מסביב לכנסייה או מבצר שלם עם קירות ביצורים רבים שבמרכזו הכנסייה. הכנסיות הותאמו כך שניתן יהיה להגן עליהן; בכולם יש בזיליקות רומנסקיות או שהן מכילות ספינה אחת בלבד משלהי התקופה הגותית. הכנסיות כוללות תוספות אחדות, המתוארכות לשלהי ימי הביניים שבהם נבנו הכנסיות, ועד המאה ה-16. כנסיות רבות כוללות גם אלמנטים בסגנון הבארוק, שהיה פופולרי באזור.
ברוב המקרים שכנה הכנסייה במיקום שקל להגן עליו, ובדרך כלל מדובר בראש גבעה. אופי הביצורים שהיה נהוג בערים הראשיות באזור הותאם לכפרים, והוא מהווה עדות לשיטות הבנייה שבהן השתמשה הקהילה הסאשית לאורך השנים. בחלק מהביצורים יש מגדלי תצפית, שחלקם היו צריחי כנסייה שהותאמו לצורכי המבצר. חומרי הבנייה העיקריים היו אבן ולבני חרסית, ביחד עם גג המכוסה בחימר אדום.
בקרבת הכנסייה שכנה הכיכר המרכזית של הכפר, שסביבה התרכזו חיי החברה המקומיים. הבניינים היחידים ששכנו בקרבת הביצורים היו אלה שהיה להם שימוש קהילתי כגון בית הספר המקומי או בית העירייה. בית הקהילה והבתים של התושבים העשירים היו ממוקמים בדרך כלל מסביב לכיכר. מחסני התבואה של הכפר היו ממוקמים בדרך כלל בסמוך למרכזו.
חורבת בורגין
חורבת בורגין הוא אתר עתיקות הנמצא בראש גבעה החולשת על סביבותיה, ברום 440 מ' מעל פני הים. החורבה מצויה בתחום פארק עדולם, כקילומטר ממזרח ליישוב נחושה. הארכאולוגים בועז זיסו ואמיר גנור, שחקרו את האתר, העלו את האפשרות לזהות במקום את היישוב כפר ביש הנזכר בספרו של יוסף בן מתתיהו "מלחמות היהודים" ובספרות חז"ל (ירושלמי, תעניות פ"ד, סט ע"א; איכה רבה ד"ו ב,ד). כפר ביש הייתה עיירה יהודית גדולה שנכנעה ללגיון הרומאי החמישי בעת המרד הגדול (מלחמות היהודים ברומאים ד, ט, ט). הצעת הזיהוי מבוססת בין השאר על עוצמת היישוב במקום ועל השתמרות השם בחורבה סמוכה, ח'ירבת אל-ביס.
בשנים 1995, 1996 ו-2008 נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות. בסיומן נפתח המקום לביקורי מטיילים. בראש התל נמצאו עדויות ליישוב גדול ומבוצר שבו מבנה ציבור, ככל הנראה כנסייה או בית כנסת ובתי מגורים. בחפירות נתגלו גם שרידי ביצורים, מערכות מסתור מסועפת מימי מרד בר כוכבא, בורות מים, גת, מתקני קולומבריום, מחסנים, בתי בד תת-קרקעיים ומערות קבורה. מגוון מערות קבורה נמצאו באתר: מערת כוכים יהודית מתקופת בית שני, בה נמצאו שברי גלוסקמאות, המאפיינות קבורה יהודית בתקופת הבית השני. מערת מקמרים (ארקוסוליה) עם מדפים להנחת ארונות קבורה (סרקופג), ומערת מקמרים בה נחצבו שקתות להשכבת הנפטר בגוף המערה עצמה. לאחר הנחת הנפטרים, שקתות אלו כוסו בלוחות גדולים של גיר קירטון, שחלקם נותרו באתרם. דו"ח החפירות פורסם בכתב העת "עתיקות".
מסלול ההליכה המסומן בסימון שבילים ירוק מתחיל במגרש החנייה, עובר ליד "חורבת פטום", ממשיך ל"מערת העמוד" שבה שני עמודים חצובים בסגנון יווני, שבכותרתם עוטרו שושנות (רוזטה), עובר דרך מערה מימי בית שני - "בית המספד" (לפני המערה עצמה יש חצר פתוחה ששימשה כנראה להספדים) - ומטפס לראש הגבעה בגובה 440 מטר מעל פני הים. בראש הגבעה שרידים שמורים היטב של רצפות פסיפסי ביזנטיות מעוטרות וצבעוניות, מחילת מסתור מסועפת ושרידי מבנים. על הגבעה שרידי הכפר הערבי אום אל בורג' וממנה מבט פנורמי על פארק עדולם. השביל עובר ליד גת חצובה בסלע וחוזר למגרש החנייה.
שריה דבליצקי
הרב שְׂרָיָה דִבְלִיצְקִי (ט"ו בשבט ה'תרפ"ו, 30 בינואר 1926 – ב' באב ה'תשע"ח, 14 ביולי 2018) היה רב חרדי ליטאי, פוסק, מקובל, מדקדק, פילולוג וסופר תורני פורה. ספריו עוסקים בתחומים מגוונים: הלכה, קבלה, דקדוק, דרשנות, ביוגרפיות, היסטוריה, נוסחאות תפילה ופיוטים.
ביוגרפיה.
נולד בריגה שבלטביה לדבורה ולבצלאל יעקב, שהיה מקורב לרב אברהם יצחק הכהן קוק בעת שהתגורר בבויסק. בשנת ה'תרצ"ד (1934) עלתה משפחתו לארץ והתיישבה בתל אביב, שם ייסד אביו מפעל לייצור ממתקים בשם "צ.ד" (ראשי תיבות של צלאל דבליצקי). בהיותו כבן 13 החל ללמוד אצל הרב יחיאל ישראלוב בבית הכנסת הגר"א שברחוב הירקון, והתקרב אף לרב יוסף צבי הלוי, אב"ד תל אביב. בהיותו כבן 15 עלתה משפחתו לירושלים, שם החל ללמוד בישיבת קמניץ ובישיבת חברון. התקרב לרב דוד בהר"ן ולרב יעקב משה חרל"פ. הוא התפתח כתלמיד רוחני של הגר"א מווילנה, כמקובל וכמדקדק. בנוסף, למד הרב דבליצקי גם אצל מקובלים בני עדות המזרח בירושלים: הרב מרדכי שרעבי, הרב עובדיה הדאיה והרב מרדכי עטיה.