הפועל באר שבע
האיטים גרמנים
האיטים גרמנים הם תושבי האיטי ממוצא גרמני.
היסטוריה.
היישוב הגרמני הקדום ביותר הידוע בהאיטי נקרא בומברדופוליס. ב, כאלף גרמנים הגיעו להאיטי והתיישבו בבומברדופוליס. הם עסקו בעיקר בחקלאות.
באמצה המאה ה-18, הגרמנים החלו להסדיר ולקיים יחסים מסחריים עם האיטי, ובעקבות כך, הגיעו עוד גרמנים להאיטי, ואף התחתנו עם משפחות בולטות שם וזה איפשר להם לעקוף את האיסור החוקתי נגד זרים שבבעלותם אדמות.
במאה ה-19, הרבה מהעסקים בהאיטי נשלטו על ידי מהגרים איטלקים וגרמנים.
בשנת 1910, 90% המסחר הבינלאומי של האיטי, נשלט על ידי הגרמנים שהתגוררו שם. אף על פי שהם מונים רק כ-200 איש, הם הפעילו כוח כלכלי לא פרופורציונלי.
כשארצות הברית פלשה להאיטי בשנת 1915, הם כלאו מיד והחרימו את כל הגרמנים ואת רכושם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, כל הגרמנים בהאיטי היו בבתי הכלא תחת פיקוח ומשמר כבד. בסוף מלחמת העולם הראשונה עזבו מרבית הגרמנים את האיטי, ולעולם לא חזרו בשל עוינות הכוח הכובש האמריקני. ארצות הברית מעולם לא החזירה את החפצים הגרמניים שהוחרמו.
בשנת 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר האיטי הכריזה מלחמה על גרמניה, שוב הוחרמו כל נכסי הגרמנים בהאיטי, אך בהמשך העבירו בהאיטי חוק להחזרתם לבעליהם החוקיים. בשנת 1942, נשלחו אסירי מלחמה גרמנים אלה לארצות הברית, על פי בקשה אמריקאית, כערובה לאסירים האמריקניים שהוחזקו בגרמניה, ורק בשנת 1946 הם הוחזרו להאיטי.
האיטים צרפתים
האיטים צרפתים הם תושבי האיטי ממוצא צרפתי.
היסטוריה.
בשנת 1697, הצרפתים החלו לשלוט בהאיטי. בתקופת זו, הם טבחו בתושבים המקוריים ושעבדו אותם, וכתוצאה מכך, היוו הצרפתים 90% מתושבי האיטי בתקופה זו.
מרד העבדים.
בשנת 1791 החל מרד העבדים בהאיטי, שכלל שחורים דרשו את זכויותיהם, לנטוש את העבדות ושוויון. בשנת 1804, לאחר ניצחון העבדים במרד, הם טבחו בצרפתים שבהאיטי, מה שהוביל לצמצום בולט של הצרפתים בהאיטי.
אלינור רודניק
אלינור ה. "ג'וני" רודניק (באנגלית: Elynor H. "Johnnie" Rudnick; 2 באפריל 1923 – 25 במאי 1996) הייתה נדבנית וחלוצת תעופה אמריקאית, שניהלה במחתרת קורס טיס של "ההגנה" בקליפורניה, השתתפה באיסוף חלפים למטוסים שהוברחו לארץ ישראל, פעולה שבעקבותיה הועמדה לדין פלילי. שימשה הנשיאה הראשונה של איגוד המסוקים באמריקה (HAA), הנשיאה הראשונה של איגוד המסוקים הבינלאומי, בעלת בית ספר לטיסה, מדריכת טיס, בעלת עסק תעופתי, טייסת ומשחזרת מטוסים. ייסדה את פארק האוויר של בייקרספילד ואת קרְן קופטרס בע"מ וסייעה בארגון איגוד המסוקים הבינלאומי. נחשבה למומחית לריסוס חקלאי בעזרת כלי תעופה.
ראשית חייה וחינוכה.
רודניק נולדה לאוסקר רודניק (1959-1892) ולליבי ברמן רודניק (1892–1951) בעיר בייקרספילד, בירת מחוז קרן במרכז קליפורניה. היא הייתה החמישית מבין אחד עשר ילדיהם של בני הזוג. אביה הגיע לארצות הברית כפליט מרוסיה הצארית. הוא החל את דרכו הכלכלית כסוחר כלי בית בניו יורק. משם עבר לקליפורניה ונישא לליבי ברמן. בני הזוג הקימו, פיתחו וניהלו חוות בקר גדולה. אוסקר רודניק, שהיה בהמשך בעליהן של בארות נפט ושטחי חקלאות עצומים ברחבי ארצות הברית', נחשב לאחד מעשרת האנשים העשירים בארצות הברית והיה מהתורמים הגדולים למוסדות הציוניים. כנערה, בלטה אלינור בכשרונה כרוכבת סוסים ואף זכתה בפרסים: פעמיים, בשנים 1939 ו-1940 הוכתרה בתואר "מיס מחוז קרן".
אביה של רודניק, כמו רבים מבני דורו, לא האמין שנשים צריכות לרכוש השכלה ולכן סירב לממן לבתו לימודים אקדמיים. אלינור, שנרשמה - למרות התנגדות אביה - לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס - UCLA, חיפשה עבודה שתעזור לה לממן את לימודיה. היא הייתה בת 19 כאשר החלה לעבוד במטוסי דאגלס בלוס אנג'לס, בבניית מטוסים צבאיים. גם באוניברסיטה למדה קורס במכונאות תעופה, ושני אלה יחד הביאו אותה לנסות להצטרף לטייסות שירות חיל האוויר לנשים (WASP), חיל טיס צבאי למחצה שהטיס מטוסים ומטענים במהלך מלחמת העולם השנייה, כדי לשחרר את הטייסים הגברים לפעילות קרבית. בשל גילה הצעיר (מתחת לגיל 21), לא יכלה אלינור להצטרף ל-WASP ללא חתימה מהוריה. אביה התנגד, עד שלא עמד בלחציה הבלתי פוסקים. אלינור הספיקה אמנם להצטרף לקורס טיס בלון פיין וסילברלייק, אולם עד שהשיגה את רישיון הטיס הסתיימה המלחמה וה- WASP פורק. כנחמה, החליטה רודניק לרכוש, בשותפות עם שניים מאחיה, מסלול טיסה ולהקים את שדה התעופה של בייקרספילד.
עסקיה.
בשנת 1945, בגיל 22, קיבלה רודניק את אישור מועצת המפקחים של מחוז קרן לפתוח שדה תעופה פרטי משלה - "פארק האוויר של בייקרספילד". שדה התעופה היה ממוקם בסמוך לכביש 99, על פני 485 דונם. באותה שנה, תוארה אלינור רודניק בעיתונות המקומית כך: "ככל הנראה האישה הצעירה ביותר בארצות הברית שפתחה שדה תעופה פרטי ובין הראשונות שהשיקו פרויקט כזה." הכתבה דיווחה גם כי היא "קנתה מטוסים צבאיים שהוצעו למכירה, תיקנה אותם ומכרה אותם ברווח" וכי רודניק "מייצגת יוזמה נשית בפיתוח תעופה ויש לה האומץ לממש את חלומותיה."
בהמשך, ייסדה רודניק שתיים מחברות המסוקים הראשונות בעולם "קרְן קופטרס בע"מ" בבייקרספילד, ו"רודניק מסוקים בע"מ" בניו זילנד. ב-1948 הקימה בשדה התעופה שלה בית ספר לטיסה .
בשנת 1947 (או קודם לכן), הפכה רודניק לחברה ב-Ninety-Nines Inc, הארגון הבינלאומי לנשים טייסות. גם בארגון הנשים טייסות ההליקופטרים, Whirly-Girls International, הייתה חברה.
בשנת 1955 הפכה רודניק לנשיאה האישה הראשונה אי-פעם של איגוד המסוקים הבינלאומי.
קורס הטיס של "ההגנה" בבייקרספילד.
בשנת 1948 פגשה רודניק, ציונית בהשקפתה, את טדי קולק, אז שליח "ההגנה" בארצות הברית, והוא שכנע אותה לקחת חלק פעיל בבניית חיל אוויר למדינה שבדרך. יחד, תכננו לקיים בשדה התעופה של רודניק קורס טיס לישראלים, שישמשו בהמשך טייסי קרב במלחמת העצמאות שפרצה חודשים ספורים קודם לכן. במרץ 1948 התייצבו בבייקרספילד, קליפורניה, 13 ארץ ישראלים צעירים, ששהו לצורך לימודים בארצות הברית (בהם שתי נשים - זהרה לביטוב ושרה גוברמן). הקורס נמשך 4 חודשים בלבד, ונערך במתכונת של קורסי הטיס שהתנהלו בימי מלחמת העולם השנייה - קורס מרוכז, ביום התנסות בטיסה מעשית ובלילה לימודי תיאוריה. הקורס נערך בחשאיות כדי שלא יתגלה ל-FBI. בסופו של דבר ה-FBI אכן הבחין במתרחש, ורודניק העניקה לכל אחד מן החניכים כנפי טיס ודאגה שיצליחו להתחמק בשלום.
במרץ 1948, במקביל לתחילת הקורס, שיתפה רודניק פעולה עם אל שווימר, בהקמת צי מטוסים שהועמד לרשות ההגנה בארץ. היא רכשה מטוס מעודפי המלחמה, פירקה אותו מחלקיו החיוניים, ואלה הועברו לצי המטוסים שהבריח שווימר לעזרת "שירות האוויר" בארץ ישראל. בכך, עברה רודניק על , וב-1949 הועמדה לדין פלילי יחד עם שותפיה למעשה. כולם הורשעו ונקנסו בגין העבירה. רודניק נידונה לאלף דולר קנס וליום מאסר אחד.
חיים אישיים.
אלינור רודניק הייתה נשואה לדייוויד פאלק, חובש לשעבר בחיל הרפואה של צבא ארצות הברית, שהפך לרופא לאחר מלחמת העולם השנייה, והיה ראש המחלקה לאורולוגיה בבית החולים הכללי של מחוז קרן בבייקרספילד.
מוות ומורשת.
רודניק נפטרה בשנת 1996 בגיל 73. היא קבורה בבית העלמין גרינלאון בבייקרספילד. על גב המצבה שלה נכתב "רוח חופשית".
במהלך חייהם הרבו רודניק ובעלה, דייוויד פאלק, לתרום למטרות פילנתרופיות, וקרנות שהקימה ממשיכות בכך עד היום, בעיקר בסיוע לסטודנטים לתארים מתקדמים.
Nokia 230
אפונסו קוסטה
פרופסור אפונסו אוגוסטו דה קוסטה (בפורטוגזית: Afonso Augusto da Costa; 6 במרץ 1871 – 11 במאי 1937) היה עורך דין ופוליטיקאי פורטוגזי, ראש ממשלת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה במשך ארבע קדנציות נפרדות בין 1913 ל-1917. עם מהפכת אוקטובר בפורטוגל היה קוסטה מעורב בממשלה המהפכנית הזמנית שהקימה את הרפובליקה והדיחה את מנואל השני, מלך פורטוגל. בהמשך היה קוסטה ראש ממשלה עם הכרזת המלחמה הגרמנית על פורטוגל, שעירבה את המדינה במלחמת העולם הראשונה. ב-11 בדצמבר 1917 הודח קוסטה בהפיכה צבאית בהנהגתו של סידוניו פאיש. קוסטה ייצג את פורטוגל בועידת השלום בפריז ב-1919 ומאוחר יותר נחשב להיות קול מרכזי באופוזיציה הרפובליקנית למשטרו הסמכותני של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר.
ביוגרפיה.
קוסטה נולד ב-1871 בסיאיה, ממלכת פורטוגל, והיה הילד הצעיר משלושה. בשנת 1883 נרשם ללימודים תיכוניים בגוארדה (Guarda) ובשנת 1886 נרשם ללימודים במכללה בפורטו. בשנת 1888 החל בלימודי משפטים באוניברסיטת קוימברה. ב-1895 השלים את לימודיו ושנה מאורח יותר היה לפרופסור באוניברסיטה. עוד באותה העת פיתח קוסטה אידיאלים רפובליקנים שקראו לסיום המלוכה הפורטוגזית. קוסטה התפרסם בשנת 1897 בהתנגדותו להלאמה של מסילות ברזל בידי הממשלה. בשנת 1899, ההתמודדות של הממשלה עם התפרצות דבר הבלוטות בפורטו הובילה לעלייה בתמיכה האזרחית בתנועה הרפובליקנית ובבחירת קוסטה לחבר בפרלמנט מטעם העיר. חברותו בפרלמנט החזיקה פחות משנה עד לנפילת הממשלה ב-1900. קוסטה נבחר מספר פעמים נוספות אל הפרלמנט של המונרכיה החוקתית והיה לנואם רפובליקני מוכר נגד מוסדות המלוכה.