ב-14 במאי 2013, במלאת 30 שנים לשידור האירוויזיון, שודר בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2013 סרטון קצר בשם "ברכות מאוסטרליה" (ידוע גם כ"מדוע אוסטרליה אוהבת אירוויזיון?"). הסרטון, בהנחייתה של ג'וליה זמירו, זכה לפופולריות רבה בקרב הקהל האירופי, והחלו להישמע הצעות להצטרפותה של אוסטרליה לתחרות. בנוסף, כשבוע לאחר פרסום הסרטון, פרסמה SBS סרט תיעודי אוסטרלי בשם "לב האירוויזיון". ב-8 במאי 2014, באישור רשות השידור הדנית שהפיקה את אירוויזיון 2014, הופיעה הזמרת האוסטרלית ג'סיקה מאובוי (לימים נציגת המדינה באירוויזיון 2018) בחצי הגמר השני, עם שירה "Sea of Flags".
2015–הווה.
ב-2015, ערכה אוסטרליה את הופעתה הראשונה באירוויזיון, עם השיר "Tonight Again", שנכתב ובוצע על ידי גאי סבסטיאן. חרף מיקומה הגאוגרפי של אוסטרליה, מחוץ לאזור השידור האירופי, רשות השידור האוסטרית, שהפיקה את אירוויזיון 2015 ואיגוד השידור האירופי אישרו לאוסטרליה להשתתף בתחרות לרגל 60 שנים לאירוויזיון. בשל הנסיבות המיוחדות, אוסטרליה העפילה אוטומטית לגמר. איגוד השידור האירופי הכריז כי אם אוסטרליה תזכה בתחרות, היא לא תארח אותה במדינתה בשל אזורי הזמן השונים, אך במקום זאת היא תממן את התחרות במדינה אירופאית ותוסיף מוטיבים משלה. בהמשך, הצהיר איגוד השידור האירופי כי המדינות הראשונות שיבחרו לאירוח במקומה של אוסטרליה הן גרמניה והממלכה המאוחדת.
על אף שהשתתפותה של אוסטרליה באירוויזיון הוכרזה כחד פעמית, ב-17 בנובמבר 2015, אושר כי אוסטרליה תשתתף באירוויזיון 2016. שלא כמו בשנת 2015, אוסטרליה לא העפילה לגמר אוטומטית. הנציגה האוסטרלית לשנת 2016 הייתה דאמי אים, עם השיר "Sound of Silence". אוסטרליה הגיעה למקום השני עם 511 נקודות, הישגה הטוב ביותר של אוסטרליה בתחרות. בעקבות הצלחתה בשנת 2016, השתתפה אוסטרליה גם בתחרות העוקבת. ב-7 במרץ 2017, הכריזה רשות השידור האוסטרלית במלבורן, כי אייזיאה פיירברייס, זוכה "אקס פקטור אוסטרליה", נבחר לייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2017, עם השיר "Don't Come Easy". פיירברייס הגיע למקום התשיעי בגמר עם 173 נקודות. בשנת 2018, בחרה אוסטרליה את ג'סיקה מאובוי לייצוג המדינה. מאובוי הגיעה למקום ה-20 עם 99 נקודות. זו הייתה הפעם הראשונה שאוסטרליה לא הגיעה לעשירייה הפותחת.
בשנת 2019, רשות השידור האוסטרלית פיתחה פורמט חדש לבחירת הנציג לאירוויזיון, ובו, הקהל האוסטרלי יוכל להשתתף. ב-9 בפברואר 2019, נערך הגמר של הקדם האוסטרלי, "Eurovision - Australia Decides". נקודות השופטים ונקודות הקהל חולקו ביחס שווה של 50/50. קייט מילר-היידקי זכתה בקדם האוסטרלי, עם השיר "Zero Gravity", ונבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון 2019. אוסטרליה הגיעה למקום התשיעי, עם 284 נקודות, לאחר שזכתה בחצי הגמר הראשון.
בשנת 2020, ניצחה מונטיין בגמר הקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2020, עם השיר "Don't Break Me". לאחר ביטול התחרות בעקבות מגפת הקורונה, בחרה רשות השידור האוסטרלית את מונטיין לייצוג המדינה באירוויזיון 2021. ב-18 במאי 2021, בערב חצי הגמר הראשון, כשלה מונטיין בניסיון להעפיל לגמר. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות התחרות שאוסטרליה לא צולחת את שלב חצי הגמר. אוקראינה היא המדינה היחידה שהעפילה לגמר בכל שנות השתתפותיה.
"Eurovision - Australia Decides" נבחר לאמצעי הבחירה של הנציג האוסטרלי לאירוויזיון 2022. השתתפותה של אוסטרליה אושרה על ידי איגוד השידור האירופי עד שנת 2023.
ילדת הנפלם
הפרלמנט האוסטרלי
הפרלמנט האוסטרלי (באנגלית: Parliament of Australia, באופן רשמי: The Parliament of the Commonwealth, אך הוא מכונה בדרך כלל Commonwealth Parliament או Federal Parliament) הוא הרשות המחוקקת של אוסטרליה. הפרלמנט האוסטרלי כולל שלושה מרכיבים: המלכה, בית הנבחרים והסנאט. המלכה מיוצגת על ידי המושל הכללי של אוסטרליה. השילוב של שני בתי הפרלמנט, שמהם חברי הסנאט מייצגים את שש המדינות ואת שתי הטריטוריות העצמאיות וחברי בית הנבחרים מייצגים את מחוזות הבחירה, מקורו בדוגמה של הקונגרס של ארצות הברית. כוחם של שני בתי הפרלמנט הוא משולב, על פי שיטת וסטמינסטר.
בסנאט, הבית העליון, חברים 76 סנאטורים, 12 מכל אחת משש המדינות, שניים מהטריטוריה הצפונית ושניים מטריטוריית הבירה האוסטרלית. הסנאטורים נבחרים בשיטת הקול היחיד הנייד.
בית הנבחרים, הבית התחתון, שכיום עומד מספר חבריו על 151, מייצג מחוזות בחירה (electoral divisions). מספר חברי הבית אינו קבוע, אך יכול להשתנות בעקבות שינויים בגבולות מחוזות הבחירה, שמתקיימים באופן קבוע. השינוי המשמעותי האחרון במספר חברי בית הנבחרים בוצע לפני הבחירות של 1984, אז הוגדל מספר החברים מ-125 ל-148. בבחירות של 1993 הורד המספר ל-147, הוחזר ל-148 ב-1996 ומאז הבחירות של 2001 עומד המספר על 150. כל אחד ממחוזות הבחירה בוחר חבר פרלמנט. שני בתי הפרלמנט מתכנסים באולמות נפרדים בבניין הפרלמנט בגבעת הקפיטול בעיר הבירה קנברה.
הפרלמנט הנוכחי הוא הפרלמנט הפדרלי ה-45 של אוסטרליה המאוחדת. הבחירות האחרונות התקיימו ב-2 ביולי 2016 והפרלמנט התכנס ב-30 באוגוסט. הקואליציה של המפלגה הליברלית האוסטרלית ושל המפלגה הלאומית זכתה ב-76 מתוך 151 מושבי בית הנבחרים והקימה ממשלה. מפלגת הלייבור האוסטרלית זכתה ב-69 מושבים והיא יושבת באופוזיציה. למפלגת הירוקים, למפלגת צוות ניק קסנופון ולמפלגת קאטר האוסטרלית יש מושב אחד לכל אחת מהן ושני מושבים נוספים מאוישים על ידי חברי פרלמנט עצמאיים.
בסנאט הנוכחי מיוצגת הקואליציה על ידי 30 מושבים והלייבור מיוצג על ידי 29 מושבים. מפלגת הירוקים מחזיקה ב-9 מושבים, מפלגת ואן ניישן ב-4 מושבים, מפלגת צוות ניק קסנופון ב-3 מושבים, מושב אחד לעוד ארבע מפלגות קטנות ומושב אחד ריק. במצב הנוכחי, כדי שהסנאט יאשר חקיקה, על הקואליציה להשיג את תמיכתם של תשעה סנאטורים בנוסף לזו של הסנאטורים מטעמה.
היסטוריה.
הפרלמנט האוסטרלי נפתח ב-9 במאי 1901 במלבורן, ויקטוריה, על ידי הנסיך ג'ורג', דוכס קורנוול ויורק, לימים המלך ג'ורג' החמישי. הבניין היחיד במלבורן שהיה מתאים להכיל את 14,000 האורחים שהגיעו לטקס הפתיחה, היה בניין התערוכה המלכותי. מכאן והלאה, בין השנים 1901 – 1927, התכנס הפרלמנט בבית הפרלמנט במלבורן, שהושאל מהפרלמנט של ויקטוריה (שעבר להתכנס בבניין התערוכה המלכותי). יחד עם זאת, תמיד הייתה כוונה שהפרלמנט האוסטרלי יתכנס בבירה לאומית חדשה.
ב-9 במאי 1927 עבר הפרלמנט לבירת אוסטרליה החדשה, קנברה, והתכנס במה שקרוי כיום "בניין הפרלמנט הישן". בניין זה, שבתחילה היה אמור להיות זמני, היה משכנו של בית המחוקקים במשך יותר מ-60 שנה. בניין הפרלמנט החדש והקבוע נפתח ב-9 במאי 1988 על ידי המלכה אליזבת השנייה.
הרכב.
המלכה.
על פי סעיף 1 לחוקת אוסטרליה, מלכת אוסטרליה היא אחד המרכיבים של הפרלמנט. תפקידיה החוקתיים של המלכה מואצלים למושל הכללי, שאותו ממנה המלכה בהמלצת ראש ממשלת אוסטרליה. באופן ספציפי החוקה נותנת למושל הכללי את הסמכות לתת הסכמה לחוקים, לסרב לתת את הסכמתו לחוקים, או להעביר חוקים לחתימתה של המלכה (for the Queen's pleasure). יחד עם זאת, המושל הכללי לא מפעיל את סמכויותיו אלה, אלא רק על פי הצעותיו של ראש הממשלה.
הסנאט.
הבית העליון של הפרלמנט הוא הסנאט, שמספר חבריו עומד על 76. כמו הסנאט של ארצות הברית, שהוא מהווה לו דוגמה, מכהנים בסנאט האוסטרלי מספר סנאטורים שווה מכל מדינה ממדינות אוסטרליה, מבלי להתייחס לגודל אוכלוסייתן. אך בשונה מהסנאט האמריקני, חברי הסנאט האוסטרלי נבחרו מאז ומתמיד באופן ישיר על ידי העם (חברי הסנאט של ארצות הברית נבחרים באופן ישיר על ידי העם רק החל משנת 1913).
החוקה מאפשרת לפרלמנט להגדיר בחקיקה את מספר הסנאטורים ומלבד שהשוויון בייצוג בין שש המדינות המקוריות של אוסטרליה יישמר. יותר מכך, החוקה קובעת שכל אחת משש המדינות זכאית לייצוג של לפחות שישה סנאטורים. יחד עם זאת, תנאים אלה לא תופסים לגבי הטריטוריות (להוציא את האי נורפוק). נכון להיום מייצגים שני הסנאטורים של הטריטוריה הצפונית את הטריטוריה עצמה וכן את הטריטוריות החיצוניות של אי חג המולד ואת איי קוקוס. הסנאטורים של טריטוריית הבירה האוסטרלית מייצגים את הטריטוריה עצמה ואת טריטוריית מפרץ ג'רוויס.
עד 1949 בחרה כל מדינה את המספר המינימלי של שישה סנאטורים. החל מהבחירות שנערכו באותה שנה הוגדל מספר זה לעשרה ובבחירות של 1984 הוגדל שוב המספר ל-12.
בית הנבחרים.
הפרלמנט ראשי לקבוע את מספר החברים של בית הנבחרים. יחד עם זאת, החוקה קובעת שמספר זה חייב להיות "במידת האפשר כפול ממספר הסנאטורים". לפיכך, כיום מונה הבית התחתון 150 חברים. כל אחת מהמדינות מיוצגת במספר מושבים על בסיס גודל אוכלוסייתה. בכל מקרה, לכל אחת משש המדינות מובטח ייצוג של חמישה חברי פרלמנט ללא קשר לגודלה. החוקה לא מבטיחה ייצוג לטריטוריות, אך ב-1922 העניק הפרלמנט לטריטוריה הצפונית את האפשרות להיות מיוצגת על ידי חבר פרלמנט אחד ולטריטוריית הבירה הוענקה זכות דומה ב-1948. יחד עם זאת, עד ל-1968 היו לנציגים אלה זכויות הצבעה מוגבלות.
בין השנים 1901 – 1949 מנה בית הנבחרים 74–75 חברים והסנאט מנה 36 סנאטורים. בין השנים 1949 – 1984 מנה בית הנבחרים 121–127 חברים והסנאט מנה 60 חברים עד 1975, אז הוגדל מספר חבריו ל-64. ב-1977 הורה בית המשפט העליון להפחית את מספר חברי הבית מ-127 ל-124. ב-1984 הוגדלו מספר חברי בית הנבחרים ומספר חברי הסנאט. מאז עומד מספר חברי בית הנבחרים על 148–151 והסנאט על 76.