שנות השישים עמדו בסימנו של עידן חדש בהיסטוריה הצבאית של דרום אפריקה. בידודה ההולך וגובר בזירה העולמית והאיום הצבאי של ארגון העם של דרום-מערב אפריקה (South West Africa People's Organization – SWAPO) ושל הארגונים הקומוניסטים שתמכו בו בדרום-מערב אפריקה (כיום נמיביה), הניעו את הממשלה להרחיב את ההתחייבות לשירות צבאי ולהאריך את תקופת השירות. חוק ההגנה של שנת 1961 (The Defence Act (No. 12) of 1961) הסמיך את שר ההגנה לגייס חיילים של הכוחות האזרחיים לדיכוי מהומות, בדרך כלל היה מדובר על הפגנות נגד האפרטהייד, בעיקר כשהם התדרדרו למהומות המוניות שגבו חיי אדם. חוק ההגנה של שנת 1967 (The Defence Act (No. 85) of 1967) אף הרחיב את המחויבות לשירות צבאי וחייב גבר לבן לבצע שירות לאומי כולל תקופת אימונים ראשונית, תקופה של שירות פעיל וכמה שנים בשירות מילואים על פי קריאה מידית.
מ-1966 ועד 1989 כוחות ההגנה, יחד עם חיל העזר של "כוחות ההגנה הטריטוריאליים של דרום מערב אפריקה" (South West African Territorial Force – SWATF), ניהלו מערכה נגד ההתקוממות של המורדים של SWAPO. פעולות אלה כללו את הקמתן של יחידות מיוחדות כמו הגדוד ה-32 של דרום אפריקה (South African 32 Battalion). כמו כן בוצעו פעולות לסיוע למורדים של UNITA באנגולה שלחמו נגד הכוחות הקובנים שתמכו בממשלה המקומית.
במהלך שנות השבעים החל הצבא לגייס לשירות קבע ולא רק כמתנדבים זמניים או אנשי מילואים, אנשים מקרב האוכלוסייה הלא לבנה של דרום אפריקה וכן נשים. יחד עם זאת, החיילים ה"לא לבנים" שירתו ביחידות נפרדות ולא התקיימו יחידות מעורבות והנשים לא הוצבו בתפקידים קרביים. עד סוף העשור נעשה הצבא המגן העיקרי של משטר האפרטהייד כנגד עלייתה של הלאומיות האפריקנית בדרום אפריקה ובאזור.
ב-1973 החליף הצבא את משטרת דרום אפריקה באחריות על הגנתה של דרום-מערב אפריקה ובמהלך החודשים הבאים היה מעורב בקרבות בפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה, כאשר נלחם באנשי SWAPO שהסתננו לדרום-מערב אפריקה.
בשנות השמונים היו מחויבים המועמדים לשירות צבאי להירשם בגיל 16 ולהתייצב לשירות ברגע שנקראו (בדרך כלל מיד לאחר שמלאו להם 18 שנה). המחויבות לשירות צבאי הייתה יכולה להיות כרוכה בשירות פעיל של שנתיים ושירות מילואים במשך 10 או 12 שנים. חיילי מילואים נקראו בדרך כלל לחמישים ימי שירות פעיל בשנה. משך תקופות השירות במילואים השתנו כמה פעמים במהלך שנות השמונים ובראשית שנות התשעים על פי צורכי המערכת והם הושהו ב-1993.
תקופת ממשלת הרוב.
השנים הראשונות לאחר עלייתו לשלטון של הרוב השחור בדרום אפריקה עמדו בצבא בסימן של התייעלות, הצטמצמות, הפיכה לצבא מודרני ובין השאר גם בתחושות של חוסר אמון מצדו של הממשל החדש כלפי הסגל הפיקודי (בעיקר של דרגות הביניים) מתקופת האפרטהייד. גישה זו התגלתה בשנים האחרונות כטעות שגרמה לירידה ביעילות המבצעית של הצבא.
למרות שכוח אדם מקרב האוכלוסייה הלא לבנה שירת בתפקידים לא קרביים במסגרת הצבא במלחמות העולם, מספר מסוים מהם שירת ביחידות נפרדות במהלך מלחמות הגבול ורק ב-1994, כאשר הפכה דרום אפריקה לחלוטין למדינה דמוקרטית, נפתח הצבא במלואו לבני כל הגזעים. כיום, בכוחות ההגנה הלאומיים של דרום אפריקה (SANDF) נהוגות מכסות גיוס שאמורות להבטיח שבני כל הגזעים יקבלו ייצוג שווה בשירות הצבאי.
רוב הפעילות של צבא דרום אפריקה מאז 1994 מתרכזת במשימות שמירת שלום במסגרת האו"ם או האיחוד האפריקאי שמתקיימות במדינות אפריקניות כמו בורונדי או ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
מבנה הצבא.
שתי בריגדות סדירות קיימות בדרום אפריקה:
הצבא בכללותו מחולק למערכים הבאים:
תקציב.
תקציב של כ-9.98 מיליארד ראנד דרום-אפריקאי הוקצה לשנת התקציב 2010/2011. רוב הציוד של הצבא כבר מיושן וזקוק להחלפה, כמו טנקי האוליפנט (Olifant), שהם פיתוח מקומי של טנקי הצנטוריון הדומה לפיתוח של טנקי השוט של צה"ל, שנעשה מיושן כבר לפני שנים רבות.
יחד עם זאת החל פיקוד כוחות ההגנה של דרום אפריקה בתהליך של שדרוג הציוד עם רכישת 264 רכבי קרב מסוג Patria AMV. כמו כן החלו בשורה של תהליכי שדרוג ובין השאר הוכנסו לשירות רובי סער R4 מתוצרת דרום אפריקה המבוססים על הגליל הישראלי.
כוח אדם.
כוח האדם של צבא דרום אפריקה מבוסס על 39,445 חיילים בשירות סדיר יחד עם 4500 אזרחים עובדי הצבא. לאחר תהליך של הזדקנות כוח האדם של הצבא שהחל במהלך שנות התשעים, משתפר המצב בהדרגה בשנים האחרונות לאחר הליכים של גיוס כוח אדם צעיר ואיכותי.
עקב תהליך ארגון מחדש של צבא המילואים, קשה לאמוד את מספרם במדויק. בהצגת תקציב ההגנה לשנת 2007 צוין שהמספר עומד על כ-11,000 איש.
כמו כן היו בשירות עוד כמה אלפי איש במערכות הצבא הטריטוריאליים (South African Commando System). כל יחידת קומנדו הייתה אחראית על שמירת הביטחון במרחב גאוגרפי מסוים (כפרי או עירוני). עקב החלק שלקחה מערכת זו בתקופת משטר האפרטהייד, החלו בשנת 2003 בתהליך של פירוקה והיחידה האחרונה נסגרה במרץ 2008.
סולם הדרגות של צבא דרום אפריקה מבוסס על זה של הצבא הבריטי.
רשימת משלחות לאנטארקטיקה
רשימה זו של משלחות לאנטארקטיקה היא רשימה כרונולוגית של משלחות שעסקו בגילוי יבשת אנטארקטיקה ובמחקר גאולוגי, מטואורולוגי, ססמוגרפי וזואולוגי של היבשת. אף כי קיומה של יבשת דרומית עלה כהשערה כבר בכתבי תלמי במאה הראשונה לספירה, האדם הגיע לראשונה אל הקוטב הדרומי רק בשנת 1911.
צבת
נסיר א-דין א-טוסי
נסיר א-דין א-טוסי (בפרסית: نصیر الدین الطوسی ; 18 בפברואר 1201, טוס, ח'וראסאן - 26 ביוני 1274 כאזמיה, בגדאד) היה אסטרונום, מתמטיקאי, פילוסוף, אלכימאי, רופא, פיזיקאי, ארכיטקט ותאולוג מוסלמי-פרסי. הוא השתייך לזרם האיסמאעילי של האסלאם השיעי ולאחר מכן עבר לזרם התריסרי. המלומד המוסלמי החשוב אבן ח'לדון (1332-1406) כתב על א-טוסי שהוא היה הגדול מבין המלומדים הפרסים המאוחרים.
ביוגרפיה.
נסיר א-דין א-טוסי נולד בעיר טוס שבמחוז ח'וראסאן שבצפון-מזרח פרס בשנת 1201. הוא התחיל את לימודיו בגיל צעיר, ולמד קוראן, חדית', פסיקה שיעית, לוגיקה, פילוסופיה, מתמטיקה, אסטרונומיה ורפואה. נולד למשפחה שיעית וכנראה איבד את אביו בגיל צעיר. הוא הגשים את משאלתו של אביו להקדיש את חייו ללימודים, ונסע הרחק מעיר מולדתו כדי להקשיב להרצאותיהם של מלומדים גדולים בני התקופה. בצעירותו נסע לעיר נישפור כדי ללמוד פילוסופיה תחת פריד א-דין דמאד ומתמטיקה תחת מוחמד חסיב. הוא נפגש גם עם פאריד אל-דין אטאר, מלומד ומשורר סופי מפורסם שנהרג בעת הפלישות המונגוליות לפרס.
א-טוסי נסע בהמשך לאזור עיראק של ימינו, ובעיר מוסול למד מתמטיקה ואסטרונומיה עם כמאל א-דין יונוס. הוא התכתב בין השאר עם סדר א-דין אל-קונווי, גיסו של הפילוסוף הסופי המפורסם אבן ערבי, אך נראה שהוא עצמו לא התחבר למיסטיקה באותה תקופה. לימים חיבר מאמר פילוסופי שעסק בנושא. לאורך השנים הוא יצר קשרים והתכתב עם מלומדים שונים, כולל הפילוסוף היהודי אבן כמונה מבגדאד.
את רוב כתביו א-טוסי חיבר בתקופה שלאחר הכיבוש של אזור עיראק על ידי האימפריה המונגולית. המונגולים גרמו להרס רב בפלישותיהם, אך זמן קצר לאחר שהשתלטו על טריטוריה חדשה הם חידשו בה את הפעילות התרבותית ונתנו פטרונות ליצירה מדעית ואינטלקטואלית. א-טוסי היה תחת חסותו של השליט המונגולי הולאגו חאן.
א-טוסי חיבר למעלה מ-150 כתבים בפרסית וערבית. כתביו עוסקים במגוון רחב של נושאים וסוגיות, מפרשנות דתית לדוקטרינות של השיעה וכתבים פילוסופים על אתיקה לתחומים שונים של אסטרונומיה וספר בן חמישה כרכים על טריגונומטריה.
מכתש בירח וכוכב זעיר (10269 Tusi) קרויים על שמו של א-טוסי לכבוד תרומתו לאסטרונומיה.
כתביו.
א-טוסי הוא אחד המלומדים המוסלמים הפוריים ביותר בימי הביניים. בכתיבתו על מדעים הוא התבסס כמו מלומדים אחרים בני תקופתו על עבודותיהם של "הקדמוניים" (גדולי יוון העתיקה). בין המלומדים היווניים שא-טוסי פיתח את ממצאיהם כלולים אוקלידס, ארכימדס, תלמי ועוד.
אסטרונומיה.
א-טוסי שכנע את השליט המונגולי הולאגו חאן להקים מצפה כוכבים שיאפשר תחזיות אסטרולוגיות מדויקות יותר. מצפה הכוכבים הוקם בשנת 1259 באזור העיר מראגה שבמזרח איראן ונחשב למצפה הכוכבים המתקדם ביותר של התקופה. על בסיס התצפיות במצפה כוכבים זה חיבר א-טוסי את ספרו "זיג' אילחאני" (زیجِ ایلخانی; הטבלאות האלחאניות) שכולל תיאורים מדויקים מאוד לתנועתם של כוכבים. הספר כולל טבלאות אסטרונומיות לחישוב מיקומם של כוכבים ואת שמם של הכוכבים השונים. המודל שלו נחשב למדויק ביותר עבור התקופה, ונעשה בו שימוש נרחב גם עשורים רבים לאחר מותו, עד ימיו של האסטרונום ניקולאוס קופרניקוס (1473-1543).
עבור חישוב תנועתם של כוכבים א-טוסי המציא טכניקה גאומטרית המכונת על שמו, ומאפשרת חישוב של תנועתו של כוכב קטן ביחס לכוכב גדול. טכניקה זאת החליפה טכניקה קודמת שהומצאה על ידי תלמי שלא תמיד עבדה. המלומדים המוסלמים עלי קושג'י (1403 – 1474) ואבן אל-שטיר (1304 – 1375) פיתחו את הטכניקה הזאת לאחר ימיו של א-טוסי וחישבו בעזרתה גם את תנועתו של כוכב חמה שהוא עצמו לא הצליח לחשב.
א-טוסי ביקר את הראיות התצפיתיות שסיפק תלמי בכתביו כדי לתמוך בטענה שכדור הארץ עומד במקומו ללא תנועה. הוא לא התנגד לסברה שכדור הארץ עומד ללא תנועה, אך טען כי יש להוכיח זאת באמצעות עקרונות פיזיקליים.
א-טוסי פרסם את התרגום הערבי לספרו החשוב ביותר של תלמי "אלמג'סט".
מתמטיקה.