סך יתרות מטבע החוץ של הודו (פורקס) עמד על כ-609 מיליארד דולר ב-24 ביוני 2021, הגבוה ביותר אי פעם, עם רכיב נכסי מטבע החוץ (FCA) בסביבות 563.24 מיליארד דולר, יתרות זהב בסביבות 36.3 מיליארד דולר, SDR ("זכויות רישום מיוחד" אצל קרן המטבע הבינלאומית) של כ-1.5 מיליארד דולר וסביבות 4.97 מיליארד דולר בפוזיציות רזרוויות ב-IMF. הסקר הכלכלי בהודו לשנים 15–2014 טען כי הודו יכולה לכוון לעתודות מטבע חוץ של בין 750 מיליארד דולר לטריליון דולר.
יתרות מטבע החוץ של הודו מורכבות בעיקר מדולר אמריקאי בצורת איגרות חוב ממשלתיות אמריקאיות ואג"ח מוסדיות. עם כמעט 6.03% מרזרבות המט"ח בזהב. ה-FCA כוללים גם השקעות באיגרות חוב של ארצות הברית, אג"ח של ממשלות נבחרות אחרות ופיקדונות בבנקים מרכזיים ומסחריים זרים. החל מיולי 2021 מחזיקה הודו ברזרבות מטבע החוץ הרביעיות בגודלה בעולם (אחרי סין, יפן ושווייץ.
שיין מקמהן
שיין ברנדון מקמהן (באנגלית: Shane Brandon McMahon; נולד ב-15 בינואר 1970), הידוע יותר בשם הבמה שלו, שיין מקמהן הוא איש עסקים ומתאבק אמריקאי. הוא מייסד ויושב ראש חברת Ideanomics. בנוסף, הוא מחזיק בבעלות מזערית בארגון ההיאבקות WWE, שבו הוא מתפקד כמפיק ומתאבק.
מקמהן הוא דור רביעי למקדמי מופעי היאבקות כאשר הוא חלק ממשפחת מקמהן המוכרת בעולם ההיאבקות. הוא החל לעבוד עבור ה-WWE בעודו בן 15 בלבד, תחילה כמחסנאי. מקמהן עבד במספר תפקידים נוספים, כשביניהם שופט, מפיק, שדרן ולעיתים מתאבק. הוא הנין של ג'ס מקמהן, הנכד של וינסנט ג'יימס מקמהן, הבן של הבעלים/יו"ר/מנכ"ל ה-WWE, וינס מקמהן ושל שגרירת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית לשעבר, לינדה מקמהן. כמו כן, הוא אחיה הגדול של אישיות ה-WWE, סטפני מקמהן, והגיס של סמנכ"ל ה-WWE והמתאבק פול "טריפל H" לווק.
כמתאבק, הוא זכה פעם אחת באליפות האירופאית, פעם אחת באליפות ההארדקור, פעם אחת באליפות הזוגות של סמאקדאון ובגביע העולם של ה-WWE לשנת 2018.
בשנת 2009, מקמהן הודיע על התפטרותו מתפקידו ב-WWE. שנה מאוחר יותר, הוא הפך למנכ"ל של חברת שירות הבידור, YOU On Demand. ב-12 ביולי 2013, מקמהן התפטר מרצונו כמנכ"ל החברה ומינה את וייצ'נג ליו ליורשו, תוך כדי שהוא נשאר מנכ"ל החברה בפועל וסגן יו"ר הדירקטוריון. בשנת 2016, הוא חזר ל-WWE.
ביוגרפיה.
שיין ברנדון מקמהן נולד ב-15 בינואר 1970 בגייטרסבורג, מרילנד ללינדה ווינס מקמהן. יש לו אחות קטנה אחת בשם סטפני מקמהן.
חיים אישיים.
מקמהן נישא למריסה מזולה בשנת 1996, כשלשניים יש יחדיו שלושה ילדים. ילדיו הופיעו ברסלמניה 32, כשליוו אותו לזירה לקרב שלו מול אנדרטייקר.
מקמהן בדרך כלל לבוש באפודי בייסבול שעליהם מופיע הכיתוב "Shane O Mac" מקדימה ו"McMahon" מאחור.
ב-19 ביולי 2017, מקמהן היה מעורב בהתרסקות מסוק, שבו לא נפגע.
מקמהן הוא חובב אמנויות לחימה משולבות מושבע. הוא מתאמן בג'ו ג'יטסו ברזילאי תחת הדרכתו של רנזו גרייסי, כשבנוסף מתאמן באיגרוף תאילנדי תחת הדרכתו של פיל נרס.
כנרת – ים של חיים
כנרת – ים של חיים הוא סרט טבע תיעודי ישראלי, העוקב אחר החי בכנרת, תוך כדי שהוא מגולל את סיפור חייה של גורת חתול ביצות שאיבדה את אימה ונותרה לבדה. הסרט בוים וצולם על ידי משה אלפרט, הופק על ידי טרנספקס הפקות ואפיקים הפקות ויצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 2021.
הסרט מלווה בקטעי מוזיקה שהלחין אורי אופיר בנגינת תזמורת הרדיו הבולגרית , והוקלטו לו שירים מקוריים שהלחין עילי בוטנר, בין היתר בביצוע של ירדנה ארזי ואדר גולד.
קרב גשר לדפורד
קרב גשר לדפורד (באנגלית: Battle of Ludford Bridge) היה עימות, שהסתיים ללא שפיכות דמים, שנערך ב-12 באוקטובר 1459 במסגרת מלחמות השושנים. העימות הסתיים בהפסד לבית יורק, שראשיו נמלטו וצבאם התפזר, אך בתוך שישה חודשים מצאו עצמם תומכי בית לנקסטר שוב בעמדת נחיתות.
רקע.
בקרב הסדור הראשון במסגרת מלחמות השושנים שנערך בסנט אולבנס ב-1455 חיסלו ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, גיסו רוזן סולסברי ובנו של סולסברי, רוזן ווריק, את מרבית יריביהם בחצר המלוכה של הנרי השישי. יורק הצהיר שוב על נאמנותו בפני המלך, ומונה ללורד פרוטקטור של הממלכה, עד פברואר 1456. על אף זאת, חשדה אשתו של המלך, המלכה מרגרט, שיורק מתכנן להדיח מסדר הירושה את בנה הפעוט אדוארד ולהפוך למלך בעצמו. מרגרט פעלה והסיתה ללא הרף כנגד יורק ונאמניו, אנשי בית נוויל (סולסברי ו-ווריק), וזכתה לתמיכתם של מספר אצילים, שרבים מהם היו בניהם של יריביו של יורק שנהרגו על ידו בסנט אולבנס.
הלחימה בין הצדדים התחדשה לאחר שווריק, שמונה לאחר הקרב בסנט אולבנס למפקד העיר קאלה, החל במאי 1458 לתקוף אוניות סוחר מספרד ומליבק שהפליגו בתעלה האנגלית, בטענה מעורפלת שעליהן להכיר בריבונות אנגלית עליה, וכדי לעשות שימוש בשלל שנבזז כדי לשלם לחיל המצב של העיר, שתשלום משכורתו עוכב על ידי מרגרט. אף על פי שהפעולות עוררו זעם בחצר המלוכה האנגלית, הן היו פופולריות בקרב פשוטי העם והסוחרים, בעיקר בלונדון ובקנט, מכיוון שהסירו מתחרים של הסחר האנגלי עם פלנדריה. לאחר שזומן לחצר המלוכה כדי לתת את הדין על מעשיו, החל עימות בין מלוויו של ווריק לאנשי החצר. ווריק טען שחייו תחת איום, ושב לקאלה מבלי שענה על ההאשמות כנגדו.
מרגרט פרשה זאת כקריאת תגר על שלטונו של הנרי. כבר זמן רב לפני כן שכנעה מרגרט את המלך להעתיק את חצרו מלונדון אל המידלנדס (אזור במרכז אנגליה), שם נהנו המלכה ותומכיה מהשפעה החזקה ביותר. מרגרט ותומכיה החלו לגייס כוח צבאי וזימנו את אצילי הממלכה למועצה בקובנטרי שנועדה להיערך ב-24 ביוני 1459. יורק ותומכיו לא הוזמנו למועצה והדוכס החליט להגיב לאיום זה על מעמדו בגיוס אנשיו וריכוזם במעוזו העיקרי, טירת לדלו שבספר הוולשי, בתקווה שהפגנת כוח זו תרתיע את תומכי לנקסטר.
עם תחילת העימותים היו כוחותיהם של אנשי בית יורק מפוזרים ברחבי הממלכה. יורק עצמו שהה, כאמור, בטירת לדלו, סולסברי היה בטירת מידלהאם שבצפון יורקשייר ו-ווריק בקאלה. במהלך צעידת כוחותיהם על מנת לחבור ליורק, הפנתה לעברם מרגרט את דוכס סאמרסט כדי ליירט את ווריק ואת ברון אדלי כנגד סולסברי. ווריק חמק בקושי ממארב של סאמרסט סמוך לקובנטרי, ואילו סולסברי הביס את כוחותיו של אדלי בקרב בלור הית', תוך שהוא סופג אבדות ושני בניו נופלים בשבי, אך הצליח לחמוק מהצבא הלנקסטרי העיקרי ולהגיע ללדלו.
הקרב.
גם לאחר התבוסה בבלור הית' עדיין נהנו כוחות בית לנקסטר מעדיפות מספרית על פני הצבאות המשולבים של בית יורק ביחס של שניים לאחד, וחשוב מכך, מרבית בתי האצולה צידדו במלך. הצבא היורקי ניסה לנוע לעבר לונדון אך הדרך נחסמה על ידי הצבא הלנקסטרי, כשהמלך הנרי עומד בראשו, ונסוג לעבר ווסטר. בווסטר השתתף דוכס יורק במיסה בקתדרלה המקומית לפני ששלח אל המלך הנרי מחאה בכתב, בה הצהיר על נאמנותו כלפיו, אך זו זכתה להתעלמות.
היורקים נסוגו לעבר לדלו, והקימו עמדה מבוצרת בסמוך ללדפורד, שרופשייר, ב-12 באוקטובר. היורקים חפרו תעלת מגן בשדה שלפני נהר טם (River Teme), בצד הנגדי לטירת לדלו, סמוך לגשר שנתן לקרב את שמו. בנוסף הוקמו מתרסים מעגלות מטען וביניהם הוצבו תותחים. אף על פי כן, היה המורל נמוך, בין היתר בשל הנס המלכותי שהתנופף מעל כוחות צבא לנקסטר, והיה ידוע שהמלך עצמו נמצא שם, כשהוא עוטה שריון. במשך מרבית שנות מלכותו, נחשב הנרי למלך חלש, שאף התדרדר לתקופות בנות מספר חודשים כל אחת של חוסר שפיות. דוכס יורק ותומכיו טענו שהעימות שלהם הוא רק כנגד "יועציו הרעים" של הנרי, אך כעת התברר להם שייתכן וצבאם יסרב לצאת לקרב כנגד צבא בראשו עומד המלך עצמו. הנרי והדוכס מבקינהאם, שעמדו בראש הצבא המלוכני, הבטיחו חנינה לכל מי שיעבור לצידם, מלבד סולסברי, שהיה אחראי על הריגת אנשי המלך, ובכללם ברון אדלי, בבלור הית'.
בין הכוחות שהגיעו עם צבאו של ווריק היו גם 600 חיילים מחיל המצב של קאלה בפיקודו של אנדרו טרולופ, שהיה מפקד מנוסה. במהלך הלילה ערקו טרולופ, חייליו וכוחות יורקיים נוספים אל הצבא הלנקסטרי. בעודם ניצבים בפני תבוסה ודאית, הכריזו יורק, סולסברי ו-ווריק על יציאתם לטירת לדלו להמשך הלילה, ואז נטשו את צבאם ונמלטו לעבר ויילס.
בבוקר 13 באוקטובר נכנעו כוחות בית יורק חסרי ההנהגה בפני הנרי השישי, וזכו לחנינה. יורק נטש לא רק את כוחותיו, אלא גם את אשתו, ססילי נוויל, את שני בניו הצעירים, ג'ורג' וריצ'רד, ואת בתו הצעירה מרגרט. על פי תיעוד ידוע, נמצאה משפחת הדוכס מיורק במרכז השוק של לדלו כאשר הגיעו אליה כוחות בית לנקסטר. המשפחה הועברה לחסותה של אחותה של ססילי, אן נוויל, רעייתו של הדוכס מבקינהאם בעוד הצבא הלנקסטרי בזז את טירת לדלו ואת העיירה הסמוכה.
תוצאות.
יורק ובנו אדמונד הגיעו לאירלנד, שם שימש בעבר הדוכס כמפקד הצבא ועדיין נהנה מתמיכת הפרלמנט המקומי. סולסברי, ווריק ואדוארד, רוזן מארץ', בנו הבכור של יורק, הגיעו לדרום ויילס, שם החזיק ווריק באחוזות ונהנה מתמיכה מקומית. השלושה עלו על אונייה במטרה להגיע גם הם לאירלנד, אך נסחפו דרך תעלת בריסטול לעבר האזור המערבי של אנגליה, שם השאיל להם אחד מתומכיהם, ג'ון דינהאם, אונייה בה הפליגו לקאלה, אליה הגיעו ב-2 בנובמבר 1459. כבר ב-9 באוקטובר מינה הנרי את סאמרסט כמפקד העיר קאלה במקומו של ווריק, אך האחרון הצליח להגיע אל העיר לפניו, ככל הנראה בהפרש של שעות בודדות. דודו של ווריק, לורד פאוקונברג, החזיק בעיר, ותושביה וחיל המצב שלה עדיין תמכו בו.