חזית חמה - כאשר האוויר החם נע לעבר גוש האוויר הקר נוצרת במקום המפגש שלהם חזית חמה. בחזית החמה האוויר החם והקל עולה לאט יותר מעל לגוש האוויר הקר. עלייה איטית יחסית של האוויר החם מביאה ליצירת ענני שכבה מקבוצת הסטרטוס והנימבוסטרטוס, המשתרעים על פני שטחים גדולים. המשקעים היורדים מעננים אלה הם בעלי עוצמה נמוכה יותר, והם סוערים פחות. גושי האוויר החם והקר מסתחררים, מתכנסים לתוך השקע ו"ממלאים" אותו, עד שהם מאזנים את הבדלי הטמפרטורות ואת הלחץ. עכשיו נוכל להבין את החזאים המודיעים לנו שבימים הקרובים ירדו משקעים משום ששקע חזיתי מתקרב לישראל. רוב גשמי ישראל מגיעים מחזיתות קרות הנלוֹות לשקעים אלה - שקעים המּוסעים על ידי הרוחות המערביות מעל לים התיכון. כאשר השקע נמצא בין קפריסין לישראל הוא נוטה להתעמק, ומערכת של חזית חמה וחזית קרה הבאה בעקבותיו מגיעה לישראל וגורמת לירידת משקעים. השלגים המעטים היורדים בישראל, מקורם באוויר הקר המגיע מצפון-מזרח אירופה. בעונת הקיץ נוצר מעל ליבשת אסיה שקע שיש לו שלוחה של לחץ אוויר נמוך לעבר ישראל (האפיק הפרסי). לישראל חודר אוויר לח מן הים התיכון, אך למרות זאת לא יורד גשם, וזאת בגלל הרמה הסובטרופית המצויה מעל לאזורנו בעונת הקיץ. רמה זאת גורמת למצב יציב ואינה מאפשרת לאוויר המתחמם לעלות. בשל כך העננים לא מצליחים להתפתח לעננים נושאי משקעים.
ידידי מרחוב ארנון
ידידי מרחוב ארנון הוא קובץ סיפורי ילדים מפורסם מאת הסופרת והמשוררת העברייה לאה גולדברג. הספר ראה אור לראשונה בשנת 1943 בסדרת "אנקורים" של ספרית פועלים עם איוריו של אביגדור רנצו לואיזדה, ומאז הופיע במהדורות רבות.
על הספר.
הספר כולל ארבעה סיפורים:
הספר מתאר את הווי החיים של תל אביב בראשית שנות הארבעים.  בספר באה לידי ביטוי  אווירת אותם הימים. אווירה של חום ותום, אווירה של יחסי אמון וקרבה.
בספר נמצא רמזים אוטוביוגרפיים. לאה גולדברג אכן התגוררה ברחוב ארנון מספר 15 עם אמהּ כ-20 שנה. וכך כותבת לאה גולדברג בפתח הספר: "והסיפורים שבספר הזה נכתבו בצורה קצת אחרת מאשר סִפּוּרַי האחרים: בספר זה יש הרבה מאד דברים שבאמת היו באמת.  ראשית כל גרתי אז בתל אביב ברחוב ארנון ומספר הבית שלי היה באמת מספר 15 ובאמת בפינת הרחוב היה בית כחֹל. גם ידידי הקטנים מרחוב ארנון כּלָם היו במציאות. והיינו ידידים. רותי ויונה למשל, היו באמת תאומים וקטנים.  עכשו הם עוד תאומים אבל כבר גדולים".
הסיפורים.
הבית מס' 15.
הסיפור נסוב על שכניה הקטנים של לאה גולדברג.  תאומים בני 5, רותי ויונה. התאומים אהבו סוכריות, אהבה עזה ונלהבת.  יום אחד מצאו בחצר שילינג, מטבע יקר ערך.  הם קנו במכולת כמות עצומה של סוכריות מכל הסוגים והמינים.  הזמינו את חבריהם לחגוג עמם.  הם אכלו סוכריות אך לא הצליחו לסיים את כל הכמות.  הם חשבו להסתיר אותם כדי שישארו לפעם אחרת אך חששו שמא יתגלו על ידי הילדים גדולים.  במוחו של יונה צץ רעיון, לזרוע את הסוכריות בגינה.  כך הם יוסתרו היטב וגם יצמיחו סוכריות
נוספות.
החתול הצמחוני והכלב חתולי.
גם הסיפור הזה נסוב על ידידיה/שכניה הקטנים של לאה גולדברג. על יונה ורותי, על יובל ואחותו רינה, על דליה
ואורי.  הסיפור מתאר את של הילדים אל בעלי החיים, אל הכלבלב של אורי, שנקרא בשם 'חתולי' ואל החתול הזר שהופיע לפתע פתאום.  הילדים עורכים
מסיבת יום הולדת לכלבלב של אורי, וקונים לו מתנות כמו לחבר בן אנוש: סרט אדום, ספל וסקטים.  הם קושרים את הסקטים לרגלי הכלבלב ומשוכנעים שהוא יתחיל 'לדהור' עליהם. רק לאחר שהם רואים סימני מצוקה הם משחררים אותו מהסקטים.  הכלבלב והחתול רוצים לשתות שניהם מספל החלב.  הילדים בטוחים שמיד תפרוץ מלחמת
עולם בין שני בעלי החיים.  להפתעתם הרבה הכלבלב והחתול מסתדרים היטב ולוגמים יחדיו מספל החלב.
אורי מן הבית הכחל.
בסיפור מתואר מפגש מרתק בין אורי מרחוב ארנון לבין יונה הילדה הקטנה מהמעברה. יונה היא ילדה יתומה אשר סָבָה חלבן, אִמָה כובסת ועליה מוטל עול הטיפול בבית ובאחיה הקטן. הווי חייה
של יונה שונה מהווי חייו של אורי 'ילד השמנת'. לאה גולדברג מתארת את מערכת
היחסים המתפתחת בין שני הילדים. בשלב מתקדם יותר של הסיפור מתוארת חברות ממושכת בין ילדי רחוב
ארנון לבין ילדי המעברה.
שֵׁדָה.
יוחנן, בן דודה של לאה גולדברג, מגיע מעמק חפר לביקור בתל אביב.  הוא מתארח בביתה של לאה גולדברג ואמה.  כלבת הבוקסר האהובה שלו, שֵׁדָה, נגנבת. כולם עושים מאמצים רבים למצוא את הכלבה.  הן על ידי פרסום מודעות בעיתון ובלוח בית הספר והן על ידי חיפוש בשכונת מונטיפיורי במחנות של תנועות הנוער.  כאשר כל המאמצים מעלים חרס, מגיע דב, חברו של יוחנן מעמק חפר.  דב, דמות צבעונית וססגונית, מגיע כדי  לעזור בפתרון התעלומה. דב המכיר היטב את הלך הרוח של הגנבים נוקט בצעדים הרבה יותר נועזים ומקוריים. ההרפתקה הולכת ומתפתחת עד סופה הטוב.
הסיפור "שֵׁדָה" שונה משלושת הסיפורים האחרים. בסיפור הזה בניגוד לסיפורים הקודמים רוב הגיבורים הם מבוגרים. אמנם
מופיעים  בו גם הילדים המוכרים לנו מהסיפורים הקודמים, אך הפעם הם משמשים רק כדמויות משנה.  הסיפור מתפרש על פני אזורים גאוגרפיים שונים,  רחוב ארנון בתל אביב, שכונת
מונטיפיורי, עמק חפר, ואוסטריה.  לאה גולדברג שוזרת בתוך העלילה המרכזית גם עלילות משנה כגון, הסיפור המופלא של אימון
כלבי שמירה בווינה אשר באוסטריה, המיועד להגנה על משקי עמק חפר ועלילותיו של דֹוב.
בסיפור זה בא לידי ביטוי ערכים כגון:
בסיפור זה באה לידי ביטוי שפתה העשירה של לאה גולדברג. בסיפור משובצים ניבים ופתגמים רבים.
הסיפור רווי בהומור, המאיר באור צלול הן את הווי התקופה והן את עולמה הפנימי של הסופרת המיוחדת, לאה גולדברג.
א-תמרוד
Where Angels Fall
Where Angels Fall (בעברית: "היכן שמלאכים נופלים") היא להקת מטאל גותי מנורווגיה.
הלהקה הוקמה ב-2003 באוסלו על ידי אנדרה ואולה בנדיטסן, שרצו לנגן מוזיקה אפלה אך מלודית. ב-2004 הצטרפה איירין ללהקה כסולנית ומספר נגנים נוספים, וביחד הוציאו את המיני אלבום (EP) הגותי-סימפוני Dies Irae באותה שנה.
בשנותיה הראשונות ניגנה הלהקה מטאל גותי סימפוני שהתבסס על שירתה של הזמרת איירין בנדיגטסן, ושילב קלידים (כולל קלידים המדמים עוגב) ושירת מקהלה. בשנותיה האחרונות משלבת הלהקה גם רוק גותי ומוזיקה אלקטרונית בשיריה.
אנתוני זיני
אנתוני צ'ארלס זיני (באנגלית: Anthony Charles Zinni; נולד ב-17 בספטמבר 1943) הוא גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית וכשליח הנשיא ג'ורג' ו. בוש לישראל ולרשות הפלסטינית.
ביוגרפיה.
זיני נולד וגדל בפנסילבניה.
בשנת 1965 התגייס זיני לחיל הנחתים. הוא עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים ה-6. בשנת 1967, בעת מלחמת וייטנאם, שירת זיני כיועץ צבאי לצבא דרום וייטנאם. בשנת 1970 שב לווייטנאם שנית כמפקד פלוגת נחתים ונפצע בלחימה. בהמשך שירת כמפקד הגדוד השני ברגימנט ה-8 של החיל ולאחר מכן על הרגימנט ה-9. לאחר מכן פיקד על כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים ועל הכוח הרב לאומי בסומליה.
בשנת 1997 מונה למפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. במסגרת תפקידו פיקד זיני ב-20 באוגוסט 1998 על מבצע שועל המדבר בעיראק. בנוסף פיקד על מבצע השגה אינסופית ("Operation Infinite Reach"), פעולת תגמול לפיצוץ שגרירויות ארצות הברית בקניה וטנזניה על ידי אל-קאעידה ב-7 באוגוסט אותה שנה. במהלך המבצע ירה הצי האמריקני 75 טילי שיוט נגד מחנות של אל-קאעידה באפגניסטן, בין היתר במטרה להרוג את אוסאמה בן לאדן. בנוסף ביצעו ספינות הצי האמריקני אשר בים הערבי ירי של טילי שיוט כנגד מפעל החשוד שהוא מייצר נשק כימי בסודאן. במהלך התקיפות נהרגו כשלושים מחבלים בסודאן ובאפגניסטן, אולם בן לאדן עזב את המחנות מספר שעות קודם לכן.בשנת 2000 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
בשנת 2002 שימש זיני כשליחו המיוחד של הממשל האמריקאי הנשיא ג'ורג' ו. בוש לישראל ולרשות הפלסטינית ומאוחר יותר למזרח התיכון כולו.
גן צ'רלס קלור
אריק שקד
אריה (אריק) שקד (נולד ב-29 בנובמבר 1949) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד על חטיבה 519.
ביוגרפיה.
שקד (במקור מנדלמן) נולד בטבריה ולמד בבית הספר החקלאי כדורי.
את שירותו הצבאי החל בסיירת שריון, במלחמת יום הכיפורים פיקד על פלוגת חרמ"ש שהורכבה מחניכי קורס מ"כים של חטיבה 460. הפלוגה שלחמה תחת אות הקריאה "מקנס" לחמה בחזית המצרית. תחילה סופחה לחטיבה 14 ולחמה תחילה בגזרת גדוד 184 בפיקוד שאול שלו ולאחר מכן בגזרת גדוד 79/196 בפיקוד עמרם מצנע. היא הופעלה במשימות סיור, תצפית, אבטחה ופינוי נפגעים. ב-12 באוקטובר עברה הפלוגה תחת פיקוד חטיבה 421 והופעלה במשימות אבטחה, לחימה בכוחות קומנדו מצריים והגנה על מאמצי צליחת התעלה. לאחר המלחמה המשיך שקד בשירות בחיל השריון, בשנים 1979 עד 1980 פיקד על גדוד טנקים ולאחר מכן השתחרר משירות הקבע.
במלחמת לבנון הראשונה פיקד על גדוד שריון במילואים שהשתתף בלחימה בגזרה המזרחית. לאחר המלחמה חזר לשירות הקבע למשך כעשר שנים. בשנים 1984 עד 1988 פיקד על חטיבה 519 ובהמשך פיקד על מגמת יבשה בפו"ם ושירת כסגן מפקד עוצבת עמוד האש.
שימש דירקטור בחברת אית"ם (כיום סטאר נייט טכנולוגיות), יצרנית ציוד אלקטרואופטיקה ודירקטור בחברת רילון. היה הבעלים של קבוצת האבטחה "אנוש" שקרסה בשנת 2005. מכהן כסגן נשיא לפיתוח עסקי בקבוצת ברן. ב-2012 התמודד בפריימריז של מפלגת העבודה אך לא זכה להצלחה.