גם בשחייה זכו הקנדים בשש מדליות. פני אולקסיאק חלקה את מדליית הזהב במשחה ל-100 מטר חופשי עם האמריקנית סימון מנואל. הזמן שקבעו השתיים 52.70 שניות, היה שיא אולימפי, ועבור אולקסיאק בת ה-16 הוא גם היה שיא עולם לנוער. אולקסיאק זכתה גם במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר, וגם בו התוצאה שהשיגה, 56.46 שניות, הייתה שיא עולם לנוער. בנוסף, זכתה אולקסיאק במדליות ארד במשחי השליחות ל-100X4 מטר חופשי ו-200X4 מטר חופשי, וסיימה במקום החמישי עם נבחרת השליחות ל-100X4 מטר מעורב. חברתה למשחה השליחות המעורב, קיילי מאס, זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב, וקנדית נוספת, הילרי קולדוול, זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב. שחייניות קנדיות נוספות שבלטו בריו כללו את אמילי אוברהולט (מקום חמישי ב-400 מטר מעורב אישי), בריטני מקלין (מקום חמישי ב-400 מטר חופשי), רייצ'ל ניקול (מקום חמישי ב-100 מטר חזה), סידני פיקרם (מקום שישי ב-200 מטר מעורב אישי) וקירה סמית' (מקום שביעי ב-200 מטר חזה). איש מהשחיינים הגברים לא זכה במדליה אולימפית בריו. סנטו קונדורלי סיים רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי והגיע למקום השביעי במשחה השליחים ל-100X4 מטר חופשי, וראיין קוקריין סיים שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי.
רוזי מקלינן שמרה על תוארה בטרמפולינה, ובמדליית הזהב הרביעית זכתה המתאבקת אריקה ויב. מתאבקת נוספת, דורותי ייטס, סיימה במקום החמישי. צמד החותרות לינדזי ג'נריץ' ופטרישיה אובי זכו במדליית כסף בסירה קלה, ושמיניית החותרות סיימה במקום החמישי. בתחרויות הגברים, סיימו רביעיות הגברים במקומות השישי והשמיני. קתרין פנדרל זכתה במדליית ארד במרוץ אופני הרים, ואמילי באטי סיימה במקום הרביעי. במרוץ המרדף זכתה נבחרת הנשים הקנדית במדליית ארד. טורי ניהאוג סיים חמישי במרוץ אופני BMX וטארה ויטן סיימה במקום השביעי במרוץ נגד השעון. מייגן בנפייטו זכתה בשתי מדליות ארד בקפיצה למים, בקפיצה מ-10 מטרים ובקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים, יחד עם רוזלין פיליון. פיליון סיימה במקום השישי במקצה היחידות. בקפיצה מ-3 מטרים סיימה ג'ניפר אייבל במקום הרביעי ופמלה וייר במקום השביעי, ובקפיצות הסינכרוניות סיימו שתיהן במקום הרביעי. הרוכב אריק לאמאז זכה במדליית ארד בתחרות הקפיצות, שהייתה המדליה האולימפית השלישית שלו, וכן סיים רביעי עם הנבחרת הקנדית בתחרות הקבוצתית.
נבחרת הנשים בכדורגל זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה 0–2 לנבחרת גרמניה בחצי הגמר, וגברה 1–2 על המארחת ברזיל במשחק על המקום השלישי. נבחרת הנשים ברוגבי שביעיות זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 5–17 לאוסטרליה, וגברה 10–33 על בריטניה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הנשים בכדורסל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת צרפת וסיימה במקום השביעי, וגם נבחרת הגברים בכדורעף הודחה בשלב רבע הגמר, בידי נבחרת רוסיה.
ביתר הענפים בלטו ספורטאים אלה: הטניסאים ואשק פושפישיל ודניאל נסטור סיימו במקום הרביעי בטורניר הזוגות. הג'ודוקא אנטואן בושאר סיים במקום החמישי, ואנטואן ולואה-פורטייה וקליטה זופנצ'יץ' סיימו במקום השביעי. המתעמלת אלי בלאק סיימה חמישית בקרב-רב, איזבלה אונישקו סיימה שמינית בתרגיל הקורה ושאלון אולסן סיימה שמינית בקפיצות. הקיאקיסט מארק דה ז'ונג סיים במקום השביעי במקצה ל-200 מטר, ראיין קוקריין והוג פורנל סיימו במקום השמיני במקצה הזוגות, וגם רביעיית הקיאקיסטיות סיימה במקום השמיני, במקצה ל-500 מטר. שחקנית הגולף ברוק הנדרסון סיימה במקום השביעי, וכך גם השחייניות הצורניות ז'קלין סימונו וקארין תומאס. המתאגרפת מנדי בוג'ולד וסייפת הרומח אלינור הרווי הודחו שתיהן בשלב רבע הגמר.
אולימפיאדות החורף.
1924 עד 1952.
קנדה השתתפה בכל אולימפיאדות החורף, והיא אחת המדינות המצליחות ביותר בהן. נבחרות ההוקי קרח של קנדה זכו בשישה מתוך שבעה הטורנירים שנערכו עד 1952, וקנדה היא המדינה בעלת ההישגים הגבוהים ביותר בענף זה.
באולימפיאדת החורף הראשונה, אולימפיאדת שאמוני (1924), זכתה נבחרת ההוקי קרח של קנדה במדליית הזהב, לאחר שגברה על נבחרותיהן של ארצות הברית, בריטניה ושוודיה בבית הגמר. למעשה, הייתה זו זכייה שנייה ברציפות של הקנדים, שכן הוקי קרח היה בין הענפים שנכללו באולימפיאדת אנטוורפן שנערכה ב-1920, בטרם הונהגו משחקי החורף. נבחרת אוניברסיטת טורונטו ייצגה את קנדה במשחקים הבאים, ואף היא זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה על נבחרותיהן של שוודיה, שווייץ ובריטניה בבית הגמר.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932) ייצגה את קנדה קבוצת דה ויניפגס, ואף היא זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה על נבחרותיהן של ארצות הברית, גרמניה ופולין. במשחקים אלה, זכו לראשונה ספורטאים קנדים במדליות גם בענפים אחרים. 5 מהמדליות היו בהחלקה מהירה. אלכסנדר הרד זכה במדליית כסף במרוץ ל-1500 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-500 מטר, ויליאם לוגן זכה בשתי מדליות ארד, במרוצים ל-1500 ול-5000 מטר, ופרנק סטאק זכה במדליית ארד במרוץ ל-10000 מטר. בנוסף, זכה מונטגומרי וילסון במדליית ארד בהחלקה אומנותית. בסיום המשחקים דורגה קנדה במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, נורווגיה ושוודיה.
קבוצת ההוקי קרח שייצגה את קנדה באולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936) הייתה פורט ארתור ברקטס. לראשונה בהיסטוריה איבדה קנדה את התואר האולימפי, לאחר שהפסידה לנבחרת בריטניה וסיימה במקום השני. התואר חזר לקנדה באולימפיאדת סנט מוריץ (1948), לאחר שקבוצת RCAF פליירס סיימה את משחקיה עם 7 ניצחונות ותיקו אחד עם נבחרת צ'כוסלובקיה. להישג זה הצטרפה גם מדליית הזהב של המחליקה האומנותית ברברה אן סקוט. ואלאס דיסלטמאייר וסוזאן מורו זכו במדליית כסף בהחלקה האומנותית לזוגות.
קבוצת אדמונטון מרקוריז זכתה בתואר האולימפי השישי של קנדה בהוקי קרח באולימפיאדת אוסלו (1952), לאחר שסיימה את משחקיה עם 7 ניצחונות ותיקו אחד עם נבחרת ארצות הברית. זכייה זו סימנה את סוף ההגמוניה הקנדית בענף ההוקי קרח. בנוסף, זכה גורדון אודלי במדליית ארד בהחלקה מהירה ל-500 מטר.
1956 עד 1988.
באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) הסתפקה קבוצת קיצ'נר-ווטרלו דאצ'מן במקום השלישי, לאחר הפסדים לארצות הברית ולברית המועצות. להישג הגבוה ביותר הגיעו פרנסס דפו ונוריס בודן, שזכו במדליית כסף בהחלקה אומנותית. לוסיל וילר זכתה במדליית הארד הראשונה של קנדה בסקי אלפיני, בגלישה במורד. באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) זכו הקנדים בארבע מדליות, בהן שתי מדליות זהב, ודורגו במקום השביעי בטבלת המדליות. במדליות הזהב זכו גולשת הסקי האלפיני אן הגטווייט (בסלאלום) והמחליקים האומנותיים ברברה וגנר ורוברט פול. הדאצ'מן שוב ייצגו את קנדה בהוקי קרח, והפעם זכו במדליית הכסף, לאחר שסיימו את בית הגמר עם הפסד בודד לארצות הברית. במדליה הרביעית, מדליית ארד, זכה המחליק האומנותי דונלד ג'קסון.
אולימפיאדת אינסברוק (1964) הייתה הראשונה בהיסטוריה שבה קנדה לא זכתה במדליה אולימפית בהוקי קרח. הנבחרת הקנדית סיימה עם מאזן של חמישה ניצחונות ושני הפסדים, בדיוק כמו שוודיה וצ'כוסלובקיה. לפי הכללים שהיו נהוגים עד אז, במקרה של שובר שוויון, נבדק מאזנן של הנבחרות זו מול זו. במצב דברים זה, הייתה אמורה להיות שוודיה במקום השני וקנדה במקום השלישי. עם זאת, לאחר סיום המשחקים שונו הכללים למפרע, ונקבע כי הפרש השערים בכלל המשחקים הוא שיכריע. קנדה נדחקה למקום הרביעי על חודו של שער אחד, וצ'כוסלובקיה היא שזכתה במדליית הארד. באותם משחקים זכתה רביעיית גולשי המזחלות במדליית זהב, ושתי מדליות ארד הושגו בהחלקה אומנותית: דבי וילקס וגי רוול בתחרות הזוגות, ופטרה בורקה ביחידות.
באולימפיאדת גרנובל (1968) הייתה הספורטאית הבולטת גולשת הסקי האלפיני ננסי גרין. גרין זכתה במדליית זהב בסלאלום ענק ובמדליית כסף בסלאלום. נבחרת ההוקי קרח זכתה במדליית ארד, לאחר שסיימה את המשחקים עם מאזן של חמישה ניצחונות ושני הפסדים. באולימפיאדת סאפורו (1972) רק המחליקה האומנותית קארן מגנוסן זכתה לעמוד על הפודיום, לאחר שזכתה במדליית כסף. נבחרת ההוקי קרח נעדרה לראשונה מהמשחקים, בשל סכסוך עם פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. באולימפיאדת אינסברוק (1976) זכתה קנדה במדליה אחת מכל סוג. בזהב זכתה גולשת הסקי האלפיני קאתי קריינר (בסלאלום ענק), קאתי פריסטנר זכתה במדליית כסף בהחלקה מהירה ל-500 מטר והמחליק האומנותי טולר קרנסטון זכה במדליית ארד. נבחרת ההוקי קרח החרימה את המשחקים גם הפעם.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) זכו רק שני ספורטאים קנדים במדליות - גאטן בושר זכה במדליית כסף בהחלקה מהירה ל-1000 מטר וגולש הסקי האלפיני סטיב פודבורסקי זכה במדליית ארד בגלישה במורד. נבחרת ההוקי קרח שבה להשתתף במשחקים, וסיימה במקום השישי. בושר שיפר את הישגיו באולימפיאדת סרייבו (1984), כשזכה במדליות זהב במרוצים ל-1000 ול-1500 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-500 מטר. בריאן אורסר הוסיף מדליית כסף בהחלקה אומנותית, וקנדה דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות. נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום הרביעי.
אולימפיאדת קלגרי (1988) הייתה אולימפיאדת החורף הראשונה שנערכה על אדמת קנדה. בדומה לאולימפיאדת מונטריאול, גם במשחקים אלה לא זכתה קנדה במדליית זהב אולימפית. בריאן אורסר שוב זכה במדליית כסף בהחלקה אומנותית, ולהישג דומה הגיעה עמיתתו אליזבת מאנלי. קארן פרסי זכתה בשתי מדליות ארד בסקי אלפיני (בגלישה במורד ובסופר G) ובמדליית ארד נוספת זכו המחליקים האומנותיים טרייסי וילסון ורוברט מק'קול. נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום הרביעי.
שנות ה-90.