במסגרת הניסיונות להצלת המפעל, קרא חיימוביץ' לפגישה דחופה עם ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו ופעל להוזלת עלויות באמצעות חיבור המפעל לרשת הולכת הגז הטבעי. בשנת 2015 הפך המפעל לראשון בצפון שמתחבר לרשת החלוקה. חיימוביץ' היה מהתעשיינים הראשונים שביקרו את מחיר הגז הגבוה שנקבע במתווה הגז. במהלך כהונתו עברה החברה מהפסד תזרימי לפסים רווחיים.
בשנת 2017, עם סיום כהונתו כמנכ"ל פניציה, הקים חיימוביץ' את Clean Glass Solutions: מפעל למיחזור פסולת זכוכית והשבתה לשימוש חוזר בתעשייה. בין השנים 2008–2017 שימש כבעלים ודירקטור של Milestones Upgrade &amp; Industries, חברת אחזקות להשבחת חברות.
בשנת 2018 מונה למנכ"ל חברת תשתיות אנרגיה. במסגרת תפקידו הוביל את הנפקת האג"ח של החברה בשווי 350 מיליון שקל.
בשנת 2020 הוביל חיימוביץ' לחתימה עם ההסתדרות הלאומית על הסכם קיבוצי ראשון לכלל מאבטחי החברה. במסגרת ההסכם, 180 מאבטחי החברה מועסקים ישירות על ידה וזוכים לתנאים משופרים.
חיימוביץ' הוא בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות ותואר שני במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת באר שבע, וכן בוגר תוכנית להב לדירקטורים מקצועיים מטעם אוניברסיטת תל אביב. מתגורר בזיכרון יעקב, והיה בין מקימיו של בית ספר דמוקרטי ביישוב בשנת 2002. הוא נשוי ואב לשלושה.
זכויות להט&quot;ב ברוסיה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ברוסיה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. בעוד כי פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה הועברה אי-הפללה בשנת 1993, זוגות חד מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן ההכרות המשפטיות הזמינות לבני זוג הטרוסקסואלים. לא קיימים חוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית. טרנסג'נדרים רשאים לשנות את מינם החוקי בעקבות ניתוח להתאמה מגדרית אך לא קיימים חוקים המכסים אפליה על בסיס זהות מגדרית או ביטוי מגדרי. הומוסקסואליות בוטלה כמחלת נפש במדינה מאז 1999, ואף על פי שלסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים באופן חוקי לשרת בגלוי בצבא, ישנה מדיניות "אל תשאל, אל תספר" בלתי כתובה.
רוסיה מחזיקה זמן רב בדעות שליליות בנוגע להומוסקסואליות, כאשר סקרים הצביעו על כך שרוב הרוסים מתנגדים לקבלה של יחסים הומוסקסואלים והראו תמיכה בחוקים המפלים את קהילת הלהט"ב הרוסית. למרות קבלת ביקורת שלילית בינלאומית על עלייה באפליה חברתית, פשעים ואלימות נגד הומוסקסואלים רוסים, ערים גדולות יותר כמו מוסקבה וסנקט פטרבורג דווחו כבעלות קהילת להט"ב משגשגת. במשך השנים הייתה התנגדותה מצד מועצות מקומיות להוות היתרים לציון מצעדי גאווה בשטחן אשר כתוצאה מכך, צעדו המשתתפים באופן לא חוקי ונעצרו לעיתים קרובות על ידי המשטרה לצד התקפות מקבוצות אורתודוקסיות. בשנת 2010, נקנסה רוסיה על ידי בית הדין האירופי לזכויות אדם לאחר שבית המשפט פסק פה אחד כי הרשויות הרוסיות הפרו את סעיפי 11, 13 ו-14 של האמנה האירופית לזכויות אדם בעודן הפלו את חברי הקהילה לאיסור קבלת היתר למחאה שלווה. באוגוסט 2012, קבע בית המשפט במוסקבה פסק דין החוסם את בקשות מארגני ההפגנות בעיר לאישור קיומן עד שנת 2112.
מאז 2006, אזורים שונים במדינה חוקקו חוקים שונים המגבילים את חופש הביטוי בקרב חברי הקהילה. ביוני 2013, נחקק חוק פדרלי הידוע כ-"החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית" המפליל הפצת חומרים בין קטינים התומכים במערכות יחסים לא מסורתיות כתיקון לחוק הגנת הילדים קיים. החוק הביא למעצרים רבים של פעילי זכויות להט"ב רוסים אשר התנגדו בפומבי לחוק בעוד לאחר חקיקתו נרשמה עלייה במקרי ביריונות הטרדות ואלימות נגד להט"ב במדינה. החוק זכה לגינויים בינלאומית מצד פעילי זכויות אדם וכלי תקשורת והוביל למחאות רחבות בעת אולימפיית החורף בסוצי 2014.
אף על פי שהומוסקסואליות חוקית ברחבי רוסיה, איננה חוקית דה פקטו ברפובליקת צ'צ'ניה האסלאמית. על פי פרסומים שונים ברחבי העולם, החלה בפברואר 2017 סדרת אירועים בה למעלה מ-100 גברים תושבי הרפובליקה אשר הרשויות סברו כי הם הומוסקסואלים או ביסקסואלים, רוכזו, עונו ונרצחו על ידי הרשויות בשל נטייתם המינית. ממשלות שונות בהן משרד האוצר של ארצות הברית, האיחוד האירופי, בית הדין האירופי לזכויות אדם וארגוני זכויות אדם הטילו סנקציות שונות נגד רוסיה וצ'צ'ניה כתוצאה מהרדיפות ואי טיפולה היעיל של הפדרציה הרוסית במניעתן.
מעמד בחוק.
במסגרת ברית המועצות, הקוד הפלילי אסר על פעילות הומוסקסואלית עם עונש מאסר של כ-5 שנים. מילים כמו הומוסקסואליות או גיי לא היו נוכחות בשום קוד סובייטי ומערכת המשפט הסובייטית השתמשה במונח "סדום" בעת העמדות לדין בנושא.
בארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות (ק.ג.ב.) הוקמה מחלקה מיוחדת למאבק בהומוסקסואליות. השירותים החשאיים השתמשו בסחיטה כדי לגייס סוכנים מקהילת הלהט"ב. קיומה מנעה את האפשרות של הופעת ארגון להט"ב כלשהו, או מדיה מודפסת שתוכננה במיוחד עבור חבריה.
בשנת 1993 תוקן החוק אשר הכליל בתוכנו אי-הפללת פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בחוק העונשין.
גיל ההסכמה במדינה עומד על 16 מאז 2003, הן עבור זוגות הומוסקסואלים והן עבור זוגות הטרוסקסואלים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
רוסיה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור או שותפות).
לצד אי הכרתה של רוסיה במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה מאז יולי 2020 המגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד.
במסיבת עיתונאים בשנת 2011, ראש משרד הרישום במוסקבה, אירינה מורביובה, הכריזה באומרה כי: "ניסיונות של זוגות חד מיניים להינשא הן במוסקבה והן במקומות אחרים ברוסיה נידונים להיכשל. אנו חיים בחברה אזרחית, אנו מודרכים לפי החוק הפדרלי, לפי החוקה שאומרת בבירור כי נישואים ברוסיה הם בין גבר לאישה. נישואים מסוגים אלה לא יכולים להיחתם ברוסיה".
בתיק בית המשפט, פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה משנת 2021, בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי רוסיה מפרה זכויות אדם בעודה אינה מציעה כל צורה של הכרה משפטית למערכות יחסים בין זוגות חד מיניים.
הורות ואימוץ.
בכל הנוגע לאימוץ ילדים, רווקים החיים ברוסיה, ללא קשר לנטייתם המינית, יכולים לאמץ ילדים. ילדים רוסים יכולים להיות מאומצים על ידי הומוסקסואלים רווקים החיים במדינה זרה בתנאי שמדינה זו אינה מכירה בנישואים חד מיניים. זוג רשאי לאמץ ילדים במשותף, כזוג, רק אם הם מוגדרים כזוג נשוי הטרוסקסואלי.
הגנה מפני אפליה.
אנטון קרסובסקי, מגיש חדשות בערוץ הטלוויזיה "KontrTV" המנוהל על ידי הממשלה, פוטר מיד מעבודתו בינואר 2013 כשהודיע במהלך שידור חי שהוא הומוסקסואל ומתנגד להצעת החוק אשר הוצעה בתור "החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית".
בספטמבר 2013, מורה בעיר חברובסק ופעיל זכויות להט"ב, אלכסנדר ירמושקין, פוטר משתי משרותיו כמורה בבית ספר וחוקר באוניברסיטה. שבוע קודם לכן, הותקף על ידי חברי קבוצה נאו-נאצית מקומית בשם "Shtolz Khabarovsk". קבוצה בשם "התנועה נגד תעמולה של סטיות מיניות" פעלה לפיטוריו.
פשעי שנאה.
ב-20 בינואר 2013, שישה פעילי להט"ב אשר הפגינו נגד החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית בבירת המחוז וורונז' הותקפו על ידי למעלה מ-500 נאו-נאצים הומופובים. מחאתם, אשר כללה את דימויו של אדולף היטלר מצדיע, סיסמאות שנאה והשלכת בקבוקים, כדור שלג וחפצים נוספים לעבר המפגינים ולאחר מכן את הכאתם, לא נרשמה במשטרה המקומית בעודה הציבה לאירוע זה כ-10 שוטרים. עובדי חנות הספורט אדידס הסמוכה העלו את בובותיהן עם סמל הצדעה להיטלר כסולידריות עם אלימות המפגינים. לאחר מכן כשלושה מפעילי הלהט"ב, בהם נשים, אושפזו בבתי חולים. באותו היום, מחבר החוק של סנקט פטרבורג נגד "תעמולה הומוסקסואלית", ויטלי מילונוב, פרסם בחשבונו בטוויטר את המשפט כי "מחוז וורונז' הוא נהדר" לאחר התקפות המפגינים.
שלא כמו במדינות מערביות רבות, חברי קהילת הלהט"ב ברוסיה אינם מוגנים על ידי חוקים נגד אפליה. מעשים פליליים אלימים המבוצעים נגד חברי הקהילה אלה נתבעים כעבירות פליליות על פי החוק הרוסי, אך העובדה שפשעים אלו מונעים על בסיס נטייתו המינית או זהותו המגדרית של הקורבן אינה נחשבת לגורם מחמיר כאשר בית המשפט קובע את גזר הדין. בין הפשעים אשר התרחשו במדינה לאורך השנים בעודם היו מוגדרים כפשעי שנאה מחוץ לרוסיה ומדווחים בעיתונות כללו את האירועים הבאים:
זהות מגדרית.
טרנסג'נדרים רשאים לשנות את מינם החוקי ברוסיה לאחר הליכים רפואיים מקבילים הכוללים ניתוח להתאמה מגדרית כולל עיקור מאז שנת 1997.
ברוסיה הצארית, נשים צעירות היו לפעמים מתחזות לגברים או מתנהגות כמו "טומבויז". התנהגות זו הייתה נסבלת לעיתים קרובות בקרב מעמדות הביניים המשכיל, מתוך הנחה שהתנהגות זו הייתה א-מינית ותפסיק כשהנערות יתחתנו. עם זאת, קרוס-דרסינג נתפסה באופן נרחב כהתנהגות בלתי מוסרית, אשר נענשת על ידי אלוהים באמצעות הכנסייה. מאוחר יותר הפכה לפלילית על ידי הממשלה.
ברוסיה הסובייטית, ניתוחים להתאמה מגדרית נוסו לראשונה במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 אך הפכו אסורים עד שנות ה-60. מאוחר יותר בוצעו על ידי אירינה גולובבה, אנדוקרינולוגית, מוסמכת על ידי הפסיכיאטר ארון בלקין, שהיה הפעיל הסובייטי החזק ביותר עבור זכויות טרנסג'נדרים עד מותו ב-2003.