אהרן שבו (נולד ב-30 באוגוסט 1943 בהונגריה) הוא מעצב גרפי ישראלי המעצב בולים, סמלים, מטבעות, ספרים וקריקטורות.
שבו עיצב בולים, מדליות ומטבעות עבור בנק ישראל והחברה הממשלתית למדליות ולמטבעות.
ביוגרפיה.
שבו נולד בשם אהרן שוורץ, בהיידובסרמן שבמחוז היידו בייאר שבהונגריה. אביו היה אמן רב תחומי שניגן, זימר וצייר; הוא נספה בשואה לאחר שנלקח לעבודות כפייה בטרם לידתו של שבו. בהיותו בן עשרה חודשים הועלה שבו לרכבת לאושוויץ עם אמו, אחיו ואחותו הגדולים, לצד עוד מאות משפחות מהונגריה. שבו ניצל מאושוויץ כאשר לאחר המתנה של 3 ימים הוחזרה הרכבת על יושביה לווינה.
אחרי המלחמה נשארה המשפחה בהונגריה ושבו החל ללמוד בחדר (גן ילדים) ובכתה א' רפורמי נוצרי. בשנת 1951, כשהיה בן 7, עלה עם משפחתו לישראל. המשפחה גרה בתחילה 5 שנים במעברת מחנה דוד בחיפה, ואחר כך לרכסים שליד כפר חסידים ולאחר מכן לשכונת נווה שאנן בעיר. בגיל 15 זכה בתחרות במסגרת העיתון "מעריב לנוער", כאשר עיצב שטרות כסף בנושא נוער.
שבו לא סיים את לימודי בית הספר התיכון משום שנאלץ לעבוד ולהתפרנס במהלך היום ולעבור ללימודי ערב. לאחר מכן החל ללמוד גרפיקה באקדמיה הגבוהה לאומנות בצלאל במסגרת העתודה האקדמית, וסיים את לימודיו בהצטיינות, זכה במלגת לימודים מקרן תרבות אמריקה ישראל. בהמשך שירות סדיר בצה"ל ועיצב כרזות עבור ענף פרסומים של המטכ"ל, ואחר כך במילואים שירת כחובש קרבי.
לאחר שרותו הצבאי המשיך ללמוד עיצוב בניו יורק, בבית ספר School of Visual Arts. כשחזר לישראל החל לעסוק בעיצוב גרפי במגוון תחומים. הוא אייר ספרים עבור הוצאות ספרים שונות, במיוחד ספרי ילדים ובתחמי התנ"ך והיודאיקה. כן אייר בולים עבור השרות הבולאי, ויצר מטבעות ומדליונים עבור בנק ישראל והחברה הממשלתית למדליות ומטבעות. חלק מעבודותיו יצר בשיתוף עם המעצב גד אלמליח מסטודיו TheDesignLab בבוסטון.
בנוסף עסק שבו בהוראת עיצוב גרפי במכללות, כגון מכללת אמונה בירושלים, וייסד מגמת אנימציה באקדמיה לעיצוב ויצו בחיפה.
לשבו חמישה ילדים. מתגורר במושב בית גמליאל.
דראגומירשט (מחוז מרמורש)
דראגומירשט (בהונגרית:Dragomirești, ביידיש:דראגאמירעשט) היא עיר קטנה במחוז מרמורש ברומניה. הוכרזה כעיר בשנת 2004. במפקד של 2002 נקבע ש-99.5 אחוז מתושבי העיר הם רומנים.
הקהילה היהודית.
על פי מפקדי האוכלוסין, מספר היהודים בדראגומירשט בשנת 1920 היה 756, והם היוו 28 אחוז מכלל האוכלוסייה. בשנת 1941 היו בדראגומירשט 684 יהודים. כיום (2013) אין יהודים במקום.
היהודים הראשונים הגיעו לדראגומירשט בשליש הראשון של המאה ה-18. בסוף המאה ה-18 התארגנה במקום קהילה שבהתבססה על חסידי קוסוב שבאו מגליציה ומפודוליה. יהודי המקום עסקו במסחר תבואה וצאן, עבדו בתעשיית העץ ובחקלאות. במקום הוקם בית כנסת ובית מדרש חסידי, מקווה טהרה ובית עלמין.
הרב הראשון של הקהילה היה משה שטרן. מ-1903 כיהן כרב יצחק מאיר שוורץ שחיבר מספר חיבורים. ב-1911 נתמנה כרב מנחם מנדל שפירא, והרב האחרון היה משה ישראל פלדמן שאף עמד בראש ישיבה שהייתה במקום. בישיבה למדו כ-45 תלמידים והיא התקיימה עד ימי השואה.
עם תחילת שואת יהדות הונגריה באביב 1944, נבנה במרכז הכפר גטו בו רוכזו כל יהודי הכפר וכפרים אחרים מאזור. סך הכל היו בגטו כ-2,000 איש. ב-15 במאי החלו יהודי הגטו במסע מפרך בן 25 ק"מ לעיירה וישווה, שם עלו היהודים על רכבות שלקחו אותם למחנה אושוויץ, ושם נספו רובם.
כ-50 מיהודי הכפר חזרו למקום לאחר השואה, אולם זמן קצר אחר כך, עזבו את הכפר כולם ורובם עלו לישראל.
גיל נישואין
Jackass
תום גל
נחל שכם
נחל שכם (בערבית נקרא ואדי ל שעיר בחלקו העליון, וואדי אל בורג' בחלקו התחתון) הוא נחל הזורם בשומרון, ואחד מיובליו העיקריים של נחל אלכסנדר (יחד עם נחל תאנים). הנחל מתחיל באזור העיר שכם (בין הר גריזים והר עיבל), ומכאן שמו. אל הנחל חוברים יובלים נוספים המנקזים את האזור שמצפון מערב לשכם, עד לסילת א-ד'אהר.
הנחל זורם בבקעה רחבה משכם מערבה ועד רמין, שם הוא מתחתר במעבר צר עד ענבתא, שכיוונו צפון מערב. לאחר מכן שב הנחל לזרום מערבה עד לנור א-שמס, שם מגיע הנחל למישור. הנחל חולף מצפון לטולכרם ומדרום לשוויכה, חוצה את גדר ההפרדה מדרום לבת חפר, ונשפך לנחל אלכסנדר ממזרח לגן יאשיה. אורכו מראשיתו ועד לנקודת החיבור עם נחל אלכסנדר כ-30 ק"מ.
בסמוך לנחל שרידים של מספר טחנות קמח. הדרך ההיסטורית בין שכם לטול כרם (כביש 57) מנצלת את תוואי הנחל לכל אורכו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נסללה מסילת ברזל לאורך הנחל, מתחנת הרכבת מסעודיה על מסילת השומרון ועד לתחנת הרכבת טול כרם שם המשיכה במישור בכיוון דרום בתוואי המסילה המזרחית, מסילה שנועדה לסייע למאמץ המלחמתי העות'מאני לכיוון תעלת סואץ. המסילה הייתה בשימוש רכבות נוסעים בין טול כרם לשכם עד אמצע תקופת המנדט הבריטי.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 הנחל זוהם במי שפכים מאזור שכם וטולכרם, כולל פסולת תעשייתית של בתי בד, והיה גורם הזיהום המרכזי של נחל אלכסנדר. בשנת 1996 יזמה המועצה האזורית עמק חפר בשיתוף פעולה עם עיריית טולכרם, קק"ל והמשרד להגנת הסביבה פרויקט לשיקומו. הוקם מתקן לטיהור שפכים בסמוך לבת חפר, שמטהר את מרבית השפכים (מט"ש יד חנה) שנחנך בשנת 2002. במהלך שנת 2012 פונו מאפיק הנחל כ-75,000 קוב בוצה מזוהמת ופסולת על ידי יחידת תיאום פעולות הממשלה בשטחים של משרד הביטחון.
במהלך ינואר בחורף 2013 הנחל נסתם בחלק בו חוצה את חומת ההפרדה, כתוצאה מסחף וחקלאות, כך שהחל להיווצר אגם מצידה המזרחי של חומת ההפרדה (ששימשה כסכר), מה שלבסוף ערער את יסודותיה ומוטט אותה, וכך גל חריג בגובהו גרם להצפות בתים רבות ולנזק רב לרכוש בחלקה הדרומי של בת חפר. ההצפות הובילו לאירוע בו טבעו למוות שתי נשים פלסטיניות באזור טול כרם.
המועצה האזורית עמק חפר
יוסף שפירא (שופט)
נותונג
רסיס
פוקימון X ו-Y
פוקימון X ו-Y (אנגלית: Pokémon X Version and Y Version, יפנית: ポケットモンスターX Y תעתיק לעברית: פוקטו מונסוטה אקסה וואי, "מפלצות כיס X ו-Y") הם שני משחקי וידאו מסוג משחק תפקידים אשר מפותחים על ידי Game Freak ומופצים על ידי נינטנדו ל-נינטנדו 3DS. שני המשחקים הללו מציגים לראשונה את הדור השישי של משחקי הפוקימון. המשחקים יצאו לראשונה ביפן וברחבי העולם ב-12 באוקטובר 2013 בצורה סימולטנית, וזאת בפעם הראשונה בהיסטוריה של משחקי פוקימון.
כמו במשחקים הקודמים בסדרה, עלילת המשחקים עוקבת אחר מסעו/ה של מאמן/ת פוקימונים צעיר/ה במחוז השישי (מחוז קאלוס). בניגוד למשחקים קודמים, המשחק הוא בגרפיקה תלת ממדית. המשחק מציג לראשונה התפתחות מיוחדת לפוקימונים הנקראת "מגה התפתחות" (Mega Evolution).
רוב המשחקים זכו לביקורות חיוביות. רוב המבקרים שיבחו את ההתקדמות בזמן המשחק ואת החידוש שהביאו לזיכיון. ובנוסף המשחק נמכר ב-4 מיליון עותקים בשבוע הראשון להפצתו כאשר שבר את השיא של פוקימון שחור ולבן בתור המשחק הנמכר במהירות ל-Nintendo 3DS.
נכון ל-2015, נמכרו מעל ל-14 מיליון עותקים של פוקימון X ו-Y ברכבי העולם והם רשמית המשחקים הנמכרים ביותר ל-Nintendo 3DS, כאשר צמד המשחקים שיצאו אחריהם בסדרה - אומגה רובי ואלפא ספיר, במקום השלישי עם מעל ל-12 מיליון עותקים שנמכרו.
טקסט טיעוני
נעמי יוליה
נעמי יוליה הייתה אוניית מעפילים (שמה נכתב במקור כ-Naomijullia).
הפליגה מנמל סולינה ברומניה ב-1 ספטמבר 1939 כשעל סיפונה 1,130 מעפילים. הגיעה אל מול חופי הארץ ב-19 בספטמבר. כוחות הצבא הבריטי גילו אותה, מול נמל בירות, והיא הובלה על ידי משחתת בריטית אל נמל חיפה. המעפילים הועברו למחנה מעצר בצריפין. הגברים הועברו לצריפין והנשים והילדים שוכנו במחנה העולים בעתלית שעדיין לא היה מחנה מעצר.
ארגון מבצע ההעפלה של ספינה זו נעשה בידי פעילי ההסתדרות הציונית החדשה של רוויזיוניסטים, כחלק מעליית אף על פי.
ראו גם.
עליית אף על פי
דניאל דור (גיטריסט)
דניאל דור (נולד ב-2 בנובמבר 1978) הוא מוזיקאי, גיטריסט וזמר ישראלי.
ביוגרפיה.
יליד הרצליה. החל לעסוק בנגינה בגיל 12, והושפע מרוק בריטי ואמריקאי של שנות ה-60 וה-70. בתיכון למד במגמת מוזיקה בבית ספר לאומנויות "אלון" ברמת השרון. שירת בצה"ל בחיל האוויר.
בין השנים 2003–2007 למד באוניברסיטת תל אביב והשלים תואר בכלכלה ופסיכולוגיה.
קריירה מוזיקלית.
את דרכו המוזיקלית החל כגיטריסט ויוצר בלהקת "האחים והחיות". הלהקה הוציאה את אלבומה "אל הדממה" בחברת "הד ארצי" ופעלה במשך 6 שנים. בין השנים 2001–2008 ביצעה הלהקה כ-200 הופעות, ביניהן הופעות בפסטיבלים (בובמלה, בראשית) ובמועדון הבארבי. חבריה התארחו מספר פעמים בערוץ 24 ובתוכנית האירוח של ליאור שליין. דור כתב את אחד השירים הידועים של הלהקה, "אבודים".
בשנת 2006 הצטרף כגיטריסט ללהקת "בוטן מתוק בקרקס", איתה ניגן החל מסיבוב ההופעות של "יום עדין", במהלכו הופיע בפסטיבלים גדולים כגון פסטיבל בשקל, פסטיבל סוף הקיץ בגן סאקר, ופסטיבל כוכב נולד בפארק הירקון.
במקביל הקליט סינגל בשם "שיר המטריה" השיר הפך לאחד המומלצים של רשת ג' במשך 3 שבועות ברציפות, לשיר השבוע ברדיו קול הים האדום ולשיר השבוע ברדיו ירושלים.
בשנת 2009 החל במסע הופעות יחיד, "דניאל דור במחווה לבוב דילן", הופעת סולו אקוסטית המוקדשת לשיריו של דילן. לאורך 3 שנים ביצע מעל 300 הופעות ברחבי הארץ, תחת ניהול עצמי.