היצירה מציגה שלוש נשים אשר משתוקקות לייחוד בעולם של שכפולים, של ייצור תמידי ושל תחרות על דיוק יופי וכוח.
'אדומות' נוצרה לפסטיבל הרמת מסך 2010 ובתמיכת מענק של חברת "טבע". היצירה הוזמנה להופיע בגרמניה, בשוודיה, באיטליה ובארצות-הברית וזיכתה את ברינר בפרס משרד התרבות ליוצר צעיר במחול 2010.
כוריאוגרפיה: מאיה ברינר. רקדניות/יוצרות: שני בן-חיים, מור נרדימון, מאיה ברינר. מוזיקה מקורית: יובל מסנר. ליווי אומנותי: נעה דר.
יער
היצירה חוקרת את הניסיון התמידי להשתחרר מדפוסים התנהגותיים ורגשיים. לאורך היצירה אנו נכנסים עמוק יותר ויותר אל תוך היער של התת-מודע. ההתמסרות לצורך המתמשך והאינסופי להשתרר מהדפוסים שמניעים אותנו, הוא אולי מה שמאפשר סוף סוף את הכניעה להם.
היצירה 'יער' עלתה לראשונה בפסטיבל הרמת מסך 2011. 'יער' הוזמנה ב-2012 להופעות באיים הקנארים, באיטליה, בסין ובסינגפור.
מאת ובביצוע - מאיה ברינר. עיצוב פסקול ומוזיקה - אורי פרוסט. ניהול אומנותי - תמר בורר.
פירורים
היצירה עוסקת בכוחניות ובהתפוררות והתרוקנות הדימוי של הכוח, באופן שבו אנחנו מושפעים ומשפיעים על המקום בו אנחנו חיים. ארבעה יחידים חוקרים, בונים ומפרקים קודים של התנהגות חברתית בשטח אש.
היצירה עלתה בבכורה בהרמת מסך 2012. כוריאוגרפיה: מאיה ברינר. רקדנים יוצרים: איילה פרנקל, גיל קרר, מור נרדימון, מאיה ברינר. ניהול אומנותי: יורם כרמי. מוזיקה: אורי אבני.
ניסויים בהיפנוזה
יצירה שחוקרת את הקשר בין העין של הצופה לבין המופיע כאקט של היפנוזה. באקט הזה נרקמת מערכת יחסים של אמון והדדיות, פיתוי ומניפולציה ובשאלת יחסי הכוחות - מופיע\צופה - בידי מי נתונה השליטה על האירוע הבימתי.
היצירה עלתה בבכורה בפסטיבל אינטימדנס 2013.
כוריאוגרפיה וביצוע : מאיה ברינר. ניהול אומנותי: ענבל יעקובי ורותם תש"ח.
קישורים חיצוניים.
כתבות וראיונות
קטעי וידאו
ניקולאי ארציבושב
ניקולאי וסילייביץ' ארציבושב (ברוסית: Николай Васильевич Арцыбушев; 7 במרץ (לפי הלוח היוליאני - 23 בפברואר) 1858 צארסקויה סלו - 15 באפריל 1937 פריז) היה משפטן חובב מוזיקה, מלחין, ומוציא לאור רוסי. היה קשור לחוג החמישה והצטיין בעיקר בפעילותו כמקדם את המוזיקה הקלאסית הרוסית
ניקולאי ארציבושב סיים לימודי משפטים בבתי הספר הקיסרי למשפטים בסנט פטרסבורג. עבד בהמשך כעורך דין בסנט פטרסבורג.
במקביל לעיסוקיו במשפטים ניסה כוחו גם בתחום המוזיקה הקלאסית. קיבל שיעורים פרטיים להלחנה אצל רימסקי קורסקוב אחרי המלצות ממילי באלאקירב שהתרשם כי יש לו מידה של כישרון מבטיח.
הוא התחבר למו"ל המוזיקה מיטרופן בליאייב והשתתף במפגשים הקבועים שארגן תחת השם "ימי שישי" (בצרפתית - Vendredis). לכבוד מפגשים אלה שיתפו פעולה קבוצה של עשרה מלחינים, כולל ארציבושב, בהלחנת סוויטה ב-16 חלקים לרביעיית מיתרים. שם הסוויטה - "ימי שישי" (Les Vendredis).ארציבושב תרם לסוויטה זו סרנדה בסול בלה מז'ור. ארציבושב השתתף יחד עם מלחינים נוספים גם ביצירה שנקראה "וריאציות על נושא רוסי, בגרסאות לרבייעת מיתרים ולתזמורת.
ניקולאי ארציבושב היה חבר במועצת העיר סנט פטרבורג. אחרי מותו של בליאייב בשנת 1903 הפך ליושב ראש מועצת המנהלים של ההוצאה לאור על שם בליאייב. בתוקף תפקיד זה פרסם מיצירותיו של אלכסנדר סקריאבין. בשנים 1917-1908 הוא כיהן כיושב ראש הסניף בפטרסבורג של החברה המוזיקלית האימפריאלית הרוסית. החל משנת 1907 החליף את רימסקי קורסקוב בתפקיד יושב ראש מועצת הנאמנים של החברה לעידוד המוזיקאים הרוסים.
אחרי מהפכת אוקטובר גלה ארציבושב בצרפת והיה למנהל ההוצאה לאור על שם בליאייב בפריז. הוא נפטר בפריז בשנת 1937 בגיל 79. הובא לקבורה בבית הקברות בטיניול בפריז.
פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר
פרס האוסקר לאיפור הטוב ביותר ועיצוב השיער (באנגלית: Academy Award for Best Makeup and Hairstyling) הוא פרס אוסקר שניתן על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע לסרט מצטיין בתחומי האיפור ועיצוב השיער.
המועמדות הסופית לפרס נקבעת על ידי חברי סניף האיפור של האקדמיה, והסרט הזוכה נבחר על ידי האקדמיה כולה. בדרך כלל, לפרס מועמדים רק שלושה מועמדים ולא חמישה כמו ברוב הקטגוריות בפרס האוסקר. מקרים יוצאים מן הכלל קרו בתחילת שנות השמונים, כאשר היו רק שני מועמדים, ובשנת 1999, אז היו ארבעה מועמדים.
לפני התחלת חלוקת הפרס, שני סרטים זכו בפרס על הישג מיוחד בתחום האיפור:
הקטגוריה נוצרה בשנת 1981 בשם "פרס האוסקר לאיפור הטוב ביותר", לאחר שהועלו תלונות שעבודת האיפור בסרט איש הפיל (אשר מקבלת בסרט מקום רב) לא תזכה להערכה. לבסוף, תחום האיפור בסרט לא היה מועמד לפרס כלשהו, אך היה בכך עידוד ליצירת הקטגוריה לתחום זה עבור הטקסים הבאים. בשנת 2013 הורחבה הקטגוריה לתחום עיצוב השיער ושמה שונה ל"פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר".
המאפר ריק בייקר מחזיק בשיא הזכיות בפרס (7 פרסים), וכן בשיא המועמדויות לפרס (11).
ניקולאי ארציבשב
פרס אנני
פרס אנני (באנגלית: The Annie Award) הוא פרס המוענק על ידי הסניף ההוליוודי של האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה (אסיפ"א - הוליווד). הטקס נערך החל מ־1972, אך מ־1992 ניתן לסרטים בודדים.
מחלוקות.
ב־2009 זכה "קונג פו פנדה" סרטם של דרימוורקס הנפשה בכל הפרסים המוענקים לסרט באורך מלא, במאמר ניבוי תוצאות טקס פרסי האוסקר של אותה שנה נכתב כי "צופי האוסקר היו המומים כאשר קונג פו פנדה לקח את כל הפרסים של האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה (אסיפ"א, מעניקת הפרס), זו הייתה עבודה פנימית, מלאה בפוליטיקה מאחורי הקלעים". האנימטור ביל פלימפטון מתח גם הוא ביקורת על נוהלי ההצבעה של הארגון וכתב בבלוג שלו "אני חושב שג'פרי קצנברג יודע לזהות הזדמנות פרסום טובה כשהוא רואה אותה, הוא קנה חברויות באסיפ"א הוליווד לסטודיו שלו כולו ולאחר מכן אמר להם להצביע לקו המפלגתי... המציאות המצערת היא שזה מרגיש כאילו ההצבעה הייתה מבוימת - הם נקנו!".
ב־2010 חדלו אולפני ההנפשה של וולט דיסני משליחת סרטיהם כמועמדים ותמיכה בטקס. מהלך זה נבע בעקבות הידיעה כי כל אחד יכול לקנות מנוי (ופתק הצבעה) לאסיפ"א וגם בעקבות אמונה כי המאזניים מוטים לטובת דרימוורקס הנפשה מכיוון שאלו קונים הצבעות.
Snapchat
משפט ארזלה אסקולי
משפט ארצלה אסקולי
עקרבניים
העַקְרַבָּנִיִּים (שם מדעי: Nepidae) הם משפחה של פשפשי מים טורפים בעלי תפוצה עולמית. ידועים כ-230 מינים שונים ב-14 סוגים, בישראל ידועים ארבעה מינים. שמם בעברית נובע מדמיונם החיצוני לעקרבאים, רגלי הטרף הקדמיות משמשות לאחיזת הטרף ובעלות דמיון מסוים לצבתות העקרב וסיפון הנשימה הארוך הבולט מקצה בטן האחורית ומזכיר את עוקץ העקרב.
העקרבניים חיים בסביבה מיימית רדודה כמו אגמים או נחלים בעלי זרימה איטית עם צמחיית מים עשירה וקרקע בוצית. הם אינם שחיינים טובים, ונוהגים להלך על הקרקעית או לטפס על צמחי מים בחיפוש מקום מסתור, שם הם אורבים לטרף מזדמן כגון חרקי מים, סרטנאים קטנים, ראשנים ואף דגים קטנים. מאחר שפשפשים אינם מסוגלים לנשום מתחת למים העקרבניים נוהגים לארוב לטרפם במרחק לא רב מפני המים בעוד הם שולחים את סיפון הנשימה הארוך שלהם מעלה ומשתמשים בו כשנורקל.
הנקבה מטילה את הביצים על צמחי מים קרוב לפני השטח. בכל המינים לביצים קרניים קטנות המאפשרות ספיגת אוויר שהכרחי להתפתחות הביצה.
בתקופות בצורת, במידה ומקווה המים שלהם מתייבש או שהטרף אוזל, הם מסוגלים לעבור תהליך (הדומה לזה שקיים אצל הרבפשפשיים והשיטיתיים) המגביר את המטבוליזם בגופם ומאפשר להם להשתמש בכנפיים לצורך תעופה אחר מקווה מים חדש.
רמי שולר
רמי שולר (נולד ב-1967) הוא מוזיקאי ישראלי, מלחין מעבד ונגן כלי הקשה מלודיים ויברפון, מרימבה, פאנטם וכלי הקשה. זוכה פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים בתחום הג'אז 2012.מחבר הספר "להיות מוזיקאי" על החיים בתעשיית המוזיקה הישראלית
ביוגרפיה.
רמי שולר נולד בקיבוץ שמיר. כבר מילדות התגלו אצלו משיכה גדולה, וכישרון למוזיקה. בנערותו השקיע זמן רב בנסיעות מקיבוצו שבצפון למרכז הארץ ללימודי מוזיקה אצל מיטב המורים.
הוא ניגן טימפני (תופי דוד) קסילופון וכלי הקשה בתזמורת בני הקיבוצים ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה. כתלמידו של אלון בור (ראש סקציית ההקשה בפילהרמונית) ניגן גם במספר קונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית הבוגרת.
את שירותו הצבאי עשה בתזמורת חיל האוויר (1985-1988) כנגן קסילופון וכלי הקשה ובהמשך גם כמעבד.
לאחר הצבא עזב את הקיבוץ, השתקע בתל אביב והחל לפלס את דרכו כנגן תופים, קסילופון וכלי הקשה בתעשיית המוזיקה המקומית. המעבד אלכס וייס הנחה אותו כיצד לבצע עיבודים ושימש לו מקור השראה.
הוא השתתף בהפקות מוזיקליות שונות, הצגות ילדים ומבוגרים, ליווי זמרים ולהקות מחול.
לשולר יש אולפן הקלטות פרטי והוא מלחין ומפיק מוזיקה לעצמו ולפרויקטים שונים. כמו כן מופיע בהרכבים מוזיקליים כגון: ג'אז, מוזיקה ברזילאית ומוזיקה מקורית משלו.
רמי שולר מתגורר במודיעין עם אשתו ד"ר לימור בן יעקב ושני ילדיו שירי וגפן.
פרסים ומלגות.
1985: זכה במלגות קרן התרבות אמריקה–ישראל בנגינה והלחנה.
2012: זוכה פרס ראש הממשלה לקומפוזיציה בתחום הג'אז לשנת 2012, על יצירה שכתב "הרוח הבלתי נשכחת" - סוויטת ג'אז בת חמישה פרקים שהוקלטה בניו יורק על ידי נגני ג'אז ידועים, ביניהם: החצוצרן רנדי ברייקר והסקסופוניסט בוב מינצר.
רשאד ח'ליפה