בנוסף לתפקודה כאוניברסיטה מודרנית באל-קרוויין יש מסגד גדול, מהגדולים בצפון אפריקה, שיכול להכיל יותר מ-20 אלף מתפללים.
חנה ספראי
חנה סַפְרָאי (1946 – 11 בפברואר 2008) הייתה מרצה בתחום ספרות חז"ל ופמיניסטית דתית.
ביוגרפיה.
ספראי נולדה בשנת 1946 בירושלים, בתם של חיה ושמואל ספראי, שהיה היסטוריון של תקופת בית שני ותקופת המשנה ותקופת התלמוד ופרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים (חתן פרס ישראל לידע ארץ ישראל, תשס"ב-2002). גדלה בשכונת עץ חיים ולמדה בבית הספר "חורב". היא למדה בחוג ללימודים קלאסיים והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית, לימדה שם במשך מספר שנים וערכה את כתביו של פרופ' דוד פלוסר. לאחר מכן עמדה בראש מכון יהודית ליברמן – המכון הראשון שפתח בפני נשים בוגרות את לימודי התורה שבעל פה. גרה מספר שנים בהולנד, שם סיימה את הדוקטורט על נשים בבית המקדש, וכיהנה כפרופסור באוניברסיטת אוטרכט. בשובה לישראל לימדה באוניברסיטה העברית בירושלים כמרצה מן החוץ ובהיברו יוניון קולג', ושימשה כעמיתת מחקר במכון הרטמן עד 2006.
בשנת 2008 זכתה בפרס האגודה לזכויות האזרח, כאישה פורצת דרך. לקחה חלק במיזם המשפחתי של "משנת ארץ ישראל" בפירוש סדר "טהרות" ו"נשים" ביחד עם אביה ועם אחיה פרופ' זאב ספראי.
ספראי מעולם לא נישאה.
נפטרה מסרטן בפברואר 2008, בגיל 61. נקברה בהר המנוחות.
פעילות ציבורית.
שליטתה בשפות וברקע היהודי של הנצרות הביאו אותה להימנות כחברה במועצת הבישופים הפרוטסטנטים של חבל הריין בגרמניה. היא נאמה כל שנתיים בפני רבבות נוצרים/ות קבעה ב'קירשנטאג', הכנס הארצי של הכנסיות הפרוטסטנטיות בגרמניה. הייתה חברה בוועדות החשובות גם בכנסייה הקתולית וגם בכנסיות הפרוטסטנטיות. בכנסייה בריילנד, בגרמניה, השפיעה באופן מכריע על תהליך ארוך, שבסופו הכנסייה ביטלה את עקרון המיסיון ויצאה בהצהרה עקרונית ומהפכנית שאינה רואה ביהדות תופעה רדומה או שלילית, והברית בין אלוהי ישראל לבין עם ישראל קיימת עד היום הזה והיהדות לא הוחלפה על ידי הנצרות.
ספראי לימדה בסמינרים של פרחי כמורה בארץ ורבים מתלמידים אלה נמצאים היום במשרות בכירות בעולם הנוצרי, רכשו אצלה את הרקע היהודי שלהם.
עיקר פעילותה הייתה בתחום הרעיוני כחברה בהנהלת תנועת נאמני תורה ועבודה ובהנהגה הרעיונית של תנועת "קולך". פעלה למיצוב מעמדן של הנשים בלימוד הטקסטים היהודיים, ובמסגרת זו כתבה במסגרת "נאמני תורה ועבודה" דפי "פרשת שבוע" עם דגש על המבט הנשי, מילאה ב"קולך" תפקיד של "אישה חכמה" המשיבה על שאלות בענייני השקפת עולם, ערכה ספר של נשים כותבות הלכה וספר נוסף על מקומן של נשים במדרשי הלכה. על השתתפותה, כאישה, בפירוש "משנת ארץ ישראל" אמרה כי עובדת היותה פמיניסטית, מעניקה ערך מוסף לפירוש. "עולם הלימוד היהודי מוצף מזה אלפיים שנה בלימוד של גברים. הגברים המצויים בעולם זה, משועבדים במידת מה, כמעט בעל כורחם, במודע ושלא במודע, אל שבלונות ומודלים ידועים של לימוד בתחומים שונים". לטענתה, כאישה, שהודרה ממסגרות הלימוד הגבריות בעל כורחה, ההשתלבות שלה בעולם הלימוד שונה. קיימת אצלה ערנות לשאלות אחרות; נכונות מהירה יותר וביקורתית פחות לקריאה שאינה משועבדת למודל ההלכתי בראש ובראשונה. היא טענה כי לפמיניזם יש אמנם מחיר דתי, אולם יש לזכור שבהיעדרותן של נשים - המחיר כבד עוד יותר. שכן "איזו מין יהדות זו כשחמישים אחוזים מעם ישראל אינו שותף לה? איזו תורה זו?".
מן ולואר
מן ולואר (בצרפתית: Maine-et-Loire) הוא מחוז בחבל פיי דה לה לואר שבצרפת ובירתו היא אנז'ה.
היסטוריה.
בעבר היה כלול מרבית שטחו של המחוז ברוזנות ואחר כך דוכסות אנז'ו. לאחר המהפכה הצרפתית היה המחוז אחד מ-83 המחוזות שהוקמו ב-4 במרץ 1790. הוא קרוי על שם המחוז ההיסטורי מן ועל שם נהר הלואר, הארוך בנהרות צרפת שחוצה את המחוז.
גאוגרפיה.
המחוז נמצא בחבל פיי דה לה לואר והוא גובל במחוזות איל ווילן, מאיין וסארת מצפון, אנדר ולואר ממזרח, ויין, דה-סוור וונדה מדרום והלואר האטלנטי ממערב.
הערים הגדולות בנוסף לאנז'ה הן סומיר, שולה (Cholet) וסגרה (Segré). הנוף במחוז מגוון כשבצפון ובדרום גבעות מיוערות ובמרכז עובר עמק הלואר. בנוסף לנהר הלואר זורמים במחוז עוד נהרות רבים. כ-64 אחוזים מהקרקע במחוז מנוצלים לגידולים חקלאיים מגוונים, כשהבולטים בהם כרמי גפן היין, פטריות מאכל, תפוחי עץ וענבי שועל.
תיירות.
המחוז ידוע בטירות המרובות מימי הביניים, במערות ששימשו בעבר למגורים וביינות המיוצרים בו כדוגמת "יין אנז'ו".
פרנסיס סלוודור
פרנסיס סלוודור (באנגלית: Francis Salvador, 1747 - 1 באוגוסט 1776) היה היהודי הראשון שכיהן כחבר בבית מחוקקים של אחת המושבות (של המושבה הבריטית דרום קרוליינה) עוד לפני עצמאותה של ארצות הברית. היה גם היהודי הראשון שנהרג במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
קורות חיים.
לונדון.
סלוודור נולד בלונדון ב-1747, למשפחה יהודית מפורסמת, מצאצאי מגורשי פורטוגל, משפחת סלוודור שנקראה במקור ישורון רודריגז. המשפחה הגיעה מפורטוגל להולנד ומשם עם השנים לאנגליה. דודו, ג'וזף סלוודור (1716–1786), היה מראשי הקהילה היהודית של אנגליה, היהודי היחיד שכיהן כדירקטור בחברת הודו המזרחית הבריטית ומי שהשפיע רבות על קבלתו בפרלמנט הבריטי של חוק התאזרחות היהודים ב-1753.
כשהיה סלוודור בן שנתיים בלבד נפטר אביו, יעקב סלוודור, והוא ירש הון עצום, אולם הון זה הלך ברובו לאיבוד עקב השקעת המשפחה בנכסי דלא ניידי בליסבון. נכסים אלה נהרסו כמעט כולם ברעידת האדמה הגדולה שפקדה את אותה עיר ב-1755. בהיותו בן עשרים, הוא התעשר מחדש כשהתחתן עם שרה, בתו של דודו ג'וזף סלוודור, שהביאה איתה נדוניה גדולה. אולם גם העושר הזה נעלם כמעט כולו, עקב השקעה כושלת שהוא עשה בחברת הודו המזרחית ההולנדית, שהייתה אותה עת כבר בדרך לפשיטת רגל.
דרום קרוליינה.
ב-1773 לקח עמו סלוודור חלק מההון שנותר לו, ובהשאירו מאחור, תחת השגחתו של ג'וזף סלוודור, את אשתו וארבעת ילדיו, היגר לדרום קרוליינה ורכש בה קרקעות בקנה מידה גדול. במקביל יצר במדינתו החדשה גם היכרויות במידה מספקת, כך שתוך פחות משנה נבחר לבית המחוקקים החדש שהוקם במושבה, אף על פי שבהתאם לחוק ששרר באותה עת במקום, אסור היה ליהודי לבחור או להיבחר לכהונה שכזו. בינואר 1775, בהיותו בן 27 בלבד נכנס סלוודור לתפקידו כחבר האספה המחוקקת של דרום קרוליינה, האספה הראשונה של אותה מושבה בריטית, שהתכנסה בצ'ארלסטון. הוא שב ונבחר כציר האספה המחוקקת של דרום קרוליינה גם בנובמבר 1775 ועתיד היה להישאר בתפקיד זה עד יום מותו, באוגוסט 1776. במסגרת תפקידו היה מראשי התומכים בהכרזת העצמאות האמריקאית.
בתחילת 1776 פתחו האינדיאנים של דרום קרוליינה (שבט הצ'רוקי), בהתקפה על המתיישבים הלבנים במערב המושבה. היה זה עקב הסתה בריטית, שביקשה לפצל את כוחה של המושבה, שניהלה אותה עת קרב מולם באזור החוף, במזרח. ביולי 1776 החלו האינדיאנים לנצח במערכה במערב ולטבוח במתיישבים. סלוודור עצמו רכב מקצה דרום קרוליינה אל הקצה השני, להזעיק עזרה (הוא מכונה בשל כך לעיתים "פול רוויר של הדרום"). הוא שב לחזית המערבית עם התגבורת ונפל ב-1 באוגוסט 1776 בקרב מול האינדיאנים, פחות מחודש לאחר הכרזת העצמאות של ארצות הברית, והוא בן 29 בלבד.
לאחר מותו.
ארבע שנים לאחר מותו, ב-6 ביוני 1780 הוטבלו לנצרות אשתו ושלושה מארבעת ילדיו של סלוודור.
הקהילה היהודית של צ'ארלסטון מחלקת עד היום פרס הקרוי על שמו - "פרס סלוודור".
עיריית צ'ארלסטון קבעה בפארק וושינגטון שבמקום, לוח זיכרון לציון פועלו, בו נאמר:
Born an aristocrat, he became a democrat
An Englishman, he cast his lot with America
True to his ancient faith, he gave his life
For new hopes of human liberty and understanding
פראנסיס סלוודור
פראנסיס סלבדור
פרנסיס סלבדור
סקוט מקלוביץ'
דקדוק אדיגית
הדקדוק באדיגית שונה מבעברית בכמה מובנים. מטרת דף זה להסביר את הדקדוק האדיגי.
שם עצם.
מצבי שמות עצם.
כאשר הופכים שם עצם יחיד לרבים יש להוסיף את הסיומת -хэ-
לצ'רקסית יש ארבעה יחסות :
absolutive, ergative, instrumental ו-invertive.
Absolutive case.
קיימת הסיומת - р . לדוגמה (кӏалэр 'הילד', кӏалэхэр ('הילדים'), шыр ('הסוס').
Ergative case.
קיימת הסיומת -м . לדוגמה (кӏалэм 'הילד', кӏалэхэмэ 'הילדים', шым 'הסוס'). כאשר שם העצם הוא ברבים מתווספת אליו הסיומת -мэ (-ma).
Instrumental case.
קיימת הסיומת кӏэ או мкӏэ . לדוגמה (кӏалэкӏэ 'עם (בעזרת) הילד', кӏалэхэмкӏэ 'עם (בעזרת) הילדים', шымкIэ ('עם (בעזרת) הסוס').
Invertive.
קיימת הסיומת эу /-aw-/ או ыу /-əw/. לדוגמה (кӏалыу [t͡ʃʼaːləw] 'כילד',кӏалэхыу [t͡ʃʼaːlaxəw] 'כילדים', шыу [ʃəw] ('כדם').
יצירת שם עצם מפועל.
בשפה הצ'רקסית ניתן לייצג כשם עצם מישהו (בן אדם) או משהו (חיה, צמח, דומם) שמבצע פעול מסוים, על ידי הוספת הסיומת э- לפועל בזמן עבר ועתיד והסיומת рэ- בשביל פועל בזמן הווה :
בית משפט עליון