ווית' עבר לניוקאסל יונייטד מהליגה השנייה וערך את הופעת הבכורה בתיקו הביתי 1–1 נגד לוטון טאון. הוא שיחק שם במשך פחות משתי עונות וכבש 25 שערים ב-76 משחקי ליגה.
משם רון סאונדרס, אז מאמן אסטון וילה, העביר אותו לשורותיו תמורת סכום שיא של המועדון העומד על 500,000 ליש"ט. ווית' היה בן 29 בסוף החודש בו החלה עונת הליגה 1980/81. ביחד עם גארי שו שהיה לצידו בהתקפה הוא חווה דמיון בינו לבין איך ששיחק עם וודקוק בנוטינגהאם פורסט. ווית' זכה עימה באליפות מפתיעה באותה עונה כשהוא גם מסיים כמלך שערי הליגה בצוותא לסטיב ארצ'יבלד כשלשניהם 20 שערים. ב-1981 הקבוצה חלקה את מגן הקהילה עם טוטנהאם הוטספר לאחר ששניהם סיימו בתיקו 2–2 וללא הכרעה במשחק הגמר. ווית' כבש בגמר צמד לזכותה ומהצד השני מארק פאלקו גם עשה זאת. עונה לאחר מכן אסטון וילה זכתה בפעם הראשונה והיחידה שלה בהיסטוריה בגביע אירופה לאלופות כשהם מנצחים בגמר 0–1 את באיירן מינכן. משחק הגמר הוכרע משער ניצחון של ווית' בדקה ה-67', שכבש מקרוב לאחר כדור רוחב של טוני מורלי. התואר האחרון שזכה בקריירה כשחקן היה הסופר קאפ האירופי ב-1982 בו ניצחו את ברצלונה. עם 90 שערים ביותר מ-200 הופעות במדיה ווית' עזב את וילה ב-1985. לקראת סוף הקריירה עבר בקבוצות שפילד יונייטד, ברמינגהאם סיטי (השאלה), הדרספילד טאון ושב לאסטון וילה לפני שפרש ב-1991 ממשחק פעיל.
נבחרת אנגליה.
במדי נבחרת אנגליה ווית' ערך את הופעת הבכורה ב-12 במאי 1981 בהפסד 1–0 במשחק ידידות לברזיל. כל ארבעת משחקיו הראשונים היו ללא ניצחון עם תיקו נגד ויילס והפסדים לסקוטלנד ונורווגיה. ווית' היה לראשון מבין חבריו מאסטון וילה להיבחר בסגל הנבחרת למונדיאל 1982 בספרד. שערו הראשון, והיחיד, הגיעה בהופעתו השביעית ב-27 באפריל 1983 נגד הונגריה. ווית' ערך את הופעתו האחרונה ב-14 בנובמבר 1984 בניצחון 0–8 על טורקיה.
קריירת אימון.
ווית' היה מנהל וימבלדון לתקופה קצרה מאוקטובר 1991 לאחר שהחליף בתפקיד את ריי הרפורד. זמנו שם לא היה מוצלח כלל, כשניצח רק במשחק אחד מתוך 13 בליגה, וכעבור 105 ימים בלבד הוחלף על ידי ג'ו קינאר שהיה מאמן קבוצת הנוער של המועדון.
מ-1998 אימן את נבחרת תאילנד וזכה עימה פעמיים באליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בשנים 2000 ו-2002. נבחרתו השנייה שאימן הייתה אינדונזיה איתה סיים במקום השני באותו הטורניר ב-2004. ווית' פוטר משם ב-18 בינואר 2007 עקב הדחתה של הנבחרת בסיבוב הראשון של הטורניר באותה השנה. במהלך משחק נגד איחוד האמירויות הערביות קיבל איסור על לבישת מכנס קצר כדי לשמור על צניעות, וראש התאחדות הכדורגל התאילנדית חייב אותו לבוא עם חליפה.
אליס סומרלת'
אליס סומרלת' (Alice Sommerlath ; 25 במאי 1906 – 9 במרץ 1997) הייתה אמה של סילביה, מלכת שוודיה.
ביוגרפיה.
סומרלת' נולדה כאליס סוארס דה טולדו במדינת סאו פאולו למשפחה ממוצא פורטוגזי, היא הייתה הילדה הצעירה במשפחתה והבת היחידה, מצד אביה היא צאצאית של אפונסו השלישי, מלך פורטוגל.
ב-1925 נישאה ליזם הגרמני וולטר סומרלת', נולדו להם ארבעה ילדים: שלושה בנים ובת, סילביה. בין 1937–1947 הא גרה בברלין במדינתו של בעלה.
בין 1947–1957 המשפחה התגוררה בסאו פאולו עקב עבודתו של בעלה שהחזיק משרה בחברת "Böhler-Uddeholm", לאחר מכן חזרו לגרמניה וגרו בהיידלברג.
ב-1976 נישאה בתה לקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
ב-1990 התאלמנה, היא סבלה מבעיות בריאותיות בלב ומשיטיון וב-1997 נפטרה. בעקבות מחלתה ייסדה בתה את "פרס המלכה סילביה" הבא לקדם ולפתח רעיונות לטיפול בלוקים בשיטיון.
אמילי ביצ'ם
אמילי ביצ'ם (באנגלית: Emily Beecham; נולדה ב-12 במאי 1984) היא שחקנית אמריקאית ממוצא אנגלי, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן על משחקה בסרט "ג'ו הקטן".
ראשית חייה.
ביצ'ם נולדה באזור וית'נשו במנצ'סטר ב-12 במאי 1984, בת לאב אנגלי ואם אמריקאית מאריזונה. אביה הוא טייס בחברת תעופה. יש לה אזרחות בריטית ואמריקאית. בשנת 2003, בגיל 18, נרשמה ללאקדמיה למוזיקה ואמנות דרמטית בלונדון (LAMDA) וסיימה תואר ראשון בשנת 2006.
קריירה.
בשנה האחרונה שלה ב-LAMDA, ביצ'ם החלה לקבל תפקידי משחק, כאשר הופעותיה הראשונות היו במותחן "Bon Voyage" ובסדרת הטלוויזיה "Afterlife". סרטה העלילתי הראשון, "Bon Voyage", זיכה אותה בפרס נימפת הזהב בפסטיבל הטלוויזיה של "מונטה קרלו" ביוני 2007.
באמצע 2007 היא נבחרה על ידי הבמאית ג'אן דאן לתפקיד הראשי בסרט העצמאי שלה "The Calling", עליו זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי בלונדון. היא זכתה בפרס טרייל בלייזר של פסטיבל אדינבורו. באותה שנה שיחקה לראשונה בתיאטרון במחזה הראשון של איאן מק'הוג, "איך לקלל", בתיאטרון בוש בשפרד'ס בוש, לונדון, בבימויו של המנהל האמנותי של התיאטרון ג'וזי רורק.
בשנת 2011 היא קיבלה את פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי בלונדון.
ביצ'ם הופיעה בסדרות טלוויזיה רבות בין היתר השתתפה בסדרות "טס לבית דרבוויל" ו"הרחוב".
בשנת 2013, ביצ'ם כיכבה בתפקיד קארו אלינגהם בסדרת הטלוויזיה הבריטית "הכפר". היא כיכבה בתפקיד האלמנה בסדרת הדרמה "אדמת הפקר". בשנת 2016 היה לה תפקיד משנה בסרטם של האחים כהן, "יחי הקיסר!". שנה לאחר מכן שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "דפני". תפקיד זה זיכה אותה במועמדות לפרס השחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי
בשנת 2019 שיחקה בסרט "ג'ו הקטן", עליו קיבלה את פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן.
אנדראס זיידל
אנדראס זיידל (בגרמנית: Andreas Seidl, נולד ב-6 בינואר 1976) הוא מהנדס גרמני, המשמש כמנהל קבוצת הפורמולה 1 מקלארן. שימש בעבר כמנהל הטכני של קבוצת פורשה באליפות העולם במרוצי סיבולת.
קריירה.
זיידל למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנית של מינכן. בשנת 2000 החל לעבוד כמהנדס בקבוצת ב.מ.וו בפורמולה 1. לאחר פרישתה של הקבוצה מהאליפות בעונת 2009 היה שותף לחזרתה של הקבוצה לפעילות באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM) בשנת 2012. בשנת 2013 הצטרף לקבוצת פורשה כמנהל המרוצים של הקבוצה בקטגוריית LMP1 באליפות העולם במרוצי סיבולת. שנה לאחר מכן קודם לתפקיד מנהל הקבוצה. במאי 2019 שב לפורמולה 1 כמנהל קבוצת המרוצים מקלארן.
אפרסק (פירושונים)
האוניברסיטה הצפה
האוניברסיטה הצפה (בפולנית: Uniwersytet Latający) הייתה מפעל חינוכי מחתרתי שפעל בין השנים 1885–1905 בוורשה, בירת פולין, אז בשליטת האימפריה הרוסית.
מיזם זה התחדש בתקופת מלחמת העולם השנייה וגם בשנים 1977 ל-1981 בפולין תחת השלטון הקומוניסטי.
הפעילות התקיימה בזכות קבוצת פעילים חינוכיים אשר התנגדו למיגבלות החינוכיות והתרבותיות, אשר נכפו על המדינה על ידי הרשויות השליטות בדירות פרטיות ובמרתפים שונים ברחבי העיר ורשה .
בשנים הראשונות המטרה הייתה ללמד סטודנטים היסטוריה ופולנית ובהמשך הורחב מגוון המקצועות.
הכוונה הייתה לספק לנוער הפולני הזדמנות לחינוך במסגרת התרבות הפולנית המסורתית, כאשר הדבר התנגש באידאולוגיה של השלטונות.
במאה ה-19, מוסדות מחתרתיים אלה פעלו כתנועת התנגדות לגרמניזציה תחת שלטון פרוסיה בפולין וכהתנגדות לתרבות הרוסית - הרוסיפיקציה, תחת הכיבוש הרוסי.
רשת הפקולטות האוניברסיטאיות המחתרתיות התפשטה במהירות ובשנת 1944 היו יותר מ-300 מרצים ו-3,500 סטודנטים בקורסים שונים. באוניברסיטת ורשה בלבד היו הפקולטות הבאות: משפטים מחתרתיים, מדעי החברה וכן פקולטות למדעי הרוח, הרפואה, התאולוגיה, המתמטיקה והביולוגיה. באוניברסיטת סטפן באטורי בווילנו (כיום וילנה) פעלו משנת 1939 ועד שנת 1944 לימודים אשר כללו הרצאות, סמינרים ובחינות.
בתקופת הרפובליקה העממית הפולנית, בשנים 1977–1981, האוניברסיטה הצפה סיפקה הזדמנויות חינוכיות מחוץ לצנזורה ומחוץ לשליטה הממשלתית בחינוך.
השיעורים ניתנו בשעות הלילה במרתפים ובמקומות שונים וסודיים כדי להתחמק מעיני המרגלים של האימפריה הרוסית.
מארי קירי, המדענית ממוצא פולני, אשר זכתה פעמיים בפרס נובל, למדה באוניברסיטה הצפה מכיוון שלא התקבלה לאוניברסיטה בשל עמדותיה הפוליטיות של משפחתה ובשל היותה אישה.
רשימת האנשים החיים המבוגרים ביותר
זו רשימה של 50 האנשים המבוגרים ביותר שעודם בחיים החל מתאריכי המקורות התומכים שצוינו. על פי הערכה, ברחבי העולם ישנם כיום בין 150 ל-600 בני אדם שחצו את גיל 110. המספר האמיתי אינו ידוע, כיוון שלא כל מאריכי הימים מוכרים למחקר המדעי ולעיתים קרובות לא ניתן לאמת באופן ודאי טענות על מקום ותאריך לידתם. נכון ל-2022, לוסיל רנדון מצרפת היא האדם החי הקשיש ביותר בעולם שגילו אומת.
הרמן שטנר
הרמן שטנר (בגרמנית: Hermann Stenner; 12 במרץ 1891 - 5 בדצמבר 1914) היה צייר וגרפיקאי גרמני.
שטנר הוא אחד האמנים המצטיינים של תחילת המאה ה-20, אם כי מותו המוקדם במלחמת העולם הראשונה אפשר לו רק שלב יצירתי קצר של חמש שנים. לאחר תחילת האימפרסיוניזם בסביבות 1909, סגנון הציור של שטנר נעשה אקספרסיבי יותר. תפנית זו לאקספרסיוניזם התרחשה בהשפעת וסילי קנדינסקי.
חיים ועבודה.
שטנר, בנו של הצייר הוגו שטנר, הכין העתקים של ציורים ישנים עוד כשהיה בתיכון. משנת 1908 למד בבית הספר למלאכות ואומנויות בבילפלד. באפריל 1909 התקבל לבחינת הקבלה לאקדמיה לאמנות במינכן ונכנס לשיעור הרישום של היינריך קניר. שטנר בילה את קיץ 1909 עם הנס פון האייק בבית הספר לציור בדכאו, שם התקדם משמעותית בציורו. פון האייק וקניר המליצו על כריסטיאן לנדנברגר, שלימד בשטוטגרט.