בשנות ה-90 של המאה ה-20 נערכו באוניות שינויים נוספים. שינוי אחד היה הסרת מערכת טילי ה"סי דארט" שהייתה ממוקמת בחרטום האוניות. הסרת הטילים איפשרה את הארכת סיפון ההמראה, והסרת מחסני הטילי שהיו מתחת לסיפון זה איפשרה את הגדלת המקום לאחסון חימוש אוויר-קרקע, ויצירת חדרי תדרוך לצוותי האוויר. שינויים אלה נדרשו לאור הכנסת הדגם המתקדם יותר של ההרייר, GR.7. בנוסף, הותאמו האוניות לנשיאת מסוק מתקדם יותר, אגוסטה ווסטלנד AW101 מרלין, שהחליף את מסוק הסי-קינג בתפקידי לוחמה נגד צוללות. עם כניסת מטוסי ההרייר II GR.7 נשאו האוניות כנף בת שבעה או שמונה מטוסים, ואילו המסוקים הופעלו מאוניות העזר המלוות את נושאת המטוסים.
מטוסי ההרייר הימי הוצאו משירות ב-1 באפריל 2006. את מקומם מילאו מטוסי הרייר II GR.9, שהופעלו על ידי שתי טייסות של זרוע האוויר של הצי ושתי טייסות של חיל האוויר המלכותי. מטוסי ההרייר הללו הוצאו משירות ב-2010, על פי מדיניות הקיצוצים של ממשלת בריטניה. נושאות המטוסים פעלו מאז כנושאות מסוקים. עוד לפני שמטוסי ההרייר יצאו משירות הופעלו האוניות בפעילויות המבצעיות האחרונות של האוניות כנושאות מסוקים, ואז החליפו מסוקי בואינג צ'ינוק, בגרסתם הבריטית, את מטוסי ההרייר.
"אינווינסיבל" עברה שיפוץ אחרון ב-2004, אך הוצאה משירות יולי 2005, והועמדה במצב של מוכנות נמוכה עד ספטמבר 2010. בנובמבר אותה שנה הוצעה האונייה למכירה, ובתחילת 2011 נמסר על מכירתה לחברה טורקית, לגריטה. האונייה נגררה מנמל פורטסמות' ב-24 במרץ 2011.
לאחר יציאתה של "אינווינסיבל" משירות החליפה אותה "ארק רויאל" כאוניית הדגל של הצי. האונייה הייתה אמורה לשרת עד 2016, אך מועד הוצאתה משירות הוקדם ל-2010 בהתאם למדיניות הצמצומים של ממשלת בריטניה.
"אילוסטריוס" עברה במהלך 2010 ו-2011 שיפוץ מקיף, שנמשך 16 חודשים ועלה 40 מיליון £. שיפוץ זה נועד להכינה לתפקידה החדש כנושאת מסוקים, עם הוצאת מטוסי ההרייר II משירות. עם חזרתה של "אילוסטריוס" לשירות, הוכנסה אוניית הסער האמפיבית אה"מ "אושן" לשיפוץ, שבסופו הצפוי ב-2014 תהפוך היא לנושאת המסוקים של הצי, ואז תוצא "אילוסטריוס" מהשירות.
מחליפותיהן של נושאות המטוסים מסדרת "אינווינסיבל" אמורות להיות שתי נושאות מטוסים חדשות מסדרת "קווין אליזבת": אה"מ "קווין אליזבת" ואה"מ "פרינס אוף ויילס". האוניות אמורות להיכנס לשירות ב-2018 ו-2020, בהתאמה, אם כי החלטה סופית על בנייתה של אונייה השנייה אמורה להתקבל רק ב-2015. האוניות אמורות להפעיל מטוסי F-35 לייטנינג II, ולהיות בעלות הדחק של כ-65,000 טון כל אחת - יותר מפי שלוש מההדחק של נושאות המטוסים מסדרת "אינווינסיבל".
כריסטיאן פוקס
כריסטיאן פוקס (בגרמנית: Christian Fuchs; נולד ב-7 באפריל 1986 בניונקירשן, אוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת שארלוט אינדפנדס ובנבחרת אוסטריה.
קריירה.
קריירת מועדונים.
פוקס הצטרף לבוכום לאחר טורניר יורו 2008 וכעבור שנתיים הושאל לעונה למיינץ 05. כאשר בשנת 2011 הצטרף לשורותיה של שאלקה 04.
פוקס אף הבקיע צמד במשחקה בבית כנגד מכבי חיפה במסגרת הליגה האירופית 2011, משחק שהסתיים בתוצאה 1–3 לטובת קבוצתו.
ב-3 ביוני 2015 חתם לשלוש שנים בלסטר סיטי האנגלית.
נבחרת אוסטריה.
פוקס הוא קפטן נבחרת אוסטריה וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה ב-23 במאי 2006 במשחק נגד נבחרת קרואטיה.
נכלל בסגל הנבחרת ביורו 2008 ויורו 2016, שבשניהם נבחרתו לה הצליחה להעפיל משלב הבתים. ב-29 ביוני 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת.
סאחרוב
ג'ון הופקרופט
ג'ון אדוארד הופקרופט (אנגלית: John Edward Hopcroft, נולד בסיאטל, וושינגטון ב-7 באוקטובר 1939) הוא מדען מחשב בתחום מדעי המחשב התאורטיים, בייחוד בתחום תאוריית המחשוב. ספרו (יחד עם ג'פרי אולמן) "Introduction to Automata Theory, Languages, and Computation" (מכונה בקרב העוסקים בתחום "ספר סינדרלה", על שם דמות הנערה שעל כריכת הספר) נחשב כנכס צאן ברזל בתחום המחשוב. מכהן כפרופסור להנדסה ולמתמטיקה שימושית במדעי המחשב באוניברסיטת קורנל.
הוא קיבל תואר מאסטר ודוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בין השנים 1962-4, לאחר מכן עבר לעבוד באוניברסיטת פרינסטון למשך שלוש שנים, מאז עובד באוניברסיטת קורנל.
הוא חתן פרס טיורינג לשנת 1986 (יחד עם רוברט טרג'אן), על עבודתם המשותפת בתחום הגרף המישורי. בנוסף, הוא מפורסם בזכות אלגוריתם הופקרופט-קארפ למציאת שידוך בגרף דו-צדדי. ב-1992 מונה על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש כחבר בוועד המדע הלאומי ובשנת 1994 נבחר ל-עמית ACM.
עם תלמידיו נמנה צבי גליל, נשיא אוניברסיטת תל אביב לשעבר.
קיצור דרך אל האושר
קיצור דרך אל האושר (באנגלית: Shortcut to Happiness) הוא סרט אמריקאי משנת 2003 בבימויו של אלק בולדווין.
תקציר העלילה.
עיבוד מודרני לסיפורו של סטיבן וינסנט בנט, "השטן ודניאל ובסטר". יעבץ סטון (אלק בולדווין) הוא סופר מוכשר וחסר מזל שמתייאש לאחר שקולגה שלו, יוליוס ינסן (דן אקרויד), מקבל את הקרדיט על ספר של סטון. הוא מחליט לזנוח את העניין ולהתמקד ביצירה ספרותית חדשה. הוא פוגש את השטן בדמות מו"לית יפהפייה (ג'ניפר לאב יואיט), שמציע לו עושר ותהילה תמורת שייטול את נשמתו. סטון, בייאושו, מסכים להצעה.
משהסכים, קיבל את כל שחלם עליו: ספריו יוצאים לאור והופכים במהרה לרבי־מכר, הקולגות מרעיפים שבחים אין־סוף, והוא גם הופך לגבר נחשק ונערץ בידי נשים. על אף זאת, הוא מאבד את הידידות, הכבוד והאמון של האנשים הקרובים לו ביותר. הוא מגיע להכרה שהשטן רימה אותו, ומבקש ממנו להחזיר את המצב לקדמותו ולתת לו את נשמתו בחזרה.
כאשר השטן מסרב, הוא פונה לסנאטור המפורסם, עורך דין דניאל ובסטר (אנתוני הופקינס). הם מגיעים למסקנה שעליהם לתבוע את השטן, ולהחזיר לסטון את שמו הטוב.
הפקה והפצה.
הסרט צולם באמצעים דלים בשנת 2001 בניו יורק. בשלבי תום יצור, בולדווין טען שהסרט "נלקח" ממנו. בשל זאת, ובשל קונפליקטים אמנותיים אחרים, בולדווין הסיר את שמו כבמאי הסרט, והחתים על הבימוי דמות בדיונית בשם "הארי קירקפטריק". בוב יארי קנה את הסרט ממפיציו המקוריים בסכום של כמיליון דולר. לפני הצגתו לראשונה ב־2003, הסרט נערך מחדש באופן חובבני, לאחר שהשחקנים סירבו להצטלם לכמה סצנות מחדש, בהתאם לחזונו האמנותי של יארי.
יארי החתים עסקני קולנוע על שותפות מוגבלת בדבר עריכה מחודשת, הוספת אפקטים מיוחדים ומוזיקה חדשה לסרט, כדי להחליף את העריכה החובבנית נעדרת האפקטים ואת המוזיקה הלא־מקורית שצוותה לסרט על ידי מעצב הפסקול. העריכה המחודשת ארכה זמן רב. ביולי 2006 הודיעה השותפות על כך שהסרט מוכן להפצה.
לבסוף יצא ב־2007 כסרט טלוויזיה, ובמספר הקרנות קולנועיות מוגבלות ומצומצמות.
לאנדרו קסטאן
לאנדרו קסטאן דה סילבה (בפורטוגזית: Leandro Castán da Silva; נולד ב-5 בנובמבר 1986 בסאו פאולו, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ואסקו דה גאמה.
קריירת מועדונים.
קסטאן חתם בקבוצה השוודית, הלסינגבורג בשנת 2007 אחרי שהות כבת שנתיים בקבוצת אתלטיקו מיניירו, הוא ערך את הופעת הליגה הראשונה שלו בליגה השוודית ב-24 בספטמבר 2007. הוא ערך 5 הופעות בסך הכל במדי הקבוצה והצליח להבקיע שער אחד, כשאת אותו שער הבקיע במסגרת הליגה האירופית כנגד הקבוצה ההולנדית פ.ס.וו. איינדהובן.
לאחר מכן חזר לליגה הברזילאית ובילה תקופות קצרות בברוארי וקורינתיאנס.
קפיצת המדרגה בקריירה של קסטאן הגיעה כאשר הוחתם במועדון האיטלקי, רומא. קסטאן הפך להיות חבר הרכב קבוע ב-11 של רומא, והפך לאחד מעמודי התווך בהגנה הרומאית. את שערו הראשון במדי הקבוצה הבקיע במחזור ה-16 בניצחון 4-2 על פיורנטינה.
נבחרת ברזיל.
קסטאן ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת הבוגרת של ברזיל במשחק ידידות כנגד נבחרת יפן באמצע חודש אוקטובר 2012.
חיים אישיים.
בשנת 2014 נמצא במוחו של קסטאן המנגיומה. בדצמבר של אותה שנה הוא עבר ניתוח, מה שגרם לו לפספס את כל יתר עונת 2014-15. הוא חזר להתאמן עונה אחת לאחר מכן.
תחנת הכוח דוראד
דוראד היא תחנת כוח פרטית לייצור חשמל ליד אשקלון (מתחם קצא"א), הפועלת בטכנולוגיית מחזור משולב. התחנה היא בעלת הספק מקסימלי של 860 מגה-ואט, והיא מופעלת בגז טבעי (ובסולר בשימוש משני). התחנה, הסמוכה לתחנת הכוח רוטנברג, סונכרנה לרשת הארצית במאי 2014.
היסטוריה.
התחנה הוקמה על ידי "דוראד אנרגיה בע"מ", חברה שהוקמה בשנת 2000 על ידי חברת "אדלטק" שבבעלות איש העסקים יוסף אדלסבורג ו"קבוצת א. דורי" שבעלות הקבלן אורי דורי (שם החברה הוא שילוב שמות המשפחה דורי-אדלסבורג). מטרת החברה הייתה להקים תחנת כוח המפיקה חשמל מגז, בעקבות גילוי מאגרי הגז בים התיכון מול ישראל. תכנון התחנה החל בשנת 2002. בינואר 2003, אישר שר התשתיות אפי איתם את רישיון ייצור החשמל של החברה. אחר כך החלו מגעים בין דוראד למשרד הביטחון על אספקת חשמל במחיר נמוך יותר מחברת החשמל לבסיסי צה"ל. ביוני 2004 נחתם הסכם בפטור ממכרז, שלפיו תספק דוראד 250 מגהוואט לשנה, תמורת 280 מיליון שקל, החל משנת 2008. מנכ"ל משרד הביטחון, עמוס ירון, שימש קודם לכן כמנכ"ל "קבוצת א. דורי". הקשר ביניהם עורר חשש לניגוד עניינים, והסוגיה הועברה לעיונה של היועצת המשפטית של המשרד, עו"ד צביה גרוס. גרוס בדקה ואישרה את העסקה, אך כדי להימנע ממראית עין, המליצה שירון לא יחתום על ההסכם הכתוב. במקומו חתם עליו המשנה למנכ"ל וראש המחלקה לביטחון (מלמ"ב) במשרד, יחיאל חורב.