ורסטיליות היא פרקטיקה נפוצה – הצדדים יכולים להחליף את תפקידם בהתאם למצב הרוח או הרצון, או כדי לאפשר לפרטנר או לפרטנרית שלהם ליהנות מתפקיד מסוים, בין באופן קבוע כדי להתאים לפרטנר "פסיבי" או "אקטיבי", או באופן ארעי עם פרטנר "ורסטילי" אחר.
קודי המטפחת.
בשנות ה-70 התפתחה, בעיקר בקרב הקהילה ההומוסקסואלית, שיטה לתיוג עצמי. קודים אלו נועדו לסמן לפרטנרים פוטנציאליים את התפקיד המועדף על המתויג. כך, גבר אקטיבי נהג להניח מטפחת על פי קוד צבעים מסוים בכיס השמאלי של מכנסיו או לשים צרור מפתחות בצד השמאלי של חגורתו, בעוד גבר פסיבי נהג להניח אביזרים אלה בצד הימני.
תפקידי המין בתאוריות יחסי הכוח בסוציולוגיה.
תיאורי הפסיביות לעומת האקטיביות ביחסי מין משמשים גם בתאוריות יחסי הכוח החברתיים בסוציולוגיה. בספרו של פייר בורדייה "השליטה הגברית", הוא מתאר את מושג החודר והנחדר כמשל ליחסי הכוח הנשיים וגבריים בחברה. לפי בורדייה, משקף היחס המיני את יחסי השליטה בחברה, ומבחין בין 'הנשי – הסביל' (פסיבי) לבין 'הגברי – הפעיל' (אקטיבי). לפי בורדייה, מסמל אקט החדירה במובהק את התשוקה הגברית לשליטה ולבעלות, ואת הציפייה כי התשוקה הנשית תהיה להישלט על ידי גבר. הוא מציין כי בתרבות יוון ורומא העתיקות, הייתה אמנם לגיטימציה ליחסים פדרסטיים בין גבר מבוגר לגבר צעיר, אך מצד שני, הגדרות השליטה והכוח היו ברורות וחד-משמעיות:
הבלבול עשוי להתקיים בתקופה המודרנית, בה מתקיימות בגלוי גם מערכות יחסים הומוסקסואליות, בהן ההגדרות בנוגע לנחדר ולמחדיר אינן חד-משמעיות, אינן בהכרח ברורות לאדם הצופה בהן מן הצד, ועשויה להתקיים אף הדדיות ביחסי השליטה. מצב זה, המתקיים בזוגיות הומוסקסואלית, אינו מתאים לחשיבה הסטרוקטורליסטית (מבנית) ומערער את הסדר הישן. הנחת היסוד של הסטרוקטורליזם בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה היא שבני האדם מתנהגים באופן מבני, המתבסס על דפוסים גלויים וסמויים ועל הנחות הנובעות מהם. דפוסים אלה אמורים להצביע על רבדים ומבנים, שחלקם אינם מודעים, בתרבותה של החברה. לפי גישה זו, ייתכן כי חוסר הבהירות לגבי הפסיביות והאקטיביות בזוגיות ההומוסקסואלית הוא אחד הגורמים הסמויים, בין רבים אחרים, לקושי החברתי בקבלת המבנה הזוגי ההומוסקסואלי כלגיטימי.
אקטיבי/פסיבי
הגבירה עם חולד ההרים
ואדי אל חמאם
סצינה
קרב חירבת אבו לאחם
קרב חירבת אבו לאחם היה קרב שהתרחש במלחמת העצמאות ב-18 ביולי 1948, בין כוחות חיילי גדוד מוריה (גדוד 61) של חטיבת עציוני וחיילי פלמ"ח מחטיבת הראל, לבין חיילי הלגיון הערבי. הקרב הסתיים בניצחון הכוחות הערביים. שבעה מלוחמי גדוד מוריה ושני לוחמי פלמ"ח נהרגו בקרב זה וגופותיהם הושארו במקום.
רקע.
חירבת אבו לאחם היא פסגה תלולה וחשופה הנמצאת כ-2 קילומטר צפונית - מזרחית ליישוב נטף של ימינו. במסגרת מבצע דני לאחר שהניסיונות לכבוש את משטרת לטרון נכשלו הוחלט לנסות לכתר אותה. פלוגה מחטיבת יפתח כבשה את חירבת כוריכור אך נאלצה לסגת באבידות כבדות. ממזרח כבשו כוחות מחטיבת הראל את הכפר בית תול ואת פסגת הר עוזרר ועמדו בהצלחה בהתקפות קשות של הלגיון הערבי. במסגרת זו הוחלט לשלוח מחלקה מפלוגה א' מגדוד מוריה שהיה אז תחת פיקוד חטיבת הראל, לכבוש את פסגת חירבת אבו לאחם כדי לאבטח ולחזק את כוחות הפלמ"ח המחזיקים בפסגת הר עוזרר (משלטי בית נובה) לקראת כניסת ההפוגה השנייה לתקפה.
מהלך הקרב.
המחלקה בפיקודו של יוסף קבקר יצאה ב-17 ביולי 1948 בשעה 23:00 ממעלה החמישה למסע מפרך שאותו הגדיר יגאל אלון כ"מן הקשים שעשה הפלמ"ח". רכסי ההרים שיבשו את התקשורת האלחוטית. ליד עין כפירה הם נתקלו בערבי רכוב על חמור ושחררו אותו. לוחמי "מוריה" הגיעו לגבעה בשעה 06:30 בבוקר ה-18 ביולי 1948 ותפסו את הפסגה.
הגבעה הייתה חשופה ותלולה וקשה היה להתחפר ולהתבצר עליה. לקראת הצהרים החלה התקפה של הגדוד החמישי של הלגיון בשיתוף כוחות ערבים מכפרי הסביבה. אחרי ריכוך מתותחי המשוריינים של הלגיון החלו הערבים להתקדם לעבר פסגת הגבעה בחסות הטרסות וגדרות האבן תוך כדי השלכת רימונים. גל ההתקפה הראשון נשבר באש המגינים אבל ההתקפות התחדשו ומצב המגינים נהיה נואש. המפקד יוסף קבקר נהרג. ברגע האחרון נוצר קשר עם המפקדה במעלה החמישה, והיא אלתרה פלוגה מהגדוד הרביעי של הפלמ"ח, בפיקודו של דוד אלעזר (דדו). חיילי הפלמ"ח פגשו בדרכם לגבעה את הנסוגים. בניסיון להגיע לגבעה נהרגו שני לוחמי פלמ"ח. לבסוף הצליח דדו לחלץ את יתרת הכוח.
גופות שבעה הרוגים מגדוד "מוריה" ושני אנשי הפלמ"ח נשארו בשטח. ניסיון לחלץ אותם בלילה למחרת נכשל.
ההרוגים נקברו במקום בקבר אחים. ב-28 בפברואר 1950 הובאו שרידי הגופות ונקברו בקבר אחים בהר הרצל. חירבת אבו לאחם נשארה בשליטת ירדן עד למלחמת ששת הימים.
בשנת 2007 הוסר הלוט ביישוב נטף, מעל טבלת הנצחה לחללי גדוד מוריה בקרב חירבת אבו לאחם.
שמוליק קוזוקין
חלונות 3.1x
גוף מארח (ספר)
"גוף מארח" (באנגלית: The Host) הוא רומן מדע בדיוני שכתבה הסופרת סטפני מאייר. הספר מציג גזע של חייזרים המכונים בספר "נפשות", המשתלט על כדור הארץ במטרה לאכלסו. החייזרים לא רואים את ההשתלטות על גזע בני האדם כפגיעה בהם ואף רואים את ההשתלטות כטובה, כיוון שהם מחזיקים באמונה כי בני האדם הם גזע אלים, רווי מלחמות שהורס את כדור הארץ בשיטתיות. הספר מתמקד בסיפורה של נפש אחת המכונה בספר 'נוודת', ועל מאבקה העיקש במחשבותיה של הדיירת הקודמת בגוף המארח הניתן לה, המסרבת לשתף פעולה. בארצות הברית ראה הספר אור לראשונה ב-6 במאי 2008 ומספר העותקים שהודפסו במהדורה הראשונה עומד על 750,000 ספרים. כחודש לפני כן שוחררה גרסה בינלאומית של הספר במדינות רבות כגון בריטניה, אירלנד, אינדונזיה, הפיליפינים, אוסטרליה והונג קונג. הספר תורגם לשפות רבות, ביניהן איטלקית, ספרדית, צרפתית, שוודית ועברית, בתרגומה של ורד טוכטרמן, בהוצאת "אופוס".
הפרולוג והפרק הרביעי של הספר ניתנים לקריאה חופשית באתרה הרשמי של מאייר, בשפה האנגלית. הפרק הראשון ניתן לקריאה חופשית באתר ההוצאה, אופוס, בשפה העברית.
רקע.
לדברי הסופרת, הרעיון לספר "גוף מארח" התחיל בזמן נסיעה מהעיר פיניקס לעיר סולט לייק סיטי. בהיותה משועממת, החלה מאייר לטוות לעצמה סיפורים על מנת לשעשע עצמה והיה זה רק כשהייתה כבר באמצע עלילת "גוף מארח" כאשר הבינה הסופרת שיש בידה עלילה טובה. בראיונות, אמרה הסופרת כי העלילה משכה את תשומת לבה והיא יכלה לדעת ש"יש משהו קוסם במשולש אוהבים מסובך". "גוף מארח", שנועד להיות פרויקט לשם השעשוע בזמן שערכה את הספר ליקוי חמה מסדרת דמדומים, הפך להיות במהרה בראש סדר העדיפויות.
דמותו של איאן הייתה אמורה להיות בתחילה קטנה מאוד ולמאייר לא היו בתחילה תוכניות לפתח את משולש האוהבים למרובע אך כפי שהיא ניסחה זאת, דמותו של ג'ארד "עלתה לי על העצבים" ודמותו של איאן "סירבה שאתעלם ממנה".
כותרת הספר "גוף מארח" מראה על נקודת המבט של הדמות הראשית, נוודת, וזאת כיוון שהגוף המארח שלה, מלאני, שינתה את חייה ואת הדרך בה היא רואה את העולם.
עלילה.
ה"נפשות" הם גזע חייזרי עתיק החי לנצח. בשלב מוקדם בהיסטוריה שלהם, הם גילו שביכולתם להשתלט על גופי יצורים אחרים, מכוכבי לכת רבים בחלל. לפני כעשור, החלו הנפשות בהשתלטות על אנשי כדור הארץ. לאחר החדרתם לגוף האנושי, דרך ניתוח בצוואר, הם משתלטים על האדם ולמעשה מותירים אותו כלוא בגופו שלו, כאשר הם משתמשים בזכרונותיו וגופו הפיזי כרצונם. במצב זה, זהותם העצמאית של רבים מהאנשים פשוט אובדת ונעלמת, אנשים אלו "נמחקים".
מלאני סטריידר היא אחת מהאנושיים ה"פראיים", מורדים אשר סירבו להיכנע לגזע החייזרי שפלש לכדור הארץ. יחד עם אחיה הצעיר, ג'יימי ואהבת חייה, ג'ארד, מלאני עוסקת בבריחה מתמדת והסתתרות מה"נפשות". מלאני נתפסת על ידי החייזרים ומובאת לניתוח בו מוחדרת אליה הנפש "נוודת". כדור הארץ הוא הכוכב התשיעי עליו נוודת חיה ומלאני היא הגוף המארח התשיעי שלה. עם התעוררותה בגוף החדש, נוודת נדהמת לא רק מהרגשות החזקים והזיכרונות העזים אלא גם מכך שמלאני, הדיירת הקודמת של הגוף, עדיין נמצאת בגוף ומסרבת לעזוב אותו. על נוודת מוטלת החובה לנבור בזיכרונותיה של מלאני ולגלות לחייזרים מידע אודות הפראיים, אולם היא מצליחה לעשות זאת באופן חלקי בלבד, כיוון שמלאני חוסמת אותה.
מלאני מתקיפה את נוודת בזיכרונותיה אודות ג'יימי אחיה וג'ארד אהובה, ונוודת מוצאת עצמה מרגישה רגשות עזים כלפי בני האנוש אשר מוטל עליה לתפוס ולהסגיר. מלאני מספרת לנוודת על מקום מסתור שדודה, ג'ב, הקים ויחד הן יוצאות למצוא את אותו המקום. לאחר הליכה ארוכה במדבר והתייבשות מסוכנת, נוודת משלימה עם מותה הקרב, ואז כשהיא על סף מוות, היא נמצאת על ידי ג'ב. היא נלקחת למערות, שם ג'ב ועוד קבוצה של אנושיים "פראיים", חיים. נערך וויכוח על עתידה כאשר בני אדם רבים מאמינים כי היא "טפילה" שנשלחה להסגיר את כולם וזועמים על ג'ב אשר הביא אותה למחבואם. הם תומכים בהבאתה ל"דוק", הרופא, כדי שינסה להפריד בכוח בניתוח את גופה החייזרי של נוודת מגופה של מלאני. ניתוחים דומים אשר נעשו בעבר נכשלו, והגופות האנושים והחייזרים נהרגו במהלכם ולכן ג'ארד מתנגד. נוודת נכלאת במערה כאשר ג'ארד שומר עליה לילות כימים. הוא מתעב את נוודת אבל קשה לו לפגוע בגופה של אהובתו מלאני. לאחר מספר ימים מתוחים נאלץ ג'ארד לצאת לפשיטה על מנת להשיג לתושבי המערות מזון.