אנטל ראדו (במקור רודר, בהונגרית: Radó Antal; מור, 29 ביוני 1862 – בודפשט, 22 בנובמבר 1944) היה סופר, משורר והיסטוריון ספרות יהודי-הונגרי ואחד מגדולי המתרגמים של זמנו. הוא בנו של המורה אדולף רודר. היה חבר באגודת קישפלודי.
ביוגרפיה.
אנטל ראדו נולד בעיר מור בטרנסדנוביה, שם אביו אדולף רודר היה מורה. משם עבר לעיר סומבטהיי וסיים שם את לימודיו בבית הספר היסודי והתיכון. משנת 1876 ואילך הופיעו שיריו בעיתונים של סומבטהיי ובעיתונים פריפריאליים אחרים. הוא התחיל ללמוד שפות זרות כבר בגיל צעיר והחל לכתוב בכתב העת שערך אביו בשם "אזרח המולדת" (Honpolgár). הוא הצטרף לאביו כעורך שותף בשנת 1879 ותרגם משוררים הונגרים לגרמנית.
משנת 1879 למד בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט שנקראת היום אוניברסיטת אטווש לוראנד, בתחילה למד פילולוגיה קלאסית, לימים פילולוגיה מודרנית, בשנת 1883 סיים עם תואר דוקטורט במדעי הרוח ועם תעודת הוראה. הוא היה גם כתב עיתון בתקופה זו. במרץ 1880 הצטרף למערכת העורכים של העיתון היומי "עצמאות", ממנו נפרד בסתיו של אותה השנה כדי לנסוע לרומא ללמוד את השפה והספרות האיטלקית. אולם הפעם יכול היה להישאר שם רק כמה שבועות. בתקופה זו כתב מאמרים לעיתוני בודפשט. כשחזר קיבל תפקיד בכתב העת פסטר ג'ורנל (Pester Journal), שם כתב בין היתר על נושאי ספרות ותיאטרון.
בשנת 1881 שינה רודר את שם משפחתו לראדו. באותו זמן בדיוק המשורר קארוי סאס כבר הציג תרגום ספרותי באגודת קישפלודי (כמה משירי טורקוואטו טאסו "ירושלים המשוחררת"), שעל בסיסו קראה לו האגודה לתרגם את כל האפוס; גם ראדו החל באותה עת לפרסם את תרגומי הספרות שלו ב"סקירה של בודפשט" (Budapesti Szemle) ובאותה השנה הכין את התרגום של יצירת ביירון "לארה" לתחרות התרגום הספרותי של אגודת קישפלודי, בה הוא זכה בסוף בפרס הראשון על פי החלטת באספה הכללית של האגודה ב-1882 בהתבסס על דו"ח השיפוט של הכומר הלותרני וילמוש גיורי. באותה שנה החל לעבוד גם עבור בית האופרה של בודפשט, שעבורו תרגם כמה שירים. במרץ 1883 הוזמן ל"עיתון ההונגרי" (Magyar Ujság) כעורך העיתון היומי, אך בילה רק שישה חודשים בתפקידו בטרם הצטרף למערכת העורכים של ה"פשטי הירלאפ" ((Pesti Hírlap (napilap, 1878–1944).
בסתיו 1883 נסע שוב לרומא, שם יכול היה בפעם הזו לבלות שמונה חודשים. עם זאת, כיוון שמשרד החינוך הציבורי לא שלח לו את מלגת הלימודים המובטחת, הוא נאלץ לחפש את לחמו בכתיבה בעיתונים. הוא כתב לעיתונים רבים לרבות הפסטר לויד, ופרסם במשך שלושה חודשים גם בעיתונים האיטלקיים "טורקה" (Torraca) וב"ראסניה" (Rassegna). במאי 1884 נסע לטורינו למספר שבועות, שם התקבל בברכה על ידי המדינאי לאיוש קושוט שחי שם בגלות ומשם נסע לפריז. בשובו, הצטרף כמורה לגימנסיה של המכון להכשרת מורים בבודפשט, שם בילה שנה במלגה כמורה מתמחה. בשלב זה חיפש תפקיד הוראה, אך מכיוון שלא הוצעה לו עבודה כזו בבירה, הוא נכנס ללשכת הקצרנות הפרלמנטרית, שם עבד כמבקר משנת 1899.
הוא התחתן באביב 1887 ונפרד מהעיתונות היומית בקיץ של אותה שנה, אליה חזר רק כעבור שנה, בשנים 1895–1896, כאשר ה"מדיאיר הירלאפ" הזמין אותו כקולגה. במקביל, התמסר ללימוד השפה הפרסית אמצעית והחל לתרגם את יצירתו של פירדוסי בשם "רישומים מלכותיים" (שאהנאמה אשר משמעו רישומים בעלי חשיבות ממעלה עליונה ולא כפי הנהוג לחשוב "רישומי מלכים"). משנת 1891 היה עורך סדרת הספרים של "הספרייה ההונגרית" (Magyar Könyvtár) שהוציאה לימים כ-1000 ספרים. בין השנים 1885–1922 היה עמית ולאחר מכן המנהל כלומר ראש לשכת הקצרנות של בית הנבחרים. הוא פעל כבונה חופשי בתאים "קלמן קניבש" ולאחר מכן ה"רפורמה".
ראדו נבחר לחבר מן המניין באגודת קישפלודי בשנת 1895, בעיקר בשל עבודתו בתחום התרגום הספרותי. הוא היה חבר נספח של "אגודת המלומדים הוונציאנית" (Istituto Veneto) משנת 1889, ובשנת 1897 הפך ל"אביר מסדר הכתר האיטלקי". הוא היה ממייסדי חוג הספרות והעיתות "בית", בו שימש כמזכיר במשך שלוש שנים ולאחר מכן כמזכ"ל במשך שמונה שנים. הוא היה נשיא "החוג האיטלקי" (Circolo italiano) בבודפשט מהקמתו ועד לפירוקו. החל משנת 1926 היה סגן יו"ר הוועד המנהל של מועדון PEN ההונגרי.
בשנת 1944 הוא שם קץ לחייו ב־22 בנובמבר ככל הנראה בשל יהדותו והרדיפות והחוקים האנטי יהודיים בהונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה, הכיבוש הגרמני ועליית מפלגת צלב החץ לשלטון כחודש לפני מותו.
עבודתו.
הוא פרסם כמה כרכים של שירה, וכן חלק מיצירותיו בתולדות הספרות, בחריזה ושירה ובתורת התרגום הספרותי. הוא עבד רבות כמתרגם; הוא תרגם להונגרית מיצירותיהם של פירדוסי, פרנצ'סקו פטרארקה, לודוביקו אריוסטו, שייקספיר, פייר קורניי, פרידריך שילר, ג'אקומו ליאופרדי, אלפרד דה מיסה, ועוד.
טרוסטברג
טרוסטברג (באנגלית: Trostberg) היא עיירה במחוז בוואריה, גרמניה. העיירה ממוקמת על נהר האלץ והיא ממוקמת כ-19 ק"מ צפונית-מערבית לטראונשטיין. כמו עם "עיירות ישנות" אחרות באזור, גם עיר זו היא יעד תיירותי פופולרי.
כלכלה.
כ-1,400 אנשים עובדים בטרוסטברג, רובם המכריע באזור תעשייה כימי גדול שנמצא ליד העיירה. אחת מהחברות העיקריות הפועלות בעיר היא SKW, מפעל הייצור של החברה נוסד ב-1908. בין השנים 1978 ו 2000, החברה נקראה "calcium cyanamide".
היסטוריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נוהל בעיירה מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו.
לואן בריזנדיין
לואן בריזנדיין (באנגלית: Louann Brizendine; נולדה ב־30 בדצמבר 1952) היא נוירופסיכיאטרית ומדענית אמריקאית באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, בה היא הקימה מרפאת הורמונים לנשים ונערות.
ביוגרפיה וקריירה.
בריזנדיין היא פרופסורית חוקרת וקלינאית באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (UCSF). המחקר של בריזנדיין עוסק בנושאים שונים, בין היתר במצבים נפשיים שונים והשפעות הורמונליות שונות בקרב נשים. היא גם סופרת שכתבה את הספרים: "המוח הנשי" ו"המוח הגברי" (ראו אור באנגלית בשנת 2010).
בריזנדיין עשתה תואר ראשון בשנים 1972–1976 בלימודי מדעי המוח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
היא למדה לדוקטורט בשנים 1976–1980 בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל.
לאחר מכן עשתה התמחות בפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, אותה סיימה בשנת 1985.
היא מוסמכת בפסיכיאטריה ובנוירולוגיה וקיבלה פרופסורה קלינית. היא הצטרפה לצוות המרכז הרפואי UCSF במכון הפסיכיאטרי לנגלי פורטר בשנת 1988, וכיום היא מכהנת כיושבת ראש המחלקה לפסיכיאטריה של לין ומארק בניוף. במרכז הרפואי UCSF היא פועלת בתחומי ההוראה, הכתיבה והמחקר ומטפלת קלינית.
בשנת 1994 הקימה בריזנדיין ב- UCSF את מרפאת ההורמונים לנשים וממשיכה לשמש כמנהלת המרפאה גם כיום.
בריזנדיין מעבירה גם קורסים לסטודנטים לרפואה, לתושבים ולרופאים אחרים ברחבי הארץ בנושא נוירוביולוגיה של ההורמונים, הפרעות במצבי רוח, בעיות חרדה ושינויים הורמונליים.
על רב המכר "המוח הנשי".
ספרה של בריזנדיין, "המוח הנשי", קיבל עם יציאתו ביקורות רבות, חיוביות ושליליות, במיוחד בכל מה שקשור לבלשנות ולשפה. מאוחר יותר הודתה בריזנדיין כי ספר זה הדגיש יתר על המידה את ההבדלים המבוססים על מגדר, ואמרה: "גברים ונקבות דומים יותר ממה שהם שונים. אחרי הכל, אנחנו מאותו המין".
"המוח הנשי" זכה לאדפטציה כסרט קומדיה רומנטית באותו שם משנת 2017, שהתבסס על הספר באופן חלקי. בריזנדיין עצמה שימשה השראה לדמות הראשית של הסרט.
היא כתבה גם את "המוח הגברי" והודתה שספריה מדגישים את ההבדלים בין גברים לנשים, מה שהוביל להצלחת הספרים האלו כרבי מכר.
הבחירות הכלליות בגרמניה 1994
הבחירות הכלליות בגרמניה הן הבחירות לבונדסטאג שנערכו ב-16 באוקטובר 1994. בבחירות ניצח הקנצלר המכהן הלמוט קוהל מהמפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית את המתמודד רודולף שרפינג מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הבונדסטאג שנבחר בבחירות אלה היה הגדול ביותר עד שנת 2017, והכיל כ-672 נציגים.
בחירות אלו היו הבחירות הראשונות שבהן המפלגה הדמוקרטית החופשית לא הייתה השלישית בגודלה בפרלמנט.
צחי בשרים
הלמה של סטרבנץ
בחישובי נקודה צפה, הלמה של סטרבנץ (באנגלית: Sterbenz' lemma) היא משפט שנותן את התנאים בהם חישוב הפרש של נקודה צפה מחושב באופן מדויק. היא נקראת על שם פט ה. סטרבנץ, שפרסם אותה כמשפט 4.3.1 בספרו "Floating Point Computation" בשנת 1974.
הלמה של סטרבנץ טוענת שעבור מערכת מספרים של נקודה צפה עם מספרים תת-נורמליים, כגון IEEE 754 binary64, אם formula_1, formula_2 הם מספרי נקודה צפה כך שמתקיים:
formula_3
אז המספר formula_4 גם הוא מספר נקודה צפה.
ולכן, חישוב ההפרש formula_5 מתבצע באופן מדויק.
קשר לביטול הרסני.
ניתן להשוות בין הלמה של סטרבנץ לבין ביטול הרסני:
הלמה של סטרבנץ טוענת כי אם formula_1, formula_2 הן מספרי נקודה צפה מספיק קרובים, אז ההפרש ביניהם מחושב באופן מדויק, ללא צורך בעיגול: formula_8.
התופעה של ביטול הרסני היא שאם formula_9, formula_10 הם ערכים משוערכים למספרים האמיתיים formula_2, formula_1 בהתאמה.
בין אם השגיאה בחישובם מופיע מעיגול קודם או מקיטום, השגיאה המתקבלת בחישוב ההפרש בין המספרים המשוערכים formula_13 היא הפוכה בפרופורציה להפרש המדויק formula_4.
ולכן, אם הערכים קרובים מאוד, השגיאה של החישוב המשוערך גדולה מאוד.
במילים אחרות, הלמה של סטרבנץ מראה שחישוב חיסור של נקודות צפה קרובות היא מדויקת, אך התוצאה המתקבלת היא בעלת שגיאה גדולה.
שימוש באנליזה נומרית.