חיסוני DNA הם חיסוני "דור שלישי", אשר עשויים מפיסות DNA מעגלי חיידקי קטן, (הנקרא פלסמיד) אשר הונדס גנטית כך שייצר חלבון ספציפי (אנטיגן) ממיקרואורגניזם. חיסון ה-DNA מוזרק לתאי הגוף, שם ה"מנגנון הפנימי" של התאים המארחים "קורא" את ה-DNA והופך אותו לחלבונים פתוגנים. מאחר שחלבונים אלו מזוהים כזרים, כאשר הם מעובדים בתא ונחשפים על פניהם, מערכת החיסון מודלקת, ובעקבות זאת מתעורר טווח של תגובות חיסוניות. חיסוני DNA התפתחו מניסויי ריפוי גני "כושלים". ההדגמה הראשונה של תגובה חיסונית לפלסמיד מוחדר הייתה כאשר עכבר שחוסן בפלסמיד המבטא הורמון גדילה אנושי הפיק נוגדנים במקום שינוי בגדילה.
חברת הביוטכנולוגיה ModeRNA מפתחת חיסון המכיל mRNA כנגד נגיף הקורונה.
סמל הנח&quot;ל
סמל הנח"ל, המכונה גם "המגל והחרב", הוא סמלו ההיסטורי של הנוער החלוצי הלוחם על גלגוליו השונים בצה"ל לאורך השנים. כיום, הסמל מופיע על תג היחידה אותו עונדים חיילי הנח"ל הנמצאים במהלך פרק המשימה וכן חיילי נח"ל המשרתים במפקדות חיל החינוך השונות.
חיילי חטיבת הנח"ל עונדים תג היחידה הנושא מוטיבים מסמל הנח"ל (סמל החטיבה מכונה בפי חייליה "התרנגול").
הסמל מורכב ממגל הנשען על חרב בשתי נקודות ומעוטר בעלי זית.
היסטוריה של הסמל.
עם הקמת היחידה בשנת 1949, הייתה זו ממשימותיו העיקריות של קצין החינוך דאז, סרן אורי טל, ועימו קצין נוסף, סגן אהרון גלס, לדאוג לסמל היחידה. לפיכך, מונתה וועדה מכינה אשר תפקידה בחירת רעיון לסמל הנח"ל. הוועדה המליצה על סמל המשלב את רעיונות העבודה וההגנה, לפי מסורת הפלמ"ח, לו מהווה הנח"ל כמעין ממשיך רעיוני, ובהתאם למשימות הנח"ל - יישוב הארץ בדרך ההתיישבות העובדת והגנה על גבולותיה.
לעיצוב הסמל נבחר הצייר שלמה ויתקין, אז מורה לציור במוסד בצלאל. ויתקין חיפש עצמים שיגלמו את רעיונות העבודה וההגנה ושישתלבו טוב מבחינה גרפית. כך נולד קונספט המגל, המסמל את העבודה, הנשען על החרב, אותה שאל ויתקין מסמל הפלמ"ח. בהמשך עטף ויתקין את הסמל בחצי עיגול של עלי זית, המסמלים את השאיפה לשלום, שיצרו ביחד עם המגל עיגול שלם. החרב עוצבה כך שתפרוץ את מעגל המגל והעלים, מה שהקנה לסמל, מבחינה גרפית, תחושה על עוצמה וכוח.
עם השנים יושרו עלי הזית (מה שהקנה לסמל את צורת המעוין הייחודית בקרב סמלי היחידות בצה"ל), וזאת לאחר שהובחן כי סמל הנח"ל מזכיר במידה מסוימת את סמלה של חטיבה בצה"ל.
הסמל, כאמור, שימש את כל היחידות הקשורות לנח"ל לאורך השנים. במשך תקופה מסוימת הוא אף נענד כסיכת השיוך החיילי על כומתות חיילי הנח"ל. עם הקמת חטיבת הנח"ל בשנת 1982 עוצב סמל היחידה בהשראת סמל הנח"ל.
כיום, הסמל הוא תג היחידה של בני הגרעינים בפרק המשימה ושל חיילי הנח"ל המשרתים במפקדות חיל החינוך. בני גרעינים נוהגים בנוסף לענוד את הסמל בצורת סיכה (סיכת "הנח"לון") על חפי כיס שמאל בחולצת המדים (בנות - כיס ימין).
אנדרטת הנח"ל בפרדס חנה, המנציחה את זכר חללי הנח"ל וחיל החינוך והנוער אשר נפלו במערכות ישראל, עוצבה על ידי האדריכל חנן הברון בהשראת הסמל. במבט אווירי המבנים יוצרים את סמל המגל והחרב.
יוסף גינצבורג
הברון יוסף (אוסיפ) יווזל גברילוביץ' גינצבורג (ברוסית: Осип (Иосиф-Евзель) Гаврилович Гинцбург; 1812, ויטבסק - 12 בינואר 1878, פריז) היה בנקאי ונדבן יהודי-רוסי, ראש משפחת גינצבורג.
חייו.
יוסף גינצבורג נולד בעיר ויטבסק שבמערב האימפריה הרוסית וגדל בתחום המושב היהודי. צבר עושר רב במלחמת קרים, ובשנת 1859, בהיותו בן 47, פתח בעיר סנקט פטרבורג בנק גדול בשם "יוסף יווזל גינצבורג", שעד מהרה הפך לאחד מן המוסדות הפיננסיים החשובים ברוסיה. במהלך השנים תרם הבנק רבות להקמת מסילות ברזל ולפיתוח כריית זהב בסיביר.
בסנקט פטרבורג פעל לטובת הקהילה היהודית. בשל עושרו ומעמדו היה גינצבורג בעל השפעה אצל השלטונות, ופעל לשיפור מעמד היהודים ולהתרת מגוריהם כתושבי קבע גם מחוץ לתחום המושב. בשנת 1863 הקים גינצבורג בית כנסת ראשון בעיר. כן תרם לתלמוד תורה בווילנה, עיר מוצאו של אביו גבריאל.
הודות למאמציו של גינצבורג, התקנות ביחס לשירות יהודים בצבא הצאר הושוו בשנת 1874 לאלה האמורות ביחס לשירותם של בני עממים אחרים.
גינצבורג היה פילנתרופ שנודע בתמיכתו באמנים ובאנשי רוח יהודים, בהם למשל הפסל מרק אנטוקולסקי, ובביתו היה מצוי תמיד מקבץ שלהם. בשנת 1874 קיבל מידי הדוכס הגדול של הסן את התואר ברון. ב-2 באוגוסט 1879 קיבל אישור של הצאר להשתמש בתואר זה בתחומי האימפריה הרוסית, הודות לתרומה שהעניקה המשפחה לרוסיה.
יוסף גינצבורג נפטר בפריז בחורף 1878, באמצע שנות ה-60 לחייו.
בנו של יוסף גינצבורג, נפתלי הרץ (הוראצי) גינצבורג (Гораций; 1833–1909), היה אף הוא בנקאי, נדבן ומנהיג ציבור.
בואש
האיים האלאוטיים
האיים האלאוטיים (באנגלית: Aleutian Islands) הם שרשרת של יותר מ-300 איים געשיים קטנים היוצרים קשת געשית בצפון האוקיינוס השקט. האיים שייכים ברובם לארצות הברית, ומקצתם לרוסיה. האיים האלאוטיים משתרעים על פני שטח של 17,666 קמ"ר לאורך 1,900 ק"מ ממערב לחצי האי אלסקה בכיוון חצי האי קמצ'טקה. האיים, הכוללים 57 הרי הגעש, נמצאים בחלק הצפוני של טבעת האש.
גאוגרפיה.
האיים, אשר היו ידועים קודם לשנת 1876 בשם ארכיפלג קתרינה, מורכבים מחמש קבוצות איים (ממזרח למערב): איי פוקס, איי ארבעת ההרים (באנגלית: Islands of Four Mountains), איי אנדריאנוף, איי ראט, ואיי ניר (Near Islands) (עם האי בולדיר במחצית הדרך שבין האיים פאביאן ודיאנה, אולם אינו מהווה חלק מקבוצות איים אלה). כל האיים שוכנים בין קווי הרוחב 52° ו-55° צפון ובין קווי האורך 172° מזרח ו-163° מערב.
ציר הארכיפלג, סמוך לחלק היבשתי של אלסקה, הוא בעל נטייה דרום-מערבית, אולם סמוך לקו האורך 179 כיוונו נוטה לצפון-מערב. שינוי זה בכיוון מתאים לקשת בקו הרי הגעש אשר התרוממותם מקרקעית האוקיינוס תרמה ליצירת האיים. ניתן למצוא קשתות דומות של איים במקומות אחרים באוקיינוס השקט באיים הקוריליים, באיי יפן ובפיליפינים. כל קשתות האיים הללו שוכנות על שולי הלוח הפסיפי והם משופעים בפעילות סייסמית, אולם למרות זאת הם מיושבים. האיים האלאוטיים קושרים בין הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. האיים המזרחיים גבוהים יותר מן האיים המערביים בארכיפלג. האיים מהווים את המשכו של הרכס האלאוטי ביבשת אמריקה הצפונית.
על רוב האיים ניתן למצוא שרידים לפעילות געשית, וקיימים לועות רבים של הרי געש בחלקם הצפוני של האיים. חלק מהרי געש פעילים, בהם הר הגעש בוגוסלוף. עם זאת, רבים מן האיים אינם געשיים לחלוטין, ומכילים גם סלעי משקע ומרבצי ליגניט. חופי האיים סלעיים, עם סימני שחיקת גלים, והגישה לאיים בדרך הים מסוכנת ביותר, בעקבות הקרקע העולה בחדות מקרקעית הים. הנקודה הגבוהה ביותר באיים נמצאת על פסגת ההר גרלוי וולקנו בגובה של כ-1,573 מטרים.
מזג אוויר.
האקלים באיים האלאוטיים מושפע באופן בלעדי מן האוקיינוס שסביבם, ולכן הטמפרטורות בהם אחידות באופן כללי, ללא שינויים חדים וכמות המשקעים גבוהה מאוד. באזור האיים קיים ערפל כמעט תמידי. מזג האוויר בקיץ קריר יותר באופן משמעותי מזה שבדרום-מערב אלסקה, אולם הטמפרטורות בחורף באיים ובחצי האי המוביל אליהם מן היבשת, כמעט זהות. הטמפרטורה הממוצעת באי אנאלסקה, האי המיושב ביותר בארכיפלג, היא 3.4°C. בחודש ינואר הטמפרטורה הממוצעת היא 1.1°C-, ובחודש אוגוסט 11.1°C. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה באיים היא 26°C, והנמוכה ביותר 15°C-. כמות המשקעים השנתית הממוצעת באי אנאלסקה היא 2,033 מילימטר, עם כ-250 ימי גשם בשנה. זהו אחד האזורים הגשומים ביותר בארצות הברית.
צמחייה.
גידול צמחייה אפשרי באיים כ-135 ימים בשנה, מתחילת חודש מאי ועד סוף ספטמבר, אולם גידולים חקלאיים מוגבלים לגידול ירקות ספורים בלבד. להוציא מספר עצי ערבה מקומיים, ברוב האיים אין עצים כלל. על כמה מן האיים גדל מספר קטן של עצים מחטניים, אשר הובאו למקום בתקופת השליטה הרוסית. אף שבאזורים קרים דומים גדלים עצים גבוהים, רוב המחטניים על האיים האלאוטיים אינם גבוהים משלושה מטרים, אף שחלקם ניטעו לפני למעלה ממאתיים שנה. נופם של עצים אלה מושפע ממשטר הרוחות העזות המנשבות באיים. האיים משופעים בעשבים נמוכים ובפרחי בר.
כלכלה.
בעבר נפוץ גידול כבשים ואיילים על האיים הפחות הרריים בארכיפלג. על חלק מן האיים קיימים עדרי ביזון אמריקאי. בשנות ה-80 נעשה ניסיון לגדל עדרי למה על האי אנאלסקה. היום מבוססת כלכלת האיים בעיקר על דיג, ובמידה פחותה יותר על מתן שירותים לבסיסי הצבא האמריקאי. יש מעט שדות תפוחי אדמה על האיים וגידול עופות נעשה בלולים מיוחדים המוגנים מן הקור.
דמוגרפיה.
במפקד אוכלוסין שנערך באיים בשנת 2000 נמצאו במקום 8,162 תושבים, מהם 4,283 מתגוררים באי אנאלסקה. ילידי המקום הם דוברי אלאוטית, השייכת למשפחת השפות האסקימו-אלאוטיות המדוברות בצפון אלסקה, צפון קנדה וגרינלנד.
היסטוריה.
המערכה היחידה שהתנהלה במלחמת העולם השנייה על אדמת ארצות הברית עצמה הייתה הקרב על האיים האלאוטיים.
אבבה ברהן
אַבֶּבֶּה בָּרָהָן (בשמו העברי: יָאִיר בֶּן אוּרִי; 1932 - 14 בדצמבר 2004) היה איש דת ואיש חינוך יהודי במחוז גונדר שבאתיופיה, אסיר ציון, פעיל עלייה מרכזי ומראשי יוצאי אתיופיה באשדוד.
קורות חיים.
נעוריו.
נולד בשנת 1932 בכפר אדרג'א שבמחוז גונדר, כבנו של הליקה כהנת ברהן ברוך (אורי בן ברוך), וכנכדו של ברוך אדהנן שהיוו סמכות רוחנית עליונה ליהודי אתיופיה במשך שנים רבות.