במהלך שנותיה הראשונות ב-"NME", או'בריאן כתבה עבור המגזין הפמיניסטי, "Spare Rib", שבמשרדיו ביקרה לראשונה ב-1980. ב-1984 היא הייתה שותפה לכתיבת סיפורים על נשים בתעשיית המוזיקה. היא הייתה המומה לגלות כמה מעט נשים היו בעלות עסקאות תקליטים או היו במצעדים בהשוואה לגברים, ותגלית זו העניקה לה השראה לעבודה מאוחרת יותר, שבאה לידי ביטוי בעיקר ב-"She Bop". לאחר שעזבה את "NME", או'בריאן עבדה כעורכת מוזיקלית במגזין הלונדוני "City Limits". במהלך עבודתה במגזין, היא ראיינה את דאסטי ספרינגפילד; ריאיון שהוביל ליצירת קשר עם המוציאים לאור סידג'וויק וג'קסון, שהציעו לה את ההזדמנות לכתוב את הביוגרפיה של ספרינגפילד.
כתיבה עצמאית וספרים.
עד 1990, או'בריאן הפכה לעצמאית, והמשיכה לכתוב בגרדיאן ואינדפנדנט, ובמגזיני המוזיקה "Q Magazine" ו-"MOJO", בין היתר. המוניטין שלה כסופרת ופרשנית התבסס ברצינות עם פרסום ספרה הראשון "Dusty" – ביוגרפיה רבת-מכר של זמרת הנשמה הבריטית דאסטי ספרינגפילד (סידג'וויק וג'קסון בע"מ, 1989). הספר הוביל לגילוי מחדש והערכה מחדש של עבודתה של ספרינגפילד, והיה הבסיס למוניטין של או'בריאן כסמכות בתחום האמניות ומוזיקת הנשמה.
הביוגרפיה המוזיקלית הבאה שלה, "Annie Lennox" (סנט מרטין פרס, 1993), הופצה גם היא בארצות הברית. או'בריאן שרטטה ותיארה את הקריירה של המוזיקאית הבריטית אנני לנוקס מהימים מעוררי המחלוקת המוקדמים שלה עם להקת דרך ההצלחה העולמית עם יורית'מיקס ועד להחלטתה של לנוקס לקחת הפסקה בשיא הקריירה שלה כדי לפעול למען חסרי בית.
ב-1995, או'בריאן התעסקה יותר במוזיקאיות בספרה, "She Bop: The Definitive History of Women in Rock, Pop &amp; Soul" (פאן, 1995). תוך שימוש בגישה אישית, פולמוסית ותמטית. הספר מתחיל בעידן הבלוז והג'אז, ומסתיים בפרקים על פופ מחאתי והצד הכלכלי של עסקי המוזיקה, תוך עיסוק בתרבות הפופ בשנות ה-50 של המאה ה-20, להקות בנות שפעלו באותן השנים, רוק צ'יקס, זמרות ואמניות פאנק (ביניהן ריוט גירל), זמרות-יוצרות (ביניהן הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה), ערוץ הטלוויזיה האמריקאי "MTV" וכוחה של תדמית, אמנות ואנדרוגניה. בנוסף לאלה, התעסקה בשאלה הלסבית וחקרה סוגות מוזיקליות כדוגמת: דיסקו, דאנס, ראפ, רגאיי ומוזיקת עולם.
ההוצאה השנייה של "Dusty" הופצה ב-1999 וכיסתה אירועים עד מותה של ספרינגפילד, בעוד ש-"She Bop II" המעודכן הופץ ב-2002 בידי קונטיניום פרס, וכלל פרקים על אמנים עדכניים יותר ופרק נוסף על גירל פאוור .
בשנת 2007, או'בריאן כתבה ביוגרפיה מעמיקה על מדונה, בשם "". היא פורסמה ב-28 באוגוסט 2007 בממלכה המאוחדת ומאוחר יותר, ב-6 בנובמבר 2007, בארצות הברית.
טלוויזיה ורדיו.
ספריה של או'בריאן, בעיקר "She Bop", הובילו לפרסומים תכופים בטלוויזיה כאוטוריטה במוזיקת רוק. פרסומים אלו זכו להצלחה ולהערכה במרוצת השנים. בין היתר, או'בריאן הייתה שותפה להפקת הסרט התיעודי "Righteous Babes" של ערוץ 4, שעסק במוזיקת רוק ופמיניזם חדש, ובשנת 2002 עיבדה את "She Bop II" כסרט תיעודי בשני חלקים עבור BBC רדיו 2.
סטיבן תומאס ארלוויין
סטיבן תומאס ארלוויין (באנגלית: Stephen Thomas Erlewine; נולד ב-18 ביוני 1973) הוא מבקר מוזיקה אמריקאי ועורך בכיר במאגר המוזיקה המקוון "AllMusic". הוא מחברם של ביוגרפיות רבות של אמנים ומפרסם קבוע של ביקורות אלבומים עבור "AllMusic", כמו גם כותב עצמאי וכותב הערות אלבומים.
ארלוויין נולד באן ארבור, מישיגן, והוא אחיינו של המוזיקאי לשעבר ומייסד "AllMusic" מייקל ארלוויין. הוא למד באוניברסיטת מישיגן, שם התמחה באנגלית, והיה עורך מוזיקלי (1993–1994) ולאחר מכן עורך אמנויות (1994–1995) של עיתון בית הספר "The Michigan Daily", ודי ג'יי בתחנת הרדיו בקמפוס, WCBN הוא כתב ותרם לספרים רבים, כולל "All Music Guide to Rock: The Definitive Guide to Rock, Pop, and Soul" ו-"All Music Guide to Hip-Hop: The Definitive Guide to Rap &amp; Hip-Hop".
אויב באדמת ידיד
מבוקש (ספר מאת יונה ספיר)
לוחמי הצללים
התנקשות (ספר)
שתול
טווח אפס
דם קר (ספר)
מגן אנושי (ספר)
אייל גילבוע
שנות ה-80 (סדרת טלוויזיה) – פרקים
זו רשימת הפרקים של סדרת הטלוויזיה "שנות ה-80"
פול (מלך אשור)
פלאוויוס יוספוס
מתיאש פלד
מתיאש פלד (במקור רוזנפלד עד 1929, בהונגרית: Mátyás Feld, Mátyás Föld; בודפשט, 28 באוקטובר 1876 – בודפשט, 13 בדצמבר 1953) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון, מנהל תיאטרון, בנו של השחקן והבמאי ז'יגמונד פלד, אח של השחקנית אירן פלד ושל העיתונאי אאורל פלד.
ביוגרפיה.
מתיאש רוזנפלד נולד במשפחה יהודית. כבר בילדותו הופיע בתיאטרון הילדים של אביו ז'יגמונד פלד. אמו הייתה קטלין פּלֶש. קריירת המשחק שלו החלה בשנים 1896–1897 בתפקיד אופרטה-בופו קומי בעיר סקשפהרוואר ומשנת 1898 המשיך את הקריירה שלו בחוג התיאטרון של הפארק העירוני (Városliget Szinkör). תוך זמן קצר, הקהל הכיר אותו גם כבמאי. ב-1915 ניהל את קברט 42 (בכתובת Nagymező u. 21). מ-1919 היה סגן מנהל חוג התיאטרון של הפארק העירוני ובין 1926 לבין 1935, היה מנהל התיאטרון.
הוא כתב הצגות ילדים מ-1894, אך זכה להצלחה רבה עם הפארסות, הרביו והפארודיות שלו, שהועלו בחוג התיאטרון ותיפקדו כאטרקציות הקיץ של בודפשט. משנת 1929 היה ידוע בשם Mátyás Föld ולא Feld (שפירוש בהונגרית ארץ או אדמה=föld). בשנת 1938, הוא השיק את העיתון "שליח תיאטרון" (Színházi Futár).
פלד הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו הפרטיים.
אשתו הראשונה הייתה אילונה קרדוש, אותה נשא ב-22 במאי 1909 בבודפשט, אך לאחר מכן התגרש. הוא נשא את מריה וומבדיטש לאחר מכן ב-26 באוגוסט 1935 בבודפשט.
משה אריה ראטה
הרב משה אריה ראטה (תר"ה, 1845 – כ"ד בחשוון ה'תרס"ו, 22 בנובמבר 1905) רבה של אֶפֶּרִיֶס (היא פרשוב, כיום בסלובקיה) ושל העיר פאפא שבהונגריה. מהבודדים שברבני הונגריה שתמך בציונות.
ביוגרפיה.
הרב ראטה שימש כרבה של אפריס (פרשוב), ובשנת התרמ"ב, 1882, התמנה לרבה של העיר פאפא והקים בה ישיבה.
עמדותיו.
היה תומך נלהב של התנועה הציונית והמזרחי, ומבין הרבנים הבודדים שתמכו בהן בפומבי בממלכת הונגריה טרום מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1904 (תרס"ד) פרסם חוברת בגרמנית בשבח התנועה הציונית, וכן פרסם מאמרי תמיכה בציונות בכתב העת תל תלפיות, והתכתב על כך עם הרבנים המעטים תומכי הציונות בהונגריה - הרב שלמה זלמן ברודי והרב דוד צבי קצבורג. בעקבות תמיכתו בציונות סבל מרדיפות של הרבנים המתנגדים אליה ותלמידיהם הקנאים, ויש אומרים שהדבר הוביל למחלת הלב שבגינה נפטר בכ"ד מרחשוון תרס"ו, 22 בנובמבר 1905.
במכתב ששלח לרב קצבורג, הוא כותב שנודע לו שהרב שלום קוטנא, רבה של אייזנשטאדש, "ערך מכתבים לנגדי לכמה רבנים במדינתינו, אבל כאשר שמעתי עד עתה - לא הטו אזנם לדבריו". ועוד כתב שם: "והנה הרבנים, אף אלו אשר בקרבם יסכימו עמנו, מכל מקום לא מלאו לבם לגלות דעתם בפומבי, כי כל אחד ייפחד ויירא שייפול צל על הארטאדאקסיא (אורתודוקסיה) שלו".
ספרו.
כתב ספר בגרמנית בשם "היהדות מנקודת מבטה של היהדות החרדית". הספר תורגם לעברית על ידי חיה בתיה מרקוביץ.
משפחתו.
חתנו היה הרב שמואל סג"ל אוסטרליץ, אב בית הדין של קהילת מישקלץ.
גרגורי פייפר
גרגורי פייפר (באנגלית: Gregory Piper; נולד ב-15 במרץ 1998) הוא שחקן בריטי הידוע בעיקר בשל המשחק שלו בסדרת הטלוויזיה "שחיתות".
ביוגרפיה.
פייפר סיים תואר ראשון במכללת דודלי.
קריירה.
בשנת 2012 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה שחיתות. הוא זכה בפרס מידלנדס של אגודת הטלוויזיה המלכותית בקטגוריית השחקן הטוב במסגרת המשחק שלו בעונה הראשונה של הסדרה. שנה לאחר מכן הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה הבריטית "פרנקי". פייפר הופיע גם בכמה הפקות תיאטרון. בשנת 2021 שיחק בסרט "Fixed".
סדרת הטלוויזיה "שחיתות".
פייפר היה בן 13 כשהופיע לראשונה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה הבריטית שחיתות, כשהחל לגלם את הפושע הצעיר ראייין פילקינגטון.
בעקבות תלונות של כמה צופים, רשות התקשורת הבריטית מצאה כי רשת BBC כשלה בחובת הטיפול בפייפר בכך ש-"לא הבטיחה כי יועץ או פסיכולוג לרווחת ילדים שקלו את ההתאמה או הסיכון הרגשי הפוטנציאלי למעורבותו של הילד. בהתחשב באופי האלים של כמה מהסצינות שבהן השתתף".
פייפר שיחזר את התפקיד כאנטגוניסט בעונה החמישית. בעונה השישית, פילקינגטון מופיע כקצין בצוות חקירת הרצח העובד בחשאי כחפרפרת עבור סינדיקט הפשע המאורגן.
פול בויד
פול בויד (באנגלית: Paul Boyd) הוא במאי וידאו קליפים, פרסומת וסרטים עלילתיים.
ביוגרפיה.
בויד, יליד סקוטלנד, סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות סנט מרטין בלונדון עם תואר ראשון בקולנוע אמנותי. הוא עובד ומתגורר בלוס אנג'לס.
בויד ביים וחיבר את "מעגל הקסמים", סרט עלילתי בכיכובם של פול רודריגז ג'וניור, אמילי ריוס וטרבור רייט, שזכה בפרס "הסרט הטוב ביותר" ב-NYILFF HBO לשנת 2008. הוא ביים קמפיינים פרסומיים ללוריאל, רבלון, יגואר ודודג' .
סופרסטור
סופרסטור (באנגלית: Superstore) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומדית ששודרה ברשת NBC מ-30 בנובמבר 2015 עד 25 במרץ 2021. הסדרה נוצרה והופקה על ידי ג'סטין שפיצר. בכיכובם של אמריקה פררה ובן פלדמן (ששניהם משמשים גם כמפיקים בפועל), Superstore עוקבת אחר קבוצת עובדים שעובדת ב-Cloud 9, חנות בדיונית של רשת ביג בוקס בסנט לואיס, מיזורי. האנסמבל והצוות התומך כוללים את לורן אש, קולטון דאן, ניקו סנטוס, ניקול סאקורה, מארק מקיני וקליקו קאואהי.