ליאופולד לעף
The Nicki Wrld Tour
The Nicki Wrld Tour הוא סיבוב ההופעות של הזמרת ואמנית ההיפ הופ ניקי מינאז' יחד עם הראפר והזמר ג'וס וורלד. סיבוב הופעות זה נועד לתמוך באלבום האולפן הרביעי של ניקי מינאז', "Queen" (2018), ובאלבום האולפן השני של ג'וס וורלד, "Death Race for Love" (2019). סיבוב ההופעות כלל 19 הופעות והחל ב-21 בפברואר 2019 במינכן שבגרמניה והסתיים ב-28 במרץ 2019 בז'נבה שבשווייץ. שלוש הופעות מתוך ה-40 שהיו בתכנון המקורי בוטלו לאור בעיות טכניות ומזג אוויר. סיבוב ההופעות המקורי נקרא NICKIHNDRXX והיה אמור של ניקי מינאז' יחד עם הראפר פיוצ'ר, שבסופו של דבר הוחלף על ידי ג'וס וורלד. סיבוב ההופעות המקורי היה גם אמור להתקיים באמריקה הצפונית אך בהודעה שהוציאה מינאז' הסבירה כי ידחה למאי 2019, אך מעולם לא הוכרזו מועדים שנקבעו מחדש.
רקע.
במהלך ראיון ברדיו Beats 1 באפריל 2018, הודיעה מינאז' על תאריך יציאת האלבום "Queen" ועל התוכניות לסיבוב הופעות. סיבוב ההופעות המקורי NICKIHNDRXX יחד עם פיוצ'ר הוכרז ביוני והיה אמור להתחיל בחודש ספטמבר אך נדחה. בדצמבר 2018 הודיעה מינאז' כי את פיוצ'ר יחליף ג'וס וורלד וכי סיבוב ההופעות יקרא The Nicki Wrld Tour ויתחיל באירופה.
כחמישה ימים לאחר מותו של ג'וס וורלד נאמה מינאז' בטקס Billboard Women in Music 2019 והקדישה כמה מילים לזכרו; בנאום שיתפה על עבודתה יחד עם ג'וס בסיבוב ההופעות:
רשימת השירים.
רשימת השירים הבאה היא מההופעה שהתקיימה ב-21 בפברואר 2019 במינכן, גרמניה. רשימת שירים זו אינה בהכרח בוצעה בשאר ההופעות.
בן חנניה (כתב עת)
בן חנניה (בגרמנית: Ben-Chananja) היה כתב-עת לחכמת ישראל, שראה אור בסגד בעריכת הרב לאופולד לעף בין השנים 1858–1867.
בראשית דרכו הופיע כתב העת כירחון ובהמשך כדו-שבועון. כתב העת עסק בשאלות של תאולוגיה יהודית אך גם בסוגיות חברתיות, פילוסופיות והיסטוריות של היהדות והיהודים. כן הופיעו בו ביוגרפיות של אנשי שם יהודיים, דיווחים על ענייני קהילה ורבנות, ביקורת ספרות בנושאים חופפים לתחומי העניין של כתב העת, ציטוטים מכתבי עת הונגריים, נאומים ושירים של רבנים ואנשי מדע יהודיים.
כתב העת כמו עורכו היו מושא לביקורת ומתקפות עזות מצד הגורמים השמרניים ביהדות האורתודוקסית, והפרסום שימש למתקפות חריפות לא פחות נגדם. אף על פי שכתב העת הציג את עצמו כ"אקדמי אורתודוקסי-ליברלי" הרבה לעף ללעוג גם לגורם הליברלי ביותר באורתודוקסיה ההונגרית, הרב עזריאל הילדסהיימר, ולהציגו כקנאי חשוך.
הגנה הודית
במשחק השחמט, ההגנה ההודית או המשחק ההודי הם שם כולל לקבוצת פתיחות המאופיינת במהלכים:
כולן בדרגות שונות נחשבות להגנות היפרמודרניות, שבהן השחור מזמין את לבן לבסס נוכחות מרשימה במרכז עם תוכנית לערער אותה ולהשמיד אותה בסופו של דבר. למרות שההגנות ההודיות שוחקו בשנות העשרים על ידי שחקנים מהאסכולה ההיפרמודרנית, הן לא התקבלו במלואם עד ששחקנים רוסים הראו בסוף שנות הארבעים שמערכות אלה תקינות לשחור. מאז, ההגנות ההודיות הפכו לדרך פופולרית עבור השחור להגיב ל- 1. ד4 מכיוון שלעיתים קרובות הן מציעות משחק לא מאוזן עם סיכויי ניצחון לשני הצדדים. ניתן גם להעביר לפתיחות קלאסיות כמו גמביט המלכה וההגנה הסלאבית אך אלו לא נחשבות לפתיחות הודיות.
בדרך כלל הצעד השני של הלבן הוא 2. ג4 , תופס נתח גדול יותר מהמרכז ומאפשר את המהלך פ-ג3, מבלי לחסום את ערוגה ג עם הפרש. התגובות הפופולריות ביותר של השחור הן:
לעיתים, במקום 2. ג4, הלבן משחק את 2. פ-ו3. התגובות האפשריות של השחור הן:
הלבן יכול למנוע מהשחור כל אחת מהתגובות הללו על ידי דחיית קידום הרגלי מ-ג2 ל-ג4.
לחלופין, הלבן יכול לשחק גם 2. ר-ז5 - התקפת טרומפווסקי. תגובות השחור האפשריות הן 2. ... פ-ה4 או 2. ... ה6.
חלופה שלישית לקו המרכזי עבור הלבן היא 2. פ-ג3 הנדירה יותר. תגובות השחור האפשריות הן 2. ... ד5 (ואז הלבן עם 3. ר-ז5 יכול לעבור להתקפת ריכטר-ורסוב) או 2. ... ז6.
קודי ECO עבור הגנה הודית הם A45-A79, D70-D99, E00-E99.
היסטוריה.
השימוש המוקדם ביותר הידוע במונח "הגנה הודית" היה בשנת 1884, והשם יוחס לפתיחות ששיחק בהן השחקן ההודי מוהשנדר באנרג'י נגד ג'ון קוקרן.
המונח "הגנה הודית" זכה לפופולריות על ידי סבלי טרטקובר בתחילת שנות העשרים. בספרו, השחמט ההיפרמודרני (Die hypermoderne Schachpartie) מ-1924, טרטקובר מסווג את ההגנות ההודיות תחת הכותרות "הודית ישנה" (... ד6 ובסופו של דבר ... ז6) ו"נאו-הודית" (... ה6 ואולי ... ב6). תחת הכותרת "הודית ישנה", הוא מחשיב את הפתחים הידועות היום כהגנה הודית של המלך והגנת גרינפלד. הוא מציע גם את השמות "פרוטו-הודית" עבור 1. ד4 ד6, "פסאודו-הודית" עבור 1. ד4 ג5, "חצי-הודית" עבור 1. ד4 פ-ו6 2. פ-ג3 ו"שלושת רבעי הודית" עבור 1. ד4 פ-ו6 2. פ-ד2, אך אף אחד מהם לא זכה לשימוש רחב יותר.
השמות המודרניים, "הגנה הודית של המלך", "הגנה הודית של המלכה", "הגנה הודית ישנה" ו"התקפה הודית של המלך", יוחסו על ידי ריצ'רד רטי להנס קמוך, אם כי רטי עצמו לא אישר את המונחים הללו. רטי ייחס לקמוך גם את המונחים "הגנה הודית כוללת" (השחור מבצע פיאנקטו לשני הרצים לאחר 1. ד4 פ-ו6) ו"התקפה הודית של המלכה" (הלבן פותח עם 1. פ-ו3 ו - 2. ב3) אך אלה לא נכנסו לשימוש כללי.
קווים מרכזיים המתחילים ב-2. ג4.
2. ... ה6.
הגנה נימצו-הודית 3. פ-ג6 ר-ב4.
בתמיכתו של נימצוביץ' כבר בשנת 1913, ההגנה הנימצו-הודית הייתה הראשונה מבין המערכות ההודיות לקבל הסכמה מלאה. זוהי אחת ההגנות הפופולריות והמכובדות ביותר ל- 1. ד4, ולבן בוחר לעיתים קרובות במהלכים שנועדו להימנע מכך. השחור תוקף את המרכז בכלים ומוכן להחליף רץ תמורת פרש כדי להחליש את מלכתו של הלבן עם רגלים כפולים.
הגנה הודית של המלכה 3. פ-ו3 ב6.
ההגנה ההודית של המלכה נחשבת מוצקה, בטוחה, ואולי מעט שוויונית. השחור לעיתים קרובות בוחר את ההודית של המלכה כאשר הלבן נמנע מהנימצו-הודית על ידי משחק 3. פ-ו3 במקום 3.פ-ג3 . השחור בונה עמדה חזקה, אם כי קשה לניצחון. קרפוב הוא מומחה מוביל בפתיחה זו.
הגנה בוגו-הודית 3. פ-ו3 ר-ב4+.
ההגנה הבוגו-הודית היא אלטרנטיבה מוצקה להגנה הודית של המלכה. עם זאת, היא פחות פופולרית, אולי מכיוון ששחקנים רבים נמנעים מלהחליף את צמד הרצים (במיוחד מבלי להכפיל את רגלי הלבן), כפי שהשחור עושה בסופו של דבר אחרי 4. פ-בד2.
גמביט בלומנפלד 3. פ-ו3 ג5 4. ד5 ב5.
גמביט בלומנפלד דומה בצורה מטעה לגמביט בנקו, מכיוון שהיעדים של השחור שונים מאוד. שחור מבצע גמביט עם רגלי מהכנף כדי לבנות מרכז חזק. הלבן יכול לקבל את הגמביט או לדחות אותו כדי לשמור על יתרון מיקום קטן. למרות שבלומנפלד ניתן למשחק עבור שחור, הוא לא פופולרי במיוחד.
פתיחה קטלאנית 3. ז3.
הפתיחה הקטלאנית מאופיינת בפיאנקטו מהיר של רץ המלך הלבן.
2. ... ז6.
הגנת גרינפלד 3. פ-ג3 ד5.
ארנסט גרינפלד הציג לראשונה את הגנת גרינפלד בשנת 1922. על ידי המהלך 3. ... ד5, גרינפלד התכוון לשפר את ההגנה ההודית של המלך שלא נחשבה מספקת באותה תקופה. הגנה זו אומצה על ידי אלופי העולם סמיסלוב, פישר וקספרוב.
הגנה הודית של המלך 3.פ-ג3 ר-ז7.
ההגנה ההודית של המלך אגרסיבית ומסוכנת במקצת, ובדרך כלל מעידה על כך שהשחור לא מסתפק בתיקו. אף על פי ששוחקה מדי פעם בסוף המאה ה-19, ההודית של המלך נחשבה לנחותה עד שנות הארבעים, אז הוצגה במשחקים של ברונשטיין, בולסלבסקי ורשבסקי. זו הייתה ההגנה המועדפת על פישר ל-1. ד4 אך הפופולריות שלה דעכה באמצע שנות השבעים. הצלחותיו של קספרוב עם הגנה זו החזירו את הודית של המלך לגדולה בשנות השמונים.
2. ... ג5.
הגנת בנוני.
הגנת בנוני היא ניסיון מסוכן של השחור לאזן את העמדה ולהשיג משחק כלים פעיל במחיר של רוב ללבן במרכז. קו בנוני הנפוץ ביותר הוא בנוני המודרני (3. ד5 ה6 4. פ-ג3). טל הפך את הפתיחה לפופולרית בשנות השישים בכך שניצח איתה בכמה משחקים מבריקים, ובובי פישר אימץ אותה מדי פעם, עם תוצאות טובות, כולל ניצחון במשחקו באליפות העולם ב-1972 נגד בוריס ספאסקי. לעיתים קרובות, השחור מאמץ סדר מהלכים שונה במקצת ומשחק 2. ... ה6 לפני 3. ... ג5 על מנת להימנע מהקווים החדים ביותר עבור הלבן.
גמביט בנקו (או גמביט וולגה).
גמביט בנקו (המכונה גמביט וולגה ברוסיה ובמזרח אירופה) היא אחת הדרכים הפופולריות ביותר של השחור לפגוש את 1. ד4, אם כי הוא פחות נפוץ ברמת העילית. השחור משחק כדי לפתוח קווים בצד המלכה שבו לבן יהיה נתון ללחץ ניכר. אם הלבן מקבל את הגמביט, הפיצוי של השחור הוא במיקום ולא בטקטיקה, והיוזמה שלו יכולה להימשך גם לאחר חילופי כלים רבים וכניסה למשחק הסיום. הלבן, לעיתים קרובות, בוחר לדחות את הגמביט.
2. ... ד6.
הגנה הודית ישנה 2. ... ד6 3. פ-ג3 ה5.
ההגנה ההודית הישנה הוצגה על ידי טאראש בשנת 1902, אך מקושרת יותר לרוב עם צ'יגורין שאימץ אותה חמש שנים מאוחר יותר. היא דומה להודית של המלך בכך ששניהם כוללים הצבת רגלי מרכז ... ד6 ו- ... ה5, אך בהודית הישנה פרש המלך מקודם ל-ה7 במקום להיות מאוגף ב-ז7. ההודית הישנה היא סולידית, אך עמדתו של השחור בדרך כלל מוגבלת והוא חסר את האפשרויות הדינמיות המצויות בהודית של המלך.
2. ... ה5.
גמביט בודפשט.
גמביט בודפשט משוחק לעיתים רחוקות במשחקים ברמת רב-אמן, אך בדרך כלל מאומץ על ידי חובבים. למרות שמדובר בגמביט, הלבן יכול להחזיק ברגלי הנוסף שלו מבלי להתפשר על פיתוח הכלים שלו, ולכן הוא בוחר לעיתים קרובות להחזיר את הרגלי ולשמור על היוזמה.
תגובות שחור נוספות.