בתום הסיבוב הראשון הצופים הצילו מהדחה את אחד מתוך שני המפסידים על ידי הצבעה ביישומון Mako.
בפתיחת הערב שרו כל ארבעת המתמודדים את השיר "Wake Me Up". בנוסף, רביב כנר ביצע יחד עם ארבעת המתמודדים את השיר "רסיסים".
סיבוב שני.
בסיבוב השני התמודדו שלושת המבצעים הנותרים מול השופטים והקהל. אחרי שלוש ההופעות, הצופים הצביעו למתמודד האהוב עליהם באמצעות אפליקציית mako. כל שופט דירג את שלושת הביצועים (מקום שלישי, מקום שני ומקום ראשון). לשופטים ניתנו 10% מההחלטה הסופית, ולצופים ניתנו 90%.
בנוסף, הופיעה אלה לי להב עם הלהיטים שלה.
ירח בול
ירח זיו
צעירה ומבטיחה
כאן חיים
כאן חיים היא סדרת רשת של כאן תאגיד השידור בבימויה של מתן דרורי, ובהגשתה של לוסי איוב. הסדרה סוקרת אחר שימור חיי הטבע בישראל, לדוגמה: היכחדותן של הלוטרות בישראל וחשיבותם של המסדרונות האקולוגיים.
כמו כן, הסדרה הוכנה בשיתוף פעולה עם החברה להגנת הטבע.
מרדכי ליב קצנלנבוגן
הרב מרדכי ליב הלוי קצנלנבוגן (נולד בשנת 1954; נפטר ביום כ' בסיון ה'תשפ"א, 31 במאי 2021) היה עורך ומחבר תורני במוסד הרב קוק. בין השאר ערך את מהדורת תורת חיים הנפוצה, שבה נכללים פירושי הראשונים המרכזיים על התורה ועל חמש מגילות.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לאורה (ה'תרצ"ב – ה'תשע"ד) ולרב משה חיים הלוי קצנלבוגן (ה'תרפ"ז – ה'תשס"א) ממקימי מוסד הרב קוק ומנכ"ל המוסד, בנו של הרב רפאל קצנלבוגן. נקרא על שם סבו של אביו הרב מרדכי ליב רובין. למד בישיבת חברון. נישא לאילנה, בתו של הרב משה הרשלר, מראשוני העורכים התורניים המקצועיים בישראל. התגורר בשכונת בית וגן בירושלים.
הרב קצנלנבוגן שימש במשך שנים כעורך בכיר במוסד הרב קוק, במסגרת "המכון להוצאת ראשונים ואחרונים" והוביל בין היתר את עריכת סדרת תורת חיים הנפוצה על חמשת חומשי תורה ועל חמש מגילות, שבה נדפסו יחדיו לראשונה פירושי הראשונים, בנוסח מוגה ומוער. כן פרסם ספרי ראשונים בהלכה פרשנות והגות יהודית, מכתבי יד, בהוצאות מוערות ומבוארות. פרסם מפעם לפעם מאמרים בנושאים שונים בכתבי עת תורניים.
בשנת ה'תשנ"ט זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית מטעם עיריית תל אביב-יפו.
בשנותיו האחרונות פרש לגמלאות ממוסד הרב קוק. נפטר בירושלים ביום כ' בסיון ה'תשפ"א (31 במאי 2021) לאחר מחלה קצרה, והוא בן 67.
אחיו הרב מאיר יהושע הלוי קצנלבוגן אף הוא מעורכי מוסד הרב קוק.
הכוחות הניידים של ונואטו
הכחות הניידים של ונואטו או (VMF): הוא חיל קטן ונייד של 300 מתנדבים, אשר משמש כצבא למדינת ונואטו. הכוח הוקם בשנת 1980 ומפקדו כיום הוא קולונל רובסון אייברו. המשימה העיקרית שלו היא לסייע למשטרת ונואטו וחימושו הוא נשק קל. עם זאת במקרה של התקפה על מדינת ונואטו, ה-VMF ישמש כקו ההגנה הראשון בלחימה. בשנת 1994 הוצבו לראשונה 50 חיילי VMF בפפואה גינאה החדשה, כמשימת שמירת שלום.
הכוכב הבא עונה 8
המועצה העולמית לתיירות מקיימת
המועצה העולמית לתיירות מקיימת (באנגלית: Global Sustainable Tourism Council (GSTC)) היא ארגון ללא מטרת רווח, הקובע ומוביל את הסטנדרטים לקיימות בתחום התיירות ברמה העולמית.
תיאור.
תפקיד המועצה מוכר על ידי מערכת האומות המאוחדות, בפרט על ידי ארגון התיירות העולמי (UNWTO) ומומחי תיירות בת קיימא ברחבי העולם .
ל- GSTC שתי קבוצות סטנדרטים, המכונות ביחד כקריטריונים של GSTC ובאופן נפרד כקריטריונים של GSTC ליעדים (GSTC-D v2) וקריטריונים של GSTC למלונות ומפעילי תיירות (GSTC-I)
כמו תקנים אחרים, הקריטריונים של GSTC משמשים לחינוך והכשרה, פיתוח מדיניות, כקו מנחה למדידה, וכבסיס להתעדה והסמכה.
המועצה פועלת גם כגוף הסמכה, באמצעותה סטנדרטים לתיירות בת קיימא יכולים לקבל דירוגים על בסיס עמידתם בקריטריונים ובסטנדרטים של GSTC.
מטרת הארגון.
מטרתו העיקרית של הארגון היא להגדיל את הידע והנוהגים בתיירות בת קיימא בקרב גורמים פרטיים וציבוריים. על מנת להשיג מטרה זו, הוגדרו כמה יעדים: פיתוח תקנים בינלאומיים, ביצוע ושיפור קיימות זו ביעדים, קידום גישה לשוק, הגדלת הידע ושיטות העבודה המומלצות ועזרה באימות תקני הקיימות. ה-GSTC מגדיר תיירות בת קיימא בכללותה, באמצעות ארבעה סעיפים: השפעות סביבתיות, אחריות חברתית, כדאיות כלכלית ותרבותית של קהילות היעד התיירותי וניהול תוכנית קיימות.
היסטוריה.
בשנת 2008 פרסמה השותפות למען קריטריוני התיירות העולמית בר קיימא את הקריטריונים למלונות ולמפעילי תיירות. בשנת 2010, ארגון זה והמועצה למנהלות תיירות בת קיימא התמזגו ויצרו את המועצה העולמית לתיירות מקיימת (GSTC). החברים המייסדים כוללים את ארגון התיירות העולמי של האו"ם (UNWTO) , התוכנית הסביבתית של האו"ם (UNEP) , הארגון הלא ממשלתי Rainforest Alliance וקרן האומות המאוחדות (United Nations Foundation).
ג'רלד רייטלינגר
ג'רלד רוברטס רייטלינגר (1900, לונדון - 1978, סנט לאונרדס על הים, בריטניה) היה היסטוריון אמנות, במיוחד של קרמיקה אסייתית, וחוקר שינויים היסטוריים בטעם באמנות והשתקפותם במחירי האמנות. לאחר מלחמת העולם השנייה כתב שלושה ספרים גדולים על גרמניה הנאצית. הוא היה גם צייר ואספן, בעיקר של כלי חרס. ספריו העיקריים של רייטלינגר היו הפתרון הסופי (1953), האס אס: אליבי של אומה (1956), ובין השנים 1961–1970 פרסם את כלכלת הטעם בשלושה כרכים.
קריירה.
רייטלינגר נולד בלונדון לבנקאי אלברט רייטלינגר ואשתו אמה ברונר. הוא התחנך בבית הספר וסטמינסטר בלונדון ושירת שירות קצר בגדוד מידלסקס בסוף מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן למד היסטוריה והתרכז בתולדות האמנות, בכרייסט צ'רץ', אוניברסיטת אוקספורד, ואחר כך בבית הספר סלייד ובבית הספר לאמנות וסטמינסטר, שם היה עורך רישום ועיצוב, כתב עת "המוקדש לאמנות כנכס לאומי" בין השנים 1927–1929, והציג בלונדון ציורים שצייר. הוא מופיע בשם "Reinecker" בספר המסע המוקדם של רוברט ביירון התחנה (1928). בשנות השלושים השתתף בשתי חפירות ארכאולוגיות במזרח הקרוב, אחת בשנים 1930–1931 במימון מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע לכיש, כיום בעיראק, והשנייה בשנת 1932 לאל-חירה, במימון אוקספורד, שם היה מנהל בשיתוף עם דייוויד טלבוט רייס. מסעות אלה היוו השראה לספרו מגדל הגולגולות: מסע דרך פרס וארמניה הטורקית (1932), ולעניינו באיסוף כלי חרס אסלאמיים.
הוא נסע רבות וכתב ספרי עיון במסעותיו לסין ולמזרח הקרוב. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת שוב כחייל בריטי, בסוללה נגד מטוסים ואז הרצה בפני כוחות, לפני ששוחרר בגלל בריאות לקויה. לאחר המלחמה כתב מאמרים על אמנות לעיתונים וכתבי עת לאמנות, ועם אשתו השנייה איילין אן גרהם בל נודע באירוח מסיבות לחברי החברה הלונדונית.
בשנות החמישים כתב שני ספרים על השואה: האס אס: אליבי של אומה והפתרון הסופי. שניהם נמכרו היטב. בספר האחרון טען כי הטענות הסובייטיות בדבר מספר הנרצחים באושוויץ - 4 מיליון - היו "מגוחכות", והציע נתון חלופי של 800,000 - 900,000 נרצחים. את מספר הנרצחים היהודים בשואה העריך בכ-4.2 עד 4.5 מיליון. מחקר מאוחר יותר הגדיל את הערכתו השמרנית של רייטלינגר לגבי מספרי הנרצחים, אף שספרו עדיין תואר בשנת 1979 כ"תיאור מוסמך".
בשנת 1961 פרסם את הראשון מתוך שלושה כרכים של כלכלת הטעם, מחקר על שוק האמנות החל מהמאה השמונה עשרה ואילך, בעיקר בבריטניה ובצרפת, עם מידע מפורט על מחירים היסטוריים. המגזין "ברלינגטון" סקר את כרך ג' ומתח ביקורת על "טון של רפרפנות פרובוקטיבית". הנימה של כלכלת הטעם עוררה רגשות מעורבים בקרב המבקרים, אך גם הם גם מבקרי ספריו על הנאצים מצאו מספר רב של פרטים שגויים.
רייטלינגר העריץ את יצירתו של האמן הלונדוני אוסטין אוסמן ספייר, ורכש את העותק היחיד של ספר הסקיצות של ספייר משנת 1924 של "הציורים האוטומטיים", ספר האקסטזה המכוער, שהכיל סדרה של יצורים גרוטסקיים. מאוחר יותר אמר לפרנק לטצ'פורד שבעוד שימכור בשמחה את הדפסיו מאת אנרי מאטיס, לעולם לא ייפרד מציוריו של ספייר.
תרומה ומוות.
רייטלינגר נפטר מדימום מוחי בביתו, "וודגייט", בבקלי שבמזרח סאסקס. אוספיו, כלי החרס איסלאמי וחרסינה יפנית וסינית, נתרמו בשנת 1972 למוזיאון אשמוליאן באוקספורד, שם נקראה על שמו גלריה. האוסף שתועד בקפידה נשמר בביתו בבקלי, אותו תרם למוזיאון בעודו בחיים, מתוך כוונה שהאוסף יוצג שם, ובתנאי שיתגורר בבית זה עד מותו. עם זאת, הבית ניזוק קשות בשריפה בפברואר 1978, כמה חודשים לפני מותו, אף שרוב האוסף נשמר.
דרו רוי
אנדרו "דרו" רוי (באנגלית: Andrew "Drew" Roy נולד ב -16 במאי 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ראשית חייו.
רוי נולד וגדל בקלנטון , אלבמה. אך עבר ללוס אנג'לס כדי של להמשיך בקריירת משחק.
קריירה.
רוי החל את קריירת המשחק שלו כששיחק בסרטים "קללת פיראט המוות" ו"בלינק". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בסדרה גריק. בשנת 2009 גילם את גריפין בסדרת הטלוויזיה iCarly. הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרות האנה מונטנה ולינקולן הייטס.
בשנת 2010 גילם את סת הנקוק בנו של ארתור "בול" הנקוק, בעל חוות סוסים גזעיים בסרט "סקרטריאט".
בשנת 2011 הוא קיבל תפקיד ראשי בסדרה השמיים נופלים . הוא כיכב בתור מיילס ווסט בסרט המותחן "Mountain Sugar ." בשנת 2017, הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה טיימלס. לאחר מכן לוהק לדרמה הפוסט אפוקליפטית של TNT, "הספינה האחרונה". היה לו תפקיד משני בתור קרטר בסרט, "Blood, Sweat, and Lies." בשנת 2019 שיחק תפקיד משנה בסרט "הרצח ניקול בראון סימפסון".
חיים אישיים.