הוואכטבטליון משמש כמשמר כבוד עבור נשיא גרמניה, קנצלר גרמניה, שר ההגנה הפדרלי ומפכ"ל הבונדסוור. פרט לכך משמש הוואכטבטליון כמשמר טקסי במשרד ההגנה. כמו כן הוואכטבטליון מבצע את "הקעקוע הגדול" באירועים מיוחדים, ונוכח לעיתים גם בטקסי שבועת חיילי הבונדסוור. אף על פי שתפקידם העיקרי של חיילי הוואכטבטליון הוא טקסי בעיקרו, הם אמורים גם להגן על חברי ממשלת גרמניה במצבים של משבר אמיתי, ולפיכך עוברים אימוני חי"ר סדירים.
גיוס.
חיילי הוואכטבטליון מגויסים מכל שלוש הזרועות של הבונדסוור (הצבא, דויטשה מרינה ולופטוואפה). הם לובשים מדים של כוחות היבשה, אולם מחזיקים ברשותם גם מדים של הצי וחיל האוויר. הם נבדלים משאר החיילים באמצעות תג כומתה שעליו האות W.
מכיוון שהוואכטבטליון הוא בעיקרו משמר כבוד טקסי, חייליו מחויבים להופעה חיצונית מכובדת ומרשימה. בין 1957–2009, לוואכטבטליון יכלו להתגייס רק גברים בגובה שנע בין 1.79 ל-1.93, עם בריאות טובה ומשקל גוף תקין. החל מ-2009 גם נשים יכולות להתגייס לוואכטבטליון, אולם החיילת הראשונה התגייסה רק ב-2011. באותה שנה הוקלו דרישות הגובה, ומאז יכולים להתקבל לוחמים או לוחמות שגובהם נע בין 1.75 ל-2.00. ב-2012 קיבלה לראשונה קצינה את הפיקוד על אחת ממחלקות הגדוד.
גם כיום מחויבים חיילי הוואכטבטליון לשמור על משקל תקין, ונאסר עליהם להרכיב משקפיים ולגדל זקן או שפם. חיילי הוואכטבליון נוהגים להתייחס לשלושת האיסורים הללו בהומור בתור "שלושת הב' אסורים" (verbotene drei Bs – keine Brille, kein Bart, kein Bauch).
דה קונינג
Paradise Again
Paradise Again (בעברית: גן עדן שוב) הוא אלבום הבכורה של להקת הדי ג'יים השוודית Swedish House Mafia. האלבום יצא לאור ב-12 באפריל 2022, בהוצאת חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-SSA. האלבום כולל שיתופי פעולה עם , אייסאפ רוקי, קוני קונסטנס, יאקוב מוהלרד, מאפיי, סיינבו סיי, סטינג, טיי דולה סיין ודה ויקנד.
מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, כאשר השלישי, "Moth to a Flame", הגיע למקום ה-27 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום השני במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני. על מנת לקדם את האלבום, Swedish House Mafia יצאו לסיבוב הופעות הנקרא, "Paradise Again World Tour", בנוסף לכך שהופיעו במהלך פסטיבל קואצ'לה יחד עם הזמר דה ויקנד.
רקע והכרזה.
בפברואר 2021, המנהל האמנותי של Swedish House Mafia, אלכסנדר וסלי, והמנהל הקודם, מקס הולמסטרנד, שיתפו סרטונים של הקבוצה והודיעו שהיא עובדת על מוזיקה חדשה. חודש לאחר פרסום הסרטונים, הקבוצה נפרדה מחברת התקליטים לשעבר שלה, קולומביה רקורדס. באפריל, חתמה על חוזה הקלטות עם המנהל ואסים "סאל" סלייבי, ורמזה על שיתוף פעולה פוטנציאלי עם דה ויקנד. ב-15 ביולי, Swedish House Mafia הודיעה שהיא חתמה על חוזה הקלטות עם בחברת התקליטים ריפבליק רקורדס ושהיא מתכננת להוציא את אלבום האולפן הראשון שלה בהמשך השנה. בעקבות ההכרזה, הוציאה הקבוצה את הסינגל המוביל מהאלבום, "It Gets Better". ב-19 ביולי הוציאה הקבוצה את הסינגל השני מהאלבום, "Lifetime", ביחד עם טיי דולה סיין ו-. הסינגל השלישי מהאלבום, "Moth to a Flame", שהוקלט ביחד עם דה ויקנד, יצא לאור ב-22 באוקטובר.
ב-10 בפברואר 2022, הודיעה הקבוצה כי אלבום הבכורה שלה, "Paradise Again", הושלם. ב-3 במרץ, הוציאה הקבוצה את הסינגל הרביעי מהאלבום "Redlight" ביחד עם הזמר סטינג, וחשפה ש-"Paradise Again" ייצא לאור ב-15 באפריל. הקבוצה חשפה את רשימת השירים של האלבום ב-7 באפריל.
קידום.
Swedish House Mafia ביצעה מאש אפ של הסינגלים "It Gets Better" ו-"Lifetime" בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון וגם בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021. באוקטובר 2021, כדי לחגוג את יציאתו של "Moth to a Flame", התארחה בפרק העשרים של תוכנית הרדיו "Apple Music 1". באותו החודש הכריזה הקבוצה על סיבוב ההופעות הראשון שלה מזה עשר שנים; סיבוב הופעות העולמי הנקרא, "The Paradise Again World Tour", אשר התחיל ביולי 2022.
בינואר 2022, אושר שהקבוצה צפויה להופיע בפסטיבל קואצ'לה, אך התאריך טרם נחשף. ב-6 באפריל, עשרה ימים לפני תחילת הפסטיבל, הקבוצה הודיעה שהיא תופיע במופע השלישי במקום הראפר האמריקאי קניה וסט, זאת לאחר שיממה לפני הודיע על כך שלא ישתתף בפסטיבל. במקביל, חשפה הקבוצה שהיא תוביל את הפסטיבל לצד דה ויקנד.
הקעקוע הגדול
במסורת הצבאית של גרמניה ואוסטריה, הקעקוע הגדול (בגרמנית: Großer Zapfenstreich) הוא טקס צבאי הנערך במהלך חגיגות לאומיות ואירועי הוקרה. האירוע מתקיים בשעות הערב הוא מתקיים בשעות הערב ומורכב ממערך צבאי של לפחות להקה צבאית אחת, שתי כיתות של חיילי רגלים חמושים ושתי שורות חיילים הנושאות לפידים, בסך הכל כ-400 איש.
בצבאות רבים קיים טקס דומה הידוע בכינוי "הקעקוע הצבאי".
מקור השם.
שמו של הטקס הגיע מהביטוי ההולנדי doe den tap toe שמשמעו "לסגור את הברז". כשהגיעה שעתם של החיילים לשכב לישון, המשגיחים הצבאיים נהגו לגשת לבר שבו היו החיילים שותים, ולהקיש על החביות באמצעות מקל. הקשה זו נועדה לסמן למוזגים כי יש לסגור את הברזים ולהפסיק להגיש לחיילים שתייה. אז היו החיילים נאספים ומבצעים את טקס צבאי אחרון לפני שהיו שוכבים לישון. ביטוי זה נשמע כמו המילה "קעקוע" (tattoo), ולפיכך כונו טקסי סיום היום בצבא בשם "קעקוע". גם בגרמנית כונה טקס הסיום בשם זה (בגרמנית Zapfenstreich).
היסטוריה.
שורשיו של הקעקוע הגדול נעוצים עמוק בהיסטוריה הצבאית של גרמניה. האזכור הראשון שלו הוא משנת 1526. הוא החל כטקס שנועד לסיים את יום האימונים. הנס פון פלמינג - מאיור בצבא ממלכת סקסוניה, מסר תיעוד מפורט של הטקס בספרו "החייל הגרמני המושלם" (Der vollkommene deutsche Soldat) מ-1726. ב-1813, הורה פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לשלב בטקס שירת מקהלה דתית, בהשראת טקס הערב של צבא האימפריה הרוסית. ב-1838 קבע וילהלם ויפרט - המנהל המוזיקלי של המשמר הפרוסי, תקנון אחיד עבור הטקס, שנשמר כמעט במלואו עד ימינו.
בתקופה שלפני איחוד גרמניה, היו משתמשים בטקס בעיקר בשיר "אני מתפלל לכוחה של האהבה" ("Ich bete an die Macht der Liebe") שנכתב בידי גרהרד טרסטיגן והולחן בידי דמיטרי בורטניאנסקי. לאחר האיחוד עברו להשתמש בהמנון הקיסרות באירועים בהם הקיסר היה נוכח. לאחר המהפכה הגרמנית ופירוק הקיסרות עברו להשתמש בשירם של הגרמנים.
בשל האופי המיליטריסטי של גרמניה הנאצית, נעשה בה שימוש נרחב בטקסי הקעקוע הגדול. לראשונה בהיסטוריה הגרמנית, הטקסים הורחבו גם מחוץ למסגרת הצבא אל המשטרה והאס אס. לאחר מלחמת העולם השנייה הוחזר הקעקוע הגדול לשימוש הן בגרמניה המערבית והן בגרמניה המזרחית. אולם בעוד שבמערב שמרו על הצורה המקורית של הטקס, במזרח הוכנסו לתוכו אלמנטים סובייטיים. כך הוכנסה לתוכו תרועת פתיחה, ודו"ח ביקורת שהוקרא בידי מפקד היחידה. השירים המסורתיים של הטקס הוחלפו בשירים עממיים קומוניסטיים. באוסטריה נכנס הטקס לשימוש רק ב-1965.
בממוצע, הטקס נערך בגרמניה ובאוסטריה בין 20 ל-30 פעמים בשנה. הטקס מושרש עמוק בתרבות הצבאית הגרמנית, ולפיכך בדרך כלל לא זוכה לתשומת לב תקשורתית. אירועים חריגים היו טקס הקעקוע הגדול שנערך לכבוד יציאת כוחות בעלות הברית מגרמניה ב-1994 והלוויית הקנצלר הלמוט שמידט שזכו לפרסום רב ברחבי העולם.
מהלך הטקס.
למעט שינויים מעטים, הטקס נותר כמות שהוא מאז ימי הצבא הפרוסי ועד ימי הבונדסוור. בפתיחת הטקס, הלהקה מנגנת את מארש יורקשייר של לודוויג ואן בטהובן. לאחר מכן צועדים בסך החיילים נושאי הלפידים, והמפקד מכריז באופן רשמי על פתיחת הטקס. לאחר מכן מנגנת הלהקה שלושה או ארבעה שירים שנבחרו מראש בידי הלהקה או בידי הנכבד שעבורו נערך הטקס.
בשלב הבא מכריזים המתופפים על "פתיחת הטקס עצמו" (Locken zum Zapfenstreich) והלהקה מנגנת את Preußischer Zapfenstreichmarsch. המתופפים קוראים את הקהל לתפילה (Ruf zum Gebet), ולאחר מכן קריאה שלאחר התפילה (Ruf nach dem Gebet). הלהקה מנגנת את המנון גרמניה ונושאי הלפידים צועדים שוב. הלהקה יוצאת מהמסדר ומנגנת בפעם האחרונה את Preußischer Zapfenstreichmarsch. משך הזמן הכולל של הטקס הוא 20 דקות.
גרסה זו היא הגרסה הרשמית של הבונדסוור. עם זאת, מכיוון שגרמניה מורכבת ממדינות שונות, הטקס יכול להשתנות ממדינה למדינה. לדוגמה בבוואריה ובסקסוניה החליפו חלק מהשירים המזוהים יותר עם ההיסטוריה הפרוסית בשירים המזוהים עם התרבות המקומית. הגרסה האוסטרית מודרנית יותר וכוללת יותר מצעדים ותרועות חצוצרה ופחות שירים.
הקעקוע הגדול נחשב לכבוד הגדול ביותר שהבונדסוור והצבא האוסטרי יכולים להעניק לאדם. כל מפקד בדרגת גנרל-לויטננט ומעלה זכאי לקעקוע הגדול (גם לאחר פרישתו מהצבא). האזרחים היחידים שזכאים לכך הם נשיא גרמניה, קנצלר גרמניה ושר ההגנה.
רגימנט המשמר פרידריך אנגלס
רגימנט המשמר פרידריך אנגלס (בגרמנית: Wachregiment „Friedrich Engels“) היה רגימנט מיוחד של צבא העם הלאומי - צבאה של גרמניה המזרחית. תפקידו של הרגימנט היה לאבטח את אנשי משרד ההגנה הלאומי ולשמש להם כמשמר כבוד. הרגימנט נקרא על שמו של פרידריך אנגלס - שותפו לדרך של קרל מרקס.
היסטוריה.