האחיות אווה וסולטנה (סופיה) התגוררו בלנינגרד. האח - מארק צ'אפיצ'ב (1914, נובורוסייסק - 1942)בדרגת לויטננט כסגן מפקד פלוגת סיור, נהרג בהגנת סבסטופול.
בית הספר ללימודים יהודיים בלונדון
המשלחת המאוחדת
ג'יימס לסטוביק
ג'יימס לסטוביק (באנגלית: James Lastovic; נולד ב-15 באוקטובר 1994) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
לסטוביק נולד בסן דייגו, קליפורניה. הוא למד בבית הספר למשחק רוסקין.
קריירה.
הופעת הבכורה שלו הייתה בסרט הילדים העצמאי לשנת 2013, "Taking Pony".
בשנת 2015 הופיע בפרק של מיני סדרת טלוויזיה, "Musical Concierge". באותה שנה החל לשחק בתפקיד הקבוע של ג'ואי ג'ונסון באופרת הסבון האמריקאית, "ימי חיינו". הוא הופיע בסדרה עד שנת 2017 והופיע ב-98 פרקים.
בשנת 2018 לוהק לתפקיד כריסטיאן קין, בנו של הכומר המאוהב בפאטי (דבי ראיין) בסדרת הטלוויזיה "רעבים".
קופה אמריקה 1920
טורניר אליפות דרום אמריקה בכדורגל 1920 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1920) נערך בצ'ילה והיה הטורניר הרביעי של הקופה אמריקה. נבחרת אורוגוואי זכתה בפעם השלישית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית.
הטורניר כולו נערך באצטדיון ואלפארייסו ספורטינג קלוב בויניה דל מאר ומספר המושבים שהכיל אינו ידוע. הטורניר נערך בספטמבר 1920.
לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו צ'ילה, ארגנטינה, אורוגוואי ומחזיקת הגביע ברזיל. ארבעתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה.
ההפסד 6–0 של נבחרת ברזיל בטורניר זה לאורוגוואי היה הפסדה הגדול ביותר בהיסטוריה, עד מונדיאל 2014 בו ברזיל הפסידה 7–1 לגרמניה במשחק הידוע בשם "מינייראסו".
קרקובסקה פשדמיישצ'ה
קונאן (סדרת טלוויזיה, 1997)
קונאן (באנגלית: Conan the Adventurer) הייתה סדרת הרפתקאות טלוויזיה אמריקאית שבועית בשידור חי באורך שעה. היא הופקה על ידי מקס א' קלר ומיצ'לין קלר בשנים 1997 עד 1998, על בסיס דמותו של קונאן הברברי. תוכנית הטלוויזיה עלתה לראשונה ב-22 בספטמבר 1997. הסדרה התפשטה לכ-150 מדינות בעולם.
את תפקידו של קונאן מילא ראלף מולר, פעמיים מר יוניברס, יליד גרמניה, וחברו של ארנולד שוורצנגר.
התסריט לפיילוט נכתב על ידי סטיב הייז, ראש פיתוח הפרויקטים של הסדרה. העלילה חרגה ממהות הדמות של קונאן, כמו זו של קונאן שתוארה קודם לכן בסרטי שנות השמונים ובסדרות הקומיקס של מארוול קומיקס, מכיוון שהעיבוד הזה היה שליו יותר ומיועד לכל קבוצות הגיל.
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר הוענק מאז שנת 1974. הזוכה המעוטר ביותר בקטגוריה זו הוא גארת' ברוקס עם 8 זכיות.
סם פרנסיס
סמואל לואיס פרנסיס (25 ביוני 1923 - 4 בנובמבר 1994) היה צייר אמריקאי ויצר הדפסים.
ביוגרפיה.
סם פרנסיס נולד בסן מטאו, קליפורניה, בנם של קתרין לואיס פרנסיס ושמואל אוגוסטוס פרנסיס האב. אימו, שעודדה את עיניינו במוזיקה, נפתרה בשנת 1935, ומאוחר יותר פיתח קשר חזק עם אמו החורגת, וירג'יניה פיטרסון פרנסיס. הוא למד בתיכון סן מטאו בתחילת שנות הארבעים.
פרנסיס שירת בחיל האוויר של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה לפני שנפצע במהלך תמרוני טיסת ננסיון. הוא שהה בבית החולים מספר שנים, ובזמן שהיה שם, לאחר שביקר אותו האמן דייוויד פארק בשנת 1945, החל לצייר. לאחר שיצא מבית החולים חזר לברקלי, הפעם בכדי ללמוד אמנות. הוא קיבל את שני התארים שלו, בשנים 1949 ו-1950, מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם למד בוטניקה, רפואה ופסיכולוגיה.
קריירה.
פרנסיס הושפע בתחילה מעבודתם של אקספרסיוניסטים מופשטים כמו מארק רותקו, ארשיל גורקי וקליפורד סטיל. סגנונו חסר הגבולות הושפע מאוד מיצירותיו של ג'קסון פולוק. מאוחר יותר הוא נקשר באופן רופף לדור השני של אקספרסיוניסטים מופשטים, במקביל לג'ואן מיטשל והלן פרנקנטלר, שהתעניינו יותר ויותר בשימוש אקספרסיבי בצבע.
הוא בילה את שנות החמישים בפריז והציג את התערוכה הראשונה שלו בגלריה "נינה דאוס" בשנת 1952. בעת שהותו בפריז הוא נקשר לטאשיזם, ועבודתו קיבלה הערכה על ידי מבקרי אמנות מישל טאפייה וקלוד דותויט (גיסו של הצייר אנרי מאטיס).
בין השנים 1950 - 1958 הנרי התגורר ועבד בפריז, בדרום צרפת, טוקיו, מקסיקו סיטי, ברן וניו יורק. התפתחותו האמנותית הושפעה מחשיפתו לציור המודרני הצרפתי, לתרבות האסייתית ולזן בודהיסטי בפרט. ציוריו משנות החמישים התפתחו בשורה של שלבים, שהתחילו בהפשטות מונוכרומטיות, ואחריהם ציורי קיר גדולים יותר עם צבעים עשירים וציורים "פתוחים" הכוללים אזורים גדולים של לובן. לאחר שציורו "אדום גדול" משנת 1953 נכלל בתערוכת "שנים עשר אמנים" ב-1956 במוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק, החל פרנסיס לנסוק במהרה לגדולה בינלאומית.
פרנסיס צייר ציורי קיר גדולים עבור הגלריה לאמנות בבזל בשנים 8–1956 ולבנק צ'ייס מנהטן, ניו יורק בשנת 1959.
בין השנים 1960–1963 יצר מספר סדרות יצירות, כולל סדרת "כדורים כחולים". עבודות אלה, שהורכבו מצורות וטיפטופים כחולים בעיקר של ביומורפים, התייחסו לכאב שנבע משחפת הכליה שסבל בשנת 1961.
בתחילת אמצע שנות השישים פרנסיס נוהל על ידי גלריית מרתה ג'קסון בניו יורק. הוא חזר לקליפורניה במהלך שנות השישים והמשיך בציור, בעיקר בלוס אנג'לס, אך גם בטוקיו שם התגורר בעיקר בשנים 4–1973. בשנת 1965 החל פרנסיס סדרת ציורים שהציגה שטחים נרחבים על בד פתוח, בעלי צבע מינימלי וקו חזק. עבודתו התפתחה עוד יותר לאחר שהחל בניתוח יונגיאני אינטנסיבי עם ד"ר ג'יימס קירש בשנת 1971 והחל לשים לב היטב לחלומותיו ולדימויים הלא מודעים שהציעו.
עבודותיו של פרנסיס בראשית שנות השבעים כונו כתמונות "אוויר צח". יצירות אלה נוצרו על ידי הוספת בריכות, טפטופים והשפרצות צבע לרצועות צבע רטובות המופעלות בעזרת גליל, והדירו מחדש את עניין האמן בצבע. עד 1973–4 רבים מציוריו של פרנסיס הציגו רשת או מטריצה רשמית המורכבת ממסלולי צבע חוצים. רבות מעבודות המטריצה הללו היו גדולות בקנה מידה, באורך של עד שישה מטרים.
לאחר 1980 המבנה הפורמלי של הרשת נעלם בהדרגה מעבודתו של פרנסיס. הוא היה פעיל במיוחד כיוצר הדפסים, ויצר תחריטים רבים, ליטוגרפיות ומונוטיפים, שרבים מהם פותחו בחנות ליטו שבבעלות פרנסיס בסנטה מוניקה.
בשנת 1984 הקים פרנסיס את "The Lapis Press" במטרה לייצר טקסטים רלוונטיים ויוצאי דופן בפורמטים משכנעים מבחינה ויזואלית.
במהלך השנה האחרונה לחייו, כשהוא סובל מסרטן הערמונית ואינו מסוגל לצייר בידו הימנית לאחר נפילה, בפרץ אנרגיה אחרון השתמש בידו השמאלית כדי להשלים סדרה מסנוורת של כ-150 ציורים קטנים לפני מותו. הוא מת בסנטה מוניקה ונקבר באולמה שבמחוז מרין, קליפורניה.
יאסונרי קאוובאטה
מרוץ גמלים
מרוץ גמלים הוא ענף ספורט פופולרי במערב אסיה, צפון אפריקה, קרן אפריקה ואוסטרליה ובמדינות נוספות בו אדם או רובוט רוכב על גמל. המנצחים בתחרות הם הגמל והרוכב שהגיעו ראשונים לקו הסיום של המרוץ.
מרוץ גמלים, כמו גם מרוץ סוסים, הוא אירוע להימורים ולאטרקציות תיירותיות. באיחוד האמירויות הערביות חל איסור להמר במרוצי סוסים.
גמלים יכולים לרוץ במהירות של עד 65 קילומטרים לשעה בספרינטים קצרים והם יכולים לשמור על מהירות של 40 קילומטרים לשעה למשך שעה.
במרוץ מתחרים לעיתים קרובות ילדים, אך הטענות על פגיעה בזכויות האדם הובילו לאיסורים כלל-ארציים על עבודת וסחר בקטינים באיחוד האמירויות הערביות ובקטר.
מרוץ הגמלים הגדול ביותר באוסטרליה הוא מרוץ "חולות המדבר של בוליה" והוא מתקיים בקווינסלנד. המנצח במרוץ זה זוכה בפרס בסך של 500,000 דולר.
אחד ממרוצי הגמלים המרכזיים הוא גביע הגמלים, שנערך באליס ספרינגס. גביע הגמלים הוא מרוץ הגמלים הארצי השני בגודלו באוסטרליה. הוא מתקיים מדי שנה וכולל לא רק את מרוצי הגמלים עצמם, אלא גם אוסף של דוכני שוק ובידור אחר.
במערב, "רוכב גמלים" הוא כינוי פוגעני לערבים.
במספר מרוצים מודרניים, אין רוכבים אנושיים על הגמלים אלא רובוטים הנשלטים בשלט רחוק.
נכון לשנת 2015, יש מעל 14,000 גמלים המשמשים כגמלי מרוצים באיחוד האמירויות הערביות.
היסטוריה.
מרוצי גמלים קיימים כבר מאות שנים. הם ספורט מסורתי ב מאז ימי הביניים.
תיעודו הראשון של מרוץ גמלים הוא ב, אצל הולאגו חאן, שליט האימפריה המונגולית.
אוסטרליה.
מרוצי הגמלים באוסטרליה החלו כתוצאה מייבוא גדול של גמלים לאוסטרליה, בשנות ה-40 של המאה ה-19. עם התקדמות ופיתוח הטכנולוגיה, הגמלים איבדו הרבה מחשיבותם ורובם שוחררו, מה שיצר את אוכלוסיית גמלי הבר הגדולה ביותר בעולם, בה מעל 200,000 גמלים.
מרוצי הסוסים באוסטרליה התחילו יותר כאטרקציות תחרותיות ופחות בתור ספורט תחרותי.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, מרוצי הגמלים התפתחו והתקדמו מאוד באוסטרליה, עקב שיתופי פעולה וסחר עם איחוד האמירויות.
סוגי גמלים במזרח אפריקה.
במזרח אפריקה ישנם 3 סוגי גמלי מרוץ: גמלים סומליים, גמלי רנדיל וגמלי טורקנה.
גמלים סומליים יכולים להגיע למשקל של 550 קילוגרמים והם בעלי צוואר עבה וחזה רחב. הם מייצרים חלב יותר לאט מאשר סוגי הגמלים האחרים.
גמלי רנדיל הם הגמלים הכי מועדפים למרוצים במזרח אפריקה, בשל גודלם הבינוני. משקלם נע בין 350 ל-450 קילוגרמים. בכפות רגליהם יש כריות קשות יותר והפ מייצרי חלב מצוינים.