הקמת ה"אגוגה" משויכת לספרטני ליקורגוס וזמן הקמתו היה ככל הנראה במאה השישית לפני הספירה, כשספרטה החלה לאמן אזרחים מגיל 7 עד 21. מערכת חינוך זו שגשגה בערך עד סוף העשור של 270 - 280 לפנה"ס. האגוגה הוחזרה על ידי הרפורמות של קלאומנס השלישי ב-226 לפנה"ס. במתכונת זו פעלה עד 188 לפנה"ס. האגוגה הוחזרה שוב, הפעם תחת שלטון רומי ב-146 לפנה"ס ושרדה עד המאה ה-4 לספירה.
מטרת מערכת האימונים הייתה ליצור גברים חזקים פיזית ונפשית שיוכלו לשרת בצבא ספרטה. הספרטנים עודדו נאמנות וחשיבות המדינה על האינטרס של היחיד ולכן ספרטה הפכה להיות מעריה החזקות של יוון העתיקה. המשמעת בקרבם הייתה חזקה והגברים נלחמו בינם לבין עצמם על מנת לקבוע מיהו החזק בקבוצה.
האגוגה היה משטר יוקרתי ברחבי העולם היווני העתיק, ומשפחות אריסטוקרטים רבות מערים שונות שלחו את בניהם על מנת להשתתף באגוגה לתקופות זמן מסוימות.
הספרטנים היו בררניים מאוד לגבי אותם ילדים אשר יתאפשר להם להתאמן באגוגה, וכבוד כזה ניתן לעיתים לילדיהם של שגרירים בספרטה וכמה משפחות שמוצאם משושלת אצולה.
הבנים הבכורים מבתי המלוכה יוריפונטידס ואגיאד, לא השתתפו באגוגה.
מ. ד. בראנדשטטר
מ.ד. בראנדשטטר
מ&quot;ד בראנדשטטר
מ. ד. ברנדשטטר
מ.ד. ברנדשטטר
מ&quot;ד ברנדשטטר
פסטיבל האדריכלות הבין-לאומי
פסטיבל האדריכלות הבין-לאומי (WAF) הוא פסטיבל שנתי הכולל תחרות פרסים בשידור חי עבור קהילת האדריכלות העולמית. הפסטיבל נועד גם לדיון, ללימוד ולקבלת השראה לקהל האדריכלים. הפסטיבל מאורגן על ידי חברת המדיה EMAP מ-2008.
הפסטיבל הראשון נערך בשנת 2008 ובו הוצגו 224 מבנים ופרויקטים מרחבי העולם, שהיו מועמדים לפרסים ב-17 קטגוריות. הפרויקטים הוצגו על ידי האדריכלים שתכננו אותם, בפני חבר שופטים והקהל הצופה בפסטיבל. הפסטיבל הונחה על ידי האדריכל הבריטי נורמן פוסטר. מאז הפסטיבל הראשון השתתפו בפסטיבל יותר מ-8000 אדריכלים מ-65 מדינות.
הפרויקטים שזכו במקום הראשון לאורך שנות הפסטיבל:
קישורים חיצוניים.
כנסיית קבר מרים
שמעון אדלר פון למל
DSV Alvin
DSV Alvin (תעתיק לעברית אלווין DSV) היא צוללת אמריקאית שנבנתה ב-1964 וביצעה עשרות אלפי צלילות. קרויה ע"ש אליין וין (Allyn Vine) מהנדס מהמכון האוקיינוגרפי בוודס הול.
פרטים טכניים.
בשל בלאי בצוללת ומתקניה, כמעט כולם שופצו או הוחלפו במהלך הזמן. במהלך השנים הובילה האלווין למעלה מ-12,000 מדענים אל קרקע האוקיינוס. עומק הצלילה המרבי של הצוללת הוא 4500 מטרים ומשקלה הוא 16 טון. האלווין מצוידת בציוד מתקדם הכולל בין היתר, שתי זרועות חיצוניות, ציוד צילום, מדי לייזר לשם קביעת מרחקים, ומדחפי ריחוף. הצוללת נבנתה בהתאם לתקנים שהיו בזמן בנייתה, ומכיוון שכך אין שירותים בצוללת, אין חימום, ולצוללים אסור ללבוש בגדי פליז בשל כללי בטיחות אש.
פעולות מפורסמות.
בשנת 1966, לאחר התנגשות שני מטוסים אמריקאים מעל חוף ספרד, נפלה פצצת מימן מאחד מהם ושקעה אל קרקעית הים. האלווין נשלחה למקום והצליחה לאתר את הפצצה בעומק של 780 מטר, אך כשלה בניסיון למשות את הפצצה.
ב-1968 בעת הורדתה למים נקרע כבל האחיזה שלה שחיברה אל סיפון הספינה. אלווין נפלה חמישה מטרים עד המים ומשם המשיכה לצלול ללא שליטה עוד כ-1500 מטרים. שלושת אנשי צוותה נחלצו מיד עם נפילתה אך סוגרי הצוללת נותרו פתוחים בשל כך והיא התמלאה במים. לאחר כעשרה חודשים חולצה הצוללת כשהיא שלמה יחסית, אך מלאה במים. מזון שנותר בצוללת לא התקלקל כמעט בשל תנאי הקור ומיעוט החמצן בעומק זה.
לאחר תיקונה נשלחה הספינה לחקור את אזור רכס ההרים המרכז אטלנטי שלאורכו שוכנים הרי געש רבים. ב-1977 נשלחה הצוללת לחקור את אזור איי גלאפגוס הגעשיים. החוקרים בראשות רוברט בלארד גילו סוג חדש של נביעות הידרותרמיות המכונות מעשנות שחורות שמהן נפלטו מים חמים עשירים במתכות ומינרלים, וכן גילו יצורים חיים אקסטרמופילים, אשר ניזונו מהמתכות בתהליך כימוסינתזה.
ב-1979 נשלחה הצוללת לאוקיינוס השקט, וגילתה שם זרמי מים שחורים ורותחים אשר נוצרו מהתכת מתכות במים. בצלילה הראשונה כוון מד החום עד טמפרטורה של 30 מעלות ובעת הצלילה הוא הגיע למעלה הגבוהה ביותר. בשלב זה לא יכלו החוקרים לדעת על הטמפרטורה השוכנת במים לאשורה. בצלילה השנייה כוילו מדי החום ליכולת מידה גבוהה בהרבה, בעת הצלילה נמצא כי חום המים הגיעה עד 400 מעלות. חלונות הצוללת לא תוכננו במיוחד לעמידה בטמפרטורה כה גבוהה, אך דבר לא אירע להם.
ב-1986 הייתה האלווין מעורבת במציאת הטיטניק על ידי משלחת שבראשה עמד רוברט בלארד.
ב-6 באוגוסט 2004, הכריזה קרן המדע הלאומית על כלי רכב חדש שימלא את מקומו של ה-DSV Alvin. כלי הרכב החדש יוכל להגיע לעומק גדול יותר ויצויד בציוד משוכלל יותר מזה שב-DSV Alvin. גורלה של ה-DSV Alvin אינו ידוע, ויש אומרים שצוללת זו תיכנס למוזיאון, או שתשמש למחקר ימי במים רדודים (באופן יחסי לכלי הרכב החדש שימלא את מקומה).
הלל הרשושנים
הלל הַרשוֹשָנים (רוזנברג) (30 ביולי 1896, כ' באב תרנ"ו - 10 במרץ 1993, י"ח באדר תשנ"ג) היה בלשן ותשבצאי ישראלי.
קורות חיים.
הלל הרשושנים נולד בשם הלל רוזנברג, בן לפינחס וציפורה רוזנברג ב-1897 בבוקובינה (באותה עת חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ומאוחר יותר חלק מרומניה) בעיר ויז'ניץ, מושב חסידות ויז'ניץ. נצר לרבי ישראל מרוז'ין ולרבי פינחס מקוריץ. אביו היה שו"ב אצל האדמו"ר מוויז'ניץ.
אמו נפטרה בצעירותו, והוא עבר לסבו אלכסנדר-זוסיא בעיירה קוסוב. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר עם משפחתו לצ'כיה, ולאחר המלחמה חזר לבוקובינה. למד בסמינר למורים בלבוב. היה מורה לספרות ולמקצועות היהדות וניהל שני בתי ספר לעברית. בשנת 1922, בכנס של חובבי השפה העברית, הקים בבוקובינה את "גדוד מגיני השפה", שנאבק בקנאות למען השפה העברית והפצתה בקרב היהודים. ארגון מקביל, "גדוד מגיני השפה", הוקם בארץ ישראל רק שנה מאוחר יותר. בשנת 1924 הוסמך על ידי הקהילה היהודית ומשרד החינוך הרומני להורות יהדות ועברית בבתי הספר היהודיים ברומניה. בשנת 1925 עברת את שם משפחתו להרשושנים.
באפריל 1933 יצא מרומניה כעיתונאי היוצא לסקר את המכביה השנייה ונשאר בארץ ישראל. בתחילת 1935 פנה, בשם "גדוד מגיני השפה", להנהלות בתי הקולנוע בירושלים בהצעה לנקד את המילים העבריות המופיעות בסרטים. עוד ברומניה נמנה עם חסידי זאב ז'בוטינסקי, ובארץ עבד כמגיה בעיתון "העם" שהופיע מטעם התנועה הרוויזיוניסטית, ולאחר מכן בממשיכו, "הירדן" (בעריכת בנציון נתניהו), שבו פרסם ב-1935 תשבץ ראשון. בסוף 1935 נמנה עם מקימיו של ועד לציון 13 שנה לפטירתו של אליעזר בן-יהודה. הרשושנים המשיך לעיתונים נוספים של התנועה הרוויזיוניסטית, "המשקיף" ו"חרות", ואחר כך עבד בעיתון "הבוקר" והצטרף כמגיה ל"ידיעות אחרונות" מיום הקמתו. בנוסף לעבודתו בעיתונים, הקים בתל אביב, ברחוב בלפור 29, בית ספר פרטי לעברית, "בית הלל".
ב-1938 נישא לתלמידתו לעברית, הינדה שטרום, שעברתה את שמה הפרטי לעפרה. לזוג נולדו שני בנים.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה העשרים היה נציג העיתונות ב"ועד הלשון העברית". ערך, הגיה וסגנן ספרים רבים. הרשושנים הוא מחדשן של מילים עבריות רבות (תחדישים, מילה שאף היא מחידושיו). לשם פרסום תחדישיו והטמעתם חיבר ופרסם ב"ידיעות אחרונות" יותר מ-5,000 תשבצים.
לא כל תחדישיו של הרשושנים התקבלו, אך רבים מהם הפכו לחלק אינטגרלי של השפה ודוברי העברית משתמשים בהם, לרוב מבלי לדעת מי המציאם. בין התחדישים של הרשושנים נמנות המילים: תקרית, יבואן, יצואן, אכיל, חדיר, הפיך, זמין, להטוטן, צנחן, מלחין, תקרובת, תמליל, מחירון ועוד.
הלל הרשושנים נפטר בשנת 1993, בגיל 96, ונקבר בבית העלמין בחולון.
שני בניו, יוסי הרשושנים (1939–2010) ושילֹה הרשושנים (יליד 1943), פעלו גם הם בתחום: יוסי פרסם במשך 40 שנה (עד מותו) ב"ידיעות אחרונות" את חידת אותיות ומספרים; ושילה הרשושנים המשיך, לאחר מות אביו, לפרסם תשבצים במדור שלו ב"ידיעות אחרונות". בנו של שילה, , נהרג בלבנון בשנת 1994.
שפת הקודש
מאיר יוסט
הרב מאיר יוסט (ה'תרס"ח, 1908 - ה'תש"ע, 9 באפריל 2010) היה הרב הראשי של הולנד במשך 45 שנה.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה ויז'ניץ (אז בהונגריה) לניסן יוסט שהיה מלחין חסידי ומשב"ק של רבי ישראל הגר מויז'ניץ. בנערותו למד כמה שנים אצל הרב פנחס הורביץ ולאחר כמה שנים עבר לגרמניה ולמד אצל הרב יוסף ברויאר. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה חזר לבית הוריו בגרוסוורדיין (לשם נמלטו במלחמת העולם הראשונה מהעיירה ויז'ניץ) והחל בפעילות ציבורית, הוא התמנה ליו"ר סניף אגודת ישראל בעיר והיה פעיל מאוד בארגון.
במלחמת העולם השנייה הסתתר עם משפחתו בבודפשט ובעזרת ידידים שרד את המלחמה, לאחר המלחמה עבר לשווייץ ומונה לר"מ בישיבת מונטריי.
בשנת תשכ"ג (1963) הוזמן לכהן כרב ראשי להולנד, הוא עבר לאמסטרדם ושם התגורר כמעט חמישים שנה עד לפטירתו, היה מן החברים הבכירים בארגון מרכז רבני אירופה. חיבר את הספר אמרי מאיר על התורה.
נפטר באמסטרדם בגיל 102, ארונו הוטס לארץ והוא נטמן בהר הזיתים בירושלים.
מידע פנימי
נ&quot;ה וייזל
סוגי ערים לפי אזורים גאוגרפיים
מאפייני הערים בעולם המשתנים לפי מיקום גאוגרפי ומאפיינים היסטוריים ואתניים.
הוצאת ארנב מהכובע
ז'קי לוי
ז'קי לוי (נולד בחשוון ה'תשכ"א, 28 באוקטובר 1960) הוא פוליטיקאי ישראלי, ראש עיריית בית שאן; כיהן כחבר הכנסת העשרים וסגן שר במשרד הבינוי מטעם מפלגת הליכוד.
ביוגרפיה.