השיר הוצג לראשונה בתצוגה מקדימה כמעט שנה לפני צאתו לאור, ב-25 במאי 2020, בסרטון יוטיוב בו פולו ג'י ומפיק השיר איינר בנקז מבצעים גרסה אקוסטית לשיר, כאשר בנקז מנגן ביוקולילי. השיר הוכרז רשמית יומיים לפני צאתו לאור, כאשר פולו ג'י פרסם טיזר של הקליפ ברשתות החברתיות.
השיר כולל לולאת מיתרים של ארפג'ו "משמימה", על גבי מקצב טראפ מבוסס יוקולילי ומלווה בגיטרה. מבחינה לירית, פולו ג'י מתעמק בעליות והירידות בתהילתו, כשהוא מראפרפ: "כל יום הוא קרב, אני מותש ואני עייף". בין ההשתקפויות האפלות האלו, הוא מתגאה בהצלחת הקריירה שלו, בעוצמתו המינית, בתכונותיו ה"מרשימות" בשירים, בעושר ובנשים שהיו לו. הוא גם רומז בכבדות לתקופתו בחבורתו, "Black Disciples". הבית הראשון מתייחס, לכאורה, למאבקו בחרדה ובשימוש בסמים, כשהוא מתייחס לשימוש שלו ב"גלולות" וכיצד הוא מרגיש עצוב: "כשאני לבד, העיניים שלי דומעות". הבית השני מראה אותו יותר "מחומם", כשהוא מדבר על הצבת רחובותיו בראש ועבור "רציחות". מייק שופילד מ-Pie Radio סיכם: "אנו רואים שיש לשור שני צדדים שונים מאוד: צעיר בודד מוכה חרדה עצוב וגנגסטר אלים - זה גורם לך לתהות איך ראפ על אקדחים ועצב עובד כל כך טוב ביחד!".
ביקורות.
ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד תיאר את השיר כאחד מההוצאות החיוניות של שבוע צאתו, וקבע: "פולו ג'י נותר אחד ממספרי הסיפורים החזקים ביותר בהיפ-הופ המודרני, וגם כאשר ספירת הכסף שלו אינה יכולה לספק תחושת שלווה, התוצאה לעיתים קרובות שובה לב עבור המאזינים שלו". כריס דוויל מ-Stereogum אמר כי השיר "הוא כמו גרסת רזולוציה מתקדמת של צליל ההיכר של פולו ג'י", בעודו סובר כי הוא "ממשיך את המסורת של פולו ג'י להישמע מנצח במעורפל אפילו כשהוא פורק את הדיכאון והטראומה שלו. זה שילוב מוזר, אבל הוא מושך את זה". באופן דומה, אלד זילד מ-HotNewHipHop אמר כי פולו ג'י "חזר לאותו סגנון שאנו מכירים ואוהבים", והוסיף כי הוא "ממשיך בריצתו בפורה עם צאתו של 'Rapstar'", כאשר זידל רואה בכך את גולת הכותרת של פולו ג'י שיצאה לאחרונה. וונגו אוקון מ-Uproxx אמר כי "יליד שיקגו הוציא אינספור שירים שהוכיחו כי שהותו במשחק הראפ תהיה רחוקה מלהיות זמנית. הראפר ממשיך בריצה עם הסינגל האחרון שלו". מייק שופילד מ-Radio Pie אמר כי "בנקז מנגן באופן מרשים ביוקולילי המעורבב עם קולו המלאכי של פולו ג'י יכול להיות הדבר הכי אהוב עלינו!". דבון ג'פרסון מ-HIpHopDX כינה את השיר "באנגר כבד-כבד", כאשר "פולו ג'י נפל דרך מטח של פאנצ'ים בלתי פוסקים והוק דוקרני". אנדרו סאכר מברוקלין ווגן סבר כי בשיר פולו ג'י "בוחן את הצד המלודי שלו להשפעה רבה". מגזין XXL כינה את השיר כאחד מההוצאות המוזיקליות הטובות ביותר של השבוע.
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום ה-36 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה". מגזין "Complex" דירג את השיר במקום ה-11 ברשימת ״50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)״.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ פורסם לצד השיר ובוים על ידי Arrad. בקליפ נראה פולו ג'י מציג את חייו ככוכב ראפ; הוא עובר שבע הגדרות שונות ומראה את התגמולים ואורח החיים המפואר שמגיעים עם התהילה. הוא מתחיל בכך שאיינר בנקז מנגן ביוקולילי שלו, ולאחר מכן פולו ג'י נראה בסוכנות רכב, קונה מכונית יוקרתית ורכבי BMW לכל חבריו עם שקית גדולה של מזומנים. הוא מקליט מוזיקה ונכנס להיכל התהילה הפיקטיבי של ההיפ הופ. הוא גם מראה אהבה לעיר הולדתו, שיקגו, ומשחק כדורסל בבגדי שיקגו בולס. מאוחר יותר הוא נראה מונח על הקרקע לאחר שנדקר בגבו על ידי אהובתו. בקליפ משתתף גם בנו של פולו ג'י, טרמני.
הצלחה מסחרית.
ביום הראשון לצאתו, השיר הגיע למקום הראשון במצעדי האפל מיוזיק והספוטיפיי האמריקאים, עם 2.7 מיליון הזרמות, ובכך היה לשירו הראשון של פולו ג'י שהגיע לצמרת מצעד הספוטיפיי על בסיס מספר ההזרמות היומי שלו.
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לסינגל הראשון של פולו ג'י שהגיע לצמרת המצעד.
החבלה במפעל הצנטריפוגות בנתנז (2021)
חבלה במפעל הצנטריפוגות בנתנז התרחשה באיראן ב-11 באפריל 2021, פחות מיממה לאחר שהכריזה על הפעלת צנטריפוגות מתקדמות. מערכת החשמל במתקן הגרעין בנתנז שבאיראן נפגעה, ונזק ניכר נגרם מפיצוץ רב-עוצמה שהרס לחלוטין את מערכת החשמל הפנימית במתקן הצנטריפוגות התת-קרקעי. באיראן חוקרים את הנסיבות. סוכני מודיעין אנונימיים אמרו שייקח לאיראן לפחות תשעה חודשים כדי לחדש את ייצור האורניום במתקן. שר החוץ של איראן האשים את ישראל בחבלה ואיים בנקמה.
בעבר נפגע המתקן בנתנז מפעילויות תקיפה: ב-2011 התקפת הסייבר סטקסנט פגעה במערכות בקרה תעשייתיות ששולטות בצנטריפוגות במתקן בנתנז. ב-2 ביולי 2020, אירע פיצוץ במפעל לייצור צנטריפוגות במתקן העשרה הגרעיני בנתנז.
הפעלת הצנטריפוגות.
ב-10 באפריל 2021 הנשיא האיראני חסן רוחאני הופיע בטלוויזיה הממלכתית והורה על הזרקת גז ל-164 צנטריפוגות מדור חדש, מדגם IR-6, במתקן העשרת הגרעין בנתנז במסגרת "יום הגרעין" שנחגג במדינה. לצד המגעים לחידוש הסכם הגרעין עם איראן. על פי רוחאני, איראן מפתחת גרעין אך ורק לטובת מטרות אזרחיות. הצנטריפוגות החדשות בנתנז בעלות יכולות להעשרת אורניום באופן מהיר ואיכותי יותר מהצנטריפוגות מהדגם הישן.
במסגרת הפעלת הצנטריפוגות, הוזרק להן האורניום והחל תהליך של סיבוב מהיר.
התקלה.
ב-11 באפריל 2021, כיממה לאחר ההפעלה, התפרסמה בסוכנות הידיעות האיראנית ידיעה על תקלה במתקן. דובר הסוכנות, בהרוז קמלבנדי, ציין כי אין נפגעים, אין חשש לדליפת קרינה, ונסיבות המקרה נחקרות. המקרה תואר בטלוויזיה הממלכתית כ"תאונה" ו"תקרית". הנזק נגרם מפיצוץ רב-עוצמה שהרס לחלוטין את מערכת החשמל הפנימית במתקן הצנטריפוגות התת-קרקעי.
תגובה.
יומיים לאחר התקרית הודיע סגן שר החוץ האיראני שאיראן תתחיל להעשיר אורניום לרמה של 60%. לפי AP מדובר ברמת העשרת האורניום הגבוהה אי פעם בתוכנית הגרעין האיראנית. כמו כן יתווספו למתקן בנתנז 1,000 צנטריפוגות שיכולות להעשיר אורניום ביעילות גבוהה ב-50% מהצנטריפוגות הקודמות.
דיני העבודה
סימון סינק
סיימון אוליבר סינק (באנגלית: Simon Oliver Sinek; נולד ב-9 באוקטובר 1973) הוא סופר ומרצה בריטי-אמריקאי. הוא מחברם של חמישה ספרים, ביניהם "Start With Why" (2009) ו-"The Infinite Game" (2019).
ראשית חיים וחינוך.
סינק נולד בווימבלדון, בריטניה. בילדותו התגורר ביוהנסבורג, בלונדון ובהונג קונג לפני שהתיישב בארצות הברית. הוא סיים את בית הספר התיכון האזורי בצפון העמק בדמרסט בשנת 1991. הוא למד משפטים באוניברסיטת סיטי בלונדון, אך עזב את לימודי המשפטים כדי לעבור לפרסום. הוא קיבל תואר ראשון באנתרופולוגיה תרבותית מאוניברסיטת ברנדייס .
קריירה.
סינק החל את דרכו בסוכנויות הפרסום בניו יורק יורו RSCG ובאוגילבי ומאת'ר. מאוחר יותר הוא הקים עסק משלו, סינק פרטנרס.
סינק כתב חמישה ספרים. "תתחיל עם למה", ספרו הראשון, ראה אור באוקטובר 2009. ספרו השני, שכותרתו "מנהיגים אוכלים אחרון", הופיע ברשימות רבי המכר של "וול סטריט ג'ורנל" ו"ניו יורק טיימס" .
בתור מרצה, סינק נאם בפסגת מנהיגי העולם הקומפקטיים העולמיים של האו"ם ובכנסי TEDx מספר פעמים, החל משנת 2009.
ביוני 2018 דיווחו "הטורקים הצעירים" על חוזה ללא הצעה של 98,000 דולר מטעם ההגירה האמריקאית (ICE) על "הכשרת מנהיגות אישית של סיימון סינק" שתתקיים בין 26 באפריל ל -15 במאי 2018, שסופק על ידי Ernst &amp; Young.
בנובמבר 2018 דיווח "Publishers Weekly" כי סינק יפתח את Optimism Press, חותם חדש של Penguin Random House .
סינק הוא גם מדריך תקשורת אסטרטגית באוניברסיטת קולומביה, והוא חבר צוות נוסף בתאגיד RAND .
הבשורות של מוכווי
הבשורות של מוֹכְּווִי (בגאורגית: მოქვის სახარება, מוֹכְּווִיס סַאֲחָרֶבָּה) או ארבעת הבשורות של מוכּווי או הארבעה של מוכּווי (גאורגית: მოქვის ოთხთავი, מוֹכְּווִיס אוֹתְחְתָאוִוי) הוא כתב-יד מאוייר מהמאה ה -13 של ארבע הבשורות כתוב בשפה הגאורגית, שהועתק בכתב הנוסחורי ועוטר בעושר במיניאטורות בקתדרלת מוכווי באבחזיה. הבשורות של מוכווי מכילות 328 עמודים, כל אחד מהם בגודל 30 x 23.5 ס"מ, ו- 157 מיניאטורות צבועות על זהב. כתב היד נשמר במרכז הלאומי של גאורגיה לכתבי-יד בטביליסי.
הבשורות של מוכווי, שתוארכו לשנת 1300, הועתקו על ידי הקליגרף הגאורגי אפרים בהנחיה של דניאל, הארכיבישוף של מוכווי, ונתרמו לקתדרלת הבתולה הקדושה במוכווי . מיניאטורה בסוף כתב היד מציגה את דמותו של דניאל עצמו כמי שמתפלל לפני מריה הבתולה. הכיתוב למיניאטורה בכתב אֲסוֹמְתַווְרּוּלִי : "דניאל ממוכווי ארכיבישוף". החוקרים נאומן ובלטינג ציינו כי מחבר המיניאטורות הוכשר בקושטא בסביבות 1290 והביא את הסגנון הביזנטי לגאורגיה.
כתב-היד נשמר בספריית מנזר גלאתי ליד כותאיסי, עד לשנות השמונים של המאה התשע עשרה והועבר שוב למוזיאון בטביליסי. בשנת 1921 עם פלישת הצבא האדום לגאורגיה ונטישת האצולה הגאורגית וראשי הממשלה הגאורגית לצרפת, נלקח כתב-היד עם חלק מאוצרות לאומיים אחרים של התרבות הגאורגית על ידי אֶכְּווְתִּימֶה תָּאקָאִישְׁווִילִי . הוא הוחזר לגאורגיה הסובייטית בשנת 1945 ומצא את משכנו במרכז הלאומי לכתבי-יד (סימון: Q-902). החל משנת 2015 נערכו מאמצים לתיקון ושימור כתב-היד.
כתב-היד.