כשהתראיין עבור המגזין ואניטי פייר טען כי יש לתת לפעלולנים את הקטגוריה שלהם באוסקר. ג'ייסון טען ש"מדלגים עליהם" ו"אף אחד לא נותן להם שום קרדיט".
ברזילאים-יפניים
ארתור לינדו פטרסון
ארתור לינדו פטרסון (באנגלית: Arthur Lindo Patterson; 23 ביולי 1902 – 6 בנובמבר 1966) היה פיזיקאי אמריקאי - קנדי יליד ניו זילנד, שהתמחה בקריסטלוגרפיה. על שמו נקראת פונקציית פטרסון.
קורות חיים.
פטרסון נולד ב-1902 בעיירה נלסון שבאי הדרומי של ניו זילנד להורים שהיגרו מבריטניה. זמן קצר אחר כך עברה המשפחה למונטריאול שבקנדה. פטרסון נשלח ללמוד בבית הספר הפרטי היוקרתי לבנים טונברידג' (Tonbridge School) השוכן על יד העיירה באותו שם במחוז קנט שבאנגליה. ב-1920, בהיותו בן 18 חזר פטרסון לקנדה על מנת ללמוד באוניברסיטת מק'גיל שבמונטריאול. תחילה התמקד במתמטיקה ואחר כך עבר לפיזיקה. את התואר הראשון קיבל ב-1923 ואת התואר השני ב-1924. התזה שלו לעבודת המאסטר הייתה על הפקת קרני רנטגן קשות על ידי תגובה בין קרינת בטא שמקורה ברדיום לבין מוצקים.
בשנים 1924 ו-1926 הוא עבד בלונדון במכון המלכותי במעבדה של חתן פרס נובל לפיזיקה ויליאם הנרי בראג, שם למד את הטכניקה של ניתוח מבנה הגביש בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן.
ב-1926 קיבל פטרסון מלגה מטעם מועצת המחקר הלאומית הקנדית שאפשרה לו לעבוד כשנה יחד עם הרמן מארק במכון מחקר הסיבים של מכון הקיסר וילהלם (Kaiser Wilhelm Gesellschaft, כיום מכון מקס פלאנק), ששכן באזור דאהלם שברובע צלנדורף בברלין. פטרסון השתמש בקריסטלוגרפיה של סיבי צלולוזה על מנת למדוד את גודל ה"חלקיקים" של הצלולוזה. כתוצאה מעבודה זו הוא החל לפתח עניין בטבע טרנספורם פורייה שעתיד להפוך בהמשך דרכו, על פי דבריו, לאובססיה בנושא. בברלין פגש פטרסון בעילית של הפיזיקאים מתקופה זו, ובהם אלברט איינשטיין ומקס פלאנק, וקשר קשרי ידידות עם מקס פון לאואה, הפיזיקאי חתן פרס נובל לפיזיקה שהצליח ליצור לראשונה תבנית עקיפה של קרני רנטגן במעברם של גביש.
ב-1927 חזר לאוניברסיטת מק'גיל, סיים את עבודת הדוקטורט ב-1928, ונשאר כמרצה שנה נוספת. אחר כך הוא שהה שנתיים בקבוצת הקריסטלוגרפיה של רלף וייקוף (Ralph Walter Graystone Wyckoff) במכון רוקפלר (כיום אוניברסיטת רוקפלר), ואז קיבל משרה בקרן ג'ונסון לפיזיקה רפואית (Johnson Foundation for Medical Physics – חלק מאוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה) במטרה לחקור חומרים ביולוגיים באמצעות עקיפה של קרני רנטגן.
ב-1933 עבר פטרסון במשך כשלוש שנים לעבוד כאורח שאינו מקבל שכר במעבדת הקריסטלוגרפיה של ברטראם וורן (Bertram Eugene Warren). בשהותו ב-MIT הוא פיתח קשרי ידידות עם המתמטיקאי היהודי נורברט וינר ולמד ממנו רבות על תאוריית פורייה. ב-1934, בזמן שהותו ב-MIT, פיתח פטרסון שיטה לפענוח המבנה הגבישי תוך מחקר של גורם מבנה ופונקציית פטרסון הכוללת סיכום של טורי פורייה בשניים ובשלושה ממדים. שנים אחר כך, על מנת לצמצם את החיפושים פיתח פטרסון יחד עם ג'ורג' טנל (George Tunell) את "רצועות הסיכום פטרסון-טנל" (Patterson-Tunell summation strips).
ב-1935 נשא לינדו פטרסון לאשה את אליזבת נייט מניו יורק, ושנה אחר כך הצטרף לסגל האקדמי של קולג' ברין מאוור (Bryn Mawr College), אוניברסיטה פרטית לנשים בלבד השוכנת בעיירה ברין מאוור שליד פילדלפיה. שם עסק במחקר והדרכה. בתקופה זו פרסם שני מאמרים חשובים. הראשון, על התאוריה של קווים ספקטרליים (ליתר דיוק בתחום particle-size line broadening). השני, אותו כתב משום שהיה מוטרד מבעיית הייחודיות של הקונבולוציה ההופכית של פונקציית פטרסון, ובו הוכיח שתחת תנאים מסוימים יכולים להתקיים כמה סידורי אטומים שונים, "מבנים הומומטרים", שיתנו אותה תוצאה לפונקציית פטרסון, ולפיכך אותן עוצמות בסריג הופכי.
ב-1949 עזב פטרסון את קולג' ברין מאוור על מנת להקים מעבדה לקריסטלוגרפיה במכון הסרטן בפילדלפיה (Institute for Cancer Research) בו פעל עד סוף ימיו. בתקופה זו הוא פרסם מאמרים על מבנים של גבישים כדוגמת חומצת לימון ומלחי ציטראט שונים.
בנוסף לתרומותיו המדעיות היה פטרסון חבר בוועדה המבצעת של האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה משנת הקמתו (1948) ועד 1954, ובוועדה שקבעה את החוקים והכללים של הארגון. כמו כן, שירת שנים רבות בוועדה הלאומית לקריסטלוגרפיה של ארצות הברית והיה היושב ראש שלה מ-1948 עד 1950.
ב-3 בנובמבר 1966, בזמן הפסקת הצהריים לאחר שעבד בבוקר במעבדה של המכון לחקר הסרטן בפילדלפיה חש פטרסון כאבי ראש עזים, איבד את הכרתו, ומת בבית החולים שלושה ימים אחר כך (6 בנובמבר 1966) כתוצאה משבץ. הוא היה בן 64.
סמט
הוטרס
הוטרס (Hooters) הוא השם המסחרי של רשת מסעדות הנמצאת בבעלות שתי חברות אמריקאיות: Hooters of America, Incorporated שבסיסה באטלנטה, ג'ורג'יה ו-Hooters, Incorporated שבסיסה בקולומבוס, אוהיו.
הרשת פונה לקהל לקוחות גברים, כאשר צוות המלצריות הוא לבוש באופן חושפני. הוטרס מעסיקה גם גברים אך בתפקידים שאינם מלצרותיים כגון טבחים, מארחים, מנהלי משמרת ומנהלים. התפריט כולל המבורגרים, כריכים, סטייקים, מאכלי ים וקינוחים, התמחות המסעדה היא בכנפי עוף. כמעט כל המסעדות מוכרות גם משקאות חריפים.
נכון לפברואר 2009, לרשת מעל 435 סניפים בארצות הברית, חלקם בבעלות החברה וחלקם פועלים באמצעות זיכיונות. בסך הכל פתחה הרשת סניפים ב-26 מדינות שונות מלבד ארצות הברית, בהן סינגפור - המדינה הראשונה שנפתח בה סניף מחוץ לארצות הברית.
הוטרס גירלז.
נערת הוטרס (Hooters Girl) היא מלצרית שמעוסקת על ידי רשת המסעדות של הוטרס. אפשר לזהות אותן לפי המדים שלהן: גופייה לבנה עם לוגו הינשוף של הוטרס עליו מקדימה והמכנסונים הכתומים. במקור החולצות היו מכותנה לבנה הקשורה מאחורה כדי להדגיש את החזה שלהן. יופיין של המלצריות נחשב למקדם המכירות העיקרי של הרשת.
מדינות בהן פועלים סניפים של הוטרס.
מלבד ארצות הברית יש להוטרס גם סניפים במדינות הבאות: בחריין, ברזיל, קנדה, יפן, סין, קולומביה, ארגנטינה, הממלכה המאוחדת, גרמניה, מקסיקו, גואטמלה, פרגוואי, פרו, הפיליפינים, קרואטיה, צ'ילה, אוסטרליה, פנמה, קוסטה ריקה, קוריאה הדרומית, יוון, ונצואלה, ספרד, דרום אפריקה, שווייץ, צ'כיה,סינגפור ותאילנד.
בישראל נפתח סניף באזור התעשייה פולג שבנתניה בדצמבר 2007 והוא נסגר אחרי כשנה.
הוטרז
Hooters
מספר ליישרל
מספר ליישרל (באנגלית: Lychrel Number) הוא מספר טבעי שאינו יוצר פלינדרום כאשר מחברים אותו עם היפוך הספרות שלו בבסיס ספירה כלשהו וחוזרים על הפעולה. הפעולה נקראת גם אלגוריתם 196, מפני ש-196 הוא המספר הקטן ביותר החשוד כמספר ליישרל (בבסיס עשרוני). השם ליישרל הומצא על ידי וייד ואן-לנדיגהם (Wade Van Landingham). השם הוא אנגרמה של השם הפרטי של ארוסתו - שריל (Cheryll).
תיאור האלגוריתם.
תהליך מציאת מספרי ליישרל מתבצע על ידי לקיחת המספר והוספה של מספר שסדר ספרותיו הפוך. למשל, 47+74 = 121, 346+643=989.
רוב המספרים יוצרים פלינדרום לאחר מספר איטרציות קטן של התהליך והם לא מספרי ליישרל. כך, למשל, כל המספרים עם ספרה אחת או שתיים (1–99) אינם מספרי ליישרל כאשר 89 הוא המספר עם מספר החזרה על התהליך הארוך ביותר, 24 חזרות.
כ-80% מהמספרים עד 10,000 יוצרים פלינדרום לאחר 4 חזרות על התהליך ופחות. כ-90% מהמספרים יוצרים פלינדרום אחרי 7 חזרות.
טרם נמצאה הוכחה למציאת מספר ליישרל. לכן, כיום, נעשים חישובים לפסילת מספרים כמספרי ליישרל על ידי מציאת הפלינדרום שנוצר (אם נוצר). כך למשל ל-196 נעשה התהליך מיליוני פעמים עד שהגיעו למספר בעל 300 מיליון ספרות ועדין לא נוצר פלינדרום. גם על מספרי ליישרל אחרים נעשה תהליך ההיפוך וחיבור מיליוני פעמים למציאת פלינדרום.
דוגמאות למספרים שאינם מספרי ליישרל.
מספר דוגמאות למספרים שאינם מספרי ליישרל:
אלגוריתם 196
שלמה קאליש
זוהר עננים
זוהר עננים היא תופעה אופטית אטמוספירית שבה עננים נראים צבעוניים.
ענן זוהר הוא ענן דק המורכב מטיפות מים קטנות בגודל כמעט אחיד. כשהשמש ממוקמת בזווית מסוימת ביחס לענן, הטיפות גורמות לעקיפה של קרני האור המגיעות מהשמש. העקיפה יוצרת תבנית המורכבת מצבעי הקשת.
ראדן ויג'אייה
ראדן ויג'אייה (אינדונזית: Raden Wijaya) הידוע גם כקרטרג'סה ג'איארדהנה (מלך בין 1293 ל-1309) היה המייסד והמלך הראשון של ממלכת מג'פהיט באי ג'אווה שבאינדונזיה של ימינו. קיימים מספר מקורות היסטוריים על ייסוד מג'פהיט, כולל הפרטון והנגאראקרטגמה.
על פי הפרטון, ספר המלכים המתעד את שליטי ג'אווה, הוא היה בנו של נסיך סינגהסארי. הנגאראקרטגמה מתאר אותו כצאצא של מלך סינגהסארי הראשון, קן ארוק.
ב-1289 קובלאי חאן שלח למלך סינגהסארי, קרטנגארה, דרישה לתשלום דמי חסות. המלך סירב לדרישה וגירש את שליחו את קובלאי חאן. באותה תקופה פרץ מרד, במהלכו נהרג המלך, ושר צבאו (ולפי חלק מן הכרוניקות, חתנו) ראדן ויג'אייה נמלט וניסה להקים ממלכה חדשה. ב-1292 פלשו המונגולים לג'אווה, על מנת לנקום על השפלת שליחו על קובלאי חאן. ראדן ויג'אייה ניצל אותם על מנת לחסל את אויביו בממלכה, ולאחר מכן נלחם בהם. ב-1293 נסוגו המונגולים מן האי, לאחר שסבלו ממחלות טרופיות והתפשטות יתר של שטח האימפריה שלהם שגרמה לחוסר יעילות צבאי.
ב-10 בנובמבר 1293 הכתיר עצמו ראדן ויג'אייה למלך והקים חצר בטרוולאן (ליד מוג'וקרטו של ימינו). בנו, ג'איאנגרה, ירש את כס המלוכה לאחר מותו ב-1309.
פרננדו אסקרטין