הקבועים הם 80 ערכים formula_66 עד formula_67 כל אחד בגודל 64 סיביות, שהם 64 הסיביות הפחות משמעותיות של חלק השבר של תוצאת השורשים המעוקבים של 80 המספרים הראשוניים הראשונים, ביצוג הקסדצימלי הם:
פונקציית הכיווץ הפנימית.
פונקציית הגיבוב מחושבת כדלהלן:
דוגמה.
לדוגמה אם המסר הוא: "abcdefghijklmnopqrstuvwxyz" תוצאת פונקציית הגיבוב היא:
codice_2
SHA-384.
הפונקציה SHA-384 היא וריאציה של SHA-512 כאשר התוצאה נחתכת ל-384 סיביות. הפונקציה SHA-384 מוגדרת בדיוק כמו הפונקציה SHA-512 למעט הבדל בערכי האתחול המבוססים על השורש הריבועי של שמונה מספרים ראשוניים החל מהמספר הראשוני התשיעי ועד למספר הראשוני ה-16 כדלהלן:
כל הפעולות זהות ל-SHA-512 וכן הקבועים formula_68. ההבדל הוא בתוצאת הגיבוב שהיא בעצם 384 הסיביות הראשונות של התוצאה.
דוגמה.
לדוגמה אם המסר הוא: "abcdefghijklmnopqrstuvwxyz" תוצאת פונקציית הגיבוב היא:
codice_3
SHA-512/224, SHA-512/256.
כיוון ש-SHA-512 מותאמת למעבד 64 סיביות, הפונקציה אמורה להיות מהירה ויעילה יותר מהאחרות, לכן בגרסה המתקדמת של SHA-2 התקן ממליץ כמו ב-SHA-384 להשתמש ב-SHA-512 גם כדי לייצר ערכי גיבוב קטנים יותר, כגון 224 או 256 סיביות, פשוט על ידי שחותכים את התוצאה לגודל הרצוי. משתמשים ב-224 או 256 הסיביות הראשונות ומהיתר מתעלמים.
תפילת רבי נחוניה בן הקנה
דוגמא נגדית
אליהו שווי
הרב אליהו שוֵויי (י"ג באדר ב' ה'תרפ"ד, 19 במרץ 1924 - א' בניסן ה'תשס"ט, 26 במרץ 2009,) היה ראש ישיבת פילדלפיה ונשיא מועצת גדולי התורה בארצות הברית.
תולדות חייו.
נולד בקובנה שבליטא לרב שמואל ליב שוויי שהיה מתלמידי כולל קובנה שהונהג על ידי רבי ישראל סלנטר, אבי תנועת המוסר. ושם העביר את שנות ילדותו.
הגיע לארצות הברית כנער צעיר ובתחילה למד בבית ספר של רבי יעקב יוסף ולאחר מכן בישיבת תורה ודעת שם קיבל תורה מהרב שלמה היימן, בהמשך עבר ללמוד בישיבת לייקווד והפך לתלמידו המובהק של הרב אהרן קוטלר ראש הישיבה.
נישא לדבורה (נפטרה בו' באדר א' ה'תשע"ט, 11 בפברואר 2019) בתו של הרב אברהם קלמנוביץ מייסד ישיבת מיר בארצות הברית.
בשנת 1955 מונה לראש ישיבת פילדלפיה, שנוסדה שנתיים קודם לכן בהוראת רבו הרב קוטלר, במקום הרב דב שוורצמן ולצידו של הרב שמואל קמנצקי, תפקיד אותו מילא עד פטירתו.
לאחר פטירת הרב משה פיינשטיין בי"ג באדר ב' ה'תשמ"ו, 24 במרץ 1986, נהיה למנהיג היהדות החרדית בארצות הברית ולנשיא מועצת גדולי התורה האמריקאית עד לשנת ה'תשנ"ט אז חלה והוחלף על ידי הרב יעקב פרלוב האדמו"ר מנובומינסק.
נפטר ב-26 במרץ 2009. הלווייתו יצאה מישיבת פילדלפיה והשתתפו בה עשרות אלפים, לאחר מכן המשיכה לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שם נערך טקס קצר ומשם המשיכה לישראל ויצאה מישיבת מיר בירושלים בהשתתפות עשרות אלפים נוספים.
משפחתו.
גיסו היה הרב שמואל בירנבוים ראש ישיבת מיר בארצות הברית.
אברהם אבן חסדאי
רבי אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי (חי בברצלונה במחצית הראשונה של המאה ה-13), איש מדע, פילוסוף משורר ומתרגם, מראשי הקהילה היהודית בברצלונה, כונה "הנשיא".
פילוסופיה ומעורבותו בפולמוס על מורה הנבוכים לרמב"ם.
אבן חסדאי היה פילוסוף יצירתי, השתייך לזרם הרציונליסטי של הפילוסופים בימי הביניים. השתתף באופן פעיל בפולמוס שהיה סביב הספר "מורה נבוכים" לרמב"ם, פולמוס שהתנהל בקרב הקהילה היהודית בספרד ובדרום צרפת בשנים 1235-1232.
אבן חסדאי נמשך לפילוסופיה ושאף להרים את כבודה, גם בדרך ישירה וגם בדרך עקיפה. על כך מעידים הקטעים מהמקאמה העברית שכתב ואשר התגלו בגניזת קהיר ופרסם אותם י' דוידזון.
הוא האמין בצדקת דעותיו של הרמב"ם ותמך בהן, שיגר איגרות תמיכה ברמב"ם לאחדים ממתנגדיו המובהקים בטולדו. כמו כן, במכתביו הגן על הפרשן והמדקדק הישיש הרד"ק שנמנה עם חסידי הרמב"ם המובהקים, והותקף על ידי מתנגדיו בשל תמיכתו ברמב"ם. הוא ניסה לשדל בדברים את יהודה אלפכאר ואת רבי מאיר הלוי אבולעפיה שנמנו עם המתנגדים ושלח אליהם איגרות.
אבן חסדאי כמתרגם.
אבן חסדאי היה מתרגם רב פעלים, וכך זיכה את בני דורו בתרגומים שונים. הוא תרגם חיבורים של הרמב"ם ותירגם גם חיבורים פילוסופיים שכתבו מחברים מוסלמים ויהודים.
הערות שוליים.
סקילה (עונש מוות)
סקילה או סקילה באבנים היא שיטה להוצאה להורג באמצעות רגימת אדם כפות באבנים עד להמתתו.
הסקילה היא פעולת הריגה איטית, מכאיבה ומשפילה ביחס לשיטות הריגה אחרות. היא מתבצעת על ידי קבוצה של בני אדם באופן שבו לא ניתן לייחס את ההריגה לאדם מסוים.
קיימים הבדלים בין שיטות הסקילה בתקופות שונות ובין עמים ותרבויות שונים. בחלק מהתרבויות נוהגים לקבור את הנידון בבור עד למותניו או עד לחזהו כך שפלג גופו העליון יזדקר מהקרקע ויהיה חשוף לפגיעת אבנים שיושלכו אליו. בחלק מהתרבויות נהוג לקבוע את גודל האבנים שישמשו לסקילה בהתאם למהירות ההמתה הנדרשת. בחלק מהשיטות מנוהל תהליך הסקילה על ידי איש דת, שמפקח שהעונש יבוצע על פי הכללים. בחלק מהתרבויות נהוג להלביש את הנידון למוות בלבוש מסורתי.
הסקילה ביהדות.
על פי התורה וההלכה היהודית, אנשים העוברים עברות מסוימות נענשים בסקילה. לדוגמה: מחללי שבת חייבים סקילה על פי ההלכה. כך גם דינם של עובדי עבודה זרה, מכשפים, עוברי עברות אישות מסוימות וחוטאים נוספים. כך למשל נגזר דינו של מקושש העצים:
ושל עכן בן כרמי ומשפחתו בספר יהושע:
על פי ההלכה בסנהדרין פרק ו', הסקילה היהודית מתבצעת בשלושה שלבים: בשלב הראשון הנידון נזרק ממקום גבוה; אם לא מת בכך, זורקים עליו אבן גדולה; ורק לאחר מכן, רוגמים אותו כל העדה באבנים.
על פי ההלכה היהודית צריך לבצע את הסקילה כך שהמוות יהיה מהיר ויסב כמה שפחות צער לנסקל. לפי זה עיקר המשמעות של עונש הסקילה זה היותו של המעמד אירוע ציבורי שבו הציבור לוקח חלק בהוקעת החוטא. יש לציין שלפי הדעה המקובלת בין התנאים, סקילה היא העונש החמור ביותר בתורה. בהתאם לכך- עונש זה מגיע רק כאמצעי להוקעת חטאים חמורים במיוחד שפוגעים ביסודות העולם הערכי של התורה.
הסקילה כיום.
סקילה עודנה משמשת כשיטה חוקית להוצאה להורג בכמה שלטונות מוסלמיים ברחבי העולם: איראן, סומליה, קטר, מאוריטניה, ערב הסעודית, סודאן, תימן, פקיסטן ומחוזות מסוימים של ניגריה, מלזיה ואינדונזיה.
יחד עם זאת, רק באיראן וסומליה שיטה זו מתבצעת בפועל.
ראובן מטרני
ראובן (רובי) מטרני (3 במאי 1942 - 30 ביוני 2014) היה פיזיותרפיסט, מנהל בית הספר לפיזיותרפיה במכון וינגייט ומחבר ספר הדרכה לציבור הרחב בנושא פציעות בספורט.
בצעירותו היה שחקן כדורגל במכבי נתניה בליגה הלאומית, כשזו הייתה הליגה הגבוהה ביותר.
בשנים 1991, 1993, 2000, 2003, 2004 החזיק בתואר אלוף ישראל בסקווש.
ביוגרפיה.
מטרני נולד בישראל בשנת 1942, בנם של יוסף ובלה שעלו מבולגריה בעליה לא חוקית במהלך משחקי המכביה. ראובן הוא האמצעי מבין 3 אחים. בשנת 1966 סיים לימודי תעודה בבית הספר לפיזיותרפיה במכון וינגייט. בשנת 1974 קיבל תואר בוגר בפילוסופיה ומדעי החינוך, אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1977 תואר שני בפיזיותרפיה מאוניברסיטת ניו יורק. בעל תואר ד"ר מהחוג לאנטומיה ואנתרופולוגיה, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב (1990). בשנות ה-60 שימש פיזיותרפיסט מוסמך בבתי החולים סורוקה, תל השומר והעמק. בין השנים 1975–1977 ניהל את המחלקה לפיזיותרפיה בבית חולים גרין פוינט בניו יורק.
בסוף שנות ה-70 הצטרף לסגל מכון וינגייט, שימש מנהל בית הספר לפיזיותרפיה במכון (1984–1994) ומנהל בית הספר למאמנים ולמדריכים על שם נט הולמן בווינגייט (1997–2009). בין השנים 1996–2012 עמד בראש תחום הפיזיותרפיה באגף הרפואה של קופת חולים מאוחדת.
בשנת 1971 נישא לדבורה ארזי. לשניים נולדו שלושה ילדים. התגורר בכפר נטר.
נפטר ב-30 ביוני 2014 ממחלת ה-ALS.
שון למס
שון למס (באירית: Seán Francis Lemass ; 15 ביולי 1899 –11 במאי 1971) היה אחד המדינאים הבולטים של אירלנד במאה ה-20. הוא כיהן כטישך (ראש הממשלה) בין השנים 1959 – 1966.
כמי שהשתתף במרידת חג הפסחא, במלחמת העצמאות האירית ובמלחמת האזרחים האירית, נבחר למס לראשונה לדאל אירן, הפרלמנט האירי מטעם מפלגת שין פיין בבחירות של 1924 וכיהן כחבר פרלמנט עד 1969. הוא היה בין החברים המייסדים של מפלגת פיאנה פול ב-1926 וכיהן כשר התעשייה והמסחר, כשר האספקה וכטנשטה (סגן ראש הממשלה) ברצף של הממשלות מטעם מפלגתו.
מקובל להתייחס ללמס כאביה של אירלנד המודרנית, בעיקר עקב מאמציו לקידום התעשייה, בהבאת השקעות חוץ למדינה ובחיזוק הקשרים הקבועים בין אירלנד לבין השוק האירופי המשותף.
ראשית חייו.
ג'ון פרנסיס למס נולד בבליבראק (Ballybrack) שבמחוז דבלין, לפני שמשפחתו עברה לגור במרכז העיר דבלין. הוא היה ילדם השני מתוך שבעה של ג'ון ופרנסס למס. בחוג המשפחה שונה עד מהרה שמו לג'ק ובסופו של דבר, לאחר 1916 הוא העדיף להיקרא בשם שון (Seán). בבית הספר בו התחנך הוא תואר כשקדן והמקצועות בהם הוא הצטיין היו היסטוריה ומתמטיקה.