ב-6 ביולי 2014 הוגרלה הקבוצה לשחק בבית A של היורוקאפ ביחד עם קבוצת דינמו מוסקבה, אלופת אירופה נכון לאותה התקופה. ב-6 בנובמבר 2014 גברה הקבוצה בבית לעיני 1800 אוהדים על אלופת אירופה דינמו מוסקבה בתוצאה 78:71 ובחוץ ניצחה אותה 76:59. בתאריך 4 בדצמבר 2014 העפילה הקבוצה באופן מעשי לשמינית גמר גביע היורוקאפ ובתאריך 18 בדצמבר ניצחה 78:61 את אדנה בוטאס והעפילה לשמינית הגמר דרך המקום הראשון בביתה.
ב-22 בינואר 2015 ניצחה הקבוצה 60:50 את צ'בטקה הרוסית, השלימה ניצחון כפול (לאחר 71:67 במשחק הראשון) והעפילה לראשונה בתולדותיה לרבע גמר גביע היורוקאפ. ב-11 בפברואר 2015 הביסה הקבוצה בחוץ 60:87 (137-165 בסיכום שני מפגשים) את "אוניקה שופרון" ההונגרית ועלתה לחצי גמר היורוקאפ. ב-26 בפברואר 2015 ניצחה הקבוצה בביתה את וילאנובה ליל ב-9 נקודות הפרש, כעבור שבוע ב-5 במרץ 2015 הקבוצה שיחקה בחוץ והייתה צריכה לנצח או להפסיד עד 8 נקודות. אך הקבוצה הפסידה ב-16 הפרש ובכך סיימה את דרכה בגביע היורוקאפ בשלב חצי הגמר תוך כדי שהיא זוכה למחמאות רבות מצד פוליטיקאים וגופי תקשורת רבים.
בחודש יוני 2016 הקבוצה נרשמה שוב למפעל היורוקאפ לאחר היעדרות של שנה אחת.
בדצמבר 2016 צלחה הקבוצה את שלב הבתים והבטיחה את עלייתה לשלב הבא.
אוהדים.
המסע האירופאי של עונת 2014/15 בנוסף להצלחותיה הרבות של הקבוצה גרמו לה פופולריות רבה בקרב תושבי העיר אשדוד ורבים מהם מגיעים כמידי שבוע למשחקי הקבוצה, בנוסף הקבוצה היא מהבודדות בליגת העל בכדורסל נשים שאוהדיה מגיעים גם למשחקי החוץ.
שחקניות בעבר ובהווה.
סגל הקבוצה.
מעודכן ל-7 במרץ 2018
מחלקת הנערות והילדות.
המועדון מפעיל 6 קבוצות מצליחות נערות-א (לאומית), נערות-א (מחוזית), נערות-ב עתיד (לאומית), נערות-ב הישג (מחוזית), ילדות וקטסל.
בנוסף לכך, הקבוצה מפעילה בית ספר לכדורסל כבסיס למחלקת הנערות שמהן נבנה העתיד של המועדון.
ראו גם.
גלריית תמונות
קדם זימיים
גורם מתערב
משתנה מבלבל
בקאר
ישיבת תפארת ציון
ישיבת תפארת ציון (מכונה גם: נצח), היא ישיבה קטנה ליטאית בבני ברק.
היסטוריה.
הישיבה נוסדה בחשוון תרצ"ו (1935) על ידי הרב יעקב שניידמן, בוגר ישיבת בית יוסף שנרתם להקמת הישיבה בהוראת החזון איש.
עם הקמת הישיבה למדו בה שבעה בחורים. בסוף אותו חורף מנתה כשלושים תלמידים. בין תלמידיה הראשונים: אחייני החזון איש, הרב חיים גריינימן, הרב שמריהו גריינימן, הרב נסים קרליץ והרב חיים קניבסקי.
בשנים הראשונות שכנה הישיבה בבית הכנסת הגדול בבני ברק. מאוחר יותר הוקם בניין הישיבה, בתמיכתם של יעקב הלפרין וחזקיהו יוסף קרלנשטיין, תעשיין חרדי תושב בני ברק וממקורבי החזון איש.
בשנת תרצ"ח עלה לארץ ישראל הרב אברהם יצחק גרשונוביץ, שהיה אב"ד העיירה ז'אבינקה בליטא, ועם בואו מונה לעמוד בראש הישיבה. בשנותיה הראשונות של הישיבה נהגו להגיע אליה רבנים נודעים, ובהם החזון אי"ש והרב יעקב ישראל קניבסקי ("הסטייפעלר"), על מנת לבחון את תלמידי הישיבה. בתחילת דרכה מסרו בה שיעורים הרב ירוחם אשר ורהפטיג והרב מיכל יהודה ליפקוביץ, חתנו של הרב גרשונוביץ. בשנות החמישים הצטרפו לצוות הר"מים הרב שמריהו יוסף קרליץ וגיסו הרב זלמן רוטברג. המשגיח היה הרב אברהם הורוביץ.
בשנותיה הראשונות של הישיבה כיהן הרב שמואל גריינימן כנשיא הכבוד שלה. אחריו כיהן בתפקיד במשך שנים רבי אלעזר מנחם מן שך, והוא נהג להגיע בכל סוף "זמן חורף" למסור שיחה בהיכל הישיבה לרגל חלוקת פרסים לתלמידים המצטיינים.
בשנות השישים נחלקה הישיבה לשתי ישיבות - אשכנזית וספרדית. לראשות הישיבה האשכנזית מונה הרב שרגא פייבל שטיינברג, מתלמידיו של החזון איש. לצדו שימשו ר"מים הרב משה צביון הרב אליעזר דינר והרב ישי מנדל. בתחילת שנות השמונים נסגרה הישיבה.
באותה תקופה פרשה קבוצת ר"מים מישיבת רוז'ין החסידית, בראשות הרב מרדכי עמרם יעקובזון, ופתחה ישיבה קטנה בשם "נצח ישראל". הישיבה החדשה השתכנה במבנה של "תפארת ציון". הרב יעקב שניידמן ניהל את הישיבה. לאחר פטירת שניידמן, בשנת 1995, מונה הרב שלמה קניבסקי לעמוד בראשות הישיבה, שמנתה אז כמה עשרות תלמידים בלבד. תחת ראשותו שבה הישיבה להשתמש גם בשם "תפארת ציון" ומונו אנשי צוות חדשים. עם השנים עלה מספר התלמידים לכ-200. נשיא הישיבה הוא הרב חיים קניבסקי, אביו של ראש הישיבה הנוכחי.
מנהל
הישיבה שוכנת במבנה ישן ברחוב ירושלים בבני ברק. במבנה קיים גם בית כנסת שבו התפלל גם הרב שריה דבליצקי. בשנת תש"ס (2000) פתח הרב שלמה קניבסקי ישיבה גדולה - "ישיבת קריית מלך", השוכנת בסמיכות ל"תפארת ציון".
טרובדור (מוזיקה)
נבחרת פראגוואי בכדורגל
גיזה
גיזה (בערבית: الجيزة) היא בירת המחוז הקרוי על שמה בצפון מצרים, הממוקמת בגדה המערבית של נהר הנילוס כ-20 קילומטרים דרום-מערבית למרכז קהיר. נכון ל-1 ביולי 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-4.3 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לפרוור המאוכלס ביותר של קהיר ולעיר השלישית בגודלה במצרים כולה (אחרי קהיר ואלכסנדריה). בסמוך לעיר על רמת גיזה נמצא מתחם הפירמידות בגיזה בו יש פירמידות ומקדשים רבים כמו גם הספינקס הגדול של גיזה והפירמידה הגדולה של גיזה, העתיקה שבשבעת פלאי תבל.
היסטוריה.
רמת גיזה היא אתר ארכאולוגי מפורסם ובה נמצאים רבים מהמונומנטים החשובים ביותר בהיסטוריה של מצרים. הפירמידות של גיזה נבנו בנקודת תצפית על בירתה של מצרים העתיקה, ממפיס, לא רחוק מקהיר המודרנית.
העיר עצמה עברה כמה שינויים במהלך ההיסטוריה. תחת שליטים שונים עברה העיר שינויים מרחיקי לכת בתשתיות. במהלך הכיבוש הבריטי במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הוכשרו בעיר דרכים, נסללו כבישים ורחובות ונבנו בניינים חדשים. במאה הקודמת זכתה העיר לתשומת לב רבה מהשלטון והתשתיות בה שודרגו שוב ושוב גם על ידי הבריטים עד ההפיכה של 1952, ואף אחריה, גם על ידי הממשל הקיים עד היום בגלל חשיבותה התיירותית.
בגיזה שוכנת אוניברסיטת קהיר.
כלכלה.
כלכלתה של גיזה מבוססת על תעשיות של סרטים, כימיקלים, הרכבת מכונות, סיגריות ותיירות. תעשיית הנדל"ן בגיזה מצליחה גם כן בזכות בנייני דירות יוקרתיים על גדות הנילוס.
לה גוארדיה
משתנה תלוי
משתנה בלתי תלוי
כימות
פרס באפטא
באפט&quot;א
באפטא
פרס באפטה
באפטה
קמהאמהה השני
קמהאמהה השני (Kamehameha II, 1797 - 14 ביולי 1824) היה המלך השני של ממלכת הוואי והיורש של אביו קמהאמהה הראשון. קמהאמהה נפטר בלונדון ונקבר במאונא אלא שבהונולולו, הוואי, מחליפו קמהאמהה השלישי היה אחיו.
הוא נולד בהילו, באי הוואי והיה לבנו הבכור של קמהאמהה הראשון. נבחר ליורש העצר כבר בגיל 5. בילדותו אומן להפוך ללוחם כמו אביו.
במאי 1819, בסביבות גיל 22, עם מות אביו, הוא הוכתר למלך הוואי. הוא חלה במחלת החצבת ונפטר ממנה ב-14 ביולי 1824, בסביבות גיל 27.
הטירה של טקאשי
הטירה של טקאשי (ביפנית: 風雲！たけし城) הוא שעשועון טלוויזיה הומוריסטי יפני אותו המציא והנחה שחקן הקולנוע היפני המפורסם טקאשי קיטאנו. השעשועון אשר הכיל 140 פרקים שודר בין השנים 1986 עד 1989 בתחנת הטלוויזיה היפנית TBS.
לאחר שזכה להצלחה רבה ביפן, השעשועון המקורי נמכר לערוצים זרים במדינות שונות בעולם בהם שודרו הפרקים המקוריים בקריינות מקורית בשפה המקומית. בעקבות כך לאורך השנים צברה התוכנית פופולריות רבה ברחבי העולם ובמקומות רבים זכתה אף למעמד של סדרת פולחן.
הסדרה משודרת החל משנות התשעים בשידורים חוזרים בערוץ שתיים הירדני עם קריינות בערבית.
תוכן הסדרה.
מנחה השעשועון מציג כבעל טירה המארגן אתגרים פיזיים ומטופשים בלתי אפשריים לקבוצת מתמודדים גדולה, בסיום שורת האתגרים מקבלים המתמודדים הנותרים שלא נפסלו משימה סופית בה הם משחקים מול טקאשי במעין מכוניות מתנגשות כאשר הם צריכים לירות ולשבור טבעת נייר המוצבת על מכוניתו של טקאשי באמצעות אקדחי מים המוצבים על מכוניותיהם (בעונות מאוחרות יותר אקדחי המים הוחלפו באקדחי לייזר והמטרה הוחלפה במטרה רגישה לאור). לאחר שהמתמודדים מצליחים לפגוע במטרה המוצבת על מכוניתו של טקאשי, המכונית מנוטרלת, הטירה "נכבשת" והמשחק מסתיים כאשר המתמודד אשר הצליח לנטרל את מכוניתו של טקאשי זוכה במיליון ין (סכום אשר באותה העת היה שווה בערך 8000 דולארים).
הכוונה המקורית של טקאשי הייתה שהתוכנית תהיה מעין גרסה חיה למשחק הווידאו סופר מריו. בתחילה, בשל תקציבי הפקה נמוכים המתקנים בתוכנית היו פשוטים יחסית, אך בהמשך בשל הצלחת התוכנית נבנו מתקנים רבים ומושקעים באולפני מידוריאמה (35 ° 34'6 "N, 139 ° 29 '2" W) שביוקוהמה, יפן אשר כללו בין השאר אגמים מלאכותיים ומכשולים שונים. טקאשי החליט לסיים את התוכנית בשיא הצלחתה, דבר אשר מקובל בתוכניות טלוויזיה יפניות.
סלימן א שאפי
הכח המבצעי
בית הספר לבנות של המיסיון האנגליקני
בית הספר לבנות של המיסיון האנגליקני היה בית ספר נוצרי מסיונרי לבנות יהודיות שהוקם בעיר העתיקה בירושלים באמצע המאה ה-19, ועבר לאחר מכן למבנה בקצה רחוב הנביאים (כיכר הדוידקה), בסמוך לבית החולים של המיסיון האנגלי. בית הספר נסגר בשלהי תקופת המנדט הבריטי. מבנה בית הספר נהרס בשנת 1961, ובמקומו נבנה מלון המרכז (מלון 'פרימה פאלאס').
החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים.