ב-25 באוקטובר חשפה סאמר ווקר שתי עטיפות אלבומים רשמיות בפלטפורמות המדיה החברתית שלה. העטיפה העיקרית, המיועדת לעותקים הפיזיים של האלבום, מציגה את ווקר כשהיא מחזיקה את בתה בעודה משוחחת בטלפון במטבח. העטיפה הדיגיטלית מציגה את ווקר במכונית עם ידה לכיוון המצלמה, כשהיא מונעת מצלמי פפראצי לצלם אותה וזאת, בנוסף לכך שהיא מרכיבה משקפי שמש בצבע שחור. העטיפה הפיזית צולמה על ידי דיון אייבורי, ואילו העטיפה הדיגיטלית צולמה על ידי רולקס, שצילם את עטיפת המיני-אלבום שלה משנת 2020, "Life on Earth", ואת עטיפת האלבום השלישי של הזמר ברייסון טילר, "Anniversary".
ביקורת והצלחה מסחרית.
"Still Over It" זכה לשבחים מטעם מבקרי המוזיקה השונים ברחבי העולם כאשר יצא לאור. ב-"NME" העניקו לו ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול. ב-Clash העניקו לו ציון של 9 בסולם 10. לפני יציאתו, כל 20 הרצועות מהאלבום הגיעו בשיאן ל-30 העליונים באפל מיוזיק ארצות הברית, ביניהן תשע רצועות שהגיעו בשיאן לעשירייה הפותחת. זאת, בנוסף לכך שהרצועה הפותחת "Bitter" הגיעה בשיאה למקום הראשון במצעד.
A Red Letter Day
A Red Letter Day הוא סינגל של צמד הסינת'פופ האנגלי, פט שופ בויז, שיצא ב-17 במרץ 1997, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השישי שלהם, "Bilingual".
השיר שבר שיא בתור הירידה הגדולה ביותר שהתרחשה אי פעם בתולדות מצעד הסינגלים הבריטי, שירד מהמקום התשיעי במצעד ל-42 בשבוע לאחר מכן. השיא נשבר בשנה שלאחר מכן על ידי הסינגל "My Weakness Is None of Your Business" של Embrace , שירד מהמקום התשיעי במצעד ל-44 בשבוע שלאחר מכן.
ביקורת.
דומיניק פרידי, מ-"Music &amp; Media", כתב כי: "הסינגל הרביעי מהאלבום "Bilingual" הוא יותר עניין של מספרים מאשר הסינגלים הקודמים Single-Bilingual ו-Se a vida é (That's the Way Life Is), שהסתמכו על כלי הקשה לא קצביים. זוהי נוסחה שהביאה בעבר להיטים ברחבי היבשת עבור טננט ולואו בעבר - השימוש המאופק שלהם בכלי מיתר ובמקצבי מועדונים פשוטים היה הצליל המכונן של אירופה בחלק גדול מהעשור האחרון. באופן מוזר, ההוק הגיע בחלק הראשון של הפזמון, מה שגרם לרבים לחשוב שזה נקרא All I Want."
גוסטב קלוציס
גוסטב קלוציס (בלטבית: Gustavs Klucis, ברוסית: Густав Густавович Клуцис: 4 בינואר 1895 - 26 בפברואר 1938) היה צלם לטבי וחבר מרכזי באוונגרד הקונסטרוקטיביסטי בתחילת המאה ה-20. הוא ידוע בתעמולה המהפכנית והסטליניסטית הסובייטית שהפיק עם אשתו ולנטינה קולגינה ובפיתוח טכניקות פוטומונטאז'.
ביוגרפיה.
קלוציס החל את הכשרתו האמנותית בריגה בשנת 1912. ב-1915 הוא גויס לצבא הרוסי, שירת ביחידת רובאים לטבית, ולאחר מכן נסע למוסקבה ב-1917. כחייל בגדוד הרובאים הלטבי ה-9 שירת קלוציס בין המשמר האישי של ולדימיר לנין בסמולני בשנים 1917–1918 ולאחר מכן הועבר למוסקבה כדי לשרת כחלק מהמשמר של הקרמלין (1919-1924).
בשנים 1918–1921 החל בלימודי אמנות אצל קזימיר מלביץ' ואנטואן פבזנר, הצטרף למפלגה הקומוניסטית, פגש את הציירת ולנטינה קולגינה ונישא לה, וסיים את בית הספר הממלכתי לאמנות. הוא ימשיך להיות קשור לבית הספר כפרופסור לתורת הצבעים מ-1924 עד שבית הספר נסגר ב-1930.
קלוציס לימד, כתב והפיק אמנות פוליטית עבור המדינה הסובייטית למשך שארית חייו. כשהרקע הפוליטי התדרדר במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, קלוציס וקולגינה נכנסו ללחץ גובר להגביל את הנושא והטכניקות שלהם. בעבר היו שמחים, מהפכניים ואוטופיים, עד 1935 האמנות שלהם הוקדשה לקידום פולחן האישיות של יוזף סטלין.
אף שירותו הפעיל והנאמן למפלגה, קלוציס נעצר במוסקבה ב-16 בינואר 1938, כחלק ממה שנקרא "המבצע הלטבי" כשהתכונן לצאת ליריד העולמי של ניו יורק. קולגינה סבלה במשך חודשים ושנים בעקבות היעלמותו. גזר דינו נחרץ על ידי ועדת NKVD ומשרד התובע של ברית המועצות ב-11 בפברואר 1938, הוא הוצא להורג ב-26 בפברואר 1938, במגרש אימונים ליד מוסקבה.
שמו טוהר ב-25 באוגוסט 1956.
יצירה.
קלוציס עבד במגוון מדיות ניסויות. הוא אהב להשתמש לתעמולה כתמונת רקע מהפכנית. הפרויקט הראשון שלו, ב-1922, היה סדרה של תצוגות ניידות למחצה, מולטימדיה, שהותקנו ברחובות מוסקבה, ושילבו רדיו, מסכי סרטים ותצוגות בעיתונים, והכל כדי לחגוג את יום השנה החמישי למהפיכה. כמו קונסטרוקטיביסטים אחרים הוא עבד בפיסול, הפיק תערוכות, איורים ועוד.
אבל קלוציס וקולגינה ידועים בעיקר בפוטומונטאז'ים שלהם. שמות של כמה מהכרזות הטובות ביותר שלהם: "חישמול הארץ" (1920), "לא יכולה להיות תנועה מהפכנית בלי תיאוריה מהפכנית" (1927), ו"עובדי שטח בראש המאבק לשיקום הסוציאליסטי." (1932).
הם הציגו לעיתים קרובות, והכניסו את עצמם לתמונות התעמולה האלה, כשהם מחופשים לעובדים או לאיכרים. הקומפוזיציות הדינמיות שלהם, עיוותים של קנה מידה ומרחב, נקודות מבט נועזות ומתנגשות הופכו אותם למודרניים תמידיים.
קלוציס הוא אחד מארבעה אמנים שאומרים שהמציאו את תת-הז'אנר של מונטאז' והצילום הפוליטי ב-1918 (יחד עם הדאדאיסטים הגרמנים חנה הוך וראול האוסמן, ואל ליסיצקי הרוסי). הוא עבד לצד ליסיצקי בתערוכה בינלאומית בקלן.
קישורים חיצוניים.
The Motto
The Motto (בעברית: המוֹטוֹ) הוא שיר של הדי ג'יי ההולנדי טייסטו והזמרת-יוצרת האמריקאית אווה מקס. הוא יצא לאור ב-4 בנובמבר 2021, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל מתוך אלבום האולפן השביעי העתידי של טייסטו. השיר נכתב על ידי פבלו באומן, אמנדה אווה קוצי, קלאודיה ולנטינה, פיטר ריקרופט, שרה בלנשרד וטייס ורווסט.
השיר הגיע למקום ה ב.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי פבלו באומן, אמנדה אווה קוצי, קלאודיה ולנטינה, פיטר ריקרופט, שרה בלנשרד וטייס ורווסט. מבקרי מוזיקה מטעם "Dancing Astronaut" כתבו שהשיר "מאופיין בעיקר בקולות בס גבוהים". כמו כן, סקרו אותו גופי תקשורת ומוזיקה נוספים כדוגמת רולינג סטון, "Just Jared", ו-"We Rave You".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-3 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
את הווידאו קליפ הרשמי של "The Motto" ביים כריסטיאן ברסלאור. הוא מציג את טייסטו ואווה מקס "נוסעים אחורה בזמן וחוגגים אותו". העלילה מתרחשת בשנות ה-20, כאשר מקס "מגיעה לאירוע במלון אלגנטי", והיא "נכנסת למעלית עם שמפניה ויוצאת ממנה ישירות לתוך מסיבה".
נכון לנובמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-2 מיליון צפיות.
Watch Me
Watch Me הוא שיר מאת בלה ת'ורן וזנדאיה. הוא הופק על ידי בן צ'ארלס, אהרון הרמון וג'ים ווס, שגם כתבו יחד את השיר בשביל הפסקול "Shake It Up: Break It Down", הפסקול לסדרת הטלוויזיה של ערוץ דיסני, "שייק". הוא יצא לאור כסינגל ב-21 ביוני 2011, בהוצאת וולט דיסני רקורדס. גרסה מקורית של השיר, מבוצעת על ידי מרגרט דוראנטה, כלולה גם בפסקול.
זהו הסינגל השני מהפסקול שמבוצע על ידי בלה ת'ורן וזנדאיה. השיר הגיע למקום 86 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע והרכב.
"Watch Me" היה סינגל מתוך הפסקול "Shake It Up: Break It Down" לסדרת הטלוויזיה "שייק" בערוץ דיסני. השיר הושמע לראשונה בפרק הראשון של הסדרה תחת הגרסה המקורית של מרגרט דוראנטה, שיצאה לאור ב-7 בנובמבר 2010 בצפון אמריקה, שבעה חודשים לפני יציאתו בפועל של הסינגל. הבנות הקליטו את גרסת הכיסוי באפריל 2011. השיר המקורי נשמע בכמה פרקים אחרים של "שייק".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר יצא ב-17 ביוני 2011, במהלך בכורת הסדרה החרשנים. ב-17 בינואר 2015, הסרטון הגיע ל-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
באקן ברס
באקן ברס הוא מועדון כדורסל דני מקצועני שבסיסו מהעיר אורהוס. המועדון משחק כיום בליגת העל הדנית וביורופקאפ.
המועדון, שנוסד ב-1953, זכה ב-19 אליפויות עד כה ומחזיק בשיא של הכי הרבה אליפויות. יחד עם התחרויות המקומיות, המועדון משחק בקביעות בתחרויות האירופאיות.
היסטוריה.
באקן ברס הוקמה בשנת 1953 תחת השם איגוד הכדורסל של אורהוס (בדנית: Aarhus Basketball Forening, או בקיצור ABF). משנת 1962, המועדון היה ידוע בשם סקוב-באקן כדורסל (Skovbakken Basketball). הקבוצה הייתה בליגה הדנית הבכירה כמעט בכל שנה מאז וזכתה בתואר הראשון שלה ב-1958. מאז, המועדון זכה במספר תארים מקומיים וכיום הוא קבוצת הספורט המצליחה ביותר בהיסטוריה של העיר אורהוס.
בשנים 2005 עד 2009, המועדון היה חלק מ-Aarhus Elite A/S, ארגון ספורט עילית באורהוס הכולל בין היתר את AGF (כדורגל). בחודשים האחרונים של 2009 קבוצה של אנשי עסקים מקומיים, ספונסרים ואוהדים קנתה את הקבוצה.
כשבאקן ברס אירחה את FOG Næstved במשחק הראשון של חצי גמר הליגה במרץ 2009, 4,816 צופים צפו במשחק באורהוס ארנה, שקבע שיא נוכחות בכל הזמנים בכדורסל בדנמרק.
בקיץ 2018, קבוצת הפיתוח של הברס, ברס אקדמי, נכנסה גם היא לליגת העל הדנית.
ב-27 במרץ 2018 העפילה באקן ברס לראשונה אי פעם לחצי גמר בתחרות אירופית, כשהדיחה את לה פורטל ברבע גמר היורופקאפ .
אליהו אלחרר
הרב אליהו אלחרר (נולד בי' בשבט ה'תשכ"ו, 31 בינואר 1966) הוא רב ישראלי המכהן כרבהּ של מוֹדִיעִין־מַכַּבִּים־רֵעוּת. משמש גם כמנהל מחלקת המקוואות ברבנות הראשית, אב בית דין לענייני ממונות ונשיא "מעיין טוהר".
ביוגרפיה.
אלחרר נולד לאברהם ורוזה אלחרר, ונשא לאישה את דבורה יעל, ביתו של הרב יהודה הכהן סקלי. הוא גיסו של יו"ר תנועת ש"ס, אריה דרעי.