בסרט הצוות מודאג שמא יישאב ל"מערבולת גלאפגוס", בשל ספר המציג כביכול את המערבולת. האיור הוא למעשה האיור של האמן הארי קלארק (Harry Clarke) משנת 1919 לסיפורו הקצר של אדגר אלן פו, "A Descent Into the Maelström", תיאור בדיוני של מערבולת במים נורווגיים. התיאור של שאגת המערבולת, שאפשר לשמוע ממרחק של 9 קילומטרים, נלקח ישירות מסיפורו של פו. אף על פי שהיירדאל התייחס ל"זרמים בוגדניים" ליד הגלאפגוס, החשש העיקרי שלו שם היה ש"זרמי אוקיינוס חזקים" עלולים לסחוף את הרפסודה לעבר אמריקה המרכזית.
הצגתו של סגן המפקד של הרפסודה, הרמן ואצינגר, שנויה במחלוקת בנורווגיה. עמיתים וקרובים אומרים שוואצינגר בסרט אינו דומה לוואצינגר האמיתי, מבחינה פיזית או במעשיו. השחקן באסמו כריסטיאנסן הודה בחיוך בהבדלים הפיזיים. "ואצינגר היה גבוה, כהה ואלוף נורווגיה לנוער ב-100 מטר. הוא היה כל מה שאני לא." בסרט ואצינגר אינו מציית לפקודה הישירה של היירדאהל וזורק צלצל לעבר כריש הלוויתן מתחת לרפסודה, אך למעשה היה זה אריק הסלברג שהטיל את הצלצל אל כריש הלוויתן, כשהצוות מעודד אותו. ואצינגר בסרט מודאג מיכולתם של חבלי הקנבוס להחזיק את בולי הבלזה לאורך כל ההפלגה, ומבקש בדמעות מהיירדאל בים להוסיף כבלי פלדה שוואצינגר הבריח לרפסודה, אך ספרו של היירדאל אינו מכיל סצנה כזו ובתו של ואצינגר הצהירה כי מעולם לא קרה: "אבי היה אדם חסון ובטוח, והוא מעולם לא חשב ככה על בולי הבלזה ועל החבלים." תור היירדאהל הבן, שעבד עם ואצינגר, הצטרף לביקורת על הצורה בה הסרט מציג את ואצינגר.
שינויים קלים אחרים מספרו של היירדאל כוללים את תוכי הספינה שנאכל על ידי כריש בסרט (מקבילו האמיתי פשוט נשטף על ידי גל גדול). הסרט גם מראה כי הצוות מקבל גישה לציוד צבאי יקר של ארצות הברית רק לאחר שהגיעו לפרו ובנו את הרפסודה, בעוד שהיירדאל למעשה דאג לציוד בביקור בפנטגון לפני שנסע לפרו.
יציאה לאקרנים.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-18 באוגוסט 2012 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי הנורווגי (Den norske filmfestivalen) ה-40 ב. ההקרנה באמריקה הצפונית התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
רכשה את זכויות ההפצה עבור אמריקה הצפונית ואיטליה בנובמבר 2012.
הצלחה קופתית.
קון-טיקי יצא לאקרנים בנורווגיה ב-24 באוגוסט 2012, וקבע שיא קופות בסוף השבוע. הסרט הפך לסרט הרווחי ביותר ב-2012 בנורווגיה, והרוויח 14,111,514 דולר, ועקף את הסרט מקס מאנוס, שגם הוא בוים על ידי הבמאים רונינג וסנדברג.
תגובות מבקרי הקולנוע.
קון-טיקי יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 באפריל 2013 בהפצה מוגבלת, והוקרן בשלושה בתי קולנוע. ב-3 במאי 2013, הסרט הופץ בחמישים בתי קולנוע נוספים וזכה להצלחה קופתית גדולה במדינתו, נורווגיה, ומאז זכה לשבחי ביקורות בינלאומיים.
שרי לינדן (Sheri Linden) כתבת העיתון הוליווד ריפורטר מספרת על קון-טיקי: "סיפור מחודש זה על שישה גברים במיזם שכולל רק את הדברים הנחוצים והבסיסיים דרש צוות של מאות, והתוצאות הן דבר מלוטש, עם פרטים תקופתיים נאים ואפקטים חזותיים משכנעים, אם לפעמים ראוותניים. השימוש בעדשות של מסך רחב (הסרט צולם בעיקר במלטה ובסביבתה) לא גורם להגזמה בתחושת הפליאה ובסיוע חסון של עיצוב הצלילים מעביר את הפגיעוּת של הגברים לאיתני הטבע."
אנדרו בארקר (Andrew Barker) מוראייטי מציין כי יש כאלו העשויים לחלוק על החירות הדרמטית שנהנו ממנה יוצרי הסרט בהמחזה של כמה מהדמויות ואירועי ההפלגה, אך מתאר את הסרט בסך הכול כ"כלי מודרני המתוכנן במקצועיות, וחזותית ללא דופי, החסר משהו מהנשמה המטולאת של נושאו".
בעוד שמייקל נורדין (Michael Nordine) מ-LA Weekly מקונן על כך שקון-טיקי "יכול היה להשתמש בדם קצת יותר [מושך כרישים] במים", הוא מודה ש"שבכל אופן הגלים הצלולים כבדולח הם מראה שווה".
לסרט יש דירוג של 81% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 80 ביקורות, ודירוג ממוצע של 7.00 מתוך 10. הקונצנזוס של האתר היא: "סיפור מחודש היטב של סיפור אפוס אמיתי, קון-טיקי הוא חזרה לאסכולה הישנה של קולנוע ההרפתקאות, שמרגש ומשעשע למרות עלילתו השבלונית." באתר Metacritic, זכה הסרט לציון 62/100 על סמך 23 מבקרים, מה שמעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
קרחון ווד (אנטארקטיקה)
קרחון ווד (באנגלית: Wood Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 27.78 קילומטרים.
הקרחון זורם בין קרחון קרול לבין הרמה מהווה את אגן הניקוז של קרחון טרפלגר.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל קרחון טרפלגר, בסמוך ממזרח להר מקדונלד.
קרחון ווד זורם לכיוון דרום-מזרח; מוצאו של קרחון ווד מאותו אוכף, ממנו זורם קרחון לנסן לכיוון צפון.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי קבוצת החקר הדרומית (the southern party) של משלחת פדרציית מועדוני מטפסי ההרים האנטארקטית של ניו זילנד (NZFMCAE), משלחת שחקרה את האזור בין השנים 1962- 1963.
הקרחון נקרא על שמו של ב. ל. ווד (B.L. Wood), גאולוג, שהיה חבר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, משלחת אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1957–1958. ווד חקר את אזור קרחון ווד.
קרחון לנסן
קרחון לנסן (באנגלית: Lensen Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל קרחון פרל הארבור, בסמוך ממזרח להר פירסון.
אורכו של הקרחון 27.3 קילומטרים, ורוחבו של הקרחון 3.2 קילומטרים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת פדרציית מועדוני מטפסי ההרים האנטארקטית של ניו זילנד (NZFMCAE), משלחת שחקרה את האזור בין השנים 1962–1963.
הקרחון נקרא על שמו של ג'י. ג'יי. לנסן (G.J. Lensen), שהיה חבר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, משלחת אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1957–1958.
לנסן חקר את אזור קרחון טאקר.
לקריאה נוספת.
• F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, Magmatic and tectonic patterns over the Northern Victoria Land sector of the Transantarctic Mountains from new aeromagnetic imaging, Tectonophysics 478 (2009) 43–61 doi:10.1016/j.tecto.2008.11.028
סם לוינסון
סמואל "סם" לוינסון (באנגלית: Samuel "Sam" Levinson; נולד ב־8 בינואר 1985) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי אמריקאי ממוצא יהודי. הוא יצר את סדרת הנעורים של רשת HBO, "אופוריה (2019 – הווה), עליה זכה במועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה.
לוינסון ידוע גם ככותב ובמאי סרט הדרמה הקומית "עוד יום שמח" משנת 2011 וסרט הקומדיה השחורה "אומה של רוצחים". הוא היה שותף לכתיבת התסריט של קומדיית הפעולה "Operation: Endgame" בשנת 2010, סרט הטלוויזיה "אשף השקרים" משנת 2017, והמותחן האירוטי "Deep Water" שצפוי לצאת בשנת 2021, על-פי רומן מאת פטרישה הייסמית'.
ראשית חייו.
לוינסון הוא בנם של דיאנה רודס ובמאי הקולנוע בארי לוינסון. משפחת אביו ממוצא יהודי. לוינסון למד משחק מתודי במשך ארבע שנים.
קריירה.
לוינסון ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן בסרט הקומדיה של אביו צעצועים משנת 1992, לצד אחיו ג'ק. מאוחר יותר הוא הופיע בסרט הדרמה הקומית משנת Bandits" 2001" ובסרט הקומדיה הסאטירי משנת What Just Happened" 2008". בשנת 2009 הוא השתתף בתפקיד פיטר תומפסון בסרט הדרמה "סטואיק".
בשנת 2011 זכה לוינסון בפרס התסריט בפסטיבל הסרטים סאנדנס על סרט הביכורים שלו בבמאי, "עוד יום שמח", בו כיכבה אלן בארקין.
לוינסון היה שותף לכתיבת סרט הטלוויזיה "אשף השקרים" משנת 2017, שביים אביו בארי לוינסון. הסרט מתמקד בברנרד מיידוף, אותו מגלם רוברט דה נירו.
בשנת 2018 כתב וביים לוינסון את הסרט "אומה של רוצחים". הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2018 לביקורות מעורבות של מבקרים, ששיבחו את פעולתו "התזזיתית והמסוגננת מבחינה ויזואלית" אך מתחו ביקורת על הדמויות הכתובות.
ביוני 2019 יצר לוינסון את סדרת הדרמה הטלוויזית של HBO "אופוריה", המבוססת על הסדרה הישראלית באותו השם. הסדרה זכתה לשבחי המבקרים על הבימוי, הכתיבה והמשחק.
לוינסון היה שותף לכתיבת התסריט לסרט המתח הארוטי "מים עמוקים", שיעלה לאקרנים במהלך שנת 2022.
בשנת 2020 הוא הפיק את סרט הדרמה "קרעים של אישה" שעלה לשירות הסטרימינג של נטפליקס. באותה השנה, כתב וביים לוינסון את סרט הדרמה "מלקולם ומארי", ובו כיכבו ג'ון דייוויד וושינגטון וזנדאיה. הסרט הופץ על ידי נטפליקס. בשנת 2022 שימש לוינסון כמפיק בפועל של המיני-סדרה "אירמה ופ" מבית רשת HBO.
חיים אישיים.
בין השנים 2008 ל-2011 יצא לוינסון עם השחקנית אלן ברקין . לוינסון נשוי לאשלי לנט לוינסון. לבני הזוג בן.
לוינסון דן במאבקיו בסמים כנער ובוגר צעיר.
מסתם לב מלאכותי