מקל נשוי לדוגמנית דניאל סימס, בתו של הכדורסלן האמריקאי-ישראלי וילי סימס. לזוג שני ילדים.
הבחירות המוניציפליות
מקל (פירושונים)
סוסיתה
עדי יהווה
יהווה
הברק
כריש גובלין
כריש הגובלין (שם מדעי: "Mitsukurina owstoni") הוא כריש החי במים עמוקים, המין היחיד במשפחתו. מאפיינו הבולט ביותר הוא הצורה יוצאת הדופן של ראשו. יש לו חרטום ארוך, בעל צורת כף חפירה ודמוי-מקור, הארוך בהרבה מאלה של כרישים אחרים. כמה מאפיינים יוצאי דופן אחרים הם צבע גופו, שהוא בדרך-כלל ורוד, ולסתותיו הארוכות והבולטות. כשלסתותיו נסוגות, הוא דומה לַמין כריש חול נמרי, עם אף ארוך בצורה בלתי רגילה. כריש זה ידוע בעיקר בגודל 3 עד 4 מטרים ומשקל מוערך של עד 210 ק"ג אך נמצאו פרטים באורך של מעל 6 מטרים.
כריש הגובלין מצוי במעמקי האוקיינוס, רחוק ממקום שקרני השמש יכולות להגיע בעומק של יותר מ-1000 מטר. הם מצויים בכל העולם, מאוסטרליה באוקיינוס השקט ועד מפרץ מקסיקו שבאוקיינוס האטלנטי. הם ידועים מאוד מסביב למים המקיפים את יפן, היכן שהמין התגלה לראשונה על ידי המדע המודרני.
כרישי גובלין ניזונים ממגוון רחב של אורגניזמים שחיים במים עמוקים. כמה ממזונותיהם הידועים הם דיונונים, סרטנים, ודגי מים עמוקים. מעט מאוד ידוע על היסטורית החיים של המין הזה והרגלי הרבייה שלו, מפני שמפגשים איתו הם נדירים יחסית. לא נראה שיש איום ממשי לאוכלוסייה, כך שהמין לא רשום כמין בסכנת הכחדה על ידי ארגון השימור העולמי.
כריש הגובלין תואר לראשונה על ידי דייוויד סטאר ג'ורדן מפרט שנאסף בים סגאמי, ליד יוקוהמה, יפן.
פביאן קנצ'לארה
פביאן קנצ'לארה (Fabian Cancellara; נולד ב-18 במרץ 1981) הוא רוכב אופניים שווייצרי (רוכב עבר). קנצ'לארה הצטיין במרוצים נגד השעון ובמרוצים חד-יומיים. הוא ניצח באליפות העולם נגד השעון ארבע פעמים, וכמו כן זכה בשתי מדליות זהב אולימפיות: במשחקים האולימפיים בבייג'ינג ובריו. במהלך הקריירה שלו הוא ניצח ב-3 מתוך חמשת המרוצים המכונים חמשת המונומנטים: פריז - רובא (שלוש פעמים) וברונדה ון פלנדרן (שלוש פעמים), מילאנו - סן רמו וכמו כן, ניצח בשבעה קטעים בטור דה פראנס.
קריירה.
פביאן קנצ'לארה נולד בעיירה ווהלן ביי ברן שבקנטון ברן להורים שמוצאם מדרום איטליה. כילד, עסק תחילה בסקי קרוס קאנטרי ורק בגיל 13 החל לפתח עניין ברכיבת אופניים. הוא התגלה ככישרון גדול כבר בגיל צעיר. הרשים מאוד במרוצים נגד השעון, והיה אחד הנערים הבולטים בשווייץ בתחום רכיבת אופניים. קאנצ'לרה ניצח באליפות העולם לנוער במרוצים נגד השעון בשנים 1998 ו-1999, ובשנת 2000 בהיותו בן 19, סיים במקום השני באליפות העולם נגד השעון עד גיל 23. לאחר מכן הפך למקצוען והצטרף לקבוצת מאפיי-קוויק סטפ, שהייתה אחת הקבוצות החזקות בעולם.
שנים ראשונות בקבוצת מאפיי.
קנצ'לארה הצטרף למאפיי והפך לחבר בקבוצה ב-2001, כחלק מפרויקט קידום רוכבים צעירים בקבוצה. ניצחונו הראשון כמקצוען היה בפרולוג של הטור של רודוס, שבו ניצח גם בדירוג הכללי. בשנת 2002 מאפיי התפצלה לשתי קבוצות: הקבוצה העליונה שכללה 25 רוכבים, והקבוצה השנייה המיועדת לפיתוח רוכבים צעירים. קנצ'לארה הצטרף לקבוצת הצעירים, ומאמן הקבוצה אמר עליו שהוא "מיגל אינדוראין הבא". גם בשנה זו הפגין קנצ'לארה יכולת מרשימה נגד השעון וניצח במספר מרוצים מסוג זה, ביניהם אליפות שווייץ נגד השעון.
2005-2003 בקבוצת פאסה בורטולו.
לאחר פרישת הספונסר של מאפיי בסוף שנת 2002, קנצ'לארה עבר לקבוצת פאסה בורטולו. מטרתו בעונת 2003 הייתה לשמש פועל עבור אלסנדרו פטאקי. בשנה זו ניצח בקטעי הפרולוג של הטור דה רומאנדי וטור דה סוויס, כמו גם בקטע נגד השעון בטור של בלגיה. פריצתו של קנצ'לארה הגיעה בשנת 2004. בשנה זו סיים במקום הרביעי במרוץ החד-יומי היוקרתי פריז - רובה. קנצ'לארה אף ניצח בפרולוג של הטור דה פראנס, לפני לאנס ארמסטרונג שסיים במקום השני, ולבש את החולצה הצהובה במשך שני שלבים.
ב-2005 היה קנצ'לארה מהמועמדים הבכירים לזכות במרוץ פריז-רובא, אך סיים במקום השמיני בלבד, כמעט ארבע דקות אחרי המנצח טום בונן, בין היתר, בשל תקר בצמיג 46 קילומטרים לפני קו הסיום. בהמשך אותה שנה השתתף באליפות העולם באופניים במדריד, וסיים במקום השלישי במרוץ נגד השעון. הוא ניצח בקטע נגד השעון בטור של לוקסמבורג בהמשך השנה, וסיים במקום השני הכללי עם אותו זמן כמו של המנצח, לאסלו בודרוגי.
2010-2006 בקבוצת CSC.
בפתיחת עונת המרוצים של 2006 עבר קנצ'לארה לקבוצת CSC. הוא זכה במרוץ פריז-רובא של אותה שנה, לאחר שניצל בריחה של ולדימיר גוסב 17 קילומטר לסיום. תחילה נצמד אל גוסב ואז חלף על פניו ורכב בודד בתנוחת מרוץ נגד השעון עד הסיום. הוא הפך לשווייצרי השני בלבד שמנצח במרוץ, לאחר היירי סוטר שעשה זאת ב-1923. כמו כן, קנצ'לארה ניצח באותה שנה בטור של דנמרק, נוסף על ניצחונות בשני קטעים במרוץ. בסיום השנה הוא ניצח במרוץ נגד השעון באליפות העולם, שהתקיימה בזלצבורג.
בשנת 2007 ניצח קנצ'לארה בשלושה מרוצים נגד השעון בשווייץ בחודש יוני: קטעי הפרולוג ובקטע מספר 9 בטור של שווייץ, ואליפות שווייץ נגד השעון. ב-7 ביולי 2007 הוא ניצח בפרולוג של הטור דה פראנס, והקדים את אנדראס קלודן ב-13 שניות. הוא ניצח גם בקטע השלישי של הטור, לאחר פריצה מרשימה בשניות האחרונות של הקטע. קנצ'לארה שמר על החולצה הצהובה עד לקטע השביעי, שהיה הראשון בהרים. בספטמבר 2007 ניצח בפעם השנייה בקריירה שלו באליפות העולם נגד השעון, לאחר שהקדים ב-52 שניות את לאסלו בודרוגי.
ב-2008 פתח קנצ'לארה את העונה בשורת הצלחות כשניצח במרוץ החד-יומי, מונטה פאשי ארויקה ובמרוץ טירנו - אדריאטיקו, כולל ניצחון בקטע החמישי שלו. במרוץ הקלאסי מילאנו - סן רמו נקט קנצ'לארה בטקטיקה בה הוא משתמש פעמים רבות, בריחה אישית כקילומטר או שניים לפני קו הסיום, תוך ניצול כישוריו כרוכב מצטיין נגד השעון. הוא הצליח בטקטיקה זו וחצה את קו הסיום מטרים בודדים לפני קבוצת הספרינטרים שדלקה אחריו. במרוץ פריז-רובא של 2008 הוא סיים במקום השני, לאחר שנוצח במאוץ הסיום בוולודרום ברובא על ידי טום בונן. באותה שנה ניצח בשלושה קטעים וסיים במקום הראשון בדירוג הנקודות בטור של שווייץ. בטור דה פראנס, על אף שלא ניצח באף קטע, הוא סיים במקום שני בקטע האחרון נגד השעון, אחרי סטפן שומאכר שנמצא מאוחר יותר כמשתמש בחומרים אסורים. שיאה של השנה מבחינתו של קנצ'לארה היה באולימפיאדת בייג'ינג. הוא זכה במדליית הארד במרוץ הכביש, לאחר שסיים שלישי אחרי סמואל סאנצ'ס ודווידה רבלין. מאוחר יותר הוא זכה במדליית הזהב במרוץ נגד השעון, לאחר שהקדים את חברו לקבוצת CSC, גוסטב אריק לארסון.
ב-2009 ניצח קנצ'לארה בטור דה סוויס לאחר שניצח בשני הקטעים האישיים נגד השעון, הקטע הראשון והקטע התשיעי והאחרון. בטור דה פראנס של 2009 ניצח קנצ'לארה בפרולוג, ולבש את החולצה הצהובה במשך שישה קטעים כשהוא מקדים את אלברטו קונטדור ולאנס ארמסטרונג. בספטמבר 2009 ניצח בפעם השלישית בקריירה שלו באליפות העולם נגד השעון, שנערכה במנדריזיו שבשווייץ, לאחר שהקדים ב-1.27 דקות את גוסטב אריק לארסון.
בתחילת 2010 ניצח קנצ'לארה בטור של עומאן ובסוף מרץ ניצח במרוץ החד-יומי E3 פרייס פלנדרן לאחר ששוב ברח בקילומטר האחרון וגבר על טום בונן וחואן אנטוניו פלצ'ה. שבוע לאחר מכן ניצח באופן מרשים ברונדה ון פלנדרן כשהקדים במעל לדקה את טום בונן. שבוע לאחר מכן, המשיך והפגין שליטה מוחלטת במרוץ פריז-רובא, ברח למועמדים המובילים 40 קילומטר לפני הסיום, אותם רכב לבדו, וניצח בפער של שתי דקות. בטור דה פראנס ניצח קנצ'לארה בפרולוג. לאחר מכן, בקטע מס' 2, הוכיח קנצ'לארה את מנהיגותו ומעמדו בדבוקה המקצוענית, כאשר לאחר "התרסקות" גדולה, בה החליקו רוכבים רבים ונפלו, עלה לקדמת הדבוקה, כשהוא לבוש בחולצה הצהובה, והכתיב קצב איטי שאיפשר לנופלים לשוב אל הדבוקה, ומנע נפילות נוספות. בהמשך ניצח גם בקטע נגד השעון בקטע ה-19. באליפות העולם נגד השעון, שנערכה בג'ילונג (אוסטרליה), ניצח קנצ'לארה והפך לרוכב הראשון שניצח ארבע פעמים בקטגוריה זו באליפות העולם.
2011 עד הפרישה ב-2016.
ב-2011 עבר קנצ'לארה לרכוב בקבוצה החדשה לאופרד-טרק. הוא סיים שני במרוץ מילאנו - סן רמו ובמרוץ E3 Prijs Vlaanderen, שנערך מספר ימים לאחר מכן, ניצח שנה שנייה ברציפות תוך שהוא מגלה עליונות מוחלטת על כל שאר הרוכבים, במידה כזו שכשרוכב העבר, יוהאן מוזיאו, התבטא בריאיון לקראת הרונדה ון פלאנדרן, הוא תיאר את רמת הרוכבים: "קנצ'לארה - 3 כוכבים, בונן, הוסהובד ועוד כמה רוכבים - כוכב אחד".. אולם, במרוץ עצמו, למרות שהפגין יכולת גבוהה מאוד, נכנע קנצ'לארה בסיום והגיע למקום השלישי, המאכזב מבחינתו. גם במרוץ פריז-רובא, בו היה המועמד המוביל לניצחון, סיים רק במקום השני. במהלך המרוץ הוא החל בפרק זמן מסוים לרכוב בכוונה בצורה איטית כמחאה על צורת הרכיבה השלילית, לדעתו, של מתחריו. בהמשך השנה, התקשה להגיע להישגים שאפיינו אותו בעבר. בטור דה פראנס הוא סייע רבות לרוכבי קבוצתו, אנדי ופרנק שלק, אך הפסיד בקטע היחיד נגד השעון לטוני מרטין וגם באליפות העולם שנערכה בקופנהגן, הפסיד במרוץ נגד השעון למרטין וסיים שלישי (שני סיים ברדלי ויגינס). בסיום 2011 התפרקה קבוצת לאופרד-טרק וקנצ'לארה עבר, יחד עם מספר רוכבים בולטים מקבוצתו, לקבוצתו של יוהאן ברוינל, "רדיושק-ניסאן-טרק".