שלוש המילים שהנחו את יצירת התערוכה והפעילות, ומהוות ציר לסוב סביבו הן "זיכרון, מקום, נוכחות".
בחלק הראשון של התערוכה ישנו ניסיון לשחזר, בכל האמצעים שעומדים לרשות המרכז, את העיר היהודית שחדלה מלהתקיים. המבקר יכול לשמוע את הקולות של אותה עיר, לראות אותה דרך תמונות ישנות ומסמכים ולהאזין להקלטות של אנשים שזכרו אותה. זהו החלק האינפורמטיבי והחינוכי של התערוכה.
חלקה השני של התערוכה מוקדש לנושא השואה והשמדת היהודים. חלק זה אינו אינפורמטיבי במהותו ומשתמש בשפה אמנותית ובכלים מעולם התיאטרון. השאיפה היא לנסות לגעת ברגשות האנשים, על מנת, אולי, לשנות משהו באופן חשיבתם.
"זיכרון האור" - התערוכה מסתיימת בחדר המוקדש לחסידי אומות העולם מלובלין והמחוז. ניתן לשמוע שם את עדויותיהם של חסידי אומות העולם ולקרוא את סיפורי ההצלה השונים.
אלמנטאז' (מקראה ראשונה – "אלפוני").
"אלמנטאז'. הילדים במחנה מיידנק" היא תערוכה המוצגת במוזיאון הלאומי מאיידנק. היא מספרת את סיפורם של ארבעה ילדים – שני ילדים יהודים, ילד מבלארוס וילדה פולניה. אחד הילדים היהודים – הניו ז'יטומירסקי – גם מצא את מותו במלחמה.
פעילויות.
יום הזיכרון לחיסול הגטו – "מסתורי האור והחושך".
בלילה בין ה-16 וה-17 במרץ 1942 החל חיסול גטו לובלין. כדי להנציח את זכר קורבנות החיסול מרכז "שער גרודצקה - תיאטרון NN" עורך כל שנה את האירוע "מסתורי האור והחושך". האירוע מתחיל בערב בקריאה של מאות שמות של יהודים, תושביה לשעבר של העיר לובלין. נקודת השיא של אירוע זה היא בהחשכה מוחלטת של כל האזור בו היה הרובע היהודי. בצד השני של השער, ברובע הנוצרי האורות ממשיכים לדלוק. כל צד של השער הופך למעשה למרחב סימבולי של אור או חושך.
חיסול בית היתומים היהודי – זיכרון מרץ.
לאחר חיסול הגטו במרץ 1942 כמאה ילדים ושלוש מטפלות מבית היתומים היהודי ברחוב גרודצקה 11 נלקחו על ידי משאיות אל מחוץ לעיר ונרצחו שם. כדי להנציח את זכר רצח היתומים מארגן המרכז כל שנה ביום הרצח – 24 במרץ - את האירוע "זיכרון מרץ", בו נפגשים ליד בית היתומים לשעבר וצועדים משם יחדיו למיידן טטרסקי – מקום הרצח.
"מכתבים להניו".
ב-19 באפריל מצוין בפולין יום הזיכרון לשואה ולפשעי הנאצים כנגד האנושות. בכל שנה בתאריך זה לתושבי לובלין יש הזדמנות לשלוח מכתב להניו ז'יטומירסקי – ילד יהודי שחי בלובלין לפני מלחמת העולם השנייה וסיים את חייו הקצרים במהלך המלחמה. מספר תמונות של הניו מלפני המלחמה הצליחו לשרוד ובאחרונה שבהן הוא מצולם ליד המבנה ברחוב קרקובסקה פז'דמיישצ'ה ביולי 1939. בכל שנה ממקמים תיבת דואר בנקודה זו שאוספת את כל המכתבים להניו. לאחר מכן מתקיימת צעדה דרך כל המקומות הקשורים לחייו של הניו בעיר.
הניו הפך לאייקון לשואה, לא רק בלובלין, אלא בפולין כולה. ילדים מכל רחבי פולין כיום כותבים לו מכתבים וסיפורו נכנס לתוכנית הלימודים הפולנית.
סדנאות חינוכיות.
בשער גרודצקה נערכות סדנאות חינוכיות רבות שמטרתן לקרב את הנוער לנושאים של החיים היהודיים בלובלין וחיסולה של קהילת יהודי לובלין והאזור. קהל היעד הוא בעיקר נוער פולני, וכל בתי הספר בלובלין משתפים פעולה עם המרכז בצורות שונות.
מפגשי נוער ישראלי-פולני.
מרכז שער גרודצקה הוא המתאם האזורי למפגשי נוער יהודי-פולני. במסגרת תפקיד זה המרכז מקיים סדנאות הכנה עבור הנוער הפולני בהן לומדים להכיר לעומק את התרבות היהודית והישראלית ואת העבר היהודי בפולין, ומתמודדים עם דילמות הקשורות לעבר משותף זה.
לאחר מכן נערכת סדנת המפגש בין הנוער הפולני והנוער הישראלי הנמצא במסגרת המסע לפולין. בסדנה זו לומדים התלמידים להכיר אחד השני, את התרבויות השונות והארצות מהן הם מגיעים. מטרת הסדנאות היא לנפץ סטריאוטיפים הדדיים ולבנות גשר לדיאלוג חינוכי.
כלי חשוב בהגשמת מטרה זו הוא אתר האינטרנט "השער – מפגשי נוער יהודי-פולני" באתר זה מרוכז כל המידע על שיתופי הפעולה בין בתי הספר בלובלין לבתי הספר בישראל ובמדינות אחרות.
פסטיבל בעקבות יצחק בשביס-זינגר.
מאז שנת 2011 מקיים מרכז ברמה גרודצקה בכל קיץ פסטיבל בעקבות הסופר היהודי-פולני, זוכה פרס נובל – יצחק בשביס-זינגר. במסגרת הפסטיבל מתאספים אמנים ומתנדבים מכל רחבי העולם לשבועיים בהם עוברים מעיירה לעיירה בעקבות סיפוריו של בשביס זינגר. הפסטיבל מגיע לעיירות שהן מקומות ההתרחשות של סיפוריו הקצרים של זינגר – יוזפוב, בילגוריי, שברשין, טישוביץ ועוד. הפסטיבל נוגע בהיסטוריה של העיירות שבעבר היו יהודיות ברובן דרך האמנויות השונות – מחול, תיאטרון, קרקס ואמנויות פלסטיות. עקרון חשוב הוא היצירה המשותפת של הפסטיבל יחד עם התושבים המקומיים הלוקחים חלק בפרויקטים אמנותיים הנוצרים במיוחד עבור הפסטיבל.
התיאטרון וההצגות המועלות בו.
השחקן הראשי ומנהל התיאטרון הוא ויטולד דומברובסקי. הוא מופיע על במות בכל רחבי פולין והעולם ומפיק פסטיבלי תיאטרון שונים.
ההצגות המועלות במסגרת התיאטרון מבוססות לעיתים על סיפורים ידועים, לרוב כאלו שנכתבו על ידי יצחק בשביס-זינגר לפעמים על עדויות, אגדות וסיפורים דוקומנטריים שנאספו בשער גרודצקה.
טייבלע והשד שלה
עיבוד לשחקן יחיד וקלרינט לסיפורו של יצחק בשביס-זינגר. טייבלע האלמנה מתאהבת בשד. סיפור אהבה מתוק עצוב.
שלומיאל מחלם
עיבוד לשחקן יחיד ואקרודיון לסיפור הילדים של יצחק בשביס-זינגר.
שלומיאל איש חלם מחליט לצאת למסע לעיר הגדולה לובלין, אך משהו משתבש בדרך והוא מוצא את עצמו שנית בחלם. שלומיאל בטוח שישנן שתי עיירות חלם בעולם ומשם העניינים רק הולכים ומסתבכים.
סיפורים מן השער
אוסף סיפורים ושירים ממקורות שונים – ספרים, עדויות של אנשים, מסמכים ישנים, כולם קשורים בצורה כלשהי לשער גרודצקה. ההצגה מקימה לתחיה את העולם היהודי שאבד במהלך המלחמה ושוזרת פיסות חיים ברגישות ועדינות. ההצגה בליווי כינור.
עלה ותרופה
עיבוד לסיפור ילדים קסום של יצחק בשביס-זינגר על אהבתם של שני עלים שנשארו לבד על העץ ביער בחודש נובמבר. ההצגה בליווי כינור.
הקוסם מלובלין
הצגת יחיד, עיבוד לספרו של יצחק בשביס-זינגר – "הקוסם מלובלין". ההצגה עוקבת אחר עלילותיו של יאשה מאזור – הידוע גם בתור הקוסם מלובלין. סיפור אנושי בעל רבדים תרבותיים עמוקים, הקשורים למקום וליהדות.
מרכז &quot;בראמה גרודצקה - תיאטרון NN&quot;
שוגי (מותג)
שוגי הוא מותג דגני בוקר וחטיפים של חברת תלמה.
סמל המותג לשעבר הוא דמות של תוכי כחול אשר מופיעה על אריזת המוצר ונקראת "שוגי". שיווק המוצר החל בשנת 1989.
היסטוריה.
המותג החל להיות מיוצר בשנת 1989 כמותג דגני בוקר. בשנת 2002 החלה החברה לשווק סדרת חטיפי דגנים תחת שם המותג ונתח השוק שלו הגיע ל-14.75 בתחום דגני הילדים. בשנת 2007 היה נתח השוק של המותג 9% משוק דגני הילדים.
המותג פונה לקהל הילדים ולצידו החברה משווקת שני מותגי דגני בוקר לילדים:"עוגי" ו"קוקומן". בתחום חטיפי הדגנים לילדים יוניליוור היא החברה השולטת בשוק נכון לשנת 2013.
מגלן לבן-פנים
מגלן לבן-פנים (שם מדעי: "Plegadis chihi") הוא מין של מגלן, שמצוי בקנדה, ארצות הברית, מרכז אמריקה ובחצי הדרומי של דרום אמריקה. בתי הגידול המועדפים עליהם הן ביצות. בלבוש הרבייה של המגלן, יש לו פנים ורודות שמכוסות בנוצות לבנות (ומכאן שמו), מקור חום ורגליים אדומות. ללא לבוש רבייה, פניו החשופות של המגלן כחולות, ורגליו פחות אדומות. המגלן לבן-הפנים דומה בלבוש הרגיל שלו למגלן החום. גודל אוכלוסייתו של המגלן לבן-הפנים כיום הוערך כ-1.2 מיליון פרטים, ואוכלוסייתו גדלה. הוא הוכרז על ידי IUCN כנמצא במצב שימור "ללא חשש".
אורכו של המגלן כ-46 עד 56 ס"מ, ומשקלו כ-450 עד 525 גרם. המגלן לבן-הפנים ניזון מעלוקות, חרקים, חלזונות ושלשולים; אך גם מבעלי חוליות, כגון דגים, סרטן הנהרות, סלמנדרות וצפרדעים. הוא מחפש אוכל בדרך כלל על ידי חיטוט בעזרת מקורו.
המגלן מקנן בלהקות בביצות. הקן מוקם בדרך כלל על שיחים או על עצים נמוכים, ועשוי מענפים. הנקבה מטילה בדרך כלל 3–4 ביצים ירוקות-כחולות.
בטבע, תוחלת החיים של המגלן עומדת בדרך כלל על 9 שנים, ובשבי על כ-14; תועד מגלן בטבע שהגיע לגיל 14 שנים ושישה חודשים.
דובוטאמין
ענבלניים
ענבלניים (שם מדעי: Pisauridae) היא משפחת עכבישים. הם מזכירים בצורתם את משפחת הזאבניים, אך נושאים את שק הביצים שלהם בעזרת מלתעותיהם ובבחניניהם במקום להצמידם לרשתות הקורים שהם טווים. כשהאבקועים עומדים לבקוע תטווה האם כעין "אוהל" בתוכו תניח את שק הביצים ותשמור עליו. השם האנגלי nursery web spider (בתרגום חופשי עכביש רשת התינוקיה) ניתן למין האירופאי "Pisaura mirabilis". במשפחה יש כמה עכבישים דייגים מהסוג עכביש דייג ("Dolomedes").
בניגוד לזאבניים, שלהם זוג עיניים ראשיות וגדולות נוסף על השש האחרות, שמונה עיניו של הענבלן הן בערך באותו הגודל. מינים רבים מסוגלים ללכת על מים שקטים ואף לצלול מתחת למים על מנת להתחמק מאויבים. כשהם חומקים מטורפים הם מסוגלים לקפוץ למרחק של חמישה או שישה אינץ'. למרות זאת הם אינם מטפסים בקלות על משטחים חלקים במיוחד כמו זכוכית. לעיתים תנסה הנקבה לאכול את הזכר לאחר ההזדווגות. על מנת להפחית את הסיכון ינסה הזכר בהתקרבו להציע לנקבה מתנה, כמו זבוב, בתקווה שזה יספק את רעבונה. לפעמים המתנה היא מזויפת על מנת להטעות את הנקבה.
טקסונומיה.
משפחה Pisauridae
דוב ים דרום-אמריקני
דוב ים דרום-אמריקני (שם מדעי: "Arctocephalus australis") הוא מין של דוב ים החי בימים ובחופים שליד אמריקה הדרומית, בעיקר בפרו, בצ'ילה ובארגנטינה.