בתחילת 1987 מכר ההקדש את המתחם לידי עמותת עטרת כהנים, וזו חידשה את ההתיישבות היהודית במקום. בכ"ט אב נערכה חנוכת הבית. במעמד הרב שמחה הכהן קוק, הרב שלמה אבינר, אהרן ביר ונציג "הקדש ויטנברג" טוביה גולדמן.
בנובמבר 1987 רכש שר המסחר והתעשייה אריאל שרון דירה בבית ויטנברג והחל לשפץ אותה במטרה להתגורר במקום. לפני רכישת הבית אמר שרון למקורביו: . בחנוכת הבית שערך שרון השתתפו ראש הממשלה יצחק שמיר, שרים ועשרות חברי כנסת, הרב שלמה גורן וותיקי יחידה 101, אך שרון לא נשאר ללון במקום. שרון גם ערך במתחם כינוסים לפעילי הליכוד. בעקבות זאת הוגברה מאוד האבטחה על בית ויטנברג וסביבתו. בשנים שאחר כך שרון כמעט שלא ביקר בדירה. באפריל 2001, חברת החשמל המזרח ירושלמית אף ניתקה את זרם החשמל לדירה, עקב אי תשלום חשבונות חשמל.
במהלך האינתיפאדה הראשונה רוב המשפחות שהתיישבו ב"בית ויטנברג" עזבו אותו, וחזרו להתגורר בו ב-1992.
ב-ו' בתשרי ה'תשס"ט (2008) נבנה במתחם בית, בתרומה של "קרן אוורסט" מייסודו של ארווין מוסקוביץ'. הבית נקרא "בית רועי", ע"ש רס"ן רועי קליין.
נכון לשנת 2009, המתחם נמצא בחזקת עמותת עטרת כהנים, ומתגוררות בו 7 משפחות יהודיות בדירות הבנויות סביב החצר הפנימית. לצד בתי המגורים פועל פעוטון המשמש את תושביו היהודים של הרובע המוסלמי. את אבטחת המתחם מממן משרד השיכון.
יונתן ניר
יונתן ניר (נולד ב-22 באפריל 1977) הוא עיתונאי, צלם, מפיק ובמאי דוקומנטרי זוכה פרסים.
בין הסרטים שיצר: "הדולפין", "לחתוך את הכאב", "האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל" ו"אח שלי גיבור".
ביוגרפיה.
נולד וגדל בקיבוץ הזורע והתחנך במוסד החינוכי "שומריה". בוגר קמרה אובסקורה במגמת טלוויזיה וקולנוע.
ניר שירת בצה"ל בסדיר, בקבע ובמילואים כלוחם ביחידה מובחרת. נפצע בעת פינוי שדה מוקשים במלחמת לבנון השנייה במהלכה כתב טורים אישיים ל"מוסף הארץ".
כתבותיו המצולמות התפרסמו בין השאר במוסף "הארץ", "ידיעות אחרונות", "מעריב", "Asian Geographic", ו"טבע הדברים". כתב טור אישי במגזין "מסע אחר".
בשנת 2009 זיכתה אותו כתבה מצולמת על אזור נידח בפפואה גינאה החדשה בפרס "הכתבה המצולמת הטובה של העשור" מטעם מגזין "".
סרטיו של ניר הוקרנו בערוצי טלוויזיה מובילים בעולם. ביניהם, ארטה (בצרפת ובגרמניה), פראנס טלוויזיון (בצרפת), NDR/ARD (גרמניה), NHK (יפן), ערוץ 4 (בריטניה), AVROTROS (הולנד) ו-DR (בדנמרק).
סרטו "הדולפין" אותו ביים יחד עם דני מנקין הוא הסרט הישראלי היחיד שזכויות התסריט שלו נרכשו על ידי אולפני דיסני וסרטו "אח לי גיבור" הוא הסרט התיעודי הראשון שזכה בשני הפרסים הגדולים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנטה ברברה.
ניר הוא יועץ לעמותת נט"ל בתחום הקולנוע הדוקומנטרי ומרצה בנושא דוקותרפיה - יצירה דוקומנטרית ככלי לעיבוד ולטיפול בטראומה, במספר מוסדות אקדמיים ביניהם בית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בר-אילן, מכללת עמק יזרעאל, וכן בפורומים וכנסים מקצועיים בתחומי הטיפול והעבודה הסוציאלית.
ניר מתגורר עם אשתו ושלוש בנותיו בקיבוץ רמות מנשה.
פילמוגרפיה.
יונתן ניר הוא מפיק ובמאי דוקומנטרי בעל שם בינלאומי, שאחראי לכמה מההפקות המורכבות ביותר שיצאו מישראל בעשור האחרון.
צולם בקולורדו והוקרן ב-25 פסטיבלים ברחבי ארצות הברית. הסרט עוקב אחר מסעם של ארבעה נכי צה"ל בדרכם להעצמה אישית.
הסרט עוקב אחר מערכת היחסים בין נער שעבר טראומה לבין דולפין המשמש בתהליך השיקום של הנער. הסרט היה מועמד לפרס אופיר, ולפרס ה"אוסקר הירוק" מטעם ארגון "Cinema for Peace". הוא הוקרן בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם וזכה במספר פרסים, ביניהם צל"ש השופטים בפסטיבל ירושלים, פרס הקהל בפסטיבל וודסטוק, פרס הקהל בפסטיבל המילניום בבריסל ופרס הסרט הטוב ביותר במונדיאל הצילום התת-ימי במרסיי. "הדולפין" שודר על ידי רשתות טלוויזיה בצרפת, בגרמניה, בבריטניה, בקנדה, ביפן, בנורווגיה, בשוודיה, בדנמרק, באירלנד, בצ'כיה, בשווייץ, בפולין ובאיטליה, וכן יצא להקרנות מסחריות בארצות הברית ובאוסטרליה. בשנת 2013 רכשו אולפני דיסני את זכויות התסריט של הסרט, בכוונה להפוך אותו לסרט עלילתי.
הסרט מספר את סיפורו של מתן ברמן, צעיר ישראלי שמחליט לקטוע את רגלו על מנת להשתחרר מאירוע כואב בעברו. הסרט נרכש לשידור על ידי "רשת" ונתמך על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. הוא הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ובפסטיבלים שונים בעולם. הסרט מוקרן באופן קבוע בכנסים מקצועיים בנושא טראומה של פסיכולוגים, שופטים, עובדי רווחה ורופאים. בנוסף, הוא מוקרן גם בחוגים לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, חיפה ובר-אילן ובבתי הספר לרפואה בטכניון ובמכללת עמק יזרעאל.
הסרט מלווה צעירים ישראלים בעלי תסמונת דאון, היוצאים עם אחיהם לטיול תרמילאים בצפון הודו. המסע המאתגר חושף את מערכות היחסים המורכבות השוררות בין האחים, את הקשיים ואת רגעי הקסם שמביא עמו ילד עם תסמונת דאון לתא המשפחתי. המוזיקה המקורית של הסרט נכתבה על ידי אהוד בנאי. בנאי כתב והלחין גם את שיר הנושא של הסרט "כבר צריך לעזוב". הסרט נתמך על ידי: הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן אבי חי, קרן שלם ומפעל הפיס.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל ירושלים ביולי 2016, ומאז הוקרן ביותר מ-280 יישובים ברחבי הארץ וביותר מ-200 פסטיבלים בעולם. הסרט היה מועמד לפרסים רבים וזכה בין היתר בפסטיבל סנטה ברברה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ובפרס בחירת הקהל ובפסטיבל דוקאדג' שבניו זילנד בפרס הבימוי.
וילפריד ישראל, בעליה של חנות הכלבו הגדולה ביותר בברלין של שנות ה-30 ודמות צבעונית ומוכרת, היה אחד ממצילי היהודים הגדולים של תקופת השואה. בין השאר, הוא יזם את מבצע הקינדר-טרנספורט שבמסגרתו הועברו 10,000 ילדים יהודים מגרמניה לבריטניה, ללא הוריהם. איינשטיין כינה אותו "האדם האצילי ביותר שהכרתי מעודי", בובר וויצמן היו חבריו הקרובים, ולמרות זאת סיפורו כמעט ונמחק מדפי ההיסטוריה. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל דוקאביב 2017 ויצא לאקרנים באוקטובר 2017. בינואר 2018 הסרט יוקרן בוועידה הבינלאומית באו"ם לציון יום השואה הבינלאומי.
מלווה את מסעו של צלם הטבע עטור הפרסים עמוס נחום אל עבר התמונה היחידה שחסרה לו - תמונה של דובי קוטב צוללים אותה הוא שואף לצלם פנים אל פנים וללא הגנה. הגרסה הטלוויזיונית של סרט שודרה בערוצי טלוויזיה בצרפת, גרמניה, יפן והולנד וזכתה בפרס הצילום בפסטיבל הבינלאומי לסרטי המדע. "תמונת חייו" היה סרט הפתיחה של פסטיבל דוקאביב 2019 ושל פסטיבל סן פרנסיסקו היהודי שם זכה גם בפרס הקהל. בנוסף, הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל סירקיוז הבינלאומי ובפסטיבל שיקגו לסרטים ישראלים ובפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב בפסטיבל לוס אנג'לס 2019.
קישורים חיצוניים.
כתבות ומאמרים פרי עטו
בלוג מיוחד של יונתן ניר מקנדה הארקטית מתוך אתר ynet
קאדריורג
קאדריורג (באסטונית: Kadriorg) הוא רובע אמיד בטאלין, מקום משכנו של נשיא אסטוניה ושגרירויות רבות. הוא מפורסם בעיקר בגלל פארק קאדריורג הגדול והמטופח שבמרכזו ארמון קאדריורג.
ארמון קאדריורג נבנה ב-1718 על ידי פיוטר הגדול למען אשתו יקטרינה הראשונה. פירוש השם באסטונית הוא: "העמק של קטרינה".
הבית נבנה בסגנון הבארוק בדומה לארמונותיו של פיוטר בסנקט פטרבורג. ב-1827 הוא עבר שיקום וקבל את צורתו הנוכחית על ידי הצאר ניקולאי הראשון. לאחר מותו של פיוטר לא הראו צאצאיו עניין בארמון. הוא הפך למוזיאון ועם עצמאות אסטוניה ב-1919 שימש מספר שנים למעון הנשיא. עם הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הוא נהפך למקום מגוריו של המושל האזרחי של אסטוניה הכבושה. בימי השלטון הסובייטי שוב הפך המקום למוזיאון אך הוזנח. עם הכרזת עצמאות אסטוניה ב-1991 הוחל בסיוע ממשלת שוודיה בשיפוץ הארמון והוא נפתח שוב לביקורים ב-2000.
כיום יש בארמון מוזיאון לאומנות זרה (לא אסטונית). האוסף כולל יותר מ-900 ציורים מהמאות ה16 - 17, יותר מ-3000 פסלים, כלי זכוכית, פורצלן ועוד.
הארמון נמצא במרכז פארק קאדריורג שהיה בעבר רכושו של הצאר. בפארק מפוזרים מבנים ששימשו את הארמון כמו בית המטבח, בתי השומרים והביתן של פיוטר הגדול שם אהב להתבודד. בפארק נמצא מוזיאון KUMU לאמנות אסטונית.
ליד הארמון נמצא הארמון הנשיאותי בו מתגורר נשיא אסטוניה. משמר קבוע של שני חיילים נמצא בכניסה לארמון.
בפארק יש פסלים רבים. שביל קצר מוביל ממנו לאנדרטת רוסלקה בקרבת חוף הים.
הדרדסים 3
רחל לוי-שיף
רחל לוי-שיף (נולדה ב-6 באוקטובר 1957) היא פסיכולוגית קלינית והתפתחותית, חוקרת ומרצה בפסיכולוגיה בתחום לקויות למידה ופסיכולינגויסטיקה התפתחותית, ומגוון נושאים בתחומי ילדים, הורים, זוגיות ומשפחה. מכהנת כפרופסור מן המניין במחלקה לפסיכולוגיה בשנת 2000 מונתה ליו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, וב-2013 מונתה ליושבת ראש מועצת הפסיכולוגים בישראל. פרופ' לוי שיף עומדת כיום בראש תוכניות המוסמך בפסיכולוגיה חינוכית והתפתחותית במרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן.
ביוגרפיה.