יואן קוקוזל נפטר ב 1 באוקטובר, ככל הנראה בסביבות שנת 1360. הוא הובא לקבורה בכנסיית הארכאנגלים שהוא בנה במתחם הלאוורה הגדולה בהר אתוס. השאיר מספר תלמידים, אחד מהם גרסימוס שכתב לו ביוגרפיה.
תרומתו למוזיקה הביזנטית.
קוקוזל תרם להנהגת הסגנון והרפרטואר המלודי, הקאלופוני במוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית ולהפצת מערכת התווים (פאלאוגרפיה) "המאוחרת", ה"נאו-ביזנטית" או "קוקוזלית" - הנוומות של קוקוזל- ששימשו במוזיקה הביזנטית.
תקופתו - מזוהה במסורת הביזנטית עם תקופת ה"פריחה" . לפי השיטה הישנה השתמשו ברישום המוזיקה הביזנטית ב 22 תווים וסימנים. ספר הלימוד של קוקזל ששימש בלימוד המוזיקה נקרא בזמנו "פאפאדיקי" (παπαδική) .הוא כלל מערכות של כ-80 סימנים מוזיקליים והתווים, הקרויים "נוומות " והלקוחים מספרי זמרה שונים. הסימנים שקוקזליס השתמש בהם כללו גם סימנים רבים לקביעת המקצבים, חלוקת הזמנים, קישוטים, ואף לתנוחות ידיים (חירונומיות) וכו'.
המעתיקים בדורות הבאים לא ידעו להבחין היטב בין סוגי הסימנים השונים - המוזיקליים גרידא ואלה שייצגו קישוטים ותנוחות יד, מה שזרע בלבול וסיבוכים. למשך כחמש מאות שנה עד לרפורמה של כריסנתוס בהתחלת המאה ה-19, השתמשו במערכת תוויו.
רשימת הסימנים אורגנה עוד לפניו על ידי אסכולתו של יואניס גליקיס בשיר דידקטי שנקרא "האיסון הגדול של הפאפאדיקי" ( Μέγα Ίσον της Παπαδικής ), שיר העובר את כל שמונת המודוסים או הטונים המוזיקליים (ביוונית - "אכי", ביחיד: אכוס, בשפות סלביות:גלאס) מתוך ה"אוקטואיכוס". מערכת שמונת האכוסים העומד ביסוד השירה הביזנטית. תרגול השיר איפשר לתלמידי הזמרה את הקניית שמונת ה"אכי". קוקזל ערך גרסה שנייה ל"מגא איסון" של יואניס גליקיס, שהיה ככל הנראה מורו ורבו.
מבין כ-2500-3000 לחניו ועיבודיו שרדו עד לימינו כ-90 מיצירות, כשהמפורסמת שבהן היא "פוליאליון של האשה הבולגריה", המוקדש לאמו ושנוהגים לשיר בשבוע הפסחא. שיר זה מכיל, לדעת חוקרים, יסודות מסוימים משירי הקינה מן המסורת העממית הבולגרית.
קוקוזל הלחין סוג חדש של קובצי מוזיקה קולית ותרגולים "חירונומיים". לחניו הם מונופוניים ועתירי מליסמות וקישוטים, בעלי דרגת קושי גבוהה לביצועם. הם מתאפיינים במנעד רחב (כמעט 2 אוקטבות) ובמנה מוזיקלי מורכב
הנצחה.
יואן קוקוזל נחשב לדמות בעלת ההשפעה המרבית במוזיקה הביזנטית המאוחרת.
מבחר יצירות.
קוקזל הלחין המנונים, פוליאלוס, שירי אירמוס, פאסאפנואריה וכו'.
ספרים.
Τέχνη ψαλτικὴ καὶ σημάδια ψαλτικὰ μετὰ πάσης χειρονομίας καὶ συνθέσεως ποιηθέντα παρὰ Μαΐστορος Ἰωάννου Κουκουζέλη
קישורים חיצוניים.
Τάκης Καλογερόπουλος, Λεξικό της Ελληνικής μουσικής, εκδόσεις Γιαλλελή, 2001 (טאקיס קלוגרופולוס - לקסיקון של המוזיקה היוונית, הוצאת יאללי, 2001
Boris Guerguiev, Le Monde Orthodoxe nr.104, 1984, מצוטט ב"יואן קוקוזל הקדוש" בבלוג בצרפתית של Maxime le minime מפרובאנס על הזמרה הביזנטית] 30sept.2008 Saint Jean Koukouzelis
פריטאון (פירושונים)
קה&quot;צ
האגן
האגן הוא שם משפחה ושם פרטי ממקור גרמני (Hagen).
האגן O
שידורי AM
שידורי AM הוא כינוי לשימוש בתחום מסוים של תדרי רדיו מתוך הספקטרום האלקטרומגנטי לשידורי רדיו. אפנון השידורים בתחום זה הוא לרוב אפנון משרעת (AM) ומכאן מגיע שמו המקובל של התחום. כינוי נוסף לתחום הוא MW (גלים בינוניים), והוא מתייחס לאורך הגל של אות השידור.
במרבית האזורים בעולם, התדרים הנכללים בתחום זה הם בין 531 ל–1,611 קילוהרץ (kHz) עם מרווח של בין התחנות, אך ביבשות אמריקה (אזור 2 של ITU) התחם הוגדל לתדרים שבין 540 ל-1610kHz ולמרווח של בין התחנות. באזור זה של ITU הוקצה גם תחום ה-AM המורחב בתדרים שבין 1610 ל-1700kHz, והשימוש בו קיים גם מחוץ ליבשות אמריקה.
על פי רוב, השידורים בתחום זה מבוצעים במונו. עם זאת, קיימות מספר תחנות בעולם אשר משדרות בשיטות AM-סטריאו, אך לא קיים תקן אחיד ונפוץ לשידורים בשיטה זו.
החסרון של תחום שידור זה הוא רוחב הסרט הנמוך, הן לתחום כולו, והן לתחנות המשדרות בו. היתרון בתחום הוא השימוש בגלי רדיו אשר מאבדים את עוצמתם במרחק רב יותר, בהשוואה לתחום ה-FM ותחומים גבוהים יותר.
אנטוני ראמאייטס
פסל המנורה
עלי חסנה
עלי חסנה (בערבית: علي حسنا) (31 באוקטובר 1892 - ?) היה משפטן ערבי שכיהן כשופט בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. ישב בדין בבית המשפט לפשעים חמורים, כאחד מהרכב ארבעת השופטים במשפט רצח ארלוזורוב. לאחר הקמת מדינת ישראל היה שר המשפטים בממשלת כל פלסטין ולאחר מכן שר המשפטים בממלכת ירדן.
חייו.
עלי חסנה נולד בירושלים בשנת 1892. בצעירותו שירת במשטרת המנדט. בשנת 1919 היה פקיד במחלקה שטיפלה בהעברת רכוש השלטון לידי ממשלת המנדט. בשנת 1920 נתמנה לתובע בבית המשפט בשכם, ובשנת 1921 נתמנה למשרת שופט שלום בשכם. בשנת 1924 הועלה לדרגת שופט מחוזי והחל לכהן בבית המשפט המחוזי בחיפה. במאי 1931 הוא הועבר לבית המשפט המחוזי בשכם.
בספטמבר 1933, בתקופת ראשית ההתיישבות בעמק חפר (שנקרא אז בשמו הערבי "ואדי חווארת"), דן השופט חסנה במשפטו של חבר קיבוץ עין החורש שהועמד לדין באשמת פציעת רועה צאן ערבי שרעה את צאנו בשדות הקיבוץ. השופט חסנה זיכה את הנאשם בפוסקו כי "לשומר הייתה זכות להשתמש ברובהו להגנת הרכוש שנמסר לשמירתו".
ביוני 1934 היה בהרכב שהרשיע את אבו ג'ילדה וגזר עליו ועל שותפו עונש מוות. באותה תקופה נכלל עלי חסנה בהרכב של ארבעת השופטים במשפט רצח ארלוזורוב שהתנהל בבית המשפט לפשעים חמורים בירושלים. הכללתו של שופט ערבי בהרכב הייתה למורת רוחו של אב"א אחימאיר, מי שהיה חשוד בהסתה לרצח, ישב שנה במעצר, ואז הוחלט שלא להעמידו לדין באשמת רצח, אך הוא הועמד לדין כמקים הארגון "ברית הבריונים", ונדון לשנה וחצי של מאסר בפועל. בספרו "המשפט" כתב:
בתום המשפט, שהתמשך כעשרה חודשים והסתיים ב-8 ביולי 1934. הורשע אברהם סטבסקי ברצח וצבי רוזנבלט זוכה. הרשעתו של סטבסקי הייתה ברוב דעות של השופטים קורי, פלאנקט וחסנה, כאשר השופט ולירו, בדעת מיעוט, סבר שיש לזכותו. על סטבסקי הוטל עונש מוות. סטבסקי הגיש ערעור על פסק-הדין לבית המשפט העליון המנדטורי שזיכה אותו על בסיס דיני הראיות שנהגו בארץ ישראל המנדטורית (אך לא בבריטניה עצמה), שלפיהם אין להרשיע אדם ברצח על סמך עד ראייה אחד בלבד.
באותה תקופה עבר חסנה לבית המשפט המחוזי בירושלים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה עלי חסנה חבר המועצה המוסלמית העליונה והיו לו גם קשרים הדוקים עם האמיר עבדאללה.
לקראת סיום המנדט הבריטי נתמנה עלי חסנה החל מ-1 בדצמבר 1947 לנשיא בפועל של בית המשפט המחוזי בירושלים, תפקיד שהיה שמור עד אז לבריטים בלבד. בפברואר 1948 עבר לכהן כנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה. היה זה תפקידו האחרון בארץ ישראל.
עם הקמת מדינת ישראל עבר עלי חסנא לעזה ונתמנה לשר המשפטים בממשלת כל פלסטין. לאחר זמן לא רב עבר לממלכת ירדן בה כיהן כשר המשפטים במספר ממשלות. בשנת 1952 הוא שימש גם כממלא מקום נשיא בית משפט העליון ומשנת 1956 שימש כשר המשפטים ושר הרווחה.
סנט גאלן (כדורגל)
מועדון כדורגל סנט גאלן הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר סנט גאלן בקנטון סנט גאלן בשווייץ. המועדון משחק בליגת העל השווייצרית. בשנת 2008 המועדון עבר לשחק באצטדיון החדש.
המועדון נוסד בשנת 1879 והוא מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בשווייץ. המועדון זכה בשתי אליפויות ובגביע השווייצרי פעם אחת והגיע לגמר הגביע 4 פעמים נוספות. כמו כן, זכה בגביע הליגה השווייצרית פעם אחת.
היסטוריה.
בשנת 1945 העפיל לראשונה לגמר הגביע השווייצרי והפסיד לקבוצת יאנג בויז ברן. בשנת 1969 זכה בפעם היחידה בגביע השווייצרי לאחר ניצחון במשחק הגמר על קבוצת AC בלינצונה. בעונת 1969/1970 שיחק לראשונה במפעלים האירופאיים במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת בולדקלובן פרם מדנמרק. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת לבסקי סופיה מבולגריה והודח מהטורניר.
בשנת 1977 הגיע לגמר הגביע השווייצרי והפסיד לקבוצת יאנג בויז ברן. בשנת 1978 זכה בפעם היחידה בגביע הליגה השווייצרית לאחר ניצחון במשחק הגמר על קבוצת גראסהופרס ציריך. בשנת 1982 הגיע לגמר גביע הליגה השווייצרית והפסיד לקבוצת אראו.
בעונת 1982/1983 סיים במקום השלישי בליגה ובעונת 1983/1984 שיחק לראשונה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רדניצ'קי ניש מסרביה והודח מהטורניר. בעונת 1985/1984 סיים במקום הרביעי בליגה ובעונת 1986/1985 שיחק בפעם השנייה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אינטר מילאנו מאיטליה והודח מהטורניר.
בשנת 1998 הגיע לגמר הגביע השווייצרי והפסיד לקבוצת לוזאן. בעונת 1999/2000 זכה באליפות שווייץ ובעונת 2000/2001 המועדון שיחק בפעם הראשונה בליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת גלאטסראיי מטורקיה ועבר לשחק בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת צ'לסי מאנגליה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת קלאב ברוז' מבלגיה והודח מהטורניר.
בעונת 2001/2000 סיים במקום השני בליגה ובעונת 2002/2001 שיחק בגביע אופ"א. בסיבוב המוקדמות ניצח את קבוצת פליסטר ממקדוניה. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סטיאווה בוקרשט מרומניה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת פרייבורג מגרמניה והודח מהטורניר.