ב-9 בפברואר, הארמייה האמריקנית התשיעית - שפעלה תחת קבוצת הארמיות ה-21 האנגלו-קנדית של פילדמרשל ברנרד לו מונטגומרי מאז הקרב על הבליטה - הייתה אמורה לחצות את הרור ולחבור עם הארמייה הקנדית הראשונה, בפיקודו של לוטננט-גנרל הארי קריראר, שהתקדמה מאזור ניימכן בהולנד במבצע ממשי, שהחל בשעה 05:00 ב-8 בפברואר. עם זאת, לאחר שהקנדים התקדמו, פתחו הגרמנים את שערי הסכרים של הסכרים במעלה הזרם (סכר רור וסכר אורפט). זה מנע מהאמריקאים לחצות כמתוכנן. היה צפוי שהגרמנים ינסו לעשות זאת, ושקבוצת הארמיות ה-12 של גנרל עומר בראדלי תוכל ללכוד אותם בזמן כדי לעצור את ההצפה.
במהלך השבועיים שבהם הנהר הוצף, היטלר לא איפשר לגנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט לסגת מאחורי הריין, בטענה שזה רק יעכב את הקרב הבלתי נמנע. הוא הורה לו להילחם במקום שבו עמדו כוחותיו. הכוחות הללו כללו את הארמייה ה-15, בפיקודו של גוסטב-אדולף פון צנגן, ואת ארמיית הצנחנים הראשונה, בפיקודו של אלפרד שלם.
הארמייה התשיעית הצליחה סוף סוף לחצות את הנהר ב-23 בפברואר. עד אז, גם כוחות אחרים של בעלות הברית היו קרובים לנהר הריין. באותה תקופה, כוחות בריטים וקנדים ניצחו בקרב על הרייכסוואלד, ספגו אבדות כבדות, והתקדמו עד לאזור גוך. רק בימים האחרונים של פברואר השתכנע היטלר לפנות את מהבלט ליד רורמונד, שם בוצרה עמדת מאס-רור באופן זמני מאז סתיו 1944, שכן כעת הייתה מאוימת על ידי כיתור משני הצדדים.
הכוחות הגרמנים הנסוגים גילו התנגדות חזקה יותר רק בכפרים ובעיירות. ארקלנץ נתפסה ב-26 בפברואר על ידי כוחות מדיוויזיית הרגלים ה-102 ומנשנגלדבאך ב-1 במרץ על ידי גדוד של דיוויזיית הרגלים ה-29. באותו יום הגיעו גורמים מהדיוויזיה המשוריינת ה-2 לפאתי קרפלד, לאחר שמצאו גשר שלם מעל התעלה הצפונית. ניסיונות לבנות את גשר הריין בין קרפלד-אורדינגן לדואיסבורג-מונדלהיים וגשר הרכבת האוס-קניפ בריינהאוזן נכשלו: הוורמאכט פוצץ אותם לפני הגעת הכוחות האמריקנים. פנלו, בריגן, קאלדנקירכן, פירזן, אנראט ושיפבאן, בין היתר, נכבשו גם הם ב-1 במרץ. בליל 1–2 במרץ 1945, כ-20 טנקים גרמניים מדיוויזיית הפאנצר להר ו-150 פאנצרגרנדירים פתחו בהתקפת פתע על שיפבאן בניסיון לכבוש אותה מחדש. הם ניהלו קרבות מרים וקרבות מבית לבית, הרגו למעלה מ-100 חיילים אמריקאים מהדיוויזיה המשוריינת ה-2 והשמידו 22 כלי רכב משוריינים, כולל טנקים כבדים אמריקאים. 28 חיילי הוורמאכט נפלו בקרב ו-7 אזרחים גרמנים מתו. בשלוש לפנות בוקר הם ביטלו את המתקפה. היא נועדה לאפשר לחיילים גרמנים המוצבים ליד מנשנגלדבאך לסגת דרך כביש 57 הפדרלי אל גשר קרפלד-אורדינגר.
ב-3 במרץ נפגשו חיילים אמריקאים ובריטים-קנדיים ליד גלדרן. הוורמאכט ניסה להחזיק ראש גשר על פני הריין (ב- Rheinbabenbrücke) בווסל מספיק זמן כדי לאפשר לחיילי ארמיית הצנחנים הראשונה לסגת. ראש גשר זה חוסל בקרבות קשים עד ה-11 במרץ בשיתוף כוחות בעלות הברית המערביות לאחר פיצוץ הגשרים הגרמנים האחרונים. ב-4 במרץ נכבשה העיר מורס, ב-5 במרץ העיירות הומברג וריינהאוזן מול גדת הריין בדואיסבורג. ב-4 במרץ פוצצו כוחות גרמנים את גשרי הריין להוכפלד, ואנהיימרורט ורוהררט, ואורדינגן.
הארמייה האמריקנית התשיעית הצהירה כי הרגה כ-6,000 חיילים גרמנים ולקחה 30,000 שבויים במהלך מבצע רימון עם אבדות משלה של פחות מ-7,300 איש (כולל 1,330 הרוגים).
חקירת בית הדין הפלילי הבינלאומי בעניין אוקראינה
בריאן היגינס
בריאן מייקל היגינס (באנגלית: Brian Michael Higgins; נולד ב-6 באוקטובר 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של מדינת ניו יורק, מאז 2005. בשנים 2005–2013 ייצג את מחוז הקונגרס ה-27. מחוז הקונגרס שלו כולל בין היתר את הערים באפלו וניאגרה פולס. היגינס, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית כחבר האספה המדינתית של ניו יורק בשנים 1999–2004. להיגינס מוניטין של דמוקרט שמרן ועצמאי, המשתייך למרכז הפוליטי בארצות הברית.
ביוגרפיה.
בריאן היגינס נולד ב-6 באוקטובר 1959 בבפאלו, שבמדינת ניו יורק. סבו וסבתו היגרו לארצות הברית מאירלנד. בצעירותו הוא גדל והתחנך בדרום העיר. היגינס השלים ב-1984 לימודיו הגבוהים בבאפלו קולג' סטייט עם תואר ראשון במדע המדינה. בשנים 1988–1993 כיהן כחבר מועצת העיר של באפלו כנציג המחוז הדרומי. ב-1995 קיבל תואר שני בהיסטוריה מבאפלו קולג' סטייט, ובשנה העוקבת השלים לימודי תואר שני (MPA) במינהל ציבורי ומדיניות ציבורית מבית הספר לממשל ע"ש ג'ון פיצג'רלד קנדי באוניברסיטת הרווארד. הוא כיהן כנציג מחוז הבחירה ה-145 באספה המדינתית של ניו יורק מ-1 בינואר 1999 עד ל-31 בדצמבר 2004.
ב-26 באפריל 2004 הכריז ג'ק קווין הרפובליקני, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-27 של ניו יורק, כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת. היגינס התמודד במחוז זה אל הקונגרס של ארצות הברית, והיה לדמוקרט היחיד במחזור בחירות זה בניו יורק שהצליח להיבחר למושב שאויש קודם לכן בידי רפובליקני. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2005. היגינס ממקם את עצמו במרכז המפה הפוליטית. הוא כינה את עצמו "הדמוקרט העצמאי והשמרני ביותר במשלחת ניו יורק לקונגרס". לבית המחוקקים המדינתי התמודד הן כמועמד המפלגה הדמוקרטית והן כמועמד המפלגה השמרנית, ובמהלך כהונתו בקונגרס הסכים פעמים תכופות עם הרפובליקנים בסוגיות שונות כגון ביטחון לאומי, הגירה ופיקוח על כלי נשק.
היגינס חבר ב"קואליציה הדמוקרטית החדשה". לימים תיאר עצמו כ"מתון בעד ארגוני עובדים" השואף לעודד צמיחה בעבודה. הוא סיפר כי הוא תומך במתן אפשרות לקשישים לרכוש תרופות מרשם מקנדה, ואחד מסדר העדיפויות שלו בבית הנבחרים האמריקאי הוא חקיקה המאפשרת לממשלה הפדרלית לנהל משא ומתן על הנחות כמות על תרופות. אף על פי שבמהלך רוב כהונתו בבית המחוקקים המדינתי של ניו יורק תמך היגינס בתנועות נגד הפלות, מאז שנבחר לקונגרס הקפיד לדבוק בעמדות התומכות בהפלה מלאכותית. הוא תומך בחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה והצביע בעדו.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 נמנה היגינס ברשימת המועמדים הסופית של מושל ניו יורק דייוויד פטרסון להחלפתה של הסנאטורית הילרי קלינטון מניו יורק, שמונתה בידי הנשיא הנבחר של ארצות הברית ברק אובמה למזכירת המדינה של ארצות הברית, אך לבסוף המושל פטרסון מינה את קירסטן ג'יליברנד לסנאט של ארצות הברית. בבחירות המקדימות לנשיאות ב-2016 תמך היגינס במועמדותה של קלינטון. בשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ. במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020 נמנע היגינס מלתמוך במי מהמועמדים, אך במערכת הבחירות הכללית תמך במועמד מפלגתו, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן. בקונגרס ה-117 חבר היגינס בוועדה לביטחון המולדת ובוועדת החוץ של בית הנבחרים.
הילוך חוזר (תוכנית טלוויזיה)
הילוך חוזר הייתה תוכנית אירוח ישראלית בהנחייתו של אהוד מנור שבה התארחו מגוון מפורסמים כגון: זמרים, שחקנים, כדורגלנים, סופרים, משוררים ועוד.
רקע כללי.
התוכנית שודרה לראשונה בערוץ הראשון בשנת 1994. מנחה התוכנית שלה היה אהוד מנור, האורחת הראשונה בתוכנית הייתה עפרה חזה.
אופן התוכנית.
בפתיח התוכנית רואים תמונות של מפורסמים מעופפים באוויר בזמן שהן מתחלפות מתמונות ישנות שלהן לתמונות עדכניות שלהם, בין המפורסמים שניתן למצוא בפתיח הם עזר ויצמן, שושנה דמארי, לאה ויצחק רבין, שולמית אלוני, בנימין נתניהו, יפה ירקוני, נחמן שי, יוסי שריד, מנחה התוכנית אהוד מנור ועוד. נעימת הפתיחה היא "ארוחת בוקר" מתוך האלבום קווים.
בדרך כלל במהלך התוכנית נהג מנור להראות לאורחים בתוכנית סרטוני וידאו שלהם מן העבר (מכאן לקוח השם הילוך חוזר) בסוף סרטון הווידאו האורחים בתוכנית היו מגיבים על הסרטון.
אורחים מפורסמים בתוכנית.
בין המפורסמים שהתארחו בתוכנית הם:
Justia
Justia הוא אתר אינטרנט אמריקני המתמחה במידע משפטי. האתר נוסד ב-2003 על ידי טים סטנלי, לשעבר מאתר FindLaw, והוא אחד ממאגרי המידע המשפטי הגדולים בעולם. מטה החברה ממוקם במאונטיין ויו, קליפורניה. האתר מציע מקרים משפטיים, קודים, דעות וטקסטים משפטיים בחינם, ושירות בתשלום לספריות ושרתי עורכי הדין שלהם.
ב-2007 דיווח הניו יורק טיימס ש-Justia משקיעם כ-10,000 דולר בחודש עבור העתקת מסמכים מבית המשפט העליון של ארצות הברית ופרסומם באופן מקוון כדי להנגיש אותם לציבור ללא עלות.
מדריכי חיפוש מידע משפטי בספריות משתמשים ב-Justia. מדריך המחקר של בית הספר למשפטים של אוניברסיטת דיוק מציין כי Justia מועיל ל-PACER.
סרגייב פוסאד
סרגייב פוסאד (ברוסית: Сергиев Посад) היא עיר במחוז מוסקבה ברוסיה.
סרגייב פוסאד ממוקמת בחלק המרכז-אירופי של רוסיה, על הרמה של סמולנסק-מוסקבה , בחלק הצפון-מזרחי של מחוז מוסקבה. נמצאת כ-52 ק"מ ממוסקבה.
בעיר נמצא המנזר הסטארופגיאלי של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו - לאוורת השילוש-סרגייב. העיר כלולה במסלול התיירות "טבעת הזהב של רוסיה".
מונא חורי כסאברי
לכנר (גלשן)
גלשן לכנר (Lechner A-390) היה דגם אולימפי באולימפיאדת ברצלונה (1992)
היסטוריה.