הגוף מתחלק ל 4 חלקים עיקריים - שק הקרביים, המעטפת, הראש והרגליים. הראש והרגל נמצאים בצד אחד. החלק הגדול ביותר הוא הסליל הספירלי (שק הקרביים) שעטוף במעטפת בשרנית. בחלל שבין הראש לבין המעטפת מצויים הזימים/הריאות. המעטפת מפרישה את הקליפה המופיעה בשלב העובר. הראש מפותח היטב והוא מחובר לשאר הגוף עם מעין 'צוואר'. ישנם איברי חישה, חוטם וזוג אחד או שניים של זרועות. הרגל היא איבר שרירי חזק. החיה מחוברת לקליפה על ידי שריר חזק ויכולה לסגת לתוך הקליפה על ידי התכווצות.
הפה ממוקם בקצה הקדמי של הראש ובו ניתן למצוא איבר דמוי לשון שנקרא רדולה ושורות רבות של שיניים המשמשות עבור אכילת מזון. משני צדי הרדולה יש שתי בלוטות רוק אשר מפרישות ריר. הוושט צינורית וארוכה ובעלת קפלים רבים. בבטן לא מתרחש עיכול, העיכול הוא על ידי הכבד בלבד.
מזון.
החילזון האפריקאי הענק מעדיף עלים, ירקות בשרניים וצמחי גינה אחרים אם זמינים אך בטבע מסוגלים להתקיים מאכילת כל סוגי הצמחים. בהתאם לגיל ולעונה קיימים סוגים שונים של מזון מועדף. בגיל 6 ימים הם מתחילים לאכול בעיקר עלים של חסה ושעועית. הם מתחילים לתקוף צמחים גסים בגיל חודש, כמו דלעת, כרובית, שעועית, גזר, כרוב, תפוחי אדמה ותרד. הסלידה שלהם מוגבלת רק לכמה פריטים כמו בצל או צ'ילי.
רבייה.
קצב הרבייה של המין הוא גבוה. בדרך כלל, החלזונות האפריקאים הענקיים מעדיפים להזדווג עם שותף מאותה קבוצת גודל, אם כי ניתן להבחין ביוצאים מן הכלל בתדירות די גבוהה. חילזון המוכן להזדווגות יכול להיות מזוהה בקלות על ידי בליטה באזור איברי המין. זמן הזיווג משתנה בין שעתיים לשמונה שעות. זוגות חלזונות בזמן הזיווג יכולים לסבול לעיתים קרובות מהפרעות על ידי חלזונות אחרים, כניסיון אפשרי לחטוף את השותף המיני. דבר זה עלול להוביל להתנתקות של זוגות ההזדווגות. הזדווגות מתרחשת בדרך כלל מיד לאחר הדמדומים או עם עלות השחר. ההזדווגות מתרחשת בסביבה מעוננת ושכיחה יותר לאחר הגשמים בטווח טמפרטורות של 22-32 מעלות צלזיוס. הלחות חייבת להיות גבוהה מ-86%.
לאחר ההטלה הביצים מונחות בקנים שהוכנו על ידי חפירה באדמה. ריר מופרש מעל לביצים כדי לשמור על ביצים לחות ולשמור אותן במסה אחת. צבען של הביצים נע בין צהוב ללבן. צבען של ביצים מפותחות יותר הוא צהוב יותר. בקיעת הביצים מתרחשת בתוך שלושה שבועות לאחר ההזדווגות. התהליך לוקח בערך 2-8 שעות . כמעט כל הפריטים מטילים ביצים, כאשר חילזון בודד יכול להטיל כ-1000 ביצים בשנה- הפוריות משתנה וכוללת 112 עד 332 ביצים לכל הריון ומתקיימות 2-3 דגירות בשנה. מספר הביצים עולה בהתאם לגיל.
יחסי הגומלין עם האדם.
החילזון הוצג בעבר כבעל חיים, משאב מזון או למטרות נוי או מרפא. עם זאת, יש להתפשטותו גם השלכות שליליות. הוא הועבר בשוגג ברחבי העולם בעקבות תהליכי חקלאות, גינון ומסחר. החילזון עשוי להזיק לנוי, לגנים, לגני ירק, ולחקלאות. חשש נוסף הוא הנזק שנגרם לסביבה בעקבות תחרות פוטנציאלית על משאבי קיום עם רכיכות מקומיות אחרות באזורים שונים בעולם. החילזון האפריקאי הענק יכול גם לפעול בתור מארח ביניים של תולעים העשויות לגרום דלקת קרום המוח. אמצעי בקרה על המין והתפשטותו מתנהלים באופן קבוע במדינות כמו ברזיל והוואי באמצעות תוכניות ממשלתיות לאומיות.
החילזון מופיע בעיקר באוכלוסיות צפופות באזורים עירוניים. אוכלוסיית המין עשויה להגיע לצפיפות עצומה עד כדי כך שהם זוחלים על קירות הבתים, מציפים את המדרכות וישנם גם מספר דיווחים על מכוניות שהחליקו בכבישים בעקבות התפשטותם.
ביולי 2022 הוטל סגר על עיירה בפלורידה בעקבות התפשטות יתר של חלזונות הענק, והחל מבצע הדברה נגדם.
כלאטור
כלטור
חלזון אפריקאי ענק
לה דפנס
הדפאנס
הדפנס
רות שפירא
רות שפירא (נולדה ב-1940) היא מתמטיקאית ומדענית מחשב ישראלית וכלת פרס רפא"ל למפעל חיים. שפירא תרמה רבות לתחום הגאומטריה החישובית והראייה הממוחשבת. בשנת 1975 הוכיחה את משפט פרימן-שפירא לחסימת פוליגונים בשני ממדים.
קורות חיים.
שפירא נולדה בתל אביב. סיימה תואר ראשון ושני בטכניון בשנים 1962 ו-1964, שניהם במתמטיקה, והמשיכה ללמד שם במשך 8 שנים. בשנת 1976 קיבלה תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת ניו יורק.
משפט פרימן-שפירא.
בשנת 1975, במהלך המחקר שביצעה באוניברסיטת ניו יורק לעבודת הדוקטורט שלה, הצליחה להוכיח השערה בגאומטריה חישובית, כי על דופן המלבן בעל השטח הקטן ביותר החוסם מצולע כלשהו, מונחת לפחות צלע אחת של המצולע החסום. משפט זה נודע לאחר מכן כמשפט פרימן-שפירא (על שמה ועל שם המנחה שלה, פרופ' הרברט פרימן), ושימש מאוחר יותר לפתרון בעיות אריזה של מצולעים בשני ממדים.
בתעשיות הביטחון.
מתחילת שנות השמונים עבדה שפירא ברפא"ל, ומילאה תפקידים שונים בתחום עיבוד תמונה וראייה ממוחשבת. בשנת 2003 זכתה בפרס רפא"ל למפעל חיים.
חיים אישיים.
רות נשואה ליוסף שפירא, מהנדס רדיו, ולהם ארבעה ילדים.
ציון לנפש חיה
צל&quot;ח
ג'ו דלוץ'
ג'וזף "ג'ו" נתנאל דלוץ' (באנגלית: Joseph "Joe" Nathaniel DeLoach; נולד ב-5 ביוני 1967) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בריצת 200 מטר (סיאול 1988).
ביוגרפיה.
דלוץ' נולד בביי סיטי, טקסס למשפחה עם 11 אחיות ואח אחד. בילדותו שיחק פוטבול. בבגרותו למד באוניברסיטת יוסטון.
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ביוני 1985 קבע דלוץ' בריצת 200 מטר תוצאה של 20.24 שניות.
בתחרות שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 1988 קבע דלוץ' בריצת 100 מטר תוצאה של 10.03 שניות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה דלוץ' במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 19.75 שניות, לפני בן ארצו קרל לואיס (19.79 שניות) ורובסון דה סילבה מברזיל (20.04 שניות).
לאחר היעדרות מאולימפיאדת ברצלונה (1992) עקב פציעה פרש דלוץ' מספורט תחרותי.
כיום, מתגורר דלוץ' עם רעייתו ושלושת ילדיהם בשוגרלנד שבטקסס.
שיאים אישיים.
אצטדיון פתוח
סטיב לואיס
סטיבן "סטיב" ארל לואיס (באנגלית: Steven "Steve" Earl Lewis; נולד ב-16 במאי 1969) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 3 זהב ושיאן עולם.
ביוגרפיה.
לואיס נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
אלוף אולימפי.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סיאול (1988) קבע לואיס שיא עולם לנוער עד גיל 20 בריצת 400 מטר בשלב חצי הגמר בתוצאה של 44.11 שניות. בשלב הגמר הוא סיים שלישי בתוצאה של 44.37 שניות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.87 שניות (שיא עולם לנוער הנוכחי, 2012), לפני חבריו לנבחרת שיאן העולם בוץ' ריינולדס (43.93 שניות) ודני אוורט (44.09 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם אוורט, קווין רובינזיין וריינולדס בהשוואת שיא העולם, 2:56.16 דקות, לפני ג'מייקה (3:00.30 דקות) ומערב גרמניה (3:00.56 דקות). בתוצאה שנמדדה לו הייתה, 43.69 שניות.
באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1990 זכה לואיס במדליית זהב בריצת 400 מטר ובהמשך אותה שנה הוא זכה גם באליפות ארצות הברית שנערכה בנורווק, קליפורניה במדליית זהב בריצה זו.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה לואיס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.21 שניות, אחרי קווינסי ווטס שקבע שיא אולימפי חדש של 43.50 שניות ולפני סמסון קיטור מקניה (44.24 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם אנדרו ואלמון, ווטס ומייקל ג'ונסון בשיא עולם חדש של 2:55.74 דקות, לפני קובה (2:59.51 דקות) ובריטניה (2:59.73 דקות). בתוצאה שנמדדה לו הייתה, 43.41 שניות.
הקריירה של לואיס הופרעה רבות עקב מספר פציעות.
הסימפוניה הרביעית של מאהלר
הסימפוניה הרביעית בסול מז'ור של גוסטב מאהלר נכתבה בין 1899 ל-1900. ביצוע הבכורה היה ב-25 בנובמבר 1901, במינכן שבגרמניה, בביצוע התזמורת הפילהרמונית של מינכן ובניצוחו של מאהלר עצמו. היא הקצרה ביותר בתשע הסימפוניות שכתב מאהלר, למעט אולי הסימפוניה הראשונה, והיא באה לאחר הסימפוניה הארוכה ביותר של מאהלר, הסימפוניה השלישית, שהזמן הדרוש לביצועה קרוב לשעתיים. משך נגינתה של הסימפוניה הרביעית נע בין 50 ל-60 דקות. לסימפוניה ארבעה פרקים, המבנה המקובל עוד מהתקופה הקלאסית, אך לנגינתה נדרשת תזמורת גדולה יחסית, אף כי חסרים בה כמה מכלי הנשיפה שמאהלר הרבה להשתמש בהם בסימפוניות שלו, כגון טוּבּות וטרומבונים. לעומת זאת, פרטיטורת הסימפוניה מכילה כלים יוצאי דופן, שאינם מופיעים בסימפוניות אחרות של מאהלר, כגון פעמוני מזחלת בפרק האחרון, וכינור "צוענים" המכוון לטון אחד מעל שאר התזמורת, מה שמקנה לצלילו גוון זיופי ונבוב, אפל משהו.
כמו בסימפוניה השנייה של מאהלר וכן בשלישית ובשמינית, גם בסימפוניה זו נעשה שימוש בקולות שירה: סולו סופרן בפרק האחרון. פרק זה, שהסימפוניה נוצרה בהשראתו וסובבת עליו, נכתב עוד בשנת 1892. הסימפוניה הרביעית ידועה באופייה הקלאסי והעדין, בניגוד לרוב יצירותיו של מאהלר (ובכלל זה שאר הסימפוניות שלו), הנוטות לפסימיות ואף לאלימות מסוימת בתזמורן, ומרבות לעסוק במוות. גם בסימפוניה זו מוקדש פרק שלם לנושא המוות, אך כמו בסימפוניה השנייה, שם מוצג המוות כמילוט מייסורים וכשלב מעבר אל התחייה, גם כאן מוצג המוות לא כדבר אפל ומרושע אלא כדבר חיובי, שחייבים להשלים עמו ולקבל אותו, וכמורה דרך אל העולם הבא.