הקר ופרנקל בחנו את יחס החוק והמשפט ביחס לתפקידי ההורות כראי לחברה בישראל באמצעות מקרה בג"ץ טננבאום העוסק בשוטרת שהמשך עבודתה הותנתה ביציאה לקורס בתנאי פנימייה כאשר טענתה הייתה שהיא הופלתה כהורה מאחר שלא היה הכרח בהיעדרות שכזו על מנת לבצע את התפקיד. הקר ופרנקל טענו שככלל ניתן לראות שהחוק והמשפט מעודדים ותומכים בהבאת ילדים לעולם אך אינם תומכים ומעודדים עובדים להיות הורים פעילים בגידול ילדיהם לאחר שנולדו. הן טענו שתפיסת העובד האידיאלי העומדת בבסיס החוק הופכת את השוויון המגדרי בשוק העבודה לבלתי אפשרי. הן השוו את התייחסות החקיקה הישראלית להורות הפעילה לעומת חקיקה במדינות אחרות בהן ישנם חוקים המעודדים הורות פעילה בתחומי חופשת הלידה, שעות עבודה מוגבלות, קיצור יום העבודה להורים, משרות חלקיות והסדרי עבודה גמישים. בהתאם לכך הן הציעו דרכים שונות בחקיקה ובמשפט שיאפשרו להורים, אבות ואמהות, לקחת חלק פעיל יותר בגידול ילדיהם. אחת הדרכים המוצעות היא חקיקה המתייחסת לתפישת העובד האידיאלי כדוגמת צימצום השעות הנוספות והתאמת ימי החופשה השנתיים לחופשות הילדים. עם זאת הן מציינות שאין די בשינוי החוק ויחס מערכת המשפט אלא יש גם חשיבות רבה לשינוי חברתי הן בצד המעסיקים שיכירו בחשיבות ההורות הפעילה כתורמת ליעילות ויציבות העובדים והן בקרב כלל החברה.
שטנדאל
שטנדאל (בגרמנית: Stendal) היא בירת מחוז שטנדאל שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 125 ק"מ ממערב לברלין וכ-170 ק"מ ממזרח להנובר. בעיר פועלים אוניברסיטה, שוק, ומרכז שיקום פסיכיאטרי.
היסטוריה.
יישוב בשם Steinedal מוזכר במסמך משנת 1022 והוא היה אז רכושו של כנסיית מיכאל הקדוש בהילדסהיים. ב-1160 הוענקו לעיר זכויות שוק על ידי המרגרייב הראשון של ברנדנבורג אלברכט הדוב (Albrecht der Bär) ועד מהרה נעשתה העיר לחברה חשובה בברית ערי הנזה. עושרה של העיר באותה תקופה ניכר בכנסיות, בבניין העירייה ובשניים משערי העיר ששרדו עד היום.
כחלק מנחלתו של המרגרייב של ברנדנבורג, נעשתה חלק מהמחוז הפרוסי של סקסוניה לאחר המלחמות הנפוליאוניות. החל משנת 1949 ועד לאיחוד גרמניה הייתה העיר חלק מגרמניה המזרחית.
מקובל לחשוב ששם העט סטנדל של הסופר הצרפתי מארי-אנרי בל הוא מחווה להיסטוריון הגרמני יוהאן יואכים וינקלמן שנולד בשטנדאל ב-1717.
אתרים חשובים.
תיאטרון אלטמרק.
תיאטרון אלטמרק הוקם בשנת 1946 ומאז הוא משמש מרכז לפעילות תיאטרון לילדים ולנוער. המקום משמש להופעות תיאטרון, מחול, מוזיקה וכנסים.
מוזיאון וינקלמן.
המוזיאון קרוי על שמו של יוהאן יואכים וינקלמן, מאבותיה של הארכאולוגיה הקלאסית. הממצאים במוזיאון כוללים מסמכים ביוגרפיים, מחקרים, עיצובים ותרשימים יחד עם מוצגים ארכאולוגיים מיוון העתיקה. מאז קיץ 2003 נמצא בבעלותו של המוזיאון הסוס הטרויאני הגדול בעולם, שגובהו הוא 15.6 מטרים, אורכו 13 מטרים, רוחבו 9.5 מטרים ומשקלו 45 טונות. מגב הסוס ניתן לצפות בנופה של העיר. תערוכות בתחומי הארכאולוגיה ותולדות האומנות של המאות ה-18 וה-19 מתקיימות במוזיאון וכן תערוכות של אומנות מודרנית. בנוסף מציג המוזיאון ממצאים הקשורים להיסטוריה ולתרבות של שטנדאל ושל האזור החל מהתקופה הפרהיסטורית ועד היום.
פלישתו של אלכסנדר הגדול להודו
Dionne Warwick
התאחדות הקראטה בישראל
התאחדות הקראטה בישראל הוקמה בשנת 1972 ואחראית לקידומו של ענף הקראטה במדינת ישראל והיא גם הגוף הרשמי המוכר על ידי משרד החינוך ומשרד התרבות והספורט המייצגים את הקראטה המוכר בלעדית על ידי הוועד האולימפי העולמי (IOC) במקביל לענף הקראטה המסורתי/מקורי TRADITIONAL KARATE-DO המוכר בנפרד על ידי משרד התרבות והספורט. ברמה הבינלאומית, ההתאחדות חברה בארגון הקראטה העולמי (WKF) וכן בארגון הקראטה האירופאי (EKF). התאחדות הקראטה בישראל מארגנת את אליפויות ישראל בקראטה לבוגרים, נוער וילדים. התאחדות הקראטה בישראל מארגנת גם את מחנות האימונים, מבחני דרגה, השתלמויות, לימודי תעודה ואת נבחרת הנוער והבוגרים של ישראל בקראטה מהן מורכבות המשלחות הרשמיות לאליפויות אירופה ואליפויות העולם.
במסגרת פעילותה מקיימת התאחדות הקראטה בישראל גם קורסים והשתלמויות למדריכים, מאמנים, שופטים ופעילים.
משנת 2015, יושב ראש התאחדות הקראטה בישראל הוא שיהאן משה בוחניק בעל חגורה שחורה דאן 9, מאמן נבחרת ישראל ואלוף ישראל בעבר, ייצג את ישראל באליפויות העולם ואליפויות אירופה בקאטה וקומיטה.
ראשיתו של הקראטה המודרני.
הקראטה הובא לאירופה סביב שנת 1950 על ידי מורים יפניים, בעיקר מהתאחדות הקראטה היפנית (JKA). בשנת 1961 התמנה ז'אק דלקור לנשיא ארגון הקראטה הצרפתי ובשנת 1963 הוא הזמין שש פדרציות אחרות ידועות באירופה (איטליה, בריטניה, בלגיה, גרמניה, שווייץ וספרד) להגיע לצרפת לאירוע הקראטה הבינלאומי הראשון אי פעם, ובריטניה ובלגיה קיבלו את ההזמנה.
בדצמבר של אותה שנה, שש מתוך שבע הפדרציות התכנסו בפריז, במה שהיה אמור להיות הקונגרס הראשון של הקראטה באירופה, במטרה לשפר את ארגון תחרויות הקראטה בין המדינות שלהן. בשנת 1965 הוקם איגוד הקראטה האירופאי (EKU), ובראשו נבחר לעמוד ז'ק דלקור. ב -1970 הקים ג'ק דלקור ביחד עם נשיא FAJKO מיפן, ריוצ'י סאסאקוואה, את WUKO– איחוד ארגוני הקראטה העולמי, במאמץ לארגן את תחום הקראטה ברמה העולמית. בשנת 1990 ניסתה WUKO להתאחד עם ארגון הקראטה המסורתי הבינלאומי (ITKF) כדי ליצור את WKF, אך ניסיון זה נכשל וקבוצת WUKO עזבה כדי להקים את WKF לבדה.
התאחדות הקראטה העולמית (WKF) היא הגוף השלטוני הבינלאומי הגדול ביותר של ספורט הקראטה וחברות בו מעל 130 מדינות. היא הוקמה בשנת 1990 והיא ארגון הקראטה המוכר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. רשומים בה כיום מעל 10 מיליון חברים. ארגון WKF מארגן את אליפויות העולם בקראטה לג'וניורים וסניורים (נוער ובוגרים), אשר כל אחת מהן מתקיימת בכל שנה במדינה אחרת. הסגנונות המוכרים על ידי התאחדות הקראטה העולמית הם גוג'ו ריו, שיטו ריו, שוטוקאן וואדו ריו.
ענף הקראטה הוכר כענף אולימפי ויוצג בטוקיו 2020.
קראטה בישראל.
את היווסדו של ענף הקראטה בישראל ניתן לייחס לשישה אנשי קראטה מובילים אשר למדו והגיעו מסגנונות קראטה שונים והשפיעו עמוקות על התפתחותו של הקראטה בישראל:
ראשית הדרך.
בשנת 1972 הוקמה "התאחדות הקראטה בישראל" על ידי מובילי דרך, אשר ביצעו את דריסת הרגל הראשונה של ענף הקראטה בישראל.
בחודש אפריל 1973 נערך המבחן הראשון לחגורות שחורות בפיקוח התאחדות הקראטה בישראל ובמבחן זה נכחו: דניס הנובר, אדמונד בוזגלו, יהודה פנטנוביץ', הרווי ספיר, גדעון קדרי, שלמה פייגה, ומאיר יהל. ענף הקראטה החל להשתתף בתחרויות המכבייה בשנת 1977 - במכבייה ה-10, הודות למאמצים הרבים שהשקיעו מייסדיה של התאחדות הקראטה בישראל במטרה חשובה זו.
כיום.
בשנת 1984, לאחר מספר שנים בהם פעלה ההתאחדות באופן מצומצם, חודשה פעילות ההתאחדות על ידי מספר מאמנים וראשי מועדונים משפיעים ומובילים בישראל והיא עוצבה במתכונתה הנוכחית, מאז היא פועלת באופן רציף עד היום. היו"ר הראשון שמונה להתאחדות הקראטה המחודשת היה אבי בלייר, הוא מילא תפקיד זה במהלך 20 השנים הבאות.
בשנת 2015 נבחר שיהאן משה בוחניק לתפקיד יו"ר התאחדות הקראטה בישראל. שיהאן משה בוחניק אלוף ישראל ומאמן נבחרת ישראל בעבר, מחזיק בחגורה שחורה דאן 9, מאמן בכיר בתורות לחימה שונות. בוחניק מוביל כיום שינוי משמעותי בענף הקראטה, ענף שיכלל במשחקים האולימפיים החל מאולימפיאדת טוקיו 2021.
פגי קאס
מרי מרגרט "פגי" קאס (באנגלית: Mary Margaret “Peggy” Cass; 21 במאי 1924 - 8 במרץ 1999) הייתה שחקנית וקומיקאית אמריקאית, זוכת פרס טוני ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על הופעתה בסרט "דודה מיים".
קאס נולדה בבוסטון למרגרט קאס וריימונד ג'יימס. קאס רדפה אחר קריירת כבר משחק מגיל צעיר. לאחר תקופת לימודים ב"בית הספר קיימבריג' הלטיני לדרמה" עברה קאס להתגורר בניו יורק שם עבדה כמזכירה, מוקדנית וגם בתור דוגמנית. היא זכתה להזדמנות על בימות תיאטרון לקראת סוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20.
קאס זכתה להכרה לראשונה בשנת 1956 בזכות תפקידה כמזכירה אגנס גוץ' במחזה "דודה מיים", תפקיד בעבורו זכתה קאס בפרס טוני. בשנת 1958 המחזה עובד קולנועית על ידי מורטון דהקוסטה, העיבוד הוכתר כמוצלח ביותר וקאס שחזרה על תפקיד אגנס גוץ' הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
קאס המשיכה לשחק בתיאטרון ובטלוויזיה והשתתפה במספר מצומצם של סרטים כמו "If It's Tuesday, This Must Be Belgium" של מל סטיוארט.
בשנת 1987 שיחקה בסיטקום בת עונה 1 של רשת FOX "נשים בכלא", בתור אווה שיפלי לצדה של סי-סי-אייץ' פאונדר.
קאס נפטרה ב-8 במרץ 1999 ממצב של אי-ספיקת לב כשהיא בת 74 . קאס הייתה נשואה לכומר ולמחנך יוג'ין מייקל פיניי ולא היו לה ילדים.
אברהם סיוון
אברהם סיוון (1954 – 22 בנובמבר 2010) היה קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על יחידת דובדבן.
שירות צבאי.