באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה עריב במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:07:16 שעות, אחרי סמואל וונג'ירו מקניה שקבע שיא אולימפי חדש של 2:06:32 שעות ולפני טסגאי קבדה מאתיופיה (2:10:00 שעות).
במרתון לונדון שנערך בשנת 2009 זכה עריב במדליית ארד בשיא אישי חדש של 2:05:27 שעות ובמרתון ניו יורק שנערך בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 2:10:25 שעות.
במרתון לונדון שנערך ב-25 באפריל 2010 זכה עריב במדליית ארד בתוצאה של 2:06:55 שעות, אחרי טסגאי קבדה (2:05:19 שעות) ועמנואל קיפצ'ירצ'יר מקניה (2:06:23 שעות) וזכה במדליית זהב במרתון פוקואוקה בתוצאה של 2:08:24 שעות. שנה לאחר מכן, במרתון לונדון שנערך ב-17 באפריל 2011 הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 2:08:26 שעות. שנה לאחר מכן, במרתון לונדון שנערך ב-22 באפריל 2012 הוא סיים במקום חמישי בתוצאה של 2:07:44 שעות.
סטפן לוון
שייל סטפן לֵוֵן (בשוודית: Kjell Stefan Löfven, הגייה: ; נולד ב-21 ביולי 1957) הוא פוליטיקאי שוודי, שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין 2014 לנובמבר 2021, ומנהיגה לשעבר של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית. לוון הקים את ממשלתו הראשונה לאחר מפלת המפלגה השמרנית בבחירות 2014, ומאז כיהן בראש שלוש ממשלות סך הכל. לוון הוא ראש הממשלה השוודי הראשון שהפסיד בהצבעת אי אמון בפרלמנט השוודי.
ראשית חייו.
לוון נולד בסטוקהולם ב-21 ביולי 1957. כשהיה בן 10 חודשים נשלח למשפחת אומנה מסונרשטה (Sunnersta), סולפטה, צפון-מזרח שוודיה, מאחר שאמו לא יכלה להחזיק גם בו וגם באחיו. על פי ההסכם, אמו הייתה אמורה להשיב אותו למשמורתה לכשיהיה הדבר באפשרותה, אך הדבר מעולם לא התרחש. אביו, קרל הדברג, מת בגיל צעיר מבלי שזכה לפגוש את בנו הצעיר. לוון למד 9 שנים בבית ספר יסודי ולאחר מכן שנתיים בלימודי כלכלה בתיכון בסולפטה. לאחר מכן הלך לקורס רתכות בעיר קרמפורס, ובהמשך התחיל לימודי עבודה סוציאלית באוניברסיטת אומאו, אותם הוא הפסיק לאחר שנה וחצי בלבד.
פעילות באיגוד המקצועי.
מ-1976 עבד במשרד דואר בסולפטה, וב-1979 כפועל במנסרה. באותה השנה החל לוון לעבוד ברתכות בחברה הביטחונית-צבאית "BAE Systems AB - Hägglunds" בעיר ארנסכאלדסוויק (Örnsköldsvik), שם הוא נותר עד 1995. במקום זה גם הכיר את אשתו, אולה. בשנת 1981 הצטרף לאיגוד עובדי המתכת השוודי ("Svenska metallindustriarbetareförbundet") ועד ל-1995 ביצע תפקידים שונים מטעם האיגוד, בהם ראש סניף המקומי וחבר בוועדה המבצעת. בשנת 1995 נתמנה לנציג משא ומתן באיגוד עד 1998. לאחר מכן כיהן כמזכיר בינלאומי במחלקה הבינלאומית של האיגוד (1998 - 1999) וכראש המחלקה הארגונית באיגוד (1999 - 2002), ובשנת 2002 נתמנה לסגן יושב ראש האיגוד. בנובמבר 2005 נתמנה ליושב ראש האיגוד המקצועי "IF Metall" שזה עתה הוקם כתוצאה ממיזוגן של איגוד עובדי המתכת השוודי והאיגוד התעשייתי השוודי ("Industrifacket"), המאגד 325,000 עובדים בשוודיה.
נוסף על כך, כיהן לוון כנשיא התאחדות פועלי התעשייה והמתכת הנורדית ("Industrianställda i Norden") בין השנים 2007 - 2012 , כחבר הוועדה המבצעת של התאחדות עובדי המתכת האירופאית (EMF) וכחבר הוועדה המבצעת של התאחדות עובדי המתכת הבינלאומית (IMF) בין השנים 2007 - 2012.
פעילות פוליטית.
משנת 1973 החל לוון את דרכו בפוליטיקה המקומית וכיהן בתפקידים זוטרים מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, בין היתר כנשיא הסניף בסולפטה, כחבר בסניף המחוזי וכחבר בוועדות שונות של המפלגה. בשנת 2006 נבחר לוון לוועדה המבצעת של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, זמן קצר בלבד לאחר שמונה ליושב ראש "IF Metall". בינואר 2012, לאחר התפטרותו של הוקן יוהול מראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, נבחר לוון למנהיג המפלגה כמו גם ליושב ראש האופוזיציה. לוון הנהיג את מפלגתו בבחירות הכלליות בשוודיה ב-2014, בהן זכתה המפלגה.
ראש ממשלת שוודיה.
ב-2 באוקטובר 2014 אישר הפרלמנט השוודי את מינויו של לוון לראש הממשלה ה-33 של שוודיה, ומ-3 באוקטובר 2014 מכהן לוון כראש הממשלה.
ב-3 בדצמבר 2014 נכשל הניסיון של ממשלת לוון להעביר הצעת תקציב בפרלמנט השוודי. בעקבות כך הכריז לוון על בחירות בזק ב-22 במרץ 2015. ב-27 בדצמבר 2014 הקואליציה של לוון הגיעה להסכם עם מפלגות האופוזיציה לפיו האופוזיציה תתמוך בתקציב של הקואליציה וכמו כן יתקיים שיתוף פעולה בין האופוזיציה והקואליציה עד הבחירות הצפויות ב-2022, ללא קשר למתרחש בבחירות הצפויות ב-2018. בהתאם לכך בוטלו בחירות הבזק.
לאחר הבחירות לפרלמנט ב-9 בספטמבר 2018 ותקופה ארוכה של משא ומתן, נבחר מחדש לראש הממשלה, בתמיכת מפלגתו, מפלגת הירוקים, המפלגה העממית הליברלית ומפלגת המרכז. הבחירות היו צמודות ולכן נדרש זמן רב להגיע להסכמות. מפלגת השמאל נמנעה בהצבעה ולכן התאפשרה בחירתו מחדש. הממשלה כוללת את מפלגתו ואת מפלגת הירוקים, באיחוד הנודע כ"ברית האדומים-ירוקים" (De rödgröna).
בשנת 2020 קרא באו"ם לסיום הכיבוש הישראלי בשטחים הפלסטיניים.
ביוני 2021 פרץ משבר פוליטי סביב שוק הדיור במדינה, בעקבות דיון שהחל למעשה כבר במהלך שנת 2020. ראשת מפלגת השמאל, התומכת מבחוץ בממשלת המיעוט של לוון וסייעה בהקמתה לאחר בחירות 2018 הציבה אולטימטום בפני לוון לחזור בו "תוך 48 שעות" מרפורמה שתאפשר לגבות "מחיר שוק" לדירות שייבנו אחרי יולי 2022. הממשלה דחתה את האולטימטום על הסף. בעקבות כך, התקיימה הצבעת אי אמון בממשלה ב-21 ביוני, והממשלה נפלה. לוון נבחר מחדש לראשות הממשלה שישה עשר ימים לאחר הצבעת אי האמון, ב-7 ביולי 2021.
ב-22 באוגוסט 2021 לוון הודיע שהוא מתפטר מראשות הממשלה והמפלגה, בשל תחושת המיצוי לאחר 10 שנים בראשות המפלגה ו-7 שנים בראשות הממשלה. ההתפטרות נכנסה לתוקפה ב-10 בנובמבר 2021. שרת האוצר מגדלנה אנדשון, שהחליפה את לוון כראשת המפלגה ב-4 בנובמבר 2021, הייתה אמורה להחליפו בתפקיד ראשת הממשלה, אולם שבע שעות לאחר שזכתה לאמון הריקסדאג ועוד טרם נשבעה התפטרה ולוון נשאר בתפקיד. ב-29 בנובמבר 2021 אנדשון קיבלה את המנדט מחדש, וב-30 בנובמבר החליפה אותו במשרד ראש הממשלה.
חיים אישיים.
ב-2003 נישא לפוליטיקאית אולה יוהאנסן שלה שני ילדים מנישואיה הקודמים.
יעקב מסנבלום
יעקב מסנבלום (בליטאית: Jokūbas Mesenbliumas; ביידיש: יעקב מעסענבליום; בצרפתית: Jacques Missene; 15 באפריל 1894, וילנה, ליטא הרוסית – 8 ביוני 1933, קובנה, הרפובליקה הליטאית הראשונה) היה צייר, גרפיקאי ופדגוג יהודי-ליטאי.
ביוגרפיה.
יעקב בן חיים מסנבלום נולד בשנת 1894 בעיר וילנה, בירת פלך וילנה באימפריה הרוסית (כיום בירתה של הרפובליקה הליטאית השנייה). לאחר סיום לימודיו בבית הספר לציור בווילנה ובבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה שימש כמורה לאמנות חזותית בגימנסיה הריאלית העברית ובגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה. עם תלמידיו בגימנסיה הריאלית נמנה הצייר היהודי-ליטאי-אמריקני הנודע נחמיה ארביט בלאטאס .
ב-1924 השתקע בפריז שם אימץ את שם העט ז'אק מיסן (Jacques Missene).
ב-1932 חלה קשות, חזר לקובנה ונפטר בקיץ 1933.
ציוריו הוצגו בתערוכות שנתיות ובתערוכות אישיות בליטא לפני צאתו לצרפת. בשנים 1924–1933 הוצגו עבודותיו אך ורק בחוץ לארץ. הוא זכה לפופולריות רבה בליטא לאחר מותו – בתערוכה לזכרו הוצגו כ-160 מעבודותיו: 120 ציורים (רובם דיוקנאות וטבע דומם) ו-40 רישומים דקורטיביים מבתי עלמין יהודיים. מרבית הציורים וחיתוכי הלינול (linocuts) מפרי עמלו נשארו בחוץ לארץ.
הנצחתו.
ב-1998 נכלל קברו של מסנבלום בבית הקברות היהודי בהר הירוק (Žaliakalnio žydų kapinės) ב"רשימת אתרי מורשת בעלי ערך תרבותי" (Kultūros vertybių registras) בליטא.
אבל אנטון
אבל אנטון רודריגו (בספרדית: Abel Antón Rodrigo; נולד ב-24 באוקטובר 1962) הוא אתלט עבר ספרדי. הוא זכה פעמיים ברציפות בתואר אלוף עולם (אתונה 1997 וסביליה 1999) בריצת מרתון ואלוף אירופה בריצת 10000 מטר (הלסינקי 1994).
ביוגרפיה.
אנטון נולד בסוריה שבספרד.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בשנת 1987 זכה אנטון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 10000 מטר ומדליית כסף בריצת 5000 מטר.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים אנטון במקום 22 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:39.13 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים אנטון במקום שמיני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:27.80 דקות.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1994 זכה אנטון בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 28:06.03 דקות, לפני וינסנט רוסו מבלגיה (28:06.63 דקות) ושטפן פרנקה מגרמניה (28:07.95 דקות) ומדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:38.04 דקות, אחרי דיטר באומן מגרמניה (13:36.93 דקות) ורוב דנמרק מבריטניה (13:37.50 דקות).
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 הוא לא סיים את ריצת 10000 מטר בשלב הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 27:51.37 דקות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים אנטון במקום 13 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 28:29.37 דקות.
אלוף מרתון ברלין.
בשנת 1996 זכה אנטון במדליית זהב במרתון ברלין בתוצאה של 2:09:15 שעות.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 זכה אנטון במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:16 שעות, 5 שניות לפני בן ארצו והאלוף היוצא מרטין פיס (2:13:21 שעות) וסטיב מונהטי מאוסטרליה (2:14:16 שעות).
אלוף מרתון לונדון.
בשנת 1998 זכה אנטון במדליית זהב במרתון לונדון בתוצאה של 2:07:57 שעות ובכך היה לאתלט הספרדי הראשון שזכה בתואר בתחרות זו.