היצרנית היפנית סובארו ייצרה מנועי שטוח 6 מקוררים במים בין השנים 1988–1996 ובין השנים 2001–2019.
שימוש באופנועים.
מרבית האופנועים משתמשים במנועים עם ארבעה צילינדרים או פחות, אולם אופנוע הסיור של הונדה גולד ווינג השתמש במנוע שטוח 6 מאז 1987. בתחילה, המנוע היה בעל עקירה של 1.5 ליטר, עד שהוגדל ל 1.8 ליטר בשנת 2001.
עמוס שליאק
עמוס שליאק (בגרמנית: Amos Schliack, נולד ב-21 באוקטובר 1951) הוא צלם גרמני, המתגורר בהמבורג ובלונדון.
ביוגרפיה.
שליאק נולד בבון כבנם השני של הנוירולוג והפרופסור הנס שליאק ואשתו רנאטה (לבית שטיינקופף). חדשים מעטים לאחר הולדתו עברה המשפחה לליבק, ובשנת 1956 עברה שנית, למערב ברלין, ובה גדל והתבגר. כאשר היה בן שלוש עשרה, גילה שליאק את מצלמת הפילם הישנה של אביו וערך באמצעותה את ניסיונותיו הראשונים בצילום. במהלך שנות ה-60' קיים אביו מחקר רפואי בשיתוף בית החולים הדסה בירושלים, וכך התאפשרה לו ההזדמנות לשהות ממושכת בישראל. תקופה זו עוררה בשליאק סקרנות עזה בנוגע לישראל וליהדות, שהשפיעה על דרכו בהמשך. לאחר סיום לימודיו בגימנזיום קאנט בברלין, למד אדריכלות באוניברסיטה הטכנית של ברלין, אצל . מפגש רב השפעה עם הצלם וידידות עמו הובילו את שליאק לממש את משיכתו לצילום כמקצוע.
קריירה.
ב-1974 עבר שליאק להמבורג משיקולים מקצועיים, וב-1976 החל לעבוד עבור כתב העת החדש דאז, GEO, השבועון שטרן, כמו גם עבור כתבי עת אחרים. באותה תקופה יצר כתבות מקיפות רבות, ובשיתוף פעולה עם הכותבים ויבקה ברונס (), הנריק ברודר () ומארק א. וודקוק (Mark E. Woodcock) הוציא לאור ספרים על אודות ירושלים, שכונת מאה שערים וניו יורק.
בין השנים 1978 ו-1981 בילה שליאק למעלה משנה וחצי (לא ברציפות) בירושלים במסגרת עבודתו עבור כתב העת GEO. בתקופה זו המשיך את שיתוף הפעולה עם ויבקה ברונס עבור כתב העת "שטרן". ב-1981 תיעד את חומת ברלין מצדה המערבי, במלאת עשרים שנה לבנייתה. התיעוד והכתבה התפרסמו ב"שטרן" ובספר שהוקדש לפרויקט. בקיץ 1982 שהה שליאק בניו יורק, ובה יצר, במסגרת חוזה עם חברת אלפרד דנהיל (Alfred Dunhill) סדרה של עבודות על גורדי שחקים, שהוצגו הן בתערוכה והן בספר שהוקדש לסדרה. על מנת להמחיש את רעיון הגובה, החליט – על אף פחד הגבהים איתו התמודד – לצלם מתוך מסוק, ולנסות להציג את נקודת מבטם של פועלי בניין על פיגומים גבוהים.
על צילומיו לכתבה “Station Peiper” אודות מרפאה לילדים חולי סרטן בבית החולים האוניברסיטאי של גיסן, שהתפרסמה ב"שטרן" בשנת 1983, זכה שליאק בפרס הראשון של התחרות היוקרתית World Press Photo. באמצע שנות ה-80 פנה שליאק לצילומי אוכל, פרסומות ודיוקנאות, ועד לשנת 2004 עבד בסטודיו פרטי ברובע הגרינדל בהמבורג עבור סוכנויות ידיעות וכתבי עת. במהלך תקופה זו יצר מספר ספרי בישול, בהם צילומי מזון וסקירות המתעדות אף את החקלאים, מגדלי המזון. במסגרת חוזה ארוך שנים עם הבנק Hamburger Sparkasse והסוכנות BBDO יצר עמוס קמפיין שכלל למעלה מ-100 צילומי שחור-לבן של תושבי המבורג. צילומים אלו הוצגו לאחר מכן.
בשנת 2004 עבר שליאק ללונדון. בקיץ 2006 שהה בחיפה, ובה תיעד את מלחמת לבנון השנייה ואת נפילת טילי החזבאללה, מנקודת מבטם של בית החולים רמב"ם ומגן דוד אדום. ב-2008 עבד בתל אביב במשך תשעה חודשים כצלם הבית, פרויקט לרגל חגיגות המאה לתל אביב. בשנת 2009 שב להמבורג ומאז הוא מחלק את זמנו בין המבורג ללונדון.
בהשראת מפגש עם האמן גונטר דמניג החל שליאק לתעד את פרויקט 'אבני נגף' Stolpersteine בהמבורג, ויזם ברובע מגוריו, ביום הזיכרון לליל הבדולח, את פעולת התושבים 'גרינדל מאירה' (Grindel Leuchtet). במסגרת הפעולה, בליל 9 בנובמבר (תאריך ליל הבדולח) מדליקים התושבים נרות לצד אבני הנגף הרבות במדרכות השכונה. יוזמה זו בה החל שליאק זכתה לחיים משל עצמה ומתקיימת מדי שנה. צילומיו את אבני הנגף ברובע הגרינדל, לצד צילומים ממאה שערים ומאושוויץ הוצגו בגלריה פוסטל, אף היא בשכונה.
יחסי ארגנטינה–ארמניה
יחסי ארגנטינה–ארמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארגנטינה וארמניה. הקהילה הארמנית בארגנטינה היא הגדולה ביותר באמריקה הלטינית המונה כ-120,000 חברים.
היסטוריה.
גל המהגרים הארמני הראשון שהגיע לארגנטינה היה בשנת 1892, בעיקר ממצרים וסוריה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיעו כמה אלפי מהגרים ארמנים לארגנטינה. רבים היו ניצולי רצח העם הארמני שנגרם על ידי האימפריה העות'מאנית. במאי 1918 הכריזה ארמניה על עצמאותה מהאימפריה הרוסית והקימה את הרפובליקה הראשונה של ארמניה. בשנת 1920 הכירה ארגנטינה בעצמאות ארמניה ונוצרו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. בדצמבר 1920 פלש הצבא האדום לארמניה והיא חזרה לברית הממועצות.
ב-26 בדצמבר 1991 חזרה ארמניה על עצמאותה לאחר פירוק ברית המועצות. ב-17 בינואר 1992 ארגנטינה וארמניה כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים. ביוני 1992 הגיע נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן לביקור רשמי בארגנטינה. בשנת 1993 פתחה ארמניה שגרירות בבואנוס איירס. בשנת 1998 ביקר נשיא ארגנטינה קרלוס מנם בביקור רשמי בארמניה. בשנת 2009 ארגנטינה פתחה את שגרירותה בארמניה.
הכרה של ארגנטינה ברצח העם הארמני.
בספטמבר 1987 נשא נשיא ארגנטינה ראול אלפונסין נאום בפני הקהילה הארמנית בארגנטינה וקבע כי הוא מכיר ברצח העם הארמני. בשנת 1995 הטיל הנשיא קרלוס מנם וטו על חוק שהיה מכיר ברצח העם הארמני. ב-11 בינואר 2007 חתם הנשיא נסטור קירשנר על חוק (26.199) לפיו ארגנטינה הכירה רשמית ברצח העם הארמני.
היחסים בין שתי המדינות.
ארגנטינה וארמניה חתמו על הסכמים דו-צדדיים רבים מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות בשנת 1992, כגון הסכם לשיתוף פעולה בין שתי המדינות (1992); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (1993); הסכם בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי (1994); הסכם לשיתוף פעולה בין מדע וטכנולוגיה (1994); הסכם על שיתוף פעולה בשימושים שלווים באנרגיה גרעינית (1998); הסכם לשיתוף פעולה בתחום התרבות והחינוך (1998); הסכם לשיתוף פעולה בתחום התיירות (2002); הסכם ביטול דרישת הוויזה לבעלי דרכון רגיל (2011); הסכם על תוכנית חופשת עבודה (2014) והסכם על שיתוף פעולה כלכלי (2014).
סחר.
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין ארגנטינה לארמניה ב-9.2 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ארגנטינה לארמניה כולל: בשר, סוכר וטבק. הייצוא העיקרי של ארמניה לארגנטינה כולל: בד סרוג ובגדים. ארגנטינה היא המשקיעה הזרה החמישית בגודלה בארמניה.
יחסי ארמניה–ערב הסעודית
אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לערב הסעודית. עם זאת, היחסים בין שתי המדינות היו עדים להתחממות משמעותית מאז העשור השני של המאה ה-21, אולי בגלל התנגדות משותפת להגברת ההשפעה הטורקית.
היסטוריה.
משנות ה-90 ועד תחילת העשור השני.
בשל ההיסטוריה של סכסוך נגורנו קרבאך, ובמיוחד מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה שהסתיימה בשנת 1994, לערב הסעודית וארמניה אין יחסים רשמיים שכן ערב הסעודית תמכה בעמדת אזרבייג'ן בקרבאך. נושא זה נותר כיוון שערב הסעודית נותרת איתנה בעמדתה על אזור קרבאך כחלק מאזרבייג'ן ולא ביססה יחסים.
מאמצע העשור השני.
עם זאת, מאז עלייתו של נסיך הכתר הסעודי מוחמד בן סלמאן והעוינות הגוברת בין ערב הסעודית לטורקיה, יש לאלה האחרונה יחסים גרועים עם ארמניה, למרות זאת היחסים בין ערב הסעודית לארמניה חוו רמה חדשה של שיפור. גם סעודיה וגם ארמניה חולקות סנטימנט משותף הרואה בהרחבה הטורקית תחת רג'פ טאיפ ארדואן איום על מדינות אלה, כאשר ערב הסעודית פתחה לאחרונה בחרם אנטי-טורקי, שהחל מ-2019 ומוגדר מאז עקב התבטאויות אנטי-סעודיות מצד ממשלת טורקיה. ואילו בארמניה יש סכסוכים עם טורקיה על רצח העם הארמני ועל הברית שלה עם אזרבייג'ן.
בשנת 2019 הסכימה ערב הסעודית לתת חסות לפתרון סופי להכרה ברצח העם הארמני בקונגרס האמריקני. הנסיכה הסעודית ריימה בינטה את בנדר אל סעוד, בהצהרתה, גינתה את טורקיה על צביעותה וסירובה להכיר ברצח העם. שגריר סעודיה בלבנון ביקר גם באנדרטה לזכר רצח העם הארמני כדי להפגין סולידריות סעודית לארמניה.
בספטמבר 2018, אף על פי ששתי המדינות לא יצרו יחסים רשמיים, נסיך הכתר הסעודי מוחמד בן סלמאן ומלך סעודיה סלמאן בירכו את ארמניה על יום העצמאות שלה, שנחשב לפריצת דרך. בנוסף, הערוץ הסעודי "אל ערביה" אירח נאום מיוחד שנשא נשיא ארמניה ארמן סרגסיאן, שם דחק נשיא ארמניה בקהילה הבינלאומית למנוע מטורכיה ואזרבייג'ן להתערב יחד בסכסוך.
מנגד, סעודיה ביקשה להימנע מלהעניק תמיכה ישירה בארמניה, במקום לדחוק בשתי מפלגות (ארמניה ואזרבייג'ן) לפתור את הבעיה, בעיקר כיוון שסעודיה רואה באזרבייג'ן שותפה פוטנציאלית נגד איראן אף על פי שסעודיה עוינת יותר ויותר כלפי טורקיה, בת בריתה של אזרבייג'ן.
שימוש לרעה בסמים
שימוש לרעה בסמים הוא צריכת סם בכמויות מזיקות, שעלולה ליצור אצל הצורך התמכרות, שעלולה להוות גורם מסכן מבחינה רפואית. ישנם מקרים בהם תחת השפעת סמים נצפו התנהגויות פליליות, אנטי-חברתיות, שינויים אישיותיים פסיכולוגיים ופיזיים ארוכי טווח. כתוצאה, השימוש בסמים מסוימים עלול להוביל גם לעונשים פליליים, אם כי אלה משתנים מאוד בהתאם לסמכות השיפוט.
מיון.
הגדרות בריאות הציבור.