המסלול מתחיל מגוואהטי בהודו ומתחבר למנדליי במיאנמר, המסלול ממשיך ליאנגון במיאנמר ולאחר מכן ל-Mae Sot בתאילנד, שממשיך לאחר מכן לבנגקוק.
הודו בנתה שני קטעים של הכביש המשולש, כלומר, (i) בניית קטע כביש Kalewa-Yagyi במיאנמר, ו-(ii) בנייה של 69 גשרים בקטע הכביש Tamu-Kyigone-Kalewa (TKK) במיאנמר. העבודה על שני המקטעים הללו זכתה למוד הנדסה, רכש ובנייה ומתבצעת מאז מאי 2018 עבור חלק Kalewa-Yagyi ונובמבר 2017 עבור חלק TKK.
השלב הראשון המחבר את גוואהטי למנדליי יורחב בסופו של דבר לקמבודיה ווייטנאם במסגרת שיתוף הפעולה המקונג-גנגס במסגרת הרחבה יותר של רשת הכבישים המהירים של אסיה. מטרתו היא ליצור אזור כלכלי חדש, החל מקולקטה במפרץ בנגל ועד הו צ'י מין סיטי בים סין הדרומי.
מסלול מעבר קלדן רב-אופני.
פרויקט התחבורה הרב-מודאלי של Kaladan יחבר את הנמל הימי של קולקטה במזרח הודו עם נמל סיטווה במיאנמר דרך הים; לאחר מכן הוא יקשר את נמל סיטווה ל-Lashio במיאנמר דרך סירת נהר Kaladan ולאחר מכן מ-Lashio למיזוראם בהודו באמצעות תחבורה בכביש. הפרויקט היה אמור להסתיים עד 2014 על פי מושל מיזורם וקום פורושוטהמן, אך נכון לנובמבר 2014 הוא היה צפוי להסתיים עד 2016.
אשרות.
במהלך ביקור בנייפידאו ב-2017, נרנדרה מודי הודיע כי הודו תציע אשרות חינם/ללא עלות לכל אזרחי מיאנמר המבקרים בהודו.
שיתופי פעולה אסטרטגיים.
המהלך של הודו ליצור יחסים קרובים עם מיאנמר מונע מרצון להתמודד עם השפעתה הגוברת של סין כמנהיגה אזורית ולהעצים את ההשפעה והמעמד שלה באזור. החששות והמתחים גברו בהודו בגלל המעורבות הצבאית הנרחבת של סין בפיתוח נמלים, מתקנים ותעשיות ימיות ומודיעין, במיוחד בשדרוג של בסיס ימי בסיטווה, נמל ימי מרכזי הממוקם קרוב לעיר קולקטה שבמזרח הודו. מעורבותה של הודו עם החונטה הצבאית הבורמזית סייעה להקל על הבידוד הבינלאומי של המשטר ולהפחית את תלותה של בורמה בסין. שתי המדינות ביקשו לשתף פעולה כדי למנוע סחר בסמים וקבוצות מורדים הפועלות באזורי הגבול. הודו ומיאנמר הן חברות מובילות ב-BIMSTEC ובשיתוף הפעולה המקונג-גנגה, יחד עם וייטנאם, לאוס, קמבודיה ותאילנד, המסייעות להודו לפתח את השפעתה ואת קשריה בין מדינות דרום-מזרח אסיה.
בשנת 2013, הודו סיפקה הלוואה של כ-500 מיליון דולר למיאנמר עבור פיתוח המדינה; הודו ומיאנמר גם הסכימו לשתף פעולה צבאית על מנת לסייע למודרניזציה של הצבא של מיאנמר.
בשנת 2020, הודו העניקה לצי מיאנמר את הצוללת הראשונה שלו אי פעם, צוללת תקיפה מסדרת קילו (INS Sindhuvir), אשר שופצה על ידי הינדוסטאן Shipyard Limited.
קשרי ביטחון.
כוחות הודו ומיאנמר ביצעו במשותף את מבצע זריחה ומבצע זריחה 2 ב-2019 בשטחים שלהם כדי להשמיד כמה מחנות מורדים. עם זאת, האיום על פרויקט התחבורה הרב-מודאלי של קלדן, שער הודו לדרום-מזרח אסיה נמשך.
הודו גם תמכה במיאנמר במאמציה להילחם בקבוצות מורדים ברוהינגיה כמו צבא ההצלה של ארקאן רוהינגיה (ARSA) ו-Aqa Mul Mujahideen (AMM), לאחר שסוכנויות הביון ההודיות מצאו של-ARSA ו-AMM יש קשרים עם טרור קבוצות כמו לשקאר-א-טייבה וג'יש-י מוחמד וכן דיווחו על מחבלים רוהינגים שנלחמים לצד קיצונים פקיסטניים בקשמיר.
סיוע באסונות.
הודו הגיבה במהירות וביעילות במתן סיוע לאחר אסונות טבע במיאנמר כמו רעידת האדמה במדינת שאן (2010), ציקלון מורה (2017) וקומן (2015). הודו הציעה לסייע בבניית יכולת בהפחתת סיכוני אסונות, כמו גם בחיזוק מנגנון התגובה הלאומי לאסונות במיאנמר.
חיסונים ל-COVID-19.
הודו העניקה 1.7 מיליון חיסונים ל-COVID-19 למיאנמר בחודשים ינואר ופברואר 2021.
זכויות אדם.
הודו היססה בתגובה להפגנות הבורמזיות נגד הממשלה ב-2007 שגררו גינוי בינלאומי מוחץ. הודו גם הצהירה כי אין לה כוונה להתערב בענייניה הפנימיים של בורמה וכי העם הבורמזי יצטרך להשיג דמוקרטיה בעצמו מכיוון שהודו מכבדת את ריבונות מיאנמר. התגובה הרופסת הזו זכתה לביקורת נרחבת הן בהודו והן מחוצה לה, כשהיא מחלישה את הסמכות של הודו כמדינה דמוקרטית מובילה.
בניגוד לחלק גדול מהקהילה הבינלאומית, נרנדרה מודי סירב למתוח ביקורת על התנהלותה של אונג סן סו צ'י בהתנגשויות בצפון ראקין בשנים 2016–2017 או על היחס של ממשלת מיאנמר לבני הרוהינגיה שלה.
הודו גם הודיעה על תוכניות לגרש את אוכלוסיית הפליטים הרוהינגים שלה. שרת המדינה לענייני פנים קירן רייג'ו תיארה את הפליטים כ"מהגרים בלתי חוקיים", מה שמהדהד את עמדת ממשלת מיאנמר. למרות שהרוהינגים נאבקו בגירוש בבתי המשפט ההודיים (חלקית על רקע הומניטרי), בספטמבר 2017 הגיבה ממשלת הודו כי הודו לא חתמה על אמנת הפליטים משנת 1951 ורוב הרוהינגים הגיעו להודו לפני האלימות באוגוסט 2017. כמה כלי תקשורת הודיים דיווחו שסוכנויות הביון של המדינה חושדות במנהיגי רוהינגיה המיליטנטיים בקשירת קשר עם טרוריסטים פקיסטניים ומתכננים להסית לאלימות בהודו.
עונת 2008/2009 בגביע אופ&quot;א
עונת בגביע אופ"א הייתה המהדורה ה-38 (והאחרונה במתכונתה המקורית) של טורניר הכדורגל האירופאי השני בחשיבותו של אופ"א. החל מעונת , שינה המפעל את מתכונתו ואת שמו לליגה האירופית.
גמר גביע אופ"א 2009 התקיים ב-20 במאי 2009 באצטדיון שיקרי סראג'ולו באיסטנבול, טורקיה. במשחק גברה שחטאר דונצק האוקראינית על ורדר ברמן מגרמניה בתוצאה 1–2 לאחר הארכה, וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
האלופה המכהנת, זניט סנקט פטרבורג, הודחה בשלב שמינית הגמר על ידי אודינזה. בתואר מלך השערים זכה ואגנר לאב, חלוצה הברזילאי של צסק"א מוסקבה, עם 11 שערים.
שלוש קבוצות ישראליות לקחו חלק בטורניר:
שלב המוקדמות.
שלב המוקדמות הראשון.
ההגרלה נערכה ב-1 ביולי 2008. הסיבוב הראשון נערך ב-17 ביולי, והסיבוב השני נערך ב-31 ביולי 2008 (משחק הגומלין בין נורשלן ל-TVMK טאלין הוקדם ביומיים).
הקבוצות בכל אזור חולקו על פי דירוג אופ"א למדורגות וללא-מדורגות. ההגרלה בכל אזור הפגישה קבוצה מדורגת עם קבוצה שאינה מדורגת.
שלב המוקדמות השני.
הגרלת שלב המוקדמות השני נערכה בניון שבשווייץ ב-1 באוגוסט 2008. הסיבוב הראשון נערך ב-14 באוגוסט, והסיבוב השני נערך ב-28 באוגוסט 2008. בסיבוב זה השתתפו 64 קבוצות, מתוכן 37 המעפילות מסיבוב המוקדמות הראשון, 16 קבוצות שהצטרפו למפעל ישירות לסיבוב זה, ו-11 המעפילות מגביע האינטרטוטו. הקבוצות בכל אזור חולקו על פי דירוג אופ"א למדורגות וללא-מדורגות. ההגרלה בכל אזור הפגישה קבוצה מדורגת עם קבוצה שאינה מדורגת.
מאחר שבאזורי מרכז-מזרח וצפון נמצאו מספר אי-זוגי של קבוצות, העבירה אופ"א את סטאד רן הצרפתית מאזור מרכז-מזרח לאזור צפון. לאחר מכן, ובכדי לאזן את כמויות הקבוצות והדירוגים בכל אזור, ליאפייס מטאלורגס וסודובה מריאמפולה הועברו מאזור צפון לאזור מרכז-מזרח, ואינטרבלוק ליובליאנה ווסלוי הועברו מאזור דרום-הים התיכון גם כן לאזור מרכז-מזרח.
הסיבוב הראשון.
הגרלת הסיבוב הראשון נערכה על ידי המזכיר הכללי של אופ"א, דייוויד טיילור, ב-29 באוגוסט 2008 במונקו. סבב המשחקים הראשון נערך ב-18 בספטמבר, ומשחקי הגומלין נערכו ב-2 באוקטובר 2008.
בסיבוב זה השתתפו שמונים קבוצות, מתוכן 32 המעפילות מהמוקדמות, 32 קבוצות שהצטרפו למפעל ישירות לסיבוב זה, ו-16 המודחות מסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות. הקבוצות חולקו לשמונה בתים בני עשר קבוצות כל אחד, חמש מדורגות וחמש לא-מדורגות. החלוקה בוצעה לפי דירוג אופ"א, כאשר שתי קבוצות מאותה מדינה לא יכולות להיכלל באותו הבית. ההגרלה בכל בית הפגישה קבוצה מדורגת עם קבוצה שאינה מדורגת למפגש בשיטת בית-חוץ, כאשר המנצחת מעפילה לשלב הבתים של המפעל.
שלב הבתים.
הגרלת שלב הבתים נערכה בניון ב-7 באוקטובר 2008. בשלב זה הופיעו ארבעים המעפילות מהסיבוב הראשון, שחולקו לפי מיקומן בדירוג אופ"א לקבוצות. הן הוגרלו לשמונה בתים כאשר בכל בית חמש קבוצות, אחת מכל דרג, ועל פי חוקי ההגרלה שתי קבוצות מאותה מדינה לא יכולות לשחק באותו בית. בכל בית נפגשו הקבוצות פעם אחת, ושלוש הראשונות מכל בית עלו לשלב 32 האחרונות.
19 מדינות זכו לייצוג בשלב הבתים של המפעל, כאשר הולנד וגרמניה שלחו את מספר הנציגות הגבוה ביותר, חמש כל אחת.
שלב הנוק אאוט.
לשלבי הנוקאאוט העפילו שלוש הקבוצות הראשונות מכל בית (בסך הכול 24 קבוצות), ואליהן הצטרפו שמונה הקבוצות שסיימו במקום השלישי בביתן בשלב הבתים של ליגת האלופות.
בשלב 32 האחרונות, הקבוצה שסיימה ראשונה בכל בית הוגרלה מול קבוצה שסיימה שלישית. שמונה הסגניות הוגרלו מול שמונה המודחות מליגת האלופות. הגבלת המפגש. החל משמינית הגמר, אין חלוקה לפי דירוג, ומבוטלת הגבלת המפגש בין שתי קבוצות מאותה המדינה.
הגרלת סיבובי 32 האחרונות ושמינית הגמר נערכה ב-19 בדצמבר 2008 בניון, בהשתתפות המזכיר הכללי של אופ"א דייוויד טיילור, דירקטור הכדורגל המקצועני של אופ"א ג'ורג'ו מארקטי, ושגריר משחק הגמר קאן בארטו. טיילור ובארטו ניהולו גם את הגרלת סיבובי רבע הגמר, חצי הגמר ומשחק הגמר (הגרלת "הקבוצה המארחת") נערכה ב-20 במרץ 2009 בניון.
32 האחרונות.
הסיבוב הראשון נערך ב-18 וב-19 בפברואר, והסיבוב השני ב-26 בפברואר 2009.
שמינית הגמר.
הסיבוב הראשון נערך ב-12 במרץ, והסיבוב השני ב-18 וב-19 במרץ 2009.
רבע הגמר.
הסיבוב הראשון נערך ב-9 באפריל, הסיבוב השני ב-16 באפריל 2009.
חצי הגמר.
הסיבוב הראשון נערך ב-30 באפריל, והסיבוב שני נערך ב-7 במאי 2009.
גמר.
משחק הגמר נערך ב-20 במאי 2009 באצטדיון שיקרי סראג'ולו, איסטנבול, טורקיה.
ניקי ואן דר זיל