קרפנטר נולד בקרתג', ניו יורק, והוא בנם של מילטון ג'ין (שם נעורים קרטר) והווארד ראלף קרפנטר, פרופ' למוזיקולוגיה. ב-1953 עקרו הוא ומשפחתו לעיירה בולינג גרין, קנטקי. בגיל צעיר החל להימשך לעולם הסרטים, בעיקר למערבונים של הווארד הוקס וג'ון פורד, סרטי אימה דלי תקציב משנות ה-50' כמו "the thing from another world" משנת 1951 וסרטי מדע בדיוני עתירי תקציב כמו "הפלנטה האסורה". הוא החל לצלם סרטי אימה קצרים על סרט צילום 8 מ"מ עוד בטרם החל ללמוד בבית ספר תיכון. ב-1968 החל ללמוד באוניברסיטת מערב קנטקי, שם כיהן אביו במחלקה למוזיקולוגיה. וב-1968 עבר לבית הספר לאומנות הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה, אך נשר על מנת לעשות את סרטו הראשון באורך מלא.
קריירה.
סרטי סטודנטים ופרס האקדמיה.
במסגרת קורס קולנוע למתחילים שלמד בבית הספר לאומנות הקולנוע, כתב וביים קרפנטר סרט קצר בן 8 דקות בשם "Captain Voyeur". הסרט התגלה מחדש בשנת 2011 בארכיבי בית הספר, ובחינה מחודשת שלו העלתה כי הוצגו בו אלמנטים שישמשו מאוחר יותר גם בסרט ליל המסכות משנת 1978.
בשנה שלאחר מכן שיתף פעולה עם המפיק ג'ון לונגנקר. קרפנטר שימש כעורך ומלחין והשניים כתבו יחד את הסרט "The Resurrection of Broncho Billy" משנת 1970 שזכה בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר. הסרט הועבר לפורמט 35 מ"מ והופץ לקולנוע על ידי אולפני יוניברסל. הסרט הוקרן במשך שנתיים בארצות הברית ובקנדה.
שנות ה-70' - מסרטי סטודנטים לסרטי קולנוע מסחריים.
ב-1974 יצא סרטו הגדול הראשון כבמאי, "Dark Star". מדובר בקומדיה שחורה שאותה כתב בצוותא עם דן או'באנון (שכתב בהמשך את הסרט הנוסע השמיני, ששאל אלמנטים רבים מהסרט "Dark Star"). תקציבו של הסרט מוערך בכ-60,000$, והקושי העיקרי בהפקתו היה בכך שקרפנטר ואו'באנון נאלצו להשלים את הפקתו בעודם מבצעים במקביל מספר רב של משימות. קרפנטר כתב, הלחין, הפיק וביים בעוד או'באנון שיחק וביצע את האפקטים המיוחדים (שהביאו את ג'ורג' לוקאס לשכור את שירותיו עבור האפקטים המיוחדים בסרט ). הוליווד התפעלה מיכולותיו של קרפנטר לאור העבודה הקשה שביצע במסגרת התקציב המוגבלת.
סרטו הבא של קרפנטר היה "ההתקפה על מחוז 13" מ-1976, מותחן דל-תקציב המושפע מסרטיו של הווארד הוקס, ובעיקר המערבון ריו בראבו משנת 1959. גם בסרט זה היה קרפנטר אחראי על אספקטים רבים ביצירת הסרט. הוא כתב, ביים והלחין את הסרט ואף ערך אותו תחת הפסאודונים "ג'ון טי. צ'אנס", שם דמותו של ג'ון ויין בסרט ריו בראבו. קרפנטר ציין כי "ההתקפה על מחוז 13" הוא בעיניו סרטו האמיתי הראשון מאחר שהוא הסרט הראשון שהוא צילם על פי לוח זמנים. בסרט זה עבד קרפנטר לראשונה עם דברה היל, שתשחק בהמשך ברבים מסרטיו.
עם מסגרת תקציב של כ-100,000$ הצליח קרפנטר לכנס צוות של שחקנים ראשיים מנוסים, גם אם לא מוכרים יחסית. שני התפקידים הראשיים ניתנו לאוסטין סטוקר שהופיע לפני כן בסרטי מדע בדיוני, סרטי אסונות וסרטי בלקספלויטיישן ולדרווין ג'וסטון שעבד לפני כן בעיקר בטלוויזיה, והיה שכן של קרפנטר.
הסרט הופץ תחילה בארצות הברית, זכה לביקורות מעורבות ולא הצליח מסחרית, אך לאחר שהוקרן בפסטיבל הסרטים של לונדון זכה להצלחה באירופה הן מבחינת הביקורות והן מבחינה מסחרית, ונחשב לסרט שהזניק את הקריירה של קרפנטר. בהמשך הדרך זכה הסרט להערכת המבקרים גם בארצות הברית והוא נחשב היום לאחד מסרטי הניצול הטובים ביותר של שנות ה-70'.
קרפנטר כתב וביים את המותחן "Someone's Watching Me!" משנת 1978. מדובר בסרט טלוויזיה המספר את קורותיה של רווקה עובדת שזמן מה לאחר הגיעה ללוס אנג'לס מגלה כי מישהו עוקב אחריה. הסרט מושפע מאוד מסרטיו של אלפרד היצ'קוק. קרפנטר בונה באיטיות עלילה מותחת ומטעה, עד לעימות הסופי.
ליל המסכות (1978) היה להיט מיד עם צאתו לאקרנים, והיווה נדבך חשוב בלידת סרטי ה"סלאשר". הרעיון המקורי (של המפיק אירווין יאבלנס) היה לסרט בשם "רציחות השמרטפית", שבמרכזו שמרטפיות המאוימות על ידי דמות העוקבת אחריהן. קרפנטר שילב את הרעיון ברעיון אחר של יאבלנס לפיו העלילה מתרחשת בליל כל הקדושים ופיתח את הסיפור. קרפנטר ציין כי הרעיון המקורי שלו היה סרט על בית רדוף רוחות. את הסרט כתבו קרפנטר ודברה היל. קרפנטר הודה כי המוזיקה לסרט נכתבה בהשראת הסרט "סוספיריה" של דריו ארגנטו (שהשפיע גם על הצבעוניות הסוריאליסטית של הסרט) ומהסרט מגרש השדים.
גם בליל המסכות עבד קרפנטר עם תקציב זעום של 320,000$. הסרט גרף $65 מיליון בקופות כבר בתחילת דרכו, והוא נחשב לאחד הסרטים העצמאיים המצליחים בהיסטוריה.
על מנת לחשוף את טבעו המאיים של מייקל מאיירס השתמש קרפנטר במתח, ולא במוטיב הזוועה שישמש מאוחר יותר בסרטי הסלאשרים. לא אחת תיאר קרפנטר את הסרט במושגים שנראים כסותרים את הגישה שבה השתמש בפועל בבימוי הסרט: "סרט ניצול גס באמת. החלטתי לעשות סרט שהייתי אוהב לראות כילד, מלא טריקים זולים כמו בית רדוף רוחות ביריד, שאתה הולך בו ודברים קופצים עליך". לעיתים קרובות מייחסים לסרט מסר של טוהר מיני ואזהרה לגבי הסכנות שבקיום יחסי מין מזדמנים. קרפנטר ציין כי לא זו הייתה כוונתו: "היו מי שרמזו שבסרט הייתה הצהרה מוסרית. תאמינו לי, לא הייתה. ב"ליל המסכות" התייחסתי לדמויות כאל בני נוער נורמליים." מבין סרטי הסלאשרים שחיקו את "ליל המסכות", מעטים זכו לביקורות חיוביות כל כך.
נוסף להצלחה הקופתית ולביקורות החיוביות, נעימת הנושא שהלחין קרפנטר נותרה מוכרת עד ימינו.
ב-1979 שיתף קרפנטר פעולה עם השחקן קורט ראסל בסרט הטלוויזיה אלביס. הסרט היה להיט הן בקרב הצופים והן בקרב המבקרים, והופץ לקולנוע מחוץ לארצות הברית. הסרט החיה את הקריירה של ראסל שהיה ילד שחקן בשנות ה-60', והוביל לשיתופי פעולה נוספים בין השניים.
שנות ה-80' - המשך ההצלחה הקופתית.
הצלחתו של קרפנטר המשיכה בסרט "הערפל" (The Fog) משנת 1980, סיפור רוחות העוסק בנקמה שנכתב בשיתוף עם דברה היל, והושפע מקומיקס אימה כגון "אגדות מעולם המסתורין" (Tales from the Crypt) ו"העין הזוחלת" (The Crawling Eye) סרט מ-1958 העוסק במפלצת המסתתרת בעננים.
השלמת "הערפל" הייתה משימה קשה באופן מיוחד. קרפנטר לא היה מרוצה מהגרסה הראשונית של הסרט. לראשונה בקריירה שלו נאלץ למצוא דרך להציל סרט כמעט מושלם שלא עמד בסטנדרטים שלו. קרפנטר צילם צילומים חדשים והכניס סצינות חדשות במטרה להפוך את הסרט למובן ומפחיד יותר. כשליש מהסרט המוגמר מורכב מהצילומים החדשים.
"הערפל" זכה להצלחה קופתית וזאת למרות הבעיות בהפקה והביקורות השליליות ברובן שקיבל. הסרט הופק בתקציב של $1,000,000 אך הכניס למעלה מ-$21,000,000 בארצות הברית לבדה. קרפנטר ציין כי "הערפל" אינו הסרט החביב עליו, אך הוא "קלאסיקת אימה מינורית".
קרפנטר המשיך את ההצלחה עם הסרט המדע הבדיוני הבריחה מניו יורק מ-1981. לסרט נוצרה במהרה עדת מעריצים גדולה, הוא משך מספר רב של צופים לבתי הקולנוע וזכה לתשבחות הביקורת.
סרטו הבא, "הדבר" מ-1982, מוכר בזכות האפקטים המיוחדים המקוריים של רוב בוטין, האפקטים הוויזואליים המיוחדים של האמן אלברט ויטלוק, הפסקול שהולחן על ידי אניו מוריקונה וצוות השחקנים שכלל את הכוכב העולה קורט ראסל, כמו גם שחקני אופי מוערכים כגון וילפורד ברימלי, ריצ'רד דיסארט, צ'ארלס הלאהאן, קית' דייוויד וריצ'רד מסור. "הדבר" הופק בתקציב של $15,000,000, שיא של קרפנטר באותה תקופה, והופץ על ידי סרטי יוניברסל.
הסרט של קרפנטר התבסס על הנובלה "Who goes there?" של הסופר ג'ון ו' קמפבל ג'וניור, עליה התבסס גם הסרט "The Thing from Another World" של האוורד הוקס מ-1951. הגרסה של קרפנטר נאמנה יותר למקור. "הדבר" היה חלק ממה שקרפנטר כינה בהמשך "טרילוגיית האפוקליפסה" שלו וכללה את הסרטים "הדבר", "Prince of Darkness" ו-"In the Mouth of Madness". סרטי הטרילוגיה מאופיינים כסרטי אימה. סופן של הדמויות עגום והם גרפיים ואכזריים. הסרט לא משך קהל עת יצא לאקרנים, בעיקר בהשוואה לסרט חייזרים אחר שיצא לאקרנים שבועיים לפניו, אי.טי. - חבר מכוכב אחר, שהציג תמונה קלילה יותר לגבי ביקורי חייזרים. קרפנטר האשים את העיתוי שבו יצא הסרט אי. טי. בכישלון של "הדבר". "הדבר" היה כישלונו המסחרי הראשון של קרפנטר. הסרט זכה לעדנה מאוחר יותר כשיצא בפורמט וידאו ושודר בכבלים, וכיום הוא נחשב באופן גורף לאחד מסרטי האימה הטובים ביותר שנעשו.
מעט לאחר שסיים את הפקת הסרט "הדבר" הציעו אולפני יוניברסל לקרפנטר לביים את הסרט "יורקת האש" המבוסס על ספר באותו השם של סטיבן קינג. קרפנטר שכר את ביל לנקסטר על מנת ליצור את האדפטציה מספר לתסריט. לנקסטר סיים את המלאכה באמצע שנת 1982. קרפנטר היה מעוניין שברט לנקסטר יגלם את דמותו של ריינבירד, ושג'ניפר קונלי בת ה-12 תגלם את צ'רלי, אך לאור האכזבה מ"הדבר" החליטו אולפני יוניברסל להחליף את קרפנטר בבמאי מארק ל. לסטר. באופן אירוני סרטו הבא של לנקסטר היה "כריסטין" משנת 1983, שהיה מבוסס גם הוא על ספר של קינג באותו השם. העלילה מגוללת את דמותו של ארני קאנינגהם (קית' גורדון, חנון הרוכש רכב הרוס מסוג פלימות' פורי מודל 1958, שמתברר כבעל כוחות על טבעיים. ארני משפץ את המכונית ומפתח אליה אובססיה בעלת תוצאות קטלניות. הסרט "כריסטין" זכה להצלחה קופתית יחסית, ולביקורות טובות; למרות זאת קרפנטר צוטט כאומר שהוא ביים את הסרט רק משום שזו הייתה ההצעה היחידה שקיבל באותה תקופה.