עד גירוש ספרד שגשגה קהילה יהודית בעיר, שהשאירה מורשת מפוארת הניכרת בין השאר בתנ"ך קניקוט שנכתב ואויר בה ב-1476.
העת החדשה.
בעת החדשה נעשתה לעיר נמל חשובה ולמרכז ייצור טקסטיל. קרלוס הראשון, מלך ספרד, העניק היתר לסוחרי העיר להפיץ תבלינים בשוקי אירופה בין 1522 ל-1529. ב-1529 אושר להם לסחור עם האינדיאנים עד 1575. ב-1587 החלה בניית מבצר סן אנטוניו לשם הגנת העיר, כחלק משרשרת מבצרים דומים, ובנייתו הסתיימה ב-1590. ב-1589 הותקפה העיר על ידי הצי האנגלי בפיקודו של פרנסיס דרייק, והוא הטיל עליה מצור. הגנת העיר הצליחה לגרום לו לסגת, והאגדה המקומית מספרת על גיבורה בשם מריה פיטה, שהשתמשה בחנית של בעלה שנהרג כדי לסייע בהדיפת האנגלים. במאות ה-16 וה-17 גרמו מלחמות ממלכת ספרד לעליית המיסים בעיר ולגיוס חובה. ב-1682 שופץ מגדל הרקולס ובראשו הוצבו שתי מנורות.
בינואר 1809, במסגרת מלחמת חצי האי, נערך בעיר קרב לה קורוניה, שבו התנגדו הספרדים והאנגלים לכיבוש הצרפתי. הצרפתים עזבו את האזור במאי באותה שנה.
במלחמת האזרחים בספרד הייתה העיר מוקד פעילות שמרני "לאומני" כבר משלב מוקדם, ומאות רפובליקנים הוצאו להורג.
בתחילת המאה ה-20 התגוררו בעיר 45,000 תושבים. המצב הכלכלי של תושבי העיר עבר טלטלות חדות בהשפעת שורת אירועים שהתרחשו בספרד ובעולם כולו. המשבר הכלכלי העולמי של 1929 ומלחמת האזרחים בספרד השפיעו בצורה קשה על הכלכלה בעיר, כמו בספרד ובעולם כולו, מצב שנמשך עד אמצע שנות החמישים. מ-1959 שגשגה הכלכלה במהירות בספרד במה שמכונה "הנס הספרדי", ולאחר מכן משבר האנרגיה העולמי של שנות ה-70 הביא שוב מיתון, שנמשך עד אמצע שנות ה-80.
גאוגרפיה ואקלים.
העיר ממוקמת על חצי אי בצורת האות T שהחיבור בינו ליבשה צר ונגרם על ידי סחף של חול. ב-1940 התרחבה העיר לגבעות בשטח היבשת עצמה. יש בה חמישה רבעים, ושטחה הכולל הוא 37.83 קמ"ר.
אקלים.
האקלים בעיר הוא אקלים אוקיאני, דהיינו מושפע מהאוקיינוס, והוא מתון ונוח בכל עונות השנה. ממוצע המשקעים הוא כ-1,000 מ"מ בשנה, בעיקר גשם.
ספורט.
מרכז הספורט החשוב בעיר הוא קומפלקס הספורט ריאזור, שכולל את אצטדיון ריאזור, מגרש הבית של קבוצת הכדורגל דפורטיבו לה קורוניה, אולם הספורט של קבוצת ההוקי גלגיליות, בריכת שחייה ומגרש גולף. קבוצת הכדורגל נוסדה ב-1906 והיא שיחקה שנים רבות בליגת העל הספרדית, אם כי בעונת 2013/2014 היא משחקת בליגה הספרדית השנייה בכדורגל. את העיר מייצגות גם קבוצת הכדורסל CB Coruña, המשחקת בליגת הכדורסל השנייה בספרד, קבוצת כדוריד וקבוצת כדורגל גאלי.
סמל העיר.
סמל העיר מורכב ממגן כחול כסמל גליסיה ועליו מגדל הרקולס. תחת המגדל גולגולת שעליה כתר זהב ושתי עצמות מוצלבות, כסימן לאגדה לפיה הרקולס הורה להקים את המגדל אחרי שהרג את הענק גריאון. סביב המגדל שבע צדפות זהב, המסמלות את הקשר של האזור ליעקב בן זבדי, שעל פי האגדה הגיעו עצמותיו לספרד על גבי צדפה. הסמל קיים בעיצוב זה כבר מהמאה ה-15.
כריס האני
כריס האני (באנגלית: Chris Hani, נולד בשם מארטין טמביסילה (Martin Thembisile); 28 ביוני 1942 - 10 באפריל 1993) היה מפקד הזרוע הצבאית של הקונגרס הלאומי האפריקני ומזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקאית. נרצח בשנת 1993.
ביוגרפיה.
כריס האני נולד ב-28 ביוני 1942 בטרנסקאי, חבל ארץ הנחשב למולדתו המקורית של קוסה, והכלול כיום בתחומיה של דרום אפריקה, על-פי הגבולות שכפתה האימפריה הבריטית במלחמה האנגלו-בורית של השנים 1899-1902.
בילדותו רצה האני להיות כומר, ואולם הוריו דחפו אותו להתגייס לתנועות אשר פעלו נגד ממשלת דרום אפריקה, בשאיפה לתפוס את השלטון (ייתכן שבתקופה הזו הוא קיבל את הכינוי "כריס"). בגיל 15 הוא הצטרף לקונגרס הלאומי האפריקאי, ולאחר מכן הוא הצטרף לזרוע הצבאית של קונגרס ועלה בדרגות הפיקוד.
משנות השישים ועד לשנת 1990 הוא בילה בלסוטו ובזמביה, שם הוא עסק בלוחמת גרילה. הוא שב לדרום אפריקה כאשר ארגוני המחתרת הפכו להיות חוקיים (אבל עדיין הצהיר הצהרות לוחמניות למדי בפורומים לאומיים ובינלאומיים).
ההתנקשות בהאני.
ב-10 באפריל 1993 נרצח האני על ידי יאנוש ולוס. ולוס הגיע אל ביתו של האני בבוקסבורג שליד יוהנסבורג וירה בו באקדח עם משתיק קול - שלושה קליעים בראשו ואחד בבטנו.
ולוס נולד בפולין ב-1953. הוא היגר בראשית שנות השמונים לדרום אפריקה. שם יצר קשר עם גורמי ימין, וביניהם קלייב דרבי-לואיס, אשר דרבן אותו להתנקש בהאני, ואף סיפק לו את האקדח ואת משתיק הקול בהם השתמש.
ולוס נתפס וזוהה כמי שהרג את האני. מספר ימים לאחר מכן הוא הודה בכך בפני חוקר, אשר הציג את עצמו כאיש ימין, וסיפר כי דרבי-לואיס סיפק את האקדח. בעקבות הודאתו נעצר גם דרבי-לואיס. הם הורשעו באוקטובר אותה שנה ונדונו למוות. בעקבות ביטול עונש המוות בדרום אפריקה בשנת 1995 הומר עונשם למאסר עולם.
הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה
טייפון האיאן
טייפון האיאן (מוכר בפיליפינים בשם "יולנדה") הוא סופה טרופית שפגעה בפיליפינים ובווייטנאם בחודש נובמבר 2013.
הסופה פגעה בפיליפינים ב-7 בנובמבר 2013. היא התפתחה במהירות לטייפון בקטגוריה 5, עם רוחות בעוצמה חריגה של יותר מ-315 קילומטר לשעה ומשבי רוח זמניים של 380 קילומטר לשעה שתועדו מעל האוקיינוס השקט. סופה זו נחשבת לאחת הסופות הטרופיות החזקות ביותר מאז שהחלו המדידות בתקופה המודרנית. היא גרמה למותם של למעלה מ-6,340 בני אדם, לפי המניין הרשמי, ועוד כ-1,061 נעדרים. ב-10 בנובמבר 2013 נחלשה הסופה בדרכה לווייטנאם, שם פונו 500,000 בני אדם מבתיהם.
רקע.
טייפון (או ציקלון) הוא סופה טרופית עצומת ממדים שקוטרה מגיע עד 500 קילומטר. הסופה נוצרת בעקבות הפרשי לחץ שיוצרים רוחות עזות. הסופה ניזונה על ידי שחרור חום כמוס מהתעבות מים בשכבות הגבוהות של האטמוספירה. אזורים כאלה דורשים מקור מים גדול וחם ולכן סופות אלה נוצרות באוקיינוסים באזור קו המשווה.
חלקו המערבי של האוקיינוס השקט מתאפיין בעונות טייפונים שמגיעים בדרך כלל בין מאי לאוקטובר.
שתי סוכנויות אקלים מנטרות את האזור: הסוכנות המטאורולוגית היפנית והמנהלת האטמוספירית, גאופיזית ואסטרונומית של הפיליפינים. הסופות אינן חדשות לאזור זה והרשויות ערוכות לטפל בתוצאותיהן. יחד עם זאת, אירועים אקלימיים קיצוניים מציבים אתגר גדול מאוד לרשויות, ובמיוחד לרשויות עניות שאין ביכולתן לממן מתקנים יקרי ערך.
היערכות לסופה.
בעשרת החודשים הראשונים של 2013 אירעו בפיליפינים 22 סופות טייפון. בתחילת נובמבר התקבלו התרעות ממרכזי החיזוי על סופה עזה מהרגיל שעתידה לפגוע תוך ימים בפיליפינים. נשיא הפיליפינים, בנינו אקינו (השלישי), הפציר באזרחי המדינה לעזוב את האזורים המועדים לפורענות. אלפי אנשים המתגוררים באזורים הפגיעים של הפיליפינים עזבו את בתיהם, בתי ספר ומשרדים נסגרו לקראת הסופה. חבילות מזון וסחורות הועברו לקהילות מרוחקות, ומסוקים הועמדו בכוננות. פעולות המעבורות הושעו וסירות דיג נדרשו לחזור לנמל. חרף ההתרעות, תושבים רבים בחרו לאגור מזון להישאר בבתיהם.
נזקי הסופה.
סופת הטייפון הביאה למותם של למעלה מ-6,340 בני אדם ועוד 1,061 נעדרים כאשר בתחילה דווח על כ-22,000 נעדרים., ולפינוי מבתיהם של למעלה ממיליון איש. סופה זו נחשבת כאחת הסופות הטרופיות החזקות ביותר מאז שהחלו המדידות בתקופה המודרנית.
באזורים שנפגעו מהסופה רשת החשמל ורשתות התקשורת קרסו, מערכת המים נפגעה קשות. נוצר קושי רב לתקשר עם האנשים שנפגעו ולהגיע אליהם. מרבית מקרי המוות נובעים כתוצאה מטביעה עקב השיטפונות או מקריסת בניינים.
טקלובן היא אחת הערים שספגו את המכה הקשה ביותר. ברחובותיה היו מוטלות גופות רבות. הגשמים הכבדים שהביאה עימה הסופה גרמו להרס רב. מרבית הבתים בעיר נהרסו. ניצולים רבים נותרו בחוסר כל, ונאלצו לחפש שאריות אוכל ברחובות המוצפים, חלקם עסקו בביזה. גם שלושה חודשים אחרי הסופה העיר אינה מצליחה להשתקם ותושבים רבים נוטשים אותה.
מאמצי ההצלה.
מאמצי ההצלה נתקלו בקשיים רבים, משום שהדרכים ושדות התעופה נפגעו בסופה, וגם לא ניתן היה ליצור קשר עם הנפגעים. צוותי החילוץ וההצלה הראשונים שהגיעו לאזורים מוכי האסון הביאו ארוחות מוכנות, בגדים, שמיכות, תרופות ומים, וסייעו בפינוי הגופות שהיו מוטלות ברחובות.
ארצות הברית שלחה לפיליפינים חיילי מארינס כדי לסייע בחיפוש אחר ניצולים.
גם מדינת ישראל שלחה לפיליפינים כוח חילוץ, המורכב מכוח חלוץ של צה"ל וצוות של יחידות החילוץ המתנדבות של משטרת ישראל. הכוח ובו 148 איש ועמם 90 טון ציוד הגיע לאי סבו והקים שם בית חולים שדה. אנשי המשלחת טיפלו ב-2,686 אנשים ובהם 848 ילדים, ביצעו כ-60 ניתוחים, והעניקו גם סיוע אזרחי ובו שוקמו 4 בתי ספר, וכששבו לישראל ב-27 בנובמבר 2013 התקבלו בטקס חגיגי.
ויקיפדיה היפנית
ויקיפדיה היפנית (ביפנית: ウィキペディア日本語版) היא הגרסה בשפה היפנית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, גרסה זו נפתחה במרץ 2001, וב־12 בפברואר 2003 חצתה את רף 1,000 הערכים, באפריל 2006 חצתה את רף 200,000 הערכים, וביוני 2008 חצתה את רף 500,000 הערכים. בינואר 2016 חצתה את רף 1,000,000 הערכים. נכון ל- ב ישנם בו ערכים.
היסטוריה.
ויקיפדיה היפנית נוצרה במרץ 2001, במקביל ליצירת ויקיפדיה הגרמנית וויקיפדיה הקטלאנית. כל הדפים היו כתובים או באלפבית לטיני או ברומאג'י כיוון שהתוכנה לא הייתה מותאמת עדיין לאותיות יפניות.
גלילי אביב
יוז'ק סרצ'וק
שושנה לנגרמן
שושנה לנגרמן (נולדה בגרמניה ב-1936) היא ספרנית, מידענית, מורה וביבליוגרפית ישראלית, מחלוצות המיפתוח העברי.