הספר הוא פרי התנסות של אהרוני, פרופסור למתמטיקה בטכניון, בהוראת חשבון בבתי ספר יסודיים במעלות-תרשיחא ובמקומות אחרים. הספר נכתב על רקע המאבק בגישה התבניתית ששלטה עד אותה תקופה בהוראת החשבון, וכן על רקע המאבק בגישת החקר שתוכנית לימודים הבנויה על פיה כמעט נכנסה לתוקף ב-2002, ושכתוצאה מן המאבק הוחלפה לבסוף ב-2006 בתוכנית קונסרבטיבית. הספר היה חלק משני המאבקים.
מבנה הספר.
לספר שלושה חלקים. הראשון עוסק בשאלה מהי המתמטיקה, ומהם הנושאים הבסיסיים בחשבון שנלמדים בבית הספר היסודי. מתברר שהתשובה לשאלה האחרונה פשוטה במיוחד – ארבע פעולות החשבון. אולם הפשטות מרמה, משום שהבנת הפעולות כוללת שני חלקים נפרדים – משמעות הפעולות, שפירושו מתי משתמשים בהן, וחישוב הפעולות. חישוב הפעולות נעשה בשיטה העשרונית. שני הנושאים הנלמדים בחשבון הם על כן משמעות הפעולות והחוקים הנובעים מן המשמעות הזאת (כמו חוקי החילוף של החיבור ושל הכפל), ועקרונות השיטה העשרונית ואלגוריתמים בה.
החלק השני של הספר עוסק בכללי דידקטיקה בסיסיים. המחבר טוען שיש שלושה כללים ראשוניים:
החלק השלישי של הספר מתאר במפורט את המתמטיקה של בית-הספר היסודי מכיתה א' עד ו'.
אמנון רשף
אמנון רשף (נולד ב-29 באוגוסט 1938) הוא אלוף בצה"ל בדימוס, כיהן כמפקד חטיבה 14 בתקופת מלחמת יום הכיפורים וכמפקד גייסות השריון בשנים 1979–1982. בשנת 2014 ייסד את תנועת מפקדים למען ביטחון ישראל ושימש כיושב ראש התנועה עד 2020.
ביוגרפיה.
רשף נולד בחיפה בשם אמנון איז'ק, גדל והתחנך בתל אביב ובבת ים. בגיל 15 החל לעבוד על מנת לעזור בפרנסת משפחתו. בגיל 16 החל ללמוד לימודי ערב בבית הספר המקצועי מכס פיין במגמת מסגרות מכנית, תוך שהוא עובד בבקרים.
קריירה צבאית.
ב-1956 התגייס לצה"ל ועשה את כל שירותו הצבאי בחיל השריון. ב-1960 פיקד על מחלקת טנקים שהשתתפה במבצע חרגול. במלחמת ששת הימים שימש כקצין אג"ם וכממלא מקום סמח"ט של חטיבה 8 והשתתף בקרבות בחזית המצרית ובחזית הסורית שהובילו לכיבוש רמת הגולן. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 14 וב-1969 למפקד גדוד סיור 189 בעוצבת סיני תפקיד בו כיהן במהלך מלחמת ההתשה. במקביל, עקב פציעתם של מפקד חטיבה 14 - קלמן מגן וסגנו - אהרון (פדל'ה) פלד, מלאו את מקומם בעת החלמתם - משה (מוסה) פלד ואמנון רשף, בהתאמה. בין השנים 1970 ל-1972 שימש כקצין אג"ם של מפקדת גייסות השריון.
באוקטובר 1972 התמנה רשף למפקד חטיבה 14, חטיבת שריון סדירה, שעם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, הייתה חטיבת השריון היחידה שאיישה את קו תעלת סואץ, התפרסה לכל אורכו (כ-200 קילומטרים) והייתה אחראית על המעוזים בגזרתה. החטיבה הייתה כוח הבלימה העיקרי של צה"ל כנגד הצבא המצרי שחצה את התעלה במבצע באדר, והשתתפה בבלימת התקפת השריון המצרי ב-14 באוקטובר. החטיבה נטלה חלק מרכזי במבצע הצליחה - "מבצע אבירי לב" והבקיעה את המערך המצרי בקרב הקשה ב"חווה הסינית". ב-19 באוקטובר חצתה החטיבה את תעלת סואץ, כבשה את "מתחם "אורחה" והמשיכה בלחימה עד פאתי העיר אסמאעיליה עד סוף המלחמה. בקרבות ספגה החטיבה אבדות רבות, 302 מלוחמי החטיבה נהרגו, מהם 82 ביממה הראשונה של המלחמה ו-121 בליל הפריצה (16-15 באוקטובר) בקרב הצליחה במרחב ה"חווה הסינית".
בפברואר 1974 קודם רשף לדרגת תת-אלוף ומונה לסגן מפקד עוצבת הפלדה, באותה שנה מונה למפקד האוגדה תפקיד בו שימש עד 1976. יצא ללימודים במכללה המלכותית ללימודי הגנה (RCDS - Royal College of Defense Studies) בלונדון, כיהן כסגן מפקד גייסות השריון ובתחילת 1979 מונה למפקד הגייסות בדרגת אלוף. בתחילת 1982 הוחלף על ידי משה בר כוכבא ויצא ללימודים. בנובמבר-דצמבר 1983 עמד בראש ועדת החקירה שחקרה את אסון צור השני. את שירותו הצבאי סיים ב-1984.
קריירה אזרחית.
לאחר שחרורו מצה"ל, עבד רשף כמשנה למנכ"ל חברת אורדן תעשיות, המעורבת בפרויקט טנק המרכבה, בשנים 1984–1986. אחר כך פנה לעסקים פרטיים, בין השאר עסק בגישור סכסוכים עסקיים במסגרת "המרכז לגישור נווה צדק" שהקימה עמירה דותן.
באוקטובר 2007, הוביל עתירה לבג"ץ, שהגישו ותיקי חטיבה 14, נגד שידור סרטו של הבמאי אידו סלע, "החטיבה שנשכבה על הגדר", על קורות החטיבה במלחמת יום הכיפורים ב. לטענתם בסרט שולבו 'גורמים אמנותיים' ומסרים פוליטיים וחברתיים רבים, המסיטים את הצופה מלחימת הגבורה של החטיבה במלחמה אל עוולות מוסריות, עבירות מין ויומרות לתיקונים שלטוניים. בג"ץ קבע כי אין עילה משפטית להתערבותו בשידור הסרט, והם משכו את העתירה.
בקיץ 2013 הוציא לאור ספר בשם "לא נחדל! חטיבה 14 במלחמת יום הכיפורים, סיפורם של קרבות השריון האכזריים ביותר בהיסטוריה". הספר מהווה סיכום של עבודת מחקר של עשרות שנים, שכללה פענוח רשתות קשר מהמלחמה, תצלומי אוויר, יומני מבצעים, יומני רדיו, ראיונות עם לוחמים ומפקדים וספרות צבאית מצרית. הספר יצא בגרסה לציבור הרחב של 432 עמודים ובגרסה מורחבת של 640 עמודים. הספר זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשנית לשנת 2013 בקטגוריית מלחמת יום הכיפורים שהעניק מרכז אריאל לביטחון ותקשורת שבאוניברסיטת אריאל בשומרון, כמו גם בפרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת 2014.
פעילות פוליטית.
בנובמבר 1988 היה בין מארגני עצרת מחאה נגד "ההשתמטות החרדית משירות צבאי הגוברת מדור לדור".
כיהן כיו"ר המועצה לשלום ולביטחון. באוקטובר 2014 ארגן קבוצה של 106 קצינים בכירים במילואים, בהם ראשי מוסד ושב"כ לשעבר ומפכ"לים, לכתיבת מכתב הקורא לראש הממשלה לחתור להסכם מדיני. הקים את תנועת 'מפקדים למען ביטחון ישראל' הדוגלת בשימור ביטחונה של ישראל כמדינה בטוחה ודמוקרטית עם רוב יהודי מוצק לדורות, ברוח ערכי מגילת העצמאות. בתנועה חברים כ-300 בכירים לשעבר בזרועות הביטחון (צה"ל, שב"כ, מוסד ומשטרת ישראל) מדרגת תת-אלוף ומעלה ומקביליהם ביתר הזרועות.
במרץ 2015, ארגן מסיבת עיתונאים בתל אביב, נגד כוונתו של ראש הממשלה נתניהו לנאום בקונגרס האמריקאי נגד התוכנית להסדר עם איראן על תוכנית הגרעין שלה, אותה קידמה ארצות הברית באותה עת. בין השאר אמר רשף:.
חיים אישיים.
רשף הוא אב לחמישה וסב ל-17 נכדים.
מתגורר בתל אביב.
רשף (פירושונים)
ארמית חדשה
ארמית חדשה הוא כינוי כולל לניבים שונים של ארמית המדוברים בימינו אנו, בעיקר באזור הסהר הפורה, אך גם בקהילות שונות במדינות מערביות, בעיקר באירופה ובארצות הברית, וגם בישראל.
נהוג לחלק את ניבי הארמית החדשה לארבע קבוצות עיקריות:
על אף שהארמית היא שפה בעלת עומק היסטורי נרחב, התיעוד הכתוב של הארמית החדשה אינו רב, כיוון שניבים אלו נתפסו על פי רוב כניבים מדוברים ללא יוקרה של שפה כתובה (בדומה לניבי הערבית המדוברת). רק בעת החדשה החל תיעוד בלשני של ניבים אלו ונאספו סיפורים מפי דוברים. עם זאת, קיימים כמה כתבי יד של טקסטים דתיים בניבים אלו, כדוגמת מדרשים יהודים בני המאה ה-17 מן העיר נרווה בעיראק.
יש המכנים את ניבי הארמית החדשה (ובפרט הארמית החדשה הצפון-מזרחית) "סורית חדשה", כאילו היו גלגול ישיר של השפה הסורית הקדומה, אך שם זה אינו מדויק מבחינה בלשנית.
פונקציית רצפה
פונקציית תקרה
פונקציית התקרה מחזירה לכל מספר ממשי x את המספר השלם הקטן ביותר שגדול או שווה ל-x. הפונקציה מסומנת formula_1 או (x)ceiling.
ניתן לתאר את פונקציה התקרה כך:
דוגמאות: formula_3, formula_4, formula_5.
הקשר בין פונקציית הרצפה לבין פונקציית התקרה ניתן על ידי הנוסחה formula_6.
לכל k שלם מתקיים: formula_7.
לכל k מספר ממשי מתקיים: formula_8.
חוק שימור אנרגיה
ישעיה מנחם בן יצחק
לשכר-א-טיבה
שמואל בלום
שמואל (סם) שמעון בלום (באנגלית: Samuel S. Bloom; 25 בדצמבר 1860, וילקומיר, ליטא – 10 באוקטובר 1941, י"ח באלול ה'תש"א, תל אביב, ארץ ישראל) היה איש ציבור יהודי, נדבן ציוני, מראשי הקונגרס היהודי האמריקאי, תעשיין וממציא. ממקימי 'אוהל שם' ומפרנסי תל אביב.
ביוגרפיה.
ילדות והגירה לאמריקה.
נולד בעיירה וילקומיר (הנקראת כיום אוקמרגה) שבליטא לרב נחום בלום, ראש ישיבה בווילקומיר, וקיבל חינוך יהודי אורתודוקסי בחדר ובישיבות בליטא. בבחרותו עסק בצריפת זהב. בשנת 1882, לאחר שהתייתם מאביו ושירת בצבא הרוסי, היגר לארצות הברית, שם פיתח המצאות מגוונות בתחום השיניים התותבות. בלום הקים בפילדלפיה מפעלים ליצור שיניים תותבות ועשה הון רב. הוא אף זכה להוקרה על פועלו מנשיא ארצות הברית דאז וודרו וילסון.
בלום השתתף כציר קבוע בקונגרס הציוני (החל מהקונגרס השני בשנת 1898) ושימש כיו"ר הוועד היהודי לסיוע בפילדלפיה בזמן במלחמת העולם הראשונה. היה מראשי הקונגרס היהודי האמריקאי, ולאחר הקרע בהסתדרות הציונית באמריקה השתייך לסיעתו של השופט לואי ברנדייס.
בארץ ישראל.
בלום ביקר לראשונה בארץ ישראל בשנת 1909 יחד עם קבוצת ציונים אמריקאים. במהלך הביקור הפגיש אותו מנחם שינקין עם הפרופ' בוריס שץ, שניסה לשכנע אותו להעתיק את מפעל השיניים התותבות שבבעלותו לארץ ישראל. בעקבות לחציו של שץ הגיע בלום לארץ ישראל ב-1914 במטרה לבדוק האם העתקת המפעל אפשרית; שץ הקצה לו חדר בבנין בצלאל בירושלים בו ניסה בלום לבדוק את התאמת המים בארץ ליצור השיניים, משהצליחו הניסויים הוחלט להעתיק את בית החרושת לארץ ישראל. בלום התלבט רבות היכן להקים את המפעל והמועמדות המובילות היו חיפה ותל אביב. ב-1924 נפגש בפילדלפיה עם ראש העיר מאיר דיזנגוף ששכנע אותו להקים את המפעל בתל אביב.