תומאס וורת'ינגטון נולד במחוז ברקלי, ליד צ'ארלס טאון, שבקולוניית וירג'יניה (כיום בתחומי וירג'יניה המערבית). ב-1769 הוא נשא לאישה את אלינור סוורינגן, שהצטרפה אליו במעבר למחוז רוס שבאוהיו, שם הם העניקו לעבדיהם את חירותם. הבית שבסופו של דבר הם בנו ליד העיר צ'יליקות'י, נקרא "אחוזת אדנה" (Adena Mansion), שנתן את שמו ל"תרבות האדנה" הפרה-קולומביאנית שהתקיימה בין השנים 500 לפנה"ס - 100 לספירה וזוהתה לראשונה בתל שניצב בשטח האחוזה. הראשונה מבין עשרת ילדיהם, הבת מרי, נישאה לימים לדייוויד מקומב, אחד ממנהיגי המהפכה הטקסנית. בנם הבכור, ג'יימס סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, הגיע לדרגת בריגדיר גנרל במיליציה של אוהיו, ובהמשך לחם במלחמת ארצות הברית-מקסיקו ובמלחמת האזרחים.
קריירה.
וורת'ינגטון היה חבר בבית הנבחרים של הטריטוריה הצפון-מערבית בשנים 1799–1803, ושימש כנציג מחוז רוס לוועידת החוקה של אוהיו שהתקיימה ב-1802. הוא היה מנהיגם של קבוצת פוליטיקאים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית מצ'יליקות'י שהובילו את קבלתה של אוהיו כמדינה בארצות הברית ב-1803 ושלטו בפוליטיקה שלה במשך כמה שנים לאחר מכן. בין עמיתיו נמנו נתניאל מאסי ואדוארד טיפין.
ב-1803 נבחר וורת'ינגטון כאחד משני הסנאטורים הראשונים של אוהיו, וכיהן בתפקיד זה עד 1807. הוא שב לסנאט בדצמבר 1810 בעקבות התפטרותו של ריטרן ג'. מגז הבן, וכיהן הפעם עד דצמבר 1814, כאשר הוא התפטר בעקבות זכייתו בבחירות למשרת מושל אוהיו. ב-17 ביוני 1812 התקיימה בסנאט ההצבעה על הכרזת מלחמה על בריטניה. וורת'ינגטון הצביע נגד ההחלטה, אך היא התקבלה ברוב של 19 תומכים מול 13 מתנגדים וכך פרצה מלחמת 1812.
כמושל נבחר וורת'ינגטון לכהונה שנייה ב-1816. הוא העביר את בירת המדינה מצ'יליקות'י לקולומבוס. בבחירות של 1818 הוא לא התמודד לכהונה נוספת.
בינואר 1819, כאשר התקיימו הבחירות להחלפתו של הסנאטור הפורש ג'רמייה מורו, הוביל וורת'ינגטון בשלושת סבבי ההצבעה הראשונים, אך הפסיד בסבב הרביעי והאחרון כאשר נוצרו סיעות שהתלכדו מאחורי ויליאם טרימבל. הוא גם הפסיד בהפרש נמוך בחירות לתקופות כהונה חלקית בסנאט ב-1821 למושל המכהן אית'ן אלן בראון, ובמקום זאת נבחר לכהן בבית הנבחרים של המדינה.
מותו והנצחתו.
תומאס וורת'ינגטון נפטר בניו יורק ב-20 ביוני 1827. הוא נטמן בתחילה באחוזת אדנה, ומאוחר יותר נקבר בבית הקברות גרנדוויו שבצ'יליקות'י.
וורת'ינגטון חבר ב"היכל התהילה של אוהיו". הוא ידוע כ"אבי קבלתה של אוהיו כמדינה". העיר וורת'ינגטון שבאוהיו קרויה על שמו, וכן בית ספר תיכון בעיר.
עמותת אל אקצא
עמותת אל אקצא לפיתוח נכסי ההקדש האיסלמי היא עמותה הפועלת בחסות הפלג הדרומי של התנועה האיסלמית.
העמותה הוקמה ב-1991 בעמותה חברים: אברהים צרצור, סאמר בדוי, צפוות פריג', אחמד ריאן, גומעה אל קצאצי, חאלד ריאן.
מטרת הארגון.
סיוע לגופים הפעילים בפיתוח נכסי ההקדש. סיוע לאחזקת ופיתוח אתרי מקומות קדושים למוסלמים בישראל. צדקה ועזרה לנזקקים ועניים.
הליכים משפטיים.
ב-02/11/2021 הוגשה תלונה נגד עמותת אלאקצא בטענה לביצוע עבירות במסגרת החוק למניעת טרור על ידי ארגון "עד כאן" ופורום "בוחרים בחיים" של המשפחות השכולות בטענה לביצוע עבירות במסגרת החוק למניעת טרור וכנגד חוק תקנות העמותות. בתלונה טענו הארגונים כי מנהלי העמותה בעבר ובהווה ביצעו עבירות של קבלת כספי טרור התלונה הובילה להחרמתם על ידי משרד הביטחון בגלל עבירות כנגד החוק ותקנות העמותות.
השייח' צפואת פריג', מקורבו של מנסור עבאס יו"ר רע"מ כתב: "לתרום לכיסוי הקנס הכספי שהטיל בית המשפט הישראלי… כדי למנוע עקירה של ארבע משפחות מירושלים", והוסיף "שותף ליציבות של אחיך הירושלמים בבתיהם ותחזק את איתנותם". בתחילת אוגוסט הודיעה העמותה על גיוס של 50 אלף שקלים שכבר הועברו לעברייני בנייה בשביל הקנסות.
מסגד אל אקצא.
העמותת סיפקה ציוד חירום למרפאה למסגד אל-אקצא. בטקס אמר השייח' צפוות פריג' כי "הסיוע והציוד הרפואי ניתנו כחלק מהמאמצים הרבים, המבקשים לחזק את נוכחות עמנו בירושלים ובמסגד אל-אקצא ולסכל את התוכניות השיטתיות של היהודים, ועקירה נגד ירושלים ואנשיה".
ביקורת על העמותה.
ארגון 'לך ירושלים' ותנועת 'אם תרצו' הוכיחו כיצד עמותת 'אל אקצא לפיתוח נכסי ההקדש האסלאמי' מנהלת קמפיין לגיוס תרומות למימון קנסות של עברייני בנייה.
ארגון "לך ירושלים"טען: "עמותת אל-אקצא היא הזרוע של התנועה האסלאמית ורע״מ בירושלים. העמותה הגבירה את פעילותה מתוך מטרה לפגוע באחדות העיר ולעקור את הריבונות הישראלית בירושלים.
ישראל דיקר
ישראל דיקר (1898–1949) היה אדריכל ישראלי ממוצא פולני, הנחשב לאחד מהאדריכלים הראשיים של הסגנון הבינלאומי בתל אביב. דיקר היה ממתכנניה הראשונים של העיר חולון, וכן ממתכנני שיכוני "מעונות עובדים" בתל אביב.
קורות חיים.
דיקר נולד בפולין, באזור שהיה בשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית בשנת 1898. למד אדריכלות בפראג. בשנות העשרים, לאחר תקופה נוספת של לימוד ברומא ובפראג, במהלכה פרסם בכתב העת היהודי־אילקי "La Rassegna Mensile di Israel" עלה דיקר לארץ ישראל והשתקע בתל אביב. במשך ארבע שנים, דיקר תכנן מבנים שונים הקשורים להסתדרות, והיה ממתכנניה הראשיים של "קריית עבודה" (כיום חולון), ומעונות עובדים ג' בתל אביב, הפונים לרחוב ברוך שפינוזה, וכן מעונות עובדים ז' הפונים לרחוב ריינס.
בשנות השלושים ערך מספר כתבי עת אדריכליים, ובפרט את כתב העת "הבניין במזרח הקרוב, ירחון לארכיטקטורה" שפורסם החל מ-1934, והוקדש בעיקר לנושאים הקשורים לדיור קואופרטיבי ואדריכלות בסגנון הבינלאומי. כתב עת זה קיבץ את רעיונותיה של קבוצת אדריכלים מן הסגנון הבינלאומי שכללה גם את אריה שרון, יוסף נויפלד, דב כרמי, ועוד; קבוצה זו שאפה להביא את תפיסות הארכיטקורה המודרניסטית לתשומת לבן של הרשויות הציוניות והציבור הכללי. הדבר עלה בהצלחה, כאשר לאחר זמן קצר החלו לכלול אדריכלים בוועדת הבנייה העירונית של תל אביב, מה שגרם לסטנדרטיזציה של הסגנון הבינלאומי ברחבי העיר.
במהלך מלחמת העולם השנייה סייע דיקר לממשלה הבריטית בפרויקטי בנייה שונים ברחבי המזרח התיכון. דיקר התמחה בשיכוני מגורים למעמד הפועלים, ועבד בחברת שיכון עובדים. בשנת 1947 השתתף בתכנון בניין יעקב זיסקינד במכון ויצמן. אחרי הקמת המדינה עבד במשרד העבודה והבינוי בתור מפקח מחלקת הדיור, אך נפטר זמן קצר לאחר מכן, ב-26 במרץ 1949. הוא נקבר בבית הקברות נחלת יצחק שבתל אביב
ג'ונתן טראמבל הבן
ג'ונתן טראמבל הבן (באנגלית: Jonathan Trumbull Jr.; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קונטיקט בשנים 1797–1809, וקודם לכן ייצג אותה ב, תחילה בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט.
ביוגרפיה.
טראמבל נולד בלבנון שבקונטיקט, בנם השני של ג'ונתן טראמבל האב (לימים המושל הראשון של קונטיקט כמדינה) ושל רעייתו פיית' רובינסון, בתו של הכומר ג'ון רובינסון. טראמבל השלים את לימודיו בהרווארד קולג' (המוסד שקדם לאוניברסיטת הרווארד) ב-1759, ונשא את נאום הפרידה של בני מחזורו כשהיה למוסמך אוניברסיטה בשנת 1762. אחיו ג'ון טראמבל היה צייר ידוע של המהפכה האמריקאית.
בשעה שהוא ממשיך את מסורת השליחות הציבורית של המשפחה, טראמבל החל את דרכו הציבורית במשרות ברמה המקומית והמדינתית: עורך רשימות, מושבע גדול, מודד דרכים ראשיות, שופט וחבר מועצה. בשנת 1774 הוא נבחר לסגן (deputy), לראשונה מתוך שבע תקופות כהונה כנציג העיר לבנון. הוא כיהן בבית המחוקקים של קונטיקט במשך שלוש קדנציות: מ-1774 עד 1775, מ-1779 עד 1780, ובשנת 1788, במהלכה היה יושב ראש בית הנבחרים של קונטיקט.
טראמבל שירת בצבא הקונטיננטלי כמחלק המשכורות של המחלקה הצפונית מ-28 ביולי 1775 עד 29 ביולי 1778. בפברואר 1781 ניתנה לו דרגת לוטננט קולונל. בהמשך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת כעוזרו של הגנרל ג'ורג' וושינגטון עד 28 בדצמבר 1783. לאחר המלחמה הוא הפך לחבר מקורי באגודת סינסינטי .
טראמבל נבחר לקונגרס הראשון, השני והשלישי, והיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1789 עד 3 במרץ 1795. הוא היה יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית במהלך הקונגרס השני, כמחליפו של פרדריק מולנברג. טראמבל בחר שלא להתמודד לתקופת כהונה רביעית בבית הנבחרים ובמקום זאת התמודד אל הסנאט של ארצות הברית. ב-10 ביוני 1796 התפטר מהסנאט כדי לקבל על עצמו את תפקיד סגן המושל בקונטיקט. כשמושל קונטיקט אוליבר וולקוט מת בדצמבר 1797 התמנה טראמבל למושל המדינה ונבחר מחדש ל-11 כהונות רצופות עד למותו בלבנון, עיר הולדתו.
בינה מלאכותית כללית
מוניקה וויט
מוניקה אלפריד וויט (באנגלית: Monica Elfriede Witt; נולד ב-8 באפריל 1979) היא סוכנת אמריקאית, שעבדה באגף המודיעין של חיל האוויר והואשמה בריגול נגד ארצות הברית.
היסטוריה.
וויט נולדה בעיר אל פאסו שבמדינת טקסס והתייתמה מאמה בגיל 18, מעט לפני שהתחילה את שירותה הצבאי.
בשנת 1997, התגייסה לחיל האוויר, למדתה את השפה הפרסית, שירתה כבלשנית ולאחר מכן שובצה לסוכנת מודיעין במשרד החקירות המיוחדות של חיל האוויר של ארצות הברית.
בעקבות שירותה במלחמת עיראק הוענקה לה מדליית האוויר על ידי נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש.
בשנת 2003, עברה לשרת ביחידה לחקירות מיוחדות והשתתפה בחקירות ריגול נגדי, הונאה ומרמה.
בשנת 2008, סיימה את שירותה בחיל האוויר והחלה לעבוד בתור מאבחנת מודיעינית בחברת אבטחה פרטית.
בשנת 2011, הפכה לחסרת דיור ולאחר מכן עברה להתגורר בפולס צ'רץ', וירג'יניה וזאת בעקבות מצב כלכלי רעוע.