לאחר פרישתו מפעילות ספורטיבית פנה גארט לעסוק בתחום הפיננסי בחברה המשפחתית "רוברט גארט ובניו" וקבע את מושבו בבלטימור.
במקביל היה גארט פעיל המועצת העיר בלטימור והיה יושב ראש הוועדה לגנים ושיפור פני העיר. גארט השמרן התנגד לכל פעולה שנועדה להשוואת זכויות האפרו-אמריקאים דבר שהביא, בשנות ה-40, לקריאה להדיחו מתפקידו.
גארט היה היסטוריון וארכאולוג חובב שתמך במשלחות מחקר ארכאולוגיות באירופה, מדינות הים התיכון ואפריקה והיה שותף בחלק מהמשלחות. כמו כן היה גארט אספן חפצי אומנות ובמיוחד התמחה בכתבי יד עתיקים ופעל כנאמן אומנות ודירקטור באוניברסיטת פרינסטון ובמוזיאון בלטימור לאמנות . ב-1942 תרם גארט את רוב אוסף כתבי היד שלו, שכלל כ-11,000 פריטים, לאוניברסיטת פרינסטון וחלק מהם לספריית הקונגרס.
קריירה ספורטיבית.
1896 - אלוף אולימפי ושיאן עולם.
בשנה זו נערכה באתונה שביוון האולימפיאדה הראשונה בעת החדשה. גארט וחבריו לנבחרת הפליגו כשבוע באונייה כדי להגיע לאתונה ובמשחקים זכה ב-4 מדליות:
באולימפיאדת פריז זכה גארט בשתי מדליות:
באותה אולימפיאדה התחרה גארט בזריקת דיסקוס אולם פסל בכל נסיונותיו וכן היה חבר בנבחרת משיכת החבל של ארצות הבריצ שנאלצה לפרוש מאחר ששלושה מחבריה השתתפו בתחרות יידוי פטיש.
משפחתו.
גארט נישא ב-1907 לקתרין ברקר לבית ג'ונסון (Katharine Barker Johnson) ילידת 1885. בין 1908 ל-1924 נולדו לזוג 10 ילדים כש-3 מהם נפטרו בגיל צעיר. בנם הצעיר, ג'ון וורק גארט (יליד 1924) שירת כטייס בחיל האוויר האמריקאי ונהרג ב-1944 במהלך מלחמת העולם השנייה. גארט נפטר באפריל 1961 בבלטימור ונקבר בחלקת משפחת גארט בבית הקברות ההיסטורי של בלטימור. אשתו קתרין נפטרה מספר חודשים אחריו ונקברה לידו.
אברהם פונטרימולי
הרב אברהם פונטרימולי (נפטר ב-24 ביולי1891) היה רב, פרשן תפילה ומנהג, פוסק, מחנך, ובעל בית דפוס באזמיר שבטורקיה במאה ה-19.
ביוגרפיה.
נולד לרבי חיים בנימין פונטרימולי, מחבר ספר פתח הדביר ובנו של רבי חייא פונטרימולי בעל ספר צפיחת בדבש, ולאמו לאה, בתו של רבי יהושע אברהם קריספין באזמיר. למד תורה בישיבת בית הלוי מתוך מחסור ומצוקה ומבחרות נודע כמתמיד גדול. עבר יסורין קשים בחייו, וביתו, ובו ארגז עם כתביו הרבים של אביו נשרף. רבי אברהם פאלאג'י מתאר אותו: .
הקים בית דפוס יחד עם ידידו רבי יעקב פולי, וספרים הרבה מספרי רבני אזמיר במאה ה19 נדפסו בהוצאתם, ממנה התפרנס הרב פונטרימולי. רבני דורו מביאים דברי תורה ממנו, וביניהם רבי אברהם פאלאג'י, אחיו רבי ישעיה יוסף פונטרימולי, גם רבי יעקב יפה אשכנזי מביא דברים בשמו בספרו יעקב סלה ומכנה אותו "ידיד נפשי".
נפטר בליל י"ח בתמוז ה'תרנ"א. גיסו רבי שמואל פרץ הספידו. על מצבתו באזמיר נכתב:
משפחתו.
בנו הבכור היה רבי נסים אהרן בכור, שנפטר בעודו צעיר בט"ו בשבט התרמ"א, ואביו דרש בהספדו.
השקפותיו.
הגן על מנהג הזיארה, ההשתטחות על קברי צדיקים, ותקף בחריפות את אלה שהתנגדו לו. יתר על כן, בניגוד לכמה פוסקים, כגון החיי אדם והבאר היטב, שכתבו שבעת ההשתטחות על הקבר יש להקפיד שלא לבקש דברים מן המת אלא לבקש רחמים בזכותו, רבי אברהם גרס כי מותר ואף כדאי להתחנן אל רוח המת כדי שיבקש רחמים אצל הקב"ה, ואין בזה דורש אל המתים משום שאין הוא מתפלל אל גוף המת אלא מבקש מרוחו.
ספורטינג בראגה (כדורגל חופים)
ספורטינג קלאב דה בראגה (בפורטוגזית: Sporting Clube de Braga) הוא מועדון כדורגל חופים מבראגה, פורטוגל. המועדון נוסד בשנת 2013 וכבר בשנתו הראשונה בליגה המקומית, זכה באליפות. למועדון זה שש אליפויות בליגה הפורטוגלית וזכייה אחת בגביע הפורטוגלי. ברמה הבינלאומית, בראגה זכתה שלוש פעמים בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים בנוסף לעוד שלוש סגנויות, כל זה באופן רצוף בין השנים 2017 ל-2022 ושתי זכיות בגביע העולם למועדונים (הידוע יותר בשם "מונדיאליטו דה קלאב").
הסגל הנוכחי.
"סגל נכון לגביע אירופה לאלופות 2022"
מאמן: אנטוניו טורס
הישגים ותארים.
תחרויות בינלאומיות.
גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים
מונדיאליטו למועדונים
תחרויות לאומיות.
אליפות פורטוגל בכדורגל חופים
הגביע הפורטוגלי
קאסה בנפיקה לורס
קאסה בנפיקה לורס (בפורטוגזית: Casa Benfica Loures) הוא מועדון כדורגל חופים מליסבון, פורטוגל. ברמה הבינלאומית, הקבוצה זכתה בשנת 2022 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים.
הסגל הנוכחי.
"סגל נכון לגביע אירופה לאלופות 2022"
מאמן: דניאל לימה
הישגים ותארים.
תחרויות בינלאומיות.
גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים
תאופנס המודה
לאסלו ויינר
לאסלו ויינר (בהונגרית: Weiner László; סומבטהיי, 9 באפריל 1916 – לוקוב, 25 ביולי 1944) היה פסנתרן מצוין, מלחין ומנצח מוכשר "בלתי נשכח" יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה בגיל 28. הוא היה בעלה של זמרת האופרה ורה רוז'ה.
ביוגרפיה.
לאסלו ויינר נולד במשפחה יהודית כבנם של נאנדור ויינר, סוחר, ושל אולגה קראוס. אחיו היה, זמר האופרה ג'רג' ויינר. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו ולאחר מכן בין 1934 לבין 1940 היה תלמידו של זולטאן קודאי באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. כבר באקדמיה הצטיין עם יצירותיו האישיות הייחודיות. הוא רשם את חוויותיו מקונצרטים מבית ומחוץ להונגריה באמצעות תווים מוזיקליים.
זולטן קודאי, שלימד באקדמיה למוזיקה, כתב ביומנו על המפגש האישי הראשון שלהם, בשנת הלימודים 1933–1934, "אני עוצר ואיני יכול להמשיך הלאה. אני מסתכל, אני בוהה באדם הנפלא הזה. אולי אני פשוט מתפלא על כך שאף אחד לא פקח עין עד כה על המאסטרו הגדול." בשנים שהיה סטודנט באקדמיה למוזיקה לא קיבל ממוריו ציונים אחרים מלבד טוב מאוד ומצוין. כך כתב עליו כתב העת עבר ועתיד במאמר הזיכרון שלו מ-1994: במאי 1938 דיווחה הונגריה על הצגת דור חדש של מנצחים ונאמר כך: "בלאסלו ויינר פגשנו מוזיקאי גדול במלוא המידה".
כבר ב-1940 נלקח בפעם הראשונה לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והועבר לאזור שארוואר ובווספרם. זאת לא הייתה הפעם האחרונה.
אחד המיזמים הגדולים בהיסטוריה של פעילות האמנות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך היה בשנת 1941 : ביצוע האורטוריה של גאורג פרידריך הנדל, "יהודה המכבי" בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. המנצח על ההפקה, שבה הופיעו 180 משתתפים (תזמורת, מקהלות, סולנים), היה לאסלו ויינר הצעיר. בן ה-25. בנוסף, ב-1942 ניצח שוב ושוב ונתן ליווי פסנתר בערבי קונצרטים של זמרים. ב-1943 הציג את הקונצ'רטו שלו לפסנתר, לחליל, לויולה ולתזמורת כלי קשת. באותה השנה, במכרז משרד התרבות, זכה בפרס השני של 800 פנגו עם הסונטה שלו לויולה-ולפסנתר. בהזדמנות זו סיפר בכתב העת "שוויון" על יחסיו המיוחדים עם קודאי, בין היתר אמר:
"למדתי להלחין מקודאי. להיות תלמידו של המאסטרו המפורסם בעולם זה היה כבוד בפני עצמו, אבל מאז שהכרתי את האינדיבידואליות הייחודית הזו טוב יותר, אני מאמין שלמדתי אותה לכל חיי. את האהבה ואת התודה שאני חש כלפיו אי אפשר לבטא במילים". באותה השנה הוא נשא את זמרת האופרה ורה רוז'ה, אותה פגש במהלך קונצרט. בשל מוצאו היהודי הוא הורשה להופיע במהלך מלחמת העולם השנייה רק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ורק בפני קהל יהודי. לאחר נישואיו, הוא נלקח שוב לשירות העבודה ונשלח למחנה העבודה בצ'פרג. המלחין המפורסם זולטאן קודאי כתב מכתב בכתב ידו לשלטונות וביקש לחוס על חייו של ויינר, אך ללא הועיל. הוא נלקח עם חבריו למחנה העבודה בלוקוב בסלובקיה, שם נפטר ביולי 1944.
מעט מאוד מיצירותיו שרדו, אך ניתן להסיק אפילו מהמעט הזה שהוא היה הבטחה גדולה של המוזיקה ההונגרית המודרנית. אשתו ורה רוז'ה ורה, זמרת ומורה, טיפחה את מורשתה. אין טוב מעדותו של אחד המבצעים המחוננים ביותר, אמן הויולה דירק הגמן (Dirk Hegemann) בכתב העת פרלאנדו משנת 2010:
"בשבילי, המוזיקה של ויינר היא שיקוף של הקריירה שלו. מבין הקטעים המוקלטים, הסרנדה הייתה המוקדמת ביותר. זו עדיין מוזיקה "נצחית", רעננה ונשמעת חיובית, ואני חושב שזה מראה כאן שווינר היה פסנתרן-מלחין גם יחד. הבא בסדר הכרונולוגי, הדואו, עושה התקדמות אדירה מבחינת הטיפול בכלי הנגינה. כאן אנו נתקלים בדרך כתיבה אמיתית, אינסטרומנטלית-אידיומטית והטון מתחיל להיות מלנכולי יותר. הסונטה, למרות העצבות שלה, או רק בגללה, היא אולי הכי קרובה אלי מכל הקטעים. הקונצ'רטו יוצא דופן במובנים רבים, המורכב והכואב מבין ארבע היצירות".
הנצחתו.
ב-2 במאי 1994 הונצחה יצירתו וזכרו בקונצרט באולם גולדמארק, בו הופיע בעבר. בקונצרט הופיעו הצ'לן יאנוש סטארקר, אמן הוויולה פטר לוקאץ', החלילנית גבריאלה פיבון וזמרת האופרה מרטה לוקין.
תיאודוסיוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית
אלסק
אלס&quot;ק
ויוי בלאיש
הר ברוקר
הר ברוקר (באנגלית: Mount Brooker) הוא הר בחלקו הדרום-מזרחי של רכס אלארדייס, באי ג'ורג'יה הדרומית, בטריטוריה בריטית שמעבר לים, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, שבדרום האוקיינוס האטלנטי בקרבת דרום אמריקה ואנטארקטיקה.
גובהו של הר ברוקר 1,880 מטרים מעל פני הים.
הר ברוקר ממוקם במוצאו של קרחון וב.
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר התגלה על ידי קבוצת הסקר הגרמנית במשך סקרי שנת הקוטב הבינלאומית (International Polar Year Investigations), שנערכו בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1882 - 1883.
הטיפוס על ההר.