תאוריית הקשר על הפתעת אוקטובר היא תאוריית קשר שעלתה מצד אנשי גולה איראנים שהוגלו לאחר עזיבת השאה באיראן, ובעת התמודדותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש לנשיאות ארצות הברית בשנת 1991, ולכן נקראת הפתעת אוקטובר. לפי תאוריה זו בשנת 1980, בעת משבר בני הערובה בשגרירות ארצות הברית באיראן קיים המועמד לסגן נשיאות ארצות הברית, ג'ורג' בוש, מגעים עם טהראן, בתיווך צרפתי, במטרה להבטיח את אי-שחרורם של השבויים האמריקאים עד לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית; וזאת על-מנת לנטרל אפשרות ליתרון פוליטי לנשיא המכהן, ג'ימי קרטר, על פני יריבו רונלד רייגן לקראת הבחירות.
לפי התאוריה בתמורה לדחיית שחרור השבויים הציע בוש שארצות הברית תספק לאיראן, שבאותו הזמן הייתה שקועה במלחמת איראן–עיראק, את הסחורות שארצות הברית הסכימה עליהן בעסקאות הנשק שנחתמו בתקופת השאה, ובכללן תספק גם את אלו שנחתמו עם ישראל.
התאוריה מבקשת להציע הסבר לעובדה שפחות מעשרים דקות לאחר ההכרזה על ניצחונו של רייגן בבחירות לנשיאות הודיעו האיראנים על שחרור השבויים. נשיאה הראשון של הרפובליקה האסלאמית, אבולחסן בני-סדר, אישר את הטענות.
דניאל שושן
דניאל שושן (נולד ב-11 בפברואר 1957) הוא אמן ישראלי רב-תחומי העוסק במיצב, ציור, פיסול, וידאו ומולטימדיה. הוא חבר סגל בפקולטה לארכיקטורה בטכניון בחיפה, ומכהן כראש המעבדה לאדריכלות ואמנות ניסויית.
ביוגרפיה.
דניאל שושן נולד בשנת 1957 בבית שאן, כבנם הרביעי (מתוך שמונה ילדים) של סול אביטבול ואליהו שושן, שהיגרו ממרוקו בתחילת שנות ה-50. שושן התחנך בילדותו ונעוריו בחינוך הדתי ואף זכה בחידון תנ"ך לאומי לילדים. בשנת 1970 נבחר שושן להדליק משואה ביום העצמאות ה-22 למדינת ישראל, כנציג הילדים בקו העימות.
בשנת 1980 החל שושן את לימודיו במחלקה לאמנות בבצלאל, אותם סיים בהצטיינות. כאות הצטיינות, נבחר שושן על ידי המנחה שלו, האמן פנחס כהן גן, להציג את עבודותיו בתערוכת יחיד נודדת ברחבי ישראל. במהלך לימודיו בבצלאל נידון שושן לישיבה בכלא צבאי בשל התנגדותו למדיניות צה"ל במלחמת לבנון הראשונה ובשטחים הכבושים, ובשל סירובו לשירות מילואים. עם סיום לימודיו בבצלאל, החל שושן את לימודיו לתואר השני באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שם קיבל מלגת הצטיינות.
בשנת 1989 ייצג שושן את ישראל בביאנלה לאמנות בסאו-פאולו. הוא הציג במוזיאון לאומנות מודרנית בסאו פאולו בשנת 1991, היה אוצר של ביתן הצעירים בביאנלה לאדריכלות בוונציה בשנת 1991 וכן ב"מומה שאנגחאי" בשנת 2015.
משנות ה-80 החל שושן בהוראה בטכניון, שם מונה לחבר סגל ואחראי על לימודי עיצוב בסיסי ואמנות ניסויית בפקולטה לאדריכלות. כיהן בין השנים 2004–2009 כיו"ר הוועד המנהל של גלריה ע"ש פקה לאמנות ניסויית בטכניון. יזם וניהל את התוכנית לאוצרות ועיצוב תערוכות של המחלקה ללימודי חוץ של הטכניון בתל אביב.
עבודותיו המוקדמות של שושן עוסקות בניתוח מבני השפה האמנותית מתוך ניסיון לעמוד על הגרמטולוגיה של שפת האמנות, מתוך נקודת מוצא פוסט-מודרניסטית ודה-קונסטרוקטיביסטית. בעבודותיו מטמיע שושן תפישות אוריינטליסטיות תוך פיתוח התבוננות בתופעות חזותיות המרשתות את המרחב ואת ההיסטוריה הים-תיכונית. עבודותיו מובחנות, בין היתר, על ידי שילוב אורנמנטים כערבסקות, מבני פולחן מוסלמים, נופים ביוגרפיים-מנטליים ודמות האישה במרחב הרגיונלי – אלה.
בשנת 2012 הקים שושן, יחד עם עמית מטלון, מנשה נוי, קרן מור ואמנים נוספים, את קבוצת האמנות המולטי-דיסציפלינרית "ארט. אספיונאז'" (art.espionage). הקבוצה הציגה עבודות מיצג ומיצב במוזיאונים וגלריות בארץ ובעולם. בתקופה זו התמקד שושן באמנות ציבורית, מיצג ויצירת מנגנונים כפלטפורמות ליצירה אמנותית. הקבוצה יצרה פרויקטים שבהם ניכר מרכיב הכאוס, כך שמנגנון חיצוני ייצר מכניזם ליציקת תכנים מן החוץ. בין הפרויקטים של הקבוצה נמנו הפרויקטים הבאים:
בשנת 2013 תבע את מוזיאון תל אביב על ביטול תערוכה שלו, לאחר שכבר הייתה מוכנה לתצוגה. בהסכם פשרה פוצה ב-70 אלף שקל.
בשנת 2015 יזם יחד עם עמית מטלון את תערוכת "מזרחאשכנז", פרויקט דוקומנטרי הבוחן את הזהות הישראלית העכשווית כפי שהיא משתקפת באופנה.
בשנת 2018, יזם יחד עם עמית מטלון את תערוכת "פרויקט אשדוד: דיוקן העיר" במוזיאון אשדוד לאמנות. במהלך השנתיים שלפני התערוכה נטלו חלק אלפים מתושבי אשדוד בפרויקט, שבמהלכן התבקשו לבחור חפץ המייצג אותם ולהציבו בתוך קופסת תצוגה אישית. בנוסף, תרמו המשתתפים לבניית מאגר מילים שמבקש להמשיג את העיר אשדוד כפי שהיא משתקפת בעיני תושביה. למאגר זה הוסיפו שושן ומטלון לקסיקון משלהם. אלפי הקופסאות והמילים שימשו להם כחומרי גלם, לבניית מיצבים רחבי היקף.
באפריל 2022 הציג בבית האמנים תל אביב את התערוכה "פִּתְחוֹ", בה הציג סדרה של רישומים של עיר הולדתו בית שאן וסביבתה.
הביאנלה לאמנות בסאו-פאולו
באק ג'ונס
באק ג'ונס (באנגלית: Buck Jones; 12 בדצמבר 1891 - 30 בנובמבר 1942) היה שחקן קולנוע אמריקאי. התפרסם בהופעותיו במערבונים זולים (בי מובי) בשנות ה-20 וה-30. בישראל היה מוכר בשם בּוּק ג'ונס.
ביוגרפיה.
נולד בשם צ'ארלס פרדריק גבהרט (Gebhart), וגדל בחווה באוקלהומה שם רכש מיומנות ברכיבה על סוסים ובשימוש באקדח, דבר שעזר לו בתפקידיו במערבונים. בגיל 16 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח לפיליפינים שם נפצע בקרב עם מורדים מוסלמים.
במלחמת העולם הראשונה שימש כמאמן סוסים לצבא. לאחר שחרורו עבד כבוקר. הוא החל לעבוד כפעלולן במערבונים אילמים ובמהרה החל לקבל תפקידים ראשיים. הוא הרוויח אז כ-3,500 דולר לשבוע. ג'ונס הקים חברת הפקות משלו שהתמוטטה במשבר הכלכלי של 1929.
ב-1930 חזר לשחק במערבונים דלי תקציב בשכר של כ-300 דולר לשבוע.
הוא צלח בהצלחה את המעבר מהסרט האילם לסרט מדבר. קול הבריטון המחוספס שלו התאים לתפקידיו במערבונים רבים בהפקת סרטי קולומביה וסרטי יוניברסל. סוגת הסרטים הזאת הייתה פופולרית בארצות הברית, באק ג'ונס התפרסם ושכרו הועלה. ב-1937 הרוויח 137,000 דולר, סכום נכבד לאותה תקופה. הוא נקרא בהתחלה Charles Jones, אחר כך Charles "Buck" Jones ולבסוף Buck Jones.
ב-28 בנובמבר 1942 הוזמן להופעה במועדון הלילהCoconut Grove בבוסטון. אש שפרצה במקום גרמה למותם של כ-500 איש במה שנחשב עד היום לאחד מהאסונות הגדולים בארצות הברית. ג'ונס נכווה קשות, הוחש לבית החולים ומת כעבור יומיים.
בוק ג'ונס בישראל.
בארץ ישראל ביטאו את שמו בטעות כ-בוק ג'ונס וכך הוא נשאר עד ימינו. דמותו כגיבור מסוקס המגיע לכל מקום על סוסו "סילבר", נלחם בהצלחה נגד הרעים בעזרת אקדחיו ואגרופיו, קסמה לצעירים שראו את סרטיו ורצו להידמות לו.
ממטבעות הלשון דאז: "אל תהיה לי בוק ג'ונס" כלומר - אל תהיה גיבור.
חיים חפר הזכיר אותו בשיר "החופש תם" שכתב לצ'יזבטרון: "...החופש בא פלמחני"ק וחיילת/זוכרים את אקדחיך, הו בוק ג'ונס...".
בישראל היו פופולריות חוברות "בוק ג'ונס" שנכתבו על ידי מירון אוריאל. חוץ מהשם בוק ג'ונס, כל העלילות היו פרי דמיונו של אוריאל.
גיז'רמו בארוס שלוטו
גיז'רמו בארוס שלוטו (בספרדית: Guillermo Barros Schelotto; נולד ב-4 במאי 1973 בלה פלאטה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל.
כשחקן, בארוס שלוטו זכה ב-17 תארים רשמיים ב-16 עונות בליגת העל הארגנטינאית, כולם למעט אחד עם קבוצת בוקה ג'וניורס במדיה שיחק עשר שנים. מלבד לליגה הארגנטינאית, שיחק בארוס שלוטו שלוש שנים ב-MLS.
לגיז'רמו אח תאום בשם גוסטבו, ועקב כך הוא זכה לכינוי "התאום" (בספרדית: "El Mellizo"). השניים שיתפו פעולה במדי חימנסיה לה פלאטה ולזמן קצר גם בבוקה ג'וניורס.
כמאמן, הוביל בארוס שלוטו את קבוצתו לנוס לזכייה בקופה סודאמריקנה.
קריירת משחק.
בארוס שלוטו החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של חימנסיה לה פלאטה מעיר הולדתו, במדיה שיחק לראשונה בבוגרים בשנת 1991. בשנת 1993 זכתה לה פלאטה בתוארה היחיד עם בארוס שלוטו, בטורניר גביע מיוחד שארגנה התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, לציון מאה שנים להיווסדה. בארוס שלוטו כבש את השער השלישי לזכות קבוצתו, דקה לסיום המשחק בו ניצחה חימנסיה את ריבר פלייט בתוצאה 3-1. במהלך שנת 1996 הוצע בארוס שלוטו לריבר פלייט, אך עקב התנגדותו של אחד מסמליה של ריבר, אנסו פרנצ'סקולי, הוחלט לוותר על ההעברה.
ב-1997 הביעה קבוצת בוקה ג'וניורס עניין בתאומים בארוס שלוטו, ובעצתו של דייגו מראדונה, בעונת הפרישה שלו במדי בוקה. בנוסף, הוחתם בקבוצה מומלץ נוסף של מראדונה, מרטין פלרמו מאסטודיאנטס לה פלאטה, יריבתה הגדולה ביותר של חימנסיה, קבוצתם לשעבר של האחים בארוס שלוטו. את הופעת הבכורה שלו ערך בארוס שלוטו ב-14 בספטמבר 1997, כשהחליף את קלאודיו קאניג'ה וכבש בניצחון קבוצתו 2-1 על ניואלס אולד בויס.