בשנת 1946 הוכרז על עצמאותה של ירדן, וממשלתה הודיעה כי רעיון "סוריה הגדולה" הוא יסוד חשוב במדיניות החוץ שלה. המלך עבדאללה השקיע מאמצים רבים בעידוד תומכי ההאשמים בסוריה, אך משקלם לא היה משמעותי. עבדאללה הבין שעל מנת לקדם את מטרתו יש להתקדם בשלבים. בשיחתו עם גולדה מאירסון בדצמבר 1947, הייתה הבנה שהחלק הערבי של ארץ ישראל יסופח לממלכתו. תפיסה זו עמדה ביסוד האסטרטגי של צבאו ושל צה"ל במלחמת העצמאות. בתום המלחמה הצליח עבדאללה לספח לירדן את הגדה המערבית, אך מעבר לזה לא הצליח להתקדם. בשנת 1951 נרצח עבדאללה ויורשיו לא ניהלו מדיניות התפשטות לכיוון סוריה.
בין שנות הארבעים והשבעים של המאה העשרים, היה רעיון "סוריה הגדולה" רדום. בשנות השישים השתלטה מפלגת הבעת' על סוריה. בשנים אלה הייתה במפלגה התלהבות רבה לרעיון האחדות הערבית. במרץ 1974 התבטא נשיא סוריה חאפז אל-אסד ברדיו דמשק: "פלסטין איננה אלא חלק של דרום סוריה". כמו כן, בהתבטאויות נוספות בעיתונים שונים אמר אסד כי פלסטין, ירדן ולבנון הן שלוחות של סוריה ויש לאגדם בפדרציה ערבית אחת. מדיניות זו של סוריה באה לידי ביטוי בטיפוח הקשרים עם ירדן וכן בניצול מלחמת האזרחים בלבנון כדי להפוך אותה לשטח חסות סורי.
המדיניות הסורית כיום.
רעיון סוריה הגדולה דעך עם השנים וסוריה הכירה בעובדה כי ירדן ו"פלסטין" (סוריה אינה מכירה בישראל באופן רשמי) הן ישויות נפרדות ממנה, אולם ההשתלטות הסורית על לבנון, בשנות ה-80 של המאה העשרים והימצאות כוחות צבאיים סוריים בה עד שנת 2005, מבטאות את המחשבה לפיה לבנון היא חלק מסוריה.
הלגונה של ונציה
הצבעים הלאומיים של אוסטרליה
הצבעים הלאומיים של אוסטרליה, כפי שנקבעו על ידי ניניאן סטפן, המושל הכללי של אוסטרליה ב-19 באפריל 1984, הם ירוק וזהב. הצבעים המדויקים נקבעו לפי קטלוג פנטון והם 116C ו 348C. הירוק והזהב הם צבעי משלחות ונבחרות הספורט של אוסטרליה. שימוש במשפט "מדי הירוק והזהב" נעשה כאשר דנים במדים של הנבחרות הלאומיות או על ספורטאים המייצגים את המדינה. בפועל נעשה שימוש במגוון דוגמאות המשתמשות במספר גוני ירוק וצהוב. קיימת אמונה הגורסת כי צבעים אלו נבחרו לפי צבעי השיטה המכחילה, הפרח הלאומי האוסטרלי. הצבעים נמצאים ברשות הציבור, כלומר, כל אזרח יכול ליצור מהם שילוב של דוגמאות ובעזרתו לייצג נבחרת אוסטרלית. סמל נוסף, המשמש בעידוד נבחרות הספורט האוסטרליות הוא קנגורו עם כפפות איגרוף, על רקע של ירוק וזהב.
הנבחרת האוסטרלית הראשונה שעשתה שימוש במדי הירוק זהב הייתה נבחרת הקריקט האוסטרלית, במהלך משחק נגד אנגליה בשנת 1899. אמנם, הנבחרת שיחקה במדים הלבנים המקובלים בקריקט, אך כובעיהם היו בצבעי ירוק זהב והבלייזר שלבשו טרם המשחק עצמו, היה ירוק. המשלחת הלאומית של אוסטרליה למשחקי לונדון 1908 אימצה צבעים דומים אך לא כל ספורטאי או קבוצה שיחקו בצבעים אלה. מדים אחידים לכלל הנבחרות, וסט ירוק עם עיטור בצבע זהב ומכנס לבן עם עיטורים בירוק וזהב.
איסור משכב זכור
משכב זכור
משכב זכר
ליפוזום
ליפוזום (מיוונית: "ליפו" – שומן; "סומה" – גוף) הוא שלפוחית (vesicle) מיקרוסקופית בנויה מחלל מוקף ממברנה המפרידה את התמיסה המימית הנמצאת בחלל מזו המקיפה אותה מבחוץ. בצורתו הפשוטה ביותר הליפוזום עשוי מפוספוליפידים שיוצרים מבנה דו-שכבתי עקב האמפיפטיות שלהם.
בתהליך הכנת הליפוזום ניתן ליצור ממברנה בעלת הרכב משתנה בתכולת הפוספוליפידים וכן להוסיף לה חומרים נוספים כמו מולקולות כולסטרול. בתהליך זה ניתן גם לשלוט בהרכב התמיסה המימית המצויה בחללו ומוגנת מן הסביבה המימית בה הוא נמצא. תכונות אלה מנוצלות היום הן בשימוש רפואי והן בשימוש קוסמטי.
קיטלוג ליפוזומים.
קיימות שיטות שונות להכנת ליפוזומים אשר קובעות במידה רבה את סוגי הליפוזומים על פי המורפולוגיה שלהם. ליפוזומים מוקפים במספר ממברנות Multilamellar vesicles) MLV) הם ליפוזומים בטווח גדלים של 500–5000 ננומטר המכילים מספר ספירות דו-שכבתיות בעלות מרכז אחד (מעין ליפוזום בתוך ליפוזום) וליפוזומים מוקפים בממברנה יחידה. ליפוזומים אלו מורכבים מספירה דו-שכבתית אחת. ניתן להכין ליפוזומים בעלי ממברנה יחידה קטנים בגודל של כ-100 ננומטר (small unilamellar vesicles SUV) וגם בגדלים בטווח שבין 200 ל-800 ננומטר ( Large unilamellar vesicles LUV)
שימושים בליפוזומים ברפואה ובמדע.
ליפוזומים משמשים כיום כלי חשוב הן במחקר אקדמי של ממברנות ביולוגיות והן ברפואה, ומספר סוגים של כלים מבוססי-ליפוזומים מאושרים כיום לשימוש קליני.
ניתן להשתמש בליפוזומים בתור מודל של ממברנת התא במערכות ניסוי שונות מאחר שהליפוזום וממברנת התא עשויים ממרכיבים דומים (פוספוליפידים ומולקולות כולסטרול) והמבנה המורפולוגי שלהם דומה. הממברנה בהיותה מורכבת משומנים כמעט ואינה חדירה לחומרים הידרופיליים או מולקולות גדולות. באופן פסיבי. למעשה החדירות לתוך התאים ומעבר חומרים בין חלקי התא השונים מתבצעת באמצעות חלבונים ממברנליים המצויים בממברנה ומבקרים את המעבר דרכה. חלבונים ממברנליים אלה משתנים בין ממברנות התא השונות, כגון ממברנת התא או ממברנות של אברונים כגון מיטוכונדריות או פלסטידים. חקר הליפוזומים מאפשר לייצר ממברנה בעלת הרכב נתון הן מבחינת המרכיב השומני והן מבחינת ההרכב החלבוני וללמוד על תכונות מעבר חומרים מסוימים כתלות במרכיבים אלה. מחקר נרחב בשנים האחרונות מתמקד בשימוש בליפוזומים ככלי תעבורה יעיל וממוקד לתרופות. כלי זה מאפשר ריכוז של התרופה באיבר המטרה, על מנת להפחית תופעות לוואי ולהגביר את יעילות הטיפול. הישג זה מתאפשר בשל המגוון הגדול של מרכיבי ממברנת הליפוזום והיכולת לשלוט במרכיבים החלבוניים שלה. כמו כן בתהליך הכנת הליפוזום ניתן להגדיר את הרכה תכולתו, לכלא בתוכו תרופות רעילות שאינן באות במגע עם הסביבה אלא במטרה שאליה הן מכוונות ושם הן משוחררות בתהליך מבוקר של איחוי ממברנות . כתוצאה מכך הליפוזום יכול לשמש כלי תחבורה הן לתרופות הידרופוביות והן לתרופות הידרופיליות.
לאחרונה יש שימוש בליפוזומים במוצרי קוסמטיקה לאור מחקרים המראים את יכולתם המועדפת להחדיר את החומרים הפעילים לאפידרמיס ולהגביר את יציבותם וכן נעשה שימוש בטכנולוגיה ליפוזומלית בתעשיית תוספי התזונה לשם שיפור הספיגה והזמינות הביולוגית של רכיבים שונים
טרונקטו
טרונקטו (באיטלקית: Tronchetto) הוא אי בלגונת ונציה, בפאתי העיר ונציה, במערבה.
הבתים העתיקים שהיו באי נהרסו בהפגזות במהלך מלחמת העולם הראשונה, וכיום אין בו מבנים היסטוריים.
האי צמוד לכניסה לוונציה מהיבשת, ובו בעיקר חניונים לכלי רכבם של התיירים הרבים המגיעים אל העיר דרך גשר החירות הסמוך. האי מקושר בגשר אל נמל ונציה ומשם אל פיאצלה רומא (כיכר רומא), שממנה יוצאים מרבית קווי התחבורה הציבורית של ונציה (ה"ואפורטו" - האוטובוסים הימיים של העיר).
משכב זכרים
מ' ברקוביץ
מ' ברקוביץ'
מ. ברקוביץ'
מ. ברקוביץ
נייג'ל קנדי
נייג'ל קנדי (באנגלית: Nigel Kennedy; נולד ב-28 בדצמבר 1956), כנר וויולן יהודי בריטי וירטואוזי המנגן מוזיקה קלאסית, מוזיקת רוק וג'אז.
משפחתו וצעירותו.
קנדי נולד למשפחת מוזיקאים מקצועיים ממוצא אירי ויהודי. סבו, לורי קנדי, היה צ'לן ראשי בתזמורת רשות השידור הבריטית. סבתו, דורותי, הייתה פסנתרנית ולימדה בין היתר את ילדיו של זמר האופרה אנריקו קארוזו. השניים השתקעו באוסטרליה, שם נולד אביו,
ג'ון קנדי שהיה אף הוא צ'לן בתזמורת הפילהרמונית המלכותית תחת ניצוחו של תומאס ביצ'ם. ג'ון קנדי חי במשך מספר שנים באנגליה בעיר ברייטון עם הפסנתרנית סיליה סטונר. הוא עזב אותה וחזר לאוסטרליה בלא לדעת שהיא הרה. הבן, נייג'ל קנדי, הכיר את אביו רק כאשר מלאו לו 11.
קריירה מוזיקלית.
קנדי היה מוזיקאי מוכשר כבר בגיל צעיר. הוא למד מוזיקה קלאסית אצל יהודי מנוחין ודורותי דיליי וג'ז אצל סטפן גרפלי בבית הספר למוזיקה ג'וליארד. בגיל 16 הזמין אותו גרפלי למסע הופעות בקרנגי הול בניו יורק, בניגוד לדעת מוריו האחרים, שביקשו לראות אותו מפתח קריירה קלאסית שמרנית יותר.
ב-1984 הקליט את אלבום הסולו הראשון שלו, הקונצ'רטו לכינור מאת אלגר עליו זכה בפרס "גרמופון". הוא המשיך והקליט את רוב הקונצ'רטי לכינור מאת ויוואלדי. ב-1989 הקליט את היצירה ארבע העונות מאת ויוואלדי, יחד עם התזמורת הקאמרית האנגלית. תקליט זה נמכר בלמעלה מ-2 מיליון עותקים ברחבי העולם והיה להקלטה הקלאסית הנמכרת ביותר מאז ומעולם, ואף נכנס לספר השיאים של גינס. בתקופה זו הרבה קנדי להופיע על במות והופיע בין היתר בארמון בקינגהאם. סגנונו של קנדי הוא תוסס, וירטואוזי ורענן והופעותיו דומות להופעות של מוזיקת רוק יותר מאשר לקונצרטי מוזיקה קלאסית. בשנת 1991 כתב ביוגרפיה בשם "Always Playing" (תמיד מנגן) והודיע שיחדל מהופעות. חמש שנים לאחר מכן חזר להופעות ענק, מלווה באהדה רבה.
ב-1997 זכה בפרס על תרומה יוצאת מגדר הרגיל למוזיקה הבריטית במסגרת פרסי המוזיקה הבריטית (ה-BRIT). ב-1999 הקליט בחברת "סוני קלאסיק" את התקליט "The Kennedy Experience", יצירה בת שישה פרקים לשני צ'לי, אבוב, שתי גיטרות, חליל, קונטרבס וגיטרה חשמלית מסוג דוברו, המושפעת משיריו של ג'ימי הנדריקס. כמו כן הקליט באותה שנה תקליט של דואטים עם נגן הצ'לו לין הארל.
ב-27 בנובמבר 2000 הצטרף ללהקת הרוק המי (The Who) ברויאל אלברט הול לנגינת סולו כינור בשיר "Baba O'Riley". כמו כן שיתף פעולה עם הזמרת קייט בוש.