הורוויץ עסק בספרות החכמה של המזרח הקדום ובעיקר בספרות החכמה המקראית. הוא כתב פירוש על ספר משלי במסגרת הסדרה "מקרא לישראל" המיועדת לחוקרים, לתלמיד באוניברסיטה ולקהל המשכיל. גוף הפירוש הוא פירוש פילולוגי הנסמך גם על הפרשנות היהודית הקלאסית מחד והפרשנות הביקורתית החדישה מאידך, אך הוא בעיקר פירוש עצמאי. המבוא לפירוש דן בשאלות שגרתיות כגון מבנה הספר והרכבו, תהליך חיבורו, רקעו ההיסטורי, לשון הספר ורעיונות מרכזיים. חלק ניכר במבוא מוקדש לסקירה נרחבת של ספרות החכמה החוץ מקראית של אומות העולם וספרות חכמה יהודית בתר מקראית. בסוף יש דיון בספר משלי ביהדות והפרשנות היהודית לספר משלי, שאלה נושאים שלא נידונו בפירושים אחרים לספר. הפירוש מתייחד בשני אלמנטים: האחד, הוא עוסק בצדדים הספרותיים של ספר משלי ובמיוחד בקשרים הספרותיים שיש בין המשלים הבודדים. השני, הוא משתדל להביא חומר מהמזרח הקדום ובמיוחד ממסופוטמיה כדי להאיר את הכתוב. לפי הדעה הרווחת בקרב חוקרי מקרא מקובל שספר משלי מושפע על ידי ספרות חכמה מצרית ובמיוחד ההוראות והצוואות המוסריות של אבות לבניהם. הורוויץ הרחיב את האופק ההשוואתי על ידי כך שהביא חומר ממסופוטמיה. בנוסף לכך כתב ניתוחים ספרותיים של כמה יצירות שונות ממסופוטמיה, אותן הוא מסווג כספרות חכמה.
תחומים נוספים.
הורוויץ גם חיבר פרקים רבים בפירושים לספרי שמות, מלכים, תהלים, איוב ודברי הימים באנציקלופדיה "עולם התנ"ך". הוא גם עסק בבירור מילים בעברית המקראית על סמך האכדית, ויש לו גם מחקרים על האפיגרפיה העברית ובמגילות מדבר יהודה.
ספריו.
1. I Have Built You an Exalted House. Temple Building in the Bible in Light of Mesopotamian and Northwest Semitic Writings, (JSOT Supplement Series 115, JSOT/ASOR Monographs 5) Sheffield: Sheffield Academic Press, 1992
2. Inu Anum **rum Literary Structures in the Non Juridical Parts of Codex Hammurabi, (Occasional Publications of the Samuel Noah Kramer Fund of the Babylonian Section of the University Museum 15) Philadelphia, 1994.
3. Divine Service and Its Rewards. Ideology and Poetics in the Hinke Kudurru, (Beer Sheva. Studies by the Department of Bible and Ancient Near East X), Beer-Sheva: Ben Gurion University of the Negev Press, 1997
4. משלי, מקרא לישראל, שני כרכים, תל אביב: עם עובד; ירושלים: מאגנס, 2012
עריכת אסופות.
1. co-editor with Michael Fox, Avi Hurvitz, Michael Klein, Baruch Schwartz, and Nili Szupak, Traditions, Temples, and Texts. A Tribute to Menahem Haran, Eisenbrauns: Winona Lake, 1996
2. co-editor with Itzhak Sefati, Pinhas Artzi, Chaim Cohen, Barry L. Eichler, "An experienced scribe who neglects nothing”- Ancient Near Eastern Studies in Honor of Jacob Klein, Publications of the Samuel Noah Kramer Institute of Assyriology and Ancient Near Eastern Studies, The Faculty of Jewish Studies, Bar-Ilan University, (CDL Press, Bethesda, Maryland, 2005)
3. co-editor with Chaim Cohen, Avi Hurvitz, Y. Muffs, Baruch Schwartz, Jeff Tigay of Birkat Shalom - Studies in the Bible, Ancient Near Eastern Literature and Post-biblical Judaism presented to Shalom M. Paul on the Occasion of his Seventieth Birthday, (Winona Lake, ID: Eisenbrauns, 2008
4. יחד עם שמיר יונה, חכמות עמודיה שבעה: עיונים בספרות החכמה במקרא, ביהדות הבתר מקראית ובמזרח הקדום, באר שבע כ, (באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשע"א
5. "סיפור יוסף – בין אגדה להיסטוריה", בתוך מקדש, מקרא ומסורת – מנחה למנחם הרן, עורכים מ' פוקס, אבי הורביץ, אביגדור הורוויץ, מ' קליין, ב"י. שורץ, נילי שופק. אייזנבראונס, אינדיאנה, תשנ"ו, עמ' 125–133, 412 (עברית + תקציר באנגלית).
קומודור ויק 20
מישהו פעם
"מישהו פעם" הוא האלבום השביעי של הזמר עברי לידר שיצא לאור ב-3 באוגוסט 2012.
סינגל ראשון מן האלבום הוא השיר הנושא את שם האלבום, שהפך במהרה ללהיט ועמד בראש מצעד גלגלצ במשך 3 שבועות. הקליפ הועלה לאתר הסרטונים YouTube, וצבר למעלה משלוש מיליון צפיות.
הסינגל השני שיצא לתחנות הרדיו "מזל טוב ישראל", שיר מחאה בשיתוף הזמר מוקי, התברג בעשיריה הראשונה במצעד השבועי של גלגלצ במשך מספר שבועות. בהמשך יצא הסינגל השלישי לרדיו "תרמיל" שכבש גם הוא את מצעד ההשמעות הארצי והגיע למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים ברדיו בעיקר ברשת ג' שם הגיע למקום ה-1. ב-12 בספטמבר 2012 הגיע האלבום למעמד "אלבום זהב" ונמכר ביותר מ-20,000 עותקים. באותו חודש הוציא לאור את הסינגל הרביעי "לרגע קטן" שזכה להשמעות רבות מאוד והגיע גבוה במצעד ההשמעות ובמצעדי הפזמונים. בינואר 2013 יצא הסינגל החמישי והאחרון "אסתר אוכלת פחמימה". הצלחתו הייתה קטנה ביחס לסינגלים הקודמים ולא נחל הצלחה רבה בהשמעות.
במצעדי הפזמונים השנתי נחל "מישהו פעם" הצלחה רבה ודורג גבוה בשקלול כל המצעדים- בין היתר מקום 5 במצעד השנתי של גלגלצ ומקום 17 במצעד השנתי של רשת ג'. בשקלול כל המצעדים הגיע לעשרת הלהיטים המצליחים ביותר ע"פ המצעדים השנתיים.
שילינג אוסטרי
שילינג אוסטרי (בגרמנית: Österreichischer Schilling) היה המטבע וההילך החוקי באוסטריה בין השנים 1924–1938 ובין השנים 1945–1999. עד שנת 2002 שימש השילינג מטבע מעבר במחזור עד לכניסתו של מטבע האירו. הוא הוחלף על ידי האירו בשער המרה קבוע של 13.7603 שילינג ל-1 אירו. השילינג נחלק ל-100 גרושן.
היסטוריה.
השילינג נוצר בחוק השילינג (Schillingrechnungsgesetz) מיום 20 בדצמבר 1924, לפי שער המרה של 10,000 כתר אוסטרו-הונגרי ל-1 שילינג, והונפק כמטבע ב-1 במרץ 1925. עם האנשלוס בשנת 1938 הוחלף השילינג ברייכסמארק לפי שער המרה של 3 שילינגים ל-2 רייכסמארקים.
לאחר הקמתה של הרפובליקה האוסטרית השנייה, הוחזר השילינג לשימוש ב-30 בנובמבר 1945 על ידי צבאות בעלות הברית. בעלות הברית הדפיסו שטרות בערכים מ-50 גרושן ועד 100 שילינג עם יחס המרה של 1:1 מול הרייכסמארק. לאחר מכן גם הבנק הלאומי של אוסטריה החל בהדפסת כסף. בשנת 1946 הונפקו המטבעות הראשונים של השילינג החדש.
במקביל לחקיקת חוק השילינג החדש ב-21 בנובמבר 1947 הודפסו שטרות חדשים של שילינג. השטרות הישנים ניתנו להחלפה לפי שוויים עבור 150 השילינגים הראשונים לאדם ולפי יחס של 3 שילינגים ישנים לשילינג חדש אחד עבור כל סכום החורג מכך. המטבעות לא הושפעו מרפורמה זו בשטרות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוצמד השילינג לדולר האמריקני בשער חליפין של 26 שילינגים לדולר, אולם עם ביטולו של הסכם ברטון-וודס ב-1971, הוצמד השילינג ראשית לסל מטבעות, ולאחר מכן, ביולי 1976, למארק הגרמני.
הגם שהאירו הפך למטבע הרשמי באוסטריה בשנת 1999, מטבעות ושטרות של האירו נכנסו למחזור רק בשנת 2002. שער ההמרה של השילינג לאירו נקבע על 13.7603 שילינג ל-1 אירו, וניתן להחליף ללא הגבלת זמן את השטרות והמטבעות של השילינג בכאלה של האירו בסניפי הבנק הלאומי של אוסטריה.
מטבעות.
המטבעות הראשונים של השילינג נכנסו למחזור בשנת 1925, כאשר אלה בני 1 גרושן ו-2 גרושנים היו עשויים מארד, המטבע בן 10 גרושנים היה עשוי מסגסוגת נחושת-ניקל והמטבעות בני חצי שילינג ו-1 שילינג היו עשויים מכסף. בשנת 1931 הונפק מטבע 5 גרושנים מסגסוגת נחושת-ניקל. ב-1934 הונפקו מטבעות 50 גרושן ו-1 שילינג מנחושת-ניקל גם כן, יחד מטבע חדש של 5 שילינגים. מטבעות אלה הונפקו עד לאנשלוס וביטול השילינג ב-1938.
עם חידוש השילינג כמטבע האוסטרי הונפקו בין השנים 1947–1952 מטבעות בני 1, 2, 5, 10, 20 ו-50 גרושן וכן בני 1, 2, ו-5 שילינגים. המטבעות בני 1 ו-5 גרושנים, וכן המטבע הראשון בן 10 גרושנים, היו עשויים אבץ. המטבעות בני 2 ו-50 גרושן, המטבע השני בן 10 גרושנים והמטבעות בני 1, 2 ו-5 שילינגים הוטבעו מחמרן. המטבע בן 20 גרושן הוטבע מסגסוגת חמרן-ארד. המטבע 1 גרושן הוטבע רק בשנת 1947, בעוד המטבעות של 20 גרושן ו-2 שילינג הושעו מייצור, האחד ב-1954 והשני עוד קודם לכן ב-1952. בשנת 1957 נכנס למחזור מטבע בן 10 שילינגים עשוי כסף, וב-1959 הוחלפה הסגסוגת של המטבעות בני 50 גרושן ו-1 שילינג בסגסוגת חמרן-ארד. שנה לאחר מכן הוטבע המטבע 5 שילינגים מכסף. ב-1969 הוחלפה סגסוגת הכסף של המטבע 5 שילינגים בנחושת-ניקל, וחמש שנים מאוחר יותר הוחלפה באותו אופן סגסוגתו של המטבע 10 שילינגים. בשנת 1980 נכנס למחזור מטבע בן 20 שילינג מחמרן-ארד.
בעת המעבר לאירו היו המטבעות שלהלן במחזור, אם כי מטבעות הקטנים בערכם מ-10 גרושנים היה נדיר למצוא.
שטרות.
השטרות הראשונים של השילינג הונפקו בשנת 1925 על ידי הבנק הלאומי של אוסטריה בעריכים של 1, 5, 10, 20, 100 ו-1,000 שילינג. באותה סדרה הופיעה צורת הריבוי של שילינג – Schillinge – בניגוד לסדרות שטרות שבאו לאחר מכן. בין השנים 1927–1929 הונפקה סדרה שנייה של שטרות בעריכים 5, 10, 20, 50 ו-100 שילינג, כאשר השטר בן 1 שילינג הוחלף במטבע בעל ערך זהה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הנפיקו בעלות הברית שטרות, אשר תוארכו לשנת 1944, בעריכים של 50 גרושן וכן 1, 2, 5, 10, 20, 25, 50, 100 ו-1,000 שילינג. באותה שנה, 1945, הנפיק הבנק הלאומי שטרות בעריכים של 10, 20, 100 ו-1,000 שילינג, כאשר השטרות בעלי העריכים הנמוכים שהנפיקו בעלות הברית נשארו בתוקף כהילך חוקי עד 1947.