כמה מיצירותיו המפורסמות נמצאות במוזיאון גוגנהיים בניו יורק.
All in My Head (Flex)
הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הבנות האמריקאית פיפת' הרמוני, בהשתתפות הראפר פטי ואפ. הוא יצא לאור ב-31 במאי 2016, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס וסייקו מיוזיק, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, "7/27" (2016).
השיר הגיע למקום ה-24 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה.
לפני יציאת אלבום האולפן השני שלה, "7/27", חברת הלהקה פיפת' הרמוני, דיניה ג'יין, שיתפה את מחשבותיה אודות רצועת האלבום האהובה עליה "" באינסטגרם: "האווירה והקצב של השיר הזה מייצגים אותי בצורה הטובה ביותר בתור תושבת אי בדרום האוקיינוס השקט".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-330 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי, בבימויו של דירקטור X, צולם במאליבו, קליפורניה ב-17 במאי 2016. מבקרים המוזיקה הגיבו באופן חיובי אודות הנופים שהוצגו בקליפ. גיל קאופמן מבילבורד סקר את הקליפ בחיוב. גם ב-"Spin" סקרו את הקליפ של "", תוך שהפנו כלפיו ביקורת חיובית.
נכון לנובמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-435 מיליון צפיות.
רוברט מאת'רוול
רוברט מאת'רוול (באנגלית: Robert Motherwell; 24 בינואר 1915 - 16 ביולי 1991) היה צייר אקספרסיוניסטי מופשט אמריקאי. הוא היה אחד הצעירים בבית הספר בניו יורק, שכלל גם את ג'קסון פולוק ומארק רותקו. הוא נודע בזכות סדרת הציורים וההדפסים המופשטים שלו שנגעו בנושאים פוליטיים, פילוסופיים וספרותיים, כמו האלגיות לרפובליקה הספרדית.
ראשית חייו.
רוברט מאת'רוול נולד באברדין, וושינגטון. בנם הראשון של רוברט ברנס ומרגרט הוגאן מאת'רוול. מאוחר יותר עברה המשפחה לסן פרנסיסקו, שם שימש אביו כנשיא בנק ולס פארגו.
בשל מחלת האסתמה שבה לקה מאת'רוול, הוא התגורר בעיקר לחוף האוקיינוס השקט ובילה את רוב שנות הלימודים שלו בקליפורניה, שם הוא פיתח אהבה למרחבים הרחבים ולצבעים הבהירים שהופיעו מאוחר יותר כמאפיינים של ציוריו המופשטים (כחול אולטרה-מריני של השמים ואוקר צהוב של גבעות קליפורניה).
בין השנים 1932 ו-1937, הוא למד לזמן קצר ציור בבית הספר לאמנויות יפות בסן פרנסיסקו וקיבל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת סטנפורד. בסטנפורד נחשף למודרניזם באמצעות קריאתו המקיפה בספרות סימבוליסטית ואחרת, במיוחד ג'יימס ג'ויס, אדגר אלן פו ואוקטביו פס. אלה השפיעו עליו בחייו וקבעו נושאים מרכזים בציוריו וברישומיו המאוחרים.
אחרי סיור באירופה פנה לאוניברסיטת הרווארד ללימודי הדוקטורט. בשנת 1939 הזמין לאנס ווד הארט, פרופסור לרישום וציור באוניברסיטת אורגון, את מאת'רוול להצטרף אליו, כדי לסייע בהוראת השיעורים שלו במשך סמסטר שלם.
ניו יורק והסוריאליסטים.
ב-1940 עבר מאת'רוול לניו יורק כדי ללמוד באוניברסיטת קולומביה, שם עודד אותו מאייר שפירו להתמסר לציור. שפירו הכיר את האמן הצעיר לקבוצה של סוריאליסטים פריזאים גולים (מקס ארנסט, דושאן, מאסון), ובעזרתו החל מאת'רוול ללמוד אצל קורט זליגמן. הזמן שבילה מאת'רוול עם הסוריאליסטים הוכיח את עצמו כבעל השפעה על התהליך האמנותי שלו. לאחר מסע עם רוברטו מאטה למקסיקו ב-1941 החליט מאת'רוול להפוך את הציור לייעודו העיקרי.
מאטה חשף את מאת'רוול למושג של ציור "אוטומטי" או אוטומטיזם, שהסוריאליסטים נהגו להמחיש את הלא מודע שלהם. לקונספט הייתה השפעה מתמשכת על מאת'רוול, שהוגבר עוד יותר על ידי פגישתו עם האמן וולפגנג פאלן. המפגש של מאת'רוול עם פאלן גרם לו להאריך את שהותו במקסיקו בכמה חודשים, כדי לשתף עמו פעולה. הטיול המכונן של מאת'רוול למקסיקו תואר כגורם לא ידוע אך חשוב בהיסטוריה ובאסתטיקה של האקספרסיוניזם המופשט.
בתחילת שנות ה-40 מילא רוברט מאת'רוול תפקיד משמעותי בהנחת היסודות לתנועה החדשה של האקספרסיוניזם המופשט (או אסכולת ניו יורק).
ב-1942 החל מאת'רוול להציג את עבודותיו בניו יורק, וב-1944 ערך את תערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה של פגי גוגנהיים; באותה שנה היה ה-MoMA המוזיאון הראשון שרכש את אחת מיצירותיו. מאמצע שנות ה-40, מאת'רוול הפך לדובר המוביל לאמנות האוונגרד באמריקה. בשנת 1949 התגרש מאת'רוול מאשתו ובשנת 1950 נישא לבטי ליטל, איתה נולדו לו שתי בנות.
בשנת 1948 ייסדו מאת'רוול, ויליאם בזיוט, בארנט ניומן, דייוויד הייר ומארק רותקו את בית הספר לאמנים ברחוב 35 מזרח 8. הרצאות היו בהשתתפות טובה ופתוחות לקהל עם דוברים כמו ז'אן ארפ, ג'ון קייג' ואד ריינהרדט. בית הספר נכשל כלכלית ונסגר באביב 1949. לאורך שנות ה-50 לימד מאת'רוול ציור בהאנטר קולג' בניו יורק ובבלאק מאונטיין קולג' בצפון קרוליינה.
מ-1954 עד 1958, במהלך התפרקות נישואיו השניים, הוא עבד על סדרה קטנה של ציורים ששילבו את המילים Je t'aime, המבטאות את רגשותיו האינטימיים והפרטיות ביותר. הקולאז'ים שלו החלו לשלב חומרים מהסטודיו כמו חבילות סיגריות ותוויות, והפכו לשיאים של חיי היומיום שלו. הוא היה נשוי בפעם השלישית, מ-1958 עד 1971, לציירת הלן פרנקנטלר.
שנים בוגרות.
במהלך שנות ה-60, מאת'רוול הציג תערוכות רבות גם באמריקה וגם באירופה וב-1965 הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית גדולה במוזיאון לאמנות מודרנית; המופע הזה נסע לאחר מכן לאמסטרדם, לונדון, בריסל, אסן וטורינו. בשנת 1962 בילו מאת'רוול ואשתו את הקיץ במושבת האמנים בפרובינסטאון, מסצ'וסטס, שם קו החוף שימש השראה לסדרה "ליד הים "- צבע השמן ניתז במלוא העוצמה וחיקוי הים המתנפץ על החוף מולו.
בשנת 1967 החל מאת'רוול לעבוד על הסדרה הפתוחה שלו. בהשראת צירוף מקרי של בד גדול וקטן, הציורים הפתוחים שלו נמשכו כמעט שני עשורים. אלה מורכבים ממישורי צבע מוגבלים, מחולקים על ידי קווים בעלי עיבוד מינימלי בתצורות מלבניות רופפות. ככל שהסדרה התקדמה, העבודות נעשו מורכבות ויותר ציוריות, כאשר מאת'רוול עבד דרך התמורות האפשריות של אמצעים מופחתים כאלה.
בשנת 1972, מאת'רוול נישא לאמנית-צלמת רנט פונסולד ועבר לגריניץ', קונטיקט, שם הם גרו בבית כרכרה עם גג מתבן, אסם ובקתת אירוח הצמודה לסטודיו גדול - כולו מוקף בשטחי פארק. במהלך שנות ה-70, הוא הציג תערוכות רטרוספקטיביות במספר ערים באירופה, כולל דיסלדורף, סטוקהולם, וינה, פריז, אדינבורו ולונדון. בשנת 1977 קיבל מאת'רוול הזמנה לציור קיר גדול עבור האגף החדש של הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון הבירה.
מוות ומורשת.
מאת'רוול מת בפרובינסטאון, מסצ'וסטס ב-16 ביולי 1991.
קרן דאדלוס הוקמה על ידי רוברט מאת'רוול ב-1981 כדי לטפח הבנה ציבורית של אמנות מודרנית באמצעות תמיכתה במחקר, חינוך, פרסומים ותערוכות.
ענת הרשקוביץ
ענת הרשקוביץ (נולדה ב-4 באוקטובר 1973) היא מיקרוביולוגית מולקולרית ישראלית ופרופסור חבר בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב. הרשקוביץ היא נשיאת האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה.
ביוגרפיה.
ענת הרשקוביץ נולדה והתחנכה בבית שאן בשם ענת אפריאט, בת לרחל ומקסים אפריאט.
שירתה בצה"ל כצפרית בחיל האוויר. את לימודיה לתואר ראשון בביולוגיה עשתה באוניברסיטת תל אביב והשלימה אותם בשנת 1996 בהצטיינות. מיד לאחר מכן המשיכה ללימודי תואר שני אף הם באוניברסיטת תל אביב, בהנחייתו של פרופ' דייוויד גוטניק, ואותם סיימה בשנת 1998 בהצטיינות.
את לימודיה לתואר שלישי במיקרוביולוגיה עשתה במכון ויצמן למדע בהנחייתו של פרופ' איתן ביבי והשלימה אותם בהצטיינות יתרה. נושא התזה שלה לדוקטורט, שהוגשה בשנת 2003, היה "חקר מסלול ה-SRP (סינתזה של חלבונים ממברנליים) של חיידקי E. coli".
באותה שנה עברה הרשקוביץ לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם הייתה לעמיתה בתר-דוקטורית בהנחייתו של פרופ' דניאל פורטנוי. במשך כחמש שנים חקרה את האינטראקציה של החיידק הפתוגן ההומני ליסטריה מונוציטוגנס והמערכת החיסונית המולדת. עם חזרתה לישראל בשנת 2008, מונתה למרצה בכירה במחלקה למיקרוביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2016 קודמה לדרגת פרופסור חבר.
עם הקמתו של בית הספר שמוניס למחקר ביו רפואי וחקר הסרטן, מונתה הרשקוביץ לסגנית ראש בית הספר. בפברואר 2018 הייתה הרשקוביץ לנשיאה של האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה והיא מכהנת בתפקיד זה גם כיום (2021).
מחקר.
מחקרה של הרשקוביץ מתמקד בהבנת יחסי הגומלין בין הפתוגן הבקטריאלי "Listeria monocytogenes" ותאי יונקים, בפרט תאי מקרופאגים. קבוצתה של הרשקוביץ חוקרת אסטרטגיות שונות באמצעותן הבקטריה חודרת לתאי היונקים, משתכפלת בתוכם, חומקת מזיהוי על ידי מערכת החיסון המולדת ומבצעת מניפולציה על דרכי ההתמודדות התאית.
בשנים האחרונות מחקרה של הרשקוביץ מתמקד בהבנת מערכת היחסים של חיידקים פתוגנים עם הווירוסים שנמצאים בגנום שלהם (פאג'ים). בין היתר, גילתה הרשקוביץ כי פאג'ים אלה משתפים פעולה עם חיידקים בזמן הדבקה ממלית ואף עוזרים להם לשרוד בגוף האדם.
בליסטריה מונוציטוגנס, הראתה כי הפאג' יכול להפוך עצמו ל"מתג מולקולרי" המבקר ביטוי גנים של החיידק מבלי לפרוץ למסלול הליטי, תופעה אותה כינתה "ליזוגניות פעילה" (Active Lysogeny).
כמו כן, היא תרמה להבנת האופן בו חיידקי ליסטריה חשים את הסביבה הממלית (על ידי חישת מטבוליטיים) וכיצד מידע זה מתורגם לאקטיבציה של הגנים הווירולנטיים.
במחקרה משלבת הרשקוביץ שיטות חישוביות, ביוכימיות וגנטיות על מנת לפענח מנגנונים אלה.
חיים אישיים.
הרשקוביץ נשואה לאיתי ואם לשניים, מתגוררת בכפר סבא. את זמנה החופשי מבלה בצפייה בציפורי הארץ.
גוסטב לאבס