במשך השנים היה פרופסור אורח באוניברסיטאות סטנפורד, CalTech, NIH, אוניברסיטת קולומביה בניו-יורק, ואוניברסיטאות נוספות. פרופ' פרנס נבחר כחבר כבוד באקדמיה הבווארית, קיבל את פרס מקס-פלנק. ביחד עם פרופ' חנה פרנס קיבל תואר דוקטור כבוד מהאוניברסיטה הטכנית במינכן. על פעילותו הציבורית בעיר ירושלים קיבל אות הוקרה מעיריית ירושלים.
פרופ' פרנס מלא תפקידים רבים ברמה הארצית והלאומית: הוא הקים את החברה הישראלית למדעי העצב ונבחר לנשיאה הראשון. ב-1995 מונה על ידי ראש הממשלה, יצחק רבין, לתפקיד יו"ר המועצה הלאומית למחקר ופיתוח.
בשנת 1990, מתוך הכרה בצורך לשפר את החינוך המדעי בישראל, הקים באוניברסיטה העברית מעבדות מתקדמות בהן לומדים תלמידי חטיבות ביניים ותיכונים מרחבי הארץ בחסות אקדמית. המעבדות הוקמו בשיתוף עם עיריית ירושלים וקרן ירושלים, ושרתו בהצלחה עשרות אלפי תלמידים. המודל, אשר היה הראשון מסוגו בעולם, הועתק גם למדינות אחרות.
גלאי מתכות
גלאי מתכות הוא מכשיר חשמלי שנועד לזיהוי גופי מתכת. גלאים משמשים למציאת עצמים חבויים או קבורים באדמה (כגון מוקשים, ולכן ידוע גם כמגלה מוקשים), ובשימושים נוספים, בבניין, תעשייה, ואבטחה. למכשיר שימושים שונים בתחומי הצבא והביטחון, באבטחה (גילוי מתכות בכניסה למקומות מאובטחים כשדות תעופה ומשרדי ממשלה), ארכאולוגיה (הן מדעית-ממסדית והן ארכאולוגיית-חובבים או "גילוי אוצרות"), בנייה, תחזוקה ושיפוצים (זיהוי צנרת או חיזוקי פלדה בבטון), ובקרת תהליכים תעשייתיים.
עקרון הפעולה.
עיקרון פעולת גלאי המתכות מתבסס על התגובה הייחודית של מתכת לשינויים בשדה מגנטי בסביבתה. בכל חומר, תנועת האלקטרונים סביב גרעין האטום והספין שלהם (תכונה קוונטית של האלקטרונים) מגיבים לתנועת שדה מגנטי בסביבתם. אך בעוד שבחומרים שאינם מתכות, האלקטרונים מסודרים בזוגות בהם הספין של האחד הפוך למשנהו והם מבטלים זה את זה, במתכת יש אלקטרונים לא-מזווגים, והיא מייצרת על ידי כך שדה מגנטי בתגובה לשינוי.
בגלאי מתכות בסיסי מיוצר שדה מגנטי באמצעות העברת זרם חשמלי בסליל השראה הנקרא משדר. הנעת הגלאי על פני השטח יוצרת שינויים בשדה המגנטי. בחלק אחר של המכשיר מותקן מקלט, שאף הוא סליל, המחובר לחיישן מצפצף. השדה המגנטי הנוצר במתכת מעביר זרם חשמלי בסליל ומפעיל את החיישן, וכתוצאה מכך משמיע הגלאי צפצוף אופייני.
כושר הגילוי של גלאי מתכות (עומק החדירה בקרקע) מותנה בעוצמת הזרם החשמלי בגלאי בעוד רגישותו (כמות המתכת הנדרשת לשם עירור התגובה) מותנה בסליל המקלט. מגלי מוקשים צבאיים מסוגלים לחדור 30 מטרים אדמה.
היסטוריית הפיתוח.
בעקבות ההתנקשות בנשיא ארצות הברית ג'יימס גרפילד בספטמבר 1881 נרתם הממציא אלכסנדר גרהם בל לפתח גלאי מתכות על מנת לגלות את מיקומו של הקליע שפילח את גופו של הנשיא. בל פיתח במהירות אבטיפוס של גלאי מתכות, אולם מסגרת המתכת של מיטתו של גרפילד גרמה למכשיר לתקלה. לפיתוח זה לא היה המשך.
ב-1928 רשם איש עסקים מאינדיאנה, שירל הר (Shirl Herr), פטנט על "גלאי מתכות נסתרות" (U. S. Patent No. 1,679,339). ב-1929 סייע הר לבניטו מוסוליני במשימת ארכאולוגיה ימית לאיתור ומשיית ספינות התענוגות של קליגולה מתחתיתו הבוצית של אגם נמי באיטליה (Lago di Nemi).
במלחמת העולם השנייה פיתח קצין צבא פולין החופשית, יוזף קוסקי (Józef Kosacki) את "גלאי המוקשים הפולני", הדומה למכשיר הקיים כיום. הגלאי הופעל לראשונה וסייע לכוחות בעלות הברית בקרב אל-עלמיין השלישי. בהמשך נעשה שימוש רב בגלאים בפלישת בעלות הברית לסיציליה, פלישת בעלות הברית לאיטליה והפלישה לנורמנדי וכן בפינוי שדות המוקשים ברחבי העולם לאחר המלחמה. המכשיר היה כבד ומגושם, התבסס על שפופרות ריק ועל מערך סוללות נישא כבד-משקל.
באמצע שנות השישים שופרו מנגנוני הפעולה של המכשיר בהיבטי ייעול והפחתת משקל עד כדי הפיכתו למכשיר חשמלי זמין לרכישה ושימוש נרחב. הדבר הוביל לפריחה ושגשוג תחביב "גילוי האוצרות".
גילוי אוצרות חובבני.
הפיכת גלאי המתכות לזמין עוררה אנשים מן היישוב, פנסיונרים ואחרים, לרכוש גלאי ולצאת לחיפושים אחר עתיקות, מטבעות ישנים, תכשיטים ועוד, בשדות ועל שפת הים.
כנגד ציידי האוצרות קמו ארכאולוגים ממוסדים שביקרו את ההוצאה הסיטונית של פריטים מאתרים שונים ללא רישום מסודר ותוך איבוד מידע וחומר. הביקורת הופנתה הן נגד שוד העתיקות בעלות הערך כמו גם על הרס ממצאים חסרי ערך כספי, אך בעלי ערך מחקרי, שהוצאו מאתרם והושלכו ללא כל תיעוד.
בשנת 1996, לאחר גילוי מטמון הוקסון (Hoxne Hoard), מטמון בערך של 2.5 מיליון ליש"ט שהתגלה על ידי מגלה אוצרות חובב שנעזר בגלאי מתכות שדיווח ומסר אותו לרשויות, חוקק בבריטניה "חוק האוצרות" (Treasure Act). החוק הסדיר לאחר שנות מאבק רבות את התחום, הוא מחייב את המוצא אוצר להפסיק את החפירה ולפנות מייד לרשות הארכאולוגית המקומית לשם ביצוע חפירה מסודרת וכן למסור את הממצאים החומריים למוסד מוסמך במסגרתו נערכת הערכת שווי. ערכו הכספי של הממצא נמסר על ידי הממשלה ונחלק בחלקים שווים למוצא ולבעל הקרקע.
אבטחה.
גלאי מתכות קבוע ניצב בתצורת שער כולל שלושה משדרים (בשלוש צלעות השער) ומאפשר גילוי וזיהוי מרחבי מדויק של מתכות בגודל של מילימטרים ספורים.
עם התגברות הטרור וחטיפת המטוסים בראשית שנות השבעים, הפך מעבר נוסעים וכבודה דרך גלאי מתכות להליך קבוע בשדות תעופה.
גלאי מתכות נישאי-יד מופעלים על ידי מאבטחים בשערי מגוון מתחמים מבוקרים ומאובטחים, שהכנסת נשק אליהם נאסרה, ממשרדי ממשל ובתי משפט, דרך בתי ספר ומרכזי מסחר הומי אדם ועד מגרשי ספורט ומועדוני לילה.
לפני קום מדינת ישראל ערכו חיילי המנדט הבריטי חיפושים אחרי נשק מוסלק באמצעות גלאי מתכות.
ב-2017 גדוד 603 של חיל ההנדסה הקרבית השתמש במגלה מוקשים לאיתור וגילוי כלי נשק ואמצעי לחימה שהסתירו הפלסטינים, כולל נשק שנטמן עמוק באדמה. השימוש במגמ"ק העלה באופן ניכר את כמות האמל"ח שנתפסה.
מגלה מוקשים
גלאי מוקשים
אברהם (אברשה) בלום
U-1206
U-1206 הייתה צוללת מדגם VIIC של הצי הגרמני במלחמת העולם השנייה. היא הושקה ב-30 בדצמבר 1943 במספנת שישאו ורקה (Schichau Werke) בדנציג, והוכנסה לשירות פעיל בצי ב-16 במרץ 1944. סמל הצוללת היה חסידה לבנה ירוקת-מקור וירוקת-רגליים על מגן שחור. באחד מסיוריה התמלאה מים כתוצאה מהפעלה שגויה של אסלת השירותים ומשום שלא ניתן היה להצילה - הוטבעה במכוון על ידי מפקדה.
קורות שירותה בצי.
לאחר כניסתה לשירות פעיל, תחת פיקודו של אוּבֶּר-לוֹיטְנָנְט גונתר פריץ, נטלה הצוללת חלק באימוני פלגת הצוללות השמינית עד יולי 1944, אז הועברה אל פלגת הצוללות האחת-עשרה. הפיקוד על הצוללת נמסר לידי קפיטן-לויטננט קרל-אדולף שליט (Schlitt), והיא צוידה בצינור שינור (שנורקל).
ב-28 במרץ 1945 הפליגה הצוללת מקיל להפלגת האימונים הראשונה שלה בים הצפוני וב-30 במרץ היא שבה לנמל. ב-2 באפריל יצאה הצוללת מהורטן להפלגת סיור בת-יום, ולהפלגתה המבצעית הראשונה נשלחה ב-6 באפריל מכריסטיאנסנד. ב-14 באפריל, תוך כדי הסיור, התמלאה הצוללת מים וטבעה כתוצאה מהפעלה שגויה של אסלת השירותים שלה.
נסיבות טביעתה.
U-1206 הייתה אחת מן הצוללות של שלהי המלחמה שצוידה באסלת שירותים מסוג חדש, שפעלה בלחץ גבוה והותאמה לשימוש כשהצוללת נמצאה מתחת לפני המים, גם בעומק רב. ריקון האסלה לים היה מסובך ביותר, וימאים בצוללת עברו הכשרה מיוחדת כיצד להפעילה.
ב-14 באפריל 1945, 8 מייל (13 ק"מ) מפטרהד, סקוטלנד, בעודה שטה בעומק של 200 רגל (61 מ'), גרמה הפעלה שגויה של האסלה החדשה לחדירת כמויות גדולות של מים לתוך הצוללת. על פי הדוח הרשמי של מפקד הצוללת, נמסר לו על חדירת מים לחלקה הקדמי של הצוללת כתוצאה מהפעלה שגויה של השירותים כשסייע בתיקון אחד ממנועי הדיזל בחדר המכונות. המים הציפו את מצברי הצוללת, שנמצאו מתחת לשירותים, וגרמו להשתחררות גז כלור, כך שלא נותרה כל ברירה אלא לעלות אל פני המים. ברגע בו הגיחה U-1206 מן המעמקים, גילו והפגיזו אותה ספינות סיור בריטיות ואילצו את קפיטן-לויטננט שליט להורות על הטבעתה המכוונת. בהתקפה נהרג אדם אחד, ושלושה אחרים טבעו בים הסוער לאחר נטישת הצוללת. 46 מאנשי הצוות נפלו בשבי. שליט דיווח כי הצוללת טבעה בנ"צ , אך לא ניתן היה למצוא אותה שוב.
באמצע שנות השבעים, במהלך סקר תת-ימי לקראת הנחת צינור נפט משדה פורטיס (Forties Oil Field) של חברת בריטיש פטרוליום (BP) אל מפרץ קְרוּדֶן, נתגלו שרידי U-1206 בנ"צ ובעומק 230 רגל (70 מ') בקירוב. סקר שערכה רשות העתיקות המלכותית של סקוטלנד (RCAHMS) מלמד, כי אפשר שחדירת המים שאילצה את U-1206 לעלות אל פני המים ארעה לאחר שהתנגשה בטרופת של אונייה אחרת באותו מקום.
מספר רב של מקורות מיחסים בטעות את המקרה לצוללת U-120.
איתי ארקין
איתי ארקין (נולד ב-7 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
ארקין, בנו של איש העסקים מורי ארקין, נולד וגדל בכפר שמריהו. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי הרצליה, ובהמשך שיחק גם בקבוצת הנוער של הפועל כפר סבא. בעונת הצטרף לקבוצת הפועל רמת גן, ששיחקה אז בליגה הלאומית, ושימש שוער מחליף. בעונת , עת שיחקה הקבוצה בליגת העל, היה ארקין לשוער הראשון של הקבוצה, והחזיק בעמדה זו במשך שלוש עונות. בעונה הראשונה ירדה רמת גן לליגה הלאומית, בשנייה חזרה לליגת העל, ובשלישית שוב ירדה לליגה הלאומית, אך גם זכתה בגביע המדינה, כאשר ארקין מניף את הגביע בתום משחק הגמר, בו ניצחה קבוצתו את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין.