הוא מת ב -30 במרץ 1966 בפליינפילד, ניו המפשייר, בגיל 95.
אידית קאוול
יחסי איראן–בוסניה והרצגובינה
יחסי איראן–בוסניה והרצגובינה הם יחסי החוץ בין איראן לבוסניה והרצגובינה. איראן הייתה אחת התומכות העיקריות של הצד הבוסני במהלך מלחמת בוסניה (1992–1995).
מלחמת בוסניה.
איראן, מדינה שיעית בעיקרה, הייתה אחת המדינות המוסלמיות הראשונות שסיפקו תמיכה למוסלמים הבוסנים (בוסניאקים, שהם בעיקר מוסלמים סונים) במלחמה. משמרות המהפכה האסלאמית (IRGC) שלח יותר מחמשת אלפי טונות של נשק למוסלמים הבוסנים. בנוסף, היא גם סיפקה מאמנים ויועצים לשירות הצבא והמודיעין הבוסני. כמה עשרות מומחי מודיעין איראנים הצטרפו לסוכנות הביון המוסלמית הבוסנית. משרד המודיעין האיראני תמך ביחידות מוג'אהדין שהכשירו יחידות נבחרות של צבא בוסניה. חזבאללה (השיעה הלבנונית), הנתמך על ידי איראן, שיגר גם הוא לוחמים למלחמה. בשנת 1992, איראן בעזרת טורקיה הבריחה נשק למוסלמים הבוסנים. דיווחים על "מאות טונות של נשק" שנשלחו מאיראן במשך תקופה של חודשים הופיעו בתקשורת בתחילת 1995. נשק איראני נשלח דרך קרואטיה.
רוברט באר, סוכן ה-CIA שהוצב בסרייבו במהלך המלחמה, טען מאוחר יותר כי "בסרייבו הממשל המוסלמי הבוסני הוא לקוח של האיראנים. . . אם זו בחירה בין ה-CIA לאיראנים, הם ייקחו את האיראנים בכל יום”. בסוף המלחמה, סקרי דעת הקהל הראו שכ-86% מהאוכלוסייה המוסלמית הבוסנית הביעו גישה חיובית כלפי איראן.
ספורט.
איראן הפכה למדינה הראשונה ששיחקה משחק כדורגל היסטורי עם בוסניה בשנת 1993, המשחק בו הפסידה נבחרת איראן 1–3 בביתה בטהראן. המשחק קיבל את ברכת הנשיא אכבר האשמי רפסנג'אני, ובכך הפך לזיכרון של בוסניה, כמדינה מוכרת בעולם.
ביקורים רשמיים.
באוקטובר 2016 נשיא בוסניה והרצגובינה בקיר איזטבגוביץ' נסע לטהראן ופגש את נשיא איראן חסן רוחאני. במהלך ביקור זה חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות להגדלת ההשקעה הדו-צדדית בעסקים קטנים ובינוניים.
נטלי מאסנה
נטלי שרה מאסנה (באנגלית: Natalie Sara Massenet; נולדה ב-13 במאי 1963) היא אשת עסקים בריטית-אמריקאית. היא מייסדת ומנכ"לית חברת האופנה Net-a-Porter.
חייה.
נטלי רוני נולדה בלוס אנג'לס למשפחת עיתונאי אמריקאי ודוגמנית בריטית. היא גדלה בפריז ולאחר שהוריה נפרדו, חזרה עם אביה ללוס אנגלס. היא סיימה לימודי ספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ותקופה מסוימת עבדה כדוגמנית ועיתונאית.
במחצית שנות ה-90 של המאה ה-20 היא עברה ללונדון בה הקימה אתר אינטרנט בתחום האופנה. בשנת 1996 היא התחתנה עם ארנו מאסנה (התגרשו בשנת 2011). בשנת 2010 האתר נמכר תמורת 50 מיליון לירה שטרלינג, אך נטלי מסנה נותרה להיות בין מנהלי החברה. בשנת 2013 החברה העסיקה כ-2600 עובדים ושווי שלה היה כ-350 מיליון לירות.
בשנת 2013 נטלי מסנה החלה לכהן כיושב ראש מועצת האופנה הבריטית והייתה אחראית על ארגון שבוע האופנה ופעילויות נוספות של המועצה לקידום תעשיית האופנה של המדינה. היא עזבה את התפקיד בשנת 2018.
נטלי מאסנה מעורבת ביוזמות שונות בתחום האופנה לרבות חברת "Glossier, חברת אופנה של קלואי קרדשיאן ועוד.
על תרומתה לקידום האופנה היא התקבלה למסדר האימפריה הבריטית בשנת 2009 ובשנת 2016 קודמה לדרגת קצינת המסדר. בשנת 2014 היא נכללה ברשימת 100 אנשים המשפעים של טיים.
עטלף מנומר
Dendroid
דנדרואיד (באנגלית: Dendroid) היא נוזקה, המשמשת כדלת אחורית ומיועדת לטלפונים סלולרים בעלי מערכת ההפעלה אנדרואיד.
הנוזקה התגלתה לראשונה בשנת 2014 על ידי חברת סימנטק, לאחר שהקוד שלה הודלף והחל להימכר ברשת האפלה תמורת כ-300 דולר.
כאשר הנוזקה מופעלת באמצעות מכונה וירטואלית היא משנה את אופן הפעילות שלה על מנת להקשות ולהטעות חוקרי אבטחת מידע.
מאפיינים.
לאחר ההרצה הראשונית ניתן להריץ פקודות ותהליכי מערכת, להתחבר אל שרת שליטה ובקרה (C&amp;C) ולבצע פעולות שונות באופן מרוחק:
יחסי איראן–אלבניה
יחסי איראן–אלבניה הם יחסי החוץ בין איראן לאלבניה, שתי מדינות בעלות רוב מוסלמי.
יחסים קדומים.
השפות באלבניה ואיראן הם שפות הודו-אירופיות, ולכן המדינות חולקות תרבות משותפת. הקשר התרבותי כולל גם את מוצא העמים, האילירים - אבותיהם של אלבנים מודרניים - והפרסים - הקבוצה האתנית השלטת באיראן. האילירים השתתפו במלחמות יוון נגד האימפריה הפרסית, תוך שמירה על קשרי תרבות בקרב היוונים.
יחסים מודרניים.
איראן תחת שושלת פהלווי ואלבניה הקומוניסטית.
בשל המרחק בין שתי המדינות, לא ברור מתי שתי המדינות יצרו יחסים לראשונה, אם כי זה היחסים החלו בעקבות מלחמת העולם השנייה, כאשר אלבניה הפכה למדינה קומוניסטית ואיראן הייתה תחת השושלת הפהלווית. מאחר שאלבניה הייתה מדינה קומוניסטית, היא התיישרה עם ברית המועצות בעוד שאיראן התחברה עם ארצות הברית לאורך כל השלב המוקדם של המלחמה הקרה.
הרפובליקה האסלאמית של איראן ואלבניה.
לאחר הקמת התיאוקרטיה האיסלאמית באיראן בשנת 1979, אלבניה, בהיותה מדינה קומוניסטית, יישרה קו עם הסובייטים נגד איראן במלחמת איראן–עיראק. הדבר עורר בסופו של דבר מתיחות עתידית בין אלבניה לאיראן, גם כאשר אלבניה נכנסה לעידן דמוקרטי מאז שנות ה-90.
בהתחלה, איראן ביקשה להשיג תמיכה מהאלבנים על ידי לחימה במלחמת קוסובו, והיו דיווחים על לוחמים איראנים בקוסובו, כמו גם תקשורת איראנית שהפיצה באופן גלוי חדשות על אלבנים המודים על תמיכת איראן ורצון למדינה תיאוקרטית דומה, בדומה לטקטיקות אשר איראן צברה תמיכה מוצלחת מן הבוסניאקים במלחמת בוסניה. נשיא איראן מוחמד ח'אתמי אף תמך במוסלמים אלבנים במהלך הפצצת נאט"ו על יוגוסלביה בשנת 1999. עם זאת, היחסים התקררו כאשר אלבניה החליטה להישאר בממשל פרו-מערבי חילוני ומודרני, והכירה בקיומה של ישראל, במקום מודל תאוקרטיה אסלאמית שאיראן קיוותה.
באשר לתוצאות ההתקשרות של אלבניה עם ארצות הברית, היחסים הלקויים בין איראן לאלבניה החלו לשאת את הלחץ. בשנת 2002 ייסדה איראן את "קרן הקוראן של קוסובו" מתוך תקווה להניע את האלבנים הן באלבניה והן בקוסובו לנטוש את החילוניות שלהן ולתמוך בתיאוקרטיה שיעית, אך זה לא הצליח; המשטרה האלבנית אף פתחה בפעולות נגד הקרן. איראן בשנת 2008 סירבה להכיר בעצמאותה של קוסובו כנקמה על ההתקפה על קבוצות הנתמכות על ידי איראן באלבניה ובקוסובו.
מתיחות מאז 2010.
ההחלטה של אלבניה לקבל בברכה פעילים מוג'אהדין ח'לק, ארגון גרילה ששואף להפיל את המשטר האיראני, אשר קיבלו מקלט במדינה הובילה להידרדרות נוספת ביחסים בין המדינות.
אלבניה האשימה את איראן בתכנון פיגועי טרור במדינה במהלך מוקדמות מונדיאל 2018, וגירשה דיפלומטים איראנים בתגובה. איראן, בתגובה, האשימה את אלבניה בהפקה בלחץ אמריקאי וישראלי.
בינואר 2020, לאחר חיסולו של הגנרל האיראני קאסם סולימאני, המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי ונשיא איראן חסן רוחאני נשאו נאומים שהם מזהים "מדינה קטנה ומרושעת" בניסיון להפיל את המשטר האסלאמי באיראן, מה שכוון כלפי אלבניה בשל מעמד המקלט של מוג'אהדין ח'לק. נשיא אלבניה איליר מטה דחה את הטענה האיראנית, וגינה את ממשלת איראן. ראש ממשלת אלבניה, אדי רמה, הביע תמיכה בגלוי בהתקפה נגד איראן מצד ארצות הברית בתגובה לביקורת האיראנית נגד אלבניה.
יחסי לוב–קרואטיה
יחסי לוב-קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קרואטיה ללוב.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-30 במרץ 2000. שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה (שכללה את קרואטיה) שמרה על יחסים טובים עם לוב בתקופת שלטונו של מועמר קדאפי. קדאפי הגיע ליוגוסלביה ב-1989 לפסגה של המדינות הבלתי-מזדהות. נשיא קרואטיה סטייפן מסיץ' ערך ביקורים מדיניים בלוב בשנת 2003 ובפברואר, 2008. ראש ממשלת קרואטיה ידרנקה קוסור ביקרה בלוב בספטמבר 2010.
מלחמת האזרחים בלוב.
הנשיא מסיץ' שמר על יחסים טובים עם מנהיג לוב מועמר קדאפי. עם פרוץ מלחמת האזרחים בלוב בפברואר 2011 הצהיר מסיץ' בפומבי על תמיכה בקדאפי, ולא פסל ביקור נוסף בלוב. למעלה מ-400 אזרחים קרואטים פונו מהמדינה עד תחילת מרץ. ממשלת קרואטיה תמכה בהתערבות הצבאית הבינלאומית במלחמה שהחלה בסוף מרץ, וסגרה זמנית את השגרירות בטריפולי. בסוף מאי דיפלומט לובי בזאגרב מסר הצהרות פומביות התומכות במשטר קדאפי וביקר את קרואטיה על תמיכה בהחלטה 1973 מועצת הביטחון. משרד החוץ הקרואטי ביטל את מעמדו הדיפלומטי של הנציג. בסוף יוני קרואטיה הכירה במועצת המעבר הלאומית של לוב.
יחסי איראן–קניה
יחסי איראן–קניה הם יחסי החוץ בין איראן לקניה.
היסטוריה.
ביקורו של אחמדינז'אד.
קניה המשיכה בעבר לשמור על קשר עם איראן, שבמערב לא תמיד ראו אותה לטובה. קניה חתמה על הסכמים רבים עם איראן, כולל הסכם לייצוא 4 מיליון טון נפט לקניה מדי שנה, טיסות ישירות בין טהראן לניירובי ומלגות לקניה להמשך השכלה גבוהה באיראן. כל זה נעשה בביקורו של נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד בקניה בשנת 2009.
במאי 2012, סגן נשיא איראן, מוחמד רזה רחימי, ביקר בקניה כדי להשלים את העסקה של קניה לרכישת נפט איראני.
ביוני 2012, עסקת הנפט נפלה כאשר קניה קיבלה אזהרות של מדינות המערב מפני סנקציות. במסגרת העסקה איראן הייתה אמורה לספק לקניה 80,000 חביות נפט ביום. עם זאת, מכיוון שקניה הייתה בעלת ברית אסטרטגית של ארצות הברית נגד המלחמה בטרור, העסקה הדהימה רבים בקהילה הבינלאומית. קניה ואיראן ניהלו מחלוקת דיפלומטית בנוגע לביטול עסקת הנפט.