בהמלצת הרב מאיר נח לוין מווילנה והרב מרדכי וייצל רוזנבלט מאושמינה, התמנה כרבה של העיר סטארי-דורוגי, קהילה יהודית עשירה שפרנסה אותו ביד רחבה. מחשש שמא חסידי חב"ד בעיר, יביאו רב נפרד לעיר בתור רב חסידי, כפי שהיה מצוי בערים אחרות, הציע להם לוותר על התוכנית ובתמורה לכך יפסיק ליטול את משכורתו מקופת הקהילה. הוא רכש שני בתים להשכרה והקים מנסרה שהכניסו לו הכנסה יפה. לפני מלחמת העולם הראשונה כבר הגיע הונו ליותר מ-40,000 רובלים. הוא השיא מכספו הפרטי את אחיו ואחותו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נסע לווילנה כדי להתקרב לשטחי הכיבוש הגרמני, מחשש שיידרש להתייצב יחד עם חברי השנתון שלו לשירות בצבא הרוסי. כשחזר לביתו לאחר שלוש שנים, גילה שאשתו נפטרה והותירה אותו עם חמשת ילדיו שהגדול בהם בן 16 והקטנה בת שלוש, ידידים ושכנים טיפלו ביתומים מאז פטירת אמם. הוא מיהר להינשא בשנית לאשה בשם נעכע פסחוביץ, ממנה נולדו לו בניו זבולון וגרשון פסחוביץ.
תחת השלטון הבולשביקי נאסר פעמיים בשל "עבירות כלכליות", כספו שהיה מושקע בעסקים שונים, בתיו והמנסרה, הוחרמו. הוא עבר לכהן כרב בעיר כוטימסק, וגם שם נאסר לזמן קצר, לאחר שציטט בדרשת שבת הגדול את האמרה מההגדה של פסח "שפוך חמתך". זמן קצר לאחר מכן התמנה כרב באחד מבתי הכנסת במינסק, ובשל ידיעותיו בניהול חשבונות התמנה כראש הקהילה העברית בעיר והצליח לאזן את תקציבה של הקהילה. בתקופה זו נסע בנו אליעזר יצחק פסחוביץ לארץ ישראל כחלוץ ונישא בארץ, בעקבות עליית בנו, הגיש הרב פסחוביץ היתר יציאה כדי לבקר את בנו, ובקיץ ה'תרצ"א, 1931, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בתקופה הראשונה היה מעביר שיעורים ודרשות בבית הכנסת "אחווה" במרכז העיר, ובהמשך התפתח סביבו חוג קטן שהקים את בית המדרש "תורה ודעת", בראשו עמד. לפרנסתו ולהחזקת בית המדרש, ייסד מעין בנק למתן הלוואות לעסקים קטנים שנקרא: חברת הלוואות "התחיה" בע"מ. עם התייצבות מצבו הכלכלי, הביא ארצה גם את אשתו ושני ילדיהם המשותפים.
בירושלים החל לשאת בקביעות דברים בשבח רוסיה הסובייטית, ניהל קשרים קרובים עם ראשי תנועות השמאל, כמו משה סנה ואחרים, וזכה בשל כך לכינויו "הרב האדום". בין היתר השתתף בקביעות באספות "הוועד למען השלום" ו"הליגה לידידות עם ברית המועצות". חוגים דתיים מן הימין הישראלי הסתייגו ממנו ומדעותיו בשל כך.
בשנות מלחמת העולם השנייה היה בארצות הברית, בתו לאה שרדה את השואה במחנה ברגן-בלזן והתגוררה אחרי המלחמה עם בעלה ובניה במינסק. בנו ישעיהו נפל במלחמה בשירות הצבא האדום, ועקבותיהן של שתי בנות נוספות אבדו.
הוא נפטר ביום השבת, כ"ב בשבט ה'תשט"ז, 4 בפברואר 1956. הלווייתו יצאה מבית החולים "אביחיל", והוא נקבר בהר המנוחות.
שם ספרו "דברי ח ־ פ ־ ץ", דרשות לשבתות ולמועדים (ירושלים תשי"ד), הוא ראשי וסופי תיבות של שמו: חיים פסחוביץ.
בואש חוטמני מזרחי
בואש חוטמני מזרחי (שם מדעי: "Conepatus leuconotus") הוא מין של בואש חוטמני ממשפחת הבואשיים. הבואש חי בטבע באמריקה המרכזית ובמקסיקו, ומסתגל למגוון אזורים, ממדבריות ועד לג'ונגלים והרים.
בואש זה הוא אחד ממיני הבואשים הגדולים בעולם: הוא יכול להגיע ל-82 ס"מ ושוקל 1,130–4,500 גרם, כשהזכרים גדולים מהנקבות. הוא בעל פרווה שחורה ולבנה מלמעלה, כולל החלק העליון של הראש. כמו רוב בני הסוג גם לבואש זה אף ורוד וארוך יחסית והוא משתמש בו כדי לחפש חרקים וצמחים מתחת לקרקע.
יש לו טפרים גדולים ורגליים ארוכות וזנבו הארוך לבן לגמרי. הבואש רובץ במחילתו במשך היום בשינה ובלילה יוצא לצוד. הוא אוכל כל שניזון בעיקר מחרקים, אך יצוד בזריזות גם מכרסמים וזוחלים קטנים.
הוא עצמו מותקף על ידי עופות דורסים, אך שאר הטורפים לא תוקפים אותו בגלל בלוטות הריח המסריחות שלו.
בואש חוטמני הומבולדטי
בואש חוטמני הומבולדטי (שם מדעי: "Conepatus humboldtii") הוא בואשיים החי בקצה הדרומי של אמריקה הדרומית והוא בעל אף ארוך ורוד ובשרני כמו חזיר. הוא חי בטבע בערבות העשב הפתוחות של ארגנטינה וצ'ילה.
בואש זה קטן יחסית לסוגו ואורכו 30-34 ס"מ ואורך זנבו 17-21 ס"מ. משקלו מגיע ל-1.5-3 ק"ג. יש לו פרווה חומה-אדמדמה עם 2 פסים לבנים משני הצדדים וזנב אפרפר המסתיים בשערות לבנות.
מזונו העיקרי הוא חרקים, אך כשהוא לא מוצא הוא יאכל בעלי חוליות קטנים כמו עכברים, לטאות וצפרדעים וגם ביצים.
בואש חוטמני מוליני
בואש חוטמני מוליני (שם מדעי: "Conepatus chinga") הוא מין של בואש החי באמריקה הדרומית באזורים ממוזגים במדינות צ'ילה, פרו, ארגנטינה, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ברזיל. כמו לרוב הבואשים יש לו פסים לבנים על גוף שחור, מה שמסמל לטורפים שהוא לא טעים ובעל בלוטות ריחניות. יש לו גם חוטם ארוך וורוד המזכיר חזיר.
הבואשים חיים לבדם בטריטוריות של כמה קילומטרים. הם צדים יצורים קטנים שונים וגם אוכלים צמחים ויש להם שיניים חזקות מרוב הבואשים.
הם אינם בסכנת הכחדה.
בואש חוטמני מערבי
בואש חוטמני מערבי (שם מדעי: "Conepatus semistriatus") הוא מין טורף ממשפחת הבואשיים החי בקצה הצפוני של אמריקה הדרומית והמרכזית וגם בחלק מאמריקה הצפונית וכן בקצה המזרחי של ברזיל. הוא חי במגוון בתי גידול הכוללים ערבות, שיחים צפופים ולעיתים גם בג'ונגלים. הבואש חי בבדידות ומתחבא ביום מתחת ענפים או סלעים ובלילה יוצא לאכול. הוא אוכל כל הניזון הן מהחי והן מהצומח.
הוא שחור-לבן כמו רוב הבואשים ובעל חרטום רחב בצבע ורוד. אורכו 20-40 ס"מ ומשקלו 1,600 גרם בממוצע.
סבטלנה שקולינה
סבטלנה ולדימירובנה שקולינה (ברוסית: Светлана Владимировна Школина; נולדה ב-9 במרץ 1986) היא אתלטית רוסיה, היא אלופת העולם (מוסקבה 2013) ובעלת מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בקפיצה לגובה. בפברואר 2019 שקולינה הושעתה לארבע שנים מהשתתפות בתחרויות על שימוש בסמים, החל מ-1 בפברואר 2019. שתי המדליות בהן זכתה, האולימפית ומאליפות העולם נשללו ממנה.
ביוגרפיה.
שקולינה נולדה בירצבו, שבמחוז סמולנסק.
סגנית אלופת העולם לנוער.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בגרוסטו, איטליה בשנת 2004 זכתה שקולינה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 1.91 מטר.
בתחרות שנערכה במנהיים, גרמניה ביוני 2005 קבעה שקולינה בקפיצה לגובה שיא אישי חדש של 1.92 מטר.
אלופת אירופה לנוער.
באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה בקובנה, ליטא ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 1.91 מטר.
בתחרות שנערכה בטולה ביוני 2007 קבעה שקולינה בקפיצה לגובה שיא אישי חדש של 1.96 מטר.
בתחרות שנערכה בקאזאן ביולי 2008 קבעה שקולינה בקפיצה לגובה שיא אישי חדש של 1.98 מטר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה שקולינה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין גרמניה בשנת 2009 סיימה שקולינה במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא קטר במרץ 2010 סיימה שקולינה במקום רביעי בתוצאה של 1.96 מטר. באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בסוף יולי אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בתוצאה של 1.97 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בשנת 2009 סיימה שקולינה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר.
מדליית ארד אולימפית.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה שקולינה במדליית ארד בשיא אישי חדש של 2.03 מטר, אחרי אנה צ'יצ'רובה בת ארצה
(2.05 מטר) ובריג'טה בארט מארצות הברית (2.03 מטר).
אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה בשנת 2013 זכתה שקולינה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.03 מטר, לפני בריג'טה בארט (2.00 מטר), אנה צ'יצ'רובה ורות בייטייה מספרד (1.97 מטר).
מחזור משולב
בייצור חשמל, מחזור משולב הוא קבוצה של מנועי חום הפועלים במקביל מאותו מקור חום, וממירים אותו לאנרגיה מכנית, אשר בתורה בדרך כלל מפעילה גנרטורים חשמליים.
העיקרון העומד בבסיס השיטה הוא שהאנטרופיה של הנוזל או הגז שסיים להניע את מנוע החום הראשון עדיין נמוכה מספיק כדי שמנוע חום שני יוכל להפיק אנרגיה משארית החום (אנרגיה) של הנוזל או הגז העובד במנוע הראשון.
על ידי שילוב שני זרמים אלה של עבודה על מוט מכני יחיד המפעיל גנרטור חשמלי, היעילות נטו הכוללת של המערכת עשויה להיות מוגברת בשיעור של 60-50%, כלומר: מיעילות כוללת של כ-34% (במחזור יחיד) ליעילות כוללת של כ-51% (במחזור משולב של 2 מחזורים). הדבר אפשרי משום שמנועי חום יכולים להשתמש רק בחלק מאנרגיית הדלק שלהם (בדרך כלל בפחות מ-50%). במנוע חום רגיל (לא במחזור משולב) החום שנותר משריפה (למשל, אדי מפלט חמים) בדרך כלל מבוזבז.
שילוב של שני מחזורים משולבים או יותר מוביל ליעילות כוללת גבוהה יותר ולהפחתת עלויות דלק. צורה נפוצה של שימוש במחזור משולב בתחנות כוח נייחות היא בטורבינת גז. מתקן זה נקרא "טורבינת גז במחזור משולב", והוא יכול להשיג יעילות תרמית גבוהה במיוחד של כ-54%, בניגוד לטורבינת גז בעלת מחזור אחד אשר מוגבלת ליעילות של כ-42-35%. תחנות כוח חדשות רבות באמריקה ובאירופה הן במחזור משולב, חלקן בעלות יותר משני מחזורים משולבים. מנועים במחזור משולב משמשים גם להנעה ימית.
קישורים חיצוניים.
תחנות-כוח טורבינות גז, באתר חברת החשמל
בואש חוטמני
בואש חוטמני (שם מדעי: "Conepatus", מכונים באנגלית: בואשי אף חזיר) הוא סוג במשפחת הבואשיים של בואשים אמריקאים החיים ממקסיקו ועד לדרום ארגנטינה בערבות, מדבריות ויערות לאורך יבשות אמריקה.