אין קונצנזוס על ההבחנה בין דיאלקטים שונים וסיווגם כניב או כשפה. כך למשל, יש המסווגים את היידיש כשפה עצמאית, אולם יש הרואים בה ניב גרמני. הקריטריון הנפוץ ביותר, והלשוני הטהור ביותר, הוא הקריטריון של הבנה הדדית: שני דיאלקטים נחשבים ניבים של אותה שפה אם דובר של אחת יכול להבין דובר של השנייה, ולהפך; אם אין הבנה הדדית, הדיאלקטים נחשבים שפות נפרדות. לפי קריטריון זה, הדיאלקטים המסווגים בדרך כלל כשפה הערבית לא נחשבים מבחינה בלשנית כשפה אחת אלא כמשפחה עם מספר שפות. מסיבות פוליטיות, מקובל בעולם דובר הערבית שדוברי הדיאלקטים השונים מתייחשׂים כולם לשפה אחת, למרות סוגיות משמעותיות של חוסר הבנה הדדית בין דיאלקטים מדוברים שונים.
השפה הארמית.
במשך קרוב לאלף שנים לפני התפשטות הכיבושים הערבים-מוסלמים במאה ה-7 לספירה, ארמית הייתה הלינגואה פרנקה ושפת הדיבור העיקרית בסהר הפורה. בקרב המרונים, באופן מסורתי, ארמית מערבית הייתה השפה המדוברת עד המאה ה-17, אז החלה הערבית לתפוס את מקומה, בעוד שהסורית הקלאסית נשארה בשימוש רק למטרות ליטורגיות, כשפת קודש (שנחשבת כזו גם ביהדות, לצד העברית).
כיום הרוב המכריע של האנשים בלבנון מדברים ערבית לבנונית כשפת אם. לאחרונה, הושקע מאמץ להחיות את הארמית המערבית החדשה כשפת דיבור יומיומית בכמה קהילות לבנוניות, וכן בקרב ארמים נוצרים בישראל. כמו כן, לארמית המזרחית החדשה יש כ-2–5 מיליון דוברים, בעיקר אשורים, קבוצה אתנית-דתית נוצרית הקשורה אך נבדלת מהמרונים בלבנון.
גנטיקה.
לפי מחקרים גנטיים שבוצעו על האוכלוסייה הלבנונית, העם הלבנוני חולק יותר מ-90% מהגנטיקה המשותפת שלו עם הכנענים הקדומים.
רוב תומכי האידאולוגיה הם לבנונים-נוצרים מהעדה המרונית. תומכי ההמשכיות הפיניקית בקרב הנוצרים המרונים מציינים שיש עדות לזהות פיניקית, לרבות סגידה לאלים פיניקים טרום-נוצריים כמו בעל, אל, עשתרת ואדון (אדוניס), עד אמצע המאה ה-6 לספירה בפיניקיה הרומית , ורק בהדרגה הוחלפה בנצרות במהלך המאות הרביעית והחמישית לספירה. יתר על כן, הם מדגישים שכל זה קרה מאות שנים לפני הכיבוש הערבי-אסלאמי.
ייצוג בממשלה.
בין המפלגות הפוליטיות המתיימרות את הפיניקיות היא מפלגת הכתאאב, מפלגה לאומנית לבנונית במחנה ה-14 במרץ. המפלגה מזדהה כחילונית, אבל קהל הבוחרים שלה הוא בעיקר נוצרי. מפלגות פוליטיות אחרות שמייצגות את הפיניקיזם כוללות את המפלגה הלאומית הליברלית והכוחות הלבנוניים.
השקפות וביקורות שונות.
פרופסור ליאונרד ביגל, בספרו משנת 1972 "מיעוטים במזרח התיכון: חשיבותם כגורם פוליטי בעולם הערבי", טבע את המונח 'נאו-שעוביה' המתייחס להתעוררות המודרנית של לאומיות לא-ערבית חלופית במזרח תיכון, למשל ארמיות, אשוריות, לאומיות סוריה הגדולה, כורדיות, בֶרבֶריות, פרעוניזם ופניקיזם.
ההיסטוריון כמאל סאליבי, לבנוני נוצרי פרוטסטנטי, טען כי "בין פיניקיה העתיקה ללבנון של ימי הביניים והעת המודרנית, אין קשר היסטורי מופגן".
"רוב הלבנונים הנוצרים, להוטים להתנתק מהערבית ומהקשרי האיסלאמיים, שמחו לשמוע שארצם היא היורשת הלגיטימית של המסורת הפיניקית", מציין כמאל סליבי, ומדגים עם סופרים נוצרים כמו שארל קורם (נפטר ב-1963) שכתב בצרפתית, וסעיד עקל, שקרא לנטישת הערבית הספרותית, יחד עם הכתב שלה, וניסה לכתוב בשפה הלבנונית, באמצעות האלפבית הרומי.
למוצא הפיניקי יש משיכה נוספת למעמד הביניים הנוצרי, שכן הוא מציג את הפיניקים כסוחרים, ואת המהגר הלבנוני כנוסע פיניקי מודרני, בעוד שעבור האוכלוסייה המוסלמית המוצא נועד להסתיר שאיפות אימפריאליסטיות צרפתיות, במטרה לחתור תחת הפן-ערביות.
המבקרים מאמינים כי הפיניקיזם הוא מיתוס מוצא המתעלם מההשפעה התרבותית והלשונית הערבית על הלבנונים. הם מייחסים את הפיניקיזם כניסיון של המרונים להיבדל מהתרבות הערבית ומסורותיה.
הרי אדם (אלסקה)
הרי אדם (באנגלית: Adam Mountains), הנקראים לעיתים רכס אדם (באנגלית: Adam Range), הם רכס הרים בקצה הדרום-מזרחי של הידית של אלסקה, במחוז שער קטצ'יקן (Ketchikan Gateway Borough), במדינת אלסקה שבארצות הברית.
שטחו של רכס הרי אדם 55 קילומטרים רבועים.
הרכס ממוקם בסמוך לרכס הלק.
רכס הרי אדם הוא תת-רכס של רכסי הגבול, המהווים תת-רכס של הרי החוף.
לוק המסוורת'
לוק המסוורת' (באנגלית: Luke Hemsworth; נולד ב-5 בנובמבר 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ביוגרפיה.
המסוורת' נולד במלבורן, בנם הבכור של ליאוני (לבית ואן אוס), מורה לאנגלית, וקרייג המסוורת' יועץ בשירות הציבורי. אחיו הצעירים הם השחקנים כריס וליאם המסוורת'. סבו מצד אמו הוא מהגר הולנדי. בנוסף הוא ממוצא אנגלי, אירי, סקוטי וגרמני. הוא נשוי לסמנתה המסוורת' מאז 2007, ולהם ארבעה ילדים. הוא למד משחק במכון הלאומי לאמנות דרמטית (NIDA).
קריירה.
בשנת 2001, הוא החל את הקריירה שלו באופרת הסבון האוסטרלית שכנים שכנים בתפקיד ניית'ן טייסון. בין השנים 2004–2011 שיחק בסדרות טלוויזיה אמריקאיות ואוסטרליות בתפקידים ותפקידי אורח.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרה, "Bikie Wars: Brothers in Arms".
המסוורת' קיבל את תפקידו הקולנועי הראשון בסרט "The Anomaly" משנת 2014, בו גילם את הסוכן אלקין. באותה שנה הוא גילם את הבלש ג'ייסון פירסון בסרט The" Accounting". בשנת 2016 החל לשחק את התפקיד של אשלי סטאבס בסדרת הטלוויזיה "ווסטוורלד", ראש צוות הביטחון של הפארק, אחראי על ניטור אחר המאחרים והאינטראקציה עם האורחים ועל שלומם של האורחים.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "היקוק". על משחקו בסרט קיבל ביקורות מצוינות. באותה שנה שיחק בכמה פרויקטים בהם סרט הקולנוע ", לצד אחיו כריס המסוורת', תפקיד עליו חזר בשנת 2022 בסרט הקולנוע ".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי לצד מגי קיו בסרט האימה "We Are Boats", שהוצג לראשונה בפסטיבל קאן במאי 2018 וזה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר. באותה שנה שיחק בשני סרטי קולנוע נוספים "ריבר רץ באדום" ובסרט "Encounter". בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "קריפטו".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Death of Me", שהוצג בפסטיבל הסרטים של ממות' בממות' לייקס, קליפורניה.
בשנת 2021 שיחק לצד עזרא מילר וונסה הדג'נס בסרט הקולנוע "Asking for It".
הרלן בושפילד
הרלן בושפילד (באנגלית: Harlan J. Bushfield; 6 באוגוסט 1882 – 27 בספטמבר 1948) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית וחבר הסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
הרלן בושפילד נולד בעיר אטלנטיק שבאיווה, אך בשנת 1883 המשפחה עברה לדקוטה הדרומית בה הוא גדל. בשנת 1904 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת מינסוטה והחל לעבוד בתחום בעיירת מילר שבדקוטה הדרומית. בשנת 1912 הוא התחתן עם ורה בושפילד, לבני הזוג נולדו שלושה ילדים.
במקביל לפרקטיקה פרטית בושפילד עבר בפרקליטות המחוז. בשנת 1930 הוא הכריז על מועמדותו לבית משפט העליון של דקוטה הדרומית, אך ביטל את המועמדות בהמשך.
בשנת 1934 ראש סניף המפלגה הרפובליקנית נהרג בתאונת דרכים ובושפילד נבחר במקומו.
בשנת 1938 בושפילד מונה למושל המדינה ובשנת 1940 נבחר מחדש. בשנת 1942 הוא הציג מועמדותו לסנאט של ארצות הברית ונבחר בבחירות שנערכו בסוף שנה. במהלך כהונתו הוא תמך בהשתתפות של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה אך התנגד למימון של ארגון האומות המאוחדות.
בשנת 1947 בושפילד עבר אירוע מוחי, אך למרות זאת המשיך במערכת הבחירות של שנת 1948. ב-27 בספטמבר 1948 הוא נפטר. מושל המדינה מינה את אשתו, ורה בושפילד לנציגת המדינה בסנאט. בבחירות שנערכו בנובמבר 1948 היא הפסידה לקארל מונדט.
פרנסיס קוטס
פרנסיס קוטס (באנגלית: Francis Cotes; 20 במאי 1726 - 16 ביולי 1770) היה צייר אנגלי, מחלוצי ציור הפסטל באנגליה, וחבר מייסד של האקדמיה המלכותית לאמנויות (RA) ב-1768.
ביוגרפיה.
הוא נולד בלונדון, בנו הבכור של רוברט קוטס. אחיו הצעיר היה סמואל קוטס שהפך גם הוא לאמן, והתמחה במיניאטורות. פרנסיס קוטס התאמן אצל צייר הדיוקנאות ג'ורג' קנפטון (1698–1778) לפני שהקים עסק משלו בשטח העסקים של אביו ברחוב קורק בלונדון - ולמד הרבה על כימיה כדי לשפר את טיב הפסטלים שלו.
כמעריץ של רישומי הפסטל של רוזלבה קריארה, קוטס התרכז בעבודות בפסטל ובעפרון. לאחר שעבד עם העיפרון עד קצה גבול היכולת שלו במדיום, הוא פנה לציור בשמן בעבודות בקנה מידה גדול. בציוריו המוצלחים ביותר, במיוחד אלה של שנות ה-60 המוקדמות, צבע השמן מונח בשכבה דקה, כחיקוי לטכניקה הפסטלית שלו. את הטכניקה הזאת אפשר להשות עם זו של אלן רמזי (1713–1784) וסר ג'ושוע ריינולדס. יש בה בהירות וחום ותשומת לב יוצאת דופן לתלבושות. בשנת 1763, הוא קנה בית גדול (שמאוחר יותר נקנה על ידי הצייר ג'ורג' רומני) בכיכר קוונדיש.
כאחד מציירי הדיוקנאות האופנתיים ביותר של ימיו, קוטס עזר לייסד את אגודת האמנים של בריטניה הגדולה והפך למנהלה בשנת 1765. בשיא כוחו, הוזמן קוטס להיות אחד החברים הראשונים באקדמיה המלכותית לאמנויות, אך מת שנתיים לאחר מכן, בגיל 44, בריצ'מונד.
הוא גם לימד כישורי עבודת פסטל את הצייר ג'ון ראסל, שתיאר את הטכניקות של קוטס בספרו "אלמנטים של ציור עם עפרון".
ריפוד
ריפוד הוא מלאכת גמר לרהיטים, במיוחד מושבים עם קפיצים, רצועות וכיסויי בד או עור. המילה מתייחסת גם לחומרים המשמשים לריפוד עצמו.