אדה רייכלינגר נולד במשפחה יהודית כבנם של ז'יגמונד רייכלינגר, בעל קרקעות (היה סמל במהפכת 1848 בהונגריה והתפרנס ממסחר לאחר שהתרושש ועיבד את קרקעותיו), ושל מריה אַאוּסלנדר. יכולת הכתיבה של אדה התגלתה כבר בלימודיו התיכוניים בעיר סגד. הוא זכה בפרס על שירו ​​הקצר ששמו היה "בוטיאן העיוור" (על יאנוש בוטיאן המצביא האגדי של מלחמת העצמאות של ראקוצי). הוא השתתף במלאכת ההצלה של המבול הגדול בסגד ב-1879. לאחר מכן למד פילוסופיה ומשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). רייכלינגר החל את דרכו כעיתונאי בבודפשט ולאחר מכן עבר לעיר סגד. ב-1882 הצטרף למערכת של "העיתון ההונגרי" (Magyar Újság). מאוחר יותר הוא עבד עבור "חדשות פשט" (Pesti Hírlap) ולאחר מכן עבור הפשטי נפלו. הוא עבר לסגד ב-1890. מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 היה עובד מערכת של "חדשות סגד" ולאחר מכן של "יומן סגד". רייכלינגר שינה את שם משפחתו לקישטלקי ב-1897.
בסגד הגיע להיות בין העיתונאים היוקרתיים ביותר בעיר, עם עמיתיו למערכת הסופרים ומשוררים ברמה לאומית בהונגריה: גזה גארדוני, אישטוואן טומורקני, פרנץ מורה ודיולה ג'והאס. גם הסופר היהודי-הונגרי שאנדור ברודי היה חברו. לאחר פרישתו הוא חי בבודפשט משנת 1920 ועד מותו שנגרם מטרשת עורקים וניוון של שריר הלב.
חייו הפרטיים.
אשתו הייתה אמה קוהן (כהן) (1868–1931).
ילדיהם:
יצירתו העיקרית.
רעיון האלוהות, הביטחון הדתי והפולחן היה חלק חשוב בעולמו הרוחני של המשורר קישטלקי. כל שירתו סרוגה באמונה הטהורה בתנ"ך. הוא התפלל לבריאות, לילדיו, לשלום, לחיים ארוכים, לאנושות, למולדתו, לחופש, למשפחתו. ויליאם לב (William Loew), מתרגם אמריקאי ממוצא הונגרי, תרגם את ספרו "ספר התפילות" לאנגלית. המגזין האמריקאי The Standard פרסם את דיוקנו של המשורר במסגרת דגל הונגריה ב-1912 והביא את השיר של המשורר "מותו של משה" (The Death of Moses) במלואו. מאמריו, סיפוריו ושיריו בנושאי מינהל ציבורי ואחרים פורסמו בחדשות סגד. הוא אהב לכתוב גם על נושאים פילוסופיים, דת, משפחה, אהבת מולדת ומולדת. המוטיב החוזר בשירתו הלירית היה המישור ההונגרי הגדול - על אדמותיו, בתיו עצי השיטה והצפצפה - הצפצפה המקננת. אהבת המישור הגדול הייתה חווית ילדות עבורו.
ממבחר כתביו:
הנצחה.
ועדת הזיכרון הלאומית לקישטלקי הוקמה ב-1932 בראשות הרוזן קונו קלבלסברג ומיקשה מרקוש. המשורר דיולה יוהאס נפרד ממנו בשיר, ששמו היה "למשורר". ב-18 ביוני 1933 נקרא רחוב על שמו בקישטלק. המשורר התגורר ברחוב מארוש בסגד. גם שם אותו לוח משמר את זכרו כמו בכפר הולדתו קישטלק. בתו הקימה קרן בשנות ה-70, ממנה מתגמל חבר הנאמנים עבודות בהיסטוריה, תרבות ואתנוגרפיה מקומית בסגד, שמוגשות לתחרות קישטלקי.
החריג באקדמיית מלך השדים
החריג באקדמיית מלך השדים (ביפנית: 魔王学院の不適合者 史上最強の魔王の始祖、転生して子孫たちの学校へ通う) היא סדרת מנגה הרפתקאות פנטזיה ורומנטיקה, שנכתבה על ידי שו ואויירה על ידי יושינורי שיזומה. הסדרה החלה במקור כרומן אינטרנט באפריל 2017 והיא נרכשה מאוחר יותר על ידי ASCII Media Works, שהחלו לפרסם אותה באופן רשמי במרץ 2018. עיבוד המנגה מאת קאיאהרוקה הועלה מיולי 2018 עד יולי 2021, ואז הסתיים עקב מותו של המחבר מסרטן הלבלב. לאחר מכן פורסם עיבוד של סדרת באנימה מאת סטודיו Silver Link והיא שודרה מיולי עד ספטמבר 2020. באותו חודש Aniplex שיחררה דיבוב לאנגלית של הסדרה. ב-6 במרץ 2021 הוכרזה עונה שנייה.
עלילה.
לאחר 2,000 שנים של מלחמות וסכסוכים, מלך השדים אנוס וולדיגורדו עושה עסקה עם הגיבור האנושי, קאנון, להקריב את חייו שלו כדי להבטיח שהשלום יוכל לפרוח. בהתגלמות נשמות 2,000 שנה מאוחר יותר, אנוס מגלה ששדים מלכותיים שולטים כעת בחומרה על שדים היברידיים מהמעמד הנמוך בחברה שמעריכה את צאצאיו הטהורים של אנוס על פני השדים שהשתלבו עם מינים אחרים, כגון בני אדם ורוחות. כשמצא כי הקסם בכללותו החל לרדת וצאצאיו חלשים כתוצאה מהשלום שיצר, אנוס, כיצור כלאיים בעצמו מבחינה טכנית, מחליט להחזיר לעצמו את התואר הקודם שלו מלך השדים, אך ראשית, עליו לסיים את לימודיו באקדמיית מלך השדים שבה הוא מתויג כנחות וחריג לחלוטין.
אולגה קונדינה
אולגה קונדינה (נולדה ב-18 בספטמבר 1965) היא אמנית וציירת ישראלית.
ביוגרפיה.
אולגה קונדינה נולדה בשנת 1965 בירוואן, ארמניה, שם הוריה נפגשו בשנות השישים, במסגרת שליחותם במכון לפיזיקה. במהלך השליחות הממושכת התחברו הוריה לאינטלקטואלים סובייטים ודיסידנטים ידועים, בראשם יורי אורלוב . כעבור ארבעה חודשים נשלחה משפחתה חזרה למוסקבה. בבגרותה החלה לרכוש השכלה אמנותית רחבה, בין היתר לימודי אמנות בסטודיו של אבי הגל השני של האוונגרד הרוסי בשנות ה-50 -60, הצייר יורי זלוטניקוב שהיה למורה החשוב בחייה. בין השנים 1985–1990 למדה לתואר שני מהמכון המוסקבאי לעיצוב ואמנות גרפית. השתתפה בתערוכות של אמנים צעירים במוסקבה ובשנת 1989 הצטרפה כחברה באיגוד הלאומי של אמנים צעירים ברוסיה.
ב-1990 הגיעה לחופשה בישראל וכשפרצה מלחמת המפרץ שינתה את תוכניותיה והחליטה להישאר בארץ. בשבע השנים הראשונות התגוררה והציגה בירושלים ב-1997 עברה לראש פינה בה היא מתגוררת עד היום. מאז שרפת הענק ב-2005 בסטודיו בראש פינה שכילתה את כל ציוריה שאוחסנו בו, קונדינה מחזיקה שני סטודיואים בתל אביב וראש פינה וחולקת את זמנה ביניהן.
שנת 1992 קונדינה חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל והיא אחת ממייסדות קבוצת ברביזון החדש הכוללת חמש אמניות שכולן ילידות ברית המועצות לשעבר שעלו בשנות ה-90 לישראל. משנת 2015 מרצה לאמנות במכללה האקדמית תל חי. במהלך נסיעותיה בקו תל אביב-ראש פינה, קונדינה משקיפה על השינויים האורבניים ומתרגמת אותם לדף. קונדינה הציגה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות רבות בישראל וכן בארצות הברית, הולנד, ברלין וצרפת.
לאולגה ארבעה ילדים.
עשייה אמנותית.
קונדינה חוקרת ברבות מעבודותיה את ההוויה הישראלית ונותנות מקום למרכז הארץ ולפריפריה, למרכז העיר ולשוליה. היא מתבוננת במרקם העיר, מראה את הרכב האוכלוסייה המגוון ומתמקדת באנשים שבשולי החברה, בקשיי היומיום לצד המנוחה והחברותא, ביחס שהם זוכים לו מהסביבה ובנוף האורבני המשתנה תדיר, המשמש רקע לסיפוריה המצוירים המתמקדים בסיטואציות פואטיות של החיים.
ב-2004 הציגה קונדינה בתערוכה "ראש פינה", בגלריה נורה בירושלים, עבודות עם יסודות אקספרסיביים בשילוב ציור קריקטורי, בסגנון שכונה "ריאליזם נוירוטי", עם פרצי צבע עשירים, קו תזזיתי ומעברים חדים בין טכניקות.
ב-2012 במסגרת התערוכה "קארגו קאלט" במוזיאון בת ים שקיבצה 15 אמנים רוסים, התגבשה קבוצת "ברביזון החדש" סביב הרעיון שיש ללמוד לצייר מחדש והדרך לעשות זאת היא בשיטת הציור מהתבוננות, כפי שנהגה קבוצת הברביזון במאה ה-19 אשר חיברה ריאליזם ציורי עם אמירה חברתית ביקורתית. כנשים שצברו חוויות הגירה וקליטה, הן מישירות מבט אמפתי לחלשים ולפגיעים בחברה וממשיכות לעסוק בנושאים אלה בקבוצה וכפרטים.
בשנת 2016 הקבוצה חזרה למוזיאון בת ים והשתתפה בתערוכה האייקונית "הילדים רוצים קומוניזם" באוצרות יהושע סימון. באותה שנה השתתפה קבוצת "הברביזון החדש" בתערוכה "בנוגע לאפריקה" במוזיאון תל אביב, בה עבודותיה של קנדינה עסקו בסיפורים מחיי היומיום של הפליטים האפריקאים בנווה שאנן. בתום התערוכה מוזיאון תל אביב רכש את העבודה "שפירא" לאוסף.
ב-2018 הוצגה תערוכת יחיד של קונדינה "שיכונים" בגלריה הבית האדום, בה המשיכה להציג סיטואציות חיים ומפגשי רחוב פשוטים בין הפליטים האפריקאים מסודן ואריתריאה שנאבקים על הכרה וחיים בעוני ובין האוכלוסייה הוותיקה של השכונה שסובלת מהזנחה וחוסר במשאבים. בציורים של קונדינה שתי האוכלוסיות משתלבות זאת בזאת וחיות יחד בשלווה וקבלה.
בשנת 2020 בתערוכת היחיד "קשה עכשיו הקלה אחר כך" בגלריית רוזנפלד, קונדינה מתארת את השינויים שעוברים על תל אביב עם התחלת פרויקט הרכבת הקלה. היא מתכתבת עם הסלוגן הממשלתי שטומן בחובו הבטחה לעתיד רחוק שאינו נראה באופק. בנקודת הזמן שקונדינה מתעדת את תל אביב, העיר נראית כמו אתר בניה ושקועה עד צוואר בעבודות תשתית, בניית מגדלים וסלילת נתיבי תחבורה. המוצא היחיד בציוריה הוא הים אך האיסור לפקוד את חופיו בעקבות הקורונה טענו אותו במשמעות חדשה..
בובי בולדווין
בובי בולדווין (באנגלית: Bobby Baldwin; נולד ב-1950 או 1951) הוא שחקן פוקר ואיש עסקים אמריקאי. בשנת 2003 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
קריירת פוקר.
בולדווין זכה בשני צמידי אליפות העולם בפוקר הראשונים שלו ב-1977, בטורנירי Deuce to Seven ו-Seven-Card Stud. ב-1978 ניצח באירוע המרכזי וסיים במקום השני בטורניר Seven-Card Stud נוסף. ב-1979 ניצח בטורניר Deuce to Seven וזכה בצמיד הרביעי שלו. במהלך הקריירה שלו הגיע ל-14 שולחנות גמר במסגרת אליפות העולם.
ב-2018 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
נכון למרץ 2022, בולדווין זכה בסך של כ-2.3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-2.1 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
קריירה כאיש עסקים.
בולדווין החל לעבוד כיועץ של הקזינו "גולדן נאגט" ב-1982, ולאחר שנתיים התמנה כיושב הראש.