באביב שנת 1967 נתמנה לוי למפקד אח"י אילת (סער 2), הספינה הרביעית בסדרה שנבנתה במספנות בשרבורג, צרפת. לוי ביצע מספר הפלגות ניסוי ים. . השיט את הספינה משרבורג לישראל וב-11 באוגוסט 1968 הגיעה אח"י אילת (סער 2) לנמל חיפה. לאחר הרכבת חימוש הכניס אותה לשירות פעיל. תחילה כספינת תותחים ולאחר התקנת מערכת טילי הגבריאל, הפכה לספינת טילים. ב-13 באוקטובר 1969 מסר לוי את הפיקוד על הספינה למיכה רם.
בה"ד חיל הים.
לוי מונה להקים את ה, מתקן התרגול הממוחשב הראשון של חיל הים. לוי פקד משך מעל השנתיים על המת"ט. היה אחראי על קבלת הבניין, הרצת המערכות הממוחשבות, ניהול התדרוכים והתחקירים. הפעלת , שרתה בעיקר את שייטת ספינות הטילים, וגם בחינוך צוערי קורס החובלים לפיקוד בים וקורסי קצינים אחרים. במתקן זה תורגלו כל תוכניות המבצעים שבוצעו בהצלחה, במלחמת יום הכיפורים.
ב-15 באפריל 1971 סיים מפקד הבה"ד אריה ברק את תפקידו ולוי מונה לשמש כמפקד בה"ד חיל הים בנוסף לתפקידו ב. בתקופה זאת זכה לארח את ראש הממשלה גב גולדה מאיר שר הביטחון משה דיין והרמטכ"ל חיים בר-לב בטקס סיום מחזור י"ח של קורס חובלים. לאחר מספר חודשים מסר את התפקיד לסא"ל פנחס פנחסי.
פיקוד בים.
מן הפיקוד המוצלח על ה, חזר לוי לפקד על פלגת ספינות טילים 33. במהלך פיקודו, בפברואר 1973 פיקד על הפלגה שהובילה את הכוח הפושט על "יעדי גאולה" במבצע ברדס 54–55, כן השתתף במבצע אביב נעורים ומבצעים אחרים נגד המחבלים הפלשתינאים בלבנון. בספטמבר 1973 זמן קצר לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, מסר את הפיקוד על פלגה 33 לסא"ל גדעון רז. עם זאת זכה למחמאה ממפקד חיל הים, בנימין תלם
לקחי קרבות הטילים.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הועמד לוי בראש צוות הפקת הלקחים של חיל הים. משימתו הייתה לאבחן ולהסיק לקחים שניתן ליישם באופן מידי תוך כדי המלחמה. לוי נכח עם צוותו במרבית קרבות הטילים, אסף את התרשימים הטקטיים אחרי כל קרב ופעולה ותיאר אותם בצורה מובנת. צוות ו ערך תחקירים עם מפקדים ובעלי תפקידים בספינות. בכך אפשר לחייל להוציא לקחים מאירועי הקרבות, ובהמשך להוציא בפרסום עב כרס, שייטת 3 במלחמת יום הכפורים קובץ תחקירים ולקחים, שכיסה את מרבית פעילות ספינות הטילים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים.
תפקידו הרשמי של לוי באותה עת היה ראש ענף פיתוח אמצעי לחימה במחלקת הים. בסיום המלחמה השתתף בהערכת מצב על מיקוש מיצרי יובל בה טבעה המכלית סיריס. בתפקיד זה עסק בשיתוף הפעולה עם צי ארצות הברית. כן היה שותף להמשך פיתוח טיל גבריאל, כולל הארכת הטווח, ופיקח על ניסויי אמצעי לחימה.
המודיעין הימי.
ב-1975, נקרא לוי לקבל את תפקיד ראש מחלקת המודיעין של חיל הים מרמי לונץ והועלה לדרגת אל"ם. לאחר תקופת לימוד נושא המודיעין הימי הגיע למסקנה כי חיל הים זקוק למערכת מודיעין משוכללת בהרבה מזו שהייתה קיימת. תוך שיתוף פעולה וקבלת הנחיה ועזרה רבה מראש אמ"ן האלוף שלמה גזית, תכנן ושדרג את מערכת המודיעין הימי עד להיותה מספן המודיעין של חיל הים. המערכת המשודרגת סיפקה מודיעין נדרש, למבצעים ולמדיניות של חיל הים וצה"ל, ברמות הטקטית, האופרטיבית והאסטרטגיות. ועשתה זאת בצורה מקצועית על רמה גבוהה.
במקביל התנהלו גם שיתופי פעולה עם מערכות מודיעין של מדינות ידידותיות. בשנת 1980, אחרי מעל חמש שנות פיקוד על המודיעין הימי, מסר את התפקיד לאל"ם מיכה רם.
נספח צה"ל בגרמניה.
בשנת 1980 הועלה לוי לדרגת תא"ל. לנוכח שליטתו המלאה בשפה הגרמנית, נתמנה לוי לתפקיד נספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון במערב גרמניה. בשנת 1982 נתמנה, בנוסף לתפקידו, להיות גם נספח צה"ל, הראשון, באוסטריה. בשתי הארצות יכול היה לקדם את צורכי מערכת הביטחון והמדינה, לרבות המשך פיתוח טנק מרכבה, הרבה מעבר למקובל מנספח גרידא.
תפקידים אזרחיים.
בשנת 1984 סיים לוי את שירותו והשתחרר משרות קבע בדרגת תת-אלוף.
באזרחות, ניצל את קשריו הבינ"ל ואת ידיעותיו האקדמיות, בחברת תדיראן באגף השיווק, ובתעשייה הביטחונית רפא"ל בשיווק לאירופה. בהמשך עבד במחלקת השיווק של חברת אורדן תעשיות. בכל אלה פיתח מערכות קשר יעילות עם מערכות הביטחון של ארצות היעד, מערכות שזכו להערכת עמיתיו בישראל ובחו"ל.
בשנים 1992–1994 היה לוי נציגה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב באירופה, ומושבו בעיר אסן, גרמניה.
בשנים 1995–1997 השלים לוי קורס מורי דרך לתיירים בישראל, והדריך קבוצות תיירים רבות באנגלית ובגרמנית.
לימודים לתואר שני - לוי למד בשנת השלמות בטכניון בחיפה, לימודים בשלוחת אוניברסיטת בוסטון בבון, גרמניה. תואר שני במנהל עסקים, מגמת מימון, במכללה למנהל אקדמי בראשון לציון.
פעילות ציבורית.
במקביל לעבודתו האזרחית הרבה לוי לעסוק בעבודה קהילתית, התנדבותית:
בשנת 1984 הצטרף לוי עם רעייתו, אורה, לתנועת רוטרי בה היה פעיל ביותר לרבות נשיא מועדון שרון-הרצליה. בשנת 1997 היה לוי מזכיר אזור רוטרי ישראל לצדו של הנגיד.
לוי הצטרף לעמותת שר-אל המארחת מתנדבים מחו"ל המגיעים לעבודה במחנות צה"ל. בסופי שבוע אירח בני נוער שהגיעו במסגרת נעל"ה. וכן פעל, במסגרת סיוע לסוכנות היהודית, בהגשת סיוע לחיילים מחו"ל המשתחררים משרותם בצה"ל, והם חסרי ניסיון בחברה הישראלית. ריכז את סניף 'צוות', ארגון גמלאי צה"ל, בהרצליה משך מספר שנים. לוי היה פעיל פוליטי במפלגת העבודה, ועסק במגוון נושאים, בעיקר סיוע ליצחק הרצוג.
משפחה.
בשנת 1959 נישא לחברתו אורה מבית אהרונסון, אותה פגש בבית חברים משותפים. לאורה ואלי לוי שלושה בנים ו-5 נכדים.
לוי המתגורר בהרצליה, התאלמן בשנת 2016 עם פטירת רעייתו אורה, אחרי 57 שנות נישואים.
דמיטרי אוליאנוב
דמיטרי ניקולייביץ' אוליאנוב (ברוסית: Дмитрий Николаевич Ульянов; נולד ב-28 באוקטובר 1970) הוא כדורגלן עבר סובייטי רוסי ששיחק בעמדת קשר בקבוצות טורפדו מוסקבה, צסק"א מוסקבה וראסינג סנטנדר הספרדית. בשנים 1997 - 2004 שיחק בישראל בקבוצות הפועל חיפה, בית"ר ירושלים ומכבי אחי נצרת.
לאחר הפרישה ממשחק פעיל עבר אוליאנוב לאימון. במשך 5 שנים היה עוזר מאמן של נבחרת רוסיה עד גיל 19. בשנים 2012 --2017 הוא אימן את נבחרת הנערים של רוסיה. מאז פברואר 2018 שימש כמנהל ספורטיבי במועדון הכדורגל חימקי.
התקופה הסלאוקית
חוסטו טחאדה
דוב נמלים גדול
יצחק בונין
רבי יצחק בּוּנין (Isaac Bunin; תרל"ב, 1872 - ז' באב תשמ"ב, 27 ביולי 1982) היה רב רוסי-אמריקאי, כיהן ברבנות ברוסיה ובארצות הברית, והיה נשיא "ועד הרבנים דוויליאמסבורג" וחבר הנשיאות של "ועד הרבנים דניו יורק רבתי", מראשי אגודת הרבנים ונשיא הכבוד שלה.
בשנות ה-60 עלה לישראל, וחי בה עד פטירתו בגיל 110.
ביוגרפיה.
נולד במולוסטוסבקה, מחוז מוהילב לשיינא (נפטרה במוסקבה, תמוז תרצ"א) ולרב צבי הירש בונין (נפטר אדר א' תרפ"ט). עד גיל 10 למד אצל אביו, ואחר כך בישיבת הרב מאיר רפפורט בעיירת הולדתו. לאחר שנה נפטר ראש הישיבה, והוא עבר ללמוד בחסלוביץ' בישיבתו של רבי ישראל מלאך. אחר כך למד שנתיים בישיבת חב"ד בצריקוב, ואחריה כשנתיים בבוברויסק בישיבת ר' זאב וולף.
נישא לבתו של ר' צבי מנחם מהעיר סירוז במחוז צרניגוב, אחרי נישואיו למד ב"קיבוץ" בסמרגון ובכולל קובנא. נסמך לרבנות בידי רבי צבי הירש רבינוביץ מקובנה ובידי רבי רפאל שפירא מוולוז'ין ורבי חיים יהודה ליב ליטווין רבה של סמרגון. משנת תרנ"א (1891), בגיל 19, כיהן כרב ברובנא ואחריה (מתרס"ח) בנובה אוקראינקה שבמחוז חרסון באימפריה הרוסית. בשנת תרס"ח הדפיס את ספרו "דברי יצחק" בהסכמת הרבנים: חיים ברלין, משה דנישבסקי, יהודה ליב גורדין ויצחק יעקב ריינס.
בשנת תרפ"ג, 1923 היגר לארצות הברית וכיהן כרב בטרנטון שבניו ג'רזי, משם עבר לכהן כרב קהילת "תפארת ישראל אנשי בריסק" בניו יורק ובשנת תרפ"ז (1927) התמנה כרבה של קהילת "בית יעקב אנשי שלום" בברוקלין. מלבד רבנותו הרשמית בקהילתו היה נשיא "ועד הרבנים דוויליאמסבורג", חבר הנשיאות של "ועד הרבנים דניו יורק רבתי" (Rabbinical Board of Greater New York), ומראשי אגודת הרבנים. לצד תפקידים אלו היה גם פעיל במישור הציבורי וכיהן כסגן נשיא הוועד האמריקאי למען גן יבנה. בשנת תשי"ג הדפיס את ספרו "הגיונות יצחק" בשני חלקים.
הוא עלה לארץ ישראל בשנות ה-60 (סוף תשכ"ה או ראשית תשכ"ו) והתגורר בירושלים ליד ישיבת טשיבין. בשנת תשל"ה, נקראה הישיבה הקטנה של חסידות טשרנוביל "מאור עיניים" בירושלים על שמו ועל שם רעייתו בסוף ימיו איבד את מאור עיניו, אבל זיכרונו נותר צלול. הוא נפטר בירושלים בז' באב תשמ"ב, 27 ביולי 1982, והוא בן 110.
הניח אחריו שני בנים וארבע בנות ונכדים.
עיבוד משמר
עיבוד משמר (באנגלית: Conservation tillage) הוא דרך להכנת הקרקע לזריעה ועיבודה על ידי החקלאי. העיקרון המנחה את הממשק הוא שימור הקרקע תוך הקטנת מספר העיבודים למינימום הנחוץ. משך ההשפעה של פעולות עיבוד משמר קצר ועלותן נמוכה.
לממשק עיבוד משמר שלוש תועלות עיקריות:
כמו כן, אי סחיפה ושימור הקרקע מונע פליטה מחודשת של פחמן דו-חמצני לאטמוספירה.
ההערכות הן כי מאז 1950 פחתה כמות הקרקע הפורייה בהיקף של יותר מ-12 מיליון קמ"ר (שטח השווה לשטחי סין והודו יחד). ובישראל ישנם שטחים שאיבדו כ-20 ס"מ מסחף.
שליש מכמות הקרקע הפורייה אבד, וכן שקצב אובדן הקרקע עקב סחף, מהיר פי מאה מקצב היווצרות קרקע פורייה.
חיסכון ניכר בעלויות העיבוד על ידי הקטנת מספר העיבודים – בממוצע, בחקלאות שלחין עלות העיבוד יורדת מ-150 ₪ ל-50 ₪/ד'; ובחקלאות בעל, מ-80 ₪ ל-40 ₪/ד'.
סוגי הפעולות בעיבוד משמר.