בשנת 1985, יוסטון חזר לניס ששיחקה באותה עונה בליגה הלאומית הצרפתית השנייה. בתום העונה יוסטון עזר לניס לשוב לליגה הצרפתית הראשונה.
ב-3 באוגוסט 1986, יוסטון שב להפועל חיפה וחתם לעונה. באותה עונה שותף יוסטון ב-22 משחקים, בהם קלע 24.2 נקודות בממוצע. יוסטון הוביל את חיפה למקום השביעי אשר מוביל לפלייאוף, שם הודחה הקבוצה בחצי על ידי הפועל תל אביב, אך ניצחה את אליצור נתניה בקרב על המקום השלישי. בכל שבעת משחקי הפלייאוף, יוסטון קלע בממוצע 22.9 נקודות.
ב-17 באפריל 1987, יוסטון האריך את חוזהו בחיפה. בעונת 1987/1988, חיפה חזרה לגביע קוראץ', שם יוסטון הוביל את הקבוצה לשלב השני לאחר שעברו את פנאתינאיקוס היוונית, אך בסופו של דבר הקבוצה הודחה סיבוב אחרי לאסוול ליון-וילרבאן הצרפתית. באותה עונה, יוסטון שותף ב-20 משחקי ליגה, בהם קלע בממוצע 26.0 נקודות. יוסטון הוביל את חיפה למקום השמיני אשר מוביל לפלייאוף, שם הודחה חיפה למכבי תל אביב. בחמשת המשחקים של חיפה בפלייאוף, יוסטון קלע בממוצע 23.0 נקודות.
בעונת 1988/1989, יוסטון הוביל את הקבוצה למקום הרביעי בעונה הסדירה, לאחר שב-22 משחקים בהם שותף הוא קלע 23.3 נקודות בממוצע. בפלייאוף באותה עונה לא היה רבע גמר, לכן חיפה פגשה ישירות את מכבי תל אביב בחצי. יוסטון הוביל את חיפה למשחק שלישי בסדרה, בו הפסידה בתוצאה 84–86, לאחר שלבאן מרסר קלע סל ניצחון עם הבאזר. חיפה סיימה בסוף במקום הרביעי לאחר שהפסידה בסדרה על המקום השלישי להפועל גליל עליון. באותה עונה הגיע יוסטון עם חיפה לחצי גמר גביע המדינה, שם הפסידו למכבי רמת גן.
בעונת 1989/1990, יוסטון סבל מפציעה בקרסול שגרמה לו להחסיר מספר משחקים. בתחילת העונה הוא הודח יחד עם חיפה בסיבוב הראשון בגביע קוראץ' ליובקזרטה באסקט האיטלקית, כשיוסטון לא שותף במשחק הגומלין בעקבות הפציעה. באותה עונה שותף יוסטון ב-9 משחקי ליגה, בהם העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות ו-4.3 ריבאונדים. יוסטון הוביל את הקבוצה למקום החמישי, רחוקה משחק אחד מהעפלה לפלייאוף. בתום עונה העונה בעקבות הפציעה ולאחר מתיחות עם הבעלים יעקב שלזינגר, עזב יוסטון את הקבוצה.
צרפת וארגנטינה.
בשנת 1990, יוסטון חזר לצרפת וחתם בלה-מאן. בקבוצה שותף יוסטון ב-15 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 21.0 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים ב-36.4 דקות.
בשנת 1991, יוסטון חתם בטורס. באותה עונה שותף יוסטון ב-8 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים ב-34.0 דקות, לפני ששוחרר בינואר 1992.
בשנת 1992, יוסטון חתם בדפורטיבו מדרין הארגנטיאית. באותה עונה, יוסטון זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-28 בספטמבר 1994, חתם יוסטון באסטדיאנטס אולבאריה. יוסטון שיחק בקבוצה במשך שתי עונות לפני שהודיע על פרישה.
אלדאיר קינטאנה
אלדאיר אלחנדרו קינטאנה רוחאס (בספרדית: Aldair Alejandro Quintana Rojas) הוא כדורגלן קולומביאני, המשחק בעמדת השוער בקבוצת אתלטיקו נסיונל.
קריירת מועדונים.
אלדאיר החל את הקריירה שלו ככדורגלן באקדמיה של טולימה, לאחר שעזב את קבוצת הילדים של ריבר פלייט הארגנטינאית, שם יוצג על ידי רדאמל גרסיה, אביו של רדאמל פלקאו ואומן על ידי שוער העבר הארגנטינאי, אובלדו פיליול, בין השנים 2011–2013. לאחר שב-2014 כלל לא שיחק במדי אינדפנדיינטה מדיין, עבר לאתלטיקו פוטבול קלוב שנה מאוחר יותר, שם ערך את הופעת הבכורה שלו כמקצוען. ב-2016 המשיך לשחק בליגה השנייה במדי אורסומרסו ואת הפריצה שלו עשה ב-2018, כאשר הצטרף לאתלטיקו וילה. בשנה הראשונה שיחק רק ארבעה משחקי ליגה, אבל ב-2019 כבר הפך לשוער הראשון של הקבוצה והפגין יכולת טובה מאוד, שהפכה אותו לאחד השוערים הטובים בליגה. בסוף אותו טורניר, נרכש על ידי אתלטיקו נסיונל. בתחילה הפך לשוער שחילק את דקות המשחק שלו עם השוער השני דאז, חוסה קוואדראדו, אך לאחר עזיבתו של האחרון, הפך לשוערה הראשון של הקבוצה.
נבחרת לאומית.
קיבל את זימון הבכורה שלו לנבחרת ב-27 באוגוסט 2019, כאשר זומן על ידי המאמן קרלוס קיירוש לשני משחקי הידידות מול ו. ביוני 2021 זומן על ידי המאמן החדש של הנבחרת למוקדמות מונדיאל 2022 ולטורניר הקופה אמריקה 2021.
יחסי ארמניה–נורווגיה
יחסי ארמניה–נורווגיה הם יחסי החוץ בין ארמניה ונורווגיה.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 ביוני 1992, זמן קצר לאחר עצמאותה של ארמניה מברית המועצות. שתי המדינות חתמו על הסכם ביטול דרישות אשרה לבעלי דרכונים דיפלומטיים. בנורווגיה חיים כ-2,000 ארמנים.
יחסי סחר.
בשנת 2019 הסתכם המסחר בין המדינות ב-2.26 מיליון דולר, כאשר היצוא מארמניה לנורווגיה הסתכם ב-10,900 דולר, ואילו היבוא מנורווגיה לארמניה הסתכם ב-2.25 מיליון דולר.
יחסי ברזיל–נורווגיה
יחסי ברזיל–נורווגיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לממלכת נורווגיה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה.
החל מהמאה ה-19, מהגרים נורווגיים החלו להתיישב בברזיל. בשנת 1851, מהגרים נורווגיים היו מהחברים המייסדים של העיר ז'וינווילי במדינת סנטה קטרינה. בשנת 1905 הייתה ברזיל אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות נורווגיה לאחר פירוק האיחוד השוודי-נורווגי. מאז, היחסים בין ברזיל לנורווגיה נעשו לבביים, מבוססים על ערכים משותפים ומונחים על ידי כבוד הדדי.
בשנת 1967, אולף החמישי, מלך נורווגיה שהה בברזיל בביקור רשמי. בשנת 1991, הנשיא פרננדו קולור דה מלו הפך לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר בנורווגיה. מאז הביקורים הראשונים התקיימו ביקורים ופגישות רבות בין מנהיגי שתי המדינות. בשנים האחרונות המגעים בין ממשלות, חברות ואנשים פרטיים משתי המדינות התגברו, והעניקו דינמיות למערכת היחסים הדו-צדדית. ברזיל היא אחד השווקים הגדולים ביותר בענפי הספנות והאספקה הנורווגיים, ונורווגיה וברזיל משתפות פעולה באופן הדוק בנושאים ימיים.
במהלך שריפות יערות הגשם באמזונאס בשנת 2019, נורווגיה השעתה את התשלומים לקרן אמזון של ממשלת ברזיל (מנגנון שנוצר כדי להגן על יער האמזונאס בברזיל) לאחר עלייה בפגיעה ביערות. נורווגיה הייתה התורמת הגדולה ביותר של הקרן, והעניקה בעשור האחרון כ-1.2 מיליארד דולר. ממשלת נורווגיה הביעה חשש משיעור כריתת היערות מאז שהנשיא ג'איר בולסונארו עלה לשלטון בברזיל.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מברזיל לנורווגיה
ביקורים רמי דרג מנורווגיה בברזיל
הסכמים דו-צדדיים.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים כגון הסכם בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי וטכני (1978); הסכם למניעת כפל מס (1980) ומזכר הבנות בנושא הוראות טכניות, היגייניות ותברואתיות המסדירות את הסחר הדו-צדדי במוצרי דייג ומוצרי חקלאות ים (2003).
יחסי נורווגיה–קנדה
יחסי נורווגיה–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לנורווגיה. שתי המדינות חברות מלאות במועצה הארקטית, בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, בנאט"ו ובארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
כבעלי ברית בנאט"ו ושותפים רב-צדדיים, לקנדה ונורווגיה קיימת היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה בנושאים אזוריים ועולמיים, כמו המלחמה באפגניסטן.
היסטוריה.
האירופאים הראשונים שהגיעו לצפון אמריקה היו אנשי הצפון, שעשו לפחות מאמץ אחד גדול להתיישבות בל'אנס או מדוז בניופונדלנד בסביבות 1000 לספירה. סנורי תורפינסון, או סנורי גדרינסון, היה בנם של תורפין קרלספני ואשתו גוריץ'. הוא נחשב כתינוק האירופי הראשון שנולד בצפון אמריקה.
ב-29 במאי 1914, באישון לילה, ספינת המטען הנורווגית Storstad ואוניית הנוסעים הקנדית RMS קיסרית אירלנד התנגשו. לרוע המזל, בזמן "שסטורסטאד" לא טבעה, "קיסרית אירלנד" ירדה לקרקעית נהר סנט לורנס, 1,012 איש טבעו ו-465 שרדו.
נורווגיה הקטנה הייתה מחנה אימונים של צבא נורווגיה / חיל האוויר המלכותי הנורווגי בקנדה במהלך מלחמת העולם השנייה. מחנה נורווגיה בלוננבורג, נובה סקוטיה, היה מחנה האימונים הימי.
במהלך המלחמה הקרה הוצבו בנורווגיה חיילים קנדיים כחלק מברית נאט"ו. קבוצת הבריגדה הניתנת להסעה אווירית-ימית הוטלה על חיזוק נורווגיה במקרה של מלחמה כללית באירופה.
הגירה.
ישנם 433,000 אנשים ממוצא נורווגי החיים בקנדה.
הדיוויזיה ה-217 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-217 (בגרמנית: 217. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה, שלחמה במלחמת העולם השנייה. מאוחר יותר היא הפכה לקבוצת החטיבה ה-217.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה בתחילה ב-17 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי, כדיוויזיית אימונים במחוז הצבאי הראשון (פרוסיה המזרחית) באלנשטיין. הדיוויזיה שודרגה לדיוויזיה מלאה ביום ההתגייסות הגרמנית, ב-26 באוגוסט 1939. בתחילה היא כללה את הרגימנטים 311, 346 ו-389, וכן רגימנט הארטילריה 217.
בתחילת הפלישה לפולין שהחלה ב-1 בספטמבר 1939, הדיוויזיה ה-217 הייתה בעתודת הארמייה השלישית בפיקודו של גאורג פון קיכלר תחת קבוצת ארמיות צפון בפיקודו של פדור פון בוק. הדיוויזיה לא לחמה בקרבות כבדים במערכה בפולין. לאחר סיום המערכה הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-35 בגבול עם החלק של פולין הכבוש בידי ברית המועצות
במהלך המערכה על צרפת 1940, הדיוויזיה הייתה חלק מעתודת ה-OKH, אך שוב לא ראתה פעולה משמעותית. ביוני 1940 הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-1 תחת הארמייה הרביעית. ביולי הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-26 תחת הארמייה ה-18, שם היא נשארה עד אפריל 1941. לאחר שהות קצרה בקורפוס ה-2 במאי 1941, היא הועברה לקורפוס ה-26, שם נשארה עד תחילת אוגוסט.