מחקריו בקרימינולוגיה היו מתוך גישה סוציולוגית, בניגוד לגישה הפסיכולוגית שרווחה באוניברסיטת בר-אילן. הוא עסק בנושאים הקשורים ליהדות ולהוויה הישראלית: עמלק, כהניזם, אלימות בספורט, החרדים, הפנתרים השחורים, יום האדמה, ועוד.
קרומר האמין ופעל למען זכויות האדם, שלום, פלורליזם וסובלנות דתית. הוא היה ממייסדי תנועת השמאל הדתית נתיבות שלום, וכן היה חבר בוועד המנהל של הקרן החדשה לישראל. בקיץ 2006, עם תחילת ההתנתקות, הוביל אירוע ציבורי למען אחדות בעם בשם "על אלה אני בוכייה", שהתקיים בתשעה באב בגן פעמון הדרור בירושלים.
באמצע שנות השבעים היה ממקימי בית הכנסת "ידידיה" בירושלים ובית הספר הממלכתי דתי "אפרתה".
קרומר היה נשוי לחנה לבית רוטשטיין, אמנית, ואב לבת ושלושה בנים. נפטר ב-30 במרץ 2008 ממחלת הסרטן, בגיל 63. לאחר מותו הוקמה על ידי בני משפחתו קרן לזכרו, בשם "קרן דרכי שלום ע"ש ג'רלד קרומר ז"ל". הקרן תומכת בנושאים שהיו קרובים לליבו.
אסכולת לבוב במתמטיקה
אסכולת לבוב במתמטיקה (בפולנית: lwowska szkoła matematyczna) היא קבוצה של מתמטיקאים שפעלו בין שתי מלחמות העולם בלבוב, שהייתה באותה עת חלק מפולין.
חברי הקבוצה נפגשו לעיתים קרובות ב"הקפה הסקוטי", דנו בנושאים מתמטיים, ובפרט באנליזה פונקציונלית. הבעיות שבהן דנו נכתבו במחברת שהוחזקה דרך קבע בבית הקפה, והפכה למסמך מדעי רב ערך. את ממצאיהם פרסמו בכתב העת Studia Mathematica שנוסד בשנת 1929 על ידי ראשי הקבוצה, בנך ושטיינהאוס, והפך לכתב עת מרכזי לאנליזה פונקציונלית.
אחדים מחברי הקבוצה, ובראשם סטניסלב אולם, היגרו אל מחוץ לפולין. רבים מחברי הקבוצה נספו במלחמת העולם השנייה, בפרט בטבח הפרופסורים בלבוב ובגטו לבוב. לאחר המלחמה נעשה ניסיון לחדש את פעילות הקבוצה בוורוצלב, בהשתתפות שטיינהאוס ואחדים מחברי הקבוצה המקורית.
חברים בולטים של אסכולת לבוב במתמטיקה הם:
אלכסנדר בלב
אלכסנדר גאורגייב בלב (בבולגרית: Александър Георгиев Белев; 7 ביולי 1900, לום, נסיכות בולגריה - 9 בספטמבר 1944, קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה) היה עורך דין בולגרי וראש הקומיסריון לענייני יהודים במשרד הפנים של בולגריה בתקופת מלחמת העולם השנייה. ארגן את גירוש יהודי מקדוניה ותרקיה למחנה הריכוז טרבלינקה, ותכנן את גירוש יהודי בולגריה לפולין.
ביוגרפיה.
אלכסנדר בלב נולד בעיר לום בבולגריה לאב ממוצא ארומני ולאם ממשפחת מהגרים דלמטית. הוא למד משפטים באוניברסיטת סופיה ובהמשך כיהן כמזכיר הסינוד הבולגרי. ב-1930 היה שותף להקמתו ונמנה עם ראשי הארגון הימני הקיצוני "ראטניק" בבולגריה, אשר הפגין דעות אנטישמיות ועמד בקשרים עם התנועה הנאציונל-סוציאליסטית בגרמניה. בשנות ה-30 של המאה ה-20, החל לעבוד במשרד הפנים הבולגרי ונשלח מטעמו לגרמניה ביוני 1940, כדי ללמוד את חוקי נירנברג. הוא כיהן כראש המחלקה המשפטית במשרד הפנים, כעוזרו של שר הפנים פטר גברובסקי (שהיה מראשי הארגון "רטניק" בו פעל בלב). בלב ניסח את "החוק להגנת האומה" שהיה המקבילה הבולגרית של חוקי נירנברג, ושנכנס לתוקף ב-29 בינואר 1941. בעקבות החוק, ולאחר קביעת תקנת ה-26 באוגוסט 1942 בקבינט שנועדה לפתור את השאלה היהודית, הקים משרד הפנים הבולגרי קומיסריון (נציבות) לענייני יהודים, ובלב היה הראשון שעמד בראש הקומיסריון.
כראש הקומיסריון היה בלב פעיל בהטלת גזירות שונות על היהודים - היטלים ומסים, רישום והגבלת תנועה, אכיפת החובה לנוע עם סימן מזהה על הבגד (כוכב בצורת מגן דוד), ועוד. ב-22 בפברואר 1943, בתוקף תפקידו, הוא חתם על הסכם עם שליחו של אדולף אייכמן לבולגריה, אופטשורמפיהרר תיאודור דנקר, לגירוש 12,000 יהודי תרקיה ומקדוניה ו-8,000 יהודים נוספים מבולגריה לפולין. בלב ראה בהסכם הזה הקדמה לגירוש יהודי בולגריה כולה. הסכם בלב-דנקר היה אמור להיות חשאי, אולם הוא הודלף ליהודים מספר ימים לפני ביצועו, בידי ליליאנה פניצה, מזכירתו האישית של בלב.
בלב ארגן את גירוש יהודי תרקיה ומקדוניה, שלא היו רשמית אזרחים בולגרים. היהודים נאספו למחנות שהוכנו מראש, רכושם הוחרם על ידי המשטרה הבולגרית, והם הובלו באכזריות בקרונות רכבת פתוחים עד לגבול בולגריה, ומשם המשיכו באחריות הגרמנים עד לטרבלינקה. שתי הקהילות הושמדו לחלוטין, ומעט מאוד יהודים ניצלו. לעומת זאת, יהודי בולגריה לא גורשו, בשל התארגנות מהירה של היהודים עצמם ומספר בולגרים לא יהודים שהפעילו לחץ פוליטי ומוסרי על מלך בולגריה, בוריס השלישי.
מאוחר יותר ניסה בלב לארגן את גירוש כל יהודי בולגריה לפולין. גם במקרה זה התוכנית הודלפה, ובסופו של דבר סוכלה, ככל הנראה בהחלטה של מלך בולגריה.
לאחר מותו של מלך בולגריה, התחלפה הממשלה, ובעקבות שערוריית שחיתות שבה היה מעורב משרד הפנים, אולץ בלב להתפטר ממשרתו.
עם הכיבוש הסובייטי של בולגריה, ניסה בלב להימלט מבולגריה, אך זוהה על ידי קבוצת פרטיזנים בתחנת הרכבת של העיר קיוסטנדיל, ונשבה על ידה. הקבוצה הטילה על אחד מחבריה, פרטיזן יהודי, להביא את בלב לסופיה, אך הפרטיזן ירה בו למוות והטיל את גופתו בצד הדרך.
Studia Mathematica
Studia Mathematica הוא כתב עת מדעי פולני בנושא מתמטיקה. כתב העת נוסד בשנת 1929 על ידי הוגו שטיינהאוס וסטפן בנך, ראשי אסכולת לבוב במתמטיקה, והיווה במה מרכזית למחקרים ודיונים באנליזה פונקציונלית. המאמרים בכתב עת פורסמו באנגלית, גרמנית, צרפתית ורוסית.
בעקבות מלחמת העולם השנייה הופסקה הוצאת כתב העת לאור בשנת 1940 והתחדשה בשנת 1948.
עמינו
תמר הודי
ג'פרי שנדלר
ג'פרי שנדלר (אנגלית: Jeffrey Shandler) הוא חוקר תרבות יהודית ויידיש, ופרופסור חבר במחלקה למדעי היהדות באוניברסיטת ראטגרס. מחקריו עוסקים בתרבות וספרות יידיש, היהודים והתקשורת, יצוג השואה בתקשורת, פולקלור יהדות מזרח אירופה, ספרות ותרבות יהודי ארצות הברית.
ביוגרפיה.
שנדלר קיבל תואר ראשון בספרות מסוורת'מור קולג' (Swarthmore College) בפילדלפיה, ותואר שני ודוקטורט בתוכנית ללימודי יידיש באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. היה עמית פוסט-דוקטורט במרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת פנסילבניה. לימד במחלקה לעברית וללימודי יהדות באוניברסיטת ניו יורק, וכיום הוא פרופסור חבר באוניברסיטת ראטגרס.
בשנת 1999 יצא ספרו באנגלית "בזמן שאמריקה צופה: השואה בטלוויזיה" ("While America Watches: Televising the Holocaust"), אשר בוחן את ייצוג השואה במדיום הטלוויזיוני.
בשנת 2005 יצא ספרו באנגלית "הרפתקאות ביידיש-לנד" ("Adventures in Yiddishland"), אשר בוחן את השינויים שעברה השפה והתרבות היידית מתום מלחמת העולם השנייה, שבה הייתה שפה חיה ושימשה כשפת דיבור יום-יומית, לשפה בעלת משמעויות סימבוליות.
בשנת 2006 תרגם שנדלר את הספר "אמיל וקארל", שכתב בשנת 1938 הסופר היידי יעקב גלאטשטיין.
בשנת 2009 יצא ספרו באנגלית "יהודים, אלוהים ווידאוטייפ: דת ומדיה בארצות הברית" ("Jews, God, and videotape: religion and media in America"), אשר בוחן את השפעות אמצעי המדיה והתקשורת החדשים על החיים והטקסים היהודים בארצות הברית במחצית המאה האחרונה.
שנדלר חי עם בן זוגו, סטיוארט שיר.
רבי יוסי בר חנינא
רבי יוסי בר חנינא היה אמורא ארצישראלי חשוב, משלהי הדור השני ומהדור השלישי של התקופה. היה מתלמידי רבי יוחנן, ושימש כדיין.
ביוגרפיה.
רבי יוסי בר חנינא נסמך לרבנות בידי רבו - רבי יוחנן, ובהמשך הפך רבי יוסי לגדול בתורה, עד שנחשב לתלמיד חבר של רבי יוחנן, ואף נחלק איתו כמה פעמים בהלכה. כך גם הכיר את ריש לקיש ורבי אלעזר בן פדת, וגם עמם מוזכר שנחלק כמה פעמים בהלכה. בתלמוד הוא מוזכר פעמים רבות, ואנו מוצאים כמה אמוראים שמסרו בשמו דברי הלכה, ביניהם רבי אבהו ורב חמא בר עוקבא. בכמה מקומות מוצאים כי רבי יוסי עסק גם בדברי אגדה ולא רק בהלכה.
ייתכן שהיה בנו של רבי חנינא בר חמא ודודו היה רבי פנחס בר חמא הכהן. אבל ככל הנראה, אביו רבי חנינא, לא היה אותו רב חנינא, שעליו מסופר, כי רבי יוחנן רצה לסומכו לרבנות, אך לא עלה בידו, עד שרבי חנינא הסביר לו כי הוא צאצא של בית עלי הכהן, שעליו נאמרה הקללה , קללה המכוונת שלא יהיה זקן במשמעותו התורנית - רב - מצאצאיו של עלי, ואילו רבי יוסי ברבי חנינא - הוסמך, ובכל אופן יוצא כי רבי יוסי התייחס ככהן.
הערכי תנאים ואמוראים מוכיח כי הגרסה הפוכה, ורבי יוסי בר חנינא הוא זה שרצה לסמוך את רבי שמעון בן אליקים, שהיה צעיר יותר, והיה תלמידו של ריש לקיש.
מכיוון שהיה דיין מומחה, ישנם ראשונים, כדוגמת הרמב"ם והרמ"ה, המצדדים לפסוק כמותו אף במקום שהוא נחלק עם רבי יוחנן שהיה רבו המובהק. אולם, הרשב"א סבור כי יש לפסוק כרבי יוחנן, וביאר הרא"ש טעם הדבר, מפני שרבי יוחנן היה רבו המובהק.
הערכה.
רב אסי כינה את רבי יוסי בר חנינא: "גברא רבה" . כמו כן, בהיותו יושב כדיין, נאמר עליו שהוא יודע לרדת לעומקו של דין. נחשב לחכם מרכזי ומשפיע, כך שבכל פעם שנאמר בתלמוד "מחכו עליה במערבא" (גיחכו על חידוש כלשהו בארץ ישראל), הכוונה היא לרבי יוסי בר חנינא.
לאחר פטירתו של רבי יוסי בר חנינא, אמר רבי זירא כי הוא נגלה אליו בחלום, וסיפר לו על מקומו בגן עדן:
מתורתו.
נהג לומר כך גם היה אומר:
הר העזאזל
הר עזאזל
הר מונטאר
ג'בל מונטר
ג'בל מונטאר
שער העיר (פירושונים)
סוכן ביטוח