ביולי 1941 הוצאו להורג כ-100 גברים יהודים בעיר. בעיר הוקם יודנראט, על היהודים הוטלו עבודות כפייה. ובספטמבר נשלחו רוב יהודי העיר למחנה מעבר. רובם נרצחו באוקטובר.
גטו שווינציאן.
בעיר הוקם גטו. לגטו זה הועברו בסוף 1941 יהודים מאיגנלינה שנותרו בחיים לאחר שרובם נרצחו. בפברואר 1942 התארגנה בגטו קבוצת מחתרת. בסתיו 1942 הובאו לגטו יהודים מלינטופי. במרץ 1943 ברחו כ־50 מחברי המחתרת ליערות נרוץ' (Narocz) והצטרפו ליחידת פרטיזנים באזור.
באפריל 1943 חוסל גטו שווינציאן. כמה מאות בעלי מקצוע הועברו לגטו וילנה ויתר היהודים נרצחו בפונאר. בעת השילוח לפונאר התנגדו המגורשים ורובם – כמה מאות - נהרגו תוך מאבק. עשרות הצליחו להימלט.
רומן זר
רומן זר (באנגלית A Foreign Affair) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של בילי ויילדר. בסרט משחקים ג'ון לונד, מרלן דיטריך וג'ין ארתור. הסרט מגולל את סיפורם של חברי בית הנבחרים של ארצות הברית הבאים לחקור את חייליהם בגרמניה שלאחר מלחמת העולם השנייה. למרות אי ההצלחה של הסרט בקופות הוא היה מועמד לשני פרסי אוסקר.
עלילה.
בשנת 1947 חברי הקונגרס של ארצות הברית מגיעים לביקור חיילים בברלין לאחר מלחמת העולם השנייה. ביניהם נמצאת נציגת מדינת איווה, פיבי פורסט (ג'ין ארתור), המגלה אודות זמרת קברטים בשם אריקה פון שלוטאוה (מרלן דיטריך) שבעברה הייתה פילגשם של הרמן גרינג ויוזף גבלס. פיבי מגלה שהיא מוגנת על ידי קצין אמריקאי בכיר. היא מבקשת את עזרתו של קפטן ג'ון פרינג' (ג'ון לונד) שלמעשה הוא אותו קצין המגן על אריקה.
במהלך הסרט ג'ון מתוודה בפניה על אהבתו כלפיה כדי שהיא תפסיק את החקירה נגד אריקה. לבסוף אריקה נעצרת, וג'ון ופיבי מתאחדים.
הפקה.
בעת שירותו של בילי ויילדר בצבא ארצות הברית בגרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה הובטח לו סיוע ממשלתי בהפקת סרט על הצבא באזורי הכיבוש בגרמניה. ויילדר התקשה למצוא אזור בנוי לצילומי הסרט.
בחירתו הראשונה של ויילדר לגילום דמותה של אריקה הייתה מרלן דיטריך, אך הוא חשש שהיא לא תיעתר לבקשתו כיוון שהדמות מזוהה עם הנצאים. פדריך הולנדר אף כתב לה שלושה שירים לסרט; "Black Market", "Illusions", ו-"The Ruins of Berlin". בעת מבחן בד שויילדר עשה לג'ון האבוק בנוכחות מרלן דיטריך בפריז, דיטריך מתחה ביקורת על משחקה וסגנונה של האבוק. לבסוף ויילדר שכנע את דיטריך לקחת את התפקיד בטענה שרק היא מתאימה לתפקיד.
לאחר מכן ויילדר שכנע את ג'ין ארתור לגלם את דמותה של פיבי. במהלך צילומי הסרט ארתור ודיטריך הסתכסכו. ארתור אף תבעה מויילדר לשנות את היחס המועדף שלו כלפי דיטריך. אולפן ההפקה "סרטי פרמאונט" ליהק את ג'ון לונד לתפקיד הראשי.
פרסים ומועמדויות.
צ'אלס לאנג היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לוויליאם דניאלס מהסרט "The Naked City". בילי ויילדר, צ'ארלס בראקט וריצ'רד לי. ברין היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, אך הם הפסידו לג'ון יוסטון מהסרט "האוצר מסיירה מדרה". בנוסף הם היו מועמדים לפרס איגוד התסריטאים האמריקאי, אך הם הפסידו לפרנק פאטרוס ולמילאן ברנד מהסרט "מאורת הצפעונים".
איוויה
איוויֶה (בבלארוסית: Іўе, ברוסית: Ивье, בפולנית: Iwje, ביידיש: אייוויע) היא עיירה במחוז גרודנו, כ-160 ק"מ מגרודנו.
תולדות היישוב.
לפי מסמכים מהמאה ה-17, נוסדה איוויה על ידי אשת הדוכס הגדול של ליטא במאה ה-15. במאה ה-16 התיישבו בה טטרים, ובשנת 1600 נבנו בה כנסייה ומנזר ברנרדיני.
על פי סברה אחת, מקור שמה של העיירה הוא סלאבי, ופירושו – עץ ערבה. על פי סברה אחרת, המקור הוא פיני, והמשמעות היא "מקור הנהר". סברה נוספת גורסת שהשם הוא טטרי במקור, ומשמעותו היא "בית" או "קן". זאת מכיוון שהעיירה הייתה במשך שנים רבות יישוב בלארוסי-טטרי.
יהודי איוויה.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו באיוויה כ-3,000 יהודים, שהיוו רוב תושבי העיירה.
באיוויה פעלו מפלגות ותנועות נוער יהודיות, בהן השומר הצעיר, המזרחי ובית"ר, ומוסדות דת וחינוך יהודיים, ובהם בית ספר מרשת תרבות ובית ספר יידי. שכנא אפשטיין, עורך ה"דער עמעס", היה יליד העיירה.
ב-15 במאי 1929 עלו באש מרבית בתי היהודים ומוסדות הציבור בעיירה בשרפה שפרצה בה, וועד עזרה מקומי פעל לשיקומם.
בעקבות כניסת הסובייטים לאיוויה ב-18 בספטמבר 1939, נסגרו רוב המוסדות היהודיים בעיירה.
בשואה.
במבצע ברברוסה, בקיץ 1941, כבשו הגרמנים את העיירה. כעבור מספר ימים גויסו הגברים היהודים בני 15 עד 60 לעבודת כפייה, וב-2 באוגוסט 1941 הובילו הגרמנים 224 יהודים ממשכילי העיירה, ובהם רבנים ומורים, ליער ליד הכפר סטנייוויצ'ה (Staniewicze), שם ירו בהם למוות בסיוע ליטאים.
בעיירה הוקם גטו מוקף גדר תיל, ובראש היודנרט שמונה במקום הועמד משה קופלר, פליט מקרקוב. לגטו הובאו מגורשים יהודים מיישובי הסביבה (כמו בקשטי), ומספר תושביו הגיע ל-3,500 עד 4,000 נפש, תוך צפיפות רבה.
ב-12 במאי 1942 רוכזו יהודי הגטו בכיכר השוק בעיירה, ולאחר סלקציה, הובלו כ 2,300 איש, רובם נשים וילדים, לסטנייוויצ'ה, ושם נרצחו. עשרות יהודים שניסו להימלט נתפסו ונרצחו.
בסוף דצמבר 1942 נרצחו עוד כ-150 מיושבי הגטו במחנה העבודה בוריסוב שליד מינסק, וב-16 בינואר 1943 גורשו למעלה מ-1,000 יהודים מהגטו לאזור ביצות ביאלה-בלוטה (Biale Blota) בסמוך לבוריסוב, ושם נרצחו. באותו יום נמלטו ליערות כ-200 יהודים, ורובם הצטרפו במרוצת הזמן לפרטיזנים.
במרץ 1943 הועברה קבוצה קטנה של יהודים מהגטו לגטו לידא, ובאוגוסט אותה השנה הועברו כ-70 צעירים מהגטו למחנה עבודה ליד סמולנסק, ונרצחו שם. אחרוני היהודים מגטו איוויה גורשו בספטמבר 1943 למחנות ההשמדה סוביבור ומיידנק.
רבני העיר.
בין רבני העיר ידועים:
דיינים נוספים וראשי הישיבה המקומית מראשית המאה ה-20: רבי יוסף חיים קלצקי, רבי שלמה יהודה קרפל, רבי אליהו שמוקלר, רבי יצחק בקשט-יוספזון, רבי משה מאירוביץ' ורבי אברהם יצחק מינקין.
The Daily Talk
The Daily Talk הוא אמצעי תקשורת בשפה האנגלית המפורסם באופן יומי על גבי לוח בשדרת טובמן של מרכז מונרוביה עיר הבירה של ליבריה. לפי הניו יורק טיימס זהו התסקיר "המופץ בתפוצה הרחבה ביותר" בעיר משום שלתושביו אין מספיק כסף או חשמל הנדרשים על מנת לצרוך אמצעי תקשורת המוניים מתקדמים יותר.
מייסדה, העורך והעובד היחיד של "דיילי טוק" הוא אלפרד ג'יי סירליף שיצר אותו מתוך אמונה כי אזרחים שיש להם את המידע על ארצם הם הכלי לשיקומה של ליבריה אחרי מלחמת האזרחים.
הכתבות שהוא רושם על הלוח מורכבות מדיווחי עיתונים וכתבים מתנדבים. המימון שלו מתבצע באופן ארעי על ידי תרומות כספיות מזדמנות וכרטיסי חיוג לטלפון סלולרי. יש לו תא הצעות לקוראים.
היסטוריית המיזם.
סירליף יצר את הלוח בשנת 2000. הוא גם הקים חדר חדשות בסמוך ללוח עוד במהלך כהונתו של צ'ארלס טיילור אך לאחר ביקורת על שלטונו החדר נהרס על ידי חיילי צבא ליבריה וסירליף עצמו נכלא לתקופה קצרה.
החדר הוקם מחדש על ידו בעזרת ידידיו שבוע לפני בחירות של 2005 בהם זכתה אלן ג'ונסון-סירליף (יש לה שם משפחה זהה אך היא אינה קרובת משפחתו של סירליף) ומאז הלוח המשיך לפעול.
איוויינייץ
איוויינייץ (בבלארוסית – Iвяне́ц; ברוסית: Ивенец; בפולנית: Iwieniec; ביידיש: איוועניץ בעברית: איבניץ) היא עיירה באזור מינסק בבלארוס, השוכנת על נהר בלור, 56 קילומטר מערבית למינסק.
תולדות העיירה.
העיירה מוזכרת לראשונה במסמכים מהמאה ה-14. האריה שבסמל העיירה לקוח מסמלו של בעל העיירה בשנים שלאחר תקופת ייסודה.
בשנת 1702 נוסדו בעיירה כנסייה ומנזר של המסדר הפרנציסקני. איבניץ והאחוזה שבקרבתה היו רכושה של משפחת סולוהוב, משנת 1810 עברו לבעלותה של משפחת פלבקה בין מלחמות העולם שכנה איוויינייץ בשטח פולין. באיוויינייץ מפעל קדרות שתוצרתו משווקת ברחבי מחוז מינסק וכן בווילנה. בעיירה מפעלי תוצרת מזון, עיבוד עץ, תעשייה כימית, בית מלון ומוזיאון לתרבות מסורתית.
יהודי איוויינייץ.
בשנת 1811 נמנו בעיירה 169 גברים יהודים. הידוע בילידי העיירה היהודים היה הרב אריה לייב שפירא (1787–1853), ר' לייבלה קובנר. בסוף המאה ה-19 היו בעיירה 288 בתי מגורים, מרביתם של יהודים. יהודי העיירה התפרנסו בעיקר ממסחר וממלאכה.
בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 פעלו בעיירה מפלגות ותנועות נוער יהודיות וציוניות, וכן הוקמו מוסדות חינוך ותרבות. טרם מלחמת העולם השנייה חיו באיוויינייץ כ־1,200 יהודים. בספטמבר 1939 נכנס אליה הצבא האדום, ועד מהרה נסגרו המוסדות היהודיים בעיירה.
העיירה נכבשה בידי הגרמנים ב־28 ביוני 1941, והחלו מעשי טבח בתושבים היהודים. ב־10 בנובמבר הוקם גטו. הגטו חוסל סופית ב־9 ביוני 1942, כאשר אחרוני יושביו נורו למוות מחוץ לעיירה. כ־70 יהודים בני העיירה שרדו את השואה.
ביקורי נשיאי ארצות הברית בישראל
מאז הקמת המדינה ביקרו שבעה (מתוך 14) נשיאי ארצות הברית מכהנים בישראל 12 פעמים. הביקור הראשון נערך על ידי ריצ'רד ניקסון בשנת 1974 והאחרון על ידי ג'ו ביידן בשנת 2022. ביקרו בישראל גם הנשיאים ג'ימי קרטר, ביל קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, ברק אובמה, דונלד טראמפ. לא ביקרו בישראל אחרי ניקסון, הנשיאים ג'רלד פורד, רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש. מרבית הביקורים יצאו לפועל מאז אמצע שנות ה-90, והם התרחשו בעיקר על רקע אירועים ותפניות ביחסי ישראל עם העולם הערבי והמשא ומתן בין ישראל למדינות ערב והפלסטינים, ובמטרה לקדם תהליכים אלו.