אולטראווקס (באנגלית: Ultravox) הייתה להקת גל חדש בריטית, שהוקמה בלונדון באפריל 1974 בשם "Tiger Lily". בין 1980 ל-1986 הוציאה הלהקה שישה אלבומים שהגיעו לדירוג ב-10 האלבומים המובילים בבריטניה, ו-17 סינגלים שדורגו בין 40 המובילים בבריטניה. האלבום המצליח מביניהם היה הלהיט של שנת 1980, Vienna.
פעילות.
בין השנים 1974–1979, סולנה של הלהקה היה ג'ון פוקס . פוקס עזב את הלהקה במרץ 1979 כדי לצאת לקריירת סולו, ובעקבות עזיבתו, מידג' יור הפך לסולן ולגיטריסט של הלהקה והוביל אותה להצלחה עד 1988, אז הלהקה התפרקה.
הלהקה הוקמה מחדש בשנת 1992, בהובלתו של בילי קארי , אך הלהקה פחות הצליחה, כאשר שני האלבומים שהוציאה לא הצליחו וסינגל אחד הגיע למקום ה-90 במצעד הסינגלים בבריטניה. לאחר מכן הלהקה שוב התפרקה בשנת 1996.
ההרכב הידוע ביותר של הלהקה, שכלל את מידג' יור, בילי קארי , הבסיסט כריס קרוס והמתופף וורן קאן , ביצע סדרת מופעי איחוד בשנים 2009 ו-2010 לפני שהוציא אלבום אולפן חדש, Brilliant , שיצא במאי 2012 והגיע למקום ה-21 בתרשימי האלבומים הבריטיים. בנובמבר 2013 הופיעו אולטראווקס כאורחים מיוחדים בסיבוב הופעות בבריטניה עם סימפל מיינדס. המופעים היו האחרונים של אולטראווקס, ובשנת 2017 יור וקארי הודיעו שהלהקה התפרקה.
המורדת
Ultravox
אום
אוֹם (ברבים אוּמים, בסלנג גם: מוטרה, מגרמנית) היא התקן עם תבריג פנימי המשמש לחיבור והידוק חלקים באמצעות בורג או כל אמצעי אחר הכולל תבריג חיצוני.
הרכיבים המהודקים על ידי אום מוחזקים בכוח החיכוך שבין התבריג של האום לתבריג השני, תוך דפורמציה קלה של התבריגים הנובעת מהכוח שהושקע בהידוק ושמוחזר מהחלקים המהודקים.
המילה העברית "אום" היא חידושו של חיים נחמן ביאליק בהשראת המילה הגרמנית Schraubenmutter (אֵם הבורג).
מבנה.
אומים עשויות מגוש מתכתי הכולל חור ובו תבריג פנימי. הצורה הנפוצה ביותר לאומים היא משושה, אך קיים מגוון רחב של צורות בהתאם לייעוד של האומים. לצורת המשושה הנפוצה יתרונות ניכרים - גישה לסיבוב על ידי מגוון רחב של כלים ומזוויות שונות, ועמידות בפני שחיקה ביחס ליכולת גבוהה לעמוד במומנט הסיבוב.
לאומים מנעד רחב של גדלים - החל באומים בסדרי גודל של מילימטרים (במנגנוני שעונים למשל) ועד אומים בקוטר של מעל מטר, המשמשות לחיבור מבנים.
לאומים המשמשות ליישומים הנדסיים מומנט הידוק מוגדר על מנת למנוע שבירת האום או שחיקה של התבריג.
אמצעי עזר.
לשימוש באומים נלווים לעיתים אביזרי עזר. בין האביזרים הנפוצים דיסקית שטוחה המפזרת את הלחץ שמפעיל האום על פני שטח רחב יותר של הרכיב המהודק ומונעת בכך את שחיקתו, דיסקית קפיצית המגבירה את הלחץ האנכי על האום ובכך מגבירה את החיכוך על התבריג ומונעת את פתיחתו. שימוש באביזרים אלו נפוץ במיוחד בחיבורים באמצעות אומים של חלקים הנתונים לתנועה או לטילטול, העלולים לשחרר את האומים כתוצאה מהתנודות.
אביזרי אבטחה נוספים לאומים הם פינים, דיסקיות משוננות, ועוד.
אילן טרואן
אילן טרואן (באנגלית: Ilan S. Troen) (נולד ב- 15 בספטמבר 1940) הוא פרופסור אמריטוס להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובאוניברסיטת ברנדייס.
ביוגרפיה.
טרואן נולד וגדל בארצות הברית בעיר בוסטון והתחנך במוסדות יהודיים וכלליים. סיים תואר ראשון בשנת 1963 באוניברסיטת ברנדייס ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת שיקגו. לימד באוניברסיטת מיזורי ובאוניברסיטת פרינסטון, לפני שעלה לארץ בשנת 1975 והצטרף לסגל המחלקה לתולדות עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון, שם עמד בראש קתדרת לופין להיסטוריה מודרנית. כמו כן כיהן כדִּקָאן הפקולטה למדעי הרוח והחברה. בין השנים 1983 ל־1987 עמד בראש מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות בשדה בוקר.
פרופ' טרואן הוא המייסד והמנהל הראשון של קרן עמיתי קרייטמן המעניקה מלגות לבעלי תואר דוקטור שסיימו את עבודת הדוקטורט שלהם בהצטיינות ומעוניינים לבצע השתלמות בתר-דוקטורית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וכן העורך המיסד של כתב העת הרב תחומי Israel Studies העוסק בנושאי ההיסטוריה, החברה, הפוליטיקה והתרבות של מדינת ישראל. כתב העת נוסד בשנת 1996 והוא יוצא לאור על ידי מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות באוניברסיטת בן-גוריון ועל ידי מרכז שוסטרמן ללימודי ישראל באוניברסיטת ברנדייס בארצות הברית.
בשנת 2007 פרש לגמלאות מאוניברסית בן-גוריון וייסד את מרכז שוסטרמן לחקר ישראל באוניברסיטת ברנדייס בארצות הברית, שם החזיק בקתדרת סטרול ללימודי ישראל עד פרישתו בשנת 2017. בין פעילותיו בתקופה זו ניתן למנות את הקמת בית ספר ללימודי ישראל, תוכנית המכשירה אנשי אקדמיה מרחבי העולם ללמד על ישראל. בין השנים 2015–2017 כיהן כנשיא האגודה ללימודי ישראל.
פרופ' טרואן הוא גם חוקר-עמית במרכז ללימודי עברית ויהדות באוניברסיטת אוקספורד ובמרכז ירושלמי לענייני ציבור ומדינה.
נשוי לקרול (רחל), אב לשישה ילדים. מתגורר בעומר.
מספריו.
אילן טרואן הוא המחבר והעורך של ספרים ומאמרים רבים בנושאי ההיסטוריה של החברה הישראלית ויהודי העולם. בין ספריו ניתן למנות את:
ראדו אלדולסקו
ראדו אלדולסקו (ברומנית: Radu Aldulescu, נולד ב־17 בספטמבר 1922 בפיטיאסקה, שבמחוז אילפוב ונפטר ב־19 במרץ 2006, בניס שבצרפת) היה צ'לן רומני־איטלקי.
קורות חייו.
ילדות וצעירות.
אלדולסקו נולד בכפר פיטיאסקה־פאסריה (Piteasca-Pasărea), במחוז אילפוב שבחבל מונטניה ברומניה. הוא היה בן למשפחה בעלת מסורת מוזיקלית ארוכה.
סבא רבא שלו היה אנגלוש דיניקו (1905-1838), נגן חליל פאן ממוצא צועני שחיבר את הגרסה הסופית של להיט הלאוטארים הרומנים, "צ'וקרליה". סבתו, אחת מארבע בנותיו של אנגלוש דיניקו, הייתה מריה דיניקו שהתחתנה עם פטרה אלינסקו (1947-1869), המלחין ונגן החליל ממחוז מהדינץ שבחבל אולטניה. אמו של אלדולסקו, נטליה אלינסקו, הייתה אחת משתי בנותיהם. אחותה, אווג'ניה אלינסקו, הייתה מורה לפיתוח קול באקדמיה למוזיקה בבוקרשט.
בגיל שש התחיל ראדו אלדולסקו ללמוד נגינה בצ'לו אצל אחי סבתו, דימיטריה דיניקו (1936-1868) שלימד גם בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה בבוקרשט.
אלדולסקו למד גם הוא בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה עד שנת 1939, והוא בן 12.
הוא סיים את לימודיו עם שלושה פרסי הצטיינות.
הקריירה המוזיקלית.
בגיל 18 ניגן אלדולסקו בתזמורת האופרה של בוקרשט וב־1941 ניגן לראשונה בתזמורת הסימפונית של רדיו בוקרשט.
בשנים 1950–1964 הופיע כסולן עם הפילהרמונית "ג'רוג'ה אנסקו" של בוקרשט.
ב־1964 היה עוזרו של הצ'לן הקטלאני גספר קסאדו והופיע לראשונה בלונדון עם התזמורת הסימפונית של ה־BBC בקונצ'רטו של אנטונין דבוז'אק באותה שנה. אלדולסקו ניגן לעיתים קרובות מוזיקה קאמרית. הוא ניגן בין השאר בטריו עם הפסנתרן ולנטין גאורגיו ועם הכנר שטפאן גאורגיו. מאוחר יותר הוא ניגן בשלישיית "טריו דל'ארקי" באיטליה עם הכנר סלבטורה אקרדו ועם הוויולן לואיג'י אלברטו ביאנקי.
אלדולסקו ואשתו היגרו בשנת 1969 לאיטליה ובשנת 1977 קיבלו את אזרחות איטלקית.
אלדולסקו ניגן ברסיטלים למוזיקה קאמרית עם קרלו צקי והופיע כסולן עם תזמורות ומנצחים חשובים ברחבי העולם. אלדולסקו לימד בקונסרבטואר האירופי בפריז, באקדמיות למוזיקה בבזל, במאסטריכט, באקדמיה הבינלאומית למוזיקה על שם יהודי מנוחין בגסטאד (אחרי 1981), במרכז ללימודי מוזיקה בברצלונה ובקונסרבטוריון של פסקארה.
עם תלמידיו נמנו: מרין קזאקו, שרבאן ניקיפור, צציליה ואן הוף, מרייט ואן דייק, ג'מה סרפנטי, אולף טישבירק ופאולו גאיו לימה.
אלדולסקו הקליט אלבומים עם יצירות מאת היידן, ברהמס, צ'ייקובסקי, סן־סנס, דביסי, ג'ורג'ה אנסקו ומלחינים אחרים. הוא לימד כיתות אמן בארצות רבות וכיהן בחבר השופטים של תחרויות בינלאומיות – בין השאר, בתחרות הרביעית הבינלאומית על שם צ'ייקובסקי בשנת 1970. בשנת 1985 יזם אלדולסקו כיתת אמן בקוסטה בראווה והתוודע למוזיקה ולמוזיקאים של קטלוניה. הוא הוציא אלבום עם יצירות של מלחינים קטלאנים, לואיס קלארט ביניהם.
חייו הפרטיים.
ראדו אלדולסקו היה נשוי לגלינה (גליה) ולזוג נולדה בת, רודיקה, שחיה בפריז.
הנצחה.
בפסטיבל למוזיקה במליאנו־סבינה מוענק פרס "ראדו אלדולסקו" שנוסד לזכרו.
פסגות לורנס
פסגות לורנס (באנגלית: Lawrence Peaks) הן קבוצת פסגות גבוהות, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הפסגות מפרידות בין קרחון סיפרר, לבין ראשו של קרחון מרינר.
היסטוריה.
מקור השם.
שמן של הפסגות ניתן להן על ידי משלחת חקר קרחון מרינר מטעם משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1966–1967.
הפסגות נקראות על שמו של ג'יי. אי. ס. לורנס (J.E.S.Lawrence), שהיה מפקד משלחת הסקר הגאולוגי.
לקריאה נוספת.
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, PP 78 - 80
• Borg, S. G. and Stump, E, Paleozoic magmatism and associated tectonic problems of northern Victoria Land, Antarctica, Washington DC American Geophysical Union Geophysical Monograph Series, vol. 40, pp. 67–75, 1987. doi:10.1029/GM040p0067.
• F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, Magmatic and tectonic patterns over the Northern Victoria Land sector of the Transantarctic Mountains from new aeromagnetic imaging, Tectonophysics 478 (2009) 43–6