משה קלמן נולד במושבה מזכרת בתיה. אביו יוסף קלמן היה שם מורה ומנהל בית ספר. אחר כך עברה המשפחה לנס ציונה ורחובות וב-1932 התיישבו ברמת השרון שם יסד יוסף קלמן את בית הספר הראשון ושימש מנהלו במשך שנים רבות.
בגיל 15 הצטרף כנער לארגון ההגנה בתפקידי קשר שמירה ואיתות.
למד בבית הספר מקס פיין וגימנסיה גאולה ובשנת 1940 עבר לקיבוץ עין חרוד.
ב-אוקטובר 1941 התגייס לפלמ"ח ושירת בפלוגה א' בקיבוץ דפנה. עם התקרב ארוין רומל לשערי הארץ נשלח עם פלוגתו לקיבוץ דורות.
ב־1943 עבר קורס מפקדי כיתות בג'וערה וב-1944 עבר קורס מפקדי מחלקות באותו מקום. בסיום הקורס שובץ כמפקד מחלקת פלמ"ח בקיבוץ יגור.
ב-1947 מונה כמפקד פלוגה ט' בגליל המזרחי שעסקה גם בהברחות יהודים מסוריה לארץ ישראל.
בפרוץ מלחמת העצמאות הורע מאוד מצב הביטחון בגליל המזרחי. בדצמבר 1947 מונה לסמג"ד הגדוד השלישי (גדוד הגליל) של הפלמ"ח תחת פיקודו של מולה כהן. הדרכים ליישובים היהודים לא היו בטוחות ומדי פעם הותקפו כלי רכב יהודיים ונגרמו אבדות בהרוגים ופצועים. לאחר רצח מקיבוץ מעיין ברוך, פיקד על פעולת עונשין בכפר ח'סאס.
הערבים שלטו בדרכים והמורל במחנה היהודי היה נמוך, בייחוד לאחר נפילת מחלקת הל"ה. במלאת חודש לנפילתם תוכננו מספר פעולות ובראשן פעולת עונשין נגד הכפר סעסע שבו התמקמה יחידה של צבא ההצלה. הכפר היה מרוחק כ-10 ק"מ מבסיס הגדוד השלישי בהר כנען והערבים חשו לכן ביטחון ולא הציבו כל שמירה על המקום. יגאל אלון הטיל את הפעולה הזאת על משה קלמן. הכוח יצא בליל ה-15 בפברואר 1948 במסע רגלי ארוך, הגיע לסעסע, פוצץ בתים רבים וחזר בשלום לבסיסו. בפעולה נהרגו כ-60 ערבים. הערבים הופתעו מתעוזת הפעולה ונאלצו להקצות כוחות לשמירה על כפריהם.
בעקבות הטמנת מוקש ליד יסוד המעלה פיקד קלמן על פעולת עונשין נגד הכפר אחסיניה
ב-15 וב-20 באפריל פיקד על שני ניסיונות כושלים לכבוש את מצודת נבי יושע. בסוף אפריל 1948 מונה למג"ד הגדוד השלישי.
ב-17 וב-18 באפריל 1948 השתתפה פלוגה מהגדוד השלישי (שהגיעה כתגבור) בקרב על טבריה במאמץ לכיבוש העיר.
ב-1 במאי 1948 כבש את עין זיתים, נכנס לצפת וקיבל את הפיקוד על העיר. הרובע היהודי היה נצור ונחות מבחינה טופוגרפית. ההתקפה ב-6 במאי 1948 נכשלה אבל ב-10 במאי 1948 הצליח קלמן בראש גדודו בקרב על צפת לכבוש את צפת, ולהניס ממנה את כל הכוחות הערביים.
ב-1985 פרסמה נתיבה בן-יהודה ששירתה בגדוד השלישי, כי לאחר כיבוש עין זיתים נתן קלמן פקודה לשני חיילים להוציא להורג שבויים כפותים. לאחר הטבח היא קבלה פקודה מקלמן להתיר את ידיהם הכבולות של ההרוגים לקראת ביקור צפוי של משלחת מטעם הצלב האדום. על פי עדותה של רנה קלמן, אשתו לעתיד של משה קלמן ומזכירתו בגדוד השלישי, מעולם לא ניתנה פקודה זו.
לאחר שני הניסיונות הכושלים באפריל, ב-17 במאי 1948 הצליחה פלוגה ג' של הגדוד השלישי בפיקוד ראובן נצר לכבוש את משטרת נבי יושע ללא נפגעים בקרב, אחרי מצור ופעולות ריכוך, שהביאו לבריחת הכוח שבה בחסות הלילה. הגדוד נטל חלק גם בקרב עמק הירדן ובפשיטות על בית המכס העליון וכפר חארב ברמת הגולן.
לאחר מכן ירד קלמן עם גדודו לאזור המרכז ונטל חלק בניסיון לכבוש את משטרת לטרון ב-9 ביוני 1948 (מבצע יורם).
במבצע דני כבש עם גדודו את לוד ודיכא את המרד שאירע לאחר שמשוריינים של הלגיון פרצו לעיר. הועלו האשמות נגד קלמן כאילו הוא נתן הוראה לבצע טבח בערבים אבל מחקרים חדשים קובעים כי לוחמי הפלמ"ח פעלו בלוד כאשר נשקפה סכנה לחייהם ולא היה שם טבח מתוכנן.
לאחר מכן התמקם בקו ביר מעין-אל בורג' והדף התקפות קשות של הלגיון בקרב אל בורג'.
באוגוסט 1948 עברה חטיבת יפתח לנגב ובספטמבר 1948 הוא מונה לסמח"ט וקצין המבצעים של החטיבה. הוא נטל חלק בקרב חרבת מחאז ובמבצע יואב לפריצת הדרך לנגב.
בתום הקרבות עבר למחלקת מבצעים במטה הכללי תחת פיקודו של שמעון אבידן, אחר כך עבר להדרכה בקורס מג"דים בצריפין.
ביוני 1950 הועלה לדרגת אלוף-משנה ונתמנה לתפקיד מפקד מחוז הנגב בפיקוד הדרום תחת פיקודו של משה דיין.
בתחילת 1951 השתחרר מצה"ל ונסע לאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית שם עשה תואר ראשון שני ושלישי בכלכלה והנדסה תעשייתית. כעבור שבע שנים חזר ארצה, השתקע ברמת השרון ועסק כיועץ השקעות ובתכנון והקמה של מפעלים ואזורי תעשייה.
ב-19 בדצמבר 1980 נפטר ממחלת הסרטן ברמת השרון.
מקס נורדוי
פישל לאחובר
פ' לחובר
פ' לאחובר
פ. לאחובר
fstab (קיצור של File Systems Table - טבלת מערכות קבצים) הוא קובץ הגדרות הקיים בדרך כלל במערכות הפעלה דמויות יוניקס, בסולאריס (שם הוא נקרא vfstab), וכן בלינוקס כחלק מחבילת util-linux המגיעה עם מערכת מרב המערכות. הקובץ אחראי על פעולות שונות הנוגעות בין היתר לעיגון ההתקנים והגדרת הרשאות עליהם. הקובץ ממוקם בנתיב /etc/fstab.
תוכן הקובץ.
בקובץ קיימות הגדרות המכילות רשימת התקנים במחשב (כגון דיסק קשיח, התקן אחסון נייד, כונן תקליטורים, וכדומה), וכן את חלוקת המחיצות בהן, מערכות הקבצים שעליהן, אופן עיגון המחיצות (אוטומטי או ידני), מקום עיגונן על פני מערכת הקבצים ופרטים נוספים. להגדרות אלו משמעות בהקשר לפקודה mount, האחראית על עיגון מערכות קבצים.
מבנה הקובץ.
הקובץ הוא קובץ טקסט פשוט, אשר כל שורה בו מציינת התקן שונה, ומכילה חמישה ערכים משתנים אודות ההתקן.
אבי שומר
אבי שומר (נולד ב-21 בפברואר 1956) הוא המנכ"ל ואחד הבעלים של רשת "צומת ספרים".
ביוגרפיה.
שומר נולד בירושלים, גדל בשכונת בית וגן ולמד בתיכון בויאר. לאחר שירותו הצבאי למד שנתיים באוניברסיטה העברית בירושלים (יחסים בינלאומיים ומדע המדינה).
ב-1981, בגיל 25, פתח שומר את חנות הספרים הראשונה שלו, "המקור", בשכונת רמות אשכול. בהמשך פתח חנויות נוספות והקים את רשת "יריד הספרים".
בשנת 2002, כשרשת "יריד הספרים" מנתה 17 סניפים, היא התמזגה עם רשת "צומת ספרים", שמנתה 14 סניפים. ומאז שומר הוא מנכ"ל החברה המאוחדת, והפך אותה לרשת ספרים מהגדולות בישראל, עם יותר מ-90 סניפים. הרשת בניהולו בלטה במבצעים למכירת ספרים מוזלים, כגון "4 במאה" (ארבעה ספרים במאה ש"ח). מבצעי הוזלה אלה עוררו זעם בקרב חלק מהמו"לים, שחשו אנוסים להוריד את מחירי ספריהם.
על התחרות במתחרה העיקרית, רשת "סטימצקי", אמר שומר:
שומר מעורב בפעילות פילנתרופית ויושב בחבר הנאמנים של עמותת חיים - למען ילדים חולי סרטן בישראל.
שומר נבחר על ידי איגוד המפרסמים בישראל לאיש השיווק של חודש ינואר 2008.
שומר נשוי ואב לשניים.
אברהם קסטנבוים
אברהם (אברהם אהרן) קסטנבוים (קסטנבאום) (כ"ט באלול תרנ"ו, 1896, דרוהוביץ' – י"ב בניסן
תשט"ז, 24 במרץ 1956, ירושלים), הקים יישובים וישיבות רבים, ושימש בתפקידים ציבוריים רבים: ממייסדי תנועת הפועל המזרחי, גזבר הפועל המזרחי, חבר הדירקטוריון של הקרן הקיימת לישראל, חבר ההנהלה המייסדת של האנציקלופדיה התלמודית ועוד.
ביוגרפיה.
בצעירותו קיבל חינוך תורני-חסידי ולמד בישיבתו של רבי אברהם קיטיגורודסקי
ובבית-מדרשם של אדמו"רי דרוהוביץ' (לבית שפירא), אשר תמכו בישובה המיידי של ארץ-ישראל
וקיימו בבית-מדרשם אסיפות ציוניות.
בלימודיו הוכיח שקדנות וחריפות, וכן התעניין והתמצא גם בספרות והגות יהודית כללית. ולמד בכוחות עצמו את השפות העברית והגרמנית.
הוא שרת בצבא האוסטרי במלחמת העולם הראשונה, ואמו טרחה להעביר אליו מזון כשר במאמצים
מרובים, שכן בלא כך היה מסתפק בלחם ובמים. מלחמה זו, אשר בה חיילים יהודים שפכו את דמם למען שני הצדדים, אך לא למען עם ישראל וארץ ישראל – חיזקה בו את הרעיון הציוני.
בהיותו מבאי ביתו של האדמו"ר מדרוהוביץ', דבקה גם בו החיבה לציון. יחד עם רבי אביעזר שפירא, בנו של האדמו"ר, ייסד בווינה
קואופרטיב לכריכת ספרים, כהכנה לעלייה לארץ ישראל.
בתחילת שנות ה-20, באדר תרפ"ב עלה ארצה כחלוץ עם קבוצת חלוצים דתיים מפולין שעלתה דרך וינה. בקבוצה זו
היו מספר חלוצים ממשפחת אדמו"רי דרוהוביץ', כגון המשורר ש. שלום (שלום שפירא) ואחיו
יצחק שפירא (אשר ניהל במשך שנים רבות את בית הספר הריאלי בחיפה).
הוא היה ממייסדי תנועת "הפועל המזרחי", יחד עם האדמו"ר מדרוהוביץ' ר' ישעיהו שפירא ("האדמו"ר
החלוץ"), ישעיהו ברנשטיין וחברים נוספים. ובמועצה השנייה של הפועל המזרחי (ו' בכסליו תרפ"ד, פתח תקווה) נבחר כחבר הוועד-הפועל של התנועה.
לאחר הוועדה הרביעית של הפועל המזרחי, בה נתקבלה החלטת הרוב בדבר כניסה להסתדרות העובדים הכללית, היה גם הוא בין המחייבים את ההצטרפות ל"הסתדרות".
כמו כן כיהן כראש המרכז החקלאי של הפועל המזרחי.
בשנת תרצ"ב 1932 הוא חתם עם דוד בן-גוריון על הסכם שיתוף פעולה נרחב בין ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים לבין הסתדרות הפועל המזרחי, הסכם זה הניח את היסוד לשותפות אשר כונתה ברבות הימים - "הברית ההיסטורית" (בין מפא"י לבין המפד"ל).
בשנות ה-40 היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא.
הוא אשר נתן את השם "בני-עקיבא" לתנועת הנוער אשר חרתה על סמלה: "תורה ועבודה". וכן הציע את השם "אליצור", ביחד עם הרב משה צבי נריה, לאגודת הספורט הדתית.
אברהם קסטנבוים עמד בראש המרכז החקלאי של "הפועל המזרחי" והיה ממניחי היסוד הן ליישובים רבים והן לישיבות "מודרניות",
כגון: מושב שדה יעקב, כפר יעבץ, קיבוץ יבנה, כפר חסידים, כפר הרא"ה, כפר אברהם, כפר פינס,
כפר הנוער הדתי (ליד כפר חסידים), ישיבת ההסדר "כרם ביבנה" (ישיבת ההסדר הראשונה), הישיבה
התיכונית בכפר הרא"ה (הישיבה הראשונה של תנועת "בני-עקיבא"), הישיבה התיכונית "נתיב מאיר"