פרידמן תואר כ"איש אציל-רוח", ש"הצטיין בטוהר מידותיו, באצילותו והליכותיו, והיה חביב ונערץ על כל חניכיו וחבריו".
המחנך מרדכי אלישיב (פרידמן), שהיה עמיתו לסגל הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה, מספר כי פרידמן היה "איש עדין הנפש, סופר ומשורר, ידע לרכז סביבו חבר מורים מסור ומלוכד... לימד ספרות עברית, שחיבב אותה על תלמידותיו; היה אדם צנוע, שקט, נחבא אל הכלים ונעים הליכות. (ביתם של יהושע ומרים פרידמן היה בית פתוח, מכניס אורחים, וביחוד זכורים לטובה ערבי-שבתות שלו.)"
פרידמן היה מתרגם-אמן של השירה הרומית הקלאסית.
לדברי המשורר והמתרגם העברי אשר רייך, פרידמן "היה המתרגם המוכשר ביותר מרומית לעברית בפולין שבין מלחמות העולם. תרגומיו... עוררו, בשעתם, רושם גדול."
המתרגם וחוקר הספרות עמינדב דיקמן הגדירו כמתרגם מחונן, "אחד האמנים הגדולים בעיצוב הֶקסָמטרים דַקטיליים עבריים" ו"אחד המתרגמים הגאונים מלאטינית".
חיים נחמן ביאליק, שהכיר את פרידמן עוד מהיותו נער, סיפר בלווייתו: "בצעדיו הראשונים ניכר כי היה צעיר עילוי. ביצירות הביכורים היה כבר הרבה מסימניו של הבשל המבוגר... אני זוכר באיזה קלות היה כותב פיליטונים ב"הצופה". היה מתיחד שעה קלה בחדרו ומוציא משם פיליטון או מאמר מלא חן ותוכן. אכן, מאחורי החן הפיליטוני היה מסתתר כובד ראש ורצינות. אולם הוא לא בחר בדרך קלה זו והעדיף עמלה של תורה, דחה את הכתיבה הקלה מפני הרכוש הרוחני ואסף חכמה ודעת". על תרגומיו אמר כי "בפינה זו הגיע למדרגה גבוהה ביותר. תמהני אם יש לו דומה בתרגום הספרות הקלסית העתיקה לעברית באופן שיעמוד בה טעמה".
בשנות חייו האחרונות חלה פרידמן במחלת לב קשה.
בסתיו 1933 עלה לארץ ישראל מקובנה עם משפחתו.
כעבור כחצי שנה, באביב 1934, נפטר ממחלתו, בגיל 49.
נקבר בשורת הסופרים בבית הקברות טרומפלדור.
אביו, שנפטר אחריו, ב-1936, נקבר לצדו.
אביו של פרידמן שלח לקק"ל שיר שכתב בנו על פועלה של הקרן – "דונם פה ודונם שם" ("אספר לך הילדה, וגם לך הילד, איך בארץ ישראל אדמה נגאלת: דונם פה ודונם שם, רגב אחר רגב – כך נגאל אדמת העם מצפון עד נגב").
השיר, בלחנו של מנשה רבינא, היה לשיר ילדים פופולרי, שהושר בבתי הספר ובגני הילדים במשך עשרות שנים. "על־פי המנהג, בימי שישי, בטקס קבלת שבת, ובערבי חגים וראש חודש היו הילדים ניגשים בזה אחר זה ביראת קודש לשולחן שעליו עמדה הקופסה הכחולה, משלשלים את מעותיהם ושרים את שירו של י' פרידמן".
פרידמן הותיר אישה ובן (בנו הבכור, בן-נעם, נפטר בגיל שנה).
אלמנתו מרים נפטרה בחודש מרץ 1946. נקברה בחיפה.
בנו גדעון (1917–2003) סיים לימודי הנדסה בטכניון (במגמת כימיה-חשמל), וכאביו עסק בהוראה. תחילה היה מורה בגימנסיה ביאליק בחיפה, ולאחר מכן הצטרף לסגל הטכניון והיה פרופסור חבר לגאומטריה תיאורית.
בקיץ 1945 נישא לשושנה בורקובסקי. התגורר ברחוב בן יהודה שבהדר הכרמל.
אחותו אסתר נישאה לד"ר יוסף פעמוני (גלוקמן), ממקימי מערכת הבריאות בישראל, מאנשי התנועה הרוויזיוניסטית ובית"ר.
בתה, יעל העליון, ייסדה וניהלה את בית הספר לאמנויות תל אביב, והייתה נשואה ליעקב העליון, עיתונאי "מעריב" לשעבר.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
יהושע פרידמאן
טוראקואים
יוחנן בן-יעקב (פסל)
יוחנן בן יעקב (18 ביולי 1913 – 12 באפריל 2003) היה צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה.
בן יעקב נולד בברלין בשנת 1913. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל ומאז ועד מותו גר בקיבוץ הזורע. למד פיסול וציור ב-1943 בבצלאל, אצל מרדכי ארדון ואיזידור אשהיים.
יצירותיו הופיעו בתערוכות רבות בארץ ומחוצה לה. חלק מיצירותיו מוצבות עדיין במקומות בולטים בארץ - תבליט בבית וילפריד שבקיבוץ הזורע; תבליט בטכניון, בחיפה; ארון קודש בקיבוץ יפתח; ציור קיר בקיבוץ כרמים; ויצירות נוספות בקיבוץ דורות, במוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה, בבית העם ביקנעם ועוד.
בן יעקב זכה בפרס דיזנגוף לאומנות הפיסול והציור מטעם עיריית תל אביב לשנת 1950–1951, וכן בפרס דובינר (1950), בפרס עיריית מינכן לפיסול (1968) ובפרס איגוד הסופרים (1980).
בן יעקב נפטר בקיבוץ הזורע בשנת 2003 כשהוא אב לשלושה ילדים.
יוחנן בן יעקב
ג'וזף תומסון
תקיפת שיירת הנשק הסורית במחוז ריף דמשק שבסוריה
תקיפת שיירת הנשק הסורית במחוז ריף דמשק שבסוריה הייתה תקיפה אווירית שנערכה בלילה של 31 בינואר 2013 במחוז ריף דמשק שבסוריה, באזור גבול סוריה-לבנון, נגד שיירת כלי רכב סורית שהובילה אמצעי לחימה מתקדמים מסוריה ללבנון אשר יועדו לכוחות המיליציה השיעית הלבנונית חזבאללה.
סוריה ייחסה את התקיפה לחיל האוויר הישראלי. היא הכחישה כי יעד המתקפה היה שיירת נשק שהובילה אמצעי לחימה לחזבאללה, וטענה כי המתקפה בוצעה על מתקן מחקר מדעי סורי הנמצא באזור העיר ג'מראיא שבפרברי דמשק, וכי שני עובדים במתקן נהרגו בהתקפה, בנוסף לחמישה עובדים שנפגעו. על אף שהדוברים הישראלים סירבו לאשר או להכחיש זאת, ב-3 בפברואר שר הביטחון אהוד ברק רמז כי ישראל עומדת מאחורי התקיפה.
דיווחים על מהות הפעולה.
אמצעי התקשורת בעולם פרסמו דיווחים שונים על מהות הפעולה. דיווחים אלה התבססו על מקורות עלומים, וקשה לדעת מה מהנכלל בהם נכון ומה אינו נכון. כמעט כל הדיווחים הם באמצעי תקשורת שמחוץ לישראל, עקב צנזורה שהונהגה בישראל בנושא זה. הטבלה הבאה מציגה את התפתחות הדיווחים על מהות הפעולה.
תגובות.
לאחר המתקפה גורמים סוריים בכירים טענו בתקשורת כי ישראל עומדת מאחורי המתקפה, ושבמהלכה הופצץ אחד ממרכזי המחקר המדעי באזור העיר ג'מראיא שבפרברי דמשק. כמו כן הבכירים הסורים איימו לנקום בישראל על המתקפה.
ב-31 בינואר סגן שר החוץ האיראני גינה את המתקפה וציין כי למתקפה יהיו "השלכות חמורות על תל אביב".
על אף שהגורמים הרשמיים בישראל סירבו להתייחס לדיווחים אודות התקיפה, ב-3 בפברואר 2013 שר הביטחון הישראלי אהוד ברק רמז בראיון כי ישראל עמדה מאחורי ההתקפה באומרו "מה שקרה בסוריה לפני כמה ימים זו הוכחה שכשאנחנו אומרים משהו, אנחנו מתכוונים לו".
השוטר מסאן טרופז
חדשנות
חדשנות היא יצירת ערך מוסף באמצעות פתרונות לצרכים גלויים, או באמצעות יצירת פתרונות לצרכים סמויים.
החדשנות היא מאפיין מרכזי של רוב העבודות היצירתיות.
פתרונות אלה מושגים על ידי פיתוח או שימוש במוצרים, תהליכים, סיעורי מוחות , שירותים או טכנולוגיות יעילים יותר מבעבר או על ידי רעיונות בשלים שמתאימים לשווקים, מדינות, או חברות שמוכנות ומעוניינות לקלוט אותם.
חדשנות שונה מהמצאה, בכך שחדשנות מתייחסת לשימוש בשיטה או ברעיון טובים יותר, בעוד שהמצאה מתייחסת לתהליך ולאופן היצירה של השיטה או הרעיון. חדשנות שונה גם משיפור, בכך שהיא עוסקת במשהו שנעשה מהותית באופן שונה ולא בעשיית אותם הדברים בצורה טובה יותר. למרות שחדשנות הכרחית לפעולה יצירתית היא לא מספיקה, שכן התוצרים היצירתיים הם לא רק חדשים אלא גם מותאמים למצב שעבורו הם נוצרו.
כיום, נהוג להבחין בין חדשנות תוספתית (אינקרמנטלית) לחדשנות פורצת דרך או חדשנות משבשת (disruptive innovation). בעוד שהראשונה מתייחסת ליעול וליצירת מענים חדשים מתוך הידע הקיים, האחרונה, מייצרת קטגוריות חדשות אשר משנות את הסביבה העסקית ובכללותה, ומייצרת לפיכך צרכים חדשים ודרכי פעולה חדשות להתמודדות עמם.
אורגיים
אוֹרְגִּיִּים (שם מדעי: "Ploceidae") היא משפחה של עופות בסדרת ציפורי שיר. המשפחה כוללת 15 סוגים בהם 116 מינים.
כל מיני האורגיים הם ציפורים אוכלי זרעים שתפוצתם באפריקה שמדרום לסהרה מלבד מספר מינים שנפוצים באסיה. הזכרים בעלי צבע בולט ברוב המקרים צהוב או אדום.
שמם של האורגים ניתן להם מכיוון שהם אורגים את הקינים כך שישתלשלו מהענפים. הם יוצרים את הקן מענפים קטנים שהם אורגים בצורת שתי-וערב. הזכר והנקבה בונים את הקן יחדיו.
סולומון
סולומון הוא צורת ביטוי לועזית לשם שלמה (במקור משלמה המלך).
רונלד ויין
רונלד ג'רלד ויין (באנגלית: Ronald Gerald Wayne; נולד ב-17 במאי 1934) הוא מהנדס אמריקאי, ממקימי חברת המחשבים "אפל" (עם סטיב ג'ובס וסטיב ווזניאק). 12 יום לאחר הקמת החברה ב-1976, הוא פרש וויתר על חלקו בחברה החדשה.
ביוגרפיה.
ויין נולד בקליבלנד, אוהיו. הוא עבד כשרטט בכיר לצד ג'ובס בחברת משחקי המחשב "אטארי". ב-1 באפריל 1976 ייסדו שניהם יחד עם ווזניאק את חברת "אפל". ויין אייר את הסמל הראשון של אפל, הוא כתב את הסכם השותפות בין השלושה, וכן כתב את מדריך השימוש במחשב Apple I אותו ייצרו ווזניאק וג'ובס.
עם זאת, 12 ימים לאחר ייסוד החברה, מכר ויין את חלקו בחברה (10%) תמורת 800 דולר; בתוספת ל-1,500 דולרים נוספים שקיבל בהמשך לאותה שנה תמורת הימנעות מכל תביעה כספית כלפי החברה - קיבל ויין בסך הכול 2,300 דולר על חלקו בחברה. ויין העדיף לפרוש במהירות מהחברה, בשל זהירות רבה בה נקט מאז שנכשל בעסק אחר שהקים מספר שנים לפני כן. זאת במיוחד משום שכמבוגר מבין שלושת השותפים (הוא היה בן 42 והם בתחילת שנות ה-20 לחייהם), היו לו יותר נכסים שמהם יכלו נושים אפשריים לגבות חובות. לאחר פרישתו החברה צמחה בהדרגה, ונכון ל-2020 היא חברת המחשבים הגדולה בעולם, עם שווי שוק המוערך ביותר משני טריליון דולר.
לאחר שעזב את אפל ולא נענה לבקשות שותפיו לשעבר לחזור, הוא שב לתפקידו בחברת "אטארי", וב-1978 הצטרף למעבדה הלאומית לורנס ליברמור. שנתיים לאחר מכן הצטרף לחברת "Thor Electronics" בסלינאס, קליפורניה כמהנדס בכיר, ו-16 שנה לאחר מכן פרש לגמלאות.
ב-2011 הוציא את ספר זכרונותיו, בשם "Adventures of an Apple Founder".