בשנות החמישים והשישים השתתף קלוגמן במספר הפקות תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע. ב-1950 הופיע במחזה בתיאטרון מקומי בבוסטון. בהמשך אותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה, בסדרה "אולפן השחקנים". במרץ 1952 ערך את הופעת הבכורה שלו על בימות ברודוויי, כשגילם את דמותו של פרנק בונפרטה במחזה "נער הזהב". ב-1957 השתתף בסרטו של סידני לומט שהפך לקלאסיקה, "12 המושבעים", בתפקיד מושבע מספר 5. ב-1959 חזר לברודוויי, והופיע בהפקה המקורית של המחזמר "ג'יפסי". על תפקידו במחזמר היה מועמד ב-1960 לפרס טוני בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר, אך הפסיד לטום בוסלי. הוא המשיך להופיע במחזמר עד שזה ירד מהבמות במרץ 1961.
בשנים 1963-1960 הופיע בארבעה פרקים של הסדרה "אזור הדמדומים". ב-1964 זכה לראשונה בפרס אמי, על תפקיד אורח שגילם בסדרת הדרמה המשפטית "הסנגורים". באותה שנה קיבל את התפקיד הראשי בקומדיית המצבים "האריס נגד העולם" של רשת NBC. הסדרה לא זכתה למדרוג גבוה, ובוטלה לאחר עונה אחת. בשנים שלאחר מכן הופיע בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, וכן הופיע בברודוויי במחזה "צ'ין-צ'ין".
ב-1965 החליף קלוגמן את וולטר מתאו בתפקיד הראשי של אוסקר מדיסון בהפקה המקורית של המחזה "הזוג המוזר" בברודוויי. הוא המשיך לגלם את התפקיד גם בסדרת הטלוויזיה שהתבססה על המחזה, ששידורה החל ברשת ABC ב-1970. במהלך שידורה של הסדרה, שנמשכה חמש עונות ו-114 פרקים, קלוגמן זכה פעמיים בפרס אמי על תפקידו בה. הסדרה הסתיימה ב-1975. ב-1973, במהלך שידורה של הסדרה, קלוגמן ושותפו לסדרה טוני רנדל הקליטו אלבום בשם "The Odd Couple Sings" ("הזוג המוזר שר") שיצא בחברת התקליטים לונדון רקורדס.
ב-1976 שב קלוגמן לגלם תפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה, "קווינסי" של רשת NBC. הוא גילם את דמותו של ד"ר קווינסי, פתולוג שעובד במכון לרפואה משפטית של לוס אנג'לס ומפענח פשעים. הוא היה מועמד ארבע פעמים לפרס אמי על תפקידו בסדרה, וכתב בעצמו את התסריט לארבעה מפרקי הסדרה. בסך הכל שודרו 148 פרקים במשך שבע עונות, ושידור הסדרה הסתיים ב-1983.
ב-1986 כיכב בקומדיית המצבים "שוב אתה?", כשלצידו ג'ון סטיימוס בתפקיד בנו. הסדרה שודרה במשך שתי עונות. במקביל להופעתו בסדרה הופיע בברודוויי במחזה "אני לא רפפורט". ב-1989 השתתף במיני סדרה של NBC "מסביב לעולם בשמונים יום". באותה שנה, סרטן הגרון ממנו סבל חזר, ואילץ אותו להפסיק לשחק במשך כ-4 שנים. הוא חזר לשחק בברודוויי ב-1993, בגרסה מחודשת למחזה הקומי "שלושה גברים על סוס". באותה שנה, הוא חזר לשתף פעולה עם טוני רנדל בסרט הטלוויזיה "הזוג המוזר: שוב ביחד". בשנים שלאחר מכן הופיע במספר תפקידי משנה בקולנוע ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה. ב-1997 הופיע בפעם האחרונה על במות ברודוויי, בהפקה מחודשת של מחזהו של ניל סיימון "נערי השמש".
ב-2005 השתתף בסרט הקולנוע "מתי אוכלים?". באותה שנה פרסם את הספר "", שעסק בחברותו רבת השנים עם מי ששיחק לצידו בסדרה "הזוג המוזר", טוני רנדל. קלוגמן היה זה שנשא את ההספד בהלווייתו של רנדל ב-2004. ב-2008 הגיש קלוגמן תביעה בבית המשפט העליון של קליפורניה נגד רשת NBC, בטענה שחברת ההפקות שלו הייתה אמורה לקבל 25% מההכנסות מהסדרה "קווינסי". באוגוסט 2010 הגיעו הצדדים לפשרה בתביעה, שפרטיה לא פורסמו. תפקידו האחרון על המסך היה בסרט האימה "קָמֶרָה אוֹבְּסְקוּרָה" ב-2010.
חייו האישיים.
קלוגמן היה נשוי פעמיים: ב-1953 נשא לאישה את השחקנית ברט סאמרס (Brett Somers; 1924-2007), ששיחקה לצידו בסדרה "הזוג המוזר". לשניים נולדו שני בנים. הם נפרדו ב-1974, אך מעולם לא התגרשו רשמית. סאמרס נפטרה ב-2007, ושנה לאחר מכן נשא קלוגמן לאישה את פגי קרוסבי, שהייתה בת זוגו כבר מ-1988.
קלוגמן היה מעשן כבד. ב-1974 אובחן כחולה בסרטן הגרון, והמחלה חזרה שוב ב-1989. במהלך הטיפול נפגעו מיתרי הקול שלו.
קלוגמן היה חובב מושבע של מרוצי סוסים. בבעלותו הייתה סוסת מרוצים מגזע ת'ורוברד שנקראה ג'קלין קלוגמן, וב-1980 היא הגיעה למקום השלישי בדרבי של קנטקי.
נפטר בגיל 90, ב-24 בדצמבר 2012, בוודלנד הילס, קליפורניה.
שגר אותי למעלה, סקוטי
אייטיז
ב'אלאנה טורוס
הולגרמה לרפואת חירום
טרקי
טרקיז
מדעי היהדות (כתב עת)
מדעי היהדות, במת האיגוד העולמי למדעי היהדות (כותר אנגלי: Jewish studies, forum of the World Union of Jewish Studies) הוא כתב עת מדעי ושנתון של האיגוד העולמי למדעי היהדות, השוכן בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית.
כתב העת נוסד בשנת תרפ"ו (1926), כחלק מהמכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית. כותרו הראשון היה "ידיעות המכון למדעי היהדות". במשך השנים השתתפו בו חוקרים במדעי היהדות מרחבי תבל. בשנת תשס"ט 2009, ערכו את "מדעי היהדות" גרשון בקון, איתמר גרינוולד ומנחם הירשמן. כל גיליון "מדעי היהדות" מכיל חלק מחקרים וחלק סקירות קצרות על כותרים חדשים בתחום מדעי היהדות.
בין המשתתפים במדעי היהדות: אפרים אלימלך אורבך, משה אידל, נחם אילן, יעקב אלבוים, חנוך אלבק, מנחם אלון, שולמית אליצור, דניאל בויארין, עידו בסוק, ישראל ברטל, יצחק ברנד, ישעיהו גפני, זאב גריס, יהושע גרנט, אברהם דוד, יוסף דן, אבנר הולצמן, גתית הולצמן, אביעד הכהן, חגית הלפרין, שמואל ורסס, יעקב זוסמן, יאיר זקוביץ, גלית חזן-רוקם, עמנואל טוב, ציפי יבין, שלם יהלום, שרה יפת, רימון כשר, יהודה ליבס, חננאל מאק, שגית מור, שלמה מורג, אברהם מלמד, דליה מרקס, מרדכי נדב, הלל נוימן, חנה ספראי, מעוז עזריהו, שמחה עמנואל, חביבה פדיה, עזרא פליישר, ישראל קולת, ישי רוזן-צבי, שלום רוזנברג, ישראל רוזנסון, מיכאל ריגלר, דב שוורץ, גרשון שקד, סמדר שרלו, ישראל משה תא-שמע ויוסף תבורי.
Der Jude
Der Jude (גרמנית: 'היהודי'; נהגה: "דֶר יוּדה"; מקובלים גם התעתיקים היידים והיידים למחצה "דער יודע", "דער יודה") היה כתב עת יהודי הגותי וספרותי שנוסד על ידי מרטין בובר בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, והופיע בין השנים 1916 עד 1928.
עורך כתב העת היה בובר, ולצדו שימשו כעורכים: מקס מאייר (Mayer), מקס מאייר פרֶגר (Mayer Präger), גוסטב קרויאנקר (Krojanker), ארנסט סימון וזיגמונד קצנלסון (Kaznelson). כתבו בו מאמרים: תיאודור בהר, אלברט הלמן, הנס זקס, יעקב קלצקין, הוגו ברגמן, מקס איזידור בודנהיימר, ארנו נאדל, הוגה הדעות אהרן דוד גורדון, החלוץ ואיש העלייה השלישית, אליהו רפפורט ואחרים. שני סיפורים של פרנץ קפקא פורסמו בו לראשונה, "תנים וערבים" ו-"דין וחשבון לאקדמיה". גרשם שלום הביע ביקורת על הלכי רוח שהובעו במאמרים בתקופת מלחמת העולם, אבל גם שמח על מאמריו של א"ד גורדון, והעריך את המאמץ ששוקע בו, ועל כך שוחח עם בובר.
חלק מארכיונו הובא עם עלייתו של בובר לארץ ישראל, אשר הביא עמו את ארכיון כתב העת, והוא שמור בארכיון הספרייה הלאומית, יחד עם שאר עזבונו הספרותי.
פא-ריית'
הנביאים (מסע בין כוכבים)
גדעון (גידי) אילת
הסודות של הקוסמים נחשפים
אברהם הכהן קוק
הנבחרת הצעירה של איטליה בכדורגל
רוברט פרוסינצ'קי
רוברט פרוסינצ'קי הוא כדורגלן עבר קרואטי ומאמן כדורגל.
פרוסינצ'קי, אשר נחשב לאחד מהכדורגלנים הקרואטים הטובים בכל הזמנים, שיחק בנבחרת קרואטיה בין השנים 1994-2002 והיה שותף להישג השיא שלה בזכייה במקום השלישי במונדיאל 1998. פרוסינצ'קי שיחק במספר רב של מועדוני כדורגל אירופאים לאורך הקריירה בין היתר בריאל מדריד וברצלונה. פרוסינצ'קי מחזיק בשיא בהיותו שחקן הכדורגל היחיד בהיסטוריה שכבש במונדיאל במדי שתי נבחרות שונות (יוגוסלביה וקרואטיה).
קריירה.
מועדונים.
פרוסינצ'קי החל את הקריירה במועדון דינאמו זאגרב בו רשם 2 הופעות בקבוצה הבוגרת בעונת 86-87. לאחר שלא זכה לדקות משחק ולחוזה שיבטיח את עתידו הכלכלי חיפש פרוסינצ'קי קבוצה אחרת ובשנת 1987 חתם על חוזה בקבוצת הכוכב האדום בלגרד.
הצוות המקצועי של הכוכב האדום זיהה מיד את יכולותיו של פרוסינצ'קי שהפך לשחקן הרכב קבוע החל מעונת 87-88. פרוסינצ'קי זומן באותה עונה לסגל הנבחרת הצעירה של יוגוסלביה לאליפות העולם בצ'ילה שם זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. פרוסינצ'קי שיחק בכוכב האדום בלגרד במשך ארבע עונות בין השנים 87-91 במהלכן זכתה הקבוצה בשלוש אליפויות וגביע ביוגוסלביה וזכייה היסטורית בגביע האלופות בשנת 1991.
בשנת 1991 חתם פרוסינצ'קי על מעבר לקבוצת ריאל מדריד מהליגה הספרדית תמורת סכום של 15 מיליון יורו. במדריד תלו ציפיות גדולות מפרסינצ'קי, שאף כבש שער זכור במיוחד בבעיטה חופשית במשחק מול קבוצת ברצלונה, אולם שורת פציעות מנעה ממנו לשחק במרבית המשחקים בעונה הראשונה. בשתי העונות שלאחר מכן שיחק פרוסינצ'קי 52 משחקים במדי ריאל מדריד אולם לא ענה על הציפיות הגבוהות שיוחסו למעבר שלו בתחילה.
בשנת 1994 עבר פרוסינצ'קי לריאל אוביידו ועונה לאחר מכן חתם בברצלונה בה שיחק שתי עונות.
עד סוף הקריירה שיחק פרוסינצ'קי במספר קבוצות ביניהן סביליה, פורטסמות' וסטנדרד לייז'.
קריירה בינלאומית.
פרוסינצ'קי שיחק במהלך הקריירה ביוגוסלביה, ולאחר הקמתה של קרואטיה שיחק במדי קרואטיה החל משנת 1994.