לא רק מבנה הסרט בנוי לפי נוסחאות אלא גם ההתפתחות הפסיכולוגית של כל דמות. כל דמות בסרט עוברת דרך פיתוי, לווידוי ומשם לשינוי. הדרך בה כל דמות עוברת שינוי במצב הנפשי שלה היא זהה. כולם נופלים אל תוך רגש עז של תשוקה מינית כלפי האורח. כל הדמויות מקיימות איתו יחסי מין. כאשר האורח עוזב, כולם, למעט העוזרת, מתוודים בפניו על רגשותיהם. בחלק האחרון של הסרט, אחרי שהוא עוזב, כל הדמויות מאבדות את הזהות שהייתה להם לפני כן. הבת נכנעת לפסיכוזה קשה. הבן הופך אובססיבי לגבי המשיכה שלו אל האורח שכבר לא קיים ועסוק בכל זמנו לצייר את התשוקה העזה שלו. האם אוספת בחורים צעירים שמזכירים את האורח במראה שלהם ומקיימת איתם יחסי מין. האב מתפשט באמצע תחנת הרכבת. העוזרת חוזרת לכפר שלה, מבצעת ניסים ומבקשת להיקבר בחיים.
פרשנות המבקרים.
פרשנות רווחת בקרב חוקרי הקולנוע היא שהסרט מציג את החברה הבורגנית בכלל ואת הופעתה של תרבות הצריכה בפרט באמצעות ההתחלה של הסרט- הכתב שואל עובד מפעל של פאולו אם הוא חושב שהבורגנות תיעלם בעתיד. בגלל התיעוש וקידום הטכנולוגיה, אשר בזכותה אנשי המעמד הנמוך מסוגלים למצוא עבודה. ככל שהם מוצאים מקומות עבודה, כך הם מגדילים את הפער בין המעמדות, ומקשים על המאבק לצמצום הפער. ככל שהם מרוויחים כסף, כך הם צורכים יותר.
קיימת דרך נוספת להסתכל על סצנת ה. בקולנוע של "הנס הכלכלי" - אשר עוסקים בויזואליות והמודרניזציה בקולנוע האיטלקי, אנג' לו מניח כי פאזוליני חשב שאפילו תמונות תיעודיות המתארות עובדות נכשלות בהצגת האמת. כמו ב שיכולה להביא אל הצופים רק את האירועים שקורים על פני השטח. הצפייה בריאיון עם העובדים אינה מסבירה מדוע פאולו הבעלים של מפעל ויתר עליו. זו יכולה להיות אחת הסיבות למקם את הסצנה בתחילת הסרט.
בעבודה הביוגרפיה שלו על פאזוליני, מניח אנזו סיציליאנו כי פאזוליני מבטא בסרט את מאבקו על היותו הומוסקסואל . מצד שני, ויאנו מאמין שהדגש של פאזוליני אינו על הומוסקסואליות אלא על מיניות בכלל, כיוון שהאורח מקיים יחסי מין באופן שווה עם כל אחד מבני הבית.
פירוש משכנע של הסרט הזה הוא פירוש של שעוסק בשליט המרקסיסט שבעצם נוגד את טענתו של פאזוליני אך חוקרי הקולנוע מוצאים בה הגיון. הם טוענים שפאזוליני בתור קומוניסט ותיק, רצה להעביר ביקורת על שני המעמדות, המעמד העילית הבורגני (משפחת דקדנטי) והפרולטריון הדרומי (המשרתת). באופן שבו הוא מציג את הסיפור ניכר כי הוא בז להופעתו של האדם ה'מושלם',בניית הדמות במתכונת של פוליטיקאי ערמומי ותככן שכמו הפוליטיקאי שמסתמן בהתחלה כמושיע ומהר מאוד מתגלה אחרת, מצב זה מציג לדעת החוקרים את נקודת מבטו של פאזוליני על מצבה של איטליה באותם זמנים שמחכה לטענתן ל "נסיך" שינער את העניינים ויחזיר את איטליה למסלולה . הגבר הצעיר והחסון משחק ברגשותיהם של האנשים סביבו ומסמל בכך את המנהיג הערמומי שחושף את ה "אמת " ומשחרר את כל הדמויות האחרות כדי שיוכלו לממש את מלוא ה"פוטנציאל" שלהם. בסופו של דבר האב שהיה הבעלים של המפעל, יוצא למדבר לחפש את עצמו, ובו זמנית משחרר את עובדי המפעל, ובכך הופך אותם לאחראיים לגורלם.
תוספות.
בשנת 2009 החברה התיאטרון ההולנדי "אמסטרדם טונילגרופ" העלתה גרסה חיה לסרט -מחזה.
ב-2015, הועלתה בתיאטרון הקוביה יצירה בימתית בהשראת הסרט בבימוי של אריאל וולף.
קישורים חיצוניים.
רות נצר. תאורמה. בתוך: נפש הקולנוע. רסלינג. 2014. עמ' 225-233.
פיצ'ילמו
פיצ'ילמו (בספרדית: Pichilemu; בשפה המקומית: יער קטן) היא עיר תיירותית במרכז צ'ילה, בירת פרובינציית קרדינל קארו במחוז או'היגינס. בעיר נמצאים חמישה אתרי מורשת של צ'ילה. חופי פיצ'ילמו הם מהמפורסמים בעולם עבור גלישת גלים, חוף הנקרא "פונטו דה לובוס" (Punta de Lobos) משמש לעיתים קרובות כמקום לתחרויות גלישה בינלאומיות. בעבר היה בעיר מזח אך הוא נשרף במלחמת האזרחים הצ'ילאנית.
היסטוריה.
בזמן האינקה וכן בזמן הכיבוש הספרדי של דרום אמריקה אוכלסה פיצ'ילמו על ידי בני שבט הפרומאוקס. אינדיאנים אלה היו בעיקר מלקטים ודייגים וחיו לאורך נהרות. עם השנים התבוללו בני השבט לתוך האוכלוסייה הצ'יליאנית בתהליכים של היספניזציה ומסטיזם. פיצ'ילמו עברה בין פוליטיקאים רבי-השפעה בצ'ילה, ביניהם משפחת אורטוזאר ומשפחת רוס. נבנו בה מבנים רבים במהלך השנים כמו מזח מפואר, והיא אף זכתה למעמד של אתר לשימור תרבותי על ידי הממשלה הצ'יליאנית.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית פיצ'ילמו לאורך השנים:
רוממה עילית
גשר המגדל
טאואר ברידג'
גשר המצודה
מייקל פנייה
סייגים לאחריות הפלילית
מסרקות ברזל
ברנגרו
ברנגרו (באנגלית: Barangaroo) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני.
גאוגרפיה.
ברנגרו הוא פרוור זעיר המצוי צפון-מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני. מצפון הוא גובל במילרס פוינט, מצפון מזרח ברוקס, ומדרום ומערב במפרץ ג'קסון.
היסטוריה.
ברנגרו הוכרז רק בשנת 2006, ובכך הוא מהפרוורים החדשים ביותר בסידני. הוא נקרא על שמה של ילידת אוסטרליה ברנגרו, שלה נרשם תפקיד חשוב בתקופת ההתיישבות האירופאית המוקדמת. השם נבחר בתחרות ציבורית, בה זכה נייג'ל דאו, שבחר להקדיש את הפרוור על שם אבוריג'ינית - וזאת בניגוד לכל הפרוורים המקיפים אותו, שזכו לשמות אנגליים לזכר ולכבוד דוכסים, נסיכים ומושלים. אזור ברנגרו הוא למעשה מזח גדול בלבד, שהיה בעבר חלק ממילרס פוינט. בשנות השפל הכלכלי הגדול במאה ה-20 נקרא מזח זה "המייל הרעב", שכן בו עמדו מאות עובדים בתקווה שייבחרו לעבודת כפיים בהעמסת הספינות. אלו שנבחרו זכו לארוחה חמה, ואלו שנותרו על המזח רעבו.
בשנת 2020 הושלמה בניית קראון סידני, הבניין הגבוה בסידני בגובה של 271 מ'.
תרבות.
ברנגרו הוא אתר מתאים לאירועים ציבוריים גדולים, והוא שימש בין השאר לארח את יום הנוער העולמי 2008 (World Youth Day 2008), עם יותר מ-150,000 משתתפים בעצרת, כמו גם קונצרטים ואירועי תרבות לקראת ביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר. עיריית סידני תבצע בעתיד הקרוב (נכון ל-2010) מערך שיפוצים מקיף באזור, שיכלול פירוק סופי של בנייני המזח, שתילת פארק ועיצוב של הנמל. מועד תחילת העבודות אמור להיות 2011, וחנוכת הפארק העתיד להיבנות אמורה להיות ב-2014. פרויקט השיפוץ יהיה בדגש על הסביבה, עם מתקני מיחזור מים, מיחזור אשפה וללא זיהום אוויר.
ברנגרו, ניו סאות' ויילס
אפקט הקונצנזוס המוטעה
אב המנזר
אם המנזר
פוליטיקה של אזרבייג'ן
הפוליטיקה באזרבייג'ן מתרחשת בתוך רפובליקה נשיאותית עם נשיא אזרבייג'ן כראש מדינה וראש ממשלת אזרבייג'ן כראש ממשלה. כוח ביצועי מופעל על ידי הממשלה, כוח חקיקתי מוטבע הן בממשלה והן באספה הכללית. הרשות השופטת עצמאית משתי הרשויות האחרות.
היסטוריה פוליטית.
אזרבייג'ן הכריזה עצמאות מברית המועצות ב-30 באוגוסט 1991, עם איאז מוטאליב כנשיאה הראשון. לאחר טבח של אזרים באזור נגורנו קרבאך במרץ 1992 מוטאליב התפטר ואזרבייג'ן חוותה תקופה קלה של אי יציבות פוליטית. המשטר הישן החזיר את מטאליב לשלטון כבר במאי 1992 אך פחות משבוע מחזרתו של מוטאליב לכיסא הנשיאות ונסיונותיו לדחות את הבחירות הנשיאותיות ולהשהות כל פעילות פוליטית רק גרמו למפלגת האופוזיציה הגדולה לארגן פעולת התנגדות ולבצע הפיכה. כחלק מהרפורמה שהנהיגה מפלגת האופוזיציה היו פירוק הסובייט העליון והעברת כל סמכויותיו לבית הנבחרים של אזרבייג'ן.
בבחירות ב-1992 נבחר מנהיג מפלגת הקידמה המרכזית (PFP) אבופלז אלג'יבאי כנשיאה השני של אזרבייג'ן. הממשלה שנשלטה בעיקר על ידי ה-PFP התגלתה כחסרת יכולת לפתור את בעיות נגורנו קרבאך וכאימפוטנטית בתחום הכלכלה, באופן כללי תפיסת הציבור של הממשלה הזאת הייתה כמושחתת ומסואבת מהיסוד. חוסר שביעות רצון בעם עלה וגבר עד שביוני 1993 אירעו אירועים אלימים של חמושים ברחובות גינג'ה, העיר השנייה בגודלה באזרבייג'ן. כאשר חמושי התנגדות התקדמו כמעט ללא התנגדות לכיוון באקו, הנשיא הנבחר ברח למחוז הולדתו. האספה הכללית נתנה את סמכויות הנשיא להיידר אלייב, אדם אשר לקח תפקידים בק.ג.ב. והיה סגן נשיא ברית המועצות. אלייב נבחר לקדנציה של חמש שנים עם מתנגד סמלי ונבחר שוב ב-1998 בבחירות דומות.
הפרלמנט האזרי הראשון נבחר ב-1995. הפרלמנט הנוכחי המונה 125 חברים נבחר בנובמבר 2000 בבחירות שהראו על התקדמות רבתי בתרבות הדמוקרטית באזרבייג'ן. אף על פי כן הבחירות הללו לא עמדו בסטנדרטים בינלאומיים של בחירות הוגנות וחופשיות.
יו"ר הפרלמנט עמד כשני לנשיא אך החוקה השתנתה ב-2002. כיום ראש הממשלה הוא השני לנשיא. השינוי נעשה כדי לאפשר לבן של הנשיא דאז להחליף אותו כאשר זה אושפז בבית חולים טורקי ביולי 2003. באוקטובר 2003 נערכו בחירות נשיאותיות במדינה בהן בנו של הנשיא היוצא התמודד על התפקיד. משקיפים בינלאומיים דיווחו על הפרות רבות בהתנהלות התקינה של הבחירות הדמוקרטיות באזרבייג'ן.
הרשות המבצעת.
ראש המדינה וראש הממשלה עומדים עצמאית מגוף המחוקקים של אזרבייג'ן. נשיא אזרבייג'ן מתפקד כראש המדינה וכראש הרשות המבצעת. העם בוחר את הנשיא לקדנציות של חמש שנים. ראש הממשלה ממונה על ידי הנשיא ומאושרר על ידי האספה הכללית, כמו כן הנשיא ממנה את כל השרים הבכירים וחברי הקבינט.
הרשות המחוקקת.
באספה הכללית ("מילי מג'לסי") של אזרבייג'ן ישנם 125 חברים הנבחרים לקדנציות של חמש שנים על ידי בחירות כלליות. האספה הכללית היא הגוף היחיד המנחיל חוקים באזרבייג'ן.
הרשות השופטת.
בראש הרשות השופטת של אזרבייג'ן ישנו בית משפט חוקתי אשר עצמאי רק באופן חלקי.
ארכימנדריט
גבינת כבשים