הספר עוסק בקשר שבין טראומה אישית בעברם של מתמכרים לבין התמכרותם המאוחרת לסמים. מוצגים בו מודלים חדשניים להתמודדויות בטיפול בנפגעי התמכרויות ובשיקומם, המבוססים על זיהוי מעגל הסבל שבמסילותיו הם חגים שנים ארוכות. זה שנים ארוכות שההתמכרות לסמים הפכה לבעיה אסטרטגית. מקורן של מרבית עבירות האלימות בחברה הוא בבעיות שנגרמו כתוצאה מהתמכרות לסמים ולאלכוהול; בכללן גם חלק ניכר מעבירות הרכוש הבינוניות, והספר מתאר את שורשיה של בעיה זו.
הספר מציג את מודל "מעגל הסבל" המקשר בין אירועי אַבְּיוּז והתעללות בילדים בחייהם הצעירים, לפנייתם לשימוש ממושך בסמים.
המחבר מסביר בספר, תוך כדי תיאורי מקרה מהקליניקה הטיפולית, שאנשים שנפגעו מאירועי אביוז וטראומה, שלא טופלו, מפתחים לעיתים תגובה פוסט טראומטית הקרויה PTSD. כתוצאה מכך, הם פונים לעיתים לשימוש בסמים או אלכוהול, מאחר שהם מטשטשים ומערפלים את החוויה הרגשית, ומסיחים את הכאב הרגשי הנקשר בזיכרונות אותה טראומה. מאחר שרכישה ממושכת של סמים ואלכוהול, דורשת הוצאת כספים רבים, מצוקה הנוצרת אצל אותו נפגע טראומה הצורך סמים ואלכוהול. מחמת הקשיים להשיג כספים אלו, מסתבך האדם הצורך סמים בפלילים, על ידי מעורבותו בפשעים; גניבות, מכירת סמים, אלימות ומאסרים.
מהלכים אלו מעמיקים את סבלו של האדם הצורך סמים, ומובילים פעמים קרובות לחשיפתה לאירועי טראומה נוספים ולכאב נפשי נוסף, ומכאן המושג "מעגל הסבל" טראומה-פוסט טראומה-שימוש בסמים ושוב טראומה.
כדי לעצור את הסתובבותו של "מעגל הסבל" המתואר, נדרש טיפול נפשי ממוקד באותם אירועי טראומה ראשונים. עבודה נפשית אודותם, ואודות החרדות, הדיכאון, ההימנעות והבושה המלווים נפגעי אירועי אביוז, התעללות וטראומה.
ביקורות.
פרופסור אלי לונטל שיבח מאוד את הספר, וכתב כי . גם ד"ר אמנון מיכאלי שיבח את הספר, וכתב כי .
מיכאל הראשון רנגבס, קיסר האימפריה הביזנטית
מיכאל הרביעי פפלגוניאן, קיסר האימפריה הביזנטית
איסלנד באירוויזיון 2021
איסלנד השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "", שבוצע על ידי הזמר האיסלנדי דאדי פרייר.
לפני האירוויזיון.
ב-29 בפברואר 2020, פרייר זכה בקדם האיסלנדי לאירוויזיון 2020, עם השיר "Think About Things". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-23 באוקטובר 2020, רשות השידור האיסלנדית הודיעה כי פרייר ייצג את איסלנד באירוויזיון 2021. ב-13 במרץ 2021, נחשף השיר שפריר יבצע על בימת האירוויזיון.
באירוויזיון.
ב-19 במאי 2021, התגלה חולה קורונה במשלחת האיסלנדית. לאחר שאיגוד השידור האירופי דן בכך, הוחלט כי איסלנד לא תופיע בשידור חי בחצי הגמר ובגמר (אם תעלה). במקום זאת, תוקרן החזרה השנייה של איסלנד על גבי מסך הבמה. ב-20 במאי 2021, פרייר ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיע למקום השני עם 288 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע פרייר למקום הרביעי עם 378 נקודות.
אלי סלופר
אלכסנדר "אלי" סלופר הוא שמו של רצועת קומיקס ודמות בדיונית שנוצרה בידיי הקומיקסאית מרי דוואל והעורך צ'ארלס ה. רוס בסוף המאה ה-19, ונחשב לאחד מהקומיקסים הראשונים בהיסטוריה. בנוסף, דמותו של אלי סלופר היא דמות הקומיקס החוזרת הראשונה אי פעם (אחריה נמצאים מקס ומוריץ מאת וילהלם בוש).
הקומיקס נוצר עבור המגזין הבריטי "ג'ודי" על ידי עורכו צ'ארלס ה. רוס, ואוייר על ידי אמיליה דה טסלר תחת השם הבדוי "מארי דוואל". את האיורים הראשונים לסיפוריו של רוס הוא ביצע בעצמו, אולם מהר מאוד הועבר התפקיד לדוואל שהביאה את הרעיון להעביר את עלילותיו של אלי סלופר בצורת קומיקס. הרצועה הראשונה של הקומיקס פורסמה באוגוסט 1867, לשם יצירת תחרות מול העיתון הידוע פאנץ' שפרסם אז את הקומיקס היחיד ביבשת אירופה (במקביל פורסם בארצות הברית הקומיקס הילד הצהוב).
בשנת 1884 פורסמה מהדורה שנייה לקומיקס שאויירה על ידי ויליאם בקסטר, אולם הוא נפטר בשנת 1888, והמלאכה הועברה לידיו של וו. פלטשר תומאס. הוא אייר את הרצועות עד לשנת 1899, אז המאייר ס. ה. צ'אפמן קיבל את המשרה והמשיך לאייר רצועות קומיקס של סלופר במשך מספר שנים, עד שבשנת 1919 הוכרז סופית על הפרסום האחרון של אלי סלופר.
קישקונפלדיהאזה
קישקונפלדיהאזה (בהונגרית: Kiskunfélegyháza; בגרמנית: Feulegaß, ביידיש: פֿיילעדאַז) היא עיר בהונגריה במחוז באץ'-קישקון, באמצע רכס החול בין הדנובה לבין הטיסה בקישקונשאג, במרכז נפת קישקונפלדיהאזה. על פי מספר התושבים, זהו היישוב השלישי בגודלו במחוז. היא נקראת גם "העיירה של שנדור פטפי ושל פרנץ מורה". ב-4 בפברואר 1774 קיבלה מעמד של עיר שוק.
מיקום.
קישקונפלדיהאזה היא העיר המרכזית של מחוז באץ'-קישקון וממוקמת כאמור בין הדנובה לבין נהר הטיסה. העיר היא צומת תחבורה משמעותי: את העיר חוצה הכביש הראשי מספר 5, הכביש המהיר M5 ; הכביש הראשי 451 מתחיל מהעיר לכיוון סנטש. תנועת הרכבת של העיר גם היא מצטיינת: העיר היא על קו בודפשט - סגד, אבל יש גם רכבות ישירות אל קישקונהלש, סנטש וסולנוק. היא נמצאת במרחק של 100 ק"מ בלבד מבודפשט, רק שעה נסיעה בזכות הכביש המהיר.
היסטוריה.
פרהיסטוריה, נדידת העמים.
היישוב ממוקם על קרקע מתקופת הפליסטוקן. ערכי המוזיאון העתיקים ביותר נמצאו בשכבת חול טובענית מקצה הפליסטוקן. עקבות של חיות וצמחים פרימיטיביים נצפו במקום: אשוחית, אזוב קדום ועצמות. כל זה מעיד על אקלים לשעבר דמוי טונדרה. אין ממצא מהותי על בני האדם. יש רק שרידים מהתקופה הנאוליתית, אך ניתן לנחש את הנוכחות האנושית מהחפירות במחוז צ'ונגראד. יש רק ממצא נאוליתי אחד (או ליתר דיוק מתקופת הברונזה), ראש גרזן שנחשף בשנת 1973, שנשמר במוזיאון קישקון. האזור היה שייך לסרמטים עד המאה ה-5, ובאמצע המאה עבר לידי ההונים ואחר כך הסקיתים שחיו בשליטת ההונים. עקבותיהם של הסקיתים נשמרים בתיעוד צילומי של ממצא משנת 1901, שנהרס במוזיאון העירוני בקצ'קמט במהלך מלחמת העולם הראשונה. האווארים ישבו במקום במאות ה-6 וה-7. כמה קברים אוורים נחשפו.
כיבוש, עידן ארפאד.
ישנם שרידים מפוזרים מתקופת "כיבוש המולדת על ידי השבטים המדיארים" (התיישבות המדיארים במרכז אירופה). הכנסייה הנוצרית הראשונה נבנתה בהוראתו של אישטוון הראשון מלך הונגריה, אשר כעת מוסתר בגבעת צ'רץ'. באזור נערכות חפירות מאז קיץ 2008. בנוסף לשפע המזכרות ופרטי אתר קבורה ישן, נחשף גם שביל הקיר הדרומי של הכנסייה. לאחר סיום החפירות הוקם במקום פארק זיכרון.
הקומנים (בהונגרית: קונים) הגיעו לאזור בתקופת בלה הרביעי, מלך הונגריה, תחילה בשנת 1239 ואחר כך בשנת 1246. יישובי הקומנים נגעו ממש ביישוב (ששמו היה אז פלדיהאזה).
מתקופת אנג'ו ועד 1727.
לאחר קרב מוהאץ', הטורקים הרסו לחלוטין את פלדיהאזה. לאחר המצור על בודה שרף אותו סולימאן המפואר יחד עם כמה עיירות אחרות במישור ההונגרי הגדול.
המאה ה-18 והמאה ה-19.
היישוב הוקם מחדש במקום ככל הנראה כבר בשנת 1727.
בשנת 1745, מריה תרזה אישרה את פדיון הקרקעות שנמכרו בעבר באופן בלתי חוקי אחרי שבשנת 1731 השטח שוב ננטש. בשנת 1774 קיבלה קישקונפלדיהאזה את דרגת עיירת שוק ממריה תרזה, שאפשר לה לערוך 4 ירידים לאומיים בשנה. בשלב זה נבנתה הכנסייה הבארוקית של העיירה, שאבניה נלקחו חלקית מתוך אבני הכנסייה העתיקה שנהרסה על ידי הטורקים.
הקהילה היהודית.
תחילתו של היישוב היהודי במקום במחצית השנייה של המאה ה-19. רוב היהודים עסקו במסחר ובשיווק עופות. אחרים היו תעשיינים ובעלי מקצועות חופשיים. הקהילה התארגנה ב-1860, כשהוקם ביישוב בית כנסת. במקום פעלו חברה קדישא, בית ספר ומוסדות צדקה.
ב-1876 פרשו 26 חברים מן הקהילה שנטתה לזרם הניאולוגי (בעקבות המחלוקת בין האורתודוקסים לבין הניאולוגים בקונגרס יהודי הונגריה שהתכנס בסוף שנת 1968 - הקרע ביהדות הונגריה). הפורשים יסדו קהילה אורתודוקסית והקימו בית כנסת משלהם.
במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות 26 מיהודי קישקונפלדיהאזה. בימי הטרור הלבן (1921-1919) הואשמו היהודים בבגידה; כמה מהם נרצחו והפורעים שדדו את בתי היהודים ואת חנויותיהם. בעקבות זאת עזבו רוב היהודים את העיירה וחזרו רק אחרי שנרגעו הרוחות. בשנת 1930 מנתה הקהילה 996 נפש.
תקופת השואה.
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוקים היהודיים", חוקי אפליה שהגבילו את היהודים חברתית וכלכלית (בפרט החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). ב-1941 הוצאו אל הפועל תקנות נוספות של חוקי האפליה, והופקעו רישיונותיהם ותעודותיהם של יהודי העיירה. מקצתם גורשו לקמניץ-פודולסקי באוקראינה, שם נרצחו יחד עם כ-20,000 יהודים נוספים בידי חיילי הז'אנדרמריה ההונגרית וחיילי אס אס גרמנים. גברים יהודים גויסו לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ובסוף שנת 1941 נשלחו רובם לחזית אוקראינה, ככוח עזר לצבא ההונגרי שלחם שם לצד הגרמנים. רובם נספו בשדות המוקשים.
באפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה), נעצרו נכבדי הקהילה בידי הגרמנים. בתחילת מאי נתחם גטו בכמה בתים באזור בית הכנסת. בגטו התארגנו היהודים מחדש והקימו מוסדות כגון יחידת כבאים ומשטרה פנימית. הם היו נתונים למעשי שוד והתפרעויות מצד כנופיות פורעים מקומיות. כעבור כמה שבועות הועברו תושבי הגטו לבית החרושת ללבנים בקצ'קמט (Kecskemét), וב-25 ביוני 1944 שולחו ברכבות לאושוויץ.