משולם זוסיא טברסקי
רבי משולם זוסיא טברסקי (א' באלול ה'תר"ע, 5 בספטמבר 1910- י"ז בחשוון ה'תשמ"ח, 9 בנובמבר 1987) היה האדמו"ר מלויעב-צ'רנוביל, הראשון בשושלת צ'רנוביל בישראל לאחר השואה.
תולדותיו.
נולד במאזיר שברוסיה לרבי חיים יצחק טברסקי (בנו של רבי אברהם יהושע השיל מצ'ודנוב) ולרעכיל דבורה בת רבי יצחק ישעיה הלברשטאם (בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז). בשנת ה'תרצ"ד נמלט מהשלטונות הקומוניסטיים שרדפוהו לארץ ישראל, בתיווכו של הראי"ה קוק. טרם בריחתו הכתירו אביו במעמד נכבדי הקהילה כאדמו"ר מלויעב. מתרצ"ד עד תרצ"ו למד בישיבת מרכז הרב. מאוחר יותר, בשנת ה'תרצ"ו, חזר לפולין אצל סבו רבי יצחק ישעיה הלברשטאם שם שהה עד שנת ה'תרצ"ט.
בשנת ה'תרצ"ט חזר לירושלים שם נישא לבלומא טויבא בתו של רבי יעקב מרדכי ברנדווין, האדמו"ר מסטרטין-ירושלים.
עם סיום מלחמת העולם השנייה ייסד רבי משולם זוסיא את חצרו מחדש בישראל, וקרא לחצרו 'טשרנוביל-לויעב'.
בשנת תשי"ט עבר לבני ברק ופתח בית מדרש בביתו שברחוב יהודה הלוי. בית המדרש כונה "דברי חיים" על שם סבו, רבי חיים מצאנז. בבית הכנסת התפללו גם אוהדי חסידות צאנז-טשכוב. רבי זושא עמד בראש איגוד צאצאי וחסידי צאנז בארץ ישראל. לאחר בואו של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג לארץ ישראל, העביר לידיו את ראשות האיגוד צאנז. בהמשך פתח בית מדרש ברחוב ראב"ד, והקים בו כולל בשם "זיכרון קדושים".
רבי משולם זוסיא נפטר בי"ז בחשוון ה'תשמ"ח ובצוואתו הורה לכל ילדיו לנהוג באדמו"רות. רבי ישראל מרדכי טברסקי מרחמסטריווקה בישראל הכתיר את בנו בכורו רבי מנחם נחום טברסקי (השלישי) לאדמו"ר מצ'רנוביל במקומו.
נפתלי הורוביץ (מעליץ)
רבי נפתלי הורוביץ (כונה: רבי נפתלי מעליצער) (ד' בטבת תר"ה - י"ח בתשרי תרע"ו) היה האדמו"ר השלישי ממעליץ.
קורות חייו.
נפתלי הורוביץ נולד לרבי יהודה ולרייזל שרה בעיר מעליץ.
בהיותו בן 14 נישא ליהודית בת רבי מאיר נתן בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז. לאחר נישואיו היה סמוך על שולחן סב אשתו רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב במשך כשתי שנים. בתקופה זו יצר הכרות עם כמה רבנים שבקרו בחצר הסב, ביניהם רבי יוסף ברוך אפשטיין (בנו של רבי קלונימוס קלמן אפשטיין בעל ה"מאור ושמש". בתקופה זו הם למדו יחד. ורבי נפתלי ראה בו אחד מרבותיו), ורבי נתן דוד רבינוביץ' משידלובצה. אחר פטירת הסב התקרב לבנו רבי מאיר הורוביץ בעל ה"אמרי נועם" והיה סמוך על שולחנו.
אשתו יהודית לא האריכה ימים ונפטרה אחרי לידת בתה היחידה שפרינצא.
לאחר פטירת אשתו עבר להתגורר בצאנז והתקרב לרבי חיים הלברשטאם מצאנז. באחד הימים הגיע לצאנז רבי אביש קאנר, גביר וחסיד מפורסם מהעיר סאניק. רבי חיים הלברשטאם הציע לרבי אביש לקחתו כחתן לבתו הבתולה רעכל. לאחר נישואיו המשיך בלימודו יחד עם רבי צבי אלימלך וקספרס.
במשך ימי אברכותו היה נוהג בסיגופים והרבה להתענות.
אדמו"ר ממעליץ.
בט' בטבת תרל"ט (4 בינואר 1879) נפטר אביו, והוא הוכתר לממלא מקומו ברבנות העיר מעליץ. בתקופה זו החל לנהוג באדמו"רות, לקח קוויטלעך, ערך טישים בשבתות וחגים וחבש קולפיק.
כיהן ברבנות מעליץ עד סוף שנת תרע"ד (1914). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה שם פתח בית מדרש והמשיך לשמש כאדמו"ר.
נפטר בווינה בחול המועד סוכות תרע"ו (1915), והועבר לקבורה במעליץ.
מנהגיו.
נהג שלא לברך על ברקים ורעמים בשם ומלכות ולברך שהכל על תפוחי אדמה. בבית הכנסת שלו בקריאת התורה לא הקפיד על קריאת כהן לעלייה ראשונה.
ביום הכיפורים הקפיד לסיים את התפילה תיכף אחר צאת הכוכבים ולא לאחר אפילו מעט באמרו "השכינה בצער שבניה צמים ומענים את נפשם ואין להוסף על צער זה אפילו רגע".
רבותיו.
רבי נפתלי היה אומר בשם אבות דרבי נתן, . ראה כרבותיו את רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב (סב רעייתו בזיווג ראשון), רבי יוסף ברוך אפשטיין ("דער גוטער יוד") מניישטאט ורבי חיים הלברשטאם מצאנז. את האחרון החשיב ל"רבו המובהק", נסע אליו פעמים רבות, וכן הקפיד להזכיר דבר תורה בשמו בכל יום.
משפחתו.
כל בניו וחתניו שימשו ברבנות או כאדמו"רים:
פנחס השיל
רבי פנחס השיל (ה'תרל"ב - ז' בשבט ה'תרע"ו) היה רב ואדמו"ר חסידי בבוהוש ובזינקיב. נצר למשפחת הרבנים מחסידות אפטא-זינקוב.
ביוגרפיה.
רבי פנחס נולד בזינקוב בשנת ה'תרל"ב לרבי חיים מנחם השיל (בן רבי משולם זוסיא השיל מאפטא-זינקוב; ורבה של זינקוב) נישא למלכה בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש. שימש ברבנות בבוהוש עירו של חמיו ועם פטירת אביו בכ"ד בסיון ה'תרנ"ג עזב את בוהוש כדי למלא את מקום אביו ברבנות זינקוב, ועם הזמן החל לנהוג באדמו"רות לצד שאר אדמו"רי אפטא-זינקוב.
רבי פנחס נפטר בז' באב ה'תרע"ו וחתנו רבי יעקב אריה טברסקי מילא את מקומו.
פנחס טברסקי
רבי פנחס טברסקי מאוסטילה (ר' פיניע'לע אוסטילער, תר"מ, 1880 - י"ז באייר תש"ג, מאי 1943) היה אדמו"ר חסידי משושלת רחמסטריווקא. בשונה משאר אדמו"רי השושלת זכה לפרסום רב, והיה מהאדמו"רים הבולטים בגליציה המזרחית ערב מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
בנו של הרב מרדכי טברסקי מרחמסטריווקא. בילדותו מיעט בדיבורו והתמיד בלימודו. נישא לחנה רחל בתו של קרוב משפחתו רבי ישכר דב רוקח מבעלז. הוא התגורר במשך 30 שנה בחצר חמיו, והיה לתלמידו. בזמן מלחמת העולם הראשונה נדד יחד עם חמיו לרצפרט, מונקאטש והולושיץ.
לאחר פטירת חמיו בשנת תרפ"ז החל לכהן ברבנות באוסטילה. בשנת תרצ"ב החל לכהן ברבנות בפשמישל שם נסעו אליו אלפי חסידים, בהם חסידי בעלז. הוא נהג בקירוב ואהבה עם החסידים. בתקופה זו התקרב לאגודת ישראל.
על אף היותו תלמידו של חמיו, נהג בדרך רחמסטריווקא-צ'רנוביל. הוא הסתגף רבות, ונהג לצום לעיתים משבת לשבת. הוא התנהג בנקיות ובאיפוק.
עם כניסת הנאצים לפולין נמלט לבוש כיהודי פשוט והתיישב בסמבור שהייתה בשטח הכיבוש הרוסי. הוא המשיך להתנהג באדמו"רות וסייע ליהודים. לאחר שנתיים וחצי משפחתו נרצחה ביער סמבור והוא נרצח במחנה ההשמדה בלז'ץ. בת אחת נותרה, טראני אשת רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא.
מכון "משכנות יעקב" של חסידות סקווירא, ליקט את דברי תורתו בספר "שארית לפנחס".
צבי אלימלך שפירא (בלאז'וב)
רבי צבי אלימלך שפירא (כונה: "הצבי לצדיק"); 1841 בערך, ה'תר"א - 9 באפריל 1924, ה' בניסן ה'תרפ"ד היה אדמו"ר חסידי, מייסד חסידות בלאז'וב בגליציה המערבית.
ביוגרפיה.
נולד בשנת ה'תר"א בדינוב שבדרום פולין, לרבי דוד שפירא (האדמו"ר השני מדינוב) ולרחל מינא. בצעירותו למד אצל גדולי החסידות רבי ישראל פרידמן מרוז'ין ורבי שלום רוקח מבעלז ובגיל שבע עשרה התפרסם לאחר שזכר בעל-פה את הספר "ברית כהונת עולם". לאחר נישואיו לשרה בתו של רבי משה הורוביץ מרוזבודוב אכל קעסט אצל הרב חיים הלברשטאם מצאנז ונמנה עם חבורת תלמידים מובחרים שלמדו עמו ואף קיבל ממנו היתר הוראה. ולאחר מכן שימש כרב בעיר ריבטיטש בה כיהן גם סבו כרב.
עם פטירת אביו בי"ט באדר ה'תרל"ד החל לנהוג באדמו"רות וכתשע שנים לאחר מכן בשנת ה'תרמ"ג נתמנה לרב בעיר בלאז'וב וייסד בה את חצרו.
בעת מלחמת העולם הראשונה ברח לבודפשט בירת הונגריה ולאחר סיום המלחמה חזר לגליציה. בשנת ה'תרפ"ג התיישב בעיר ריישא, ושם נפטר בה' בניסן ה'תרפ"ד.
בסוף ימיו נתפרסם כצדיק מופלג ולגאון גדול, זאת גם בשל ספרו "צבי לצדיק" הכולל את חידושיו על התורה והמועדים ותשובותיו בהלכה. מבין תלמידיו המובהקים ניתן למנות את הרב אהרן ראטה (השומר אמונים).
משפחה.
אחיו של רבי צבי אלימלך היו רבי מאיר יהודה שפירא האדמו"ר מבוקווסק, ורבי ישעיה נפתלי הירץ שפירא האדמו"ר השלישי מדינוב.
ילדיו היו:
צבי הירש כהנא
רבי צבי הירש כהנא (? - סיוון ה'תש"ד; יוני 1944) היה אדמו"ר חסידי, הראשון בשושלת ספינקא-כהנא.
ביוגרפיה.
צבי הירש נולד לרבי נחמן כהנא, ולצירל בתו של רבי יוסף מאיר וייס ("האמרי יוסף") מייסד שושלת ספינקא. נישא למירל גאולה בתו של רבי ברוך רובין מבריזדוביץ (מגזע רופשיץ-גלגוב). בסוף ימיו של סבו החל רבי צבי הירש לקבל קוויטלעך מחסידים ובכך החל את אדמו"רותו.
רבי צבי הירש נספה במהלך השואה בחודש סיוון ה'תש"ד. שנים מבניו מלאו את מקומו בארץ ישראל.
צבי מנחם אוירבך
רבי צבי מנחם אוירבוך (אווערבוך) (מכונה: צבי מנחם מאניפולי ורבי הירש מענדל; ה'תק"י 1750– כ"ח בטבת ה'תקע"ד 1814), בנו של רבי משולם זושא מאניפולי. היה רב ואדמו"ר חסידי, השני בשושלת אניפולי.
ביוגרפיה.
צבי מנחם נולד בשנת ה'תק"י בגליציה לרבי משולם זושא מאניפולי (תלמידו של המגיד ממזריטש). נישא בזיווג ראשון ללאה בתו של רבי משה מאיבניץ ובזיווג שני נישא לסימא בתו של רבי דב בער מאולינוב (בנו של רבי צבי בן הבעל שם טוב). בצעירותו התגורר רבי צבי מנחם בעיר ברודי שבאוקראינה, שם למד אצל רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ולאחר מכן נסע ללמוד אצל רבי משה סופר מפשווארסק. מאוחר יותר חזר לאניפולי בה נתמנה לכהן כראב"ד. עם פטירת אביו בב' בשבט ה'תק"ס מונה במקומו לאדמו"ר באניפולי. בשנותיו האחרונות העביר את חצרו לעיר דינוביץ.
רבי צבי מנחם נפטר בכ"ח טבת ה'תקע"ד בעיר דינוביץ שם נטמן.
דברי תורתו מודפסים בספרי מנורת הזהב, שפתי צדיקים ושפתי קדושים.
צאצאיו.
מזיווג ראשון:
מזיווג שני:
קהילת תורה ויראה
קהילת תורה ויראה היא הקהילה הראשונה של אנשי נטורי קרתא. מאוחר יותר התפלגה קבוצה זו לכמה פלגים.
היסטוריה.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמה בירושלים "חברת החיים" על ידי הרב עמרם בלוי והרב אהרן קצנלבוגן. החבורה הייתה הבסיס להקמת הקבוצה הקנאית "נטורי קרתא", שדגלה בהתבדלות מוחלטת מהציונות.