וינר (באנגלית: Winner) היא להקה שהוקמה על ידי חברת YG אנטרטיינמנט וכללה במקור חמישה חברים. הלהקה זכתה להצלחה וביצעה מעל ל-100 הופעות וסבבי הופעות ברחבי העולם.
היסטוריה.
חברי הלהקה התחילו בקריירה נפרדת. בשנת 2013 הם התאחדו ללהקה חדשה במסגרת תחרות של חברת YG אנטרטיינמנט בשם "Win: Who Is Next". באוקטובר 2013 הם הוכרזו מנצחי התחרות. בדצמבר, החל שידור תוכנית הריאליטי Winner TV בטלוויזיה הדרום-קוריאנית.
במהלך שנת 2014 הם השתתפו בהופעות של להקת הבנות "2NE1" ברחבי דרום-מזרח אסיה. באוגוסט 2014 פורסמו סינגלים של הלהקה, שזכו להצלחה מסחרית ופרסים.
בספטמבר 2014 פורסם ביפן האלבום הראשון של הלהקה, "S/S: Japan Collection" שזכה למכירות של 35 אלף עותקים תוך ארבעה ימים. האלבום הגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הקוריאני ובמצעד אלבומי העולם הדיגיטליים של בילבורד.
למרות ההצלחה, בשנת 2015 הכריזה הלהקה על הפסקה וחבריה פנו לקריירה נפרדת. בהמשך, הם קיימו סבב הופעות נוסף ביפן. בשנת 2016 הוכרז על פרישה סופית של נאם טאהיון מהלהקה, ומאז הלהקה כוללת ארבעה חברים.
בשנת 2017 הוצאו סינגלים חדשים של הלהקה. בשנת 2018 יצא לאור האלבום השני, "Everyday". הוא הגיע לראש מצעד הפזמונים וזכה בפרסים. בשנת 2019 יצא המיני-אלבום "Cross", שזכה להצלחה פחותה מהאלבומים הקודמים. באפריל 2020 יצא האלבום השלישי, "Remember". באותה תקופה, התגייסו שניים מחברי הלהקה לצבא.
באוגוסט 2021 נחתם חוזה חדש ל-5 שנים. בסוף 2021/ינואר 2022, חברי הלהקה שהיו מגויסים סיימו את השרות הצבאי.
חרבי
חארבי
נמניה ראדויה
נמניה ראדויה (בסרבית: Немања Радоја, נהגה כ: nêmaɲa rǎdoja; נולד ב-6 בפברואר 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק כקשר בקבוצת לבאנטה, ובנבחרת סרביה.
קריירה.
ראדויה, שנולד בנובי סאד, גדל בווטרניק השכנה, וסיים את לימודיו במערך הנוער של וויבודינה. בעקבות אחיו הבכור סטפן, הוא התחיל להתאמן בכדורגל.
ראדויה הועלה לסגל הראשי בקיץ 2011, אך הושאל לאחר מכן לצ'סק צ'לארבו מהליגה השלישית. הוא חתם על חוזה מקצועי חדש לחמש שנים עם וויבודינה ב-8 במרץ 2012. לאחר מכן הושאל לקבוצת סמנט באוסין מהליגה השלישית.
ראדויה שיחק את משחקו הראשון ככדורגלן מקצועי ב-18 באוגוסט 2012, כשנכנס כמחליף בניצחון חוץ 1-0 נגד ספרטק. ראדויה הבקיע את שערו המקצועי הראשון ב-17 באפריל 2013, ובישל את בישולו הראשון בקבוצתו בתיקו 1–1 בחצי גמר
הגביע הסרבי מול באוגראד (2–1 בסיכום שני המשחקים), ובכך העלה את וויבודינה לגמר.
ראדויה שיחק בקביעות עבור וושה בעונת 2012/13, שיחק 22 משחקים (16 בהרכב הפותח, בסך הכל 1553 דקות משחק) ועזר לקבוצתו לסיים במקום השלישי. הוא שמר על מקומו בהרכב בעונה שלאחר מכן, שיחק 25 משחקים, וגם נבחר בהרכב הטוב ביותר בליגה בסיום העונה.
באוגוסט 2014, חתם ראדויה על חוזה לחמש שנים עם סלטה ויגו מהלה ליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-24 באוגוסט, כששיחק את שלוש הדקות האחרונות בניצחון ביתי 3-1 על חטאפה באצטדיון
באלאידוס.
ראדויה לא שיחק במהלך כל עונת 2018/2019, לאחר שהביע את רצונו לשחק בפרמייר ליג וסירב לחידוש חוזה עם סלטה. ב-21 באוגוסט 2019, סיכם ראדויה על חוזה של שלוש שנים עם לבאנטה, גם היא מהליגה הספרדית הבכירה, והגיע כשחקן חופשי.
אספקת מים בישראל
סקרז'יסק
סקארז'יסק
מעכעוו
מאכעוו
וידז'יסלב
ווידז'יסלאב
איירין ווסט
שיעור הילוך
שלחן גבוה
מקסים שבצ'נקו
מקסים לאונרדוביץ' שבצ'נקו (ברוסית: Максим Леонардович Шевченко; נולד ב-22 בפברואר 1966) הוא עיתונאי רוסי, דמות פוליטית וציבורית, פובליציסט, פעיל זכויות האדם, מנחה רדיו, בלוגר וידאו. שבצ'נקו הוא מנהיג המפלגה הרוסית לחירות ולצדק מאז מרץ 2021.
ביוגרפיה.
מקסים שבצ'נקו נולד במוסקבה ב-1966. למד במכון התעופה של מוסקבה אותו סיים ב-1990.
ב-2002 שבצ'נקו הופיע לראשונה בטלוויזיה בתוכנית האירוח של ולדימיר פוזנר "זמנים" בערוץ ORT.
שבצ'נקו היה חבר בלשכה האזרחית של הפדרציה הרוסית של הכינוס השני והשלישי (2012-2009).
מאוקטובר 2005 עד יוני 2011, לאחר שקיבל את הזמנתו של קונסטנטין ארנסט, הוא הנחה את תוכנית אירוח פוליטית-חברתית בערוץ הראשון.
An American Pickle
פרסי ג'ונו
מכונת שתייה
מכונת חטיפים
השיטפונות בפטרופוליס (2022)
השיטפונות בפטרופוליס הם אסון טבע שאירע בעיר פטרופוליס, הנמצאת במדינת ריו דה ז'ניירו, ברזיל בחודש פברואר 2022. גשמים עזים שירדו באזור גרמו לשיטפונות ולמפולות בוץ. לפחות 171 אנשים מתו כתוצאה מהאסון.
רקע.
פטרופוליס היא עיר תיירות פופולרית בברזיל, ועם התרחבותה, נבנו בצידי ההרים הסמוכים שכונות עוני. בנייה הובילה לכריתת יערות ולפגיעה בניקוז הגשמים באזורים אלה של העיר. הרשויות המקומיות ביצעו בשנת 2017 סקר סיכונים וזיהו 15,240 בתים עם סיכון גבוה להיהרס עקב גשמים כבדים, כ-18% מהעיר. למרות הממצאים לעירייה לא היו את המשאבים לפעול לתיקון הליקויים.
המרכז הלאומי לניטור התראות אסונות טבע (Cemaden) פרסם התראה על עוצמת הסופה יומיים לפני השיטפונות ב-15 בפברואר. לדברי מומחים, האזהרה הייתה אמורה לעורר את הרשויות להתגייס לפינוי התושבים.
האירוע.
ב-15 בפברואר 2022, ירדו בעיר פטרופוליס 258 מילימטרים של גשם בתוך 3 שעות. כמות הגשם הייתה גבוהה מסך הגשמים שירדו ב-30 הימים הקודמים ביחד. לפי המרכז הלאומי לניטור התראות אסונות טבע זייתה זו הסופה הגדולה ביותר בתולדות העיר, מאז החלו המדידות בשנת 1932. השיא הקודם של הגשמים התרחש ב-20 באוגוסט 1952, כאשר ירדו 168.2 מ"מ של גשמים ב-24 שעות.
רמת המשקעים הגבוהה גרמה להצפות בתוך העיר וכן ערערה את יציבות האדמה בצלע ההר, וגרמה למפולות בוץ. סרטונים של האסון שותפו בהרחבה ברשתות החברתיות, בהם נראים מכוניות ובתים נגררים תחת המפולות. לפחות 231 אנשים מתו באירוע, חמישה אנשים הוגדרו כנעדים. תושבים המתגוררים באזורים שהוגדרו בסיכון גבוה פונו לבתי ספר מקומיים שהוסבו למקלטים זמניים. כשבוע לאחר האירוע נפתחו באזור 14 מקלטים זמניים בהם התאכסנו כ-850 תושבים שנותרו ללא קורת גג.
בעקבות האירוע הכריזה עיריית פטרופוליס על שלושה ימי אבל.
אישטוואן ברטה (מהנדס)
אישטוואן ברטה (במקור פוכס; בהונגרית: Barta István; בודפשט, 22 במאי 1910 – בודפשט, 10 באפריל 1978) היה מהנדס חשמל יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס הממשלתי גבוה בהונגריה, המקביל לפרס ישראל), פרופסור באוניברסיטה, חבר מלא באקדמיה ההונגרית למדעים. תחום מחקרו העיקרי היה עיקרון הפעולה של מקלטי רדיו וטלוויזיה וכן ונושאים אלקטרואקוסטיים. הישגיו בפיתוח טכנולוגיית שידור תמונות הטלוויזיה היו משמעותיים במיוחד. גם עבודתו כמארגן תוכניות חינוך ומדעים משמעותית: הוא היה ראש המחלקה לטלקומוניקציה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה (1949–1972), חבר מייסד ונשיא (1953–1974) של "האגודה למדעי הטלקומוניקציה בהונגריה".
ביוגרפיה.
אישטוואן פוכס (ברטה) נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור ברטה (פוכס) מהנדס, קבלן ויזם בנייה ושל יוזפה בֶּנֶדֶק. הוא עבר את בחינות הבגרות שלו בבית הספר התיכון הריאלי הראשי בויאי ברובע חמש של בודפשט בשנת 1928 ואז החל את השכלתו הגבוהה והיה סטודנט באוניברסיטאות הטכניות של וינה, ברנו וקרלסרוהה. הוא השיג את התואר שלו בהנדסת חשמל ב-1933 ואת הדוקטורט בהנדסה ב-1934 ממכון קרלסרוהה לטכנולוגיה. מ-1934 עד 1938 הוא היה מהנדס תכנון באריקסון הונגריה. אז אריקסון השוודית סגרה את פעילותה בהונגריה וברטה עבר ב-1938 לחברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת כמנהל הפיתוח של מעבדת המחקר בתחום הטלוויזיה. לא מצוין דבר על קורותיו בשואה, אלא שמשנת 1945 (אחרי מלחמת העולם השנייה) מונה למנהל המחלקה לתדירויות גבוהות. בין השנים 1948–1949 כיהן כבר בתפקיד המנהל הטכני של חברת הרדיו והחשמל אוריון (באנגלית: Orion Electronics), ובין השנים 1949–1952 היה ראש המחלקה של המכון לחקר התקשורת. הוא גם מונה כמרצה בכיר באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה ב-1949, שם לימד משנת 1952 עד 1972 והיה ראש המחלקה לטכנולוגיית תקשורת אלחוטית. בין השנים 1957–1960 היה דקאן הפקולטה להנדסת חשמל באוניברסיטה, ובין השנים 1960–1963 היה סגן הרקטור. לאחר מסירת הקתדרה לתקשורת שלו, מ-1972 ועד פרישתו לגמלאות בדצמבר 1974, הוביל את עבודת המחקר במכון החדש לתקשורת אלקטרוניקה כמנהל מייסד של המחלקה לאלקטרוניקה וטלקומוניקציה.
עבודותיו.
ברטה עסק בעיקר בעקרון הפעולה ובהיבטים אלקטרואקוסטיים של מקלטי רדיו וטלוויזיה, בנושאים האלקטרוניים של טלוויזיה צבעונית, בפיתוח מגברים ומכשירים חשמליים ובבעיות של טכנולוגיית פולסים.