ב-23 במרץ 2015, שישה ימים לאחר הבחירות, קיים נתניהו מפגש במעון ראש הממשלה בירושלים עם אזרחים ערבים, דרוזים, בדואים וצ'רקסים. במפגש השתתפו בין השאר ראשי המועצות בית ג'ן, פוריידיס, טובא-זנגרייה, ירכא ופעילי ליכוד מהחברה הערבית ואחרות. נתניהו אמר: . נתניהו, שנענה במחיאות כפיים להבעת הצער, הוסיף שמעשיו כראש ממשלה, כולל "ההשקעות האדירות" במגזרי המיעוטים, מוכיחים שלא התכוון לכך, וחזר על עמדתו שאסור ששום גורם מחוץ לישראל יתערב בתהליכי הדמוקרטיה שלה. המפגש סוקר בהרחבה בתקשורת. בסוף המפגש, הנציגים הערבים פצחו בקריאות "ביבי", "ביבי", וניגשו לחבק את נתניהו. המפגש, שהיה סגור לתקשורת, תועד והופץ לציבור בווידאו על ידי "הליכוד". על פי נחום ברנע וברק רביד, הבעת הצער של נתניהו לא כוונה לערבים, אלא לקהילה הבינלאומית ולממשל האמריקאי בפרט.
הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות דחה את הבעת הצער של נתניהו משום שלדבריו, המשתתפים במפגש "לא מייצגים את ערביי ישראל ומוסדותיהם היצוגיים, לרבות הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות". "הרשימה המשותפת" טענה כי משתתפי המפגש היו נציגי הליכוד ולכן לא ייצגו את המגזר הערבי, וכי זו מחווה ריקה מתוכן, כל עוד הדבר לא בא לידי ביטוי במעשים ממשיים במדיניותו של נתניהו.
ב-21 במאי 2015 נפגש נתניהו עם איימן עודה, יו"ר הרשימה המשותפת. השניים דנו בקידום החברתי והכלכלי של האזרחים הערבים בישראל. בתום הפגישה אמר עודה שהגיע אליה "עם אחריות גדולה, כמי שמייצג את המיעוט הגדול במדינה, מיעוט שכחלק מטקטיקת בחירות בזויה, ראש הממשלה בחר להסית כנגדו וכנגד עצם אזרחותו".
ב-28 במאי בשיחה עם תא הכתבים המדיניים חזר נתניהו והביע צער על האמירה, כשציין ש"אלה דברים שלא היו צריכים להיאמר". נתניהו הסביר: "מה שהיה צריך להיאמר זה שמצביעי מפלגה מסוימת יוצאים לקלפיות, והם אכן באו והגיעו להישג. חשבתי שזו אמירה פוגענית כפי שנאמרה ומיהרתי להתנצל". נתניהו הוסיף שבשש שנותיו כראש ממשלה הושקעו תקציבים רבים במגזר הערבי, ושהוא מעוניין שהמגזר הערבי "ישתלב בהצלחה שקוראים לה מדינת ישראל".
בביקורה של שרה נתניהו בבית ספר ערבי בלוד ביוני, נדרשה אף היא להתבטאותו של בעלה ביום הבחירות ואמרה: "הייתה איזושהי אי-הבנה, אני לא אכנס לזה".
ב-10 בנובמבר 2015, באירוע של מכון המחקר הליברלי "Center for American Progress" בוושינגטון, שוב נשאל נתניהו על דבריו, והשיב שלהערכתו הרבה יותר ערבים הצביעו עבורו מאשר למפלגת העבודה. לדבריו, הוא לא התייחס לעצם ההליכה להצביע אלא לרשימה מסוימת שלה התנגד, אך האמירה לא הייתה צריכה להיאמר כפי שנאמרה.
ביולי 2016 פרסם נתניהו סרטון ובו אמר: "לפני שנבחרתי, אמרתי שהמצביעים הערבים באים לקלפיות בהמוניהם. אף על פי שהתכוונתי למפלגה פוליטית ספציפית, אנשים רבים נפגעו, וניתן להבין זאת. אני התנצלתי על האופן שבו הובנו דבריי. אלא שהיום אני מבקש ללכת צעד אחד קדימה. היום, אני מבקש מכם אזרחי ישראל לקחת חלק בחברה הישראלית – בהמוניכם. עיבדו בהמוניכם, למדו בהמוניכם, שגשגו בהמוניכם".
בינואר 2021, בביקורו בעיר נצרת לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, שב נתניהו ואמר שכוונתו בדברים הייתה להתריע מפני הצבעה ל"רשימה המשותפת" ולא להזהיר מעצם ההצבעה של אזרחי ישראל הערבים. הוא הוסיף שהתנצל בעבר אם דבריו לא הובנו כהלכה והוא עושה זאת גם כעת.
אמירות שהושוו להתבטאות נתניהו או שבאו בעקבותיה.
בהתייחסות לבחירות הכלליות בבריטניה, שנערכו כחודש וחצי לאחר הבחירות בישראל, נעשתה בתקשורת הישראלית השוואה בין אמירת נתניהו לבין מסרים שהושמעו על ידי נציגי המפלגה השמרנית וראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, שהזהירו מפני התחזקות והצבעה גדולה למפלגה הלאומית הסקוטית, המייצגת את הסקוטים.
השוואה נוספת נעשתה ביחס לבחירות שהתקיימו ב-2 ביוני לראשות עיריית ערד, שבהן השתמש מועמד "יש עתיד", ניסן בן-חמו, ברטוריקה דומה, כששלח ביום הבחירות הודעת טקסט בשפה הרוסית לבוחרים בה כתב כי "המוני חסידי גור בקלפיות, הם ינצחו אם לא תצביעו בעד ניסן בן חמו".
אמירה דומה נאמרה על ידי חבר הכנסת (מטעם הבית היהודי), עורך דין בצלאל סמוטריץ' ב-15 ביוני 2015, ערב הבחירות ללשכת עורכי הדין, בסרטון שפרסם והוצג באתר ערוץ 7, בו אמר: "הערבים יבואו באוטובוסים בהמוניהם! אנחנו חייבים להיות שם גם אנחנו בהמונינו, להצביע הצבעה ערכית, לאומית, ציונית."
ביום הבחירות לכנסת ה-24, אמר אביגדור ליברמן יו"ר ישראל ביתנו, כי "החרדים נוהרים לקלפיות".
פרודיות.
ב-2019 השתמשו מפיצי חברת הבירה היינקן בישראל, בפרפרזה על דברי נתניהו, בניסיונם לקדם את יחסי הציבור של ביקור הכדורגלנים אנדראה פירלו ואלסנדרו דל פיירו, כשפרסמו סרטון שבו קורא דל פיירו לתומכיו להתגייס מול אוהדיו של פירלו הנוהרים באוטובוסים לקלפיות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת באותה שנה השתמשה רשימת חד"ש-תע"ל בתעמולת הבחירות שלה בסיסמה "נוהרים לקלפיות!".
ניז'ין
ניז'ין (אוקראינית: Ніжин) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה.
היסטוריה.
לראשונה ניז'ין מוזכרת בתעודה מ-1078.
החל מ-1320 ניז'ין היא חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא. לאחר מלחמת רוסיה-ליטא (1500-1503) עברה ניז'ין לידיה של רוסיה. ב-1618 עברה לידיה של פולין.
ב-26 במרץ 1625 לניז'ין הוענקו זכויות מגדבורג.
ב-1648 נכבשה העיר על ידי קוזאקים של בוגדן חמלניצקי וב-1654 הועברה לידיה של רוסיה.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-13 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-15 בספטמבר 1943.
יהודי ניז'ין.
היהודים החלו להתיישב בניז'ין בראשית המאה ה-17, אך הקהילה הושמדה בעקבות גזירות ת"ח-ת"ט וחודשה במאה ה-18.
בניז'ין קבור רבי דובער שניאורי שהיה האדמו"ר השני של חסידות חב"ד. לידו, נכדו, האדמו"ר מניז'ין, רבי ישראל נח, בן רבי מנחם מנדל שניאורסון מליובאוויטש.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה התרחשו מספר פוגרומים בניז'ין.
אוכלוסייה יהודית.
שינוי אוכלוסייה יהודית לאורך השנים:
בכמץ'
בכמץ' (אוקראינית: Бахмач) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה.
היסטוריה.
בכמץ' החלה את דרכה כיישוב בשנות השישים והשבעים של המאה ה-19 כשבמקום החלו לסלול מסילת רכבת.
בינואר 1919 בקרבת העיר התרחשו קרבות בין כוחות הבולשביקים לבין הכוחות של הרפובליקה העממית של אוקראינה.
ב-1938 בכמץ' קיבלה מעמד של עיר.
העיר הייתה תחת הכיבוש הגרמני בין התאריכים 13 בספטמבר 1941 - 9 בספטמבר 1943.
יהודי בכמץ'.
היהודים התיישבו לראשונה בבכמץ' ב-1796. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה שלאחר מלחמת העולם הראשונה התרחשו בעיר מספר פוגרומים.
ב-1939 חיו בעיר 295 יהודים.
מספר גדול של יהודים הצליח להתפנות מעיר לפני פלישתם של הגרמנים לעיר, ואילו הרוב מאלו שנשארו בתוכה נרצחו.
נוסיבקה
נוסיבקה (אוקראינית: Носівка) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה.
היישוב מוזכר לראשונה במסמכים משנת 1147. החל מ-1471 הוא חלק ממלכת ליטא, והחל מ-1569 חלק מממלכת פולין. ב-1662 ושוב ב-1679 נשרפה בפלישות של הטטרים.
ב-1866 היו בנוסיבקה 1,991 בתי אב ו-11,123 תושבים, ב-1897 היו 3,155 בתי אב ו-16,947 תושבים.
החל מ-1917 היא חלק של הרפובליקה העממית של אוקראינה, ב-1921 הפכה לחלק מברית המועצות.
ב-1960 נוסיבקה קיבלה מעמד של עיר.
נובהורוד-סיוורסקי
נובהורוד-סיוורסקי (אוקראינית: Новгород-Сіверський) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה.
היסטוריה.
היישוב מוזכר לראשונה בחיבוריו של ולדימיר השני, נסיך קייב לצאצאיו.
לאחר חתימת הסכם שלום לאחר מלחמת רוסיה-ליטא (1500-1503) העיר עברה לידיה של רוסיה. ב-1618 עברה לידיו של האיחוד הפולני-ליטאי וחזרה לידיה של רוסיה ב-1667 בעקבות חתימת הסכם אנדרוסובו.
ב-1808 בעיר נפתחה גימנסיה לבנים, ב-1875 גימנסיה לבנות.
נובהורוד-סיוורסקי נכבשה על ידי הגרמנים ב-25 באוגוסט 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-16 בספטמבר 1943.
אריאל ששה-הלוי
אריאל שִׁשָּׁה-הלוי (נולד ב-1945) הוא פרופסור אמריטוס לשפות ובלשנות בפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה ב-1945. ב-1966 סיים תואר בוגר בשפות מצריות והודו-אירופיות באוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות יתרה), וב-1968 סיים תואר מוסמך בתחום זה. ב-1972 סיים דוקטורט באוניברסיטה העברית בנושא השפה הקופטית. מרצה בחוג לשפות מצריות והודו-אירופיות החל מ-1968.
ב-1973-1974 ערך פוסט-דוקטורט בקיימברידג' ואוקספורד, ולאחר מכן היה מרצה אורח על מצרית וקופטית באוניברסיטת תל אביב. ב-1978 חזר להרצות ולחקור באוניברסיטה העברית כמרצה בכיר, ב-1984 מונה לפרופסור חבר בחוג לשפות מצריות וב-1990 לפרופסור מן המניין. בשנים 1986-1990 היה ראש המחלקה לשפות, והוא חזר לכהן בתפקיד זה ב-1998. הרצה לאורך השנים כמרצה אורח ועמית מחקר במספר מוסדות מחקר ברחבי העולם, בהן המכון לחקר מצרים בקופנהגן, האקדמיה הבריטית, קולג' וולף והמכון האוריינטלי באוקספורד, אוניברסיטת גטינגן, קולג' דה פראנס ועוד. משנת 2000 הוא חבר האקדמיה הישראלית למדעים.
תחומי המחקר של ששה-הלוי כוללים דקדוק קלטי, מצרי, קופטי ויווני-קופטי, השפה הוולשית והאירית, דקדוק השוואתי ועוד.
ב-2013 פרש לגמלאות מעבודתו באוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס.
אליפות צרפת בטניס 1934
אליפות צרפת 1934 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-23 במאי והסתיימו ב-2 ביוני. זו הייתה האליפות ה-39 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.