כחובבת מדע בדיוני ופנטזיה קורי נוהגת לסקר, לערוצי טלוויזיה שונים, אירועים בנושא כגון E3 ו-Blizzcon (הכנס של חברת המשחקים Blizzard Entertainment). ב-2012 התאחדה עם עורך הקומיקס הנודע סטן לי ליצירת ערוץ אינטרנטי ביוטיוב.
בשנת 2015 שיחקה בסרט האימה האנתולוגי "סיפורי ליל כל הקדושים".
חייה הפרטיים.
קורי מגדירה עצמה חובבת מדע בדיוני ופנטזיה. חובבת קוספליי, מעריצה של "מלחמת הכוכבים" ומבלה זמן רב בעולם "וורלד אוף וורקראפט". היא מגדירה עצמה כביסקסואלית, ומחזיקה נחש בשם רג'ינה בלה כחיית מחמד. ב-2006 התחתנה עם השחקן לשעבר ואיש העסקים כריסטופר נייט בחתונה בסגנון גותי. השניים נפרדו ב-2011 והתגרשו ב-2013. ב-2017 הכירה את מתיו רוד (Matthew Rhode), קריין בקדימונים של סרטים) והחליטה לעזוב את תעשיית הבידור והוליווד כדי לנהל חיים כפריים "נורמלים" יותר. השניים עברו למונטנה ומשם קורי מנהלת בלוג על חייה. השניים התחתנו בספטמבר 2018 בחתונה בסגנון "משחקי הכס".
ווינדוס פון
סיזאר ואן אברדינגן
סיזאר בואטיוס ואן אברדינגן (בהולנדית: Cesar Boetius van Everdingen; 1616 או 1617 - נקבר ב-13 באוקטובר 1678) היה צייר דיוקנאות הולנדי.
קורות חיים.
ואן אברדינגן נולד באלקמאר שבהולנד לעורך הדין פיטר קורנליץ ואן אברדינגן (Pieter Cornelisz van Everdingen) ואשתו השנייה, אכטה רלאסד מואר (Aechte Claesdr Moer), מיילדת במקצועה, והיה אחיו הבכור של הצייר אלארט ואן אברדינגן.
ואן אברדינגן התחנך באוטרכט תחת יאן חריץ ואן ברונקהורסט והתקבל לגילדת האמנם של אלקמאר בשנת 1632.
בשנת 1640 לערך פגש ואן אברדינגן את הצייר יאקוב ואן קאמפן ממנו הושפע, והשנים שיתפו פעולה במספר ציורים.
בשנת 1648 עבר להארלם והתקבל כחבר בגילדת לוקס הקדוש של הארלם.
בין השנים 1648–1650 ואן אברדינגן צייר את "החדר הכתום" ("Oranje Zaal") בהויז טן בוש.
בשנת 1658 שב לאלקמר, פתח בה סדנה, והחל ללמד תלמידים.
ואן אברדינגן נפטר באלקמר ונקבר ב-13 באוקטובר 1678 בכנסיית לורנס הקדוש (St. Laurenskerk) (ה-Grote Kerk).
משפחתו.
ואן אברדינגן נשא לאישה את אחותו החורגת הלנה ואן אוסטתהורן (Helena van Oosthoorn) בראשית דצמבר 1646. לזוג לא היו ילדים.
סיזאר בואטיוס ואן אברדינגן
אסתר פרץ-ארד
אסתר פרץ-ארד (17 ביוני 1921 – 19 במאי 2005) הייתה ציירת ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה.
פרץ נולדה בשנת 1921 בבולגריה, וב-1924 עלתה ארץ ישראל.
בשנת 1937 החל ללמוד ציור בסטודיו של אהרון אבני, ולמדה אצלו עד 1945 (שם הכירה את בן-זוגה, גרישה ארד).
למדה גם פיסול אצל יצחק דנציגר. התנסתה במדיומים שונים של האמנות הפלסטית: שמן, ליטוגרפיה, צבעי גיר, קולוגרף, קולאז' ותחריט.
סגנון עבודתה היה פיגורטיבי ואת השראתה שאבה מהטבע.
ב-1956 זכתה בפרס דיזנגוף לציור, על יצירתה "המוזיקאי".
ב-1963 ציירה ציורים לסרט אשת הגיבור של פיטר פריי.
הייתה נשואה לגרישה ארד, פסל וצלם, ואם לשניים: עתר ארד, ויולן ומלחין הפועל בארצות הברית; ורון ארד, מעצב תעשייתי הפועל בעיקר בלונדון.
נפטרה ב-19 במאי 2005, בגיל 84. במסגרת פרויקט הנצחת אמנים שחיו ופעלו בתל אביב, נקבעה לוחית זיכרון על ביתה שבשכונת רמת אביב.
The Black Keys
The Black Keys (הבלאק קיז, הקלידים השחורים) היא להקת רוק אמריקאית, המורכבת מהצמד דן אורבך (שירה וגיטרות) ופטריק קרני (תופים). הלהקה נוסדה בעיר אקרון שבאוהיו בשנת 2001.
הלהקה, שהושפעה ממוזיקת הרוק והבלוז של שנות ה-70 ומאמנים כמו ג'ימי הנדריקס וג'יימס בראון, נחשבת כיום לאחת מלהקות האינדי רוק המצליחות ביותר.
היסטוריה.
דן אורבך ופטריק קרני נפגשו לראשונה בילדותם כאשר גרו באותה שכונה באקרון, אך הפכו לחברים רק בשנות העשרה שלהם בעזרת חבר משותף.
אחרי שסיימו את בית הספר התיכון, שניהם למדו זמן קצר באוניברסיטה של אקרון. בשנת 2001, לאחר נשירתם מהלימודים, אורבך וקרני החלו לנגן יחד כלהקה ואף להקליט סקיצות. אחת הסקיצות שהקליטו זיכו אותם בהצעה להצטרף לחברת תקליטי אינדי קטנה מלוס אנג'לס בשם Alive. תחת חסות הלייבל הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם שנקרא "The Big Come Up", ששילב שירים מקוריים, שיר בלוז רוק וגרסת כיסוי לשיר הרוק הפסיכדלי של הביטלס "She Said, She Said". על אף שהאלבום כמעט ולא נמכר, הוא משך תשומת לב מצד מבקרים וחברות תקליטים, והלהקה חתמה בחברת התקליטים Fat Possum Records, המתמחה באומני בלוז.
בנובמבר 2002, תוך מספר ימים מיום החתימה בחברה החדשה, הקליטה הלהקה את אלבומם השני "Thickfreakness". האלבום הוקלט במרתפו של קרני, תוך 14 שעות בלבד. האלבום יצא לחנויות באפריל 2003 וקיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים.
מגזין טיים דירג את האלבום כשלישי הכי טוב של אותה שנה.
בשנת 2004, הלהקה הקליטה במחסן נטוש את האלבום "Rubber Factory" שהפך את הלהקה למוכרת ברחבי ארצות הברית. האלבום קיבל שבחים מהמבקרים, הוכתר על ידי הניו יורקר ואנטרטיינמנט ויקלי לאחד מהאלבומים הטובים של השנה ואף הגיע למקום 143 במצעד הבילבורד 200. השירים שלהם השתתפו בסרטים ובפרסומות, והלהקה הופיעה כלהקת חימום לאמנים כמו פרל ג'אם ורדיוהד. ב-2005 הלהקה יצאה למסע קידום מכירות בארצות הברית, אירופה ואוסטרליה.
בשנת 2006 שחררה הלהקה את האלבום “, מיני אלבום של גרסאות כיסוי לשיריו של ג'וניור קימברו, אגדת דלתא בלוז והמייסד של Fat Possum Records. לאחר יציאת האלבום חתמה הלהקה בחברת התקליטים Nonesuch Records.
למרות שללהקה היו את האמצעים להקליט באולפן, הם החליטו לחזור להקליט את אלבומם החדש "Magic Potion" במרתפו של קרני. האלבום, שיצא ב-2006, כלל רק שירים מקוריים של הלהקה והמשיך את סגנונה המוזיקלי הרגיל.
אחרי שהפיקו והקליטו בעצמם באולפנים מאולתרים את כל אלבומיהם עד כה, ב-2008 החליטו הצמד להקליט את אלבום החדש "Attack &amp; Release" באולפן מקצועי עם המפיק זוכה הגראמי דיינג'ר מאוס, החלטה שהפכה את הלהקה להצלחה גדולה.
האלבום נכנס למקום ה-14 במצעד הבילבורד 200 והסינגל מתוכו "I Got Mine" נכנס למקום ה-23 במצעד השירים הטובים של השנה של המגזין רולינג סטון.
הפריצה המסחרית הגדולה הגיעה ב-2010, עת שחררו הצמד את אלבום האולפן השישי שלהם, "Brothers". הסינגל "Tighten Up", השיר היחיד מהאלבום שהופק על ידי דיינג'ר מאוס, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד לשירי הרוק והמוזיקה האלטרנטיבית. השיר גם זכה בפרס גראמי על כשיר הרוק הטוב ביותר שבוצע בידי להקה, בעוד האלבום כולו זוכה לפרס האלבום הטוב ביותר בתחום המוזיקה האלטרנטיבית.
האלבום הגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד 200, לאחר שמכר כ-73,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
האלבום מכר כ-1.5 מיליון עותקים בסה"כ, כולל 870,000 עותקים בארצות הברית, וזכה לאלבום פלטינה כפולה בקנדה, אלבום פלטינה בארצות הברית ואלבום זהב בבריטניה.
בין מרץ למאי 2011, שהו הצמד כ-41 ימים באולפן הקלטות בנשוויל, טנסי כדי להקליט את אלבום האולפן השביעי שלהם, "El Camino". גם אלבום זה הופק על ידי דיינג'ר מאוס.
ב-3 בדצמבר 2011, כשלושה ימים לפני יציאת האלבום, התארחו הצמד בתוכנית סאטרדיי נייט לייב כאומנים אורחים, וקיבלו שבחים מהמבקרים על הופעתם.
האלבום יצא ב-6 בדצמבר 2011 ונכנס למקום השני במצעד הבילבורד 200 עם מכירות של כ-206,000 עותקים בשבוע הראשון. הסינגל "Lonley Boy" נכנס למקום ה-64 בדירוג הבילבורד 100, ולמקום הראשון במצעד הבילבורד לשירי הרוק והמוזיקה האלטרנטיבית.
מגזינים רבים, כמו "טיים" ו"הרולינג סטון" דירגו את האלבום כאחד האלבומים הטובים של השנה.
בשנת 2012 יצא הצמד למסע הופעות באירופה וארצות הברית. הכרטיסים להופעה במדיסון סקוור גארדן נחטפו תוך כ-15 דקות.
בטקס פרסי גראמי לשנת 2013, זכה האלבום בפרס אלבום הרוק הטוב ביותר, והשיר "Lonely Boy" זכה בפרס שיר הרוק הטוב ביותר ובפרס הופעת הרוק הטובה ביותר.
במאי 2014 יצא האלבום השמיני של ההרכב, "Turn Blue", גם הוא בהפקתו של דיינג'ר מאוס. לאלבום קדמו הסינגלים "Fever" ושיר הנושא, "Turn Blue".
וילהלם מיהלה
וילהלם מיהלה (בגרמנית: Wilhelm Mühle, 1844 חלומץ או חאבאז'וביץ, צ'כיה - 1908 טמשוואר (טימישוארה), אז אוסטרו-הונגריה, כיום רומניה) היה גנן, מגדל ורדים ואדריכל נוף, גרמני יליד בוהמיה, שפעל בעיקר בבירת חבל באנאט, העיר טמשוואר, טימישוארה של ימינו, ובממלכת רומניה.
חייו.
יליד היישוב חלומץ אוּ חאבאז'וביץ (Chlumec u Chabařovic, בגרמנית Kulm), וילהלם מיהלה למד בבתי ספר גרמניים בבוהמיה.
הגיע לטמשוואר בשנת 1866 וכעבור זמן קצר הפך לגנן הראשי של המשתלה של ונצסלס פראנץ נימיץ בעיר. נימיץ נודע כאחד המומחים החשובים בענף הפרחים בכל האזור. מיהלה נשא את בתו של נימיץ ובגיל 32 בשנת 1876 ירש את עסק הפרחים של חמיו. הוא הקים משתלה משלו ברובע "אליזבטין" בטימישוארה ופתח חנות בבית הידוע בימינו כ"בית עם פרחים" ("Das Haus der Blumen", ברומנית "Casa cu flori") ברחוב Rezső הקרוי כעת "אלבה יוליה" (Alba Iulia).
מבסיסו בטמשוואר הוזמן לביצוע עבודות גינון ואדריכלות נוף ברחבי מרכז אירופה ודרום מזרח אירופה - לווינה, בודפשט או בוקרשט והיה לספק של חצר הקיסר פרנץ יוזף.
בספטמבר 1893- יולי 1895 הוציא מיהלה לאור מהדורה גרמנית של העיתון הדו-חודשי ההונגרי "רוז'ה אוישאג" ("Rózsa Ujság", בעברית - "עיתון הוורדים") שהופיע בין השנים 1889-1896 בעריכתו של ארנסט קאופמן (Ernõ Kaufmann)