הדגל השלישי הוא דגלה של מקסיקו אשר הונף בין השנים 1821 ועד 1836. מקסיקו קיבלה את עצמאותה מספרד בשנת 1821 והדגל המקסיקני. הדגל אשר מונף באוסטין הוא הדגל המקסיקני אשר היה בשימוש בין 1823 עד 1864 השונה בעיצוב הסמל אשר משחית אותו. הדגל הונף בטקסס עד הכרזת העצמאות של טקסס בשנת 1836.
רפובליקת טקסס.
הדגל הרביעי הוא דגלה של רפובליקת טקסס משנת 1836 ועד 1845. במהלך תקופה זו היו לרפובליקה שני דגלים לאומיים. הדגל הראשון היה "דגל בורנט" ואילו הדגל השני "דגל הכוכב הבודד" משמש כיום כדגל המדינה המודרנית.
קונפדרציית המדינות של אמריקה.
הדגל החמישי היה דגלה של קונפדרציית המדינות של אמריקה משנת 1861 ועד 1865. במהלך תקופה זו היו לקונפדרציה שלושה עיצובים שונים לדגל הלאומי. העיצוב אשר מונף כחלק ממוטיב ששת הדגלים היה הדגל הראשון של הקונפדרציה אשר כלל שלושה פסים אדום-לבן-אדום וקנטון כחול ובתוכו שבעה כוכבים במעגל.
ארצות הברית.
הדגל השישי אשר הונף מעל שמי טקסס הוא דגל ארצות הברית משנת 1845 ועד 1861 ושוב לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית משנת 1865 ועד ימינו. הדגל האמריקני הראשון אשר הונף מעל טקסס היה בעל עשרים ושמונה כוכבים בקנטון, עת צורפה טקסס לאיחוד.
ג'ורג' מורל
ג'ורג' מורל (באנגלית: George Morrell) היה מאמן כדורגל סקוטי.
מורל החל לעבוד כמאמן לוולוויץ' ארסנל ביוני 1908, לאחר שקודם לכן עבד בגרינוק מורטון מסקוטלנד. למרות שבעונתו המלאה (1908/1909) הראשונה המועדון סיים במקום השישי בליגה, המצב הכלכלי החל להתדרדר כתוצאה ממיעוט צופים והמועדון נאלץ ב-1908 לשחרר מספר שחקנים מובילים כגון טים קולמן, ברט פרימן, ג'ימי שארפ, ג'ימי אשקרופט וויליאם גארבט. בעונה שלאחר מכן המועדון הצליח לסיים רק במקום ה-18 בליגה.
הנרי נוריס רכש את ארסנל ב-1910, והחליט להשאיר את מורל בתפקיד המאמן. המועדון הצליח לסיים במקום העשירי בליגה בעונת 1910/1911 ובעונת 1911/1912. מורל ניסה לקבל את משרת המאמן של לידס סיטי ב-1912, אך לבסוף החליט לא להתמודד על המשרה לאחר ששוכנע על ידי הנהלת ארסנל להישאר במועדון; הרברט צ'פמן התמנה לתפקיד המאמן בלידס, ובבוא היום הוא עתיד היה לאמן את ארסנל. בעונת 1912/1913 חלה ירידה חדה ברמת המשחק של ארסנל. המועדון סיים במקום האחרון בליגה, ומורל "זכה" להיות המאמן היחיד בהיסטוריה של ארסנל שמאמן את המועדון בזמן ירידת ליגה.
מורל נותר בארסנל למרות הירידה, והיה מעורב בהעברת המועדון לאצטדיון הייבורי. בעונת 1913/1914 המועדון סיים במקום השלישי בליגה השנייה והחמיץ את המקום השני (שממנו עולים) בגלל ממוצע שערים. בעונה שלאחר מכן המועדון סיים במקום החמישי. מיקום זה היה מספיק על מנת שהמועדון יצורף לליגה הראשונה שהורחבה ב-1919 לאחר חידוש המשחקים שהופסקו בגלל מלחמת העולם הראשונה; עם זאת, המועדונים וולבס ובארנסלי שסיימו מעל ארסנל לא צורפו לליגה הראשונה, ונטען כי הדבר היה בגלל שחיתות של הנרי נוריס.
מורל כבר לא היה המאמן של ארסנל בתקופה זו, כיוון שהתפטר מתפקידו ב-1915 בעקבות שמועות על כך שהנהלת המועדון מתכוונת לפטרו בגלל השעיית המשחקים. לאחר חידוש המשחקים הוא לא היה בתוכניות של הנהלת ארסנל, ולא ידוע מה עלה בגורלו לאחר המלחמה.
מצור כוכב הירדן
הוגו בקר
הוגו בקר (באנגלית: Hugo Becker; 13 בפברואר 1864 - 30 ביולי 1941) היה צ'לן, מורה ומלחין גרמני חשוב. בגיל צעיר למד אצל אלפרדו פיאטי ואחר אצל פרידריך גריצמאכר בדרזדן.
חייו.
בקר נולד בשטרסבורג. אביו, יאן בקר היה כנר מפורסם. האב ניסה ללמד את הוגו בן השש נגינה בכינור, אבל הבן העדיף את הצ'לו, ובגיל תשע עבר לנגן בכלי האהוב עליו. בגיל חמש-עשרה יצא למסע הופעות עם רביעיית מיתרים, שחבריה היו הוא, אביו, אחותו ואחיו. הוא היה לצ'לן ראשון בתזמורת החצר במנהיים.
בשנת 1884 התמנה בקר לצ'לן סולן בתזמורת האופרה של פרנקפורט, ובשנה שאחריה היה למורה הראשי לת'לו בקונסרבטוריון של פרנקפורט. משנת 1909 עד 1929 היה פרופסור לצ'לו בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין.
במשך הזמן הזה גם הרבה במסעות קונצרטים וניגן מוזיקה קאמרית עם אז'ן איזאיי ופרוצ'ו בוזוני בשלישיית פסנתר, ולאחר מכן, בין 1914 ל-1921, עם ארתור שנאבל וקרל פלש כטריו שנאבל השלישי.
בקר החזיק בשני צ'לי סטרדיוואריוס: "כריסטיאני סטרדיוואריוס" משנת 1720 ושני, שנבנה בשנת 1719 וידוע כיום בשם "בקר סטרדיוואריוס".
סיפוח
סיפוח מדיני הוא צירוף חוקי-פורמלי של שטח מסוים לישות פוליטית אחרת לשם יצירת ריבונות על השטח החדש. בניגוד לכיבוש, בסיפוח השטח משתייך למדינה הכובשת דה יורה ולא רק דה פקטו. בניגוד למקרה של מסירת שטחים, שבו טריטוריה ניתנת או נמכרת לישות פוליטית אחרת באמצעות הסכם, או במקרה של מיזוג פוליטי, שבו נשאלים שני הצדדים לדעתם על המיזוג, סיפוח הוא צעד חד צדדי שבו מדינה משתלטת על שטח.
היסטוריה.
על פי עקרונות המשפט הבינלאומי, כפי שהיה נהוג עד מלחמת העולם השנייה, ניתנה זכות הכיבוש לכוח צבאי שניצח בעימות מזוין, כולל החלת כיבוש צבאי או סיפוח. במהלך מלחמת העולם השנייה, סיפוח היה אמצעי דרכו איבדו אוכלוסיות שלמות את ההגנות שלהן כאוכלוסיות בשטח כבוש על פי החוק הבינלאומי.
מלחמת העולם השנייה ותוצאותיה גרמו לשינוי ביחסה של הקהילה הבינלאומית למקרי כיבוש וסיפוח. בעקרונות המשפט הבינלאומי שנוסחו במהלך משפטי נירנברג נקבע איסור על מלחמה תוקפנית. גישה דומה באה לידי ביטוי בהצהרות שונות של מנהיגי המעצמות ובשורה של החלטות בעצרת הכללית של האו"ם, בהן החלטה 3314. שינויים נוספים במשפט הבינלאומי, כדוגמת אמנת ז'נבה הרביעית, מקשים על מדינות כובשות לעקוף את החוק הבינלאומי באמצעות סיפוח, לכן סיפוח של חבל ארץ אפשרי רק כאשר המדינה לה היה שייך חבל הארץ חדלה מלהתקיים.
דוגמאות:
סיפוח במדינת ישראל.
ב-1949 סיפחה ממשלת ישראל, לאור הסכמי שביתת הנשק עם ירדן, את יישובי ואדי עארה לשטחה. סיפוח זה מוכר מבחינה בינלאומית.
לאחר 1967 עלתה סוגיית סיפוח השטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים. למרות וחוק הגולן, רוב המדינות והארגונים הבינלאומיים אינם מכירים דה יורה בירושלים כבירת ישראל, ולא מקבלים את סיפוח מזרח ירושלים ורמת הגולן.
קיימים בישראל גורמים הקוראים לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל, באופן מלא או חלקי. מפלגת הבית היהודי למשל, קוראת לסיפוח שטח C בו נכללים כל היישובים היהודיים ביש"ע והחלה מלאה של החוק והריבונות הישראלית עליהם.
בשנת 2013 הוקמה "השדולה להחלת החוק הישראלי ביהודה ושומרון" בכנסת. מירי רגב, ממקימות השדולה, אמרה: "אני לחלוטין לא מאמינה באופציה של שתי מדינות לשני עמים, וכפי שהחלנו את החוק הישראלי ברמת הגולן וב, שום דבר לא אמור למנוע מאיתנו את החלת החוק הישראלי גם על היישובים היהודיים ביהודה ושומרון. זאת אמורה להיות תשובת הנגד שלנו לחרם של האיחוד האירופי, שיש בו משום התערבות מקוממת בענייניה הפנימיים של המדינה. אם בריטניה ממשיכה לשלוט באיי פוקלנד רק בגלל הנפט, שתיטול קורה מבין עיניה לפני שתנזוף בישראל".
במאי 2016, פתחה מועצת יש"ע בקמפיין למען החלת החוק הישראלי על העיר מעלה אדומים שבסמוך לירושלים. תחת הכותרת "מעלה אדומים תחילה", הציגו במועצה סקר שנעשה, לפיו 78% מהאוכלוסייה היהודית משוכנעים כי על ישראל להחיל את ריבונותה על מעלה אדומים גם ללא הסכם עם הפלסטינים. בעקבות תמכה של שרים וחברי כנסת רבים מהימין הישראלי, הונחה בחודש אוגוסט של אותה שנה הצעת חוק להחלת הריבונות על מעלה אדומים. לבסוף, הוריד ראש הממשלה בנימין נתניהו את עניין סיפוח מעלה אדומים מהפרק, לאחר שביקש לחכות לכניסתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לתפקידו בבית הלבן.
בהמשך, התרחב הקמפיין וביקש לספח בחוק הישראלי את כל שטח C. שיא הקמפין היה נסיעתו של ראש הממשלה נתניהו לבית הלבן בוושינגטון, שם במסגרת חשיפת תוכנית השלום של הנשיא טראמפ, אמר כי יחיל את הריבונות הישראלית על היישובים הישראליים ביו"ש בשבוע שלאחר מכן, דבר שלא קרה.
חיים (גופן)
חיים הוא גופן עברי, שעוצב בשנות העשרים בהונגריה על ידי פסח עיר-שי, שקרא לגופן על שמו של חיים נחמן ביאליק. עיר-שי עלה לארץ ישראל ב-1925 ועיצב כרזות עם הגופן. יאן לוויט, שביקר בארץ ישראל ב-1929, הכליל את האות בקובץ טיפוגרפי פרי עטו ועל כן היא רשומה במקרים רבים על שמו של לוויט.
הגופן עוצב בהשפעת סוגי הכתב החדשים של אותה התקופה, שאופיינו באותיות פשוטות וחסרות תגים (סן-סריף), ותאמו את אסכולת הבאוהאוס.
חשיבותו של הגופן היא בכך שהיה הגופן העברי הראשון שהציג את האות העברית בקוויה הבסיסיים בלבד, ללא עיטורים נוספים, תוך שימוש בקווים ישרים ובצורות הגאומטריות הפשוטות ביותר האפשריות. עיצוב זה נתפס כחדשני כיוון שהיווה ניגוד לסגנונות עיצוב האות שהתבססו על הכתב המסורתי והתנ"כי, כדוגמת כתב סת"ם. חידוש נוסף בעיצוב הגופן הוא בכך שעובי הקווים האופקיים והקווים האנכיים ברוב האותיות זהה.