בסיפור במגילה, אונייתו של ון-אמון עוצרת בעיר דור, הנסיך המקומי "בדר" מקבל את פניו ונותן לו חמישים כיכרות לחם, כד יין ושוק של פר. אחד מאנשי האונייה גונב את כספו של ון אמון. ון אמון בתורו דורש מבדר שיתפוס את הגנב ויפצה אותו על הגנבה. השליט אינו מסכים וטוען שהאחריות אינה חלה עליו. לאחר שלא קיבל את כספו עוזב ון אמון את דור ונוסע לגבל. בהמשך הדרך, בחוף צור, הוא פוגש אונייה מדור, גונב את כספם של אנשי האונייה, ומחזיק את הכסף כערובה עד שכספו יוחזר לו. בדר רודף אחריו עם אחת עשרה אוניות. התיאור הזה מראה על העוצמה של השליט של דור ועל עוצמת העיר.
בחפירות הארכאולוגיות שנעשו בתל דור החופרים חיפשו תרבות חומרית שתתן אינדיקציה האם ישבה בעיר אוכלוסייה השונה מבחינת תרבותה החומרית. על פי הממצאים בשכבה הארכאולוגית מתקופת הברזל א' דור הייתה עיר גדולה בנויה היטב ומבוצרת. מתקופה זו נחשפו בדור, מבני ציבור, ביצורים וכן מבני מגורים פרטיים בסגנון 'בית חצר כנעני' המשמרים מסורות כנעניות מתקופות הברונזה המאוחרת. גם מכלול כלי החרס אשר נחשף בשכבות אלו משמר מסורות כנעניות, אך עם השפעה קיפרית ניכרת וכן נוכחות של כלי יבוא ממצרים (בעיקר קנקנים). שכבה זו חרבה בשרפה שעדויותיה ניכרות בכל שטחי החפירה באמצע המאה ה-11 לפנה"ס. החורבן מיוחס לכיבוש על ידי הפיניקים שהרחיבו את אזור שליטתם דרומה.
הממצאים בחפירות לא נתנו תשובה חד-משמעית לגבי זהות האוכלוסייה המקומית. מצד אחד נמצאו ממצאים ייחודיים המראים על קשר עם אוכלוסיות במערב. מצד שני הממצא החומרי בעיקר כלי החרס מראה על התפתחות הדרגתית בתרבות החומרית בתקופה זו ולא שינוי דרמטי בעקבות כניסת אוכלוסייה בעל תרבות שונה לדור.
הנרי פרנקפורט
הנרי 'האנס' פרנקפורט (בהולנדית: Henri 'Hans' Frankfort; 24 בפברואר 1897 – 16 ביולי 1954) היה אגיפטולוג, ארכאולוג ומזרחן יהודי הולנדי.
קורות חיים.
פרנקפורט נולד באמסטרדם למשפחה "יהודית ליברלית". למד היסטוריה באוניברסיטת אמסטרדם ולאחר מכן עבר ללונדון, שם בשנת 1924, למד לתואר שני תחת סר פלינדרס פיטרי בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 1927 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ליידן. נשא לאישה את הנרייט גרוונווגן (Henriette Groenwegen) ומאוחר יותר את אנריקטה האריס (Enriqueta Harris).
בין שנת 1925 ו-1929, פרנקפורט היה מנהל החפירה של החברה לחקר מצרים של לונדון באל עמארנה, אבידוס וארמנט (Armant). בשנת 1929 הוא הוזמן על ידי ג'יימס הנרי ברסטד להיות למנהל משלחת לעיראק מטעם המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. החפירות התקיימו במשך 6 עונות חפירה, בין השנים 1930–1937 והתרכזו באזור עמק נהר דיאלא באזור בו שכנה ממלכת אשנונה. בנוסף השתתפה המשלחת בחפירה קצרה בחפירות בדור שרוכין.
בשנת 1937 פרנקפורט ואמיל קרלינג (Emil Kraeling) זיהו אישה בתבליט בורניי (Burney Relief) כלילית של המיתולוגיה היהודית, אם כי זיהוי זה נדחה באופן כללי.
בשנת 1939 הוא פרסם את מה שנחשב אולי להישגו המשפיע ביותר העוסק בחותמות גליל: ""Cylinder Seals: A Documentary Essay on Ihe Art and Religion of the Ancient Near East". בעבודה משותפת עם אשתו, עם ג'ון א' וילסון (John A. Wilson) ועם ת'ורקילד ג'ייקובסן (Thorkild Jacobsen) הוא פרסם את "The Intellectual Adventure of Ancient Man"" בשנת 1946, בעבודה משפיעה על האופי של מיתוס ומציאות. בשנת 1948 הוא מונה למנהל מכון ורבורג בלונדון. יחד עם ארנסט ווליס באדג' (EA Wallis Budge), הציע טענה מהפכנית לזמנו כי התרבות המצרית, מבחינה תרבותית, דתית, ואתנית נבעה מאפריקה ולא מאסיה. הוא כתב 15 ספרים ומאמרים וכ73 מאמרים לכתבי עת על מצרים העתיקה, בנושאי ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה תרבותית, ובמיוחד על מערכות דתיות של המזרח הקרוב הקדום.
פרנקפורט מת בלונדון בגיל 57.
ארץ הפלאות של אליס
ארץ הפלאות של אליס (באנגלית: Alice's Wonderland) הוא סרט אנימציה אמריקאי קצר, הראשון שהופק על ידי היוצר וולט דיסני. הסרט הוא הראשון בסדרת סרטי "קומדיות אליס", סרטי לייב אקשן המתארים את הרפתקאותיהם של ילדה בשם אליס והחתול שלה ג'וליוס.
הסרט, באורך 12 דקות ו-29 שניות, הופק כסרט אילם בשחור-לבן. הוא הופק בקנזס סיטי שבמדינת מיזורי בארצות הברית. הסרט מעולם לא הוקרן באופן מסחרי, אלא הוצג על ידי דיסני למפיצי סרטים שונים במטרה לגייס כסף למימון יצירתו.
עלילה.
אליס (וירג'יניה דייוויס) מבקרת באולפני אנימציה, בהם מציגים לה האנימטורים (ובהם וולט דיסני עצמו) איורים של סצינות מגוונות שמהם הם יוצרים אנימציה. בין הסצינות מוצג חתול רוקד לצד להקת חתולים שמנגנת; עכבר שמציק לחתול עד שהוא זז ממקומו; ותחרות איגרוף בין חתול לכלב, שבה קהל האנימטורים מעודד את הנצים.
באותו לילה חולמת אליס שהיא נוסעת ברכבת אל ארץ האנימציה, שם היא מתקבלת על השטיח האדום בתהלוכת מקבלי פנים, והופכת לדמות לייב אקשן. היא רוכבת על פיל ורוקדת עם דמויות האנימציה. במקביל בורחים האריות מגן החיות ורודפים אחריה, עד לעץ חלול ובהמשך לתוך מערה ומאורת ארנבים. לבסוף היא קופצת ממצוק - ואז מתעוררת מחלומה. אליס מספרת על החלום המוזר שלה לאמה, שהעירה אותה.
אצילה (אונייה)
גולדרייך
גולדרייך או גולדרָיְך (גרמנית: Goldreich) הוא שם משפחה גרמני וכן שם משפחה יהודי אשכנזי נפוץ.
משמעותו מגרמנית היא "עשיר בזהב" וכנראה שרוב המשפחות שבחרו את שם משפחה זה היו אמידות מאוד ובעלות זהב או מכרות זהב רבים.
עמירם שוחט (אוניית מעפילים)
עמירם שוחט ("Ill dé la rose" בשמה המקורי) הייתה אוניית מעפילים, שארגן המוסד לעלייה ב', שהצליחה לפרוץ את הסגר הבריטי הימי על ארץ ישראל. האונייה נקראה על שמו של עמירם שוחט, מראשוני הימאים העבריים, שהיה אחד מכ"ג יורדי הסירה.
קורותיה.
האונייה הייתה במקורה אוניית משא קטנה שנבנתה בפמפול שבצרפת בשנת 1913. היא נרכשה על ידי יהודה ברגינסקי בלה רושל. פיקד עליה איש הפלי"ם דוד בן חורין.
האונייה יצאה לכיוון ארץ ישראל ב-6 באוגוסט 1946 מנמל באקולי (מחנה המעפילים בוקה די מגרה) דרומית ללה ספציה באיטליה, מקום ממנו הפליגו כמה ימים לפני כן אוניות המעפילים כתריאל יפה וכ"ג יורדי הסירה. על סיפונה היו 183 מעפילים, רובם ככולם ניצולי שואה, והיא הפליגה תחת דגל צרפתי. במהלך ההפלגה טבע נער סיפון מטאנג'יר, שהצטרף לצוות הצרפתי בדרכה למרסיי.
האונייה יצאה לדרכה בעיצומו של מבצע איגלו, מבצע הגירוש הראשון של מעפילים לקפריסין, בו תוגברו כוחות הצי המלכותי הבריטי בחופי ארץ ישראל. על מנת להטעות את הבריטים, על הנוסעים הוטלה משמעת חמורה והם חויבו לשהות במחסני האונייה המחניקים, ונאסר עליהם לעלות לסיפון במהלך היום. כמו כן, בהגיעה לחופיו המזרחיים של הים התיכון, פורקו והושלכו לים כל המבנים העילאיים שהיו על הסיפון: מטבח, בתי שימוש, ומקלחות. ב-15 באוגוסט התגלתה על ידי מטוס סיור והוזנקה לעברה המשחתת הבריטית "סאומרז", אך זו לא חשדה בה ולא הפריעה לתנועתה.
אור ל-16 באוגוסט, הגיעה האונייה לחופי קיסריה. היא עגנה בזריזות בסיוע אנשי הפלי"ם שהיו ערוכים על החוף, וכל נוסעיה הורדו ממנה תוך שעה אחת.
על אף ממדיה הקטנים, הייתה הצלחה זו יוצאת דופן: בשבוע שלפני הגעתה, נתפסו ארבע אוניות מעפילים אחרות, ולמעלה מ-2,300 הנוסעים שהיו עליהן נשלחו למחנות המעצר בקפריסין. זו הייתה אוניית המעפילים הראשונה לפרוץ את הסגר הבריטי מזה שמונה חודשים, לאחר הצלחתה הקודמת של הספינה חנה סנש בדצמבר 1945, והיחידה לעשות זאת עד סוף אותה שנה.
אידינה מנזל
אידינה קים מנזל (באנגלית: Idina Kim Menzel; נולדה ב-30 במאי 1971) היא זמרת, פזמונאית ושחקנית יהודיה אמריקאית. היא התפרסמה בעיקר בשל גילום תפקידה של מורין ג'ונסון במחזמר "רנט", תפקיד אותו שחזרה ב-2005 בסרט המבוסס על המחזמר. ב-1996 הייתה מועמדת לפרס טוני עבור תפקידה ב"רנט". ב-2004 זכתה בפרס טוני לשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר עבור תפקידה כאלפבה במחזמר "מרשעת". מנזל עשתה את דרכה חזרה לברודוויי במחזמר המקורי "If/Then" (2014) שעבור תפקידה בו הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר. לאחר מכן היא זכתה בפרס האמנית פורצת הדרך בטקס "נשים במוזיקה" של בילבורד 2014.
מנזל ידועה גם בשל תפקידה בסדרת הטלוויזיה "Glee", בו גילמה את שלבי קורקורן. בעקבות התפקיד זכתה מנזל בהכרה נרחבת שהובילה אותה לסיבוב הופעות במשך שנתיים ולתפקידי משחק נוספים. בין התפקידים הבאים שגילמה היו ננסי בסרט "מכושפת" (2007) וקולה של המלכה אלזה בסרטים "לשבור את הקרח", "קדחת הקרח", "ההרפתקה של אולף" ו"לשבור את הקרח 2". מנזל היא זוכת פרס טוני לשחקנית הטובה ביותר היחידה שנכנסה לרשימת Top 10 בבילבורד הוט 100. האלבום הרביעי שלה, Holiday Wishes (2014), הגיע למקום השישי בטבלת בילבורד 200. במהלך שנת 2015 יצאה מנזל לסיבוב הופעות עולמי.
ביוגרפיה.
אידינה מנזל נולדה למשפחה יהודית. מקום הולדתה של מנזל שנוי במחלוקת, יש דיווחים על כך שנולדה בקווינס או בסיוסט, ניו יורק. היא גדלה בסיוסט, בתם של הלן, תרפיסטית, וסטיוארט מנזל, משווק פיג'מות. יש לה אחות צעירה ממנה בשם קארה (באנגלית: Cara). סביה וסבתה היגרו מרוסיה ומזרח אירופה. הוריה התגרשו כשהייתה בת 15 והיא החלה לעבוד כזמרת חתונות ובר מצוות, עבודה אותה המשיכה בזמן לימודי המשחק שלה בבית הספר טיש לאומנויות באוניברסיטת ניו יורק. קצת לפני שהייתה בת 12 היא עזבה את בית הספר היהודי בו למדה. היא למדה בבית הספר התיכון סיוסט.