בשנותיו האחרונות פיליפ סידני עסק בהכנת תרגום חדש לספר תהילים. הוא הספיק לתרגם 43 מתוך 150 מזמורי תהילים עד נפילתו בשנת 1586 במערכה צבאית נגד הספרדים בהולנד. מרי סיימה את תרגומו של פיליפ לתהילים, על פי עקרונות התרגום של אחיה, ותרגמה את פרקים 44–150. מרי מצליחה להתעלות על אחיה במחשבה ולפעמים גם בנעימה, אם כי סגנונו הפשוט של פיליפ נאמן יותר למקור. פיליפ סידני ואחותו, ככל הנראה לא ידעו את השפה העברית, אולם בעזרת השוואה של תרגומים שונים לספר תהלים, כגון תנ"ך ז'נבה (1560) ומפרשים כגון ג'ון קלווין ותיאודור בזה, השתדלו להגיע למשמעות של המקור העברי ולבטא רגש אינטימי במלוא כחו השירי. תרגום תהלים של סידני הוא תרגום חופשי היוצר מחדש את הספר ברוח אסתטית אנגלית רעננה תוך שימוש עשיר בצורות שיר רבות, כל אחת מהן בהתאם למחשבה ולרגש שבמזמור. העותק השלם של התהילים הוצג לאליזבת הראשונה של אנגליה ב-1599. עבודה זו נקראת בדרך כלל בשם "" או "The Sidneian Psalms" (התהילים של סידני). אף על פי שהופץ בכתבי יד ולא יצא לאור בדפוס אלא כעבור כ-200 שנה, התרגום נחשב לאחת מיצירות המופת של הספרות האליזבתנית, והשפיע על התפתחות השירה האנגלית במאה ה-16 ותחילת המאה ה-17. ג'ון דאן כתב שיר המשבח תרגום זה.
חשיבותה בתרבות האנגלית.
סגנונה של סידני מדגיש להט ותשוקה. דוגמה לכך היא סצנות המוות בדרמת הקריאה שלה הטרגדיה של אנטוני (1592), תרגום מצרפתית של המחזה מארק אנטוני (1578) מאת רוברט גרנייר; מחזה זה הושלם בשנת 1590 ופורסם לראשונה ב-1592. ייתכן כי מחזהו של ויליאם שייקספיר, אנטוניוס וקלאופטרה (1607), מבוסס עליו.
ב"מזמורי דוד" היא מתארת את הכאב של קיום ארצי לאור החסד האלוהי. היא החשיבה את המזמורים כמורשתה הספרותית, אף על פי שהם לא פורסמו בחייה. תחריט שלה בשנים מאוחרות יותר מראה לה מחזיק אותם. השפעתה - דרך חסותה הספרותית, דרך פרסום עבודותיו של אחיה ובאמצעות עבודותיה בתחומי הדרמה, התרגום והתאולוגיה (למשל תרגומה לשיח של חיים ומוות מאת פילפ דה מורניי) לא ניתנת לכימות בקלות. שורות משיר שהקדיש לה סמואל דניאל כמבוא לשירים שחיבר בחסותה ובהשראתה, מסכם איך התייחסו אליה בני דורה:
תרגום:
מרי סידני היה דודתה של המשוררת ליידי מרי רות' (בתו של אחיה, רוברט סידני, רוזן לסטר).
גילוי עבודה נוספת ב-2010.
ג'ון ופול שולטר פרסמו מאמר במוסף הספרותי של הטיימס ב-23 ביולי 2010, שבו הם תיארו כתב יד חדש של מרי סידני שהתגלה.
מרי סידני כאחת ממחברי מחזות שייקספיר.
תאוריות החבורה השונות של הכתיבה השייקספירית הוצעו החל מאמצע המאה ה-19. אחת מהן תוארה בספרו של גילברט סלאטר, "שבעת השייקספירים" (1931), שבו הוא טוען כי העבודות נכתבו על ידי שבעה מחברים שונים, ביניהם מרי סידני.
תאוריה נוספת משנות ה-60 של המאה ה-20, גרסה כי מאחורי מחזותיו של שייקספיר עמדה אגודה סודית בשם "סינדיקט אוקספורד", שאחת מחבריה הייתה מרי סידני.
גרסאות מסוימות של תאוריות אלה, כוללות גם את ויליאם שייקספיר מסטרטפורד כמנהל הקבוצה, כמתווך בין חבריה או כפנים של הקבוצה כלפי חוץ (מציג עצמו כמחבר המחזות והשירים על מנת להגן על זהותם האמיתית של מחבריהם).
הקשר בין ויליאם שייקספיר לבין מרי סידני מתבטא בנקודות הבאות:
מרצ'נדייזינג
מרצ'נדייזינג (מאנגלית: merchandising; על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: תִּסְחוּר) היא פרקטיקת שיווק בה המותג או התמונה של מוצר או שירות אחד משמש למכירת מוצר אחר. אחד מסוגי המרצ'נדייזינג הנפוצים ביותר כיום והמזוהים ביותר עם פרקטיקת שיווק זו הוא השימוש בסמלילים, תמונות ודמויות מזיכיונות מדיה – כגון סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה וקומיקסים עכשוויים פופולריים (ובעיקר סרטים או תוכניות טלוויזיה פופולריות בקרב ילדים ובני נוער) – כדי למכור מוצרים שונים.
מרצ'נדייז (באנגלית: merchandise) הוא שם למגוון רחב של מוצרי צריכה ממותגים שמשווקים בפרקטיקת מרצ'נדייזינג. המותגים מתבססים לרוב על זיכיון מדיה מצליח כגון סרט קולנוע, סדרת טלוויזיה, ספרות או קומיקס. מוצרי מרצ'נדייז טיפוסיים כוללים צעצועים בדמות גיבורי ודמויות הזיכיון, חפצים שונים עם סמליל הזיכיון עליהם (כגון כוסות שתייה עם ציור הגיבור וסמליל הזיכיון), ביגוד ומשחקי מחשב ווידאו ועוד. כיום מהווים המרצ'נדייז חלק נכבד בהכנסות מזיכיון מדיה, מעבר לרכישת כרטיסי קולנוע או הספרים עצמם, ומרכיב חשוב בתעשיית הבידור. מרצ'נדייז רבים מבוססים גם על אלילי נוער, מוזיקאים ואייקוני פופ, קבוצות ספורט וספורטאים (בעיקר כוכבי כדורגל ו-NBA).
על מנת למכור מוצרים עם מותגים או תמונות ממוצרים אחרים, יצרני מוצרים כגון צעצועים או בגדים רוכשים קודם כל את הזכויות לעשות שימוש במותגים, לוגואים, או תמונות של דמויות אשר אותם הם מעוניינים לעטר על הפריטים שהם רוצים למכור, בתקווה שבאופן זה הם יצליחו למכור כמות רבה בהרבה של פריטים מאשר כמות הפריטים אותה הם היו מוכרים אלמלא אותם המוצרים היו מעוטרים באותם המותגים, לוגואים או תמונות.
אף על פי שבדרך כלל היצרנים מייצרים צעצועים של הדמויות המופיעות בסרט או תוכנית, לעיתים רבות מלכתחילה הסרט או התוכנית נוצרים במיוחד על מנת לקדם סט צעצועים מסוים. דוגמאות בולטות לסדרות שנוצרו במיוחד לקדם סט צעצועים מסוים כוללות בין היתר את הי-מן ושליטי היקום והרובוטריקים.
לעיתים המרצ'נדייזינג של סרט קולנוע או תוכנית טלוויזיה מסוימת עשויה לזכות להצלחה רבה במיוחד לאורך זמן אפילו עשורים רבים לאחר שהפופולריות העיקרית לה זכתה הסדרה דעכה בינתיים. פרטי מרצ'נדייז ישנים נהפכים לעיתים לפריטי אספנות.
בנוסף, מרצ'נדייז כוללים לרוב מוצרים המיועדים לקהל הצעיר שכוללים לוגואים ושמות של המותג שמטרת יצירתם הייתה פרסומו. לדוגמה, יומנים, מחברות, קלמרים, סימניות ועוד. חברות הייטק גדולות נוהגות לחלק מרצ'נדייז עם לוגו החברה לעובדים, וכן לאורחים שמוזמנים לאירועים שונים.
נישה קטנה יותר של מרצ'נדייזינג כוללת שיווק של מוצרים נלווים עבור סרטים ותוכניות טלוויזיה הנצפים על ידי קהל בוגר או שיווק של מוצרים נלווים הקשורים לענפי ספורט מקצועי (כגון כדורגל וכדורסל) וספורטאים פופולריים במיוחד. בפרט, בגדי ספורט עם סמלי הקבוצות (ולעיתים קרובות חולצה עם שמו ומספרו של כוכב הקבוצה) הם מוצר פופולרי במיוחד בקרב אוהדי ספורט. גם צעיף של קבוצת ספורט נחשב לאביזר סמלי ופופולרי במיוחד בקרב אוהדי ספורט.
סופרים רבים, יוצרי סרטים וסדרות טלוויזיה, וחברות משחקי וידאו מצליחים בפעמים רבות להרוויח כמות ניכרת של הכנסות כתוצאה מהמרצ'נדייזינג של דמויות הספרים, הסרטים, סדרות הטלוויזיה או משחקי הווידאו אותם הם יצרו. לדוגמה, בשנת 2011 חברת משחקי הווידאו הפינית Rovio ציינה כי הכנסותיה ממכירת המוצרים הנלווים של משחק הווידאו אנגרי בירדס היוו 30% מסך הכנסות החברה באותה השנה.
גמר מונדיאל 1998
גמר מונדיאל 1998 התקיים בסטאד דה פראנס בפריז, צרפת ב-12 ביולי 1998, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1998 היא נבחרת צרפת, שניצחה את אלופת העולם המכהנת, ברזיל, בתוצאה , מצמד שערים של השחקן המצטיין זינדין זידאן, ושער נוסף של עמנואל פטי. צרפת הגיעה לגמר לראשונה בתולדותיה, זכתה בגביע הראשון בתולדותיה, והייתה לנבחרת השביעית שזוכה בטורניר (כיום מספר הנבחרות שזכו בטורניר עומד על שמונה, אחרי זכייתה של במונדיאל 2010). מועד הזכייה, יומיים בלבד לפני יום הבסטיליה, רק הוסיף לחשיבותו של המאורע.
אירוע משמעותי שהתרחש לפני הגמר, נגע במצבו הבריאותי של חלוץ נבחרת ברזיל, שכבש לזכותה 4 שערים ובישל 3 נוספים עד משחק הגמר, רונאלדו. שאלות רבות עלו לגבי מצבו, בין היתר דובר על התקף אפילפטי, התמוטטות עצבים, תגובה לזריקת הרגעה ואפילו אירוע לב ורונאלדו לא היה מתוכנן לפתוח במשחק. לבסוף, רק כשעה לפני תחילת הגמר, הוחלט על שיתופו בהרכב. רונאלדו אמנם שיחק 90 דקות, אך כצפוי עקב מצבו, לא תרם למשחק הנבחרת ורשם משחק חלש.
צרפת הייתה לנבחרת השישית שזוכה בטורניר שמתקיים במדינתה, אחרי (1930), (1934), (1966), (1974) ו (1978).
לברזיל הייתה זו הופעה שישית בגמר המונדיאל (כולל מונדיאל 1950, בו לא התקיים משחק גמר, אך משחקה מול נחשב בעיני רבים למשחק הגמר של הטורניר). היא ניצחה עד אז בכל משחק גמר רשמי (1958, 1962, 1970, 1994). הישג השיא של נבחרת צרפת עד למשחק זה, היה המקום השלישי במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1986. היה זה גם טורניר המונדיאל הראשון שבו השתתפה עד מאז מונדיאל 1986, מאחר שהיא כלל לא העפילה משלב המוקדמות לשני הטורנירים הקודמים, בשנים 1990 ו-1994.
רקע.
מפגשים קודמים.
משחק זה היה המפגש השלישי בין הנבחרות בגביע העולם. קדמו לו המפגשים הבאים:
שופט המשחק.
סעיד בלקולה ממרוקו נבחר לשופט המשחק יחד עם עוזרי השופט, מארק וורן מאנגליה ואחמט סאלי מדרום אפריקה, שנבחרו לשמש כקוונים במשחק, ורחמן אל-זאיד מערב הסעודית ששימש כשופט רביעי.
בלקולה היה לשופט האפריקני היחיד בהיסטוריה ששפט משחק גמר מונדיאל.
במהלך הטורניר, בלקולה שפט בשני משחקים נוספים. המשחקים ששפט היו המשחק מבית ו' בין ו (0-2) והמשחק מבית ח' בין ו (0-1).
מהלך המשחק.
בשעות שלפני המשחק, עלה רבות נושא בריאותו של חלוץ ברזיל, רונאלדו, והאפשרות שלא יעלה בהרכב הפותח. בסופו של דבר הוחלט כי יעלה לשחק, והוא פתח בהרכב.