בית הקברות היהודי העתיק בעיר נמצא בשטח מחנה צבאי סובייטי נטוש על יד שכונת ראייבקה, באנגלית (reevka) בסמוך לנהר הדנייפר, במקום נבנתה מצבה לזכר הרבנים החסידיים הגדולים, ובתוכם צאצאי שניאור זלמן מלאדי ורבי נחמן מברסלב, הקבורים במקום.
נולה
נולה (Nola) היא עיר באיטליה בנפת נאפולי, מחוז קמפניה. העיר ממוקמת בשפלה שבין הר וזוב לרכס הרי האפנינים.
היסטוריה.
נולה נחשבת לאחד מהיישובים העתיקים בחבל קמפניה. בסביבתה נמצאו עדויות להתיישבות כבר בתקופת הברונזה, בסביבת 1650 לפנה"ס, ביישוב שננטש לאחר התפרצות של הווזוב באותה תקופה. העיר נוסדה מחדש על ידי האטרוסקים במאה השישית לפנה"ס, ועם עלייתם של שבטי הסאמניטים נקשרה עימם בברית.
בתקופת מלחמות הסאמניטיות עברה העיר לצידם של הרומאים.
במלחמה הפונית השנייה, ניסה חניבעל לכבוש את נולה שלוש פעמים, בשנים
216, 215 ו-214, אך התקפותיו כנגד הכוח הרומאי בפיקוד מרקוס קלאודיוס מרקלוס נהדפו פעם אחר פעם.
במלחמת האיטלקים ברומא כבש המפקד האיטלקי גאיוס פאפיוס מוטיליוס את נולה בעורמה בשנת 90 לפנה"ס והציע ל-2000 חיילים רומאים ששהו בה לעבור למחנהו. העיר נשארה כיס התנגדות סאמניטי עד תום המלחמה. סולה, שצבאו צר על העיר במשך זמן רב, נאלץ מכורח הנסיבות לחזור לרומא, ונולה לא הוכנעה אלא בשנת 80.
בעת מרד ספרטקוס, בשנת 73, הייתה נולה אחת מהערים שנכבשו על ידי המורדים.
מאוחר יותר הפכה העיר למושבה רומית, ואוגוסטוס מצא בה את מותו בשנת 14. מאות שנים מאוחר יותר הפכה העיר למוקד עלייה לרגל לצליינים נוצרים לאחר שפאולינוס מנולה קבע בה את מקום מושבו והקים בה דיוקסיה.
בשלהי תקופת האימפריה הרומית נכבשה העיר ונבזזה על ידי המלך הוויזיגותי אלאריק הראשון בשנת 410, המלך הונדלי גאיזריק ב-453, ועל ידי שבטים סרקנים במאה התשיעית. במאה החמש עשרה נכבשה על ידי שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה וחשיבותה ירדה מאוד לאחר רעידת אדמה שפקדה אותה.
בפומפיי הסמוכה נקרא אחד משערי העיר שער נולה, ואחד מהרחובות המרכזיים נקרא דרך נולה (Via di Nola).
העיר כיום.
אחד מהמפורסמים בילידי העיר הוא ג'ורדאנו ברונו, הידוע גם כג'ורדאנו נולאנו.
אהרון אשמן
אהרון פרנקו
תנא דבי רבי ישמעאל
טי.איי
קרב קלושינו
קרב קלושינו (ברוסית: Битва при Клушине, בפולנית: Bitwa pod Kłuszynem) נערך בין צבא רוסיה הצארית לבין כוחות האיחוד הפולני-ליטאי ב-4 ביולי 1610, במסגרת מלחמת רוסיה–פולין ובמהלך תקופת הצרות, והסתיים בניצחון פולני מכריע.
רקע.
ביוני 1610 צבא רוסי-שוודי שחרר את מוסקבה ממצור של דמיטרי הכוזב השני. מפקד הצבא מיכאל סקופין-שויסקי נפטר באופן מפתיע והפיקוד הועבר לאח של הצאר - דמיטרי שויסקי. הצבא החל בתנועה לכיוון סמולנסק במטרה להסיר את המצור הפולני מהעיר. זיגמונט השלישי, מלך פולין ללא הפסקת מצור על סמולנסק שלח לכיוון הרוסים יחידת פרשים תחת פיקודו של הטמאן סטניסלאב ז'ולקבסקי. הכוחות הקדמיים של הרוסים נעצרו על ידי הפולנים והתמקמו במבצר קטן. ב-23 ביוני הכוח הראשי של הרוסים התקרב למבצר. ראשי הכוח הרוסי דמיטרי שויסקי, יאקוב דלגרדי וגורן ידעו היטב על יחסי הכוחות והתכוונו עם שחר להתחיל במתקפה. כל הלילה הם בילו בשתייה והכנות לחלוקת השלל הצפוי. ז'ולקבסקי ידע על כך שכוחות שכירי חרב (בעיקר שוודים אך גם אנגלים וצרפתים) לא קיבלו את משכורתם בזמן. הכסף למעשה עבר מהרוסים למפקד הכוחות הזרים אך יאקב דלגרדי החליט להעביר את התשלום רק לאחר הקרב תוך "חיסכון" בכספים של ההרוגים הצפויים. המטה של ז'ולקבסקי לאחר התלבטויות החליט להתחיל במתקפה לילית בתקווה להביס את הכוח העודף.
מהלך הקרב.
במהלך הלילה רוב הכוח הפולני נע לכיוון הצבא הרוסי תוך השארת רק כ-700 לוחמים ליד המבצר. מעבר דרך היערות היה קשה והתותחים נשארו מאחור. עם שחר הכוחות הפולנים היו קרוב למחנה רוסי-שוודי, אך לקח להם כשעה להתארגנות לקרב. כתוצאה מכך המתקפה כבר לא הייתה הפתעה שלמה. שוודים התארגנו להגנה וכ-10 התקפות פרשים פולנים לא הצליחו לשבור את קווי ההגנה של השוודים. לעומת זאת, הכוחות הרוסים לא עמדו בלחץ והחלו בנסיגה. דמיטרי שויסקי ראה את המצב אך לא שלח תגבורת שהייתה ברשותו. כתוצאה מכך הגדוד הרוסי נמלט משדה הקרב. בינתיים התותחים הפולנים הגיעו לשדה הקרב ולאור האש הכבדה, השוודים החלו בנסיגה והתארגנות מחדש. בשלב זה הפרשים הצרפתים (חלק של הכוח הרוסי) ביצעו מתקפה אך היא הייתה כושלת. תוך רדיפת הכוחות הצרפתים, הפולנים הגיעו למחנה הרוסי. למרות זאת, שויסקי עם עתודה של 5,000 לוחמים ו-18 תותחים המתין ללא התערבות ממשית במהלך הקרב. בשלב זה, שכירי החרב השוודים, האנגלים והצרפתים שהיו ממורמרים באי-העברת המשכורת במועד החלו לנטוש את שדה הקרב. הרוסים החלו בחלוקת הכספים לשוודים, אך אנגלים וצרפתים שלא קבלו את חלקם החלו בביזה של המחנה הרוסי. בשלב זה ז'ולקבסקי הצליח להגיע להסכם עם מפקדי הכוח השוודי שכל שכירי החרב השוודים, הצרפתים והאנגלים יכולים לעזוב את שדה הקרב עם הכספים שברשותם. במצב זה הרוסים החלו בנסיגה כוללת תוך נטישת המחנה. כל המחנה כולל תותחים, דגלים, כספים רבים וכו' נתפס על ידי הפולנים.
השלכות הקרב.
הצבא הרוסי נמלט משדה הקרב ולמעשה לא היה יכול להמשיך במאבק המזוין. תוך זמן קצר וסילי שויסקי סולק מהשלטון. השלטון הועבר למועצה בויארית שנשבעו למלך פולין ונתנו לסטניסלאב ז'ולקבסקי להיכנס למוסקבה. וסילי שויסקי ואחיו הועברו לוורשה.
המצור על סמולנסק נמשך עוד כשנה והעיר נכבשה רק ביוני 1611 לאחר 20 חודשי מצור.
ליכטנברג (פירושונים)
ליכטנברג – (Lichtenberg או Liechtenberg) שם משפחה גרמני שפירושו הר מואר.
מן המדבר והלבנון
מן המדבר והלבנון הוא ספר אוטוביוגרפי שנכתב בידי עשהאל לובוצקי, קצין בצה"ל, על חוויותיו ממבצע גשמי קיץ בעזה, וממלחמת לבנון השנייה ועל השיקום מפציעתו. הספר יצא לאור בשנת 2008 בהוצאת ידיעות ספרים, סדרת פרוזה, והרמטכ"ל לשעבר, משה יעלון, כתב הקדמה לספר.
הספר הפך לרב-מכר ונבחר לרשימת הספרים האהובים ב"מצעד הספרים הארצי" של נערי ישראל לשנת 2010 מטעם משרד החינוך והתאחדות המו"לים. בעקבות הצלחת הספר הוא הוקלט בשנת 2015 לספר קולי, ובשנת 2016 תורגם ויצא לאור באנגלית.
תוכן הספר.
הספר מתאר את הלחימה בעזה ובמלחמת לבנון השנייה מנקודת מבטו של מפקד מחלקה מגולני, גדוד 51. תיאור ימי הלחימה וההכנות משולב בהרהורים ודילמות של המחבר כמפקד של לוחמים, המופקד על ביצוע המשימה יחד עם האחריות לשלום חייליו, התמודדות עם פחדיהם, החלטות תחת אש וקשיים נוספים.
בחלק הראשון מתוארים ימי הלחימה של גולני ברצועת עזה. הספר פותח בחטיפתו של גלעד שליט, בעקבותיה הגדוד נקרא ללחימה בעזה. מעזה נקראים הלוחמים לחזית הצפונית, למלחמת לבנון השנייה - החלק השני של הספר. בין המארבים והקרבות הרבים, בולט אחד מהם, קרב בינת ג'בייל, בו נהרג סמג"ד 51 רועי קליין יחד עם עוד שבעה ממפקדי ומלוחמי הגדוד. אחד מהנופלים הוא חבר קרוב של המחבר, עמיחי מרחביה. המחבר מגלה זאת בסיטואציה קשה, תוך כדי קרב הוא אוחז בגופתו של חברו הטוב. את הספר מלווה תחושת האובדן של המחבר עקב נפילתו והספר מוקדש לזכרו של עמיחי מרחביה. לאחר ימי מלחמה רבים המחבר נפצע בקרב בגזרת בינת ג'בייל מפגיעת טיל נ"ט.
הפציעה הקשה מעבירה את הקורא לחלק האחרון של הספר, השיקום. בחלק זה מתוארת ההתמודדות האישית של לובוצקי, שנפצע באורח קשה מאוד, עם מסכת האשפוז הארוכה שנכפתה עליו ועם אתגרי השיקום. בין הניתוחים הרבים, הטיפולים והכאבים, מתגלים כוחות נפש, עוצמות וחוויות רבות של פצועים מהמלחמה. יחד עם חוויות ההווה מתגלים סיפורים מהעבר, כגון שסבו של המחבר, איסר לובוצקי, נפצע כפרטיזן בקרב מול הנאצים, והאחות שטיפלה בו ביער היא לא אחרת מאשר אמו של הרופא המטפל בלובוצקי.
בעקבות חוויית הפציעה והמפגש הישיר עם עולם הרפואה המחבר פנה לתחום ובזמן כתיבת הספר הוא היה סטודנט לרפואה בירושלים.
שם הספר.
שם הספר מבטא כפל משמעות: מצד אחד אזורי הלחימה בהם לחם המחבר, המדבר (כמייצג של עזה) ולבנון. ומצד שני המשמעות הדתית של הפסוק ממנו לקוח שם הספר: כָּל הַמָּקוֹם אֲשֶׁר תִּדְרֹךְ כַּף רַגְלְכֶם בּוֹ לָכֶם יִהְיֶה מִן הַמִּדְבָּר וְהַלְּבָנוֹן מִן הַנָּהָר נְהַר פְּרָת וְעַד הַיָּם הָאַחֲרוֹן יִהְיֶה גְּבֻלְכֶם." (דברים, י"א, כ"ד), כמייצג של גבולות הארץ המובטחת. פירוש נוסף הוא שהמדבר והלבנון מייצגים סיטואציות נפשיות שונות, מדבר כמקום של שממה וקושי, ולבנון כמייצג עוצמה וחוסן.
תגובות על הספר.
הספר הפך לרב-מכר, דורג בראש רשימת רבי המכר בקטגוריית עיון, וזכה לתהודה רבה, אולי עקב הפן האחר שהציג ביחס למלחמת לבנון השנייה, שנתפסה ככישלון בעיני רבים, ואילו בספר מוצגת גבורת הלוחמים בשטח. הרמטכ"ל לשעבר, משה יעלון, כתב בהקדמתו לספר:
ביקורות רבות על הספר ראו בו כמייצג את הישראלי היפה, את המשך התגלמותה של הציונות בימינו. מנגד, היו שביקרו את הספר על כך שלא מתח ביקורת גלויה על הדרג המדיני ועל הדרג הצבאי הבכיר. לרגל צאת הספר נערך ערב עיון בצריף יד בן צבי בהשתתפות רא"ל משה יעלון והסופר הרב חיים סבתו בהנחיית ד"ר צבי צמרת. הספר הוקלט על ידי השחקן עמוס תמם לספר קולי באולפני iCast בשנת 2015. הספר תורגם לאנגלית על ידי פרופ' מאיר רוסטון ויצא לאור בשנת 2016 בהוצאת טובי - קורן ירושלים.
בשנת 2018, במסגרת פרויקט 70 שנה למדינת ישראל, נבחר הספר מן המדבר והלבנון על ידי משרד החינוך לרשימת הספרים המומלצים לנוער בנושא מלחמות ישראל.