אף על פי כן, זמן קצר לאחר מכן נחשף כי המיליארדר ס. ר. הדן הקים בחשאי מתקן נוסף וזהה לזה שהושמד, באי הוקאידו שביפן, בשיתוף עם הרשויות ביפן והממשל האמריקני. ארוואיי נבחרת הפעם להיות זו שתטוס באמצעותו לחלל החיצון.
ארוואיי, אשר לובשת מכשירי הקלטה שונים, נכנסת למתקן שמשגר אותה דרך חור תולעת, לכוכב וגה, שבו היא שומעת את החוצנים ששלחו את המסר. לאחר מכן ארוואיי מתעלפת ומוצאת עצמה בהמשך על רצפת המתקן. עם שובה לכדור הארץ, ארוואיי מגלה כי בעוד שחלפו 18 שעות בעת שהיא שהתה בחלל, בכדור הארץ חלפו רק שתי שניות, וכי מכשירי ההקלטה שלה הכילו רק רעש סטטי, ככל הנראה משום שנפגמו בשל תופעה כלשהי שנגרמה בעת המסע במתקן המסתורי. בשל כך, על אף שהיא נסעה ברחבי הגלקסיה ועל אף שפגשה בחוצנים, היא אינה מסוגלת להוכיח זאת לעולם.
בהמשך נערכת ועדה בקונגרס המנסה לקבוע אם מדובר במתיחה משוכללת ויקרה שתוכננה בקפידה על ידי הדן, אשר בינתיים נפטר. כמו כן, רבים בציבור מאשימים את ארוואיי כשותפה בתרמית. לבסוף מתגלה כי מכשירי ההקלטה של ארוואיי הכילו לא רק שתי שניות של רעש סטטי אלא 18 שעות של רעש סטטי, אך מידע זה לא פורסם.
האריה והעכבר
האריה והעכבר הוא אחד ממשלי איזופוס, מספר 146 באינדקס של פרי.
עלילה.
בגרסה הראשונית של הסיפור, אריה מאיים על עכבר שהעיר אותו. העכבר מבקש את סליחתו ומציין את העובדה כי הוא אינו טרף ראוי ולא יעניק כל כבוד לאריה. האריה משתכנע ומשחרר את העכבר לחופשי. מאוחר יותר, האריה נתפס ברשת ציידים, העכבר שומע את שאגותיו ומגיע לשחרר אותו על ידי כרסום חבליו.
בגרסאות שונות של הסיפור, לאחר שהאריה משחרר את העכבר, הוא מבטיח להחזיר לו טובה, והאריה כל כך משועשע מהעניין ומשחרר את העכבר לחופשי. כשהעכבר שב ומקיים את הבטחתו מתחזק המסר של חשיבות החזרת הטובה וקיום הבטחה.
מוסר ההשכל של הסיפור הוא שרחמים מביאים בצידם שכר. ושאין להסתכל בקנקן אלא במה שיש בתוכו. העכבר, על אף קטנותו, הצליח להציל את חייו של האריה הגדול והחזק, בתמורה לכך שהאריה חס על חייו. הסיפור גם מחזק את זה שלכל אחד יש תועלת, אתה לא יכול להיות קטן מדי מכדי להועיל, ולכל אחד יש את היתרונות שלו.
המשורר הסקוטי רוברט הנריסון (Robert Henryson) כתב גרסה שכלולה בספרי המעשיות שהוציא בשנת 1480 המרחיבה את הטיעון כי העכבר מייצג מספר נושאים העוסקים בדין, פוליטיקה וצדק. השיר מורכב מ-43 בתים בני שבע שורות. 12 הבתים הראשונים מתייחסים לפגישה עם איזופוס בחלום. וששת הבתים בסיומו מתארים את המוסריות בסיפור. המשל המורחב מופיע בבתים 13-36.
המשורר הצרפתי מהמאה ה-16 קלמאן מארו, מספר גרסה נוספת נרחבת של הסיפור שפורסמה לראשונה בספרו "Épitre à son ami Lyon Jamet" (מכתב לחברו ליון) בשנת 1534. זהו חיקוי של אגרות המשורר הלטיני הורטיוס, בהם פנה לחבריו לעיתים קרובות, תוך החלת תמות, בדומה למשלי איזופוס, למצבים שהם נתקלים בהם. במקרה הזה, המשורר מארו היה כלוא והוא מתחנן בפני חברו לעזור לו להשתחרר. ז'אן דה לה פונטן כלל גרסה תמציתית של הסיפור באגדותיו שיצאו בשנת 1668.
עיבודים.
המשל היה אהוב על אמנים ופסלים שהרבו להשתמש בו במגוון מדיומים. הצייר הפלמי פרנס סינדרס (Frans Snyders) היה אחראי על לפחות שתי גרסאות. אחת מהן עברה תיקון לבקשתו של וינסטון צ'רצ'יל, כדי להדגיש את העכבר שהיה כמעט בלתי נראה. בשנת 1973 הציור עבר שחזור וההדגשה הוסרה ולאחר מכן הוא נתלה באולם הגדול בארמון וסטמינסטר.
במאה ה-19 הקריקטוריסט הפוליטי ג'ון דויל ביצע התאמה של המשל לאחת מסדרות ההדפסים החודשיות שלו בפברואר 1844. בקריקטורה, ה"עכבר" המכרסם ברשת הוא ג'ון ראסל, רוזן ראסל הראשון, אשר שכנע את בית הלורדים לשחרר את ה"אריה" דניאל או'קונל ממאסר שנגרם מכיוון שניסה לבטל את חוק האיחוד של 1800.
רחוב המדרגות
רחוב המדרגות הוא רומן מאת הסופרת יהודית הנדל. הנדל שלחה את כתב היד באופן אנונימי לאברהם שלונסקי והוא המליץ עליו לפרס אשר ברש, שאותו קיבלה הנדל ב-1954. בעקבות זאת ראה הספר אור ב-1955 בהוצאת עם עובד וזכה להצלחה גדולה. הנדל, שהתגוררה בחיפה והכירה את האנשים הגרים בשכונות העוני בעיר התחתית, העלתה לראשונה את בעיית העוני והקיטוב בחברה הישראלית ולא הססה להעלות את הבעיה העדתית בתקופה שרוב הסופרים הישראלים התעלמו ממנה.
מצד אחד רחוב המדרגות: "רחוב המדרגות דחוק, ומפתני הבתים יוצאים ישר לרחוב, ללא כל מדרכה, אל העפר המעורב אספלט או זפת. המפתנים סדוקים ורוויים גשם החודר לבתים אם מהחלון או מהמפתן".
ולמעלה מרחוב המדרגות: "במעלה ההר יש חנויות עם צעצועים ומיני שוקולדים ומיני אורות ססגוניים בלילה ומודעות על קולנוע וילדות עם שמלות פרחים..."
גיבורי הרומן העיקריים הם:
עם הופעתו לראשונה ב-1955 הפך "רחוב המדרגות" לרב-מכר ומאז יצא במהדורות נוספות רבות. הציבור נחשף ברומן זה לחברת השוליים הישראלית העירונית והספר בישר את אירועי ואדי סאליב ארבע שנים מיום הופעתו.
ב-1957 עיבדה הנדל את הספר למחזה "רחוב המדרגות", שהועלה ב-1958 בתיאטרון הבימה בבימויו של ישראל בקר עם נחום בוכמן ועדה טל בתפקידים הראשיים.
בהמשך נדפס הרומן במסגרת "ספריה לעם" של עם עובד. בשנת תשנ"ט 1998 הופיע נוסח חדש במסגרת "הספריה החדשה" (הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה). הספר נדפס שוב במסגרת סדרת "עם הספר" של הוצאת ידיעות אחרונות בעריכת מנחם פרי (2011).
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
ההצגה ב"הבימה":
מתוך הביקורות על ההצגה:
אנדראס ברמה
אנדראס "אנדי" ברמה (Andreas Brehme; נולד ב-9 בנובמבר 1960 בהמבורג) הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן כדורגל. הוא זכור בעיקר כמי שהבקיע את שער הניצחון של נבחרת גרמניה בגמר מונדיאל 1990 מול נבחרת ארגנטינה בבעיטת עונשין מ-11 מטר בדקה ה-85.
ברמה נחשב לאחד מבועטי בעיטות חופשיות הגדולים של כל הזמנים, ויכולתו לבעוט בשתי הרגליים בצורה מושלמת הפכה אותו לאחד המגנים הטובים בעולם בשנות ה-90.
קריירה כשחקן.
ברמה נולד בעיר המבורג והחל את הקריירה שלו בגיל 5 במועדון בעיר הולדתו. אחרי שתי עונות בקבוצה הבוגרת ועוד עונה בפ.צ. זארבריקן הוא נרכש בשנת 1981 על ידי קבוצת קייזרסלאוטרן ושיחק בה חמש עונות. ההצלחה בקייזרסלאוטרן לא נעלמה מעיניהם הבוחנות של המועדונים הגדולים ובשנת 1986 עבר למועדון הפאר באיירן מינכן איתה גם זכה בעונתו הראשונה באליפות ובסופר קאפ הגרמני. ברמה יכול היה להשלים תואר משולש עם באיירן, אך קבוצתו נוצחה 1:2 בגמר גביע אירופה לאלופות 1987 (באותה שנה עוד לא נקרא המפעל הזה ליגת האלופות) מול קבוצת פורטו הפורטוגלית. בעונתו השנייה במועדון סיימה הקבוצה כסגנית האלופה.
אחרי שנתיים בבאיירן עזב ברמה את גרמניה לראשונה בקריירה והצטרף לאינטר האיטלקית בחוזה לארבע עונות. 116 הופעות באינטר ושלושה תארים היו מנת חלקו בארץ המגף. הוא הוביל את אינטר לזכייה באליפות 1988/89, לזכייה בסופר קאפ האיטלקי ב-1989 ולזכייה בגביע אופ"א בעונת 1990/91.
בעונת 1992/3 ניסה מזלו בליגה הספרדית כשחתם לעונה בריאל סרגוסה. הוא הוביל את הקבוצה לגמר הגביע הספרדי אך החליט לחזור לגרמניה ולסיים את הקריירה במועדון שגילה אותו, קייזרסלאוטרן שם שיחק חמש עונות, זכה בגביע הגרמני ב-1995/6 ובאליפות ב-1997/8.
קריירה בנבחרת גרמניה.
ברמה שיחק במדי נבחרת גרמניה בשלושה גביעי עולם. במונדיאל 1986 שנערך במקסיקו הוא הגיע עד הגמר שם נוצחה נבחרתו בידי נבחרת ארגנטינה 2:3. ארבע שנים מאוחר יותר, במונדיאל 1990 שנערך באיטליה שוב הגיעו שתי הנבחרות לגמר אלא שהפעם ידם של הגרמנים הייתה על העליונה ושל ברמה במיוחד. חמש דקות לסיום משחק הגמר נשרקה עבירה ברחבה לזכות הגרמנים וברמה כבש את הפנדל שהעניק להם את הגביע העולמי והשלים נקמה מתוקה.
מונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית היה מאכזב עבור הגרמנים שהודחו כבר בשלב רבע הגמר ולא הצליחו לשמור על התואר.
קריירה כמאמן.
עם פרישתו ממשחק פעיל החלה קריירה האימון של ברמה. בשנת 2000 הוא מונה למאמן קייזרסלאוטרן אך פוטר ממנה כעבור שנתיים בעקבות כישלונות שהובילו את המועדון לקרבות תחתית קשים. אחרי שנתיים שב לאמן בליגת המשנה בגרמניה אבל גם במשרתו באונטרהאכינג לא הצליחה לקדם את הקבוצה ועזב בתום העונה.
באמצע עונת 2005/6 חבר לג'ובאני טרפטוני כעוזר מאמן שטוטגרט אך כעבור כמה חודשים פוטרו כל אנשי הצוות המקצועי עקב אי הצלחה.
צניחה של המסתם המיטרלי
דון סטארק
דונלד "דון" סטארק (באנגלית: Donald "Don" Stark; נולד ב-5 ביולי 1954) הוא מפיק ושחקן אמריקאי-יהודי. ידוע בשל תפקידו כבוב פינסיוטי, אביה של דונה בסדרה "מופע שנות ה-70".
ביוגרפיה.
סטארק נולד בניו יורק שבארצות הברית. הוריו הם נייט סטארק, בורסקאי ומנהל חנות ממוצא איטלקי, והארייט, עקרת בית יהודייה ממוצא גרמני. לו אח אחד, פרנק, ושתי אחיות, אניטה וברברה. סטארק סיים את לימודיו בבית הספר התיכון קליבלנד שבקליפורניה בשנת 1972. בזמן ששהה שם, בנוסף להיותו שחקן פוטבול, נבחר למספר תפקידים ראשיים בתאטרונים המקומיים של לוס אנג'לס. כמו כן שיחק בתפקיד הראשי במחזה של שייקספיר, אותלו, שזיכה אותו בפרסים מקומיים.
קריירה.
משחק.