במקביל, מרינוס ואן סטאפרן, מתנדב הולנדי ביחידת שריון בורמאכט נשלח לתפקיד משרדי לאחר שנפצע, ומשמש כפקיד ומתורגמן אצל מפקד הכוח הגרמני בעיר, אוברסט ברגהוף. מרינוס נגמל לאט לאט מאמונתו בצדקת דרכם של הנאצים אחרי הוצאתם להורג של אזרחים בני ערובה. העלילה מסתבכת כשאחיה הצעיר של טנטיה, דירק, מעורב בגרימת תאונת דרכים, המביאה למותם של כמה חיילי וורמאכט. הגרמנים, במטרה לאתר את זהות המפגע, מאיימים להרוג חפים מפשע כדי לגרום לאשם להסגיר עצמו. עקב כך, וכיוון הוא עלול להיתפס בכל מקרה, בני משפחתו של מרינוס מתלבטים כיצד לנהוג, ולבסוף מסכימים שיסגיר עצמו, כשאבי המשפחה מנסה להפעיל את קשריו כרופא אצל הגרמנים כדי להבטיח שלא ייענש בחומרה. האב לא ידע כי בנו הצטרף לאחרונה למחתרת ופעל במסגרתה.
כשטנטיה ואביה מגיעים לשיחה עם המפקד הגרמני, הם מדברים על ליבו ומבקשים שיחוס על חיי הנער, בעוד מרינוס הפקיד מאזין לשיחה. הוא עוקב אחר גזר הדין של דירק, ומבין כי אחרי שעינו אותו בחקירה - הצליחו להוציא ממנו את זהות שאר חברי המחתרת. מרינוס מבין שהוחלט להוציאו להורג, הוא יוצר קשר בחשאי עם אחותו טנטיה ומספר לה, בפגישה עמה ברחוב, כי נגזר דין מוות עליו ועל שאר חברי המחתרת. אחד מהקצינים שחוקרים את דירק רואה אותו ומספר למפקד הכוחות אוברסט ברגהוף. אוברסט כעונש מחליט לשלוח אותו חזרה לשירות קרבי לא לפני שהוא שולח אותו להיות חלק ממערך כיתות הירי שיבצעו את הוצאתו להורג של דירק ושאר חברי המחתרת. לאחר מותו של דירק, טנטיה מצטרפת למחתרת לאחר שהיא נחשפת למשימה חשובה שיכולה לסייע לכוחות הברית. טנטיה מגלה שדירק צילם בחשאי עמדות ארטילריה גרמניות לאורך נהר הסכלדה וכך מבינה היכן הגרמנים מתכננים לפגוע בכוחות הברית במהלך הניסיון של האחרונים לכבוש את העיר. טנטיה וחברתה, חברת התנגדות בשם יאנה, מופקדים להבריח לכוחות בעלות הברית המתקדמים באי וולכרן את תצלומיו של דירק ומפה המראה כיצד ניתן להגיע לאי בסירות.
במקומות אחרים, בזמן מבצע מרקט גארדן טייס בריטי בשם ויל סינקלייר ומפקדו קפטן טוני טרנר וחייל נוסף בשם מקיי נפרדים מחבריהם לאחר שהדאון שלהם התרסק בים סמוך לחופי זיילנד. במהלך ההתרסקות מפקד הטיסה טרנר נפצע, ובהמשך שאר חברי החולייה עורקים ובורחים לאחר שהבינו שאין להם יותר מידי סיכוי לשרוד בשטח הגרמנים. ויל סינקלייר, מקיי ומפקדם טוני טרנר נשארים לבד ובהמשך לאחר מפגש עם הגרמנים טוני נהרג. ויל סינקלייר מחליט לחצות את הנהר לעבר כוחות בעלות הברית באמצעות סירה ואילו חברו מקיי מחליט להישאר לאחר שמניח כי זה חסר סיכוי.
לפני הקרב על וולכרן, טנטיה נלכדת בזמן שהיא מסייעת ליאנה חברתה מהמחתרת לברוח עם התצלומים והמפה על סירה. יאנה נפצעת אך מצליחה לברוח עם הסירה בזמן שהגרמנים אינם מבחינים בה ומגיעה בהמשך לקווי בעלות הברית.
מרינוס לוקח חלק בהגנה הגרמנית על האי וולכרן בעוד הטייס ויל סינקלייר משתתף בהתקפה הרגלית של בעלות הברית ואינו חושף את זהותו הקודמת. שני הצדדים סובלים מנפגעים כבדים והרוגים רבים אך בסופו של דבר כוחות בעלות הברית מנצחים. במהלך הקרב, ויל סינקלייר ומרינוס נפגשים, כאשר מרינוס מכוון את נשקו לראשו של ויל ומחליט שלא להרוג אותו, ויל מכוון גם הוא לאחר מכן את נשקו ומבין כי יש סיבה שמרינוס לא הורג אותו. השניים ממשיכים לדרכם.
לקראת סוף הקרב, מרינוס הורג חייל גרמני שככל הנראה מתכוון להרוג את טנטיה שכלואה אצל הגרמנים. מרינוס נורה בחזה במהלך המאבק. טנטיה שזוכרת את מרינוס מנסה לטפל בפצעיו. סינקלייר וחיילים אחרים של בעלות הברית מוצאים את טנטיה יחד עם מרינוס שנהרג מפצעיו. טנטיה משתחררת על ידי בעלות הברית.
הפקה.
פיתוח.
מתייס ואן היינינגן ביים את הסרט. אלן דה לויטה, פאולה ואן דר אוסט ומארק ואן אייוון שימשו כמפיקים. EO, NPO, חברת Caviar הבלגית הצטרפו לפרויקט כמפיקים משותפים. הסרט קיבל מימון מCoBo, קרן הקולנוע ההולנדית, הקרן האודיו -וויזואלית הפלמית ומקלט המס הבלגי. בנובמבר 2019 הוכרז כי נטפליקס תפיק את הסרט, מה שהופך אותו לסרט ההולנדי הראשון של החברה.
צילומים.
עם תקציב של כ-14 מיליון יורו, הוא הסרט ההולנדי השני היקר ביותר שנעשה אחרי ה"ספר השחור" בשנת 2006. הוא צולם בעיקר בהולנדית ובאנגלית עם קצת גרמנית. הצילום החל בליטא. מקומות הצילום כללו גם את הולנד ובלגיה.
יציאה לאקרנים.
טריילר ראשון יצא בנובמבר 2020. הסרט הוקרן בבכורה בפליסינגן ב-14 בדצמבר 2020. הוא היה אמור להיות מוצג במקור בבית קולנוע בהולנד כמה ימים לאחר מכן, אך הוא נדחה ל-5 ביוני 2021. הסרט זמין בנטפליקס.
ביקורות.
מבקר כתב על הסרט "אל תדלגו על זה!", כי "הקרב הנשכח הוא סרט מלחמה פצוע הדוק שעובד"; הוספת הסרט מכסה סכסוך של מלחמת העולם השנייה ש"לא זכה להתייחסות".
גיטה אלפאר
גיטה אלפאר (במקור רגינה קלופר עד 1917, בהונגרית: Alpár Gitta; בודפשט, 5 בפברואר 1903 – פאלם ספרינגס, 17 בפברואר 1993) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה-אמריקאית, זמרת אופרה ואופרטה בעלת קול סופרן קולורטורה. אביה היה איגנץ קלופר, החזן והמנצח על המקהילה של בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני.
ביוגרפיה.
רגינה קלופר (גיטה אלפאר) נולדה במשפחה יהודית כבתם של איגנץ קלופר (1871–1955) ושל הרמינה שפיצר (1874–1962). משנת 1919 הייתה סטודנטית של בלה סבאדוש ושל לורה הילגרמן באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בינואר 1924, במקום ארז'י שאנדור, ניתנה לה ההזדמנות לשיר את תפקיד "לקמה" באפרה של ליאו דליב בבית האופרה של בודפשט. היא הוחתמה מייד על חוזה וכבר באותו החודש ערכה את הופעת הבכורה שלה כגילדה באופרה ריגולטו של ג'וזפה ורדי. ב-23 באוגוסט 1924 היא שרה לראשונה (אחר כך בסדרות) את תפקידה של מדי באופרטה "הנערות הן שלוש" (Három a kislány) בתיאטרון קיראי. עם התפקיד הזה, במכה אחת, הפכה לחביבת הקהל. ב-26 במרץ 1925, ברובע 5 בבודפשט, נישאה לקורנל שטנגל, יזם, בנם של דוד שטנגל ושל אילונה רוט. הנישואים התפרקו מאוחר יותר.
בשנים 1925–1927 הייתה חברה בלהקת האופרה של מינכן ובשנים 1927–1933 באופרה של ברלין (Staatsoper) בתחילת 1933, לאחר השתלטות הנאצים על גרמניה, היא עברה לווינה. בשנת 1936 נישאה לתעשיין שוודי ועברה ללוס אנג'לס. בשנת 1941, לבקשתו של רנה קלייר, שיחקה בתפקידה האחרון, בסרט "הלהבה של ניו אורלינס" (The Flame of New Orleans) ולאחר מכן, עד מותה, חיה במנותק מהבמה ומהקולנוע בביתה בפאלם ספרינגס.
בשנת 1932 השתתפה בבכורת האופרטה של פאל אברהם "הנשף בסאבוי". הצלחותיה הגדולות ביותר היו באופרה הספר מסביליה ובאופרטה "הלנה היפה". כחברה ב-Staatsoper Berlin, הופיעה לעיתים קרובות כאורחת ב"תיאטרון העיר" בבודפשט (כיום תיאטרון ארקל) ובבתי האופרה גדולים באירופה, עם הצלחה ללא עוררין בכל מקום.
בשנת 1987 הוענק לה בברלין ה-Golden Band למפעל חיים. ב-26 ביולי 1989, בסנטאנדרה, ב"בית הקפה נוסטלגיה", הוצגה ההצגה "הליידי בוורוד", על חייה כאמנית. היצירה נכתבה על ידי טיבור מיקלוש.
Uncharted (סרט)
מדינת חאלב
שעת האפס (סדרת טלוויזיה)
זכויות להט&quot;ב בארובה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בארובה, שהיא מדינה מרכיבה בממלכת ארצות השפלה (ממלכת הולנד), התפתחו ביותר בעשורים האחרונים. נישואים חד-מיניים אינם מוכרים בשטחי הטירטוריה אם כי נישואי זוגות חד מיניים בעלי לאום הולנדי המתחתנים בהולנד מוכרים. מאז ה-1 בספטמבר 2021, שותפויות רשומות הפכו לזמינות הן לזוגות חד מיניים והן להטרוסקסואלים.
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית חוקית בארובה, כאשר גיל ההסכמה הוא גיל 15 ושווה הן ליחסים הטרוסקסואלים והן להומוסקסואלים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
כחלק מממלכת הולנד, על ארובה להכיר בנישואים חד מיניים הרשומים בהולנד, כמו גם בבונייר, סנט אוסטטיוס וסאבא (המכונה גם הולנד הקריבית) כתוקפים. ממשלת ארובה בתחילה לא הכירה בנישואים אלה, אך אותגרה על ידי זוג לסביות שהתחתן כחוק בהולנד ולאחר מכן עבר לאי. המקרה הגיע לבית המשפט העליון בהולנד, אשר קבע ב-13 באפריל 2007 כי על המדינות המרכיבות את הממלכה להכיר בנישואים חד מיניים במדינה, אם כי. זוגות חד מיניים אינם יכולים להינשא באופן מוכר משפטי באי עצמו.
באפריל 2015 הסכימו נציגי כל ארבע המדינות המרכיבות כי לזוגות חד מיניים יהיו זכויות שוות ברחבי הממלכה. באותו חודש הוגשה הצעת חוק של שותפות רשומה לפרלמנט של ארובה.
ב-22 באוגוסט 2016 הציגה דזירה דה סוזה קרוז, חברת פרלמנט לסבית גלויה, שהתחתנה עם בת זוגה בהולנד, הצעת חוק להחלת שותפויות רשומות. עם זאת, ההצבעה על הצעת החוק נדחתה ל-8 בספטמבר 2016 מכיוון שחלק מחברי הפרלמנט עדיין היו זקוקים לזמן עבור החלטה. ב-8 בספטמבר 2016 הצביע הפרלמנט הערובני ברוב של 11–5 על הכרה בשותפויות רשומות הן לזוגות חד מיניים והן לזוגות הטרוסקסואלים. החוק ניכנס לתוקפו ב-1 בספטמבר 2021.
הגנה מפני אפליה.
החוק הפלילי של ארובה (בהולנדית: Wetboek van Strafrecht; Papiamento: Kódigo Penal), שנחקק בשנת 2012, אוסר אפליה בלתי הוגנת והסתה לשנאה ואלימות ממספר נושאים, כולל "נטייה הטרוסקסואלית או הומוסקסואלית".
סעיף 1: 221 מתאר אפליה כ-"כל צורה של אפליה, הדרה, הגבלה או העדפה, שיש לה מטרה או השפעה על הכרה, הנאה או מימוש זכויות אדם וחירויות יסוד בתחומים פוליטיים, כלכליים, חברתיים או תרבותיים או בתחומים אחרים בחיי החברה". סעיפים 2:61 ו-2:62 קובעים עונשים הנעים בין קנסות ועד לשנת מאסר.
תנאי מחיה.