לאחר הכרזת כורש (בשנת ג'ש"צ; על פי המקובל במחקר ההיסטורי, בערך 538 לפנה"ס), עלו כארבעים אלף יהודים מבבל ארצה, ובראשם זרובבל בן שאלתיאל, צאצא לבית המלוכה ממשפחת דוד. לצידו עמד יהושע בן יהוצדק, צאצא לכהנים הגדולים ממשפחת פינחס בן אלעזר הכהן. יש אומרים, שאף אביו יהוצדק, היה כהן גדול בבית ראשון.
בחזון הנביא זכריה מכונה יהושע "אוּד מוצל מאש", מאחר ששרד מחורבן הבית הראשון.
יהושע התמנה לכהן גדול על ידי העולים מבבל. יחד עם זרובבל, הקים יהושע את בית המקדש השני: בתחילה הוקם מזבח העולה בלבד והוקרבו עליו קורבנות, וכעבור מספר שנים הושלם ההיכל, בעידודם של חגי הנביא וזכריה הנביא. מערכת היחסים בין יהושע הכהן הגדול, כמנהיג דתי, לבין זרובבל, כמנהיג מדיני, מתוארת במקרא כפורה וחיובית: "ועצת שלום תהיה בין שניהם". גם חזון המנורה וענפי הזית (ששימש מקור השראה לסמל מדינת ישראל) מבטא ציפייה לשיתוף פעולה בין "שני בני היצהר" (ה"מלך" - זרובבל, והכהן הגדול - יהושע, המשוחים בשמן המשחה).
ככל הנראה, היה יהושע בן למשמרת ידעיה. בכך מוסבר מדוע משמרת זו הייתה המשמרת הראשונה בימי בית המקדש השני, מפני שהייתה משמרתו של הכהן הגדול.
כעבור שנים עלה ארצה דודו של יהושע בן יהוצדק, עזרא הסופר (עזרא היה אחיו של יהוצדק, שניהם בני שריה הכהן הגדול). יהושע המשיך בתפקידו ככהן גדול, שזכה בו עקב עלייתו המוקדמת יותר ועקב היותו בן לכהן הגדול מבית ראשון, אבל עזרא הסופר נחשב מעתה לסמכות הרוחנית הבכירה שהובילה את עולי בבל: .
על פי המסורת קבור יהושע בבגדאד, בירת עיראק, לגדות החידקל. בחלקת קברו נקברו דיינים ופוסקים דוגמת יעקב בר יוסף הרופא ועבדאללה סומך. כשזה האחרון הועבר לבית עלמין אחר הסמוך לבגדאד ואיננו קבור עוד בחלקה.
צאצאיו.
על בניו של יהושע מסופר שנשאו נשים נכריות, והוציאו אותם עקב דרישתו של עזרא. בספר נחמיה () נמנו צאצאיו של יהושע הכהן הגדול עד דור חמישי: יויקים, אלישיב, יוידע, יונתן/יוחנן, וידוע, שיש המזהים אותו עם שמעון הצדיק. המפרשים סבורים כי כל אלה היו כהנים גדולים. על פי שיטת חז"ל, כנראה כל הצאצאים הללו היו בחיים כבר בזמן הקמת בית המקדש, ומכאן שיהושע בן יהוצדק היה זקן מופלג בזמן עלייתו ארצה, בן מאה בקירוב.
בחזון הנביא זכריה מתואר יהושע הכהן הגדול כמי שמחליפים את בגדיו המלוכלכים בבגדים נקיים, כמשל לחוטא שעוונו נמחה ונסלח:
לא נתפרש במקרא מה היה חטאו של יהושע, ובמדרשי חז"ל נקשר הדבר לחטאם של בניו, שנשאו נשים נכריות. מהשוואת פרק זה בזכריה לנבואת חגי ניתן לשער, שחטאו של יהושע הכהן הגדול, כנציג הכהנים, היה חוסר זהירות בדיני טהרת המקדש, ולכן תיקון החטא מתואר במילים: .
אסמאעיל מרצ'נט
אסמאעיל מרצ'נט (Ismail Merchant; 25 בדצמבר 1936 - 25 במאי 2005), היה מפיק קולנוע אמריקאי, יליד הודו. נודע במיוחד כשותף בחברת מרצ'נט ואייבורי הפקות יחד עם הבמאי ג'יימס אייבורי והתסריטאית רות פראוור-ג'אבוולה. כמו כן היה בין הבודדים אשר הצליח לפעול בהוליווד כמפיק עצמאי לאורך זמן. כמפיק עצמאי, שאינו קשור לאולפן גדול הצליח לדאוג למימון ולהפצה של סרטי חברת ההפקות המשותפת במשך למעלה מ-40 שנה. הוא היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר שלוש פעמים, עבור שארית היום, זיכרונות מאחוזת הווארד וזכרונות אהבה מפירנצה.
שנים ראשונות.
הוא נולד במומביי בשם אסמאעיל נורמוחמד עבדול רחמן למשפחה מוסלמית. בביתו דיברו גוג'ראטית ואורדו ובבית הספר למד ערבית ואנגלית.
ב-1947, בעת חלוקת הודו, היה אביו נשיא הליגה המוסלמית וסירב לעבור לפקיסטן ומרצ'נט גדל בצל האירועים האלימים של התקופה. בן 22 עזב את הודו ועבר לארצות הברית. הוא קיבל תואר מוסמך מאוניברסיטת ניו יורק ועבד באו"ם.
ב-1960 הפיק סרט קצר בשם "The Creation of Woman" (בריאת האשה), הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן והיה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר. ב-1961 פגש בעת ביקור במולדתו את ג'יימס אייבורי שצילם שם את סרטו התיעודי "The Delhi Way".
מרצ'נט ואייבורי.
ב-1961 ייסד עם ג'יימס אייבורי את חברת ההפקות שהפיקה למעלה מ-40 סרטים עד מותו. ב-1963 צירפו השניים את התסריטאית רות פראוור-ג'אבוולה.
רוב סרטי החברה בוימו על ידי אייבורי והופקו על ידי מרצ'נט, לתסריט מאת רות פראוור-ג'אבוולה והיו מבוססים על רומנים או סיפורים מאת א.מ. פורסטר, הנרי ג'יימס וג'אבוולה עצמה. עלילות הסרטים מתרחשות לרוב במאה ה-19 או ב"תקופה האדוארדית" באנגליה, ארצות הברית או הודו והם עשירים בעיצוב סגנוני, תלבושות תקופתיות וכדומה.
מחוץ לעולם הקולנוע.
מרצ'נט היה ידוע כנהנתן וחובב בישול. הוא כתב מספר ספרים בנושא זה, כמו גם בנושאים אחרים. בהם:
מרצ'נט נפטר בלונדון, בעת צילומי הסרט "The White Countess", מסיבוך של כיב קיבה ונקבר במומביי, לפי בקשתו.
שלמה מזרחי
שלמה מזרחי (נולד ב-1948) הוא גיטריסט, זמר, מלחין ומפיק ישראלי. מכונה "ג'ימי הנדריקס הישראלי" בשל יכולתו המוזיקלית הגבוהה. נחשב אחד מפורצי הדרך של בתחום מוזיקת הרוק והבלוז בישראל. בשנות השישים הוא הקים את להקת הבמה החשמלית הירושלמית והשפיע על דור שלם של מוזיקאים כגון ברי סחרוף ואהוד בנאי. לאחר מכן ניגן בין היתר בלהקה כיף התקווה הטובה, כתב, הלחין ניגן והפיק את פסקול הסרט קוקו בן 19 והפיק מוזיקלית את מופע עבודה עברית הראשון. כיום מזרחי מופיע ברחבי הארץ, כותב מוזיקה לסרטים ישראלים ועובד כמפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה.
מזרחי נולד למשפחה ירושלמית מרובת ילדים. שני אחיו הבכורים היו חירשים ואילמים. אביו, בעל מכולת בשוק מחנה יהודה, חינך את ילדיו לעבודה קשה, ושלמה, שניגן בגיטרה מגיל 13, התאמן בנגינה מאחורי דלפק המכולת.
שנות השישים.
בגיל 18 הקים את להקת "השחפים", שעם "פעמוני סוני" הייתה המצליחה בלהקות הקצב בירושלים. שלמה משך תשומת לב בנגינת גיטרה מהפכנית עם פידבקים עוד לפני ששמע על ג'ימי הנדריקס.
ב-1967, הופיעו "השחפים" עם שיר מקורי אחד ("החורף חלף לו") וחיקויי להיטים מחו"ל, בהופעות שארגן להם האמרגן לופז סוואסו, בעיקר בסופי שבוע בסניף מפלגת העבודה. הלהקה צברה מעריצים רבים. ההופעה הגדולה ביותר של השחפים התקיימה ימים אחדים אחרי מלחמת ששת הימים. מזרחי ניגן את ירושלים של זהב עם הגיטרה מאחורי הראש, כשהיא משמיעה פידבקים רבי עוצמה, וחלק מהקהל ברח מהאולם מחשש שמדובר באזעקת אמת.
ב-1969 התפרקה "השחפים", ואחרי חברות קצרה בלהקת "העצובים" הצטרף מזרחי ללהקה של סטודנטים אמריקאים, "הבמה החשמלית", עם מויש דנבורג בשירה וגיטרה, רני וולפסון בקלידים, סטיב גילסטון בשירה וגיטרה, חיים כהן בבס ורפי כנפו (מ"העצובים") בתופים. ההרכב המקורי של "הבמה החשמלית" התפרק בראשית 1969, אחרי שהוציא תקליטון, אך מזרחי לא קיבל בו הזדמנות לבטא את יכולתו.
שנות השבעים.
באמצע שנת 1969 קמה "הבמה החשמלית" מחדש עם מזרחי בגיטרה, שלדון כהן בבס (שהוחלף בהמשך על ידי שלום בן-יקר, יוצא "השחפים"), אלי טובול בתופים ודובי אלדמע בשירה. מאז ובמשך מעל לעשור הנהיג מזרחי את הלהקה, ששינתה הרכבים פעמים אחדות. בין השאר הופיעה "הבמה החשמלית" עם הקלידן של ואן מוריסון, ג'ף ליבז, במופע מוזיקה קלאסית של בלה בארטוק בהיכל התרבות. במופע זה ניגן מזרחי קטעים קלאסיים בשיניים ובפידבקים והקהל השמרני נחרד וצעק קולות "בוז". בין גלגוליה השונים של "הבמה החשמלית" השתתף מזרחי בהפקות נוספות וגם בניסיונות מוזיקליים שלא הצליחו.
בשנת 1970 שימשה "הבמה החשמלית" כלהקת הליווי של מחזמר הרוק "קרחת" (שכתב יהונתן גפן, והלחינו אלונה טוראל ומישה סגל).
בסוף 1970 הצטרף מזרחי ל"כיף התקווה הטובה" וניגן בהקלטותיה (שיצאו באוסף של שמוליק קראוס "שבעים שמונים"). אחר כך הוא קיבל הצעה מאריק איינשטיין לנגן בהופעותיו, אך הסדר זה לא יצא לפועל. ב-1974 עיבד ביחד עם להקת "הבמה החשמלית 5 שירים לאלבומו השני של גבי שושן "שירים שאהבנו", בהם בלט במיוחד "ילדה קטנה". עוד הקליט מזרחי עיבודים למוזיקה קלאסית, שירים מקוריים שנגנזו וגם סקיצות לחברת קולומביה רקורדס, שלא מומשו בגלל בעיות באישור העבודה שלו בארצות הברית. ההקלטות לקולומביה, שהיו שילוב מקורי בין רוק ומוזיקה מזרחית, נעשו ב-1975 בהולנד. מזרחי נשאר בהולנד וניגן עם הרכב נוסף של "הבמה החשמלית", שכונה שם "להקת המלך שלמה", וגם עם נגנים מקומיים. הוא הוחתם על חוזה הקלטה בחברה מקומית, אך לא השלים הקלטת אלבום.
שנות השמונים.
ב-1980 הגיע מזרחי לביקור מולדת והקים שוב את "הבמה החשמלית" (עם אלי טובול בתופים, מיקי שביב בבס ויגאל ישראלי בגיטרה). הוא הקליט שיר שכתב, הלחין ושר: "תנו לי דרך", והופיע בין השאר בפסטיבל "ליל אהבה בכנרת", שבוע הרוק הישראלי במועדון "אמצע הדרך" בגני התערוכה בתל אביב, שם הופיע עם פסנתרן הבלוז ממפיס סלים (איתו כבר הופיע בביקור קודם שערך בישראל ב-1975).
ב-1982 חזר לגור בישראל, והקים הרכב של "הבמה החשמלית" עם אלי טובול בתופים, שוקי שלו בבס ואלי זק בגיטרה. הלהקה הופיעה גם עם מני בגר ותיסלם. במקביל הקליט מזרחי שירים אחדים עם אלונה טוראל בקלידים, מאיר ישראל בתופים ואלון נדל בבס, ביניהם "הנסיך הקטן" ו"שיר הגנן". "הבמה החשמלית" התפרקה סופית ב-1983. בדצמבר 1982 שוב ניגן עם ממפיס סלים, בעת ביקור שערך בישראל, בהרכב שכלל גם את יוסי פיין בבס וטל ברגמן בתופים.
ב-1983 הקים מזרחי הרכב פאנקי-רוק בשם "פלוס חשמל" עם יוסי פיין בבס, ירון בכר בקלידים ואהרון ידידיה בתופים. בלהקתו הבאה ניגנו ניר צדקיהו בתופים, צביקה דרכמן בבס, איל כהן בגיטרה ונגני כלי הקשה, והיא חיממה, בין השאר, את הופעות אוריה היפ בארץ.