באוקטובר 1930 פרסמה ממשלת בריטניה את הספר הלבן השני, המגביל את מכירת הקרקעות ומכסת העלייה היהודית לארץ ישראל.בתגובה לספר הלבן התפטר חיים ויצמן מהמנהיגות הציונית. התפטרותו יצרה לחץ במשרד המושבות הבריטי ובמקביל הופעלו לחצים בממשלה ובפרלמנט של הממלכה המאוחדת לסגת מהמסקנות. דוד בן-גוריון, מזכיר ההסתדרות, שלח חוזר לכל הגורמים הקשורים בהסתדרות ובתנועת הפועלים ברחבי העולם ודרש מהם לפעול נגד הבריטים. במושב השני של מועצת מפא"י אף קרא למרד נגד אנגליה. הוא טען כי הספר הלבן "רצוף צביעות ובגידה" ואינו אלא "תעודה רצופה אנטישמיות".
הרכב הקונגרס.
לקונגרס נבחרו 254 צירים. סיעת הפועלים הייתה הגדולה ביותר (75 צירים, 29%). מספר הצירים של "הציונים הכלליים ב'" (שהתפלגה בתקופה זו) ירד ל-59. הרוויזיוניסטים הפכו לסיעה השלישית בגודלה (52 צירים, 21%), כמו צירי תנועת "המזרחי".
במקום ד"ר חיים ויצמן, שהתפטר במחאה נגד ממשלת בריטניה על גזרות העלייה והמדיניות האנטי-ציונית, נבחר נחום סוקולוב לנשיא ההסתדרות הציונית ברוב של 118 נגד 98.
מהלך הקונגרס.
נדחתה הצעת הרוויזיוניסטים בהנהגת זאב ז'בוטינסקי להצהיר על השאיפה להקמת מדינה עברית משני צידי הירדן, לאחר שצירי "הציונים הכלליים ב'" ו"המזרחי" שינו את עמדתם בעד ההצעה, בעקבות מברק שהתקבל ממפקדת "ההגנה", שבו הזהירה כי החלטה כזו עלולה להביא לחידוש המהומות בארץ ישראל. הפועלים הציעו שלא להעלות להצבעה את נוסחת "המטרה הסופית" של זאב ז'בוטינסקי וזכו ברוב של 121 נגד 57. בתגובה לכך, קם ז'בוטינסקי מכסאו וקרא "זה לא קונגרס ציוני!". הוא קרע את כרטיס הציר שלו ועזב את האולם, ואחריו עזבו גם כל צירי מפלגתו, ואולם לאחר מכן שבה סיעת הצה"ר להשתתף בישיבות בלעדיו. רוב חברי הסיעה דרשו להישאר בהסתדרות הציונית, ואילו ז'בוטינסקי שדרש לעזוב ולייסד הסתדרות ציונית חדשה, הושעה מהנהגת הצה"ר, ורק לאחר זמן מה חזר להנהיג את הסיעה.
הפועלים השיגו שניים מתוך חמישה מקומות בהנהלה הציונית: ברל לוקר וחיים ארלוזורוב.
הקונגרס ננעל ב-15 ביולי בשעה 02:00 אחר חצות.
Adele One Night Only
Adele One Night Only (בעברית: אדל לילה אחד בלבד) הוא ספיישל טלוויזיוני של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל ששודר בטלוויזיה ב-14 בנובמבר 2021 ב-CBS ופרמאונט+, שהציג את אדל מבצעת שלושה שירים שלא נשמעו אז, מאלבום האולפן הרביעי שלה, "30" (2021), כמו גם שירים משלושת אלבומיה הקודמים "19" (2008), "21" (2011) ו-"25" (2015).
הספיישל שובץ בריאיון של מנחת הטלוויזיה האמריקאית אופרה וינפרי. אדל הופיעה במצפה הכוכבים גריפית' בלוס אנג'לס ב-24 באוקטובר 2021. הספיישל הנוחה על ידי וינפרי, שנכחה בהופעה. אותו הספיישל הטלוויזיוני זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-10.33 צופים; הספיישל הטלוויזיוני הנצפה ביותר מאז אפריל 2021.
רייטינג.
הספיישל צבר למעלה מ-10.33 מיליון צופים והפך לספיישל הטלוויזיוני הנצפה ביותר מאז טקס פרסי אוסקר ה-93 שאירע באפריל 2021.
רשימת השירים.
להלן עשרת השירים שבוצעו במהלך "Adele One Night Only":
שידור.
הצגת בכורה הייתה עבור הקהל האמריקאי. לפני כן, גופי שידור רבים החליטו לקנות את הזכויות לספיישל של CBS. ITV ו-Virgin Media One ישדרו את "An Audience with Adele", תוכנית דומה שהוקלטה בלונדון פלדיום.
Someone Like You
הקונגרס הציוני העולמי השבעה עשר
מיקלוש גאבור (פרמקולוג)
מיקלוש גאבור (במקור גרינפלד, בהונגרית: Gábor Miklós; סגד, 30 בינואר 1918 – סגד, 5 בפברואר 2018) היה פרמקולוג יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה; דוקטור בביולוגיה (1981).
ביוגרפיה.
מיקלוש גרינפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של ארנולד גאבור (גרינפלד) פקיד הבנק ועיתונאי ושל המורה לכינור אילונה אלפנט. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת סגד ב-1942. במלחמת העולם השנייה נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא הונגרי). הוא שרד את שלוש השנים במחנות העבודה. מ-1945 עד 1954 עבד במכון לרוקחות של SZOTE, מ-1954 עד 1964 היה עוזר פרופסור במרפאת נשים ולאחר מכן מ-1964 עד 1976 היה פרופסור חבר במכון לפרמקולוגיה וכן מ-1976 עד 1991 היה פרופסור מן המניין באוניברסיטה ודוקטור לביולוגיה (1981).
הקונגרס הציוני העולמי העשרים ושתיים
דין ג'ונס
דין ג'ונס (Dean Jones; 25 בינואר 1931 – 1 בספטמבר 2015) היה שחקן תיאטרון, קולנוע, וטלוויזיה אמריקאי שהתפרסם בעיקר בתפקידים קומיים בסרטים בהפקת אולפני דיסני בשנות ה-60 וה-70. סרטים אלה היו רווחיים ביותר לאולפנים ועל כך זכה בפרס אגדות דיסני ב-1995.
ביוגרפיה.
נולד בדיקייטר (אלבמה) בשם דין קרול ג'ונס שם הייתה לו תוכנית " Dean Jones Sings" בתחנת רדיו מקומית. במלחמת קוריאה שירת בצי ארצות הברית.
ב-1960 החל להופיע בתפקידים קטנים בתיאטרון ובטלוויזיה. הוא שיחק במחזה "דירת התשוקות" ("Under the Yum Yum Tree") לצידו של ג'ק למון באותם תפקידים הם שיחקו גם בעיבוד לקולנוע ב-1968. הוא שיחק בצוות הראשון של המחזמר קומפני של סטיבן סונדהיים.
הקריירה שלו קבלה תפנית כשחתם חוזה עם חברת וולט דיסני והופיע בתפקידים ראשיים בסרטים ריווחיים ביותר.
סרטו הראשון בדיסני היה "הבלש בעל רגלי הקטיפה", לצידה של היילי מילס (1965), ובסרט "החיפושית השובבה". ב-1977 שב לסרט ההמשך, "החיפושית במונטה קרלו" (1977).
ב-1971 שיחק בסרט "ברווז השווה מיליון", עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
ב-1992 שיחק בסרט "קוראים לי בטהובן", לצידו של צ'ארלס גרודין, בתור ד"ר הרמן ורניק, הווטרינר של הכלב בטהובן.
ג'ונס הופיע גם בטלוויויה, בסטרות כמו "בוננזה" ו"ספינת האהבה" וב-1997 הופיע בסרט הטלוויזיה "החיפושית השובבה".
ג'ונס היה נשוי פעמיים ובשנים האחרונות לחייו סבל ממחלת פרקינסון.
רוברט קר (מושל אוקלהומה)
רוברט סמואל קר (באנגלית: Robert Samuel Kerr; ) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוקלהומה ה-12 בשנים 1943–1947, הראשון מבין מושלי המדינה שנולד על אדמתה, וכסנאטור מטעמה מ-1949 ועד מותו. טרם הגיעו לפוליטיקה, הקים קר חברת נפט. כפוליטיקאי פעל קר למען משאבי הטבע, ומורשתו כוללת נתיבי מים שמחברים את נהר ארקנסו למפרץ מקסיקו.
ראשית חייו.
רוברט קר נולד בבקתת עץ במחוז פונטוטוק, ליד העיר אדה, שכיום משמשת כמקום מושב המחוז, שבטריטוריה האינדיאנית. הוא היה בנם של ויליאם סמואל קר, חוואי, פקיד ופוליטיקאי, ושל מרגרט אלודה רייט. לגידולו של קר ברוח הבפטיזם של דרום ארצות הברית הייתה השפעה עמוקה על חייו. אמונותיו הדתיות לא רק שהובילו אותו ללמד בבית ספר של יום ראשון ולהתנזר ממשקאות חריפים בבגרותו, הם גם סייעו לשאיפותיו הפוליטיות במדינה בה הבפטיסטים היו העדה הדתית הגדולה בה. כבר בשנתו האחרונה בבית הספר התיכון הוא התקבל לאוניברסיטה הבפטיסטית של אוקלהומה שבעיר שווני. בהמשך הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת איסט סנטרל שבאדה. לזמן קצר הוא למד משפטים באוניברסיטת אוקלהומה עד שמצבו הכלכלי אילץ אותו ב-1916 לנשור מהלימודים. ב-1917, כאשר נכנסה ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, קיבל קר מינוי כלוטננט משנה בצבא ארצות הברית. הוא לא השתתף בקרבות, אך הוא עשה שימוש במעורבותו הפעילה במשמר הלאומי של אוקלהומה ובליגיון האמריקאי כדי לקדם את הקריירות העסקית והפוליטית שלו. לאחר המלחמה שב קר ללמוד משפטים בהדרכתו של שופט מעירו. ב-1922 הוא עבר את מבחני לשכת עורכי הדין, אך כישלון עסקי שלו בשנה שקדמה לכך הותיר אותו בחובות כבדים. ב-1919 נשא קר לאישה את רבה שלטון. ב-1924, בעת שכרעה ללדת תאומות, נפטרה רבה יחד עם שתי הבנות. בשנה שלאחר מכן, נשא קר לאישה את גרייס ברין, הבת הצעירה של משפחה עשירה מטולסה. לשניים נולדו ארבעה ילדים.
קר עשה שימוש בקשרים של משפחתו החדשה כדי להיכנס לעסקי הנפט יחד עם גיסו, ג'יימס אנדרסון, כשותף. ב-1929 כבר הייתה חברת קידוחי הנפט אנדרסון-קר למשגשגת במידה כה רבה, כך שקר נטש את עיסוקו בעריכת דין כדי להתמקד בעסקי הנפט. ב-1936 פרש אנדרסון מהחברה, ודין א. מקגי, הגאולוג הראשי לשעבר של חברת הנפט פיליפס, הצטרף לחברה, שב-1946 שינתה את שמה ל"קר-מקגי תעשיות נפט". החברה גיוונה את עסקיה לקידוחי נפט ברחבי העולם ועסקה בעיבוד של דלקים ומינרלים, כולל אורניום והליום.
ראשית הקריירה פוליטית.
בשנות ה-30 הקנו לקר עושרו וקשריו העסקיים כוח רב בפוליטיקה של המפלגה הדמוקרטית באוקלהומה. הוא פעל לגיס תרומות למושלים א. ו. מרלנד וליאון פיליפס. ב-1940 הוא נבחר כנציג אוקלהומה בוועדה הדמוקרטית הלאומית. שנתיים לאחר מכן הוא התמודד על מועמדות המפלגה למשרת מושל אוקלהומה, וניהל את מסע הבחירות שלו הן כתומך הניו דיל והן כתומך בתפקידה החשוב של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הדמוקרטים באוקלהומה היו מפולגים בנוגע למדיניותו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, ובכך הפך מסע הבחירות שלו למריר וצורב. קר ניצח ניצחון דחוק בבחירות המקדימות והמשיך וניצח גם בהפרש קטן בבחירות הכלליות. הוא היה מושל אוקלהומה הראשון שנולד על אדמתה.
מושל אוקלהומה.