רנא שלעבי, היא ילדה מחוננת שנולדה במזרח ירושלים לאם ירושלמית. מצבה הכלכלי הקשה הפגיש אותה עם ג'יזלה, תיירת יהודיה מאיטליה שהחליטה לעזור לה. היא מבקשת לצאת אתה לאיטליה כדי להפגיש אותה עם איטלקים עשירים שיתמכו בה כלכלית אולם כאשר הן ניגשות יחד למשרד הפנים מסתבר שרנא כלל אינה רשומה במרשם האוכלוסין ולכן אין באפשרותה לצאת מן הארץ.
הסרט שמשלב צילומים במצלמה נסתרת ממשרד הפנים, עוקב אחרי מסלול הייסורים של עיסאם, רנא ותושבים פלסטינים אחרים אשר עומדים בתור למשרד הפנים ומבקשים להשיג הכרה בתושבותם כדי שיוכלו לקבל את הזכויות המגיעות להם.
התמונה המתגלה מציגה את פרצופה האחר של ירושלים, עיר הקודש, במדינת ישראל של שנת 2000. בעקבות הסרט התקיים דיון בכנסת כמו כן הסרט הוקרן כעדות למצבם העגום של ערביי מזרח ירושלים.
תגובות לסרט.
הסרט זכה בפרס: "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל לסרטים דוקומנטריים, פסטיבל דוקונגה ה-4, והוקרן בסינמטקים של תל אביב, חיפה וירושלים.
הסרט נבחר לשמש כמוצג משפטי בתביעה שהגישה האגודה לזכויות האזרח לבית המשפט העליון נגד משרד הפנים.
מאיר מרגלית, חבר מועצת עיריית ירושלים (מרצ), ארגן הקרנה שלו לפני חברי המועצה ושר הפנים, אך ההקרנה בוטלה על ידי ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט. דינה זילבר ממחלקת הבג"צים של פרקליטות המדינה הזמינה את הסרט להקרנה לפני עמיתיה. בנוסף, הסרט הוקרן בכנסת.
זבולה
אלוהי הפערים
אלוהי הפערים היא תפיסה תאולוגית, לפיה הפערים בידע שמספק לנו המדע נלקחים כראיות או כהוכחות לקיומו של אלוהים. המושג הומצא על ידי תאולוגים נוצרים לא על מנת להטיל דופי בתאיזם, אלא כדי להצביע על הכשל שבהסתמכות על טיעונים טלאולוגיים לקיומו של אלוהים. יש המשתמשים בביטוי זה על מנת להתייחס לטיעוני אד איגנורנטיאם. באופן כללי המונח משמש על מנת לתאר נסיגה הדרגתית מהסברים דתיים לתופעות פיזיקליות לטובת הסברים מדעיים מקיפים יותר לתופעות אלו.
מקור הביטוי.
ניסוח ראשוני של הרעיון הוזכר על ידי מרצה מטיף מן המאה ה-19 בשם הנרי דארמונד, בהרצאתו מעלותיו של האדם. הוא נזף בנוצרים שהפנו לדברים שהמדע עדיין לא יכל להסביר - "פערים שהם משלימים בעזרת האלוהים" - וקרא להם לקבל את כל הטבע כאלוהים, כעבודה של "... אלוהים אימננטי, שהוא אלוהי האבולוציה, המפואר לאין-שעור מאלוהי פלאים-מזדמנים, שהוא האלוהים של התאולוגיה הישנה."
במלחמת העולם השנייה התאולוג והקדוש המעונה דיטריך בונהופר הביע את הקונספט בצורה דומה במכתבים שהוא כתב בהיותו בכלא הנאצי.
בונהופר כתב, לדוגמה:
"כמה שגוי זה להשתמש באלוהים כמגשר-פערים בחוסר השלמות של הידע שלנו. אם למעשה הגבולות של הידע נדחפים אחורה יותר ויותר (וזה חייב להיות המקרה), אז אלוהים נדחף אחורה יחד איתם, ולכן הוא ממשיך בנסיגה. אנחנו צריכים למצוא את אלוהים במה שאנחנו יודעים, לא במה שאנחנו לא יודעים."
בספרו מ-1955, מדע ואמונה נוצרית, כתב המנהיג האוונגליסטי האמריקאי צ'ארלס קולסון:
וגם
מדר בדראן
מריה ירמולובה
מריה ירמולובה (ברוסית: Мария Ермолова; (3 ביולי (15 ביולי) 1853, מוסקבה - 12 במרץ 1928 מוסקבה) הייתה שחקנית תיאטרון רוסית.
לפי דברי קונסטנטין סטניסלבסקי היא הייתה הגדולה מכל השחקנים שהוא הכיר. בשנת 1902 היא זכתה בתואר "השחקנית המעוטרת של תיאטראות הקיסר" ובשנת 1920 בתואר "אמן העם".
היא הייתה ידוע במיוחד בזכות בגילום דמויות שוחרות חירות העומדות על האידיאלים שלהן.
ביוגרפיה.
מריה ירמולובה נולדה במוסקבה למשפחת עובד בתיאטרון מאלי. בשנת 1862 החלה מריה הצעירה ללמוד בלט אך ללא הצלחה יתרה. בשנת 1866 אביה שידע שהיא חובבת תיאטרון הרשה לה לשחק בהצגה של חובבנים. בהמשך היא החלה ללמוד משחק. בשנת 1870 עלתה ירמולובה לראשונה על בימת תיאטרון מאלי במוסקבה. לאחר שבשנת 1871 סיימה את לימודי המשחק, התקבלה לסגל התיאטרון. תחילה היא שיחקה בתפקידים קטנים ולא בלטה במיוחד. באותה תקופה היא הכירה בעלה שלמד משפטים ושהיה שחקן חובב.
בשנת 1873 שיחקה ירמולובה תפקיד ראשי במחזה של אלכסנדר אוסטרובסקי וזכתה להכרה על עבודתה. היא החלה לשחק תפקידים ראשיים במחזות שונים וזכתה בהצלחה אדירה. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19 ירמולובה הייתה השחקנית המובילה של התיאטרון ונחשבה לשחקנית הטובה ברוסיה. בתקופה זו בנוסף למחזות של אלכסנדר אוסטרובסקי היא שיחקה במחזות של לופה דה וגה, ויליאם שייקספיר, פרידריך שילר, הנריק איבסן ועוד. לאחר שנת 1910 היא החלה לשחק תפקידים של נשים בגיל העמידה ובשנת 1923 עזבה את הבמה.
ירומלובה נפטרה בשנת 1928 ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה. לאחר פטירתה בדירתה הוקם מוזיאון לזכרה שפועל עד היום. אחד התיאטראות של מוסקבה נקרא על שמה.
בעלה ניקולאי שובינסקי עשה קריירה משפטית מרשימה. הוא גם היה פעיל פוליטי ונבחר מספר פעמים לדומה. לאחר מהפכת אוקטובר כל רכושו הולאם והוא נאלץ להימלט מרוסיה הסובייטית. הוא נפטר בשנת 1921 בקונסטנטינופול.
ז'ול הופמן
ז'ול הופמן (בצרפתית: Jules Hoffmann; נולד ב-2 באוגוסט 1941) הוא מדען צרפתי יליד לוקסמבורג שחלק בשנת 2011 פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם הפרופסור ברוס בויטלר על חקר מערכת החיסון המולדת.
קיבל תואר ראשון בכימיה וביולוגיה מאוניברסיטת שטרסבורג, שם קיבל בשנת 1969 גם את הדוקטורט. בשנת 2007 מונה לנשיא האקדמיה הצרפתית למדעים. הוא ידוע בעיקר בשל עבודתו בתחום חקר מערכת החיסון וזכה במספר פרסים, בהם פרס רוברט קוך 2004 ופרס שאו 2011.
שביעי
שביעי הוא שבועון לציבור הדתי לאומי המחולק חינם ב-60,000 עותקים בבתי כנסת בישראל. השבועון החל לצאת לאור בשנת 2011, הוא בבעלות רובי לוזון ועורך אותו ישי פרידמן.
בתחילה יצא העיתון כעיתון מקומי בצפון ישראל. בדצמבר 2012 החל לצאת בתפוצה ארצית במסגרת תפוצת עלוני השבת של "מקור ראשון". העלון ממתג עצמו כעיתון בתחום החדשות המגזריות בציונות הדתית ומקפיד להביא תוכן ייחודי שלא פורסם במקומות אחרים.
תוכן.
השבועון כולל כתבות חדשותיות ומגזיניות וכן מדורים.
ערוץ E!
ערוץ (באנגלית: E!: Entertainment Television) הוא ערוץ כבלים אמריקאי אשר הושק ב-31 ביולי 1987. הערוץ הוא חלק מחברת NBC וכולל בעיקר תוכניות העוסקות בתחום הבידור ובתוכניות מציאות. אחר ערוץ זה עוקבים בממוצע בחודש 39 מיליון אנשים. בין התוכניות המפורסמות ביותר המשודרות בערוץ נמצאות "משפחת קרדשיאן" ותוכניות-הבת שלה, הלוא היא תוכנית הדגל של הערוץ. הערוץ פועל בארצות הברית, באסיה, ברחבי אירופה, בקנדה ובאוסטרליה.
בארץ הערוץ בגרסתו הישראלית משודר ב-yes ב-HOT, פרטנר TV, סלקום tv, וב-STINGTV.
היסטוריה.
הערוץ הושק ב-31 ביולי 1987 בשם "Movietime"' והיה בבעלות חמישה ספקי כבלים בארצות הברית (Comcast, Continental Cablevision, Cox Cable, TCI ו- Warner Cable) ובנוסף על ידי HBO/Warner communications ובעלי מניות שונים, כאשר HBO הייתה האחראית על תוכני הערוץ וניהולו. בתחילתו הערוץ שידר בעיקר טריילרים לסרטים וחדשות בנושא הבידור. הערוץ הוקם על ידי אלן מורבקה ולארי ניימאר. בין מנחי הערוץ הראשונים נמנו גרג קיניר ופאולה עבדול.
ב-1989 עבר הערוץ לבעלות חברת טיים וורנר אשר שינתה את שמו והערוץ הושק מחדש רשמית ב-1 ביוני 1990 תחת השם "E!: Entertainment Television".
תוכניות מקור.
בהווה:
בעבר:
בית צ'יזיק
לאקי-גולדסטאר
דרושות אמהות במאדים
דרושות אמהות במאדים (באנגלית: Mars Needs Moms) הוא סרט מדע בדיוני באנימציה ממוחשבת שראה אור בשנת 2011. הסרט הופק על ידי חברת ImageMovers Digital והופץ על ידי חברת וולט דיסני.
הסרט הוא הסרט השני והאחרון שהופק על ידי חברת ImageMovers Digital ונחל כישלון בקופות, מה שהוביל לסגירת החברה.
שיר הסיום של הסרט הוא "Crazy Little Thing Called Love" של להקת קווין.
תקציר העלילה.
עלילת הסרט מתרחשת בתחילת חופשת הקיץ, אשר בה מילו, ילד בן 9 רוצה לבלות ולשחק עם חבריו. עם זאת, אמו מטילה עליו מטלות רבות שגורמות לו כעס רב ולא מאפשרות לו לשחק עם חבריו. באחד מימי הקיץ, אמו של מילו מכריחה אותו לאכול ברוקולי, אך הוא מסרב לאכול את הירק. אמו נאלצת לשלוח אותו לישון מוקדם ומילו מבקש "הלוואי שלא תהיה לי אמא". במהלך הלילה, חייזרים חוטפים את אמו של מילו לכוכב הלכת מאדים.
ביקורת.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, אך המשחק קיבל ביקורות חיוביות. הסרט היה כישלון קופתי גדול. ביום הקרנת הבכורה הכניס כ-1.72 מיליון דולר ובשבוע הקרנת הבכורה כ-6.8 מיליון דולר.
יורגן קורץ
פרופסור יורגן קורץ (בגרמנית: Jürgen Kurths; נולד ב-11 במרץ 1953 בארנדסי שבאלטמרק) הוא פיזיקאי ומתמטיקאי, מומחה עולמי לפיזיקה לא ליניארית של מערכות מורכבות.
יורגן קורץ למד באוניברסיטת רוסטוק וסיים את הדוקטורט בשנת 1983. בהמשך הוא עבר לאוניברסיטת פוטסדאם. בשנות ה-90 הוא מונה לפרופסור לדינמיקה לא-ליניארית באוניברסיטת הומבולדט.
הוא ידוע בעיקר בשל תרומתו הנכבדה לתחומי הדינמיקה הלא ליניארית, מערכות מורכבות ותאוריה של רשתות עם יישומים לבעיות מגוונות מתחומי האקלים, פיזיולוגיה, ביולוגיה מערכתית והנדסה.
ברוקולי סיני
ברוקולי סיני (שם מדעי: "Brassica oleracea Alboglabra") הוא זן של כרוב הבר. הוא ידוע גם בשמות קייל סיני וקאי-לאן. הוא ירק עלי בעל עלים ירוקים עם גזע עבה, ומספר קטן של ראשי פרחים הדומים לאלו של הברוקולי. ברוקולי וברוקולי סיני שניהם שייכים לאותו המין, כרוב הבר. טעמו דומה מאוד לברוקולי ומעט מר ממנו.