אל-מיאדין (ערבית: قناة الميادين, תרגום: "[ערוץ] הכיכרות") הוא ערוץ טלוויזיה לווייני פאן-ערבי המקורב לחזבאללה, אשר הושק ב-11 ביוני 2012 בלבנון במטרה לצמצם את השפעתן של הרשתות הערביות הפופולריות בעולם הערבי, אל-ג'זירה ואל-ערביה, הממומנות על ידי מדינות ערביות-סוניות במפרץ הפרסי.
אל-מיאדין נולד בתקופה בה העולם הפוליטי הערבי ודעת הקהל ברחוב הערבי היו מודאגים מצעירים שיצאו לרחובות בתקופת האביב הערבי. הערוץ הוקם על ידי ע'סאן בן ג'ידו בביירות בשלהי השנה הראשונה של האביב הערבי. בן ג'ידו היה ידוע בהזדהותו עם מאבק העם ועצם הקמת אל-מיאדין נתפסה כאות הזדהות עם מאבק הרחוב הערבי.
כניסת התחנה לזירה התקשורתית לוותה במטרות רבות כמו הפניית תשומת הלב בעולם הערבי לנרטיב הפלסטיני כדי לעודד הזדהות עם מאבק העם הפלסטיני. כמו כן, מאבקה העיקרי של התחנה הוא נגד מה שהערוץ תפס כאימפריאליזם מערבי וישראלי במזרח התיכון.
בנוסף ערוץ אל-מיאדין תמך בהמשך שלטונו של בשאר אל אסד בסוריה, ודחה במוצהר ובאופן ברור ומובהק את הרחבת שליטתם של הסונים במדינות המזרח התיכון.
עקרונות הערוץ כפי שהם הוצגו באתר הרשמי של הערוץ בערבית נוגעים בסוגיות לאומיות, תקשורתיות, וחברתיות:
1) אל-מיאדין היא רשת לוויינית ערבית שמטרתה להעביר את המציאות לצופיה על הצד הטוב ביותר.
2) הערוץ עוקב אחר נושאי האומה הערבית והעולם ודבק באחדות העולם הערבי.
3) הערוץ תומך בחירות העמים והאדם, צדק חברתי, זכות העמים לביטוי חופשי והשמעת קול העם ובחירותיהם הלאומיות הפנימיות.
4) אל-מיאדין מגנה טרור, רדיקאליות וקיצוניות לכל צד באשר הוא, בהסתמכות על הפסיפס הדתי, החברתי והלאומי אשר מרכיב את העולם הערבי.
5) הערוץ דוחה אפליה וגזענות בתוקף.
6) אל-מיאדין רואה בעניין הפלסטיני סמל לשחרור לאומי ובשל כך הנושא תמיד בסדר היום של הערוץ, ובנוסף הערוץ מכבד את מדיניות הרשות הפלסטינית ברמאללה ומדיניות חמאס בעזה.
הערוץ מתכנן גם לשמש אלטרנטיבה לתקשורת הלוויינית הערבית מהזרם המרכזי. כל ערוצי החדשות הערביים, BBC בערבית ו-Sky News בערבית, מהווים תחרות נוספת עבור הערוץ.
אל מיאדין
אלמיאדין
קאט דלונה
קטלין אמפרטריז "קאט" דלונה (באנגלית: Kathleen Emperatriz "Kat" DeLuna, נולדה ב-17 בנובמבר 1987) היא זמרת פופ אמריקאית-דומיניקנית. היא ידועה בגלל קול הסופרן הייחודי שלה.
ילדותה.
דלונה נולדה בברונקס בניו יורק להורים ממוצא דומיניקני ובגיל צעיר עברה משפחתה לרפובליקה הדומיניקנית. בגיל 12 החלה להופיע ובגיל 14 חזרה משפחתה לניוארק, ארצות הברית. במהלך לימודיה בתיכון הקימה עם כמה חברים הרכב מוזיקלי בשם "Coquette". זמרות שהשפיעו על סגנונה המוזיקלי היו בילי הולידיי ואריתה פרנקלין. בגיל 15 השתתפה בתחרות כישרונות בחסות קוקה קולה שם זכתה במקום הראשון עם השיר "I Will Always Love You". בשנת 2006 החליטה דלונה לפתוח בקריירת סולו והוחתמה על ידי חברת ההקלטות אפיק רקורדס.
קריירה.
2007-2008: אלבום בכורה.
לאחר חתימתה על חוזה עם חברת אפיק רקורדס החלה דלונה לעבוד עם מפיקים מוזיקליים כמו רד וואן, איתו עבדה על מרבית השירים מאלבום הבכורה שלה. ב-15 במאי 2007 הוציאה דלונה את הסינגל הראשון שלה "Whine Up" שיצא גם באנגלית וגם בספרדית. השיר הגיע לראשי המצעדים באירופה, קנדה וארצות הברית. ב-7 באוגוסט 2007 הוציא דלונה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "9 Lives", עד היום האלבום נמכר במלמעלה מ-200 אלף עותקים. ב-28 באוגוסט יצא הסינגל השני מהאלבום שנקרא "Am I Dreaming". ב-11 בספטמבר יצא שיתוף פעולה של דלונה עם הזמר אומריון בשיר "Cut Off Time". ב-5 בפברואר יצא הסינגל השלישי, "Run the Show" שהיה דואט עם באסטה ריימס בגרסה האמריקאית ודואט עם דון עומר בגרסה הספרדית. השיר נחשב ללהיט הכי גדול של דלונה עד היום ולאחר יציאתו יצא האלבום שוב בחברת התקליטים של הזמר אייקון. ב-8 באוקטובר יצא שיתוף פעולה של דלונה עם דארין בשיר "Breathing Your Love". בספטמבר 2008 ביצעה דלונה את המנון ארצות הברית במשחק של פילדלפיה איגלס נגד דאלאס קאובויס. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה "In the End" שיצא ב-30 באוקטובר 2008.
2009-2011: אלבום שני.
ב-22 בינואר 2009 יצא דואט של דלונה עם ליל ויין בשיר "Unstoppable" שנכנס לפסקול הסרט וידויים של שופהוליק. במאי 2009 הוציאה דלונה את "Dance Bailalo" שהיה סינגל דיגיטלי לקידום האלבום. בפברואר 2010 השתתפה דלונה בגרסה הספרדית לשיר "We Are the World" לצידם של אמנים כמו פאולינה רוביו, טליה, בלינדה פרגרין סצ'ואל וצ'איאן ועוד אחרים. ב-16 באפריל 2010 יצא הסינגל השני מהאלבום היה "Push Push" יחד עם אייקון. במהלך סיבוב הופעות אליו יצאה דלונה ברחבי אירופה חתמה דלונה על חוזה הקלטות עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ. ב-22 באוקטובר יצא הסינגל השלישי שהיה "Party O'Clock". אלבומה השני של דלונה שנקרא "Inside Out" יצא ב-5 בנובמבר 2010 ולא זכה להצלחה כמו קודמו. ב-22 בפברואר 2011 יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שהיה "Dancing Tonight". הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "Drop It Low" שיצא ב-10 במאי.
2012-הווה: אלבום שלישי.
ב-11 ביולי 2012 הוציאה דלונה את השיר "Sobredosis" שהיה שיתוף פעולה עם הזמר הספרדי אל קאטה. ב-21 באוגוסט יצא הסינגל "Wanna See U Dance". בפברואר 2013 יצא שיתוף פעולה של דלונה יחד עם התקליטן יאס קרטר בשיר "Wild Girl". אלבומה השלישי של דולונה נקרא "ViVa Out Loud" ועתיד לצאת בסוף שנת 2013.
חיים אישיים.
דלונה נמצאת במערכת יחסים עם ג'סי קורן, מנהל חברת "dGi".
אדוארד באגריצקי
המחאות ברוסיה בעקבות הבחירות לפרלמנט הרוסי (2011)
איינר ליברג
איינר ליברג (בנורווגית: Einar Liberg; 16 באוקטובר 1873 - 11 בספטמבר 1955) היה קלע נורווגי שהתחרה בראשית המאה ה-20. הוא זכה ב-7 מדליות אולימפיות, בהן ארבע מדליות זהב, במהלך ארבעה משחקים אולימפיים.
קריירה.
באולימפיאדת לונדון שהתקיימה ב-1908, זכה ליברג במדליית זהב עם נבחרת הקליעה הנורווגית בתחרות הקבוצתית ברובה חופשי. הוא השתתף גם בתחרות הקבוצתית ברובה הצבאי, אך שם הגיע רק למקום השישי. באולימפיאדת סטוקהולם שהתקיימה ב-1912, ארבע שנים מאוחר יותר, זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית בורבה חופשי. בתחרות האישית ברובה החופשי (ל-300 מטר) הגיע למקום ה-15.
באולימפיאדת אנטוורפן שהתקיימה ב-1920 השתתף בתחרויות במטרות נעות, וזכה במדליית זהב עם הנבחרת בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, וב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף הוא זכה במדליית ארד אישית בתחרות ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. ליברג השתתף גם בתחרות האקדח החופשי ל-50 מ', וסיים במקום ה-22. באולימפיאדת פריז שהתקיימה ב-1924 סיים את הקריירה האולימפית הארוכה שלו כשהוא זוכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובמדליית כסף בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בתחרויות האישית המקבילות הגיע למקומות השביעי והחמישי בהתאמה. הוא השתתף גם בתחרות האקדח ל-25 מ', והגיע למקום השמיני.
ליברג נולד באלברום, נורווגיה, ב-1873, ומת באוסלו ב-1955.
יהודית שוויצר
יהודית שוויצר (1946-2001) הייתה כוריאוגרפית ויוצרת מחול ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בחולון. בגיל ארבע התחילה ללמוד ריקוד. בריאיון לאורה גרנות בשנת 2000 אמרה שוויצר: "רות גרשוני כינתה אותי פנומן ובשלב מסוים היא הודתה שהיא כבר לא מתאימה להיות המורה שלי לריקוד והפנתה אותי למיה ארבטובה בתל אביב. מאוחר יותר למדתי גם אצל גרטרוד קראוס ומורים נוספים מהארץ ומחו"ל".
בהמשך השתלבה בלהקת המחול כרמון של יונתן כרמון ולאחר מכן בלהקת פעמונים. מאוחר יותר למדה באקדמיה למחול ע"ש רובין בירושלים. במקביל עברה עם הוריה לחדרה והקימה בעיר להקת מחול שפעלה במקביל לתזמורת הנוער העירונית בניצוחו של אהרון גרוניך (אביו של שלמה גרוניך).
בתוך זמן קצר החלה ההצלחה להאיר פנים לשוויצר הצעירה. היא שכרה אולם מקומי ופתחה בו סטודיו למחול שהפך ברבות השנים ל"מרכז למחול בהנהלת יהודית שוויצר".
פגישה עם המפיקה רינה כרמלי ב-1980 שינתה את חייה של שוויצר ואת מפת המחול בארץ ובחדרה בפרט. היא הוזמנה ליצור את הכוריאוגרפיה לפסטיבל שירי הילדים מספר 13 (בשנת 1982), בבימויו של הבמאי והשופט צדי צרפתי. שיתוף הפעולה הפורה בין השניים הסתמן כהצלחה ושוויצר וצרפתי המשיכו לעבוד יחד בפסטיבלי הילדים, בפסטיגלים ובמחזות הזמר הכי גדולים בארץ במשך שנים ארוכות ובהשתתפותם של רקדני המרכז למחול-חדרה: פסטיבלי הילדים 13–17 (בין השנים 1982-1987), פסטיבל בצבעים טבעיים (בשנת 1986), פסטיגל בין השנים 1986–1996, מחזות הזמר צבי הנינג'ה (בשנת 1991) ומחסן ההפתעות (בשנת 1995).
שוויצר הייתה אחראית על הכוריאוגפיה בטקסי מלכת היופי בשנות ה-80 ושנות ה-90 ושל טקס פתיחת המכביה. כמו כן הייתה אחראית על הכוריאוגרפיה של מופע טלפורים.
במשך 18 שנה ליוו תלמידיה את תוכנית הטלוויזיה זהו זה! והופיעו בין השאר עם האמנים: ברי סחרוף, שלמה גרוניך, גידי גוב, רמי קלינשטיין, צביקה פיק, ירדנה ארזי ועוד.
בשנת 1967 נולד לה בנה הראשון ניר, ובשנת 1971 נולדה לשוויצר בתה מאיה (מאי). בתה של שוויצר ממשיכה את דרכה בבמות אך לא בריקוד אלא במשחק ודוגמנות.
בשנת 1988 הקימה שוויצר את מגמת המחול בתיכון חדרה, מגמה שבוגריה השתלבו בתפקידי מפתח בעולם המחול הישראלי. חלק מתלמידי המגמה אף התארחו בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה "מוסיכף" ששודרה בערוץ 2.
נפטרה בשנת 2001 ממחלת הסרטן.