היא גילמה את אשת הדמות הראשית בסרט השואה "החיים יפים". היא גילמה את הפיה הכחולה בסרט "פינוקיו".
ב-2002 הייתה חברה בצוות השופטים של פסטיבל ברלין.
ב-2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "לזרו השמח".
ב-1991 היא ובניני התחתנו.
אני לוראק
קרולינה מירוסלאבינה קויק (באוקראינית: Кароліна Мирославівна Куєк; ברוסית: Каролина Мирославовна Куек; באנגלית: Karolina Myroslavivna Kuiek; נולדה ב-27 בספטמבר 1978), הידועה בשם אני לוראק (באנגלית: Ani Lorak; באוקראינית: Ані Лорак), היא זמרת אוקראינית, פזמונאית, שחקנית, יזמית, ושגרירת רצון טוב של האו"ם. לוראק נחשבת לאחת הנשים החזקות והמשפיעות ביותר במדינתה, וכן מדורגת כאחת הנשים היפות במזרח אירופה. לוראק דיווחה על ההכנסה הגבוהה ביותר מכל הזמרים באוקראינה בשנת 2014.
לוראק התפרסמה גם מחוץ לברית המועצות לשעבר לאחר שיצגה את אוקראינה באירוויזיון 2008 עם השיר "Shady Lady", עמו סיימה במקום השני.
ביוגרפיה.
לוראק עברה ילדות קשה במיוחד. היא ילידת קיצמן שבמערב אוקראינה, דוברת אוקראינית כשפת האם שלה, וגדלה על ידי אם חד הורית. בגיל 6 היא ואחיה נשלחו לבית אומנה. אחד מאחיה נפטר מאוחר יותר כשלחם באפגניסטן. קרולינה פיתחה את הרצון להיות זמרת כבר בגיל ארבע. לעיתים קרובות היא הופיעה בתחרויות שירה שונות בבית הספר. בשנת 1992 השתתפה בתחרות המקומית הפופולרית "פרווצוויט" בה זכתה. כתוצאה מכך, בגיל 14 היא חתמה על החוזה המקצועי הראשון שלה. קויק נודעה בשם אני לוארק החל ממרץ 1995 כשהשתתפה בתחרות בתוכנית הטלוויזיה "כוכב בוקר" במוסקבה. השם בא כתוצאה משום שהיה זמר רוסי בתחרות עם אותו השם אשר נרשם לתחרות לפנייה, כך שקויק נאלצה למצוא שם במה. לוראק עברה לקייב בשנת 1995. היא הפכה לפופולרית עוד יותר לאחר שזכתה בתחרות "Big Apple Music 1996" בניו יורק. היא זכתה בתואר "תגלית השנה" בפסטיבל האוקראיני הפופולרי "Tavria Games" בשנת 1996. באותה שנה הוציאה את אלבומה הראשון בשם "אני רוצה לעוף".
קריירה.
לוראק המשיכה להקליט שירים חדשים בשנת 1997. שני השירים שלה "הדוגמנית" ו"אלוהים שלי" צולמו כקליפ והאחרון הפך לפסקול לסרט "הזכות לבחור". באביב 1998 צולם הסרטון החדש שלה "אני אחזור" ובדצמבר יצא אלבומה השני של לוראק בשם "אני אחזור". המאסטרינג באלבום זה נעשה בניו יורק. במקביל צולמו שני הקליפים שלה "אה אהובי" ו"עיר זרה" שילוו את אלבומה החדש. בתחילת 1999 החלה בסיור נרחב והופיעה בארצות הברית, צרפת, גרמניה, הונגריה, והופעות שלה התקיימו בכל עיר מרכזית באוקראינה.
באוקטובר 2009 דורגה בקרב 100 הנשים המשפיעות ביותר באוקראינה שקיבצו מומחים עבור המגזין האוקראיני Focus.
אירוויזיון.
בשנת 2005 ניסתה לוראק להתמודד ולייצג את מדינתה בתחרות האירוויזיון, אך לא נבחרה בקדם. לוראק סיימה במקום השני בגמר הלאומי באוקראינה עם השיר "A Little Shot Of Love".
הטלוויזיה האוקראינית הודיעה בסוף דצמבר 2007 כי אני לוראק, אחת הזמרות המצליחות במדינה, תייצג את המדינה באירוויזיון בבלגרד. ב-23 בפברואר ביצעה אני חמישה שירים פוטנציאליים. השיר שנבחר על ידי הציבור והן על ידי חבר השופטים היה "Shady Lady", שנכתב על ידי המלחין והמפיק היווני דימיטריס קונטופולוס.
באירוויזיון 2008 בבלגרד, היא שרה את השיר "Shady Lady" בחצי הגמר השני ב-23 במאי 2008 והעפילה לגמר. בגמר, היא סיימה במקום השני אחרי דימה בילאן הרוסי. פרס הוענק לה על היותה האמן הטוב ביותר בתחרות על ידי התקשורת. המעצב האיטלקי רוברטו קוואלי עיצב לה את השמלה להופעה.
מיזמים עסקיים.
בשנת 2005, לוראק וארוסה מוראט פתחו את אנג'ל לאונג', מסעדה המתמחה במטבח ים תיכוני במרכז קייב. בשנת 2009 השניים פתחו גם סוכנות נסיעות אוקראינית בשם "נסיעות נופש", שהיא חטיבת משנה של "Turtess Travel", חברה שמוראט עובד בה. בשנת 2010, לוראק השתתפה בכמה קטלוגים ופיתחה בושם חדש בשם אניפון של שיפון. בשנת 2011 הוכרזה לוראק כזמרת החמישית העשירה ביותר באוקראינה, עם הכנסות בהיקף של 2.35 מיליון דולר באותה שנה. שכרה נע בין 25-40,000 דולר להופעה.
בשנת 2014 ספגה ביקורת באוקראינה על כך שקיבלה פרסים ברוסיה בזמן שאוקראינה ניהלה סכסוכים עם רוסיה. לוראק אמרה אז לעיתונאים שהיא פטריוטית אוקראינית אמיתית ואוהבת את מדינתה מאוד, והמליצה למבקריה "ללכת ולהצטרף למבצע נגד טרור.
צדקה.
לוראק מקדישה זמן רב לפעילויות צדקה. מאז 2004 הייתה לוראק שגרירה של רצון טוב של האו"ם בנושא HIV באוקראינה. קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים באוקראינה העניק ללוראק ציון לשבח על על סיוע ועזרה לאזרחים נשאים של המחלה באוקראינה. בשנת 2005 הוענק ללוראק מסדר סנט סטניסלב של התואר הרביעי וצלב הקצינים על חיזוק הסמכות הבינלאומית של אוקראינה, על המקצועיות הגבוהה, הישגי היצירה הגדולים, צדקה ודבקות באידיאלים של אבירות.
חיים אישיים.
ב-21 באוגוסט 2009 נישאה לוראק לארוסה הטורקי ולמנהלה מוראט נאלסאיקולו, אותו הכירה בשנת 2003 כשנפשו בטורקיה. מוראט, הוא מנהל מלונות טורקי וסוכן נסיעות. בתם סופיה, נולדה ב-9 ביוני 2011. היא ומשפחתה התגוררו בבית בפאתי קייב. הזוג התגרש בינואר 2019.
ג'ורג' שירס
ג'ורג' שירס הבן (באנגלית: .George Shiras Jr; ) היה שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1892–1903. הוא מונה על ידי הנשיא בנג'מין הריסון וטרם מינויו הוא עסק במשך 37 שנים בעריכת דין במגזר הפרטי, אך מעולם לא כיהן בשום תפקיד שיפוטי. התפקיד הציבורי היחידי בו הוא שימש טרם מינויו היה חברות בחבר האלקטורים בבחירות לנשיאות של 1888.
ראשית חייו.
ג'ורג' שירס נולד בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת אוהיו ולאחר מכן המשיך ללמוד בייל קולג', שם היה חבר באחוות פי בטא קפא וסיים את לימודיו ב-1853. הוא החל ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, אך פרש מהלימודים מבלי שקיבל תואר במשפטים. הוא סיים את הכשרתו במשפטים בקריאה עצמית במשרד עורכי דין, ולאחר מכן עסק בעריכת דין בעיר דובק שבאיווה בשנים 1855–1858 ולאחר מכן ועד 1892 המשיך את עיסוקו בפיטסבורג. בפיטסבורג הוא היה לעורך דין מסחרי בולט ובלט בשל יושרו והפרגמטיות שלו כאשר ייצג כמה מענקי התעשייה הארציים.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ב-19 ביולי 1892 מונה שירס על ידי הנשיא בנג'מין הריסון כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקומו של ג'וזף בראדלי שנפטר. הוא מונה בעקבות המלצה של דודנו, מזכיר המדינה ג'יימס בליין. ב-26 ביולי אושר מינויו על ידי הסנאט של ארצות הברית.
אף על פי ששירס כיהן על כס השיפוט במשך קצת יותר מעשר שנים, וכתב 253 חוות דעת הרוב ו-14 חוות דעת מיעוט, הוא בלט בהצבעותיו בשני תיקי מפתח בלבד, פסק הדין "פולוק נגד חברת ההלוואות והנאמנות לחקלאים" מ-1895 ופסק דין פלסי נגד פרגוסון מ-1896. הפסיקה בפסק הדין פולוק הובילה לצורך בתיקון לחוקה כדי לאפשר את גביית מס ההכנסה הפדרלי, וב-1913 אושרר בעקבות כך התיקון ה-16 לחוקת ארצות הברית. שירס הצביע גם עם הרוב של שבעת השופטים מול המתנגד האחד בפסק הדין פלסי נגד פרגוסון, תיק שאישר את חוקתיות הההפרדה הגזעית על פי דוקרטרינת נפרד אך שווה, ושנהפך על פיו ב-1954. שירס פרש מכהונתו ב-23 בפברואר 1903.
ג'ורג' שירס נפטר ב-2 באוגוסט 1924 בפיטסבורג ונטמן בבית הקברות אלגני שבעיר. בנו ג'ורג' שירס השלישי, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פנסילבניה.
SEG פלאזה
מגדל SEG פלאזה (בסינית: 赛格广场) הוא גורד שחקים הממוקם בעיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין. המגדל שבנייתו הושלמה בשנת 2000 מתנשא לגובה של 291.6 מטרים (957 רגל) לא כולל האנטנות, ולגובה כולל של 355.8 מטרים. ובו 71 קומות עיליות ו-4 קומות תת-קרקעיות.
הבניין הוא החמישי בגובהו בשנג'ן.
בתוך הבניין, שבו ממוקם המטה המרכזי של חברת SEG , מוקדשות כעשר קומות לשוק מוצרי אלקטרוניקה גדול.
ב-18 במאי 2021 נסגר הבניין לקהל עקב רעידות לא מוסברות של המבנה, בשעה שהבניין התנדנד לא נרשמו רוחות חריגות או רעשי אדמה בסביבת המגדל. מומחים שיערו שהגורם לרעידות היו שינויי טמפרטורה קיצוניים במהלך היום אך העריכו שלשלד המבנה לא נגרם נזק.
למחרת, ב-19 במאי בשעה דומה (13:00 שעון מקומי) רעד הבניין שוב. ב-21 במאי פורסם כי הוחלט לסגור את הבניין לצורך בדיקה מקיפה.
יאנקמאיטיש
יאנקמאיטיש (בהונגרית: Jánkmajtis) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות נהר סומש שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר הוקם בשנת 1950 לאחר איחוד שני כפרים יאנק (Jánk) ומאיטיש (Majtis)
יהודי יאנק.
יהודים החלו להתיישב ביאנק במחצית השנייה של המאה ה-18, בחסותו של בעל האחוזה המקומית. רובם התפרנסו ממסחר ובית המרזח המקומי היה בבעלות יהודית. לקהילה היה בית כנסת, שני בתי עלמין ומקווה. בשוחט ובמלמד ובשאר שירותי הדת של הקהילה נעזרו גם הכפרים הסמוכים מאיטיש, קישנמן וצ'גלד.
בעקבות הקרע ביהדות הונגריה בשנת 1867 הצטרפה הקהילה לזרם הקהילות האורתודוקסיות. והחל משנת 1885 הפכה הקהילה להיות כפופה לקהילת פהרגיארמט.
עם החלת "החוקים היהודיים" שהיפלו את היהודים לרעה נקראו יהודים ביאנק לבדיקה מחודשת של אזרחותם.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו כמה צעירים יהודים לעבודות כפייה לעזרת הצבא ההונגרי, ובקיץ 1941 נשלחו לחזית אוקראינה, שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים.
במסגרת מפקד קהילות הונגריה שלח ראש הקהל בקהילה בשנת 1944 מכתב על מצב יהודי הקהילה, שם מסר שכל יהודי הקהילה עניים ואין להם רכוש משותף, והם מסתמכים בעיקר על פהרגיארמט.