בינלאומית, ממשלת האחווה האוניברסלית של כנסיות המטרופוליטן הקהילתיות נתונה לוועידה הכללית התלת שנתית, בכפוף להוראות תקנון האחווה או מסמכי הארגון המשפטי. הועידה הכללית מוסמכת לקבל את הדיווחים מהדירקטורים, הוועדות והמועצות השונות של האחווה. לאורך ההיסטוריה שלה הוועידה הכללית נפגשה הן בתוך ומחוץ לארצות הברית היבשתית, במקומות כמו סידני באוסטרליה, וטורונטו, אונטריו וקלגרי במחוז אלברטה בקנדה. הוועידה הכללית של שנת 2010 נערכה באקפולקו, גררו, כאשר ועידות עתידיות עתיד להתקיים כל שלוש שנים. הוועידה הכללית 2013 נערכה בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית, בוויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה ב-2016 ואורלנדו, פלורידה, ארצות הברית ב-2019.
קהילות מקומיות.
כל כנסייה חברה מטעם "MCC" היא גוף בשלטון עצמי, אוטונומי מבחינה משפטית, נתון לאספת קהילתה אשר מפעילה את הזכות לשלוט בכל ענייניה, בכפוף להוראות התקנון או המסמכים המשפטיים של הארגון והוועידה הכללית של האחווה האוניברסלית של כנסיות המטרופוליטן הקהילתיות (UFMCC). כומר מוסמך מספק מנהיגות רוחנית ומנהיגות אדמיניסטרטיבית כמנחה של גוף מינהלי של כנסייה מקומית. בארצות הברית ובקנדה הגוף המנהלי של הכנסייה המקומית מכונה בדרך כלל "מועצת המנהלים". כל קהילה מקומית נדרשת לשלוח מעשר כספים או הערכת הכנסה ל-"UFMCC", המוגדרת כיום לצמצום מ-15% מההכנסה ל-10% ב-1% כל שנתיים, נכון ל-2005. כל כנסייה מקומית בוחרת כומר משלה מתוך רשימת אנשי הדת המוסמכים של "MCC".
כל קהילה מקומית חופשית לקבוע עניינים של פולחן, פרקטיקה, תאולוגיה ושירות בתנאי שהם עומדים בדרישות בסיסיות מסוימות הכוללות גישה פתוחה לקהילה ומנוי לאמונות הנוצריות המסורתיות. סגנונות פולחן כוללים ליטורגי, כריזמטי, אוונגליסטי, מסורתי ומודרני בעוד גיוון מוגדר כחלק חשוב בכנסייה.
לואיס דה מדרסו
לואיס דה מדרסו (בספרדית: Luis de Madrazo; 27 בפברואר 1825 – 9 בפברואר 1897) היה צייר דיוקנאות וסצנות דתיות ספרדי ממשפחה ידועה של אמנים שכללה את אביו חוסה דה מדרסו, ואת אחיו פדריקו, הצייר, פדרו, מבקר האמנות, וחואן שהיה אדריכל. סבו הפולני תדיאוש קונצה היה גם צייר.
ביוגרפיה.
הוא נולד במדריד, למשפחת אמנים. אביו היה חוסה דה מדרסו, ואחיו היו פדריקו דה מדרסו ופדרו דה מדרסו. אחייניו ריימונדו דה מדרסו וריקרדו דה מדרסו הפכו שניהם לציירים בולטים. משפחת מדרסו תוארה כאחת משושלות הציור החשובות ביותר, ששלטה בציור של המאה ה-19 בספרד.
הוא ואחיו קיבלו את שיעורי האמנות הראשונים שלהם בסטודיו של אביהם. מאוחר יותר, נכנס לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו. בשנת 1845, הוא מצא עבודה כמאייר עבור המגזין Seminario Pintoresco Español . מספר שנים לאחר מכן, הוא קיבל מלגה שאפשרה לו להשלים את לימודיו ברומא ולשפר את סגנונו. בתחילה, הוא למד באקדמיה של סן לוקא, ולאחר מכן נרשם לאקדמיית צרפת ברומא שבווילה מדיצ'י. בהיותו שם, הוא פגש את יוהאן פרידריך אורבק והושפע מתנועה הנצרתיים.
לאחר לימודיו ברומא, הוא סייר באירופה, והתגורר זמן קצר בפריז, מינכן, ונציה וברלין. בתחילת שנות ה-90 הוא התיישב לזמן מה בפומפיי עם שניים מחבריו הציירים מספרד. הוא חזר למדריד כאשר השפעתם של אביו ואחיו הגדולים נתנה לו כניסה למעגלים האמנותיים של אותה עיר, מה שהוביל לאמונה שהצלחתו נבעה לחלוטין מהמוניטין של משפחתו.
בתקופה האחרונה של חייו, הוא התמסר בעיקר להוראה ולציור דיוקנאות של האצולה. הוא קיבל דרגת מפקד במסדר איזבלה הקתולית ובסופו של דבר הפך למנהל ״בית הספר הגבוה לציור, פיסול וחריטה של ​​מדריד".
עם מותו, בעיר הולדתו מדריד, ירש אותו דיוסקורו פואבלה.
למור במבוק מערבי
למור במבוק מערבי (שם מדעי: "Hapalemur occidentalis") הוא מין של פרימט מהסוג למור עדין החי באי מדגסקר.
מאפיינים.
אורך הגוף והראש של למור זה הוא 27 עד 28 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו 36 עד 39 סנטימטרים ומשקלו 0.7 עד 1 קילוגרמים. למור זה הוא המין הקטן ביותר בסוגו. הלמור בעל פרווה בצבע חום-אפור ואוזניים קטנות. הלמור חי ביערות הגשם, יערות הבמבוק והיערות הנשירים של מזרח ומערב מדגסקר. הלמור ניזון כמו שאר המינים בסוג למור עדין והמין למור במבוק ענק מבמבוק וגם מפרחים. למור זה פעיל בעיקר ביום וגם בשעות הדמדומים. הלמור חי בקבוצות הכוללות את הזכר, כמה נקבות והצאצאים שלהן. הטורפים העיקריים של הלמור הם חנק קרקע מלגשי, עופות דורסים כמו עקב מדגסקר ואיה זרונית מדגסקרית וטורפי מדגסקר כמו הפוסה. הלמור נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות, ציד ושרפות.
ילדוג'אז
ילדוג'אז (הלחם של המילים "ילדודס" ו"ג'אז") הוא הרכב ג'אז ישראלי המופיע לקהל משפחות וכולל בהופעותיו מגוון קלאסיקות של שירי ילדים מוכרים בעיבודי ג'אז מקוריים ובשילוב סטנדרטים.
הקמה.
ההרכב נוסד על ידי שני מחנכים מוזיקליים: אורי ביתן, פסנתרן, מעבד ומלחין ביחד עם יעל ארנון ורד, חלילנית, מלחינה וסופרת ילדים אשר הכירו לראשונה בשנת 1996 בעת שלמדו יחדיו בבית הספר למוזיקה 'רימון'.
ראשית הדרך החלה בהרכב הכלל ארבעה נגנים בליוויו של הקונטרבסיסט טל פדר והמתופף עמית לורבר תחת השם "שמונה חצי", שמקורו הוא בסרט של פליני בעל שם זהה. ההרכב היה נפגש מדי ראשון בערב בקונסרבטוריון טבעון בכדי לנגן ג'אז ועיבודים מקוריים של ביתן, ובשעות הבוקר היה מופיע תחת השם 'ילדוג'אז' בגני ילדים. במופעים אלו נוגנו עיבודי ג'אז לשירי זמר עברי וכן ניתן דגש לחשיפת הילדים לכלים חיים.
האלבום הראשון ופיצול ההרכב.
באוקטובר 2000, פרש פדר ממקומו בהרכב עקב נסיעה מחוץ לישראל, והוא הוחלף על ידי נגן הבס בן ורד. מאז, החל ההרכב להופיע בסדרת קונצרטים שהציגה זרמים שונים בג'אז ואירחה מוזיקאים מגוונים לקהלים של ילדים והוריהם.
בשנת 2001 הוקלט האלבום הראשון של 'ילדוג'אז' ביחד עם הסקסופוניסט ירון סמיט. באלבום נכללו עיבודי ג'אז של ביתן לשירי ילדים וחגים ישראלים בסגנונות שונים כגון ביבופ, סווינג, לטין ועוד, ושני עיבודים מתוכו הופיעו בחוברות למידה להוראת המוזיקה בגיל הרך של אוניברסיטת בר-אילן שהפיקה ד"ר אווה ברנד. האלבום הוקלט בלייב באולפן בקיבוץ משמר העמק, ולאחריו החליטו בני הזוג ורד לעבור למרכז, מה שהוביל לפירוקו של ההרכב המקורי ולפיצול בין חבריו - ביתן, פדר ולורבר המשיכו לפעול בצפון בהרכב-אח בשם "ארג'אז החול" ואף הפיקו אלבום בשם זה, בעוד שבני הזוג חברו לפסנתרן והמעבד תמיר מילר ולמתופף אוהד פרי כהרכב חדש תחת השם המקורי. יחדיו, הופיעו דרך נוער מוסיקלי בישראל בבתי ספר וגנים ברחבי הארץ.
האלבום השני והופעת האיחוד.
בשנת 2004 הוקלט האלבום השני של ההרכב הנקרא בשם 'ילדוג'אז חוגגים שירי ילדות' אשר התבסס ברובו על עיבודים של מילר לשירי חג ישראליים והוקלט ב'תחנת החלל ניר', אולפנו של ניר יניב, שאף השתתף בהקלטות כווקאליסט.
באלבום זה ניתן למצוא הופעות אורח שונות של הזמרים: ורד גובר, עידו מנור, ליאת בנטוב, קתרין וויבל, אורי ביתן וכן את הראפר סגול 59. הופעות אורח נוספות כללו את הנשפנים רועי שבת, טל פדר, ירון סמייט, מרסלו זובר ואת המתופפים ירון אנגלר ועופר בן ישראל.
במסגרת פסטיבל "חג הג'אז" שנערך בשוני (פארק ז'בוטינסקי) בחג השבועות באותה השנה, נערכה הופעת איחוד של ההרכבים 'ילדוג'אז' ו'ארג'אז החול', עבור הורים וילדים.
האלבום השלישי.
בשנת 2006, נסע פרי מחוץ לישראל, ולכן הוחלף ידי המתופף תומר כהן כחבר קבוע. בשנת 2009, התרחב ההרכב לשישיה כאשר הוא צירף לשורותיו את הזמרת מאיה בר שלום ואת הסקסופוניסט ארז ברנוי.
כשנה לאחר מכן, הוקלט האלבום השלישי 'יש לי קצב'. ההקלטה שנערכה באולפני אשל התל אביביים כללה ביצועים מתוך ההופעה החיה והאלבום עצמו הושק במופע חגיגי לפורים במועדון הזאפה בהרצליה.
בשנת 2011, הופק והועלה המופע 'סוכריות קופצות' שהתבסס על שירי משוררים לילדים. השירים במופע זה עובדו על ידי אורי ביתן והשתתפו בו חברי ההרכב הראשוני.
בשנת 2012, ההרכב החל לשתף פעולה עם ד"ר דן שגיב במסגרת תוכנית הקונצרטים החינוכית הראשונה בגני הילדים בחיפה. התוכנית נוסדה ורוכזה על ידי ד"ר שגיב כחלק מתפקידו כמנהל מגמת המוזיקה בבית הספר לאומנויות 'רעות' ומרכז יובל בעיר. מרגע הקמת התכנית, ההרכב החל לקחת חלק פעיל במערכת החינוך עם תוכנית קונצרטים בשיתוף האגף הקדם-יסודי במשרד החינוך.
המשך הדרך.
בשנת 2014 השתתף ההרכב בסדרת המופעים 'ג'אז חם לילדים' כחלק מהפקה בינלאומית שכללה את החצוצרן ההולנדי מייקל וורקאמפ והמתופף שי זלמן כחלק מהצגת חייו ופועלו של לואי ארמסטרונג. המופע הועלה בהיכלי התרבות ברחבי הארץ וכן במוזיאון תל אביב לאומנות.
בשנת 2015 הופק המופע 'פוגי וחברים' אשר הציג עיבודי ג'אז של מילר ליצירותיה של להקת 'כוורת'. המופע התקיים בבית אבי חי אשר סייע בהפקת המופע והשתתפה בו הזמרת רוני דלומי. לאחר מכן, עלה המופע במועדון שבלול תחת השם 'מכולת של שירים'.
במהלך השנים האחרונות, הופיע ההרכב כשישיה על במות מגוונות בארץ - היכלי תרבות, מועדוני הזאפה, שבלול ג'אז, ברל'ה, מועדון הביט, בית היוצר (אקו"ם), בית התפוצות, מוזיאונים, מתנ"סים וישובים רבים וכן במבחר פסטיבלים כגון צלילי ילדות, פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת, לילה לבן בת"א, פסטיבל יערות מנשה ועוד.
ב-22.7.2021 נערכה במוזיאון הרצליה לאומנות עכשווית ההופעה האחרונה של ההרכב כשישיה קבועה, עקב פטירתו הפתאומית של ברנוי בגיל 55, כשבועיים לאחר המופע.