המלחמה הברברית השנייה (1815, הידועה גם בשם מלחמת אלג'יריה) הייתה השנייה מבין שתי מלחמות בין ארצות הברית לבין הממלכות הצפון אפריקאיות של האימפריה העות'מאנית באלג'יר, טריפולי ותוניס.
ב-5 בספטמבר 1817 הזמין יוסוף קרמנלי את מנהיגי שבט אל-ג'וואזי הלובי לטירתו בבנגאזי, בעקבות סכסוך בדבר מחווה והתקוממות נגד שלטונו. כתוצאה מכך, פאשה הורה להוציא להורג את כל המשתתפים ולרדוף אחר חברי השבט האחרים, מה שהביא לטבח של לפחות 10,000 איש, שבסופו של דבר חיפשו מקלט במדינות השכנות, במיוחד במצרים.
הפעלה מחודשת של הסמכות העות'מאנית.
בשנת 1835 ממשלתו של הסולטאן מחמוד השני ניצלה את הפרות הסדר המקומיות כדי להחזיר את סמכותן הישירה. מכיוון שהכוח העות'מאני המבוזר הביא לעצמאות הווירטואלית של מצרים כמו גם לטריפולי, החוף והמדבר שנמצאו ביניהם חזרו לאנרכיה, גם לאחר שהשליטה העות'מאנית הישירה חודשה בטריפולי. תנועת הסנוסים הילידים, בראשות איש הדת האיסלאמי סייד מוחמד עלי א-סנוסי, קראה לאזור הכפרי להתנגד לשלטון העות'מאני. סנוסי הגדול הקים את מטהו בעיר הנווה המדבר ג'אגבוב בעוד איחואן (אחיו) הקים זאוויות (מכללות דתיות או מנזרים) ברחבי צפון אפריקה והביאו יציבות מסוימת לאזורים שאינם ידועים בהכנעתם לרשות המרכזית. בהתאם להוראותיו המובעות של הסנוסי הגדול, הרווחים הללו הושגו במידה רבה ללא כל כפייה.
האזור היה אחד הפרובינציות העות'מאניות שהפכו לווילאיית לאחר רפורמה מנהלית בשנת 1865, ובשנת 1867 היא עברה רפורמה לווילאיית טריפוליטניה.
נקודת השיא של ההשפעה של סאנוסי הגיעה בשנות ה-80 של המאה ה-19 תחת בנו של הגרנד סנוסי, מוחמד אל-מהדי א-סנוסי, שהיה מנהל מיומן ונואם כריזמטי. עם 146 אכסניות המשתרעות על פני כל סהרה, הוא העביר את בירת סנוס לאל-כופרה. השלטון העות'מאני הקשה רק הניע את הערעור על קריאת התנועה הסנוסית להדוף את הכיבוש הזר. מוחמד אל-מהדי הצליח במקום בו רבים כל כך נכשלו לפניו, והבטיח את נאמנותם המתמשכת של שבטי האמאזי של קירנאיקה. במשך 75 שנה מינו העות'מאניים 33 מושלים ולוב נותרה חלק מהאימפריה - אם כי לעיתים כמעט אוטונומית - עד לפלישת איטליה בשנת 1911, לקראת הקריסה של האימפריה העות'מאנית.
מלחמת איטליה–טורקיה.
המלחמה האיטלקית-עות'מאנית התנהלה בין האימפריה העות'מאנית לבין ממלכת איטליה מ-29 בספטמבר 1911 עד 18 באוקטובר 1912.
כתוצאה הסכסוך הזה, הטורקים העות'מאנים ויתרו על הפרובינציות של טריפוליטניה, פזאן, וקירנאיקה לאיטליה. פרובינציות אלה יצרו יחד את מה שנודע משנת 1934 בשם לוב האיטלקית.
יצחק אמיתי
יצחק אמיתי (ז'טלני) (נולד ב-5 במאי 1951) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אלוף בחיל האוויר, אשר כיהן כראש להק כוח האדם.
ביוגרפיה.
אמיתי נולד בתל אביב, למד בבית הספר "אחד העם" ולאחר מכן סיים את לימודיו בגימנסיה העברית "הרצליה". באוקטובר 1969 התגייס לצה"ל והוא בוגר קורס טיס מס' 64. במהלך הקורס הוסב למגמת נווטים והוסמך כנווט קרב. במרץ 1971 שובץ בטייסת 201, טייסת מטוסי הF-4 פנטום אשר נקלטו זה מכבר בחיל האוויר. הוא עברת את שם משפחתו מז'טלני לאמיתי בעקבות השתתפותו במשלחת חיל האוויר לאיראן.
בתחילת 1973 השתתף בגיחה למצרים יחד עם הטייס אמנון גוריון במהלכה הפילו בקרב אוויר, אשר נערך בגובה נמוך, מטוס מיג 21 מצרי מעל מפרץ סואץ. בפתיחת מלחמת יום הכיפורים הוזנק עם הטייס בן-עמי פרי לפטרול באזור התעלה על מנת להגן על בסיס רפידים מפני התקפות קומנדו מצרי, והשניים הפילו 3 מסוקי מיל מי-8. ביום השמיני של המלחמה (13 באוקטובר 1973) השתתף בגיחת תקיפה לסוריה במהלכה נאלצו הוא והטייס, יפתח זמר, מפקד הטייסת, לנטוש את מטוסם כתוצאה מכשל טכני ונפצעו. הוא חזר לטייסת ובהמשך המלחמה השתתף בגיחות נוספות, במהלך אחת מהן (אשר נערכה ב-19 באוקטובר) הפיל יחד עם הטייס רון חולדאי מטוס סוחוי-7 מצרי מעל ראש גשר צליחת התעלה. סך הכל נרשמו לזכותו 5 הפלות מטוסי אויב, אשר הופכות אותו לאחד מ-3 נווטי הקרב בעלי התואר "אלוף הפלות". ב-23 באוקטובר 1973 היה ממובילי תקיפת מתקני הדלק בצפון סוריה, אותה תכנן. לאחר המלחמה החל ללמוד הנדסת אלקטרוניקה בטכניון, תואר אותו סיים ב-1979.
במאי 1980 מונה לראש מדור תקיפת טילים במחלקת מבצעים במטה חיל האוויר, עמד בראש צוות שהקים אביאם סלע, אשר פיתח פתרונות ללוחמה בטילי קרקע-אוויר ותכנן וניהל את מבצע ערצב 19 להשמדת הטילים הסורים במלחמת לבנון הראשונה. בין יתר התפקידים שמילא בחיל האוויר - ראש מחלקת תכנון וארגון (תוא"ר), ומפקד כנף. כמו כן סיים שנת לימודים בבית הספר הגבוה למלחמה אווירית בפריס (ECOLE MILITAIRE). בתפקידו האחרון בשירות הקבע כיהן כראש להק כוח האדם בחיל האוויר בדרגת תת-אלוף.
לאחר שחרורו הצטרף לחברת סיבם שהקים אביאם סלע, כיהן כמנהל אזור המרכז בחברת תבל דיגיטל ובשנת 2001 מונה למשנה למנכ"ל ואחראי על המבצעים בחברת אל על. הוא שימש כמנכ"ל בפועל עד מינויו של עמוס שפירא למנכ"ל, וב-2005 פרש מתפקידו. לאחר מכן עסק במספר תפקידי ייעוץ ופיתוח בתעשיות הביטחוניות. כיהן אמיתי כדירקטור במספר חברות ועמותות, בהן מנועי בית שמש, יו"ר הוועד המנהל של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, חבר הוועד המנהל טכנודע חדרה, סטרלינג, ממ"ן, מילא, רשות שדות התעופה, א.ת. אפיקי תקשורת.
אנדי ויליאמס
הווארד אנדרו "אנדי" ויליאמס (באנגלית: Howard Andrew "Andy" Williams; 3 בדצמבר 1927 - 25 בספטמבר 2012) היה זמר אמריקאי. הוא הקליט 18 אלבומי זהב ו-3 אלבומי פלטינה. בין השנים 1962 ו-1971 הגיש תוכנית בידור בטלוויזיה "המופע של אנדי ויליאמס", וכן הנחה תוכניות ספיישל רבות. הוא היה הבעלים של "תיאטרון מון ריבר" בעיר ברנסון (Branson) שבמיזורי הקרוי על שמו של השיר "מון ריבר" המזוהה ביותר עם ויליאמס.
ביוגרפיה.
ויליאמס נולד בעיר וול לייק שבאיווה, בנם של ג'יי אמרסון ופלורנס ויליאמס. היו לו שלושה אחים גדולים ממנו - בוב, דון ודיק. הוא למד בבית הספר התיכון "וסטרן הילד" בסינסינטי. הופעותיו הראשונות היו במקהלת הילדים של הכנסייה המקומית. הוא ואחיו הקימו את רביעיית "האחים ויליאמס". הם הופיעו ברדיו בהתחלה באיווה ואחר כך בשיקגו ובסינסינטי. ב-1944 ליוו האחים ויליאמס את בינג קרוסבי בלהיטו "Swinging on a Star".
תחילת קריירת הסולו שלו הייתה ב-1953 כשהקליט שישה שירים בתקליטי RCA, אבל הם לא היו ללהיטים. ב-1954 קיבל פינה קבועה בתוכנית האירוח "Tonight Starring Steve Allen", ובהמשך הוחתם בחברת התקליטים "Cadence Records", חברה קטנה בניו יורק שנוהלה על ידי המנצח ארצ'י בלייר (Archie Bleyer). הסינגל השלישי שהוציא "Canadian Sunset" הגיע למקום השביעי במצעד, ובפברואר 1957 יצא הלהיט "Butterfly", גרסת כיסוי לשיר של צ'ארלי גרסי, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד. השיר הגיע למקום הראשון גם במצעד הסינגלים הבריטי ושהה בו שבועיים. בשנים שאחר כך היו לו להיטים נוספים שהגיעו למקומות גבוהים במצעדים.
ב-1961 עבר ויליאמס להקליט בחברת קולומביה רקורדס ועבר להתגורר בלוס אנג'לס. להיטו באותה תקופה היה "Can't Get Used to Losing You" שהגיע למקום שני במצעד. תקופת Cadence Records הייתה שיא הצלחתו במצעדי הסינגלים. להיטיו הגדולים ביותר היו "Butterfly" ו-"I Like Your Kind of Love", שניהם בסגנון דומה לשיריו של אלביס פרסלי.
ב-1964 שיחק ושר בקומדיה הרומנטית "הכלה העשירה ביותר בעולם" לצידה של סנדרה די.
ב 1970 יצא לאקרנים אחד מסרטי האהבה הפופולריים בהיסטוריה - "סיפור אהבה", כשווילאמס מבצע את שיר הנושא המרגש והמפורסם מפסקול הסרט שאף זכה באוסקר של אותה שנה.
ויליאמס הלך לעולמו ב-25 בספטמבר 2012.
פרס איינהורן
פרס משה איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית הוא פרס שייסדה עיריית תל אביב ע"ש ד"ר משה איינהורן, על יסוד קרן בת 19,000 דולר שהקים בערוב ימיו. הפרס, ע"ס 2,000 ל"י, ניתן לרוב מדי שנתיים, יחד עם פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית, והוענק לראשונה בשנת 1966.
פרס משה איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית
פרס איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית
פרס אינהורן
אנדי וויליאמס
פירסטנברג
פירסטנברג הוא שם משפחה ממקור גרמני (Fürstenberg).
הר חילזון
הר חילזון הוא הר בגליל התחתון, בין בקעת סחנין לוואדי סלמה. על ההר שוכנים שני יישובים - לוטם וחמדון.
מקור שמו של ההר נובע מצורתו המזכירה חילזון כשצופים בו מכיוון צפון. בהר זורמים שני נחלים: נחל כמון הנשפך לנחל צלמון ונחל חילזון הנשפך לאזור עכו.
צמחייה.
הצמחייה בהר מגוונת מאוד. מורדות ההר משמשים לחקלאות שעיקרה מטעים של עצי זית. בחלק העליון יותר של ההר יש חורש ים תיכוני ועשרות סוגים של צמחי בר הנפוץ ביותר הוא לוטם. כשהוקם היישוב לוטם בשנות ה-70, תושבי הקיבוץ נטעו עצי אורן וכך הם הקימו את יער לוטם. בשנים האחרונות בשל הרחבת היישוב לוטם היער והחורש נפגעו.
גונבאד-א קבוס
אמאדו בודו
אמאדו בודו (בספרדית: Amado Boudou; נולד ב-19 בנובמבר 1962) הוא איש עסקים ארגנטינאי שכיהן כסגן נשיאת ארגנטינה מאז בשנים 2011–2015. בשנים 2009–2011 שימש כשר הכלכלה בארגנטינה.
ביוגרפיה.
אמאדו בודו נולד במאר דל פלאטה שבבואנוס איירס בשנת 1962. בודו למד באוניברסיטת מאר דל פלאטה וקיבל תואר בכלכלה.
בודו חובב גיטרות חשמליות, בתקופת לימודיו באוניברסיטה הוא היה מפיק מופעי רוק בעירו, כולל פסטיבל בהשתתפות כ-15,000 איש.
מ-10 בדצמבר 2011 ועד 10 בדצמבר 2015 כיהן בודו כסגן נשיאת ארגנטינה.