התופעה עדיין אינה מובנת במלואה. נוצרה וריאציה על חלון איימס כשבמקום טרפז שמזוהה כחלון יש משולש ואף צורת טיפה, ובשניהם התופעה קיימת, בצורה מעט חלשה יותר.
דניאל חודובייצקי
דניאל חודובייצקי (בפולנית: Daniel Chodowiecki; 16 באוקטובר 1726 – 7 בפברואר 1801) היה צייר ודפס, ממשפחות הוגנוטים ופולנים. את רוב חייו בילה בברלין, והיה המנהל של האקדמיה לאמנות בברלין.
משפחתו.
חודובייצקי נולד בעיר דנציג (גדנסק) בפולין. סבו ברתולומאוס חודובייצקי התגורר במאה ה-16 בפולין הגדולה. גוטפריד חודובייצקי, אביו של דניאל, היה סוחר בדנציג, ואמו, הנרייט איירר ילידת שווייץ, הייתה הוגנוטית. סבו של דניאל כריסטיאן היה גם סוחר. כשאביו נפטר, דניאל (בן 16) ואחיו הצעיר גוטפריד חודובייצקי נסעו לגור אצל דודם בברלין, שהציע לחנך אותם, ושם דניאל קיבל הכשרה אמנותית באאוגסבורג. גם אחיו הפך לצייר.
יצירתו.
עד מהרה דניאל הצליח להתפרנס מציור. הוא התקבל לאקדמיה בברלין בשנת 1764 והיה סגן מנהל של ברנהרד רוד בשנת 1788. הוא מצא את הייעוד האמיתי שלו והיה לאמן הגרפי הגרמני המפורסם ביותר בזמנו. עבודותיו כוללות כמה אלפי תחריטים, בדרך כלל קטנים למדי, ורישומים וציורים רבים. איורי הספרים שלו קשטו כמעט את כל הקלאסיקות הגדולות. הדפסיו מייצגים בפירוט רב את חיי הבורגנות בתקופת שבין הרוקוקו לקלאסיציזם.
בשנת 1797 מונה חודובייצקי למנהל האקדמיה לאמנויות בברלין, שם נפטר ב-7 בפברואר 1801.
צייר דיוקנאות רבים של עשירי פולין והתעניין גם בהוגנוטים ובהיסטוריה הפולנית, ועשה כמה ציורים בנושא. הוא התאים לרוח העידן ועבודות רבות משקפות את פולחן הרגישות, ואת התחושות הלאומניות המהפכניות והגרמניות של סוף המאה ה-18.
בזכות ידע ההדפסה המציא לוח של סקיצה קטנה, השוכן מחוץ לאיור הראשי. במקור היו אלה רישומים קטנים או שרבוטים של אמנים, שלא ממש נועדו להיראות, אך חודובייצקי הפך אותם ל"פריטי בונוס" עבור אספנים.
חודובייצקי, אף שדיבר רק צרפתית וגרמנית פעמים רבות גם הצהיר את נאמנותו הפולנית ובנו יליד ברלין צויר כילד צעיר מאוד עם בגד פולני מסורתי. לאחר חלוקת פולין כתב חודובייצקי לרוזנת סולמס-לאובך: "מצד האב אני פולני, צאצא של אומה אמיצה שתיעלם בקרוב". בגלל מוצאם ההוגנוטי של אמו ואשתו הוא היה קרוב מאוד להוגנוטים של ברלין. כמעט כל חייו בילה בגרמניה, כתב בגרמנית והתגורר בברלין מגיל 17.
אחד מספריו הפופולריים ביותר הוא "מסע מברלין לדנציג" (בגרמנית: Die Reise von Berlin nach Danzig, 1773) עם איורים רבים. זו הייתה חזרתו הראשונה לאחר 30 שנות היעדרות ממולדתו והוא יכול היה שוב לפגוש את אמו ואחיותיו הקשישות בדנציג. הוא עשה רק נסיעה אחת נוספת לדנציג לאחר מכן, להלוויית אמו. הוא מתאר וממחיש עיירות ואנשים בפומרניה ובפרוסיה שבדרך.
חודובייצקי קבור בבית העלמין הצרפתי בברלין.
בשנת 2002 הופק סרט אנימציה פולני על חייו של חודובייצקי, שהורכב מתמונותיו, ניתן לצפייה באינטרנט.
ג'ון קלרנס סטיוארט
ג'ון קלרנס סטיוארט (באנגלית: John Clarence Stewart; נולד ב-16 באוגוסט 1988) הוא שחקן וזמר אמריקאי.
ביוגרפיה.
סטיוארט נולד בשנת 1988 בסטון מאונטן , ג'ורג'יה. בתחילה למד בבית הספר התיכון "שילה" לפני שעבר ללמוד באקדמיית ג'ורג' וולטון במלגת כדורגל למשך שנה. בשנתו האחרונה הוא חזר לבית הספר התיכון לאחר שהבין שהוא לא מוכשר מספיק לכדורגל. הוא הופיע במחזמר בבית הספר "פעם אחת באי הזה". הוא למד באוניברסיטת קולומבוס, וסיים תואר ראשון באמנויות יפות. לאחר מכן למד באוניברסיטת קנזאו סטייט, וסיים בשנת 2012 תואר ראשון בלימודי תיאטרון ומחול. לאחר מכן שיחק בתיאטרון חינוכי קייזר פרמננטה באטלנטה. בגיל 24 עבר לעיר ניו יורק ואז ללוס אנג'לס כדי להמשיך במשחק.
קריירה.
סטיוארט ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו במחזה "The Whipping Man" בשנת 2013, שהוצג בתיאטרון אליאנס. הוא הופיע בעוד כמה מהפקות התיאטרון וכיכב גם במחזה בתיאטרון השחקנים בלואיוויל, ובמחזה "Fit for a Queen" שהוצג בתיאטרון הקלאסי בהארלם בשנת 2016.
בשנת 2015 ערך סטיוארט את הופעת הבכורה בסדרת הטלוויזיה "גות'האם" כקצין גריפין כץ. הוא המשיך להופיע בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה ותפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה היה כאלכס ווסלי בסדרת הטלוויזיה לוק קייג' בה הופיע משנת 2016 עד שנת 2018.
בשנת 2019 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "What/If". שנה לאחר מכן הוא החל לגלם את סיימון בסדרת הטלוויזיה "הפלייליסט של זואי".
ולטר אופי
ולטר הוגו אוֹפֵי (בגרמנית: Walter Ophey; 25 במרץ 1882 – 11 בינואר 1930) היה צייר ומעצב גרפי גרמני, בסגנון האקספרסיוניזם.
ביוגרפיה.
ולטר אופי נולד ב־25 במרץ 1882 בעיר יופן (Eupen) (בהווה בבלגיה) ללואיז הייבר ולרואה החשבון אמיל אופי. אביו נפטר בדצמבר 1888 ואמו חזרה לעבוד והעבירה שיעורי מוזיקה. הוא למד אצל הפסל קרל קראוס (1859–1906) בשנת 1900 הוא למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, אצל פריץ רובר ווילי ספאץ (1861-1931).
בשנת 1912 הצטרף אופי לקבוצת זונדרבונד עם ציירים אחרים מדיסלדורף, יוליוס ברץ, מקס קלרנבך, אוגוסט דויסר, וילהלם שמור והאחים קרלי סון-רטל, אוטו סון-רטל ואלפרד סון-רטל .
ב־12 בפברואר 1917, ולטר אופי התחתן עם ברנהרדין בורנמן (1879–1968).
בשנת 1919 הוא היה חבר מייסד בעמותת האמנות הצעירה של ריינלנד (דאס ג'ונגה ריינלנד) לצד ורנר הייזר, היינריך נאון, ארתור קאופמן, קרלו מנסה, והאדריכל וילהלם קרייז.
יצירתו.
עבודתו האמנותית של אופי מתחילה בצבעי המים "סיפור פנטסטי", היצירה המוקדמת והמשומרת ביותר, משנת 1894. מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 נערכו הרישומים הראשונים של אזור יופן. בפרט בעמק וסדרה ובכפרים קטנים בין אאכן ליופן, הוא מצא מוטיבים לתמונותיו, בהם השתמש עד לסביבות 1906.
עם הציור Beim Brandts Jupp, מוטיב החורש, טען אופי כי השיג את פריצתו האמנותית באביב 1905. התמונה המרובעת מציגה שני גזעי ערבה ועץ ערבה שלישי בצד ימין במרכז התמונה, שגזעו נוטה לכיוון ימין בתמונה. לראשונה אופי תיאר את המוטיב שלו באור שמש, והמריחה של הצבע הופכת את הציור לחופשי ואינטנסיבי יותר מאשר בעבודות הקודמות. אופי כינה את הציור על שם מסעדה המוצגת ברקע.
מבחינת המוטיבים, הטכניקה והצבע בעבודותיו, אופי היה הצייר הראשון של דיסלדורף שהשתחרר מהמודל הוותיק של ציור הנוף ההולנדי.
שלב של הציור באוויר הפתוח החל בשנת 1908, והתמונה "שמש אביבית" משנת 1908 היא אחת התמונות החדשניות ביותר של שנת 1908 בסגנון עבודה זה – צבעיה בהירים במיוחד וסגנון הציור הוא פוינטליסטי.
שיאו של שלב אמנותי זה התפתח במסעו הראשון לאיטליה בשנת 1910.
שנה קודם לכן, במהלך שהותו בחוף בלגיה, התלונן אופי כי "לימודיו הם כובעים" מכיוון שאין בהם אור, "האדם חייב לשהות כאן הרבה זמן לצייר את כל זה היטב." ציור השמן "פוזיטאנו בשמש", שאופי ראה בהן את אחת מיצירותיו החשובות ביותר – הוא מעולם לא מכר אותו, אך הוצג בתערוכות יחיד בגלריית פלכטיים – מראה את הנוף ללא שינוי כמעט של מפרץ פוזיטאנו עם נוף של כפר הדייגים המדורג וכנסייתו עם כיפת הקרמיקה הירוקה והצהובה. אופי בנה "את כל צבעי התמונה על גוני לבן ושחור, חום, אדום-חום וצהוב-ירוק הבהיר בלבן."
מורשתו.
תערוכת האמנות "וולטר אופי, הצג את צבעיך!" הוצגה בשנים 2018–2019 במוזיאון קונסטפלאסט, ובשנת 2019–2020 בוירצבורג.
מערכת תה
מערכת תה (או סט תה, או סרוויס תה) מאגדת פריטים תואמים המשמשים להכנת ולשתיית תה. מערכת התה עשויה לכלול מספר פריטים שונים, בהתאם להחלטת היצרן או למחירה, והדבר אף עשוי להיות תלוי-תרבות.
היסטוריה.
תקופת שושלת האן בסין (220–206 לפני הספירה) מקובלת כראשיתן של מערכות התה. מערכות התה אז היו עשויות חרסינה, וכללו קערות שבהן תבלינים ועלי תה, עליהן שפכו מים חמים להכנת התה. קערות אלו שימשו גם לצרכים נוספים, כמו בישול. בתקופה זו שימש התה בעיקר למטרות רפואיות ולא לצריכה יומיומית.
במאה ה-17 החל התה להיות נפוץ ברחבי אירופה, וחברת הודו המזרחית ההולנדית החלה לייבא מסין מערכות תה מחרסינה. ניתן היה להזמין אז מערכות תה מיצרנים בסין וביפן, ולקשטן בסמל המשפחתי עם הגעתן לאנגליה, תהליך שהיה עשוי לקחת עד שנתיים. באותה תקופה המרקיזה מאדאם דה סבינייה מצרפת הכניסה לתודעה את השימוש בקנקני חלב , ועד המאה ה-18 נכנסו לשימוש גם קעריות סוכר (נקראו באנגלית גם "סלי סוכר" - sugar baskets). רק בשלהי המאה, עם הירידה במחירי התה והעלייה בפופולריות שלו בציבור הרחב, הפכו נפוצות מערכות תה הכוללות קנקן, קעריות סוכר וקנקן חלב. בתקופה זו חלק ממערכות התה הכילו אף 40 פריטים ויותר (לרבות ספלים, תחתיות, קנקן עם כיסוי ומעמד, קופסת תה, קנקן חלב ומגש).
כלי תה.
להלן מספר כלי תה העשויים לשמש במערכת התה:
סט תה
סרוויס תה
סם וודיארד
סם וודיארד (באנגלית: Sam Woodyard; 7 בינואר 1925 – 20 בספטמבר 1988) היה מתופף ג'אז אמריקאי.
חייו.
וודיארד היה במידה רבה אוטודידקט בתופים וניגן באזור ניוארק, ניו ג'רזי בשנות ה-40 של המאה ה-20. הוא הופיע עם פול גייטן בלהקת R&amp;B, ואז ניגן בתחילת שנות החמישים עם ג'ו הולידיי, רוי אלדרידג' ומילט באקנר. בשנת 1955 הצטרף לתזמורת של דיוק אלינגטון ובה נשאר עד 1966.