תחת שלטונו של פדרו השני הגדול (1285-1276) התמסדה אספה זו היטב, תחת השם קורטס הקטלאנס (Corts Catalanes) המלך התחייב לכנס האספה פעם בשנה, אם כי לא עשה כך תמיד. הקורטס שיחק תפקיד מייעץ ומחוקק והיה מורכב מנציגי שלושת המעמדות: הכמורה, אנשי הצבא (האצולה) ו"העם" ( ה"קאמרה המלכותית" שבה היו מיוצגות הערים שבחסות המלך). האספה נקראה גם "לו ז'נרל דה קטלוניה" (Lo General de Catalunha), מפני שכללה את כלל החברה.
הצעד הראשון למיסוד הז'נרליטט התקיים בכינוס הקורטס במונסון בשנת 1289, כאשר הורכבה משלחת Diputació שנועדה לעסוק בגביית ה"שירות" ("servei"), המס שנדרש על ידי המלוכה. השם ז'נרליטט קיבל בזמנים ההם משמעות של גביית מיסים.
באספת הקורטס שכונסה בשנים 1359-1358 על ידי המלך פדרו הרביעי (1387-1336) הועלה הצורך להתגייס על מנת לדחוף את המתקפות של קסטיליה נגד אראגון ווולנסיה ("המלחמה של שני פדרו"). מונתה ב-19 בדצמבר 1359 משלחת שמנתה 12 נציגים שהיו אחראים על גביית מיסים וניהול התקציב.
המשלחת כללה נציגי כל המעמדות ובראשה עמד כומר. ראש הז'נרליטט הראשון היה בשנת 1359 הבישוף של ז'רונה, ברנגר דה קרויל.
בימי הביניים המאוחרות הז'נרליטט היה המוסד השלטוני הראשי בקטלוניה אחרי המלך.
תקנון הז'נרליטט האחרון עבר בקורטס בשנת 1702.
ביטול ראשון.
מוסדות השלטון הקטלאנים שבניהול הז'נרליטט בוטלו בשטחיה של מה שנקרא בימינו צפון קטלוניה, בשנת 1660 שנה לאחר חתימת הסכם הפירנאים (1659) במאה ה-17 שהעביר את השליטה בטריטוריה הנ"ל מספרד לידי צרפת.
מאוחר יותר, בראשית מאה ה-18, עם אימוץ החלטות "נובה פלנטה" (1716) הז'נרליטט בוטל גם בשטחים שנשארו תחת שלטון ספרד.
עד 1714 כל נשיאי הז'נרליטט היו כמרים בכירים - בישופים או אבות מנזר בקטלוניה.
חידוש ראשון.
הז'נרליטט הוקם מחדש בקטלוניה הספרדית ב-17 באפריל 1931 בימי הרפובליקה הספרדית השנייה, כממשלה אזורית בעלת תפקיד פוליטי ומייצג.
עם ניצחון קואליציית הימין בבחירות הכלל-ספרדיות בשנת 1934 מנהיג השמאל בז'נרליטט של קטלוניה מרדו בשלטונות.
המוסדות האוטונומיים הושהו בין 1934 ובין 1936.
בעקבות ניצחון החזית העממית בבחירות ב-16 בפברואר 1936 הסתיימה השהייתם של תקנון האוטונומיה ושל הז'נרליטט.
ביטול שני.
בשנת 1939 הסתיימה מלחמת האזרחים בספרד בתבוסת המחנה ה"רפובליקני". בעקבות זאת בוטל הז'נרליטט סופית וחדל להתקיים בחבל קטלוניה משך כל שנות הדיקטטורה הפרנקיסטית. נשיא הז'נרליטט דאז, ליואיס קומפאניס, עונה והוצא להורג באשמת "מרידה צבאית" באוקטובר 1940.
מוסד הז'נרליטט המשיך למעשה להתקיים בגולה בשנים 1977-1939.
חידוש שני.
אחרי מות פרנקו והשינויים הדמוקרטיים בספרד, בשנת 1977 התאפשרה חזרתו של נשיא הז'נרליטט ז'וספ טאראדליאס למולדתו, והוא הוכר כנשיא החוקי על ידי ממשלת ספרד. בשובו, פנה טאראדליאס לעם במילים ההיסטוריות "אזרחי קטלוניה, אני כאן!" והחל חידוש המוסדות האוטונומיים של החבל.
בהמשך סמכויות השלטון העצמי הועברו לממשלה הקטלאנית במסגרת הז'נרליטט, בהתאם לחוקה החדשה של ספרד בשנת 1978.
חוק היסוד שכונן את האוטונומיה הקטאלנית (בספרדית: Estatut d'Autonomia) אושר לאחר משאל עם שנערך בקטלוניה ואושרר בהצבעה בפרלמנט הספרדי.
הביטול השלישי.
בעקבות הבחירות בספטמבר 2015 נבחר קרלס פוג'דמון ממפלגת "האיחוד הדמוקרטי של קאטלוניה",מפלגת CDC, לנשיא הז'נרליטט. קודם לכן כיהן כראש עיריית ז'ירונה ובינואר נקרא להחליף את הנשיא הזמני ארטור מאס, עקב התנגדות מפלגת השמאל הרדיקלי CUP להשבעתו. באוקטובר 2017 בעקבות קיום משאל עם לעצמאות קטלוניה בניגוד לעמדת ממשלת ספרד, ותוצאותיו החיוביות, ממשלת ספרד כלאה מספר נבחרים קטאלנים, והוציאה צו מעצר באשמת המרדה לפוג'דמון, שנמלט עם כמה מחברי מפלגתו לבריסל ופעילות הז'נרליטט הושהתה על ידי השלטון המרכזי. בחודש מרץ נעצר פוג'דמון בגרמניה כחלק מהסגרתו לשלטונות ספרד, אך בעתירה לבית המשפט הגרמני, בוטל צו ההסגרה בשל מחלוקת באשר לאישומים.
החידוש השלישי.
במאי 2018 הפרלמנט הקטלאני בחר את ז'ואקים טורה לראש הז'נרליטט והנשיא הנבחר של קטלוניה.
קרקסון (משחק לוח)
קרקסון (Carcassonne) הוא משחק הנחת אריחים אסטרטגי, לשניים עד חמישה שחקנים. המשחק נוצר בשנת 2000, על ידי קלאוס יורגן ורדה, בגרמניה. שמו של המשחק הוא כשמה של העיר המבוצרת בתקופת ימי הביניים, קרקסון בדרום צרפת.
המשחק פורסם בגרסה עברית בשנת 2014 שהושקה בכנס דרקוניקון, על ידי חברת מאנקי-טיים. הגרסה העברית הבסיסית כוללת 72 אריחים, ללא הרחבת הנהר הקיימת בחלק מהגרסאות. למשחק יצאו מספר הרחבות, וכן משחקי מחשב על פלטפורמות שונות. המשחק זכה בשנת 2001 בפרס משחק השנה הגרמני (Spiel des Jahres).
תכולת קופסת המשחק.
האריחים מכילים שילוב של אחד או יותר מהרכיבים הבאים:
תחילת המשחק.
בתחילת המשחק, כל האריחים, למעט האריח הפותח, מפוזרים על השולחן כאשר הם פניהם כלפי מטה, והם מהווים "קופה".
האריח הפותח, מונח במרכז השולחן ופניו גלויים (גב האריח הפותח מסומן בצבע שונה).
כמו כן, כל שחקן מניח את אחד מאנשיו על לוח הניקוד, במשבצת ה-0. איש זה משמש אך ורק לסימון הניקוד.
מהלך המשחק.
כל שחקן, בתורו, בוחר אריח מה"קופה", מגלה את פניו לכל השחקנים, ומצמיד אותו לפאה של אריח אחד (או יותר) מהאריחים הגלויים.
הפאות הצמודות חייבות להתאים, כלומר, פאה המכילה כביש חייבת להתחבר לפאה המכילה כביש, וכדומה.
במקרה הנדיר, שאין מקום להניח את האריח, הוא מסולק מן המשחק, והשחקן מתחיל את תורו שוב.
לאחר הנחת האריח, השחקן בוחר האם להניח את אחד מאנשיו על אחד הרכיבים (ראה לעיל) על האריח אשר הוא הניח זה עתה. לא ניתן להניח איש אם קיים כבר איש אחר על הרכיב, אך ניתן להניח אריח המחבר רכיבים אשר כבר מכילים אנשים מתורות קודמים.
אם כתוצאה מהנחת האריח הושלמה בניית כביש, הושלמה עיר או בית תפילה הוקף ב-8 אריחים. כל האנשים המצויים על הרכיבים הנ"ל חוזרים לשחקנים אשר הניחו אותם, והשחקן או השחקנים מקבלים ניקוד על השלמת הרכיב לפי כללי קבלת הניקוד (ראה להלן).
המשחק מסתיים לאחר הנחת האריח האחרון.
בשלב זה מתבצע חישוב ניקוד סופי. השחקן בעל הניקוד הגבוה הוא המנצח.
ניקוד.
כללי ניקוד נוספים:
עניין אסטרטגי.
להלן כמה נקודות אסטרטגיות העולות במהלך המשחק:
משה דויטשמן
משה (מושיקו) דויטשמן (16 בפברואר 1954 - 5 במרץ 1975) היה חייל ישראלי בחטיבת גולני, אשר נהרג בקרב יריות במהלך הפיגוע במלון סבוי בתל אביב ב-1975. דויטשמן, אשר שהה באותו הזמן בחופשה בביתו, שמע את היריות ויצא להילחם במחבלים. על מעשה זה הוענק לו לאחר מותו עיטור המופת.
ביוגרפיה.
דויטשמן נולד ב-1954 בלוד, בן פרץ וחנה, ולו אחות ואח. למד בבית הספר היסודי "גורדון" ברמת גן, ובהמשך למד מגדנאות ולאחר מכן התלמד בחנות המשביר לצרכן בעיצוב חלונות ראווה.
התגייס לצה"ל במאי 1972 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. השתתף במלחמת יום הכיפורים, אז נפצע בבטנו בקרב על תל-דהור.
ב-5 במרץ 1975, כאשר חדרו מחבלים למלון "סבוי" בתל אביב, שהה דויטשמן בחופשה בביתו. כאשר שמע יריות, נטל את נשקו האישי ורץ לעבר המלון. הוא הגיע ראשון אל פתחו, שם נתקל במחבלים, שהתכוונו לצאת לתקיפת יעד נוסף. לאחר חילופי ירי שנמשכו זמן קצר, הוא נפגע ונפל, זחל לעבר מכונית שחנתה בקרבת מקום, ופונה לבית החולים הדסה, שם מת מפצעיו.
דויטשמן נקבר בבית העלמין הצבאי קריית שאול. על מעשיו הוענק לו עיטור המופת על ידי הרמטכ"ל, רב-אלוף מרדכי גור, בספטמבר 1975.
קולון (פנמה)
קולון (בספרדית: Colón) היא עיר נמל בפנמה, בירת פרובינציית קולון והעיר השנייה בגודלה בפנמה. העיר נמצאת לחופי הים הקריבי, כ-50 קילומטרים מבירת פנמה, פנמה סיטי.
העיר נוסדה על ידי ארצות הברית ב-1850 כתחנה על תעלת פנמה. העיר קרויה על שמו של כריסטופר קולומבוס (בספרדית שמו: Cristóbal Colón). היא שוכנת על החוף הקריבי של פנמה.
מרבית העיר נשרפה במלחמת האזרחים הקולומביאנית של 1885, אך היא התאוששה ומ-3,000 תושבים בשנת 1,900 היא הגיעה ל-204,000 תושבים בשנת 2000.
אטרקציות בקולון.
מצודת סן לורנסו - מצודה ליד תעלת פנמה. המצודה נכבשה על ידי הנרי מורגן בשנת 1668, ונכבשה בשנית ב-1739.
השוק החופשי של קולון - .
"הגשר האטלנטי" בקולון - הגשר השלישי ליד תעלת פנמה שבקולון. הגשר נמצא ליד האוקיינוס האנטלנטי.
טובה ברמן-ישורון
טובה ישורון ברמן
טובה ישורון-ברמן
טובה ברמן
מסביב למדורה
מסביב למדורה הוא שיר עברי, שנכתב על ידי המשורר נתן אלתרמן והולחן על ידי המלחין יאיר רוזנבלום. הוא אחד השירים הידועים ביותר שנכתבו אודות הפלמ"ח ותרם לבניית המיתוס אודותיו.
כתיבת השיר.
השיר פורסם על ידי אלתרמן ב-7 במאי 1948 (כ"ח בניסן תש"ח, "כתמיד בניסן, הירח..."), במדורו הטור השביעי בעיתון דבר, לכבוד יום השנה השביעי להקמת הפלמ"ח. היה זה בעיצומה של מלחמת העצמאות וימים מעטים לפני הקמת מדינת ישראל ("על סיפו של הדרור..."), כאשר אנשי הפלמ"ח כבר הספיקו להילחם ולחרף את נפשם בכל חלקי הארץ.