בקרב כוחות מדינות ההסכמה פעלו חיילי הגיס הקנדי כחיילי סער בטקטיקת "נשוך והחזק" (Bite and hold). לפי טקטיקה זו פשטו החיילים על עמדה גרמנית שולטת תוך שימוש בטקטיקה דומה לחיילי הסער הגרמנים, לשם כיבוש ואחזקה מול מתקפות חוזרות. על הכוח הכובש היה להחזיק בנקודה הכבושה עד שחבר אליו כוח גדול יותר. האחזקה בנקודה השולטת איפשרה לחפות על ההתקדמות החזיתית של יתר הכוח. גולת הכותרת של טקטיקת "נשוך והחזק" היה קרב רכס וימי באפריל 1917.
פשיטות קומנדו.
בעת אחזקת הקווים התפתחה גם לוחמה זעירה של כוחות קומנדו שחדרו לשוחות ולעמדות יריבות במטרה להשיג מודיעין, לקחת בשבי קצינים או לנתק קווי טלפון. כאשר נתקלו בהתנגדות העדיפו חיילי הקומנדו לקחת את המגנים בשבי או להשתמש בנשק קר (כגון סכין), מתוך מגמה שלא להתגלות ולא להרעיש את הזירה.
קשר, מודיעין ולוחמה פסיכולוגית.
אמצעי הקשר בתוך השוחות וביניהן לבין העורף התבססו בעיקר על טלפון וטלגרף. לאורך השוחות נסללו קווי טלפון ארוכים, ובאמצעותם הועברו דיווחים ופקודות, אולם פעמים רבות אמצעי הקשר לא פעלו כשורה כתוצאה מתקלות או חבלות מכוונות מצד האויב. כמו כן נעשה שימוש ברצים, בסמפור וביוני דואר.
לצורך השגת מודיעין הופעלו מטוסי ביון וספינות אוויר, אלה גם הטילו כרוזים כחלק ממאמץ לוחמה פסיכולוגית, שקראו לחיילים הפשוטים בשפתם להיכנע ולחזור לחיק משפחותיהם בשלום.
מלחמת חפירות לאחר מלחמת העולם הראשונה.
מאז מלחמת העולם לא נעשה שימוש נרחב בצורת הלוחמה הזו, אם כי ניתן למצוא מאפיינים של מלחמת חפירות במספר עימותים צבאיים, בהם מלחמת ההמשך בין ברית המועצות לפינלנד (1941–1944), מלחמת האזרחים הסינית (1946–1949), מלחמת קוריאה (1950–1953), מלחמת איראן–עיראק (1980–1988), שכללה גם שימוש רב בלוחמה כימית ובמצור על סרייבו (1992–1995) שהתאפיין בירי צלפים. גם במהלך מלחמת ההתשה בין ישראל למצריים (1970) ניכרים מאפייני מלחמת חפירות.
מלחמת החפירות
אימפרומפטו
אימפרומפטו (Impromptu) הוא יצירה מוזיקלית בעלת מבנה חופשי הנושאת אופי אלתורי (מכאן שמה, מלשון "אימפרוביזציה"), ומיועדת בדרך כלל לכלי סולו.
אימפרומפטו בנוי לרוב מקטע ראשון מהיר, קטע שני איטי (אם הראשון מינורי השני יהיה מז'ורי ולהפך) וקטע שלישי הזהה ברובו לראשון.
האימפרומפטו מזוהה בדרך כלל עם התקופה הרומנטית. המלחינים הבולטים שכתבו קטעים כאלה היו שומן, שוברט ושופן. מפורסמים במיוחד הם שניים מקטעי האימפרומפטו שהלחין שופן: הראשון בלה במול מז'ור - אופוס 29, וה"אימפרומפטו-פנטזיה" - אופוס 66.
תופעת רשת
קולמבנוס
ריצוף (בינוי)
ריצוף הוא כיסוי שטח ברצף של מרצפות או אריחים, קיבועם וייצובם. מבדילים בדרך כלל בין ריצוף בתוך מבנים שנחשב לאחת מעבודות הגמר העיקריות בבניה, לבין ריצוף חיצוני בשטחים פתוחים, בחצרות, על גבי מיסעות ובמדרכות שנחשב לעיקרית מבין עבודות פיתוח השטח. למרות החלוקה הזו, שיטות הריצוף בשני המקרים, דומות מאוד וההבדלים העיקריים ביניהם מתבטאים בממדי המרצפות ובחומרי העזר לריצוף.
בעל המקצוע העוסק בריצוף הוא הרצף.
סוגי ריצופים.
המרצפות או האריחים הם לוחות העשויים מבטון, מחרס או מאבן.
שיטות ריצוף.
ישנן שלוש שיטות ריצוף עיקריות המשמשות הן לריצוף פנימי והן לריצוף חיצוני.
ריצוף יבש.
הריצוף היבש כולל הנחת המרצפות על שכבה בת מספר סנטימטר של חצץ דק או חול. כאשר מרצפים בשיטה זו מחוץ למבנה, בדרך כלל מהדקים את השטח המרוצף במהדקת, כדי להבטיח את קיבוען של המרצפות זו לזו. גם בתוך מבנים וחדרים ניתן להשתמש בשיטה זו, כאשר את המהדקת מחליף מילוי מישקים בטיט או בחומר דביק אחר שמונע את תזוזת האריחים לאחר הריצוף.
ריצוף בהדבקה.
ריצוף בהדבקה, מכונה גם "ריצוף בשיטה הרטובה" יכול להתבצע רק על גבי משטח קשיח כמו רצפת בטון או פלדה. בשיטה זו מצמידים את האריחים או המרצפות למשטח באמצעות דבקים מיוחדים. לשיטה זו ישנן הרבה מאוד גרסאות המשתנות לפי הנחיות יצרני הדבק השונים. לעיתים מורחים את גב האריח ומצמידים אותו אל המשטח, לעיתים מורחים את המשטח ומצמידים את האריח אליו ולעיתים מורחים הן את גב האריח והן את המשטח ואז מניחים את האריח על המשטח ומהדקים אותו (שיטה זו נקראת בשם המקצועי "רטוב על רטוב").
ריצוף על גבי טיט.
ריצוף על גבי טיט היא שיטת ביניים המגשרת בין שתי השיטות הקודמות, לכן היא גם מכונה לעיתים "ריצוף חצי יבש" או "ריצוף חצי רטוב". בשיטה זו מרצפים על גבי שכבה של חצץ או חול עליה מורחים טיט בעזרת כף בנאים או כף סיידים, מניחים את האריחים עליו ומהדקים אותם באמצעות פטיש. שיטה זו מאוד מקובלת הן בריצוף של בתים פרטיים והן בריצוף שטחים חיצוניים כמו חצרות ומדרכות. את הטיט המשמש לריצוף מכינים בעיקר ממלט וחול.
כוח אדם בריצוף.
הפועלים המומחים בעבודות ריצוף מכונים רצפים והם נחשבים לעובדי הבנייה המיומנים ביותר.
תשומות בעבודות ריצוף.
בעבודות הריצוף ישנו טווח רחב מאוד של תשומות לבניה. יחידת התשומה בעיקרית בעבודות ריצוף היא מ"ר. בעבודות ריצוף פשוטות כמו ריצוף מדרכות באבנים משתלבות על גבי חול, מקובלות תשומות של כחצי שעה ואילו בעבודות מורכבות יותר כמו ריצוף דוגמאות בהדבקה, התשומה עשויה לעלות אפילו עד ארבע שעות.
החלקה ובטיחות.
נושא הבטיחות משמעותי ביותר בבחירת סוג הריצוף ותכנונו. התקנים הישראלים והבינלאומיים קובעים אמות מידה למידת החיכוך או החספוס הנדרשת ממשטח מרוצף, על מנת למנוע החלקה ופגיעות גופניות או כלכליות. כדי להתאים סוגי ריצוף לשימושים בסוגים שונים של חדרים, אזורים ומתקנים, יש לבצע על הריצוף בדיקת החלקה. בישראל מקובלים שני סוגים של בדיקות להחלקה. בדיקת רמפה מבצעים כדי לבחון מרצפות או משטחים קיימים ואילו במטוטלת אנגלית משתמשים כדי לבדוק את בטיחותם נגד החלקה של משטחים בנויים או קיימים.
שיקוי אהבה
קו-אי-אף ארברו
מתוק וראוי הוא
השבוע הקדוש
השבוע הקדוש (לטינית Hebdomada Sancta או Maior Hebdomada; יוונית Μεγάλη Εβδομάδα; רוסית Страстная неделя - בשתי השפות "השבוע הגדול") הוא בנצרות השבוע האחרון של 40 ימי התענית שלפני חג הפסחא, מוקדש לשחזור אירועי השבוע האחרון בחייו של ישו.
ימות השבוע בנצרות הקתולית.
ימות השבוע מנציחים מאורעות בימיו האחרונים של ישו כפי שמתוארים באוונגליונים. שלושת הימים האחרונים, שהם: יום שישי הטוב, יום שבת הקדוש ו"יום ראשון של פסחא" קרויים לפעמים "טרידואום" (Triduum - "שלושה ימים" בלטינית).
ימות השבוע בנצרות האורתודוקסית.
בנצרות האורתודוקסית השבוע הקדוש מתרחש שבוע מאוחר יותר. כאשר הקתולים חוגגים את חג הפסחא ביום ראשון, האורתודוקסים מציינים את יום ראשון של הדקלים, ומתחילים בו את השבוע הקדוש.
במספר מקומות הקתולים והאורתודוקסים איחדו את החגים.
פרוססיון.
חגיגות "השבוע הקדוש" במדינות קתוליות בעלות מורשת ספרדית (semana santa) כוללות טקס מרכזי המכונה "פרוססיון" (Procesión). זוהי תהלוכה העוברת ברחובות העיר. משתתפיה לובשים תלבושות מיוחדות ונושאים את ארונו של ישו שעליו פסלי איקונות. לפעמים מתנהלת תהלוכה מקבילה של נשים הנושאות את פסלה של מרים (מריה) אמו של ישו. לפני התהלוכה מעטרים את הרחובות בהם תעבור השיירה במרבדי פרחים ונסורת צבעונית. במקומות מסוימים, ביניהם קסטיליה ולאון שבספרד ואנטיגואה שבגואטמלה הטקס נחשב כמוקד משיכה לתיירים.
יום ששי
יום ששי הטוב
צ'יפ מיוזיק
צ'יפ-מיוזיק (באנגלית: Chip music) היא מוזיקה המסונתזת בזמן אמת על ידי בקר סאונד, בניגוד למוזיקה המשתמשת בהשמעה של דגימות קול מוכנות מראש. תור הזהב של הסגנון היה מאמצע שנות ה-80 עד שנות ה-90 המוקדמות, כשבקרים כאלו היו הדרך הנפוצה להשמעת מוזיקה במחשבים, בקונסולות משחקים ובמכונות ארקייד.
לבקרי הסאונד הראשונים היה מספר טונים מצומצם ולא יכלו להשמיע יותר מתו אחד בו זמנית. אילוץ זה גרם למלחינים לפתח סגנון מיוחד המשתמש רבות בארפג'ו ובאלמנטים דומים של ניגון צלילים מתחלפים במהירות כדי לדמות ניגון של כמה צלילים בו זמנית.
היסטוריה.
ב-1951 המחשבים CSIRAC ופרנטי סימן 1 שימשו לסינתוז מוזיקה בזמן אמת בציבור.
בשנות ה-70 המאוחרות, קונסולות משחקים ומיקרו-מחשבים הכילו מעגל משולב עם בקר סאונד ייעודי.
שבעת הסקרמנטים הקדושים של הנצרות הקתולית
שליחי ישו
בירקירקרה
פקודת הקרקעות
מנהרות הברחה ברצועת עזה
מנהרות ההברחה של רצועת עזה הן מנהרות החפורות מתחת למחסום ההפרדה בין רצועת עזה למצרים, ומשמשות, מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, את ארגוני טרור פלסטיני, סוחרים (כולל סיטונאים מרכזיים) וכנופיות להברחת אמצעי לחימה וסחורות ממצרים לרצועת עזה, ולהברחת אנשים בשני הכיוונים.
המנהרות מקשרות בין העיר רפיח המצרית למחנה הפליטים רפיח. מספרן של המנהרות מוערך, נכון לשנת 2014, במאות. המנהרות פעלו בתקופת שליטתו של צה"ל ברצועה, וממשיכות לפעול עד היום.
מנהרות רבות הותקפו ונהרסו על ידי צה"ל במבצע עופרת יצוקה ובמבצע עמוד ענן. ב-2013 נהרסו מנהרות הברחה רבות על ידי צבא מצרים, בעיקר בעקבות זליגת טרור מרצועת עזה לחצי האי סיני.
רקע.