בזמן עזיבתו של גוגן לטהיטי, באפריל 1891, ורקדה וסריזי עברו לבריטני, שם עבד פול גוגן בפונט-אוון בשנים הקודמות. בתגובה לנוף ולמנהגים הדתיים המוטבעים בתושבי המקום, ובעקבות תערוכותיו הרוחניות של סריזי, גברו רגשותיו הדתיים של ורקדה. הוא הפך יותר מסוגר והשתתף בפעם הראשונה במיסה קתולית. לאחר זמן מה הוא נסע לאמסטרדם לארבעה חודשים.
ורקדה הציג עם תנועת הנאבי בתערוכת 'העצמאיים' במארס 1892. התכנסויות תנועת הנאבי בסטודיו של רנסו נמשכו, אך עד מהרה ורקדה חזר לבריטני, כשהוא מצויד בתנ"ך.
איטליה.
לאחר מכן נסע ורקדה לאיטליה, שהה בפירנצה וביקר בסיינה, פיזה ועוד. הוא נמשך עמוק לחיי המנזר הפרנציסקני בפיזולה ועל ידי האידיאל הפרנציסקני והוא ביקש לגור שם. הוא הופנה לרומא לקבל הסכמה, אבל הוקסם מהעיר. סריזי היה אז בפירנצה, והופתע מההמרה לקתוליות של חברו. במאי 1893 ביצע ורקדה את חודשי השהייה שלו בפיזולה. הוא מצא רענון עמוק בחיי המנזר, שלווה בסדר שבעבודת הקודש ופשטות הלב והאמונה בקרב הנזירים. בעודו שם צייר שני ציורי קיר, כולל אחד של פרנציסקוס הקדוש, ושמע דיווחים טובים על נזירים אמנים של בוירון.
במנזר בוירון.
מתוך כוונה לבקר מחדש את משפחתו, נסע תחילה למנזר בוירון ונשאר זמן מה. המנזר היה כעת בשלב השני שלו, לאחר סגירתו בין 1875 ל-1887 והותאם למנהגי הבנדיקטים, ורקדה מוקף על ידי המוזיקה הגרגוריאנית התרשם עמוקות מיצירות האמנות שם, שסטו מהאמנות המודרנית שלה נחשף בפריז.
לאחר שביקר בביתו, בילה זמן מה בקופנהגן (שם הוצגה תערוכה מעבודותיו), חזר לבוירון. בהחלטה שהוא מניח את הקריירה הפרטית שלו ובשנת 1894 התקבל למנזר. אז התחיל במימוש עבודתו בבית הספר לאמנות בוירון, בבאדן וירטנברג, בגרמניה.
הוא עבד גם ברחבי אירופה והייתה לו השפעה חשובה על המשך הפיתוח של האמנות הבנדיקטינית החדשה.
רבי יהודה בן קנוסא
רבי יהודה בן קנוסא היה אמורא ארץ ישראלי בדור המעבר מהתנאים לאמוראים, ובדור הראשון של אמוראי ארץ ישראל, ותלמידו של רבי חייא. הדקדוקי סופרים, ובעקבותיו גם הרב אהרן היימן, מזהה אותו עם התנא רבי יהודה בן נקוסא.
חסידותו של רבי יהודה.
רבי יהודה בן קנוסא מוזכר בשם זה פעם אחת בגמרא, במסכת בבא קמא, שם מציינת הגמרא כי היה חסיד מופלג היה רבי יהודה, ומשבחת אותו בשבח נדיר ש"כל מעשיו לשם שמיים".
סיפור המעשה מתייחס לעשר התקנות שתיקן יהושע בן נון בעת חלוקת הארץ, שרובן באו להשכין שלום בין איש לרעהו בבני ישראל כשיתיישבו בארץ. אחת התקנות הייתה שכאשר יש דרך שנעשית חתחתים וקשה לצעוד עליה, מותר בלי לבקש אישור מבעל השדה הסמוכה לדרך, להיכנס לשטחו כדי שניתן יהיה לעבור בנוחות, מבלי שהדבר ייחשב לגזל, ועל כורחו של בעל השדה. אולם, רבי יהודה בן קנוסא רצה להחמיר על עצמו ולא להיכנס לשדה חברו אף בהיתר. כשראה זאת רבי יהודה הנשיא רצה להעניש אותו שכן יש חשש יוהרה במעשה כזה, שנראה שהוא מתנשא על חביריו החכמים כביכול הוא צדיק מהם. ועל כך ענה לו רבי חייא, רבו של רבי יהודה בן קנוסא, כי מפני שרבי יהודה, כל מעשיו לשם שמיים, אין בכך משום יוהרה כלל.
פאול גרשון אונה
פאול גרשון אונה (בגרמנית: Paul Gerson Unna; 8 בספטמבר 1850, המבורג – 29 בינואר 1929) היה רופא יהודי-גרמני.
קורות חיים.
אונה נולד בהמבורג למשפחה יהודית. אביו היה רופא. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג. לאור מלחמת צרפת–פרוסיה הוא עזב את הלימודים ונפצע במהלך הלחימה. בשנת 1871 חזר ללימודים והמשיך אותם באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1876 פרסם את עבודת הדוקטור. לאחר קבלת התואר עבר לווינה להמשך השתלמויות.
לאחר שובו להמבורג, הצטרף לפרקטיקה של אביו בבית החולים של רובע . תחום התמחותו היה מחלות עור. בשנת 1881 עזב את השותפות עם אביו, ובשנת 1884 פתח בית חולים פרטי למחלות עור. במהלך עבודתו הציע שיטות טיפול חדשות. עם המחלות שתיאר לראשונה נמנות אילבן וסינדרום אונה-טוסט.
בשנת 1907 קיבל תואר פרופסור מעיריית המבורג. בשנת 1919 מונה לפרופסור באוניברסיטת המבורג ומונה לראש תחום דרמטולוגיה.
במשך השנים שיתף פעולה עם בייצור תרופות. (עד היום שוכן מפעל חברת באיירסדורף ברחוב אונה בהמבורג.)
בודניב
בודניב (בערבית: بوذنيب; בברברית: ⴱⵓⴷⵏⵉⴱ) היא עיירה ברברית במחוז דרעה-תאפילאלת בהרי האטלס במזרח מרוקו, סמוך לגבול עם אלג'יריה. בבודניב התקיימה קהילה יהודית גדולה עד מבצע יכין.
גאוגרפיה ואקלים.
בודניב שוכנת כ-88 ק"מ מזרחית לבירת המחוז א-רשידיה, על גדותיו של נחל קיר (גיר) .
האקלים בבודניב הוא מדברי וכמות המשקעים הממוצעת הוא כ-100–120 מ"מ בשנה.
היסטוריה.
המקום שבו קיימת היום בודניב היה מימי קדם מקום חנייה לנוודים, בשל קיבוץ עצי דקל שהיו בו שהעניקו צל רב. אט אט הפך המקום ליישוב קבע. בעשורים הראשונים של המאה ה-20, הציבו השלטונות הצרפתיים חיל מצב בבודניב, שהיווה מרכיב חשוב בהתפתחות העירונית של המקום, אך גם בסיס נרחב להתנגדות מרוקאית לאומנית לשליטה הצרפתית במרוקו.
אוכלוסיית בונדניב גדלה בקצב מהיר, בזכות התיישבות קבע של נוודים ובזכות עיור של כפריים מרחבי האטלס.
בשנות מלחמת העולם השנייה הקים משטר וישי מחנה ריכוז בבודניב, שבו נכלאו יהודים ממרכז אירופה וכן צרפתים קומוניסטים ותומכי דה-גול. המחנה הוקם בתחילת 1941 ונסגר בנובמבר 1942
בבודניב קיימים ארבעה בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים אחת, בית ספר תיכון אחד, ואצטדיון כדורגל המשרת את קבוצת הכדורגל המקומית.
הקהילה היהודית.
הקהילה היהודית בבודניב זכתה לפרסום לאחר שבשנת 1920 הגיעו אליה האחים הרבנים ישראל ויצחק אביחצירא, אשר נמלטו מעירם ריסאני בשל המצב הביטחוני הרעוע בה, והפכו למנהיגי הקהילה היהודית בבודניב. רבי ישראל שכיהן כרב העיר ומחוז תאפילאלת, ייסד בבודניב מחדש את ישיבת "אביר יעקב" שבה עשרות תלמידים, מהם שכיהנו אחר כך במשרות רבניות חשובות. באותה התקופה, הייתה בודניב למרכז התורני העיקרי במחוז.
למורת רוחם של הרבנים אבוחצירא, הוקם בבודניב בית ספר של רשת אליאנס. על פי המסופר, רבי ישראל אבוחצירא הפעיל לחץ כבד על ההורים ששלחו את ילדיהם לבית הספר, ובעקבות כך הוציאו ההורים את ילדיהם ממנו והוא נסגר.
רבי יצחק עזב את בודניב בשנת 1936, ועבר לארפוד. רבי ישראל עזב את בודניב לראשונה בשנת 1922, עז עלה לארץ ישראל. הוא שב לבודניב לאחר כשנה. הוא עזב את בודניב שוב בשנת 1933 ועלה לארץ ישראל, ושב לבודניב שנית. בשנת 1939 עזב סופית את בודניב, ועבר גם הוא לארפוד.
אחרי עזיבת הרבנים אבוחצירא, שימש כרב בבודניב רבי יחיא שניאור, תלמיד רבי ישראל אבוחצירא. לאחר עלייתו לארץ בשנות ה-60 כיהן כרב שכונת מוסררה בירושלים.
חכמים נוספים מבני משפחת אבוחצירא שפעלו בבודניב היו רבי מכלוף אדהאן ובנו רבי יחיא, וכן רבי אבא אבוחצירא, בנו של רבי יצחק אבוחצירא, שקבור בבודניב.
הקהילה היהודית בבודניב התקיימה עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, אז עלו אחרוני היהודים מבודניב לישראל במסגרת מבצע יכין. בית הקברות היהודי בבודניב שמור היטב עד היום, וקברי הצדיקים שבו מהווים מוקד משיכה לתיירים.
ארל סווטשירט
טבה נרודה קוסיטסילה (באנגלית: Thebe Neruda Kgositsile; נולד ב-24 בפברואר 1994), הידוע גם בשם הבמה ארל סווטשירט (Earl Sweatshirt), הוא ראפר, משורר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ביוגרפיה.
קוסיטסילה החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 2008 ונודע במקור בכינוי סליי טנדנסיס, אך לאחר מכן, בשנת 2009, שינה את שמו לארל סווטשירט, כשטיילר, דה קריאייטור הזמין אותו לקולקטיב ההיפ הופ האלטרנטיבי "אוד פיוצ'ר".
במרץ 2010, בגיל 16 בלבד, הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, "Earl", שזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ובזכותו זכה סווטשירט לתשומת לב ממבקרי המוזיקה והקהל. זמן קצר לאחר צאת המיקסטייפ, אימו שלחה אותו לפנימייה בסמואה לבני נוער בסיכון למשך שנה וחצי. הוא לא הצליח להקליט מוזיקה במהלך שהותו שם, אך חזר ללוס אנג'לס בפברואר 2012, זמן קצר לפני יום הולדתו ה-18, וחזר לקולקטיב אוד פיוצ'ר והחל להקליט מוזיקה חדשה.
באוגוסט 2013 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "Doris", שזכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הבילבורד 200, תוך שמכר 49,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. האלבום דורג במקומות גבוהים ברשימות סיכום שנה מטעם פרסומים ומבקרים שונים, בהם מגזין XXL, שדירג אותו במקום ה-7 ברשימת "25 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2013".
במרץ 2015 הוציא את אלבומו השני, "I Don't Like Shit, I Don't Go Outside", שהגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד 200 וזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
בנובמבר 2018 הוציא את אלבומו השלישי, "Some Rap Songs", שזכה גם הוא לשבחים רבים והגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד 200. האלבום דורג במקום ה-7 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2018" של פיצ'פורק, ולאחר מכן גם במקום ה-27 רשימת "200 האלבומים הטובים ביותר משנות ה-2010" של אותו המגזין. בנובמבר 2019, הוציא מיני-אלבום בשם "Feet of Clay", שזכה להצלחה מתונה במצעדי הבילבורד.
Egyptian Arabic
סיטרואן ביז'ו
סיטרואן ביז'ו (בצרפתית: Citroën Bijou, קרויה גם: citroen-2cv-bijou) היא מכונית קופה, שיוצרה בידי Citroën UK Ltd, חברה בת של יצרנית המכוניות הצרפתית סיטרואן, אשר יוצרה בין השנים 1964 ו-1959 בבריטניה.
תיאור טכני.
נתונים ומפרט:
קרלוס שוואבה
קרלוס שוואבה (בגרמנית: Carlos Schwabe ; 21 ביולי 1866 - 22 בינואר 1926) היה צייר ומאייר גרמני-שווייצרי-צרפתי.
חיים.