פרופ' לסקר מופקד על הקתדרה ע"ש נורברט בלשנר לערכי היהדות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא מלמד פילוסופיה יהודית בימי הביניים במחלקה למחשבת ישראל ע"ש גולדשטיין-גורן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא מלמד באוניברסיטת בן-גוריון מאז עלייתו ארצה ב-1978 ושימש בתפקידים שונים כולל ראש המחלקה למספר שנים. בנוסף לאוניברסיטת בן-גוריון, הוא לימד באוניברסיטאות מובילות בחו"ל : ייל, פרינסטון, טורונטו, מדינת אוהיו, טקסס, וושינגטון, בוסטון קולג', ישיבה יוניברסיטי, קווינס קולג' ועוד.
נושאים נוספים בהם הוא מתעניין הם הלוח העברי והיחס בין הרפואה המודרנית וההלכה.
במהלך עבודתו פרסם חמישה ספרים ולמעלה ממאה וחמישים מאמרים בכתבי עת, בקובצי מאמרים, בדברי כנסים ובאנציקלופדיות.
ב־8 בנובמבר 2017 נערך באוניברסיטת בן-גוריון כנס פרישה לגמלאות לפרופ' לסקר.
הישגיו המדעיים.
בתחום הפולמוס היהודי-נוצרי הראה פרופ' לסקר שיש קשר הדוק בין הפילוסופיה הביניימית לבין הפולמוס. מלבד השימוש הרב בטענות פילוסופיות לקדם דוקטרינות תאולוגיות ולהפריך אמונות דתיות מתחרות, יחסי הגומלין בין הפולמוס והפילוסופיה היו חזקים. מניעים פולמוסיים השפיעו רבות על עמדות פילוסופיות ורוב המתפלמסים התעניינו בפולמוס ורוב המתפלמסים התעניינו בפילוסופיה. במחקריו על הפילוסופיה הקראית, הראה פרופ' לסקר שהדעה הרווחת שהוגים קראים נשארו נאמנים לדפוסי המחשבה מושאלים מהכלאם המוסלמי כשהיהדות הרבנית עברה לפילוסופיה אריסטוטלית אינה מדויקת.
גם בפילוסופיה קראית היו תמורות והתפתחויות לאורך השנים.
פרופ' לסקר גם פועל רבות לקדם את נושא חקר הקראות בכל התחומים והתקופות, למשל קראות מזרח אירופה בעת החדשה המוקדמת.
איסור הלנת המת
איסור הלנת המת הוא מצוות לא תעשה מהתורה על עיכוב קבורת המת. פשט המקרא אמנם מתייחס להרוגי בית דין, אולם המשנה בסנהדרין () מבארת שהאיסור נוגע לכל אדם. הציווי מופנה אל קרובי המשפחה של המת, ואם אין לו קרובי משפחה, מופנה הציווי אל בני עירו.
מקור האיסור.
מקור האיסור מסתמך על פסוק בספר דברים (), שם נאמר:
אף שלפי רש"י המצווה היא רק במת מישראל, בספר יהושע מסופר כי יהושע במלחמותיו בארץ כנען, קיים את ההלכה הזו במלך העי (), ובחמשת המלכים: מלך ירושלים, מלך חברון, מלך ירמות, מלך לכיש ומלך עגלון (), לאחר שתלה את גופותיהם במשך היום, לעת ערב הורידם מעל העצים וקברם.
טעם המצווה.
רש"י מבאר כי טעם המצווה "קללת אלהים תלוי" שהוא "זלזולו של מלך הוא, שאדם עשוי בדמות דיוקנו, וישראל הם בניו. משל לשני אחים תאומים שהיו דומין זה לזה, אחד נעשה מלך ואחד נתפס ללסטיות ונתלה. כל הרואה אותו אומר 'המלך תלוי'". כלומר ישנו ביזוי של האל, בכך שהאדם שנברא בצלמו, מתבזה ונרקב על העץ.
פרטי האיסור.
הערוך השולחן כותב בעקבות ה כי במצווה זו יש גם מצוות עשה וגם לא תעשה. עוד פוסק ערוך השולחן שעיקר עניין של איסור ההלנה הוא בשביל כבודו של המת והאיסור לנוולו, ולכן מותר להשהות את הקבורה במקום שיש פקודת מלכות, וכן "אם הלינו לכבודו להכין תכריכים, או שיבואו רבים ללוותו, או לעשות ארון, או שיבואו מקוננות, או להביא ספדן, וכיוצא בו – אינו עובר עליו" ().
שמירת האיסור.
בשנת 1772, פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין הוציא הוראה, לפיה אסור לקבור אף אדם עד שיעברו שלושה ימים מיום מותו (מחשש שהמת רק נראה כמת, אולם הוא עדיין חי). הקהילה היהודית פנתה למשה מנדלסון ובקשה את עצתו בנושא. מנדלסון כתב לדוכס והסביר לו שאמנם דין התורה לא מחייב קבורה מיידית, אבל ההלכה מחייבת אותה מדרבנן. הוא הציע פשרה, שהקהילה היהודית תמשיך במנהג של קבורה מיידית אבל רק אחרי שרופא מוסמך יוודא שהנפטר באמת מת. הפשרה נתקבלה על ידי הממשלה.
כיום, לעיתים דוחים את הקבורה ביום או יותר, על מנת לאפשר השתתפות ציבור בהלוויה, או לאפשר את השתתפותם של קרובים שנמצאים במקומות רחוקים. אולם בירושלים נהוג לקבור כל מת ביום מותו, אף בשעות מאוחרות בלילה, ולא לדחות את קבורת הנפטרים מעבר ליום מותם. אולם לעיתים כן דוחים את הלוויתם של אישים חשובים גם בירושלים, כדוגמת הלוויתם של רבנים מפורסמים, על מנת לאפשר הלוויה מכובדת ורבת משתתפים. מנהג זה הוא אחד מהמנהגים המיוחדים לירושלים, ומקורו בהלכה מיוחדת שתוקפה ככל הנראה הוא לירושלים שבין החומות.
נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21
נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל הצעירה של רוסיה, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית. הנבחרת משתתפת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, הנערכת מדי שנתיים.
היסטוריה.
הנבחרת הרוסית היא יורשת נבחרת ברית המועצות בכדורגל עד גיל 21, שזכתה באליפות אירופה עד גיל 23 בשנים, 1974–1976, בשנים 1978–1980 ובשנים 1988–1990. בכל מקרה, הנבחרת הצעירה של רוסיה הוקמה בשנת 1992, לאחר התפרקותה ופיצולה של ברית המועצות. מאמנה הראשון היה בוריס איגנטייב, שעזב את הנבחרת ב-1993. היא השתתפה לראשונה אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 1994, והגיעה להישג נאה כאשר העפילה לרבע הגמר, שם הפסידה 3-0 ל בסיכום שני המפגשים. אף על פי כן, במוקדמות האליפות שלאחר מכן, ב-1996, היא סיימה במקום השלישי בלבד בבית ולא העפילה כלל לטורניר.
ב-1998 הגיעה רוסיה פעם נוספת לרבע הגמר באליפות אירופה, שם הפסידה ל. היא ניצחה 1–2 את , ובעקבות כך סיימה במקום השביעי בטורניר. הישג זה, יחד עם ההישג של 1994, הם התוצאות הטובות ביותר בתולדותיה של הנבחרת הרוסית הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21. במוקדמות האליפות של שנת 2000 היא הפסידה במשחק בפלייאוף על ההעפלה, ולא הצליחה להעפיל גם לאליפויות שלאחר מכן.
במוקדמות האליפות של 2006 הגיעה רוסיה למשחק הפלייאוף מול , אך הפסידה 4-1 בסיכום שני המפגשים. היא הייתה קרובה מאוד להעפיל לאליפות אירופה 2007: היא הציגה יכולת מרשימה וסיימה במקום הראשון בשלב הבתים במוקדמות. בפלייאוף על ההעפלה, היא ניצחה 1–4 במשחק הביתי מול , אך הפסידה 3-0 במשחק השני ולא העפילה בשל יחס שערי חוץ. גם ב-2009 היא לא העפילה לאליפות.
הנבחרת גברה על במוקדמות יורו הצעירה והעפילה לאליפות אירופה עד גיל 21 שתיערך בשנת 2021, זאת לראשונה מאז 2013.
סגל הנבחרת.
להלן רשימת השחקנים ששותפו במשחקי מוקדמות יורו לנוער 2021 (נתוני הופעות ושערים נכונים ל-8 בספטמבר 2020):
הנבחרת הצעירה של רוסיה בכדורגל
נואבוס מיניסטריוס
נואבוס מיניסטריוס (בספרדית Nuevos Ministerios, משרדי ממשלה חדשים) הוא מתחם ממשלתי המאכלס מספר משרדי ממשלה וממוקם בשדרת קסטיאנה במדריד, בירת ספרד.
רקע.
בשנות העשרים של המאה העשרים עבר מספר התושבים במדריד את רף המיליון והעיר צמחה במהירות. עיקר הצמיחה היה בפרבריה של מדריד וללא סדר או תכנון ייעודי. בשנת 1929 פרסמה עיריית מדריד מכרז בינלאומי לניהול העיר, במטרה להשתלט על קצב הצמיחה ולטפל בבעיות התנועה הגואות, אך ללא הצלחה.
זמן קצר אחרי ייסוד הרפובליקה הספרדית השנייה, פנתה העירייה לאגף הפיתוח העירוני בבקשה לקבל תוכנית לפיתוח עתידי של העיר. בתוך זמן קצר הומצאה תוכנית שהתבססה על אחד התכנונים שהוגשו למכרז לניהול העיר שנים ספורות לפני כן, על ידי האדריכל סקונדינו סואסו (Secundino Zuazo). ממשלת הרפובליקה נתנה עדיפות למודרניזציה של העיר, וב-1932 אישרה בחוק את מדריד כעיר הבירה. שנה לאחר מכן, אישר משרד הפנים את תוכנית הפיתוח כמעט במלואה.
במהלך 2018-2019 צולמה העונה השלישית של סדרת הפשע הספרדית בית הנייר ששוחררה ב-19 ביולי 2019
התכנון והבנייה.
מטרת התוכנית העיקרית הייתה להרחיב את העיר לכיוון צפון סביב שדרת קסטיאנה, וכחלק ממנה נהרס באזור מסלול מרוצים ישן. נקודת ציון נוספת בתוכנית הייתה קישור של תחנות הרכבת בעיר באמצעות הרכבת התחתית של מדריד, במטרה להתגבר על הצפיפות במרכז העיר וברחוב גראן ויה בפרט. לאחר הריסת מסלול המרוצים, הונחה ב-15 באפריל 1933 אבן הפינה של מתחם ממשלה חדש וכן הונחו התשתיות להעברת קו רכבת תחתית מתחנת אטוצ'ה לתחנה החדשה בצפון העיר - תחנת צ'מרטין.
התוכנית לבניית מתחם הממשלה הוגשה על ידי השר לעבודות ציבוריות, אינדיקיו פרייטו, והתבססה בחלקה על תוכניתו של סואסו שהוגשה בעבר למכרז. התוכנית כללה במרכז המתחם חצר ובה מספר כיכרות, בריכות מים ומזרקות ובנייתו של המתחם התאפיינה בקשתות רבות. מתחת לחצר המתחם בוצעה חפירה שמשמשת כיום לתחנה של הרכבת הפרברית של מדריד.
עד תחילת מלחמת האזרחים הספרדית לא הושלמה בניית המתחם, וסואסו שגלה במהלכה לצרפת לא יכול היה להמשיך את הפרויקט. הבנייה הושלמה לבסוף על ידי קבוצת אדריכלים המזוהים עם הממשל הדיקטטורי ששינו והשמיטו מהתוכנית אלמנטים רבים ובהם גורד שחקים שתוכנן בצדו הצפוני של המתחם. העבודות הושלמו בשנת 1942, אך המשרד לעבודות ציבוריות עבר למבנה רק בשנת 1958.
גן החשמל
גן החשמל, ובשמו הרשמי ההיסטורי: גינת השרון, הוא גן ציבורי בדרום תל אביב, בין הרחובות החשמל, ברזילי וליבונטין (לשעבר רחוב השרון), ששטחו 4.5 דונמים. הגן והרחוב הסמוך נקראים על שם תחנת הכוח הראשונה של תל אביב, שהוקמה בסמוך להם בשנת 1923 במסגרת חשמול תל אביב.
זהו הגן הציבורי השני שניטע בעיר, והגן הוותיק ביותר שעודו עומד על כנו (הראשון, גן גרוזנברג, הוסב לימים לחניון).
היסטוריה.