הגז הרעיל "ציקלון בה", אשר אי גה פארבן החזיקה בפטנט לייצורו, שימש בתאי הגזים ויוצר על ידי חברת Degesch ("Deutsche Gesellschaft für Schädlingsbekämpfung"), בבעלותה של אי גה פארבן.
בעקבות פשעי המלחמה שביצעה הנהלת החברה, שקלו בעלות הברית להחרים את מפעליה ולפרקה עם תום המלחמה. במקום זאת פוצלה החברה ב-1951 לחברות שהרכיבוה. ארבע הגדולות רכשו עד מהרה את הקטנות מהן וכיום פעילות רק אגפא, BASF ובאייר. שתי האחרונות הן חברות ענק בתחומן. הכסט התמזגה ב-1999 עם החברה הצרפתית Rhône-Poulenc ליצירת חברת Aventis, שהתמזגה מאוחר יותר עם חברה אחרת וכיום היא חלק מסאנופי-אוונטיס, אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם.
חברת האם אי גה פארבן נותרה כנאמנות, שהחזיקה במספר נכסי מקרקעין עד להכרזתה כפושטת רגל ב-10 בנובמבר 2003.
מספר בכירים בחברה נידונו לתקופות מאסר במשפטי נירנברג על פשעיהם בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ימין ושמאל (כיוונים במרחב)
ימין ושמאל הם כיוונים יחסיים במרחב, שנקבע לפי מערך גוף האדם, או ליתר דיוק – לפי שלשה ימנית של וקטורים אורותוגונליים (מאונכים).
תיאור מתמטי.
באמצעות אדם נקבע שציר z יהיה בכיוון החץ שעולה מן הרגליים אל הראש, ואילו ציר y יהיה בכיוון הווקטור שיוצא מן הפנים קדימה. הכיוונים ימין ושמאל נקבעים באופן שרירותי באמצעות צירי z ו-x ביחס לציר הסימטריה (z) של האדם. הכיוון ימין נקבע מתמטית ככיוון של ציר x כך שמתקיים: formula_1 . זוהי תכונת שלשה ימנית של מכפלה וקטורית. הכיוון שמאל הוא החלק השלילי של ציר x.ניתן להימנע מהגדרה מעגלית על ידי שימוש במדידות של תופעות פיזיקליות המפרות את סימטרית ה-CP הגורסת קיומה של סימטריה מסוימת בין חלקיקים לאנטי-חלקיקים. הגילוי הראשון של תופעה זו היה העדפת כיוון לפליטת קרינת בטא על ידי קובלט 60 תחת מגנטיזציה והאצה סביב ציר מסוים (עם או נגד כיוון השעון) (שבירת סימטריית CP).
בגוף האדם ובסביבתו.
מבחינה חיצונית, גוף האדם סימטרי כמעט לחלוטין בין ימין ושמאל, אך מבחינה פנימית הוא אינו סימטרי. הלב נוטה יותר שמאלה מאשר ימינה ואילו הכבד נוטה יותר ימינה מאשר שמאלה. כמו כן, לאונות הימנית והשמאלית של המוח יש תפקודים שונים לגמרי. למעלה וקדימה הם כיוונים יחסיים פחות, מאחר שגוף האדם לא סימטרי בין הצד האחורי והצד הקדמי ולא סימטרי בין פלג הגוף העליון והתחתון. חיידקים ויצורים חד-תאיים המרחפים בתוך נוזל ללא יכולת תנועה עצמאית ממשית מגלים, בדרך כלל, סימטריה כדורית כמעט מושלמת.
היחסיות של ימין ושמאל מתגלה כאשר שני בני אדם עומדים אחד מול השני. מאחר שפניהם פונים לכיוונים מנוגדים, ימינו של אחד הוא שמאלו של אחר. השימוש במונחים ימין ושמאל יכול להיות מבלבל. נניח שרחל ושלמה עומדים זה מול זה. פניה של רחל פונות צפונה ואילו של שלמה פונות דרומה. אזי:
בלבול זה מתחזק כאשר אנו ניצבים מול מראה. אנו אומרים שהראי הופך ימין ושמאל, אך לא הופך למטה ולמעלה. למעשה, אם נבחן ביסודיות את המקרה, נראה שהראי הופך את הווקטור שיוצא מהפנים (y) ולכן כיווני ימין ושמאל של הבבואה במראה מוגדרים ההפך מכיווני ימין ושמאל שלך. היד הימנית שלנו משתקפת כיד השמאלית של הבבואה במראה, רק בגלל שפניה פונים לכיוון הנגדי (ציר y מתהפך), ורק מפני שיד שמאל שלנו דומה מבחינה גאומטרית ליד ימין (כפוף לטרנספורמציית השתקפות), בעוד שהראש אינו דומה לרגליים והפנים אינם דומים לעורף (או החזה לגב).
בלשון "פיזיקלית מתמטית" ניתן לסכם את הדיון בכך ש:
בלבול בין ימין לשמאל.
אנשים רבים מתבלבלים בין שמאל לימין גם בינם לבין עצמם ולא רק מול מראה, בעוד שאינם מתבלבלים בין כיווני למעלה־למטה וקדימה־אחורה. הם מסוגלים בדרך כלל להתמצא במרחב, למשל לנהוג לפי שלטים ולנווט לפי מפה, אבל מתקשים להבחין בין המילים שמציינות כיוון ולעיתים קרובות טועים כאשר מתבקשים לפנות שמאלה או ימינה. הם עשויים גם להתקשות בביצוע פעולות אחרות הדורשות ביצוע מדויק של הוראות כיוון, כגון ריקודים סלוניים. הבעיה מוכרת לחוקרים בתחום הרפואה, אך המחקר בנושא מועט. המחקרים הקיימים מעריכים שבין 15% ל־26% מבני האדם מתבלבלים.
שפות שאינן משתמשות בכיוונים יחסיים.
בשפת העם האבוריג'יני האוסטרלי גוגו יימיטהיר (Guugu Yimithirr), אין מילים לתיאור כיוון המבוססות על הדובר כמרכז. במקום זאת נעשה שימוש בכיווני רוחות השמיים. כך למשל במקום להגיד "משמאל לבית" ייאמר "צפונית לבית". בנוסף, כאשר דובר שפה זו מפנה אצבע אל עצמו, כוונתו היא להצביע על הכיוון שנמצא מאחוריו. גישה דומה לתיאור כיוונים יחסיים נמצא גם בשפות ילידים בבאלי, פולינזיה, נמיביה ומקסיקו.
הפרדת עיסוקים מגדרית
הפרדת עיסוקים מגדרית משמעה ששיעור מבני מגדר אחד העוסקים במקצוע מסוים, גבוה או נמוך באופן משמעותי ביחס לשיעור השתתפותו של מגדר זה בכוח העבודה הכללי.
רק מיעוט קטן של מקצועות מאוזנים בהיבט מגדרי, כלומר מתקיים בהם שיעור דומה של גברים ונשים. במרבית המקצועות קיים רוב נשי ניכר או רוב גברי ניכר. מקצועות בעלי רוב נשי ניכר קרויים "מקצועות נשיים" (מקצועות של "צווארון ורוד"), ונכללים בהם מקצועות כגון הוראה וסיעוד, ומקצועות בעלי רוב גברי ניכר קרויים "מקצועות גבריים", ונכללים בהם מקצועות כגון נהיגה והנדסה. הפרדה כזאת למקצועות ועיסוקים מכונה סגרגציה אופקית, ואילו הפרדה המביאה לאי שוויון בחלוקה לדרגים מכונה סגרגציה אנכית. ישנם גם מקצועות בהם הנשים מאכלסות את הדרגים הנמוכים בעוד שהדרגים העליונים מתאפיינים ברוב גברי. מגבלה על קידומן של נשים לדרגים עליונים מכונה תקרת הזכוכית ואילו קידום מהיר של גברים במקצועות נשיים מכונה מעלית הזכוכית.
בדיקת הדינמיקה של ההפרדה לאורך זמן, מראה שתי תופעות שעל פני השטח נראות כסותרות: התופעה הראשונה היא שינויים בהפרדה על פי מין - מקצועות בעלי רוב גברי קולטים נשים ועוברים "פמיניזציה" עד שהם הופכים ל"נשיים", כפי שאירע במקצועות הפקידות וההוראה, למשל. לעיתים רחוקות מתרחש תהליך הפוך – הפרדה בכיוון השני: כניסת גברים למקצוע נשי. כך קרה למשל בתחומים הפרא-רפואיים כגון פיזיותרפיה. התופעה השנייה, הסותרת את הראשונה, היא העובדה שההפרדה בין גברים לנשים במקצועות השונים נותרת בעינה. גם כשהם עוסקים באותו המקצוע, לעיתים גברים ונשים אינם ממלאים את אותם התפקידים, ונמצאים בנישות תעסוקתיות שונות. תופעה זו מכונה "גטואיזציה". תופעות אלו מסבירות את הדינמיות של תופעת ההפרדה: לצד שמירה על רמת הפרדה גבוהה ישנם מקצועות שנראה שכביכול הם עברו אי-הפרדה ומתאזנים, אך למעשה הם עברו הפרדה מחדש, ונותרו מופרדים בכיוון ההפוך. מקצועות אלה הפכו מגבריים לנשיים, ובמקומם הפכו מקצועות אחרים, חדשים בחלקם, מופרדים ו"גבריים". במקביל נולדו מקצועות חדשים "נשיים".
יש הטוענים כי לתופעות אלה יש השלכות הפוגעות במעמד האישה בעולם העבודה: הן מצמצמות את אפשרויות הבחירה הממשיות הפתוחות בפני נשים ומהוות גורם ראשון במעלה להבדלים בשכר ובהזדמנויות קידום בין המינים.
הבדל מגדרי נוסף הוא ייצוג-יתר של גברים בענפים ומקצועות בסיכון גבוה, כגון בנייה, כרייה, מכבי אש, צבא, חקלאות, דייג, ואבטחה. כתוצאה מכך, בצפון אמריקה, אירופה ואזורים נוספים הסיכוי של גברים למות בתאונת עבודה גבוה משל נשים. מספר מחקרים מצאו כי יותר מ-90% מתאונות העבודה הקטלניות היו של גברים.
הפרדה על פי מין מצמצמת את שדה הברירה המקצועי. כאשר רוב העוסקים בעיסוק מסוים הם בני מין אחד, במרוצת הזמן מוטבעת עליו תווית מגדרית המקנה לו זהות של עיסוק המתאים למגדר ספציפי ובלתי מתאים לכאורה למגדר האחר. לתווית המגדרית יש חלק חשוב בדימויו החברתי של העיסוק והיא משפיעה על התנהגותם של דורשי עבודה ומעבידים כאחד. מיעוט נשים בענף ההנדסה לדוגמה, משווה לו דימוי או מתייג אותו כמקצוע בלתי הולם לנשים ומרתיע את רובן מלבחור בתחום זה או אפילו להביאו בחשבון כבחירה אפשרית. אלה הבוחרים במקצוע הנחשב "בלתי מתאים" כגון, אישה העוסקת במכונאות או גבר הבוחר לעבוד כ"גננת" ניצבים באופן תמידי בפני הצורך להוכיח שעל אף בחירתם המקצועית, נשיותן או גבריותם אינה מוטלת בספק וזהותם המינית אינה פוגעת במיומנותם המקצועית ולהפך.
הגורמים להפרדה מגדרית בתעסוקה.
יש מחקרים המייחסים מספר סיבות לתופעה של הפרדה מגדרית בתעסוקה:
לוליטה (ספר)
לוליטה (באנגלית: Lolita) הוא ספרו הידוע ביותר של הסופר הרוסי ולדימיר נבוקוב, שכתב באנגלית בעת שגר בארצות הברית. הספר שיצא לאור ב־1955 הוא מן היצירות האהובות והמוערכות ביותר בספרות העולמית, בשל סגנונו הווירטואוזי של נבוקוב ותעוזתו הרבה של הנושא הקשה שבו עוסק הספר – אהבתו הפדופילית של גבר מבוגר לילדה בת 12. הספר הוא מעין רומן בלשי במהופך - מתחילתו ידוע לנו כי המספר יושב במעצר לקראת משפט בעוון רצח, ועל הקורא לנסות ולגלות את זהותו של הנרצח. נבוקוב טוען כי "לוליטה אינו מלמד לקח כלשהו" משום שסיפורת בשבילו היא "עונג אסתטי" בלבד.
זהו הספר הנמכר ביותר בשפה הרוסית, עם יותר מ-50 מיליון עותקים שנמכרו.
עלילה.
"לוליטה" או "וידויו של זכר לבן מאולמן" - זכרונותיו של הומברט הומברט, חשוד ברצח שנפטר מקריש דם בליבו ימים ספורים לפני תחילת משפטו. הומברט, בעל פאראפיליה ליחסי מין עם קטינות, הוא פדופיל בסוף שנות השלושים שלו המהגר מאירופה לארצות הברית ושוכר חדר בביתן של שרלוט הייז ובתה בת ה-12, דולורס (המכונה "לוליטה"), אשר בה הוא מאוהב.