ב-27 בדצמבר 1786, הייתה הצגת הבכורה של האופרה Gli Equivoci מאת סטיבן סטורייס בבורגתיאטר שבווינה. את הלברית חיבר לורנצו דה פונטה. הוא נאמן למדי לעלילת המחזה, אלא שנעשו שינויים בשמותיהן של כמה מהדמויות.
המחזאי הבריטי פרדריק ריינולדס העלה גרסה אופראית ב-1819, עם מוזיקה שהלחין הנרי ראולי בישופ, אליה נוספו שירים פרי עטם של מוצרט ותומאס ארן. עיבודים אחרים בוצעו ב-1855, כשסמואל פלפס חידש את המחזה השייקספירי המקורי בתיאטרון Sadler's Wells Theatre.
מחזמר.
המחזה עובד למחזות זמר לפחות שלוש פעמים. הראשונה, "הנערים מסיראקוז" (The Boys from Syracuse), עם פרטיטורה פרי עטם של ריצ'רד רוג'רס ולורנץ הארט, ואחר-כך ב-1976 בגרסה של טרבור נאן (Trevor Nunn) ופרטיטורה של גאי וולפנדן, שזכתה בפרס לורנס אוליביה למחזמר הטוב ביותר כשהציגה בתיאטרון ווסט אנד ב-1977. ב-1981 הועלתה גרסה בשם Oh, Brother!, עם פרטיטורה של מייקל ונטי ודונלד דרייבר. מחזמר עם מוזיקת היפ הופ בשם The Bomb-itty of Errors, זכה במקום הראשון בפסטיבל הקומדיה שארגנה רשת HBO והתמודד מול סטיבן סונדהיים בקטגוריית השירים הטובים ביותר (Best Lyrics) על פרס Drama Desk ב-2001.
קולנוע.
הסרט "עסקים גדולים" הוא גרסה קומית מודרנית של "קומדיה של טעויות" בכיכובן של בט מידלר ולילי טומלין. הוא מספר על שני זוגות של תאומות זהות שהופרדו בלידתם, בדומה מאוד לדמויות במחזה השייקספירי. הקולנוע ההודי הוציא חמישה סרטים שמתבססים על המחזה, Do Dooni Char (1968), בכיכובם של כישור קומאר, Angoor (1982) בכיכובו של סנג'יב קומאר, Bhrantibilas (1963) בכיכובו של Uttam Kumar, סרט בשפת הקאנדה בשם Ulta Palta (1997) בכיכובו של ראמש אראבינד, וסרט בשפת טולו בשם Aamait Asal Eemait Kusal בכיכובו של נאווין די פאדיל.
טלוויזיה.
הפרק The Patron of the Arts בקומדיית המצבים הבריטית "כן, אדוני השר", ראש הממשלה הבריטי ג'יימס האקר, טוען ש"הם (התיאטרון המלכותי הלאומי) מיקמו את "קומדיה של טעויות" בדאונינג 10."
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי.
1. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 10 באוקטובר 1964, הציגה 97 הצגות
2. תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 8 במרץ 1975, הציג 133 הצגות
3. תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: 1988, הציג 110 הצגות
4. תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 6 בינואר 1996 (המחזה הועלה בעברית ב-Burgtheater בווינה, אוסטריה, ב-15 ו-16 באפריל 1997 והועלה גם בתיאטרון הלאומי בבודפשט, הונגריה, באותו חודש)
5. תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: 23 בנובמבר 2008
6. תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: דצמבר 2011
ויז'ה אפקואן
ויז'ה אפקואן (בספרדית: Villa Epecuén) הייתה עיירת נופש לחוף לגונה אפקואן בפרובינציית בואנוס איירס, כ-520 ק"מ דרומית-מערבית לבואנוס איירס וכ-560 ק"מ מערבית ללה פלאטה. העיירה נחרבה בשיטפון ב-1985 וננטשה.
היסטוריה.
ויז'ה אפקואן הוקמה בשנות ה-20 של המאה ה-20 והתבססה כעיירת תיירות לחוף לגונה אפקואן. מסילת ברזל חיברה בינה לבין בואנוס איירס, והקלה על הגעתם של התיירים הרבים, שהגיעו כדי ליהנות מהסגולות הרפואיות של מי הלגונה המלוחים. בשיאה, התגוררו בעיירה כ-1,500 תושבים, והיו בה כ-5,000 חדרי מלון. בין שנות ה-50 לשנות ה-70 הגיעו אליה מדי קיץ (בין נובמבר למרץ) כ-25 אלף מבקרים.
ב-10 בנובמבר 1985 גרם מזג האוויר הסוער לפריצת סכר באגם, ובעקבות זאת קרסה גם סוללה שנועדה להגן על העיר. המים הציפו את העיירה במהירות, תושביה נטשו אותה, והיא נהרסה. עד 1986 הגיע גובה פני המים בעיירה ל-4 מטרים, והוא המשיך לעלות עד לשיא של 10 מטרים, שנרשם ב-1993.
מאז 1993, החלה ירידה הדרגתית בגובה מפלס המים, וב-2009 כבר יבשו לגמרי חלקים ממנה. אחד התושבים, קשיש בשנות ה-80 לחייו, אף חזר לביתו, והוא התושב היחיד שחי כיום בוויז'ה אפקואן. בעקבות ירידת המפלס, שבה ויז'ה אפקואן והפכה למוקד משיכה לתיירים, שמגיעים עתה לחזות בבתים ההרוסים של עיר הרפאים.
חסיה בילצקי
אבן נסורה
אבן נסורה או אבן מנוסרת היא אבן שעברה ניסור ומשמשת לחיפוי מבנים. מחיר האבן הנסורה זול מאבנים מעובדות אחרות.
האבן.
בתהליך סיתות האבן לבנייה בתקופה המודרנית, לאחר החציבה, נוהגים לנסר את גוש האבן ללוחות דקים שאותם ניתן לעבד עיבוד נוסף. הלוחות האלו נקראים אבן נסורה וניתן לחפות בהם מבנים גם במצבם הזה. האבן הנסורה בדרך כלל מגיעה בצורת אריחים מלבניים.
שימוש באבן בירושלים.
ירושלים התאפיינה לאורך השנים בבנייה באבן. תושבי ירושלים יכלו לעמוד בכך משום שבעיר ובסביבותיה היו מחצבות אבנים רבות, בניגוד לאזורים אחרים בהם האבן לא הייתה מצויה ולכן מחירה היה גבוה הרבה יותר. בתחילת המאה העשרים השתכללו טכנולוגיות הבנייה ולקראת שנות ה-30 של המאה כבר נבנו רוב בתי ירושלים מבטון מזוין מצופה באבן. מושל ירושלים בתקופת המנדט הבריטי, רונלד סטורס, תיקן תקנה שכל מבנה בעיר ייבנה או יחופה באבן ירושלמית.
ככל שעברו השנים הקשתה התקנה של הבנייה באבן על הבונים. בראשית שנות ה-60 התירה הוועדה לתכנון ובנייה חיפוי מבנים באבן נסורה, משום שמחירה נמוך באופן משמעותי וכך ניתן היה לענות על צורכי ירושלים המתפתחת ולבנות בעיר מבנים רבים בזמן מועט.
סיבה אחרת להעדפת האבן הנסורה על פני האבן הירושלמית נוצרה בשל הבנייה לגובה. ברחבי העולם נהוג לבנות מבנים רבי קומות וגורדי שחקים מחומרים מודרניים כמו זכוכית ופלדה המעניקים למסתכל על הבניינים הענקיים תחושת קלילות. בירושלים היו חייבים המתכננים לבנות באבן אולם הם ניסו בכל דרך לשוות למגדלים שלהם צורה מודרנית וקלה. האבן הנסורה התאימה לרעיון הזה מכיוון שחיפוי האבן שהיא יוצרת לא נותן את תחושת הכובד האופיינית לבתים מאבן ירושלמית.
בשל איכותה הירודה של האבן הנסורה, אסרה ועדת התכנון בשנות ה-80 את המשך השימוש בה והמבנים בירושלים חזרו לשימוש באבן הירושלמית על צורותיה. עם זאת, נותרו בירושלים אלפי מבנים משנות ה-60 וה-70 בחיפוי אבן נסורה, ובהם מוסדות ציבור, בנייני משרדים ומסחר, בתי מלון ובתי מגורים.
ג'נט ילן
פרופסור ג'נט לואיז ילן (באנגלית: Janet Louise Yellen; נולדה ב-13 באוגוסט 1946) היא כלכלנית יהודייה אמריקאית, המכהנת כמזכירת מחלקת האוצר של ארצות הברית. היא הייתה יו"ר הפדרל ריזרב בשנים 2014–2018. בכך הייתה יושבת הראש ה-15 בהיסטוריה האמריקאית והאישה הראשונה בתפקיד זה, תחת הנשיא ברק אובמה והנשיא דונלד טראמפ. קודם לכן הייתה נשיאת הפדרל ריזרב של סן פרנסיסקו, כיהנה במועצת היועצים הכלכליים של הבית הלבן תחת נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, והייתה פרופסור אמריטה בבית הספר לעסקים האס שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ילן למדה באוניברסיטת בראון ואוניברסיטת ייל ובהמשך עבדה באוניברסיטת הרווארד ובית הספר לכלכלה של לונדון. היא מצדדת בכלכלה קיינסיאנית. ילן נכנסה לשירות מערך הרשות המבצעת הפדרלי עם מינויה לחברת מועצת היועצים הכלכליים של ממשל קלינטון ובהמשך לנשיאתו בין 1997 ל-1999. בינואר 2021 אישר הסנאט את מינויה למזכירת האוצר בקבינט של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, והיא האישה הראשונה שמאיישת את התפקיד.
ראשית חייה.
ילן נולדה בברוקלין, ניו יורק, בת לאנה לבית בלומנטל וג'וליוס ילן, רופא. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון פורט המילטון בשכונת ביי רידג' שבברוקלין. היא סיימה בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת בראון ב-1967 וקיבלה את הדוקטורט בכלכלה מאוניברסיטת ייל ב-1971.
קריירה.
בין השנים 1971 - 1976 כיהנה כ-Assistant Professor באוניברסיטת הרווארד וככלכלנית במועצת הנגידים של הפדרל ריזרב בשנים 1977–1978.
החל בשנת 1980 החלה לבצע מחקרים בבית הספר האס וללמד מקרו-כלכלה לתלמידי MBA. כיום היא פרופסור אמריטה בבית הספר לעסקים האס שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שם היא פרופסור לעסקים ופרופסור לכלכלה. היא זכתה פעמיים בפרס בית ספר האס להוראה מצטיינת.
ילן כיהנה כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון מ-13 בפברואר 1997 ועד 1999 וכיהנה כחברת הנהלת מועצת הנגידים של הפדרל ריזרב בין השנים 1994 ל-1997. בעבר לימדה באוניברסיטת הרווארד ובבית הספר לכלכלה של לונדון. היא כיהנה כנשיאת Western Economic Association International והיא סגנית נשיא לשעבר של האגודה האמריקנית לכלכלה. היא עמיתה ב-Yale Corporation.
החל מ-14 ביוני 2004 ועד 2010 כיהנה כנשיאה וכמנכ"לית של הפדרל ריזרב של סן פרנסיסקו. היא הייתה חברה בעלת זכות הצבעה בוועדה הפדרלית לשוק פתוח (Federal Open Market Committee - FOMC) ב-2009. נחשבת כרבים בוול סטריט כ"יונה", כלומר, מודאגת יותר מאבטלה מאשר מאינפלציה, וככזו היא נוטה פחות לתמוך בהעלאת ריבית הפדרל ריזרב בהשוואה, למשל, לוויליאם פול, לשעבר נשיא הפדרל ריזרב של סנט לואיס.
ביולי 2009 הוזכר שמה של ילן כמחליפה פוטנציאלית לבן ברננקי בתפקיד יו"ר מערכת הפדרל ריזרב, בטרם הוארכה כהונתו על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
תחומי העניין והמחקר בהן עסקה ילן הם אבטלה ושוק העבודה, מדיניות מוניטרית ופיסקלית ומדיניות השקעות וסחר בינלאומי.
סגנית ליושב ראש.