שרירנים ברחם יכולים להיות מטופלים באותן שיטות כמו שרירנים ברחם ספורדיים כולל טיפול אנטי הורמונלי, ניתוח או אמבוליזציה. דווח על עלייה משמעותית בסיכון להתקדמות או להתפתחות עצמאית של ליומיוסרקומה ברחם אשר עשויה להשפיע על שיטות הטיפול.
הנטייה לסרטן תאי הכליה מחייבת בדיקה ובמידת הצורך טיפול אורולוגי (אורולוגיה).
נגעי העור עשויים להיות קשים לטיפול מכיוון שהם נוטים לחזור לאחר כריתה או טיפול הרסני. תרופות המשפיעות על התכווצות שרירים חלקים, כגון דוקסאזוסין, ניטרוגליצרין, ניפדיפין ופנוקסיבנזמין, עשויות לספק הקלה בכאב.
פרוגנוזה.
סקירה משנת 2006 קבעה כי RS מוביל לעיתים קרובות לסרטן כליות בין הגילאים 30–50. סרטן הכליה הורג בערך 1 מכל 3 אנשים, אך שיעורי ההישרדות ל-5 שנים השתפרו בין השנים 1974–1976 ו-1995–2000, מ-52% ל-64%.
היסטוריה.
התסמונת תוארה לראשונה על ידי ריד ב-1973. הקשר עם הגן חומצה פומרית נחשף בשנת 2002.
הערות.
מסד נתונים של המוטציות של הגן חומצה פומרית זמין. מוטציות אוטוזומליות רצסיביות גורמות למחלה נוירולוגית חמורה המכונה חוסר פומראז, הקשורה למגוון נגעים מולדים במוח.
קישורים חיצוניים.
ו במרכז המידע למחלות גנטיות ומחלות נדירות (GARD).
קאטלר
קטלר
הקבינט של אנדשון
הקבינט של אנדשון (בשוודית: regeringen Andersson) הוא כינויה של ממשלת שוודיה (ה-56 במניין, ממשלת מיעוט), בראשותה של חברת הפרלמנט השוודי מגדלנה אנדשון, שהיא ראשת הממשלה האישה הראשונה בהיסטוריה של שוודיה. הממשלה הוצגה ב-30 בנובמבר 2021, וזכתה לאמון הריקסדאג שנבחר בבחירות שנערכו ב-9 בספטמבר 2018. בבחירות אלה זכתה רשימת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה (מפלגת השלטון היחידה) ב-100 מושבים (כ-29%).
בממשלה מכהנים, כולל ראש הממשלה, 23 שרים: 11 גברים ו-12 נשים. כך יש בה גם רוב נשי וגם ראשת ממשלה אישה ראשונה בהיסטוריה. הממשלה מורכבת מסיעה אחת בלבד: מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה, שזכתה ב-100 מושבים בלבד מתוך 349, אך נהנית מאמונם של 176 חברי פרלמנט (אקטיבית ובהימנעות), מול 173 מתנגדים אקטיביים. לפיכך, הקבינט של אנדשון עשוי להיות אחת הממשלות החלשות ביותר בהיסטוריה של שוודיה. עם זאת, התנגדותם האקטיבית של מרבית חברי הפרלמנט לממשלה בשיתוף השוודים הדמוקרטים הקנתה לקבינט החדש את זכות קיומו והוא זכה לאמונם של הריקסדאג ושל מלך שוודיה ב-29 וב-30 בנובמבר 2021.
רקע להקמת הממשלה.
מספר חודשים לאחר בחירות 2018 הוקמה ממשלת לוון השנייה, בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הירוקים, ובהימנעות של מפלגת המרכז. ביולי 2021 נפלה הממשלה בעקבות הצבעת אי-אמון שבה תמכה מפלגת השמאל, דבר שגרם לסבב התייעצויות חדש ולהקמת ממשלת לוון השלישית, בהרכב זהה, שבועות לאחר מכן. באוגוסט אותה שנה התראיין ראש הממשלה סטפן לוון לראשות השידור השוודית, ובמהלך הראיון הצהיר כי בדעתו לפרוש ממשרת ראש הממשלה "במהלך הסתיו הקרוב". המהלך אכן יצא לפועל בתחילת נובמבר, עת התפטר לוון מתפקידו כמנהיג מפלגת הסוציאל-דמוקרטים, ומגדלנה אנדשון נבחרה לכהן בתפקיד במקומו. כשבועיים לאחר התפטרותו מתפקידו במפלגה, הגיש לוון את התפטרותו ממשרד ראש הממשלה ליושב ראש הפרלמנט, אנדריאס נורלין.
לאחר סבב התייעצויות של נורלין עם נציגי הסיעות השונות בפרלמנט, העניק נורלין את המנדט להקמת ממשלה לאנדשון. ב-24 בנובמבר, שכונה "יום רביעי הגדול" (superondsdag), הפרלמנט הסמיך את אנדשון להקים את ממשלתה, מה שהפך אותה לאישה הראשונה בהיסטוריה השוודית שזוכה להכרת הפרלמנט ושוודיה חדלה להיות המדינה היחידה מבין המדינות הנורדיות בה לא נבחרה מעולם ראשת ממשלה אישה. הקואליציה שהייתה עתידה לקום כללה את שתי השותפות המסורתיות בגוש השמאל השוודי, הסוציאל-דמוקרטים והירוקים, בברית שנודעה בשם האדומים-ירוקים (De rödgröna). כשבע וחצי שעות לאחר ההצבעה, נפלה הצעת התקציב של הממשלה החדשה, ובמקומה עבר תקציב שהציעה האופוזיציה, דבר שהוביל את הירוקים לפרוש מהקואליציה. בעקבות פרישת הירוקים, ולפי החוק השוודי, נאלצה אנדשון להתפטר מהתפקיד, ולוון נותר ראש הממשלה בפועל (acting), דבר שהוביל לכאוס פוליטי מאחר שלא קרה מעולם קודם לכן. שבוע לאחר מכן, התנצל יושב ראש מפלגת הירוקים בראיון שהעניק לאפטונבלודט, ואמר שהם "היו נאיבים".
בימים חמישי ושישי התקיימו סבב שיחות חדש על ידי נורלין, וביום שני שלאחר מכן, ב-29 בנובמבר, בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ובהימנעות של סיעות הירוקים, השמאל והמרכז (173 מתנגדים, 101 תומכים), אנדשון קיבלה את הכרת הפרלמנט לממשלה חדשה, הפעם כממשלת מיעוט בהרכב של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בלבד. ביום שלישי, 30 בנובמבר, פרסמה אנדשון את שמות חברי הקבינט המיועד.
הרכב הממשלה.
נתונים סטטיסטיים.
הנתונים שלהלן מתייחסים להרכב הממשלה ביום הצגתה, ב-30 בנובמבר 2021:
יוסף מזרחי
יוסף מזרחי (נולד ב-19 בינואר 1940) הוא מדען ישראלי ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חוקר בתחום הפיזיולוגיה של הצמח בהיבטים של עקה פיזיולוגית. מזרחי תרם רבות לאינטרודוקציה של עצי פרי אקזוטיים לגידול בארץ.
קורות חיים.
יוסף נולד לאהרון ולבת שבע בשנת 1940, בתל אביב, כצאצא לעדה התימנית. האב, אהרון, עלה לארץ מתימן ב-1910, בגיל 17, כדי להימנע מ"גזירת היתומים". הוא התיישב בכרם התימנים שבתל אביב. גם אביה של אמו הגיע מתימן. הוא עלה מצנעא עם משפחתו בגיל 4, בשנת 1881, במסגרת עליית אעלה בתמר.
יוסף מזרחי למד בתיכון עירוני א בתל אביב, והיה חבר בתנועת הצופים. בשנת 1955 נכח בכנס שבו דוד בן-גוריון קרא בפני חניכי תנועות הנוער של תל אביב: "נוער הזהב, רד לנגב". בהשפעת קריאה זו, יוסף מזרחי היה שותף להקמת גרעין שהגיע לקיבוץ שדה בוקר, והתגייס לנח"ל. בגרעין הכיר את נילי לבית ח'מלניק, אותה נשא לאשה בשנת 1963. מנישואים אלו נולדו לזוג שלושה ילדים. מזרחי מתגורר בבאר שבע מאז 1968.
המסלול האקדמי.
כהמשך לשרותו בגרעין הנח"ל בקיבוץ ובהיותו חבר בקיבוץ, פנה יוסף מזרחי ללימודים בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית. את התואר הראשון סיים בשנת 1964. את תואר המוסמך סיים ב-1966. יוסף מזרחי המשיך את לימודיו לדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים, בהנחית פרופסור יואש וועדיה ופרופסור עמוס ריצ'מונד. בשנת 1972 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. בשנים 1973–1975 שהה בארצות הברית, באוניברסיטת פרדו בלאפייט, אינדיאנה, שם שימש כעמית בתר-דוקטורי. נושא המחקר היה גנים מעכבי הבשלה בעגבניות.
בשנת 1968 הצטרף לקבוצת החוקרים של המכון לחקר הנגב. כמו חלק גדול מהחוקרים של המכון, גם יוסף מזרחי היה בין המורים הראשונים במחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בן-גוריון, עם הקמתה. בשנת 1978 קודם לדרגת מרצה בכיר, ב-1983 לפרופסור חבר ובשנת 1991 מונה לפרופסור מן המניין. מזרחי נבחר למרצה מצטיין בשנים 2004–2007. בין השנים 1978–1982 שירת בתפקיד לאומי, במסגרת השאלה מהאוניברסיטה למשרד החקלאות, כמנהל היחידות למחקר ופיתוח החקלאות בנגב.
במסגרת עבודתו באוניברסיטה, מילא מספר תפקידים, חלקם במקביל. בשנים 1992–2008 היה מופקד על הקתדרה של "ישראל וברנרד ניצ'ונסקי בחקלאות מדברית", ובשנים 1995–1998 היה ראש המחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-2003–2006 כיהן כראש המכון לחקלאות ולביולוגיה שימושית באוניברסיטת בן-גוריון.
בנוסף לפעילותו המדעית בארץ, יוסף מזרחי ערך מחקרים בשיתוף עם מדענים מאוניברסיטאות אחרות בעולם, בין היתר עם אוניברסיטת המדינה של וושינגטון בפולמן שבוושינגטון, עם אוניברסיטת ייל שבקונטיקט, ועם אוניברסיטת סידני המערבית שבאוסטרליה.
בשנת השבתון האחרונה לפני פרישתו, בשנת 2007, עבד בשיתוף עם חוקרים מארבע אוניברסיטאות שונות, בהוואי, באוקינאווה שביפן, באוסטרליה ובספרד, על פיתוחים של אוניברסיטת בן-גוריון.
באוקטובר 2008 פרש כפרופסור אמריטוס. הוא ממשיך לעבוד כחוקר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, כגמלאי.
מחקרים.
כמה ממחקריו הבולטים של מזרחי עוסקים בנושאים הבאים:
תרומה לכלכלה.
מזרחי פיתח בשיתוף עם פרופ' נחום קידר ועם ד"ר אהוד קופליוביץ', עגבניות עם חיי מדף ארוכים. פיתוח זה שינה את אופן גידול העגבניות בישראל ושאר העולם. בעקבות הפיתוח, אורך חיי המדף של העגבניות עלה למספר שבועות. כתוצאה מכך, כמות הפרי הנזרקת שואפת לאפס.
מזרחי פיתח גידולי פרי אקזוטיים, חדשים לחלוטין לשוק הישראלי והבינלאומי. בכך הוא איפשר לחקלאי ישראל להיות הראשונים לייצא את התוצרת המבוקשת, הן לשוק המקומי והן לשוק הבינלאומי. בנוסף, עצי הפרי שפותחו מסוגלים לעמוד בתנאים של מחסור במים וטמפרטורות קיצוניות ועם זאת לייצר פרי איכותי. ניתן לראות בהם גידולים מותאמים לשינוי האקלים המתהווה.
בשנים 1984–1990, פרופסור מזרחי עם צוותו הקימו בנק גנים של פיטאיה, כנראה הגדול מסוגו בעולם. נאספו דוגמאות של זנים מהטבע, בג'ונגלים של מרכז אמריקה ובנוסף גם מגנים בוטניים בעולם ומאוספי חובבים בארץ ובחו"ל.
איגור ג'וזלוב
איגור ג'וזלוב (במקדונית: Игор Ѓузелов; נולד ב-2 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר מקדוניה ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
ג'וזלוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של בלסיצה, אליה הצטרף בגיל 17. כעבור שנתיים חתם בסילקס, עמה זכה בשלוש אליפויות וגביע.
בקיץ ג'וזלוב חתם בהיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית.
בקיץ ג'וזלוב חתם בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית. ב-7 ביולי 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד זקארפטיה. ג'וזלוב שיחק בשחטאר עונה אחת, בה זכה עם הקבוצה בדאבל.