עיקר האתגר בסרט הוא להבין מתי קוב חולם ומהי המציאות שלו, ובעקבות כך להכריע האם איחודו עם ילדיו בסיום הסרט הוא אמיתי או חלום. מצד אחד, קוב השלים את המשימה ואין סיבה שתמנע ממנו לחזור לביתו; מצד שני, תנועת הטוטם שלו במכוון לא ברורה (בסוף הסרט הקהל לא רואה האם הטוטם נופל או ממשיך להסתובב). בנוסף, נראה כי ילדיו של קוב אינם גדלים במהלך הסרט (אם כי לצופים לא נמסרת מסגרת זמן בין מותה של מל לבין האירועים מול סאיטו), ונדמה שהם לובשים את אותם בגדים לאורך כל הסרט (אם כי אחראי התלבושות של הסרט טען כי הדבר אינו נכון). גם היעדרות אימו של קוב מהאיחוד המשפחתי היא בעייתית. לכן הוצע שאיחודו של קוב עם ילדיו הוא בעצם חלום, וכן הוצע כי ייתכן כי כלל הסרט הוא חלום.
לכאורה על מנת לפתור את הבעיה הצופים נדרשים ל"טוטם" משל עצמם: ישנה תאוריה המניחה שהטוטם של הצופים הוא טבעת הנישואין של קוב, שנמצאת על ידו השמאלית כל אימת שהוא חולם, אך בפרקי המציאות היא נעדרת. הטבעת לא מופיעה באיחודו של קוב עם ילדיו, ולפיכך ניתן לומר כי חזרתו לביתו מתרחשת במציאות של הסרט.
הרעיון לסרט.
במאי הסרט, כריסטופר נולאן, ראה בסרט זה דרך לחקור את עולם החלום, וניסה לעסוק בו באפשרות שאדם יוכל לחדור לאזור הלא-מודע של אדם אחר. בניגוד לטענה הידועה שכל דבר בעולם ניתן לגנבה, חוץ מהמוח והרעיון, מנסה נולאן להפוך את הדבר לאפשרי בסרט. נולאן עבד על התסריט במשך 10 שנים. הוא הושפע מסרטים כמו "המטריקס", "עיר אפלה", "הקומה השלוש עשרה" וכן סרטו "ממנטו", שתרמו לו בביסוס המימד בו מתרחש הסרט.
הפקה.
לאונרדו דיקפריו היה השחקן הראשון שלוהק, והיה גם הבחירה הראשונה של נולאן לתפקיד של דום קוב. נולאן ודיקפריו דנו בתסריט במשך חודשים רבים.
ב-11 בפברואר 2009, אישרו האחים וורנר את ההפקה לסרט שכתב נולאן. ב-19 ביוני החלו הצילומים בטוקיו. מקומות צילום נוספים הוקמו בלוס אנג'לס, לונדון, פריז, טנג'יר וקלגרי. ביולי 2009 התקיימו צילומים בקולג' אוניברסיטת לונדון.
חלקים מהסרט צולמו בסוגי מצלמות שונות. נולאן, הממעט להשתמש באפקטים מיוחדים, השתמש בהם בכל זאת בחלק מהסצנות, אך אחרות צולמו באמצעים ריאליסטיים. לצורך סצנת המסדרון המפורסמת, שבה ארתור נאבק בשומרים וכוח המשיכה משתנה, נבנה מבנה צנטריפוגלי בעל שבע טבעות ברזל עגולות, ובתוכן נבנה סט המסדרון באורך שלושים מטרים.
ג'וזף גורדון לוויט התעקש לבצע את הסצנה בעצמו, ולא לתת לפעלולנים להחליף אותו, והתאמן עליה במשך כשבועיים.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב האנס צימר, אשר כתב והלחין מוזיקה לסרטיו הקודמים של נולאן כגון: "באטמן מתחיל" ו"האביר האפל". מנגינת הנושא של הסרט נקראת ״Time״ (זמן) והפכה לאחת מבין נעימות הפסקול המפורסמות ביותר של צימר.
התחלה: מוזיקה מתוך הסרט
שיווק.
הסרט זכה לשיווק נרחב באינטרנט. הטריילר הראשון של הסרט הוקרן בצמידות להקרנות הסרט "ממזרים חסרי כבוד". הטריילר השני הוצמד לסרט "שרלוק הולמס", והשלישי הוצמד ל"איירון מן 2".
הסרט יצא ב-DVD וב-Blu-ray ב-7 בדצמבר 2010.
ביקורת, פרסים והכנסות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מצד רוב מבקרי הקולנוע. נטען כי הסרט הוא "מדהים", אבל יכול להיות שהוא יהיה "מסובך מדי" עבור קהל הצופים.
הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר, אך בקטגוריות משניות יחסית: הצילום, האפקטים, מיקס הסאונד ועריכת הסאונד הטובים ביותר. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר נוספים: הסרט, התסריט המקורי, הפסקול והתפאורה הטובים ביותר. בנוסף זכה הסרט בשלושה פרסי באפט"א והיה מועמד לארבעה פרסי גלובוס הזהב.
הסרט גרף 21.6 מיליון דולר ביום הראשון שבו יצא לאקרנים, ב-16 ביולי 2010, כאשר הוא נצפה ב-6,700 אולמות שונים, מהם 1,600 הקרנות חצות (הסרט הקודם של נולאן, "האביר האפל", הכניס סכום קטן יותר ביום הראשון להקרנתו, 18.5 מיליון דולר). בסוף-השבוע הראשון של הסרט, הוא הצליח לגרוף 60.4 מיליון דולר. בסך הכול גרף הסרט למעלה מ-823 מיליון דולר בכל העולם, והוא מדורג במקום הרביעי בהכנסות סרטים בשנת 2010.
וסילה אלכסנדרי
וָסִילֶה אָלֶכְּסַנְדְרִי (ברומנית: Vasile Alecsandri; 21 ביולי 1821 – 22 באוגוסט 1890) היה משורר, מחזאי, סופר, מהפכן, מדינאי ודיפלומט רומני, מגדולי המשוררים בשפה הרומנית בכל הזמנים. אלכסנדרי היה אחד החברים המייסדים של האקדמיה הרומנית וממייסדי התיאטרון הרומני. הוא נחשב לאחד ממניחי היסוד של הפרוזה הספרותית הרומנית, יצר סוגות בשירה הרומנית, ואסף ופרסם יצירות פולקלור רומניות. היה מעורב במהלכים לאיחוד הנסיכויות הרומניות ובפעילות להשתחררותן מהשלטון העות'מאני, והיה מועמד להיות שליט נסיכות מולדובה, אך ויתר על הסיכוי לכך כדי לאפשר את איחוד הנסיכויות. איש רב פעלים במדינאות ובספרות הרומנית.
ביוגרפיה.
ראשית דרכו.
וסילה אלכסנדרי נולד למדלניצ'ר (תואר לאיש חצר, בן האצולה) וסילה אלכסנדרי (בהמשך קודם לתפקיד הוורניק, המקביל לשר פנים) - סוחר שהתעשר ממסחר במלח ובתבואות, ולאלנה בת דומיטרקה קוזוני הפיטאר, יוונייה במקור, במקום לא ידוע באזור בקאו שבנסיכות מולדובה. אי-הוודאות לגבי מקום לידתו ולגבי שנת לידתו נובעת מכך שלידתו התרחשה בשעה שמשפחת אלכסנדרי הייתה בעיצומה של הימלטות מפני צבאו של אלכסנדר איפסילנטי, מנהיג הפיליקי אטריה.
ילדותו של וסילה, אחד משבעה אחים ואחיות (רק שלושה הגיעו לבגרות), עברה באזור יאשי, שם הייתה לאביו אחוזה ליד הכפר מירצ'שט (Mirceşti). הוא למד תחילה עם מלמד יווני ומ-1827 עם הנזיר גרמן וידה (Gherman Vida), מורה רומני מחבל מרמורש שנתן שיעורים לתלמידים נוספים ובהם גם מיכאיל קוגלניצ'אנו. בשנים 1828 - 1834 נשלח אלכסנדרי לפנימייה הצרפתית של ויקטור קֵנֵה (Victor Cuénim) שנפתחה ביאשי, שם למד בחברת מיכאיל קוגלניצ'אנו ומאטיי מילו. מתכונת הלימודים בפנימייה התבססה על מסורת בתי הספר התיכוניים (lycées) בצרפת והם התנהלו בצרפתית, ובנוסף למדו בה רומנית וגרמנית.
באוגוסט 1834 קיבל אלכסנדרי ממיכאיל סטורדזה, שליטה החדש של נסיכות מולדובה וקרוב משפחתו הרחוק, את תואר האצולה הבסיסי קומיס שלישי. באותו חודש יצא לפריז ללימודים, תחת פיקוחו של משגיח מבוגר, יחד עם בני בויארים נוספים בני נסיכות מולדובה, ובהם אלכסנדרו יואן קוזה, יון נגוליצ'י, ניקולאה דוקאן ופאנאיט ראדו.
בפריז למד באופן פרטי אצל פרופסור קוט (Cotte), וב-1835 עמד במבחני הבגרות (baccalauréat) ההומנית. בשנת הלימודים 1835–1836 למד במעבדה של פרופסור גוטייה דה קלוברי (Gaultier de Claubry), כדי להכין את עצמו ללימודי רפואה, אך החליט כי המקצוע אינו מתאים לו. ב-1836, בעת שאביו ביקר בפריז, השיג את הסכמתו לכך שיעבור ללמוד משפטים. הוא למד שנה (1837-1836), הגיע למסקנה כי גם משפטים אינם מתאימים לו והחליט ללמוד הנדסה. לשם כך הוא היה מחויב לעבור בחינת בגרות במדעים ונעזר בפרופסור בונין, אך נכשל בבחינה. לאחר מכן חזר לפרופסור קוט כדי להשלים לימודים הומניים.
בתקופה זו הכיר בפריז בני בויארים מנסיכות ולאכיה וקשר יחסי ידידות עם יון גיקה, קוסטקה נגרי ואחרים.
התחלות ספרותיות.
בפריז כתב את שירו הראשון בצרפתית, La jeunne fille (הבת הצעירה). ב-1838 החל לפרסם יצירות בצרפתית, ובהן: "Zunarilla", "Marie", "Les brigands", "Le petit rameau" ו-"Serata".
ב-1839 שב למולדתו דרך איטליה, בחברתם של קוסטקה נגרי וניקולאה דוקאן. הוא ביקר בפירנצה, ברומא, בפדובה, בוונציה ובטריאסטה, הפליג על הדנובה עד גאלאץ ושב ליאשי. ב-31 באוגוסט 1839 קיבל משרה אדמיניסטרטיבית, ראש המשרד הממונה על הסקוטלניקים ועל הגמלאות. הוא החזיק במשרה זו עד 1846. בינואר 1840 ייסד ביאשי יחד עם קוסטקה נגרוצי ומיכאיל קוגלניצ'אנו את כתב העת דאצ'יה ספרותית. נסיעתו נתנה לו את הרקע לכתיבת היצירות הראשונות ברומנית, "מוכרת הפרחים מפירנצה" (Buchetiera de la Florenţa) ו"הר האש", יצירות שפורסמו בגיליון השלישי של דאצ'יה ספרותית. ב-1840 קיבל על עצמו, יחד עם מיכאיל קוגלניצ'אנו וקוסטקה נגרוצי, את ניהול התיאטרון הרומני-צרפתי ביאשי, ומכאן התחילה פעילותו כמחזאי. כדי לספק את צורכי התיאטרון כתב את הוודוויל "המכשף מחרלאו" (Farmazonul din Hârlău) ואת "הכובענית ועובד המדינה" (Cinovnicul şi modista), שניהם עיבודים של מחזות צרפתיים שלא הודפסו ולכן לא שרדו. אלכסנדרי הניח את היסוד למחזאות בשפה הרומנית, וקבע גם את שני המסלולים העיקריים: מחזות (בעיקר קומדיות) המבוססים על יצירות זרות ודרמות היסטוריות.
ב-1841 פורסמו שיריו הראשונים שנכתבו בצרפתית בכתב העת Le Glaneur moldo-valaque ("המלקט הוולאכי-מולדבי"). ב-2 ביולי 1841 הועלה במדרג האצולה הרומני לדרגת ספטאר. ב-2 בפברואר 1842 מתה אמו האהובה. וסילה אלכסנדרי האב חלה גם הוא, בעת שהותו בווינה ווסילה אלכסנדרי הבן יצא בחברת הרופא דוקטור ורנוב, כדי להביא את אביו הביתה. לאחר שובם ליאשי, שיכנו בביתם גם את יון גיקה, שהגיע מבוקרשט ולימד בבית הספר הגבוה של התקופה ביאשי.
ב-1843 יצא למסע בהרי מולדובה, שבמהלכו "גילה" את הפולקלור הרומני. לאחר מסע זה כתב את שיריו הראשונים ברומנית. יצא בשנים 1843–1844 למספר מסעות בהרים על מנת לאסוף חומר פולקלוריסטי. על תקופה זו כתב את הנובלה "טיול בהרים".