ביוני 2021 דחה בית המשפט העליון, ברוב של 7 שופטים מול 2, עתירה נוספת נגד החוק. העותרים טענו שלאחר שהוריד הקונגרס את הקנס לאזרחים שלא ירכשו ביטוח בריאות ל-0, לא ניתן עוד להצדיק את חוקתיות החוק כשימוש לגיטימי של הקונגרס בסמכותו להטיל מיסים. שופטי הרוב טענו שלעותרים, טקסס, 17 מדינות נוספות ושני עותרים פרטיים, אין זכות עמידה, והם לא עסקו בטענות המהותיות של העותרים. סטיבן ברייר כתב את דעת הרוב.
הפולמוס סביב החוק.
בקרב אזרחים רבים עלתה ביקורת בדבר עלות הביטוח שעשויה להגיע לכדי 432 דולר לחודש לאדם, מה שהופך אותה ללא ניתנת להשגה עבור האוכלוסייה החלשה אליה התכוון המחוקק להגיע. כמו כן נשמעה ביקורת בדבר חוסר היכולת לשמור על הרופא המטפל הקודם וכן חוסר בהירות בדבר היקף הכיסוי הביטוחי.
מדינות סקנדינביה
מכון אריאל
מכון אריאל - מפעלי תורה יהדות וחברה בישראל (ידוע גם כ"מוסדות אריאל") הוא גוף המאגד בתוכו מספר מוסדות תורניים הפועלים להכשרת רבנים ודיינים.
המכון שוכן בשכונת בית וגן בירושלים. בראש המכון עמד הרב שאר ישוב כהן עד לפטירתו בה'תשע"ו. מנכ"ל המכון כיום הוא הרב דוד טבצ'ניק ויו"ר המכון הוא הרב יונתן קראוס.
היסטוריה.
ראשיתו של מכון אריאל ב"מכון הרי פישל לדרישת התלמוד" שנוסד בסוף שנת תרצ"ב (1932), ביוזמתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, במימון הנדיב ישראל אהרן פישל ותיווך גיסו הרב ראובן בראז והרב אהרן טננבוים. ראשו ומנהלו היה הרב דב בער הכהן קוק, אחיו של הראי"ה קוק.
הראי"ה קוק בחר להקמת המכון בעשרה מתלמידיו המובחרים ביותר ובעיקר מישיבת מרכז הרב וביניהם הרבנים אליהו יצחק פריסמן, שמעון סטרליץ, שלום אליהו ננקנסקי, שמואל אליעזרי, משה דוד בקשט ובנימין צבי יהודה רבינוביץ' תאומים שהיה תלמידו ואחינו של הראי"ה אך לא למד בישיבת "מרכז הרב", עוד כיהנו במכון הרב יוסף כהן, הרב אליעזר שפירא, הרב יוסף חיים שרבני, הרב מרדכי אילן והפרופ' הרב שאול ליברמן. לאחר שהקים הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג את "מכון משפט התורה", במסגרת "מכון הרי פישל", שמו המלא של המכון הורחב ל"מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה". היום מכון זה הוא אחד מ"מוסדות אריאל".
פעילות.
המכון מורכב מבית מדרש לרבנים ולדיינים, תוכנית הכשרה למוסמכי כשרות מטעם הרבנות הראשית לישראל, תוכנית השתלמות לרבני קהילות מצרפת, מכון "נזר דוד" המנוהל על ידי הרב הראל כהן, העוסק בתורת הרב הנזיר - רבי דוד כהן, ומוציא את כתביו וכתבי בנו הרב שאר ישוב כהן, הוצאה לאור העוסקת בספרי יסוד בהגות ובהלכה, ו"מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה" המוציא לאור כתבי ראשונים על פי כתבי יד עם הגהות, ציוני מקורות, ביאורים והערות. בנוסף מקיים המכון ימי עיון לרבנים.
מוג'תהיד
גיבור בצרי
גיבור בצרי (מאנגלית: Gibor Basri; נולד ב-3 במאי 1951) הוא פרופסור במחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. מחקריו עוסקים בהיווצרות הכוכבים וננסים חומים.
אודות.
בצרי נולד בעיר ניו יורק. כעבור שנתיים עברה משפחתו לקולורדו, שם גדל. אביו, שאול, יהודי ממוצא עיראקי, היה פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קולורדו, ואמו פיליס הייתה רקדנית ומורה לבלט. פעמיים בילדותו עברה המשפחה למזרח אסיה בעקבות עבודת אביו כמרצה – בפעם הראשונה, בשנת 1957, נסעה המשפחה לשנתיים לבורמה, ובפעם השנייה, כשהיה בן 15, נסעה המשפחה לשנתיים לסרי לנקה, שם התיידד עם סופר המדע בדיוני ארתור סי. קלארק.
בילדותו קרא הרבה סיפורי מדע בדיוני ומגיל צעיר התעניין באסטרונומיה. בשנת 1973 סיים לימודי תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1979 סיים דוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת קולורדו. בין השנים 1979-81 היה בפוסט דוקטורט בברקלי. בשנת 1982 הצטרף למחלקה לאסטרונומיה בברקלי, בשנת 1988 קיבל קביעות, ובשנת 1994 קיבל מעמד של פרופסור מן המניין.
היה בין המגלים הראשונים של ננסים חומים. כמו כן הוא מעורב במחקרים שונים בהקשר לכוכבי לכת ובמסגרת זו משתתף בפרויקט ניתוח מידע שמתקבל מטלסקופ החלל קפלר.
בצרי נשוי ואב לבן. הוא חבר באגודה האמריקאית לאסטרונומיה, האגודה של הפיזיקאים השחורים, והאיגוד הבינלאומי לאסטרונומיה.
סנדרה ג'ונסון
סנדרה ג'ונסון בנדור (באנגלית: Sandra Johnson Bendor; נולדה ב-7 באפריל 1948) היא זמרת ישראלית-אמריקאית שהייתה פעילה בארץ בשנות ה-70 וה-80. כיום מופיעה ויוצרת בארצות הברית בסגנונות הג'אז והפולק.
ביוגרפיה.
ג'ונסון נולדה בפטרסון בניו ג'רזי. היא סיימה תואר ראשון בחינוך מוזיקלי בקולג' מונטקלייר בניו ג'רזי. לאחר מכן נבחרה להופיע עם תיאטרון לה מאמא, והופיעה עמם ברחבי העולם.
בשנת 1973 נשלחה על ידי תיאטרון לה מאמא לתל אביב כדי להופיע במחזה בבימוי רנה ירושלמי. ג'ונסון נשארה בארץ כ-15 שנים כזמרת, יוצרת ושחקנית. היא הופיעה במחזות ומפועים רבים, בהם "פדם פדם" (מאת אבי קורן, על חיי אדית פיאף), ו"במקום אהבה", ביצעה הופעות מוזיקליות בקיבוצים, הקליטה שירים, ואף הנחתה תוכנית רדיו לילית משלה. בשנת 1974 השתתפה ג'ונסון בתוכנית הרדיו של קול ישראל "התיבה המזמרת", שהוקדשה לשירי עם אמריקניים. שרה בדואט עם דני ליטני את "סמטת התותים", שתרגם יעקב שבתאי.
בשנת 1977 שיחקה במחזה "הנפש הטובה מסצ'ואן" בתיאטרון "הבימה".
בשנת 1978 הופיעה בפסטיבל הזמר החסידי בשיר "למען אחי ורעי". בזמן שחייתה בארץ נשלחה על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית להופעות פולק אמריקני במדינות שונות. היא תרגמה שירים בעבור סדרת הביביסי "Journey Through Israel" עם חיים טופול. בשנת 1980 חזרה לישראל והעלתה מופע יחיד בשם "הגברת עם הפטרוזיליה". אחר כך העלתה ערב משירי ג'ורג' גרשווין וקול פורטר, עם הפסנתרנית ליז מגנס.
בשנת 1982 שיחקה במחזה "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט ב"הבימה".
בקיץ 1983 עיצבה והדריכה את גילה אלמגור במופע שירה בשם "כמעט חזקה", שעלה בבית ליסין. במופע ביצעה אלמגור שירים מקוריים ומתורגמים הקשורים לעולמן של הנשים.
במאי 1985 השתתפה במופע מחווה לסשה ארגוב שהוקלט בטלוויזיה הישראלית.
בינואר 1986 עלתה הצגת הילדים "אגדות מדגדגות", מאת עוזי בן כנען, שאותה ביימה בהשתתפות גיל אלון, עופר בן־דור.
נישאה והייתה אם לבת. באוקטובר 1986 נישאה שוב בחתונה אזרחית בקפריסין, לשחקן עופר בן-דור, שהיה תלמידהּ לפיתוח קול בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בני הזוג היו להורים לתאומים.
ב-1987 חזרה לארצות הברית עם בעלה וילדיה עדי, לירון ורוי. שם החלה להופיע עם ילדיה ומשפחתה, והקימה תיאטרון ילדים בניו ג'רזי. היא עבדה עם המלחין רון ידידיה, ושרה עמו במשך 10 שנים בקונצרטים. יצרה את המופע "Arithmetickles", המלמד מתמטיקה ילדים קטנים. היא מנהלת את ArtsEcho, חברה העוסקת בהפקות חינוכיות.
פיליפ דה נוברה
פיליפ דה נוברה (מאיטלקית: Philippe de Novare; 1195–1265 לערך) היה היסטוריון, לוחם, מוזיקאי, דיפלומט, משפטן ומשורר בתקופת ימי הביניים.
דה נובר נולד בנוברה באיטליה של ימינו, למשפחת אצולה, ובילה את חיו הבוגרים במזרח התיכון. הוא שירת בעיקר את משפחת איבלין, ששימשה נושא מרכזי לספרי ההיסטוריה שכתב, שתיארו בין היתר את מלחמת הלומברדים ומאבקי השלטון בממלכות ירושלים וקפריסין.
עוד כתב על החוק הפיאודלי של ירושלים, חיבור שהשפיע על המשפטן ז'אן ד'איבלין.
פיליפ דה נובאר
יוסף נוה
יוסף נוה (Joseph Naveh; 21 בינואר 1928 – 21 בנובמבר 2011) היה ארכאולוג, פרופסור אמריטוס לאפיגרפיה ולפלאוגרפיה שמית במכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. התמחה בכתב העברי העתיק, ופרסם מספר ספרים ועשרות מאמרים בנושא.
ביוגרפיה.
יוסף נוה נולד ב-21 בינואר 1928 במונקאץ', אז במזרח צ'כוסלובקיה (כיום במערב אוקראינה), ועלה לארץ ישראל בשנת 1945. הוא למד באוניברסיטה העברית היסטוריה של עם ישראל, מקרא וארכאולוגיה. ב-1956 קיבל תואר בוגר, ב-1959 תואר מוסמך, וב-1967 תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "התפתחות הכתב הארמי" (שאחר כך גם התפרסמה). משנת 1955 שימש ארכאולוג באגף העתיקות והמוזיאונים, כיום רשות העתיקות, ובין השנים 1958–1971 שימש כארכאולוג מחוז ירושלים. במסגרת זו ביצע סקרים גם בעין גדי ובתל א-מוקאנע, היא תל-מקנה. הוא הציע לזהות את תל-מקנה עם עקרון הפלשתית לאחר ששוכנע בדבר על ידי נתן אידלין, חבר קיבוץ רבדים. בסוף עונת החפירות האחרונה נתגלתה באתר כתובת עקרון, שאישרה את הזיהוי באופן ודאי. נוה פיענח ופרסם אותה יחד עם סימור גיטין וטרודה דותן.
בשנת 1959 היה אחד מחמשת המפקחים האזוריים באגף העתיקות ביחד עם רם גופנא, משה פראוסניץ, י' ליבוביץ ול"י רחמני, שכתבו מכתב תלונה על משה דיין, וקראו להפסקת פעילות החפירה שלו.
בשנת 1960 ערך נוה חפירה ארכאולוגית במצד חשביהו – אתר על חוף הים, מדרום לקיבוץ פלמחים. התגלית החשובה ביותר של חפירה זאת הייתה המכתב ממצד חשביהו – אוסטרקון הכתוב באלפבית העברי העתיק. יוסף נוה פיענח ראשון את האוסטרקון, המכונה מאז בשם 'מכתב הקוצר'. בעקבות תגלית זו הפנה נוה את עניינו ומרצו לחקר האלפבית העברי העתיק והאלפבית הארמי העתיק; ברבות השנים, בעקבות מורו נחמן אביגד, היה לחוקר הכתב העתיק המוביל בישראל. במהלך השנים פיענח וחקר את הכתובות החשובות ביותר שהתגלו, בהן: כתובת אבה מגבעת המבתר בירושלים, כתובת תל דן המזכירה את בית דוד (יחד עם אברהם בירן), הכתובות שנמצאו בחפירות מצדה (יחד עם יגאל ידין) וכתובת עקרון.