ב-26 ביולי 2013 התקיימו בחירות להנהגת התנועה הירוקה ולתפקיד הכפול של יושב ראש ויושבת ראש התנועה במשותף. המועמדים לתפקיד יושב הראש היו ערן בן ימיני ואופק בירנהולץ, ולתפקיד יושבת הראש התמודדו הדס שכנאי ויעל כהן-פארן.
לתפקיד יושבת הראש נבחרה יעל כהן-פארן, ולתפקיד יושב הראש נבחר ערן בן ימיני. שאר חברי ההנהגה שנבחרו הם: דרור בן-עמי, מוטי בליצבלאו, הדס שכנאי, ענבל כהן, אופק בירנהולץ, יפעת מאירוביץ-יפת ונטע שיינס. ניתן להזכיר כי בן-ימיני וכהן-פארן שימשו בעבר גם כשני המנהלים הראשונים של ארגון מגמה ירוקה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים, חברה מפלגת התנועה למפלגת העבודה הישראלית לרשימה משותפת של שתי המפלגות, המחנה הציוני. בעקבות העלאת אחוז החסימה, ויתרה התנועה הירוקה על התמודדות עצמאית, לטובת שיבוץ יושבת הראש יעל כהן-פארן במקום ה-25 ברשימת המחנה הציוני, מטעם מפלגת התנועה. רשימת המחנה הציוני זכתה בבחירות ב 24 מנדטים, ולאחר היבחרו של דני עטר לתפקיד יושב ראש הקק"ל והתפטרותו מהכנסת, ב-25 בנובמבר 2015 החליפה אותו בכנסת נציגת התנועה הירוקה, יעל כהן-פארן. בכך הפכה כהן-פארן לנציגה הראשונה של התנועה הירוקה בכנסת.
הבחירות לכנסת ה-21.
לאחר פירוק המחנה הציוני התנועה הירוקה המשיכה כחלק ממפלגת התנועה. לבסוף ציפי לבני החליטה שלא תתמודד וכתוצאה מכך התנועה הירוקה התאחדה עם מפלגת העבודה וחברת הכנסת יעל כהן פארן שוריינה למקום ה-15 במפלגת העבודה. הרשימה זכתה ב-6 מנדטים בבחירות וכהן-פארן נותרה מחוץ לכנסת.
הבחירות לכנסת ה-22.
לאחר שהתמודדה ברשימת מפלגת העבודה, הודיעה חברת הכנסת לשעבר יעל כהן-פארן, יו"ר התנועה הירוקה, שהפעם המפלגה תתמודד ברשימה עצמאית.
ב-25 ביולי, הודיעו ראשי המפלגות מרצ, ישראל דמוקרטית והתנועה הירוקה על התמודדות משותפת תחת רשימה בשם המחנה הדמוקרטי, כשח"כ סתיו שפיר שעברה אליה ממפלגת העבודה עומדת בראש התנועה הירוקה. המפלגה קיבלה את מקומות 2, 8, 11 ו-16 ברשימה (בהם הוצבו שפיר, כהן-פארן, גלעד קריב ו-זינב אבו סוויד בהתאמה).
המחנה הדמוקרטי זכתה ב-5 מנדטים, וסתיו שפיר נכנסה לכנסת.
הבחירות לכנסת ה-23.
לקראת הבחירות לכנסת ה-23 שינתה המפלגה את שמה לשם "המפלגה הירוקה". רשימת המחנה הדמוקרטי, בה הייתה חברה, התפרקה ובמקומה הוקמה רשימת "העבודה-גשר-מרצ" עם יאיר גולן מישראל דמוקרטית על חשבון מקום של מרצ, ומבלי להעניק מקומות לתנועה הירוקה. ביום האחרון להגשת הרשימות הודיעה שפיר שהמפלגה לא תתמודד בבחירות.
הבחירות לכנסת ה-24.
ב-29 בינואר 2021 התקיימו בחירות פנימיות להנהגה וליו"ר המפלגה הירוקה. הבחירות התקיימו באמצעות אפליקציה ייעודית. ליו"ר המשותפות של המפלגה נבחרו מחדש סתיו שפיר ויעל כהן פארן אשר זכו במרבית קולות הבוחרים. בנוסף, נבחרו להנהגת המפלגה: פרופ׳ נח עפרון, מוטי בליצבלאו, יעל צור, ד״ר יובל ארבל, רועי פרנצוס, שיר כהן וטל מסיקה. המפלגה הירוקה לבסוף לא התמודדה לכנסת.
אריק הולדר
אריק הימפטון הולדר ג'וניור (באנגלית: .Eric Himpton Holder Jr; נולד ב-21 בינואר 1951) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית תחת הנשיא ברק אובמה, בין השנים 2009–2015. לפני מינויו, שימש הולדר כשופט בבית המשפט של מחוז קולומביה, פרקליט מדינה והמשנה לתובע הכללי תחת הנשיא ביל קלינטון.
הולדר היה היועץ המשפטי הבכיר של אובמה בתקופת הקמפיין שלו לנשיאות. הוא האמריקאי-אפריקאי הראשון שכיהן בתפקיד זה.
ביוגרפיה.
הולדר נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, בן לאב מתווך נדל"ן, שהיגר לארצות הברית כילד מברבדוס ואם שנולדה בניו ג'רזי להורים מברבדוס. הולדר התחנך בבית ספר יסודי בקווינס ובבית הספר היוקרתי סטאיוסנט (Stuyvesant) שבמנהטן. הולדר למד לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה וסיים תואר JD במשפטים בקולומביה ב-1976.
בין השנים 1976 ל-1988 עבד הולדר במחלקה החדשה ליושר ציבורי של משרד המשפטים של ארצות הברית וחקר מקרים של חשדות לשחיתויות בכל הרמות. ב-1988 מונה על ידי הנשיא רונלד רייגן לשופט בבית המשפט של מחוז קולומביה. ב-1993 מונה על ידי ביל קלינטון לתפקיד פרקליט מדינה (United States Attorney) של מחוז קולומביה והיה בכך לאמריקאי אפריקאי הראשון בתפקיד זה. הולדר יצר יחידות מיוחדות ותוכניות להתמודדות עם תופעות של פשעי שנאה, אלימות במשפחה והתעללות בילדים, פעל ליצור מנגנוני שיתוף פעולה בין האוכלוסייה המקומית לשלטונות החוק ופיתח תוכנית להפחתת שיעור הפשיעה האלימה על ידי מניעת הפצת כלי נשק. הולדר כיהן בתפקיד עד למינויו ב-1997 למשנה לתובעת הכללית של ארצות הברית, ג'אנט רינו. בתקופת כהונתו בתפקיד זה מיקד מאמצים למאבק בהונאות בתחום הטיפול הרפואי ופשעי מחשב. הולדר היה זה שייעץ לרינו בקבלת ההחלטה להתיר את הרחבת סמכויותיו של החוקר העצמאי קנת' סטאר, החלטה שהובילה לפרשת מוניקה לווינסקי. בימיו האחרונים של ממשל קלינטון היה הולדר מעורב בחנינה הנשיאותית קלינטון למארק ריץ', חנינה שספגה ביקורת רבה משום שלא מקובל לחון לפושעים נמלטים שלא ריצו את עונשם, וכן כי רעייתו לשעבר הייתה תורמת של המפלגה הדמוקרטית. הולדר היה זה שחתם על חוות הדעת התומכת בחנינה, וספג על תפקידו בתהליך ביקורת רבה מצד גורמים שמרניים. לאחר כניסתו של ג'ורג' ווקר בוש לבית הלבן, שימש הולדר במשך כשבועיים כתובע הכללי בפועל עד לאישור מינויו של ג'ון אשקרופט לתפקיד.
בין 2001 ל-2008 עבד הולדר באחת מחברות עורכי הדין היוקרתיות בעולם, קובינגטון אנד ברלינג (Covington &amp; Burling), שמשרדה הראשי בוושינגטון די. סי., ובין השאר ייצג חברות ענק כמרק ואת ליגת ה-NFL. במשפט של מחוז קולומביה נגד הלר, שדן בזכות להחזקת נשק על ידי אנשים פרטיים, הצטרף הולדר לצוות של רינו כידידי בית המשפט וטען כי עמדת משרד המשפטים מאז שלטון הנשיא פרנקלין רוזוולט ועד ביל קלינטון הייתה שזכות זו אינה מעוגנת בתיקון השני לחוקת ארצות הברית ועל כן למחוז קולומביה הזכות להטיל חרם על החזקה מעין זו.
לקראת סוף 2007 הצטרף הולדר לקמפיין הבחירות של הסנאטור-דאז ברק אובמה כיועצו המשפטי, ואף שימש בצוות הבחירה של המועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית. לאחר היבחרו של אובמה הוכרז כי הולדר ימונה לתובע הכללי בממשל שיקים.
הולדר תומך בעמדתו של הנשיא אובמה לסגירת מחנות המעצר במפרץ גואנטנמו ובהתנגדותו ליישום חוק הפטריוט (USA PATRIOT Act) על ידי ממשל בוש, הוא הביע ביקורת על מדיניות השימוש בעינויים במהלך חקירות ומדיניות המעקבים ללא צווים של הסוכנות לביטחון לאומי.
ב-2011 התפוצצה פרשת "מהיר ועצבני", ניסיון של הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק, וחומרי הנפץ לבצע "עוקץ" לסוחרי נשק בלתי חוקיים ולקרטלי הסמים המקסיקנים. במהלך 2009–2010 נמכרו אלפי כלי נשק לקרטלי הסמים על ידי סוכני הרשות והמבצע נפסק רק לאחר מותו של סוכן מרשות ההגירה והמכס מנשק שהועבר במסגרת המבצע. בעדות שמסר לקונגרס במאי 2011 טען הולדר כי נודע לו על המבצע רק כמה שבועות קודם לכן, אך מסמכים שנחשפו העלו כי תודרך על כך עוד ביולי 2010. בעקבות החשיפה זומן הולדר לעדות בפני ועדת החקירה של הקונגרס. לאחר עדותו ובעקבות סירוב משרד המשפטים להעביר מסמכים נוספים לקונגרס, הואשם הולדר בביזוי בית הנבחרים ברוב של 67–255, כשמרבית חברי הבית מהמפלגה הדמוקרטית נטשו את ההצבעה במחאה שהיא פוליטית, מפלגתית ולא ראויה.
בספטמבר 2014 הודיע הולדר על כוונתו לסיים את תפקידו, והסכים להישאר בתפקידו עד שימצא לו מחליף. בנובמבר 2014 הודיע הנשיא ברק אובמה על מינויה של לורטה לינץ', משפטנית אשר כיהנה כתובעת הפדרלית של מחוז מזרח ניו יורק, למחליפתו של הולדר כתובעת הכללית של ארצות הברית. באפריל 2015, לאחר מספר חודשים של דחייה, מינויה של לינץ אושר בסנאט, והולדר סיים את תפקידו ב-27 באפריל 2015. היא האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה לכהן בתפקיד זה.
הולדר נשוי ואב לשלושה.
ג'ימי לוג'י
ג'יימס טוליס "ג'ימי" לוג'י (באנגלית: James Tullis "Jimmy" Logie; 23 בנובמבר 1919 - 30 באפריל 1984) היה כדורגלן סקוטי.
ביוגרפיה.
לוג'י נולד וגדל באדינבורו, ושיחק לראשונה בקבוצת הנערים לוצ'וק וולפר., לפני שהוחתם על ידי ארסנל ביוני 1939. זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת העולם השנייה, ולוג'י נקרא לשרת בצי המלכותי. הוא שירת בצי לאורך כל המלחמה, וכשמפקדיו אפשרו לו הוא ערך הופעות אורח במועדונים סנט ברנארדס, דאנפרמלין אתלטיק וגרימסבי טאון.
לאחר שחרורו מהצבא הוא הצטרף מחדש לארסנל, וערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במשחק נגד וולבס שנערך ב-31 באוגוסט 1946. לוג'י היה שחקן מוכשר ויצירתי (מספר פעמים הוא הושווה לאלכס ג'יימס ששיחק בארסנל בשנות ה-30), ובמשך שמונה העונות הבאות הוא שיחק באופן קבוע בעמדת החלוץ של ארסנל. הוא נטל חלק בכל ההצלחות של ארסנל בתקופה המיידית שלאחר המלחמה; המועדון זכה בשתי אליפויות (1947/1948 ו-1952/1953) ופעם אחת בגביע ה-FA (1949/1950), כאשר לוג'י מבקיע לוג'י את שני השערים של ארסנל בניצחון 2 - 0 על ליברפול במשחק גמר הגביע. לקראת סוף הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של ג'ו מרסר בתפקיד הקפטן.
למרות הצלחתו בארסנל הוא הופיע פעם אחת בלבד במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד שנערך ב-5 בנובמבר 1952. בסך הכול הוא השתתף ב-328 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 76 שערים. הוא עזב את ארסנל בפברואר 1955, והצטרף כמאמן-שחקן למועדון גרייבסנד אנד נורת'פליט שלא שיחק בליגה כלשהי, ועזב אותו ב-1960.