חבס נולד וגדל בתל אביב, בנו של הרצל חבס ונכדו של ישראל חבס. אמו, צפורה, היא בתו של ברוך פרלמן, איש היישוב הישן בירושלים, בנו של אלימלך פרלמן, שעבר להתגורר בתל אביב. אביו, הרצל, היה שותף בעסקי העורות של המשפחה "ישראל חבס ובניו", ולימים הקים בתל אביב בית מסחר לעורות "הרצל חבס בע"מ". הוא למד בגימנסיה הרצליה והתאמן בקבוצת מכבי צפון תל אביב.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בספטמבר 1957 זכה חבס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.61 מטר, אחרי סטן למפרט מארצות הברית (15.54 מטר) ומרקוס מדרום אפריקה (13.67 מטר). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר הוא זכה במקום ראשון בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.34 מטר, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.87 מטר, בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) בתוצאה של 15.99 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 49.60 מטר.
חבס למד בטכניון ואחר כך למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
שיאן ישראל.
בתחרות שנערכה בתל אביב במאי 1953 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 13.96 מטר, שיפור לשיאו הקודם עמד על 13.63 מטר.
בתחרות שנערכה באוקטובר 1955 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.12 מטר, שיפור לשיאו בן השנתיים (13.96 מטר) ובכך היה להודף הישראלי הראשון שעבר את גבול ה-14 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדצמבר הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.47 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.50 מטר.
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתחילת מאי 1956 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 15.04 מטר, ובכך קבע את הקריטריון אולימפי והיה להודף הישראלי הראשון שעבר את גבול ה-15 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה אף היא בתל אביב הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 15.07 מטר. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר בס"מ על ידי אורי זוהר (15.08 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני הוא זכה במדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.80 מטר, לפני ט. מכטי מהפועל תל אביב (12.12 מטר).
וועדת האתלטיקה שליד ההתאחדות לספורט המליצה להתאחדות לספורט ולוועד האולימפי הישראלי על חבס כמועמד להשתתף באולימפיאדת מלבורן (1956), אך בסופו של דבר הוא לא השתתף במשחקים האולימפיים ונבחרו רק 3 ספורטאים שייצגו את ישראל.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכה חבס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.67 מטר, אחרי מ. אנגל מארצות הברית (14.86 מטר) ואורי זוהר מישראל (14.01 מטר).
בעל חברת נדל"ן.
בשנת 1960 ייסד את חברת הנדל"ן קבוצת חבס ועמד בראשה ארבעים ושבע שנים. בשנת 1962 הקימה החברה את הפרויקט הראשון, ומאז בנתה אלפי יחידות דיור, מגדלי מגורים, מגדלי משרדים וקניונים. בין השכונות והפרויקטים למגורים שבנתה: שכונת רום העיר בכפר סבא, שנבנתה על קרקע של המשפחה, שכונת הקאנטרי במודיעין ופרויקט דן עדן בשיכון דן בתל אביב. כמו כן בנתה החברה את קניון ערים בכפר סבא, שנבנה על שטח שהיה בבעלות המשפחה, ואת הקניון בנס ציונה. במקביל ביצעה הקבוצה השקעות בחו"ל באמצעות חברות פרטיות, בין היתר בארצות הברית ובקובה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 בנתה החברה את מגדלי YOO. בשנת 2007 הסתיימה בנייתם של המגדלים, ובסוף אותה שנה פרש חבס מתפקידו כיו"ר החברה והתמנה לנשיאה. את מקומו תפס בנו, הרצל, שעד אז כיהן כמנכ"ל החברה.
משפחתו.
חבס התגורר בתל אביב, היה נשוי לדיצה ואב לשני בנים ובת. בנו, הרצל הוא יו"ר קבוצת חבס ומשמש יו"ר ראש חבר הנאמנים של בצלאל. אחיו של ברוך, אברהם, ובנו יוסף, שותפים בעסקי המשפחה.
נחמן חבס
נחמן חַבַּס (1905 – 8 בספטמבר 1985) היה תעשיין ישראלי, מחלוצי תעשיית העורות בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
חבס נולד ב-1905 באליטא, ליטא, בנו של ישראל חבס. בשנת 1907, בהיותו בן שנתיים, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהשתקעה ביפו. קיבל חינוך מסורתי וכללי. נישא לטובה ברנט, נכדת זרח ברנט.
בצעירותו הצטרף לעסק המשפחתי "ישראל חבס ובניו" לעורות. בשנת 1927 הקימה משפחת חבס את מפעל העורות, שהיה אז המתקדם ביותר בארץ ישראל.
בשנת 1940 נפטר אבי המשפחה וכעבור ארבע שנים נפטר האח יעקב. נחמן חבס המשיך לנהל את עסקי המשפחה. בשנת 1950 ייסד את מפעל "נעלי ירושלים", שהיה יצרן הנעליים הגדול במזרח התיכון.
משפחתו.
אחיו הם יעקב והרצל חבס, שהיו שותפיו בעסקי המשפחה. בנו של הרצל הוא ברוך חבס, נשיא קבוצת חבס. אחותם היא העיתונאית והסופרת ברכה חבס.
בנו של נחמן, נחום, המשיך בעסק המשפחתי וכן הקים את חברת "יעלי סלע ייבוא ושיווק". ילדיו של נחום הם איש העסקים דין חבס וד"ר סיון גושן, סגן מנהל מחלקת אף אוזן גרון במרכז הרפואי מאיר (הייתה נשואה לעמוס לויטוב).
משרד ממשלה
ראש השרים של גיברלטר
ראש השרים של גיברלטר הוא מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט של גיברלטר, והוא ממונה רשמית על ידי מושל גיברלטר, נציג הכתר הבריטי. פביאן פיקארדו הוא ראש השרים המכהן מאז ה-9 בדצמבר 2011.
פיני וינברג
פנחס (פיני) ישעיהו וינברג (22 בפברואר 1936 - 26 באוגוסט 2017) היה פסל ישראלי.
קורות חייו.
נולד בחיפה. למד אצל יצחק דנציגר ורודי להמן. הלימודים אצל דנציגר היו בעיקר תאורטיים וכללו טיולים ברחבי הארץ, כדי ללמוד על הקשר בין האדם למקום, אהבת הטבע ואהבת האדם.
לימד שחזור עתיקות ברשות העתיקות הישראלית.
פיסל בעיקר באבן. היה חבר באגודת הציירים והפסלים הישראלית משנת 1977. כיהן כחבר בחבר השופטים של האגודה.
השתתף בתערוכות שונות בישראל ובעולם, ובהן: המרכז הבינלאומי לאמנות בפריז, בית האמנים בירושלים, גלריות בתל אביב (בהן גלריה הדסה קלצ'קין, גלריה שרה קישון, גלריה דל ארטה, גלריה מלמד וגלריה המגדל), גלריות בחיפה (גלריה האודיטוריום, גלריית בית הגפן, גלריית בית שגאל (במסגרת תערוכות קבוצתיות) והיכל העירייה), ולובי המרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע.
בשנת 1991 הוציא פיני את ספרו "ליצן מת מצחוק" בהוצאת טרקלין, הספר מאגד בתוכו שירים וצילומי פסלים.
התגורר בשכונת בת גלים בחיפה, במבנה הראשון שהוקם בשכונה - טחנת הרוח הטמפלרית.
צומת גולני
פביאן פיקארדו
פביאן ריימונד פיקארדו (באנגלית: Fabian Picardo; נולד ב-18 בפברואר 1972) הוא פרקליט גיברלטרי המשמש כראש השרים של גיברלטר מאז 2011.
פיקארדו נולד והתחנך בגיברלטר. ב-1993, הוא סיים לימודי משפטים באוריאל קולג', אוניברסיטת אוקספורד. ב-1991, הוא היה אחד מהמייסדים של המפלגה הלאומית של גיברלטר (כיום המפלגה הליברלית של גיברלטר). ב-2003 הוא עזב את המפלגה הליברלית והצטרף למפלגת העבודה הסוציאליסטית של גיברלטר.
באפריל 2011 הוא נבחר למנהיג מפלגת העבודה הסוציאליסטית של גיברלטר והחליף בתפקיד זה את ג'ו בוסאנו. בדצמבר 2011 הוא נבחר לתפקיד ראש השרים של גיברלטר והחליף בתפקיד זה את פיטר קרואנה. ב-2015 וב-2019 נבחר שוב לתפקיד.
נשוי לג'סטין אוליברו ואב לשני בנים ובת.
פביאן פיקרדו
הספרים המעופפים של מר מוריס
הספרים המעופפים של מר מוריס (באנגלית: The Fantastic Flying Books of Mr. Morris Lessmore) הוא סרט פנטזיה קצר בהנפשה ממוחשבת וקלאסית משנת 2011. הסרט בוים על ידי ויליאם ג'ויס וברנדון אולדנבורג, כאשר ג'ויס גם כתב את התסריט.
הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, וזכה בפרסים רבים, ביניהם פרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
עלילה.
הסרט מספר על מר מוריס שהחל את היום שלו בכתיבת זיכרונות ולאחר מכן טורנדו החל. ספר מעופף שמר מוריס מוצא לאחר הטורנדו לוקח אותו לספרייה, כאשר בספרייה עוד ספרים מעופפים רבים "קמים לתחייה", בספרייה מר מוריס מוצא רק ספרים מעופפים וציורים של אנשים כאשר אחד מהציורים מזכיר לו אישה שראה. מוריס הופך למנהל של הספרייה ומטפל בספרים המעופפים, וגם ריפא כמה ספרים שנפצעו. לאחר מכן מוריס מתחיל לשכתב את זיכרונותיו ושיתף את הספרים המעופפים בזיכרונות. עוברים שנים ומר מוריס כבר איש זקן מאוד והוא מצליח להשלים את ספר הזיכרונות שלו, מרוצה מעבודה חייו הוא סוגר את הספרה ויוצא מדלת הספרייה, לפתע מערבולת ספרים עפה על מר מוריס והוא חוזר להיות צעיר. הוא נישא על ידי ספרים מעופפים ומתחיל לעוף. אישה יושבת וקוראת את זיכרונותיו של מר מוריס, ואז בסצנה האחרונה אחד מהציורים הופך להיות של מר מוריס.
עין-חתול (סוג)
עין-חתול (שם מדעי: "Telescopus") הוא סוג של נחשים תת-ארסיים ממשפחת הזעמניים. הסוג כולל 13 מינים, בהם עין חתול חברבר הנפוץ בישראל. תפוצתם מפקיסטן ועד צפון אפריקה וכן באפריקה שמדרום לסהרה.
המינים בסוג זה מגיעים לאורך של 80-180 ס"מ והם בעלי צבעי הסוואה, חיוורים לרוב. רק המין עין-חתול חצי-טבעתי בעל צבע כתום בולט. אלו ציידים מיומנים על הקרקע או על העצים, לפי המין, וניזונים מזוחלים קטנים (בעיקר לטאות), מכרסמים, דו-חיים וציפורים.
כל מיני עין החתול הם ארסיים; ארסם הוא נוירוטוקסין (פוגע במערכת העצבים). הם לא נחשבים מסוכנים לבני אדם משום שהארס בעל ערך LD50 נמוך, ומכיוון שלנחש יש שיני ארס אחוריות כך שהוא צריך לנשוך נשיכה עמוקה כדי שהארס יועבר לקורבנו.
מינים.
בסוג זה 13 מינים:
סוניק אדוונצ'ר 1
אייל פרץ
אייל פרץ (נולד ב-20 בדצמבר 1974) מייסד עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל ומכהן כיושב ראש העמותה מיום הקמתה.
ביוגרפיה.