צורתו של החרוז המלכותי מורכב משבע שורות, בדרך כלל בפנטמטר יאמבי. צורת החריזה היא ABABBCC. בפועל, הבית יכול להיות בנוי או כטרצט ושני קופלטים (ABA BB CC) או כקוורטט וטרצט (ABAB BCC). עובדה זו מאפשרת גיוון, במיוחד כאשר הצורה משמשת לשירים סיפוריים ארוכים יותר.
הודות לריווח הצורה בהשוואה לבתים מרובעים, ותחושת הסיום שמציע צמד החרוזים בשורות השישית והשביעית, היא נחשבת בעלת איכות מחזורית, רפלקטיבית.
היסטוריה.
הופעה וקבלה בקהל הרחב.
צ'וסר השתמש לראשונה בחרוז המלכותי בשיריו הארוכים ""טרוילס וקרסידה" וכן ב"פרלמנט השוטים"", שנכתבו במאה הארבע-עשרה המאוחרת. הוא גם השתמש בו במספר מ"סיפורי קנטרברי." ייתכן שהוא עיבד את הצורה מצורת הבית של הבלדה הצרפתית או "מהאוטאבה רימה" האיטלקית, עם השמטת השורה החמישית. בן זמנו ומכרו של צ'וסר, ג'ון גואר, השתמש בחרוז מלכותי ב- "In Praise of Peace" ובחלק קצר אחד, תחינת המאהב, ב- "Confessio Amantis" . במאה החמש עשרה, החרוז המלכותי ימשיך להפוך לצורת נרטיבית סטנדרטית בשירה האנגלית התיכונה המאוחרת לצד הקופלט.
ג'יימס הראשון מסקוטלנד השתמש בחרוז המלכותי בשירו "הצ'וצ'ריאני The Kingis Quair". ייתכן כי מקור שמו של החרוז המלכותי נובע משימוש זה, אם כי ניתן לטעון כי שם זה נובע מהשימוש בשירה למטרת פניה לבני המלוכה בחגים וטקסים. משוררים אנגלים וסקוטיים הושפעו מאוד מצ'וסר במאה שלאחר מותו ורבים עשו שימוש בצורה לפחות בחלק מיצירותיהם. ג'ון לידגייט השתמש בצורה זו ברבים משירי האהבה שלו, ולאורך 36,000 השורות שלו "נפילת נסיכים". החרוז המלכותי נבחר גם על ידי משוררים כמו תומאס הוקליב, ג'ון קאפגרייב, ג'ורג' אשבי והמחבר האלמוני של ""הפרח" והעלה". המשורר הסקוטי רוברט הנריסון השתמש באופן עקבי בחרוז המלכותי לאורך שתי יצירותיו הארוכות ביותר, ה""מורל פביליס" " "וה"ברית של קרסייד" ". כמה רומנים אנגליים מהמאה החמש עשרה משתמשים בצורה זו גם כן: "ג'נרידס", "אמוריוס וקליפס", "והרומאים מפרטנאי" .
שימושים קדם-מודרניים.
בתחילת המאה השש עשרה המשיך החרוז המלכותי להופיע ביצירותיהם של משוררים כמו ג'ון סקלטון (למשל ב-"The Bowge of Court" ), סטיבן האווס ("בילוי של עונג"), תומאס סאקוויל (בהקדמה "ל"מראה" "לשופטים""), אלכסנדר. ברקלי ("ספינת השוטים"), ויליאם דנבר ("The Thrissil and the Rois") ודייוויד לינדסיי ("Squyer Meldrum"). סר תומאס וייאט השתמש בחורז המלכותי בשירו "They flee from me that sometime did me seek". הבית בן שבע השורות החל לשמש בתדירות נמוכה יותר במהלך התקופה האליזבתנית, אך עדיין בא לידי שימוש בשירהם של ג'ון דייוויס ושל וויליאם שייקספיר.
המשורר מן המחצית השנייה של המאה השש-עשרה אדמונד ספנסר כתב את "מזמור היופי השמימי" שלו באמצעות חרוז מלכותי, אבל הוא גם יצר את הבית הספנסריאני שלו, מחורז ABABBCBCC, בין השאר על ידי עיבוד של החרוז המלכותי. הבית הספנסריאני משתנה מחומש יאמבי בקו הסופי שלו, שהוא קו של הקסמטר יאמבי, או במילים אחרות חרוז אלכסנדרוני אנגלי. במאה השבע-עשרה, ג'ון מילטון התנסה בהרחבת השורה השביעית של בית המלוכה החרוז עצמו חרוז אלכסנדרוני ב"על מותו של תינוק נאה שגוסס משיעול" ולבתי המבוא של "בוקר הולדת ישו". כמו צורות בתים רבות, החרוז המלכותי יצא מהאופנה במהלך הרסטורציה האנגלית המאוחרת של המאה השבע-עשרה, ומאז מעולם לא נעשה בו שימוש נרחב.
תחייה.
במאה השמונה עשרה, תומאס צ'טרטון השתמש בחרוז המלכותי המעודן של מילטון עם חרוז אלכסנדוני עבור כמה משיריו המזויפים באנגלית, כגון "אלינוורה וג'וגה" ו"An Excelente Balade of Charitie". הסופרים הרומנטיים ויליאם וורדסוורת' וסמואל טיילור קולרידג', שניהם דמויות שהושפעו מצ'טרטון, אימצו את החרוז המלכותי המתוקן של מילטון בכמה יצירות, כמו "רזולוציה ועצמאות" של וורדסוורת' ו"פסיכה" של קולרידג'.
במאה התשע-עשרה המאוחרת כתב ויליאם מוריס, שהושפע מאוד מצ'וסר, חלקים רבים של "גן העדן הארצי" עם ערכת החרוזים הקשורה ABABBCBCC. בארצות הברית, אמה לזרוס כתבה כמה קטעים קצרים משירת המחזור שלה "תקופות" בחרוז מלכותי.
שירים בולטים מהמאה העשרים בחרוז מלכותי אורתודוקסי הם המכתב של ויסטן יו אודן "ללורד ביירון" (כמו גם כמה מהבתים ב-"The Shield of Achilles" ), "A Bronze Head" של ויליאם בטלר ייטס ו-"Dauber" של ג'ון מייספילד .
דוגמאות.
אנגלית.
"סיפורו של פרח-הכהונה", מתוך סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר בתרגום שמעון זנדבק:
עברית.
החרוז המלכותי נדיר למדי בשפה העברית, אך עם זאת ניתן למצוא מספר דוגמאות. אחת מהן היא שירו "הגליל..." של שאול טשרניחובסקי, אשר בו חרוז מלכותי כמעט מושלם, אם כי השורה החמישית שלו היא מחרז A ולא חרז B כמצופה:
מתחלב
Bug a Boo
Bug a Boo הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבנות האמריקאית דסטיניז צ'יילד. את השיר הוציאה לאור ב-7 ביולי 1999 חברת התקליטים קולומביה רקורדס, והוא נכלל כרצועה החמישית באלבומה השני של הלהקה, "The Writing's on the Wall". מילותיו חוברו על ידי חברות הקבוצה: ביונסה נואלס, לטויה לאקט, לטבייה רוברסון וקלי רולנד, לצד קנדי בורוס וקווין בריגס, שגם הפיק את השיר. הוא מכיל אינטרפולציה של "Child's Anthem" של טוטו מ-1978.
רקע.
"Bug a Boo" הוא שיר נוסף שבורוס ובריגס עבדו עליו יחד עם הדסטיניז צ'יילד עבור אלבומה השני. השניים ערכו סיעור מוחות של רעיונות לשירים, ו-"Bug a Boo" היה אחד השירים הראשונים שהועלו. תחילה לא אהבה הלהקה את השיר, כיוון שלא הבינו את קצבו ואת המלודיה שלו.
הצלחה מסחרית.
"Bug a Boo" נכנס לראשונה לבילבורד הוט 100 במקום ה-87 בשבוע של 25 בספטמבר 1999. לפני שיצא ממנו עלה למקום ה-33, ובילה 20 שבועות רצופים בטבלת הדירוג. בעקבות ההצלחה העצומה של "Bills, Bills, Bills" כשל "Bug a Boo" בניסיון לשחזרה. הוא הגיע למקום ה-15 במצעד שירי ה-R&amp;B/היפ הופ – בין השירים היחידים של הלהקה שלא נכנסו לעשרת העליונים. "Bug a Boo" הגיע בשיאו למקום ה-26 באוסטרליה, ובהולנד בילה 15 שבועות רצופים בטבלת הדירוג.
וידאו קליפ.
על-אף שלא זכה להצלחה במצעדי הפזמונים השונים הפך הווידאו קליפ שלו לפופולרי מאוד. הוא זכה להקרנות רבות ב-MTV וב-BET. זהו הקליפ האחרון בו השתתפו לטבייה רוברסון ולטויה לאקט. הוא בוים על ידי דארן גרנט ביולי 1999.
בקליפ צועדות הבנות בשדרת מרכולים וחנויות. ארבעה גברים נוסעים במכונית אדומה, ונראה שהם מנסים למשוך את תשומת לבן. הם ניגשים אליהן, אולם חברות הלהקה לא מתעניינות בהם ואף טוענות כי הם מציקים להן. בסצנה נוספת הבנות, שמנסות להימלט מהגברים, נכנסות בטעות לחדר ההלבשה של שחקן הכדורסל קובי בריאנט. בצילום העוקב מעודדת הלהקה את קבוצתו כשהיא אוחזת בפונפוני עידוד. הקלים מסתיים בכניסתן של הבנות לרכבם של הגברים. הוא הוקרן לראשונה ב-12 בספטמבר 1999 ב-BET וב-19 בספטמבר ב-MTV. בנוסף, נכלל הקליפ ב-"The Platinum's on the Wall".
21 (משחק ילדים)
המונומנט הלאומי שכבות הלבה
המונומנט הלאומי שכבות הלבה (באנגלית: Lava Beds National Monument) הוא אתר טבע מוגן מהסוג מונומנט לאומי של ארצות הברית במחוזות סיסקיו ומודק של קליפורניה. המונומנט שוכן על המדרון הצפון-מזרחי של , והוא כולל את השטח הגדול ביותר המכוסה על ידי הר געש ברכס קסקייד.
האזור במונומנט הלאומי שכבות הלבה ובסביבתו נמצא בצומת של סיירה-קלאמת, קסקייד והאגן הגדול. המונומנט הוקם כמונומנט לאומי ב-21 בנובמבר 1925 והוא משתרע על 188.96 קילומטרים רבועים.
המונומנט הלאומי שכבות הלבה כולל צינורות לבה רבים, כאשר ל-27 מתוכם יש כניסות מסומנות ושבילים מפותחים לגישה לציבור ולמחקר. המונומנט כולל גם שבילים דרך הנוף המדברי של האגן הגדול הגבוה והשדות הגעשיים. בשנים 1872 ו-1873, היה האזור המקום שבו התקיימה , בה הייתה מעורבת קבוצת לוחמים משבט מודק בראשות (הידוע גם כקפטן ג'ק) כנגד צבא ארצות הברית. "" הוא אזור במונומנט הקרוי על שמו.
תצורות גאולוגיות.
המונומנט הלאומי שכבות הלבה משמעותי מבחינה גאולוגית בגלל המגוון הרחב של תצורות געשיות, כולל צינורות לבה, פומרולות, חרוטי אפר, מכתשי שקיעה, , מארים, קילוחי לבה ושדות געשיים.
התפרצויות געשיות ב יצרו נוף טרשי ובו פזורות הצורות הגעשיות הרבות הללו.
חרוטים.
חרוטי אפר נוצרים כאשר מאגמה שרויה תחת לחץ גדול. היא משתחררת כמזרקה של לבה, ומועפת לאוויר מלוע מרכזי. הלבה מתקררת כשהיא נופלת, ויוצרת גושים שנערמים מסביב ללוע. כאשר הלחץ מוקל, זורמת שארית הלבה מבסיס החרוט. חרוטי אפר מתפרצים בדרך כלל פעם אחת בלבד.