בספרו "על ניהול האימפריה", שנכתב בסביבות 950, ניסה הקיסר קונסטנטינוס השביעי להגדיר באופן ברור את גבולות ארץ ההונגרים או "טורקיה המערבית" שפי שקרא לה.
הוא תיאר את המורבים כתושבים קודמים, איתר את היישובים המוקדמים של ההונגרים, תיאר את הנהרות של האזור ההונגרי - טמש, מרוש, קרש, טיסה, טוטיס, התייחס לשכני ההונגרים. קונסטנטינוס ידע הרבה על החלקים המזרחיים של הונגריה ולפי אחת התאוריות ההיסטוריות, "טורקיה" לא כללה את שטחי כל הקונפדרציה השבטית כולה, אלא התיישבות שבטית אחת ומקור תאורה של הונגריה היה גיולה השני, ששבטו אכלס בשנת 950 לערך את אזור חמשת הנהרות שהוזכרו.
לפי השערה אחרת, המבוססת במידה רבה על תיאורו של קונסטנטינוס, ההונגרים התחילו ליישב ממש את מערב הונגריה (טרנסדנוביה) רק אחרי שנת 950, מפני שהחלקים המזרחיים של הארץ היו מתאימים יותר לסגנון החיים הנוודי.
בנסיבות שינויים בתנאים הכלכליים, אי מציאת מספיק מרעות כדי לספק את צורכי חברת נהוודים ומגבלות התנועתיות, התחיל סגנון החיים הנוודי למחצה לפנות מקום לחיים מיושבים ומבוססים על חקלאות. תחילת תהליך זה ארעה כבר במאה השמינית. החברה הפכה ליותר הומוגנית: הסלאבים ועמים אחרים במקום נבלעו לתוך ההונגרים. מנהיגי השבטים ההונגרים קבעו לעצמם מרכזים מבוצרים באזור הכפר ומאוחר יותר טירותיהם הפכו לבירות של המחוזות.
מערכת הכפרים התפתחה במיוחד במאה ה-10.
הנסיכים הגדולים פאיס וטאקשון התחילו ברפורמה של מבנה השלטון. הם הזמינו לראשונה מיסיונרים נוצרים והקימו מבצרים. טאקשון ביטל את המרכז הישן של הנסיכות (כנראה על טיסה העליונה) וחיפש אחד חדש בסקשפהרוואר. טאקשון הקים מחדש את השירות הצבאי בסגנון ישן, ריענן את הציוד בכלי נשק ופיקד על התיישבות מחדש רחבת היקף של האוכלוסייה ההונגרית.
המדינה ההונגרית התחזקה בימי שלטונו של הנסיך הגדול גזה. אחרי קרב ארקדיופוליס (970), האימפריה הביזנטית הפכה לאויבת העיקרית של ההונגרים. התפשטותה איימה על ההונגרים, מפני שהאימפריה הבולגרית הראשונה שעמדה בחזית מול הביזנטים, הייתה באותה תקופה בברית עם ההונגרים. האיום החריף בשנת 972 כשהאימפריה הביזנטית כרתה ברית עם האימפריה הרומית הקדושה. ב-973 תריסר שליחים הונגרים, שמונו ככל הנראה על ידי גזה, השתתפו בדיאטה שכונסה על ידי הקיסבר אוטו הראשון .
גזה הידק את קשריו עם החצר הבווארית, הזמין משם מיסיונרים והשיא את בנו לגיזלה, בתו של דוכס היינריך השני של בוואריה. בן לבית ארפאד, ששלט בפועל רק על חלק מהנסיכות הגדולה, והיה המנהיג הרשמי של כל שבעות השבטים ההונגרים, התכוון לשלב את הונגריה באירופה מערבית נוצרית, ולבנות את המדינה מחדש לפי הדגם הפוליטי והחברתי המערבי. בנו הבכור של גזה, אישטוואן הראשון היה למלך הונגריה הראשון אחרי שניצח את דודו, קופאן, שהתחרה איתו על כס המלכות. אישטוואן הגשים את איחוד הונגריה, הקמת המדינה הנוצרית והפיכתה למונרכיה פאודלית אירופית.
ההתנצרות.
המדינה ההונגרית החדשה גבלה במדינות נוצריות. החל מהמחצית השנייה של המאה ה-10, התחילה הנצרות לפרוח בתחומה, הודות למיסיונרים שהגיעו בעיקר מגרמניה בין השנים 945–963. מנהיגים חשובים של הנסיכות, ה"גיולה" וה"הורקה" (השופט) הסכימו להתנצר. בשנת 973 גזה הראשון וכל ביתו הוטבלו לנצרות, והוא חתם על שלום פורמלי עם הקיסר אוטו הראשון. בפועל הוא נשאר פאגאני במידה רבה, נאמן לחינוך הפאגאני שקיבל מאביו טאקשון. בימי שלטונו הוקם בשנת 996 המנזר הנוצרי הראשון בהונגריה - מנזר בנדיקטיני. השינויים הדתיים הקבילו למעבר מדרך החיים הנוודית למחצה לחיים מיושבים.
ארגון המדינה.
עד שנת 907 (או אולי 904) נמצאה הונגריה במשטר דיארכי, המאומץ כנראה מהכוזרים. השלטון חולש בין המנהיג או הנסיך הדתי ה"קנדה" והמנהיג הצבאי - ה"גיולה". לא ידוע בדיוק מי מהם דבק לארפאד ומי לקורסן. ייתכן, כי לאחר מות הקנדה קורסן, חלוקה זו של התארים פסקה וארפאד הפך למנהיג היחיד של הנסיכות. הקיסר הביזנטי קונסטנטיטנוס פורפיריגנטוס קרא לארפאד "או מגאס ארכון", "הנסיך הגדול של טורקיה" וכל השליטים במאה ה-10 בהונגריה נקראו כך. לפי כללי הבכירות האגנטית, לזקני השבט הייתה עדיפות בירושת הנהגת הנסיכות. ייתכן כי הנסיכים הגדולים של הונגריה לא החזיקו את הכוח העליון במדינה, מפני שבעת המסעות הצבאיים מערבה ודרומה, נחלש השלטון המרכזי של הנסיכים. במחצית הראשונה של המאה ה-10 לא נשמרו אזכורים של הנסיכים הגדולים פרט למקרה אחד, שבו צוין בשנת 947 שמו של טאקשון כ"דוכס הונגריה" (Taxis-dux, dux Tocsun). לעומת זאת גדל תפקידם של מנהיגים צבאיים כמו למשל בולצ'ו ולל. נסיכים מבית ארפאד נשאו שמות טורקיים כמו ברוב שבטי ההונגרים.
האוכלוסייה.
ישנן הערכות שונות של גודל האוכלוסייה של הונגריה במאה ה-10. הם משתנים בין 250,000 ל - 1.500,000 בשנת 900. אין עדות ארכאולוגית לכך שאצילים הונגרים חיו בטירות במאה ה-10. הארכאולוגיה מצאה רק בניין מבוצר אחד שנבנה במאה ה-9 - טירת מושאפורץ או זאלאוואר. רק חפירות של בניינים מן המאה ה-11 הדגימו תהליכי בנייה של טירות. עם זאת, בבורשוד נראה כי אצילים וכמרים כבר גרו במאה ה-10 בבתי עשויי אבן. הגאוגרפים המוסלמים מציינים כי ההונגרים היו דרי מאהלים. פרט לאוהלים גרו פשוטי העם במגורים חפורים בבורות, לפעמים עם יותר חדרים, ובבתים מעץ ואבן.
סרג'ו מטרלה
סרג'ו מטרלה (באיטלקית: Sergio Mattarella; נולד ב-23 ביולי 1941) הוא נשיא איטליה ה-12 והנוכחי, המכהן בתפקיד מאז 3 בפברואר 2015. מטרלה הוא הסיציליאני הראשון שמחזיק בתפקיד. הוא היה חבר בפרלמנט של איטליה מ-1983 ועד 1988, כיהן כשר החינוך בין 1989 ל-1990 וכשר ההגנה מ-1999 ועד 2001. מ-2011 עד 2015 כיהן כשופט בבית המשפט החוקתי של איטליה.
ביוגרפיה.
נולד בפלרמו בשנת 1941. אביו היה אנטי-פשיסטי, שהקים יחד עם אלצ'ידה דה גספרי את המפלגה הדמוקרטית-נוצרית, אשר הייתה דומיננטית במפה הפוליטית למשך 50 שנה. גם אחיו של מטרלה עסק בפוליטיקה, ואף היה נשיא סיציליה משנת 1978 ועד הירצחו על ידי המאפיה הסיציליאנית בשנת 1980. בנעוריו, מטרלה היה פעיל בעמותות קתוליות.
בשנת 1964 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ספיאנצה שברומא.
החל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת 1983 כאשר נבחר לבית הנבחרים של איטליה מטעם המפלגה הדמוקרטית-נוצרית. כשנה לאחר מכן הוא נבחר למזכיר המפלגה. בשנת 1989 מונה לשר החינוך בממשלתו השישית של ג'וליו אנדראוטי. החזיק בתפקיד זה עד לנפילת הממשלה בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1994 התפרקה המפלגה לאחר שערוריות השחיתות הרבות אשר התגלו אצל רבים מבכירי המפלגה. מטרלה היו ממקימי "מפלגת העם האיטלקי". בשנת 1996 כיהן מטרלה כנשיא הסיעה בפרלמנט. בשנת 1999 מונה לסגן ראש הממשלה וכשר ההגנה. בזמן כהונתו תמך במבצע כוח מאוחד כנגד נשיא יוגוסלביה סלובודן מילושביץ'.
בשנת 2007 היה ממקימי המפלגה הדמוקרטית.
ב-5 באוקטובר 2011 נבחר על ידי הפרלמנט האיטלקי עם 572 קולות לשופט בבית המשפט החוקתי. הוא הושבע ב-11 באוקטובר 2011. הוא שירת בתפקיד זה עד כניסתו לתפקיד הנשיא.
ב-31 בינואר 2015 נבחר לנשיא על ידי הפרלמנט. הוא החליף את ג'ורג'ו נפוליטנו, שכיהן במשך 9 שנים.
ב-29 בינואר 2022 נבחר לכהונה שנייה. זאת, לאחר שבוע של הצבעות שבהן אף מועמד לא השיג את הרוב הדרוש של 505 מחוקקים. מטרלה הסכים להיבחר מחדש מחשש לפגיעה ביציבותה הפוליטית של איטליה.
מטרלה הוא אלמן ויש לו שלושה ילדים.
לואיס וולס
אובייקט (פסיכולוגיה)
טיפול דינמי
רוואז דזודזואשווילי
רֵוואז דזוֹדזוּאשווילי (בגאורגית: რევაზ ძოძუაშვილი, ברוסית: Рева́з Миха́йлович Дзодзуашви́ли; נולד ב-15 באפריל 1945) הוא כדורגלן עבר גאורגי מתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת מגן; אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון.
ביוגרפיה.
קריירה כשחקן.
רוואז דזודזואשווילי נולד בשנת 1945 בעיר כותאיסי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; הוא למד לשחק בבית הספר לכדורגל של מועדון טורפדו כותאיסי; בשנת 1962 דזודזואשווילי שיחק בקבוצת "אימֵרֵתי" כותאיסי.
בשנת 1963 דזודזואשווילי הוזמן לראשונה למועדון דינמו טביליסי ושיחק כחלוץ בקבוצת המילואים שלו; אחרי שלא שולב בקבוצה הראשונה, בשנת 1964 הוא חזר אל טורפדו כותאיסי, אך גם שם לא מצא מקום בהרכב (שתי הקבוצות הגאורגיות שיחקו אז בליגת העל של ברית המועצות).
בשנת 1965 דזודזואשווילי נבחן בצ'רנומורץ אודסה, שבדיוק עלתה אל ליגת העל הסובייטית; הוא לא נמצא מתאים לקבוצה והרצון לשחק בהרכב ראשון הוביל אותו אל ASMC סוחומי (אז נקראה הקבוצה "דינמו סוחומי") מחבל אבחזיה, שהופיעה בליגת המשנה של ברית המועצות; דזודזואשווילי שיחק בה בעמדת קשר.
אחרי עונה אחת בסוחומי, דזודזואשווילי חזר אל טורפדו כותאיסי, ששיחקה עדיין בליגת העל של ברית המועצות; מאמנהּ שיבץ אותו בלעדית בהגנה. דזודזואשווילי שיחק ב"טורפדו" בעונות 1966 ו-1967; בסך הכול, הוא הופיע במדיה ב-67 משחקים והבקיע שער יחיד לזכותה.
בשנת 1968 דזודזואשווילי החל לשחק בדינמו טביליסי; בעונתו הראשונה בקבוצה, הוא הופיע בעמדת קשר; באותה שנה, דזודזואשווילי הוכר כקשר המרכזי השני בטיבו של עונת האליפות הסובייטית (נכלל ברשימת 33 מצטייני העונה כסגן ראשון של הקשר המרכזי שבין 11 המצטיינים).