זמאלכ (בערבית: الزمالك) הוא רובע במרכז קהיר הכולל את חלקו הצפוני של האי ג'זירה בנהר הנילוס. ברובע למעלה מ-1.8 מיליון תושבים נכון לשנת 2010. האי ג'זירה מחובר בשלושה גשרים לכל אחת משתי גדות הנהר, ממזרח וממערב לאי. הרובע ידע לאורך שנותיו שלבים שונים של התפתחות שהושפעו מן המצב הכלכלי והמדיני בקהיר ואשר הובילו לצפיפות אוכלוסין בחלקים מן האי, אשר צמצמו את השטחים הירוקים ברובע. רצועה ירוקה רחבה החוצה את האי, מפרידה בין שתי השכונות עליו.
רובע זמאלכ, לצד הרבעים מעדי, מוהנדסין, הליופוליס וגרדן סיטי, הוא אחד מרבעי המגורים היוקרתיים בקהיר. שדרות הרובע השקטות, לאורכן בנייני דירות מן המאה ה-19 ווילות הופכים רובע זה לאחד הנחשקים בעיר ולאתר מגורים מועדף על אזרחים זרים רבים המתגוררים בקהיר. ברובע מסעדות יוקרה רבות, פאבים, בתי קפה מסורתיים לצד בתי קפה אירופאים. באי אתרי תרבות רבים: גלריות אמנות ומוזיאונים, כולל המוזיאון לקרמיקה אסלאמית, בית האופרה של קהיר, ומרכז התרבות אל סאוי.
היסטוריה.
בימי שלטונו של אסמאעיל פאשא כונה האי בשם "הגן הבוטני" (בצרפתית: Jardin des Plantes), כיוון שהיה עליו ריכוז גדול של צמחים אקזוטיים אשר הובאו למקום מכל רחבי תבל. אדריכל הנוף הצרפתי, דה לה שבלרי, תכנן את גני האי ואתרים למשתלות. על חופו המזרחי של האי נבנה קיוסק למען המבקרים באי והמפקחים על הפעילות בו.
בשנת 1869 הוחלף מבנה הקיוסק בארמון ג'זירה, בית קיץ שצורתו U. הארמון נבנה לאורחים שהגיעו לחגיגות פתיחת תעלת סואץ בשנת 1869. בין האורחים המכובדים ששהו בו היו קיסר אוסטריה, פרנץ יוזף הראשון, ואז'ני, אשתו של נפוליאון השלישי קיסר צרפת. בתחילת המאה ה-21 ארמון ג'זירה מהווה את חלקו העיקרי של מלון מריוט בקהיר ועל גגו פועל תיאטרון פתוח המשקיף אל נהר הנילוס.
בזמאלכ נבנו ארמונות נוספים לבני משפחת המלוכה המצרית. בשנת 1882 נבנה בזמאלכ מועדון הספורט ג'זירה.
יסמינה חדרה
יסמינה חדרה (בצרפתית: Yasmina Khadra, בערבית: ياسمينة خضراء, תעתיק מדויק: יאסמינה ח'צ'ראא, תרגום: יסמין ירוק; נולד ב-10 בינואר 1955) הוא שם העט של מוחמד מולסהול (محمد مولسهول), סופר אלג'ירי הכותב בצרפתית והחי כיום בצרפת. ספרו על מה חולמים הזאבים תורגם לשפות רבות ביניהן עברית.
מוחמד מולסהול נולד באלג'יריה בעיר קנאדסה שבמדבר סהרה בשנת 1955. הוא היה קצין בצבא אלג'יריה ואף השתתף באופן פעיל במלחמת האזרחים באלג'יר. באותה עת כתב רומנים אשר עסקו במציאות המדממת בארצו; הוא תיאר את הסיבות שהובילו לעליית כוחו של הפונדמנטליזם האיסלאמי באלג'יריה ובעולם, את התנועות הפוליטיות והצבאיות ואף את הקרבות, הטרור והטבח שביצעו ואת התנהלות הצבא האלג'ירי כנגד ההתקוממות. הוא נאלץ לפרסם את ספריו באלג'יריה תחת שמה של אשתו בשל הצנזורה בזמן המלחמה.
בשנת 2000 ביקש מקלט מדיני בצרפת. רק לאחר שעבר לצרפת חשף את זהותו האמיתית כסופר, אך המשיך להשתמש בשם העט.
ספרו על מה חולמים הזאבים זכה במספר פרסים ספרותיים, הניו יורק טיימס שיבח את הספר: "ספר המתאר בצורה הטובה ביותר את היווצרותו של פונדמנטליסט מוסלמי". הניוזוויק כתב: "יסמינה חדרה הוא אחד מאותם סופרים נדירים שמצליחים להעניק משמעות לאלימות באלג'יריה של היום".
מרתון ירושלים
מרתון ירושלים הוא תחרות מרתון המתקיימת בירושלים, ונערכת בדרך כלל בחודש מרץ מדי שנה.
היסטוריה.
קודם לתחרות המרתון נערכה לראשונה תחרות חצי מרתון תחרותיות בירושלים באפריל 1984. לאחר הפסקה של מספר שנים היא חודשה בשנת 1992 ונערכה במשך 18 שנים ברציפות, עד שנת 2010, אז הודיע רשות הספורט העירונית על הפיכת המרוץ למרתון מלא. בסיום המרתון הראשון ארבעת הרצים שסיימו ראשונים טעו בפנייה לקו הסיום של המרתון המלא, המשיכו לעבר קו הסיום של חצי המרתון, ובסך הכול רצו מסלול של מרתון מלא בתוספת 200 מטר. הארבעה נפסלו תחילה, אולם פסילתם בוטלה והם נכנסו לטופס המסיימים.
במהלך המרתון השלישי ב-2013, שתי אצניות מקצועיות מאתיופיה, שבאו להשתתף בחסות עיריית ירושלים, ברחו באמצע הריצה במטרה להישאר בישראל.
במהלך המרתון הרביעי ב-2014, מזג האוויר היה חם מהרגיל, 170 רצים נפגעו מהחום, שאחד מהם היה במצב קשה. בנוסף נערכו בזמן המרוץ, מול המסלול בקטע שעובר בשטחי מזרח ירושלים, הפגנות של תושבים ערבים. הפגנות אלו הפכו מאז לאירוע קבוע מדי שנה.
במהלך המרתון השביעי ב-2017, יצאו מאות מפגינים חרדים למחות נגד מעצר בחור ישיבה שלא התייצב בלשכת הגיוס. קבוצה מ"הפלג הירושלמי" אף פרצה למסלול המרתון וחסמה אותו.
המרתון העשירי היה צפוי להתקיים ב-20 במרץ 2020, אך הוא בוטל עקב מגפת הקורונה בישראל, לאחר שעשרות רצים מחוץ לישראל ביטלו את השתתפותם כבר בפברואר. המרתון נדחה פעמיים, לנובמבר 2020, ואחר כך למרץ 2021. המרתון התקיים לבסוף ב-29 באוקטובר 2021.
המסלול.
מסלול המרתון משתרע בלבה של ירושלים, מן העיר העתיקה במזרח ועד גבעת רם במערב, ומהר הצופים בצפון העיר ועד לדרך חברון בדרומה. תחילת המרתון וסיומו הם בקרבת משכן הכנסת והרצים חולפים ברחובותיה המרכזיים של העיר ובסמוך לאתריה העיקריים, ובהם מוזיאון ישראל, בית המשפט העליון, משכן נשיאי ישראל, חומות העיר העתיקה והרובע הארמני, שני הקמפוסים של האוניברסיטה העברית ומוסדות תרבות שונים כתיאטרון ירושלים, תיאטרון החאן ובריכת הסולטאן. מסלול המרתון הוא קשה יחסית משום הסביבה ההררית ומרובת השיפועים של ירושלים.
ביום המרתון נערכים בעיר גם מרוץ לחצי מרתון, מרוץ ל-10 קילומטרים ומרוצים עממיים למרחקים קצרים.
בתחרות משתתפים באופן קבוע רצים מארגון רצים ללא גבולות.
פעילויות נוספות במרתון.
במתחם המרתון מתקיימות בדרך כלל פעילויות מהנות ושיחות על תזונה ובריאות לפני ואחרי המרוץ כגון: עמדת טרמפולינות לחימום ולגמישות הגוף, עמדת קפה טורקי בחסות חברת עלית וסדנאות עם כדורי גמישות.
תחרויות.
זוכים.
מפתח:
פסטורלה אמריקנית
פסטורלה אמריקנית (באנגלית: American Pastoral), הוא רומן מאת הסופר היהודי-אמריקאי פיליפ רות. במרכז הספר עומדת דמותו של סימור "השוודי" לבוב, יהודי-אמריקאי, שגילם בחייו את התגשמות החלום האמריקני של המעמד הבינוני. אידיליית החיים של לבוב מתוארת על רקע שנות השגשוג של אמריקה לאחר מלחמת העולם השנייה: העוצמה, השאננות והביטחון העצמי בעליונות המוסרית ובצדקת הדרך. לעומת זאת, בחלק השני מתוארת ההתרסקות של לבוב על רקע המבוכה הנוראה של שנות ה-60: המחאה הפוליטית-חברתית, ההסתבכות במלחמת וייטנאם ופשעי המלחמה שנחשפו בה, תחילתו של מיתון כלכלי, מאבק האפרו-אמריקאים לשוויון זכויות, ונדידת התעשייה האמריקנית למזרח הרחוק.
הספר זכה בפרס פוליצר לשנת 1998 ונכלל ברשימת מאה הרומנים הטובים ביותר של מגזין Time. בשנת 2006 הוא נכלל ברשימת המתמודדים על התואר "היצירה הטובה ביותר בספרות האמריקנית ב-25 שנים האחרונות" שערך מוסף הספרות של הניו יורק טיימס.
ב-2016 יצא לאקרנים הסרט "פסטורלה אמריקנית" בו מככבים יואן מקגרגור וג'ניפר קונלי.
עלילה.
סיפור המסגרת של הרומן הוא פגישת מחזור של בוגרי תיכון מזדקנים שבה משתתף נתן צוקרמן, דמות המספר, שחוזרת בכמה מספריו האחרים של רות ומשמשת לו מעין אלטר אגו. פגישת המחזור מתרחשת ב-1995, ובמהלכה צוקרמן פוגש את חברו לכיתה ג'רי לבוב. ג'רי מגולל בקצרה את קורות חייו הטראגיות של אחיו הגדול, סימור "השוודי" לבוב, שמהלוויתו הוא מגיע.
הכול התחיל כשמרי, בתו בת ה-16 של סימור, הפעילה פצצה בבית הדואר השכונתי, במחאה על המעורבות האמריקנית במלחמת וייטנאם, והרגה עובר אורח ביש מזל. כתוצאה מכך היא ירדה למחתרת וניתקה את הקשר עם הוריה. חייהם של ההורים אחוזי הטראומה לא שבו עוד למסלולם. המשך הספר מתאר את ניסיונו של צוקרמן לכתוב את סיפור חייו של סימור לבוב מנקודת מבטו של לבוב עצמו. צוקרמן מתבסס על שני מפגשים שהיו לו עם לבוב לפני מותו, ועל קטעי עיתונות בני התקופה שאסף במהלך מחקרו. הסיפור של צוקרמן מסתיים ב-1973, עם חשיפת פרשת ווטרגייט, בשעה שחייהם של כל גיבורי הפרשה מתפרקים לרסיסים.
אליפות העולם באתלטיקה 1987
אליפות העולם באתלטיקה 1987 הייתה אליפות העולם השנייה באתלטיקה, שנערכה בין 28 באוגוסט ל-6 בספטמבר 1987 ברומא שבאיטליה. בתחרות השתתפו 1,451 אתלטים ואתלטיות מ-159 מדינות, ב-43 תחרויות.
אירועים בולטים.
מזרח גרמניה () זכתה במקום ראשון באליפות עם 10 מדליות זהב ו-31 מדליות בסך הכל, לעומת ארצות הברית () שסיימה במקום שני עם 10 מדליות זהב ו-20 מדליות בסך הכל.
באליפות זו נקבע שיא עולם אחד בקרב הנשים והשוואת שיא עולם אחד בקרב הגברים.
סמל שיתוף
סמל שיתוף הוא צלמית המשמשת בממשק משתמש גרפי של יישומים ברשת האינטרנט, שמטרתה לסמל פעולה של שיתוף מידע כלשהו, למשל קישור או תוכן, מהאתר למקורות חיצוניים.
סמל השיתוף הפתוח.
בשנת 2008 נוצר סמל השיתוף הפתוח על ידי חברת Shareaholic. צלמית זו, שנקראת גם "Shareaholic Icon", מהווה למעשה כפתור שניתן להטמעה באתרי אינטרנט, יישומים ודפדפנים.
סמל השיתוף הפתוח מאפשר למשתמשים לשתף תכנים עם מעגלים נוספים של אנשים, ומאידך עוזר למפרסמים ולעסקים באינטרנט לאמוד את אפקטיביות התוכן שהם יוצרים.
ShareThis.
סמל זה נוצר בשנת 2006. ShareThis הוא למעשה כפתור אשר מתפקד כיישומון לרשתות חברתיות מקוונות.
ניתן למצוא בבלוגים רבים שימוש בכפתור ה-ShareThis בזכות פיתוח תוסף עבור Blogger, TypePad ו-Wordpress.
יהודה מלמד