השערת פואנקרה נחשבה במשך שנים לאחת הבעיות הפתוחות החשובות ביותר בטופולוגיה ואף נבחרה על ידי מכון קליי למתמטיקה כאחת משבע בעיות המילניום, שעבור פתרון מלא של אחת מהן מציע המכון פרס כספי בסך מיליון דולר. המתמטיקאי גריגורי פרלמן בחר לפרסם את הוכחתו להשערה בדרך לא רגילה, דרך ה-arXiv באינטרנט, ולא בכתב עת העובר ביקורת עמיתים, ובכך נמנע מלקיים את אחד התנאים לקבלת הפרס.
ביקורת עמיתים והונאה.
ביקורת עמיתים לא נועדה לגלות זיופים. ההנחה שעומדת בבסיסה היא שמחבר המאמר פרסם את מחקרו בתום לב ומבלי שבדה נתונים. לסוקרים אין בדרך כלל גישה לכל החומר המחקרי, ולמעט תחומים תאורטיים לחלוטין, כמו מתמטיקה, אין מנוס מלהסתמך על מידה של אמון.
קיימות דוגמאות למקרי הונאה ברורים שעברו את שלב הביקורת ונחשפו רק כאשר חוקרים אחרים לא הצליחו לחזור על הממצאים. דוגמה שהתפרסמה ב-2002 היא זו של יאן הנדריק שן , חוקר גרמני שפרסם במיטב כתבי העת, ביניהם Nature, שישה עשר מאמרים, שיכולים היו לזכות אותו בעתיד בפרס נובל. כולם נמצאו מזויפים. ביקורת העמיתים לא עלתה על התרמית, והיא נחשפה בעיקר בשל שגיאה חובבנית ביותר שעשה שון: הוא השתמש באותו גרף של תוצאות עבור שני מחקרים שונים. בסופו של דבר לא רק שפוטר ממעבדות בל, אלא גם תואר הדוקטור נשלל ממנו.
יהושע
הונג-קונג
זכריה אלצ'אהרי
רבי זכריה אלצַ'אהִרִי (בערבית: زَكَرِيَّا اَلضَّاهِرِي), שנקרא גם הרז"א או יחיא בן סעיד, נולד בתימן בשנת 1519 בקירוב. על אף היותו תושב כוכבאן, מצפון-מערב לעיר הבירה צנעא, הייתה השפעתו גם על צנעא.
כשהיה בן 20 עזב את עיר אבותיו ואת ארץ מולדתו ויצא לתור בעולם. מתימן פנה מזרחית להודו, פרס, עיראק וטורקיה. משם המשיך אל גולת הכותרת של המסע - ארץ ישראל.
בארץ התעכב במיוחד בערים צפת וטבריה.
בצפת הוא התרשם מסדרי הישיבה שבראשה עמד רבי יוסף קארו, בעל ה"שולחן ערוך", ומהנהגותיו. מארץ ישראל הוא הדרים למצרים. במהלך מסעותיו פגש דמויות חשובות נוספות בעולם היהדות, כגון הרב סעדיה בן יוסף, הרב משה קורדובירו והרב משה מטראני.
בצפת של אותם ימים היו גם חכמים רבים שעסקו בתורת הקבלה. לאחר שהתבשם מתורת ארץ ישראל בנגלה ובנסתר, הוא חזר לתימן והיה ממנהיגי הקהילה של העיר הראשית צנעא.
בשנים 1568–1573 התנהלה מלחמה בין התימנים לבין הטורקים, שבמהלכה הדפו התימנים את הטורקים מארצם. בתום המלחמה, תפסו התימנים את מנהיגיה היהודיים של העיר צנעא והשליכו אותם לבית הסוהר, באשמת סיוע לטורקים. שבע שנים ישבו המנהיגים בבית הסוהר ועמם רז"א. הוא ישב פעם נוספת בבית הסוהר מסיבות שאינן ברורות.
את השנים בכלא ניצל הרב זכריה כדי להעלות על הכתב את מה ששמע וראה במסעותיו. דברים אלו סיפר בלשון המקאמה (שירה סיפורית מחורזת). במאקמות שכתב הוא כלל סיפורי עמים, משלי חיות, חידות לשוניות ותיאורי מסעות. בצד הדברים המשעשעים, כתב הרז"א גם דברי תוכחה, הגות ופילוסופיה.
בספר המסעות שני גיבורים:
להבנת רוב החוקרים חלק מהעלילות שחוו שני הגיבורים בספר המוסר הן תיאורים אוטוביוגרפיים. לספר המסעות נתן את השם ספר המוסר, ובהקדמה לספר הוא כתב:
"ספר המוסר, כל הקורא בו ילמד מוסר,
ואם הוא מבין בעזרת ה' לא יחסר,
ואם אין לו בינה - ה' מעליו סר,
ולכן צריך להתפלל ולהתחנן לה' יתברך שיתן לו בינה לדעת מוסר."
ספר המוסר שחיבר רז"א הוא מהיצירות השיריות האחרונות שנכתבו בשפה העברית עד לעת החדשה, וניכר מתוכנו שהמחבר ינק משירת ספרד והתבשם מטעמיה של שירת צפת.
נוסף לספר המוסר, חיבר רז"א ספר הלכות בנושא שחיטה ודיני טרפות, פירוש קבלי לתורה בשם צידה לדרך וכן שירים שונים כשהמפורסם בהם הוא "קריה יפהפייה" שנכתב בהשראת השיר "יפה נוף משוש תבל" של ר' יהודה הלוי.
הוא נפטר בהיותו כבן שבעים שנה.
When Dream and Day Unite
When Dream and Day Unite (כשחלום ויום מתאחדים) הוא אלבום הבכורה של להקת הפרוג מטאל, Dream Theater. האלבום יצא ב-6 במרץ 1989.
באותו זמן חברו לדרים ת'יאטר: צ'ארלי דומיניצ'י (סולן), קווין מור (קלידן), ג'ון מיונג (באס), ג'ון פטרוצ'י (גיטרה) ומייק פורטנוי (תופים). רק פטרוצ'י ומיונג נשארו היום בלהקה.
בשנת 2004, בחגיגות החמש עשרה לאלבום, הופיעה הלהקה בלוס אנג'לס, קליפורניה וניגנו את כולו. ב־12 במרץ 2002 שיחררו One Way Records את האלבום בגרסה מחודשת בעזרת טכנולוגיית 32 ביט. רק 10,000 עותקים הוצאו - מסומנים בזהב מבריק - לרחבי העולם.
אליפות וימבלדון
אליפות וימבלדון (באנגלית: The Championships, Wimbledon) הוא טורניר הטניס הוותיק ביותר בעולם ובין החשובים והיוקרתיים מבין הטורנירים. הטורניר נערך בווימבלדון, פרוור בדרום לונדון, בירת הממלכה המאוחדת מדי שנה בחודשים יוני/יולי, והוא טורניר הגראנד סלאם השלישי הנערך בכל שנה. לפניו אליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות צרפת הפתוחה ואחריו אליפות ארצות הברית הפתוחה. וימבלדון הוא טורניר הגראנד סלאם היחיד המשוחק כיום על משטח דשא, והוא מתאפיין לעיתים בהפסקות רבות במשחקים הנגרמות בשל הגשמים באנגליה. בטורניר מתקיימות חמש תחרויות מרכזיות: נשים יחידות, גברים יחידים, זוגות נשים, זוגות גברים וזוגות מעורבים (אישה וגבר בכל זוג). נוסף לכך, נערכות תחרויות לנוער, לוותיקים ולנכים.
היסטוריה.
הטורניר נערך לראשונה תחת חסות "המועדון הכל-אנגלי לטניס חימר וקרוקט" בשנת 1877 במקום שונה מהמקום בו הוא מתקיים כיום, והתחרות היחידה בו הייתה גברים יחידים. בשנת 1884 נוספו גם משחקי נשים יחידות וזוגות גברים. משחקי זוגות נשים וזוגות מעורבים התווספו רק בשנת 1913. התחרות עברה למיקום הנוכחי שלה בשנת 1922 ומאז היא נערכת שם. הבריטים גאים מאוד בטורניר, ולראשונה משנת 1936 זכה הבריטי אנדי מארי בטורניר שנערך בשנת 2013.
בטורניר וימבלדון ישנה מסורת הכוללת קוד לבוש קפדני, וחסות ממלכתית.
הישראלי היחיד שזכה באליפות וימבלדון הוא אנדי רם, שזכה ב-2006 במשותף עם הטניסאית הרוסייה ורה זבונרבה בתחרות הזוגות המעורבים, לאחר ניצחון בגמר על בוב בריאן וונוס ויליאמס האמריקאים.
בגמר וימבלדון 2009 פגש רוג'ר פדרר את אנדי רודיק. פדרר זכה בטורניר לאחר ניצחון במערכה החמישית בתוצאה 14:16, ובכך הפך לשיאן הזכיות בטורנירי הגראנד סלאם.
בסיבוב הראשון של טורניר 2010 גבר האמריקאי ג'ון איסנר על הצרפתי ניקולאס מאהו לאחר ניצחון במערכה החמישית 68–70. משחק זה היה המשחק הארוך ביותר בתולדות הענף - הוא נמשך 11 שעות וחמש דקות ונפרש על פני שלושה ימים.
בשנת 2020, בשל מגפת הקורונה העולמית ולראשונה מאז מלחמת העולם השנייה, בוטלה התחרות.
המגרשים.
המגרש הראשי בטורניר מכונה "המגרש המרכזי" ("Centre Court"). בו נערכים המשחקים המרכזיים של התחרות ובראשם משחקי הגמר, מאז המעבר למיקום הנוכחי ב-1922. בשל מזג האוויר ההפכפך השורר בבריטניה הוחלט באחרונה להתקין באצטדיון גג נפתח. המגרש המרכזי מכיל כ-14,000 מושבים, וכמעט כל הכרטיסים נמכרים חודשים רבים לפני הטורניר. בצד הדרומי של המגרש נמצא התא המלכותי, בו יושבים בני משפחת המלוכה ואח"מים נוספים. החל מטורניר וימבלדון 2009 נכנס לפעולה הגג החדש במגרש המרכזי, שתוך 10 דקות נסגר במלואו ובכך פותר את בעיית הגשם במשחקי הטורניר.
לעומת טורנירים אחרים, אליפות וימבלדון מתאפיינת משטח דשא.
המסורת של וימבלדון.
לווימבלדון ישנן מסורות רבות המבדילות אותו משאר טורנירי הגראנד סלאם. צבעי הטורניר הם סגול וירוק. הטורניר מתחיל ביום שני שבין 20 ו-30 ביוני ונמשך שבועיים, כאשר יום א' האמצעי הוא יום מנוחה לשחקנים ולמארגנים. 3 פעמים (לאחרונה ב-2004) נאלצו מארגני הטורניר לבטל את יום המנוחה ולשחק גם בו בשל גשמים רבים שגרמו לעיכוב המשחקים. בשבוע הראשון לטורניר משוחקים השלבים המוקדמים (3 סיבובים בתחרויות היחידים) ובשבוע השני השלבים משמינית הגמר עד הגמר.
בווימבלדון הגברים מכונים "ג'נטלמן" והנשים "ליידיז". בעבר השחקנים והשחקניות היו חייבים לקוד קידה בהיכנסם למגרש המרכזי ובצאתם ממנו. המסורת הזו בוטלה ב-2003 ושמורה רק למקרים נדירים כאשר המלכה או נסיך ויילס נוכחים במגרש.
הגברים הזוכים בתחרות מקבלים גביע כסף גדול והנשים מקבלות צלחת כסף רחבה. בנוסף מקבלים המנצחים גם פרסים כספיים גדולים. החל משנת 2007 החליטו מארגני הטורניר להשוות את סכומי הזכייה בין הגברים לנשים.
כל שחקני הטניס בווימבלדון מחויבים ללבוש ביגוד בצבע לבן אחיד.
זוכים.
יחידות נשים.
זכיות לפי שחקנית.
להלן השחקניות שזכו לפחות פעמיים:
יחידים גברים.
זכיות לפי שחקן.
להלן השחקנים שזכו לפחות פעמיים:
יוסי שריד
יוסי שריד (23 באוקטובר 1940 – 4 בדצמבר 2015) היה פוליטיקאי, עיתונאי, פובליציסט, סופר ומשורר ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם המערך, רצ ומרצ, ושר בממשלות ישראל. בנוסף כיהן כראש האופוזיציה (2001–2003). במסגרת פעילותו הפוליטית עסק רבות בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני ובמאבק נגד כפייה דתית והיה ממנהיגיו של מחנה השמאל בישראל.
ביוגרפיה.
יוסי שריד נולד בשם יוסף שניידר ברחובות ליעקב שריד (שניידר), שהיה חבר מפא"י וכיהן כמנכ"ל משרד החינוך, ולדוֹבה לבית גרובר שהייתה מורה. אח להדסה הגדולה ממנו בעשר שנים שעסקה כל חייה בהוראה. בשנת 1934 עלו הוריו לישראל מעיירה במערב אוקראינה (אז בשליטת פולין), שבאזור גליציה, והתגוררו ברחובות. בשנת 1951 עברה משפחתו לגור ברחוב דיזנגוף בתל אביב ובשנת 1954 עברה לגור בירושלים. כשהיה בן 21, התאבדה אמו לאחר שסבלה מדיכאון.