ב-2013, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Little Me" של ליטל מיקס.
ב-2014, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Salute" של ליטל מיקס, ושל השיר "Changing" של סיגמא ופאלומה פיית'.
ב-2015, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Higher" של סיגמא ולאברינת' ., של השיר "Me, Myself &amp; I" של ג'י-איזי וביבי רקסה, ושל השיר "Coming Home" של סיגמא וריטה אורה.
ב-2018, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Someone You Loved" של לואיס קפלדי, שהיה לסינגל הנמכר ביותר באותה שנה בבריטניה.
ב-2019, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Before You Go" של לואיס קפלדי.
ב-2020, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Naughty List" של ליאם פיין ודיקסי ד'אמליו.
ב-2021, הם היו אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Let's Go Home Together" של אלה הנדרסון וטום גרנן, של השיר "Confetti" של ליטל מיקס, של השיר "Our Song" של אן-מארי ונייל הורן, ושל השיר "Don't Break the Heart" של טום גרנן.
מגדל גייט טאוור
מגדל גייט טאוור (ביפנית: ゲートタワービル) הוא גורד שחקים ובניין משרדים בן 16 קומות באוסקה, יפן. המגדל, שנבנה ב-1989–1992, ידוע בכך שכביש איקדשי (כביש 11) עובר בין הקומה החמישית לקומה השביעית של המגדל. על גג המגדל יש מנחת מסוקים.
היסטוריה.
מאז תקופת מייג'י המוקדמת, לבית עסק שעסק בייצור עץ ופחם היה זכויות קניין על חלקת האדמה, שבה המגדל קיים כיום. ב-1983, אושר פיתוח מחדש של השטח, אך ללא קבלת היתר בנייה, בשל תכנון מתקדם של הכביש המהיר. בעלי זכויות הקניין סירבו לכך, ונהילו משא ומתן עם תאגיד הנשין, האחראי על בניית הכביש, למשך כ-5 שנים.
אף על פי שבדרך כלל תאגידי כבישים מהירים רוכשים את הקרקע שהם בונים עליה כביש מהיר או מעליה, לא מובטח שלא יועלו בעיות. מסיבה זו, חוקי הכביש המהיר, חוקי תכנון ערים, חוקי שיפוץ ערים וחוקי בנייה עודנו בחלקם ב-1989 כדי לאפשר פיתוח מזורז של כבישים מהירים ומבנים באותו מרחב. מערכת זו תוכננה במקור כדי להקל על בניית כביש הטבעת השני במינאטו, טוקיו, אך בסופו של דבר לא הושם שם. במקום זאת, החוק איפשר לבנות את המעבר בתוך הבניין, ולכן נהפך לבניין הראשון ביפן שכביש מהיר עובר בו. בדרך כלל, כבישים מהירים עדיין בנויים מתחת לאדמה במקרים אלה, ומעבר בבניין הוא אירוע נדיר ביותר.
רמת קונדופריי
רמת קונדופריי (באנגלית: Kondofrey Heights; בבולגרית: Кондофрейски възвишения) היא רמה בצידו הדרום-מזרחי של חצי האי טריניטי, בחצי האי אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.
שיא גובהה של הרמה - 1,115 מטרים מעל פני הים (בפסגת סקאקאוויצה).
אורכה של רמת קונדופריי 9.2 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב);
רוחבה של רמת קונדופריי 7.5 קילומטים (בכיוון צפון - דרום).
רמת קונדופריי ממוקמת ממזרח לרמת דטרויט;
רמת קונדופריי ממוקמת מדרום לקרחון ויקטורי וממערב למצר הים תעלת הנסיך גוסטב, שבים וודל.
אוכף פודגומר מקשר את רמת קונודופריי עם רמת דטרויט.
היסטוריה.
מיפוי הרמה.
הרמה מופתה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי.
מקור השם.
הרמה נקראת על שם הכפר קונדופריי שבמערב בולגריה.
פרארי SP12 EC
פרארי SP12 EC (באיטלקית: Ferrari SP12 EC) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2022. היא נחשפה ב-25 במאי 2012. היא נבנתה עקב בקשה מיוחדת של אריק קלפטון על ידי מחלקת ההתאמה אישית של פרארי. היא מבוססת על פרארי 458 איטליה.
עיצוב.
היא מעוצבת על פי בקשת הלקוח ומשלבת אלמנטים מפרארי 458 איטליה ופרארי 512. גם תא הנוסעים מעוצב כבקשת הלקוח, וכולל שילוב אלמנטים של אותם דגמי פרארי.
מפרט טכני.
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.5 ליטר המספק 570 כ"ס ב-9,000 סל"ד ומומנט מרבי של 55 קג"מ ב-6,000 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.4 שניות והמהירות המרבית עומדת על . צריכת הדלק המשולבת עומדת על 13.7 ליטר לכל 100 ק"מ. פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 320 גרם לק"מ.
החבר (ארגון)
החבר הוא ארגון של סטודנטים ציוניים. הארגון הוקם בשנת 1911 בשווייץ על ידי סטודנטים יהודיים יוצאי רוסיה.
פעילות הארגון לפני מלחמת העולם הראשונה.
אף שארגון "החבר" היה, כאמור, ארגון של סטודנטים ציוניים של יהודי רוסיה, הוא הוקם בשווייץ בעיר בזל בה היו סטודנטים יהודים רבים. מאז שנת 1887 השלטון הרוסי הגביל את קבלת היהודים למוסדות ההשכלה הגבוהה בתחומי האימפריה הרוסית, ורבים מיהודי רוסיה למדו במוסדות ההשכלה הגבוהה במדינות אירופה. הסיבה השנייה היא בכך כי ברוסיה התנועה הציונית לא קיבלה מעמד חוקי, אך לסטודנטים שלמדו מחוץ לגבולות האימפריה היה חופש מלא. אף שעל הקמת הארגון הוכרז באופן רשמי בשנת 1912 הרי שיסודות הארגון הונחו כבר בשנת 1911. סניפי הארגון בנוסף לשווייץ התקיימו גם בצרפת, בלגיה, גרמניה ואוסטריה. מטרת הארגון הייתה הפצת הרעיון הציוני בקרב הסטודנטים היהודיים והמאבק נגד ההתבוללות. בנוסף לפעילות הציונית הארגון עסק במתן עזרה לסטודנטים יהודיים נזקקים. תנועת "החבר" לא גילתה הזדהות מפורשת עם מפלגה מסוימת וקיבלה לשורותיה סטודנטים ציוניים בעלי דעות שונות. הארגון גם הוציא עיתון ברוסית ששמו " Еврейский студент " ( הסטודנט היהודי)
פעילות הארגון בתקופת המלחמה והמהפכה.
בשנת 1914 התחילה מלחמת העולם הראשונה. מרבית הסטודנטים למדו ברחבי חזרו לרוסיה. רק בשווייץ שהייתה נייטרלית נשאר סניף פעיל של "החבר", אך מרבית הפעולות של "החבר" מאז מלחמת העולם הראשונה הייתה ברוסיה. עיר הבירה -פטרבורג (בה היו מוסדות השכלה הגבוהה רבים) הפכה לעיר בה היה מרכז "החבר", ואולם סניפי הארגון נפתחו גם בערים אחרות ברוסיה בהן היו מוסדות ההשכלה הגבוהה. "החבר" השתדל גם לחדש הופעת העיתון שלו, אך לקבל רשות מן השלטונות הרוסיים זאת לא הייתה משימה פשוטה, והעיתון "הסטודנט היהודי" התחיל להופיע רק בשנת 1915, ואולם גם כאשר השלטונות הסכימו לתת אישור להופעת העיתון, הם לא היו מוכנים לתת לארגון מעמד חוקי, וכמה מפעלי הארגון אף נעצרו. מעמד החוקי לארגון "החבר" ניתן רק אחרי שבפברואר 1917 התרחשה ברוסיה מהפכה דמוקרטית, וכל המגבלות לפעילות פוליטית בוטלו. בין פברואר לאוקטובר של שנת 1917 פעל "החבר" בצורה חופשית וחלה התרחבות ניכרת בפעילות הארגון. היו לו כ-100 סניפים. בראש הארגון עמדו א. אידלסון ( עלה לארץ ב-1921), י. יבזרוב (עלה ב-1921), וילנצוק (בארץ מאז 1926).
פעילותו של "החבר" תחת השלטון הקומוניסטי.
אולם תקופת החופש ברוסיה לא נמשכה זמן רב. באוקטובר 1917 הבולשביקים הגיעו לשלטון וברוסיה פרצה מלחמת האזרחים. במצב כזה הקשר בין מרכז "החבר" לבין סניפים מקומיים נחלש. חלק מחברי הארגון עזבו את רוסיה ועלו לארץ ישראל, ואך פעילות של "החבר" נמשכה. אף כי משנת 1920 התחיל השלטון הקומוניסטי לאסור פעילים ציוניים כולל פעילי "החבר". בשנת 1921 פסקה מלחמת האזרחים והשלטון הקומוניסטי הכריז על מדיניות כלכלית חדשה שהייתה ליברלית יותר במידת-מה ממדיניות הקודמת. בעקבות כך ראשי "החבר" חשבו שהם יוכלו לשקם את פעילות הארגון. הם ביקשו לחדש את הוצאת הירחון "הסטודנט היהודי" (בשפה הרוסית). בשנת 1922 ניתן הרישיון והירחון התחיל להופיע, אך מהר מאוד הסתבר כי ליברליזציה מסוימת בתחום הכלכלי לא הביאה לשינוי ביחסו של שלטון לציונות, והוא נשאר שלילי. הירחון סבל מקשיי צנזורה ונסגר בשנת 1923. חברי הארגון שהמשיכו בפעילות ציונית גורשו ממוסדות ההשכלה הגבוהה וחלקם נעצרו. במצב כזה החליטו ראשי "החבר" שאין טעם בקיומו הנפרד של הארגון וכדאי להתאחד עם ארגוני נוער ציוניים אחרים. וכך ב-1924 הוקמה הסתדרות מאוחדת של הנוער הציוני ברוסיה. הארון התקיים במחתרת בשנות ה-20, אך חוסל בשנות ה-30. עם זאת, חלק מחברי הארגון הצליח לעלות לארץ.
זכויות להט&quot;ב בדנמרק
זכויותיהם של לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים (להט"ב) בדנמרק מוגדרות בין המתקדמות ביותר בעולם. ממלכת דנמרק מורכבת ממדינה ריבונית המתפרשת על שלושה אזורים מרכיבים בהם: דנמרק, גרינלנד ואיי פארו.
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בדנמרק בשנת 1933 ומאז 1977, גיל ההסכמה נקבע באופן שוויוני ל-15 שנים לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד. דנמרק הייתה המדינה הראשונה בעולם שהעניקה הכרה חוקית לאיגודים חד מיניים בצורה של שותפויות רשומות בשנת 1989. ב-7 ביוני 2012 הוחלף החוק בחוק חדש של הכרה בנישואים חד מיניים, שנכנס לתוקף ב-15 יוני 2012. גרינלנד ואיי פארו אישרו נישואים חד מיניים בשטחיהן באפריל 2016 וביולי 2017 בהתאמה.
אפליה על רקע של נטייה מינית נאסרה באופן מוחלט במדינה בשנת 1996. דנמרק אפשרה לזוגות חד מיניים לאמץ ילדים במשותף מאז שנת 2010, בעוד שקודם לכן אפשרה אימוץ של ילדים חורגים וזכויות אפוטרופסות מוגבלות להורים שאינם ביולוגיים מאז 1991. לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות ההגנה של דנמרק. בירת דנמרק, קופנהגן, מכונה לעיתים קרובות על ידי כלי תקשורת כאחת הערים הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם. ארגון זכויות הלהט"ב הוותיק ביותר בדנמרק, "LGBT Danmark", נוסד בשנת 1948.
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי דנמרק מאז 1933. גיל ההסכמה ברחבי המדינה (15 שנים) מוגדר כשווה לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד מאז 1977.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.