רבי אברהם שמשון שלום הלפרין. האדמו"ר הנוכחי. בנו של רבי יעקב יוסף שלמה, וחתנו של הרב יהושע העשיל ברים ראש ישיבת רוז'ין הראשון. מתגורר בימות החול בבני ברק ובשבתות וחגים בבית אביו בתל אביב, והוא בין האדמו"רים האחרונים הפעילים שם, זאת על פי צוואתו של אביו. בבית אביו בשדרות בן-גוריון מתקיימים מדי יום תפילות ושיעורי תורה. בסוכות מקיימת החסידות שמחת בית השואבה בהשתתפות רבים מתושבי תל אביב.
דגל מקלנבורג-מערב פומרניה
דגל מקלנבורג-מערב פומרניה הוא דגלה של המדינה הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה. הוא כולל שלושה פסים אופקיים כחול-לבן-אדום כאשר הפס הלבן חצוי במרכזו בפס צהוב. לדגל קיימת גרסה לשימוש ממשל המדינה המושחתת בראש של שור שחור ומוכתר ובגריפון אדום.
הדגל אושר בידי ממשלת מקלנבורג-מערב פומרניה בחוק הסמלים הלאומיים של המדינה מה-29 בינואר 1991 עם נפילתה של חומת ברלין ואיחודה של גרמניה.
בחירת הצבעים לדגל נובעת מאיחוד בין צבעי מקלנבורג (אדום-צהוב-כחול) לבין צבעי מערב פומרניה (כחול ולבן).
עורכת הדין
ג'יימס דרזנוק
ג'יימס ג'וזף דרזנוק (אנגלית: James Joseph Dresnok; 24 בנובמבר 1941 - נובמבר 2016) הוא עריק אמריקני לקוריאה הצפונית. הוא היה נושאה של תוכנית המגזין 60 דקות בערוץ CBS ב-28 בינואר 2007, כעריק החי האחרון בקוריאה הצפונית.
משפחה.
הוא היה בנו של ג'וזף דרזנוק (1917-1978) ואחיו של ג'וזף דרזנוק השני (נולד ב-1946), ב-1951 כשהיה בן 9 התגרשו הוריו שחיו עד אז בריצ'מונד, וירג'יניה. הוא חי עם אמו ואחיו חי עם אביו באופן זמני. אחיו ואביו עברו לפנסילבניה שם נותק הקשר בין חלקי המשפחה. בשנות נעוריו חי ג'יימס במשפחות אומנה, נשר מבית הספר והצטרף לצבא ארצות הברית יום אחד אחרי יום הולדתו ה-17.
עריקה.
דרזנוק היה טוראי ראשון בצבא ארצות הברית ביחידה ששרתה לאורך הגבול המפורז של קוריאה בשנות השישים המוקדמות. בנקודה מסוימת לאחר שאשתו עזבה אותו והלכה עם גבר אחר ולאחר שעמד בפני משפט צבאי על עזיבת בסיסו ללא רשות, הוא נטש את עמדתו ב-15 באוגוסט 1962 בזמן שהחיילים האחרים אכלו ארוחת צהריים חצה את שדה המוקשים אל השטח הצפון קוריאני ונתפס במהרה על ידי חיילי הצד השני. הוא נלקח ברכבת לפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית, שם נחקר.
חיו בקוריאה הצפונית.
דרזנוק פגש עריקים אמריקניים נוספים זמן קצר אחרי הגעתו. לאחר זמן הם מנו ארבעה: לארי אלן אבשיר, ג'רי פריש, צ'ארלס רוברט ג'נקינס ודרזנוק עצמו. העריקים חיו ביחד והיו נתונים ל"חינוך-מחדש" על ידי הממשל הצפון קוריאני, הם אולצו לשנן חלקים גדולים של ספריו של קים איל-סונג על פילוסופיית הגוצ'ה שלו בקוריאנית. כשהם מועמדים מול תנאי מחיה גרועים שליטה אינטנסיבית וחוסר חופש, ניסו הארבעה לברוח מקוריאה הצפונית על ידי בקשת מקלט מדיני בשגרירות ברית המועצות בשנת 1966, הם הוסגרו באופן מיידי לרשויות הצפון קוריאניות. לאחר חוויה זו החליט להתיישב בקוריאה הצפונית ולהיטמע. החל מ-1978 לוהק למספר סרטים צפון קוראניים כולל סדרה בת עשרים פרקים בשם "גיבורים נשכחים" בתור נבל אמריקני, והפך למפורסם בארץ כתוצאה מכך. הוא מכונה "ארתור" על ידי חבריו הצפון קוראניים על שם הדמות ששיחק בסדרה. הוא גם תרגם חלק מכתביו של קים איל-סונג לאנגלית. על פי ספרו של ג'נקינס "קומוניסט בעל כורחו", היה דרזנוק מעין בריון שבגד באמונם של האמריקנים האחרים, והכה אותם בהתלהבות לפקודת "מפעיליהם" הצפון קוריאניים. דרזנוק הכחיש את ההאשמות הללו בראיון.
במהלך חיו בקוריאה הצפונית הוא נישא פעמיים. אשתו השנייה הייתה אשה רומנייה בשם דוינה בומבי והיו להם שני בנים (היא מכונה דונה באוטוביוגרפיה של ג'נקינס). לאחר שמתה מסרטן הריאות, נישא דרזנוק לאשתו השלישית בתם של אשה צפון קוריאנית ודיפלומט מטוגו. נולד להם בן בשנת 2001. המשפחה חייתה בדירה קטנה בפיונגיאנג שסופקה להם, יחד עם קצבה חודשית. בסוף ימיו הייתה בריאותו של דרזנוק לקויה, עובדה שהוא ייחס לשתייה ועישון עודפים.
בנו הבכור של דרזנוק, ג'יימס, לומד באוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ, שבה לימד אביו אנגלית, הוא דובר אנגלית במבטא קוריאני. הוא מחשיב עצמו קוריאני.
קווינטוס לוליוס אורביקוס
קווינטוס לוליוס אורביקוס (בלטינית: Quintus Lollius Urbicus), היה מצביא רומאי בשירות הקיסרים אדריאנוס ואנטונינוס פיוס. בין יתר תפקידיו נשלח יחד עם יוליוס סוורוס לדכא את מרד בר כוכבא (132-136 לספירה).
הוא היה טריבון צבאי בכיר בלגיון השנים עשר פולמינטה בגרמניה העילית, קוואיסטור, לגאטוס של הפרוקונסול בפרובינקיה אסיה, טריבון הפלבס ופראיטור. בשני התפקידים האחרונים היה מועמדו של הקיסר אדריאנוס. לאחר מכן פיקד על הלגיון העשירי "גאמינה" שהוצב בפאנוניה.
כשפרץ מרד בר כוכבא, נשלח ליהודה בראש כוח עצמאי כלגאטוס של הקיסר. על השתתפותו בדיכוי המרד זכה בעיטור הצבאי "האסטה פורה" (Hasta pura, מילולית: ה"רומח הטהור") ובנזר זהב. ההיסטוריון ורנר אק טוען, כי היה מפקד הלגיון העשירי 'גמינה', ובא בלווית כוחות עזר נוספים יחד עם סוורוס לדכא את המרד ביהודה. הוא מסתמך על כתובת הוקרה לטריבון הצבאי של לגיון זה, סקסטוס אטיוס סנקיו (Sextu) Attius Senecio), שקיבל אות הצטיינות על חלקו בדיכוי המרד כאשר פיקד על כוחות עזר שבאו עם הלגיון.
אחרי המרד נבחר קווינטוס לוליוס לקונסול, וזמן מה אחר כך למושל הפרובינקיה גרמניה תחתית. בשנת 138 מינה אותו הקיסר אנטונינוס פיוס, יורשו של אדריאנוס, למושל בריטניה.
פולר (אסטרטג)
נבחרת אזרבייג'ן בכדורסל
נבחרת אזרבייג'ן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אזרבייג'ן. הנבחרת הוקמה בשנת 1991 בעקבות היפרדותה של אזרבייג'ן מברית המועצות והיא אחת הנבחרות החלשות ביותר באירופה.
הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר אליפות אירופה בכדורסל או לכל טורניר משמעותי אחר.
בשנת 2003 השתתפה אזרבייג'ן לראשונה במוקדמות אליפות אירופה וספגה תבוסות קשות בכל ששת משחקיה.
כיום הנבחרת שייכת לדרג ב' של הנבחרות האירופאיות.
הוואה ברזילאית
הוואה ברזילאית (שם מדעי: "Hevea brasiliensis"; קרויה גם עץ הגומי ולעיתים גם קאוצ'וק) היא עץ המהווה את המקור העיקרי לגומי טבעי.
היסטוריה.
ההוואה הברזילאית גדלה פרא ביערות ברזיל, באגן האמזונאס, בעיקר מדרום לנהר. השימוש בעץ היה ידוע לאינדיאנים בני המקום והם יצרו מוצרים שונים מהלטקס. חוקר הטבע הצרפתי שארל מארי דה לה קונדמין (Condamine) הבחין בעץ ובאופן שימושו וכבר ב-1745 הביא כמות קטנה מהלטקס לאירופה ופרסם מחקר מקיף אודותיו. ב-1770 הובא הגומי לראשונה לאירופה, כחומר גלם למחקים.
עם המצאת הגיפור על ידי צ'ארלס גודייר ב-1839 הלך וגדל השימוש בגומי, שהביא לשגשוג כלכלי בברזיל ונטיעת מטעי גומי, במסגרת "בום הגומי", בין השנים 1879 ל-1912. ערים כמנאוס, בלם ופורטו וליו שגשגו וצמחו באותה תקופה. באגן האמזונאס צמחו טייקונים של גומי, שנעשו לעשירים מופלגים. אחד מהם, חוליו אראנה, שלט על מטעים בשטח של קרוב ל-30,000 קמ"ר. העובדים בתעשייה זו חוו עבודה בתנאים קשים ובתשלום מינימלי.
יצוא זרעי עצי ההוואה הברזילאית מברזיל נאסר, אולם קצינים בריטיים הצליחו להבריח מספר זרעים וזרעו אותם במושבות במזרח הרחוק. עם התבגרות המטעים בראשית המאה ה-20 קמה לראשונה תחרות לגומי הברזילאי.
תיאור העץ.
ההוואה הברזילאית משתייכת למין הוואה, ממשפחת החלבלוביים. חשיבותה הכלכלית העיקרית נובעת משרף הלטקס, נוזל חלבי לבנבן, המצוי בעיקר בשיפת העץ, וממנו מייצרים גומי. אזור הגידול של ההוואה הברזילאית הוא באקלים טרופי - בעיקר ביערות הגשם של ברזיל, והיא איננה סובלת קרה או כפור. החל מראשית המאה ה-20 מגדלים את העץ גם באזורים הטרופיים של דרום-מזרח אסיה - בתאילנד, וחצי האי המלאי. בטבע מגיעים העצים עד לגובה של יותר מ-40 מטרים, אולם במטעים מוגבל גובהם לכ-24 מטר, שהוא הגובה האופטימלי לייצור הלטקס. בטבע גדלים העצים בצפיפות נמוכה של כ-28 עצים בקילומטר רבוע.
איסוף הלטקס.
כאשר העצים הם בני שש שנים ניתן להתחיל באיסוף הלטקס. חתכים מתבצעים בניצב לעורקי הלטקס שבעץ, תוך פגיעה מינימלית בעץ עצמו. את השרף אוגרים בדליים קטנים הנתלים מתחת לחתכים אלה.
שימושים נוספים.
להוואה הברזילאית שימוש גם כעץ לרהיטים. שימוש זה נחשב כידידותי לסביבה מאחר שהוא אינו כרוך בכריתת עצים, שכן באלו נעשה שימוש רק לאחר שסיימו את תפקידם כיצרני לטקס.
מטא-דאטה
מֵטָא דָאטָה (באנגלית: Metadata), בעברית מֵטָא-נתונים, הוא "מידע אודות המידע". מקור הקידומת מטא בשפה היוונית, ומשמעותה עשויה להיות: "על", "אחרי", "מעבר". הקידומת Meta עשויה לתאר גם משהו שהוא מעל המושג העוקב את קידומת זו, למשל: "מטאפיזי" הוא משהו שמעל לפיזי. באופן דומה המטא דאטה הוא מעל לנתונים, כלומר: מתאר את התכונות של הנתונים ברמת הפשטה גבוהה יותר.
באמצעות המטא דאטה ניתן לאתר זהות מופעים שונים של נתונים המאוחסנים במקומות שונים (למשל: בסיסי נתונים מסוגים שונים, קבצים שונים). במקרים רבים מימוש סכימות של Metadata נעשה במערכות מחשוב מודרניות באמצעות XML. נעשה שימוש שכיח לייצוג מטא דאטה גם בשפות SGML מבוססות תגים אחרות. כמו כן קיימים מוצרי תוכנה ייעודיים לטיפול במטא דאטה הנקראים Metadata Repositories.
מידע על מידע מתייחס בדרך כלל למערכות מחשוב אבל יכול להתייחס גם לעולמות תוכן אחרים.