וודוורד נפטרה בבית החולים קווינס בהונולולו, הוואי, ב־12 ביולי 1935, בגיל 67. שרידיה הועברו למקום הולדתה בפיטסבורג.
בנג'מין לוגן
בנימין לוגן (; 1 במאי 1743 – 11 בדצמבר 1802) היה איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי. במסגרת תפקידו כאלוף-משנה במיליציית מחוז קנטקי שבוירג'יניה, לחם לוגן במלחמת העצמאות האמריקנית תוך שהוא מפקד על כל המיליציות בווירג'יניה. בראשית שנותיה של ארצות הברית, נמנה לוגן בין האישים המשפיעים ביותר על הקמת קהיליית קנטקי. אחיו, ג'ון לוגן, היה הגזבר הראשון של קנטקי.
ביוגרפיה.
בנג'מין לוגן נולד ב-1 במאי 1743, במחוז אוגוסטה שבמדינת ווירג'יניה. לוגן היה בנם הבכור של דייוויד וג'ין לוגן. בגיל 15, נפטר אביו של לוגן, והוא ירש את 860 הדונמים (3.5 קמ"ר) שבבעלות אביו. בשנת 1772 נישא לוגן לאן מונטגומרי, ובמרוצת השנים נולדו לזוג שמונה ילדים. בשנת 1776 עבר לחלה המערבי של וירג'יניה, כיום קנטקי. הוא בנה את משכנו, מצודת לוגן, שלימים יהפוך לעיירה סנט אסף ליד סטנפורד. באותה שנה מונה לוגן לשריף מחוזו מגוריו. בעת המהפכה האמריקנית, היה לוגן הקצין השני של וירג'יניה במחוז קנטקי, והשתתף בהגנה על עיירות המחוז מפני האינדיאנים.
לאחר עצמאותה של ארצות הברית, הפך לוגן לאחד ממנהיגי היפרדותה של קנטקי מווירג'יניה, והפיכתה למדינה עצמאית. בין השנים 1781–1787 כיהן כציר קנטקי בבית הצירים של וירג'יניה. באוקטובר 1786 הובל לוגן את כוח אנשי המיליציה בקטנקי ורסוס עיירות שונות במדינת אוהיו לאורך נהרות מיאמי והמד. הלחימה צלחה ושלוש עשרה עיירות נשרפו כליל. לוגן הרס את מאגרי המזון של העיירות, וטבח במתנגדים.
לוגן היה אחד ממייסדי אמנת דנוויל, ומכותבי חוקת קנטקי הראשונה. בין השנים 1792–1795 כיהן לוגן כחבר בבית הנבחרים של קנטקי. בשנת 1975, התמודד לתפקיד המושל מול ג'יימס גררד ותומאס טוד. על פי חוקת המדינה, מכל מחוז בקנטקי נשלח ציר, והמנצח נבחר על ידם. לוגן וגררד נבחרו לצירים של מחוזותיהם, כך שיכלו להצביע לעצמם. בהצבעה הראשונה, קיבל לוגן את קולותיהם של 21 צירים, גררד קיבל 17 וטוד קיבל 14. ציר בודד הצביע עבור ג'ון בראון, שכלל לא התמודד לתפקיד. כיוון שחוקת קנטקי לא הגדירה במפורש אם כמושל ייבחר המועמד שזכה במספר הקולות הרב ביותר או זה שזכה ברוב מוחלט של כלל הקולות, התקיימה הצבעה נוספת בין גררד ולוגן. רוב קולותיו של המועמד השלישי, תומאס טוד, תמכו בגררד, והעניקו לו רוב בהצבעה השנייה. ב-17 במאי 1796 אישר מזכיר המדינה של קנטקי, ג'יימס בראון, את היבחרותו של גררד לתפקיד המושל. על אף שבירך את גררד על ניצחונו, מחה לוגן על תוצאות הבחירות בפני התובע הכללי של קנטקי ג'ון ברקינרידג'. ברקינרידג' סירב להצהיר את דעתו על תוצאות הבחירות בפומבי, וטען כי חוקת קנטקי לא הסמיכה אותו לכך. אולם באופן פרטי הצהיר למעגל חבריו הקרוב כי לוגן נבחר כדין ויש לפטר את גררד מן התפקיד. לוגן פנה לסנאט המדינה, שהואמן על בחירות שנויות במחלוקת. בנובמבר 1796, פרסם הסנאט מספר תגובות נייטרליות לעניין, עד שלוגן זנח את המסע לפיטוריו של גררד. בבחירות של 1799 התמודד לוגן לתפקיד שוב. לוגן הגיע למקום השלישי עם 3,996 קולות, וגררד נבחר בפעם השנייה ברציפות לתפקיד.
בשנת 1802 נפטר לוגן משבץ מוחי בביתו. הוא נטמן בחלקת קבר בשטח ביתו. לזכרו, נוסד מחוז בקנטקי ובאוהיו כל שמו.
גוויקיאני
גוויקיאני (בליטאית: Gaveikėnai; בפולנית: Gawejkiany) הוא כפר במחוז משנה איגנלינה במזרח ליטא. בשטח הפארק הלאומי אוקשטאיטייה . הכפר שוכן מערבית לאיגנלינה, כ-25 ק"מ צפונית לשווינציאן.
עד מלחמת העולם הראשונה התקיימה בו קהילה יהודית קטנה. לאחר המלחמה ועד מלחמת העולם השנייה התגוררה בו משפחה יהודית אחת שגורלה לא נודע.
היסטוריה.
ידיעות ראשונות על יישוב פעיל בגוויקיאני קיימות משנת 1373. בסוף המאה ה-19 ישבו בעיירה כעשרים משפחות יהודיות ובבית המדרש שלה התפללו גם יהודי הכפרים הסמוכים. נתונים רשמיים על גודל האוכלוסייה בגוויקיאני זמינים מראשית המאה ה-20: 171 ב-1905, 109 ב-1931, 70 ב-1959, 98 ב-1979, 66 ב-1989, 36 ב-2001 ו-28 ב-2011.
כבר לפני מלחמת העולם הראשונה החלו הצעירים היהודים לנטוש את גוויקיאני, רובם היגרו פנימית לערים הגדולות וחלקם היגרו לארצות הברית. רוב ככל יהודי גוויקיאני נטשו את העיירה במהלך ואחרי המלחמה ועברו להתגורר באיגנלינה הסמוכה.
טבח סלוצק
טבח סלוצק או פרשת סלוצק היה טבח בעיר סלוצק שבבלארוס, שאירע במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה באוקטובר 1941, ובו נרצחו כ-3,800 יהודים על ידי הנאצים. הרוצחים הורכבו מכוחות מיוחדים של הגסטפו ומבעלי בריתם בבלארוס ובליטא.
הטבח.
ב-27 באוקטובר 1941 נכנסו לסלוצק ארבע פלוגות של משטרה צבאית שהוצבו בקובנה במטרה לחסל את האוכלוסייה היהודית בעיר תוך יומיים. כוח זה פעל ללא רשות של המינהל האזרחי הגרמני. היהודים הוקפו, הוצאו מבתיהם ונהרגו בהמוניהם, בטירוף כזה, שלא רק יהודים, אלא גם אנשים אחרים באזור נטבחו.
המינהל האזרחי הגרמני בבלארוס זעם, לאחר שעשה מאמצים רבים להשיג את טובת האוכלוסייה המקומית בהתאם להוראות הפיהרר.
מנהל המינהל האזרחי בבלארוס כתב במחאה לרייכספיהרר אס אס, היינריך הימלר:
העיירה הייתה תמונה של אימה במהלך הפעולה. באכזריות בלתי ניתנת לתיאור מצד השוטרים הגרמנים ובעיקר הפרטיזנים הליטאים, העם היהודי, אך גם ביניהם בלארוסים, הוצא מדירותיהם ונאסף יחד. בכל מקום בעיר נשמעו יריות וברחובות שונים הצטברו גופות של יהודים שנורו.
איגור זלטנוביץ'
איגור זלטנוביץ' (בסרבית: Игор Златановић; נולד ב-10 בפברואר 1998) הוא כדורגלן סרבי, המשחק בעמדת החלוץ במכבי נתניה.
קריירה.
זלטנוביץ', התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. בקיץ , הושאל לטלאופטיק, קבוצת המילואים של המועדון במדיה רשם 23 הופעות וכבש 9 שערים.
בקיץ , זלטנוביץ' חתם ברדניק סורדוליצה. ב-6 באוגוסט 2016, זלטנוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד ספרטק סובוטיצה. ב-29 באוקטובר, זלטנוביץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 לפרטיזן בלגרד. בשתי העונות שלאחר מכן, הבקיע 13 שערים בכל עונה.
את עונת , זלטנוביץ' התחיל ברדניק, אך ב-31 ביולי 2019, זלטנוביץ' חתם לארבע שנים במאיורקה מליגת העל הספרדית וכעבור שבועיים הושאל לנומנסיה מהליגה הספרדית השנייה. ב-18 בספטמבר 2019 הושאל לקאסטיון.
ב-29 ביוני 2021, זלטנוביץ' סיכם במכבי נתניה מליגת העל. ב-2 באוקטובר 2021 כבש שער בכורה בניצחון 1-3 על בני סכנין. במשחק הפתיחה של עונת 2022/23 הבקיע שלושער ובישל את השער הנוסף בניצחון 4–1 על בית"ר ירושלים.
שרקרק אדום-גרון
שרקרק אדום-גרון (שם מדעי: Merops bulocki) הוא מין של עוף ממשפחת השרקרקיים ומהסוג שרקרק, החי באפריקה שמדרום לסהרה.
מאפיינים.
אורכו של שרקרק זה עד 22 סנטימטרים כולל הזנב. הכנפיים והראש ירוקים. הגחון בצבע כחול. הבטן צהובה. הסנטר והגרון בצבע אדום וזה מה שהעניק לשרקרק את שמו.
תפוצה.
השרקרק נפוץ במדינות הבאות: בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, אתיופיה, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, מאלי, מאורטניה, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סיירה לאון, סודאן, טוגו ואוגנדה. בית הגידול של מין זה הוא בעיקר סוואנות עם עצים.
אקולוגיה.
מין זה מקנן כול השנה במנהרות שנחפרו מתחת לאדמה. מין זה ניזון בעיקר מדבוריים וחרקים אחרים.
גוניונדז
גוניונדז (בפולנית: Goniądz; בבלארוסית: Го́нёндз Gónëndz; בגרמנית: Gonionds) היא עיירה השוכנת על גדות הבייבז'ה, מיובלי הנרב, במחוז מונקי שבפרובינציית פודלסיה בצפון-מזרח פולין. 63 קילומטרים מצפון-מזרח לביאליסטוק.
היסטוריה.
לראשונה מוזכר יישוב בגוניונדז, במאה ה-14 (1358), ב-1382 הוענק האזור בידי דוכסי מאזוביה לאבירי המסדר הטבטוני, ונרכש מהם בחזרה כעבור עשרים שנה ב-1402. במקביל נמכר השטח לדוכס ליטא והדבר הוביל למחלוקת על השטח בין ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא. בהמשך הייתה העיר נחלתם של הנסיכים לבית רדזיוויל וקיבלה זכויות עיר במחצית המאה ה-16 (1547). ב-1571 עברה העיר לידי זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין.
ב נחנך נמל סחורות על גדות הבייבז'ה, דרכו ייצאו סחורות לפרוסיה המזרחית, וכלכלת העיר התפתחה ושגשגה. לקראת סוף המאה פעלו בעיר שבע טחנות קמח וכמה מבשלות בירה. תקופת שגשוג כלכלי זה נקטעה בשתי מכות אנושות שהונחתו על העיר בזו אחר זו: הפלישה השוודית באמצע המאה ה-17 ומלחמת הצפון בראשית המאה ה-18. המלחמות הרסו רבים מבתי העיירה ודלדלו את האוכלוסייה, ואם לא די בכך, פרצה בעיר ב-1710 שרפה גדולה ובעקבותיה גם מגפה, ועברו שנים רבות עד לשיקומה.
חלוקת פולין השלישית, ב-1795, סיפחה את האזור לפרוסיה, וכעבור 12 שנה (1807) הועבר בחוזה טילזיט לידי האימפריה הרוסית. סלילת דרכי תעבורה, שיקום הנמל והקמת מסילת הברזל באמצע המאה ה-19 חידשו את פריחתה הדמוגרפית והכלכלית של העיר.
ב-1878 נמנו בעיר 2,943 תושבים, מהם 1880 יהודים ו-1,056 קתולים.
במלחמת העולם הראשונה (1915–1918) הייתה העיר תחת כיבוש גרמני, גם לאחר תום המלחמה לא היה מעמדה ברור והיא שבה ונכבשה בידי צבאות מקומיים עד להכללתה ב-1920 בתחומי פולין העצמאית.
בעקבות המלחמה התמעט חלקה היחסי של האוכלוסייה היהודית בגוניונדז, ב-1921 נמנו בעיר 2,642 תושבים, 1506 מהם קתולים ו-1135 יהודים.