בתחנת המשטרה, יצא רועי בעקבות הפליטים, והצליח לזהות את מיקום האלונקה שהתגלתה כגופתו של פיליפוס וכי הפליטים לא היו אשמים כפי שחשדו. רועי דואג בינתיים ללוויה ראויה לכבוד פיליפוס, אך כהן הדת המקומי, סימל על ידיו את אותו סמל שפיליפוס צייר על הנייר ובעקבות כך יצא רועי למסע חיפושים משל עצמו בעקבות הסמל. בחיפושיו הוא מגלה כי ספר מקומי של פליטים הוא גם רופא אליל ויכול להסביר לו על משמעות הסמל שמתגלה כאות המסמלת אדם שאוחזת בו שדה.
בסוף העונה רותי מתה, ושלי מוצאת את נועם אבל היא מבינה שהיא לא אמורה להחזיר אותה לביתה, אלא להצטרף אליה ולהיכנס לים.
בנוסף מוצגים במהלך פרקי הסדרה מספר פלאשבקים מילדותו של עוזי החושפים פרטים על דמותה של אימו, לילה רג'ואן, אשר נסיבות חייה ומותה מעלים אף הם שאלות רבות במיוחד לגבי שפיותו של עוזי ואחותו הגדולה, רותי.
עונה 3.
שנתיים לאחר אירועי העונה השנייה נמצאת ספינה מצרית בנמל אילת ובה גופות של גברים שנרצחו על ידי אדם לא ידוע, וחדר נעול ובו שבע נשים אפריקאיות שנחטפו ונאנסו על ידי הבדואים,כחלק מסחר בנשים למטרת עבדות מינית.
בעת שקרנית יודעת סיור בספינה היא מניחה את נשקה מאחוריה ובשניות ספורות היא מסתובבת ומגלה את שלי רג׳ואן מכוונת לעברה את האקדח. שלי אוזקת את קרנית ובורחת עד שכוחות המשטרה תופסים אותה ומזריקים לה סם הרדמה. לאחר מכן, מגלים כי רועי הוא זה שהרדים את שלי במטרה לקחת אותה לביתו לטפל בה. שלי נשארת לזמן מה.
כאשר שלי שומעת במכשיר הקשר של רועי שאותן נשים שהיו עיצה בספינה מועברות למקלט בגבול היא רוצה לברר מה קרה בספינה ולמה אינה זוכרת כלום פרט לקעקוע בערבית שעל בטנה.
כאשר מגיעים שלי ורועי למחנה הפליטים מגלה שלי כי הנשים בספינה פחדו ממנה. שלי מצליחה לדבר עם אישה שלא מפחדת ממנה ומגלה כי הנשים מאמינות שכאשר מסתכלת עליה אישה הרה היא תפיל את התינוק, עוד הוסיפה שהיא נושאת ילד שהוא כנראה מתוצאה של אונס של אותם גברים ולכן היא מביטה בשלי על מנת שתקלל אותה שהילד שבבטנה ימות.
לאחר ששלי מדברת עם אותה אישה היא מקבלת ממנה תיק שבו היו תהילים ומצלמה, טרם מספיקה לראות את המצולם קרנית פורצת לחדר ומתחילה במרדף אחר שלי. לאחר ששלי ורועי מצליחים לברוח מקרנית בעזרת שלום חבר קרוב של רועי (שטיפל בו בתקופה שנטל סמים) היא מצליחה לראות את המופיע בסרטון כאשר המתואר זה בחור המנסה להטביע אותה בבריכה המלאה בדם ולאחר מכן לאנוס אותה אך זהות פניו לא הייתה ידועה מהצילום אלא רק ידיו.
לאחר חיפושים אחר אותו בחור התברר ששלום הוא זה שאנס את שלי זאת לאחר שניסה להיכנס איתה למים הבינה את כוונותיו. לאחר שהוא מודה במעשיו בפני שלי ורועי הוא נורה למוות על ידי רועי.
מאוחר יותר נרי מגיע לזירת הרצח שם רועי מסגיר את עצמו לאחר שהסתיר את שלי. שלי חוזרת לבית אביה ומספרת לו שהקעקוע בערבית שנמצא על בטנה שורף וכי הבינה מהנשים כי כאשר הוא שורף היא מתחילה להיות מסוכנת בתגובה לכך אומר אביה כי עליה להחליט האם היא נותת לרועי לקחת אותה או לוקחת אותי איתה לים. שלי מבינה שאינה יכולה לחזור לים ולאחר ניסיונות לנשום מתחת למים מבינה שלי שללא רועי היא לא תוכל לחזור לים.
שלי הולכת לתחנת המשטרה מרצונה לתחקיר עם קרנית ונרי כאשר מבקשת שבחקירה רועי יהיה נוכח תחילה מסרבים ולאחר מכן מסכימים בעודה מסבירה שהיא חזרה לרועי ומראה את אהבתה כלפיו, בתגובה הוא מבקש ממנה ללכת וטוען שהיא מנסה לפתות אותו לבוא איתה לים. רועי חוטף לנרי את נשקו ומאיים להרוג את שלי. לאחר ניסיונות של קרנית להרגיע אותו הוא מבקש מקרנית לנסוע עמם לים כאשר הם מגיעים מחכה להם יאכטה ומתברר לקרנית שהכל היה תוכנית שתוכננה מראש על ידי השניים. לפני שהם הולכים שלי מחבקת את קרנית (שרוצה להיכנס להריון) במטרה לגרום לה להיכנס להריון.
קרנית ההמומה בחוף מסתכלת לעברם בעודם שטים לאורך הים.
שידור הסדרה.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-27 בנובמבר 2014 בערוץ HOT3. בעקבות הצלחת העונה הראשונה הזמינה הוט עונה שנייה לסדרה, אשר צולמה במהלך שנת 2016 ועלתה לשידור ב-9 בפברואר 2017 בבכורה בשירות ה-VOD וב-16 בפברואר 2017 בערוץ HOT3. ב-31 במרץ 2019 חודשה לעונה שלישית.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
גפתה
אטרופיקציה
פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין
פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין (גרמנית: Franz Joseph II von Liechtenstein, 16 באוגוסט 1906 - 13 בנובמבר 1989), היה נסיך ליכטנשטיין בשנים 1938–1989.
ביוגרפיה.
פרנץ יוזף נולד בטירת פראואנטהל, דויטשלנדסברג, לאלויס, נסיך ליכטנשטיין ואליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה ומריה תרזה, נסיכת פורטוגל.
בשנת 1938 מת דודו פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין ללא ילדים, ופרנץ יוזף עלה לשלטון במקומו.
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה ליכטנשטיין נייטרלית, ושני הצדדים שמרו על כך. אמנם, ממש לפני סוף המלחמה העניק פרנץ יוזף מקלט מדיני ל-494 חיילים מהארמייה הלאומית הרוסית הראשונה, בראשותו של גנרל בוריס סמיסלובסקי. פרנץ יוזף היה פופולרי ואהוב מאוד בליכטנשטיין. הוא פיקח על הפיתוח הכלכלי של הנסיכות, שהפכה ממדינה חקלאית נידחת לאחת המדינות העשירות בעולם. במהלך שלטונו קיבלו הנשים זכות הצבעה במדינה, לאחר משאל עם שנערך (בקרב גברים בלבד) בשנת 1984.
בשנת 1984 העביר פרנץ יוזף את רוב סמכויותיו לבנו הנס אדם, נסיך הכתר של ליכטנשטיין. פרנץ יוזף מת בגראבס, 26 ימים לאחר אשתו גאורגינה פון וילצ'ק, ובנו הנס אדם השני עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-7 במרץ 1943 התחתן פרנץ יוזף עם גאורגינה פון וילצ'ק, בתם של פרדיננד מריה פון וילצ'ק ונורברטינה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
פרוזרפינה
JP Morgan Chase
עוזרד
גדוד אריות הירדן
מרשמי חמישים ושתיים מחלות
מרשמי חמישים ושתיים מחלות (בסינית מסורתית ומפושטת: 五十二病方; בפין-יין: Wǔshí'èr bìng fāng, ווּשְׁאָר בִּינְג פָאנְג) הוא כינויו של טקסט סיני רפואי שהתגלה ב-1973 במָאוָאנְגְדְווֵי, בקבר שנחתם בשנת 168 לפנה"ס, בתקופת שושלת האן. הטקסט מכיל מרשמים לטיפול במחלות שונות. הטקסט הועתק בכתב חותם ליריעות משי בסביבות 215 לפנה"ס, בתקופת שושלת צ'ין, אבל ייתכן שמקורו קדום יותר.
הכינוי "מרשמי חמישים ושתיים מחלות" דבק בטקסט בידי עורכים בתקופה המודרנית, על שם רשימה של חמישים ושתיים מחלות ומרשמים לטיפול בהן המופיעה בתחילתו.
תוכן היצירה.
המרשמים בטקסט מציגים מעל 250 טיפולים, המבוססים על גירוש שדים ועל תרופות, למחלות כגון יבלות, טחורים, שבר במפשעה והכשות. בין הטיפולים הרפואיים הנזכרים בו, ממליץ הטקסט על ניתוחים וצריבות, אך אינו מזכיר דיקור או צריבה בעזרת מוקסה.
הטקסט מכיל כ-9,950 סימנים, והוא הטקסט הרפואי הארוך ביותר שנמצא בקברים סיניים עתיקים.
חשיבות בחקר הרפואה הסינית.
ביחד עם כתבים אחרים, שנחשפו בין השאר בגָ'אנְגְגְ'יָאשָׁאן ובווּוֵיי, מסייע טקסט זה בהארת שלבים מוקדמים בהתפתחות הרפואה הסינית. ניתן להבין ממנו, למשל, כי לחשי קסם שימשו טכניקת ריפוי נפוצה בקרב העילית החברתית של אותה תקופה.
מאחר שהטקסט חושף שלב פרימיטיבי בהתפתחותה של תורת המרידיאנים ואינו מזכיר את תאוריית היין-יאנג ואת חמשת היסודות, הוא עודד היסטוריונים לתארך את הקלאסיקה הפנימית של הקיסר הצהוב למאה הראשונה לפנה"ס.
העותק המקורי של "מרשמי חמישים ושתיים מחלות" שמור במוזיאון המחוזי של חוּנְאָן בצָ'אנְגְשָׁה.
שראל פיטרמן
שראל פיטרמן (נולד ב-15 ביוני 1982 בחיפה) הוא שחקן, במאי, תסריטאי וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
שראל פיטרמן נולד בקריית ביאליק. הוא בוגר בית הספר לאמנויות ויצו בחיפה. התפרסם בשנת 2004 כאשר השתתף בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק", ששודרה בביפ ובערוץ 2, במסגרת שידורי קשת.
לאחר סיום התוכנית החל ללמוד בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. בין חבריו לכיתה היו רוי מילר, יפתח אופיר, יובל ינאי, אסף בן שמעון ויעל טל. במהלך הלימודים זכה במספר מלגות הצטיינות והשתתף בהפקות רבות בהן "קומפני", "מיס שרה סמפסון", "בן בהפתעה" "פוש אפ", "אל נקמות", "בעל זבוב" "גלנגרי גלן רוס", "חי בסרט" ועוד.
כמו כן למד תסריטאות באוניברסיטת תל אביב, והוא בעל תואר ראשון בתקשורת מהאוניברסיטה הפתוחה.
קריירה בתיאטרון.
לאחר סיום הלימודים אצל יורם לוינשטיין השתתף שראל פיטרמן בהפקות של תיאטרון אורנה פורת "חסמבה" בבימויו של אלון אופיר, ו"הבחורים בדלת ממול" הפקה משותפת של תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון חיפה.
ב-2009 הופיע עם חן וודה בצוותא וברחבי הארץ במופע המערכונים "המופע של סרגיימינל וגנדי צל", מופע מערכונים העוקב אחרי צמד מוזיקאים רוסים המנסים להצליח בעיר הגדולה.
שיחק בהצגה ״שניידר ושוסטר״ שרצה ברחבי הארץ ובפסטיבלים ברחבי העולם, ובהצגות "לא עובר צנזורה", הצגת הבידור "שלושה בחצי דירה", "שניידער ושוסטער", "תיגרה" ו"איך צחקנו" בתיאטרון הבימה.
הוא כתב וביים את המופעים "כן, לא, שחור לבן", "כשתגדל תבין", "מציאות מדומה" ו"משבר זהות" עבור להקת צופי שבא, ומשמש עד היום המנהל האומנותי של הלהקה. הוא ביים את המחזה "חזרות אחרונות בהחלט" בסטודיו של יורם לוינשטיין. ביים את אופרת הילדים "מתקן החלומות", עיבוד לספרו של אורי אורבך, "מתקן החלומות".
פיטרמן תרגם לעברית את המחזמר "". כתב את המערכונים במופע הילדים "הצחוקייה", וכתב תסריטים למופע הקיץ לילדים "הדינוזאורים בעיר הגדולה" ולמופע ״פנטזי״ של התיאטרון השחור.