במסגרת פרס הפרינג' הישראלי לשנת 2006-7 (פרס קיפוד הזהב), המוזיקאי בועז ברקת היה מועמד לפרס מוזיקאי השנה.
ההפקה זכתה בפרס ההצגה החדשנית ויעל צוקר זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר.
קונו
קונו (Qunu) הוא כפר בפרובינציית הכף המזרחי בדרום אפריקה. הוא שוכן כ-320 קילומטרים מדרום-מערב לעיר דרבן וכ-55 קילומטרים מחוף האוקיינוס ההודי. בשנת 2001 מנתה אוכלוסייתו כ-200 נפש.
בעבר נכלל הכפר בתחומי הבנטוסטן טרנסקאי, שקיומה בוטל לאחר תום משטר האפרטהייד בדרום אפריקה.
בקונו בילה את ימי ילדותו נשיא דרום אפריקה לשעבר נלסון מנדלה ובו בחר כמקום מנוחתו האחרון. לאחר פטירתו נערכה בכפר ב-15 בדצמבר 2013 הלוויה ממלכתית למנדלה בנוכחות כ-4,500 משתתפים. מנדלה נקבר שם ליד הוריו ושלושה מילדיו.
גודאה
גודֶאָה היה שליט לגש, עיר-המדינה בשומר באזור הדרומי של מסופוטמיה, במאה ה-22 לפנה"ס. הוא התחתן עם בתו של השליט הקודם של לגש אור-באבא (אור -באו), ולאחר מותו ירש את כס המלוכה.
שומר בימי גודאה.
בתקופה בה גודאה עלה לשלטון, הגותים שלטו בדרום מסופוטמיה. הנציג שלהם ישב בחצר המלוכה של גודאה והיה אמון על איסוף המיסים מהממלכה הווסאלית. ישנם הסבורים, כי גודאה היה בעצם הנציב של הגותים בלגש. התואר של גודאה היה אנסי (Ensí) שמשמעותו בשפה השומרית - "מושל", "שליט" ומעמדו לא היה מלכותי. במקרה הזה טקסי הלגיטימציה המתוארים בכתובות העתיקות חשובים במיוחד, היות שהטקסים האלה אמורים לשכנע את האלים לתמוך במעשיו של מושל העיר, שאין לו קשר אלוהי מיוחד כמו שיש למלך. במקורות מצוין, כי גודאה נולד מנישואים המקודשים (אמו הייתה הכהנת של האלה גטומדו), מה שנחשב מכובד, ולכן לא נמנע ממנו להתחתן עם בתו של המלך.
רוב הכתובות של גודאה מספרות על התקופה של שקט ושגשוג בשומר. גודאה לא מציג את עצמו כלוחם. הוא לא מראה אמביציה לכבוש אדמות. הוא משתדל להשיג שפע כלכלי דרך מסחר ודיפלומטיה. יחד עם זאת, בשנה השישית לכהונתו הוא השתמש בכוח צבאי והחריב את העיר אנשאן שבעילם. בתקופתו של גודאה התנהלו קשרים מסחריים עם המדינות של דרום-מערב אסיה (אזור טורקיה, לבנון וסוריה של ימינו). באחד הטקסטים הוא מציין שייבא זהב מהרי חחום. הוא ניהל קשרים מסחריים גם עם מגן ומלוחה (צפון הודו).חשיבות רבה הייתה ליבוא של חומרי הבניין בגלל הפעילות הנרחבת של בניית המקדשים. גודאה חידש את המסורת הדתית בלגש. היות שנינגירסו היה האל המרכזי אליו סגד גודאה, נבנו בשבילו מקדשים רבים וביניהם אנינו (Eninnu) "בית החמישים".
הכתובות של גודאה.
ניתן ללמוד על עוצמת השפעתו של גודאה מהממצא הכתוב הרב שנשתמר והמוכר לנו. כגון, כתובות הנמצאות על פסליו, שני הגלילים ועליהם תיאורים ספרותיים והיסטוריים עשירים וממצאים אחרים. הכתובות נכתבו בשפה השומרית, ומתוכן אנחנו מגלים, כי גודאה בנה מקדשים רבים בערים הקדומות: גירסו, אור, ניפור, אדב, אורוכ ובאד-טיבירה. פעילות הבניה הנרחבת הזאת מצביעה על ההשפעה הגוברת של גודאה בשומר. את רוב המשאבים הוא השקיע בבניית המקדש אנינו בעיר גירסו לכבוד אל המלחמה נינגירסו. תהליך הקמת המקדש הזה הונצח בכתובות על שני הגלילים, שמהוות עניין רב מכמה בחינות. בראש וראשונה, יש להן חשיבות בלשנית לחקר השפה השומרית. זאת יצירה ספרותית גדולה מאוד והטקסט על הגלילים מייצג שילוב מוצלח של כמה ז'אנרים: כתובת הבניה, כתובת נדר, המנון למקדש והמנון לאל. מעבר לעניין הבלשני, הכתובות מספקות מידע ייחודי ומפורט אודות הפולחנים והטקסים, המסורות הדתיות של העם הקדום, טכניקות הבניה וכדומה. לפי המסופר על הגלילים, האל נינגירסו פנה לגודאה בחלום. גודאה לא הבין את משמעות החלום, ולכן ביקש את עזרתה של האלה ננשה, שסייעה לו בפיענוח. ברגע שנודע לגודאה על בקשת האלים לבנות מקדש לנינגירסו, לפי עצתה של ננשה, הוא יוצא לתהלוכה פולחנית לכבוד האלים ולאחר הטקס מקבל תוכנית אדריכלית של המקדש יחד עם הסבר על התכולה של המבנה הסופי. הטקסט ממשיך בתיאור תהליך בניית המקדש ובתיאור החגיגות שנערכו עם סיום הבניה.
הפסלים של גודאה.
עד לימינו נשתמרו עשרות פסלים של גודאה. רובם נמצאו בגירסו ועשוים דיוריט. בפסלים אלה הוא מתואר עומד או יושב, לפעמים עם תוכנית הבניה של המקדש. ידיו על החזה כמתפלל מוסיפות נופך צנוע וכנוע ללא סמלי המלכות. הכתובות החרותות על הפסלים מורכבות בדרך כלל מארבעה חלקים: הכותרת (מי מתואר), בניית המקדש שבו יעמוד הפסל (אירוע ותהליך), הכנסת הפסל למקדש ומתן שם לפסל, והחלק האחרון הוא הקללה (מה צפוי למי שירצה להרוס את הפסל או למחוק את החריתה). גודאה מקלל כל אחד שינסה להוציא את הפסלים שלו מהמקדשים או למחוק את הכתוב מהפסל. אך הקללות האלה מוצגות לא כפקודה או דרישה אגרסיבית, אלא תוך כדי שכנוע והסבר לקורא מדוע אסור לעשות זאת. הוא מדגיש, כי כל מה שנעשה זה לא הרצון של גודאה המושל, אלא בקשתם של האלים, שדואגים לרווחת התושבים, לכן זה רק לטובתם. הפסלים האלה הוצבו בכל המקדשים שהוא בנה. הפסל שימש לשמירה על המקדש וערבות להבטחות שניתנו. גודאה היה מתואר כמתווך בין האיש הפשוט לבין האל. מתן מנחות לפסל וטקסי האכלה (בשומרית KI.SI.GA) של השליט המת היו פופולרים במסופוטמיה. לאחר מותו, גודאה אפילו הועלה למעמד האלוהי.
צ'אנג-אה 3
צ'אנג-אה 3 (במנדרינית: 嫦娥三号 בפין-יין: Cháng'é Sānhào) היא משימה לחקר הירח ששוגרה ב-1 בדצמבר 2013 על ידי מינהל החלל הסיני הכוללת נחתת רובוטית ורובר (רכב חלל). משימה זו מהווה את השלב השני בתוכנית הסינית לחקר הירח והיא נקודת ציון חשובה בתוכנית המחקר הסינית, שכן זו הפעם הראשונה שסין הנחיתה גשושית מסוג נחתת על גוף שמימי והיא המדינה השלישית בעולם שמבצעת צעד כזה, לאחר ברית המועצות וארצות הברית.
כמו בשתי המשימות שבאו לפניה, צ'אנג-אה 1 וצ'אנג-אה 2, במשימה זו נקראה הנחתת על שמה של צ'אנג-אה, פיה מאגדה סינית הגרה על הירח, ואילו הרובר, קרוי יוטו, על שם ארנב הירקן באגדה.
ב-6 בדצמבר 2013 נכנסה החללית למסלול סביב הירח וב-14 בדצמבר 2013 נחתה על פניו, והייתה לחללית הראשונה שמשיגה נחיתה-רכה על הירח מאז לונה 24 הסובייטית בשנת 1976.
במהלך ינואר 2014 סבל הרובר מתקלות טכניות והקשר עמו נותק. ב-13 בפברואר הודיעה סוכנות הידיעות הממלכתית של סין כי הרובר שבק חיים באופן סופי.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:משימות לחקר הירח]]
[[קטגוריה:חלליות סיניות]]
כרטיסי אשראי בישראל
בישראל מתקיימת הבחנה בין כרטיסי אשראי מקומיים שניתן להשתמש בהם רק בתחומי המדינה, לבין כרטיסים בינלאומיים שבהם ניתן לעשות שימוש במדינות נוספות. שלוש חברות האשראי הישראליות מנפיקות וסולקות כרטיסים מקומיים ובינלאומיים תחת מותגים שונים.
היסטוריה.
כרטיסי אשראי הוצעו לתושבי ישראל לראשונה בשנות השבעים על ידי חברת דיינרס קלאב ישראל, ברישיון מדיינרס קלאב העולמית. כיום בישראל ישנן שלוש חברות המנפיקות וסולקות כרטיסי אשראי:
מסיבות היסטוריות, בהן בעלות הבנקים על חברות אשראי, מרבית הכרטיסים בישראל הם בנקאיים: כלומר מוצעים על ידי הבנק ללקוחותיו בצמוד לחשבון בנק מסוים ממנו מתבצע החיוב. במדינות אחרות, נפוצים יותר כרטיסים חוץ-בנקאיים, המונפקים על ידי חברות שאינן קשורות לבנקים שבהם הלקוח מנהל את חשבונותיו. חיוב הלקוח נעשה באמצעות הרשאה לחיוב חשבון עו"ש או המחאה. בישראל, ישראכרט הייתה היחידה שאיפשרה בעבר תשלום באמצעות המחאה עבור כרטיס אשראי, אולם אפשרות זו אינה זמינה יותר.
הרפורמה בשוק כרטיסי האשראי.
הרקע לרפורמה.
בניגוד למצב ברוב מדינות העולם בהם מספר חברות מספקת שירותי סליקה דוגמת מאסטרקארד, תאגיד ויזה, אמריקן אקספרס, ודיינרס קלאב אינטרנשיונל. ויש הפרדה בין השירות של הבנק הסולק את התשלום לבעל העסק (באנגלית: "Acquiring bank" או "acquirer" ) לבנק המנפיק או חברת האשראי המנפיקה את הכרטיסים ללקוחות (באנגלית: "Card-issuing bank" או "card issuer"). בישראל הוקמה חברה אחת בבעלות משותפת של הבנקים הגדולים, חברת שירותי בנק אוטומטיים (שב"א), שהקימה תשתית סליקה יחידה בישראל. תשתית אחת לכל הבנקים ושלוש חברות כרטיסי האשראי (שהיו כולם בבעלות מלאה של הבנקים). בנוסף חברות כרטיסי האשראי תיפקדו גם כמנפיק וגם כסולק מול בתי העסק. בתי העסק היו צריכים לחתום על הסכם סליקה גם עם חברת "כרטיסי אשראי לישראל" וגם עם "ישראכרט". "אלפא קארד" שנכנסה לשוק ב-1996 תפקדה תחילה רק כמנפיק.
הממונה על הגבלים עסקיים העניק לשב"א פטור מהסדר כובל בשנת 2002, והפטור חודש מדי כמה שנים. מצב זה הביא לכך שלא הייתה תחרות משמעותית בישראל בתחום כרטיסי האשראי, חסם הכניסה לשוק היה גבוה ולא נכנסו לתחום ספקים חדשים. לבנקים לא היה תמריץ לשפר את השירות או להציע שירותים חדשים. כך לדוגמה הבנקים לא הפעילו את כרטיסי הכספומט שהנפיקו גם ככרטיס חיוב מיידי לתשלום ישירות בבתי עסק, משום שהעדיפו שהלקוחות ישתמשו בכרטיסי אשראי מהם נגבית עמלה גם מהלקוח וגם מבית העסק.
יישום הרפורמה (ועדת לוקר).
לאחר שנים רבות של חוסר תחרות בתחום, יישמה מדינת ישראל רפורמה. השינוי הראשון יושם בעקבות מסקנות "הוועדה לבחינת צמצום השימוש במזומן במשק הישראלי", בראשות הראל לוקר, שהמליצה במרץ 2014, לחייב את הבנקים להנפיק כרטיס חיוב מיידי ללא עמלות. ביוני 2016 הודיע הפיקוח על הבנקים שהבנקים יחויבו להציע ללקוחות כרטיסי חיוב מיידי מסוף 2016.
ועדת שטרום.