לוין היה נשוי לגאיל עד מותה באוקטובר 2021 שהייתה מנהלת מחלקת אסיה ואפריקה בספריה הלאומית, מאנשי תנועת החירות. בניהם הם חבר הכנסת, יושב ראש הכנסת והשר לשעבר יריב לוין ועו״ד יורי לוין.
יראת שמיים
ירא שמים
ירא שמיים
חתימת המשנה
מועדון הכדורגל ואלנסיין
פנדה אבטחה
אריה לוי (חוקר)
אריה לוי (Arieh Lewy; 1923 - פברואר 2006) היה פרופסור לחינוך באוניברסיטת תל אביב, מומחה לבניית והערכת תוכניות לימודים. חתן פרס ישראל לחינוך לשנת תשנ"ח.
ביוגרפיה.
לוי נולד במאד שבהונגריה להורים אורתודוקסים ולמד בבית ספר עממי כללי, לצד לימודי אחר הצהריים בחדר. בסיום לימודיו יצא ללמוד שנתיים בישיבה במישקולץ. בהיותו בן 14 עבר לבודפשט ולמד בה בגימנסיה יהודית, לקראת לימודים בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1944 סיים לימודיו בהצטיינות. בתקופה זו היה חבר תנועת "הנוער הציוני" ועם פלישת גרמניה הנאצית למדינה עסק בפעולות המחתרתיות של התנועה. בתום המלחמה ליווה קבוצת ילדים יתומים לדברצן ועמד בראש בית ילדים במקום ("בית הילדים ע"ש אבא ברדיצ'ב") עד סוף 1948, משך כארבע שנים. בדברצן סיים ב-1948 לימודי תואר ראשון בחינוך ופילוסופיה.
בשנת 1949 עלה לישראל עם רעייתו. בתם נותרה בחסות בני משפחה עד שהתאפשרה עלייתה. לוי החל לעבוד כמנהל בית הספר בתחומי כפר הנוער ניצנים לילדים פליטי השואה. בשנת 1959 השלים לימודי תואר שני בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן יצא ללימודי דוקטורט באוניברסיטת שיקגו, בהנחיית בן בלום, והתמחה בתחום הערכת תוכניות לימודים. בשובו לישראל היה שותף בהקמת המרכז לתוכניות לימודים והיה בו יועץ מדעי. באוניברסיטת תל אביב הצטרף לסגל ההוראה והתקדם לדרגת פרופסור. מחקריו עסקו בבניית תוכניות לימודים ובתחום ההערכה בחינוך.
לוי נודע כמומחה בינלאומי בתחום הערכה בחינוך. בשנת תשנ"ח הוענק לו פרס ישראל לחינוך.
בית הכנסת העתיק במעון
בית הכנסת העתיק שוכן בחורבת מעון (ערבית חרבת אל-מעין) שהיא אתר ארכאולוגי השוכן ליד צומת מעון, ממזרח לקיבוץ נירים שבנגב הצפון-מערבי וכ-20 ק"מ מדרום לעזה.
במקום שכן יישוב יהודי בשם מעון המזוהה עם "מנואיס" שבמפת מידבא. היישוב הגיע לשיאו בתקופה הביזנטית במאות ה-5 וה-6, אולם למעט שרידי בית כנסת, כל שנותר ממנו הוא בור מים ושני מבנים. בית הכנסת נחשף בעת סלילת הכביש הסמוך בשנים 1957-1958. אורכו של המבנה 17 מטרים ורוחבו 15 מטרים. תקרתו הייתה עשויה קורות עץ וטין, והיו בו שלוש סיטראות שביניהן הפרידו שתי שדרות ובכל אחת מהן ארבעה עמודים. באמצע המאה ה-6 נפרץ הקיר הצפון-מזרחי של מבנה בית הכנסת והותקן בו אפסיס הפונה לכיוון ירושלים.
המבנה ידוע בעיקר בזכות רצפת הפסיפס הצבעונית שבו, שהשתרעה על פני אולם התווך שלו. אורכה של הרצפה עמד על 10.2 מטרים ורוחבה היה 5.4 מטרים, אך רק מחציתה המערבית השתמרה. בפסיפס נראית גפן שענפיה יוצאים מתוך אמפורה ונושאים 55 עיגולים ב-11 שורות, שבתוכם פירות ובעלי חיים. בחלקו התחתון של הפסיפס נראה טווס ובחלקו העליון מנורת שבעת קנים, שני אריות, סמלו של שבט יהודה, וכן שני עצי דקל, שופר, לולב, אתרוג וסמלים יהודיים נוספים. כתובת בארמית שרדה בחלקה והיא מציינת את מממני הפסיפס ומברכת את הקהילה כולה:
כלומר "זכורים לטוב כל בני הקהילה שעשו פסיפס זה. וכן דאישין, תומה ויהודה שתרמו סך שני דינרים". על הרצפה נמצאו מספר ממצאים נוספים ובהם מטבעות, חפצים שהיו ככל הנראה חלק מארון הקודש, קמעונות ושברי נרות חרס וזכוכית.
רצפת בית הכנסת דומה בסגנונה לרצפת פסיפס שהתגלתה בשרידי כנסייה בחירבת שלאל, כיום בגן לאומי אשכול, כתשעה ק"מ ממזרח למעון. חיילים אוסטרליים גילו את הפסיפס בחירבת שלאל במלחמת העולם הראשונה ב-17 באפריל 1917, והוא הועבר לקנברה בירת אוסטרליה, ושובץ שם באנדרטת המלחמה של אוסטרליה. על גבי הפסיפס בשלאל נמצאה הערה המתארכת את יצירתו לשנת 561 או 562 לספירה. ייתכן ששני הפסיפסים הורכבו על ידי אותו האמן בשליש השלישי של המאה ה-6.
רצפת פסיפס מעוטרת מאותה תקופה נמצאה גם בכנסייה ביזנטית ליד כיסופים. כנסייה זו כמו בית הכנסת במעון היו חלק מההתיישבות הצפופה שהתקיימה בתקופה זו, באזור שבין עזה לבאר שבע.
רצפת בית הכנסת במעון ניזוקה עם השנים, וב-2006 היא הועברה לשיקום במעבדות השימור במוזיאון רוקפלר בירושלים. בשנת 2009 הוחזרה הרצפה למקומה ומעליה הוקמה סככה. בשנת 1957 נתבקשה האמנית נעמי הנריק להכין עותק של הפסיפס עבור בית הנשיא.
מעון
קרלו קודיצ'יני
קרלו קודיצ'יני (באיטלקית: Carlo Cudicini; נולד ב-6 בספטמבר 1973 במילאנו) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק כשוער. קודיצ'יני הוא בנו של שוער מילאן לשעבר, פאביו קודיצ'יני, ונכדו של מגן קבוצת סירוקולו ספורטיבו פונזיאנה, גוליילמו קודיצ'יני.
קריירה.
קודיצ'יני החל את הקריירה שלו במועדון האיטלקי מילאן בשנת 1992. במועדון שיחק בעברו גם אביו, פאביו. עם זאת, קודיצ'יני התקשה לחזור על הישגיו של אביו, ובשלוש השנים בהן נכלל בסגל הקבוצה ערך שתי הופעות בלבד בליגת האלופות ולא שיחק כלל במסגרת הסרייה א'. הוא הושאל לקבוצת קומו מהליגות הנמוכות באיטליה בעונת , ולבסוף עבר לא.ס. פראטו ב-1995.
ב-1996 עבר קודיצ'יני ללאציו. בתקופתו בלאציו הוא סבל מפציעה קשה בשורש כף היד, וערך הופעה אחת בלבד במדי הקבוצה במשך עונה שלמה. ב-1997 הוא עבר לקבוצת קסטל די סנגרו, שם בעיית הפציעות הסדרתיות שלו נמשכה. ב-1999 הוא עבר לצ'לסי האנגלית, תמורת סכום של 160,000 לירות שטרלינג. בצ'לסי פרחה הקריירה של קודיצ'יני.
על אף תחרות קשה מצידו של מארק בוסניץ', קודיצ'יני לקח במהירות מאד דה חוי את תפקיד השוער הראשון של צ'לסי. הופעות מרשימות שלו במשחקיו הבטיחו את מקומו כשוער הראשון של הקבוצה. בעקבות יכולתו הטובה, נבחר קודיצ'יני בעונת לשחקן השנה של צ'לסי עד ידי אוהדי הקבוצה. אחד ממשחקיו המפורסמים של קודיצ'יני מאותה עונה היה המשחק מול ליברפול בדצמבר 2001, שבו עצר בעיטה חזקה מסטיבן ג'רארד ופנדל של גארי מקאליסטר. הניצחון של צ'לסי במשחק זה היה אבן דרך בהשגת המקום הרביעי בפרמייר ליג בסיום העונה, שהבטיח לקבוצה את ההשתתפות במוקדמות ליגת האלופות בעונה הבאה.
במהלך שנת 2002 ערך קודיצ'יני את משחקו היחיד במדי הנבחרת הלאומית של איטליה, נגד טורקיה.
בעונת זכה קודיצ'יני בפרס "כפפת הזהב" לשוער המצטיין בפרמייר ליג, מטעם רשת ITV. בעקבות כך נחשב קודיצ'יני לאחד מטובי השערים בליגה. לאחר פתיחה מרשימה של עונת , חזר קודיצ'יני לסבול מפציעותיו הישנות. הוא התקשה לשחזר את יכולתו מהעונות הקודמות, והחמיץ חלק גדול מן העונה בשל אותה פציעה. חשיבותו של קודיצ'יני עבור צ'לסי נשקפה כאשר השוער המחליף של הקבוצה, מרקו אמברוסיו, לא הפגין יכולת משכנעת.
בעונת צירף המאמן החדש, ז'וזה מוריניו, את השוער פטר צ'ך לקבוצה. בעקבות יכולת מרשימה שהפגין צ'ך, נדחק קודיצ'יני מתפקיד השוער הראשון של צ'לסי, ובמהלך עונה זו והעונות הבאות מיעט מאוד לשחק. על אף שצ'לסי זכתה באליפות הפרמייר ליג ב-2005 וב-2006, הוא נעדר מטקסי חלוקת המדליות מאחר שלא השיג את מספר ההופעות הדרוש. על אף שהפגין יכולת טובה כאשר החליף בשער את צ'ך בשל פציעות של האחרון, הוא לא הצליח להשיג מקום כשוער הראשון.
בינואר 2009 עבר קודיצ'יני לקבוצת טוטנהאם הוטספר. בתחילת דרכו בקבוצה היה קודיצ'יני השוער הקבוע של טוטנהאם, אך לאחר הפסד למנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הליגה האנגלית, הוא איבד את מקומו בשער ולא שיחק יותר עד לסיום העונה.
בנובמבר אותה שנה היה קודיצ'יני מעורב בתאונת אופנוע בוולת'מסתאו שבמזרח לונדון, בדרכו לאימון של טוטנהאם. בעקבות התאונה הוא סבל מפגיעות קשות בידיו ובאגן הירכיים. בפברואר 2010 דווח כי החל להתאמן מחדש עם כדור, ובמאי אותה שנה חתם על חוזה מחודש בטוטנהאם.
ב-1 בינואר 2013 חתם על חוזה בקבוצת לוס אנג'לס גלאקסי מארצות הברית. ב-26 בינואר 2014 שוחרר מהקבוצה.
מנהרות ההברחה לרצועת עזה
מנהרות הברחה לרצועת עזה
המוקיון
המוקיון הוא ספרו של חתן פרס נובל היינריך בל הרומן מתרחש בגרמניה של שנות השישים. הספר ראה אור בגרמנית בשנת 1963 ותורגם לעברית בשנת 1971 בהוצאת מסדה.
תקציר העלילה.
הרומן המתאר את קורותיו של האנס שניר, צעיר גרמני המתפרנס מהופעות כמוקיון ברחבי גרמניה. דמותו של האנס מעט דחויה מהחברה בה הוא חי. משפחתו האמידה והמתורבתת הוקיעה אותו מקרבה, חברתו לחיים נטשה אותו לטובת הדת הקתולית, ומעמדו המקצועי בשפל המדרגה. הזמנות להופעות מתבטלות, מצבו הכספי בכי רע, ופציעה בברכו מעמידה אותו בחוסר אונים פיזי.
עם כל זאת, שומר האנס על חדות מחשבתו והביקורתיות שלו כלפי החברה בה הוא חי והצביעות שבה, כראוי לתפקידו כמוקיון בסגנון חצרות ימי הביניים. את הקתולים הוא מתעב על ש"גנבו" ממנו את אשתו (על אף שטרם נשא אותה לאישה). למשפחתו אינו סולח על קרירותה, קמצנותה והתנהלותה במהלך מלחמת העולם השנייה.
במהלך היממה בה מתרחש הסיפור, מחדש האנס, ולו לשיחה בודדה, את קשריו עם מכריו הוותיקים ובני משפחתו, וסוגר עם כולם חשבונות ישנים. את הוריו הוא מאשים בקמצנות ומותה של אחותו היינרייטה בת ה-16, שנשלחה בעודו בן 10 לשרת שירות אזרחי (במסגרתו נהרגה מהפצצות בעלות הברית),
הוא מאשים את הוריו בצביעות בכל מה שנוגע למפלגה הנאצית. ובמותה של אחותו הנערצת. יותר מכל סופגים מכריו הקתולים, שגזלו ממנו את נערתו, אותם הוא מאשים בצביעות.
ארס (פירושונים)
ניקולאי אלכסייביץ' נקרסוב
נקראסוב
ינשוף (מתקן לבדיקת אלכוהול)