דיוויזיית הסיירים ה-23 החלה את פעילותה בשם בריגדת הכוחות המיוחדים ה-23. ב-1979 לאחר המהפכה, גדלה מבריגדה לדיוויזיה. בהמשך נפרדה בריגדת הכוחות המיוחדים המוטסים 65 (בריגדת NOHED) מהדוויזיה והפכה ליחידה עצמאית. בדיוויזיית הסיירים ה-23 יש כיום 2 חטיבות: חטיבת סיור 123 פרנדק וחטיבת סיור 223.
הקמה.
בשנות ה-30, תכננה איראן להקים יחידת סיירים, השאה הטיל את המשימה על מנוכר חוסרודאד. היחידה הוקמה לראשונה כבריגדת קומנדו ונקראה בריגדת הכוחות המיוחדים 23 הרכב היחידה היה: חמישה גדודים מבצעיים, גדוד תמיכה, חטיבת תקשורת ופלוגת אימונים. שמה שונה ליחידה זו "חטיבת הכוחות המיוחדים המוטסים 23", ושנה לאחר מכן נוספו למבנה חטיבה 23 נוספו שתי יחידות נוספות, כוח שחרור בני ערובה ופלגת לוחמה פסיכולוגית.
פעילות.
במהלך מלחמת איראן-עיראק, הדיוויזיה עסקה בעיקר בלחימה בחזית הצפונית לרבות סביב סרדשט, מערב אזרבייג'ן על מנת למנוע מכוחות צבא עיראק להתרכז בחזית הדרומית.
ב-8 בינואר 2020, דיוויזיית תכאוור ה-23 הייתה אחראית לירי בשוגג על טיסה 752 של Ukraine International Airlines מעל טהראן, והרגה את כל 176 האנשים שהיו על המטוס.
מאדוקה אוקויה
מאדוקה אמיליו אוקויה (באנגלית: Maduka Emilio Okoye; נולד ב-28 באוגוסט 1999 בדיסלדורף שבגרמניה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית ובנבחרת ניגריה.
קריירת מועדונים.
תחילת הקריירה.
אוקויה נולד בדיסלדורף שבגרמניה לאב ניגרי ואם גרמנייה. הוא גדל במחלקות הנוער של DJK SC פלינגרן 08, פורטונה דיסלדורף, בורוסיה מנשנגלדבך ובאייר לברקוזן. בקיץ 2017 עבר לפורטונה דיסלדורף, והחל לשחק בפורטונה דיסלדורף II, קבוצת המילואים של המועדון, בה שיחק במשך שלוש עונות.
ספרטה רוטרדם.
ב-13 ביולי 2020 עבר אוקויה בהעברה חופשית לספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ב-1 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 4-1 להירנפיין במסגרת המחזור השביעי לעונת 2020/2021. בעונה זו, הוא נבחר לשחקן העונה של המועדון.
ווטפורד.
ב-8 בנובמבר 2021 פורסם כי אוקויה חתם על חוזה לחמש עונות וחצי בווטפורד מהפרמייר ליג. הוא יעבור לווטפורד ב-1 בינואר 2022, ויושאל בחזרה לספרטה רוטרדם עד לסוף עונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית.
ב-13 באוקטובר 2019 ערך אוקויה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, כשהחליף את פרנסיס אוזוהו הפצוע בדקה ה-63 בתיקו 1-1 נגד נבחרת ברזיל במשחק ידידות.
מותה של סאביטה הלפאנאבר
סאביטה הלפאנאבר (באנגלית: Savita Halappanavar; 9 בספטמבר 1981 – 28 באוקטובר 2012) הייתה רופאת שיניים ממוצא הודי שהתגוררה באירלנד. מותה במהלך הריונה, לאחר שהצוות הרפואי סירב לבצע בה הפלה, עורר דיון ציבורי בנושא חוק ההפלות באירלנד. המחאה על מותה חיזקה את המאבק נגד החקיקה הנוקשה שהייתה נהוגה באירלנד נגד הפלות.
בגיל 31, עקב כאבים עזים שחשה בבטנה, פנתה סאביטה לבית החולים האוניברסיטאי גאלווי . סאביטה הייתה בשבוע ה-17 להריונה, וסבלה מאלח דם. היא ביקשה להפסיק את הריונה, אך הצוות הרפואי דחה את בקשתה, בנימוק שהחוק האירי אוסר הפלה מלאכותית באופן גורף, כל עוד הדופק של העובר פועם. לדברי בעלה של סאביטה, הצוות אמר לה: "זוהי מדינה קתולית". סאביטה סבלה במשך יותר מיומיים מכאבים עזים, ונפטרה בסופו של דבר מהזיהום בדמה.
בעקבות מותה, התעוררה באירלנד מחאה נרחבת, שהונהגה בין השאר על ידי בעלה של סאביטה, פראבין, ועל ידי בני משפחתה. התעורר דיון ציבורי שכלל ארגונים שנלחמים למען הזכות להפלה, ארגונים שמתנגדים (שטענו שנעשה שימוש מניפולטיבי במותה של סאביטה). רופאים טענו שיש צורך בהסדרה משפטית של נושא ההפלות. שר הבריאות של אירלנד באותה עת, ג'יימס ריילי, ממפלגת פינה גייל, אמר שיבוצע הליך שינוי והבהרה משפטית ורגולטיבית למצב בו הריון מסכן את חיי האם. הפגנות נערכו גם מול שגרירויות אירלנד בלונדון, ברלין ובריסל. שגריר הודו באירלנד זומן לשוב לארצו להתייעצויות.
במקביל, לאחר שחוקר מקרה המוות קבע שהייתה רשלנות רפואית בטיפול בסאביטה, מונתה ועדת חקירה בעניין הטיפול בה בבית החולים. הוועדה, בראשות רופא בכיר ממוצא סרי לנקי, פרופסור ארולקומארן. הוועדה הגישה דוח ובו שש המלצות עיקריות, חמש מהן נוגעות להיבטים רפואיים, והלמצה אחת, קראה לבצע שינויים בחוק, להבהרת ההיבט המשפטי.
המחאה על מותה של סאביטה הייתה בין הגורמים שדחפו למספר שינויים בחוק ההפלות הנוקשה באירלנד.
בשנת 2013 הוגש תיקון לחוק, המאפשר לבצע הפלה במקרה של סכנת חיים לאם. התיקון הוגש על ידי שר הבריאות ג'יימס ריילי.
במאי 2018 התקבל לאחר משאל עם תיקון לחוקה של אירלנד, המסמיך את הפרלמנט האירי לחוקק חקיקה שתאפשר הפלות. עקב כך חוקק הפרלמנט את חוק הבריאות (תקנה להפסקת הריון) 2018, שנחתם בחוק ב-20 בדצמבר 2018.
צ'וק ליין
צ'וק ליין או חוט סימון הוא כלי עבודה ידני המשמש לסימון קווים ישרים בעבודות בניה ונגרות.
מבנה.
לצ'וק ליין גוף אליפטי שבתוכו חוט ארוך, חזק ואלסטי. החוט עשוי מחומר הסופח אבקת סימון ובקצהו מותקן תופסן.
אל תוך גוף הכלי ממלאים מדי פעם אבקת סימון צבעונית הצובעת את החוט.
ייעודים ואופן שימוש.
השימוש בצ'וק ליין מיועד לסימון קווים ישרים על גבי משטחי עבודה שונים. שימוש נפוץ במיוחד הוא בעת בניה בלוחות גבס: לוח הגבס מותקן על גבי ניצבים מאלומניום או מעץ ומחובר אליהם באמצעות ברגים. כדי שהברגים ייתקעו בניצב ולא יפספסו אותו משמש הצ'וק ליין ליצירת קו על גבי הגבס והברגים ננעצים לאורכו.
שימוש נוסף הוא לשם חיתוכי עץ ופאנל מבודד שאינם דורשים דיוק רב.
אופן השימוש נעשה באמצעות הנחת התופסן בצידו האחד של המשטח המסומן, משיכת גוף המכשיר לאחור ופריסת החוט בצמוד למשטח המיועד לסימון. לאחר מכן מותחים את החוט בדומה למיתר ומטיחים אותו במשטח כדי שהאבקה שעל גבי החוט תיצור קו המשמש לסימון תחום העבודה הרצוי.
סטפנל
סטפנל (באיטלקית: Stefanel S.p.A) היא חברת אופנה איטלקית שבסיסה בפונטה די פיאבה, במחוז ונטו שבצפון מזרח איטליה. היא נוסדה בשנת 1959 על ידי קרלו סטפנל (1926–1987) בשם Maglificio Piave, ובשנת 1980 שונה שם החברה ל"סטפנל". מאז 2021 הוא חלק מקבוצת OVS.
מניות החברה נסחרו בבורסה איטליאנה שבמילאנו בין השנים 1988 עד 2020.
היסטוריה.
מייסד החברה קרלו סטפנל, היה ממשפחה ענייה ונאלץ לעזוב את בית הספר עקב מותו בטרם עת של אביו, במשך עשר שנים הוא הסתובב בשווקים המקומיים ומכר כדורי צמר, המיוצרים בבית מלאכה קטן של משפחתו. ב-1959 הוא הצליח להקים מפעל קטן לייצור סריגים, עם כסף שהלווה מחבר. בנובמבר 1966, בעקבות שיטפונות בצפון איטליה, נהרס המפעל. הודות לסיוע ממשלתי, המפעל נבנה מחדש. בתחילת שנות ה-70 הצטרפו לחברה גם שני ילדיו: בנו ג'וזפה (שהיה אחראי על המכירות והשיווק) ובתו ג'ובאנה (שהייתה אחראית על העיצוב). אז גם מתחילה תקופה של התרחבות. בשנת 1980 פתחו חנות ראשונה בסיינה תחת המותג "סטפנל". ב-1982 נפתחה חנות בפריז, נקודת המכירה הראשונה מחוץ לאיטליה.
בשנת 1985החברה הגדילה את מחזור המכירות ומספר החנויות שלה פי ארבעה, בשנת 1986 הגיעו הכנסותיה ל-170 מיליארד לירה איטלקית עם רווחים של כשלושים מיליארד, מספר החנויות (רובם בזכיינות) גדל ל-700 והם נפרסו ברחבי איטליה, אירופה, קנדה וארצות הברית בשנת 1988, חודשים ספורים לאחר מותו של קרלו סטפנל בגיל 62, עקב דימום מוחי, הוחלט על רישום מניות החברה למסחר בבורסה של מילאנו.
בסוף שנות ה-80, סטפנל, באמצעות שורה של רכישות והסכמים בינלאומיים, הופכת לקבוצת אופנה בינלאומית גדולה, היא מגוונת את קווי המוצרים שלה, ובנוסף לייצור של סריגים מייצרת ומשווקת בגדי ספורט, ג'ינס וקולקציית prêt-à-porter (מוכן-ללבוש). בשנת 1992 הפעילה 1,500 חנויות ברחבי העולם ומחזור המכירות שלה הגיעה ל-400 מיליון דולר.
בשנת 2007, לאחר שהתעוררו חילוקי דעות בין ג'וזפה ("בפי") לאחותו ג'ובאנה, ובמקביל הצלחתם של קמעונאים גדולים כמו "זארה" ו-H&amp;M, נכנסה החברה לקשיים. בשנת 2008 החלה החברה במיצוב מחדש של המותג כ- "יוקרה פשוטה", בשנת 2008 חגגה החברה 50 שנות פעילות, אך הבעיות המבניות שלה מתווספות להמשבר הכלכלי העולמי. המאזן נסגר באותה שנה עם ירידה של 10% במחזור והפסד של 44 מיליון יורו. עקב כך יוצאת לדרך תוכנית הבראה לשלוש שנים, ללא הצלחה יתרה. במהלך ששת החודשים הראשונים של 2013 רשמה הקבוצה הכנסות נטו של 84.3 מיליון יורו, ירידה של 12% בהשוואה לשנה הקודמת, אז הסתכמו ב-96 מיליון.
בספטמבר 2017, קרנות השקעות הפרטיות הבריטיות Oxy ו-Attastor רכשו 71% מהבעלות, כאשר ג'וזפה סטפנל נותר עם 16.4%. יוצאת לדרך תוכנית ארגון מחדש הכוללת את צמצום רשת החנויות הקמעונאיות, פיתוח המסחר הסיטונאי, מעבר לייצור רק באירופה, על מנת למקם מחדש את המותג מוצר יוקרה עם "איכות משתלמת". אך חובות החברה עלו בחודשים הראשונים של 2018 מכמעט 40 מיליון ב-2017 לכמעט 60 מיליון בסוף יוני
ביוני 2019 נכנסה החברה להסדר נושים.
ב-29 בספטמבר 2020 הודיעה בורסה איטליאנה על ביטול הרישום של מניות החברה, שהושעו מהמסחר כבר מ-6 ביוני 2019.
במרץ 2021 סטפנל (עם 23 מתוך 27 חנויות שלה שעדיין פעלו) נרכשה על ידי קבוצת OVS תמורת 3.2 מיליון יורו.
חסויות ספורט.
החברה נתנה חסות לשלוש קבוצות כדורסל במהלך השנים:
פעילות בישראל.