מתישהו בין 1880 לשנת 1885 אלן ריד נפטר וג'ודי ריד, שכינתה עצמה אלמנתו של אלן ריד, עברה לווושינגטון די סי שם חיה עם ילדיה ונכדיה ברחוב 1906.
לא סביר להניח שג'ודי ריד ידעה קרוא וכתוב, או אפילו לחתום את שמה, היא ובעלה רשומים במרשם התושבים כאנאלפביתים. עד שנת 1863 היה זה לא חוקי לעבדים אפריקאיים ללמוד קרוא וכתוב, ואילו שלמדו קרוא וכתוב או לימדו קרוא וכתוב היו נענשים עד גזר דין מות.
מעבר לרישומים הללו אין עוד מידע שידוע לנו על ג'ודי ריד, ההערכה היא כי היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שרשמה על שמה פטנט, אך אין אינדיקציה לגזע ברישומי הפטנטים האמריקאים, ונשים לעיתים חתמו בראשי תיבות על מנת להימנע מזיהוי.
האישה הראשונה שחתמה בשמה על פטנט אמריקאי היא שרה גוד בשנת 1885, לאחריה רשמה פטנט מרים בנג'מין.
ידוע לנו כי הייתה שחורת עור מכיוון שב־14 בספטמבר 1924 קיים דיווח על מותה של אשה שחורה, עקרת בית, בשם אליזבת (ריד) סמית' שנולדה בשרלוטוסוויל וירג'יניה והייתה בתם של אלן ריד וג'ודי וודפורד.
הפטנט של ג'ודי ריד.
הפטנט של ג'ודי ריד הוגש ואושר ב־23 בספטמבר 1884 בנוכחות שני עדים לואיס מקנזי וג'ון אמבלר סמית'. היא חתומה עליו באות X, כיוון שלא ידעה קרוא וכתוב.
הוא סווג כמכשיר מכני הכולל מכשיר ערבוב והשטחה נייד. הפטנט היה שיפור של מערבל בצק קיים. המכשיר של ריד הצליח לגרום לבצק להתערבב בצורה שווה כאשר הוא נע בין שני מערוכים דקים אשר גורמים לבצק להתערבב. לאחר מכן הבצק עובר לכלי קיבול המגן עליו כאשר הוא נשאר מכוסה
SGS (חברה שווייצרית)
(בעבר: Société Générale de Surveillance) היא תאגיד רב-לאומי שמרכזו בז'נבה שבשווייץ, המספק שירותי פיקוח, אימות ובחינה בשלל תחומים. החברה מעסיקה 96,000 עובדים ב-2,600 משרדים ומעבדות בעולם.
השירותים העיקריים של החברה כוללים פיקוח ואימות של כמות, משקל ואיכות של סחורות, בדיקת איכות של מוצרים ובדיקת עמידתם בתקנים ובהוראות אסדרה.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1878 ברואן שבצרפת, על ידי אנרי גולדסטוק, מהגר צעיר יהודים מלטביה. בעזרתו של מקסוול שפינגטון הוא לווה כסף מידיד אוסטרי, לשם הקמת שירות פיקוח על משלוחי תבואה בנמל רואן, שבעת המעבר בנמל נפגעו מגנבות ומסיבות נוספות. החברה בחנה ואימתה את המשלוח, בהיבטי כמות ואיכות, יחד עם היבואן. העסק צמח במהירות, ותוך שנה מיום הקמתו נוספו לו סניפים בנמלי לה האבר, דנקירק ומרסיי.
בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, החברה העבירה את משרדה הראשי מפריז לז'נבה, וב-19 ביולי 1919 שינתה את שמה ל-Société Générale de Surveillance. היא נוהלה על ידי חתנו של גולדסטק ואחרי בנו מונה למנהל החברה.
באמצע המאה העשרים הרחיבה החברה את פעילותה למתן שירותי פיקוח ובחינה בשלל תחומים, בהם תעשייה, מחצבים, נפט, גז וכימיקלים, בין השאר באמצעות רכישת חברות העוסקות בפיקוח בתחומים אלה. ב-1965 רכשה החברה חברה העוסקת בבדיקות לא הורסות. ב-1981 החברה הפכה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה השווייצרית SIX, וב-1985 צורפה ל. בעקבות התפרקות ברית המועצות הרחיבה החברה את פעילות גם למדינות ברית המועצות לשעבר.
בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת ג'סקו – חברה כללית להשגחה בע"מ.
יאספאטי
יאספאטי (בהונגרית: Jászapáti) היא עיירה במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק, באזור המישור הגדול הצפוני במרכז הונגריה.
גאוגרפיה.
יאספאטי משתרעת על שטח של ואוכלוסייתה מונה 8,585 איש (נכון ל-2014).
פוליטיקה.
ראש העיר הנוכחי של יאספאטי הוא פרנץ פרקש (Ferenc Farkas) ממפלגת פידס (Fidesz-KDNP).
האספה העירונית המקומית, שנבחרה בבחירות לרשויות המקומיות ב-2019, מורכבת מ-9 חברים (ראש עיר ו-8 חברי פרלמנט ברשימה אישית) המחולקים למפלגות ובריתות פוליטיות.
היסטוריה.
הקהילה היהודית.
לפני הכיבוש הגרמני היו ביאספאטי 169 תושבים יהודים מתוך כ-16,000 תושבים באוכלוסייה. רובם התפרנסו ממסחר ומלאכה. קהילת יהודי יסאפטי הייתה קהילת סטטוס קוו וקיימה בית ספר יהודי.
במאי 1944 פורסם צו לריכוז יהודי המחוז בגטאות. בעקבות צו זה הוקם באותו חודש גטו בעיירה יאספאטי. היהודים גורשו לגטו בלא רכושם.
ב-30 ביוני הועברו לבית חרושת ללבנים במונור ובתחילת יולי גורשו לאושוויץ.
ערים תאומות.
ליאספאטי ברית ערים תאומות עם:
מינהלת הביטחון הכללי העיראקי
מנהלת הביטחון הכללי
כוח האוויר והחלל של ספרד
כוח האוויר והחלל (בספרדית: Ejército del Aire y del Espacio) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של ספרד.
היסטוריה.
תחילת הדרך.
כדורים פורחים שימשו למטרות צבאיות בספרד כבר בשנת 1896. בשנת 1905, בעזרתו של הגנרל אלפרדו קינדלאן, הוכנסו המטוסים הראשונים לשירות צבאי במדינה. באותה שנה נכנסה לשימוש צבאי ספינת אוויר בשם "אספניה". ב-1909 ביקר קינדלאן בערים שונות באירופה כדי להתרשם מחילות האוויר המתפתחים של שאר מדינות היבשת. שנה לאחר מכן, מכוח צו מלכותי מיוחד הוקם "בית הספר הלאומי לתעופה" ((Escuela Nacional de Aviación (civil)) בחטאפה ליד מדריד. בית הספר היה כפוף למשרד התחבורה והעבודות הציבוריות.
בתחילה, בית הספר הלאומי לתעופה היה מוסד אזרחי ולא צבאי, אולם בהמשך מונה הקולונל פרה ויווס ויק למנהל בית הספר, והפך אותו למוסד להכשרת טייסים קרביים. במקביל, מונה קינדלאן לתפקיד "ראש התעופה" (Jefe de Aviación). ב-17 בדצמבר 1913, במהלך מרידה במרוקו, הורכבה לראשונה טייסת קרבית מבוגרי בית הספר שצוידה במטוסי Lohner B.I. טייסי חיל האוויר הספרדי ביצעו את ההפצצה הצבאית הגדולה הראשונה בהיסטוריה בעמק בן קאריקס במרוקו. בשנים שלאחר מכן ביצע חיל האוויר הספרדי עוד מספר פעולות במרוקו.
ב-1915 הוקם הבסיס הצבאי הראשון של חיל האוויר הספרדי בלוס אלקאסרס. בשנים הבאות הוקמו בסיסים אוויריים נוספים בספרד ובמרוקו. במקביל הוקמה זרוע אווירית בצי הספרדי ב-1919 הוחלף קינדלאן בתפקיד מפקד חיל האוויר הספרדי בידי פרנסיסקו אצ'גואה. ב-1920 נצבעו לראשונה שני מטוסי ניופורט 12 וקודרון G.3 אחד, עם מספרי זיהוי של טייסת ורונדל מיוחד של חיל האוויר הספרדי. מטוסי חיל האוויר מילאו תפקיד חשוב במלחמת הריף אשר במהלכה חזר קינדלאן לתפקיד מפקד חיל האוויר. בין הטייסים הבולטים של ספרד באותה תקופה נמנה רמון פרנקו, אחיו הצעיר של פרנסיסקו פרנקו.
לאחר ההכרזה על הקמת הרפובליקה הספרדית השנייה ב-1931, סולק קינדלאן המלוכני מתפקיד חיל האוויר והחלף בלואיס לומברטה סרנו שכעבור זמן קצר הוחלף ברמון פרנקו. ב-1935 הועבר חיל האוויר באופן רשמי תחת פיקוד משרד המלחמה.
מלחמת האזרחים הספרדית.
עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית, התחלק חיל האוויר לשניים: חיל האוויר הרפובליקני וחיל האוויר הלאומני. כמעט כל מטוסי חיל האוויר נותרו בידי הרפובליקנים, אולם מרבית הטייסים הקרביים ערקו לשורות הלאומנים. כך נוצר מצב בו ללאומנים היה מחסור במטוסים ולרפובליקנים מחסור בטייסים. בעיותיהם של שני הצדדים נפתרו במהרה תודות למעורבותם של כוחות זרים במלחמה. כבר בחודשים הראשונים של המלחמה החלו הממשלות הפשיסטיות של גרמניה, איטליה ופורטוגל לסייע לכוחות הלאומנים במלחמתם. גרמניה ואיטליה חפצו להשתמש בספרד כשדה ניסויים למטוסים חדשים ולטקטיקות לחימה אוויריות. הגרמנים שיגרו לספרד את לגיון הקונדור והאיטלקים את לגיון האוויר. הגרמנים סיפקו ללאומנים מטוסי יונקרס Ju 52 והאיטלקים סבויה מרקטי SM.81 ופיאט CR.32. באוגוסט 1936 הגיעו לזירה גם מטוסי מסרשמיט Bf 109 והיינקל He 51. במטרה לייעל את המאמצים האוויריים, הקים פרנקו משרד ממשלתי מיוחד "משרד האווירייה" שניהל את חיל האוויר. תודות לארגון ולתגבורת הזרה, עד מהרה שלטו הלאומנים בזירה האווירית ברוב ספרד.
מהצד השני, המחסור של הרפובליקנים בטייסים נפתר עד מהרה תודות להמוני מתנדבים שהגיעו מכל רחבי העולם במסגרת הבריגדות הבינלאומיות. במקביל, החלה ברית המועצות לשלוח כוחות גדולים לספרד, שכללו גם מאות מטוסים. הסובייטים החלו גם להכשיר טייסים עבור הרפובליקנים. לאורך המלחמה הם הכשירו 800 טייסים ספרדים, ומאות מהם אף נשלחו ללימודי טיסה בברית המועצות. לצורך זה הקימו הסובייטים בית ספר לטיסה ייעודי בגנג'ה שבאזרבייג'ן, וכמאתיים חניכים ראשונים התחילו בו הכשרות ואימונים בפברואר 1937. לכל אורך שנות המלחמה הוכשרו במקום 413 טייסים ספרדים, ששבו לאחר לימודיהם למולדתם לקחת חלק בלחימה. המעורבות הסובייטית הטתה מחדש את הלחימה לצד הרפובליקנים, אך במקביל, גרמניה ואיטליה הרחיבו גם הן את המעורבות שלהן בלחימה. כתוצאה מכך, במהלך 1937 איבדו הסובייטים את ההובלה באוויר תוך שהטייסים הסובייטים סובלים מאבדות רבות בקרבות עם הגרמנים והאיטלקים. בחודשים הבאים צמצמו הסובייטים את משלוחי הנשק לספרד, והצרו את המעורבות שלהם במערכה האווירית. עד סוף המלחמה הלאומנים בדרך כלל נהנו מעליונות אווירית.
חילות האוויר משני הצדדים לקחו לכל אורך שנות המלחמה חלק משמעותי, באופן שלא היה כמוהו באף עימות צבאי עד אז. הם מילאו מגוון משימות לרבות סיוע אווירי קרוב לכוחות היבשה, הפצצת נכסים של האויב, תובלה אווירית, ומעל הכול ניהלו אינספור קרבות אוויר יומיומיים כנגד מטוסי האויב. חידוש משמעותי בלוחמה האווירית בספרד היה בהפצצות אוכלוסייה אזרחית, מדיניות בה נקטו הלאומנים באופן נרחב בשלבים שונים של הלחימה. בשנות המלחמה הופצצו עשרות ערים שנשלטו על ידי הרפובליקנים, וכתוצאה מכך הרס רב נגרם ואלפי אזרחים נהרגו. ככלל נועדו ההפצצות לפגוע ברוח הלחימה של הרפובליקנים. דוגמה קיצונית לכך הייתה בהפצצת גרניקה שהפכה לאחד מסמלי המלחמה כולה.