כיום מתקיימים במסלול הנורדשלייפה מספר מרוצי מכוניות טורינג כגון סדרות מרוצי ה-RCN/CHC וה-VLN, חלקם במסלול עצמו בלבד באורך 20.8 קילומטר וחלקם בשילוב הנורדשלייפה יחד עם קטעים ממסלול הגראנד פרי של הפורמולה 1, שילוב אשר יוצר אורך מסלול של 24.4 ק"מ. מרוצים אלו מתקיימים במספר של 15 ימי שבת בשנה במשך כמה שעות.
המרוץ המרכזי שמתקיים בנורדשלייפה הוא מרוץ 24 השעות של נירבורגרינג אשר מתקיים אחת לשנה בדרך כלל באמצע חודש מאי. מרוץ זה נוסד בהשראת מרוץ 24 השעות של לה מאן, ולעיתים מגיעים לצפות בו כ-200,000 צופים. כמו כן במרוץ זה משתתפים למעלה מ-700 נהגים חלקם מקצוענים וחלקם חובבנים, ו-220 מכוניות, החל ממכוניות קטנות עם הספק של 100 כוח סוס ועד למכוניות עם הספק של 500–700 כ"ס מתוצרת פורשה, BMW, מרצדס-בנץ, אאודי ואופל.
מרוץ מרכזי נוסף שמתקיים בנורדשלייפה הוא מרוץ 6 השעות של נירבורגרינג אשר מתקיים מאז שנת 1953.
באופן מסורתי משתמשים יצרני הרכב וכלי תקשורת מענף הרכב במסלול הנורדשלייפה כדי להציג את זמני ההקפה של רכביהם, בעיקר כלי רכב בייצור סדרתי.
גישה ציבורית במסלול הנורדשלייפה.
במשך כמעט 80 שנים שימש הנורדשלייפה ככביש אגרה ציבורי חד-סיטרי, כאשר במקביל היה נסגר למטרות בדיקה שונות, אימונים, או אירועי מרוץ. מאז פתיחתו בשנת 1927 ניתנה האפשרות (Touristenfahrten) לציבור הרחב לנהוג במסלול ברכביו הפרטיים, החל ממכוניות פרטיות, אופנועים, גוררים למיניהם ואפילו אוטובוסים. המסלול נפתח בעיקר בימי ראשון, אך גם בשבתות רבות ובערבים של ימי החול בשבוע. לעיתים נסגר המסלול למשך שבועות, בעיקר בחודשי החורף ובהתאם לתנאי מזג האוויר, כמו גם בעקבות עבודות תחזוקה שונות. מסלול הנורדשלייפה מהווה מוקד משיכה מרכזי לתיירים רבים ולחובבי נהיגה ומוטוריקה מכל רחבי העולם, חלק מכך היא היסטוריית המסלול והאתגרים אשר הוא מספק. חלק מהתיירים עולים למסלול עם רכבם הפרטי וחלקם שוכרים מכוניות ספורט מחברות מקומיות ייעודיות למסלול.
חוקי התנועה החלים במסלול הם בהתאם לחוק הגרמני. ברובו של מסלול הנורדשלייפה אין הגבלת מהירות לציבור הנוהגים למעט בחלקים מסוכנים מעטים. בכל המסלול העקיפה מימין אסורה, כאשר בעזרת מסוקים המשטרה מעמידה לדין נהגים שעברו על החוקים.
עלות הקפה בודדת של מסלול הנורדשלייפה היא 27 אירו עבור כל מכונית או אופנוע, אולם ניתן לרכוש כרטיסים מוזלים למספר רב יותר של הקפות כגון ארבע הקפות ב-100 אירו או 25 הקפות תמורת 518 אירו. כמו כן ניתן לרכוש כרטיס שנתי (Jahreskarte) אשר תוקפו מ-1 בינואר ועד ל-31 בדצמבר ללא הגבלת הקפות.
כל רכישות כרטיסי ההקפות מלבד אלו של בעלי הכרטיס השנתי מתווספות למערכת תשלום מקומית הנקראת רינג-קארד (ring°card), הרינג-קארד מאפשר את אחסון זמן ההקפות של הנוהגים ומאפשר גם שימוש במקום כסף מזומן במסעדות, בארים ומועדוני לילה רבים באזור. כמו כן למעט כרטיס ההקפה הבודדת מזכה את בעליו באשראי למזון ושתייה במסעדת אייפלדורף הסמוכה ובכניסה חופשית למוזיאון נירבורגרינג (ring°werk).
פעילות מפורסמת ופופולרית מאוד לקהל הרחב במסלול הנורדשלייפה היא ה-BMW Ring Taxi, בה ניתנה האפשרות תמורת תשלום לנסוע במכונית הב.מ.וו M5 הקיצונית לצד נהגת המרוצים סבינה שמיץ אשר נהגה עד קצה יכולת המכונית והקיפה את המסלול במהירות האפשרית. פעילות זו פופולרית כל כך עד שיש להזמין כרטיסים שנה מראש.
פלאצו פובליקו (סיינה)
פלאצו פובליקו (באיטלקית: Palazzo Pubblico) הוא בית העירייה של סיינה במחוז טוסקנה שבאיטליה, נמצא בפיאצה דל קמפו שבסיינה. המבנה יועד במקור לשמש את בית הממשל הרפובליקני.
תוכניות המבנה.
תכנון המבנה החל בשנת 1297. הבניין עוצב באדריכלות ימי הביניים עם השפעות גותיות. בסיס המבנה הוא אבן, וכל החלקים היותר עליונים של המבנה עשויים מלבנים. חזיתו של המבנה קעורה מעט, כדי שתתאים לצורתה הקעורה של הפיאצה דל קמפו. מגדל הפעמונים של הארמון, טורה דל מנג'ה, נבנה בין השנים 1325-1344, ועליו הונח מעין 'כתר' שעוצב בידי הצייר ליפו ממי. מגדל הפעמונים נבנה גבוה יותר מן הקמפנילה די ג'וטו בדואומו של פירנצה, שבאותו זמן היה המבנה הגבוה באיטליה. המבנה מצויד בשעון מכני מהמאה ה-14. עיצוב הטורה דל מנג'ה והמבנה כולו שימשו השראה למבנים רבים, בהם מגדל השעון לזכר ג'וזף צ'מברלין באוניברסיטת ברמינגהאם , בית עיריית קופנהגן, בית עיריית אודנסה ועוד. כמו כן, בכניסה למגדל נמצאת הקאפלה די פיאצה, והמגדל עצמו משמש נקודת תצפית מרהיבה על סיינה והאזור.
מבצע קציצה
מבצע קציצה או מבצע בשר קצוץ (באנגלית: Operation Mincemeat, מילולית: "מבצע מינסמיט") היה מבצע הונאה צבאית בריטי במלחמת העולם השנייה. במבצע שיצא לפועל בתחילת 1943, נעשה שימוש בגופה שעליה "מסמכים מסווגים" מזויפים כתרגיל הטעיה לקראת מבצע האסקי.
רקע.
בוועידת קזבלנקה בינואר 1943 החליטו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל שהשלב הבא במלחמה, לאחר הצלחת מבצע לפיד, יהיה מה שכונה בהמשך מבצע האסקי - פלישת בעלות הברית לסיציליה שהחל בלילה שבין 9 ביולי ל-10 ביולי 1943. מכיוון שפלישה לסיציליה הייתה צעד מתבקש של בעלות הברית, נערך מבצע הטעיה רב ממדים, מבצע ברקלי (Operation Barclay) שמטרתו הייתה להסיט את תשומת לב גרמניה הנאצית מהכוונה לפלוש לסיציליה.
"מבצע ברקלי" כלל שימוש באמצעי הונאה והטעיה רבים. "מבצע קציצה" היה אחד ממבצעי המשנה של מבצע ברקלי, ונוסף אליו נעשה שימוש רב ברשתות הסוכנים הכפולים, בראשם זו של חואן פויול גארסיה ("גארבו").
מבצע קציצה בוצע על ידי המודיעין של הצי המלכותי הבריטי ו-MI5, בראשותו של ג'ון גודפרי. כבר ב-29 בספטמבר 1939 הפיץ עוזרו של גודפרי, איאן פלמינג, תזכיר בשמו של גודפרי שבו ציין, בין שאר אמצעי ההונאה והטעיה, גם שימוש בגופה ועליה מסמכים מזויפים. עם זאת, מי שהגה ב-31 באוקטובר 1942 את הרעיון להשתמש בגופה ותכנן אותו לפרטי פרטיו, היה קצין חיל האוויר המלכותי צ'ארלס כריסטופר צ'ולמונדליי (Cholmondeley) שסופח ל-MI5. מי שהיה מפקדו של צ'ולמונדליי ונציג מודיעין הצי בוועדת XX (Double-Cross System) שפיקחה על הפעלת הסוכנים הכפולים, היה יואן מונטגיו.
על מונטגיו וצ'ולמונדליי הוטל לפתח את התוכנית, במטרה לגרום לאבווהר לשכנע את ה-OKH - המפקדה העליונה של הוורמאכט שאין בדעת בעלות הברית לפלוש לסיציליה, אלא שפלישה כזו תהיה בגדר תוכנית הטעיה בלבד.
פרטי התכנון והביצוע.
הוחלט שההטעיה תבוצע באמצעות גופה אשר תיסחף לחופי פונטה אומבריה שבספרד, כשעליה מסמכים מזויפים המזהים את המת כקצין מטה, הנושא בתיקו מסמכים ומכתבים אישיים בין גנרלים בכירים של בעלות הברית שמהם ניתן להסיק על תוכניות המלחמה בים התיכון.
ברקע לתכנון היה ברור כי אם ההונאה תתגלה על ידי הגרמנים, יהיה בכך אישוש להנחה שאכן בכוונת בעלות הברית לפלוש לסיציליה ובכך יושג ההפך הגמור ממטרות המבצע.
הגופה.
הקצינים מונטגיו וצ'ולמונדליי יצרו קשר עם פתולוגים בלונדון על מנת לברר איזה סוג גופה יתאים למשימה זו וכיצד יש לנהוג בגופה כדי שניתוח שלאחר המוות, שייערך לאחר מציאתה, לא יחשוף את ההונאה.
הגופה שנמצאה מתאימה הייתה של אדם חסר כל וכנראה גם לוקה בנפשו בשם גלינדר מייקל , שנולד ב-4 בינואר 1919 באברברגוד למשפחה קשת יום ומת ב-28 בינואר 1943 לאחר בליעת רעל שהכיל חומצה זרחתית. תכונתה של חומצה זו, כפי שהוסברה אז לקצינים על ידי אותם פתולוגים בריטים, היא שאיננה משאירה עקבות אשר פתולוגים ספרדים שינתחו את הגופה יצליחו למצוא. הגופה הושארה בקירור עד שיוחלט על השימוש בה, כשבמקביל החלו הקצינים לבנות את הדמות הבדיונית שאותה תשמש הגופה. בנוסף נעזר צ'ולמונדליי בצ'ארלס פרייזר סמית שתפקידו היה לספק ציוד מיוחד לסוכנים חשאיים וזה תכנן מכל מיוחד שבו תועבר הגופה בקירור בקרח יבש.
הדמות.
מונטגיו וצ'ולמונדליי החלו לבדות פרטים ביוגרפיים של דמות שתהלום את השליחות שהוטלה עליה ואשר גם בדיקה שעלולים סוכנים גרמנים לבצע לא תטיל ספק בקיומה האמיתי. על הקצין היה לשאת מכתבים למפקדים בכירים, לכן הוחלט שהדמות תהיה של קצין בדרגת מייג'ור בחיל הנחתים המלכותי.. מתוך חשש שיעלה בידי הגרמנים לאמת את זהות הקצין, נמצא ששם המשפחה "מרטין" נפוץ יחסית בין קציני הצי (נמצאו תשעה) והשם הפרטי נקבע להיות "ויליאם (ביל)". קצין בשם זה סופח אותה עת להדרכת טייסים בתחום ארצות הברית. לדמות נבנה סיפור כיסוי, הותאמו פרטי לבוש ונכתבו מסמכים ומכתבים אישיים שעל הגופה היה לשאת, בצד פריטים תמימים נוספים שכל אדם ובפרט כל חייל נושא בכיסיו, כמו גם תמונתה של חברתו "פאם" ומכתבים שלכאורה שלחה אליו. התעוררה בעיה במציאת אדם חי שניתן יהיה לצלמו לתעודת הזהות של ויליאם מרטין. הסתבר שרוני ריד דומה למדי לגופה וצילומו הוא שנבחר לתעודת הזהות.
המכתבים.
מהות ההונאה נבנתה על שלושה מכתבים שונים, שתפקידם היה לבנות את הרושם שכוחות הברית ינחתו ביוון ובסרדיניה ולא בסיציליה. מהבחינה הטכנית הנחת העבודה הייתה שהחומר הכתוב והמודפס שנשאה הגופה היה חייב להיות כתוב בדיו שתשרוד את שהיית הגופה במי הים, אך לא כזה שיגרום לחשד שהמסמכים זויפו במכוון. הוכנו שלושה מסמכים:
תיק ובו המכתבים נקשר בשרשרת לחגורתו של המנוח, על מנת שלא יאבד ויגיע עם הגופה לחוף וגם ישאיר רושם שתכולתו חשובה.
מקום הטלת הגופה.