השיר סומפל בלהיט של אם סי האמר משנת 1990, "Pray", אחד הסימפולים הבודדים לשיריו של פרינס שאושרו באופן חוקי על ידו.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ, בבימויו של פרינס עצמו, יצא ל-MTV ביוני 1984. הוא נפתח עם יונים לבנות המגיחות מדלתות כפולות כדי לחשוף את פרינס באמבטיה. הוא כולל גם סצינות מהסרט Purple Rain, שביניהן צילומים של להקת הרבולושן של פרינס מופיעים ורוקדים בחדר לבן. החלק האחרון של הקליפ משלב מסגרת שיקוף של החצי השמאלי של התמונה, ויוצר אפקט כפול. הקליפ היה מועמד לקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1985. הקליפ עורר מחלוקת בקרב מנהלי הרשת, שחשבו שאופיו המיני גס מדי לטלוויזיה.
אל-רוויס
רוויס
דורות עתידיים
דניאלה פון בילוב
דניאלה פון בילוב (12 באוקטובר 1860 – 28 ביולי 1940) הייתה פסנתרנית גרמנייה, בתם של הנס פון בילוב וקוזימה וגנר, בתו החורגת של ריכרד וגנר, רעייתו של ההיסטוריון הנרי תודה ונכדתו של פרנץ ליסט.
ביוגרפיה.
דניאלה נולדה בברלין, והייתה בתם הבכורה של קוזימה והנס. לאחר גירושיהם ב-1870, היא וקוזימה עברו לגור אצל ריכרד וגנר, בן זוגה של קוזימה. בניגוד לקוזימה, דניאלה שמרה על קשר עם אביה, הנס. בין השנים 1875–1877, למדה בבית הספר "לואיסנשטייט". לעיתים קרובות, דניאלה גרה אצל חברתה של קוזימה, הרוזנת שלייניץ, ספרית גרמנייה. בשנות ה-80, התלוותה לאביה החורג בטיולו לאיטליה, שם הכירה את בעלה, הנרי תודָה. בשנת 1886, הזוג התחתן, ובשנת 1915 התגרשו, ודניאלה חזרה לביירוית. בביירוית, עבדה כמעצבת התלבושות של הפסטיבל. ב-13 בפברואר 1933, קיבלה אזרחות כבוד מעיריית ביירוית. היא נפטרה ב-1940, בגיל 80.
נאדאודבר
נאדאודבר (בהונגרית: Nádudvar) היא עיר במחוז היידו-ביהר, בנפת היידוסובוסלו שבהונגריה.
היסטוריה.
נאדאודבר הוא יישוב קדום, על שם הקנים (בהונגרית שמו של הקנה הוא Nád) במישורי ההצפה והחצרות שאלה יצרו (בהונגרית חצר הוא Udvar). אזכורו הראשון בכתב הוא משנת 1212 במרשם אוראדיה. בשנת 1461 העניק מתיאש הראשון, מלך הונגריה לנאדאודבר דרגה של עיר שוק. במהלך מלחמת העצמאות ההונגרית בשנים 1848–1849, (מהפיכת 1848 בהונגריה) כאשר ממשלת לאיוש קושוט עברה לדברצן, הכתר הקדוש (כתרו של אישטוואן הראשון, מלך הונגריה) ופמלייתו בילו לילה אחד בעיר.
קו הרכבת קבה-נאדאודבר נפתח ב-1 ביוני 1904 וחיבר את העיר לקו הרכבת הראשי סולנוק–דברצן–נירג'האזה-זאהון. הקו פעל עד שנת 1971. היישוב קיבל דרגת עיר ב-1 במרץ 1989.
הקהילה היהודית.
עד השואה.
מיפקד אוכלוסין שנערך ב-1770 מעיד על ישוב עם יהודים במקום. רוב היהודים עסקו במסחר. בקהילה היו בית קברות, חברה קדישא, בית כנסת, בית ספר עממי, "תלמוד תורה", "חדר" ומוסדות סעד. ב-1900 חיו בנאדאודבר 505 יהודים, 5.6 אחוזים באוכלוסייה. עד מלחמת העולם הראשונה היה יחס התושבים ליהודים ידידותי. במלחמה נפלו בקרבות כמה מבני הקהילה. אחרי המלחמה החלו גלויי איבה בעיירה. פקידים יהודים פוטרו ממשרות ממשלתיות והיו פגיעות ברכוש היהודים. בשנת 1930 מנתה הקהילה רק 291 נפש.
תקופת השואה.
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוק היהודי הראשון" ולאחריה את החוק היהודי השני ואת החוק היהודי השלישי. אחרי פרוץ המלחמה נלקחו גברים יהודים לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). באפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה), הונהג במקום ענידת טלאי צהוב. על היהודים נאסר לעזוב את גבולות העיירה, והאמידים מביניהם נעצרו. בסוף אפריל רוכזו יהודי נאדאודבר בבית הכנסת ואחר כך הובלו בעגלות ל"באלמאז-אויווארוש" (BALMAZUJVAROS) ו"לסנט-ג'רג'-פוסטה" (SZENTGYORGYPUSZTA), ומשם לגיטו דברצן. ב-12 ביוני גורשו ברכבת למחנה ההשמדה אושוויץ. קבוצה קטנה גורשה לרגנסבורג (REGENSBURG) שבגרמניה, ורוב אנשיה נותרו בחיים. אחרי המלחמה חזרו לנאדאודבר שורדי מחנה רגנסבורג וחידשו את חיי הקהילה. ב-1949 ישבו במקום 29 יהודים, אחר כך החלו לעזוב בזה אחר זה וב-1953 כבר לא נותר אף יהודי בעיירה.
ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
ארצות הברית השתתפה במלחמת העולם השנייה במסגרת המלחמה נגד מדינות הציר החל מהמתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941. במהלך השנתיים הראשונות לאחר פרוץ המלחמה, שמרה ארצות הברית על עמדה נייטרלית ברוח נאומו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט מה-5 באוקטובר 1937, ובתקופה זו סיפקה ציוד לחימה לבריטניה, לברית המועצות ולסין באמצעות חוק השאל-החכר, שנכנס לתוקף ב-11 במרץ 1941, וכן באמצעות שליחת כוחות לאיסלנד כדי להחליף את הכוחות הבריטים שהיו מוצבים בה. לאחר "תקרית גריר" , אישר הנשיא רוזוולט בפומבי את פקודת "ירי עם ראיה" (shoot on sight) ב-11 בספטמבר ולמעשה הכריז מלחמה בים על גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית במסגרת המערכה באוקיינוס האטלנטי. במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט היו עימותים מוקדמים בלתי רשמיים של ארצות הברית כמו זו של יחידת המתנדבים הנמרים המעופפים.
במהלך המלחמה השתתפו בה 16,112,566 אמריקאים במסגרת הכוחות המזוינים של ארצות הברית, שמתוכם נהרגו 407,316 ונפצעו 671,278. יועצי המפתח לנשיא רוזוולט כללו את מזכיר המלחמה הנרי סטימסון, שגייס את תעשיית האומה למתן אספקה לצבא ארצות הברית, בפיקודו של גנרל ג'ורג' מרשל ולחילות האוויר של צבא ארצות הברית בפיקודו של גנרל הנרי ארנולד. צי ארצות הברית, בהובלתם של מזכיר הצי פרנק נוקס ואדמירל ארנסט קינג, היה עצמאי יותר. סדרי העדיפות הכוללים נקבעו על ידי רוזוולט והמטות המשולבים בראשותו של ויליאם ד' לייהי. העדיפות העליונה הייתה להביס את גרמניה באירופה, אך בתחילת המלחמה קיבל המאבק נגד האימפריה היפנית עדיפות גבוהה יותר, לאחר הטבעת אוניות המערכה בפרל הארבור.
אדמירל קינג הציב את אדמירל צ'סטר נימיץ בהוואי כאחראי על המערכה באוקיינוס השקט נגד יפן. הצי הקיסרי היפני, שנהנה מיתרון, כבש את הפיליפינים ואת נחלותיהן של בריטניה והולנד, ואיים על אוסטרליה, אך ביוני 1942 הוטבעו נושאות המטוסים שלו בקרב מידוויי והיוזמה עברה לידי האמריקאים. המלחמה באוקיינוס השקט הפכה לכזאת שבמרכזה עמדה אסטרטגיית "דילוג האיים" , שיועדה להעברת בסיסים אוויריים למקומות קרובים יותר ויותר ליפן. הצבא, שהתבסס באוסטרליה, תחת פיקודו של הגנרל דאגלס מקארתור, התקדם בהתמדה דרך גינאה החדשה אל הפיליפינים, עם תוכניות לפלוש לאיי המולדת של יפן בסוף 1945. כשצי הסוחר שלה טובע על ידי הצוללות האמריקאיות, סבלה יפן ממחסור בדלקים, כאשר ביוני 1944 כבש צי ארצות הברית איים שהיו בטווח הפצצה של איי המולדת של יפן. ההפצצות האסטרטגיות, בפיקודו של הגנרל קרטיס לה מיי, החריבו את הערים היפניות הראשיות, כאשר ארצות הברית כבשה את אוקינאווה לאחר אבדות כבדות באביב 1945. עם הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי, פלישת ברית המועצות למנצ'וריה, והפלישה לאיי המולדת היפנים משמשה ובאה, נכנעה יפן.
המלחמה באירופה הייתה כרוכה בסיוע לבריטניה, לבעלות בריתה ולברית המועצות, כשארצות הברית סיפקה תחמושת עד שעלה בידה לארגן כוח פלישה. כוחות ארצות הברית נבחנו לראשונה על מגבלת יכולתם במערכה בתוניסיה, ולאחר מכן הועסקו באופן משמעותי יותר יחד עם הכוחות המזוינים של בריטניה בזירה האיטלקית, שם כוחות ארצות הברית היוו כשליש מכלל כוחות בעלות הברית, אך הם נתקעו לאחר כניעת איטליה והשתלטות גרמניה על חלקה הצפוני. לבסוף, ביוני 1944 התקיימה הפלישה לצרפת בפיקודו של הגנרל דווייט אייזנהאואר. בינתיים חילות האוויר של צבא ארצות הברית וחיל האוויר המלכותי הבריטי הועסקו בהפצצות שטח של הערים הגרמניות ופגעו באופן שיטתי בדרכי התעבורה ומפעלי הדלק הסינתטי הגרמניים, ובמקביל השביתו לחלוטין את מה שנותר מהלופטוואפה לאחר הקרב על בריטניה. כשהתקיימה לשטחה פלישה מכל העברים, היה ברור שגרמניה תובס במלחמה. הרוסים כבשו את ברלין במאי 1945, אדולף היטלר התאבד וגרמניה נכנעה.
למאמץ המלחמתי של ארצות הברית סייעו באופן משמעותי האזרחים בעורף, שממנו הגיעו כוח האדם הצבאי, התחמושת, הכספים, והמורל להילחם עד הניצחון. העלות הכספית של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה הגיעה לסכום מוערך של 341 מיליארד דולר ב-1945, שווה ערך ל-74% מהתוצר המקומי הגולמי של אמריקה וההוצאות במהלך המלחמה, ויותר מ-5 ביליון דולר בערכים של 2021.
רקע.