פוקוס היא הוצאת ספרים שנוסדה בשנת 1972 והחלה את דרכה כהוצאה לאור של ספרי צילום, אותם כתב מייסדה, ד"ר שאול טל. השם "פוקוס", שמזוהה עם תחום הצילום, נשאר עד היום, למרות שמאז פנתה ההוצאה לאפיקים אחרים. בשנת 1988, עם כניסתו הנרחבת של המחשב האישי לשוק, הרחיבה פוקוס את פעילותה והוציאה לאור למעלה מ-300 ספרי מחשב. בתחילת המאה ה-21, עם קריסת שוק ספרי המחשב התמקדה ההוצאה בספרי בריאות, צמיחה אישית, עזרה עצמית, הורות וזוגיות. מאז שנת 2000 הופיעו בהוצאה למעלה מ-200 ספרי בריאות בתחומים הרפואה המשלימה, כגון תזונה ודיאטה, רפואה מונעת, אורח חיים בריא, ריפוי טבעי ממחלות, חיים בריאים וארוכים, פעילות גופנית, בריאות המוח, איזון גוף-נפש ועוד. ההוצאה מתמקדת בגישות בריאותיות המציעות לעיתים טיפול ברפואה אלטרנטיבית.
מרבית ספרי הבריאות של פוקוס הם ספרים מתורגמים, מאז היווסדה הוציאה פוקוס לאור למעלה מ-600 ספרים, כאשר עשרות מהם זמינים גם בפורמט דיגיטלי.
זאזא גוגאבה
ג'ון פל
ג'ון פל (באנגלית: John Pell; 1 במרץ 1611 - 12 בדצמבר 1685), מתמטיקאי אנגלי.
חייו.
פל נולד במחוז סאסקס בה אביו היה כומר. בגיל 5 התייתם מאביו וכשהיה בן 6 התייתם מאמו. בגיל 13 הוא החל ללמוד בקולג' טריניטי באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1628 קיבל תואר ראשון ובשנת 1630 הוא קיבל תואר מאסטר. הוא היה למומחה ביוונית ולטינית וככל הנראה התעניין גם במתמטיקה, שכן ידוע שהתכתב עם הנרי בריגס לגבי לוגריתמים. עם תום לימודיו החל לעבוד כמורה בסאסקס ובשנים 1638 - 1643 היה למורה למתמטיקה בלונדון. בשנת 1632 הוא נשא לאישה את איתומריה ונולדו להם שמונה ילדים.
בשנת 1643 הוא מונה לקתדרה למתמטיקה באמסטרדם ובשנת 1646 הוא עבר לברדה בה כיהן עד שנת 1652. בשנים 1654 - 1658 הוא היה שליחו של אוליבר קרומוול לקנטונים הפרוטסטנטים של שווייץ. כששב לאנגליה מונה על ידי צ'ארלס השני, מלך אנגליה למשרה כנסייתית בפובינג שבמחוז אסקס, בה החזיק עד שנת 1673.
כתביו הגיעו לאחר מותו לארכיון החברה המלכותית. על שמו נקראים משוואת פל וסדרת פל, אולם יש ספק האם הוא תרם לפיתוחן.
הדיפת כדור ברזל
הדיפת כדור ברזל הוא ספורט אולימפי, אחד ממקצועות הזריקה שבמסגרת ענף האתלטיקה. במסגרת ספורט זה אדם הודף כדור ברזל במשקל כבד (7.26 קילוגרם לגברים ו-4 קילוגרם לנשים) למרחק הרב ביותר. ספורט זה נחשב כחלק ממשפחת ענפי הכוח המתפרץ.
כללים וחוקים.
ההדיפה מתבצעת מתוך מעגל (בדרך כלל עשוי בטון) בקוטר 2.135 מטר. למעגל יש חלק קדמי, הפונה אל משטח דשא וחלק אחורי. בקדמת החלק הקדמי מותקנת מחיצה בגובה של כ-10 ס"מ הנקראת "מחסום כף-רגל" או "מפתן". משני צידי המחיצה יוצאות "קרניים" על הדשא ויוצרות מקטע משולש (גיזרה או "סקטור").
ההודף יכול להיכנס למעגל מכל צד, עליו להצמיד את כדור הברזל לצווארו, צמוד לסנטר, בשקע עצם הבריח ולהדוף אותו אל מחוץ למעגל, הרחק ככל האפשר בתוך תחום ה"סקטור" המצויר על הדשא, בתוך 60 שניות מן הרגע בו קראו בשמו. על מנת שההדיפה לא תפסל, על הכדור להיות לפחות בגובה הכתפיים של ההודף לאורך כל שלבי ההדיפה. אסור ששום חלק מחלקי גופו של ההודף, כולל חלקי בגד או נעל, יגעו במחיצת כף הרגל או מחוץ למעגל ההדיפה עד פגיעת הכדור בקרקע. חלקי גופו של ההודף יכולים לעבור את מעגל ההדיפה ומחיצת כף הרגל, כל עוד הם באוויר, ולא נוגעים במעגל. לאחר ההדיפה מותר לו לצאת ממעגל ההדיפה מצדו האחורי.
המרחק אליו נהדף הכדור נמדד כמרחק בין נקודת המגע הראשונה של הכדור בקרקע והנקודה בה נחתך היקף המעגל עם הקו בין מרכז המעגל לנקודת מגע זו.
אם כדור הברזל נוחת על או מחוץ לגבולות הגזרה, ההדיפה נפסלת.
תחרויות הדיפת כדור ברזל.
תחרויות של הטלת אבנים או עצמים כבדים אחרים ידועות מזמנים קדומים. הומרוס סיפר על תחרויות כאלה באיליאדה. המשקל הנוכחי של הכדור בתחרויות גברים נקבע ב-1860, וב-1906 נקבעו צורותיו ומידותיו של השטח שממנו הודפים. תחרויות הדיפת כדור ברזל מתקיימות באליפות העולם באתלטיקה, באולימפיאדות (ענף ספורט בסיסי באולימפיאדה מאז חידושה לגברים ומאז אולימפיאדת לונדון (1948) לנשים) ועוד. כן מתקיימות תחרויות בבתי ספר ובמכללות, במשקלי כדור מופחתים לפי גיל המשתתפים.
בדרך כלל ישנם שלושה "סיבובי" הדיפה לכל הודף משתתף. כל הדיפה נספרת למניין שלוש ההדיפות, אם נפסל ההודף בשל אי-עמידה בכללים הוא אינו מורשה לחזור על ההדיפה. ההדיפה למרחק הרב ביותר נרשמת והזוכה הוא זה אשר נרשמה לו זריקה למרחק הרב ביותר.
קאמיל דמולן
דברי ימי מלרוז
דברי ימי מלרוז (באנגלית: Chronicle of Melrose) הוא כרוניקה שנכתבה בימי הביניים. כיום מוצגת הכרוניקה בספריית קוטון שבספרייה הבריטית.
היסטוריה.
זהות כותבי הכרוניקה אינה ידועה, אולם ככל הנראה מדובר בנזירים ממנזר מלרוז. הכרוניקה מתארת אירועים בין השנים 735–1270 ומורכבת משני חלקים:
הכרוניקה הוצאה מהמנזר בתקופת פירוק המנזרים על ידי הנרי השמיני.
לוקיוס ארטוריוס קסטוס
לוקיוס ארטוריוס קסטוס (בלטינית: Lucius Artorius Castus; 140 לערך - ?), איש צבא רומאי שפעל במאה השנייה. לפי מספר היסטוריונים שימשו חייו בסיס לאגדה על המלך ארתור.
תולדות חייו.
קסטוס נולד בקמפניה כבן למשפחת פרשים בעלת מסורת של שירות צבאי ואדמיניסטרטיבי באימפריה. קסטוס שלא היה הבן הבכור, לא נועד לרשת את אביו ולכן בחר בקריירה בצבא הרומי. קסטוס נכנס לצבא בדרגת קנטוריון בסביבות שנת 158, דבר שמלמד שהוא החל במסלול הצבאי הפחות יוקרתי בשביל פרשים.
שירותו של קסטוס החל בלגיון השלישי גאליקה שהיה מוצב בסוריה, בסביבות 162 קודם והועבר לשרת כקנטוריון בלגיון השישי פראטה שהיה מוצב ביהודה, בסביבות שנת 166 הוא זכה בקידום נוסף והועבר לשרת כקנטוריון בלגיון השני אדיוטריקס שהוצב בפאנוניה תחתית, בשנת 170 הועבר ללגיון החמישי מקדוניקה שהיה מוצב בדאקיה וכעבור שנתיים או שלוש מונה לפרימוס פילוס - הדרגה הבכירה ביותר בין הקנטוריונים. ייתכן שקידומו קשור לניצחון על האיזידסים שהרומאים נחלו באותו הזמן.
קסטוס קודם שוב בשנת 175 ומונה לפרפקטוס קוהורטוס של יחידת חיל עזר. יחידותיו כללו כמה קוהורטות של פרשים סרמטים שגויסו על ידי הקיסר מרקוס אורליוס לאחר הניצחון הרומאי באזור הדנובה. הן הוצבו בבריטניה. בשנת 177/8 מונה למפקד בצי והוצב בניאפוליס (כיום נאפולי שבאיטליה), הצבה נוחה יותר שנחשבה כפרס שניתן לקצינים מצטיינים, ככל הנראה נישא באותו זמן (אם לא קודם לכן) ונולדו לו ילדים.
קסטוס חזר לבריטניה בשנת 181 ומונה לפרפקטוס של יחידת חיל פרשים המשתייכת לחיל העזר והוצבה במצודת ברנאנאקום, קסטוס גם היה מפקד המצודה וסביבתה. בשנים 180-185 התרחשה פלישה של פיקטים שהצליחו לחדור את ההגנות הצבאיות הרומאיות, לעבור את חומת אדריאנוס ולזרוע הרס בפרובינקיה. כתוצאה מהפלישה התמרד הלגיון השישי ויקטריקס וניסה להמליך מועמד משלו לתפקיד הקיסר, מרד זה נכשל ופרטינקס הוציא להורג את המורדים. במשך כל הזמן הזה שמר קסטוס על נאמנותו לקיסר קומודוס ותפקד כראוי במלחמה כנגד הפולשים.
כתוצאה מתפקודו קודם קסטוס את לדרגת דוקס (גנרל בכיר; Dux) ובשנת 185/6 פיקד על כ-10,000 חיילים וערך מסע מלחמה בארמוריקה (אזור בדרום-מערב גאליה) שמטרתו הייתה לדכא מרד שפרץ שם. לאחר שהצליח לדכא את המרד הוא שלח משלחת צבאית לרומא לשם אזהרת הקיסר קומודוס בפני קשר כנגדו שהולך ונרקם על ידי מפקד המשמר הפרטוריאני, סקסטוס טיגידיוס פרניס.
בעת זאת השלים קסטוס את 25 שנות השרות הנדרשות ממתגייסים והחליט לפרוש מן הצבא. הוא מונה למושל מחוז ליבורניה שהיה חלק מן הפרובינקיה דלמטיה. התקופה בה שימש כמושל עברה ללא אירועים מיוחדים וכמו שאר דלמטיה נהנה מחוזו משקט ושגשוג.
ייתכן שקסטוס הוחזר לשירות צבאי על ידי הקיסר ספטימיוס סוורוס כאשר התמרד מושל בריטניה דקימוס קלודיוס ספטימוס אלבינוס והכריז על עצמו כקיסר בשנת 195, כפי שמרמז תיאור המרד כפי שהשתמר אצל ההיסטוריון קסיוס דיו.
זיהוי עם המלך ארתור.
חוקרים מודרניים זיהו את קסטוס כאחד המקורות לאגדה על המלך ארתור. מלבד הדמיון הרב בשמם, לא מתייחסים מקורות אחדים לארתור כמלך אלא מתארים אותו כאיש צבא הנושא בתואר דוקס בלורום (Dux bellorum), ורואים במצודת ברנאנאקום את הבסיס לטירתו של ארתור, קמלוט, ואת מסעי המלחמה של ארתור: מלחמתו כנגד הברברים, קשריו עם הלגיונות הרומאיים כבני ברית או במקרה שהם פונים כנגד הקיסר הרומאי כאויב, פלישתו לברטאן ביבשת ושליחת משלחת לקיסר רומא שמזוהה בשם לוקיוס כמקבלים לפעולותיו של קסטוס.
אבו דיאבי
וָסִירִיקִי אַבּוּ דְיַאבִּי (בצרפתית: Vassiriki Abou Diaby; נולד ב-11 במאי 1986 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
דיאבי נולד וגדל בפריז, ובגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של אוסר וזכה עם קבוצת הנערים של המועדון באליפות צרפת. כשעלה לקבוצה הבוגרת של המועדון השתתף ב-10 משחקים בסך הכול בעונות ו- וכבש במדיה שער אחד. משחקו הראשון במדי אוסר היה נגד סטאד רן ב-14 באוגוסט 2004.
ב-12 בינואר 2006 הוחתם דיאבי בארסנל תמורת סכום של כשני מיליון לירות שטרלינג. דיאבי קיבל את חולצה מספר 2. דיאבי נחשב למחליפו של הקשר פטריק ויירה ששיחק בעמדה דומה. משחקו הראשון של דיאבי בארסנל היה כמחליף במשחק שהסתיים בהפסד 0–1 לאברטון ב-21 בינואר 2006. ב-1 באפריל הוא עלה מהספסל והבקיע את שערו הראשון בניצחון 5–0 על אסטון וילה, לאחר בישול של עמנואל אדבאיור. ב-1 במאי 2006 נפגע דיאבי בקרסולו בצורה קשה, והושבת מפעילות למשך שמונה חודשים.