ניצבת הוא רומן בן נ"ד פרקים מאת א. ב. יהושע, שיצא לאור בהוצאת הספריה החדשה בשנת 2014. הספר מספר את סיפורה של נוגה, נבלנית ירושלמית בת 42, המנגנת בתזמורת בהולנד ושבה לשלושה חודשים לבית הוריה, כדי לאפשר לאמהּ האלמנה לנסות מעבר לדיור מוגן בתל אביב, סמוך למגורי אחיה. כדי שלא תשתעמם מארגן לה אחיה השתתפות כניצבת בסרטים ובמופעים נוספים. במהלך ביקורה עולה שוב ושוב סוגיית סירובה ללדת, סירוב שהוביל לגירושיה מבעלה.
עלילת הספר.
נוגה היא נבלנית ירושלמית בת 42, המנגנת בתזמורת הפילהרמונית של ארנהם שבהולנד, לאחר שלא מצאה משרה בתזמורת בישראל. תשעה חודשים לאחר פטירתו של אביה מזמין אותה אחיה, חוני, לשוב לישראל ולהתגורר בבית אמהּ, שהוא בבעלותה בדמי מפתח, כדי לאפשר לאם לעבור לניסיון לשלושה חודשים לדיור מוגן בתל אביב, סמוך למגוריו של האח, כדי לאפשר לאם ולאח לעבור ביתר נוחות את שנות הזקנה של האם. נוגה משערת שהניסיון ייכשל, והאם תעדיף להתגורר בדירתה שבירושלים, אך נענית לבקשתו של אחיה.
הדירה הירושלמית נמצאת בשכונת מקור ברוך, שרוב תושביה חרדים. בעת מגוריה בדירה מגלה נוגה שאל הדירה נוהגים להתגנב שני ילדים חרדים, שכנים, על מנת לצפות בטלוויזיה, שאינה קיימת בביתם. היא מנסה למנוע זאת מהם, וליתר ביטחון אף קונה שוט, אך אינה משתמשת בו. כדי שלא תשתעמם מארגן לה אחיה הצעיר ממנה, שהוא "בעל משרד עצמאי לתקשורת ולהפקות של סרטי תעודה ושל פרסומות", השתתפות כניצבת בסרטים ובמופעים נוספים. במסגרת הניצבות היא קושרת קשרי ידידות עם ניצב אחר, קצין משטרה בדימוס בשם אלעזר, הסובל מגמגום, אך הקשר איתו ניתק כאשר הוא בוחר לשמור על נכדו החולה. בשיחותיה עם אמהּ עולה שוב ושוב סוגיית סירובה ללדת, שאף התבטאה בהפלה מלאכותית כאשר הרתה, צעד שהביא לגירושיה מבעלה, אוריה, תשע שנים קודם לכן. במהלך השנים שחלפו אוריה התחתן והוליד שני ילדים. בעת שנוגה הייתה ניצבת במופע של האופרה "כרמן" במצדה, פוגשים באקראי אחיה ואמה, שבאו לצפות במופע, באוריה, בעלה לשעבר של נוגה. חוני מספר לאוריה שנוגה היא ניצבת במופע, ובעקבות זאת מגיע אוריה למחרת פעם נוספת למופע, ומתגנב לאחורי הבמה כדי לראות היטב את נוגה, שתפקידה להוביל לאורך הבמה עגלה עם ילדים. בהמשך הוא מתחזה לניצב בסרט שבו נוגה היא ניצבת, וכך מתגנב להיות בקרבתה, ושם היא מזהה אותו. בעקבות מפגש זה אוריה מגיע גם לדירתה של נוגה, לשיחה ארוכה, העוסקת אף בילד שלא ילדה לו, ואוריה רואה את עמדתה בסוגיה זו כנכות וכפגם.
בתום הניסיון האם חוזרת לדירתה בירושלים, ונוגה חוזרת להולנד. במשך כל שהותה בארץ חלמה נוגה לנגן, עם חזרתה להולנד, את הקונצ'רטו של מוצרט לנבל ולחליל בדו מז'ור (קכל 299), אך מתברר לה שעקב תקלה התזמורת כבר ניגנה יצירה זו. עם זאת, התזמורת נערכת למסע ליפן, שם היא צפויה לנגן את "הים" של קלוד דביסי, יצירה שנכללים בה שני נבלים. נוגה, הקרויה "ונוס" בפיה חבריה לתזמורת, שמה לב שהנבלנית השנייה, כריסטין, שמילאה את מקומה של נוגה בעת היעדרה, נמצאת בהיריון. אף שכריסטין משתוקקת להשתתף במסע ליפן, בן זוגה, מהגר מאיראן, מתנגד לכך, מחשש לגורלו של העובר, ונסיעתה של הנבלנית מתבטלת. במקומה מצטרף אל נוגה ביפן נבלן מקומי ישיש, והקונצרט של התזמורת זוכה להצלחה. נוגה, שחשבה שחדלה לקבל וסת מגלה כתמי דם על בגדיה, וחברתה למסע משכנעת אותה שהווסת חזרה. נוגה חושבת על כך: "ובכן צדקתי, כשאמרתי לכולם שאני יודעת שאני יכולה ללדת, אבל עדיין אינני רוצה. צדקתי, ובגופי קולחת עכשיו ההוכחה."
פרשנות.
שם הספר.
שם הספר, "ניצבת", משקף את עיסוקה של גיבורת הספר, נוגה, לאורך חלק נכבד מעלילת הספר. דן מירון מוצא בו משמעות רחבה יותר:
בשיחה ברשת ב של "קול ישראל" אמר יהושע: "השם 'ניצבת', לרומן האחרון שלי, היה מוכן וברור לי עוד לפני שנכתבה השורה הראשונה", ובהמשך תיאר את שלל משמעויותיו של המושג.
שמות הדמויות.
שמות הדמויות בספר נידונים בספר עצמו ובפרשנות העוסקת בו.
ילדים.
נושא מרכזי בספר הוא הילד שלא נולד - סירובה של נוגה ללדת, שבא לידי ביטוי קיצוני בהחלטתה להפיל כאשר הרתה, צעד שהביא לגירושיה מבעלה. פעמים אחדות לאורך הסיפור אומרת נוגה בעניין הולדת ילדים: "יכולתי אבל לא רציתי". בראיון שנתן א"ב יהושע, לקראת צאתו לאור של הרומן, התייחס לגישה זו ואמר: "בזמן האחרון אני נתקל בתופעה של נשים שהחליטו לא ללדת. התופעה הזאת, אם מצד הגבר ואם מצד האשה, היא בעיני איזו הפרעה במחזור הטבעי של הטבע. אשה שמחליטה לא להביא ילד זה סוג של נכות. סוג של אגואיזם, סוג של התחפרות בתפקיד הניצבת." ברומן עצמו שם יהושע גישה זו בפיו של אוריה, בעלה לשעבר של נוגה: "את, נוגה, במהותך אשה נכה. יש בך פגם, ולכן אין טעם להאשים אותך או לכעוס עליך. גם כשאת מנגנת ומתנהגת לכאורה ככל אדם, החולי מקנן בך עמוק".
גישתו זו של יהושע ספגה ביקורת מכותבות פמיניסטיות. בתגובתו לאחת מהן ציין יהושע את "האמפתיה שזורמת מכל דף אל הגיבורה שבמהלך הספר מתחילה להבין טוב יותר את עצמה".
הילדים המעטים שמתוארים בספר אינם מעוררים רצון עז להרות וללדת:
לקראת סוף הספר עולה רמז להסבר להימנעותה של נוגה מלידה, והוא אינו צער גידולם אלא צער לידתם. לאחר שאביה של נוגה הופיע בחלומה, היא משוחחת עם אמה, וזו מספרת לה שהסיבה לכך שבהיותה בת חמש בערך, בעת שהאם הייתה בהיריון עם חוני, שכנתם נפטרה בלידתה, והדבר גרם לחרדה לאביה, עד כדי כך שדרש לעזוב את הדירה ולעבור למקום אחר (שהוא דירתה הנוכחית, במקור ברוך).
נבלנית.
נוגה היא נבלנית, והדבר בא לידי ביטוי לאורך הרומן, בתיאור יצירות שהיא מנגנת, חולמת לנגן, או מאזינה להן כאשר חבריה לתזמורת מנגנים אותן. יצירות אלה כוללות:
בנוסף מנגנת התזמורת את היצירה הבדיונית "ערבסקות נוגות" מאת ואן דן בְּרֶח.
על יחסו למוזיקה ועל המוזיקה שבספר אמר יהושע:
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (באנגלית: University of North Carolina at Chapel Hill) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בצ'אפל היל שבמדינת קרוליינה הצפונית בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1789 והיא האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בארצות הברית. לומדים בה כ-29,000 סטודנטים.
היסטוריה.
הקמת האוניברסיטה אושרה באספת הנבחרים של מדינת קרוליינה הצפונית ב-11 בדצמבר 1789, אבן הפינה שלה הונחה ב-1793 והיא החלה לקלוט סטודנטים ב-1795. בכך הייתה לאוניברסיטה הציבורית הראשונה בארצות הברית. האוניברסיטה נקראה בתחילה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
ב-1932 הייתה האוניברסיטה חלק מהמוסדות שייסדו את מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית וב-1963 שונה שם האוניברסיטה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
נכון לשנת 2015 האוניברסיטה מציעה 78 סוגי תארים ראשונים, 112 סוגי תארים שניים, 78 תוכניות לדוקטורט ו-7 תארים מקצועיים.
מבנה וארגון.
האוניברסיטה משתרעת על פני שטח של כ-3 קילומטרים רבועים. היא מחולקת לשלושה חלקים עיקריים: הקמפוס הצפוני בו שוכנים מרבית כיתות הלימוד, ספריות וחלק ממעונות הסטודנטים לתואר ראשון, הקמפוס האמצעי בו שוכנים מרבית מתקני הספורט של האוניברסיטה, בית הספר למשפטים ובית הספר לממשל והקמפוס הדרומי בו שוכן אולם הכדורסל של האוניברסיטה, בית הספר לרפואה, בית הספר למנהל עסקים, בית החולים האוניברסיטאי ומעונות הסטודנטים החדשים.
ספורט.
לאוניברסיטה מסורת ארוכת שנים של הצטיינות בענפי ספורט שונים. נבחרות האוניברסיטה זכו ב-43 תארים של אליפויות ה-NCAA, בהם שש אליפויות בכדורסל גברים (1957, 1982, 1993, 2005, 2009, 2017), אליפות בכדורסל נשים (1994), שש אליפויות בהוקי שדה (1989, 1995, 1996, 1997, 2007, 2009), ארבע אליפויות לקרוס גברים (1981, 1982, 1986, 1991), שתי אליפויות לקרוס נשים (2013, 2016), שתי אליפויות כדורגל גברים (2001, 2011) ו-22 אליפויות בכדורגל נשים.
הספינה האחרונה
הומוטופיה (טופולוגיה)
אליפות צרפת הפתוחה 1989
אליפות צרפת הפתוחה 1989 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-29 במאי והסתיימו ב-11 ביוני. זו הייתה האליפות ה-88 מאז ייסודה.
לראשונה בתולדות האליפות בתחרויות יחידים ניצחו בני 17 בלבד - מייקל צ'אנג מארצות הברית וארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו מספרד.
הפרסים.
סך הפרסים היה 1,875 אלף $.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1988 מאטס וילאנדר () הודח ברבע הגמר. במשחק הגמר מייקל צ'אנג () נפגש עם סטפן אדברג () וניצח ב-5 מערכות. מייקל צ'אנג היה בן 17 בלבד וזה היה הניצחון היחיד שלו בתחרויות גראנד סלאם.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1988 שטפי גראף () נפגשה במשחק הגמר עם ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו ) והפסידה ב-3 מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1988 רק אנדרס גומס () השתתף בתחרות. במשחק הגמר ג'ים גראב ופטריק מקנרו () נפגשו עם הזוג הלא מדורג מנצור בהראמי () ואריק וינוגרדסקי () וניצחו ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מנצחות תחרות 1988 מרטינה נברטילובה ופם שרייבר () לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר לריסה סבצ'נקו ונטליה זברבה () נפגשו עם שטפי גראף () וגבריאלה סבטיני () וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.