לפי מועצת העיר מריופול, 90% מהתשתיות נהרסו עד 30 במרץ.בתחילת אפריל, הכוחות הרוסיים המשיכו להתקדם לעבר מרכז העיר, אבל צבא אוקראינה עדיין שלט בחלק מהאזורים במריופול. הלוחמה בשטח בנוי התקיימה באיטיות רבה, בקצב התקדמות של מאות מטרים.
ב-4 באפריל, פורסם כי לפי מועצת העיר של מריופול, רוסיה תמכה בראש עיר חדש, שהכריז על עצמו כנושא בתפקיד ושיתף פעולה עם צבא רוסיה.
דווח שכוחות רוסים חצו את מריופול ממרכז העיר לחוף ב-10 באפריל, ובידדו את המגנים האוקראינים הנותרים בשני מקומות עיקריים: הנמל הראשי של מריופול בדרום מערב ומפעל הפלדה אזובסטאל במזרח.
לפי ראש העיר בויצ'נקו, במריופול, שבה ערב המלחמה חיו יותר מ-400 אלף תושבים, נותרו כ-120 אלף בלבד. הוא ציין כי כ-150 אלף הצליחו לעזוב ברכבים פרטיים לאזורים אחרים באוקראינה, וכי לפחות 33 אלף תושבים אחרים נלקחו לרוסיה – או לשטחים באוקראינה שהיו בידי הבדלנים. אוקראינה טענה שאותם תושבים גורשו לרוסיה ולשטחים הבדלניים, במוסקבה טענו שהם הגיעו מרצונם. על פי יועצו של ראש עיריית מריופול, פטר אנדריושצ'נקו, כ-800 תושבי מריופול ובהם כ-200 ילדים מצאו את עצמם בעיר ווליווסטוק שעל חופו של הים היפני, וכן בעיר צ'בוקסארי ששוכנת כמה מאות קילומטרים מזרחית למוסקבה.
ב-13 באפריל טענו מקורות רוסיים, ש-1026 מחיילי בריגדת הנחתים ה-36 האוקראינית, כולל 162 קצינים, נכנעו והלכו לשבי הרוסי. בימים שקדמו לכניעה ההמונית, נכנעו מאות חיילים נוספים ממגיני העיר. מקורות אוקראיניים אישרו זאת, פרט למספר החיילים, עליו חלקו. המקורות הרוסיים מוסיפים שלמחרת נשבו במריופול עוד 134 מחיילי הבריגדה ה-36 וכך הגיע מספר שבויי הבריגדה ל-1160. בין השבויים ממריופול יש שני שכירי חרב בריטיים, Aiden Aslin, ו-Shaun Pinner, ותמונתו של האחרון וראיון איתו פורסמו בטלוויזיה ברוסית.
לפי חלק מההערכות, כוחות רוסיים ככל הנראה כבשו את נמל מריופול ב-16 באפריל למרות הכחשות המטה הכללי של אוקראינה ב-17 באפריל, והכוחות הרוסיים צמצמו את עמדות האוקראינים בעיר למפעל אזובסטאל וכמה כיסים.
ב-17 באפריל הציב משרד ההגנה הרוסי אולטימטום לכוחות האוקראיניים שעדיין נלחמו במריופול הנצורה והורה להם להניח את נשקם החל מהשעה 06:00 שעון מוסקבה. הלוחמים האוקראינים במריופול לא השיבו עד למועד פקיעתו. ממשלת אוקראינה דחתה את האולטימטום.
ב-19 באפריל, כוחות הבדלנים הפרו-רוסיים בחבל דונבאס שבמזרח אוקראינה הודיעו הבוקר כי הם נערכו להסתער על מפעל המתכת אזובסטל שבו התבצרו כוחות אוקראיניים בעיר. מפעל הפלדה נבנה בתחילת העידן הסובייטי ונבנה מחדש לאחר הכיבוש הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא היה אחד ממפעלי המתכות הגדולים באירופה, אשר השתרע על פני יותר מ-11 קמ"ר והשקיף על ים אזוב. הוא כולל בניינים עצומים ומסילות רכבת. במפעל הייתה מערכת מנהרות ובונקרים שנבנתה בימי ברית המועצות. בערב, המורדים הפרו-רוסים הודיעו שכוחותיהם החלו את ההסתערות על מפעל המתכת אזובסטל המפעל. דובר הרפובליקה העממית של דונייצק אמר שהמורדים נעזרו במטוסים ובארטילריה של הצבא הרוסי. באוקראינה נאמר שרוסיה השתמשה בפצצות חודרות בונקרים.
למחרת, מוסקבה הציבה אולטימטום נוסף לכוחות על מנת שיניחו את נשקם. בהמשך, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הורה להמשיך במצור על מפעל המתכת, ולוותר על תוכניות הפריצה למקום.
בלוויין פורסם צילום שבו נראו מאות קברים טריים בכפר הסמוך למריופול. לפי דיווח אחר, אוקראינה טענה שתועדו בצילומי לווין כ-200 קברי אחים. נודע כי במבצע לכיבוש העיר השתתף גדוד צ'צ'ני של המשמר הלאומי של רוסיה בפיקודו של אדם דלימחאנוב.
לפי עדכון המודיעין של משרד ההגנה הבריטי, "קרבות כבדים" המשיכו להתרחש במריופול. האוקראינים אמרו שרוסיה שבה להפגיז את המפעל.
בסוף אפריל, גורם ביטחוני בארצות הברית אמר היו אינדיקציות על כך שחלק מהכוחות הרוסיים עזבו את מריופול ונעו לכיוון צפון-מערב, אף על פי שהלחימה בעיר נמשכה.
ב-4 במאי הודו מקורות אוקראיניים ומערביים, שכוחות רוסיים חדרו לראשונה למפעל אזובסטאל עצמו, ולא רק לפאתיו, וקרבות קשים מתחוללים בתוכו. מקורות אוקראיניים אף הודו, שהקשר עם הכוחות המגינים על המפעל אבד. לפי מקורות מודיעין מערביים, הרוסים פינו את רוב כוחותיהם ממריופול, והותירו בעיר רק כוח מצומצם, המוערך בכ-2000 חיילים, כדי להשלים את ההשתלטות על אזובסטאל. במקביל להתקפות הקרקעיות המשיכו הרוסים להפציץ ולהפגיז באופן אינטנסיבי את שטח המפעל.
עד 7 במאי פונו בהדרגה כל האזרחים, שמצאו מקלט במנהרות שמתחת לאזובסטאל, לשטח שבשליטת אוקראינה, בחסות הצלב האדום. המגינים האוקראיניים טענו, שבשטח המפעל מצויים כ-600 חיילים פצועים, כולל פצועים קשים רבים, ודרשו פינוי שלהם בחסות בינלאומית. לפי מקורות אוקראינים, התנהלו מגעים בין רוסיה לאוקראינה, בחסות טורקיה, לגבי פינוי בדרך הים, של כל החיילים האוקראיניים שנותרו באזובסטאל, והממשל האוקראיני אף הציע לרוסים פינוי של חלק מהפצועים קשה מהמפעל, בתמורה לשחרור שבויי מלחמה רוסיים. לפי דיווחים בתקשורת האוקראינית, ההסכם המתגבש מדבר על פינוי מדורג של שרידי המגינים האוקראיניים ממריופול לטורקיה, כאשר בשלב ראשון יפונו הפצועים מאזובסטאל, תמורת התחייבות של טורקיה, שלא תאפשר לחיילים המפונים לחזור להילחם בקו החזית עד לתום המלחמה.
בליל 16/15 במאי החל פינוי של חיילים פצועים מאזובסטל, וקבוצות קטנות של חיילים החלו לעזוב את שטח המפעל ולהיכנע. הפצועים והשבויים הועברו לשטח שבשליטת הרפובליקה העממית של דונצק. ב-16 במאי הודיע המטה הכללי האוקראיני כי חיל המצב מריופול "מילא את משימתו הקרבית" וכי החל פינוי ממפעל הפלדה אזובסטל. ההודעה נתנה אישור בדיעבד לכניעת שרידי המגינים, שהתבצרו באזובסטל.
ב-18 במאי דיווחו מקורות רוסיים, שעד עתה נכנעו קרוב לאלף לוחמים אוקראיניים, שיצאו ממתחם אזובסטאל, כולל מעל חמישים פצועים קשה שפונו מהמפעל. הפצועים הועברו לבית חולים בנובואזובסק לקבלת טיפול רפואי, והשאר הועברו למחנה מעצר בעיירה אולניבקה סמוך לעיר דונצק. כניעת המגינים של אזובסטל לא נערכה באופן מרוכז, אלא טיפין טיפין, בקבוצות קטנות של לוחמים שעזבו את שטח המפעל, ולכן ארכה מספר ימים. רק ב-20 במאי בשעות הערב הודיע משרד ההגנה הרוסי באופן רשמי, שאחרוני המגינים האוקראיניים, כולל המפקדים הבכירים שלהם, נכנעו, ושהושלמה ההשתלטות על מתחם אזובסטל כולו. בסך הכל נכנעו 2439 חיילים אוקראינים מאז תחילת הכניעה של מגיני אזובסטל ב-16 במאי.
הנצחה.
העיר קיבלה תואר של עיר גיבורה של אוקראינה. בעיר איוונו-פרנקיבסק הוחלט לקרוא לאחד הרחובות "רחוב גיבורי מריופול". בעיר רובנו, נקבע שרחוב קוסטרומסקה יוחלף לרחוב מגיני מריופול. בקייב, הוענק לאחת הכיכרות השם "כיכר גיבורי מריופול".
קיפוס
קיפוס (בלטינית: cippus - "מוט מחודד"; ברבים: "cippi", קיפי) הוא כַּן נמוך, עגול או מלבני שתרבויות ים-תיכוניות עתיקות שונות נהגו להקים, בעיקר על-ידי הרומאים לבניית אבני מיל או סימון גבולות, וכן על-ידי הקרתגנים והאטרוסקים למטרות שונות.
הקיפוס הרומאי.
הקיפוסים הרומאיים היו עשויים מעץ או מאבן. על גבי הקיפוסים מאבן היו כתובות שציינו את תפקידם או את האזור אותו הקיפו, כמו תחומי מקדשים. ברומא הם סימנו את גבולות הפומריום, מהלך אמות המים ואת הקורסוס פובליקוס . קיפוסים מסודרים בשורות היו גם לעיתים ממוספרים, ולרוב מציגים את שמו של המציב או את המרחק לקיפוס הקרוב ביותר. הכתובות על כמה מהקיפוסים מראים שהם שימשו מדי פעם כמצבת-זיכרון ללוויה.
הקיפוס האטרוסקי.
בין 800 ל-100 לפני הספירה הציבו האטרוסקים קיפוסים כמצבות, שעוצבו בצורה שונה בהתאם לאזור ולתקופה. הקיפוסים הוצבו כאסטלה, עמוד או פסל בפתחם של קברים אטרוסקיים. הייתה להם משמעות מאגית ודתית. הם עוצבו בצורת קובייה, כדור, ביצה או גליל. ישנם קשרים בין עיצובים לבין כדים שנועדו לשימור הקרביים במצרים העתיקה שצורתם הייתה כפלג גוף עליון, והמכסה עוצב כראש.
הקיפוס הקרתגני.
לקיפוסים הקרתגניים היה בסיס דומה לאסטלות מצריות, שלעיתים מכונות גם הן קיפוס. הם נמצאים בצפון אפריקה, סרדיניה, סיציליה, מלטה ואיבריה. שני הקיפוסים של מלקרת, שנמצאו במלטה, נושאים כתובת פיניקית ויוונית, מה שאפשר את פענוח האלפבית הפיניקי במערב. גם בפיניקיה עצמה התגלו קיפוסים, כמו הקיפוס של עבדמסכר.
טיגריס טרינילי
טיגריס טרינילי (שם מדעי: "Panthera tigris trinilensis") הוא תת-מין נכחד של טיגריס, שחי לפני 1.2 מיליון-50,000 שנה ונמצא ביישוב טירניל בג'אווה, אינדונזיה. כעת, שרידי הטיגריס מאוחסנים במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בבליידן, הולנד. למרות שמאובניו נמצאו בג'אווה (שם חי גם טיגריס הג'אווה, שאף הוא נכחד), הטיגריס הטרינילי אינו אב קדמון של טיגריס הג'אווה. בנוסף, גם הטיגריס הבאלינזי לא קשור קשר הדוק לטיגריס הטרינילי, בגלל הבדלי זמן שונים.
הטיגיריס הטרינילי חי באינדונזיה, במיוחד בג'וואה ובטריניל. למרות שהטיגריס הטרינילי אינו אב קדמון ישיר של אף אחד מתת-מיני הטיגריס באינדונזיה, ישנם כמה זואולוגים שסבורים כי הטיגריס הטרינילי אכן אב קדמון לכל תת-מיני הטיגריסים באיים. אולי, משום שמזרח אסיה היא מרכז מקור להתמצאות רבה של שרידי חתוליים גדולים מהסוג פנתר. שרידי הטיגריס הקדומים ביותר בג'אווה תוארכו לפליסטוקן מוקדם (לפני 2 מיליון שנה). בתקופה זו הטיגריס היה נפוץ ברחבי מזרח אסיה. עם זאת, ייתכן שבעקבות שינויים אקלימיים ואירועי קרחונים גרמו לשינויים גאוגרפיים חוזרים ונשנים באזור.