בעבר הרחוק, בתקופה בה החלה הפוטוסינתזה להתפתח, היו כל התאים פרוקריוטים, חיידקים חסרי אברונים. סביר מאוד שחלק מהחיידקים האלו טרפו חיידקים קטנים מהם על ידי הכנסתם לתא ועיכולם בתוכו. חלק מהנטרפים היו בתקופה זו אותם תאים המקיימים פוטוסינתזה, מסלול יעיל להפקת מולקולות עתירות באנרגיה. התאוריה מסתמכת על ההנחה שלחלק מהתאים הפוטוסינתטיים הייתה הגנה מעיכול על ידי החיידקים הגדולים. כך קרה שחיידק בלע תא פוטוסינתטי וזה לא התעכל, ונשאר לחיות בתוך בולעו. כשהדבר קורה ייתכן שהתנאים בתא הפונדקאי מיטיבים עם האורח, ויש לו מזון בשפע וכן הגנה מפגעי הסביבה. כך ימשיך האורח בפוטוסינתזה ויצברו עודפים מתוצרי התהליך בהם הפונדקאי יכול להשתמש. בהמשך אבדו אט אט המאפיינים התאיים של האורח והוא הפך תלוי במארחו, התא הפך לאברון הכלורופלסט, האברון העיקרי לביצוע פוטוסינתזה בתאים איקריוטיים צמחיים. תהליך מקביל קרה עם המיטוכונדריון, שהיה בעבר תא פרוקריוטי המבצע נשימה אווירנית, עד שהחל לבצע אנדוסימביוזה עם הפונדקאי שבלע אותו, וכך הפך לאברון העיקרי לייצור אנרגיה בתאים איקריוטיים אנימליים.
כיום התיאוריה האנדוסימביוטית היא תיאוריה מקובלת על רוב עולם המדע. עדויות רבות תומכות בתיאוריה: לכלורופלסט ולמיטוכונדריה דנ"א מעגלי ערום, בדומה לדנ"א בקטריאלי. הכלורפלסט והמיטוכונדריה מתרבים עצמאית בתאים. קרום התא הפנימי של המיטוכונדריה ושל הכלורופסט דומה בהרכבו לקרום בקטריאלי. ישנו דמיון גנטי גדול בין הגנום המיטוכונדריאלי לחיידק הריקציה "Rickettsiales" ובין הדנ"א הכלורופלסטי לחיידק הציאנובקטריה cyanobacteria. הקרמים הכפולים של אברונים אלו מוסברים בפאגוציטוזה הקדומה.
עדויות לאנדוסימביוזה, מוסיפות גם הן לאמינות התיאוריה שהגתה מרגוליס. כך לדוגמה, תצפיות מראות מיני ריסניות אשר אוכלות אצות, אך משמרות את הכלורופלסטים שבהן לשבועות אחדים אשר בהם הם ממשיכים את תפקודם לטובת הריסניות כאשר הריסניות מספקות להם חומרי הזנה.
פאונה
פַאוּנָה (מלטינית: Fauna) היא אוכלוסיית בעלי חיים המצויה במקום מסוים ובזמן מסוים. המונח המקביל לצמחים נקרא "פלורה" ושניהם נחשבים לחלק מהביוטה הטבעית.
מקור המילה "פאונה" הוא במיתולוגיה הרומית, משמה של אלת האדמה והפוריות פאונה, קרובתו של האל פאונוס, ומרוחות יער פאונים (המוכרים גם כסאטיר). שלושת השמות מקורבים לפאן (Pan) מן המיתולוגיה היוונית ("panis" הוא המקביל היווני לפאונה).
ניתן לחלק פאונה לפי גודל:
זרתוסטרא
אקטוזיט
אקטופרזיט
אדובי אינדיזיין
אדובי אינדיזיין (Adobe InDesign) היא תוכנת הוצאה לאור שולחנית מאת חברת אדובי מערכות (Adobe Systems). אדובי מוכרת את אינדיזיין יחד עם כלי העיצוב שלה כדוגמת אדובי אילוסטרייטור (Adobe Illustrator) ואדובי פוטושופ (Abobe Photoshop).
משתמשי אינדיזיין יכולים לייצא מסמכים בפורמט PDF – פורמט מסמך נייד,ובפורמט epub המיועד לקורא ספרים אלקטרוני. התוכנה מציעה תמיכה בשפות רבות וביניהן בעברית. זוהי תוכנת ההוצאה לאור הראשונה התומכת ביוניקוד (Unicode) לעיבוד תמלילים ובטיפוגרפיה המתקדמת של גופני אופן-טייפ (OpenType Fonts). בנוסף מבדלים אותה יכולות השקיפות המתקדמות שלה, וכן הדמיון הממשקי הרב בין אילוסטרייטור ובין פוטושופ.
בנוסף מגרסה CS3, ניתן לייצא את הדפים מ-InDesign לפורמט HXML ב-Adobe Dreamweaver, עקב רכישת Macromedia אשר הפכה את שיתוף הפעולה בין התוכנות לפשוט.
ככל תוכנות העיצוב של אדובי, ניתן לתפעל את אינדיזיין באמצעות סקריפטים.
אינדיזיין תומכת בשפות הסקריפט הבאות: אקשן סקריפט עבור פלטפורמת מאק; VBA עבור פלטפורמת וינדוס; ו-java script כשפה חוצה פלטפורמות.
עד סוף שנות התשעים פריהנד- Freehand שלטה ברוב שוק ההוצאה לאור בארץ, אולם החל מראשית שנות ה-2000, חדרה InDesign יותר ויותר, בעקבות הפיתוח המתקדם שלה, ובמיוחד עקב העובדה שמאז 2005 הופסק הפיתוח של פריהנד לחלוטין לאחר רכישת מקרומדיה על ידי אדובי.
ספרופיט
ספרופיט (Saprophyte, להבדיל מספורופיט) או צמח ניזון רקב, הוא אורגניזם הניזון מחומר אורגני נרקב, שהוא תוצר הפירוק של פטריות. ספרופיטים אינם מבצעים פוטוסינתזה, ולכן אינם מכילים כלורופיל.
מבין צמחי הבר של ישראל, קיים מין אחד שהוא ספרופיט - שנק החורש.
קיימים מינים רבים של פטריות ספרופיטיות, כדוגמת שמרי האפיה.
מיקוריזה
מיקוֹריזה (mycorrhiza) היא מוטואליזם (הדדיוּת) בין תפטיר של פטרייה ובין שורשי הצמח.
מקור השם ביוונית: "מיקו" פירושו פטרייה, "ריזה" פירושו שורש.
רוב הפטריות מקיימות קשר מסוג זה, וקשר זה תורם לשני הצדדים. הפטרייה נהנית מספיגת הפחמימות מהצמח הפונדקאי בעוד הצמח סופג מינרלים מתפטיר הפטרייה. קורי התפטיר מכסים שטח פנים גדול וקולטים מינרלים חיוניים לצמחים. מרבית הצמחים אינם מתפתחים היטב בלי מיקוריזות, ועל כן חקלאים בדרך כלל מוסיפים נבגי פטריות לדשנים בתוספת לג'יברלינים ואוקסינים.
הזרימה הציטופלסמית של המיקוריזה מהירה בהרבה מאשר הלחץ האוסמטי הרגיל של השורשים ולכן המיקוריזה יכולה להעביר בין שורש לשורש מינרלים וחומרים חיוניים אחרים במהירות. המעבר של מינרלים עולה לפטרייה באנרגיה, כ"תשלום" הצמח מעביר לה סוכרים מהפוטוסינתזה ותוצרים אחרים כמו עמילן, ליפידים וחלבונים משורשי הצמח. כמו כן, הפטרייה מגנה על הצמח ממחלות ופתוגנים באדמה.
נהוג לחלק את המיקוריזות לשני סוגים עיקריים:
אקסומיקוריזות, שבהן הקורים אינם חודרים לשורשים אלא גדלים ברשת צפופה סביבם. מיקוריזות כאלו נפוצות באזורים ממוזגים, והן מגדילות את עמידותם של העצים בפני השינויים העונתיים.
אנדומיקוריזות נפוצות בהרבה מאשר האקסומיקוריזות, הן נוצרות בכ-80% מהצמחים הווסקולריים. בהן הקורים חודרים לתוך השורשים ורק כ-2–3 סנטימטרים של תפטיר יוצאים החוצה לקרקע. דבר זה מאפשר חיבור עמוק יותר בין תאי הצמח לתפטיר אך הוא בא במחיר שטח הפנים שיכלו להשיג באקסומיקוריזה.
מוטואליזם
כימואוטוטרופי
הביטט
הטרוטרוף
הטרוטרוף ("heterotroph" - ἕτερος ביוונית פירושו: "שונה, אחר", ו-"τροφή" פירושו: "תזונה") מתייחס ליצור אשר מוכרח לצרוך תרכובות אורגניות מן הסביבה כדי להתקיים.
התרכובות האורגניות אותן צורכים יצורים אלו משמשות לבניית התאים המרכיבים את הייצור, על כל מיליוני החומרים המצויים בהם. למושג הטרוטרוף אין קשר להפקת אנרגיה בתא.
רוב היצורים בעולם, ובכללם האדם, הם הטרוטרופים; היצורים שאינם הטרוטרופים נקראים אוטוטרופים. יצורים אלו מסוגלים לנצל את הפחמן הדו-חמצני המצוי באוויר לשם ייצור התרכובות המרכיבות את התא. היצורים האוטוטרופים היחידים הם רוב הצמחים וקבוצות מסוימות של חיידקים ופרוטיסטים וגם אצות. הצמחים, למשל, לוקחים פחמן דו-חמצני מהאוויר ומים מהקרקע ומרכיבים מהם גלוקוז, באמצעות אנרגיית האור בתהליך הפוטוסינתזה ("הטמעה", בעברית), תרכובת אורגנית פשוטה ממנה ניתן ליצור חומרים רבים אחרים המרכיבים את תאי הצמח.
היות שהמקור לתרכובות אורגניות בטבע הוא היצורים האוטוטרופים, הרי שכל היצורים ההטרוטרופים למעשה תלויים באוטוטרופים. הטרוטרופים יכולים להיות ראשוניים - כאלו הצורכים באופן ישיר יצורים אוטוטרופיים, או שניוניים - כאלו הצורכים יצורים הטרוטרופים אחרים. הצרכנים הראשוניים ידועים יותר כייצורים צמחוניים, ואילו השניוניים - כטורפים.
היצורים ההטרוטרופים מתחלקים לשתי קבוצות, לפי האופן בו הם מפיקים אנרגיה:
(אופן הפקת האנרגיה מצוין, אם כן, בעזרת הקידומת כמו- או פוטו-; המילים הטרוטרוף ואוטוטרוף כלשעצמן אינן קשורות, כאמור, להפקת אנרגיה).
דיני אבדה ומציאה
התיאוריה הקוסמוביוטית
קריפטוביוזה
קריפטוביוזה הוא מצב של התעוררות לחיים בתנאי רטיבות אצל יצורים לאחר מצב של כמעט חוסר חיים כתוצאה מייבוש מוחלט של גופם. התכונה קיימת בעיקר אצל נבגים, והיא מאפשרת להם לשרוד תקופות יובש ארוכות ולנבוט מיד כאשר תנאי הרטיבות אידיאליים לצמיחה.
במצב הקריפטוביוזי כל תהליך חילוף החומרים מופסק, ומונע בעצם מהתאים להשתכפל,
להתפתח ולתקן את עצמם.
לאחר שהאורגניזם חוזר ל"חיים", תהליך חילוף החומרים ממשיך ישר מהמקום
שבו הוא הפסיק.
דוגמאות.
אחד מהיצורים אשר יכול להיכנס למצב הקריפטוביוזי הוא סרטן הארטמיה הזעיר.
סרטן הארטמיה, אשר חי בסיביר, ארצות הברית, סין ועוד, שורד את התקופה היבשה
כאשר המים בסביבתו מתאדים, ומשאירים בעצם קרקעית אגם מיובשת.
אוטאקולוגיה
אנטגוניזם
אנטגוניזם (באנגלית: Antagonism) הוא סוג של יחסי גומלין שיש בהם מרכיב של עוינות. למושג יש משמעות ספציפית יותר בהתאם לתחום שבו נעשה בו שימוש.
אנטיביוזה
אנטיביוזה (באנגלית: Antibiosis) היא צורת יחסי גומלין בין אורגניזמים שפוגעת לפחות באחד מהם. במקרים מסוימים האנטיביוזה כלל לא מאפשרת להם להתקיים כשהם סמוכים זה לזה. הפגיעה יכולה להיות ישירה או דרך שינוי תנאי הסביבה.
המושג אנטיביוזה קשור למושג אנטגוניזם כשהוא משמש בהקשר של אקולוגיה.
דוגמה לאנטיביוזה היא אללופתיה (Allelopathy), הפרשת חומרים על ידי מין ביולוגי שמונעים התפתחות של מין אחר. דוגמה נוספת היא פעולתם של מיקרובים גורמי מחלות.
אנתומופיליה
אפיזואון
אקטוזואון
אקוטון
אקוטופ
אֵקוֹטוֹפּ (מיוונית: οικος - בית) הוא מונח באקולוגיה, המתאר את תכולתה של סביבה מסוימת ואת המאפיינים שלה. למשל, אם סביבה טבעית כלשהי מוגדרת כמדבר, האקוטופ של סביבה זו מתאר את החול, צמחיית המדבר, המחסור במים ובעלי החיים המותאמים לאותו אזור.
בשונה מביוטופ, האקוטופ מתמקד במכלול המרכיבים של אותה סביבה ולאו דווקא במרכיב הביוטי שלה.