הרבייה המוצלחת מתבצעת בעיקר בשעות הלילה, עם ניסיונות הזדווגות קצרים שחוזרים על עצמם בתדירות גבוהה; בדרך כלל לפני כל ניסיון כזה הזכר בועט ברגליה האחוריות של הנקבה. הנקבה עלולה להאיץ את קצב ההליכה שלה אם היא אינה מעוניינת להזדווג באותו זמן. הזכר לוחץ עם רגלו הקדמית על גופה של הנקבה לזמן רב על מנת לזרז את מוכנותה להזדווג. ההריון נמשך 221–229 ימים (כ-7.5 חודשים), לאחריהם נולד עופר יחידי. פי הטבעת של הנקבה הופך לנפוח רק כשני ימים לפני הלידה, ומספר שבועות לפני הלידה זנבה של הנקבה מעוקל לצדדים בצורה מוגזמת כדי למנוע כאב בעת מגע עם האזור האחורי. במהלך ההמלטה פי הטבעת מתרחב ומתכווץ שוב ושוב והלידה מתרחשת לרוב בעמידה. זמן הלידה הוא לרוב בשעות הבוקר המאוחרות. מיד לאחר הלידה הנקבה מלקקת את מי השפיר מהעופר ולאחר מכן גם אוכלת את השליה כדי שטורפים לא יריחו זאת. העופר נולד עם דפוס פסים האופייני למין, אך הפסים בעל גוון כחלחל מעט וצמודים מאוד אחד לשני, וראשו צווארו ורגליו בצבע אדום או חום כהה - כך שהבוגרים בהירים יותר לעומתו. בדומה לרוב עופרי האנטילופות, הרגליים שלו ארוכות יותר ביחס לגוף בניגוד לבוגרים, והעור שלו רך יותר עם שערות ארוכות גם באזור הפנים (אצל הבוגרים הן דלילות או נושרות באזור זה). המשקל של העופרים בעת הלידה הוא 1.75-1.5 ק"ג המהווה כ-10% ממשקל גופה של האם, ובכך הוא כבד יחסית אפילו לעומת יונקים גדולים יותר שמשקלם נמוך יחסית למשקל האם. הזכרים כבדים מעט מהנקבות בעת הלידה.
למרות שהעופרים של צביוני זברה מפותחים למדי בעת הלידה, הם שוכבים במקום מוסתר בצמחייה הסבוכה במשך 2–3 השבועות הראשונים לחייהם, כשאימם מגיעה לבקרם מספר פעמים ביום למשך כמה דקות. הם מסוגלים לינוק תוך 15–30 דקות לאחר הלידה, ובמשך השבועות הראשונים הם יונקים כארבע פעמים ביום. העופרים גדלים במהירות: 2.2-1.71 ק"ג בגיל 8–10 ימים, 3.60-2.85 ק"ג בגיל 25–30 ימים, ו-4.62-3.62 לאחר 40–45 ימים. הם מתחילים לכרסם מזון מוצק לאחר שבוע אחד, ונגמלים לאחר 95 ימים (כ-3 חודשים). בגיל 120 ימים הם הופכים לעצמאים ולעיתים אף לפני כן. הנקבות מגינות על צאצאיהן מטורפים קטנים, ובאופן יוצא דופן גם הזכר עשוי ליטול חלק בהגנה ובגידול העופר. הקרניים של העופר מתחילות לצמוח כבר לאחר חודש או חודשיים, והצבע של הפרווה מתחיל להזהיב ולהתבהר החל מגיל חודשיים. לאחר 6–9 חודשים העופרים בעלי צבע הפרווה וגובה ממוצע כשל הבוגרים, אך עדיין הם נבדלים מהבוגרים בשל המראה העדין יותר שלהם. הם מגיעים לבגרות לאחר כשנתיים.
תוחלת החיים של צביון הזברה בשבי היא 11–13 שנים.
איומים ושימור.
צביון זברה מסווג על ידי IUCN במצב השימור "פגיע" (VU), בשל כך שהאוכלוסייה ירדה בכ-30% במהלך 15 השנה האחרונות (2008-1994) כתוצאה מההשפעות המשולבות של אובדן בית גידול, כריתת יערות וציד לבשר. יש ככל הנראה פחות מ-10,000 פרטים בוגרים, וירידה מתמשכת של 10% נוספים ממספרי האוכלוסייה במהלך ה-15 שנים הבאות היא סבירה מאוד. קיומו של המין במספרים יציבים ביערות גבוהים ללא הפרעה בליבריה, עשויים להיות פוטנציאל לשימור עבור מין שזה, אך אם המגמות הנוכחיות ימשכו צביון זה יגיע בסופו של דבר לקטגוריה של "סכנת הכחדה" (EN) או אפילו "בסכנת הכחדה חמורה" (CR). ההישרדות הארוכת טווח שלו תלויה בהגנה על בית גידולו ושליטה על הציד הלא חוקי באזורים מוגנים שבהם הוא מצוי.
ציד לבשר הופך בהדרגה לאיום משני בשל האופי החמקמק של מין זה, והאיום העיקרי עליו כיום הוא אובדן בית הגידול. דוגמה לכך היא חוף השנהב שבה הצביון מוגבל ליערות הגשם שבדרום מערב; אזור זה היה מיושב בדלילות עד אמצע שנת 1970, ומאז חלה עלייה בקנה מידה גדול של התיישבות אנושית שלוותה בניצול היערות למכירת עצי או להרחבת שטחי חקלאות.
צביון זברה מוגבל כעת בעיקר לאזורים מוגנים או נידחים על פני הטווח ההיסטורי שלו, כשהמעוזים העיקריים של האוכלוסייה נמצאים ביערות גולה בסיירה לאון, הפארק הלאומי סאפו ומספר יערות אחרים בדרום מזרח ליבריה, הפארק הלאומי טאי ושמורות היער: האוט-ראפיד, סיקו-קוואלי, גאווין, וניגארי בחוף השנהב. הצביון מופיע בנספח השני של אמנת וושינגטון, שמשמעותו היא שהסחר במין זה צריך להיות תחת פיקוח הדוק. הוא גם מצוי במספר גני חיות ברחבי העולם כגן החיות של פרנקפורט וגן החיות של מונרוביה.
אומדן האוכלוסייה העולמי של צביוני הזברה הוערך בשנת 1999 בכ-28,000 פרטים. עם זאת בשנת 2001 הוערך שגודל האוכלסייה המקסימלי הוא כ-15,000 פרטים לכל היותר, עם פחות מ-10,000 בוגרים.
אסכולת שיקגו (כלכלה)
קתרינה אמליה, נסיכת הולנד
קתרינה אמליה ביאטריקס כרמן ויקטוריה, נסיכת הולנד, נסיכת אורנז'-נסאו (בהולנדית: Catharina-Amalia Beatrix Carmen Victoria van Oranje-Nassau; נולדה ב-7 בדצמבר 2003) היא יורשת העצר של הכתר ההולנדי.
ביוגרפיה.
קתרינה אמליה, בתם הבכורה של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ואשתו המלכה מקסימה, נולדה ב-7 בדצמבר 2003, בשעה 17:01 בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד. לאחר פרסום הולדתה בציבור נורו מטחי כבוד בארבעה מקומות ברחבי המדינה, כשבכל אחד מהם נורו 101 יריות. היא הוטבלה ב-12 ביוני 2004 וסנדקיה היו דודה קונסטנטין, נסיך הולנד, ויקטוריה, נסיכת שוודיה, ראש המועצה הכללית של ממשלת הולנד, דודה מרטין סורגייטה וחבריהם של הוריה. היא הבכורה מבין שלוש בנות, ואחיותיה הן הנסיכות אלכסיה ואריאנה.
קתרינה אמליה נמצאת ראשונה בסדר הירושה לכתר והיא מיועדת להיות מלכה לאחר מלוכת אביה ובכך היא תהיה המלכה הרביעית של הולנד לאחר וילהלמינה, יוליאנה וביאטריקס. היא גם נכללת בסדר הירושה לכתר הבריטי כצאצאית של ג'ורג' השני דרך נכדתו הנסיכה אוגוסטה שהייתה אחותו של ג'ורג' השלישי. אביה הוצא מסדר הירושה למלוכה הבריטית מכיוון שנישא לאימה שהיא נוצרייה רומית-קתולית - מעשה המנוגד לחוק ההסדר 1701. הוא הוחזר לסדר הירושה על פי חוק הורשת הכתר 2013 .
ב-2010 היא שימשה כשושבינה בחתונה של הסנדקית שלה, ויקטוריה, נסיכת שוודיה.
כיום היא מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה.
אגם אייר
אגם אייר הוא הנקודה הנמוכה ביותר באוסטרליה, בגובה של כ-15 מטרים מתחת לפני הים. לעיתים נדירות האגם מתמלא, אז הוא האגם הגדול ביותר באוסטרליה וה-18 בגודלו בעולם. ממוקם בדרום אוסטרליה, 647 קילומטרים צפונית לאדלייד. אגן אגם אייר משתרע על למעלה ממיליון קמ"ר, והוא חווה שיטפון קטן כל 3 שנים, שיטפון גדול כל 10 שנים ומתמלא לגמרי בממוצע רק ארבע פעמים בכל מאה. מפלסי המים של אגם אייר תלויים בעיקר במונסון השנתי ובכמות הגשמים שיורדת במצוק האגם בקווינסלנד ובטריטוריה הצפונית.
האגם נקרא על שם חוקר הארצות הבריטי ג'ון אדוארד אייר אשר היה האירופי הראשון לצפות בו ב-1840. הילידים האוסטרלים שהתגוררו באזור, אנשי הארבנה (Arabana), מכנים את האגם "Kati Thanda".
דיכטר
התצפית בעב&quot;ם במהלך טיסה 1628 של יפן איירליינס
בוריס אלכסנדרוב
בוריס אלכסנדרוביץ' אלכסנדרוב (ברוסית: Борис Александрович Александров; 4 באוגוסט 1905 - 17 ביוני 1994), היה מלחין ומנצח סובייטי, במשך כ-40 שנים היה מנהל מקהלת הצבא האדום.
חייו.
בוריס אלכסנדרוב נולד בעיר בולוגויה (כיום במחוז טבר) כבן של המלחין והמנצח אלכסנדר אלכסנדרוב. בגיל 12 החל לשיר במקהלה של אביו, בשנת 1918 המשפחה עברה למוסקבה ובוריס החל לשיר במקהלה של תיאטרון בולשוי. בשנת 1929 סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של מוסקבה במסלול הלחנה.
בשנים 1930–1937 אלכסנדרוב היה מנהל מוזיקלי בתיאטרון של הצבא האדום במוסקבה והחל מ-1933 לימד במקביל בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1937 התמנה לסגן מנהל של מקהלת הצבא האדום שהייתה תחת ניהול אביו, מייסדה. בשנת 1942 ייסד את מקהלת הרדיו והיה מנהלה עד לשנת 1946.
בשנת 1946, לאחר מות אביו, התמנה בוריס אלכסנדרוב למנהל המקהלה של הצבא האדום וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1987. במהלך שנות ניהולו המקהלה הרחיבה מאוד את הרפרטואר שלה, הופיעה בהצלחה גדולה במספר רב של מדינות העולם וקיבלה הכרה בינלאומית.
בשנת 1973 הועלה בוריס אלכסנדרוב לדרגת אלוף בצבא הסובייטי. בשנת 1975 לאות הכרה בתרומתו לפיתוח התרבות בברית המועצות הוענק לו התואר גיבור העמל הסוציאליסטי. בנוסף לכך קיבל את פרס סטלין בשנת 1950, פרס לנין בשנת 1978 ותואר אמן העם בשנת 1958.
בנוסף לפרסים זכה בוריס אלכסנדרוב בעיטור לנין (3 פעמים), וכן בעיטור הדגל האדום (1964) ובעיטור מהפכת אוקטובר (1985).
בשנת 1987 אלכסנדרוב יצא לגמלאות. הוא נפטר ב-17 ביוני 1994 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה ליד קבר אביו.
יצירות של אלכסנדרוב.
בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 אלכסנדרוב כתב מספר אופרות, הידועה ביותר היא "חתונה במלינובקה" שנכתבה שנת 1936. בשנת 1967 על בסיסה צולם הסרט חתונה במלינובקה, שזכה להצלחה גדולה ונצפה על ידי 74.6 מיליון צופים בבתי הקולנוע ברחבי ברית המועצות.
בנוסף לכך הוא כתב מוזיקה לשני בלטים, סימפוניות, קנטטות וכ-100 שירים. לכל השירים היה טקסט פטריוטי ולכן לאלכסנדרוב היה כינוי "מפקד ארמייה של השיר הסובייטי".
הלחן להמנון טרנסניסטריה.
הלחן שכתב אלכסנדרוב לשיר הפטריוטי "תחי מדינינו"(הולחן ב-1943), התקבל על ידי טרנסניסטריה כלחן להמנונה הרשמי.
פאטי דיוק
אנדריי קילצ'ינסקי
אנדריי קילצ'ינסקי (נולד בשנת 1937) הוא צייר ישראלי. לטענתו, ריגל עבור ארצות הברית בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.