דוגמה ראשונית היה סרטו של מייקל צ'ימינו שערי החופש מ-1980 שהופץ בגרסה בת 149 דקות, שהיוותה כישלון מסחרי ואמנותי שהיה גורם מרכזי בהתמוטטות אולפני יונייטד ארטיסטס שהפיקו את הסרט. הסרט קוצץ מ-325 דקות בגרסתו המקורית של צ'ימינו, לגרסה בת 219 דקות שהוצגה במשך שבוע, והוסרה מהאקרנים, ולבסוף לגרסה בת 149 דקות. לאחר כישלון הסרט על מסך הקולנוע, החליט ערוץ כבלים בלוס אנג'לס, בשם "The Z Channel", שהציג לקהל של 100,000 מנויים, רובם אנשי קולנוע מקצוענים, להציג את הסרט בגרסה בת 219 הדקות. ההצגה זכתה להצלחה ביקורתית, ובהקרנתה נטבע המושג "גרסת הבמאי". גרסה זו הופצה בקלטות VHS באמצע שנות ה-80 על ידי חברת MGM, ולמעשה, נדיר מאוד למצוא כיום את הגרסה המסחרית בת 149 הדקות, וגרסת הבמאי תפסה את מקומה. שיטה זו בה עקף הבמאי את מערכת ההפצה של האולפנים, הייתה חלק מהשינוי הגדול שהביאו מערכות הצפייה הביתית לתרבות הקולנוע.
כאשר הסתבר שהשוק לגרסאות במאי הוא משמעותי, החלו האולפנים עצמם לקדם גרסאות במאי למגוון של סרטים, אפילו כאלו בהם הגרסה שאישר הבמאי אינה שונה מהגרסה הסופית. אלו הורכבו לרוב מהוספת סצנות שהושמטו בעריכה, ולעיתים הוסיפו כחצי שעה לסרט שאורכו בין שעה וחצי לשעתיים, דבר שפגם בקצבו של הסרט ובהגיונה הפנימי של העלילה. גרסאות במאי מסחריות מסוג זה נחשבות כנחותות לעומת המוצר המסחרי שהוקרן בבתי הקולנוע, ולעיתים אוהבי הקולנוע מרגישים מרומים. מסיבות אלו יש במאים המצהירים כי הגרסה הנוספת המופצת ב־DVD או בווידאו, אינה "גרסת במאי" של ממש, אלא עריכה מחדש של הסרט, לצרכים אמנותיים או מסחריים.
מהדורה מיוחדת, עריכה מורחבת.
תפיסה דומה לזו של "גרסת הבמאי" היא של "מהדורה מיוחדת" או "עריכה מורחבת". עריכות מסוג זה אינן מתיימרות להיות "גרסת במאי" היסטורית, אלא מדגישות כי הן נועדו לתת לצופה ראייה מעט שונה של יצירה מוכרת ואהובה. דוגמה טובה היא סרטי טרילוגיית "שר הטבעות" של פיטר ג'קסון. ג'קסון מצהיר כי הסרטים בגרסה שהוקרנה בבתי הקולנוע תואמים את ראייתו הבמאית, אך הוציא "מהדורה מיוחדת" על מנת לאפשר למעריצי הסדרה לראות את כל הסצנות שצולמו עבור התסריט, ולפתח עוד נושאים מעולמו של ג'.ר.ר. טולקין. גרסות אלו כללו מוזיקה נוספת ואפקטים מיוחדים נוספים.
ישנם סרטים שהמהדורה המיוחדת שלהם נועדה לעדכן בהם את האפקטים המיוחדים, שנראה כי התיישנו, ולהתאימם לתקופה חדשה. כך, למשל המהדורה המיוחדת לסרטי מלחמת הכוכבים של ג'ורג' לוקאס ואי. טי. של סטיבן ספילברג.
לעיתים המהדורה המיוחדת מופצת כנגד רצונו של הבמאי, ובניגוד לדעתו. כך המהדורה המיוחדת של סרטו של דייוויד לינץ' חולית משנת 1984, שהורחב במיוחד לטלוויזיה, או סרטו של רידלי סקוט גלדיאטור שיצא במהדורת DVD מורחבת. על שום כך קיים גם המונח "אלן סמית'י", כלומר, שם אולפנים בדוי לבמאי שאינו מעוניין כי שמו יתווסף לעריכה זו של סרטו.
לעיתים המהדורה המיוחדת כוללת הרבה יותר מסצנות נוספות, אפקטים מיוחדים או שינויים מינוריים בעלילה. כך, למשל, בשנת 2006 יצאה מהדורה מיוחדת של הסרט סופרמן 2. צילומי הסרט החלו בהדרכת הבמאי ריצ'רד דונר, שהוחלף בשלב מתקדם בידי הבמאי ריצ'רד לסטר. המהדורה המיוחדת החליפה רבות מהסצנות שצילם לסטר בסצנות שצולמו על ידי דונר, וכן הוספו סצנות חדשות, על מנת להפוך את הסרט דומה לחזונו של דונר ככל האפשר. הגרסה שהתקבלה נקראת "" והיא שונה באופן מהותי מהגרסה שהוקרנה בבתי הקולנוע.
גרסת הבמאי בסוגי מדיה אחרים.
כאשר הפכו "גרסאות במאי" מקובלות ופופולריות בקולנוע, התקבל המונח במקביל גם בסוגי מדיה אחרים:
תחנת רומא טרמיני
תחנת הרכבת רומא טרמיני (באיטלקית: Stazione Roma Termini) על שם האפיפיור יוחנן פאולוס השני, היא תחנת הרכבת הראשית של העיר רומא, והיא התחנה העמוסה ביותר באיטליה, ואחת העמוסות באירופה. התחנה משרתת כ-480,000 נוסעים בכ-800 רכבות מדי יום, ובכל שנה עושים בה שימוש כ-150 מיליון איש. היא משתרעת על פני שטח של 225,000 מ"ר ובה 29 רציפים. מהתחנה יוצאות רכבות מכל הדרגות לכל חלקי איטליה, ולרבות מערי אירופה המרכזיות. בנוסף משמשת כיכר צ'ינקווצ'נטו (Piazza Cinquecento - "כיכר החמש מאות") שבחזית התחנה כמרכז התחבורה הציבורית בעיר, ושני קווי הרכבת התחתית של העיר נפגשים מתחתיה. התחנה שוכנת באזור אסקווילינו, סמוך למרחצאות דיוקלטיאנוס שהעניקו לה את שמה (באיטלקית Terme הן מרחצאות).
היסטוריה.
מבנה התחנה הראשון הוקם החל בשנת 1862, ונחנך ב-25 בפברואר 1863 בשם "התחנה המרכזית של הרכבת הרומאית" (Stazione Centrale delle Ferrovie Romane). ב-1869 נחגגה תחילתן של העבודות המקדימות להקמת מבנה חדש לתחנה, במעמד האפיפיור פיוס התשיעי.
בשל השתלטות איטליה על העיר שנה לאחר מכן, העבודות התעכבו, והמבנה הושלם לבסוף בשנת 1874. מבנה זה שכן כ-200 מטרים צפונית-מערבית למבנה הנוכחי, ותפס כמעט את כל שטחה של כיכר צ'ינקווצ'נטו. ב-1935 החלו הרכבות החשמליות הראשונות לפקוד את התחנה, ובד בבד הוחלט להקים במקום מבנה חדש אשר יעניק מענה לצרכים התחבורתיים המתפתחים. התוכניות אושרו בשנת 1939, וחלק מהתחנה נהרס. הקמתם של אגפי הצד החלה ומרבית הבניין הושלם בסגנון אדריכלי פשיסטי, בטרם פסקו העבודות ב-1943 עקב התמוטטות איטליה הפשיסטית. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו עבודות ההקמה, אך התוכניות המקוריות לחזית המבנה נזנחו, ותחת זאת נערכה תחרות אשר במהלכה נבחרה תוכנית חדשה. התוצאה העיקרית של תוכנית זו הייתה תוספת של מבואה גדולה שקירותיה עשויים מזכוכית, וגגה מעוצב בצורת גל. המבואה, שמרככת במעט את החזות הפשיסטית של המבנה, זכתה לכינוי "הדינוזאור", בשל הפרופיל שלה.
התחנה החדשה נחנכה בשנת 1950. המבואה מובילה אל הגלריה, חלל רוחבי גבוה ובו חנויות ושירותים נוספים לנוסעים, וממנה מתבצעת הגישה אל הרציפים. מתחת לתחנה שוכן מרכז מסחרי המכונה "פורום טרמיני" (Forum Termini). התחנה חודשה לקראת שנת 2000, ומאז 23 בדצמבר 2006 היא מנציחה את שמו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
אוקטב בוטנר
אוקטב בוטנר (בצרפתית: Octav Botnar; 21 באוקטובר 1913 צ'רנוביץ, דוכסות בוקובינה, אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 11 ביולי 1998, וילאר-סור-אולון, שווייץ),היה איש עסקים ונדבן בריטי, יהודי יליד בוקובינה, בצעירותו פעיל קומוניסט, לוחם מחתרת, אסיר פוליטי.
קורות חיים.
אוקטב בוטנר נולד בשנת 1913 בצ'רנוביץ כשזו הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, אך במהרה הייתה לחלק מרומניה. בצעירותו היה פעיל קומוניסטי ונכלא על כך בין השנים 1932 - 1936. לאחר שחרורו נסע לצרפת, כדי להצטרף לצד הרפובליקני במלחמת האזרחים בספרד, אך נעצר בצרפת ובהיותו שם הצטרף לצבא הצרפתי במלחמת העולם השנייה. בוטנר ויחידתו נפלו בשבי הגרמני, אך הוא נמלט מהשבי והצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית.
לאחר מלחמת העולם השנייה שב בוטנר לרומניה והשתלב במשטר הקומוניסטי. בתחילת שנות השישים הודח, הואשם בריגול למען המערב ונשלח לעבודות כפייה בכריית תעלת דנובה-הים השחור. כעבור 4 שנים שוחרר במסגרת חנינה כללית ומשקל גופו 40 קילוגרמים. הוא קיבל אישור לעזוב את רומניה בליווי משפחתו ונסע יחד איתם למערב גרמניה, שם קיבל אזרחות גרמנית על בסיס היותו יליד האימפריה האוסטרו-הונגרית ובעל תרבות גרמנית.
בוטנר הצליח לקבל את הזיכיון לשיווק מכוניות של ניסאן מוטורס בבריטניה, הוא הכניס שיטות שיווק מקוריות ומכירותיו גדלו מאוד משנה לשנה וכך גם הונו.
בתו היחידה של אוקטב בוטנר ושל אשתו מרצ'לה, קמליה, נהרגה בתאונת דרכים לפני שמלאו לה 21 שנים ובוטנר הקים קרן פילנתרופית הנושאת את שמה והמיועדת לקידום צעירים. במהלך השנים תרם בוטנר למוסדות ציבור שונים באנגליה ובישראל סכומים גדולים מאוד. תרומותיו בישראל מוערכות בסכום העולה על 80 מיליון דולר, בעיקר בתחום הבריאות (בתי חולים) והחינוך (האוניברסיטה העברית) וקידום השלום.
שלטונות בריטניה טענו שבוטנר העלים הכנסות בסכומים גדולים והוא עבר להתגורר בשווייץ, אך לאחר סכסוך עם משטרת שווייץ עבר לצרפת. בעיתונות הישראלית נטען שיצחק הרצוג, אחד ממנהלי הקרן בישראל, ניתב חלק מכספי הקרן לעמותות שמימנו את תעמולת הבחירות של אהוד ברק.
אוקטב בוטנר מת בשנת 1998 מסרטן הקיבה ביישוב וילאר-סיר-אולון בשווייץ
ג'ט גראוט
ג`ט גראוטינג (באנגלית: Jet Grouting) הוא מונח כללי המתאר מגוון רחב של טכניקות בהנדסה אזרחית המאפשרות טיוב קרקע ושינוי תכונותיה הגיאו - מכניות כך שתוכל להתאים לצרכים החדשים הנדרשים ממנה. מבנים, מתקנים, כבישים וכו` מבוססים ומתפקדים על פני הקרקע (לעיתים אף בתוכה) ולכן נדרשות מהקרקע תכונות מוגדרות היטב כדי שתוכל לעמוד בדרישות התכנון כך שהמבנה יוכל לתפקד בהתאם לייעוד, לקיים ולצרכים הנדרשים ממנו.
אחת הטכניקות לשינוי ושיפור תכונות הקרקע נקראת ג`ט גראוטינג ועיקריה – שינוי המבנה החלקיקי של הקרקע על ידי יצירת מסת חומר חדשה באמצעות טכניקות שונות שיפורטו בהמשך.
אחת הטכניקות היא הזרקת נוזלים (אולטרה נוזלים) בלחץ גבוה (צמנט וחומרי מליטה אחרים) אל תווך החומר (האדמה) ובכך לשפר את חוזקה. פעולת החדרת הנוזל לקרקע נקראת "דיוס" או "גראוט".
הזרקת הדייס למעבה הקרקע משנה לגמרי את תכונותיה ויוצרת מסה הומוגנית של חלקיקים שאת חוזקם נוכל לחשב וכך לקבוע את פרמטרי התכנון המחודש. שינוי ושיפור תכונות הקרקע ממלאים תפקיד קריטי בתכנון המבנה המבוסס על הקרקע המדוייסת תחת חלוקת העומסים החדשה.