נפטרה ב-3 באוגוסט 2010.
טייפ מנהלים
מוליכות הידראולית
מוליכות הידראולית היא תכונה של הקרקע המלמדת על כושר הקרקע להוליך נוזל ביחידת זמן כאשר ברוויה תכונה זו נשארת קבועה וייחודית לכל קרקע. מוליכות הידראולית היא תכונה אנאיזוטרופית, כלומר, תלויה בכיוון. אם נציף ולאחר מכן נייבש דגימת קרקע (על ידי יניקה בלחץ שלילי) נקבל שני עקומים שונים של תכולת רטיבות כתלות בלחץ. תופעה זו מכונה "היסטרזה".
המוליכות ההידראולית של הקרקע תלויה בעיקר בגודל הגרגרים ממנה עשויה הקרקע.
גודל הגרגרים מסווג לפי שלושה גדלים עיקריים: חרסית - גודל הגרגר הקטן ביותר. טין - גודל גרגר בינוני. חול - גודל גרגר גדול. ככל שיהיה גודל הגרגר ממנו עשויה הקרקע גדול יותר - כך תגדל גם המוליכות ההידראולית של הקרקע והנוזל יזרום מהר יותר דרכה. חול לדוגמה, עקב מוליכותו ההידראולית הגבוהה, משמש לטיהור מים. במפעל השפד"ן, על ידי הזרמת מי קולחין ברמת טיהור שניוני (ללא מוצקים וחומר אורגני) דרך אגני חול וחלחולם המהיר יחסית - (למים לוקח שנה להגיע אל מי התהום) מתקבלים מים ברמת טיהור שלישוני כך שניתן אפילו לשתות אותם. בפועל משמשים מי השפד"ן להשקיה באזור הנגב המערבי בלבד ואסורים לשתייה למרות שהם נקיים ומותאמים גם לשתייה.
ג'יי. אר. ברמר
ארנסט לנל "ג'יי. אר." ברמר (באנגלית: Ernest Lenell "J. R." Bremer; נולד ב-19 בספטמבר 1980 בקליבלנד, אוהיו, ארצות הברית), הוא כדורסלן אמריקאי-בוסני המשחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה בעמדת הרכז. ברמר התחיל את הקריירה שלו באוניברסיטת סנט בונבנטור. הוא שיחק עד 2004 בליגת ה-NBA, אז עבר לאירופה. ברמר הוא שמאלי ומתנשא לגובה 1.88 מטר. בשנת 2008 היה אחד ממקבלי השכר הגבוהים ביותר מבין הרכזים באירופה.
קריירת ה-NBA.
ברמר הוחתם על ידי הבוסטון סלטיקס ב-17 ביולי 2002 לאחר שלא נבחר בדראפט; באותה שנה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. לאחר שנתיים בסלטיקס הועבר ביחד עם ברונו סונדוב, לאחר בחירה בסיבוב השני של הדראפט, לקליבלנד קאבלירס, תמורת גומיין ג'ונס. ב-3 במרץ 2003 הוא שוחרר מקליבלנד וב-11 במרץ חתם בקבוצת גולדן סטייט ווריורס, בה נודע בשל הצלחתו בקליעה מעבר לקשת השלוש נקודות.
בדראפט ההרחבה שהתבצע ב-2004 לאחר צירוף קבוצת השארלוט בובקאטס ל-NBA, הועבר ברמר מגולדן סטייט לשארלוט (יחד עם מרכוס פייזר מקבוצת שיקגו בולס ושחקנים נוספים); עם זאת, הוא שוחרר מהקבוצה מבלי ששיחק בה ולו משחק אחד.
קריירה באירופה.
ב-2004 עבר ברמר באירופה. תחילה שיחק במלאגה מהליגה הספרדית, ולאחר מכן בביילה מהליגה האיטלקית. כן שיחק בפאוק סלוניקי מהליגה היוונית, בבוסנה מהליגה הבוסנית, בספרטק פרימורג', בטריומף ליוברצי ובצסק"א סמרה מהליגה הרוסית.
תוכנה לזיהוי קול
ברנדון ג'נינס
הגה גובה
הגה גובה או מייצב גובה הוא משטח היגוי ראשי במטוסים השולט על ציר העלרוד. משטח הניהוג מורכב בצורה אופקית לרוב בזנב המטוס.
מאפיינים.
מטוסים נבנים עם מרכז כובד קבוע, ומערכות הדלק מתוכננות במיוחד כדי לא לשנות אותו. הגורם שמשתנה תוך כדי טיסה הוא מרכז העילוי, שכן הוא תלוי במהירות האוויר ובזווית ההתקפה. כדי לאפשר יציבות וניהוג בציר העלרוד יש לייצר מומנט נוסף המאזן את המומנט שיוצר העילוי הראשי (הפועל דרך הכנפיים) יחסית לציר העובר דרך מרכז הכובד של המטוס. זאת משיגים באמצעות הגה הגובה, משטח המותקן בזנב המטוס או בחרטומו, שתפקידו להגביר או להקטין את כוח העילוי בקצה בו הוא ממוקם
. למרות שהוא קטן יחסית לכנף, מיקומו בקצה המטוס מעניק לו יתרון מכני על פני כנפי המטוס, וכך יש לו זרוע מומנט מספיק ארוכה כדי לאזן את המטוס ולהשיג את הייצוב הדרוש. זנב המטוס (והגה הגובה המותקן בו) והכנפיים הראשיות פועלות אם כן כמו שתי משקולות משני צידי מאזניים, המאזנות זו את זו.
במטוסים בעלי כנף אחת שלמה, ללא הגה גובה, ישנה תופעה של אי יציבות בעת עלרוד. כל הפרעה מסוגלת להביא ל"הרמת אף" מסוכנת (עליית חרטום המטוס ביחס לזנבו), ובגלל זווית ההתקפה הגבוהה שנוצרת וחוסר משטח ניהוג אופקי מרכז העילוי עובר לכיוון חרטומו של המטוס. כתוצאה מכך המטוס ממשיך "להרים אף" וחוזר חלילה עד שהכנף מאבדת עילוי והמטוס מגיע למצב של הזדקרות. הגה גובה מונע מצב זה הן בגלל ההתנגדות הפסיבית שהמשטח יוצר, והן בגלל ניהוג הטייס או מערכות ההיגוי המתערבים כדי לרסן את המטוס בעלרוד.
עקרונות עיצוב של הגאי גובה.
הגה גובה קלאסי.
הגה גובה המורכב בזנב המטוס משני צדי הגוף. סגנון עיצוב זה מספק התנהגות טובה בכל תנאי הטיסה, ולכן הוא המועדף במטוסי קרב. עם זאת, הגה גובה זה נכנס למערבולות הנוצרות על ידי הכנף, ועקב כך במהירויות נמוכות יכולת הניהוג שלו יורדת.
דוגמאות למטוסים בעלי הגה גובה קלאסי: F-15, F-14.
זנב טי.
הגה גובה המותקן על גבי הגה כיוון, השם נובע מהדמיון בין הצורה המתקבלת לאות האנגלית T. בשל מיקומו גבוה מעל הכנף, הגה גובה מסוג זנב טי לא נכנס למערבולות הנוצרות אחרי הכנף ומצטיין בפשטות החישובים ובניהוג עדיף במהירויות נמוכות בהן יש חשיבות לזרימה חלקה של אוויר. סגנון עיצוב זה בעל התנהגות מאוד בעייתית בהזדקרויות וזוויות התקפה גבוהות, כאשר הכנף יוצרת מערבולות לא ישרות אשר מונעות כל זרימה מהגה הגובה. במצב כזה אין יכולת ניהוג ושיכוך בעלרוד והמטוס יטה להרים אף ולהחמיר את המצב (מצב הנקרא הזדקרות עמוקה).
דוגמאות למטוסים בעלי זנב טי: F-104, טופולב Tu-154.
הגה גובה במרכז מייצב הכיוון.
סגנון זה מאגד יתרונות של עיצוב זנב טי בו הזרימה לא מופרעת על ידי מערבולות והמכנף, והתנהגות עדיפה בזויות התקפה גבוהות אשר הזרימה על המשטח נשארת קבועה. חסרונות עיצוב זה היא הבעייתיות בהרכבת שני משטחי ניהוג (גובה וכיוון) באותו חלל תנועה, בהן יש להתחשב בתנועת מייצב הכיוון והגובה שבל כך הגאי הגובה צריכים להיות גדולים יותר כדי לפצות על השטח שהגה הכיוון לוקח, מה שבתורו מגדיל את מקדם הגרר של המטוס.
דוגמאות למטוסים בעלי הגה גובה במרכז הזנב: גלוסטר מטאור, מיג-15.
הגה גובה בחרטום.
הרכבת הגה הגובה בצמוד לאפו של המטוס מקובלת בעיקר במטוסים בעלי כנף דלתא ללא זנב בהן הוספת הגה גובה בזנב המטוס לא מעשית עקב המערבולות שנוטות להיצמד לכנף אשר לא מאפשרות זרימת אוויר סדירה למשטח ההיגוי.
דוגמה למטוסים בעלי הגה בחרטום: יורופייטר טייפון.
הגה גובה משולב עם מאזנות.
יש מטוסים, במיוחד בעיצוב כנף דלתא, בהם לכאורה "אין הגה גובה", כשלמעשה המאזנות משמשות גם כהגה גובה: כדי לגלגל, הטייס מניע את המאזנות בכיוונים הפוכים (כלומר אחת כלפי מעלה ואחת כלפי מטה), ולצורך עלרוד המאזנות מונעות ביחד.
דוגמה למטוסים בעלי הגה גובה משולב עם מאזנות: מיראז' 3
הגה גובה משולב עם הגה כיוון.
הגה גובה כזה בנוי מזוג משטחי היגוי משופעים, בדרך כלל בצורת V. כאשר שני ההגאים מוטים יחד למעלה או למטה הם משמשים כהגה גובה, וכאשר הם מוטים בכיוונים הפוכים, כלומר אחד כלפי מעלה ואחד כלפי מטה, הם משמשים כהגה כיוון.
דוגמה למטוסים בעלי הגה גובה משולב עם הגה כיוון: פוגה מגיסטר.
הטיית הגה גובה.
מטוסים משתמשים בעקרונות של שיכוך פסיבי (או שיכוך מבני) בהם הטיית הכנף בצורה דיהדרלית (כלפי מעלה) או אנהדרלית (כלפי מטה) מציעה יתרונות של שיכוך תופעות של צימוד אינרציאלי, גלגול הולנדי, הפרעות רגעיות וכן הלאה. עיצוב הגאי הגובה מושפע משיקולים אלו ולכן ישנם משטחים אשר בנויים בהטייה. במטוס הפנטום למשל, הטיית הגאי הגובה כלפי מטה מאפשרת הקטנת צימוד אינרציאלי, גלגול הולנדי והגברת ניהוג בזוויות התקפה גבוהות.
דוגמאות למטוסים בעלי הגה גובה מוטה: F-4, F-16.
הצבת גבולות
הצבת גבולות הוא מונח המבטא את האופן בו תוחמים בעלי סמכות את תחום הפעולה של הנתונים לסמכותם. לרוב ההתייחסות בעניין זה היא בהקשר של מבוגרים, הקובעים גבולות עבור ילדיהם או תלמידיהם על מנת לסייע להם להבחין בין "מותר" ו"אסור". כמו כן, הצבת גבולות מתרחשת גם בין אנשים בוגרים (במערכות יחסים זוגיות, משפחתיות, חברתיות ומקצועיות), כאמצעי להגדרת מרחב הפעולה שבין הפרטי למשותף.
במהלך החיים קביעת הגבולות הופכת לחלק מהגדרת הזהות העצמית של האדם. היא עשויה להיות חיצונית (כלפי אחרים) או פנימית - אדם עשוי להציב לעצמו גבולות, כלומר לבטא שליטה עצמית פנימית ויכולת ויסות דחפים פנימיים וגירויים ותסכולים חיצוניים, כגון ריסון עצמי והקשבה לגורמי סמכות.
הגה כיוון
הגה כיוון או מייצב כיוון הוא מתקן המשמש להיגוי אונייה, סירה, צוללת, רחפת, מטוס וכלי תחבורה אחרים הנעים בדרך כלל במים או באוויר. במטוס הגה הכיוון הוא משטח היגוי המורכב בצורה אנכית בזנבו ותפקידו לייצב ולשלוט בציר הסבסוב. הגה כיוון פועל על ידי הטיית זרם המים או האוויר החולף על פני גוף הרכב ומקנה בכך תנועה צידית, או סבסוב, לכיוון הראשי של תנועת הגוף. הגה כיוון בצורתו הבסיסית הוא משטח העשוי מיריעת חומר הצמודה בעזרת צירים לירכתי כלי השיט או הטיס. לעיתים קרובות הגה הכיוון מעוצב בדרך שתפחית את כוח הגרר ההידרודינמי או אווירודינמי. בכלי שיט פשוטים השליטה בהגה הכיוון נעשית בעזרת מוט ההגה, המחובר לחלקו העליון של הגה הכיוון. בכלי שיט גדולים ובכלי טיס קיימת מערכת של כבלים, או מערכת הידראולית המאפשרת שליטה בהגה הכיוון לגלגל ההגה בגשר האונייה, או לדוושות הגה הכיוון במטוס.
במטוס מייצב הכיוון הוא משטח היגוי עיקרי ומשמש לתיקון החלקות וייצוב כלי הטיס. כאשר המטוס מסתובב לצד אחד על מייצב הכיוון יפעל כוח בגלל חוק ההתמדה שיגרום לו לחזור למצב מאוזן.
מאפיינים.