ב-2020 זכתה בפרס המיזם לקולנוע וטלוויזיה ברשות לפיתוח ירושלים ליוצר ירושלמי על פועלה במשך שלושה עשורים בירושלים.
צוריה חותמת על סרטיה בשם "ענת יוטה צוריה" לזכרו של אחיה, איתי, ששינה את שמו ל"יוטה סאן".
"טהורה".
צוות.
תסריט ובימוי: ענת יוטה צוריה
הפקה: עמית ברויאר
עריכה: ערה לפיד
צילום: נורית אביב, טוליק גלאון, שירי בראון
מוזיקה מקורית: יונתן בר גיורא
תקציר והכרה.
הסרט שיצא במהלך שנת 2002 תיאר את המיניות היהודית האורתודוקסית מנקודת מבט אישית וביקורתית. ״טהורה״ התמקד בדרמה האינטימית של שלוש נשים שמצאו עצמן ממולכדות בסבך החוקים הדתיים ומושתקות על ידי הטאבו החברתי הנוקשה שמאפיין את המיניות הדתית, בדגש על חוויית המקווה והנידה.
הסרט זכה בפרסים רבים ברחבי העולם, בין השאר פרס הסרט הדוקומנטרי בפסטיבל דוקפסט במינכן 2003, אבל במקביל להצלחתו, הוטחה בסרט גם ביקורת לא מעטה, בעיקר מצד הממסד הדתי.
"מקודשת".
צוות.
תסריט ובימוי: ענת יוטה צוריה
הפקה: עמית ברויאר
עריכה: ערה לפיד
צילום: רון כצנלסון
מפיקה בפועל: סיגל לנדסברג
מוזיקה מקורית: יונתן בר גיורא
תקציר והכרה.
הסרט "מקודשת", שיצא בשנת 2004, תיעד לראשונה את התופעה של מסורבות הגט וביקר את מערכת המשפט הרבנית של מדינת ישראל.
הסרט הוא דרמה משפטית של שלוש צעירות שהתמלכדו בנישואיהם ולא מצליחות להתגרש רק בשל תפיסת ההלכה של בית הדין הרבני. במשך שנתיים עקבה צוריה אחר מאבקן המשפטי של הצעירות והסרט מציג את האבסורד והדיכוי של המשפטים בבית הדין הרבני.
הסרט, זכה לתהודה רבה ולאחר הקרנתו התארגנה מחאה ציבורית בדרישה להקים ועדת חקירה לתפקוד בתי הדין הרבניים. במקביל, הוחלט להקרין את "מקודשת" בישיבה מיוחדת בכנסת, במסגרת דיון מיוחד שקיימה הוועדה לקידום מעמד האישה. הסרט "מקודשת" זכה במספר פרסים בינלאומיים והוקרן בפסטיבלים רבים.
"סוררת".
צוות.
תסריט ובימוי: ענת יוטה צוריה
הפקה: סיגל לנדסברג וענת יוטה צוריה
עריכה: ערה לפיד
צילום: רון כצנלסון
תקציר והכרה.
הסרט "סוררת" שיצא בשנת 2009 ביקר את תופעת ההפרדה המגדרית שהפכה בעשור לנפוצה בקרב החרדיים והדתיים בישראל. הסרט תיאר את סיפורן של שתי צעירות מבית חסידי שניסו לתעד את הדיכוי של עצמאותן ונשיותן בחברה בה גדלו. הסרט ליווה את השתיים במסע התיעוד שלהן שכלל צילום וכתיבה באינטרנט כשברקע משורטטת ההפרדה המגדרית בחלל הציבורי, באוטובוסים וברחובות ישראל.
״סוררת״ זכה להכרה בינלאומית רחבה, זכה בפרס ראשון בפסטיבל חיפה, הוקרן בפסטיבל ברלין ובעוד פסטיבלים ברחבי העולם.
סנטוריום
סָנָטוֹרְיוּם (סניטוֹריום, סניטַריוּם) הוא מוסד רפואי לאשפוז ממושך, לרוב עבור חולי שחפת. מוסדות כאלו היו נפוצים מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20.
אטימולוגיה.
המונח הוותיק יותר, סניטַריוּם, נגזר מהמילה הלטינית "sanitas" - בריאות, ושימש לתיאור בתי הבראה ואתרי מרפא. כשהוקמו בתי ההבראה הראשונים לאשפוז חולי שחפת בסוף המאה ה-19 נקראו אף הם סניטַריוּם, אך בתחילת המאה ה-20 הומצא המושג סָנָטוֹרְיוּם, הנגזר מהשורש הלטיני "sano" - לרפא, כדי להבחינם מבתי ההבראה הוותיקים.
היסטוריה.
הרציונל לקיומם של סנטוריה נגזר מכך שלפני היות הטיפול האנטיביוטי, משטר של מנוחה ותזונה טובה איפשר למערכת החיסון של החולה סיכויים משופרים להתמודד עם זיהום השחפת הריאתי.
סנטוריה לחולי שחפת נפוצו בכל רחבי אירופה החל מסוף המאה ה-19. הראשון ביניהם היה כנראה "קליניקת ברהמר לחולי ריאות" לטיפול בשחפת, שיסד הרמן ברהמר ב-1854 באתר המרחצאות Görbersdorf שבחבל שלזיה. החולים זכו לאוויר צח ותזונה מיטיבה.
בשווייץ היו סנטוריה רבים שכן היה מקובל לחשוב שאוויר הרים צח הוא הטיפול המיטבי למחלות ריאה. בפינלנד מוסדות דומים הוקמו באזורי יער מבודדים, המפורסם שבהם הוא סנטוריום פאימיו שנבנה ב-1930 ותוכנן על ידי האדריכל בעל השם העולמי אלבר אלטו. בפאימיו היו מרפסות גג, בהן שכבו החולים במשך כל היום על "כיסאות פאימיו", שאלטו עיצב עם משענת מעוקלת אשר לדבריו הקלה על נשימת החולה. בפורטוגל סנטוריום הליאנטיה שימש לטיפול בחולי שחפת העצמות בין 1930 ל-1960.
הסנטוריום הראשון בצפון אמריקה הוקם ב-1882 במדינת ניו יורק. כאשר הוקמה האגודה הלאומית למלחמה בשחפת בקנדה ב-1904 הוחלט להחליף את המונח הישן "סניטריום" שהיה מוכר מאתרי מרפא, בשם החדש "סנטוריום", שיוחד למוסדות מרפא לחולי שחפת.
בתחילת המאה ה-20 הפך הסנטוריום לתופעה נפוצה בארצות הברית. ב-1917 נוסד בווירג'יניה סנטוריום לאפרו-אמריקאיים. בקולורדו ספרינגס הוקמו מספר סנטוריה, בשל אווירה היבש. בפלורידה מצוי הסנטוריום העצמאי האחרון בארצות הברית, הפעיל עדיין בימינו.
לאחר 1943, השנה בה אלברט שץ, שהיה אז סטודנט לדוקטורט באוניברסיטת ראטגרס, גילה את הסטרפטומיצין - התרופה היעילה הראשונה לשחפת, סנטוריה החלו להיסגר או הועברו אל בתי חולים כלליים (למשל סנטוריום פאימיו, שהפך לבית חולים כללי בשנות ה-60).
משנות ה-50 השחפת כבר לא היוותה איום על בריאות הציבור ולפיכך התייתר הצורך בסנטוריה. רוב המבנים ששימשו לכך נהרסו, אך חלקם הוסבו למטרות רפואיות בנות-ימינו. כך למשל, סנטוריום טמברם בדרום הודו מטפל כיום בחולי איידס. בסנטוריום מיסיסיפי ממוקם כיום מרכז אזורי לטיפול בבעלי פיגור שכלי.
סניטוריום
גביע העולם למועדונים 2008
גביע העולם למועדונים 2008 נערך בשנת 2008 ביפן מה-11 בדצמבר עד ה-21 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל החמישי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה האנגלית מנצ'סטר יונייטד, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות אופ"א. הייתה זו הזכייה הראשונה של מועדון מהאי הבריטי בטורניר זה.
הטורניר.
בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2008 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת מאוסטרליה. המשחקים נערכו באצטדיון טיוטה, באצטדיון הבינלאומי יוקוהמה, ובאצטדיון האולימפי.
התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות המפסידות ברבעי הגמר, שהתבטל בטורניר הקודם.
הפרס הכספי שחולק בתחרות גדל גם הוא ב-500,000 דולרים אמריקניים לסכום כולל של 16.5 מיליון $US. המנצחת גרפה לכיסה 5 מיליון מתוכם, המפסידה בגמר גרפה 4 מיליון דולר, הקבוצה במקום השלישי זכתה ב 2.5 מיליון דולר, הקבוצה במקום הרביעי זכתה ב־2 מיליון דולר, הקבוצה במקום החמישי זכתה ב-1.5 מיליון דולר, הקבוצה במקום השישי זכתה במיליון דולר ואילו הקבוצה במקום השביעי זכתה ב-500 אלף דולר.
קבוצות משתתפות.
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
מלך השערים.
בתואר מלך השערים של הטורניר זכה ווין רוני (מנצ'סטר יונייטד) שהבקיע שלושה שערים. שלושה שחקנים נוספים הבקיעו שני שערים כל אחד. 13 שחקנים נוספים הבקיעו שער אחד בטורניר, ואחד נוסף הבקיע שער עצמי.
סניטריום
המכללה לחינוך ע&quot;ש א.ד. גורדון
כנסיית סן סלבדור
כנסיית סן סלבדור (בונטית: San Salvador; באיטלקית: Chiesa di San Salvatore - "כנסיית סן סלבטורה") היא כנסייה הממוקמת במרקריה - רחוב הקניות המרכזי של העיר ונציה שבאיטליה.
היסטוריה.
הכנסייה הראשונה באתר זה הוקמה בשנת 1177 על ידי האפיפיור אלכסנדר השלישי, זמן קצר לאחר עשיית השלום בינו לבין פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבזיליקת סן מרקו הסמוכה.
עבודות הקמת מבנה הכנסייה הנוכחי החלו בשנת 1508 בתכנונו של ג'ורג'ו ספאוונטו, ונמשכו, לאחר מותו של ספאוונטו בשנת 1509, בתכנונו של וינצ'נזו סקאמוצי ויאקופו סאנסובינו.
חזית הכנסייה נבנתה בשנת 1663 בתכנונו של ג'וזפה סארדי.
בסמוך למבנה נבנה מנזר (המשמש כיום כמשרדי חברת הטלפונים האיטלקית).
בכנסייה מספר יצירות אמנות ובהם "הבשורה" ו"ההשתנות" מעשה ידי טיציאן.
לאנה
מחוז לאנה (אסטונית: Lääne maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. המחוז ממוקם בחלקה הצפון-מערבי של המדינה וגובל במחוז פרנו בדרום, במחוז ראפלה במזרח ובמחוז האריו בצפון-מזרח. הים הבלטי מפריד בין מחוז לאנה לשני המחוזות המערביים במערב: היו וסארה.
בירת המחוז היא האפסלו.
היסטוריה.
עד למאה ה-13 התגבש המבנה המנהלי של אסטוניה. היחידה הקטנה ביותר הייתה פלך (Kihelkond), שכלל כמה כפרים וכמה פלכים יצרו מחוז (maakond). באותה תקופה היה מחוז לאנה מדינה עצמאית ונקרא בלטינית רוטאליה וכן מריטימה, השם הגרמני היה ויק (Wiek).
על פי כתביו של הנריק מליבוניה כללה מריטימה שבעה פלכים.
בתחילת שנת 1220 פלש הצבא השוודי בהנהגת המלך יוהאן הראשון ללאנמה, כבש את מבצר ליהולה, השאיר במקום חיל מצב וכן את הרוזן (יארל) קארל החרש (Karl Döve) ואת הבישוף קארל מאגנוסון. המניע לפלישה השוודית היה מסע הצלב המוצלח של האבירים הגרמנים והדנים בראשית המאה ה-13 באזור.
ב-8 באוגוסט אותה שנה הטילו כוחות צבא מסארמאה ומרוטאליה מצור על המבצר. במהלך "קרב ליהולה" שפרץ במקום הוצת המבצר והכוחות השוודים הושמדו. קרוב ל-500 חיילים שוודים נהרגו, ביניהם גם הרוזן והבישוף.
בעקבות כיבוש האזור בידי המסדר הליבוני הפך המחוז בגבולותיו דאז למרכזה של בישופות אזל-ויק (Ösel-Wiek Bistum), שהייתה רוזנות עצמאית בתוך הקונפדרציה הליבונית. חלקים מטירת הבישוף נשתמרו עד ימינו בהאפסלו.