מושל, ראש ממשלה (ווסונדארה ראג'ה), ויושב ראש הפרלמנט (סומיטרה סין).
בימי פרטיבה פטיל כמושלת, הפרלמנט של ראג'אסטן חוקק באפריל 2006 את "חוק חופש הדת" במדינה,
שכלל סעיפים נגד המרת דת באמצעי "פיתוי" ,הונאה או כפייה. סעיפים אלה עוררו מחלוקת ומחאות מצד כמה ארגונים נוצרים שראו בו ביטוי להשפעת הגישה השמרנית ימנית של תנועת סנג פריוואר ההינדואית. פרטיבה לא אישרה את החוק והחזירה אותו לפרלמנט בנימוק שכמה מסעיפיו נוגדים זכויות יסוד כמו חופש הדיבור וחופש הביטוי, חופש המצפון וחופש דת.
ממשלת ראג'אסטאן שלחה לה מחדש את החוק במאי 2006 וטענה שישנם חוקים דומים המגבילים המרת דת במדינות אחרות כמו מאדהיה פרדש ואודישה והם אושרו על ידי בית המשפט העליון של הודו עוד לפני 40 שנה. פטיל שלחה את החוק לנשיא הודו יום לפני עזיבתה את תפקיד המושלת.
התפטרה מתפקיד המושלת ב-21 ביוני 2007 בגלל מועמדותה לנשיאות הודו.
בחירתה לנשיאת הודו, 2007.
הקואליציה השלטת "הברית המתקדמת המאוחדת" UPA, מורכבת מ מפלגת הקונגרס (אי) עוד כמה מפלגות בראשותה של סוניה גנדי (עם תמיכה מבחוץ מ"השמאל ההודי"), הציגה את מועמדותה של פרטיבה פטיל לבחירות לנשיאות ב-19 ביולי 2007.
סוניה גנדי תארה את מועמדותה של פטיל כהזדמנות היסטורית ביובל ה-60 לעצמאות הודו שמדינה זאת תזכה לבחירת אשה לתפקיד של נשיא.
מערכת הבחירות שלה קיבלה תאוצה כאשר מפלגת UNPA (הברית הלאומית המתקדמת המאוחדת, ידועה כ"חזית השלישית") שתמכה עד רגע מסוים בבחירתו בפעם השנייה של ד"ר עבדול קאלאם, החליטה להימנע מההצבעה.
מפלגת "שיב סנה" הלאומנית ממדינת הולדתה, מהאראשטרה, למרות היותה חלק מהאופוזיציה הימנית, בחרה לתמוך בפרטיבה פטיל בגלל סיכוייה להיות האזרחית הראשונה ממדינת מהאראשטרה שתזכה במשרה הרמה של נשיא הודו.
פרטיבה פטיל נבחרה לנשיאה כאשר הביסה את מועמדת הברית הלאומית הדמוקרטית (NDA), באירון סין שחוואט, בן 84, יליד ראגאסטאן וראש ממשלת ראגאסטאן בעבר, תוך יתרון של למעלה מ-300,000 קולות.
היא נכנסה לתפקיד ב-25 ביולי 2007 וסיימה את כהונתה ב-25 ביולי 2012.
פרטיבה פאטיל
יועץ משפטי
יועץ משפטי הוא עורך דין העוסק במתן שירותים משפטיים דרך קבע לגוף מסוים, פרטי או ציבורי. שירותים אלה יכולים לכלול ייצוג בערכאות, ניהול משא ומתן ועריכת חוזים, מתן חוות דעת משפטיות, ועוד. יש גופים שבהם היועץ המשפטי הוא עובד המועסק על ידם במשרה מלאה ועובד איתם בלעדית, ואחרים מתקשרים עם משרדי עורכי דין חיצוניים.
במגזר הציבורי.
במגזר הציבורי, היועץ המשפטי נחשב לאחד מ"שומרי הסף", שתפקידם לדאוג לכך שהדברים יתנהלו לפי כללי מינהל תקין, לצדם של הגזבר (או החשב) ומבקר הפנים.
בישראל.
תפקידו של היועץ המשפטי לממשלה רחב יחסית לזה של יתר היועצים המשפטיים, שכן הוא משמש גם כראש התביעה הכללית, וחוקים שונים מקנים לו תפקידים ספציפיים (למשל - חוק האזרחות וחוק האזנת סתר). במשך השנים, עם הרחבת היקפה של הביקורת השיפוטית, התרחבו גם התחומים המובאים להכרעתו של היועץ המשפטי לממשלה. פעמים רבות, נובע הדבר מכך שהחלטות שונות של הממשלה צפויות להיתקף בבג"ץ, ועל כן מתבקשת חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה, באשר לאפשרות שהחלטות אלה ייפסלו. דוגמה לכך ניתן למצוא במעורבותו של היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, בהחלטות בנוגע להפסקת הספקת החשמל לרצועת עזה או לאימוץ ילדים בידי משפחות חד-מיניות.
היועצים המשפטיים של משרדי הממשלה כפופים מבחינה מקצועית ליועץ המשפטי לממשלה ולהנחיותיו. יוצאי דופן בהקשר זה הם היועץ המשפטי לכנסת והיועצים המשפטיים של מבקר המדינה ונשיא המדינה, בשל עקרון הפרדת הרשויות. מעמדו העצמאי של היועץ המשפטי לכנסת אף מעוגן בחוק הכנסת.
לפי פסיקת בג"ץ, חוות הדעת שנותנים היועץ המשפטי לממשלה והיועצים המשפטיים של משרדי הממשלה הן חוות דעת מחייבות. השופטת דורנר ביטאה עמדה זו באחד מפסקי דינה: "היועץ המשפטי לממשלה ונציגיו, בכל הנוגע למתן חוות-דעת בדבר המצב המשפטי הקיים, אינם "יועצים" במובן השגור של המילה. חוות-דעתם מחייבת את הרשויות. עמדתם המקצועית היא עמדת הרשויות. דעותיהם האישיות של נבחרים או של עובדי ציבור בדבר המצב המשפטי הקיים אינן רלוונטיות. בהפעילם את סמכויותיהם עליהם לקיים את חוות-הדעת המשפטיות של היועץ המשפטי לממשלה ונציגיו... הפרתו של כלל זה – תוצאתה הבלתי נמנעת היא הפרה של חוקי המדינה ושל פסקי-הדין של בתי-המשפט, ובסופו של דבר פגיעה קשה בשלטון החוק.". מעמד מחייב זה של עמדת היועץ המשפטי הוא ייחודי למדינת ישראל ואינו קיים במדינות אחרות כמו ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה ואחרות.
ב-1975 עוגן בחוק גם מעמדם של היועצים המשפטיים ברשויות המקומיות (חוק הרשויות המקומיות (ייעוץ משפטי), התשל"ה-1975). עם השנים, נוספו בחוק הוראות שונות לגבי יועצים משפטיים אלה, כגון חובת זימונם לישיבות המועצה, ואף הוראה הקובעת כי רשות מקומית לא תתקשר בעסקה הטעונה את אישור המועצה, אלא אם כן הוגשה לה חוות דעת מנומקת בכתב של היועץ המשפטי שלפיה אין מניעה לאשר את העסקה. ההוראה האחרונה הופכת את היועץ המשפטי של הרשות המקומית לגורם משמעותי בהליך קבלת ההחלטות של הרשות.
במגזר הפרטי.
טיב היחסים בין גוף פרטי לבין היועץ המשפטי שלו שונה מאשר במגזר הציבורי. אין כל דין המחייב את הגוף הפרטי לפעול לפי הנחיית היועץ המשפטי. ההנחה היא שהגוף הפרטי יפעל באופן שנראה לו שיביא לו את התועלת הרבה ביותר, בין אם הדבר תואם את חוות דעתו של היועץ המשפטי ובין אם לאו. הנחה זו אינה באה בחשבון לגבי גופים ציבוריים, שעליהם לשקול גם שיקולים של האינטרס הציבורי.
עם זאת, להסתמכות על חוות דעת של יועץ משפטי חשיבות רבה במצבים מורכבים, משום שהיא עשויה לשלול את קיומה של כוונה פלילית: "הסתמכות בתום-לב על עצה שיקבל בקשר לכך מעורך-דין, שעליו הוא יכול לסמוך כבעל הידע המשפטי הנדרש, ואשר ידועות לו כלל העובדות והנסיבות הדרושות לעניין, עשויה לשלול את קיומה של כוונה פלילית מצדו לפעול שלא כדין.".
סלונימסקי
סְלוֹנִימְסקי (בכתיב יידי: סלאָנימסקי; בפולנית: Słonimski; ברוסית: Слонимский) הוא שם משפחה רוסי, בלארוסי, פולני ויהודי, שפירושו: "מן העיר סלונים" (מקום הולדתה של חסידות סלונים).
כריסטין רוס
פרנק סטייפלטון
פרנק אנתוני סטייפלטון (באנגלית: Frank Anthony Stapleton; נולד ב-10 ביולי 1956 בדבלין) הוא שחקן ומאמן כדורגל אירי לשעבר.
קריירת המשחק.
סטייפלטון היה חלוץ בעל שליטה בכדור ומשחק ראש טוב. ב-1972 הוא החל את הקריירה שלו בארסנל כשחקן מתלמד, לאחר שנדחה על ידי מנצ'סטר יונייטד. משחקו הראשון בארסנל היה ב-1975 נגד סטוק סיטי, והוא היה חלק מצמד שחקני ההתקפה שכלל את מלקולם מקדונלד; שני השחקנים הבקיעו ביחד 46 שערים בעונת 1976/1977. סטייפלטון היה מלך השערים של ארסנל במשך שלוש עונות רצופות, וסייע למועדון להעפיל לשלושה משחקי גמר רצופים של גביע ה-FA, והבקיע את אחד מהשערים בניצחון 3 - 2 על מנצ'סטר יונייטד בגמר של 1979. לאורך שנותיו בארסנל הוא הבקיע 108 שערים ב-300 משחקים.
סטייפלטון הועבר למנצ'סטר יונייטד ב-1981 תמורת סכום של 900 אלף לירות שטרלינג, שנקבע על ידי בורר לאחר שהמועדונים לא הצליחו להסכים עליו. הוא היה שחקן מרכזי בסגל של יונייטד שזכה בגביע ה-FA ב-1983 וב-1985. במשחק הגמר נגד ברייטון אנד הוב אלביון הוא הבקיע שער, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שמבקיע שער במשחק גמר עבור שני מועדונים שונים. הוא עזב את היונייטד ב-1987 לאחר שהבקיע 78 שערים ב-365 משחקים.
סטייפלטון עזב את אנגליה ועבר לשחק באייאקס אמסטרדם מהולנד, לפני שחזר לאנגליה ושיחק עבור דרבי קאונטי, בלקברן רוברס, אלדרשוט, האדרספילד טאון והמועדון ברדפורד סיטי אליו הצטרף לאחר תקופה קצרה בלה האבר מצרפת.
לאחר שפוטר ממשרת המאמן-שחקן בברדפורד ב-1994 הוא עבד בברייטון אנד הוב אלביון למשך תקופה קצרה בעונת 1994/1995, שיחק שם שני משחקים בלבד והודיע על פרישתו מכדורגל.
קריירה בינלאומית.
סטייפלטון שיחק ב-71 משחקים במדי נבחרת אירלנד, והבקיע בהם 20 שערים. משחקו הבינלאומי הראשון תחת המאמן-שחקן ג'וני ג'יילס היה ב-1976 נגד נבחרת טורקיה באנקרה, כאשר הוא בן 20 בלבד. הוא הבקיע שער כעבור שלוש דקות מתחילת המשחק לאחר בישול בבעיטה חופשית של ג'יילס. המשחק הסתיים בתיקו 3 - 3, וסימן את תחילת הקריירה הבינלאומית של סטייפלטון.
סטייפלטון היה חלק משמעותי בניסיון של הנבחרת האירית להעפיל למונדיאל 1982 בספרד. במשחקי המוקדמות הוא הבקיע שערים נגד נבחרת קפריסין, נבחרת הולנד ונבחרת צרפת, אך הנבחרת האירית לא העפילה לבסוף בגלל יחס שערים נחות בהשוואה לזה של נבחרת צרפת. במוקדמות מונדיאל 1986 הוא ענד את סרט הקפטן, אך הפעם נבחרתו לא הצליחה לשחק באותה רמה כמו בטורניר המוקדמות הקודם.
ג'ק צ'רלטון החל לאמן את הנבחרת האירית ב-1986, ולמרות מספר מחלוקות בינו לבין סטייפלטון הוא הותיר אותו בתפקיד הקפטן. סטייפלטון הבקיע שער בנגיחה במשחק הראשון במוקדמות יורו 1988 נגד נבחרת בלגיה, שנערך באצטדיון הייזל בבריסל. הוא הבקיע שני שערים נוספים בטורניר, אחד בהפסד לנבחרת בולגריה ב-1 באפריל 1987, ואחד נוסף בניצחון 2 - 1 על נבחרת לוקסמבורג בספטמבר שלאחר מכן. סטייפלטון הוביל את נבחרתו ליורו 1988, ושיחק בכל משחקיה כולל בניצחון במשחק הראשון על נבחרת אנגליה.
במוקדמות מונדיאל 1990 הוא מיעט לשחק, והשתתף בשני משחקים בלבד.
קריירת האימון.