הנוסחים המציינים את התואר "אנטונינה" (IIח'-ט') מיוחסים לראשית המאה הג' לספירה, שכן התואר "אנטונינה" שימש בתקופתם של הקיסרים קרקלה (217-212 לספירה) ואלאגבאלוס (222-218 לספירה). במאה הג' לספירה ניכרת המשכיות סגנוניות של הטביעות מן המאה הב' לספירה, אך הולכת ומתחזקת המגמה של הטביעות המרושלות, המצביעה על התנוונות הסגנון. תופעה זו מוכרת בעיקר מרמת רחל. בר"ג תארך את טביעות החותם מהחפירות בבית המרחץ ברמת רחל למאה השלישית, הוא מסתמך על המסקנות של החופר שישנו קשר סטרטיגרפי בין בית המרחץ וחדר נוסף שנבנו מעל מערכות קבורה הכוללות קרמיקה מהמאה השלישית, וכן כי ישנו פער בין חורבן האתר בסוף המרד הגדול ועד הממצאים המתוארכים לסוף המאה השנייה ואמצע המאה השלישית.
תפוצת חומרי הבנייה של הלגיון העשירי.
לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון העשירי נתגלו בירושלים וסביבתה, קיסריה וכן במקומות לא רבים בארץ ישראל בשימוש משני, להלן תפוצת המקומות שבהם נתגלו טביעות חותם של הלגיון העשירי על גבי לבנים ורעפים (בחלק מהם אף קיימת השערה כי הלגיון התמקם באותה נקודה למשך זמן מה):
מבחן וודאות הקרובה
בלוודרה (מצודה)
בלוודרה (באיטלקית: Forte Belvedere משמעו "נוף יפה" או "יפה נוף") היא מצודה בפירנצה על גבעה הממוקמת מדרום-מזרח לגני בובולי ופאלאצו פיטי. המצודה והביצורים הוקמו בין השנים 1590–1595 על ידי פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י לפי תכנונו של ברנרדו בואונטלנטי.
המצודה מגנה על משכנה של משפחת מדיצ'י, פאלאצו פיטי, שהיה גם מרכז שלטוני של הדוכסות הגדולה של טוסקנה כולה ומשקיפה על העיר פירנצה הפרושה לרגליה מצפון, מעבר לנהר הארנו. היא מגוננת על העיר מכיוון דרום, מקנה מקלט בטוח סמוך לארמון לדוכס ולמשפחתו בעת חירום, מאדירה את עוצמת משפחת מדיצ'י ומאפשרת תצפית ופיקוח של השליט על העיר. כמו כן נשמרו במקום אוצרות המשפחה.
המבצר מקושר לפאלאצו פיטי דרך גני בובולי על ידי מעבר שהוא המשך של מסדרון וזארי.
הביצורים והחומות נבנו בצורת כוכב המקיף את הגבעה. במרכז הביצורים בנויה וילת מגורים אלגנטית, ללא שימוש צבאי, שיועדה למקלט המשפחה במקרה חירום כגון מתקפת אויב, מרד או מגפה. כיום מוצגות בווילה ובגן שסביבה יצירות אמנות ותערוכות פיסול מודרני מתחלפות, בהן תערוכות גדולות משל הנרי מור (1970), דני קרוון (1976), פרננדו בוטרו (1991) ותערוכת מכוניות פרארי (1990).
צאה&quot;כ
ארגון זכויות אדם ביש&quot;ע
צה&quot;כ
עוד חוזר הניגון
"עוד חוזר הניגון" הוא שיר שפרסם המשורר העברי נתן אלתרמן. למעשה, השיר פורסם ללא שם, ומוכר על שם השורה הראשונה בו: .
הסבר.
השיר פותח את ספרו הראשון של אלתרמן "כוכבים בחוץ", שהתפרסם ב-1938. הוא מתאר עובר אורח ואת מה שהוא רואה. אותו עובר אורח, הקרוי בפי אלתרמן לעיתים "הלך", משרת שירים רבים של המשורר, ובפרט בספר זה. אחת הדוגמאות המוכרות היא השיר "ירח" שם מופיעה השורה .
השיר חרוז ושקול בדיוק רב. מקצבו המשולש המסודר, והחריזה לסירוגין, היו לסימני היכר של אלתרמן שהיו גם נושא לביקורת עליו מפי נתן זך. הלשון ציורית ומרבה לתאר את הטבע בכלים של האנשה ומטפורה.
דן מירון טוען במאמרו "נקודת המוצא" שאלתרמן היה מודע לחלוטין לשירה המודרנית האירופאית ולתאוריות המודרניסטיות ושכתיבתו הסימבולית, לשונו ה"אנכרוניסטית" והמקצב הלכאורה-מלאכותי בו נקט הם ביטוי פנימי אמיתי ואותנטי לעולמו של המשורר. מירון טוען שכל שירתו של אלתרמן היא "ניגון" שצריך להתפרש באמצעות שיר זה.
זהו אחד משיריו המפורסמים של אלתרמן, הוא זכה למספר לחנים וביצועים רבים, ונלמד בבתי הספר בישראל.
בשנת 2021 הועלה התיאטרון הלאומי הבימה מחזה מוזיקלי הקרוי על שם השיר שעוסק בחייו של נתן אלתרמן, השחקנים במחזמר הם יגאל שדה, רוני דלומי, שלומית אהרון, מירי מסיקה, טל מוסרי, ריקי גל ונוספים.
Public Image Ltd
אנדרטת קורבנות הקומוניזם
שיננית
וילה בארברו
וילה בראברו
מלחמת רוסיה-פרס (1813-1804)
עודד שמשון
עודד שמשון (נולד ב-1949) הוא צלם ישראלי, משמש פרופסור לאמנות וצילום באוניברסיטת דרבי באנגליה ובמכללה האקדמית הדסה ירושלים. תערוכותיו הוצגו בארץ ובאנגליה.
ביוגרפיה.
שמשון נולד בנהריה. שני הוריו הגיעו מגרמניה. למד בין השנים 1975 ל-1977 קולנוע ברמת גן. בשנת 1978 נסע לאנגליה ועבד שם תקופה קצרה כצלם. בין השנים 1980 ל-1983 למד בקולג' דרבישייר (היום אוניברסיטת דרבי), המשיך לתואר שני בין השנים 1986 ל-1988 בפוליטכניק בנוטינגהאם. בשנת 1988 סיים תואר שני בצילום ואמנות. בשנת 2004 מונה לפרופסור באוניברסיטת דרבי.
בין התערוכות שלו שהוצגו בארץ: "פלס מים" (מוזיאון רמת גן, 1999), "חצץ" (במשכן לאמנות עין חרוד, 2006), אבן שפה (גלריה הקיבוץ, 2006). בשנת 1984 זכה בפרס East Midlands Arts award.
נפת ירושלים (המנדט)
נפת ירושלים (באנגלית: Sub-district of Jerusalem) הייתה נפה במחוז ירושלים בתקופת המנדט הבריטי על שם העיר ירושלים.
לפי תוכנית החלוקה יועד שטח הנפה להיות חלק מאזור מיוחד בשליטה בינלאומית, אך לאחר מלחמת העצמאות חולק בין ישראל לבין יהודה ושומרון שהיו בשליטת ירדן.
אוכלוסייה.
בסקר הכפרים שבוצע בשנת 1945 נספרו בנפת ירושלים 247,950 תושבים. מתוכם היו 41% מוסלמים, 40% יהודים ו-18% נוצרים.
כדלקמן:
לפי מקור אחר בשנת 1945 היה סך האוכלוסייה ביישובי הנפה 253,270 בני אדם.
שטח.
בשנת 1945 היה סך כל השטחים של יישובי הנפה 1,570,785 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן:
יישובי הנפה.
שבטים בדואים:
וולפגנג שווניץ
וולפגנג ג. שְוַוניץ (Wolfgang G. Schwanitz; נולד ב-1955 במגדבורג) הוא היסטוריון גרמני-אמריקאי המתמקד במזרח התיכון. הוא מתמחה במחקרים השוואתיים על יחסים בינלאומיים מודרניים בין ארצות הברית, המזרח התיכון ואירופה. שווניץ ידוע הודות למחקר שלו על היחסים בין ערבים, יהודים, גרמנים, ועל תולדות יחסי גרמניה והמזרח התיכון.
שווניץ חי במשך שבע שנים בקהיר שבמצרים, משום שהוריו היו דיפלומטים. מששב לגרמניה המזרחית, הוא למד בתיכון מקס פלאנק בברלין. בשנת 1982 סיים חמש שנות לימודי מזרח תיכון כמזרחן וכלכלן באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1985 השלים דוקטורט בנושא מדיניות הדלת הפתוחה של מצרים.
בברלין עמד שווניץ בראש קבוצת מחקר שעסקה בהיסטוריה של המזרח התיכון באקדמיה למדעים. הוא לימד באוניברסיטת הומבולדט, באוניברסיטת פוטסדאם ובאוניברסיטה החופשית של ברלין. לאחר איחוד גרמניה, עבד בין השנים 1990–1995 במרכז למזרח המודרני שנוסד על ידי מכון מקס פלאנק במינכן, ופרסם ספרים על היחסים בין גרמניה למזרח התיכון. בשנים 1992–1993 שימש כעמית מחקר במכון CEDEJ (Centre d'études et de documentation économiques, juridiques et sociales) שבקהיר, באוניברסיטת פרינסטון (1995–1997), ובמרכז הגרמני-אמריקאי לחוקרים אורחים
השייך למכון להיסטוריה גרמנית בוושינגטון (1998). בפרינסטון הוא השלים את כתיבתם של שני כרכים אודות ההיסטוריה של הגרמנים במזרח התיכון לאחר מלחמת העולם השנייה.
בהיסטוריה שכתב על בנק המזרח של גרמניה, הראה דרך מסמכים בארכיונים האמריקאיים וגרמניים כיצד זהב יהודי שנבזז על ידי הנאצים באירופה הכבושה נמכר בטורקיה על ידי הבנק המזרח של גרמניה. בנק  זה נוסד ב-1906 על ידי בנק דרזדנר בברלין, הבנק הגרמני השני בגודלו, ופעל 40 שנה במזרח התיכון.
בשנת 2000 התיישב שווניץ ליד פרינסטון, ארצות הברית. הוא חוקר ומלמד את השפה הערבית, ההיסטוריה של העולם, וההיסטוריה של המזרח התיכון במכללות מקומיות, בהן מכללת מחוז ברלינגטון בפמברטון, ניו ג'רזי, ואוניברסיטת ריידר, בורנסוויל, ניו ג'רזי (2004-08). הוא עורך סדרת ספרים של מחקרים השוואתיים על אמריקה-המזרח התיכון-אירופה, הוא פרופסור אורח במכון רובין לחקר המזרח התיכון במרכז הבינתחומי הרצליה, ועמית משפחת הוכנברג בפורום המזרח התיכון בפילדלפיה, ארצות הברית. הוא היה פרופסור אורח במכון רובין לחקר יחסים בינלאומיים במרכז הבינתחומי הרצליה (2007-2017) והיה כותב עמית (של משפחת הוכברג 2014-2017) בפורום המזרח התיכון בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית.
פרסומיו על מדיניויות גרמניה וארצות הברית כלפיי האסלאם זכו לשבחים. שוואניץ כתב חמישה ספרים וערך עשרה. הוא חיבר 70 פרקים על ההיסטוריה ופוליטיקה של המזרח התיכון בנוגע ליחסים בינלאומיים שמתמקדים בתקופה מ-1798 עם בואו של המודרניזציה למזרח התיכון.
גוסטב לנדאוור
עזריה פז
עזריה פז (נולד ב-17 בנובמבר 1931) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, ונמנה עם האבות המייסדים של הפקולטה.
כיהן כדקאן בית הספר למדעי המחשב והמתמטיקה במכללת נתניה משנת 1999 עד לשנת 2004.
ביוגרפיה.
פז נולד בעיר יאשי שברומניה ולמד שם עד היותו בן שש עשרה. בינואר 1948 עלה באחת מאוניות הפאנים, קודם למחנות בקפריסין ולאחר מכן לחיפה.
הוא הגיע למחנה עולים בחיפה, היה בגבעת השלושה במסגרת עליית הנוער ואחר כך היה בגרעין של תנועת הנוער העובד בקיבוץ בארי. באותה שנה גויס לפלמ"ח ולחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבת הנגב. לאחר המלחמה עבר להתגורר בקיבוץ בית גוברין. עשר שנים מאוחר יותר עבר להתגורר בקיבוץ עין חרוד.