נישא לרחל לביאה בתו היחידה של רבי יהושע מאוסטרובא מחבר הספר "תולדות אדם", הנקרא בפי חסידי פולין ה"נועם אלימלך הקטן", ונכדת רבי שלמה לייב מלענטשענא.
סקוט מקלוויץ
סקוט דייוויד מקלוביץ (Scott David Mechlowicz; נולד ב-17 בינואר 1981) הוא שחקן קולנוע אמריקאי-יהודי, המוכר מתפקידיו בסרטים "יורוטריפ" ו- "לתפוס את הרגע".
ביוגרפיה.
מקלוויץ נולד בניו יורק למשפחה יהודית, וגדל בטקסס. למד באוניברסיטת טקסס באוסטין סמסטר אחד לפני שעבר ללוס אנג'לס כשהתקבל לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם סיים את לימודיו בהצלחה עם תואר בתחום המשחק.
את הבכורה שלו בתחום הקולנוע ערך מקלוויץ בשנת 2004 בקומדיית הנעורים "יורוטריפ" שם גילם את גיבור הסרט סקוט "סקוטי" תומאס. בנוסף שיחק מקלוויץ בדרמת הפשע "משחקי ילדים", שבה גילם את מרטי, בחור צעיר עצבני ואלים המוביל חבורת ילדים לעשות מעשה עליו יתחרטו כל חייהם.
בשנת 2006 שיחק מקלוויץ בדרמת הספורט "לתפוס את הרגע", שבה גילם את דמותו של דן מילמן, ספורטאי צעיר בעל חלומות אולימפיים, הכל בחייו הולך חלק עד הרגע שבו הוא נפצע. בשנת 2007 שיחק בסרט המתח הבריטי-אוסטרלי "נעלם" לצידה של איבון סטרהובסקי.
בשנת 2010 שיחק בסרט האימה "לא מתועד" (Undocumented) לצד אלונה טל ופיטר סטורמר. ובשנת 2011 שיחק בתפקיד קטן בסרט "קאט רצה", קומדיית אקשן בכיכובה של פאס וגה. בשנת 2012 שיחק בסרט הפשע "עדן" בכיכובה של ג'יימי צ'אנג.
חני לבנה
סקוט מכלוביץ'
אינפורמציה
מלאנזיה
מיניות ביהדות
יהדות, כדת העוסקת במכלול חייו של האדם, מקדישה מקום לא מבוטל לנושאי מיניות. מצוות אחדות עוסקות בנושא זה, ובהן מצוות עשה ומצוות לא תעשה. סיפורי המקרא כוללים סיפורים אחדים המציגים מגוון התנהגויות מיניות, והתלמוד, כמו גם מדרשים, מוסיפים עליהם שלל סיפורים משלהם. למצוות הקשורות למיניות מוקדש דיון נרחב במשנה ובתלמוד (בעיקר בסדר נשים) ובספרי הלכה מאוחרים יותר.
לשונות המיניות במקרא.
על פי רוב, יחסי מין מכונים בתורה בלשון ביאה, למשל, . כינוי נוסף ליחסי אישות במקרא הוא ידיעה, למשל, . הרמב"ן מסביר שידיעה מהותה הבנת עניין חיצוני וקירובו אל השכל, וגם הביאה, לפי התורה, מבטאת קרבה של שני אנשים מבחינה גופנית, רוחנית ונפשית. גם המילה שכיבה הושאלה לתיאור יחסי מין בתורה, במיוחד יחסים כפויים, כמו במקרה של שכם ודינה שעליו סופר: , או אצל אבימלך מלך גרר: . השורש ש.ג.ל להטיותיו, שמשמעותו הזדווגות, נחשב לשלילי, ועל כן בחלק מאזכוריו, השורש מופיע אך בגרסת הכתיב, ואילו בגרסת הקרי משתנה המילה ללשון משכב.
סיפורים מיניים במקרא.
בתנ"ך מובאים כמה סיפורים בעלי מוטיב בולט של מיניות:
בניגוד לתפיסה המקובלת בנצרות הקתולית של גן עדן כמקום אידיאלי, לפיה אין בו יחסי מין, לפי השקפת חז"ל אדם וחוה קיימו יחסי מין בגן עדן. לפי חז"ל ישנה הכרה שלמרות צידו השלילי של יצר המין, העשוי להביא לחטאים שונים על רקע מיני, יש בו צורך לקיום העולם. עם זאת ישנו ביטוי מסוים לפרישות ביחס לקיום יחסי מין בקרב יחידי סגולה.
התפישה הרווחת בחז"ל היא תפישה דואליסטית של שני יצרים המצויים באדם, היצר הטוב והיצר הרע. היצר הרע מזוהה לרוב – אף כי לא תמיד - עם היצר המיני.
בסיפור תלמודי מפורסם (יומא סט ע"ב) מסופר שיצר הרע המסית בני אדם לעבוד עבודה זרה בטל מן העולם בימי שיבת ציון, ואתו בטל גם יצר המין, אולם לאחר שנענתה תפילתם של ישראל להשבתו (עקב חשש להפסקת קיום העולם כתוצאה מהפסקת פרייה ורבייה) הוחזר יצר זה, אם כי עוצמתו הוחלשה.
מדרש ידוע אחר (בראשית רבה פרשה ט) מוסר רעיון דומה:
להלכה, הרמב"ם מציג גישה מורכבת למעשה המיני - מתירה מחד ומסתייגת מאידך:
מיניות ומגדר.
הכלל התלמודי גורס ש"השווה הכתוב אשה לאיש לכל דינים שבתורה". אולם בתחום המיניות ההלכה רואה אותם כשונים מהותית זה מזה. רוב האיסורים בתחום הצניעות הם א-סימטריים ונועדו למנוע חשיפה של נשים לגברים. לדוגמה, מאישה מצופה שלא לשיר או לחשוף את גופה בפני גברים ("כי קולך ערב ומראך נאוה"), ומגברים מצופה שלא להאזין לשירת נשים או להסתכל בגופן החשוף.
הנישואים ההלכתיים אוסרים על האישה לקיים יחסי מין מחוץ לנישואים. זהו איסור ניאוף, האוסר על אשת איש לקיים יחסים עם מי שאינו בעלה, ואוסר על גבר לקיים יחסי מין עם אישה הנשואה לאחר. דין הגברים והנשים העוברים עליו, לפי ההלכה, הוא חנק, וצאצאי יחסים אלו יחשבו לממזרים. חרם דרבנו גרשום אוסר על גבר נשוי לישא אישה נוספת.
קיים יחס ייחודי לאישה נשואה המועלת באמון בעלה (בוגדת בו). נאסר על בעלה לקיים עימה יחסי מין, ומופקעות מחויבויות הבעל לכתובת אשתו.
אם נראתה מתייחדת עם אחר אך אין עדות מובהקת (כמכחול בשפופרת) לכך שקיימה יחסי מין עם אחר, רשאי הבעל לקחתה לבית המקדש, שם היא תעבור טקס הכולל את שתיית "מים מרים", אשר אמורים להזיק לה במקרה שזנתה, או לחלופין להוכיח שלא קיימה יחסי מין עם אחר. משחרב בית המקדש לא ניתן להמשיך ולקיים את הטקס.
בכל הנוגע לקיום יחסי מין ביהדות בין בני זוג נשואים, הרמב"ם, בהלכות "איסורי ביאה" המגדירות יחסי מין אסורים, מתיר (ובעקבותיו הטור והרמ"א) לבעל לבעול את אשתו באיזה אופן שירצה: "אשתו של אדם מותרת היא לו. לפיכך כל מה שאדם רוצה לעשות באשתו עושה. בועל בכל עת שירצה ומנשק בכל אבר ואבר שירצה, ובא עליה כדרכה ושלא כדרכה... ואף על פי כן מדת חסידות שלא יקל אדם את ראשו לכך..." בהלכות אישות המגדירות את המחויבויות ההדדיות בין בעל ואישה, מצריך הרמב"ם את הסכמת האישה ליחסי האישות: "ולא יאנוס אותה ויבעול בעל כרחה אלא לדעתה ומתוך שיחה ושמחה."
מורדת.
אישה מחויבת בקיום יחסי אישות עם בעלה ואם היא מסרבת בהתמדה, זכאי בעלה לגרשה ללא כתובה. היא גם זכאית לדרוש מבעלה לקיים עמה יחסי מין, וזכותה זו היא חובה המוטלת עליו מדאורייתא. מניעת קיום חובה זו לאורך זמן, אפילו בהיעדר ברירה מצידו, מאפשרת לאישה לדרוש מבעלה גט וכתובה.
חיובים מיניים.
פרייה ורבייה.
מצוות פרו ורבו היא המצווה הראשונה בתורה: .
. להלכה נפסק כמו הדעה הראשונה, שנשים פטורות.
בפשטות, החיוב הוא גם על מי שאינו יהודי, שכן הציווי נאמר לאדם הראשון, שעל פי האמונה הוא אבי האנושות כולה, אך המצווה אינה נכללת בשבע מצוות בני נח.
להלכה, די להוליד זכר ונקבה כדי לקיים מצווה זו.
מצד הדין המקורי קיום המצווה אפשרי מגיל 13, בעוד לפני גיל 13 נישואים אינם מומלצים, אולם כיום נישואי קטינים אינם מומלצים, והרבנות הראשית לישראל פועלת למניעתם בקרב קהילות קטנות שבהן הייתה מקובלת תופעה זו.
החיוב, בשונה ממצוות אחרות, חל רק מגיל 17 לדעת הרמב"ם, או 18 לפי פוסקים אחרים. הימנעות אחרי גיל 20 זו עבירה, והאדם נחשב למבטל מצוות עשה.
עונה.
בנוסף למצוות פרו ורבו, שלקיומה משמשים יחסי מין, מוטלת על הגבר מצוות עונה – המצווה לקיים יחסי מין עם אשתו (בעת שאינה נידה). מקור המצווה בספר שמות, שבו נאמר ביחס לאמה עברייה: . המצווה היא מצוות לא תעשה, שהרי כתוב "לא יגרע", וברשימת המצוות של הרמב"ם היא מופיעה בהתאם כמצווה רס"ב ברשימת מצוות לא תעשה. עם זאת, קיומה אינו מתאפשר בדרך של הימנעות מעשייה, אלא מצריך עשייה מצד הבעל.
המשנה במסכת כתובות () עוסקת בשאלה מהי עונתה, כלומר באיזה תדירות נדרש קיום יחסי מין כדי לקיים מצווה זו. וזו לשון המשנה:
הרמב"ם עוסק בכך בספרו משנה תורה, וכותב:
עד כדי כך חשובה המצווה, שלכהן הגדול אסור לכהן בתפקידו אם איננו נשוי, ובתלמוד אף נאמר על פי הקבלה וספר הזוהר, בית שלא מתקיימים בו יחסי מין – אין השכינה שורה בו.
איסורים מיניים.
איסור גילוי עריות, העוסק ביחסי מין אסורים, הוא מהאיסורים החמורים ביותר בתורה, ונמנה עם שלוש העברות שהן בגדר "ייהרג ואל יעבור" ועונשן בכרת או בסקילה. ילד שנולד כתוצאה מגילוי עריות הוא ממזר, שאסור בנשיאת אשה רגילה ורשאי לישא רק ממזרת או שאר נשים חסרות ייחוס (ראו: עשרת היוחסין).
פירוט איסורי העריות מצוי בספר ויקרא (פרשת אחרי מות). האיסור כולל קיום יחסי מין בין קרובי משפחה, דהיינו, קיום יחסי מין בין אב לבתו, בין אם לִבנהּ, בין אח לאחות, וכן יחסי מין בין אשת איש ובין מי שאינו בעלה, אף שאינם קרובים. בנוסף האיסור כולל את אשת האב, אף שאינה אמו, אשת אחי האב, אחות האישה, אשת האח, חמות ועוד. משכב זכר נכלל אף הוא באיסור עריות. משכב בהמה - יחסי מין בין אדם לבעל חיים - אסור אף הוא.
היהדות קובעת כי גם לבני עמים אחרים נאסר גילוי עריות; איסור זה הוא אחד משבע מצוות בני נח.
הנישואים הם המסגרת המותרת היחידה לקיומם של יחסי מין (ובימים קדומים גם מוסד הפילגש).
הומוסקסואליות.
התורה אוסרת באיסור חמור על שני גברים לקיים יחסי מין אנאליים. מקור האיסור בפסוק מספר ויקרא: , והעונש עליו נלמד מפסוק המופיע שני פרקים לאחר מכן באותו הספר: . העונש לעובר על איסור זה במזיד, בפני שני עדים ולאחר שהתרו בו, הוא מיתת בית דין בסקילה. האיסור בתורה הוא על יחסי מין אנאליים בלבד, כפי שמפרש רש"י: "כמכניס מכחול לשפופרת".
חז"ל הוסיפו סייגים לאיסור זה, ואסרו על גבר להעמיד עצמו במצב שעלול להביאו לעבור עבירה. לדוגמה: אסרו חז"ל על שני רווקים לישון תחת שמיכה אחת.
יחסי מין ללא חדירה בין שני גברים בהם הגיע אחד הגברים לשפיכת זרע, אסורים מאותה סיבה שאוננות אסורה, משום שפיכת זרע לבטלה.