התנהגות מינית פסולה יכולה להתרחש כאשר אדם אחד משתמש בסמכותו או במעמדו כדי לאלץ אדם אחר לקיים איתו פעילות מינית שאינה רצויה. לדוגמה, הטרדה מינית במקום העבודה, בין העובד למעביד, עשוי להיחשב לכפיה מכיוון שהעובד חושש מאיבוד משרתו. באופן דומה, התעללות מינית במוסדים חינוכיים עשויה להתרחש כאשר סטודנט נכנע להזמנותיו המיניות של המרצה, מחשש שאחרת יקבל ציון נכשל.
התעללות מינית בילדים ובקטינים.
התעללות מינית בילדים היא צורה של התעללות בילדים שבה הילד עובר התעללות לשם סיפוק היצרים המיניים של מבוגר או מתבגר אחר. בנוסף לקיום מגע מיני, התעללות מינית בילדים יכולה להתרחש גם כאשר מבוגר חושף את איבריו המוצנעים בפני הילד; כאשר אדם שואל או לוחץ על ילד לקיים עמו יחסים בעלי אופי מיני; כאשר אדם חושף את הילד לפורנוגרפיה; וכאשר הילד מנוצל לצורך הפקת פורנוגרפיית ילדים.
להתעללות מינית בילדים השלכות רבות מבחינתו של הילד: דיכאון, חרדה, הפרעת דחק פוסט-טראומטית, פוסט-טראומה מורכבת, וזאת בנוסף לפגיעה פיזית אפשרית ובעיות אחרות. התעללות מינית על ידי בן משפחה היא סוג של גילוי עריות והיא יכולה לגרום לטראומה פסיכולוגית ארוכת טווח ומשמעותית ביותר, במיוחד במקרה שבו אחד ההורים הוא הפוגע.
קישורים חיצוניים.
מאמרים מקצועיים
גאל מונפיס
גאל מונפיס (בצרפתית: Gaël Monfils נולד ב-1 בספטמבר 1986 בפריז) הוא טניסאי צרפתי מקצועי. בשיא הקריירה שלו (7 בנובמבר 2016) דורג במקום השישי בעולם בדירוג סבב ה-ATP. נכון למאי 2022, מדורג במקום ה-21.
הוא זכה ב-11 תארים ביחידים. הישג השיא שלו הוא פעמיים הגעה לשלב חצי הגמר בטורנירי גראנד סלאם, אליפות צרפת הפתוחה (2008) ואליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס (2016).
ביוגרפיה.
מונפיס נולד וגדל בפריז. הוא החל לשחק טניס בגיל 4. בשנת 2004 זכה בטורנירי הנוער של אליפות אוסטרליה הפתוחה, אליפות צרפת הפתוחה ואליפות וימבלדון. בשנת 2005 התחיל בקריירת טניס מקצועית.
גסטרואנטרולוג
מיי פיינגולד
מיטל (מיי) פיינגולד (נולדה ב-16 בדצמבר 1982) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מיטל סלונימסקי בראשון לציון. הקריירה המוזיקלית שלה החלה בקונצרטים של בית הספר, ובהמשך למדה שיעורי פיתוח קול ושירה. שימשה סולנית בלהקות כמו "דיזיאק" ו"אדום". בהיותה חברה בלהקת "דיזיאק", הלהקה הופיעה בין היתר בפסטיבל ערד 2009, והוציאה סינגל בשם "spank".
בשנת 2009 זכתה פיינגולד לחשיפה כשהשתתפה בעונה השביעית של התוכנית "כוכב נולד". פיינגולד נמנתה עם המתמודדים הבולטים בתוכנית, והרבתה להופיע בתוכנית בסגנון רוק. בין הביצועים של מיי היו "שאריות של החיים" אותו היא ביצעה בספיישל עידן רייכל, "חופשייה" של שרית חדד אותו ביצעה מיי כביצוע ההצלה שלה לעלייה לרבע הגמר, "סוף העולם" של אביב גפן, "נגעה בשמיים" של משינה, ועוד ביצועים רבים. בסוף העונה העפילה לגמר יחד עם רוני דלומי ועם ולדי בלייברג. בגמר ביצעה את "תחזור תחזור" של משינה וסיימה במקום השלישי, לאחר ההצבעה הצמודה ביותר בין שלושת הפיינליסטים של הגמר. לאחר הדחתה, ביצעה מיי בגמר את הלהיט שלה "טעם מנטה" איתו עברה את האודישן הראשון בעונה.
כשבוע לאחר הגמר הוציאה פיינגולד את הסינגל הראשון שלה מאלבום הסולו, "לשבור רגל", והיא הפכה למתמודדת כוכב נולד שהוציאה סינגל בזמן הקצר ביותר. אחריו הוציאה את הסינגלים: "תודה", "מה נשתנה", "רגע בים" ו"תמשיכי לחלום".
באפריל 2010 סיפרה בריאיון לחדשות ערוץ 2 שבעת שעבדה בצעירותה באילת, נאנסה. על כך כתבה את שירה "מה נשתנה" שיצא כסינגל. בשיר מתואר מקרה אונס של בחורה שיוצאת לבלות, שנעשה בעזרת סם אונס. השיר עורר סערה ציבורית בעקבות מילותיו ובעקבות הקליפ הפרובוקטיבי. ב-23 ביולי 2010 יצא אלבומה הראשון "סודה פופ" בחברת הליקון.
ביוני 2010 החלה להופיע במחזמר על פי שיריו של שלמה ארצי, "לילה לא שקט". בו היא מגלמת דמות של אלמנת צה"ל שמתקשה להשתחרר מעברה. במחזמר מבצעת פיינגולד גרסת כיסוי לשירו של ארצי "הוא לא יודע מה עובר עליי". אף שהמחזמר עצמו זכה לביקורות צוננות, הרבו העיתונאים לשבח את ביצועה של פיינגולד. פיינגולד אף זכתה בתואר "תגלית השנה של הקאמרי" על תפקידה במחזמר.
בקיץ 2011, חברה מיי פיינגולד להרכב "לימוזינה אקספרס" שכולל שניים מחברי להקת משינה, מייקל בנסון ואבנר חודורוב, ואת הדיג'יי יניב גולד.
"לימוזינה אקספרס" הוא הרכב אלקטרו פופ עכשווי בניחוח שנות השמונים. ב-22 באוקטובר 2011, הופיעה "לימוזינה אקספרס" בהופעת החימום ללהקה רוקסט, בעוד מיי פיינגולד בחודש התשיעי להריונה, ומספר שעות לאחר ההופעה, מיי ילדה את בתה הבכורה אמילי.
ב-7 באוגוסט 2012 יצא השיר "תמונות", הסינגל הראשון מתוך האלבום השני של מיי פיינגולד, אותו כתבה עם אבנר חודורוב, והלחינה בעצמה. הסינגל זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו השונות וצעד עשרה שבועות במצעד של רשת גימל.
החל משלהי 2012 פיינגולד מופיעה בתפקיד רוזה, בעלת המועדון היפואי, בהפקה המחודשת של "קזבלן" בתיאטרון הקאמרי. במחזמר היא מבצעת להיטים רבים, ובראשם השיר "יפו", שיר בסגנון יווני, והשיר אותו שרים לכבודה, "רוזה". על תפקידה זה זכתה פיינגולד בפרס שחקנית המשנה במסגרת פרסי התיאטרון הישראלי לשנת 2012.
ב-14 בינואר 2013 הוציאה פיינגולד את הסינגל השני שלה בדרך לאלבומה השני, "להתראות מחר". הסינגל זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו השונות, ואף הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'.
ב-11 בינואר 2014 בחרה ועדה מקצועית של רשות השידור בפיינגולד לייצג את ישראל באירוויזיון 2014, אשר התקיים בקופנהגן, דנמרק. בפברואר הקליטה פיינגולד שלושה שירים, מתוכם התבקש הקהל לבחור, באמצעות משלוח מסרונים, את השיר שהיא תשיר באירוויזיון. בתום ספירת הקולות, הוכרז השיר "Same Heart" כזה שייצג את ישראל באירוויזיון, לאחר שזכה ב-55% מסך הקולות. ב-8 במאי 2014 השתתפה בחצי הגמר של האירוויזיון, אך לא העפילה לגמר.
בסוף 2014 החלה להשתתף במחזמר "שיער", בבימויו של משה קפטן, בהפקת התיאטרון הקאמרי.
מסוף שנת 2016, משחקת בתפקיד "פנטין" במחזמר "עלובי החיים" בתיאטרון הבימה, כמחליפה של מירי מסיקה (לסירוגין עם מיכל שפירא).
החל מקיץ 2017, מופיעה פיינגולד במופע המוזיקלי לילדים "גונבי הנשיקות" במועדון צוותא שבתל אביב, יחד עם אורי בנאי ומקהלת מורן.
בשנת 2018 התמודדה פיינגולד בריאליטי המוזיקלי The Four, והודחה בפרק השישי.
החל מיולי 2019, משחקת במחזמר "פלאשדנס" בתיאטרון תל אביב.
בשנת 2020 החלה פיינגולד לשחק במחזמר "לא רק בלונדינית" בתפקיד ברוק וינדהאם, מאמנת הכושר.
חיים אישיים.
בצעירותה הייתה נשואה למיכאל (מיקי) פיינגולד, נגן גיטרה בס, ומאז היא נושאת את שם משפחתו. השניים התגרשו לאחר תקופה מסוימת.
באוקטובר 2011 ילדה פיינגולד בת בכורה, לה ולבן זוגה, הצלם ליאור נורדמן. מתגוררת בכפר תבור.
מטדור (סרט)
מטדור (בספרדית: Matador) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1986, שביים פדרו אלמודובר, על פי תסריט שכתב ביחד עם חסוס פררו.
הסרט הוא מותחן העוסק בדייגו מונטס (נאצ'ו מרטינס), מטדור שפרש בטרם עת עקב פציעתו בזירה ועבר לעסוק בהוראת מלחמת שוורים למתחילים, בתלמידו אנחל חימנס (אנטוניו בנדרס) המודה בפשעים שלא ביצע, ובמריה קרדנל (אסומפטה סרנה), עורכת הדין המייצגת את אנחל. המטדור ועורכת הדין חשים זיקה הדוקה בין סיפוק מיני למוות.
עלילה.
כתוביות הפתיחה של הסרט מוקרנות על רקע סצנה שבה גבר מאונן אל מול טלוויזיה המקרינה אוסף קטעי סרטים שבהם נשים נרצחות בשלל דרכים. הסרט עצמו מתחיל בשתי סצנות המשולבות זו בזו ומקיימות דיאלוג סמוי ביניהן: באחת מלמד המטדור דייגו מונטס (שהוא הגבר שהופיע בסצנה הקודמת) את תלמידיו, ובהם אנחל, צעיר בתחילת שנות העשרים שלו, את שלב הריגתו של השור במלחמת שוורים, ובפרט נעיצת החרב בצווארו, ובשנייה מפתה מריה קרדנל גבר לשכב אתה, ולקראת סוף המשגל רוצחת אותו בנעיצת סיכת שיער בצווארו, ורק לאחר מכן היא מגיעה לאורגזמה.
את האנלוגיה בין מלחמת השוורים לחיזור מדגיש דייגו בדבריו לאנחל לאחר השיעור: "לנשים יש להתייחס כמו אל שוורים: לתקוף אותן, לכתר אותן, בלי שישימו לב. אחר כך זה קל". לאחר שמתברר לדייגו שאנחל הוא בתול, הוא שואל את אנחל האם הוא הומוסקסואל. אנחל הנזעם מבטיח להוכיח שאין זה כך, וכהוכחה תוקף ברחוב את אווה, שכנתו של אנחל וארוסתו של דייגו, ואונס אותה. בתום האונס אווה מסתלקת, ובדרכה מחליקה ונפצעת בלחיה. למראה הדם אנחל מתעלף.
אנחל, שחש חרטה, ניגש לתחנת המשטרה ומתוודה על האונס, אך כאשר המפקח (אוסביו פונסלה) חוקר את אווה, היא מסרבת להגיש תלונה, אף שהיא מאשרת את פרטי האונס. בהמשך חקירתו מודה אנחל בארבעה מעשי רצח נוספים, של שני גברים ושתי נשים. מריה קרדנל מגיעה אל אנחל לתא המעצר, ומודיעה לו שהיא עורכת הדין שתייצג אותו.
מריה נפגשת עם אמו של אנחל, וכאשר היא יוצאת מהפגישה היא מגלה בהתרגשות שדייגו עוקב אחריה. השניים נפגשים, והולכים לביתו של דייגו, שם דייגו מחבק ומנשק אותה. מריה מנסה לדקור את דייגו בסיכת שיער שהיא שולפת משערה, אך דייגו מתגבר עליה, לוקח את הסיכה ומסביר לה: "זיכרי שכשמגיע הרגע להרוג, אסור לנו להסס".
דייגו רואה את מריה בתצוגת אופנה שבה משתתפת אווה, ולאחר מכן מזהה אותה בקהל בקלטת וידאו שצולמה במלחמת שוורים שבה השור נגח בו והביא לפציעתו. הוא ניגש למשרדה של מריה, אך היא דורשת ממנו להסתלק.
המפקח עורך חקירה בבית הספר של דייגו, ומשוחח איתו ועם תלמידיו. הממצא העיקרי שלו הוא סיכת שיער שמצא בלוקר של אנחל.