ערוץ הטלוויזיה "רשת אופרה וינפרי" (OWN) החל לשדר ב־1 בינואר 2011. הערוץ החליף את ערוץ Discovery Health, ערוץ כבלים שהיה בעבר בבעלות חברת דיסקברי. הערוץ כלל תוכניות חדשות, בהנחיית אוסף המומחים שטיפחה וינפרי בתוכנית האירוח שלה, כולל: "The Gayle King Show", "Our America with Lisa Ling", "In The Bedroom with Dr. Laura Berman" ו־"Enough Already! with Peter Walsh".
Harpo Print בע"מ.
בשיתוף Hearst Magazines מפרסמת חברת הבת הזו כתב עת בשם "O, The Oprah Magazine". החברה גם פרסמה את "O at Home" במשך ארבע שנים, עד שחברת הרסט הפסיקה את פרסומו. ביולי 2020 הוכרז כי "O, The Oprah Magazine" יחדל לצאת בדפוס לאחר גיליון דצמבר 2020. בגיליון דצמבר 2020 הופיע מאמר שבו הודתה אופרה לקוראים ואישרה שזו "מהדורת הדפוס החודשית האחרונה של המגזין".
אחזקות עבר.
אולפני הארפו.
באולפני הארפו בשיקגו הופק המופע של אופרה וינפרי מאז 15 בינואר 1990. באותו אולפן צולמה גם תוכנית האירוח "The Rosie Show", שהנחתה והפיקה השחקנית והקומיקאית רוזי אודונל, וששודרה בערוץ "רשת אופרה ווינפרי". בשנת 2014 נמכר האולפן לחברת הנדל"ן סטרלינג ביי, וב־2016 נהרס. האתר מיועד להפוך למטה העולמי החדש של מקדונלד'ס.
הארפו סרטים בע"מ.
הארפו סרטים נוסדה בשנת 1993 והייתה החטיבה הגדולה ביותר בהארפו. קייט פורטה ניהלה אותה במשך 18 שנים. החברה הפיקה סרטי קולנוע, פיתחה והפיקה תוכניות טלוויזיה, ובהן סרטי טלוויזיה בסדרת "אופרה וינפרי מציגה" של רשת הטלוויזיה ABC. חברת הארפו סרטים שכנה בהוליווד.
בסוף 2008, חתמה הארפו סרטים על הסכם בלעדי עם HBO, לפי כל הפקותיה ישודרו ב־HBO. בפברואר 2013 נסגרה החברה, בציון הנסיבות כי "הביקוש למיזמים ארוכים, במיוחד בצד ערוצי השידור [להבדיל מהכבלים], הצטמק".
הארפו רדיו בע"מ.
הארפו רדיו בע"מ הייתה חברת האחזקות שהפעילה את ערוץ הרדיו Oprah &amp; Friends (ערוץ 156 ברדיו הלווייני XM Satellite Radio). בערוץ היו תוכניות יומיות ושבועיות במגוון נושאים, בהם עזרה עצמית, תזונה, כושר, הורות, בריאות, עיצוב פנים, ניהול משק בית, ואירועים אקטואליים. את התוכניות הינחו משתתפים קבועים בתוכנית הטלוויזיה "המופע של אופרה וינפרי" ובכתב העת O:
מאיה אנג'לו, מריאן ויליאמסון, ד"ר מהמט אוז, בוב גרין, נייט ברקוס, ג'ין צ'צקי, גייל קינג, הרב שמואל בוטח, הולי רובינסון פיט ורודני פיט. גם אופרה עצמה ראיינה אנשים בתחום הניו-אייג' בתוכנית הרדיו השבועית שלה, "סדרת הנשמה של אופרה".
הערוץ הופק ושודר מניו יורק. הוא נסגר ב־1 בינואר 2015.
אולפני הארפו
דירת הפגישות
דירת הפגישות (באנגלית: That Funny Feeling) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1965 בבימויו של ריצ'רד ת'ורפ, עם סנדרה די, בובי דארין ודונלד אוקונור בתפקידים הראשיים.
זה הסרט השלישי של דארין ודי כזוג לאחר "בבוא ספטמבר" (1961) ושיעור בנישואין" (1963).
תקציר העלילה.
ג'ואן האוול (סנדרה די) היא צעירה שרוצה להיות שחקנית אבל בינתיים גרה בדירה קטנה עם חברתה אודרי (ניטה טאלבוט) ושתיהן מוטרדות מהרעש שמשמיע שכנם הצמוד לותר (הארי סטורץ'). שתיהן עובדות כמנקות אצל לקוחות שאינן מכירות.
ג'ואן נתקלת שלוש פעמים ברחוב באותו בחור שלבסוף מציג עצמו כטום מילפורד (בובי דארין). טום הוא עובד בכיר בחברת פרסום ביחד עם עמיתו לעבודה הארוויי גרנסון (דונלד אוקונור) שפרוד מאשתו. טום מחזיק בביתו ציורים יקרים של הארוויי כדי שלא יעוקלו על ידי עורכי הדין של אשתו של הארוויי.
לאחר בילוי מבקש טום ללוות את ג'ואן לביתה אבל היא מתביישת להגיע לדירתה הקטנה ומגיעה לדירתו של מילפורד וטוענת שזו דירתה. טום מופתע אבל ממשיך את היחסים אתה. הוא עובר לגור בדירתו של הארוויי, שולח את הארוויי לבית מלון על חשבונו ומזמין את ג'ואן לשם.
לאחר שטום משאיר הודעה בדירתו כי ייעדר לעשרה ימים עוברת לשם ג'ואן עם אודרי ולותר. ג'ואן שזקוקה לכסף ממשכנת את החליפות של טום אצל המשכונאי (לאו ג. קרול) ומשוחחת אתו על הצרות עם "בעלה".
ג'ואן מגלה צילומים רבים של בחורות שהיו בקשר עם טום. היא מזמינה אותן לנשף בדירתן של טום. הדירה מתמלאת בבחורות הנראות כיצאניות ולתוך ההמולה נכנסים גם טום והארוויי. המשטרה מוזעקת ועוצרת את כולם. במכונית המשטרה מציע טום נישואין לג'ואן ואודרי מתחילה לפלרטט עם הארוויי.
עמוד ראשי
&lt;templatestyles src="MainPage/styles.css" /&gt;
Welcome to the Hebrew Wikipedia. For assistance in other languages, please see .
__NOEDITSECTION__
וסילי אגפקין
ואסילי איבנוביץ' אגפקין (ברוסית: Васи́лий Ива́нович Ага́пкин; 3 בפברואר 1884 – 29 באוקטובר 1964) היה מנצח תזמורת צבאית סובייטי-רוסי, מלחינ ומחברו של שיר הלכת הידוע: "פרידה מסלביאנקה" (הולחן ב-1912).
ביוגרפיה.
אגפקין נולד בנפת ריאזאן בשנת 1884. מ-1912 עד 1915 למד בבית הספר למוזיקה בטמבוב, שם הלחין את שיר הלכת הרוסי הפופולרי, "פרידה מסלביאנקה".
לאחר ניצחון הבולשביקים במהפכת אוקטובר, אגפקין התנדב מרצונו לצבא האדום ב-1918 וארגן להקת כלי נשיפה בגדוד ההוסרים האדום הראשון.
בשנת 1920, חזר אגפקין לטמבוב ושם ניהל את אולפן המוזיקה ואת התזמורת של חיילי הג.פ.או.. ב-5 באוגוסט 1922 ערכו אגפקין ותזמורתו קונצרט פרידה מטמבוב, ולאחר מכן עברו למוסקבה.
בינואר 1924 השתתפה התזמורת בניצוח אגפקין בטקס ההלוויה במהלך הלווייתו של ולדימיר לנין. ב-1928 ארגן אגפקין להקת כלי נשיפה של ילדי רחוב; שעבור רבים מהם הייתה תחילתה של קריירה מקצועית כמוזיקאים. בשנות ה-30 עמד בראש התזמורת של בית הספר הגבוה של הנ.ק.ו.ד. של ברית המועצות, איתה ערך מספר הקלטות.
אגפקין היה מנהל בולט של להקת דיוויזיית דזרז'ינסקי של הנ.ק.ו.ד.. הוא אף הוביל את מבנה הלהקות הצבאיות במהלך מצעד מהפכת אוקטובר המפורסם בכיכר האדומה במוסקבה ב-7 בנובמבר 1941. יצירתו, "פרידה מסלביאנקה" היה אחד מארבעת שירי הלכת שנוגנו באותו מצעד, ולכבוד תפקידו שם, נוגן השיר כשיר הלכת האחרון בשאר מצעדי יום הניצחון בכל רחבי רוסיה הסובייטית.
המוזיקה שהלחין הופיעה בסרטים רבים, כולל העגורים עפים (1957), ו-72 מטרים (2004).
ז'אק מאגהומה
ז'אק אילונדה מאגהומה (בצרפתית: Jacques Ilonda Maghoma; נולד ב-23 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת הקשר בהמל המפסטאד טאון.
קריירת מועדונים.
מאגהומה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טוטנהאם הוטספר. בקיץ חתם בבורטון אלביון מהפוטבול ליג השנייה. ב-8 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לשרוסברי טאון. ב-19 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-2 נגד בארנט. ב-30 באפריל 2011 מאגהומה הורחק בתיקו 1-1 נגד סאות'אנד יונייטד לאחר תקרית עם אחד מאוהדי הקבוצה היריבה. בעונת הפך למלך שערי הקבוצה עם 16 שערי ליגה והפך לכדורגלן הראשון של הקבוצה שנכלל בנבחרי העונה של הפוטבול ליג השנייה.
ביוני חתם לשנתיים בשפילד ונסדיי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-2 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד לבורנמות'. במרץ נפצע במהלך המשחק נגד ויגאן את'לטיק ולמעשה סיים את העונה. ב-24 בפברואר 2015 רשם שלושה בישולים בניצחון 1-3 נגד מילוול.
ביוני חתם לשנתיים בברמינגהאם סיטי, בה התאחד עם מאמנו לשעבר גארי רואט. בסיום העונה הראשונה, חתם על חוזה שהשאיר אותו בקבוצה עד שנת . בעונת נבחר לכדורגלן השנה של המועדון על ידי השחקנים.
ב-19 באוקטובר 2020 חתם במזרח בנגל מהסופר ליג ההודית. מאגהומה הבקיע צמד בהפסד 3-2 להיידראבאד.
ביוני הצטרף לספאדלינג יונייטד מהליגה הצפונית עד למנת לשמור על כושר. באוקטובר , מאגהומה חתם בהמפסטד טאון.
קריירה בינלאומית.
במאי מאגומה זומן לראשונה לסגל נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ב-20 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל. רק במרץ רשם את הופעתו השנייה בנבחרת בהפסד 1-0 ל.
תאוריית הבוס
ג'יימס סמית' (מושל רוד איילנד)
זיגמונד ראשר
דוקטור זיגמונד ראשר (בגרמנית: Sigmund Rascher; 12 בפברואר 1909 – 26 באפריל 1945) היה רופא גרמני וחבר במפלגה הנאצית אשר ביצע מאות ניסויים בבני אדם במסגרת עבודתו בשורות השוצשטאפל, תחת חסותו האישית של היינריך הימלר. בשלהי מלחמת העולם השנייה נעצר בידי המשטרה הפלילית, הקרימינלפוליציי, באשמת חטיפת תינוקות ומסירתם לזוגות שסבלו מבעיות פוריות. כמו כן נאשם ברצח עוזרת המעבדה שלו. הוא נכלא במחנה הריכוז דכאו והוצא להורג ב-1945.
ביוגרפיה.
זיגמונד ראשר נולד במינכן ב-12 בפברואר 1909, בנו השלישי של הרופא האנס אוגוסט ראשר, ואחיינו של המוזיקאי הידוע . אביו היה תומך נלהב של האנתרופוסוף רודולף שטיינר. הוא הצטרף ל שהקים ב-1913 ואף לקח חלק בקורס ה הראשון שהתקיים אי פעם ב-1921. מאוחר יותר שלח אותו אביו ללמוד ב, אותו הקים שטיינר עצמו, על אף שבסופו של דבר סיים ראשר הצעיר את חוק לימודיו ב-1930 או ב-1931 בבית ספר תיכוני בקונסטנץ.
כעבור שנתיים נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת פרייבורג, ובאותה תקופה גם הצטרף למפלגה הנאצית. ישנן שתי גרסאות הנוגעות לזמן כניסתו לחיים הפוליטיים: הראשונה, שנמסרה מפיו, גורסת כי התאריך האמיתי היה ה-1 במרץ, והשנייה, אשר נלקחה מתיעודי הארכיון המפלגתי, גורסת כי התאריך היה, הלכה למעשה, ה-1 במאי; סוגיה זו רלוונטית משום שהתאריך הראשון התקיים רק ארבעה ימים לפני ניצחון המפלגה הנאצית ב, ואילו השני התקיים לאחר ביסוס עלייתו של היטלר לשלטון והעברת חוק ההסמכה.