היפורתודוס ניגריטוס (שם מדעי: Hyporthodus nigritus) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדקריים ותת-משפחת הדקרים. הוא מצוי בטבע במערב האוקיינוס האטלנטי לחופי אמריקה בין מסצ'וסטס, מפרץ מקסיקו, הקריביים לרבות קובה וטרינידד ועד ריו דה ז'ניירו שבברזיל. לרוב הוא מצוי לאורך האוקיינוס הפתוח, ימים שונים ובשוניות אלמוגים. הוא יכול לצלול לעומק 50 עד 525 מטרים.
זהו דג טורף גדול שיכול להגיע לאורך 230 ס"מ ומשקל של 198 ק"ג, כשפרטים גדולים במיוחד מגיעים לגיל 50 שנה ויותר. צבעו שחור או אדום-חום כהה או אפור-אדמדם כהה -גוונים המתאימים להסוואה בעומקים בהם הוא חי. דג זה ניזון מדגים אחרים וחסרי חוליות ימיים כמו לובסטרים ולובסטרים קוצניים שהוא תופס בלסתותיו הגדולות. עקב גודלו יש לו מעט טורפים בטבע, הכוללים בעיקר כרישים גדולים ולווייתני שיניים.
דג זה מצוי בירידה עקב דיג מופרז לבשרו ולפי מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי ושירות הדיג הימי הלאומי של ארצות הברית נראה שהדג צריך להיות רשום בסכנת הכחדה, אך מאחר שאין מספיק מידע על הסכנה שלהם הם נחשבים רק כמין קרוב לסיכון לפי הרשימה האדומה של IUCN.
היפורתודוס
היפורתודוס (שם מדעי: Hyporthodus) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת הדקריים ומתת-משפחת הדקרים. בעבר מיני הסוג השתייכו לסוג הגדול דקר אך הופרדו.
זהו סוג הכולל מינים השוכנים בעיקר במערב האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. חלק ממינים אלה גדולים מאוד כמו היפורתודוס ניגריטוס שיכול להגיע לאורך 230 ס"מ ולמשקל 200 ק"ג.
הם נידוגים כדגי מאכל סביב המדינות בהם הם מצויים כשכמה מינים מצויים בסכנת הכחדה.
קוקה קולה קיד
קוקה קולה קיד (באנגלית: The Coca-Cola Kid) הוא סרט מסוגה של דרמה רומנטית, שיצא לאקרנים ב-1985. הסרט בוים על ידי דושאן מקבייב ומככבים בו אריק רוברטס וגרטה סקאקי. הסרט מבוסס על סיפור קצר שכתב פרנק מורהאוז שגם כתב את התסריט לסרט. היה אחד מהמועמדים לזכייה בפסטיבל קאן ב-1985. הסרט מתאר את תהליך השינוי שעובר איש מכירות של חברת קוקה-קולה במהלך נסיונותיו לשווק את המשקה האמריקאי באחד ממחוזות אוסטרליה. מקבייב השתמש בסרט זה כדי לבקר את התאגידים הגדולים בעולם ואת האופן בו הם דורסים מתחרים כדי להשיג מונופול בשוק.
עלילת הסרט.
בקר (אריק רוברטס) הוא איש שווק אמריקאי מצליח במטה של חברת קוקה-קולה באטלנטה שנשלח לסניף האוסטרלי בסידני כדי לבחון את מצב המכירות ביבשת זו. כשהוא בוחן את פיזור המכירות שם בקר לב למחוז בו אין לקוקה קולה כלל מכירות. בקר מחליט לנסוע לאותו מחוז (שנקרא בסרט "מחוז אנדרסון") כדי לבחון מקרוב את הסיבה לכישלון המכירות שם.
בהגיעו לבירת המחוז, כשהוא מלווה בסייעת מטעם החברה בשם טרי (גרטה סקאקי), מסתבר לבקר שהמחוז נשלט על ידי תעשיין משקאות קלים בשם טי. ג'ורג' מקדואל (ביל קר) שהודף כל ניסיון לחדירת מתחרים למשקאות שהוא מייצר. בקר מחליט להישאר במקום ומכריז מלחמה כנגד מקדואל. במהלך שהותו במחוז נסחף בקר לרומן עם מזכירתו טרי וזאת על אף תחושתו שרומן זה מסיט אותו ממטרתו. בשלב מאוחר יותר מסתבר לבקר שטרי היא בתו של מקדואל. בסופו של דבר מבין בקר שהוא רק בורג קטן בחברת קוקה קולה ושבעצם אין ברצונו להמשיך להילחם בשמה.
לכאורה הסרט מסתיים בניצחונו של מקדואל ובוויתור של בקר, אולם מקדואל מבין שאין עתיד למפעל חייו, והוא משמיד את המפעל.
בנוסף לעלילה הראשית כולל הסרט מספר עלילות משנה:
הפקת הסרט.
הסיפור הקצר שכתב פרנק מורהאוז נמסר למקבייב כבר ב-1975 במהלך פסטיבל הקולנוע בסידני שם הציג מקבייב את סרטו סרט מתוק. הסרט צולם בסידני.
ב-2009 הופץ הסרט בפורמט DVD.
רופא צוער
צוער (רפואה)
צוערות
לוטיין דנטלוס
לוטיין דנטלוס (שם מדעי: Lutjanus dentatus) הוא מין של דג גרם ממשפחת הלוטייניים, החי במזרח האוקיינוס האטלנטי לחופי מערב אפריקה. מין זה תואר לראשונה ב-1861, לאחר שנחשב בתחילה לשם נרדף למין "Lutjanus endecacanthus".
מאפיינים.
הלוטיין הוא דג גרם גדול באורך 50 ס"מ כשפרטים גדולים נצפו באורך 150 ס"מ ומשקל 50 ק"ג. הוא בעל סנפיר גבי וסנפיר שת גבוהים היוצרים רעמה עד הזנב. הראש גדול ומעוגל והשפתיים עבות. הוא בעל גוונים אפורים כהים עד אפור-ורדרד בסנפירים. הצעירים בעלי פסים אנכיים כהים לאורך גופם.
מין זה מצוי לאורך החופים הטרופיים של מערב אפריקה בין סנגל לאוגנדה לרבות באיים הקנריים, בביוקו, בסאו טומה ובפרינסיפה. הוא מצוי עד לעומק 50 מטרים בסביבות חופי סלעים ובשוניות אך נמצא גם בשפכי נהר וחופי מנגרובים. הוא ניזון מדגים קטנים וסרטנים.
מין זה נמצא בירידה עקב דיג יתר סביב חופי מערב אפריקה. עם זאת לא ידוע על מידת פגיעותו והוא לא מוגדר כמין בסכנת הכחדה.
אדולף אלנבוגן
אדולף אלנבוגן (בהונגרית: Ellenbogen Adolf; מישקולץ, 1814 – בודפשט, 28 באוקטובר 1886) היה כנר, מנצח, מלחין יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
אדולף אלנבוגן נולד במשפחה יהודית. אביו, היה חזן הקהילה היהודית במישקולץ והוא רצה לגדל אותו גם כן כחזן, אך נטייתו של אדולף משכה אותו לנגן בכינור. הוא היה חבר בעמותת המוזיקה לנוער של העיר בורשוד, בראשות המלחין המנצח והפסנתרן קארוי טרן. אחר כך נסע לווינה בסביבות 1830, שם יכול היה ללמוד באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה שנפתחה בשנת 1817 בתמיכת קרוב משפחה. הוא חזר לביתו בשנת 1834, בעיר הולדתו נתמך על ידי יוז'ף הייניש ואלנבוגן ארגן תזמורת לתיאטרון מישקולץ. הוא היה כנר מצוין, תהילתו ופרסומו הלכו וגברו ובשנת 1836 הוזמן לתיאטרון בודה. בשנת 1837, עבר עם התזמורת של כל תיאטרון בודה לתיאטרון הלאומי של פשט שנפתח. שם בשנת 1839 הפך לכנר הראשון, ועד מהרה גם למנהל המוזיקלי ולמנצח של מופעי בלט. הוא רכש או הלחין את המוזיקה לכמה משחקי ריקוד. בשנת 1851 הקים את "אגודת המלחינים ההונגרית". הוא פרש לגמלאות בשנת 1868.
אחרי הפרישה.
בשנות ה-60 ובשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא לקח חלק פעיל בחיי המוזיקה של בירת הונגריה. הוא חיבר יצירות מוזיקליות רבות, מה שכונה "אמנות המעגלים", צ'רדש, ואלס ומוזיקת ריקודים אחרת ששמותיה הפכו אותו לפופולרי. עבודותיו עיבדו בעיקר את המנגינות של אופרות פופולריות באותה תקופה בפשט. במאה ה-19 הוא הכין תמלילים ולימד אותם למספר רב של להקות צוענים.
Red Notice (סרט)
כיבושי יוסטיניאנוס
כיבושי יוסטיניאנוס היו אוסף של מלחמות ומערכות שניהל הקיסר יוסטיניאנוס הראשון במאה השישית לספירה, במטרה לכבוש מחדש שטחים שהשתייכו לאימפריה הרומית המערבית בטרם עליית הממלכות הברבריות. במהלך המלחמות האלו כבשו הכוחות הביזנטיים תחת הגנרל בליסאריוס אזורים נרחבים בצפון אפריקה, באיטליה ואף בספרד של ימינו. לאורך שש-עשרה שנות לחימה העיר רומא, הבירה המקורית של האימפריה, נכבשה חמש פעמים. אך היקף הכיבושים הנרחב עלה במחיר יקר לאימפריה הביזנטית, שלא יכלה לעמוד במחיר החזקת השליטה הצבאית בשטחים האלו לאורך זמן.
רקע.
לאחר חלוקת האימפריה הרומית למזרח ולמערב בשנת 395, החלה האימפריה הרומית המערבית להתפורר. לאורך המאה החמישית לספירה, נדידת העמים הביאה להקמתן של ממלכות ברבריות בשטחים המערביים. האימפריה המערבית התפרקה סופית עם הדחתו של הקיסר האחרון בשנת 476 בידי אודואקר האוסטרוגותי. החל משלב זה נותר רק הקיסר הרומי המזרחי בקונסטנטינופוליס, אך למרות היריבות עם הממלכות הברבריות, הוא עדיין הוכר כקיסר הרומי הלגיטימי, שמתיימר לשלוט באויקומנה - בעולם התרבותי. אך גם אם הממלכות הברבריות הכירו בעליונותו עליהן, הן לא העלו לו מיסים כפי שהיו עושות לו היו נותרות תחת השלטון הרומי.
חרף עליונותו של הקיסר המזרחי על השליטים הברבריים, יוסטיניאנוס לא ויתר על האפשרות להשיב לאימפריה את הטריטוריות שאבדו לה, ובמיוחד את העיר רומא עצמה.
המלחמה בונדלים.
ההזדמנות שלה חיכה יוסטיניאנוס לצאת לכיבושים הופיעה בשנת 530, לאחר הפיכה כנגד השליט הונדלי הילדריך. הפלתו בידי גלימר, שנטה יותר לנצרות האריאנית לעומת הילדריך (שהפסיק את רדיפת הקתולים בארצו) סיפקה תירוץ לפלישה מצד הקיסר. בשנת 533, לאחר שנחתם הסכם שלום מול האימפריה הסאסאנית, הצי הביזנטי יצא לדרך ועצר באי סיציליה שהיה תחת שליטת האוסטרוגותים. שם גילה בליסאריוס, הגנרל הביזנטי, שהונדלים אינם מצפים כלל להתקפה. לאורך מסעו של הצי הביזנטי על חופי אפריקה לעבר קרתגו, בליסאריוס אסר על ביזה ומיקד את הצבא בתקיפת הכוחות שנגדו בלבד. גלימר, אכן מופתע מהופעת הצבא בשעריו, שלח את כוחותיו בניסיון לאגף את הצבא הביזנטי. אך בליסאריוס ניצח את צבאותיו באוסף של מערכות ממוקדות והכניע את העיר.
הצי יצא לעיר קרתגו עצמה, והתושבים הברברים (berbers) שלחו אליהם נציגים להישבע אמונים ליוסטיניאנוס. ב-17 בספטמבר הצבא הביזנטי בראשות בליסאריוס נכנס בשערי העיר. גלימר חזר ואסף את כוחותיו מחוץ לקרתגו למשך כשלושה חודשים, אך לבסוף הובס בקרב וברח עם שארית אנשיו, מותיר מאחור את כל אוצרותיהם של הונדלים במחנה הנטוש. הלוחמים הביזנטים בזזו את האוצר הזה מיד עם הגעתם למחנה. גלימר הובא לקונסטנטינופוליס וקיבל חנינה ואדמות בגלטיה מיוסטיניאנוס.
המלחמות באיטליה.