התיאטרון נקרא כשמה של השחקנית האמריקאית מקסין אליוט (Maxine Elliott), אשר רכשה את הקרקע לתיאטרון מלי שוברט, וקראה לתיאטרון בשמו. לי שוברט מכר לה את הקרקע בתמורה ל-50 אחוז מהבעלות על התיאטרון כך שבתחילה היו למקסין ולי שוברט 50 אחוז מהבעלות על התיאטרון, בהיותה מנהלת התיאטרון הייתה מקסין לאחת ממנהלות התיאטרון היחידות בארצות הברית של אותה תקופה, אשר רובם ככולם היו גברים באותה תקופה. מקסין אליוט החכירה את התיאטרון לתיאטרון פדרלי בשנת 1936, באותה שנה הוא נסגר על ידי הממשלה במהלך הפקה של העריסה תתנענע (The Cradle Will Rock) של אורסון וולס.
בשנת 1941 נהפך התיאטרון, לתחנת רדיו, ובשנת 1949 הוא נהפך לסטודיו טלוויזיה, שם שודרו התוכניות הראשונות של אד סאליבן, המופע של אד סאליבן אשר כונתה אז "Toast of the Town". בשנת 1956 מכרו היורשים של מקסין הליוט את חלקם בתיאטרון למשפחת שוברט, אשר בתורם מכרו את התיאטרון. התיאטרון נהרס בשנת 1960. התיאטרון אשר נבנה באזור תיאטראות משגשג, והיה למבנה היחיד של ברודוויי מתחת לרחוב 41.
התיאטרון אירח במהלך קיומו הפקות ומחזות רבות הכוללות בין היתר הצגות ומחזות של ג'ורג' ברנרד שאו, ג'ון מילינגטון סינג, ליידי אוגוסטה גרגורי, לורד דונסאני, ליליאן הלמן וסומרסט מוהם. רק שלוש מהפקות התיאטרון היו קומדיות מוזיקליות.
הצי הצרפתי
הצי הצרפתי (בצרפתית: , נקרא באופן רשמי בצרפת הצי הלאומי ולעיתים נקרא לה רויאל) הוא הזרוע הימית של הצבא הצרפתי. שורשיו הם לפחות לפני 1624, והוא אחד מחילות הים העתיקים ביותר ולקח חלק מרכזי בהקמת האימפריה הקולוניאלית הצרפתית. כיום הוא אחד משלושת הציים היחידים המוגדרים כ"צי מים כחולים" - ציים בעלי יכולת פעולה רחבת טווח כבמימי האוקיינוסים השונים (השניים האחרים הם צי ארצות הברית והצי המלכותי הבריטי). תפקידי הצי כוללים הגנה על האינטרסים של צרפת בחו"ל, ושמירה על היציבות העולמית.
הצי כולל חמישה ענפים: מערך הכוח הפעיל, מערך הצוללות, מערך התעופה, חיל הנחתים (כולל קומנדו ימי), ומערך השיטור הימי.
כצי המוגדר כ"מים כחולים", הוא מפעיל מגוון רחב של אמצעי לחימה. ובכללם נושאת מטוסים בעלת הנעה גרעינית, צוללות מונעות גרעין, פריגטות, ספינות ביון מתקדמות כגון דיופיי דה לום (A 759), ספינות סיור וספינות תמיכה.
המוטו של הצי הצרפתי – "כבוד, מולדת, גבורה, משמעת" ("Honneur, Patrie, Valeur, Discipline") – חקוק על סיפונה של כל ספינה בצי.
היסטוריה.
חיל הים הצרפתי ידוע בכינוי החיבה "לה רויאל" ("רויאל"). הסיבה אינה ידועה בבירור, וקיימות תאוריות שונות בעניין. יש הטוענים כי הדבר נוצר כתוצאה מהקשר המסורתי של הצי לבית המלוכה הצרפתי, אחרים אמרו כי לפני השם "הצי הלאומי" היה השם "רויאל", או פשוט בגלל מיקום המטה המרכזי שלו ברחוב רויאל שבפריס.
ימי הביניים.
כציים רבים בימי הביניים, בצרפת ובמקומות אחרים, נבנה הכוח הימי בעתות מלחמה מספינות סוחר מגויסות. את שורשי הצי הצרפתי ניתן לראות בימי הביניים, כאשר בקרב הראשון שלו ניצח את הצי האנגלי בארנמיידן ב-23 בספטמבר 1338. קרב זה היה גם הקרב הימי הראשון שבו השתמשו בארטילריה.
המאה ה-17.
הצי הפך לכלי משמעותי מכלל הכוח הלאומי של צרפת בסביבות המאה ה-17 עם המאמצים של הקרדינל רישלייה תחת ממלכתו של לואי ה-13, ושל קולבר תחת לואי הארבעה עשר. ביוזמתו של "מלך השמש" (כינויו של לואי ה-14), הצי הצרפתי זכה למימון רב וציוד מתקדם, אשר סייעו בהמשך במספר ניצחונות ובהם מלחמת תשע השנים אשר הייתה כנגד הצי המלכותי הבריטי וחיל הים ההולנדי. מצוקה כספית אילצה את הקטנת הצי הן בכמות והן בכוחו, ודבר זה אפשר לאנגליה ולהולנד להחזיר לעצמן את השליטה בים. לפני מלחמת תשע ​​השנים, במלחמת צרפת-הולנד, הצליח הצי הצרפתי להכריע בקרב פלרמו את הצי ששולב מהצי הספרדי וההולנדי.
2002 ברוסיה
2002 ברוסיה הייתה השנה ה-11 להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.
הן אפשר
"הן אפשר" הוא שירו של המשורר והפזמונאי חיים חפר שנכתב בתקופת מלחמת העצמאות והולחן על ידי דוד זהבי. השיר, בביצוע סולו של רבקה קרמר, נכלל בתוכנית השלישית של הצ'יזבטרון "הפלמ"חניק מחפש את המחר" והיה אהוד בקרב לוחמי הפלמ"ח, שנהגו לשיר אותו לעיתים מזומנות, ומשם הוא התפרסם ונעשה פופולרי ביישוב ובחברה הישראלית. הוא זכה לביצועי זמרים, בהם עפרה חזה, יפה ירקוני, אריק איינשטיין ובני אמדורסקי.
תכנים ואמירות.
נושאי השיר הם הגעגועים של הלוחמים בחזית הקרב, אל חיי האהבה, המשפחה והכמיהה העזה אל השלום. חפר תיאר את התודעה והוויית הנפש כפי שבוטאה אצל חברי הפלמ"ח. התיאור הפואטי של התודעה נעשה בין השאר באמצעות שימוש אחר בפועלים ושמות עצם, המשובצים בשימוש רגיל. השיר המחורז כולל חמישה בתים.
הבית הראשון פותח במילים מרגיעות לכאורה על אורחות הטבע שכסדרן: „בַּשַּׁלֶּכֶת נוֹשֵׁב כְּבָר הַסְּתָו” ... שמתאר לכאורה את מהלכם הסדיר של עונות השנה, כגון סתיו, וגם את שקיעת האבק שעלה בדרכים בשל התנועה הרבה בהם. רגיעה מדומה זו, מאפשרת כביכול את המבע הרגשי אל האהובה האלמונית במרחקים, שאליה פונה הדובר: „וְהַיּוֹם רַק אֵלַיִךְ נִשְׂרָף / וְחוֹלֵם עַל פְּגִישָׁה רְחוֹקָה.”.
הבית השני מתאר את האמור להתרחש בפגישה העתידית אותה הדובר מדמיין, מהכניסה אל פנים הבית. המשורר יוצר בה שני ביטויים מקוריים, האחד של השער: „וְהַשַּׁעַר יַחֲרֹק לוֹ דּוּמָם”, והשני (המובא בשורה האחרונה), אשר אומץ בספרות העברית לסוגותיה: „וְעֵינַיִךְ יִהְיוּ כֹּה טוֹבוֹת / כְּמוֹ אֵין מִלְחָמָה בָּעוֹלָם”, המתאר את הכמיהה את בת הזוג בהבעה רכה על פניה, הבעה שניתן להעלותה אך בימי שלום. פרטים נוספים מהאמור להתרחש בפגישה העתידית מובאים בבית הרביעי; בו הדובר מספר על חדרה של אהובתו: „חַדְרֵךְ הֶעָצוּב / מְחַכֶּה בְּחִוְרוֹן קִירוֹתָיו”, וכביכול, „וְקוֹרֵא הוּא לִשְׁנֵינוּ לָשׁוּב / מִקְּרָבוֹת, מִדְּרָכִים וּמִסְּתָו”.
הבית השלישי המכיל שש שורות (ולא ארבע כמו הבתים האחרים) מתאר את רצונם העמוק של הלוחמים כי תקופת המלחמה והקרבות האכזריים יסתיימו. חפר תיאר במילים אלו לא רק תודעה אלא דיבורים וקריאות של אנשי הפלמ"ח, כפי שתועדו במקורות שנוצרו בשנות התקופה.
בבית החמישי מציע הדובר אפשרות חלופית ל"חדרה העצוב" של אהובתו, במילים:
ויחד עם אפשרות אישית חליפית מדומיינת זו, הוא מביא את תקוותו הכוללת:
קבוצת מנה
קבוצת המנה
ריצ'ארד ולנטיין מוריס
קסטנברג
בטא (מדד)
מדד בטא (β) הוא מדד סטטיסטי המייצג רגישות של נייר ערך או תיק השקעות לתנודתיות השוק או במילים אחרות הוא מדד לרמת הסיכון של נייר הערך או התיק. המדד משווה את התזוזות של המניה יחסית למדד אחר כלשהו, בניכוי הפרשי ריבית.
זהו המדד העיקרי של מודל CAPM.
חישוב הבטא.
הבטא מחושב בהתאם לתנודתיות של תיק השוק אל מול תנודתיות נייר הערך או תיק ההשקעות. הנוסחה למציאת בטא היא מנת השונות המשותפת ושונות תיק השוק:
formula_1
כאשר:
הנוסחה הבאה מחשבת את הבטא על ידי שימוש במקדם המתאם:
הקשר בין בטא להחזר ולסיכון.
במודל CAPM, מתואר גם הקשר בין תוחלת הרווח של התיק לתוחלת הרווח של השוק על ידי הנוסחה:
formula_5
כאשר formula_6 היא ריבית חסרת סיכון של השוק.
כך למשל עבור formula_7, כאשר השוק יעלה ב-1%, שווי התיק יעלה ב-0.7%.
השינוי שנוצר בשווי תיק ההשקעות בעקבות שינוי בשוק מכתיב גם את הסיכון הגלום בתיק. כך שעל תיק שלו בטא קטנה, שינויים בשוק ישפיעו פחות מאשר על תיק שלו בטא גדולה.
מדד בטא מאפשר גם לחשב את ההשפעה של נכס בתוך תיק ביחס לשוק כולו. כך שניתן לרכוש לתיק ניירות ערך בעלי בטא שונה. פיזור הבטאות יביא להקטנת הסיכון הספציפי של התיק.
דוגמאות לבטא.
מדד בטא אינו חסום והוא יכול להיות גבוה מאוד ואף שלילי. בפועל אין מניה לה מדד בטא הגדול מ-5.
משואה (כתב עת)
מרדף עצבני
מרדף עצבני (באנגלית: Drive Angry) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2011 בכיכובם של ניקולס קייג' ואמבר הרד, ובבימויו של פטריק לוסייר. הסרט צולם בטכנולוגיית תלת-ממד.
הסרט הוקרן לראשונה בתאריך 23 ביולי 2010 בפסטיבל הקומיקס הלאומי של סן דייגו, וב-25 בפברואר 2011 יצא לאקרנים בארצות הברית. גרסאות ה-DVD, ה-Blu-ray וה-Blu-ray בטכנולוגית תלת-מימד יצאו לאור ב-31 במאי 2011.
הסרט זכה לביקורות מעורבות, וגרף כמעט 30 מיליון דולר.
עלילת הסרט.
הסרט נפתח בקולורדו. ג'ון מילטון (ניקולס קייג'), הניצול היחיד מתאונת דרכים, מחפש אחר ג'ונה קינג (בילי בורק), מנהיג כת השטן שרצח את בתו ולקח את נכדתו במטרה להקריבה לאחר שלושה ימים בחצות. לאחר שג'ון מקבל דיווח היכן נמצא ג'ונה קינג, הוא נוסע לכיוון לואיזיאנה כדי למצוא את הנכדה שלו. במזנון באוקלהומה, מילטון נכנס למכוניתה של המלצרית שהתפטרה זה עתה, פייפר (אמבר הרד), שמציעה לו טרמפ. לאחר שהם עוזבים את המסעדה, מגיע אדם זר (ויליאם פיכטנר) המציג את עצמו כרואה החשבון (כלומר, סוגר החשבונות. יד ימינו של השטן) ושואל את בעל המזנון לאן הלך מילטון.