ראמזי ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו מול טוונטה אנסחדה, במשחק שנערך ב-13 באוגוסט 2008 במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות. חודש אחד לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה בפרמייר ליג, ובישל לעמנואל אדבאיור במשחק מול בלקברן רוברס. ב-23 בספטמבר 2008 הוא ערך את הופעתו המלאה הראשונה במשחק הסיבוב השלישי של גביע קארלינג מול שפילד יונייטד, ובישל בו שני שערים שסייעו לארסנל לנצח 6 - 0. את שער הבכורה שלו בארסנל הוא הבקיע בניצחון החוץ 5 - 2 על פנרבחצ'ה בשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-1 ביולי 2009 חתם על חוזה חדש בארסנל.
ב-22 באוגוסט הבקיע ראמזי את שער הבכורה שלו לעונת בניצחון 4 - 1 על פורטסמות' באצטדיון האמירויות, ולאחר מכן בישל לאנדריי ארשאבין בניצחון הביתי 3 - 1 על סלטיק במוקדמות ליגת האלופות. הוא הצטיין במשחק הסיבוב הרביעי של גביע קארלינג מול ליברפול, ואף זכה בתואר השחקן המצטיין של המשחק. הוא השתתף בכל משחקי ליגת האלופות בשלב הבתים, לרוב כמחליפו של הקפטן ססק פברגאס. ב-7 בנובמבר 2009 שותף בכל 90 הדקות של הניצחון 4 - 1 על וולבס, ובכך השלים לראשונה משחק מלא בליגה הבכירה.
ב-3 בינואר 2010 הבקיע שער שוויון במשחק הסיבוב השלישי של גביע ה-FA מול וסטהאם יונייטד, שהסתיים בניצחון ארסנל בתוצאה 2 - 1 לאחר שער של אדוארדו דה סילבה. במשחק הניצחון 3 - 1 על סטוק סיטי ב-27 בפברואר 2010 תוקל ראמזי בכוח על ידי ראיין שוקרוס, שקיבל על כך כרטיס אדום, וכתוצאה מכך נגרמו לו שברים בעצם השוקה ובעצם השוקית.
בנובמבר 2010 הושאל ראמזי לנוטינגהאם פורסט, ובינואר 2011 הושאל בחזרה לקבוצת נעוריו, קארדיף סיטי. כעבור חודש חזר ראמזי לארסנל, וב-1 במאי כבש את שערו הראשון בעונה זו, שער הניצחון (0–1) מול מנצ'סטר יונייטד.
בעונת הפך ראמזי לשחקן הרכב קבוע בארסנל, ערך 34 הופעות בליגה וכבש שני שערים. בעונת ערך 36 הופעות וכבש שער אחד. ב-18 במרץ 2014 האריך את חוזהו בארסנל. בעונת כבש עשרה שערי ליגה, וזכה עם ארסנל בגביע האנגלי, לאחר שבמשחק הגמר כבש את שער הניצחון מול האל סיטי בהארכה, ונבחר לשחקן המצטיין במשחק.
יובנטוס וריינג'רס.
ב-11 בפברואר 2019 יובנטוס מהסרייה א' הודיעה שארון ראמזי יחתום בקבוצה כאשר חוזהו בארסנל יסתיים בסיום עונת 2018/2019. ב-1 ביולי 2019 ההעברה נהפכה לרשמית וראמזי חתם על חוזה ל-4 עונות ביובנטוס. ב-18 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד אתלטיקו מדריד בליגת האלופות.
ב-31 בינואר 2022 הושאל ראמזי לגלאזגו ריינג'רס עד לסוף העונה. ב-19 במאי 2022 הפסידה ריינג'רס בגמר הליגה האירופית לאיינטרכט פרקנפורט בדו-קרב פנדלים, כאשר ראמזי הוא הבועט היחיד שמחטיא בדו-קרב.
ניס.
ב-1 באוגוסט 2022 חתם ראמזי בניס. שבוע לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה בה גם כבש שער בתיקו 1-1 נגד טולוז, במסגרת המחזור הראשון בליגה בעונת 2022/2023.
נבחרות לאומיות.
בשנת 2005 זומן ראמזי לראשונה לסגל הנבחרת הוולשית עד גיל 17. הוא היה חלק משורה של שחקנים צעירים ובעלי קריירה עתידית מבטיחה ששיחקו במערכת הנוער של ויילס, וערך את הופעת הבכורה בנבחרת עד גיל 21 ב-21 באוגוסט 2007, בניצחון החוץ 4 - 3 על הנבחרת השוודית המקבילה. הוא היה השחקן הצעיר ביותר שעשה זאת, ושבר את שיאו של עמיתו לקבוצה, כריס גאנטר. מאמן הנבחרת עד גיל 21, בריאן פלין, סיפר כי הוא השאיר את ראמזי בסגל הנבחרת על מנת שיסייע לה להעפיל לאליפות אירופה עד גיל 21. תוכניתו של המאמן לא הצליחה לאחר ההפסד לנבחרת אנגליה עד גיל 21 באצטדיון וילה פארק, אף על פי שראמזי הצליח להבקיע שער בבעיטת יעף.
ב-19 בנובמבר 2008 זימן ג'ון טושאק את ראמזי לסגל של נבחרת ויילס, לקראת משחק הידידות מול נבחרת דנמרק, ואת הופעת הבכורה שלו ערך בגיל 17 בלבד, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת הבוגרת של ויילס. ב-14 באוקטובר 2009 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת, במשחק מוקדמות מונדיאל 2010 מול נבחרת ליכטנשטיין. לאחר תום טורניר המוקדמות הוא זומן מחדש לסגל הנבחרת עד גיל 21, אך לבסוף שוחרר ממנה. ב-14 בנובמבר נטל חלק במשחק מול נבחרת סקוטלנד, בו ניצחה ויילס 3 - 0 כשראמזי מבשל שער ומבקיע אחד נוסף במבצע יחיד. באותו חודש קיבל את פרס כדורגלן השנה הצעיר מטעם התאחדות הכדורגל של ויילס.
במרץ 2011 החליט מאמן נבחרת ויילס, גארי ספיד, על מינויו של ראמזי לקפטן הנבחרת, כשהוא בן 20 בלבד, ובכך הפך לקפטן הצעיר ביותר של הנבחרת אי פעם. מאמנה החדש של הנבחרת, כריס קולמן, מינה את אשלי ויליאמס לקפטן במקומו של ראמזי באוקטובר 2012.
בשנת 2012 היה ראמזי חלק מסגל נבחרת בריטניה לאולימפיאדת לונדון.
תארים.
קבוצתיים.
ארסנל.
יובנטוס
גלאזגו ריינג'רס
עז א-דין אבו אל-עייש
עז א-דין אבו אל-עייש (בערבית: عز الدين ابو العيش) הוא רופא פלסטיני שבמהלך מבצע עופרת יצוקה נהרגו שלוש מבנותיו ונפצעה בת נוספת עקב פגיעת שני פגזי טנקים של צה"ל בביתו בג'בליה ובחימוש שהוסתר בבית זה. האירוע קיבל תהודה רבה כאשר מיד לאחר מכן זעק האב לעזרה בטלפון בשידור חי בערוץ 10.
הקריירה הרפואית.
אבו אל-עייש נולד במחנה הפליטים ג'בליה. הוא סיים לימודי רפואה באוניברסיטת קהיר ב-1983, התמחה בגינקולוגיה ויילוד באוניברסיטת לונדון, וקיבל תואר מוסמך בבריאות הציבור באוניברסיטת הרווארד. שימש כרופא בעזה, והיה לרופא הראשון מעזה שעבד בבית חולים ישראלי. עבד באופן חלקי במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ובמרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, שם ביצע טיפולי פוריות. במסגרת עבודתו בסורוקה השתתף גם במחקר על מחלות גנטיות בקרב האוכלוסייה הבדואית.
הוא ניסה ליזום הקמת מרכז רפואי ישראלי משותף בעזה. אחרי השתלטות החמאס על רצועת עזה המשיך לעבוד בישראל, והיה אחד מתושבי עזה המעטים שנכנסו בקביעות לישראל. המשיך להתגורר ברצועת עזה, בבניין בן כמה קומות שבנו הוא ואחיו בג'בליה, ועבד גם במערכת הבריאות המקומית. כשלושה חודשים לפני פרוץ מבצע עופרת יצוקה נפטרה אשתו של אבו אל-עייש נאדיה ממחלת הסרטן, והוא נותר לטפל בשמונת ילדיהם.
הריגת שלוש בנותיו במבצע עופרת יצוקה.
פרוץ מבצע עופרת יצוקה מצא את אבו אל-עייש בתוך הרצועה מבלי יכולת לצאת. כלי התקשורת הישראליים, שהיו מנועים מלדווח מתוך הרצועה, ובייחוד ערוץ 10, שכתבו שלומי אלדר הכיר את ד"ר אבו אל-עייש, השתמשו בקשריהם איתו כדי לקבל דיווחים וראיונות המתארים את המצב ברצועה. במהלך ימי המבצע נוצר קשר בינו לבין פרופסורים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת טורונטו בקנדה, דרך תורם שרצה לתת מענק מחקר שיממן את שהותו שם למשך שלוש שנים, ואחרי שהתרשמו מקורות החיים שלו והסכימו להצעה, ניסו לפעול מול ישראל על מנת לאפשר את יציאתו עם המשפחה מהרצועה, אולם לא הספיקו לעשות זאת בזמן.
ביום שישי, 16 בינואר 2009, ימים ספורים לפני תום המבצע, ירה טנק ישראלי שני פגזים לעבר ביתו של אבו אל-עייש בג'בליה. כתוצאה מן הירי התפוצצו חימושים שהוסלקו בביתו של אל-עייש. מן הירי ומן הרסס שהתפזר מן החימוש שהוסתר בבית נהרגו שלוש מבנותיו ואחת מאחייניותיו. אחת מבנותיו האחרות נפצעה בכל חלקי גופה. אבו אל-עייש התקשר לשלומי אלדר, וזה מיהר להעלות אותו לשידור חי שבו הוא זעק לעזרה. צה"ל איפשר לו באופן חריג להכניס את בתו למדינת ישראל דרך מעבר ארז על מנת לקבל טיפול בתל השומר שהציל את אצבעותיה ואת הראייה בעינה הפגועה.
נסיבות ההפגזה.
בשלהי מבצע עופרת יצוקה הפכה סביבת ביתו של ד"ר אבו אל-עייש, באזור עזבת עבד רבו שמצפון לשג'אעיה, לזירת לחימה עיקרית עבור כוחות צה"ל. כתוצאה מהלחימה נחרבו או ניזוקו קשות למעלה משלוש מאות מבנים ונהרסו למעלה מ-12 ק"מ של דרכים בעזבת עבד רבו. בפרט נפגעו קשות חמישים מבנים באזור בשבוע שקדם להפגזת בית אבו אל-עייש, ועוד תשעים מבנים נפגעו קשות ביומיים שחלפו מהפגזת הבית ועד להפסקת המבצע. לטענת צה"ל, ביום שישי ה-16 בינואר 2009 בערב נורתה אש צלפים ומרגמות מבית הסמוך לבית אבו אל-עייש, וזוהו דמויות בבית אבו אל-עייש שנחשדו כתצפיתנים המכווינים את הירי מהבית הסמוך. לאור זאת הורה מפקד גדוד מחטיבת גולני לירות שני פגזי טנקים לעבר מקור הירי, ושני פגזים נוספים לעבר הדמויות החשודות בבית אבו אל-עייש. כתוצאה מההפגזה התפוצצו חימושים שהוסלקו בבית אבו אל-עייש, תוך פיזור רסס והעלאת עשן שחור וסמיך שאינו אופייני לפגיעת פגז. שבעה רסיסים חולצו מגופן של שלוש מהנפגעות באירוע על ידי גורמים רפואיים ישראליים ופלסטיניים, ולגבי שישה מתוכם נקבע כי מקורם בחימוש מאולתר ולא בחימוש המשמש את צה"ל. בכל ששת הרסיסים נמצא אבק שריפה שחור מסוג אשלגן חנקתי המשמש להנעת רקטות מאולתרות כגון קסאם ואינו מצוי בראשי קרב של חימושים המשמשים את צה"ל בנוסף, ברסיס שחולץ מגופה של הפצועה גיידא אבו אל-עייש נמצא חומר נפץ מסוג ציקלוטרימתילאנטריניטרוסאמין (CTMTNA), שאינו נמצא בשימוש צה"ל אך שכיח במטעני נפץ מאולתרים שהונחו ברצועת עזה. לטענת מפקד הגדוד, בעת שפקד להפגיז את הבית ופיקח על ההפגזה לא ידע כי שוהים בו אזרחים או כי מוסלק בה חימוש, ולא היה מתיר את הירי לו ידע על הימצאות אזרחים בבית.
התגובות לאירוע.
בניגוד למקרים אחרים בזמן המבצע, המקרה של אבו אל-עייש זכה לתהודה רבה בשל השידור החי.
בראיונות הרבים שהעניק אבו אל-עייש לאחר האירוע טען שמביתו לא נעשתה שום פעילות נגד חיילי צה"ל, והדגיש שלמרות האסון שפקד אותו הוא לא זונח את דרך השלום.