עד כה ראו אור 2 כרכים על משניות סדר זרעים, ו-14 כרכים על מסכתות התלמוד לסדר נשים (כתובות - 2 כרכים, סוטה - 2 כרכים, יבמות - 4 כרכים, נדרים - 2 כרכים, גיטין - 3 כרכים וקידושין - 4 כרכים). המכון ראה לנכון להתחיל דווקא בסדר זה, כיוון שהוא חסר מעבודתו של ר' רפאל נתן נטע רבינוביץ, "דקדוקי סופרים". אשר על כן מכונה עבודתו של המכון בשם "דקדוקי סופרים השלם". העורך הראשי של המכון הוא הרב אפרים רוטמן.
בתחילת דרכו של המכון הוחל בהדפסת מסכת ברכות שכללה את המסכת עצמה עם פירושיה השונים, גרסאותיה וההלכה הפסוקה היוצאת מסוגיות התלמוד (על פי "הלכה ברורה" של הרב אברהם יצחק הכהן קוק). בטרם נסתיימה מלאכת ההדפסה פרצה שרפה בבית הדפוס וכילתה את כל העבודה.
יחד עם הטיפול בגרסאות המשנה והתלמוד עוסק המכון גם בההדרת כתביהם של ראשונים. כרכים רבים של "בית הבחירה" לרבנו מנחם המאירי יצאו מבית יוצר זה, וכן חידושי הרמב"ן על הש"ס, "תורת הבית" של הרשב"א והרא"ה, תוספות רבי שמשון משאנץ על מסכת כתובות, הר"י בן מלכי צדק על משניות זרעים, וגנזי ראשונים על כמה ממסכתות הש"ס. מפעל נוסף הוא הוצאתם לאור של פסקי הרי"ד ונכדו הריא"ז על מסכתות הש"ס. המפעל הסתיים בתשע"ב עם הוצאתה לאור של המסכת האחרונה - מסכת נדה.
בשנים האחרונות עוסק המכון בהוצאה לאור של פירושי הר"י מלוניל על מסכתות הש"ס. הפירוש למשנה והפירוש לתלמוד מאוחדים לפרוש אחד המסודר לפי סדר הש"ס. עד כה יצאו לאור שבעה כרכים על מסכתות: שבת (ב"כ), מגילה גיטין ויבמות, ביצה מו"ק וחגיגה, כתובות, קדושין, חולין.
בשנת 1973 הוענק למכון פרס ישראל לספרות תורנית.
התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית
התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית היא תזמורת אמריקאית שמקום מושבה הקבוע הוא ראלי (קרוליינה הצפונית), בתזמורת 69 נגנים קבועים במשרה מלאה. היא מופיעה באולם הקונצרטים מיימאנדי ומנגנת מדי פעם עם להקת הבלט של קרוליינה ועם להקת האופרה של צפון קרוליינה. ב-2007 חגג הארגון 75 שנה לייסודו. כן מתקיימות סדרות קונצרטים בערים שונות בצפון קרוליינה.
תולדות התזמורת.
בשנת 1932 איחד לאמאר סטרינגפילד קבוצת מתנדבים ליצירת התזמורת הסימפונית של צפון קרוליינה. הופעתם הראשונה הייתה באולם היל באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ב-14 במאי 1932. הנגנים המקוריים של התזמורת היו מוזיקאים מקומיים, שניגנו ללא שכר. עד שנת 1935 כבר הופיעה התזמורת ביותר מחמישים ערים בצפון קרוליינה, ביותר מ-140 קונצרטים. ד"ר בנג'מין סוולין, מנהל מוזיקלי מ-1939 עד 1972, המשיך במימוש שליחותה של התזמורת, להגיע אל מספר רב ככל האפשר של תושבי צפון קרוליינה.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 הייתה הסימפונית שת צפון קרוליינה לתזמורת הראשונה שקיבלה מימון רצוף מן המדינה. החקיקה המאפשרת מתן מענקי מדינה לתזמורות התקבלה בבית המחוקקים של צפון קרוליינה במרץ 1943 והתזמורת ממשיכה לקבל את המימון הקבוע גם כיום. בשנת 1942 התחילה התזמורת להתמקד בחינוך; היא מביאה ילדים וסטודנטים אל אולם הקונצרטים להציג שאלות ולהאזין לנגנים ומתאמת עם מערכת החינוך פעולות האזנה למוזיקה סימפונית והדרכה מוזיקלית בבתי ספר יסודיים.
לתזמורת צפון קרוליינה נודעת בנגינת סוגות וטיפוסי מוזיקה רבים חוץ מקונצרטים קלאסיים. ב-2007 סיירה התזמורת בחלקה המערבי של צפון קרוליינה עם תוכנית של מוזיקת עם מסורתית לצפון קרוליינה; חלילן צ'רוקי, כנרים עממיים, נגני בנג'ו ורקדנים בנעלי-עץ הופיעו עם התזמורת.
מאז 2004, גרנט לואלין הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת. החוזה הראשוני שלו היה לארבע שנים, ובנובמבר 2006 הוארך החוזה עד 2012. גרהרדט צימרמן, המנהל המוזיקלי בשנים 1982 עד 2003, הוא מנצח הכבוד של התזמורת.
פעילויות.
התזמורת הוציאה חמישה תקליטים, האחרון בהם "רישומים: 2004-05", הקלטה המביאה חיבורים של נגן טרומבון הבס של התזמורת, טרי מיזסקו. דייוויד הרטמן, בעבר מנחה תוכנית הטלוויזיה "בוקר טוב אמריקה" של רשת ABC, הוא מגיש שידורי הרדיו של תזמורת צפון קרוליינה.
כחלק מן תוכנית החינוכית של התזמורת, כ-50 מ-180 הופעותיה השנתיות של התזמורת מוקדשות לסטודנטים מרחבי צפון קרוליינה. נוסף לכך, התזמורת מקיימת תחרות קונצ'רטו לנוער, נותנת מימון ל"פילהרמונית המשולש הצעירה" ומזמינה סטודנטים לצפות בחזרות.
עקרון השוליות
בתורת המשחקים, עקרון השוליות הוא עיקרון המצביע על כך שהערך של שחקן תלוי אך ורק בתרומתו השולית לכל קואליציה שאליה הוא מצטרף, ואינו תלוי בתרומת שאר השחקנים לקואליציות השונות.
ערך זה משמש באפיון שני לערך שפלי, בו הוא מחליף את עקרונות החיבוריות ושחקן האפס.
ניסוח פורמלי.
יהי formula_1 מושג פתרון נקודתי, formula_2 משחק בצורה קואליציונית, ו- formula_3 שחקן. הגודל formula_4 נקרא ערכו של שחקן i במשחק formula_2 לפי formula_1.
מושג פתרון formula_1 מקיים את עקרון השוליות אם לכל שני משחקים formula_2 ו-formula_9 עם אותה קבוצת שחקנים, ולכל שחקן formula_10 מתקיים התנאי הבא: אם formula_11,
אז: formula_12.
החלבן
כנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה
סן ג'ורג'ו מג'ורה (באיטלקית: San Giorgio Maggiore) היא בזיליקה הממוקמת באי סן ג'ורג'ו מג'ורה, בלגונת ונציה שבאיטליה. חזית הכנסייה צופה אל כיכר סן מרקו.
היסטוריה.
הכנסייה הראשונה באתר הוקמה בשלהי המאה השמינית או ראשית המאה התשיעית. בשנת 982 נתרם האי למסדר הבנדיקטיני, אשר ייסד במקום את מנזר סן ג'ורג'ו.
בניית מבנה הכנסייה הנוכחי החלה בשנת 1566 בתכנונו של אנדראה פאלאדיו. המבנה לא הושלם בעת מותו של פלדיו בשנת 1580. על סיום עבודות הבנייה ובייחוד חזית המבנה פיקח האדריכל וינצ'נזו סקאמודזי אשר התבסס על תוכניותיו של פלדיו. העבודות הסתיימו בשנת 1610.
מגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה בשנת 1467 אולם התמוטט בשנת 1774. מגדל חדש הוקם בשנת 1791.
בשנת 2011, במסגרת הביאנלה של ונציה, הוצב בכנסייה פסל של האמן הבריטי אניש קאפור.
חזית הכנסייה.
לכנסייה חזית שיש לבנה בסגנון קלאסי האופייני לפלדיו. החזית תואמת את המבנה כאשר גמלון נמצא בחזית הספינה הראשית. משני צידי הכניסה הראשית לכנסייה נמצאים פסלי גאורגיוס הקדוש וסטפנוס הקדוש להם מוקדשת הכנסייה.
פנים הכנסייה.
הכנסייה רחבה ומוארת היטב בחלונותיה הרבים. תוכנית הכנסייה שילבה את צורת הצלב עם צורת הבזיליקה המסורתית, כאשר הכיפה נמצאת במפגש הזרועות.
בין יצירות האמנות העיקריות שבכנסייה ניתן למנות את "המדונה על כס המלכות עם הקדושים" מעשה ידי סבסטיאנו ריצ'י, "הסעודה האחרונה" ו"נפילת המן" מעשה ידי ז'אקופו טינטורטו, וכן יצירות מעשה ידי פאלמה איל ג'ובאנה, דומניקו טינטורטו וז'אקופו באזאנו.
סנטה מריה דלה סאלוטה
בזיליקת סנטה מריה דלה סאלוטה (באיטלקית: Basilica di Santa Maria della Salute - בזיליקת מריה הקדושה של הישועה) המכונה "סאלוטה" (Salute) היא אחת הכנסיות הידועות והמפוארות בוונציה שבאיטליה.
הכנסייה ממוקמת במצר יבשה צר בין התעלה הגדולה לתעלת ג'ודקה למול כיכר סן מרקו.
היסטוריה.
בקיץ 1629 פשטה מגפה בעיר ונציה. המגפה נמשכה במשך כשנתיים, ונפטרו בעטייה כשליש מאוכלוסיית העיר. תהלוכות דתיות ותפילות המוניות שנערכו בכנסיית סן רוקו וכנסיית סן לורנצו גוסטיניאני לא עצרו את המגפה. בניסיון לעצור את המגפה, על פי אמונת הוונציאניאנים, הוחלט להקים כנסייה. דבר זה בוצע בעבר, כאשר בניסיון לעצור מגפה תכנן אנדראה פאלאדיו את כנסיית איל רדנטורה המוקדשת לישו הנוצרי. ב-22 באוקטובר 1630 הכריז הסנט של ונציה על הקמת כנסייה המוקדשת למרים הבתולה, שנחשבה למגינה של הרפובליקה של ונציה. עוד נקבע בהחלטה שהסנאט של העיר יבקר בכנסייה מדי שנה בתהלוכה לכבוד מרים - תהלוכה שתיקרא "חג המדונה של ההצלה" ("Festa della Madonna della Salute") - התהלוכה תצא מכיכר סן מרקו דרך רובע סן מרקו אל רובע דורסודורו (בו נמצאת הכנסייה), כאשר עוברים דרך גשר סירות מיוחד שמוקם בין הרבעים מעל התעלה הגדולה לצורך התהלוכה.
מיקום הכנסייה נבחר מבין שמונה מקומות אפשריים. השטח שנבחר ניצב למול כיכר סן מרקו (דבר המקל על בניית גשר הסירות). השטח, שהיה בבעלות הפטריארך הקתולי - נציג הוותיקן ברפובליקת ונציה הועבר לבעלות העיר, והריסת הבתים במקום החלה בשנת 1631.
אחד עשר הצעות הוגשו לתחרות האדריכלות לצורך הקמת הכנסייה, מתוכן נבחרו שתי הצעות לשלב הגמר: תוכניתו של האדריכל באלדאסארה לונגנה ותוכניתם של האדריכלים אנטוניו סמראלדי (המכונה "איל פרנקו") וסאמבטיסטי רוברטיני. תוכניתו של לונגנה נבחרה בשלב הגמר.
תוכניתו של לונגנה הייתה ייחודית מבין התוכניות שהוגשו. יתר התוכניות תיארו כנסיות בסגנון פאלאדיאני, אולם באלדאסרה לונגנה כתב בתוכניתו:
תוכניתו של לונגנה הצעיר (שהיה בן 26 בעת הגשת התוכנית), הוגשה לסנאט הוונציאני בו הצביעו 66 סנטורים בעד התוכנית, 29 נגדה (בשל העדפת הסגנון הפאלאדיאני) ו-2 נמנעים.
בניית הכנסייה הושלמה בשנת 1681 (זמן קצר לפני פטירתו של לונגנה).
מבנה הכנסייה.
הכנסייה רחבת ההיקף ניצבת על 100,000 יתדות עץ השקועים באדמת האי. מבנה הכנסייה בנוי מאבן בחזיתו, וממארמורינו (לבנים המכוסות באבק שיש).
פנים הכנסייה המתומנת בנויה בסגנון ביזנטיני. כיפת הכנסייה הרחבה, הניצבת מעל האולם המתומן, נועדה לסמל את כתרה של מרים; האולם עצמו מסמל את רחמה של מרים, ושמונה עמודי האכסדרה את הכוכב בן שמונה הקצוות - סמלה של מרים.
כיפת הכנסייה המפוארת הפכה לאחד מסמליה הידועים ביותר של העיר ונציה.
פנים הכנסייה.