(Straccioncino), הבא מן המילה "סטראצ'ו" - "סמרטוט" ומשמעותה הייתה "הבוהמי". הוא היה פלורנטיני במוצאו ופעל בעיקר ברומא, בה הצטיין כווירטואוז של הכינור וכמלחין.
חייו.
ג'וזפה ולנטיני היה, בין השאר, תלמידו של ג'ובאני בטיסטה בונונצ'יני, שלימד ברומא בשנים 1690–1696.
בגיל 11 היה חבר בקונגרגציה של סנטה צ'צ'יליה והחל משנת 1695 היה למזכיר שלה.
הוא מוזכר לראשונה ככנר כשפעל ב-1694 בשרות הקרדינל לורנצו קולונה. ניגן באותה תקופה בקונצרטים של אקדמיה דל דיזניו די סן לוקה ובחצר של הקרדינל אוטובוני, שנודע באהבתו למוזיקה. נגינתו הושפעה מקורלי ועל סמך עדותו של פרנצ'סקו ג'מיניאני, מזכיר צ'ארלס ברני שאחרי שנת 1702 הפך ולנטיני ליריב מר של קורלי עצמו.
בשנים 1708–1713 הועסק ולנטיני על ידי המרקיז רוספולי ברומא. בשנים 1710–1727 פעל כנגן כינור וכמלחין (Suonator di Violino, e Compositore di Musica) בחצר הנסיך מיקלאנג'לו י. קאאטאני (1685–1759). אצל קאאטאני הועסק אחרי 1714 גם פייטרו לוקטלי, שייתכן כי היה תלמידו של ולנטיני בשנת 1711. החל משנת 1710 עבד ולנטיני במקביל בכנסיית סן לואיג'י דיי פרנצ'זי (עד 1741), במקומו של קורלי, והחל מ-1711 גם כממלא מקום של מנהל הקפלה בכנסיית סן ג'קומו דלי ספניולי.
החל משנת 1718 למשך 30 שנה היה ולנטיני כנר ומלחין הבית של קולג'ו נאזארנו וכן בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה. אחרי 1720 ועד מותו כיהן גם כקפלמייסטר של כנסיית סן ג'ובאני דיי פיורנטיני ואחרי 1736 התמנה בבזיליקה סנטה מריה מג'ורה לקפלמייסטר של הקפלה פאולינה. בשנים 1720–1753 פעל ולנטיני גם כקפלמייסטר של כנסיית סנטה מריה מדלנה כיורש משרתו של ג'וזפה ציפולי.
מפעלו המוזיקלי.
יצירותיו נפוצו במהירות ברחבי אירופה. חלקן הודפסו וחלקן נמצאות בכתבי יד בספריות של מנצ'סטר, דרזדן ורומא.
אחרי תקופה ארוכה שבו נשתכחו, נתגלו יצירותיו מחדש בעשורים האחרונים של המאה ה-20. הן מצטיינות ברוח חדשנית לזמנו, במקוריות וברעיונות מוזיקליים מפתיעים. בסונאטות שלו ל-1-2 כינורות, כלי בס וקונטינואו ניכרת השפעתו של קורלי, לעומת זאת הקונצ'רטי דומים יותר לסגנונו של ויולדי. בכל יצירותיו העדיף ולנטיני את הסולמות המרוחקים ואת הרגיסטרים הגבוהים יותר של הכינור. הוא הלחין גם מוזיקה קולית: לפחות שתי אופרות שהוצגו בחצר הנסיך מקזרטה בצ'יסטרנה, קנטטות ואורטוריות.
כווירטואוז תפס ולנטיני מעמד חשוב בתולדות הנגינה בכינור.
פרט לפעילותו המוזיקלית פעל ולנטיני הרב-כשרוני גם כצייר ומשורר.
יצירות מוזיקליות.
יצירות ולנטיני פורסמו עוד בצעירותו על ידי הוצאתו של אטיין רוז'ה (Estienne Roger) ועל ידי יורשו לה סן (Le Cène), באמסטרדם. כבר בשנת 1710 פורסמו מהדורות חדשות מתוקנות של האופוס 1-4. חלק מההקונצ'רטי שלו הוצאו לאור באמסטרדם בשנים 1717-1716. קובצי יצירות אחרים פורסמו בנפרד: למשל אופוס 7 בשנת 1710 ואופוס 9 ב-1724. יצירות שלו פורסמו לצד יצירותיהם של גדולי הדור: קורלי, בנדטו מרצ'לו, ויוואלדי, פרנצ'סקו מריה וראצ'יני, תומאזו אלבינוני.
עותקים פיראטיים של קובצי יצירות אחדים הוצאו לאור בפריז ובלונדון. המלחין האנגלי הנרי אקלס הצעיר (כ-1740- כ-1680) מכר בשנת 1720 "ספר ראשון לסונטות לכינור", שכללו 18 קטעים גנובים מהאופוס 8 מאת ולנטיני.
מוזיקה קולית.
נכתבה בעיקר בשביל קולג'ו נזארנו
יצירות ספרותיות.
ָ1708 - שירים:"חרוזים" (מוקדשים לדייגו אנטוניו דיודאטו קורנוואליה, ועם מקדמה מאת פאולו רולי). הקובץ כולל גם כמה סונטות שנשלחו למשורר על ידי חברים של "האקדמיה דיי אוינפקונדי" ושל "האקדמיה דל ארקדיה".
בשלב מסוים הפך ולנטיני לקפלמייסטר של הארקדים בישיבות הקיץ שלהם בבוסקו פראזיו.
ריוווטריל
פמפירה
טרה נוליוס
טֵרָה נוּלְיוּס (מלטינית: Terra nullius) הוא ביטוי שמקורו במשפט הרומי ומשמעותו: "אדמה שאינה שייכת לאיש". הוא משמש כיום בתחום המשפט הבינלאומי לתיאור שטח אשר מעולם לא היה כפוף לריבונות של מדינה, או שכל גוף ריבוני קודם ויתר בצורה מפורשת או מרומזת על ריבונותו בו. החלת ריבונות על שטח שנחשב כ"טרה נוליוס" אפשרית על ידי כיבוש, אם כי ייתכן שצעד זה יהווה הפרה של אמנה או חוק בינלאומי.
הטריטוריות הבודדות בעולם המוגדרות כיום כ"טרה נוליוס" הן ביר טוויל, אזורים מסוימים לאורך נהר הדנובה בגבול קרואטיה-סרביה (על אזור מסוים המכונה גורנייה סיגה קמה מיקרו מדינה בשם ליברלנד), וארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה - ששטחה 1,610,000 קמ"ר (כולל חוף אייטס שממזרח לארץ מרי בירד).
ישנן עמדות משפטיות ישראליות המתייחסות לשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה כאל "טרה נוליוס", משום שלאחר פקיעת המנדט ב-1948 לא הוקמה ישות ערבית עצמאית בשטחים אלו, והם נכבשו והוחזקו, באופן לא מוכר בינלאומית, בידי מצרים וירדן. גם לאחר מלחמת ששת הימים, שבה כבשה מדינת ישראל שטחים אלו, היא לא החילה בהם ריבונות דה יורה (חוץ מבמזרח ירושלים).
מדינת ישראל עמדה פעמיים בפני מצב של טרה נוליוס. בפעם הראשונה הדבר קרה ב-1967, בעקבות מלחמת ששת הימים: המפות הישראליות הציגו את הכפר העלווי ע'ג'ר כחלק משטחה של לבנון, בעוד שמבחינתן של סוריה ולבנון ומבחינתם של תושבי הכפר, הכפר היה סורי, ועל כן, מתוקף שליטתה של ישראל ברמת הגולן, הוא אמור להיות בשליטתה. כעבור חצי שנה ישראל הכירה בכפר. בפעם השנייה הדבר קרה ב-1985, בעקבות שיחות טאבה: "המשולש הימי" בגבול הימי שבין ישראל למצרים נותר חסר דרישה לריבונות, עד שנת 2003, שבה החילה ישראל את ריבונותה בשטח, על ידי משטרתה.
נאגורנו קרבאך
נגרונו קרבח
נגרונו קרבאח
טק ניין
ארון דונטז ייטס (באנגלית: Aaron Dontez Yates; נולד ב-8 בנובמבר 1971), הידוע גם בשם הבמה טק ניין (Tech N9ne), הוא ראפר אמריקאי.
ב-1999 הקים טק ניין ביחד עם טראוויס או'גוין את חברת התקליטים העצמאית Strange Music. הוא מכר במהלך הקריירה מעל מיליון אלבומים, והמוזיקה שלו שולבה בסרטים, תוכניות טלוויזיה ומשחקי מחשב.
שם הבמה שלו נלקח מהאקדח החצי אוטומטי TEC-9, כינוי זה ניתן לו על ידי הראפר Black Walt בשל סגנון הראפ המהיר שלו המכונה צ'ופר (Chopper). מאוחר יותר טק ניין הבהיר את המשמעות ה"עמוקה" יותר של הכינוי שלו, "Tech" מסמל את טכניקת הראפ שלו ו"N9NE) "Nine) הוא מספר המסמל שלמות.
ילדותו.
טק ניין נולד בקנזס סיטי, ארצות הברית. אימו, שהייתה קתולית אדוקה, סבלה מאפילפסיה ומזאבת ואביו החורג היה מוסלמי. הוא נהג להסתובב מסביב לבניינים נטושים עם חברו הטוב, בריאן דניס, בתקווה שהוא יוכל להצליח לצלם רוחות רפאים. ב-2003 נורה דניס למוות על ידי הבעל לשעבר של חברתו, אירוע שדחף את טק נייו להביע את תסכולו במוזיקה שיצר.
קריירה.
1997 - 2007.
בתחילת הקריירה היה טק ניין חבר בהרכב Black Mafia, שהוקם ב-1991. בשנת 1993 הוא חתם בחברת ההקלטות Perspective Records כחבר בלהקת Nnutthowze, אולם בשל פירוק הלהקה בוטל החוזה. בשנים הבאות המשיך טק ניין ועבר בין מספר חברות תקליטים אולם לא הוציא אלבום.
ב-1997 טק ניין הצטרף ללהקה The Regime, שהוקמה על ידי הראפר Yukmouth. באותה השנה שיר שכתב "Questions" הופיע בפסקול של הסרט גאנג רילייטד. ב-1999 טק ניין התארח בשיר "The Anthem" של צמד הראפ Sway &amp; King Tech יחד עם הראפרים: ריזה, אמינם, אקזיביט, פרעה מונץ' ,צ'ינו אקס אל, KRS-One, ג'איו פאלוני ו-קול ג'י ראפ. ב-1999 הוא הוציא את אלבום הבכורה שלו, "The Calm Before the Storm", דרך Midwestside Records, ובסוף אותה השנה ייסד את חברת התקליטים העצמאית Strange Music יחד עם טראוויס או'גוין.
ב-2001 טק ניין הוציא לאור את האלבום "Anghellic" בחברת התקליטים JCOR Records. לאחר ויכוחים על קידום המכירות של האלבום, טק ניין עזב את JCOR Records וסכם עם החברה שיוכלו לשמור על הזכויות של האלבום. שנה לאחר מכן, הוא הוציא לאור את האלבום "Absolute Power", שבו ארח את D12. האלבום הגיע למקום 79 במצעד בילבורד 200. ב-2006 הוא הוציא לאור את האלבום "(Everready (The Religion" וב-2007 הוא הוציא לאור את האלבום "Misery Loves Kompany". טק ניין הכריז שהאלבום "Misery Loves Kompany" הוא האלבום הראשון מסדרת האלבומים "Tech N9ne Collabos", שבה הוא מארח אומנים רבים.
2008 - היום.
ב-2008 הוא הוציא לאור את האלבום Killer, שבו ארח את הראפרים אייס קיוב וסקארפייס. בספטמבר אותה השנה, טק ניין עבר את רף מכירת מיליון העותקים. באפריל 2009 הוא הוציא לאור את האלבום "Sickology 101", שהוא האלבום השני מסדרת האלבומים "Tech N9ne Collabos", באלבום הוא מארח את הראפרים צ'ינו אקס אל, קרייזי בון ו-Crooked I. באוקטובר 2009 טק ניין הוציא לאור את האלבום ".K.O.D", ראשי תיבות של King of Darkness (בתרגום חופשי: מלך החשכה), באלבום הוא עוסק בהתמודדות עם המחלות של אמו. ב-2010 הוא הוציא לאור את המיני אלבום "The Lost Scripts of K.O.D", שכלל שירים שלא נכנסו לאלבום ".K.O.D". באותה השנה טק ניין הוציא לאור את האלבום "The Gates Mixed Plate", שהוא השלישי מסדרת האלבומים "Tech N9ne Collabos".
ב-7 ביוני 2011, טק ניין הוציא לאור את האלבום "All 6's And 7's", שבו אירח אומני היפ הופ ידועים כמו: סנופ דוג, ליל ויין, טי-פיין, טוויסטה, באסטה ריימס, קנדריק לאמאר, B.o.B ,אי-40 ,Yelawolf והופסין. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד 200, וכ56 אלף עותקים נמכרו בשבוע הראשון להשקת האלבום ועד ספטמבר 2012 נמכרו כ-208 אלף עותקים. נוסף לכף, האלבום הגיע למקום ה24 במצעד האלבומים הקנדים.