בנובמבר 2017 נמצא שהשתמש ב-EPO לשיפור הביצועים. לטענתו, הבודקים ביקשו ממנו כסף, ומפני שהוא לא נתן להם מספיק, הם החליטו "להעניש" אותו ולפגוע בדגימות שמסר. בנוסף, הוא טוען כי אין סיבה שסם מסוג זה ימצא בגופו בחודש נובמבר, מפני שסם זה לא עוזר לטווח הארוך, אלא רק לזמן קצר, ואין סיבה שישתמש בו בתקופה הזו בשנה, בה אין תחרויות. באפריל 2019 החליטה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית להשעותו לארבע שנים, כשכל התוצאות שהשיג מ-27 בנובמבר 2017 ועד לתאריך ההשעיה בוטלו.
פקודת וילר-קוטרט
פקודת וילר-קוטרט (בצרפתית: Ordonnance de Villers-Cotterêts) היא רפורמה חוקית אשר אושרה על ידי המלך פרנסואה הראשון בצרפת ב-10 באוגוסט 1539.
הפקודה נכתבה ברובה על ידי עוזרו של המלך, גיום פויה (Guillaume Poyet) והיא כוללת כ-192 סעיפים, העוסקים במגוון של נושאים כמו חוק, ממשל ובכנסייה.
הסעיפים המפורסמים ביותר בפקודה הם 110 ו-111, אשר קובעים כי כל המסמכים המשפטיים והחוזים בצרפת ייכתבו אך ורק בשפה הצרפתית. המטרה העיקרית של החקיקה היא הניסיון למנוע את השימוש בלטינית במסמכים רשמיים, אולם הייתה לה השפעה גם על שימוש בשפות ודיאלקטים נוספים בצרפת.
פאונד (יחידת מידה)
כיפוף כפיות
כיפוף כפיות הוא מונח גנרי לפעלולי קסם במהלכם מבצע הקוסם כיפוף של עצמים שונים, לרוב סכו"ם עשוי מתכת, לכאורה מבלי להפעיל כוח פיזי. זהו פעלול קסם הנפוץ למדי בקרב קוסמי הבמה כאשר מגוון שיטות משמשות ליצירת אשליה זו.
הפעלול זכה לפרסום רב באמצעי התקשורת במהלך שנות ה-70, כאשר קוסמים שונים טענו באותה העת כי ביכולתם לכופף כפיות בזכות יכולות על טבעיות. המפורסם שבהם היה הבדרן הישראלי-בריטי אורי גלר אשר טוען לאורך כל השנים כי הוא מדיום בעל כוחות על-טבעיים המסוגל לכופף כפיות ואובייקטים אחרים עשויים מתכת בכוח המחשבה בלבד. לאור הצהרות אלה, גלר ספג לאורך השנים ביקורת בעיקר בקרב הקהילה המדעית וחושפי תרמיות פסבדו-מדעיות, הטוענים כי הוא שרלטן (למשל, ג'יימס רנדי).
סוללת מתכת-אוויר
סוללת מתכת-אוויר היא סוללה שבה לפחות תא אלקטרוכימי אחד המייצר חשמל דרך תגובות חמצון-חיזור בין מתכת לבין החמצן באוויר. הסוללה מאופיינת באנודה של מתכת פעילה (אבץ, ליתיום, אלומיניום ומגנזיום). החומר הקתודי הוא החמצן המגיע מהסביבה ונכנס למערכת באמצעות ממברנת פחמן, כלומר, החומר האקטיבי (המחמצן) אינו אגור בתוך הסוללה דבר שמעלה את צפיפות האנרגיה וגם מוזיל את מחיר הסוללה. ניתן לראות זאת במיוחד במערכת ליתיום-אוויר אשר היא בעלת אנרגיה ספציפית תאורטית גבוהה (11,700Wh/kg) ומתקרבת לערך של בנזין, אחד הנוזלים האנרגטיים ביותר. במובן זה, סוללת מתכת אוויר היא למעשה מעין הכלאה של תא דלק וסוללה.
בהשוואה לסוללות ראשוניות (לא נטענות) כגון אבץ-מנגן אוקסיד (סוללות אצבע) וסוללות נטענות כגון עופרת-חומצה (המשמשת למצברים ברכבים), סוללת ניקל מתכת-הידריד וסוללת ליתיום-יון, למשפחת מתכת-אוויר יש צפיפות אנרגיה תאורטית גבוהה בצורה משמעותית.
האלקטרוליט במערכת מתכת-אוויר יכול להיות אלקטרוליט מימי אשר מבוסס על אשלגן הידרוקסידי (KOH) בריכוזים בין 7M-5M . כמו כן המערכת יכולה להיות מבוססת על אלקטרוליטים אל-מימיים אשר מבוססים על ממסים אורגניים או נוזלים יוניים.
מבנה התא.
מבנה תא של מערכת מתכת-אוויר מורכב מהחלקים הבאים:
חומרים אנודיים.
ניתן לחשוב על סוגים רבים של סוללת מתכת-אוויר, כאשר הפרמטר החשוב הוא שהפרש הפוטנציאלים בין האנודה לקתודת האוויר יהיה גדול מספיק כדי לקבל מתח תא סביר. אם מדמים סוללת מתכת-אוויר לתא דלק, החומרים האנודיים הם בעצם הדלק של הסוללה והחמצן מהאוויר הוא המחמצן.
בנוסף חשוב שהמתכת תהיה מתכת נפוצה בכדור הארץ וזולה יחסית (כגון אבץ, אלומיניום, מגנזיום). ההבדל בין החומרים המשמשים לאנודות נובע מהבדלים באלקטרוכימיה וכימיה ומתבטא בפרמטרי האנרגיה שלהם:
קתודת האוויר.
על פני אלקטרודת האוויר (הקתודה) מתרחשת תגובת חיזור החמצן. לרוב, האלקטרודה מורכבת מפחמן נקבובי עם קטליזטורים שונים. הקטליזטורים מזרזים את תגובת החיזור של החמצן, משפרים את הקינטיקה של התגובה ומגדילים את הקיבול הספציפי של הקתודה (אלקטרודת האוויר). דרישה השובה מהקתודה היא שטח פנים גדול, לצורך המשך יעיל של התגובה ומניעת עצירת התגובה עקב סתימת האלקטרודה.
ניתן לחלק את הקטליזטורים של תגובת החיזור של החמצן לארבע קבוצות:
על מנת לאפשר פעילות תקינה של סוללות מתכת-אוויר יש צורך בקתודות אוויר יעילות. ב-30 שנים האחרונות הושקע מאמץ מדעי רב ליצירת קתודת אוויר, כתוצאה מהצורך הן עבור תאי דלק והן עבור סוללות מתכת-אוויר. מאמץ זה הושקע בתחומים כגון פיתוח/גילוי קטליזטורים חדשים ויעילים יותר, הגדלת זמן החיים של הקתודה וכמו כן מציאת שיטות יצור זולות ויעילות יותר ליצירת קתודות אוויר.
אלקטרוליט.
האלקטרוליט במערכות מתכת-אוויר יכול להיות נוזל, מוצק או ג'ל.
תגובות.
ניתן לחלק את התגובות לפי סוג האלקטרוליט בהם מתבצעת התגובה: מיימי ואל-מיימי.
עבור אלקטרוליטים מימיים:
עבור אלקטרוליטים אל מימיים:
התגובות המתרחשות בסביבה אל מימית אינן ידועות לגמרי ונחקרות בימים אלה.
סוגי תאי מתכת-אוויר.
אבץ-אוויר.
סוללות אבץ אוויר הן מערכות אלקטרוכימיות מסוג מתכת-אוויר שהן מסחריות כיום. ישנם גדלים שונים של תאי אבץ אוויר החל מסוללות כפתור שמשמשות למכשירי שמיעה ועד סוללות גדולות היכולות לשמש כתחליף לסוללות כספית ויכולות לשמש לאוטובוסים חשמליים. סוללות גדולות מאוד מיועדות לשימוש לרכבים חשמליים. ישנן אפליקציות צבאיות העושות שימוש בסוללות אבץ-אוויר בגדלים שונים.
האנודה במערכת כזאת הא חלקיקי אבץ המחוברים בביינדר (חומר מחבר) שיהיה בדרך כלל פוליאתילן אוקסיד. את האנודה מספיגים באלקטרוליט. הקתודה היא קתודת האוויר. תוך כדי הפריקה נוצרים יוני Zn(OH)4−2, יוני הזינקט משתקעים על קתודה בצורת ZnO ומים חוזרים לאלקטרוליט. כלומר מים ויוני הידרוקסיל ממוחזרים בקתודה, כתוצאה מכך האלקטרוליט לא נצרך בתגובה. לתא מתח תאורטי של 1.65V, היורד לערכים של 1.35-1.4V בתא אמיתי.
התגובות בתא.
פירוט התגובות המתקיימות בתא אבץ אוויר
אלומיניום-אוויר.
סוללות אלומיניום–אוויר הן בעלות אחת מצפיפויות האנרגיה הגבוהות ביותר מכל הסוללות: אנרגיה ספציפית של 1300 וואט שעה לק"ג, אך לא נעשה שימוש רב בסוללות מסוג זה עקב מחירן הגבוה יחסית ובעיות של פריקה עצמית בגלל קורוזיה של אלומיניום בסביבה אלקלינית. כמו כן קיימות בעיות של תוצרי לוואי כמו שקיעה של אלומינטים ועקב כך ירידה בריכוז האלקטרוליט. בעיות אלו הגבילו את השימוש בסוללות אלומיניום אוויר לאפליקציות צבאיות בלבד. שימוש בסוללות אלומיניום אוויר ברכבים חשמליים יוכל לספק טווח נסיעה בין תדלוקים של יותר מאשר פי 10 עד 15 ביחס לסוללות עופרת-חומצה, עבור אותו משקל סוללה.
נכון ל-2012, סוללות אלומיניום הן תאים ראשוניים, כלומר לא ניתנים לטעינה חשמלית. בתהליך הפריקה האלומיניום יוצר אלומיניום הידרוקסיד אשר בין היתר מונע אפשרות טעינה חשמלית. אך ניתן לטעון את הסוללה בצורה מכנית על ידי רגנרציה של אלומיניום הדרוקסיד לאלומיניום בתהליכים כימיים. לאחר הרגנרציה ניתן להכניס את האנודה לתא אלומיניום אוויר לשימוש נוסף. לשימוש של רכבים חשמליים דבר זה יהיה דומה למודל של חברת בטר פלייס של תחנות החלפת סוללות.
תגובות התא.
חשוב לציין כי באלקטרוליטים מימיים (תמיסת KOH) חלון הפוטנציאלים של האלקטרוליט הוא 1.23V, לכן בפועל מתח התא לא יעלה על 1.2V.
ליתיום-אוויר.
סוללות ליתיום-אוויר הוצעו כבר בשנות ה-70 של המאה ה-20 כמקור הספק לרכב חשמלי, אך רק לקראת סוף המאה ה-20 נוצרו התנאים הטכנולוגיים (בעיקר בתחום החומרים) המתאימים לתחילת מחקר ופיתוח של סוללות אלו. קיימים ארבעה סוגים של תאי ליתיום אוויר (לפי סוג האלקטורליט): א-פרוטי, מיימי, מוצק ועירוב בין אפרוטי ומיימי. האפליקציה העיקרית שהסוללות מיועדות לה היא פתרונות לתחבורה. הודות לצפיפות האנרגיה של המערכת, הסוללה יכולה להתחרות עם מערכות מבוססות דלק המוכרות לנו היום. סוללה זו נמצאת בפיתוח בקבוצות האלקטרוכימיה המובילות בעולם.
סוללות מתכת אוויר מבוססות ליתיום מראות ביצועים טובים יותר מסוללות אחרות הודות לצפיפות האנרגטית הגבוהה יותר של הליתיום ביחס לחומרים אחרים.
מגנזיום-אוויר.
לסוללות מגנזיום–אוויר יש צפיפות אנרגיה (נפחית) ואנרגיה ספציפית (ליחידת מסה) גבוהות המאפיינות את רוב סוללות המתכת-אוויר: צפיפות אנרגיה של 6859W∙hr/l, ואנרגיה ספציפית של 3942W∙hr/kg, עקב כך שימושים אפשריים לסוללות אלו כוללים מכשירים הצורכים אנרגיה לטווח ארוך, ואפילו כלי תחבורה. בשנות השבעים נעשו ניסיונות לחקור מערכות אשר התבססו על אלקטרוליט מיימי. הבעיות היו קורוזיה, יצירת גז מימן, חוסר יציבות בשכבת המגנזיום בסביבה חומצית ויצירת שכבת פסיבציה אשר אינה מאפשרת פריקה של האנודה בסביבה בסיסית. כמו כן, יש פולריזציה (קיטוב) גדולה בקתודת האוויר.
יותר מאוחר נעשו ניסיונות לחקור בטריות מגנזיום נטענות על בסיס אלקטרוליטים אל-מימיים (מבוססים על חומרים אורגניים ללא מים), אך ללא קתודת אוויר וללא אוויר כאחד המגיבים. האתגר העיקרי לפיתוח מערכת הכוללת אוויר כמגיב הוא למצוא אלקטרוליטים התומכים במערכת המאפשרת זרמים גבוהים לטעינה ופריקה אך גם יציבים בחשיפה לאוויר.
יתרונות.