מרים סנפיר, מרכזת המסלול לגיל הרך במכללת לוינסקי לחינוך כתבה על דגן: "במהלך שנות עבודתה, כפסיכולוגית ומחנכת, נודעה הגב' דגן בתרומתה הייחודית בנושא זיכרון השואה והגבורה והנחלתו למחנכות ולחניכים הצעירים... הגב' דגן עסקה בפיתוח חומר ספרותי, בשיר ובפרוזה, שיקרב ילדים צעירים אל מאורעות הימים ההם, על ידי הזדהות עם דמויות ילדים, עם אירועים מחיי היום-יום, או על ידי סיפורים מעין דוקומנטריים, שמתארים את ההתרחשות בשפה מובנת ומנקודת תצפית של מבוגר תומך. המסר המייחד חומר זה טמון במימד האנושי של החיים בצל השואה שאפשר הישרדות בימים קשים והקישור של השואה עם תקומת ישראל בארצו".
ז'אן הרשולט
ז'אן פייר הרשולט (Jean Pierre Hersholt; 12 ביולי 1886 - 2 ביוני 1956) היה שחקן קולנוע ממוצא דני שהופיע ב-140 סרטים בהוליווד. קריירת המשחק שלו החלה עוד בתקופת הסרט האילם ונמשכה עד סוף שנות השלושים. בין תפקידיו הבולטים ניתן למנות את מרקוס בסרט האילם "תאוות בצע" של אריך פון שטרוהיים מ-1924 ותפקיד הסבא של היידי בת ההרים (בגילומה של שירלי טמפל) בהפקה משנת 1937. ב-1934 שיחק בסרט הצעיף הצבעוני לצידה של גרטה גרבו. עקב מבטאו הדני הקל, לוהק בעיקר לתפקידי רופאים, פרופסורים או אנשי אצולה ממוצא אירופאי, לרוב נבלים. כמו כן כיכב במופע רדיו בשם "ד"ר כריסטיאן".
ב-1939 יסד הרשולט את "קרן הסיוע של הסרטים" (Motion Picture Relief Fund) ועמד בראשה מהקמתה ועד מותו ב-1956. הקרן נועדה לסייע לשחקנים ואנשי תעשיית הסרטים במימון טיפול רפואי. בין השנים 1945 ל-1949 כיהן כנשיא האקדמיה האמריקאית לקולנוע. לאחר מותו הוחלט לחלק את פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית בטקס האוסקר לאדם מתעשיית הבידור בארצות הברית על הישגים יוצאים מן הכלל בתחום הפעילות ההומניטרית. זכה פעמיים בפרס אוסקר לשם כבוד, ב-1940 וב-1950.
חיים אישיים.
סבתו מצד אמו הייתה יהודייה מדנמרק, סבו מצד אביו היה מהגר צרפתי קתולי.
אחיינו היה השחקן הקנדי-אמריקאי לזלי נילסן.
היה נשוי ואב ל-2 בנים.
חלומות מפלסטיק
חלומות מפלסטיק היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית, המשודרת בערוץ HOT בידור ישראלי החל מה-20 בפברואר 2012. התוכנית מצולמת בקליניקה של המנתח הפלסטי ד"ר דב קליין ועוקבת אחרי המטופלים שלו.
פורמט.
התוכנית מתעדת בכל פרק כ- 3-2 מטופלים אשר באים לבצע ניתוח פלסטי בקליניקה. כל אדם מתועד למשך שני פרקים, לפני הניתוח, בשלבי הייעוץ וההתלבטות, ולאחריו. נוסף לכך, התוכנית גם מתעדת את התגובות, בימים שלפני ואחרי הניתוח בקרב החברים והמשפחה של המנותח. התוכנית מלווה בצילומים קצרים מחדר הניתוח.
בתוכנית השתתפו עשרות מפורסמים וביניהם - נטלי דדון, זהבה בן ועוד.
שידור.
בעונה הראשונה שודרו עשרה פרקים והיא בוימה על ידי יסמין קיני. בעקבות הצלחתה הוזמנה עונה שנייה שעלתה לשידור במאי 2013, ששוב כללה עשרה פרקים שבוימו על ידי יסמין קיני.
בעונה השלישית עלתה ביולי 2014, בבימוי של עידית אברהמי.
בנובמבר 2014, המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין מנעה מחברת הכבלים הוט להעלות את העונה הרביעית של התוכנית, לאחר שקבעה כי מדובר ב"פרסום וקידום יחסי ציבור אסורים, בניגוד לכללי משרד התקשורת", לכאורה. על-פי בדיקות שבוצעו במועצה לחוזי ההתקשרות של התוכנית, נטען כי ד"ר קליין שילם 300 אלף שקל עבור השימוש בחומר המצולם במרפאתו ובאתר האינטרנט שלו. במאי 2015 הותר לבסוף לעונה הרביעית לעלות לשידור.
באטל ארנה טושינדן
באטל ארינה טושינדן (באנגלית: Battle Arena Toshinden) היא סדרת משחקי-וידאו. המשחק הראשון בסדרה, ששמו כשם הסדרה, היה משחק-הלחימה הראשון בתלת-מימד שהכיל כלי-נשק. אחריו יצאו משחקים נוספים, רובם בז'אנר הלחימה, כאשר המשחק השני בסדרה קיבל גרסת "פלוס" וגרסה למכשיר הסגה. גם המשחק הראשון קיבל גרסה למכשיר הסגה.
עלילה.
הסדרה מתמקדת בטורניר סודי המתרחש אחת לשנים אחדות. לטורניר זה מטרה:
קביעת הלוחם החזק בעולם.
ללוחמים שבטורניר היו סיבות שונות להצטרפותם: אהבה, תהילה ונקמה.
לאורך מירב הגרסאות נכחו הלוחמים הבאים, המהווים חלק מן הדמויות בסדרה:
ארבעת כלי-הנשק הקדושים.
כלי נשק מסוימים בסדרה, אשר היו שייכים במקור ללוחמים כלשהם ובעלותם עברה ללוחמים אחרים, הם "כלי-נשק קדושים":
קשת שהייתה שייכת במקור לאוראנוס שהייתה אחד הלוחמות החזקות ביותר בסדרה. אוראנוס נתנה את הקשת לבתה פואלה מריונט וזו לא יודעת עד היום מי היו בעליה הקודמים של קשת זו.
מגן שהיה שייך ללוחם חולה-נפש בשם כאוס. המגן נלקח מכאוס על ידי רוצחו, רוצח-מכשף בשם גנמה אשר גילו עולה על 2,000 שנים.
חרב קטאנה שהייתה שייכת במקור לאייג'י. הוא נתן אותה לאחיינו הצעיר סובארו.
רומח שהיה שייך במקור למונדו ושייכותו עברה למלאכית בשם אאוס. מדובר באותו כלי-נשק אולם אאוס הקנתה לו מראה שונה לחלוטין.
ברנדט רוסטנקובסקי
יעקב דוד מנדל לייב פרידמן
רבי יעקב דוד מנדל לייב פרידמן (נולד בג' באלול תשי"ז, 30 באוגוסט 1957) הוא האדמו"ר הנוכחי מבוהוש.
תולדותיו.
נולד בתל אביב לישראל שלום יוסף פנחס פרידמן, בנו של רבי יעקב דוד מפאשקאן ולשיינדל שרה דבורה בתו של רבי יצחק (השני) מבוהוש. למד בתלמוד תורה "יסודי התורה" בתל אביב, בישיבת בית ישראל רוז'ין בבני ברק ובישיבת תפארת ישראל רוז'ין של חסידות בויאן. היה קשור לרבי שלמה חיים פרידמן מסדיגורה. נישא לבתו של ראש ישיבת רוז'ין, הרב יהושע השיל ברים. לאחר חתונתו התגורר בירושלים ובהמשך עבר לבני ברק. היה תלמיד וחסידו של סבו רבי יצחק, שהועידו לממשיכו באדמו"רות. לאחר פטירת הסב באב תשנ"ב (אוגוסט 1992) מינוהו החסידים תחתיו. לאחר פטירת סבו היה נוסע לרבי ישראל מרדכי טברסקי מרחמסטריווקה.
רבי יעקב מנדל שינה מספר הנהגות מסבו ונחשב לקנאי המקורב לעדה החרדית, לעומת סבו שהיה משתייך למזרחי ואף היה אומר הלל ביום העצמאות. בניגוד לדרך אדמו"רי רוז'ין, רבי יעקב מנדל אינו לובש קולפיק ואינו לובש עניבה.
בכל דברי תורתו מזכיר אמרה מסבו.
ילדיו.
בניו:
חתניו:
זרח שבץ
מקלוהן
ציוד שחייה
ציוד שחייה הוא אוסף הכלים המשמש שחיינים (ברמה תחרותית בפרט) באימונים ובתחרויות. הציוד הבסיסי כולל בגד ים, משקפי שחייה וכובע שחייה. אביזרי שחייה נפוצים אחרים משמשים בעיקר באימונים ונועדו לאפשר לשחיין לבודד ולעבוד באופן פרטני על הבט אחד של סגנון השחייה.
ציוד בסיסי.
בגד ים.
בשחייה תחרותית קיימת הבחנה בין בגדי ים המשמשים באימונים לחליפות שחייה המשמשות בתחרויות.
בגדי ים המיועדים לאימונים עשויים לרוב מבד סינתטי עמיד מאוד למים ולכלור. על פי רוב, בגדי ים לגברים מכסים את אזור החלציים בלבד וצורתם כשל תחתון. בארצות הברית ובריטניה מקובל גם בגד ים צמוד המגיע עד הברכיים ("ג'אמר"). בגדי הים מצוידים בשרוך שנקשר כדי להדק את בגד הים לגוף. נשים מתאמנות עם בגדי ים מלאים (בגדי ים יש של חלק אחד). ישנם גם בגדי יש עם שני חלקים המיועדים לאימונים בבריכות פתוחות (ללא גג) ובהם החלק התחתון דומה לבגד ים של גברים והחלק העליון דומה לחזיית ספורט צמודה.
חליפות שחייה תחרותיות שונות מהותית מבגדי ים לאימונים. הן עשויות כך שהן מקטינות את מידת החיכוך של השחיין עם המים, זאת על חשבון עמידותן, והן מאבדות את איכותן לאחר שימושים אחדים. מאז שנת 2010, החומרים והמידות של חליפות שחייה תחרותיות נדרשים לעמוד בתקנים מחמירים של פינ"א. זאת כלקח מאירועי מאולימפיאדת בייג'ינג ואליפות העולם בשחייה 2009. כיום, חליפות שחייה לגברים מוגבלות לאזור שבין המותניים לברכיים, ואלו של נשים מוגבלות לאזור שבין הכתפיים (ללא הידיים) לברכיים, ונאסר על שימוש בשתי חליפות זו על גבי זו.
משקפת.
משקפי שחייה נועדו להגן על העיניים מפני חדירת מים וחומרים המומסים בהם ולאפשר ראות טובה בזמן השחייה.
בקרב שחיינים תחרותיים נפוץ הדגם "משקפת השוודית". דגם פשוט במיוחד העשוי שתי עיניות פלסטיק (ללא מצע רך מסביב) הקשורות בחוט הנח על האף, ורצועת גומי המקיפה את הראש.
כובע שחייה.
כובע שחייה הוא כובע העשוי לרוב מסיליקון, גומי או לייקרה המיועד לאיסוף השיער והגנה על השיער והאוזניים מנזקי מים וכלור. כובע נחבש באימונים בעיקר על ידי נשים, אולם בתחרויות הוא נחבש גם על ידי מרבית הגברים לשם הקטנת החיכוך והחזקת המשקפת במקומה. נפוץ גם השימוש בשני כובעים זה על גבי זה.
מקובל שעל פני כובע השחייה מופיע הדפס של סמל קבוצת השחייה של השחיין.
אביזרים לשיפור הבט אחד של הסגנון.
להלן האביזרים הנפוצים ביותר המשמשים להתרכזות בהבט אחד של סגנון השחייה. האביזרים משמשים הן לנטרול הבטים אחרים של הסגנון והן לחיזוק ההבט בו מתרכזים.
קרש.
מלבן פלסטיק שטוח בעל יכולת ציפה. קיים במגוון צורות וגדלים. לרוב בעל צורה הידרודינמית ולעיתים כולל ידיות. הקרש מוחזק עם הידיים לפני הראש ונועד לאפשר שחייה עם הרגליים בלבד כך שפלג הגוף העליון צף ללא מאמץ. זוהי דרך הנפוצה ביותר לחזק את הרגליים באימוני שחייה. מאמנים רבים בעולם כיום נמנעים מהשימוש בקרש לצורך חיזוק הטכניקה ושרירי הרגליים, משום שלטענתם תנוחת הגוף על פני המים בעת השימוש בקרש אינה זהה לתנוחת הגוף בשחיה ולכן תרגילים אלו אינם יעילים. במקום קרש השחיינים שוחים עם רגליים בלבד כאשר הידיים מונחות במקומות שונים או בתנוחת קו-זרימה "חץ".
סנפירים.
זוג אביזרים הנלבשים כל אחד על רגל אחרת הדומים לסנפירים של דגים ומגבירים משמעותית את מהירות התנועה באמצעות הרגליים. משמשים לחיזוק הרגליים ולתרגול יציאות וצלילות ארוכות.
גרסאות נוספות הן:
פולי.