שימש כסמנכ"ל הטכנולוגיה של החברה הממשלתית לשירותי איכות הסביבה וככימאי ראשי בה, כמנהל מחלקה באגף למחקר מגנזיום במפעלי ים המלח (2001-1995), כסגן מנהל היחידה לנוער שוחר מדע ומחוננים באוניברסיטת בן-גוריון וכרכז פרויקט הלימודים היומי למחוננים בבית אריאל (1996-1991). לפני כן עסק בהוראה, כמרצה וכמתרגל במחלקה לכימיה של אוניברסיטת בן-גוריון וכמורה לכימיה בבית הספר האזורי אשל הנשיא.
בשנת תשס"ג זכה בפרס "מרצה מצטיין" מטעם אוניברסיטת בן-גוריון. במהלך לימודי הדוקטורט זכה בפרס הפקולטה לטבע להצטיינות בלימודים (1993), בפרס הצטיינות ע"ש שרייב של חברת מכתשים (1995) ובפרס הצטיינות ע"ש פרופ' אורצ'ין (1996). בנוסף לדוקטורט בכימיה מחזיק גולוב גם בתואר שני מהמחלקה להנדסת תעשייה וניהול, תוך התמחות במינהל עסקים.
בין היתר אחראי לשלוש המצאות, אשר נרשמו כפטנטים בארצות הברית, אירופה, אוסטרליה, קנדה, ישראל ומדינות נוספות: אחת עוסקת בהחלפת חומר מזהם בחומר ידידותי לסביבה במהלך תהליך הפקת מגנזיום, השנייה בתהליך מיחזור גופרית מפסולת גופרית והאחרונה בשימוש בפסולת מתהליכי הפקת אנרגיה כתחליף למלט.
גלעד גולוב נשוי לאביבית גלזר ואב לשניים. הם מתגוררים בלהבים.
קיארוסקורו
קיארוסקורו (באיטלקית: Chiaroscuro; מילולית: "כהה-בהיר", לעיתים מתורגם "אוֹר-צֵל") הוא מונח מתחום הציור ועיקרו שימוש בניגודיות (קונטרסט) חד בין אזורים כהים לבין אזורים בהירים בציור, בעל השפעה על תפיסת היצירה והקומפוזיציה שלה. הניגודיות יוצרת תחושה של דרמה ותלת ממדיות ומציגה אובייקטים בעלי חשיבות כמוארים או כמקורות-אור. המונח משמש גם לאפקטים דומים באמנויות נוספות, כגון קולנוע, צילום וגרפיקה ממוחשבת. קרוואג'ו הוא מייצגה ומפתחה הבולט ביותר של השיטה.
כן משמש המושג לאופן של חיתוך עץ הכולל מגוון מרקמים, שבאמצעותם מיוצר אפקט של עומק תלת-ממדי, תחושת צבע ואפקטים של אור בוהק וצללים.
טרשת גבשושית
טָרֶשֶׁת גַּבְשׁוּשִׁית (בלועזית: טוּבֶּרוּס סקלֶרוֹזיס, Tuberous Sclerosis, TSC) היא תסמונת גנטית רב-מערכתית המתבטאת בגידולים שפירים העלולים להופיע במוח, בכליות, בלב, בעיניים, בריאות, בעור ובאיברים פנימיים נוספים. שכיחותה של התסמונת היא 1 ל-6,000 לידות.
טרשת גבשושית מופיעה במגוון ביטויים קליניים בדרגות חומרה שונות, שעמם נמנים פרכוסים אפילפטיים, לקות שכלית, איחורים התפתחותיים, הפרעות התנהגותיות, תסמיני עור אופייניים וכן הפרעות בכליות ובריאות.
גנטיקה ותורשה.
טרשת גבשושית מוגדרת כהפרעה גנטית, והיא מועברת בתורשה אוטוזומלית דומיננטית. פירוש הדבר שהגן המקודד לחלבון נמצא על אחד מהכרומוזומים האוטוזומיים (ה"רגילים", שאינם כרומוזומי המין X או Y), ושהגן הוא דומיננטי - כלומר, די שאדם ירש גן אחד פגום.
התסמונת נגרמת כתוצאה משינוי (מוטציה) באחד משני הגנים TSC1 ו-TSC2. גן TSC1, המקודד לחלבון בשם המרטין (Hamartin), ממוקם בכרומוזום 9, ואילו גן TSC2, המקודד לחלבון בשם טוברין (Tuberin), ממוקם בכרומוזום 16. שני גנים אלו מווסתים את התפתחות התא החי על ידי עיכוב החלבון mTOR. כאשר אחד מגנים אלו פגום, ישנה הפרעה בהתפתחות התקינה של התא, וכתוצאה מכך תיווצר התסמונת. מאחר שהחלבונים המרטין, טובורין ו-mTOR חיוניים עבור איברים רבים בגוף האדם, התסמונת משפיעה על מערכות שונות בגוף.
בכשני שלישים ממקרי הטרשת הגבשושית, אחד מהגנים התקינים, TSC1 או TSC2, עובר מוטציה וגורם להיווצרות התסמונת, ואילו בשליש הנותר מועברת התסמונת באופן גנטי מההורה.
כיום ניתן לבצע אבחון גנטי של טרשת גבשושית, אשר עשוי לסייע גם באבחון טרום לידתי, למניעת הולדה של ילדים חולים בקרב הלוקים בתסמונת.
תסמינים.
הביטויים הקליניים של טרשת גבשושית משתנים בעוצמתם ובחומרתם מאדם לאדם, ולרוב הם מועצמים ומחריפים עם הגיל. כלומר, החולים עשויים לסבול רק מחלק מהתסמינים, כמו גם מכולם, וכל תסמין עשוי להתבטא בדרגות חומרה שונות.
מערכת העצבים.
כיום מדווח כי כ-80% עד 95% מהחולים בטרשת גבשושית לוקים בהפרעות תפקודיות, ובעקבות זאת חווים התקפים אפילפטיים בדרגות שונות. ההשערה היא שהפרכוסים הנפוצים בקרב החולים נגרמים כתוצאה משינויים מבניים היוצרים גידולים שנקראים טוברים (Tubers), אך בנוסף לטוברים, ישנם עוד סוגי גידולים אשר מקושרים לתסמונת ומשפיעים על תפקוד תקין של החולה.
כ-50% מהחולים לוקים מהפרעות למידה הנעות בטווח רחב ממצב קל למצב חמור. בנוסף, ממחקרים דווח על שיעור של בין 25% ל-61% בקרב חולי התסמונת אשר לוקים ב, ואף אחוזים גבוהים יותר שלוקים בהפרעה התפתחותית מקבוצת הספקטרום האוטיסטי.
ביטויים נוירולוגיים נוספים שעשויים להופיע בקרב החולים הם תוקפנות, ADHD, כאבי ראש, פגיעה עצמית ועוד.
כליות.
בתסמונת הטרשת הגבשושית מופיעים גידולים במערכות גוף פנימיות, כאשר לרוב הגידולים מופיעים בכליות. מדובר על ציסטות או גידולים שפירים הנקראים אנגיומיוליפומות (angiomyolipoma, או בקיצור AML), אשר מופיעים בכ-60% עד 80% מהסובלים בתסמונת. מאחר שהאנגיומיוליפומות גדלות עם השנים, הן עשויות לגרום לדימום פנימי, סיבוכים ולעיתים נדירות אף להתפתחות ממאירה.
עור.
באחוז ניכר מהחולים בתסמונת מופיעים ביטויים עוריים. לרוב הביטוי העורי אינו גורם לנזק פיזי ממשי, אך הוא מסייע בתהליך אבחון התסמונת.
התופעות העוריות הנפוצות ביותר בקרב החולים בטרשת גבשושית הן:
עיניים.
בקרב חלק מהחולים מופיעים נגעים שפירים על פני רשתית העין (Retinal hamartomas), שעל פי רוב אינם גורמים להפרעות ראייה.
ריאות.
גידולים ריאתיים עשויים להופיע בכשליש מהנשים הסובלות מהתסמונת, ואילו בקרב הגברים גידולים אלו נפוצים הרבה פחות.
אחת ממחלות הריאתיות הנפוצות בקרב הנשים הלוקות בתסמונת היא לימפאנגיוליומיומטוזיס (Lymphangioleiomyomatosis, (LAM) ותופעה מוכרת נוספת היא MMPH multinodular multifocal pneumocyte hyperplasia.
בלב עשויים להופיע גידולים שפירים הנקראים רבדומיומות (rhabdomyoma). לרוב אלו גידולים קטנים שאף נוטים להיעלם עם התבגרות החולה, ורק לעיתים רחוקות גורמים להפרעות תפקודיות.
אבחון.
הואיל ואין סימפטום קליני ברור שניתן לשייך אך ורק לתסמונת הטרשת הגבשושית, לא תמיד קל לאבחן את התסמונת. יש צורך בבחינת מספר תסמינים על מנת לאשש במדויק את הימצאות התסמונת.
תחילה, בגיל מוקדם, איחור התפתחותי, סימנים עוריים הנראים לעין, וכן התקפים, עשויים לרמוז על התסמונת, אך על מנת לבצע אבחון מלא ומקיף, יש צורך בבדיקות הכוללות בחינת ההיסטוריה המשפחתית של הנבדק, אולטראסאונד כליות, MRI של המוח, בדיקת אקו-לב, בדיקות עיניים ועוד בדיקות נוספות לצורך זיהוי מוחלט של התסמונת.
אבחון מוקדם של התסמונת עשוי לסייע בשליטה על התפתחויות מאוחרות שלה, התפתחויות אשר עלולות לעיתים להחמיר את מצבו הרפואי של הנבדק עם הגיל.
כיום ניתן גם לבצע אבחון גנטי עבור אנשים החשודים כנושאים גן האחראי לתסמונת.
טיפול.
כיום מוגדרת תסמונת הטרשת הגבשושית כחשוכת מרפא, אך ניתן לטפל בביטויי התסמונת ובכך להקל על הסובלים ממנה.
מאחר שהתסמונת נעה על קשת רחבה של תסמינים ותופעות, ממצב קל ועד למצב קשה, כל מטופל נדרש לבצע מעקב בהתאם למצבו הרפואי שאובחן.
ניתן לטפל בתסמיני המחלה באמצעות תרופות או באמצעות טיפולים כירורגיים, גם זאת בהתאם לעוצמת הביטויים ולסיכון הכרוך בהם.
ד&quot;ר גלעד גולוב
טגואן
טגואן (שם מדעי: "Scopus umbretta" ; ידוע גם כפטישן) הוא מין יחיד בסוגו ובמשפחתו בסדרת השקנאים.
מאפיינים.
הטגואן הוא עוף קטן החי בקרבת ביצות ומקווי מים בחצי האי ערב, באפריקה ובאי מדגסקר. לעיתים מצוי גם בחופים סלעיים. הוא קרוב רחוק של השקנאים ושל האנפות. המין הקרוב אליו ביותר הוא המנעלן.
אורכו של הטגואן עד 56 ס"מ ומשקלו עד 470 גרם. ראשו גדול בעל מקור עבה וארוך וראשו מסתיים בציצה דמוית פטיש ומכאן שמו השני.
הטגואן הוא צייד האוכל דגים, צפרדעים וחיות קטנות אחרות הנפוצות בקרבת המים.
קינו של הטגואן הוא אחד הקנים הגדולים בעולם העופות, ומתנשא לגובה של 1.5 מטר לפעמים, אשר כולל 10,000 מקלות וזרדים ומשקלו מספיק חזק כדי לתמוך במשקל של אדם.
מצב השימור של הטגואן הוא ללא חשש.
טגואניים
פטישן (פירושונים)
מיילס דמפסי
סר מיילס כריסטופר דמפסי (באנגלית - Sir Miles Christopher Dempsey ; 15 בדצמבר 1896 - 5 ביוני 1969) היה גנרל בצבא הבריטי שנודע בתפקידו כמפקד הארמייה השנייה מיום הפלישה לנורמנדי עד לכניעת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת ומלחמת העולם הראשונה.
דמפסי למד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1915. הוא שירת ברגימנט ברקשייר המלכותי בחזית המערבית בצרפת במלחמת העולם הראשונה ועוטר בצלב הצבאי על אומץ ליבו.
לאחר המלחמה נשאר בצבא, פיקד על יחידות שונות והגיע לדרגת לוטננט קולונל, ובשנת 1938 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט ברקשייר המלכותי.
מלחמת העולם השנייה.
בתחילת המלחמה התמנה למפקד בריגדת חיל הרגלים ה-13, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-5, ונשלח עם חיל המשלוח הבריטי לצרפת. עם הפלישה לצרפת נאלץ דמפסי לסגת לכיוון דנקרק וניהל קרב מאסף נגד הצבא הגרמני. הוא הצליח להתפנות עם כוחותיו לבריטניה (מבצע דינמו) ועל כך עוטר באות השירות המצוין.