אביטל פסטרנק נולדה ברמת גן ואחר-כך משפחתה עברה לתל אביב. אמה נורית היא צברית, בת להורים ילידי פולין ואביה חיים הוא יליד ברזיל. אביטל למדה בתיכון עירוני י"ד בתל אביב, בילדותה הייתה פעילה בהצגות בשיעורי דרמה. בהיותה בת 15 התקבלה ללהקת צופי תל אביב, בה שרה והופיעה במשך מספר שנים.
בצבא שירתה פסטרנק בלהקת הנח"ל, אותה ביים צדי צרפתי. בלהקה היו איתה יואב צפיר, אילה אשרוב ושרון חזיז. ב-1989 החלה ללמוד בבית צבי וסיימה שלוש שנות לימודים בהצטיינות ב-1991. מיד בתום לימודיה נכנסה להפקת "הכבש ה-16" בתפקיד ענת, על פי שירים של יהונתן גפן ולחנים של יוני רכטר וקריינה בקלטת הווידאו לילדים מאת דבורה עומר "כבר לא משעמם לי". משם המשיכה עם קבוצת צעירי הקאמרי של מיקי גורביץ' שהעלתה את "אנטיגונה" ומופע קומי בשם "מעופפי רשפון". ב-1993 עברה לתיאטרון באר שבע שם שיחקה בהצגות "קיץ ועשן", "מחלת נעורים", "נוכלים ואוהבים" ו"המתחזה". ב-1995 שיחקה בהצגה "אמדאוס" בתפקיד קונסטנצה (אשתו של מוצארט), כשבתפקיד מוצרט שיחק אלון אופיר - קופרודוקציה של תיאטראות הבימה וחיפה, תפקידים אותם גילמו שניהם בבית צבי, בבימויו של גדי רול, ב-1990.
פסטרנק השתתפה במחזמר "גריז" (1995) בו שיחקה בתפקיד הנשי הראשי של סנדי דאמבורסקי לצידם של אקי אבני (דני זוקו) וצביקה הדר, בבימויו של אורי פסטר. היא שרה במופע "עקבות ימים: אירוע הוקרה לטוביה ריבנר" שנערך בצוותא ב-2008 בניהולו המוזיקלי של רמי הראל.
ב-1996 החלה פסטרנק להופיע עם יוני רכטר ועלי מוהר במופע "אהובתי היחידה" על כתיבתם ויצירתם המשותפת, בין השירים ששרה במופע: נגיעה אחת רכה, דג הזהב ודמעות של מלאכים. המופע רץ במשך שלוש שנים. לאחר מכן שיחקה בהבימה בהצגה "מריוס". בתיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת שיחקה בהצגה "שבעה במכה אחת".
באותה תקופה כתבה והלחינה שירים והופיעה עם להקתה במועדוני מוזיקה, ביניהם הבארבי בתל אביב.
ב-2000 חזרה לתיאטרון באר שבע לשחק בהצגה :"ביבר הזכוכית" של טנסי ויליאמס בתפקיד לורה.
פסטרנק שיחקה בהצגותיו הראשונות של תיאטרון אנסמבל הרצליה: "להגיד מותר הכל", "אלוהים" (של וודי אלן), "גברת קליין" (לצידן של חנה מרון ולאורה ריבלין), ו"ירח אלבאמה" - ערב שירי ברכט וקורט וייל בעריכתה של חנה מרון.
ב-2002 שיחקה בתיאטרון באר שבע בהצגה "מים גנובים", בו הופיעה לצידן של אורנה פורת וחנה רוט. במקביל המשיכה לשחק בתיאטרון הרצליה. ב-2005 שיחקה בבית ליסין בהצגה "זהות" (לצידם של ששון גבאי ונבו קמחי).
ב-2007 יצא דיסק עם ספר של שירי ילדים שכתבה מיריק שניר והלחין מוני אמריליו ובו פסטרנק שרה.
ב-2007 שבה לתיאטרון באר שבע והופיעה בהצגות: "ילדים חורגים לאלוהים", "אפריל הקסום", "השחף" של צ'כוב ו"הביתה הביתה", מאת יהושע סובול, בו כיכבה בתפקיד הראשי של יפה קפלן.
אביטל פסטרנק שיחקה בתיאטרון באר-שבע במחזמר "קומפני" של סטיבן סונדהיים בבימויו של רפי ניב. כיום (מאי 2012) משחקת בשלוש הצגות בבאר שבע: "הרוזן ממונטה כריסטו" ו"למה לא באת לפני המלחמה", מחזה מקורי על ניצולת שואה ובתה, בו פסטרנק משחקת את חברתה המטורללת של האם. בשנת 2012 הופיעה פסטרנק בתפקיד הראשי של נורה במחזה "נורה" מאת אינגמר ברגמן.
הייתה מועמדת על תפקידה לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית הראשית.
בקולנוע שיחקה פסטרנק בסרטים: "מלח הארץ", "סוף שבוע בתל אביב" ו"הכול מתחיל בים". בטלוויזיה שיחקה בסדרות: "סיטון", "מיי פירסט סוני", "האמת העירומה", "גירושים נפלאים" ו"כל שבת שנייה".
דיבבה כמה סרטים וסדרות והופיעה בפרסומות רבות.
אביטל פסטרנק היא אם לשני ילדים וכיום נשואה בשנית לפסיכולוג והם מתגוררים ברמת השרון.
אביטל היא מדריכה מוסמכת לפילאטיס וOSteofit ומנחה כיום סדנאות ב"קתדרה" שברמת השרון.
דגובר מפיזה
דגובר (Dagobert; ידוע גם כדיברט - Daibert וכדימברט - Daimbert; נפטר ב-1105) היה הארכיבישוף הראשון של פיזה והארכיבישוף השני של הפטריארכיה הלטינית בתקופת ממלכת ירושלים לאחר שהעיר ירושלים נכבשה במסע הצלב הראשון.
חיו המוקדמים.
מעט ידוע על חיו המוקדמים של דגובר. ככל הנראה הוא הוסמך בידי וצילו, הארכיבישוף של מיינץ בשנים 1084–1088.
(ארכי)בישוף של פיזה.
בשנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-11, דגובר החליף את הצד בו תמך והחל להיות קרוב אל מטילדה רוזנת טוסקנה, מתומכות האפיפיור. בשנת 1088 מינה אותו האפיפיור אורבנוס השני לבישוף של פיזה, מה שגרם לעוינות מצד אנשים עקב עברו השנוי במחלוקת. פטר, בישוף פיסטויה והקתדרלה מחו על כך בפני האפיפיור. עם זאת, דגובר, באמצעות תמיכתו הממושכת של האפיפיור אורבנוס, הצליח לבסס את סמכותו.
היה חלק פעיל מחיי אזרחי פיזה, כך למשל בשנת 1090 הצטרף אל אצילי העיר כדי להסדיר את הגובה המקסימלי של הבתים. בשנת 1092 הפך לארכיבישוף של פיזה.
ארכיבישוף של פיזה (1092–1105).
נראה כי הוא הפך להיות אדם מכובד בעניינים הכלכלים והפולטים של פיזה, ואימץ גישה מעשית לבעיות שלו בפיזה ובהמשך חייו. בשנת 1094, הוא חגג את חג המולד עם אורבנוס ולאחר מכן ליווה במהלך הטיול שלו באיטליה ובצרפת, נכח בין היתר בועידת פיאצ'נזה, ועידת קלרמון. דגובר חזר אל פיזה והחל להטיף על יציאה אל מסע צלב (הראשון) וזכה לתמיכה רבה. בשנת 1098 מינה אותו אורבן לנציג שלו בחצרו של אלפונסו השישי, מלך קסטיליה לאון.
פטריארך של ירושלים.
לפני סוף שנת 1098, דגובר יצא מזרחה עם צי של פיזאן שהצליחו בפשיטות על איים בבעלות הביזנטים כשהתכתשו עם חיל הים הביזנטי, לפני שהוא הולך אל לסוריה. אחד ממנהיגי הצלבנים, בוהמון של אנטיוכיה, החל מצור על הנמל הביזנטית של לטקיה. דגובר ואנשי פיזה הסכימו לעזור לו על ידי הסגר על הנמל מהים. עם זאת, המנהיגים הצלבנים אחרים, שראו את הצורך בשיתוף פעולה עם הקיסר הביזנטי והנוצרים המזרחיים, נחרדו ושכנעו את דגובר לבטל את הסגר. בוהמון נאלץ לנטוש את המצור וליווה את דגובר לירושלים, אליה הגיעו ב-21 בדצמבר 1099.
מעמדו של דגבור כשיצאה למזרח אינו ברור. יש היסטריונים המאמינים כי אורבנוס מינה אותו כנציג האפיפיור, כיורשו של אדהמר מלה פוי שמת בתאריך 1 באוגוסט 1098. בכל מקרה, אורבנובס עצמו מת ב-29 ביולי 1099. דגובר במכתבו אל האפיפיור החדש, פסקליס השני, בספטמבר 1099, מכנה את עצמו בשם "הארכיבישוף של פיזה".
בסוף שנת 1099, מיד לאחר חג המולד, הודח הפטריארך הלטיני של ירושלים ארנולף משוק (Arnulf of Chocques) ובמקומו מונה דגובר בזכות תמיכתו של בוהמון.
ב-1 באפריל 1100 נחתם הסכם לפיו גודטפריד ימסור את ממלכת ירושלים ובוהמון את שטחי אנטיוכיה לפטריארך ובתמורה קיבלו ממנו פיאודיה. ההסכם כלל גם, שעם מותו של גודטפריד, ירושלים תעבור לידי הפטריארך. דעת הקהל תמיד החזיק שארץ הקודש צריכה להיות המורשת של הכנסייה, כלומר בבעלותה. עם זאת, ארנולף היה חלש מכדי לבסס עליונות מול עמדת דגובר שהיה ככל הנראה נציג האפיפיור וזכה לתמיכת צי פיזה. כך, זכה בוהמון לאישור כנסייתי אותו תבע קיסר ביזנטיון, אבל עבור גוטפריד הדבר העלה קשיים. בולדווין, אחיו של גוטפריד, נסיך אדסה לא עשה כן ולכן יחסיו עם דגובר לא היו טובים.
המתיחות הגיעה לשיא כאשר מת גוטפריד ביולי ונקבר בכנסיית הקבר. הפטריארך, כפי שהיה מוסכם בהסכם, שאם לא יהיו לגוטרפיד יורשים, שטחיה האזור יועברו לכנסייה, ניסה להשתלט על העיר, אך מקורבי גוטפריד תפסו את מצודת העיר, בראשם עמד גארניה די גרי (Garnier de Gray), מחכים לתמיכה מצדו של בלדווין, אחי גוטפריד. דגובר פנה אל בוהמון. בוהמון לא עזר לדגובר והוא נאלץ לבקש מקלט בכנסיית הר ציון. לבסוף, בשנת 1100, הכתיר דגובר את בלדווין למלכה הראשון של ירושלים בכנסיית המולד שבבית לחם. היחסים בין השניים לא השתפרו. בשלב מסוים עזב דגובר כדי לבקש באופן אישי מהאפיפיור פסקליס השני עזרה ומת כשהיה בדרכו חזרה לירושלים לאחר השאפיפיור אישר לו לקבל בחזרה את הפטריארכיה.
שימבורסקה
חוצה פלטפורמות
יישום חוצה פלטפורמות
תוכנה חוצת פלטפורמות
פוקסטרוט (ריקוד)
דיסקית פייסטוס
דיסקית פייסטוס היא דיסקית חומר שנמצאה בשנת 1908 באי כרתים. הדיסקית מתוארכת לתקופת הברונזה, כ־2000 שנה לפנה"ס. קוטרה הוא כ־15 ס"מ, והיא מלאה משני צדדיה בסמלים המחולקים למילים. השפה בה נכתבה הדסקית כוללת 45 סמלים שונים, ולא ידוע איזו שפה זו.
ייחוד נוסף של הדיסקית הוא שהסימנים בה זהים לגמרי, והוכנו על ידי תבנית, ולפיכך הם הדפוס הקדום ביותר בעולם.
אוואן הנדלר
אוואן הנדלר (באנגלית: Evan Handler; נולד ב-10 בינואר 1961) הוא שחקן יהודי אמריקאי, ידוע בעיקר מתפקידו כהארי גולדנבלאט, עורך דין הגירושים של שרלוט ולאחר מכן בעלה, בסדרה "סקס והעיר הגדולה", וכצ'רלי ראנקל, חברו וסוכנו של האנק מודי, בסדרה "קליפורניקיישן".
ביוגרפיה.
הנדלר נולד בניו יורק למשפחה יהודית חילונית, בנם של אניד איירין, מנהלת בתחום בריאות הנפש, ומורי הנדלר ריימונד, בעל סוכנות פרסום ומעצב. הוא למד בבית הספר התיכון הנדריק האדסון במונטרוז, ניו יורק, ובגיל 17 עבר לעיר ניו יורק כדי ללמוד ב"בית הספר ג'וליארד". עזב את לימודיו בבית הספר בשביל תפקיד בסרט "Taps" (1980).
להנדלר אח, לואל הנדלר, סופר וצלם, שנודע לציבור לאחר פרסום ספרו "Twitch &amp; Shout: A Touretter’s Tale" והיה הכוכב, התסריטאי, המנחה והמפיק של סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית של PBS, "Twitch &amp; Shout", בה הופיע אוואן.
הנדלר נישא לאליסה אטי, כימאית ממוצא איטלקי, ב-2003. לשניים בת משותפת, סופיה קלמנטינה הנדלר, שנולדה ב-17 בינואר 2007.
קריירה.