במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם רגן סמית', לידיה ג'קובי ואבי וייצל בתוצאה של 3:51.73 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:51.60 דקות ולפני קנדה שקבע שיא לאומי חדש של 3:52.60 דקות. כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 56.16 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.73 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום חמישי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב, ביחד עם ראיין מרפי, לידיה ג'קובי וקיילב דרסל בתוצאה של 3:40.58 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 56.27 שניות.
אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני 2022 זכתה הסק ב-6 מדליות, 3 זהב ו-3 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ארצות הברית חדש של 55.64 שניות, לפני מארי ואטל צרפת שקבעה שיא לאומי חדש של 56.14 שניות וג'אנג יופיי מסין (56.41 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם רגן סמית', לילי קינג וקלייר קורזן בתוצאה של 3:53.78 דקות, לפני אוסטרליה (3:54.25 דקות) וקנדה (3:55.01 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה בפרפר ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.67 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב ביחד עם האנטר ארמסטרונג, ניק פינק וקלייר קורזן בתוצאה של 3:38.79 דקות, לפני אוסטרליה (3:41.34 דקות) והולנד (3:41.54 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה בפרפר ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.17 שניות. מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.92 שניות, אחרי מולי אוקלהן מאוסטרליה (52.67 שניות) ושרה שסטרם משוודיה (52.80 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אריקה בראון, קייט דאגלס וקלייר קורזן בתוצאה של 3:32.58 דקות, אחרי אוסטרליה (3:30.95 דקות) וקנדה (3:32.15 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא אישי חדש של 52.96 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם ראיין הלד, ברוקס קארי וקלייר קורזן בתוצאה של 3:21.09 שניות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:19.38 שניות וקנדה (3:20.61 שניות), כשחיינית שלישית היא קבעה בחופשי ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.70 שניות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.64 שניות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.45 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 25.38 שניות.
הלניקה
הלניקַה (ביוונית: Ἑλληνικά) הוא שמם של כתבים העוסקים בנושאים יווניים (הלניים). כמה חיבורים על ההיסטוריה של יוון במאה ה-4 לפנה"ס, שנכתבו בתבנית של תוקידידס או סטו ממנה, נשאו את התואר הלטיני המקובל "הלניקה". החיבור "הלניקה" ששרד, מאת הסופר היווני הקדום קסנופון, הוא יצירה חשובה המהווה את אחד המקורות העיקריים לשבע השנים האחרונות של המלחמה הפלופונסית שלא כוסו על ידי תוקידידס, כמו גם לתוצאות המלחמה הזו.
"הלניקה" מאת קסנופון.
תיאורו של קסנופון מתחיל בשנת 411 לפנה"ס, השנה בה תוקידידס מפסיק, ומסתיים בשנת 362 לפנה"ס, שנת קרב מנטיניאה. מילות הפתיחה של "הלניקה", μετὰ δὲ ταῦτα, מתורגמות "אחרי זה" או "בעקבות אירועים אלה", כלומר, אחרי האירועים המתוארים על ידי תוקידידס.
תקציר.
"הלניקה" של קסנופון הוא תיאור היסטורי יווני קלאסי המחולק לשבעה ספרים המתארים את ההיסטוריה היוונית–פרסית בשנים 411–362 לפנה"ס. שני הספרים הראשונים מתארים את השנים האחרונות של המלחמה הפלופונסית מהרגע המדויק בזמן בו מסתיימת ההיסטוריה של תוקידידס. חמשת הספרים הבאים מתמקדים בעיקר בספרטה כעיר המדינה הדומיננטית ביוון לאחר סיום המלחמה, וממשיכים לתקופה הידועה כהגמוניה התבאית בעקבות תבוסתה של ספרטה בקרב לאוקטרה. החוקרים מאמינים ששני הספרים הראשונים נכתבו בתקופה הרבה יותר מוקדמת, כשקסנופון עדיין חי באתונה, ואילו ספרים 3 עד 7 נכתבו לאחר שקסנופון גורש מאתונה והתגורר בספרטה. החיבור מסתיים בסיכום של קסנופון כי החיבור ההיסטורי שלו הסתיים, אך היסטוריון אחר עשוי להמשיך אותו. ההלניקה היא המקור הראשוני היחיד לתקופה מסוף המלחמה הפלופונסית ועד זמנו של אלכסנדר הגדול. קסנופון הכיר אישית את הדמויות הפוליטיות המובילות בספרטה והיה עד לקרבות ולמסעות רבים שתוארו בהלניקה. ההלניקה ראויה לציון כמקור ההיסטורי הראשוני החשוב היחיד בין תור הזהב של אתונה לבין עליית מוקדון. התיאור בהלניקה מתחיל כהמשך להיסטוריה הבלתי גמורה של תוקידידס של המלחמה הפלופונסית. נטען כי קסנופון היה עורך חיבוריו של תוקידידס לאחר מותו. זה אפשר לקסנופון להמשיך ישירות את תיאורו. הספר הראשון מכסה את תקופת "המלחמה הדקליאית" של המלחמה הפלופונסית בשנים 411–406 לפנה"ס. בשנים אלה של המלחמה, הציים היריבים של ספרטה ואתונה נלחמו באזור הלספונטוס. בתחילה, הצי האתונאי נחל כמה ניצחונות ימיים גדולים. ספר 1 מספר גם על החזרת אלקיביאדס לצבא האתונאי וחזרתו לאתונה בשנת 407 לפנה"ס.
ספר 2 מתאר את השנים 406–402 לפנה"ס ואת סיומה של המלחמה הפלופונסית עם כניעת אתונה בשנת 404 לפנה"ס. המפקד הספרטני ליסנדרוס הורה להרוס את החומות הארוכות של אתונה, ואתונה נקשרה רשמית עם ההגמוניה הספרטנית. הספרטנים גם הקימו ממשלה חדשה. ספר 2 מתמקד בעיקר בפוליטיקה הפנימית של אתונה בעקבות המלחמה. משטר האוליגרכיה שהוקם על ידי הספרטנים, המכונה משטר שלושים הטיראנים, הופל והיה חידוש של הדמוקרטיה באתונה.
ספר 3 מעביר את נקודת המבט מהפוליטיקה האתונאית לזו הספרטנית, ומכסה את השנים 401–395 לפנה"ס. ספר 3 מתחיל בדיווח קצר על "מסע הרבבה" נגד המלך הפרסי ארתחשסתא השני. תיאור נוסף לאירוע, קיים בספרו של קסנופון, "אנבסיס". ספר 3 מספר על מסע המלחמה הספרטני שהוביל המלך אגסילאוס השני באסיה הקטנה נגד הפרסים. הסטראפים של איוניה, פרנבזוס השני וטיספרנס, הם דמויות בולטות עם נאמנויות משתנות לאורך ההלניקה.
ספר 4 מתאר את האירועים בשנים 395–388 לפנה"ס, ועוסק בעיקר במלחמה הקורינתית. ספר 4 חוזר למערכה האיונית של המלך אגסילאוס נגד פרס בשנים 396–395 לפנה"ס. במהלך תקופה זו, הסטראפ פרנבזוס שיחד מדינות יווניות למרוד בספרטה. זה הוביל בסופו של דבר למלחמה הקורינתית, כאשר מדינות אתונה, קורינתוס, ארגוס ותבאי התאחדו נגד ספרטה. זה הוביל להחזרת המלך הספרטני אגסילאוס וצבאו בשנת 394 לפנה"ס ממסע המלחמה שלו נגד פרס. בתקופה זו התחילה המלחמה הקורינתית, כאשר האימפריה הפרסית התייצבה לצד אתונה נגד ספרטה. הסטראפ הפרסי פרנבזוס נתן למצביא האתונאי הגולה קונון להוביל את הצי הפרסי במספר קרבות, כולל קרב קנידוס בשנת 394 לפנה"ס. קונון שכנע אז את פרנבזוס לאפשר לאתונה להשאיר אצלה את הצי הפרסי ולממן את הבנייה מחדש של החומות הארוכות באתונה.
ספר 5 מכסה את השנים 388–374 לפנה"ס. בסוף המלחמה הקורינתית מתקיימת ועידת שלום בשנת 387 לפנה"ס, המסתיימת בחוזה המכונה "שלום המלך". האקרופוליס בתבאי נתפס על ידי העריק הספרטני כביכול פויבידס , המאפשר לספרטה לשלוט בעיר עד שנת 398 לפנה"ס, כאשר קבוצת תבאים גירשה בהצלחה את הספרטנים והחזירה לעצמה שליטה בעיר. מאוחר יותר זה הוביל למלחמה הבויאוטית בין השנים 378–372 לפנה"ס.
ספר 6 מתאר אירועים במשך השנים 374–370 לפנה"ס. הגנרל האתונאי איפיקראטס סובב בחשאי סביב הפלופונסוס. קרב לאוקטרה מסתיים בהפסד גדול של ספרטה נגד תבאי, המסיים את המלחמה הבויאוטית ואת ההגמוניה הספרטנית ביוון, אם כי ספרטה תישאר בעלת השפעה במהלך העשור הבא. ההגמוניה התבאית מתחילה בהנהגתו של המצביא התבאי אפמינונדס.
ספר 7 מתאר את השנים 370–362 לפנה"ס. בתקופה זו תבאי הייתה הכוח העולה ביוון. מבני הכוח הישנים התנודדו עם התהוותם של חדשים. לזמן קצר הייתה ברית בין אתונה לספרטה נגד תבאי. ספרטה התמודדה עם הטרדות גוברות הן ממרידות פנימיות והן מהתנגדות מבחוץ. המולדת הספרטנית חוותה את הפלישה הראשונה אליה מזה מאות שנים. ההגמוניה התבאית הסתיימה בשנת 362 לפנה"ס עם קרב מנטיניאה השני .
חיבורים אחרים ששמם "הלניקה".
בין חיבורים שונים שכותרתם "הלניקה", שאבדו כעת, בולטים שניים, זה שכתב אפורוס וזה שכתב תאופומפוס איש כיוס, שניהם תלמידי הרטוריקן איסוקרטס. אפורוס ניסה לכתוב היסטוריה אוניברסלית , ואף על פי שניסה להפריד היסטוריה ממיתוס, הוא החל את חיבורו עם הסיפור האגדי "שובם של בני הרקלס" (הרקלידים ). "הלניקה" של תאופומפוס היה המשך של תוקידידס.
פרגמנטים של חיבור "הלניקה" נוסף נמצאו על פפירוס באוקסירינכוס , והוא מכונה בשם "הלניקה מאוקסירינכוס"; הוא כיסה אירועים משנת 411 ועד שנת קרב קנידוס בשנת 395/4 לפנה"ס. ניסו לייחס את החיבור למספר היסטוריונים.
באוקסירינכוס נמצא גם פפירוס אוקסירינכוס 28 , כתב יד הכולל קטעים מהפרק הראשון בספר השלישי של "הלניקה" מאת קסנופון.
ראמי יוסף
ראמי יוסף (בערבית: رامي يوسف; נולד ב-) הוא קומיקאי, שחקן, תסריטאי ובמאי אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס פיבודי.
ביוגרפיה.
יוסף נולד ברובע קווינס בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית. שני הוריו הם מצרים ואביו היה מנהל במלון פלאזה בניו יורק. יוסף הוא מוסלמי.
יוסף ערך את הופעת הבכורה שלו בסיטקום See Dad Run של ניק אט נייט בו היה לו תפקיד ראשי. בשנת 2017 הופיע יוסף בתוכנית האירוח לייט שואו עם סטיבן קולבר שם ביצע את מופע סטנד-אפ משלו.
סדרת הטלוויזיה שלו, ראמי, עלתה לשידור בהולו ב-19 באפריל 2019. על תפקידו בתוכנית זכה יוסף בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס אמי.
רון אסטיס