באוגוסט 1963 נשלח על ידי המחלקה לשיתוף בינלאומי במשרד החוץ לליבריה שבמערב אפריקה, להקים תזמורת צבאית של הנשיא טבמן. התזמורת הופיעה בניצוחו ובעיבודיו של שפי, בטקס ההשבעה של הנשיא ב-1964, במִסקרים ומִסדרים צבאיים, ובאירועים ציבוריים. לאחר שנה חזר לתפקידו כמנהל קונסרבטוריון גבעתיים. בעבור פעילותו בליבריה, זכה בעיטור של ממשלתה. ב-1968, הוזמן למיניאפוליס מינסוטה בארצות הברית, כמנהל המוזיקלי של המרכז הקהילתי היהודי החדש. הוא הקים וניצח על תזמורת סימפונית, אנסמבל בארוק, וגופי ביצוע אחרים, וכן תשתית של חינוך מוזיקלי וערך אירועי תרבות יהודיים וישראליים. בתום שלוש שנים חזר לנהל את קונסרבטוריון גבעתיים. ב-1976 הוזמן שנית למיניאפוליס, לשנתיים. שפי ניצח על תזמורות כלי הנשיפה הבוגרות של גבעתיים ומועצת פועלי פ"ת, והצעירה של בני-הקיבוצים. ב-1993 פרש לגמלאות, וחזר לנגן בחצוצרה ובחליליות בארוק, לכתוב ולעבד מוזיקה.
בשנת 2022 הוענק לאהרון שפי "אות יקיר העיר גבעתיים", על תרומתו הגדולה וחסרת התקדים, לפיתוח וקידום החינוך המוזיקלי בעיר גבעתיים .
ג'ורג' קולטנובסקי
ג'ורג' קולטנובסקי (בצרפתית: George Koltanowski 17 בספטמבר 1903, אנטורפן - 5 בפברואר 2000), היה שחמטאי וסופר יהודי-בלגי-אמריקאי יליד בלגיה. ארבע פעמים אלוף בלגיה לשחמט. באופן בלתי פורמלי כונה קולטי.
ביוגרפיה.
קולטנובסקי נולד למשפחה יהודית ממוצא פולני
ולמד שחמט תוך צפייה באביו משחק עם אחיו הבכור. הוא החל לשחק ברצינות בגיל 14, והיה לשחקן החזק ביותר בבלגיה לאחר מותו של אדגר קול בשנת 1932, ונטש את עסוקו כמלטש יהלומים כדי להקדיש את כל זמנו למשחק השחמט. קולטנובסקי שרת תקופה קצרה בצבא הבלגי, שם עיסוקו העקרי היה קילוף תפוחי אדמה. תוך כדי קילוף תפוחי אדמה ניתח עמדות שחמט בראשו, וכתוצאה תפוחי האדמה היו נקלפים לקוביות קטנות יותר ויותר.
בגיל 21 קולטנובסקי ביקר בתחרות השחמט הבינלאומית במראנו, כאשר כוונתו הייתה להירשם לאחת התחרויות בדרגים הנמוכים. עקב טעות טכנית של המארגנים לגבי זהותו שובץ לתחרות רבי האמנים, במקום שחקן שהוזמן אך לא הגיע. קולטנובסקי הסכים בשמחה ואם כי סיים בתחתית הטבלה, זכה לניסיון חשוב וסיים בתיקו משחק עם זיגברט טאראש. לאחר מכן השתתף בעוד 25 תחרויות בינלאומיות, הטובות בתוצאותיו היו מקום ראשון בתחרות אנטוורפן בשנת 1932, בתחרויות ברצלונה בשנים 1934 ו-1935 וכן זכייה באליפות בלגיה בשחמט בשנים 1923, 1927, 1930 ו-1936. באותה תקופה הוא היה בין השחמטאים הבלגים הבולטים לצד ארטור דונקלבלום.
בשנים אלו אליפות ארצות הברית הפתוחה הייתה בשיטת ליגה בה היו בתי מוקדמות ובית גמר. שנה לאחר מכן קולטנובסקי חזר כמנהל התחרות, תוך שימוש בשיטה השווייצרית להגרלת זוגות השחקנים. הוא ניהל בשיטה זו את אליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 1947, ולאחר מכן תר בארץ וקיים תחרויות רבות בשיטה זו. בתוך זמן קצר אומצה השיטה השווייצרית במרבית תחרויות השחמט בארצות הברית.
בשנת 1946 ניסה להעפיל לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה אך הודח בשלב המוקדם. במקביל לתחרויות הרבות שניהל קיים משחקים סימולטניים רבים. לאחר כישלונו באליפות 1946 לא שיחק יותר שחמט תחרותי, למעט שני משחקים כחבר בנבחרת האולימפית של ארצות הברית באולימפיאדת 1952 בהלסינקי. בשני המשחקים סיים בתיקו: האחד נגד רב אמן אלכסנדר קוטוב שהיה בעת ההיא אחד מהשחקנים החזקים ביותר בעולם, והשני עם האמן הבינלאומי טיבור פלוריאן, במשחק שנראה שקולטנובסקי אמור היה לזכות. בשנת 1950 הוענקה לקולטנובסקי דרגת אמן-בינלאומי לשחמט על ידי פיד"ה ובשנת 1988 קיבל תואר רב אמן לשם כבוד.
משחקים סימולטניים.
קולטנובסקי נהג לשחק משחקים סימולטנים עוורים שעוררו את התפעלות הקהל. בראשית 1935 הוא שיחק נגד 20 איש, זכה ב-10 משחקים והשיג תיקו בעוד 7. בשנת 1937 קבע קולטנובסקי שיא עולמי במשחק עיוור סימולטני כאשר שיחק בו זמנית ב-34 משחקים, אירוע שדווח בהרחבה בכל העולם. שיאו עדיין מופיע בספר השיאים של גינס. שנים מאוחר יותר מיגל ניידורף ויאנוש פלש הצהירו כי שברו שיא זה, אך האירוע בו שברו את השיא לא נוטר באותה דרך שבה נוטר האירוע של קולטנובסקי. בשנת 1960 שיחק קולטנובסקי 56 משחקים עיוורים, בהגבלת זמן של 10 שניות למסע. קולטנובסקי ניצח ב-50 משחקים וסיים 6 בתיקו.
בשנת 1950 קבע קולטנובסקי שיא במשחק סימולטני כששיחק נגד 271 איש, ניצח נגד 251 והשיג תיקו נגד 17.
סגנון.
קשה להגדיר את סגנון משחקו, אך נגד שחקנים חזקים דומה שנקט בפתיחת רגלי המלכה בלבן תוך שימוש תכוף בפתיחת קול.
Windows Server 2003
Windows Server 2008
Kaspersky Lab
קריית החינוך אורט סינגאלובסקי
קריית החינוך אוֹרט סינגאלובסקי היא בית ספר שש-שנתי על-יסודי הפועל בדרך הטייסים על הגבול בין יד אליהו לכפר שלם בתל אביב. בית הספר כולל חטיבת ביניים ותיכון.
היסטוריה.
בית הספר התיכון נוסד בבית ליד תיאטרון נוגה ביפו בשנת 1948, כבית הספר הראשון של רשת "אורט" בישראל. באוקטובר 1949 פעלו בבית-הספר שלוש מגמות: מסגרות וחרטות, חשמל, רדיו, בהנהלתו של צבי ריבלין. לאחר פטירתו של מייסד איגוד אורט העולמי (וממקימי רשת אורט ישראל), ד"ר אהרון סינגאלובסקי, נקרא המוסד על שמו. ב-28 במאי 1958 נחנך ביתו הנוכחי של בית הספר, שתוכנן על ידי האדריכל דב כרמי.
ב-1993 הוקמה במקום חטיבת הביניים ובשנת 2009 היא מנתה כ-25 כיתות.
נכון לשנת 2019, בבית הספר כ-10 מגמות לימוד פעילות, עם דגש על חינוך טכנולוגי: תקשוב, תקשורת וקולנוע, פסיכולוגיה, ביולוגיה, פיזיקה, חמד"ע, ערבית גאוגרפיה.
משנת הלימודים תש"ף מנהל קריית החינוך הוא מייקל מאירוביץ.
סגן מנהל ומנהל פדגוגי שש שנתי הוא רן הורוביץ ומנהל חטיבת הבינים הוא סהר גולן. בשנה זאת לומדים בקרית החינוך אורט סינגאלובסקי כ-430 תלמידים בחטיבת הבינים ב-20 כיתות וכ-430 תלמידים בחט"ע ב-16 כיתות.
באתר בית הספר פועלת גם מכללת אורט סינגאלובסקי, שבה מתקיימים לימודי עתודה טכנולוגית, לימודים לתואר הנדסאי ולימודי תעודה.
בתוך הקמפוס של בית הספר פועל "בית מושינסקי" - מקום מושבו של המינהל למחקר, פיתוח והכשרה של רשת אורט ישראל, העוסק בשיפור רמת ההוראה והלמידה ברשת.
מערכת דודקנס
כתונת (בגד כהונה)
הכתונת היא כמין חלוק מפשתן לבן שלבשו הכהנים במקדש, אחד מארבעה בגדי הכהונה אותם לובש כל כהן ("כהן הדיוט". לכהן הגדול יש ארבעה בגדים נוספים). הכתונת מכסה את גוף הכהן מהכתפיים ועד הקרסוליים, בהתאם למידת גופו המדויקת של הכהן, ויש לה שרוולים המכסים את הזרועות עד הפרק המחבר את כף היד לזרוע. סדר לבישת בגדי הכהונה הוא: תחילה לבשו מכנסיים, לאחר מכן כתונת, ולאחריה מצנפת ואבנט.
צורת הכתונת ודרך הכנתה.
הכתונת עשויה חוטים שכל אחד מהם שזור משישה חוטים. היא איננה נתפרת מחלקים שונים, אלא נעשית מאריג אחד, פרט לשרוולים, אותם ניתן לארוג בנפרד ולחבר לבגד בתפירה. על פי תיאור משלהי ימי בית המקדש השני, פתח הצוואר היה רחב, ונקשר בעזרת חוטים.
התורה מציינת את יחודה של כתונת הכהנים בביטוי "כתונת תשבץ", כלומר, ארוגה בדוגמה של משבצות. הדוגמה אינה נוצרת מחוטים בצבע שונה, אלא על ידי הבלטת המסגרת של הדוגמה, כך שנוצר מעין כלי קיבול (כאילו הכתונת מיועדת לשבץ בה אבני חן). רבי סעדיה גאון מציין שהדוגמה היא צורות של ריבוע בתוך עיגול, ומקור דבריו אינו ברור.
לפי אחד הפרשנים שולבו בכתונת חוטי זהב, אולם הדעה המקובלת היא שהכתונת עשויה פשתן בלבד.
דיון נוסף קיים בפרשנים לגבי כתונת של כהן רגיל ("כהן הדיוט"): הביטוי "כתונת תשבץ" נאמר בהקשר של בגדי אהרן, הכהן הגדול (), ואילו לגבי בגדי בניו, הכהנים הרגילים, נאמר באופן סתמי: "ולבני אהרן תעשה כתנות" (). מפסוקים אלה ניתן להבין שהכתונת של הכהן הגדול שונה מזו של בניו, ואין בה משבצות. לעומת זאת בתיאור עשיית הבגדים נאמר "ויעשו את הכתנות שש מעשה אורג לאהרן ולבניו", ומשתמע שנעשו באופן אחיד. הדעה השנייה מתאימה יותר לדברי חז"ל ולתיאורו של יוסף בן מתתיהו.
הבעלות על הכתונת.
הכתונת, ככל בגדי הכהונה, נרכשת מכספי הציבור שנתרמו לבית המקדש ("מחצית השקל"), ואסור שתהיה רכושו הפרטי של הכהן. מכיוון שהכתונת מותאמת למידותיו האישיות של הכהן (בניגוד לבגדי כהונה אחרים, אבנט ומצנפת, שמידותיהם אחידות), מקובל היה לעיתים שכהנים מביאים את הבגד מביתם. על כך נאמר בתלמוד:, כלומר, עליו להעביר את הבגד לבעלות הציבור, אף על פי שהבגד יופקד ברשותו בזמן עבודתו במקדש. התלמוד אף מספר על כהנים עשירים כדוגמת רבי ישמעאל בן פאבי ואלעזר בן חרסום שהשתמשו בכתנות יקרות במיוחד.
הכתונת כגורם מכפר.
חז"ל מייחסים לבגדי הכהונה תפקיד של כפרה על חטאיהם של ישראל, בכל בגד לפי עניינו. לגבי הכתונת נאמר שהיא "מכפרת על שפיכות דמים". התלמוד מסביר שכפרה זו איננה תחליף לענישת הרוצחים, אלא שבמקרה שבית הדין אינו מעניש את הרוצח, מסיבות פרוצדורליות בסדרי הדין, הדבר מטיל כתם מסוים על העם כולו, ולבישת הכתונת על ידי הכהנים מכפרת על כך. רש"ר הירש (על ) הסביר שהרעיון הגלום בכתונת הוא הרצון לטהר ולקדש את מעשי האדם, דבר המתבטא בלבישת הבגד על הידיים והרגלים. נכונותם של הכהנים לעשות זאת מבטאת את רוח העם בכללו, ובכך מתכפרות ומתגמדות תופעות קשות בשולי החברה. ככל כפרה סמלית, אף זו תלויה במימושה המעשי בחיי היום יום, ולכן כפרה זו אינה מועילה כאשר שפיכות הדמים מתרבה.
קסת דיו