וריאנט אוֹמִיקְרוֹן, הידוע גם בשם B.1.1.529, הוא וריאנט של SARS-CoV-2, נגיף הקורונה הגורם למחלת הקורונה. ארגון הבריאות העולמי הגדיר אותו כ"ווריאנט מדאיג", וקרא לו על שם האות היוונית אומיקרון.
היסטוריה.
הדגימה הידועה הראשונה נאספה ב-9 בנובמבר 2021 בבוטסואנה. ב-23 בנובמבר 2021 גילה טום פִּיקוֹק את הווריאנט במאגר הרצפים הגנטיים הפתוח . ב-24 בנובמבר 2021, המכון הלאומי למחלות מדבקות של דרום אפריקה דיווח על הווריאנט לארגון הבריאות העולמי. מקרים אחרים אותרו גם בשוודיה, גרמניה, בלגיה, ישראל, הונג קונג וסרי לנקה. מספר המקרים של הווריאנט הולך וגדל בכל דרום אפריקה, בעיקר בחאוטנג. בעקבות גילוי הווריאנט הכריזו המדינות יפן, קנדה, האיחוד האירופי, ישראל, הממלכה המאוחדת וארצות הברית על איסור נסיעה ממדינות דרום אפריקה.
ב-26 בנובמבר, קבוצת הייעוץ הטכנית של ארגון הבריאות העולמי בנושא התפתחות וירוס SARS-CoV-2 הגדירה את B.1.1.529 כווריאנט מדאיג והעניקה לו את הכינוי אומיקרון. ארגון הבריאות העולמי המליץ למדינות לא להטיל הגבלות חדשות על נסיעות, ובמקום זאת המליץ על יישום צעדים באמצעות ניהול סיכונים בהתבסס על השיטה המדעית.
לווריאנט יש מספר רב של מוטציות, שחלקן מדאיגות. ראיות לגבי ההשלכות של וריאנט זה ויעילות החיסון נגדו עדיין נחקרות. כמה ראיות מצביעות על כך שלווריאנט זה יש סיכון מוגבר להדבקה חוזרת. נערכים מחקרים כדי להעריך את ההשפעה המדויקת על יכולת ההדבקה, התמותה וגורמים אחרים. ארגון הבריאות העולמי המליץ לאוורר היטב חללים סגורים, שמירת ריחוק חברתי, עטיית מסכה רפואית, רחצת ידיים תכופה והתחסנות.
על רקע הופעת הזן, קוּצַּר זמן ההמתנה בין המנה השנייה למנת דחף של החיסון נגד הנגיף במספר מדינות.
כושר הדבקה.
על פי היועץ והמומחה לקורונה אנטוני פאוצ'י יכולת ההדבקה של זן האומיקרון היא פי 3 משל זן דלתא של נגיף הקורונה. בעוד שהכפלה של זן הדלתא הוא בין 11 ימים לשבועיים, זן האומיקרון מוכפל בכל כשלושה ימים. ועם זאת חומרתו פחותה מהזנים הקודמים.
לפי ארגון הבריאות העולמי, זן אומיקרון מתפשט מהר בהרבה מהדלתא. בארגון אמרו כי מספר החולים באומיקרון מוכפל מדי יום וחצי עד שלושה ימים, אך הדגישו שעדיין אין מספיק מידע על חומרת המחלה שגורם הזן החדש.
עד סוף 2021 הוא אותר בלמעלה מ-30 מדינות והפך לדומיננטי במדינות רבות. המרכז האירופי לבקרת מחלות ומניעתן קבע כי קיים סיכון גבוה שהזן יהפוך לדומיננטי באירופה בחודשים הראשונים של 2022.
תסמינים.
לפי סקר שנעשה בבריטניה, התסמינים העיקריים של הוריאנט הם עייפות, כאב ראש, כאב גרון, גודש או נזלת, שיעול יבש ובחילות והקאות. במקרים חמורים נרשמו קשיי נשימה וקוצר נשימה, אובדן תיאבון, בלבול, כאב או לחץ בחזה וחום גבוה. בישראל, פורסם כי חולים מדווחים יותר על בעיות בדרכי נשימה עליונות, ופחות על פגיעה ריאתית וכן נרשמו פחות דיווחים על אובדן של חוש הטעם והריח. התסמינים השכיחים שעליהם לפי קופות החולים היו כאבי גרון, כאבי ראש, צינון, חולשה עד כדי תשישות וכאבי שרירים. במדינות אחרות, הוזכרה הזעת לילה מוגברת.
ראש שלוחת אירופה בארגון הבריאות העולמי אמר שבכ-89% ממקרי התחלואה באומיקרון באזור הזה התסמינים של הנדבקים היו קלים ודמויי צינון, כמו שיעול, כאב גרון וחום גבוה. עם זאת, הוא הזהיר שבאותה העת רוב הנדבקים הם צעירים, שהסיכוי שלהם לחלות באופן קשה נמוך יחסית. לדבריו, אף על פי שמסוכנותו של הזן החדש עדיין אינה ברורה, עצם העובדה שהוא מידבק יותר עלולה להביא לאשפוזים רבים יותר ולשיבושים נרחבים במערכות בריאות מקומיות.
מוטציות.
בגנום הווריאנט קיימות 52 מוטציות, 33 מהן ב שהוא החלק בנגיף שנצמד לתא החי בעת ההדבקה. רוב חיסוני הקורונה מותאמים למבנה של אזור זה. מספר כה רב של מוטציות שמופיעות בבת אחת הוא נדיר (בווריאנט דלתא יש 8 מוטציות בספייק, ובוריאנט בטא 3).
קיימת השערה שהמוטציות נוצרו בגופו של אדם יחיד עם כשל חיסוני, ייתכן שחולה איידס לא מטופל, שנדבק בנגיף הקורונה. השערה אחרת היא שהנגיף דילג לבעל חיים מסוים, צבר מוטציות וממנו חזר לאדם.
המוטציות בספייק:
A67V, Δ69-70, T95I, G142D/Δ143-145, Δ211/L212I, ins214EPE G339D, S371L, S373P, S375F, K4607K, G46K, N46K, E46K, E417K, G417K, G417K, E417K, N417K, Q498R, N501Y, Y505H, T547K, D614G, H655Y, N679K, P681H, N764K, D796Y, N856K, Q954H, N969K, L981F.
עקב מוטציות נוספות שהתגלו בווריאנט, נוצרו לו 20 תתי-וריאנטים, 3 מהם דומיננטיים ברחבי העולם: BA.1, BA.2 ו-BA.3. התת-וריאנט הנפוץ ביותר היה BA.2 .BA.1 היה דומיננטי בדנמרק, בשוודיה ובכלכותה שבהודו. לפי אחת ההערכות, BA.2 מדבק פי 1.5 מ-BA.1. הערכה מאוחרת יותר היא פי 1.3. הוא הפך חזן הדומיננטי בעולה בסוף מרץ 2022. באפריל 2022, תתי הווריאנטים BA.4 ו- BA.5 של וריאנט BA.1 אומיקרון המקורי הוספו לרשימת הניטור של ארגון הבריאות העולמי.
פרנק ויליס
פרנק בארטלט ויליס (באנגלית: Frank Bartlett Willis; ) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו ה-47 בשנים 1915–1917, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1911–1915, וכסנאטור מטעם אוהיו מ-1921 ועד מותו.
ביוגרפיה.
פרנק ויליס נולד בחווה שליד הכפר לואיס סנטר שבאוהיו, כבנם של ותיק מלחמת האזרחים יליד ורמונט, ג'יי בארטלט ויליס ושל לווינה א. (לבית בוול) ויליס. ב-1894 סיים ויליס את לימודיו באוניברסיטה הצפונית של אוהיו. לאחר שלימד באוניברסיטה במשך 12 שנים, התקבל ויליס ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע. בשנים 1900–1904 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של אוהיו, במקביל למשרת הוראה בבית הספר למשפטים של האוניברסיטה הצפונית. ב-1910 נבחר ויליס לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו בשנים 1911–1915. ב-1914 נבחר ויליס כמושל אוהיו לאחר שניצח את ג'יימס מידלטון קוקס. הוא כיהן כמושל בשנים 1915–1917, אך בבחירות לכהונה שנייה נוצח על ידי קוקס. ב-1918 ניסה ויליס להתמודד שוב על משרת המושל, אך נוצח שוב על ידי קוקס.
בבחירות לנשיאות של 1920 הציג ויליס בפני צירי ועידת המפלגה הרפובליקנית את וורן הרדינג כמועמד לנשיאות. באותה מערכת בחירות נבחר ויליס לסנאט של ארצות הברית במקומו של הרדינג, שהתפטר מוקדם כדי להישבע כנשיא וכך החל ויליס לכהן בסנאט מוקדם יותר. במהלך תקופת כהונתו בסנאט, בשנים 1923–1928, שימש ויליס כיושב ראש ועדת הסנאט לטריטוריות ולנחלות באיים, שהייתה אחראית על הטריטוריות של ארצות הברית, כולל , , הפיליפינים ופוארטו ריקו.
מותו.
פרנק ויליס נפטר ב-30 במרץ 1928, במהלך אירוע שהתקיים באוניברסיטת וסליין אוהיו, שבדלאוור, אוהיו, אירוע של המפלגה הרפובליקנית שנועד לקידומו לבחירה כמועמד לנשיאות באותה שנה. הוא נטמן בבית הקברות אוק גרוב שבדלאוור.
ויליס היה נשוי לאלי דסטין, ולשניים הייתה בת אחת בשם הלן. על שמו קרוי מרכז החינוך של מערכת החינוך העירונית של העיר דלאוור.
וריאנט אומיקרון
גבריאל סלוטר
גבריאל סלוטר (; 12 בדצמבר 1767 – 19 בספטמבר 1830) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קנטקי השביעי. הוא היה האדם הראשון שמונה לתפקיד לאחר שהמושל הקודם נפטר במהלך כהונתו. משפחתו עברה לקנטקי מוירג'יניה כשהיה נער. הוא התגייס למיליציה המקומית, שם שירת לאורך כל הקריירה הפוליטית שלו כקולונל. כהוקרה על שירותו הצבאי בקרב על ניו אורלינס קיבל מבית המחוקקים של המדינה אזכור לשבח.
לאחר שכיהן במשך עשור כמחוקק בבית הנבחרים של קנטקי, סלוטר נבחר לסגן המושל הרביעי, צ'ארלס סקוט. במערכת הבחירות של 1812, שהתקיימה במקביל למלחמת 1812, הוא התמודד מול אייזק שלבי על תפקיד המושל, והפסיד לו. ארבע שנים אחר כך נבחר סלוטר שוב לכהן כסגנו של ג'ורג' מדיסון.
מדיסון נפטר זמן קצר לאחר השבעתו. מכורח הנסיבות, החל סלוטר לכהן באופן תקדימי כמושל. כשמינה את ג'ון פופ, חתנו של אייזק שלבי, למזכיר המדינה, רבים הטילו בו רבב וטענו כי הוא מושחת. דמותו של פופ הייתה שנויה במחלוקת באזור עקב שירותו הצבאי. האזרחים קראו לאספה הכללית להכריז על בחירות מיוחדות, אולם היא דחתה את ההצעה. אחר כהונתו התקרב ל וכיהן בחבר הנאמנים הראשון של מכללת ג'ורג'טאון.
ראשית חייו.
סלוטר נולד במחוז קלפפר בקולוניית וירג'יניה, לרוברט וסוזנה. כנער, למד בבתי הספר המקומיים ועבד עם אביו בחווה המשפחתית כחקלאי. בשנת 1786 נישא לבת דודתו, שרה סלוטר. במרוצת השנים נולדו לזוג שתי בנות, מרי וסוזן.
ב-1776 ביקר אביו של סלוטר לראשונה בקנטקי, ובשנת 1789 עבר למחוז מרסר במדינה. בספטמבר 1791 מכר סלוטר את נחלת אדמתו בווירג'יניה, ועבר לקנטקי, לבית אביו. אחוזתו הגדולה, ששכנה בסמוך לכביש האגרה הראשי של לקסינגטון, פתחה את שעריה מדי יום למטיילים שחיפשו מקום לינה. רוח ההתנדבות שלו הגדילה את המוניטין שלו בקרב אזרחי המדינה, שראו בו אדם נדיב ואדיב. אולם זמן קצר לאחר הגעתו לקנטקי נפטרה שרה אשתו, והותירה אותו לטפל בילדותיהם המשותפות לבד.
בשנת 1795 סלוטר מונה לשופט בית המשפט לשלום במחוז מרסר על ידי אייזק שלבי. באותה השנה הוא החל לכהן כנציב המס המחוזי. בנסיעתו לווירג'יניה בשנת 1797, סלוטר התחתן בשנית לשרה הורד. במרוצת השנים נולדו לזוג בקנטקי שלושה ילדים, ג'ון, פרנסס ופליקס.
האספה הכללית של קנטקי.