ב-16 בפברואר 1912, סמוך לבסיס הקרחון, התמוטט אוונס. למחרת בבוקר, כשנבצר ממנו להמשיך עמם, הושאר מאחור בזמן שהאחרים התקדמו וגררו את המזחלת אל נקודת האספקה הבאה; ניטל עליהם לבצע את המסע חזרה כדי להביא אותו. יומנו של סקוט תיאר את מצבו של אוונס כשמצאו אותו: "הוא היה על ברכיו, בגדיו פרועים, ידיו גלויות וקפואות ו-'מבט פראי בעיניו'." הוא הושכב על המזחלת ונלקח אל המחנה שהקימו. בזמן שהוכנס אל האוהל, היה חסר-הכרה. הוא מת באוהל באותו לילה. לא נמצא רישום למה שנעשה בגופתו, ואיש משאר חברי קבוצת הקוטב לא חזר חי מן המסע לקוטב. אלמנתו, לויס (הם נישאו בשנת 1904 והביאו לעולם שלושה ילדים), הציבה שלט לזכרו בכנסייה הנורמנית ברוסילי. על השלט נכתב "לתהילת האל ולזכר אדגר אוונס, קצין זוטר מצטיין בצי המלכותי ויליד הקהילה הזאת, שגווע ומת ב-17 בפברואר 1912, בשובו מן הקוטב הדרומי עם הקבוצה הדרומית של המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה בפיקודו של קפטן רוברט פלקון סקוט, C.V.O. R.N. 'לחפש, להתאמץ, למצוא, ולא להיכנע.'" הקצין הזוטר נזכר גם במוסד החוף של הצי בווייל איילנד, פורטסמות', שם נפתח בניין אדגר אוונס בשנת 1964, הבניין הראשון שנקרא על שם קצין זוטר ולא על שם אדמירל.
הנצחה.
על המגדלור לזכר סקוט באגם רות' פארק בקארדיף, דרום ויילס, קבוע שלט הנצחה, בו רשומים כל חברי הצוות, כולל אדגר אוונס.
על שמו של אוונס קרוי Evans Névé בחוף בורכגרווינק, אנטארקטיקה.
כמו כן על שמו קרוי קרחון אוונס ברכס המלכה אלכסנדריה שבאנטארקטיקה.
בעל שליטה
זורו (סדרת אנימציה)
זורו (באנגלית: Zorro: Generation Z) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית שעלתה לראשונה לשידור בשנת 2006. העלילה מתרחשת בשנת 2015 סביב הנער דייגו דה לה וגה, אשר סבא רבא*5 שלו הוא זורו הראשון. דייגו גדל על סיפורי "זורו" של סבו ולקח על עצמו את התפקיד לאחר שאביו נחטף.
אמפיטריון
שלום (בן חנוך) אלבק
Present
Present (הווה) הוא אלבום של להקת ואן דר גראף ג'נרייטור, אשר יצא ב-2005. האלבום היה הראשון של הלהקה מאז האלבום "The Quiet Zone/The Pleasure Dome" משנת 1977, והראשון עם הרכבה הקלאסי של הלהקה מאז "World Record" מ-1976. האלבום הביא לחזרתה של Charisma Records לפעילות.
הפקה.
שנים לאחר פירוקה, דחה מנהיגה, פיטר האמיל, דחה את הרעיון לאיחוד, אבל בשנת 2004 (לאחר שני מפגשים חד פעמיים, ללא הודעה בהופעותיו של האמיל), החלה עבודה על אלבום איחוד רשמי. "Present" היה התוצאה.
זהו אלבום כפול אשר בדיסק הראשון הוא כולל שישה שירים ליריים (מלבד הקטע האינסטרומנטלי השני "Boleas Panic"). הדיסק השני כלל אלתורים שבוצעו באולפן.
במשך שנותיה של הלהקה, חבריה אלתרו באולפן. זה מעולם לא יצא לאור באופן רשמי (מלבד הבוטלג Time Vaults) עד 2005.
ב-2005, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות מוצלח לכבוד האיחוד. רק שני שירים מ-"Present" נוגנו והם היו "Every Bloody Emperor" ו- "Nutter Alert".
רשימת שירים.
דיסק 2.
כל הקטעים נכתבו על ידי יו בנטון, אוונס, ג'קסון, האמיל
הקהילה ההומו-לסבית
Trisector
Trisector הוא אלבום אולפן מאת להקת הרוק המתקדם הבריטית, ואן דר גראף ג'נרייטור. האלבום יצא על ידי וירג'ין/EMI במרץ, 2008. יחודו של האלבום בכך שזהו האלבום הראשון של הלהקה כשלישייה. הסקסופוניסט דייוויד ג'קסון, עזב את הלהקה בזמן סיבוב ההופעות של הלהקה ב-2005.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו על ידי פיטר האמיל, גאי אוונס ויו בנטון למעט איפה שמצוין
שלום (בן יחזקאל) אלבק
שלום (בן יחזקאל) אַלְבֶּק (30 בינואר 1858 – 8 באוגוסט 1920) היה חוקר תלמוד וספרות רבנית.
חייו ופועלו.
שלום אלבק נולד ב-30 בינואר 1858 (ט"ו בשבט תרי"ח) בוורשה שבפולין. בהספד שחיבר עליו 'רב צעיר' (חיים טשרנוביץ) נכתב כי אלבק היה "למדן-תורני בנוסח פולין ורוסיה ומבקר חרוץ ומשכיל בנוסח אשכנז – ואיחד בקרבו את המערב והמזרח; על פי חינוכו ועל פי ידיעותיו בתורה היה צריך להיות רב מאחד הרבנים במזרח [ואכן היה רב בישיבה באודסה למשך זמן קצר], ועל-פי דרך הגיונו ושיטת ביקורתו החריפה והחופשית היה ראוי להיות מלומד וחוקר בני-חכמי המערב".
אלבק נפטר בעיר ברסלאו (ורוצלב, פולין) ב-8 באוגוסט 1920 (כ"ד באב תר"פ).
מחקריו.
אלבק חיבר את הלקסיקון הביוגרפי על תנאים ואמוראים, שממנו ראה אור קובץ אחד: "משפחות סופרים" (עד הערך 'אבדימי') (1930).
עוד עסק במחקר ביקורתי ומקיף בכתביו של ר' יהודה בן ברזילי מברצלונה (מגדולי החכמים בספרד בסוף המאה הי"א וראשית המאה הי"ב), ואת תוצאות חקירתו הדפיס כמאמר בשם "מחוקקי יהודה", בספר היובל לחוקר התלמוד ישראל לוי, "תפארת ישראל" (תרע"א). במאמר פולמוסי זה הציג את מסקנותיו מבדיקת כתבי ר' יהודה בן ברזילי והראה כי ספר האשכול בנוסח הנדפס שבהוצאת הרב אוירבך (1861) אינו אותנטי. הוא האשים את המוציא לאור בזיוף, ולאחר שנמצאו מתנגדים לדעתו פרסם את הקונטרס "כופר האשכול" (תרע"א) ובו ראיות נוספות ומפורטות לטענותיו.
בעקבות הפולמוס שהתפתח סביב סוגיה זו החל שלום אלבק בהכנת מהדורה מתוקנת ל"ספר האשכול" הנסמכת על כתבי יד שהיו נאמנים עליו, מתוך הנחה כי חיבור זה הוא למעשה קיצור של ספר העתים שחיבר החכם הספרדי יהודה בן ברזילי מברצלונה. מהדורה זו לא נדפסה בחייו והיא נשלמה על ידי בנו, חנוך אלבק.
בתקופה זו ההדיר אלבק גם את חיבורו של ר' אליעזר ב"ר נתן (ראב"ן, 1170-1090), "אבן העזר" עם מבוא ופירוש (1910).
סמוך למלחמת העולם הראשונה גמר בדעתו להוציא מהדורה מדעית לתלמוד הבבלי שתהייה מבוססת על דפוסים ראשונים וכתבי יד. התוכנית למהדורה הושלמה וראתה אור כחוברת לדוגמה (על מסכת ברכות) (1913).
משפחתו.
שלום אלבק היה נשוי לרחל בת אלכסנדר ברודט. בנו היה חוקר המשנה והתלמוד פרופ' חנוך אלבק, איש האוניברסיטה העברית בירושלים. ונכדו הוא חוקר התלמוד והמשפט העברי שלום (בן חנוך) אלבק, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן.
ניא
סטלאג לופט III
סטלאג לופט III (Stalag Luft III) היה מחנה שבויים במזרחה של גרמניה, ששימש במהלך מלחמת העולם השנייה לשם החזקתם של אנשי צוות אוויר של בעלות הברית, שנפלו בשבי הגרמני. המחנה זכה לפרסום בעקבות בריחה של 76 שבויים ממנו ב־24 במרץ 1944 דרך מנהרה שחפרו.
המחנה.
המחנה הוקם בחבל שלזיה תחתית, ליד העיר זגן (Sagan), כ־160 קילומטרים מדרום–מזרח לברלין (היום – בתחום פולין). הוא הוקם לשם כליאת שבויים אנשי צוות אוויר (לעיתים נכלאו בו גם שבויים מחילות אחרים) ועמד תחת פיקוד חיל האוויר הגרמני. המחנה שימש לכליאת קצינים, אך במהלך הרחבתו נוספו בו חלקים שנועדו לכליאת חוגרים.
אתר המחנה שכן בלב יער אורנים. חלקו הראשון שהוקם היה המתחם המזרחי, שנפתח ב־21 במרץ 1942. בו נכלאו שבויים מחיל האוויר המלכותי הבריטי ומזרוע האוויר של הצי הבריטי. באפריל 1942 נפתח המתחם המרכזי במחנה, בו שוכנו בהמשך שבויים אמריקאים. המתחם הצפוני, בו שוכנו שבויים בריטים, נפתח במרץ 1943. המתחם הדרומי – לאמריקאים – הופעל בספטמבר 1943, וביולי 1944 נפתח עבורם גם המתחם המערבי. בשיא גודלו השתרע המחנה על פני 243 דונמים ונכלאו בו כ־10,900 שבויים – 7,500 אמריקאים, 2,500 בריטים ו־900 בני לאומים אחרים, ששירתו בחיל האוויר המלכותי.
סגל השומרים של המחנה מנה כ־800 איש. הם היו חיילים שהיו מבוגרים מדי לשירות צבאי, או חיילים צעירים שנמצאו שם במסגרת חופשה להחלמה מפציעה או משירות קרבי ממושך.
מפקד המחנה היה גנרל פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו. מפקד זה נחשב כמי שכיבד בדרך כלל את דיני המלחמה בנוגע לשבויים וזכה על כך להערכת מפקדי השבויים במחנה.
חיי המחנה.
כל אחד מן המתחמים הכיל 15 צריפי אסירים. הם הכילו חדרים, ששטח כל אחד מהם היה 11 מטרים מרובעים. בכל אחד מאלו שוכנו 15 שבויים, שישנו בחמש מיטות בנות שלוש קומות.
לשבויים במחנה נופקה מנת מזון יומית של כ־1,930 קלוריות – כ־10% פחות מהדרוש לאדם שאינו מועסק עבודה גופנית. מנות אלו הושלמו על ידי חבילות הצלב האדום שחולקו לשבויים ועל ידי חבילות ששלחו להם בני משפחותיהם. כמו כן התנהל סחר חליפין בין השבויים, והגרמנים שילמו לקצינים שבויים "כסף מחנה" (Lagergeld) שבו היו יכולים לרכוש את אותם פריטים שאותם הציעו להם הגרמנים למכירה, כמו בירה חלשה שנמכרה מדי שלושה חודשים. בכל המחנות היה נהוג שהקצינים יפרישו שליש מכסף המחנה לטובת החוגרים, שלא קיבלו אותו, אך במחנה זה הוכנס כל הכסף לקופה ששימשה את כלל השבויים.
בסטלאג לופט III הייתה תוכנית פנאי מאורגנת ומגוונת. השבויים עסקו בסוגי ספורט שונים – אתלטיקה, כדורעף, כדורסל, כדור בסיס, טניס שולחן, אגרוף וסיוף, וליגות מתחרות הוקמו במקצועות אלו. ברכת אגירה למים לצורכי כיבוי אש שימשה לעיתים לשחייה. במחנה הייתה ספרייה גדולה ובה אף למדו השבויים לימודים אקדמיים ונבחנו בבחינות שסיפק הצלב האדום. במחנה פעל תיאטרון, שבו הועלו בקביעות הצגות ברמה גבוהה. השבויים השתמשו ברמקול של המחנה כדי להשמיע חדשות ומוזיקה. שני עיתונים פורסמו על ידם ארבע פעמים בשבוע.
כדי למנוע מהגרמנים להשתיל סוכנים בקרב השבויים דרשה הנהגת השבויים שלכל שבוי חדש שהגיע למחנה יערבו שניים שיכירוהו. כל שבוי שלא נמצאו לו ערבים נחקר חקירה נמרצת והופקד עליו ליווי של שבויים שהלכו עמו לכל אשר הלך עד אשר נחה דעתם לגבי אמינותו. מספר סוכנים סמויים נחשפו בדרך זו. השומרים הגרמנים (שכונו Goons, כלומר בריונים) זכו לליווי קבוע של שבויים, שהשתמשו בשיטה משוכללת של סימנים כדי להזהיר על מקום הימצאם, ותנועותיהם אף תועדו בכתב ביומן שנוהל לשם כך.
בריחות מהמחנה.