לאחר מותו של מיצומוטו בקרב, הפקיד מיצומוצ'י את נכדיו בידיו של תלמיד בשם גנז'י, כשבכך הוא מעניק לו גם את תפקיד מנהיג האסכולה. נהוג לחשוב כי גנז'י הוא טוסה מיצויושי (土佐光吉; 1539-1613), בנו הצעיר של תלמידו של מיצומוצ'י. הוא ביסס את הקו של משפחתו כזה הדומיננטי באסכולה. זמן קצר לאחר הפיכתו למנהיגה, העביר את האסכולה (באזור 1570) לנמל הגדול של העיר סאקאי (היום נפת אוסקה). בסאקאי עיקר הרפרטואר שלו, שהוכתב על ידי סוחרים שהשתמשו בעושרם הרב כדי להעלות את רמתם התרבותית, כלל איורים לקלאסיקה הספרותית החשובה של חצר המלך "סיפורי גנז'י" (באזור 1005). מזמנו ואילך "ציורי גנז'י" הפכו למזוהים ביותר עם אסכולת טוסה. מיצויושי ובנו מיצונורי (光則; 1583-1638) ציירו לעיתים קרובות בפורמט של אלבום, כשהם יוצרים ציורים הבולטים בתשומת הלב המדויקת לקווים והקפדה על פרטים. הם גם המשיכו ליצור עבודות בקנה מידה גדול.
דוגמה לעבודה מסוג זה היא התמונה השנייה מתוך "שתי סצנות מתוך רומן מימי הביניים", שבה נראה אחד מאנשי החצר מטפס במדרגות למרפסת, ובאחד החדרים שלמעלה ניתן להבחין בבגדיה התחתונים של בת אצולה מציצים מבעד לפרגוד במבוק. התמונה משויכת ל-"מינורי" (Minori) (פרק 40 בסיפורי גנז'י), כשהנסיך גנז'י מבקר את מורסאקי הגוססת. בתחתית התמונה מופיע שיח פרחים בסגנון סיני.
ב-1634, כנראה בתגובה לשלום והיציבות החדשים שנוצרו תחת השלטון היציב של השוגונים לבית טוקוגאווה, חזר מיצונורי לעיר הבירה עם בנו מיצואוקי, אך נפטר ארבע שנים בלבד לאחר מכן. ב-1654 קיבל מיצואוקי מחדש לידיו את ההנהגה על המשרד הקיסרי לציור, ובכך שיקם את מעמדה של משפחת טוסה.
בעקבות הנהגתו של קאנו טאניו את המשרד הרשמי לציור של השוגונות, שינה מיצואוקי את הסגנון של טוסה, כשהוא משלב את המרחב המעורפל וקלות המגע שמצויותיה בציורי החצר של תקופות סונג (960-1279) ויואן (1279-1368), כמו גם בחלק מציורי הדיו היפניים מהמאה ה-15. הוא גם שם יותר דגש על סגנון משיכת המכחול של הדיו. ניתן לראות זאת באיור שלו לניו-נו-מייה (Nio-no-Miya) (פרק 42 בסיפורי גנז'י) [תמונה 3], בה נראית שיירת אפיריונים של בני אצולה הרתומים לשוורים, שמלווה במשרתים. משיכות המכחול כאן מאוד מדויקות ואחידות, וכך גם הדמויות הנוצרות על-ידן. עם זאת, לא ניתן לראות את המרחב שבו מתרחשת הסצנה עקב היעדר קווי נוף בסיסיים.
סופה של אסכולת טוסה.
מיצואוקי היה הראשון מאסכולת טוסה שחתם על עבודותיו, מנהג שהיה נפוץ יותר בקרב ציירים סיניים. על-אף שמיצואוקי נחשב בדרך-כלל לצייר המרכזי האחרון של אסכולת טוסה, ירשה אותו שורה ארוכה של ציירים, המתחילה בבנו מיצונארי (光成; 1646-1710), והסטודיו שלו אף הצמיח ענף בצורתה של אסכולת סומיושי (Sumiyoshi), שלימים עברה לאדו (טוקיו של היום) כדי לשרת את השוגונות של טוקוגאווה.
יורשיו של מיצואוקי עמדו בראש המשרד הקיסרי לציור עד לסוף תקופת טוקוגאווה (1600-1868), אך הסתמכותם על חיקוי סגנונו של מיצואוקי מאשר פיתוחם של טכניקות או נושאים חדשים הוביל ליצירת עבודות שהיו יותר ויותר סטטיות וקונבנציונליות .
מייקל שאנון
מייקל קורבט שאנון (באנגלית: Michael Corbett Shannon; נולד ב־7 באוגוסט 1974) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקאי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2008 על משחקו בסרט "חלון פנורמי" ובשנת 2017 בעבור תפקידו בסרט "יצורים ליליים".
ביוגרפיה.
מייקל קורבט נולד בעיר לקסינגטון בקנטקי שבארצות הברית לעורכת־דין ג'לרדיין האיין ולפרופ' דונלד שאנון. בהמשך המשפחה עברה לשיקגו שבאילינוי הסמוכה, ומאוחר יותר התגרשו ההורים. בעיר זו שיחק לראשונה שאנון בתיאטרון הסחלב האדום, ובהמשך הוא עבר שאנון לחברת התיאטרון סטפנוולף. את קריירת הקולנוע שלו החל שאנון בשנת 1993 בתפקיד קטן בקומדיה "לקום אתמול בבוקר". ב־1996 הופיע שאנון בתפקיד משני במותחן האקשן "תגובת שרשרת". בשנת 2000 שיחק שאנון בסרט המלחמה של ג'ואל שומאכר "טייגרלנד" ובקומדיה האפלה "ססיל בי דימנטד".
שנת 2001 הייתה שנת הפריצה של שאנון עם תפקידים משמעותיים בדרמת המלחמה הרומנטית של מייקל ביי "פרל הארבור", בה גילם שאנון את דמותו המשעשעת של סמל גוז ווד, ובמותחן המסתורין של קמרון קרואו "ונילה סקיי". ב־2002 הגדיל שאנון את מעמדו בהוליווד בעקבות תפקידו הדרמטי בדרמה המוזיקלית "8 מייל" שמבוססת על חייו של הראפר "אמינם". ב־2003 השתתף שאנון בסרט ההמשך לקומדיית הפעולה של מייקל ביי "בחורים רעים", "בחורים רעים 2".
בשנת 2006 השתתף שאנון בדרמת האסונות של אוליבר סטון "מגדלי התאומים" ובקומדיית הפשע "בואו נלך לכלא". ב־2007 הופיע שאנון בדרמת המתח המוערכת של סידני לומט "לפני שהשטן ידע", כמו כן הופיע במותחן האימה "באג" ובדרמת הספורט הקומית "לשחק עם המזל".
בשנת 2008 כיכב שאנון בתפקיד ראשי בדרמה הרומנטית של סם מנדס "חלון פנורמי", בסרט גילם שאנון את ג'ון גיבינס, אדם ששוחרר מאשפוז פסיכיאטרי, בנה של הלן גיבינס – חברתם של גיבורי הסרט פרנק (לאונרדו דיקפריו) ואפריל ווילר (קייט וינסלט). על תפקידו בסרט קיבל שאנון מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, מועמדות אותה הפסיד להית' לדג'ר. ב־2010 התפרסם בסדרת הפשע "אימפריית הפשע" בתור הסוכן הפדרלי נלסון ואן אולדן. בשנת 2013 שאנון גילם את דמותו גנרל זוד, אויבו העיקרי של סופרמן בשובר הקופות של זאק סניידר "איש הפלדה", ואת ריצ'רד קוקלינסקי בסרט אייסמן אותו ביים אריאל ורומן הישראלי.
בשנת 2015 גילם את מר גרין בסרט הקומי "הלילה שלפני". בשנת 2016 שיחק בסרטו של טום פורד "יצורים ליליים", במותחן "ספיישל חצות" של הבמאי ג'ף ניקולס ובסרט הדרמה "Wolves".
חיים אישיים.
שאנון נשוי לשחקנית קייט ארינגטון, לזוג נולדה בת בשם סילביה ב־2008.
טרקוויניוס פריסקוס
תעודות עמרנה
תעודות עמארנה
עמארנה
אגרות אל-עמארנה
אגרות אל עמארנה
אגרות אל עמרנה
אגרות אל-עמרנה
רב אמן (שחמט)
סן מיגל דה טוקומאן
טדי שגיא
טדי שגיא (נולד ב-14 בנובמבר 1971) הוא איש עסקים מיליארדר ישראלי. מייסד החברות "פלייטק", שנמכרה תמורת כ-3.7 מיליארד דולר ו"סייפצ'ארג'", שנמכרה תמורת כ-900 מיליון דולר. ביוני 2022 דירג אותו העיתון הכלכלי "TheMarker" במקום ה-11 ברשימת עשירי ישראל, עם הון של כ-6.1 מיליארד דולר.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב. בן יחיד של עמי שגיא, איש עסקים בעל סוכנות נסיעות לשעבר, ואשתו ליזיקה קוסמטיקאית לשעבר. הוא גדל בשכונת למד בתל אביב. בצה"ל שירת כפקיד בתזמורת צה"ל.
בשנת 1994, עם היכנסו לשוק ההון כמשקיע פרטי בניירות ערך וכעוסק בייעוץ ובביצוע השקעות בניירות ערך עבור אחרים, היה מעורב ב"פרשת הדיסקונטאים" בה נעצרו עשרות סוחרי ניירות ערך. בעסקה שבה היה מעורב שגיא נקנו איגרות חוב בסך 20 מיליון שקל במכרז של בנק ישראל, וחמישה ימים לאחר מכן עלה ערכן ב-6%. העסקה עוררה חשד בשל היקפה הענק, וחודשיים אחר כך נחשפה פרשת הדיסקונטאים במלוא היקפה. שגיא הורשע בעסקת טיעון, לאחר שהודה בעבירות ניירות ערך, ונגזרו עליו תשעה חודשי מאסר בפועל, 15 חודשי מאסר על תנאי וקנס של 300 אלף ש"ח.
לאחר ששוחרר שגיא מן הכלא, החל תחילה לעסוק במסחר בירקות, אולם עד מהרה החל לשלוח ידו בעסקי נדל"ן, ביחד עם עופר הירשזון, בנו של שר האוצר לשעבר, אברהם הירשזון. בנוסף הקים חברה להפעלת שיחות ארוטיות בטלפון, ואחר כך נתבע על ידי שותפיו, על סך 5 מיליון דולר, בטענה שגנב רווחים מעסק.
בשנת 2006 הנפיק שגיא בבורסה של לונדון את חברת "פלייטק" בשווי של 960 מיליון דולר. ב-2008 הצטרף כשותף למיזם ההימורים הבריטי ויליאם היל. בנוסף, שגיא מחזיק בשני בתי מלון בגרמניה ואף היה מעורב בעבר בחיפושי גז ונפט.
ב-2006, זמן מה לאחר הנפקת פלייטק, הגיש נגדו איש העסקים קובי מימון תביעה בטענה כי שגיא השתלט על חברה שהקים, נישל אותו ממנה וגרף את המיליונים על חשבונו. בסופו של דבר הגיעו השניים לפשרה ומימון משך את התביעה.
בשנת 2009 רכש אזרחות קפריסאית במסגרת תוכנית "ויזת זהב".
ב-23 בדצמבר 2010 פורסם כי שגיא רכש את ביתו של זקי רכיב בהרצליה תמורת כ-146 מיליון ש"ח. הרכישה נחשבת לעסקת הנדל"ן היקרה בתולדות ישראל. בנוסף, לשגיא 2 דירות במגדלי אקירוב אותן רכש מאהוד ברק תמורת 26.5 מיליון שקלים ועוד 7 דירות בבעלות המשפחה טרם הרכישה מאהוד ברק. בנוסף, שגיא הבעלים של מיני פנטהאוז הממוקם בקומה ה-37 של מגדל מנהטן שבפארק צמרת בתל אביב, אותו רכש בתמורה לסכום של 2.8 מיליון דולר. ביולי 2011 רכש שגיא מטוס מנהלים מדגם 6000 Global, מתוצרת חברת בומברדיה איירוספייס. עלות הרכישה נאמדה ב-45 מיליון דולר.
ב-3 באוקטובר 2021, פורסם באמצעי התקשורת שבעת שהותו של שגיא בקפריסין, הוא שרד ניסיון התנקשות על ידי המאפיה הרוסית. דובר ראש ממשלת ישראל מתן סידי, טען "בשם גורמי הביטחון" שניסיון ההתנקשות, שלא כוון אל שגיא, תוכנן על ידי איראן, כדי לפגוע באנשי עסקים ישראלים. בדיווח מקפריסין נטען כי רשויות המדינה "לא מאמינות" כי איראן עמדה מאחורי ניסיון ההתנקשות.
פעילות עסקית.
שגיא מחזיק באישור של ה-FCA (הרשות להתנהלות פיננסית בבריטניה) וכן ברישיון סליקה מהבנק המרכזי של קפריסין, מה שמאפשר לחברות שבאחזקתו להרחיב את פעילותן בתחום הפיננסים.
שגיא שינה את מיקוד הפעילות העסקית, לאחר שפעילותו בתחום הגיימינג צומצמה, והוא נותר עם אחזקה מינורית של 6.6% ממניות חברת פלייטק, אותה ייסד, לעומת 81% בעת ההנפקה. בנובמבר 2018 מכר טדי שגיא את שארית מניותיו בחברה. שגיא מתמקד בהשקעות בתחום ההיי-טק, הפיננסים, הנדל"ן וחללי העבודה.