ב-1990 העלה כהפקת בוגרים של "בית צבי" גרסה משלו לפנטזיה הקומית של חנוך לוין "הלוויה חורפית". משתתפי ההפקה היו רפי ויינשטוק, אבי יפה, ליליאן ברטו, לילך וקסמן, נימרוד זילברמן, דוד קיגלר, אדוה עדני, ליאור זוהר, נגה זוהר, איה שבא, שמואל יפרח ורפי ניב. בעקבות הצלחת המחזה, הוזמן פסטר לביים ב-1991 בכורה עולמית למחזה חדש פרי עטו של חנוך לוין "הופס והופלה" בתיאטרון הבימה. הוא היה אחד הבמאים המעטים שלוין העניק להם את הזכות, לביים בכורה עולמית למחזה פרי עטו. במחזה השתתפו ארז שפריר, לאורה ריבלין, יגאל נאור, רוזינה קמבוס ורמה מסינגר. בנוסף העלה עם תלמידי השנה השלישית בבית צבי, גרסה משלו ל"יסורי איוב" של חנוך לוין. בהפקה שיצר, הפך איוב לגביר בעיירה יהודית בגולה ערב עליית הנאצים. ארז ניב עיצב את הבמה ואבי יונה בואנו התאורן, אשר עבד לראשונה בחיו המקצועיים בתיאטרון עם פסטר ב"הופס והופלה", עיצב את התאורה. ליאור אשכנזי היה איוב, בעוד נתי רביץ, יוסי טולדו ויוסי מרשק שיחקו בתפקידי שלושת רעיו.
ב-1992 עיבד וביים עבור הבימה, אופרת רוק לבני הנעורים - "מלך היהודים" ע"פ מחזה של דבורה עומר, לפזמונים מאת יאיר לפיד ומוזיקה של רמי קליינשטיין בהשתתפות עידית טפרסון, אלון אופיר, שרית וינו אלעד, דב רייזר, אבי שמר, יגאל שדה, טלי עצמון ועוד. סיפורו של חוזה המדינה בגרסה בימתית תוססת, היה לאחת ההצלחות הגדולות של הבימה. באותה שנה ביים בקאמרי את המחזה "מפעל חיי" מאת שולמית לפיד, בהשתתפות יונתן צ'רצ'י, קרן מור, אודליה מורה-מטלון, חנוך רעים, יוסי גרבר וזהרירה חריפאי.
ב"בית צבי" העלה אורי פסטר יחד עם אורי וידיסלבסקי, תרגיל למחזמר מקורי ע"פ מנדליי מוכר ספרים בשם "פישקה", עם דרור נחום, שרית וינו אלעד, שירי גולן, אייל נחמיאס, יורם חטב, שרון שחל ושרון רג'יניאנו. הפקה זו הפכה ב-2007 לסרט מאת ובבימויו של פסטר, "מלך של קבצנים", עליו זכה בפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי-יוסטון, את הפרס קיבל מידיו של סטיבן ספילברג שזכה באותו הפרס עשרות שנים קודם לכן. בימים אלו שוקדים פסטר ואורי וידיסלבסקי, על גרסה מלאה של המחזמר עבור חגיגות החמש של חג המחזמר בת ים, בדצמבר 2017.
ב-1994 ביים בהבימה הפקה של המחזה "זעקי ארץ אהובה", על פי ספר באותו השם, בהשתתפות יוסי פולק, אתי אנקרי, דוד ד'אור, יגאל שדה, יותם זילברמן, שרית וינו-אלעד, ליאת גורן ואברהם מור. רפי קדישזון תיזמר, ועיצוב התפאורה היה של דרור הרנזון.
ב-1995 ביים הפקה של "חתולה על גג פח לוהט", מאת טנסי ויליאמס, עם ריטה כמגי החתולה, יוסי פולק כביג דדי, רבקה גור, ליאת גורן, עופר זוהר וברוך דרור כבריק. באותה שנה עיבוד וביים את המחזמר "גריז", בתרגומו של אהוד מנור ובהשתתפות צביקה הדר, אקי אבני, סי היימן, רפי ויינשטוק, אלון אופיר, אביטל פסטרנק, אדוה עדני, גיא פרידמן ועוד. בהפקת יהודה טלית, זכה אף הוא להצלחה אומנותית ומסחרית.
ב-2010 עיבד וביים באנסמבל הרצליה את "המתאבד", מאת ניקולאי ארדמן, בהשתתפות איצ'ו אביטל, ליאת גורן, קטיה זימבריס ויואב הייט. את המחזה העלה פסטר במחווה לדודו-יעקב בודו, ששיחק בשנות השיבעים את התפקיד הראשי בתיאטרון העירוני חיפה לצד רות סגל ורינה רוזנבאום.
הפקת מחזות זמר לכל המשפחה.
בחנוכה 1989, העלה פסטר בתיאטרון חיפה עיבוד של "פיטר פן" על פי סיפורו של ג'יימס בארי. המחזה עלה מעל 300 פעמים. בהפקה השתתפותו חנוך רוזן, חני נחמיאס, ששון גבאי, צחי נוי, חיה סמיר. פיטר פן בגרסתו המקורית הוצג בכמה ממדינות אירופה. ב-1997, העלה פסטר גרסה נוספת של המחזמר בהשתתפות גיל ססובר, זאב רווח, שרון שחל ודפנה דקל. אשר זכתה להצלחה מסחרית כפולה מהגרסה הראשונה והביקורות היו בהתאם.
ב-1994 ביים ועיבד את "הקוסם!", על פי "הקוסם מארץ עוץ" של פרנק באום. "הקוסם!" זכה להיכנס לספר השיאים של גינס, כהפקת התיאטרון ששיחקה את מספר ההצגות הרב ביותר בשבוע אחד, ובפרס אנשי השנה של "קשת" וידיעות אחרונות. המחזמר הופק על ידי יהודה טלית, והשתתפו בו מיכל ינאי, איתי שגב, אדם, צחי נוי, שרון אלימלך, סער בן יוסף, ובתפקיד הקוסם - אריק לביא. ההפקה הועלתה גם בשווייץ, ספרד, גרמניה וצרפת בבימוי המקורי. במחזה בגרסתו הראשונה כיכובו: שלום אסייג, רוני דואני, גיא אריאלי ומוסקו אלקלעי. ב-1999 העלה פסטר בהיכל התרבות גרסה נוספת בשם "הקוסם 2000", בכיכובו של אבי קושניר עם שחר סורק, יחזקאל לזרוב, אורלי ויינרמן ובתפקיד דורותי שירי לוטן בת השמונה. ב-2015, עשרים שנה לאחר הגרסה המקורית, עלתה גרסה נוספת בכיכובם של רוני דלומי, ישראל קטורזה וטוביה צפיר.
שלושה מחזות הזמר פרי עטו, "הכל אגדה" ועיבודיו ל"פיטר פן" ו"הקוסם" אוחדו ל"ספר מחזות הזמר" בהוצאת כנרת, אשר משמש מורים לדרמה בהפקת הצגות סוף שנה בבתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים. פסטר גם כתב רומן לבני הנעורים "הכוכב הקטן", שיצא אף הוא בהוצאת כנרת המספר על ילד המגלה בעל כורחו את קסם מאחורי הקלעים של עולם התיאטרון וכיצד הוא נסחף אל העולם הקסום הנפרש לפניו. המחזמר המקורי של פסטר "הכל אגדה", איחד את חמש האגדות המפורסמות של האחים גרים לעלילה אחת, עם מוזיקה של שוקי לוי, נחשב שיא ביצירתו של אורי פסטר עבור קהל הילדים וכל המשפחה, והוצג ב-17 גרסאות בעולם. על כתיבת ובימוי המחזמר זכה פסטר בעיטור "אנדרסן" הבינלאומי, הניתן ליוצרים מכל העולם היוצרים יצירות יוצאות דופן לילדים ונוער בארצם. במחזמר המקורי בהפקת יהודה טלית, השתתפו מיכל ינאי, יאיר לוטן, בנות פסיה ונורית כהן. המחזמר זכה בפרס התיאטרון הישראלי – 1998.
חג המחזמר המקורי בת ים.
בשנת 2013, יזם פסטר את "חג המחזמר בת-ים" והיה למנהלו האמנותי, מתוך מטרה לקדם יצירת מחזות-זמר עבריים מקוריים. בשנה הראשונה של המיזם, ההפקה הזוכה, "בילי שוורץ", מאת אוהד חיטמן, הועלתה בתיאטרון חיפה. היא זכתה בפרס התיאטרון הישראלי 2016 בארבעה פרסים: פרס המחזה, פרס המוזיקה לאוהד חיטמן, פרס שחקנית השנה לטלי אורן ופרס שחקנית המשנה למיקי קם. בנוסף יצאה באלבום מוזיקה.
גם "חגי המחזמר" הבאים זכו לשבחי המבקרים וזכו בהם ההצגות "גרטה והמירוץ לחלל", למוזיקה מאת יונתן כנען, "גולדי חזיות" מאת אביב קורן וכן המחזמר "משיח" מאת ירון כפכפי.
בשנת 2019, לאחר חמש שנים של העלאת מחזות זמר מקוריים, עיריית בת ים ביטלה את חג המחזמר עקב חוסר תקציב.
פאבל פדוטוב
פאבל אנדרייביץ' פדוטוב (ברוסית: Павел Андреевич Федотов; 22 ביוני 1815 (יוליאני) – 14 בנובמבר 1852 (יוליאני)) היה צייר חובב רוסי, שנודע בסגנונו המדויק, מרובה הפרטים, והביקורתי. ציוריו דומים באופיים לציוריו של ויליאם הוגארת' ופדוטוב נקרא לעיתים "הוגרת' הרוסי".
פדוטוב נפטר בהיותו בן 37, בעת שהיה מאושפז בבית חולים לחולי נפש.
קורות חיים.
פדוטוב נולד במוסקבה, והיה בנו של קצין צבא בדימוס. פדוטוב למד בבית הספר הצבאי במוסקבה, עם סיום לימודיו החל לשרת בגדוד פינלנד של המשמר הקיסרי שהיה מוצב בסנקט פטרבורג. הוא התעניין באמנויות, למד לנגן בחליל ולמד לצייר בבית ספר לאמנות בשעות הערב. בשנת 1844 החליט לעזוב את הצבא והתמקד בציור. ציוריו המוקדמים היו בצבעי עפרון וצבעי מים ובשנת 1846 החל לצייר בצבעי שמן.
ציוריו של פדוטוב זכו להצלחה והוצגו בתערוכות בסנקט פטרבורג בין השנים 1849–1850, אולם במהרה ציוריו הביקורתיים בהם הוא תקף את האצולה והאריסטוקרטיה, וקשריו עם קבוצת פטראשבסקי הביאו לירידת קרנו בקרב האצילים והממשל.
סגנונו.
פדוטוב התמקד בציור דיוקנאות קטנים - בעיקר של חבריו ובני משפחותיהם - בעיקר בני משפחת זדנוביץ', משפחתו של חברו הטוב לגדוד של פדוטוב. הדיוקנאות צוירו בפשטות ותוך דיוק רב בפרטים. בכך מהווים הדיוקנאות כיום חלון לתקופה בה צייר וניתן ללמוד מהם על חיי התקופה בשל הפירוט הרב של הרהיטים, פרטי הלבוש והחפצים השונים המופיעים בהם.
דיוקנה של נטליה ז'דנוביץ המנגנת בהרפסיקורד משנת 1850 ידוע בהרמוניה הנשקפת ממנו, והשלווה הנראית בו.
ציורי השמן שלו מלאים ביקורתיות על החברה הרוסית באותה עת, וגובלים בקריקטוריזם.
פאבל אנדרייביץ' פדוטוב
אברהם משה באב&quot;ד
הרב אברהם משה באב"ד (כ"ב בכסלו תרס"ט, 16 בדצמבר 1908 - י"א בניסן תשכ"ו, 1 באפריל 1966) היה רבה של סנדרלנד שבאנגליה וחסיד בעלזא.
ביוגרפיה.
נולד לטויבא ולרב יוסף דב רבה של טויסט ואב"ד במיקוליניץ, מצאצאי הרב העשיל מקראקא. למד אצל דודו וגיסו, הרב דוד מנחם מאניש באב"ד, רבה של טרנופול, מחבר שו"ת חבצלת השרון. בא' בניסן תרצ"ו נישא לחיה, בתו של קרובו רבי ישראל אריה מרגליות מפרמישלן-לונדון, והקים את ביתו בלונדון.
בשנת תרצ"ח התמנה לעמוד בראש ישיבת "אור ישראל" בלונדון. בשנת תש"ב התמנה לרב קהילת עדת ישראל בעיר. בשנת תש"ז נתמנה לרבה של סנדרלנד, משרה שבה נשא עד פטירתו.
במשך עשרות שנים היה פעיל הרב באב"ד בתנועת אגודת ישראל. בתרצ"ז השתתף בכנסייה הגדולה במרינבד. הוא פרסם מאמרים רבים בעתונות החרדית, ופעל עבור החינוך העצמאי.
ילדיו.
לרב באב"ד נולדו בת ובן:
בית הספר אוולינה דה רוטשילד
בית הספר לבנות על שם אוולינה דה רוטשילד הוא בית ספר, אשר פועל בירושלים החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19. בית הספר הוא מראשוני בתי הספר בירושלים לבנות דתיות של התקופה החדשה. בתקופת הזוהר שלו בראשית המאה ה-20, היה מבתי הספר החשובים בעיר והראשון שבו נערכו לימודים בשפה העברית, אך במקביל לימדו בו בעבר גם שיעורים רבים בשפה האנגלית.
היסטוריה.
הקמה ופעילות בעיר העתיקה.