ביים בתיאטראות יאנג ויק ובוש בלונדון. בד בבד לעבודתו באנגליה ביים בתיאטרון הקאמרי ב-1976 את "מושל יריחו" מאת יוסף מונדי, "דון קרלוס" מאת פרידריך שילר ו"הפותחן" מאת המחזאי הצרפתי ויקטור לנו. באותה שנה ביים גם את המחזה "תוכנית כבקשתך" פרי עטו של המחזאי הגרמני בן המאה ה-20 פרנץ קסאוור קרץ. זוהי הצגת יחיד ללא מילים בכיכובה של נאוה שאן בתיאטרון באר שבע. המחזה עוסק בערב אחד בחייה של גברת ראש, אישה ערירית, כשהיא ספונה בביתה.
ביים את ההצגה "שטאלרהוף", שיצאה לסיבוב הופעות באירופה. לאחר שההצגה הועלתה בגרמניה, בסביבות 1975, הוזמן מוכתר-סמוראי לעבוד כבמאי-אורח בגרמניה. היה במאי בית בתיאטרון העירוני של היידלברג ואחר-כך במאי בית ב"שאושפילהאוס" של פרנקפורט, ב"שאושפילהאוס" של המבורג, בדיסלדורף ובבון.
החל משנות התשעים מוכתר-סמוראי עבד כבמאי עצמאי. בין המקומות בהם ביים: ה"שאושפילהאוס" של בזל, ה"שאושפילהאוס" של ציריך, תיאטרון יוזפשטאט בווינה ובתי אופרה שונים בגרמניה. תשע מההצגות שביים צולמו לטלוויזיה הגרמנית. זכה בפרס התיאטרון של בווריה עבור בימוי האופרה מקבת' מאת ג'וזפה ורדי. שהוצגה בברמן. במשאל מבקרים שערך כתב העת לאופרה "אופרה וולט", בחר ב"מקבת'" וב"בילי באד" שביים, כאופרות המעניינות ביותר לשנת 1997.
אחר-כך ביים את החטיפה מן ההרמון של מוצרט בשטאטאופרה בברלין, את "ורתר" של ז'יל מאסנה באופרה של מנהיים, את "דון קרלו" של ורדי בבון ומחזה מאת גראבה "מהתלה – סאטירה, אירוניה ומשמעות עמוקה" בבון. ביים האופרה "פיטר גריימס" מאת בנג'מין בריטן באופרה של פרנקפורט.
נשוי לשחקנית פיונה מור. לשניים שני ילדים.
דוד מוכתר
וילסון קיפסנג
וילסון קיפסנג קיפרוטיץ' (נולד ב-15 במרץ 1982) הוא אתלט קנייתי, המתמחה בריצות למרחקים ארוכים, מריצת 10,000 מטר ועד לריצת מרתון. הוא שיאן עולם בעבר בריצת מרתון (2:03:23 שעות), תוצאה שנקבעה במרתון ברלין בספטמבר 2013. נכון ל-2020 הוא מדורג חמישי בכל הזמנים בריצת מרתון. בעל מדליית ארד בריצת מרתון (לונדון 2012).
קפסונג סיים 4 פעמים את ריצת המרתון בפחות משעתיים וחמש דקות.
קיפסנג ניצח פעמיים במרתון פרנקפורט (2010 ו-2011) וכן במרתונים בברלין ובלונדון. הוא מחזיק במיקום ה-12 בעולם לזמן ריצת חצי מרתון, 58:59 דקות.
ב-2020 החליטה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית להשעות את קיפסנג לארבע שנים בשל הרשעתו באימרוץ. כמו כן הוחלט כי כל תוצאותיו ותאריו החל מ-12 באפריל 2019 יבוטלו או ישללו.
קריירה.
יליד נפת קייו בקניה, קיפסנג החל להתחרות עבור משטרת קניה במירוץ השלום של טגלה לורופ, שם השיג מקום שני בריצת 10 ק"מ. הוא הפך לאתלט בינלאומי מקצועי ב-2007 וזכה במקום השני בתחרות Tilburg Ten Miles בטילברך, הולנד, בזמן של 46:27 דקות. הוא ניצח גם במרוץ כביש בכפר הם בהולנד (התוצאה שהשיג, 27:51, הייתה במקום הרביעי לריצות 10,000 באותה שנה). באליפויות משטרת קניה הגיע קיפסנג למקום השלישי, אחרי ריצ'רד מאטילונג.
במירוץ World's Best 10K שנערך בסן חואן, בירת פוארטו ריקו, הגיע האתלט למקום השלישי (בזמן של 28:09), אחרי דריבה מרגה וסילאס קיפרוטו.
ב-2008 חזר קיפסנג לתחרות טילברך, וסיים פעם נוספת במקום השני - שתי שניות בלבד אחרי המנצח אביוטה גוטה. שיאו המקצועי אותה שנה היה במירוץ חצי מרתון (חצי המרתון השנתי בניו דלהי) בו הדביק את מהירותו של דריבה מרגה (שזכה עם נבחרתו במדליית ברונזה באליפויות חצי המרתון של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית ב-2006 ו-2007), אך הפסיד לו בהפרש של שנייה. למרות שזכה במקום השני בלבד, הוא שיפר את שיאו האישי במעל לדקה, לזמן של 59:16 דקות. התוצאה שהשיג הייתה השלישית במהירותה בעולם לאותה שנה, כשלפניו, בהפרש של שנייה, הגיעו מרגה והיילה גבריסלאסי.
שנת 2009 החלה בניצחון של קיפסנג חצי המרתון של אגמונד, למרות מזג האוויר הקר. לאחר מכן השתתף הרץ בתחרות חצי מרתון בראס אל-ח'ימה והגיע אל המקום השני. תוצאתו, 58:59 דקות, הפכה אותו לרץ הרביעי שהצליח לעבור חצי מרתון בפחות מ-59 דקות. במירוץ World's Best 10K השני שלו הוא הגיע למקום השלישי, ובכך שחזר את ההישג שלו מהשנה הקודמת. למרות שחשבו אותו למנצח פוטנציאלי במירוץ חצי המרתון בברלין (2009), הוא סיים במקום השלישי בלבד, במירוץ מהיר בו לראשונה כל ארבעת הרצים המהירים סיימו את ריצתם תוך פחות משעה.
במאי 2009 הוא התחרה בתחרות World 10K Bangalore (ריצת 10 קילומטרים שנערכת בבנגלור, הודו), והגיע למקום הרביעי. בסוף אותה שנה הוא השתתף לראשונה באליפויות חצי המרתון של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF World Half Marathon Championships), והגיע למקום הרביעי, בזמן של 1:00:08.
ב-2010 הוא קיים הופעת בכורה במירוץ מרתון, מרתון פריז, אותו סיים במקום השלישי תוך 2:07:13 שעות, חצי דקה אחרי המנצח טדסה טולה. באוקטובר אותה שנה הוא ניצח במרתון פרנקפורט, בזמן של 2:04:57 שעות (הפעם הוא השיג את טולה, בהפרש גדול מדקה). התוצאה שקבע הפכה אותו לרץ המרתון השמיני הכי מהיר אי פעם. ב-2011 ניצח במרתון אגם ביווה, לפני דריבה מרגה, בזמן של 2:06:13. הוא חזר להגן על התואר שלו במרתון פרנקפורט, באותה שנה, והתכוון לשבור את שיא העולם החדש שקבע פטריק מקאו חמישה שבועות קודם לכן. קיפסנג חצה את קו הסיום כעבור 2:03:42 שעות, וסיים את המירוץ במקום הראשון, בזמן השני הכי טוב אי פעם לריצת מרתון, פחות מ-4 שניות אחרי שיא העולם.
שנת 2012 התחילה עבור האתלט בתחרות חצי המרתון RAK Half Marathon, אותה סיים במקום השלישי. הוא ניצח במרתון לונדון באפריל אותה שנה, אותו סיים תוך 2:04:44 שעות, 4 שניות אחרי השיא המקומי, אותו קבע עמנואל מוטאי ב-2011. באוגוסט אותה שנה, באולימפיאדת לונדון זכה קיפסנג במדליית ארד בריצת המרתון. הוא ניצח גם ב-Great North Run (חצי מרתון, בזמן של 59:06 דקות), ובמרתון הונולולו.
סדרת הניצחונות שלו המשיכה גם לשנת 2013, אז זכה במקום הראשון בתחרות חצי המרתון בניו יורק. הוא היה מהמועמדים המבטיחים לזכות במרתון לונדון לשנת 2013, אך הגיע במקום החמישי בלבד בזמן של 2:07:47. בריצת 10 ק"מ, Great Manchester Run, הוא הגיע למקום השני (אחרי מוזס קיפסירו). הופעתו בחצי המרתון בבוגוטה הייתה טובה פחות והוא סיים במקום החמישי תוך 1:05:26 שעות. ב-29 בספטמבר הוא ניצח במרתון ברלין, וקבע שיא עולם חדש של 2:03:23 שעות, משיג ב-15 שניות את השיא הקודם, שקבע פטריק מקאו. שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר אף הוא במרתון ברלין על ידי בן ארצו, דניס קימטו (2:02:57 שעות).
משקיע
פולה פרדריקסן
פולה פרדריקסן (באנגלית: Paula F. Fredriksen, נולדה ב-6 בינואר 1951) היא היסטוריונית וסופרת יהודיה (התגיירה) אמריקאית, פרופסור להיסטוריה וחקר הנצרות הקדומה באוניברסיטת בוסטון, ובאוניברסיטה העברית בירושלים, ומרצה אורחת גם באוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. חוקרת ולוחמת באנטישמיות. מפורסמת מאוד המחלוקת שלה ושל אחרים עם מל גיבסון, בעקבות סרטו "הפסיון", על יומו האחרון של ישו, ודרך הצגת היהודים ומעשיהם שם, דרך אנטישמית לטענת רבים.
קורות חיים.
פרדריקסן נולדה ב-1951, ברוד איילנד, ארצות הברית, למשפחה נוצרית קתולית. סיימה תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי דת, בוולסלי ("Wellesley College") ב-1973, תואר שני בתאולוגיה באוניברסיטת אוקספורד ב-1974 ודוקטורט באוניברסיטת פרינסטון ב-1979.
בשנת לימודיה האחרונה בפרינסטון שימשה גם כמרצה, ואחר כך לימדה במשך שנה כחברת סגל באוניברסיטת סטנפורד. ב-1980 מונתה לראשונה לפרופסור בדרגה זוטרה, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם כיהנה כשש שנים. אחר כך לימדה היסטוריה ותאולוגיה נוצרית במשך שלוש שנים באוניברסיטת פיטסבורג, כפרופסור בדרגה גבוהה יותר (Associate Professor) ומ-1990 היא מכהנת כמרצה ופרופסור להיסטוריה ותאולוגיה נוצרית קדומה באוניברסיטת בוסטון. בשנים האחרונות היא מרצה ומלמדת גם בישראל, כחברת סגל באוניברסיטה העברית וכמרצה אורחת גם באוניברסיטאות אחרות בארץ. תחום התמחותה הוא היסטוריה של הנצרות הקדומה ומערכת היחסים בין היהדות, הנצרות ועובדי האלילים, בעולם היווני - רומי.
חברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים החל מ-2013.
בעלה הראשון של פרדריקסן היה ההיסטוריון והסופר, פרופסור (אוניברסיטת בוסטון) ריצ'רד לנדס ולזוג יש שלוש בנות. לאחר גירושיהם היא נישאה לפרופסור לרפואה ולפילוסופיה של המדע (אוניברסיטת בוסטון), הסופר אלפרד טאובר. היא גרה, נכון ל-2020, בארצות הברית (ניו המפשייר) ובישראל (ירושלים), לסירוגין, כחצי שנה בכל מדינה.
מומחית להיסטוריה ותאולוגיה.
פרדריקסן משמשת כיום (2013) כעורכת במספר ירחונים או רבעונים מקצועיים: "Journal of Early Christian Studies" (החל מ-2009), "Jewish Quarterly Review" (החל מ-2002), "Studies in Christianity and Judaism" (קנדה) (החל מ-1990), והוצאת אוניברסיטת מישיגן (החל מ-1991). בעבר (1995 - 1996) ערכה גם ב-"Religious Studies Review".
שימשה כיועצת לעניינים היסטוריים והופיעה כמומחית לעניינים אלה בהפקות, תוכניות או מהדורות מיוחדות של ה-BBC ,PBS, ABC, NBC, ניוזוויק, וושינגטון פוסט, דיסקברי, U.S. News &amp; World Report, נשיונל ג'יאוגרפיק, ערוץ ההיסטוריה בארצות הברית, הטלוויזיה הציבורית בצרפת, ועוד.