אטלס מיועד לעזור לצוותי חירום בפעולות חיפוש והצלה, ביצוע משימות כמו סגירת שסתומים, פתיחת דלתות והפעלת ציוד באזורים ומצבים בהם בני אדם לא יכול לשרוד. מחלקת ההגנה של ארצות הברית הצהירה בשנת 2013 כי אין כוונה לפתח ברובוט יכולות התקפיות והגנתיות לשעת מלחמה.
מדינת לאום מדינתית
מדינת לאום מדינית או מדינת לאום פוליטית או מדינת לאום אזרחית היא מדינה שזהותה נקבעת על ידי כל האזרחים שלה. כלומר, כל האזרחים במדינה שייכים לאותו לאום (מדיני) למרות שהם באים מקבוצות אתניות שונות. מדינה זו אינה מוגדרת על פי לאום עיקרי או דומיננטי שמאפיין אותה. בניגוד ליסודות לאום אתני, יסודות הלאום המדיני הם פרי בחירה, כמו אידאולוגיה, דעה, ערכים וכדומה. מדינות שכאלה יקבלו בדרך כלל מהגרים לשורותיהם ויעודדו השתלבות שלהם בתוכה.
אין בעולם מדינות רבות שנחשבות למדינות לאום מדיני, והגדולה שבהן היא ארצות הברית. מדינות אחרות הן אוסטרליה, קנדה, צרפת ועוד. במדינות לאום מדיניות יש חפיפה בין האזרחות להשתייכות ללאום, וכל האזרחים שבה שייכים לאותה לאום. אין מדינה שהיא לגמרי מדינת לאום מדינית, מכיוון שבכל מדינה ישנם גם יסודות אתניים מסוימים המשפיעים על אופי החיים בה, עם זאת מקומם של אלה שולי בקביעת ההסדרים הפוליטיים של אותה חברה המבוססים על תודעה אזרחית משותפת.
היסטוריה.
'מדינת כל אזרחיה' היא תופעה היסטורית שנוצרה בצרפת שלאחר המהפכה ב-1789. רעיונות הדמוקרטיה והערכים הודגשו במהפכה הצרפתית היוו בסיס ללאום מדינתי וממנה התפשטו לשאר העולם. לפי גדי טאוב, כל אדם המקבל את אזרחותה של צרפת, הופך באותו רגע לחבר בלאום הצרפתי ומכאן שצרפת היא מדינת כל אזרחיה השותפים כולם בזהות הלאומית של צרפת.
מדינת הלאום המדינתית עלתה באירופה כתשובה אידאולוגית לבעיות החדשות במינן שיצרו ההתפתחויות המודרניות: כוחו הכלכלי של מעמד הבורגנות העירונית (בנקאים, סוחרים ותעשיינים) עלה, בלי שניתן ביטוי פוליטי לכח זה. הפיאודליזם ומעמד האצולה, וממחצית המאה ה-19 ועד מפנה המאות גם המלוכה הריכוזית והאבסולוטיסטית, נושלו ממעמדם הפוליטי והכלכלי. צמיחת האוכלוסין וההתפתחויות הטכנולוגיות יצרו את התשתית החברתית למימוש אידאולוגיות פוליטיות שהוטמעו על ידי חברת ההמונים: מרקסיזם וסוציאליזם, דמוקרטיה וליברליזם, לאומיות ליברלית ולאומיות רדיקלית, שסיפקה רבים מיסודותיו של הפשיזם של המאה העשרים.
מדינת לאום מדינתית לאחר המהפכה הצרפתית.
לאחר המהפכה הצרפתית לקתה הלאומיות בצרפת בסתירה פנימית. המהפכה התבססה על עקרונות אוניברסליים. עקרונותיה היו שוויון אזרחי וכן שוויון ביולוגי בין בני האדם. על כן, לא יכלו הוגי המהפכה ומוביליה הפוליטיים לטעון שהלאומיות הפרטיקולרית הצרפתית, הייחודית לצרפת, עליונה על כל לאומיות ולאומיות בכל אתר ואתר. הבונפרטיזם היווה אתנחתה אימפריאליסטית מהתהיות שבסתירה זו, בכך שאיחד את הצרפתים סביב מה שתפסו כשליחותם הלאומית - להפיץ את עקרונות החירות, השוויון והאחווה בכל אירופה. אך לאחר תבוסת נפוליאון וקונגרס וינה התבססה שוב הגדרתה של צרפת כמדינת לאום במסגרת ריאקציונית מלוכנית, מסגרת שגברה על המהפכות הליברליות של 1830 ו-1848.
הריכוזיות והאבסולוטיזם סייעו לגיבוש המדינה סביב מאפיינים טריטוריאליים מוגדרים וליצירת מוקד הזדהות משותף. לשם העברת הנאמנות מהמלך ללאום, לא היה צורך בגיבוש תפיסה חדשה בדבר לאום צרפתי, שכן מאפייני הלאומיות כבר התקיימו: מוקד נאמנות משותף, אחדות טריטוריאלית ואחדות לשונית. בצרפת התקיימה הנאמנות למלך בקרב האיכרים ובערי השדה ממש עד למהפכה. מחוללי המהפכה לא היו תושבי ערי השדה אלא הבורגנות. גישות לגיטימיסטיות אלו, המכירות בלגיטימיות של המלוכה כבסיס ללאומיות הצרפתית, שרדו עד לתבוסת צרפת ב-1871 מול פרוסיה, והתבטאו בכך שמוסד המלוכה שרד בצרפת גם בתקופת הלאומיות המודרנית - שלטון לואי פיליפ ב-1830 ושלטונו הריכוזי של לואי נפוליון ב-1851, לאחר המהפכה הליברלית של 1848.
התפשטות מדינת הלאום המדינתית באירופה.
התפשטות עקרונותיה של מדינת הלאום בכל אירופה דרך המלחמות הנפוליאוניות, הביאה להפצת רעיונות הליברליזם האוניברסליסטי והלאומיות הפרטיקולריסטית. אלו לא יכלו לדור בכפיפה אחת שכן לא התממשו ברוח תפיסתו של הרדר, שלא הכיר בעדיפות אומה על רעותה אלא רק בייחודיות האומה. הגדרות שונות של לאומיות - הלאומיות הצרפתית והלאומיות הגרמנית, למשל - התממשו באופן מנוגד. הלאומיות הצרפתית התממשה דרך מאפיינים אוניברסליים, של נאורות וליברליזם, תופעות שהן אוניברסליות מטבען ואינן תלויות בלאומיות ספציפית (כטענת הלאומן הגרמני הליברלי גוסטב פרייטג ).
מלחמות הכיבוש של צרפת בעידן נפולאון ביקשו צידוק לא רק בערכי המהפכה האוניברסליים אלא גם בלאומנות הבונפרטיסטית הצרפתית הספציפית: לא רק כרצון להביא ערכים אוניברסליים לאומות אירופה, אלא כרצון להשליט את עליונות צרפת. נימוק זה למלחמות היווה צידוק למדינות גרמניה למרוד - בשם הלאומיות הגרמנית - בכובש הצרפתי, שכן זה ייצג לכאורה ערכים ליברליים שנועדו להביא למדינת לאום מדינתית - אך אכף אותם באורח אנטי ליברלי. כיבושי נפוליאון סתרו את רעיונות הלאומיות הליברלית: צרפת הייתה אמורה לייצג רעיונות שוויון וחרות, נלחמה במשטרי אירופה המלוכניים, האבסולוטיסטים והלגיטימיסטיים , - אך מכח שלטונה במדינות מערב ומרכז אירופה, שללה צרפת את האפשרות למימוש ערכים אלו בהן. זאת בסתירה לשליחות ולערכים שאותם התיימרה לייצג.
התגובה לעליית מדינת הלאום המדינתית.
בתגובה לרעיונות ההשכלה ומדינת הלאום הליברלית, המדינתית, התפתחה ההגות הלאומית הרומנטית. לאומיות מדפוס זה החלה להתגבש בגרמניה כתגובה לשלטון הצרפתי קצר הימים אך כביר ההשפעה. אמצעים לאיחוד טכני היוו "קוד נפוליאון" (יצירת מערכת משפטית ומנהלית אחידה), ביטול מחסומי המכס ויצירת האיחוד הגרמני הכלכלי, ה"צולפריין" - האחדת המטבע וחיסול הפאודליזם על ידי משטר מרכזי בגרמניה. הכיבוש הצרפתי יצר שינויים חברתיים, פוליטיים וכלכליים, שהיוו בסיס לגיבוש זהות לאומית גרמנית, שעוצמתם כמעט השתוותה לזו של הרפורמה הדתית וההאחדה הלשונית הלותרנית של המאה ה-16.
בגרמניה ובאוסטריה-הונגריה לא היה קנה המידה לאיחוד קנה מידה פוליטי ומדיני אלא תרבותי. הקבוצה האתנית הגרמנית לא התגבשה סביב מסגרת טריטוריאלית וסביב עקרונות אוניברסליים, אלא סביב רעיונות ייחודיותה ועליונותה של קבוצת העם הגרמנית, שבסיסה בשפה הגרמנית ובהיסטוריה ובפולקלור הגרמניים. הלאומיות הרדיקלית צמחה כתגובה רומנטית, אנטי רציונליסטית, לרעיונות ההשכלה. הוגיה ראו בלאום אורגניזם חי, הגדול מסך אזרחיו והמתקיים כתופעת טבע, לא כיציר היסטורי. בגרמניה מנעו המחסומים הכלכליים והגבולות המדיניים את היווצרותו של מעמד בורגני בעל תודעה פוליטית. את הלאומיות בגרמניה הגדירו האצולה שלאחר נפילת הפאודליזם (היונקרים) וכן האיכרות שמאפייני תרבותה לא היו רציונליזם אלא פולקלור. בקרב שניהם שלטה הלאומיות ה"פולקיסטית", בעלת "רוח העם" ה"פולקסגייסט" , שהגדיר הרדר, ברוח הרדיקליזם של פיכטה.
בניגוד ללאומיות הליברלית שרווחה במדינות הלאום המערב-אירופיות, הלאומיות הרדיקלית נקטה הגדרה מרחיבה והגדירה את גבולותיו של הלאום בתור כל מקום שבו יושבים דוברי שפתו של הלאום, וזאת בלי להתחשב בקבוצות אתניות אחרות, גם אם אוכלוסיותיהן היו דומיננטיות באותו מקום. זאת בניגוד ללאומיות הליברלית שהיא מינימליסטית ואינה שואפת להתפשטות אל כל אזור בו יש דוברי השפה, אלא מסתמכת על מציאות גאו-פוליטית כדי לקבוע את גבולות הלאום, וגורסת אחווה בינלאומיים בתור יסוד הקיום הלאומי הנפרד.
דפוסים שונים של מדינת לאום.
מדינת הלאום במערב אירופה ובארצות הברית לבשה דפוסים ליברליים יותר לעומת מדינת הלאום הרדיקלית במרכז אירופה, בדרומה ובמזרחה. בצרפת, בארצות השפלה, בסקנדינביה, בספרד ובארצות הברית, שורשיה של מדינת הלאום הלאומיות היו פוליטיים. במערב אירופה היווצרותו של הלאום הייתה תוצאה של גיבוש מדינה ריכוזית, מדינה שבתהליך היסטורי החליפה את המדינה הפיאודלית. האוכלוסיות תחת השלטון הריכוזי היו בחלקן הטרוגניות מבחינה דתית, אתנית ותרבותית. הן לא התחברו למדינת הלאום מתוקף מטען אמוציונלי וערכי ומתוקף תרבות משותפת. הזדהותן עם מדינת הלאום נוצרה באופן טכני ופוליטי ומתוקף הסכמותיה של החברה האזרחית . עם זאת, עם הזמן אוכלוסיות אלה הטמיעו בקרבן את תרבותה של הקבוצה הפוליטית השלטת. זהותה של הקבוצה הפוליטית השלטת הפכה לפולקלור, ושפתה הפכה לגורם הדומיננטי ביצירת הזהויות הלאומיות. בהגות הליברלית שהגדירה את מדינת הלאום הליברלית, נתפשה השפה כחלק ממאפייני הלאום ותו לא, אך בקרב ההגות הרדיקלית שהגדירה את מדינת הלאום בתור ישות אורגנית, נתפשה השפה כמאפיין הקיים ללא קשר לבני הלאום, כחלק מקיומו העצמאי של הלאום, קיום העליון על קיום בניו, קיום המגדיר את משמעות חייהם של בני הלאום.