פלטכניקה הוקמה בשנת 1943 על ידי יוסף אברהמי (יוסוף) ואוטו בלאושטיין. החברה התמחתה בעבודות חריטה מסובכות שהיו המומחיות של מר אוטו בלאושטיין ועבדות ריתוך מתוחכמות, כולל ריתוך אלומיניום, שהוא קשה במיוחד ואיש בארץ באותה תקופה לא ידע לעשות זאת. עבודות ריתוך אילו התבצעו על ידי מר יוסף אברהמי שהתמחה בריתוך. יוסף אברהמי שב-1933 נאלץ להפסיק את לימודי הרפואה בבון, גרמניה, שם נולד וגר עד 1933, עלה לארץ במסגרת תנועת הסטודנטים היהודים ה"ק.י.פ" ולפני העלייה נשלח לממל, ליטא שם קיבל הכשרה על ידי הגרמנים בריתוך. בממל פגש גם את אשתו צילה, אתה התחתן זמן קצר לאחר מכן ועלה לארץ. החברה גם עסקה במכירת גנרטורים לריתוך . החברה הייתה ממוקמת ברח הגדוד העברי 5 בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 עבר המפעל לייצור כיסאות למשרד ולתעשייה, "כיסאות הייעול" החברה הייתה הראשונה בארץ לייצר כיסאות ארגונומיים לישיבה נכונה עם תמיכה נכונה לגב למניעת כאבי גב לשימוש במשרדים ומפעלי תעשייה. החברה השתמשה בידע וחלקים גרמניים עם שיתוף פעולה עם מפעל גרמני גדול.
בשנת 1969 נרכש המפעל בידי קיבוץ ניצנים והציע מגוון רחב של כיסאות למשרד. משרד החברה המשיך לפעול בתל אביב. בשנות ה-80 ייצא המפעל לאירופה ולארצות הברית.
בשנות ה-90 רכשה החברה ידע לייצור מושבים לתחבורה ציבורית מחברת Vogel הגרמנית וידע לייצור כיסאות לחדרי הרצאות מחברת Sokoa הצרפתית.
בתחילת המאה ה-21 היו לחברה שלוש חטיבות עסקיות: מושבים לתחבורה ציבורית, כיסאות משרדיים ו-OEM. החברה מכרה מושבים בין השאר לאוטובוסים של אגד, מטרופולין וקונקס ולרכבת ישראל. כן ייצרה החברה מושבים לרכבים ממוגנים של פלסן סאסא, שנמכרו לצבא ארצות הברית וכיסאות קליניקה.
בשנת 2015 נסגר המפעל בניצנים לאור החלטת משרד התחבורה ישראל כץ לעודד ייבוא אוטובוסים מסין על פני אוטובוסים אירופאיים ברכבה מקומית.
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2015
הבחירות לפרלמנט באסטוניה 2015 נערכו ב-1 במרץ 2015. הצבעה אלקטרונית ומוקדמת התקיימה בין ה-19 בפברואר ל-25 בפברואר ואחוז ההצבעה עמד על 33% מקולות הבוחרים. מפלגת השלטון זכתה בבחירות וקיבלה 27.7% מהקולות - ירידה של כאחוז מהבחירות הקודמות ושל שלושה מושבים בפרלמנט - וראש הממשלה טאווי רייוואס זכה בכהונה נוספת.
רקע.
היו אלו הבחירות הראשונות מאז התפטר אנדרוס אנסיפ מתפקיד ראש ממשלת אסטוניה אחרי שהחזיק בתפקיד תשע שנים. לאחר התפטרותו, הוקמה קואליציה חדשה ב-24 במרץ 2014 על ידי מפלגת הרפורמה והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, וטאווי רייוואס הושבע כראש ממשלה בגיל 34.
הקמת הקואליציה.
מפלגת הרפורמה החלה מיד עם ניצחונה בבחירות בשיחות עם הסוציאל-דמוקרטים, עם המפלגה החופשית ועם ה-IRL. אחרי כשלושה שבועות של משא ומתן, פרשה המפלגה החופשית מהשיחות בשל מחלוקות עם מפלגת הרפורמה ועם ה-IRL. שתי המפלגות, יחד עם הסוציאל-דמוקרטים, חתמו על הקמת הקואליציה החדשה ב-8 באפריל והממשלה החדשה החלה בתפקידה יממה לאחר מכן.
ענת ברקו
ענת בֶּרקו (נולדה ב-14 בינואר 1960, י"ד בטבת ה'תש"ך) היא חברת הכנסת מטעם מפלגת הליכוד, לשעבר. ברקו היא דוקטור לקרימינולוגיה עם התמחות בחקר הטרור, סגן-אלוף בדימוס בצה"ל, סופרת, בעברה חוקרת ומרצה במרכז הבינתחומי הרצליה המתמחה בחקר הטרור.
ביוגרפיה.
ענת ברקו נולדה וגדלה ברמת גן לאדוארד וקלייר אסלן, יוצאי עיראק. דוברת ערבית בדיאלקט עיראקי שלמדה מהבית.
שירתה בצבא כקצינה ובמקביל החלה לימודים אקדמיים בתחום הסוציולוגיה וקרימינולוגיה. כקרימינולוגית, חקרה את תופעת פיגועי ההתאבדות. לצורך מחקרה נפגשה במשך כ-15 שנה עם טרוריסטים פלסטינים, כולל בכירי החמאס, ובהם השייח' אחמד יאסין.
שימשה כמרצה-אורחת באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, כעמיתה חוקרת במכון הבינלאומי נגד טרור (ICT) וכמרצה בבית ספר לאודר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
שירותה הצבאי.
את דרכה הצבאית בצה"ל החלה ברקו כמפקדת כיתה דרך מפקדת מחלקה, קצינת ח"ן באוגדת שריון (במלחמת לבנון הראשונה קיבלה דרגת סרן בקיצור פז"מ כקצינה מצטיינת במלחמה), מפקדת קורס קצינות, מפקדת כלא 400 לבנות, קצינת ח"ן פיקוד הדרום וקצינת ח"ן זרוע היבשה.
ב-2003 פרשה מצה"ל, לאחר שירות של 25 שנה, בדרגת סגן-אלוף.
במהלך שירותה הצבאי פעלה לשיפור הטיפול בחיילות ותפקודן בצה"ל. עיקר עיסוקה היה בקידום נשים בצבא ומיצוי פוטנציאל כוח האדם הנשי, כולל עבודה על פרויקטים ייחודיים, כגון: פתיחת מקצועות טכנולוגיים, תפקידי לחימה לחיילות ועוד. בנוסף, פעלה בתחום הטיפול באוכלוסיות מיוחדות (עולים, אוכלוסיות חלשות ואוכלוסיות איכות). היא קיימה שותפות בצוותי עבודה בצה"ל לפעילות בתחום הטרור, כולל, תפישת הכליאה בצבא, עריקת חיילים, קידום נשים ועוד. בזמן שירותה פרסמה מאמרים, כגון "המפקד הנאור".
באקדמיה.
בזמן שירותה הצבאי, סיימה ברקו תואר ראשון בפסיכולוגיה, סוציולוגיה וקרימינולוגיה, תואר שני בקרימינולוגיה ותואר שלישי בקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. נושא עבודת המוסמך שלה הוא "הקשר בין מסקולניזציה לבין תהליך התמודדות והסתגלות בקרב אסירות" שהתבסס על אסירות בבית סוהר נווה תרצה שנכלאו לראשונה. נושא עבודת הדוקטורט שלה הוא "התשתית המוסרית של טרוריסטים שהתמחו בשיגור מפגעים מתאבדים: היבט קוגניטיבי ופונקציונליסטי" והוא התבסס על מחקר שדה, פנים מול פנים, על טרוריסטים בבתי הכלא השמורים ביותר בישראל.
בנוסף, סיימה קורס גישור ומשא ומתן אינטגרטיבי מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים וקורס דירקטורים מטעם המכון הישראלי לניהול.
ברקו שימשה כפרופסורית אורחת באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בארצות הברית בין השנים 2008–2009. בנוסף, היא שימשה כעמיתה חוקרת במכון למדיניות נגד טרור (ICT) וכמרצה ב"בית ספר לאודר לממשל ודיפלומטיה" במרכז הבינתחומי הרצליה עד היבחרותה לכנסת.
מחקרה של ברקו בנושא מחבלות מתאבדות מתאר הבדל בין הסיבות המניעות נשים לביצוע פיגועי התאבדות לבין אלה המניעות גברים. במחקרה היא מצאה כי בעוד שהגברים מונעים יותר מסיבות אידאולוגיות, הנשים, על פי רוב, נדחקות אל ביצוע הפיגוע מתוך אילוצים וקשיים בחברה. הרקע לקשיים כאלה יכול לכלול מצב משפחתי מורכב כגון גירושין, אונס או השתייכות למשפחה בה האב נעדר. לעיתים נתפס הפיגוע ככלי לתיקון החרפה של אותה האישה או כמהלך אשר יאפשר לה לחזור להיות צעירה או בתולה. גן עדן העולה מתיאור המרואיינות במחקר שונה מזה המתואר בדרך כלל בפי מחבלים: בגן עדן על פי הנשים אין מחזור חודשי, לא צריך להתפלל וניתן לבחור את הבעל. מהמחקר עולה כי השתתפותן של הנשים בפיגועים לא מצביעה על עליית מעמדן בחברה הפלסטינית. פתווה שפרסם השייח אחמד יאסין, שהתירה את השתתפותן של נשים בפיגועים, פורסמה רק אחרי שכבר בוצע פיגוע על ידי אישה במחסום ארז - אירוע שדחק אותו לפינה. לתופעת ההתאבדות בקרב נשים קיימת גם הסתייגות דתית בקרב מוסלמים רבים. הסתייגות זו סובבת בין השאר על העיקרון לפיו האישה צריכה לשמור על גופה וצניעותה וברבים מהמקרים, פעולת הפיגוע נתפסת כהפרת הצניעות, בין אם בשל הלבוש בדרך לפיגוע ובין אם בשל חשיפת הגוף בעקבות הפיצוץ עצמו.
ברקו פרסמה שני ספרים. הראשון, "בדרך לגן עדן", תורגם לאנגלית ולפולנית.
פעילות ציבורית.
ברקו חברה בצוותים שעוסקים בתחום בצה"ל ובמועצה לביטחון לאומי והרצתה בכנסים ובפורמים בינלאומיים אקדמיים וביטחוניים, בארץ ובעולם. היא ניהלה במשך 15 שנה מחקרים בקרב טרוריסטים ואסירים ביטחוניים (נשים, גברים ונוער) הכלואים בבתי הכלא השמורים ביותר בישראל. בין השנים 2003–2015 כיהנה כנציגת שר הביטחון בוועדה לעיון בעונש של הפרקליטות הצבאית.
ברקו היא יוזמת ושותפה בפרויקט "נחשונים להוראה" לשילוב מפקדים ומפקדות לוחמים ובוגרי מסלול הדרכה ביחידות השדה, ללימודים אקדמיים ועבודה בתחומי ההוראה במשרד החינוך. הפרויקט כולל בניית מסלול אקדמי ייחודי מתוך הכרה במורה כמנהיג. עבודתה נעשתה כולה בהתנדבות, מול מחלקת תכנון באגף כוח אדם של צה"ל, משרד החינוך ואוניברסיטת בר-אילן. עד כה, נפתחו שני מחזורים במימון משרד החינוך, הכוללים לוחמים ותומכי לחימה, כמחציתם קצינים, שיהוו מכפיל כוח במערכת החינוך. לאחר ארבע שנות לימוד אקדמיות דחוסות יקבלו הבוגרים תואר שני ותעודת הוראה. התוכנית אומצה על ידי משרד החינוך למגזר הבדואי ויש בכוונתו להרחיבה לאוניברסיטאות נוספות.
לקראת בחירות לכנסת העשרים נענתה לפנייתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, להצטרף למפלגת הליכוד ושובצה במקום ה-23 ברשימת המפלגה לכנסת, ששוריין לבחירת יו"ר המפלגה. עם זכיית המפלגה ב-30 מנדטים בבחירות, נכנסה ברקו לכנסת והיא שימשה כחברה בוועדת החוץ והביטחון, בועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת העבודה, הרווחה והבריאות. מכהנת כיושבת-ראש השדולה למאבק נגד הדה לגיטימציה של מדינת ישראל והשדולה למען נכי צה"ל. בכנסת נשאה סדרה של נאומים קצרים שכוונו נגד התעמולה הפלסטינית, תוך סקירה היסטורית על תולדות האסלאם והטרור האסלאמי. ביולי 2015 נבחרה כנציגת הכנסת בוועדת איתור ליועץ המשפטי לממשלה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הגיעה בפריימריז למקום ה-46 ולא נכנסה לכנסת.
ברקו היא בעלת רישיון נשק לאקדח, ומבליטה עובדה זו במטרה לקדם נשיאת נשק בידי אזרחים מיומנים כאמצעי להגנה עצמית בפני טרור.
חקיקה בכנסת.
ב-29 בפברואר 2016 אושר בכנסת החוק הראשון שיזמה - הכרה אזרחית בהכשרות הצבאיות.
הצעת חוק של ברקו לרישום פלילי של מעשי טרור כמעשי טרור ולא כפשיעה רגילה, מוזגה לחוק המאבק בטרור שיזמה ממשלת ישראל ה-34, ואושרה בכנסת ה-20.