באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 סיימה זיבנר במקום 16 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:14.74 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 2:12.19 דקות ועלתה מהמקום ה-13. נוסף לכך, היא סיימה במקום 28 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 27.60 שניות, במקום 21 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:00.08 דקות ובמקום 31 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 56.95 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2015 זכתה זיבנר ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.48 שניות, לפני מיכל ליברמן מהפועל עירוני הוד השרון (28.01 שניות) ואניה גוסטומלסקי (28.16 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי בינלאומי חדש של 2:13.52 דקות, לפני טמיר גונן כהן חברתה לקבוצה (2:20.20 דקות) וקטרין שפיר ממכבי נהריה (2:20.42 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.20 דקות, אחרי עמית עברי (59.54 שניות) ולפני טמיר גונן כהן (1:03.33 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 25.89 שניות, אחרי זוהר שיקלר שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 25.30 שניות, 2 מאיות בלבד מהקריטריון האולימפי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ואנדראה מורז מהפועל ירושלים (25.43 שניות).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנתניה בתחילת דצמבר אותה שנה היא סיימה במקום 12 במשחה ל-200 מטר פרפר (2:10.05 דקות), במקום 18 במשחה ל-100 מטר פרפר (58.68 שניות), במקום 24 במשחה ל-100 מטר גב (1:00.40 דקות), במקום 25 במשחה ל-50 מטר פרפר (27.06 שניות), במקום 29 במשחה ל-100 מטר חופשי (54.98 שניות) ובמקום 38 במשחה ל-50 מטר חופשי (25.46 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי, ביחד עם זוהר שיקלר, עמית עברי ואנדראה מורז בשיא ישראלי חדש של 1:38.53 דקות. כבר בשלב המוקדמות הן קבעו שיא ישראלי חדש של 1:38.87 דקות ועלו מהמקום השישי. במקום 12 במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב, ביחד עם מורז, עברי ושיקלר בשיא ישראלי חדש של 1:50.51 דקות.
בתחרות גביע האיגוד שנערכה במכון וינגייט באפריל 2016 קבעה זיבנר במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 55.42 שניות, במשחה ל-50 מטר פרפר שיא אישי חדש של 26.92 שניות, במשחה ל-100 מטר פרפר שיא אישי חדש של 59.23 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 2:11.59 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי אותה שנה היא סיימה במקום 16 במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 2:11.04 דקות, במקום 18 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.96 שניות, במקום 23 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.96 שניות ובמקום 39 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.20 שניות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה באנטוורפן, בלגיה בסוף מאי היא קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם עמית עברי, אנדראה מורז, וזוהר שיקלר שיא ישראלי חדש של 3:41.95 דקות.
השחיינית המצטיינת באליפות ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה ב-8 מדליות זהב מהן 4 מדליות זהב אישיות, יותר מכל שחיין או שחיינית אחרים באליפות. במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 58.92 שניות, לפני עמית עברי (59.29 שניות) ומיכל ליברמן (1:02.96 דקות). התוצאה שקבעה במשחה זה הייתה טובה מקריטריון B, תוצאה שהייתה מאפשרת לה להשתתף באולימפיאדה אך זו נקבעה באיחור של שבועיים. במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.81 דקות, לפני לאה פולונסקי ממכבי חיפה (2:19.18 דקות) ושיר וסרמן ממכבי קריית אונו (2:19.46 דקות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.82 דקות, לפני מיכל ליברמן (1:03.99 דקות) ושחר מנחם ממכבי פארק המים רעות (1:04.18 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:13.10 דקות, השיא הישראלי היחידי האישי באליפות זו, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של אנה וולצ'קוב (2:13.39 דקות), לפני אנדראה מורז (2:16.48 דקות) ושחר מנחם (2:17.27 דקות).
ב-23 ביולי הוחלט על ידי הוועד האולימפי הישראלי שזיבנר תשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר שנבחרת בלארוס שדורגה לפני ישראל נפסלה וזאת תהיה הפעם הראשונה שרביעיית שליחות ישראלית תשחה במשחקים האולימפיים
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה זיבנר במקום 16 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם זוהר שיקלר, עמית עברי ואנדראה מורז בתוצאה של 3:41.97 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 55.60 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 סיימה זיבנר במקום 24 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.72 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.35 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.03 שניות, במקום 14 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:10.35 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 59.65 שניות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) בתוצאה של 3:31.16 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.14 שניות.
עד ירושלים
"עד ירושלים" הוא רומן מאת אהרן ראובני שיצא לאור כטרילוגיה בשנת 1954. הרומן עוסק בחיי היהודים בירושלים בזמן מלחמת העולם הראשונה. מתוארים בו "בני אדם שונים בפינותיהם השונות בשעה שקם הנחשול הגדול ועמד עליהם לטבעם". המילה "נחשול" מכוונת למלחמה שכמעט חיסלה את היישוב היהודי בארץ-ישראל, אף שלא התרחשה על אדמתה. במרכז העלילה עומדת קבוצת צעירים בני העלייה השנייה. כמה מהם מייצגים אישים בעלי שם, שפעלו בארץ ישראל באותה תקופה.
הרומן מורכב משלושה חלקים שפורסמו בתחילה כספרים בפני עצמם: "בראשית המבוכה" (1920), "האניות האחרונות" (1923) ו"שַמות" (1925). כל אחד מחלקי הטרילוגיה עומד אמנם בזכות עצמו, אך הם עוקבים כרונולוגית (בקו התקדמות המלחמה) וקשורים זה לזה באופן עובדתי - באמצעות הדמויות, האירועים והמקומות, ובאופן אמנותי - באמצעות מוטיבים, דימויים וסמלים.
בראשית המבוכה.
הרומן נפתח בתיאור מקום: בית דפוס בירושלים. בבית-דפוס זה נדפס עיתון ציוני-סוציאליסטי בשם "הדרך". מעבר לקיר בית-הדפוס נמצא חדר קטן, המשמש עבור מערכת העיתון חדר-מפגש, משרד ומחסן. הזמן הוא סתיו 1914, שבועות ספורים לפני כניסת טורקיה למלחמה. בפרקים הראשונים נפרשות הדמויות של חברי מערכת העיתון, אופיים, דעותיהם ויחסיהם. דמויות אלה ממלאות תפקיד חשוב ברומן, אך הדמות המרכזית היא אהרן ציפרוביץ, מנהל החשבונות של העיתון. הוא שייך ואינו שייך לחבורה. אין לו חלק בכתיבה, אך כשותף למוצא, לשפה ובעיקר לעבודה באותו החדר, נהיו חברי המערכת ידידיו הקרובים, וגורלו נקשר בגורלם.
ציפרוביץ, בחור משכיל, אך חששן והססן. אין הוא שייך לתנועה בה חברים אנשי "הדרך". אין הוא הולך בגדולות ודואג רק לעצמו ולארוסתו, מניה, אליה הוא מתייחס בכבוד וגם בחשש מה. כניסת טורקיה למלחמה הופכת את עולמו המסודר: העוצר שהוטל על ירושלים מערב עד בוקר מונע ממנו לפגוש את ארוסתו; השמועות, על כוונות מצד הערבים לנצל את המצב הכאוטי ולהתנפל על היהודים, מעלות בו פחד מפני פרעות כמו אלה שחווה ברוסיה. פחד זה גורם לו להיות קשוב ולחרוד מפני כל רעש והתקהלות ברחוב; גזירת ההתעת'מנות היא הקשה מכל. ציפרוביץ נקלע למערבולת לבטים: להתעתמן או לא להתעתמן; ולאחר שהצליח להחליט, ולהתעתמן, עליו להחליט מה יעשה - היעזוב את הארץ, או ישאר ו"ירד למחתרת", או יתגייס לצבא הטורקי. כל האפשרויות קשות ורעות בעיניו. כדי למצוא מוצא הוא אוסף מידע בקדחתנות, אך הדבר רק מחמיר את מצבו, כי ירושלים מלאה שמועות, ואיש אינו יודע מה ילד יום. עוד הוא מתרוצץ ומתייעץ, והנה עוזבת אותו ארוסתו. אין לה סבלנות לחרדותיו ולבטיו, ובמעמד פרידה קולני ומשפיל היא מטיחה בפניו את כל חולשותיו, ומכנה אותו פחדן ובכיין.
ציפרוביץ שבור מהפרידה ונופל למשכב. בזמן מחלתו עושה מערכת "הדרך" צעד נועז. היא מפרסמת מכתב שהגיע אליה, המתאר מצוד-פתע שביצעה המשטרה הטורקית ביפו אחר יהודים שלא התעתמנו, והעלאת כ-500 מהם על אנית גירוש. ידיעה זו לא פורסמה בשום מקום, ועורכי "הדרך" מסתכנים בסגירת העיתון והעמדתם לדין. ציפרוביץ שומע על כך, וחרדתו נוסקת לגבהים. ביום בו נסגר העיתון הוא ממהר לעזוב את דירתו והולך ללון אצל מכר, מחשש שיבואו לעצרו בלילה. בבוקר, בהיעדרו של המכר, נכנס פתאום לדירה שוטר טורקי, שבא לעצור את האחרון דווקא (ולא את ציפרוביץ...). השוטר אינו מהסס הרבה ולוקח את ציפרוביץ ההמום לתחנת המשטרה. מבולבל ונרעש, מציג ציפרוביץ בתחנה את התעודה הלא נכונה, וטעות זו גוזרת את דינו לגירוש. חיים רם, עורך ב"הדרך", ובעל מהלכים אצל הטורקים, בא לתחנה כדי לחלצו מהצרה, אך מסתבר שציפרוביץ אינו רוצה להיחלץ. הוא רואה בטעות שעשה הזדמנות פז לצאת מהארץ, שהשהות בה נהייתה בלתי נסבלת בשבילו.
בסיום חלק זה של הרומן ציפרוביץ מפליג לאמריקה בתחושת שמחה והקלה, על שהעזיבה נכפתה עליו ולא היה חייב להחליט בעצמו.
האניות האחרונות.