איגוד המוסכים חבר ב-CECRA (המועצה האירופית לסחר ושרותי רכב ותחבורה), בלה"ב (לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל) ובפורום ארגוני הרכב בישראל (יחד עם איגוד שמאי הביטוח בישראל, איגוד יבואני הרכב בישראל, איגוד קציני בטיחות בתעבורה, איגוד מכוני הרישוי וארגון מנהלי תחבורה).
פעילויות נוספות.
"פורום התיקון הבטוח".
"פורום התיקון הבטוח", הוקם בשנת 2003, במטרה לרכז את הפעילות בנושא הבטחת האיכות והבטיחות של תיקוני הרכב בישראל.
עיקר הפעילות הציבורית, ההסברתית והמשפטית בתחום מתבצעת בשנים האחרונות על ידי הפורום, הפועל לקיום עניינם המשותף של ציבור בעלי הרכבים ונותני השירות בענף )מתוך הבנה ואמונה מלאה כי האינטרס משותף ולא מנוגד (לצורך מימוש טובת הצרכן בעל הרכב ושמירה על ערך רכושו, תוך הבטחת האיכות והבטיחות בתחזוקה ובתיקונים).
הפורום ריכז הביא ומביא לסדר היום הציבורי ולתודעת הקהל, לרבות מוסדות השלטון– נושאים רבים, ואף חולל שינויים מהותיים, הן באמצעות חינוך והסברה, הן באמצעות פרסום ויחסי-ציבור והן באמצעות הליכים משפטיים. כיום, לפורום מאגר מידע עצום (ייתכן הגדול במדינת ישראל) בנושא תחזוקה ותיקון כלי רכב. הפורום
עומד לרשות בעלי המוסכים ולרשות הציבור הרחב בכל נושא הקשור לתחום.
עד כה סיפק הפורום ייעוץ מקצועי ומשפטי ראשוני לאלפי בעלי רכב, מוסכים ומנהלים מקצועיים, היה מעורב באופן ישיר או עקיף בתיקים משפטיים רבים וזכה להצלחות משמעותיות ורבות חשיבות.
המכללה הטכנולוגית לרכב.
המכללה הטכנולוגית לרכב מיסודו של איגוד המוסכים בישראל, הוקמה במטרה לדאוג להכשרה, העשרה וקידום מקצועי של העוסקים בתחום שרותי הרכב. הלימודים במכללה מסובסדים למטרת קידום מקצועי של הענף.
קורסים, השתלמויות, ימי עיון והרצאות נערכות בסניפי המכללה ברחבי הארץ. מיטב המרצים למקצועות הרכב, מעבירים מידע מקצועי עדכני למאות בעלי מוסכים, מנהלים מקצועיים, בעלי כתבי הסמכה ועובדים. מדובר בלימודים עיוניים ומעשיים כאחד.
פעילות המכללה הטכנולוגית לרכב מתרחבת ומתעדכנת באופן שוטף בהתאם לשינויים הטכנולוגיים המתמידים בתחומי הרכב והתחבורה העולמית. כמו כן, הוקמה במכללה כיתת מחשבים חדשה לתלמידים בכל הרמות. משאבים רבים מושקעים במרצים מקצועיים מן השורה הראשונה ובסדנאות חדשניות. הסדנאות המעשיות מאובזרות ברכב ובציוד הדגמה ולמידה חדשניים, מנועים, ציוד דיאגנוסטי משוכלל, סימולטורים, עזרים, כלי עבודה ועוד. הלימודים המעשיים, מתקיימים בצמוד לסניפי המכללה. המכללה פועלת בפיקוח ובשיתוף פעולה עם משרד התחבורה ומשרד התמ"ת.
השבוע ברכב.
האיגוד מוציא לאור עיתון אלקטרוני שבועי: "השבוע ברכב", המספק את החדשות והעדכונים העיקריים של ענף הרכב והתחבורה בישראל, כולל אירועים מרכזיים בענף, עדכונים שבועיים מן התקשורת, כתבות ומאמרים, מידע משפטי ופסקי דין, לוח מודעות, ערוץ הרכב וקישורי וידאו, חוזרים רשמיים, הכשרה והעשרה מקצועית רווחה תרבות ופנאי ועוד. העיתון מופץ לכ-30,000 מנויים מדי שבוע.
דנה לפידות (אלבום)
דנה לפידות הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה לפידות. האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 2008, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "מוניות", "משוגעת", "בובת קברט" ו-"הפוכים".
במרוצת השנים זכה האלבום למעמד זהב על סך מכירות של כ-20,000 עותקים בסך הכל.
רשימת השירים באלבום.
1. מוניות
2. הפוכים
3. תחנות החיים
4. מוצ"ש
5. מרחב אחר
6. כולך
7. משוגעת
8. חצות
9. רוחות של קיץ
10. בובת קברט
11. מילים קטנות
12. ברגע
חיים גרדה
ישיבות המוסר
יותם המלך
רונית רפאל
רונית רפאל (נולדה ב-6 במאי 1966), היא אשת עסקים הפעילה בתחום הקוסמטיקה והאסתטיקה. מייסדת רשת מרכזי היופי "רונית רפאל" והמותג הבינלאומי L.RAPHAEL.
ביוגרפיה.
רפאל נולדה וגדלה במושב פדיה, למשפחה בת 7 ילדים.
למדה ארבע שנים בבית ספר עמל א' ברמלה.
את דרכה בתחום הקוסמטיקה החלה בגיל 18, כקוסמטיקאית במספרה, בעקבות טיפול קוסמטי בלתי מקצועי שגרם לכווייה כימית בפניה.
ב-1986, לאחר סיום שירותה הצבאי, הקימה בתל אביב את מכון הקוסמטיקה הראשון שלה, שהציע טיפולים קוסמטיים ומיטת שיזוף. ב-1998 נכנסה לתחום הניתוחים הפלסטיים.
רשת מרכזי היופי שהקימה, הנושאת את שמה, היא כיום הגדולה בתחומה בישראל, עם שישה סניפים ומחזור פעילות המוערך בעשרות מיליוני ש"ח בשנה. בנוסף, ב-2005 פתחה שני סניפים בשווייץ, תחת המותג הבינלאומי L.RAPHAEL.
ב-2009 נבחרו רפאל והמותג הבינלאומי שבבעלותה להיות הגורם הרשמי שהעניק את טיפולי היופי לכוכבי הקולנוע הבינלאומיים שהגיעו להשתתף בפסטיבל קאן. בשנים שלאחר מכן פתחה מכוני ספא תחת המותג שלה במלון "ארבע העונות" בפריז ובמלון היוקרה "מרטינס" בקאן.
בשנת 2021 רכשה רונית רפאל את רשת סטודיו סי, רשת ישראלית שהוקמה בשנת 1990 ומתמחה במגוון חוגים ופעילויות ספורטיביות לנשים בתחום החיטוב, התעמלות אחרי לידה, כושר ודיאטה.
רפאל נשואה ליונתן לייטרסדורף, אדריכל והבעלים של קרן ההון סיכון "אל קפיטל", המחזיק יחד עמה במותג היופי L.RAPHAEL בז'נבה, שווייץ. לבני הזוג המתגוררים בסביון, יש שני ילדים משותפים, ולרפאל יש ילד נוסף מקשר קודם.
יעקב בן דב
יעקב בן דב (21 ביוני 1882 - 7 במרץ 1968) היה צלם וצלם קולנוע, מחלוצי הצלמים היהודים בארץ ישראל. נודע כ"חלוץ הפילם הארץ-ישראלי" ו"אבי הסרט העברי".
ביוגרפיה.
נולד בד' בתמוז תרמ"ב לדב לסוטרה ולרייזל בת יעקב כץ בעיירה פאלין ליד קייב (כיום אוקראינה), אז חלק מן האימפריה הרוסית. הוא למד בחדר בילדותו ורכש השכלה כללית אצל מורים פרטיים. בנערותו ארגן פעילות ציונית בפלך ז'יטומיר ולאחר מן המשיך ללמוד באקדמיה לאומנויות בקייב. בשנת 1906 כתב למנחם אוסישקין שיסייע לו לעלות לארץ ישראל בעלייה השנייה על מנת שיוכל לצלם את המעשה הציוני. אוסישקין כתב לו "מה צורך לה לירושלים בצלם?" ובן דב כתב בתגובה "יותר משירושלים זקוקה לצלם זקוק אני לירושלים", תשובה זו סיפקה את אוסישקין שסייע לצעיר (ה"פוטוגרף") לעלות לארץ ישראל.
בכסלו תרס"ח (סוף שנת 1907) הגיע ארצה. בימיו הראשונים בארץ, הצטרף לתנועת "הפועל הצעיר", עבד כשומר בפרדסי רחובות וצילם את עצמו בדמות "היהודי החדש", חמוש ברובה. לאחר זמן קצר השתקע בירושלים וחבר לבוריס שץ, מייסד האקדמיה לאמנות בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות והמשיך שם בלימודיו. במקביל עבד כעוזרו של הצלם ארמני-ירושלמי גאראבד קריקוריאן.
בשנת תר"ע (1910) נשא אישה את רוזה בת ישעיה דב רבינוביץ, רוקחת במקצועה, שעלתה לירושלים מז'יטומיר לשם כך (נפטרה בירושלים ב-1940).
ב-1910, לאחר סיום לימודיו, נותר בן דב בבצלאל וייסד שם את המחלקה לפוטוגרפיה, בה לימד צילום סטילס כאמצעי הכנה לאיור, תחריט והדפס. בשנת 1912 הכריז יחד עם שץ על הקמת תעשיית סרטים יהודיים בארץ-ישראל.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה העות'מאנית ושירת כצלם בבית חולים צבאי אוסטרי בירושלים.
בשנת 1922, הקים את ביתו בירושלים, מבין ראשוני הבתים של שכונת תלפיות. מאוחר יותר בנה גם בית במרכז העיר.
במקביל עסק בייצור גלויות מנופי הארץ, שאוירו על ידי הצייר שמואל בן דוד, הכנת שקופיות ל"פנס קסם" וצילום דיוקנאות של ראשי היישוב וצילומי סטודיו. הוא הפיק כשמונה מאות גלויות, תחילה שיווקן באמצעות חברת "הלבנון", ואחר כך באופן עצמאי בהוצאת "י' בן דב. בצלאל ירושלים", בהוצאה זו אף הוציא שישה אלבומים מנופי ההתיישבות.
פילמוגרפיה.
למרות ההכרזה על הקמת תעשיית הסרטים בארץ ישראל לא היה יכול בן דב לממש את שאיפתו עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה ועקב מחסור כספי. אולם ב-1917 השיגו לו חברים מיחידת הרפואה האוסטרית בירושלים ציוד צילום ראינוע. השימוש הראשון שעשה בן דב בציוד היה צילום כניסת הגנרל אלנבי לירושלים ב-11 בדצמבר 1917.
בן דב הקים את חברת "מנורה" (The First Palestine Film Co. - MENORAH) והפיק מדי שנה סרט תעודי באורך מלא, המבוסס על "יומנים" שסקרו את תולדות היישוב העברי באותה שנה.
בשנת 1918 סייר במושבות העלייה הראשונה והפיק סרטים קצרים על ראשון לציון, רחובות, גדרה, עקרון ובאר יעקב. באותה שנה ערך מסרטים אלה ומצילום כניסת אלנבי לירושלים את הסרט העברי הראשון בארץ ישראל, "יהודה המשוחררת", המורכב מ-34 סצינות. כיום אין בנמצא עותק של "יהודה המשוחררת" אלא מספר קטעים מן הסרט שהועתקו לסרטים אחרים שנשתמרו.
ב-1921 הפיק את סרטו השני "שיבת ציון", העוסק גם הוא במפעל הציוני, שהוקרן בקונגרס הציוני ה-12 בקרלסבאד.
ב-1923 הפיק את "מעשה בתייר אמריקאי בארץ-ישראל" בהשתתפות שחקנים, הסרט העברי הראשון שכלל דיאלוגים בין הגיבורים.
באותה תקופה צילם באופן תדיר יומנים ובהם תמונות מחיי היישוב כגון חתונת בתו של מנחם אוסישקין, בה ביקרו כל ראשי היישוב דאז, הוא ליווה את הנציב העליון הרברט סמואל במסעותיו בארץ, תיעד עלייה על הקרקע של קיבוצים ומושבים ואת בניין הערים העבריות החדשות וליווה אמנים, אנשי תרבות ואישי ציבור. במשך שנים רבות פעל בשירות קרן היסוד והקרן הקיימת לישראל וסרטיו שימשו על מנת להציג את המפעל הציוני בארץ ישראל בפני תורמים יהודים מחו"ל.
בן דב המשיך לערוך סרט תיעודי באורך מלא על אירועי השנה ביישוב, מדי שנה עד 1933.
אחרית ימיו ולאחר מותו.
בן דב המשיך להתגורר בירושלים, בשכונת תלפיות עד מותו בגיל 86.
הוא הותיר אחריו את שתי בנותיו אורה וחנה.