הפקודה בוצעה יום לאחר מכן, ב-4 בספטמבר בשעה 1:49. ההפצצה יצרה פיצוץ גדול, שהתחזק בגלל בערת הדלק. מספר ההרוגים בפיצוץ לא הובהר עד היום. לטענת המושל האפגאני של קונדוז, נהרגו כ-90 בני אדם מתוכם 50 טרוריסטים ו-40 אזרחים. כמו כן הוא הוסיף שארבעה פעילים צ'צ'נים ובכיר בטאליבאן נהרגו. הערכות מאוחרות יותר דיברו על עד 179 הרוגים, בהם לפחות 40 אזרחים. גרמניה מצדה מסרה כי 57 לוחמי טליבאן נהרגו בתקיפה, וכי לא היו אזרחים בין ההרוגים. על דברים אלה חזר שר ההגנה הגרמני פרנץ יוזף יונג, שאמר בריאיון ל"בילד אם זונטאג" כי לא התקבל מידע על אזרחים שנפגעו.
המפקד העליון של כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן, הגנרל סטנלי מק'קריסטל, ביקר במקום התקיפה יחד עם צוות של עשרה חוקרים מטעם נאט"ו. חברי הצוות שוחחו עם שני פצועים מתושבי המקום, שאושפזו בבית חולים בקונדוז. לפני הגיעו למקום נפגש מק'קריסטל עם בכירים אפגאניים מקומיים. הוא הביע אהדה לנפגעים ואמר כי המלחמה בטאליבאן לא צריכה להיעשות על חשבון חייהם של אזרחים. "באתי הנה כדי לוודא שאנחנו פועלים בצורה המגינה על העם האפגאני מכל האיומים", אמר מק'קריסטל לבכירים.
השפעות.
מסמכים שנחשפו מאוחר יותר העידו ששר ההגנה הגרמני יונג, וכן הרמטכ"ל שניידרהאן, ידעו היטב על התקיפה ועל כך שאזרחים רבים נהרגו בה, אולם טייחו את הפרשה והכחישו כל פגיעה באזרחים, בין היתר בשל הבחירות שהתרחשו כחודש לאחר מכן, במהלכן ניצחה המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) בראשות אנגלה מרקל, שיונג היה אחד מחבריה. יונג מונה לשר העבודה החדש, אולם כחודש לאחר מכן, ב-29 בנובמבר 2009, היומון הגרמני "בילד" חשף את קיומם של סרטון וידאו חשאי ודו"ח מודיעין, לפיהם ידעו בכירים בצבא הגרמני כי הפצצת מטוסי נאט"ו הביאה למותם של אזרחים חפים מפשע. לפי דו"ח של עדים מהמקום, שעות לאחר האירוע, נצפו במקום "שתי גופות של בני נוער", וכן דווח על טיפול בילדים פצועים בבתי חולים באזור.
באותו היום לאחר שהתפוצצה הפרשה כולה, התפטר שניידרהאן מתפקידו כרמטכ"ל, ובמקומו מונה פולקר ויקר. שר ההגנה החדש, קרל תיאודור צו גוטנברג (CSU - מפלגת האחות הבווארית של ה-CDU), נאם באותו היום בבונדסטאג והכריז כי שניידרהאן נכשל ולא דיווח בצורה מהימנה על התקרית, ולכן "שוחרר מתפקידו לפי בקשתו". בנוסף, התפטר בכיר נוסף במשרד ההגנה הגרמני, פטר וייכרט מזכיר ההגנה. יום לאחר מכן בעקבות לחץ, התפטר גם יונג והכריז: "אני לוקח על עצמי את האחריות הפוליטית על נוהלי הדיווח של ההגנה". את מקומו כשר העבודה מילאה אורסולה פון דר ליין. במקביל, תקפו חברי מפלגת השמאל הקיצונית די לינקה, את מרקל, ודרשו להוציא את החיילים הגרמניים מאפגניסטן. אם כי גאורג קליין שיזם את התקיפה יצא זכאי, משום שנקבע שהיו טעויות במודיעין שלו והוא לא ידע שהיו אזרחים באזור התקיפה.
קוצ'ינוארבו-ג'ימה
קוצ'ינוארבו-ג'ימה (ביפנית: 口永良部島) הוא אי השייך לאיי אוסומי (大隅諸島), קבוצת איים המהווה את החלק הצפוני של קבוצת האיים איי סצונן (薩南諸島) השייכים למחוז קגושימה בדרום יפן ומהווים מצדם את החלק הצפוני של איי ריוקיו. שטח האי 38.04 קילומטרים רבועים, ומתגוררים בו, נכון למאי 2015, 137 תושבים. לאי ניתן להגיע בספינה בלבד, כיוון שאין בו שדה תעופה. בינו לבין האי יקושימה, השוכן כ-15 קילומטרים מזרחית לו, יש שירות מעבורות סדיר. זמן ההפלגה כשעה. התושבים מתפרנסים מדיג, חקלאות, ותיירות עונתית. כל האי שוכן בתחומי הפארק הלאומי קירישימה-יאקו.
גאוגרפיה.
קוצ'ינוארבו-ג'ימה שוכן כ-130 קילומטרים דרומית לקגושימה. מקור האי געשי. שטח האי 38.04 קילומטרים רבועים, אורכו המרבי 12 קילומטרים ורוחבו המרבי 5 קילומטרים. הפסגות הגבוהות ביותר באי הן פורודאקה (古岳), שגובהה 657 מטרים מעל פני הים, ושינדאקה (新岳), שגובהה 640 מטרים מעל פני הים. יש באי כמה מעיינות חמים.
צורתו המוארכת של האי היא תוצאה של מיזוג של כמה הרי געש שכבתיים (מדרום לצפון): פורודאקה, שינדאקה ונויקה, תוך יצירת חרוט מורכב שכיוונו מקביל לכיוון שרשרת איי ריוקיו שהוא חלק ממנה. שינדאקה הוא החרוט הצעיר ביותר ונוצר לאחר שצדו הצפון מערבי של הר פורודאקה נפרץ כתוצאה מהתפוצצות. כל ההתפרצויות המתועדות התחוללו בשינדאקה, שהגדולה בהן הייתה ב-24 בדצמבר 1933, כאשר כמה אנשים נהרגו כשלבה קברה כמה כפרים. ב-1980, הופיעו כמה לועות לאורך בקע שכיוונו צפון-דרום על המדרון מזרחית לשינדאקה. שינדקה התפרץ שוב ב-4 באוגוסט 2014, תוך יצירת זרם פירוקלסטי, אבל בהתפרצות זו לא היו נפגעים. הלוע הראשי התפרץ שוב בשעה 10:00 לפי שעון יפן ב-29 במאי 2015, תוך יצירת זרם פירוקלסטי שהגיע לחוף ועמוד התפרצות שהגיע לגובה של 9 קילומטרים. לא היו נפגעים וכל 137 התושבים פונו לאי יקושימה הסמוך.
אקלים האי הוא סובטרופי, כשעונת הגשמים היא בין מאי לספטמבר.
היסטוריה.
בתקופת אדו, נשלט קוצ'ינוארבו-ג'ימה על ידי בית שימאזו מהאן סצומה ונחשב כחלק מהמחוז ההיסטורי אוסומי בדרום קיושו. בעקבות רסטורציית מייג'י, הוא הוגדר ככפר קוצ'ינוארבו, שכלל חלק מיקושימה. כיום הוא חלק מהעיירה יקושימה.
קוצ'ינוארבו-ג'ימה הוא המקום שבו אבדו עקבותיו של המשורר האמריקני קרייג ארנולד (Craig Arnold), שעה שטייל בגפו בהר הגעש באפריל 2009, כשערך מחקר על הרי געש.
בג&quot;ץ מחמלי נגד שירות בתי הסוהר
רמי מחמלי נגד שרות בתי הסוהר ואח' בג"ץ 6069/10 ניתן בשנת 2014 ובו קיבל בית המשפט העליון את טענותיו של מחמלי להפלייה לרעה בעניין קידומו בדרגה ובתפקיד, חרף היותו קצין מוערך אישית ומקצועית וזאת עקב אחוז משרתו הנמוך (3/4 משרה) שנובע מהמוגבלות הרפואית שלו. בית המשפט החליט שאכן התקיימה הפליה על בסיס מוגבלותו והחליט שהעובד יקודם בתפקידו ותינתן לו דרגת רב כלאי. בהחלטתו זו, חיזק בית המשפט את הדרישות מן המעסיק לבצע התאמות, על מנת לאפשר שוויון הזדמנויות של עובדים עם מוגבלויות בעבודה.
רקע.
רמי מחמלי משרת בשב"ס משנת 1995 כאחראי קשר ובקרה, ובשנת 2001 סיים קורס קצינים וקיבל דרגת כלאי. בשנת 2003, אושפז מחמלי ביחידה לטיפול נמרץ לב ושם התגלה שהוא סובל מדלקת בקרום הלב. בחוות דעת של הקרדיולוג צוין כי קיימת סבירות גבוהה של קשר נסיבתי לכך שנידבק במחלה עקב תנאי אוורור נחותים במקום עבודתו. בשנת 2006 החליטה ועדה רפואית של השב"ס כי על מחמלי לעבוד 6 שעות ביום ולעבור ל 3/4 אחוז משרה. אין חולק על כך שבמשך כל שנותיו ביצע מחמלי את תפקידיו לשביעות רצון הממונים עליו ואף הוערך בחוות דעת ממונה, כקצין שרמת תפקודו היא גבוהה מאוד. החל משנת 2003, מחמלי פונה לממונים עליו בבקשה חוזרת ונשנית להשתבץ בתפקיד חדש על מנת להתקדם בדרגתו, והגיש 6 מועמדויות לתפקידים שונים שבהם נדחה על הסף, למרות הערכות המקצועיות החיוביות שקיבל. באחד מנימוקי הדחייה שקיבל לתפקיד נכתב בין היתר, "למרות שהנך עומד בקריטריונים הרלוונטיים, ברמת ההשכלה הנדרשת, והנך מוערך מקצועית, הרי העסקתך במשרה חלקית אינה מספקת לצורך ביצוע היקף המשימות הנדרש מקצין טכנולוגיה".
פסק הדין.
בית המשפט קיבל חלקית את טענותיו של מחמלי, ופסל את טענותיהם של נציגי שב"ס .
בית המשפט החל בתיאור תפקידיו של שב"ס וציין שהשב"ס הוא ארגון כליאה לאומי המהווה זרוע של הרשות המבצעתבתי הסוהר והאסירים מצויים בניהולו ופיקוחו של ניצב בתי הסוהר אשר מתמנה על ידי הממשלה בהמלצת שר לביטחון הפנים.
לנציב יש שיקול דעת רחבה לגבי מינוי סוהרים וקידומם אך שיקול דעת זו אינה מוחלטת, הנציב פועל כנאמן הציבור ועליו להפעיל שיקול דעת בתום לב, בהגינות, וסבירות, תוך בחינת מכלול השיקולים הרלונטים, ובתוך כך כפופה שיקול דעתו לביקורת שיפוטית של בית משפט.
בחינת חוקיותה סבירותה ומידותיה של ההחלטה, תעשה בהתאם לכללי המשפט המנהלי, ולאור עקרונות היסוד של המשפט.
עוד הוסיף בית המשפט, כי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, חוקק כאשר ברקע הדברים היה גל של חקיקה עולמית, שעסק בקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, חוק השוויון קבע את העיקרון, שלפיו "זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ומחויבותה של החברה בישראל לזכויות אלו מושתת על ההכרה בעקרון השוויון ועל ההכרה בערך האדם שנברא בצלם ועל רקע עקרון כבוד האדם והבריות".
בהתייחס בית המשפט לסעיף 8 לחוק, קבע בית המשפט, שסעיף זה מטיל על המעביד חובה פוזטיבית ליצור במקום העבודה תנאים שיאפשרו את העסקתם של אנשים עם מוגבלות ואת קידומם, וזאת בין היתר באמצעות עריכת שינויים בדרישות התפקיד, בשעות העבודה ובנהלים. בנוסף מגדיר סעיף 8 בחוק גם מהו נטל כבד מידי, בלתי סביר בנסיבות העניין בהתחשב בין היתר בעלות ההתאמה, טיבה, בגודל העסק, בהיקף הפעילות שלו, מספר העובדים ומקורות המימון החיצונים או הממלכתים לביצוע ההתאמה ורק נטל בלתי סביר בהתחשב במכלול הדברים יחשב כנטל כבד מידי.
לגבי הטענה כי כישורי המועמדים שנבחרו היו עדיפים ועלו על הכישורים של מר מחמלי בית המשפט מפנה את נציגי השב"ס לסעיף 9 לחוק השוויון, חובה על מעביד לקדם באופן אקטיבי ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות תוך נקיטה במדיניות של העדפה מתקנת כלפי העסקת העובדים וקידומם, והכל כשהם כשירים לתפקיד ובעלי כישורים דומים לכישורים של מועמדים אחרים לתפקיד ובכך מיושם העדפה המתקנת,לאחר שעסק בפירוט החובה של המעסיק ליצור העדפה מתקנת לבעל מוגבלות, מנמק בית המשפט את החלטתו, לקבל בחלקה את התביעה, ואלו נימוקיו
בעקבות פסק הדין.