ביוגרפיה.
לבינסון נולד בירושלים בשנת 1952. בנם של אברהם לבינסון, צייר, גרפיקאי ומחלוצי ענף הפרסום בישראל, ושל הצ'לנית רות לבינסון. גדל בתל אביב, ובנעוריו שיחק בתיאטרון "הבימה" והפיק מספר סרטים, בשיתוף עם הבמאי יעוד לבנון והסופר אריה קרישק. למד בקונסרבטוריון למוזיקה וניגן ג'אז. את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל, שם הפיק, ערך והגיש תוכניות בנושאי אקטואליה, תרבות ומוזיקה. שימש גם ככתב צבאי במלחמת יום כיפור ובמלחמת לבנון הראשונה. לאחר סיום שירותו הצבאי למד באוניברסיטת ניו יורק, שם סיים לימודי תואר ראשון במחלקה לקולנוע ולימודי תואר שני במחלקה לבימוי תיאטרון. עם סיום לימודיו זכה במלגה מטעם הקרן האמריקאית הלאומית לאמנות ושימש כבמאי-הבית וכמשנה למנכ"ל התיאטרון הציבורי בפיטסבורג, פנסילבניה .
מאז שובו ארצה ב-1980 ביים לבינסון ברוב התיאטראות בארץ. ב-1985 זכה בפרס כינור דוד, ובאותה שנה הוזמן לביים את ההצגה "בת הגדוד" בבית האופרה של בוסטון. האופרה "דון ג'ובאני" בבימויו פתחה את עונת 2000/01 של האופרה הישראלית החדשה.
לצד עבודתו בתיאטרון, ביים לבינסון תוכניות בידור, מופעים מוזיקליים וסרטוני פרסומת. בין הפרויקטים שלו:
ב-1990 זכה במלגת השתלמות לבימוי טלוויזיה ב-BBC בלונדון.
לבינסון לימד משחק ובימוי באוניברסיטת תל אביב, בבית צבי, בבית הספר סם שפיגל ובסמינר הקיבוצים. בשנים 2009–2014 ניהל את בית צבי.
לבינסון נפטר ב-20 במרץ 2017 בביתו.
משפחתו.
לבינסון היה הבכור בין ארבעה אחים - הפרופ' המלחין גדעון לבינסון ראש המחלקה לקומפוזיציה באוניברסיטת בר-אילן, עודד - עורך דין במקצועו ואיש גלי צה"ל, וג'ימי - יועץ שיווק לחברות.
היה נשוי לרחל ולהם שני בנים.
קריירת משחק.
בשנת 1991 שיחק בסרט המלחמה של חיים בוזגלו "עונת הדובדבנים" בכיכובם של גיל פרנק ואלון אבוטבול.
בשנת 2007 גילם עורך דין בעונתה השנייה של הסדרה הקומית בכיכובה של אורנה בנאי, "אמא'לה" ששודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
בשנת 2011 שיחק בסרטו של הבמאי יוסף סידר "הערת שוליים". הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר לאותה שנה.
בשנת 2012 שיחק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "ילדי ראש הממשלה" בHOT3.
בשנת 2015 שיחק בסדרת המתח של HOT3, "הצורף" בכיכובם של ליאור אשכנזי, יהורם גאון ואדיר מילר.
ב-2017 שיחק ב"שבאבניקים" אך נפטר במהלך הצילומים. הדמות שגילם - ראש הישיבה (הרב מרדכי בלוך), נראתה רק בקטע הפתיחה בפרק הראשון, ובו נהרג בנפילת הנברשת בישיבה. הפרק הראשון בסדרה הוקדש לזכרו.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב אליהו ספיר 2.
ויאג'ר 1
ג'וזף ר. גנסקולי
ג'וזף ר. גנסקולי (באנגלית: Joseph R. Gannascoli, נולד ב-15 בפברואר 1959) הוא שחקן אמריקאי, מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של ויטו ספטפורה בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".
גנסקולי נולד בברוקלין שבניו יורק. הוא למד באוניברסיטת סנט ג'ונס במשך שנתיים והתמחה בתקשורת. נכון להיום גנסקולי נשוי לדיאנה גנסקולי, ומשווק מותג משלו של רוטב מריאנה. בראיונות הוא מתבדח בקשר למשקלו הרב.
ויאג'ר 2
קרל אולריך שנאבל
קרל אולריך שנאבל (בגרמנית: Karl Ulrich Schnabel; 6 באוגוסט 1909 - 27 באוגוסט 2001) היה פסנתרן אוסטרי, בנם של הפסנתרן ארטור שנאבל וזמרת האופרה והלידר, הקונטראלט תרזה בהר.
חייו.
שנאבל נולד בברלין. את לימודי הנגינה בפסנתר החל בגיל חמש. בשנים 1922 - 1926 למד באוניברסיטה לאמנויות בברלין, אצל לאוניד קרויצר ופאול יואון. הישגי אביו במתן ביטוי לראייה חדשה של הרפרטואר הקלאסי העיבו על התקדמותו הוא, אך שנאבל הצעיר הצליח בכל זאת לפתח סגנון נגינה ייחודי משלו ותובנה פיוטית. לעיתים ליווה את אמו ברסיטלים ובהקלטות שלה והוא זכור בפרשנותו עתירת הדמיון למחזורי השירים של שוברט. כמו כן ערך כמה הקלטות ראויות לציון לדואטים לפסנתר של שוברט, יחד עם אביו. בשנת 1926 הופיע לראשונה ברסיטל בברלין ואחר יצא למסעות רסיטלים ברחבי אירופה בצפון אמריקה ובדרומה, באוסטרליה ובניו זילנד.
במשך שנים אחדות היה פעיל בהפקת סרטי קולנוע; בשנת 1932 היה המפיק, הבמאי והסינמטוגרף של סרט באורך מלא, מבוסס על אגדה גרמנית.
שנאבל ומשפחתו עזבו את ברלין בשנת 1933, עם עליית היטלר לשלטון; הוא היגר לארצות הברית בשנת 1939, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. אמנם סכנה מיידית לא ריחפה אל ראשיהם, משום שאביו, ארטור שנאבל, היה אזרח אוסטרי והאזרחות האוסטרית חלה גם על בנו, בלי קשר למקום הולדתו, אך הם עזבו, משום שלא ראו אפשרות להמשיך לעבוד בגרמניה הנאצית ובזמן ההוא עוד יכלו לעשות זאת בקלות יחסית ואף להוציא את רוב רכושם עמם. באותה שנה נשא לאישה את הפסנתרנית האמריקאית הלן פוגל (1911-1974) שעמה ניגן רפרטואר רחב של דואטים לפסנתר. לזוג נולדה בת, אן.
בתקופת מלחמת העולם השנייה קטע את הקריירה המוזיקלית שלו ועבד בשירות הצבא כראש מעבדה אלקטרונית במסצ'וסטס.
אחרי המלחמה החל שוב בפעילותו הן כפסנתרן רסיטלים והן כמורה לפסנתר בעל שם בינלאומי. משנת 1947 ואילך החל להגיש כיתות אמן בקורס קיץ בינלאומי באגם קומו שבאיטליה. שנאבל לימד בכיתות אמן באנגליה, סקוטלנד, צרפת, איטליה, גרמניה, אוסטריה, ספרד, ישראל, ברזיל, יפן, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה ובכל רחבי ארצות הברית, בין השאר בפסטיבל רוויניה. בשנת 1940 התמנה לראש כל המחלקות האינסטרומנטליות בבית ספר דלקרוז בניו יורק. בהמשך היה גם לחבר סגל המורים בבית הספר מנהטן למוזיקה. בכיתות האמן של שנאבל ניגנו הפסנתרנים מאריי פרחיה, ריצ'רד גוד, ויונג וון צ'ונג ואורסולה אופנס. בין תלמידיו לשעבר ליאון פליישר, קלוד פרנק ופיטר סרקין. שני האחרונים זכו בתחרות ואן קלייברן.
שנאבל כתב את הספר "טכניקה מודרנית של הפדל", שיצא לאור בניו יורק (1950) ותורגם לשפות שונות, ביניהן סינית. כן יצאו לאור עריכות שלו ליצירות מאת שוברט וובר. סמוך לסוף חייו לימד כיתות אמן רבות במילס קולג' באוקלנד שבקליפורניה.
שנאבל הרבה להקליט לחברות HMV, EMI, פיליפס ועוד, הן יצירות סולו והן בארבע ידיים. נוסף לקריירה המרשימה שלו כפסנתרן סולן, הצטיין שנאבל כמלווה. בשנת 1956 השתתפו שנאבל ואשתו בפסטיבל הולנד, בחמישה קונצרטים עם תזמורת ובשנת 1972 ניגנו בפסטיבל אדינבורו. ארבע שנים אחרי מות אשתו יצר דואו חדש עם הפסנתרנית הקנדית ג'ואן רולנד.
תחומי התעניינותו של שנאבל מחוץ למוזיקה כללו טיפוס מצוקים וצילום. כצעיר, השתתף בתחרויות טניס שולחן. כשחי עדיין בברלין הקים רכבת חשמלית מיניאטורית, ואפילו קבע לה לוח זמנים. חברו, פאול הינדמית, חבר אליו בהפעלת הרכבת.
שנאבל מת בדאנברי שבקונטיקט ב-27 באוגוסט 2001. הוא נקבר בחלקת המשפחה בקנטון שוִויץ (Schwyz), לצד הוריו ואשתו.
Switch
רזולוציה (אלגברה)
במתמטיקה, רזולוציה היא סדרה של מודולים, עם העתקות ביניהם, המייצגת מודול נתון. רזולוציות הן אחד המושגים הטכניים המרכזיים באלגברה הומולוגית.
אם לכל המודולים ברזולוציה נתונה יש תכונה מסוימת, אומרים שלרזולוציה יש את אותה התכונה. רזולוציות נפוצות הן רזולוציות חופשיות, רזולוציות פרויקטיביות, רזולוציות אינג'קטיביות ורזולוציות שטוחות.
הגדרה.
רזולוציה של מודול formula_1 מעל חוג formula_2 היא סדרה מדויקת מאחת מהצורות הבאות:
הרזולוציה נקראת סופית אם לכל formula_5 גדול מספיק מתקיים formula_6.
תכונות.
לכל מודול יש רזולוציה חופשית (כלומר, רזולוציה שבה לכל formula_5, המודול formula_8 הוא חופשי). בפרט, לכל מודול יש רזולוציה פרויקטיבית. לכל מודול יש גם רזולוציה אינג'קטיבית. רזולוציות פרויקטיביות ואינג'קטיביות משמשות להגדרת פונקטורים נגזרים.
מדיוק הסדרות לעיל נובע כי אפשר למחוק את המודול formula_1, מבלי לאבד מידע. במקרה הראשון, formula_1 איזומורפי לגרעין של ההעתקה בין formula_11. במקרה השני, formula_1 איזומורפי לקו-גרעין של ההעתקה formula_13.
קוואזי-איזומורפיזם.
העתקת קומלפקסים formula_14 נקראת קוואזי-איזומורפיזם אם לכל מספר טבעי formula_15, ההעתקה המושרית על ההומולוגיה formula_16 היא איזומורפיזם. בעזרת טרמינולוגיה זו, נוכל להגדיר באופן כללי שקומפלקס formula_17 הוא רזולוציה של קומפלקס formula_1 אם קיים קוואזי-איזומורפיזם formula_19 או formula_20. לדוגמה, בהינתן מודול formula_1 ורזולוציה פרויקטיבית formula_22 ההעתקה formula_23 משרה קוואזי-איזומורפיזם בין הקומפלקס formula_24 (שנקרא רזולוציה של formula_1) לבין הקומפלקס formula_26 המהווה ייצוג של formula_1 כקומפלקס. תחת הגדרה זו ניתן להוכיח שלכל קומפלקס formula_1 החסום מלמעלה (כלומר formula_29 לכל formula_15 גדול מספיק) יש רזולוציה פרויקטיבית (כלומר קוואזי-איזומורפיזם מקומפלקס חסום מלמעלה המורכב כולו ממודולים פרויקטיביים). בדומה, לכל קומפלקס חסום מלמטה יש רזולוציה אינג'קטיבית.
סמיון בודיוני