אוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק (באנגלית: University of Maryland, College Park) היא מוסד מחקר והשכלה גבוהה ציבורי הנמצא בעיר קולג' פארק שבמרילנד. האוניברסיטה, אשר נוסדה בשנת 1856, מהווה את מוסד הדגל של מערכת האוניברסיטאות של מרילנד (USM). בסתיו 2010 נרשמו למוסד כ-37,000 סטודנטים למעל למאה תוכניות לימוד לתואר ראשון וכ-120 תוכניות לימוד לתואר שני.
אוניברסיטת מרילנד חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU), בקונסורציום האוניברסיטאות של מטרופולין וושינגטון (CUWMA), בשותפות האוניברסיטאות באוק רידג' (ORAU), באיגוד המחקר של אוניברסיטאות דרום-מזרח (SURA), במכון פילדס, ברשת אוניברסיטאס 21 (U21) ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA).
האוניברסיטה חברה בוועידת עשרת הגדולים (B1G) והיא אחת המייסדות של איחוד החוף האטלנטי (ACC) שהוא אחד האיגודים החברים ב-NCAA.
קרבתה של האוניברסיטה לבירה מאפשרת שיתוף פעולה צמוד עם הממשל הפדרלי של ארצות הברית. מחלקות רבות מקבלות תקציבי מחקר מארגונים לאומיים כמו המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית, המכונים הלאומיים לבריאות, המכון הלאומי לתקנים ולטכנולוגיה ונאס"א.
בשנת הכספים 2009 היה תקציבה של האוניברסיטה כ-1.531 מיליארד דולרים אמריקאים שמתוכם 518 מיליון דולר התקבלו בתקציבי מחקר, סכום גבוה בצורה משמעותית מהסכום שהתקבל בשנה הקודמת – 117 מיליון דולר. בנוסף, בקמפיין גיוס תרומות שהחל בשנת 2006, גייסה האוניברסיטה כ-900 מיליון דולרים מתרומות פרטיות נכון לסוף 2011.
היסטוריה.
האוניברסיטה עברה לשליטתה המלאה של מדינת מרילנד וקיבלה על עצמה את השם "מכללת מדינת מרילנד" בשנת 1916. היא החזיקה בשם זה במשך ארבע שנים, עד 4 באפריל 1920, יום בו הושלם מיזוגה עם מספר בתי ספר מקצועיים באזור בולטימור. לאחר המיזוג, נקבע שמו המודרני של המוסד – "אוניברסיטת מרילנד". בשנה זאת הגיע מספר הסטודנטים במוסד ל-500 וניתנו תוארי הדוקטורט הראשונים. בשנת 1925 התקבל המוסד לארגון האוניברסיטאות האמריקאיות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הייתה האוניברסיטה בין 131 מוסדות אשר אפשרו הכשרת סטודנטים לקראת פיקוד בצי של צבא ארצות הברית.
בשנת 1988 התבצע ארגון מחדש של מערכת ההשכלה הגבוהה במדינת מרילנד. במהלך זה, נקבע כי אוניברסיטת מרילנד תהווה את קמפוס הדגל של מערכת ההשכלה הגבוהה במרילנד ושמה שונה ל"אוניברסיטת מרילנד, קולין פארק". בשנת 1997 הועברה חקיקה בבית הנבחרים של מרילנד אשר אפשרה לאוניברסיטה לחזור לשמה הקודם – "אוניברסיטת מרילנד" בלבד.
בשנת 1957 החליט נשיא האוניברסיטה וילסון ה. אלקינס להעלות בצורה משמעותית את רמת הלימודים במוסד. פועלו הסתכם בהקמת ועדות המעקב האקדמיות הראשונות בעולם. בשנת פעילותה הראשונה של התוכנית, 18% מכלל הסטודנטים עמדו בפני סילוק על רקע אקדמי. מעתה והלאה, הסטנדרטים האקדמאים במוסד בסימן עליה מתמיד. בזכות שיפור זה, אחוות הסטודנטים פאי-בתה-קאפה פתחה סניף באוניברסיטה בשנת 1964.
בדומה למוסדות רבים אחרים להשכלה גבוהה, במהלך מלחמת וייטנאם הייתה האוניברסיטה כר פורה להפגנות והפרות סדר אשר בעקבותן הונהגה בה שעת עוצר אשר נאכפה על ידי המשמר הלאומי.
המאה ה-21.
בספטמבר 2001 הכתה סופת טורנדו בקמפוס וגרמה למותן של שתי סטודנטיות ונזקים בערך של כ-15 מיליון דולר. באותה שנה נפתח גם המרכז לאומניות הבמה על שם קלריס סמית' – הבניין הגדול ביותר שנבנה אי פעם במדינת מרילנד. בשנת 2004 החלה בנייתה של קריית מחקר על פני שטח של 150 אקרים שיועדה להיות הגדולה ביותר באזור. בקריה תוכננו מוסדות אשר ישתפו פעולה עם משרד ההגנה האמריקאי, עם מנהל המזון והתרופות (FDA), עם המרכז הלאומי לאקלים ועוד.
בשנת 2006 החלה האוניברסיטה בקמפיין בשם "ציפיות גדולות" לגיוס מיליארד דולר בתרומות פרטיות למוסד לאורך שבע שנים. בשנת 2008, פרסמה האוניברסיטה תוכנית אסטרטגית לעשור הקרוב, שכללה הרחבת הקמפוס המזרחי כדי שיכלול מגורי סטודנטים מודרניים וכן מרכז מוזיקה ובידור חדשניים בקמפוס.
במאי 2010 החלו עבודות להקמת קמפוס בתקציב של 128 מיליון דולר ובגודל של 15 קמ"ר למדעי הפיזיקה, כולל מעבדת מחקר קוונטית (בשיתוף ובמימון כספי סיוע פדרליים) אשר האוניברסיטה מקווה כי היא תהיה המובילה מסוגה בעולם. לאחרונה מתנהל דיון בקרב הנהלת האוניברסיטה על הקמת רכבת קלה בקמפוס אשר תחבר את האוניברסיטה למערכת התחבורה הציבורית של וושינגטון הבירה.
פקולטות ומחלקות.
אוניברסיטת מרילנד מחולקת למספר קולג'ים ובתי ספר:
בוגרים ידועים.
בין בוגרי אוניברסיטת מרלינד נכללים:
שניים מבוגרי האוניברסיטה הם זוכי פרס נובל - הרברט האופטמן, חתן פרס נובל לכימיה בשנת 1985, וריימונד דייוויס ג'וניור, חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 2002.
מפרשניים
מִפְרְשָׂנִיִּים (שם מדעי: Istiophoridae; מכונה גם מרלין) הם משפחת דגים פלגיים הנמצאים בימים חמים וממוזגים בכל העולם, הם מהשחיינים המהירים ביותר בדגי הים ומהגדולים שבדגי הגרם.
חברי המשפחה מתאפיינים בסנפיר גב מאורך המתמתח לפנים כמו מפרש ומכאן שם המשפחה. גופם מוארך והידרודינמי, הלסת העליונה מאורכת ודמוית חנית, בדומה לדג-חרב, כשלדג-החרב החרטום שטוח ואילו אצל המפרשניים הוא מעוגל. בצעירותם הם מכוסים בקשקשים עגולים, אולם כשהדג מתבגר הם מתדלדלים ומתארכים והקצה מתחדד. משפחת המפרשניים קרובה גנטית למשפחות דגי-החרב והקולייסיים.
המפרשניים הם שחיינים יוצאים מן הכלל המגיעים למהירויות גבוהות. מפרשניים ניזונים בעיקר מדגים ודיונונים, אותם הם מהממים ביעילות באמצעות הלסת העליונה דמוית החנית. הריכוזים הצפופים ביותר ממשפחה זו נמצאים בין היתר במפרץ מקסיקו, באיים הקריביים ובחופי פלורידה.
המינים הגדולים כוללים את המקאירה הכחולה (מפרשן הכחול האטלנטי) ("Makaira nigricans") המסוגל להגיע לכ- אורך ולמשקל של , ומפרשן שחור ("Makaira indica") המסוגל להגיע לכ-5 מטר אורך ולמשקל של כ-670 ק"ג. הם דגים פופולריים ביותר בספורט הדיג באזורים טרופיים. דייגי ספורט רבים מנסים תדיר את מזלם בתפיסת מפרשן גדול.
באנגלית דגים אלו מכונים Marlin, Sailfish ו-Spearfish.
ככל הנראה, מקור השם האנגלי הנפוץ, מרלין - Marlin, נבע מהדמיון של הלסת העליונה לדוקרן-מלחים המכונה מרלין. ביחד עם דג-החרב קבוצת דגים זו מכונה באנגלית Billfish, בתרגום חופשי "דגי-מקור", כאשר "מקור" מתייחס ללסת המאורכת שלהם דמוית החנית או החרב.
מהירות.
המפרשניים הם שחיינים מהירים. בעבר הוערכה המהירות שלהם ב- אך מספר מחקרים מודרניים טענו שמהירות כזאת לייצור ימי איננה אפשרית והעריכו שמהירותם לא עולה על וכנראה עומדת רק על .
רבייה וקצב גדילה.
הנקבה מגיעה לבגרות מינית במשקל של כ-33 ק"ג, אז תהיה מסוגלת להטיל כ-4.5 מיליון ביצים ב-3 הטלות במהלך עונת הרבייה. היא תשחה באטיות על פני המים כשזכר או יותר ילווה אותה, ויפרה את הביצים המשוחררות למים, בהפריה חיצונית. הרבייה מתרחשת בחודשי הקיץ, למעט מזרח האוקיינוס האטלנטי בו היא עשויה להתקיים כל השנה. הרבייה עשויה להיות במים עמוקים או לאורך חופי מערב אפריקה וצפון אמריקה.
הפגיות בוקעות באורך של כ-3 מ"מ, כשהם חסרים את מאפיין הלסת המוארכת, רק באורך של כ-20 ס"מ יתקבל מראה המאפיין את המשפחה. מפרשנים גדלים בקצב מהיר ביותר כאשר הם מסוגלים להגיע לאורך של כ 1.5 מטר כבר בשנה הראשונה לחייהם, ולמהירות של כ-90 קמ"ש.
דיג ושימור.
מפרשניים אינם פריט נפוץ בתפריט, וימצאו רק במסעדות יוקרה. חובבי הדגים אינם אוהבים את טעמו בשל בשרו הקשה. ארגון גרינפיס הכניס ב-2010 לרשימה האדומה של פירות ים 5 מינים של מפרשניים, מאחר שעל פי ממצאיו ענף הדיג של מינים אלו אינו בר קיימא. בארצות הברית אסור להחזיק, לשווק בכמות גדולה או לקנות את הדג ללא אישור מאיגוד הדיג ואישור NOAA, החוק תקף גם לגבי המים הטריטוריאליים של ארצות הברית. הגודל המינימלי המותר לשמירת הדג לאחר לכידתו הוא 1.7 מטר.
רוב דייגי הספורט של ימינו ישחררו את הדג מיד לאחר לכידתו. מפרשניים גדולים מאוד, שעשויים להגיע למשקלי שיא, נלקחים לחוף ונשקלים. שיאים נכתבים לרוב ב"ספר השיאים העולמי של דגי ענף הספורט" IGFA. השיא הנוכחי נותר על כנו מזה 20 שנה.
בספרות.
בספרו הנודע "הזקן והים" מ-1952, מספר ארנסט המינגוויי את סיפורו של דייג קובני זקן, סנטיאגו, שבמשך 84 ימים אינו מצליח להעלות שלל, ויוצא לים בפעם האחרונה כדי לשבור את מזלו הרע. ביום ה-85 מצליח הדייג הזקן לתפוס מפרשן גדול, ונאבק כדי שהדג לא יברח מחכתו. המאבק מגלם במשמעותו את המאבק בין המין האנושי לבין איתני הטבע.
מיון.
מפרשניים הם מסדרת הדקראים, קרובים ביותר למשפחות דגי חרב וקולייסיים
ג'ון גלאגר ג'וניור
ג'ון הווארד גלאגר ג'וניור (באנגלית: John Howard Gallagher, Jr; נולד ב-17 ביוני 1984) הוא שחקן תיאטרון טלוויזיה וקולנוע ומוזיקאי אמריקאי.
גלאגר הוא זוכה פרס טוני לשנת 2007, התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "רסיסים של אפריל", "מה שעובד" ו"ג'ונה הקס".
ביוגרפיה.
גלאגר נולד בעיר וילמינגטון שבמדינת דלאוור למוזיקאים ג'ואן וג'ון גאלאגר האב.
בצעירותו היה פעיל מוזיקלית ולקח חלק במספר להקות אזוריות.
גאלגר התחיל את דרכו בטלוויזיה בתפקידים קטנים בסדרות: "חוק וסדר", "הבית הלבן", "אד", "NYPD Blue", ו"".
הוא זכה לחשיפה בשנת 2003 לאחר שהופיע בדרמה העצמאית המצליחה "רסיסים של אפריל" בתפקיד טימי אחיה של אפריל בארנס (קייטי הולמס) הבעייתית.