אביו היה קונסטנטין יוסיפוביץ' דובינין (1918–1986). בשנת 1939 סיים את לימודיו במכון להיסטוריה וארכיונים במוסקבה. מאוגוסט 1941 עד מרץ 1942 היה אחראי לאחסון עתודות הזהב בחצי האי קרים וחפצי עתיקות שפונו מהעיר סימפרופול (מהמוזיאון המרכזי של טברידה) לטיומן. לאחר מכן מילא את תפקיד המזכיר הראשון של ועד העיר טיומן מטעם הקומסומול, היה ממזכיר השני של הוועדה האזורית של אומסק מטעם הקומסומול, לאחר שהוקם בשנת 1944 מחוז טיומן מונה למזכיר הראשון של הוועדה האזורית מטעם הקומסומול. השתתף במרץ 1945 בהעברה מטיומן למוסקבה סרקופג עם גופתו החנוטה של לנין. בשנת 1947 הועבר למוסקבה.
השכלה.
סרגיי הוא בוגר הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה (1973) עם תואר בכלכלה פוליטית..
קריירה.
בשנים 1973–1977 היה סטודנט לתואר שני בפקולטה לכלכלה באוניברסיטת מוסקבה, שימש כעוזר המחלקה לכלכלה של מדינות זרות ויחסי כלכלה זרים של הפקולטה לכלכלה באוניברסיטת מוסקבה. בשנים 1977–1981 היה מרצה בכיר באוניברסיטה. בשנים 1991–1992 שימש כמומחה כלכלי בלשכת נשיא ברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1992 מונה לסגן יו"ר הוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לשיתוף פעולה כלכלי עם חבר המדינות. המוניטין שלו ככלכלן מוכשר סייעו לו להתמנות במרץ 1993 לסגן ראשון של שר האוצר של הפדרציה הרוסית. בינואר עד אוקטובר 1994 שימש כממלא מקום שר האוצר של רוסיה (אלא שהודח מתפקיד זה לאחר אירועי "יום שלישי השחור" ב-11 באוקטובר 1994 שעיקרו היה נפילת שער החליפין של הרובל). בנובמבר 1994 עבר למגזר העסקי ושימש כסגן יו"ר הדירקטוריון של הבנק המסחרי "אימפריאל", שם הופקד במיוחד על פיקוח בנושאי השירות מטעם בעל המניות והלקוח הגדול ביותר של "אימפריאל", חברת "גזפרום".
בשנת 1995 שימש כחבר בדירקטוריון גזפרום ובאוקטובר 1995 עד ספטמבר 1998 היה נגיד הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית. במהלך תקופת הנהגתו, הבנק המרכזי ביצע דה-נומינציה לרובל (ביחס של 1,000 ל-1), הונפקו מטבעות בערך של 1, 5, 10 ו-50 קופיקות. במרץ 1996 וביולי 1997 נעשו ניסיונות התנקשות בחייו של דובינין: אלמונים ירו לעבר חלונות דירתו - לא היו קורבנות כתוצאה מאירוע זה. בשיחה על המצב הכלכלי הקשה נזכר מיכאיל קסיאנוב: "דובינין, שהבין היטב את חומרת המצב, פחד נואשות מתגובתו של ילצין. אחרי הכל, הוא הודיע על מסדרון שער חליפין הדוק והבטיח לנשיא לשמור על הרובל. דובינין חשב שאם יגיד לנשיא את האמת, הוא "ידרוס" אותו מייד ויפטר אותו, כפי שקרה פעם עם גראשצ'נקו אחרי "יום שלישי השחור"." בסופו של דבר, הוא הודח מתפקידו לאחר מחדל אוגוסט 1998. ניתוח מחשב של העסקאות שבוצעו ידי התביעה הכללית של הפדרציה הרוסית הראה כי דובינין השתתף בספקולציות בשוק המניות, שהפך מאוחר יותר לאחת הסיבות למשבר 1998.
לאחר פיטוריו מהבנק המרכזי, שימש בשנים 1998–2001 כסגן יו"ר דירקטוריון גזפרום, כאחראי על הנפקות הקשורות לבנקים וניירות ערך. ב-9 בנובמבר 2001 שימש כסגן יו"ר מועצת המנהלים של חברת מערכת האנרגיה המאוחדת ולאחר מכן היה חבר הדירקטוריון ולאחר מכן כמנהל פיננסי. ב-1 באוקטובר 2008 שימש כחבר בוועד המנהל של חברת VTB Capital והיה יו"ר הוועדה המפקחת בבנק VTB מה-16 ביוני 2011 ועד 25 ביוני 2015. ב-10 בפברואר 2014 מונה לראש המחלקה למימון ואשראי, בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה.
ריקרדו הורטאדו
ריקרדו חאבייר הורטאדו (באנגלית: Ricardo Javier Hurtado; נולד ב-22 באוגוסט 1999) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בתפקידו בסדרת הטלוויזיה "רוק בבית הספר" ברשת ניקלודיאון ובתפקידו בסדרה "משמר מאליבו" של נטפליקס.
ראשית חייו.
הורטאדו נולד במיאמי, פלורידה, למוזיקאי ריקארדו הורטאדו ואופליה רמירז, שניהם מניקרגואה. בגיל שנה הוא עבר לאטלנטה עם הוריו.
קריירה.
הורטאדו החל לשחק בשנת 2016, והופיע לראשונה בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון, "רוק בבית הספר" בתפקיד פרדי. הוא גילם את טיילר גוסארד בסדרת הטלוויזיה "משמר מאליבו". בשנת 2021 לוהק הורטאדו לתפקיד בסרט בהפקת נטפליקס, בלילות הקיץ.
חיים אישיים.
בנובמבר 2020 הוא הודיע על אירוסיו עם חברתו זוזו הולנד.
גזה פראגו
גזה פראגו, (מקודם פרנקפורטר בהונגרית: Faragó Géza; בודפשט, 25 ביוני 1877 – בודפשט, 23 בספטמבר 1928) היה צייר, גרפיקאי יהודי-הונגרי. פראגו הוא אמן מפורסם בציור האר נובו ההונגרי, אמנות הכרזה (פוסטר), קריקטורה ועיצוב תפאורות תיאטרון. אחיו היה ינה פראגו, סופר ועיתונאי ואחיינו היה שאנדור פראגו שחקן ומנהל תיאטרון
ביוגרפיה.
גזה פראגו נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור פרנקפורטר וטרזיה רוטברגר. כישרון הציור שלו הופיע בשלב מוקדם, ובתמיכת הוריו האמידים הפך לתלמיד פרטי של הצייר מיקשה ברוק. ציורו של הג'וקי (רוכב סוסי מרוץ) בשם "הנזי" עורר שערורייה גדולה, במיוחד כשהתברר שהוא בילה את זמנו הפנוי במסלול המרוצים, בעיקר כדי לצייר. הוא הורחק מבית הספר. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ב-1897 המשיך את לימודיו בפריז. תחילה היה סטודנט באקדמיה קולארוסי (Académie Colarossi) והרוויח את שכר הלימוד מעבודתו במפעל לייצור קטיפה בפריז. לאחר מכן המשיך את לימודיו בסטודיו אמנות דיליי (Atelier Artistique Delay), בניהולו של הצייר אלכסנדר דיליי. בתמיכתו של אדן רוהיים, הוא הצליח להישאר זמן רב יותר בפריז ועשה בחינות כניסה מוצלחות לבית הספר הנודע ארט דקורטיף (Arts Décoratifs) במונפרנאס. הוא עבד שנתיים בסדנתו של אלפונס מוכה, לשביעות רצונו המלאה של המאסטר ואז פתח סטודיו עצמאי בפריז. באותה תקופה התפרנס מעיצוב פוסטרים לפרסומות ואז יום אחד חלה ועד מהרה לא יכול היה לשלם את שכר הדירה של הסטודיו. הוא חזר לבודפשט. לאחר חזרתו נסע למושבת האמנים של סולנוק לצד אדולף פניאש ואחר כך, בסביבות 1910 עבר למושבת האמנים של קצ'קמט לצד בלה איוואני-גרינוולד. הוא שמח לצייר סצנות עליזות, הומוריסטיות והיה אמן לקריקטורה, פראגו פעל רבות כדי להציג אמנות הכרזות ברמה גרפית יישומית בסטנדרט אירופי.
בשנת 1914 הייתה לו תערוכת כרזות בברלין. היו לו ארבע תערוכות גם בסלון הלאומי: 1900, 1910, 1923 וב-1928. בתערוכה בשנת 1910 הציג את הכרזות שלו ואת ציוריו (נופים, קומפוזיציות איוריות) יחד, והוא זכה להצלחה גדולה בקרב הקהל, כפי שדווח מבקר האמנות של כתב העת הספרותי ואמנותי החשוב ניוגט העיתונאי והסופר גזה לנדיאל (מקודם: לווינגר). בשנת 1916 הציג תערוכת יחיד רחבת היקף ב-Kunsthaus Brackle במינכן, ובאותה שנה עבודותיו הוצגו גם במוזיאון ארנסט.
פראגו זכה להצלחה הגדולה ביותר עם הכרזות ועם תפאורות הבמה שלו. בין השנים 1910 עד 1915 הוא היה מעצב התפאורות עבור תיאטרון קיראי, לאחר מכן עבור תיאטרון האופרטה של בודפשט, ולאחר מכן עבור אולפני הקולנוע UFA. הבלט, עבורו עיצב את כל התפאורות, בשם """חתונה הונגרית" הוצג בלונדון במשך שנה.
הוא התחתן פעמיים. ב-25 באפריל 1910 נשא לאישה את ארז'בט מקאי, ממנה התגרש בשנת 1920. אשתו השנייה הייתה אמה טלבר, איתה התחתן ב-24 במאי 1921 בבודפשט. הוא נפטר בגיל צעיר יחסית, בגיל 51.
עבודותיו באוספים ציבוריים.
עבודותיו נשמרות בספרייה הלאומית על שם סצ'ני, במוזיאון קישצלי, בגלריה הלאומית של הונגריה, במוזיאון קטונה יוז'ף בקצ'קמט, ורבות מיצירותיו נמצאות בבעלות פרטית.
חברויות.
חבר מייסד במושבת האמנים של קצ'קמט
סרגיי איגנאטייב
סרגיי מיכאילוביץ' איגנאטייב (נולד ב-10 בינואר 1948, לנינגרד) הוא מדינאי רוסי, נגיד הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית בשנים 2002—2013.
ביוגרפיה.
סרגיי נולד ב-10 בינואר 1948 בעיר לנינגרד. בשנת 1967 סיים את לימודיו במכללה להנדסת חשמל בעיר.
בשנים 1967—1969 שירת בצבא ברית המועצות. בשנים 1969—1970 עבד בחברת הידרואלקטרומונטאז' (בעיר לנינגרד). הוא בוגר הפקולטה לכלכלה מאוניברסיטת מוסקבה (1975). בשנים 1978—1988 שימש כעוזר הוראה במכון הסחר הסובייטי בלנינגרד. בשנים 1988—1991 שימש כמרצה בכיר במכון לכלכלה על שם ווזנסנסקי (כיום האוניברסיטה הכלכלית).
בשנים 1991—1992 היה סגן שר הכלכלה והאוצר של רוסיה והיה חבר בצוות העבודה של ראש הממשלה, יגור גאידר. בשנת 1992 מונה לסגן שר האוצר ובמשך שנה שימש גם כסגן נגיד הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית. בשנים 1993—1996 היה סגן שר הכלכלה ולאחר מכן שימש כעוזר נשיא רוסיה לענייני כלכלה.
בשנים 1997—2002 מונה לסגן שר האוצר של רוסיה וב-20 במרץ 2002 מונה לנגיד בנק רוסיה וליו"ר הוועד המפקח על סברבנק. ב-16 בנובמבר 2005 מונה לקדנציה שנייה כנגיד הבנק. ב-24 ביוני 2009 אושר לקדנציה שלישית (לראשונה בתולדות רוסיה המודרנית). בתקופתו רוסיה ידעה שגשוג כלכלי משמעותי.
ב-24 ביוני 2013 עזב את תפקידו כנגיד בנק רוסיה ובמקומו מונתה אלווירה נביאולינה. בסוף יוני 2013 הוא מונה ליועץ לנגידת בנק רוסיה. באוקטובר אותה שנה הוא הפך גם לחבר בוועד המנהל של בנק רוסיה. באוגוסט 2016 הצטרף למועצת הפיקוח של חברת ביטוח המשנה הלאומית (RNPK).
ביקורת.
באוקטובר 2016 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין וראש VTB, אנדריי קוסטין, מתחו ביקורת על הנהגת בנק רוסיה בפיקודו של איגנאטייב. פוטין ציין כי יש צורך להוציא במהירות בנקים לא יעילים מהשוק, להיפטר ממגזר הבנקאות ממוסדות פיננסיים לא אמינים ולא יעילים. קוסטין ציין כי בנק רוסיה יצר מערכת ערבות פיקדונות ברוסיה, המאפשרת כמעט לכל ארגוני האשראי לפנות אליה, מה שהתברר כטעות, מכיוון שבנקים לעיתים קרובות מזייפים את הצהרות המס שלהם.
We Found Love (קליפ)
יהונתן ודוד
מצעד הקאנטרי איירפליי