המבנה הוקם במאה ה-19, בלב פרדסים. הוא בן שתי קומות. בקומה הראשונה שכן מתקן שאיבה שבאמצעותו שאבו מים מנחל הירקון להשקיית הפרדס הסמוך. כרבים מבתי הפרדס ההיסטוריים, גם בית זה נבנה בשלבים. ראשיתו במבנה בן קומה אחת, שבו שכן מכון שאיבה ששאב מים מנחל הירקון להשקיית הפרדס הסמוך. בחדר קטן, מצפון לחדר המשאבות, התגורר כנראה הביארג'י ("איש הבאר") שטיפל בפרדס. סקר שנערך במבנה גילה שתחילה שאבו מים במנוע קטן ואחר-כך החליפו אותו במנוע חזק יותר, ולשם חיזוק ועיגון המנוע נוספו ברצפה יציקות בטון. בשלב כלשהו הוסיפו בעלי הפרדס קומה שנייה. ייתכן שהקומה השנייה שימשה כבית קיט ונופש לבעלי הפרדס.
מצב המבנה כיום.
המבנה נמצא בשטח המועצה האזורית דרום השרון, בסמוך למושב נווה ירק. במשך שנים הוא נמצא במצב כללי של הזנחה, נטוש וסדוק ושימש כמקום עשיית צרכים למטיילים בקטע זה של נחל הירקון. בסמוך למבנה הוצב שלט רשמי מטעם המועצה האזורית דרום השרון רשות נחל הירקון וגופים נוספים המתאר את עברו וייעודו של המבנה.
מקור השם "בית לאה" הוא בכתובת שרוססה על קיר הבית בשנת 1995 לערך.
טטראדר קטום
בני שמר
סוכה ולולב לעם סגולה
סֻכָּה וְלוּלָב לְעַם סְגֻלָּה הוא פיוט המושר בקרב בני עדות המזרח בחג הסוכות.
הפיוט חובר על ידי המשורר ר' משה בן יעקב אדהאן (חי באזור הסהרה שבמרוקו, שימש כאב בית דין ומנהיג רוחני של יהודי מקנס עד לאמצע המאה ה-18. נפטר בשנת 1736).
מבנה הפיוט.
הפיוט נכתב במשקל סילאבי, משקל הפיוט הוא עשר הברות בכל טור.
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא המילים המזכירות את הסוכה והלולב:
האותיות הראשונות בכל בית בפיוט יוצרות אקרוסטיכון של שם המחבר: "אני משה חזק".
תוכן הפיוט.
הנושאים בהם עוסק הפיוט הם יציאת מצרים והקפת ענני הכבוד את בני ישראל (הבית הראשון), מתן תורה (הבית השני), בסוכות שהקימו בני ישראל ביציאת מצרים ורומז על הקשר בין השכינה לבין הסוכה (בבית השלישי, "השם ככתבו וכקריאתו כמספר סוכה מספרו עלה"), על רמזיהם וסודותיהם של ארבעת המינים (הבתים הרביעי, החמישי והשישי), וחותם בבקשה מה' שיגאל את עם ישראל (הבית השביעי).
מחבר הפיוט "סוכה ולולב" היה בעל תפיסה קבלית מובהקת. זהו אחד מאותם פיוטים שאינם יכולים להיקרא ללא מימד הסוד. בשיר מתוארים סודות ארבעת המינים, כשהם משולבים בסודות הגאולה וברזיהם של שבעת האושפיזין.
ארבעת המינים כאושפיזין.
בספר הזוהר מובאת פרשנות קבלית לארבעת המינים, לפיה הם משל לאושפיזין ולשבע הספירות. פרשנות זו מצאה ביטוי בפיוט:
אולפן הבית
אולפן הבית היא רצועת שידורים בחינוכית 23 המוגשת על ידי בן פרי ודניאלה וירצר.
רקע כללי.
התוכנית משודרת בין התוכניות בערוץ, מחמש בבוקר ועד חמש בערב בכל יום, הרצועה כוללת: שעשועונים, תשובות לשאלות, סדנאות שף, פינות לימודיות ועוד.
כותב התוכנית: אבי רוזנבלום. עורכת: דנה פרדו
מבנה התוכנית.
להלן הפינות, המערכונים וכל מה שמשודר בתוכנית:
מאוחר יותר נוצרה פינת המשך שבה בן ודניאלה מחפשים את המילה ביישום שנימצא במחשב הלוח שלהם .
כמו גדולים 2
"כמו גדולים 2" היא קלטת וידאו ביתית לילדים משיריו של הזמר אריק איינשטיין, שיצאה ב-1993. זוהי קלטת המשך לקלטת "כמו גדולים" שיצאה ב-1991.
הקלטת מציגה את המשך קורותיהם של מוני מושונוב וצבי שיסל, הפעם עם סולם, מכונית ממונעת, אורות ורוק'נ'רול. תכניה היו עמוקים ובוגרים יותר, כהתאהבויות ("התאהבתי בילדה יפה נורא"), אח קטן שזה עתה נולד ("יש לי אח קטן") או חלומות ("אני רוצה שפתאום"). בקלטת זו מופעים שירים של יהודה אטלס ("אני רוצה שפתאום") עלי מוהר ("אמרו לו", תרגום לשיר האיטלקי "AZURRO"-"כחול"), שלומית כהן-אסיף ("דגלי"), נתן אלתרמן ("גד גיבור צייד"), ואחרים. יהודית רביץ מתארחת במספר שירים, כמו "תרנגולת כחולה". בין הילדים המופיעים בקלטת זו ניתן למצוא את חליל אלוהב המבצע קטע דרבוקה וראפ כלשהו בעודו חובש כובע הפוך. בקטע זה, איינשטיין מפגין תרגילי להטוטנות הקשורים בכדורסל (תזכורות לעברו הספורטיבי של הזמר). קטע זה הופיע בכתבה שדיווחה על מותו של אלוהב.
קלטת זו מציגה שוב את צמד הסבלים שממשיך להתנהג בצורה צ'אפלינית משהו ולשבור, להרוס ולבלגן כל חלקה טובה. בגזרת הפגיעות הפיזיות ניתן למצוא גם התחשמלות רצינית למדי בפתיח אך רוב הפגיעות בקלטת זו מתונות יחסית לקלטת הקודמת, שבה חטפו השניים לא מעט מכות חזקות. השניים מרחיבים את נטיותיהם האמנותיות בקטע פסנתר שראשיתו בצורך לנקות את הפסנתר והמשכו בביצוע קטע מיצירה ידועה.
בשנת 2007 הופצה הקלטת על גבי DVD, יחד עם הקלטת הראשונה.
טכניקות.
בדומה לקלטת הקודמת, גם בקלטת זו נעשה שימוש באנימציית תלת-מימד, אם כי בקלטת זו הדגש הטכני הוא על יחסית הרבה קליפים נטולי אנימציה (חלקם אף מתרחשים בעיקר במחסן מהקלטת הקודמת, שנדמה שהוסב למועדון הופעות עם נגנים בלבוש שהוא לעיתים רוקיסטי ("אני רוצה שפתאום") ולעיתים "פאנקי" ("אמרו לו"), שבו איינשטיין לבוש כמעין מאפיונר, מתהדר בשפם ובגד מחוייט ושר לבובה בסגנון איטלקי, שהשיר כמו מדבר אליה)
הפרשנות של אריק.
אריק סיפר בראיונות מסוימים כי יש בילדים משהו טוב ותמים, בנוסף אמר מאחורי הקלעים של הסרט "כבלים" שגם בסרט זה שלושת השחקנים המרכזים הם: אריק, מושונוב ושיסל, לאחר הוצאת סרטים אלו אמר 'כי מרגיש הרהורי פרישה', וזו הסיבה ש"כמו גדולים", "כבלים" ו"כמו גדולים 2" הם הסרטים האחרונים שבהם השתתף איינשטיין .
שלושת הסרטים הללו זכו להצלחה גדולה.
פרסומות סמויות.
הפעם הקלטת מייבאת גם פרסומות סמויות שהיו מוזכרים בשנות התשעים, כמו הבובות של מותג הקורנפלקס "שוגי וקוקו", החטיף "פרפר נחמד", "בנק לאומי" ועוד חטיפי תלמה.
פלקנסטרו רג'אנה
פלקנסטרו רג'אנה (באיטלקית: Pallacanestro Reggiana) הידועה גם בשם החסות גריסין בון רג'ו אמיליה, היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר רג'ו אמיליה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1974 על ידי שלושה חברים ושיחקה בתחילת הדרך בצבעים כחול ולבן. בסיום עונת 1983/84 העפילה לראשונה לליגה הבכירה. מאז התנדנדה הקבוצה מספר פעמים בין הליגה הראשונה לשנייה. בעונת 1997/98, לאחר שסיימה במקום ה-11 בטבלה, הגיעה הקבוצה עד לסדרת חצי גמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת פורטיטודו בולוניה 3-0. בעונת 2004/05 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לקבוצת בנטון טרוויזו 74-64. לאחר שהעפילה בסיום עונת 2011/12 בחזרה לסרייה A, סיימה הקבוצה במקום השישי (שיא מועדון) והפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף לקבוצת וירטוס רומא 3-4.
במסגרת אירופאית.
בעונות 1997/98 (מוקדמות), 1998/99 (שלב הבתים), 1999/00 (שלב הבתים עם מכבי חיפה) השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ'. בעונת 2002/03 השתתפה בצמפיונס קאפ. ובעונת 2005/06 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע יול"ב, בו הפסידה לקבוצת המופארם ורשאץ' 165-147 בסיכום שני מפגשים. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוצ'לנג' והגיעה עד לגמר, בו ניצחה את קבוצת טריומף ליוברצי 65-79. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
מאז שנת 1980 מארחת הקבוצה בארמון הספורט ג'וליו ביג'י שנבנה בשנת 1968 ומכיל 3,500 מקומות.
הנול של ז'אקאר
הנול של ז'אקאר (בעברית נקרא גם: הנול של ג'אקארד או נול ג'אקארד) הוא נול מכני, שהומצא על ידי ז'וזף מארי ז'אקאר, טווה משי צרפתי, בשנת 1801. המכונה נשלטה על ידי רצף כרטיסים מנוקבים, המשורשרים בשרשרת סגורה. הנול התבסס על המצאותיהם של בזיל בושון משנת 1725 ושל ז'אק דה ווקאנסון מ-1745.
הכרטיסים המנוקבים שולטים על אחת משתי פעולות של הנול: הפעולה הראשונה קובעת עבור כל חוט ערב, אילו מסגרות יהיו במצב מעלה, ואילו במצב מטה. באופן כזה, נקבע אילו מחוטי השתי יהיו מעל, ואילו מתחת לחוט הערב. הפעולה השנייה, בנול מרובה בוכיירים, קובעת איזה בוכייר יפרוס את חוט הערב. חוטי השתי הם מצבעים שונים, ובדומה, כל בוכייר פורס חוט ערב מצבע אחר, ובאופן זה נוצרת בבד הארוג דוגמה צבעונית. בנולים המשוכללים ביותר, הכרטיסים המנוקבים שולטים על שתי הפעולות, ובכך מאפשרים דוגמאות מורכבות אף יותר.
הנול ז'אקאר אורג בד עם דוגמה צבעונית, באופן אוטומטי, באותה מהירות בה נול פשוט אורג בד אחיד. לפני ההמצאה, אריגת בדים עם דוגמה צבעונית דרשה נול המופעל ידנית, על ידי בעל מלאכה מיומן, במהירות אטית בהרבה ממהירותו של נול מכני.
סוג הבד ג'קארד שיוצר על ידי המכונה נקרא על שמו. למעשה, עקרונותיו של הנול משמשים גם כיום בתעשייה, כשהמכונה מתוכנתת על ידי מחשב.