נושא התחרות הוא ייחוד יחד עם איחוד המדינות המשתתפות תחת הכותרת "אנחנו אחד"-We are one, כאשר הוא מלווה בסמליל פרפר צבעוני המייצג את תופעת "אפקט הפרפר" כהמחשת רעיון יכולת השפעה הולכת וגדלה של כל תרבות ומדינה בתוך מכלול תרבויות ומדינות. מופע הפתיחה של הגמר אשר משמש כשיר הנושא של התחרות הוא "אנחנו כותבים את הסיפור"-We Write the Story אשר הופק על ידי ביורן אולבאוס ובני אנדרסון מלהקת אבבא לשעבר והתקליטן אביצ'י, ומופע הביניים הוא שירת המנחה על דברים המאפיינים את שוודיה בליווי רקדנים בסגנון מחזמר משעשע אשר בו לקחה חלק גם הזמרת קרולה כסימול נוסף של שוודיה, כאשר ייצגה את המדינה בשלוש תחרויות אירוויזיון קודמות כולל זכייה באחת. לאחר מופע זה, כהכנה לשלב ההצבעה, ביצעה שרה דון פיינר את השיר "המנצח לוקח הכל"-The Winner Takes It All של להקת אבבא. מופע הפתיחה של חצי הגמר הראשון הוא ביצוע של השיר הזוכה בשנה הקודמת עם הזמרת לורין ומקהלת ילדים תוך שימוש בשפת הסימנים לחרשים, ומופע הביניים "זוהר צפוני"-Northern light על ידי התקליטן "קליראפ"-Kleerup. מופע הביניים של חצי הגמר השני הוא "תזמורת ריקוד"-Dance Orchestra בביצוע רקדנים מהמצליחים בשוודיה בהפקת פרדריק ריידמן וג'ני ווידגרן והופעות של זמרי הפופ דרין ואגנס.
מתכונת.
השתתפות.
39 שירי המדינות השתתפו באמצעות קביעת 26 שירים בגמר. שישה מהם נקבעו היישר בגמר ו-20 נוספים עלו לגמר מתוך שאר 33 המשתתפים בשני אירועי חצי-גמר. 6 המשתתפות הישירות בגמר הן 5 מממנות התחרות העיקריות לצד הפקות נוספות של הרשת "אירוויזיון" - איטליה, בריטניה, גרמניה, ספרד וצרפת, וכן המארחת שבשנה זו היא שוודיה. 33 המשתתפות בחצאי הגמר חולקו ל-16 בחצי-גמר הראשון ו-17 בחצי-גמר השני, כאשר מכל אחד עלו 10 לגמר.
דנמרק ונורווגיה נקבעו מראש להשתתף כל אחת בחצי-גמר אחר, על מנת לאפשר יותר מקומות באולם לאנשים משתי אלו כשכנות לשוודיה בהערכה שקהל רב ירצה לבוא מהן לראות את נציגויותיהם לפחות בחצאי הגמר בתאריכים הנפרדים. בהגרלה יצאה דנמרק בראשון ונורווגיה בשני. בנוסף, ישראל נקבעה מראש בחצי-גמר השני עקב היערכות הראשון בחג שבועות, כפי שקרה בעבר.
הצבעה.
בגמר הצביעו כל המדינות כולל אלו שלא עלו לגמר. בכל חצי-גמר הצביעו המדינות המתחרות בו ו-3 מ-6 המתחרות היישר בגמר. בהקשר זה, הרכבי המשתתפות בחצאי הגמר בוססו על פיצול מדינות הנחשבות כנוטות להצביע זו לזו, בכללן דנמרק ונורווגיה המצויות באותה קבוצת-פיצול אשר בשנה זו הופרדו מראש, כפי שנעשה מהתחרות לשנת 2008.
הציבור יכול היה לשלוח עד 20 מסרונים מכל קו ולאיזה מתחרה או מספר מתחרים שרוצים, פרט למספר המתחרה אשר חסום בתחומי המדינה אותה הוא מייצג, וחסימת קווי המספרים של חצי הגמר האחד, בתחומי המדינות המשתתפות ובעלות ההצבעה בחצי הגמר האחר. השנה התאפשרה לראשונה הצבעה גם באמצעות אפליקציית פלאפון. כך גם צוותי השיפוט דירגו את כל מתחרי הגמר וחצי הגמר בו השתתפה מדינתם, פרט למתחרה המדינה אותה מייצגים כגוף השופט. קווי ההצבעה בטלפון נפתחו לאחר הופעת השירים, במהלך רבע שעה אשר כללה תזכורת של קטעי השירים בלוויית מספר הצבעה לכל אחד ומופע אמנותי נוסף הנערך בגמר ובחצאי הגמר. צוותי השיפוט צפו והצביעו בחזרה גנרלית של הביצועים עם כל פרטי ההעמדה והתלבושות, אשר נערכה יום לפני כל אחד מהמשדרים הטלוויזיוניים.
ההצבעה בגמר ובחצאי הגמר נעשית באמצעות הענקת 1 עד 8, 10 ו-12 נקודות מכל מדינה ל-10 שירים, על בסיס שקלול שווה של קולות הציבור כחמישים אחוזים עם ועדת שופטים כחמישים אחוזים בכל מדינה, כפי שנעשה משנת 2010, כאשר בשנה זו לראשונה בוסס הניקוד המשוקלל בכל מדינה על דירוג מלא של השירים על ידי השופטים והציבור, לאפשור כלל השירים להיות בין עשרת המובילים לקבלת ניקוד. זאת לאחר שבשנים קודמות נעשה שקלול בין עשרת השירים האהובים בלבד בדיווח השופטים ובהצבעת הציבור, כך ששירים אשר היו עשויים להיות מדורגים גבוה לקרבת עשרת האהובים בהצבעת השופטים ואשר דורגו כך בהצבעת הציבור, או שיר אשר היה בין עשרת המובילים בהצבעה האחת ומחוץ להם באחרת, נותרו מראש מחוץ לשקלול או מחוץ להצבעה האחת כבעלי אפס נקודות בחישוב הממוצע.
מופע.
לראשונה בתולדות התחרות בוצעו השירים בסדר שנקבע לפי הפקת המדינה המארחת ולא לפי הגרלה, במטרה לעצב את המופע בצורה מוזיקלית מגוונת אשר מבליטה כל מתחרה, במניעת רצף שירי פופ, בלדות וכדומה. אולם זאת עדיין במגבלה של מסגרת הגרלת המדינות תחילה לשני חצאי הגמר, ובין החלק הראשון והשני בכל חצי גמר, בהנחה כי שירים המופיעים בחלק השני זכורים יותר ועל כן בעלי יתרון לעומת אלו שבחלק הראשון. כך בשנה זו המסגרת הכללית של השירים היא סדר סגנוני מגוון במגבלת ההגרלה לסדר הופעות 1–13 או 14–26 בגמר, פרט לשוודיה כמארחת אשר הוגרלה היישר להופעה מספר 16, ובמגבלת ההגרלה לסדר הופעות 1–8 או סדר הופעות 9–16 בחצי-גמר הראשון ו-9–17 בחצי-גמר השני. משנה זו ואילך נותן איגוד השידור האירופי רשות לכל צוות הפקה של התחרות להחליט על סדר השירים, במסגרת מגבלות ההגרלות הנערכות תחילה.
התחרות נערכה בגישה "אישית" יותר, מחוברת יותר אל הצופה, לעומת שנים קודמות. זאת כאשר התקיימה בעיר ובאולם קטנים יותר מאלו של השנים הקודמות על מנת להקדיש את כל סביבת האזור לאירועי התחרות. האולם עצמו הכיל חלל במה קטן יותר וקהל אשר מוקם קרוב יותר למתחרים גם למען הבלטת ההופעות, לעומת אולמות תחרויות קודמות. הנחיית התחרות בוצעה על ידי אדם אחד - פייטרה מיידה, מנחת טלוויזיה וקומיקאית מפורסמת בשוודיה, אשר שילבה קטעים משעשעים במהלך המשדרים, כהבלטת נוכחות ואישיות המנחה לצופים בבית. זאת בניגוד למנחים אשר היו פחות מעורבים במהלך המשדרים ובניגוד להנחיית צמד או שלישייה, אשר נעשתה כמעט סדירה מאז התחרות לשנת 1988 ובאופן קבוע מאז שנת 1996. בנוסף היו לאורך משדרי הגמר וחצאי הגמר מערכונים של הזמרת והשחקנית שרה דון פיינר בדמות העונה לשם לינדה וודרף, נציגה של איגוד השידור האירופי אשר מתיירת ברחבי שוודיה, כאמצעי להצגת תרבות ונופי המדינה המארחת.
הנציגויות.
נציגי בריטניה, גרמניה, הולנד ומקדוניה ידועים באופן בינלאומי, כאשר זמרות בריטניה, הולנד ומקדוניה נבחרו ישירות במדינותיהן, ללא התמודדות מול זמרים אחרים. נציגי שווייץ הם קבוצת זמרים מהסניף השווייצרי של ארגון צבא הישע אשר רצו להשתתף בתחרות תחת שם הארגון בגרמנית, "היילשארמי", והופיעו עם מדי הארגון בתחרות הלאומית, אך בדרישת ההגבלות המסחריות והפוליטיות הקיימות בחוקי התחרות לפי איגוד השידור האירופי, החליפו את השם ואת התלבושות לאירוויזיון. אחד מחברי ההרכב היה בן 95 בעת התחרות, והאדם המבוגר ביותר אשר הופיע באירוויזיון. השיר של סן-מרינו אשר גם נבחר באופן פרטי, יוצג על ידי אנשים מהצוות שהיה אחראי לנציגות המדינה בתחרות הקודמת לשנת 2012. לשירי סן מרינו וגאורגיה יוצרים בולטים בכתיבת שירים רבים לאירוויזיון בעבר.
שירי בולגריה, בלארוס ומקדוניה, הן בחירות חלופיות משירים אשר זכו תחילה בתחרויות ציבוריות לנציגויות בולגריה ובלארוס ובבחירה פרטית לנציגות מקדוניה. בבחירה הפרטית במקדוניה נבחרו הזמרים עם השיר "אימפריה", אשר תוכנו העוסק בשאיפת מקדוניה כמעצמה כמו גם חשיפתו בקליפ המראה בשטח המדינה פסל של אלכסנדר הגדול כשליט מעצמה קדומה המהווה מחלוקת-תרבות בין מקדוניה לבין יוון, הביא לביקורת ציבורית באתרי אינטרנט ובתקשורת ביוון כולל מפי נציג יוון בתחרות - אגאת'וֹנאס יַאקוֹבִידִ'יס ולהורדת הקליפ מערוצי אינטרנט תוך מספר שעות מהעלאתו. לאחר מכן הביא להחלטת רשת השידור המקדונית לשינוי תוכן השיר ולבסוף להחלפתו. זאת תוך הצהרת הרשת על אי מעורבותה בהפקת הקליפ השייך לחברה פרטית וכן חוסר מעורבותה לגבי העלאתו והסרתו באינטרנט, והחלטתה להחלפת השיר בהיותה גוף שידור ממלכתי המתחשב בהתנגדות ציבורית.
בתחרות הציבורית בבולגריה סיימו שני שירים בתוצאת שוויון, מתוך שלושה בביצוע אותו צמד, כאשר השיר "גורל" הוכרז המנצח לפי הצבעת הקהל, אולם נטען לאחר מכן כמפר זכויות כאשר עובד לתחרות מצורתו המקורית ללא ידיעת אחד מיוצריו. במקום החיוב לפי תקנון איגוד השידור האירופי להמשך עבודה על השיר והשגת הסכם כל יוצריו בזמן הקצר שנותר להגשת השיר לאיגוד, החליטה רשת השידור הבולגרית יחד עם תמיכת המבצעים, להחליפו בשיר השני בתוצאת התיקו אשר זכה בקולות השופטים ואשר היה מוכן להגשה. בתחרות הציבורית בבלארוס זכתה הזמרת עם השיר "קצב של אהבה" כאשר לאחר מכן נבחנו כמה שירים אחרים בביצועה לבחירה בשיר חדש, על בסיס תקנון רשת השידור הבלארוסית המאפשר למבצע הזוכה להחליף את שירו, אפשרות אשר נוצלה גם בנציגויות המדינה בשנים 2005 ו-2010.
סגנון.