דאלאס וינגס (באנגלית: Dallas Wings) היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת ה-WNBA, במסגרת הבית המערבי. הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות ליגה - בשנים 2003, 2006 ו-2008. הקבוצה משחקת באולם "College Park Center" בעיר דאלאס אשר במדינת טקסס שבארצות הברית. מייסודה בשנת 1998 ועד לשנת 2009 נקראה הקבוצה "דטרויט שוק", ובין השנים 2010–2015 נקראה "טלסה שוק".
הקבוצה נוסדה ב-1998, כשנה לאחר הקמת הליגה, והייתה בין הקבוצות הראשונות שהצטרפו לשמונה המייסדות. היא גם הייתה לקבוצה הראשונה שאינה משמונה הקבוצות המייסדות שזכתה באליפות. הבעלים הראשון היה ביל דוידסון, איש עסקים ונדבן שהיה גם בעליה של קבוצת כדורסל הגברים של דטרויט, דטרויט פיסטונס. דוידסון היה בעליה של הקבוצה עד מותו ב-2009.
היסטוריה.
בעונתה הראשונה של דטרויט שוק הוחתמו מספר שחקניות מנוסות לצד "טירוניות". על אימון הקבוצה הופקדה ננסי ליברמן, אשר עונה לפני כן שיחקה במדי פיניקס מרקורי והחליטה לפרוש ממשחק פעיל לטובת קריירת אימון. הקבוצה זכתה להצלחה נאה כבר בעונה זו וסיימה את העונה הרגילה עם 17 ניצחונות מתוך 30, מרחק ניצחון בודד מהעפלה למשחקי הפלייאוף. הקבוצה שוב הייתה קרובה להעפיל לפלייאוף בעונה הבאה, על אף שבזו הגיעה להישגים נמוכים יותר (15 ניצחונות מתוך 32), אך הפסידה במשחק המכריע מול שארלוט סטינג, ודבר דומה אירע גם בעונה שלאחר מכן.
לאחר עונת 2000 נאלצה ליברמן לעזוב את הקבוצה ובמקומה הובא גרג ויליאמס, מאמן מנוסה בתחום כדורסל הנשים. לקראת עונת 2001, החתימה הקבוצה דרך הדראפט את דינה נולן, אשר לימים תהפוך לכוכבת הקבוצה. על אף זאת, נולן לא הפגינה את כישוריה כבר בעונותיה הראשונות והקבוצה סיימה בין המקומות האחרונים בבית המזרחי עם 10 ניצחונות בלבד מתוך 31 משחקים. בעונת 2002 הקבוצה הגיעה לשפל המדרגה, סיימה אחרונה בבית וניצחה ב-9 משחקים בלבד לאורך העונה. ויליאמס לא המשיך במשרת המאמן ובמקומו הובא ביל ליימביר, שחקן העבר המצליח של קבוצת ה-NBA דטרויט פיסטונס. ליימביר שינה את סגל הקבוצה כליל לקראת עונת 2003 והכריז עוד בטרם התחילה כי הקבוצה תתחרה על אליפות הליגה.
קבוצתו המתחדשת של ליימביר שלטה ללא עוררין בבית המזרחי והפכה את השיא השלילי שקבעה רק שנה לפני כן על פיו - עם 9 הפסדים בלבד מתוך 34 משחקים. הקבוצה זכתה במקום הראשון בבית בהפרש של 7 ניצחונות וזכתה ליתרון הביתיות בסדרת הפלייאוף. במשחקי הפלייאוף ניצחה דטרויט את קליבלנד רוקרס, קונטיקט סאן והתמודדה מול אלופת שתי העונות הקודמות - לוס אנג'לס ספארקס. סדרת הגמר שוחקה בשיטת "הטוב מ-3 משחקים" ולאחר שכל קבוצה ניצחה במשחק אחד בביתה, דטרויט ניצחה במשחק המכריע בתוצאה 78–83. אוהדי שתי הקבוצות נהרו למשחק ותפוסת המושבים באצטדיון הגיעה ללמעלה מ-22,000 צופים - שיא אשר עדיין עומד על כנו ב-WNBA.
על אף ההצלחה האדירה בעונת האליפות, דטרויט לא הצליחה לשחזר את הישגיה בעונת 2004. הקבוצה סיימה במקום הרביעי בלבד בבית המזרח עם 17 ניצחונות מ-34 משחקים, ולבסוף הפסידה לניו יורק ליברטי בסיבוב הפלייאוף הראשון. בעונת 2005 ניצחו שחקניות הקבוצה 16 משחקים בלבד מתוך 34 והפסידו שוב בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הפעם לקונטיקט סאן.
בעונת 2006 חזרה הקבוצה לאיתנה וסיימה במקום השני בבית המזרחי עם 23 ניצחונות מתוך 34 משחקים. דטרויט ניצחה בקלות את אינדיאנה פיבר במהלך הסיבוב הראשון בפלייאוף ובגמר המזרח ניצחה את קונטיקט. בגמר הפלייאוף, אשר הפעם שוחק בשיטה של "הטוב מ-5 משחקים", דטרויט ניצבה למול סקרמנטו מונארכס. סדרת הגמר הייתה רצופה תפניות, ודטרויט הצליחה פעמיים להשוות את תוצאת הסדרה לאחר תבוסות גדולות ולכפות משחק חמישי ומכריע. במשחק זה חזרו שחקניות דטרויט מפיגור ב-8 נקודות במחצית וניצחו לבסוף את המונארכס 73–78 וזכו זאת הפעם השנייה באליפות.
הקבוצה ביקשה להגן על תואר האליפות בעונה העוקבת ושוב הפגינה עליונות בליגה וסיימה את הבית המזרחי במקום הראשון עם 24 ניצחונות. לאחר ניצחונות דחוקים על ניו יורק ליברטי בסיבוב הראשון של הפלייאוף הצליחו שחקניות דטרויט לגבור על אלו של אינדיאנה פיבר בסדרת גמר הבית המזרחי ולזכות באליפות הבית. בסדרת גמר הפלייאוף שיחקה דטרויט מול פניקס מרקורי ושוב, למרות הפסדים, הצליחה לכפות משחק חמישי ומכריע - הפעם באצטדיונה שלה. על אף יתרון הביתיות, דטרויט ספגה תבוסה מרה והפסידה את המשחק והאליפות בתוצאה 92–108.
במהלך עונת 2008 הקבוצה התאוששה במהירות מהפסד האליפות הדרמטי ושוב הציבה יחס ניצחונות מרשים - 22 מתוך 34 משחקים. לאחר ניצחון כנגד אינדיאנה בסיבוב הראשון ונגד ניו יורק ליברטי בגמר המזרח עלתה הקבוצה לסדרת הגמר כנגד סן אנטוניו סילבר סטארס. דטרויט ניצחה בשלושה משחקים רצופים וזכתה באליפותה השלישית.
בסוף עונת 2009 הודיעו ראשי הקבוצה על מעבר לעיר טלסה ושמירה על השם 'שוק'. הקבוצה שחקה בשם הזה עד לשנת 2015, ובשנת 2016 עברה הקבוצה לדאלאס, ושינתה את שמה ל"דאלאס וינגס".
אצטדיון זימברו
אצטדיון זימברו (Zimbru Stadium) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בקישינב, מולדובה. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של זימברו קישינב, אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים במולדובה. בנוסף משמש האצטדיון, בצוותא עם אצטדיון שריף בטירספול, כאצטדיונה הביתי של נבחרת מולדובה בכדורגל. &lt;br&gt;
ב-10 בספטמבר 2008 אירחה נבחרת מולדובה את נבחרת ישראל באצטדיון זימברו למשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
חקר המוח
טריפסינוגן
ראי&quot;ה
שיטת מטעני מראה
מייקל מסר
מייקל מסר (באנגלית: Michael Masser; 24 במרץ 1941 - 9 ביולי 2015) היה עורך דין וברוקר במקצועו, שהפך למלחין ומפיק מצליח בתחום הפופ בשנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
מסר, שנולד בשיקגו למשפחה יהודית, היה בוגר בית הספר למשפטים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, אשר החליט לוותר על קריירה משפטית לטובת קריירה מוזיקלית. להיטו החשוב הראשון, Touch Me in the Morning, נכתב יחד עם רון מילר עבור דיאנה רוס בשנת 1973. רבים משיריו של מסר בוצעו על ידי ויטני יוסטון. בכלל זה להיטים כמו Greatest Love of All (1985, בוצע קודם לכן על ידי ג'ורג' בנסון), Saving All My Love for You (1985), Didn't We Almost Have It All (1987) ועוד.
להיטים ידועים אחרים שכתב מסר הם: Tonight, I Celebrate My Love (1983, דואט שבוצע על ידי פיבו בריסון ורוברטה פלאק), Nothing's Gonna Change My Love for You (1984, בוצע תחילה על ידי ג'ורג' בנסון, ולאחר מכן בגרסה ידועה יותר על ידי גלן מדירוס), If Ever You're In My Arms Again (1984, בוצע על ידי פיבו בריסון).
בין הלהיטים שהפיק - Someone That I Used to Love בביצוע ברברה סטרייסנד ו-Home Again בביצוע ג'ודי קולינס וטי ג'י שפרד.
מסר היה מועמד לאוסקר על שיר הנושא בסרט מהוגני בשנת 1976 בביצועה של דיאנה רוס, הידוע גם כ-Do You Know Where You're Going To, ונכנס להיכל התהילה של מחברי פזמונים בשנת 2007.
מסר התגורר עם רעיתו בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
רוברט רות'בארט
משה (רוברט) רות'בארט (באנגלית: Robert Rothbart; נולד ב-16 ביוני 1986 בסרייבו שביוגוסלביה) הוא כדורסלן אמריקאי-בוסני-סרבי-ישראלי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת מכבי רחובות מהליגה הארצית בכדורסל. גובהו 2.17 מטרים. ידוע גם בשל היותו מהשחקנים הדתיים היחידים בליגה מקצוענית.
קריירה.
רות'בארט נולד בשם בוריס קימאקוביץ' בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה (אז עדיין תחת שלטון יוגוסלביה). עלה לישראל יחד עם אימו היהודיה ב-1992, לאחר תחילת המלחמה בבוסניה, ובישראל שינה את שמו לזה הנוכחי. אימו הייתה אף היא כדורסלנית, ושיחקה בבנות הרצליה תקופה קצרה. לאחר שנתיים וחצי עבר עם משפחתו לקליפורניה שבארצות הברית, במהלך תקופתו שם נפטר אחיו הצעיר באופן פתאומי מחיידק בלתי ידוע.
רות'בארט שיחק בתיכונים בהצטיינות רבה ואף היה מועמד לבחירה בדראפט 2004, כאשר ולאדה דיבאץ (אז שחקן סקרמנטו קינגס), פיקח עליו מקרוב. הוא התלבט האם ללכת לאוניברסיטת אינדיאנה, אך לבסוף החליט לנסות להגיע ישירות ל-NBA, כשהוא אף מגיע להתרשמויות במספר קבוצות, אך לבסוף החליט לצאת לאירופה וחתם לשנתיים בראסינג פריז מליגת העל הצרפתית. פציעה קשה בכתפו השביתה אותו מפעילות למשך כל עונת . בעונתו השנייה בקבוצה שיחק 33 משחקים בהם קלע 3 נקודות והוריד 2 ריבאונדים בכ-9 דקות בממוצע למשחק.
בקיץ 2006 צורף רות'בארט לנבחרת העתודה של ישראל. מאמן הנבחרת יעקב ג'ינו אף הכריז כי רות'בארט הוא "תופעה שעוד לא הייתה מעולם בנבחרת ישראל", אולם פציעה קשה במשחק אימון כפתה עליו פרישה מהנבחרת. בספטמבר 2006 חתם במכבי תל אביב הישראלית על חוזה ארוך טווח, אך הושאל להפועל גליל עליון, במדיה קלע 2.9 נקודות והוריד 1.1 ריבאונדים בכ-5 דקות בממוצע למשחק. לאחר מכן זומן רות'בארט לנבחרת האולימפית, אך פציעה נוספת גרמה לשחרורו מהסגל.
בעונת שיחק בקבוצה הבוסנית בוראץ' נקטר, במדיה הפגין יכולת מצוינת עם 16.4 נקודות בממוצע למשחק, שבעקבותיה אף ניסו ללא הצלחה לצרפו לנבחרת בוסניה והרצגובינה. באוקטובר 2008 חתם בעירוני נהריה מליגת העל הישראלית, במדיה העמיד ממוצעים של 5 נקודות ו-2.8 ריבאונדים בכ-11 דקות למשחק בעונה הסדירה ו-8 נקודות ו-2 ריבאונדים בכ-15 למשחק בפלייאוף. הוא שיחק עם הנבחרת האולימפית של ישראל באוניברסיאדה בבלגרד בקיץ 2009, והגיע עמה עד לחצי הגמר.