בעיות הקשר, שמנעו במידה רבה מן הצי הבריטי לממש את כוחו, חזרו ונשנו גם בהמשך המלחמה, כאשר הדוגמה הבולטת לכך היה קרב יוטלנד.
תוצאות המיקוש.
בימים שלאחר הנחת המוקשים על ידי "קולברג", אירעו מספר מקרים בהם נפגעו ספינות מסחריות בריטיות כתוצאה מאותה פעולת מיקוש. הבריטים, שלא ידעו במדויק את היקף ומיקום שדה המוקשים, החלו בפעילות שליית מוקשים באותה רצועת ים. ב-19 בדצמבר נשלחו שלוש ספינות תותחים, ששימשו גם כשולות מוקשים, לקבוע את היקף שדה המוקשים. אלה מצאו רק שני מוקשים ימיים. מספר ספינות דיג, שהוסבו לשליית מוקשים, סרקו אף הן את האזור, ושלו, או פוצצו מוקשים נוספים. שליית המוקשים גבתה באותו יום מחיר מן הבריטים: ספינה אחת טבעה, כאשר איש צוות אחד נהרג, ושתי ספינות נוספות ניזוקו באופן רציני.
יום למחרת נמשכו פעולות שליית המוקשים, ושוב עלו אלה באבדות: ספינה אחת טבעה, וששה מאנשי צוותה נהרגו, ועוד אחת ניזוקה באופן רציני. עוד ספינה שנשכרה על ידי הצי הבריטי והוסבה לשליית מוקשים טבעה מהתפוצצות מוקש ב-25 בדצמבר. הספינה טבעה תוך מספר שניות. ששה אנשי צוות נהרגו בהתפוצצות, ושבעת אנשי הצוות האחרים שרדו על רפסודת הצלה במים הקפואים, עד שנמשו. ב-6 בינואר 1915 טבעה עוד ספינה שהצי שכר לצורך שליית מוקשים. שני אנשי צוות נהרגו והאחרים נמשו על ידי ספינות אחרות.
נאמנות לקוחות
נאמנות לקוחות (באנגלית: Net Promoter או NPS - Net Promoter Score) הוא מדד המבטא את אחוז הלקוחות שהסיכוי שלהם להמליץ על חברה, מוצר או שירות לאדם אחר. נאמנות של לקוח מבטאת את אמונו במוצר או החברה ואת הסיכויים לכך שימשיך לרכוש ולהעמיק את קשריו עם הספק.
כלי ניהול זה משמש כמדד לנאמנות לקוחות והוכח כי הוא מתואם עם צמיחת ההכנסות של החברה שלקוחותיה נאמנים ביחס למתחרים.
NPS אומצה באופן נרחב על ידי חברות פורצ'ן 500 וארגונים אחרים. חברות, מעסיקים או גופים אחרים שואלים את שאלות הלקוחות, העובדים או מגיבים אחרים כמו משווקים, שותפי יישום וספקים.
פירמות רבות עושות מאמצים להגביר את מידת נאמנותם של הלקוחות אליהן, על מנת להגביר את צריכת הלקוחות. הפירמות מתוות תוכניות נאמנות לקוחות, מקימות מועדוני לקוחות, ומאפשרות שורה של הטבות ללקוחות קיימים.
מתנגדי ה-NPS טוענים כי מדדים מתוחכמים יותר המבוססים על תשובות לשאלות מרובות יכולים להיות מנבאים טובים יותר למצב החברה או המוצר בשוק. מבקרים אחרים טוענים שהוא מנבא טוב לרוב אך לא לכל הענפים.
איך זה עובד?
במדד NPS הלקוחות נשאלים שאלה אחת: "באיזו מידה תמליץ על המוצר לאדם אחר?"
המענה נעשה בדרך כלל בסולם שבין 0 ל-10, כאשר 0 הוא: "כלל לא אמליץ", ו-10 הוא "אמליץ במידה רבה מאוד". סקלת הציונים משתנה בין ענפי מסחר שונים.
את הלקוחות שענו על הסקר מחלקים לשלוש קבוצות:
לאחר שקלול המספרים, לוקחים את אחוז "מקדמי המותג" ומחסרים את אחוז "מכפישי המותג", וזה הציון הסופי.
רייכאלד ממליץ במאמרו להוסיף לאחר שאלת הסקר את השאלה "מה היינו יכולים לעשות טוב יותר?" ואת התשובות לנתח בהתאם לסוג הלקוחות (מקדמים, פאסיביים ומכפישים).
פיתוח המדד.
בשנת 1996 כתב פרד רייכאלד את ספרו "אפקט הנאמנות" ובו כתב את תפיסת עולמו על חשיבות נאמנות הלקוחות לשגשוג חברה מסחרית. לאחר פרסום הספר פיתחו את השיטה עד לקבלת מדד ה-NPS, פרד רייכאלד, ביין ושות' וחברת Satmetrix. המדד הסופי הוצג על ידי רייכאלד במאמרו משנת 2003 בהרווארד ביזנס רוויו, "המספר היחיד שאתה צריך כדי לצמוח". הפופולריות והשימוש הרחב שלה יוחסו לפשטותה ולמתודולוגיה הזמינה בגלוי.
רחוב פיקדילי
קרן סקטא רש&quot;י
וולטון גוגינס
וולטון סנדרס גוגינס, ג'וניור (באנגלית: Walton Sanders Goggins, Jr.; נולד ב-10 בנובמבר 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, מועמד פרס אמי על תפקידו בסדרה "צדק פרטי". בין תפקידיו הבולטים בטלוויזיה: שיין ונדרל ב"המגן", ונוס ואן דם ב"ילדי האנרכיה" ולי ראסל ב"סגני המנהל". בין תפקידיו הבולטים בקולנוע: סטנס ב"הטורפים", בילי קראש ב"ג'אנגו ללא מעצורים" וכריס מניקס ב"שמונת השנואים".
ביוגרפיה.
גוגינס נולד בברמינגהם, אלבמה, וגדל בג'ורג'יה. בגיל 19 עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס.
היה נשוי שלוש שנים לליאן קאון. ב-2011 התחתן עם הקולנוענית נדיה קונרס, לזוג בן אחד.
קריירת משחק.
קולנוע.
החל את דרכו כשחקן קולנוע משני בסרטים "סוויצ'באק" "המטיף" של רוברט דובאל ו"קראטה קיד 4".
בשנת 2000 הופיע בקומדיית הפעולה "שנחאי נון" בתפקיד וואלס, המשתלט על הכנופיה של רוי אובנון (אוון וילסון).
ב-2001 גוגינס הפיק ביחד עם ליסה בלונט ושיחק בסרט הקצר זוכה פרס האוסקר "החשבון".
השתתף בהופעות קטנות במותחן הפעולה "זהות כפולה" ובסרט האימה "בית 1000 הגופות" בתפקיד השוטר סטיב נייש.
ב-2008 הופיע בסרט המלחמה של ספייק לי "נס בסנטה אנה" ובסרט הפשע "יצורים מכונפים".
ב-2009 שיחק בסרט העצמאי "שמש ערב" בתפקיד פול בנו של רבנר מיצ'ם (האל הולברוק).
ב-2010 שיחק גוגינס בסרט הפעולה המדע בדיוני "הטורפים" בתור הנידון למוות סטנס.
ב-2011 שיחק במערבון המדע בדיוני "חייזרים וקאובויים" בתפקיד השודד האנט חברו של הפושע ג'ק לונרגן (דניאל קרייג).
ב-2012 שיחק גוגינס במערבון של קוונטין טרנטינו "ג'אנגו ללא מעצורים" בתפקיד בילי קראש ולאחר מכן שיתף פעולה עם הבמאי בשנית בסרט "שמונת השנואים" בתור כריס מניקס. בנוסף, השתתף בדרמה של סטיבן ספילברג "לינקולן" בתפקיד איש הקונגרס הדמוקרטי וולס האטצ'ינס. ב-2018 גילם את האב מתיאס ווגל בסרט "טומב ריידר", עיבוד קולנועי נוסף למשחק הווידאו המפורסם.
טלוויזיה.
בשנת 2002 זכה להכרה רחבה לראשונה בזכות תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "המגן", בה שיחק במשך שבע עונות בתפקיד הבלש שיין ונדרל.
ב-2011 הועמד גוגינס לפרס אמי לתפקיד המשנה הטוב ביותר על הופעתו בסדרת הדרמה "צדק פרטי", בתפקיד בויד קרוודר.
גוגינס גילם תפקיד של זונה טראנסג'נדרית בסדרה "ילדי האנרכיה" בעונות החמישית והשישית.
בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד ראשי במיני-סדרת האקשן "קומנדו 6" אשר משודרת בערוץ ההיסטוריה.
בשנת 2019 השתתף בסדרה "משפחת ג'מסטון", קומדיה שחורה של רשת HBO, לצד ג'ון גודמן, דני מקברייד, אדם דווין ועוד.
בר יעקב
יהושע פרידמן
יהושע פרידמן (פרידמאן; ג' באדר תרמ"ה, פברואר 1885 – י"ח באייר תרצ"ד, מאי 1934) היה מלומד, מחנך עברי ועסקן תרבות יהודי ליטאי, משורר ומתרגם עברי שתרגם בעיקר מן השירה הרומית הקלאסית.
קורות חיים.
יהושע-הֶשֶל ברוך פרידמן נולד בראשית שנת 1885 בעיר וילנה, מרכז התרבות היהודית בצפון-מערב רוסיה (ליטא), נצר למשפחת רבנים. אביו, אליעזר אליהו פרידמן, היה עיתונאי ופעיל ציוני, מראשוני חובבי ציון בווילנה.
התחנך ב"חדר" ואחר בישיבה בעיירה איוויֶה. לאחר מכן החל ללמוד בגימנסיה בצ'נסטוחוב שבפולין הרוסית, ובמקביל המשיך בלימודי גמרא. סיים את לימודיו בגימנסיה בהצטיינות והמשיך ללימודי משפטים באוניברסיטת ורשה ואחר-כך באוניברסיטת סנקט פטרבורג. השתלם ב"קורסים למדעי המזרח" (מדעי היהדות) מיסודו של הברון גינצבורג בפטרבורג. בתקופת לימודיו וורשה ובפטרבורג היה פעיל ב"פועלי ציון".
כבר בצעירותו החל לשלוח ידו בעבודה עיתונאית בעיתונים עבריים ויהודים-רוסיים, והתבלט במיוחד בפיליטונים שפרסם (בשם העט "פעמון") ביומון העברי "הצופה" שייסד אביו עם יצחק אשר אלישיב בוורשה ב-1903. משעזב עורך "הצופה", אברהם לוּדְוִויפּוֹל, כעבור שנה, היה פרידמן לעורך העיתון יחד עם הירש דוד נומברג ואביו א"א פרידמן (שהיה העורך הרשמי), והעיתון הוסיף להופיע עד אמצע 1905.
עבד מספר שנים בעריכת דין ואחר-כך במזכירות "הבנק למסחר" בבירה פטרבורג.
לאחר מהפכת אוקטובר (1917) עבר למוסקבה. מוקדם יותר באותה שנה ייסד דוד פרישמן במוסקבה את הוצאת הספרים העברית הגדולה "שטיבּל", במימונו הנרחב של הנדבן אברהם יוסף שטיבל. הוא פנה לפרידמן, שהיה בעל השכלה קלאסית, והזמין אותו לתרגם עבור ההוצאה מהיצירות הגדולות של השירה הרומית הקלאסית: ה"אַינֵאִיס" לוורגיליוס, ה"מטמורפוזות" לאובידיוס ושירת הורטיוס.
קטעים קצרים מתרגומיו לשירה הרומית – כמה מן האודות להורטיוס ומספרי ה"מטמורפוזות" – פורסמו באכסניות ספרותיות שונות, בעיקר בכתב העת הספרותי של הוצאת שטיבל, "התקופה", ובכתב העת הספרותי "מאזנים בראשית שנות ה-30.
בשנת 1922 שב פרידמן לליטא והתמנה כמנהל הגימנסיה העברית בווילקובישק (שבה הורו את כל המקצועות בעברית בהברה ספרדית, כפי שהתקבל קודם לכן ביישוב בארץ ישראל) במקום ד"ר צמח פלדשטיין, שהוזמן לנהל את הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה. כעבור שנתיים הוזמן פרידמן לנהל את הגימנסיה הריאלית העברית לבנות בקובנה (במקביל לפלדשטיין, שניהל את המדור לבנים של אותה גימנסיה), ובמקומו התמנה ד"ר משה ירדני. פרידמן לימד בגימנסיה לטינית וספרות עברית.
פרידמן ניהל את הגימנסיה לבנות עד 1931, אז אוחדו כיתות הבנים והבנות של הגימנסיה תחת קורת גג אחת, ופלדשטיין היה למנהל המוסד ופרידמן לסגנו. לאחר עלייתו של פרידמן לארץ ישראל ב-1933 החליף אותו ד"ר אברהם קיסין בתפקיד סגן המנהל.
לצד עבודתו החינוכית כמנהל בית ספר גדול, היה פרידמן עסקן פעיל בתנועות הנוער היהודיות הציוניות – היה ממנהיגי "השומר הצעיר" בליטא מהיווסדו ועד עלייתו, וכיהן כראש הסתדרות הצופים; ומפעילי העסקנים התרבותיים – חבר הוועד המרכזי של רשת החינוך העברית הציונית "תרבות" בליטא, ומיוזמי הסטודיו הדרמטי העברי בקובנה ומנהלו הספרותי.