נוהגים לחלק את התיישבות הקבע לשלושה שלבים: הופעה (emergence), התפתחות (development) ובשלות (maturity). 17 האתרים הכלולים באתר המורשת מסודרים בסדר כרונולוגי ומסווגים לשישה שלבים באמצעות חלוקה של כל אחד משלושת השלבים לשני תת-שלבים כדלהלן: הופעת ההתיישבויות (אתר אחד); המתקנים בהתיישבות עברו חלוקה (אתר אחד); המתקנים בהתיישבות הפכו מגוונים (שלושה אתרים); הופעת יישובים בעלי מרכז מוגדר (שלושה אתרים); הופעת מרכזי פולחן ומקומות קבורה (ארבעה אתרים); והפרדה בין מקומות פולחן ומקומות קבורה (חמישה אתרים). ששת תת-שלבי פיתוח אלו מקבילים לשלבי הכרונולוגיה המקובלת של תקופת ג'ומון: התחלי (incipient), התחלתי (initial), מוקדם (early), תיכון (middle), מאוחר (late) וסופי (final).
כסלו (פירושונים)
חוק ההגליה 1717
נקו (כדורגלן)
מנואל נונס (בפורטוגזית: Manoel Nunes; 7 במרץ 1895 – 31 במאי 1977), ידוע גם כנקו, היה כדורגלן ומאמן ברזילאי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי או החלוץ.
ביוגרפיה.
נקו התחיל את הקריירה בקבוצה השלישית של קורינתיאנס בגיל 16 והצטרף לראשונה ב-1913, שנת ההשתתפות הראשונה של קורינתיאנס בתחרויות רשמיות. הקבוצה לא שיחקה משחקים רשמיים ב-1915 עקב סוגיות פוליטיות וכמעט פשטו את הרגל; בזמן שנקו שיחק בשנה זו כמה משחקי ידידות עבורה ואילו את המשחקים הרשמיים עבור A.A. מקנזי קולג'. במהלך תקופה זו, פרץ נקו לבניין קורינתיאנס כדי לשלוף ספרים שבעל הבית נעל בתוכו עקב אי תשלום בדמי השכירות.
הוא היה ידוע כבעל מזג חם והסתבך לעיתים קרובות בקרבות; הקדנציה השנייה שלו כמאמן התרחשה מכיוון שהושעה בזמנו כשחקן ל-18 משחקים כשהכה שופט.
נקו זכה עם קורינתיאנס בליגת סאו פאולו שבע פעמים, וסיים פעמיים כמלך השערים בשנים 1914 ו-1920 בהן כבש 12 ו-24 שערים בהתאמה. עם טכניקת משחק גבוהה, הוא היה האליל הראשון של קורינתיאנס, והפך לשחקן הראשון שלה שעבורו נבנה פסל בדמותו בשטח המועדון (ב-1929). נכון לשנת 2006, נקו הוא השחקן ששיחק לאורך הזמן הרב ביותר בקורינתיאנס: 17 שנה. בקדנציה השלישית של נקו כמאמן קורינתיאנס הוא זכה עמה באליפות ב-1937.
הוא נקרא לעיתים קרובות לשחק במדי נבחרת ברזיל עמה זכה פעמיים בקופה אמריקה. נקו כבש בקופה אמריקה 1919 ארבעה שערים, כולל צמד בתיקו 2–2 נגד אורוגוואי. נקו סיים כמלך שערי הטורניר בצוותא לחברו לנבחרת ארתור פרידנרייך, ועזר להם לזכות בטורניר. גם בקופה אמריקה 1922 לקח חלק בזכייה בה כבש במשחק נגד ארגנטינה ובניצחון משחק הגמר 0–3 על פרגוואי.
באוגוסט 1925 נישא לאדלגיסה גוגניס, להם נולדו בת ובן. נקו נכנס לפנסיה בשנת 1965 בגיל 70 לאחר שעבד במזכירות לביטחון הציבור של מדינת סאו פאולו. לאורך כל חייו נשאר מחובר למועדון קורינתיאנס, ונפטר ב-31 במאי 1977 בגיל 82. נקו לא זכה לראות את קורינתיאנס זוכה בתואר האליפות המדינית ב-1977 לאחר שזו זכתה לראשונה מזה 13 שנה.
תיבת קינון
בהאמה סריניוואסן
בהאמה סריניוואסן (באנגלית: Bhama Srinivasan; נולדה ב-2 באפריל 1935) היא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אילינוי בשיקגו המוכרת בעיקר בשל מחקרה בתחום ההצגה של קבוצות סופיות. היא עשתה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת מנצ'סטר, ואת המחקר שלה באוניברסיטת קולומביה הבריטית ובמכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בין תפקידיה האחרים הם מרצה באוניברסיטת קלארק ובאוניברסיטת קיל ונשיאת האיגוד לנשים במתמטיקה בשנים 1981–1983. ב-1990 העבירה הרצאת "נתר" שהיא סדרת הרצאות על תחום המחקר שלה.
ביוגרפיה.
ראשית חיה.
סריניוואסן נולדה ב-1935 בעיר מדראס (כיום צ'נאי) שבהודו. היא בתם הבכורה של אינדירה ו-ו"ק רנגסוואמי. אביה נסע לאנגליה על מנת להשלים לימודי תואר שני באוניברסיטת אוקספורד. הוא חזר להודו ב-1933 ולאחר שנה, הוא ואמה התחתנו. הם הביאו לעולם את בהאמה הבכורה, ואת אחיותיה הקטנות ויג'י ופרבהא. היא גדלה במשפחה אותה מתארת בתור "ליברלית ומתקדמת, שבה השכלה וספרים נלקחו כמובן מאליו". קרובי משפחה רבים שלה למדו ועבדו באוניברסיטאות שונות ברחבי העולם והיא למדה אנגלית כשפה שנייה בתור ילדה, וגדלה כדו-לשונית. היא הייתה בתיכון לבנות בלבד, ומתמטיקה הייתה המקצוע המועדף עליה מאז ומתמיד.
את התואר הראשון שלה במתמטיקה עשתה במכללה במדראס. המכללה הייתה מכללה משותפת לנשים ולגברים, והיא לא עמדה בציפיותיה של סריניוואסן שמצאה את המכללה מאכזבת ולא מעוררת השראה. לטענתה, תוכנית הלימודים הייתה מיושנת והספרים היו אותם ספרים שנעשה בהם שימוש באנגליה 30 שנה קודם לכן. כשסיימה את התואר הראשון שלה, הלכה ללימודי תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת מדראס. לעומת המכללה, הלימודים באוניברסיטה משכו את סריניוואסן, והיא הייתה מאוד מרוצה מהיכולת שלה ללמוד מידע מתמטי עדכני. למרות ההתלהבות הרבה שלה מהמקצוע ומחומר הלימוד, היא לא חשבה שתחקור בעתיד את התחום, היא אף לא חשבה שתעסוק בקריירה רצינית במתמטיקה.
משפחה.
סריניוואסן התחתנה לאחר סיום התואר השני שלה עם מהנדס מכונות. הם עברו למנצ'סטר כדי לקדם את העבודה שלו, והוא תמך בה כשהחליטה לעסוק במתמטיקה באופן מקצועי. הם התגרשו בשנת 1970.
דוקטורט וקריירה.
סריניוואסן למדה לדוקטורט באוניברסיטת מנצס'טר, והשלימה את לימודיה בשנת 1960. נושא המחקר שלה היה הצגות מודולריות של קבוצות סופיות. לאחר מכן היא לימדה באוניברסיטת קיל שבאנגליה. ב-1965 עשתה את הפוסט דוקטורט שלה באוניברסיטת קולומביה הבריטית, ולימדה לסירוגין באוניברסיטת מדראס, במכון למתמטיקה רמאנוג'אן.
בשנת 1970 היא הגיעה לארצות הברית ולימדה באוניברסיטת קלארק במסצ'וסטס. בין השנים 1976–1977 היא עבדה במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. היא הפכה לאזרחית אמריקאית באופן רשמי באותה שנה. ב-1979 מונתה לפרופסור באוניברסיטת אילינוי בשיקגו.
סריניוואסן כיהנה כנשיאת האיגוד לנשים במתמטיקה בין השנים 1981–1983. היא מונתה לחברה במכון למחקר מדעי המתמטיקה בשנת 1990. היא הייתה פרופסורית אורחת באקול נורמל סופרייר בפריז, אוניברסיטת אסן בגרמניה, באוניברסיטת סידני באוסטרליה, ובאוניברסיטת המדע בטוקיו. היא ערכה מאמרים בעלונים שונים של האגודה האמריקאית למתמטיקה (AMS) מ-1980 עד 1994.
מחקר.
סריניוואסן מתמחה בחקר תורת הייצוג של קבוצות סופיות. המבנה של קבוצה סופית מופשטת הוא מבנה קשה להבנה. הואיל וכך, מנסים לייצג אותה על ידי קבוצת מטריצות על פני תחום כלשהו. סריניוואסן עבדה עם קבוצות סופיות קלאסיות וחקרה את ההצגות המודולריות שלהן. עבודתה יחד עם עמיתיה למחקר הובילה להמשך מחקר במקומות שונים אחרים וגם ליישום חלק מממצאיה בתחום הפיזיקה.
הרצאת ה"נתר" של סריניוואסן התמקדה בתאוריית ההצגה של קבוצות סופיות. נושא זה היה תחום המחקר העיקרי שלה. בהרצאה שלה, היא דיברה על שיטות גיאומטריות שונות להגדרת קבוצות, ותיארה איך הן נכנסו לתורת הקבוצות. היא גם דנה על מספר תוצאות שצמחו מהגישה הזאת ודיברה על מחקרים קודמים שנעשו בתחום.
בהרצאתה, היא מעלה לדיון את המאמר בניו יורק טיימס "האם אמת ויופי אינם מספיקים?": "ההשקפה שלי כלפי המתמטיקה לאורך השנים הייתה ש'אמת ויופי מספיקים'", היא אומרת, "למעשה, פעמים רבות הזכרתי לתלמידי כי ההישגים המתמטיים הטובים ביותר התרחשו כאשר לא נשאלה השאלה 'לשם מה?'". כשהיא מדברת על יישום הגילוי המחקרי שלה לפיזיקה היא אומרת "עם זאת, האינטראקציות היפות עם הפיזיקה שהתרחשו בשנים האחרונות השפיעו גם עליי". היא מוסיפה שהיא מתרגשת מאוד מהדבר.
ולדימיר זכארוב
גמר הליגה האירופית 2022
גמר הליגה האירופית של עונת 2021/2022 נערך באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן בסביליה, ספרד ב-18 במאי 2022.
אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן היה אמור לארח את הגמר של שנת 2021 אך בעקבות מגפת הקורונה באירופה בשנת 2020, הגמר שהיה אמור להתקיים בשנה זו באצטדיון אנרגה גדנסק שבפולין העובר לאצטדיון ריין אנרגי בקלן, גרמניה. ולו"ז משחקי הגמר נדחה בשנה, אצטדיון אנרגה גדנסק קיבל את האירוח של גמר 2021 במקום גמר 2020, אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן קיבל את אירוח גמר 2022 במקום גמר 2021, והפושקש ארנה בבודפשט, הונגריה קיבל את אירוח גמר 2023 במקום גמר 2022.
המנצחת בגמר, איינטרכט פרנקפורט, תתמודד על תואר הסופר קאפ האירופי לשנת 2022 מול המנצחת בגמר ליגת האלופות 2022.
בחירת האצטדיון המארח.
זה יהיה גמר הליגה האירופית הראשון שנערך באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן אשר אירח גם את גמר גביע אירופה לאלופות 1986. העיר סביליה אירחה את גמר גביע אופ"א 2003 אך באצטדיון לה קרטוחה.
ב-28 בספטמבר 2018 הושק הליך הגשת המועמדות עבור ערי אירופה לאירוח גמר ליגת האלופות, גמר הליגה האירופית וגמר ליגת האלופות לנשים לשנת 2021.
אופ"א הודיעה ב-1 בנובמבר 2018 כי שני אצטדיונים הביעו עניין לארח את גמר הליגה האירופית לשנת 2021 וב־22 בפברואר 2019 שני האצטדיונים הגישו את מועמדותם במועד האחרון.
האצטדיון המארח נבחר על-ידי הוועד המנהל של אופ"א במהלך ישיבה בליובליאנה שבסלובניה ב-24 בספטמבר 2019.
ב-17 ביוני 2020 הודיעה אופ"א כי בשל מגפת הקורונה באירופה, לו"ז הגמרים ידחה בשנה, וכתוצאה מכך רמון סאנצ'ס פיחואן יארח את גמר הליגה האירופית 2022.
גלית ואילנית
גלית ואילנית היא תוכנית אירוח וראיונות טלוויזיונית שבועית בהנחייתן של גלית גוטמן ואילנית לוי, המשודרת בכל יום שישי בקשת 12. התוכנית עלתה לשידור ב-26 במאי 2018, ומתמקדת בראיונות עם אישים מפורסמים מעולם המוזיקה והתרבות.
מנחים.