בשנים 1833–1834 סייר במצרים ובארץ ישראל בחיפוש אחרי כתבי-יד עתיקים, בעיקר בספריות מנזרים. במצרים ביקר במנזרים באזור ואדי אל-נטרון שממערב לדלתת הנילוס וכן במנזרים במצרים התיכונה. הבולטים ברכישותיו מתקופה זו הם ספרי הבשורות הקופטים מהמנזר הלבן שמדרום לאסיוט. כמו כן רכש עתיקות, כגון תגי מומיות נושאי כתב. לפני צאתו לירושלים נסע קרזון למנזר סנטה קתרינה בסיני, שם ניתנה לו גישה לספרייה, אך מאמציו לרכוש במקום כתב יד כלשהו נכשלו.
בביקורו בארץ ישראל באביב 1834 רכש במנזר מר סבא מִצחָפים עתיקים של הברית החדשה ביוונית, בהם "קודקס 548" מן המאה ה-11.
בהמשך מסעו הגיע לאי פטמוס שבים האגאי ונתקל בסירוב למכור לו כתבי יד מספריית מנזר יוחנן הקדוש תאולוגוס שם. קרזון המשיך למערב יוון, נחת בקורפו וחצה את חבל אפירוס בדרכו למנזרי מטאורה ולאוצרות ספריותיהם. ב-1837 חזר למזרח. מקונסטנטינופול הפליג למנזרי הר אתוס. על פי עדותו, אמר לו אב מנזר אַיוּ פּאבְֿלוּ שאין להם חפץ בספרים ישנים וכי ישמח אם קרזון יקבל אחד מהם. קרזון נטל לעצמו כתבי יד בולגרים מאוירים מימי הביניים – "ספרי המקרא של הצאר איוואן אלכסנדר" מן המאה ה-14 וספרי מקרא עתיקים אחרים.
ב-1841 התמנה לנספח בשגרירות בריטניה בקונסטנטינופול ושימש כמזכירו הפרטי של השגריר. גם בתקופה זו בילה את שעות הפנאי באיתור כתבי יד. ב-1842–1843 פעל בארזורום כשותף לנציב הבריטי בוועדת הגבולות הבריטית-טורקית-פרסית-רוסית שיישבה את המחלוקות על קווי הגבול שבין האימפריה העות'מאנית לפרס הקאג'ארית. על חלקו בעבודת הוועדה הוענקו לו עיטור מסדר האריה והשמש מטעם השאה של איראן ועיטור הצטיינות (nişan) מידי הסולטאן העות'מאני. ב-1844 חזר לביתו בעקבות מחלה, שבה לקה בארזורום, ולא יצא עוד למסעות רחוקים.
קרזון כתב על מעשיו ועל תחביביו. ב-1849 ראה אור ספרו "ביקורים במנזרי הלבאנט", שעורר עניין רב וזכה בעשורים הבאים לכמה וכמה מהדורות. ב-1854 פורסם ספרו "ארמניה: שנה בארזורום ומסע בגבולות רוסיה, טורקיה ופרס".
באותה שנה פורסם גם חיבורו "דוח קצר על כמה מהספריות הכי מעוּלוֹת באיטליה". חלק מהאיורים המלווים את ספרי מסעותיו עובדו לתחריטים על פי ציורים שעשה במקומות שונים.
רוברט קרזון ירש ב-1870 את תוארה של אימו . במותו ב-1873 הפקיד בנו פריטים מאוספיו במוזיאון הבריטי, וב-1917 הורישה בתו את האוסף כולו למוזיאון. כתבי-היד אצורים בספרייה הבריטית.
קישורים חיצוניים.
Robert Curzon, "Visits to Monasteries in the Levant", London: John Murray, 1849
Robert Curzon, "Armenia: A year at Erzeroom, and on the frontiers of Russia, Turkey, and Persia", London: John Murray, 1854
שרלוט שרייבר
שרלוט מאונט ברוק שרייבר (באנגלית: Charlotte Mount Brock Schreiber; 21 במאי 1834 - 3 ביולי 1922) הייתה ציירת ומאיירת אנגלית-קנדית, בין ראשוני הציירות הבולטות בקנדה.
ביוגרפיה.
שרייבר, לבית מורל, נולדה באסקס באנגליה. לפני שנישאה והיגרה לקנדה בשנת 1875, למדה וראתה הצלחה במולדתה. בבית הספר לאמנות של מר קארי בלונדון, התאמנה בהדרכתו של ג'ון רוג'רס הרברט, שהתמחה בציורים היסטוריים ודיוקנאות. היא גם למדה אנטומיה וזכתה להבנה והערכה רבה לצורת האדם.
מצוידת בהכשרה זו, זכתה שרייבר בהצלחה מקצועית בתחילת דרכה, והציגה באקדמיה המלכותית בגיל 21 וקיבלה עבודות לאיור מספר ספרים. בשנת 1875, היא התחתנה עם בן דודה ויימאות שרייבר ועברה לקנדה איתו ועם שלושת ילדיו, והתיישבה בטורונטו.
היא השתלבה במהירות בקהילת האמנות בטורונטו. בשנת 1876, שנה לאחר שהיגרה, נבחרה שרייבר לחברת האמנים באונטריו, ובשנה שלאחר מכן, הפכה לאישה הראשונה שלימדה בבית הספר לאמנות באונטריו, אוניברסיטת OCAD של ימינו, שם היא גם הייתה האשה היחידה שכהנה במועצת בית הספר.
בשנת 1880, שרייבר הפכה לאישה הראשונה שנבחרה לאקדמיה המלכותית לאמנויות הקנדית, שהייתה גברית. עם זאת, למרות הישג גדול זה, היא לא הורשתה להשתתף בפגישות או לעסוק בקביעת מדיניות, ונותרה האישה היחידה באקדמיה עד 1933 (53 שנים לאחר מכן), אז נבחרה האישה השנייה, מריון לונג.
הגלריה הלאומית של קנדה מחזיקה את הציור שהגישה לקראת קבלתה לתואר באקדמיה. שכותרתו "הילד הקרופי" (וידויו של פטריוט אירי), ומבוסס על הבלדה האירית "נער הקרופ", שהיה פופולרי בתקופת המרד האירי בשנות ה -90. הוא מספר את סיפורו של נער שעוצר בכנסייה כדי להתוודות על חטאיו כשהוא מתכונן לקרב ווקספורד. הווידוי שלו, אינו בפני כומר קתולי, אלא חייל בריטי מוסווה שעוצר אותו ולוקח אותו להוצאה להורג.
הציור מראה את הנער כורע על ברכיו, פונה לחייל הסמוי, שמדיו גלויים לצופה אך לא לנער. שתי הדמויות מאוחדות על ידי צבע האדום בלבושם, אך החייל תופס את החלק המוצל של הבד, כשהנער את הצד הבהיר יותר, אולי מרמז על אהדתה של שרייבר.
תרומתה של שרייבר לאמנות הקנדית היא עצומה. היא ציירה סצנות של חיי היומיום, והיא ביססה את ציוריה על הדברים שראתה ועל האנשים שהכירה באופן אישי. למשל, היצירה שלה ספרינגפילד מבוססת על התבוננות מקרוב בילדים המשחקים בשלג על גדות נהר. בגלל התעקשותה ומחויבותה לריאליזם, שרייבר זכתה להכנסת הקנדה לסגנון הריאליסטי. יתר על כן, ניסיונה באנגליה איפשר לה להעביר את השינויים הסגנוניים האירופיים באמנות לקנדה, מה שהוביל ישירות לבגרותה האמנותית של המדינה.
עבודתה של שרייבר גילמה את התנועה הריאליסטית באמצעות השפעת הנאו-קלאסיקות והרומנטיקה. ניתן לראות זאת בפורטרט שלה - אדית קווין, המציג את הנטורליזם המתואר בספרות תוך שמירה על תיאור מפורט ומציאותי של הנושא.
האמנות שלה הושפעה מהספרות, כולל האיורים המוקדמים לשירים מאת ג'פרי צ'וסר (אגדת האביר של הצלב האדום), אדמונד ספנסר (הפארי קווין, מאויר 1871), ואליזבת בארט בראונינג (חרוז הדוכסית מיי, 1874).
לאחר קריירה ארוכה ומוצלחת בקנדה, חזרה שרייבר לאנגליה בשנת 1898 לאחר מות בעלה, והיא נפטרה בפיינטון שבדרום דבון, אנגליה בשנת 1922.
נהקי וולס
נהקי מיכאל וולס (באנגלית: Nahki Michael Wells; נולד ב-1 ביוני 1990) הוא כדורגלן ברמודי, המשחק בעמדת החלוץ בבריסטול סיטי ובנבחרת ברמודה.
קריירת מועדונים.
וולס נולד בהמילטון, בירת ברמודה. וולס התחיל לשחק כדורגל, כאשר הצטרף בגיל 12 לדנדי טאון הורנטס המקומית. כעבור כמה שנים, היה מועמד להצטרף למחלקת הנוער של אייאקס, דבר שלא יצא לפועל בסופו של דבבר. בעונת , הצטרף לקבוצה הבוגרת של דנדי, במדיה הבקיע 20 שערים עד לינואר , אז וולס חתם בברמודה הוגס, במדיה כבש 2 שערים ב-9 משחקים.
בקיץ וולס חתם באקלסיל יונייטד, מהליגות האזוריות באנגליה ובדצמבר של אותה השנה, חתם בקרלייל יונייטד מהפוטבול ליג הראשונה, אליה הצטרף כעבור חודש. ב-15 ביונאר, וולס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בריסטול רוברס.
ב-22 ביולי 2011, וולס חתם בברדפורד סיטי מהפוטבול ליג השנייה. ב-6 באוגוסט, וולס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לאלדרשוט טאון. ב-27 באוגוסט, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 2–4 נגד בארנט. בספטמבר , וולס חתם על חוזה לשלוש שנים נוספות במועדון. בינואר , וולס הפך לכדורגלן הברמודי הראשון שמשתתף בגמר גביע הפוטבול ליג. בספטמבר , וולס זכה בתואר כדורגלן החודש של בליגה, אך בסיום החודש נפצע בקרסול ונעדר מספר שבועות.
ב-10 בינואר 2014, וולס חתם בהאדרספילד טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. כעבור יממה, וולס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד מילוול, בה גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון. על אף שהצטרף במהלך העונה, וולס סיים את עונת , כמלך שערי הקבוצה עם 7 שערים. בשנת , וולס היה שותף לחזרה של הקבוצה לפרמייר ליג לראשונה מזה 45 שנים.
ב-31 באוגוסט 2017, וולס חתם בברנלי ששילמה תמורתו 5 מיליון פאונד.
ב-23 באוגוסט 2018, וולס הושאל לקווינס פארק ריינג'רס עד לסיום העונה. בסיום העונה, וולס האריך את חוזהו בקווינס לשנה נוספת, אך ב-30 בינואר 2020, עזב את המועדון וחתם בבריסטול סיטי תמורת 6 מיליון פאונד.
קריירה בינלאומית.
ב-14 בדצמבר 2007, וולס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברמודה במשחק ידידות בו הפסידה 1–2 ל. ב-10 ביולי 2011, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
וולס השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2019, וכבש בו שני שערים.
מפלגת האיכרים הדמוקרטית של גרמניה
מפלגת האיכרים הדמוקרטית של גרמניה (גרמנית: Demokratische Bauernpartei Deutschlands, DBD) הייתה מפלגה מזרח-גרמנית. מפלגת האיכרים הדמוקרטית נוסדה ב-1948. היו לה 52 נציגים בפולקסקאמר, כחלק מ"החזית העממית". מפלגת האיכרים הדמוקרטית השתתפה בכל ממשלות הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. ייסוד מפלגת האיכרים הדמוקרטית של גרמניה הייתה ניסיון להחליש את השפעת האיחוד הנוצרי-דמוקרטי והמפלגה הליברל-דמוקרטית של גרמניה על הקהילות הכפריות על ידי הקמת מפלגה שתהיה נאמנה למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. סגל הנהגת המפלגה הגיע בעיקר ממפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. בשנות ה-80, במפלגה היו חברים כ-117,000 אנשים.
לאחר נפילת חומת ברלין, המפלגה ניסתה למתג את עצמה כמפלגה חקלאית-אקולוגית, אך בבחירות החופשיות הראשונות לפולקסקאמר ב-1990 המפלגה השיגה רק 9 מושבים. ב-1990 מפלגת האיכרים הדמוקרטית של גרמניה התמזגה לתוך האיחוד הנוצרי-דמוקרטי.
קשרים בין-לאומיים.