בחודש ספטמבר 1919 פרסם הרב בן ציון עוזיאל מאמר שבו הביע את דעתו על הקמת בית דין לערעורים. לדעתו, אף על פי שאין הלכה מפורשת על יסוד בית דין לערעורים, הרי "התורה הישראלית לא נעלה הדלת בפני הבע"ד אשר לבם נוקפם מלקבל את פסה"ד ולהעמידו לבקרת לפני בי"ד אחר." לבעל דין ניתנה זכות הביקורת אם נמצאה טעות בנימוקים של פסק הדין, והוא רשאי לפנות לכל רב אחר. "אולם אם העם דורש היום להכניס יפיפותו של יפת באהלי שם וליסד בי"ד לערעורים, אין אנו רשאים לאטום אזנינו מדרישתם וחייבים ומשועבדים אנו להם למלא את בקשתם זו."
בית הדין לערעורים קבע נוהל פניה אליו; כדי לערער על פסק דין, יש לנהל פרוטוקול מדויק של ישיבות בית הדין, סדר ניהול דיון אחיד ולנמק את פסק הדין. למעשה אף לא פעם אחת בכל תקופת קיומו ישב משרד הרבנות בתור בית דין לערעורים. בתי הדין לא עמדו בדרישות הנוהל ולכן לא היה בסיס מנהלי לתפקוד בית הדין לערעורים. וכן כיון שמשרד הרבנות לעדת ישראל בירושלים לא השיג את ההכרה הרשמית המצופה מטעם השלטונות הבריטיים.
הקמתו כחלק מהרבנות הראשית לישראל.
ב־13 בנובמבר 1920 הוגשו המלצות אל הנציב העליון להקים רשות דתית עליונה לכל ארץ ישראל. שתכלול חבר רבנים אשר יהוו בית דין עליון. בראש הרשות הדתית יעמדו שני נשיאים: אשכנזי וספרדי. "אחד משני הנשיאים יהיה נשיא בית הדין לערעורים, אם יוסד מוסד אשר כזה".
בדיונים שהתקיימו ב-25 ו-26 בינואר 1921, נורמן בנטוויץ' אשר שימש כיועץ המשפטי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, הציב את הקמת בית הדין לערעורים כדרישה בריטית וכתנאי להקמת הרשות הדתית העליונה ומתן סמכויות בנושאים שונים בידיה.
החרדים התנגדו להקמת בית דין לערעורים מהנימוק ההלכתי ש"חדש אסור מן התורה". הרב יעקב מאיר העיד כי הוא הקים מוסד כזה בסלוניקי והוא עצמו שימש כאב בית דין, "ואין שום חידוש או איסור בעניין זה."
הגוף שבחר את הרבנים הראשיים לארץ ישראל התכנס לדיונים שהתקיימו ב-23 – 24 בפברואר 1921. אחד הנושאים היה "בית דין לערעורים – ויכוחים" שבו נשא דברים הרב קוק שאמר: "חיינו הלאומיים החדשים בארץ ישראל יהיה לנו בודאי לפעמים צורך גדול לתקן תקנות גדולות, שכל זמן שתהיינה מוסכמות מרוב חכמי ישראל המומחים לרבים ומקובלים אחר כך על הקהל, תהיינה להן כח של דין תורה."
עם הקמת הרבנות הראשית בשנת 1921 הוחלט על הקמתו של בית-הדין הגדול לערעורים על פסקי הדין של בתי הדין הרבניים המקומיים.
לקריאה נוספת.
עמיחי רדזינר, הרב עוזיאל, רבנות תל אביב-יפו ובית-הדין הגדול לערעורים: סיפור בארבע מערכות, מחקרי משפט כא (תשס"ד), עמודים 129 - 243.
חוק הספאם (סעיף 30א' לחוק התקשורת (בזק ושידורים) תשמ&quot;ב - 1982)
רוברט פולטון (מושל איווה)
רוברט דייוויד פולטון (באנגלית: Robert David Fulton; ) הוא פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איווה ה-37 במהלך 16 הימים הראשונים של שנת 1969. מ-1965 ועד אז הוא כיהן כסגן מושל המדינה.
ביוגרפיה.
רוברט פולטון נולד בווטרלו, איווה. כאיש המפלגה הדמוקרטית הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של איווה בשנים 1958–1960, ובשנים 1962–1964 כחבר הסנאט המדינתי. לאחר מכן הוא היה שותפו למרוץ של מושל איווה הרולד יוז, ועם בחירתו של יוז לכהונה שנייה ב-1964, הוא נבחר כסגן מושל איווה. בתפקיד זה הוא כיהן בשנים 1965–1969. לאחר מכן הוא כיהן לתקופה קצרה ב-16 הימים הראשונים של 1969 כמושל איווה, לאחר בחירתו של יוז לסנאט של ארצות הברית והצורך שלו להתפטר ממשרת המושל עקב כך. פולטון היה מושל איווה הדמוקרטי האחרון שכיהן עד לבחירתו של טום וילסאק ב-1999.
ב-16 בינואר 1969 הושבע המושל הנבחר רוברט ריי. ריי ניצח בבחירות שהתקיימו בנובמבר 1968, אך על פי חוקת איווה, הוא לא יכול היה להיכנס לתפקידו כמושל אלא רק באותו יום. ב-1970 התמודד פולטון בבחירות למשרת המושל, אך הובס על ידי ריי. לאחר סיום כהונתו כמושל, שימש פולטון כחבר הוועדה הדמוקרטית הלאומית והיה נציג לוועידה הארצית של המפלגה ב-1972
Tech12
tech12 הוא אתר חדשות ישראלי המסקר את תחום ההייטק בישראל ובעולם ומופעל על ידי קבוצת קשת. האתר החל לפעול בינואר 2022. העורכת הראשית של האתר היא אילאיל בן צור.
היסטוריה.
בחודשי אוגוסט וספטמבר 2021, פורסם כי בקשת מפתחים אתר אינטרנט מקצועי המיועד עבור תעשיית ההייטק, אשר יישב וימותג בנפרד מ-mako, ויעסוק רק בחדשות מתחום זה.
ב-9 בינואר 2022, החל האתר לפעול.
תכונות וייעוד.
tech12 הוקם במטרה לסקר לעומק את צמיחתה של תעשיית ההייטק הישראלית, וכן את השפעתה על הכלכלה המקומית והגלובלית.
תחומי הסיקור של tech12 כוללים חברות הייטק ישראליות – סטארטאפים וארגונים ותיקים; שוק ההון; קרנות הון סיכון; חידושים טכנולוגיים; וכן שוק העבודה והתמורות החלות בו. התכנים העיתונאיים העולים באתר מתמקדים בפן הטכנולוגי של עולם ההייטק הישראלי ובנקודות ההשקה שלו בזירות הגלובליות.
מלבד כתבות, כולל tech12 פרשנויות, טורי דעה ופודקאסטים. מאפיין נוסף של האתר הוא צ'אט הכתבים Tech Bites, שפועל בדומה לצ'אט כתבי החדשות וצ'אט הספורט המוטמעים באתר N12, גם הוא מבית קבוצת קשת.
בנוסף לאתר האינטרנט, האתר מפעיל ערוצים בלינקדאין, טוויטר, פייסבוק, אינסטגרם וטלגרם וכן מפרסם ניוזלטר.
מקור השם.
שם האתר מורכב מהמילה Tech (טכנולוגיה) ומהמספר 12 – המתייחס למותג המסכי של קבוצת קשת – ערוץ קשת 12.
רוברט ריי
רוברט דולף ריי (באנגלית: Robert Dolph Ray; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה ה-38 בשנים 1969–1983.
במהלך תקופת כהונתו כמושל, שימש ריי כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית בשנים 1975–1976. הוא העביר את חוק ההגנה על קברים של איווה ב-1976, שהיה החוק הראשון בארצות הברית שהגן במפורש על מקומות הקבורה של האינדיאנים בארצות בארצות הברית. הוא גם קיבל אלפי פליטים לאיווה.
בשנותיו האחרונות, כיהן ריי כראש העיר בפועל של דה מוין ממאי ועד דצמבר 1997, והיה הנשיא הזמני של אוניברסיטת דרייק ב-1998.
ראשית חייו.
רוברט ריי נולד בדה מוין, איווה, כבנם של קלארק ריי, מנהל חשבונות, ושל מילדרד ריי. ב-1946 הוא סיים את בית הספר התיכון על שם רוזוולט. לאחר מכן הוא שירת בצבא ארצות הברית. ב-1952 סיים ריי לימודי תואר בוגר אוניברסיטה במנהל עסקים באוניברסיטת דרייק, וב-1954 הוא סיים תואר במשפטים.
ריי החל את הקריירה שלו כעורך דין. לאחר כמה שנים בעיסוק במקצוע, הוא היה ב-1963 ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית של איווה.
מושל איווה.
ב-1969 הושבע ריי כמושל איווה. במהלך כהונתו בתפקיד, בוצעו שינויים בחוקת איווה, כולל הארכת משך כהונת המושל משנתיים לארבע שנים. הוא כיהן כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית בשנים 1975–1976, וכן כיושב ראש אגודת המושלים הרפובליקנים, אגודת המושלים של המערב התיכון, ועדת החינוך של המדינות והיה נשיא מועצת ממשלות המדינות. כמושל, הוא הוציא צווים ביצועיים לקידום זכויות האזרח, לשימור האנרגיה וצמצום הבירוקרטיה וכן להקמת הוועד הכלכלי של המושל ונציבות החינוך הטכנולוגי הגבוה של איווה. ב-1974 חתם ריי על חוקים להקמת הנציבות למעמד האישה של איווה. ב-1982 הוא היה הראשון שהוענקה לו על ידי נציבות זו מדליית כריסטין וילסון לשוויון וצדק. ב-1976, יחד עם רעייתו בילי ריי ושלוש בנותיו, היה ריי למושל הראשון שנכנס לטראס היל , מעון המושל הרשמי.
ב-1979 שימש ריי כנציג לוועידת הפליטים של האומות המאוחדות בז'נבה. הוא תמך בגביית פיקדון על פחיות משקה.
תקופת כהונתו בלטה בהומניטריות שלו כלפי פליטי התאי דם מדרום-מזרח אסיה. הוא הסכים להגעתה של קבוצה פליטים זו לארצות הברית ויצר תוכנית יישוב פליטים לצורך כך. ריי הודיע שמדינת איווה תקבל 1,500 פליטים נוספים בינואר 1979. הוא כתב לנשיא ג'ימי קרטר ולמושלים אחרים וביקש מהם לתמוך בהרחבת אישורי הכניסה לארצות הברית של אנשי הסירות. הסקרים מאותה תקופה הראו שמאמצי היישוב מחדש והעזרה לפליטים היו שנויים במחלוקת. רבים חששו מתחרויות במקומות העבודה, העברת תקציבים נחוצים ומעירוב גזעי.
ריי היה המושל הראשון שחתם על חוק להגנת קברי האינדיאנים בארצות בארצות הברית. בראשית שנות ה-70, נדהמה הפעילה החברתית מריה פירסון ששרידי שלדים של אינדיאנים טופלו באופן שונה מאלו של לבנים. היא מחתה בפני ריי, ובסופו של דבר הוא קיים איתה שיחה לאחר שקיימה ישיבת שבת מחוץ ללשכתו. ריי שיתף פעולה עם פירסון, ועבודתם המשותפת הובילה לקבלת חוק ההגנה על קברים של איווה שחוקק ב-1976, החוק הראשון בארצות הברית שהגן במפורש על קברים אינדיאנים. חוק זה קדם לחוק פדרלי דומה שחוקק ב-1990.
לאחר פרישתו.
לאחר תום כהונתו כמושל ב-1983 היה ריי למנהל הכללי של חברת ביטוח חיים. ממאי ועד נובמבר 1997 הוא כיהן כראש העיר בפועל של דה מוין. ב-1998 היה ריי הנשיא הזמני של אוניברסיטת דייק. הוא היה יושב הראש המשותף, יחד עם בוב אדגר, של הקואליציה הלאומית לטיפול רפואי.
ב-2005 היה ריי מושל איווה או מושל איווה לשעבר הראשון שקיבל את האות האזרחי הגבוה ביותר של איווה, שהוענק לו על ידי ועדת זיכרון המאה של המדינה.
חיים אישיים.
ב-1951 נשא ריי לאישה את בילי לי הורנברגר, חברתו מימי בית הספר התיכון, ולשניים נולדו שלוש בנות. בשנותיו האחרונות סבל ריי ממחלת פרקינסון.
רוברט ריי נפטר במעון הסיעודי בו שהה בדה מוין ב-8 ביולי 2018, בגיל 89. הוא נטמן בבית הקברות וסט הייבן שבעיר.
לקסוס RX