נולד בטקסס בשנת 1918 להורים ממוצא יהודי-גרמני. למד משפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין, ובמהלך מלחמת העולם השנייה שירת ב- FBI.
בשנת 1945 פתח בדאלאס משרד עורכי דין (Akin Gump Strauss Hauer &amp; Feld), שלימים נעשה למשרד המעסיק מאות עורכי דין ברחבי ארצות הברית.
בשנות החמישים עסק בגיוס תרומות למפלגה הדמוקרטית, וסייע לבחירתו של מושל טקסס ג'ון קונלי. בכך, נעשה מקורב ללינדון ג'ונסון, והלה נעזר בו בהיותו נשיא ארצות הברית כיועץ מדיני לעניין מלחמת וייטנאם.
בין השנים 1972 ו- 1977 שימש כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC), ובשנת 1977 מונה על ידי נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר לנציב הסחר של ארצות הברית (USTR), במסגרתו השלים בהצלחה את "סבב טוקיו", ליישום הסכמי גאט"ט.
בשנת 1979 מונה על ידי קרטר לתפקיד שליחו המיוחד למזרח התיכון, בניסיון להתמודד עם השלכות המהפכה האיראנית.
בינואר 1981 העניק לו קרטר את מדליית החירות הנשיאותית.
בתקופת כהונתו של רונלד רייגן כנשיא ארצות הברית, מונה שטראוס לעמוד בראש הוועדה הכלכלית הלאומית (National Economic Commission) ביחד עם דרו לואיס.
באוגוסט 1991 מונה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש (האב) לשגריר ארצות הברית בברית המועצות, ולאחר פירוקה, נעשה לשגריר ארצות הברית הראשון ברוסיה, לאחר פירוק ברית המועצות, תפקיד בו כיהן עד נובמבר 1992.
הוא שימש חבר סגל בבית הספר למינהל ציבורי על שם לינדון ג'ונסון באוניברסיטת טקסס באוסטין.
נפטר בוושינגטון בשנת 2014, בגיל 95. על שמו נקרא "המרכז לביטחון לאומי ומשפטים" באוניברסיטת טקסס באוסטין.
נביס
יחיאל שרייבמן
יחיאל שרייבמן (יידיש: יחיאל שרײַבמאַן; 12 במרץ 1913 רשקוב בסרביה - 9 בדצמבר 2005 קישינב מולדובה) היה סופר יידי.
החל מ-1940 שרייבמן היה חבר באיגוד הסופרים של ברית המועצות. הוא היה חבר מערכת של מספר כתבי עת ועיתונים ביידיש, ביניהם סאוועטיש היימלאנד, די יידישע גאס ואויפן שוועל.
ביוגרפיה.
שרייבמן נולד ב-1913 בעיירת רשקוב שבאימפריה הרוסית (כיום חלק ממולדובה), אביו היה פחח. הוא למד בחדר ובבית ספר ממלכתי. בשנות השלושים של המאה ה-20 הוא חי בבוקרשט, שם הוא עבד בתיאטרון היידי.
את החיבורים הראשונים הוא החל לפרסם ב-1936, הם היו מוקדשים לחייהם של הפועלים הפשוטים ופורסמו בכתב עת סיגנאל שיצא לאור בניו יורק. הוא כתב בשביל כתב עת בוורשה, בוקרשט וניו יורק. לאחר כיבוש בסרביה על ידי ברית המועצות ב-1940 עבר שרייבמן לקישינב ונהיה חבר באיגוד הסופרים של ברית המועצות. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא עבד בקולחוז באוזבקיסטן. בשנות החמישים של המאה ה-20 החלו לתרגם את חיבוריו לרוסית ומולדובאנית. עם תחילת יציאתו לאור של סאוועטיש היימלאנד הוא החל לכתוב בשבילו ויותר מאוחר הפך לאחד מעורכיו.
יחיאל שרייבמאן
האור קרוב
רבונה
למענך
מגי האסן
מרגרט "מגי" האסן (באנגלית: Margaret "Maggie" Hassan; נולדה ב-27 בפברואר 1958) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית. המכהנת כנציגת ניו המפשיר בסנאט. קודם לכן כיהנה כמושלת ניו המפשייר בשנים 2013–2017.
ביוגרפיה.
האסן (מבוטא HASS-un) נולדה בבוסטון שבמסצ'וסטס, בתם של מרגרט ורוברט ווד. אביה היה פרופסור למדע המדינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וכיהן במשך תקופה קצרה כמזכיר מחלקת השיכון והפיתוח העירוני בקבינט של לינדון ג'ונסון. אמה הייתה מורה. ב-1980 סיימה תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת בראון וב-1985 סיימה תואר JD במשפטים מאוניברסיטת נורת'איסטרן. לאחר הלימודים עבדה כעורכת דין ויועצת משפטית.
בנה הבכור נולד עם שיתוק מוחין חמור מאד. בעקבות מאבקה ליצירת תנאים מתאימים לבנה במוסדות חינוך היא הפכה לקול בולט במדינה בנושא המאבק לזכויות נכים. ב-1999 מונתה על ידי מושלת ניו המפשייר ג'ין שאהין ליועצת לוועדה לנושאי התאמה בחינוך במדינה.
ב-2002 פנו אליה בכירי המפלגה הדמוקרטית על מנת שתתמודד לסנאט של ניו המפשיר, היא התמודדה אך לא זכתה בבחירות. בנובמבר 2004 ניצחה בבחירות לסנאט, ב-2006 וב-2008 זכתה בבחירות לכהונה נוספת. בתקופת כהונתה השלישית שימשה מנהיגת סיעת הרוב בסנאט. ב-2010 הפסידה בבחירות.
בנובמבר 2012 נבחרה למושלת ניו המפשייר ברוב של 55% לעומת 43% ליריבה מהמפלגה הרפובליקנית. במסע הבחירות שלה הבטיחה להימנע מהעלאת מיסים ולהשקיע בחינוך ובתעסוקה. היא ניצחה בבחירות לכהונה נוספת בנובמבר 2014 ברוב של 52%.
באוקטובר 2015 הכריזה על התמודדה לסנאט, בבחירות גברה על הסנאטורית המכהנת קלי איוט ברוב של פחות מ-800 קולות (פחות מ-0.5%).
האסן נשואה לתומאס האסן המכהן כמנהל אקדמיית פיליפס אקסטר, פנימייה יוקרתית באקסטר. היא אם לשני ילדים.
עונת 1977/1978 ב-NBA
עונת 1977/1978 היא העונה ה-32 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה היחידה של וושינגטון בולטס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את סיאטל סופרסוניקס בתוצאה 4-3. וס אנסלד זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, למרות שהעמיד במהלך הסדרה ממוצעים צנועים של 9.0 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה לראשונה ביל וולטון מפורטלנד טרייל בלייזרס, על אף שנפצע לאחר 60 משחקים ונאלץ להחמיץ את המשך העונה ואת משחקי הפלייאוף. במשחקים בהם השתתף, רשם וולטון ממוצעים של 18.9 נקודות ו-13.2 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן 50-10, אחר לאחר פציעתו התדרדרה פורטלנד למאזן 58-24 והודחה כבר בשלב השני בפלייאוף, כשהפסידה לסיאטל סופרסוניקס בתוצאה 4-2.
בתחילת העונה עברה קבוצת "ניו יורק נטס" לפיסקטוויי שבניו ג'רזי, ושינתה את שמה ל"ניו ג'רזי נטס". 35 שנים מאוחר יותר, בעונת , חזרה הקבוצה לעיר ניו יורק בתור "ברוקלין נטס".
דראפט 1977.
בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-10 ביוני 1977 בעיר ניו יורק, בחרה מילווקי באקס במקום הראשון את קנט בנסון מאוניברסיטת אינדיאנה. לאורך הדראפט נבחרו בסך הכול שמונה שחקנים שהשתתפו במהלך הקריירה במשחק האולסטאר: אוטיס בירדסונג (בחירה שנייה), מרכוס ג'ונסון (3), וולטר דייוויס שזכה בתואר רוקי העונה (5), ברנרד קינג (7), ג'ק סיקמה (8), ריקי גרין (16), נורם ניקסון (22) ואדי ג'ונסון (49). לאחר פרישתם הוצגו קינג וסיקמה בהיכל התהילה של הכדורסל.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך שמונה סיבובים):
אולסטאר.
משחק האולסטאר נערך ב-5 בפברואר 1978 באטלנטה, ג'ורג'יה.
המאמנים במשחק היו בילי קנינגהם מפילדלפיה 76' וג'ק רמזי מפורטלנד טרייל בלייזרס. חמישיית המזרח כללה את ג'ון האבליצ'ק, ג'ורג' גרווין, ג'וליוס אירווינג, לארי קינון ודייב קאונס, וחמישיית המערב כללה את פול וסטפאל, דייוויד תומפסון, ריק בארי, מוריס לוקאס וביל וולטון. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 133-125, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה רנדי סמית' שקלע 27 נקודות מהספסל עבור הקבוצה המנצחת.
פלייאוף 1978.
בפלייאוף זה, שתי המדורגות הראשונות בכל אזור (מזרח ומערב) שובצו ישירות בסיבוב השני, בעוד המדורגות 3-6 שיחקו ביניהן בסדרות של הטוב משלושה משחקים.
סגל האלופה, וושינגטון בולטס: וס אנסלד, אלווין הייז, בוב דאנדרידג', קווין גרווי, טום הנדרסון, מיץ' קופצ'אק, צ'ארלס ג'ונסון, לארי רייט, גרג באלרד, ג'ו פייס ופיל ווקר (פיל צ'ניר נכלל בסגל אך לא השתתף בפלייאוף).מאמן ראשי: דיק מוטה.
סיפורו של השגריר מורגנטאו
סיפורו של השגריר מורגנטאו (1918; אנגלית: Ambassador Morgenthau's Story) הוא ספר זיכרונותיו של הנרי מורגנטאו, שהיה שגריר ארצות הברית באימפריה העות'מאנית בין השנים 1916-1913, עד יום התפטרותו מהתפקיד. הספר הוקדש לנשיא ארצות הברית דאז, וודרו וילסון, והוא נכתב במשך יותר משנתיים. סופר הצללים של מורגנטאו היה בורטון ג'. הנדריק ; אולם השוואה עם מסמכים רשמיים שהוגשו על ידי מורגנטאו בתפקידו כשגריר מראה כי הספר גובש ונכתב באופן נרחב על ידי מורגנטאו עצמו.
הספר הוא מקור ראשוני בנוגע לרצח העם הארמני ורצח העם היווני-פונטי שהתרחשו בשנותיה האחרונות של האימפריה העות'מאנית. כשיצא לאור, היה הספר נתון תחת ביקורת של שני היסטוריונים אמריקנים בולטים לגבי עיסוקו באימפריה הגרמנית בשבועות שלפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
תוכן הספר.
שגריר ארצות הברית לשעבר באימפריה העות'מאנית, מורגנטאו, מתייחס לניסיונו ביחסים הגרמנים-עות'מאנים בזמן מלחמת העולם הראשונה. הוא התייחס למועצת האיחוד והקידמה כ"שיטת הבוס" (boss system) בתוך האימפריה העות'מאנית, והתייחס לכך שהיא עזרה לאימפריה הגרמנית להביא את העות'מאנים לצדם. הוא גם מתאר את השפעת גרמניה במניעת מכירת אניות מלחמה אמריקניות ליוון, תוכניותיהם לטריטוריות חדשות, תחנות פחם, פיצויים וסגירת הדרדנלים כדי להפריד את האימפריה הרוסית ממדינות ההסכמה בזמן מלחמת העולם הראשונה. הספר גם מכיל מידע על ביטול הקפיטולציות על ידי האימפריה העות'מאנית.
על הגנת ואן.
מורגנטאו דיווח מהערים העות'מאניות חלב וואן. הוא ציטט את עדויותיהם של פקידי הקונסוליה, שהצדיקו את הגירושים כהכרחיים וטענו גם על שיתוף פעולה של האוכלוסייה הארמנית של ואן עם הכוחות הרוסים המתקדמים שכבשו את העיר, תירוץ בו השתמשו כהצדקה לרדיפת כל הארמנים.
בזיכרונותיו, כתב מורגנטאו מאוחר יותר:
שיחות עם מנהיגים עותמאנים.