כריסטינה מתה ב-1224 בגיל 74 מסיבות טבעיות.
קבוצת המניע
קבוצת המניע (שבעבר נקראה "קבוצת לינוע") היא חברה פרטית בענף הלוגיסטיקה וההובלה היבשתית, הפועלת מאז 1932. נכון ל-2017, מפעילה החברה למעלה מ-150 משאיות ו-250 נגררים.
החברה מספקת שירותים בתחום ניהול שרשרת האספקה. לחברה מרכזי תפעול בנמלי חיפה ואשדוד ובנמל התעופה בן-גוריון.
ראשיתה של החברה עם הקמתה של חברת "המניע" בתל אביב על ידי אברהם ליפשיץ ויואל בנו. החברה עסקה בהובלת פרי הדר מנס ציונה לנמל יפו ובהובלת אבן ממחצבות מגדל צדק לתל אביב הנבנית.
משנות ה-80 של המאה ה-20 נוהלה החברה על ידי עמיעד ליפשיץ (שכיהן גם כחבר הנהלה במועצת המובילים, חבר בנשיאות לשכת המסחר - תל אביב והמרכז ויושב ראש ועדת תובלה ונמלים באיגוד לשכות המסחר). החברה עסקה גם בהובלות לירדן. ב-2003 פעלה החברה תחת נאמן שגיבש לה תוכנית הבראה, עקב חובות גדולים שצברה. בהמשך רכשה החברה חברות אחדות בתחומה ובין השאר התאחדה בשנת 2004 עם חברת "לינוע דרך הים בע"מ" שהוקמה בשנת 1999. ב-2018 אוחדה חברת הבת ליעד עם חברת אוברסיז.
חברות הבנות של הקבוצה הן:
תיכון הראל
תיכון הראל הוא בית ספר תיכון עיוני ממלכתי יחיד ביישוב מבשרת ציון, הגדול ביותר במחוז ירושלים, נכון ל-2015. בית הספר משרת 1,043 תלמידים ממבשרת ציון, הר אדר ויישובי הסביבה.
בית הספר הוא תלת-שנתי (כיתות י'-י"ב), ופועל במבנה ארגוני של עמותה, בניהול עצמי. ככזה הוא זוכה למידה של עצמאות כלכלית ופדגוגית. התיכון ממוקם למרגלות אתר הקרבות ההיסטורי בהר הקסטל, ונקרא על שם חטיבת הראל שלחמה במקום.
היסטוריה.
תיכון הראל הוקם ב-1993 ביוזמה משותפת של הורים ותלמידים, בשיתוף המועצה המקומית מבשרת ציון ומשרד החינוך, וזאת לאחר שנים רבות בהן הרחיקו בני הנוער ביישוב ללמוד בבתי הספר התיכוניים בירושלים.
בראשיתו התבסס התיכון בעשירייה הראשונה של בתי הספר התיכוניים בישראל מבחינת הזכאות לבגרות, ונחשב לבית ספר עם אחוז גבוה במיוחד של בוגרים המתגייסים לצבא ובוגרים המתנדבים ליחידות קרביות.
בבית הספר מסלול סדנאות המתקיים לאורך שלוש שנות הלימודים בו, ומיועד להכין את התלמיד לחיים האזרחיים הבוגרים ולהיכרות עם החברה הישראלית. סדנאות אלו פותחו באופן עצמאי בבית הספר.
בתיכון 27 מגמות לימוד והרחבות של מקצועות החובה - כולן עיוניות. החל מ-2006 החלו לפעול בבית הספר גם כיתות חינוך מיוחד המשולבות במרבית הפעילויות השכבתיות של הכיתות הרגילות. בנוסף לכך, פועלות בתיכון כיתות מב"ר מיום הקמתו, אליהן התווספו בהמשך כיתות אתג"ר. אוכלוסיית התלמידים מבטאת את ההטרוגניות הרבה הקיימת במבשרת ציון וגידולה מעיד על הגידול המשמעותי שחל ביישוב בשנים האחרונות.
לתיכון הראל אתר אינטרנט שהוא אחד מאתרי האינטרנט הראשונים בישראל של בית ספר תיכון, והוקם ב-1998. ייחודו הוא התמקדות בהעשרת התלמיד מעבר לחומר הלימודים, בהקשרים רחבים של המקצועות השונים.
בין הבוגרים הידועים, השרה מירב כהן, סגן השר עידן רול והעיתונאית דפנה ליאל.
מנהלת בית הספר היא ליאת שגב.
פלאסה דה לה ויה
פלאסה דה לה ויה (בספרדית Plaza de la villa - כיכר העיר) היא כיכר מפורסמת במרכז מדריד, בירת ספרד. הכיכר ממוקמת לצדו של רחוב מאיור (Calle Mayor), עורק התנועה הראשי במרכז העיר, וממנה יוצאים בשלושה רחובות קטנים שנחשבו למרכזה של מדריד העתיקה.
בהיקף הכיכר ניצבים שלושה מבנים בעלי חשיבות היסטורית, שנבנו ונוספו לכיכר במאות שונות. הראשון להיבנות היה בית ומגדל לוחאנס (Casa y Torre de los Lujanes) - אחוזה מהמאה ה-15 שנבנתה בסגנון מודחאר, בצדו המזרחי של הכיכר.
המבנים הנוספים בכיכר הם בית סיסנרוס (Casa de Cisneros), ארמון שנבנה במאה ה-16 בסגנון פלאטרסקו (Plateresco) בצדה הדרומי של הכיכר, ובית העיר (Casa de la Villa) שנבנה במאה ה-17 בסגנון בארוק בצדה המערבי של הכיכר, ושימש כבית העירייה.
היסטוריה.
פלאסה דה לה ויה הייתה לאחד האתרים החשובים במדריד העתיקה, ונמצאה במרחק זהה משער גוודלחרה ומשער דה לה וגה, שתיים מהכניסות הגדולות למדריד בימי הביניים. עד המאה ה-15 נקראה הכיכר פלאסה דה סן סלבדור, על שם כנסייה בעלת שם זהה שניצבה בקרבת מקום ושימשה לישיבות מועצת העיר.
בית ומגדל לוחאנס.
שני המבנים הללו, שנבנו בסגנון מודחאר-גותי, הם המבנים העתיקים ביותר במדריד ששימשו למגורים ונשתמרו עד ימינו. בניית המגדל החלה בתחילת המאה ה-15 והבית נוסף מעט אחרי סוף המאה. המבנים נקראים על שם משפחת לוחאנס, סוחרים עשירים ממוצא אראגוני, שהיו הראשונים לאכלס את המבנים.
על פי המסורת, המגדל שימש כמקום כליאתו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שנלקח בשבי במהלך קרב פאביה. כיום משמש המגדל כמטה האקדמיה המלכותית למדעי הרוח והחברה.
בית סיסנרוס.
בית סיסנרוס הוא ארמון שנבנה בסגנון פלאטרסקו בשנת 1537 בהוראתו של בניטו חימנז דה סיסנרוס, אחיינו של הקרדינל פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס שהיה עוצר ספרד ועמד בראש האינקוויזציה הספרדית.
החזית הנוכחית של המבנה הפונה לכיכר, נבנתה בתחילת המאה ה-20, לאחר שמועצת העיר מדריד רכשה את הארמון ופעלה לשילובם של המבנים בכיכר. השיפוץ, שנותר נאמן לתכנון המקורי, כלל גם בניית גשר בין המבנה לבין בית העירייה הסמוך.
בית העיר.
בנייתו של בית העיר החלה בשנת 1645 על ידי האדריכל חואן גומז דה מורה ונסתיימה בשנת 1693. עד שנת 2007 שימש המבנה כבית עיריית מדריד, אז הועתקה מרבית הפעילות לארמון התקשורת בפלאסה דה סיבלס.
פסל אלברו דה בזן.
במרכז הכיכר ניצב פסל ארד של האדמירל אלברו דה בזן, מגיבורי קרב לפנטו. התוכנית להקמת הפסל נהגתה בשנת 1888, במלאת שלוש מאות שנים למותו של בזן, כך הפסל הוצב רק ב-19 בדצמבר 1891. בחזית העמוד עליו מוצב הפסל, חרוטה כתובת המוקדשת לזכרו של בזן.
בית הספר להגנה אווירית
בית הספר להגנה אווירית 883 (ר"ת: ביסל"א, לשעבר: ביסנ"מ 883 - בית הספר לנ"מ), הנקרא גם מחנה משאבים הוא בסיס הדרכה להגנה אווירית של חיל האוויר הישראלי. בית הספר ממוקם בצפון הנגב המערבי, בסמוך לקיבוצים טללים ומשאבי שדה.
עד לאמצע שנות ה-90, שכן הבסיס במרכז הארץ, סמוך לשדה התעופה הרצליה. הוא הועבר לנגב כחלק ממדיניות צה"ל ובשל מחסור בשטחי אש לאימונים.
היסטוריה.
ראשית ביסנ"מ.
ראשיתו של בית הספר להגנ"א (הגנה אווירית) הייתה בבית חרושת לספירט בחולות הרצליה. לפני הקמת המדינה וחודשים ספורים לפני הכרזת המדינה הגיעו ארצה תותחי הנ"מ הראשונים, ובמקום נפתח מחנה אימונים ראשי לתותחנות נ"מ. המחנה הוקם ופעל בתנאי מחתרת מלאים, בשל החשש משלטונות המנדט הבריטי. בשנת 1953 פורסם צו הקמה לבית הספר לנ"מ בהרצליה ובתחילת ימיו נקרא בית הספר לנ"מ (ר"ת:ביסנ"מ). הגדוד הראשון החל את דרכו כגדוד תותחי נ"מ כבד 3.7 אינץ' מכווני מכ"ם, כאשר הוא כפוף פיקודית לחיל האוויר ומקצועית לחיל התותחנים. סוללה סדירה ראשונה הוקמה בשנת 1955 והוצבה במחנה יונה במטרה להגן על אזור תל אביב. בעת מבצע קדש התווספה לה סוללת חיילי מילואים. ובשנת 1957 הוקמה סוללה שלישית, אף היא סוללת מילואים. באוגוסט 1964 החלה הסבת גדודי הנ"מ של החיל לתותחי 70-L בקוטר 40 מ"מ, אשר נקלטו בסוף שנת 1962. הגדוד היה הראשון שהחל בהסבה. במקביל הוטל על הגדוד להסב סוללות ותיקות של גדודים אחרים לתותח החדש, להקים עבורם סוללות L-70 חדשות ולבצע קורסי הכשרה החל משלב הטירונות ועד קורס הקצינים המתקדם (קורס מפקדי סוללות). הכשרת הצוותים התבצעה עד לשלב זה בבסיס ההדרכה של חיל התותחנים. ביולי 1976 ניתן תוקף רשמי לפעילות העיקרית של הגדוד ושמו שונה לביסנ"מ (בית-הספר לנ"מ). תקן מפקד ביסנ"מ הועלה לדרגת אל"ם. בסיס הקבע של הגדוד הוקם בסמוך לשדה התעופה הרצליה.
ב-1 בדצמבר 1970 צורף הנ"מ הקני לחיל-האוויר מחיל התותחנים. ההיטמעות ההדרגתית נתנה את אותותיה בלבושם של חיילי הנ"מ שכבר חבשו כומתות חיל-אוויר, אך המשיכו ללבוש מדים בצבא ירוק. בפברואר 1971 התמזג מערך הנ"מ כולו בחיל האוויר.
אגד 170.
בשנת 1974 הוקם אגד 170 (אחד מאגדי הנ"מ) בבסיס רפידים.
בשנת 1979 עבר אגד 170 מרפידים לבסיס איתם. שני הבסיסים נסגרו ושכנו בחצי האי סיני.
בשנת 1981 אגד 170 עבר למשאבי שדה.
מהרצליה למשאבים.
תוכניות להעברת בית הספר לנ"מ לנגב הוצעו עוד בשנות ה-60. תוכנן כי בשנת 1967 יועבר הבסיס לשטח אש בסמוך לבסיס חצרים זאת על פי החלטת הרמטכ"ל יצחק רבין, בהמלצת מפקד חיל האוויר מוטי הוד. החלטה זו בוטלה לאחר שהתברר שאין אפשרות, מבחינה ביטחונית, להגדיר שטחי אש חדשים בקרבת המיקום המוצע לבית הספר לנ"מ. תוכנית העברת בית הספר לנ"מ מומשה רק בשנות ה-90. ב-28 באוגוסט 1992 הורה מפקד חיל האוויר, הרצל בודינגר, לבחון את האפשרות לאיחוד ביסנ"מ עם אחד מאגדי הנ"מ, זאת בעקבות השינויים בסדר כוחות הנ"מ. ב-31 באוגוסט 1993 הועבר ביסנ"מ מהרצליה לטללים (בשטח שהתפנה בהרצליה נוסד באותה שנה "המרכז הבינתחומי הרצליה") ,ואוחד אגד 170 עם ביסנ"מ.
ביסל"א.