אטיאס נולד בקיבוץ רעים, גדל והתחנך באשדוד. התגייס לקורס טיס בנובמבר 1984, אותו סיים במגמת קרב. במהלך קורס האימון המתקדם הוחלט שיעבור למערך התובלה. הוא שירת בטייסת הדקוטה בבסיס לוד והשתתף במבצע כחול וחום. שימש סמ"ט ב' בטייסת אבירי הציפור הצהובה, סמ"ט א' בטייסת 103, היה ממתכנני ומשתתפי מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה ב-1991, לאחר מכן פיקד על טייסת 100 ועל טייסת 103. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על בסיס שדה דב, יצא לתקופת לימודים ומונה באוגוסט 2008 למפקד בסיס נבטים. עם תחילת כהונתו הועברו הטייסות והיחידות שפעלו עד אז בבסיס לוד לנבטים והבסיס הפך לבסיס המשלב טייסות ממערך התובלה וממערך הקרב. כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2011 והשתחרר משירות הקבע.
בנובמבר 2011 מונה לנספח הראשון של משרד הביטחון בקנדה, כיהן בתפקיד עד אוגוסט 2014.
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת PARA ZERO העוסקת במערכות לכלי טיס בלתי מאוישים. הוא מכהן כיושב ראש דירקטוריון חברת RBS projcets וכיושב ראש דירקטוריון חברת SkyilnX.
השכלה.
אטיאס בוגר תואר ראשון במדעי המחשב ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (1997), בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת חיפה (2008).
קארל פריטש
קארל פריטש (בגרמנית: Karl Fritzsch; 10 ביולי 1903 - נעדר מיום 2 במאי 1945) היה קצין וסגן מפקד מחנה ריכוז גרמני בדרגת אס-אס האופטשטורמפיהרר, הראשון שהציע וערך ניסויים בגז ציקלון בה לצורך רצח המוני.
רקע.
קארל פריטש נולד לאב מרכיב תנורים בבוהמיה, ומאחר ומשפחתו הייתה צריכה לנדוד ממקום למקום כדי למצוא פרנסה, הוא מעולם לא זכה להשכלה נאותה. במשך מספר שנים עבד על ספינות שנעו בנהר הדנובה. בשנת 1928 נישא לפרנציסקה שטיך. לזוג נולדו שלושה ילדים, ובהמשך התגרשו.
בשורות הנאצים.
בשנת 1930 הצטרף לשורות המפלגה הנאצית (חבר מספר 261,135) ולאס אס (חבר מספר 7,287). הוא ביקש להתקדם בסולם הדרגות של האס אס ושירת במחנה דכאו בשנת 1934.
במאי 1940 היה לקצין הראשון שקיבל דרגת "שוצהפטלאגרפיהרר" (בגרמנית: מפקח מחנה), והחל לשרת במחנה אושוויץ בכפיפות לרודולף הס. שם בנה לעצמו במהרה מוניטין של אימת המחנה. יחד עם הס, היה אחראי על סלקציה של אסירים שיומתו מרעב כעונש על בריחה של אסיר אחר. האסירים הנבחרים ננעלו בתא במרתף הבונקר (שהיה בכלא המחנה בלוק 11 או בלוק 13) עד למותם מהרעבה.
ב-29 ביולי 1941, ספירת האסירים העלתה שכמה אסירים חסרים, ופריטש החליט להעניש עשרה אסירים במוות ברעב. עונשו של אחד מהאסירים, פראנצ'ישק גאיובניצ'ק, הומתק לאחר שהכומר הפרנציסקני מקסימיליאן קולבה הסכים לקחת את מקומו. לאחר יותר משבועיים של הרעבה, נותרו בחיים ארבעה אסירים וקולבה ביניהם. הנאצים רצחו אותם בזריקת פנול. יוחנן פאולוס השני הכריז על קולבה כקדוש בשנת 1982.
פריטש חיבב גם עינויים פסיכולוגיים. ניצול מאושוויץ סיפר על חג המולד הראשון שחגג מאחורי גדרות התיל במחנה, ב-24 בדצמבר 1940, בו התרחש אירוע נורא. "הנאצים העמידו עץ חג מולד, עם אורות חשמליים, ברחבת המסדרים. מתחת לעץ הם הניחו את גופותיהם של האסירים שמתו בזמן שעבדו או קפאו למוות במסדר. לאגרפיהרר קארל פריטש התייחס לגופות בבסיס העץ כ'מתנה' עבור האסירים החיים, ואסר על שירת מזמורי חג מולד פולניים". לדברי הס, היה זה פריטש שהגה לראשונה את הרעיון להשתמש בגז ציקלון בה למטרת רצח המוני. בזמן שהס לא נכח במחנה בסוף אוגוסט 1941, פריטש בדק את השפעתו של הגז על שבויי מלחמה סובייטים, שנכלאו בתאי מרתף בבונקר לצורך הניסוי. בימים שלאחר מכן פריטש חזר על הניסויים בגז על קורבנות נוספים בנוכחותו של הס. כך נהגתה שיטת הרצח ההמוני שפעלה באושוויץ ובמחנות אחרים מאז.
ב-15 בינואר 1942, פריטש הועבר למחנה הריכוז פלוסנבירג בתור מפקח מחנה. מתחילת חודש אוגוסט עד אוקטובר 1942 הוא מילא את מקומו של מפקד המחנה.
באוקטובר 1943 נעצר עקב חקירה פנימית של האס אס בנוגע לשחיתות. בית משפט של האס אס האשים אותו ברצח. כעונש הוא נשלח לחזית כלוחם פאנצרגרנדיר.
היעלמותו.
טוענים שהוא נפל במערכה של הקרב על ברלין, אך בפועל לא ידוע מה עלה בגורלו. מקורות סובייטיים טוענים שסוכנות הביון הבריטית, MI6, לכדה אותו בנורווגיה.
בספר זיכרונותיו של צ'ארלס ארנולד בייקר, ששירת ב-MI6, הוא מספר על לכידתו של פריטש באוסלו: "תפסנו, למשל, את סגן מפקד אושוויץ, אדם ננסי קטן בשם פריטש, שבאופן טבעי מסרנו לחזקת שומר יהודי - עם הוראות מפורשות שלא לפגוע בו, כמובן".
Macintosh XL
Macintosh XL זוהי גרסה של סדרת המחשבים Apple Lisa שיוצרה על ידי אפל מחשבים. בהגדרות ה־Macintosh XL המחשב מסופק עם MacWorks XL, תוכנת Lisa שמאפשרת 64K אימולציית ROM. מחשב זהה שנמכר בעבר הוא הlisa 2/10 עם מערכת הפעלה Lisa בלבד.
חומרה.
Macintosh XL בעל כונן דיסקטים "400K 3.5 ודיסק קשיח בנפח 10MB. ניתן להרחיב את נפח האחסון ב־5 או 10MB על ידי דיסק קשיח חיצוני. המחשב השתמש במעבד Motorola 68000, עם 5MHz ביחד עם זיכרון בנפח של 512 KB.בזמן שחרור ה־Macintosh XL בינואר 1985, המחשב כונה בפי אפל כ-"האקינטוש". המחשב יצא מפס הייצור כ־5 חודשים אחר כך, בסוף אפריל 1985.
שדרוגים.
בגלל קשריו עם Lisa - ובניגוד לכל מחשבי המקינטוש האחרים - Macintosh XL השתמש בפיקסלים מלבניים. הרזולוציה של ה־Macintosh XL בעל מסך 12 אינץ' היא 720x364. פיקסלים מרובעים היו זמינים דרך ערכת מסך למחשב, ששינתה את הרזולוציה ל-608x432. ניתן היה להחליף את המעבד בלוח מעבד חדש המכיל עד ל־8MB RAM, שנקרא XLerator 18. כמות הRAM המקסימלית כולל כרטיסי RAM פנימיים הייתה עד 2MB - פי 4 מהנפח המקסימלי בגרסאות המקינטוש הקודמות.
פרנץ מוריץ פון לאסי
פרנץ מוריץ, גראף פון לאסי (בגרמנית: Franz Moritz Graf von Lacy; 21 באוקטובר 1725, סנקט פטרבורג – 24 בנובמבר 1801, וינה) היה מרשל מהאימפריה הרומית הקדושה (הידועה יותר בשם האימפריה האוסטרית) שנודע במיוחד בשל שירותו בזמן מלחמת הירושה האוסטרית ומלחמת שבע השנים.
ביוגרפיה.
משפחת לאסי הייתה משפחת אצולה ממוצא נורמני, שהתיישבה באירלנד. לאחר הדחתו של המלך הקתולי ג׳יימס השני גלתה המשפחה יחד עם היעקוביטים לצרפת.
פרנץ מוריץ נולד ב־21 באוקטובר 1725 בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, בנם של הרוזן פטר פון לאסי ואשתו מרתה. לזמן קצר שרת בצבא האימפריה הרוסית אולם לאחר מכן עקר לווינה בירת אוסטריה (אז האימפריה הרומית הקדושה), התגייס לצבא האוסטרי וקודם לדרגת קולונל. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית שירת בלגניצה ובפיאצ׳נצה ולחם בכמה קרבות.
במהלך מלחמת שבע השנים פיקד על הכוחות האוסטרים בקרב ברסלאו, ויחד עם ליאופולד יוזף פון דאון הביסו את הפרוסים בקרב מאקסן. היה מפקד הצבא הכוחות האוסטריים שנשלחו לסייע לרוסים במהלך הקרב על ברלין, בסופו של דבר הביס הגנרל הפרוסי פרידריך וילהלם פון זיידליץ את הכוחות האוסטריים והרוסיים ואילץ אתם לסגת מהעיר.
ב־24 בנובמבר 1801 מת לאסי בווינה. יום קודם לכן כתב לו הקיסר יוזף השני מכתב שבו הודה לו על שירותיו.
ארנסט אוילנבורג
ארנסט אמיל אלכסנדר אוילנבורג (בגרמנית: Ernst Emil Alexander Eulenburg; ברלין, 30 בנובמבר 1847 - 11 בספטמבר 1926, לייפציג), היה מו"ל מוזיקה גרמני. את הוצאת המוזיקה הנושאת את שמו, הקים אוילנבורג ב-1 בפברואר 1874.
ביוגרפיה.
ארנסט נולד לרופא יהודי בשם מיכאל מוריץ אוילנבורג, ולאשתו השנייה אוגוסטה. אחיו הגדול הוא הנוירולוג והסקסולוג הגרמני אלברט אוילנבורג. לאחר מותו של סב המשפחה ב-1847, המירו בני המשפחה את דתם לנצרות.
בצעירותו, עזב את בית הספר לפני שהשלים את לימודיו, ובחר ללמוד באקדמיה למוזיקה בלייפציג.
ב-1874 הקים את הפירמה "ארנסט אוילנבורג".
בנו, קורט אוילנבורג, הצטרף להוצאה לאור בשנת 1905, וב-1911 היה לבעלים היחיד שלה.
חגית עטיה
חגית עטיה (נולדה ב-16 בפברואר 1962) היא מדענית ישראלית בתחום מדעי המחשב, פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי המחשב והמשנה לנשיא הטכניון לעניינים אקדמיים (מנל"א) בטכניון.
תחומי המחקר העיקריים שלה הם תאוריה של מערכות מבוזרות (אלגוריתמים, חסמים תחתונים, מודלים ואמינות), אלגוריתמים לרשתות תקשורת ומערכות מרובות מעבדים.
השכלה.
בשנת 1981 סיימה בהצטיינות תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1983 סיימה תואר שני במדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות ().
בשנת 1987 קיבלה תואר דוקטור במדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים, תחת הנחייתו של פרופסור דני דולב.
עבודתה באקדמיה.
עטיה היא פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, החל מיולי 2005. במהלך השנים הנחתה מספר סטודנטים לקראת תואר שני, דוקטורט ופוסט-דוקטורט. בנוסף, העבירה קורסים בנושאים מערכות הפעלה, אלגוריתמים מבוזרים ומערכות קבצים.
עטיה חברה במועצת העורכים של כתב העת SIAM Journal on Computing, העוסק בחיזוק הקשר בין תחום המתמטיקה ותחומים מדעיים נוספים.
בנוסף, היא עורכת ראשית של כתב העת Distributed Computing.
בשנים 2010–2012 שימשה כחברה במועצה להשכלה גבוהה.
בשנים 2009–2013 שימשה כחברה בוועדה של ACM Software System Award.
מאמרים ופרסומים.
עטיה פרסמה, בשיתוף עם Jennifer Lundelius Welch, את הספר Distributed Computing: Fundamentals, Simulations and Advanced Topics.
עטיה כתבה מעל ל-150 מאמרים. מאמריה צוטטו למעלה מ-5000 פעמים במאמרים שונים.
פרסים והוקרה.
בשנת 2011 זכתה בפרס דייקסטרה על מאמר בנושא זיכרון משותף ובפרס Michael Bruno Memorial Award.