תושבי העיר המקוריים היו ילידי האי, הידועים כ"אטאו-קיפריים". העיר המקורית שכנה על הגדה הצפונית של נהר גיאליאס. במהלך המאה ה-13 לפנה"ס החלו אנשי Ed-di-al בפעילות ייצור בגדת הנהר הדרומית. בעקבות כך צמחה העיר למרכז עירוני גדול לסחר בנחושת שנוסד על ידי הנאו-אשורים בסוף המאה ה-8 לפנה"ס.
העיר הייתה מרכז הפולחן של האלה הגדולה של קפריסין, "וַנַסַּה" או מלכת השמים, הידועה בשם אפרודיטה. פולחן זה החל ככל הנראה במאה ה-11 לפנה"ס והמשיך עד לתקופה הרומית.
העיר העתיקה שכנה בעמק גיאליאס הפורה ושגשגה בו כמרכז כלכלי בשל קרבתה למכרות במרגלות המזרחיים של הרי הטרודוס וקרבתה לערים ולנמלים בחוף הדרומי והמזרחי. אידליון שגשגה והתעשרה עד כדי כך שהיא הייתה בין 11 הערים הקפריסאיות הרשומות באסטלת סרגון (707 לפנה"ס) והראשונה מבין עשר ערי-הממלכה הקפריסאיות הרשומות על המנסרה של המלך האשורי אסרחדון (680–669 לפנה"ס).
העיר כללה שני אקרופוליסים, כאשר בתי העיר נמצאו בעיר התחתית. הארמון המבוצר נבנה בשנים 750-600 לפנה"ס על גבעת אמפילרי, האקרופוליס המערבי של העיר, ונבנה מחדש בשנים 600-475 לפנה"ס נגד התקפות של כתיון. במקום שכן גם מקדש לאתנה. האקרופוליס המזרחי תפקד כמרכז קודש וכלל את מקדשי אפולו, אפרודיטה ואלים אחרים. גם העיר התחתית הייתה מבוצרת, לפחות במהלך המאה ה-5 לפנה"ס.העדות הראשונה לנוכחות לא-קפריסאית (פיניקים, יוונים ואחרים) מופיעה בתקופה הארכאית (בערך 550 לפנה"ס) בכתובות פיניקיות שנמצאו בשטח המוקדש לאדוניס באקרופוליס המזרחי.
הטבעת מטבעות משנת 535 לפנה"ס חושפת את שלטונותיה ושגשוגה של העיר. הארמון המבוצר היה גם הוא סימן לשגשוג, מכיוון שהוא אחד הגדולים והבודדים הידועים בקפריסין. מלכי אידליון הראשונים היו יווניים כפי שמוצג בכתובות על מטבעות ובלוחית אידליון (לוח ביוונית בכתב קפריסאי שנמצא בעיר). הלוחית מראה שהמלך האחרון, סטאקיספרוס, היה דמוקרטי בשלטון על פי החלטות שהתקבלו תוך התייעצות עם מועצת אזרחים, והחוקים שנוצרו בהתייעצויות אלה מתועדים שנתגלו במקדש אתנה בעיר. המלך היה בעל האדמות הגדול ביותר ונרשמו גבולות חלקות.
העיר נכבשה על ידי כתיון, עיר פיניקית באותה תקופה, בערך בשנת 450 לפנה"ס. הארמון הפך למרכז המנהלי, והתגלה בו ארכיון תשלומי מס. תחת כתיון הפכה העיר למרכז פולחן אפרודיטה והאלוהות הפיניקו-הלנית רשף־אפולו, ומלך כתיון נשא את התואר "מלך כתי ואדיל". העיר שגשגה תחת מלכי כתיון, ובתקופה התלמאית מלכיה היו כפופים לתלמי בן תלמי.
בשנת 300 לפנה"ס ניטשו הארמון והאקרופוליס המערבי והעיר התרכזה באקרופוליס המזרחי, סביב מקדשי אפרודיטה (עשתרת) ואדוניס (אדון) שמרכזיותם המשיכה.
"אידליום בעלת ניחוח רוזמרין" מופיע בשירת פרופרטיוס ואחרים, כמקום בו ונוס (או אפרודיטה, או מלכת השמים הקדם-יוונית) פגשה את אדוניס (בן הזוג המקורי של מלכת השמים, או 'אדון').
כתב קיפרו-הברתי.
כתב קיפרו-הברתי (המאה ה-11 עד ה-2 לפנה"ס) פוענח על סמך הטקסט הדו-לשוני הקפריסאי-פיניקי של אידליון שנמצא כעת באוסף המוזיאון הבריטי. החל מהטקסט הדו-לשוני הקפריסאי-פיניקי של אידליון (הקדשה לאל רשף מכל - המזוהה כאפולו אמיקלוי - המאה הרביעית לפנה"ס), ביצע ג'ורג' סמית' ניסיון ראשון לפרשנות ב-1871, מאוחר יותר פותח ושופר, הודות גם ללוחית אידליון, מאת האגיפטולוג סמואל בירץ' (1872), הנומיסמטיסט יוהנס ברנדיס (1873), הפילולוגים מוריץ שמידט, וילהלם דיקה, יוסטוס זיגיסמונד (1874) והדיאלקטולוג ה. ל. אהרנס (1876).
ארכאולוגיה.
האתר הוא אחד הבודדים שנותרו ללא הפרעה במשך מאות שנים ולכן הוא אידיאלי לחקירה ארכאולוגית.
במאה ה-19 הובאו ללואיג'י פלמה די צ'סנולה, קונסול ארצות הברית, סירים עתיקים ופסלי אבן גיר על ידי תושבי דאלי. הוא הלך לשם וטען ש"ניקה" כ-3,000 קברים שלאחר מכן הועמסו ומילאו שלוש ספינות, אחת מהן טבעה בים התיכון, בעוד שהאחרות הגיעו לניו יורק כדי לסייע בהקמת מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
בשנת 1868, ר. המילטון לאנג, הקונסול הבריטי, מצא מתחם מקודש פתוח שאותו כינה "מקדש אפולו" המכיל 142 פסלי אבן גיר, כיום במוזיאון הבריטי. במקדש זה נמצאו גם כתובות מקדש אידליון, שש כתובות נדר פיניקיות מפורטות המוקדשות לרשף מכל/אפולו אמוכלי. במקדש אדוניס (מקדש אפולו) נמצאו פסלים וחפצים רבים שנמצאים כעת במוזיאונים.
משנת 1927, משלחת שוודית לקפריסין החלה את עבודתה באי וחפרה רבות באידליון. באקרופוליס המערבי חפרו שרידי חומת ביצור. הם זיהו שש תקופות בנייה שונות. תקופות 1–3 תוארכו כקפריסאות מאוחרות III, כאשר נראה כי נוצרה עיר הממלכה אידליון. תקופות 4–6 נחשבו כשייכות לתקופה הקיפרו-גיאומטרית III עד לקיפרו-ארכאית II. בהתבסס על הנחות אלו, ההתיישבות המוקדמת ביותר באקרופוליס הייתה יכולה להתחיל בסביבות 1200 לפנה"ס.
חפירות עדכניות יותר חשפו חלק גדול מהארמון המבוצר וממבנים אחרים.
לוחית אידליון היא לוחית ברונזה מהמאה ה-5 לפנה"ס שנמצאה באידליון וכתובה משני צדיה. הכתובת היא ביוונית בכתב קפריסאי. הלוחית מתעדת חוזה בין "המלך והעיר" ומזכיר גמול שניתן למשפחת רופאים על מתן שירותי בריאות חינם לנפגעים במהלך המצור הפרסי על אידליון.
צפונית לאידליון נמצא הנימפאום של קפיזין, עם כתובות בכתב קפריסאי המתוארכות ל-225–218 לפנה"ס.
השריפה בחתונה בכווית (2009)
השריפה בחתונה בכווית ב-2009 הייתה פיגוע הצתה ורצח המוני שהתרחש במהלך טקס חתונה באויון, מחוז אל-ג'הראא, כווית ב-15 באוגוסט 2009. לפחות 57 בני אדם נהרגו וכ-90 נוספים נפצעו כאשר אשתו הראשונה בת ה-23 של החתן, נסרה יוסף מוחמד אל-ענזי, כדי לנקום על כך שבעלה לקח אישה שנייה, שפכה בנזין על אוהל שבו חגגו נשים וילדים והציתה אותו. תוך שלוש דקות האוהל כולו, שהייתה לו רק יציאה אחת ולא עמד בתקנות בטיחות האש, נבלע בלהבות, ולכד בתוכו רבים. זה היה האסון האזרחי הקטלני ביותר בכווית ב-40 השנים האחרונות. הקורבנות היו כולם נשים וילדים מכיוון שבכווית, באופן מסורתי, חגיגות חתונה מופרדות לפי קווים מגדריים. העיתון "כווית טיימס" דיווח כי כלתו הטרייה של החתן לא נפגעה, אך אמה ואחותה מתו.
בתחילה האמינו שאל-ענזי היא גרושתו של החתן, אך עורכי הדין שלה אומרים שהיא עדיין אשתו. לגברים מותר להחזיק יותר מאישה אחת בכווית. לאל-ענזי ולבעלה שני ילדים, שניהם עם מוגבלות שכלית.
למרות שאל-ענזי חזרה בה מהודאה שנתנה למשטרה לאחר מעצרה, והצהירה בבית המשפט שהיא רק ריססה את האוהל במים מקוללים, אך לא הציתה אותו, היא נמצאה אשמה ברצח בכוונה תחילה והצתה בכוונה להרוג ונידונה למוות ב-30 במרץ 2010. היא נתלתה על ידי רשויות הכלא המרכזי בכווית ב-25 בינואר 2017.
איב יוסון
איב יוסון (באנגלית: Memphis Eve Sunny Day Hewson; נולדה ב-7 ביולי 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אירית.
ביוגרפיה.
יוסון נולדה בדבלין, אירלנד, בתם השנייה של האקטיביסטית אלי היוסון (לבית אליסון סטיוארט) ושל סולן U2, בונו (פול דייוויד יוסון). שמה נגזר מהזמן ותאריך הלידה שלה (7 בבוקר ב-7 ביולי), שכן "ערב" (Eve,Evening) הוא אמצע המילה "שבע" (Seven) יש לה אחות גדולה יותר, ג'ורדן, ושני אחים צעירים יותר, אליה וג'ון. יוסון סיימה את לימודיה ובסנט אנדרוז קולג' בדבלין ובאוניברסיטת ניו יורק. השיר "Kite" של U2 נכתב בהשראת הרגע שבו בונו העלה עפיפון על קיליני היל עם יוסון ואחותה.
קריירה.
אף על פי שהוריה של יוסון התנגדו שתהיה לאיב קריירה בתחום המשחק, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה במשחק בשנת 2005 לצד אחותה ג'ורדן בסרט הקצר "Lost and Found". את הופעת הבכורה שלה בסרט עלילתי היא עשתה בשנת 2008 בסרט הקולנוע "The 27 Club". באותה שנה, יוסון השתתפה בתוכנית למשחק באקדמיה לקולנוע של ניו יורק. בשנת 2010, היא הופיעה בקליפ ובסרט הקצר הנלווה לשיר של הלהקה האירית דה סקריפט, "For the First Time".
בשנת 2013 שיחקה יוסון בסרט המתח "קשרי דם". ביולי 2013, ג'ק קווייד ויוסון ביקשו מהמעריצים לעזור להם לממן סרט חדש בשם "Roadies" באמצעות מיקור המונים. בספטמבר של אותה שנה, היא הופיעה בסרט הקומדיה הרומנטית "דיברנו מספיק" בתפקיד בתו של דמותו של ג'יימס גנדולפיני, אלברט. בנובמבר 2013, היא הייתה מועמדת לפרס אשת השנה באירלנד של המגזין "Tatler" על משחקה בקולנוע.
בשנים 2014–2015 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "הניק", של הבמאי סטיבן סודרברג.
באוקטובר 2015, היא הופיעה בתפקיד קרול דונובן בסרט הקולנוע של סטיבן ספילברג, "גשר המרגלים". היא גילמה את בתו של הדמות הראשית של הסרט, בגילומו של טום הנקס.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הקולנוע "הפרפר". שנה לאחר מכן יוסון גילמה את העלמה מריאן בסרט הקולנוע "רובין הוד", שהוקרן בבכורה בנובמבר 2018. בסרט משתתפים טארון אגרטון, ג'יימי פוקס וג'יימי דורנן.
באוגוסט 2019, פורסם כי יוסון לוהקה לתפקיד אדל במיני סדרת המותחן הפסיכולוגי של נטפליקס "מאחורי עיניה", שהוקרנה לראשונה ב-2021.
בשנת 2020, היא שיחקה בדרמת הטלוויזיה "המאורות", ששודרה ב-BBC One. הסדרה מבוססת על הרומן של אלינור קאטון, "המאורות" משנת 2013, ועלילתו מתרחשת בניו זילנד בזמן הבהלה לזהב של 1866.
חיים אישיים.
יוסון מתגוררת בוויליאמסבורג, ברוקלין. היא קיבלה את התואר שלה מאוניברסיטת ניו יורק ב-22 במאי 2013; אביה, בונו, דחה באותו יום תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ניו יורק.
בשנים 2010–2015 ניהלה יוסון מערכת יחסים עם השחקן ג'יימס לאפרטי.
תחבורה בפריז