מבנה זה של הושענות, הבנויות לפי "כהושעת... כן הושע נא", הפך פופולרי למדי, ופייטנים נוספים כתבו הושענות כאלה, ביניהם רבי יוסף אבן אביתור, רבי מנחם ברבי מכיר, ורבי שמואל החסיד. במרבית הקהילות נוצר מנהג לסיים בכל יום את ההושענות בפיוט אחד מסוג זה.
במנהגי התפילה.
בנוסח אשכנז נאמרת הושענא זו בכל ימי סוכות לאחר הקפת הבימה (בזמן ההקפה אומרים הושענא אחרת), לרבות הושענא רבה, מלבד בשבת חול המועד. בעבר היו קהילות (ביניהן וורמייזא) שנהגו לומר הושענא זו רק במחצית הימים, כאשר הושענא זו וההושענא "כהושעת אב" לרבי שמואל החסיד משמשות לסירוגין יום אחר יום. כך נהגו גם בהרבה מקהילות צרפת, כמופיע בסדר טרוייש.
בנוסח אשכנז, מקובל לומר לאחר הושענא זו את השורה האחרונה של ההושענא "כהושעת אב": בקהילות שנהגו לומר לסירוגין את שתי ההושענות, בימים בהם אמרו "כהושעת אב", צרפו בסופה את השורה האחרונה של הושענא זו ("כהושעת שבות...").
בנוסח איטליה, נאמרת הושענא זו בשעת הקפת הבימה (כהושענא יחידה) במחצית מימי החג, כאשר הושענא זו וההושענא "אנא אזון חין" משמשות לסירוגין יום אחר יום. בנוסף, נאמרת ההושענא בשבת חול המועד, ובהושענא רבה לאחר ההקפות. גם בנוסח רומניא נהוגה הושענא זו.
פאפדרשקה
פאפדרשקה (בהונגרית: Pápadereske) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפאפדרשקה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 270 ובשנת 2020 רק 262 תושבים.
יהודי פאפדרשקה.
בפאפדרשקה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
רכס קלארק (יוסמיטי)
רכס קלארק (באנגלית: Clark Range) הוא רכס הרים, המהווה תת-רכס של הרי סיירה נבאדה במחוז מדרה, במדינת קליפורניה, שבארצות הברית.
הרכס מצוי בשטח הפארק הלאומי יוסמיטי.
גאוגרפיה.
הרכס משתרע בכיוון צפון-דרום החל מפסגת קוורצייט (Quartzite Peak) ועד פסגת טריפל דיבייד (Triple Divide Peak).
הרכס מפריד בין אגן הניקוז של נחל אילילואט, לבין נהר מרסד.
הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת מרסד, שגובהה 3,567 מטרים מעל פני הים.
גובהו הממוצע של הרכס הוא 3,367 מטרים מעל פני הים.
גאולוגיה.
מרבית רכס קלארק מורכב מסלע מותמר, אולם פסגת הר קלארק יוצאת דופן, בהיותה מורכבת מגרניט.
היסטוריה.
מקור השם.
הרכס נקרא על שמו של הר קלארק, אשר קרוי על שמו של גיילן קלארק (Galen Clark).
לקריאה נוספת.
• Suzanne Swedo, Hiking Yosemite National Park, P 139
• Marc J. Soares, 100 Hikes in Yosemite National Park, PP 43, 256
• Kaiser James, Yosemite: The Complete Guide: Yosemite National Park
• Backpacker Magazine, Best Yosemite Guide: Tips, Trips, and Secrets from BACKPACKER Magazine
• François Matthes, Geologic History of the Yosemite Valley, P 80, 121
סליק המחסן באיילת השחר
סליק המחסן באיילת השחר היה סליק בנוי, שהוקם בקיבוץ איילת השחר והיה אחד מארבעת הסליקים הארצים שהקים ארגון ההגנה לאחר הקמתו. הסליק נבנה מתחת למחסן התבואות ופתחו הוסתר בשקי חיטה. לאחר קום המדינה הועברה תכולת הסליק לרשויות והוא נסגר. בכוונת הקיבוץ להקים במקום מוזיאון שיספר את תולדות הסליק.
רקע.
עם תום מלחמת העולם הראשונה החל היישוב בארץ לאגור נשק לא חוקי (קנוי וגנוב) בסליקים ישוביים רבים (חלקם הגדול מאולתר) מתוך הבנה שהשלטון הבריטי לא תמיד ייתן מענה במקרים של סיכון ביטחוני. מגמה זו התחזקה ב-1925 כשארגון ההגנה הוקם והחל לבנות סליקים מרכזיים ברחבי הארץ. בשלב ראשון הוביל שאול אביגור בניית 4 סליקים מרכזיים כשאחד מהם נבחר להיבנות בקיבוץ איילת השחר. שאר שלושת הסליקים המרכזיים נבנו בגבעתיים (סליק אלדמע), בקבוצת גבע ובקבוצת כנרת.
ההיסטוריה של הסליק.
בבניית הסליק היו מעורבים מספר מצומצם של בעלי סוד בקיבוץ. המקום שנבחר לבניית הסליק היה מחסן תבואות שנבנה ב-1924 ושימש לאחסון תבואה וכן להכנת תערובות עבור הרפת והאורווה. המחסן כלל 4 חדרים. בניית הסליק נעשתה במהלך המרד הערבי הגדול (1936-1939). חפירת פיר הירידה נעשתה דרך רצפת הבטון ובסופו של תהליך נבנה סליק בגודל של 3 מטר על 3 מטר. כדי להסוות את הפתח הוערמו עליו שקי חיטה. לאחר כ-3 שנים נבנה לסליק פתח נוסף לחדר אחר במבנה המחסן. פתח זה הוכן כדי להגביר את בטיחות השימוש בסליק. מאחר שהחדר אליו הגיע הפתח הנוסף היה נמוך נבנה הפתח בקיר החדר ולא ברצפתו ולכן היה צורך לטייח את הפתח לאחר כל שימוש.
לאחר סיום בנייתו מונה חבר הקיבוץ יעקב שגב לשמש כמחסנאי של הסליק. בסליק, ששימש כסליק המרכזי של הגליל העליון, אוחסן נשק של הקיבוץ אך גם נשק שהועבר לארגון "ההגנה" מסוריה ולבנון ונשלח ליישובים אחרי בארץ.
ב-1 ביולי 1946, מייד לאחר השבת השחורה החלו הבריטים לחפש סליקים באיילת השחר. על אף המאמצים לא נמצא אף אחד מהסליקים של הקיבוץ.
לאחר קום המדינה.
לאחר תום מלחמת העצמאות נפתח הסליק לעיני כל ותכולתו נמסרה לרשויות המדינה. מאז הסליק עומד ריק כשמטרת הקיבוץ להשיג תקציב על מנת להפוך את המקום למוזיאון לתולדות הסליק והגנת הקיבוץ ולהציג בו, בין השאר, גם כלי נשק מאותה תקופה.
יחסי קובה–קנדה
יחסי קנדה-קובה הם היחסים הבילטרליים בין קנדה לקובה. יחסי סחר בלתי רשמיים בין מושבות קנדה האטלנטית לקפטן הכללי של קובה התקיימו מאז המאה ה-18. עם זאת, היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לקובה לא כוננו רשמית עד 1945.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות התקיימו ללא הפרעה מאז כינונם בשנת 1945, כאשר קנדה הייתה אחת משתי המדינות היחידות ביבשת אמריקה ששמרה על היחסים עם קובה לאחר המהפכה הקובנית בשנת 1959. היחסים בין קנדה לקובה היוו מדי פעם מקור מחלוקת ביחסי ארצות הברית–קנדה.
קנדה היא המקור הגדול ביותר של תיירות בקובה, כאשר הקנדים מהווים 30 אחוז מהתיירים המבקרים במדינה. לעומת זאת קובה היא השותפה לייצוא השנייה בגודלה בקנדה באזור הקריביים / מרכז אמריקה.
היסטוריה.
יחסי הסחר בין קנדה לקובה החלו במאה ה-18, כאשר ספינות מקנדה האטלנטית סחרו בקלה ובירה תמורת רום וסוכר בקובה. יחסים דיפלומטיים כוננו רשמית בין שתי המדינות בשנת 1945. קובה הייתה המדינה הראשונה באיים הקריביים שנבחרה על ידי קנדה להקמת נציגות דיפלומטית.
לאחר המהפכה הקובנית.
היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לקובה נותרו ללא הפרעה בעקבות המהפכה הקובנית. קנדה, בנוסף למקסיקו, נותרה אחת משתי המדינות היחידות ביבשת אמריקה ששמרה על יחסים ללא הפרעה עם קובה לאחר המהפכה. אף על פי שג'ון דיפנבייקר, ראש ממשלת קנדה, היה אנטי-קומוניסטי נחרץ, הוא נימק כי יש להמשיך ביחסים "למרות ההבדלים הפילוסופיים בין המשטר הקומוניסטי [קובה] לבין המערב ..., וכי אין לקנדה להחמיר את מגבלות הסחר שלה מעבר למגבלות של מדינות אמריקה הלטינית האחרות."
ב-26 באפריל 1959 ביקר ראש ממשלת קובה, פידל קסטרו, במונטריאול כדי להשתתף בשיווק צעצועים לילדים קובנים. בנוסף להזמנתו של קסטרו, מארגני האירוע, לשכת המסחר הזוטרה של מונטריאול, הזמינו גם כמה מחברי ממשלת קנדה לברך את קסטרו, אף שהפונים סירבו לעשות זאת.
הבחירה לקיים יחסים עם ממשלת קובה המהפכנית שימשה נקודת מחלוקת ליחסי ארצות הברית–קנדה בעשורים שלאחר המהפכה הקובנית. בתקופת כהונתו של ג'ון פ. קנדי כנשיא ארצות הברית, השתמש דיפנבייקר ביחסי קנדה וקובה כדי להראות שקנדה אינה משקפת את מדיניות החוץ של ארצות הברית.
משבר הטילים הקובני.
קנדה מילאה תפקיד מינורי במשבר הטילים בקובה, כאשר הצי המלכותי הקנדי סייע לארצות הברית ולבעלות ברית אחרות של נאט"ו בחיפוש אחר ספינות סובייטיות בצפון האוקיינוס האטלנטי החל מ-24 באוקטובר ועד סוף המשבר. עם זאת, רצונו של דיפנבייקר לקיים מדיניות חוץ עצמאית מארצות הברית במהלך משבר הטילים בקובה, תרם לתבוסתו בבחירות הפדרליות בקנדה בשנת 1963. לפני שהודיע הודעה פומבית בטלוויזיה בנוגע להסגר הקובני ב-22 באוקטובר 1962, קנדי התקשר לדיפנברקר כדי להודיע לו על התוכנית, ולבקש להכניס את הכוחות הקנדיים ל-DEFCON-3. דיפנבייקר מצדו כעס כי לא התייעצו עם ממשלתו קודם לכן; וביקש מקנדי הוכחה נוספת ולשלוח תחילה צוות של האו"ם שיאשר זאת. הסוגיה הובילה לדיון בן יומיים בקבינט של דיפנבייקר, כאשר שר ההגנה הלאומי, דאגלס הארקנס, דחק בממשלת קנדה לעקוב אחר ארצות הברית בהעלאת נכונותה הצבאית, בהתחשב ב"התחייבויותיהם "כחברות בנאט"ו וב-NORAD.
עמדתו של הרקנס זכתה בסופו של דבר בתמיכה מהקבינט של דיפנבייקר כשספינות סובייטיות התקרבו לאזור ההסגר האמריקני, וחברות נאט"ו אחרים החלו להשמיע את תמיכתם בארצות הברית. DEFCON-3 אושרה רשמית על ידי דיפנבייקר ב-24 באוקטובר. התפיסה הציבורית של דיפנבייקר בקנדה סבלה מהמשבר, כשהציבור הקנדי ראה את דיפנבייקר כלא החלטי. התפיסה כמנהיג לא החלטי, וסירובו לקבל טילי CIM-10 Bomarc גרעיני, הובילו לתבוסתו הסופית מול המפלגה הליברלית של קנדה בראשותו של לסטר פירסון בבחירות 1963.
לאחר משבר הטילים בקובה.
אף על פי שדיפנבייקר הובס בבחירות 1963, המדיניות שלו עם קובה נמשכה על ידי המפלגה הליברלית, בעיקר בתקופת כהונתו של ראש הממשלה פייר טרודו, שהחזיק זמן רב בדעה כי קנדה צריכה להקים מדיניות חוץ, "בלתי תלויה בהשפעה האמריקאית".
ממשלת קנדה הייתה ביקורתית כלפי האמברגו של ארצות הברית נגד קובה במהלך שנות ה-60 וה-70, והתנגדה לניסיונות אמריקאים לחסום את הסחר לקובה על ידי חברות בת אמריקאיות השוכנות בקנדה. בשנת 1975, ארצות הברית העבירה חקיקה, וביטלה את המגבלות באמברגו שלה, ואפשרה רשמית לחברות בנות זרות של חברות אמריקאיות לנהל סחר עם קובה.