כביש 611, הידוע בתור "עוקף חריש", הוא כביש רוחב אזורי המשמש ככביש הגישה העיקרי והיחיד לעיר חריש. בעבר, מספור הכביש מצומת חריש ועד הכניסה לחריש סומן כ"כביש 6353", אולם בהמשך מוזג קטע זה עם כביש 611. כביש זה משמש כמו כן כניסה נוספת להתנחלות ריחן שבשומרון.
היסטוריה.
בעבר הכביש היה מתחיל מהיציאה המזרחית מחריש, ורובו של הכביש היה בשטחי יהודה ושומרון (4.7 ק"מ). עד למיזוג הכביש הקטע מצומת חריש ועד היציאה המזרחית סומן ככביש מקומי, ומוספר ככביש 6353.
המיזוג עם כביש 6353.
לאור התוכנית שהוציא משרד התחבורה ב-2018, נכון ל-2021 מוזג הכביש עם הקטע של כל כביש 6353. הקטע המקומי התווסף לכביש 611. בעקבות מיזוג הכביש כיום אורכו של הכביש הוא כ-10.6 ק"מ, מתוכן 4.7 הם בשטחי יהודה ושומרון.
אצל חמדת
אצל חמדת הוא סיפור קצר בן אחד עשר פרקים מאת ש"י עגנון, שהתפרסם לראשונה בלוח הארץ בעיתון הארץ בשנת ה'תש"ג, ולאחר מכן נדפס בכרך סמוך ונראה שהופיע בהוצאת שוקן בשנת תשי"א (1950). הסיפור עוסק בערב יום הכיפורים בעיר יאס ובחמדת, שליח הציבור של בית הכנסת.
תקציר העלילה.
הסיפור עוסק בנער יהודי תושב וואסלוי שברומניה, שהתייתם מאמו וסובל מאמו החורגת, ולפי בקשת אביו הלך לעיר יאס לשמוע את שליח הציבור חמדת בתפילות יום הכיפורים. לאחר שהוא מגיע לעיר, הוא מחפש את חמדת ושואל מספר אנשים היכן הוא נמצא, אך לא מוצא את חמדת. לאחר מכן הוא רואה אדם יושב במספרה, וחושב בליבו שזה חמדת. האדם אומר לו שהוא אינו חמדת, אך מוביל אותו אל חמדת. כשהוא מגיע אל חמדת, הוא מוצא אותו יושב ואוכל, ומתלווה אל חמדת למקווה, לבית המדרש, לחלוקת לקח ולארוחה מפסקת. חמדת ואשתו מתארגנים לקראת תפילת ערבית, והולכים לתפילה. הכותב מתאר את תפילת חמדת והקהל, ואת סליחת הקב"ה לעם ישראל.
פרשנות.
חמדת.
חמדת מופיע בסיפורים בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש, גבעת החול, לילות, תמול שלשום, מעצמי אל עצמי, שכתב ש"י עגנון, אבל בניגוד לחמדת המוזכר בשאר סיפוריו של עגנון, שהוא צעיר המתגורר ביפו, כאן חמדת הוא אדם זקן המתגורר ביאס ברומניה.
לשם "חמדת" ניתנו מספר פירושים:
טבסקו (פלפל)
פלפל הטבסקו הוא זן של הפלפל החריף "Capsicum frutescens", שמקורו במקסיקו. הוא מוכר בעיקר בזכות השימוש בו ברוטב טבסקו.
חלק גדול ממלאי פלפל הטבסקו נפל קורבן לנגיף מוזאיקת הטבק בשנות ה-60; הזן העמיד הראשון ("Greenleaf tabasco") לא היה מעובד עד 1970 בערך.
הפלפלים נקראים על שם מדינת טבסקו המקסיקנית. באנגלית, האות הראשונה במילה טבסקו ניתנת כאות קטנה כאשר המילה מתייחסת לזן הבוטני, אך היא כתובה באות גדולה כאשר מתייחסים למדינה המקסיקנית או למותג הרוטב החריף, רוטב טבסקו.
בעיית ברוקרד
אפרים ניימארק
הציפור הכחולה (מחזה)
הציפור הכחולה (בצרפתית: L'Oiseau bleu) הוא מחזה מאת מוריס מטרלינק. בכורת המחזה נערכה בתיאטרון האמנותי של מוסקבה של קונסטנטין סטניסלבסקי ב-1908. ב-1910 הועלה המחזה בברודוויי. ב-1919 חיבר אלברט וולף את האופרה הציפור הכחולה על פי המחזה. למחזה נעשו מספר עיבודים לקולנוע, בהם סרט מ-1940 בכיכובה של שירלי טמפל, שנוצר כתגובה של אולפני המאה ה-20 ל"הקוסם מארץ עוץ" של אולפני MGM וסרט מ-1976, קופרודוקציה אמריקאית-סובייטית בבימויו של ג'ורג' קיוקור ובכיכובם של אליזבת טיילור, ג'יין פונדה, אווה גרדנר, סיסלי טייסון, רוברט מורלי ואחרים, שנועד להיות הצלחה ונחל כישלון חרוץ.
המחזה הוא מחזה סימבוליסטי בו מופיעים עקרונות ורגשות כדמויות דוברות במחזה. המחזה מעוצב כחלום ערב חג המולד ומתאים להצגה בערב חג המולד.
עלילת המחזה.
המחזה מספר על שני ילדים, טילטיל (Tyltyl) הבן ומיטיל (Mytyl) הבת, בחיפושם אחר האושר המיוצג על ידי ציפור כחולה. במסעם החלומי, הם נעזרים בפיה הטובה ברילון (Bérylune), בכלב טיילו (Tylo), בחתולה טיילט (Tylette), באור המנורה, אש האח, הלחם, המים והחלב, שאת כולם הופכת הפיה לדמויות אנושית.
הילדים הם בני-עניים המקנאים בעשירים, הפיה מסבירה להם שהאושר אינו טמון בעושר ושאל להם לחפש אחר עושר אלא עליהם להיות מאושרים באמת. הילדים עורכים את החיפוש אחר האושר - הציפור הכחולה - במקומות רבים ושונים. בהם ארץ העבר, היער (שעציו מפצירים בילדים לנטוש את ההרפתקה), בחיי עושר ובקרב תינוקות שטרם נולדו.
לבסוף, אחרי שהם לא מוצאים את הציפור, מתברר שהציפור הייתה כל הזמן בביתם הדל.
המחזה בעברית.
על הבמה.
המחזה הועלה בהפקה מלאה בתיאטרון הבימה ב-1952 בבימויו של רנטו מורדו לפי תרגומו של שמעון הלקין ובכיכובם של שושנה רביד ובתיה קנטור כילדים, שפרירה זכאי בתפקיד החלב ושלמה בר-שביט בתפקיד האש. ובהשתתפות מיטב כוכבי התיאטרון המבוגרים חנה רובינא בתפקיד הלילה, יהושע ברטונוב בתפקיד הכלב ורפאל קלצ'קין בתפקיד החתול.
בשנת 1962 הועלה המחזה כמחזמר בבימוי מנחם גולן, בתרגומו של אוריאל אופק ועם לחנים מאת מרדכי אולרי-נוז'יק בהפקת תיאטרון "תילון" ("התיאטרון ישראלי לילדים ולנוער" של מנחם גולן). שיר הנושא הוקלט על ידי מרים אביגל.
תרגומים.
המחזה תורגם לעברית לפחות ארבע פעמים:
יצחק פייפר
יצחק (איז'אק) פייפר (בהונגרית: Pfeiffer Izsák; אץ', 29 במאי 1884 – מחנה הריכוז דכאו, 3 במאי 1945) היה רב הונגרי, משורר, מתרגם. יצירותיו מופיעות גם בשם הספרותי איז'אק פאפ. משפחתו הושמדה בשואה במהלך מלחמת העולם השנייה, בנו היחיד שנותר בחיים עלה לישראל ועבד כרופא.
ביוגרפיה.
אביו, מור (משה צבי) פייפר, היה מנהל בית הספר היהודי בפאפה. אמו הייתה ריזל (רוז'ה) פייפר. תחילה למד בגימנסיה של הבנדיקטינים ולאחר מכן במכללה הקלוויניסטית. בין השנים 1906 לבין 1911 היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1911 קיבל את הדוקטורט בפילוסופיה בבודפשט, ובשנת 1912 קיבל סמיכה לרבנות.
שירים רבים שלו הופיעו בכתבי העת היהודיים. הוא היה מתרגם תנ"ך מצטיין. עבודותיו הרבות הופיעו גם ב"העלון הפילולוגי" וכן ב"המאה ה-20".
בשנים 1912–1944 עבד פייפר כרב (בערים שימג, בפץ' ובמונור), בשנת 1944 גורש למחנה הריכוז דכאו, שם הפך לרב המחנה. הוא מת זמן קצר לאחר שחרור המחנה. אשתו הייתה פרדריקה פייפר ובנו הרופא הוא יואל (מרצל) פייפר.
טסלה סייברקוואד
טסלה סייברקוואד (באנגלית: Tesla Cyberquad) היא מכונית קונספט חשמלית במרכב טרקטורון, שהוצגה על ידי טסלה יחד עם טסלה סייברטראק בנובמבר 2019.
בסיום ההצגה של הסייברטראק באולפן העיצוב של הטסלה בהות'ורן, הודיע אילון מאסק על "דבר נוסף", ובשלב זה הוצג הטרקטורון על גב הסייברטאק.
הטרקטורון הוזכר במפרט הסייברטראק. הסייברטראק תואר כבעל "מקום לארגז הכלים שלך, הצמיג והסייברקוואד, עם מקום פנוי". יום לאחר מכן, צייץ אילון מאסק, "טרקטורון דו-מושבי של טסלה יגיע בהתחלה כאופציה עבור הסייברטראק" בהוספת 100 דולר.
הסייברקוואד יכול להיטען על הסייברטראק בזרם של 120 או 240 קילו וואט.
טסלה סייברקוואד לילדים.
בדצמבר 2021 חשפה טסלה טרקטורון אשר מבוסס על הסייברקוואד. הוא בעל מרכב יותר קטן ועם מהירות מוגבלת ל-16 קמ"ש ועם שעת שימוש לכל טעינה. מחיר הטרקטורון עומד על 1,900 דולר ליחידה, בשעות הראשונות למכירה נגמרו כל היחידות לפני שנפתח פס הייצור מחדש.
ראיסי
בריון אלן
בריון אלן (באנגלית: Bryon Allen; נולד ב-1 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל אילת.
קריירה.
ב-14 באוגוסט 2016, חתם אלן בנימבורק הצ'כית. הוא העמיד שם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-3.1 אסיסטים ב-42 משחקי ליגה.
ב-18 ביוני 2017, חתם אלן במועדון הכדורסל אולדנבורג מהליגה הגרמנית. ב-12 בדצמבר 2017 עזב אלן את אולדנבורג וארבעה ימים לאחר מכן, הוא חתם במועדון הטורקי פינאר קרשיאקה.
ב-30 ביוני 2018, חתם אלן במועדון האיטלקי, ברשיה לאונסה.
ב-20 בדצמבר 2018, חתם אלן בפלקנסטרו רג'אנה.
ב-14 באוגוסט 2019, חתם אלן במועדון הכדורסל זאדאר. הוא קלע שם 18 נקודות בממוצע למשחק.
ב-9 באוקטובר 2020, אלן חזר לגרמניה וחתם בלובן בראונשווייג.
ב-2 באוגוסט 2021, חתם אלן בהפועל אילת מהליגה הישראלית.
הציפור הכחולה (סרט, 1940)
הציפור הכחולה (באנגלית: The Blue Bird) הוא סרט ילדים וסרט פנטזיה משנת 1940, בכיכובה של שירלי טמפל, בהפקת דריל זאנוק מאולפני המאה ה-20. הסרט ביקש להיות "תגובת נגד" של אולפני המאה ה-20 לסרט המצליח "הקוסם מארץ עוץ" של אולפני MGM (בכיכובה של ג'ודי גרלנד), שהופק שנה לפני כן. כמו "הקוסם מארץ עוץ", גם "הציפור הכחולה" הוא חלום המצולם בטכניקולור, כאשר המציאות הלא-חלומית מופיעה כפרולוג בשחור-לבן. הסרט מבוסס על המחזה "הציפור הכחולה" מאת מוריס מטרלינק. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר, אך היה כישלון קופתי. במאי הסרט היה ולטר לאנג ומלחין הפסקול היה אלפרד ניומן.
עלילה.