ב-1812, במהלך המאבק הארגנטינאי לעצמאות, הניף מנואל בלגראנו את דגל ארגנטינה לראשונה בהיסטוריה בכפר קטן לגדות נהר הפרנה (לימים העיר רוסאריו). ב-26 באפריל 1815 השתלט על סנטה פה פרנסיסקו קנדיוטי, והנהיג בה לראשונה ממשל עצמאי. ממשל זה לא שרד זמן רב, שכן קנדיוטי הלך לעולמו באותה שנה, והממשל המרכזי כונן בה ממשלה חדשה. ב-1816 השתלטו עליה בדלנים מתומכיו של חוסה חרוואסיו ארטיגס, שהתנגדו לשלטון הריכוזי של בואנוס איירס ושאפו להשיג אוטונומיה רבה יותר לפרובינציות. ב-1818 הייתה סנטה פה לראשונה מבין הפרובינציות שאישרה לעצמה חוקה. ב-1851 השתלט עליה חוסטו חוסה דה אורקיסה, ולאחר איחוד הפרובינציות תחת חוקתה החדשה של ארגנטינה ב-1853 החל עידן שלו יותר בתולדות הפרובינציה.
ב-1979 קבע הקונגרס הלאומי את גבולה המזרחי של הפרובינציה על נתיב השייט שבנהר הפרנה, וכתוצאה מכך סופחו לסנטה פה כמה מהאיים שבנהר.
דמוגרפיה.
בשנת 2001 התגוררו בפרובינציה כ-3 מיליון בני אדם, וצפיפות האוכלוסין בה נאמדה בכ-23 בני אדם לקמ"ר, השיעור החמישי בגובהו בין פרובינציות ארגנטינה. מבחינה מינהלית, מחולקת הפרובינציה ל-19 דפרטמנטוס. הערים הגדולות בפרובינציה (נכון לשנת 2001) הן:
כלכלה.
כלכלתה של סנטה פה היא הרביעית בגודלה בארגנטינה. בשנת 2006 נאמד התמ"ג שלה בכ-27 מיליארד דולרים (כ-8% מהתוצר בארגנטינה כולה), שהם כ-9,000 דולרים לתושב, שיעור דומה לממוצע הארצי.
החקלאות מהווה מרכיב דומיננטי בכלכלתה של סנטה פה, וכ-21% מהאדמות המעובדות בארגנטינה מצויות בשטחה. הגידולים העיקריים הם סויה, חמניות, תירס, חיטה ואורז. ענפים חקלאיים בהיקף קטן יותר כוללים תותים, דבש, עץ וכותנה. שטחי המרעה הנרחבים משמשים 6.5 מיליון ראשי בקר (כ-20% מהבקר בארגנטינה כולה), ו-5,000 המחלבות הפזורות בפרובינציה מייצרות כ-2.6 מיליארד ליטרים של חלב מדי שנה (כ-40% מכמות החלב המיוצרת בארגנטינה).
תעשייה מהווה 18% מהתוצר בפרובינציה. הענפים העיקריים הם קמח, שמן, בירה, מוצרי מזון, מוצרי עור, טקסטיל, פלדה, מכונות ותעשיית רכב.
הנמלים שלאורך נהר הפרנה הם נקודת המוצא של 55% מהייצוא הארגנטינאי. בשנת 2004 נאמד שווי הייצוא מסנטה פה בכ-7.17 מיליארד דולרים (כ-21% מכלל הייצוא). ענפי הייצוא העיקריים הם סויה, קמח ושמן.
סנטה פה אינה נחשבת ליעד תיירותי. האתרים המרכזיים הם אנדרטת הדגל הלאומי ברוסאריו, שחזור מבצר סנקטי ספיריטוס והבירה סנטה פה.
חוחוי
ביצים כחולות
רואי לוי
רואי לוי (נולד ב-2 ביוני 1970 במטולה) הוא זמר, נגן, פזמונאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה.
לוי נולד וגדל במטולה. אביו הוא אחיהם למחצה של הסופר ינץ לוי, והיוצר רשף לוי.
התפרסם כזמר ומלחין בלהקת "שוטי הנבואה", שאותה ייסד ב-1997 ואשר פעלה בשנים 1998-2007. בשנת 2004 זכה בפרס אקו"ם למלחין השנה על עבודתו באלבום "מחפשים את דורות" של שוטי הנבואה.
ב-2007 הוציא יחד עם אשתו אסנת את האלבום "אהבת הארץ". בין השירים באלבום הוא השיר "הזדמנות אלוהית", איתו השתתפו בפסטיבל השירים של ישראל לשנת 2006.
באותה שנה, לאחר פירוק הלהקה, גיבש את ההרכב "פשוטי העם" יחד עם גלעד ויטל שהיה גם הוא חבר ב"שוטי הנבואה", וביחד הופיעו בשנים 2008–2009. במקביל לפירוק "שוטי הנבואה", החל לוי תהליך של התקרבות לדת וחזרה בתשובה.
לאחר פירוק ההרכב "פשוטי העם", הקים לוי בשנת 2010 הרכב בשם "פיטום הקטורת", הוציא קליפ ביחד עם היוצר נדב גדליה. בהמשך חזר להופיע עם גלעד ויטל בהרכב חדש בשם "שמעון ולוי".
חיים אישיים.
נשוי לאסנת ולהם חמישה בנים, והם מתגוררים בקציר.
אנזים ההופך אנגיוטנסין
נבחרת בלגיה בכדורסל
נבחרת בלגיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של בלגיה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הבלגית.
הישג השיא שלה הוא מקום רביעי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1947 ומקום 11 באולימפיאדת 1948. נבחרת בלגיה בכדורסל השתתפה 3 פעמים במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה היה המקום ה-11 בשנת 1948.
O Fortuna
עזרא קורין
עזרא קורין (16 בינואר 1908, י"ג בשבט תרס"ח – 22 במרץ 1976, כ' באדר ב' תשל"ו) היה רופא ופעיל חברתי ישראלי. חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
קורות חיים.
קורין נולד בבגדאד שבעיראק, בה למד בבית הספר של כל ישראל חברים. הוכשר באוניברסיטה האמריקנית בביירות כרופא אף אוזן גרון והתמחה בצרפת במחלות אף-אוזן-גרון ובמחלות עיניים. בשנת 1934 חזר לעיראק, הקים מרפאה פרטית בבגדאד ונבחר לוועד הקהילה היהודית בעיר. במסגרת פעילותו הציבורית נרתם למיגור תופעת הגרענת בקרב תלמידים בבתי הספר המצויים בפיקוח ועד הקהילה. הצלחתו הביאה לניסיון דומה מטעם ממשלת עיראק במוסדות החינוך בפיקוח המדינה. בעקבות התגברות התחרות במקצוע הרפואה היה נתון תחת איומים ופעל להעלאת משפחתו לישראל. לאחר תקופת התמחות נוספת באנגליה, עלה לישראל בעצמו בשנת 1951.
בישראל עבד כרופא בבית חולים תל השומר והרצה בנושא הפרעות בתקשורת באוניברסיטת תל אביב. קורין היה פעיל בחקר הגורמים לחירשות בקרב ילדים.
בשנת 1953 היה בין מייסדי "מיח"א - מחנכי ילדים חרשים-אילמים" לאזור תל אביב והמרכז והקדיש מזמנו ומתפקידו לשיקום ילדים בעלי ליקויי שמיעה. בתחילה הוא היה היועץ הרפואי של האגודה ובסוף שנות ה-50 היה יושב ראש האגודה.
בין השנים 1971–1976 עמד בראש הקרן לקידום החינוך של יוצאי עיראק בישראל, וכן היה פעיל במסגרת ארגון "מפעל יהודי עיראק בישראל". בשנת 1955 מונה על ידי ראש הממשלה משה שרת לוועדה הציבורית לבירור בעיית הנכסים של עולי בבל.
בשנת 1965 זכה בפרס על שם ד"ר פליסקין בתחום בריאות הציבור. זכה גם בפרס יקיר העיר רמת גן. בשנת 1976 התבשר על זכייתו בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. נפטר בתל אביב מספר שבועות לפני הענקת הפרס. את הפרס קיבלה בשמו ביתו היחידה.
קורין התגורר בתל אביב, היה נשוי לאולגה ולהם בת אחת, ורה קורין שפיר.
על שמו רחוב בתל אביב וגן ציבורי ברמת גן.
נבחרת אנגולה בכדורסל
נבחרת אנגולה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אנגולה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל האנגולית.
מאז שהצטרפה לפיב"א, הפכה נבחרת אנגולה לנבחרת החזקה ביותר באפריקה וזכתה 11 פעמים באליפות אפריקה בכדורסל. ארבע פעמים נוספות סיימה הנבחרת במקום השני ופעמיים נוספות סיימה במקום השלישי.
לאור שליטתה המוחלטת בכדורסל באפריקה, נבחרת אנגולה ייצגה את היבשת 5 פעמים במשחקים האולימפיים ו-8 פעמים באליפות העולם בכדורסל. אולם ברמה העולמית לא הצליחה הנבחרת לבלוט והישגי השיא שלה הם מקום עשירי במשחקים האולימפיים בשנת 1992 ומקום עשירי באליפות העולם בכדורסל בשנת 2006.
פטישן כד-חרטום
פַּטִּישָׁן כַּד-חַרְטֹם (שם מדעי: "Sphyrna lewini") המוכר גם בשם העממי כריש פטיש הוא כריש מרשים המופיע בגופי מים מלוחים באזורים טרופיים בכדור הארץ. זהו המין הנפוץ והמוכר ביותר בסוג פטישן, הכולל שמונה או תשעה מינים.
תפוצה ובית גידול.
בית הגידול האופייני של מין זה הוא מים פלאגיים. ("פלאגי" פירושו "מים פתוחים", גוף המים עצמו בניגוד לקרקעית הים או לשונית) בקרבת חופים. הוא מופיע במדף היבשת לאורך חופי היבשות ואיים מבודדים כאחד. קיום אזור קרוב של מים עמוקים הוא תנאי להימצאו.
כריש זה יכול לשחר בעומקים של עד 500 מטרים, אך רוב התצפיות שלו הן בעומק של כ-25 מטרים. לרוב, במהלך היום נמצאים הפרטים סמוך לחופים, ובמהלך הלילה הם מתרחקים ממנו. הפרטים הבוגרים מופיעים כיחידים, זאת לעומת פרטים צעירים שמעדיפים לשחר בלהקות גדולות.
כריש זה מצוי באוקיינוסים וימים בעלי מים חמים באופן יחסי, באזורים טרופיים. תפוצתו העולמית היא בין קווי הרוחב 46° בצפון ו-36° בדרום. מין זה מצוי למדי במפרץ אילת ומופיע באופן נדיר ביותר בחופי הים התיכון.
מאפיינים והתנהגות.
אורכו של בוגר ממין זה מגיע עד , אם כי בחופי ישראל נתפסו עד כה פרטים קטנים יותר שאורכם עד 2.5 מטרים. צבעם הכללי אפור. לראש צורת פטיש, ובקצותיו נמצאות עיניים. משקלם המקסימלי 150 קילוגרם.
תזונתו העיקרית מתבססת על דגים כדוגמת סרדינים, מקרל והרינג. באופן משני ניזונים מרכיכות כדוגמת דיונונים וקדם-זימאים (חלזונות ים). לעיתים רחוקות ניזונים מכרישים קטנים מהם.
על אף שנרשמו בעבר התקפות של כרישים כאלה על בני אדם, אין הוא נחשב מהכרישים המסוכנים לאדם. התנהגות, תוקפנית נצפית בעיקר כלפי שחיינים בעוד הוא נמנע ממגע עם צוללים.
רבייתו של מין זה נעשית באמצעות השרצת ולדות חיים, 15–31 במספר.
אטימולוגיה.
מקור שם הסוג הוא בהטייה של שם כלי העבודה פטיש, על שום צורת ראשו של הכריש, המזכירה את צורת כלי העבודה. כך גם שם הסוג הלטיני, Sphyrna, שפירושו פטיש. שם המין- 'כד חרטום' מעיד על העגלגלות היחסית של הראש, בהשוואה למינים אחרים בסוג. השם העברי העממי, 'כריש פטיש' מהווה לשון נופל על לשון. שם זה משמש גם בהשאלה כמחמאה לדבר או אדם מסוים, לאחר התפעלות ממנו, לרוב בהקשר חיובי לאחר התנהגות כוחנית.
שמותיו העממיים באנגלית הם רבים, לדוגמה "Kidney-headed" - שפירושו "בעל הראש דמוי כליה"; ו-"Southern hammerhead" שפירושו "בעל ראש הפטיש הדרומי". שמות עממיים רבים מצביעים על רלוונטיות רבה של המין עבור האדם, וייצוגו בתרבות.
ייצוגים בתרבות.
צלליתו הייחודית של כריש זה, האסוציאציה החזקה בין כל כריש לבין טריפה ו'רוע' כביכול, ושמו המתחרז הביאו את דמותו של מין זה לאזכורים בתרבות. לדוגמה, מחזה של פיליפ רדלי קרוי "כריש פטיש". בסדרת האנימציה "בת הים הקטנה", קיימת דמות של כריש פטיש בשם דדלוק.
טקסונומיה.