2. סילוק מהיר ככל האפשר של מי הנגר מצריך פיתוח מערכות ניקוז יקרות על מנת לעמוד בספיקות שיא בעת אירועי גשם גדולים. פיתוח במעלה אזור הניקוז יצריך בהכרח את שדרוג המערכת במורד האגן, כדי לעמוד בספיקות הגדולות יותר.
3. אי-התאמת השטח לפיתוח למאפיינים ההידרולוגים של האזור (כמו בנייה בפשטי נחל) תגרום להוצאות גדולות למניעת הצפות.
פתרונות תכנון רגיש למים.
תכנון רגיש למים נותן מענה לבעיות שהוצגו. ברמה העירונית הוא מציע את הפתרונות הבאים:
1. פריסת השטחים הפתוחים העיקריים בעיר בהתאמה לשיקולי מים: שימור ושיקום נחלים העוברים בשטח העירוני ומיקום השטחים הפתוחים בהתאמה לזרימת נגר עירוני בעיר.
2. תכנון ייעודי קרקע עירוניים: עירוב שימושי קרקע ובנייה קומפקטית המונעת אטימת קרקע נוספת.
3. תכנון מערך הדרכים: שילובה עם תוכנית הניקוז, כך שתותאם למערכת ההידרולוגית. החדרת נגר לקרקע שמקורו בכבישים וחניונים שכונתיים (שרמת זיהומם קטנה), אך הימנעות מהחדרת מי נגר שמקורם בכבישים ראשיים (שמאופיינים ברמת זיהום גבוהה).
4. ניהול ושימור הנגר כמרכיב בתכנון הנוף העירוני: הפניית המרזבים לשטח חדיר, ריצוף בחומרים חדירים, אגירה וניצול מי הנגר להשקיית גינות, הפניית מי הנגר לאחו לח וכו'.
מעבר לרמה העירונית, תר"מ מתייחס גם לתחומים נוספים: ברמה הארצית ואזורית הוא דורש הכנת תוכניות אב אגניות שכוללות מאגרים ואתרי החדרה במעלה הנחלים למניעת שיטפונות, ניהול פשטי נחל והצפה. לגבי שמירת מקורות המים התר"מ מציע יצירת "אזורי הגנה תכנוניים" על מקורות המים (הכוללים למשל רדיוסים של הגבלות פיתוח מסביב אתרי שאיבה) ויצירת מפות רציות (desirability) של החדרת מי נגר. מפות הרציות מתייחסות לדוגמה לאזורים שבהם ידוע על זיהומי קרקע ("החדרה לא רצויה") ואזורים עם סיכוי נמוך לזיהומי קרקע כמו למשל אזורי מגורים ("החדרה רצויה").
במובן רחב יותר, תר"מ מתייחס לשיטות של חיסכון במים (כגון התקנת חסכמים) ולשימושים אלטרנטיביים של מים אפורים (כגון שימוש חוזר של מי הדחת כלים ומקלחות בהדחת אסלת השירותים).
תכנון רגיש למים בישראל.
ראשית התפתחות התר"מ בישראל הייתה באקדמיה ומחקרים רבים התבצעו מתחילת שנות ה-90. מבין החוקרים המרכזיים בתחום אפשר לציין את הפרופסורים נעמי כרמון ואורי שמיר מהטכניון. מחקריהם פורסמו על ידי המרכז לחקר עיר ואזור בפקולטה לאדריכלות ותכנון ערים של הטכניון ואלו מהווים את הגוף המחקרי הפעיל ביותר בנושא תר"מ בישראל.
לתר"מ בישראל חשיבות מיוחדת לנוכח מיעוט משאבי המים בה. כמות המים המתבזבזת על ידי הזרמת מי נגר עירוניים לים מוערכת במעל ל-100 מיליון מטר קוב כל שנה, כמות הזהה לספיקת מתקן ההתפלה באשקלון. הפגיעה העיקרית היא במאגרי המים ובמיוחד אקוויפר החוף שמעליו ממוקמים ריכוזי האוכלוסייה העיקריים של המדינה.
לחוקרים הייתה השפעה די ניכרת על מקבלי ההחלטות וכיום נראית תחילתה של מדיניות תר"מ בישראל. ברמה התחוקתית, תוכנית מתאר ארצית 34ב'/3 ו-34ב'/4 (תוכנית מתאר ארצית משולבת למשק המים; פרקים "נחלים וניקוז" ו-"איגום מים, החדרה, העשרה והגנה על מי התהום") היא ההתייחסות הכוללנית הראשונה בתחום. בנוסף, משרד הבינוי והשיכון, המשרד להגנת הסביבה, נציבות המים, רשות המים, מינהל מקרקעי ישראל, ועדות מחוזיות ומקומיות (ואחרים) הכניסו היבטים אחדים של תר"מ לתוך מדיניותם.
למרות זאת, עדיין מדובר על תחום שנמצא בחיתוליו: חוקים אחדים (חוק התכנון והבנייה, חוק המים, חוק הניקוז ומניעת שיטפונות) אינם מתייחסים לפתרונות תר"מ ומקשים על מימושם. ברמה התכנונית, אין שיקולי תר"מ בתוכניות בנייה בכל הרמות. בנוסף, ישנם מעט אנשי מקצוע המתמחים בתחום.
שטובאל
מישל דרוקר
מישל דרוקר (בצרפתית: Michel Drucker; נולד ב-12 בספטמבר 1942) הוא עיתונאי, מנחה, מפיק ותסריטאי של תוכניות רדיו וטלוויזיה יהודי-צרפתי.
רקע משפחתי.
מישל דרוקר נולד בימי מלחמת העולם השנייה, בעיירה ויר (Vire) במחוז קלבדוס שבצרפת. אביו, אברהם דרוקר, רופא, הוא יליד דוידני על יד צ'רנוביץ, בצפון החבל בוקובינה אז נחלת הכתר האוסטרי במסגרת אימפריה האוסטרו-הונגרית, שעברה אחר כך לידי רומניה וכיום היא חלק מאוקראינה. אמו, לולה שאפלר, נולדה בווינה. שניהם היגרו לצרפת בשנת 1925 וקיבלו אזרחות צרפתית בשנת 1937. האב התיישב כרופא כפרי במחוז קלבדוס, בהתחלה בסן-סבר, אחר כך בוויר. בתקופת משטר וישי נעצר בסן-סבר בעקבות הלשנה, הוחזק בקומפיין ואחר כך במחנה הריכוז דראנסי בו עבד כרופא הראשי של המחנה. הוא הצליח לשרוד ושוחרר אחרי שנתיים, באוגוסט 1944. בשנת 1942 נעצרו אמו (בהריון עם בנה השני, מישל, בבטנה) ואחיו הבכור על ידי קצין גסטפו בתחנת הרכבת של העיר רן. הם ניצלו בזכות התערבותו של האדם שחיכה להם בתחנה (אותו לא הכירה), בשם פייר לֶה לֶה Pierre Le Lay (אביו של התעשיין פטריק לה-לֶה) שטען בפני הקצין שמדובר באשתו ובבנו. אחייניתו היא השחקנית הצרפתייה, לאה דרוקר.
קורות חיים וקריירה תקשורתית.
דרוקר החל קריירה עיתונאית בשנת 1965 ככתב ופרשן ספורט ברשות השידור הצרפתית ORTF. בין השנים 1965–1973 הציג את מדור הספורט של יומן הטלוויזיה והיה הפרשן הרשמי של אירועי כדורגל, לרבות משחקי גביע העולם בכדורגל. אחרי שהפגין יחד עם עיתונאים אחרים בעת האירועים פוליטיים בצרפת במאי 1968 הורחק לזמן מה משידורי הספורט. בהזדמנות זו לפי הצעת המפיקה מישל ארנו התחיל להנחות תוכניות ארוח ובידור. בשנת 1972 הנחה גם את התוכנית "Sport en fête" (הספורט חוגג) בערוץ הממלכתי ORTF.
למרות שהמשיך לכסות שידור משחקי כדורגל המרכזיים בטלוויזיה עד לשנת 1986, פנה דרוקר יותר ויותר להנחיית תוכניות בידור שונות בטלוויזיה. התפרסם בגישתו הנימוסית, המחוייכת ומתונה ביחס למרואייניו מקרב הידוענים הצרפתיים. עם התוכניות שהנחה נמנות:
תוכניות אלה הביאו לו פופולריות רבה.
בערוץ RTL (לוקסמבורג) הנחה בין השנים 1974 - 1976 את התוכנית RTL c'est vous" - RTL" (RTL זה אתם), ואחר כך בין השנים 1976 - 1982 את התוכנית "La Grande Parade" (המצעד הגדול). בין השנים 1983 - 1987 הנחה את "Studio 1" בערוץ Europe 1. החל מספטמבר 1998 הנחה והיה שותף בהפקה של התוכנית "Vivement dimanche" (יום ראשון במצב רוח) כל יום ראשון אחרי הצהרים בערוץ "פראנס 2" - France 2 ו-TV5 Monde.
בנובמבר 2010 חידש את התוכנית "Champs-Élysées" בערוץ France 2.
אשתו היא דני סוואל, שחקנית עבר צרפתייה. לזוג בת מאומצת ילידת הודו-סין. אחיו הבכור, ז'אן דרוקר, היה מבכירי ערוצי הטלוויזיה בארצו. אחיו הצעיר, ז'אק, הוא רופא, מומחה ידוע באפידמיולוגיה ובריאות הציבור. אחייניותיו הן לאה דרוקר, שחקנית, ומארי דרוקר, עיתונאית ואשת טלוויזיה. ב"פראנס 2" וב"פראנס 3" הנחה ערבי השנה החדשה, טקסי פרסי "מולייר" (בתחום התיאטרון) ו"סזאר" (בתחום הקולנוע - ה"אוסקר" הצרפתי), "ויקטואר דה לה מוזיק" (בתחום המוזיקה) והחל משנת 2006 את "Tenue de soirée ("חליפת ערב"). בשנת 2005 הגיש את התוכנית הצרפתים הדגולים ביותר.
בחייו הפרטיים מישל לדרוקר אוהב לרכוב על אופניים ולהטיס את מסוקו הפרטי. ניהל יחסי חברות עם הזמר קלוד פרנסואה, שהכניס אותו לסודות במת הבידור, הזמר מישל סרדו שהיה אורח קבוע בהרבה מתוכניות הטלוויזיה שבהנחייתו, הזמר ז'אן פרה ואחרים.
ג'יימס קרומוול
ג'יימס אוליבר קרומוול (באנגלית: James Oliver Cromwell; נולד ב-27 בינואר 1940) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1995 על תפקידו בסרט "בייב" וזוכה פרס אמי לשנת 2013 על תפקידו בסדרה "אימה אמריקאית".
ביוגרפיה.
קרומוול נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה וגדל במנהטן, ניו יורק.
בתור ילד אומץ קרומוול על ידי שחקנית הקולנוע קיי ג'ונסון ובעלה הבמאי והמחזאי ג'ון קרומוול. קרומוול למד ב"בית ספר היל" ולאחר מכן ב"מכללת מידלאבורי" שבמדינת ורמונט, משם עבר ללמוד הנדסה ב"אוניברסיטת קרנגי מלון", במוסדות אלה השתתף קרומוול גם בשיעורי משחק ובמספר מחזות.
גובהו של קרומוול הוא 2.01 מטרים. בעקבות תפקידו בסרט "בייב", הפך קרומוול את אורח התזונה שלו לטבעונות ולקח חלק בארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים", עיקר טיפוליו היו בחזירים.
קרומוול היה נשוי פעמיים, לאן אולבסטאד משנת 1976 עד 1986 ולשחקנית הקולנוע ג'ולי קוב משנת 1986 עד 2006.
קריירת משחק.
את הופעתו הראשונה על מסך הטלוויזיה ערך קרומוול ב-1974 בסדרת הפשע "the rockford files".
את הופעתו הקולנועית הראשונה ערך קרומוול שנתיים מאוחר יותר כשהופיע בתפקיד משני במותחן הקומי בהשראתו של המחזאי ניל סיימון "חמישה בלשים לקינוח".
בשנת 1995 הופיע בתפקיד ראשי בדרמת ההרפתקאות המשפחתית האוסטרלית "בייב". בסרט גילם קרומוול את דמותו של ארתור הוגט, איכר פשוט שמחליט לנסות ומצליח לזכות בחזיר בשם בייב. הוגט אשר מחבב את החיה מחליט לרשום את בייב לתחרות כלבי רועים גדולה מבלי שהוא מציין שהמשתתף הוא חזיר.
ב-1996 השתתף קרומוול בסרט השמיני בסדר סרטי "מסע בין כוכבים, "" בו הופיע בתור דוקטור זפרם קוקראן ממציא ספינת החלל הראשונה בעלת הנעת על-חלל בשם "פניקס".
באותה שנה השתתף קרומלוול גם בסרט הפעולה "אירייזר" ובדרמה הביוגרפית של מילוש פורמן "לארי פלינט: האיש והסקנדל" המבוססת על חייו של המוציא לאור אמריקאי מייסד המגזין הפורנוגרפי "האסלר" לארי פלינט (וודי הרלסון).
ב-1997 השתתף קרומוול במותחן הפשע "סודות אל. איי." המבוסס על הנובלה של ג'יימס אלרוי, בסרט הופיע בתור רב פקד דאדלי סמית'.