כאשר בלאקהארט ניסה לשלוט בגיהנום על ידי הבאתו לכדור הארץ, מפיסטו החיה את הענק האדום, הסוכן ונום, X-23 והגוסט ריידר אלחנדרה בלייז. כפי שהתגלה בידי הלסטורם, מעשה זה העניק להם את "סימן הגיהנום", שסימן אותם כיורשיו. מאוחר יותר מפיסטו הובס בידי סטרונג גאי, שהשתלט על הגיהנום. כאשר הת'נדרבולטס הועברו לגיהנום, מפיסטו ניצל זאת כדי לחסום להם את היציאה, ואמר להם כי יוכלו לצאת רק אם ידיחו את סטרונג גאי. הענק האדום שכנע את סטרונג גאי לוותר על מעמדו כדי להחזיר את נשמתו האבודה, ובכך החזיר למפיסטו את השליטה. מפיסטו זומן בידי הסוכן ונום כדי להסיר ממאניה את סימן הגיהנום שלה, שהועבר אליה דרך שיבוט סימביוט ונום והפך אותה ליעד חיסול של ה-DOA. מפיסטו עזר לסוכן ונום נגד ה-DOA אך סירב להסיר ממאניה את הסימן, ולא במפורש חשף כי סימן הגיהנום הועבר לסימביוט המשובט.
וויט זומבי
מטילדה גטר
מטילדה גטר (בפולנית: Matylda Getter, 1870–1968) הייתה נזירה פרנציסקנית קתולית וחסידת אומות העולם מפולין.
לפני מלחמת העולם השנייה הייתה גטר אם מנזר פרנציסקני בוורשה בשם "משפחתה של מריה" (Zgromadzenie Siostr Rodziny Marii) וכן הייתה עובדת סוציאלית. במהלך המלחמה שיתפה גטר פעולה עם אירנה סנדלר וארגון ז'גוטה בהצלת חייהם של מאות ילדים יהודים מגטו ורשה.
בתפקידה כאם מנזר ניהלה גטר מספר בתי ילדים ובתי יתומים באזור, ושם החביאה ילדים יהודיים רבים במהלך תקופת הכיבוש הגרמני. בשנים 1942 ו-1943 יצרה גטר קשר עם ארגון צנטוס שטיפל בילדים יהודים וביתומים יהודים בגטו ורשה. רבים מילדים אלה הוברחו מהגטו והוסתרו מיד לאחר מכן בבתי הילדים שתחת ניהולה של גטר. רבים מילדים אלה ניצלו ממוות בשואה.
מניעיה של האם גטר, על פי הצהרתה, היו אמונתה הדתית. היא לא דרשה מעולם תשלום עבור מעשיה, אם כי מספר הורים ומספר קרובי משפחה של הילדים שהוסתרו ביקשו לשלם את עלויות ההחזקה של הילדים או את חלקן. חלק מהילדים הוטבלו לנצרות במהלך הסתרתם, אך לאחר השחרור הושבו כולם ליהדות.
הנצחה.
בשנת 1985 הכיר יד ושם במטילדה גטר בתור חסידת אומות העולם.
פארק תעשיות פלמחים
פארק תעשיות פלמחים הוא אזור תעשייה הממוקם כקילומטר וחצי מזרחית לקיבוץ פלמחים, סמוך למתחם איקאה בראשון לציון וסמוך לצירי תנועה עיקרים בהם כביש 431, נתיבי איילון וכביש 1.
פעילות.
הפארק, המשתרע על שטח של כ-300 דונם, קרוי על שם קיבוץ פלמחים הסמוך אליו אשר החזיק בבעלות הנכס משנות ה-70 עד למכירתו לקבוצת איי.אי.אס החזקות בשנת 2006.
הפארק הוא אזור תעשייה המשרת חברות רבות בתחומי התפלה, בנייה, תשתית, אחסון, לוגיסטיקה, תעסוקה וייצור. בפארק קיימות תוכניות מתאר ארציות למתקני התפלת מים וחיבור גז טבעי, תב"ע לאזור תעשייה, אפשרות לתחנת דלק וכן שטחי מסחר. את כל שטחי הפארק מחזיקה ומנהלת חברת פארק פלמחים בע"מ מקבוצת איי.אי.אס החזקות. בעל השליטה בקבוצה הוא חיים גייר ומנכ"ל הקבוצה הוא שלום מלכה.
בין החברות השוכרות שטחים בפארק ניתן למצוא את סולל בונה, שלמה רכב - חברה לאספקת שירותי רכב, דניה סיבוס, ספנקריט פלמחים - חברה בת בבעלות מלאה של איי.אי.אס החזקות העוסקת בבנייה מתועשת.
גמדים על כתפי ענקים
קאוצ'סרפינג
God Of Thunder
ג'רוזלם ריפורט
ג'רוזלם ריפורט (באנגלית: The Jerusalem Report) הוא כתב עת דו-שבועי ישראלי בשפה האנגלית, המכסה נושאים פוליטיים וחברתיים בישראל, במזרח התיכון וביהדות התפוצות.
כתב העת נוסד כשבועון עצמאי בשנת 1990, ובשנת 1998 נרכש על ידי קבוצת הג'רוזלם פוסט. כתב העת מפרסם מאמרים פוליטיים, ראיונות עם אישים בולטים וסקירה של הסצנה התרבותית בישראל.
היסטוריה.
באפריל 1989, רכש איל העיתונות הקנדי קונרד בלק, בעלי קבוצת "הולינג'ר", את העיתון "ג'רוזלם פוסט". לאחר הרכישה, הקו המדיני של העיתון הפך מזוהה עם הימין הפוליטי, לאחר שעד אז היה העיתון בעל קו ליברלי מתון. בתגובה עזבו את העיתון 30 עורכים וכתבים בכירים, ביניהם דוד לנדאו, שלמה מעוז וחמי שלו. בנוסף עזב גם העורך ארווין פרנקל, שהתרעם על התערבותו של המנכ"ל שמינתה קבוצת "הולינג'ר" בתכני העיתון.
חלק מהפורשים, ביקשו להקים עיתון יומי חדש באנגלית ולגייס משקיעים. הם ייצרו קשר עם עמוס שוקן מקבוצת הארץ וחיים בראון מקבוצת "גלובס", אך הם החליטו לא להשתתף במיזם. בנוסף פנו לקבוצה שהפסיקה בהתמודדות על רכישת "ג'רוזלם פוסט", בהובלת אנשי העסקים רוברט מקסוול וצ'ארלס ברונפמן. אך הקבוצה לא הצליחה להקים את העיתון היומי. במקביל הירש גודמן, שהיה עד אז הכתב הצבאי של הג'רוזלם פוסט, יזם את הקמתו של שבועון חדש באנגלית. הוא פנה אל זאב חפץ, סופר ועיתונאי שהיה מנהל לשכת העיתונות הממשלתית עד שש שנים קודם לכן, והציע לחפץ את תפקיד העורך הראשי (Managing Editor) ביחד עמו. חפץ הסכים והשניים הרכיבו ביחד את צוות השבועון החדש, בו נכללו בין השאר גרשום גורנברג, יוסי קליין הלוי, אהוד יערי, זאב שיף ועיתונאים ידועים אחרים. השניים הצליחו לגייס את צ'ארלס ברונפמן יחד עם עוד שלושה משקיעים. השבועון התחיל לצאת לאור באוקטובר 1990.
דייוויד הורוביץ היה העורך הראשי משנת 1998 עד 2004. שרון אשלי ערכה את כתב העת משנת 2004 עד 2006, ואיטה פרינס גיבסון מ-2006 עד לשנת 2012. אז הוחלף על ידי העיתונאי הבריטי מתיו קלמן, שהחזיק בתפקיד במשך חצי שנה (בין ינואר עד מאי 2012). "נדרשתי על ידי ההנהלה לבצע קיצוץ של 10% בתקציב, שגם ככה היה רעוע. העדפתי להתפטר מאשר לבצע את הקיצוץ", אמר קלמן. העורך הראשי בין ​דצמבר 2012 עד מאי 2017 היה אילן אביתר, הוא הוחלף על ידי סטיב לינדי.
בשנת 2000 ציין העיתונאי ג'פרי גולדברג כי הג'רוזלם ריפורט הוא לדעתו: "כתב העת הטוב ביותר שמפורסם בישראל, באנגלית או בעברית. הג'רוזלם ריפורט היא מוקד של מקצועיות והגינות בעיתונות הישראלית".
בשנת 2004 זכה העיתון בפרס בוריס סמולר מטעם ארגון הג'וינט על כיסוי יהדות התפוצות. בנוסף זכו העיתונאים סטיוארט שופמן ויוסי קליין-הלוי מה"ג'רוזלם ריפורט" בפרס לעיתונאות מטעם המרכז העולמי של "בני ברית" על מצוינות בסיקור יהדות התפוצות.
בינואר 2011, נאלץ העיתון "מעריב" לשלם 50 אלף שקל ל"ג'רוזלם ריפורט" ולפרסם "תיקון והכחשה" לידיעה שפורסמה במקומון הירושלמי שלו, לאחר תביעת לשון הרע.
בידיעה שהתפרסמה במקומון הירושלמי של "מעריב", "כל הזמן", ב-8 בדצמבר 2006 נטען כי המגזין "קורס".
ביולי 2018, פרסם "הג'רוזלם ריפורט" קריקטורה של המאייר אבי כ"ץ בפרפרזה על "חוות החיות" של ג'ורג' אורוול, בה הומחז מחדש על ידי חזירים, סלפי של חבר הכנסת אורן חזן שצולם לאחר קבלת חוק הלאום, יחד עם ראש הממשלה נתניהו וחברי כנסת נוספים. בעקבות מחאות של ארגוני ימין הוחלט לפטר את כ"ץ.
בעלות.
כתב העת מומן בשנות היווסדו על ידי ארבעה נדבנים יהודים, ביניהם צ'ארלס ברונפמן. הוא נמכר בשנת 1998 לרשת העיתונים הקנדית "הולינג'ר", שרכשה גם חלק מהבעלות על הג'רוזלם פוסט.
בשנת 2004 נרכשה קבוצת הג'רוזלם פוסט, ובה גם הג'רוזלם ריפורט, על ידי חברת "מרקעי תקשורת בע"מ", בבעלותו של אלי עזור.
כאשר הג'רוזלם ריפורט נרכש על ידי "הולינג'ר" יחד עם הג'רוזלם פוסט, יצאה הודעה לעיתונות לפיה בשני העיתונים ימוזגו מחלקות הפרסום והמחלקות המנהליות, אולם כל עיתון יישאר עם קו עריכה עצמאי. עם זאת, שנים ספרות אחר כך החלה קבוצת הג'רוזלם פוסט להשפיע גם על הג'רוזלם ריפורט, תוך צמצום החופש העיתונאי של כותביו.
ז'אן-בטיסט ינסן
ז'אן-בטיסט ינסן (בפלמית: Jean-Baptiste Janssens, 1889–1964) היה כומר קתולי בלגי, שימש כראש המסדר הישועי, חסיד אומות העולם.
שנותיו הראשונות.
ינסן נולד במכלן שבבלגיה. הוא למד בבית ספר קתולי בהסלט (Hasselt) שבבלגיה. בלימודיו הגבוהים באוניברסיטת סן לואי בבריסל (Université Saint-Louis Bruxelles) הצטיין בפילוסופיה ובפילולוגיה קלאסית. בשנת 1907 נכנס למסדר הישועי. הוא הגיש עבודה לתואר דוקטור בנושא המשפט הקונטיננטלי באוניברסיטת לובה (Louvain) שבבלגיה. הוא לימד משפט בסמינר תאולוגי ישועי, מונה לרקטור המכון התאולוגי ב-1929 ולאחר מכן היה ממנהיגי הישועים (Compagnie de Jésus) בבלגיה. בשנת 1939 ביקר בזאיר, אז מושבה בלגית (קונגו הבלגית), אך להוציא ביקור זה התגורר, עד מינויו לתפקיד ראש המסדר הישועי, באזור אנטוורפן ובריסל.
פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1942 מת ראש המסדר הישועי בבלגיה וינסן מונה לתפקיד במקומו, עד תום המלחמה. בתקופת השואה סייע לחסיד אומות העולם בנדיק גרינפס (Benedyk Grynpas), שהפעיל רשת להצלת יהודים בבריסל, וזאת על ידי הנפקת תעודות ומסמכים מזויפים שהעידו על הטבלתם לכאורה של ילדים יהודים רבים לנצרות. ינסן גייס לפעילות ההצלה כמרים רבים. ב-1975 העניק יד ושם את אות חסידי אומות העולם לינסן.
לאחר המלחמה.
בשנת 1946 מונה ינסן, בוועידה כנסייתית ברומא, לראש המסדר הישועי. עקב בחירתו עבר להתגורר בסביבות רומא. במדיניותו ובדבריו בתפקידו זה חתר ינסן ליצור זיהוי בין הישועים לבין העניים והנזקקים, ולהתנתק מבעלי הון, וזאת ברוח שליחותם הרוחנית והחינוכית המקורית של הישועים, כפי שתפס אותה ינסן. ינסן חתר להרחיב את הפיקוח המרכזי שקיימו מוסדות ההנהגה הישועיים על מוסדות החינוך של המסדר הישועי ברחבי העולם, בעיקר בספרד ובאמריקה הלטינית.
תאוריית הקשר על הפתעת אוקטובר