מרגרטה, נסיכת סקסוניה
מרגרטה, נסיכת סקסוניה (בגרמנית: Margarete von Sachsen; 24 במאי 1840 – 15 בספטמבר 1858) הייתה נסיכה גרמנייה, בתו של יוהאן, מלך סקסוניה ואשתו של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה.
ביוגרפיה.
מרגרטה נולדה ב-24 במאי 1840 בדרזדן ליוהאן, נסיך סקסוניה, ולאמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן.
מרגרטה נישאה לבן דודה הראשון, קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה, בנם השלישי של פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה וסופי, נסיכת בוואריה, ב-4 בנובמבר 1856 בדרזדן. הנישואין היו מאושרים, אך נמשכו שנתיים בלבד ולא היו להם ילדים.
בטיול באיטליה, מרגרטה נדבקה בטיפוס. היא נפטרה ב-15 בספטמבר 1858 בגיל 18 במונצה. לבה נקבר בהופקאפל באינסברוק.
מריה דמיטריינקו
מריה דמיטריינקו (בקזחית: Mariia Dmitrienko; ברוסית: Мария Дмитриенко, לטיניזציה: Mariya Dmitriyenko, נולדה ב־24 במרץ 1988) היא קלעית ספורטיבית קזחית. היא השתתפה במקצה הירי הספורטיבי לנשים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). עם זאת, היא נודעת לרוב בשל טעות מצערת בה הושמעה פרודיה להמנון הלאומי של קזחסטן, במקום ההמנון האמיתי במהלך טקס הענקת מדליות.
במרץ 2012 זכתה בגראנד הירי הספורטיבי הבינלאומי של האמיר מכווית, ואף זכתה במדליית זהב. אך במהלך טקס הענקת המדליות וברגע בו נשמע ההמנון הלאומי, הושמע בטעות ההמנון הלאומי הפרודי שהושמע בסוף הסרט בוראט משנת 2006 במקום ההמנון הלאומי הקזחי האמיתי. המשלחת התלוננה וטקס הענקת המדליות נעשה מחדש. הטעות נבעה ככל הנראה מהורדת השיר הלא נכון מהאינטרנט.
הקטע צולם והפך למם אינטרנטי.
שלושת הסוציולקטים
שלושת הסוציולקטים (באספרנטו: La Sociolekta Triopo) הן שלושה ניבים המבוססים על השפה המתוכננת אספרנטו, שנוצרו על ידי מנואל הלווליק (Manuel Halvelik) בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-70, לצורך סגנון תרגומים ספרותיים לאספרנטו, של קטעים המדמים ניבים או סגנונות שונים של שפות שאינם השפה המודרנית התקנית.
הסוציולקטים כוללים את האספרנטו הארכאית (Arcaicam Esperantom) המבקשת להידמות למשל לאנגלית עתיקה, גווארו (Gavaro) שהיא מעין גרסה של שפת רחוב עבריינית רוויית סלנג של השפה ופופידו (Popido - Popola Idiomo) שנועדה ליצור דימוי של דיבור משובש, מעורב בשפה זרה.
כך למשל בתרגומים מסוימים של כתביו של כתבי מארק טוויין נעשה שימוש בגווארו ובפופידו, ובתרגומים מסוימים של כתבי טולקין נעשה שימוש באספרנטו ארכאית (לאלפים למשל) בפופידו. לעיתים נעשה שימוש באספרנטו ארכאית לתרגום ציטטות לטיניות בספרות.
הסוציולקטים נבדלים מאספרנטו בחלק מאוצר המילים, בחלקים מסוימים של התחביר ואף עושות שימוש בחלקן באותיות בהן לא נעשה שימוש באספרנטו (דוגמת האותיות y ו-x).
בניגוד לשפות מתוכננות שונות דוגמת אידו שצמחו מתוך האספרנטו כחלופות לשפה, הסוציולקטים של הלווליק אינם מבקשים להתחרות בה כשפה בינלאומית או להחליפה, כי אם לאפשר תרגומים שיהיו מובנים לדוברי אספרנטו, אך ייצרו הבדל סיגנוני הנותן תחושה של ניב ייחודי בדומה לטקסטים המקוריים המתורגמים.
הרעיון ליצירת 'אספרנטו עתיקה' לצרכים ספרותיים הוצע כבר על ידי המשורר קלמן קאלוצאי שבשנת 1931 כתב תרגום של תפילת וטקס ההשכבה, טקסט הונגרי מהמאה ה-12 בתצורה של אספרנטו עתיקה היפוטטית שלכאורה מתדמה להיות שלב ביניים בין לטינית לאספרנטו.
הבדלים מאספרנטו.
בעוד שהגווארו מבוסס בעיקרו על אוצר מילים חלופי (המושאל בין היתר מאנגלית, ספרדית וצרפתית, אך גם מערבית, עברית וסווהילית) ואיננו משנה את תחביר השפה, באספרנטו ארכאית ופופאידו ישנם גם שינויים תחביריים.
בניגוד לאספרנטו שבה רק יחסת האקוזטיב (מושא ישיר) מסומן בתוספת האות ON, באספרנטו ארכאית בדומה ללטינית, סיומת המילים משתנה גם בהתאם לתפקידים אחרים במשפט בדומה ללטינית. כך למשל יחסת הנומנטיב (נושא) במשפט מסתיים באות OM, הדאטיב (מושא עקיב) מסתיים ב-OD, והגניטיב (שייכות) מסתיים ב-ES. גם כללי הכתיב שונים, כשהאותיות הייחודיות לאספרנטו (Ĉ ,Ĥ ,Ŝ ,Ĝ ,Ŭ) מבוטלות, ובמקומן נעשה שימוש באותיות לטיניות שהושמטו מהשפה (X ,Q, Y, X) ואף באות ù. בניגוד לאספרנטו שבה האוגד estas איננו משתנה בהתאם לגוף הנושא, בגרסה הארכאית נקבעו לו סיומות שונות לכל גוף, וגם שמות הגופים הוחלפו, לצד אוצר מילים ייחודי שנוסף לשפה.
האלפבית של פופאידו דומה לזה של אספרנטו, למעט האות ŭ שהוחלפה באות w, ותוספת אות ניקוד ê המייצגת שווא. שמות עצם מאבדים את סיומת ה-o המאפיינת אותם באספרנטו, והריבוי נעשה באמצעות האות s כמו באנגלית (בניגוד לאספרנטו בה הריבוי מושג באמצעות האות j). מילית היידוע La הוחלפה במילה Lo. האות S המסיימת את הטיות הפעלים הוחלפה באות t וכו' וכן שונו רבות מהמיליות, נוספו מילים לאוצר המילים ונקבע סדר קבוע למשפט (נושא, פועל, נשוא).
יובל רבין
יובל רבין (נולד ב-18 ביוני 1955) הוא איש עסקים ישראלי. בנם של ראש ממשלת ישראל החמישי יצחק רבין ולאה רבין.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
נולד ליצחק וללאה רבין בתל אביב, גדל בשכונת צהלה בעיר, בתקופת כהונתו של אביו כראש אגף ההדרכה בצה"ל. אח צעיר לדליה.
בנערותו שהה עם הוריו בוושינגטון די. סי. בעקבות מינויו של אביו בשנת 1968 לשגריר ישראל בארצות הברית, ושם גם עלה לתורה בבר המצווה. לאחר חזרת המשפחה לישראל בשנת 1973, סיים את לימודיו בתיכון חדש, שלימים נקרא על שם יצחק רבין.
שירת בחיל הים וכקצין בחיל השריון, ולאחר כשלוש וחצי שנות שירות, עבר ליחידת ממר"ם. בעת שירותו בממר"ם היה אחראי בין היתר על מערכות המחשוב של משרד ראש הממשלה, אותו עזב אביו ב-1977.
עבודתו כאיש מחשבים.
לאחר שחרורו מצה"ל, עבד רבין כארבע שנים וחצי בחברת המחשבים "דיגיטל" ולאחר מכן הצטרף לחבריו בממר"ם שעבדו בחברת "ספייאנס".
במסגרת עבודתו ב"ספייאנס" עבר לעבוד במשך שנתיים בגרמניה, בעיקר בשותפות עם חברת "דויטשה איירבאס" המחזיקה במניות הממשלתיות בתעשיית התעופה במדינה.
פעילותו העסקית.
בשנת 1998 עזב רבין את ישראל ועבר לנהל את חייו ועסקיו בארצות הברית. בשנים הבאות הפך למקדם עסקים של חברות ישראליות מחוץ לישראל, ובשנת 2002 הקים יחד עם שותפים חברת ייעוץ בשם RSLB (ראשי תיבות של השותפים: רבין, שמעון שבס, אמנון ליפקין שחק וגיל בירגר). מוקד הפעילות של החברה היה בוושינגטון די.סי., וכחצי עשור לאחר הקמתה, סיימה החברה את פעילותה, ורבין שב לארץ.
בשנת 2008 הקים רבין יחד עם בן דודו יפתח יעקב ועם שני שותפים נוספים, חברה בשם "גלילה-ליין טכנולוגיות" לתיקון טלפונים סלולריים, ומוקד פעילותה היה בצפון הארץ. החברה העסיקה 30 עובדים. פעילותה של החברה הסתיימה לאחר כשנתיים בעקבות סכסוך שהתגלע בין בני הדודים, ויעקב תבע את החברה.
במקביל לפעילות "גלילה-ליין טכנולוגיות" הקים רבין את חברת "אונידה" שפעלה בניגריה, יחד עם הרמטכ"ל לשעבר דן חלוץ וסגן ראש השב"כ לשעבר עופר דקל. החברה קידמה בין היתר פעילות של חברות ישראליות שעוסקות בייצוא והשבחה של מוצרים ביטחוניים. ככל הידוע, פעילות החברה הופסקה בשנת 2011 עם כניסתו של דן חלוץ לפעילות פוליטית במפלגת קדימה.
בשלב הבא חזר רבין לתחום ההיי-טק וחבר לשותף אמריקאי, נד סיגל. השניים שיקמו חברה על סף פשיטת רגל בשם "אקסודיוס", העוסקת בזיהוי רגשות על בסיס קולי. רבין וסיגל בחנו השקעה בחברה, וחברו לקבוצה נוספת שהתעניינה בה, ויחד הקימו את חברת "Beyond Verbal".
ברבות השנים, היה רבין שותף בלתי-פעיל בחברת "זניט" העוסקת בכריית זהב בזימבבואה. בעקבות השקעה בחברה, שנחלה כישלון, נקלע רבין לתסבוכת כלכלית ונפתח לו תיק בהוצאה לפועל. כמו כן, שימש כיו"ר חברת מיחזור הפסולת WTP בבעלות אמיר ברמלי, ופרש מתפקיד זה בשנת 2015.
רצח אביו ופעילותו הציבורית.
בנובמבר 1995 נרצח אביו, יצחק רבין, בסיומה של עצרת למען השלום שנערכה בכיכר מלכי ישראל. רבין הבן, שלא היה מורגל באור המצלמות והתקשורת, הפך בן לילה לדמות מוכרת בציבוריות הישראלית, והחל להיות מעורב בעמותת "דור שלום" שהוקמה לאחר הרצח.
שמו הוזכר כמי שעשוי לרוץ בראשות רשימה לכנסת ואף לראשות הממשלה, אך תרחישים אלה לא התממשו, ובבחירות לכנסת הארבע עשרה הוצב רבין במקום ה-117 ברשימת מפלגת העבודה.
בפברואר 2009, ערב הבחירות לכנסת השמונה עשרה, ערך רבין מסיבת עיתונאים עם ראש האופוזיציה, בנימין נתניהו, בה תמך בכוונתו לכונן ממשלת אחדות לאחר הבחירות. עם זאת, באותו המעמד כי בכוונתו להצביע למפלגת העבודה וללא לליכוד, על אף ששקל זאת.
בשנת 2018 פורסם כי רבין שוקל להתמודד לראשות עיריית חיפה, אולם לבסוף לא התמודד לתפקיד.
חיים אישיים.
בשנת 1976 נישא לאיילת, בתו של המיליארדר וותיק חיל האוויר בוריס סניור. לשניים בן, מיכאל (מייקי).
בשנת 1997 נישא לטלי הנקין. לשניים שתי בנות, עומר ורעות.
במחצית העשור השני של המאה ה-21 התגרש בשנית, ובשנת 2018 נישא לנטלי אהרון. הזוג מתגורר בחיפה.
רבין הוא בוגר לימודי הנדסה.
דיק גרייסון
ריצ'רד ג'ון "דיק" גרייסון (באנגלית: Richard John Grayson) הוא דמות ³, המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן והטיטאנים הצעירים ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Detective Comics #38" מאפריל 1940 בתור רובין המקורי והפופולרי ביותר, והיא נוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר בוב קיין. אחרי שותפות ארוכת שנים לצד באטמן, גרייסון מבקש בשנות בגרותו להתנתק מזהותו כרובין והוא נוטל את הזהות נייטווינג (ביצירתם של מארב וולפמן וג'ורג' פרז).