הנק לא נכנע וממשיך לטפל בכרם. אמיל הערמומי שולח אליו את יולנדה (איבון קונסנט) עם מסמכים שזייף כאילו היא בת דודה רחוקה ומגיע לה חצי מהנחלה. הנק מיואש אבל מריה שולחת בלילה את השימפנזות למיטתה והיא נמלטת מהמקום בבהלה ומגלה כי זאת הייתה מזימה של אמיל. הנק מתעמת ביחד עם השימפנזות בכיכר הכפר ומתחוללת שם קטטה גדולה. לבסוף מפסיק זאת הכומר וקורא לכולם להירגע וכי הנק לא גוזל את פרנסתם אלא מוכן להלוות להם את השימפנזות שלו.
מתחילה לנשב רוח מיסטרל שמורידה את הזיתים מהעצים והתושבים מגיעים לכרם לראות איך השימפנזות מלקטות את הזיתים. הפעולה מופרעת כאשר מריה מביאה למקום "הפתעה" להנק בדמות שימפנזה זכר והשימפנזות מפסיקות לעבוד ורודפות אחריו. התושבים צוחקים בלעג אבל האב סילביין משכנע אותם לעזור להנק שהיה מוכן להשאיל להם את הקופות. כל התושבים מתחילים לאסוף את הזיתים וכולם שמחים וצוהלים והנק ומריה מתחבקים לקראת עתיד משותף.
ולנטין ביביק
פרופסור ולנטין סאביץ' ביביק (באוקראינית: Валентин Савич Бібік; ברוסית: Валентин Саввич Бибик; 19 ביולי 1940 – 7 ביולי 2003) היה מלחין ומורה אוקראיני.
ביוגרפיה.
ב-1966 סיים ביביק את לימודיו ב.
בין 1966 ל-1994 לימד ביבק באוניברסיטה הלאומית לאמנויות בחרקוב. החל מ-1971 עבד בה כמרצה בכיר, ומ-1990 ועד 1994 היה פרופסור וראש המחלקה להלחנה ולנגינה.
החל מ-1968 היה ביביק חבר באיגוד המלחינים הסובייטים, ובין 1989 ל-1994 היה יושב ראש איגוד חרקוב בהסתדרות המלחינים של אוקראינה.
החל מ-1994 ועד 1998, כיהן ביביק כראש המחלקה למוזיקה באוניברסיטת סנט פטרבורג למדעי הרוח וחברה לאיגודים מקצועיים , וכפרופסור באקדמיה לאמנויות שבסנט פטרסבורג.
ולנטין ביביק עלה מרוסיה לישראל ב-1998, והחל משנה זו שימש כפרופסור לקומפוזיציה באקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין בתל אביב.
נפטר ב-2003 בתל אביב, עקב גידול סרטני במוח.
בנלי
בנלי (באיטלקית: Benelli Q.J.), היא חברה איטלקית לייצור אופנועים וטוסטוסים שהוקמה בעיר פזארו בשנת 1911. החל משנת 2005 היא נמצאת בשליטה של חברה סינית Qianjiang Motorcycle.
תולדות החברה.
החברה הוקמה בשנת 1911 על ידי משפחת בנלי. תחילה הם עסקו בתיקון אופנועים ובניית חלקי חילוף. בשנת 1919 הוצג לראשונה אופנוע מתוצרת החברה. הייצור גדל בהדרגה. בשנת 1939 אופנוע של בנלי זכה בתחרות מרוץ בינלאומית.
לאחר מלחמת העולם השנייה אחד האחים פרש והקים חברה לייצור כלי רכב נפרדת. יתר האחים המשיכו בניהול בחברה. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 גדל ייצוא התוצרת לארצות הברית. דגם Benelli 650 Tornado אף נמכר תחילה מחוץ לאיטליה. בסוף שנות ה-60 החל משבר בתעשיית הרכב באיטליה בעקבות כניסת יצרנים מיפן ובמיוחד הונדה. בכל זאת החברה הצליחה להתאים את עצמה לתנאי השוק החדשים.
בשנת 1967 הוקמה חברת בת לייצור נשק קל.
בשנת 2000 בשטח של המפעל המקורי הוקם מוזיאון הרכב שכולל אוסף של אופנועים מתוצרת בנלי ויצרנים נוספים. עולם מיוחד מוקדש לג'וזפה בנלי היה בין משפחת מייסדים ותכנון את האופנועים הראשונים של החברה.
בשנת 2005 השליטה על החברה עברה לחברה סינית. לאחר שנים קשות החל משנת 2016 ייצור האופנועים החל לגדול.
במרוצת השנים אופנועים בתוצרת בנלי זכו מספר פעמים באליפויות העולם. טונינו בנלי, היה אלוף איטליה בשנות ה-30 של המאה ה-20 וקבע מספר שיאי עולם על האופנועים תוצרת בנלי.
תומאסו סאנלי
תומאסו סנאלי, (באנגלית: Tomaso Sanelli; נולד ב-9 באוקטובר 2004) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי.
ביוגרפיה.
סאנלי נולד ב-9 באוקטובר 2004 בטורונטו, קנדה.
קריירה.
סאנלי החל את הקריירה בשנת 2015 בסרט הקצר "My Brother Charlie". ucab" ובשנת 2016 הופיע בסרט הקצר, "הנוסע". באותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה בסדרה ממלכה, בסדרה "Odd Squad" ובתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה בכיכובו של שון טיל, "Incorporated (TV Series)". שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד אורח בסדרה "Ransom", בסדרות הטלוויזיה "כשגבר פוגש אישה", וחומר אפל ובסדרה ציידי הצללים בתפקיד חוזר.
בשנת 2018 הופיע בתפקידי אורח בסדרה "Murdoch Mysteries" ובסדרה Suits. באותה שנה שיחק בתפקיד משנה בסרט הקומדיה "Road to the Lemon Grove", בתפקיד חוזר בסירת הטלוויזיה טיטאנים ובתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Stars Falls".
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרת הטלוויזיה, סגר. בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "Dark Web: Cicada 3301" . באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "הולי הובי" ובתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Detention Adventure" . על משחקו בסדרה היה מועמד לפרס המסך הקנדי בקטגוריית ההופעה הטובה ביותר בסדרה או תוכנית ילדים ונוער.
קרב איוונקיב
מגדל Hi Tower
מגדל Hi Tower (נהגה בעברית באופן זהה: היי טאוור) הוא מגדל מגורים הנמצא בתהליך בנייה בגבעתיים. עם תחילת שנת 2022 הגיע לגובהו הסופי, והפך לגורד השחקים השלישי בגובהו בישראל ולמגדל הגבוה בגבעתיים. הוא גם מחזיק בתואר כמגדל המגורים הגבוה בישראל. המבנה כולל 55 קומות מגורים שבהן 279 דירות, הבנויות מעל שלוש קומות מסחר, ומתנשא לגובה של 220 מטרים. יש בו חמש קומות תת-קרקעיות אשר ישמשו לחניה. מתוכננים לקום בו מכון כושר ומכון ספא.
בנייתו החלה בשנת 2017 וצפויה להסתיים בתחילת 2023.
המגדל יושב בצוותא עם מגדל השחר השכן על רמפה המוגבהת ממפלס הרחוב שמתחתיו.
המגדל תוכנן על ידי משרד ישר אדריכלים כחלק ממתחם הסיטי של העיר שיכלול מספר גורדי שחקים נוספים, וישתלב כרצף בנייה גבוהה עם מתחם הבורסה ברמת גן ורחוב יגאל אלון בתל אביב.
יזמי הפרויקט הם איש העסקים ומתווך הנדל"ן רוני מאנה וקבוצת G-Group בראשות איש העסקים גיא בלושינסקי. קבוצת אשטרום אחראית על ביצועו.
מחמודה ריאד
מחמודה ריאד (בערבית: محمودة رياض; 1932-2007) הייתה אקטיביסטית טרנסג'נדרית. נחשבת לטרנסג'נדרית הערבייה הראשונה בישראל.
קורות חייה.
מחמודה ריאד נולדה בשנת 1932 בכפר דיר אל אסד בצפון והייתה רועת צאן בילדותה.
פרטים על חייה של מחמודה ריאד ידועים בעיקר דרך כתיבתה של האקטיביסטית הטרנסג'נדרית אפרת טילמה, שעסקה בה גם בספרה האוטוביוגרפי "לזאת יקרא אישה", אשר ראה אור בשנת 2020.
טילמה סיפרה כי הכירה את ריאד דרך מכרה שלה. היא אמרה לה כי ברצונה להיות אישה. טילמה טיפלה בה וליוותה אותה לטיפולים הורמונליים. ריאד עברה מספר טיפולים קוסמטיים להסרת מאפיינים גבריים ובהמשך שינתה את שמה לשם עברי, נעמי.
בראיון לכתבה שהתפרסמה בידיעות אחרונות ב-1975 סיפרה ריאד על קשיי חייה, שהיו מלווים מכות, שוד ואונס. היא סיפרה למראיין שהיא חוסכת כסף לניתוח, אינה יודעת קרוא וכתוב ואוהבת את בני משפחתה (אמה ואחייניה). היא גם סיפרה על רצונה בילדים, אף שהכירה בכך שתתקשה למצוא בן זוג שירצה לחיות בזוגיות עם "קוקסינל" (מילת גנאי בשימוש בכתבה).
ריאד עברה לברלין, שם אימצה את שם הבמה "להלובה" וזכתה להצלחה כרקדנית ריקוד בטן וזמרת במועדון טורקי בעיר.
ריאד נרדפה כל חייה על ידי בני משפחתה, שהגיעו בעקבותיה לתל אביב ובהמשך גם לברלין, ואילצו אותה לתת להם את רווחיה מעבודתה.
לאחר שעזבה את ברלין היא חזרה לישראל, ועסקה בזנות למחייתה.
בשנת 2005, כשהיא בת שישים, אושפזה בבית החולים ולאחר מספר חודשים הלכה לעולמה, ללא בני משפחתה לצידה.
הנצחה.
סיפור חייה של ריאד, ודמויות אחרות, סופר בתערוכה בשם "מה יגידו השכנים? חיים קוויריים בחיפה, 2007-1932" המספרת את סיפורה של קהילת הלהט"ב בחיפה. התערוכה הוצגה במוזיאון חיפה ונוצרה בשיתוף עם פרויקט ההיסטוריה הגאה החיפאית.
עטלף קמוט-שפה
איאן ברמר
איאן ארתור ברמר (באנגלית: Ian Arthur Bremmer, נולד ב-12 בנובמבר 1969 בצ'לסי, ארצות הברית) הוא מדען מדינה וסופר אמריקאי העוסק במחקר סיכון פוליטי גלובלי. הוא הנשיא והמייסד של "קבוצת אירואסיה" , חברת מחקר וייעוץ בנושא סיכונים פוליטיים שעיקר משרדיה נמצאים בניו יורק. הוא גם מייסד חברת המדיה הדיגיטלית "GZERO Media".
חיים מוקדמים והשכלה.
ברמר הוא אמריקאי ממוצא ארמני (מסבתו מצד אמו), איטלקי וגרמני. הוריו היו מריה ג'יי (לבית סקריוואנו) וארתור ברמר. אביו נלחם במלחמת קוריאה ונפטר בגיל 46 כשברמר היה בן ארבע. הוא גדל בפרויקטי דיור בצ'לסי, מסצ'וסטס, ליד בוסטון. ברמר למד בבית ספר תיכון "סנט דומיניק" סאביו במזרח בוסטון. בשנת 1989 סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים בהצטיינות באוניברסיטת טוליין ודוקטורט במדעי המדינה באוניברסיטת סטנפורד ב-1994. עבודת הדוקטורט שלו הייתה תחת הכותרת "הפוליטיקה של האתניות: הרוסים באוקראינה".
קריירה.
קבוצת אירואסיה.
ברמר הקים את חברת המחקר והייעוץ לסיכון פוליטי "אירואסיה" ב-1998 במשרדי "המכון למדיניות עולמית" בניו יורק. החברה פתחה משרד בלונדון בשנת 2000, משרד בוושינגטון הבירה בשנת 2005, משרד בטוקיו בשנת 2015, משרדים בסן פרנסיסקו וסאו פאולו בשנת 2016, ומשרדים בברזיליה וסינגפור בשנת 2017. החברה התמקדה בתחילה בשווקים מתעוררים, אך התרחבה לעסוק בכלכלות חזיתיות ומפותחות וביסוס פרקטיקות המתמקדות בנושאי גיאו-טכנולוגיה ואנרגיה. ברמר היה שותף לכתיבת דו"ח הסיכונים המובילים השנתי של קבוצת אירואסיה, תחזית של 10 הסיכונים הגאו-פוליטיים העיקריים לשנה הקרובה.
כתיבה.
ברמר פרסם עשרה ספרים על עניינים גלובליים. בנוסף, ברמר הוא בעל טור לענייני חוץ ועורך כללי של מגזין Time ותורם למגזין פייננשל טיימס.
תפקידים.