גוג'ראנוואלה נמצאת בצפון מזרח מחוז פנג'אב של פקיסטן. היא נמצאת 67 קילומטר צפונית ללאהור - בירת המחוז והעיר הגדולה שבו. גוג'ראנוואלה נמצאת במחוז גוג'ראנוואלה ששטחו 3,622 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מנתה ב-1981 7.5 מיליון נפש. המחוז נמצא בין שני יובליו של נהר האינדוס, הצ'נאב בצפון מערב והרווי בדרום מזרח ומורכב מאדמת הסחף המצויה בסמוך לנהרות ומרמה הנמצאת בין שני הנהרות. קטע זה בין הנהרות, בו נמצא המחוז, הוא כעין קטע מעבר בין מורדות ההרים הפוריים של מחוז סיאלקוט בצפון מזרח ובין המישורים המדבריים של מחוז ז'אנג , הנמצא מדרום למחוז שיחאופורה שגובל במחוז גוג'ראנוואלה. אדמת המחוז נחשבת כפוריה וכראויה לעיבוד חקלאי.
חלקה המערבי של העיר הוא הישן יותר בעוד שהחלקים החדשים יותר נמצאים בצידה המזרחי.
אקלים מחוז גוג'ראנוואלה הוא חם ויבש בקיץ וקריר בחורף. הקיץ מתחיל באפריל ונמשך עד ספטמבר כשיוני הוא החודש החם בשנה ובו הטמפרטורה המרבית הממוצעת עומדת על 40° והמזערית הממוצעת על 27°. החורף מתחיל בנובמבר ונמשך עד מרץ כשינואר הוא החודש הקר בשנה ובו עומדת הטמפרטורה המרבית הממוצעת על 19° והמזערית על 5°. עונת המונסון נמשכת בין החודשים יולי וספטמבר וממוצע המשקעים השנתי במחוז הוא 888 מילימטרים כשחלקו המזרחי של המחוז מקבל מנה גדולה יותר של משקעים.
דמוגרפיה.
רובה המכריע של אוכלוסיית העיר הוא מוסלמי. קיים מיעוט נוצרי קטן, המתגורר בשכונת פרנסיסאבאד ונהנה מחופש פולחן. בשכונה זו קיימות מספר כנסיות. כמו כן, קיים בעיר מיעוט סיקי קטן.
כלכלה.
ענפי התעשייה המרכזיים הם: טקסטיל, קרמיקה, תעשיית עיבוד מתכות כגון ברזל, נחושת, פליז וחמרן, מוצרי חשמל, זכוכית, חלקים לכלי רכב, אביזרים סניטריים, תעשיית משי ועיבוד עורות.
העיבוד החקלאי באזור תלוי בהשקיה המתבצעת על ידי רשת תעלות מים שרובן מקבלות את מימיהם מנהר הצ'נאב. הגידולים העיקריים הם: חיטה, כותנה, אורז, שעורה, תפוחי אדמה ודוחן. כמו כן, קיימים בעיר מפעלים לעיבוד תוצרת חקלאית.
תחבורה.
מסילת הברזל המרכזית העוברת בעיר היא מסילת הברזל שבין לאהור ופשאוור. תחנת הרכבת המרכזית של גוג'ראנוואלה נבנתה על ידי השלטון הבריטי ונמצאת במרכז העיר. המסילה והתחנה צמודים ל"דרך הראשית הגדולה" שכינויה המודרני הוא N-5 ואשר מקבילה וצמודה למסילת הברזל לכל אורכה. כביש זה הוא הנתיב המרכזי בפקיסטן. אורכו 1819 קילומטר והוא מחבר את קראצ'י, לאהור, רוואלפינדי ופשאוור. כבישים חשובים נוספים הם הכביש צפונה לסיאלקוט והכביש לכיוון דרום מערב המוביל לשחאופורה ולפייסלאבאד.
בעיר קיים נמל יבשתי הנותן מגוון שירותים המאפשר הובלת ויצוא סחורות דרך מערכת מסילות הברזל והכבישים של פקיסטן אל רחבי המדינה ואל נמלי הים הערבי ומשם לחוץ לארץ.
אין בגוג'ראנוואלה נמל תעופה. נמלי התעופה הסמוכים ביותר לעיר הם: נמל התעופה הבינלאומי אלאמה איקבל בלאהור ונמל התעופה הבינלאומי של סיאלקוט.
בריאות.
בגוגראנוואלה קיימים מוסדות רבים לטיפולים בריאותיים: בתי חולים, מרפאות וארגונים חוץ ממשלתיים כמו "קרן סונדאס" ו"בתי רושני". עם זאת, בתי החולים בעיר אינם מתוכננים ואינם מסוגלים לתת טיפול נאות לאוכלוסיית העיר שצמחה במהירות. חלק גדול מהאוכלוסייה נוסע ללאהור כדי לקבל טיפולים רפואיים. בעיר קיים בית חולים ממשלתי אחד בלבד שהוא בעל היקף ורמה נאותים, DHQ Hospital, והוא עמוס במטופלים תושבי גוג'ראנוואלה. בית חולים נוסף הקיים בעיר הוא בית החולים הצבאי המשולב (Combined Military Hospital).
חינוך.
קיימות בעיר מספר מכללות המסונפות לאוניברסיטת פנג'אב שמרכזה בלאהור. האוניברסיטה אף מפעילה קמפוס בעיר שבו מתקיימים לימודים במספר תחומים. מוסדות אקדמאים נוספים בעיר הם:
תרבות וספורט.
השפה המדוברת היא הפנג'אבי והיא מדוברת במספר דיאלקטים גם בתוך אזור העיר.
הספורט הפופולרי ביותר בגוג'ראנוואלה הוא היאבקות. במיוחד פופולרי סוג ההיאבקות האופייני לתת היבשת ההודית, הפהלווני והעיר אף זכתה לכינוי "עיר הפהלוונים". מתקן הספורט העיקרי בעיר הוא אצטדיון הקריקט שנקרא בעבר האצטדיון העירוני והיום נקרא אצטדיון ג'ינה. האצטדיון מארח משחקים ותחרויות בינלאומיות ומכיל 20,000 מושבים. ב-1987 ארח האצטדיון את אחד ממשחקי טורניר הגביע העולמי בקריקט.
מידע ותקשורת.
בנוסף לעיתונות הארצית, מופיעים בגוג'ראנוואלה מספר עיתונים מקומיים. הוותיק בהם הוא ה-Daily Samaaj המופיע מ-1980. עיתונים נוספים הם ה-Daily Gujranwala Times וה-UrduWaqt המופיעים באורדו.
בעיר פועלת תחנת טלוויזיה מקומית - GTV (Gujranwala TV) שהחלה את שידוריה ב-1999 ופועלת במתכונת של תחנת טלוויזיה קהילתית המסקרת את הנעשה בעיר ואת כל תחומי החיים, כולל: ספורט, תעשייה, חינוך, בידור ופעילויות חברתיות.
אזנית חשופה
אזנית חשופה (שם מדעי: "Padina gymnospora") היא אצה חומית דמוית אוזן ממשפחת הדוקרניתיים שצבעה חום-כתום, חום-ירקרק או חום חיוור. גובהה של אזנית בוגרת מגיע ל 5 עד 15 ס"מ. האזנית החשופה היא אצה קיצית שמופיעה בעיקר בחודשים מאי עד אוקטובר. לעיתים רחוקות אף ניתן להבחין בה (בכמויות מזעריות) בתחילת דצמבר.
מבנה האצה.
האזנית מזכירה בצורתה אפרכסת של אוזן או מניפה. לעיתים היא שסועה לאונות אשר גם להן צורה דומה. האצה הצעירה בנויה כמניפה יחידה, וכאשר היא גדלה היא מתפצלת למניפות-משנה אחדות, השונות בגודלן וקשורות זו לזו בבסיסן. השוליים העליונים של המניפה גלולים, ועל ידי כך הם מגוננים על שורה של תאים האחראיים לגידול האצה.
האזנית מפרישה גיר שמכסה את כל שטח הפנים שלה. הגיר מתרכז בעיקר בפסים מחזוריים סביב מרכז המניפה. האוזנית היא אחד המינים היחידים של החומיות אשר צובר בתוכו גיר, והיחיד שמפריש גיר.
היצע (גוף האזנית) מורכב מ 3–4 שכבות של תאים: שתי שכבות חיצוניות של תאים קטנים המכילים כלורופלסטים זעירים רבים, וביניהן 1–2 שכבות של תאים גדולים חסרי כלורופלסטים.
מקומה של האוזנית החשופה בבית הגידול.
האזנית גדלה בתחום הכרית והתת כרית. היא מסוגלת לגדול בברכות מים המתנתקות מהספקת מים סדירה לזמן ממושך.
האזנית החשופה פועלת בעיקר במים חמים, וזהו למעשה מנגנון להקטנת התחרות עם שאר מיני האצות בבית הגידול. בניגוד לאצות אחרות, שרגישות לטמפרטורות גבוהות, האזנית מסוגלת לפעול ולהתרבות גם בטמפרטורות גבוהות של המים. בחודשי הקיץ החמים, כאשר האצות האחרות מתות, האזנית משתלטת על כל בית הגידול בלי תחרות כמעט.
עמידותה של האוזנית החשופה לטמפרטורה גבוהות היא אינדיקטור לזיהום תרמי - לרוב זו האצה הרב תאית הראשונה שמופיעה במקומות בהם נשפכו מים חמים לים.
רבייה.
לאזנית שני דורות שווי צורה: הדור ההפלואידי - נוצר מנבג ונושא תאי מין זכריים ונקביים, והדור הדיפלואידי- נוצר מזיגוטה ונושא מנבגים (מהם נוצרים בשלב מאוחר יותר נבגים).
מתקשר
קופריבשטיצה
קוֹפְּרִיבְשְטִיצָה (בבולגרית: Копривщица, יש לבטא: ku.ˈpriv.ʃti.ʦə) היא עיירה השוכנת על מורדות רכס סרדנה גורה ושייכת למחוז סופיה. 383 בתיה העתיקים שופצו ושוחזרו והם מהווים מעין מוזיאון פתוח לתקופת התחייה הבולגרית. חלק מהבתים הפכו למוזיאון וניתן לבקר בהם ולהתרשם מאורח החיים במאה ה-19, כלי בית שונים, אריגה, רקמה, תלבושות ותכשיטים, וכן אוסף של כלי נשק.
אחת ל-5 שנים מתקיים בה פסטיבל מוזיקה אתנית בולגרית, עובדה ההופכת את העיירה בת 2,486 תושבי קבע למוקד משיכה לתיירים, הן תיירות פנים בולגרית והן תיירים ממדינות אחרות.
שמה של העיירה מגיע מהמילה הבולגרית коприва (קופריבה) שמשמעותה סרפד.
את קופריבשטיצה הקימה במאה ה-14 קבוצת פליטים שנמלטו מפני הכובש העות'מאני. במאה ה-19 הייתה זו עיר גדולה, שהשתוותה במספר תושביה לזה של סופיה והייתה אחת ממרכזי מרד אפריל ב-1876, מרד שהונהג בין היתר על ידי בן העיר תודור קבלשקוב (Todor Kableshkov), והייתה העיר הראשונה שהשתחררה מעול האימפריה העות'מאנית.
בין מאי 1943 לינואר 1944 חיו בקופריבשטיצה מספר משפחות של יהודים ממגורשי סופיה.
חבק
הכתובת מקיר-מואב
הכתובת מקיר-מואב היא כתובת מואבית מקיר מואב ובה מתואר שמישע (ככל הנראה) מלך מואב הקדיש מבער לכמוש, האל המואבי.
בשנת 1958 נתגלה שבר פסל עשוי בזלת שחורה אפורה בעת בניית מבנה חדש בכרכ (המזוהה עם קיר-מואב, בירתה של ממלכת מואב הקדומה). השבר, בגודל 12.5 על 14 סנטימטר, נתגלה בשימוש משני כחלק מקיר. נראה כי השבר היה חלק מפסל, אולי דמות לבושת שמלה. הכתובת בעלת שלוש השורות שעל שולי האבן מתוארכת למאה התשיעית לפניה"ס, ותואמת את סגנון הכתובת במצבת מישע. כיום השבר מוצג במוזיאון לארכאולוגיה של ירדן ברבת עמון.
הכתובת.
הכתובת ידועה בסימון KAI 306.
תעתיק הכתובת והשלמות על פי שמואל אחיטוב (מנוקד לשם נוחות הקריאה ולא כשחזור הווקליזציה המקורית):
שלום רונלי ריקליס
שלום ריקליס
מאיר סבן
מאיר סבן (בספרדית: Mario Javier Sabán; נולד ב-12 בפברואר 1966) הוא תאולוג יהודי מארגנטינה.
סבן בן לדוד, נצר ליהודי ספרד שגורשו ממדינתם בשנת 1492, ואחר כך גרו באימפריה העות'מאנית. בשנת 1990 כתב ספרו הראשון שדן בנוצרים חדשים, אבות משפחות האצילות בארגנטינה. הוא ניתח מקור הנצרות בהקשר שלה עם היהדות. כתב אחד עשר ספרים, בהם "היהדות של פאולוס" (2003), "הרמב"ם" (תזה על הספר "מורה נבוכים", 2008) ו"היהדות של ישוע" (2008).
סבן גר בברצלונה ומלמד מחשבה יהודית באוניברסיטה של ליידה בקטלוניה.
פני מנחם
לודהיאנה