לוי נולד באלכסנדריה שבמצרים. בגיל 17 עלה לישראל. שירת כקצין בצה"ל. ב-1952 התגייס למשטרת ישראל, תחילה שירת כשוטר סיור בחיפה ולאחר מכן עבר למדור חקירות בעיר התחתית. בהמשך שירת כשוטר סיור ברמת גן וחוקר במחוז תל אביב, שימש חוקר ביחידה הכלכלית, הצטרף ליחידה המרכזית של המחוז ושימש בה ראש חוליית סמים. שירת כראש לשכת חקירות במרחב יפו. ב-1972 מונה למפקד היחידה המרכזית של המחוז ולאחר מכן שירת כקצין אגף חקירות של המחוז. הופקד על חקירת רצח אורון ירדן והוצאת ההודאה מהרוצח צבי גור, ששירטט לו מפה היכן קבר את גופת הילד. עמד בראש צוות חקירה מיוחד לחקירת רצח חבר הכנסת חמאד אבו רביעה. בפברואר 1981 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה, טיפל בחקירת רצח דני כץ יחד עם משטרת מחוז הצפון, רצח רוני ניצן ורצח החיילת אורלי דובי. ב-1985 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב, ועמד בראש המבצע לתפיסתו של צבי גור שנמלט מכלא איילון.
ב-1986 נפתחה נגדו חקירה בעקבות האשמות שעלו נגדו במהלך משפטו של העיתונאי יגאל לביב, הנושא נבדק על ידי פרקליט המדינה יונה בלטמן שב-1987 ניקה את לוי מכל אשמה.
לאחר פרישתו מהמשטרה ב-1989 סיים לימודי משפטים ועבד כעורך דין.
נפטר ב-13 בספטמבר 1999.
שלומית באומן
שלומית באומן, ילידת קיבוץ עמיר (1962), מתגוררת ויוצרת ביפו. באומן, היא יוצרת העוסקת בהיבטים מחקריים של שדה העיצוב הקרמי, השואבים את מקור השראתם משאלות תרבותיות וטכנולוגיות מסורתיות ועיצוביות. היא מתייחסת לעיצוב קרמי כתחום בחקר התרבות ובודקת את המתודות שלו בהקשר רחב של התרבות החומרית.
ביוגרפיה.
שלומית באומן היא בתם של אילנה וטולי באומן, אשר הגיעו במסגרת השומר הצעיר לקיבוץ עמיר ב-1955. הזוג באומן הם אמנים, מיוזמי אירועי תל חי 80 (אירועי פיסול חוץ) וממייסדי כתב העת "סטודיו". באומן למדה בתיכון "עיינות ירדן" השוכן בקיבוץ עמיר, בו למדו בני הנוער מקיבוצי השומר הצעיר שבאזור. במהלך התיכון החלה באומן ללמוד קרמיקה במסגרת המחלקה לקדרות של המכון לאמנויות במכללת תל חי. בשנת 1981 עברה באומן לירושלים על מנת לעבוד כאסיסטנטית של אמנית הקרמיקה רינה קמחי אשר עבדה על תערוכת יחיד. בין השנים 1984–1988 למדה באומן במחלקה לעיצוב קרמי באקדמיה בצלאל אשר במסגרתם נסעה לחילופי סטודנטים בפרסונס-בית ספר לעיצוב, ניו-יורק. בין השנים 2000-1996 למדה לתואר ראשון ב-המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן של אוניברסיטת תל אביב ואת התואר השני (MSc) היא סיימה ב-2010 – בעבודת תזה במסלול לעיצוב תעשייתי, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים שבטכניון.
ב-1992 היא הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה (בשיתוף עם יעל עצמוני) "כד קטן - מטאקרמיקה" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית (אוצר: יואב דגון). בהמשך הציגה במספר תערוכות יחיד בהן בולטים ההיבטים הנסיוניים והמחקריים של הקרמיקה. במסגרת התערוכות השונות בהן הציגה תערוכה של עבודות קרמיקה לא שרופות בשילוב עם כלים חד פעמיים, מוניטורים עשויים מקרמיקה בהם מופיעים שידורים מדומיינים מהכפר אלדווארה (כפר ששכן עד 1948 סמוך לקיבוץ עמיר) והשתמשה בחיבור בין חרסית קרמית מקומית שאזלה (S5) עם פורצלן כמטפורה לחיבור בין המקומי לגלובלי.
בין השנים 1998–2005 באומן ניהלה את אגודת אמני קרמיקה בישראל. התפקיד כלל ניהול תכנים והפקה שוטפת של תערוכות, קטלוגים, סדנאות מקצועיות, ספרות מקצועית, ימי עיון וכו'. בשנים אלו התפתחה מאוד פעילותה של אגודת אמני הקרמיקה וחלק מהפעילויות התרבותיות שהחלו באותן שנים ממשיכות עד היום. ביניהן: הביאנלה לקרמיקה ישראלית במוזאון ארץ ישראל, תל אביב / 1280°c - כתב עת לאמנות הקרמיקה / סדנאות מקצועיות, ימי עיון וירידים ברחבי הארץ / בניית המסד לשיתוף הפעולה בין האגודה לבית בנימיני.
היום, מכהנת שלומית באומן כמרצה בכירה לעיצוב קרמי ב-HIT מכון טכנולוגי חולון, במחלקה לעיצוב תעשייתי. היא עוסקת באוצרות עצמאית המתמחה בתרבות חומרית ומכהנת בנוסף כאוצרת הגלריה של בית בנימיני. עבודתה הנה שדה כולל של פעילות, בו מתקיימים במשולב יצירה, מחקר, אוצרות, חינוך להבנת חומר ותרבות חומרית כדרך חיים.
סרטים.
כול הסרטים בשיתוף עם אריאל מיודוסר
בנוסף, הוא הוצג ב- "Finding Cheri Samba", בריסל, בלגיה, (2010, אוצר: Sven Vanderstichelen), ב"וידאוזון 4", הביאנלה הבינלאומית לווידאו ארט, המרכז לאמנות עכשווית, (2008, אוצרים: סרג'יו אדלשטיין וגלית אילת). ב-2007 הוקרן ב - PFF, Barbican Centre, לונדון, אנגליה.
פרסומים.
2001 - 2008 - 1280°c - כתב עת לאמנות הקרמיקה, הוצ' אגודת אמני הקרמיקה בישראל, הכתבות הבאות:
שורדת
אסאלה (ארגון טרור)
שלום פרייברגר
הרב ד"ר שלום (מירוסלאב) פרייברגר (בסרבו-קרואטית: Miroslav Šalom Freiberger; 9 בינואר 1903, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 7 במאי 1943, מחנה ההשמדה אושוויץ) היה הרב הראשי האחרון ליהודי זאגרב בתקופה שקדמה לשואה ונרצח במחנה ההשמדה אושוויץ.
קורות חייו.
שלום פרייברגר נולד בזאגרב לאנטון שהיה נגר במקצועו והיגר לזאגרב מקרלובץ ולאנה לבית קאופמן. לשלום פרייברגר היו שתי אחיות: הילדה וליוביצה.
פרייברגר רכש השכלה אקדמית בברלין ובתקופה זו השתמש בשם הפרטי פריץ, שהיה בעל קונוטציה גרמנית. הוא למד משפטים ובהמשך ב-1927, רכש תואר דוקטור לתאולוגיה באוניברסיטת וירצבורג. לאחר תום לימודיו שב לזאגרב. בין 1929–1936 כיהן כסגן הרב הראשי ליהודי אוסייק תחת שמעון אונגר. הוא נישא לאירנה לבית שטיינר ולזוג נולד בן אחד, ראובן. ב-1936 התמנה לרב הקהילה בזאגרב שהייתה השנייה בגודלה בממלכת יוגוסלביה. בתקופה זו גם הוציא לאור שני ספרי היסטוריה על תולדות עם ישראל.
ב-1941, התמנה לרב הראשי של העיר זאגרב. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. הרב פרייברגר לו היו קשרים עם ראשי הכנסייה הקתולית בזאגרב ועם ראשי קהילות יהודיות מחוץ ליוגוסלביה ובכלל זה ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, פעל להצלת בני קהילתו באמצעותם. כפועל יוצא מפעולותיו נשלחו 11 ילדים ובני נוער להונגריה ולטורקיה ומשם עלו חלקם לארץ ישראל המנדטורית. בין העולים היה בנו ראובן.
הרב עצמו סירב לעזוב את קהילתו ולתקופה מסוימת מצא מחסה בביתו של הארכיהגמון אלויזיה סטפינאץ.
באביב 1943 נעצר הרב פרייברגר וב-5 במאי הועלה על הטרנספורט האחרון מזאגרב לאושוויץ. ב-7 במאי בעת הגיעו לאושוויץ, נורה הרב פרייברג למוות משום שמָחָה על היחס שניתן לבני קהילתו שהגיעו עמו. רעייתו אירנה נרצחה בהמשך.
בנו יחידו של הרב פרייברגר, ראובן ירון שהיה מלחין, מנצח, מוזיקאי ומראשוני מקהלת רינת, נהרג ב-1956 במהלך מבצע קדש.
מנוע על מגח סילוני
אברהם שלם
הרב אברהם (דוד) שלם (כ"ו בטבת ה'תרפ"ח, 19 בינואר 1928 - כ"ג באלול ה'תשע"ד, 18 בספטמבר 2014) היה רב ראשי בפרו, סיאטל, וושינגטון ומקסיקו הבירה, מנהל מכון אור המזרח להוצאת כתבי יד נדירים של חכמי ספרד, מנהל בית היתומים הספרדי בירושלים ומפעילי ועד העדה הספרדית בעיר, נשיא הוועד להוצאת כתבי הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים בשכונת יגיע כפיים לאסתר ולדוד שלם בן הרב אברהם שמואל שלם, שעלה מסלוניקי בשנת 1917. אביו היה איש ציבור ממייסדי השכונה, שירת בגדודים העבריים והיה מקורב לרב בן ציון מאיר חי עוזיאל.
כשסיים את לימודיו בתלמוד תורה "מזרחי", התעתד להמשיך לסמינר למורים של המזרחי, אך בעצתו של הרב עוזיאל נכנס ללמוד בישיבת שערי ציון שבראשה עמד הרב אליעזר ולדנברג, שלימים הוסמך על ידו ועל ידי הרב עוזיאל לרבנות ולדיינות. תוך כדי לימודיו הוסמך לשוחט ובודק על ידי ראש השוחטים בירושלים, הרב מרדכי מיוחס, וכן הוסמך למוהל על ידי הרב יעקב ששון ומשה וולך.
לאחר שנה שבה עבד בבית דין צדק של העדה הספרדית בירושלים, הוסמך לדיינות ולהוראה על ידי מכון השלמה למוסמכים שהוקם על ידי "המזרחי העולמי".
לפני מלחמת העצמאות היה פעיל במסגרת ההגנה ולאחר מכן התגייס לצה"ל והשתתף בהגנה על העיר.
בשנת 1950 היה מועמד מוביל למשרת הרב הראשי של העיר רמת גן, אך נשלח לשליחות בפרו על ידי הרב עוזיאל שראה בכך שליחות קודש וכן בשל העובדה כי הרב אברהם שלם דיבר לאדינו הקרובה לספרדית המדוברת בפרו. לפני צאתו אמר לו הרב עוזיאל : "עליך לצאת לשליחות זו למען היהדות המשוועת להצלה מטמיעה, וכתום החוזה לאחר חמש שנים, תוכל לחזור לארץ ויהיו לך משרות רבות לבחירה".
בהיותו בפרו סייע בארגון החיים היהודיים, בחינוך יהודי, טהרת המשפחה, הקמת מקוואות טהרה וסידור חופה וקידושין. עסק שם גם בפעילות ציונית, מילא תפקיד של חבר בדירקטוריון של ההסתדרות הציונית, ונטל חלק פעיל למען המגבית היהודית המאוחדת, בזמנים בהם טרם הוקמה השגרירות הישראלית. בשנת 1959 התמנה לרב קהילת "עזרא בצרות" בארצות הברית, ולאחר 3.5 שנים עבר לקהילת 'הר סיני' במקסיקו סיטי שם כיהן כרב הקהילה עד שנת 1977.
הרב שלם פעל למען ישיבת ישיבת שערי ציון שייסד הרב עוזיאל, ותמך בה במשך שנות עבודתו בחו"ל, עד ליום פטירת של הרב עוזיאל, אז נסגרה הישיבה, והרב שלם ייסד את ישיבת ראשית חכמה והעמיד בראשה את הרב שבתי אטון כראש הישיבה.
בשובו לישראל מילא תפקידים כמנהל בית היתומים הספרדי, שם הוקם כולל אברכים "נאות דש"א", ובו ועד העדה הספרדית בירושלים, שבמסגרתו נטל חלק באירועים ובטקסים שונים. כן פעל בוועד להוצאת כתבי הרב עוזיאל, תרגם ספרי הלכה רבים לשפה הספרדית ושמר על קשר עם הקהילות בארצות אמריקה הלטינית.