מצב חירום בצרפת מופעל מתוקף 3 עקרונות, שניהם מהם מוגדרים בחוקה והשלישי היינו חוק: סעיף 16 בחוקת צרפת, מאפשר "סמכויות יוצאות דופן" לנשיא בזמן משבר. סעיף 36 באותה חוקה מגדיר "מצב של מצור" (état de siège) ולבסוף החוק מ-3 באפריל 1955 מאפשר למועצת השרים להכריז על מצב חירום. ההבדל בין סעיף 16 לחוק מ-1955 נוגע בעיקר לחלוקת סמכויות, והחוק מ-1955 מאפשר הכרזה על מצב חירום למשך 12 יום שלאחריהם נדרש להאריך את מצב החירום על ידי הצבעה בפרלמנט.
מאז 1955 הוכרז מצב חירום בצרפת 6 פעמים:
קנדה.
הממשלה הפדרלית של קנדה יכולה להכריז על מצב חירום, אשר פג לאחר 90 יום, אלא אם כן הוארך על ידי המושל. ישנם מצבים שונים של מצבי חירום: רווחת הציבור, סדר ציבורי, בינלאומי ומלחמה.
מצב החירום יכול להיות מוחל גם ברמת הפרובינציות או הטריטוריות.
שווייץ.
על פי סעיף 120 בחוקת שווייץ לפרלמנט יש את הסמכות לזמן עד 4,000 חיילים לשירות למשך 3 שבועות, במקרה של איום פנימי או חיצוני. כמות גבוהה יותר של חיילים או זמן ארוך יותר כפוף להחלטה פרלמנטרית. העיקרון של פריסת יחידות צבאיות בתוך שווייץ מדבר על כך שכצעד ראשון, על הכוחות הקיימים להתגבר על האיום בסיוע יחידות המשטרה של הקנטון.
רשימת לגארד
רשימת לגארד היא גיליון אלקטרוני המרכז כ-2,000 לקוחות של זרוע בנק HSBC בז'נבה שהם בעלי חשבונות בלתי מוצהרים, שייתכן ששימשו כדי לחמוק ממס. הרשימה קרויה על שמה של שרת האוצר הצרפתית כריסטין לגארד בשנים 2007 עד 2011, אשר העבירה באוקטובר 2010 את המסמך לידיהם של פקידי ממשל ביוון כדי לסייע להם לתפוס עברייני מס, ושנתיים לאחר העברת הרשימה דלפה הרשימה לתקשורת והתפרסמה על ידי העיתונאי היווני קוסטס וקסווניס במגזין Hot Doc שהביע מחאה על כישלון הממשל היווני לחקור את הנושא. רשימת לגארד היא חלק מרשימה גדולה יותר של כ-130,000 שמות של לקוחות HSBC שברשות המשטרה הצרפתית.
היסטוריה.
רשימת פאלצ'יאני.
ב-2006 וב-2007 טכנאי מחשבים בשם ארווה פאלצ'יאני (Hervé Falciani) שעבד בזרוע שבז'נבה של בנק HSBC גנב מידע ממעסיקו, המכיל שמות של לקוחות הבנק מכמה ממדינות האיחוד האירופי וניסה למכור את המידע למספר ממשלות. בינואר 2009 פשטה המשטרה על ביתו של פלצ'יאני בצרפת ותפסה קובצי מחשב המכילים פרטים של 130,000 אנשים שייתכן שחמקו ממס והחלה לחקור אותם. הממשלה הצרפתית העבירה את המידע הלאה למספר ממשלות אירופאיות נוספות, כדוגמת הממלכה המאוחדת כדי לסייע להם באיתור עברייני מס. בנובמבר 2012 רשויות המס בממלכה המאוחדת החליטו שלא להעמיד לדין לקוחות מהרשימה.
העברת הרשימה לשלטונות יוון.
בקיץ 2010 ארגון הביון הצרפתי DGSE העביר לידיעתו של ראש שירות הביון הלאומי היווני כי שמות רבים מהרשימה הם בעלי אזרחות יוונית, וכי הרשויות הצרפתיות מוכנות להעביר לידיהם רשימת שמות של לקוחות יוונים של הבנק כדי לסייע לרשויות היווניות לאתר מעלימי מס. ראש הביון היווני עירב את שר האוצר גאורגוס פפאקונסטנטינו בממשלתו של גאורג פפאנדראו, וזה נפגש עם כריסטין לגארד שהסכימה להעביר לידיו את המידע תחת התחייבות שהמידע לא יודלף. באוקטובר 2010 שלחה לגארד 1,991 שמות לפפאקונסטנטינו דרך תקליטורים שהועברו בערוצים דיפלומטיים, ושהכילו גיליונות אלקטרוניים של כ-2,000 חשבונות יוונים. שר האוצר היווני העביר את המסמכים לראש משטרת המס כדי שימשיך את החקירה בנושא. רשויות המס החליטו שלא לחקור את הרשימה ובאמצע שנת 2011 עזב פפאקונסטנטינו את תפקיד שר האוצר. מחליפו בתפקיד, אוונגלוס וניזלוס יצר עותק של הרשימה והחל בחקירה מוגבלת כדי לבדוק האם חלק מהשמות ברשימה העלימו מס. החקירה סבבה סביב 10 פוליטיקאים ולא ננקטו הליכים משפטיים. לאחר שהרשויות היווניות איבדו את הרשימה, שר האוצר היווני מיולי 2012 ועד יוני 2014 יאניס סטורנרס פנה אל הרשויות הצרפתיות בבקשה לקבלת עותק נוסף של הרשימה שווניזלוס טען ששמר במשרדו.
ב-28 באוקטובר 2012 פרסם העיתונאי היווני קוסטס וקסווניס רשימה של 2,056 שמות של לקוחות ב-Hot Doc. למחרת הפרסום נעצר וקסווניס בחשד לפגיעה בפרטיות, אולם שוחרר כעבור שלושה ימים.
פרסום הרשימה המלאה.
ב-8 בפברואר 2015 פרסם ארגון התחקירים הבינלאומי ICIJ במקביל ברחבי העולם את הרשימה המלאה, במסגרת פרויקט מיוחד שבו השתתפו כ–140 עיתונאים מ–45 מדינות (כולל מעיתון "הארץ" בישראל). הרשימה כוללת פירוט של החשבונות לפי מדינות והשוואה בין המדינות השונות. מההשוואה עולה כי ישראל היא המדינה השישית בגודלה מבחינת היקף החשבונות המיוחסים לה וכמות הכסף שבהם. למעלה מ-6,000 לקוחות הקשורים לישראל בצורה ישירה או עקיפה (לקוחות המחזיקים באזרחות ישראלית, בדרכון ישראלי או קשורים בדרך אחרת לישראל). לקוחות אלו החזיקו סכום כולל של כ-10 מיליארד דולר בכ-9,700 חשבונות.
באוגוסט 2016 הודיעה רשות המיסים כי הצליחה לקבל מהרשויות בצרפת רשימה, שכוללת יותר מ–8,000 לקוחות ישראלים שהחזיקו חשבונות בבנק השווייצרי.
בין הלקוחות הישראלים ברשימה נמצאים:
כרמל אחזקות
כרמל אחזקות היא חברה ישראלית העוסקת בתחום הריהוט, עיצוב הבית וחיפויי רצפה.
היסטוריה.
ב-1959 הוזמן אברהם יוסף שפירא על ידי שר המסחר והתעשייה פנחס ספיר, לרכוש מפעל שטיחים באור עקיבא. המפעל שהוקם ממש באותם ימים על ידי איש עסקים נקלע לקשיים כספיים, וספיר שהכיר את שפירא מהיכרות מוקדמת, הציע לו הלוואות ממשלתיות כדי שירכוש את המפעל על כל הציוד שבו. שפירא לקח לידיו את המפעל, שנקרא "שטיחי כרמל", ובשנת 1961 העסיק המפעל יותר מ-100 עובדים ושפירא ביקש מספיר סיוע בבניית מבנה נוסף למפעל כדי להתרחב. כעבור שנים אחדות הקים שפירא מפעלים דומים בנתיבות, ובנצרת עלית. בתחילת שנות ה-80 כבר עמד שפירא בראש "תשלובת השטיחים כרמל קיסריה גלנויט" אשר כללה שבעה מפעלים ברחבי הארץ, שלוחות בחו"ל, והעסיקה כ-1,500 עובדים. בשנת 1980 זכה שפירא בפרס התעשייה בקטגוריית הטקסטיל. בימים של מכס גבוה על ייבוא שטיחים מחו"ל – הייתה בעלת השליטה הכמעט מלאה בשוק השטיחים בישראל.
בשנת 1997 הונפקה כרמל אחזקות בפעם הראשונה בבורסה ובהמשך בשנת 2005 בוצעה הנפקה נוספת של איגרות חוב.
בשנת 2003 מוזגו רשת ביתילי ורשת IDesign.
בשנת 2015 נמחקה החברה מהמסחר בבורסה.
פעילות.
השליטה העיקרית בכרמל אחזקות נמצאת כיום בידה של משפחת איתני, אשר התחילה את דרכה עם "שטיחי כרמל" באמצעות מפעל שטיחי קיסריה שהוקם בשנת 1960 בקיסריה.
מאז אותו מפעל ומותג יחידי התרחבה החברה משמעותית. בשנת 1986 הוקמה רשת "ביתילי", מותג ישראלי לריהוט ומערכות ישיבה.
בנוסף, לקבוצה שני מפעלים לייצור ריהוט ומוצרי חיפוי, הקימה את המותגים Rich&amp;Taylor (מותג מזרנים), איי.די.דיזיין (MyHomePage ,(Ddesign ורהיטי מרכז הזורע, כאשר לכל הרשתות כ-40 חנויות ברחבי הארץ.
כרמל פלור דיזיין.
חברת בת של כרמל אחזקות היא חברת "כרמל פלור דיזיין" – בעלת המותג "כרמל שטיחים ופרקט".
כרמל שטיחים ופרקט היא חברה לייצור שטיחים ופרקט המונה 25 אולמות תצוגה ברחבי הארץ. החברה מתמחה בייצור, עיצוב ושיווק מוצרים ושטיחים לבית ולחצר. הפרקט וחיפויי הרצפה של החברה זכו לתשומת לב מרובה בשל איכותם וחדשנותם הבאה לידי ביטוי בדגמים השונים.
כרמל שטיחים ופרקט היא בין החברות הוותיקות בתחום ובין היחידות בארץ שמייצרת בעצמה את השטיחים ואת הדשא הסינתטי באמצעות שני מפעלי כחול לבן.
כאשר הוקמה הייתה למפעל השישי בארץ שהוקם למטרת ייצור שטיחים, אולם בעוד חברות אחרות העבירו את מפעליהם לחו"ל או התחילו לייבא את מוצריהם על מנת לחסוך עלויות, כרמל נשארה נאמנה למוצרים כחול לבן ודאגה לשמר את מפעליה בארץ וכאמור להיות היחידה המייצרת את השטיחים והדשא הסינתטי בארץ.
פעילות בעולם.
כ-70% מתוצרי המפעל בארץ מיוצא לחו"ל לכ-50 מדינות בעולם, נתון זה הופך את החברה לגדולה ביותר בישראל בתחומה.
כרמל משתתפת מדי שנה בתערוכה הבינלאומית הגדולה ביותר בעולם בהנובר גרמניה ונחשבת לשחקן מרכזי שם.
בי קומיוניקיישנס
בי קומיוניקיישנס בע"מ היא חברת החזקות הנסחרת בבורסה בתל אביב . החברה הנה בעלת השליטה בחברת "בזק", שבבעלותה המלאה נמצאות החברות פלאפון תקשורת, בזק בינלאומי, Yes הטלוויזיה בלוויין ובזק און ליין.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1999 ובתחילת דרכה עסקה בעיקר בתחום המדיה והסחר האלקטרוני, בשנת 2006 רכשה את השליטה בקבוצת "012" ולאחר מכירתה בשנת 2010, רכשה את השליטה בקבוצת "בזק" - בה היא מחזיקה עד היום.
בעלי עניין.
בעלת השליטה בחברה היא קרן סרצ'לייט האמריקאית, המחזיקה כ-60.18% ממניותיה, איש העסקים דוד פורר ורעייתו מיכל פורר המחזיקים בכ-% 11.39 ממניות החברה (באמצעות חברת ט.נ.ר השקעות בע"מ). יושב ראש דירקטוריון החברה הוא דארן גלאט מטעם קרן סרצ'לייט, ומנכ"ל החברה הוא תומר ראב"ד.
012 סמייל תקשורת
עקרון קצה לקצה
בתקשורת נתונים, עקרון קצה לקצה הוא עיקרון עיצובי שנוסח באופן מפורש לראשונה בשנת 1981 על ידי ג'רי סלצר , דייוויד ריד ודייוויד קלארק