הפסטיבל נערך לזכר המשורר הסיני צ'ו יואן (Qu Yuan בפין-יין ובסינית 屈原), שעל פי המסורת התאבד בשנת 278 לפנה"ס, כשקפץ לנהר במחאה על השחיתות שפשתה סביב בתקופתו. תושבי המקום יצאו לחפש את גופתו שנסחפה, והשתמשו בסירות בצורת דרקון על מנת להפחיד את הדגים ולמנוע מהם לאכול את גופת המשורר.
במהלך החג נהוג לבקר באגם דונג-טינג (Dòngtíng Hú בפין-יין ובסינית 洞庭湖) שבדרום מחוז חונאן, שמה לפי המסורת נסחפה גופת צ'ו יואן. במהלך החג מתמלא האגם בסירות צבעוניות בצורות דרקונים ובמאות אלפי מבקרים. המאכל המזוהה ביותר עם החג הוא דזונג-דזה, מעין ממתק אורז דביק ממולא בשעועית אדומה ועטוף בעלי במבוק.
יואל גילינסקי
יואל גילינסקי (נולד ב-1954) הוא אמן ומרצה בכיר בבצלאל.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים ב-1954. בוגר המחלקה לאומנות בשנת 1978 והמחלקה לתקשורת חזותית של בצלאל בשנת 1983. החל משנת 1998 החל להרצות בבצלאל. בעבר לימד במכללות נוספות ברחבי הארץ.
זכה בשני פרסים: פרס קרן שרת (פיסול) בשנת 1979 ופרס על שם הרמן שטרוק מהמחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל בשנת 1982.
אטלס הגנום הסרטני
אטלס הגנום הסרטני (באנגלית: The Cancer Genome Atlas, בראשי תיבות: TCGA) הוא פרויקט שמטרתו קטלוג מוטציות גנטיות הגורמות לסרטן, על ידי ריצוף גנומים וניתוחם בשיטות ביואינפורמטיות.
הפרויקט.
הפרויקט, שהחל בשנת 2005, מהווה ניסיון למלחמה במחלת הסרטן תוך שימוש בשיטות גנומיות רבות-תפוקה (high-throughput analysis), על מנת לשפר את יכולת האבחון, הטיפול והמניעה של סרטן, וזאת על ידי הבנה מעמיקה יותר של הבסיס הגנטי של אוסף המחלות המכונות סרטן.
הפרויקט מצוי בפיקוח של המכון הלאומי לסרטן והמכון הלאומי לחקר הגנום האנושי של ארצות הברית.
פיילוט בן שלוש שנים, שהחל בשנת 2006, התמקד באפיון השינויים הגנטיים החלים בשלושה סוגי סרטן נפוצים באדם: גליאובלסטומה, סרטן ריאות וסרטן שחלות.
בשנת 2009 עבר הפרויקט לשלב השני, שמטרתו השלמת הריצוף והאפיון הגנטי של 20-25 סוגים של גידולים סרטניים שונים עד שנת 2014.
מימון הפרויקט נחלק בין מרכזי אפיון הגנום, אשר אמונים על ביצוע שלב הריצוף, ובין מרכזי ניתוח המידע הגנומי, אשר מבצעים את הניתוח הביואינפורמטי.
יחודו של הפרויקט נעוץ בהיקף הדגימות הנבדקות, עד 500 דגימות לכל סוג סרטן
, וכן במספר השיטות השונות המשמשות לניתוחן. שיטות האפיון כוללות בחינת תבנית ביטוי גנים, שינוי במספר העותקים (של כרומוזומים או מקטעים גנומיים), אפיון SNPs, מתילציות על ה-DNA, בחינת תבנית ביטוי של microRNAs וריצוף האקסונים של 1,200 גנים שונים לפחות, ובמקרים מסוימים מבוצע ריצוף הגנום השלם. בשלב השני של הפרויקט מבוצע ריצוף של כלל האקסום עבור כל הדוגמאות בשלושת מרכזי הריצוף. בנוסף עבור 10% לפחות מסך הדוגמאות מבוצע ריצוף כלל הגנום
. עבור כל דוגמה מרקמה סרטנית הנלקחת מחולה מסוים, נלקחת ומאובחנת גם דגימה מרקמה בריאה כדי לאפשר השוואה של דפוסים שונים הייחודיים לגידול הסרטני, וזאת על מנת לאתר את השינויים שגרמו להתמרה הסרטנית.
כלל מסדי הנתונים הנבנים במסגרת הפרויקט, נגישים באופן חופשי דרך שער המידע של TCGA
מטרות הפרויקט.
מטרת פרויקט הפיילוט הייתה להדגים ששימוש בטכנולוגיות גנומיות מתקדמות, על ידי קבוצת מדענים ממוסדות אקדמיים שונים, יכול לשמש להסקת מסקנות ביולוגיות בעלות מובהקות סטטיסטית תוך שימוש במאגרי המידע המופקים במסגרת הפרויקט.
מטרת השלב השני היא הרחבת הידע שהושג בשלב הראשון על ידי אפיון סוגי סרטן נוספים.
מימון הפרויקט.
פרויקט הפיילוט מומן על ידי המכון הלאומי לסרטן והמכון הלאומי לחקר הגנום האנושי באופן שווה, ובהשקעה של 50 מיליון דולר על ידי כל אחר מהמכונים.
השלב השני ממומן גם הוא על ידי שני גופים אלו בהשקעה של 25 מיליון דולר לשנה כל-אחד, כאשר המכון הלאומי לחקר הגנום האנושי התחייב למימון זה לשנתיים בעוד שהמכון הלאומי לסרטן התחייב למימון בן חמש שנים. מימון נוסף בעבור השלב השני של הפרויקט ניתן ישירות על ידי ה-NIH, כך שההוצאה עבור ריצוף DNA בשלב השני צפויה לעמוד על סך של 150 מיליון דולר. 70 מיליון דולר נוספים יושקעו בהשגת הרקמות, הפקת DNA ו-RNA מהן ובדיקות איכות.
מבנה ארגוני של הפרויקט.
הפרויקט מוצא לפועל על ידי מספר סוגי מרכזים האמונים על יצירת המידע וניתוחו:
רשימת הגידולים הנחקרים בפרויקט.
להלן סוגי הגידולים אשר נחקרים במסגרת השלב השני של הפרויקט:
אהרן פרץ (רופא)
אהרן פרץ (באנגלית: Aharon Peretz; שמו הקודם: פֶּרְציקוביץ או פרציקוביץ', Pertsikovich/ Pertsikovitz; 2 בינואר 1910 – 11 באפריל 1989) היה גינקולוג, ומייסד ומנהל מחלקת הנשים והיולדות בבית החולים רמב"ם בחיפה. למד בגימנסיה הריאלית ובאוניברסיטה הליטאית בקובנה. התמחה בגינקולוגיה בבית החולים היהודי "ביקור חולים" בעיר. בשנים 1941–1944 היה כלוא בגטו קובנה, שם היה מראשי המחלקה הגיניקולוגית בבית החולים של הגטו. עם חיסול הגטו הועבר לשטוטהוף ואחר כך לדכאו. ב-1961 העיד במשפט אייכמן.
קורות חיים.
אהרן פרציקוביץ (לימים פרץ) נולד ב-2 בינואר 1910 בעיירה הליטאית בוטרימוניס שבפלך וילנה, האימפריה הרוסית (כיום במחוז אליטוס שבליטא), בן לבצלאל ורוזה (לבית רומנוב) פרציקוביץ. למד בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה ועם סיום לימודיו ב-1927 החל ללמוד רפואה באוניברסיטה הליטאית בעיר, בה הוכתר בתואר דוקטור ב-1933. עד לפלישת גרמניה הנאצית לליטא עסק ברפואה והתמחה בגינקולוגיה בבית החולים היהודי "ביקור חולים" בקובנה.
באוגוסט 1941 נכלא יחד עם אשתו רעיה (רופאת שיניים במקצועה) ובנו היחיד אליק (שהיה אז בן 6) בגטו קובנה שם עבד כפועל כפייה וניהל מחלקה גינקולוגית גם יחד, אך עיקר זמנו הקדיש למתן עזרה רפואית לנשים בהיריון. ביולי 1942 קבעו הרשויות הנאציות בפקודה שפורסמה ברחבי הגטו כי מחודש ספטמבר כל אישה הרה בגטו שלא תפסיק את הריונה – מות תומת ואתה פרי בטנה וכך גם כל מי שיסייע בהיריון ובלידה. ואולם היו נשים אמיצות שלא קיבלו את רוע הגזירה ושתחושת האימהות אצלן גברה על סכנת המוות, התמרדו והמשיכו בהיריון בתנאי מחתרת ובסבל נוראי. נשים אלו היו מזעיקות את ד"ר פרץ כשהחמירו חבלי ההיריון או כאשר צירי לידה סיכנו את חייהן. באותן שעות גורליות הוא עמד לצידן תוך הזדהות נפשית עם סבלן ותוך סיכון חייו.
עם חיסול הגטו בקיץ 1944 הועבר יחד עם אשתו למחנה הריכוז שטוטהוף ולאחר כמה ימים הפרידו ביניהם. הוא הועבר ממחנה למחנה והגיע למחנה הריכוז דכאו, שם שירת במקצועו כמו בגטו. באפריל 1945 שוחרר מדכאו על ידי הצבא האמריקאי. בנו שהוצא בסתר מן הגטו בתקופה שלאחר "האקציה של הילדים" (שנערכה בסוף מרץ 1944) ונמסר לחסותה של אישה ליטאית, שוחרר על ידי הרוסים. ואילו אשתו שוחררה על ידי האנגלים לאחר טלטולים במחנות שונים ובאוניה בוערת בלב ים.
מיד עם תום המלחמה חיפש אחר אשתו ובנו הקטין אך משנאמר לו כי בנו יצא לדרכו עם שאר יתומי מלחמה לארץ ישראל, מיהר בעקבותיו ועלה ארצה בספטמבר 1945 רק כדי לגלות לאכזבתו כי הקדים את בנו. בנו אליק עלה ארצה באוקטובר 1945 מרומניה באנייה "פנסילבניה" במסגרת עליית הנוער בקבוצה של אלף יתומים, מבלי לדעת שאביו מצפה לו. באפריל 1946 הגיעה גם אשתו רעיה.
בתקופת מלחמת העצמאות שימש קצין רפואה. ב-1949 הועבר לבית החולים הממשלתי בחיפה (לימים רמב"ם) שם ייסד את מחלקת הנשים וגינקולוגיה ומונה כמנהלה. כיהן כפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה.
בשנת 1961 העיד במשפט אייכמן על האקציות בגטו קובנה בהן הושמדו יהודי ליטא ובכלל זה האקציה ב-28 באוקטובר 1941 בה לקחו ביום אחד 10,000 איש לפורט התשיעי ו"האקציה של הילדים" בסוף מרץ 1944 בה נקרעו כ-1,300 ילדים מהוריהם (במטרה לפנות את הגטו מהילדים) באכזריות רבה ונלקחו להשמדה. כך תיאר ד"ר פרץ את "אקציית הילדים":
פרסם כ-70 עבודות בתחום הגינקולוגיה ומיילדות. זכה בתעודת כבוד ומדליה מטעם הפקולטה לרפואה בחיפה ובתעודת כבוד מאיגוד הגינקולוגים בישראל.
פרופ' אהרן פרץ נפטר בחיפה ב-11 באפריל 1989 ונטמן במתחם בתי הקברות בכפר סמיר שבעיר.
בנו ד"ר אליק בצלאל פרץ הוא גינקולוג.
פרסומיו.
לאחר מותו:
לורנצו אינסינייה
לורנצו אינסינייה (באיטלקית: Lorenzo Insigne; נולד ב־4 ביוני 1991 בפראטאמג'ורה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקיצוני בטורונטו ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים.
אינסינייה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נאפולי, וב־24 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון לאחר שעלה כמחליף במקומו של חרמן דניס במשחק נגד ליבורנו. לאחר כמה שבועות הושאל לקאבסה.
בעונת הושאל לפוג'ה ובמהרה הפך לשחקן מוביל בקבוצה, כאשר במדיה כבש 19 שערים בעונה זו. בעונה שלאחר מכן מונה מאמן פוגיה דאז זדנק זמאן למאמנה של פסקארה והחליט לקחת עמו את אינסינייה. אינסינייה היה אחד השחקנים המשמעותיים באותה עונה שבסופה העפילה פסקארה לסרייה א', ונבחר גם לשחקן העונה בסרייה ב'.
בתחילת עונת חזר אינסינייה לנאפולי, ובעונה זו כבש חמישה שערי ליגה. בעונת כבש שלושה שערי ליגה, ובגמר הגביע האיטלקי כבש צמד שערים מול פיורנטינה והוביל את קבוצתו לזכייה בגביע.
ביולי 2022 עבר לטורונטו.
קריירה בין־לאומית.
ב־6 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי , בה גם כבש בניצחון 2–7 על ליכטנשטיין. אינסינייה נכלל בסגל הנבחרת הצעירה למשחקי אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013, וכבש שער אחד במשחק הראשון נגד אנגליה.