עלילה.
קוביק הוא נכה מלחמה מווייטנאם שהפך למשותק בפלג גופו התחתון ואיבד את כושרו המיני. מעבר לזאת הוא אחוז ברגשות אשם משום שמידע שגוי שנתן לו המפקד שלו גרם לו להרוג את אחד מחבריו לנשק ומשום שהגישה המיליטנטית הקיצונית של מפקדיו גרמה לו להתאכזר אל אוכלוסייה אזרחית.
קוביק שהתגייס לצבא מתוך אהבת מולדת ומתוך שאיפה להיות גיבור ולהגיע להגשמה עצמית מורד בערכי החברה, מנתק את הקשר עם משפחתו בעלת הערכים הוויקטוריאנים והופך לפעיל פציפיסטי.
תנועת הנוער
שומרי-המפרץ
אמנון בר-אור
מרדכי אהרנפרייז
הרב ד"ר מרדכי זאב (מרקוס) אהרנפרייז (בכתיב יידי: עהרנפרייז; בגרמנית: Mordechai (Markus/Marcus) Ehrenpreis; 25 ביוני 1869, למברג – 26 בפברואר 1951, סולטחובאדן, ליד סטוקהולם), סופר עברי, מתרגם, פובליציסט, עורך, רב ופעיל ציוני.
תולדות חייו.
מרדכי מרקוס אהרנפרייז נולד בקיץ 1869 בעיר למברג שבקיסרות האוסטרו-הונגרית (כיום לבוב שבאוקראינה).
מצעירותו כתב אהרנפרייז ביידיש. בהמשך רכש השכלה באוניברסיטאות בגרמניה ובבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בברלין, וכן נסמך לרבנות. משנת 1884 כתב בעיתונים העבריים "המגיד" ו"המליץ".
עוד בטרם היווסדות ההסתדרות הציונית העולמית, פעל אהרנפרייז למען קידום רעיון הלאומיות היהודית, שמרכזהּ בארץ ישראל. ב-3–5 בספטמבר 1893 הוביל את כינוסהּ של ועידה-מקדימה בווינה, כהכנה לכינוס קונגרס ציוני כללי בברלין. ב"ועדת הוועידה" ישבו לצד אהרנפרייז וילי במבוס, ו-ל' אסטרמאן (מועצת אגודת "יונג ישראל"). בוועידה המקדימה, שנערכה בדירתו של בירנבוים בסמטת מיסבאך 12, השתתפו גם צבי בלקובסקי, ראובן בריינין ואברהם זלץ. ואולם בהיעדר תמיכה נוספת, נחל הפרויקט כישלון.
כעבור כארבע שנים, בקיץ 1897, סייע ד"ר אהרנפרייז להרצל בארגון הקונגרס הציוני הראשון, ושימש 'מזכיר הוועד להכנת הקונגרס הציוני'. לבקשתו של הרצל, דאג אהרנפרייז לנוסח העברי של ההזמנה לקונגרס. מכאן ואילך, נהנה אהרנפרייז מהכרה בבקיאותו בכל הקשור בתרבות היהודית, והנגיש את הספרות העברית לקהל דוברי הגרמנית.
רעייתו של אהרנפרייז, ד"ר ארנסטינֶה-אסתר אהרנפרייז (Ernestine-Esther), הייתה בין 14 הנשים הצירות שהשתתפו בקונגרס.
אחייניתו של אהרנפרייז היא המשוררת היידית דבורה פוגל שנספתה בגטו לבוב
בין השנים 1896–1900 כיהן אהרנפרייז כרב בקהילת ג'קובו שבקרואטיה.
בין השנים 1900–1914 כיהן כרב הראשי של בולגריה, וישב בעיר סופיה. בנוסף, בתקופה זו ערך מספר עיתונים בלאדינו.
בתקופה שלאחר שנת 1908 שכך עניינו בציונות ובספרות העברית במידה ניכרת, לאחר שספג ביקורות רבות מאגפים שונים בציונות, והוא הקדיש עצמו לעבודה ספרותית ולענייני הרבנות.
בשנת 1914 עברו בני הזוג אהרנפרייז לשוודיה, שם כיהן כרב הראשי של סטוקהולם עד מותו.
באמצע שנות ה-20 היה עורך מדור הספרות העברית החדשה באנציקלופדיה יודאיקה. בשנת 1928 ייסד את כתב העת "Judisk Tidskrift", עסק בתרגום ושימש יועץ לאנציקלופדיות שונות. משנת 1935 עבד כפרופסור של כבוד באוניברסיטת סטוקהולם.
בתחילת מלחמת העולם השנייה נמנע אהרנפרייז מללחוץ על ממשלת שוודיה להעניק ויזות ליהודים שניסו להימלט מהמדינות הבלטיות, בגלל הנייטרליות שנקטה שוודיה במלחמה. בשנת 1942 תרם אהרנפרייז למאמצים להצלת יהודי בולגריה. בהמשך השנה התבקש על ידי יצחק גרינבוים לסייע באישוש הידיעות לגבי השמדת יהודי פולין, אך לא עזר בדבר זה. לקראת סוף יוני 1944 פנו אליו מספר אישים, ביניהם יצחק גרינבוים, בבקשה שיפנה אל מלך שוודיה ויבקש ממנו לשלוח שליח להונגריה כדי להציל את היהודים הנשלחים משם להשמדה. אהרנפרייז העביר את הפניות שקיבל לשר החוץ השוודי ובכך לקח חלק בלחצים שהביאו לשליחות ההצלה של ראול ולנברג. עוד קודם לכן, העלה פליט יהודי בשם קולומן לאואר בפני אהרנפרייז את הרעיון להציע את ולנברג לתפקיד, אולם אהרנפרייז היסס במשך שבועיים לגבי התאמתו של ולנברג לתפקיד, בגלל גילו הצעיר ורצונו לבסס את עבודתו על שוחד, דבר שהעלה כנגד אהרנפרייז טענות על כך שעיכב את יציאתו של ולנברג להונגריה. לקראת סוף שנת 1944 נועץ פולקה ברנדוט עם אהרנפרייז לגבי הדרכים להצלת יהודים שנותרו בחיים במחנות בגרמניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר הקים הרב שלמה וולבה בית ספר דתי עבור ניצולות שואה, ניסה אהרנפרייז לסכל את הקמת בית הספר, אולם ללא הצלחה.
אהרנפרייז נפטר בחורף 1951 בסולטחובאדן (Saltsjöbaden) שבשוודיה, בגיל 81.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
הרגייסה
הרגייסה (בסומלית: Hargeysa; בערבית: هرجيسا) היא הבירה והעיר הגדולה ביותר בסומלילנד, מדינה לא מוכרת השוכנת בצפון-מערב סומליה (דה יורה). בעיר מתגוררים 1,033,205 בני אדם נכון לשנת 2021 והיא העיר השנייה בגודלה בסומליה.
בעיר נמצא נמל תעופה בינלאומי ממנו יוצאות טיסות לערים רבות ברחבי אפריקה וסומליה. כמו כן, בשטח העיר ממוקמות מספר אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת הרגייסה ואוניברסיטת סומלילנד לטכנולוגיה.
היסטוריה.
בשטחי העיר נמצאו ציורי מערות מן התקופה הנאוליתית.
בשנת 1888 נוצרה מדינת החסות "סומלילנד הבריטית". הפרוטקטורט הוקם בעדן שבתימן, ונוהל עד שנת 1898 בראג' הבריטי. לאחר מכן בירת הטריטוריה הייתה ברברה, והרגייסה החליפה אותה בשנת 1941 במהלך המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה.
לאחר עצמאות סומליה בשנת 1960, שימשה העיר כבירת המחוז, והממשלה הארצית פיתחה את העיר רבות. הפיתוח בא לידי ביטוי בהקמת המוזיאון הראשון בסומליה ושיפוץ נמל התעופה. גל פיתוח נוסף חל בתחילת שנות ה-90, בשנים שאחרי מלחמת האזרחים בסומליה.
זאב אהרנפרייז
מרדכי זאב אהרנפרייז
מרקוס אהרנפרייז
מרכוס אהרנפרייז
מרדכי עהרנפרייז
מרדכי זאב עהרנפרייז
זאב עהרנפרייז
מרקוס עהרנפרייז
מרכוס עהרנפרייז
מרדכי אהרנפריז
מרדכי אהרנפרייס
מרדכי זאב אהרנפרייס
זאב אהרנפרייס
מ' אהרנפרייז
מ. אהרנפרייז
המערכת הגבישית הטריקלינית
בקריסטלוגרפיה המערכת הגבישית הטריקלינית או המערכת התלת-נטייתית היא אחת משבע המערכות הגבישיות.
מערכת גבישית מוגדרת על ידי שלושה וקטורים או גם צירים (a, b ו-c) והזוויות ביניהם (α, β, ו-γ), כאשר כל זווית נמדדת במישור הניצב לציר והיא הזווית בין שני הצירים הנגדיים לאות, למשל α היא הזווית בין b ל-c. במערכת הטריקלינית כל שלושת הווקטורים הם באורך שונה (a ≠ b ≠ c) בדומה למערכת הגבישית האורתורומבית, אבל בשונה ממנה אף זווית ביניהם אינה זווית ישרה (90° ≠ α, β, γ).
הסריג הטריקליני הוא הסריג בעל הסימטריות המועטה ביותר מבין 14 סריגי בראבה. לסריג יש את מינימום הסימטריה שיש לכל הסריגים: נקודות היפוך לכל נקודה בסריג ושבע נקודות נוספות לכל נקודת סריג: באמצע המקצועות והפאות, ובנקודות המרכז. זהו סוג הסריג היחיד שאין בו מישורי סימטריה (מישור המחלק את הגביש לשני חלקים שכל אחד הוא בבואת ראי של החלק השני).
במערכת הגבישית הטריקלינית כלולות שתי חבורות סימטריות נקודתיות בלבד. לחבורה אחת יש מרכז סימטריה בלבד, ולחבורה השנייה אין סימטריה בכלל. החבורה הראשונה מכונה טריקלינית רגילה או גם טריקלינית-פינקואידית, והשנייה טריקלנית המיהדרליתאו גם טריקלנית-פדיאלית, הטבלה הבאה מפרטת את שתי החבורות על פי הסימונים המקובלים בקריסטלוגרפיה: סימון הרמן-מוגן וסימון שנפליס.
לכל חבורה נקודתית מוגדרת רק חבורת סימטריות מרחבית אחת. הקו מעל ל-1 בסימון הרמן-מוגן (formula_1) בא לציין קיום של מרכז סימטריה. הערך 1 בא לציין שנדרש סיבוב מלא של הגביש על מנת לחזור על מקצוע או פאה.
חוסר הסימטריה אין פירושו שמערכת זו היא אמורפית, כלומר חסרת סדר. האטומים בגביש יכולים להתיישב במקומות מסוימים בלבד ובמקרה של גבישים טריקליניים מקומות אלו אינם מסודרים בצורה סימטרית, אבל לגביש יש מבנה מסודר.
דוגמאות למינרלים השייכים למערכת הטריקלינית הרגילה (formula_1) כוללות את הפלגיוקלז, המיקרוקלין, הרודוניט, הטורקיז, הוולאסטוניט והאמבליגוניט. בסך הכל יש כ-250 מינרלים המשתייכים למערכת זו.
דוגמאות למינרלים השייכים למערכת הטריקלינית ההמיהדרלית כוללות את האפיסטיבליט, הקאוליניט והלאוקופניט. בסך הכל יש כ-50 מינרלים המשתייכים למערכת זו.
טריקליני
א&quot;ב
אליהו כיטוב
אימיגרציה
אמיגרציה
חיים פלג'י
חיים פאלאג'י
מגדל אגבר
בריכת אגירה
מלונות שרתון
מלונות שרתון היא רשת מלונות מהגדולות והיוקרתיות בעולם. לשרתון ישנם 900 בתי מלון ב-95 מדינות. הרשת שייכת כיום ל'מריוט' שהיא רשת המלונות הגדולה בעולם ומחזיקה בבעלותה 30 רשתות שונות.
היסטוריה.
בשנת 1937 הקימו ארנסט הנדרסון ורוברט מור בית מלון קטן בספרינגפילד, מסצ'וסטס. זמן קצר לאחר מכן הם רכשו בית מלון נוסף עליו התנוסס שלט גדול: שרתון. עלות החלפת השלט הייתה יקרה מדי ולכן הנדרסון ומור החליטו שבמקום שיתנו לכל מלון שם, הם יקראו לכל המלונות תחת שם אחד. כך נולדה רשת שרתון.
הצמד המשיך ברכישת מלונות במדינת מסצ'וסטס ועד שנת 1939, היו ברשותם שלושה מלונות בעיר בוסטון.
הצלחת המלונות גרמה להם לקנות עוד ועוד מלונות ברחבי החוף המזרחי של ארצות הברית. בשנת 1945 הייתה שרתון רשת המלונות הראשונה שנסחרה בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 1949 הפכה שרתון לרשת בינלאומית כאשר נרכשו שתי רשתות מלונות גדולות בקנדה. אך רק בשנות ה-60 יצאה הרשת מתחומי צפון אמריקה עם בנייתו של מלון שרתון תל אביב בשנת 1961 ו'שרתון מקוטו', עיירה ליד קראקס, ונצואלה. בשנת 1965 נבנה המלון ה-100 של הרשת.
בשנת 1968 נרכשה הרשת על ידי תאגיד הענק ITT ושמם של כל מלונות הרשת שונה ל-'ITT Sheraton'.