ויליאם ואשתו הראשונה אדית' הביאו לעולם שני ילדים: לואיז ובן נוסף שהיה קרוי על שמו. לואיז התחתנה עם דייוויד סינטון אינגלס אשר היה להאס הראשון בתולדות חיל הים האמריקאי, בעוד שוויליאם השני התחתן עם רבקה סמפל ווסט, מוזיקאית ורקדנית שהייתה נשואה בעברה לדיקינסון פירס, צאצא של פרנקלין פירס, הנשיא ה-14 של ארצות הברית. לאחר מותו של ויליאם הייל הרקנס בשנת 1954, רבקה נישאה פעמיים נוספות: תחילה לד"ר בנג'מין הריסון קין, אחר כך לנילס ה. לורסן.
רבקה התגוררה בהולידיי האוס לאחר הקמתו בשנת 1930. ככל הנראה, היא לא אהבה את שכנותיה ועשתה דברים יוצאי דופן כמו ניקוי הבריכה שלה עם שמפניה. רבקה השתמשה בהונו של בעלה המנוח כדי לתמוך במטרות צדקה, כגון תמיכה בג'ופרי בולט. אם כי היא ביטלה את תרומתה לבולט לאחר שסירב לשנות את שמו כאות מחווה אליה, והשתמשה בכסף בשביל ליצור להקת מחול משלה: הרקנס בלט, והיא שכרה את מרבית רקדני הבלט של ג'ופרי. הרקנס בלט בסופו של דבר נסגר ב-1975. רבקה מימנה גם מחקר רפואי.
טיילור סוויפט.
בשנת 2013 הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט רכשה את הבית. במהלך 2013–2017 קיימה בו מסיבות יום העצמאות בנוכחות של ידוענים רבים. ב-2014 היא התמודדה עם מחלוקת מול תושבי ווץ' היל, על הצעה לבנות מחדש את קו החוף עליו יושב הבית, מה שעל פי הדיווחים היה פוגע בגישה הציבורית לחוף. סוויפט הגיבה כי היא מבקשת לתקן נזקים שנגרמו כתוצאה מסחף ועל כן, יש לבנות אותו מחדש. בשנת 2015 הציעה המושלת ג'ינה ריימונדו, חוק הנקרא "מס טיילור סוויפט" ובו נקבע כי על בתים במדינה בשווי של יותר ממיליון דולרים יילקח מס; חוק עליו ספגה ביקורת ובסופו של דבר בוטלה ההצבעה. במהלך השנים סוויפט השתמשה בבית בשביל לערוך בו מסיבות השמעה סודיות של אלבומיה, תוך שערכה בו אירועים עם ידוענים שונים. בשנת 2020 הוציאה את אלבומה "Folklore" אשר כלל את "The Last Great American Dynasty" שנכתב בהשראת הבית.
מיליצה מנדיץ'
מיליצה מנדיץ' (בסרבית: Милица Мандић; 6 בדצמבר 1991, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היא לוחמת טאקוונדו סרבית, אלופה אולימפית (לונדון 2012, טוקיו 2020) ואלופת העולם (2017).
קריירה ספורטיבית.
בשנת 2008, זכתה מנדיץ' במדליית ארד באליפות העולם לנוער בטאקוונדו. בשנת 2011, השתתפה באליפות העולם בטאקוונדו שנערכה בדרום קוריאה, בה זכתה במדליית ארד. בשנת 2012, זכתה במדליית כסף באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה במנצ'סטר, אנגליה. באותה השנה, השתתפה במשחקים האולימפיים בלונדון וזכתה במדליית זהב לאחר שהביסה את אן קרולין גראף הצרפתייה בתוצאה 7–9. בכך הפכה מיליצה לאזרח הסרבי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית (עבור סרביה כמדינה עצמאית). בשנת 2013 נבחרה להיכלל, ביחד עם מאמנה דראגן יוביץ', בהיכל התהילה של הטאקוונדו בטקס שנערך בלוס אנג'לס. בשנת 2014, זכתה במדליית זהב בתחרות הגרנד פרי בטאקוונדו . בשנת 2016, זכתה במדליית כסף באליפות אירופה. באותה השנה השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, אולם הודחה ברבע הגמר לאחר שהפסידה לביאנקה ווקדן הבריטית. בשנת 2017, זכתה במדליית זהב באליפות העולם . באולימפיאדת טוקיו שנערכה בשנת 2021, זכתה במדליית זהב אולימפית לאחר שהביסה בגמר את הדרום-קוריאנית לי דה-בין .
סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד
הנסיכה סופיה פרדריקה קרולינה לואיזה מסקסוניה-קובורג-זאלפלד (בגרמנית: Sophie Friederike Karoline Luise von Sachsen-Coburg-Saalfeld; 16 באוגוסט 1778 – 9 ביולי 1835) הייתה נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, אחותה של ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד ולאופולד הראשון, מלך בלגיה ודודתה של המלכה ויקטוריה. בנישואין, היא הייתה הרוזנת של מנסדורף-פויי.
ביוגרפיה.
ילדותה.
הנסיכה סופיה נולדה בקובורג, בתם הבכורה של פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד ואשתו אוגוסטה, רוזנת רויס-אברסדורף.
לסופיה הייתה מערכת יחסים קרובה במיוחד עם אחותה אנטוינטה ושתיהן השתתפו לעיתים קרובות בפנטאיסי שלוס, מקלט של מהגרים מצרפת, שם פגשה את בעלה לעתיד, עמנואל פון מנסדורף-פויי. הם נישאו ב-23 בפברואר 1804 בקובורג. בעלה הוכתר בשנת 1818.
בעלה השתתף בשנת 1806 בקרב זאלפלד, הוא מצא את שרידיו של לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה משדה הקרב והגן על מקום מגוריהם של אביה ומשפחתה של סופיה מפני הכוחות הצרפתיים המנצחים.
בין השנים 1824–1834 התגוררה סופיה במיינץ, שם היה בעלה מפקד המבצר הפדרלי. היא הייתה פעילה כסופרת וקיבלה את הצלב הגדול של מסדר קתרין הקדושה.
משפחתה.
לעמנואל וסופיה היו שישה בנים:
קווינטון אהרון
#הפניה קווינטון ארון
אחוזת סמואל גולדווין
אחוזת סמואל גולדווין (באנגלית: Samuel Goldwyn Estate) היא אחוזה בבוורלי הילס, קליפורניה שנבנתה על ידי דגלאס הונולד וג'ורג' ורנון ראסל בשנת 1934 עבור מפיק הסרטים סמואל גולדווין ואשתו פרנסס הווארד. האחוזה הייתה בבעלות משפחת גולדווין עד שנת 2015; השנה בה הזמרת-יוצרת טיילור סוויפט רכשה ושיפצה אותה. האחוזה הפכה לציון דרך לאומי היסטורי בשנת 2017.
עיצוב הבית.
האחוזה תוכננה על ידי דגלאס הונולד וג'ורג' ורנון ראסל בסגנון האדריכלות הג'ורג'יאנית. זו הייתה האחוזה הראשונה אותה השניים עיצבו. השטח שלה משתרע על פני שטח של 1,000 מטר רבוע והוא מורכב משתי קומות העשויות מלבנים ומטיח מעובד. בנוסף, יש בה לובי המוביל לחדרים בקומת הקרקע, בה יש חדר אוכל. מעבר לכך, הקומה הראשונה כוללת ארבעה חדרי שינה ובקומה השנייה ישנו חדר שינה נוסף בצורת סוויטה. כמו כן, ישנה סוויטה נוספת המשמשת לאירוח והיא נמצאת מעל המוסך הפרטי של דיירי הבית. האחוזה כוללת גם ספרייה אשר שימשה גם כחדר הקרנה כאשר הדלתות החיצוניות שלה הובילו לפטיו גדולה. בחצר הבית ישנה בריכת שחייה, מגרש טניס ופינה מיוחדת לכלי עבודה. הבית מעוטר בין היתר בווילונות ירוקים.
האוורד נתנה חופש מלא להונולד וראסל בכל הנוגע לעיצוב האחוזה, אך התנאי היחיד שלה היה שהיא תהיה בצע לבן. בביוגרפיה של גולדווין שנכתבה על ידי א. סקוט ברג, נאמר כי האחוזה הייתה מעין "בית לבן בוהק, ושתי כנפיו יצרו זווית קהה ומסבירת פנים". עוד נכתב בביוגרפיה כי "עיצוב הבית עם הרשמיות המחמירה שלו והשמרנות המאופקת שלו שיקף את הבנתה של הווארד ואת רצונו של גולדווין למעמד ולכבוד אותו חיפש מאז הגעתו לארצות הברית כמהגר אנאלפביתי".
היסטוריה.
האחוזה שוכנת על אחד מתוך שלושה מגרשים הנמצאים בלורל ליין. המגרש הראשון נתפס על ידי במאי אחר, השני היה ריק וכך השלישי. הווארד הבחינה במגרש השלישי, שמצא חן בעיניה. כתוצאה מכך, היא שכנעה את בעלה לרכוש אותו. אחת הסיבות שהם רצו להקים בית על המגרש הזה היא העובדה שלא היה להם חדר מקרן בביתם, אך גם מסיבות נוספות כמו סיבות חברתיות. האחוזה נבנתה במשך שנתיים על ידי ריצ'רד דיי ואלכסנדר גוליצן עם חללי פנים שנבנו על ידי פועלים מאולפן הסרטים מטרו גולדווין מאייר, כאשר בנובמבר 1934 סיימו לבנות אותה באופן סופי. מעבר להיותה של האחוזה בית מגורים, הזוג עצמו השתמש בה גם ליצירת וצילום סרטים שהפיק גולדווין.
אף על פי שהיה לו רכב ונהג צמוד, גולדווין היה הולך כל יום שלושה קילומטרים ברגל מהאחוזה ועד האולפנים בהם עבד בהוליווד כשהנהג שלו נסע אחריו. לאחר שהגיע לגבול בוורלי הילס ומערב הוליווד, הוא היה נכנס לאוטו ונוסע את שאר הדרך וכך גם עשה הפוך בסופו של יום. גולדווין טען כי ההליכה עזרה לו לשמור על כושר גופני והוסיף כי "הרגיש שהחמצן נכנס למוח שלו".האוורד משכה תשומת לב בזכות המפגשים החברתיים והמסיבות שערכה באחוזה, במהלכם לעיתים קרובות גם התארחו שלל ידוענים, ביניהם: אירווינג ברלין, אברל הארימן ומארי נורטון הארימן. המסיבות היו נחשבות לאקסקלוסיביות והיה קשה להיות חלק מהן. בנוסף לכך, היו נוהגים לערוך ארוחות ערב מפוארות בערב השנה החדשה עם מספר מצומצם של אורחים, דבר אשר משך תשומת לב רבה. במהלך ארוחות הערב, השתתפו ידוענים כמו קול פורטר, אלזי דה וולף, גרי קופר, הרולד ארלן, ג'ק בני, שארל בואייה, פרנק קפרה, מרלן דיטריך, קלארק גייבל, הווארד הוקס, ג'יימס הילטון, סידני האוורד, מירנה לוי, ג'ינג'ר רוג'רס, דייוויד או. סלזניק, וולטר ונגר, ג'ון היי ויטני, לורטה יאנג וחמישים אורחים נוספים.
בשנת 1956 לכבוד יום הולדתו של גולדווין בנתה האוורד עבורו מגרש קרוקט. גולדווין חיבב את המשחק ושיחק בו באופן קבוע כאשר הזמין גם חברים לביתו לשחק במשחק, ביניהם מייקל רומנוף. בשנת 1971 התרחש באחוזה טקס הענקת מדליית החירות הנשיאותית במהלכו הוענקה המדליה לגולדווין עצמו, על ידי ריצ'רד ניקסון.
גולדווין נפטר באחוזה בשנת 1974 כשהיה בן 94. בנו של גולדווין, סמואל, עבר לגור בה בשנת 1976 והוא חי שם עד מותו ב-2015.