שני מסלולי הכשרה: א) הכשרה חלקית, לבוגרי בתי-ספר למשחק אחרים. יום בשבוע למשך 4 שנים. ב) הכשרה מלאה, 4 שנים כשבסופם ניתן לעסוק באמנות הדרמה והדיבור כאמן וכמורה לדרמה. התוכנית כוללת 3 בקרים ואחרי צהריים. בשנה א' לומדים סגנון אפי. אמנות הסיפור. במהלך השנה משתתפים בהפקה דרמטית, בהופעת אוריתמיה ובסוף השנה מעלים ערב סיפורים. בשנה ב', לומדים את אמנות השירה הלירית (דיבור שירי), מתאמנים בדיבור שירי מתקופות שונות. משתתפים בהפקה דרמטית, הופעת אוריתמיה ולסוף השנה מכינים ערב לירי של התפתחות השירה הישראלית והמערבית. בשנה ג', לומדים דרמה. במהלך השנה שותפים להפקה הדרמטית הבית ספרית ובהופעת האוריתמיה. ולסיום השנה ערב המציג את האבולוציה של הדרמה. שנה ד', פרויקט סיום. כל אחד בוחר נושא מחקר ובונה הופעת יחיד של כשעה בשלושת הסגנונות (אפי, לירי ודרמטי) מראה את פרי מחקרו. הפקה דרמטית של כל המסיימים.
המקצועות הנלמדים:
דיבור, בוטמר, ג'ימנסטיקה, אוריתמיה, שירה, ציור, אנתרופוסופיה, הדרך הפנימית, אלפא ואומגה, תולדות האומנות והדרמה.
ההפקות של בית הספר.
אמא קוראז', מאת ב. ברכט. תחת חורש חלב, מאת ד. תומאס. רומיאו ויוליה מאת ו. שקספיר. ליזיסטרטה מאת אריסטופאנס. נשות טרויה, אוריפידס. פונדק הרוחות מאת נתן אלתרמן. חלום ליל קיץ מאת ו. שקספיר. חתונת הדמים, מאת פ.ג. לורקה. אדיפוס בקולונוס מאת סופוקלס. "כפר" מאת יהושע סובול.
הצגות ילדים שהעלה בית הספר.
רסמוס והנודד, על פי אסטריד לינדגרן. סוסון גבנונן, על פי פיוטר ירשוב. ג'ים ונהג הקטר, על פי מיכאל אנדה. צרור נפלאות הקרקס, על פי נתן אלתרמן.
תפיסת העולם הפוליטית.
"שער לאדם" הוא פרויקט תמיכה בקיבוץ, המנוהל על ידי ארנן, בשיתוף מלא עם אמין סוואעד, בן המוכתר של היישוב הבדואי היושב ממערב לקיבוץ, סוואעד חמירה. לפני שנים החלו השניים בפרויקט שבסיסו חיבור בין התושבים היהודים לתושבים הערבים באזור. סוואעד: "חשוב בעיני לזהות את הדבר המשותף בינינו". אמין משמש גם מורה לחינוך גופני בבית הספר בהרדוף. לדבריו, "קל לשבת על הגדר ולקטר על האדמה ועל השכנים שלך. אני יכול להסתכל על בני קיבוץ הרדוף ולדבר על מה שיש להם לעומת מה שלי, כתושב ערבי, אין. על העובדה שהם בקרקע כבר 25 שנה, ושהיישוב שלי הוכר רק לפני כעשור ועדיין אין בו תשתיות. אבל אני לא מקטר מקצועי. אני מעדיף לשאול את השאלה, מה אני יכול לעשות כדי לשנות את המצב שלי". הדרך שלו לשנות את המצב היא שיתוף פעולה עם אנשי הרדוף ליצירת פעילויות שונות: ממפגשים בין בני נוער מבתי הספר שבאזור ומגמה משותפת ללימוד תיאטרון, ועד פסטיבל יהודי-ערבי, "מלים מרפאות", שהצליח מאוד. בפסטיבל היו פעילויות משותפות רבות - הרצאות, סדנאות אמנותיות, הצגה, סיפורים ועוד.
לדבריו "הקמנו בקיבוץ חברה שבבסיסה אינדווידואליות רוחנית, שחוצה דתות, ויכולה להתקיים יחד עם כל דת אחרת, שזה בדיוק ההפך מפונדמנטליזם. מבחינתי, המשימה הבאה של הציונות היא חיבור לערבים ויצירת תרבות משותפת. אי אפשר להתחבר לאדמה, לטפל ולדאוג לה, אחרי שגנבת אותה ממישהו אחר".
מגמת התיאטרון בכפרים מסביב להרדוף.
יעקב ארנן יוזם הקמת מגמת התיאטרון בכעביה בשנת 2010 התלמידים מציגים במסגרת שער לאדם את המחזה "אנטיגונה". מגמת התיאטרון בבית הספר התיכון בכעביה נפתחה בשיתוף פעולה בין מנהל בית הספר בכעביה, וצוות שער לאדם. בשנת 2005 שער לאדם יזם פתיחת מגמת תיאטרון בשפרעם, בבית הספר "מקיף ג'". במגמה זו שלוש כיתות י', י"א, י"ב. התלמידים נבחנים בחמש יחידות בגרות ועוברים חוויה בתחום החברתי, הודות למפגש ולעבודה המשותפת עם בית הספר בהרדוף.
וס סטודי
וסלי "וס" סטודי (באנגלית: Wesley "Wes" Studi; נולד ב-17 בדצמבר 1947) הוא שחקן קולנוע אמריקאי ממוצא צ'רוקי, מופיע בסרטים בעיקר בדמותם של אינדיאנים.
התבלט בזכות תפקידיו בסרטים "רוקד עם זאבים" "המוהיקני האחרון", "ג'רונימו", "העולם החדש" ו"אווטאר".
ביוגרפיה.
סטודי נולד במחוז צ'רוקי שבאוקלהומה למגי ואנדי סטודי, למד בבית ספר חקלאי ולמד לדבר רק בשפת הצ'רוקי עד אשר סיים את לימודיו.
סטודי שירת במשך 18 חודשים בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם, לאחר שסיים את שירותו הצבאי למד סטודי בקולג' בטולסה.
סטודי התפרסם כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-90 עם הופעות בתור אינדיאני בסרטים "רוקד עם זאבים של קווין קוסטנר ו"המוהיקני האחרון" בו הופיע בתור צ'יף, מנהיג שבט מקומי בשם מגוואה.
תפקידו המוערך ביותר של סטודי היה בסרט "ג'רונימו", בו גילם את דמותו הביוגרפית של מנהיג לוחמי אפאצ'י ג'רונימו.
גילום דמותם של מנהיגי שבטים אינדיאנים הובילו את סטודי להשתתף בשני שוברי קופות: "היט" בו גילם בלש ו"סטריט פייטר" המבוסס על סדרת משחקי הווידאו הפופולריים "סטריט פייטר", בו הופיע בדמותו של סאגט בעל הרטייה.
לאחר מכן שיחק סטודי בתפקיד ראשי בסרט האימה "שוכני המצולות" ובקומדיית האקשן "אנשי המסתורין" בו התפרסם כגיבור העל המוערך, ספינקס.
ב-2005 הופיע סטודי בדרמה הרומנטית של טרנס מאליק "העולם החדש" בסרט גילם סטודי את ראש שבט פאוואטאן. בשנת 2006 גילם את דמותו של שרון במערבון "מלאכים נופלים" לצד ליאם ניסן ופירס ברוסנן.
בשנת 2009 לוהק סטודי לסרטו זוכה שלושה פרסי האוסקר של ג'יימס קמרון "אווטאר", בסרט גילם סטודי את דמותו של אייטוקן, מנהיג שבט האומטקייה ואביה של גיבורת הסרט נייטירי (זואי סלדנה).
בשנת 2019 הוענק לו פרס אוסקר לשם כבוד.
בחינת מתכונת
בחינת מגן
מבחן מגן
מבחן מתכונת
ז'רסון
ז'רסון דה אוליביירה נונז (בפורטוגזית: Gérson de Oliveira Nunes; נולד ב-11 בינואר 1941) הוא כדורגלן עבר ברזילאי הידוע בכינויו ז'רסון.
ז'רסון נולד בניטרוי, הסמוכה לריו דה ז'ניירו, למשפחה בה הכדורגל עמד במרכז. אביו ודודו היו כדורגלנים מקצועניים בריו דה ז'ניירו וכוכב הנבחרת הברזילאית בשנות ה-40, זיזיניו (יליד ניטרוי אף הוא), היה ידידו של אביו ומבאי ביתם. כבר בצעירותו זכה ז'רסון לכינוי "פפאגאיו" (תוכי) בשל דיבורו הבלתי פוסק בזמן המשחק תוך שהוא מחלק הוראות לחבריו ומביע דעתו על כל עניין. אופיו זה, כמו גם הכינוי, המשיכו ללוותו גם בהמשך הקריירה שלו ככדורגלן.
קריירה בקבוצות.
קבוצתו הראשונה כמקצוען הייתה פלמנגו בה שיחק כקשר. ז'רסון הצטיין בקישור הן בזכות השילוב של מהירותו ובעיטתו החזקה והן ביכולתו לעבור במהירות מהגנה להתקפה באמצעות מסירות ארוכות ומדויקות ועד מהרה החלו לדבר בו כיורשו של דידי, כוכב הקישור של ברזיל באותן שנים. במשך כל שנותיו כשחקן התנגד ז'רסון להשוואה בינו ובין דידי, אם כי לאחר פרישתו הודה כי סגנון משחקם היה דומה.
ב-1963, לאחר שזכה עם פלמנגו בקמפאונטו קריוקה (אליפות ליגת ריו דה ז'ניירו), עבר ז'רסון לקבוצה העירונית היריבה, בוטפוגו. שם הוא שיתף פעולה עם הקיצוני הימני המפורסם גארינצ'ה. עם בוטפוגו זכה באליפות ריו דה ז'ניירו ב-1967 וב-1968 וב-1969 עבר לסאו פאולו, עימה זכה בקמפאונטו פאוליסטה (אליפות סאו פאולו) בשנים 1970 ו-1971. את הקריירה שלו סיים ז'רסון בריו דה ז'ניירו, עם פלומיננסה, בשורותיה זכה באליפות ריו דה ז'ניירו ב-1973. ב-1974 פרש מהמשחק.
נבחרת ברזיל.
כבר ב-1959, שנתו הראשונה בפלמנגו, זומן ז'רסון לנבחרת ה"חובבים" של ברזיל ושיחק בשורותיה בטורניר הכדורגל במשחקים הפאן-אמריקאיים (ברזיל סיימה שנייה אחרי ארגנטינה). ב-1960 היה שותף לנבחרת הברזילאית בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת רומא (ז'רסון כבש 4 שערים אך ברזיל לא העפילה מהבית המוקדם). במאי 1961 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית מול צ'ילה (2:1 לברזיל) וכעבור ארבעה ימים, במשחק הגומלין, כבש את שערו הראשון במדי הנבחרת (1:0 לברזיל). הוא השתייך לסגל הנבחרת שהתכונן לטורניר גביע העולם ב-1962 בצ'ילה, אך פציעה בברך מנעה ממנו השתתפות בטורניר. הייתה זו פציעה אחת מני רבות שהעיבו על הקריירה של ז'רסון.
לפני טורניר גביע העולם ב-1966, באנגליה, נחשב ז'רסון כאחד משחקני המפתח של הנבחרת הברזילאית. אולם זו איכזבה קשות את קהל אוהדיה ולא העפילה מהבית המוקדם לאחר שנוצחה על ידי פורטוגל והונגריה. ז'רסון לא היטיב לשחק בטורניר ונחשב אחד מהאחראים לכישלון הנבחרת.
בטורניר גביע העולם ב-1970, במקסיקו, היה ז'רסון כבר בן 29 ובעל ניסיון רב. הוא נחשב כשחקן המרכזי בחולית הקישור הברזילאית וכאחראי להוצאה לפועל של הוראותיו הטקטיות של המאמן, מריו זגאלו, במהלך המשחק. זגאלו ניצב בפני בעיה שכן הן ז'רסון והן ריבלינו שיחקו באופן טבעי באותה עמדה והיו שניהם קשרים מוסרים בעלי רגל שמאל חזקה. כיוון שלא רצה לוותר על איש מהם, הציב את ריבלינו בעמדה קדמית יותר ואת ז'רסון במרכז השדה. ז'רסון השתתף בהרכב הנבחרת במשחק הראשון שלה מול צ'כוסלובקיה (4:1 לברזיל), אולם לאחר שהונף לעברו כרטיס צהוב במשחק זה, העדיף זגאלו להושיבו על הספסל במשחקים מול אנגליה ורומניה ולשמור אותו למשחקים המכריעים. בשני משחקים אלו מילא את מקומו פאולו סזאר לימה. ז'רסון שיחק במשחק רבע הגמר מול פרו, במשחק חצי הגמר מול אורוגוואי ובמשחק הגמר מול איטליה. במשחק הגמר אף כבש שער בבעיטה מרחוק בדקה ה-66 והעלה את ברזיל ליתרון 2:1. ברזיל ניצחה במשחק הגמר 4:1 וזכתה בגביע ז'יל רימה לצמיתות.
ב-1971, לאחר פרישתו של קרלוס אלברטו טורס מנבחרת ברזיל, החליף אותו ז'רסון בתפקיד קפטן הנבחרת למספר משחקים, אולם, ביולי 1972 פרש גם ז'רסון מהנבחרת. משחקו האחרון היה מול פורטוגל במשחק הגמר של "גביע העצמאות" בו ניצחה ברזיל 1:0 (בשיפוטו של הישראלי אברהם קליין).
"חוק ז'רסון".