החקלאות היא הענף הכלכלי הגדול ביותר באזור. חוות של חיות משק מנצלות שטחים גדולים של קרקע פרטית וממשלתית למרעה. חוואים מגדלים בקר לבשר וצאן בחלקים רבים של האזור. בגלל כמות המשקעים הנמוכה, רוב הגידולים דורשים השקיה. גידולים חקלאיים כוללים אלפלפה וגידולי חציר אחרים, חיטה, שיבולת-שועל, שעורה, תפוחי אדמה, בצל, סלק סוכר ונענע.
גאולוגיה.
לפני בין 17 ל-15 מיליון שנים התרוממה מאגמה מאזור עמוק מתחת למזרח אורגון אל פני השטח, וגרמה לתקופה של פעילות געשית משמעותית. סדרה של קילוחי לבה פרצו מבקיעים סמוך לגבול אורגון-איידהו-וושינגטון. קילוחי הלבה אלו נעו עד 650 קילומטרים ממקורם. כמה קילוחים בודדים כיסו עד 26,000 קילומטרים רבועים עד לעומק של 30 מטרים. בסופו של דבר, כיסו קילוחי הלבה הללו חצי ממדינת אורגון, ויצרו תצורה הידועה בשם , הבסיס הגאולוגי מתחת לחלק גדול מהמדבר הגבוה.
לאחר שההתפרצויות המקוריות שככו, החל קרום כדור הארץ להימתח ולהיסדק. לפני בין 15 ל-2 מיליון שנים יצרה תופעה זו מאות הרי געש חדשים שהוסיפו שכבות נוספות של לבה על גבי חבורת הבזלת של הנהר קולומביה והותירו אחריהם מאות צינורות לבה. קילוחים חדשים אלה כיסו את השליש הדרום-מזרחי של המדינה. רבים מהרי געש וחרוטי אפר קטנים יותר מתקופה זו עדיין קיימים במזרח אורגון. לאחר מכן, יצרו הבקעים שהיו תוצאה מכך הרים גדולים של גושים-מועתקים (fault-block mountains) ברחבי האזור. ההרים בצורת מתלול והעמקים בגובה שנוצרו על ידי ההעתקים אלו יצרו את נוף טופוגרפיית אגן ורכס המהווה חלק גדול משטח המדבר הגבוה של אורגון.
במהלך 2 מיליון השנים האחרונות, סדרה של עידני קרח שינתה את הנוף. כאשר כל מעטה קרח נמס, נגר וכמות גשמים גדלה מילאו רבים מהאגנים הסגורים של האזור ויצרו אגמים גדולים. אגני אגם גוס, הרני וקלאמאת התמלאו במים יחד עם אגנים רבים אחרים קטנים יותר. חלק מהאגמים התפשטו לשטח של עד 2,500 קילומטרים רבועים. עם זאת, ככל שהאקלים נעשה צחיח יותר, האגמים הגדולים הללו התכווצו. , אגם הרני (Harney Lake), , , ואגמי וורנר (Warner Lakes) הם שרידים של אגמים עתיקים אלו.
אקלים.
המשקעים השנתיים ברחבי אזור המדבר הגבוה של אורגון הם נמוכים יחסית, בממוצע של פחות מ-380 מילימטרים בשנה ברוב האזורים. בבנד, העיר הגדולה באזור, יורדים רק 300 מילימטרים של משקעים בשנה. זוכה בערך ל-280 מילימטרים של משקעים מדי שנה, בעוד שב, במרכז מחוז מלהיור, ותחנת מזג האוויר הרשמית בחוות וייטהורס (Whitehorse Ranch) בדרום מחוז הרני מקבלים רק 200 מילימטרים בשנה ממוצעת. חלק מהאזורים ההרריים, לעומת זאת, זוכים לכמות גדולה יותר של משקעים כמו שלג. לדוגמה, בעיר הגבוהה יש בממוצע כמות שלג שנתית של כ-1,700 מילימטרים.
רוב האזורים במדבר הגבוה זוכים למרבית המשקעים בחודשי החורף, והמשקעים מצטמצמים בהדרגה עד סוף הקיץ עד הסתיו. חלק מהאזורים בחלק המזרחי והדרומי של האזור זוכים לשיא המשקעים בסוף האביב ובתחילת הקיץ. לדוגמה, ב במחוז לייק, התקופה הגשומה ביותר בשנה היא מרץ עד יוני. החודשים היבשים ביותר ברחבי המדבר הגבוה של אורגון הם יולי עד ספטמבר, אם כי עדיין יש סופות רעמים בודדות בתקופה זו.
היסטוריה.
עמים ילידים והתיישבות של לבנים.
הילידים המקוריים של אזור המדבר הגבוה הם בני פאיוט צפוניים. ילידים אלו היו פעם ציידים-לקטים נוודים למחצה שמזונותיהם כללו אגוזים, שורשים, זרעים, פירות יער, ביצים ובעלי חיים כגון איילים, אנטילוקפרה אמריקנית, אווזים, שליו, ארנבות ודובים. הפאיוט נדדו בעקבות מזונם לגבהים גבוהים ונמוכים בהתאם לתקופת השנה. הם יצרו סנדלים, מלכודות ורשתות דייג, וקלעו סלים. הסלים היו עשויים מסיבי לענה, ערבה, טולה ("Schoenoplectus acutus"), קנבוס ואוג, קלועים במהודק כך שאפילו היו יכולים להכיל מים. עדויות ארכאולוגיות מסמוך ל הוכיחו שאנשים קלעו סלים באזור לפני לפחות 9,000 שנה.
לאורך המאה ה-18 ועד לתחילת המאה ה-19, היו לפאיוט הצפוניים סכסוכים רבים עם שבטים שחיו בצפון-מערב. ה ושבטי הצ'ינוק אחרים פלשו לעיתים קרובות למדבר הגבוה של טריטוריית הפאיוט הצפוניים. לאחר תקרית אחת כזו ב-1811, נדדו הפאיוט הצפוניים צפונה לנהר קולומביה ותקפו סירות קאנו של הוואסקו. סביב זמן זה מנו הפאיוט הצפוניים כ-7,500 נפשות. , מלחמה בין הילידים למתיישבים הלבנים באזור בשנות ה-60 של המאה ה-19, קטלה בערך שני שלישים מאוכלוסיית הפאיוט הצפוניים. הלבנים ניצחו במלחמה ולאחר מכן הקימו את עבור הפאיוט הצפוניים ושבטי ילידים אחרים של אורגון.
מתיישבים לבנים שנעו לאורגון לאורך שביל אורגון החלו להתיישב באזור המדבר הגבוה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19 לאחר שהחלו לעבד את האדמה ולחטוב עצים ב ובאדמות אחרות במערב אורגון. אלפי מהגרים אלה הגיעו לאזור ממערב, וחצו את רכס קסקייד כדי לתבוע קרקע במזרח אורגון. אזור המדבר הגבוה יושב על ידי לבנים מאוחר יותר ממערב אורגון, בין השאר בגלל כישלונו של למצוא מעבר מזרחה דרך רכס הקסקייד. לאחר שהם תבעו יותר אדמה, חלוצים וחברי הממשל האמריקאי ניהלו משא ומתן על הסכמים עם ילידים במדבר הגבוה ובמקומות אחרים באורגון, ולעיתים קרובות אילצו אותם לעזוב את אדמותיהם ולהיכנס לשמורות.
בשנת 1866 הקימו חיילים אמריקאים את קמפ וורנר (Camp Warner), מחנה צבאי ליד מקלט האנטילופות הלאומי של הר הארט (Hart Mountain National Antelope Refuge) של ימינו במחוז לייק. הם נשלחו מבויסי, איידהו, לבנות מחנה צבאי במדבר הגבוה, והם בנו אותו מזרחית לאגמי וורנר, כי הם פקפקו בכך שיוכלו לחצות את סדרת שטחי הביצות. מייג'ור גנרל לא ראה בעין יפה את החלטת החיילים. הוא סלל דרך על פני האגמים והעביר את המחנה לצדם המערבי.
מבין ארבע העיירות הגדולות במדבר הגבוה, הוקמה ראשונה. סניף הדואר שלה נפתח במקור תחת השם "פרין" (Prine) בשנת 1871. הוא נקרא על שמו של בארני פרין (Barney Prine), סוחר ויסקי ומתכת באזור. סניף הדואר של (מילולית "תצפית על האגם") הוקם אז בשנת 1876. באותה תקופה, היה אגם גוס גדול יותר, והוא היה גלוי מסניף הדואר. סניף הדואר של נפתח בשנת 1884 והעיירה הוקמה בשנת 1891. היא קרויה על שמו של המשורר הסקוטי רוברט ברנס. שמה של בנד ("מילולית "עיקול") נגזר מהביטוי "להתראות עיקול" (Farewell Bend), המקום בו חלוצים שנעו באזור ראו לאחרונה את הנהר . סניף הדואר בנד הוקם ב-1904.
בשנת 1878 השתתפו בני ה ושבטי הצפוניים ב, מלחמה נגד המתיישבים הלבנים באזור על הרס שורשי ה - מקור מזון עיקרי לילידים - על ידי החזירים של מתיישבים לבנים. בני הבאנוק והפאיוט הצפוניים סבלו מאלימות במהלך העימות, ולאחר שהמתיישבים הלבנים ניצחו במלחמה, הועברו הילידים לשמורות שונות. הפאיוט הצפוניים נשלחו ל במדינת וושינגטון, ובשנים מאוחרות יותר התפזרו בכמה שמורות במערב ארצות הברית.
מתיישבים לבנים יצרו ב-1897את שמורת ברנס פאיוט (Burns Paiute Reservation) ששטחה 55.59 קילומטרים רבועים, מעט צפונית לברנס. השמורה הוכרזה בשנת 1972, והיא ביתם של צאצאי קבוצת ואדה טיקה (Wada Tika) של הפאיוט הצפוניים. נכון לשנת 1992 היו בה 356 חברים. נכון לשנת 1980, היו 57 צאצאים של שבט פאיוט הצפוניים שחיו מחוץ לשמורה.
שם האזור.
במאה ה-19, אזור המדבר הגבוה של אורגון היה קרוי המדבר החולי הגדול (Great Sandy Desert, שם מטעה, מכיוון שיש מעט מאוד חול באזור), מישור המרווה המתגלגלת (Rolling Sage Plain) ומדבר הלענה (Artemisia Desert). לאורך השנים, האזור נודע גם בשם הרובע הריק (Empty Quarter) של אורגון, השטח הפתוח הרחב הגדול (Great Wide Open) וארץ הבוקרים של אורגון (Oregon's Cowboy Country). כיום, תושבים מקומיים רבים מכנים אותו האאוטבק של אורגון (Oregon Outback.על משקל האאוטבק האוסטרלי). עם זאת, מדי פעם משתמשים עדיין בשמות הישנים. מגזין נשיונל ג'יאוגרפיק משנת 1996 השתמש בשם של החלוצים "המדבר החולי הגדול" ב"מפת הנוף הפיזי של ארצות הברית", כדי לזהות את הרבע הדרום-מזרחי של אורגון. עם זאת, האזור ידוע לרוב בשם "המדבר הגבוה" של אורגון. "מדבר גבוה" הוא השם הרשמי למישור במחוז דשוטס, כפי שהוכר על ידי המועצה לשמות גאוגרפיים של ארצות הברית. השמות "המדבר החולי הגדול" ו"מישורי המרווה המתגלגלת" מוכרים כשמות משניים.
צמחייה ובעלי חיים.
ב, 24 קלומטרים מזרחית לבנד, יש צמחייה אופיינית לאזור המדבר הגבוה. הצמחים המקומיים מותאמים לשרוד על פחות מ-300 מילימטרים של גשם בשנה. הצמחים השולטים בנוף הם לענה משוננת ("Artemisia tridentata") ומינים של יחד עם עשבים עמידים כמו ' (מין של בן-אפר) ו. באביב יש פרחי בר מקומיים כמו ', ', ', קסטייחה, ו. פרחי בר אחרים הנפוצים ברחבי אזור המדבר הגבוה כוללים נורית, דלפיניום, , רקפות וחלמית. "האזור הבראשיתי בתרונות אורגון" מכיל גם את העץ העתיק ביותר הידוע באורגון, שגילו יותר מ-1,600 שנה.
מאות מינים של בעלי חיים נמצאים בסביבת המדבר הגבוה של אורגון. ב לבדו, יש יותר מ-300 מינים, כולל 239 מיני עופות ו-42 מיני יונקים. בכל אזור המדבר הגבוה נפוצים אייל פרדי שחור-זנב, אנטילוקפרה אמריקנית, זאב ערבות, גירית אמריקאית וארנבת שחורת-זנב. בחלקים מסוימים של המדבר הגבוה נמצאים גם אייל קנדי, כבש גדול-קרניים, פומת ההרים, שונר מצוי, שועל אפור מצוי, שועל מצוי, סמרן מקריס ובונה קנדי.