המלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה התחוללה בין 5 במרץ 1824 ל-24 בפברואר 1826. המלחמה התחוללה בצפון מזרח הודו ובמרכזה והבריטים ניצלו את יתרונם הימי כדי להשיג ניצחון מכריע וכניעה של הבורמזים תוך ויתור על שטחים רבים באזור צפון מזרח הודו לטובת הבריטים. במהלך הקרבות נהרגו כ-15,000 חיילים הודים ובריטים מצבאה של "חברת הודו המזרחית הבריטית" וכ-20,000 מחיילי בורמה.
רקע.
במהלך המאה ה-19 חיזקה בריטניה את שליטתה באזורים שונים ברחבי הגלובוס והפכה לאימפריה. אחד האזורים החשובים ביותר לבריטים היה הודו שם שימשה חברת הודו המזרחית הבריטית כזרוע השלטונית של בריטניה. חברה זו החזיקה צבא משלה שסייע לשמר את כוחה של החברה.
כחלק מחיזוק אחיזתה של בריטניה במזרח אסיה פעלה "חברת הודו המזרחית הבריטית" להרחיב את השטחים בהם שלטה וכך בתחילת המאה ה-19 הגיעה תהליך ההתפשטות הבריטי לגבולותיה של האימפריה של בורמה. באותה תקופה שלטה בבורמה "שושלת קונבאונג" (שנקראה גם האימפריה הבורמזית השלישית) ששלטה במדינה החל מ-1752. גם אימפריה זו, כמו האימפריה הבריטית, הייתה במגמת התפשטות דבר שהאיץ את תחילת הסכסוך בין שתי האימפריות.
העילה לפרוץ המלחמה.
העילה הרשמית לפרוץ מלחמה זו הייתה פלישת בורמה, בספטמבר 1823, לטריטוריות בצפון מזרח הודו שעליהם טענה "חברת הודו המזרחית הבריטית" לבעלות. בנוסף כללו הבריטים בשיקוליהם לפתיחת המלחמה גם את מאמצי הבורמזים לשפר את יחסיהם עם צרפת שהיוותה יריבה לבריטניה.
הכוחות המעורבים.
צבא בריטניה.
לפיקוד הכללי על המערכה מונה גנרל ארצ'יבלד קמפבל והיחידות שהשתתפו במערכה כללו את:
צבא בורמה.
צבא בורמה נחלק ל-3 כוחות משנה:
מהלך המלחמה.
שלבי המלחמה הראשונים.
הבורמזים, בכוח של כ-10,000 חיילים, פעלו ב-2 ראשי חץ כשכוח אחד פועל בצפון הזירה (אזור מדינת אסאם) והשני פועל בדרום הזירה (אזור מפרץ בנגל). הניסיון של הבורמזים בלחימת ג'ונגלים הביאה אותם לסדרת ניצחונות על הבריטים ולנסיגת הבריטים. התקדמות הבורמזים בזירה הדרומית יצרה איום משמעותי על העיר המרכזית כלכותא בה פעלה האדמיניסטרציה של חברת הודו המזרחית הבריטית.
בעקבות פלישה זו שלחו הבריטים כוחות לגבולה הצפון מזרחי של הודו והקרבות הראשונים החלו ב-5 במרץ 1824.
קרב יאנגון.
הבריטים החליטו לנצל את חוזקתם הימית ושלחו צי של ספינות מלחמה במעלה נהר יאנגון. הצי, עליו היו כ-10,000 חיילים, פלש ב-11 במאי 1824 ליאנגון והשתלט, במפתיע, על מרכז העיר ועל "פגודת השמש" (שוודגון) המבוצרת . פעולה זו נתקלה בהתנגדות מועטה מאחר שמלך בורמה באגידאו , שציפה לפלישה רגלית ממערב, הורה ליחידות ההגנתיות של צבאו להיערך בקו הגנה כ-16 ק"מ ממערב לעיר.
המלך הבורמזי הורה לכוחות הקרובים לעיר לכבוש בחזרה את מרכז העיר אולם התקפה זו לא צלחה. אי לכך הורה המלך לכוחותיו שפלשו להודו לחזור לבורמה ולהיערך לכיבוש יאנגון. התחלת עונת המונסונים הקשתה מאוד על הכוחות הבורמזים לחזור לעיר דרך הג'ונגלדים של מערב בורמה. עד נובמבר 1824 אסף המלך כ-30,000 חיילים והעריך שאלו יספיקו לכיבוש העיר.
ההתקפה הבורמזית על יאנגון החלה ב-30 בנובמבר 1824. האנגלים שהתבצרו במרכז העיר היו מצוידים בנשק אישי וארטילרי טוב יותר מהבורמזים ולכן הכוחות התוקפים נתקלו באש חזקה ויעילה. לאחר כשבועיים של קרבות הצליחו הבריטים להביס את הכוחות התוקפים ולגרום להם לכ-6,000 נפגעים. חיילים בורמזים רבים ברחו משדה הקרב וחזרו לבתיהם כך שבסוף הקרב הצטמצם הכוח הבורמזי מ-30,000 חיילים לכ-7,000.
קרב דנוביו.
לאחר המפלה היאנגון ב-1824 עבר המלך הבורמזי וצבאו לעיר דנוביו (כ-100 ק"מ מצפון מערב ליאנגון) שם אסף מפקד הצבא, בנדולה (Bandula), כ-10,000 חיילים שעסקו בביצור העיר ובהכנות לקרב נוסף לשחרור יאנגון.
הבריטים "הקדימו תרופה למכה" ויצאו להכות בבורמזים בדנוביו. צי בריטי ובו כ-4,000 לוחמים הפליג במעלה נהר האירוודי ובמרץ 1825 תקפו החיילים את העיר בגיבוי ירי מהצי הבריטי. המתקפה נכשלה והבורמזים יצאו למתקפת נגד שנתקלה באש בריטית חזקה ונכשלה.
ב-1 באפריל 1825 יצאו הבריטים להתקפה נוספת על דנוביו. הפעם הקדימו את ההתקפה בירי ארטילרי מסיבי שהרס את העיר וגרם, בין השאר, להריגתו של מפקד הצבא בנדולה. התקפה זו הביאה לנסיגת הבורמזים מהעיר ולכיבושה על ידי הבריטים.
המערכה בארקאן.
במקביל לקרב דנוביו התחוללה במערב בורמה המערכה לכיבוש מדינת ארקאן. עם כיבוש יאנגון ב"קרב יאנגון" הזעיק מלך בורמה את כוחותיו ההתקפיים מאזור מדינת ארקאן ואלו השאירו כוחות משמר מאחור. הבריטים ניצלו את החלשות הכוח הבורמזי בזירה זו וב-1 בפברואר 1825 פלש כוח בריטי של כ-11,000 חיילים לארקאן כשהוא נתמך על ידי צי ספינות מלחמה. הכוח החל להתקדם לכוון בירת ארקאן, מארוק-יו , אך התקשה להתמודד מול הכוח הבורמזי המצומצם. רק לאחר חודשיים של קרבות הגיעו הבריטים לקרבת הבירה וב-29 במרץ החלה ההתקפה על העיר וב-1 באפריל נסוגו הבורמזים מהעיר והבריטים כבשו אותה (במקביל לכיבוש דנוביו).
הפסקת האש.
בקיץ 1825 הרחיבו הבריטים את שליטתם במחוזות שבצפון מזרח הודו. בספטמבר 1825 הסכימו הצדדים לחודש של הפסקת אש במהלכה ניהלו המדינות שיחות שלום. באוקטובר נכשלו השיחות לאחר שהבורמזים דחו את תביעות הבריטים לנסיגה מלאה שלהם ממערב בורמה ולתשלום פיצויים של מיליון פאונד.
קרב פרום.
לאחר כישלון הניסיון להסכם שלום ריכזו הבורמזים את שארית צבאם בצפון המדינה. בנובמבר 1825 כיתרו הבורמזים את העיר פרום (כ-270 ק"מ מצפון ליאנגון) בה החזיקו הבריטים. הבריטים שלחו למערכה צי של ספינות מלחמה שהכו בכוחות הבורמזים ומנעו את כיבוש העיר. ב-1 בדצמבר יצאו כ-4,000 חיילים בריטים להילחם בבורמזים כשהם מגובים בירי מספינות המלחמה. הקרב הסתיים ב-5 בדצמבר בניצחון הבריטים לאחר שמפקד הצבא הבורמזי נהרג מפגז בריטי.
הבריטים ניצלו את המומנטום והמשיכו להדוף את הבורמזים צפונה עד שאלו הרימו דגל כניעה לבן ב-26 בדצמבר.
אמנת יאנדבו.
לאחר כניעת הבורמזים החלו שיחות שלום ביניהם לבין הבריטים ובסיומן נחתמה, ב-24 בפברואר 1826, "אמנת יאנדבו" . סעיפי האמנה כללו:
ההסכם התנה את נסיגת הבריטים מיאנגון בתשלום השלב השני של הפיצוי.
תוצאות הקרב ומימוש הסכם השלום.
לאחר התשלום השני נסוגו הבריטים מיאנגון אך נשארו בדרום בורמה כדי לוודא שהבורמזים מקיימים את האמנה.
נפגעים:
כלכלה:
צבא ההגנה לטבע
מנחם אדלשטיין
מנחם אדלשטיין (נולד ב-1950) הוא פרופסור לחקלאות שימש כמדען בכיר בנושא דלועיים במרכז מחקר צפון של מינהל המחקר החקלאי מרכז וולקני.
חייו.
אדלשטיין נולד בשנת 1950 ברומניה. בשנת 1961 עלה עם משפחתו לארץ, והתגוררו במגדל העמק. בנעוריו למד בבית הספר תיכון הדתי שבכפר חסידים. את שירותו הצבאי עשה כקצין בחטיבת גולני.
אדלשטיין למד לתואר ראשון בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, מסיום לימודיו ועד 1978 לימד ביולוגיה וחקלאות בבית הספר החקלאי כפר הנוער הדתי שבכפר חסידים.
בשנת 1976 החל את עבודתו בתחנת הניסיונות נווה יער (שמה שונה ל"מרכז מחקר צפון נווה יער") של מינהל המחקר החקלאי.
בשנת 1981 סיים לימודי תואר שני ומחקרו עסק בחיטת הלחם, בשנת 1992 סיים את לימודי הדוקטורט במחקר על זרעי המלון, כולם בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית.
אדלשטיין נשוי לטובה ולהם שלושה בנים.
מחקריו.
אדלשטיין חקר בעיקר גידולים ממשפחת הדלועיים. הנושאים העיקריים היו בתחום האגרוטכניקה, פיזיולוגיה של הצמח, שימוש במים שוליים ונביטת זרעים. כמו כן חקר את ההרכבות בירקות. כך היה מעורב במספר מחקרים בנושא הרכבות בעגבנייה, שיכולה להוות פתרון למחלות ומזיקים. בנוסף אדלשטיין הראה שבאמצעות הרכבות תוך מיניות ניתן לפתור נושא הלכתי בנושא כילאים.
כך מצא אדלשטיין כי כנות שונות בדלועיים משפיעות על עמידותם למחלות קרקע שונות.
במשך השנים שימש אדלשטיין חבר בוועדות מקצועיות רבות בנושאי: גידול דלועיים, וועדה לפיתוח משותף של המכון לגידולי שדה, פרויקטים של חממה טכנולוגית, חבר בוועדות שיפוט וועדות היגוי לתוכניות מחקר של המדען הראשי במשרד החקלאות וחבר הוועדה לרישום זנים של משרד החקלאות.
אדלשטיין שימש במספר תפקידים ניהוליים בתחום החקלאות בישראל ובין היתר שימש מנהל היחידה לדלועיים במנהל המחקר החקלאי, מנהל מדעי של מו"פ עמקים וחבר הנהלת תחנת המחקר החקלאי בנווה יער.
Flames (שיר של דייוויד גטה וסיה)
Flames (בעברית: להבות) הוא סינגל של הדיג'יי ומפיק התקליטים הצרפתי, דייוויד גטה, והזמרת-יוצרת האוסטרלית, סיה, שיצא, על ידי What a Music, ב-22 במרץ 2018, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השביעי של גואטה, "7". השיר נכתב על ידי סיה, דייוויד גטה, כריסטופר ברייד, ג'ורג'יו טוינפורט ומרקוס ואן וואטום, והופק על ידי דייוויד גטה, ג'ורג'יו טוינפורט ומרקוס ואן וואטום.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הלירי של הסינגל, שבוים על ידי ג'ו רובינשטיין, יצא ב-22 במרץ 2018. נכון לנובמבר 2021, הווידאו הקליפ הלירי נצפה למעלה מ-22 מיליון פעמים.
הווידאו קליפ הרשמי של הסינגל, שמבוסס על הז'אנר הסיני וושיה, ושבוים על ידי ליאור מולכו, יצא לראשונה ב-5 באפריל 2018. נכון לנובמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-184 מיליון פעמים.
ביקורת.