בריאיון לערוץ 2 שנערך ב-12 במרץ 2017 אמר וילדרס כי הקשר בין ישראל להולנד יתחזק אם הוא יצליח להרכיב קואליציה לאחר הבחירות שעתידות להיערך ב-15 במרץ 2017, אולם בסופו של דבר מפלגתו הגיעה למקום השני וקיבלה 20 מקומות בבית הנבחרים ההולנדי. מפלגתו של וילדרס אינה חלק מהקואליציה הנוכחית בהולנד.
חיים אישיים.
נישואיו הראשונים של וילדרס לא החזיקו זמן רב. ב-31 ביולי 1992 נישא וילדרס לכריסטנה.
וירטואל בוקס
יקנה&quot;ז
אריתרופוייזה
ויג'יוואדה
העיקרים של קוך
העיקרים של קוך הם ארבעה קריטריונים שנועדו לקבוע קשר סיבתי בין גורם מיקרוביאלי למחלה כלשהי או לשינוי מטבולי/פיזיולוגי אחר. העיקרים גובשו על ידי רוברט קוך ופרדריך לפלר בשנת 1884 ופורסמו על ידי קוך בשנת 1890. קוך עצמו השתמש בעיקרים להסביר את האטיולוגיה של הגחלת והשחפת.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 גובשה גרסה מולקולרית לעיקרים של קוך, לביסוס מידת הוויראליות של גנים מיקרוביאליים.
הסתייגויות.
העיקר הראשון סויג כבר על ידי קוך עצמו לאחר שגילה נשאים של כולרה ללא תסמינים ולאחר מכן גם של טיפוס הבטן. לאחר מכן התגלה כי נשאים אסימפטומטיים (ללא תסמינים) הם תופעה נפוצה כמעט בכל מחלה מידבקת, כגון בנגיפים פוליו, הרפס, HIV והפטיטיס C. דוגמה ספציפית היא נגיף הפוליו שגורם לשיתוק רק בחלק קטן מן הנדבקים, אך הצלחתו של החיסון נגד הנגיף מוכיחה כי הוא אכן הסיבה למחלה.
העיקר השלישי מנוסח באופן בלתי מחייב כי קוך הראה שלא כל מי שנחשף לשחפת או כולרה נדבק במחלה. חוסר ההידבקות יכול לנבוע ממזל; ממערכת החיסון של הנחשף שדחתה בהצלחה את הפתוגן; מחסינות בעקבות חיסון או הידבקות קודמת; מחסינות גנטית כמו אצל החסינות למלריה אצל נשאי הגן לאנמיה חרמשית. בנוסף, לחלק מגורמי המחלה לא נמצאו חיות ניסוי מתאימות שיכולות לשמש כמודל למחלה.
העיקר השני אף הוא בעייתי במקרים בהם אין יכולת לבודד את המיקרואוגניזמים בתרבית טהורה, כמו החיידקים הגורמים לעגבת והחיידקים הגורמים לצרעת.
קשת (חינוך)
קשת הוא מודל ישראלי למוסדות חינוך משותפים לדתיים ולחילונים.
במודל קשת, תלמידים דתיים וחילוניים לומדים בכיתות מעורבות. בכניסה לבית הספר, כל תלמיד "מסומן" כשייך לאחת מהקבוצות: דתי או חילוני. חלק מהשיעורים נעשה בנפרד לדתיים ולחילוניים, על מנת לאפשר לחזק את הזהות הנפרדת של כל אחת מהקבוצות.
ראשיתו של מודל זה בבית הספר קשת בירושלים, שהוקם לאחר רצח רבין. החל משנת 2003 פועלת עמותת קשת שליד בית הספר, לסייע לקהילות ברחבי הארץ המעוניינות להקים בתי ספר במתכונת דומה.
מלבד שתי קהילות בירושלים, קהילות קשת פועלות גם במזכרת בתיה, ברותם, בנטור, באליקים, בלכיש, בשוהם, בגדרה ובשפיר-באר טוביה.
ואיאקיל
בית העלמין קריית שאול
בית העלמין קריית שאול הוא בית קברות בתל אביב. בית העלמין שוכן בסמוך לשכונת קריית שאול שעל שמה הוא קרוי, מערבית לדרך משה סנה ודרומית לכפר הירוק. גבולותיו הצפוני והמערבי הם גבול תחום השיפוט של תל אביב עם רמת השרון. שטחו של בית העלמין 320 דונם, ונטמנו בו כ-86,000 נפטרים. בצדו המזרחי של בית העלמין נמצא בית עלמין צבאי גדול ובית עלמין שומרוני קטן.
היסטוריה.
ראשיתו של בית העלמין ב-1943, אז העלה יו"ר המועצה הדתית של תל אביב, דוד צבי פנקס, את הצורך במציאת אדמות לקבורה, בשל החשש שבבית הקברות נחלת יצחק לא יוותרו מספיק מקומות. יו"ר ועד החברה קדישא, זלמן מייזל, פתח במשא ומתן לרכישת הקרקעות, וההליך הושלם ב-1949. בשנים הראשונות חל עיכוב בפעילות בית העלמין, עקב התנגדותו של אגף התכנון במשרד הפנים, אך בסופו של דבר התאפשר המשך פעילותו.
על שער הכניסה לבית העלמין עדיין מתנוסס שלט לאמור "בית העלמין המרכזי", אך בשל התמעטות מקומות הקבורה במקום נחנך ב-1991 בית העלמין ירקון, בסמוך לפתח תקווה, וזה ירש את מקומו של בית העלמין קריית שאול כבית הקברות המרכזי של גוש דן. בבית העלמין קריית שאול עדיין נקברים נפטרים, אך הוא מוגדר על ידי המוסד לביטוח לאומי כ"בית עלמין סגור", המאפשר גביית דמי קבורה גבוהים.
בדומה לבתי קברות אחרים בישראל, גם בבית הקברות קריית שאול הוקמו אנדרטאות לזכר קורבנות השואה. מתחת לחלק מהן נטמנו אפר ועצמות שהובאו ממחנות ההשמדה. באנדרטאות: אנדרטאות ליהודי בריסק, בוקובינה, מינסק וקרקוב. במקום גם חלקה בה נטמנו "חסידי אומות העולם" ונרצחים בפעולות טרור, ובסמוך לשער הכניסה לבית הקברות קבורים חמישה מהנרצחים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
במקום גם קבר אחים לשרידי גופות הנספים בהפלת מטוס אל על בשמי בולגריה ב-1955.
מגדל הקבורה הרוויה.
ב-1999 נוספו בבית העלמין חלקות של קבורה רוויה בצידו הצפון-מערבי של האתר. במקום הוקם מבנה בן שלוש קומות שצורתו כשל פירמידה מדורגת, ובין קומותיה מקשרים כבש משופע וגרם מדרגות. קומות המבנה מחולקות לאולמות קבורה מוצלים, ופירים שבהם צמחייה מחדירים אליהן אור שמש. הקבורה מתבצעת ב"כוכים" כדוגמת "קברות הסנהדרין", וניתן לרכוש במקום "אחוזות משפחתיות".
בית הקברות הצבאי.
בצדו הצפון מזרחי של בית הקברות נמצא בית עלמין צבאי גדול, שהקבורה בו החלה ב-1951, בו קבורים יותר מ-3,000 חללים ובו גם חלקה לחללי משטרת ישראל.
בית העלמין השומרוני.
מזרחית לבית העלמין ודרומית לבית העלמין הצבאי נמצא בית עלמין שומרוני קטן. שער בית העלמין, הנמצא מדרום לשער בית העלמין הצבאי, נעול בדרך כלל.
בית הקברות קריית שאול
כדורגל בצרפת
כדורגל הוא ענף ספורט פופולרי בצרפת. הישות המארגנת הרשמית של תחרויות הכדורגל בצרפת היא התאחדות הכדורגל הצרפתית (בצרפתית: la Fédération française de football). ההתאחדות נוסדה ב-7 באפריל 1919 כתוצאה מאיחוד של מספר ארגונים. בשנת 2004 כללה ההתאחדות 18,194 מועדונים.
הליגה המקצוענית לכדורגל (LFP), נוסדה ב-1944 תחת ניהולה של ההתאחדות. הליגה המקצוענית כוללת את 20 הקבוצות המשחקות בליגה 1, 20 הקבוצות בליגה 2 וכן 6 מתוך 20 קבוצות בליגה הלאומית (National). בנוסף ה-LFP אחראי גם על גביע הליגה. ההתאחדות הצרפתית מנהלת את הליגה הלאומית החצי מקצוענית, אליפות הליגה לחובבנים (CFA), אליפות הליגה לחובבנים 2 (CFA2), ואת גביע המדינה. בנוסף, ההתאחדות מנהלת את הליגות לנשים (ליגה 1, ליגה 2 וליגה 3) ואת גביע המדינה לנשים. בהתאחדות מחלקה לקבוצות נוער שמנהלת את הליגות לנוער (ליגה לאומית עד גיל 18, ליגה לאומית עד גיל 16, הליגה הפדרלית עד גיל 14) וכן את הגביע לנוער (עד גיל 18) שנקרא גביע גומברנלה.
את צרפת מייצגות נבחרת צרפת בכדורגל ונבחרת צרפת בכדורגל נשים וכן קבוצות לפי גילאים מגיל 14 ועד לגיל 21.
הנבחרת מכונה טריקולור (שלושת הצבעים) בעקבות שלושת הצבעים (כחול, לבן, אדום) שבדגל המדינה ובתלבושת הנבחרת.
לנבחרת צרפת שתי זכיות בגביע העולם בכדורגל בשנים 1998 ו-2018 וזכייה אחת באליפות אירופה בכדורגל בשנת 2000.
בליגה הבכירה בצרפת מספר קבוצות חשובות, ובהן: אולימפיק ליון, אולימפיק מרסיי, פריז סן-ז'רמן, ז'ירונדן דה בורדו, מונקו. כבר שנים רבות שלקבוצות אין הצלחה במפעלים האירופים, למעט שנת 2003/4, אז הגיעה קבוצת מונקו לגמר ליגת האלופות וקבוצת אולימפיק מרסיי לגמר גביע אופ"א.
אצטדיונים.
אצטדיון הכדורגל הגדול בצרפת מאז ינואר 1998 הוא הסטאד דה פרנס הממוקם בסן דני ליד פריז. האצטדיון מכיל 80 אלף מקומות ישיבה. זהו אצטדיון לאומי ואינו משמש כמגרשה של אף קבוצה. האצטדיון השני בגודלו הוא סטאד ולודרום (60 אלף מקומות ישיבה), המשמש כאצטדיונה של אולימפיק מרסיי. לאחר מכן אצטדיון פארק דה פראנס (פריז סן-ז'רמן, 50 אלף מקומות ישיבה), סטאד דה ז'רלן (אולימפיק ליון, 43,051 מקומות ישיבה) ואצטדיון בולארט (לאנס, 42 אלף מקומות ישיבה).
אילונה נובק
אילונה נובק (בהונגרית: Novák Ilona; 16 במאי 1925 – 14 במרץ 2019) הייתה שחיינית הונגרית, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) ושיאנית עולם.
ביוגרפיה.
נובק נולדה בבודפשט. היא הייתה אחותה המבוגרת של אווה נובק ג'ררד, שהייתה אף היא שחיינית הונגרית, אלופה אולימפית.
שיא הקריירה של אילונה נובק היה בתקופת מלחמת העולם השנייה. אך באותה זו תקופה לא נערכו משחקים אולימפיים.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה נובק במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:18.4 דקות. בשלב המוקדמות שחתה את המשחה בזמן של 1:17.3 דקות ובשלב חצי הגמר, זמן של 1:17.6 דקות. כמו כן סיימו נובק וחברותיה (מריה ליטומריצקי, יהודית תמש ואווה סקלי) במקום החמישי במשחה השליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:44.8 דקות.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) שימשה נובק כקפטן נבחרת השחייה וזכתה יחד עם חברותיה (היא הייתה השחיינית הראשונה, אחריה יהודית תמש, אחר כך אחותה אווה נובק ג'ררד ובסיום קטלין סוקה) במדליית זהב במשחה ל-4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש 4:24.4 דקות לפני נבחרת הולנד (4:29.0 דקות) ונבחרת ארצות הברית (4:30.1 דקות). כמו כן השתתפה במשחה ל-100 מטר חופשי וסיימה במקום התשיעי הכללי. במוקדמות היא קבעה זמן של 1:07.7 דקות. בשלב חצי הגמר היא שחתה זמן של 1:07.8 דקות אך לא עלתה לשלב הגמר. את המשחה ניצחה בת ארצה קטלין סוקה (1:06.8 דקות), שנייה הייתה השחיינית ההולנדית הני טרמולן (1:07.0 דקות) ושלישית בת ארצה יהודית תמש (1:07.1 דקות).
לאחר פרישתה משחייה תחרותית עבדה נובק כמורה לחינוך גופני. כמו כן שימשה כמאמנת התעמלות ושחייה. בנוסף כיהנה כסגנית נשיא של התאחדות השחייה ההונגרית.
נפטרה ב-14 במרץ 2019.
בית הקברות בקריית שאול
הבנק העות'מאני