במקוה ישראל נמצאת שדרת וושינגטוניה חוטית ווושינגטוניה חסונה שניטעה ב-1921, וכמו כן מצויים במקום זוג עצים ממין זה ליד בית הכנסת. השדרה המקורית, שניטעה על ידי קרל נטר, הייתה של עצי תות ואזדרכת, אך זו נעקרה על ידי ברוך צ'יזיק ואליהו קראוזה ובמקומה ניטעה שדרת הוושינגטוניות. שדרה דומה, מאותה תקופה, מובילה מצומת הכניסה לעתלית לחוות אהרנסון; היה זה אהרן אהרנסון שהביא את זרעי המין לישראל בניסיון לאקלמו בארץ. שדרה דומה נוספת ניטעה בדרך הכניסה לקיבוץ משמר העמק לאחר עלייתו לקרקע ב-1926. שדרות וושינגטוניה דומות נוספות ניטעו בגן המייסדים בחדרה, בחצר הבניין ההיסטורי של הטכניון שני עצים שנשתלו בשנת 1923 על ידי אלברט איינשטיין ואשתו. בשדרות ארלוזורוב בעפולה, ביער חולדה, בחצר קיבוץ עין שמר ועוד.
זית.
עץ הזית הוא מסמליה של ארץ ישראל ומוזכר רבות במקורות כמאפיין בולט שלה. מגדירה במפורש ש"לא יכרות אדם עץ-זית או עץ-חרוב". ככל הנראה, הזיתים העתיקים ביותר בישראל נמצאים בכרמי הזיתים שבין ראמה ובית ג'ן.
בחצר כנסיית גת שמנים נמצאת חורשת זיתים עתיקים שגילם מוערך ב-800 עד 1,200 שנה. לפי האמונה הנוצרית אלו הם העצים ביניהם בילה ישו בתפילה בלילה שלפני משפטו וצליבתו ומכאן קדושתם הרבה. עצים גדולים באתר זה מתוארים כבר בכתבי עולי רגל מהמאה השביעית.
כ-300 מטרים ממערב למנזר בית ג'ימאל, בתוך גיא קטן, נמצא עץ זית עתיק, בעל גזע רחב (היקפו כ-9 מטרים) ומפורץ ביותר. מסורת המנזר טוענת שגילו של העץ כ-2,000 שנה. בהר צובה, סמוך לאלון העתיק נמצא גם עץ זית עתיק בעל גזע חלול.
בבאר שבע, בשטח המכללה האקדמית להנדסה בנגב, מצוי עץ זית בן כ-700 שנה.
לטענת סוהיל זידאן, פקיד היערות הראשי של קק"ל, העץ העתיק ביותר בארץ הוא עץ זית בן 4,000 שנה המצוי במטע זיתים מצפון לשפרעם.
חרובים.
החרוב העתיק, הגדול והמקודש ביותר בישראל הוא העץ הנטוע בפתח מערת רבי שמעון בר יוחאי (רשב"י) בכפר פקיעין. על רשב"י ובנו אלעזר מסופר כי התחבאו 12 שנים במערה בפקיעין וניזונו מעץ חרוב וממעין מים שנבראו להם בדרך נס.
בארץ פזורים מספר רב של עצי חרוב בני כ-100 עד 150 שנים, בגליל, בכרמל, בהרי יהודה ובשפלת יהודה. בעיקר במקומות בהם התקיימו יישובים ערביים שניטשו ב-1948 כליפתא, פארק קנדה, סביבות חרבת סעדים, נחל עירון ועוד. אחד החרובים הגדולים בישראל נמצא בחורבות בית נטיף (ליד נתיב הל"ה).
עץ חרוב מרשים ניצב בחוות חנניה, מקום ששימש כמעון הקיץ של הנציב העליון הראשון, הרברט סמואל בין השנים 1920–1925. החרוב ניטע על ידי הרברט סמואל ב-1920 בכיכר אותה מקיפים עצי ברוש וזית. במרכז קיבוץ חניתה מצוי עץ חרוב בן כ-200 שנה שהיה במקום בטרם הקמת הקיבוץ ונשמר. בשכונת נחלאות בירושלים, במפגש הרחובות אילת ויוסף חיים נמצא, בתוך חצר פרטית, פרט חרוב בן כ-500 שנה, שהוערך על ידי עורכי סקר העצים הבוגרים ב-2005 כאחד משלושת העצים העתיקים ביותר בישראל.
עץ חרוב מיוחד מזן אהרנסון ניצב בחלקה מיוחדת בחוות אהרנסון ליד עתלית, שם ניסה האגרונום והמדען אהרן אהרנסון להשביח עצי פרי לתנאי החיים בארץ ישראל. תרמיליו של העץ ארוכים מהזן הסנדלאווי המקומי ותכולת הסוכר בהם נמוכה יותר.
עץ החרוב הדרומי ביותר בישראל נמצא בתוך גיא קטן במרחק כמאה מטרים מכביש 40 ליד צומת טללים בסביבות ציון הק"מ ה-142. החרוב, שצומח בר במקום במשך עשרות שנים, הוצל על ידי הקרן הקיימת לישראל שעה שנסלל במקום כביש הנפט לאורך קו צינור אילת-אשקלון.
מיש דרומי.
עץ המָיִש הדרומי הוא העץ הקדוש ביותר לאסלאם ונפוצו עליו אגדות רבות. בין היתר מספרת אגדה מוסלמית כי כאשר בנה שלמה המלך את בית המקדש היה מוטרד כיצד יגן עליו מפני אשמדאי. אז נגלה אליו אלוהים בחלום וציווה עליו לטעת חורשת עצי מיש סביב המקדש, דבר שיגן על הבניין מכל רע. ואכן, על הר הבית נטועה חורשת עצי מיש עתיקים.
עץ מיש בודד גדול נוסף נמצא בחורשת הזיתים ליד מנזר מאר אליאס שבדרום ירושלים. לפי האמונה תחת אחד מאבות-אבותיו של העץ נחה מרים, אם ישו בהימלטה מפני הורדוס. בכפר יברוד שבשומרון צומח עץ מיש גדול במרכז במה עתיקה. מיש קדוש נוסף מצוי בצפת, סמוך למערת שם ועבר. בזכרון יעקב, בתוך מערה הנקראת "מערת המיש", צומח מיש בעל מספר גזעים שגילו מוערך ב-200 שנה. בשטח בית קברות ערבי נטוש סמוך לגדר קיבוץ יראון צומח מיש דרומי שגם גילו מוערך בכ-200 שנה.
פיקוס.
פיקוס בנגלי.
את הפיקוס הבנגלי במקוה ישראל נטע מייסד המוסד קרל נטר בשנת 1888 והוא מופיע בסקרים רבים כעץ המרשים ביותר בישראל. העץ מוקף בשורשי-אוויר מעובים כגזעים המשווים לו צורה של יער, אף על פי שמדובר בעץ בודד. גובה העץ כ-17 מטרים, וקוטר נופו מעל 30 מטרים. ייחור מעץ זה נלקח על ידי אחד מתלמידי המוסד ששתל אותו במרכז קיבוץ שדה אליהו בחזית חדר האוכל.
עצי פיקוס בנגלי גדולים נוספים נמצאים בכפר סירקין, ברחובות (בצומת הרחובות אייזנברג והרצל), בקיבוץ גבעת ברנר ובשטח כפר הנוער מנוף בעכו, במקום בו היה בעבר חאן.
פיקוס השדרות.
בשנת 1933 הוקם בשכונת נשר מבנה "בית הספר לילדי עובדים ליד מפעל המלט נשר" שהיה שייך לזרם העובדים. המבנה נבנה על ידי בית החרושת למלט נשר ליד בית החרושת. בחצר בית הספר ניטע עץ פיקוס השדרות. העץ שימש את ילדי בית הספר שנהגו לטפס עליו בהפסקות. העץ קיים עד היום.
שיקמים.
עצי השקמה אפיינו בעבר את אזור השפלה. ביטוי לכך במקרא (מלכים א י, כז): "וַיִּתֵּן הַמֶּלֶךְ אֶת הַכֶּסֶף בִּירוּשָׁלִַם כָּאֲבָנִים, וְאֵת הָאֲרָזִים נָתַן כַּשִּׁקְמִים אֲשֶׁר בַּשְּׁפֵלָה לָרֹב". כך היה גם בתקופת המשנה, על פי מסכת פסחים נ"ג א: "סימן לשפלה - שקמים". בעבר היה לשקמה ערך כלכלי, עצם שימש לנגרות ופריים נאכל. כיום, עקב הבינוי הרב באזור לא נותרו עצי שקמה רבים, אך אלו ששרדו נחשבים למרשימים והם בין העצים הגדולים ביותר בארץ ישראל. עץ השקמה באום ח'אלד הוא אחד מהעצים הגדולים והעתיקים בישראל, ציור של העץ הופיע במאמרה של מרי אליזה רוג'רס על ערי החוף של ארץ ישראל בסדרת "ארץ ישראל הציורית" שהפיק צ'ארלס וילסון ב-1881–1884. כבר אז היה העץ גדול-ממדים ומסועף ענפים.
ליד כפר הנוער עיינות נמצא ריכוז של עצי שקמה עתיקים שענפיהם המשורגים מכסים קוטר של כ-12 מטר. שדרת השקמים הארוכה ביותר בישראל נמצאת בין אשדוד לניצנים, באזור חולות ניצנים. שרידים בודדים לשקמים רבים שצמחו לפנים בחולות דרום גוש דן נמצאים בצומת חולון, שם ניצבת שקמה בת כ-300 שנה, ובאזור, שם נמצא זוג עצי שקמה עתיקים ביותר. ברמת גן נמצא עץ גדול ועתיק בשכונת "רמת השקמה".
בשטח המרכז הרפואי ברזילי נמצא מתחם מקודש בו נקבר, על פי המסורת, ראשו של האימאם חוסיין בן עלי. סביב המתחם הריבועי נטועים עצי שקמה עתיקים.
בתל אביב.
גם בעיר תל אביב היו עצי שקמה רבים ועתיקים, עליהם נכתב השיר "גן השקמים". חלקם שולבו במסגרת גן יעקב. שקמים נוספים בתל אביב נמצאים ליד מצודת זאב, על אי-תנועה בדרך בן צבי ועוד.
תאנים.
עצי תאנה עתיקים בני 100–150 שנה, כמו עצי החרוב, פזורים בארץ במספר רב יחסית מהגליל ועד צפון הנגב ובפרט בשפלת יהודה, בעיקר במקומות בהם התקיימו בוסתנים של יישובים ערביים שניטשו ב-1948, אך גם גדלים בר, כתוצאה מהזרעת זרעיהם על ידי ציפורים ועטלפים. עצי תאנה רבים צומחים על פתחי מערות ובורות מים.
אחד מעצי התאנה הגדולים נמצא בעיר צפת, בכיכר המעיין בקריית האמנים. עץ גדול נוסף נמצא בחורבת געתון, בין הקיבוצים געתון ויחיעם. ריכוז עצי תאנה עתיקים נמצא בעין קיני, למרגלות תל מגידו וליד קבר דן ביער צרעה נטועים שלושה עצי תאנה עתיקים.
קטלב.
עץ קטלב בודד ניצב ליד דיר א-שיח' (מעל נחל קטלב, ליד בר גיורא), והיה במשך שנים עץ בודד, כיום נמצאת סביבו חורשת קטלבים.
קטלבים ענקיים נוספים ניצבים על קבר שיח' בכפר עין קיניא שממערב לרמאללה וסמוך ליישוב דולב.
בלב בית הקברות הבריטי על הר הצופים בירושלים ניצב עץ קטלב עתיק. מקורו אינו ברור, ייתכן שהיה במקום עוד לפני בית הקברות ולא נעקר עקב סמליות צבע גזעו האדום המסמל את המלחמה ואת האימפריה הבריטית, השערה נוספת היא שהעץ צמח מזרעי פירות קטלב שהיו בכיסו של אחד החיילים הטמונים במקום. נכון ל-2010 העץ מוגדר כנמצא בסיכון עקב פטרייה שחדרה אליו.
שיזף.
השיזף המצוי בעין חצבה נחשב לעץ העתיק ביותר בישראל וגילו מוערך ב-500–2,000 שנים, לפי מסורות והערכות שונות. היקף גזע העץ בין 6 ל-7 מטרים, גובהו כ-14 וקוטר נופו כ-15 מטרים. הראשון שנתן תיאור מדויק של העץ וצילם אותו היה החוקר הצ'כי אלואיס מוסיל, שעבר במקום ב-1902 בדרך לפטרה.
ביער בן שמן, סמוך לבריכת המים של היישוב חדיד נמצא שיזף שגילו מוערך בכ-400 שנה. העץ היה על סף קריסה אך טופל באינטנסיביות על ידי אנשי הקרן הקיימת לישראל.
עץ שיזף גדול ועתיק צומח בתוך המתחם המקודש (הכולל קבר ומסגד) מקאם שייח מסעוד שבטייבה.
ליד מוסך עין החורש נמצא פרט שיזף שהוא שריד יחיד של קבוצת עצי שיזף שהיו פזורים לאורך מישור החוף, גילו הוערך על ידי פרופסור אבינועם דנין בכ־500–700 שנה, גובה העץ כ-15 מטרים ורוחב נופו כ-25 מטרים. מצבו הוגדר בסקר העצים הבוגרים ב-2005 "בסכנת הכחדה".
תות.