השר לשעבר לביטחון לאומי ומנהל המשא ומתן הראשי בקרבאך, דייוויד שחנזאריאן, טען כי גם אם קוסובו תשיג את עצמאותה, היא לא תיתן תקדים לנגורנו-קרבאך מכיוון שארמניה אינה דמוקרטית. הוא מתח ביקורת על מדיניותן של מדינות המערב בגין "עקיפת הנורמות עליהן הגנו במשך 50 שנה", ואמר כי האפשרות היחידה של ארמניה אינה אלא לקחת זאת בחשבון בעת גיבוש מדיניות החוץ. נשיא ארמניה לשעבר, סרז' סרקיסיאן, אמר כי ארמניה אינה יכולה להכיר בקוסובו כל עוד אינה מכירה בעצמאותה של הרפובליקה של ארטשאך, וכי זו הסיבה היחידה שארמניה לא תכיר בעצמאותה של קוסובו. במרץ 2008 אמר סרקיסיאן כי ארמניה תמיד תמכה בזכותו של העם להגדרה עצמית וקבע כי ארמניה מברכת על עצמאותה של קוסובו. הוא קרא לדיונים רציניים בנוגע לקוסובו ואמר שההכרה של ארמניה בקוסובו לא תפגע ביחסים בין ארמניה לרוסיה.
עמדת סרביה בנוגע לסכסוך נגורנו קרבאך.
במרץ 2008 הייתה סרביה בין המדינות שהצביעו בעד החלטה 62/243 באספה הכללית של האו"ם. ההחלטה עסקה במעמדה של נגורנו-קרבאך, אישרה "המשך הכבוד והתמיכה בריבונות ובשלמות הטריטוריאלית של אזרבייג'ן בגבולותיה המוכרים בעולם", דרשה "נסיגה מיידית, מוחלטת ובלתי מותנית של כל הכוחות הארמנים מכל השטחים הכבושים (של אזרבייג'ן) "והדגיש כי" אף מדינה לא תעניק סיוע או סיוע "כדי לשמור על כיבוש השטחים האזרבייג'ניים.
במהלך ביקורו בבאקו, אמר הנשיא טאדיץ' כי סרביה תומכת בשלמותה הטריטוריאלית של אזרבייג'ן ובעמדתה בנוגע לפתרון הסכסוך בנגורנו-קרבאך. באוקטובר 2014 אמר דצ'יץ' לנלבנדיאן כי סרביה תתמוך בקבוצת מינסק של OSCE ובפעילותה במטרה "לשמור על השלום ולהביא פתרון פוליטי לבעיה". בביקור בבאקו חודשיים לאחר מכן הצהיר דצ'יץ' כי סרביה מתעקשת הן על פתרון הסכסוך השלום והן על נסיגת הכוחות המזוינים הארמנים מנגורנו-קרבאך. עבור שניהם, ארמניה ואזרבייג'ן, עמדתה של סרביה בנושא נגורנו-קרבאך חשובה שכן ב-1 בינואר 2015 לקחה סרביה את ראשות ארגון ה-OSCE, שמנחה את המשא ומתן על קרבאך באמצעות תהליך קבוצת מינסק. בראיון מאוקטובר 2014 אמר נשיא סרביה טומיסלב ניקוליץ' כי במהלך כהונתה על ארגון ה-OSCE, סרביה תתעקש על עקרונות מדריד ותמוך במאמצי קבוצת מינסק "תוך כיבוד מלא לחוק הבינלאומי וליושר הטריטוריאלי".
סוזן נב
סוזן נב (באנגלית: Suzanne Neve; נולדה ב-6 בספטמבר 1939) היא שחקנית אנגלייה. נב הופיעה בטלוויזיה הבריטית בעיקר בשנות ה-60 של המאה ה-20. בין הופעותיה שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה של ה-BBC "דיוקנה של גברת", עיבוד לרומן באותו שם מאת הנרי ג'יימס. על הופעתה זו זכתה בפרס Pye Colour Television Awards.
ביוגרפיה.
נב נולדה בלונדון שבאנגליה. ב-1962 זכתה להכרת הקהל בתפקיד את'ל בראון בסדרה המבוססת על ספרי "ויליאם" מאת ריצ'מל קומפטון. היא שיחקה בתפקידים ראשיים בסדרת הדרמה "Smuggler's Bay" משנת 1964, ובעיבוד לרומן "הגיבן מנוטרדאם" מ-1966. הפריצה שלה הייתה ב-1967 כששיחקה בתפקיד הולי פורסייט בהפקה המצליחה של ה-BBC "ההגדה לבית פורסייט".
אחרי הופעתה בסדרה "דיוקנה של גברת" המשיכה נב לשחק בדרמות טלוויזיוניות, בהן עיבודים לרומנים קלאסיים כגון "בל אמי" (1971). עוד שיחקה בתפקיד מרי, אשתו של קומנדר סטרקר בסדרת המדע בדיוני "UFO" בשנים 1970 ו-1971.
בקולנוע הופיע ניב במספר סרטים בהם "Play It Cool" (מ-1962), "Naked Evil" (מ-1966), "Mosquito Squadron" (מ-1969), ובסרט "סקרוג'" (מ-1970). בהמשך חייה עבדה נב כמורה לדרמה.
סוזאן נב
גשמו
יוטקה מיקלוש
יוטקה מיקלוש, (במקור עד 1904 יוליה מיליצר, בהונגרית: Miklós Jutka; ברטיואויפאלו, 7 בספטמבר 1884 – קרטיי, צרפת, 18 בפברואר 1976) הייתה משוררת וצלמת יהודייה-הונגרייה.
ביוגרפיה.
יוטקה מיקלוש נולדה במשפחה יהודית כבתם של אלברט מיליצר ועמליה גרינברגר. במשפחה היו עשרה ילדים. היא מספרת על אביה: "אדם מוזר ופנטסטי, נשמה נודדת, מלא בתוכניות לא מציאותיות. הוא אהב לתבוע, תמיד הפסיד. הוא אהב לבנות ואהב מכונות. כך הפסדנו הכל, שוטטנו במדינה הגדולה של ממלכת הונגריה באימפריה האוסטרו הונגרית, ממחוז ארווה (שבאזור צפון סלובקיה של היום, אז הונגריה) ועד רייקה (שבקרואטיה של היום, אז הונגריה)." אולי בהשפעת הפנטזיות של אביה, היא התחילה לכתוב שירים. בגיל שש עשרה פרסם המשורר וסופר אנדרה וסי את שיריה הראשונים ב"יומן בודפשט" (Budapesti Napló). אנדרה אדי כתב ביקורת על כרך שיריה הראשון בשנת 1905, אך היא התקבלה בברכה ובהתלהבות גם על ידי מרגיט קאפקה ובלה רווס. היא עברה מבודפשט לאוראדיה. בין חבריה ניתן למנות גם את המשורר דיולה יוהאס. באנתולוגיה בשם "המחר" (A Holnap) היא הופיעה כמשוררת (אישה) יחידה בחברתם של אנדרה אדי, מיהאי באביץ', בלה באלאז' ודיולה יוהאס ועוד. בין השנים 1910–1913 שהתה בארצות הברית עם אחת מאחיותיה. היא למדה שם את מלאכת הצילום. כשחזרה לאוראדיה בשנות מלחמת העולם הראשונה היא התקיימה מהצילום. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עברה לברלין. למדה שם במאוּת קולנוע ועבדה כעוזרת במאי ליד מספר בעלי מקצוע מעולים. מאוחר יותר התיישבה בפריז במונפרנאס ופתחה סטודיו לצילום. בין חבריה היו מיהאי קארואי ואשתו, לאיוש טיהני, ברטלן פור וג'רג' בלני. בעלה, ואן דן בוש היה מהנדס בלגי שסבל מהרעלה קשה במהלך מלחמת העולם הראשונה. בגלל מחלת בעלה היא עברה איתו לרבאט שבמרוקו. ברבאט עוד התלקחה בה שלהבת המשוררים ותירגמה לצרפתית את שיריהם של משוררים הונגרים, במיוחד את "המחר", כולל את שיריה. השידור הצרפתי של רדיו רבאט הציג יצירות אלה בין אוצרות הספרות העולמית של המאה ה-20. לאחר מות בעלה חזרה לצרפת בשנות ה-60 של המאה ה-20. היא גרה שם עם בתה ונכדיה עד מותה. מצבה הבריאותי מנע ממנה לבקר בהונגריה שנטשה מזמן.
ג'רי קרל
ג'רי לי קרל (באנגלית: Jerry Lee Carl; נולד ב-17 ביוני 1958) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת אלבמה. הוא הושבע לתפקידו לאחר שנבחר בבחירות 2020, והחליף בתפקיד את בראדלי ביירן.
ביוגרפיה.
קרל נולד במוביל שבאלבמה, ובשנת 1977 סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון סילקוגה השוכן בעיר בעלת אותו שם. הוא למד במכללה הקהילתית לייק סיטי (הנקראת בהווה "מכללת שער פלורידה") במשך זמן מה, אך נטש את לימודיו הגבוהים כדי לשוב אל ביתו במוביל ולפתוח בקריה עסקית.
לאחר שעזב את המכללה הקהילתית, עבד קרל בחברת אלבמה פאוור המספקת חשמל לכ-1.4 מיליון תושבים בדרום אלבמה. לאחר מכן עבד ב"חברת הציוד ברפורד" וכאיש מכירות בארגונים אחדים במוביל. ב-1989 ייסד את החברה "סטט מדיקל" (Stat Medical), עסק בתחום הציוד הרפואי. בהמשך עבד כמנהל בחברת רוטק מדיקל, בטרם הקים חברת פיתוח נדל"ן. בשנת 2003 ייסד חברה נוספת בשם "קרל ושות'", וכעבור זמן מה פתח חברה לייצור ושיווק עצים.
קרל התמודד לנציבות מחוז מוביל בשנת 2012. הוא ניצח את מייק דין המכהן בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית באפריל, ונבחר באורח רשמי בבחירות הכלליות בנובמבר. בבחירות 2016 נבחר מחדש לתפקיד. ב-2019 הוסיף להיבחר לנשיא הנציבות. באותה השנה הכריז על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של אלבמה, שהתפנה עם פרישתו של בראדלי ביירן. קרל התמודד מול חבר הסנאט המדינתי לשעבר ביל הייטאוור, חבר בית הנבחרים של אלבמה כריס פרינגל, ושני מתמודדים נוספים בפריימריז הרפובליקנים.
לאחר שניצח בסיבוב המכריע של הבחירות המקדימות את ביל הייטאוור, חבר הסנאט המדינתי של אלבמה, ב-14 ביולי 2020 — ביום הבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'יימס אברהרט ונבחר לתפקיד. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2021, עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
טרנסמאשהולדינג
טרנסמאשהולדינג (ברוסית: Трансмашхолдинг) היא היצרנית הגדולה ביותר של קטרים וציוד רכבות ברוסיה ולאחר שהתמזגה עם שירות LocoTech הפכה לחברת ההנדסה הרביעית בגודלה בתחום טכנולוגיית התחבורה בעולם.
החברה כוללת 14 אתרי הנדסה וייצור ברוסיה ואתר ייצור והנדסה אחד בגרמניה וכן השקעות בארגנטינה.
היסטוריה.
טרנסמאשהולדינג הוקמה בשנת 2002.
בשנת 2012 הכניסה טרנסמאשהולדינג הכנסות של 130 מיליארד רובל. הכנסות אלה מהוות גידול של 22 אחוז בהשוואה להכנסות 2011. עקב יברומאידאן הוטלו עליה סנקציות על ידי ממשלת אוקראינה.
בדצמבר 2015 אישרה מסילות הברזל הרוסיות (RZD) את מכירת 26% ממניותיה בחברה לידי The Breakers Investments BV, כאשר חלקה של אלסטום בחברה גדל ל-33% בסוף 2015.
בדצמבר 2017 שילמה החברה 3 מיליון דולר לזיכיון ושיפוץ מפעלי מכיטה בברגאדו, ארגנטינה. האתר הוא חלק מההשקעה המתוכננת בסך 200 מיליון דולר של החברה במדינה לייצור חלקים לתעשיית הרכבות אם היא תצליח להציע הצעות מכרז גדולות של חברת הרכבות הארגנטינאית SOFSE (Operadora Ferroviaria Sociedad del Estado).
בעלות.
בשנת 2018 הייתה בבעלות מלאה של Breakers Investments BV, חברת אחזקות הרשומה בהולנד. אלסטום מחזיקה 20% מהמניות, בעוד שחברות בבעלות איסקנדר מחמודוב, אנדריי בוקארב, דמיטרי קומיסרוב וקיריל ליפא, מחזיקות בכ-80%. קיריל ליפא משמש גם כמנכ"ל.
נשיא החברה הוא אנדריי בוקארב ויו"ר הדירקטוריון הנוכחי, החל מנובמבר 2012, הוא אנטולי לדובסקי. מר לדובסקי הוא לשעבר ראש הסוכנות הפדרלית הרוסית למשאבים מינרליים.
פעילויות.