במרץ 1933, חודשיים לאחר מינויו של היטלר לקנצלר גרמניה, נאם וירט ברייכסטאג כנגד חקיקת חוק בהובלת המפלגה הנאצית שיאפשר להיטלר להחזיק בסמכויות דיקטטוריות. עם מעבר החוק הוא היגר ללוצרן שבשווייץ. הוא ניהל חלופות מכתבים עם מדינאים בכירים בצרפת ובבריטניה בהן הזהיר מפני הסכנות של הנאציזם וגם נפגש בארצות הברית עם היינריך ברינינג, לאחר שברח מגרמניה. בין השנים 1935–1939 התגורר בפריז ואז חזר ללוצרן. וירט עשה מאמצים רבים כדי להבהיר לותיקן את הסכנה שבאנטישמיות בגרמניה הנאצית. במהלך מלחמת העולם השנייה ניהל קשרים חשאיים עם החוגים האנטי-נאציים בגרמניה.
בשנת 1949, ארבע שנים לאחר תום מלחמת העולם השנייה, חזר וירט לביתו בפרייבורג. בעקבות התנגדותו למדיניותו של קנצלר גרמניה קונראד אדנאואר הקים יחד עם וילהלם הלפס מפלגה בשם "ברית הגרמנים". למרות שוירט לא ראה בעין יפה את מדיניותו של סטלין הוא סבר שיש להגיע להסדר עם ברית המועצות ברוח הסכם רפאלו. במסמך של ה-CIA נטען כי וירט שימש כסוכן סובייטי בשנים אלו. בשנת 1955 קיבל את פרס סטלין לשלום.
וירט נפטר מדום לב ב-3 בינואר 1956 בגיל 76 בעיר הולדתו פרייבורג ונקבר בבית הקברות המרכזי של העיר.
תקועה (סרט)
תקועה (באנגלית: Young Adult) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי משנת 2011 בבימויו של ג'ייסון רייטמן, אודות סופרת צללים (שרליז ת'רון) החוזרת לביקור בעיירת נעוריה. בסרט משחקים גם פאטון אוזוולט, פטריק וילסון ואליזבת ריזר. הסרט זכה לביקורות מהללות והיה מועמד למספר פרסים.
עלילה.
מייבס גארי (שרליז ת'רון) היא גרושה בת 37, סופרת צללים המתגורת במיניאפוליס בגפה. במהלך עבודתה היא מקבלת אימייל מחברה לשעבר באדי סלייד (פטריק וילסון) המזמין אותה לחגיגת הולדת בתו. מייבס מחליטה לנסוע לעיירת נעוריה במטרה להתאחד עם סלייד. כשהיא חוזרת לעיירה, היא פוגשת מכרים מהעבר כמו מאט פריהוף (פאטון אוזוולט) ובת' סלייד (אליזבת ריזר), אשתו של סלייד. לאחר כמה ניסיונות לא מוצלחים לחזר אחר סלייד היא מגיעה לביתו במהלך חגיגת הולדת בתו. במסיבה היא משתכרת, אך סלייד ובת' מעמידים אותה במקומה. לבסוף מייבס מחליטה לשוב למיניאפוליס.
ביקורות והכנסות.
הסרט זכה לאהדת מבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 80% בהתבסס על 173 מבקרים. המגזין "Metacritic" העניק לסרט ציון של 71 מתוך 100. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט נתן לסרט שלושה כוכבים וחצי מתוך ארבעה.
הסרט יצא בארצות הברית בתפוצה מוגבלת ב-16 בדצמבר 2011. בשבוע הראשון לצאתו הכניס הסרט כ-439 אלף דולר וזאת על אף שהוקרן רק בשמונה אולמי קולנוע. שבוע מאוחר יותר, הכניס הסרט כ-5 מיליון דולר ומוקם במקום ה-12 בטבלת הסרטים המכניסים ביותר לשבוע זה. נכון ליוני 2012 הסרט הכניס כ-16,311,571 בארצות הברית וכ-6,343,079 מחוץ לארצות הברית.
יוזף וירת
אברהם בן-ארויה
אברהם אליעזר בן-ארויה (בבולגרית: Аврам Елиезер Бенароя, ביוונית: Αβραάμ Μπεναρόγια; 1887, סלוניקי, האימפריה העות'מאנית, או וידין, נסיכות בולגריה – 16 במאי 1979, חולון, ישראל) היה פוליטיקאי, מהפכן וסוציאליסט ממוצא יהודי אשר פעל בבולגריה וביוון. בן ארויה היה מנהיג פדרציית העובדים הסוציאליסטית בסלוניקי תחת שלטון האימפריה העות'מאנית ונחשב למייסד המפלגה הקומוניסטית של יוון.
ביוגרפיה.
אברהם בן ארויה נולד בווידין או בסלוניקי, בהמשך למד משפטים בבלגרד אך לא סיים את לימודיו, שב לבולגריה והועסק כמורה בעיר פלובדיב. בן ארויה היה רב לשוני ובמקביל לעיסוקו בהוראה, החל בפעילות פוליטית במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הבולגרית. הוא היגר לסלוניקי וב-1908, נטל חלק בהפיכת הטורקים הצעירים במסגרת גדוד של לוחמים יהודים בני העיר. באותה השנה ייסד בן ארויה בסלוניקי את "המועדון הסוציאליסטי" שפעל בקרב הקהילה היהודית הגדולה שבעיר וב-1909 ייסדו בן-ארויה ודימיטר ולאחוב שהיה פוליטיקאי עות'מאני ממוצא בולגרי, את פדרציית העובדים הסוציאליסטית, שנוסדה כארגון פועלים אשר נועד לאגד עובדים בני לאומים שונים, אך בעלי תפישת עולם סוציאליסטית משותפת. הארגון הוציא לאור ביטאון בארבע שפות, לאדינו, טורקית, יוונית ובולגרית ובן-ארויה התבלט בהנהגתו. ב-1911 הגיע לסלוניקי דוד בן-גוריון ונחשף לפעילות הארגון וב-1912 הגיע לעיר יצחק בן-צבי לצורך לימודי משפטים. מאמרו הראשון בעיתון האחדות שנקרא "הפועל היהודי בתוגרמא" עסק בהשפעה הסוציאליסטית על ארגוני הפועלים אשר יובאה מבולגריה לאימפריה העות'מאנית והוא התמקד בפדרציית העובדים אשר הובילה לדבריו, לאיחוד בין הפועל היהודי לפועלי שאר העמים.
אברהם בן ארויה היה ממתנגדי הציונות בעירו והאמין בתפישה סוציאליסטית אוניברסלית. 80 אחוזים מחברי הפדרציה היו בני הקהילה היהודית בעיר והיא הייתה החשובה מקרב התנועות הסוציאליסטיות שקמו ברחבי האימפריה העות'מאנית. בן-ארויה היה יריב פוליטי לדוד פלורנטין ואברהם רקנאטי, אך הפדרציה אותה הוביל הועדפה על פני התנועה הציונית בעיקר בקרב מעמד הפועלים. המאבק לווה בפרסומים בעד ונגד בעיתונות היהודית. ניסיונה של התנועה הציונית להקים בעיר מפלגה ציונית סוציאליסטית שתסחף אליה את חברי הפדרציה של בן-ארויה נכשל.
לאחר מלחמת הבלקן השנייה נכבשה סלוניקי בידי היוונים. במועד זה היו חברים כ-5,000 מתושבי סלוניקי בפדרציה הסוציאליסטית. בעת ההיא עברה על ממלכת יוון תקופת אי שקט פוליטי שלוותה במהומות של מיעוטים שצורפו לממלכה בעקבות ההסכמים אשר חתמו את המלחמות. פעולותיו של בן ארויה נחשבו חתרניות בעיני השלטון היווני והוא הוגלה ביחד עם ראשי פדרציה אחרים לאי נקסוס ועיתון הארגון "אבאנטי" נסגר זמנית. הצטרפות יוון למלחמת העולם הראשונה מתוך מאבק בין המלוכנים שצידדו בנייטרליות "אוהדת" למעצמות המרכז ובין אנשי אלפתריוס וניזלוס שצידדו במדינות ההסכמה חיזקה את מעמדה של הפדרציה הסוציאליסטית ואת מעמדו של בן-ארויה משום שפסחו על שתי הסעיפים. לקראת סוף המלחמה נוסדה ביוזמתו של בן-ארויה, מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ומצעה כלל את הפיכתה של יוון לפדרציה. בהמשך, שינתה את שמה למפלגה הקומוניסטית של יוון. בנובמבר 1918 ארגנה התנועה הציונית הפגנה לציון יום השנה להצהרת בלפור שכללה גם השבתת בתי עסק. בני הקהילה חברי המפלגה הסוציאליסטית התנגדו למהלך ולא השביתו את קואופרטיב המזון "לה פופולארה" אשר בבעלותם, עניין שהוביל לפריצת המפגינים לחנות וניפוץ חלונות ראווה.
חוסר השקט הפוליטי ביוון נמשך והוא כלל שביתות, הפגנות פועלים והפיכה אשר ב-1922 הובילה
לוויתורו של קונסטנטינוס הראשון על המלוכה. בן ארויה אשר תמך בקו סוציאל-דמוקרטי מתון, סולק מהמפלגה הקומוניסטית היוונית אשר הקצינה את מצעה. הוא תמך בראש הממשלה אלכסנדרוס פאפאנסטאסיו ויחדיו ניסו להוביל קו סוציאליסטי מתון תוך ניסיון לפצל את המפלגה הקומוניסטית. לאחר פרישתו של פאפאנסטאסיו נחלש מעמדו של בן-ארויה ואף על פי שהמשיך בעשייה הפוליטית, נותר בשולי המפה. ב-1940 נהרג בנו במהלך מלחמת איטליה–יוון. בן-ארויה שרד את שואת יהודי סלוניקי ולאחר המלחמה חזר לפעילות פוליטית בעירו. באוגוסט 1953 עלה לישראל וב-1979 הלך לעולמו והוא בן 92 שנים.
איי.אי. מערכות שיחה
איי.אי. מערכות שיחה בע"מ (נקראה בעבר: פורמולה ויז'ן טכנולוג'יס (אפ.וי.טי) בע"מ) היא חברת החזקות טכנולוגיה מהוותיקות בישראל. היא נוסדה בשנת 1978, ומאז הקימה, פיתחה והשקיעה בחברות כגון מג'יק תעשיות תוכנה, בבילון, וואלה!, פרדיים ג'יאופיזיקל, אלדין, סאפיינס, ורבות אחרות. החברה נשלטת על ידי יו"ר החברה, דני גולדשטיין. מנכ"ל החברה מספטמבר 2019 הוא אחד ממייסדיה, יקי דוניץ. משנת 2019 מתמקדת החברה בפיתוח צ'טבוטים.
היסטוריה.
השנים הראשונות.
איי אי מערכות שיחה בע"מ נוסדה בשנת 1978 בשם משוב שרותי מיכון ועיבוד נתונים, על ידי יקי דוניץ, בוגר הטכניון במדעי המחשב עם נטייה לעסקים, עם שחרורו מהשרות הצבאי. החברה פיתחה תכנה חלוצית לגביית תשלומים חודשיים באמצעות הוראות קבע ממוחשבות, אשר נמסרו לבנקים ברשימות מרוכזות על גבי סרטים מגנטיים. החברה ספקה שירות ייחודי וצמחה במהירות. בסוף 1979 דוניץ פגש בדוד אסיא, איש מחשבים שהשתחרר כקצין מממר"ם, וזה הצטרף לחברה כשותף שווה בשנת 1980. החברה הסתעפה לתחומי פעילות נוספים ופעלה באמצעות חברות בנות כגון משוב תכנה ליצוא, "משוב סוכנויות" ו"משוב שיווק". בשנת 1983 יצאה החברה בהנפקת מניות לציבור בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בהזדמנות זו שינתה החברה את שמה למשוב מחשבים. השנים הבאות היו קשות לחברה (כמו גם לכלכלה הישראלית בכללותה), אשר סבלה מתחרות קשה עם ענקי מחשוב כי.ב.מ. ומיקרוסופט. החברה נאלצה לצאת מעסקי החומרה, למחוק השקעות עצומות בתכנות טרום-חלונות, סבלה מהפסדים כבדים ומנפילה חדה במחיר המניה. בשנת 1987 הנהלת החברה החליטה להתמקד בשתי פעילויות מרכזיות: מוצר תכנה חדשני בשם מג'יק (מחולל יישומים), ושיווק של מוצרי חברת נובל, חברת הרשתות המובילה באותה עת, בניהולו של אריק שמידט. לקראת סוף שנות ה-80 החברה יצאה מהמשבר וחזרה למעמדה הבכיר בענף התכנה בישראל. מוצר הדגל שלה, מג'יק, נמכר כבר במספר מדינות בעולם, וכן חבילת תכנה לניהול הזמנות לבתי מלון בשם "Hotel 2000".
שנות ה-90.