גשר צנברי (גשר צינברי, גשר אם הקשתות, גשר אום אל קנטיר, גשר צמח) היה גשר שנבנה עוד לפני המאה ה-10 במוצא נהר הירדן מהכנרת. הגשר היה בן 10 קשתות ושירת את העוברים בין מישור החוף לעבר הירדן. בתקופת המאבק בין הצלבנים למוסלמים על ארץ ישראל (תקופת מסעי הצלב) היה הגשר בלב קרבות שהתנהלו בין 2 הצבאות. הגשר נהרס בתחילת המאה ה-19 ושרידו נהרסו בתחילת המאה ה-20.
רקע.
מאז ומעולם נעו אנשים בין מישור החוף במערב לעבר הירדן במזרח. באוכלוסייה זו נכללו סוחרים, תיירים, צבאות ואחרים. כל האנשים האלו נאלצו לעבור, בדרכם, את נהר הירדן כשחלקם עברו אותו מצפון לכנרת וחלקם מדרומה. הולכי הרגל יכלו לעבור במעברות הירדן שם היו פני הנהר רדודים אבל עגלות וונושאי משאות נאלצו לעשות את דרכם על פני גשרים. במקטע בין המוצא הדרומי של הכנרת לנהריים נבנו, לאורך התקופות השונות, כ-10 גשרים מסוגים שונים. אחד הגשרים המוקדמים שנבנו היה גשר צנברי.
ההיסטוריה של הגשר.
גשר צנברי, שנקרא על שם העיר שהוקמה בתל בית ירח, הוקם כ-900 מטר מדרום למוצא הירדן מהכנרת ומדרום לנקודת האיחוד של 2 השלוחות של הירדן.
אין מידע מתי הוקם הגשר אך יש עדויות שהיה קיים כבר במאה ה-10 וזאת מתוך רשומות של הקיסר הביזנטי יוהאן צימיסקס הראשון שכבש את הגשר ב-975 בשלהי המאבק בין האימפריה הביזנטית למוסלמים.
לאחר הקמת ממלכת ירושלים בארץ ישראל, במהלך המאה ה-11, התחוללו באזור דרום ים כנרת קרבות בין הצלבנים, ששלטו בשטח ממערב לירדן, לבין כוחות מוסלמיים שהגיעו ממזרח והתייצבו מול הצלבנים. בין השאר נערכו במקום קרבות בשנים 1133, 1158 ו-1187 כשבכל הקרבות הללו חצו הצבאות את הירדן על הגשר והשתתפו בהם מצביאים כמו בלדווין השלישי, סלאח א-דין ואחרים.
חוקרי ארץ ישראל אחרים הזכירו את הגשר וביניהם אבן פצל-אללה (במאה ה-14), קלקשנדי (במאה ה-15) ותומס פולר שתיאר במפות בספרו מ-1650 גשר רב קשתות במוצא הירדן.
חוקרים מעריכים שהגשר שרד עד סוף המאה ה-18 או תחילת המאה ה-19 ואז נהרס. נוסעים במאה ה-19 בארץ ישראל ציינו את קיום הריסותיו בערוץ הנהר:
בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה ניסו הטורקים להרכיב גשר עץ על בסיס האומנות של הגשר המקורי אולם הגשר לא היה יציב וננטש.
בסקר שערך החוקר הפיני אאפלי סאריסלו ב-1927 הוא צילם את שרידי הגשר וזה כנראה הצילום האחרון של הגשר.
ב-1930, במסגרת הקמת תחנת הכוח בנהריים, העמיקו והרחיבו בוני התחנה את ערוץ נהר הירדן וסילקו את שרידי הגשר מערוץ הנהר. השארית היחידה של הגשר קיימת על גדתו המערבית של הירדן. במפות החדשות של מדינת ישראל הגשר לא מופיע יותר.
גשר אום סיד.
עקב הצורך בגשר על הירדן הוקם מדרום לגשר צנברי גשר אבן נוסף בשם "גשר א-סיד". גם גשר זה נהרס לחלוטין.
גלן גרות'מן
גלן ס. גרות'מן (באנגלית: Glenn S. Grothman; נולד ב-3 ביולי 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת ויסקונסין. גרות'מן, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז הבחירה הכולל את הקהילות הכפריות, הפרווריות וערי השינה בין מדיסון, מילווקי וגרין ביי. הוא נבחר לראשונה אל הקונגרס במהלך בחירות 2014.
ביוגרפיה.
גרות'מן נולד במילווקי, ובשנת 1973 השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון הומסטד השוכן בעיר מקוון (Mequon). ב-1978 קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. במהלך 1983 הוסיף להשלים לימודי תואר שני במשפטים באותה האוניברסיטה, ולאחר מכן היה לעורך דין במשרד עורכי דין בעיר וסט בנד. בבחירות מיוחדות שנערכו בדצמבר 1993 נבחר גרות'מן לייצג את מחוז הבחירה ה-58 באספה המדינתית של ויסקונסין, לשם נבחר בהמשך חמש פעמים נוספות בין השנים 1994–2002. מ-1999 עד 2004 היה סגן יושב ראש סיעת הרוב.
בשנת 2004 התמודד גרות'מן על ייצוג מחוז הבחירה ה-20 בסנאט של ויסקונסין, כשקרא תיגר על מנהיגת הרוב בסנאט מרי פנזר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית. המחוז כלל את העיר וסט בנד, חלקים אחרים ממחוז וושינגטון. גרות'מן מיצב עצמו כאלטרנטיבה ימנית יותר לפנזר, וזכה במועמדות מפלגתו עם 79% מקולות הבוחרים לעומת 21 האחוזים שגרפה פנזר. ביום הבחירות הכלליות התמודד ללא התנגדות, ונבחר מחדש בבחירות 2008 ובחירות האמצע ב-2010.
כחבר הסנאט המדינתי, היה גרות'מן תומך נלהב של הצעת חוק "SB11", חקיקה שעוררה מחלוקת משהוצעה בידי מושל ויסקונסין סקוט ווקר בראשית 2011. גרות'מן תמך בהצעת החוק לתיקון תקציב המדינה, מכיוון שלדבריו הייתה "אחראית מבחינה פיסקלית". בריאיון עיתונאי ציין כי לא התרשם מצעדתם של 70 אלף מפגינים אל קפיטול מדינת ויסקונסין. גרות'מן היה נתון למאמץ Recall election באביב 2011, אך יוזמה זו לא הניבה פרי אחרי שנאספו רק 75% מסך החתימות הדרוש.
ב-3 באפריל 2014 הודיע ​​גרות'מן כי יתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השישי של ויסקונסין בית הנבחרים של ארצות הברית, מול טום פטרי הרפובליקני שכיהן מטעם המחוז מאז 1979. פעם נוספת איגף את יריבו הרפובליקני מימין; בתעמולת הבחירות שלו כינה את פטרי "אדם הגון וגאון", שחסרה לו "תחושת דחיפות" לרסן "ממשלה פדרלית שדומה כאילו היא חסרת שליטה". גרות'מן לא היה חייב לוותר על מושבו בסנאט של ויסקונסין כדי להתמודד לבית הנבחרים האמריקאי. זמן קצר אחרי כניסתו של גרות'מן לבחירות המקדימות, פרש פטרי מהמירוץ.
בית מגוריו של גרות'מן בווסט בנד שכן בתחומי מחוז הקונגרס החמישי, שנציגו היה ג'ים סנסנברנר, אך מחוז הבחירה שלו בסנאט של ויסקונסין כלל חלק ניכר מהאזור הדרום-מזרחי של מחוז הקונגרס השישי. בקיץ 2014 עבר גרות'מן לקמפבלספורט (Campbellsport), פרוור של פונד דו לאק, שנמצא במחוז הקונגרס השישי. בבחירות הכלליות ניצח גרות'מן את מארק האריס, מועמד המפלגה הדמוקרטית, עם 57% מקולות הבוחרים. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2015, עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית.
העיתון "וושינגטון פוסט" הגדיר את גרות'מן כ"שמרן צורמני וכבד עם נטייה לטראמפיזם וישירות שבדרך כלל מצביע עם הנהגת הרפובליקנית בבית הנבחרים". על פי ניתוח של "אקסיוס" מאוקטובר 2020, לגרות'מן היה "מדד נאמנות טראמפ" — שמדד הן את דפוס הצבעותיו בקונגרס והן את תגובת הציבור להצהרות מסוימות של הנשיא דונלד טראמפ — בן 93%, גבוה יותר מכל חבר אחר בקונגרס.
מושל מינסוטה
מושל מינסוטה (באנגלית: Governor of Minnesota) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מינסוטה שבארצות הברית. 40 אישים, כולם גברים, כיהנו כמושלי מינסוטה מאז כינונה כמדינה בארצות הברית ב-1858 ב-41 תקופות כהונה (מושל אחד כיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות). בנוסף אליהם כיהנו שלושה מושלים של טריטוריית מינסוטה, כשהראשון מביניהם, אלכסנדר ראמזי, כיהן לימים גם כמושל המדינה השני. מושל מינסוטה נבחר למשרתו בבחירות ישירות, לעומת מושלי הטריטוריה שמונו על ידי נשיא ארצות הברית.
מושל מינסוטה הנוכחי הוא טים וולז, איש מפלגת העבודה-הדמוקרטית-חקלאית של מינסוטה, המסונפת למפלגה הדמוקרטית, שהושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2019.
סמכויות ותפקידים.
מושל מינסוטה אחראי על ביצוע חוקי המדינה. בדומה לנשיא ארצות הברית, מוקנית למושל מינסוטה סמכות וטו על הצעות החוק שעוברות בבית המחוקקים של מינסוטה. כמו ברוב מדינות ארצות הברית, אך לא כמו נשיא ארצות הברית, המושל יכול גם להטיל וטו על סעיפים ספציפיים בהצעות החוק ולאשר את החוק בכללותו. המושל משמש גם כמפקד העליון של המשמר הלאומי של מינסוטה.
המושל עומד בראש קבינט שבו חברים ראשי מחלקות ממשל שונות. ראשי מחלקות אלו ממונים על ידי המושל.
הבחירות לתפקיד.
על מושל מינסוטה להיות בן 25 כל הפחות בעת השבעתו לתפקידו, ועליו להיות תושב מינסוטה במשך שנה אחת לכל הפחות טרם היבחרו.
מאז כינונה של מינסוטה כמדינה ועד 1886 נערכו הבחירות למשרת המושל אחת לשנתיים בשנים אי-זוגיות. באותה שנה הועברו הבחירות לשנים זוגיות. מאז תיקון לחוקת מינסוטה שהתקבל ב-1958, נבחרים מושלי מינסוטה לתקופת כהונה של ארבע שנים, ללא הגבלה על מספר תקופות הכהונה.
סגן המושל.
במקרה של התפנות משרת מושל מינסוטה, מכהן במקומו סגן המושל. אחריו בסדר הירושה נמצאים, נשיא הסנאט, יושב ראש בית הנבחרים, מזכיר המדינה, מבקר המדינה והתובע הכללי. המושל וסגנו נבחרים באותן בחירות. עד 1974 הם היו נבחרים בפתקי הצבעה נפרדים, והיו לא מעט מקרים בהם המושל וסגנו היו ממפלגות שונות. מאז 1974 מתמודדים השניים באותו פתק הצבעה והם מאותה מפלגה, למעט במקרה אחד בו סגנית המושל התפטרה כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית, ואת מקומה תפסה נשיאת הסנאט, שהייתה ממפלגה אחרת.
מאז 1982 כיהנו אך ורק נשים כסגניות מושל מינסוטה.
קיבוץ מגדל עוז
טראסה (כדורמים)
מועדון השחייה טראסה (בקטלאנית: Club Natació Terrassa) הוא מועדון ספורט קטלוני שנוסד בשנת 1932 כמועדון כדורמים ושחייה תחרותית. עם השנים נפתחו במועדון מחלקות ספורט נוספות, כגון אתלטיקה, כדורסל, הוקי שדה, החלקה אמנותית על הקרח, פרונטניס, כדורגל, טניס כדורגל, ג'ודו, קראטה, טיפוס הרים, פאדל, טריאתלון, ולנסיה פילוטה ועוד.
מועדון כדורמים הגברים זכה בגביע קטלוניה בכדורמים בעונת 2011/2012, וקבוצת הנשים בכדורמים החלה לשחק בקביעות בליגת העל בתחילת עונת 2010.
קבוצת השחייה של המועדון שלחה שלושה משתתפים למשחקי הקיץ האולימפיים לאורך השנים.
אנטל דורטי
ווטרפולו נווארה
ווטרפולו נווארה (בספרדית: Waterpolo Navarra) הוא מועדון כדורמים ספרדי שנוסד בשנת 2006.