בשנת תשי"ב (1952) הקים רבי לוי יצחק הורוביץ את ארגון רופא, מוסד לייעוץ רפואי. הוא וצוות מיוחד עסקו במתן עזרה וייעוץ בנושאים רפואיים, ופיתחו מסועפים עם מומחים בתחום הרפואה. כיום מנהל את הארגון האדמו"ר הרב נפתלי יהודה.
בשנת תשל"ט (1979) יסד בבוסטון ישיבה מיוחדת לבעלי תשובה.
החסידות הפעילה את מכון "הנשר הגדול", מפעל להוצאה חדשה של משנה תורה לרמב"ם, עם ביאור עממי שערך הרב מאיר הורוביץ (כיום האדמו"ר בישראל).
בנג'מין קארדוזו
פינחס דוד הורוביץ
רבי פינחס דוד הלוי הורוביץ ("הרבי מבוסטון") (אלול תרל"ו-ח' בכסלו תש"ב; 1876–1941) היה האדמו"ר הראשון בשושלת אדמו"רי בית באסטאן, שעמד בראשה משנת תרע"ה (1915) ועד לפטירתו בשנת תש"ב (1941).
קורות חייו.
נולד בירושלים להרבנית מרת שיינא עלקא ורבי שמואל שמעלקא שהיה נחשב לצדיק נסתר. השם פינחס עובר במשפחת הורוביץ, ובו נקרא אף סבו, שעלה לצפת מפולין, ונפטר בשנת תרל"ה (1875) כשנה לפני לידתו של רבי פינחס דוד הורוביץ. היה מיוחס מצד אביו לרבי פנחס הורוביץ ("ההפלאה") ולאחיו רבי שמעלקה מניקלשבורג. מצד אמו היה נכדו של רבי אלעזר מנדל בידרמן מללוב, וצאצא של החוזה מלובלין, היהודי הקדוש מפשיסחה ורבי נטע מחלם.
החל משנת תר"ע הורה לו דודו האדמו"ר רבי דוד צבי שלמה בידרמן מלעלוב, לנסוע לאמריקה. רבי פנחס דוד תמה על הבקשה, וכי מה לו ולארץ לא זרועה מבחינה רוחנית. הוא סירב לעזוב את ירושלים ונשאר בה.
בשנת תרע"ב (1912) פרצה מחלוקת בגליציה בשאלת שיטת החלוקה של הכספים שנאספו עבור היישוב היהודי בארץ ישראל. ר' פינחס דוד נכלל במשלחת שנשלחה מירושלים לגליציה לדיון בנושא. כשהסתיים הדיון החליט להישאר עוד כמה חודשים בגליציה ולהכיר את גדולי התורה והחסידות במקום, ואז פרצה מלחמת העולם הראשונה והדרך חזרה נחסמה. בלית ברירה הוא נסע לארצות הברית והגיע לארצות הברית בחודש סיון שנת תרע"ה (1915).
עם סיום המלחמה פעל ר' פינחס דוד רבות כדי להתאחד עם בני משפחתו, ובחורף תר"פ, הגיעה הרבנית שרה סאשא עם בנה הילד משה לארצות הברית.
בכ"ז סיון תרפ"א, נולד בנו לוי יצחק.
סביב רבי פינחס דוד התחילה להתקבץ קהילה, והוא נעשה אדמו"ר. בשנת תרצ"ו (1936) הקים ישיבה בשיתוף פעולה עם הרב יוסף דב סולובייצ'יק, שבה למדו לימודי קודש בבוקר ולימודים כלליים אחר הצהריים.
בהיעדר מוסדות חינוך מתאימים למדו בניו, משה ולוי יצחק, בבית, בעזרת מורים פרטיים.
בשנת ת"ש עזב רבי פינחס דוד את העיר בוסטון ועבר לשכונת ויליאמסבורג שהתחילה להיות מרכז יהודי חרדי. שם התגורר כשנתיים עד לפטירתו בח' כסלו תש"ב, בגיל 65. הוא הקים את המקווה הראשון לגברים בשכונה.
הרב פינחס דוד היה נשוי פעמיים, פעם אחת לרבקה בתו של רבי אהרן מפעלשטין, ולאחר שהתאלמן ממנה, בשנת 1896 נישא לשרה סאשה, ממנה נולדו בניו האדמו"רים.
ילדיו.
מזיווג ראשון:
מזיווג שני:
הנמל הגדול
הנמל הגדול (מלטית Il-Port il-Kbir; אנגלית Grand Harbour) הוא נמל טבעי, השוכן בצפון-מזרחה של מלטה, והוא אחד משני נמלים טבעיים השוכנים משני צדדיו של חצי האי שברס (Scebarras), שעליו הוקמה העיר ולטה, בירת המדינה. הנמל שוכן דרומית-מזרחית לוולטה, וחוצץ בינה לבין שלוש הערים שעל חופו הדרום-מזרחי. הנמל הטבעי האחר, נמל מרסמשט, שוכן מצידו המערבי של חצי האי שברס.
גאוגרפיה.
הנמל הגדול הוא מפרץ הנשלח מהים התיכון לכיוון דרום-מערב, ואורכו כ-3.25 קילומטרים. קו החוף הצפון-מערבי שלו, שלאורכו שוכנות הערים ולטה ופלוריאנה, ישר, אך חופו הדרום-מזרחי מפורץ, ובו ארבעה מפרצים קטנים שביניהם חצאי איים: ערוץ רינלה (Rinella Creek) החוצץ בין כף ריקסולי (Ricasoli Point) לחצי האי עליו שוכנת העיר קלקארה (A), ערוץ קלקארה (Kallkara Kreek) המפריד בין קלקארה לחצי האי עליו ממוקמת העיר בירגו (B), "ערוץ המספנה" (Dockyard Creek) שבין הערים בירגו וסנגלאה ובו מעגן ליאכטות (C), ו"הערוץ הצרפתי" (French Creek) מדרום לסנגלאה (D). בקצהו הדרום-מערבי של הנמל הגדול, שוכן מפרץ קטן נוסף המכונה "הנמל החדש" (Newport) או "ערוץ מרסה" (Marsa Creek - E). על חופיו של הנמל הגדול שוכנים אזורי מגורים צפופים, וחלק ניכר מאוכלוסיית המדינה מתגורר בטווח של שלושה קילומטרים מחופיו. מתקני הנמל מרוכזים לאורך חופו הדרומי, דרומית לסנגלאה ולפלוריאנה.
היסטוריה.
נתוניו של הנמל הגדול הביאו לכך ששימש כמעגן כבר בזמנם של הפיניקים, והחל בהגעת ההוספיטלרים אל מלטה בשנת 1530, הם הקימו את מבצריהם ואת עריהם החשובות לחופיו. בעת המצור הגדול ששמו העות'מאנים על האי בשנת 1565 אירעו רוב הקרבות סביב הנמל הגדול, שכן עיקר הגנתם של ההוספיטלרים התבססה על שלושה מבצרים השוכנים לחופיו: מבצר סנט אלמו בוולטה (1), מבצר סנט אנג'לו בבירגו (2) ומבצר סנט מייקל בסנגלאה (3). המבצר הרביעי שלחופי הנמל הגדול, מבצר ריקסולי (4) הסמוך למוצאו אל הים, הוקם במאה ה-17.
לאחר ששלטונם של ההוספיטלרים באי הסתיים, שימש הנמל הגדול כבסיסם העיקרי של הבריטים במלטה, וספג הפצצות כבדות בתקופת המצור על מלטה במלחמת העולם השנייה. מאז עצמאות מלטה ירדה חשיבותו הצבאית של הנמל, וכיום הוא משמש כנמל מסחרי משני לנמל החופשי של מלטה וכנמל נוסעים.
האזו רמחובר למרכז העיר על ידי מעלית ברקה.
שליו-שיחים מיוער
שליו-שיחים מיוער (שם מדעי: "Perdicula asiatica"), הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים (סוג: "Perdicula") החי בדרום אסיה.
מאפיינים.
שליו-שיחים מיוער הוא עוף שקט וביישן, הנצפה בדרך כלל בקבוצות משפחה קטנות, של עד ל-12 פרטים. הוא דומה במיוחד, עד כדי תאימות מוחלטת, למין שליו-שיחים סלעי וכמותו הוא מתפרץ בקבוצה בטיסה מהירה מבין השיחים. אורכו 16–17 ס"מ. ראשו של הזכר אדום והוא בעל שפם לבן. הגב חום עדין בחלקו העליון והופך במורד למנומר. החזה גם הוא מנומר בצבעי שחור לבן, והכנפיים רב-גוניות. הנקבה דומה לזכר, אך בחזה המנומר ישנה תוספת של צבעי אדום וורוד.
שליו-שיחים מיוער חי בינות לשיחים והוא אוהב לספוג את קרני השמש. הוא ציפור חברותית, אך בעת החיזור הזכר הופך להיות תוקפני וטריטוריאלי. הזכר נוהג להגן על הנקבה ועל האפרוחים. שליו-שיחים מיוער ניזון ממגוון של זרעים, כן הוא אוכל חרקים ורימות.
ההטלה סביב חודש אפריל. הנקבה מטילה עד שבע ביצים הבוקעות לאחר כעשרים יום.
אנרגיה פוסילית
אורן זריף
אורן זריף (נולד ב-9 בינואר
1975) הוא ישראלי הטוען כי הוא מרפא אלטרנטיבי שיש לו כוחות על-טבעיים.
ביוגרפיה.
זריף נולד למשפחה בוכרית לאם עקרת בית ואב שעסק בתחום היהלומים. יש לו 3 אחים.
קריירה.
זריף מחזיק מספר קליניקות בבני-ברק, בירושלים, בנתניה, באשדוד ובבאר שבע, ומפרסמן במודעות ענק ברוב העיתונים הגדולים בישראל בעברית, ברוסית ובאנגלית, בטענה שהוא מסוגל לרפא מחלות "בעזרת יכולותיו העל-טבעיות". הפרסום הביא אליו חולים רבים, שחלקם טוענים שזכו למזור הודות לפעולותיו.
זריף טוען כי הוא משתמש בשיטת פסיכוקינזיס, על פי שיטתו של ג'וזף מרפי, מחבר הספר "כוחו של התת-מודע". בנוסף למפגשי "העברת אנרגיות" עם מטופליו ושירותי ייעוץ, מוכר זריף גם קרמים הנושאים את שמו ובושם.
ישנם אנשים, חלקם מטופליו בעבר, המאמינים ביכולותיו העל-טבעיות, וחלקם אף מכנים עצמם חסידים של אורן זריף ושל שיטות הטיפול האלטרנטיביות שלו. מנגד, יש רבים הרואים בו שרלטן המנצל את מטופליו בטענות שווא שהוא ניחן בכוחות על-טבעיים. זריף תבע בתביעת דיבה את אודטה שוורץ על שכינתה אותו שרלטן בעת שאירחה אותו בתוכניתה. בית המשפט דחה את התביעה וקבע ביחס לדבריה של שוורץ כי "כל צופה יכול היה להסיק ממראה עיניים את המסקנות שהן כמעט מתבקשות". גם ירון לונדון, אשר אירח את זריף בתוכניתו לונדון את קירשנבאום, טען כי זריף הוא "שוטה העושה כסף מטיפשותן של הבריות" וכינה אותו "נוכל".
ב-2019 משרד הבריאות פרסם, באופן חריג, אזהרה חריפה באשר ל"טיפוליו" של זריף, בה נאמר כי זריף אינו מוסמך לעסוק ברפואה או במקצוע בריאות כלשהו, ואין להסתמך על המידע שנותן או מפרסם לכל צורך רפואי. יתר על כן, המשרד הזהיר ששיטת הריפוי של זריף אינה מגובה בשום נתונים מדעיים, וכי פרסומיו הם ללא בסיס מדעי, ונעשים תוך הטעיית הציבור וייחוס אסור של סגולות ביחס לשיטות הטיפול והריפוי, בדצמבר 2021 משרד הבריאות הוציא הודעה דומה בה נכתב בין היתר כי "המידע הניתן על ידו או בפרסומיו אינו יכול להנחות את החולים במחלות ובמצבים הרפואיים המפורטים בפרסומיו, או לשמש כהמלצה או הוראה רפואית".
זריף גם זכה לפרסום בשל הצהרותיו התקשורתיות יוצאות הדופן. בין היתר טען שביכולתו לנצח את מייק טייסון בקרב איגרוף; שיש להסיר מהמדפים נייר טואלט אורן, על מנת למנוע תהודה כללית שלילית ביקום; וכן איים "לנטרל את תדר הצחוק" של התוכנית צחוק מעבודה אם לא יפסיקו ללעוג לו. כמו כן פנה לקבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב והציע "לפזר 165 טון אנרגיה ברחבת השער של הקבוצה" וכך למנוע ספיגת שערים, בתמורה לתשלום של 800,000 ש"ח. עוד טען זריף כי הוא גרם לניצחון שאול מופז בפריימריז, ודרש להתמנות למקום השני ברשימת קדימה. בתקופת מחאת הקוטג' בשנת 2011 דרש זריף מראשי תנובה כי יוזילו את מחירי הקוטג', אחרת יביא לכך שעטיני הפרות יתייבשו מחלב. בניגוד לסברה נפוצה, זריף אינו אורן מיילי שהתפרסם כ"אורן הקטן" במופעי טלפתיה בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90.
זריף שימש גם כפרזנטור של רשת "מחסני תאורה".
החלפת שמות.