בשנת 1984 הצטרף לשירות הדיפלומטי של הכס הקדוש. מילא תפקידים במטה השירות ובנציגויות בטנזניה, אורוגוואי, הפיליפינים ובורונדי. ב-2000 מונה לשליח מיוחד ומשקיף במועצת אירופה. ב-2004 מונה לארכיבישוף בגלאזגו, ובאותה שנה מונה גם לשגריר (נונציו) בבורונדי. ב-2008, במהלך שירותו שם, נזרק רימון יד לעבר בניין הנציגות. בשנת 2009 מונה לנונציו בגואטמלה. היה מועמד אפשרי למשרת הארכיבישוף הקתולי של וסטמינסטר, אך לא מונה. בשנת 2012 מונה לנונציו באוסטרליה.
ב-2014 מינה האפיפיור פרנציסקוס את גלאגר לתפקיד המזכיר לענייני יחסים עם מדינות, בכפיפות ישירה לקרדינל מזכיר המדינה של הכס הקדוש.
גלאגר דובר אנגלית, איטלקית, צרפתית וספרדית.
קולסון
הקהילה היהודית הספרדית בבוקרשט
הקהילה היהודית הספרדית בבוקרשט נוסדה ב-1718
, אך נוכחותם של יהודים ספרדים בבוקרשט קודמת לכך וכבר ב-1496, רק ארבע שנים אחרי גירוש ספרד כבר מוזכרים במסמכים יהודים ספרדים בבוקרשט.
הקהילה היהודית הספרדית הגדולה ביותר ברומניה הייתה תמיד בבוקרשט וקהילה זו, לאחר שגדלה, שכרה לעצמה רב, שהיה מקובל גם על הקהילות הספרדיות האחרות ברומניה. היו תקופות בהן רב הקהילה הספרדית היה ממוצא אשכנזי, כמו במקרה של הרב יעקב נימירובר.
בתי הכנסת.
הרב אליעזר פאפו ודמשק אליעזר ארגנו מחדש, ב-1811, את חברה קדישא של הקהילה הספרדית בבוקרשט וקבעו לה תקנון חדש. אנשי חברה קדישא כינו עצמם בשם Hermanos (אחים). בני הקהילה החליפו הרבה מקומות תפילה עד שבשנים 1819 - 1820 בנו לעצמם את ההיכל הספרדי החדש, קהל גראנדה בבוקרשט ברחוב נגרו וודה מס' 12. בית כנסת גדול זה שופץ כמה פעמים, ב-1838, ב-1853, ב-1892 וב-1938. ב-1892 הובא מלייפציג עוגב גדול לניגון בבית הכנסת, בנוסף לשירת המקהלה המקומית.
בתוך הקהילה נוצרו מתחים בין השמרנים ובין המבקשים לחדש, לכן חלק מהקהילה הקים ב-1846 בית כנסת נוסף, קהל צ'יקו בבוקרשט, מכונה גם "קהל קדוש שלום", שנהרס והוקם מחדש במאי 1883. בעת מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט נבזז ההיכל הגדול, קהל גראנדה ונשרף ובני הקהילה נאלצו להיסתפק בהיכל הקטן. ב-1955 פורק המבנה של ההיכל הגדול.
בתי העלמין.
על פי רישומים של יצחק באלי, שהיה מזכיר הקהילה היהודית הספרדית בבוקרשט, לקהילה היו תחילה שני בתי עלמין, האחד בכפר בודשט (Budeşti) והשני במקום בו יש כעת המפלים של גן צ'ישמיג'יו. בהמשך קנתה הקהילה קרקע ברחוב סבסטופול, שם היה בית העלמין היהודי סבסטופול בבוקרשט, שנסגר ב-1864. בימי שלטונו של יון אנטונסקו הופקע בית עלמין סבסטופול והיהודים אולצו להעביר את שרידי המתים למקום אחר. לאחר סגירת בית העלמין סבסטופול, הקהילה קנתה קרקע ופתחה את בית העלמין הספרדי של בוקרשט.
אמרה סקצ'י
חוסיין אמרה סקצ'י (בטורקית: Hüseyin Emre Sakçı; נולד ב-15 בנובמבר 1997) הוא שחיין טורקי, פעמיים ברציפות סגן אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (גלאזגו 2019 וקאזאן 2021) ושיאן העולם הנוכחי (2022) במשחה ל-50 מטר חזה (בריכת 25 מטר) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שירד מתחת ל-25 שניות במשחה זה.
ביוגרפיה.
סקצ'י נולד וגדל באיזמיר.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 סיים במקום 18 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.76 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 25.89 שניות ובמקום 18 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 57.76 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:34.38 דקות, כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 25.91 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 סיים במקום 17 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.17 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 26.87 שניות ועלה מהמקום הרביעי לשלב חצי הגמר.
סגן אלוף אירופה (בריכת 25 מטר).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה גלאזגו בתחילת דצמבר זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 25.82 שניות, אחרי ולדימיר מורוזוב מרוסיה שקבע שיא אירופה חדש של 25.51 שניות ולפני ארנו קמינחה מהולנד שקבע אף הוא שיא לאומי חדש של 25.84 שניות.
שיאן אירופה (בריכת 25 מטר).
במסגרת ליגת השחייה הבינלאומית (בריכת 25 מטר) - ISL, שנערכה בבודפשט הונגריה ב-5 בנובמבר 2020 קבע במשחה ל-50 מטר חזה שיא אירופה חדש של 25.29 שניות, 4 מאיות השנייה איטי משיא העולם.
באולימפיאדת טוקיו סיים במקום 19 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.87 שניות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה קאזאן, רוסיה בתחילת נובמבר זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 25.39 שניות, אחרי איליה שימנוביץ' מבלארוס שהשווה את שיא עולם בתוצאה של 25.25 שניות, ולפני ניקולו מרטיננגי מאיטליה (25.54 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 56.25 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר הוא סיים במקום 16 לאחר שפסל בשלב חצי הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 25.87 שניות ועלה מהמקום השני לשלב חצי הגמר. גם במשחה ל-100 מטר חזה הוא פסל, כבר בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום תשיעי, במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:30.24 דקות, כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 58.03 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x50 מעורב בתוצאה של 1:41.38 דקות, כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 25.23 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות.
שיאן עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות טורקיה (בריכת 25 מטר) שנערכה בגזיאנטפ ב-27 בדצמבר אותה שנה הוא קבע במשחה ל-50 מטר חזה שיא עולם חדש של 24.95 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן 12 השנים של קמרון ואן דר בורג מדרום אפריקה 25.25 שניות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-25 שניות.
מיקלוש באואר
מיקלוש באואר (בהונגרית: Bauer Miklós; בודפשט, 20 בינואר 1921 – בודפשט, 12 ביוני 2008) היה עורך דין יהודי-הונגרי, וקצין חקירות לשעבר של "הרשות להגנה של המדינה" (המשטרה החשאית ההונגרית – ÁVH) בדרגת לוטננט קולונל. הוא אביו של טמאש באואר שהיה חבר האספה הלאומית של הונגריה (פרלמנט).
ביוגרפיה.
מיקלוש באואר נולד במשפחה יהודית כבנו של הבעלים המשותף של סיטונאי תיקים וחוטים (באואר וראץ).
פעילותו.
במהלך מלחמת העולם השנייה, היה שותף פעיל בהתנגדות האנטי-גרמנית ווהאנטיפשיטית בהונגריה נגד מפלגת צלב החץ תחת השם הבדוי "אבא בם". בתום המלחמה, כמו אשתו וגיסו סנדי ג'רג', הצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית. בינואר 1945 הפך לקצין ÁVO ולאחר מכן בשמה החדש ÁVH (כמו יהודים רבים אחרים ששרדו את השואה וביקשו לתפוס ולהעמיד לדין את הפשיסטים ההונגרים ואת משתפי הפעולה ההונגרים עם הנאצים). גאבור פטר, (מקודם: בנימין אייזנברג) מפקד ומנהיג הארגון החשיב את באואר לאחד מ"כוח העבודה הטובים ביותר". כ"צחוק המיוחד של הגורל", גם באואר נעצר על ידי ה-ÁVH במהלך ההכנות לתביעה הציונית נגד פטר גאבור ב-1953. הוא היה אסיר בשדרת אנדראשי 60 (בית הטרור) במשך 10 חודשים. משפט הראווה מעולם לא הגיעה להכרעת הדין עקב מותו של סטלין והרפיה מסוימת מהטרור הממלכתי. האישומים בוטלו, ובאואר הצליח לחזור - וחזר - ל-ÁVH.
במהלך החקירות בשדרת אנדראשי 60, על פי דיווחי האסירים, הוא העדיף להשתמש בחיתוך ציפורניים כאמצעי לסחוט את ההודאה הרצויה, ומכאן כינויו: "באואר ציפורניים". הוא השתתף בחקירת שר המשפטים לשעבר, אישטוואן ריס הסוציאל-דמוקרט (שפשעו היה שהתפטר ב-1947 במחאה על הבחירות). לאחר חודשיים של חקירות (בין היתר של באואר), ריס מת ב-1950. באואר (לכאורה) הודה כי הוכה למוות. ככפיף של ולדימיר פרקש (מקודם: לוי), הוא מילא תפקיד גם בחקירות של משפט לאסלו רייק. לדבריו, הוא לקח חלק בעריכת דו"חות סיכומים מסוימים, אך לא פגש את לאסלו רייק באותה עת, וגם לא חקר אותו או כל נאשם אחר. במשפט, אחרי 1956, טוהרו ריס, רייק ואחרים מכל אשמה ושמם שוקם.
באואר עלה לדרגת סגן אלוף (קודם ב-1950). מאוחר יותר, ב-1962, האשים אותו ג'רג' מרושאן (מהמנהיגים הקומוניסטיים הקיצוניים ביותר בהונגריה אז) בביצוע עינויים באסירים פוליטיים, אך לפי ההיסטוריון קריסטיאן אונגווארי (Ungváry Krisztián), האשמותיו היו מופרכות לחלוטין ושימשו רק למטרות פוליטיות של אותה העת. גאון השפות מיקלוש באואר היה אחראי על הערכה וכתיבת סיכומים בתוך המשטרה החשאית ההונגרית – ÁVH. הוא לא שימש מעולם כאדם שעסק בעינויים ובמכות. גם תחומי האחריות שלו היו שונים לגמרי. על סמך דיווחיו למנהיגות המפלגה והמדינה הן לפטר גאבור, הן למתיאש ראקושי והן לארנה גרה קיבלו אלה החלטות רציניות. אולם, במקרה של אישטוואן ריס, נראה שהוא כן היה מעורב בחקירתו תחת עינויים.
אחרי המרד ההונגרי.
אחרי המרד ההונגרי ב-1956, הוא שוחרר מה-ÁVH ועבד ב"חברת קומפלקס סחר חוץ" (Complex Foreign Trade Company) כיועץ משפטי ואחר כך שימש כבורר.
אחרי חילופי המשטר.
באואר פרש מחברת קומפלקס סחר החוץ ואחרי שינוי המשטר הקים משרד עורכי דין בשם ארשי ושות'. מטעם משרד זה, עורך הדין טיבור ביהרי ייצג את טיבור ויידה בתביעה הקשורה לעברו של הלה ב-ÁVH. בראיון בשנת 2000, הכחיש מיקלוש באואר במידה רבה את האמור לעיל וראה את עצמו "אדם ישר" ש"ברור שעשה הרבה טעויות, אבל עשה הרבה יותר טוב מאשר רע, ומרגיש שמאזן מעשיו חיובי בעליל".
סאגה (עיר)