השיר נחלק לשישה בתים בני שש שורות כל אחד וכמעט כולו מונולוג שנושא הלץ באוזני המלך. בשלוש שורות "מתערב" המלך בשיר הלירי בדברים פרוזאיים ונונסנסיים. בחלק מן הביצועים שורות אלה מדוברות ולא מושרות ("אולי בכל זאת רבע עוף" בבית השלישי, "שיעברו, אני ישן!" בבית הרביעי ו-"שייכבו את הפנס" בבית האחרון).
ביצועים.
הביצוע הראשון של השיר היה במחזמר המקורי על במת הקאמרי על ידי שמעון בר בתפקיד ליצן החצר מונדריש ואברהם מור כאחשוורוש.
חוה אלברשטיין ביצעה את השיר בתקליטה "הלילה הוא שירים" (1977) ומאז הופיע ביצוע זה באוספים רבים משיריה ומשירי הארץ.
אריק איינשטיין ושם טוב לוי ביצעו את השיר בתקליט (1980).
בשנת 1982 שולב השיר במופע ובתקליט שיצא בעקבותיו, מתתיהו ואלכסנדר: מתי כספי שר משירי סשה ארגוב. השיר היה אחד משיאי המופע, כאשר מתי כספי שר לארגוב, המלווה אותו בנגינה בפסנתר ומדקלם את מילותיו של המלך.
בהפקת 2005 של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" הוסיף מעבד המוזיקה בהפקה, יוני רכטר את השיר לתמונה בה אנשי השוק מרדימים את שלמה המחופש לשלמי ושרים לו "אם כתר הוא נושא או דלי, אין כל הבדל - בסוף יישן הוא".
בספיישל הפורימי של ערוץ הופ ששודר ב-2004 ונקרא "המגילה החדשה של הופ", השיר בוצע על ידי אבי יקיר (בתור שלוק העורב שכיכב בתור המן) וז'יל בן דוד (בתור בליק שכיכב בתור אחשוורוש).
עוד ביצעו את השיר שלמה בר, שולי רנד, גדי יגיל, אורה זיטנר, אסתר עופרים, רונית אופיר, אחינועם ניני, איטן גרינברג, דני מסנג, שילה פרבר, נתן סלור ואחרים. שלמה ארצי מספר שביקור כילד בהופעה של המחזה אסתר המלכה, ובפרט השיר הזה, משכו אותו אל הבמה ואל קריירה כזמר. ביצוע נוסף הוא של אנדריאס שול בליווי תמר הלפרין על הפסנתר והשורות של המלך. השיר הוא גם פריט ברפרטואר של מקהלות וחבורות זמר רבות.
יעל פרלוב
יעל פרלוב (נולדה ב-13 באוגוסט 1959) היא עורכת ומפיקת סרטים ישראלית.
פרלוב זכתה בפרס אופיר עבור העריכה הטובה ביותר לשנת 2001 על עריכת הסרט "חתונה מאוחרת". בשנת 2017 זכתה, ביחד עם יריב מוזר, בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2017 על הסרט "בן-גוריון, אפילוג".
ביוגרפיה.
פרלוב היא בתו של דוד פרלוב, אחותה התאומה של נעמי פרלוב. פרלוב גדלה בתל אביב ולמדה בבית ספר תיכון חדש.
בעלת תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, לאחר מכן החלה ללמד עריכת סרטים בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר מנשר לאמנות. כמו כן, היא זוכת פרס אמנות הקולנוע של משרד התרבות והספורט על תרומתה לתעשיית הקולנוע הישראלית.
פרלוב יזמה וניהלה אמנותית את "פרויקט קפה" (2010), "פרויקט מים" (2012), שפתח את שבוע המבקרים של פסטיבל הסרטים של ונציה וזכה בפרס אמנסטי אינטרנשיונל הצרפתי ו״פרויקט ספורט״ (2014) שהוצג בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ברומא. במסגרת הפרויקטים הללו, שנעשו במסגרת הלימודים בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש, התקיים שיתוף פעולה בין יוצרים ישראלים ליוצרים פלסטינים, והופקו סדרת סרטים עלילתיים ודוקומנטריים. כל הפרויקטים הוצגו גם בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים.
בשנת 1983 ערכה את "יומן", סרטו התיעודי של אביה דוד פרלוב. הסרט באורך 6 השעות (מחולק לפרקים) מתעד את משפחתה של פרלוב במשך כעשר שנים, בין השנים 1973 עד 1983. הסרט הופק עבור ערוץ 4 הבריטי ושודר בקשת.
בין 1982-1985 עבדה בצרפת כעוזרת עריכה של העורכת זיוה פוסטק בסרט התעודה ״שואה״ של הבמאי הצרפתי קלוד לנצמן.
בשנת 1987 ערכה את החלק הראשון של סדרת הסרטים "בוקר טוב ישראל" של הבמאי אמיר הר גיל.
בשנת 2000 הפיקה את הסרט התיעודי "המרפסת" עבור ערוץ 8 אשר עקב אחר חייו של שחקן התיאטרון ישראל בקר. בשנת 2001 שימשה כעורכת הסרט "חתונה מאוחרת", על עריכת הסרט זכתה בפרס אופיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר".
בשנת 2003 ערכה את הסרט "מתנה משמיים", שהיה מועמד לאחד עשר פרסי אופיר באותה שנה. באותה שנה הפיקה וערכה גם את הסרט התעודי "מסיבת יום הולדת" ששודר בקשת.
בשנת 2004 ייסדה פרלוב את ״התחרות ליצירה דוקומנטרית ע״ש פרלוב״, תחרות נושאת פרסים לסרטים תיעודיים קצרים לסטודנטים מכל הארץ בשיתוף קרן רבינוביץ ושידורי קשת.
בשנת 2007 הפיקה וערכה עבור קשת וערוץ 8 את סדרת הסרטים התיעודיים ״חדר משלך - נשים כותבות״ על סיפורן של הסופרות והמשוררות הישראליות אידה פינק, אורלי קסטל-בלום, שרה שילה ואגי משעול בבימויה של רות ולק.
בשנת 2008 הפיקה וערכה את סרט התעודה "המלחמה הראשונה שלי", אשר תיעד חיילים במהלך מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2010 שימשה כעורכת הסרט "התגנבות יחידים", בו כיכבו עוז זהבי, מיכאל אלוני ועוד.
בשנת 2014 ערכה את הסרט "דוד פרלוב: דיוקן", אשר הוקדש לאביה כעשר שנים לאחר פטירתו. במקביל החל משנת 2012 הפיקה גם פרויקט שחזורים (רסטורציה) לסרטיו של אביה - ״זכרונות משפט אייכמן״, ״בעקבות הלדינו״ ו״ביבה״ בתמיכת מוזיאון יד ושם ושירות הסרטים הישראלי.
בשנת 2015 הפיקה יחד עם לירן עצמור וערכה את הסרט ״בובה ממוכנת״ על חייה של המשוררת דליה רביקוביץ בבימויה של רות ולק. הסרט שודר בערוץ הראשון.
פרלוב חברה באקדמיה לקולנוע וטלוויזיה ומשמשת החל משנת 2017 כלקטורית בקרנות וגופי קולנוע ישראליים וכשופטת בפסטיבלי קולנוע בארץ ומחוצה לה במשך שנים רבות.
בשנת 2018 הפיקה וניהלה אמנותית את פרויקט ״דוקו דאנס״ מטעם הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, הפרויקט, שעוסק במחול כמניע חברתי, הוקרן בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים ובפסטיבל חיפה.
בשנת 2020 ערכה את הסרט ״יאנה״ בבימויה של נועה דולברג, הסרט שודר בyes דוקו וזכה בפרס סרט הסטודנטים הטוב ביותר בתחרות הפורום הדוקומנטרי בישראל.
בשנת 2021 ערכה את הסרט ״מגרש משחקים״ בבימויה של נורית קידר, הסרט זכה בציון לשבח בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ושודר בכאן 11.
בשנת 2022 הפיקה וערכה את הסרט ״הפרטיזן עם מצלמת הלייקה״ בבימויה של רות ולק, הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הקולנוע ירושלים וישודר בכאן 11.
חיים אישיים.
ב-1990 נישאה לנעם בן זאב, לשעבר כתב לענייני מוזיקה קלאסית בעיתון הארץ ולהם שני ילדים - השחקנית אלמה בן זאב והלל בן זאב.
פרסים.
כמה מהסרטים שערכה זכו גם בפרסים בפסטיבלים בישראל ובעולם.
ברית שלושת הלאומים
ברית שלושת הלאומים (בלטינית: Unio Trium Nationum - אוניו טריום נאטיונום, בהונגרית: A három nemzet unió או A Három nemzet szövetség) או "ברית האחים" משנת 1437 (בלטינית: Fraterna Unio או בהונגרית - A Kápolnai unió) הייתה ברית עזרה הדדית שהוכרזה ביישוב קאפולנה (ברומנית "קפלנה") ב-16 בספטמבר 1437 ושאושרה מחדש בשדה טורדה (קמפיה טורזי) ב-2 בפברואר 1438 על ידי שלושת המעמדות ששלטו בשטח טרנסילבניה בימי הביניים, שרוב רובה הייתה הונגרית, הבורגנות הסקסונית והסקלרים שנהנו כאנשי צבא "חופשיים" ממעמד מיוחד בממלכת הונגריה. שלושת מעמדות אלה היו רומיים-קתוליים באמונתם, בעוד המוני האיכרים, שהפכו לצמיתים, היו בחלקם רומנית - ("ולאכים" בפי ההונגרים) וחסידי הדת הנוצרית האורתודוקסית ובחלקם הונגרים.
הברית נוצרה לקראת דיכויו של מרד בובלנה בשנת 1437. מרד זה פרץ כתגובה לניסיון של הבישוף הקתולי של טרנסילבניה לגבות את המיסים שלא שולמו. למרות שהמרד הונהג על ידי ברונט הונגר בשם אנטאל בוודאי נאג' (אנטון הגדול מבודה), המורדים היו קואליציה של יסודות שונים שבחברה הטרנסילבנית - צמיתים רומנים והונגרים, יחד עם בורגנים הונגרים וסקסונים מקולוז'וואר (קלוז'). המרד פרץ לא רק על רקע כלכלי, אלא נשא גם אופי חברתי ופוליטי, כשהמורדים הכריזו גם הם על עצמם "מעמד" ("לאום") של הנסיכות.
הרומנים היוו גם הם בטרנסילבניה מעמד הקרוי 'Universitas Valachorum" (אוניברסיטס ולאכורום) עד למרד בובלנה, אולם אחרי דיכוי המרד והיווצרות "ברית שלושת הלאומים", נדחקו רובם למעמד של צמיתים.
החלוקה המנהלית של טרנסילבניה בימי הביניים.
בימי הביניים טרנסילבניה שהייתה חלק ממלכת הונגריה חולקה לשני סוגים של יחידות מנהליות:
האירועים שהובילו לברית.
בשנת 1365 הנהיג מלך הונגריה לאיוש הגדול לבית אנז'ו באמצות הצו בטורדה מספר גזרות נגד האוכלוסייה הרומנית והדת הנוצרית אורתודוקסית בממלכה. המעמד של אצולה הותנה מכאן ואילך בהשתייכות לדת הרומית קתולית. משום כך רבים מהאצילים הרומנים נאלצו להמיר דתם לנצרות קתולית. אלו שלא עשו זאת נכסיהם הופקעו וחלקם הפכו במשך הזמן ממש לאיכרים.
עם סילוק האליטה הרומנית הפסיקו הרומנים להיות מיוצגים בפורומים המנהיגים.
התחייבויות האיכרים, רומנים והונגרים כאחד, כלפי האצולה והכנסייה, הכבידו והלכו. האיכרים איבדו גם את הזכות לעבור מגוריהם ונקשרו לאדמת האציל המקומי וחויבו לעמול בשבילו.
משנת 1434 לא נגבו מיסים לכנסייה מהאצילים ההונגרים הקטנים ומהרומנים.
עם העלייה בכוחה של האימפריה העות'מאנית בשנת 1421 התחוללה אחת הפשיטות הצבאיות העו'תמאניות הראשונות נגד המחוזות הטרנסילבנים של ממלכת הונגריה. הכוחות הפולשים חדרו מתוך ולאכיה השכנה. הסקסונים הטרנסילבנים והסקלרים שחיו באזור הספר ניסו להתגונן אך הוכרעו על ידי המספר העצום של החיילים הטורקים. הקיסר זיגמונד לבית לוקסמבורג, שהיה גם מלך הונגריה, לא היה מסוגל להגיב מיידית מפני שזה עתה ירש את כתר בוהמיה והיה מעורב שם במלחמות ההוסיטים.