הפרויקט החדש קיבל את השם "מוזילה", על שם הקמע של החברה האם. עד מהרה התקבצה סביב הפרויקט קהילה של מפתחים, ותוך כשנתיים כבר שוחררו גרסאות ראשונות שהיו שמישות, ואף הפכו לנפוצות בגנו/לינוקס, אם כי הן עדיין היו רחוקות מלהיות שימושיות ויציבות עבור הציבור הרחב. חברת נטסקייפ, שחיכתה לסיום הפרויקט בכיליון עיניים, בעודה רואה כיצד הדפדפן הקודם שלה הולך ומאבד את אחיזתו בשוק, הוציאה את גרסה 6.0 של הדפדפן שלה על בסיס אחת הגרסאות המוקדמות (Milestone 18). היא ספגה ביקורת קשה על כך, משום שהדפדפן ירש ממוזילה באגים רבים, שתוקנו רק מאוחר יותר, וגרם לה בכך נזק תדמיתי. עם זאת, ככל שהתקדם פרויקט מוזילה, הלך והשתפר הקוד ביציבותו ואיכותו. בינואר 2002 אף הושקה גרסה עם תמיכה בעברית.
אף על פי שמוזילה שוחררה כמוצר בפני עצמו, נטסקייפ המשיכה לארוז מפעם לפעם גרסאות נטסקייפ, אשר, כמו גרסה 6, התבססו על מוזילה, והוסיפו עליו מספר הרחבות קנייניות. ונטסקייפ גרסה 8 שסבל מבעיות אבטחה בעת השקתו במאי 2005.
בקיץ 2003 החליטה חברת AOL, שרכשה את חברת נטסקייפ ב־1999, לסגור את החברה ולהפסיק את פיתוח הדפדפן. במקביל, הוקם ארגון ללא מטרות רווח, בשם קרן מוזילה, שהמשיך את פיתוח הדפדפן באופן עצמאי. AOL העבירה לארגון החדש את הזכויות על השימוש בשם "מוזילה", וכן התחייבה לתרום לו 2 מיליון דולר. גם חברות אחרות, ובהן IBM וסאן מיקרוסיסטמס, התחייבו לתרום לארגון החדש כדי להבטיח את המשך פיתוח הדפדפן. גרסה חדשה למוזילה הושקה בינואר 2004.
ב־10 במרץ 2005 הכריזה קרן מוזילה כי תפסיק את פיתוח דפדפן מוזילה, ותספק רק עדכוני אבטחה לגרסה האחרונה שהוצאה, 1.7. עם זאת, הבטיחה הקרן לספק את תשתית הפיתוח הדרושה, אם תתגבש קהילת מפתחים שירצו להמשיך את פיתוח מוזילה באופן עצמאי. הקרן החליטה להתמקד בפיתוח הדפדפן Firefox ותוכנת הדואר Thunderbird, המוזכרות למטה, עקב מחסור במשאבים מספיקים כדי לתחזק את שני המוצרים, וגם עקב הפופולריות הרבה ששתי תוכנות אלו צברו, יחסית לחבילת מוזילה.
באפריל 2005 הוערך נתח השוק של הדפדפנים של קרן מוזילה ביותר מ־10% משוק הדפדפנים (לאחר שזינק מנתח שוק של כ-4% לנתח שוק של כ-10%), וחלקו גדל בהתמדה בשנים שאחר כך עם השקת "פיירפוקס 3" ביוני 2008. בנוסף חלה עלייה בפופולאריות של פיירפוקס גם בקרב המשתמשים העסקיים. באוגוסט 2009 דווח שפיירפוקס חצה את קו מיליארד ההורדות.
בינואר 2010 השיקה מוזילה גרסה ראשונית של פיירפוקס מובייל, עבור טלפונים סלולריים.
באפריל 2010 דיווחה הרן שנתח השוק של פיירפוקס בעולם הוא כ-30%, בישראל נתח השוק היה כ-25%. אולם עם העלייה בפופולריות של הדפדפן גוגל כרום ירדה חלקה של מוזילה פיירפוקס בשוק.
תוכנות נוספות המבוססות על מוזילה.
במהלך 2003 החלה קרן מוזילה לפתח ולהפיץ עוד מספר תוכנות המבוססות על חבילת מוזילה המקורית:
בנוסף, קיימים מספר דפדפנים ומוצרים אחרים המבוססים על מוזילה המפותחים על ידי קבוצות וחברות מחוץ לקרן מוזילה.
קהילת מוזילה.
בשם "מוזילה" מכונה גם קהילה בינלאומית של אנשים, המכונים "מוזילאים" (Mozillians באנגלית), שנאמנים לשימוש בתוכנות של מוזילה, תורמים לפיתוחן והפצתן וכן תומכים ברעיונות של "אינטרנט פתוח" בהתאם למניפסט של מוזילה. בין היתר, עוסקים אנשי קהילת מוזילה בדברים הבאים:
חלק מהפעילויות נעשות באופן עצמאי על ידי חובבי מוזילה, וחלקן נתמכות על ידי קרן מוזילה.
סאן מיקרוסיסטמס
סאן מיקרוסיסטמס (באנגלית: Sun Microsystems), הייתה חברת מחשבים אמריקאית מן המובילות בעולם. החברה נוסדה בשנת 1982, מטה החברה ממוקם בסנטה קלרה שב"עמק הסיליקון" בקליפורניה, ומאז שנת 1984 עמד בראשה סקוט מקנילי, שהיה אחד ממייסדיה. החברה עסקה בייצור מחשבים, מוליכים למחצה ותוכנה. בינואר 2010 נרכשה סאן על ידי חברת אורקל.
פעילות.
החברה אחראית לפיתוח שפת התכנות הפופולרית Java, שבה היא עושה שימוש ב־JSP - שפת צד שרת שפיתחה כדי להתחרות ב־ASP של מיקרוסופט - וכן בשרתי מחשב ותחנות עבודה ממוחשבות שהיא משווקת. סאן גם משווקת מערכת הפעלה בשם 'סולאריס' המבוססת על יוניקס, ושרתים חזקים בארכיטקטורת SPARC שפיתחה, המתחרה במעבדי x86 של אינטל. כמו כן ייצרה החברה שרתים המבוססים על מעבדים של AMD ואינטל. ב-16 בינואר 2008 נרכשה MySQL על ידי סאן תמורת מיליארד דולר אמריקני.
בשנים האחרונות הפכה סאן ליריבתה הקשה של מיקרוסופט, בעיקר לאחר שהפיצה בחינם בעבר חבילת יישומים משרדיים בשם סטאר אופיס, לימים אופן אופיס. מיקרוסופט ניסתה להקשות על חברת סאן ככל האפשר ובשיאו של המאבק הגיעו שתי החברות לספסל הדיונים בבית המשפט לאחר שמיקרוסופט נתבעה על ידי סאן על הפרת תנאי הרישיון שניתן לה לשלב את שפת ג'אווה בדפדפן אינטרנט אקספלורר ובמערכות ההפעלה שלה. סאן טענה שהגרסה של מיקרוסופט לג'אווה אינה תואמת את התקן של השפה כפי שהוגדר על ידי סאן. בעקבות זאת, הפסיקה מיקרוסופט לשלב את גרסה שלה ל-JVM בדפדפן ובמערכות ההפעלה שלה, ומשתמשיהם נדרשו להוריד את התמיכה בשפה מאתר האינטרנט של סאן.
ב-20 באפריל 2009 נחתם הסכם בין סאן לבין אורקל לפיו תקנה אורקל את חברת סאן תמורת 7.4 מיליארד דולר. רכישה זו מבצרת את מעמדה של אורקל כשחקנית משמעותית בעולם הג'אווה, וכמתחרתה הגדולה של מיקרוסופט. ב-21 בינואר 2010, אישר האיחוד האירופי את הרכישה, ללא תנאים מגבילים.
סאן ישראל.
חברת סאן פעילה בישראל כבר שנים רבות, תחילה באמצעות נציגות (חברת א.מ.ת. מחשוב), והחל משנת 1996 - באמצעות חברה בת, סאן ישראל, המשווקת את מוצריה באמצעות משווקים מורשים. בנוסף יש לחברה מרכז פיתוח בהרצליה, העוסק בפיתוח מוצרי Java.
אופן אופיס
נשיא ארצות הברית
נשיא ארצות הברית של אמריקה (באנגלית: President of the United States, ובקיצור הרווח POTUS) הוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת הנבחר של ארצות הברית. הנשיא עומד בראש הרשות המבצעת והממשל הפדרלי, והוא המפקד העליון של הכוחות של ארצות הברית.
הנשיא נבחר באמצעות העם בדרך לא ישירה על ידי חבר האלקטורים לכהונה בת ארבע שנים, והוא אחד משני הנבחרים הפיקודיים הנבחרים ברמה הלאומית הפדרלית, לצד סגן נשיא ארצות הברית. התיקון ה-22 לחוקה, שאושר בשנת 1951, מגביל את הנשיא מבחירה לכהונה שלישית מלאה.
45 בני אדם שירתו בתפקיד זה. הנשיא הנוכחי וה-46 של ארצות הברית הוא ג'ו ביידן.
הדרישות לתפקיד.
בחוקת ארצות הברית נקבעו הדרישות ההכרחיות למועמדים לתפקיד הנשיא: נולד כאזרח ארצות הברית או אזרח ארצות הברית בלידתו (במקור: natural born citizen), בן 35 לפחות, ותושב ארצות הברית במשך 14 שנים לפחות. הדרישה לאזרחות מלידה מונעת ממהגרים להתמודד על התפקיד. כך למשל היה במקרה של מושל קליפורניה לשעבר, ארנולד שוורצנגר, שהוא יליד אוסטריה, ויש שקראו לשינוי החוק, כך שיאפשר לו להתמודד על הנשיאות. הצעות לבטל את הדרישה עלו מספר פעמים, אולם לא הגיעו עד כדי שינוי החוקה.
הביטוי החוקתי "אזרח מלידה" מותיר מקום נרחב לפרשנות. לא ברור האם מי שנולד להורים אזרחי ארצות הברית מחוץ לגבולה, או מי שנולד בארצות הברית להורים שאינם אזרחים (וזכה לאזרחות מכוח התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית), נחשב לאזרח מלידה. התשובה לשאלה האם אזרחים כגון אלה יכולים לכהן כנשיאים, היא ככל הנראה חיובית, אך מעולם לא עמדה למבחן משפטי. הסנאטור ג'ון מקיין, יליד אזור תעלת פנמה היה מועמד לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית ב-2008, בלי שעלו ספקות לגבי כשירות וכך גם הסנאטור בארי גולדווטר המועמד מטעם הרפובליקנים בבחירות ב-1964, שנולד באריזונה, בשעה שזו הייתה טריטוריה אמריקאית בלבד, ולא מדינה ממדינות האיחוד. גם מקיין וגם גולדווטר הפסידו בבחירות.
תהליך הבחירה.
השלב הראשון בתהליך הבחירה המודרני לנשיאות הוא הבחירות המקדימות ("פריימריס") שעורכות שתי המפלגות הגדולות (הדמוקרטית והרפובליקנית), ובהן נבחרים המועמדים לנשיאות. המועמד המנצח בוחר את מועמדו לתפקיד סגן הנשיא, ובהמשך נערכות הבחירות הכלליות לנשיאות (הנשיא וסגנו הם בעלי התפקידים היחידים שנבחרים על ידי כלל הציבור האמריקני – חברי הקונגרס נבחרים כנציגי מדינות או מחוזות בחירה, ובעלי תפקידים אחרים ממונים על ידי הממשל).
שיטת הבחירות לנשיאות איננה ישירה (כזו שבה הזוכה הוא זה שזכה לרוב קולות הבוחרים) אלא באמצעות חבר האלקטורים. כל מדינה בוחרת נציגים לחבר האלקטורים והוא זה אשר בוחר את הנשיא. מספר האלקטורים בכל מדינה נקבע לפי מספר הנציגים בבית הנבחרים (שהוא יחסי לגודל האוכלוסייה ונקבע אחת לעשור) ועוד מספר הנציגים בסנאט (שהוא שניים בכל המדינות). מספר האלקטורים הקטן ביותר הוא שלושה ונכון ל-2016, קיימות שמונה מדינות עם מספר כזה של אלקטורים. לבירה וושינגטון די. סי. מוקצה מספר האלקטורים של המדינה הקטנה ביותר (שלושה). ארבע המדינות עם מספר האלקטורים הגדול ביותר בעשור השני של המאה ה-21 הן קליפורניה (55), טקסס (38), ניו יורק (29) ופלורידה (29). בכל המדינות למעט נברסקה ומיין (לשתיהן מספר אלקטורים מועט, יחסית), מועמד שזכה ברוב הקולות במדינה מסוימת, גורף את כל קולות האלקטורים של אותה מדינה. מסיבה זאת, מערכת הבחירות של שני המועמדים מתמקדת בעיקר במדינות ה"מתנדנדות", בהן אין יתרון ברור למפלגה מסוימת. ייתכן מצב שבו מועמד זוכה ליותר קולות כלליים (מה שמכונה "Popular Vote") אך פחות קולות של אלקטורלים, ולכן מפסיד בבחירות (למשל אל גור, שהפסיד בבחירות 2000 לג'ורג' בוש).
משך הכהונה.