באליפות אירופה שנערכה בבודפשט במאי 2021 זכתה פנציירה ב-5 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-200 מטר גב בשיא אליפות חדש של 2:06.08 דקות, לפני קאסי ווילד מבריטניה (2:07.74 דקות) וקטלין בוריאן מהונגריה (2:07.87 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.01 שניות, אחרי קתלין דוסון מבריטניה (58.49 שניות) ולפני מריה קמנייבה מרוסיה (59.22 שניות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי משולב, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זיקנוק שליחים" תוצאה של 2:00.57 דקות. משחה הגמר ל-100 מטר גב נערך פעמיים. בפעם הראשונה היא סיימה במקום רביעי בתוצאה של 59.65 שניות. אך מאחר שהשחיינית במסלול 8 לא שמעה את ההזנקה בשל תקלה במערכת, התוצאות בוטלו ונערך משחה חוזר, כעבור 2:21 שעות. מדליות ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:56.30 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:54.01 דקות ורוסיה (3:56.25 דקות), היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 59.71 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:42.30 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:38.82 דקות והולנד (3:41.28 דקות), היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 59.55 שניות.
שכונת רמז (ראשון לציון)
שכונת רמז היא שכונה בראשון לציון.
רקע.
השכונה מכונה "המערב הישן" של ראשון לציון, משום שעד שנות ה-80, עת נבנו שכונות במערב העיר, הייתה השכונה הקרובה ביותר לחוף הים.
ראשיתה הייתה ב-1933, בבית בודד בקצה המושבה ראשון לציון, ברחוב רמז פינת הגליל כיום. הבית נבנה על ידי אברהם ודבורה אברמוב שעלו מבולגריה שנתיים קודם לכן. בזמן המרד הערבי הגדול בשנים 1936–1939 שימש הבית את ה"גפירים" - משטרת היישובים העבריים - כעמדה קדמית להגנה על המושבה.
גבולותיה של השכונה הם בין שדרות הרצל ורחוב ז'בוטינסקי במזרח, שדרות תש"ח בדרום, רחוב רוטשילד בצפון ורחוב שפרינצק במערב. חלקה הדרומי-מערבי של השכונה הוקם בשנת 1937 וכונה "שכונת הבולגרים". דרומית לחלק זה הוקמה בשנות ה-90 של המאה ה-20 נווה הלל. חלקה המזרחי של השכונה מאופיין בבנייה רוויה של בתים משותפים. חלקה המערבי כולל גם בנייה נמוכה ובתים פרטיים, בעיקר בשיכון מפ"ם. השכונה כוללת בתוכה גם את שיכון מפ"ם.
בשכונה ישנה ספרייה ציבורית ע"ש יצחק שדה, ונמצאים בה מספר מוסדות חינוך: תיכון מקיף א' הגימנסיה הריאלית, השוכנת ברחוב האחים סמילצ'נסקי, ובתי הספר היסודיים "ידלין", "אשכולות", "ניצנים", "עין הקורא" ובית הספר הממלכתי-דתי "הראל". ברחוב ויניק שוכן בית האבות לעולי בולגריה. בעבר נקראה השכונה "גבעת לוינסון" ובה מתרחשת עלילת הספר "ימי הפופ" מאת עמיחי שלו.
בשכונת רמז גרים כ-25,000 תושבים, בכ-9500 בתי אב.
ויל פלץ
ויליאם "ויל" פלץ (באנגלית: William "Will" Peltz; נולד ב-30 במאי 1986) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי, הידוע בשל תפקידיו בסרטים "הסר חבר" ו"גברים, נשים וילדים".
ביוגרפיה.
פלץ נולד בעיר ניו יורק, בנו של איש העסקים והיזם נלסון פלץ . אביו ממוצא יהודי-אוסטרי ויהודי-רוסי, ואילו אמו היא נוצרייה ממוצא גרמני, וולשי ואנגלי. אחותו היא השחקנית ניקולה פלץ, ואחיו בראד פלץ הוא שחקן הוקי קרח. יש לו שבעה אחים, ושני אחים-למחצה מנישואיו הקודמים של אביו. פלץ חגג בר מצווה. כנער, שיחק הוקי קרח במסגרת קבוצת הנוער "ג'רזי היטמן".
קריירה.
פלץ החל להתעניין במשחק בזמן שקרא תסריטים עם אחותו ניקולה. בשנת 2009 עבר ללוס אנג'לס והחל לשחק במספר הפקות קולנוע. בין היתר בשנת 2011 שיחק בסרט "חטיפה" לצד טיילור לאוטנר ובסרט המדע-בדיוני "עולם הזמן", בשנת 2012 שיחק בסרט "לכתוב אהבה על זרועותיה", ובשנת 2013 שיחק בסרט המתח "פרנויה" המבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'וזף פיינדר והשתתף גם בדרמה הקומית "עצמאית בשטח".
בשנת 2014, שיחק בתפקיד ראשי לראשונה בסרט של הבמאי ג'ייסון רייטמן "גברים, נשים וילדים". באותה שנה שיחק בסרט האימה "הסר חבר" בתפקיד אדם סוול.
בשנת 2017 שיחק בסרט "המנודים" בתפקיד קולין.
בשנת 2021 גילם את דמותו של לוי בסדרת הדרמה העל-טבעית "מניפסט" ברשת NBC. בשנת 2022 שיחק לצד ג'ורדן ור הוב בסרט הקולנוע "Exploited".
חיים אישיים.
הוא ואחותו השחקנית ניקולה פלץ, עשו קעקועים משותף עם הכיתוב בעברית "משפחה". גיסו ברוקלין בקהאם, בנו של הכדורגלן האנגלי ממוצא יהודי דייוויד בקהאם, התחתן עם אחותו ניקולה באפריל 2022, בטקס יהודי שכלל גם חופה וגם כתובה.
מאז 2011 הוא בזוגיות עם הדוגמנית האמריקאית קניה קינסקי-ג'ונס (בתם של המוזיקאי האמריקיאי קווינסי ג'ונס, ושל השחקנית הגרמנייה נסטסיה קינסקי).
שדרות בן גוריון (ראשון לציון)
שדרות דוד בן-גוריון היא שדרה הנמצאת במרכזה של ראשון לציון, ונחשבת כגבולה המערבי של ראשון לציון הישנה, לפני ההתפתחות העירונית ממערב לשדרות אלו. שדרות אלו קרויות על שמו של דוד בן-גוריון שהיה ראש ממשלת ישראל הראשון.
השדרה מצויה בסמוך לשכונות בנות חיל וכצנלסון בעיר ומפרידה בין המערב למזרח, וממוקמת מכיוון צפון-מזרח לכיוון דרום, עד לצומת מפגש הרחובות רוטשילד וההסתדרות מדרום-מזרח לצפון-מערב רוטשילד ובהמשך לה רחוב שפרינצק לכיוון דרום.
מערבית לשדרות אלו נמצא כביש מספר 4, המופרד בסוללת עפר, ויותר מערבית - השכונות החדשות של מערב ראשון לציון.
לאורך שדרות בן-גוריון נמצאים המוסדות הבאים: בית ספר תיכון, מרכז פיס קהילתי, שתי חטיבות ביניים, קאנטרי קלאב, מרכז מסחרי ואתר חפירות ארכאולוגי בצומת רוטשילד.
קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה
קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה (ברוסית: Таганско-Краснопресненская линия) (קו מס' 7) הוא קו ברכבת התחתית של מוסקבה.
הקו עובר מכיוון צפון-מערב לדרום-מזרח העיר. הקו הוא אחד משני הקווים, אשר כל טווחם ממוקם על הגדה השמאלית של נהר מוסקבה. הקו השני הוא "קו נקראסובסקאיה", ללא ספירת המונורייל.
הקו מורכב מ-23 תחנות, ואורכו הוא כ-42 ק"מ. במשך תקופה ארוכה הקו היה העמוס ביותר במטרו של מוסקבה, בכך שבשנת 2014 תנועת הנוסעים היומית הממוצעת שלו הייתה 983.8 אלף איש.
החל מסוף דצמבר 2015, שמות התחנות ברכבות של הקו מוכרזים ברוסית ובאנגלית.
דניאל צ'ארלס גרוס
דניאל צ'ארלס גרוס (באנגלית: Daniel Charles Grose ; 1832–1900) היה צייר קנדי-אמריקאי פורה של אסכולת נהר ההדסון שהיה פעיל בין השנים 1864 - 1900. בעיקר היה ידוע בנופיו הפסטורליים, ולעיתים הוא גם יצר נופים ימיים. מטייל נלהב, צייר סצינות ברחבי מזרח קנדה וברחבי ארצות הברית, בנוסף למדינות אחרות.
ביוגרפיה.
דניאל צ'ארלס גרוס נולד בשנת 1832 בוויטבי, אנגליה. הוא היה אחד משישה ילדים שנולדו לדניאל הנדרסון ושרה רייצ'ל גרוס.
משפחת גרוס היו שחקנים שטיילו ברחבי צפון אנגליה במשך רוב שנות ה-30 וה-1840. בעיתון לונדוני בשנת 1843 תואר תיאטרון בניהולו של מר דניאל הנדרסון גרוס כמי שנראה שמעסיק הרבה ילדים קטנים, המהווים את החברה שלו.
לאחר ששירת בצי הסוחר בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19, גרוס התחתן עם אשתו הראשונה, לואיזה אסקו, ב־8 ביוני 1856 בצ'אתאם, קנט, אנגליה. בתחילת המרד בהודו בשנת 1857 היה סגן בחיל ההנדסה המלכותי ושירת במזרח הודו, הוא התנדב לשירות עד דיכויו של המרד.
הוא התגורר עם חותניו באנגליה בשנת 1861, אך בשנת 1865 הוא ואשתו עברו לטורונטו, אונטריו שם תיאר את עצמו לראשונה כאמן.
בשנת 1868 עברו גרוס ומשפחתו לברוקלין, ניו יורק, שם התגורר לאורך שארית חייו. לואיזה נפטרה בשנת 1875.
לאחר מותה התחתן גרוס עם אשתו השנייה מולי או מרי ג'יין ווייט. הנישואים השניים לא היו מאושרים ואחרי כמה שנים הם נפרדו. מרי חזרה למשפחתה בניו ברונסוויק, אך עד מהרה חזרה לניו יורק שם נפטרה בשנת 1881 מ"תשישות בגלל מאניה חריפה".
ב-25 במאי 1881 בוושינגטון הבירה התחתן גרוס פעם שלישית עם הרייט אסטלה סמית (1863–1914), גם היא הייתה אמנית. בין 1881 ל־1884 גרוס והרייט עשו טיול ברחבי העולם. הם חזרו לברוקלין אבל המשיכו בנסיעות כמעט עד מותו, ועזבו את ניו יורק שוב בשנת 1895 ושהו באוסטרליה עד 1898.
גרוס נפטר באלכסנדריה, וירג'יניה, בבית חמותו ב-24 בפברואר 1900.
הלווייתו נערכה למחרת בוושינגטון במעונו הקודם. אשתו הרייט נפטרה בברוקלין, ניו יורק ב-6 באוקטובר 1914.
קריירת ציור.
גרוס למד באקדמיה המלכותית לאמנויות. עבודותיו המוקדמות ביותר הידועות מתוארכות ל-1864 ו-1865 ומורכבות מסדרת נופים במחוז קוויבק. אלה תוארו כציורי שמן פרימיטיביים בסגנון רומנטי.
הוא שרטט וצייר בצפון מזרח ארצות הברית, כולל מיין, עמק נהר ההדסון וקונטיקט. הוא המשיך לעבוד במחוזות קנדיים סמוכים. גרוס היה פעיל כצייר באזור הרי הרוקי משנות ה-1860 ועד 1880. מיקומים אמריקאים אחרים בהם צייר, כללו את פלורידה והגרנד קניון. חלק מיצירותיו שצוירו ממסעותיו להודו זכו לדירוג גבוה על ידי בני דורו, גרוס הצליח, ככל הנראה, מכיוון שרוב ציורי הבד שלו נמכרו לפני שהשלים אותם.
גרוס היה חבר באגודת האמנות בברוקלין, שם הציג בשנים 1869 ו-1875. רוב עבודתו של גרוס מתארת נופים פסטורליים, או סצינות רומנטיות עם חורבות. הוא היה מיומן גם בציור נוף ימי. סגנונו מעיד על זיקה לדור השני של אסכולת נהר ההדסון (בערך 1848–1900). מוזיאון סמואל דורקסי לאמנות מפרט את יצירותיו, כדוגמאות לאסכולת נהר ההדסון.
מרטין אוסטרדאל
איגרת רב שרירא
עלילה ליניארית
שבתי כהן
האוקיינוס בקצה המשעול
עונת 2020/2021 בליגה הלאומית בכדורגל נשים