תרגיל ללא אש יכול להתקיים בכל מסגרת מן הפרט ועד לגייסות. התרגיל מדמה פעילות צבאית, למעט שימוש באש חיה. ניתן לקיים את התרגיל כצד אחד או עם ביום אויב באמצעים שונים. בתרגיל דו-צדדי (דו"צ) "נלחמות" זו בזו שתי מסגרות מתורגלות שלכל אחת מהן יעדים ושיטות פעולה נפרדות.
גם בתרגילים ללא אש נעשה בדרך כלל מאמץ לשוות לאירועים אופי אמיתי ככל הניתן על ידי שינויים מפתיעים בפקודות וביעדים, ירי פצצות תאורה, השמעת קולות ירי ופיצוץ, הנחיית "פצועים" להשמיע זעקות כאב ואיפורם בדם תיאטרלי.
תרגול מפקדות.
תרגיל מפקדות נועד לתרגול מפקד הגוף המתורגל וקציני המטה שלו בעבודת מטה, פיקוד ושליטה, הפעלת נהלים ואלתור בתנאים משתנים, הפעלת כוחות משולבים, האצלת סמכויות ושימוש בהן, דרישה וקבלת אמצעי סיוע אש והכוונתם, פריסה וקיפול של מפקדת שדה או מוצב שליטה ודילוג שלהם, שימוש באמצעי קשר, הסוואה ואבטחה כולל אבטחת מערכות מידע.
תרגיל טקטי ללא גייסות (תטל"ג).
"משחק מלחמה" בהשתתפות מפקדי יחידות וקציניהם ללא חיילים בשטח האימון. התרגיל התקיים בעבר תוך שימוש באמצעי קשר וטלפונים (לכן נקרא גם "תרגיל טלפונים") וכיום תוך שימוש במערכות שו"ב (שליטה ובקרה).
תרגיל בהיקף גדול יכול לכלול ביוּם מספר אויבים, התנהלות מול גורמים אזרחיים (פיקוד העורף, משטרה וכוחות הצלה), התנהלות מול כוחות זרים שאינם אויב (צבאות ידידותיים, או"ם, הצלב האדום, אמצעי תקשורת וכדומה) ועוד.
במסגרת התרגיל מדומה תנועת כוחות וכוחות אויב על גבי מפות ומתורגלת עבודת מטה, קבלת החלטות ומחוזקים קשרי עבודה בין-אישיים בין המפקדים.
תרגיל שלדי.
דומה לתטל"ג אלא שכולל תנועת כוחות מוגבלים בשטח האימון. כך שכלים בודדים מייצגים מסגרות שלמות (למשל ג'יפ מייצג פלוגת טנקים). גורמי הפיקוד והסיוע הקרבי והמנהלתי מתורגלים במלואם ומתורגלת בעיקר הפעלת מערכות פיקוד ושליטה.
תרגיל תיאום אש.
תרגיל שלדי לתרגול שרשרת הפיקוד והנהלים בשדה קרב משולב לצורך להפעלת מאמץ האש באופן מסונכרן. מערכות נשק, אם הן מופעלות, מיוצגות בדרך כלל על ידי ירי תת-קליבר (קליע בקוטר קטן מקוטר אמצעי הירייה המשמש לתרגול ויוצר נזק מופחת). התרגיל נועד לפתח את עבודת הצוות בנוהל קרב ובתגובה על מצבים משתנים.
תרגיל תיאום לוגיסטי.
התרגיל נועד לתרגול המפקד בניהול מבצעי של סיוג לוגיסטי: ניהול ופיקוד על שרשראות הספקה, חימוש, תובלה, רפואה ושלישות בדגש גיוס מילואים וטיפול בנפגעים וחללים.
מרס (חברה)
תאגיד מרס (אנגלית: Mars, Incorporated) היא חברה אמריקאית לייצור ממתקים, מזון לחיות מחמד ומוצרי מזון נוספים. עם מחזור מכירות של 30 מיליארד דולרים בשנה, נכון ל-2021, תאגיד מרס היא החברה הפרטית הרביעית בגודלה בארצות הברית לפי מחזור מכירות.
החברה נמצאת בבעלות מלאה של משפחת מרס, וממוקמת בפיירפקס, שבוירג'יניה, ארצות הברית. החברה פועלת בשישה מגזרים עסקיים בארצות הברית: שוקולד, חיות מחמד, עיבוד מזון, מזון, משקאות, ואיכות הסביבה.
בשנת 2017 הפסיקה חברת סידס לשווק ולהפיץ את מוצרי הממתקים של החברה לאחר עשרות שנים. ההפצה בארץ הועברה לחברת ריגלי ישראל, לשיווק של מוצרי השוקולד M&amp;M’s, טוויקס, סניקרס ובאונטי ועוד.
היסטוריה.
פרנק מרס, מייסד החברה, מכר ממתקים עוד בגיל 19. בשנת 1911, הקים עם אשתו השנייה את חברת מרס בוושינגטון, ונחל כישלון חרוץ. בשנת 1920 חזר למדינת הולדתו מינסוטה והקים את החברה בפעם השנייה במיניאפוליס. בשנת 1923, בנו של פרנק מרס, פורסט מרס, ייצר בהשראת מילקשייק את חטיף המילקי וואי, שהפך לרב מכר. בשנת 1929 העביר את החברה לשיקגו, שבאילינוי. בשנת 1932 השיק פורסט מרס בממלכה המאוחדת את החטיף מרס.
נטבול
נטבול (באנגלית: Netball), הוא משחק כדור שבו משחקות האחת נגד השנייה שתי קבוצות בנות שבע שחקניות כל אחת. שורשיו של המשחק במהלך פיתוח משחק הכדורסל בשנות התשעים של המאה ה-19. ב-1960 הוקמה ההתאחדות הבינלאומית של נטבול (IFNA - International Federation of Netball Associations) ונקבעו חוקי המשחק הרשמיים. נכון ל-2013 חברות בהתאחדות למעלה מ-60 נבחרות לאומיות שמחולקות לחמישה אזורים בעולם.
המשחק מתקיים במגרש פרקט מלבני שבשתי קצותיו סלי רשת מוגבהים על עמודים. מטרת כל קבוצה היא להעביר את הכדור על ידי מסירות לאורך המגרש ולקלוע אותו בזריקה לתוך הסל. כל שחקן עמדה אחראי על אזור מסוים במגרש שנגזר מתפקידו בקבוצה. במשחק רגיל, מותר לשחקן להחזיק בכדור למשך שלוש שניות בלבד, ואז הוא חייב למסור אותו לשחקן אחר או לזרוק לסל. המשחק נמשך שעה אחת והקבוצה שקולעת יותר פעמים לסל, היא המנצחת.
משחק הנטבול פופולרי ביותר במדינות חבר העמים הבריטי, בעיקר בבתי ספר, ולרוב בקרב נשים. מתקיימות שתי ליגות גדולות של נטבול, האחת באנגליה, בה משחקות קבוצות גם מויילס, והשנייה באוסטרליה ובניו זילנד. כמו כן, מתקיימים שלושה טורנירים בינלאומיים: אליפות העולם בנטבול, טורניר נטבול במסגרת משחקי חבר העמים הבריטי (שניהם מתקיימים אחת לארבע שנים) וסדרת הגמר בנטבול, תחרות שהחלה ב-2009 ומתקיימת כל שנה מאז. ב-1995 הוכר המשחק כענף מוכר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, אך הוא אינו משוחק במשחקים האולימפיים.
היסטוריה והתפתחות המשחק.
משחק הנטבול נוצר מגרסאות מוקדמות של כדורסל והתפתח לספורט נפרד כתוצאה מהעלייה במספר הנשים שהעדיפו לשחק בווריאציה זו. הכדורסל הומצא בשנת 1891 בארצות הברית על ידי ד"ר ג'יימס נייסמית', כמשחק לשטח סגור שמתאים יותר לתנאי החורף. המשחק החדש התפשט במכללות בצפון אמריקה וברחבי האימפריה הבריטית, ובמקומות מסוימים נקבעו חוקים שונים לקבוצות נשים ולקבוצות גברים. ב-1897 נוצרה באנגליה גרסה של המשחק שנועדה לשטח פתוח, ובה הוחלפו הסלים בחישוקים שנתלו על עמודים, בהיעדר קירות שנמצאים בשטח סגור. גרסה זו הייתה הראשונה שנקראה "נטבול" והיא זכתה להצלחה ברחבי האימפריה הבריטית, כאשר בצפון אמריקה נוסחו חוקי המשחק לנשים ונוצר כדורסל הנשים.
על אף שהשתתפות נשים בספורט באותה תקופה לא הייתה מקובלת, נטבול נחשב תקין מבחינה זאת בגלל אופיו הרגוע יותר ממקבילותיו הגבריות. תודעת החינוך הגופני החלה להתגבר ובתי ספר רבים הכניסו את המשחק כשיעור התעמלות גם לבנות. ליגות של בתי ספר החלו להתארגן במחצית הראשונה של המאה ה-20 וב-1924 הוקמה ההתאחדות הראשונה של המשחק בניו זילנד. כיון שעדיין לא התגבשו חוקים אחידים בכל המדינות ומפאת היעדר מימון, לא התארגנו תחרויות בינלאומיות עד 1963 לאחר ששלוש שנים לפני כן הוקמה ההתאחדות הבינלאומית של נטבול ונקבעו חוקי משחק אחידים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל המשחק להתפשט גם בארצות הברית, בעיקר באזור ניו יורק וב-1992 הוקמה התאחדות ארצות הברית לנטבול.
כיום מכירה ההתאחדות העולמית רק בקבוצות נשים. קבוצות גברים קיימות מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, אך לא זוכות להתעניינות כמו בקבוצות הנשים. קבוצות מסוימות מורכבות מנשים ומגברים, אך גם קבוצות אלו לא זוכות להכרה רשמית ועל כן כמו קבוצות הגברים לא מקבלות חסות מסחרית.
חוקי המשחק.
מטרת המשחק היא לקלוע את הכדור לסל יותר פעמים מהקבוצה היריבה. קליעה מבוצעת כאשר שחקן מהקבוצה התוקפת זורק את הכדור מתוך אזור הקליעה אל הסל. כל קבוצה מגנה על אזור קליעה אחד ותוקפת את השני. אורך המשחק הוא שעה והוא מחולק לארבעה רבעים בני 15 דקות. לכל שחקן מוגדרת עמדה בה הוא משחק ובהתאם לכך התחום בו מותר לו לנוע שיציאה ממנו היא עבירה. בזמן התקפה, רק שני שחקנים מכל קבוצה רשאים להיכנס לאזור הקליעה - שני תוקפים ושני מגנים. שאר השחקנים חייבים להישאר בתחומם, מלבד השחקן המשחק בעמדת הרכז שיכול לנוע בכל המגרש חוץ מבאזורי הקליעה.
בתחילת כל רבע ולאחר כל קליעת נקודה, מתחדש המשחק במסירת הכדור מעיגול האמצע. מסירה זו מתחלפת בין הקבוצות באופן קבוע, בלי קשר לזהות הקולעת האחרונה. עם שריקת השופט כאות לחידוש המשחק מותר לארבעה שחקנים מכל קבוצה לנוע לתוך השליש האמצעי כדי לקבל את המסירה. המסירה חייבת להתבצע בתוך השליש האמצעי ומשם מעבירים אותו במגרש באמצעות מסירות בלבד, כאשר אסור לשחקן להחזיק בכדור יותר משלוש שניות ואסור למסור ישירות משליש קליעה אחד למשנהו. ההתקדמות היחידה המותרת עם הכדור היא צעד וחצי. מגע בין השחקנים מותר רק אם אינו חוסם או מכשיל את היריב ואם אינו מעכב את המשחק. בזמן הגנה מותר להתקרב לשחקן ההתקפה המחזיק בכדור רק עד מרחק של מטר. במקרה של עבירה על כלל זה או עבירת מגע השחקן מחויב לעמוד לצידו של השחקן היריב עד שמתבצעת מסירה בידי הקבוצה היריבה.
המגרש והכדור.
מידות המגרש הן 30.5 מטרים על 15.25, והוא מחולק באורכו לשלושה חלקים: שני שלישי קליעה ושליש האמצע. טבעות הקליעה הן בקוטר 38 ס"מ ובגובה 3.05 מטר ללא לוח מאחוריו. סביב כל טבעת יש חצי עיגול ברדיוס 4.9 מטר שנקרא אזור הקליעה.
הכדור עשוי מעור או מגומי, היקפו בין 68 ל-71 ס"מ ומשקלו בין 397-454 גרם.
עמדות השחקנים.
שבע העמדות מסומנות על ידי קיצורים בני שתי אותיות המופיעות על חולצות השחקנים:
נטבול בישראל.
נבחרת ישראל בנטבול הופיעה בפעם הראשונה במשחקי המכביה ה-15 שהתקיימה ב-1997 וב-2006 שיחקה הנבחרת באליפות אירופה. במכביה ה19 שהתקיימה ב-2013 זכתה נבחרת הבוגרות של ישראל במדליית כסף.
ב-2009 הוקמה הליגה הישראלית לנטבול, בה משחקות שבע קבוצות מדי שנה.
ב-2011 הוכרה ישראל כחברה-עמיתה בהתאחדות העולמית ולאחר מכן צורפה כחברה מלאה.
היטושי אשידה