עיצובה של תוכנית העיר הייתה חדורה ברוח התקופה. המתכננים הפרידו בין תנועת כלי הרכב לבין תנועת הולכי הרגל ורוכבי האופניים בכל מקום בו הדבר התאפשר ויצרו רשת של נתיבים שיאפשרו לתושבי העיר לחצות אותה מבלי להיתקל בתנועת רכבים. רשת הכבישים עשתה שימוש במעגלי תנועה במקום ברמזורים ובכך התאפשר למתכנני העיר להוסיף בקלות נתיבי תנועה במידת הצורך. תשתיות החשמל והתקשורת היו תת-קרקעיות ורשת תאורת הרחובות הייתה אחידה בכל רחבי העיר. מתכנני העיר קיבצו את אזורי המגורים סביב ל"מרכזים כפריים" ובסמיכות להם הקימו מרכזי קניות, מתקני פנאי, סניפי דואר, בתי ספר יסודיים, בתי מרקחת, מרכזים קהילתיים ומתקנים אזרחיים נוספים. נוצרה הפרדה מוחלטת בין שטחים תעשייתיים לבין שטחים לשימושים אחרים. בטיחות עמדה בראש מעיניהם של המתכננים.
קרייגבון תוכננה להיות עיר ידידותית לילדים וכל רחבי אזורי המגורים פוזרו מגרשי משחקים קטנים. הושם דגש על יצירת מרחבים ירוקים במתחמי המגורים ועל שבילים בטוחים לרכיבה על אופניים. הוקמו מתקנים אזרחיים נוספים כמו מרכזי פנאי, ספריות, מרכז קניות, מרכז אזרחי, פארק גדול עם אגמים מלאכותיים, מגרשי משחקים, גן חיות, גנים ציבוריים ואתר סקי מלאכותי.
קשיים.
הבעיות החלו לצוץ כאשר התברר שבנייה בהיקפים נרחבים בוצעה תוך שימוש בחומרים ובטכניקות שלא נבחנו באופן מלא וכתוצאה מכך הבידוד מפני פגעי מזג האוויר והרעש ועמידות המבנים היו לקויים. המעסיק הגדול ביותר ביישוב, Goodyear Tire and Rubber Company, הפעיל מפעל גדול לרצועות לרכבים באזור התעשייה של סילברווד ובאותה עת הוא היה המפעל הגדול מסוגו בכל אירופה. המפעל לא הצליח להפיק רווחים על בסיס קבוע ונאלץ לסגור את שעריו. כמו כן התברר שתחזיות הגידול באוכלוסיית צפון אירלנד, שהיוו את הבסיס למיזם, היו בלתי מדויקות וכתוצאה מכך תוכניות הפיתוח היו מיותרות. מצב עניינים זה השתלב עם הסכסוך בצפון אירלנד ("הצרות") שהתפרץ בסוף שנות השישים, שכתוצאה ממנו יבש זרם ההשקעות בצפון אירלנד וההגירה השלילית גדלה.
כתוצאה מכך, כ-50% מהיקף התוכניות לבנייתה של קרייגבון לא יצאו לעולם לפועל ואת מה שכן נבנה, היה צורך להרוס לאחר שהמבנים נותרו ריקים ונטושים. היה זה מחזה שכיח לנהוג דרך קרייגבון בראשית שנות השמונים ולראות מיזמי בנייה למגורים נטושים. האזור שתוכנן להיות מרכז העיר, פחות או יותר במחצית הדרך בין לורגן ופורטדאון, כלל במשך רוב התקופה את הרשות המקומית, את בניין בית המשפט ואת מרכז הקניות המוקף בשטחים ירוקים. שטח זה הפך להיות למקור ללעג, למרות שבשנים האחרונות נבנו אזורי מגורים סביב למרכז הקניות בעוד שהשטחים במזרח משמשים כאזור פארקים.
הביקורת שנמתחה על שיטת התכנון העירוני על פיה לכל סוג שימוש בקרקע הוקצה אזור נפרד (Single-use zoning), עשתה שימוש בקרייגבון כדוגמה לעיר שבה נעשה שימוש בשיטה זו באופן אינטנסיבי.
זהותה של קרייגבון כעיר חדשה לא תפסה תאוצה באופן משמעותי. השם קרייגבון משמש כיום את המקומיים כדי לתאר את רצועת אזור המגורים שבין לורגן ופורטדאון ושמותיהם של שתי הערים הוותיקות הללו ממשיכים להיות שגורים בעקשנות על פיהם של התושבים וכך גם זהותן. רבים מתושבי לורגן וחלק מתושבי פורטדאון מסרבים להיות מזוהים עם העיר החדשה של קרייגבון. מצבה הכלכלי של לורגן הושפע לרעה מהתפתחותה של קרייגבון למרות שפורטדאון שגשגה באופן משמעותי כתוצאה מיחסי הגומלין שלה עם העיר החדשה.
יחד עם זאת, לאחר שנים רבות של התפתחות, והשוואת מחירי הדיור בקרייגבון ביחס לאלו של בלפסט, צוברת כעת ההתפתחות של העיר תאוצה. רבים משכונות המגורים הישנות נהרסו, ובכך השתפר הצביון הכללי של האזור. יוזמות הקמתן של שכונות חדשות גרמו למעבר של תושבים רבים לאזור והרחבתו של מרכז הקניות של קרייגבון (כיום Rushmere Shopping Centre), הפכו אותו ליעד מועדף לקניות.
המרחב האורבני של קרייגבון, במיוחד לורגן ופורטדאון, סבלו במהלך הסכסוך בצפון אירלנד כמו שאר האזורים בצפון אירלנד, למרות שבמרכז קרייגבון לא היו היקפים גדולים של אלימות.
חיים נתן דמביצר
הרב חיים נתן דֶמביצֶר (בכתיב יידי: דעמביצער; בקיצור: רח"נ; י"ז בתמוז ה'תק"פ, 29 ביוני 1820 - א' בכסלו ה'תרנ"ג, 20 בנובמבר 1892) היה רב פולני. ראב"ד קרקוב, מומחה להיסטוריה של עם ישראל וההיסטוריון של הקהילה היהודית בלבוב ושל ועד ארבע ארצות.
ביוגרפיה.
נולד למיכלה ולרב יקותיאל זלמן דמביצר, סוחר מלומד מצאצאי הרמ"א. אחיו הבכור היה הרב משה יעקב דמביצר והוא היה השני מבני המשפחה. אביו נפטר בשנת ה'תקצ"ג עוד לפני היותו בר מצווה, ואמו גידלה לבדה את שבעת ילדיה. למרות זאת סירבה אמו לעצת קרובים לשלוח את בניה ללמוד מלאכה, והעדיפה לחיות בצמצום ולדאוג שילמדו תורה.
בשנת ה'תר"א נישא לבתו של הגביר משה דייטשר. לפני הגיעו לגיל 25 נסמך לרבנות בידי רבי שלמה קלוגר, רבי דוב בער מייזלס ורבי צבי הירש חיות. עם רבנים אלו שמר על קשר תורני והחליף עמם מכתבים. במהלך לימודיו נתקל בכרוניקה ההיסטורית "צמח דוד" של רבי דוד גנז, שעוררה בו את העניין בהיסטוריה יהודית ובביוגרפיות של חכמי ישראל, לדברי פייבל הירש וטשטיין הוא מצא את הספר לאחר תקופה בת שנתיים שבה הזניח את לימודיו בשל מחלה והספר הניע אותו לשוב ולשקוע בלימודיו. הוא היה המתווך בין חיות לשי"ר בזמן המריבה הספרותית שפרצה ביניהם.
במחלוקת הגדולה בין רבה של קרקוב רבי דוב בער מייזלס, לרב שאול לנדא, מחלוקת שפרצה בשנת 1832, והגיעה למלוא עוזה בין השנים 1851-1855, צידד ברב שאול לנדא, אף שרד"ב מייזלס היה בין הרבנים שהסמיכו אותו לרבנות. בשיא המחלוקת הוקמו בעיר שני בתי-דין מקבילים, והיא הסתיימה רק לאחר פטירתו של הרב לנדא (1854) ועזיבתו של הרב מייזלס את העיר בשנה שלאחריה לטובת רבנות העיר ורשה.
בשנת ה'תר"ט, 1849, התמנה כדיין בבית הדין של קרקוב, ומ־1856, ה'תרט"ז, כיהן כראב"ד קרקוב. בשנת ה'תרי"ב, 1852, הדפיס בלבוב קונטרס בשם "מגיני ארץ ישראל" ובו מכתבים בדבר כספי הנדבה לעניי ארץ ישראל. בשנת ה'תרי"ט כתב והדפיס בברסלאו את גילוי הדעת "מודעא לבית ישראל" של הרבנים האוסרים את השימוש במצות מכונה שבראשם עמד אז הרב שלמה קלוגר.
במהלך שהותו בגרמניה בשנת ה'תרל"ד, 1874, חבר ללאופולד צונץ, היינריך גרץ ודוד קאופמן, שלמדו ממנו בתחום התמחותו. לאחר הדפסת ספרו של יחיאל מתתיהו צונץ על תולדות רבני קראקא "עיר הצדק" ב־1874, נדפס ב־1878 ספר תגובה בשם "מפלת עיר הצדק", עליו היה חתום הרב יואל דמביצר (נפטר 1879), אחיו של רח"ה דמביצר. יש הסבורים שכותב התגובה היה רח"נ דמביצר עצמו שבחר להעלים בצורה זו את שמו.
ב־1882 הדפיס את הגהותיו לספרו של ראבי"ה, בשם "לוית חן". לספר זה הוסיף מבוא רחב העוסק בתולדות בעלי התוספות.
הוא נפטר בקרקוב בראש חודש כסלו ה'תרנ"ג, 20 בנובמבר 1892, לאחר מחלה קצרה במהלכה המשיך לעבוד על השלמת ספרו כלילת יופי, חלק ב'. היו לו שש בנות ושני בנים שמתו עליו בצעירותם.
חיים נתן דעמביצר
אליפות צרפת בטניס 1949
אליפות צרפת 1949 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-18 במאי והסתיימו ב-28 במאי. זו הייתה האליפות ה-48 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 86 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בגמר התחרות מנצח תחרות 1948 פרנק פרקר () נפגש עם באדג' פאטי () וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 52 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מנצחת תחרות 1948 נלי לנדרי () נפגשה עם מרגרט אוסבורן דופונט () והפסידה בשתי מערכות. באותה שנה מרגרט אוסבורן דופונט ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר פנצ'ו גונסאלס ופרנק פרקר () נפגשו עם מנצחי תחרות 1947 יוסטס פנין ואריק סטארגס ( דרום אפריקה) וניצחו אותם ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 22 זוגות. מנצחות תחרות 1948 דוריס הארט ופטריסיה טוד () לא השתתפו. להלן דירוג כפי שנקבע לפני התחרות:
במשחק הגמר מרגרט אוסבורן דופונט ולואיז ברוף () ניצחו את ג'וי גאנון ובטי הילטון () בשתי מערכות. זה היה הניצחון השלישי של הזוג בתחרות זוגות נשים בצרפת. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 40 זוגות. מנצחי תחרות 1948 פטריסיה טוד () וירוסלב דרובני () לא השתתפו. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1947 שיילה סאמרס ואריק סטארגס ( דרום אפריקה) נפגשו עם ג'ין קורטייר וג'רי אוקלי () וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון. כמו כן בשנת 1949 אריק סטארגס ולואיז ברוף ניצחו באליפות ארצות הברית הפתוחה.
ישראל באליפות.
בתחרות זו לראשונה השתתפו טניסאים ישראלים:
רפאל גורניצקי הפסיד בסיבוב הראשון לריקרדו בלביירס מצ'ילה ב-3 מערכות.
יעקב בונטמן הפסיד בסיבוב הראשון לג'רלד אוקלי מבריטניה ב-3 מערכות.
יהודה פינקלקראוט הפסיד בסיבוב הראשון לד. רוג'ר מצרפת ב-3 מערכות.
מרדכי אפל הפסיד בסיבוב הראשון לאנרי דובלה מצרפת ב-3 מערכות.
אריה אבידן-וייס ניצח בסיבוב הראשון את ס. לורד מארצות הברית ב-5 מערכות. בסיבוב השני הוא הפסיד לפליסיסימו אמפון מהפיליפינים ב-3 מערכות.
גרטרוד קורנפלד הפסידה בסיבוב הראשון לנל הרמסן מהולנד ב-3 מערכות.