עזי איזביצקי נולד בתל אביב. למד בבית הספר היסודי "מוריה" ותיכון דתי "בילו". בתפקידו האחרון בצבא היה קצין מקצועי (בתקן סרן) ברמ"ט מת"ב של חיל האוויר. בשנת 1959 למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון במדעי החברה (כלכלה וסטטיסטיקה) ומנהל עסקים (לתעודה).
בשנת 1972 עמד בהצלחה, כאוטודידקט, בבחינות המועצה לראיית חשבון ובשנת 1974 קיבל רישיון לעסוק במקצוע.
בשנת 1960 החל לעבוד ככלכלן בעיריית תל אביב ואחרי כן כמרכז תקציב הפיתוח. בשנת-1968 מונה למרכז היחידה לתכנון כלכלי של העירייה.
בשנת 1976 לאחר התמחות, הצטרף איזביצקי למשרד רואי החשבון בבלי מילנר ושות'. בשנת 1984 צורף איזביצקי כשותף למשרד. איזביצקי ריכז את הביקורת בחברות מקבוצת בנק לאומי ובנוסף לכך הוא ריכז, בתקופות מסוימות, את שירות הייעוץ למנהלים ואת מחלקת המחשוב. לאחר מיזוג משרד בבלי עם משרד לובושיץ קסירר המשיך איזביצקי, כשותף, לרכז את הביקורת על חברות בת של בנק לאומי לישראל. בשנת 2002 פרש לגמלאות.
בשנים 1973–1994 היה איזביצקי מורה בכיר לחשבונאות ניהולית (תמחיר, תקציב ובקרה) בבית הספר למנהל עסקים (המסלול האקדמי) של המכללה למנהל.
בשנת 1979 היה איזביצקי ממייסדי איגוד מבקרי ענ"א בישראל ובשנת 1990 שימש כסגן נשיא האגוד. כמו כן איזביצקי היה חבר במספר וועדות של לשכת רואי החשבון בישראל כגון: הוועדה לנוהלי בקורת במערכות ממוחשבות והוועדה לתקני בקורת ונוהלי בקורת בבנקים. מתחילת שנות ה-80 ועד למחצית שנת 2013 איזביצקי ריכז את תחום המחשוב בוועדה להסמכת חשבונאים בכירים (הסיווג הגבוה ביותר במקצוע הנהלת החשבונות). איזביצקי הוא ממייסדי מועדון גמלאי לשכת רואי חשבון בישראל.
ספריו.
הספרים "מבוא לחשבונאות פיננסית" ו"חשבונאות פיננסית" זכו בפרסים של לשכת רואי החשבון. כל ספריו הוכנסו לתוכניות לימודים של מוסדות להשכלה גבוהה והם סייעו לרואי חשבון בעבודתם השוטפת. בנוסף, איזביצקי כתב חוברות תרגילים בחשבונאות ניהולית בהוצאת המכללה למנהל ופרסם מאמרים ברואה החשבון ובמע"נא.
ברנטה (אווז)
ברנטה (שם מדעי: Branta) או אווזים שחורים היא סוג של ברווזיים בסדרת האווזאים.
האווזים החיים באזור הפלארקטי, בייחוד אמריקה הצפונית וגם הוואי, ונוהגים לנדוד דרומה בזמן החורף ולשוב בזמן האביב. הם קרויים אווזים שחורים עקב סימני הזיהוי שלהם: רגליים וכפות רגליים כהות או שחורות לגמרי וסימנים על הראש, המקור והצוואר גם הם כהים או שחורים יחד עם אזורים לבנים והם בדרך כלל קטנים יותר משאר האווזים, אם כי יש יוצאים מן הכלל. הברנטות האירואסייתיות חיות יותר לאורך חופים ונפוצות מעט מאוד בפנים הארץ בניגוד לברנטות האמריקאיות.
מינים:
סאחה-יקוטיה
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן היא עמותה רשומה ומלכ"ר, המאגדת את הסטודנטים הלומדים באוניברסיטת בר-אילן, מייצגת אותם ופועלת למען רווחתם. תפקידה של האגודה הוא להשמיע את קולם של הסטודנטים ולתווך בינם לבין האוניברסיטה.
האגודה נוסדה בשנת 1960 והיא אחת מאגודות הסטודנטים הוותיקות והגדולות בישראל. אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן היא חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים בישראל.
היסטוריה.
בשנת 2010 מותגה האגודה מחדש והיא נקראה "הגילדה". מהלך המיתוג הובל על ידי יו"ר האגודה דאז, שי בכור, בעקבות ירידה משמעותית באמון הסטודנטים בה. ב-2015 בוטל המיתוג על ידי יו"ר האגודה אדם ארבל.
בשנת 2014 רשמה האגודה בראשות היו"ר דאז מתן בר-נוי הישג כאשר קיבלה לראשונה אישור על ניהול תקין מרשם העמותות.
מבנה האגודה.
חברי האגודה.
כל סטודנט הלומד באוניברסיטת בר-אילן בן 17 ומעלה, זכאי להיות חבר באגודת הסטודנטים. חברות באגודת הסטודנטים מקנה לסטודנט את הזכות ליהנות מכל שירותי האגודה, וכן את הזכות לבחור ולהיבחר למוסדותיה. סטודנט מתחת לגיל 17 אינו יכול להיות חבר באגודה, בשל מגבלות חוק העמותות, אולם באפשרותו ליהנות ממעמד של "ידיד אגודה". המעמד מקנה לו את הזכות ליהנות ממרבית שירותי האגודה, אך הוא אינו יכול לבחור או להיבחר למוסדותיה.
מועצת הסטודנטים.
מועצת הסטודנטים היא האספה הכללית שלה, והיא מהווה את הגוף העליון בה. המועצה בוחרת את שאר מוסדות האגודה (נשיאות, הנהלה ועדות), מפקחת על פעולות הנהלת האגודה, מאשרת את התקציב השנתי ואת הדוחות הכספיים של האגודה, והיא המוסמכת לאשר שינויים בתקנון האגודה. המועצה מורכבת מ-45 חברי אגודה, המייצגים את מחלקות הלימוד השונים בקמפוס, ונבחרים בבחירות אזוריות ואישיות על ידי ציבור הסטודנטים חברי האגודה.
בנוסף, ישנו את הוועד המנהל של האגודה שנבחר על ידי מועצת הסטודנטים וכפוף לה.
הנהלת האגודה.
הנהלת האגודה הנה הזרוע המבצעת שלה. ההנהלה מורכבת מארבעה חברי אגודה. בראשה עומד יו"ר אגודת הסטודנטים, אשר מייצג את האגודה בפני רשויות האוניברסיטה ובפני גורמים חיצוניים. סגן יו"ר האגודה אחראי על הפן האקדמי ועוד שני חברי הנהלה נוספים: מנכ"ל - האחראי על ניהולם השוטף של ענייני המנהלה ומנהל הכספים של האגודה האחראי על ניהול כספי האגודה.
תקציב האגודה.
תקציב האגודה נקבע מדי שנה בהתאם ללוח השנה האקדמי (אוקטובר עד ספטמבר) ולא על פי לוח השנה הקלנדרי, וזאת בדומה לתקציב האוניברסיטה. הצעת התקציב מוגשת על ידי הנהלת האגודה ומאושרת על ידי מועצת האגודה. מקור התקציב העיקרי (75%–80%) מגיע מדמי הרווחה שגובה האוניברסיטה מהסטודנטים, אשר מועברים בחלקם הגדול לאגודה, בהיותה הספקית המרכזית של שירותי הרווחה בקמפוס.
Human Suspension
סספנשן הוא הליך של תליית בני אדם בעזרת ווים אשר מוחדרים לגוף על ידי ניקובו. פירסים אלו זמניים ומבוצעים זמן קצר לפני ביצוע התלייה.
צורת ביצוע.
התהליך עדין במיוחד ומתבצע לרוב על ידי אנשים המומחים בתחום התלייה על מנת להימנע מפציעות רציניות. תליית בני אדם מצריכה קבוצה של אנשים האחראיים על ההכנה להליך ועל ביצועו.
זמן התלייה עצמו קצר משמעותית ביחס לזמן ההכנות, אם כי לעיתים הנתלה נשאר תלוי במשך שעות מרובות.
גוף הנתלה נסקר בתחילה על מנת להחליט על מיקום הווים, מספרם, והגודל הרצוי שלהם על מנת להרים את הנתלה. פעמים רבות, הווים ממוקמים מסביב לכתפיים, בזרוע העליונה ובגב וכמו כן מסביב לברכיים. מציאת המקום הנכון לתקיעת הווים והמיקום הנכון מצריכה הבנה בסיסית בגאומטריה והבנה מעמיקה באנטומיה והפיזיולוגיה של גוף האדם וכן בעמידות העור.
אם מספר הווים נמוך מדי העור לא יהיה מסוגל לשאת את משקל הגוף וייקרע.
המשקל שכל וו נושא חייב להיות שווה בכל הגוף. מנגנון של גלגלות וחבלים משמש לנשיאת הנתלה לאחר תקיעת הווים בגוף. ההרמה מתבצעת באיטיות ובזהירות על מנת להרים את הנתלה לגובה של 30–60 ס"מ גובה אשר בו יישאר הנתלה באוויר ללא תנועה, לזמן שנקצב מראש. אולם, על פי סוג התלייה, לעיתים יהיה חופש תנועה מסוים לגוף התלוי.
היסטוריה.
טקסי תלייה בוצעו בתחילה על ידי שבט ה-Mandan הממוקם לאורך גדות נהר המיזורי. תליה מסוג ה-Oh-Kee-Pa גזורה למעשה מטקס זה.
תליות מודרניות קרובות למדי לאומנות מיצג אשר גם בה, פעמים רבות משתמשים האומנים בגופם לצורך הצגת האומנות.
ציוד ההרמה.
גלגלות ואמצעי הרמה.
יש שני סוגים עיקריים של שיטות הרמה, השיטה הדינמית והשיטה הסטטית. בדינמית משתמשים בעיקר בחבלים או אמצעים דומים וכן יש אמצעי אחד ארוך שמחבר את הנתלה אל אמצעי ההרמה. בהרמה סטטית, כל וו מחובר לאמצעי ההרמה בנפרד. אמצעי ההרמה עצמו מחובר לרוב לעץ, תקרה, פיגומים וכו'. בנוסף, נעשה גם שימוש בכננת או בגלגלת לביצוע ההרמה עצמה.
סוגי הרמה.
חזה.
תליית חזה אשר לעיתים בשל טעות מכונה גם תליית "O-Kee-Pa" היא תלייה בה הווים ממוקמים בחזה. לרוב, שני ווים משמשים לתלייה זו. תלייה מסוג זה נהוגה בקרב טקס ה- Okipa של שבט ה-Mandan אשר מבצעים אותה כטקס התבגרות לגברים צעירים. כמו כן, מבוצע הטקס על ידי שמאנים המחפשים גורלות של אנשים. מתוך מתן כבוד לשבט ה-Mandan people השם "O-Kee-Pa" לא משמש ככינוי לפוזייצית תלייה זו.
קוֹמה.
תליית קוֹמה היא תלייה אשר בה הווים ננעצים בחזה, בטורסו וברגליים לרוב בשני טורים. בפוזיציה זו הנתלה עם הפנים למעלה. שמה של תלייה זו נובע מתמונה דומה אשר הייתה בסרט עם שם זהה.
ברכיים.
בתלייה זו, ננעצים הווים בברכיים והנתלה מוצא עצמו במצב אנוכי כשראשו קרוב לרצפה וברכיו למעלה. אין סטנדרט למיקום הווים בתלייה זו והיא תלויה כמעט לגמרי באנטומיה של הנתלה. לעיתים מתייחסים לתלייה זו כתליית פוקנר על שם אלן פוקנר אשר נחשב למייסד המודרני של תחום התלייה והוא לפי הסברה הראשון שבצע תלייה זו. סגנון תלייה זה חדש למדי אבל צובר פופולריות. תלייה זו לא נחשבת למעוררת כאבים רבים, אבל החסרונות שלה כוללים כאבים בגב תחתון וכן לעיתים קילוף של העור באזור הבירכיים. תוצאה נוספת של תלייה זו היא לחץ דם שעולה במוח בשל הפוזיציה ההפוכה של הגוף. לחץ זה מעודד לעיתים חוסר התמצאות וכן לכאבי ראש.
התאבדות.
תליית התאבדות היא תלייה אשר בה הווים ננעצים בגב העליון כך שהנתלה תלוי במצב אנכי מתוח. סוג זה של תלייה נקרא התאבדות כיוון שהפוזיציה של הנתלה דומה למישהו שתלה עצמו.
תחיית מתים.
בתליית קימה מן המתים, הנתלה מוחזק לרוב בשני טורים של ווים אשר לרוב נעוצים בבטן. בפוזיציה זו, נראה הגוף כאילו קם מן המתים כיוון שהפנים מופנים כלפי מעלה והגב מכופף לאחור.
צליבה.
תלייה מסוג זה, היא וריאנט של תליית התאבדות אשר בה הווים מחוברים גם לזרועות כך שנדמה שהתלוי נמצא על צלב כשזרועותיו מוטלות בצדדים.
סופרמן.