הודות למדיניותו הפעלתנית זכה הקיסר החדש לתמיכה ולהערצה מצד האוכלוסייה הכללית ברחבי האימפריה הביזנטית. תיאופילוס אף השתתף פעם אחת במרוץ מרכבות בבירה קונסטנטינופול. הקיסר בנה את דמותו בפני העם כפטרון של חוק, צדק ולימודים, ונודע בכך שבעת שרכב לכנסייה בימי ראשון איפשר לפשוטי העם, ללא קשר למעמדם, להעלות בפניו תלונות ושאלות על מחלוקות הקשורות לדין הצדק של האימפריה. באחת הפעמים התלוננה אלמנה בפני הקיסר שאחד מן האצילים ממעמד הפרשים הונה אותה. בעקבות התלונה הורה הקיסר על חקירה, שגילתה שאכן אותו פרש מהמעמד הגבוה אשם בהונאה. האיש הורשע והקיסר הוריד אותו מדרגתו.
כתבים בני התקופה, שבעיקר נועדו להאדיר את תדמיתו, מתארים הרגל נוסף של הקיסר הצעיר, שהיה מנוגד לקודים הבסיסיים של היחס לקיסר: תיאופילוס נהג להסתובב ברחובות בירתו מחופש לבן מעמד הביניים, ולשאול את עוברי האורח לדעתם על הבעיות המדיניות של האימפריה. בסיורים אלה נהג גם לבדוק אם הסוחרים מוכרים את סחורותיהם במחירים הוגנים. המוניטין של תיאופילוס כפטרון של למידה נבע לא רק מהשכלתו שלו אלא מפועלו לחזק את החינוך ברחבי האימפריה. הוא הגדיל את הפקולטות של האוניברסיטה בבירה, הגדיל את מספר המרצים שבהן, הביא להכפלת כמות הכתבים בפקולטות אלו והבטיח שהמרצים יקבלו שכר על ידי המדינה.
אדריכלות.
בין ההישגים של שלטונו של תיאופילוס הייתה בנייה מחודשת של חצר המלוכה הקיסרית בקונסטנטינופול. במהלך הבנייה המחודשת של החצר הקיסרית הורה הקיסר על סגנון בנייה חדש שיהיה מורכב בצורה הומוגנית כצבעים אחידים ובחומרי גלם אחידים. כמות הזהב שהושקעה בחדר הכס הקיסרי הייתה גדולה יותר מאשר בכל מקום אחר ברחבי האימפריה הביזנטית. באותה התקופה של שלטונו התגלו גם מרבצי זהב באזור ארמניה ונבנו דלתות ארד חדשות באיה סופיה, הכנסייה הגדולה בעולם באותה העת שנבנתה בעת שלטונו של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית.
מלחמות.
הודות לניצחון של לאון החמישי בשנת 814 ומותו המפתיע של קרום (שליט בולגריה), נחתם הסכם שלום בן 30 שנים בין האימפריה הביזנטית לבין האימפריה הבולגרית הראשונה, אשר קודם לכן הייתה הגורם המאיים הגדול ביותר על הבירה של האימפריה הביזנטית, קונסטנטינופול. תיאופילוס חיזק את ההגנות של האימפריה בכל גבולותיה, המפורסם בהגנות אלו היה המבצר שהורה על בנייתו על גדות נהר הדון במטרה למנוע פשיטות של ויקינגים מאזור רוס. באסיה הקטנה נבנו סדרת הגנות לאורך רכסי ההרים של חבל כורדיסטן במטרה להגן מפני פלישה אפשרית מצידה של הח'ליפות העבאסית, שהיוותה את האיום הגדול ביותר על קיומה של האימפריה.
בשנת 839 נפלה העיר הביזנטית של טאראנטו לידי כוחות ערבים, מה שחצה את השטחים הביזנטים בחצי האי האפניני ופגע קשות בעמדה הביזנטית במאבקם נגד הח'ליפות המוסלמית בסיציליה. אף על פי ששלטונו המוקדם של תיאופילוס נודע ביציבות בסיסית בכל הנוגע לגבולות האימפריה הביזנטית, עלייתו של הח'ליפה המוסלמי השאפתן, אל-מעתצם, שינתה את המפה הגאופוליטית. תיאופילוס עמד בשנת 837 בראש צבא ביזנטי שפשט לתוך שטחי הח'ליפות העבאסית ובזז את העיר זפטרה, עיר מולדתו של הח'ליפה. בתגובה החלה מתקפת נגד ערבית בשנה הבאה אשר הצליחה לדחוק את הכוחות הביזנטים המוצבים בגבול ולבזוז את הערים אנקרה ואמוריה.
פועל דתי.
כמו הקיסר לאון, ואביו הקיסר מיכאל השני, תיאופילוס ראה מבחינה תאולוגית את הסמלים והפסלים הדתיים כנוגדים את ערכי הנצרות והורה על השמדתם. הדבר החריף את פילוג הכנסייה הנוצרית שהוביל בסופו של דבר לחלוקתו של העולם הנוצרי בין נצרות קתולית לנצרות אורתודוקסית. לאורך כהונתו של תיאופילוס בשלטון היו מספר דיונים תאולוגים שהכריעו בסופו של דבר כי הסמלים והפסלים הדתיים נוגדים את עקרונות הנצרות. תיאופילוס היה הקיסר הביזנטי האחרון שהורה על מדיניות דתית שכזאת ולאחריו היחס כלפי סמלים דתיים הפך מתון יותר לפי המדיניות שנקבעה בידי בנו הבכור ויורשו, מיכאל השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית. תיאופילוס שלט עד שנת 842, כאשר נפטר בגיל 30 והכתר עבר לבנו מיכאל השלישי.
קזנובה (פירושונים)
סטריכטרן
סטרִיכטָרן (בגרמנית: Strichtarn; "סכמת קווים") הידוע גם בשם סכמת גשם, הוא כינוי לסכמת הסוואה צבאית, המבוססת על עיצוב גרמני, אשר הייתה בשירות נרחב בין השנים 1965–1990 בעיקר במדינות ברית ורשה, בהם גרמניה המזרחית, פולין וצ'כוסלובקיה.
הסכמה עוצבה בגרמניה המזרחית ב-1964 כמחליף לפלקנטרן (Flächentarn; "סכמת עלים") ששימש את הכוחות מ-1956 עם הקמת צבא העם של גרמניה המזרחית. הפלקנטרן התבסס על עיצובים שפותחו בתקופת גרמניה הנאצית והיה דומה לעיצובים אלו, הסריכטרן החדש היה בעל נראות חדשה ועוצב בהשראת הפסים שהופיעו בספליטרטרן. הסכמה כללה פסים קצרים בגוון חום-אדמדם על רקע צבע אפור-ירקרק אחיד, הסכמה הייחודית הביאה למספר כינויים בהם "סכמת גשם" או "טיפות גשם" מחוץ לגרמניה, "מחטים" בצ'כוסלובקיה ו-"גרגרי אורז" בדרום אפריקה.
הסכמה התחלקה לשני דגמים: דגם 1 בשנים 1965–1967 ודגם 2 בין השנים 1967–1990. היא שימשה למדי השדה והקרב של כלל הכוחות של גרמניה המזרחית, בנוסף לציוד לחימה, תיקים, כיסויי קסדה וכדומה. בנוסף עודפי ציוד ומדים בסכמת סטריכטרן שימשו מדינות נוספות בברית ורשה ויחידות צבאיות במדינות נוספות לאחר פירוק הברית וגרמניה המזרחית ב-1990.
קרחון אלברטס
קרחון אלברטס (באנגלית: Alberts Glacier) הוא קרחון באנטארקטיקה. הקרחון באורך של 13 קילומטרים, וממוקם וזורם ממישור אייברי עד למיל אילנט שממוקם ליד קרחון באלץ'.
היסטוריה.
הקרחון צולם לראשונה מהאוויר על ידי צי ארצות הברית בשנת 1968 ושמו מנציח את פרד ג' אלברטס (Fred G. Alberts) שהיה חבר בוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (1949–1980).
גיבור־על
לורנס פרלינגטי
לורנס מונסנטו פרלינגטי (באנגלית: Lawrence Monsanto Ferlinghetti; 24 במרץ 1919 – 22 בפברואר 2021) היה משורר, צייר, סופר ופעיל חברתי אמריקאי.
ביוגרפיה.
פרלינגטי נולד ביונקרס שבמדינת ניו יורק. אביו, קרלו, היה ממוצא איטלקי, ואמו, קלמנס אלברטין, הייתה יהודייה ממוצא ספרדי. זמן קצר לפני לידתו מת אביו מהתקף לב, וזמן קצר לאחר מכן אושפזה אמו בבית חולים למחלות נפש. פרלינגטי גדל עם דודתו, אחות אמו, ומאוחר יותר עם משפחה אומנת. הוא למד באוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'אפל היל, שם למד עיתונאות, והחל את הקריירה שלו ככתב ספורט בעיתון The Daily Tar Heel ואף פרסם סיפורים קצרים במגזין קרולינה. במלחמת העולם השנייה גויס פרלינגטי לצי האמריקאי ושירת כמפקד אונייה.
בשנת 1946 פגש פרלינגטי את אשתו לעתיד, סלדן קירבי-סמית', ונסע יחד איתה לפריז כדי ללמוד בסורבון, שם קיבל תואר שני בספרות משווה.
הוא עבר לסן פרנסיסקו בשנת 1951 ובשנת 1953 הקים את חנות הספרים City Lights (על שם סרטו של צ'ארלי צ'פלין) בנורת' ביץ', בשותפות עם פיטר ד. מרטין, סטודנט באוניברסיטת סן פרנסיסקו. בשנת 1955 קנה פרלינגטי את חלקו של מרטין והפך לבעלים העיקרי של חנות הספרים, ואף הקים הוצאת ספרים בשם זהה.
כאשר לפרלינגטי מלאו 100 במרץ 2019, העיר סן פרנסיסקו הכריזה על יום הולדתו, 24 במרץ, כ"יום לורנס פרלינגטי".
פרלינגטי נפטר ממחלת ריאות אינטרסטיציאלית ב-22 בפברואר 2021, בביתו בסן פרנסיסקו, בגיל 101.
קריירה.
ספרות ושירה.
פרלינגטי הושפע מאוד בכתיבתו מהמשורר טי אס אליוט. הוא נקט בגישה פופוליסטית מובהקת בשירתו, והדגיש כי "האמנות צריכה להיות נגישה לכל האנשים, ולא רק לקומץ אינטלקטואלים בעלי השכלה גבוהה." ביצירותיו הספרותיות הרבה בתיאורים חזותיים מפורטים, כנראה בהשפעת האמנות החזותית והציור בהם עסק.
במשך השנים פרסם עשרות שירים פרי עטו וזכה בפרסים שונים.
ציור.
לצד הכתיבה וההוצאה לאור, פרלינגטי צייר במשך 60 שנה, ורבות מיצירותיו הוצגו בגלריות ובמוזיאונים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2009 הפך פרלינגטי לחבר בוועדת הכבוד של התנועה הספרותית האמנותית האיטלקית IMMAGINE &amp; POESIA. רטרוספקטיבה של יצירות האמנות של פרלינגטי, "60 שנות ציור", הוצגה ברומא וברג'ו די קלבריה בשנת 2010.
השקפות פוליטיות.
זמן קצר לאחר שעבר לסן פרנסיסקו פגש פרלינגטי את המשורר קנת רקסרות', ורעיונותיו על אנרכיזם השפיעו על דעותיו הפוליטיות. מאוחר יותר הוא הזדהה בעצמו כאנרכיסט פילוסופי, ומכר עיתוני אנרכיסטים איטלקיים בחנות הספרים שלו. הוא נקט עמדה פציפיסטית ופעל נגד טוטליטריות ומלחמה. בעוד שפרלינגטי הצהיר שהוא "אנרכיסט בנשמתו", הוא הודה כי העולם יצטרך להיות מאוכלס על ידי "קדושים" על מנת שאנרכיזם טהור יחיה באופן מעשי. לכן באופן מעשי הוא דגל בסוציאליזם דמוקרטי.
פרסים והוקרה.
פרלינגטי זכה בפרסים רבים, ביניהם:
כמו כן, נבחר פרלינגטי לאקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות, ואף נבחר לתפקיד קומנדור במסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
אנרי ז'רבק
אנרי ז'רבק (בצרפתית: Henri Gervex; 10 בדצמבר 1852 - 7 ביוני 1929) היה צייר צרפתי.
ביוגרפיה.
אנרי היה בנם של ג'וזפין פלטייה ופליקס ניקולה ז'רבק, יצרן פסנתרים. כשהיה בן 15, חבר של המשפחה עזר לו להתקבל לאטלייה של פייר-ניקולה בריסט. שלוש שנים אחר כך שירת בגדוד 152 של המשמר הלאומי. בשנת 1871 הוא התקבל לבית ספר לאמנויות יפות בסטודיו של אלכסנדר קבאנל, שם למד ציור נוף חמש שנים יחד עם ז'אן לואי פורה, פרננד קורמו, צייר נוף. הוא גם למד בעצמו אצל האוריינטליסט אוז'ן פרומנטה.
יצירה.