העיתונאית הרוסית-אמריקאית ג'וליה איופה, בכתיבתה עבור השבועון ניו ריפבליק, הגיבה כי בטענה שסמוצביץ' חף מפשע מכיוון שלא השתתפה, הגנתה של חרונובה מרמזת כי טולוקוניקובה ואליוקינה למעשה ביצעו פשע, וניתקו את "הדרך האחת לגאולה שהייתה למעשה ללהקה, התעלמות מהליכי בית המשפט ושלילת הלגיטימיות שלה". חלק מהפרשנים ראו בשחרורו הבלתי צפוי של סמוצביץ' טקטיקת הפרדה ושלטון מצד השלטונות. מאוחר יותר התגלו פרטים על "תרנגולת אם" לכאורה, אסירה שמרגלת אחר אסירים ומארגנת להם מניפולציות לשתף פעולה עם הרשויות בתמורה לזכויות ולשחרור על תנאי מוקדם. רמאית מורשעת בשם אירינה אורלובה הוצבה באותו תא עם סמוצביץ', שם ככל הנראה זכתה באמונה ושכנעה אותה להחליף עורכת דין. כל הסכם לכאורה עם הרשויות היה מחייב את סמוצביץ' לגנות בפומבי את עורכי דינה לשעבר.
שירות המאסר.
דיווחים ראשוניים העלו כי הנשים ירצו את עונשן באחד משלושה מחוזות. ההחלטה על מושבת תיקון נשים ביטחונית כללית (סוג הכלא הנפוץ ביותר ברוסיה) ברפובליקה של מורדוביה, כ-400 קילומטרים ממוסקבה, אושרה מאוחר יותר על ידי בעלה של טולוקוניקובה. הנשים ביקשו מהרשויות לאפשר להן לרצות את עונשם במתקן מעצר לפני משפט במוסקבה. בקשתן נדחתה, וטולוקוניקובה ואליוקינה נשלחו למושבות עונשין במורדוביה ובמחוז פרם, בהתאמה.
טולוקוניקובה נכלאה במושבת העונשין, "IK-14," ואילו אליוחינה נשלחה למושבת "IK-32". האחרונה היא מושבה של עבריינים ראשונים, בה ישנו בית חרושת לתפירה, ותוכנית מקצועית ניסיונית להכשרת אסירות להפיכת לאנימטורים מצוירים דיגיטליים. התנאים בשטחה תוארו כנוחים יחסית, ואף אסירים או מפקחי זכויות אדם לא הגישו תלונות על תנאיו. עם זאת, למושבת "IK-14" ישנה תדמית קשה יותר.
בנובמבר 2012 ביקשה אליוחינה להיכלא מרצון בבידוד, בהתייחסה ל-"יחסים מתוחים" עם חברותיה לתא. טולוקוניקובה הצהירה כי חוותה גם כן חיכוכים עם אסירות שראו אותה "במקרה הטוב בזלזול ובמקרה הגרוע ביותר בעוינות", על פי דיווח של אלכסיי ברנובסקי, רכז מרכז זכויות האדם "פסק דין רוסי". ב-23 בספטמבר 2013 הכריזה על שביתת רעב במחאה על הפרות זכויות אדם במושבתה והעבירה מכתב עדות על עבודות כפייה של אסירים בתנאי גולאג אשר פורסם בעיתון הבריטי הגרדיאן. ב-27 בספטמבר אושפזה במחלקה הרפואית לאחר שלא אכלה במשך חמישה ימים.
תגובות.
פעילת זכויות האדם הרוסית לודמילה אלכסייבה כינתה את פסק הדין כ-"מונע ממניעים פוליטיים לא תואמים את החוק, את השכל הישר או את הרחמים". פעיל האופוזיציה אלכסיי נבלני הגדיר את פוסי ריוט כ-"טיפשות המבצעות פשעים קטנים לשם פרסום" אך התנגד לפסק הדין, שלדעתו נכתב על ידי ולדימיר פוטין כ-"נקמה בגין פעלול לא מספיק מסוכן מבחינה חברתית כדי להצדיק את החזקת הנשים מאחורי סורג ובריח". הסוופר הרוסי בוריס אקונין השתתף ביום ההרשעה בהפגנות למען שחרור החברות והודיע כי "פוטין דן את עצמו לעוד שנה וחצי של בושה והשפלה בינלאומית" ב-13 בספטמבר 2012, ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב קרא לשחרור מוקדם של הנשים, ואמר שהזמן שכבר שירתו בהמתנה למשפט הוא ענישה מספקת, ומאסר נוסף יהיה "לא יעיל". ב-2 בנובמבר, אמר כי לא היה שולח את שלושת חברי פוסי ריוט למאסר, וחזר על כך שתקופת מעצרן לפני המשפט היוו עונש מספיק, אך הדגיש כי שחרור שתי האסירות הנותרות הוא עניין של בית המשפט.
משרדי החוץ של ארצות הברית ומדינות האיחוד האירופי כינו את המשפט כ-"לא מידתי". נשיא ארצות הברית ה-44 ברק אובמה הביע את אכזבתו לגזר הדין, והבית הלבן הצהיר כי יש לו "חששות כבדים מהדרך בה טיפלו הנשים צעירות הללו על ידי מערכת המשפט הרוסית". על פי תאגיד השידור הבריטי "BBC Monitoring", בעיתונות האירופית והאמריקאית הוגדר "גינוי כמעט אוניברסלי" של גזר הדין.
תמיכה בינלאומית.
במהלך המשפט, שלוש החברות הפכו לגורם בינלאומי עקב הטיפול בהן. אמנים, פוליטיקאים ומוזיקאים בינלאומיים רבים הביעו תמיכה בשחרורן והביעו דאגה מהגינות משפטן בהם פול מקרטני ואונג סן סו צ'י. הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, הביעה את תמיכתה בפוסי ריוט במופעה במוסקבה באומרה, "אני נגד צנזורה, וכל הקריירה שלי תמיד קדמתי את חופש הביטוי ולכן אני חושבת שמה שקורה להם אינו הוגן ואני מקווה שהן לא יצטרכו לרצות 7 שנים בכלא, זו תהיה טרגדיה. אני חושבת שאמנות צריכה להיות פוליטית, שהאמנות מבחינה היסטורית תמיד משקפת את המתרחש מבחינה חברתית. אז מבחינתי קשה להפריד ולהיות אמנית ולא להיות פוליטית. החלום שלי והתקווה שלי היא שלכולם בעולם יהיה את הזכות להביע את הדעות שלהם ועדיין יתייחסו אלינו כבני אדם. אני יודעת שיש צדדים רבים בכל סיפור, ואני לא מתכוונת לחוסר כבוד לכנסייה, או לממשלה, אבל אני חושבת ששלוש הבנות האלה - נדז'דה, יקטרינה ומריה - עשו משהו אמיץ. אני חושבת שהן שילמו את המחיר על המעשה הזה. ואני מתפללת עבור את החופש שלהן". מאוחר יותר חשפה כיתוב על גופה בשם הלהקה לצד המשפט "ללא פחד" והופיעה עם כובע בלקלאווה כמחווה ללבושן. הזמרת האיסלנדית ביורק קראה לחברות הלהקה להופיע עימה הקדישה עבורן את שירה, "Declare Independence".
משנת 2012 עד 2014 הקבוצה ללא מטרת הרווח, "Voice Project" המתמקדת בקידום חופש הביטוי האמנותי ריכזה תרומות באמצעות קרן הגנה ותמיכה משפטית בינלאומית לטולוקוניקובה ואליוקינה במהלך תקופת מאסרן, שתמכה בהוצאות המשפט של הנשים, סיפקה להן הפרשות במהלך מחנות הכלא ובטיפול בילדים, בנוסף ניטור בטיחות על ידי עורכי דין רוסים מקומיים. הקבוצה ניהלה בנוסף מספר קמפיינים ויראליים לתמיכה בנשים במהלך מאסרם, כגון "איפה נדיה?" במהלך היעלמותה של טולוקוניקובה במשך 26 ימים בעקבות שביתת הרעב שלה, שבמהלכה הועברה לבית החולים בכלא בקרסנויארסק. במהלך מאסרה של טולוקוניקובה, הקבוצה פנתה בדחיפות אל הדו"ח המיוחד של נציג האו"ם חואן א. מנדז בנושא עינויים וביקשה כי האו"ם ילחץ על הפדרציה הרוסית לאכוף חוקים בינלאומיים בנושא זכויות אדם ועינויים ביחס לתקני המינימום שנקבעו על ידי פרוטוקולי האו"ם והאמנה האירופית לזכויות אדם.
מכתב תמיכה של 120 חברי הפרלמנט הגרמני, הבונדסטאג, נשלח לשגריר הרוסי בגרמניה, ולדימיר גרינין שהגדיר את ההליכים נגד הנשים כ-"חריפים מדי" ו-"בלתי מידיים". ב-9 באוגוסט 2012 צעדו 200 תומכי פוסי ריוט בברלין, לבושים בבלקלאות צבעוניות, בהפגנת תמיכה עבור הלהקה. בהשתתפות המשפט, גם חברת הפרלמנט הבריטי ושרת משרד החוץ לצל זכויות האדם, קרי מקארתי, תמכה בלהקה ותיאר את ההליכים כ-"סוריאליסטיים". נשיא פולין לשעבר, לך ולנסה, מתח ביקורת על הופעת הלהקה בכנסייה כ-"חסרת טעם", אך למרות זאת כתב לולדימיר פוטין בדרישה לשחרור הנשים.
אמנסטי אינטרנשיונל כינה את ההרשעה כ-"מכה עזה לחופש הביטוי", ויו ויליאמסון, ממשמר זכויות האדם, הצהיר כי "האישומים והכרעת הדין מעוותים הן את העובדות והן את החוק... הנשים הללו מעולם לא היו צריכות להיות מואשמות בפשע שנאה ויש לשחררן באופן מיידי". סעיף 19, בית החירות והפדרציה הבינלאומית לזכויות אדם פרסמו הצהרות בגנות העונש גם כן. ב-21 בספטמבר 2012 פרסמה העיתונות הפמיניסטית, "Feminist Press," ספר אלקטרוני בשם, "Pussy Riot! A Punk Prayer for Freedom" לגיוס כספים לצוות ההגנה המשפטי של הנשים.
ב-22 בספטמבר העניקה האמנית היפנית יוקו אונו ללהקה את מענק ה-"LennonOno" לשלום בשווי 50 אלף דולר, וקבעה כי בכוונתה לפעול לשחרורן המיידי של הנשים. באוקטובר 2012 הוכרזה להקת פוסי ריוט כפינליסטית המועמדות לפרס סחרוב לחופש המחשבה של הפרלמנט האירופי על שמו של זוכה פרס נובל לשלום, אנדריי סחרוב. העיר ויטנברג, שם מסר מרטין לותר קינג את 95 התזות שלו אל דלת הכנסייה, מינתה את פוסי ריוט לזוכת הפרס השנתי "נאום ללא פחד" של מרטין לותר קינג. בשנת 2013, דייל אייזינגר מחברת המדיה "Complex Networks" דירג את הופעת הלהקה בקתדרלת ישו המושיע כאומנות הפרפורמנס ה-14 הטוב ביותר בהיסטוריה. בזמן שהשתתפה בכנס הנשים העולמי בניו יורק ב-4 באפריל 2014, "Women in the World", הילרי קלינטון, מזכירת ארצות הברית לשעבר, הצטלמה עם טולוקוניקובה ואליוקינה לתמונה שהעלתה בטוויטר. קלינטון התייחסה לפוסי ריוט כקבוצה של "נשים צעירות חזקות ואמיצות אשר מסרבות לתת לקול שלהן להיות מושתק".
הפגנות ברחבי העולם.
הפגנות למען סולידריות עם פוסי ריוט הקוראות לשחרורן המיידי נערכו במדינות רבות ברחבי העולם לאחר הכרזת גזר הדין. אמנסטי אינטרנשיונל הכריז על ה-17 באוגוסט כ-"יום העולמי של פוסי ריוט". ברחבי ניו יורק, התכנסו מחאות של פעילים שם קראו השחקנית קלואי סביני, סגנית מיס העולם לשנת 1976 קארן פינלי ונוספים הצהרות של חברות הלהקות המורשעות. בבולגריה, אזרחים הניחו מסכות פנים, דומות לאלו של פוסי ריוט, על פסל סובייטי כמחאה. בטורונטו, כ-100 איש הפגינו מחוץ לקונסוליה הרוסית. באדינבורו שבסקוטלנד, שחקני תיאטרון שוליים קראו את עדויות המשפט של הנשים. באותו זמן, מתכנתים אסטונים השיקו חיקוי של משחק האינטרנט "Angry Birds", בו צחקו על השלטונות הרוסים.