טנטור ממוקם בקרבת השכונות גילה ובית צפאפא בדרך לבית לחם. השם "טנטור", שפירושו בערבית כובע מחודד, ניתן למקום מאחר שהוא שוכן על גבעה בולטת. בשנת 1869 רכש הרוזן ברנרד קבוגה, קונסול אוסטרו-הונגריה בירושלים את האדמות בסיוע מסדר אבירי מלטה. ב-1877 נפתח במקום בית חולים קטן.
בעקבות ביקור האפיפיור פאולוס השישי בישראל (1964) רכש הוותיקן את המתחם והחכירו לאוניברסיטת נוטרדאם. בשנת 1972 נפתח באתר "מכון טנטור", מכון מחקר תאולוגי המשותף לכל זרמי הנצרות, שתוכנן על ידי האדריכל פרנק מונטנה.
קונסטנטין אב&quot;א שפירא
אב&quot;א שפירא
אב&quot;א קונסטנטין שפירא
הוכחת האלכסון של קנטור
פרס היינליין
פרס היינליין (אנגלית: The Heinlein Prize for Advances in Space Commercialization) הוא פרס הקרוי על שמו של סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין, אשר ניתן על תרומה יוצאת דופן לקידום תחום הטיסות המסחריות לחלל. הפרס נוסד בשנת 1988, והוא עומד על סכום של חצי מיליון דולר. תקנון הפרס מאפשר חלוקתו מדי שנה אך אין בכך חובה. הפרס הראשון הוענק בשנת 2006 ליזם האמריקאי פיטר דיאמנדיס (Diamandis), יוזם תחרות פרס ה-X. שני פרסים נוספים הוענקו לאילון מאסק בשנת 2011 ולג'ף בזוס 2016.
קיים פרס נוסף על שמו של היינליין, פרס רוברט היינליין המוענק מטעם אגודת החלל הלאומית.
אנדרטת נעדרי חילות האוויר
אנדרטת נעדרי חילות האוויר (שמה באנגלית: Air Forces Memorial), הידועה גם בשם אנדרטת רנימיד (Runnymede Memorial), שוכנת ממערב למטרופולין לונדון, בבריטניה. היא מנציחה את זכרם של אנשי צוות אוויר מחיל האוויר המלכותי ומחילות האוויר של מדינות חבר העמים הבריטי, שנפלו במלחמת העולם השנייה; הם פעלו מבסיסי אוויר בתחומיה של בריטניה ובצפון אירופה ומערב אירופה, ומקום קבורתם לא נודע.
נכון ל-2017 מונצחים באנדרטה 20,288 נעדרים. שמותיהם של נעדרים מתווספים אל האנדרטה ומוסרים ממנה גם בימינו, בעקבות גילוין הנמשך של הריסות מטוסים מן המלחמה.
רקע – הנצחת נעדרי חילות האוויר.
הלחימה באוויר במלחמת העולם השנייה גבתה את חייהם של למעלה מ-116,000 אנשי צוות אוויר של חילות האוויר של בריטניה ומדינות חבר העמים הבריטי. מקום קבורתם של רבים מהם איננו ידוע. אנדרטאות להנצחת זכרם הוקמו באתרים רבים בעולם - חלקם סמוכים למקומות נפילתם - ובהם אל עלמיין במצרים, האי מלטה, אוטווה שבקנדה וסינגפור. אנדרטת רנימיד קמה, כאמור, להנציח את הנעדרים שפעלו מבריטניה ובצפון מערב אירופה.
אתר האנדרטה.
האנדרטה שוכנת בתחומי הכפר אנגלפילד גרין (Englefield Green) שבחבל סרי (Surrey), כ-30 קילומטר ממערב למרכזה של לונדון וכ-6 קילומטר מטירת וינדזור. אתר האנדרטה ניצב על גבעת קופר (Cooper's Hill), המשקיפה מדרום על ערוצו של נהר התמזה והאחו ההיסטורי של רנימיד הסמוך לו, מקום בו נחתמה מגילת המגנה כרטה על ידי המלך ג'ון בשנת 1215.
השטח להקמת האנדרטה נתרם ב-1949 על ידי הדיפלומט הבריטי סר יוג'ן מילינגטון-דרייק (Eugen Millington-Drake) ואשתו.
האנדרטה נבנתה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ותוכננה על ידי האדריכל סר אדוארד מאוף (Edward Maufe). היא נחנכה על ידי המלכה אליזבת השנייה בטקס שנערך ב-17 באוקטובר 1953 (זמן קצר לאחר הכתרת המלכה), במעמד קהל של כ-24,000 איש.
ב-17 באוקטובר 2003 נערך באנדרטה במעמד המלכה טקס לציון חמישים שנים להקמתה.
האנדרטה.
מבנה האנדרטה.
האנדרטה שוכנת בתוך מתחם מדושא המוקף בחומת עצים. מבנה האנדרטה משתרע על פני כ-1,500 מטרים מרובעים. זהו בניין מרובע, בעל חצר פנימית פתוחה התופסת את מרבית שטחו. משתי פינותיו של אגפו הצפוני מתמשכים אגפים קשתיים קצרים דמויי כנפיים, המובילים כל אחד אל מרפסת תצפית הקבועה בקצהו.
הכניסה לאנדרטה היא במרכז הצלע הדרומית של הבניין. מולה, במרכז צלעו הצפונית של הבניין, המשקיפה על עמק נהר התמזה, נבנה מגדל בן שני מפלסים, הדומה בעיצובו לעיצובם של מגדלי פיקוח בשדות התעופה הצבאיים בבריטניה בימי המלחמה. בקומת הקרקע של המגדל נמצא בית תפילה (Shrine), שבו מוצב ספר המבקרים של האנדרטה.
מסדרונות מקיפים את החצר הפנימית של המבנה מכל צדדיה. צידם הפונה אל החצר פתוח ומעוצב כשורת קשתות, בדומה לאכסדרה של מנזר (Cloisters). בצידם הפנימי האחר, הפונה אל צידו החיצוני של המבנה, נבנו חלונות צרים וגבוהים. לכל אורכם של קירות אלו, בשטח שבין החלונות, הוצמדו מבלטים בעלי שלוש צלעות, שכל אחת מהן נושאת לוח זיכרון אנכי, עליו נחרתו שמות של נעדרים (ראו תמונה). עיצוב זה נועד ליצור רושם של ספרים הפתוחים חלקית (והוא גם הגדיל את שטח הפנים של הקיר לצורך הצבת מספר מספיק של לוחות זיכרון). לוחות הזיכרון, 300 במספר, נקבעו גם בקירות האגפים המובילים אל מרפסות התצפית. במרווחים שבין המבלטים נקבעו ספסלי אבן לישיבה ולהנחת פרחים וזרים לרגלי הלוחות.
במרכז החצר הפתוחה ניצבת אבן הזיכרון (Stone of Rememberance) דמוית המזבח - מרכיב מסורתי בבתי הקברות הצבאיים שהקימה ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. חרות עליה פסוק מספר בן סירא: Their Name Liveth for Evermore ("שמם יחיה לדור ודור"). טקסי הזיכרון המתקיימים באנדרטה נערכים לרגליה.
ממרפסת התצפית הימנית של המבנה ניתן לצפות, באופן סמלי ומכוון, אל נמל התעופה הית'רו, המצוי כששה ק"מ מהאנדרטה, ואל המטוסים הממריאים והנוחתים בו. ממרפסת התצפית השמאלית ניתן לראות את טירת וינדזור ואת האזור שסביבה.
גרם מדרגות עגול בתוך המגדל מוביל לגלריה שבמפלס מעל בית התפילה ומעליה לגג המגדל, שממנו יש תצפית פנורמית מווינדזור אל רנימיד ועד רוב חלקיה הצפוני, המערבי והמרכזי של לונדון.
מבנה האנדרטה בנוי מאבן גיר (Portland Stone), וגגות המסדרונות מצופים ברעפי צפחה.
פרטי עיצוב באנדרטה.
בכניסה לאנדרטה ניצבים שלושה זוגות של דלתות זכוכית, הקבועים בפתחים מקושתים. בזכוכית כל אחת מהדלתות נקבעו שלושה אריות מארד (לקוחים מסמלה של בריטניה). מעל פתח אגף הכניסה נקבע פסל של נשר פרוש כנפיים, בהשראת סמלו של חיל האוויר המלכותי.
מעל פתחו של מבנה המגדל הפונה אל החצר הפנימית של האנדרטה נקבעו שלושה פסלי אבן המייצגים אומץ, צדק וניצחון.
על זגוגית החלון הצפוני של בית התפילה שבמגדל, הצופה אל עמק התמזה, חרוטים פסוקים מספר תהלים:
אִם אֶסַּק שָׁמַיִם שָׁם אָתָּה, וְאַצִּיעָה שְּׁאוֹל הִנֶּךָּ.
אֶשָּׂא כַנְפֵי שָׁחַר, אֶשְׁכְּנָה בְּאַחֲרִית יָם.
גַּם שָׁם יָדְךָ תַנְחֵנִי, וְתֹאחֲזֵנִי יְמִינֶךָ.
תקרת בית התפילה מעוטרת בציורים של שושנת הרוחות, פני הירח וכוכבים, המייצגים את הכוחות המלווים את הטייס במסעו בשמיים. התקרות הפנימיות של המסדרונות מעוטרות בעיטורים צבעוניים של שלטי אצולה ממדינות חבר העמים.
על חלון הגלריה שבקומה הראשונה של המגדל חרוטה פואמה שנכתבה על ידי הסטודנט פול סקוט (Paul H. Scott) בעקבות ביקורו באנדרטה.
על גג המגדל ניצבת כיפה נמוכה ועליה תורן הנושא כתר מעוטר כוכבים, ובראש התורן – כוכב בודד, המואר בשעות הלילה.
פסלי האבן שעל חזית המגדל פוסלו על ידי ורנון היל (Vernon Hill). החלונות החרוטים והתקרות הצבועות עוצבו על ידי ג'ון האטון (John Hutton).
שמות הנעדרים נרשמו על גבי לוחות האבן בצורת אות (Font) מיוחדת שעוצבה על ידי המעצב מקדונלד גיל (MacDonald Gill).
תכנון ועיצוב הבניין זכה במדליה מאת המכון המלכותי של הארכיטקטים הבריטיים (Royal Institute of British Architects).
הנעדרים.
הנעדרים המונצחים באנדרטה שירתו בזרועות הקרב, החופים, התובלה, האימונים והתחזוקה של חילות האוויר. הם נפלו במשימות בשמי האיים הבריטיים, צפון-מערב אירופה ומרכזה והאוקיינוס האטלנטי המזרחי.
חלק מן הנעדרים הגיעו ממדינות ביבשת אירופה אשר נכבשו על ידי גרמניה ושירתו עד נפילתם ביחידות חיל האוויר המלכותי.
זה שיוכם של הנעדרים לחילות האוויר השונים:
שמות הנעדרים נחרתו בלוחות האבן שבאנדרטה לפי סדר כרונולוגי של שנות נפילתם, ובתוכן – לפי סדר חילות האוויר אליהם השתייכו, סדר שמי אלפביתי, וסדר הדרגות. באנדרטה נמצא ספר מרשם (Register) של שמות הנעדרים, המציין את מספר הלוח עליו נחרת כל אחד מהם.
בכל שנה, בחודש מאי, עורכת אגודת חיל האוויר המלכותי (RAF Association) טקס אזכרה באנדרטה.
אחד מהנעדרים ששמם הונצח באנדרטה הוא מיכאל ויצמן, בנו של חיים ויצמן, נשיא מדינת ישראל הראשון.
לב ארגמן
ריצ'רד לוגאר
ריצ'רד גרין "דיק" לוגאר (באנגלית: Richard Green "Dick" Lugar, 4 באפריל 1932 – 28 באפריל 2019) היה פוליטיקאי אמריקאי, כיהן כסנאטור מטעם מדינת אינדיאנה בשנים 1977–2013. היה חבר המפלגה הרפובליקנית ושימש כראש עיריית אינדיאנפוליס בין השנים 1968–1976.
ב-1977 נבחר לסנאט. לוגאר היה הסנאטור הרפובליקני הבכיר ביותר בוועדת החוץ בסנאט, ונחשב לאחד האישים הבולטים בתחום מדיניות החוץ האמריקאית, בעיקר בתחום הפצת הנשק הגרעיני.
ב-2013 עוטר במדליית החירות הנשיאותית.
ביוגרפיה.
ריצ'רד לוגאר נולד באינדיאנפוליס לברת'ה גרין ומרטין לוגאר. בשנת 1954 סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת דניסון שבגרנוויל, אוהיו. לאחר מכן נסע לאנגליה ולמד באוניברסיטת אוקספורד ובשנת 1956 סיים את לימודי התואר השני. מ-1957 עד 1960 שירת בצי האמריקאי. בשנים 1968–1976 שירת כראש עיריית אינדיאנפוליס.