תור הזהב של בניית מפעלי מים על ידי לשכת הטיוב התרחש בתקופת השפל הגדול ו-35 השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. סכר הובר על נהר הקולורדו נבנה בין 1931 ל-1936 והיה אז הסכר הגדול בעולם בייצור חשמל. אגם מיד שמאחורי הסכר הוא מאגר המים הגדול ביותר בארצות הברית. בין 1933 ל-1942 בנתה הלשכה את סכר גרנד קולי על נהר הקולומביה, שהיה אז הסכר הגדול בעולם, וגם כיום הוא בין עשר תחנות הכוח הגדולות בעולם. בין השנים 1947-1941 נעשה שימוש בכוח האדם של שירות ציבורי אזרחי (Civilian Public Service - סוג של שירות לאומי עבור סרבני גיוס מסיבות מצפון בתקופת מלחמת העולם השנייה) לביצוע מיזמים שהופסקו בשל המאמץ המלחמתי. בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה סדרה של סכרים במסגרת מיזם אגירת מי נהר הקולורדו, ובהם סכר קניון גלן על נהר הקולורדו, שאגם פאוול שמאחוריו הוא מאגר המים השני בגודלו בארצות הברית.
האישור האחרון לביצוע מיזמי בנייה עיקריים ניתן בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, כשבמקביל ההתפתחות של התנועה למען הסביבה האמריקנית גררה התנגדות עזה למיזמי הבנייה של מפעלי המים. ב-1976 התמוטט סכר טיטון באיידהו, לאחר שהמאגר מאחוריו התמלא. בשיטפון שנגרם מההתמוטטות נהרגו 11 אנשים ומאות אלפי ראשי בקר. ההתמוטטות לא פגעה במוניטין הבינלאומי הגבוה של לשכת הטיוב בחוגים העוסקים בפיתוח מקורות מים. עם זאת, הכישלון הראשון, והיחיד עד כה, של סכר ראשי של לשכת הטיוב זעזע את הלשכה, שעקב כך שיפרה את כללי הבטיחות של הסכרים במטרה להימנע מבעיות דומות. למרות זאת, כישלון סכר טיטון, התנועה לאיכות הסביבה, וההכרזה של הנשיא ג'ימי קרטר על "רשימת מטרות" בהקשר למפעלי מים השפיעו עמוקות על כיוון התוכניות של לשכת הטיוב ועל פעילויותיה.
לשכת הטיוב מפעילה כ-180 מיזמים ב-17 מדינות במערב ארצות הברית. ההשקעה הכללית של לשכת הטיוב במיזמים שהושלמו עד ספטמבר 1992 הייתה כ-11 מיליארד דולר. מיזמי לשכת הטיוב מספקים מים, לחקלאות למשקי בית ולתעשייה לכשליש מהאוכלוסייה של מערב ארצות הברית. כ-5% משטח אדמות מערב ארצות הברית מושקים, ולשכת הטיוב מספקת מים לכחמישית משטח זה, כ-37,000 קמ"ר ב-1992. לשכת הטיוב היא בין יצרני חשמל המרכזיים בארצות הברית. נכון ל-2007 הפעילה הרשות 58 תחנות כוח בתפוקת אנרגיה שנתית של 125,000 ג'יגה ג'ול של חשמל, או 34,722 מגהואט / שעה.
בין 1988 ל-1994 עברה לשכת הטיוב ארגון מחדש גדול בעקבות סיום המיזמים שאושרו בשנות ה-60. הלשכה סיכמה תקופה זו במילים: "המערב הצחיח טויב. הנהרות הראשיים נרתמו ומתקנים הוקמו או שעומדים להיות מושלמים על מנת לעמוד בדרישות הנוכחיות הדחופות ביותר ואלו של העתיד הקרוב למים". הדגש בתוכניות הלשכה עבר מבנייה להפעלה ותחזוקה של המתקנים הקיימים. מטרותיה הרשמיות החדשות של לשכת הטיוב הן "לנהל, לפתח ולשמור על מקורות המים והמשאבים הנלווים תוך שמירה על איכות הסביבה והקפדה על נאותות כלכלית למען טובת הכלל של הציבור האמריקני". השינויים שחלו בתוכניות לשכת הטיוב ובתחום אחריותה חייבו צמצום ניכר במספר המועסקים בה ובתקציביה, אבל היא עדיין סוכנות פדרלית משמעותית במערב ארצות הברית.
הנהגה.
למנהלי הלשכה, שתוארם היה Reclamation commissioner, הייתה השפעה גדולה על עיצוב הלשכה. בהם: אלווד מיד (Elwood Mead; 1858-1936) שניהל את הלשכה מ-1924 עד מותו; מייקל סטראוס (Michael Wolf Straus; 1970-1897) שניהל את הלשכה בין 1954 ל-1953 ופלויד דומיני (Floyd Elgin Dominy; 2010-1909) שניהל את הלשכה בין 1959 ל-1969, בתקופה הנחשבת לתור הזהב של בניית הסכרים במערב ארצות הברית. מיד הוביל את הלשכה במהלך תכנון, פיתוח ובניית סכר הובר, הסכר הראשון בארצות הברית ששימש ליותר ממטרה אחת. בתקופתו התחילה בניית סכר גרנד קולי, ועל שמו אגם מיד.
אלכסנדר ונדרמונד
אלכסנדר-תאופיל וַנְדֶרְמוֹנְד (בצרפתית: Alexandre-Théophile Vandermonde; 28 בפברואר 1735 - 1 בינואר 1796) היה מתמטיקאי צרפתי, מוזיקאי וכימאי. נולד ומת בפריז.
הוא ידוע בעיקר בשל מטריצת ונדרמונד (בעברית היא נקראת לעיתים מטריצת ונדרמונט) ומציאת הדטרמיננטה שלה, באלגברה ליניארית.
ביוגרפיה.
ונדרמונד נולד בפריז, שם התחנך בבית ספר מקומי. הוא למד באוניברסיטת וינה, והיה כימאי בתחילה כמקצועו. לאחר מכן פנה אל ענף המתמטיקה.
חוץ מעיסוקו כמתמטיקאי וככימאי, נהג לנגן על כינור, ואף הופיע בפני חוג חבריו הקרובים ובמספר חתונות בודדות.
ונדרמונד מת בתחילת שנת 1796 בבית משפחתו שבפריז.
משמרת כלב
משמרת כלב (באנגלית: Dog watch) הוא הכינוי בשפת הימאים באנגלית של משמרת 16:00-20:00 (ארבע עד שמונה אחר הצהריים) באונייה. פרק זמן זה נחלק לשניים, משמרת כלב "הראשונה" מ-16:00 עד 18:00 ומשמרת כלב "האחרונה" מ-18:00 עד 20:00 (לא קיימת משמרת כלב "שנייה"). אורך כל אחת ממשמרות אלה הוא מחצית מאורכה של משמרת רגילה. שיטת חלוקה זו הייתה נהוגה בצי המלכותי הבריטי לפחות מן המאה ה-17.
מקור השם אינו ידוע. על פי גרסה אחת נקראת המשמרת על שמו של סיריוס, המוכר גם בשמו העממי "כוכב כלב". הסיבה לכך היא, כי סיריוס הוא הכוכב הראשון המתגלה במשמרת כלב הראשונה. לאמיתו של דבר, זמן זריחתו של סיריוס משתנה עם תקופות השנה, כך שבשישה חודשים של השנה הוא נמצא בעת הזריחה מתחת לאופק. זאת ועוד, משמרת כלב הראשונה (1600-1800) מתבצעת בדרך כלל באור יום, אז הכוכבים אינם נראים. סטיבן מטיורין, גיבור סדרת הרומנים הימיים "אוברי-מטיורין" מאת פטריק או'בריאן משתמש במשחק מילים ואומר כי משמרת כלב נקראת כך משום שהיא "קצוצת זנב" (cur-tailed, שעשוע לשון עם curtailed), כלומר מקוצרת.
סיבת הנהגתה של משמרת כלב הייתה מתן אפשרות לצוות לבצע בסבב את כל אחת מן המשמרות ביממה, כדי שקבוצה אחת מתוכם לא תעשה בכל לילה את המשמרת האמצעית. הפתרון הוא פיצול אחת המשמרות לשניים ויצירת מספר אי זוגי של משמרות בכל יממה. חלוקה זו איפשרה גם לשתי המשמרות לאכול את ארוחת הערב בשעה הרגילה.
ייחוס (תורת הקבוצות)
בתורת הקבוצות, ייחוס של נוסחה formula_1 לקבוצה formula_2 הוא נוסחה המסומנת formula_3 המתקבלת מן הנוסחה המקורית לפי החוקים הבאים:
Bananas
Bananas (בננות) הוא אלבומה השבעה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 2003. זהו האלבום הראשון בו השתתף דון איירי כקלידן, כמחליף לחבר המייסד ג'ון לורד שפרש מהלהקה.
האלבום הוקלט בלוס אנג'לס בין ינואר לפברואר בשנת 2003.
למרות התעלמות יחסית של התקשורת, האלבום הצליח להגיע למקומות טובים במצעדים, בייחוד בארצות הברית ובאירופה.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות, ואתר Allmusic העניק לו 4 כוכבים מתוך 5.
הזמרת בת' הארט עושה קולות רקע בשיר "Haunted". השיר "Contact Lost" נכתב על ידי גיטריסט הלהקה סטיב מורס, לאחר ששמע את החדשות על אסון מעבורת החלל קולומביה.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, דון איירי, סטיב מורס ואיאן פייס, למעט היכן שצוין אחרת.
מבצעים.
דיפ פרפל
משתתפים נוספים
נועה לזר
סלנג להט&quot;בי
סלנג להט"בי הוא סלנג השגור בפי חלק מחברי קהילת הלהט"ב דוברי העברית בישראל. השימוש בלשון דיבור זו אינו חורג בדרך כלל מגבולות הקהילה הגאה, ומשמש כאמצעי לבידול מאוכלוסיית דוברי העברית הכללית.
היסטוריה.
סלנג "הומואי" או "שפה הומואית" הופיעה בישראל החל משנות ה-70 של המאה ה-20 ביצירות ספרותיות מסוימות והחלה להתפתח בשנות ה-80 במודעת היכרות בעיתונות הקהילה ובקולנוע. בתחילת דרכה היא אופיינה במילים בודדות, בביטויים, בתחביר ובהגייה מיוחדת של מילים עבריות. בסוף שנות ה-90 פרסם רונן פארי את מילון אבן שושנה בעיתון "הזמן הוורוד", בו ליקט את המילים והביטויים שאפיינו את הסלנג ההומואי באותה תקופה. במרוצת השנים שלאחר מכן התפתחה השפה בקהילות השונות ואף קיבלה מאפיינים מקומיים.
מאפיינים.
הסלנג ההומואי אופייני ל"קהילת דיבור", קבוצה חברתית שחבריה מקיימים אינטראקציות קבועות ותכופות בתבניות ספציפיות. השפה מתבססת על עברית, שואלת מילים משפות אחרות כגון אנגלית, צרפתית גרמנית או יידיש, וערבית, משבשת הגייה של מילים עבריות קיימות, ומשנה את חוקי התחביר. המאפיין הבולט של השפה הוא שימוש בלשון נקבה.
הלשון ההומואית נוטה להיות חתרנית ונוגדת את המוסכמות החברתיות, לדוגמה, הביטוי הבוטה "כואב לי הכוס", תשובה הומואית ל"נשבר לי הזין". יש לה אף מאפיינים של אנטי-לשון - שימוש בביטויים ובמילים שלא יובנו מחוץ לקהילת הדוברים; לדוגמה, השאלה "אתה יוצא למקומות?" מכוונת למקומות בילוי של הומואים ולסביות. מאפיין נוסף של הלשון ההומואית הוא הבחירה להרחיב את גבולות הלשון העברית, הנתפסת כמפלה וסגורה, לשחק בכללי התחביר והדקדוק שלה, ובכך למתוח עליה ביקורת. לדוגמה, "מה איתֶ'ך" (במלרע), המשתמש במתכוון בצורת ביטוי שאיננה נכונה ובהגייה שגויה, והופך את הביטוי ליחידה תקנית בז'רגון ההומואי.
אזכורים בתרבות.
ניתן למצוא שימושים מוקדמים בסלנג בספרות הישראלית של שנות ה-80, בעיתונות של הקהילה הגאה, ובקולנוע, בין השאר בסרטיו של עמוס גוטמן. ב-2013 הוצג הסלנג בסדרת מערכונים בתוכנית "ארץ נהדרת", שבה הוצגו שתי דמויות של הומואים עירוניים המשתמשים בשפה באופן מוקצן ומשעשע, וכך גם בסדרות "אמא ואבאז" ו "תמיד אותו חלום" ששודרו ב-HOT.