חופית מפוספסת (שם מדעי: "Aphriza virgata") היא עוף ממשפחת החרטומניים היא המין היחיד בסוג "Aphriza" אף שיש המשייכים את המין הזה לסוג ארנריה או לסוג חופית.
אזור הרבייה הוא בסלעי טונדרה באלסקה ויוקון. הנקבה מטילה 4 ביצים על הקרקע ומכסה אותם בצמחייה. שני ההורים משגיחים על הגוזלים שדואגים להזין את עצמם.
החופיות נודדות מעל חופי האוקיינוס השקט מצפון אמריקה לדרומה, מדרום אלסקה ועד לארץ האש.
החופיות ניזונות מחרקים וזרעים. ישנן תקופות בשנה בהן החופיות ניזונות מרכיכות מסרטנים קטנים.
גבן כהה-אפור עם נקודות לבנות ושחורות. על רגליהן הצהובות פס שחור והן בעלות פסים כהים על ראשן החום. יש להן כתמים כהים על הגחונן הלבן. מקורן דק ובצבע שחור-צהבהב ובטנן לבנה.
T (צוללת)
בעיית שני הצבאות
בעיית שני הצבאות (נקראת גם בעיית ההתקפה המתואמת או בעיית שני הגנרלים) היא ניסוי מחשבתי המציג את הבעייתיות בתקשורת על גבי ערוץ לא אמין.
הבעיה עוסקת בשני צבאות הצרים על עיר. העיר חזקה מכל אחד מהצבאות בנפרד, אך לא משניהם גם יחד. לכן, על מנת לנצח, על שני הצבאות לתקוף את העיר בעת ובעונה אחת. שני הצבאות מסוגלים לתקשר באמצעות שליחים בלבד, אך אלה עשויים להיתפס על ידי שומרי העיר, והצבא ששלח אותם אינו מסוגל לדעת אם הודעתו הגיעה ליעדה.
ניתן להוכיח שאין כל שיטה אשר תאפשר לאחד הצבאות לצאת להתקפה בוודאות מוחלטת שהצבא השני יצא להתקפה בו זמנית.
השרפה במועדון קוקונט גרוב
בליל 28 בנובמבר 1942 כילתה שרפה את מועדון ה"קוקונט גרוב" בבוסטון. בשרפה נספו 492 איש, רובם ככולם משאיפת עשן רעיל, עקב שרשרת כשלים במבנה. הייתה זו השרפה השנייה בגודלה במקום ציבורי עד אז (לאחר השרפה בתיאטרון אירוקווי בשיקגו ב-1903, בה נספו 602 איש). עקב השרפה תוקנו חוקים ותקנות בניה ורישוי המתקיימים עד ימינו.
ה"קוקונט גרוב".
מועדון הלילה "קוקונט גרוב" (באנגלית: Cocoanut Grove, מילולית: חורשת הקוקוס) היה הגדול והמפורסם מסוגו בבוסטון של תקופת מלחמת העולם השנייה. מבנה המועדון שיכן לפני כן מחסן סחורות גדול, לא הרחק מנמל בוסטון והורכב מבאר משקאות בקומת התחתונה (קומת מרתף למחצה) ואולם ריקודים ומסעדה בקומה שמעליו.
בעלי המקום בעת השרפה היה המאפיונר ברנט "בארני" ולנסקי (Barnet "Barney" Welansky), שקיבל רישיון הפעלה מבלי לעמוד בדרישות החוק לגבי בטיחות. הוא אף העסיק קטינים כמלצרים, בניגוד לחוק.
המקום המפואר התנאה בתפאורה של עצי קוקוס מפלסטיק ווילונות ארוכים נרחבים יצרו פינות נסתרות ונעימות. האווירה התיימרה להיות של אי באוקיינוס השקט.
השרפה.
28 בנובמבר היה מוצאי שבת של סוף השבוע של חג ההודיה, יום עמוס חוגגים ומבלים, רבים מהם חיילי צי ארצות הברית וחברותיהם. על אף שתפוסתו המרבית של המועדון הייתה 460 איש לכל היותר, הצטופפו במקום מאות אנשים נוספים, לפי הערכות מסוימות עד כדי 1,000 איש.
השרפה פרצה בבאר שבקומת המרתף בעשר בלילה בערך, סיבתה המדויקת מעולם לא התגלתה. עם זאת, רבים מהדיווחים תולים את פרוץ השרפה במלצר בן 16 שנשלח לתקן נורה חשמלית שרופה (או נורה ששוחררה במתכוון על ידי מבקר במקום על מנת לספק לו ולבת זוגו חשיכה) שהותקנה בתושבת נסתרת בצמרת אחד מעצי הדקל מפלסטיק. המלצר הדליק גפרור על מנת לראות בחשיכה וזה הצית את הפלסטיק.
מכל מקום, ברור כי שפע החומרים הדליקים מהם הורכבה התפאורה סייעו להתפשטות האש, שבתחילה ניסו לכבותה המלצרים עם כוסות סודה. בתוך דקות פרץ כדור אש אל הקומה שמעל. החוגגים נסו ישירות אל דלת הכניסה, הפתח היחיד שהכירו במבנה. אולם דלת הכניסה הייתה דלת מסתובבת ועומס הקהל הצובא עליה משני כיווני הסיבוב נעל אותה למעשה. למעלה מ-300 איש נרמסו לפני הדלת בעוד אחרים נחנקים מהעשן הסמיך שהתפשט במקום. דלת אחרת במקום שימשה כפתח מילוט, אולם דלת זו, שלא הייתה נעולה, נפתחה כלפי פנים ואף מולה נהרגו רבים ברמיסה ובחנק לפני שהצליחו לפרוץ אותה.
כבאים שכיבו שרפה סמוכה הבחינו בעשן העולה מהמועדון וחשו למקום, אך נותרו חסרי אונים. גם לחיילים ולמלחים שחשו למקום לא נותר אלא לחלץ עשרות גופות אל הרחוב. בין הנספים היה שחקן הקולנוע באק ג'ונס.
רבים מהניצולים סבלו מכוויות קשות והיו מבין הראשונים שטופלו באופן שיטתי בפניצילין נגד זיהומים.
החקירה והמסקנות.
בחקירה התברר שעל אף שבבניין הותקנו יציאות חירום, חסם אותן הבעלים בקרשים ולבנים, מפחד שמא חוגגים יחדרו פנימה או יברחו החוצה מבלי לשלם. כן התבררה שורת מחדלים על התקנות הקיימות באותה עת לגבי שכירת והכשרת מלצרים והקפדה על התפוסה. ולנסקי נדון ל-12 עד 15 שנים בכלא ושוחרר לאחר ארבע שנים, עקב מחלת הסרטן בה לקה, הוא מת שבועות ספורים לאחר שחרורו.
חקירת השרפה, כמו גם שרפות קטנות יותר בעלות מאפיינים דומים, הביאה לחקיקת Building Exits Code, החוק ליציאות חירום, המסדיר קיום מספר נאות של פתחי חירום זמינים, הכוונה מוארת ברורה לפתחי חירום, התקנת דלתות חירום הנפתחות כלפי חוץ, התקנת דלת גדולה נפתחת כלפי חוץ לצד דלת מסתובבת ועוד.
כריס הדפילד
כריס הדפילד (באנגלית: Chris Hadfield, נולד ב-29 באוגוסט 1959) הוא אסטרונאוט קנדי.
השתתף בשתי טיסות של תוכנית מעבורות החלל האמריקאית (STS-74, ו-STS-100), שירת בצוות ה-34 של תחנת החלל הבינלאומית ופיקד על הצוות ה-35 שלה. הדפילד הוא הקנדי הראשון שביצע הליכת חלל.
קריירה צבאית.
בשנת 1978, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הצטרף הדפילד לצבא קנדה. הדפילד למד שנתיים במכללה הצבאית רויאל רודס ולאחר מכן שנתיים נוספות במכללה הצבאית המלכותית של קנדה, שם קיבל בשנת 1982 תואר ראשון בהנדסת מכונות. לאחר שסיים את לימודיו למד הדפילד טיסה במספר בתי ספר. בסוף שנות ה-80 הדפילד הצטרף לבית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקאי בבסיס חיל האוויר אדוארדס שבקליפורניה. בשנת 1993 למד הדפילד לתואר שני במערכות תעופה באוניברסיטת טנסי. בסך הכל, הטיס הדפילד מעל ל-70 סוגי מטוסים, ביניהם F/A-18 הורנט, ווט A-7 קורסייר 2 ועוד.
קריירה כאסטרונאוט.
בתוכנית מעבורות החלל.
ביוני 1992 נבחר על ידי סוכנות החלל הקנדית להיות אחד מארבעה אסטרונאוטים שיטוסו לחלל במסגרת תוכנית מעבורות החלל האמריקאית (בפועל, רק שלושה מהם טסו). באוגוסט באותה השנה נשלח הדפילד למרכז החלל ג'ונסון ביוסטון שם עבד לשיפור מערכות הבטיחות של מעבורות החלל וסייע לשיגורים ממרכז החלל קנדי בפלורידה. בנוסף, היה הדפילד אחראי על הקשר בין מרכז הבקרה ביוסטון למעבורת במשך 25 משימות של מעבורת החלל.
ב-12 בנובמבר 1995 המריא הדפילד כמומחה משימה למשימתו הראשונה במעבורת החלל אטלנטיס (STS-74). זו הייתה המשימה השנייה של נאס"א שעגנה בתחנת החלל מיר. במהלך המשימה הועברו לקוסמונאוטים במיר כ-1,000 ק"ג מזון, מים וציוד מדעי. במהלך משימה זו היה הדפילד הקנדי הראשון שהפעיל את הקנדארם במסלול, והקנדי היחיד אי פעם ששהה בתחנת החלל מיר. ב-20 בנובמבר נחתה המעבורת במרכז החלל קנדי.
בשנים 1996–2000 ייצג הדפילד את סוכנות החלל הקנדית והיה ה"אסטרונאוט הראשי" של הסוכנות. ב-19 באפריל 2001 המריא הדפילד במעבורת החלל אנדוור למשימתו השנייה בחלל (STS-100). משימה זו עגנה בתחנת החלל הבינלאומית והעבירה אליה את הקנדארם2 וכן את המודול האיטלקי "רפאלו". ב-22 באפריל יצא הדפילד יחד עם סקוט פרזינסקי להליכת חלל, והיה הקנדי הראשון שמבצע הליכת חלל. במהלך הליכת חלל זו, שנמשכה כ-7 שעות ו-10 דקות, הותקנה הקנדארם2. ב-24 באפריל יצא הדפילד להליכת חלל נוספת יחד עם פרזינסקי, שארכה 7 שעות ו-40 דקות. ב-1 במאי נחתה אנדוור בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
בשנים 2001–2003 היה הדפילד נציג נאס"א במרכז לאימון קוסמונאוטים ע"ש יורי גגארין בעיר הכוכבים ברוסיה. במהלך שהותו ברוסיה הוסמך הדפילד להיות קוסמונאוט טכנאי טיסה בחללית סויוז-TMA וכן הוסמך לבצע הליכות חלל בחליפת חלל אורלן. בשנים 2006–2008 היה מנהל מבצעי של תחנת החלל הבינלאומית. בשנים 2008–2009 היה חלק מצוות הגיבוי למשלחת 21 לתחנה. במאי 2010 לקח חלק במשימת NEEMO 14 של נאס"א במעבדה התת-ימית אקווריוס בפלורידה שם שהה מתחת למים במשך שבועיים ברצף.
בצוות תחנת החלל הבינלאומית.
בשנת 2010 הכריזה נאס"א שהדפילד יטוס לתחנת החלל וישתתף בצוותים ה-34 וה-35, ויהיה הקנדי הראשון שיפקד על התחנה (בצוות ה-35). ב-19 בדצמבר 2012 המריא הדפילד מקוסמודרום בייקונור בקזחסטן במשימת סויוז TMA-07M יחד עם רומן רומננקו הרוסי ותומאס מרשברן האמריקאי. ב-21 בדצמבר עגנה הסויוז בתחנה והשלושה הצטרפו ל-34 חברי הצוות האחרים שכבר שהו בתחנה כחודשיים. ב-15 במרץ 2013 שלושת חברי הצוות הוותיקים עזבו את התחנה, והפיקוד על הצוות (שהפך לצוות ה-35) נמסר להדפילד. ב-29 במרץ הצטרפו שלושת חברי הצוות ה-35 החדשים. ב-13 במאי עזבה סויוז TMA-07M את התחנה, ולאחר כשלוש וחצי שעות נחתה בצפון קזחסטן.