תיאטרון מוצקין
יחסי איראן–מלטה
יחסי איראן–מלטה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה של מלטה .
היסטוריה.
במרץ 2016 ביקר שר החוץ המלטזי ג'ורג' ולה באיראן, והתקבל על ידי עמיתו מוחמד ג'וואד זריף במשרד החוץ בטהראן. שני השרים דנו על יחסיה של איראן עם האיחוד האירופי, וכן על דרכים לפתרון המשבר בסוריה, ועל ההתפתחויות בלבנון ובתימן.
אסכולת הצבע של וושינגטון
אסכולת הצבע של וושינגטון היא זרם באמנות המופשטת שנולד בוושינגטון די. סי. ופעל בשנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-20. שישה אמני אקספרסיוניזם מופשט מהווים את המעגל הפנימי של האסכולה: קנת' נולנד (), מוריס לואיס (), ג'ין דייוויס (), הווארד מארינג (), תומאס דאונינג () ופול ריד (). אסכולת הצבע של וושינגון נוסדה כתגובה לאקספרסיוניזם המופשט של אסכולת ניו-יורק. המיקוד של אמני האסכולה היה ציור באמצעות "", קרי, ביטוי אמנותי מופשט, נטול אובייקט מיוצג, שביקש לבחון דרכים שונות לשימוש במשטחי צבע אחידים וגדולים.
סגנונה של האסכולה התעצב על רקע תערוכה בשם "צייר הצבע של וושינגטון" ("The Washington Color Painters") שנפתחה בב-25 ביוני 1965 ב. התערוכה, שנאצרה על ידי ג'רלד "ג'רי" נורדלנד (Gerald Nordland) כינסה יחד את יצירותיהם של ששת אמני האסכולה המרכזיים שלעיל. תערוכה זו, שהוצגה לאחר מכן במספר מקומות נוספים בארצות הברית, כולל , ביססה את מקומה של וושינגטון בזרם הציור המופשט והגדירה את מה שנחשב על ידי היסטוריונים, אמנים ועיתונאיים לתנועת האמנות של העיר.
אמני בית הספר לצבע בוושינגטון ציירו בעיקר עבודות מופשטות והיוו חלק מרכזי התנועה הגדולה יותר של ציור "". אף על פי שאמני התנועה לא נחשבו בדרך כלל לאמני אקספרסיוניזם מופשט, בשל סגנון העבודות שלהן והסתמכותם על פילוסופיות אחרות בתהליך היצירה, ניתן לסמן הקבלות רבות בין אסכולת הצבע של וושינגטון לבין אמני האקספרסיוניזם המופשט. המשותף הבסיסי ביותר לאמנים משתי האסכולות הוא השימוש בפסים, שטיפות צבע ושדות של צבע בודד על הבד. טכניקה נפוצה בה השתמשו באסכולת הצבע של וושינגטון הייתה "הכתמה" (soak staining או פשוט staining). בטכניקה זו האמן שופך צבע דליל ישירות על הקנבס ונותן לו להיספג לאורך זמן. התוצאה היא היווצרות של כתם על הקנבס, שלא ניתן לזהות בו עקבות נראים לעין של הנחת צבע קונבנציונלית, כגון סימני משיחות מכחול.
לאחר התערוכה הראשונה של אמני אסכולת הצבע של וושינגטון ביוני 1965, לדייוויס, מארינג וריד הצטרפו האמנים טימותי קורקרי (Timothy Corkery), וויליאם דה לופר () וג'ייקוב קיינן () במסגרת תערוכה נוספת בשם "תערוכת הרובע ה-17 של אמני וושינגטון והסביבה" (The Seventeenth Area Exhibition of Artists of Washington and the Adjacent Area). התערוכה הוצגה בגלריית קורקורן לאמנות מ-12 בנובמבר עד 19 בדצמבר 1965. בתערוכת הרובע ה-18 שהוצגה באותה הגלריה בין ה-18 בנובמבר ל-31 בדצמבר 1967 השתתפו שוב יצירות מאת אמני האסכולה, ביניהם דה לופר, קורקרי, דאונינג, קיינן וסם ג'יליאם ().
רבים מאמני האסכולה הציגו ב בוושינגטון, שנוהלה במקור על ידי אליס דני ומאוחר יותר על ידי נסטה דורנס. אמנים נוספים הקשורים לאסכולה כוללים את: סם פרנסיס (), אן טרוט (), מרי פינקוט מאייר (), ליאון ברקוביץ (Leon Berkowitz), עלמה תומאס (), ג'יימס הילרי (), ואחרים. לעיתים יש נטייה לחשוב שהקבוצה התרחבה יותר מכך, שכן היא הייתה בעלת נוכחות משמעותית בקהילת האמנות החזותית בוושינגטון די. סי. לאורך שנות ה-60 וה-70. יחד עם הציירים המקוריים של אסכולת הצבע של וושינגטון, הציגו בגלריית ג'פרסון פלייס גם אמנים מהדור שני של ציירי האסכולה. אותם אמנים נותרו בעלי השפעה גם כאשר חלק מחברי האסכולה התפזרו למקומות אחרים. יצירות נוספות המשקפות את אסכולת הצבע של וושינגטון כוללות את הציורים התלויים מאת סם גיליאם (שאת סגנונו ניתן לתאר כמושפע מסגנון הבארוק); תיאורי החצים החדים והפתחים האדריכליים המנוגדים מאת טימותי קורקרי; עבודות האור והלייזר ופסליו השקופים של רוקן קרבס (); השימוש בוואקום ליצירת צורות מופשטות של אד מקגווין (), יצירות הניאון של ביל כריסטנברי (Bill Christenberry) שהובילו אותו להתמודד ישירות יותר עם שורשיו, והעבודות של בוב סטקהאוס (Bob Stackhouse) וטום גרין ().
למרות שששת האמנים שהציגו בתערוכה הראשונה של האסכולה היו כולם גברים, לנשים הייתה נוכחות שווה בתנועה. הילדה ת'ורפ (, למשל, ציירת מאסכולת "שדות הצבע" יצרה עבודות גדולות ממדים ופסלי נייר, ולימדה דור של אמנים מאזור וושינגטון די. סי. אמניות נוספות מאסכולת הצבע של וושינגטון הן אן טרוט, מרי פינקוט מאייר ועלמה תומאס.
במהלך האביב והקיץ של שנת 2007 מוסדות אמנות בוושינגטון הבירה ערכו ברחבי העיר חגיגות לכבוד ציור "שדות הצבע" שכללו תערוכות בגלריות ומוזיאונים של עבודות מאת חברי אסכולת הצבע של וושינגטון. בשנת 2011, קבוצה של אספני אמנות בוושינגטון יזמה את "פרויקט אסכולת הצבע של וושינגטון" שמטרתו לאסוף ולפרסם מידע על ההיסטוריה של ציירי התנועה ושל האמנות המופשטת בוושינגטון. למרות שחלק מאמני האסכולה לא נולדו בוושינגטון, הם ייצגו יחד את וושינגטון כמרכז חדש של אמנות חזותית.
אסכולת הצבע של וושיטנגון
ז׳אן-פול ריופל
DS 7 (באנגלית: DS 7) היא מכונית קומפקטית יוקרתית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי DS אוטומובילס משנת 2017. היא נחשפה בפברואר 2017, והוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2017, היא הגיעה לישראל באפריל 2018.
עם השבעתו של נשיא צרפת, עמנואל מקרון ב-14 במאי 2017 בחר מקרון ב-DS 7 קרוסבק כמכוניתו הנשיאותית. זו הייתה הפעם הראשונה בה נשיא השתמש בקרוסאובר בטקס שבעתו. המכונית שימשה רק לאירוע ההשבעה ולאחר מכן עברה לאולם התצוגה DS וורלד פריס.
מפרט טכני.
היא משווקת עם מנועי בנזין בנפחי 1.2 ליטר טורבו המספק כ-130 כ"ס, 1.6 ליטר טורבו המספק 180 או 225 כ"ס. או עם מנועי דיזל בנפחי 1.5 ליטר המספק כ-130 כ"ס, 2.0 ליטר המספק כ-180 כ"ס. לכל המנועים תיבת הילוכים אוטומטית עם שמונה הילוכים למעט מנוע הבנזין 1.2 ליטר ומנוע הדיזל 1.5 ליטר המחוברים לתיבת הילוכים ידנית עם שישה הילוכים.
DS7 אי-טנס.
הגרסה היברידית פלאג אין של הגרסה הביסית הוצגה בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2018. עם מתיחת הפנים בשנת 2022 עדכנה DS את מערכות ההנעה הפלאג-אין. דגם הפלאג-אין משווק עם שני מערכות הנעה.
מתיחת פנים שנת 2022.
ב-27 ביוני 2022 חשפה DS את מתיחת הפנים ל-DS 7. עם מתיחת הפנים הסירה DS את הסיומת "קרוסבק" משמו. העיצוב החיצוני לא השתנה רבות אך קיבל נגיעת עיצוב עדכני יותר. גם בתא הנוסעים העיצוב לא השתנה רבות למעט עיצוב מעט יותר יוקרתי וחומרים חדשים.
בתחום ההנעה עדכנה DS את מערכת ההנעה היברידית פלאג-אין אי-טנס 4x4 360 ושאר המנועים נותרו ללא שינוי.
הר בונפרטה (אנטארקטיקה)
הר בונפרטה (באנגלית: Mount Bonaparte) הוא הר ברכס המלכה אליזבת - חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 7.4 קילומטרים צפונית-מערבית מהר לקוינט.
ההר הוא הצפוני ביותר מבין שלוש פסגות הממוקמות 83.3 קילומטרים ממערב למדף הקרח רוס, ו- 33.3 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר מרקהאם שבארץ ויקטוריה.
גובהו של ההר 3,430 מטרים מעל פני הים; הר בונפרטה הוא ההר ה-131 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מתנשא לגובה של 144 מטרים מעל סביבתו.
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909, בפיקודו של ארנסט שקלטון.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד).
ההר נקרא על שמו של הנסיך רולן בונפרטה, שהיה, בין השנים 1910–1924, נשיא החברה הגיאוגרפית הצרפתית (Société de Géographie), הממוקמת בפריז, בירת צרפת.
הר בונפרטה
דת מאורגנת
דת מאורגנת היא דת שבה מערכות אמונה וטקסים מאורגנים ומאושרים באופן ריכוזי ורשמי. הדת המאורגנת מתאפיינת בדרך כלל בדוקטרינה (או דוגמה) רשמית, במבנה מנהיגות היררכי או בירוקרטי וחיקוק חוקים והלכות באופן מאורגן ובעלות תוקף רשמי. לדתות מאורגנות לרוב יש גם בית דין דתי.
דת עממית היא דת בה אין הסדרה מוסדית של הפולחן ואין ארגונים המייצגים את הדת.
הגדרה.
הפילוסוף האמריקאי וויליאם ג'יימס הגדיר את הדת המאורגנת, או את הפן הארגוני של הדת, כנדבך משני של הדת, הצומח מתוך האמונה הדתית שקיימת לפניו ומכילה אותו.
דת מאורגנת הפכה להיות צורת הפולחן המרכזית בעקבות המהפכה הנאוליתית וצמיחתן של התרבויות החקלאיות הראשונות. דתות ממלכתיות הן סוג של דתות מאורגנות, אך ברוב המדינות הדמוקרטיות מתקיימות מספר דתות מאורגנות, חלקן מוכרות כדת על ידי המדינה וחלקן לא. בשל צורתן המובנית, הסטנדרטית והקלה לשעתוק, דתות מאורגנות זכו להיות הדתות הגדולות בעולם (נצרות, אסלאם, הינדואיזם).
UniProt
UniProt הוא מאגר מידע הכולל מידע על רצפי חלבונים ותפקודם. מקור השם הוא קיצור של המילים Universal Protein, המבטא את היותו של המאגר אוניברסלי. המאגר מכיל מידע רב לגבי תפקודם הביולוגי של חלבונים, שנאסף מתוך ספרות המחקר. המאגר מתוחזק על ידי תאגיד שהקימו מספר ארגוני ביואינפורמטיקה מאירופה ומארצות הברית.
תאגיד UniProt.
בשנת 2002 חברו יחד שלושה ארגונים ליצירת תאגיד UniProt:
מבנה מאגר המידע.