המשחק תוכנן בתחילה עבור אנשים המתמודדים עם שיתוק מוחין, אולם משחקים אותו כיום גם שחקנים עם מגוון רחב של מוגבלויות מוטוריות אחרות. ב-1984 נכנס המשחק לתחרויות ספורט פאראלימפי , ונכון לשנת 2020 הצטרפו למשחקים הבינלאומיים 75 מועדוני בוצ'יה לאומיים. הבוצ'יה הוא אחד משני ענפי הספורט היחידים המתמודדים בתחרויות הפאראלימפיות, שאין להם מקבילה במשחקי האולימפיאדה (לצד ענף הכדור שער).
המשחק.
את המשחק ניתן לשחק ביחידים, בזוגות או בקבוצות של שלושה. המטרה היא לזרוק כדורי עור בצבעי כחול או אדום (על פי הגרלה) קרוב ככל האפשר לכדור מטרה לבן המכונה ג'ק. הג'ק נזרק תחילה, ואחריו נזרקים שני כדורים על ידי השחקן שזרק את הג'ק. לאחר מכן נזרקים שני כדורים על ידי השחקן הנגדי.
בהמשך זורקים הצדדים כדורים נוספים עד לסיום הכדורים שבידם, במטרה להתקרב לג'ק או להרחיק את כדורי היריב ממנו.
את הכדורים ניתן לזרוק באמצעות הידיים, הרגליים ולעיתים במקרים של נכות קשה גם באמצעות מכשירי עזר. בסוף כל מקצה מודד השופט את מרחק הכדורים הקרובים ביותר לג'ק ומעניק נקודות - נקודה אחת לכל כדור שקרוב לג'ק יותר מהכדור הקרוב ביותר של היריב. השחקן עם מספר הנקודות הגבוה ביותר בסיום המשחק הוא המנצח.
על פי רוב כולל משחק ארבעה מקצים ושישה כדורים לכל צד. כשהתחרות היא זוגית כל שחקן מטיל שלושה כדורים במקצה, וכשהתחרות היא בין שלישיות כל שחקן מטיל שני כדורים במקצה.
את המשחק משחקים על מגרש בגודל 12.5 מטרים על 6 מטרים עם 2 מטרים של שטח ריק בתוכו, מסביב. פני השטח של המגרש שטוחים וחלקים. אזור הזריקה מחולק לשיש 'קופסאות' מלבניות בהן עומדים הזורקים ומהן אסור להם לחרוג. על המגרש קו בצורת V שאותו הג'ק צריך לעבור על מנת שזריקתו תהיה תקפה. בקצה המגרש נמצא 'אזור הכדורים המתים' אליו מכניסים כדורים אם הם נזרקים מחוץ למגבלת הזמן, מחוץ לאזור המשחק או אם הספורטאי מפר כלל במהלך זריקתו. צלב מסמן את המיקום שבו יש למקם את הג'ק אם הוא נוגע או חוצה את קו הגבול או במקרה של שובר שוויון. הכדורים עצמם עשויים עור והם גדולים מעט יותר מכדור טניס, במשקל של כ-275 גרם (9.7 אונקיות) ובאורך של כ-270 מ"מ (11 אינץ'). הם זמינים בדרגות שונות של רכות וקשיות ונבחרים בכוונה ובהתאמה לביצוע אסטרטגיות רצויות.
קטגוריות.
כדי להיות זכאי להתחרות בבוקסיה ברמה הלאומית או הבינלאומית, ספורטאים חייבים להיות עם מוגבלות ומרותקים לכיסא גלגלים כתוצאה משיתוק מוחין, או מצב נוירולוגי אחר בעל השפעות דומות כגון ניוון שרירים או פגיעה מוחית טראומטית. שחקנים נבדקים כדי לקבוע את היקף נכותם ולאחר מכן מתאמנים על מנת לאפשר להם להתחרות מול ספורטאים אחרים בעלי רמת תפקוד גופני דומה.
השחקנים מחולקים לארבע קטגוריות על פי רמת נכות:
BC1 - שחקנים בקטגוריה זו זורקים את הכדור ביד או ברגל. ורשאים להיעזר בסייע שנשאר מחוץ ל'קופסת' המשחק של המתחרה, כדי לייצב או להתאים את כיסא המשחק שלהם ולתת את הכדור לשחקן כאשר יתבקש.
BC2 - שחקנים במחלקה זו זורקים את הכדור ביד. ואינם זכאים לסיוע.
BC3 - שחקנים במחלקה זו סובלים מתפקוד לקוי מאוד בתנועה בארבע הגפיים. לשחקנים במחלקה זו אין אחיזה מתמשכת או שחרור פעולה ואף על פי שהם עשויים להיות בעלי תנועת זרועות, יש להם לא מספיק טווח תנועה כדי להניע כדור למגרש. הם עשויים להשתמש במכשיר עזר כגון רמפה למסירת הכדור. הם רשאים להיעזר בסייע; על הסייעים להפנות את גבם למגרש ולהימנע מלהביט במשחק.
BC4 - שחקנים במחלקה זו סובלים מתפקוד לקוי של כל ארבעת הגפיים, כמו גם שליטה נמוכה באחיזה. עם זאת הם יכולים להפגין זריזות מספקת כדי לזרוק את הכדור על המגרש, ולכן אינם זכאים לעזרה.
בישראל.
את המשחק הביא לישראל השחקן הפאראלימפי נדב לוי, אשר נחשף לו במהלך המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008). לצד מאמנו ברוך חגאי יצרו קשר עם ספורטאים מקנדה, למדו את כללי המשחק, והקימו את הנבחרת הישראלית, שהשתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016). נדב לוי היה גם חבר המשלחת של ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).
נספח כלכלי
ג'ורדן זמורה
ג'ורדן בקיטמבה זמורה (באנגלית: Jordan Bhekithemba Zemura; נולד ב-14 בנובמבר 1999 בלמבת' שבאנגליה) הוא כדורגלן זימבבואי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת בורנמות' מהפרמייר ליג ובנבחרת זימבבואה.
קריירת מועדונים.
תחילת הקריירה.
זמורה הצטרף לאקדמיה של קווינס פארק ריינג'רס בגיל שש, ושיחק בה במשך שלוש שנים. לאחר תקופת מבחן באקדמיה של צ'לסי, עבר לאקדמיה של צ'רלטון את'לטיק, בה שיחק במשך שמונה שנים.
בורנמות'.
ב-8 ביולי 2019 חתם זמורה במחלקת הנוער של בורנמות'. ב-15 בספטמבר 2020 ערך זמורה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון על קריסטל פאלאס במסגרת הסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג לעונת . ב-12 בדצמבר 2020 ערך זמורה את הופעת הבכורה שלו בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ במדי המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–5 על האדרספילד טאון במסגרת המחזור ה-18. בסך הכל ערך זמורה שתי הופעות ליגה בעונת .
קריירה בינלאומית.
על-אף שנולד באנגליה, זמורה, ששני הוריו נולדו בזימבבואה, מחזיק באזרחות זימבבואית ובחר לייצג אותה ברמה הבינלאומית.
ב-12 בנובמבר 2020 ערך זמורה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זימבבואה, בהפסד 1–3 לנבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
רכס לואיס
שתינו
שתינו (בצרפתית: Deux; באנגלית: Two of Us) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2019 בבימויו של פיליפו מנגטי. הסרט היה מועמדה של צרפת ברשימת 15 הסרטים המועמדים לפרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-93.
תקציר העלילה.
נינה דורן () ומדלן "מדו" ג'ירר () הן שתי נשים בגמלאות המתגוררות בשכנות בבניין דירות בצרפת, דלת מול דלת. השתיים הן מאהבות בסתר, שלמעשה חיות במשותף בדירתה של מדו ומתכננות למכור את דירותיהן ולעבור לגור יחדיו ברומא, העיר בה נפגשו לראשונה לפני עשרות שנים. משפחתה של מדו אינה מודעת לאהבתה לנינה, ומדו מתקשה לצאת מהארון בפני בתה אן () ובנה פרדריק (ג'רום וראנפריין), שנוטר טינה לאמו על כך שהייתה נשואה במשך 20 שנה לאביו, עד שמת, למרות שלא אהבה אותו.
כאשר מדו לוקה בשבץ מוחי ומאבדת את יכולת הדיבור, אן שוכרת את שירותיה של מוריאל (מיוריאל בנזרף), אחות סיעודית, שנכנסת לגור בדירתה של מדו. נינה משדלת את מיוריאל להסכים לברית סודית ביניהן: נינה תדאג למדו, בעוד מיוריאל תקבל תשלום על עבודה שלא תעשה, ללא ידיעת משפחתה של מדו. אולם בטרם הברית יוצאת לפועל, מדו בורחת מהבית ונמצאת מאוחר יותר לבדה בפארק. כתוצאה מכך מיוריאל מפוטרת מעבודתה, אך דורשת מנינה את הכסף עליו סיכמו. נינה מסרבת ומיוריאל מאיימת לנקום בה.
אן עוברת לגור בדירתה של מדו על מנת לטפל בה, ומוצאת תצלום ישן של נינה ומדו שצולם ברומא. אן מגלה את האמת על מערכת היחסים של נינה ומדו, ומנסה להוציא את נינה מחייהן, ללא הצלחה. בלית ברירה, אן מכניסה את מדו לבית אבות סיעודי, שם מצבה של מדו מתדרדר בצורה מהירה. יום אחד, מדו מתקשרת אל נינה, שמצליחה לאתר אותה ולהגיע אל בית האבות. נינה מוציאה את מדו לטיול בחצר, ומנצלת את ההזדמנות על מנת לברוח איתה. נינה חוזרת לדירתה, על מנת לקחת בגדים וכסף ולברוח עם מדו לאיטליה, אולם כאשר הן מגיעות לדירה הן מגלות שהיא נפרצה וכספה של נינה נעלם. אן מגיע אל הדירה, דופקת בדלת ומבקשת סליחה, בעוד שתי הנשים מחבקות זו את זו בשמחה.
תגובות וביקורות.
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט יש דירוג של 98% המבוסס על 87 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.8 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי "סרט הביכורים יוצא הדופן של הבמאי-תסריטאי פיליפו מנגטי מספר סיפור אהבה מורכב תוך תצוגת משחק מרשימה מצד שלוש השחקניות הראשיות". על פי האתר Metacritic, שדגם 20 מבקרים וחישבו ציון ממוצע משוקלל של 82 מתוך 100, הסרט זכה פה אחד לשבחים.
גלינה פור דה-ברה
גלינה פור דה-ברה (צרפתית: Gallina Port Des Bras) היא דמות דראג קווין המגולמת על ידי האמן והפעיל החברתי גיל נוה (נולד ב-15 ביוני 1983). נוה עוסק רבות בפיתוח תחום הדראג המקצועי בישראל, כאמנות במה - ובין היתר הקים את בית הספר לדראג, ובאמצעותו הכשיר והדריך מלכות ומלכי דראג רבים. כמו כן יזם את ליין הדראג Werk, שהוא ליין דראג שבועי מהבולטים בישראל.
ביוגרפיה.
נוה נולד בבוסטון, מסצ'וסטס, ב-15 ביוני 1983. הוא עלה עם משפחתו ארצה בגיל שבועיים, וגדל בשכונת הגבעה הצרפתית בירושלים. לדברי נוה, כבר בגיל צעיר נהג ללבוש את בגדיה של אימו. בגיל 5 הופיע לדבריו לראשונה על במה במסגרת חוג מחול סטודיו מחולה שבמושבה הגרמנית, ובכיתה ז' נהג לעשות חיקויים לחבריו לכיתה. בסמוך לגיל הבר מצווה יצא מהארון מול חבריו ובהמשך מול משפחתו.
למד בתיכון האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, והתגייס לצה"ל במעמד רקדן מצטיין. שירת בגלי צה"ל בין היתר כעורך אתר האינטרנט של התחנה. במסגרת שירותו זכה בפרס מפקד גל"צ על התוכנית "גאוות יחידה" שעסקה בחיילים ובחיילות הומואים ולסביות.
גלינה פור דה ברה.