בשעות הבוקר המוקדמות של ה-28 בפברואר 1933, שעות ספורות לאחר שריפת הרייכסטאג בברלין, נעצר מיזאם באשמה לא ידועה. יוזף גבלס, שר התעמולה הנאצי, כינה אותו "אחד החתרנים היהודים". נטען כי מיזאם תכנן להימלט לשווייץ ביום שלמחרת. במשך שבעה עשר החודשים הבאים היה מיזאם כלוא במחנות הריכוז זוננבורג (Sonnenburg), ברנדנבורג, ולבסוף אורניינבורג.
הקומוניסט ההולנדי הצעיר מרינוס ואן דר לוּבֶּה נעצר והואשם בשריפת הרייכסטאג, וקשריו עם ארגונים קומוניסטים הוביל להכרזתו של אדולף היטלר על מצב חירום ועודדו את הנשיא פאול פון הינדנבורג לחתום על צו המבטל את מרבית זכויות האדם בהוראות החוקה של רפובליקת ויימאר (1919). היטלר ניצל את מצב החירום כדי להצדיק את מעצרם של מספר גדול של אינטלקטואלים גרמנים שסומנו כקומוניסטים, סוציאליסטים ואנרכיסטים, זאת כנקמה על התקיפה וכאמצעי להשתקת ההתנגדות לדיכוי והמאבק להרחבת חירויות האזרח.
פרסומים קומוניסטים, סוציאליסטים, ואנרכיסטים גינו את המעצרים של אנשי רוח אלה; כמה מהם הובילו מאמץ בינלאומי בדרישה לשחרורו של מיזאם, תוך תיאור ודיווח על העינויים שהוא עובר והמכות החוזרות והנשנות בידי סוהרים וקצינים.
ב-2 בפברואר 1934 הועבר מיזאם למחנה הריכוז אורניינבורג. המכות והעינויים המשיכו, עד שלבסוף, בליל 9 ביולי, עונה ונרצח על ידי השומרים, וגופתו המוכה נמצאה תלויה בבית השימוש למחרת בבוקר.
דו"ח נאצי רשמי מ-11 ביולי 1934 ציין כי מיזאם התאבד ותלה את עצמו כשהיה ב"מעצר מגן" באורניינבורג. עם זאת, בדו"ח מפראג ב-20 ביולי 1934, שהתפרסם ב"ניו יורק טיימס", צוין כי אלמנתו של מיזאם, שהייתה הראשונה שראתה אותו, לא הצליחה לזהותו בשל פניו הנפוחות ממכות. הוא שובץ במשימת ניקוי השירותים וגרמי המדרגות ואנשי פלוגות הסער (אֶס-אַה) השתעשעו ביריקה בפניו. 8 ביולי היה היום האחרון שראתה אותו בחיים, ועל אף העינויים שעבר במשך עשרה חודשים, הוא היה עליז, ולכן ידעה כי הידיעה על התאבדותו, שלושה ימים לאחר מכן, אינה נכונה. עוד ציינה אלמנתו כי כאשר טענה בפני המשטרה כי רצחו אותו, הם משכו בכתפיהם וצחקו. הם סירבו לבצע נתיחה שלאחר המוות, אולם על הגופה היו סימנים ברורים של חניקה, ופציעה קשה בחלק האחורי של ראשו.
לאחר מותו האשימו פרסומים שונים את תאודור אייקה, לשעבר מפקד מחנה הריכוז בדכאו, ברצח, בסיוע שני קצינים מהאס אה שזוהו כאֶרַט וקונסטנטין ורנר. נטען כי הוא עונה והוכה עד שאיבד את הכרתו, ולאחר מכן ניתנה לו זריקה שהרגה אותו; גופתו נלקחה לשירותים בחלקו האחורי של הבניין ונתלתה על הקורה כדי ליצור את הרושם שהתאבד.
ארבע קו מצוי
קפין
קפין (בערבית: قفّين) היא עיירה פלסטינית בנפת טולכרם השוכנת כ-22 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר טולכרם וצפונית-מזרחית לבאקה אל-גרבייה.
לפי נתוני הרשות הפלסטינית לסטטיסטיקה מנתה העיירה 8,750 תושבים בשנת 2006. השטח העירוני הבנוי השתרע על 1,000 דונמים.
בתקופת המנדט השתייך הכפר לנפת טולכרם (המנדט). על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל התגוררו בכפר ובכפרים הסמוכים אליו 1,570 תושבים.
שמן הזית המיוצר בקפין ידוע באיכותו. גדר ההפרדה מפרידה בין הכפר ל-5,500 דונם מתוך אדמותיו החקלאיות. בגדר נקבע שער חקלאי אחד בלבד לצורך מעבר בעלי החלקות אליהן. השער סגור 95% מהזמן, והמבקשים לעבור נדרשים להוכיח זיקה לאדמות. הגבלת הגישה פוגעת הן בפעולות חקלאיות הנחוצות למניעת שריפות, והן בזמינות של כוחות כיבוי אש פלסטיניים, וכתוצאה מכך נשרפו 20,000 עצים
שימש נקודת מוצא לכנופיה של מחבלים ערבים שחדרו אל ישוב יהודי וחיבלו בו. בכ"ח באלול תשכ"ז / 3 אוקטובר 1967. בעקבות מעשה זה פשט צה"ל והרס שלשה בתים שמהם באו המחבלים.
עכן החרטומים
הומארה סאווה
הומארה סאווה (ביפנית: 澤 穂希; נולדה ב-6 בספטמבר 1978) היא כדורגלנית עבר יפנית ששיחקה בעמדת הקישור. סאווה, ששימשה כקפטנית הנבחרת בזכייה בגביע העולם 2011, נחשבת לכדורגלנית היפנית הטובה בכל הזמנים.
קריירה.
הומארה סאווה נולדה בספטמבר 1978 בעיר פוצ'ו, המהווה פרוור של טוקיו. כבר בגיל 12 היא החלה את הקריירה המקצוענית שלה, כשחתמה בקבוצת "יומיורי בלזה" מליגת העל היפנית. ב-6 בדצמבר 1993, במסגרת אליפות אסיה, כשהיא בת 15 בלבד, ערכה סאווה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת. באותו משחק, נגד נבחרת הפיליפינים, היא כבשה רביעייה והובילה את נבחרתה לניצחון 0-15.
בשנת 2001, לאחר מספר שנים בליגה היפנית, עברה סאווה ל"אטלנטה ביט" מליגת ה-WUSA האמריקאית שנוסדה באותו הזמן. היא כבשה את השער הראשון בתולדות הקבוצה, ועזרה לה להעפיל לפלייאוף בכל אחת משלוש העונות בהן התקיימה הליגה. לאחר פירוק הליגה ב-2003, חזרה לליגה היפנית, ושנה לאחר מכן זכתה בתואר "כדורגלנית השנה באסיה" מטעם קונפדרציית הכדורגל של היבשת.
ב-24 בספטמבר 2008, הצטרפה סאווה לקבוצת "וושינגטון פרידום" מהליגה האמריקאית החדשה, ה-WPS. היא שיחקה בקבוצה שתי עונות, כבשה שישה שערים ולאחר מכן חזרה ליפן כדי להתכונן עם הנבחרת המקומית לגביע העולם 2011.
לפני מונדיאל 2011 נחשבו היפניות לנבחרת בינונית ובעלת סיכויים לא גבוהים לזכייה. למרות זאת, הוגרלה הנבחרת לבית קל, סיימה במקום השני והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר פגשו היפניות את נבחרת גרמניה, שנחשבה למועמדת הבולטת לזכייה. לאחר משחק צמוד, ההכרעה עברה להארכה, בה ניצחה יפן 0-1. את חצי הגמר, צלחו היפניות בהצלחה כאשר ניצחו את שוודיה 1-3, במשחק בו סאווה כבשה את השער השני.
ב-17 ביולי, במשחק הגמר, פגשה יפן את הנבחרת הטובה בעולם על פי דירוג פיפ"א - ארצות הברית. שלוש דקות לסיום ההארכה, כשארצות הברית מובילה 1-2, כבשה סאווה את שער השוויון לאחר בעיטת קרן. בדו-קרב הפנדלים, גברו היפניות 1-3 על האמריקאיות וזכו בגביע ההיסטורי. סאווה הקפטנית, זכתה בתואר מלכת השערים ובתואר השחקנית המצטיינת של הטורניר.
מספר חודשים לאחר מכן, ב-9 בינואר 2012, זכתה סאווה בפרס כדור הזהב של פיפ"א, המוענק לכדורגלנית המצטיינת בעולם באותה שנה. היא קיבלה 28 אחוזים מקולות המצביעים, וגברה על מרטה הברזילאית (17.28% מהקולות) ועל אבי וומבאך האמריקאית (13.26%). באותה שנה, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכה במדליית הכסף באולימפיאדת לונדון, לאחר הפסד 2-1 בגמר נגד ארצות הברית. לאחר האולימפיאדה, הודיעה סאווה על פרישתה מכדורגל בינלאומי.
כמעט שנתיים לאחר הפרישה, חזרה סאווה לנבחרת, והובילה את יפן לזכייה ראשונה באליפות אסיה. שנה לאחר מכן, היא נכללה בסגל הנבחרת לגביע העולם 2015 שנערך בקנדה, ובכף הפכה לאדם הראשון שמשתתף בשישה גביעי עולם שונים (ביחד עם פורמיגה הברזילאית). בטורניר עצמו, שימשה סאווה בעיקר כשחקנית ספסל, ואילו נבחרתה זכתה להגיע לגמר שני ברציפות. בגמר עצמו, עלתה סאווה כמחליפה בדקה ה-33, אך היפניות הפסידו 5-2 לארצות הברית. ב-16 בדצמבר 2015, הודיעה סאווה על פרישה מכדורגל, בדיוק באותו יום בו פרשה יריבתה וחברתה - אבי וומבאך. ב-22 שנים בנבחרת יפן, היא שיחקה 205 משחקים וכבשה 83 שערים.
הערות שוליים.
מלטודקסטרין
מלטודקסטרין (באנגלית: Maltodextrin) הוא רב-סוכר המופק על ידי הידרוליזה של עמילן ומשמש כתוסף מזון שכיח במזון מעובד. התוצר משמש לרוב כממתיק מלאכותי. מתיקותו משתנה בהתאם להפקתו. הדרך הנפוצה ביותר להפקתו היא מהידרוליזה של עמילן תפוחי אדמה או תירס.
מלטודקסטרין מורכב משרשראות דקסטרוז (D-גלוקוז) המכילות עד 17 יחידות גלוקוז הקשורות בקשר גליקוזידי. יחס הדקסטרוז נע בין 3 ל-20. ככל שערך הדקסטרוז עולה, כך עולה מתיקות ומסיסות התוצר. מלטודקסטרין מופק באופן תעשייתי מהידרוליזה של מוצרים עם אחוז עמילן גבוה כגון חיטה, תירס, תפוחי אדמה. החומר המופק הוא אבקה היגרוסקופית לבנה העוברת תהליך ייבוש בריסוס.
מלטודקסטרין מופק מעמילן, כדוגמת עמילן חיטה, אך הוא אינו מכיל גלוטן. באירופה מלטודקסטרין שמופק מחיטה פטור מאזהרה לצרכן על תכולת אלרגנים מחיטה.
דרים צ'ייסר
הדרים צ'ייסר (באנגלית: Dream Chaser - רודף החלומות) היא חללית לטיסות מסלוליות ותת־מסלוליות הנמצאת בפיתוח על ידי תאגיד סיירה נבאדה (SNC) העתידה לשגר אספקה לתחנת החלל הבינלאומית עבור נאס"א במסגרת תוכנית שירותי אספקה מסחרית (CRS), שמטרתה להכניס חברות פרטיות לתחום אספקת תחנת החלל. החללית תשוגר אנכית על גבי משגר אטלס 5 ותנחת אופקית כמו מטוס, ותהיה ניתנת לשימוש חוזר. היא מסוגלת לשאת למסלול נמוך עד 5,500 ק"ג מטען, ולהחזיר ארצה עד 2,000 ק"ג.
דרים צ'ייסר פותחה במקור עבור משימות מאוישות לתחנת החלל, במסגרת תוכנית אחרת של נאס"א, התוכנית המאוישת המסחרית (CCP), שמטרתה להכניס חברות פרטיות לתחום טיסות החלל המאוישות. אולם החללית הפסידה בשלב האחרון של התחרות שיזמה נאס"א לחברות בואינג (עם החללית סטארליינר) ו-SpaceX (החללית דרגון 2), ולכן החברה שינתה את ייעוד החללית לחללית אספקה לא־מאוישת.
נאס"א הזמינה 6 טיסות אספקה של דרים צ'ייסר לתחנת החלל.
מבנה.