ב-22 ביוני 1883 שמעה רווקה כפריה מקומית בשם קרמני גרימה (Karmni Grima) קול בחולפה ליד הקפלה. הקול שבקע מהמבנה הזמין אותה להיכנס אליו, וכאשר נכנסה פנימה, הבינה כי מקורו בציורה של הבתולה. הבתולה ציוותה על גרימה לדקלם שלוש פעמים את המילים "אווה מריה" (Ave Maria - "שלום מרים"), לזכר שלושת הימים בהם שהתה אם האלוהים בקברה טרם עלתה למרומים. זמן-מה לאחר מכן חלתה גרימה ורותקה למיטתה למשך שנה. היא ספרה על האירוע לידידה פרנצ'סקו פורטלי (Francesco Portelli), אשר סיפר לה כי חווה חוויה דומה. מיד לאחר מכן נרפאה אימו החולה של פורטלי באורח נס, ושמה של הקפלה התפרסם. כשלושים שנה לאחר מכן הוחלט להקים באתר כנסייה חדשה. ב-30 במאי 1920 החלה הקמת המבנה החדש, והכנסייה הוקדשה ב-31 באוגוסט 1932. ב-1935 האפיפיור פיוס האחד עשר העניק לכנסייה מעמד של בזיליקה מינורית, והקרדינל אווג'ניו פאצ'לי (לימים האפיפיור פיוס השנים עשר), הורה להכתיר את ראשה של הבתולה בציור בכתר. האפיפיור יוחנן פאולוס השני פקד את הכנסייה, עת ביקר במלטה ב-26 במאי 1990. הוא קיים מיסה בחזית הכנסייה ועיטר את ציורה של הבתולה בחמישה כוכבי זהב.
המבנה.
כנסיית טא' פינו יוצאת דופן בסגנון הכנסייתי האדריכלי המקובל במלטה. היא הוקמה בסגנון האדריכלות הרומנסקית, בצורת צלב הנושא כיפה. לצידה מגדל פעמונים צר בסגנון איטלקי שגובהו 61 מטרים. בראש המגדל, בכל אחד מצדדיו, קבועים שעון ומעליו חלון טריפורי, וצריח מחודד ניצב בקצהו.
חלק מהקפלה הקודמת, ובה קברה של גרימה, שולב באפסיס שמאחורי מזבח הכנסייה החדשה. מעל המזבח, מוגן על ידי וילונות בגווני כחול וזהב, תלוי ציורה של הבתולה. חלקה המודרני של הכנסייה מעוצב בפשטות כמעט פרוטסטנטית, וקירותיו החשופים עומדים בניגוד לעושר העיטורים בכנסיותיה האחרות של המדינה. מתחת לכיפה פסל גדול של הבתולה, ובכנסייה שישה פסיפסים ו-76 חלונות שבהם קבועים ויטראז'ים.
ממזרח לכנסייה ומול חזיתה, מטפס שביל אל שיאה של גבעת טא' אמאר (Ta Għammar) שגובהה 182 מטרים, ולאורכו פסלי שיש בגודל טבעי, המנציחים את תחנות הצלב לפי הכתובים. בראש הגבעה נצבת קפלה קטנה.
הושה
הושה (בערבית: هوشة) היה כפר ערבי ששכן בגבעות אלונים בקצה הדרומי של הגליל התחתון המערבי, סמוך לשפרעם. במהלך מלחמת העצמאות נכבש הכפר, התרוקן מתושביו ונהרס.
היסטוריה.
הכפר הושה נבנה על חורבות היישוב היהודי העתיק אושא.
במחצית השנייה של המאה ה-19, יושב המקום על ידי פליטים אלג'יראים שהגיעו לביירות וקיבלו אישור להתיישב בסוריה (לבנון וצפונה של ארץ ישראל נחשבו אז כחלק מסוריה). הפליטים הגיעו בעקבות כישלון המרד של עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי נגד הכובשים הצרפתיים באלג'יריה ויישובם מחדש היה במסגרת המאמץ של השלטון הטורקי לשיקום הפליטים במקומות שונים בגליל, בעיקר מצפון לצפת וגם בח'רבת הושה היא אושא. היישוב החדש נקרא "הושה" (Hawsha), שם המשמר את שם היישוב הקדום.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 התגוררו בהושה ובחִ'רבּת אלכַּסַאיר הסמוכה 202 תושבים ב-53 בתים.
לכפר היה יחסי שכנות טובה עם היישובים היהודים שהוקמו בסביבתו, והיו אף נערכים ביקורים הדדיים בין התושבים.
לפי תוכנית החלוקה, הושה נועדה להיות בתחומי המדינה היהודית. במלחמת העצמאות היה הכפר לבסיסם של הכוחות הדרוזיים שתקפו את רמת יוחנן וחסמו את הציר המחבר בין חיפה לעמק יזרעאל. ב-16 באפריל 1948, במהלך קרבות רמת יוחנן הכפר נכבש בידי חטיבת כרמלי ותושביו נמלטו לשפרעם. לאחר כיבושו הרסו כוחות צה"ל את מבני הכפר פרט למבנה למקאם של נבי הושאן (النبي هوشان) בלב בית קברות מוסלמי.
גן לאומי.
הושה הוא חלק מגן לאומי גוש אלונים אושא וחלק מיער קריית אתא. במקום נשארו שרידים מהיישוב היהודי העתיק. וכן יש במקום קבר שייח' ולידו מספר עצים בגודל מרשים.
במקום תוכננה הקמת יישוב בשם 'חרוב' אולם התוכנית הוקפאה לאחר התנגדויות מצד גורמים שונים, בראשם הארגונים הירוקים.
אושא (פירושונים)
9 (סרט)
9 הוא סרט מדע בדיוני-פנטזיה סאטירי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת מ-2009. את הסרט ביים שיין אקר בהפקתם של טים ברטון וטימור בקממבטוב.
תקציר העלילה.
הסרט מספר על בובות שנוצרו על ידי מדען שהאציל עליהם את רוחו כממשיכות דרכו, לאחר היכחדות האנושות על ידי מכונות שהוא עצמו ייצר, ומסען של הבובות תוך שיתוף פעולה ביניהן במטרה להימלט מהיצורים הקטלניים הרוצים להשמידן.
הפקה.
הסרט בוים על ידי שיין אקר, שגם ביים ויצר את הסרטון הקצר שעליו מבוסס הסרט. הסרט הופק על ידי טים ברטון וטימור בקממבטוב. תאריך יצאתו של הסרט, 9 בספטמבר 2009, נבחר בשל שם הסרט.
קבלה.
ביקורת.
הסרט זכה לביקורות מעורבות באופן כללי. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 54% המבוסס על 180 חוות דעת. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 60 מתוך 100. רוג'ר איברט נתן לסרט שלושה כוכבים מתוך ארבעה וכתב כי "אנימציה יפה ומסקרנת... שווה לראות". טוד מקארתי ממגזין וראייטי שיבח את הסרט.
הכנסות.
בסוף השבוע הראשון להקרנותיו דורג הסרט במקום השני בקופות עם $10,740,446. הכנסות הסרט לא סוכמו מעולם ונכון ל-29 בנובמבר 2009 גרף הסרט $48,428,063.
פסקול.
פסקול הסרט נכתב על ידי דבורה לוריא ודני אלפמן.
פטר רוזיצקה
פטר רוזיצקה (בגרמנית: Peter Ruzicka, נולד ב-3 ביולי 1948) הוא מלחין ומנצח גרמני.
חייו.
רוזיצקה, יליד דיסלדורף, קיבל את ראשית הכשרתו המוזיקלית (פסנתר, אבוב והלחנה) בקונסרבטוריון של המבורג. בהמשך למד הלחנה אצל הנס ורנר הנצה והאנס אוטה. רוזיצקה למד משפטים והלחנה במינכן, המבורג וברלין, שם השלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1977. רשימת יצירותיו כוללת מספר רב של יצירות תזמורתיות וקאמריות ואת האופרה "צלאן", על המשורר פאול צלאן, שהצגת הבכורה שלה התקיימה בדרזדן ב-2001. האופרה החדשה שלו, "הלדרלין" הוצגה לראשונה באופרה של ברלין בשנת 2008.
פטר רוזיצקה התמנה לפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון בהמבורג ב-1990. המלחין הנו חבר באקדמיה הבווארית לאמנויות במינכן ובאקדמיה החופשית לאמנויות בהמבורג.
פטר רוזיצקה היה מנהל אמנותי של תזמורת רדיו ברלין בשנים 1979-1987 ומנהל האופרה הממלכתית של המבורג והפילהרמונית של המבורג משנת 1988 עד 1997. נוסף לכך, היה גם יועץ אמנותי של תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם משנת 1997 עד 1999, אז נבחר לנשיא אקדמיית התיאטרון הבווארית. משנת 2001 עד 2006 קיבל עליו רוציקה את הניהול האמנותי של פסטיבל זלצבורג. כיום הוא מנהל אמנותי של הביאנלה של מינכן, שם החליף את הנס ורנר הנצה בשנת 1996.
רוזיצקה ניצח על תזמורות מן החשובות באירופה, בהן התזמורת הסימפונית הגרמנית בברלין - עמה הקליט תקליטורים של יצירות מאת מאהלר, פטרסון ושרקר - תזמורת הקונצרטחבאו, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג, תזמורת רדיו בוואריה, תזמורת רדיו צפון גרמניה מהמבורג - עמה הקליט מחזור של 12 יצירות תזמורתיות של הנס ורנר הנצה - תזמורת רדיו שטוטגרט, תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה בבאדן-באדן ופרייבורג, תזמורת הרדיו של פרנקפורט, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הסימפונית של וינה והתזמורת הפילהרמונית הצ'כית וכן תזמורת יומיורי מטוקיו והתזמורת הפילהרמונית של סין.
בואה קובני
בואה קובני (שם מדעי: "Epicrates angulifer") הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים הנפוץ בעיקר בקובה. הוא נחשב לאחד המינים הגדולים בסוג "Epicrates" המכונה בואה קשת, בתוך סוג זה כלול גם המין בואת הקשת "Epicrates cenchria" שאהוב מאוד על מגדלי נחשים.
הבואה הקובני יכול להגיע לאורך 4 מטרים, אם כי האורך הממוצע של הנחשים הוא 2.1-2.7 מטרים.
נחש זה נפוץ בקובה ובאיים הסמוכים אליה. איים אלה כוללים את איסלה דה לה חובנטוד ומס' איי אלמוגים, אחד מהם צפונית לעיר פינאר דל ריו שבצפון קובה. הוא מצוי גם באיי הבהאמה.
הבואה הקובני מעדיף אזורי יערות טרופיים יבשים. נחשים אלו מצויים לרוב על העצים, אך ניתן למצוא אותם גם במחילות וערימות אבנים.
כנסיית ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש
כנסיית ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש (אנגלית Church of St Paul's Shipwreck) היא כנסייה קתולית השוכנת ברחוב פאולוס הקדוש (Triq San Pawl) בוולטה, בירת מלטה. הכנסייה מוקדשת לפאולוס הקדוש, אשר הביא את הנצרות למלטה בשנת 60, והיא מנציחה בשמה את ספינתו שנטרפה אל חופי האי ליד איי סנט פול. הכנסייה היא אחת משלוש כנסיות רובע בעיר.
הכנסייה הראשונה שנצבה במקום, הוקמה בשנות ה-70 של המאה ה-16 לפי תוכניתו של האדריכל ג'רולאמו קסאר. היא נבנתה מחדש ב-1606 לפי תוכניותיו של ברתולמאו גרגונה (Bartolomeo Garagona, 1584-1614) אך נהרסה ב-1639. כנסייה חדשה הוקמה במקום בין 1666 ל-1680 לפי תוכניותיו של האדריכל המקומי הנודע, לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà), וחזיתה עוצבה שוב ב-1885.
בכנסייה שמורה עצם מידו הימנית של פאולוס הקדוש, וחלק מהעמוד שעליו נערף ראשו ברומא בשנת 67. פסל העץ של השליח השמור בה, גולף על ידי מלכיורה גאפה (Melchiorre Gafà), אחיו של גאפה האדריכל. הפסל נישא ברחובות העיר בעת הפסטה (Festa) המוקדשת לספינתו הטרופה של השליח והמצוינת בכל שנה ב-10 בפברואר.
לורנצו גאפה
לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà, 1638–1703 או 1704) היה אדריכל בן מלטה, אשר פעל בה ויצר בסגנון אדריכלות הבארוק.