האלבום מכר כ-300,000 עותקים בשבוע הראשון, והגיע למקום השני של רשימת שבועון הבילבורד האמריקאי. הוא הגיע למקום ראשון בקנדה ומקום שלישי באוסטרליה. האלבום הגיע למעמד פלטינה (מיליון עותקים) ב-9 בדצמבר באותה שנה.
ב-29 בספטמבר 2008 יצא הסינגל הראשון של האלבום Gotta Be Sombody (בעברית: "חייב להיות מישהו") אשר זכה להצלחה רבה בארצות הברית. הווידאו של האלבום יצא ב-16 בדצמבר. השיר החליף את If Today Was Your Last Day (בעברית: "אם זהו היה יומך האחרון") כסינגל הראשון של האלבום.
באוקטובר הודלף השיר Something In Your Mouth (בעברית: "משהו בפה שלך") לרדיו ושוחרר רשמית כסינגל השני של האלבום ב-15 בדצמבר. במהלך מרץ יצא הסינגל השלישי של האלבום I'd come for you (בעברית:"אני בא אלייך").
אריה ליב הכהן הלר
Saving abel
Saving abel (סאביניג אבל, בעברית להציל את הבל) היא להקת רוק שמקורה מיסיסיפי שבארצות הברית. מקור השם בא מהסיפור קין והבל.
הלהקה הוציאה אלבום הנקרא על שמה ב-2006 אך האלבום לא נחל הצלחה. ב-2008 הוציאה הלהקה את אותו אלבום בהוצאה מחודשת עם חלק מהשירים הישנים וכמה חדשים. הפעם הלהקה נחלה הצלחה: הלהיט Addicted שיצא כסינגל הראשון של הלהקה הגיע לעשירייה הראשונה בטבלאות של אמריקה. זמן קצר אחרי זה הוציאה הלהקה את הסינגל Days 18 אשר נחל פחות הצלחה מהסינגל הקודם.
בוז
בוז הוא יחס המערב רגשות כעס וגועל, וכולל ייחוס ערך שלילי של אדם לעצמו או לזולת. בוז יכול אך לא חייב להיות מובע באופן מילולי או התנהגותי. מילים קרובות הן זלזול, לעג, לגלוג, עלבון, והשפלה.
בוז עשוי להופיע בכל מצב של אי שביעות רצון; הוא יכול להיות קשור לרגשי נחיתות, דעות קדומות, לחוויה של פגיעה, ולתפיסות שליליות קודמות כלפי מושא הבוז. לעיתים עלול הבוז להקצין ולהתבטא באופן תוקפני ואלים.
למרות שבוז כולל במידה רבה חשיבה, חוקרים רבים מתייחסים לבוז כאל רגש, ואף רגש אוניברסלי.
ביחסים בין אישיים.
במחקרים נמצא כי נוכחותם של רגשות בוז במערכת יחסים זוגית, היא מנבא משמעותי לפרידה של בני הזוג. במחקר אורך של ג'ון גוטמן שעקב אחר זוגות לאורך 14 שנים, נמצא כי שימוש בבוז בתקשורת הזוגית ניבא ב-93% דיוק את מקרי הגירושין בקרב הזוגות שנבדקו.
בתרבות.
בתרבות נחשב הבוז ליחס שלילי, ובדתות מסוימות הוא אף נחשב לחטא. משטרים דיקטטורים מבססים את שלטונם בין השאר על תעמולת בוז כנגד אויב חיצוני, שמאפשרת לתעל את הזעם הציבורי על השלטון הכושל הרחק מהעריץ והחוצה.
בקולוסיאום שברומא, הקהל נהג לצעוק "בוז!", כשרצה להביע אי-סיפוק מהמופע של הגלדיאטור, ופעולה זו עשויה הייתה להביא להחלטה של הקיסר להרוג את הגלדיאטור. בעקבות זאת הפכה קריאת הבוז לנפוצה במיוחד לציון אי שביעות רצון בתחרויות ספורטיביות ובאירועי תרבות פומביים כגון תיאטרון; זאת לאו דווקא כביטוי של רגשות כעס וגועל, אלא כביטוי לאכזבה וחוסר שביעות רצון מתפקוד השחקנים.
בפילוסופיה.
על פי הפילוסוף ברוך שפינוזה, יש 3 רגשות בסיסיים: תשוקה, שמחה ועצב. מרגשות אלה נגזר הבוז - "בוז הוא שמחה בליווי אידיאה של סיבה חיצונית". כלומר, לפי שפינוזה, אנו מבזים את מה שאנו חושבים שגורם לנו להרגיש עצב ותיסכול בשעה של ציפייה למיטב. בכמה מספריו מובאת התייחסות קיצונית לבוז, בעקבות מקרים אישיים שלו, וכן מקרים מפורסמים מאותה התקופה.
ביזוי עצמי.
ביזוי עצמי הוא בוז של אדם לעצמו או לקבוצה שהוא חבר בה. ביזוי עצמי יכול לנבוע מכך שהאדם רואה בעצמו או בקבוצתו תכונות שליליות שהוא לא יכול להזדהות איתן, או שהוא בז לעצמו או לקבוצתו כתוצאה מכישלון מתמשך. לעיתים שנאה עצמית יכולה להביא למצב זה. ביזוי עצמי עלול להוביל לתסביך נחיתות, דיכאון, בדידות, ייאוש, פגיעה עצמית ועוד .
ביהדות ידועה תופעה של אוטואנטישמיות, שמתבטאת בבוז ושנאה עצמיים של יהודים כלפי קבוצת הייחוס שלהם. תופעה זו נובעת מהפנמת יחס השנאה של אוכלוסייה זרה כלפיהם.
הנרי בסמר
סר הנרי בסמר (באנגלית: Henry Bessemer; 19 בינואר 1813 - 15 במרץ 1898) היה ממציא בריטי שהניח את היסוד לתעשיית הפלדה.
חייו.
הנרי בסמר, נולד בכפר צ'רלטון בדרום אנגליה. אביו היה אדם מבוסס, ממציא ובעל בית חרושת ליציקת אותיות.
הנרי בילה את זמנו הפנוי בסדנתו של אביו, ושם למד להשתמש בכישרונו המכני הטבעי.
בגיל 17 נשלח הנרי ללונדון, שם התחיל להשתמש בכישרונו בעודו מפסל פסלים יפהפיים שמאוחר יותר המלך והמלכה קנו, וכן יוצק דמויות אמנותיות ממתכת אשר "הגלריה המלכותית" הציגה אותן.
אחר-כך עסק בקישוט גלויות ובדים בפיתוחים.
בעודו בן 42, רשם פטנט על שיטה לזיקוק ברזל כדי שאפשר יהיה לעשות ממנו פלדה בזול ובקלות. שיטה זו, הנקראת על שמו, וכן מכונה, שגם היא נקראת על שמו, עודן משמשות בתעשיית הפלדה.
למעשה חולל תהליך בסמר את תעשיית הפלדה החדישה. לפני המצאתו של תהליך זה, אפשר היה לייצר רק כמויות קטנות של פלדה, ועל כן הייתה המתכת יקרה מאוד. תגליתו של בסמר איפשרה ייצור פלדה בקנה-מידה גדול. יש המונים את המצאתו עם ההמצאות הגדולות ששינו את פני העולם - הדפוס, המצפן והקטר.
בסך הכל נרשמו לזכותו פטנטים על 114 המצאות. אחת היעילות ביותר הייתה שיטה לעשיית צבע בגוון הזהב. בכסף שקיבל תמורת המצאה זו, עשה ניסיונות ופיתח את התהליך שלו לייצור פלדה - החשובה בהמצאותיו.
בגיל 66, הוכתר בתואר-האבירות "סר" על שיטה להחתמת בולי הכנסה.
מאראט סאפין
מאראט מיכאלוביץ' סאפין (בטטארית: Марат Мөбин улы Сафин; נולד ב-27 בינואר 1980) הוא טניסאי עבר רוסי ממוצא טטארי, שזכה בשני תוארי גראנד סלאם ודורג בעבר במקום הראשון בעולם (נכון ל-20 בנובמבר 2000) בדירוג הסבב ה-ATP. זכה ב-15 תארים במשחקי יחידים ושני תאים בזוגות.. היה הרוסי הראשון בהיסטוריה שהגיע לחצי גמר טורניר וימבלדון.
כיום פוליטיקאי, חבר הדומה של רוסיה.
ראשית חייו.
סאפין נולד במוסקבה שבברית המועצות (כיום רוסיה) למיכאל סאפין ולרואזה איסלאנובה, למשפחה ממוצא טטארי. הוריו של מאראט היו שניהם טניסאים ומאמני טניס בעברם, ואביו אף היה המנהל של מועדון הטניס ספרטק המקומי. בילדותו התאמן סאפין במועדון הטניס של אביו, יחד עם מספר טניסאים בולטים נוספים לעתיד, כדוגמת אנה קורניקובה, ילנה דמנטייבה ואנסטסיה מיסקינה. אחותו הצעירה של סאפין, דינארה סאפינה, היא טניסאית מקצוענית ודורגה גם היא ראשונה בעולם.
בגיל 14 הוא עבר לולנסיה שבספרד, על מנת להתקדם באמצעות תוכניות אימון מתקדמות בטניס, שלא היו קיימות אז ברוסיה. כתוצאה משהותו בספרד למד סאפין גם לדבר ספרדית שוטפת. סאפין דובר גם של רוסית ואנגלית.
קריירת טניס מקצוענית.
סאפין החל לשחק במסגרת סבב ה-ATP ב-1997, בגיל 17. בשנת 1998 הוא הפתיע כאשר ניצח שני טניסאים בכירים, אנדרה אגאסי וגוסטבו קוורטן, שזכה בשנה לפני כן ברולאן גארוס. באותה שנה החל סאפין להגיע להישגים בטורנירי גראנד סלאם, כשהעפיל לשמינית הגמר באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. בשנת 1999 השתתף סאפין לראשונה באליפות אוסטרליה הפתוחה בה הגיע לסיבוב השלישי, אך הגיע להצלחות נמוכות יחסית ברוב טורנירי הגראנד סלאם האחרים. באותה שנה הוא זכה בתואר הראשון שלו, בטורניר בוסטון.
בשנת 2000, לאחר כישלונות באוסטרליה, בצרפת ובווימבלדון, הגיע סאפין להישג השיא בקריירה שלו, זכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה, בזכות ניצחון על פיט סמפראס בשלוש מערכות במשחק הגמר. בעקבות כך הוא הגיע לראשונה בקריירה שלו למקום הראשון בדירוג העולמי. שנה זו הייתה שנת השיא של סאפין בקריירה, כשהוא זכה בשישה טורנירים נוספים מסבב ה-ATP, שניים מהם (בטורונטו ובפריז) מסדרת המאסטרס.
סאפין החזיק במקום הראשון במשך תשעה שבועות. שנת 2001 הייתה מוצלחת פחות עבורו, כשהוא הודח בחצי גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה, וזכה בשני טורנירי ATP בעל חשיבות נמוכה יחסית. את שנת 2002 הוא פתח בצורה טובה, כשהגיע לגמר אליפות אוסטרליה שם הפסיד לתומאס יוהנסון השוודי, והגיע לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה. עם זאת, הוא החל לרדת ביכולתו בהמשך השנה כשהודח כבר בסיבוב השני בווימבלדון ובאליפות ארצות הברית. באוקטובר 2002 הוא זכה בתואר היחיד שלו לשנה זו, טורניר המאסטרס בפריז.
באותה שנה הוביל סאפין את נבחרת רוסיה לזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע דייוויס, לאחר ניצחון במפגש הגמר בתוצאה 2-3 על נבחרת צרפת, כשסאפין מנצח בשני משחקי היחידים שלו במפגש, מול פול-הנרי מתיו וסבסטיאן גרוסייאן.
את מרבית שנת 2003 החמיץ סאפין עקב פציעה קשה שעצרה את התקדמותו, וגרמה לו להיעדר מכל טורנירי הגראנד סלאם, למעט אליפות אוסטרליה בה הודח בסיבוב הראשון.
בתחילת 2004 חזר סאפין להצליח כשהעפיל עד לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה, אך הפסיד בגמר לרוג'ר פדרר. הוא הפגין חוסר יציבות כאשר אכזב בטורנירי הגראנד סלאם האחרים, אך זכה בסוף השנה בטורנירי המאסטרס במדריד ובפריז. בכך מחזיק סאפין יחד עם בוריס בקר בשיא הזכיות במאסטרס פריז, עם שלוש זכיות. בטורניר גביע המאסטרס היוקרתי של סוף השנה הפתיע סאפין כשהעפיל עד לחצי הגמר. סאפין השתתף בטורניר הטניס של אולימפיאדת אתונה 2004, והודח בו בסיבוב השני.