החל מלימודי התואר הראשון שלו במקגיל פיתח שוסטק עניין עמוק באצות כמודלים למחקר בביולוגיה מולקולרית ובגנטיקה. המאמר המדעי הראשון שלו, שהתפרסם בשנת 1973, היה תוצאת פרויקט מעבדה שהיה שותף לו באצה מן הסוג "Eudorina". שוסטק רצה לסנתז באופן מלאכותי גדילי חומצות גרעין של האצות, ובחר לעשות את התואר השני, הדוקטורט ואף הפוסט-דוקטורט שלו במעבדתו של הביוכימאי הסיני-אמריקני ריי וו בקורנל, משום שהיא הייתה המתאימה ביותר לרעיון זה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בסינתוז גדיל mRNA בן 44 נוקלאוטידים של האצה. שוסטק זנח לבסוף בהדרגה את מחקריו באצות במהלך שנות ה-80, לדבריו משום שהבין כי מעבדות אחרות בעולם עומדות להדביק את עבודתו החלוצית ולבצע ניסויים דומים. אך עוד קודם לכן, בשנת 1980, הוא נכח בהרצאה של אליזבת בלקברן על מחקריה בטלומרים באצה החד-תאית מסוג Tetrahymena. שיתוף הפעולה ביניהם הביא למחקרים בטלומרים אשר בשנת 2009 זיכו את שוסטק בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, ביחד עם בלקברן וקרול גריידר.
עולם ה-RNA וביולוגיה סינתטית.
בשנות ה-90 החל שוסטק להתעניין בהשערת עולם ה-RNA, לפיה בראשית החיים הופיעו באופן אקראי רצפי RNA המתקפלים ליצירת מבנה מרחבי המסוגל לבצע תפקודים ביולוגיים שונים. רצפים כאלו נקראים כיום ריבוזימים, והם מעין אנזימים הבנויים מ-RNA. כדי להדגים שדבר כזה הוא אפשרי ואף בעל הסתברות גדולה משמעותית מאפס, מפתחת מעבדתו של שוסטאק בבית החולים הכללי מסצ'וסטס שיטות לאבולוציה מכוונת או ,"אבולוציה במבחנה" של רצפי חומצות גרעין ורצפי חלבונים, מתוך רצפים אקראיים. בדרך זו ניתן לאמוד את שיעור הרצפים התפקודיים (בעלי פונקציה ביולוגית) מתוך כלל הרצפים האפשריים:
אף שסיכויים כאלו נראים נמוכים מאוד, הם גדולים מאפס ועשויים לספק די אפשרויות לאבולוציה ולראשית החיים, אשר בטבע מסוגלים לבדוק מספר עצום של רצפים אקראיים. הם גם שימושיים לייצור ריבוזימים ואנזימים מלאכותיים בהנדסת חלבונים ובביולוגיה סינתטית.
קדם-תאים וראשית החיים.
משנות ה-2000 עוסקת מעבדתו של שוסטק בחקר ראשית החיים, ובייחוד את מושג הקדם תא . לתפיסתו של שוסטק, קדם-תאים הם מיצלות או ליפוזומים: בועות שומניות זעירות בתמיסה מימית, המורכבות מקרום בעל שכבה או דו-שכבה ליפידית של פוספוליפידים. בכך הקדם-תא דומה לתא ביולוגי פרימיטיבי. אך קדם-תאים היו עשויים להתקיים עוד לפני ראשית החיים, ולהיווצר מעצמם בתהליכי הרכבה עצמית וארגון עצמי של קרומים שומניים. מעבדתו של שוסטק הדגימה מספר תהליכים שונים, מכניים וכימיים, אשר גורמים לקדם-תאים בתמיסה לגדול ולהתחלק תוך שמירה על התוכן שלהם, בדומה לחלוקה ביולוגית של תאים, והיו עשויים להתקיים בסביבה של כדור הארץ הקדום.
הרוסטרטוס
חואקין סנצ'ז
ליץ'
ליץ' (מלועזית: lich, לעיתים liche; מאנגלית עתיקה: līċ, גופה) הוא מושג בספרות הפנטזיה המודרנית, המתאר סוג של אל-מת תבוני. על פי רוב מדובר באדם בעל כוחות מאגיים שעבר טקס אפל ומרושע מרצונו החופשי, אשר הפך אותו לגופה מרקיבה בעלת חיי נצח. הטקס כולל את לכידת נשמתו של הליץ' בתוך חפץ מסוים, כגון מגילה, טבעת וכדומה.
הליץ' במשחקי תפקידים.
בעולם האפלה.
בעולם האפלה ישנם מספר יצורים המכונים ליץ', המפורסם ביניהם הוא הטרמר, שבט של ערפדים שעוסקים בכישוף דם. בעולם האפלה החדש גם ישנם מספר יצורים המכונים ליץ', המשותף לכולם הוא שהם היו קוסמים שהשתמשו בתהליך קסום כדי להפוך לבני אלמוות, באופנים שונים.
RJ-11 (קיצור של Registered Jack 11) הוא תקע נפוץ לכבלי טלפוניה. זהו התקע האנלוגי שהיה נפוץ ביותר לפני השימוש בטכנולוגיות מתקדמות כגון: ADSL, ISDN ו-VoIP. גם כיום הכבל נפוץ בשימוש בטלפון ביתי וברשתות מקומיות. מחבר זה מאפשר חיבור של קו טלפוניה אחד.
RJ-14 ו-RJ-25 הם תקעים דומים ל-RJ-11 אך מאפשרים חיבור שני קווי טלפון ושלושה, בהתאמה.
צורת הכבל.
בשלושת הכבלים, הכבל מכיל שלושה זוגות שזורים. ב-RJ-11 מחובר רק זוג אחד למחבר בחיבורים המרכזיים (3,4), ב-RJ-14 מחוברים שני זוגות לחיבורים המרכזיים (3,4 ו-2,5) וב-RJ-25 מחוברים שלושת הזוגות לששת החיבורים במחבר.
בכל זוג הצד החיובי הוא 0 וולט (הארקה) והצד השלילי הוא 48- וולט (כאשר הטלפון מצלצל).
סימון הכבל.
הכבל מכיל 6 חוטים בצבעים שונים. קיימות מספר צורות של סימון המוליכים. השתיים העיקריות הן הסימון הישן, שבו כל חוט היה בצבע שונה והסימון לפי קטלוג 5e או קטלוג 6 של תקן TIA-568, שבו כל זוג הוא באותו הצבע - הצד החיובי הוא בצבע חסר (לבן עם פס בצבע של הזוג) והצד השלילי הוא בצבע מלא.
טהא חוסיין
שטדטטמפל
שטאטטמפל
מדבר תר
לסקוב
כיכר ויקטוריה לואיזה
כיכר ויקטוריה לואיזה (בגרמנית: Viktoria-Luise-Platz) היא כיכר ברובע שנברג בעיר ברלין, שבה נפגשים הרחובות וינטפרלדט (Winterfeldtstraße), מינכן (Münchener Straße), ולזר (Welserstraße) ורגנסבורג (Regensburger Straße). הכיכר נחשבת אתר לשימור. היא מעוצבת כמשושה שאורכו 160 מ' ורוחבו 90 מ'.
עד לאיחוד גרמניה ב-1871 הייתה שנברג יישוב חקלאי, אך בזכות הפיתוח המואץ של ברלין לאחר שנה זו החלה האוכלוסייה המקומית לגדול, ובתוך שנים ספורות הכפילה את עצמה. פיתוח האזור שבו שוכנת היום הכיכר החל ב-1890 על ידי "חברת הקרקעות של ברלין" (Berlinische-Boden-Gesellschaft - BBG) והעומד בראשה, האדריכל היהודי גיאורג הברלנד, לאחר שהרובע הפך למקום מגורים מועדף לקציני צבא, פקידי עירייה, ובעלי הכנסות מעל לממוצע. הברלנד ביקש לבנות באזור רובע מגורים בסגנון בווארי, ובשנים הראשונות לפעילותו באזור זכה בתמיכת העירייה. עם זאת, בשנת 1908 התקבלה רפורמה במס שפגמה ברווחיו של הברלנד. בשנים שלאחר מכן סבל הברלנד גם מרדיפות אנטישמיות (בנו, קורט, נרצח בידי הנאצים במחנה מאוטהאוזן בשנת 1942).
התכנון המקורי של הכיכר היה באזור הצטלבות הרחובות מרטין לותר ומוץ, והיה אמור לכלול כמה שטחי גינון. עם זאת, בעלי הקרקעות באזור זה סירבו לוותר על שטחים מרכושם לטובת הגינון, והצליחו להשפיע על מועצת העיר להזיז את הכיכר מערבה - אזור שאותו לא ייצג איש במועצת העיר. בסתיו של שנת 1898 הכריזה חברת הקרקעות של ברלין על תחרות לעיצוב הכיכר, שאז עדיין נקראה "שטח Z", ורק מאוחר יותר נקראה על שמה של ויקטוריה לואיזה, בתו היחידה של וילהלם השני, קיסר גרמניה. הקיסר הוא גם זה שבחר, בקיץ 1899 בעיצוב הזוכה של האדריכל פריץ אנקה מפוטסדאם. אנקה תכנן אזור ירוק בלב הבנייה העירונית לשימושם של תושבי השכונה, ותוכניתו בוצעה במלואה למעט שינוי אחד - הוספת המזרקה במרכז הכיכר. הכיכר נחנכה בטקס ססגוני ב-9 ביוני 1900. לכבוד האירוע הוארה הכיכר והרחובות שסביבה בתאורה חשמלית במקום תאורת הגז הרגילה, ולצורך כך היה צורך להקים תחנת כוח קטנה ועצמאית בשכונה. ב-1 בדצמבר 1910 נחנכה תחנת רכבת תחתית בסמוך לכיכר, בתכנונו של ארנסט דנקה. במהלך עבודות החפירה של התחנה נחשפו במקום עצמות של יונקים פרהיסטוריים. התחנה שימשה את קו מספר 4, שהופעל אז על ידי חברת הרכבות של שנברג, חברה עצמאית שהייתה אחראית לאספקת הקרונות, הזרם, והתחנות.
הכיכר מוזכרת בספר "אמיל והבלשים" של אריך קסטנר שעלילתו מתרחשת בברלין.
מלבד נזקים בודדים שנגרמו לכיכר במהלך מלחמת העולם השנייה היא נותרה ללא שינוי עד 1957, אז נעשו בה שיפוצים ניכרים ששינו לחלוטין את פניה. ב-1979 שוחזרה הכיכר למראה המקורי, בהתאם לתוכניות השימור של שטחים ירוקים שהתקבלו אז. כדי לאפשר מעבר רחב יותר להולכי רגל, לא נשתלו מחדש ערוגות הפרחים שהקיפו את המזרקה ובמקומם נסלל שביל רחב. בנוסף ניטעו 25 עצים חדשים, והוצבו 24 ספסלים ו-25 פנסים שעוצבו בסגנון דומה לזה של תחילת המאה ה-20. ב-1982 הוכרזה הכיכר כאתר לשימור ומאז לא נעשו בה שינויים למעט שיפוץ של המזרקה בשנת 1994.
אחווה עראבה
אחווה עראבה (בערבית: الأخوة عرابة) הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר עראבה שבגליל.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2004, ובשנת 2005 העפילה מליגה ג' לליגה ב'. בשנת 2007 עמדה הקבוצה על סף עליית ליגה נוספת, אך הפסד במשחק הכרעה נגד עירוני טבריה מנע מהקבוצה לעלות לליגה א'.
בשנת 2008 הצליחה לעלות לליגה א' לראשונה בתולדותיה. בקיץ 2008 ביצעה הקבוצה רכש כדי לעלות ליגה נוספת, יעד בו עמדה בהצלחה, תוך שהיא יוצרת פער גדול מהמקום השני. עקב ביטול הליגה הארצית, למעשה עלתה הקבוצה שתי ליגות, מהליגה הרביעית לליגה השנייה.
עונת 2009/2010 הייתה עונת השיא של הקבוצה, כאשר סיימה במרכז טבלת הליגה הלאומית והשתתפה בפלייאוף האמצעי. אימן את הקבוצה אלברט סולומונוב, ושיחקו בה מספר שחקנים מוכרים ששיחקו בליגת העל, וביניהם חמודי בריק, חיים סילבס, יובל שבתאי, לואי טאהא, אלון זיו ושגיא שטראוס.
בעונת 2010/2011 אימן את הקבוצה פליקס נעים, אותו החליף במהלך העונה אלברט סולומונוב, ובסיום העונה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה א'.
בתום עונת 2013/2014, תחת הדרכתו של עאבד רבאח, ירדה הקבוצה לליגה ב', לאחר שספגה עונש הפחתת נקודות שהקשה עליה להתאושש. בעונת 2014/2015 ירדה הקבוצה לליגה ג' וכעבור שנה שבה לליגה ב'.
בנובמבר 2017 החלה בניית אצטדיון בעראבה עבור הקבוצה, שאמור להכיל כ-5,000 צופים.
באמצע עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה את פעילותה עקב חובות כספיים. במקומה של הקבוצה, הוקמה קבוצה חדשה בשם הפועל עראבה.
ניר-צבי
שלמה Sixt
יחזקיהו
הוצאת שבתי פרנקל
הוצאת שבתי פרנקל היא הוצאה לאור תורנית. ידועה במיוחד בשל מהדורת משנה תורה לרמב"ם שהוציאה.