העיתון הבונה החופשי הוא ביטאונה של הלשכה הגדולה של הבונים החופשים במדינת ישראל. בביטאון מאמרים הקשורים למסדר, דבר הנשיא, תמונות מאירועים ועדכונים מהלשכות במסדר. בעיתון מאמרים בשפות שונות (בעיקר בעברית, באנגלית, בספרדית ובערבית).
הגיליון הראשון הופיע בינואר 1933, תוצר של עבודתם של האחים למסדר חיים הררי ורפאל אבולעפיה (כמוציא לאור) ומאז הוא הופיע ברציפות במשך 5 שנים. בשנים 1938–1948 הייתה הופעתו בלתי סדירה, עקב קשיים כספיים והמצב הפוליטי המעורער.
כך עד לאיחוד הלשכות של הבונים החופשים בישראל, בשנת 1953 ובחסותה של הלשכה הגדולה של סקוטלנד, מאז החל לצאת באופן סדיר, עד היום.
היסטורית הבונים החופשיים היהודים הראשונים.
המקרה הראשון של קבלת יהודי לבונים החופשיים אירע בשנת 1732 בלונדון. השם של הבונה החופשי היהודי הראשון שמוזכר באותה תקופה הוא Edmon Rose.
יש מספר עדויות על כך שגם בגרמניה בשנת 1762 נתקבלו יהודים לסניפי הבונים החופשים. חברות בבונים החופשיים הקנתה היכרות וקשרים עם חוגים שלא היו פתוחים בפני היהודים, שכן היהודים באנגליה חיו בשולי החברה האנגלית. היו מספר לשכות של יהודים גם בהולנד ובצרפת.
עדויות ראשונות לקיומם של בונים חופשיים בארץ קיימות משנת 1868. הלשכה הלאומית הגדולה בישראל הוקמה בשנת 1933. כיום יש במדינת ישראל לשכה מרכזית של הבונים החופשים שהוקמה ב-1953. גוף זה מאחד תחתיו את כל לשכות הבונים החופשים במדינת ישראל. יש כיום כשש לשכות סדירות במדינת ישראל: לשכות באזור הצפון, לשכות בחיפה, לשכות בגליל, בדרום, באזור השרון ובאזור המרכז.
עורכי הביטאון.
בין עורכי הביטאון במהלך השנים היו:
סטלאן סקושגורד
סטלאן סקארסגרד (בשוודית: Stellan Skarsgård; נולד ב-13 ביוני 1951) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה שוודי, זוכה פרס גלובוס הזהב ומועמד פרס אמי ופרס באפט"א על תפקידו במיני-סדרה "צ'רנוביל" מבית היוצר של HBO; שם גילם את הפוליטיקאי הסובייטי בוריס שצ'רבינה.
ביוגרפיה.
סקארסגורד נולד בעיר גטבורג, שוודיה בילדותו נדד עם משפחתו ברחבי שוודיה, והתגורר בין היתר בערים אופסלה, קאלמאר וטוטבו.
קריירה.
סקארסגרד החל את קריירת המשחק שלו בגיל צעיר. הוא הופיע בתוכניות טלוויזיה ועל במות תיאטרון מקומיות.
ב-1982 זכה סקארסגרד בפרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין על תפקידו בסרט "The Simple-Minded Murder". ב-1988 שיחק בסרט "הקלות הבלתי נסבלת של הקיום". ב-1990 שיחק במותחן "המרדף אחר אוקטובר האדום". ב-1994 השתתף בסדרה של לארס פון טרייר "הממלכה". בשנת 1996 חזר לשתף פעולה עם טרייר, הפעם בסרטו עטור הפרסים "לשבור את הגלים". שנה לאחר מכן שיחק בסרטו של סטיבן ספילברג "אמיסטאד" ובסרטו של גאס ואן סנט "סיפורו של ויל האנטינג". באותה שנה שיחק סקארסגרד גם בסרט הנורווגי "אינסומניה". ב-1998 שיחק בסרט המלחמה "המציל" ובמותחן "רונין". ב-1999 שיחק בסרט האימה "ים כחול עמוק".
ב-2000 היה מועמד ל"פרס האקדמיה האירופית" על תפקידו בסרט הנורווגי "אברדין". עוד באותה שנה שיחק בסרט הניסיוני "טיימקוד" לצד סלמה הייק. ב-2001 שיחק במותחן "בית משפחת גלאס", בשנה זו היה מועמד לפרס האקדמיה האירופית על תפקידו בסרט המלחמה המוזיקלי "מחיר הניצחון". ב-2002 שיחק בדרמה "החטוף" ובמותחן הפשע של מאט דילון " עיר רפאים". ב-2003 שיחק במיני-סדרה "הלנה מטרויה" את דמותו של מלך אתונה תסאוס, כמו כן הופיע בדרמה הפילוסופית "דוגוויל" של לארס פון טרייר. סקארסגרד גילם את האב לנקסטר מֶרין בשניים מסרטי ההמשך של מגרש השדים (1973) – "מגרש השדים: ההתחלה" (2004) ו"דומיניון: הֶקדֶם למגרש השדים" (2005). ב-2004 השתתף גם בסרט "המלך ארתור".
בשנת 2005 גילם סקארסגרד את המלך הרווגר בסרט "ביאוולף וגרנדל" וכמו כן שיחק בדרמת הספורט "גול". בשנת 2006 הוא גילם את ביל "אוזן-הנעל" טרנר, בסרט שובר הקופות "". באותה שנה גילם גם את דמותו של הצייר פרנסיסקו דה גויה בסרט "הרוחות של גויה". בשנת 2007 השתתף סקארסגרד בסרט השלישי בסדרת שודדי הקאריביים "", גם בסרט זה הוא גילם את דמותו של ביל טרנר. באותה שנה השתתף בסרט שוודי המבוסס על מסדר אבירי היכל שלמה "Arn - Tempelriddaren" (). בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "משוואת פרייס". ב-2008 שיחק בסרט "מאמא מיה" שמבוסס על מחזה מוזיקלי בעל אותו שם.
בשנת 2009 שיחק בסרטו של רון הווארד "מלאכים ושדים".
סקארסגרד מגלם את ד"ר אריק סלביג ביקום הקולנועי של מארוול והופיע בשובר הקופות "ת'ור" (2011), בסרט ההמשך "" (2013) וב"הנוקמים" (2012) ובסרט ההמשך "" (2015).
סקארסגרד הופיע גם בסרט "נערה עם קעקוע דרקון" משנת 2011, ובשנת 2014 השתתף בסרטו של לארס פון טרייר "נימפומנית". סקארסגרד, ששיתף פעולה עם קנת בראנה בסרטו "ת'ור", חזר לשתף עמו פעולה בסרט "סינדרלה" בבימויו, בו סקארסגרד מגלם את הדוכס הגדול.
בשנת 2015 שיחק במיני-סדרת הפשע הבריטית "ריבר" ברשת BBC One בתפקיד השוטר ג'ון ריבר.
ב-2016 גילם אוליגרך רוסי בשם דימה במותחן הריגול "בוגד משלנו", על פי ספר באותו שם מאת ג'ון לה קארה. בשנת 2017 שיחק בסרט "בחזרה למונטוק" של הבמאי הגרמני פולקר שלונדורף. שיחק גם בסרט הספורט הביוגרפי "ג'ון מקנרו נגד ביורן בורג" של הבמאי הדני יאנוס מץ פדרסן אודות אגדות הטניס ג'ון מקנרו האמריקאי וביורן בורג השוודי.
ב-2018 חזר לגלם את דמותו של ביל אנדרסון בסרט ההמשך "מאמה מיה! Here We Go Again".
בשנת 2019 שיחק במיני-סדרה "צ'רנוביל", שם גילם את דמותו של בוריס שצ'רבינה. על תפקידו זה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "מוזיקה, מלחמה ואהבה" לצדם של סטיבן דורף וקוני נילסן ובסרט הדרמה הנורווגי "תקווה" של הבמאית מריה סודהל.
בשנת 2022 ישחק בסדרת האינטרנט של דיסני+ "אנדור". הסדרה מהווה פריקוול לסרט מיקום מלחמת הכוכבים, "" (2016), על דמותו של קסיאן אנדור חמש שנים לפני אירועי הסרט.
חייו האישיים.
באפריל 1975 נישא לפיזיקאית מיי סקארסגרד (ילידת 1956), ויחד יש להם שישה בנים, אלכסנדר סקארסגרד (1976), גוסטב סקארסגרד (1980), סם סקארסגרד (1982), ביל סקארסגרד (1990), אייז'ה סקארסגרד (1992) וואלטר סקארסגרד (1995). ארבעה מתוך ששת בנים שחקנים גם הם. ב-2007 סקארסגרד ומיי התגרשו.
סקארסגרד התחתן בשנית עם מייגן אברנט בינואר 2009, ובאותה שנה לזוג נולד בן בשם אוסיאן. ב-2012 נולד לזוג בן שני, קולביורן.
צבי לוין
צבי לוין (30 במאי 1911 - 26 באוקטובר 2000) היה פעיל ציבור, תעשיין, חזן, ועיתונאי ישראלי. הוא כיהן פעמיים כנשיא גדול של הלשכה הגדולה למדינת ישראל של הבונים החופשים בישראל, שימש עורך "הבונה החופשי" במשך 17 שנים, וחיבר את הספר "הבניה החפשית היא דרך חיים". לוין הוא יקיר העיר תל אביב-יפו.
ביוגרפיה.
לוין נולד בירושלים בג' בסיוון ה'תרע"א לאביו אליהו מיכל בן-ציון, בנו של צבי הירש מסלאנט, שעלה מרוסיה בסוף המאה ה-19, ולאמו דבורה נוטקין, נכדתו של נתן נטע נוטקין, מצאצאי הגאון מווילנא, שמשפחתה התגוררה בארץ ישראל מאז אמצע המאה ה-19. בילדותו התגורר בשכונת אבו בסל, למד בחדר בבית ישראל ולאחר מכן בתחכמוני, כולם בירושלים. בעת מלחמת העולם הראשונה היגר עם משפחתו לדמשק, שם למד בבית הספר העברי בהנהלת יהודה בורלא ובבית הספר אליאנס הצרפתי. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה והשיבה לתל אביב נמנה עם מייסדי "חוגי הנוער הלאומי" בתל אביב (שהצטרפו אחר כך לבית"ר). ב-1928 הוא מוזכר בדאר היום⁩ כאיש מפתח בברית טרומפלדור, שמה המקורי של בית"ר. בין השנים 1933-1934 שרת כקצין הנציבות של בית"ר.
ערך את העיתונים "אבוקה" ו"משואות", וגם כהן כעורך "המשקיף הספורטיבי", שהופץ יחד עם עיתון "המשקיף". סייע לאביעזר ילין בעריכת העיתון "המכבי", וייסד את שבועון הספורט הראשון בישראל "הספורט הלאומי". במקביל היה פעיל בתנועת "מכבי", וכמזכיר הסניף התל אביבי של התנועה סייע רבות בהכנות למכבייה הראשונה.
הצטיין מילדותו במוזיקה, הן בנגינה והן בזמרה. בבית-הספר היסודי ניגן בחצוצרה בתזמורת בית הספר ושר במקהלה. בבית-הספר התיכון החל לעבור לפני התיבה, ותוך כמה שנים היה לחזן, במשך השנים עסק בזמרה ובחזנות כמקצוע משני. הוא למד אצל המנצח ליאו ליוב, החזן זבולון קוורטין ואחרים, ונודע בקול הבריטון שלו ובסגנונו המיוחד בתפילה. במקביל למד פיתוח קול וזמרה, עמד בראש מקהלת "אקורד", נבחר כזמר הבריטון המוביל של מקהלת תל אביב, והופיע לפני קהל וברדיו ירושלים.
כששהה המנצח המפורסם ליאו ליוב בארץ הצטרף, יחד עם אחיו הצעיר דב לוין, למקהלה שלו, והיה הסולן שלה כל שנות קיומה. שימש כחזן שני לחזנים קוורטין ויצחק מן שהתפללו בתל אביב. שנים רבות עסק בחזנות והופיע בתפילות בתל אביב ובירושלים והיה חבר פעיל בוועד ארגון החזנים בישראל.
ב-1947 יצא לארצות הברית, שם הופיע כחזן וכזמר וזכה להצלחה.
כאשר זכה בתואר יקיר העיר תל אביב בשנת 1984, נתבקש לשאת דברים בטקס, אך בחר לשיר את יצירתו של קוורטין ל"אבינו מלכנו זכור כי עפר אנחנו".
עיקר מקצועו היה ענף הדפוס, אליו נכנס בשנת 1940, בדפוסו של משה שהם בתל אביב. תוך זמן קצר היה למנהל הדפוס ובמשך השנים נחשב לאחד המומחים הראשונים במעלה במקצוע הדפוס.
הקים וייסד את דפוס "אבוקה" שהתמחה בהוצאה לאור של ספרי חוק ומשפט וספרים בערבית.
לוין היה אחיו של שופט בית המשפט העליון וחבר מסדר הבונים החופשים, דב לוין. בשנת 1935 נישא לבת שבע לבית פלדמן. לשניים נולדו בת ובן. בנם הוא המתרגם והמשורר עמשי לוין.
נפטר בתל אביב בכ"ז בתשרי ה'תשס"א.
בניה חפשית.