קליס למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון אותה סיים בשנת 1996. באותה השנה הוא זכה בפרס ג'ייק טינקר בתואר השחקן העולה המבטיח ביותר במחזה "Old Wicked Songs" לצד בוב הוסקינס.
קליס הופיע במגוון הפקות תיאטרון, רדיו וטלוויזיה. הוא גם היה מעורב בכתיבה ובימוי. בכורתו בבימוי הייתה בסרט מזל של מתחילים, בו היה גם שותף בכתיבה. לצד ניק כהן. קליס גם כיכב בסרט לצד כוכבים רבים כגון: ג'ולי דלפי, סטיבן בקרוף וכריסטופר קזנובה. הביקורות קטלו את הסרט, אך למרות זאת זכה להצלחה קטנה.
קליס הופיע בסרט יומנה של ברידג'ט ג'ונס לצד רנה זלווגר ויו גרנט בקיץ 2001. עד דצמבר 2002 השתתף במחזות בתיאטרון סוהו והופיע במספר תפקידים בטלוויזיה. בשנת 2003, השתתף קליס במיני סדרה בטלסטאר גלקטיקה ובסדרה בטלסטאר גלקטיקה שמהוות רימייק לסדרה מ 1978 - בטלסטאר גלקטיקה בתור ד"ר גאיוס בלאטר - מדען מבריק ומפורסם המנוצל על ידי הסיילונים כדי לעזור להם לפרוץ את הגנות 12 הקולוניות של קובול. על משחקו בסדרה הוא זכה בשנת 2006 בפרס סטורן עבור שחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס מכון הסרטים האמריקאי.
חייו האישיים.
קליס נשוי לנהה משנת 1998 ויש להם שלושה ילדים.
פרויקט יער סהרה
פרויקט יער סהרה הוא תוכנית שנועדה לספק מי שתיה, מזון ואנרגיה מתחדשת באזורים מדבריים, כמו גם צמיחה מחודשת באזורי מדבר לא מיושבים. הצעה זו משלבת את רעיון חממת מי ים עם אנרגיה סולרית מרוכזת (CSP). האנרגיה הסולרית המרוכזת הוא צורה של אנרגיה מתחדשת שמייצרת חשמל מאור השמש באמצעות אנרגיה תרמית, בדרך כלל טורבינות קיטור קונבנציונליות. הטענה היא כי טכנולוגיות אלה יחד תיצורנה מקור קיימא ורווחי של אנרגיה, מזון, צמחייה ומים. הצוות המייסד מאחורי פרויקט יער סהרה היה מורכב ממומחים מחממת מי ים בע"מ, אקספלוריישן אדריכלות, מקס פורדהם ייעוץ הנדסי וקרן בלונה. התוכנית כוללת איוד נרחב של מי ים. באמצעות בחירת מקומות מתחת לפני הים, לא תהיינה עלויות שאיבה. בין הפרויקטים המתוכננים הם חממות פיילוט בירדן וקטר.
נכון לפברואר 2012, חברת חממת מי ים כבר אינה חלק מפרויקט יער סהרה.
חממת מי ים
חממת מי ים היא מבנה של חממה שמאפשר הצמחת גידולים באזורים צחיחים, באמצעות מי ים ואנרגיה סולארית. הטכניקה כרוכה בשאיבת מי ים (או הזרמה, במקרה של מיקום מתחת לגובה פני הים) למיקום צחיח ולאחר מכן חשיפתו לשני תהליכים: ראשית, הוא משמש כדי ללחלח ולקרר את האוויר, ושנית, הוא מתאדה על ידי חימום בחום השמש והתפלתו לייצור מים מתוקים. לבסוף, אוויר הלח הנותר משוחרר מהחממה ומשמש לשיפור תנאי הגידול לצמחים באוויר הפתוח. הטכנולוגיה הוצגה על ידי הממציא הבריטי צ'רלי פאטון בתחילת 1990 והוא פותחה על ידי חברתו בבריטניה חממת מי ים בע"מ. למלח הנוצר מהתהליך, כמו גם חומרים נוספים, ישנם שימושים נוספים. חממת מי-ים היא פתרון למשבר המים העולמי.
היסטוריה.
רעיון חממת מי ים נחקר לראשונה ופותח בשנת 1991 על ידי חברתו של צ'ארלי פאטון Light Works בע"מ, פרויקט הפיילוט הראשון החל בשנת 1992 עם חיפוש אחר אתר מבחן שנמצא לבסוף באי הקנרי טנריפה. אבטיפוס של חממת מי ים הורכב בבריטניה ונבנה באתר בטנריפה. התוצאות מפיילוט זה אישרו את הרעיון והוכיחו פוטנציאל לאזורים צחיחים אחרים.
העיצוב המקורי של הפיילוט התפתח לדגם בעלות נמוכה באמצעות שימוש במבנים קלים ובשימוש בחומרים חכמים. מבנה זה נועד להיות חסכוני ומתאים לחומרים הזמינים במקום הבנייה. העיצוב נבדק לראשונה ואומת באמצעות חממת מי ים שנייה שנבנתה בחופי האי אל איירם, אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בשנת 2000. בשנת 2004 הושלמה בניית חממת מי ים שלישית ליד מוסקט, עומאן בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת סולטאן קאבוס. פרויקטים אלה אפשרו אימות של מודל סימולציה תרמודינמית, שבהתחשב בנתונים מטאורולוגיים מתאימים, יחזה במדויק ולכמת את ביצועי חממת מי הים בחלקים אחרים של העולם.
בשנת 2010, חממת מי ים נבנתה לצרכים מסחריים באוסטרליה. המפעל כעת פועל באופן עצמאי כחוות Sundrop Pty בע"מ.
תהליך.
חממת מי ים משתמש בשמש, ים והאטמוספירה כדי לייצר מי שתייה ואוויר קריר. התהליך משחזר את המחזור ההידרולוגי הטבעי בסביבה מבוקרת. קיר החזית של הבניין מאייד את מי הים. הוא מורכב מסורג העשוי בצורת חלת דבש ופונה לכיוון הרוח הנושבת. מאווררים שולטים בתנועות הרוח. מי הים מחלחלים מבעד לסורג, מקררים וממלאים את האוויר בלחות, שעובר לאזור הנטיעות. אור השמש מסונן דרך גג שנבנה במיוחד
כשהוא לוכד אור אינפרא אדום, ובמקביל מאפשר לאור הנראה לעין לעבור, ליצירת פוטוסינתזה. דבר זה יוצר תנאים אופטימליים לגדילה - קרירות ולחות יחד עם אור בעצמה גבוהה. מי ים שחוממו בגג עוברים דרך מאייד שני ליצירת אוויר חם ורווי, אשר לאחר מכן זורם דרך מעבה המקורר על ידי מי ים הנכנסים. הפרש הטמפרטורות גורם למים מתוקים להתעבות על זרם האוויר. כמות המים המתוקים נקבע על ידי טמפרטורת אוויר, הלחות היחסית, קרינת השמש ושיעור זרימת האוויר. תנאים אלה יכולים להימדד עם נתונים מטאורולוגיים מתאימים, המאפשרים לתכנן מראש כדי להתאים את המודל לכל מקום בהתאמה.
חממת מי ים מאדה הרבה יותר מים מאשר היא מעבה בחזרה למים מתוקים. אוויר לח זה אובד בגלל שיעור גבוה של אוורור כדי לשמור על היבולים קרירים ולספק להם חמצן. פליטת האוויר הלח הגבוהה מספקת תועלת מסוימת לטיפוח גידולים בסמיכות לחממה.
פרסים.
התהליך זכה למספר פרסים, ביניהם:
הורנט (בריג, 1805)
הוֹרְנֶט (באנגלית: USS Hornet) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג סלופ-בריג, ( סלופ מלחמתי בעל מעטה בריג) של הצי האמריקני, והשלישית שנשאה שם זה. היא הושקה ב-28 ביולי 1805 בבולטימור, והוכנסה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר. במלחמת 1812 פיקד על האונייה ג'יימס לורנס, מי שלימים, בעודו מפקד ה"צ'סאפיק", העניק לצי האמריקני את המוטו המפורסם "Don't give up the ship". ב-1811 הוחלף מערך המעטה שלה למעטה אונייה. "הורנט" טבעה בסערה עם כל צוותה ב-1829 בחוף מקסיקו.
תחילת שירותה בצי.
מפקדה הראשון של "הורנט" עם הכנסתה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר 1805 היה מאסטר-קומנדנט אייזק צ'ונסי. המשימה הראשונה שהוטלה עליה הייתה לסייר לאורך החוף האטלנטי של ארצות הברית, אותה מילאה עד 29 במרס 1806. מכאן הפליגה אל הים התיכון, והצטרפה לשייטת האמריקנית שהגנה על אוניות סוחר אמריקניות מפני הקורסארים הברברים. היא שבה לצ'ארלסטון ב-29 בנובמבר 1807 והוצאה משירות פעיל.
ב-26 בדצמבר 1808 הוחזרה האונייה לשירות פעיל. היא הסיעה את גנרל ג'יימס וילקינסון אל ניו אורלינס, סיירה במימי הבית כדי לאכוף את חוק האמברגו, ונשאה אשגרים אל הולנד, צרפת ואנגליה. מנובמבר 1810 עד ספטמבר 1811 עברה "הורנט" שיפוץ מקיף במספנת הצי בוושינגטון, במהלכו הוחלף מערך המעטה שלה ממעטה בריג למעטה אונייה (מפרשים רוחביים על שלושה תרנים).
מלחמת 1812.
בפרוץ המלחמה צורפה "הורנט" לשייטת בפיקודו של קומודור ג'ון לורנס. ב-9 ביולי 1812 לכדה את הפריבטיר "דולפין", אך זמן קצר לאחר מכן חילצו הבריטים את אוניית השלל משבייה. אחר כך סייעה בהטלת הסגר על נמל סלבדור בברזיל, בו שהתה אה"מ "בּוֹן סִיטְוואַייֶן". ב-24 בפברואר 1813 לכדה לאחר קרב בחופי גיאנה הבריטית את אה"מ "פיקוק".
אחרי שביית "פיקוק" הפליגה "הורנט" צפונה אל ניו לונדון. היא נותרה כלואה בנמל עד 14 בנובמבר 1814, אז הצליחה לחמוק בעד ההסגר שהטילו עליו אוניות הצי המלכותי, ובדרכה אל ניו יורק תפסה שלל ספינת סוחר נוספת. "הורנט", שהידיעות על סיומה של המלחמה עדיין לא הגיעו אליה, הפליגה דרומה וב-23 במרס 1815 לכדה את אה"מ "פינגווין" ליד האי טריסטן דה קונה.
המשך שירותה בצי.
לאחר סיור באיי הודו המערבית, הפלגה אל קופנהגן ב-1818 והפלגה נוספת אל הים התיכון ב-1819, הוצבה "הורנט" בקי ווסט ובפנסקולה בפלורידה, ונטלה חלק בהדברת הפירטיות בים הקריבי. ב-29 באוקטובר 1821, ליד סנטו דומינגו, לכדה את הסקונר הפירטי "מוסקו" (Moscow).
"הורנט" הוסיפה לסייר בים הקריבי למשך 9 השנים הבאות. ב-4 במרס 1829 יצאה מפנסקולה כשפניה אל חוף מקסיקו ומאז לא נראתה עוד. ב-27 באוקטובר 1829 קיבל מפקד שייטת הים הקריבי ידיעה, כי חודש קודם לכן, ב-29 בספטמבר 1829, נקלעה "הורנט" לסערה ליד טמפיקו, איבדה את תרניה, התמלאה מים וטבעה עם כל אנשי צוותה.
סבינה מנדל
סבינה מנדל (פולנית: Sabina Mandel; נולדה ב-1949) היא ציירת ישראלית. ממשיכת המסורת האקפרסיוניסטית בזרם הארט ברוט.
ביוגרפיה.
מנדל נולדה בורוצלב, פולין, עלתה לישראל בפברואר 1957 וגדלה בקריית ביאליק. למדה בבצלאל בשנים 1970–1974.
היא מתגוררת בחיפה. חברה ב"אגודת הציירים והפסלים בישראל". הציגה במוזיאון לאמנות חדשה בחיפה, בית האמנים בחיפה, בית האמנים ירושלים, בתערוכות קבוצתיות בגרמניה ובאוסטריה, בארסוף גלריה לאמנות ברשפון, בגלריה רדיוס בדיזנגוף סנטר, במוזיאון הימי בחיפה, במוזיאון חיפה, ובמוזיאון וילפריד ישראל.
נ. גינתון
גינתון (פירושונים)
גנתון (פירושונים)
רוזריו דוסון
רוזריו איזבל דוסון (באנגלית: Rosario Isabel Dawson; נולדה ב-9 במאי 1979) היא שחקנית, מדבבת, מפיקה וסופרת אמריקאית. הופיעה בין היתר בסרטים "גברים בשחור 2", "השעה ה-25", "עיר החטאים", מוכרים בלבד 2", "חסין מוות", "אלכסנדר", "פרסי ג'קסון וגנב הברק", "לא ניתנת לעצירה" ו"ג'יין הבתולה".
ביוגרפיה.