פרופרופול עובר חילוף חומרים, אך חלקם מופרש בשתן ללא שינוי. היה חצי ליטר שתן בשלפוחית השתן של ג'קסון בזמן הנתיחה. הוא הכיל מעט מאוד פרופופול ללא שינוי. ווייט הגיב, "אני לא יכול להבין את תאוריית העירוי של 3 השעות שבה היו עדויות להתקנת עירוי וסילוק התרופה בשתן". פלנגן שאל אז, "האם אתה חושב שזו הייתה הזרקת פרופופול עד כמעט 11:30 בבוקר/12, נכון?" "אני חושב כך." פלנגן שאל אז: "שייפר אמר שהתרחיש שלו תואם את כל העובדות במקרה הזה. האם זה מתיישב עם ההצהרה של ד"ר מארי?" "לא." "האם התיאוריה של ד"ר שייפר מתיישבת עם ראיות פיזיות בזירה או במרכז השתן?" "לא." אמר ד"ר ווייט. "התיאור שלי תואם את העדויות בזירה וריכוז השתן בנתיחה". הוא הזריק לעצמו 25 מ"ג של פרופופול בזמן שמארי היה בחוץ. השילוב של לוראזפאם, תרופה הרגעה נוספת, מידזולם ופרופופול היה קטלני.
31 באוקטובר 2011, היום ה-21.
לא נשמע מווייט שמתן פרופופול ללא ניטור קפדני ליד המיטה עלול להיות מסוכן. "האם אתה מסכים שהיו מקרים שבהם ד"ר מארי חרג מסטנדרט הטיפול ב-25 ביוני 2009?" "כן". וולגרן שאל, "האם אי פעם נתת פרופופול בחדר השינה של מישהו?" "לא". "שמעת מישהו אחר עושה את זה?" "לא." ד"ר ווייט מסכים שד"ר מארי חרג מ"סטנדרט הטיפול" של ג'קסון, אך אינו יודע באיזו מידה. "האם אתה חולק על דעתו של ד"ר שייפר כי אי שמירת מסמכים רפואיים מהווה סטייה 'בוטה ובלתי מתקבלת על הדעת'?" ווייט לא יודע מה משמעותן של הממילים בוטות ובלתי מתקבלות על הדעת במקרה הזה. "האם היית נותן פרופופול לחולה ללא ציוד מתאים לפתיחת דרכי הנשימה?" "בוודאי היו לי אמצעים לאוורור. אמצעי אוורור יכולים להיות מנשם ידני ומסכה, לאו דווקא ציוד נשימה אחר". נשמע כי ד"ר ווייט קיבל עד כה 11,000 דולר עבור עדותו בתיק זה. בדרך כלל הוא גובה 3,500 דולר ליום וכל הוצאה כמו כרטיסי טיסה. הוא לא חושב שלהגנה יש כל כך הרבה אז לא יחייב אותם כל כך. ד"ר סאפר העיד במשך ימים רבים, וביצע סימולציות רבות הן לפרקליטות והן להגנה בחינם. "האם הוצע לד"ר מארי כסף כדי לספק את הפרופופול של ג'קסון?" "להבנתי הציעו לד"ר מארי כסף להיות הרופא האישי של ג'קסון." וולגרן שאל: "אם הזרקתם 25 מ"ג פרופופול, האם זה בסדר לצאת מהחדר?" "25 מ"ג נספגים בגף בתוך 15–30 דקות גג, לאחר מכן אני לא רואה שום בעיה בלעזוב את מיטת החולה". "אם המטופל היה אוהב 'לדחוף' את הפרופופול בעצמו, היית יוצא מהחדר?" "לא." לאחר שנשאל על מעשיו של מארי לאחר שמצא את ג'קסון, אמר ד"ר ווייט: "הייתי עושה דברים אחרת. הייתי קורא לעזרה, מתקשר לאמבולנס ויוזם החייאה". כשנשאל על העיכוב של מארי להתקשר לאמבולנס הוא ציין: "הייתי מתקשר מוקדם יותר, אבל לא מאמין שזה היה משנה משהו במקרה הזה". "3-5 דקות לאחר שמצאתי אותו הייתי מתקשר." זה נשמע, "לשכוח להזכיר את פרופופול היה פרט שהתעלמו ממנו. האם זה יכול להיות גם שקר?" "כן." לאחר שד"ר ווייט הזכיר שהוא מאמין שלג'קסון יש מחסן פרופופול משלו, וולגרן ביקש מהשופט להתעקש מהעד להגיב לשאלה בלבד. השופט ביקש מהמושבעים לצאת מהאולם. וולגרן שאל "האם אתה דוחה את העובדה שג'קסון שתה פרופופול וזה גרם למותו?" "כן." אך לאחר מכן המשיך ואמר: "אני לא דוחה לחלוטין את תאוריית הניהול העצמי, אך הראיות מצביעות על כך שג'קסון לא שתה פרופופול". פלנגן שאל אז את ד"ר ווייט: "אם החולה מת בצהריים, האם זה משנה אם העזרה תגיע 5 דקות מאוחר יותר?" "לא סביר." ד"ר ווייט המשיך והוסיף, "לפרופופול אין טיפול היפוך. הטיפול היחיד במנת יתר של פרופופול הוא זמן".
במהלך עדותו נקנס ד"ר ווייט בגין ביזיון בית המשפט לאחר שלא ציית להוראה של השופט שלא להתייחס לדיונים אישיים עם מארי בעדותו, במקום להתייחס רק להצהרות מדו"ח המשטרה הרשמי של מארי. ניתן היה לקנס את ד"ר ווייט בסכום של עד 1,000 דולר, אך השופט קבע את הקנס ל-250 דולר. ד"ר ווייט אמר לשופט, "עשיתי כמיטב יכולתי כפי שהוזמנתי על ידך לענות על השאלה בצורה אמיתית ומלאה ככל שיכולתי". הוא גם אמר, "אני מתנצל מאוד אם לא כיבדתי אותך. למדתי הרבה מהניסיון הזה". אישום שני בגין ביזיון בית המשפט נגד ד"ר ווייט בוטל, לאחר שבדיווח מקוון נטען כי הוא מלמל "זבל" כאשר עמיתו, ד"ר שייפר, ניגש להעיד.
לאחר דחיית בית המשפט, השופט אמר לעורכי הדין שהוא ייתן להם יום חופש אחד כדי שיוכלו להכין את טיעוני הסיום שלהם. השופט שאל את מארי אם הוא מתכוון להעיד. מארי השיב: "אני צריך עוד זמן לדבר עם עורכי הדין שלי. לא קיבלתי את ההחלטה הסופית שלי". השופט אמר למארי שיהיה לו עד מחר בבוקר להחליט. מארי אמר: "הכל יהיה תלוי איך התיק יתקדם". וולגרן אמר שהוא יקרא לד"ר שייפר לזמן קצר כעד מפריך. השופט אמר כי הוא מצפה שכל איסוף הראיות בתיק יסתיים למחרת. המשפט היה אמור להתחדש בשעה 9:30 בבוקר עם סיום ההפניה מחדש של ד"ר ווייט.
1 בנובמבר 2011, היום ה-22.
פלנגן וד"ר וייט מדברים על רמת הלורזפאם בגופו של ג'קסון. נשמע שקיימות אפשרויות רבות כיצד הגיעו רמות כאלו של לורזפאם בדם ובשתן למקום בו היו בנתיחה. פלנגן לד"ר ווייט: "אנחנו לא יודעים כמה כדורי לורזפאם ג'קסון לקח, נכון?" "אף אחד לא יכול להיות בטוח." ד"ר ווייט אמר כי התרחיש של ד"ר שיפר של עירוי של שלוש שעות אינו נכון מכיוון שרמות הפרופופול בשתן היו נמוכות מדי. ד"ר ווייט קבע כי 25 מ"ג על שהוזרקו במשך 3–5 דקות של פרופופול יגרמו רק לישנוניות קלה, אם בכלל.
3 בנובמבר 2011, היום ה-23.
חבר המושבעים שמע הוראות מהשופט, הן מהתביעה והן את טיעוני הסגירה של ההגנה והן הנחיות אחרונות מהשופט לאחר המשפט.
גזר דין.
ב-7 בנובמבר 2011, היום ה-24 למשפט, נמצא מארי אשם בהריגה שלא מרצון. השופט קבע את מתן גזר הדין ל-29 בנובמבר, והורה על מעצרו של מארי ללא ערבות. ב-29 בנובמבר, היה נדון מארי לעונש המרבי של ארבע שנות מאסר. לפי פקידי השריף של מחוז לוס אנג'לס, מארי ריצה פחות משנתיים בכלא מחוז לוס אנג'לס עקב הצפיפות בכלא הקליפורני.
שחרור מהכלא.
מארי שוחרר ב-28 באוקטובר 2013, שנתיים לפני המועד, עקב הצפיפות בכלא בקליפורניה והתנהגות טובה. מארי סירב להעיד בתביעת המוות הבלתי-מוצדק (שלא צלחה) של קתרין ג'קסון נגד מעסיקו לשעבר, AEG Live, אשר טענה כי יש להטיל על החברה אחראית למותו של ג'קסון. לפי סוכנות הידיעות AP, "רישיונותיו הרפואיים של מארי נותרו מוקפאים או בוטלו בשלוש מדינות שבהן עסק בעבר ברפואה".
המפקח הכללי של הבונדסוור
המפקח הכללי של הבונדסוור (בגרמנית: Generalinspekteur der Bundeswehr או בראשי תיבות GenInspBw) הוא הדרג הפיקודי העליון בבונדסוור. המפקח הכללי ממונה בידי שר ההגנה הפדרלי והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת גרמניה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
המפקח הכללי הוא הקצין היחיד בצבא בדרגת גנרל (ארבעה כוכבים) או אדמירל. בימות שלום כפוף המפקח הכללי לשר ההגנה ובימות מלחמה הוא כפוף לקנצלר גרמניה. למפקח הכללי כפופים שלושת המפקחים של שלוש זרועות הבונדסוור: מפקח הצבא, מפקח הלופטוואפה ומפקח הדויטשה מרינה, וכן מפקח שירות התמיכה המשותף ומפקח השירות הרפואי המשותף.
מטה המפקח הכללי נמצא בבנדלרבלוק שבברלין. המפקח הכללי הנוכחי הוא אברהרד צורן שנכנס לתפקידו ב-19 באפריל 2018.
XT Holdings
חדר העבודה של הרצל
חדר העבודה של הרצל מוצג במוזיאון הרצל, בהר הרצל בירושלים.
היסטוריה.
לאחר מותו של בנימין זאב הרצל בשנת 1904, משפחתו של הרצל נותרה ללא מקורות הכנסה. מתוך הכרה בערך ההיסטורי של עבודתו של הרצל, מכרה אלמנתו ז'ולי את רהיטי וחפצי חדר עבודתו לחברו וממשיך דרכו דוד וולפסון, אשר ראה בכך דרך נוספת לתמוך במשפחת הרצל וכן אפשרות לפעול להנצחתו. וולפסון שמר את תכולת החדר בביתו בקלן.
לאחר פטירתו של וולפסון ב-1914, הוציא לפועל את צוואתו מקורבו, עורך הדין והפעיל הציוני אדוארד לשינסקי. לשינסקי הקים בביתו רחב הידיים בברלין שני חדרי הנצחה – "חדר הרצל" ו"חדר וולפסון".
ב-1928 החלו לשקול העברת חדר עבודתו של הרצל לארץ ישראל. הקרן הקיימת לישראל ביקשה להעבירו אל בניינה העתידי בירושלים, אולם ההנהלה הציונית רצתה להעבירו אל משרדיה בירושלים או אל המשכן העתידי של הספרייה הלאומית בבית דוד וולפסון. משפחת לשינסקי הביאה עמה את תכולת חדר העבודה כאשר עלתה לארץ. התכולה נשמרה במשרדי ההנהלה הציונית.
ב-1931 נחנך "חדר הרצל" בחדר על גג בית הקרן הקיימת בבית המוסדות הלאומיים בירושלים. בחדר המשוחזר נמצאו שולחן עבודתו של הרצל, שולחן ממלון "גסטון" בפריז עליו כתב את ספרו מדינת היהודים, ספרייתו, תמונות הוריו, תמונות ופסלים שונים, מזכרות ומתנות שקיבל מפעילים ציוניים וממנהיגים עימם נפגש במסעותיו. בטקס חנוכת החדר נאמו הרמן שטרוק ופרדריק קיש. אורחי הכבוד היו ארבעה ממשתתפי הקונגרס הציוני הראשון – יוסף קלוזנר, מרדכי בן הלל הכהן, יוסף זיידנר, ליאון גורודישץ.
החדר על הגג היה קטן ונועד לשימוש זמני. ב-1937 הוקם אגף חדש בבית הקרן הקיימת, ובו חדר שנועד לשמש גרעין למוזיאון הרצל. החדר החדש בתוכנן בהתאמה מלאה לחדר העבודה בביתו של הרצל – מותאם במידותיו ובעיצובו, עם רצפת פרקט, דלתות וחלונות (חלקם מדומים) שנצבעו בהתאם למקור, סידור רהיטי החדר לפי צילומים ובהתייעצות עם הרמן שטרוק שהיה מבאי ביתו של הרצל. גם במסדרון המוביל לחדר הונחו חפצים מדירתו של הרצל, שלא היו חלק מחדר העבודה, ביניהם הבימה שמעליה נשא הרצל את נאומו בקונגרס הציוני הראשון.