בשנת 1995 התפרסם אוסף משיריו בספר "דרישת שלום - משירי יאיר קלינגר" בהוצאת "ידיעות אחרונות".
בשנים 1996 עד 1998 שימש כמנהל אמנותי של חגיגות היין בראשון לציון, וכמנהל המוזיקה של האנסמבלים הקוליים וחבורות זמר רבות. בשנת 1998 נמנה עם מקימי המרכז הישראלי למקהלות וחבורות זמר (מיל"ה), בהשראתו ותמיכתו של הנרי קלאוזנר, "אבי המקהלות" ועופר טרואיל, לשעבר המפקח הראשי למוזיקה במשרד החינוך. הארגון מאגד כיום עשרות מנצחים ומאות מקהלות וחבורות זמר במטרה לקדם ולעודד את פעילות הזמר העממי בארץ.
שנות ה-2000.
בשנת 2001 זכה במקום הראשון בתחרות הקדם אירוויזיון השיר "אין דבר" שהולחן על ידי קלינגר למילותיה של שמרית אור ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון. את השיר ביצע הזמר טל סונדק, והוא הגיע למקום ה-16 בתחרות.
בשנת 2002 כתב יאיר יצירה מוזיקלית בשם "בין ורשה לירושלם" למילים פרי עטו של דודו ברק מתוך סיפרו "פולין בין פאר לאפר". היצירה עלתה כהצגה תיאטרלית שאותה גם ביים יאיר, בביצוע אנסמבל "הרעננים" וזמרת הסופרן סיגל ורדי. זהו מסע תיאטרלי מוזיקלי אל העולם האבוד של יהודי פולין שלאחר השואה שבו משתלבים דמיון ומציאות.
בשנת 2005 יצא לאור אלבומו של הזמר טל סונדק "עף אלייך" שקלינגר ניהל אומנותית, ואף הלחין 9 שירים מתוכו.
בספטמבר 2009 נבחר קלינגר לתפקיד יו"ר עמותת מיל"ה, מרכז ישראלי למקהלות וחבורות זמר.
קלינגר משמש כמנצח לחבורות זמר ומקהלות רבות: "הרעננים" ברעננה, "כרמים" בראשון לציון, "שדות ירוקים" אזור באר טוביה, "שרים מהלב" יהוד, "שרים בהר" בית שמש, "קולות" בת ים, "מללייקה" כפר מל"ל, "הרוח הטובה" גליל, "ישראכרט".
בשנת 2010 יצא אלבום אוסף עם מיטב להיטיו של קלינגר, הכולל שלושה תקליטורים ובהם 52 שירים בביצועיהם המקוריים. אלבום האוסף כולל שיר חדש אחד בביצוע יאיר קלינגר - "כמו ברגע הראשון" למילים של שמוליק קלוסקי.
אנסמבל "הרעננים" עלה עם המופע "פתוח סגור פתוח" משירי יהודה עמיחי בהלחנתו, בניצוחו, בעיבודו ובבימויו של יאיר קלינגר.
בשנת 2014 הלחין למילים של הפזמונאי יובב כץ את "תפילה לשלום".
בשנת 2015 העלה אנסמבל "הרעננים" את המופע "לחיים" משירי חיים חפר בניצוחו, בעיבודו ובבימויו של קלינגר.
בשנת 2016 קיימה חבורת הזמר "שרים מהלב" מיהוד ערב משירי נתן יונתן בניצוחו ובעיבודו של קלינגר.
בשנת 2017, בהיכל התרבות של ראשון לציון העלה אנסמבל "כרמים" את המופע החדש, אנסמבל "כרמים" החיים בוורוד, שהוקדש כולו לשאנסון הצרפתי מכל הזמנים בעיבודיו החדשים, בניצוחו ובימויו של קלינגר.
בשנת 2019 ניהל מוזיקלית ערב שירי מקור של נתן ליפשיץ, חבר אנסמבל "הטרוגניה" המוכר כיוצר סרטי תעודה רבים לערוצי שידור ישראליים ובינלאומיים וכמומחה ליין.
בשנת 2020 העלה אנסמבל "הטרוגניה" מאזור מטה יהודה ובית שמש את המופע "נוסטלגיה זה לא הכל" בניצוחו, בעיבודו ובבימויו של קלינגר, במסגרת כנס המקהלות השנתי של עמותת מיל"ה בים המלח.
50 שנות פעילות מוזיקלית.
בשנת 2016 חגג יאיר קלינגר 50 שנות פעילות מוזיקלית. מופע הפתיחה התקיים ב"צוותא" תל אביב ב-6 במאי 2016 בהשתתפות יאיר קלינגר ובליווי אמנים. ניהול מוזיקלי רמי הראל ומנחה ליאת רגב והפקה נילי שחור.
פסטיבל ערד
פטריס לומומבה
פטריס אמרי לומומבה (בצרפתית: Patrice Émery Lumumba; 2 ביולי 1925 - 17 בינואר 1961) היה מנהיג קונגולזי שנבחר וכיהן כראש ממשלתה הראשון של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לאחר שסייע בהשגת עצמאותה מבלגיה ביוני 1960, אך ממשלתו הופלה בהפיכה עשרה שבועות בלבד לאחר שנבחרה. לומומבה הושם במעצר בית, ניסה להימלט, נתפס ולאחר מכן הוצא להורג בידי כיתת יורים תחת פיקוד בלגי.
השתלשלות האירועים שהובילה למותו הביאה לסערה גדולה בשל חוסר ההתערבות של כוח האו"ם המצומצם שהוצב במדינה ובשל אחריותן של בלגיה וארצות הברית, שמכיוון התנגדותו הרבה לקולוניאליזם ולאימפריאליזם הוא נהפך למטרה בעיניהם ובעיני מדינות מערב אירופה והן הביאו למותו, ועל בסיס פרסומים מאוחרים, הן אף תכננו להדיחו. זאת ועוד, תכנן ה-CIA התנקשות באמצעות רעל ודווח אף כי אנשי הארגון בקונגו עמדו בקשר רציף עם הכוח המבצע. לומומבה היה ראש הממשלה הקונגולזי היחיד שנבחר בבחירות דמוקרטיות הוגנות במדינה ומותו הוביל לשלטון דיקטטורי מושחת ולאחריו למלחמת אזרחים עקובה מדם הנמשכת, ברמות משתנות של אלימות, עד היום.
הדרך לראשות הממשלה.
ילדות, משפחה ותחילת הקריירה.
פטריס לומומבה נולד בשנת 1925 באונלואה במחוז קסאי בקונגו הבלגית והשתייך לקבוצה האתנית טטלה (Tetela). הוא גדל במשפחה קתולית כאחד מתוך ארבעה אחים והתחנך בבית ספר יסודי, בבית ספר של מיסיון קתולי, שאותו סיים בהצטיינות. קיבל הכשרה כאח בשנים 1943–1945 (הכשרה שנחשבה כמתקדמת ביותר עבור קונגולזי באותה תקופה) ועבד כפקיד בחברת מכרות באזור קיוו. לאחר מכן הועסק כפקיד דואר וכסוכן מכירות של בירה בליאופולדויל (קינשאסה של ימינו) וסטנליוויל (קיסאנגאני של ימינו). ב-1951 נשא לאשה את פולין אופאנגו (Pauline Opangu) ולזוג נולדו שישה ילדים. ב-1955 התמנה לומומבה לראש היחידה האדמיניסטרטיבית (Cercles) של סטנליוויל והוא הצטרף למפלגה הליברלית של בלגיה, שם ערך והפיץ את ספרות המפלגה. לאחר טיול לימודים בן שלושה שבועות בבלגיה, נעצר לומומבה באשמת מעילה בכספי משרד הדואר. עונשו, שנתיים מאסר, הומתק לשנה לאחר שהחזיר את הכסף, והוא שוחרר ביולי 1956. לאחר שיחרורו עזר לומומבה בגיוס כספים לתנועה הלאומית הקונגולזית (MNC) ב-1958 והפך בהמשך לנשיא הארגון. לומומבה וצוותו ייצגו את ה-MNC בוועידה הכל-אפריקנית שנערכה באקרה שבגאנה בדצמבר 1958. ועידה בינלאומית זו שאירח נשיא גאנה רב ההשפעה קוואמה נקרומה, הגביר את נטיותיו הפאן-אפריקניות של לומומבה.
מנהיג ה-MNC.
בסוף אוקטובר 1959 נעצר לומומבה בשנית באשמת הסתה למרי אזרחי. מעצרו הביא למהומות אנטי-קולוניאליות בסטנליוויל, שבהן נהרגו כשלושים איש. על אף כליאתו של לומומבה, זכה ה-MNC לרוב משכנע בבחירות המקומיות שנערכו במדינה בדצמבר. התאריך לפתיחת משפטו של לומומבה נקבע ל-18 בינואר 1960, שהיה גם יומה הראשון של ועידה שנערכה בבריסל ודנה בעתידה של קונגו. כתוצאה ממחאות נציגים בוועידה שזעמו על מאסרו, שוחרר לומומבה והורשה להגיע לוועידה, אשר ננעלה ב-27 בינואר 1960 בהכרזה על הענקת עצמאות לקונגו ב-30 ביוני 1960, ועל בחירות כלליות שייערכו בין ה-11 ל-25 במאי; היות שהבלגים סירבו לאפשר תקופת מעבר ומסירה מסודרת של מוסדות השלטון לפני הענקת העצמאות.
בבחירות, ה-MNC זכו בחלק גדול מן הקולות בחמישה מתוך ששת המחוזות, והיא הייתה למפלגה הגדולה ביותר עם מעט פחות מ-30% מהקולות. גם מפלגתו של ז'וזף קסא וובו זכתה במספר גדול של קולות ובין שני היריבים נפתח מרוץ לגיבוש קואליציה. תחילה הודיע קסא וובו כי הצליח לגבש רוב להקמת ממשלה, אולם לאחר יומיים הושגה הסכמה על הקמת קואליציה בראשות לומומבה. ב-24 ביוני 1960, נבחר לומומבה, שהיה אז בן 34, כראש ממשלתה הראשון של קונגו על ידי בית הנבחרים, בעוד ז'וזף קסא וובו נבחר כנשיא בהצבעה משותפת של בית הנבחרים והסנאט.
נאום יום העצמאות.
חגיגות יום העצמאות נערכו ב-30 ביוני ונכחו בהן נכבדים רבים וביניהם גם בודואן, מלך הבלגים ועיתונאים זרים. לומומבה נאם את נאומו המפורסם לאחר שרשמית הוסר נאומו מתוכנית האירוע, זאת על אף ששימש כראש הממשלה. נאומו של מלך בלגיה שיבח את התפתחותה של קונגו תחת הקולוניאליזם והתייחס ל"גאוניותו" של דודו מדרגה שנייה, לאופולד השני, שתחת שלטונו בוצעו זוועות באוכלוסייה המקומית בתקופת "מדינת קונגו החופשית". המלך הוסיף והזהיר בנאומו, שעל המדינה החדשה להיזהר מפני רפורמות פזיזות שעלולות לסכן את עתידה ולא להחליף את התשתית הארגונית שמשאירים הבלגים אחריהם עד שיהיו מוכנים לעשות כן. המלך הבטיח שבלגיה תישאר תמיד לצדה של קונגו, תייעץ ותסייע לה.
נאום התגובה של לומומבה הזכיר לקהל הנוכחים שעצמאותה של קונגו לא הוענקה בזכות אצילות לבם של הבלגים:
בניגוד לנאום המפוייס של נשיא קונגו, קסא וובו, התייחסותו של לומומבה לסבל שנגרם בשל הקולוניאליזם הבלגי הביאה לחוסר שקט בקהל מחד, והשפילה את מלך בלגיה ופמלייתו מאידך. אמצעי תקשורת מערביים רבים באותה תקופה ביקרו בחריפות את לומומבה ותיארו את נאומו כ"לא ראוי". מאידך, נאומו לא ספג ביקורת מאף אחת ממדינות אפריקה.
פעולות כראש ממשלה.
מספר ימים לאחר שהוכרזה עצמאותה של קונגו, קיבל לומומבה החלטה גורלית והעלה את משכורותיהם של כל עובדי המדינה, מלבד הצבא. כמו כן, בקרב יחידות רבות בצבא הייתה קיימת התנגדות חזקה כנגד הקצונה הבלגית; מפקד הצבא, הגנרל יאנסנס (Janssens), הודיע לפקודיו שהעצמאות לא תשנה את מעמדם (כלומר, לא תהיה אפריקניזציה של הקצונה) והם התמרדו במחאה. המרד התפשט במהירות ברחבי המדינה, תוך שהוא מביא להתמוטטות מוחלטת של החוק והסדר. על אף שהפרות הסדר לבשו ברובן אופי מקומי, נוצר הרושם כאילו המדינה נכבשת בידי כנופיות שודדים ובוזזים, מה שהביא גם לסערה תקשורתית שהשפיעה במיוחד על האירופאים, שנמלטו מהמדינה. המרד דעך לאחר שהגנרל יאנסנס וקציניו הודחו ובמקומם מונו קצינים אפריקאים.