בדומה למשחקים הקודמים, EE3 הוא משחק אסטרטגיה בזמן אמת. כאמור, יש במשחק שלוש ציויליזציות: המערב, המזרח התיכון והמזרח הרחוק. בנוסף, פיתחו את תחום הגרעין במשחק יותר מבמשחקים אחרים בסדרה. במשחק, לכל פלג יש משחקיות שונה באופן יחסי, למשל, במזרח התיכון יש מבנים ניידים, המערב מתבסס על עוצמה, והמזרח הרחוק על יתרון מספרי, בנוסף עם יחידות של מוטציות גנטיות בעידן העתיד. ב-EE3 יש אפשרות למשחקיות שונה המכונה "World Domination" (שליטה עולמית). במשחק "World Domination", השחקנים משחקים על פני כדור הארץ וירטואלי, המפוצל למספר מחוזות. במשחק במצב זה, השחקן יקבל קווסטים ומשימות בעת כיבוש העולם. יתרה מזאת, כדי לסייע לפשט את המשחק, המשחק צמצם את התקופות לחמישה עידנים: העת העתיקה, ימי הביניים, קולוניאלי, מודרני והעתיד.
פיתוח והוצאה לאור.
פיתוח המשחק החל בשנת 2005, זמן קצר לאחר השקת: Empire Earth II.
ויליאם פוקס טלבוט
צבי קיסנר
ימת ארל
עיקרון הקווריאנטיות תחת טרנספורמציות אפיניות
מארינו מורוזיני
מארינו מורוזיני (באיטלקית: Marino Morosini; 1181 - 1 בינואר 1253) היה הדוכס ה-44 של ונציה. מורוזיני כיהן כדוג'ה משנת 1249 ועד פטירתו.
חייו.
מארינו היה אחד מארבעה מבני משפחת מורוזיני אשר כיהן כדוג'ה. (האחרים היו דומניקו מורוזיני, מיקלה מורוזיני ופרנצ'סקו מורוזיני). ארבע מבנות המשפחה, במהלך השנים, היו נשואות לדוג'ים, ונשאו את התואר דוגארסה (dogaressa): טמאסימה מורוזיני הייתה רעייתו של פייטרו גראדניגו, פרנצ'סקה מורוזיני נישאה לאנדראה דאנדולו, דיאה מורוזיני נישאה לניקולו טרון ומוריזינה מורוזיני נישאה למארינו גרימאני.
מארינו נבחר לתפקיד הדוג'ה בהיותו בן 68, עת כהן כפרוקוראטור של בזיליקת סן מרקו. קודם להיותו הפרוקראטור, כיהן כדוכס הרקליון שבכרתים, שהייתה בשליטה ונציאנית.
למארינו ולרעייתו לא היו ילדים.
ארבע שנות כהונתו היו שנות שלום, ואף שבאותה עת התחולל מסע הצלב השביעי בו יצא לואי התשיעי, מלך צרפת, ותקף את מצרים, בשל קישרי המסחר בין ונציה ומצרים החליט מורוזיני לא להשתתף במסע הצלב.
מורוזיני שיפר את הקשרים בין ונציה והוותיקן בכך שאיפשר את הקמת בית משפט אינקוויזייטורי בעיר (אולם על פי ההסכם עם האפיפיור היה זה הדוג'ה ולא האפיפיור שמינה את השופטים).
מארינו מורוזיני נפטר ב-1 בינואר 1253 ונקבר בבזיליקת סן מרקו.
ז'יל סימון
ז'יל סימון (בצרפתית: Gilles Simon; ) הוא טניסאי צרפתי המדורג, נכון למאי 2022, במקום ה-158 בדירוג סבב ה-ATP. בשיאו דורג 6 בעולם (5 בינואר 2009). זכה 14 פעמים בתארים במשחקי יחידים.
חייו.
ז'יל סימון נולד בניס וגדל בפרוורי פאריס. בעידוד הוריו, התחיל לשחק טניס בגיל 6.
סימון התחיל בקריירת טניס מקצוענית בגיל 18 (2002). הוא זכה ב-9 תוארי יחידים. הוא הגיע לדירוג השיא שלו, מקום השישי, בינואר 2009.
ביולי 2011 זכה בטורניר החמר בהמבורג לאחר שניצח את ניקולס אלמגרו הספרדי בשלוש מערכות. זה התואר החשוב ביותר בקריירה שלו.
לסימון שני בנים, טימותי וולנטין. טימותי נולד ארבעה שבועות לפני הזמן, בעת שסימון התחרה באליפות ארצות הברית הפתוחה
מרינו מורוזיני
חאוורן
רניירו צנו
רניירו צנו (באיטלקית: Reniero Zeno) או רניירי צן (בוונטית: Renieri Zen; נפטר ב-7 ביולי 1268) היה הדוכס ה-45 של ונציה. מורוזיני כיהן כדוג'ה מה-1 בינואר 1253 ועד פטירתו.
צנו כיהן כדיפלומט ונציאני בצרפת ובאיטליה. בעת שהותו בבולוניה הוא שכנע את העיר להפסיק ולשלם מיסים למדינת האפיפיור - מעשה שהביא להחרמתו על ידי הכנסייה. בשנת 1242 סייע צנו לדוג'ה יאקופו טייפולו במהלך המצור על פרארה, ובשנת 1242 דיכא מרידה שפרצה בזאדאר. בשנת 1244 מונה לתפקיד "קפיטאנו דה מאר" (מפקד הצי) של לה סרניסימה.
לאחר מותו של מרינו מורוזיני נבחר צנו, אשר כיהן באותה עת כפודסטה של פרמו לתפקיד הדוג'ה (צנו זכה ב-21 מתוך 41 הקולות).
בין השנים 1256–1259 סייע צנו לאפיפיור אלכסנדר הרביעי במלחמה נגד אצלינו דה רומאנו הרביעי.
באותן שנים לחמה ונציה נגד רפובליקת גנואה - יריבתה בשליטה על הסחר ברחבי הים התיכון. ראשיתה של המחלוקת - בביזת הרובע הגנואזי שהיה בצור שבלבנון על ידי הוונציאנים שהתגוררו ברובע הוונציאני בעיר.
בשנת 1257 הביס לורנצו טייפולו (לימים הדוג'ה של ונציה) את הצי הוונציאני. גנואה כרתה ברית עם מיכאל פאלאולוגוס השביעי אשר כבש את קונסטנטינופוליס בשנת 1261, והעניק לגנואה את זכויות היתר שהיו לסוחרים הוונציאנים בעיר (תוך ביטול הזכויות שהיו לוונציאנים). ונציה, בתגובה, תקפה שוב את הצי הוונציאני במוראה בשנת 1262 ובסטפוצי בשנת 1263, ובשני הקרבות הביסה את גנואה. בשנת 1265 נחתם הסכם שלום בין ונציה לגנואה, וב-1268 החזירה האימפריה הביזנטית לסוחרים הוונציאנים את זכויות היתר שהיו להם קודם לכן.
במהלך כהונתו של צנו הושלמה חקיקת החוק המסחרי הימי בן 129 הסעיפים, אשר נשאר בתוקפו עד נפילת הרפובליקה.
זנו נפטר בשנת 1268, ולאחריו נבחר לורנצו טייפולו כדוג'ה.
האמנה על האיחוד האירופי
רניירי צן
הוועד היהודי האנטי פאשיסטי
הוועד היהודי האנטי-פאשיסטי
מצנפת פריגית
מצנפת פֿריגית היא כיסוי ראש אדום ורך אשר קצהו משוך לפנים. שמהּ של המצנפת שאוב משמו של אזור פריגיה העתיקה שבאסיה הקטנה.
בעיני היוונים סימלה המצנפת הפריגית את העמים שממזרח, שנחשבו בעיניהם לברברים. כיסוי הראש הזה מאפיין דמויות טרוייניות בציורי הכדים ובפיסול היווני, כגון פאריס, מיריביה של יוון ממזרח. המצנפת הפריגית חבושה לראש האל אטיס האנטולי, ששולב בסינקרטיזם ההלניסטי. כך גם אצל הרומאים. שבויי המלחמה הדאקים על עמוד טריאנוס מתוארים במצנפות פריגיות. גם הפרתים שנשבו במסעות המלחמה במזרח מוצגים בשער ספטימיוס סוורוס ברומא במצנפות פריגיות. המצנפת הפריגית מסמנת את מאמיניו האל מיתראס הרומאי ששורשיו היו במזרח. שלושת האמגושים, שבאו מן המזרח לסגוד לישו התינוק, מתוארים בפסיפסים הביזנטיים של בזיליקת סנט אפולינרה נואובו ברוונה כשלראשיהם מצנפות פריגיות.
המצנפת הפריגית מסמלת מאז המאה ה-18 את המאבק למען החופש ואת האמונה בערכי חירות האדם. החלו בכך המהפכנים היעקובינים בצרפת שאימצו את המצנפת הפריגית האדומה כסממן ההיכר שלהם, ואחריהם עשו זאת מהפכנים בארצות אחרות. מייחסים זאת לבלבול בין המצנפת הפריגית המשוכה לבין הפילאוס החרוטי שהיה כובעם של העבדים המשוחררים ברומא העתיקה וסימן את חירותם. בצרפת היא מכונה "מצנפת החירות" – Bonnet de la Liberté, ומשמשת כסמל לאומי: מריאן – האנשתהּ של צרפת – מוצגת כחובשת מצנפת פריגית. דימוי המצנפת הפריגית מצוי מאז 1886 בחותם הסנאט של ארצות הברית, וכן כמרכיב בסמלי כמה ממדינות ארצות הברית ובסמלי רוב מדינות אמריקה הלטינית.
פטר סבידלר
פטר סבידלר (ברוסית: Свидлер, Пётр Вениаминович; נולד ב-17 ביוני 1976), הוא שחמטאי יהודי רוסי בדרגת רב-אמן, אלוף רוסיה בפעם השמינית.
נכון ליולי 2021, מדורג במקום ה-29 בעולם והשמיני ברוסיה לפי מד כושר.
חייו.
סבידלר נולד בלנינגרד, למד לשחק שחמט בגיל שש וב-1994, בגיל 18, השיג דרגת רב אמן.
בשנת 1992 הוא סיים במקום השני באליפות העולם לנוער עד גיל 16 (ניצח רונן הר צבי).
סבידלר זכה שמונה פעמים באליפות רוסיה (1994, 1995, 1997, 2003, 2008, 2011, 2013 ו-2017). ב-2001 הוא העפיל לחצי גמר אליפות העולם בשחמט.
סבידלר הוא שחקן מוביל גם בשחמט הרנדומלי שפיתח בובי פישר המכונה שחמט 960. סבידלר זכה באליפות העולם הראשונה שנערכה במיינץ (גרמניה) בשנת 2003 בנצחו את פטר לקו בדו-קרב של 8 משחקים. הוא הגן על תוארו זה בהצלחה פעמיים, בנצחו את לבון ארוניאן בשנת 2004 ואת זולטאן אלמסי בשנת 2005. בשנת 2006 הפסיד את תוארו ללבון ארוניאן.
סבידלר היה שותף לזכייה באליפות באליפות העולם בשחמט לנבחרות בשנים 1997 ו-2005.
ב-2005 הוא סיים במקום שני משותף עם וישוואנתן אנאנד באליפות העולם שהתקיימה בארגנטינה עם 8.5 נקודות מ-14 אפשריות (נקודה וחצי פחות מהמנצח וסלין טופאלוב). ההישג המרשים שלו ב-2005 זיכה אותו בכניסה לאליפות העולם ב-2007 בה הוא סיים במקום החמישי מתוך שמונה.
ב-2006 הוא ביקר בישראל והשתתף באליפות העולם בשח מהיר שהתקיימה בראשון לציון. הוא סיים במקום השני בתחרות. באותה שנה הוא זכה במקום ראשון משותף עם ולדימיר קראמניק בתחרות העל בדורטמונד.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא ניצח והעפיל לתחרות המועמדים 2013 אותו סיים במקום השלישי. בגביע העולם בשחמט בשנת 2013 הוא הודח ברבע הגמר.
בשנת 2014 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום השביעי.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2015 הוא הפסיד במשחק הגמר אך העפיל לתחרות המועמדים 2016 אותה הוא סיים במקום הרביעי.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2017 הוא הודח ברבע הגמר.
סבידלר נחשב לאחד השחקנים החזקים בעולם בהגנת גרינפלד ולשחקן חזק מאוד בפתיחה ספרדית ובהגנה סיציליאנית (בשני הצבעים).
לדבריו, הוא לא משקיע בשחמט כמו שחקני צמרת אחרים ואמר שהוא התכונן ברצינות רק לתחרות אחת בחייו - אליפות העולם בשנת 2005.
פטר סבידלר באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 1994 ל-2014 השתתף פטר סבידלר ב-10 אולימפיאדות שחמט:
עבודת ביוטופ
העבודה האקולוגית
ז'ואו גונסלווש זארקו דה קאמארה
עדי טלמור
עדי טַלְמוֹר (נולד בשם יהודה ראובן נובמבר; 11 באפריל 1953 – 5 באוגוסט 2011) היה עיתונאי, מגיש ועורך חדשות ישראלי.
ביוגרפיה.