השניים העלו את ההשערה לפיה האטמוספירה הקדומה של כדור הארץ הייתה עשירה בתרכובות שנמצאות במערכת השמש, שהכילו מימן, מתאן, אמוניה ואדי מים, ולא הכילה חמצן בצורתו החופשית. בתנאים אלה, לפני כ-4 מיליארד שנים, בעזרת ברקים, חום גבוה וקרינה קוסמית התאפשרה יצירתן של תרכובות אורגניות מורכבות יותר כחומצות אמינו, פפטידים ונוקלאוטידים. בהמשך נוצרו חומרים מורכבים עוד יותר כחלבונים שבתורם יצרו רכיבי על מורכבים יותר. ביסוד ההשערה עומדת ההנחה כי אין הבדל מהותי בין חומר חסר חיים לחומר חי, ולכן חיים יכלו להיווצר בדרך של אבולוציה כימית.
אלכסנדר אופרין פרסם את התאוריה שלו ברוסית בשנת 1924 בחוברת קטנה בשם "Proiskhozhdenie zhizni" ("מקור החיים"). על פי אלכסנדר אופרין, היו פני השטח של כדור הארץ הפרימיטיבי נוזל סמיך, חם, המורכב מאלמנטים כבדים, כגון פחמן (בצורת ברזל קרביד). גרעין זה היה מוקף באלמנטים הקלילים ביותר, כלומר גזים, כגון מימן. בנוכחות אדי מים, קרביד הגיב עם מימן כדי ליצור פחמימנים. פחמימנים כאלה היו המולקולות האורגניות הראשונות. אלה עוד בשילוב עם חמצן ואמוניה לייצר נגזרות הידרוקסיות ואמיניות, כגון פחמימות וחלבונים. מולקולות אלה צברו על פני האוקיינוס והפכו לחומרים דמויי ג'ל וגדלו. הם יצרו אורגניזמים פרימיטיביים (תאים), שאותם כינה קוואקרבטים. בתאוריה המקורית שלו, אלכסנדר אופרין נחשב לחמצן כאחת הגזים הקמאיים; כך שהאווירה הראשונית הייתה מחמצנת. עם זאת, כאשר פירט את התאוריה שלו ב -1936 (בספר של אותה כותרת, ותורגם לאנגלית ב -1938), הוא שינה את ההרכב הכימי של הסביבה הקדמונית, תוך צמצום מוחלט, המורכב מתאן, אמוניה, מימן חופשי ואדי מים - למעט חמצן.
אבולוציה כימית זו התרחשה בזכות שלושה תנאי יסוד:
בסוף שנות ה-40 החלו ביוכימאים לחקור את התאוריה של אלכסנדר אופרין והולדן. בניסוי מילר-יורי שנערך בשנת 1953 הצליחו סטנלי מילר והרולד יורי ליצור במעבדה חומצות אמינו שהם אבני הבניין של החלבונים, בתערובת שייצגה את האטמוספירה הקדומה שנפרק בה חשמל שייצג את הברקים.
מרואן ברגותי
מרוואן חסיב אבראהים ברגותי (ערבית: مروان حسيب ابراهيم البرغوثي, תעתיק מדויק: מרואן אלברע'ות'י; נולד ב-6 ביוני 1959) הוא טרוריסט ומנהיג פלסטיני אשר נידון על ידי בית משפט ישראלי לעונש של חמישה מאסרי עולם מצטברים ו־40 שנות מאסר על מעשי טרור בהם נרצחו חמישה ישראלים ונפצעו רבים.
בדצמבר 2016 זכה במקום הראשון בבחירות לוועד המרכזי של הפת"ח.
ביוגרפיה.
פעילות פוליטית ופעילות טרור.
ברגותי נולד בכפר כובאר, השוכן צפונית-מערבית לרמאללה, והפך לפעיל בתנועת הפת"ח בגיל 15. בשנת 1976, בעת שהיה ברגותי בן 18, הוא נעצר לראשונה על ידי ישראל בשל פעילות עוינת ובכלא למד את השפה העברית. לאחר שחרורו שב לגדה המערבית והפך לנשיא התאחדות הסטודנטים באוניברסיטת ביר זית, שם קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה, ותואר שני ביחסים בינלאומיים.
הוא היה אחד המנהיגים באינתיפאדה הראשונה ב־1987, והוביל עצרות ענק כנגד שלטון ישראל ביהודה ושומרון. במהלך ההתקוממות נעצר על ידי ישראל וגורש לירדן שם שהה שבע שנים עד שהותרה חזרתו במסגרת הסכמי אוסלו בשנת 1994. בשנת 1996 נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית, ושם תמך בשלום עם ישראל, ולעיתים הגיע לקונפליקט עם יאסר ערפאת. תפקידו הרשמי של ברגותי היה המזכיר הכללי של ארגון הפת"ח בגדה, על אף שהפסיד בבחירות לתפקיד בשנת 2000.
בקיץ 2000 היו ערפאת וברגותי ביחסים לא תקינים, כאשר ברגותי האשים את ערפאת בשחיתות ובהפרת זכויות האדם על ידי מערכת הביטחון הפלסטינית, וערפאת תכנן לפטרו מתפקידו.
עם תחילת האינתיפאדה השנייה בשנת 2000 הפך ברגותי למנהיג פופולרי כאשר הנהיג את ארגון התנזים, אשר היווה למעשה את הזרוע הצבאית של הפת"ח, שהייתה אחראית לפיגועים רבים נגד ישראלים. תחת הנהגתו פעל הארגון בצורה הדומה לארגוני טרור כגון חמאס או הג'יהאד האסלאמי, והתמחה בירי על מכוניות ישראליות ממארבים. כמו כן ביצע הארגון פיגועי התאבדות תחת השם גדודי חללי אל-אקצא.
עמי אילון, שעמד בראש השב"כ עד לזמן קצר לפני פרוץ האינתיפאדה, ויובל דיסקין, לימים ראש השב"כ, קבעו שעל פי מסמכים שנתפסו במבצע חומת מגן מתברר "שאף אחד לא יזם את האינתיפאדה", אלא שהיא הייתה באמת מהלך עממי שהפתיע גם את ערפאת וגם את ברגותי וצעירי הפת"ח. הוא הוסיף ששבוע אחרי תחילתה של האינתיפאדה ברגותי השתתף בפגישה עם בכירים אחרים בה הם ניסו להבין את התופעה. אולם אחרי פגישה זו הוא כבר עמד מאחורי רוב הפעילות האלימה, והיה לרוח החיה של האינתיפאדה הרבה לפני ערפאת. ערפאת עצמו ראה בברגותי כמי ששולט באנשי השטח ולכן היה נוזף בו כאשר בוצע פיגוע שלא על דעתו.
מעצרו ומשפטו.
תפקידו כמנהיג "חללי אל-אקצא" הפך אותו למבוקש בכיר. הוא התחמק מניסיון לערוך בו סיכול ממוקד בשנת 2001. ב-15 באפריל 2002, במהלך מבצע חומת מגן, נתפס בשכונת אל-טירה ברמאללה על ידי כוח של גדוד דוכיפת כיום מחטיבת כפיר. הוא הובא בפני בית המשפט המחוזי בתל אביב ושם הואשם ברציחות שבוצעו על ידי אנשיו. העמדה לדין בפני בית משפט רגיל, ולא בית משפט צבאי, היא צעד נדיר ביחס לחשודים פלסטינים בפעולות טרור מיהודה והשומרון וחבל עזה.
במהלך משפטו טען ברגותי כי מדובר במשפט פוליטי, וכי אין לבית המשפט סמכות לשפוט אותו, וכן כי הוא שבוי מלחמה. טענות אלו נדחו על ידי בית המשפט. ברגותי נקט אמצעים כגון סירוב להתגלח או להתרחץ לתקופה ארוכה, אך משפטו נמשך כאשר הוא אינו מביא כל הגנה לגופו של עניין.
ב-20 במאי 2004 הוא הורשע בחמישה מעשי רצח של ישראלים ובניסיון רצח אחד, וכן במעורבות ואחריות לארבע פעולות טרור מתוך 21 שיוחסו לו בכתב אישום. השופטים קבעו כי ברגותי הנהיג את חוליות הטרור של ארגון התנזים וגדודי חללי אל-אקצא, סייע למפקדי החוליות באספקת מימון ואמצעי לחימה ובמספר מקרים אף אישר מראש את ביצוע הפיגועים נגד ישראל. בפסק הדין ציינו השופטים כי אף על פי שברגותי תמך באופן עקרוני רק ברצח של חיילים ומתנחלים, כולל נשים וילדים, בפועל הוא לא נמנע מלתמוך באנשיו ולספק להם אמצעי לחימה גם כאשר נוכח שוב ושוב שהם מבצעים פיגועים בתוך תחומי הקו הירוק. "בכך הוא הביע את הסכמתו לכל סוגי הפיגועים שביצעו אנשי השטח של הפתח ועודד את פעילי הפתח לבצע פיגועים כנגד ישראל ואף שיבח את מבצעי הפיגועים כולל אלו שבוצעו בתוך ישראל". בנוסף, ציינו השופטים כי לברגותי לא עומדת חסינות משפטית, גם אם כיהן כחבר בפרלמנט הפלסטיני, כיוון שהמשפט הבינלאומי לא מכיר בחסינות כזאת.
לצד הרשעתו זוכה ברגותי מרצח 32 בני אדם נוספים בהם הואשם. השופטים נימקו את החלטתם בנימוק שהמצב החוקי במדינת ישראל לא מאפשר להרשיע מנהיג ארגון של עבריינים או ארגון טרור בפעולות שביצעו אנשי הארגון, גם כאשר ברור כי אותו מנהיג מעודד ביצוע פעולות אלו ונותן לאנשיו סיוע כללי שלא לצורך ביצוע עבירה מסוימת.
ב-6 ביוני 2004 נידון ברגותי לחמישה מאסרי עולם מצטברים על חמש הרציחות שהורשע בהן, ול-40 שנות מאסר בגין הניסיון לרצח.
במהלך מאסרו השלים תואר דוקטור בנושא תפקוד המועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם אוניברסיטת קהיר.
באפריל 2017 יזם ברגותי שביתת רעב של אסירים ביטחוניים. את השביתה התחילו כ-1,300 אסירים, ומספרם פחת עם הזמן. כשלושה שבועות לאחר תחילת שביתת הרעב פרסם שירות בתי הסוהר סרטונים שבהם ברגותי אוכל עוגיות, חטיף "טורטית" ומלח בשירותים שבתאו, בשני מועדים בתקופת השביתה. השר לביטחון פנים, גלעד ארדן, אמר על כך שברגותי "לא מוכן להחיל על עצמו את הנורמות של שביתת הרעב וגם בפעם הזאת יצרו גבר עליו". בתגובה לפרסומים פדואה ברגותי, אשתו המשמשת גם כדוברת שלו, כינסה מסיבת עיתונאים שבה טענה שהסרטון מזויף.
מעמד והשפעה בקרב הפלסטינים.
למרות מאסרו, נחשב ברגותי לאחד מחשובי המנהיגים הפלסטינים, והתעמולה הפלסטינית מנסה להשוותו לנלסון מנדלה. מנדלה אף הוזמן על ידי פרקליטיו של ברגותי לבוא למשפטו ולהשתתף בו כמשקיף, אך לבסוף לא הגיע. סמכותו של ברגותי כלפי הארגונים והאסירים הביטחוניים היא רבה, וכאשר שבתו האסירים הביטחוניים שביתת רעב בחודש אוגוסט 2004, היה אחד האמצעים שהשתמש בהם השב"ס על מנת לדכא את השביתה, פרסום תמונתו של ברגותי כשהוא אוכל בגנבה.
שמו של ברגותי הועלה כמועמד להנהגה הפלסטינית פעמיים מאז מעצרו, בפעם הראשונה בספטמבר-אוקטובר 2002, אז הוזכר שמו על ידי גדודי חללי אל אקצה כמי שמינויו לראש הממשלה הפלסטינית יביך את ישראל; ובדצמבר 2004 - ינואר 2005 אז הוזכר על ידי התנזים כמי שיורץ מול אבו מאזן בבחירות ליושב ראש הרשות במקרה שלא יענו דרישותיהם. בדצמבר 2005 הודיע ברגותי על פרישתו מהפת"ח והקמת מפלגה חדשה בשם "העתיד", אך ויתר בסופו של דבר והתמודד במסגרת רשימת פת"ח, לאחר שאף ניצח בפריימריז לקביעת הרשימה.
מאז מאסרו, ברגותי השתמש מספר פעמים במעמדו הציבורי למינוף יוזמות שונות להפסקת אש, הן מול ישראל והן בזירה הפלסטינית הפנימית - הוא היה מעורב במגעים מול חמאס להסכמתה ל"הדנה" ב־2003, מקורביו תיווכו בין מוחמד דחלאן ויאסר ערפאת בסכסוך האישי שהתפרץ בין שניהם ביולי 2004, והוא אף השתמש בסמכותו האישית על מנת לתמוך במאמצים לכינון "הרגעה" לאחר בחירתו של אבו מאזן לנשיאות. ב־2006, בעת שהחריף המתח בין חמאס לפתח והתבטא גם במהומות אלימות, יזם ברגותי את מסמך האסירים, שנועד לקדם הסכמה פנימית פלסטינית. במסמך המקורי אותו יזם נכללה אף הכרה בישראל, אך ניסוחו שונה לשם השגת הסכמה רחבה סביבו.