לפני מלחמת העולם השנייה ייצרה חברת BMW באייזנך אופנועים. במסגרת ההכנות למלחמה הוקמו בעיר מחנות צבא ותעשיית הרכב עברה לרשות המאמץ המלחמתי. החל מ-1940, כ-4,000 עובדי כפייה, רובם מברית המועצות, אולצו לעבוד במפעלים של העיר, חלקם מתו עקב תנאי העבודה הקשים. ההפצצות במהלך המלחמה גרמו להריסת כ-2,000 בתים ורבים ממפעלי הרכב, יחד עם כמה מהבניינים ההיסטוריים במרכז העיר, שנבנו מחדש לאחר המלחמה. צבא ארצות הברית הגיע לעיר ב-6 באפריל 1945 וב-1 ביולי הועברה השליטה בעיר לידי ברית המועצות.
החל משנת 1949 הייתה אייזנך חלק מגרמניה המזרחית. הגבול בין שתי הגרמניות עבר במרחק של 10 ק"מ ממערב לעיר והוא נסגר ב-1952 וניתק את העיר מחלק מהעורף הכלכלי המסורתי שלה. מיקומה של העיר ליד הגבול עיכב את התפתחותה במשך 40 השנים הבאות ואוכלוסייתה של העיר קטנה במשך תקופה זו. יחד עם זאת, נותרה אייזנך מרכז תעשייתי חשוב. מפעל הרכב של BMW עבר תהליך של מעבר לכלכלה סוציאליסטית ותחת השם EMW ייצר את רכבי הווארטבורג, שכונו "המרצדס של המזרח". מצבם הרעוע של בתים ישנים רבים הוביל למחסור ביחידות דיור בשנות השבעים. הממשלה טיפלה בבעיה על ידי הריסתם של כמה מהרבעים ההיסטוריים של העיר ובנתה במקומם שכונות של רבי קומות מבטון (Plattenbau). מבין השכונות הללו, הגדולה ביותר נבנתה בצפון העיר בין השנים 1978–1985 ובה 4,000 יחידות דיור. ב-1975 הופסקה פעולתה של רשת החשמליות בעיר.
לאחר איחוד גרמניה ב-1990 השתנה המצב הכלכלי של העיר. מפעל הרכב הועבר לידי חברת אופל ומפעלי רכב רבים אחרים נסגרו. מאידך, מצאה עצמה אייזנך בשלב זה עוברת ממעמד של עיר גבול לעיר השוכנת במרכזה של המדינה המאוחדת החדשה. תנועת התיירות התחדשה וטירת וארטבורג הוכרזה ב-1999 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. יחד עם זאת, המצב הכללי בעיר המשיך להיות קשה, שיעור האבטלה היה עדיין גבוה מהממוצע הארצי ותעשיית הרכב סבלה מהקשיים העסקיים של חברת אופל.
לי קאון-הו
לי קאון-הו (בקוריאנית: 이근호, נולד ב-11 באפריל 1985) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בקבוצת אולסן יונדאי ונבחרת קוריאה הדרומית.
קריירת מועדונים.
כנער, לי שיחק בנבחרת בית הספר התיכון בו למד. בשנת 2004 התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת אינצ'ון יונייטד מעיר הולדתו. באינצ'ון לי לא זכה לדקות משחק רבות ובשלוש עונות בקבוצה הבוגרת הופיע בשני משחקים בלבד. עם זאת, הוא שיחק באופן קבוע בקבוצת המילואים של אינצ'ון ואף היה מועמד לתואר שחקן העונה בליגת קבוצות המילואים הדרום קוריאנית.
לקראת תחילת עונת לי חתם בטגו. ב-2 עונות בקבוצה לי הופיע ב-64 משחקים, בהם כבש 25 שערים. בדצמבר 2008 תם חוזהו של לי בטגו, ובכך הפך לשחקן חופשי. לי קיבל הצעות מקבוצות אירופאיות שונות, בין היתר מבלקברן רוברס, אך דחה את ההצעות.
באפריל 2009 לי חתם בג'ובילו איוואטה היפנית על חוזה לתשעה חודשים. הוא כבש שישה שערים ובישל ארבעה שערים בשמונת משחקי הליגה הראשונים שלו בקבוצה. מספר כלי תקשורת קישרו אותו למעבר לפריז סן-ז'רמן הצרפתית, אך בסופו של דבר העסקה לא יצאה לפועל. ביוני 2010 לי חתם בגמבה אוסקה. בעונת הוא כבש 15 שערים ב-32 הופעות בליגת העל היפנית.
בינואר 2012 לי חזר לקוריאה וחתם באולסן יונדאי. באותה שנה זכה עם המועדון בליגת האלופות האסיאתית. הוא זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר ואף זכה בתואר הכדורגלן האסייתי של השנה.
ב-1 בינואר 2013 לי הושאל לקבוצת הצבא הדרום קוריאני סנג'ו סנגמו, במסגרת חוק גיוס חובה החל בקוריאה הדרומית.
נבחרת קוריאה הדרומית.
בשנת 2005 לי נכלל בסגל קוריאה הדרומית לגביע העולם עד גיל 20, אך ברוב המשחקים נשאר על הספסל. הוא גם זומן לסגלי הנבחרת לגביע אסיה 2007 ולאולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008.
ב-29 ביוני 2007 לי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית במשחק ידידות נגד , כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה. במשחק זה הוא גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. לי סייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל 2010 בכך שכבש שלושה שערים בקמפיין המוקדמות. למרות זאת, הוא לא זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר.
ב-26 במרץ 2013, במסגרת הסיבוב הרביעי של מוקדמות מונדיאל 2014 באסיה, לי כבש שער בניצחון 1-2 את , מה שסייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל 2014 בזכות הפרש שערים גבוה יותר בשער אחד משל .
לי נכלל בסגל הסופי של נבחרתו למונדיאל. הוא כבש במשחק הראשון של נבחרתו בטורניר, במשחק התיקו 1-1 נגד .
תאורת גז
תאורת גז היא הפקה של אור מלאכותי מבעירה של דלק גזי כמו מימן, מתאן, אתן, אצטילן, בוטאן, פרופאן, פחמן חד-חמצני או גז טבעי.
לפני שהחשמל היה נפוץ וכלכלי דיו לשימוש רחב, הגז היה אמצעי התאורה הפופולרי ביותר ברחובות.
בתקופה זו הוארו רחובות ערים מודרניות בפנסי רחוב הפועלים על גז. פנסי הגז הראשונים הצריכו מדליק פנסים שהיה עובר ברחובות העיר לעת ערב ומדליק כל פנס בנפרד. במערכות תאורה מאוחרות יותר הוכנסו מציתים שהופעלו אוטומטית כאשר החלה זרימת גז בפנס. מערכות הפנסים המוקדמות ביותר מסוג זה הותקנו ככל הנראה בקורדובה שבספרד, בשנת 1000 לספירה לערך. הפיכת תאורת הגז למערכת רחבה מיוחסת לממציא הסקוטי ויליאם מורדוך, בשנות ה-90 של המאה ה-18. מערכות פנסי רחוב בעלי מראה מודרני יותר, אשר פעלו על דלק קרוסין הותקנו בעיר לבוב, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1853.
בתקופה המודרנית תאורת הגז משמשת למחנאות, או ליצירה של אפקט נוסטלגי.
הפזורה הבדואית בנגב
מיגונית
מיגונית היא מרחב מוגן המוצב בשטחים ציבוריים (יישובים, פארקים, גני משחקים, תחנות אוטובוס ועוד) שמטרתו לספק מיגון מידי בפני התקפות של רקטות ופצמ"רים שזמן ההתרעה בפניהן הוא קצר מכדי לאפשר גישה למקלט. באופן זה המיגונית משמשת כחלק מההגנה האזרחית של העורף.
יש להיכנס אל המיגונית כאשר נשמעת אזעקת מלחמה, שהיא מערכת התרעה סדירה המזהירה את התושבים מפני סכנה קרובה של תקיפה אווירית (במטוסים, טילים או רקטות). המיגונית נועדה להגן מפני פגיעות ישירות של פצצות מרגמה וארטילריה רקטית.
על פי רוב המיגונית נבנית במידות קטנות יותר מאשר חדרי ביטחון תקניים וכתוצאה מכך משקלה קטן יותר. דבר זה מאפשר הובלה זולה יותר מאשר הובלת ממ"ד נייד. בנוסף למיגוניות שנבנו מלכתחילה למטרה זו, משמשים כמיגוניות גם צינורות בטון גדולים, שסמוך לפתחיהם מוצב קיר בטון.
מיגוניות רבות, שניצבות מזה שנים רבות באותו מקום, קושטו ועוטרו בציורים על ידי אמנים מקומיים. עיטור המיגונית נועד לשוות להן מראה אסתטי ולקשט את הסביבה בה הן מוצבות, וכן להקל פסיכולוגית על ילדים ולהקטין את האפקט השלילי של נוכחות המיגוניות וירי הרקטות שמחייב אותן.
היסטוריה.
בעקבות ירי הרקטות והפצמ"רים של ארגוני הטרור הפלסטיניים מרצועת עזה, שזמן ההתרעה להן הוא 15 שניות בלבד, פוזרו מיגוניות, בעשור הראשון של המאה ה-21, ברחבי שדרות ויישובי עוטף עזה, כמו גם לצד תחנות אוטובוסים, טרמפיאדות, מפעילים, מבני ציבור ותשתיות שונות במרחב. עם הרחבת טווח הירי של הרקטות הוצבו מיגוניות גם באשקלון, נתיבות, אופקים ועוד.
ביולי 2014, כאשר רקטות ששוגרו מרצועת עזה פגעו ביישובי הפזורה הבדואית בנגב, הגישו בדואים אחדים, יחד עם ארגוני זכויות אדם, עתירה לבג"ץ, בדרישה שיורה להציב מיגוניות ביישובי הפזורה, משום שהבנייה ביישובים אלה אינה מספקת כל הגנה לתושביהם. העתירה נדחתה, בנימוק שבהחלטה בעניין הקצאת המיגוניות לא נמצא פגם המצדיק את התערבות בג"ץ.
סילו (פירושונים)
צ'אנגיורפטור
צ'אנגיורפטור (שם מדעי: Changyuraptor, "צ'אנג יו" מסינית="נוצה ארוכה", "רפטור" מלטינית="שודד") הוא סוג נכחד של דינוזאור קטן גוף ממשפחת דרומאוזאוריים, שחי בתקופת הקרטיקון התחתון, 125 מיליון שנה לפני זמננו.
צ'אנגיורפטור היה דינוזאור מנוצה, ככל הנראה בעל יכולת כלשהי לתעופה או דאייה. מאובן מפורט מאוד של הסוג מראה נוצות מפותחות על זרועותיו וגם על הרגליים האחוריות, בתצורת "ארבע כנפיים" הדומה לזו של מיקרורפטור, קרוב משפחתו הקטן יותר. נוצות בזנבו של המאובן מגיעות לאורך של כמעט 30 ס"מ, הארוכות ביותר שנמצאו בדינוזאור מנוצה כלשהו.
גילוי.
צ'אנגיורפטור ידוע ממאובן יחיד, מסומן בסימון הקטלוגי HG B016, שהתגלה בשנת 2012 על ידי איכרים מקומיים במחוז ליאונינג שבסין, בתצורת יישיין, אחת מהתצורות הגאולוגיות של חבורת ג'הול. המאובן נחקר על ידי צוות בינלאומי של פלאונטולוגים סינים ואמריקאים, ביניהם לואיס צ'יאפה (Luis M. Chiappe), מומחה בעל-שם לדינוזאורים ועופות קדומים מן המוזיאון לתולדות החי בלוס אנג'לס. הצוות פרסם את התגלית בשנת 2014.
HG B016 כולל שני לוחות שנוצרו כתוצאה מחציית גוש האבן המכיל את המאובן, ולכן מראים שתי תמונות מראה של צ'אנגיורפטור. המאובן הוא של פרט בוגר על פי מצב עצמותיו, שלם לגמרי ומפורט מאוד. נראות בו נוצות בעלות קולמוס (כלומר בעלות גבעול מרכזי בדומה לאברות תעופה של עופות בני ימינו) על הזרועות והרגליים האחוריות, וכן נוצות בעלות קולמוס ארוכות במיוחד על הזנב, אשר העניקו לסוג את שמו - "צ'אנג יו" בסינית פירושו "נוצה ארוכה". המילה "רפטור" מקובלת בטקסונומיה כשם המדעי של עופות דורסים, ובעשרות השנים האחרונות גם ככינוי לדינוזאורים תרופודים טורפים כמו ולוצירפטור. שם המין "יאנגי" ניתן לכבודו של יאנג יאנדונג, יו"ר אוניברסיטת בוהאי בליאונינג אשר מימן את רכישת המאובן.
תיארוך.