יוסף בן אביגדור סנדל נולד בסתיו 1894 בקולומיאה שבגליציה, אוסטריה, במשפחה יהודית ענייה. על אף שלא רכש השכלה גבוהה, עסק באמנות כתחביב ובמקצוע. בשנים 1930–1933 ניהל את הגלריה לאמנות צעירה (Galerie Junge Kunst) בדרזדן. בסוף שנות ה-30 עבר לעיר וילנה שבפולין, ושם ארגן את המחלקה לאמנות בייווא (המכון המדעי היהודי). כתב ביקורות אמנות בעיתוני וילנה "צייט" ו"טאָג" ובכתבי עת נוספים (בעיקר ביידיש, שכן הפולנית שבפיו הייתה דלה). בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה בברית המועצות, ולאחריה שב לפולין עם הגל הראשון של השבים למולדת, באמצע שנת 1946, והתיישב בוורשה. כיהן כיו"ר האגודה היהודית לקידום האמנויות היפות (Żydowskie Towarzystwo Krzewienia Sztuk Pięknych), שהתארגנה מחדש לאחר המלחמה, והיה הרוח החיה בה. האגודה פעלה לרכוש ולהציל יצירות אמנות יהודיות, ארגנה תערוכות של אמנות יהודית, ושאפה לייסד מוזיאון לאמנות יהודית. לאחר התפרקות האגודה, הוקמה ב-1950 גלריה לאמנות יהודית במסגרת המכון ההיסטורי היהודי בוורשה, וסנדל כיהן כמנהלהּ, עד סגירתה ב-1953.
יוזמה נוספת של סנדל במסגרת האגודה הייתה קיבוץ רשימה של האמנים היהודים הנספים והנעדרים במלחמה, שלימים שימשה אותו בספרו על האמנים היהודים בפולין שנספו בשואה.
סנדל הרבה לפרסם בעיתונות היידית והפולנית ביקורות, מחקר וסקירות היסטוריות של האמנות הפלסטית היהודית בפולין. פרסם ביידיש בהוצאת "יידיש בוך" בוורשה את הספרים "מוטיבים יהודיים באמנות הפולנית" (1954) – קובץ רשימות על האמנים היהודים הנודעים בפולין מהמחצית השנייה של המאה ה-18 ועד השואה – ואת אלבום הביוגרפיות והרפרודוקציות "אמנים יהודים בפולין שנספו" (1957), שניהם בעריכת דוד ספארד. לאחר מותו ראה אור הספר והאלבום "אמנות פלסטית של יהודים בפולין" (1964), גם הוא בעריכת ספארד.
עבודתו הספרותית נעשתה יחד עם אשתו, ארנסטינה (אֶרנָה) (אסתר) פּוֹדהוֹרצֶר-סנדל (ערנא פּאָדהאָריצער-סאנדעל; Erna Podhorizer-Sandel; 1903–1984).
סנדל נפטר בוורשה בדצמבר 1962, בן 64 במותו. נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה.
ספריו.
לאחר מותו:
יוסף סאנדל
יוסף סאנדעל
אריה אברמסון
פרשת תצלומי עדנאן חאג'
פרשת תצלומי עדנאן חאג' (נקראת גם רויטרסגייט) עוסקת בתמונות שצולמו ועובדו על ידי עדנאן חאג, צלם לבנוני שהתמקד בצילומי המזרח התיכון, ואשר עבד למעלה מ-10 שנים בסוכנות הידיעות רויטרס. מבין תצלומי מלחמת לבנון השנייה שפרסם, נמצאו לפחות שניים מעובדים.
השתלשלות האירועים.
עיבוד הצילום הראשון התגלה ב-5 באוגוסט 2006 על ידי הבלוגר צ'ארלס ג'ונסון מ-Little Green Footballs, שטען כי קיימות בו ראיות חותכות לעיבוד הצילום. רויטרס מחקה את התצלום, והודיעה כי הצלם חאג' טוען שלא הייתה כוונת זדון בעיבוד התצלום והוא נעשה לשם הסרת סימני אבק. החברה לא גיבתה את הצלם, והודיעה כי פעולתו נוגדת את מדיניותה בנושא וכי גרסה מתוקנת של התצלום תחליף את זו המעובדת. מנהל מחלקת יחסי הציבור של רויטרס מוירה ויטל הודיע כי רויטרס תיקח ברצינות את הנושא בשל היותו מנוגד למדיניות המערכת.
ב-6 באוגוסט הודיעה רויטרס כי תפסיק את שיתוף הפעולה עם עדנאן חאג'. חאג' חזר וטען שהוא פשוט ניסה להסיר סימני אבק, ושהוא עשה טעויות עקב תנאי התאורה הגרועים שעבד בהם. מבקרים הצביעו על כך שהדבר בלתי אפשרי, משום שבתמונה המעובדת של חאג' הוסף עשן רב שלא היה בתמונה המקורית, שוכפלו מספר בניינים, ונראתה תבנית חוזרת המצביעה על כך שקטע מהעשן שוכפל מספר פעמים.
ב-7 באוגוסט החליטה רויטרס להוציא את כל התמונות שצולמו על ידי עדנאן ממכירה.
ב-18 בינואר 2007 דיווחה רויטרס כי חקירה פנימית על הפרשה הובילה לפיטורי עורך צילומים בכיר בחברה.
ב-11 במאי 2008 הסירה רויטרס את כל התמונות של חאג' מהאתר שלה.
הפרשה צוינה כדוגמה להטיות פוליטיות בתקשורת ובפרט לסילוף מידע במזיד שנעשה כנגד ישראל.
רויטרסגייט
מיינות'
מיינות' (באנגלית: Maynooth; באירית: Maigh Nuad) היא יישוב אוניברסיטאי בצפון מחוז קילדייר באירלנד. בעיר שוכן סניף של האוניברסיטה הלאומית של אירלנד (NUIM). בסמוך לה שוכנת אוניברסיטה אפיפיורית והסמינריון הקתולי הראשי של אירלנד, סנט פטריק קולג'.
מיינות' בנוסף משמשת מקום מושבו של כנס הבישופים הקתולי האירי וכן ממוקם בו המטה של ארגון הצדקה הגדול באירלנד, טרוקרה.
כמו כל כפר אירי טיפוסי מיינות כוללת: רחוב ראשי (Main Street) אשר מהווה את המרכז השוקק של העיר וכולל חנויות, מסעדות ופאבים, נהר אשר חוצה את העיר ולידו הייתה ממוקמת טחנת קמח (שכיום לא פעילה יותר), כנסייה וטירה.
מיקום וגישה.
מיינות' ממוקמת על הדרך בין ליקסליפ לקילקוק . בנוסף קיימים כבישים המחברים בין היישוב לבין סלבריג' ,
דנבוי וכלאן . מיינות' יושבת על קו הרכבת המחבר בין דבלין לסלייגו .
היסטוריה.
מיינות' הייתה למשך תקופה ארוכה מקום מושבם העיקרי של משפחת גרלדין (Geraldine), אשר הייתה דומיננטית בהיסטוריה האירית.
בשנות ה-20 של המאה הקודמת שימש היישוב מקום מושבו הלא רשמי של דניאל בקלי הידוע בשמו האירי Domhnall Ua Buachalla שהיה הנציג של הממלכה הבריטית באירלנד החופשית.
טירת מיינות'.
הטירה נבנתה במאה ה-12 המאוחרת, והייתה מקום מושבה של משפחת הגרלדים (FitzGerald) בין השנים 1176 ל 1534. בשנה זו אחד מבני המשפחה תומאס סילקן (Silken Thomas) החל למרוד בבריטים.
במרץ 1535 כוח אנגלי של הנרי השמיני בראשותו של ויליאם סקפינגטון (William Skeffington) הפציץ את הטירה בשימוש של כדורי תותח מודרניים. לאחר 10 ימי מצור נפלה הטירה ומגיני הטירה הוצאו להורג לאחר מכן.
בפברואר 2000 החל תהליך של שחזור של הטירה וכיום הוא פתוח בחודשי הקיץ לתיירים. הטירה ממוקמת ליד הכניסה הדרומית של האוניברסיטה במיינות.
אוניברסיטת מיינות'.
במיינות' ממוקם סניף של האוניברסיטה הלאומית של אירלנד. תחילה אוניברסיטה זו הייתה חלק מבית הספר לכמרים סנט פטריק עד שבשנת 1997 היא התפצלה לאוניברסיטה נפרדת.
סנט פטריק שהיא אוניברסיטה אפיפיורית הוקמה בשנת 1795 מה שהופך אותה לאוניברסיטה השנייה הוותיקה ביותר באירלנד.
האוניברסיטה כוללת שני קמפוסים המחוברים ביניהם: הקמפוס הדרומי הוותיק יותר עם מבנים מהמאה ה-19 המחובר לסנט פטריק, וקמפוס צפוני מודרני יותר.
בשנת 2012 האוניברסיטה דורגה ברשימת ה-400 הטובות בעולם של המגזין טיימס.
הסרט "לחנך את ריטה" כולל סצנה אשר צולמה בשטח הקמפוס.
בסנט פטריק לומדים נכון לשנת 2012 80 פרחי כמורה.
קרטון האוס (Carton House).
זוהי אחוזה שהייתה בעבר מקום מושבם של הרוזן מקילדייר ושל הדוכס מלנסטר.
גודל האחוזה הוא 4.5 קילומטר מרובע.
בית האחוזה בנוי בסגנון ג'ורג'יאני.
כיום נמצאים באחוזה שני מגרשי גולף גדולים ובית מלון.
תחבורה.
מיינות' ממוקמת לאורך הרויאל קאנאל (Royal Canal) שזהו נהר שמתחיל מנהר הליפי בדבלין ומגיע עד לנהר השאנון בקלונדרה. בעבר שימש נהר זה להעברת סחורות ומיינות' הייתה נקודת עצירה חשובה, אך עם הקמת מסילת הרכבת באמצע המאה ה-19 הפסיק המסחר דרך הנהר וכיום הוא משמש לשייט לשם פנאי ולדייג.
כיום תחנת הרכבת במיינות היא העמוסה בקו בין מחוז קילדייר לדבלין כי היא משמשת סטודנטים רבים.
ספורט.
בכפר מתקני ספורט רבים ביניהם:
מתקני גולף, מגרשי כדורגל, מועדון רוגבי, מרכז של התאחדות הספורט הגאלית (GAA) וחווה להרבעת סוסי מרוצים.
סן ז'רמן (רוזן)
הרוזן סן ז'רמן (1712 או 1691–27 בפברואר 1784) היה חצרן, הרפתקן, ממציא, אלכימאי, פסנתרן, כנר ומלחין חובב. סן ז'רמן בלט בחברה הגבוהה האירופית של אמצע המאה השמונה עשרה, היה מקושר למיסטיקה, תורת נסתר, אגודות חשאיות, ותאוריות קונספירציה שונות.
המחסור בפרטים ביוגרפיים על סן ז'רמן גרם ליצירת גרסות רבות על מקור מוצאו ושושלתו, אך הגרסאות המיוחסות הנפוצות ביותר הן:
משנת 1740 ככל הנראה החל להתפרסם הרוזן סן ז'רמן בחצרות אצולת אירופה. בין היתר סופר כי באחד מגילגוליו בעבר היה כריסטיאן רוזנקרויץ, טענה אשר הייתה קשורה לתחום תורת הנסתר בו היה ידוע.
הרוזן סן ז'רמן תואר כי תרם רבות לתחום השירה באנגליה, ובשנת 1745 הוזכר כי נעצר בלונדון בחשד לריגול, ובשנת 1749 הועסק על ידי לואי החמישה עשר למספר פעילויות דיפלומטיות.
הרוזן נפטר בביתו בתאריך 27 בפברואר 1784, אתר קבורתו הרשמי נמצא בכנסיית ניקולאי שבעיר אקרנפורד שבגרמניה.
הרוזן סן ז'רמן
רודריק מק'קינון
רודריק מק'קינון (אנגלית: Roderick MacKinnon; נולד ב-19 בפברואר 1956) הוא פרופסור לנוירוביולוגיה מולקולרית ולביופיזיקה באוניברסיטת רוקפלר, שזכה בפרס נובל לכימיה לשנת 2003 (לצד פיטר אגרה), על עבודתו על המבנה של תעלות יוניות.
ביוגרפיה.
מק'קינון נולד בארצות הברית לאב שהיה פקיד בדואר שהסב את מקצועו למתכנת ב-IBM ולאם שעסקה בהוראה. הוא החל את לימודיו המתקדמים באוניברסיטת מסצ'וסטס בוסטון (University of Massachusetts Boston), אולם כעבור שנה עבר לאוניברסיטת ברנדייס, שם קיבל את התואר הראשון שלו בביוכימיה ב-1978. במהלך התואר הראשון, עבד במעבדה של כריסטופר מילר על העברה של סידן דרך קרום התא. באותו זמן פגש גם את אשתו לעתיד, אליס לי.