ב-2005 החלה קורילנקו לטפח קריירה נוספת כשחקנית קולנוע בצרפת. ב-2006 זכתה בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברוקלין, על הופעתה בסרט הבכורה שלה כשחקנית, "L'Annulaire". באותה שנה הופיעה לצדו של אלייז'ה ווד בסרט "פריז, אני אוהב אותך". ב-2007 הופיעה באחד התפקידים המרכזיים בסרט "היטמן", בו הייתה לה סצנה בעירום מלא. ב-2008 כיכבה כנערת בונד קמיל מונטז בסרט ה-22 בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "קוונטום של נחמה", לצדו של דניאל קרייג. העובדה שקורילנקו הייתה נערת בונד הראשונה ממדינה שהייתה חברה בעבר בברית המועצות גרמה לתגובות מעורבות במדינות ברית המועצות לשעבר. הארגון הקומוניסטי KPLO, שבסיסו בסנקט פטרבורג, האשים את קורילנקו בבגידה מוסרית, בכך שכיכבה בסרט שעוסק באויב של העם הסובייטי (הכוונה לג'יימס בונד). לעומת זאת, ראש עיריית ברדיאנסק, עיר הולדתה של קורילנקו, הציע לקרוא רחוב על שמה, וקורילנקו ואמה הוזמנו לפגישה עם הגברת הראשונה של אוקראינה, קתרינה יושצ'נקו.
בדצמבר 2008 הופיעה על שער המהדורה האמריקאית של המגזין "מקסים", ובפברואר 2009 הופיעה על שער המהדורה האוקראינית של המגזין, כשהיא בעירום מלא.
ב-2009 יצא לאקרנים סרטו של דני לרנר "קירות", בו הופיעה קורילנקו בתפקיד הראשי לצדה של נינט טייב. היא התבשרה על כך שנבחרה לגלם את נערת בונד לאחר שכבר לוהקה ל"קירות", ולרנר, שלא רצה לוותר עליה, דחה את צילומי הסרט כדי שתוכל להשתתף בו. קורילנקו זכתה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע על משחקה בסרט. יקיר אלקריב מ"ידיעות אחרונות" כתב עליה: "אולגה קורילנקו מחשמלת!", ואורון שמיר מ"עכבר העיר" כתב: "כמובן שמירב תשומת הלב, גם השבוי, תלך בכל זאת לקורילנקו. לא לחינם דחה עבורה לרנר את הצילומים... קורילנקו פשוט ממגנטת, מעבר ליופיה המובן מאליו. גם הכימיה בינה ובין טייב נדמית כזולגת אל מחוץ לסט הצילומים ותורמת לכך גם העובדה שבהמון זוויות הן מאוד דומות, כמעט אחיות".
בשנת 2010 היא הצטלמה בסרט "אימפריות המעמקים". צילומי הסרט הסתיימו אך נכון לשנת 2021 הוא טרם הוקרן.
בשנת 2014 שיחקה בסרט הראשון שביים ראסל קרואו - "עקבות במים" כשהוא גם מככב לצידה בתפקיד הראשי.
בדצמבר 2021 לוהקה קורילנקו לשחק במיני-סדרת ריגול של ספק שירותי המדיה נטפליקס "Treason" לצידם של צ'ארלי קוקס ואונה צ'פלין.
חייה האישיים.
בשנת 2000 התחתנה קורילנקו עם צלם האופנה הצרפתי סדריק ואן מול, אך השניים התגרשו ארבע שנים מאוחר יותר. ב-2006 התחתנה בשנית, הפעם עם יזם אמריקאי בשם דאמיין גבריאל. גם נישואים אלה הסתיימו בגירושים בסוף 2007. קורילנקו התגוררה בפריז מאז שעזבה את אוקראינה ב-1996, וב-2001 אף קיבלה אזרחות צרפתית. ב-2009 עברה להתגורר בלונדון.
בנובמבר 2015 נולד לה ולבן זוגה דאז, העיתונאי הבריטי מקס בניץ, בן בכור.
במרץ 2020 דיווחה קורילנקו כי חלתה בנגיף הקורונה.
היא דוברת חמש שפות: אוקראינית, רוסית, אנגלית, צרפתית, ספרדית ומעט טורקית.
קרינה סלולרית
מועצת הבטחון של האומות המאוחדות
גולדנהר
גולדנהאר
ג'רולאמו קסאר
ג'רולאמו קסאר (Gerolamo Cassar; לעיתים ג'ירולאמו (Girolamo) או גלורמו (במלטזית: Glormu), סביב 1520–1592?) היה אדריכל בן מלטה, אשר תכנן את רוב מבני הציבור בבירת המדינה, ולטה.
קורות חיים.
קסאר נולד ככל הנראה בעיר בירגו, למשפחה שהיגרה למלטה מסיציליה בסביבות שנת 1440. בעת המצור הגדול על מלטה שהטילו העות'מאנים על האי בשנת 1565, הוא פעל לצידם ובהנחייתם של אדריכלים צבאיים דוגמת פרנצ'סקו לפרלי (Francesco Laparelli), שהגיעו לאי מאיטליה ומספרד, במטרה לסייע להוספיטלרים הנצורים. בין היתר עשה קסאר בחיזוק ביצורים שנהרסו בהתקפות העות'מאניות ובנה מספר מכונות לחימה, אך היקף פעולתו המדויק אינו ידוע. לאחר תום המצור, החליטו ההוספיטלרים להקים עיר בירה חדשה ומבוצרת בחלקו הצפון-מזרחי של חצי האי שברס. שירותיו של קסאר נשכרו לתכנון העיר ומבניה, וב-1569, לאחר שלפרלי עזב את מלטה, היה קסאר לאדריכל העיקרי של הפרויקט. בשלב זה, הקמתם של ביצורי העיר כמעט הסתיימה, ועיקר עבודתו של קסאר התמקד בבניית מבני הציבור. עם זאת, בשל חוסר ניסיונו של קסאר בתכנון ובהקמת מבנים חילוניים ודתיים, החליטו האבירים לשולחו לאיטליה כדי לרכוש ידע בתחום. אין תיעוד באשר לשאלה אם קסאר אכן עזב את האי, אך ייתכן שכך היה בשל הדמיון בין סגנונו לסגנון האדריכלי ששלט באיטליה באותה עת. בכל אופן, גם אם אכן שהה באיטליה, ברי שיצא אליה לא לפני סופו של חודש אפריל 1569, ושב אל מלטה באותה שנה. קסאר מת במלטה ב-1592, אך ייתכן שהדבר אירע במועד כלשהו בין השנים 1586-1592.
עבודתו.
שני המבנים החשובים ביותר שקסאר אחראי להם הם קון-קתדרלת יוחנן הקדוש (1572-1577) וארמון הגראנד מאסטר (1571-1575) בוולטה. בנוסף הוא תכנן את כל שבע אכסניות האבירים בני הלאומים השונים, ואשר כונו באופן מסורתי בשם "לשונות" (langues). אלה כוללות את אכסניית קסטיליה המשמשת כיום כמשרד ראש הממשלה ואת אכסניית פרובאנס, שבה שוכן המוזיאון הארכאולוגי הלאומי. חמש האכסניות האחרות הן אכסניית אראגון ואכסניית איטליה הניצבות על תילן עד היום; אכסניית גרמניה שנהרסה ב-1839 כדי לפנות מקום להקמתה של קתדרלת פאולוס הקדוש האנגליקנית; ואכסניות אוברן וצרפת שנהרסו שתיהן בהפצצות האוויריות על העיר במלחמת העולם השנייה.
עוד תכנן קסאר בתים פרטיים, מאפייה וטחנות קמח. מחוץ לוולטה תכנן קסאר מבני דת נוספים ואת ארמון ורדאלה בדרום-מערבו של האי מלטה, המשמש כיום כאחד משלושת מעונותיו הרשמיים של נשיא הרפובליקה. אף כי אין תיעוד לכך, סביר כי היה זה קסאר אשר תכנן גם את בית החולים בוולטה - ה"סאקרה אינפרמריה" (Sacra Imfermeria) - המשמש כיום כמרכז כנסים הים התיכון. סגנונו של קסאר פשוט ופונקציונלי, והושפע מהכשרתו באדריכלות צבאית, מעבודתו לצד לפרלי ומדרישות ההוספיטלרים שהיו מסדר לוחם.
בראון נגד מחלקת החינוך
סטפן לוקס
ג'נטלמנים של מזל
ג'נטלמנים של מזל (ברוסית: Джентльмены удачи) הוא סרט קומדיה סובייטי משנת 1971 בכיכובם של יבגני לאונוב, סבילי קרמרוב וגיאורגי ויצין . הוא נבחר ל"סרט הקומדיה הסובייטי של כל הזמנים". תוך שנה מאז שיצא לאקרנים ב-1971 צפו בו יותר מ-65 מיליון אנשים ברחבי העולם.
ב-2012 הבמאי טימור בקממבטוב הכריז כי הוא עובד על הפקת סרט המשך והודיע כי הוא מעוניין שדימה בילאן ישחק בתפקיד הראשי.
מטבע לשון "ג'נטלמן של מזל" מסמל ברוסית את שודדי ים.
עלילה.
כוכב הסרט הוא יבגני טרושקין (יבגני לאונוב), תושב מוסקבה, גנן בגן ילדים ומתגורר עם אמו. טרושקין דומה בדמיון מפליא לדוצנט, עבריין ידוע ואכזרי. דוצנט וחבורתו גנבו קסדה של אלכסנדר הגדול העשויה מזהב טהור מאתר חפירות בקזחסטן. בדרך לעבודה טרושקין נתקל באוטובוס באחד הארכאולוגים (ארסט גארין) שבטוח שהוא דוצנט ומתחיל לעקוב אחריו. לאחר שהטעות מתבררת ומתברר גם שדוצנט וחבורתו נתפסו ונכלאו. דוצנט בכלא אחד וחבורתו בכלא אחר. המשטרה מבקשת מטרושקין לעזור להם למצוא את הקסדה על ידי כך שיכניסו אותו לכלא באותו תא עם חבורתו של דוצנט. טרושקין מסכים ומגיע לכלא שם פוגש את פדיה ירמקוב (סבילי קרמרוב) וגברילה שרמטייב (גיאורגי ויצן), חבורתו של דוצנט. טרושקין מסביר להם שקיבל מכה בראש ומאז לא זוכר הרבה דברים וביניהם היכן החביאו את הקסדה. טרושקין בשיתוף המשטרה מביים בריחה יחד עם ירמקוב ושרמטייב, אליהם מצטרף אסיר נוסף שהחליט לברוח גם, ואסילי אליבאבא (רדנר מורטוב). בזמן שהם "נמלטים" בורח גם דוצנט האמיתי ומתחיל לחפש את הקסדה. בסופה של העלילה החבורה מצליחה למצוא את הקסדה במעמקי אגם קפוא וטרושקין הופך את חבורת הפושעים לאנשים טובים שחוזרים למוטב.
ג'רולאמו קסר
ג'רולמו קסר
ג'ירולמו קסר
ג'רולמו קסאר
ג'ירולמו קסאר
ג'ירולאמו קסאר
ג'ירולאמו קסר
שליט אבסולוטי
פייר אלפונס לורן
פייר אלפונס לורׇן או לוראן ( 18 ביולי 1813 - 2 בספטמבר 1854) היה מתמטיקאי צרפתי. ידוע בעיקר בזכות גילוי טור לורן.
לורן נולד בפריז. בשנת 1830 החל את לימודיו באקול פוליטקניק וסיים בשנת 1832. במסגרת השרות הצבאי נשלח לאלג'יריה. ב-1840 חזר לצרפת ובמשך 6 שנים ניהל עבודות להרחבת הנמל בעיר לה האבר.
עבודותיו על טור לורן היו כלולות בספר זיכרונות שהוגש כמועמד לפרס ה-Grand prix של האקדמיה הצרפתית למדעים בשנת 1843. הבקשה למועמדות לפרס היוקרתי נמסרה באיחור, העבודה לא פורסמה ברבים ומעולם לא הועמד שוב לקבלת פרס אקדמי.
לורן נפטר בגיל 41 בפריז. עבודותיו קיבלו פרסום רק לאחר מותו.
פפי, לוסי, בום ובחורות אחרות מהערימה
ארסמוס דרווין
ארסמוס דרווין (אנגלית: Erasmus Darwin; 12 בדצמבר 1731, אלסטון – 18 באפריל 1802, דרבי) היה מדען רב-תחומי כמו רבים מהמדענים בני דורו, רופא, ממציא ומשורר אנגלי. נחשב אחד האינטלקטואלים המובילים של המאה ה-18. צ'ארלס דרווין, אבי תורת האבולוציה, ופרנסיס גלטון, אבי תורת האאוגניקה, היו נכדיו. דרווין היה אחד המייסדים של אגודת הירח של ברמינגהאם, שהייתה מועדון אקסקלוסיבי של דמויות בולטות בחברת ההשכלה הגבוהה של בריטניה התיכונה (המידלדנס) שהתכנס בברמינגהאם בסוף התקופה המוגדרת כעידן הנאורות.
"הגן הבוטני" היא יצירתו המפורסמת ביותר. זוהי פואמה שפורסמה לראשונה בשם "אהבות הצמחים" בשנת 1789, ובמהלך שנות התשעים של המאה ה-18 הודפסה מספר פעמים בשם "הגן הבוטני". בפואמה ארוכה זו הוא הציג בחרוזים, וכן בהערות השוליים, את הידע של סוף המאה ה-18 בכימיה, בפיזיקה, במטאורולוגיה, בגאולוגיה ובקוסמולוגיה.