הרכס ממוקם כ -80 ק"מ דרומית לים התיכון, בין אגן נהר הצ'ליף (Chelif River) בצפון ובמזרח, אואד מינה (Oued Mina) במערב ורמת סרסו (Sersou plateau) בדרום.
הגובה המרבי הוא של 1,985 מ' בהר סידי עמר, הסמוך לעיירה בורג' בונעאמה.
פסגות חשובות נוספות הן אחאון (1,808 מ'), ג'בל מדאד (1,787 מ'), קף סיגה (1,784 מ'), סרא עבדלקאדר (1,776), ראס אל ברארית (1,750 מ'), מונט בלכהיירט (1,620 מ'), ג'בל אמרונה (1,512 מ') ), הר טמדררה ורונד פוינט דה סדרס (1,461 מ'), רוקבה אטבה (1,300 מ'). אזור רכס ההרים מיושב על ידי ברברים.
בעלי חיים באזור.
ביערות ההרים מתגוררים כמה בעלי חיים כמו זאבים, שועלים, קראקאל, חזירים, צבועים, קיפודים. האזור היה מיושב בעבר על ידי אריות ופנתרים. הגנרל הצרפתי, ז'אן אוגוסט מרגריט, אשר שירת באלג'יריה דיווח, כי אדם יחיד משבט בני מהרז (Beni Mahrez) ליד ת'ניט אל חד (Theniet El Hed) הרג 14 אריות ושלושה פנתרים בשנות ה -40 של המאה העשרים.
אף על פי, שחלק ממדרונותיו שימשו באופן מסורתי לגידול דגנים, ברכס יש עדיין יערות ארז האטלס טבעיים גדולים יחסית.
הפארק הלאומי Théniet El Had הוא אזור מוגן הממוקם למרגלות רכס Ouarsenis.
הקוראן הכחול
__ללא_תוכן__
הקוראן הכחול (בערבית: المصحف الأزرق) הוא כתב-יד יחידאי של הקוראן, הנחשב לאחד מיקרי הערך בעולם האסלאמי. המִצחָף, שכלל במקורו כ-600 דפים, נכתב בדיו מוזהבת על גבי קלף משוח באינדיגו. מקורו וזמנו אינם ידועים בבירור גמור, אולם רוב החוקרים מסכימים לתיארוכו למחצית הראשונה של המאה ה-10. המצחף נמצא עד שלהי המאה ה-19 בספריית המסגד הגדול של קירואן בתוניסיה, שאז נבזז ודפיו נפוצו. שרידיהם מפוזרים במוזיאונים ובאוספים פרטיים.
תיאורו.
על פי רשוּמוֹת ספריית המסגד הגדול של קירואן מ-1292–1293 (693 למניין השנים המוסלמי) אוגדו דפי הקוראן הכחול בשבעה כרכים. על פי הערכה המסתמכת על מניין הפסוקים (אַיאַת) הכיל המצחף בשלֵמותו כ-600 דפים. הכתוב נרשם בכתב כופי, ללא סימני הבחן, הן תשכיל והן אִעְגַ'אם (إعجام), בדיו מוזהבת על גבי קלף משוח באינדיגו. קווי השורות נחרצו בחֶרֶט עדין קודם לכתיבה. מִתאר האותיות הותווה בדיו חומה, וחלקן נעשו בהדבקת עלעלי זהב דקיקים. הדפים ששרדו, כמאה במספר, אינם אחידים בגודלם, אולי כתוצאה מגיזום שוליהם בתהליך הכריכה. מידותיהם של רוב הדפים האצורים במוזיאון לאמנות אסלאמית ברקאדה שבתוניסיה הן כ-41 ס"מ ברוחב ו-31 ס"מ בגובה. מידות הדף שברשות מוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס, לדוגמה, הן 37.46 ס"מ על 28.25 ס"מ. הכתוב בדפים נתון ב-15 שורות. חלק מהאותיות מתוחות לרוחב. כל קבוצת עשרה פסוקים מסומנת בשוֹשֶנֶת כסף, שהתחמצן במרוצת השנים והתכהה. הסורות מופרדות ברצועה מוזהבת מורכבת ממוטיבים פרחוניים מנוקדים בגוונים ומסתיימת בעיטור פַּלמֶטָה מוזהב. לא נמצא תקדים לבחירה בצבע הכחול בכתבי יד אסלאמיים קודמים.
תולדותיו.
שאלת מוצאו ויוצריו של הקוראן הכחול אינה פתורה במלואה, בעיקר בשל העדר יצירות דומות לשם השוואה והעדר מקורות ראשוניים לביסוס ההשערות השונות. יש חוקרים הקובעים את מקום יצירתו בקירואן במגרב הפאטמי במחצית הראשונה של המאה ה-10 (Jonathan Bloom), ויש המייחסים אותו לתקופת בית עבאס בראשית דרכו ומקדימים את זמנו של המצחף בכמאה שנים (Alain George). לא נעדרו בהצעות מקומן של קורדובה באל-אנדלוס ושל סיציליה האע'לבית והכלבית .
הכול מסכימים שיצירת הקוראן הכחול תבעה משאבים שרק פטרון רם מעלה, אולי שליט, היה מסוגל להציעם. לא מן הנמנע שהמצחף נועד להתעלות על כתבי היד הביזנטיים המהודרים שנכתבו על גבי קלף צבוע ארגמן יקר המציאות, ובכך לרומם את מעמדה של הח'ליפות הפאטמית. משערים שמצחף הקוראן הכחול הוענק כהקדש למסגד הגדול של קירואן, שבספרייתו היה אצוּר לפחות מאז המאה ה-13. הספרייה נבזזה בשלהי התקופה העות'מאנית, בסביבות ייסוד הפרוטקטורט הצרפתי בתוניסיה (1881), ורוב דפי הקוראן הכחול נפוצו. הדפים ששרדו במקומם הולאמו ב-1967 ונמסרו לספרייה הלאומית של תוניסיה, וב-1983 הועברו אל המוזיאון הלאומי לאמנות אסלאמית ברקאדה.
הקוראן הכחול זכה לתשומת לב במערב אחרי שהמזרחן והאספן השוודי פרדריק מרטין רכש צרור דפים באיסטנבול והעמידם למכירה ב-1912. חקר הקוראן הכחול הואץ בשנות ה-70 של המאה ה-20 בעקבות פרסום דפים רבים בתערוכות בינלאומיות, כגון זו שהוקדשה לאמנויות האסלאם בגלריית הייוורד בלונדון ב-1976.
מתוך 600 הדפים המקוריים של הקוראן הכחול מוּכּרים כ-100 דפים. חלקם הגדול, כולל חצאי דפים וקרעי דפים, נמצאים במוזיאון הלאומי של תוניסיה לאמנות אסלאמית ברקאדה; שלושה דפים אצורים במוזיאון בארדו בעיר תוניס. יתר הדפים מצאו את דרכם לאוספים שונים ברחבי העולם.
נדירותם של דפי הקוראן הכחול מוצאת ביטוי במחיריהם. ב-2015 נמכר דף בודד של הקוראן הכחול בבית המכירות סותבי'ס ב-365,000 ליש"ט, ובאוקטובר 2018 נמכר דף אחד בבית המכירות כריסטי'ס ב-512,750 ליש"ט.
זכי כמאל
זכי כמאל (בערבית: زكي كمال; נולד בשנת 1947) הוא עורך דין דרוזי-ישראלי, איש ציבור, פובליציסט ופרשן לענייני משפט, פוליטיקה ומדיניות ציבורית. נולד בכפר דלית אל-כרמל. נשיא ויו"ר חבר המנהלים וועד המנהל במכללה האקדמית הערבית לחינוך חיפה.
קריירה כעורך דין.
זכי כמאל סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1969 וקיבל את רישיון עריכת הדין בשנת 1972. באותה שנה הקים משרד בחיפה אשר עומד בראשו עד היום. המשרד עוסק בעיקר בייצוג והופעה בבתי משפט ובבתי דין (ליטיגציה) במגוון תחומים משפטיים, לרבות: משפט פלילי, משפט אזרחי ומסחרי, לשון הרע, דיני משפחה משפט ציבורי וזכויות אדם.
במרוצת השנים העניק את שירותיו למגוון רחב של לקוחות בתחומי משפט שונים. על לקוחותיו של המשרד לאורך השנים נמנים: אנשים פרטיים מישראל ומחוצה לה, חברות מסחריות ישראליות וזרות, מועצות מקומיות, עמותות, אנשי ציבור, פוליטיקאים בכירים, עיתונאים ואנשי תקשורת ידועים, אמצעי תקשורת ישראלים וזרים.
המשרד ייצג לקוחות בהליכים משפטיים רבים אשר עוררו עניין ציבורי ותקשורתי בישראל ומחוצה לה. כמו כן המשרד ייצג לקוחות בהליכים משפטיים רבים אשר בהם התקבלו פסקי דין תקדימיים בתחומי משפט שונים.
המשרד מדורג מזה לא מעט שנים בדירוגים מקצועיים רלוונטיים בצמרת משרדי עורכי הדין בישראל ובין המשרדים המובילים בישראל בתחום המשפט הפלילי.
עו"ד זכי כמאל השתתף והרצה בכנסים מקצועיים רבים בתחומי משפט שונים. בנוסף לכך, עו"ד זכי כמאל שימש כיו"ר של ועדות מקצועיות חשובות בלשכת עורכי הדין בתחום הליטיגציה, כגון: ועדת בית המשפט העליון ופורום בתי משפט בלשכת עורכי הדין בישראל.
בין השנים 2013 – 2015 עמד עו"ד זכי כמאל בראש הכנס השנתי באילת של לשכת עורכי הדין, שנחשב לכנס החשוב והגדול ביותר של לשכת עורכי הדין בישראל ואשר מתקיימים במסגרתו מושבים והרצאות בתחומי משפט רבים, בהשתתפות עורכי דין מובילים, שופטים בכירים, מעצבי מדיניות ואנשי אקדמיה בתחומים הרלוונטיים.
תקדימים משפטיים.
לעו"ד זכי כמאל תקדימים משפטיים מהם:
פובליציסט ופרשן לענייני משפט, פוליטיקה ומדיניות ציבורית.
מזה שנים רבות, עו"ד זכי כמאל מתראיין מעת לעת כפרשן לענייני משפט, פוליטיקה ומדיניות ציבורית באמצעי תקשורת רבים בישראל ומחוצה לה. מבין אמצעי התקשורת אשר בהם התראיין עו"ד זכי כמאל בתחומים אלו, ניתן למצוא: ערוץ BBC בערבית, ערוץ Sky News בערבית, ערוץ אל-גז'ירה, ערוץ הרדיו הרשמי של ירדן, ערוץ i24, הדיילי טלגרף הבריטי, קול ישראל בערבית, רדיו כאן מכאן (בעבר קול ישראל בערבית), ערוץ מכאן 33 (בעבר ערוץ 33), עיתון אלסינארה (שבועון ערבי ישראלי נפוץ), עיתון פנורמה (שבועות ערבי ישראלי נפוץ) ועוד. יש גם לציין בהקשר זה כי עו"ד זכי כמאל בעבר שימש כפרשן ברשת ב' של קול ישראל לענייני מזרח תיכון במסגרת תוכנית הרדיו "מגזין המזרח התיכון" בהנחייתו של העיתונאי יוני בן מנחם.
עו"ד זכי כמאל פרסם מאמרי דעה רבים בתחומי המשפט, הפוליטיקה והמדיניות הציבורית בעיתונים רבים הן בשפה העברית והן בשפה הערבית.
בנוסף לכך, עו"ד זכי כמאל הוזמן רבות להרצות בכנסים אקדמיים ומקצועיים בתחומי הפוליטיקה והמדיניות הציבורית, אשר אורגנו על ידי מוסדות אקדמיים או מרכזי מחקר כמו המרכז לדיאלוג אסטרטגי במכללה האקדמית נתניה.
מבין הנושאים אשר עו"ד זכי כמאל הרצה בהם בכנסים אלה ניתן למצוא: המדיניות של המערב מול איראן, השלכות הקמת מדינה פלסטינית על הפוליטיקה הישראלית, האביב הערבי והמדיניות הישראלית כלפי המיעוט הערבי בישראל.
תפקידים ציבוריים.
מנהל בתי הדין הדתיים הדרוזיים.
עו"ד זכי כמאל שימש בתפקיד מנהל בתי הדין הדתיים הדרוזיים בין השנים 1970 – 1986, כאשר במהלך תקופה זו כיהן המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית, שיח' אמין טריף, כנשיא בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.
במסגרת תפקידו זה עו"ד זכי כמאל שימש כממונה על הביצוע של סדרי המנהל בבתי הדין הדתיים הדרוזיים; שימש כעורך של כתב העת אשר נקרא "הידיעון הדרוזי" (مجلة الأخبار الدرزية) שהיה מפורסם על ידי משרד הדתות ושהתפרסמו בו עשרות מחקרים על הדרוזים שנערכו על ידי מומחים מבני העדה ומחוצה לו; שימש כממונה מטעם משרד הדתות על הענקת שירותי דת לבני העדה הדרוזית ברמת הגולן בתקופה בה הונהג הממשל הצבאי ברמת הגולן.
בשנת 1975, הוענק לעו"ד זכי כמאל אות העובד המצטיין של משרד הדתות במסגרת פעילותו כמנהל בתי הדין הדתיים הדרוזיים שהיו באותה תקופה כפופים למשרד הדתות ולא למשרד המשפטים.