לאחר פרישתו מצה"ל כיהן כמנהל מינהל התרבות במשרד החינוך והתרבות וכיו"ר המועצה הציבורית לתרבות ואמנות. בנוסף היה חבר בהנהלותיהם של מוזיאונים ומוסדות תרבות שונים בישראל. בתפקידיו אלו היה אחראי לייעוץ והתווית המדיניות של ישראל בענייני תרבות ואמנות ולטיפול בנושאים הקשורים לתמיכה ולעידוד האמנות והתרבות במדינת ישראל ובמערכת קשרי התרבות וחילופי התרבות עם מדינות אחרות.
שלו דאג לייצוב מעמדם של מוסדות התרבות הקיימים בישראל, והקים עשרות מפעלי תרבות חדשים במטרה להגביר את צריכת האמנות והתרבות ולעודד את היצירה בכל רחבי הארץ, תוך מתן דגש על הפריפריה. ביוזמתו הוקמה רשת של פסטיבלים ברחבי המדינה, הוקמו אולמות תרבות רבים בפריפריה כמו בעכו, כרמיאל, מגדל העמק ונצרת עילית. הופעל פרויקט סל תרבות ארצי לתלמידים לעידוד צריכת האמנות בבתי הספר. שלו גם הקים את בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. עם גל העלייה העצום בתחילת שנות ה-90 הקים שלו יחידה מיוחדת בין-משרדית שעסקה בקליטת אמנים עולים, במסגרת זו הוקמו מפעלי תרבות רבים כמו תזמורת רעננה ותיאטרון גשר. הישג נוסף שנרשם לזכותו, יחד עם אמיר דרורי, הוא הפיכתו של אגף העתיקות והמוזיאונים במשרד החינוך לרשות ממלכתית - רשות העתיקות.
יו"ר יד ושם.
בשנת 1993 מונה ליו"ר הנהלת "יד ושם". הוא יזם תוכנית פיתוח רב-שנתית מקיפה שמטרתה להכין את "יד ושם" להתמודדות עם האתגרים של קיום זיכרון השואה והנחלתו במאה ה-21. שלו הקים בית ספר מרכזי בינלאומי להוראת השואה, שנחשב ליחיד מסוגו בעולם העוסק בפיתוח תפיסה חינוכית ושיטות פדגוגיות להוראת השואה, מכשיר מאות מורים מישראל ומהעולם בשנה ומחנך עשרות אלפי תלמידים, בני נוער, חיילים וקצינים בשנה.
מרכיב מרכזי נוסף בתוכנית הפיתוח הוא הקמת מכלול מוזיאוני הכולל מוזיאון חדש לתולדות השואה ששלו היה האוצר הראשי שלו. המוזיאון מציג את תולדות השואה מנקודת מבט חדשנית המשלבת את סיפורם של היחידים בתוך ההקשר הכרונולוגי-היסטורי של מאורעות התקופה. פתיחתו של המוזיאון היוותה אבן דרך משמעותית בתחום הנצחת השואה בישראל ובעולם – משלחות בראשות ראשי מדינות ומנהיגים מכ-40 ארצות הגיעו לפתיחתו, כלי תקשורת רבים ברחבי תבל כתבו אודותיו ואלפי מבקרים פוקדים אותו מדי יום. המוזיאון הפך לחשוב מסוגו בעולם והמבקרים בו עוברים חוויה משמעותית יוצאת דופן, כשרבים מהם מציינים כי היא משפיעה עמוקות על עיצוב זהותם האישית והחברתית.
שלו גם הגה את הקמתו של מרכז הצפייה – מרכז ייחודי המהווה מאגר ידע עולמי של עדויות וסרטים מכל הז'אנרים אודות השואה וכולל עשרות עמדות צפייה ממוחשבות.
בתקופת כהונתו הוביל שלו את המהפך הטכנולוגי ב"יד ושם", שאחד ממרכיביו הוא העלאת המאגר המרכזי של קרבנות השואה לרשת האינטרנט, זאת כחלק מתפיסתו להעמיד את הטכנולוגיה בשירות הזיכרון ולאפשר נגישות למידע אמין ורב לכל מתעניין בעולם.
במאי 2006, קרא לראש הממשלה, אהוד אולמרט, לאפשר לפליטי רצח העם בדארפור לקבל מקלט מדיני בישראל. במכתב לראש הממשלה כתב שלו: .
פעולותיו של שלו הביאו את "יד ושם" לקבלת הכרה והוקרה גדלות והולכות בישראל ובעולם – בשנת 2003 זכה "יד ושם" בפרס ישראל לתרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בשנת 2007 קיבל "יד ושם" את פרס נסיך אסטוריאס להבנה הדדית. בשנה זו העניק נשיא צרפת ניקולא סרקוזי לאבנר שלו את אות לגיון הכבוד הצרפתי בדרגת אביר.
ב-21 ביוני 2020 הודיע כי בסוף שנת 2020 יפרוש מתפקידו, לאחר 27 שנות פעילות. במקומו מונה רונן פלוט כממלא מקום זמני.
זכה בתואר יקיר ירושלים לשנת ה'תשע"א והוא חתן פרס רוטברג לחינוך יהודי לשנת תשע"ה.
בשנת 2021 נקראה כיכר על שמו של אבנר שלו בעיר טורמולינוס שבספרד. באירוע נכחו ראש העירייה וראשי קהילות יהודיות מרחבי ספרד.
חיים אישיים.
אבנר שלו מתגורר ברמת השרון. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה מודרנית של המזרח התיכון ובגאוגרפיה, מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. בנוסף למד מגוון לימודים שיטתיים בפסיכולוגיה, חינוך ומשפטים. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל והמכללה לביטחון לאומי.
שלו היה נשוי לנעמי, אמנית ויוצרת, עד לפטירתה ב-2019. הוא אב לארבעה. בתו, ענת צוריה, היא במאית קולנוע תיעודי.
ויטני סמית
ויטני סמית' (אנגלית: Whitney Smith, 26 בפברואר 1940 - 17 בנובמבר 2016) היה וקסילולוג מומחה, אשר טבע את המונח "וקסילולוגיה" במאמרו "דגלי העולם הערבי" בשנת 1958 בהתייחסו ללימוד הניתוח של סמליות דגלים.
בשנת 1961 סמית ועמיתו גרהארט גראל ייסדו את כתב העת "The Flag Bulletin", כתב העת הראשון בעולם העוסק בדגלים ובמהלך אותה השנה ייסד סמית את מרכז המחקר לדגלים בווינצ'סטר שבמסצ'וסטס. הוא המשיך לשמש כדירקטור של המכון והעורך של הדו-ירחון עד מותו.
ביוגרפיה.
ויטני סמית נולד בארלינגטון שבמסצ'וסטס. הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד ובעל תואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת בוסטון, שם שימש כעוזר הוראה במדעי המדינה בין השנים 1964 ועד 1970.
סמית עבר ביחד עם קלאס סירקסמה בארגונו של הקונגרס הבינלאומי הראשון לווקסילולוגיה אשר נערך בשנת 1965 במאודרברך שבהולנד, ולאחר מכן חבר ללואי מילמן על מנת לייסד את הפדרציה הבינלאומית של אגודות הוקסילולוגיה (FIAV) אשר נחנכה רשמית בשנת 1969. סמית היה אחראי גם כן לייסודה של האגודה הווקסילולוגית של צפון אמריקה (NAVA) בשנת 1967.
סמית כתב ופרסם 27 ספרים על נושא הדגלים, ובייחוד:
סמית עיצב את דגלה הלאומי של גיאנה ושימש כמעצב הדגלים של מספר ממשלות וארגונים. בשנת 1981 כיהן בוועדה אשר עיצבה את דגל בונייר.
שתילה
שתילה היא פעולה של העברת שתיל ממקום גידול ארעי לתוך מצע גידול מכל סוג, כמו למשל אדמה, טוף, צמר סלעים, עציצים ועוד.
להבדיל מזריעה, בה מטמינים זרע במצע הגידול, השתיל נשאר חשוף בחלקו העליון. לא כל שתילה היא המשך של תהליך זריעה, מאחר שיש שתילים שנוצרו משיטות ריבוי שונות שאינן הפצת זרעים.
בשתילה במצע גידול, כמו באדמה (חממה, שדה פתוח, ערוגה) שותלים את השתילים במרחקים קבועים זה מזה על מנת לאפשר לכל שתיל מרחב מחיה. המרחק ועומק השתילה שונים מסוג צמח אחד למשנהו, שתילי עצים יהיו רחוקים יותר זה מזה ויוחדרו עמוק יותר בקרקע מאשר שתילי ירקות או פרחים.
שתילה יכולה להתבצע גם בתוך עציצים, אדניות או דליים עם מצעי גידול שונים. בשתילה במצעים, ניתן לקבוע את מרווח השתילה באופן ידני, על ידי הצבת המצע במרווח הרצוי.
לרוב יש להכין את מצע הגידול לקליטת השתילים החדשים. חלק מתהליך השתילה הוא הוספת דשנים למצע וכן השקיית השתיל על מנת להבטיח קליטת שורשיו.
גם העברת שתילים ממקום למקום נקראת שתילה, או העתקה.
מקרה פרטי של שתילה הוא נטיעה, מושג שהוראתו בדרך כלל שתילת עצים. היות שבשפה העברית הפועל "נטיעה" אינו מתייחס בהכרח לעצים (למשל: נטיעת אוהל), אולם מרמז על מיקום קבוע, הרי שהביטוי "נטיעת עצים" מצביע על שתילה במקום של קבע.
נעיצת גאופיטים במצע גידול מכונה אף היא שתילה בשפת הדיבור, אף על פי שבמקרה זה הפעולה שונה, משום שאיבר הרבייה (בצל או פקעת) ננעץ כולו במצע.
שתילה נכונה.
הקפדה על מספר נושאים בקשר עם השתילה תשפר את יכולת השתיל להקלט במקומו החדש באופן מיטבי:
ראשית יש להתאים את העץ לאזור השתילה ע"פ מאפייניו. למשל, במקומות בהם הטמפרטורה יורדת מתחת לאפס מעלות צלזיוס בתקופות מסוימות בשנה, לא מומלץ לשתול עצים המתאימים לאקלים טרופי. דברים דומים אמורים גם לגבי מקומות הסובלים מרוחות עזות.
על מצע השתילה להיות מאוורר ותחוח ככל הניתן על מנת לאפשר השתרשות קלה של השתיל במצע.
ניתן להוסיף למצע השתילה חומרי הזנה כגון קומפוסט ואחרים, אולם רצוי להקפיד שלא לעבור את הכמות המומלצת, שכן עודף דשן מכל סוג שהוא עלול להביא לצריבה במערכת השורשים וקשיים בקליטת השתיל במצע.
בעת השתילה יש לשים לב שלא לפורר את גוש השורשים. התפרקות גוש השורשים תביא לקריעת היונקות - שורשונים מיקרוסקופיים המופקדים על קליטת מים ויסודות שונים מהמצע, ועלולה לגרום להתייבשות הצמח.
צוואר השורש צריך להמצא בגובה פני מצע השתילה (בהדרים כ 2 ס"מ מעל פני הקרקע). שתילה עמוקה מידי, תביא לתופעה הנקראת ריקבון צוואר השורש.
לאחר השתילה יש להקפיד על השקיה מתאימה, יום יומית למשך התקופה, עד לזיהוי לבלוב חדש, המעיד על קליטת הצמח.
כף החיים (פירושונים)
יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית
יחידת הריינג'רס (באנגלית: The United States Army Rangers) היא יחידת עילית של כוחות מוצנחים בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית הנמנית עם כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית. היא מאורגנת במסגרת רגימנט הריינג'רס ה־75, בכפיפות לפיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית (USASOC).
רגימנט הריינג'רס ה־75.
רגימנט הריינג'רס ה־75 היא יחידת עילית מוצנחת בעלת כוח פריסה מהיר למבצעים מיוחדים של זרוע היבשה. לוחמי הרגימנט עוברים תהליך מיון אינטנסיבי. זהו כוח מאומן ביותר הפועל במסגרות מסדר גודל צוותי ועד חטיבתי.
רקע היסטורי.
היחידה היא יחידה בעלת מסורת ואתוס המגיעים עד ליחידה בשם "רוג'רס ריינג'רס" שלחמה לצד הבריטים במלחמת הצרפתים והאינדיאנים באמצע המאה ה־18, אך אין לה קשר רציף וישיר עם יחידה זו. בעבר היו יחידות דומות שפעלו בשירות שני הצדדים במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, וכן בשירות שני הצדדים במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית ובמהלך מלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם השנייה.