במקביל, ציידו הבריטים את הכוחות הבלגיים בארבעה מטוסי ים. אלו שלחו את הכוח האווירי להפציץ את ה"גצן" מן האוויר. ב-28 ביולי נפלה קיגומה לידי כוחותיו של הגנרל צ'ארלס טומבר. ה"גצן" כבר לא הייתה בנמל. צימר השיט את ה"גצן", אשר מרבית נשקה ומיגונה הופשט ממנה לצורך תמיכה בלחימה היבשתית, לפתח נהר מלגרסי. צימר הורה לשמן היטב את מנועי ה"גצן" למקרה ויעשה בה שימוש עתידי. לאחר מכן הורה על מילויה בבטון והטבעתה.
תוצאות הקרב.
במחצית 1916 הושגה שליטה בריטית-בלגית באגם טנגנייקה. מרבית כוחות הצי המלכותי הבריטי שבו לבריטניה. ספייסר-סימסון זכה לעיטור DSO, אך ננזף על יחסו לכוחות הבלגיים ולא הוצב בתפקיד פיקודי נוסף. הבלגים העניקו לספייסר-סימסון את צלב המלחמה הבלגי.
ה"פון גצן" הועלתה על ידי הכוחות הבלגיים ונגררה לקיגומה שם טבעה בשנית בסערה. הבריטים הציפו את הספינה פעם נוספת בשנת 1921 במסגרת המנדט הבריטי בטנגניקה. הבריטים גילו כי הגצן שומנה באופן כה יסודי עד כי נדרשה עבודה קלה בלבד כדי להשמישה. היא שבה לפעילות ב-16 במאי 1927 תחת השם ליאמבה (Liemba) והיא פעילה ככל הנראה עד היום (2012).
מורשת הקרב.
זכר הקרב הונצח על ידי ס.ס. פורסטר בספרו מלכה אפריקאית. ספר זה עובד לסרט מלכה אפריקאית בבימויו של ג'ון יוסטון.
ב-2007 יצא לאור הספר "שאלה של זמן" מאת אלכס קאפי. הספר מבוסס על סיפור הקרב ומזכיר מקומות, אנשים ואירועים שהיו במציאות. תורגם לעברית ב-2010.
לודוויג לוויזון
ד"ר לודוויג לוויזון (Ludwig Lewysohn; 15 באפריל 1819, שוורזנץ, הדוכסות הגדולה של פוזנן – סטוקהולם, 26 במאי 1901) היה רב גרמני.
נולד בעיר שְׁוֶורְזֶנְץ (Schwersenz; כיום Swarzędz בפולין) שבדוכסות הגדולה של פוזנן. למד בגימנסיה הריאלית (Realgymnasium) בברלין, ולאחר שהשלים את לימודיו ב-1843, המשיך ללימודי מזרחנות בעיר, וקיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת האלה בשנת 1847 על עבודתו בשם "De Sacrificiis Veteris Testamenti". בשנת 1848 התמנה לרב בפרנקפורט דאודר. שלוש שנים מאוחר יותר נקרא לכהן כרבה של העיר וורמס, שם נשא במשרה זו עד שנת 1858. לאחר מכן הוא הוזמן לסטוקהולם, שם עבד בשנים 1859–1893. מלבד מאמריו הרבים שפורסמו בכתבי העת היהודיים (במיוחד ב"המגיד"), פרסם לוויזון ספר בשם "נפשות צדיקים" (פרנקפורט דמיין, 1855), על האפיטפים בבית הקברות העתיק של העיר וורמס (בית העלמין היהודי העתיק בוורמס ), וספר בשם "זואולוגיה של התלמוד" ("Zoologie des Talmuds", (1858).
חנניא בן עקשיא
מארק אגוויר
מארק אנתוני אגוויר (באנגלית: Mark Anthony Aguirre; נולד ב-10 בדצמבר 1959) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA. אגוויר היה אחד מטובי השחקנים של דאלאס מאבריקס בה שיחק שמונה שנים, תקופה במהלכה השתתף בשלושה משחקי האולסטאר, ומאוחר יותר זכה בשתי אליפויות במדי דטרויט פיסטונס. אגוויר מדורג במקום השלישי בדירוג הקליעות של דאלאס בכל הזמנים עם 13,930 נקודות, אחרי דירק נוביצקי ורולנדו בלקמן.
ראשית הקריירה.
אגוויר נולד בשיקגו שבאילינוי, ובצעירותו שיחק כדורסל במסגרת נבחרתה של אוניברסיטת דה פאול. בשלוש שנים בהן שיחק בה כיכב אגוויר במדי נבחרת האוניברסיטה לצד טרי קאמינגס, והיה אחד משחקני המכללות הבולטים בארצות הברית. הוא קלע 24.5 נקודות בממוצע למשחק בשקלול כל עונותיו באוניברסיטה.
בעונת ה"" שלו בדה פאול, 1978/1979, קלע אגוויר 24 נקודות למשחק והוביל את הקבוצה להעפלה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, שם הפסיד עמה לאוניברסיטת אינדיאנה שהובלה על ידי לארי בירד. ב-1980 הוא זכה בפרס נייסמית' לכדורסלן המכללות המצטיין של העונה, כמו גם בארבעה פרסים נוספים של שחקן השנה - ע"ש אוסקר רוברטסון, ע"ש אדולף רופ, מטעם Associated Press ומטעם ה-UPI. הוא קלע באותה עונה 26.8 נקודות בממוצע.
אגוויר היה חבר בסגל נבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת מוסקבה ב-1980, אך הנבחרת לא השתתפה בסוף באולימפיאדה בשל חרם שהנהיגו האמריקאים על המשחקים. לאחר שלוש שנים באוניברסיטת דה פאול פנה אגוויר לקריירה מקצוענית בשנת 1981.
קריירה ב-NBA.
אגוויר נבחר במקום הראשון בדראפט ה-NBA ב-1981, על ידי קבוצת דאלאס מאבריקס. בעונתו הראשונה בדאלאס שותף אגוויר ב-51 משחקים בלבד ופתח בחמישייה בעשרים מתוכם, אך היה הקולע השני בטיבו בקבוצה עם 18.7 נקודות למשחק, שני רק לג'יי וינסנט. בשל צירופו של אגוויר, בין היתר, השתפרה דאלאס ב-13 ניצחונות לעומת העונה הקודמת, אך עדיין סיימה במקום החמישי בלבד בבית המרכזי, עשרים משחקים מתחת לסן אנטוניו ספרס שסיימה ראשונה בבית.
במשך השנים הבאות הפגין אגוויר יכולת משחק טובה במדי דאלאס. בעונת 1982/1983 הוא השיג ממוצעים של 24.4 נקודות ו-6.3 ריבאונדים למשחק, ובכך פתח רצף של שש עונות בהן לא ירד מ-22 נקודות למשחק. הוא דורג במקום הראשון בקבוצתו בקליעות ובמקום השישי בליגה כולה. הקבוצה המשיכה במגמת השיפור שלה והשיגה מאזן של 38 ניצחונות לעומת 44 הפסדים.
בעונת 1983/1984 קלע אגוויר 29.5 נקודות בממוצע למשחק שמיקמו אותו שני בדירוג מלך הסלים של הליגה, אחרי אדריאן דאנטלי. הוא אף הוריד באותה עונה 5.9 ריבאונדים למשחק. באותה עונה השתתף אגוויר לראשונה בקריירה שלו במשחק האולסטאר של ה-NBA ובעקבות יכולתו הטובה ביסס את מעמדו כשחקן המוביל של הקבוצה לצד רולנדו בלקמן, כאשר גם בראד דייוויס ופאט קאמינגס נתנו תרומה חשובה לקבוצה. דאלאס העפילה באותה עונה לראשונה בתולדותיה למשחקי הפלייאוף עם מאזן של 39-43 וניצחה את סיאטל סופרסוניקס בסיבוב הראשון, בטרם הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס בשלב חצי גמר המערב. סך הנקודות של אגוויר באותה עונה (2,330) הוא הגבוה לעונה אחת בתולדות המועדון.
בכל אחת משתי העונות הבאות השיגה דאלאס מאזן זהה של 44 ניצחונות ו-38 הפסדים. ב-1985 היא הודחה כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף, לאחר הפסד לפורטלנד טרייל בלייזרס; ב-1986 היא ניצחה את יוטה ג'אז בסיבוב הראשון, והגיעה עד לסדרה של שישה משחקים מול לוס אנג'לס לייקרס בסיבוב השני.
בעונות 1986/1987 ו-1987/1988 נבחר אגוויר שוב למשחק האולסטאר, לאחר שהשיג ממוצעי נקודות של 25.7 ו-25.1 בהתאמה. ב-1988 הוא הוביל את דאלאס לעונה של 53 ניצחונות ו-29 הפסדים ולהעפלה הראשונה בתולדותיה לגמר המערב, לאחר ניצחונות על יוסטון רוקטס ודנוור נאגטס בשני סיבובי הפלייאוף הראשונים. בגמר המערב הצליחה לגרור את הלייקרס, אלופת הליגה לאותה עת, עד לסדרה של שבעה משחקים בטרם הפסידה. הישג זה היה הגדול ביותר בתולדות המועדון, עד להעפלתו לסדרת הגמר הארצית בשנת 2006.
בפברואר 1989, אמצעה של עונת 1988/1989, הועבר אגוויר לקבוצת דטרויט פיסטונס, בתמורה לדאנטלי שהיה גם הוא אחד מהקלעים המצטיינים בליגה. עד לסיום העונה היה אגוויר שחקן חמישייה קבוע בדטרויט, בה החל לשתף פעולה עם אייזיאה תומאס, וקלע 15.5 נקודות בממוצע למשחק. הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות ה-NBA לאחר ניצחון בסדרת הגמר על הלייקרס. בעונת 1989/1990 שימש אגוויר בעיקר כשחקן העולה מהספסל, אף שפתח בחמישייה ב-40 מהמשחקים, וקלע 14.1 נקודות למשחק בדרך לזכייה של דטרויט באליפות שנייה ברציפות. על אף היכולת הטובה שהפגין בעונותיו הראשונות בדטרויט, תפקידו בקבוצה פחת במהלך שלוש העונות הבאות בהן שיחק בה.
ב-1993 שוחרר אגוויר מדטרויט, וחתם על חוזה לעונה אחת בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס. לאחר סיום חוזהו הודיע על פרישה מכדורסל. הוא סיים את הקריירה שלו ב-NBA עם 18,458 נקודות בסך הכול, וממוצעי קריירה של 20 נקודות ו-5 ריבאונדים. כיום עובד כעוזר מאמן בקבוצת ניו יורק ניקס.
מרק אגוויר
מבצע יצחק
נעה סתת
יהושע פורת
יהושע חיים (שוקה) פורת (13 בינואר 1938 – 24 בנובמבר 2019) היה פרופסור בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. היה מבכירי מפלגת שינוי. הרבה להתבטא בנושאים פוליטיים. יצא נגד הסכם אוסלו, והשתתף בתעמולת הבחירות של הליכוד לקראת בחירות 1996.
ביוגרפיה.
יהושע פורת נולד וגדל בתל אביב, בנו של החלוץ ברוך פרויד מהעיר קובל בווהלין. עשה את לימודיו הגבוהים מהתואר הראשון עד לדוקטורט בחוג ללימודי המזרח התיכון ובחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית. התחיל ללמוד ב-1958, סיים דוקטורט ב-1969, נושא העבודה היה: "צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית: 1929-1918", היא נכתבה בהדרכת פרופסור גבריאל בר ויצאה כספר. התחיל ללמד באוניברסיטה העברית כאסיסטנט ב-1965, התמנה למרצה ב-1969, התמנה למרצה בכיר ב-1972, התמנה לפרופסור חבר ב-1978, התמנה לפרופסור מן המניין ב-1983, יצא לגמלאות ב-1998/7. מאז שפרש מהאוניברסיטה הרצה בבמות ציבוריות ואקדמיות שונות וכתב מאמרי ביקורת על היסטוריה צרפתית מודרנית בכתב העת "תכלת" שיוצא לאור על ידי מרכז שלם.
פורת זכה בפרס לנדאו ובפרס בן-צבי עבור ספרו על יונתן רטוש.
פעילותו הפוליטית.
מאז סוף שנות החמישים היה פורת פעיל בארגונים: הליגה למניעת כפייה דתית, התנועה החילונית ותנועת עם חופשי, שעסקו במאבק נגד כפייה דתית.
החל מ-1978 היה חבר מועצת מפלגת שינוי ורוב הזמן גם חבר המזכירות שלה. בתחילת שנות ה-90 היה מבכירי המפלגה. בבחירות 1992 שובץ כנציג שינוי במקום ה-13 בסיעת מרצ, שקיבלה בהן 12 מנדטים.