סנז'קה היא אחת ממאה אתרי התיירות הלאומיים של בולגריה. דרך ההגעה הלא ממונעת היא טיפוס של כחצי שעה על ההר הסמוך.
קו מנחה שרותי מידע ותקשורת
נווטן
מיגל אנחל מויה
מיגל אנחל מויה רומבו (בספרדית: Miguel Ángel Moyà Rumbo; נולד ב-2 באפריל 1984) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער.
קריירה.
מויה, יליד האי מיורקה, החל לשחק בקבוצת הנוער של הקבוצה המקומית מאיורקה. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה מהאיים הבלאריים ערך ב-29 באוגוסט 2004, בהפסד הביתי 0–1 לריאל מדריד. בסיכום עונת ערך מויה 32 הופעות בלה ליגה, כאשר באותה עונה מיורקה סיימה במקום ה-17, מקום אחד לפני הירידה לליגת המשנה. עם שובו של השוער טוני פרטס למיורקה איבד מויה את מקומו כשוער הראשון של הקבוצה. בין השנים 2007–2009 היה נתון מויה לפציעות באופן קבוע, ולכן, למרות היותו השוער המועדף בהרכב, מיעט לשחק, כאשר בעונת הופיע 14 פעמים בלבד במדי מיורקה.
בסוף יוני 2009 סוכמה העברתו של מויה לולנסיה, תמורת סכום העברה של 5 מיליון אירו. ב-5 באוגוסט 2009 הפסידה ולנסיה 0–2 במשחק ידידות נגד מנצ'סטר יונייטד. במהלך המשחק השתמש המאמן אונאי אמרי בכל שחקני הספסל שלו. עם פציעתו של אחד משחקני הקישור של ולנסיה שלח אמרי את מויה לשחק כקשר מרכזי. את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במדי ולנסיה ערך מויה במחזור הפתיחה של הלה ליגה בעונת , בניצחון 0–2 על סביליה. למרות זאת, איבד מויה את מקומו בהרכב לססאר סנצ'ס, עקב טעויות קריטיות. בעונת 2009/2010 הופיע מויה 18 הופעות בלבד בכל המסגרות. בעונה שלאחר מכן הופיע לראשונה מויה בליגת האלופות, ב-24 בנובמבר 2011, בניצחון קבוצתו 1–6 את בורסאספור. בעונה זו שיחק מויה ב-7 משחקים בלבד. באתר ה"ולנסיה פלאסה", אתר חדשות מולנסיה התפרסמה כתבה שכותרתה הייתה: "מיגל אנחל מויה, הרכישה המזעזעת של ולנסיה".
ב-15 ביוני 2011, פחות משנתיים לאחר שנרכש על ידי ולנסיה, הושאל מויה לחטאפה, כחלק מעסקה בה עשה דניאל פארחו את הדרך ההפוכה. עקב הפציעה ארוכת הטווח של אוסקר אוסטארי קיבל מויה את כפפות השוער הראשון. לאחר עונת בכורה מצוינת בחטאפה, בה הפסיד שני משחקים בלבד בליגה הספרדית, הוחתם מויה על חוזה ל-4 שנים בקבוצה. בעונה הבאה המשיך מויה להיות השוער הראשון של חטאפה, ואף היה השוער השלישי במספר ההצלות באותה עונה בליגה הספרדית. במרץ 2014 נפצע מויה במהלך משחק ליגה נגד אספניול, פציעה אשר השביתה אותו עד לסיום העונה.
ב-4 ביוני 2014 חתם מויה באתלטיקו מדריד, ששילמה עבורו 3 מיליון אירו. מויה עמד בשערה של אתלטיקו בצמד משחקי הסופר קאפ הספרדי מול ריאל מדריד. במשחק השני, פחות מ-2 דקות לפתיחת המשחק, כדור ארוך של מויה הגיע אל מריו מנדז'וקיץ', שכבש. בסיכום שני המשחקים גברה אתלטיקו על ריאל וזכתה בתואר. מויה המשיך להיות השוער הפותח עד לפציעתו בשלהי עונת 2014–2015 במשחק ליגת האלופות נגד קבוצת באייר לברקוזן. מאז איבד את מקומו בהרכב ליאן אובלק ושותף במשחקי גביע המלך הספרדי בלבד.
ב-28 בפברואר 2018 חתם לשנתיים בקבוצת ריאל סוסיאדד.
ארל פייג'
סר ארל כריסמס גרפטון פייג' (באנגלית: Earle Christmas Grafton Page; 8 באוגוסט 1880 – 20 בדצמבר 1961) היה מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה האחד-עשר ב-1939. נכון ל-2015 הוא חבר הפרלמנט האוסטרלי שתקופת כהונתו היא השנייה באורכה (41 שנים ו-361 ימים).
ראשית חייו.
ארל פייג' נולד בגרפטון שבניו סאות' ויילס. הוא התחנך בבית הספר לבנים בסידני ולמד באוניברסיטת סידני, שם הוא הוסמך כרופא ב-1901. פייג' עבד בבית החולים המלכותי על שם הנסיך אלפרד שבסידני, שם הכיר את אתל בלנט, שעבדה כאחות. השניים נישאו ב-1906.
ב-1903 הצטרף פייג' למרפאה פרטית בגרפטון וב-1904 הוא היה לאחד האנשים הראשונים באוסטרליה שבבעלותם הייתה מכונית. הוא עסק ברפואה בסידני ובגרפטון ובמלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא אוסטרליה, בו שירת כקצין רפואה במצרים. לאחר המלחמה עסק פייג' בחקלאות ונבחר להיות ראש עיריית גרפטון.
קריירה פוליטית.
ב-1919 נבחר פייג' לפרלמנט האוסטרלי מטעם מחוז הבחירה של קאופר בניו סאות' ויילס. הוא נבחר כמועמד של התאחדות החקלאים והמתיישבים של ניו סאות' ויילס, אחת מקבוצות החקלאים שהכניסו נציגים מטעמם לפרלמנט בבחירות אלה. זמן קצר לפני פתיחת הפרלמנט ב-1920, התמזגה התאחדות החקלאים והמתיישבים עם כמה מפלגות נוספות שבסיס התמיכה שלהם היה המגזר החקלאי, כדי להקים את מפלגת הכפר. פייג' היה למנהיג המפלגה ב-1921 במקומו של ויליאם מק'ויליאמס. המפלגה הצעירה מצאה עצמה כלשון מאזניים בפרלמנט לאחר הבחירות של 1922. ממשלת המפלגה הלאומית בראשותו של בילי יוז איבדה את הרוב שלה ולא הייתה מסוגלת להישאר בשלטון ללא תמיכתה של מפלגת הכפר. יחד עם זאת, מפלגת הכפר הוקמה בין השאר כתוצאה מחוסר שביעות רצון ממדיניותו החקלאית של יוז ואיבתו של פייג' כלפי יוז הייתה כזאת שהוא לא היה מסוגל אפילו להעלות על קצה דעתו את האפשרות שהוא יתמוך בו. כאשר היה ברור שהמפלגה הלאומית תפנה למפלגת הכפר כדי להמשיך להנהיג את הממשלה, התנה פייג' את תמיכת המפלגה בהתפטרותו של יוז.
לאחר מכן החל פייג' את המשא ומתן עם יורשו של יוז, סטנלי ברוס. התנאים שהוא הציג היו נוקשים. הוא דרש עבור מפלגתו חמישה מושבים מתוך 11 המושבים בממשלה, כולל משרת שר האוצר ואת המעמד של האיש מספר שניים בממשלה עבור עצמו. דרישות אלו היו חסרות תקדים עבור מפלגה חדשה. בכל אופן, מאחר שמפלגת הכפר הייתה השותפה הקואליציונית האפשרית היחידה עבור המפלגה הלאומית, קיבל ברוס את תנאיו של פייג'. לכל עניין ודבר היה פייג' סגן ראש ממשלת אוסטרליה הראשון (תפקיד שלא היה קיים באופן רשמי עד ל-1968). מאז, היה מנהיג מפלגת הכפר או המפלגה הלאומית לחבר הממשלה השני בחשיבותו כמעט בכל הממשלות שהוקמו מאז מטעם קואליציית האנטי-לייבור.
פייג' המשיך לעסוק ברפואה. ב-22 באוקטובר 1924 הוא נאלץ לבשר לחברו הטוב ביותר, תומאס שורטן קול, על מותה של אשתו מרי אן על שולחן הניתוחים כתוצאה מסיבוך של מחלת הסרטן. על פי דבריה של בתם, דורותי מיי קול, היה זה היום הגרוע בחייו של פייג'.
פייג' האמין בכל מאודו בכלכלה שמרנית, להוציא מקרים בהם היה מדובר על רווחתם של החקלאים, אז היה מאושר לראות את כספי משלם המיסים מוצאים על מטרה זו. הוא גם היה פרוטקשוניסט, תומך בקיומם של תעריפים שיגנו על המגזר החקלאי האוסטרלי.
ממשלת ברוס-פייג' הובסה על ידי מפלגת הלייבור בבחירות של 1929, כשברוס איבד אף את מושבו בפרלמנט, ופייג' עבר לשבת על ספסלי האופוזיציה. ב-1931 התמזגה קבוצה של חברי פרלמנט פורשים מטעם הלייבור, בהנהגתו של ג'וזף ליונס, עם המפלגה הלאומית והקימה את "מפלגת אוסטרליה המאוחדת" (United Australia Party), כשליונס מכהן כמנהיג המפלגה החדשה. פייג' ומפלגת הכפר המשיכו להיות בעלי ברית של מפלגה זו והקואליציה המשותפת שלהם זכתה בניצחון מקיף בבחירות של 1931. למפלגת אוסטרליה המאוחדת חסרו רק ארבעה מושבים בפרלמנט כדי שתוכל להרכיב ממשלת רוב על בסיס חבריה בלבד, אך מעמדו של ליונס היא איתן דיו כדי שיוכל לעמוד בראשות ממשלת מיעוט עם תמיכתה החיצונית של מפלגת הכפר. הייתה זו הפעם האחרונה בה הוקמה ממשלה של קואליציית האנטי-לייבור בה לא כיהן אף אחד מחברי מפלגת הכפר בתפקיד שר. בכל אופן, בבחירות של 1934 איבדה מפלגת אוסטרליה המאוחדת שמונה ממושביה בפרלמנט וליונס נאלץ לצרף את מפלגת הכפר לממשלתו. בממשלה זו שימש פייג' כשר המסחר. ב-1938 הוענק לפייג' תואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
ראש ממשלה.
בעקבות מותו הפתאומי של ליונס באפריל 1939, מינה המושל הכללי, הלורד גאורי, את פייג' כראש ממשלה זמני. פייג' כיהן בתפקיד במשך שלושה שבועות עד אשר בחרה מפלגת אוסטרליה המאוחדת את סגן המנהיג שלה לשעבר, רוברט מנזייס, לתפקיד מנהיגה החדש ומכאן לתפקיד ראש הממשלה. בעוד שלעשרה מבין ראשי ממשלת אוסטרליה הוענקו תוארי אבירות ולסטנלי ברוס הוענק תואר אצולה, פייג' היה היחיד שהוענק לו תואר אבירות עוד לפני שמונה להיות ראש ממשלה.
פייג' היה מקורב מאוד לליונס, אך סלד ממנזייס, שאותו הוא האשים באופן פומבי על חוסר נאמנותו לליונס. כאשר נבחר מנזייס לתפקיד מנהיג מפלגת אוסטרליה המאוחדת, סירב פייג' לשרת תחתיו ותקף אותו באופן אישי על במת הפרלמנט, בהאשימו את מנזייס לא רק על אוזלת ידו כשר, אלא גם בפחדנות (על רקע כישלונו של מנזייס להתקבל לשירות צבאי במהלך מלחמת העולם הראשונה). מפלגת הכפר סירבה לגבות את פייג' במתקפה זו, הדיחה אותו ממנהיגות המפלגה ובחרה במקומו את ארצ'י קמרון.
ב-1940 איחו פייג' ומנזייס את הקרעים ביניהם לטובת המאמץ המלחמתי ופייג' שב לממשלה כדי לכהן כשר המסחר. אף על פי כן, האשמותיו של פייג לא נשכחו ומדי פעם הוזכרו בדיוני הפרלמנט על ידי מתנגדיו של מנזייס. ב-1941 נפלה ממשלתו של מנזייס ופייג' בילה את שמונה השנים הבאות, בהם כיהנו ממשלות הלייבור בראשותם של ג'ון קרטין ובן צ'יפלי, על ספסלי האופוזיציה. ביוני 1942 הוענק לו תואר מסדר עמיתי הכבוד.
ב-1949 נבחר מנזייס מחדש לתפקיד ראש הממשלה ופייג' מונה להיות שר הבריאות בממשלתו. הוא כיהן בתפקיד זה עד ל-1956, אז, בהיותו בן 76, פרש לספסלים האחוריים של הפרלמנט.
שנותיו האחרונות.