בהמשך פסק דינה דחתה חיות גם טענות כלפי סעיפים ספציפיים בחוק היסוד: סעיף 1, המעגן את עקרונות היסוד של מדינת ישראל; סעיף 4, המסדיר את מעמדן של השפה העברית והשפה הערבית במדינה; וסעיף 7, אשר מעגן את הערך בדבר התיישבות יהודית וקובע כי המדינה תפעל
לקידומו.
יתר שופטי ההרכב, למעט השופט ג'ורג' קרא, הסכימו עם פסק דינה של הנשיאה חיות, והוסיפו הערות שונות משלהם.
עמדת מיעוט - השופט ג'ורג' קרא.
השופט קרא, שהוא השופט הלא יהודי היחיד בבית המשפט העליון, קבע בדעת מיעוט, כי "סעיפים 1(ג), 4 ו-7 לחוק הלאום קובעים הסדרים בלתי חוקתיים, בהיותם שוללים את ליבת הזהות הדמוקרטית של המדינה ומזעזעים את אמות הסיפים של המבנה החוקתי."
בראשית דבריו ציין קרא שראוי שהליכי חקיקת חוקי היסוד יהיו נוקשים מאשר הליכי חקיקה של חוק רגיל, ומתח ביקורת על כך שבישראל אין הבחנה בין הפעלתה של סמכות מכוננת לבין הפעלתה של סמכות מחוקקת, והוסיף "בישראל אין הליך נוקשה או ייחודי לחקיקתם של חוקי יסוד. מכיוון שההליך החוקתי אינו מכביד או מסורבל יותר, אין מה שיבטיח די הצורך שלא ייעשה שימוש לרעה בהליך החוקתי, ובעיקר – קל לשנות את חוקי היסוד, אשר מרביתם אינם משוריינים." הוא ציטט את המלצותיה של פרופ' רות גביזון בעניין עיגונה החוקתי של המדינה כיהודית ודמוקרטית:
השופט קרא ציין כי בניגוד לעקרונות אלה "הלכה למעשה, הליך חקיקתו של חוק הלאום – חוק יסוד – התנהל בהליך זהה להליך בו מתקבלת חקיקה רגילה. חוק הלאום גם התקבל באופן שאינו מגבש קונצנזוס (הסכמה רחבה): חקיקתו של חוק הלאום התאפיינה בפוליטיקה סיעתית. כל סיעות האופוזיציה התנגדו לחוק הלאום, ומנגד סיעות הקואליציה תמכו בו. הממשלה וסיעות הקואליציה לא ניסו להגיע לפשרות עם האופוזיציה לגבי הנוסח של חוק הלאום ולא היה שיתוף פעולה בין הקואליציה לאופוזיציה." הוא הוסיף כי "הליך החקיקה ולשונו של חוק הלאום
מתאפיינים ב'לעומתיות' המלווה בהתעלמות מוחלטת, מכוונת וגסה מקיומם של עקרונות יסוד דמוקרטיים."
השופט קרא שלל את הטענה שכיוון שהחוקה הישראלית טרם הושלמה אין להפעיל כלפי חלקיה את דוקטרינת התיקון החוקתי שאינו חוקתי. בין השאר הסתמך על דבריו של אהרן ברק, שכתב כי "יש מקום לגישה כי סמכותה המכוננת של הכנסת אינה כל יכולה. כך לעניין כינונו של חוק יסוד חדש, וכך לעניין תיקונו של חוק יסוד קיים. ניתן לומר כי בשני המקרים חייבת הכנסת, כרשות מכוננת, לפעול במסגרת עקרונות
יסוד וערכי היסוד של המבנה החוקתי שלנו. עליה לפעול במסגרת אמות המידה העקרוניות עליהם מבוססת הכרזת העצמאות ועליהם מבוסס מפעל החוקה כולו." בהתאם לכך קבע כי "סמכותה המכוננת של הכנסת היא סמכות מוגבלת ובית משפט זה מוסמך להפעיל ביקורת שיפוטית על הפעלתה של סמכות זו."
על סעיף 1(ג) לחוק היסוד, הקובע כי "מימוש הזכות להגדרה עצמית לאומית במדינת ישראל ייחודי לעם היהודי", כתב קרא:
היהודית, אשר לה בלבד יש זכות הגדרה עצמית. ... התעלמותו המוחלטת והלעומתית של חוק הלאום, בשונה מחוקי יסוד אחרים, מ"נוסחת האיזון" המקובלת של מדינה יהודית ודמוקרטית, מהמיעוטים במדינת ישראל ומהשוויון היא השמטה מוכוונת מטרה שתכליתה לפגוע בדמוקרטיה ובעיקרון השוויון, והיא מגיעה על רקע העדר השוויון בפרקטיקה שקדמה לחקיקתו של חוק הלאום, דבר שיחמיר עוד יותר את הפגיעה הקיימת בשוויון.
בהתייחסו לשלל נימוקיה של הנשיאה חיות ציין השופט קרא כי " לא ניתן להסתפק בפרשנות מקיימת המסתמכת על הנחות שאינן כתובות בחוק הלאום, בבחינת 'נדבך על נדבך' של הנחות ופרשנויות. לפיכך, לדידי, אין מתווה פרשני המרפא את אי-החוקתיות בחוק הלאום."
אנתסאר עאמר
אנתסאר עאמר (בערבית: انتصار عامر; נולדה ב־3 בדצמבר 1956) היא הגברת הראשונה של מצרים, מאז שבעלה, עבד אל-פתאח א-סיסי הושבע לנשיא השישי של מצרים ביוני 2014.
ביוגרפיה.
עאמר קיבלה את תעודת הבגרות שלה מבית הספר התיכון אל עבסיה בשנת 1977. היא קיבלה תואר BCom בחשבונאות מאוניברסיטת עין שמס.
עאמר התחתנה עם בן דודה, עבד אל-פתאח א-סיסי ב-1977 לאחר שהוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית. יש להם שלושה בנים ובת אחת: מחמוד, מוסטפא, חסן ואיה. עמאר נוהגת לעטות על עצמה את כיסוי הראש המוסלמי המסורתי, החיג'אב.
עאמר הפכה לגברת הראשונה של מצרים עם מינוי בעלה לנשיא מצרים לאחר המהפכה ביוני 2013 בו הודח הנשיא מוחמד מורסי לאחר ההפיכה נעראז סיסי ניצח בבחירות לנשיאות שהתקיימו שנה לאחר מכן ניצח א-סיסי והוא נשבע לתפקידו ב-8 ביוני 2014.
טענות לשחיתות.
קבלן צבאי מצרי, מוחמד עלי, טען כי עאמר הייתה חלק מפרשת "שחיתות משתוללת" בה היו מעורבים גורמי צבא וקרוביו של סיסי. הפגנות רחוב התקיימו בתגובה לטענות של עלי בנוגע לעאמר וא-סיסי.
צ'ארלס קורטני קארן
צ'ארלס קורטני קארן (באנגלית: Charles Courtney Curran; 13 בפברואר 1861 - 9 בנובמבר 1942) היה צייר אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות ציוריו המתארים נשים במסגרות שונות.
ביוגרפיה.
קארן נולד בהרטפורד, קנטקי בפברואר 1861, שם לימד אביו בבית הספר. מספר חודשים לאחר תחילת מלחמת האזרחים, המשפחה עזבה את המקום וחזרה לאוהיו, ובסופו של דבר התיישבה בסנדוסקי על שפת אגם אירי שם שימש קארן כמפקח על בתי הספר. צ'ארלס קארן גילה עניין וכישורים מוקדמים לאמנות, ובשנת 1881 נסע לסינסינטי ללמוד בבית הספר מקמיקן (האקדמיה לאמנויות בסינסינטי). הוא שהה שם רק שנה לפני שנסע לניו יורק ללמוד באקדמיה הלאומית לעיצוב וליגת הסטודנטים לאמנות. רבות מהיצירות שיצר בתקופה זו הציגו נשים צעירות ממעמד הפועלים העוסקות במגוון משימות.
אחד מהם זכה בפרס הולגרטן לציורי שמן בשנת 1888. זמן קצר לאחר מכן עזבו קארן ואשתו הצעירה, גרייס את ארצות הברית כדי ללמוד בפריז, שם נולד ילדם הראשון לואי.
לאחר שנתיים וחצי באירופה, המשפחה חזרה לארצות הברית ביוני 1891. במשך עשר השנים הבאות חילק קארן את זמנו בין ניו יורק לאוהיו. בניו-יורק היה לבני הזוג דירה וקארן ניהל סטודיו. בשנת 1903 הם ביקרו לראשונה במושבת אמנויות הקיץ קרגסמור. הנוף המרהיב והצומח המקומי נתן השראה לקארן לבנות שם בית קיץ, הממוקם בהרי השוואנגונק המרהיבים, כ-100 קילומטרים צפונית-מערבית לעיר ניו יורק.
הוא נפטר בעיר ניו יורק בשנת 1942.
קריירה.
בעודו בפריז נרשם קארן לאקדמיה ז'וליאן שם התנסה במגוון סגנונות ציור. רבות מתמונותיו מאותה תקופה צוירו בחיק הטבע וכוללות נשים מודרניות לבושות היטב הנהנות ממגוון פעילויות פנאי. קארן השתמש לעיתים קרובות בבני משפחתו כמודלים כאשר צייר על גדות אגם אירי, תוך שהוא מתנסה במגוון סגנונות אמנותיים כולל אימפרסיוניזם, סימבוליזם וטונליזם.
לאחר ביקורם הראשון במושבת אמנויות הקיץ קרגסמור, הם המשיכו להגיע לשם בארבעים השנים הבאות. קארן יצר שם כמה מציוריו הידועים ביותר. הציורים מציגים נערות צעירות לבושות בצבעי לבן או פסטל שניצבות באור שמש בוהק.
אף על פי שקארן המשיך לצייר עד זמן קצר לפני מותו, הוא מעולם לא קיבל או עסק בסגנונות אמנותיים חדשים יותר שהופיעו בארצות הברית לאחר מלחמת העולם הראשונה. הוא נותר פעיל עם מספר ארגוני אמנות, במיוחד האקדמיה הלאומית לעיצוב בה שימש כמזכיר במשך חמש עשרה שנה. הוא גם הפך לאמן פורטרטים מצליח לאחר 1920. בנוסף, קארן ואשתו היו טיילים נלהבים, ביקרו באירופה לפחות חמש פעמים ואף בסין בשנת 1936.
יצירתו של צ'ארלס קארן מיוצגת באוספי מוזיאונים רבים, וציוריו החיצוניים של נשים צעירות נותרו פופולריים בקרב אספנים בודדים. ההערכה היא שהוא הפיק יותר מ 1500 תמונות במהלך הקריירה שלו. מלבד ציורי שמן, גם ציורים בצבעי מים ואיורים רבים למגזינים בצבעי שחור לבן.
עולם מוזר
עולם מוזר (באנגלית: Strange World) הוא סרט קולנוע אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, שמשמש כסרט ה-61 בסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
תקציר העלילה.
עלילת הסרט עוקבת אחר אית'ן קלייד, נער בן 14 ממוצא מולאטי. אית'ן הוא נער טיפוסי, שנון, לא קשוח במיוחד ויש לו גם צד רגשני. אית'ן הוא בן למשפחת קלייד האגדית, משפחה של הרפתקנים שהשוני ביניהם עלול לסכן את משימתם הנוכחית, הכוללת כניסה לארץ לא מוכרת ומסוכנת, ובה יצורים פנטסטיים.
העלילה היא מחווה לסיפורי ההרפתקאות שהיו נפוצים במגזינים זולים במחצית הראשונה של המאה ה-20.
הפקה.
במקור הסרט נקרא "Searcher Clade" ("קלייד המחפש"), מבחני הבד למדבבי הסרט החלו בחודש מאי 2021, וההפקה צפויה להתחיל במהלך חודש יולי 2021.
הסרט הוכרז רשמית לראשונה בתחילת חודש יולי 2021. הוא יבוים על ידי דון הול, התסריט נכתב על ידי קוי נגוין והסרט יופק על ידי רוי קונלי. שלושתם עבדו בעבר על הסרט "ריה והדרקון האחרון". הסרט ייצא לאקרנים בסתיו של שנת 2022.
בדצמבר 2021, הוכרז שהסרט ייקרא בשם "עולם מוזר" ("Strange World").
שיווק.
בתחילת חודש מאי 2022 הכריזו אולפני דיסני כי בחודש יוני, במהלך פסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי שבאנסי, צרפת, תוקרן הצצה ראשונה לסרט.
ייצוג הקהילה הגאה.