בקיץ 2008 דירג המגזין אנטרטיינמנט ויקלי את לוי בתור אחד מתוך 30 האנשים הגדולים לפני גיל 30. בשנת 2009 השתתף בסרט המשך לסרט "אלווין והצ'יפמאנקס" משנת 2007. על השתתפותו בסרט זכה בפרס נבחרי הילדים של ערוץ ניקלודיאון. לוי דיבב לצידה של השחקנית מנדי מור בסרט "פלונטר". בשנת 2011 הנחה לוי את טקס פרסי משחקי המחשב הנקרא "Spike Video Game Awards". ב־2012 נבחר לוי לשחק בתפקיד הראשי בסדרה "Let It Go" אך הסדרה לא הופקה. לוי שיחק בסרט "" שיצא בנובמבר 2013.
בשנת 2015 שיחק בסדרת ההמשך ל"גיבורים", "גיבורים: התחייה".
אתר האינטרנט "BuddyTV" דירג את לוי במקום ה־99 ברשימת האנשים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2009. שנה לאחר מכן עלה בדירוג למקום ה־93 ובשנת 2011 הגיע למקום ה־97. בשנת 2015 דורג במקום ה־78.
בשנת 2019 כיכב בתפקיד הראשי בסרט גיבורי העל "שהאזאם" כחלק מהיקום הקולנועי של DC.
מוזיקה.
באפריל 2010 יצא לאור "Terrified", דואט של לוי יחד עם הזמרת קתרין מקפי. לוי גם ביצע דואט עם מנדי מור שנכנס לסרט "פלונטר". השניים ביצעו את השיר בטקס פרסי אוסקר ה-83.
חיים אישיים.
בשנים 2014–2015 היה נשוי לשחקנית הקנדית מיסי פרגרים.
לוי חובב מכוניות ספורט ואופנועים ובספטמבר 2010 הקים חברה משלו הנקראת "The Nerd Machine".
בשנת 2011 שיחק לוי במשחק הסלבריטים בסוף-שבוע האולסטאר ב-NBA, בקבוצה שאומנה על ידי מג'יק ג'ונסון.
שביעיית גטינגן
שביעיית גטינגן הייתה קבוצה של שבעה פרופסורים מאוניברסיטת גטינגן. בשנת 1837 הם מחו כנגד השינויים בחוקת ממלכת הנובר שביצע באותה עת ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר. הם סירבו להישבע למלך החדש, כנהוג. השביעייה הונהגה על ידי פרידריך כריסטוף דאלהמן. שאר חברי השביעייה היו: האחים וילהלם ויעקוב גרים (ידועים כ"האחים גרים"), המשפטן וילהלם אדוארד אלברכט, ההיסטוריון גיאורג גוטפריד גרווינוס, הפיזיקאי וילהלם אדוארד ובר והתאולוג והמזרחן היינריך אוולד.
רקע.
ממלכת הנובר הייתה באוּניה פרסונלית עם אנגליה, כאשר המלך ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת שימש גם כמלך הנובר. עם פטירתו ב-20 ביוני 1837, עלה אחיו ארנסט אוגוסט לכס השלטון בהנובר, ואחייניתם ויקטוריה עלתה לשלטון באנגליה. עם הכתרתו הכריז ארנסט אוגוסט כי הוא רואה את החוקה ההנוברית כבלתי מחייבת אותו, וכי הוא מתכנן לכתוב אותה מחדש (או לשכתבה) בהתאם לראות עיניו.
המחאה.
דאלהמן החתים את חבריו על מכתב המחאה, והוא הופץ ב-18 בנובמבר 1837 ברחבי גרמניה באלפי עותקים. המכתב עורר גלים ברחבי אירופה, והמלך נאלץ להתמודד עם המחאה. בעקבות פנייתו להנהלת האוניברסיטה, פוטרו שבעת המורים, ולאחים גרים אף ניתנו שלושה ימים כדי לעזוב את הממלכה.
התקשורת והציבור קיבלו את הצעד בצורה חריפה, והתמיכה בפרופסורים המפוטרים (שאף האוניברסיטה הגדירה את פיטורם כ"הפסד גדול לאוניברסיטה") הייתה מקיר אל קיר. ניתן לומר, כי הקמת רפובליקה ליברלית מאוחר יותר בגרמניה, נזקפת לזכות אותו צעד של מחאה על ידי המלומדים.
דניאל הנדרסון
דניאל הנדרסון (באנגלית: Danielle Henderson) היא סופרת, בלוגרית וחוקרת פמיניסטית אפרו-אמריקאית, בוגרת התוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
ביוגרפיה.
הנדרסון גדלה במשפחה לא-מתפקדת בעיירה וורוויק (Warwick) שבמדינת ניו יורק. בבגרותה היא התנסתה במגורים במקומות רבים, ביניהם, אלסקה, קליפורניה, העיר ניו יורק, בוסטון, אנגליה ורוד איילנד. היא סיימה את לימודי התואר הראשון באנגלית ולימודי נשים בהצטיינות יתרה ותואר שני בלימודי נשים ומגדר באוניברסיטת ויסקונסין וסיימה את הלימודים בשנת 2013. היא המשיכה לתואר שלישי אך נשרה לאחר זמן קצר.
דניאל הנדרסון עוסקת גם בכתיבת תסריטים לסדרות.
פרסומים.
ספרה הראשון של הנדרסון, Tales From Fish Camp, התפרסם בשנת 2004 בהוצאת AiT/Planet Lar. כמו כן, היא פרסמה מאמרים בכתבי עת ובפרסומים מקוונים אמריקאיים, ביניהם: המגזין ניו יורק, Rookie Magazine, Kitchen Sink Magazine, ו- Rivet Magazine ; וכן באנתולוגיה Cringe: Teenage Diaries, Journals, Notes, Letters, Poems, and Abandoned Rock Operas, שיצאה לאור בשנת 2008 בעריכת שרה בראון, בהוצאת Crown.
עיקר פרסומה של הנדרסון נובע מבלוג בשם "Feminist Ryan Gosling", שהיא כותבת החל מסוף שנת 2011, ובשנת 2012 אף פרסמה ספר המתבסס על בלוג זה בהוצאת Running Press.
כתיבתה סאטירית והומוריסטית ומתמקדת בעיקר בנושאים פמיניסטיים וחברתיים.
הבלוג הפמיניסטי.
הנדרסון השיקה את הבלוג Feminist Ryan Gosling באוקטובר 2011, זמן קצר אחרי שהחלה את לימודי התואר השני שלה במגדר. לדבריה, המניע העיקרי לכתיבת הבלוג היה "תסכול אקדמי" וצורך לנווט בכלי עזר לניווט בנבכי התאוריות המסובכות בהן הייתה שקועה. הבלוג קרוי על שמו של השחקן ריאן גוסלינג, ומבוסס על מם אינטרנטי פופולרי, שבו מופיעות תמונות של השחקן עם הכותרת "Hey Girl". לגוסלינג עצמו אין שום קשר לבלוג (או לספר שיצא לאור בעקבותיו). כאמור, הבלוג החל כשעשוע שהיה מיועד לקבוצת חברים קטנה, וככלי עזר להתמודדות עם עיסוק אינטנסיבי במספר רב של תאוריות פמיניסטיות ואחרות; אך במהרה הוא צבר פופולריות רבה – יותר מ-20,000 עוקבים, וזכה לאזכורים באתרים ובכתבי עת נחשבים כמו הפינגטון פוסט, Ms. Magazine ו-GQ.
השימוש בפנייה המזלזלת "Hey Girl", כפי שהופיעה במם המקורי, הוא מכוון, בבחינת "הפוך על הפוך", בהקשר הפמיניסטי. כמו כן, הנדרסון הצהירה על רצונה להנגיש תאוריות אקדמיות שאינן נהירות לקהל הרחב, או לכל הפחות, "לנעוץ סיכה בנפיחותן", כדבריה בהקדמה לספר.
באותה הקדמה לספר, שאותו הקדישה לסבתה, קרול, "שלימדה אותה, להחטיף", הנדרסון מציינת כמקור השראה מיידי את הסרט דרייב (בכיכובו של גוסלינג), אותו ראתה כמה ימים לפני שיצאה לדרך עם הבלוג, ומצהירה כי כוונתה "אינה ללעוג לפמיניזם; אלא, להשתעשע עם פמיניזם". הבלוג מהווה דוגמה לשילוב בין עולם התוכן האקדמי לעולם התוכן של התרבות הפופולרית.
הספר (כמו הבלוג) מורכב מתמונות שונות של ריאן גוסלינג והיגדים שמתלווים אליהן, כולם בהקשר פמיניסטי. אפשר לחלק את ההיגדים לשלושה תחומים:
הנדרסון והומור פמיניסטי.
אחת מהתכונות המיוחסות באופן סטריאוטיפי לפמיניסטיות היא "היעדר חוש הומור". הבלוג של הנדרסון מתכתב במכוון עם הסטריאוטיפ הזה, בניסיון להתייחס בקלילות ובהומור עצמי לנושאים פמיניסטיים כבדי משקל. ה"האשמה" הנפוצה הזו כנגד פמיניסטיות, היא נגזרת של סירובן לקבל בדיחות מצ'ואיסטיות ומיזוגניות ככלל, ויחסן המחמיר להומור נחות הניזון מהחפצת נשים, מזלזול בהן ומהנצחתן כיצורים רדודים ושטחיים בפרט. כאשר פעילות פמיניסטיות מגיבות בחריפות ל"הלצות" מסוג זה, הן מותקפות מייד כ"היסטריות", "יבשושיות" וכ"נעדרות חוש הומור". אמנם, זוהי כבר מוסכמה שאין להתבדח על חשבונן של אוכלוסיות מוחלשות כגון נכים, מפגרים, פגועי נפש וקבוצות אתניות למיניהן (שחורים, אסייתיים) – הומור כזה הוא בעליל פוגעני, חסר רגישות וגזעני; אולם, בנשים, מותר גם מותר להשתלח. אלה שמפצירים בפמיניסטיות להיות יותר קלילות ולפתח חוש הומור, עושים זאת "לטובתן", במסגרת מה שמקובל לכנות הסגברה- כך, מוסבר לנשים שמאבקן למען הפמיניזם רק יצא נשכר אם ישכילו להתייחס אליו בהומור .
פודינג לבן
פודינג לבן הוא שמו של מאכל בשר הנפוץ באירלנד, סקוטלנד, צפון אומבריה, נובה סקוטיה וניופאונדלנד. המאכל דומה מאוד לנקניק דם, ועשוי מבשר חזיר, אך במקום דם הוא מכיל שבבי שיבולת שועל, לחם וחלקי בשר אחרים. הוא מוגש לרוב מבושל, או חתוך לחתיכות ומטוגן.
הפודינג הלבן הוא מרכיב נפוץ בארוחות הבוקר המסורתיות במטבחים בו הוא מוגש. הוא גם משמש כתחליף לדגים במנה המפורסמת פיש אנד צ'יפס בסקוטלנד.
אין קשר בין הפודינג הלבן ובין קינוח הפודינג.
סלביה פוגל ביזאוי
האורוגנזה הלרמידית
האורוגנזה הלרמידית (באנגלית: Laramide orogeny) הייתה תקופה של בניית הרים במערב אמריקה הצפונית, שהחלה בקרטיקון העליון, לפני כ-80 עד 70 מיליון שנים, והסתיימה לפני 55 עד 35 מיליון שנים. משך הזמן המדויק והגילאים של תחילת וסיום האורוגנזה כמו גם הגורמים לה, שנויים במחלוקת. האורוגנזה הלרמידית התחוללה בסדרה של פעימות, כשביניהן היו שלבים שקטים. המאפיין העיקרי באורוגנזה זו היה מעוות בעומק קרום כדור הארץ, כשעדויות לאורוגנזה זו מצויות מקנדה ועד לצפון מקסיקו, כשהתחום המזרחי ביותר של בניית ההרים מיוצג על ידי הגבעות השחורות של דקוטה הדרומית. התופעה קרויה על שם הרי לרמי (Laramie Mountains) שבמזרח ויומינג. לעיתים נוטים לטעות בין האורוגנזה הלרמידית והאורוגנזה הסוויירית (Sevier orogeny), שהתרחשה בחלקה באותו זמן ובאותם מקומות.
את האורוגנזה הלרמידית מייחסים בדרך למאורעות מול החוף המערבי של אמריקה הצפונית, שם לוח קולה ולוח פרלון החליקו מתחת ללוח הצפון-אמריקאי. במרבית התאוריות ההנחה היא שזווית ההפחתה הפכה לשטוחה ועקב כך לא התחולל מגמטיזם בחלק המרכזי של מערב היבשת, והליתוספירה הימית בלוח שהופחת בפועל גרמה לגרר על בסיס הליתוספירה היבשתית שמעליה. סיבה אפשרית אחת לזווית השטוחה של ההפחתה יכולה להיות קצב מוגבר של התכנסות הלוחות. סיבה מוצעת אחרת הייתה הפחתה של קרום יבשתי מעובה.