באליפות העולם שנערכה בסביליה ספרד בשנת 1999 זכה אנטון במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:36 שעות, לפני וינצ'נצו מודיקה מאיטליה (2:14:03 דקות) ונובויוקי סאטו מיפן (2:14:07 דקות) ובכך זכה להיות רץ המרתון הראשון בהיסטוריה שמגן על תוארו העולמי.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים אנטון במקום 53 בריצת מרתון בתוצאה של 2:24:04 שעות.
חשד לאמרוץ.
בשנת 2006 הואשם אנטון על ידי רוכב אופניים מקצוען ספרדי, חסוס מנסאנו, שאנטון השתמש באמרוץ ונעזר למטרה זו על ידי רופא ספרדי, ד"ר אאופמיאנו פואנטס.
שאול אייזנברג (עסקן ספורט)
שאול אייזנברג (נולד ב-1948) הוא עיתונאי ועסקן ספורט ישראלי, ובעליה לשעבר של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב.
קורות חייו.
בתקשורת.
אייזנברג החל את הקריירה שלו בשנת 1964 ככתב ספורט בעיתון "חדשות הספורט", ולימים הפך למזכיר המערכת והעורך הראשי של שבועון העיתון. במסגרת תפקידו, אייזנברג סיקר את אירועי הספורט הגדולים בישראל ובעולם, כולל מונדיאלים ואליפויות אירופה בכדורגל ובכדורסל. במקביל כתב גם במדורי הספורט של עיתון "הארץ" ו"היום הזה". באותן שנים, איזנברג שימש כמזכיר תא עיתונאי הספורט וייצג את התא בקונגרסים שונים. במסגרת פעילותו בתקשורת אייזנברג ערך והגיש את תוכניות הספורט של תחנת הרדיו "קול השלום" עד יומה האחרון של התחנה, ערך והגיש חדשות ב"גלי צה"ל", ושימש כפרשן בתוכניות הספורט בערבית של הערוץ הראשון. כמו כן, היה בעל בלוג ובעל טור שבועי בנושאי ספורט באתר mako.
אייזנברג כתב כמה ספרים בתחום הספורט, כדוגמת "גדולי הכדורסל בישראל","75 שנות כדורגל בישראל" ו-"60 שנות התאחדות הכדורגל" (יחד עם דני דבורין). ב-2008 פרסם ספר בשם "סדום ועמורה 2", שבו חשף מספר פרשיות מעולם הכדורגל הישראלי.
בין השנים 2007-1989 שימש אייזנברג כקצין העיתונות של נבחרת ישראל בכדורגל, ודובר ההתאחדות לכדורגל. בין היתר היה אחראי על שיווק משחקי הנבחרת באצטדיון רמת גן. עבד תחת חמישה יושבי ראש התאחדות לכדורגל שונים.
בשנת 2019 החל להגיש תוכנית שבועית בשם חקירה צולבת ברדיו האינטרנטי רדיו סול.
בספורט.
בין השנים 2000-1995 היה אייזנברג הבעלים של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב, והחזיק את זכויות הניהול על הקבוצה בשנים 2010-2004. בנוסף, היה בעליה של מחלקת הנשים של הקבוצה מאז 1995 ועד לפירוקה ב-2012.
ב-1995 אייזנברג רכש את הפועל תל אביב יחד עם שותפים נוספים, לאחר שהקבוצה נקלעה לקשיים כספיים והועמדה למכירה על ידי ההסתדרות. במהלך תקופת בעלותו ירדה הקבוצה פעמיים לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה. בשנת 2000 רכש ולדימיר גוסינסקי את רוב מניות הקבוצה, אך אייזנברג נשאר בה בתפקיד ניהולי. ב-2004 רכש אייזנברג בחזרה חלק מהמניות של הפועל תל אביב כשעמד בראש קבוצת משקיעים, וחזר לנהל אותה. בהמשך שוב הידרדרה הקבוצה לליגות הנמוכות כשהיא עמוסה בעיות תקציביות. בשנת 2006 למרות זעם האוהדים העביר אייזנברג את אולמה הביתי של הקבוצה, אולם אוסישקין, בחזרה לעיריית תל אביב. המהלך הוביל להקמת קבוצת האוהדים הפועל אוסישקין. ב-2010 הקבוצה עברה לידי עמותת האוהדים, ואייזנברג עזב את הקבוצה באופן סופי.
במקביל שימש אייזנברג גם כבעלי קבוצת כדורסל הנשים של הפועל תל אביב. בשנת 2012 בעקבות קשיים כספיים מתמשכים הפסיק אייזנברג את קיום הקבוצה, ובהמשך אף הושעה מפעילות עקב אי עמידה בחוזים.
פעילות פוליטית.
ב-2006 נבחר אייזנברג במקום ה-13 ברשימת מרצ לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה.
חיים אישיים.
בנו של אייזנברג, רועי, הוא מאמן כדורסל, אשר אימן בין השאר את קבוצות הנשים הפועל תל אביב, (עימה זכה באליפות המדינה) אליצור רמלה ורמת השרון. עד 2012 שימש כמאמן העל של כדורסל הנשים בגאורגיה.
המדינה הקרואטית העצמאית
נסיכות סרביה
נסיכות סרביה (בסרבית קירילית: Кнежевина Србија) היה שמה של סרביה בין השנים 1815–1882. הנסיכות קמה בעקבות המרד הסרבי השני, והוכרה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1830. בשנת 1867 פינו העות'מאנים את כוחותיהם מהנסיכות, ובשנת 1882 בעקבות קונגרס ברלין הוכרזה הנסיכות כממלכת סרביה.
רקע.
בדצמבר 1371, עם מותו של סטפן אורוש החמישי, מלך סרביה אשר היה ערירי, קרסה ממלכת סרביה והתפרקה למספר ישויות. קרבות קשים ומתמשכים עם מניין נפגעים גבוה מול צבאו של מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, בלווי חולשת הממשל המרכזי הסרבי הובילו לשחיקה ביציבותה של הממלכה עד לקריסתה. עד 1459 השלימו העות'מאנים בהדרגה את השתלטותם על כל שטחי סרביה. לאורך השנים השתלטה לפרקים ממלכת הבסבורג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה על חלקים מסרביה וזאת במהלך מלחמות אזוריות מול העות'מאנים.
המרד הסרבי.
תהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית לווה בהחלשות מנגנון הממשל המרכזי על האיילטים השונים ונקיטת מדיניות עצמאית על ידי הוואלים. בשנת 1804 טבחו כוחות יניצ'רים מקומיים במאות בני אצולה סרבית במטרה לחזק את אחיזתם באיילט, ובעקבות אירוע זה פרץ המרד הסרבי הראשון בהובלתו של קאראג'ורג'ה פטרוביץ'. בשנת 1813 עלה בידי העות'מאנים לדכא את המרידה, אך תוצאותיה של המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) אילצו אותם להסכים להעניק אוטונומיה לסרבים. ב-1815 התחדשה המרידה בהובלתו של מילוש אוברנוביץ' והעות'מאנים נאלצו לסגת מאזור בלגרד. לאחר משא ומתן הסכימו העות'מאנים להכיר בנסיכות סרבית אוטונומית במסגרת האימפריה. דה פקטו מדובר היה במתן עצמאות לסרבים. בנובמבר 1817 מינה אוברנוביץ' את עצמו לנסיך סרביה וארגן את רציחתו של מנהיג המרד הראשון קאראג'ורג'ה פטרוביץ' אשר שב לסרביה מהגלות.
נסיכות סרביה.
מילוש אוברנוביץ' כיהן כנסיך סרביה הראשון עד 1839 ובמרבית שנותיו אופיין שלטונו כאוטוקרטי. אופי משטרו הוביל לאי שקט פוליטי ולניסיונות התקוממות, עניין שאילץ אותו לפעול לכינון חוקה בסרביה, והיא כוננה ב-1835. כמו כן הוכר הוכר מעמדה העצמאי של הכנסייה האורתודוקסית של סרביה תחת פטריארך קונסטנטינופול. עד 1830 שלטו הסרבים באזור סנג'ק בלגרד. חולשתם הצבאית של העות'מאנים כפי שהופגנה במהלך מסע הכיבושים של אבראהים פאשא וחששם לאובדן שטחים נרחב באירופה לאחר מלחמת העצמאות היוונית, הובילו את הסולטאן העות'מאני מהמוט השני להסכים להרחבת ניכרת של האוטונומיה הסרבית. מילוש אוברנוביץ' ויתר על כסאו לטובת בנו מילאן אשר נפטר תוך זמן קצר ולכס הנסיכות עלה בנו השני מיכאילו שהיה בן 16 שנים בעת עלייתו לשלטון. לאחר שלוש שנות שלטון הודח מיכיאלו בהפיכה ולשלטון עלה אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ'. אביב העמים לא פסח על אזור הבלקן ובתקופת שלטונו, פרץ המרד ההונגרי וקאראג'ורג'ביץ' שלח כוחות של "מתנדבים" סרבים כדי לסייע במרידה באזור וויבודינה. עם זאת, סירב הנסיך לצרף את כוחות צבא הנסיכות למלחמת קרים לצד הבריטים, הצרפתים והעות'מאנים בשל חששו מתגובת הרוסים, והעניין הוביל להפיכה ולהדחתו בידי בית אוברנוביץ' בשל רצונם למצב את סרביה כגורם דומיננטי אזורי בבלקן וכמשתנה בו יש להתחשב ב"שאלה המזרחית".
אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ' גלה מארצו עם משפחתו ונפטר בטימישוארה שבממלכת רומניה. לשלטון בנסיכות חזר מילוש אוברנוביץ' ולאחר מותו ב-1860 שב לשלטון מיכיאלו אוברנוביץ'. בסיוען של האימפריה הרוסית והאימפריה האוסטרית עלה בידי הסרבים לסיים בהסכם את הנוכחות הצבאית העות'מאנית על אדמתם. ב-1868 נרצח מיכיאלו אוברנוביץ' בידי מתנקש ולשלטון עלה בן דודו בן ה-14 מילאן אוברנוביץ' הרביעי. שנותיו הראשונות בשלטון היו תחת פיקוחה של מועצת עוצרים ומ-1872 עת מלאו לו 18 שנים, שלט באופן עצמאי. הנסיך הצעיר תומרן על ידי הרוסים והאוסטרו-הונגרים וב-1876 הכריז מלחמה על האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים הביסו את הסרבים ורק אולטימטום רוסי מנע את הכרעתם הסופית. תוצאותיה של המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הטיבו עם נסיכות סרביה ובמסגרת סיכומי קונגרס ברלין הכירו המעצמות האירופיות בעצמאות סרביה.
לאחר מכן.
ב-6 במרץ 1882 הכריז הנסיך מילאן הרביעי על סרביה כממלכה ועל עצמו כמלך מילאן הראשון. הממלכה עברה כמה מלחמות והפיכות צבאיות, ואף נכבשה על ידי מעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה, אולם בשנת 1918 הוקמה על בסיסה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שמאוחר יותר הפכה לממלכת יוגוסלביה.
אזור יופי טבעי יוצא דופן
אזור יופי טבעי יוצא דופן (באנגלית: Area of Outstanding Natural Beauty או בר"ת: AONB) הוא אזור כפרי באנגליה, צפון אירלנד או ויילס אשר הוגדר כאזור שימור מיוחד משום נופו הייחודי. אזורים אלו כוללים רמת שימור דומה לפארקים לאומיים, אך נבדלים מהם בכך שהם לא מנוהלים על ידי גוף נפרד אלא כחלק מהמחוזות בהם הם ממוקמים ולרוב כוללים פחות פעילויות לתיירים ומטיילים.
אזורי היופי הטבעי מוגדרים על ידי הארגונים אנגליה הטבעית (באנגליה), משאבי טבע ויילס (בוויילס) והסוכנות לאיכות הסביבה של צפון אירלנד (בצפון אירלנד). בסקוטלנד קיימת הגדרה מקבילה לאזורי שימור ברמה זו אשר נקראים אזור נוף לאומי (National Scenic Area). הגדרת האזורים החלה עם חקיקת חוק הפארקים הלאומיים בשנת 1949 בתור אזורי שימור משלימים לפארקים הלאומיים, כאשר אזור היופי הטבעי הראשון שהוגדר היה חצי האי גובר בשנת 1956. כיום ברחבי אנגליה, ויילס וצפון אירלנד מצויים סך הכל 46 אזורי יופי טבעי יוצא דופן (ראו רשימה בהמשך).
אופיר לוי
אופיר לוי (נולד ב- 7 בספטמבר 1974) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהן כסגן מפקד אוגדת הבשן, שירת כמפקד עוצבת יפתח ובמקביל כראש תורת חיל שריון במז"י.