בשנת 1096 יצא רוברט למסע הצלב, מצבו הכלכלי היה קשה והוא נאלץ למשכן את דוכסות נורמנדיה לאחיו ויליאם עבור 10,000 מרקים. הוא הצליח לאסוף סביבו מספר אצילים בעלי מעמד ושם מכל רחבי צרפת ובהם רוברט השני, רוזן פלנדריה, אטיין השני, רוזן בלואה, אודו בישוף באייה והדוכס של בריטני, הצבא הגדול התנהל בעצלתיים, עצר לתקופת החורף בדרום איטליה והגיע ככוח הצלבני האחרון מתוך 4 לפני חומות קונסטנטינופול. למרות מעמדו וגודל הצבא שתחת פיקודו, היה תפקידו של רוברט מינורי ביחס לשאר נסיכי הצלבנים, הוא חבר לרמון הרביעי, רוזן טולוז וצבאו שכלל אצילים מדרום צרפת ואף נדרש לסיוע כלכלי מידי רמון במהלך המסע, הוא המשיך עם רמון בחלק האחרון של מסע הצלב מאנטיוכיה לירושלים אך כמו בן בריתו נותר ללא אחיזה בעיר וללא נחלה בארץ הקודש. רוברט חזר לאירופה בידיים ריקות אך עם הילה של צלבן ומשחרר ירושלים.
בשנת 1100 חזר רוברט לנורמנדיה, בהיעדרו תפס אחיו הצעיר הנרי את השלטון באנגליה. בשנת 1101 הוביל רוברט כוח פלישה שנחת בפורטסמות', אך הפלישה נכשלה. בהסכם אלטון שנחתם בין שני האחים, ויתר רוברט על תביעתו לכתר האנגלי תמורת תשלום שנתי קבוע. ההסכם גם כלל סעיף לפיו במקרה מוות של אחד הצדדים יירש השני את נחלותיו.
בשנת 1105 אסף הנרי צבא אנגלי ופלש אל דוכסות נורמנדיה ובשנת 1106 הביס את צבאו של רוברט בקרב טינסברי ואיחד את נורמנדיה עם נחלות המלך האנגלי. רוברט נתפס לאחר הקרב, הועבר לאנגליה והעביר את שארית ימיו בכלא. הוא מת בשנת 1134 בטירת קארדיף שבוויילס.
משפחתו.
בעת חזרתו ממסע הצלב נשא רוברט לאישה את סיביליה מקונוורסנו בת אצילים נורמנית מאיטליה. לבני הזוג נולד ילד אחד - ויליאם קליטו. הוא נולד ב-25 באוקטובר 1102, ניסה ונכשל פעמיים לממש את זכותו לרשת את דוכסות נורמנדיה ומת בשנת 1128 מבלי שהותיר יורש אחריו.
אנריקה קפרילס
בירדי
בירדי (באנגלית: Birdy) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1984 בבימויו של אלן פארקר בכיכובם של מת'יו מודין וניקולס קייג'. הסרט מבוסס על נובלה עם אותו שם מאת ווילאם ווארטון.
פסקול הסרט נכתב ובוצע על ידי פיטר גבריאל. חלק מהקטעים מכילים גרסאות חדשות לשיריו של גבריאל מאלבומו השלישי והרביעי.
הסרט זכה לביקורות חיוביות וזכה בפרס הגרנד פרי בפסטיבל קאן.
תקציר העלילה.
בחור צעיר המכונה בירדי יושב על רצפת החדר שלו בבית חולים פסיכיאטרי ונראה שאינו מגיב לסובב אותו. בבית חולים אחר רואים סמל בצבא ארצות הברית בשם אל קולומבטו, פניו חבושות בכבדות. אל משתחרר מבית החולים ונוסע ברכבת ובדרך הוא חושב על חברו בירדי.
[פלאבק משנות השישים בשכונה של מעמד הפועלים בפילדלפיה, פנסילבניה] נער מתבגר שכנויו בירדי מתיידד עם שכנו הסמוך אל קולומבטו, וחולק איתו את אהבתו לציפורים ובפרט כיצד הוא מוקסם מיכולתם לעוף. השניים מתמסרים לתחביבו של בירדי לתפוס יונים כדי לאלף אותן כיונות דואר.
הם שומרים את היונים בכלוב גדול מעץ שבירדי בנה מחוץ לבית הוריו. לילה אחד הם מטפסים לקצה של בית זיקוק, שם בירדי נתלה על זיז כדי לתפוס את היונים המקננות עליו. בירדי מאבד את אחיזתו ונופל מגובה של מספר קומות, אך נוחת על ערמת חול. מסוחרר מעט, הוא אומר לאל שבזמן הנפילה הוא עף. אחרי שבירדי מאושפז בגלל פציעות קלות, הוריו מפרקים את הכלוב.
[מעבר לזמן הסיפור הנוכחי] רס"ן וייס, רופא צבאי, מספר לאל שלמרות שפציעותיו של בירדי קלות יחסית, הוא לא דיבר מאז שנמצא. אל מדבר עם בירדי ארוכות, אך מתוסכל יותר ויותר מחוסר התגובה שלו. לאחר מכן הוא נרגש כאשר בירדי מחייך לבדיחה שהוא משמיע. וייס שולל את התגובה כהתנהגות דיסוציאטיבית.
[פלאשבק] בירדי נעתר לרצונו של אל לעסוק בדבר אחר. לאחר שרכשו פורד משנת 1953 ושחזרו אותו, אביו של אל רושם את הרכב על שמו. אל מסיע את בירדי לטיילת של אטלנטיק סיטי, אך הם נעצרים למחרת לאחר שמר קולומבטו מדווח שהמכונית נגנבה. לאחר שחילץ את הנערים מהכלא, מר קולומבטו מוכר את הרכב. בהמשך בירדי מתעמת איתו וטוען שאסור היה לו למכור את המכונית מכיוון שהיא לא הייתה שלו וכמחאה הוא מסרב לכסף שהוצע לו כפיצוי.
בירדי בונה כלוב ציפורים חדש בחדר השינה שלו ורוכש שתי כנריות. הוא מכנה את הנקבה פרטה ואת הזכר אלפונסו על שם חברו אל. עם חזרתו לבית הספר, בירדי נתקל בחברה לכיתה, דוריס רובינסון, ואל מעודד אותו לבקש ממנה לצאת לדייט. בנשף, בירדי רוקד עם דוריס בלי חשק ומשאיר אותה מבולבלת ומושפלת. לאחר מכן דוריס מסיעה אותו למקום מבודד, שם בירדי דוחה את הפלירטוטים שלה. בירדי חוזר הביתה לחדר השינה שלו ונשכב עירום בכלוב הציפורים. במצב חצי מודע הוא מתבטא על רצונו למות ולהיוולד מחדש כציפור. לאחר מכן הוא מדמיין את עצמו עף כמו ציפור ברחבי חדרו, ברחבי הבית ומחוצה לו בשכונה.
עם סיום הלימודים, השניים מתגייסים לצבא לשרת במלחמת וייטנאם. אל נפצע קשה בהתקסקות מסוק בג׳ונגל ובירדי מאושפז בבית חולים לחולי נפש לאחר שנעדר מהצבא למשך חודש שלם.
[מעבר לזמן הסיפור הנוכחי] אל חושד שבירדי מפברק שיגעון כדי להסתתר מהעולם. הוא משתף את דעתו עם בירדי ומגלה לו שגם הוא מעוניין להסתתר
מהסביבה עקב פציעותיו שלו. בירדי מגיב במפתיע באומרו לאל שהוא לא מדבר אמת. אל מתרגש ובוכה ואז מיידע את ווייס על תגובתו של בירדי, אך כשהרופא מגיע, בירדי שוב שותק. מכיוון שהוא לא רואה התקדמות במצבו של בירדי, וייס מורה לאל לעזוב. אל מסרב ודוחף את הרופא שנמלט מהחדר. לאחר שווייס בורח, שני אחים של בית החולים הפסיכיאטרי נשלחים כדי להכניע את אל. אל נלחם בהם ולוקח את בירדי לגג בית החולים. בירדי ממהר אל הקצה, מרים את זרועותיו כאילו הוא עומד לעוף וקופץ מהגג. אל רץ אל המדף ומוצא את בירדי במפלס אחר של הגג עומד ללא פגע. הוא קורא אליו ״בירדי״ ובירדי מסתכל אליו, מחייך ועונה ״מה״?
חסידות שאץ ויז'ניץ
מעלה המוגרבים
קרן רונן
"קרן רונן" - לקידום אמנים צעירים שוחרי קלאסית היא עמותה ישראלית שמטרתה קידום, תמיכה ועידוד אמנים צעירים בתחומי המוזיקה הקלאסית והמחול.
הקרן הוקמה בשנת 1993 על ידי יפה ישראלי כקרן משפחתית להנצחת זכרו של בנה - רונן ישראלי (1968-1992). הקרן תומכת באמנים צעירים מתקופת בית הספר התיכון ועד לשלבים המוקדמים של הקריירה שלהם כבוגרים.
להשגת מטרותיה עורכת הקרן קונצרטי התרמה מספר פעמים בשנה, בהשתתפות האמנים מקבלי המלגות. הקרן מעניקה במה לאמנים צעירים הנמצאים בראשית דרכם המקצועית וחושפת אותם לקהל הרחב. בין פעילויותיה של הקרן ניתן לציין את השאלת כלי נגינה, תמיכה באודישנים, ביציאה לתחרויות בינלאומיות, הן במימון הנסיעה וכן בסיוע במגורים ויצירת קשרים במוסדות מוזיקה בחו"ל. הקרן פועלת בשיתוף פעולה עם מגמות המוזיקה והמחול בבית הספר התיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין ובית הספר התיכון לאמנויות בחיפה.
לקרן רונן עמותה אחות בארצות הברית בשם "Ronen Foundation of America" אשר תומכת בסטודנטים הישראלים הלומדים בבתי הספר הגבוהים למוזיקה בארצות הברית וברחבי העולם וכן בסטודנטים מקומיים.
קרן רונן מסיעת גם בשיתופי פעולה בין האמנים מקבלי המלגות. כדוגמת הקמתה - בזמנה של שלישיית תל אביב אשר כללה את הפסנתרן יונתן ענר, הכנר מתן גבעול והצ'ילן עירא גבעול.
בין מקבלי המלגות של קרן רונן זמרי האופרה: חן רייס, גיא מנהיים, הילה בג'יו, יסמין לוי-אלנטק, דנה מרבך, אינס מסאלחה, והנגנים: נגן המנדולינה תום כהן, הצ'לנית עדי טל, הפסנתרנים להב שני, טל סמנון, רומן רבינוביץ זוכה פרס רובינשטיין לשנת 2008, יונתן ענר, נטלי טננבאום. דן מושייב- כיום נגן הטימפני הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הכנרים סמיון גבריקוב, הדר כהן והדר רימון. בין הרקדנים זוכי מלגות הקרן: עידן שרעבי, אור כחלון, שני פרץ, ארז אילן, מעיין שיינפלד ואחרים.
החישור
הגומד
יוחנן בן נדבאי
נדבך רבא
יום סרט
יום סרט הוא שם ליום בו חניכי תנועות נוער נהגו להתנדב ולפנות לאזרחים על מנת לגייס תרומות למטרות שונות שנקבעו על ידי המוסדות הלאומיים. בהן סיוע לטיפול בתזונה ומחלות ילדים, סיוע לטיפול ביתומים, תמיכה בקק"ל ובנטיעת יערות, תמיכה בקהילות יהודיות בחו"ל, באירועי מחאה בשלטונות הבריטיים, עזרה בהקמת מועדוני נוער במעברות, סיוע לשארית הפליטה ולאסירי ציון, תמיכה בשירותי ההצלה, ובתנועות הנוער עצמן.
שמו של היום מתייחס לסרט הנייר שהוענק על ידי המתרימים לתורמים, והוצמד בעזרת סיכה על דש בגדם. בנוסף לסרט הודבקה על משקוף בית התורמים מדבקה המעידה על התרומה שניתנה. בחלק מימי ההתרמה אף הוענקו סיכות ובהם פרטיו של הארגון שלמענו הותרמו הכספים. חלק מההתרמות נעשו בפניה ברחוב לעוברים והשבים, גם על ידי נשים מבוגרות, מתנדבות ויצו וארגון אמהות עובדות וחלקן נעשו בחו"ל, בעיקר בקהילות יהודיות עבור הקהילה בארץ ישראל או עבור הקהילה עצמה או אחרות שספגו אבדות ואסונות, בעקבות השואה ומלחמת העולם השנייה.
הענקת הסרט אפשרה לתורמים להתגאות בנדיבותם, אך בלי שפיהם יצטרכו להללם. בנוסף, מטרתה הייתה לעודד את הסביבה לתרומה זהה.
הקש בדלת
השביתה הכללית בוונצואלה 2002-2003
ההפגנה בעקבות הטבח בסברה ושתילה
ההפגנה בעקבות הטבח בסברה ושתילה היא הפגנה של השמאל בישראל שנערכה בכיכר מלכי ישראל בתל אביב ב-25 בספטמבר 1982, בעקבות טבח סברה ושתילה. כונתה בתקשורת: "הפגנת הארבע מאות אלף".
רקע.