מד-עומק מותקן גם בצוללות אך בצוללות צבאיות ופעל רק באם יש צורך מבצעי או בטיחותי דחוף. זאת כיון שהפעלת מד-העומק כרוכה בשידור פעיל עשוי לגלות את קיום ואף את איתור מיקום הצוללת ולגרימת סיכון קיומי לצוללת מצד צוללת או כלי שיט עוין. צוללת גרעינית המפליגה בעומקים גדולים - יותר מ-400 מטר, זקוקה למיפוי קרקעית הים באופן מדויק, ברמה הידרוגרפית של קרקעית הים באזורי הפעולה שלה. אימות המיקום של הצוללת במקרים כאלו, לצורכי ניווט בטוח, נעשה על ידי שימוש במפות הידרוגרפיות של קרקעית הים לניווט באזורי הפעולה בכל האוקיינוסים. בנוסף, לשם אימות מיקומה בפועל ניתן להפעיל לזמן קצר מאוד, כדי למנוע היתגלות, את מד-העומק יחד עם 'סונאר לעקיפת מכשולים' הנותן את תמונת מיפוי הקרקעית, בגיזרת החרטום, לכיוון ההתקדמות, באם הוא רק גיזרתי או עד תמונה הקפית מלאה, דו-ממדית או תלת-ממדית, בהתאמה לתצורה וביצועי הסונאר.
הידרוגרפיה.
באזורים בהם נדרשת מפת עומקים מפורטת, אשר עבורה חייבים להשתמש במדידה מדויקת של ידי גלי קול לעבודת ההידרוגרפיה. ישנם שיקולים רבים בעת הערכת מערכת כזו, אשר אינם מוגבלים לדיוק האנכי, ההבחנה, רוחב האלומה האקוסטי של אלומת השידור/קליטה והתדר האקוסטי של המתמר. מרבית מדי העומק ההידרוגרפיים פועלים על ידי שידור מתקפים של גלי קול אקוסטיים או לייזר לתוך המים.
רוב מדי העומק ההידרוגרפיים פועלים בתדר כפול, כלומר דפק בתדר נמוך, בדרך כלל בסביבות 24kHz. דפק זה יכול להיות משודר במקביל לדפק בתדר גבוה - בדרך כלל בסביבות 200kHz. מכיוון ששני התדרים נפרדים, שני אותות ההחזרה אינם מפריעים זה לזה בדרך כלל. ישנם יתרונות רבים של הדהוד בתדר כפול, כולל היכולת לזהות שכבת צמחייה או שכבת בוץ רך על גבי שכבת סלע בקרקעית הים.
רוב הפעולות ההידרוגרפיות משתמשות ב-מתמר של 200kHz, או מדי עומק המבוססים על טכנולוגית לייזר בשם LIDAR ופועל בעיקר מכלי טיס, לרוב מטוס קל או מסוק, המתאימים לעבודות בקרבת חוף בעל עומק עד 100 מטר. למדידות מים עמוקים יותר דרוש מתמר בתדר נמוך יחסית שכן לאות האקוסטי של תדרים נמוכים הנחתה נמוכה יותר בעמוד המים. התדרים הנפוצים למדידת מים עמוקים הם 33kHz ו-24kHz.
רוחב האלומה של המתמר הוא גם שיקול עבור ההידרוגרף, שכן כדי להשיג את ההבחנה הטובה ביותר של הנתונים שנאספו עדיף רוחב אלומה צר. ככל שתדירות הפעולה גבוהה יותר, כך רוחב האלומה צר יותר. לכן, זה חשוב במיוחד כאשר מבצעים מדידות במים עמוקים, שכן 'טביעת הרגל' המתקבלת, על פני הקרקעית, של הדפק האקוסטי היא גדלה ככל שקרקעית ים עמוקה יותר.
מד-עומק רב-ספקטרלי רב-אלומות הוא הרחבה של מד-עומק בעל אלומה אנכית בתדר כפול בכך, כמו גם מדידת שני תדרים ישירות מתחת לסונאר בשני תדרים שונים; הוא מודד אותות מרובים בתדרים מרובים, במספר זוויות השפלה שונות ומספר מיקומים שונים על קרקעית הים. מערכות אלה מוכרות בשם מד עומק רב-תדרים ואלומות .
מדי עומק משמשים ביישומי מעבדה לניטור תהליכי נדידת משקעים (על קרקעית הים), סחיפה ושחיקה במודלים מוקטנים (מודלים הידראוליים, זרימת מים). נתונים אלה יכולים לשמש גם ליצירת עקומות של קווי מתאר תלת ממדיים של תיאור התהליכים.
תקנים למדידת עומק עבור הידרוגרפיה.
הדיוק ורמת הדיוק (מאופיין בדרך כלל על ידי סטיית התקן שלו) הנדרשים של מד העומק ההידרוגרפי מוגדרים על ידי הדרישות של הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי (IHO) עבור סקרים שיש לבצע לפי תקני IHO . ערכים אלה כלולים בפרסום S44 של IHO.
על מנת לעמוד בתקנים אלה, על המודד לשקול לא רק את הדיוק האנכי והאופקי של מד העומק והמתמר שלו, אלא את מערכת הסקר בכללותה. ניתן להשתמש בחיישן תנועה, במיוחד ברכיב האנכי (במד עומק בעל אלומה בודדת) כדי להפחית איפנון התדר (על ידי אפקט דופלר) עבור תנודות כלי השיט מעלה ומטה על פני המים בגלל גלי הים. לאחר ביסוס כל אי הוודאות של כל חיישן, ההידרוגרף יצור תקציב אי ודאות כדי לקבוע אם מערכת הסקר עומדת בדרישות שנקבעו על ידי IHO.
לארגונים הידרוגרפיים שונים תהיה ערכה משלהם של נוהלי שטח וספרי הדרכה שידריכו את המודדים שלהם לעמוד בתקנים הנדרשים. שתי דוגמאות הן הפרסום של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית EM110-2-1003, ו-NOAA Field Procedures Manual, באתר האינטרנט של National Oceanic and Atmospheric Administration .
היסטוריה.
הממציא הגרמני אלכסנדר בהם קיבל פטנט גרמני מס' 282009 על המצאת מד-עומק "(מכשיר למדידת עומקי הים ומרחקים וכיוון של ספינות או מכשולים באמצעות הד של גלי קול מוחזרים)" ב-22 ביולי 1913.
אחת מיחידות מד-עומק המסחריות הראשונות הייתה Fessenden Fathometer, שהשתמשה במתנד מסוג Fessenden כדי ליצור גלי קול. מכשיר זה הותקן לראשונה על ידי חברת 'סיגנל צוללות' בשנת 1924 על אוניית ה-M&amp;M SS Berkshire.
רב-גונדר
שמע ישראל (פרשיה)
שמע ישראל היא פרשיה מפרשת ואתחנן בספר דברים. היא אחת משלוש פרשיות "קריאת שמע", הנאמרות בתפילות שחרית וערבית, אחת מארבע הפרשיות הנמצאות בתפילין, נכתבת בתוך המזוזה יחד עם פרשת "והיה אם שמוע".
תוכן.
הפרשיה נפתחת בקריאה של משה לעם ישראל שה' הוא האלוהים והוא יחיד:
ה'-ט'.
בהמשך הפרשיה מפרט משה את הפעולות המעשיות שישראל צוו עליהם; אהבת ה', לימוד תורה את הבנים, מצוות תפילין ומזוזה:
בקריאת שמע.
"שמע ישראל" היא הפרשיה הראשונה משלוש הפרשיות של קריאת שמע:
"פרשת שמע" היא הראשונה בקריאת שמע מפני שיש בה ייחוד ה', אחריה והיה אם שמוע שיש בה ציווי על זכירת שאר כל המצוות, ואחר כך פרשת ציצית. לדעת רבי אריה לייב גינצבורג, חובת קריאת שמע מדאורייתא כוללת רק את פרשיית שמע, ואילו פרשיות "והיה אם שמוע" ו"פרשת ציצית" צורפו לקריאת שמע מתקנת חכמים.
בקריאת שמע על המיטה.
בקריאת שמע על המיטה, בטרם השינה, מעיקר הדין יש צורך לקרוא רק את פרשית "שמע ישראל".
אולם, יש מן האחרונים הסבורים, בעקבות האר"י, שראוי לקרוא את קריאת שמע במלואה, לרבות הפרשיות האחרות, משום שבקריאת שמע במלואה (עם אמירת "אל מלך נאמן") יש 248 מילים, כנגד 248 איברי הגוף.
בתפילין.
"שמע ישראל" היא אחת מארבע הפרשיות הנכתבות בתפילין, מאחר שהוזכרה בה מצוות תפילין:
שאר הפרשיות הן:
במזוזה.
המזוזה היא קלף עליו נכתבות בכתב סת"ם שתי פרשיות מהמקרא שבתוכנן נזכר הציווי על מצוות מזוזה:
אמירה בעת מוות על קידוש השם.
בתלמוד הבבלי מופיע סיפור מותו של רבי עקיבא, המדגים אמירת "שמע ישראל" בעת מוות על קידוש השם:
קישורים חיצוניים.
שמע ישראל בביצועו של זכריה ג'קי מקייטן
האגודה החדשה לאמנים
האגודת החדשה לאמנים -(בהונגרית: Képzőművészek Új Társasága ; בראשי תיבות: KUT או KÚT), הייתה אגודה של קבוצת אמנים הונגרים שהיו חסידי מגמות האמנות המודרניות. היא הייתה ממשיכתם של השמונה ופעלה בין השנים 1924 לבין 1949.
היסטוריה.
קבוצת האמנים ההונגרית הזו נוסדה ב-1924 ופעלה עד 1949. רבים מחבריה היו ציירים יהודים-הונגרים. הם הכריזו על עצמם כיורשי השמונה והיו חסידי מגמות האמנות המודרניות. במשך זמן מה שאיפותיהם היו קרובות לאלו של פוסט-אימפרסיוניסטים, הקוביסטים והאקספרסיוניסטים הגרמניים הצרפתיים. הנשיא הראשון של KÚT היה אדן מארפי, לאחר מכן כל הציירים המצטיינים קיבלו על עצמם את עבודת הנשיאות. המגזין שלהם, ששמו היה תחילה Kút, ואחר כך "אוי סין" (צבע חדש - Új szín")", נערך על ידי מיקלוש רוז'ה (סופר אמנות) בשנים 1926–1927, שהגיע רק ל-11 גיליונות, והופעתו נפסקה עקב קשיים כלכליים.
תערוכת הבכורה הראשונה שלהם נערכה במוזיאון ארנסט במאי 1924, והמשיכו להציג בכל שנה בסלון הלאומי או בהיכל האמנות. מספר חברי קבוצת האמנים בשנות ה-30 עמד על כ-80, ומספר החברים התומכים בעבודת הקבוצה עמד על כ-40 אמנים נוספים. חשוב מאוד לציין שלא קבוצה זו ולא קבוצות אחרות של אמנים היו סגורים הרמטית. הוזמנו לא פעם לתערוכות גם אמנים מחוץ לקבוצה, או הצטרפו מדי פעם לתערוכות אחרות. תרגולת זו של סובלנות כבר התפתחה במושבת האמנים של באיה מארה. התרגולת נמשכה באופן אינסטינקטיבי, שכן ניתן היה לעבוד בתוך ומחוץ לבית הספר בבאיה מארה, כך היה גם בתוך קבוצת האמנים, שכן המטרה הייתה רק לאפשר לחסידי הקבוצה להתאחד. KUT יכול להיחשב לאחד האגפים של אסכולת פריז, ובגלל הרוחניות הצרפתית שלהם הם הותקפו על ידי בני הדור ההונגרים.
KÚT העניק לראשונה פרסים בשנת 1927, נוהלי התגמול שלהם נשמרו לאורך כל הדרך, והפרסים שלהם כוסו על ידי תרומות מדי פעם.
מפתח העיר
אות מפתח העיר הוא עיטור כבוד המדמה את מפתח העיר הניתן על ידי ראש העיר.
העיטור ניתן לעיתים בהחלפת ראש עירייה, כאות כבוד לאישים שונים בהערכה על פועלם, ולערים שונות בעולם כהבעת קרבה.
לעיתים מכונה המפתח "מפתח זהב".
מקור.
המנהג מתוארך לימי הביניים, אז ערי אירופה היו מוקפות חומות או גדרות עם שערים נעולים. ייתכן שהמפתח לשערי העיר ניתן למכובד שהגיע לשם, כמו שליט זר בכדי להראות שהוא התקבל לעיר מרצונו וכחבר. מפתחות העיר נמסרו גם לסוחרים ודיפלומטים חשובים כדי שיוכלו לנוע בחופשיות לעיר מבלי לשלם מכס שערים.
גרסה אחרת קובעת שהמלכים החדשים שהוכתרו מימי הביניים ביקרו באזורים כדי לאשר מחדש את כוחם וקיבלו את המפתחות כאות להסכמתם המקומית.
בימינו המפתח ניתן בכמה אירועים, בהחלפת ראש עיר, בכריתת ברית ערים תאומות, ולאישים שונים בהערכה על פועלם.
אישים שקיבלו את מפתח העיר בישראל.