מקור שמה של הממלכה בשם קלטי. ישנה סברה כי מקור השם במילה "דייפר" ("Deifr") שמשמעה מים, וישנה סברה שמקור השם במילה "דארו" ("Daru") שמשמעה עץ אלון, כאשר הכוונה לאזור סביב הנהר דארוונט שביורקשייר הקרוי בקלטית על שם עצי האלון שסביבו.
גאוגרפיה.
גבולותיה המדויקים של הממלכה אינם ידועים כיום. על פי כתביו של סימון מדורהאם השתרעה הממלכה בין נהר ההאמבר והנהר טיין, אולם בפועל השטח שבין הנהר טיז לבין הנהר טיין היה בלתי מיושב.
היסטוריה.
המלך הראשון של ממלכת דיירה אשר שלטונו מתועד בכתובים הוא המלך אלה אשר מלך בשלהי המאה השישית, לאחר שכבש את שטחי הממלכה מהשבטים הברטונים שחיו בהם.
האיחוד עם ממלכת דיירה.
נכדו של אידה, אתלפירת', מלך נורת'מבריה איחד את ממלכת ברניקיה עם ממלכת דיירה, בשנת 604 ושלט בשתי הממלכות כממלכה מאוחדת ששמה נורת'מבריה. אתלפירת' הובס ונהרג על ידי ראדוולד, מלך ממלכת מזרח אנגליה (אשר נתן מחסה לאדווין, בנו של אלה, מלך דיירה שהובס על ידי אתלפירת') בשנת 616. לאחר נפילתו של אתלפירת' בקרב עלה אדווין לשלטון ושלט על ממלכת נורת'מבריה המאוחדת. אדווין יצא כנגד השבטים הברטונים שסביב ממלכתו, ניצח אותם בקרבות רבים, והגדיל את שטחי ממלכתו לכיוון צפון ומערב (ובכך התקרב לשטחי ויילס). אדווין הובס ונהרג בקרב אטפילד צ'ייס ב-12 באוקטובר 633 על ידי קאדוואלון אפ קאדאפן, מלך גווינד ועל ידי בן בריתו פנדה מלך ממלכת מרסיה, ונורת'מבריה התחלקה שוב לשתי ממלכות נפרדות.
ממלכה עצמאית בשנית.
אוסריק, אחיינו של אדווין, עלה לשלטון לאחר אדווין, אולם בנו, אסוויין הוצא להורג על ידי אוסוויו, מלך נורת'מבריה בשנת 615. במשך מספר השנים שלאחר מכן נשלטה ממלכת דיירה על ידי אתלוולד, בנו של אוסוולד, מלך ברניקיה.
ממלכת ברניקיה
ברניקיה (באנגלית (ובלטינית): Bernicia; באנגלית עתיקה: Bernice או Beornice) הייתה ממלכה שהוקמה על ידי שבטים אנגלים בדרום מזרח סקוטלנד ובצפון מזרח אנגליה של ימינו, במהלך המאה השישית. במאה השביעית אוחדה הממלכה עם ממלכת דיירה לממלכה אחת - ממלכת נורת'מבריה.
גאוגרפיה.
שטחה המדויק של ממלכת ברניקיה אינו ידוע כיום. משערים כי שטחי הממלכה השתרעו על פני מחוזות נורת'מברלנד, דורהאם, ברוויקשייר ומזרח ולת'יין של ימינו, היינו בין הנהר פורת' לבין הנהר טיז.
מקור השם.
ממלכת ברניקיה מוזכרת ב"היסטוריה בריטונום" מהמאה התשיעית בשם "ברניך" ("Berneich") או "בירנייך" ("Birneich"), שמה הוולשי העתיק של הממלכה. לא ברור אם שם זה היה הצורה הוולשית של שם הממלכה, או אם מאוחר יותר, השם האנגלי התבסס על הכינוי הוולשי למקום בו הייתה ממוקמת הממלכה.
המלומד קנת' ג'קסון סבור כי משמעות השם "ארץ מעברי ההרים" (Land of the Mountain Passes).
היסטוריה.
האזור בו הייתה ממוקמת הממלכה היה האזור ביו ישבו הווטאדיני. אזור זה כונה בוולשית "ייר הן אוגלד" ("הצפון הישן" - "Yr Hen Ogledd"). בירת הממלכה הייתה ככל הנראה במקום בו ממוקמת כיום העיר במבורג.
ייתכן והמתיישבים האנגלים הראשונים, התיישבו באזור של ברניקיה עוד בשלהי התקופה הרומית, והיו שכירי חרב שהגנו על חומת אדריאנוס. סברה אחרת כי המתיישבים האנגלים הגיעו למקום מממלכת דיירה בראשית המאה השישית.
המלך המתועד הקדום ביותר של הממלכה הוא אידה אשר עלה לשלטון בשנת 547. לאחר מותו שלטו אחריו בניו, אשר לחמו בממלכות הבריטוניות שסביבם. בהמשך החלו האחים הלוחמים להילחם זה בזה ופרצה בממלכה מלחמת אזרחים.
האיחוד עם ממלכת דיירה.
נכדו של אידה, אתלפירת' איחד את ממלכתו עם ממלכת דיירה, בשנת 604 ושלט בשתי הממלכות כממלכה מאוחדת ששמה נורת'מבריה. אתלפירת' הובס ונהרג על ידי ראדוולד, מלך ממלכת מזרח אנגליה (אשר נתן מחסה לאדווין, בנו של אלה, מלך דיירה שהובס על ידי אתלפירת') בשנת 616. לאחר נפילתו של אתלפירת' בקרב עלה אדווין לשלטון ושלט על ממלכת נורת'מבריה המאוחדת. אדווין יצא כנגד השבטים הברטונים שסביב ממלכתו, ניצח אותם בקרבות רבים, והגדיל את שטחי ממלכתו לכיוון צפון ומערב (ובכך התקרב לשטחי ויילס). אדווין הובס ונהרג בקרב אטפילד צ'ייס ב-12 באוקטובר 633 על ידי קאדוואלון אפ קאדאפן, מלך גווינד ועל ידי בן בריתו פנדה מלך ממלכת מרסיה, ונורת'מבריה התחלקה שוב לשתי ממלכות נפרדות.
לאחר פירוד הממלכות נשלטה הממלכה על ידי אאנפירת' בנו של אתלפירת', אולם לאחר שנת שלטון אחת יצא לקרב נגד קאדוואלון, בו הובס ונהרג. אחיו של אאנפירת', אוסוולד תקף את קאדוואלון והביסו בקרב הייוונפילד בשנת 634. לאחר ניצחונו השתלט על ממלכת דיירה, ואיחד בשנית את הממלכות. החל מתקופה זו נחשבת ממלכת נורת'מבריה לממלכה אחת, אף שבמשך מספר שנים משלו מלכים הכפופים למלך נורת'מבריה בממלכת דיירה.
זוגיות של תמורה
מלכי נורת'מבריה
מקורה של ממלכת נורת'מבריה באיחוד של שתי הממלכות האנגליות ברניקיה ודיירה. שתי הממלכות אוחדו על ידי אתלפירת' בשנת 604 לערך.
הממלכה נותרה מאוחדת למעט שתי תקופות:
מלכי נורת'מבריה בתקופת השלטון הנורדי.
בשנת 954 הפכה ממלכת נורת'מברלנד לחלק ממלכת אנגליה.
יעקב כהן (ראש מועצה)
יעקב כהן (13 בספטמבר 1918 – 3 באוקטובר 2006) היה מנהל אדמיניסטרטיבי של כתב העת "מערכות", מפקד המרחב הדרומי של שירות הביטחון הכללי, מקים הש.א. – יחידת המודיעין החשאית של מס הכנסה, ראש המועצה הראשון של קריית אונו ומנכ"ל איגוד חברות הביטוח.
ביוגרפיה.
יעקב כהן נולד בפלאואן שבגרמניה הסקסונית ב-13 בספטמבר 1918, למשפחה שהגיעה מלודז' שבפולין, בן שלישי לפנחס אלעזר ולחנה, שנפטרה כאשר יעקב היה כבן שש. בשנת 1934 הוא עלה ארצה לבדו במסגרת "עליית הנוער", והיה בן 19 כשהחל לעבוד בחנות הספרים "בלומשטיין", ברחוב נחלת בנימין בתל אביב. הוא הפך למנהל בחנות, ובזכות הצלחתו בניהול הוצעה לו שותפות בחנות בלא השקעה מצדו.
על אף ההצעה הנדיבה והמפתיעה העדיף כהן לשרת את המדינה שבדרך. הוא שימש כמנהל האדמיניסטרטיבי של כתב העת הצבאי "מערכות" ומילא מספר תפקידים במסגרת השירות הביטחון הכללי, ביניהם את תפקיד מפקד המרחב הדרומי. לאחר מכן, נענה לבקשתו של שר האוצר דאז, לוי אשכול, להקים יחידת מודיעין חשאית עבור מס הכנסה, שנקראה הש.א..
קריית-אונו.
בשנים 1953–1954 פעל בהתנדבות כיו"ר הוועד המקומי של כפר אונו. בשנים 1954–1969 כיהן תחילה כראש הוועד הזמני, ולאחר מכן – כראש המועצה הראשון של קריית אונו.
בראשית ימיו כיו"ר הוועד המקומי כפר-אונו היה שייך למועצה האזורית אונו שישבה בכפר אז"ר וכללה את היישובים כפר אז"ר, כפר אונו, קיבוץ אפעל ורמת פנקס. מאוחר יותר יזם יעקב כהן את הקמת קריית אונו כישוב עצמאי שאינו מסונף יותר למועצה האזורית אונו שהייתה חקלאית, שדגלה בצביון חקלאי והתנגדה לבנייה רוויה.
לאחר שהתנתקו מהמועצה האזורית אונו, תושביו הוותיקים של כפר אונו התמודדו עם אלפי עולים חדשים שאכלסו את המעברה הגדולה ביותר בארץ. יעקב כהן ראה את חיסול המעברה כאחד היעדים המרכזיים בתפקידו. הוא סייע לכל תושבי המעברה לעבור מצריפים למבני קבע ולקבל הלוואות מוסדיות שונות כדי שיוכלו לרכוש את בתיהם. יעקב כהן האמין כי היישוב יתפתח רק אם תתאפשר בנייתם של בתים נוספים שבהם יוכלו להתגורר גם תושבי המעברה, שאותה הצליח לפרק. בפועל, הוא היה הראשון מבין המנהיגים המקומיים שהצליח להטמיע מעברה גדולה בתוך ישוב ותיק.
כהן הנהיג זמני תקן במתן תשובות לפניות אזרחים ודגל במדיניות של "דלת פתוחה" - כל אזרח היה יכול להגיע לפגישה אישית איתו בשעות אותן ייעד לקבלת קהל.
כדי להמשיך בתנופת הבנייה והפיתוח של קריית אונו הבין כהן שעליו לגייס כספים רבים בקרב משקיעים שונים בארץ ובעולם, רעיון חדשני שלא היה מקובל באותם הימים ואף עורר תרעומת והתנגדויות נמרצות. בסופו של דבר הוא קיבל את האישור הממשלתי לפעול בדרכו. מן המשקיעים דרש לאפשר לתושבים לקבל משכנתא בגובה של 50%–55% מסכום הקנייה, בעוד שבארץ היה מקובל אז לתת משכנתא של 25% בלבד. הפרויקט הצליח. כך הוקמה שכונות קיראון, שהייתה השכונה הראשונה בארץ שנבנתה בסיוע של משקיעים חיצוניים. בזכות פיתוח זה הגיעה לקריית-אונו אוכלוסייה צעירה וחדשה, אשר תרמה רבות לפיתוח המקום. נוסף על קיראון הוקמו אז שכונות נוספות, וביניהן: רימון, גרין ועוד.
כהן יזם תוכנית סיוע ייחודית עבור זוגות צעירים, אשר הצליחה מאוד ואף אומצה על ידי משרד השיכון כתוכנית ארצית.
הוא אף יזם בהצלחה את פינוי שכונת "גבעת ברכה", שהיה בין הפרויקטים הראשונים בארץ שכונו "פינוי בינוי". תושבי "גבעת ברכה" התגוררו בדירות זעירות של 28 מ"ר, והוא דרש מן הקבלנים לאפשר לכל מי שרוצה לעזוב את דירתו ולהחליפה באחרת ללא מגבלת כמות. הוא הצליח במשימה וכך תושבי השכונה זכו למגורים בדירות מרווחות יותר.
תכנן את היישוב בסיועה של ועדה ארכיטקטונית, שבה היו חברים האדריכלים המובילים בארץ בזמנו, ואף דגל ברעיון "הקריה הירוקה", עוד לפני שהצבע הירוק, כגישה של פיתוח סביבתי, הפך למקובל בחשיבה עירונית.
העתיד בחינוך.
הקים בקריית אונו בית ספר תיכון, על אף התנגדותו של משרד החינוך, ובדרך זו חסך מילדי היישוב את הצורך בנסיעות מחוצה לו. קריית אונו הייתה גם מן היישובים הראשונים בארץ, שבהם הוקמה חטיבת ביניים. יעקב כהן קידם רעיון זה כי האמין שהוא יעלה את רמת הלימודים של כל צעירי הקריה, כולל יוצאי המעברה, וישפר את הקשרים בין האוכלוסיות השונות ביישוב. הוא האמין ברעיון האינטגרציה בין האוכלוסיות השונות ביישוב והצליח ביישום הרעיון החברתי החשוב הזה באופן מרשים.