הספר מציג בפני הקורא לראשונה את אחמד עבד אל-ג'ואד, סוחר אמיד בשוק של קהיר, את אמינה, אשתו הנאמנה, ואת חמשת ילדיהם של השניים: יאסין הבן הבכור, בנו של אל ג'ואד ושל אשתו הקודמת, המקבל את אמינה כאמו המאומצת. פהמי הבן האמצעי, סטודנט למשפטים וצעיר חולמני ההופך למהפכן נלהב למען התנועה לעצמאות מצרים. כמאל הבן הצעיר, תלמיד בית ספר שקדן בבית הספר הדתי אגא חליל שבמרכז קהיר, אשר במהלך עלילת הספרים הופך במידה רבה לגיבורה האמיתי של הטרילוגיה. חדיג'ה האחות הבכורה, אשר חרף חזותה המרירה והזועפת חלומה הגדול הוא להינשא חרף פגמיה החיצוניים, ועאישה הבת הצעירה, היפהפייה של המשפחה אשר נאלצת להתמודד עם החלטתו של אביה שלא להסכים לנישואיה טרם נישואי אחותה הבכירה.
הספר עוקב אחר חייהם של בני המשפחה, כמשפחה ממוצעת מהמעמד הבינוני-גבוה בקהיר של העשור השני של המאה ה-20, אשר נאלצים לחיות תחת שלטונו הסמכותי, ולעיתים אף הרודני, של אבי המשפחה, עבד אל-ג'ואד, אשר שולט במשפחתו ביד רמה. הספר מתמקד במידה רבה בעלילותיהם השונות של שלושת בני המשפחה, יאסין, פהמי וכמאל, אשר פועלים כל אחד בדרכו על מנת להגשים את שאיפותיהם, וזאת יחד עם כפיפותם המוחלטת להלכה למרותו של האב. כמו כן הספר עוקב אחר שאיפתן של שתי בנות המשפחה, חדיג'ה ועאישה, למצוא חתן, ואת הסכסוך הסמוי בין שתיהן לנוכח החלטתו הנחושה של האב שלא לאפשר את נישואיה של עאישה, הבת הצעירה, טרם נישואיה של חדיג'ה.
במהלך העלילה, האידיליה המוצגת בספר, אודות משפחה אשר מתקיימת למעשה במעין עולם משלה, נשברת בהדרגה בעקבות הניצנים הראשונים של המרד המצרי כנגד השלטון הקולוניאלי במצרים, אשר מתבטא בספר באמצעות תיאור מאבקו של המנהיג המצרי סעד זע'לול למען עצמאותה של מצרים. התסיסה ברחוב המצרי כנגד השלטון הבריטי, אשר זוכה לתיאור נרחב בספר, עתידה להשפיע ישירות על חיי המשפחה, בעקבות התגייסותו של הבן האמצעי פהמי, לטובת המטרה, וכתוצאה מכך לתחילתה של שרשרת אירועים אשר מאיימת לפרק את המשפחה כליל.
תרגום לעברית.
הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1981.
פלאי תבל
רשימות פלאי תבל
בורסה לניירות ערך בניו יורק
הפריה תוך רחמית
שמשון רוזן
שמשון רוזן (12 בספטמבר 1952 - 16 בדצמבר 2011) היה איש צבא, יזם ופעיל למען הקהילה והסביבה.
החל את דרכו הצבאית כבוגר מצטיין בקורס צוות אוויר, דרך מגוון משימות טיסה במהלך מלחמת יום הכיפורים ועד מטס חיל האוויר מעל אושוויץ. השתחרר בדרגת אלוף-משנה כמפקד כנף 2.
לרוזן תואר ראשון בהנדסת חשמל ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון. היה נשוי לד"ר ענת רוזן, ואב לשלושה. לאחר שחרורו החל את דרכו האזרחית כיזם במספר חברות במשק. בהמשך הוביל מספר תהליכים למען הקהילה והסביבה.
ביוגרפיה.
שמשון רוזן, בנם של ציפורה וצבי, נולד בשכונת ארנונה בירושלים, בסמיכות לגבול הירדני. למד בבית ספר יסודי בקיבוץ רמת רחל ומשם עבר לבית ספר גאולים ולגימנסיה העברית רחביה.
במהלך מלחמת ששת הימים הופצץ בית המשפחה ממרגמות של צבא ירדן שעמדו על הגבעה של מנזר מאר אליאס, ההפצצה בוצעה לאחר שכדור ירדני פגע באחד מבלוני הגז בדירת המשפחה, יצר התלקחות והאיר לכוחות האויב את הבית (באותם ימים האפילו תושבי העיר את האורות להימנע מפגיעות של צבא ירדן אשר הפציץ את הרבעים היהודיים בעיר). למזלה של המשפחה לא נפגע אף אחד מקרב המשפחה בהפצצה.
בחיל האוויר.
רוזן התגייס בשנת 1970 לקורס טיס וסיים כחניך מצטיין במגמת נווטי קרב. בשנים אלו נהוג היה שהחניך המצטיין יכול לבחור לאיזו טייסת מבצעית יצטרף לאחר הקורס. רוזן בחר בטייסת 119, הידועה בשם טייסת ה"עטלפים" כיוון שהייתה הטייסת המבצעית ביותר בחיל, בעלת מטוסי מקדונל דגלס F-4 פנטום מתקדמים.
ב-13 בספטמבר 1973 הוזנק רוזן לטיסתו המבצעית הראשונה. במסגרת טיסה זו הפילו רוזן והטייס, רפי קורן, במטוס קורנס מס' 156,מטוס מיג 21 סורי שחדר לשמי ישראל.. ביום זה הופלו מטוסי אויב רבים בידי חיל האוויר. קרב האוויר של 13 בספטמבר 1973.
מלחמת יום הכיפורים.
במלחמת יום הכיפורים טס רוזן במספר רב של טיסות מבצעיות נועזות לעומק שטח האויב (באותן שנים מטוס הפנטום אפשר את היכולות המתקדמות של חיל האוויר). במסגרת הלחימה השתתף במבצע לתקיפת המטכ"ל הסורי. משימה אשר הובלה על ידי ארנון לבושין סגן מפקד הטייסת. השתתף בעשרות גיחות הפצצה של סוללות קרקע-אוויר של צבא סוריה ברמת הגולן וצבא מצרים בחצי האי סיני, גיחות תקיפת אתרים אסטרטגיים של האויב וסיוע לכוחות היבשה בלחימה.
קריירה אזרחית.
לאחר הפרישה מהחיים הצבאיים פנה רוזן לשוק התעשייה הביטחונית. עבד בין היתר בחברת BVR, חברת אלביט-אלאופ וחברות נוספות. היה מנכ"ל חברת SARI דרכה פעל בתעשיית ההיי טק הישראלית
רוזן היה בוגר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בתואר B.Sc. בהנדסת חשמל ו-MBA.
באחת מהפעילויות המרכזיות בתחום הסביבה והקהילה הוביל רוזן את המאבק כנגד הקמת תחנת כוח בלב אזור התעשייה של העיר קריית מלאכי. מאבק זה נועד להרחיק את התחנה מתושבים, בתי ספר, מרכזי קניות גדולים וריכוז גדול של גז אמוניה במפעלים הסמוכים.
מותו.
ב-16 בדצמבר 2011, בעת טיסה אזרחית בשמי המדינה עם הטייס אלחנן שמואלי נכנס המטוס להזדקרות, צלל והתרסק בעיר מודיעין-מכבים-רעות
הלווייתו נערכה במושב תימורים, מקום מגוריו. בהלוויה נכחו אלפי חברים, משפחה, קציני חיל האוויר ומוקירים מהאזור. בין הסופדים נאם חברו הטוב דודי לבנון אשר סיכם במילותיו "שמשון היה החבר הטוב ביותר של כל-כך הרבה אנשים הנמצאים פה היום"
דוד הקשר
הרב דוד הקשר (י"א בסיוון תש"ג, 14 ביוני 1943 - ט"ז באייר תשנ"ז, 23 במאי 1997) היה ר"מ בישיבת ישיבת קול תורה בירושלים במשך כעשרים וחמש שנה.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה לשמעון וחנה הקשר, יוצאי גרמניה שעלו ארצה ערב מלחמת העולם השנייה, צאצאי הרב אפרים הקשר, הדיין מהמבורג, מחבר הספרים "אדני פז" ו"לוית חן". בתום לימודיו היסודיים עבר ללמוד בישיבה הקטנה של ישיבת קול תורה בירושלים. בשל קשיי התחבורה של אותה תקופה לא שב לביתו במשך כל ה"זמן". לאחר סיום לימודיו בישיבה הקטנה עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני ברק, והיה מקורב לראשי הישיבה ולמשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין.
בשנת תשכ"ח (1968) נישא למרים שינדלהיים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל האברכים של ישיבת פוניבז'. בשנת תש"ל (1970), בהיותו בן 27, הוצע לו להצטרף לצוות הר"מים בישיבת קול תורה. בתחילה סירב בשל גילו הצעיר, אולם בעקבות הכרעת המשגיח הרב לוינשטיין נענה להצעה. הוא שהה בישיבה במשך כל השבוע ושב למשפחתו בבני ברק בשבתות. בזמן אלול הראשון עזב את משרתו ושב לכולל בבני ברק, אך בעקבות הוראת הרב לוינשטיין שב לאחר מכן למשרתו החדשה בישיבת קול תורה. הוא עבר עם משפחתו להתגורר בסמוך לישיבה בשכונת בית וגן בירושלים.
מדי ליל שישי נהג למסור להם "ועד" לתלמידי חו"ל בישיבה.
הקים כולל אברכים בישיבת מאור התורה בירושלים, ומסר לאברכים שיעורי תורה בסוגיות שאינן נפוצות בישיבות. לאחר פטירת הרב יחזקאל אברמסקי, ירש את מקומו במסירת שיעורו היומי לקבוצת "בעלי בתים" תושבי בית וגן.
בשנות החמישים לחייו חלה בסרטן. הוא נסע לארצות הברית לטיפול במחלתו. בתקופת שהותו בארצות הברית מסר שיעורי תורה לתלמידי ישיבה מקומיים ועסק גם בפסיקת הלכה. כמו כן נהג לשלוח לתלמידיו בישיבת קול תורה שיעורי תורה בכתב וכן רשימות ובהן ציוני "מראי מקום" למפרשי התלמוד על הסוגיות שנלמדו בישיבה.
נפטר בארצות הברית בערב שבת ט"ז באייר תשנ"ז. הלווייתו יצאה מישיבת תורה תמימה בניו יורק, ולאחר השבת הועלה ארונו לישראל והוא נקבר בחלקת הרבנים החדשה בהר המנוחות בירושלים. בהוראת המשגיח הרב גדליה אייזמן נכתב על מצבתו התואר "איש האשכולות".
משפחתו.
אחיו הגדול הרב ברוך הקשר, שימש ר"מ בישיבת אור ברוך. גיסו הוא הרב אביגדור צבי שינדלהיים, מראשי ישיבת דרכי משה בבני ברק. בין חתניו: הרב משה יהודה שניידר תלמידו ומקורבו של הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, (נכד הרב משה שניידר); הרב שאול, בנו של הרב חיים קלופט (שניהם ראשי ישיבת קהילות יעקב); ומאיר, בנו של הרב אליעזר מרקוביץ, ראש הכולל של ישיבת בית מאיר.
החלוקה הפוליטית של ויסקונסין
עמירן
Anna (Go to Him)
אנדריי ביילי
אנדריי ביֵילי (רוסית: Андре́й Бе́лый) הוא שם העט של הסופר בוריס ניקולאביץ' בוּגאיֶב (Бори́с Никола́евич Буга́ев 26 באוקטובר 1880 - 8 בינואר 1934), אחד מהסימבוליסטים החשובים בספרות הרוסית, וכן משורר, תאורטיקן ספרותי ומבקר ספרות. על הרומן פרי עטו פטרבורג אמר ולדימיר נבוקוב כי הוא אחד מארבעת הרומנים הגדולים של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
בוריס בוגאיֶב נולד במוסקבה. אביו, ניקולאי בוגאיב היה מרצה מוערך למתמטיקה. אמו הייתה אשת חברה מוערכת וידועה ביופיה. בעקבות אביו למד בוריס מתמטיקה ומדעי הטבע, אך תשוקתו האמיתית הייתה לספרות. הוא הושפע מאוד מהתנועה הסימבוליסטית וממדעי הטבע.
לאחר מלחמת העולם הראשונה בוגאיב שהה בברלין, שם נהנה מתנאי מחיה טובים בשל האינפלציה הגרמנית. הוא ניצל את העלות הנמוכה של חומרים ושירותים בברלין האינפלציונית על מנת להוציא את ספריו בזול לאור.
בעת שהייתו בגרמניה הצטרף בוגאיב לתנועה האנתרופוסופית, התיידד עם רודולף שטיינר ונחשף לכתביו של יונג.
ב-1924 שב בוגאיב לברית המועצות, שם לא הותרה האנתרופוסופיה כחלק מהמאבק של המשטר הבולשביקי בדתות. בוגאיב נאלץ להסתיר את היותו אנתרופוסוף ולהתחזות למרקסיסט.