בשנת 2009 היה ממלא מקום מנכ"ל ערוץ DTV. בשנת 2015 שימש כיועץ למנכ"ל CTC Media.
ממאי 2015 עד אוגוסט 2016 היה בעלים משותף של חברת Art Pictures Vision והיה המפיק הכללי של Art Pictures Group. בשנת 2016 סיים את לימודיו בקורסים הגבוהים לתסריטאים ובמאים (בסדנה של הבמאי ולדימיר חוטיננקו) והוכשר כבמאי.
מאז 30 במאי 2016 משמש כמנכ"ל CTC Media ומנכ"ל ערוץ הטלוויזיה CTC. באפריל 2017, הוא זכה במדליית Medaille d'Honneur MIPTV על תרומתו לעסקי הטלוויזיה והפך למנהל התקשורת הרוסי השני (יחד עם קונסטנטין ארנסט) שזכה בפרס זה.
ביולי 2018, ביוזמתו של ויאצ'סלב מורוגוב, נערך חצי הגמר של פרסי האמי הבינלאומיים לראשונה במוסקבה. מאז 2019 הוא סמנכ"ל National Media Group לשידורי בידור, נשיא NMG Studio.
חבר באקדמיה לטלוויזיה הרוסית (מאז 2007), איגוד העיתונאים של רוסיה, מועצת המנהלים של האקדמיה הבינלאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה מאז יולי 2018 וחבר מועצת קרן הקולנוע הרוסי (מאז 2018).
בינואר 2018, הוא נרשם כתומך במועמדותו של ולדימיר פוטין לבחירות לנשיאות ב-18 במרץ 2018.
ויא'צסלב מורוגוב
חוק האמריקאים עם מוגבלויות (1990)
חוק האמריקאים עם מוגבלויות משנת 1990 (באנגלית: Americans with Disabilities Act of 1990 או בקיצור ADA) הוא חוק פדרלי בתחום זכויות האזרח האוסר אפליה של אדם בשל מוגבלותו. הוא מעניק הגנות דומות נגד אפליה לאמריקאים בעלי מוגבלויות כפי שהוענקו במסגרת חוק זכויות האזרח (1964), שהפך אפליה על בסיס גזע, דת, מין, מוצא לאומי ומאפיינים אחרים לבלתי חוקית, ואחר כך גם נטייה מינית (פסק דין בוסטוק נגד מחוז קלייטון). בנוסף, בניגוד לחוק זכויות האזרח, חוק האמריקאים עם מוגבלויות גם דורש ממעסיקים להתאים עצמם בכדי לאפשר העסקת עובדים עם מוגבלויות, ודורש הנגשה של מקום בו מתקיים מסחר או המעניק שירותים לציבור הרחב (כדוגמת מסעדה, ספרייה, בית ספר או אוטובוס) עבור אנשים בעלי מוגבלויות.
ב-1986 המליצה המועצה הלאומית למוגבלויות על חקיקת "חוק האמריקאים עם מוגבלויות" (ADA) וניסחה את הגרסה הראשונית של הצעת החוק שהוצגה בבית הנבחרים ובסנאט ב-1988. הנוסח הסופי של הצעת החוק נחתם ב-26 ביולי 1990, על ידי הנשיא ג'ורג' בוש האב. בשנת 2008 תוקן החוק ונחתם על ידי הנשיא ג'ורג' בוש הבן עם שינויים שנכנסו לתוקפם ב-1 בינואר 2009.
מוגבלויות הכלולות בחוק.
המוגבלויות הכלולות בחוק האמריקאים עם מוגבלויות כוללות מצבים רפואיים נפשיים ופיזיים כאחד. המצב הרפואי לא צריך להיות חמור או קבוע כדי להיחשב כמוגבלות. תקנות נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה (EEOC) שהוקמה מתוקף "חוק זכויות האזרח" בשנת 1964 מספקות רשימה של מצבים רפואיים שנחשבים על פי החוק כמוגבלות בצורה גורפת: חירשות, עיוורון, מוגבלות שכלית (שנקראה בעבר פיגור שכלי), איברים חסרים (כדוגמת יד או רגל) או מוגבלות בתנועה המחייבת שימוש בכיסא גלגלים, אוטיזם, סרטן, שיתוק מוחין, סוכרת, אפילפסיה, הפרעות קשב וריכוז, הידבקות בנגיף ה-HIV, טרשת נפוצה, ניוון שרירים, דיכאון קליני, הפרעה דו קוטבית, הפרעת דחק פוסט טראומטית, הפרעה טורדנית-כפייתית וסכיזופרניה. מצבים רפואיים נפשיים או פיזיים נוספים עשויים להיחשב כמוגבלויות, בהתאם לתסמינים של האדם בהיעדר "אמצעים מקלים" (תרופות, טיפול, טכנולוגיה מסייעת או אמצעים אחרים לשיקום תפקוד), במהלך "פרק זמן פעיל" של המצב הרפואי (אם המצב הרפואי הוא זמני).
בעיות רפואיות נוספות הנחשבות על פי רוב כהתנהגות אנטי-חברתית, או נוטות להוביל לפעילות בלתי חוקית, כגון קלפטומניה, פדופיליה, אקסהיביציוניזם, מציצנות וכו' אינם נכללים בהגדרה של "מוגבלות" על מנת למנוע ניצול לרעה של מטרת החוק. בנוסף, זהות מגדרית או נטייה מינית אינן נחשבות עוד כהפרעה נפשית והם גם אינן נכללות תחת ההגדרה של "מוגבלות".
רעיון החקיקה הפדרלית לשיפור והרחבת חקיקת זכויות האזרח למיליוני אמריקאים המתמודדים עם מוגבלויות זכה לתמיכה דו-מפלגתית בסוף שנת 1988 ובתחילת שנת 1989. בתחילת שנת 1989 הן הקונגרס והן ממשל הנשיא בוש האב שזה עתה נכנס לתפקידו פעלו בנפרד ואז במשותף, כדי לייצר חקיקה המסוגלת להרחיב את זכויות האזרח מבלי להטיל עלויות מופרזות או להזיק לאלה שכבר עומדים בכללים והחוקים הקיימים.
הסנאטור הדמוקרטי טום הרקין מאיווה חיבר את מה שהייתה להצעת החוק הסופית והיה נותן החסות הראשי שלה בסנאט. הרקין נשא חלק מנאום הצגת החוק שלו בשפת הסימנים, ואמר שזה היה כדי שאחיו החירש יוכל להבין.
התיקונים בחוק האמריקאים עם מוגבלויות, 2008 (ADAAA).
חוק האמריקאים עם מוגבלויות מגדיר מוגבלות המכוסה על ידי החוק כלקות פיזית או נפשית המגבילה באופן מהותי פעילויות חיים עיקריות. נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה (EEOC) הופקדה על אכיפת החוק משנת 1990 בכל הנוגע לאפליה במקום העבודה. הנציבות ניסחה תקנות המגבילות את המוגבלות של אדם לכזו ה"מגבילה באופן חמור או משמעותי" פעילות חיים מרכזית. התיקונים בחוק האמריקאים עם מוגבלויות בשנת 2008 מנחים את הנציבות לתקן את התקנות שלה ולהחליף את ההגדרה "חמור או משמעותי" ב"מגבלות מהותיות", תקנה מקלה יותר.
ב-25 בספטמבר 2008, הנשיא ג'ורג' בוש חתם על "חוק התיקונים בחוק האמריקאים עם מוגבלויות, 2008" (ADAAA). התיקון בחוק הרחיב את ההגדרה של "מוגבלות", ובכך הרחיב את מעגל הזכאים להגנות על פי חוק למספר רב יותר של אנשים. חוק התיקונים הוסיף לחוק האמריקאים עם מוגבלויות דוגמאות להגדרה של "פעילויות חיים עיקריות" והן כוללות, אך לא רק: "טיפול עצמי, ביצוע משימות ידניות, ראייה, שמיעה, אכילה, שינה, הליכה, עמידה, הרמה, התכופפות, דיבור, נשימה, למידה, קריאה, ריכוז, חשיבה, תקשורת ועבודה" וכן תפעול של מספר "תפקודי גוף עיקריים" מוגדרים. החוק ביטל תיק שנדון בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1999 שקבע כי עובד אינו מוגדר כבעל מוגבלות אם ניתן לתקן את הפגיעה באמצעות "אמצעים מקלים" (תרופות, טיפול, טכנולוגיה מסייעת או אמצעים אחרים לשיקום תפקוד); הוא קובע במפורש שיש לקבוע מוגבלות של אדם מבלי לשקול האם ניתן לתקנה באמצעות "אמצעים מקלים" כאלה. החוק ביטל גם את ההגבלה המשפטית לפיה מוגבלות המגבילה באופן מהותי פעילות חיים מרכזית אחת חייבת להגביל גם אחרות כדי להיחשב כמוגבלות על פי החוק. בשנת 2008, ועדת החינוך והעבודה של בית הנבחרים של ארצות הברית קבעה כי חוק התיקונים "מבהיר בצורה חד משמעית שחוק האמריקאים עם מוגבלויות נועד לספק כיסוי רחב כדי להגן על כל מי שעומד בפני אפליה על רקע מוגבלות".
חוק האמריקאים עם מוגבלויות
גרוניה סוחרבה
גרוניה יפימובנה סוחרבה (ברוסית: ; 11 בנובמבר 1891, קייב - 26 באפריל 1981, מוסקבה) הייתה פסיכיאטרית ילדים סובייטית. סוחרבה הייתה הראשונה שפרסמה תיאור מפורט של מאפייני האוטיזם, בשנת 1925. המאמר המקורי שפרסמה נכתב ברוסית ופורסם בגרמנית שנה לאחר מכן. המאמר תורגם לאנגלית רק בשנת 1996, על ידי סולה וולף.
סוחרבה השתמשה בתחילה במונח "פסיכופתיה סכיזואידית" לתיאור התופעה, כאשר משמעות המילה "סכיזואידית" היא "אקסצנטרית". בשלבים מאוחרים יותר החלה להשתמש במונח "פסיכופתיה אוטיסטית (עם הימנעות פתולוגית)" כשם כולל לאגד המאפיינים של אוטיזם שסקרה. המאמר נוצר כמעט שני עשורים לפני המחקרים שביצעו הנס אספרגר וליאו קנר שתוצאותיהם פורסמו ברבים, בעוד שעבודתה החלוצית של סוחרבה לא זכתה לפרסום משמעותי. הגורמים לכך, ככל הנראה, היו גורמים פוליטיים ושפתיים שהיו משמעותיים באותה התקופה. בתרגום מאמריה לגרמנים שמה תועתק ל-"Ssucharewa", וחוקר האוטיזם הנס אספרגר בחר שלא לצטט את עבודתה בשל השתייכותו למפלגה הנאצית ומורשתה היהודית.
ביוגרפיה.
סוחרבה נולדה בקייב למשפחה יהודית, בתם של חיים פייטלביץ' ורחל יוסיפובנה סוחרבה. בין 1917 ל-1921 היא עבדה בבית חולים פסיכיאטרי בקייב. בשנת 1921 החלה לעבוד במוסקבה, ומשנת 1928 עד שנת 1933 כיהנה כפרופסור חבר במכון הרפואי הראשון של מוסקבה. בין השנים 1933 ו-1935 ניהלה את המכון הפסיכו-נוירולוגי באוניברסיטת חרקוב.
סוחרבה חקרה ילדים אוטיסטים, ותיארה אותם באופן דומה לתיאור המודרני הרווח של אוטיזם המופיע ב-DSM-5. היא יזמה הקמה של בתי ספר מיוחדים שיועדו לילדים אוטיסטים, שבהם השתתפו במספר פעילויות, כגון התעמלות, ציור ועבודות עץ.
בשנת 1935 ייסדה סוחרבה פקולטה לחקר פסיכיאטריית ילדים. ב-1938 היא ניהלה מרפאה לטיפול בפסיכוזה בילדים, שפעלה תחת משרד החקלאות והמזון של רוסיה הסובייטית. במשך שנים רבות עבדה כחברת מועצה וכמנהלת בית החולים הפסיכיאטרי של קשצ'נקו במוסקבה.
סוחרבה האמינה שהגורם החברתי הוא משמעותי בהופעת הפרעות אישיות אצל ילדים ובני נוער. אחד מהמאפיינים שסברה שגורמים להפרעות אישיות היה סביבה משפחתית רעועה. היא הייתה חלוצה בשימוש בשיטת הסוגסטיה, ונלחמה למען זכויות הילדים. היא קבעה שאין לשלוח ילדים בעלי תסמינים רפואיים שונים למחנות עבודה, אלא למוסדות רפואיים. בנוסף, חקרה סוחרבה פוסט-טראומה שפיתחו ילדים שספגו פציעות מלחמה.
בהתאם להוראת מחלקת הבריאות של מוסקבה, המרכז המדעי והמעשי לטיפול בבריאות הנפש של ילדים ובני נוער נקרא על שם סוחרבה. המרכז הוא המוסד הרפואי המוביל לטיפול במצבים אובדניים בילדים ובבני נוער מתחת לגיל 18.
מטופלים.
בשנת 1924, סוחרבה זיהתה שישה מטופלים עם מאפיינים שנחשבים כיום לאוטיזם. מטופלים אלו הם מהראשונים שזוהו כבעלי התסמונת. על אף שהמטופלים נותרו אנונימיים, פורסמו תיאורים של חלקם:
שלגיה (סרט עתידי)