שנות ה-90 באודסה מאופיינות בין היתר בחזרתה של העיתונות היהודית. שמות העיתונים הם בעיקר בעברית וביידיש, אך מרבית הכתבות הן ברוסית, שהיא השפה הדומיננטית בקרב יהודי ברית המועצות לשעבר. כך בשנים 1994–1997 יצא לאור העיתון "מַאמֶע לוּשֶן", החל מ-1994 יוצא לאור העיתון "שמחה", מ-1996 "שומרי שבוס", "אור שמח" ו"תקווה". ומ-1998 "גימוס חסד".
ב-1992 התמנה שלמה בקשט לרב הראשי של אודסה. בקשט הקים את רשת בתי הספר "אור שמח-תקווה" הכוללת בית ספר אחד ושתי פנימיות. חב"ד פעילים מאוד באודסה. בשנים 1990–1998 ראש חב"ד באודסה היה הרב ישעיהו גיסר, יליד אודסה. ב-1998 החליף אותו בתפקיד הרב אברהם וולף. נפתח מרכז אור אבנר, חדר ושתי פנימיות.
במשך תקופה ממושכת לאודסה היה ראש עיר יהודי. אדוארד גורביץ כיהן כראש העיר בשנים 1994–1998 ו-2004–2010. בתקופת כהונתו הוקמה אנדרטה לזכר השואה ושדרה על שם חסידי אומות עולם.
המאה ה-21.
בעיר פועל בית חב"ד ופועלות חנויות ומסעדות כשרות. ישנם בתי ספר וגני ילדים יהודים, המנוהלים על ידי חב"ד, בהם מלמדים עברית. הרב הראשי של אודסה וראש הקהילה היהודית הוא שלמה בקשט ובעיר מתנהלים מספר בתי כנסת וישיבות.
ב-2002 נפתח מוזאון יהודי בשם "מגדל שורשים". ב-2003 נפתחה באודסה אוניברסיטה יהודית שכוללת מספר פקולטות כמו משפטים, הוראה, כלכלה ועוד. ב-2004 בשדרת חסידי אומות עולם הוצבה אנדרטה בעיצובו של זוראב צרטלי. ב-2005 הוצבה אנדרטה נוספת "לזכר קרבנות הפשיזם 1941-1944".
משנת 2010 פועל באודסה בית ספר של רשת אורט. ישיבת חב"ד בעיר קיבלה מעמד של מוסד להשכלה גבוהה.
עם זאת, האנטישמיות באודסה לא נעלמה. ב-2014 וב-2018 רוססו באודסה גרפיטי בעלי תוכן אנטישמי, הקוראות לרצח יהודים.
תרבות.
אנשי רוח יהודים רבים, סופרים ומשוררים עבריים נולדו והתגוררו באודסה. כך ניתן למנות את שאול טשרניחובסקי, חיים נחמן ביאליק, אחד העם, מרדכי בן-עמי, אברהם פריידנברג, יוסף שכטמן, שלום עליכם, מנדלי מוכר ספרים, שמעון פרוג, אהרן מיכל ברכיהו בין אנשי תרבות מתקופת התחייה שפעלו בעיר.
בנוסף להיותה של אודסה למרכז תרבותי יהודי, יוצאי אודסה היהודים השפיעו רבות על תרבותה של ברית המועצות כולה והיו לאנשי בידור חשובים. כך הסטנדאפיסט ארקדי רייקין זכה בפרסים הגבוהים ביותר לבידור: האמן העממי של ברית המועצות, גיבור העמל הסוציאליסטי ופרס לנין. הסטנדאפיסט מיכאיל ז'בנצקי היה לאמן העם של אוקראינה וגם אמן העם של הפדרציה הרוסית. הזמר והשחקן לאוניד אוטיוסוב שגם הוא יליד אודסה היה לאמן העממי של ברית המועצות אף הוא. שחקן התיאטרון והקולנוע רומן קרצב היה בעל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
הסופרים הרוסים איליה אילף ואיסאק באבל והמשורר אדוארד בגריצקי הם ילידי אודסה. גם הפסנתרן אמיל גיללס והכנרים דוד אויסטרך ונתן מילשטיין נולדו באודסה. האמן נחום גוטמן התגורר באודסה מגיל 5. הזמרת לריסה דולינה התגוררה באודסה מגיל 3.
האמן לאוניד פסטרנק, אביו של הסופר בוריס פסטרנק, נולד באודסה.
בתחום הספרות העכשווית ניתן לציין את סופר הילדים הפופולרי גריגורי אוסטר ואת הפובליציסט אנטולי וסרמן.
גם בתחום הספורט ניתן לציין יהודים מאודסה כמו השחמטאי יפים גלר ומחליקה על קרח אוקסנה באיול.
לקריאה נוספת.
רחל ארבל (עורכת) מחווה לאודסה בית התפוצות על שם נחום גולדמן, תל אביב 2002
איסאק באבל חיל הפרשים ועוד סיפורים תרגום: נילי מירסקי הוצאת "הספריה החדשה" 2002
חיים גליקסברג שמורים בלב הוצאת "עם עובד" 1975
How Long Do You Think It's Gonna Last?
הוא אלבום האולפן השני של הלהקה האמריקאית ביג רד משין. האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 2021, על ידי חברות התקליטים 37D03D וג'אג-ג'וואר. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בשבוע שהוכרז: "Latter Days" בהשתתפות אנאיס מיטשל, "The Ghost of Cincinnati" ו-"Renegade" בהשתתפות טיילור סוויפט. דסנר הצהיר כי "האלבום בנוי סביב נושאים של ילדות, דינמיקה משפחתית ובריאות נפשית". מגזיני מוזיקה רבים סכמו את המוזיקה לשנת 2021 והאלבום נכלל ודורג בכמה רשימות עבור האלבום הטובים ביותר לשנת 2021, ביניהם מגזין Uproxx כלל את האלבום ברשימתם ״50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 (לפי הא׳-ב׳).
רקע והוצאה.
ביג רד משין הוא הרכב מוזיקלי אמריקאי שנוסד על ידי המוזיקאים ארון דסנר וג'סטין ורנון בשנת 2008. דסנר ידוע בעיקר כגיטריסט של להקת האינדי רוק האמריקאית דה נשיונל, ואילו ורנון הוא הסולן של להקת האינדי פולק האמריקאית בון איבר. להקת ביג רד משין הוציאה את אלבום הבכורה שלה הנקרא על שמה, ב-31 באוגוסט 2018. האלבום זכה לביקורות חיוביות. מאז צאת אלבום הבכורה שלה, ורנון ודסנר עבדו עם מייקל סטייפ מההרכב אר.אי.אם. על השיר "No Time for Love Like Now" (2019); גרסת כיסוי לשיר "Wise Up" של איימי מאן משנת 2000. באוגוסט 2020, הוציאה להקת בון איבר שיר בשם "AUATC" בהשתתפות ברוס ספרינגסטין, ג'ני לואיס וג'ן ווסנר.
בדצמבר 2020 חשף דסנר כי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, עימה עבד על אלבום האולפן השמיני שלה "Folklore", כתבה שני שירים ("Closure" ו-"Dorothea") לפרויקט קרוב של הלהקה. עם זאת, השירים נכנסו לבסוף לאלבום האולפן התשיעי שלה, "Evermore" שיצא לאור בדצמבר 2020.
ב-27 ביוני 2021 פורסם בחשבונות המדיה החברתית של הלהקה טיזר, בו הוצגו תמונות חזותיות, המציגות את ורנון ודסנר, ותמונות של כתב היד של סוויפט. יומיים לאחר מכן הודיעה הלהקה על צאת אלבום האולפן השני שלה, , שיצא לאור ב-27 באוגוסט 2021. במקביל חשפה גם את עטיפת האלבום ורשימת הרצועות שלו, שכללה מגוון שיתופי פעולה. הגרסאות הדיגיטליות, התקליטורים, תקליטים וקלטות השמע של האלבום היו זמינים לרכישה מוקדמת.
סינגלים.
"Latter Days" בהשתתפות הזמרת והפזמונאית האמריקאית אנאיס מיטשל הופץ כסינגל הראשון מהאלבום, והושמע לראשונה בשידור חי באוקטובר 2020 במהלך ההופעה חיה של "Visit With Vernon." דסנר דיבר על השיר ועל המשמעות שלו בריאיון והסביר את הרקע לכתיבתו. "The Ghost of Cincinnati" יצא לאור כסינגל השני ב-30 ביוני 2021. "Renegade", בהשתתפות סוויפט, יצא לאור ב-2 ביולי 2021, כסינגל השלישי מתוך האלבום. השיר נשלח לרדיו שירים אלטרנטיביים ב-12 ביולי 2021.
כתיבה והקלטה.
דסנר תיאר את האלבום כפרויקט שיתופי. שיתופי הפעולה בו כוללים האמנים שוורנון ודסנר עבדו עימם ב-2020. בניגוד לאלבום הבכורה שלהם, שנשען בעיקר על קולו של ורנון, "" כולל קולות עיקריים של זמרים אורחים, כגון; טיילור סוויפט, אילסי ג'ובר, ליסה האניגן, אנאיס מיטשל, שרון ואן אטן, שארה וורדן, בן הווארד וכולי.
דסנר סיפק שירה באלבום, לראשונה בקריירה שלו, בשלוש רצועות; "Magnolia", "Brycie" ו-"The Ghost of Cincinnati". האחרונה היא שיר שדסנר יצר עבור אלבומה של סוויפט, אבל היא שכנעה אותו שהוא מתאים יותר לאלבום שלהם. "The Ghost of Cincinnati" נכתב בהשראת תסריט הסרט "Dandelion" מאת הקולנוענית ניקול ריגל, שגם כתבה את מילותיו. דסנר הצהיר כי השיר עוסק ב"מישהו שמרגיש כמו רוח רפאים, חוקר את העבר ומתבונן בגורל". חלק ניכר מהאלבום הוקלט באולפן לונג פאונד של דסנר בעמק ההדסון, שבניו יורק, משנת 2018 עד 2021. שיתופי הפעולה עם סוויפט, "Renegade" ו-"Birch" הוקלטו באולפן הביתי שלה, קיטי קומיטי, שבלוס אנג'לס, באותו השבוע בו זכתה בפרס גראמי ל"אלבום השנה" על "Folklore", בטקס פרסי גראמי ה-63.
רבים משירי האלבום בוצעו בהופעות של הלהקה ברחבי העולם, כולל השירים "Easy To Sabotage" ו-"Reese". דסנר הצהיר שהוא משתמש באלבום "כדי לנסות באמת דברים שונים ולמצוא את הקשר בין הדחפים השונים שלי". הלחנים באלבום הולחנו על ידי אחיו התאום של דסנר וחבר להקת דה נשיונל, ברייס דסנר.
כותרת ויצירות אמנות.
סוויפט הציעה את מילות השיר שכתבה מיטשל, "", שנלקחו מתוך הרצועה "Latter Days", כשם האלבום. תמונות הקידום של האלבום צולמו ונערכו על ידי הצלם גרהם טולברט. עטיפות האלבום מורכבות מתצלומים ערוכים של ארון וברייס דסנר, ואחותם ג'סיקה, מביקורם בבית האבות של סבתם, סטלה, בשנת 1980. ארון דסנר הסביר כי סבתו היא האדם הראשון שהאחים איבדו, וכי "איכשהו הרגיש להם מתאים" להכניס אותה ואת עצמם לעטיפת האלבום.
מוזיקה ומילים.
האלבום עוסק בנושאי ילדות, דינמיקה משפחתית ובריאות נפשית. הוא מורכב מ-15 רצועות, ותשע מהן בהשתתפות אמנים אחרים. "Latter Days" הוא בלדת פסנתר. "Reese" מורכב ממנגינה המובלת על ידי פסנתר. "Birch" הוא דואט בין סוויפט לוורנון. "Renegade" בהשתתפות סוויפט, עוסק במישהו שמתמודד עם הפרעות נפשיות. "The Ghost of Cincinnati" כולל מנגינה אקוסטית, המבוצעת על ידי דסנר. "Easy to Sabotage" משלב הקלטות של הופעותיה החיות של הלהקה בשתי הופעות שונות שהתקיימו בניו יורק. "Hutch" הוא שיתוף פעולה בו מתארחים ואן אטן, ליסה האניגן ושארה וורדן. השיר עצמו הוא מחווה להרכב "Frightened Rabbit".
מישור לאקלאבר
מישור לקלאבר או רמת לקלאבר (באנגלית: Laclavère Plateau) הוא מישור נישא (רמה) בחצי האי טרינטי, שבקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המישור ממוקם בין מעבר מיסטי, לבין גבעת תאודוליט.
אורכו של המישור 19 קילומטרים; ורוחבו של המישור בין 2 קילומטרים (בנקודה הצרה ביותר) ל-6 קילומטרים (במיקום הרחב ביותר).
המישור מתנשא לגובה של 1,035 מטרים מעל פני הים; מישור לאקלאבר הוא האתר ה-3,998 בגובהו באנטארקטיקה.