על צילום העטיפה נראית מסילת ברזל ליד דגלסוויל שבאטלנטה. הצלמת האנגלייה סם טיילור-ווד צילמה את התמונה. טיילור-ווד יצאה למסע צילומים של שבוע בדרום ארצות הברית, ובו צילמה אלפי תמונות. בין השאר ביקרה בערים אונדילה ופורסית' בג'ורג'יה. היא ביקרה גם בדרך פיצ'טרי (Peachtree Road) שבאזור העסקי בקהאד שבאטלנטה (הרחוב שעל שמו נקרא האלבום), אך חשבה שהוא עמוס מדי ולא מתאים לאופיו היותר רגוע של האלבום. היא הציעה כמה תמונות נבחרות לג'ון, שעשה את הבחירה הסופית. תמונות אחרות שצילמה הופיעו בעטיפה האחורית ובהערות האלבום של מהדורות התקליטור וה־SACD.
מופע ההשקה.
מופע ההשקה, שם ביצע ג'ון בביצוע בכורה חי כמה משירי האלבום, התקיים באולם טברנקל שבאטלנטה בתחילת נובמבר 2004. בנובמבר 2005 הופיע ג'ון בדואט עם דולי פרטון בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, שהועבר בשידור חי ממדיסון סקוור גארדן. הם ביצעו את "Turn the Light Out When You Leave".
ביקורת.
עם יציאתו לאור קיבל האלבום ביקורות "חיוביות באופן כללי" מרוב מבקרי המוזיקה, עם ציון 70/100 במדד מטקריטיק.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב על השינוי שחל בג'ון מאז "Songs from the West Coast": . ארלוויין הסביר שהאלבום דורש האזנות חוזרות, תוך ש. עוד כתב שהמוזיקה היא בהחלט פופ עכשווי למבוגרים, אבל לא מהסוג הקליל שמתאים לתחנות הרדיו שמשדרות את הסוג המקובל יותר כיום בסוגה הזאת. עוד כתב שהמוזיקה "עשירה" עם "גווני קאנטרי". ארלוויין כתב שהשירים אומנם אינם מגיעים לסטנדרטים של שירי הדגל של ג'ון, אך אין באלבום שיר גרוע, ובסיכומו של דבר הוא .
, קבע מבקר "לוס אנג'לס טיימס" רוברט הילברן .
דייוויד בראוני, מבקר "אנטרטיינמנט ויקלי", כתב בסרקזם מסוים על תוכן "משחת ההרגעה" של מילות הבלדות, שרבות מהן עוסקות ב"שביעות רצון, גמילה, ומציאת אהבה מחדש". עם זאת שיבח את המוזיקה, שעליה כתב: . עם זאת, בראוני ציין שלצד הבלדות יש כמה ניסיונות לשירי רוק, שאותם ביקר כ.
דייוויד ויילד מ"רולינג סטון" כתב שזהו .
במגזין "PopMatters" תיארו את האלבום כ"מהנה" ואת המוזיקה כ"מוזיקת קאנטרי עכשווית למבוגרים". במגזין ביקרו מעט את ההפקה של ג'ון. כן טענו שהאלבום מבוצע כיצירה של "פועל טוב לגמרי", אך הוא כולל גם "הבזקים של השראה אמיתית". מבחינת אווירה, נכתב שעל אף כמה רגעים קודרים, לרוב האלבום קצבי. יש בו בלדות סכריניות בנוסח "מלך האריות", אבל לכולם יש פזמונים חוזרים ש"גורמים להרגשה טובה". במגזין ציינו במיוחד את השיר המסיים, "I Can’t Keep This From You", שאותו תיארו כ"פופ גוספל קרוב למושלם".
עוד נכתב שם שהמיקס שם דגש על הגיטרה של ג'ונסטון על חשבון הפסנתר של ג'ון, אך הדבר מתאים לגוון הקאנטרי של האלבום. לדוגמה, "Turn the Lights Out When You Leave" הוא "הניסיון המוצלח ביותר של ג'ון בקאנטרי מודרני". לעומת זאת, במגזין ביקרו בחריפות שירים בודדים כמו "They Call Her the Cat", שאותו תיארו כ"אסון".
לסיכום הביקורת, קבעו שגם אם ג'ון "למעשה דבק בנוסחאות הכתיבה שלו בלי לאתגר אותנו, אז מה?", מכיוון ש.
רשימת השירים.
DVD הוצאה מחודשת 2005, שירי בונוס.
הערות
גסט
גסט (בהונגרית: Geszt) הוא כפר גדול בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בגסט נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 948 תושבים, ובשנת 2021 רק 682 תושבים.
שמו של הכפר מופיע לראשונה במקורות כתובים משנת 1213
יהודי גסט.
יהודים ישבו בגסט במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
יהודה פרוס
יהודה פרוס (5 בינואר 1890 - 16 באוגוסט 1965) היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני ארגון השומר. שמר במושבות הגליל, חדרה ומושבות יהודה והיה עסקן ציבור ופעיל ביטחוני בראשון לציון.
ביוגרפיה.
יהודה פרוס נולד ב-1890 באודסה שברוסיה בשם יהודה פרוסקורוב לאהרון ונחמה פרוסקורוב. ב-1905 נחשף ל"קול קורא" שפרסם יוסף ויתקין שקרא ליהודים בגולה לעלות ארצה. פרוס התלהב מהאגרת וב-1908 עלה ארצה במסגרת העלייה השנייה.
פרוס עלה לגליל וב-1909 הצטרף לארגון השומר והיה בין ראשוני השומרים שהתקבלו לעבודת שמירה במושבה סג'רה (בין השאר יחד עם מנדל פורטוגלי ודב שוייגר). בהמשך עבר פרוס לשמור ביבנאל. לפני מלחמת העולם הראשונה עבר לשמור בחדרה ובהמשך שמר במושבות הדרום.
ב-1913 היה שותף להקמת מושב אנשי "השומר", תל עדשים.
ב-1914 התיישב בראשון לציון והחל לשמור במושבה ובבאר יעקב. ב-1917, לאחר חשיפת ארגון ניל"י, החלו הטורקים לחפש ולאסור את אנשי "השומר" ופרוס שחשש לענישת בני משפחתו אם יסתתר הסגיר את עצמו לשלטונות. תחילה ישב בכלא ברמלה, אחר כך בירושלים בהמשך הועבר לבית כלא בדמשק ובסופו של דבר נכלא בבית סוהר טורקי לייד העיר ארזורום בטורקיה. בדמשק ובטורקיה נכלא עם עוד מספר מאנשי "השומר" וחברי ניל"י. לאחר כשהה בכלא הצליח פרוס לברוח ונדד לטביליסי שם פגש בחבר "השומר" צבי ניסנוב שהוגלה לטורקיה בגלל פעילותו הביטחונית. השניים עברו לאודסה וב-1918, עם סיום המלחמה, הגיעו לאיסטנבול משם הפליגה ספינה צרפתית שהחזירה שבויים וגולים לארץ ישראל.
עם חזרתו מהשבי החל פרוס לעסוק בחקלאות. ב-1923 נסע לעבוד במלבורן שבאוסטרליה משם חזר ב-1933 והמשיך לעסוק החקלאות בראשון לציון וכן מילא שורה של תפקידים ציבוריים כשבין השאר שימש כיו"ר הוועד החקלאי בראשון לציון, חבר הוועד המקומי של "כופר היישוב", חבר במועצת המקומית של ראשון לציון וחבר במועצת "המשמר האזרחי"
משפחתו.
בתחילת 1915 נישא פרוס, בראשון לציון, לזהבה טופורובסקי (ילידת 1896), בתו של אחד מייסדי המושבה יצחק ליב טופורובסקי. זהבה עסקה בניהול גן ילדים בראשון לציון. פרוס נפטר ב-1965, לאחר מחלה קשה, והובא למנוחות בחלקת השומר בבית העלמין של כפר גלעדי. זהבה נפטרה ב-1968 ונקברה לצידו.
הנצחתו.
לאחר פטירתו הקימה רעייתו זהבה קרן מלגות להנצחת שמו של בעלה עבור תלמידי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
כרונוגרפיה (תאופאנס המודה)
הכרונוגרפיה (ביוונית: Χρονογραφία) היא חיבור היסטורי שנכתב על ידי הנזיר וההיסטוריון הביזנטי תאופאנס המודה בין השנים 811–815, המתעד בסדר כרונולוגי את קורות האימפריה הרומית (ובהמשך, הביזנטית) ושכנותיה בין השנים 284–813. החיבור מהווה המשך והשלמה לכרוניקה ההיסטורית הידועה בשם "תמצית הכרונוגרפיה" (ביוונית: Ἐκλογὴ Χρονογραφίας) של הנזיר גאורגיוס סינקלוס, חברו הקרוב של תאופאנס המודה. ה"כרונוגרפיה" מהווה אחד מן המקורות החשובים ביותר לתולדות האימפריה הביזנטית מראשית המאה ה-7 ועד ראשית המאה ה-9 לספירה, והיא כוללת את התיעוד המקיף והשלם בנמצא לראשיתו וחלקו הראשון של ה"איקונוקלאזם" – המאבק בשימוש הדתי באיקונות (ביוונית: Εικονομαχία, ידוע גם כ"משבר האיקונוקלאזם") בין השנים 726–787. על אף ביקורת במחקר על אמינותה ההיסטורית, הכרונוגרפיה הייתה ועודנה בעלת השפעה מכרעת על תפישתה ומחקרה של תקופת המעבר בין העת העתיקה לימי הביניים באימפריה הרומית המזרחית.
נסיבות כתיבת הכרונוגרפיה ומסירתה.
על פי ההקדמה של תאופאנס, נתבקש זה על ידי חברו הקרוב גאורגיוס (הידוע בשם ׳סינקלוס׳, על שם תואר כנסייתי שנשא) ערב מותו להשלים את הכרוניקה המונומנטלית שלו, אשר נועדה לתעד את קורות העולם מראשית הבריאה, אך הספיק לכתוב רק עד שנת עלייתו של הקיסר דיוקלטיאנוס לשלטון (284 לסה״נ). תחת ידו של תאופאנס, הושלמה הכרונוגרפיה עד פרישתו של הקיסר מיכאל הראשון רנגבה מן הקיסרות, בשנת 813. מסינקלוס אנו למדים כי כתיבת הכרונוגרפיה שלו החלה בשנת 807/8 וכי הוא הספיק לכתוב כמחציתה עד שנת 809/10, כך שיש מקום לשער שתאופאנס החל לכתוב את השלמתו סביב שנת 811/12. היות שהקיסר לאון החמישי, שפצח בסבב חדש של איקונוקלאזם בשנת 815 (אשר נמשך עד שנת 842), מוצג על ידי תאופאנס האיקונופיל באור חיובי, ניתן לקבוע שנה זו כ-Terminus Post Quem של הכרונוגרפיה (התאריך המאוחר האפשרי לכתיבתה).
על אף השלמתה סמוך לשנת 815, הכרונוגרפיה לא פורסמה ברבים ככל הנראה עד לאחר שנת 842, היא שנת התבוסה הסופית של הסיעה האיקונוקלאסטית וסופו של מאבק האיקונוקלאזם באימפריה. לאחר פרסומה זכתה הכרונוגרפיה לתפוצה נרחבת, דבר הנלמד בין השאר מציטוטים רבים של הטקסט בכתבים מאוחרים. עם זאת, עקב השימוש הנרחב השתבש הטקסט המקורי באופן משמעותי לאורך המאה התשיעית והעשירית, כך שמעט כתבי יד שלמים ובאיכות טובה נשתמרו בידינו. על מנת לשחזר את הנוסח המקורי של הכרונוגרפיה, חוקרים נאלצו להסתמך על תרגום לטיני מן המאה ה-9 של אנסטסיוס ביבליותקריוס , שהסתמך על כתבי יד יווניים באיכות גבוהה שלא נשתמרו. בסך הכל קיימים כיום פחות מעשרים כתבי יד (כולל תרגומו של אנסטסיוס) של הכרונוגרפיה, כאשר רובם מצויים באוסף הוותיקן או באוסף הספרייה הלאומית של צרפת.
מאפיינים מרכזיים של הכרונוגרפיה.
אחידותה ועקביותה של הכרונוגרפיה.