The Story of Wish You Were Here
The Story of Wish You Were Here (בתרגום חופשי: הסיפור של "Wish You Were Here") הוא סרט דוקומנטרי כמעט נטול עריכה על ההכנה של האלבום Wish You Were Here מאת פינק פלויד. אחרי ששודר במספר ערוצי טלוויזיה, כגון BBC Four, הוא הופץ באופן רשמי ב-26 ביוני 2012, בגרסת DVD ו-Blu-ray.
הסרט נותן מבט נרחב על ההקלטות, השירים והנושא של האלבום. בסרט ישנם ריאיונות עם כמעט כל אדם שהשתתף בהכנת האלבום. זהו הסרט הדוקומנטרי השני של פינק פלויד שהפיצה החברה Eagle Rock, כאשר קודמו היה The Making of The Dark Side of the Moon (משנת 2003).
בין המשתתפים בסרט היו שלושת חברי פינק פלויד שחיו בתקופת הצילומים - ניק מייסון, רוג'ר ווטרס ודייוויד גילמור. משתתפים נוספים הם ג'ו בויד, וונטה פילדס, ג'יל פרמאנובסקי, רוי הארפר, בריאן האמפריס, פיטר ג'נר, ניק קנט, אובריי פאוול, רוני רונדל (האיש הנשרף בציור שעל העטיפה המקורית של האלבום "Wish You Were Here"), ג'רלד סקארף וסטורם ת'ורג'רסון.
אורך הסרט הוא בערך 59 דקות, או 84 דקות בגרסה מיוחדת שכוללת 25 דקות של ריאיונות. הסרט כולל גם צילומים ישנים של רוג'ר ווטרס ודייוויד גילמור מבצעים חלק מהשירים שבאלבום, והקלטות קודמות של השירים מהארכיונים של אולפני אבי רוד שמושמעות על ידי טכנאי ההקלטות של האלבום, בריאן האמפריס.
אוב - ז.ע.פ.
אוב או אוב - ז.ע.פ. היא הוצאת ספרים שהוקמה בשנת 2002 בתל אביב על ידי העורך יאיר אור. ההוצאה עוסקת בהוצאת ספרי עיון בתחומי שפה וחברה, וכן מוציאה ספרות מקור ושירה.
היסטוריה.
הספר הראשון שראה אור בהוצאה הוא בולו'בולו, אוטופיה מודרנית מאת הסופר השווייצרי האנונימי p.m. (מהדורה ראשונה 2002; מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת 2011). בהוצאה ראה אור גם אוסף מאמריו של בנג'מין לי וורף "שפה, מחשבה, מציאות", בעריכת יאיר אור (2004; מהדורה שנייה מתוקנת ומעודכנת 2018).
ההוצאה פרסמה מספרי ספרי ביכורים של ספרות עברית מקורית. דוגמת ספרו הראשון של יפתח אשכנזי בשנת 2003 וספרו הראשון של אבי פלדמן, "טפט", בשנת 2014.
בין השנים 2010 ו-2016 הביאה ההוצאה לדפוס את מעמול, כתב העת של הסטודנטים במחלקה לתרבות, יצירה והפקה במכללה האקדמית ספיר.
בשנת 2020 החלה לצאת בהוצאת אוב סדרת הספרים "האירופים", שיתוף פעולה בין הוצאת אוב למרכז סימון וייל למחקר וללימודי אירופה בת-זמננו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במסגרת הסדרה, בעריכת ד"ר הילה זהבי ופרופ' שרון פרדו, ראו עד כה אור הספרים "למען אירופה" מאת רובר שומאן (2020; מצרפתית: שירן בק), "קונרד אדנאואר: מדינאי אירופי" מאת הנס-פטר שוורץ (2021; מגרמנית: דנית דותן) וספרו של ריכרד נ' קונדהובה-קלרגי "פאן-אירופה" (2021; מגרמנית: גדי גולדברג).
יהודה רצאבי
מפלגת החופש הגרמנית
מפלגת החופש הגרמנית (בגרמנית: Die Freiheit) היא מפלגה גרמנית ליברלית ימנית, הידועה בעיקר כפועלת נגד תהליך האסלאמיזציה המתרחש על ידי המהגרים המוסלמים באירופה.
היווסדות המפלגה.
המפלגה נוסדה באוקטובר 2010 על ידי חבר הפרלמנט הברלינאי רנה שטטקביץ, אשר היה חבר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית עד אשר הועזב עקב אירוע שלא תאם את דעות שאר חברי המפלגה.
לאור עליית כמות המהגרים באירופה בכלל ובגרמניה בפרט, הזמין רנה שטטקביץ את הפוליטיקאי ההולנדי חרט וילדרס לביקור פוליטי בגרמניה. חרט וילדרס אשר ידוע כפוליטיקאי ימני המעביר ביקורת חריפה מאוד על האסלאם באירופה, לא התקבל בברכה על ידי שאר חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, דבר אשר גרם לעזיבתו של רנה שטטקביץ ולהקמת מפלגת החופש הגרמנית.
בבחירות ברלין 2010, זכתה המפלגה באחוז אחד מכלל הבוחרים, עקב כך איבד ראש המפלגה את מקומו בבית המחוקקים המדיני.
נירמול בסיס נתונים
קסטלמר דה גולפו
קסטלמר דה גולפו (בלטינית: Emporium Segestanorum / Emporium Aegestensium, בסיציליאנית: Casteddammari), היא עיירה קטנה המונה כ-14,000 תושבים במחוז טרפאני, בסיציליה, אי בדרום איטליה. היא ידועה בעיקר בשל היותה מקום הלידה של ראשי המאפיה: סלבטורה מרנזנו, ג'וזף בוננו וסטפנו מגדינו. פירוש שם העיר באיטלקית הוא "הטירה שעל הים של המפרץ", על שמו של המבצר מימי הביניים ששוכן ליד נמל העיר.
היסטוריה.
בעת העתיקה, שימשה קסטלמר דה גולפו כעיר הנמל של סג'סטה, שהייתה באותו הזמן אחת הערים המרכזיות בסיציליה. באותה תקופה, ענף התעסוקה המרכזי של העיר היה דייג, אך גם היום הוא משמש כחלק משמעותי בכלכלת העיר. בנוסף לדייג, גם ענף התיירות והכרמים הרבים שבעיר נחשבים לבולטים במיוחד, והם חשובים מאוד לתושבי העיירה.
בעת השלטון המוסלמי בסיציליה במאות העשירית והאחד עשר נקראה העיירה "אל מאדריג" (גרם מדרגות בערבית). שלטון זה הוא זה שהקים לראשונה את המבצר. שלטון הנורמנים לאחר מכן הגדיל אותו. לאחר מכן, הייתה העיר למרכז הקרבות בין כתר אראגון לבין בית אנג'ו הצרפתי.
סיוון מסט
סיון מסט (נולדה ב-3 ביוני 1988) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
מסט נולדה, גדלה והתחנכה בחיפה, בוגרת מגמת תיאטרון בתיכון ויצו לאמנויות בחיפה. בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל. לאחר שירותה הצבאי למדה משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
קריירה.
במהלך השנים כיכבה בפרסומות שונות למגוון חברות כגון : "שוקו שוק תנובה" (2005), "סלקום" (2006-2007), "סטימצקי" (2008), "פלאפון" (2008), "פיקוד העורף" (2009), "קטשופ היינץ" (2011), "מפעל הפיס" (2012-2013), "קליל חלונות מעוצבים" (2014), "מילקי" (2015), אופל(2018).
בשנת 2006 קיבלה את תפקידה הראשון על המסך והחלה לשחק בעונה השלישית של סדרת הנוער "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים למנויי Yes, (וכיום משודרת בערוץ זום). מסט שיחקה בתפקיד ראשי וגילמה את: סיון, תלמידה מצטיינת שמגיעה לבית ספר חדש. וכן הופיעה גם בעונה הרביעית בתפקיד אורח. בשנת 2009 גילמה את שירה בסדרה "אחרי הצלצול" ששודרה בערוץ דיסני.
בשנת 2010 הנחתה שעשועון באותו ערוץ בשם "שעשועון על השעון".
בשנת 2011 שבה לגלם את שירה בעונה השנייה של הסדרה "אחרי הצלצול".
בשנת 2012 שיחקה במחזה "שגרירויות פתוחות", קופרודוקציה איטלקית-ספרדית-רומנית-סלובנית-אוסטרית.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בפרק הבכורה של סדרת המתח של HOT "פצועים בראש" וגילמה את ענבר נעים, ברמנית שנרצחה על ידי בחור מבוגר בשם ג'ו מכיוון שדחתה את חיזוריו.
בשנת 2014 שיחקה בתיאטרון במחזות "אנה קארנינה", "אמה ויגואר", "אני לא גנב" בתפקיד רוזי ב"תיאטרון חני" ובמחזה "היידי בת ההרים" בתפקיד קלרה בתיאטרון המדיטק.
בשנת 2015 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "רון" ששודרה ב Yes. באותה שנה הובילה גם קמפיין ל"מילקי", שיחקה גם את מאיה לוי בעונה השנייה של סדרת המתח "בני ערובה" לערוץ 10 ובתיאטרון גשר בהצגה "חוות החיות" בתפקיד מולי.
בשנת 2016, החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "גאליס" בעונתה השביעית, שם היא מגלמת את רות מיטרני, אמו של יונתן מיטרני (תובל שפיר), בזמן עבר. בשנה זאת שיחקה גם בסרט הקולנוע "גיבורה" את דמותה של סיוון, בסרט "לעבור את הקיר" של רמה בורשטיין בתפקיד פרל.
ובסדרת הדרמה היומית "פולמון", המשודרת החל מפברואר 2017 ברשת HOT, שם היא מגלמת את דמותה של גאיה.
בנובמבר 2017 החלה לשחק בתיאטרון הלאומי הבימה בהצגה "עושה כרצונו" על פי ספרה של אסתי וינשטיין בתפקיד בתה, גילי.
בשנת 2019 השתתפה בסרט "ימים נוראים" של ירון זילברמן.
בשנת 2019 השתתפה כתפקיד אורח בפרק אחד של הסדרה ״סברי מרנן״ שמשודרת בערוץ 12
חיים פרטיים.
מסט הייתה במערכת יחסים עם המוזיקאי אלישע בנאי.
The Final Cut
The Final Cut (החיתוך האחרון) הוא אלבום של להקת פינק פלויד. האלבום הוקלט בבריטניה. יצא בשנת 1982 בבריטניה ושנה אחר כך בארצות הברית. בבריטניה האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים ובארצות הברית למקום מספר 6. ב-23 במאי 1983, היה The Final Cut לאלבום זהב וזמן קצר לאחר מכן לפלטינה, ובשנת 1997 הפך לדאבל פלטינה.
האלבום היה האחרון לפני עזיבתו של רוג'ר ווטרס את הלהקה. כל האלבום נכתב והולחן על ידי ווטרס, ודבר זה יצר מחלוקות וריבים בתוך הלהקה, עד כדי כך שדייוויד גילמור, שהשתתף רק בשני קטעים באלבום, התפרץ על ווטרס ואמר "כשתצטרך גיטריסט, קרא לי."
למעשה, באלבום זה כמעט ולא הייתה השתתפות של שאר חברי הלהקה מכיוון שווטרס דחה אותם, והביא נגנים אחרים במקומם. מעשה זה ערער את הביטחון של מתופף הלהקה ניק מייסון וקלידן הלהקה ריצ'רד רייט (שלא השתתף באלבום כלל), שלא האמינו ביכולת שלהם.
האלבום מדבר על מלחמה ועל תאוות המלחמה של השלטונות המושחתים, והוא מעין המשך לאלבום הקודם "The Wall". באלבום מועברת בגלוי ביקורת על שליטים שונים בעולם, ביניהם מרגרט תאצ'ר ומנחם בגין. ווטרס הקדיש את האלבום לאביו אריק פלטשר ווטרס שנהרג במבצע כושל במלחמת העולם השנייה. בהוצאה השנייה של האלבום ב-2007 אפשר לראות שבגב העטיפה רשום: "to eric fletcher waters".
לחלק משירי אלבום זה נוצרו וידאו קליפים, שאוגדו ביחד לסרט אחד, באורך של 19 דקות, שנשא את שמו של האלבום.
שירי האלבום.
The Post War Dream.
השיר הפותח את האלבום. בשיר זה שואל ווטרס למה אביו נהרג במלחמת העולם השנייה. נראה כי עצם יציאתה של בריטניה למלחמה, בפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה, גרמה לווטרס לחרדות. באחד מהבתים של השיר יש את המילים הבאות:
"Should we shout? Should we scream?
What happened to the post war dream?
Oh Maggie, Maggie what have we done?"