בשנת 2009, לאחר , אוקראינה דורגה כ"חופשית" על ידי ארגוני זכויות האדם, כגון Freedom House, שציינו בדו"ח השנתי: "לאוקראינה יש חברה אזרחית תוססת, אחת הבולטות באזור. אזרחים נוטלים יוזמה בפתרון בעיות, מקיימים הפגנות נגד תוכניות הבנייה העירוניות, וחושפים שחיתויות. לא נראו מגבלות על פעילות ארגונים לא-ממשלתיים. ישנה פעילות של איגודים מקצועיים, אבל לעיתים רחוקות יש שביתות ומחאות של עובדים, למרות חוסר שביעות רצון מהמצב הכלכלי."
באותה שנה גם ארגון Human Rights Watch ציין לשבח את ארגוני החברה האזרחית באוקראינה, אך הדגיש כי קיימות גם תופעות מדאיגות, בהן אלימות משטרתית והפרת זכויות האדם של קבוצות מוחלשות בחברה.
לאחר עליית ויקטור ינוקוביץ' לנשיאות בשנת 2010 החלו ארגונים בינלאומיים להביע את דאגתם. לפי פרידום האוס, "אוקראינה תחת הנשיא ינוקוביץ' הפכה לפחות דמוקרטית, ואם המגמות הנוכחיות יימשכו, היא עלולה להתדרדר לאוטוקרטיה וקלפטוקרטיה". הם ציינו כאירועים שליליים את המגבלות שהוטלו על כלי התקשורת, העמדה סלקטיבית לדין של אנשי אופוזיציה, פעילות פולשנית של שירותי הביטחון של אוקראינה, ביקורת נרחבת על מערכת הבחירות המקומיות, ושחיקה של חופש ההתכנסות וחופש הביטוי. בעקבות אירועים אלה ירד הדירוג של אוקראינה מ"מדינה חופשית" למדינה בעלת "חופש חלקי". מגמות אלה נמשכו בשנת 2011, בה דו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל התריע על עינויים בחקירות, הגבלות על חופש הביטוי וחופש ההתכנסות, וגילויים רבים של שנאת זרים. מגמות אלה נמשכו גם בשנים שלאחר מכן.
הפרת זכויות אדם.
הזכות להליך הוגן.
הזכות להליך הוגן נפגעת אצל אזרחי אוקראינה באופן קבוע.
לפי Freedom House, רמת השחיתות במערכת המשפט באוקראינה ירדה לאחר המהפכה הכתומה. עם זאת, במערכת המשפט יש עדיין שחיתות, חוסר יעילות בגלל עומס יתר, אי שמירה על חזקת החפות, ואי-ביצוע פסיקות בית המשפט.
מאז 2010 מתבצעת העמדה סלקטיבית לדין של יריבים פוליטיים, בהליך שתואר על ידי הנציבות האירופית, ארצות הברית וארגונים בינלאומיים אחרים כ"לא הוגן, לא שקוף ולא עצמאי."
חופש תקשורת וחופש מידע.
על פי עיתונאים ללא גבולות, מאז 2007 הדירוג של אוקראינה במדד חופש העיתונות הוא נמוך. תקופת נשיאותו של ויקטור ינוקוביץ' הייתה תקופת שפל במדד זה. הם ציינו כי במחוזות רבים באוקראינה עיתונאים נמצאים תחת איומים וחשופים לתקיפות אלימות, בייחוד עיתונאים שחקרו או חשפו מעשי שחיתות בגופים ממשלתיים.
דו"ח מאי 2014 של הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE) קבע כי היו כ-300 מקרים של התקפות אלימות על התקשורת באוקראינה מאז נובמבר 2013. הארגון גינה את הסגירה של עיתונים ותחנות טלוויזיה פרו-רוסיות שפעלו באוקראינה.
העיתונאי האוקראיני רוסלן קוטסאבי נעצר בגין האשמות שונות בשנת 2015 ועדיין נמצא בכלא. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל קרא לשחרורו והכריז עליו כאסיר מצפון.
מאז 2014, שירות הביטחון האוקראיני עצר מאות פעילי אופוזיציה במדינה לתקופות ארוכות, וסגר עיתונים ואתרי אינטרנט של ארגוני אופוזיציה במדינה.
במהלך שנת 2015 הוצאו מחוץ לחוק כ-10 מפלגות אופוזיציה, בהן מפלגות שתמכו בקומוניזם.
בשנת 2022, בזמן הפלישה הרוסית לאוקראינה, הכריז נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי כי 11 מפלגות פוליטיות יוצאו מחוץ לחוק בשל קשרים עם רוסיה, בהן מפלגת האופוזיציה , שמחזיקה ב-44 מושבים בפרלמנט.
עינויים ותנאי מעצר.
משנת 2007 דווח כי באוקראינה יש עינויים בחקירות המשטרה, תקופות ארוכות של מעצר לפני משפט, ותנאי מעצר קשים, בהם תאים צפופים, תנאים סניטריים ירודים והיעדר טיפול רפואי לעצורים. רבים מהם מנסים להתאבד בבתי המעצר.
בדו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 2014 נמסר על חטיפה ומעצר של אזרחים רבים במזרח אוקראינה. כמו כן צוין כישלון הרשויות האוקראיניות בניהול חקירות בנושא הפרת זכויות אדם.
החל ממאי 2016 פורסמו עדויות רבות לעינויים בבתי מעצר, ולחקירות המתבצעות בבתי כלא סודיים.
זכויות חולי איידס.
עקב מגפת איידס במדינה, ממשלת אוקראינה חוקקה מספר חוקים שנועדו להילחם בתופעה. על פי ארגוני זכויות האדם, חוקים אלה פוגעים בזכויות האדם של חולי איידס, וכן בבני אדם המשתמשים בסמים ובעובדי מין.
מהגרים ופליטים.
קליטה של מהגרים ופליטים באוקראינה לוקחת זמן רב עקב קשיים ביורוקרטיים. כמו כן קיימות תופעות של ניצול לרעה של מהגרים ופליטים.
סחר בבני אדם.
באוקראינה נפוצה זנות בכפייה, והיא משמשת כמדינת מוצא וארץ מעבר לאנשים, בעיקר נשים וילדים, שנסחרים לצורך ניצול מיני ועבודת כפייה, בעיקר במכרות פחם. ממשלת אוקראינה נקטה במספר צעדים למיגור תופעות אלה, אך הם אינם מספקים.
אלימות נגד נשים.
אלימות נגד נשים היא בעיה חברתית מושרשת בחברה האוקראינית המסורתית. כמו כן, בכל שנה נרשמים מקרים רבים של רצח נשים.
חופש לשון.
בשנת 2017 נחקק חוק הפוגע בחופש הלשון. על פי חוק זה, מותר ללמד בשפות שונות בגני ילדים ובבתי ספר יסודיים, אך בבתי ספר תיכוניים הלימודים חייבים להתנהל באוקראינית. חוק זה עורר תגובה חריפה בבולגריה, הונגריה, פולין, רומניה ורוסיה.
המלחמה בדונבאס.
במהלך המלחמה בדונבאס, אוקראינה איבדה שליטה על שטחי הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוהנסק, ולכן השעתה את מחויבויותיה לזכויות האדם באזורים אלה. במאי 2015 החליטה המועצה העליונה להשעות את כל האמנות הבינלאומיות לזכויות האדם באזור מזרח דונבאס, בהן האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות והאמנה האירופית לזכויות אדם.
ארגוני זכויות אדם אוקראינים.
באוקראינה פועלים כ-20 ארגוני זכויות אדם, ובנוסף להם פעילים במדינה ארגונים בינלאומיים, בהם אמנסטי אינטרנשיונל וקבוצת הלסינקי.
מדינה קומוניסטית
פטר אוון
פיטר אוון
נקודת דופניצה
נקודת דופניצה (באנגלית: Dupnitsa Point ; בבולגרית: нос Дупница) היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפון-מזרחי של פתחו של למפרצון חיסריה, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
נקודת דופניצה ממוקמת 8.2 קילומטרים צפונית-מזרחית לכף ג'יימס, 2.9 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת ריגס, ו-4.47 קילומטרים דרומית-מערבית מנקודת איוואן אסן.
היסטוריה.
מיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם.
הנקודת נקראת על שם העיר דופניצה שבדרום-מערב בולגריה.
השם אושר רשמית ב-4 בספטמבר 2008.
פולאד בולבולוגלו
ליגת ה-NBA
אלברט קויף
True Colors (שיר של סינדי לאופר)
True Colors (בתרגום מילולי מאנגלית: צבעים אמיתיים, ובמשמעות הפנים האמיתיות או הזהות האמיתית) הוא שיר שנכתב על ידי צמד כותבי השירים האמריקאי ו. הוא יצא לאור ב־1986 כשיר הנושא והסינגל המוביל מתוך אלבומה הנושא את אותו שם של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר. השיר היה להיט ששהה שבועיים בראש מצעד בילבורד הוט 100 והיה הלהיט האחרון של לאופר שהגיע לצמרת המצעד. הוא היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הפופ הקולי הנשי הטוב ביותר".
כתיבה.
בילי סטיינברג כתב את השיר במקור על אמו. טום קלי חשב שהשיר יכול להיות אוניברסלי יותר ושינה את הבית הראשון, בהסכמת סטיינברג. הצמד שלח את השיר לזמרת הקנדית אן מארי , שוויתרה עליו, והשניים הציעו את השיר ללאופר. העיבוד המקורי של גרסת הדמו ששלחו ללאופר היה בלדת גוספל מבוססת פסנתר בסגנון "Bridge over Troubled Water". סטיינברג סיפר לאתר "Songfacts": . שירים אחרים שהשניים כתבו ללאופר כללו את "I Drove All Night" ו־"Unconditional Love".
לאופר סיפרה לימים שכאשר היא קיבלה את השיר, הוא היה בסגנון גוספל וקאנטרי שהיא לא התחברה אליו. אז היא ישבה עם הקלידן פיטר ווד, והשניים ניסו לעבד ולנגן את השיר אחרת:
הקשר להט"ב.
השיר "True Colors" (שכאמור נכתב במקור על אמו של כותב המילים, בילי סטיינברג) היה נטול הקשר מסוים בזמן יציאתו לאור. לאופר הקדישה שיר אחר באלבום הנושא את אותו שם, "Boy Blue", לזכרו של גרגורי נטל, חברהּ הקרוב שמת מאיידס. אומנם מילות "True Colors" עוסקות בקבלה באופן כללי, והיו שפירשו אותו לגבי קבלת נטייתם המינית: לאופר סיפרה שכעשור לאחר יציאת השיר היא קיבלה מיילים רבים ממעריצים שכתבו לה שסבלו התנכרות מבני משפחותיהם ומחבריהם ואף איבדו את עבודתם כשסיפרו על נטייתם המינית, ובשל כך אף חשבו על התאבדות, ושהשיר "הציל את חייהם". ב־2007 יצאה לאופר לסיבוב הופעות שנקרא "True Colors tour" ובו דיברה בזכות זכויות זוגות חד מיניים. ב־2008 היא הקימה קרן לעיסוק בנושא: , בהשראת זכרו של גרגורי נטל.
וידאו קליפ.
הכוראוגרפית האמריקאית ביימה את הווידאו קליפ של השיר, שהוקרן פעמים רבות בערוץ MTV. בקליפ יושבת לאופר ושרה על במה חשוכה מאחורי תוף. באותו זמן, ילדה עורכת סיור בחוף ים, סיור שמסתיים בצפייה שלה בשתי נשים שותות תה על ספינה. לאופר מופיעה על החוף אוחזת בקונכייה, כשלראשה כיסוי ראש מתוחכם משובץ תכשיטים. אז היא נראית שוכבת על סדין לבן, שאותו מתחיל למשוך גבר ארוך שיער (דייוויד וולף). בהמשך מגיעה הנשיקה המיוחלת בין השניים. לאופר נראית אז הולכת על החוף, לבושה בחצאית עשויה מעיתונים ועוברת ליד כיתת בית ספר. בסוף הקליפ היא נשענת מעל בריכה, בתמונה שמשחזרת את צילום עטיפת האלבום (צילום אותו צילמה אנני ליבוביץ'). הקליפ מסתיים כמו שהתחיל, כשלאופר מתופפת על התוף.
הוצאה והצלחה.