המין נמצא תחת איום ממשי מפעילויות אנושיות אשר מזרזות את הכחדתו. ביניהן, זיהום בית הגידול שלו על ידי פלסטיק ושפכים מזהמים, צייד למטרות יופי או מאכל, רשתות דייג אשר הוא מסתבך בהם ובנייה ואכלוס בשטחי ההטלה שלהם ובכך צמצום שטחים אלו.
רמת האיום על המין צב ים קרני לפי הרשימה האדומה של הIUCN היא רמת CR כלומר, הוא נמצא בסכנת הכחדה קריטית. לפי המפה של הIUCN הוא קרוב להכחדה כללית בכל האזורים בהם הוא נמצא ברחבי העולם ובעשור האחרון/בשלושה הדורות האחרונים של המין, הוא הצטמצם ב-80% (IUCN, 2008).
ישנן הרבה סיבות לכך שצב ים קרני נמצא בסכנת הכחדה קריטית. ראשית, מין זה הוא חלק מאוכלוסייה קטנה בעלת מגוון גנטי נמוך לכן ניתן לראות שהיא מושפעת בקלות מתופעות שונות. (2014, NOAA) שנית, ישנם איומים ישירים על מין זה כמו ניצול יתר על ידי ציד בלתי חוקי על ידי בני האדם למאכל ולייצור תכשיטים, דייג עם רשתות באזורי המחיה שלהם בהן הם נתפסים ומתים וזיהום באזור המחיה שלהם מחתיכות פלסטיק אותם הם בולעים או מסתבכים בהם וכתוצאה מכך מתים. ישנם גם איומים עקיפים על המין הנובעים בעיקר משינוי האקלים העולמי ומשפיעים על בית הגידול והמערכת האקולוגית שלו כמו שינויים בזרמים, סחף, שינויי טמפרטורה של המים ואובדן של שוניות האלמוגים (NOAA, 2020).
זהו מין דגל המוכר בעיקר בגלל המודעות להכחדתו והניסיונות הרבים לשמירתו.
בשנת 1977 הוציא ארגון NOAA תוכנית עולמית להגנה ושימור המין. התוכנית כוללת חקיקת חוקים ואמנות בינלאומיות נגד צייד, פיתוח ושינוי של ציוד הדייג המסורתי כדי לצמצם את תפיסת הצבים, הגדרה של אזורי הטלה והמחייה כאזורים מוגנים ומעקב אחרי האוכלוסיות הקיימות (NOAA, 2020). זהו מין מטרייה כיוון שהמינים אשר חיים בסביבת בית הגידול שלו מרוויחים מניסיונות השמירה עליו. (2014, Dee, Horii and Thornhill).
רוב הזמן מין זה נמצא מתחת למים, אך בעונת ההטלה הנקבה יוצאת אל החוף אשר יכול להיות גם בשולי אזור עירוני/פרברי. עקב פיתוח חופי הים כמו בנייה, תיירות בחופים (Melan and Donnelly,1999) ותאורה מלאכותית מוגברת. הרבה פעמים הנקבה מגיבה בהימנעות וחוזרת אל המים ללא תהליך ההטלה (2012, Komrowski et al).
תקיפת מפעל התחמושת &quot;ירמוך&quot; בסודאן
תקיפת מפעל התחמושת "ירמוך" בסודאן הייתה מתקפה אווירית שנערכה ב-23 באוקטובר 2012 בח'רטום בירת סודאן, התקיפה הייתה מכוונת נגד מפעל מקומי שיצר תחמושת עבור ארגון החמאס, ונהרגו שני בני אדם. בתקיפה הושמדו גם כ-40 מכולות שהיו במפעל, וייתכן שהן היו יעד התקיפה. מקורות סודאנים טענו לאחר התקיפה כי היא בוצעה על ידי ישראל.
מהלך התקיפה.
ב-23 באוקטובר 2012 בשעה 21:00 (על פי השעון המקומי) אירע פיצוץ במפעל תחמושת הממוקם בדרום העיר חרטום, בירת סודאן. בעקבות הפיצוץ פרצה שרפה גדולה במפעל וממנה נהרגו 2 עובדים במפעל. על פי מקור סודאני הפיצוץ אירע לאחר שארבעה מטוסי קרב תקפו את המפעל בטילים מן האוויר. שר ההסברה של סודאן האשים מיד את ישראל בתקיפה, לדבריו נבדקו שרידי הטילים ששימשו לתקיפה ונמצא כי אלו טילים "שאף מדינה באזור לא מחזיקה מלבד ישראל". המטוסים שיבשו את קליטת מכשירי המכ"ם המוצבים באזור ובכך נמנעה חשיפתם.
בתקשורת פורסם כי מפעל הנשק הוקם בשנת 2008 על ידי איראן ובמימונה ומטרתו לסייע לארגון החמאס במשלוחי טילים ונשק. מספר ימים לאחר הפיצוץ אף אמר שר איראני כי בתקיפה נפגעו אינטרסים של ארצו. על פי ההערכות, בתקיפה הושמד מצבור גדול של רקטות פג'ר 5 שהיו אמורות להגיע לידי החמאס והג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה וייתכן שגם טילי קרקע-קרקע מדגם שיאהב 3 שנועדו להיות מוצבים בסודאן ולאיים על מדינת ישראל.
תגובות.
סודאן הגיבה בחריפות והאשימה את ישראל בפגיעה בריבונותה: נשיא סודאן עומר אל-בשיר אמר כי הפעולה היא "תגובה היסטרית של ישראל לשינויים באזור", שר ההסברה של סודאן איים כי ארצו תגיב בהחלטיות מול מטרות ישראליות שמבחינתו הפכו ללגיטימיות, ושגריר סודאן באו"ם הגיש בקשה למועצת הביטחון של האו"ם לגנות את ישראל.
בישראל סירבו לאשר כי עמדו מאחורי הפעולה, ראש הממשלה בנימין נתניהו שנשאל על כך השיב: "אין התייחסות".
ארצות הברית הודיעה כי לא נטלה חלק בהתקפה ולא ידעה על כך מראש, עם זאת מחשש לנקמה נסגרה השגרירות האמריקאית בחרטום.
מצרים גינתה את ישראל על הפעולה ונשיא מצרים מוחמד מורסי כינה אותה "ברבריות ישראלית".
גאורגה גאורגיו דז'
הקדוש פדרו דה סן חוסה בטאנקורט
הבונה החרוץ
בעיה כריעה
יוליוס שטרן
יוליוס שטרן (בגרמנית: Julius Stern; 8 באוגוסט 1820 - 27 בפברואר 1883) היה מנצח יהודי-גרמני.
חייו.
לימודים וראשית קריירה.
שטרן נולד ב-1820 בברסלאו שבפרוסיה (כיום ורוצלב בפולין). את ראשית השכלתו המוזיקלית קיבל אצל הכנר פטר ליסטנר וכבר בגיל תשע הופיע בקונצרטים. בשנת 1832 עבר עם הוריו לבירה ברלין, שם למד תחילה אצל מורים שונים ולבסוף אצל קרל פרידריך רונגנהאגן באקדמיה המלכותית לאמנויות. כמה חיבורים מוזיקליים שכתב בתקופת לימודיו באקדמיה הגיעו לידי המלך פרידריך וילהלם הרביעי וזה, כחובב אמנות נלהב, העניק לשטרן מלגה שאפשרה לו להמשיך בלימודיו. הוא נסע לדרזדן ללמוד שירה ומשם לפריז, שם התמנה למנצח על אגודת השירה הגרמנית (Deutscher Gesangverein). בשבתו בפריז ניצח בין השאר על המוזיקה של מנדלסון למחזה אנטיגונה של סופוקלס, הופעה שמנדלסון ציין במכתב מ-27 במאי 1844. מנדלסון המליץ גם על שיריו של שטרן.
אגודת השירה בברלין.
לאחר שובו לברלין בשנת 1846 ייסד שטרן את אגודת שטרן לשירה, שעליה ניצח עד 1874. ביצוע הבכורה של האורטוריה "אליהו" מאת מנדלסון בשנת 1847 ביסס את מעמדו כאחד המנצחים המצליחים באירופה באותן שנים. בניצוחו התרחבה המקהלה והגדילה את רפרטואר ביצועיה, שכלל לא רק יצירות סטנדרטיות משל הנדל, באך והיידן אלא גם יצירות של מלחינים בני זמנו. בשנת 1872 חגגה אגודת השירה 25 שנים לייסודה. שנתיים לאחר זאת נאלץ שטרן לפרוש מניהולה מחמת בריאות לקויה. בין 1869 ל-1871 ניצח שטרן על התזמורת הפילהרמונית של ברלין וניהל את שתי העונות של "קונצרטי הרייכסהָאלֶּה" הפופולריים (1873-75), שם הייתה לו ההזדמנות להוציא לפועל את שאיפתו להציג לקהל המאזינים יצירות של מלחינים צעירים ומוכשרים.
קונסרבטוריון שטרן.
בשנת 1850 הקים עם תיאודור קולאק ואדולף ברנהרדט מרקס את בית הספר הברלינאי למוזיקה. לאחר פרישתם של קולאק ומרקס נודע המוסד בשם קונסרבטוריון שטרן. שטרן המשיך לנהל את הקונסרבטוריון עד מותו ובניהולו נחל המוסד הצלחה רבה ונחשב לאחד המעולים ביותר באירופה.
בשנת 1849 קיבל שטרן את התואר "מנהל מוזיקלי מלכותי", ובשנת 1860 היה לפרופסור.
יצירותיו.
שטרן כתב מספר רב של יצירות ווקאליות ועיבודים וכן אופרה בשם "איזמנה" ואי-אילו יצירות קאמריות שלא הגיעו לכלל ביצוע. תרגילי שירה שחיבר והוציא לאור זכו לתפוצה רחבה.
נפטר בברלין בשנת 1883, בן 62.
נורנות
הנורנות (בנורדית עתיקה: Norns) הן אלות או ענקיות במיתולוגיה הנורדית, אשר הכריעו גורלות של בני אדם ואלים.
המיתולוגיה מזכירה שלוש נורנות, אורד (Urðr), ורדנדי (Verðandi) וסקולד (Skuld), ניתן לתרגם את השמות בפשטות כ"זה אשר קרה", "זה אשר קורה" ו"זה אשר יקרה" בהתאמה.
הנורנות ביקרו בחצרות המלוכה על מנת לתכנן את גורל נסיכים שנולדו כאשר הם קשורים לבאר הגורל, מקור הדעת הסודית הנובע מתחת לעץ העולם.
Paramount Pictures
קפטן רייקר
וסלי קראשר
וסלי קראשר (באנגלית: Wesley Crusher), בגילומו של השחקן האמריקאי ויל ויטון, הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיעה בקביעות בעונות 1–4 של סדרת הטלוויזיה ". לאחר מכן הופיע וסלי בהופעות אורח, בשני פרקים בעונה 5 ובשני פרקים בעונה 7.
ביוגרפיה של הדמות.
בסדרת הטלוויזיה ", וסלי קראשר בן ה-15 מגיע לראשונה אל ספינת החלל אנטרפרייז D עם אמו, ד"ר בברלי קראשר, מייד לאחר שקפטן ז'אן לוק פיקארד תפס את הפיקוד. בתחילה, וסלי עיצבן את קפטן פיקארד, אשר מצהיר על עצמו כי אינו חש בנוח בנוכחות ילדים, אבל מהר מאוד הוא מגלה כי לוסלי יש יכולות הבנה הרבה מעבר לגילו הצעיר, וכי ירש מאימו רמה גבוהה מאוד של אינטליגנציה.
בפרק העונה הראשונה "Where No One Has Gone Before", חייזר, הידוע רק בכינוי "הנוסע", מביע בפני פיקארד את התרשמותו כי לוסלי יש אינטליגנציה ייחודית ופוטנציאל גדול, אם יזכה לעידוד ולהזדמנות, תוך שהוא משווה אותו לילד פלא כמו מוצרט. עקב כך, פיקארד מעניק לוסלי מינוי של סג"ם בפועל.
בפרקים המוקדמים של הסדרה, פיקארד לא מאפשר לוסלי להיכנס אל גשר הפיקוד של ספינת החלל. וסלי, בסופו של דבר, נבחן בבחינת הכניסה לאקדמיה של צי הכוכבים. ציון המבחן שלו מדורג במקום נמוך מזה הנדרש, והוא לא מתקבל לאקדמיה בניסיון הראשון שלו. מאוחר יותר, הוא מחמיץ את ההזדמנות השנייה שלו להיבחן בבחינת הכניסה לאקדמיה, על מנת לסייע לצוות האנטרפרייז D בהצלת ויליאם רייקר, דיאנה טרוי, ולואקסנה טרוי מפרנגי עוינים. לאחר מכן, פיקארד מעניק לוסלי קידום, לדרגת-שדה של סג"ם.