אומדנים שונים בנוגע לגודל האוכלוסייה של אתונה העתיקה מצביעים על אוכלוסייה שבשיאה, במהלך המאה הרביעית לפני הספירה, מנתה כרבע מיליון איש בחבל הארץ אתיקה שאתונה הייתה במרכזו ושתושביו החשיבו עצמם כאתונאים. מתוכם כ-30,000 היו בעלי מעמד של אזרחים עם זכות הצבעה במועצת העם. מספר האזרחים במהלך המאה החמישית לפני הספירה עמד ככל הנראה על 60,000 ולאחר מכן ירד דרסטית בעקבות המלחמות היווניות הבלתי-פוסקות אבל גם בגלל הקשחת הכללים שקבעו מי יזכה למעמד של אזרחות.
באתונה ואתיקה רק גברים בני 20 שהשלימו את שירותם הצבאי היו בעלי זכות הצבעה ומעמד של "אזרח" שגם נתן את הזכות להחזיק נכסי דלא ניידי. בכך נמנעה מרוב האוכלוסייה הזכות להשתתף בתהליך הדמוקרטי. במקרים מיוחדים הוענקה אזרחות על ידי האספה הכללית בקוורום (מספר משתתפים ומצביעים מינימלי) שהחל מהמאה הרביעית לפני הספירה עמד על 6,000 מצביעים. האזרחים החדשים היו בדרך כלל גברים שאתונה חפצה ביקרם.
עבדים - משועבדים ומשוחררים היו זרים שנקנו במקור מחוץ לאתונה, היו חסרי זכויות אזרח ולא נחשבו כחלק מהחברה. לכל אזרח אתונאי, אפילו עני, היה עבד אחד לפחות, ואזרחים בעלי אמצעים החזיקו לעיתים 10 עבדים ויותר. הם היו בעיקר שבויי מלחמה או עבדים שנחטפו בארצות מסביב ליוון, ומקצתם עבריינים שהורשעו בדין והפכו לעבדי המדינה האתונאית. לעבדים לא היו זכויות כלשהן, והם נחשבו לרכוש אדוניהם במספר מגבלות: אסור היה להרוג אותם, ורוצח עבד עלול היה לעמוד לדין. עבד יכול היה להופיע בבית משפט, אך בתנאי שאדונו היה מייצג אותו. עדותו של עבד לא התקבלה אם נגבתה בעינויים. סוג מיוחד של עבדים חי והתפרנס מחוץ לבית אדוניהם, והם הפרישו ממשכורתם סכום מסוים לאדוניהם. עבדים אלו ועבדים ששירתו בבית יכלו לקנות את חרותם תמורת כסף או שרות מיוחד.
גם ילדים וזרים היו חסרי זכויות אזרח. נשים הודרו מההליך וזכויות אדם בסיסיות נשללו מהן. חופש התנועה שלהן בציבור היה מוגבל, ועיקר חייהן התנהל בד' אמות בית משפחתן. זכות ההצבעה נשללה גם מאזרחים שהיו בעלי חוב לעיר או חייבים בדין, במעמד שקיבל את השם אטימיה (Atimia).
החל משנת 450 לפני הספירה, בעקבות הרפורמות של פריקלס, יכלו רק אלו שנולדו לאב ואם בעלי מעמד של אזרחות אתונאית לקבל בעצמם את המעמד של אזרח אתונה.
מבנה הדמוקרטיה האתונאית.
הארכונטים.
בראש המדינה האתונאית עמדו 9 נושאי תפקידים שנקראו ארכונטים - משמע - שליטים. אריסטו מספר כי במהלך ההיסטוריה האתונאית נבחרו תחילה הארכונטים למשרות למשך כל ימי חייהם, לאחר מכן קוצרה התקופה ל-10 שנים ולבסוף לשנה אחת בלבד. אריסטו איננו מפרט כיצד נבחרו ההארכונטים לתפקידם, ומציין כי במקור נבחרו על ידי המועצה על פי כישוריהם לתפקיד. נושאי התפקידים פעלו בתחומים מוגדרים ולא היו גוף אחד. הם עסקו בעיקר בצד המשפטי של ניהול אתונה, ומאחר שעיקרון הפרדת הרשויות לא היה חלק משיטת הממשל האתונאית, הארכונטים פעלו הן כזרוע מבצעת הן כשופטים בתחומי פעולותיהם.
התפקיד הראשון והקדום ביותר היה המלך שנקרא "בסילאוס", שעיקר תפקידו היה הפיקוח וקיום חיי הדת במדינה. הוא ניהל את טקסי הפולחן וניהל את המקדשים וההקדש של האלים. אל המלך התלוותה אשתו, ובחגיגה מיוחדת של טקס נישואים שנתי סמלי חודשה הברית בין אתונה שיוצגה על ידי הזוג המלכותי לבין האל דיוניסוס.
נושא התפקיד החשוב ביותר היה האפונימוס, שהיה ממונה על נושאים הקשורים להליכי אזרחות והפיקוח על הרכוש של יתומים, אלמנות ובנות יחידות.
נושא תפקיד נוסף היה הפולמרכוס, שר הצבא. בעיתות שלום הוא פיקח על הזרים באתונה, ובעתות מלחמה עמד בראש הצבא באמצעות ועדה של מפקדי היחידות השונות של צבא אתונה ושימש כמצביא בקרבות.
אל שלושת נושאי תפקידים אלו נוספו ששה תסמותטים שפיקחו על מערכת המשפט האתונאי. הם ניסחו את החוקים וניהלו את משפטם של נושאי משרות שנחשדו בביצוע עבירות הקשורות למילוי תפקידם. בשלב מאוחר יותר בהיסטוריה האתונאית ניהלו את כל תחום המשפט האזרחי.
משרות הארכונטים היו שמורות תחילה לבני המעמד העליון, אך בעקבות רפורמות שנערכו על ידי אפיאלטס ופריקלס נפתחו משרות הארכון תחילה לבני המעמדות השני והשלישי ולבסוף היו המשרות פתוחות לכל האזרחים האתונאים. עם השלמת שינוי זה נערכה מהפכה נוספת, ונושאי המשרה זכו לתשלום מהמדינה עבור שירותיהם. בכך נתאפשר הלכה למעשה לאזרחים שהיו חסרי אמצעים להקדיש את זמנם לשירות הציבור. תחילה ניתן שכר לשופטים בבתי המשפט, לאחר מכן לארכונטים ולבסוף, במהלך המאה הרביעית לפני הספירה, הונהג תשלום שכר עבור ההשתתפות בפעילות המועצה.
הסטרטגוי.
בשלב מסוים, ככל הנראה בעת הרפורמות של קלייסתנס, נקבע תפקיד ומעין מועצה נוספים: עשרה סְטְרַטֵגוֹי - אחד מכל שבט, שהיו מפקדי הכוחות. בתחילה הם נבחרו במסגרת שבטית. לאחר מכן נבחרו הסטרטגוי על ידי כלל האספה. הארכון פולמרכוס עמד בראשם בתפקיד סמלי בעיקרו של מפקד עליון של הכוחות המזוינים. בעת מלחמה הסטרטגוי החליטו בהתדיינות והצבעה על האסטרטגיה לפני היציאה לקרב ובחרו אחד מהם בכל פעם לפקד על הקרב עצמו. בשנת 487 לפני הספירה הוחלט להפסיק את מינוי הארכונטים על פי בחירה ולקבוע את זהותם על פי הטלת גורל. בעוד חשיבותם יורדת, עלתה חשיבותם של הסטרטגוי שנבחרו ללא הגבלת מספר כהונותיהם. היו אלו אנשים מקרב המשפחות הוותיקות ביותר באתונה - מעמד האצולה לשעבר שהיו בעלות מסורת צבאית וגידלו את בניהן על מנת להיות מנהיגים צבאיים. הפולמרכוס חדל עם הזמן מלשמש כמפקד הצבא ועיקר עיסוקו היה בניהול ענייני המטויקים -הזרים. הפיקוד על הצבא עבר לידי הסטרטגוי, ובעת מלחמה מינתה האספה את אחד מהם לעמוד בראש המערכה. במקרים של מלחמה בהיקף גדול במיוחד מונו 2 ולעיתים יותר סטרטגוי לעמוד בראש הכוחות האתונאיים, ואחד מהם קיבל את הסמכות לשמש מצביא עליון. מאחר שההיסטוריה של אתונה רצופה הייתה מלחמות ומעשי איבה וקשורה במפעלים צבאיים, מילאו הסטרטגוי תפקיד מרכז בניהול יחסי החוץ של אתונה ובהדרגה בניהול כל האספקטים של השלטון. כך הפכו הסטרטגוי, בסופו של דבר, לגוף המושל באתונה הלכה למעשה. לעיתים עמד בראשם מנהיג חזק במיוחד שזכה לתואר סטרטגוס אוטוקרטור - סטרטגוס בעל סמכויות לא מוגבלות.
הדמגוגים.
במקביל לעליית הסטרטגוי ובעקבות רפורמת האריאופגוס יכלו אזרחים ממעמדות נמוכים לרכוש עמדות השפעה וכוח, תחילה באספת העם ולאחר מכן במועצה, והם נקראו דמגוגוס -כלומר "מנהיג עממי". עם עליית הדמגוגים לעמדות כוח היו בהם שנבחרו לסטרטגוי ועסקו בעניינים שלא היו קשורים ישירות לצבא או לניהול מלחמות.
מועצת האריאופגוס.
לאחר שנסתיימה שנת כהונתם עברו הארכונטים לשמש, עד יום מותם, במועצת האריאופגוס - "המועצה של גבעת האל ארס" - על שם מקום מושבה. מועצה זו שימשה ככלי פוליטי של מעמד האצולה, בראשה ישב הארכון, והיא שימשה כגוף מפקח על פעילות נושאי המשרות באתונה, פיקוח על תהליך חקיקת החוקים חדשים על ידי בחינתם בטרם התקבלה החלטה סופית של אספת העם וסמכות לבטל חוקים אם סתרו את החוקה או חוקים קיימים, ועל פי חוקים שנקבעו על ידי דרקון גם כערכאה משפטית במקרים של רצח.
עם הזמן נשחק מעמדה של מועצת האריאופגוס, שכל עוד שמר על יוקרתו ומעמדו הוא גם עמד ככוח נגדי למגמה הדמוקרטית של שלטון כלל העם, לפי רפורמת קלייסטנס המועצה עמדה כשומר על החוקים והחוקה, ובשעות חרום ומצוקה השתמשו מדינאים ואסטרטגים במועצה על מנת להעביר החלטות נוחות ובמהירות, תחת חוקי אפיאלטס הועברו בשנת 462 לפני הספירה סמכויות האריאופגוס בתחום המשפטי לאספת העם ובתי המשפט המסונפים אליה, ונסללה הדרך לשינויים שיזם פריקלס ובמהלכה נותקו האריסטוקרטים ממרכזי הכוח של המשטר הדמוקרטי באתונה. על שינוי זה שילם אפיאלטס בחיו ונרצח זמן קצר לאחר רפורמת האריאופגוס על ידי מתנקש שככל הנראה נשלח על ידי אגודות סתר (יוונית: טאריאיי) שהייתה ממתנגדי המשטר הדמוקרטי.
אספת העם.
האקלסיה - (κκλησία) אספת עם האתונאית הייתה עמוד השדרה של הדמוקרטיה היא הייתה הגוף הריבוני והמחוקק וחבריה לא נבחרו כנהוג כפי שנהוג בדמוקרטיה ייצוגית, אלא היו כל אזרחי אתונה, הם היו זכאים להשתתף באסיפות, לדבר ולהציע הצעות בפני המליאה ולהצביע על הצעות שעמדו על סדר היום. בכך נקבע אופייה של מערכת השלטון באתונה כדמוקרטיה ישירה. באספה נוצרו גושים של מצביעים שתמכו או התנגדו לנושא מסוים שעל סדר היום אך לא היו מפלגות פוליטיות קבועות, לא הייתה ממשלה ולא הייתה אופוזיציה. האספה קיבלה את מעמדה הקבוע על ידי סולון, והוכרה כגוף הריבוני של העם האתונאי בעקבות הרפורמות של קלייסתנס, תחומי העיסוק העיקריים של האספה היו: