משתמשים בו לאחר שהדרישות כבר הוגדרו אך שלב העיצוב לא התחיל עדיין או נמצא רק בשלבי התחלה.
הערכה של גודל התוכנה יכולה להעשות לאחר שהדרישות כבר הוגדרו והפרויקט מוכן לפיתוח. כך יש יותר מידע על הקלטים במערכת וניתן לעשות הערכת עלות מדויקת יותר
הנוסחה.
במודל COCOMO II המאמץ נמדד כ (PM) כמות הזמן שבן אדם אחד מקדיש עבור פרויקט פיתוח תוכנה-בחודש אחד.
מספר זה הוא ללא חופשות וחגים, אך כן כולל סופי שבוע.
יכול להיות גם כהערכה של (unadjusted function points (UFP לאחר המרה לשורות קוד וחילוק ב-1000.
נוסחאות מורכבות יותר יכולות להתחשב במידע רחב יותר, כמו: יכולות המתכנת, ניסיון בפלטפורמה, ניסיון בכלים, מורכבות המוצר, לכידות הצוות, גמישות תכנותית ופרמטרים רבים נוספים.
פרחודניק
פיקניק בשולי הדרך
פיקניק בשולי הדרך (ברוסית: Пикник на обочине) הוא רומן מדע בדיוני שנכתב על ידי ארקדי ובוריס סטרוגצקי ופורסם בשנת 1972 בברית המועצות. נכון לשנת 1998 הספר יצא לאור ב-20 מדינות ונחשב לאחת היצירות החשובות ביותר של האחים סטרוגאצקי.
"האזור".
הספר מבוסס על הרעיון של ביקור חייזרים בכדור הארץ, הביקור הותיר אחריו שישה "אזורים" שבהם מתרחשות תופעות טבע לא מוכרות לאנושות שחלקן מסוכנות לאדם, כגון אזורים בהם הכבידה גדולה בהרבה מהכבידה הרגילה של כדור הארץ או "גז קולואידי" שמסוגל לחדור דרך מתכת ולהמיס עצמות. בתוך האזורים גם חפצים עם תכונות "על-טבעיות", כגון צמידים המשפרים את הבריאות או מקורות אנרגיה אינסופיים. שטח האזור הוא קבוע ואף אנומליה לא יוצאת ממנו. הממשל סגר את האזור ולא מאשר כניסה של אזרחים אליו עקב הסיכון הרב. עם זאת, מסביב לאזורים הללו מתפתחת קהילה של "סטוקרים" שהם אנשים החודרים באופן לא חוקי לאזור ומסכנים את חייהם בשביל להוציא החוצה חפצים בעלי תכונות "על-טבעיות" בשביל רווח. סטוקרים מכירים היטב את האזור ובעלי אינסטינקטים ותגובות מעולות, אך חלקם הגדול בכל זאת נהרג או נפצע קשה באזור. על אף שלא נמצאו קרינה מסוכנת או כימיקלים רעילים באזור, ילדים של סטוקרים נולדים לרוב עם מוטציות קשות.
עלילה.
הרומן עוקב אחר גיבור הסיפור רדריק "רד" שוהארט במשך-8 שנים, מגיל 23 עד גיל 31, שאת רוב הזמן הוא יושב בכלא על היותו סטאלקר. פעילותו מתרכזת באחד האזורים במדינה בדיונית חסרת שם דוברת אנגלית, ליד עיר "הרמונט" שהאזור הפך לחלקה ורוב האוכלוסייה שלה פונה.
אפטא
אפטא (מיידיש: אַפּטאַ; בפולנית: Opatów, "אופטוב") היא עיירה בפולין בפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה. היא בירתו של מחוז אופטוב. אוכלוסייתה מונה 6,658 אנשים (סוף 2010). אפטא נמצאת בין הגבעות של פולין קטן כשנהר אופטובקה (Opatówka) מחלק את העיר לשני חלקים.
אתר התיירות המרכזי בה הוא הכנסייה על שם מרטין הקדוש (Kolegiata św. Marcina w Opatowie), מנזר מן המאה ה-15, שער העיר מן המאה ה-16 ועוד כמה בניינים ראויים לציון.
היסטוריה.
אפטא נוסדה על גדות נהר הוויסלה באזור בו יש יערות ואגמים. כשנזכרה לראשונה ב-1189 היא הייתה מקום מושבם של שליט המבצר האזורי ושל הבישוף הקתולי. ב- 1237 היא קיבלה זכויות שהסדירו את מעמדם של התושבים וב-1361 היא קיבלה מעמד של עיר בעל זכויות נרחבות. במשך כמה מאות שנים, עד חלוקת פולין הייתה אפטא מרכז אזורי חשוב ובה ישב הסיימיק של מחוז סנדומייז' (Województwo sandomierskie). בזמן הפלישה של הטטרים ב-1502 העיר נחרבה. ב-1514 היא הועברה לרשותו של האציל קשישטוף שידלוביצקי (Krzysztof Szydłowiecki) ששיקם את העיר, הקיף אותה בחומה, בנה מבצר ומטה עבור הממשלה המקומית ושיפר את אספקת המים לתושבים. אחרי מותו של שידלוביצקי הייתה העיר שייכת לכמה משפחות אצולה: משפחת טרנובסקי, משפחת אוסטרוגסקי, משפחת לובומירסקי, משפחת פוטוצקי ומשפחת קרסקי. היא נשארה בידיים פרטיות עד 1864.
במאה ה-18 נעשתה אפטא לביתם של כמה יוונים שנמלטו לפולין ממולדתם שנכבשה על ידי הטורקים. הם הורשו לפתוח כנסיות יווניות אורתודוקסיות. ב-1778 נוסדה קהילה על שם ניקולס הקדוש שעברה ב-1837 לראדום.
בתקופת מרד ינואר ב-1863 התחוללו באפטא שני קרבות בין הרוסים והצבא של הגנרל יוזף האוקה-בוסק (Józef Hauke-Bosak). הפולנים כבשו את העיר ב-25 בנובמבר 1863 ונסוגו עם נשק שלקחו ותחמושת. ב-21 בפברואר 1864 התחולל במקום קרב נוסף. הייתה זאת אחת ההתנגשויות הגדולות ביותר במרד שהסתיימ בתבוסת הפולנים.
בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה אפטא מרכז גדול של פעילות מחתרתית. בלילה בין ה-12 ל-13 במרץ 1943 תקפה יחידה של המחתרת הפולנית יחד עם חיילים מהארמייה קריובה את בית הסוהר המקומי ושחררה 82 אסירים.
לפני מלחמת העולם השנייה היו באפטא כ-5,000 יהודים.
יהדות אפטא
אפטא (בפולנית: Opatów; ביידיש ועברית: אפטא, אפט) היא עיירה בפולין, בשוויינטוקז'יסקיה (Świętokrzyskie Voivodeship – הצלב הקדוש). היא בירתו של מחוז אופטוב. אוכלוסייתה מונה 6,658 אנשים (סוף 2010). אופטוב נמצאת באזור פולין קטן כשנהר אופטובקה (Opatówka) מחלק את העיר לשני חלקים.
חיים יהודיים באפטא במאה ה-16.
נראה שהיהודים התיישבו לראשונה באפטא במאה ה-16. ב- 1538 התגוררו שם ארבע משפחות יהודיות, אבל רק בשנות ה-30 של המאה ה-17 מוזכר בכתב רחוב היהודים (או עיר היהודים) שנמשך מהחלק הצפוני של חומת העיר עד כיכר השוק. "עיר היהודים" הייתה, למעשה, אוטונומית בחלקה והיהודים היו אחראים בעצמם לשמירה עליה. עם עלייה בהגירת יהודים מגרמניה לפולין גדלה קהילת אפטא. היה זה למרות חששם של התושבים המקומיים שהיהודים ישלטו במסחר ובמלאכה. הם פנו למלך בבקשה שיגביל את מספר הסוחרים ובעלי המלאכה היהודים, במיוחד בתחומי האריגה, האפייה והפרוות. המלך הסכים לדרישותיהם ואסר על היהודים לעסוק במקצועות אלה. התושבים המקומיים גם התלוננו שהיהודים אינם ממלאים את חובותיהם כתושבים. כתוצאה מכך שמה העיר מכשולים רבים בפניהם כאשר רצו לקנות אדמה עבור בית עלמין וכאשר רצו לבנות בתים פרטיים ברחוב שלהם. עם זאת, אחרי זמן לא רב הוסרו ההגבלות על רכישת אדמה והיהודים, מצדם, הסכימו לכסות חלק מהוצאות העיר. ב- 1658 חידש המלך יאן השני את זכותם של היהודים לקנות אדמה ולסחור באפטא.
התפתחות הקהילה היהודית באפטא הסתיימה עם מלחמות השוודים במחצית המאה ה-17. רחוב היהודים עלה בלהבות ומה שלא נשרף נבזז על ידי החיילים. ב- 1656 שוחררה אפטא על ידי חיילי ההפטמן הפולני סטפן צ'רנייצקי (). עם הפסקת הקרבות בא המלך יאן קזימיר לעזרת הקהילה היהודית. בצו מ- 1657 הוא הרשה להם לבנות בתים חדשים כדי להחליף את אלה שנחרבו בשריפות וכן הרשה להם לסחור ולהחזיק בחנויות ובאטליזים. המלכים שבאו אחריו אישרו את הזכויות האלה.
אבל, עוד לפני שהיהודים יכלו לבנות פקדו אותם אסונות אחרים. ב- 1680 החריבה שרפה את רוב הרחוב היהודי ואחריה פרצה מגפה שרבים מתו בה. ב- 1689 נאשמו שני יהודים בחילול הדת הקתולית, האשמה שהייתה עלולה להמיט אסון על בני הקהילה. כדי להיחלץ מהסכנה נתנה הקהילה היהודית 1000 זהובים לקפיטולה של אפטא ומאז הפכה מתנה זו למס חובה.
במאה ה-18 ובמיוחד בתקופה בה חלק של פולין סופחה לאוסטריה (1793–1807), כאשר ההגבלות על רחוב היהודים בוטלו, גדל מאוד מספר היהודים באפטא. פעילותם הכלכלית התרחבה וכללה מקצועות חדשים וחשובים. בנוסף לקמעונאות התפתח סחר בדגן, עצים, ביצים, בקר ומוצרים חקלאיים. אחדים מן היהודים שלטו בשיווק היבול החקלאי של כל האזור. היו ששכרו אחוזות ותפעלו אותן בעצמם. בסוף המאה ה-19 נטלו היהודים חלק פעיל בתיעוש העיר. ב- 1890 פתחו היהודים שני מפעלים לעיבוד עורות ובית חרושת לייצור סוכר. בחלק הראשון של המאה ה-20 נפתח בית-מלאכה לצביעת בדים. אבל גם עם כל ההתפתחויות האלה נשאר מקור פרנסתם העיקרי הסחר הזעיר ואומנות.
סוגיות משפטיות של היהודים באפטא.
במאות ה-16 וה-17 הייתה קהילת אפטא חברה בוועד ארבע ארצות. נציגים מאפטא השתתפו בישיבות של הוועד. כמה מהם היו בין המעריכים שקיבלו ייפוי כוח מהוועד להעריך את חובות המיסים של כל קהילה יהודית.
יהודי אפטא ניהלו משנת תכ"ו 1666 עד המאה ה-20 פנקס שכלל את כל התקנות שנכתבו על ידי ראשי הקהילה. היה עותק של הפנקס בארכיון בית הכנסת המרכזי בוורשה אשראבד בשואה אבל לפני זה הספיקו כמה חוקרים להדפיס חלקים ממנו. מן הפנקס אנחנו למדים על עצמאותן של אגודות אחדות (חברות) בנוגע לקהילה הרשמית ותלותם של בעלי המלאכה היהודים (חייטים ופרוונים) בגילדות הנוצריות. כך, היו בעלי המלאכה היהודים צריכים לשלם דמי חבר לגילדות אבל הגילדות ציינו במפורש שהן לא חייבות לבוא לעזרתם.
בראש הארגונים היהודים הייתה ועדה בת 11 איש: 3 גבאים, 2 נאמנים וחמישה מנהלי חשבונות. רשימת ההוצאות בפנקס משקפת את היחס בין המנהיגות והקהילה לבין האצולה ופקידי הממשל. כמו כן רשומות הוצאות הנסיעה של ראשי הקהילה לפגישות עם הממשלה בוורשה לרגל ניסיונות ההשתדלות שלהם אצל בעלי הסמכות שם. בין ההוצאות הקבועות ישנם תשלומים לחזנים ולמשוררים, בדרך כלל חזנים נודדים שהגיעו לאפטא לשבת או לחג כדי לנהל את התפילה וכן לדרשנים שביקרו במקום. היה לקהילה דרשן קבוע. רשומות שם הוצאות לכאלה שנסעו לארץ ישראל, קרנות לפדיון שבויים, עזרה לאוספי צדקה נודדים ולנושאים רבים נוספים.
מוסדות יהודיים באפטא.
במהלך המאה ה-16 נבנה בית הכנסת הראשון באפטא והוקדש מקום לבית עלמין. מאוחר יותר הוקמו כמה אגודות צדקה – ביקור חולים, הכנסת כלה והכנסת אורחים עבור נוסעים בדרכים. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נוסד תלמוד תורה על ידי הקהילה שם למדו רוב הילדים היהודים.