מלבד המגדל, מייחדת את הכיכר שדרת חנויות שקצה אחד שלה נמצא בכניסה למגדל ולכיכר, והקצה השני מסתיים ברחוב הראשי החוצה את השכונה, רחוב צה"ל. השדרה כוללת שתי קומות של מסחר ובמרכזה היא יוצרת הטיה. מאחר ששדרת החנויות צרה, מדי פעם מוציאים סוחרי שדרת החנויות את מרכולתם אל מחוץ לחנויות, תופעה המעצימה את תחושת השוק.
בשנת 1965 נבנה בכיכר מגדל מאירהוף לגובה של 20 קומות שהיה הגבוה ביותר בישראל מחוץ לתל אביב עד לשנת 1973 ובחיפה והצפון היה הגבוה ביותר עד לבנייתו של מגדל אשכול באוניברסיטת חיפה בשנת 1978.
החל מקיץ 2017 עברה הכיכר שיפוץ מקיף לאחר שנפגע ריצוף וריהוט הרחוב כתוצאה מתזוזת קרקע ארוכת שנים. התקציב שהוקצה לשיפוץ היה שלושה מיליון ש"ח ותכנון השיפוץ נמסר למשרד האדריכלים מילר-בלום.
יחיא בשירי
מארי יחיא בן אברהם בשירי (נקרא גם: חיים או זכריה, שמו הספרותי: אבנר בן נר השרוני או אבן השרון, מכונה: מהר"י בשירי או מהרי"ב; נפטר בכ"ב באב ה'תכ"א, 17 באוגוסט 1661) היה חכם מחכמי יהדות תימן במאה ה-17, סופר מפורסם ומשורר.
ביוגרפיה.
נולד במחצית השנייה של המאה ה-16, בעיירה רחבה במחוז צנעא.
היה מעתיק פורה והעתיק עשרות ספרים, חומשים, משניות, מדרשים, משנה תורה לרמב"ם, סידורים ועוד. בהעתקותיו שילב הערות, פירושים והגהות. העתקותיו הגיעו לכל תימן: צנעא, עמראן, גאהלייה, ואפילו ביצ'א הרחוקה. כיום העתקותיו נמצאות בספריות ברחבי העולם.
מהרי"ץ מצטט ממנו רבות בחיבוריו, ובעיקר ב"חלק הדקדוק", ומכנה אותו "ספרא רבא דאורייתא".
בהעתקותיו שימר מסורות רבות של יהודי תימן, שחלקן אף קדומות לתקופת התלמוד. בזכות אחת מהעתקותיו הוכיח יהודה לוי נחום את ייחוסו של מדרש הגדול לרבי דוד עדני.
נפטר בכ"ב באב ה'תכ"א (17 באוגוסט 1661).
חיבוריו.
חיבר מספר ספרים:
תכלאל קדמונים שהעתיק הרב שלום קורח ונדפס במהדורת צילום על ידי יוסף חובארה, הוא העתקה של הסידור שכתב.
שורש 186
שורש 186, או שׁיַאנג בּוּ (בסינית: 香部, פיניין: Xiāng bù) הוא השורש המאה שמונים-וששה של הכתב הסיני. פירושו "ניחוח", והוא האחרון מתוך 11 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מתשעה קווים.
במילון קאנגשי יש 37 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
שפה משפטית
שפה משפטית היא הסגנון שבו נכתבים מסמכם משפטיים - חוקים, חקיקת משנה, חוזים, חוות דעת, כתבי אחריות וכדומה. לשפה המשפטית סגנון משלה, השונה מהסגנון של השפה היומיומית, כפי שהוא בא לידי ביטוי בדיבור ובכתב. הצירוף "ו/או", למשל, נפוץ בז'רגון של עורכי הדין.
בחקיקה.
זמינות החקיקה.
במדינת חוק התושב נדרש לציית לחוקים החלים עליו. מתבקש, לפיכך, שהחוקים יהיו זמינים ונגישים לכל תושב. התפתחות האינטרנט אפשרה להפוך את לשון החוק לזמינה לכל. חלוץ בתחום זה היה המכון למידע משפטי , שהוקם בשנת 1992 באוניברסיטת קורנל ומפרסם בגישה חופשית את חוקי ארצות הברית ומידע משפטי נוסף. בשנת 1995 הוקם מיזם דומה באוסטרליה , ובשנת 2000 הוקם מיזם דומה באוניברסיטת מונטריאול שבקנדה. בשנת 2002 הוקמה התנועה לגישה חופשית למשפט , החותרת להנגשת מידע משפטי לציבורץ בשנת 2001 פרסמה מועצת האיחוד האירופי המלצה למדינות החברות לאפשר גישה באמצעות האינטרנט לטקסט המלא של חוקיהן, רצוי תוך אפשרות לגשת ללשון החוק כפי שהייתה בכל נקודת זמן בעבר, ומדינות פעלו למימוש המלצה זו.
בישראל פרסום החוק התקיים באופן פורמלי באמצעות הפרסום ב"רשומות", אך למעשה במשך שנים רבות החוקים לא היו זמינים לתושבים, אלא בתיווכם של עורכי דין, שהחזיקו את ספרי החוקים במשרדיהם. במאה ה-21 ניתן למצוא את הנוסח העדכני של החוק באתרי אינטרנט לא ממשלתיים אחדים. מאגר החקיקה הלאומי, שהוקם בשנת 2014 באתר הכנסת, מציג כל חוק כפי שאושר, אך בכך אין תועלת למי שזקוק ללשון החוק, הנוצרת משילוב של כל תיקוניו - למטרה זו מפנה מאגר החקיקה הלאומי אל "ספר החוקים הפתוח", שמתוחזק בידי מתנדבים. על חשיבותה של זמינות החוק העיר יניב רוזנאי: "חשיבותו של פרסום חקיקה אינה בכך שזו מביאה לכאורה לידיעת החוק אלא שזו מאפשרת את ידיעת החוק".
נגישות החקיקה.
לאחר שנפתרה בעיית הזמינות עולה בעיית הנגישות - עד כמה אדם מן היישוב מסוגל להבין את לשון החוק ולפעול לפיה. לנגישות זו חשיבות רבה, שהרי החוקים כוללים זכויות וחובות, ואדם יתקשה למצות את זכויותיו ולקיים את חובותיו ללא הכרת החוק. ישנם חוקים מורכבים במיוחד, כגון פקודת מס הכנסה, שרק מי שהתמחה בחוק זה, שאליו נספחים תקנות רבות, פסקי דין והנחיות של רשות המיסים, מסוגל להבינו ולהנחות כיצד לפעול לפיו. חוקי העבודה משפיעים על זכויותיו היומיומיות של העובד, כגון זכותו לחופשה, לדמי מחלה, לשכר מינימום ועוד. לא ניתן למצות זכויות לפי חוקים אלה ללא היכרות עם תוכנם. המחוקק היה מודע לכך, ובחוק שכר מינימום מופיע חיוב של המעסיק להציג במקום העבודה, במקום בולט לעין, מודעה שבה מפורטים עיקרי זכויות העובד לפי חוק זה. חובת הנגשה מעין זו קיימת בחוקים מעטים מאוד.
כלל ידוע (שמקורו במשפט הרומי), הוא כי "אי ידיעת החוק אינה פוטרת מעונש" - אמירה המשקפת את החזקה לפיה עם פרסום החוק הוא ידוע לכל - חזקה שאין לה אחיזה במציאות. חזקה זו והגמשה מסוימת שלה ניתנת בחוק העונשין, הקובע "לעניין האחריות הפלילית אין נפקה מינה אם האדם דימה שמעשהו אינו אסור, עקב טעות בדבר קיומו של איסור פלילי או בדבר הבנתו של האיסור, זולת אם הטעות הייתה בלתי נמנעת באורח סביר". בחוק הפלילי ניתן להבחין בין עבירות שהן "רעות כשלעצמן", כגון רצח ואונס, שאדם יודע שאין לעשותן, גם בלי להכיר את ספר החוקים, ועבירות שהן "רעות כי נאסרו", שכדי שלא לעשותן יש לדעת על קיומן, כגון עבירות התנועה (הכרת עבירות התנועה היא תנאי לקבלת רישיון נהיגה, אך אין חובה כללית להוכיח ידיעה של החוק בתחומים אחרים).
בג"ץ עמד על חשיבותה של הבהירות בחוק הפלילי:
פעמים רבות לשון החוק רחוקה מלהיות קלה להבנה. בחוקים רבים נכללות הגדרות למושגים שבחוק (בפרק "הגדרות" בסעיפי החוק), ולעיתים ניתנת בהגדרות אלה משמעות לא שגרתית למילים ידועות. בפקודת מס הכנסה, למשל, מוגדר אדם "לרבות חברה וחבר בני-אדם", ובהמשך הפקודה מופיעה המילה "אדם" לעיתים במשמעות מיוחדת זו ולעיתים במשמעות השגרתית. לשיפור נגישות החקיקה עולה הדרישה לפשט את לשון החוק - כך בהנחיה של נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר משנת 1978, ובהנחיות של האיחוד האירופי. בבריטניה פרסם המשרד העוסק בניסוח הצעות חוק ממשלתיות הנחיות לניסוח בהיר של החקיקה. גישה דומה מתקיימת במדינות נוספות, בהן אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה ומקסיקו. לא הכל סבורים שניתן להגשים מטרה זו. כך כתב שופט בית המשפט העליון, ד"ר אלפרד ויתקון:
בקריאת החקיקה לבדה לא די, כפי שציינו ניבה אלקין-קורן ומיכאל בירנהק:
לפתרון בעיה זו פורסמו בתחומים אחדים ספרים המציגים את לשון החוק והתקנות יחד עם תמצית הפרשנות שניתנה להם בפסיקה. דוגמה לכך הוא ספרם (בשלושה כרכים עבי כרס) של אליעזר גולדברג ונחום פינברג, "דיני עבודה". דוגמה נוספת היא הספר (אף הוא בשלושה כרכים עבי כרס) "קובץ הפרשנות לפקודת מס הכנסה", שהוא פרשנותה של רשות המיסים, המבוססת במידה רבה על הפסיקה, לפקודת מס הכנסה. ספרים אלה פונים לאנשי מקצוע ולא לציבור הרחב.
בשנת 2010 הגיש חבר הכנסת אילן גילאון את הצעת חוק מרכז הסברת החקיקה, שמטרתה "לקבוע מנגנון אשר יסדיר את פרסומם דרך קבע של חוקים הנחקקים על ידי הרשות המחוקקת באמצעות לשכת הפרסום הממשלתית, וביאורם לציבור הרחב באמצעות מרכז הסברת החקיקה". הצעת החוק לא הגיעה לקריאה ראשונה, עקב התנגדות משרד האוצר.
פעולות הנגשה מעטות נעשות על ידי אחדים ממשרדי הממשלה. רשות המיסים פועלת שנים רבות להנגשת סעיפי פקודת מס הכנסה ותקנותיה הנוגעים למילוי הדו"ח השנתי בחוברת שנתית בשם "דע זכויותיך וחובותיך". המוסד לביטוח לאומי מנגיש את חוק הביטוח הלאומי ותקנותיו, בחלקיהם הנוגעים לזכויות וחובות המבוטחים, באתר האינטרנט של המוסד. בשנת 2010 נעשה צעד חשוב להנגשת החקיקה בישראל, עם הקמתו של אתר "כל זכות", הפועל להנגשת הזכויות שבחקיקה לציבור הרחב. בסוף 2020 הכיל האתר כ-6,500 דפי תוכן בעברית, מתוכם כ-4,600 מתורגמים לערבית.
שפת המסמכים המשפטיים.
על לשונם הבלתי מובנת של עורכי הדין התלונן כבר גיבור הספר "מסעי גוליבר":
שפת המסמכים המשפטיים (פסקי דין, חוזים, כתבי אחריות וכדומה) שונה מהשפה הרגילה בסגנונה ובאוצר המילים שלה. פעמים רבות הם מתאפיינים בתחביר מסורבל ובמשפטים ארוכים מאוד. בטקסט המשפטי פוגש הקורא חריגה משני חוקי סגנון – חוק החיסכון, המחייב הבעת תוכן בדרך ברורה וחסכונית, וחוק הפשטות, המחייב הבעה בלשון רגילה ללא קישוטים מיותרים. אוצר המילים של טקסט משפטי עברי כולל שימוש מופרז (ולעיתים שגוי) במילים ובביטויים בארמית, בדומה לטקסט משפטי באנגלית, שבו נעשה שימוש מופרז במילים ובביטויים לטיניים. דוגמה: בדיקה במאגר פסקי הדין "נבו" מעלה (בספטמבר 2021) 319 פסקי דין שבהם מופיע הביטוי התלמודי שאינו שגור בפי דוברי עברית, "הדרא קושיא לדוכתא", והביטוי הארמי "לא דק פורתא" מופיע ב-1,708 פסקי דין.