ב-2330 לפנה"ס בקירוב השתלט סרגון על ממלכת כיש. הוא היה ממוצא שמי ולא שומרי אתני. הוא בנה עיר בירה חדשה בשם אכד (ליד בגדד של היום). הקים צבא חזק וכבש אזורים נרחבים במזרח התיכון מהרי הלבנון של היום עד דרום מערב איראן של היום. הוא בנה מערכת שלטונית חדשה שכללה שליטים מקומיים כמושלי אזורים. הוא השתלט על המערכות הדתיות על ידי מינוי של קרובי משפחה ככוהנים ראשיים. כאמור הוא היה ממוצא שמי והפך את השפה האכדית (שפה שמית) לשפת הממלכה. השפה השומרית שימשה כשפה טקסית דתית ושפה ספרותית. סרגון קרא לעצמו "מלך שומר ואכד". האימפריה שלו התמוטטה לאחר מאתיים שנה.
בסביבות 2100 לפנה"ס, יסד אור-נמו את השושלת השלישית של אור. מלכי אור 3 שלטו על אזור נרחב והקימו אימפריה שכללה את האזור מדרום סוריה של היום עד דרום איראן של היום. הם המשיכו לקרוא לעצמם "מלכי שומר ואכד" כמו סרגון. הוקמה מערכת שלטונית מרכזית מורכבת שכללה מערכת מיסוי מקיפה על כל האזורים. הם חידשו את השימוש בשפה השומרית כשפת הממלכה. לאחר חורבן אור, המשיכה השליטה השומרית באזור להתקיים בערים איסין ולרסה. שליטה זו הסתיימה עם כיבוש הערים במאה ה-18 לפנה"ס על ידי חמורבי מלך בבל. חמורבי המשיך לקיים את התואר מלך שומר ואכד. התרבות השומרית נטמעה בתרבויות של אכד ובבל ונעלמה.
תרבות עובייד.
התרבות נקראת על שם אתר תל אל-עובייד שבו לראשונה התגלתה התרבות. התרבות נחשבת לפרהיסטורית בתולדות מסופוטמיה. התרבות נכנסת לסוף הנאולית וגם לכלקולית (4000-5600 לפנה"ס). התקופה מחולקת לשלוש תת-תקופות: תקופת עובייד הקדומה, תקופת עובייד הביניימית, תקופת עובייד המאוחרת. התרבות התאפיינה בהתיישבות בכפרים גדולים, במבנים מלבניים מרובי חדרים העשויים מלבני בוץ. בתקופה זו לראשונה הופיעו המקדשים במסופוטמיה. החברה של התרבות הייתה מבוססת על ריבוד וקיטוב חברתי, רואים שהיו אנשים ממעמד גבוה. יש המזהים את בני תרבות עובייד כעם לא-שומרי. שרידי התרבות מופיעים ביישובים רבים בדרכים המובילות למקורות הנחושת במזרח טורקיה של ימינו.
תרבות אורוכ.
תרבות אורוכ התקיימה מכלקולית עד תקופת הברונזה הקדומה, היא באה אחרי תרבות עובייד ולפני תקופת ג'מדט נאסר (3100-2900 לפנה"ס). אתר המפתח של התקופה מזוהה עם וורכה בדרום מסופוטמיה - אורוכ. בני התקופה מזוהים (לפי אחת מההשערות) עם השומרים שהגיעו לדרום מסופוטמיה מאזור המפרץ הפרסי של היום. בתקופה זו צמח סגנון החיים העירוני במסופוטמיה. בתקופת אורוכ המאוחרת התפתח בהדרגתיות כתב יתדות. התושבים התארגנו בארגונים גדולים סביב המקדש והארמון.
תקופה זו מחולקת לכמה תת-תקופות, לפי השכבות הארכאולוגיות:
ג'מדת נאסר.
התרבות התגלתה לראשונה באתר שנקרא ג'מדט נאסר, על שם האתר נקראת התרבות והתקופה (3100-2900). התרבות היא המשך של תרבות אורוכ. נקראת גם אורוכ III. התקופה מקבילה לתקופת הברונזה הקדומה בארץ ישראל ולשושלות 1–6 במצרים. השלטון היה בידי הכוהנים, העיר בתקופה זו נוהלה על ידי המקדש. בתקופה זו יש מהפכה אורבנית, הרבה יישובים קטנים במסופוטמיה גדלים.
תרבות ג'מדת נאסר נחפרה לראשונה בשנת 1926 ושנת 1928 על ידי צוותים ארכאולוגיים מבריטניה וארצות הברית, בהתחלה בניהולו של סטיבן לנגדון ואחר כך בניהולו של הנרי פילד.
החפירות התחדשו בשנת 1988 ושנת 1989 בניהולו של רוג'ר מתיוז.
תקופת השושלות הקדומות.
התקופה מוגדרת למרחב הזמן בין תקופת ג'מדת נסאר ותחילת השושלת הסרגונית והקמת אימפריית אכד בחצי השני של המאה ה-24.
תקופת השושלות הקדומות א'.
בתחילת האלף ה-3 לפנה"ס במסופוטמיה התקיימו כמה ערי מדינה. ערי מדינה היו המרכזים של היישובים הקטנים בסביבה. בראש מרכזים אלו עמדו אנשים שלפעמים היו גם כוהנים וגם ראשי צבא. עיר פולחן החשובה הייתה עיר ניפור. בניפור היה מקדש המרכזי של האל השומרי הראשי אנליל.
תקופת השושלות הקדומות ב'.
אחרי שאגא הובס ליד ארך למסופוטמיה פלשו העילמיים. את שושלת כיש הראשונה החליפה שושלת מעילם, שושלת אוואן, חוץ מעילם הם הצליחו להשתלט על צפון מסופוטמיה. במקביל לשושלת אוואן שהתקיימה בצפון מסופוטמיה, בדרום מסופוטמיה התקיימה שושלת אורוכ 1ראשונה לפי התעודות שנמצאו בארכיון בעיר שורופק שליטי שושלת אורוכ הראשונה הצליחו לגבש קואליציה צבאית של ערי הדרום.
תקופת השושלות הקדומות ג'.
בתקופה זו מתרחבת רשת התעלות של מסופוטמיה, נבנות ערים חדשות על אותן רשתות. לתקופה זו מתוארכת פשיטה על מסופוטמיה של צבאות העיר מארי מהצפון. מתחילה ירידה בהגמוניה של שושלת אוואן בצפון ושושלת אורוכ בדרום. אחריהן עולות שושלת כיש השנייה ושושלת אקשק שהיו בתחרות בינן ובין עצמן.
האימפריה האכדית.
האכדים היו עם שמי שחי בשומר. סרגון היה פקיד בכיר במינהל של מלך כיש. הוא מרד במלך השומרי לוגלזגיסי והצליח להשתלט על כל שומר. הוא בנה לעצמו בירה חדשה וקרא לה אגא-דה. בנה צבא חזק ופנה לכיבושים במערב ובצפון. והקים אימפריה עם שלטון המבוסס על שליטים מקומיים שבחר. שיא ההתפתחות של האימפריה היא בתקופתו של הנכד של סרגון, נרם-סין. אחרי שהוא הצליח לדכא מרידות הוא נלחם עם גותים ושבט לוּלוּבָּי. אחרי מותו של מלך שו-דורול כבשו הגותים והרסו את אכד ושמו קץ לאימפריה האכדית.
סרגון קבע שהאכדית תהיה השפה הרשמית באימפריה. השפה השומרית הייתה שפת הפולחן והספרות.
התקופה הגותית.
הגותים היו עם נוודי שפלשו למסופוטמיה מצפון-מזרח. בהדרגה הם השתלטו על מסופוטמיה והרסו את העיר אכד. כנראה שהעיר היחידה שפרחה בתקופה הזאת היא לגש. המלך הגותי האחרון היה טיריגן ששלט רק 40 יום והובס בידי שליט ארך אותו-ח'גל.
תקופת אור 3.
תקופת אור 3 מחליפה את התקופה הגותית, לפעמים מכנים את התקופה הרנסאנס השומרי.
מלך שומר אותו-ח'גל הצליח לגרש את הגותים. תחת שלטונו היה מושל אור אור-נמו שמרד בו והצליח לתפוס את השלטון. העיר אור הופכת לעיר המרכזית של מסופוטמיה. האימפריה של אור נמו לא הייתה כה גדולה כמו אימפריה אכדית, אך הייתה חשובה. הוא הקים את שושלת אור 3. אור נמו השתמש בשיטות הנהגה של האכדים, כלומר שלטון מרכזי ומינוי מושלי ערים שמקורבים אליו (חלקם בני משפחתו).
את אור-נמו מחליף בנו שולגי. במהלך כהונתו הוא מכריז על עצמו אל, המהלך גורם למרידות נגדו. המלך האחרון של התקופה היה איבי-סין, העילמים כובשים את שומר והתרבות השומרית נעלמת.
הזיגוראת הגדול של אור נבנה בתקופה זו לכבוד אל הירח ננה. המלך אור-נמו התחיל את הבניה ובנו שולגי סיים את הבניה.
בתקופה זו השומרית חוזרת להיות שפה עיקרית ולא רק שפת פולחן. השמים והאכדים הם אויבים גדולים באותה התקופה.
תקופת איסין-לרסה.
לאחר נפילת השושלת השלישית של אור בסוף המאה ה-21 לפנה"ס, התחרו שתי הערים איסין ולרסה על הבכורה וההגמוניה באזור בדרום מסופוטמיה. בתחילה הכוח היה בידי איסין ושליטה אישבי-ארה שבמקורו היה פקיד בכיר של איבי-סין המלך האחרון בשושלת אור 3. הוא ייסד שושלת חדשה באיסין ששלטה על כל הערים באזור ארך, אור, לרסה כולל המרכז הפולחני בניפור. במשך כמאה שנים איסין היוותה את הכוח הדומיננטי באזור. במאה ה-19 לפנה"ס מרד גונגונום (Gungunum) שהיה המושל של לרסה, כבש את אור שהייתה מרכז הסחר עם המפרץ הפרסי ובכך פגע באיסין. החלה ירידה במעמדה של איסין ועלייה במעמדה של העיר לרסה. בתקופתו של רים סין הראשון (המאה ה-18 לפנה"ס) שהיה בן זמנו של חמורבי מבבל, נכבשה איסין על ידי לרסה. לאחר תקופה מה נכבשה לרסה על ידי חמורבי שהקים אימפריה רחבה שכללה את דרום מסופוטמיה וצפונה.
תקופת ההגמוניה של שתי הערים בדרום מסופוטמיה שארכה כ-200 שנים, נקראת על ידי ההיסטוריונים תקופת איסין-לרסה. בכל תקופה זאת השליטה של ערים אלה התקיימה רק בדרום מסופוטמיה והן שלטו על כ-10–12 ערים.
שפה.
השפה השומרית הייתה מדוברת מסוף האלף ה-4 ועד לאלף ה-2 לפנה"ס. השומרית נדחקה בהדרגה בידי השפה האכדית של הפולשים ממוצא שמי, עד שחדלה כליל מלשמש כשפת דיבור; עם זאת, עדיין נמשך השימוש בשומרית כשפה ליטורגית וכשפת המדע והשירה
נהוג לחלק את החומר הרב שנמצא בשפה השומרית לשש תקופות.
שאלת סיווגה הגנטי של השומרית בתוך משפחת שפות כלשהי הידועה כיום, נותרה פתוחה, והתאוריות בנושא רבות ומגוונות. האשורולוג הפיני סימו פרפולה הציג בכנס האשורולוגים הבינלאומי בשנת 2007 מעל ל-500 נתונים המצביעים לדעתו על קשר הדוק של השומרית לשפות הפינו-אוגריות. הבלשן הפולני יאן בראון מצא קרבה מסוימת בין השומרית לבין השפה הטיבטית העתיקה (וממילא למשפחת השפות הסינו-טבטיות). תאוריה זו נתמכת ביותר מ-300 התאמות דקדוקיות, ובכללן כינויי הגוף, המספרים, שמות תואר, שמות חלקי הגוף, והתאמה פונטית, וכן אופן בניית המילים והמורפולוגיה. בהתחשב במעמדה הדומיננטי של השפה הטיבטית העתיקה בעולם העתיק ובתפקידה הליטורגי, הרי שזוהי התאוריה היחידה כיום הנסמכת גם על נתונים היסטוריים תרבותיים.
כתב.
כתב היתדות הוא מן הכתבים הקדומים ביותר באנושות. הכתב פותח סמוך לשנת 3000 לפנה"ס מכתב ציורים של עם קדום אשר התגורר בדרום מסופוטמיה (עם שכנראה לא היה ממוצא שומרי או שמי). סימני התמונות הועברו אל מילים בעלות צליל דומה לשמותיהן או מילים בעלות משמעות דומה. בתחילת השימוש בכתב מספר הסימנים היה כ-2,000, במשך הזמן כמות הסימנים הצטמצמה ל-600 – 800 סימנים. ככל הידוע האדם הקדום ביותר ששמו מתועד בכתב הוא סוחר שומרי בשם קושים שחי כ-5,000 שנה לפני זמננו.