וינדזור פארק (באנגלית: Windsor Park) הוא אצטדיון כדורגל בבלפסט, צפון אירלנד. האצטדיון הוא המגרש הביתי של לינפילד ושל נבחרת צפון אירלנד. משחקי גמר הגביע האירי וגביע הליגה האירית נערכים בו אף הם. האצטדיון נפתח לראשונה בשנת 1905 אך בשנות ה-30 של המאה ה-20 עבר שיפוץ מקיף שתוכנן על ידי אדריכל סקוטי ידוע ארצ'יבלד לייטץ', שתכנן אצטדיוני כדורגל רבים בממלכה המאוחדת: ביניהם אולד טראפורד במנצ'סטר; אייברוקס והאמפדן פארק בגלאזגו; אנפילד בליברפול; והייבורי וסטאמפורד ברידג', בלונדון.
היציע שידוע כיום כיציע הדרומי היה בעבר בעיקרו היציע היחיד שהכיל מקומות ישיבה, השאר היו יציעי עמידה. עד לשיפוצים נוספים הכיל האצטדיון מקום ל-60,000 צופים אך עם התקנת מקומות ישיבה חדשים, תכולתו פחתה עד מאוד. עד 2015 הכיל האצטדיון בין 13,000 ל-15,000 מקומות, כולל מקומות ישיבה זמניים למשחקים בינלאומיים.
באוקטובר 2016 הושלם שיפוץ כללי מקיף של "וינדזור פארק" בהשקעה של 28.75 מיליון פאונד. תכולת האצטדיון הוגדלה ל-18,614 מקומות ישיבה כשהיציע הצפוני שמר על עיצובו המקורי מלבד רענון פנים של החלפת המושבים בעוד שלושת היציעים האחרים הורחבו ושודרגו מלבד החלפת הכיסאות גם בשדרוג החללים, הוספת יציעים פינתיים וגג חדש. היציע הדרומי למעשה נבנה מחדש. המושבים האדומים של האצטדיון בעבר הוחלפו במושבים בצבעי כחול-ירוק-לבן בסידור רנדומלי היוצר דוגמה "מפוקסלת".
Wonderbook
Wonderbook (בתרגום חופשי: ספר פלא) הוא ספר מציאות מדומה לפלייסטיישן 3. המשתמש מחזיק אובייקט דמוי ספר וחפצים וסיפורים קמים לחיים על מסך הטלוויזיה שאליו מחובר הפלייסטיישן 3. סוני הודיע על המשחק במסיבת עיתונאיים בכנס בידור אלקטרוני 2012.
פיתוח.
הספר פותח על ידי SCE אולפני לונדון ועלילתו נכתבה על ידי הסופרת ג'יי קיי רולינג והמשחק מבוסס על הארי פוטר. ספר זה נועד לשימוש עם מצלמת ה-Playstation Eye ושלט ה-Playstation Move. סלוגן המשחק הוא "ספר אחד אלף סיפורים".
הספר עשוי שבכול דף יהיה ברקוד וכשהמצלמה תקלוט אותו ואז הסיפור "מתעורר לחיים".
שלט ה-Playstation Move הוא משמש כשרביט הקסמים של המשתמש וה-Playstation Eye מצלם את המשתמש קולט את השלט והופך את השלט בטלוויזיה שכדי שיראה כשרביט קסמים.
רחל אויערבאך
Vgames
Vgames (נקרא גם ויגיימס) הוא פורטל גיימינג ישראלי אשר הוקם בשנת 1999 על ידי דורון ניר. האתר משמש כאתר חדשות בנושא הגיימינג הישראלי והעולמי, ובעבר גם פעל כקהילת פורומים.
האתר מכיל קטלוג של למעלה מ-10,000 משחקי דפדפן.
קהילת הפורומים של האתר עובדת על גבי המערכת VBulletin.
היסטוריה.
בשנת 1999 פנה עמי פיינשטיין אל דורון ניר והציע לו לנהל את תחום המשחקים בחברת אינטרנט זהב. ניר הציע להקים אתר עיתונות משחקים ישראלי רציני, כדוגמת Adrenaline Vault ו-Gamespot שהיו קיימים באותו זמן. הגרסה הראשונה של האתר עלתה לרשת ביולי 1999, והצליחה לצבור תאוצה וקוראים. בראשית ימיו כלל אתר Vgames כתבות שהופיעו במקביל במגזין "מחשבים וכיף". בין הכותבים המובילים של האתר לאורך שנותיו הראשונות היו יובל בירב, ראם שרמן, גיא קופל, אמיר לוטן, הראל עילם, ניב ליליאן ועוד.
בשנת 2002 עבר האתר עיצוב מחדש. במקביל הושק שירות פרימיום למנויים בלבד שכלל גישה לשרת הורדות, לשרתי משחק אונליין ולמגזין אימייל שנשלח פעמיים בשבוע ללקוחות. שירות הפרימיום הגיע בשיאו ל-11,000 מנויים.
האתר היה בין האתרים הראשונים בארץ שהוקדשו לדבר על נושא הגיימינג, והאתר גם תרם לתחום בכך שהשקיע בהפעלת תחרויות נושאות פרסים הממומנות על ידי חסויות, פתיחת שרתי משחק ישראלים, ועוד. רווחי האתר הגיעו בעיקר מפרסומות.
האתר עבר מספר שינויים בעיצוב עם השנים וביוני 2011 הועבר לבעלות פורטל "וואלה!" שהחליט להפסיק להשקיע במיזם.
ב-21 במרץ 2013 הודיע האתר על סגירתו הצפויה, אך ב-15 באפריל Vgames הודיעה על החלפת בעלים והמשיכה את פעילותה כרגיל.
בתחילת 2013 גלשו מדי חודש באתר כ-700,000 גולשים. לפי נתוני SimilarWeb היו 250 אלף כניסות לאתר במהלך חודש נובמבר 2017.
ב-21 ביולי 2016 עלה האתר בעיצוב חדש ומערכת משודרגת.
ב-12 במרץ 2017, הוכרז כי האתר ישתף פעולה עם אתר הביקורות העולמי Metacritic, כשביקורות המשחקים של האתר יפורסמו בו, בכך הפך לאתר הישראלי הראשון להופיע באתר הביקורות העולמי בקטגוריית הגיימינג.
All Dead, All Dead
VGames
אלג'יריה העות'מאנית
אלג'יריה העות'מאנית או "איילט אלג'יר" הייתה פרובינציה עות'מאנית בשטחה של אלג'יריה בת זמננו לערך, שמרכזה העיר אלג'יר. היא הוקמה בסביבות 1525 אחרי כיבוש העיר בידי ח'יר א-דין ברברוסה, והייתה המרכז השלטוני העיקרי של האימפריה העות'מאנית במגרב. מכאן, כמו גם מטריפולי ותוניס, יצאו הקורסארים הברברים להתקפותיהם על אוניות סוחר אירופיות ולימים גם על ספינות אמריקניות. היא השתלטה על נחלותיהן בצפון אפריקה של שושלת בני זיאניד, השושלת החאפצית והאימפריה הספרדית, ונעשתה למוקד הפיראטיות העיקרי בים התיכון עד הפלישה הצרפתית לאלג'יר ב-1830.
רקע.
למן שנת 1496 החלה ספרד לבסס מאחזים בחופי צפון אפריקה. מדיניות הכיבוש של ספרד בצפון אפריקה התפתחה בזמן כהונתו של פרננדו השני ולאחר סיומה של הרקונקיסטה בחצי האי האיברי. לאחר כיבושה של מלייה ב-1497, נכבשו בעידודו של הכומר פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס הערים הצפון אפריקאיות - מרס אל כאביר (1505), באדיז (1508), אוראן (1509), אלג'יר (1510), בוחיה (1510) וטריפולי (1511). בנוסף, כבשה ספרד מאחז על חופיה האטלנטיים של מרוקו ב-1476.
שנים מוקדמות.
האמיר של אלג'יר סאלים אל תוהמי הזמין את אורוץ' וח'יר א-דין ברברוסה, שני אחים בני האי לסבוס ביוון לסייע לו אל מול הנוכחות הספרדית המסיבית שהלכה והתחזקה. אורוצ' נחת בחופיה של אלג'יר והחל בפעולות השתלטות והתבססות ביניהן לחימה כנגד שליטיה החפצ'ידיים של תוניס ובני זיאן שליטיה של תלמסאן.
לאחר מותו של אורוצ' בפשיטה על תלמסאן (1518) הפך ח'יר א-דין אחיו למפקד הצי הפיראטי במגרב, אחד ממעשיו הראשונים היה לקבל את הכרתו ואת חסותו של הסולטן סלים הראשון, בתמורה לצירופה של אלג'יריה לאימפריה הוענק לחיר א-דין התואר פאשה והוא הוגדר כביילרביי ולעזרתו נשלחה יחידת יניצ'רים. תחת שלטון חי'ר א-דין הפכה אלג'יר לבייליק ומרכז של פיראטיות וסחר בעבדים.
בשנת 1529 צלחו מאמציו של ח'יר א-דין לעקור את האחיזה הספרדית אל מול חופי אלג'יר והמבצר הספרדי החולש על הכניסה לנמל אלג'יר נכבש ומגיניו הוצאו להורג. העזתו של הצי האלג'יראי הלכה וגברה וטווח פשיטותיו על ערי נמל שבשליטה ספרדית הלך והתרחק. כתוצאה מכך בשנת 1536 השתלט צי הליגה הקדושה על העיר אלג'יר וח'יר א-דין ברברוסה נאלץ להימלט לתוניס. לאחר קרב פרווזה בו לחם הצי האלג'יראי בתוך הכוחות הימיים העות'מאנים המנצחים חזרה השליטה באלג'יר לידי העות'מאנים.
בשנת 1580 חתמו הסולטן מוראט השלישי ומלך ספרד לבית הבסבורג פליפה השני על הסכם למניעת לוחמה. הסכם זה הפחית את הלחימה המאורגנת ובכך ירד האזור מחשיבותו האסטרטגית לאימפריה העות'מאנית. מאז החלה ההתעניינות העות'מאנית באזור לפחות ולבסוף עם סיפוחה המלא של אלג'יריה למינהל העות'מאני (1659) חולקה צפון אפריקה לשלושה מחוזות שווי מעמד (טריפוליטניה, אלג'יר, ותוניס) ושליטי אלג'יר החלו לשאת את התואר ביי ובכך הועמדו בדרגת חשיבות שווה למושלים העות'מאנים במרוקו ולוב.
הירידה במעמדה של העוצרות לא מנעה מעסקי הפיראטיות לפרוח וטווח הפשיטות הלך והתרחק עד שבשנת 1629 הנהיג הקורסאר מוראט ראיד פשיטה על העיר רייקיאוויק (בירת איסלנד).
מאבקים פנימיים באלג'יריה העות'מאנית.
מאבקי כח פנימיים היו חלק מעיצובה של אלג'יר אוכלוסיית הקורסרים שייסדה את העוצרות האלג'יראית מצאה עצמה בעימות אל מול אוכלוסיית היניצ'רים שהיוותה עמוד השדרה המנהלי של העוצרות. לבסוף, בשנת 1568 ניצחו היניצ'רים. הם הורשו להצטרף למסעות ימיים ומכאן פתוחה הייתה הדרך לפיקוד על הצי ולניהול העוצרות.
עם הפיכתה של אלג'יר לפרובינציה עות'מאנית הייתה הטורקית לשפה הרשמית במדינה ומעמדה של האליטה היניצ'רית כשכבה שלטת הלך והתחזק. בשנת 1659 במהפכת האגות קיבלו האגות בני השכבה השלטת באלג'יר את הזכות לבחור את הדיי מתוכם. מצב זה הוביל למרחץ דמים במהלכו נרצחו 14 מתוך 15 הנושאים בתואר דיי. בשנת 1711 הדיי סוקלי עלי צ'אוש שכנע את הסולטאן להכיר בילדיו כממשיכיו ובכך הושם קץ לאי היציבות שאחזה באלג'יריה. כתוצאה מהעברת השלטון בירושה ואף שאלג'יר נותרה חלק מן האימפריה העות'מאנית מן הבחינה העקרונית, הלכה למעשה פחתה השפעת השלטון המרכזי בטורקיה על הנעשה במדינה.
הסכמי כופר.
המעצמות הימיות האירופאיות שלמו מעשר שנדרש על ידי אלג'יר, כדי למנוע התקפות על אוניותיהן. המלחמות הנפוליאוניות בתחילת המאה ה-19 הסיטו את תשומת הלב של המעצמות הימיות מן המאבק בפירטיות.
אולם כאשר חזר השלום לשכון באירופה, בשנת 1815, אלג'יר מצאה עצמה במלחמה נגד ספרד, הולנד, פרוסיה, דנמרק, רוסיה ונאפולי. אלג'יריה והאזורים הסמוכים לה, אשר כונו בשם המדינות הברבריות, היו אחראיות לתופעת הפירטיות בים התיכון וכן לשיעבוד עבדים נוצרים, פעולות שהביאו עליהן את המלחמה הברברית הראשונה והשנייה נגד ארצות הברית ולבסוף את הכיבוש הצרפתי בשנת 1830.
האלימות האלג'יראית.