ג'ורג' קדיש נפטר ב-2 בספטמבר 1997 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר, בשנות השמונים לחייו, זמן קצר לפני פתיחת התערוכה בוושינגטון.
הותיר בת, ג'ורג'יה גירי (Georgia Geary).
אוסף התצלומים.
קדיש צבר בסך הכול כ-6,000 תצלומים, מרביתם מגטו קובנה, שאת רובם הגדול צילם בעצמו.
בשנת 1982 תרם לארכיון בית התפוצות חלק ניכר מהאוסף שלו, ובו כ-2,000 תשלילים שצילם בגטו קובנה בין השנים (1942–1944) וכ-1,000 תצלומים ממחנה העקורים בלנדסברג (1945–1946).
ב-4 במאי 1986 נפתחה בבית התפוצות תערוכת תצלומיו "גיטו קובנה – תמונות ממצלמה נסתרת: צילומי של צבי קדושין". בשנה שלאחר מכן נדדה התערוכה, והוצגה בין היתר במכון משואה.
באפריל 1987 הוצגה תערוכה קטנה וקצרה מתצלומיו ברוטונדה שבבניין המשרדים ע"ש ראסל בסנאט של ארצות הברית.
כעבור עשור היה אוסף תצלומיו נדבך מרכזי בתערוכה "Hidden History of the Kovno Ghetto" שהוצגה במוזיאון השואה האמריקני (שנפתח בוושינגטון ב-1993) מ-21 בנובמבר 1997 ובמשך קרוב לשנתיים.
פרט לגרמניה, ישראל וארצות הברית – בה הוצגו תצלומיו בין היתר בייִוואָ (ספטמבר 2003), במוזיאון המורשת היהודית שבמנהטן (אפריל 2007), ובמרכז לחיים יהודיים באוניברסיטת ייל (אפריל 2011) – נדדה תערוכת תצלומיו בעולם והוצגה באוסטרליה, אנגליה, יפן ומקסיקו.
התצלומים המקוריים מהאוסף של קדיש מצויים בארכיונים ברחבי העולם, מרביתם בארכיון בית התפוצות ובמרכז שמעון ויזנטל בלוס אנג'לס ומקצתם במוזיאון השואה האמריקני בוושינגטון וביד ושם.
לקריאה נוספת.
ראיון מוסרט עם קדיש בתוך:
אוגוסטה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג הולשטיין
הירש קדושין
צבי קדושין
ג'ורג' קיידיש
קדיש (פירושונים)
עתר (כתב עת)
עָתַר הוא כתב עת דו-שנתי ליצירה יהודית בספרות, בהגות ובאמנות, בעריכת בני הזוג המשוררים ד"ר אבישר הר-שפי וסיון הר-שפי, ויוצא לאור בידי הוצאת תבונות של המכללה האקדמית הרצוג מאז שנת 2010.
"עתר" מפרסם שירה ופרוזה, ולכל גיליון ישנו נושא מלווה. החל מגיליונו השני, הוא התאחד עם כתב העת מבוע (של הסופר והעיתונאי יעקב אבן חן), ונוספה לו כותרת המשנה "מיסודו של מבוע".
בין היוצרים שפרסמו בכתב העת ניתן למנות את יובל גלעד, אבישר הר-שפי, סיון הר-שפי, שחר-מריו מרדכי, אפרת ביגמן, יורם ניסינוביץ', יוסי סוויד, עמיר עקיבא סגל, עמיחי חסון, רות קרא איוונוב קניאל ועוד.
הנבטה
הנבטה היא פעולה המאפשרת לזרעים לנבוט כדי לאכול אותם (בצורה גולמית או מבושלת) או כדי לגדל אותם לצמחים. הזרעים שנבטו נקראים נבטים או נבטוטים. הם אמורים להיות בעלי ערך תזונתי גבוה יותר יחסית לזרעים משום שאחוז חומרי התשמורת שקיים בזרע המקורי ירד וחומרים אחרים, כמו ויטמינים וחלבון, שנמצאים בזרע הופכים להיות זמינים יותר לעיכול. הנבטים הם מרכיב מרכזי של אוכל גולמי במאכלים ממזרח אסיה, ובתזונה טבעונאית.
יתרונות ההנבטה כוללים גישה לערך תזונתי גבוהה כמו גם החסכון באנרגיה על בישול. חיסרון מרכזי שלה הוא שתהליך ההנבטה הוא מצע לגדילת חיידקים. צריכה של נבטים גולמיים שגודלו בהנבטות מסחריות הובילה לכך שבמשך העשורים האחרונים דווחו עשרות מקרים של הרעלות, בחיידקי אי. קולי וסלמונלה שחלקן הסתיימו במוות. כמו כן, הנבטה ביתית דורשת זמן וידע.
תהליך ההנבטה.
תהליך ההנבטה אורך יום עד מספר ימים, הוא יכול להתבצע בבית, או בקנה מידה גדול יותר, לשם שימוש מסחרי.
לפני הנבטה כדאי לשטוף את הזרעים משאריות קרקע ומחיידקים גורמי מחלות שעלולים להמצא בקרקע או על הזרעים.
לאחר שלב זה משרים את הזרעים במים. שלב זה יכול לקחת בין 20 דקות לבין 12 שעות, כתלות בסוג הזרעים. ההשריה מגדילה את תכולת המים בזרעים ומוציאה אותם ממצב התרדמה שלהם.
לאחר מכן יש לסנן את הזרעים במסננת. לוקחים את הזרעים הלחים ומניחים בקערה, מגש, או צנצנת בעלי תחתית עם חורים בד או מגבת נייר, או במתקן הנבטה ושמים בארון חשוך או במקרר (כתלות בטמפרטורה) פעם -פעמיים ביום מוציאים את הנבטים, שוטפים קלות מתחת לברז, או מלחלחים קלות עם מעט מים, מסננים היטב כדי למנוע עודף נוזלים ומחזירים לארון. תהליך זה נמשך במשך יומיים או שלושה - או עד שמתחילה הנביטה.
במשך התהליך הנבטים צריכים לשמור על לחלוחיות - לא רטובים מידי (כי אז יתרחש רקבון) ולא יבשים מידי. הזרעים צריכים להמצא בטמפרטורה נוחה - בין 13 ל-21 מעלות. ולכן בישראל קל יותר להנביט בזמן החורף. תהליך ההנבטה של חלק מהנבטים (עדשים, מאש) יכול להתרחש גם במקרר, במיוחד בקיץ, אבל לפעמים קר מידי במקרר והתהליך לא יתרחש. ניתן להשתמש בכך כדי להאט או לעצור תהליך הנבטה בצורה יזומה כדי לאכול את הנבטים במשך מספר ימים.
קיימים סוגים שונים של מתקני הנבטה - שניתן לקנות או לייצר לבד. מתקן אחד או צנצנת זכוכית פשוטה. את קצה הצנצנת סוגרים עם חתיכת בד גאזה או בד דומה, המוחזק במקומו באמצעות גומיה או חבל. אפשרות סגירה אחרת היא מכסה מחורר. אפשרויות אחרות כוללות מגש הנבטה או צלחת שטוחה שבתחתית שלהם יש מגבת-נייר או בד.
Die Hochzeit
Hackathon
ליפה (פירושונים)
ליפא
יצחק אייזיק מקומרנה
שם קלינברג
רבי שם קלינברג (בערך תר"ל, 1870 - כ"ח ניסן תש"ג, 1943) היה מקובל ושימש כאדמו"ר מזאלושיץ משושלת חסידות קומרנא.
תולדותיו.
נולד בסקוליה לרבי אברהם מרדכי. אביו היה נכדו של רבי יצחק אייזיק מקומרנא "שר בית הזוהר". אמו הייתה בתו של רבי משה רוטנברג, מסקוליה, אף הוא אדמו"ר מגזע קומרנא. שמו הנדיר: שם, ניתן על פי הוראת סבו רבי אייזיק, שאמר שבראש השנה של שנת לידתו היה שם בן נח מליץ יושר על עם ישראל, ובשל כך הבטיח לו שיקרא על שמו את התינוק הראשון שיוולד במשפחתו. רבי אייזיק נפטר כשהיה בן 4, אך הוא זכר את דמותו. למד בעיקר אצל אביו. הוסמך להוראה על ידי רבה של קרקוב רבי חיים לייבוש הורביץ. נישא לשלומצע, בתו של רבי ישראל הורביץ רבה של וישליצה, משושלת לינסק.
לאחר נישואיו היה מתמיד גדול, וסדר יומו היה תפילת ותיקין, לימוד עד חצות היום, פת שחרית, תפילת מנחה ולימוד עם תלמידים עד תשע וחצי בערב, אז הלך לסעוד אצל חותנו, ולאחר מכן המשיך ללמוד בביתו עד מאוחר. כדרך אדמו"רי קומרנא, עסק בתורת הסוד, ובגיל 30 ההדיר את ספרו של האר"י, ליקוטי הש"ס. אביו נפטר בשנת תרע"ח, ולפני פטירתו הועידו לממלא מקומו.
ביסס את דרכו בקבלה על דרכו של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב וכן למד רבות את ביאור הגר"א על תיקוני הזוהר. בביתו היו 800 ספרי קבלה וחסידות וכ-1500 ספרים על התלמוד, הלכה ושו"ת, כולם מלאים הערות והגהות. חיבר פירוש על הזוהר על כל חלקיו (זוהר חדש, תיקונים, ספרא דצניעותא וכו') אך מחותנו, האדמו"ר בעל "אמרי אמת" מגור אמר לו לא להדפיסו כי הדור לא מתאים לקבל ספר כזה ("לא אכשר דרא"). כמו כן חיבר חיבור על כ"ב אותיות, כשעל האות א' לבד היו אלף ערכים. מעט מדברי תורתו ששרדו בשואה, הודפסו על ידי בנו בשנת תשכ"א בספר "אהלי שם".
עסק גם בקירוב יהודים נשברים, ומדי יום בבואו לביתו חיכו לו יהודים מסכנים, לקבל ממנו עידוד. לעיתים היה נחלש לבו עד שהיה נצרך לקחת תרופות. כמו כן חילק סכומים רבים לצדקה, וסירב לקחת פדיון גדול יותר מיכולת הנותן. לא התערב בפעילות ציבורית אך נטה לאגודת ישראל.
לאחר כיבוש קרקוב על ידי הנאצים, נמלט לעיירה סמוכה, נפלומיץ, שם המשיך בעבודתו. לאחר שנתיים, הוברח על ידי חסידיו לגטו קרקוב, שם התחבא בבונקר, והמשיך עם סדר שיעוריו כרגיל. באותה תקופה הפסיק לשיר זמירות שבת באומרו:"מעשי ידי טובעים בים ואתם אומרים שירה". בשנת תש"ג הועבר עם רוב יהודי הגטו למחנה הריכוז פלאשוב. בנו רבי משה, שהיה במחנה הריכוז קאבל, התגנב שבת אחת למחנה פלאשוב, שם שמע מאביו שאמר:"עד אבוא אל מקדשי אל אבינה לאחריתם", בבוא הגאולה יבינו את סוד הרציחות הנוראות. בפורים קרא את מגילת אסתר בהחבא, ונתן מתנות לאביונים מעט מזון. לקראת פסח הבריחו לו מצות מגטו בוכניה ובליל הסדר אמר את ההגדה של פסח בעל פה עם מעט יהודים. לאחר החג, ביצעו הנאצים סלקציה, ובחרו את רבי שם להורגו בפומבי. היהודים ניסו להתחנן על חייו אך לא הצליחו. רבי שם לא הראה סימני פחד ומלמל תפילות ופסוקים, ואמר ליהודים שיש לקבל דין שמיים באהבה. הנאצים הורו להפשיטו והוא התחנן להישאר עם ציצית לאמירת וידוי. נורה תוך כדי שאמר "שמע ישראל".
בנו רבי מנחם מנדל היה נשיא הסניף של אגודת ישראל בקרקוב. נרצח בשואה. בן נוסף רבי משה, ניצל מהשואה, היה חתן של רבי פנחס שלום מקוסון, כיהן כאדמו"ר מזאלושיץ באנטוורפן, הוציא את ספרו של אביו, אהלי שם. בן נוסף, ר' יצחק אייזיק ניצל אף הוא. היה גיסו של הרב ברוך שמעון שניאורסון. בתו ראדיל הייתה אשת הרב אהרן נח יוסקוביץ', נכדו של ה"אמרי אמת" מגור, ונרצחה בשואה.
זיקמונד קרקש
זיגמונד קרקש
סינגל (פירושונים)
ארבל (יישוב עתיק)
ארבל היה יישוב יהודי שהתקיים החל משלהי התקופה ההלניסטית בארץ ישראל ושיאו היה בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית בימי המשנה והתלמוד. היישוב שכן בבקעת ארבל, באזור בו שוכן היום מושב ארבל. מהיישוב העתיק נשארו מספר שרידים שעיקרם הוא שרידי בית הכנסת הנמצאים מצפון למושב והוא חלק מגן לאומי ארבל. השערה אחרת הועלתה לזהות את ארבל העתיקה עם ח'רבת ואדי חמאם שליד ואדי אל-חמאם.
היסטוריה.
השם ארבל מוזכר לראשונה אצל הנביא הושע בן בארי שחי על פי המסורת היהודית במאה ה-8 לפנה"ס לקראת חורבן ממלכת ישראל ופעל בה. ב נכתב .
בהתקופה החשמונאית ארבל מוזכרת כיישוב שתושביו היהודים חיו במצוקים בתוך מערות. בכחידס, מפקד בצבא הסלאוקי, חנה ליד העיר בדרכו לכבוש את יהודה, ותושבי העיר נלחמו בו ורבים מהם נהרגו.