אנשי שבט הקונה מצפון מזרח פנמה מכירים באופן מסורתי במגדר שלישי. אנשים קונים המזדהים במגדר שלישי ידועים במונח אומגיד ("omeggid"). בחברה הקונית, אם נער צעיר מתחיל לגלות נטייה לפעול כנקבה בחיי היום יום, משפחתו מתייחסת אליו עם קבלה רחבה באופן טבעי ומאפשרת לו לגדול בצורה זו. לעיתים קרובות מאוד, אומגידים ילמדו מיומנויות המזוהות בדרך כלל עם נשים, כגון יצירת מולה. האומגידים נטועים במיתולוגיה של החברה הקונית, אשר על פיה, "המנהיגים המקוריים שהביאו את המסורות, הכללים וההנחיות לעם הקונה לחיות על פיהם [הם] אדם בשם איבאורגון, אחותו גיגאדיריאי ואחיה הקטן ויגודון", שהוא אומגיד. על פי דיווחים מסוימים, אנשי הקונה מוגדרים באופן מסורתי כבעלי קבלה כלפי פעילות הומוסקסואלית.
בעקבות הקולוניזציה של האימפריה הספרדית ו-300 השנים שלאחר מכן של השלטון הקתולי הספרדי, מיניות וסוגיות להט"ב הפכו לנושאי טאבו בפנמה, בעוד פעילות הומוסקסואלית סווגה כ-"מעשה סדום" אשר נענש בעונש מוות. בני הקונה הצליחו לשמור על מסורותיהם ומנהגיהם, למרות דיכוי השלטון הספרדי ומדיניות המדינה הפנמנית שלאחר קבלת עצמאותה.
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בפנמה מאז 2008 בעוד פנמה הייתה למדינה דוברת הספרדית האחרונה ביבשת אמריקה שביטלה את החוק הקולוניאלי בשטחה נגד "מעשי סדום". הומוסקסואליות בוטלה מסיווגה כמחלת נפש במדינה באותה שנה. גיל ההסכמה בפנמה מוגדר כשווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד - 18 שנים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
פנמה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). הצעת חוק שהייתה מאפשרת הכרה משפטית באיחודים אזרחיים בקרב זוגות חד מיניים נדחתה בשנת 2004, בעיקר בשל לחץ של מאמינים קתולים.
ב-8 במאי 2014 אושר קוד המשפט הבינלאומי הפרטי האוסר על נישואים חד מיניים בפנמה. סעיף 40 של הקוד מציין באומרו כי "נישואים חד מיניים אסורים בהחלט במדינה". הקוד הבהיר בנוסף כי המדינה לא תכיר בנישואים חד מיניים אשר נערכו במדינות אחרות.
ב-17 באוקטובר 2016, זוג נשוי חד מיני הגיש תביעה המבקשת להכיר בנישואיהם שנערכו מחוץ למדינה בפנמה. השופט לואיס רמון פברגה הוצב בתיק כדי לקבוע אם להפנות את התיק לבית המשפט העליון לצדק. בתחילת נובמבר התקבל התיק לבית המשפט העליון. ב-24 במרץ 2017 הוגשה תביעה נוספת נגד סעיף 26 של הקוד האזרחי לבית המשפט העליון המציין כי נישואים הם איחוד בין גבר ואישה בלבד. בית המשפט הסכים לדון בתיק. ביוני 2017 איחד בית המשפט העליון את שתי התביעות.
ב-14 באפריל 2017, סגנית הנשיא איזבל סן מאלו הודיעה על תמיכתה בשוויון זכויות נישואים עבור זוגות חד מיניים. באמצע חודש מאי, התובע הכללי ריגוברטו גונזלס פרסם הצהרה לבית המשפט העליון, וביקש ממנו להכשיר נישואים חד מיניים. בעודו מודה שנישואים חד מיניים הם "נושא שנוי במחלוקת בחברה הפנמית", גונזלס טען שעמדתו עולה בקנה אחד עם "ערך הכבוד לכל בני האדם וכן לחוקת פנמה". באוקטובר 2017, שופט בבית המשפט העליון פרסם טיוטת פסק דין הדוחה את התיק. ב-21 בדצמבר 2017, קבוצת זכויות להט"ב הפנמית "Fundación Iguales Panama" הגישה בקשת פסלות שופט בפני בית המשפט העליון נגד השופט ססיליו צ'דליזה, אשר התבטא נגד נישואים חד מיניים בשנת 2015. תיק הנישואים הושהה, עד לתוצאות בקשת הפסילה.
ב-9 בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם (IACHR) קבע כי מדינות החתומות על האמנה האמריקאית לזכויות אדם מחויבות לאפשר לזוגות חד מיניים להינשא. הפסיקה, שקבעה תקדים מחייב למדינות רבות באמריקה הלטינית, קובעת כי,
ב-16 בינואר הודיעה סגנית הנשיא איזבל סן מאלו כי המדינה "תציית במלואה לפסיקה". הודעות רשמיות המחייבות ציות לפסיקה נשלחו למחלקות ממשלתיות שונות באותו יום.
פסיקת בית הדין גונתה על ידי הכנסייה הקתולית וקבוצות דתיות אחרות. מספר צירים הביעו באופן דומה את התנגדותם לפסק הדין, כאשר ציר אחד תייג את הפסיקה כ-"סכנה למין האנושי". בתחילת חודש פברואר, אזרחית הגישה בקשה לפרלמנט לחקור את סגנית הנשיא על חריגה לכאורה מתפקידה וניצול לרעה את סמכותה כסגנית הנשיא כשהודיעה על ציות ממשלתי לפסיקה.
ב-2 בפברואר, הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי המדינה אינה יכולה להתעלם מפסיקת בית הדין, וחזר והדגיש כי הפסיקה "מחייבת לחלוטין את פנמה".
ב-15 בפברואר 2018 בוטלה טיוטת פסק הדין של שופט בית המשפט העליון מאוקטובר 2017, בעוד בית המשפט הודיע כי יכבד את פסיקתו של בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם בהחלטתו. פסק דין בנושא היה צפוי להתרחש ב-20 בדצמבר 2018, אך נדחה.
במאי 2018 דווח כי גם זוג לסביות פנמיות הגיש תביעה לבית המשפט העליון על מנת לקבל הכרה בנישואיהם.
תחת כהונת הנשיא לאורנטינו קורטיסו, אושר תיקון חוקתי על ידי האספה הלאומית ב-29 באוקטובר 2019, כדי להגדיר נישואים בחוקה כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד ובכך, לאסור באופן חוקתי על הכרה בנישואים חד מיניים. כדי להיכנס לתוקף, התיקון היה צריך להיות מועבר שוב בהצבעה בשנת 2020 ולאחר מכן היה מוגש למשאל עם. עם זאת, מחאות נגד תיקון זה ואחרים אשר נכללו בחקיקתו, הובילו את הנשיא קורטיסו למתוח ביקורת על המחוקקים בנושא, ולהקמת ועדה לבדיקת התיקונים בהצעה. התיקון הוסר לבסוף עקב התנגדות ציבורית משמעותית.
הורות ואימוץ.
זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ ילדים בפנמה, הן עבור אימוץ חורג או משותף. עם זאת, הליכי הפריה חוץ גופית והזרעה מלאכותית מוכרים עבור זוגות לסביות.
הגנה מפני אפליה.
לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בפנמה בעוד סעיף 39 לחוקה אוסר על הקמת "חברות, עמותות או קרנות" המנוגדות לסדר המוסרי או המשפטי אשר בעבר, שימש עבור סירוב רישום של ארגונים למען זכויות הומוסקסואלים.
באוגוסט 2015 הוגשה באספה הלאומית הצעת חוק לאיסור אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. עם זאת, הצעת החוק לא התקדמה בחקיקתה מאז.
זהות מגדרית.
מאז 2006, טרנסג'נדרים בפנמה רשאים לשנות את מינם ואת שמם החוקי בתעודות הלידה שלהם לאחר העברת ניתוח להתאמה מגדרית.
במאי 2016, טרנסג'נדרית פנמית בת 22 הורשתה לשנות את שמה, כך שיתאים לזהותה המגדרית המועדפת, מבלי שחויבה לעבור ניתוח להתאמה מגדרית. זו הייתה הפעם הראשונה שאדם טרנסג'נדר בפנמה הצליח לשנות את שמו מבלי לעבור תחילה ניתוח מסוג זה.
בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם קבע כי חיוב טרנסג'נדרים לעבור ניתוח להתאמה מגדרית עבור להיות בעלי גישה לשנות את מינם החוקי הוא הפרה של האמנה האמריקאית לזכויות אדם.
תרומת דם.
גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים בפנמה נאסרים לתרום דם.
תנועת זכויות להט"ב.
בשנת 1996 נוסד ארגון הלסביות וההומואים הראשון של פנמה "Asociación Hombres y Mujeres Nuevos de Panamá" אשר קיבל הכרה משפטית רק בשנת 2005 לאחר מאבקם של חבריו במשך שלוש שנים עם השלטונות ואנשי דת מהכנסייה הקתולית אשר התנגדו להכרתו. בשנת 2004 הציגו חברי הארגון עצומה הקוראת להכרה בשותפות רשומה בין זוגות חד מיניים. ביוני 2005 נערך מצעד הגאווה הראשון של פנמה עם כ-100 מפגינים אשר אורגן על ידי "AHMNP" בבירה פנמה סיטי. באפריל 2017, הוכרז שהגברת הראשונה של פנמה, לורנה קסטיו, תשתתף במצעד בעיר בציונו באותה שנה.
במאי 2015, הוקם בפנמה ארגון זכויות הלהט"ב השני במדינה, "Unión de la diversidad". ביוני 2016, הושקה קרן חדשה בשם "Convive Panamá" המבוססת על המטרה, הרעיונות ושיטות הפעילות של הארגון. בשנת 2017, הוקם "Fundación Iguales Panamá", ארגון ללא מטרות רווח המקדם "שמירה, קידום וכיבוד זכויות אדם" בעוד פעילותו הוגדרה בחזית ההגנה של זכויות להט"ב בפנמה.
קומדיית מידות
המונח קומדיית מידות (או קומדיית נימוסים, קומדיית הליכות, קומדיית גינונים; באנגלית: comedy of manners) נטבע בספרות האנגלית לתיאור סוגה של קומדיה ריאליסטית וסאטירית מתקופת הרסטורציה האנגלית (1660–1710), שמבקרת, מגחיכה, או מטילה ספק בנימוסים, באופנות, ובמוסכמות החברתיות של חברה מעודנת ונתונה לכללי טקס וגינונים נוקשים.
קומדיית המידות עושה זאת בעזרת דמויות סטראוטיפיות, כמו החייל הראוותני או האב השמרן של הקומדיה היוונית העתיקה של אריסטופאנס, או הגנדרן והנהנתן של קומדיית הרסטורציה האנגלית. העלילה המתוחכמת של קומדיית המידות (שבמרכזה בדרך כלל שערורייה) שנייה בחשיבותה לביקורת החברתית שמבוטאת בשיח השנון של הדמויות. דוגמה בולטת לקומדיית מידות היא חשיבותה של רצינות (1895), מאת אוסקר ויילד, אשר ממחישה את הצביעות המינית של המוסר הוויקטוריאני.
שורשי הסוגה הזו עתיקים, ומגיעים עד תקופת הקומדיה היוונית החדשה של מנאנדרוס (325–260 לפנה"ס) של יוון ההלניסטית, ממנה נותרו קטעי יצירות של המחזאי מנאנדרוס. סגנון כתיבתו של מנאנדרוס, עלילותיו המשוכללות, והדמויות הסטראוטיפיות שלו זכו לחיקוי על ידי מחזאים רומיים, כטיטוס מאקיוס פלאוטוס ופובליוס טרנטיוס אפר, והקומדיות שלהם השפיעו בתורן על מחזאי תקופת הרנסאנס. במאה ה-17 אפשר לראות קומדיית מידות במחזותיו של מולייר, כגון בית ספר לנשים (1662), טרטיף (1664) ושונא הבריות (1666), אשר מגחיכים את הצביעות והיומרנות של "המשטר הישן", ששלט בצרפת מסוף המאה ה־15 ועד המהפכה הצרפתית לקראת סוף המאה ה-18.
דוגמאות מוקדמות.