הילרי רוס ברטון (באנגלית: Hilarie Burton; נולדה ב-1 ביולי 1982) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה, סופרת ואשת עסקים אמריקאית, הידועה בעיקר בשל תפקידה כפייטון סוייר בסדרת הדרמה "מגרש ביתי" מבית The WB, ומתפקידה כשרה אליס בסדרה "צווארון לבן" של ערוץ USA.
ביוגרפיה.
ברטון נולדה ב-1 ביולי 1982 בעיר סטרלינג, ווירג'יניה שבארצות הברית. אביה הוא יוצא צבא ארצות הברית ואימה היא סוכנת נדל"ן. היא הבכורה מבין ארבעה ילדים בהם שלושה אחים. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "פארק וויו" בשנת 2000, שם הייתה גזברית מועצת התלמידים בכיתה י', ובשנתה האחרונה בתיכון הייתה קפטנית קבוצת המעודדות, נשיאת מועצת התלמידים ומלכת הנשף.
בשנת 2007 ברטון יסדה חברת הפקות משלה, בשם SoGoPro. החל מ-2014 ברטון ובעלה הם הבעלים המשותפים (יחד עם חברו של מורגן, השחקן פול ראד) של סמואל'ס סוויט שופ, חנות ממתקים שהצילו מסגירה לאחר שהבעלים הקודם, חבר שלהם, מת בפתאומיות.
קריירה.
הפריצה הראשונה של ברטון הגיעה כשנבחרה בשנת 2000 להנחות את התכנית "TRL" בערוץ MTV, בה היא מגישה סרטוני מוזיקה פופולריים. במקור היא הייתה אמורה להנחות פרק אחד, אבל המפיקים החליטו להציע לה עבודה קבועה. ברטון המשיכה בערוץ והנחתה את פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2000, ואת ספיישל הערוץ לשנה החדשה באותה שנה. ברטון שיחקה את עצמה בסדרת הדרמה "דוסון קריק" ב-2002, שסימנה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה.
בשנת 2003 לוהקה לאחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה של רשת The WB; "מגרש ביתי", שם גילמה את פייטון סוייר, נערה כשרונית ופופולרית בבית הספר שלה. ברטון שזכתה להצלחה ולשבחים על תפקידה, כמו גם צ'אד מייקל מאריי, סירבו לחזור לעונה השביעית של הסדרה. הדמויות שגילמו, פייטון ולוקאס, היו שתיים מחמש הדמויות הראשיות בסדרה, וסיפקו את אחד מסיפורי האהבה המרכזיים שלה.
ביוני 2005 שיחקה בסרט הבכורה שלה, "אחת משלנו"; הסרט זכה לביקורות חיוביות. ביוני 2008 כיכבה בסרט "הרשימה", שצולם בצפון קרוליינה. בינואר 2009 שיחקה בסרט "מחוזות הלילה" (Bloodworth), עיבוד של "מחוזות הלילה" של ויליאם גיי.
ביולי 2010 החלה ברטון לשחק בעונתה השנייה של סדרת הפשע "צווארון לבן" ובפברואר 2011 קיבלה תפקיד מרכזי בעונה השלישית של הסדרה, כחברתו של השחקן הראשי, ניל קאפרי (מאט בומר). היא נטלה חלק בשלוש מתוך שש עונותיה של הסדרה.
בשנת 2013 לוהקה לסדרת הדרמה של CBS; "בני ערובה", הגרסה האמריקאית לסדרת הישראלית באותו שם ששודרה בערוץ עשר.
בשנת 2015 הצטרפה עונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני "אקסטנט" ברשת CBS, בכיכובה של האלי ברי. בשנת 2017 שיחקה את דמותה של ננסי ברונר בסרט "תתבגר כבר סמית'", לצד ג'ייסון לי וג'ייק ביוסי.
בשנת 2020 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "מועצת האבות" ברשת NBC, את דמותה של מרגו.
כתיבה.
ב-5 במאי 2020 ברטון הוציאה לאור את הספר עיוני הראשון שלה "The Rural Diaries: Love, Livestock, and Big Life Lessons" דרך הוצאות הספרים הרפר קולינס.
ההטרדות המיניות.
באוקטובר 2017 חשפה ברטון כי השחקן והבמאי בן אפלק הטריד אותה מינית בעת ראיון בשנת 2003. היא סיפרה כי בעוד השחקן מחבק אותה, הוא נגע בשדיה בצורה מגונה. זמן קצר לאחר מכן פרסם אפלק התנצלות פומבית וטען כי מעולם לא התכוון לפגוע בה מינית, וכי הוא מתנצל על התנהגותו הלא ראויה.
בנובמבר אותה שנה חשפה כי בעת משחקה בסדרה "מגרש ביתי", פגע בה מינית במאי הסדרה פעמים רבות, לעיתים ברבים ולעיתים אף ליד אשתו. היא סיפרה כי במהלך שתי העונות הראשונות של הסדרה שוואן פגע בה מילולית בלבד, הטריד אותה בשיחות טלפון ושלח לה זרי פרחים, אך בשנת 2006, בנוכחות אשתו, שלח שוואן את ידו מתחת לחגורת מכנסייה. זמן קצר לאחר מכן, במהלך נסיעה משותפת, שוואן רכן אליה ונישק אותה למרות התנגדותה. בשנת 2007, במהלך מסיבה ובפני אנשים רבים, נישק אותה שוב, למרות התנגדותה. זמן מה לאחר מכן נכנס לחדרה במלון והחל ללטף אותה בצורה מגונה, ולאחר שהתנגדה - צעק עליה ופיטר אותה מצוות השחקנים, אך ביום שעזבה הופיע בפתח חדרה וביקש ממנה חיבק אחרון. הוא עמד שם זמן רב ועזב רק כשאיימה להתלונן במשטרה. לאחר שפרסמה את הסיפור, הצטרפו שחקניות רבות והתלוננו על שוואן.
ברטון סיפרה כי מקרים אלו פגעו בקריירה שלה בצורה קיצונית, וכי תקופה ארוכה סירבה לתפקידים בהם הייתה אמורה לגלם את הדמות הנשית המרכזית, מכיוון שחששה להיפגע מינית שוב.
חיים אישיים.
בשנת 2004 נישאה לעוזר הבמאי של הסדרה "מגרש ביתי", איאן פרנג', בנו של המפיק גרג פרנג'. בשנת 2009 השניים התגרשו.
מאז 2009, ברטון נמצאת במערכת יחסים עם השחקן ג'פרי דין מורגן, המבוגר ממנה ב-16 שנה. לזוג יש בן, אוגוסטוס "גאס" שנולד ב-14 במרץ 2010, ובת, ג'ורג' וירג'יניה שנולדה ב-16 בפברואר 2018. השניים נישאו ב-5 באוקטובר 2019.
זמן קצר לאחר לידת בתה חשפה ברטון כי במהלך השנים ניסתה להיכנס פעמים רבות להיריון, אך איבדה את תינוקה מספר פעמים.
פרנציסקוס מסאל
פרנציסקוס מסאל, בשמו הצרפתי פרנסואה דה סאל (בצרפתית: François de Sales, בלטינית: Franciscus Salesius 21 באוגוסט 1567 - טירת סאל, על יד טוראן-גלייר - 28 בדצמבר 1622) ליון) היה איש דת קתולי צרפתי, בישוף של ז'נבה. הוכרז לקדוש ומורה של הכנסייה הקתולית וכונה בקרב חסידיו "מורה האהבה". הוא היה בן למשפחת אצילים שבחר בחיי נזירות תוך ויתור על כל תאריו ונודע כדרשן מחונן וכאחד התאולוגים הנוצרים החשובים. השפעתו בכנסייה ומחוצה לה הייתה רבה, לרבות בקרב מונרכים כמו הדוכסים של סבויה, קרלו אמנואלה הראשון וויקטור אמדאו הראשון, וכן מלכי צרפת, אנרי הרביעי ולואי השלושה-עשר.
פרסומיו המודפסים בעקבות המצאת הדפוס, היו למעין עיתונים קתולים ראשונים.
חייו.
פרנסואה דה סאל נולד בטירת סאל (Château de Sales) על יד טוראן - גלייר (Thorens-Glières) במחוז סבואה עילית (סבויה עליונה) בצרפת.
למד באוניברסיטאות בפריז ובפדובה ובשנת 1594 הוסמך ככומר.
פעל רבות לשיקום הדת הקתולית באזורי הולדתו והטיף תוך השתדלות רבה ובהצלחה בקרב המאמינים הקלביניסטים מדרום לאגם ז'נבה.
בשנת 1602 נבחר לבישוף של ז'נבה, עם מושבו באנסי. תואר כמנהיג רוחני אמיתי ביחס לצאן מרעיתיו ולאנשי הדת, על ידי מתן דוגמה אישית וכתיבת ספרים. כתביו הידועים ביותר הם "פילותיאה" ו"תיאוטימוס".
יחד עם ז'אן דה שנטל, ייסד פרנציסקוס דה סאל את המסדר "ביקור מרים" או מסדר הסלזיאניות.
פרנציסקוס מסאל מת בליון בשנת 1622. ב-24 בינואר 1623 גופתו הועברה לאנסי.
הוא הוכר כקדוש על ידי הכנסייה הרומית קתולית והיום 24 בינואר הוכרז כחגו.
נחשב לפטרון של סופרים והעיתונאים הקתולים.
קלאו דו-גווני
ז'אן-ברטראן אריסטיד
ז'אן-ברטארן אריסטיד (בצרפתית: Jean-Bertrand Aristide, בקריאולית האיטית: Jan Bètran Aristid, נולד ב-15 ביולי 1953 פור סאלי) הוא מדינאי ופוליטיקאי מהאיטי, כומר קתולי בהכשרתו, שכיהן שלוש פעמים כנשיא של רפובליקת האיטי: ב-1991, בשנים 1996-1994 ובשנים 2004-2001. היה הנשיא הראשון של האיטי שנבחר בבחירות חופשיות.
ביוגרפיה.
אריסטיד נולד במחוז הדרום, בעיירה פור סאלי. אביו נפטר כשהילד היה בן 3 חדשים ואז עבר עם אמו לבירה, פורט-או-פרנס. למד אצל כמרים מן המסדר הסלזיאני של דון בוסקו ובשנת 1974 סיים בהצטיינות את לימודיו במכללת נוטר דאם. בהמשך למד למשך זמן מה תאולוגיה בלה וגה, ברפובליקה הדומיניקנית. בשובו להאיטי למד פילוסופיה במדרשה הגדולה נוטר דאם ולימודי פסיכולוגיה ב. אחרי השלמת לימודים פוסט-אוניברסיטאיים, נסע והשתלם בלימודי תנ"ך והברית החדשה באיטליה, בירושלים ובמנזר כרמיזן של המסדר הסלזיאני על יד בית ג'אלה ובקנדה. חזר למולדתו בשנת 1982 והוסמך לכומר סלזיאני.
נשלח לנהל פרוכיה קטנה באחת משכונות הבירה, פורט או פרנס.
בשם תאולוגיית השחרור.
בצעירותו, המדינה נמצאה תחת רודנות משפחת דובליה, האב - פרנסואה דובליה המכונה "פאפא דוק", ואחר כך הבן, ז'אן קלוד, שכונה "בבה-דוק", שהסתייעו בטרור המיליציות "טונטון מקוט". הכומר הצעיר אריסטיד התקומם נגד מצב העניינים בארצו, שהייתה אחת הנחשלות בעולם, והפך למבקר גלוי של המשטר. כדובר של "תאלוגיית השחרור", גינה אריסטיד את הדיקטטורה של דובלייה כבר בדרשותיו הראשונות. הוא לא חסך שבט ביקורתו אף מהנהגת הכנסייה בהאיטי, שהייתה שבוייה בידי השליט. לפי הסכם קונקורדט עם הוותיקן משנת 1966, ניתנה לדובלייה הסמכות למנות בישופים. פעילותו החתרנית לא חמקה מתשומת לב השלטונות. בלחצם, השליח המחוזי של המסדר הסלזיאני שלח את אריסטיד לשלוש שנות גלות במונטריאול.
ב-1985, כשעלתה בהאיטי הבקורת נגד משטר דובלייה, שב אריסטיד להאיטי. בדרשה שנשא בקתדרלה בפורט או פרנס וששודרה בכל רחבי המדינה, הצהיר: "הדרך שבה הולכים אותם בני האיטי המתנגדים למשטר היא דרך הצדק והאהבה".
אריסטיד הפך לדמות מובילה של "תנועת הכנסייה" העממית (Muvman Tilegliz) האופוזיציונית. בספטמבר 1985 התמנה לכומר בכנסיית סן ז'אן בוסקו בשכונת מצוקה של פורט-או-פרנס. מתוקף תפקיד זה, התחיל לפעול בקרב הנוער, שהדיר עד אז את רגליו מהכנסייה. בשנת 1986 הקים בית יתומים לנוער רחוב, תחת השם "משפחה היא חיים" (Lafami Selavi). המוסד נוהל לפי עקרונות הדמוקרטיה המשתתפת לילדים.