פרנץ ראשקאי (במקור קראוס, בהונגרית: Ráskai Ferenc; קומארום, 23 בנובמבר 1880 – בודפשט, 29 באוקטובר 1942) היה סופר, עיתונאי, מחזאי יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
פרנץ ראשקאי נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה קראוס, סוחר ושל ברתה שפיצר. הוא למד את המחצית הראשונה של הגימנסיה בקומרום, לאחר מכן המשיך בבודפשט וסיים את לימודיו שם. הוא סיים את לימודיו האקדמיים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). מ-1902 היה עורך המשנה של השבועון "החיים הציבוריים ההונגרים" (Magyar Közélet). בין השנים 1903–1936 היה עמית מערכת של "עיתון פשט" (Pesti Hírlap), בעל טור התיאטרון. הוא כתב לבריות של אופרטות ומחברם של יותר מעשרה מחזות. בין השנים 1904–1905 ערך את מגזין הילדים "מספרי הסיפורים ההונגרי". מותו נגרם כתוצאה מהתקף לב. אשתו הייתה ארנקה מולנאר (קודם מילר), שאיתה התחתן ב-19 במאי 1918, ברובע החמישי של בודפשט. קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
מרי ג'ונסטון
מרי ג'ונסטון (באנגלית: Mary Helen Johnston, נולדה ב-17 בספטמבר 1945, וסט פאלם ביץ') היא עובדת נאס"א בעבר ופרופסור במכון לטכנולוגיה בפלורידה. לאחר נישואים היא שינתה שם משפחתה ל"מקיי".
ביוגרפיה.
מרי ג'ונסטון נולדה בוסט פאלם ביץ' שבפלורידה וגדלה באזור. עוד בהיותה ילדה היא התעניינה בחקר החלל וביקרה מרכז החלל קנדי שממקום ליד ביתה.
בשנת 1966 היא סיימה לימודי תואר בהנדסה באוניברסיטת המדינה של פלורידה. היא המשיכה ללימודי תואר שני ובשנת 1973 סיימה דוקטורט במטלורגיה באוניברסיטת פלורידה.
עוד בזמן לימודים היא התחילה לעבוד במרכז טיסות החלל מרשל. החל משנת 1974 היא עבדה לצד קרולין ס. גרינר על תוכניות ניסוי שונות שנערכו במרכז. ביחד הן קיבלו אימונים של אסטרונאוט. בשנת 1983 היא התקבלה לצוות עתודה של STS-51-B. מרי ג'ונסטון התקבלה לצוות כמומחית להנדסת חומרים.
מרי ג'ונסטון עזבה את נאס"א בשנת 1986 והחלה ללמד באוניברסיטת טנסי. באותה תקופה היא כבר הייתה נשואה לדויין מקיי, מדען נאס"א בעבר. בשנת 2003 הזוג עבר לעבוד במכון לטכנולוגיה של פלורידה שממוקם במלבורן.
מרי ג'ונסטון בעלת עשרות פטנטים בתחום הנדסת חומרים. היא קיבלה מספר פרסים במהלך עבודתה.
אבנייר
אבנייר הוא סרט קצר ישראלי משנת 2017, שבויים בידי הלל ראטה במסגרת לימודיו בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה מעלה. הסרט הוקרן במספר פסטיבלים, וזכה בפרס איריס לסרט קצר לשנת 2017. הסרט הוקרן במספר פסטיבלים, ביניהם פסטיבל קרדיף לקולנוע, פסטיבל TLV PRIDE 2017 (בו זכה בפרס ראשון) ופסטיבל סרטי הלהט"ב ה-32 של קונטיקט.
תקציר העלילה.
לאה, בחורה חרדייה, קובעת להפגש עם אח שלה, אותו לא ראתה שנים, במקום בו נהגו לשחק כשהיו ילדים. כשהיא מגיעה למקום המפגש היא מגלה כי אחיה כבר אינו מי שהיה ועכשיו עליה להחליט האם לקבל אותו או לא.
קייזר גייטס
קייזר גייטס (באנגלית: Kaiser Gates; נולד ב-8 בנובמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בהפועל ירושלים.
קריירה.
תיכון.
גייטס למד בתיכון סנט פרנסיס, ושיחק בקבוצת הכדורסל המקומית לצד מאליק ביזלי וקובי סימונס, איתם זכה בשתי אליפויות רצופות.
גייטס קלע יותר מ-1,200 נקודות, והוא הריבאונדר המוביל בתולדות התיכון.
כשסיים תיכון, בחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קסבייר שבסינסינטי, אף על פי שקיבל הצעות גם מאוניברסיטת טקסס טק, אוניברסיטת ואנדרבילט, אוניברסיטת המדינה של פלורידה, אוניברסיטת ג'ורג'יה ואוניברסיטת מיזורי.
אוניברסיטת קסבייר.
בשנתו הראשונה באוניברסיטה רשם נתונים של 3.2 נקודות ו-2.6 ריבאונדים למשחק, ובשנים הבאות שיפר את ממוצעיו ל-5.8 ו-4.1 ול-7.2 ו-4.6, עם ממוצע של 37.8% מעבר לקשת. הוא ויתר על עונתו האחרונה באוניברסיטה, ובחר להתמודד בדראפט 2018 ב-NBA.
ליגת הפיתוח.
לאחר שלא נבחר בדראפט, הצטרף גייטס לשיקגו בולס למשחקי ליגת הקיץ. לאחר שהרשים במשחקים, הוא חתם על חוזה להצטרפות למחנה האימונים של הבולס, אך לאחר חודש הקבוצה ויתרה עליו, והוא הצטרף לווינדי סיטי בולס מליגת הפיתוח.
ב-12 בספטמבר 2019 הוא הועבר בטרייד למיין סלטיקס, קבוצת הפיתוח של בוסטון סלטיקס, תמורת בחירה מספר 4 בדראפט 2019 של ליגת הפיתוח.
ב-16 בדצמבר 2020 הצטרף לברוקלין נטס, אך שוחרר יום למחרת. ב-27 בינואר הצטרף ללונג איילנד נטס.
הפועל ירושלים.
ב-8 בספטמבר 2021 הצטרף להפועל ירושלים.
איילת טריאסט
איילת טריאסט (נולדה ב-24 במרץ 1978) היא עיתונאית, מדבבת, מרצה ושדרנית רדיו ישראלית.
קריירה.
את תחילת דרכה המקצועית עשתה טריאסט בגלי צה"ל בשנת 1996 כחיילת, ולאחר שחרורה כאזרחית עובדת צה"ל. בין היתר הגישה תוכניות מוזיקה כגון "בוקר טוב", "ארבע אחרי הצהריים", "שתיקת הכבישים", "לא רוצים לישון" וכן ערכה והגישה תוכניות בידור וסאטירה כמו "כוונות לילה" ו"ואקום", ותוכנית אקטואליה רכה יומית – "בוקר טוב צה"ל". במקביל קריינה מהדורות חדשות בתחנה, והפיקה בשטח במבצע השידורים המיוחד אחרי אסון המסוקים.
מאוחר יותר הייתה ממייסדי הרדיו הבינתחומי ושימשה כמפתחת תוכן, מרצה ועורכת ראשית ובהמשך מנהלת הרדיו של ועורכת כנס Fm+ ב (אוניברסיטת רייכמן).
בשנת 2003 השתתפה במחזה "הנשים של פיקאסו" באנסמבל תיאטרון הרצליה וגילמה את דמותה של פרנסואז ז'ילו, ובשנת 2012 תרמה את קולה לדמות המספרת בסדרת האנימציה בולו בערוץ הופ!.
בשנת 2017 מונתה לתפקיד מנהלת התוכניות בגל"צ, והחל משנת 2019 מגישה בתחנה את התוכנית "האחיות גרים" לצד נועה מנהיים. בשנת 2021 זכתה התוכנית בפרס מפקד גל"צ בתחום הפודקאסטים.
טריאסט בעלת תואר ראשון בהיסטוריה ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהצטיינות יתרה במסלול הישיר לדוקטורט בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים.
טריאסט היא אם לבת ולבן.
קרית אלקאבל
אהרון הירש
פרופ' אהרון א. הירש (נובמבר 1918 – 10 באפריל 1999) היה חוקר פיזיקה ניסויית. הקים את היחידה לניזול הליום וחנקן בטכניון. שימש כדיקן הראשון של הפקולטה לפיזיקה, ומונה על ידי הטכניון כדיקן לטכנולוגיה וכדיקן להנדסה ב"מכון להשכלה גבוהה בנגב", לימים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה.
אהרון א. הירש נולד בנובמבר 1918 בהונגריה, בנם של מינה ואלפרד.
שינויי הגבולות באירופה, בעקבות מלחמת העולם הראשונה, גרמו למשפחה להפוך לאזרחי רומניה, מבלי שנזקקו להחליף את מקום מגוריהם. בהיותו ילד בן 3, המשפחה עברה לבולגריה והתיישבה בסופיה. הירש גדל בתנאי עוני, ומאז היותו ילד עבד כדי לממן את לימודיו ולעזור בפרנסת המשפחה.
לימודים וקריירה אקדמאית.
רצונו העז ללמוד הביאו, בשנת 1937, לבלגרד, שם נרשם ללימודי הנדסת חשמל במגמת זרם חזק.
ממש לפני סיום לימודיו בשנת 1941, נכבשה בלגרד על ידי הגרמנים. כל היהודים נקראו להתייצב בפני השלטונות החדשים. הירש, שהרגיש בסכנה המתקרבת, עזב הכל והצליח להימלט חזרה לסופיה. בבולגריה היהודים היו מוגנים יחסית, והירש ניצל חלק משנות המלחמה כדי ללמוד באוניברסיטת סופיה לקראת קבלת דיפלומה בפיזיקה, שאותה אכן קיבל ב-1944. בחלק האחר של שנים אלו שהה במחנה כפייה אליו נשלח במסגרת צו שהוצא על ידי ממשלת בולגריה לגברים יהודים בני 20–40.
לאחר המלחמה, חזר לבלגרד והשלים את לימודי ההנדסה ב-1946 באוניברסיטת בלגרד. הפרויקט שהגיש לקראת קבלת התואר נקרא "The High Voltage Power System of Alecsinac-Nis-Lescovac". באותה עת פגש את אשתו לעתיד, סוזן. יחד חזרו לסופיה, ובשנת 1949 עלו לארץ עם בתם.
מיד עם הגיעו לארץ, מצא הירש עבודה בבית הספר הטכני של חיל האוויר שם הקים מעבדה לפיזיקה. ב-1951 הצטרף לטכניון ונרשם ללימודים לקראת תואר דוקטור. נושא עבודתו היה "תכונות מגנטיות וחשמליות של שכבות פרומגנטיות דקות". בשנת 1953 יצא להשתלמות באוניברסיטת ליידן, במעבדה המפורסמת לפיזיקה של טמפרטורות נמוכות על שם האיקה קמרלינג אונס.
השנה שעשה שם עיצבה את אישיותו המחקרית לעתיד, הן בבחירת תחומי ההתעניינות והן מבחינת גישתו לפיזיקה ניסויית. עם שובו לארץ, וקבלת תואר דוקטור ב-1956, המשיך הירש בפעילות ארוכת שנים של מחקר והוראה במדור לפיזיקה דאז.
אהרון נפטר ב-10 באפריל 1999. היה נשוי לשושנה (סוזן) ולהם בת ובן, אשת החינוך ד"ר רות נבט, והממציא והמעצב דוד הירש.
בטכניון.
בשנים הבאות, הקים הירש במו ידיו חלק משמעותי של המחקר בפיזיקה ניסויית בטכניון. לפי מיטב המסורת של המעבדה באוניברסיטת ליידן, הוקמה יחידה לניזול הליום וחנקן, שמשרתת את כל ציבור החוקרים בטכניון עד היום. כמו כן, הובאו המגנטים הראשונים לצורך מחקרים מתקדמים במגנטיות. ציוד זה שימש את הירש וחוקרים נוספים במחקריו בתכונות מגנטיות של חומרים בטמפרטורות נמוכות. אהרון אהב ללמד וחינך דורות רבים של סטודנטים, החל מתואר ראשון ועד לדוקטורט. במהרה הגיע לדרגת פרופסור ושימש כדיקן הראשון של הפקולטה לפיזיקה בשנים 1961–1962. בין השאר הוא היה מחזיק הקתדרה לפיזיקה נסיונית על שם Lidow.
הירש עמד בראש מסלול לימודים בפיזיקה יישומית.
באוניברסיטת בן-גוריון.
בנוסף לעבודתו בטכניון, אהרון גם היה בין המקימים של המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון, בעיקר החלק הקשור לפיזיקה ניסויית.
פרופ' הירש מונה על ידי הטכניון כדיקן לטכנולוגיה ב"מכון להשכלה גבוהה בנגב", ושימש כיועץ להקמת בית הספר לטכנולוגיה.
בשנת הלימודים תשכ"ח שימש כדיקן להנדסה.
שימש כנציג מטעם הטכניון בוועדה האקדמית העליונה של המכון, ונבחר ב-20 בספטמבר 1967 ליושב ראש הוועדה האקדמית המצומצמת.
מחקר.