דוגמה לכך ניתן לראות במחדר סקארגארד בגרינלנד. מחדר זה הוא חלק ממשטח בזלת נרחב שנוצר לפני כ-55 מיליון שנים בתחילת האאוקן, בשלבי פתיחתו של האוקיינוס האטלנטי. המחדר – שעוביו כ-2.5 ק"מ – מראה שכבתיות כימית ומינרלוגית ברורה:
כימיה של הנתך השיורי.
דרך אחת להסיק את הרכב המאגמה שיצרה את סלע ההצטברות היא לדגום את הכימיה של מסת האם, אולם הרכב כימי זה בעייתי וקשה לדגימה. לחלופין, ניתן להעריך את הרכב המאגמה באמצעות שיעור הנתונים הכימיים שלה ובאמצעות בדיקתם על דיאגרמת פאזות, תוך שימוש בכימיה של המינרלים. שיטות אלה פועלות היטב בסלעי הצטברות שנוצרו בתנאים געשיים, דוגמת קומטיט. עם זאת, חקירת נתוני המאגמה במחדרים שכבתיים אולטרה-מאפיים גדולים בעייתית יותר.
שיטות אלה לוקות בחסר, בעיקר מאחר שהן מחייבות הנחות מוצא שאינן קיימות בטבע. הבעיה העיקרית היא העובדה שעירוב מאגמה במחדרים אולטרה-מאפיים גדולים – הנובע מהתכת סלעי סביבה, משנה את הכימיה של הנתך לאורך זמן, ולכן דיגום הרכב מסת האם לא יספק תוצאה סבירה. חישובים של מאזן מסות יציגו סטיות מהטווחים הצפויים ויובילו למסקנה שאכן אירע עירוב מאגמות. במקרה כזה ניתן לכמת את הממצאים באמצעות ניתוח כימי נוסף.
בנוסף, מחדרים אולטרה-מאפיים גדולים מהווים כמעט תמיד מערכות פתוחות ועשויים להיות נתונים להזרקות סדירות של מאגמה פרימיטיבית חדשה, או להפסד נפח כתוצאה מהובלת מאגמה כלפי מעלה – באמצעות צינורות הזנה או נחילי דייקים. במקרים כאלה, הניתוח הכימי של המאגמה עשוי להציג רק את קיומם של שני התהליכים – הזרקה והובלה – שהשפיעו על המחדר.
חשיבות כלכלית.
חשיבותם הכלכלית של סלעי הצטברות מיוצגת היטב בשלושה סוגים של משקעי מינרלים הנמצאים במחדרים שכבתיים אולטרה-מאפיים:
צברי מינרלים סיליקטיים.
מינרלים סיליקטיים מהווים רק לעיתים נדירות הצדקה למיצוי עפרות. עם זאת, קיימים מחדרי אנורתוזיט המכילים את המינרל הטהור בריכוז גבוה, המשמשים לכרייתו לצורך שימוש בו כחומר חסין אש, לייצור זכוכית ולשימושים שונים כגון במשחת שיניים ובתעשיית הקוסמטיקה.
צברי מינרלים אוקסידיים.
צברי מינרלים אוקסידיים נוצרים במחדרים שכבתיים כאשר הגיבוש המפריט מתקדם דיו להתיר את גיבושם של סוגי ספינל. הדבר מתאפשר כתוצאה מהעשרת הנתך בברזל, בטיטניום ובכרום. תנאים אלה נוצרים בהיפרדות בטמפרטורה גבוהה של אוליבין או פירוקסן עתירי מגנזיום, וכתוצאה מצפיפותם הגבוהה נוצר סלע הצטברות. כרומיט נוצר לרוב במהלך היפרדות פירוקסן בלחץ נמוך, כאשר הכרום נדחה מגבישי הפירוקסן.
שכבות אוקסידיות אלה יוצרות משקעים מרחביים רציפים המכילים יותר מ-50 אחוזים מינרלים אוקסידיים. כאשר כמותם של המינרלים האוקסידיים עולה על 90 אחוזים מכלל הסלע, ניתן למיין את הסלע על פי נפח המינרל האוקסידי הבולט, למשל: מגנטיטיט, אילמניטיט או כרומיטיט. סלעים אלה ייקראו: "מגנטיטיט אורתוקומולטי", "אילמניטיט אורתוקומולטי" ו"כרומיטיט אורתוקומולטי".
צברי מינרלים סולפידיים.
צברי מינרלים סולפידיים במחדרים שכבתיים מהווים מקור למחצבים רבים: ניקל, נחושת, מתכות מקבוצת הפלטינה וקובלט. משקעים מסיביים מעורבים או סלע אם סולפידי-סיליקטי מעורב של פנטלנדיט, כלקופיריט, פירוטיט או פיריט נוצרים לעיתים עם קובלטיט וסולפידים של פלטינה-טלור. משקעים אלה נוצרים בתנאים קשי תמס בין נתכים סולפידים וסיליקטים במאגמה רוויה בגופרית.
צבירים אלה אינם בדיוק סלע הצטברות, מאחר שהסולפידים אינם משוקעים כמינרלים מוצקים אלא כנוזל סולפידי מסיס. עם זאת, הם נוצרים באותם תהליכים בהם נוצר סלע הצטברות. הם מצטברים הודות למשקל הסגולי הגבוה שלהם, ועשויים ליצור שכבות סולפידיות מרחביות. המינרלים הסולפידיים יוצרים לרוב שכבות-ביניים בסלעי הצטברות סיליקטיים.
הפרדת מינרלים סולפידיים יכולה להתרחש רק כאשר המאגמה רוויה בגופרית. בסלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים הם יוצרים משקעי ניקל, עופרת וקבוצת הפלטינה, מאחר שיסודות אלה הם קלקופילים – "אוהבי" גופרית, המתפרדים בחוזקה אל תוך הנתך הסולפידי. במקרים נדירים הופכים סלעים פלסיים לרוויים בגופרית ויוצרים הפרדה סולפידית. במקרה זה, התוצאה האופיינית היא צורה נפוצה של מינרלים סולפידיים, לרוב תערובת של פירוטיט, פיריט וכלקופיריט היוצרים . מקרים כאלה נדירים מאוד אך מוכרים, וניתן לראות סלעי הצטברות סולפידיים במחדרים גרניטיים.
תפוצה.
כפועל יוצא לאופן היווצרותם, סלעי ההצטברות נפוצים במחדרים מסוגים שונים, בעיקר במחדרים שכבתיים.
שברים של סלעי הצטברות וגבישים היוצרים אותם עשויים להתנתק ממקומם ולהיפלט כקסנוליתים וקסנוקריסטים במהלך התפרצויות געשיות. דוגמאות לקסנוליתים כאלה – של הורנבלנדיט שנוצר מגבישי הורנבלנדה, ושל פירוקסניט – נמצאות בבריכת רם ובסלעי הבזלת של הר הגעש בכרם מהר"ל.
מרדכי רוט
מרדכי רוֹט (15 במאי 1902 – 16 בספטמבר 1986) היה זמר טנור ישראלי, שפעל בארץ מ-1935 ושר בעיקר משירי ארץ ישראל ושירים עממיים.
ביוגרפיה.
מרדכי רוט נולד ב-1902 בעיירה בּוּכנדאם (Buchendamm) שבלוסאטיה תחתית, ממלכת פרוסיה, גרמניה (כיום בוצ'ינה (Buczyna) בפולין). למד ב"חדר" ובגימנסיה בלֶמבֶּרג בירת גליציה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלטה המשפחה לקרפטים, על גבול הונגריה, ולבסוף התיישבו בבודפשט, שם למד בבית ספר ערב. כששבו הוריו ללמברג, נסע רוט לווינה ללמוד בבית ספר למסחר, וב-1917 שב גם הוא ללמברג. שם למד באקדמיה למסחר והצטרף לתנועת "השומר הצעיר". ב-1920, לאחר שסיים את לימודיו, עלה לארץ ישראל כחלוץ, עבד בסלילת כבישים ובייבוש ביצות, היה מדריך וחבר הנהגת התנועה, וממייסדי בית אלפא וקיבוץ השומר הצעיר ב'.
לרוט היה קול ערב והוא ביקש ללמוד זמרה, וב-1930 נסע ללמוד בברלין. הוא למד שנתיים בסמינריון להשכלה מוזיקלית לנוער (Jugend- und Volksmusik) מיסודו של פריץ יֶדֶה (Jöde) (1932–1933) ולמד אצל המורה הידוע לפיתוח קול אוסקר דניאל (שב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, פוטר ממשרתו בשל היותו יהודי).
בברלין הכיר את הפסנתרנית פלה טננבאום והם נישאו ב-1932. מאז הופיע באופן תמידי בלווי אשתו בקונצרטים של זמרה.
ב-1934 הקליט לראשונה שירים עבריים והיה מהראשונים שהפיצו את שירי המלחין דוד זהבי.
ב-1935 שב ארצה, ומעת שובו הופיע בזמרה במשך עשרות שנים ברחבי הארץ. כמו כן ביצע החל באמצע שנות ה-30 משיריו ברדיו, החל ב"קול ירושלים" בתקופת המנדט.
ב-1941 ארגן רוט את האגודה המקצועית של "אמני הבמה העברית בארץ ישראל".
מרדכי רוט הִרבה להופיע במקומות שונים ברחבי הארץ מטעם מחלקת התרבות. שירים מפורסמים המזוהים איתו כמבצע: "שיר הספנים" של יואל ולבה למילים של נתן אלתרמן, שהיה בזמנו להיט גדול, ו"למדבר שאנו" – לחן עממי למילים של אלכסנדר פן.
מרדכי רוט נפטר בספטמבר 1986, בגיל 84. נקבר בבית העלמין בהרצליה.
הותיר את אשתו, בנו ונכדים.
חוזה אפמאה
הסכם אפאמיאה
אגם לבה
אגם לבה הוא לוע הר געש או שקע בהר געש ובו אגם של לבה מותכת ונוזלית, לרוב בזלתית. לעיתים משתמשים בשם זה גם לאגמים של לבה במצבי התמצקות שונים, ואף ללבה שהתמצקה כליל.
היווצרות.
אגמי לבה נוצרים בשלושה אופנים, או בצירוף שלהם:
הרי געש בהם ישנם (או היו) אגמי לבה קבועים בעשורים האחרונים:
בנוסף נוצרים מדי פעם אגמי לבה זמניים בלועות של הרי הגעש הבאים:
MicroRNA
microRNA, הידוע גם כ-miRNA או miR, הן מולקולות חד-גדיליות קצרות של RNA באורך ממוצע של 21–23 נוקליאוטידים, המשמשות לבקרת ביטוי גנים בתאים אאוקריוטים. miRNA משועתק מגנים של DNA אך אינו מתורגם לחלבון. לאחר שנוצר RNA תחילי הוא מעובד למבנה לולאתי ליצור miRNA סופי.
מולקולה זו נמצאת בצמחים, בעלי חיים ובווירוסים מסוימים. בעוד רוב ה miRNA ממוקמים בתוך התא, מקצת ממולקולות אלו, הידועות כ miRNA מעגלי, נמצאו גם מחוץ לתאים- בסביבתם.
מנגנון פעולה.
מולקולה בשלה של miRNA תואמת באופן חלקי למולקולות mRNA מסוימות בעיקר לקצה ה3' UTR, ומפנה אותה לפירוק או עיכוב תרגום. כך מולקולת miRNA משמשת כבקרת ביטוי שלילית לחלבונים המתורגמים מאותם mRNA.
miRNA מתפקד באמצעות זיווג- בסיסים עם רצפים משלימים להם במולקולת הmRNA. כתוצאה מכך, מולקולות ה mRNA האלה מושתקות, על ידי אחד או יותר מהתהליכים הבאים:
1.פיצול גדיל ה mRNA לשני גדילים נפרדים.
2.קיצור זנב הפולי A של מולקולת הmRNA.
3.תרגום פחות יעיל של מולקולת ה mRNA על ידי הריבוזומים.
גילוי.
miRNA תוארו לראשונה בשנת 1993 על ידי לי ועמיתים במעבדות ויקטור אמברוס. השם microRNA נטבע בסדרת מאמרים בכתב העת Science בשנת 2001.
מבנה.
מולקולות הmicro-RNA הן מולקולות חד-גדיליות. נהוג לפצל את המולקולה ל-2 חלקים:
מטרות – TARGETS.
מולקולת ה miRNA בצמחים היא בעלת התאמת- בסיסים מושלמת עם אתר המטרה שלה ב mRNA. דבר זה, גורם לדיכוי גנים באמצעות חסימת מולקולת היעד (mRNA של הגן). לעומת זאת, בבעלי חיים, מתאפשרת עריכה של ה miRNA כך עדיין תזהה את אתר המטרה. במולקולות miRNA בבעלי חיים, לא מתאפשרת מוטציה באזור ה seed ( מס' בסיסים מועט 6–8 בקצה ה 5' של הmiRNA) וכ2 שינויים נוספים של בסיסים בחלק הנותר של הmiRNA, כך שעדיין מולקולת ה miRNA מסוגלת לזהות את אתר המטרה.
למולקולת miRNA נתונה, יכולים להיות מאות אתרי מטרה ב mRNA, ולאתר מטרה נתון ב mRNA יכול להיות מבוקר על ידי מולקולות miRNA רבות.