בשנות ה-80 של המאה ה-20 פיתח צבא צרפת גרסה משוריינת של D9 שנועדה לפריצת שדות מוקשים. בגרסה זו, הכלי צופה בלוחות שריון עם חרכי ירי, והכף הוחלפה במגובים ייעודיים.
לקראת מלחמת עיראק 2003 רכשו צבא ארצות הברית וחיל הנחתים האמריקני מישראל דחפורי D9 משוריינים וערכות מיגון ישראליות, שנמצאו שימושיים ביותר הן ללוחמה בשטח בנוי והן לעבודות הנדסה אזרחית ועבודות עפר בתנאי מדבר קשים. היתרון של ה-D9 הצבאי היה בכוחו הרב, במיזוג האוויר האינטגרלי בתוך הקבינה ובכך שהיא הייתה מספיק גדולה לשני אנשי צוות, כך שמתאפשרת עבודה במשמרות. לוחמי הנדסה אמריקניים העריכו ש-D9 אחד יכול לבצע את העבודה של שניים עד ארבעה דחפורי D7. הבעיה העיקרית עם ה-D9 הייתה שמפאת משקלו של הכלי לא היו מספיק מובילי צמ"ה כבדים לנייד את הכלי בין זירות העבודה בעיראק רחבת הידיים. השימוש העיקרי של ה-D9 בעיראק לא היה להריסת בתים אלא בעיקר לפריצה הנדסית, הכנת צירי תנועה וניקוי צירים ממכשולים (כגון רק"מ מושמד של הכוחות העיראקים ומטעני גחון), עבודות ביצורים ובניית בסיסים, וכן הקמת מכשולי עפר ומחסומים (כגון מחסום עפר ארוך ליד הגבול עם סוריה למנוע הסתננות של חמושים ופעילי טרור להילחם בכוחות הקואליציה בעיראק). ה-D9 זכה לחוות דעת אוהדות וחיוביות מהחיילים שנעזרו בשירותיו.
ב-2007 השתמש צבא לבנון בדחפורי D9 בעלי מיגון מאולתר הכולל לוחות פלדה ורשתות ננ"ט, למלחמה בארגון פתח אל-אסלאם במחנה הפליטים נהאר אל-בארד.
ב-2013 השתמש צבא מצרים בדחפורי D7 ו-D9 בעלי מיגון מצרי בעת דיכוי המהומות של האחים המוסלמים בעקבות ההפיכה במצרים (2013).
ב-2015 השתמש צבא סוריה בדחפורי קטרפילר (ככל הנראה מדגמי D7, D8 או D9) בעלי שריון מאולתר ומיגון כלוב, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה. עם זאת, המיגון הסורי הוכח כנחות לעומת המיגון הישראלי.
קישורים חיצוניים.
כללי:
ה-D9 המשוריין הצה"לי:
תמונות:
סרטים:
טאקוונדו
טאקוונדו (בקוריאנית: 태권도, באלפבית פונטי בינלאומי: , בתרגום חופשי: "דרך החיים של הבעיטה והאגרוף") היא אמנות לחימה קוריאנית וספורט לחימה בו נלחמים שני ספורטאים בבעיטות ואגרופים. הטאקוונדו מאופיין בבעיטות גבוהות ובעיטות מהירות.
בטאקוונדו ישנם שני זרמים עיקריים:
היסטוריה.
האזכור הראשון לקיום אמנות לחימה קוריאנית התגלה באיורים על תקרת קבר מלפני כ-2,300 שנה. באותם ימים התחלק חצי האי הקוריאני לשלוש ממלכות - קוֹגוּריוֹ, פֶּקְצֵ'ה ושׁילָה. לאורך ההיסטוריה היה חצי האי נתון להתקפות חוזרות ונשנות מצד שכניו ונקרע לגזרים במלחמות אזרחים ממושכות. ממלכת שילה הייתה נתונה להתקפות מצפון וממערב, ובשל מקומה הגאוגרפי אוימה גם על ידי יפן. ההתקפות החוזרות הביאו את אצולת הממלכה להקים קבוצת עלית של לוחמים כדי להגן על הממלכה. הגוף הצבאי הנבחר הזה נקרא ההווארנג דו (או דרך הגבריות הפורחת). במסגרת האימונים הצבאיים למדו אנשי ההווארנג טכניקות שונות לשליטה רוחנית וגופנית מנזירים בודהיסטים.
בזכות ניצחונות ההווארנג על אויביהם אוחד חצי האי הקוריאני תחת דגל ממלכת שילה. לקראת סוף המאה ה-10 הופלה ממלכת שילה בגלל סכסוכים פנימיים ותחתה עלתה לשלטון ממלכת שושלת קוריו (מקור השם קוריאה הוא בשמה של שושלת זו). הישרדות הממלכה הייתה תלויה בקיום צבא חזק, ומשום כך המשיכה הממלכה לעודד שימוש באמנות הלחימה הקוריאנית ואף קבעה כי האימונים באמנות לחימה יהיו חובה על כל הילדים מגיל 6. מסורת זו נמשכה כ-500 שנה, עד לביטול החוק בתקופת ההשכלה בממלכה. בתקופה זו כל פעילות הקשורה באימונים צבאיים או באמנויות לחימה נחשבה בזויה, ומסורת הלחימה נשמרה רק הודות לנזירים בודהיסטים רבים שפרשו אל ההרים והמשיכו לעסוק באמנות הלחימה.
בשנת 1910 כבשה יפן את קוריאה. היפנים חיסלו את מוסד המלוכה והקימו ממשלה שהייתה כפופה למרותם. ההתנגדות הקוריאנית העממית דוכאה באכזריות, ואלפים נרצחו ונפצעו. הקוריאנים הפכו לאזרחים סוג ב' במושבה היפנית החדשה. השפה היפנית הוכרזה השפה הרשמית, נאסר ללמד בבתי הספר את ההיסטוריה של קוריאה, אזרחים הוכרחו לשנות את שמות המשפחה שלהם וחויבו להתפלל במקדשים היפניים. במסגרת הדיכוי היפני חל איסור ללמד ולעסוק באמנויות הלחימה הקוריאניות.
קוריאה זכתה לעצמאות בשנת 1945 לאחר כניעת יפן במלחמת העולם השנייה. קוריאה שקעה מיד בשיקום הריסותיה, באיחוד משפחות והחשוב מכול - בהשמדת כל זכר להשפעות היפניות.
בין החוזרים לקוריאה היו מאסטרים באמנויות לחימה שגלו ליפן ולמדו שם את אמנויות הלחימה היפניות, ושחיפשו דרך ליישם את הידע שרכשו בדרך קוריאנית מקורית. ברחבי המדינה הוקמו מועדונים שונים שבכל אחד מהם נלמדה אמנות לחימה ייחודית. בשנת 1965 אוחדו רוב השיטות לשיטה אחת שנקראה טאקוונדו (דרך היד והרגל).
בשנת 1973 הוקמה ההתאחדות העולמית לטאקוונדו ונערכה אליפות העולם הראשונה בסיאול.
בשנת 1988 הוצג הטאקוונדו כספורט ייצוגי באולימפיאדת סיאול ובשנת 2000 באולימפיאדת סידני הוכר הטאקוונדו כספורט אולימפי רשמי.
בישראל.
הטאקוונדו בישראל הוא ענף ספורט שהחל לפעול בשנת 1977 עם פתיחתו של המועדון הראשון בירושלים על ידי מישל מדר, לימים מנכ"ל ההתאחדות, וכולל אלפי ספורטאים, מקצוענים וחובבנים ברחבי ישראל.
באולימפיאדת טוקיו ב-2021 השיגה ישראל את המדליה האולימפית הראשונה בענף, כאשר אבישג סמברג זכתה במדליית ארד.
ארגונים.
קיימים מספר ארגונים של טאקוונדו. ראשון נוסד ה-ITF (International Taekwon-do Federation) - הפדרציה הבינלאומית לטאיקוון-דו בשנת 1966, הארגון המסורתי יותר, ואחריו ה-WTF (World Taekwon-Do Federation) - הפדרציה העולמית לטאקוונדו בשנת 1973, אשר הארגון הגדול המוכר כענף ספורט רשמי באולימפיאדה. כיום כמעט לכל מדינה בעולם יש התאחדות לטאקוונדו, כולל ישראל. המאמר מתייחס לארגון השני (ה-WTF).
קרבות ושיטת הניקוד.
לפי החוקים האולימפיים של ה-WTF המעודכנים מחודש יולי 2022
הטוב מבן שלושה סבבים הוא המנצח
כלומר, צריך שני ניצחונות של שני סבבים בשביל לנצח את הקרב.
בקרב מותר לבעוט בכל חלקי הגוף למעט מתחת גובה החגורה ומאחורי הגוף. מכות לראש עם היד אסורות.
עבירות כגון; דחיפה, יציאה מהזירה, נפילה, תפיסה, אי הילחמות, מכה מתחת לגובה החגורה, ועוד מהלכים אי ספורטיביים גורמים למינוס נקודה
בכל סיבוב מספר העבירות מוגבל עד ארבע עבירות, ויותר מארבע עבירות גורמות לניצחון של היריב באותו סיבוב
"נוקאאוט" מתרחש כאשר יריב לא יכול להמשיך את הקרב, לרוב במצבים בהם חוטף היריב בעיטה לראשו. שופט הזירה המרכזי סופר בקוריאנית עד עשר ובזאת מאפשר למתחרה להתעשת מהבעיטה. על המתחרה שחטף את הבעיטה חלה חובת הוכחה כי מצבו תקין להמשך הקרב. את זאת יעשה על ידי קריאת "קיאפ" ושמירת פנים. מצב נוסף בו מתבצע נוקאאוט הוא כאשר המתחרה ממלא את מכסת העבירות שלו (הורדה של ארבע נקודות מצטברות).
"נוקדאון" מתרחש כאשר היריב מקבל מכה שמהממת אותו, אך התעשת, שמר פנים וקרא "קיאפ" לפני תום העשר שניות המותרות. במצב הזה מקבל המתחרה שבעט נקודה נוספת על היותה אפקטיבית וגרמה ליריב להיות המום.
שיטת הניקוד לפי WTF:
מותר לדחוף אך ורק בעזרת אגרופים ולתת אגרופים למגן הבטן.
מגנים ולבוש.
לבושו של לוחם הטאקוונדו הוא ה"דובוק". זוהי חליפה לבנה ארוכה ודקה בעלת נפח רב. צווארון החולצה מסמל את רמתו של המתאמן. מתאמן שלא הגיע לדרגת דאן 1, החגורה השחורה הראשונה, צריך ללבוש חליפה עם צווארון אדום שחור, ומי שזכה בחגורה שחורה רשאי לענוד צווארון שחור. עם זאת, בארץ אין מקפידים על הדבר והצווארון השחור הוא הנפוץ יותר, ולעיתים היחיד.
הצבע הלבן של החליפה מסמל טוהר. השרוולים והמכנסיים בעלי נפח רב, זאת כדי לאפשר הכנסה של מגן אמה מתחת לשרוול, את מגן האשכים מתחת למכנס ואת מגן השוק מתחת למכנסיים. שאר הציוד של המתאמן כולל מגן גוף (על הגוף ועל החזה, אינו מגן על הגב ועמוד השדרה) מגן שיניים (ללסת העליונה ובצבע לבן או שקוף בלבד) ומגן ראש פתוח (בצבע כחול אדום או לבן; ישנו מגן ראש סגור המיועד לאימונים ותחרויות דרג ב'), מגן לכפות הרגליים (לעיתים מגיע בצורת כפפה) וכפפות ידיים (פתוחות) ניתן להשתמש במגנים לברכיים או למרפקים, אך אלו אינם בגדר חובה.
ניתן לנעול נעליים מיוחדות, אלו הן נעליים בעלות סוליה חלקה והן לרוב ללא שרוכים, או עם שרוך בודד. הן ננעלות באימונים בלבד ומטרתן היא מניעת פציעות. בעקב הסוליה וקרוב לאצבעות ישנם עיגולים, אלו נועדו כדי לעמוד עליהם בעת בעיטות בסיבוב, כך, יש יותר שיווי משקל. לא כל המאמנים מאפשרים אימון ומוכרים נעליים מסוג זה, ומחירן עומד על כמה מאות שקלים.
הקרבות בטאקוונדו נערכים על מעין מזרנים אולימפיים בצורת פאזל, המורכבים בצורת ריבוע, משושה או מתומן. המזרנים מספקים הגנה לכף הרגל של המתחרים ומגנים על הלוחמים מפני נפילות.
מכשור אלקטרוני מתקדם: מגנים אלקטרוניים.