ב-7 באפריל 1999 יצא אלבום האולפן החמישי של פארמר שנקרא "Innamoramento". הסינגל הראשון מהאלבום היה "L'Âme-stram-gram" ואחריו יצא "Je te rends ton amour". ב-2 בספטמבר יצא הסינגל השלישי שהיה "Souviens-toi du jour" וב-22 בפברואר 2000 יצא הסינגל הרביעי שהיה "Optimistique-moi". הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "Innamoramento" אשר יצא ב-18 ביולי.
ב-5 בדצמבר 2000 יצא אלבום ההופעה החיה של פארמר שנקרא "Mylenium Tour". הסינגל היחיד שיצא מהאלבום היה "Dessine-moi un mouton".
ב-26 בנובמבר 2001 הוציאה פארמר את אלבום האוסף הראשון שלה אשר נקרא "Les Mots". הסינגל הראשון היה "L'Histoire d'une fée, c'est..." ואחריו יצא "Les Mots". ב-16 באפריל 2002 יצא הסינגל השלישי שהיה "C'est une belle journée". הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה "Pardonne-moi".
ב-2003 הוציאה פארמר אלבום רמיקס שני אשר נקרא "RemixeS" וממנו יצאו שלושה משיריה של פארמר משנים קודמות בעריכה אלקטרונית מחודשת.
ב-4 באפריל 2005 יצא אלבום האולפן השישי של פארמר אשר נקרא "Avant que l'ombre...". הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "Fuck Them All" ואחריו יצא "Q.I". הסינגל השלישי מהאלבום יצא ב-2 בינואר 2006 ונקרא "Redonne-moi". הסינגל הרביעי היה "L'amour n'est rien..." ואחריו יצא "Peut-être toi" אשר היה הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום.
ב-4 בדצמבר 2006 הוציאה פארמר את אלבום ההופעה החיה הרביעי שלה אשר נקרא "Avant que l'ombre... à Bercy". הסינגל הראשון ממנו היה "Avant que l'ombre..." ואחריו יצא הסינגל השני והאחרון שהיה "Déshabillez-moi".
ב-25 באוגוסט 2008 יצא אלבום האולפן השביעי של פארמר אשר נקרא "Point de suture". הסינגל הראשון היה "Dégénération" ואחריו יצא "Appelle mon numéro". ב-16 בפברואר 2009 יצא הסינגל השלישי אשר נקרא "Si j'avais au moins...". הסינגל הרביעי היה "C'est dans l'air" וב-31 באוגוסט יצא הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום שהיה "Sextonik".
ב-7 בדצמבר 2009 יצא אלבום ההופעה חיה החמישי של פארמר אשר נשא את השם "N°5 on Tour". הסינגל הראשון היה "C'est dans l'air" ואחריו יצא "Paradis inanimé" שהיה הסינגל האחרון מהאלבום.
ב-6 בדצמבר 2010 הוציא הפארמר את אלבום האולפן השמיני שלה שנקרא "Bleu Noir". הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Oui mais... non". הסינגל השני היה "Bleu Noir" ואחריו היה "Lonely Lisa" אשר יצא ב-5 ביולי 2011 והיה הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום.
ב-5 בדצמבר 2011 הוציאה פארמר אלבום אוסף שני אשר נקרא "2001.2011". הסינגל היחיד שיצא מהאלבום היה "Du temps" אשר יצא ב-7 בנובמבר.
ב-3 בדצמבר 2012 יצא אלבום האולפן התשיעי של פארמר שנקרא "Monkey Me". הסינגל הראשון היה "À l'ombre" ואחריו היה "Je te dis tout" אשר יצא ב-28 בינואר 2013. הסינגל השלישי מהאלבום היה "Monkey Me" ויצא ב-30 באוגוסט.
ב-6 נובמבר 2015 יצא אלבום האולפן העשירי של פארמר שנקרא ""Interstellaires"."הסינגל הראשון היה "Stolen Car" עם הזמר סטינג שיצא ב28 אוגוסט 2015. ואחריו היה "City of Love" אשר יצא ב8 ינואר 2016.
ב-28 ספטמבר 2018 בהפקה של פידר יצא אלבום האולפן האחד עשר של פארמר שנקרא "Désobéissance".הסינגל הראשון היה "Rolling Stone".
ישראל-חיים בילצקי
ישראל חיים בילעצקי
י&quot;ח בילצקי
י.ח. בילצקי
י. ח. בילצקי
נמל התעופה הבין-לאומי של אינצ'ון
נמל התעופה הבין־לאומי של אינצ'ון (בקוריאנית: 인천국제공항) הוא נמל התעופה הגדול בקוריאה הדרומית, והשדה העיקרי המשרת את מטרופולין סיאול.
בשנת 2012 עברו בנמל 38,970,864 נוסעים, ב-254,037 תנועות מטוסים. נכון לשנת 2011 מדורג נמל התעופה במקום התשיעי בעולם במספר הנוסעים שעברו בו, ובמקום הרביעי לפי טונות המטענים שטופלו בו. במשך שבע שנים רצופות (2005–2012), דירגה המועצה הבין־לאומית לשדות תעופה (ACI) את אינצ'ון כנמל התעופה הטוב ביותר בעולם. בנמל יש מגרש גולף, ספא, חדרי שינה פרטיים, מתחם החלקה על הקרח, קזינו, גנים, ומוזיאון התרבות הקוריאנית.
נמל התעופה ידוע כיעיל מאוד, הזמן הממוצע מהכניסה לנמל עד העלייה למטוס עומד על 12 דקות לעומת 45 דקות בממוצע העולמי. היציאה מהירה גם היא ועומדת על 19 דקות בממוצע, לעומת הממוצע העולמי העומד על 60 דקות. במשאל שנערך בקרב אנשי עסקים, דורג קניון הדיוטי פרי בין השנים 2010–2012, כטוב בעולם. אחוז הטיפול הכושל בכבודה נמוך מאוד, ועומד על 0.0001 אחוזים.
נמל התעופה ממוקם כ-30 קילומטרים מערבית לסיאול, על אי מלאכותי שהוקם למטרה זו, במחוז יונג שבאינצ'ון. הנמל משמש כבסיס לחברות התעופה: אסיאנה איירליינס, איסטר ג'ט, ג'ג'ו אייר, פולר אייר קרגו וקוריאן אייר.
נמל התעופה נפתח לתנועה בתחילת שנת 2001, והוא החליף את נמל התעופה הבין־לאומי גימפו, המשמש כיום ליעדים פנימיים וקרובים כסין, יפן וטאיוואן.
בשנת 2020 זכה הנמל במקום הרביעי בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם" של SKYTRAX.
סקירה כללית.
נמל התעופה ממוקם במערב העיר אינצ'ון, על אי מלאכותי שנוצר עקב ייבוש מיצר הים שהפריד בין האיים יוניז'ג'אנגדו (Yeongjongdo) ויונז'יאו (Yongyu).
הכביש המהיר 130, מחבר בין נמל התעופה ליבשה ולנמל התעופה גימפו. הכביש עובר על גשר יוניז'ג'אנגדו, גשר תלוי באורך 4,420 מטרים. גשר אינצ'ון שנפתח בשנת 2009, ושאורכו 21.38 ק"מ, מחבר את נמל התעופה לעיר המתוכננת סונגדו. העיר ושדה התעופה מהווים מודל של אירוטרופוליס.
היסטוריה.
לאחר אולימפיאדת סיאול שהתקיימה בשנת 1988, החלה תנועה בין־לאומית גוברת לקוריאה. בשנת 1990, כשהתברר כי נמל התעופה גימפו לא יוכל להתמודד עם הגידול בתנועה, הוחלט לבנות נמל תעופה חלופי. בנייתו של שדה התעופה החלה בנובמבר 1992, והוא נפתח לתנועה שמונה שנים לאחר מכן, במרץ 2001.
בתחילת הפעילות היו בנמל תקלות רבות, רובן במערכת הטיפול בכבודה האוטומטית למחצה. רוב התקלות נפתרו בתוך חודש, ונמל התעופה החל לפעול כרגיל.
בתחילת שנת 2002 התברר כי בשנת 2006 לא יוכל הנמל להתמודד עם נפח התנועה שגדל בצורה ניכרת, ולכן החלו בבניית השלב השני. בתחילה תוכננה הבנייה להסתיים בדצמבר 2008, בשל האולימפיאדה בבייג'ינג הסמוכה, אך בסופו של דבר הושלמה בניית השלב השני ביולי 2008.
ב-15 בנובמבר 2006, נחת לראשונה האיירבוס A380 בנמל, על מנת לבחון את יכולת מערכות נמל התעופה להתמודד עם מטוס בסדר גודל שכזה.
ב-10 בינואר 2008, החל תאגיד האנג'ין (Hanjin) חברת האם של קוריאן איירליינס, בבניית בית חולים ענק בסמוך לנמל התעופה. המרכז הרפואי יוניז'ג'אונג שנפתח בשנת 2011, משרת את תושבי הערים הסמוכות, וכ-30,000 תיירים רפואיים בשנה.
ב-18 בינואר 2018 נפתח טרמינל חדש בנמל התעופה, Terminal 2, אשר ישמש בעיקר את חברת התעופה Korean Air ושלש חברות זרות בלבד – - Air France ,KLM ו- Delta.
שלבי הבנייה.
בתחילה תוכנן נמל התעופה להיבנות בשלושה שלבים, ובהדרגה להגדיל את קיבולת המטוסים. אולם לאחר שנפתח הנמל, התוסף שלב רביעי.
שלב 1.
בשלב הראשון קיבולת הנוסעים בנמל הייתה 30 מיליון בשנה, וקיבולת מטען 1.7 מיליון טון. בשלב זה, גודל שטח הרצפה בטרמינל הנוסעים, היה 496,000 מ"ר. בשלב זה היו שני מסלולים מקבילים, מגדל פיקוח, מבנה מנהלה, מרכז תחבורה משולב עם מרכז פעילות (שתוכנן על ידי האדריכל הבריטי טרי פארל), שלושה מסופי מטען, מרכז עסקים בין־לאומי, ובניין משרדי הממשלה.
שלב 2.
בניית השלב השני החלה ב-2002, והיא תוכננה להסתיים בדצמבר 2008. עם זאת, בניסיון להכין את נמל התעופה להתמודדות עם הנוסעים הרבים שתכננו להגיע לאולימפיאדת בייג'ינג דרך קוריאה הדרומית, הושלם שלב זה ב-20 ביוני 2008. בשלב זה נבנה המסלול השלישי באורך 4,000 מטרים, נוספו 13 דונם לטרמינל המטענים, ונבנה הקונקורס (Concourse); הרחבה של הטרמינל, המחוברת לטרמינל הראשי באמצעות מסיעון.
עם השלמת שלב זה הוגדלה קיבולת הטיסות השנתית ל-410,000, קיבולת הנוסעים ל-44 מיליון, וקיבולת המטענים ל-4.5 מיליון טון בשנה. חברות תעופה רבות ממדינות רחוקות עברו לטרמינל החדש, קוריאן איירליינס ואסיאנה איירליינס ממשיכות להשתמש בטרמינל הקיים.
בנוסף, בשלב זו הותקנו מערכות בטיחות רבות. בכללן, מערכת ASDE-X משודרגת עם מכ"ם רב עצמה, ומערכת מעקב אוטומטית (ADS-B) עם אפשרות RIMCAS, לניטור המטוסים על הקרקע. כמו כן הותקנו ארבע קבוצות אנטנות של מערכת ASDE-X, המסייעות לטייסים בטיסה בגשמים כבדים.
שלב 3.
עד לשנת 2017, מתכננת ממשלת קוריאה הדרומית להשקיע 4 טריליון וון, כדי להרחיב את נמל התעופה. בתוכנית, ייבנה טרמינל נוסעים חדש בקצה הצפוני של נמל התעופה, ויורחב טרמינל המטענים. הטרמינלים יחוברו ביניהם באמצעות המסיעון "סטאר ליין" (Starline), שמקשר כיום בין הטרמינל הראשי והקונקורס בלבד.
בסיום העבודות, תגדל קיבולת הנוסעים ל-62 מיליון בשנה, ונפח המטענים ל-5.8 מיליון טון. השלמת בניית שלב זה, שהחלה ב-2011 מתוכננת לשנת 2017. בנוסף מתוכנן להאריך את קו הרכבת, כך שיגיע עד למרכז סיאול.
שלב 4.
שלב זה הוא השלב האחרון, וההערכה שבנייתו תושלם בשנת 2020. בסיום הבנייה, יהיו בנמל התעופה שני טרמינלים, ארבע שלוחות, 128 שערי עלייה למטוס, וחמישה מסלולי טיסה מקבילים (אחד מהם יופעל בלעדית עבור טיסות מטען).
יחד עם שלב זה, תורחב קיבולת הנוסעים השנתית ל-100 מיליון, וקיבולת המטען ל-7 מיליון טון בשנה. נמל התעופה אינצ'ון, צפוי לשמור על מעמדו בעשירייה הראשונה של נמלי התעופה העמוסים בעולם בשנת 2020.
מתקני הנמל.
מגדל הפיקוח.