זאת ועוד: עצם יצירת השולחן ערוך שולל את טענת 'קים לי', שהרי אם הטענההייתה תקפה לפי השו"ע, הוא לא היה יכול לפסוק הלכה כלל ועיקר בדיני חושן משפט. השו"ע פסק לפי רוב הפוסקים, ומכאן משמע שהוא לא חשש לטענת 'קים לי' שבמהותה היא טענת מיעוט.
פוסקי זמננו.
הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, רבה הראשי הראשון של מדינת ישראל, ביקש ללכד את כל הזרמים התורניים תחת הלכה אחת, וראה בשימוש הרב שרווח עד אז בבתי דין בטענת 'קים לי' משום פגיעה ביכולת הפסיקה.
הדעה הרווחת באותה ימים לשיטת הספרדים בארץ הייתה שאין לומר 'קים לי' בניגוד לשולחן ערוך. הרב הרצוג ניסה להוביל לכך שגם האשכנזים בארץ יתקנו הוראה דומה לפיה אין לקבל 'קים לי' גם כנגד הרמ"א. הוא הציע לקיים כנס רבנים מכל העדות, בו יקבלו על עצמם לא לדון "קים לי" כנגד השו"ע ולא כנגד הרמ"א. הרב הרצוג לא הציע לבטל כליל את טענת 'קים לי', בהתאם לעמדתו העקרונית שאין מקום לערוך שינויים רדיקליים בהלכה. עם זאת, הוא חתר לכך שבתי הדין יכריעו בהסכמה או ברוב דעות גם בבעיות ששנויות במחלוקת בין פוסקים.
הרב עובדיה יוסף חולק על עמדתו של הרב הרצוג, ולדעתו יש לפסוק באופן נרחב על פי טענת "קים לי". בדברי הפתיחה לשו"ת יביע אומר, הוא מדגיש שיש חובה להכיר היטב את ספרי האחרונים, כדי שהדיין ימצה את האפשרות לטעון "קים לי" בכל מחלוקת. רבים מתלמידיו של הרב עובדיה יוסף הלכו בדרכו, והם סבורים שיש להתחשב בטענת קים לי גם כנגד מנהג הפסיקה של בית הדין. עם זאת רבים מפוסקי זמננו כתבו שבמקרה של מחלוקת יש ללכת אחר הפסיקה הרווחת בבתי הדין ובפרט אם הדבר ייכתב בסדרי הדין של בית הדין.
הרב עזרא בצרי הציע להתמודד עם הקושי בפסיקה בשל טענת 'קים לי', על ידי ניסוח סעיף בהסכמים ובשטרות בו הצדדים יקבלו על עצמם בקניין ועל פי כל תנאי השטרות לוותר על טענת 'קים לי'. כך, בדומה כתב הרב זלמן נחמיה גולדברג כי בכל הסכמה לקבל את בית הדין "בין לדין ובין לפשרה" כלולה הסכמה לכך שבית הדין יוכל לד חות טענות "קים לי" להכריע במחלוקות.
דוגמה לטענת קים לי.
מקרה שבו אדם נישא בפעם השנייה, ומנישואיו הראשונים היו לו ילדים. לאחר כמה שנים נפטר האיש, והאלמנה פנתה לבית הדין לקבל מזונות מנכסיו של בעלה המנוח. בעת הדיון הציגו הילדים צוואה מאושרת על ידי בית הדין הרבני, שנכתבה עוד טרם נישואיו בה נרשם שכל רכושו של הבעל ניתן במתנה לילדיו ולכן אין כל רכוש ממנו ניתן יהיה לשלם לאלמנה מזונות. בצוואה זאת אכן היה סעיף המאפשר לבעל לשנות את הצוואה.
האלמנה טענה שהיא זכאית למזונות מדין אומדנא, מכך שהבעל השאיר לעצמו זכות לשנות את הצוואה, יש אומדנא שהוא חשב על האפשרות, שביום מן הימים ישא אישה וירצה להתחייב לה, וחפץ הוא שיישארו בידיו נכסים על מנת לשעבדם לצורך התחייבויות אלו. במצב זה יכולים היורשים לטעון "קים לן" (כלומר: קיים לנו) כשיטת המהרי"ק (יוסף קולון) והרמב"ן, שעל פי אומדנא לא ניתן להוציא ממון מחזקתו.
מקרה זה נידון בבית הדין הרבני הגדול בירושלים, ונפסק כי האלמנה אינה זכאית למזונות.
ליגת העל הקפריסאית בכדורסל
דיוויזיה 1 היא ליגת הכדורסל הבכירה בקפריסין. הליגה נוסדה בשנת 1967 ומורכבת כיום מ-8 קבוצות.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת 4 פעמים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית/חוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש 32 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה. הקבוצה שמסיימת אחרונה, יורדת לליגה השנייה (דיוויזיה 2). ואותה מחליפה זו שמסיימת במקום הראשון של הליגה השנייה.
האלופה הקפריסאית וסגניתה משחקות במפעל היורוצ'אלנג'.
מוזיאון מועצת העם ומנהלתה
מועצת העם ומִנהלתה הוא מרכז חינוכי ומוזיאון הנמצא בבית קק"ל ההיסטורי בתל אביב, ברחוב צבי הרמן שפירא, אבי רעיון קרן קיימת לישראל. הבית עצמו הוא אתר היסטורי לאומי הכלול בפרויקט העיר הלבנה.
היסטוריה.
בית קק"ל בתל אביב נבנה בשנת 1937 על ידי האדריכל בנימין אנקשטיין. הבית בנוי מאבן ירושלמית ומבטון מזוין בסגנון הבינלאומי.
ב 12 באפריל 1948 החליט הוועד הפועל הציוני על הקמת מועצת העם ומִנְהלת העם, שני המוסדות המרכזיים של היישוב. מועצת העם כללה 37 חברים (הל"ז) שנבחרו מכל קצוות הקשת הפוליטית שהייתה אז בארץ והיוו למעשה את הכנסת הראשונה. מתוכם נבחרו 13 חברי מנהלת העם (הי"ג) שהיוו למעשה את הממשלה הראשונה של היישוב היהודי בארץ ישראל.
שני גופים אלה ניהלו את הישיבות באולם האספות, בקומה הראשונה של בית קרן קיימת בתל אביב בין 18 באפריל 1948 ועד ל-14 במאי 1948. בראש שני הגופים עמד דוד בן-גוריון, שלימים יכריז על הקמת המדינה ויהיה לראש ממשלתה הראשון. החלטות מנהלת העם הובאו לאישור מועצת העם. שם, יומיים לפני תום המנדט ב-12 במאי 1948, נתקבלה בהצבעה ההחלטה על הכרזת העצמאות להקמת המדינה מיד עם עזיבת הבריטים, שתיקרא בשם מדינת ישראל; וכן הוחלט על ניסוח יסודותיה ועל הנוסח הסופי של מגילת העצמאות. לבסוף, עם התפשטות שמועת ההכרזה ועקב חוסר במקום בשל הגדלת מספר הנוכחים, הועבר טקס ההכרזה למוזיאון תל אביב לאמנות ששכן בבית דיזנגוף שבשדרות רוטשילד.
הלוגו של המוזיאון הוא בצורת הכניסה המקומרת לבניין. בכניסה יש תערוכה על תולדות קרן קיימת ובאולם האספות מוקרנים שני חזיונות אור קוליים על תולדות קרן קיימת ועל המאורעות מהחלטת החלוקה עד הכרזת המדינה תוך הדגשה על מקומו החשוב של מקום זה בהקמת המדינה.
במלאת 40 שנה למדינת ישראל הוחלט לשפץ את הבניין ולפתוח את המוזיאון.
המרכז החינוכי והמוזיאון עוסק בסיפור של פיתוח ארץ-ישראל ופועלה של קק"ל. במקום קיים ארכיון המאפשר כתיבת עבודות בנושא הקמת המדינה. הם מעוצבים בצבעי כחול לבן. צבעי דגל ישראל.
במקום נמצאים גם אוספים ייחודיים של בולי קק"ל ושל "הקופסה הכחולה".
ב-22 ביולי 2019 אישר דירקטוריון הקק"ל את הפיכתו של בית קק"ל בתל אביב למלון בוטיק.
משחק בחול
תחנת הרכבת ברלין זידקרויץ
תחנת הרכבת זידקרויץ (בגרמנית: Berlin Südkreuz; זידקרויץ - מילולית: "צלב (צומת) הדרום") היא תחנת רכבת בברלין בירת גרמניה. התחנה נפתחה במקור ב-1898 ומשמשת כתחנת מעבר בין קו הטבעת של רכבת האס-באן של ברלין, לקווי הרכבת האזוריים. שמה המקורי של התחנה היה תחנת פאפהשטראסה, על שם הרחוב הסמוך שנקרא על שמו של הגנרל הפרוסי אלכסנדר אוגוסט וילהלם פון פאפה.
הרציף המשמש את קו הטבעת נחנך ב-1 בינואר 1901. התחנה מילאה תפקיד משמעותי בתפיסת הקווים הארוכים של חברת הרכבות הגרמנית, שהחליטה להפוך אותה לצומת הרכבות המרכזי בדרום ברלין. שמה של התחנה שונה כדי שיעיד על מרכזיותה, בדומה לתחנות אוסטקרויץ במזרח העיר ווסטקרויץ במערב העיר. עבודות הבנייה בתחנה סבלו מעיכובים רבים, בין היתר בשל התנגדות התושבים באזור, ופתיחת התחנה מחדש נדחתה משנת 2000 עד ל-28 במאי 2006, במקביל לפתיחת התחנה המרכזית החדשה במרכז ברלין. כיום משמשת התחנה כמסוף של רכבות ICE להמבורג וללייפציג.
מגדל הפעמונים של איוואן הגדול
מגדל הפעמונים של איוואן הגדול (ברוסית: Колокольня Ивана Великого) הוא מגדל פעמונים הניצב במרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה. המגדל הוא הגבוה במבני הקרמלין ומתנשא לגובה של 81 מטרים. עד למאה ה-19 זה היה הבניין הגבוה בעיר. במגדל הוצבו 34 פעמונים.
המגדל נבנה בסמוך לקתדרלת העלייה, קתדרלת המלאך מיכאל וקתדרלת הבשורה, בצידה המזרחי של כיכר הקתדרלות, במיקום הנחשב לנקודה המרכזית של העיר מוסקבה.
היסטוריה.
בשנת 1329 הוקם באתר בו נמצא כיום המגדל, מגדל הפעמונים הראשון העשוי אבן, בעיר מוסקבה. מגדל זה היווה חלק מכנסיית איוואן של הסולם אשר כונתה "כנסיית איוואן של הסולם, אשר מתחת לפעמון".
בעקבות מותו של איוואן השלישי (המכונה "איוואן הגדול") בשנת 1505 הורה בנו, ואסילי השלישי על הקמת מגדל פעמונים חדש להנצחת זכר אביו. המגדל הוקם בין השנים 1505 - 1508 על יסודות מגדל הפעמונים הישן.
מגדל הפעמונים שנבנה כלל שני מפלסים בהם ניצבו פעמונים. בשנת 1600, בהוראת בוריס גודונוב הוגבה המגדל לגובהו הנוכחי והיה למגדל הגבוה ביותר בעיר מוסקבה. על פי צו של הצאר נאסרה בניית מבנים הגבוהים מהמגדל.
בין השנים 1523–1543 נבנה בצמוד למבנה מגדל הפעמונים של העלייה בתכנונו של האדריכל האיטלקי פטרוק מאלי פרייצין.
כיכר הקתדרלות
כיכר הקתדרלות (ברוסית: Соборная площадь - סובורניה פלושד) היא הכיכר המרכזית של הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.
הכיכר הוקמה במאה ה-15 והיוותה הכיכר המרכזית של העיר. הכיכר נקראת על שם שלוש הקתדרלות המקיפות אותה: קתדרלת העלייה לשמים, קתדרלת המלאך מיכאל וקתדרלת הבשורה. בנוסף ממוקמות בכיכר ארמון הפאות, כנסיית הנחת הגלימה וכנסיית שנים עשר השליחים. הגדול שבמבני הכיכר הוא מגדל הפעמונים של איוואן הגדול, המפריד בין הכיכר לבין כיכר איוואנובסקיה.
בכיכר נערכו תהלוכות ההכתרה ותהלוכות הלוויה של הדוכסים הגדולים של מוסקבה ושל הצארים של מוסקבה (עד מעבר הבירה לסנקט פטרבורג). כיום נערכת בכיכר תהלוכת ההשבעה של נשיא רוסיה. כמו כן נערכים בכיכר טקסים דתיים בחג המולד ובחג הפסחא.
קתדרלת הבשורה
קתדרלת הבשורה (ברוסית: Благовещенский собор; בתעתיק: "בלאגובשצ'נסקי סובור") היא קתדרלה במערב כיכר הקתדרלות שבמרכז הקרמלין, במוסקבה, בירת רוסיה. הכנסייה מוקדשת לבשורה (על פי הנצרות, ההודעה שהביא המלאך גבריאל למרים מאת האל, ובה נמסר לה כי היא הרה וכי תלד את ישו).
היסטוריה.