מקוויליאמס נולדה בעיר סטוק-און-טרנט, אנגליה. קיבלה תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1938 ותואר שני ב-1939. לאחר לימודיה היא חברה למתמטיקאי הידוע אוסקר זריצקי. היא למדה איתו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית במשך שנה ולאחר מכן הלכה בעקבותיו לאוניברסיטת הרווארד לשנה נוספת. ב-1941 התחתנה עם וולטר מקוויליאמס, והחליטה לעזוב את עיסוקה בתחום המתמטיקה כדי לגדל את שלושת ילדיהם, שני בנים ובת.
קריירה.
17 שנה לאחר מכן, בשנת 1958, החלה מקוויליאמס לעבוד בתור מהנדסת מחשבים במעבדות בל לטלפונים (Bell telephone laboratories). היא פיתחה עניין בתורת הקודים לאחר שהקשיבה להרצאה שנשא ראג' צ'נדרה בוס במעבדות בל. מקוויליאמס חזרה ללמוד באוניברסיטת הרווארד דוקטורט במתמטיקה, על מנת שתוכל להצטרף אל הצוות הטכני של מעבדות בל (התפקיד דרש דוקטורט בתחום). בהרווארד היא למדה את תורת הקודים יחד עם המתמטיקאי , וסיימה את לימודיה בקצב יוצא דופן של שנה אחת בלבד. בשנת 1980 נשאה את ההרצאה הראשונה על שם אמי נתר עבור ארגון הנשים במתמטיקה.
מקוויליאמס פרשה לפנסיה בשנת 1983. במהדורה של מאי 1983 בכתב העת המדעי “IEEE Transactions on Information Theory” הוקדש לה מאמר שנכתב על ידי תאורטיקנים ומתמטיקאים וביניהם ניל סלואן.
בתה של מקוויליאמס, אן, גם היא מתמטקאית שקיבלה השראה לעסוק בתחום מאמה. אן למדה באוניברסיטת הרווארד באותו הזמן בו אמה למדה, וגם היא קיבלה תואר דוקטור במתמטיקה בשלב מאוחר יותר.
פעילות מחקרית.
התזה שכתבה מקוויליאמס במהלך לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת הרווארד:"Combinatorial Problems of Elementary Group Theory", הייתה אחד מגורמי הפרסום העיקריים שלה ואחת מהעבודות המרכזיות שלה. התזה הכילה תגלית משמעותית לגבי קודים מתקני שגיאות.
קודים מתקני שגיאות הם קודים המאפשרים לתקן קוד שהועבר ממכשיר אלקטרוני אחד לאחר, אם הפרעה כלשהי שינתה אותו בדרכו. הקודים הם למעשה הארכות של הקוד שרוצים להעביר, המכילות מידע שבעזרתו אפשר לתקן את המסר במקרה שהוא משתנה בדרכו. הקוד מועבר כאפסים ואחדים ויש לו משקל. המשקל שלו הוא כמות השגיאות בסיבים. כלומר, כמה אחדים ואפסים התהפכו. הספקטרום של הקוד מתאר את כל האפשרויות השונות שיכולות להיות לקוד עם משקלים שונים. מקוויליאמס גילתה בתזה שלה שישנן משוואות המתארות את היחס בין ספקטרום הקוד לספקטרום של הקוד הכפול (הקוד ההפוך) שלו. היחס חייב להתקיים, ויחד עם מידע נוסף ניתן להעריך אם הקוד פגום. בעזרת המשוואות האלה היא יצרה שיטה חדשה ויעילה לתיקון שגיאות בקודים.
בהודעה על פטירה של מקוויליאמס כתבה ורה פלס מאוניברסיטת אילינוי, שהתזה של מקוויליאמס הכילה את אחד המשפטים המשמעותיים ביותר בתורת הקודים. לפי החוקרת פריטי שנקר מהמכון ההודי למדע, "התזה של מקוויליאמס מכילה את אחת מהתוצאות הקומבינטוריות החשובות ביותר בתורת הקודים".
בשנת 1977, מקוויליאמס פרסמה את הספר "The Theory of Error-Correcting Codes" שכתבה יחד עם ניל סלואן, מתמטיקאי אמריקאי-בריטי. היא ביצעה את המחקר עבור הספר בין השנים 1976-1962, ובמהלכן היא עבדה יחד עם הנרי מאן, פרופסור למתמטיקה וסטטיסטיקה. בנוסף, היא עבדה עם ג'ון תומפסון שהיה גם המנחה של בתה במהלך לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת שיקגו. הספר שכתבה מקוויליאמס היה גורם משפיע במהפכת התקשורת שנמשכה בעשורים האחרונים. הוא אחד מהמקורות המעמיקים ביותר בנושא תכונות אלגבריות וקומבינטוריות של קודים מתקני שגיאות, והוא רלוונטי למתמטיקאים ולמהנדסים עד היום.
סטפי באום
סטפי באום (באנגלית: Stefi Baum; נולדה ב-11 בדצמבר 1958) היא פיזיקאית ודוקטור לאסטרונומיה. עיקר פעילותה היה בארגון "" (STScl) וכיום היא הדקאנית של הפקולטה למדעים באוניברסיטת מניטובה, קנדה. היא הייתה חלק מצוות פיתוח טלסקופ החלל האבל (), שם ביצעה מספר תפקידים, בהם ראש מחלקת תוכנה והנדסה. על פעילותה זכתה, בין השאר, בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה המוענק לנשים אשר עשו מחקר פוסט דוקטורט בעל תרומה יוצאת דופן בתחום האסטרונומיה .
ביוגרפיה.
באום נולדה ב-1958 בשיקגו, אילינוי, בת למתמטיקאי לאונרד באום. היא למדה בתיכון הציבורי של פרינסטון במגמת אלקטרוניקה. לאחר התיכון למדה באוניברסיטת הרווארד לתואר ראשון בפיזיקה אותו סיימה בהצטיינות, ולאחריו המשיכה לדוקטורט באסטרונומיה באוניברסיטת מרילנד. בנוסף, למדה מספר קורסים באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1990–2002 עבדה בארגון The Space Telescope Science Institute" (STScl)" שנמצא באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, מרילנד. STScl הוא מרכז התפעול המדעי של פיתוח טלסקופים שונים, בהם טלסקופ החלל האבל וטלסקופ החלל ג'יימס וב (JWST). באום עבדה בצוותי הפיתוח של שני הטלסקופים, ואף הגיעה לתפקיד ראש מחלקת התוכנה וההנדסה, במסגרתו ניהלה צוות של 140 מדענים, מהנדסים ומדעני מחשב.
בין השנים 2002–2004 השתייכה לארגון אמריקאי של פיזיקה ומדע למטרה דיפלומטית "American Institute of Physics" (AIP), ועבדה לקידום מדעי החקלאות ושימור אוכל במדינות מפותחות ומתפתחות. בהמשך, עבדה במשך כעשור (2004–2014) ב- (RIT) כמרצה, וניהלה את . מרכז צ'סטר פ. קרלסון הוא מרכז בין תחומי ללימודים ומחקר בתחום הצילום והתמונות.
החל משנת 2014, ד"ר באום היא הדיקנית של הפקולטה למדעים באוניברסיטת מניטובה, קנדה. בנוסף, היא מרצה לאסטרונומיה ופיזיקה. ד"ר באום נשואה לד"ר כריס אודיה, להם ארבעה ילדים שחיים ברחבי ארצות הברית.
פעילות בקהילה.
ד"ר באום פעילה בתוכנית . התוכנית עוסקת בקידום מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה בגישה בין תחומית המתייחסת להנדסה, עיצוב, תכנון ולחדשנות. היא עובדת עם קבוצות אוכלוסייה שונות: צעירים, מבוגרים, סטודנטים, ועם התעשייה.
נוסף על כך, ד"ר באום אימנה קבוצת לקרוס לנשים וגם קבוצת כדורגל לנשים.
פעילות מחקרית.
ד"ר באום היא אסטרופיזיקאית. תחום המחקר העיקרי שלה הוא המקור והטבע של הגלקסיות, וכן מפגש של גלקסיות והחורים השחורים שבמרכזן. בתחום מדעי התמונה היא עסקה בפיתוח ויישום של כלים חללים ומשימות, לדוגמה טלסקופ החלל האבל, ובפיתוח אלגוריתמים ושיטות לניתוח תמונות בחקר המוח.
ד"ר באום פרסמה מעל 500 מאמרים, ומעל 230 מהם התפרסמו בעיתונים מדעיים. היא שימשה מנטורית ל-29 דוקטורנטים, סטודנטים לתואר ראשון ושני ולתלמידי תיכון. עבודתה ב-15 שנים האחרונות (נכון ל-2018) קיבלה מימון של 20 מיליון דולר ממקורות חיצוניים שהיא גייסה.
שיטפוסטינג
שיטפוסטינג (מאנגלית: Shitposting, בתרגום חופשי: "פרסום חרא") הוא מונח מתרבות האינטרנט המתאר פרסום "תוקפני, אירוני או מטריל" בפורום או ברשת חברתית למטרות ספאם, בלבול, בידור, ואף פיצוץ דיונים ושלהובם. שיטפוסטים מתאפיינים בתוכן בוטה או אנטגוניסטי באיכות ירודה, וכן באלמנטים סוריאליסטים חסרי הקשר, בהומור נונסנסיקלי או שימוש באמרות כנף חזרתיות, כדוגמת קופי פסטה.
הגדרה.
השימוש המתועד הראשון במונח נובע מפוסט שפורסם לפורום Something Awful, שמטפח תרבות דיון בוטה וכאוטית, בשנת 2007. משם המונח ככל הנראה התפשט לפורומים דומים כגון 4chan. בינואר 2008, המונח התווסף לראשונה למילון הרשת Urban Dictionary ותואר בזמנו כ"פרסום פוסטים חסרי ערך לפורום אינטרנטי".
אף על פי שבמקור המונח התייחס לפרסום ארעי ופתאומי בפורומים, עם התפשטות הרשתות החברתיות נוצרו עמודים ופורומים המיועדים ספציפית לשיפוסטינג בפלטפורמות כגון פייסבוק, טוויטר, טינדר, אינסטגרם, Reddit, ו-4chan. משתמשים הנוהגים לפרסם תוכן כזה בתכיפות נקראים "שיטפוסטרים".
העיתונאית ג'סיקה לינדסי, בתגובה ל-BBC, תיארה את התופעה כך:שיטפוסטינג הוא חסר ערך. מדובר במקבילה האינטרנטית ללירות בקופסאות שימורים בשממה באמצעות אקדח קפצונים. (שיטפוסטינג) זה לחזור על מה שהאדם שלידך אמר בקול טיפשי שוב ושוב עד שהוא מוותר והולך הביתה.
שימוש.
בתרבות הפופולרית ובתקשורת קיימת אי-הסכמה לגבי המונח ומטרותיו.
יש הרואים בשיטפוסטינג סוג של הטרלה מודרנית, ואף דרך להפצת דברי שטנה ומידע כוזב. המונח התפרסם בתקשורת האמריקאית בהקשר זה בעת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, במהלכה הצדיקו תומכי דונלד טראמפ והימין האלטרנטיבי הכפשות כנגד הילרי קלינטון וכן אמרות גזעניות וקיצוניות ברשתות חברתיות כ"שיטפוסטינג". כתב האינדפנדנט אנדרו גריפין טען כי שיטפוסטינג הוא מעשה א-פוליטי בבסיסו, וכי מדובר ב"כלי שניתן ליישם אותו עבור מגוון מטרות ומשתמשים בו רבים: החל מהימין הקיצוני שתומך בטראמפ וכלה בקבוצות שמאל התומכות בברני סנדרס".
מאידך, יש הרואים בשיטפוסטינג התפתחות של Image macro וממים דומים ואף צורת אומנות חדשה ברשת. סם גרזס, כתב באתר Polygon, השווה את האלמנטים הסוריאליסטים וחסרי ההקשר של שיטפוסטים לזרם הדאדא באומנות, ומציין שמטרת התופעה היא "לבלבל את הקהל כל כך, עד שהם לא יכולים לעשות דבר מלבד לחייך או לצחוק".
אליז ל'ספרנס
אליז דפו סטראנג ל'ספרנס (באנגלית: ; 1878 – 21 בינואר 1959) הייתה רופאה ופתולוגית אמריקאית, חלוצה בתחום חקר הסרטן והתפשטות המחלה, מהראשונות לזהות תאים סרטניים מוקדמים. הגתה את רעיון בדיקות הסקר לצורך גילוי מוקדם של מחלת הסרטן, והקימה מרפאות לזיהוי מוקדם ומניעה בעיקר של סרטן צוואר הרחם וסרטן המעיים.
ילדות והשכלה.