הסרט יצא לאקרנים כאשר גידי דר היה בן 23, וכל השכלתו הקולנועית האקדמאי הייתה לימודים במשך חודשיים במגמת הקולנוע בבית צבי. הסרט צולם במצלמת 16 מ"מ על ידי אמנון זלאייט. הסרט נעשה בתקופה שבה סרטים בני חצי שעה היו נדירים. התסריט מבוסס על הסיפור הקצר של קארל צ'אפק "המשורר". דר כתב אותו יחד עם דני וסרמן, שהיה שותפו לפרויקטים רבים. זהו תפקידו הראשון של השחקן שולי רנד בקולנוע.
שחקנים.
בתפקידים הראשיים:
בסרט שיחקו גם קטיה זימבריס, יפתח מור, איתן בלום, הדה רישקין ועוד.
רבי יוסף יצחק שניאורסון
יוסף חכמי (חכמישווילי)
יוסף חכמישוילי
יוסף חכמישווילי
קונאמי
קלימנוס
קָלִימְנוֹס (ביוונית: Κάλυμνος, בתעתיק לאנגלית: Kalymnos) הוא אי יווני ורשות מקומית בדרום-מזרח הים האגאי. הוא משתייך לקבוצת האיים הדודקאנסיים, ושוכן מערבית לחצי האי בודרום (הליקרנסוס העתיקה), בין האיים קוס ולרוס. ההפלגה מרודוס אל קלימנוס אורכת בין שעתיים לחמש שעות. באיטלקית נקרא האי קָלינוֹ (Càlino), ובטורקית – קִילִימְלִי או קֶלֶמֶז (Kilimli, Kelemez).
ב-2001 מנתה אוכלוסיית האי 16,235 נפש, והוא נחשב לשלישי במניין האוכלוסייה מבין איי הדודקאנסוס אחרי קוס ורודוס. קלימנוס ידוע ביוון כמקום שרוב אוכלוסייתו אמידה, והוא נחשב לאי העשיר ביותר מבין האיים הדודקאנסיים ולאחד העשירים מבין איי יוון כולם. הרשות המקומית קלימנוס, הכוללת את האיים המיושבים שלחופי קלימנוס – פסרימוס (130 נפשות), טנדוס (54), קלולימנוס (20) ופלאטי (2) – וכן כמה איים בלתי מיושבים, משתרעת על שטח של 134,544 קילומטרים מרובעים ואוכלוסייתה מונה סך הכל 16,441 נפש.
גאוגרפיה.
לאי צורת מלבן, אורכו 21 קילומטרים ורוחבו 13 קילומטרים ושטחו 109 קמ"ר. בצדו הצפוני חצי אי, הבולט בכיוון צפון-מערב. רובו של האי הררי, ולו טופוגרפיה מגוונת. שלוש שרשרות הרים ראשיות מתוחות בו מצד מערב דרום-מערב אל מזרח דרום-מזרח, ורביעית חודרת אל תוך חצי האי. צורת קו החוף אינה אחידה ובו מפרצונים מוגנים רבים. באי כמה מעיינות, באחד מהם מפכים מים חמים. אדמת האי עשויה בחלקה הגדול מאבן גיר, אך בעמק מצוי מרבץ של טוף געשי, שריד של הר געש קדום השוכן ליד הכפר קנטוני (Kantouni). רוב שטחו של האי צחיח, לבד משני העמקים הפוריים ואתי (Vathi) ופותייה (Pothia), בהם מגדלים זיתים, תפוזים וגפנים. סביב קלימנוס מתרחשות לעיתים תכופות רעידות אדמה.
הארכיפלג של קלימנוס.
סמוך לקלימנוס שוכן האי הקטן טנלדוס, שהיה פעם חלק ממנו, אך ניתק בשנת 554 בעקבות רעידת אדמה חזקה. כיום מפריד ביניהם מצר ים שרוחבו כ-800 מטרים.
בין קלימנוס לקוס נמצא איון בלתי מיושב בשם פסרימוס, שטחו 11 קילומטרים מרובעים. סמוך לפסרימוס שוכן האיון פלאטי (Plati) וכ-5 קילומטרים צפונית-מזרחית לו האיון קלולימנוס.
תולדות האי.
ראשוני המתיישבים בקלימנוס היו קארים (יושבי קאריה, בדרום-מערב אנטוליה). בעת העתיקה היה האי נתון להשפעת האי קוס ותלוי בו ותולדותיו מקבילות לשלו. בימי הביניים היה קלימנוס תחת שלטון האימפריה הביזנטית, ובמאה ה-13 שימש בסיס ימי מלחמתי של ונציה. ב-1310 השתלטו עליו ההוספיטלרים, ומאוחר יותר (בעיקר ב-1457 וב-1460) סבל מהתקפות תכופות של העות'מאנים, והוא נפל לידיהם בסופו של דבר ב-1522. שלא כמו רודוס וקוס, לא היגרו מתיישבים טורקים אל האי בתקופת השלטון העות'מאני.
ב-12 במאי 1912, במהלך מלחמת איטליה-טורקיה, נכבש קלימנוס על ידי מלחי הצי המלכותי האיטלקי. קלימנוס היה אחד המעוזים של ההתנגדות לשלטון האיטלקי והיו בו מספר התנגשויות בין התושבים היוונים לשלטון האיטלקי על רקע לאומי ודתי, בין השאר בדצמבר 1934 ובאפריל 1935. איטליה שלטה בקלימנוס ובאיים דודקאנסיים נוספים עד 1947, אז אוחד עם יוון היבשתית ומאז הוא מהווה חלק של מדינת יוון.
ביולי 1956 נפגע האי מרעידת אדמה.
הדת.
רוב תושבי קלימנוס הם יוונים אורתודוקסים. האי משתייך לחלק קטן של יוון שאינו כפוף לכנסייה של יוון אלא לפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופוליס שמושבה באיסטנבול שבטורקיה. מבחינה ארגונית-דתית שייך קלימנוס למטרופוליס של לרוס, קלימנוס ואסטיפלאיה.
שליית ספוגים.
שליית ספוגים מן הים היא אחת המלאכות הקדומות ביותר בהן עוסקים היוונים, והיא נזכרת כבר בכתביהם של הומרוס ואריסטו. חיי האי קלימנוס ותרבותו קשורים מקדמת דנא לבעל חיים ימי זה, וזו הסיבה מדוע שמעו יצא למרחוק כ"אי שולי הספוגים". רבים מתושביו מתפרנסים ממקצוע זה, והספוגים הם מקור הכנסתו העיקרי.
ציד הספוגים ביוון התרכז ליד האיים הדודקאנסיים, וקלימנוס היה הבולט שבהם עד אמצע שנות השמונים של המאה ה-20; באותו זמן תקפה מחלה את כרי הספוגים במזרח הים התיכון, קטלה חלק גדול מהם והסבה נזקים חמורים לענף. שליית ספוגים, על מסורותיה ותולדותיה, עדיין מהווה את נשמת אפו של האי. סיפורים, שירים וסרטים רבים נכתבו אודות מקצוע עתיק והרה-סכנות זה ואודות אומץ לבם של הצוללים. אחת לשנה, אחרי הפסחא, נחוג באי "שבוע הספוגים", בו מביעים תושבי האי את הוקרתם לספוג הידוע גם בשם "זהב קלימנוס". אירועים אלה, כנהוג, מלווים בשירה, ריקודים ואכילת מאכלים מסורתיים. אחד השירים המסורתיים של שולי הספוגים הוא "דיר-לה-דה".
שדות ציד הספוגים של אנשי קלימנוס משתרעים כיום מפסרימוס ועד צפון אפריקה. אומנם היבול ששולים אנשי קלימנוס נתמעט בשל מחלה שפגעה בספוגי הים, אך החוקרים סבורים כי התופעה אינה בלתי-הפיכה, ושליית הספוגים תשוב לתפוס מקום מרכזי בכלכלת האי.
כלכלת האי.
מאחר שרוב האי צחיח (18% בלבד משטחו ראויים לעיבוד חקלאי), תופסת החקלאות חלק קטן בכלכלת האי ומרוכזת בעמק ואתי. ענף אחר שאפיין את קלימנוס היה ייצור מטפחות ראש צבעוניות, שהיו הפריט המקורי ביותר בתלבושתן של הנשים. בשנים האחרונות הולכת ותופסת התיירות מקום חשוב בכלכלת האי, ובמיוחד טיפוס על סלעים (rock climbing). ב-2006 הוקם באי נמל תעופה, ליד פותיה.
מתחילת המאה ה-20 קיימת הגירה הולכת וגוברת של תושבי קלימנוס מן האי, בעיקר לארצות הברית ולאוסטרליה. ב-1925 מנתה האוכלוסייה 24,000 איש, וכיום, ב-2012, חיים באי 16,500 איש. רוב המהגרים השתקעו בערים דרווין ומלבורן שבאוסטרליה, וטרפון ספרינגס וקמבל שבארצות הברית.
מהגרים מקלימנוס וצאצאיהם תופסים גם חלק נכבד בתעשיית צביעת הגשרים בארצות הברית. חוקרים אחדים קושרים זאת לאורח החיים ולמלאכת שליית הספוגים, שכן שני המקצועות הללו כרוכים בסיכון רב ובעבודה הרחק מן הבית.
טקס פרסי אוסקר ה-84
טקס פרסי אוסקר ה-84 (באנגלית: 84th Academy Awards) נערך ב-26 בפברואר 2012, ובמסגרתו הוענק פרס אוסקר למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנה החולפת. הטקס נערך בתיאטרון קודאק שבלוס אנג'לס, קליפורניה ושודר על ידי ערוץ ABC האמריקאי. מנחה הטקס היה בילי קריסטל שכבר הנחה את הטקס שמונה פעמים.
ב-14 ביוני 2011 נשיא האקדמיה טום שארק הודיע שמטקס אוסקר ה-84 מספר המועמדים לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ינוע בין חמישה לעשרה בהתאם לתוצאות הצבעות חברי האקדמיה. המועמדים לפרס הוכרזו כבר ב-24 בינואר 2012, על ידי טום שארק והשחקנית ג'ניפר לורנס. בטקס נכחו מיטב שחקני הקולנוע של ארצות הברית.
הסרט "הארטיסט" זכה בחמישה פרסים כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור מישל הזנוויציוס והשחקן הטוב ביותר עבור ז'אן דוז'רדן. הסרט הפך להיות הסרט האילם הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר מאז זכייתו של הסרט "כנפיים" בטקס פרסי אוסקר ה-1. הסרט "הוגו" גם זכה בחמישה פרסים והסרט "אשת הברזל" זכה בשני פרסים.
זוכים ומועמדים.
המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-84 הוכרזו ב-24 בינואר 2012 בתיאטרון סמואל גולדווין בבוורלי הילס על ידי נשיא האקדמיה טום שארק והשחקנית ג'ניפר לורנס.
הסרטים עם מירב המועמדויות היו "הוגו" עם 11 מועמדויות ואחריו הסרט "הארטיסט" עם 10 מועמדויות. הזוכים הוכרזו בטקס מיוחד שנערך ב-26 בפברואר 2012.
זוכים.
הזוכים מודגשים ונמצאים בראש הרשימה.
פרסים מיוחדים.
הטקס שבו הוצגו הפרסים המיוחדים נערך ב-12 בנובמבר 2011.
מחלוקות הקשורות לטקס.
במטרה לקדם את סרטו "הדיקטטור", סשה ברון כהן הבטיח שהוא יופיע בטקס בתור גנרל אדמירל חאפז אלאדין, הדמות הראשית בסרט. מפיקי הטקס איימו שהם יפקיעו את כרטיסיו של כהן אם יעשה זאת. לבסוף, ניתן לכהן אישור לבוא לטקס. אך במהלך הטקס הוא עורר פרובוקציה כאשר הוא שפך אפר, כביכול של קים ג'ונג-איל, על ראיין סיקרסט.
מבקרים רבים ביקרו את החלטת האקדמיה לתת מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לסרט "קרוב להפליא ורועש להחריד" וכינו אותו כאחד מהסרטים הגרועים ביותר שהיה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר. חלק מהמבקרים טענו ש"קרוב להפליא ורועש להחריד" קיבל מועמדות עקב הרחבת הקטגוריה של הסרט הטוב ביותר מחמישה לעשרה מועמדים. בנוסף, הם טענו שסרטים כמו "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", "מסיבת רווקות" ו"הנערה עם קעקוע הדרקון" קופחו בקטגוריה זו בעוד הסרטים הבינוניים "קרוב להפליא ורועש להחריד" ו"עץ החיים" זכו במועמדויות.
מיכאל קוהנטופף
תל צור (אום אל-עלק)
שכונת תל צור
שכונת תל-צור
ביג אל
למונט קולמן (30 במאי 1974 - 15 בפברואר 1999), המוכר בשם הבמה ביג אל (Big L), היה ראפר אמריקני שפעל במהלך שנות התשעים. קולמן נרצח ב-15 בפברואר 1999 בשכונת הארלם, באותו הרחוב בו אחיו נרצח בשנת 2002. הרצח של קולמן מעולם לא פוענח. על אף הקריירה הקצרה, קולמן זכה לפרסום רב ונחשב לראפר בולט ומשפיע בתעשיית ההיפ הופ.
ביוגרפיה.