השוק הרווי והתחרות הקשה דורשים מבעלי עסקים להיות יצירתיים יותר מתמיד וליצור ערך מוסף לחוויה שעובר הלקוח בתהליך הרכישה. השיווק בוובינר מאפשר להעניק לקהל את הערך המוסף, שיכול להתבטא בהרצאה מקצועית, או בסדנא למתעניינים בתחום המומחיות של מנחה הוובינר. הקהל מצדו מוצא תשובות לשאלותיו, מקבל העשרה וידע בתחום שמעניין אותו, ורואה בעסק כאוטוריטה מקצועית באותו התחום.
קשרי לקוחות.
וובינר הוא כלי לבעלי עסקים שרוצים לפתח קשרי לקוחות, לייצר אמון, ולשמר לקוחות קיימים. אנשים קונים מעסקים שהם סומכים עליו, ונותנים אמון במי שהם מכירים. עסק המעביר מסר באמצעות הוובינר מכניס את האינטראקציה האישית לתהליך שהפך להיות מרוחק ומנוכר ובכך מאפשר למאזיניו להרגיש קרובים אליו אפילו אם הם כלל לא באותה המדינה. הוובינר מאפשר לשפת הגוף, האנרגיות והכריזמה שלנו להיות כלי עזר בבניית יחסי אמון וקשר עם הלקוחות לטווח ארוך שמסייעים רבות לתהליך המכירה.
לידיים ומכירות.
קיום וובינר יכול להביא למציאת לידים ולסייע למכירות. אירוח וובינר באתר מביא עמו תנועה גדולה של גולשים. האנשים שנרשמים מראש לוובינר ומזינים כתובת מייל ופרטי קשר נחשבים ללידים איכותיים, משום שהם כבר הביעו רצון גלוי לקבל תמורה מהעסק ומעריכים את מה שיש לו להציע. המשתתפים בוובינר הם רובם ככולם אנשים שמתעניינים בנושא או במוצר ורוצים לדעת עליו יותר. כך יכול העסק להתמקד במאזינים ורצונותיהם, ולייצר רמה גבוהה של הסכמה שתהפוך במהרה לקנייה.
מסיבות עיתונאים והשקות.
במקום להשקיע כסף במקום, בסידורי תחבורה ובאירוח מספר רב של משתתפים, ניתן לקיים את האירוע כוובינר. האמצעים הטכנולוגים מאפשרים את העברת המסר למאזינים במגוון דרכים, תוך יצירת התלהבות, הזדהות ויצירת התדמית הרצויה מבלי להתפשר על קיום פאנל שאלות ותשובות, ואינטראקציה עם העיתונאים. בונוס נוסף הוא האפשרות להקליט את האירוע ולשלוח למי שלא נכח בו בזמן אמת. העיתונאים מצדם ישמחו על הזמן בנסיעות שנחסך מהם, וישמחו לפגן בחזרה.
חומרים שיווקיים ומוצרי ידע.
האפשרות להקליט את הוובינר יכולה להועיל לעסק גם לאחר שהסתיים הוובינר. הקלטת הוובינר מאפשרת לשתף אותו ברשתות חברתיות, להשתמש בו לקידום העסק, להעלותו לאתר העסק, או לשמור לשימוש עתידי. ניתן לערוך את הוובינר כסרטון שיווקי שישמש את העסק בהבאת לקוחות חדשים, ובהצגה של תחום ההתמחות שלו. ניתן גם להפוך את הוובינר למוצר ידע בתשלום. סרטוני העשרה והדרכה שהוקלטו יכולים לשמש כמוצר רווחי שאנשים ישלמו עבור האפשרות לצפות בו וללמוד ממנו. כך בעל העסק ממשיך להרוויח מתוצר קיים.
אברהם ישכר מראדומסק
מנחם קאליש
רבי מנחם קאליש (תר"כ, 1860 - ט"ז בכסלו תרע"ח, 1 בדצמבר 1917) היה האדמו"ר השני מאמשינוב.
ביוגרפיה.
נולד לרבי יעקב דוד, האדמו"ר הראשון מאמשינוב ובנו הגדול של רבי יצחק מוורקא, ולחיה, בתו של ר' יעקב מזרנובצה. נישא לאסתר גולדה, בתו של הרב שמואל משה אלברשטיין מביאלה. לאחר נישואיו עמד לעזרת אביו בהנהגת החצר.
בשנת תרל"ח, בהיותו בן 18, נפטר אביו והוא החל לכהן כאדמו"ר על מקומו. הוא נהג בקרבה ובאהבה עם חסידיו ותחת הנהגתו התרחבה החסידות. לצד פועלו בחסידות הוא היה פעיל בענייני ציבור, כאביו וסבו, והוא השתתף בכנסים ציבוריים רבים. הוא נודע גם כבעל חסד ונותן צדקה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה ברח לוורשה. הוא נרתם לעזרת הפליטים בעיר וביתו היה בית ועד לענייני ציבור. לאחר ארבעים שנות אדמו"רות נפטר. נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה. על קברו הוקם אוהל גדול, ולימים נקברו בו בנו רבי יוסף ונכדו רבי יעקב דוד.
בנו רבי יוסף מילא את מקומו. בנו השני, רבי שמעון שלום, כיהן באוטבוצק ובהמשך בארצות הברית, ובנו השלישי רבי אברהם, חתנו של רבי אברהם ישכר מראדומסק, כיהן בראדומסק. בן נוסף היה יעקב דוד שנפטר בצעירותו. בתו רחל נישאה לרבי חיים יעקב אריה מורגנשטרן מראדזימין-וישקוב ובתו יוטא פייגא נישאה לרבי ישראל נח איגר, בנו של רבי אברהם מלובלין.
מנחם מאמשינוב
הנס שפמן
הנס שְּפֵמָן (בגרמנית Hans Spemann, 27 ביוני 1869 - 9 בספטמבר 1941) היה רופא ואמבריולוג גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1935 על גילויו את האפקט הידוע בשם "השראה עוברית" שמשמעותו - השפעה של חלקים שונים של העובר, המכוונת את התפתחותן של קבוצות תאים לרקמות ואיברים ספציפיים. שפמן כיהן גם כמנהל שותף במחלקה לביולוגיה של המכון על שם קייזר וילהלם בברלין ופרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת פרייבורג.
ביוגרפיה.
הנס שפמן נולד ב-1869 בשטוטגרט כבנם הבכור מבין ארבעה ילדים של המוציא לאור יוהאן וילהלם שפמן ואשתו ליזינקה, לבית הופמן. משפחת אביו, שמקורה היה בווסטפאליה כללה הרבה משפטנים ואילו במשפחת אמו רבים למדו מקצועות רפואיים.
אחרי לימודים (1888-1878) בגימנסיה על שם אברהרד-לודוויג בשטוטגרט, בשנת 1888 עבד שפמן למשך שנה בעסק של אביו ואחר כך בשנים 1890-1889 שירת שירות צבאי סדיר ביחידת הוסרים בקאסל. בתום השירות עבד למשך כשנה במכירת ספרים בהמבורג.
בשנת 1891 התחיל לימודי רפואה באוניברסיטת היידלברג. היה פעיל באגודת הסטודנטים "קרלסרוהנזיה".
שפמן נמשך במיוחד על ידי כתביו של גתה ומחקריו של ארנסט הקל ושל קארל גגנבאור, מומחה באנטומיה השוואתית. כמו כן התיידד עם הזואולוג אוגוסט פאולי והביולוג והפסיכולוג גוסטף וולף שהתחיל ניסויים בתחום ההתפתחות העוברית של טריטונים ומצא שאם מסלקים עדשה בעין של טריטון במצב התפתחות, היא נבנית מחדש.
בשנים 1894-1893 הוא עבר לתקופה של סטאז' קליני באוניברסיטת מינכן. בסופו של דבר העדיף שפמן לעזוב את העבודה הקלינית כדי להשתלם גם הוא במחקר הביולוגי. לשם כך עבד במכון הזואולוגי של אוניברסיטת וירצבורג.
בשנת 1895 סיים תואר בזואולוגיה, בוטניקה ופיזיקה עם עבודות מחקר בהדרכתם של תואודור בוברי, יוליוס זקס ווילהלם רנטגן שהשפיעו באופן משמעותי על דרכו כמדען.
שפמן הפך לתלמידו המועדף של בוברי. במסגרת עבודת הדוקטורט שלו בהדרכת בוברי חקר את שושלת התאים של התולעים הטפילים סטרונגילוס פרדוקסוס (Strongylus paradoxus). העבודה לשם דיפלומת ההוראה שלו דנה בחקר התפתחות האוזן התיכונה של הצפרדע. נשאר בהמשך מרצה באוניברסיטת וירצבורג עד שנת 1908.
בשנת 1895 הנס שפמן התחתן בווירצבורג עם קלרה בינדר. בהמשך לזוג נולדו שני בנים
ניסוייו בתחום האונטוגניה.
בחורף 1896 בעת שהותו להסגר בבית הבראה לצורך החלמה משחפת, קרא שפמן את ספרו של אוגוסט וייסמן "Das Keimplasma. Eine Theorie der Vererbung. (הפלזמה הרביעייה: תאוריה של התורשה"). הוא כתב באוטוביוגרפיה שלו:"מצאתי תאוריה של התורשה וההתפתחות שנהגתה בפיקחות בלתי רגילה עד להשלכותיה הסופיות... היא הייתה לתמריץ למחקרי הניסויים".
התוצאות במחקרים האמבריולוגיים היו סותרות: בשנת 1888 וילהלם רו , שהנהיג את המניפולציות הניסוייות של העובר כדי לגלות את חוקי ההתפתחות, ביצע שורה של ניסויים שבהם החדיר מחט חמה מאוד אל תוך אחד משני בלסטומרים כדי להרוג אותו. בהמשך צפה איך מתפתח הבלסטומר ששרד ומצא כי הוא הפך למחצית עובר. בשנת 1892 ביצע הנס דריש ניסויים דומים בקיפודי ים, אך במקום להרוג אחד משני הבלסטומרים, הוא הכניס כמה עוברים לתוך שפופרת וניענע אותה כדי להפריד בין התאים. בניגוד לממצאים של רו, הוא גילה שנוצרו עוברים שלמים אך קטנים יותר. הסיבה לפער זה יוחס לכך שדריש הפריד לחלוטין בין שני בלסטומרים ולא הרג אחד מהם כפי שעשה רו.
חוקרים אחרים, כמו תומאס האנט מורגן ואוסקר הרטוויג ניסו להפריד בין שני תאים על מנת שימצאו הכרעה במחלוקת בין תומכי האפיגנזה (התפתחות והתמיינות בשלבים) ואלו של ה- פרה-פורמציה או הבריאה המוכנה מראש (לפיה הצורות הסופיות מצויות כבר מלכתחילה), אך לא הגיעו לתוצאות משביעות רצון.
כמומחה בשיטות מיקרו-כירורגיות, בהמשך למחקריו על העין של הדו-חיים, תרומותיו של שפמן בשנים הראשונות של המאה ה-20 היו בעלות חשיבות ניכרת בתחום המורפוגנזה. לכן הוא נחשב לאחד החלוצים של המיקרו-כירורגיה.
בשנים 1905-1897 שפמן ביצע את ניסויי "ההצרה" שלו: בעזרת שערת לנוגו מילדתו התינוקת מרגרטה (1903) הוא קישר בין שני בלסטומרים של עובר דו-תאי של סלמנדרה. באופן זה הוא יצר הפרדה בין שני החלקים.
הוא הבחין שכל חלק התפתח בנפרד ויצר שני עוברים קטנים מהרגיל. אם ההיצרות של הקשר לא הייתה די הדוקה, שני העוברים היו מאוחדים זה עם זה. לפעמים נוצר אף עובר עם שני ראשים וזנב משותף. מישור החלוקה שיחק תפקיד מכריע באופן התפתחות העוברים. אם ההיצרות הפרידה את המחצית הבטנית (ונטרלית) של העובר מהמחצית הגבית (דורסלית), החצי העובר הגבי השלים גם את החצי החסר והתפתח לעובר. עובר זה היה קטן יותר, אך הכיל את כל החלקים החיוניים, ביחס כמותי נכון. חצי העובר הבטני התנוון ויצר ערימת תאים. מכאן התגלה שקיים הבדל בין שני האזורים.
על סמך ניסויו שפמן דחה את תאוריית הבריאה המוכנה וגילה בסיס מסוים למושג השדה המורפוגנטי ששאל מפאול אלפרד וייס.
ניסויים אלה של שפמן, כמו ניסויים קודמים שהוזכרו, הצביעו על קיומו של ויסות עצמי מסתורי של ההתפתחות העובר.. יכולת ויסות זו של העוברים פוחתת בשלבי התפתחות מאוחרים יותר.
אינדוקציה ומארגנים.