האתר החשוב ביותר בקזרטה הוא ארמון קזרטה שהוכרז כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו. הארמון נבנה במאה ה-18 על ידי האדריכל האיטלקי לואיג'י ונוויטלי (Luigi Vanvitelli) בהשראתו של ארמון ורסאי עבור מלכי בית בורבון שמלכו על ממלכת שתי הסיציליות. זהו אחד האתרים המתויירים ביותר במדינה. הארמון מכיל יותר מ-1200 חדרים, המעוטרים במגוון סגנונות. הוא שימש כאתר צילום לכמה סרטי קולנוע כמו , , מלאכים ושדים ומשימה בלתי אפשרית 3. הפארק הצמוד הוא באורך 3.2 ק"מ ומכיל מפלים, אגמים וגנים רבים, בין השאר גן אנגלי מפורסם.
כמו כן נמצאים בקזרטה הארמון הישן (Palazzo Vecchio) שנבנה במאה ה-14 ושופץ על ידי ונוויטלי כמעון זמני למשפחה המלכותית, הקתדרלה מהמאה ה-18 ואקוודוקט ונוויטלי מהמאה ה-18.
אבלינו
אבלינו (באיטלקית: Avellino) היא בירת נפת אבלינו שבמחוז קמפניה שבאיטליה. העיר שוכנת במישור המוקף בערים במרחק של 42 ק"מ מדרום-מזרח לנאפולי והיא מהווה צומת דרכים חשוב על הכביש מסלרנו לבנוונטו.
היסטוריה.
לפני הכיבוש הרומי היה היישוב העתיק אבלינום (Abellinum) מרכזו של השבט הסאמניטי הירפיני (Hirpini). היישוב היה ממוקם על גבעה במרחק 4 ק"מ מהעיר הנוכחית, במקום שבו שוכנת כיום העיירה אטריפלדה (Atripalda). אבלינום נכבשה על ידי הרומים בשנת 293 לפנה"ס והם שינו את שמה כמה פעמים במאות השנים הבאות. יחד עם זאת ההכרה בה כעיר רומית של ממש חלה רק לאחר הכיבוש על ידי לוקיוס קורנליוס סולה בשנת 89 לפנה"ס.
העיר קיבלה על עצמה את הנצרות בערך בשנת 500 לספירה וקיבלה מעמד של דיוקסיה. בהמשך אירעו הפלישות של הגותים והונדלים. לאחר הכיבוש הלומברדי של דרום איטליה, ננטשה העיר העתיקה (הדעות חלוקות אם כל העיר ננטשה או חלקה) ויישוב חדש החל לצמוח על גבעה סמוכה שהיא אבלינו של היום. בהיותה מוגנת על ידי מצודה, היא נעשתה חלק מדוכסות בנוונטו ולאחר נפילתה של זו האחרונה, חלק מנסיכות סלרנו.
ב-1100, בתקופת שלטון הנורמנים בדרום איטליה, נרכשה העיר על ידי ריקארדו דל'אקווילה (Riccardo dell'Aquila). מאוחר יותר העביר אותה שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה לידי משפחת מונטפורט שאותה ירש בית קנדיה.
הזכויות הפאודליות על אבלינו נרכשו ב-1581 על ידי דוכס אטריפלדה (Atripalda), מאצולת נאפולי, שב-1589 הוענק לו התואר נסיך אבלינו. אבלינו הפכה להיות מקום מושב משפחתו של הנסיך. בנו ונכדו שימשו ברציפות כנגידים הגדולים של ממלכת נאפולי והיו אבירי מסדר גיזת הזהב.
ב-1820 התרחשו באבלינו מהומות. יחד עם זאת, איחוד איטליה כחמישים שנה לאחר מכן, לא הביא תועלת לעיר. העיר נותרה ללא קשר למסילת הברזל בין נאפולי-בנוונטו-פוג'יה ורחוקה מהים.
ב-1943 הופצצה העיר על ידי מטוסי בעלות הברית בניסיון לסכל את נסיגתן של יחידות השריון הגרמניות דרך גשר פריירה (Ferriera).
אבלינו סבלה מרעשי אדמה במהלך ההיסטוריה שלה והיא הוכתה קשות ברעשי האדמה שאירעו ב-23 בנובמבר 1980 וב–14 בפברואר 1981. אבלינו ספגה גם מטר של אפר געשי שנבע מהתפרצויות רבות של הר וזוב השוכן ממערבה. העיר יושבת על מיקום מייצג של פומיס שנובע מהתפרצות פליניאנית של הוזוב שארעה במחצית הראשונה של האלף השני לפני הספירה.
כלכלה.
רעש האדמה של 1980 היווה נקודת תפנית עבור העיר ועבור כל הנפה. תקציבים גדולים הושקעו בתשתיות של אבלינו וסכומים נוספים שימשו להניע את כלכלת העיר. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 הייתה רמת ההכנסה לנפש באבלינו מהגבוהות במחוז.
חקלאות.
עד לאמצע שנות השבעים של המאה ה-20 חקלאות הייתה הציר המרכזי של כלכלת אבלינו. מאז עזבה אוכלוסייה צעירה רבה את החוות המשפחתיות ולעיתים גם עברה להתגורר מחוץ לאזור בחיפוש אחר עבודות מכניסות יותר. יחד עם זאת, ענפי גידול הטבק גפן היין ואגוזי הלוז נותרו חלק חשוב של הכלכלה המקומית ובעקבות השקעות של השנים האחרונות מהווים מקור תעסוקה לאנשים רבים.
תעשייה.
המגזר התעשייתי מהווה חלק חשוב מכלכלת אבלינו. שני אזורי תעשייה שוכנים ממזרח וממערב לעיר ובהם פועלים עסקים קטנים ובינוניים רבים, כולל מפעל מנועים (FMA) המייצר מנועים עבור חבורת הרכב פיאט, אופל, לנצ'יה ואלפא רומיאו.
בתרבות הפופולרית.
בסדרת הטלוויזיה הסופרנוס מוזכר מוצאו של טוני סופרנו מאבלינו. סבו של טוני סופרנו היגר מאבלינו לארצות הברית בראשית המאה ה-20. באחד הפרקים מציין סופרנו כי "כל תושבי הכפר אבלינו התיישבו באזור" (מחוז אסקס, ניו ג'רזי).
דיר אל סולטאן
דיר א-סולטן
ג'ורג' ליכטר
ג'ורג' ליכטר (באנגלית: George Lichter; 14 בדצמבר 1921 - 2 באוגוסט 2013) היה טייס קרב אמריקאי במלחמת העולם השנייה, ממייסדי חיל האוויר הישראלי.
חייו.
ליכטר נולד בברוקלין בארצות הברית, בנם של בן ובסי. אביו היגר מרוסיה ואמו נולדה בארצות הברית. לאחר המתקפה על פרל הארבור בדצמבר 1941, החליט להתנדב לשירות צבאי, לאחר מספר חודשים של המתנה ובדיקות רפואיות גויס לזרוע האוויר באפריל 1942. סיים הכשרתו בבית הספר לטיסה בטקסס ושירת כטייס קרב, תחילה הוצב בכנף שהגנה על וושינגטון די. סי. ובנובמבר 1943 נשלח לאנגליה שם שירת בכנף 361 של חיל האוויר השמיני. במהלך מלחמת העולם השנייה הטיס מטוסי P-47 ת'נדרבולט ו-P-51 מוסטנג והשתתף ב-88 גיחות מבצעיות בשמי אירופה, כולל בפלישה לנורמנדי. הוא לחם בקרבות אוויר רבים בהם רשם נזקפו לזכותו שתי הפלות של מטוסי אויב. על שירותו זכה בצלב התעופה המצוינת ובמדליית האוויר. לאחר שירותו הצבאי עבד כמדריך טיסה במזרח הרחוק, סוחר בשאנגחאי ובעסקי טקסטיל בארצות הברית.
עם הקמת מדינת ישראל התנדב לשירות במלחמת העצמאות במסגרת מח"ל. הוא נשלח לשדה התעופה צ'סקה-בודייוביצה בצ'כוסלובקיה תחת השם הבדוי בנימין פשקין, והדריך בו את קבוצת הישראלים שנשלחו ללמוד טיסה. הוא הדריך על מטוסי האימון אוויה C2B ואת חמשת המצטיינים (דני שפירא, מוטי הוד, שעיה גזית, טיבי בן-שחר וגרשון ליטוויץ) על מטוס הקרב אוויה S-199. עם הגיעו לישראל שירת בחיל האוויר בטייסת הקרב הראשונה. הוא נשלח פעם נוספת לצ'כוסלובקיה להדריך על מטוסי ספיטפייר. בדצמבר 1948 פיקד על מבנה מטוסי הספיטפייר במסגרת מבצע ולוטה 2, מצ'כוסלובקיה דרך יוגוסלביה לישראל. בהמשך פיקד על טייסת מתקדם בבית הספר לטיסה בבסיס סירקין, בו הדריך על מטוסי הרווארד.
ב-1951 עזב את ישראל וחזר לארצות הברית עם רעייתו אותה הכיר בצ'כוסלובקיה. הוא עסק בתחום הטקסטיל. נפטר בבולדר קולורדו ב-2013, הותיר אחריו שלושה ילדים.
קטגוריה
אליפות וימבלדון 1902
אליפות וימבלדון 1902 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-2 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.
התחרות.
תחרות הגברים.
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-4 בתים. מנצח השלב הראשון היה עולה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1901 על התואר. לתחרות זו נרשמו 41 טניסאים. בנוסף לטניסאים בריטים בתחרות השתתפו טניסאים מבלגיה. בגמר תחרות הגברים לורנס דוהרטי ניצח את יאשיהו ריצ'י. במשחק האליפות לורנס דוהרטי פגש את ארתור גור (מנצח אליפות וימבלדון 1901) וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 22 טניסאיות שחולקו ל-2 בתים. מיוריאל רוב ניצחה בתחרות. במשחק האליפות היא פגשה את שרלוט קופר, מנצחת אליפות וימבלדון 1901. לאחר שתי מערכות עם תוצאה 1:1 המשחק הופסק עקב הגשם. המשחק חודש למחרת ומיוריאל רוב ניצחה בשתי מערכות.
תחרות הזוגות.
בתחרות הזוגות השתתפו 20 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1901. בתחרות נרשם זוג טניסאים מבלגיה שהגיעו לרבע-גמר. בתחרות זו ניצחו הבריטים פרנק ריסלי וסידני סמית'. במשחק על האליפות הם ניצחו את האחים דוהרטי ב-5 מערכות. בכך הופסק רצף ניצחונות של האחים שנמשך משנת 1897.
שבנא
שֶׁבְנָא הוא דמות מקראית הנזכרת ב ובספר ישעיה בפרקים כ"ב ול"ו. הוא היה ממונה על הבית בימי חזקיהו המלך. לאחר מכן הורד לדרגת סופר. כתיב שמו מופיע בספר מלכים כשֶׁבְנָה.
שמו ומוצאו.
השם שבנא אינו ברור.
ייתכן כי הנביא ישעיהו רואה בשבנא נטע זר ולפיכך הוא נוקט לשון מזלזלת בשבנא: מַה-לְּךָ פֹה וּמִי לְךָ פֹה, ואכן בלשון הערבית מצויה מילה בהגיית שעבן (شَعْب) המשמשת גם בהוראת: להפריד, לפצל,לפזר. ישעיה הנביא מכנה אותו בנבואתו בזלזול . מחד יש הסוברים כי שמו אינו מעיד על מוצאו, ב מופיע השם שבניהו, אשר גם מופיע על חותמות, שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות באזור מדבר יהודה. חותמות אלו תוארכו לזמנו של ישעיה. בכפר השילוח נתגלתה מערת קבורה ובכתובת הרשומה במערה נכתב: '...יהו אשר על הבית'. ייתכן כי ממצא זה מעיד על הכתוב בו מטיח ישעיה בשבנא את דבריו: מַה-לְּךָ פֹה וּמִי לְךָ פֹה, כִּי-חָצַבְתָּ לְּךָ פֹּה קָבֶר; חֹצְבִי מָרוֹם קִבְרוֹ, חֹקְקִי בַסֶּלַע מִשְׁכָּן לוֹ. רד"ק בעקבות הכתוב בישעיהו, מוסיף כי: "לפי שלא היה מתושבי העיר נשאו לבו לקשור קשר ולהסגיר את העיר למלך אשור, והנביא אומר לו: "מה לך פה" מה עסק יש לך בהעיר הזאת, אינה ארץ מולדתך, "וּמִי לְךָ פֹה" () איזו אח או קרוב יש לך בעיר הזאת, שאתה עושה דברים כאלה." בגמרא, בשם רבי אלעזר, מובא, ששבנא היה בעל הנאה.
תפקידו.