ב-19 בדצמבר 2019, "להיות להט"ב בעבודה", מחקר של אנשים להט"ב במקומות עבודה בלאוס, אשר נערך על ידי הפקולטה למשפטים ומדעי המדינה באוניברסיטה הלאומית של לאוס, שותפות חוק ופיתוח ועמותת גאה להיות לאוטי הוצג רשמית בפורום המחקר המשפטי השנתי לשנת 2019. העמותה הצהירה בתגובה כי "החברה האזרחית יכולה להתייחס אליו כראיה לנתונים על חוקים ומדיניות לצד היותו שימוש גם ככלי לתמיכה בקידום זכויות להט"ב עם שותפים מהממשלה ובאופן בינלאומי". בנוסף, הושק באותו היום גם פרויקט הכרזות "גאווה בעבודה", פרויקט במימון קנדה המיושם על ידי גאה להיות לאוטי בשיתוף עם הפקולטה למשפטים ומדעי המדינה. מספר מפורסמים לאוטים הביעו תמיכה בפרויקט, ביניהם אלונה ת'בונסוק, זמרת לאוטית ושגרירת רצון טוב לשעבר של ארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO), המנחה קאי נאנגפאיה, איש העסקים אינתי דואנסאווה, ד"ר בונצ'סקה פונצ'ה פות'וונג, הדוגמנית הידועה בכינויה "טוטו", ראש התוכנית לחינוך משפטי קליני בפקולטה למשפטים ומדעי המדינה סוליאן לונצ'נטה, והפעיל הטרנסג'נדרי עולם רסאפונה. שגרירי הפרויקט השתתפו בצילומי כרזות וסרטון קצר עם המסרים האישיים שלהם לעידוד החברה הלאית "לפתוח את ליבם ואת דעתם כדי להבטיח שהתעסוקה בלאוס תתמקד ביכולותיהם של אנשים, כשירותם ויתרונותיהם ללא קשר למגדרם, נטייתם המינית, נכות, מוצא אתני או גזע".
אליזבת וונטוורת' רוברטס
אליזבת וונטוורת' רוברטס (באנגלית: Elizabeth Wentworth Roberts: 10 ביוני 1871 - 12 במרץ 1927) הייתה ציירת אמריקאית שחיה ועבדה בפילדלפיה, פנסילבניה, פריז וקונקורד, מסצ'וסטס.
ביוגרפיה.
אליזבת וונטוורת' רוברטס, הידועה גם בשם אלסי, נולדה כבת יחידה ב-10 ביוני 1871 בפילדלפיה שבפנסילבניה. אביה היה ג'ורג' תיאודור רוברטס. סבה מצד אביה עזר להקים את חברת הרכבות של פנסילבניה והרוויח הון בתעשיית הרכבות והפחם. היא ידעה שהיא רוצה לצייר כשהייתה בת 15. אמה, שרה קזנובה רוברטס, רצתה שהיא תהיה אישה צעירה ואופנתית בפילדלפיה ובחברת המעמד הגבוה בניו יורק.
רוברטס למדה אמנות בפילדלפיה אצל אליזבת בונסאל (1861-1956) והנרי ר. פורה (1859–1940) מניו יורק. היא זכתה בפרס מרי סמית' בשנת 1889 בתערוכת האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה על ציור שתואר כמקורי ושבוצע במיומנות ועדינות. היא גם זכתה במלגה לנסיעה, ויצאה לפריז ללמוד באקדמיה ז'וליאן ולאחר מכן התגוררה בעיר עוד שמונה שנים. רוברטס למדה אצל ז'ול ג'וזף לפבר, רוברט פלורי, מסייה בוג'רו ומרסון. בשיעורים בבית הספר הפרידו בין גברים לנשים, רוברטס חשה את נושא האפליה המיגדרית, ואמרה, "אני יכולה לצייר כמו כל גבר."
לרוברטס היה סטודיו ליד פארק מונסו. בתחילה, היא ציירה ציורים של בעלי חיים, בדחיפה של לפבר. בזמן שהותה בפריז, היא החלה לצייר נושאים דתיים ויצירות פיגורטיביות. היא הציגה ציור של שתי אלמנות בוכות בכנסייה, בסלון פאלה דה שאנז אליזה באביב 1892 וקיבלה ציון מכובד. כתבת פילדלפיה אוונט טלגרף, לוסי הופר, שהייתה אז בפריז, אמרה כי "היצירה העוצמתית במיוחד נוצרה על ידי נערה בת עשרים".
בשנת 1897 הציגה מספר עבודות דתיות בסלון פריז, מדונה של סן מרקו ומדונה של הוורד, שהוצגו באיטליה. רוברטס נסעה לפירנצה בשנת 1898, שם הקדישה עוד שנתיים נוספות ללימודים. היא למדה והעתיקה ציורים של בוטיצ'לי ולמדה את הטכניקות של המאסטרים הגדולים.
קריירה.
היה לה סגנון מהיר ואקספרסיבי כמו ג'ון סינגר סרג'נט והיא הייתה ידועה בציורי נוף הים שלה. עבודותיה נמכרו ביותר -44,000 דולר. רוברטס הציגה את עבודותיה בארצות הברית ובפריז. עם זאת, היא הייתה מיואשת מכך שעבודותיה לא התקבלו לתערוכה בגלריות גדולות. מעטים מציוריה נמכרו, והיא לא התקבלה כחברה באגודת ציירי בוסטון.
בשנת 1899 או 1900 היא חזרה לארצות הברית. רוברטס עבדה על ציורי הנוף מנורמנדי, צרפת או ציורים עם נושאים דתיים, בדירת המשפחה בניו יורק או בבית בפילדלפיה. היא הציגה ציורים שיצרה באירופה באקדמיה של פנסילבניה, שם זכתה בפרס על ציור הנוף שלה, ובגלריית לינדזי בפילדלפיה בשנת 1899.
רוברטס שלחה את יצירותיה לגלריות ומוזיאונים בערים הגדולות בארצות הברית. בשנת 1908 ערך המכון לאמנויות בדטרויט תערוכה של 30 מנופי הים של רוברט.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, רוברטס תמכה במאמץ המלחמתי בכך שתרמה כמה מציוריה, כולל אלה שציירה נשים שנאספו לתפירת בגדים בכנסיית קונקורד. הנשים ייצרו בגדים לפליטים שנמלטו מבתיהם מבלגיה לאנגליה. אמבולנס שדה נרכש מכספים שגייסה. הוא שימש בקרבות בצרפת. בשל מצבה הגופני לא הצליחה להצטרף לצלב האדום כרצונה.
איגוד אמני קונקורד.
רוברטס הקימה ומימנה את איגוד האמנות של קונקורד בשנת 1917 ובמשך 10 שנים ניהלה את תערוכותיו. מטרת הארגון הייתה לקדם ולעודד אמנות ולקיים תערוכות אמנות בקונקורד. היא רכשה את בית ג'ון בול ב-1922 ושכרה את האדריכלית לויס האו כדי לשפץ את הבניין לשימוש כמרכז האמנות קונקורד. הקומות השנייה והשלישית של הבית שנבנה בשנת 1750 שופצו לחלל גלריה ולאולם. סודרה תאורה טבעית כדי לספק אור לגלריה. הפתיחה החגיגית נערכה ב-6 במאי 1923, בהשתתפות שישים ציירים ושמונה עשר פסלים מאירופה וארצות הברית. בין האמנים המפורסמים היו קלוד מונה, רוברט אנרי, מרי קסאט וג'ון סינגר סרג'נט.
חיים אישיים.
רוברטס ירשה את מגורי משפחתה, כולל בית קיץ בהופקינטון, ניו המפשייר ודירה בניו יורק. גרייס קייס, שחקנית גולף שהייתה בשנת 1900 אלופת הגולף לנשים במסצ'וסטס, הפכה לחברת לחיים של רוברטס. שתי הנשים החלו לחיות יחד בשנת 1900 בבית בקונקורד, מסצ'וסטס, שרוברטס קנתה ברחוב אסטאבוק. רוברטס התקבלה בברכה במשפחת קייס. היא לא הייתה בקשר עם אביה.
רוברטס ציירה דיוקנאות של השופט ג'ון ס. קייס ובני משפחה אחרים. היו לה גם תקופות של דיכאון.
בשנת 1926 אובחנה שרוברטס סובלת מפסיכונאורוזיס ואושפזה בבית החולים הכללי במסצ'וסטס. היא תלתה את עצמה ב-12 במרץ 1927, באותו יום שבו מת אביה, בביתה בקונקורד.
גרייס קייס הייתה יורשת העזבון של רוברטס.
היא נפטרה בשנת 1950, אז קיבלה האגודה לסיוע לילדים את האחוזה.
זכויות להט&quot;ב בעומאן
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בעומאן מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. הומוסקסואליות בסולטנות עומאן אינה חוקית על פי §§, 33 ו-223 לחוק העונשין וניתנת להענישה עד שלוש שנות מאסר דה יורה. אם כי דה פקטו, דיווחים הצהירו על כך שמקרי העמדה לדין מגיעים לבית המשפט רק אם מדובר ב-"שערורייה ציבורית".
תנאי מחיה.
בספטמבר 2013 פורסם כי כל מדינות שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ הסכימו לדון בהצעה להקמת בדיקות כלשהן לא ידועות, על מנת לאסור כניסת זרים הומוסקסואלים לאחת מהמדינות. עם זאת, הדאגה מביקורות בינלאומיות באירוח המונדיאל 2022 בקטר, וחשש למחלוקת במקרה שאוהדי כדורגל המוגדרים כחברי קהילת הלהט"ב היו מוקרנים, גרמו למדינות להתחרט בתוכניתן ולהתעקש כי "מדובר בהצעה בלבד".
בשנת 2013, מאמר בעיתון העומני "The Week" (שבועון באנגלית) העלה כי עומאן סובלנית יותר כלפי מיניותם של אזרחיה מאשר מדינות אחרות במפרץ, אף על פי שהומוסקסואליות אסורה בשטחה. המאמר עקב אחר סיפורו של הומו צעיר במדינה תחת הכותרת "הזרים". בתגובה, ממשלת עומאן התערבה כדי להשעות את פרסום העיתון. יתר על כן, המאמר גונה ברשתות חברתיות מקוונות בעומאן ועל ידי התאחדות העיתונאים במדינה. חבר מועצת השורא, תאופיק אל-לואטי, ציין כי "המאמר דגל בהומוסקסואליות והציג כאילו עומאן היא מקלט בטוח להומואים" וקרא למשרד המידע לפעול נגד העיתון בגין "הפרת קוד העיתונות במדינה". מספר אומנים טענו כי המאמר מתעד את האמת על המדינה ותפקידה של העיתונות לשקף את המציאות. העיתון נאלץ לאחר מכן להתנצל עם כתבה שלמה בעמוד השער שלו על פרסום המאמר.
כמו במדינות המפרץ, בעומאן אכן ישנה סצנת להט"ב אך מוגדרת כתת-קרקעית בעודה נחשבת לסובלנית יותר מרבות משכנותיה כל עוד פעילותה נשארת דיסקרטית.
זכויות להט&quot;ב באקרוטירי ודקליה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בשטחה של אקרוטירי ודקליה הבריטית מעבר לים שווים בחוק ברוב אותן זכויות כגון הטרוסקסואלים.
בשל היותן של אקרוטירי ודקליה בסיסים צבאים ריבונים, מעמדן של זכויות להט"ב באזורים מסוימים מעורפל ולא ברור. נישואים חד מיניים חוקיים בשטח מאז יוני 2014, על פי צו הנישואים מעבר לים אשר הוצא לאור באותה שנה, אך ורק לאנשי הצבא הבריטי. ברוב המקרים, חוקי אקרוטירי ודקליה הבריטים אינם חלים על 7,700 האזרחים הקפריסאים בשטחה.
מעמד חוקי.
פעילות הומוסקסואלית חוקית באקרוטירי ובדקליה מאז שנת 2000, על פי תיקון לפקודת החוק הפלילי. בשנת 2003, גיל ההסכמה הושווה הן לזוגות הומוסקסואלים והן לזוגות הטרוסקסואלים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
שותפויות אזרחיות חוקיות גם לזוגות חד מיניים, אם לפחות אחד מבני הזוג משרת בצבא הבריטי, מאז 7 בדצמבר 2005.
נישואים חד-מיניים באקרוטירי ודקליה חוקיים מאז 3 ביוני 2014. פקודה להכשיר נישואים חד מיניים אושרה על ידי המועצה המלכותית ב-28 באפריל 2014 ונכנסה לתוקף ב-3 ביוני. עם זאת, בשביל שזוג חד-מיני יתחתן בשטח, לפחות אחד מבני הזוג צריך לשרת בצבא הבריטי ובקשת נישואיהם צריכה להיות מאושרת על ידי מפקד הבסיס. הזוג הראשון אשר התחתן בטריטוריה היה סמל אלסטייר סמית' ואהרון ווסטון בבסיס צבאי בדקליה ב-10 בספטמבר 2016.