ב-9 במרץ 2006, במשחק בגביע אלגארבה נגד גרמניה, הייתה מאקינן לכדורגלנית הפינית הראשונה שמגיעה למאה הופעות בנבחרת. באותה שנה היא זכתה פעם נוספת באליפות שוודיה עם אומאו, ולאחר מכן החליטה להצטרף לעולה החדשה, באלינגה מהעיר אופסלה. היא שיחקה בקבוצה עונה אחת בלבד, ואז הצטרפה לא-אי-קו מסטוקהולם. הישג השיא שלה עם א-אי-קו היה המקום הרביעי בליגה, ובסוף עונת 2009 היא החליטה לפרוש ממשחק פעיל.
באותו קיץ היא אף השתתפה בטורניר הבינלאומי האחרון שלה עם הנבחרת - אליפות אירופה שנערכה בפינלנד. את שלב הבתים של הטורניר סיימה פינלנד במקום הראשון, כשלזכותה שש נקודות, לאחר ניצחונות על דנמרק והולנד. ברבע הגמר של הטורניר - משחקה האחרון של מאקינן בנבחרת, הפסידה הנבחרת הפינית 3-2 לאנגליה, והודחה מהטורניר. ב-18 שנים בנבחרת פינלנד, שיחקה מאקינן ב-118 משחקים (שיא לאומי שמאוחר יותר נשבר על ידי סאנה ואלקונן) וכבשה 16 שערים.
בשנת 2012 נבחרה מאקינן כחברה בהיכל התהילה של הכדורגל הפיני.
סביבת למידה מתוקשבת
מתקן לנייר ניגוב ידיים
מִתקן לנייר ניגוב ידיים (נקרא לעיתים גם: "מתקן למגבות נייר" או "מחזיק נייר לניגוב ידיים") הוא מכשיר המיועד להחזיק נייר לניגוב ידיים. ישנם מספר סוגי מתקנים לניגוב ידיים העשויים מחומרים שונים ומכילים כמות שונה של נייר. מתקן זה הוא סוג של מתקן ליבוש ידיים, ומשמש בין השאר בשלב האחרון של תהליך רחצת ידיים.
סוגי מתקנים וסוגי הניירות המתאימים להם.
מרבית המתקנים לנייר לניגוב ידיים עשויים מחומרים תעשייתיים כגון: מתכות, עץ ופלסטיק.
אלטרנטיבות לשימוש במתקן לנייר לניגוב ידיים.
מכיוון ששימוש בנייר למטרת ניגוב ידיים, עלולה לפעמים להיות בזבזנית ולגרום ללכלוך רב, ישנן צורות אחרות המשמשות לייבוש ידיים:
מתקן ליבוש ידיים באוויר.
ישנם מתקנים המורכבים ממפוח אוויר חם בלחץ, אשר אינם מנגבים את הידיים, אך מייבשים אותן מנוזלים ללא צורך בנייר כלל. ישנם מתקנים הפועלים בלחיצת כפתור, ישנם מתקנים בהם הכפתור נותר לחוץ לזמן קצוב וישנם מתקנים המזהים קרבת ידיים ופועלים רק אז.
מגבת.
ניתן להשתמש במגבת בד רב פעמית לצורך יבוש הידיים. אמנם יש צורך לכבס את המגבת מדי פעם, אך בכביסה מרוכזת ניתן לחסוך בהוצאות. מגבת בד מונעת את בעיית הפסולת הנוצרת עקב שימוש במגבות נייר ואינה צורכת חשמל או מתקן ייעודי.
יהודה לייב ביאלר
יהודה לייב ביאלר (ג' בניסן תרנ"ו, 17 במרץ 1896 - ח' באייר תשל"ז, 26 באפריל 1977) היה פעיל ציבור, חבר המזרחי, סופר ומשורר.
קורות חייו.
ביאלר נולד ב-1896 לר' חנוך, מפרנסי ורשה, וחסיד אמשינוב. עד מלחמת העולם הראשונה גר בוורשה. ב-1915 נישא עם מרים לבית ז'ליכובסקי מלוביץ, ועבר לגור בעיר זו. עד פרוץ מלחמת העולם השנייה היה מנהל מפעל תעשייתי גדול בלוביץ. נוסף לעבודתו היומיומית היה עסקן חשוב, חבר מרכז המזרחי בפולין וחבר מועצת העיר לוביץ. בתחילת מלחמת העולם השנייה ברח מוורשה לרוסיה. רעייתו וצעיר בניו נשארו בוורשה עם רבים מבני משפחתו ונספו בשואה.
לאחר מלחמת העולם.
מיד עם שובו לוורשה נבחר כמנהל ועד הקהילות היהודיות שהוקם בפולין, ומנהל המחלקה המדעית בספרייה המרכזית של ורשה.
כתביו.
עם שובו לוורשה בשנת תש"ו מצא אותה חרבה, ושם כתב את קינתו המפורסמת "אֱלִי אֱלִי נַפְשִׁי בְּכִי", קינה על השואה וחורבן הקהילות היהודיות באירופה. הקינה בנויה במבנה הקינה "אֱלִי צִיּוֹן וְעָרֶיהָ", וקהילות רבות נוהגות לאומרה בתום הקינות בתשעה באב. כמו כן כתב מספר קינות נוספות על השואה וחורבן יהדות פולין, מספר מונוגרפיות על הקהילות שנספו בשואה, ואף מחקר על החיים היהודיים בפולין.
עלייה לארץ.
בקיץ 1949 עלה לארץ ישראל, ונתבקש על ידי הרב יהודה לייב פישמן מימון, שר הדתות דאז, לנהל את המחלקה למועצות דתיות במשרד הדתות.
ביאלר הקים את המוזיאון לאמנות יהודית בהיכל שלמה, והיה מנהלו הראשון.
תפקידים ציבוריים.
משנת 1956 שימש חבר בוועד המנהל של "יד ושם". כמו כן היה חבר בהנהלת בית הנכות "בצלאל", וחבר בהנהלת איגוד המוזיאונים.
הוקרה.
קיבל את תואר "יקיר ירושלים" בשנת 1970.
הערות שוליים.
קישורים חיצוניים
אלי אלי נפשי בכי יהודה לייב ביאלר בדף מאגר הפיוטים: http://old.piyut.org.il/tradition/673.html?currPerformance=880
קופיפליירינג
קופיפליירינג (באנגלית: Coffee Flairing) (ידוע גם בשמות: קופי פלייר, בריסטה פלייר ובריסטה פליירינג) הוא מופע ראוותני של הכנת משקאות קפה חמים או קרים, על פי רוב מבוססי אספרסו תוך כדי הטלתם באוויר ותפיסתם של: ידיות קפה, דוחסני קפה, כוסות קפה, תחתיות לכוסות קפה, כפיות, מפיות, שייקרים, כדי הקצפת חלב, קרח ובקבוקים שונים. מבחינה זו, קופיפליירינג הוא פליירינג של עולם הקפה. בדרך כלל נקשר קופיפליירינג עם להטוטנות.
צורת הגשת המשקאות בקופיפליירינג חשובה אף היא. משקאות קפוצ'ינו מוגשים עם לאטה ארט ומשקאות קפה קרים שואבים השראה מקוקטיילים.
מקור.
קופיפליירינג היא תופעה יחסית חדשה ומקורה בקרבה שיש בין מקצועות הבר השונים. על פי רוב, מוזגים רבים שעובדים בברים ומסעדות מתמחים בהכנת קוקטיילים, מבינים ביין ובהכנת קפה כחלק מניסיון בית העסק להציע מבחר גדול של משקאות ולמקסם רווחים. מוזגים רבים מתעניינים בפליירינג ותופעה זו זלגה גם לתחום הכנת הקפה.
תחרויות קופיפליירינג.
ישנן כמה תחרויות קופיפליירינג בעולם, המאורגנות על ידי חברות הקפה וחברות המיצרות מוצרים משלימים לקפה. השיפוט מושפע ממספר הפעמים שהמתחרה הפיל כלי כלשהו, שפיכת נוזלים, כמות האלמנטים בהם השתמש המתחרה, עמידה בזמן, קושי התרגילים אותם ביצע וסגנון אישי.
פלורנס קאהן
פלורנס קאהן (באנגלית: Florence Prag Kahn, 9 בנובמבר 1866 - 16 בנובמבר 1948) הייתה האשה היהודיה הראשונה שכיהנה כחברת בית הנבחרים האמריקאי, נציגת קליפורניה בשנים 1925–1937 מטעם המפלגה הרפובליקנית.
קורות חיים.
קאהן נולדה ב-1866 בסולט לייק סיטי שביוטה, בת יחידה לזוג יהודי, מרי (לבית גולדסמית') וקונרד פראג. הוריה היגרו שניהם מפולין, לקליפורניה, ארצות הברית, בתקופת "הבהלה לזהב". האב עסק באספקת סחורות שונות לכורי הזהב ולא הצליח ככל הנראה יותר מדי במעשיו. כשנה לפני היוולדה של קאהן עברה המשפחה ליוטה, שם חשבו שיצליחו יותר. האב אף התיידד בתקופת מגוריהם ביוטה עם מנהיג המורמונים בריגהאם יאנג, אבל מסתבר שגם ביוטה לא האירה ההצלחה פנים למשפחה הצעירה וב-1869 הם חזרו לסן פרנסיסקו, קליפורניה. משהו בכל זאת הם הרוויחו משהותם ביוטה - האם מרי פראג כתבה ספר על חוויותיה - "My Life Among the Mormons".
כשחזרו לקליפורניה הפכה האם - הסופרת, למורה להיסטוריה בבית ספר תיכון לבנות, בסן פרנסיסקו והמשיכה ללמד שם במשך כחמישים השנים הבאות. היא אף כיהנה במועצת החינוך של סן פרנסיסקו.
אחת מבוגרות בית סיפרה של מרי פראג הייתה בתה פלורנס, שסיימה ללמוד שם ב-1883. הבת המשיכה ללמוד גם אחר כך וסיימה ב-1887 תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי והפכה למורה להיסטוריה ולאנגלית, בבית ספר תיכון, כמו אימה.
במרץ 1899, בת 33 נישאה פלורנס פראג לחבר הקונגרס הטרי, נציג קליפורניה לבית הנבחרים האמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית, ג'וליוס קאהן (1861–1924). קאהן היה עו"ד, יהודי אף הוא, שחקן תיאטרון לשעבר, שנולד בגרמניה והגיע לקליפורניה עם משפחתו, כשהיה בן חמש, בדיוק באותה שנה בה נולדה אשתו לעתיד.
בני הזוג קאהן שמרו על יהדותם ויהדות משפחתם, ושני בניהם זכו ל"בר מצווה", בקהילה רפורמית.
חברה בבית הנבחרים האמריקאי.
בנובמבר 1924, אחרי למעלה משני עשורים בבית הנבחרים הספיק ג'וליוס קאהן להיבחר לבית הנבחרים האמריקאי בפעם האחרונה, אך נפטר כעבור חודש, בטרם החלה תקופת כהונתו באופן רשמי. בפברואר 1925, בבחירות מיוחדות שנקבעו למילוי מקומו ניצחה אשתו פלורנס קאהן וב-4 במרץ 1925 נכנסה לתפקידה כחברת בית הנבחרים האמריקאי, נציגת מדינת קליפורניה מטעם המפלגה הרפובליקנית. היא הייתה בכך לאשה השביעית בלבד בתפקיד זה עד אותה עת, ובנוסף לכך גם האשה היהודיה הראשונה בתפקיד.
קאהן שבה וזכתה בבחירות שלאחר מכן, פעם אחר פעם עד 1936.
בתקופת כהונתה השנייה היא הספיקה לכהן כאשה הראשונה בוועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים, אותה וועדה שבעלה היה תקופה מסוימת יושב הראש שלה. באחת מתקופות הכהונה שלאחר מכן היא כיהנה גם כאשה הראשונה בוועדת ההקצבות, החשובה בוועדות בית הנבחרים האמריקאי.
קאהן, כמו בעלה לפניה הייתה ניצית בענייני החוץ של תקופתה ותמכה כמיטב יכולתה בחיזוקו של הצבא האמריקאי לקראת מלחמת העולם השנייה הממשמשת ובאה. אחת מאמרותיה המפורסמות ביותר הייתה: "מוכנות צבאית מעולם לא גרמה למלחמה, כמו שגם חוסר מוכנות צבאית מעולם לא הצליחה למנוע מלחמה" (Preparedness has never caused a war, nor has unpreparedness ever prevented one). היא גם הייתה מתומכיו העיקריים של ה-FBI בקונגרס, וידידה אישית קרובה של ג'יי אדגר הובר. הוא אף כינה אותה: "האמא של ה-FBI".
בין השאר, קאהן גם הייתה אחת התומכות בקונגרס האמריקאי בהקלת האיסור על שתיית אלכוהול בארצות הברית, משום שסברה שאין זה מתפקידה של הממשלה לדאוג לערכים אצל אזרחיה.
ב-1936 זכה הנשיא הדמוקרטי המכהן פרנקלין דלאנו רוזוולט, בניצחון סוחף וקאהן הייתה בין הרפובליקנים שהפסידו כתוצאה מכך. המועמד מולה, פרנק האבנר, רפובליקני לשעבר בעצמו, קיבל תמיכה, הן מהמפלגה הדמוקרטית והן מהמפלגה הפרוגרסיבית, וזכה. קאהן סיימה את כהונתה בבית הנבחרים ב-3 בינואר 1937.