הקריירה הפוליטית של לוקאס פרחה, וב-1818 הוא נבחר כיושב ראש הסנאט של אוהיו. ב-1819 ירש אותו בתפקיד זה אלן טרימבל, שבהמשך כיהן גם הוא כמושל אוהיו. בבחירות לנשיאות של 1820 הוא היה בחבר האלקטורים והצביע עבור ג'יימס מונרו. ב-1822 הוא נוצח בבחירות לסנאט המדינתי לגיסו לשעבר ויריבו הפוליטי ויליאם קנדל. זמן לא רב לאחר 1824 בנה לוקאס בית לבנים גדול שלושה ק"מ ממזרח לכפר פיקטון שבאוהיו, שנקרא "פריינדלי גרוב", שהיה למוקד הפעילות הפוליטית המקומית, ועומד על תילו עד היום.
ב-1824 התפטר לוקאס מתפקידו בסנאט המדינתי, והפך לפעיל במסע הבחירות של אנדרו ג'קסון. ב-בחירות לנשיאות של 1828 הוא היה בחבר האלקטורים והצביע בעד ג'קסון. ב-1828 הפסיד לוקאס שוב את מושבו בסנאט לקנדל. ב-1829 נבחר לוקאס מחדש לסנאט המדינתי, בבחירות מיוחדות שנערכו לאחר התפטרותו של קנדל, והוא נבחר שוב כיושב ראש הסנאט. ב-1831 הוא הפסיד בבחירות לבית הנבחרים של אוהיו, אך עד מהרה נבחר מחדש.
מושל אוהיו.
כתומך נלהב של המפלגה הדמוקרטית, שימש לוקאס כיושב הראש והנשיא של ועידת המפלגה הראשונה, שהתקיימה ב-1832. באותה ועידה נבחר לוקאס גם כמועמד לתפקיד מושל אוהיו, ובמערכת הבחירות, שהייתה קשה, הוא ניצח. במהלך תקופת כהונתו השנייה כמושל נוסד באוהיו מחוז לוקאס, שנקרא על שמו, כצעד התרסה נגד טריטוריית מישיגן, שטענה לשטחים סביב שפך נהר מאומי, ובכך עוררה את סכסוך הגבולות בין שתי המדינות, שכונתה , וכמעט וגרמה לשפיכות דמים.
מושל טריטוריית איווה.
בשנים 1838–1841 כיהן לוקאס כמושל הראשון של . במהלך כהונתו בתפקיד זה הוא הפגין שוב את נטייתו ליצירת עימותים עם מדינות אחרות, ועורר את העימות שכונה עם מיזורי. למעשה לא היה לוקאס המושל הראשון של הטריטוריה. ויליאם ב. קונוויי, מזכיר הטריטוריה שמונה על ידי הנשיא מרטין ואן ביורן, הגיע לאיווה שישה שבועות לפני לוקאס, ובכך נטל על עצמו את תפקיד המושל בפועל. בין לוקאס לבין קונווי נתגלעו חיכוכים על רקע כמה מההחלטות שקיבל קונווי בהיעדרו של לוקאס, והובילו ליחסים קשים בין השניים. לוקאס היה מסוכסך לעיתים קרובות עם בית המחוקקים של הטריטוריה. השימוש החופשי שהוא עשה בסמכותו להטיל וטו ונזיפותיו התכופות מעמדה מתנשאת כלפי המחוקקים הפכו אותו למטרה לחילופי מתקפות. קונוויי התלונן בפני הנשיא ואן ביורן שלוקאס ביצע "התערבות טורדנית, חסרת חן, עצבנית, רעת-לב ודוגמטית" כלפי בית המחוקקים. ואן ביורן והקונגרס הגיבו בהגבלת סמכות הווטו של מושל הטריטוריה ויכולתו להחליט על מינויים.
מותו.
רוברט לוקאס נפטר באיווה סיטי ב-7 בפברואר 1853. הוא נטמן בבית הקברות אוקלנד שבעיר. הבית שבו התגורר בשנות פרישתו שבאיווה סיטי, מוחזק על ידי המדינה כאתר היסטורי.
גסטרוטריכה
גסטרוטריכה או שעירי הבטן (שם מדעי: "Gastrotricha") היא מערכה המונה 800 מינים של בעלי חיים קטנים החיים באוקיינוסים, במקווי מים מתוקים ובחופים.
מאפיינים.
אורכם של הגסטרוטריכים 0.06 עד 3 מילימטרים. הגסטרוטריכים בעלי גוף דמוי סיכה בסימטריה דו-צדדית. הוא מכוסה בריסים שנמצאים בעיקר סביב הפה והגב. הגסטרוטריכים ניזונים מצורניות, חיידקים ופרוטיסטים. הגסטרוטריכים חסרי מערכת נשימה ומחזור דם, אך חלק מהגסטרוטריכים בעלי המוגלובין. הגסטרוטריכים הם הרמאפרודיטים, וחלק מהמינים מתרבים על ידי רביית בתולים, שבה הנקבה מטילה ביצים ומהן בוקעות גרסאות של הבוגר ללא שלב הזחל. תוחלת החיים של הגסטרוטריכים היא בין שלושה עד 21 ימים.
טקסונומיה.
הקשר של הגסטרוטריכים למערכות אחרות של בעלי חיים אינו ידוע: מורפולוגיה מצביעה על כך שהם קרובים למערכות גנתוסטומולידה ("Gnathostomulida"), גלגיליות ("Rotifera") ותולעים נימיות ("Nematoda"). אך מחקרים גנטיים מצביעים שהם קרובי משפחה של הקבוצות תולעים שטוחות ("Platyhelminthes"), אקדיסוזואה ("Ecdysozoa") ולופוטרוכוזואה
("Lophotrochozoa"). המערכה כוללת מחלקה אחת ובה שתי סדרות.
אב בית
מרכז ההדרכה של חברת החשמל
יוסוף אחמד
יוסוף אחמד (באנגלית: Yousef Ahmad; בערבית: يوسف أحمد; נולד ב-1955, בדוחה, קטר) הוא אמן קטרי, יועץ אמנות, אספן אמנות, סופר ומחנך בתחום האמנות. הוא היה מעורב בהתפתחות התרבותית של קטר ומייצג בקביעות את ארצו בביאנאלות ובאירועים בינלאומיים. עבודות האמנות שלו הוצגו ברחבי העולם. הוא מוכר בכינוי "הצייר של קטר".
ראשית חיו וחינוך.
אחמד נולד בנפת אל ג'סרה , פרבר של דוחה ויש לו שלוש אחיות ושני אחים. אמו הייתה מרים אל בייקר, ואביו, אחמד אל-חומאיד, עבד כצולל פנינים לפני שהצטרף לחברת הנפט קטר פטרוליום הממשלתית.
לקראת סיום לימודיו בבית הספר היסודי, משרד החינוך הקטרי החל להציע מלגות לאמנים קטרים, על מנת שיוכלו לצאת ללימודים בחוץ לארץ, בעיקר באירופה ובמזרח התיכון. הוא השלים תואר ראשון באמנות וחינוך באוניברסיטת חלוואן שבמצרים בשנת 1976. הוא למד באוניברסיטה אצל פרופסור גזביה סירי בחלק מתקופת לימודיו באוניברסיטה. הוא השלים תואר שני באמנות ממילס קולג' שבקליפורניה בשנת 1982.
קריירה כאמן.
יצירותיו תוארו כריאליסטיות, משום שהן מתעדות את הסביבה הקטרית המקומית ואת המסורות של תושביה. עם הזמן הוא עסק ביצירת ציורים מופשטים ייחודיים של קליגרפיה ערבית, אותם הוא פתח על ידי הפרשנות האישית שלו לכתב ערבי. משנת 1974, הוא השתמש בטקסטיל ביצירות האמנות שלו. היו אלה בעיקר בדים מיושנים, שלדעתו הם מייצגים את מה שלבשו אבותיו.
יוסוף אחמד ידוע במיוחד בהפקת יצירות בקנה מידה גדול, תוך שימוש במגוון רחב של צבעים וחומרים. נופי טבע שונים, כמו מדבריות, ביצות ובריכות, הם בדרך כלל הנושאים העיקריים של ציוריו. הוא אמר שנושאים כאלה משקפים את אל ג'סרה, השכונה שבה גדל. בשנת 1977 הוא הפך לאמן הקטרי הראשון שהציג תערוכת יחיד המוקדשת לאמנות הוריפיה huryfiyya art, בדוחא.
הוא לימד והרצה בנושא "הערכת אמנות" באוניברסיטת קטר יותר מעשרים שנה. בשנת 1986 הוא גם הוציא ספר, שנקרא Al-Funoon at-Tashkeeliyyah al-Mu'aasirah fee Qatar (אמנות עכשווית בקטר), בו הוא מתעד אמנים, ארגונים ומוסדות חלוצים באותה תקופה.
קריירה בממשלת קטר.
לאחר סיום לימודיו מונה לראשונה למנהל אגף התרבות והאמנות במשרד ההסברה של ממשלת קטר.
בזמן שלימד באוניברסיטת קטר, אחמד פגש את השייח חסן בן מוחמד בן עלי אל תאני . הוא עבד אתו באיסוף יצירות אמנות ערבית משמעותיות מקטר ומחוצה לה. פעילות זו הובילה להקמת המוזיאון האוריינטלי בשם .
זכויות להט&quot;ב בבחריין
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בבחריין מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. בעוד כי פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה הועברה אי-הפללה בשנת 1976, זוגות חד מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן ההכרות המשפטיות הזמינות לבני זוג הטרוסקסואלים.
מעמד בחוק.
בחריין החליטה על איסור פלילי הראשון שלה על הומוסקסואליות, המוגדרת כמעשי סדום, על ידי בריטניה, אשר הטילה חוק דומה בכל אחת מהמושבות שלה.
חוק עונשין חדש נחקק במרץ 1976, וביטל את חוק העונשין של המפרץ הפרסי שהוטל על ידי בריטניה. חוק העונשין החדש אינו אוסר על פעולות הומוסקסואליות פרטיות ולא מסחריות בין מבוגרים בהסכמה. ישנם עוד כמה חלקים בחוק העונשין שניתן להשתמש בהם נגד להט"בים.
בספטמבר 2013, הוכרז כי כל מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ הסכימו לדון בהצעה להקים צורה כלשהי של בדיקות, על מנת לאסור על הומוסקסואלים להיכנס לכל אחת מהמדינות.
בשנת 2008, דרשו חברי הגוש הפרלמנטרי אל מנבר לדיכוי חריף יותר נגד מקיימי יחסי מין חד מיניים. הממשלה מתבקשת לערוך מחקר רשמי על בעיית המעשים המיניים החד מיניים וכיצד להילחם בהם בצורה הטובה ביותר.
נראה שהדיכוי הממשלתי נגד ההלבשה המוגדרת כהומוסקסואלית החלה שנה לאחר מכן. בשנת 2009, שני זרים אסיתיים נידונו לשישה חודשי מאסר, עם עבודת פרך, ולאחר מכן גירוש בגין הצעת יחסי מין עם משרדי משטרה סמויים בתמורה לכסף במספרה לגברים.
בפברואר 2009, גבר בן 39 נידון לחודש מאסר בגין לבישת בגדי נשים בפומבי. ב-2011 פשטה המשטרה על מסיבה שתוארה בעיתונות כטקס חתונה חד מיני.
הצעות חוק אחרות תלויות ועומדות יאסרו במפורש על זרים להט"בים להיכנס לממלכה או לקבל אישורי שהייה, כמו גם תוכניות להורות למורים לילדים בסימני אזהרה ברורים של הומוסקסואליות או התלבשות, כך שניתן יהיה להעניש את הילדים.
החל משנת 2014, בחריין מתירה ניתוחים לשינוי מין. עורכת דין מקומית בשם פוזיה מוחמד ג'נאהי עובדת עבור לקוחות טרנסג'נדרים, ומנסה לקדם את שיפור מעמדם.
חופש הביטוי.
לעיתונות בבחריין, מאז שנות ה-90, הותר בדרך כלל לדון בנושא הומוסקסואליות, מבלי להיענש על ידי הממשלה. בתחילה התמקד הדיון באנשים ובאירועים המתרחשים מחוץ לבחריין, במיוחד בתחום הבידור או מגפת האיידס - HIV.
בשנת 2001, העיתון "אל-מיטאק" בשפה הערבית יצר מחלוקת לאומית כשהיה לעיתון הראשון שדן בהומוסקסואליות בבחריין.
קהילה.
אוכלוסיית בחריין היא תערובת מגוונת מבחינה תרבותית של אזרחים ועובדים זרים ממדינות רבות ושונות. זה משפיע על האופן שבו קהילת הלהט"ב נוטה לתפקד בתוך האי.
עובדים זרים להט"בים נוטים להתרועע עם עובדים זרים אחרים החולקים את אותה שפה, אם לא לאום. בתור לא אזרחים, הם לא באמת יכולים להשפיע על מדיניות האי.
בקרב אזרחי בחריין, מידת הפתיחות שהם להפגין לגבי נטייתם המינית או הזהות המגדרית שלהם קשורה רבות למידת המסורת או המודרניות של משפחתם.