בית הכנסת של האדמו"ר מהוסיאטין שוכן ברחוב ביאליק 19 בתל אביב. ידוע גם כבית שרייבמן.
היסטוריה.
הבית, בן קומה אחת, נבנה על שטח קרקע שהיה בבעלותו של הסופר ש. בן ציון. בתחילת שנות ה-20 רכשה חוה שפירא את הקרקע ויזמה את בניית הבית, בתכנונו של האדריכל יוסף ברלין. באמצע שנות ה-20 שכר את הבית ד"ר גרהרד שרייבמן, שהקים בו סנטוריום. השכן חיים נחמן ביאליק, שהתגורר בבית ממול, חידש עבורו את המילה "מבראה".
בשנת 1931 רכש את הבית אפרים ישמעלוף, איש עסקים אמיד שהקים מלון מפואר ברחוב אלנבי. הוא טיפח את הבית והוסיף בחצרו האחורית בריכת נוי ובוסתן. את חדרי הבית פיארו ציורי קיר נאים, בפינותיו נקבעו עמודים יווניים ומרצפות פרחוניות עיטרו את הכניסה לבית ואת חדריו.
בשנת 1937 עלה לארץ ישראל האדמו"ר רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין ובחר להתיישב בתל אביב בנימוק כי "בעיר יהודית זו אין צריחי כנסיות ולא נשמעים בה פעמוניהן". הוא שכר את "בית שרייבמן" בדמי מפתח והסב אותו לבית כנסת ובו אולם תפילה גדול וחדרים נלווים וכן שימש לדירתו הפרטית. מאז הפך הבית למרכז חסידות הוסיאטין בישראל. לאחר פטירתו, בשנת תש"ט (1948), מילא את מקומו חתנו הרב יעקב פרידמן. הוא התגורר במקום עד לפטירתו, בשנת תשי"ז (1956), ואת מקומו מילא בנו הרב יצחק פרידמן. עם השנים התדלדלה האוכלוסייה הדתית באזור ופעילות בית הכנסת דעכה, הבניין הוזנח וציורי הקיר בקירות הפנימיים התפוררו.
המאבק על הבית.
בשנות ה-70 ביקשו בעלי הנכס להביא להוצאתם של חסידי האדמו"ר מהוסיאטין מהבניין. בתביעה שהוגשה לבית המשפט נטען כי על פי חוק הגנת הדייר, לאחר פטירתם של דיירי הבית אדמו"רי הוסיאטין, השימוש בנכס על ידי המתפללים הוא בלתי חוקי.
באותה תקופה רכש היזם החרדי אלכסנדר שוב שליש מהנכס והתחייב להותיר על כנו את בית הכנסת שבקומת הקרקע, על שמו של האדמו"ר מהוסיאטין. לאחר פטירתו ירש בנו חיים שוב את חלקו. בשנת 1984 החזיקו בבניין מלכה אשר (בהמשך עבר חלקה לבנה אפרים אשר ולבתה עדנה רוזנשיין), אלכסנדר שוב ובן ציון איסמעילוף. בתחילת 1988 החליט בית המשפט על חלוקה בעין של המבנה בין שלושת השותפים. לאחר מכן רכש מר שוב את חלקו של איסמעילוף במבנה עבור שבעה מילדיו.
הבעלים תכננו להרוס את הבית ולהקים במקומו בניין קומות או לחלופין מלון בוטיק. אולם עיריית תל אביב החליטה שהבניין מיועד ל"שימור מחמיר" אשר מתיר לשפץ את הבניין הקיים ולבנות עליו קומה אחת נוספת בלבד. בשנת 2009 הגישו בעלי הנכס תביעה נגד עיריית תל אביב בסך 23.6 מיליון שקל בטענה שתוכנית השימור פוגעת בזכויות הקניין והשימוש בנכס. מחלקת השימור של עיריית תל אביב הגיעה להסכם עם הבעלים כי הם ישקיעו על חשבונם בשיקומו ושיפוצו של הבניין תמורת מימוש הנכס כבניין מגורים. הבעלים פוצו על ידי העירייה ב-20 מיליון שקלים. בתגובה הקימו מתפללי בית הכנסת ועד פעולה נגד סילוקם מהמקום וסגירת בית הכנסת. בהמשך הוכרז המבנה כמבנה מסוכן והמתפללים פונו ממנו. משנת 2016 ועד 2018 נוהלו הליכים משפטיים בין אחת הבעלים לבין השאר, וסיכומו של דבר, בית המשפט הורה על פירוק השיתוף ואישור הסכם המכר של הנכס לאחדים מן הבעלים. לאחר סיום המשפט, הוציאו הבעלים היתר בניה שעיקרו שינויים פנימיים בקומת הקרקע, תוספת מרתף, תוספת של קומה א' והתקנת מעלית. הבעלים הצהירו בעת המשפט כי בכוונתם להרחיב את הבית על פי היתר הבניה ולמכרו לאחר מכן.
תקן היררכיית מערכת הקבצים
תקן היררכיית מערכת הקבצים (באנגלית: Filesystem Hierarchy Standard ובקיצור FHS) במערכות הפעלה מבוססות לינוקס, מגדיר את מבנה והיררכיית התיקיות, ותוכן הקבצים שבהם. התקן הוא ביסוס והרחבה של מערכת הקבצים של מערכת ההפעלה BSD. הוא מתוחזק על ידי קרן לינוקס וגרסתו הנוכחית היא 3.0, אשר הוכרזה ב־3 ביוני 2015.
מבנה התיקיות.
תיקיית השורש בלינוקס נקראת root ומסומנת בלוכסן ימני /. בתיקיה זו קיימות כל שאר התיקיות המרכיבות את כלל המערכת.
תוכן התיקיות.
/ - שורש המערכת.
תיקיית בסיס עץ התיקיות. מורשה לכתיבה או מחיקה עליו רק על ידי המשתמש root שססמתו היא ססמת המערכת.
תיקיית הבית של המשתמש root. ניתנת לצפייה כתיבה ומחיקה רק על ידי המשתמש root שססמתו היא ססמת המערכת.
מכילה קובצי פקודות מסוף בינריים הניתנים להרצה. המדובר בקבצים המיועדים לשימוש כל המשתמשים כגון ls, cp, grep, ps ו־ping, הקיימים במערכת כברירת מחדל אף ללא פעולת התקנה מצד המשתמש. במידה ויש משתמש בודד למערכת (מלבד root, שאינו נחשב) עשויים להתווסף קובצי פקודה נוספים.
מכילה קובצי פקודות מסוף בינאריים הניתנים להרצה. המדובר בקבצים המיועדים לשימוש על פי רוב על ידי מנהל המערכת לשם תחזוקת המערכת. דוגמות לקבצים אלו הן הפקודות iptables, reboot, fdisk, ifconfig ו־swapon. אין הכוונה כי התיקייה היא הקובעת את רמת ההרשאה אלא כך מסודרות הפקודות מלכתחילה.
מכילה ספריות בשימוש התוכניות הנמצאות ב־/bin וב־/sbin.
מכילה קבצים בינאריים, ספריות, תיעוד ומקורות קוד לתוכניות
תיקיות משנה חשובות בתיקיה זו:
מכילה יישומים מסַפָּקי תכנה חיצוניים, המותקנים בתיקייה עצמה או בתיקיית משנית שלה.
מכילה קובצי הגדרות הדרושים לתוכניות המערכת. בנוסף מכילה קובצי מעטפת של תסריטים הנוגעים לצורת הפעלת וכיבוי תוכניות במערכת, דוגמת הקובץ fstab, המכיל מידע אודות מערכות קבצים כגון CD-ROM, החסנים ניידים, ונקודות העגינה שלהם.
מכילה קבצים הנוגעים להתקנים ורכיבים המוצמדים למערכת, אם ברמה הפיזית כהתקני USB ואם ברמת התכנה כמסופי tty. הסיבה לשילוב שני סוגי הרכיבים בתיקייה אחת היא, כי במערכות לינוקס גם התקנים פיזיים מטופלים כקבצים ולכן גם כונן פיזי יטופל כקובץ.
תיקייה זו הנה מערכת קבצים המכילה מידע אודות תהליכים הרצים בליבת המערכת. המערכת מורכבת מתיקיות אשר שם כל אחת ואחת הוא "מזהה תהליך" וכל אחת מהן מכילה את המידע המסוים אודות התהליך. בנוסף מכילה מערכת הקבצים קובצי מידע נוספים אודות משאבי המערכת כגון uptime. ניתן בצפייה בתיקיה זו ללמוד על המערכת הרצה.
מכילה קבצים המשתנים תוך כדי פעולת המערכת. אין מדובר בהכרח בקובצי משתנים במובן התכנותי, אלא בקבצים שונים המשתנים בעת פעילות המערכת. דוגמות לקבצים בתיקייה זו הם קובצי יומן של המערכת (log), קבצים משתנים השייכים לתוכניות (lib), קובץ תור הדפסה (spool), קובצי נעילת קבצים (lock), קובצי דוא"ל (mail) וקבצים זמניים הנותרים לאחר אתחול (tmp).
מכילה קבצים הקשורים למנהל האתחול. כולל את קובצי GRUB, ו־vmlinux.
מכילה מידע השייך לשירותים מסוימים על פי השירות.
תיקייה זו מכילה קבצים זמניים הנוצרים על ידי המערכת והמשתמש. כל אלו נמחקים בזמן אתחול, בניגוד ל־/var/tmp, בה הם נשארים לאחר אתחול.
תיקייה זו מכילה את קובצי המשתמש הפרטיים הנוצרים על ידו. כוללת את כל התיקיות הנמצאות בשימוש רגיל כגון "שולחן עבודה" “מסמכים" “הורדות" וכדומה. קובצי משתמש מסוים מכונסים בתיקיית בת ב־/home הנושאת את שמו. במידה ויש מספר משתמשים כל אחד יקבל תיקייה פרטית בעלות הרשאות ייחודיות אליו.
תיקייה המיועדת לעגינה זמנית של מערכות קבצים המיועדת לשימוש המנהל.
media.
מיועדת לעגינת מדיה נתיקה, כגון נגני מדיה, כונני CD-ROM, החסנים ניידים, כוננים קשיחים חיצוניים, ומערכות קבצים נוספות.
lost+found.
בתיקיה זו מאוחסן מידע שקיים על המערכת בעת קריסתה, או במצב של אי ניתוק התקנים לפני כיבוי מערכת.
הפיגוע בקפה מומנט
הפיגוע בקפה מומנט היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני בבית קפה במרכז העיר ירושלים, אשר התרחש ב-9 במרץ 2002, במהלך האינתיפאדה השנייה, ובו נרצחו 11 אזרחים ישראלים, ו-65 נפצעו.
הפיגוע.
במוצאי שבת, 9 במרץ 2002, בסביבות השעה 22:30 בערב, נכנס מחבל מתאבד פלסטיני ל"קפה מומנט", בית קפה בשכונת רחביה בירושלים, השוכן בפינת דרך עזה ושדרות בן מיימון, כ-50 מטרים ממשכנו הרשמי של ראש ממשלת ישראל, ואשר נחשב לאחד ממוקדי הבילוי הפופולריים בירושלים. באותו הלילה הייתה מול בית ראש-הממשלה הפגנה של תנועת שלום עכשיו, על רקע תקופת הפיגועים הקשה - ובדרישה לנהל משא ומתן עם הפלשתינאים, כך שבנוסף לאבטחת בית ראש-הממשלה נוספה גם אבטחה שקבועה לאירועים כגון זה – ובאותו הלילה היו מספר רב של שוטרים שנכחו בקרבת מקום, ולמעשה דרכם גם עבר המחבל אשר הגיע מכיוון כיכר צרפת. מיד לאחר כניסתו למתחם ובדלת הכניסה לבית הקפה, המחבל המתאבד פוצץ מטען חבלה רב עוצמה שהוחבא מתחת לבגדיו. הוא לבש מעיל עור של אופנוענים והיו לו עיניים בהירות – וכך הצליח להיטמע היטב בסביבה. כתוצאה מהפיצוץ, אשר הרס את חלקה הפנימי של המסעדה כמעט לחלוטין, נהרגו באופן מיידי 11 אזרחים ישראלים, ונפצעו 54 בני אדם, 10 מהם במצב קשה.
חקירת הפיגוע.
גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור האסלאמי "חמאס", נטלו אחריות לפיגוע.
ב-17 באוגוסט עצרו גורמי הביטחון הישראלים חוליית מחבלים, רובם תושבי אזור מזרח ירושלים, אשר השתייכו לתנועת החמאס. בתוקף מעמדם כתושבי קבע בישראל, הם החזיקו בתעודות זהות כחולות, דבר שאפשר להם לעבוד בישראל, ולהסתובב באורח חופשי, בלי שייחשדו.