בראנד החל את הקריירה שלו ברדיו בשנת 2002, כשהנחה תוכנית ביום ראשון אחר הצהריים ביחד עם מאט מורגן בתחנת רדיו שנקראת "London's Indie Rock station Xfm". הוא פוטר מהנחיית התוכנית לאחר שקרא לקהל חומרים פורנוגרפיים בזמן השידור.
בראנד הנחה ביחד עם מאט מורגן את "The Russell Brand Show" שהחלה לשודר באפריל 2006 בתחנה 6Music של ה-BBC.
בנובמבר 2006 עברה לרדיו 2 של ה-BBC בעקבות הפופולריות שצברה.
בתוכנית ששודרה ב-18 באוקטובר 2008, ראסל הנחה את התוכנית ביחד עם ג'ונתן רוס. השניים התקשרו לשחקן אנדרו סאקס (שגילם את דמותו של מנואל בסדרה המלון של פולטי), עמו נקבעה שיחה טלפונית, אך הגיעו למשיבון. הם השאירו ארבע הודעות, בהן התבדחו על חשבונו של סאקס ודיברו על יחסי מין בין בראנד לנכדתו של סאקס, ג'ורג'ינה ביילי. שני המגישים הושעו מה-BBC לאחר המקרה שעורר סערה, ובראנד למעשה התפטר מהתוכנית.
בראנד חזר לרדיו באופן חד פעמי כאשר שידר ביחד עם נואל גלאגר תוכנית על כדורגל, ב-19 באפריל 2009 עבור talkSPORT.
כתיבה.
מאז מאי 2006, בראנד כותב טור עבור העיתון הגרדיאן, שעוסק באהבתו לקבוצת הוסטהאם יונייטד ולכדורגל אנגלי בכלליות. אוסף של הטורים פורסם ב-15 בנובמבר 2007 בספר שנקרא "Irons in the Fire".
אוסף שני של הטורים פורסם ב-16 באוקטובר 2008 ונקרא "Articles of Faith". הספר גם כלל ראיונות שעשה בראנד עם נואל גלאגר, ג'יימס קורדן ודייוויד באדיל על כדורגל.
האוטוביוגרפיה של בראנד, "My Booky Wook" פורסמה ב-15 בנובמבר 2007 והפכה לפופולרית וזכתה לשבחים מצד מבקרים.
חיים אישיים.
בשנים 2010–2012 היה נשוי לזמרת האמריקאית, קייטי פרי. ב-2017 נישא לבלוגרית הסקוטית והמסעדנית לשעבר, לורה גלאגר, לאחר כשנתיים של זוגיות, להם בת שנולדה ב-2016 ובת שנולדה ב-2018.
בסוף שנת 2011 הפך לטבעוני. הוא אוהד של קבוצת הכדורגל האנגלית וסטהאם יונייטד, הוא ואף כתב טור לעיתון "הגרדיאן" אודותיה ואודות נבחרת אנגליה.
בראנד ידוע בסגנון לבוש מוחצן. בנוסף הוא ידוע במגוון שערוריות שיצר ונכתבו עליו בתקשורת הבריטית.
ב-2010 סיפר שהוא עושה מדיטציה טרנסצנדנטלית. בנוסף, הוא נמשך לרוחניות נוצרית, ומדי יום אומר את "תפילת האדון" כדי לחוות התעלות שמיימית עם ישו.
החל משנת 2014 החל להעלות בערוץ ה-YouTube שלו סרטונים פוליטיים בהם הוא בין השאר גם מדבר על החרמת ישראל ועל החרמת חברות ובנקים בעולם שנותנים שירותים לחברות ישראליות, "הכוח והכסף של ישראל גורמים לכך שהיא מסרבת לסיים את הכיבוש הלא-חוקי". ב-2019 בראנד לקח חלק במכתב מפורסמים שנשלח לעיתון "אינדפנדנט", ובו הוא מגנה את ההתקפות של ישראל וצה"ל ברצועת עזה, וקורא להפסיק את ה"קטל האכזרי והמאסיבי שמתרחש נגד משפחות בעזה, כשלרבים ממשפחות הפליטים הללו יש גם ילדים".
אמנון קפליוק
אמנון קָפֶּלְיוּק (22 בדצמבר 1930 – 26 ביוני 2009) היה עיתונאי ומזרחן ישראלי, ממייסדי ארגון "בצלם".
ביוגרפיה.
נולד בירושלים כבן הבכור מבין שלושה ילדים למנחם קפליוק, מזרחן ועיתונאי בעיתון "דבר", שעסק בתרגום מן הספרות הערבית, וליוכבד לבית ליפמנוביץ, מזכירה בוועד המרכזי של ההסתדרות הרפואית בישראל. עיסוקיו של מנחם קפליוק עיצבו את עולמו הרוחני של בנו.
ב-1953 החל קפליוק לעבוד בעיתון "דבר". שנתיים לאחר מכן עבר לעבוד בעיתון "על המשמר", והתמחה בסיקור העולם הערבי. בזכות דרכונו הצרפתי הצליח קפליוק להגיע למדינות רבות בעולם. בשנת 1982, במהלך מלחמת לבנון הראשונה, ראיין קפליוק בביירות את יושב ראש אש"ף, יאסר ערפאת, כאשר היה הדבר אסור על ישראלים. בעיתונו של קפליוק, על המשמר, סירבו לפרסם את הריאיון, והוא הצטרף לידיעות אחרונות. בדצמבר 1985 הורשע קפליוק בשתי עבירות של כניסה לירדן ללא היתר. קפליוק היה העיתונאי הישראלי הראשון במוסקבה, שם סיקר את נפילת מסך הברזל. הוא שימש כשליח ידיעות אחרונות לברית המועצות משנת 1988 ועד שנת 1993.
את הדוקטורט במזרחנות סיים קפליוק בסורבון שבפריז. קפליוק נמנה עם מייסדי ארגון "בצלם" והיה פעיל במשך שנים בהנהלת הארגון. בנוסף שימש קפליוק במהלך השנים ככתב בעיתונים הצרפתיים "לה מונד" ו"לה מונד דיפלומטיק". ספריו של קפליוק עוסקים בפוליטיקה הישראלית ובסכסוך הישראלי־ערבי. קפליוק היה מזוהה בדעותיו השמאלניות ובקשריו עם ראשי אש"ף, ובהם ערפאת. הוא היה העיתונאי הישראלי הראשון שביקר בארצות ערביות שישראלים לא ביקרו בהן לפניו.
קפליוק נפטר בגיל 78 מסיבוך שלאחר ניתוח. הוא הותיר אחריו את אלמנתו, פרופ' אולגה קפליוק, מומחית בעלת שם עולמי לשפות שמיות, שתי בנות וארבעה נכדים. ב־28 ביוני 2009 נטמן קפליוק בהר המנוחות שבירושלים. אחיו, עודד קפליוק, הוא סופר, מפיק ובמאי של סרטי תעודה ותדמית.
קישורים חיצוניים.
מבחר מאמרים פרי עטו:
תולדות המיתוסים
תולדות המיתוסים (באנגלית: A Short History of Myth) הוא ספר שכתבה קארן ארמסטרונג בשנת 2005. הספר תורגם לעברית בידי דרורה בלישה ויצא לאור בישראל בהוצאת פן באותה שנה (2005).
ארמסטרונג טוענת בספר כי בני האדם מייצרים מיתוסים מאז ומתמיד. היא מתארת את התפתחות המיתוסים מהתקופה הפלאוליתית ועד התקופה המודרנית תוך השוואת מיתוסים דומים בתרבויות שונות. היא מציגה התפתחות של מיתוסים בתקופות השונות ומדגישה את השינוי שחל בהם עם הזמן. לדעתה גם התפקיד של המיתוסים משתנה בתקופות הזמן השונות עד כדי ירידת קרנם בתקופתינו. ארמסטרונג בוחנת את מושג המיתוס, כיצד הוא התפתח ולמה זקוקים לו. התיאור של ארמסטרונג בספר איננו כולל את התיאור המלא של המיתוסים ואלה מוצגים רק בחלקם ולפעמים רק נרמזים במהלך הדיון.
בספר נסקרות המיתולוגיות לפי חלוקת הזמן הבאה:
במאה השש עשרה קמה תרבות חדשה מדעית, כלכלית, טכנולוגית. תרבות יעילה שהמיתה את המיתוסים. אנשים החלו חשים תחושה של ניכור ושל חרדה ולאנשים לא נותרה דרך להתמודד עם מצבים קשים. ההתפתחות הטכנולוגית לא הביאה עמה התקדמות רוחנית מקבילה. התחליף של ימינו למיתוס, נמצא לדעת קארן אמסטרונג בספרות. הנובלה או כל עבודת אמנות גדולה היא התחליף למיתוס.
נובלה (מאיטלקית: novella) היא סוגה ספרותית בספרות הפרוזה. נובלה מוגדרת בעיקר לפי אורכה: היא ארוכה מסיפור קצר וקצרה מרומן. נובלה היא לרוב סיפור קצר ומרוכז, שעלילתו מתרחשת במקום אחד, נמשכת לאורך תקופת זמן קצרה וסובבת סביב ציר מרכזי אחד. האמנים והסופרים היצירתיים מחליפים בתקופה המודרנית את המנהיגים הדתיים עם ידע מיתי ועם תובנה רעננה לעולמנו האבוד והפגוע.
המערכה על המים
אחי הדוב
אחי הדוב (באנגלית: Brother Bear) הוא סרט הנפשה של חברת וולט דיסני שיצא לאקרנים בשנת 2003, בה גם היה מועמד לזכייה באוסקר לסרט ההנפשה הטוב ביותר.
עלילה.
הסרט מספר על שלושה אחים: סיטקה, דינאהי, וקינאי, המתגוררים בכפר קטן בצפון אמריקה. כל תושב בכפר, בעת הגיעו לגיל 13, מקבל טוטם המסמל משהו שאתו הנפש צריכה ללכת לפי הטוטם. סיטקה, האח הגדול, קיבל את טוטם העיט המסמל הדרכה ומנהיגות, דינאהי קיבל את טוטם הזאב המסמל חכמה, אך כשהגיע תורו של קינאי, האח הקטן, הוא קיבל את טוטם הדוב המסמל אהבה. סיטקה ודינאהי נהנו מהגורל שהועיד להם הטוטם, אך קינאי, ששנא דובים, לא קיבל את התפקיד בכבוד. טננה מנהיגת הכפר הכריחה את קינאי להיות עם הטוטם גם אם הוא אינו רוצה.
לאחר זמן קינאי רודף אחרי דוב גריזלי שגנב מהם דגים. סיטקה ודינאהי מנסים להציל את קינאי. הם מצליחים לבסוף, אבל סיטקה נהרג. לאחר כינוס לזכרו של סיטקה קינאי הורג את הדוב כנקמה. אך קינאי נלקח על ידי רוחו של אחיו אשר הופכת אותו לדוב גריזלי צעיר על מנת לתקן מה שעשה. קינאי התחבר עם להקת דובים אשר בה חבר גם קודה, גור דובים וחברו הטוב ביותר של קינאי הדוב. קודה מלמד את קינאי על ההנאה שבחיי הדוב. בסוף קינאי מגלה שהדובה שהרג היא בעצם אימו של קודה ומצטער על מעשיו. עברו ימים ודינאהי עוקב אחר הדוב שהרג את סיטקה. אך אינו יודע שקינאי הפך לדוב ומשוכנע שהדוב (קינאי) הרג את קינאי, ומנסה להורגו. בסופו של דבר דינאהי תופס את קינאי ומתכוון לפגוע בו אך רוחו של קינאי עלתה לשמיים וקינאי חזר להיות בן אנוש. קינאי מבין שקודה זקוק לו, וסיטקה, החזיר את קינאי להיות דב. דינאהי הבין שהטוטם הפך את קינאי למקום שהנשמה הובילה אותו, וביחד עם להקת הדובים כל תושבי הכפר והדובים התאחדו יחדיו וחיו כמשפחה אחת.
מדבבים.
וכן יסמין עיון, מיקי ילון, עמי מנדלמן, מומי לוי ואחרים...
שירים.
את שירי הסרט עיבדו ושרו פיל קולינס ומארק מנסינה. בגרסה העברית דובבו השירים על ידי הזמר רמי קלינשטיין.
סרט המשך.
בשנת 2006 יצא סרט המשך אחי הדוב 2 שיצא ישירות לווידאו.
עלילת הסרט.
הסרט מתחיל בחלום שחלם קנאי - כשהוא היה ילד הייתה לו חברה בשם ניטה והם שיחקו בקרח. אך בזמן שהם שיחקו, הקרח נשבר, ניטה נפלה למים. קנאי הציל אותה והביא לה קמע.
הסרט ממשיך ביום חתונתה של ניטה עם טיוקי. ממש לפני שהתחתנו, האדמה נפתחה לשתיים בינה לבין טיוקי והפרידה ביניהם. ניטה הולכת למכשפה ושואלת איך תוכל להתחתן, והמכשפה עונה ללכת עם קנאי למקום שבו נתן לה את הקמע ושם לשרוף את הקמע. לכן, המכשפה העניקה לה את היכולת לדבר עם דובים כדי שהיא תוכל תבוא איתו לשרוף את הקמע.
ניטה וקנאי נפגשו והתחילו ללכת אל המקום שהוא הביא לה את הקמע.
במהלך המסע שלהם קנאי התחבר לניטה ופחות שם לב לקודה. וקודה נעלב ממנו ואפילו ניסה לברוח מכיוון שהוא הרגיש שקנאי שכח אותו.
בסוף הסרט ניטה לא רצתה להיות בת אדם מכיוון שאהבה את קנאי יותר מטיוקי, אז הרוחות הפכו אותה לדובה והיא וקנאי התחתנו.
החלל הקיברנטי