הדיוויזיה הייתה מעורבת בעיקר בהשמדת החיילים הגרמנים שנותרו מאחור בערי נמל במערב צרפת כמו לוריאן, סן-נאזר, רואן ולה רושל בעקבות הנסיגה בקיץ 1944, דיוויזיית הרגלים ה-66 החליפה את דיוויזיית הרגלים ה-94 מהשליטה בברטאן ואזור הלואר ב-29 בדצמבר 1944, ושיתפה פעולה גם עם הכוחות הצרפתיים. ה-66 ביצע את מטרתו על ידי הטרדת מתקנים גרמניים, ביצוע התקפות אובייקטיביות מוגבלות והפעלת משימות סיור לאיסוף מודיעין. לשימוש בהפגזות ארטילריה עמדות גרמניות רבות גם היה חלק מרכזי בהתקדמות ה-66 דרך האזור. מתקפה גרמנית כבדה ליד לה קרואה נהדפה ב-16 באפריל 1945 וכמה עמדות אויב מבוצרות נלקחו מ-19 עד 29 באפריל 1945 בסדרה של התקפות נגד. החיילים הגרמנים הנותרים נכנעו לקציני דיוויזיית הרגלים ה-66 ולפקידים צרפתים בבית קפה קטן ליד Cordemais ב-8 במאי 1945.
ב-14 במאי 1945 קיבלה הדיוויזיה פקודות לשמש כחיל כיבוש בגרמניה, ובעקבות כך יצאה למסע של 700 מייל לתוך גרמניה, שם כבשו הפנתרים השחורים 2,400 מייל רבועים של שטח ואת העיר קובלנץ. ככוח ביטחון, הופקדה הדיוויזיה על הקמת ממשל צבאי ושליטה בכל ענייני גרמניה. המשימות כללו שחרור שבויי מלחמה, ביצוע מלאי של תחמושת ואספקה וארגון אזרחים. לאחר שבילתה בגרמניה, חזרה הדיוויזיה ה-66 לחוף הצרפתי כדי לסייע בנסיגה של בעלות הברית מהזירה האירופית. במהלך תקופה זו שונה הרכב הדיוויזיה עם תחילת תהליך ההשבתה, עד שחזרה לארצות הברית והושבתה רשמית ב-27 באוקטובר 1945.
ערן פישר
ערן פישר (נולד ב-1971) הוא חוקר ישראלי בתחום התקשורת ומכהן כפרופ' חבר במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה.
פישר נולד לרינה, ילידת בולגריה (מורה למלאכה) ולקרול, יליד רומניה (גרפיקאי). נולד וגדל בחולון. לפישר אחות אחת.
למד בתיכון קוגל וסיים בשנת 1989.
בשנים 1994–1996 למד לתואר ראשון בחוג למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנים 1997–1999 למד לתואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטה בן-גוריון. את עבודת המ.א. שעסקה בסדרת הטלוויזיה "תקומה" ומשבר הזהות בישראל, כתב בהנחייתם של פרופ' אורי רם ופרופ' ישי טובין.
לאחר סיום התואר השני נסע לארצות הברית, וסיים ב-2008 תואר שלישי בניו סקול, בניו יורק. עבודת הדוקטור שלו עסקה במגזינים מקוונים והשיח על טכנולוגיה בחברה פוסט פורדיסטית, והיא נכתבה בהדרכתם של פרופ' פאולו קרפיניינו, פרופ' אורי רם, פרופ' ג'פרי גולדפארב ופרופ' .
בשנת 2012 החל לעבוד כמרצה באוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2021 התמנה כפרופסור חבר, ומאז הוא גם מכהן כראש המחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
מחקרו.
פישר עוסק בחברת המידע, בהשפעות הטכנולוגיה על היחסים החברתיים בחברה בת-זמננו, בתרבות האלגוריתמית, ברגולציה של המדיה החברתית, ובהתאגדויות במגזר ההייטק.
חיים אישיים.
פישר הוא אב לשלושה. מתגורר בתל אביב.
פרסומיו.
מבחר ממאמריו.
פישר כתב כ-40 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים. להלן מבחר מהם:
קורפוס השריון השני (ארצות הברית)
בשיר בשיר
בשיר בשיר (נולד ב-1976) הוא חוקר תיאוריה פוליטית מודרנית בתחום מדע המדינה, מכהן כפרופסור חבר במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה. במקביל, הוא עמית מחקר בכיר במכון ון ליר בירושלים.
ביוגרפיה.
בשיר נולד בסח'נין לפאוזיה וברכאת. התחנך בבית ספר תיכון סח'נין (התיכון היחיד שהיה קיים אז ביישוב).
לאחר סיום התיכון, עבר לירושלים ולמד לתואר ראשון בחוג למדע המדינה ובמחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים תואר ראשון ב-1998.
בשנים 1999–2000 למד לתואר שני במחלקה לממשל בבית הספר לכלכלה של לונדון (The London School of Economics and Political Science - LSE).
בשנים 2001–2006 למד לימודי תואר שלישי באותו מוסד. עבודת הדוקטור שלו עסקה בדמוקרטיה דיונית (דליברטיבית), חוסר צדק היסטורי, והפוליטיקה של פיוס, ונכתבה בהדרכת ופרופ' .
עם סיום לימודיו חקר והרצה בכמה מוסדות אקדמיים: בשנים 2005–2006 היה מרצה-אורח בקנדה, ב, בשנים 2006–2009 שהה באוניברסיטה העברית, בשנים 2010–2011 היה עמית באוניברסיטת סירקיוז, בארצות הברית, ובשנים 2012–2016 לימד במרכז ללימודי המרכז הקרוב של אוניברסיטת בריגהם יאנג (בירושלים).
בשנת 2012 החל לעבוד כעמית מחקר במכון ון ליר בירושלים, ובהמשך (ב-2018) התמנה לעמית מחקר בכיר שם.
בשנת 2016 התקבל כחבר סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה, ב-2019 התמנה שם לפרופסור חבר, ובשנים 2020–2021 כיהן כראש המחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
מתגורר כיום בירושלים.
מחקרו.
תחומי מחקרו העיקריים של בשיר הם:
בשיר מתמקד כיום במחקרו בהצטלבויות בין "השאלה היהודית" לבין "השאלה הפלסטינית" ו"השאלה המוסלמית", וההשלכות של הצטלבויות אלה על הפוליטיקה של פלסטין/ישראל, על הלאומיות הערבית ועל האִסְלָאמוֹפוֹבְּיָה והאנטישמיות באירופה ובארצות הברית. חלק ממחקר זה פורסם בספר "The Arab and Jewish Questions" שערך בשיר עם פרופ' לילה פארסך.
ספריו ומאמריו הופיעו באנגלית, עברית, ערבית, איטלקית וגרמנית.
פרסומיו.
מבחר ממאמריו.
בשיר כתב כ-40 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים. להלן מבחר מהם:
לקריאה נוספת.
סיכום של תחומי התעניינותו המחקריים של בשיר: https://contendingmodernities.nd.edu/theorizing-modernities/interrogating-modernity-egalitarian-binationalism/
איתן-צבי פלונסקי
איתן-צבי פלונסקי (10 בספטמבר 1952 – 22 באוקטובר 1973) היה חייל בפלוגת הסיור של חטיבת גולני, שלחם בחזית הסורית במלחמת יום הכיפורים ונפל בקרב. על פעולתו במלחמה עוטר פלונסקי בציון לשבח מטעם הרמטכ"ל.
ביוגרפיה.
איתן-צבי פלונסקי נולד בקיבוץ מגידו, בנם של אלכסנדרה ודוד (יורק), ניצול השואה. הוא נולד פג ובתחילה נשקפה סכנה לחייו. הוא עסק בספורט, התעניין במוזיקה, שירה, היסטוריה ותנ"ך. היה פעיל בתנועת השומר הצעיר ושימש בה כמדריך. למד לימודים תיכוניים במוסד "שומריה" שבמשמר העמק במגמה הריאלית-ביולוגית וסיים את בחינות הבגרות. בכתה יב' השתתף בקורס לנוער מטעם הטכניון.
פלונסקי גויס לצה"ל בנובמבר 1971. עבר מבחנים לקורס טיס, אך כיוון שהחמיץ את מועד תחילת הקורס הצטרף לפלוגת הסיור של חטיבת גולני. הוא השתתף בקורס מפקדי כיתות ובקורס חובשים קרביים. לימים שימש כמדריך בקורס סיירים ובקורס מ"כים.
במלחמת יום הכיפורים.
במלחמת יום הכיפורים שירת פלונסקי כחובש קרבי בפלוגתו וטיפל בפצועי הקרבות.
ב-22 באוקטובר השתתף בקרב השני על מוצב החרמון. במהלך פעולת פלוגת הסיור נפגעו מפקד הפלוגה והקשר שלו מאש סורית. כששמע זאת ביקש לגשת לטפל בהם, אף על פי שהסורים הוסיפו לירות אש עזה. אחד החיילים ניסה לשכנע אותו שאין לו כל סיכוי להגיע אל הפצועים עקב אש האויב, אך פלונסקי ענה שמחובתו לטפל בפצועים. הוא התקרב אליהם ואז פגע כדור בראשו והרגו.
איתן-צבי פלונסקי היה בן 21 במותו. הניח הורים ושתי אחיות. לאחר נופלו הועלה לדרגת סמל-ראשון. הוא הובא לקבורה ארעית בנהריה. ב-6 באוגוסט 1974 הועבר לקבורת קבע בקיבוצו.
על פעולתו בקרב האחרון שבו השתתף עוטר פלונסקי בציון לשבח מאת הרמטכ"ל.
הנצחה.
שמו של פלונסקי הונצח על גבי מספר אנדרטאות, ובהן האנדרטה לחללי חטיבת גולני, האנדרטה לחללי סיירת החטיבה בקרב על החרמון, אנדרטת חללי חיל הרפואה וגן בקיבוצו. בני משפחתו וקיבוץ מגידו הוציאו לאור חוברת לזכרו.
נהרג בעת פעולה
פיגוע ההתאבדות בצומת אשקלון
פיגוע ההתאבדות בצומת אשקלון היה פיגוע התאבדות שבוצע ב-25 בפברואר 1996 ה באדר ה'תשנ"ו בו נרצחה החיילת חופית אייש, ונפצעו 36 איש. הפיגוע אירע כמה שעות לאחר הפיגוע הראשון בקו 18, שבו נרצחו 26 בני אדם, ביניהם 9 חיילי צה"ל.
הפיגוע.
בצהרי 25 בפברואר 1996, מספר שעות לאחר הפיגוע הראשון באוטובוס של קו 18 בירושלים, מחבל מתאבד שחיכה בתחנת האוטובוס בצומת אשקלון, הניח מטען חבלה במקום, ומספר שניות לאחר מכן התפוצץ האוטובוס. כתוצאה מכך נרצחה החיילת חופית אייש ונפצעו 36 נוסעי האוטובוס.
הנצחה.
לאחר הפיגוע הוקמה אנדרטה לזכר חופית אייש במקום הפיגוע. נכתב בה הפסוק בתהילים קכ"א "הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל".
הדיוויזיה ה-30 (ארצות הברית)
הדיוויזיה ה-30 (באנגלית: 30th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוקמה במקור כדיוויזיה ה-9 (וגייסה יחידות מצפון קרוליינה, דרום קרוליינה, וירג'יניה וטנסי) במסגרת תוכנית כוח משנת 1917, אך שינתה את שמה לדיוויזיה ה-30 לאחר הכניסה האמריקנית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917. היא הופעלה רשמית תחת השם החדש שלה באוקטובר 1917, כדיוויזיית המשמר הלאומי של הצבא מצפון קרוליינה, דרום קרוליינה, ג'ורג'יה וטנסי.
במאי 1918 נשלחה הדיוויזיה לאירופה והגיעה לאנגליה, משם יצאה לחזית המערבית זמן קצר לאחר מכן. הדיוויזיה, יחד עם הדיוויזיה ה-27, שובצה לקורפוס האמריקאי ה-2 אך לא שירתה בחיל המשלוח האמריקני הראשי (AEF) ובמקום זאת צורפה לארמייה השנייה של חיל המשלוח הבריטי (BEF).
המבצעים העיקריים בהם השתתפה הדיוויזיה ה-30 היו מתקפת איפר-ליס ומתקפת סום, שבה הייתה אחת משתי הדיוויזיות האמריקאיות שסייעו ל לפרוץ את קו הינדנבורג בקרב על תעלת סן קנטן. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 1,237 חיילי הדיוויזיה, בעוד 7,178 נפצעו או נעדרו. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-59 שהורכבה מהרגימנטים ה-117 וה-118, ומהבריגדה ה-60 שהורכבה מהרגימנטים ה-119 וה-120.
מלחמת העולם השנייה.