בשנת 2020 המפלגה פוצלה, לאחר שמספר גורמים עזבו לטובת הקמת המפלגה הרפובליקנית הבולגרית. במחצית השנייה של 2020 נערכו הפגנות המוניות נגד ממשלת GERB. למרות המחאות, בוריסוב לא התפטר.
בבחירות לפרלמנט באפריל 2021, GERB הייתה הגדולה ביותר עם 26.18% מהקולות. בבחירות החוזרות ביולי 2021, GERB הגיעה למקום השני, עם 23.51% מהקולות. בבחירות השלישיות שהיו בנובמבר באותה שנה, GERB הפסידה וחזרה לאופוזיציה. ביוני 2022 הממשלה התפזרה והחלו ההכנות לבחירות שייערכו בנובמבר 2022.
קונקורד (קרוליינה הצפונית)
קונקורד (באנגלית: Concord) היא עיר במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של 2020, מנתה העיר 105,186 תושבים, ובכך היא העיר העשירית בגודל אוכלוסייתה בצפון קרוליינה.
בשנת 2015, האתר WalletHub דירג את כלכלת קונקורד ככלכלה ה-16 הצומחת ביותר בארצות הברית. העיר נחשבת גם למרכז תיירות אזורי.
היסטוריה.
קונקורד יושבה לראשונה בסביבות שנת 1750 על ידי מהגרים גרמנים וסקוטים-אירים. קונקורד נחשבת לעיר עתיקה יחסית בסטנדרטים אמריקניים, שכן היא הוכרזה כעיר ב-1806. עוד בשלב מוקדם קונקורד הפכה למרכז מסחר וקמעונאות אזורי. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 העיר חוותה תנופת בנייה משמעותית. במקביל, קונקורד הפכה למרכז משמעותי של ייצור תעשייתי של כותנה. בעיר אף הוקם מפעל הכותנה הראשון במדינה שהיה בבעלות אפרו אמריקאים. הפריחה הכלכלית והחברתית נפגעה בזמן ובהשפעת המהומות הגזעיות בווילמינגטון. לאחר מהומות אלו אלפי אפרו אמריקאים עזבו את קונקורד.
דמוגרפיה.
נכון למפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בעיר 105,240 אנשים ב-30,660 משקי בית ו-21,013 משפחות.
המתיישבים הראשונים היו בעיקר מהגרים לותרנים ופרוטסטנטים רפורמים סקוטים או פרסביטריאנים איריים. כיום יש למחוז מגוון דתי רחב. נכון לשנת 2000, יותר מ-63% מתושבי העיר מאוגדים באיזשהוא גוף דתי. יש בעיר אף קהילה יהודית.
ממשל.
העיר מנוהלת על ידי ראש עיר ומועצה עירונית הנבחרים לכהונה של ארבע שנים, ללא הגבלת כהונה. מועצת העיר נחשבת לגוף החזק ביותר מבחינה פוליטית בעיר, וראש העיר מהווה יושב הראש שלה. ראש העיר זכאי להצביע במועצה רק במקרה של תיקו. מועצת העיר כוללת שבעה חברי מועצת העיר בנוסף על ראש העיר. ראש העיר הנוכחי של קונקורד הוא וויליאם סי. "ביל" דוש, שמכהן מאז 2017.
אנדרסון פטרס
רב שלמה בן יהודה גאון
Rodinná Pouta
Rodinná Pouta (בצ'כית: קשרים משפחתיים) היא אופרת סבון צ'כית ששודרה בין השנים 2004 עד 2006 ברשת Prima. הסדרה היוותה נקודת מפנה בתעשיית הטלוויזיה הצ'כית, משום שהייתה הסדרה הראשונה שהופקה על ידי ערוץ מסחרי בבעלות פרטית, בעוד שבעבר כל סדרות הטלוויזיה הופקו על ידי תאגיד השידור הציבורי, Česká televize. בנוסף לכך, הייתה זו אופרת הסבון הראשונה בשפה הצ'כית, כשבעבר שודרו בערוצי הטלוויזיה הצ'כיים רק אופרות סבון זרות בדיבוב לצ'כית. הסדרה זכתה להצלחה רבה ושברה את שיאי הרייטינג של רשת Prima, כשהגיעה בשיאה למעל מליון צופים לפרק. הסדרה שודרה במשך שנתיים, וכוללת 3 עונות ו-264 פרקים באורך 50 דקות.
עלילה.
הסדרה עוסקת בחייהן של שלוש משפחות צ'כיות, ומתחילה בכך שאדם, בן למשפחת רובש השמרנית, חוזר מלימודיו בחו"ל, מתחיל לעבוד בעסק המשפחתי ומתאהב באווה, צעירה חסרת השכלה ובת לאם חד הורית.
קישורים חיצוניים.
"Rodinná pouta" במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
מוזה אל-מלכי
מוזה אל-מלכי (בערבית: موزة المالكي) היא סופרת ופסיכולוגית קטארית.
ביוגרפיה.
אל מלקי היא בעלת תואר דוקטור בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת אברטיי דנדי, סקוטלנד.
קריירה.
אל-מלכי היא פסיכולוגית, פרופסור ויועצת שתוכניותיה שודרו בקביעות בערוצי הטלוויזיה והפודקאסט. היא ידועה גם כדוברת בינלאומית, סופרת, מורה, מאמנת, בעלת טור בעיתון וזוכה בפרסים אזוריים ובינלאומיים שונים.
אל-מלכי הייתה האישה הראשונה שנהגה בקטאר. היא גם הייתה האישה הקטארית הראשונה שלימדה אנגלית בבית ספר יסודי. אל-מלכי פתחה מרפאות לתרפיה במשחק בעולם הערבי שעובדות עם ילדים אוטיסטים בעלי כישרונות יוצאי דופן. היא פיתחה תוכנית לילדים עם דיסלקסיה.
בשנת 1999 היא הפכה למועמדת הראשונה במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, שהתמודדה בבחירות מוניציפליות. הייתה עוזרת פרופסור באוניברסיטת קטאר ומחברת מספר ספרים על נשים ערביות וסוגיות הנוגעות לילדים. בשנת 2005 הייתה אל-מלכי בין 1000 נשים שמועמדות כקבוצה לפרס נובל לשלום על ידי רות-גבי ורמוט-מנגולד, חברת פרלמנט שווייצרית.
אל-מלכי היא המתרגלת הפסיכותרפיסטית הקטארית הראשונה, לאחר שקיבלה את התארים שלה בארצות הברית. היא הוציאה ספר בשם "משוררות מבטיחות" בשנת 2014, אשר ליקט מספר יצירות ספרותיות שהולחנו על ידי משוררות ערביות.
נמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן
נמל התעופה הבינלאומי אלמטי
אמינה טיטי אטיקו-אבובאקר
אמינה טיטי אטיקו-אבובאקר (באנגלית: Amina Titilayo Atiku-Abubakar נולדה ב-6 ביוני 1949) היא אחת מנשותיו של סגן הנשיא לשעבר של הרפובליקה הפדרלית של ניגריה, אטיקו אבובאקר . היא פעילת זכויות נשים וילדים, מייסדת הקרן לסחר בנשים ועבודת ילדים (WOTCLEF) והיוזמת של הצעת החוק הפרטית שהובילה להקמת הסוכנות הלאומית לאיסור סחר בבני אדם (NAPTIP).
ביוגרפיה.
אטיקו-אבובאקר נולדה בבית נוצרי למשפחת אלברט, משפחה משבט היורובה מאילסה, מדינת אוסון . היא גדלה בלאגוס. היא למדה בבית הספר היסודי בלפיאג'י, ולאחר מכן בתיכון סנט מרי איו, במדינת אוסון, אותו סיימה בשנת 1969. ב-1971 היא נישאה לאטיקו אבובאקר, אז קצין מכס צעיר, לפני שלמדה בפוליטכניק קדונה. מלבד אנגלית, היא דוברת את שפות היורובה והאוסה. היא התאסלמה לאחר נישואיה.
קריירה והסברה.
כשהייתה ברומא לצורך לימודים בין השנים 1986–1987, היא ראתה נערות ניגריות רבות ברחוב. לאחר בירור, הבינה שרבות מהבנות שימשו כזונות עבור גבירותיהן, ולעיתים קרובות לא קיבלו שכר. היא גם גילתה שרימו אותן בהבטחות לעבוד באיטליה, והדבר גרם לה להתחייב להילחם בתופעה עם שובה.
WOTCLEF &amp; NAPTIP.
ב-1999, כשבעלה, אטיקו אבובאקר הפך לסגן נשיא ניגריה, היא החלה בפעילות לסיום זנות כפויה וצורות אחרות של סחר בבני אדם .
ראשית, היא ייסדה את הקרן לסחר בנשים ועבודת ילדים (WOTCLEF), ולאחר מכן נתנה חסות להצעת חוק פרטית לענישה קפדנית של סוחרים, ולהקמת סוכנות פדרלית, הסוכנות הלאומית לאיסור סחר בבני אדם, האחראית על המאבק בסחר בבני אדם של אנשים בניגריה. היא גם ניהלה קורסי חינוך שהתמקדו בשיקום בנות שהוחזרו ממדינות שונות הביתה לניגריה.
פרסומים.
אטיקו-אבובאקר היא המחברת של מספר פרסומים בהם:
נמל התעופה הבינלאומי חוסה מארטי
נמל התעופה הבינלאומי קאזאן
האצטדיון הבינלאומי ח'ליפה
הזמן האטומי הבינלאומי
יום היוגה הבינלאומי
ארגון הפליטים הבינלאומי
היום הבינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות
נמל התעופה הבינלאומי קילימנג'רו
נמל התעופה הבינלאומי מורטלה מוחמד
נמל התעופה הבינלאומי ג'וליוס נייררה
איגור שובלוב
איגור איבנוביץ' שובלוב (ברוסית: Игорь Иванович Шувалов; נולד ב-4 בינואר 1967) הוא מדינאי רוסי. החל מ- 24 במאי 2018 מכהן כיו"ר תאגיד ממלכתי לפיתוח VEB.RF.
לפני כן עבד כסגן ראשון לראש הממשלה של הפדרציה הרוסית במשך 10 שנים (מ-12 במאי 2008 עד 18 במאי 2018).
ביוגרפיה.
נולד ב-4 בינואר 1967 בכפר ביליבינו, מחוז מגדן, לשם הגיעו הוריו המוסקבאים לעבוד במסגרת חוזה.
בשנת 1993, לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה עם תואר במשפטים, הוצב במחלקה המשפטית של משרד החוץ, שם ביצע עבודות למעקב אחר שינויים במשפט הבינלאומי.
בשנת 1997 מונה שובלוב לראש המחלקה של רישום הרכוש הפדרלי של הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה.
עבודה בממשלת רוסיה.
ב-18 במאי 2000, לאחר שמונה לראש ממשלת רוסיה מיכאיל קסיאנוב, שובלוב הפך לשר הפדרציה הרוסית - ראש מטה הממשלה. ב-28 במאי 2003, לאחר סכסוך עם קסיאנוב, הוא עזב את הממשלה ומונה לתפקיד עוזר נשיא הפדרציה הרוסית, שם ריכז את פעילות קבוצת העבודה להכפלת התמ"ג, לחימה בעוני ורפורמה צבאית.
ב-12 במאי 2008 הוא מונה לסגן ראש הממשלה הראשון של הפדרציה הרוסית. באותה שנה עמד בראש הוועדה הממשלתית לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים, הוועדה לתיאום פעולות ממשלתיות להתמודדות עם השלכות המשבר הפיננסי העולמי, הוועדה לפיתוח כלכלי-חברתי של המזרח הרחוק, עבר הבאיקל, כמו גם הוועדה המארגנת להכנה לפסגת APEC.
נמל התעופה הבינלאומי זאגרב
נמל התעופה הבינלאומי סאו פאולו-גוארוליוס
יום הסובלנות הבינלאומי
שעת הסימפוניה
שעת הסימפוניה (באנגלית: Symphony Hour) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1942, שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי RKO Radio Pictures . הסרט מציג את מיקי מאוס מנצח על תזמורת סימפונית בחסותו של פיט. הסרט בוים על ידי ריילי תומסון וכולל מוזיקה שהועבדה מתוך האופרטה "הפרשים הקלים" מאת המלחין האוסטרי פרנץ פון סופה. זהו הסרט הקצר ה-117 בסדרת סרטי מיקי מאוס שיצא לאקרנים, והשני לאותה שנה.
עלילה.
מיקי מנצח על תזמורת רדיו המבצעת את הפרשים הקלים (Light Cavalry Overture) של פרנץ פון סופה. נותן החסות (פיט, מופיע בסרט תחת השם סילבסטר מקרוני) אוהב את החזרה ומסכים להציג אותה בקונצרט. בליל ההופעה כולם מוכנים, חוץ מגופי כמובן, שמפיל בטעות את כל הכלים מתחת למעלית, שפוגעת בהם קשות ובכך גורם להם לא להשמיע צלילים מוזיקליים תקינים.