ואיריקה נמצאת במחוז הקונגרס הראשון של קליפורניה, המיוצג על ידי דאג למלפה הרפובליקני.
בבית המחוקקים של המדינה נמצאת ואיריקה במחוז הסנאט הראשון, ומיוצגת על ידי בריאן דאהל הרפובליקני, ובמחוז האספה הראשונה, המיוצג על ידי מייגן דאהל הרפובליקנית.
חינוך.
ואיריקה הוא משכנו של קמפוס שהוא סניף של מכללת הסיסקיוס (College of the Siskiyous) הכולל את המכון למדעי הבריאות בכפר (Rural Health Science Institute) ותוכניות מנהל הצדק (Administration of Justice). המכללה היא אחת מ-10 מכללות קהילתיות בקליפורניה המציעות מעונות בקמפוס. אוטובוסים של בתי ספר תיכוניים מובילים תלמידים מעיירות שאחרת לא היו מסוגלים לממן לימודים תיכוניים.
בוואיריקה מונצח עידן כריית הזהב באמצעות מוזיאון זהב, וכן עם שריד ממבצע כריית כסף בפארק גרינהורן (Greenhorn Park). קמע הספורט של נפת בתי הספר התיכונים של ואיריקההוא כורה זהב. צבעי בית הספר הם אדום וזהב. בית הספר התיכון ואיריקה היה בית הספר התיכון הראשון במחוז, שנוסד בשנת 1894. הוא משרת אזור המחוז בן כ-3,100 קילומטרים רבועים.
נפת בית הספר היסודי ואיריקה כוללת את בית הספר היסודי אוורגריין (Evergreen Elementary) וכן את חטיבת הביניים של רחוב ג'קסון.
תחבורה.
כביש בין-מדינתי 5 הוא הנתיב העיקרי מצפון לדרום דרך ואיריקה, המחבר בין וסקרמנטו מדרום לבין גבול אורגון מצפון. הכביש הבין-מדינתי 5 דרך העיר עוקב אחר הנתיב הקודם של שביל סיסקיו, שנמתח מהעמק המרכזי של קליפורניה ל של אורגון.
של מדינת קליפורניה עובר מזרחה ל, ומערבה ל ו. של מדינת קליפורניה משמש כלולאה עסקית של הכביש הבין מדינתי 5 דרך החלק הצפוני של העיר.
תעופה כללית משתמשת ב ב, 9.7 קילומטרים מזרחה.
קפה פלש
"קפה פלש" (באנגלית: "Café Flesh". בתרגום חופשי לעברית: קפה בשר) הוא סרט מדע בדיוני פורנוגרפי אמריקאי משנת 1982. את הסרט ביים האמן סטיפן סייאדיאן שגם עיצב את התפאורה (תחת הפסבדונים "רינס דרים" ("Rinse Dream"). את התסריט כתבו סייאדיאן והסופר ג'רי סטאהל את המוזיקה לסרט הלחין מיטשל פרום (המוזיקה הופיעה בהמשך באלבומו "Key of Cool").
לסרט שני סרטי המשך, "Café Flesh 2" ו-"Café Flesh 3" שיצאו לאקרנים ב-1997 וב-2003, אך היוצרים המקוריים לא לקחו חלק ביצירתם. את ההמשכים כתב וביים אנתוניו פזוליני, אך הם לא הגיעו למידת הפופולריות או למעמד של סרטי פולחן, כמו הסרט המקורי.
עלילה.
לאחר מלחמה גרעינית, 99% מהניצולים הם "שליליים לסקס" - כלומר, הופכים חולים מאוד אם הם מנסים לקיים יחסי מין. האחוז הנותר של ה"חיוביים לסקס" מאולצים להשתתף במופעי בידור מיניים להנאתם של השליליים לסקס, במועדון קפה פלש. במועדון כולם נרגשים מהופעתו הקרובה של החיובי המפורסם ג'וני ריקו, ואחת הנשים השליליות חוקרת את עצם שליליותה כשהיא ובן זוגה מתרחקים זה מזו.
היסטוריה.
בשנות ה-70 המוקדמות החלו סרטים פורנוגרפיים צוברים יותר ויותר פופולריות, בזכות הצלחתם של סרטים כמו "מאחורי הדלת הירוקה" ו"גרון עמוק". באותה תקופה נעשו ניסיונות רבים ליצור סרטי פורנוגרפיה אומנותיים, כמו "השטן במיס ג'ונס". גם סרטים שלא הוגדרו כפורנוגרפיים כללו סקס הארדקור, כמו "I Am Curious (Yellow)" השוודי ו"אימפריית החושים" היפני. עד לתחילת שנות ה-80 הביאה פריחת שוק הווידאו לשינוי בשוק הפורנוגרפיה, ואולמות קולנוע שהציגו סרטי פורנו הפכו פחות ופחות מצליחים.
ב-1982 יצר לאקרנים הסרט "קפה פלש" שעירב בתוכו פורנוגרפיה, סאטירה ואוונגרד. את הסרט יצר וכתב סטיפן סייאדיאן תחת השם "רינס דרים", יחד עם העיתונאי ג'רי סטאהל שסייע בכתיבה תחת שם העט "הרברט ו' דיי". השניים יצרו את הסרט בשני חלקים נפרדים והשתמשו באלמנטים שאינם פורנוגרפיים, במטרה למשוך משקיעים.
שניים מהשחקנים שהשתתפו בסרט המשיכו לקריירה משמעותית בקולנוע הרגיל. השחקנית הראשית מישל באואר (שהשתתפה סרט תחת הפסבדונים "פייה סנו") הפכה לשחקנית פופולרית בסרטים דלי תקציב. השחקן ריצ'רד בלזר שכבר נחשב אז לקומיקאי מפורסם, התפרסם בהמשך בתפקידים שגילם בסדרות "רצח מאדום לשחור" ו"" הופיע בסרט כאחד מהצופים בקהל, אך הוא לא משתתף בסצינות סקס.
ביקורות.
פרופ' בראדפורד ק' מאדג' אמר ש
במאמרו משנת 2007, "Sound and performance in Stephen Sayadian's: Night Dreams and Cafe Flesh", כינה חוקר הקולנוע ג'ייקוב סמית מאוניברסיטת טקסס באוסטין את הסרט (יחד עם "Night Dreams" שיצא שנה לפניו, גם הוא של סייאדיאן) "פורנו לאדם החושב" וציין לטובה את גישתו של סייאדיאן למשחק ולסאונד, שנחשבה פורצת דרך. החוקר כתב על גישתו המיוחדת והשונה של היוצר עם קהל הצופים, שקיבל מסייאדיאן סרט שונה מזה שציפה לו.
מבקר הקולנוע דני פירי כלל את הסרט בספרו "Cult Movies 3", כחלק מרשימת הסרטים יוצאי הדופן שזכו למעמד של סרט פולחן.
פרסים.
"קפה פלש" זכה בפרס AVN לשנת 1984 עבור העיצוב החזותי הטוב ביותר. הסרט נכנס להיכל התהילה של איגוד מבקרי הפורנוגרפיה (XRCO).
סרט ההמשך, "קפה פלש 2", זכה בפרס סרט הווידאו הטוב ביותר ופרס האפקטים המיוחדים של איגוד מבקרי הפורנוגרפיה לשנת 1999.
בורחה איגלסיאס
בורחה איגלסיאס קווינטס (בספרדית: Borja Iglesias Quintas; נולד ב-17 בינואר 1993) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת החלוץ בריאל בטיס מהלה ליגה.
קריירה.
איגלסיאס נולד בסנטיאגו דה קומפוסטלה שבגליסיה.
איגלסיאס הצטרף לסלטה ויגו ב-9 ביולי 2013, חתם על חוזה לשנתיים עם אופציה לשלוש נוספות והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-3 בינואר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצתו הראשונה ובלה ליגה, בהפסד 0–1 לסביליה.
ב-11 בדצמבר 2016, לאחר שהבקיע צמד בהפסד 3–2 לקאודאל דפורטיבו, איגלסיאס הפך למלך השערים של סלטה ויגו ב' בכל הזמנים עם 53 שערים.
ב-6 ביולי 2017 הושאל לריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה לעונה אחת. הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-27 באוגוסט בתיקו 1-1 נגד גרנדה. הוא סיים את העונה כמלך השערים המשותף עם 22 שערים ב-39 הופעות.
ב-9 ביולי 2018 חתם איגלסיאס ל-4 שנים באספניול. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-18 באוגוסט, בתיקו 1-1 ביתי מול קבוצתו לשעבר, סלטה ויגו. בהופעתו השנייה כבש שער בכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על ולנסיה.
ב-14 באוגוסט 2019 עבר איגלסיאס לריאל בטיס, לאחר שחתם על חוזה ל-3 שנים תמורת 28 מיליון אירו. ארבעה ימים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה בהפסד 1–2 לריאל ואיאדוליד. ב-24 בספטמבר כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על לבאנטה.
תארים.
ריאל בטיס
דרק פרפיט
דרק אנטוני פרפיט (באנגלית: Derek Antony Parfit 11 בדצמבר 1942 ; - 1 או 2 בינואר 2017) היה פילוסוף בריטי שהתמחה בזהות עצמית, רציונליות ואתיקה. הוא נחשב לאחד הפילוסופים האנליטיים החשובים והמשפיעים ביותר של סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.
פרפיט התפרסם ב-1971 עם פרסום מאמרו הראשון, "Personal Identity". ספרו הראשון, "Reasons and Persons" (1984), תואר כחיבור המשמעותי ביותר בפילוסופיה של המוסר מאז שנות ה-1800. ספרו השני"On what Matters" (2011), זכה לתפוצה רחבה. מדובר בספר עב כרס שעליו שקד במשך שנים רבות והרעיונות הכלולים בו עוררו תגובות ודיונים עוד לפני פרסומו.
במשך כל הקריירה האקדמית שלו, פרפיט עבד באוניברסיטת אוקספורד, שם היה עמית מחקר בכיר אמריטוס במכללת All Souls עד יום מותו. הוא גם היה פרופסור אורח לפילוסופיה באוניברסיטאות: הרווארד, ניו יורק ורוטגרס.
בשנת 2014 הוא זכה בפרס רולף שוק "על תרומתו פורצת הדרך הנוגעת לזהות אישית, התייחסות לדורות הבאים וניתוח הסטרוקטורה של תיאוריות מוסריות".
ביוגרפיה.
פרפיט נולד בשנת 1942 בצ'נגדו, סין, בנם של ג'סי (לבית בראון) ונורמן פרפיט, רופאים שעברו למערב סין כדי ללמד רפואה מונעת בבתי חולים מיסיונרים. המשפחה חזרה לממלכה המאוחדת כשנה לאחר שפרפיט נולד, והשתקעה באוקספורד. פרפיט התחנך באיטון קולג', שם כמעט תמיד הצטיין בראש טבלת הדירוגים בכל מקצוע מלבד מתמטיקה. מגיל צעיר הוא שאף להיות משורר, אך הוא ויתר על קריירה בשירה לקראת סוף גיל ההתבגרות.
לאחר מכן למד היסטוריה מודרנית בייליול קולג', אוקספורד, וסיים את לימודיו ב-1964. בשנים 1965–1966 הוא היה עמית Harkness באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת הרווארד. במהלך המלגה הוא נטש את לימודי ההיסטוריה לטובת לימודי פילוסופיה.
פרפיט חזר לאוקספורד כדי להיות עמית ב-All Souls College, שם נשאר עד גיל 67, כאשר מדיניות הפרישה המחייבת של האוניברסיטה חייבה אותו לעזוב את המכללה וגם את הפקולטה לפילוסופיה. הוא שמר על מינויו כפרופסור אורח קבוע בהרווארד, אוניברסיטת ניו יורק, ובראטגרס עד מותו.
אתיקה ורציונליות.
"נימוקים ואנשים".
בספרו הראשון, "Reasons and Persons" (נימוקים ואנשים), פרפיט הציע כי אתיקה לא־דתית היא תחום מחקר חדש ופורה. הוא שאל שאלות לגבי פעולות נכונות או שגויות ונמנע ממטא-אתיקה, המתמקדת יותר בלוגיקה ובפילוסופיה של השפה.