הפרווה של זיזף איפנמה גסה, צפופה ורכה; באזור החזה והזרועות היא דלילה למדי, ולעיתים נוצרים קטעים של עור חשוף. צבעה הכללי חום אפרורי, חאקי, בז׳ או חום זהוב. על הכתפיים יש כתמים לבנים. הכנפיים שחורות. הפנים, הזרועות והרגליים בצבע בורדו או ורוד. האוזניים והעיטור האפי בצבע צהוב, כתמתם או ורוד.
תפוצה.
זיזף איפנמה מצוי במרכז אמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו כולל את דרום ומזרח ברזיל, דרום ומרכז פרגוואי, צפון ארגנטינה ולאורך החלק המרכזי של בוליביה. ישנן דגימות של המין שנאספו לכאורה בסורינאם, אך אין עדיין אימות לכך שהוא אכן נפוץ בה. בית הגידול כולל בעיקר יער גשם טרופי, יער סובטרופי יבש ויער משני. המין נפוץ בעיקר באזור היער האטלנטי הטרופי ובביצות הפנטנל, אך מצוי במידה פחותה גם בכיסי יערות יבשים בתוך הסראדו והסרטאו, בסוואנה טרופית, סוואנת שיחים דוקרנית ובבתה חופית; התפוצה הגאוגרפית שלו גובלת ביער האמזונס מצפון, בגראן צ׳אקו הצחיח למחצה במערב ובערבות הפמפס בדרום.
ביולוגיה.
כיתר העטלפים, זיזף איפנמה פעיל בלילה ומבלה את היום בשינה במערות ועצים חלולים. הזכרים והנקבות חיים בגבהים שונים: הזכרים בשפלות נמוכות מתחת ל-250 מטר מעל פני הים, והנקבות באזורים גבוהים יותר. זיזפי איפנמה נודדים מדי שנה בין השפלות להרים בהתאם לכמות המשקעים, הטמפרטורות וזמינות המזון. יש העדפה לטמפרטורה מתונה של 16–23 מעלות צלזיוס, וכמות משקעים שנתית של 1,500 מילימטר ומעלה. דפוס הנדידה שלו דומה לסוגים מסוימים של קיכליים והוקיים.
זיזף איפנמה הוא אוכל פירות מובהק, ונוטה לאכול פירות בשלים ובשרניים דלי סיבים וזרעים שמתעכלים במהירות. בין הפירות הנצרכים על ידו לעיתים קרובות ניתן למנות את הפיקוס, המיש ממשפחת הקנאביים, המקלורה מהתותיים, הלוקומה מהספוטיים, המיקוניה מהמלסטומיים והסולנום מהסולניים. הזיזף עשוי גם ללקק צוף מתפרחות. הטורפים העיקריים של הזיזף הם שועל הסרטנים ותנשמת לבנה.
עונת הרבייה של זיזפי איפנמה מתרחשת בסתיו או בחורף, וההמלטות מתרחשות בסוף העונה היבשה. הדבר מאפשר לזיזפיות לגדל את צאצאיהן בתקופה של שפע במזון. בכל פעם נולד גור יחיד והאם מניקה אותו לפחות חודשיים.
מצב.
חרף העובדה שהמין נלכד בטבע לעיתים רחוקות, זיזף איפנמה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), מכיוון שטווח התפוצה שלו רחב יחסית, הוא סובלני למגוון בתי גידול, אוכלוסייתו גדולה למדי, ולא נראה שהוא צפוי בשיעור הנדרש עבור קטגוריות שימור חמורות יותר. מגמת האוכלוסייה אינה ידועה. אין איומים משמעותיים על המין והוא מצוי במספר אזורים מוגנים.
זיזף אגה
זיזף אגה (שם מדעי: "Scleronycteris ega") הוא סוג של עטלף קטן ונדיר במשפחת הזיזפיים, שאנדמי למרכז יער האמזונס ומהווה מין יחיד בסוג. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1912 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, ומעט מאוד ידוע עליו.
תיאור.
לזיזף אגה ראש צר ומוארך, גוף קטן ואוזניים קצרות ומחודדות עם צפירים זעירים. שפתיו מכוסות בחריצים ויבלות ושסועות במרכז, והשפת התחתונה ארוכה מן העליונה. לשונו של הזיזף דקיקה וארוכה ומותאמת לליקוט צוף ואבקנים. העיטור האפי שלו זקוף וקטן למדי, וצורתו כראש חץ מעוצב. אורך ראשו וגופו של זיזף אגה 57 מ״מ, אורך זרועותיו 33–35 מ״מ, ואורך זנבו 6 מ״מ. השפתיים והחוטם מכוסים בזיפים ארוכים.
הפרווה של זיזף אגה גסה, צפופה וחדגונית. צבעה הכללי חום אפרורי, חום קרמל או קקאו והיא שזורה בשיער שחור, בז׳ ולבן. הכנפיים שחורות או סגלגלות, והזרועות, הפנים והרגליים בצבע בורדו. השפתיים והעיטור האפי שחרחרים בדרך כלל. האוזניים שחורות בקצוות וורודות בחלקן הפנימי.
תפוצה.
זיזף אגה אנדמי למרכז האמזונס; טווח התפוצה שלו כולל את צפון-מערב ברזיל, דרום וונצואלה וכנראה גם מזרח קולומביה. הוא נדיר למדי, וידועים רק 4 מקומות שבהן הוא נוכח בבירור. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי לח בסמוך לנהרות, נחלים וביצות ואולי גם סוואנה טרופית מיוערת. הוא מצוי בעיקר בשפלות. בשל מיעוט הדגימות, אין שום מידע על האקולוגיה של זיזף אגה וידוע רק שהוא ניזון מפירות, צוף ואבקנים.
מצב.
זיזף אגה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD), מכיוון שהוא נדיר ביותר עם תפוצה מוגבלת, ואין שום מידע על דרישות בית הגידול הספציפיות שלו וסובלנותו להפרעות אנושיות. ארגון IUCN מעריך שהמין מאוים באזורים רבים מצד אובדן בית גידול, אך לא ידוע האם אוכלוסיותיו יורדות ברמה המצריכה הכללה בקטגוריית שימור מאוימת. על פי הארגון, נדרשים מחקרים מעמיקים אודות טווח התפוצה המדויק, גודל האוכלוסייה, האקולוגיה והאיומים המרחפים עליו. מגמת האוכלוסייה נמצאת כנראה בירידה.
זיזף ארך-לשון
זיזף ארך-לשון (שם מדעי: "Glossophaga"), הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 5 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1818 על ידי הזואולוג הצרפתי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר; משמעות השם המדעי של הסוג היא ״יונק שאוכל עם הלשון״.
תיאור.
לזיזף ארך הלשון יש גוף גוצי ועגלגל, זנב קצרצר וראש גדול וחרטום צר וחרוטי. אוזניו קצרות ומשולשות עם צפירים זעירים ועיטור העלה האפי שלו בצורת זיז מחודד וזקוף. הסוג ידוע בלשונו הארוכה והעבה שמכוסה בגבשושיות שעירות ומותאמת לליקוק צוף ואבקנים. השפתיים עטויות יבלות ובליטות.
אורך הראש והגוף של הזיזפים ארוכי הלשון 42–61 מ״מ, אורך הזרוע 32–41 מ״מ וארוך הזנב 4–7 מ״מ; המשקל 9–16 גרם. הזכר גדול במקצת מן הנקבה.
הפרווה של הזיזף ארוך הלשון עבה ורכה. צבעה נע בין חום בהיר לחום זהוב, אדמדם, אוכרה, חום אפרורי או חום שוקולד כהה. הגחון נוטה להיות חיוור יותר והפנים בעלות גוון כהה לעיתים קרובות. החוטם, העיטור האפי ופנים האוזניים ורודים. הכנפיים שחורות-סגלגלות.
ביולוגיה.
הזיזפים ארוכי הלשון מצויים באמריקה המרכזית והדרומית. המינים בסוג מפגינים הסתגלות למגוון בתי גידול, ומצויים ביערות יבשים, כיסי סבך, יערות לחים, יערות ירוקי-עד ומטעי בננות. עם זאת, בתי גידול לחים מועדפים יותר בשל היותם שופעים בפרחים. הזיזפים מצויים הן בשפלה והן ברכסי הרים עד רום 2,600 מטר מעל פני הים.
הזיזפים פעילים בשעות הלילה. במהלך היום, הם מוצאים מחסה במערות, נקיקים וחללי עצים, לצד מבנים נטושים, גשרים ופירי כרייה. הם לנים בקבוצות קטנות בדרך כלל, אך לעיתים מתקבצים במושבות גדולות של עד 1,000 פרטים במקומות מחסה מועדפים. מושבות גדולות מורכבות לרוב בעיקר מנקבות וצאצאיהן.
הזיזפים ארוכי הלשון ניזונים בעיקר מצוף פרחים ואבקנים ומשמשים כמאביקים חשובים. הם נוטים לתור אחר מזון בסמיכות לנחלים ונהרות שבהם יש מקורות מזון מגוונים. לזיזף יש מסלול תעופה קבוע מדי לילה שאורכו 150–250 מטר ולעיתים אף ק״מ וחצי, שבו הוא מחפש את מזונו. מלבד המסלול, הזיזף מחזיק טריטוריה קבועה קטנה סביב תפרחות מועדפות (לא יותר מ-10 מטר רבוע), ומגן עליה מפני זיזפים פולשים בקולות צווחניים שנשמעים גם לאוזן אנושית. הזיזף משתמש בלשונו הארוכה והשעירה ובחוטמו המחודד כדי לתחוב את ראשו לתפרחות ולחלץ משם צוף ואבקנים באמצעות ליקוק. פירות וחרקים רכים נאכלים בעיקר כאשר הפרחים אינם זמינים.
בהתאם לזמינות המזון, הזיזפים מסוגלים להתרבות מספר פעמים בשנה. לאחר תקופת היריון של 2–3 חודשים, הזיזפית ממליטה צאצא יחיד ולעיתים נדירות תאומים שנצמדים לאם בימים הראשונים. בגיל 25–28 ימים, הזיזף הקטן מסוגל לעוף בכוחות עצמו ונגמל בהדרגה. תוחלת החיים המרבית של המין היא 10 שנים.
מינים.
בסוג זה 5 מינים:
זיזף ארך-רגל
זיזף ארך-רגל (שם מדעי: "Macrophyllum macrophyllum") הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי באמריקה הדרומית וההמרכזית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1821 על ידי הזואולוג הגרמני היינריך רודולף שינץ ולו 3 תת-מינים. לזיזף ארך הרגל תכונות מורפולוגיות ייחודיות המותאמות לציד חרקים בסביבה מימית, דוגמת רגליים ארוכות, כפות גדולות, טפרים חזקים וקרום תעופה גדול ורחב. הוא נוהג לצוד ולחפש את מזונו אך ורק מעל מקורות מים ומשתמש באיכון הד עם פולסים גבוהים מהרגיל.
אנטומיה ומאפיינים פיזיים.
לזיזף ארך הרגל ראש גדול עם גולגולת קצרה ומסיבית, חוטם רחב וגוף שמנמן. האוזניים גדולות, רחבות ומחודדות עם צפירים בינוניים. עיטור העלה האפי של המין הוא בין הגדולים במשפחה (קטן רק משל זיזף החרב), וצורתו כחנית ארוכה. בחלקו התחתון של העיטור יש תלתן בשרני הסובב את הנחיריים. על שפתו התחתונה של הזיזף ישנו עיטור בשרני קטן דמוי כפתור פרחוני שמכוסה בטבעות קטנות וביבלת מרכזית. אורך ראשו וגופו של הזיזף ארך הרגל 40–53 מ״מ, אורך זרועו 35–45 מ״מ ואורך זנבו 38–49 מ״מ; משקלו 6–9 גרם. מוטת הכנפיים כ-8 ס״מ.
כפי שמרמז שמו, המין מתאפיין ברגליים ארוכות באופן חריג, שאורכן נע בין 13 ל-16 מ״מ. כפות הרגליים גדולות, רחבות ומצוידות בטפרים גדולים וחזקים שייתכן וממסייעים לו לחטוף את טרפו מעל המים. הזנב גם הוא חריג באורכו, וקרום התעופה האחורי דקיק, רחב ומוארך במיוחד; הקרום מכוסה במרכזו ובקצהו בקשתות ייחודיות של בליטות משוננות קטנות לצד רפידות קטנות רבות המפוזרות על פני כל משטח הקרום.