פרופסור גוגנהיים האריך ימים. כשנשאל פעם על הסיבה לכך לא ייחס זאת דווקא לתזונתו אך אמר: "זכיתי לאריכות ימים ולמזלי זכתה לכך גם אשתי. למה? אני לא יודע. אני יכול לאמר שכל חיינו אכלנו לשובע ולהנאתנו תפריט מגוון, והכל במידה. לא פחות מדי ולא יותר מדי. בעונג ובמידה" הוא נפטר בירושלים ב-16 באוקטובר 2002, בגיל 96.
עבודתו המדעית ופרסומיו.
עבודתו המדעית הייתה כולה בתחום התזונה, במיוחד לגבי השפעותיה על בריאות הציבור. נוסף לערכם העיוני-אקדמי היו לפרסומים רבים שלו השלכות מעשיות. כך לדוגמה פרסם בשנת 1950 עבודה על הבעיות בבקרה על גלידה. בשנת 1965 פיתח במימון מענק מחקר של משרד החקלאות האמריקאי, תערובת מזון עשירה בחלבונים ודלת שומן מצמחים. גוגנהיים מצא שבארצות המזרח התיכון חסר מקור חלבונים עשיר היכול לספק אנרגיה ואבני בניין לגוף האדם בכלל ולהתפתחות תינוקות וילדים בפרט.
מאמרים.
בשנותיו הראשונות פרסם מאמרים בגרמנית ולאחר מכן באנגלית ובעברית (רובם הגדול). בשנות השלושים של המאה העשרים עסק במחקר בסיסי ועל כן מאמריו אף הם בתחומים אלה:
בשנים שלאחר מכן עסק בהרכב המזון ובדיאטה (תפריט המזונות) של האדם וחלקם בבריאות הציבור.
לבד מפרסומים אקדמיים פרסם מאמרים רבים גם בכתבי עת הנקראים על ידי רופאים והעוסקים בבריאות הציבור. גוגנהיים גם ערך במשך כשלושים שנה את ירחון התזונה "דפים לתזונה".
ספריו.
רוב ספריו ממשיכים לצאת לאור במהדורות נוספות.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939.
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר קרל גוגנהיים: על התצרוכת והמחסור בוויטמין C (ישיבה ד' בתאריך 1 ביוני)
פרסים.
גוגנהיים היה חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1955.
גוגנהיים קרל
ניצחון פירוס
ניצחון פִּירוּס הוא ביטוי המשמש לתיאור ניצחון שעלה במחיר כה רב, עד שיצא שכרו בהפסדו. אמרת כנף המשמשת להתייחסות לניצחון כזה היא "עוד ניצחון כזה ואבדנו". לעיתים משמשים הביטוי והאמרה גם ביחס לניצחון שהושג בקלות, לשם הבעת חשש מהמחיר העתידי שישלם המנצח עקב תוצאות ניצחונו.
פלוטרכוס מייחס את האמרה לפירוס מלך אפירוס, שעל שמו נטבע הביטוי. הטרנטינים זימנו בשנת 280 לפנה"ס את המפקד המצליח והנודע פירוס, כדי שיסייע להם במלחמה הנמשכת שלהם מול הרומאים. בקרב אסקולום באפוליה מול הרומים בשנת 279 לפנה"ס ניצח פירוס, אך הניצחון עלה לו במחיר כבד. לפי פלוטרכוס, לאחר ניצחונו בקרב אמר פירוס:
בשני ניצחונותיו של פירוס על הרומאים היו אבדות הרומאים גדולות מאבדותיו של פירוס, אך הפגיעה בכוחם הצבאי של הרומאים הייתה פחותה, משום שמאגר כוח האדם שלהם היה גדול יותר.
אף שמקורו של הביטוי בניצחון צבאי, הוא משמש גם לתיאור ניצחונות מסוגו בתחומים אחרים.
פיזיקה אטומית
פיזיקה אטומית (או פיזיקת האטום) היא ענף הפיזיקה העוסק בקליפות האלקטרונים.
לעיתים נהוג לשייך את המונח "פיזיקה אטומית" לכל מה שקשור לאנרגיה גרעינית ופצצות גרעיניות, קרוב לוודאי בשל השימוש הזהה במילים "אטומי" ו"גרעיני" בשפת הדיבור. אך הפיזיקאים מבחינים בין פיזיקה אטומית (העוסקת בהשפעות קליפות האלקטרון והספין הכללי של הגרעין ובמטען החשמלי) לבין פיזיקה גרעינית (העוסקת בכוחות הפועלים בתוך גרעין האטום ובתגובות הגורמות לשינוי, כגון ביקוע גרעיני או רדיואקטיביות).
ניתן לציין את תחילת הפיזיקה האטומית בגילוי ופיענוח הקווים הספקטראליים. אלה הם קווים המוגדרים במדויק בספקטרום של אטומים חופשיים (הכוונה במילה חופשי היא שהם במצב צבירה בו האטומים אינם קרובים האחד לשני, ולכן השפעתם ההדדית זניחה).
חקר הקווים הללו הוביל לניסוח מודל האטום של בוהר ולהבנתו הנוכחית של מבנה קליפות האלקטרון כפי שמתואר במודל הפלנטרי, המהווה בסיס לכל הידע בכימיה.
חקר האטום הבודד.
בחקר הפיזיקה האטומית מתייחסים אך ורק לאטום הבודד, או ליון הבודד. בתחום זה בוחנים תהליכים כמו יוניזציה ועירור אלקטרונים על ידי התנגשות פוטונים או חלקיקים גרעיניים אחרים. בגז, מרווח הזמן לתגובה בין אטום אחד למשנהו הוא יחסית גדול, לעומת התגובות הקורות בגרעין עצמו ובאלקטרונים שסביבו, כך שמחקר הפיזיקה האטומית משמש למעשה כיסוד למדעי האטמוספירה ולחקר פיזיקת הפלזמה.
תחום זה אינו מתייחס לפרודות ולקשרים בין אטומים, למרות שהרבה מהתופעות זהות בשני התחומים. הפיזיקה האטומית גם אינה מתייחסת להתנהגות האטומים במצבי צבירה שונים.
תצורות אלקטרונים.
לכל אטום יש את רמות העירור הקבועות בו האלקטרונים סביבו יכולים להיות. על מנת לעבור מרמה לרמה, יש "לעורר" את האלקטרון, זאת בדרך כלל על ידי קליטת אנרגיה מאור (פוטונים), משדה אלקטרומגנטי, או מהתנגשות עם חלקיקים אחרים (בדרך כלל אלקטרונים אחרים). אלקטרונים הממלאים רמת עירור (הנקראת גם "קליפה") נמצאים "במצב קשור". אנרגיית הקשר היא האנרגיה הנדרשת להוצאת האלקטרון מהקליפה בה הוא נמצא ועד לניתוקו מהגרעין (באופן תאורטי עד לאינסוף מרחק מהגרעין). כל אנרגיה נוספת הנספגת באלקטרון, הופכת לאנרגיה קינטית לפי חוק שימור האנרגיה והאטום עבר אז תהליך הנקרא יוניזציה.
אם האלקטרון ספג פחות מאנרגיית הקשר שלו, הוא יעבור למצב מעורר. לאחר זמן מה, הנתון לפי הסתברות, אלקטרון במצב מעורר יעבור לרמת עירור נמוכה יותר, והפרש האנרגיה (על פי החוק לשימור האנרגיה יצא באחד מהדרכים הבאות: באטום נייטרלי (ללא מטען חשמלי) יצא פוטון (אור) בעל כמות האנרגיה הנוספת. במקרה של יון, (אטום שכבר קודם עבר עירור, וכבר שחרר חלק מהאלקטרונים שלו), עשויה להתקבל התופעה הידועה כתופעת אויגר, בה האנרגיה תעבור לאלקטרון קשור אחר, ואותו אלקטרון יעבור למצב עירור, וישתחרר. כך ניתן לינן אטום ביותר מאלקטרון אחד, באמצעות פוטון בודד.
נתגלו חוקי מעבר קבועים להתנהגות אלקטרון כתוצאה מפגיעת אור, אך לא נמצאו כללים לגבי התנהגות אלקטרון כתוצאה מפגיעת חלקיקים.
היסטוריה.
ניתן לשייך את תחילת הפיזיקה האטומית - לתחילת המאה ה-18, כאשר ג'ון דלטון חידש והכיר בתאוריית המבנה האטומי של החומר, או בשנת 1814 בגילוי קווי הספקטרום על ידי מומחה העדשות הגרמני יוזף פון פראונהופר, במנעד האור המגיע מהשמש.
מאז תחילת המאה ה-20 תחום זה התקדם בצעדי ענק, הודות לפיתוח כוח המחשוב, שאיפשר הדמיה ובדיקה של דגמים מסובכים, לגבי התנגשויות, וכן הקמת מאיצי חלקיקים לבחינת התאוריות השונות בתחום.
השפעות.
לגילויים בתחום הפיזיקה האטומית היו השפעות על תחומי מדע אחרים. עצם גילוי הספקטרום הייחודי לכל אחד מהיסודות, הוביל לגילויים רבים בתחום האסטרונומיה, שכן אפשר היה לזהות אילו יסודות נמצאים בכוכבים וגרמי שמיים אחרים. כך למשל נתגלה היסוד הליום בשמש, עוד בטרם נודע על כדור הארץ.
החל משנת 1988 הופיעו מספר תאוריות בנושא מדעי המוח והבנת החשיבה, הנסמכים על מודלים מתחום הספין של האלקטרון.
לגילויים האחרונים בפיזיקה האטומית השפעות גם בתחום הפיזיקה והפסיכולוגיה.
גלי ראובל
אנגלה "גֶֶלי" מריה ראובל (בגרמנית: Angela "Geli" Maria Raubal; 4 ביוני 1908 - 18 בספטמבר 1931) הייתה אחייניתו למחצה של אדולף היטלר.
ביוגרפיה.
נולדה ללאו ראובל, פקיד מס, ולאנגלה ראובל, אחותו למחצה של אדולף היטלר (מאב משותף), במשפחה בת שלושה ילדים.
בגיל שנתיים התייתמה מאביה ועברה עם אחיה ואחותה לגור אצל דודתה מצד אביה בלינץ.
תקופה מסוימת חיה עם אמה בווינה, אולם שבה לדודתה וסיימה את לימודיה בגימנסיה שם ב-1927.
הייתה בין הבנות הראשונות, שזכו לתעודת בגרות באוסטריה.
בשנת 1923 מונה אדולף היטלר כאפוטרופסה. ב-1924 פגשה ראובל את היטלר לראשונה (הייתה צעירה ממנו ב-19 שנים), כאשר ביקרה אותו בכלא לנדסברג עם אחיה, לאו.
בסוף שנות ה-20, כשהחלה המפלגה הנאצית לזנק והגיעה לממדי תנועת המונים בדרכה לשלטון בגרמניה, והיטלר הפך מחייל משוחרר הנואם ומסית בבתי קפה, בבתי מרזח ובקרנות הרחוב לדמות של מנהיג לאומי, הוא הזעיק בראשית שנת 1928 לביתו באוברזלצברג את אנגלה אחותו האלמנה, על מנת לנהל את משק ביתו ולבשל לו. גלי ואחותה נתלוו לאמן. ראובל הגיעה למינכן בסתיו 1927 על מנת ללמוד רפואה באוניברסיטה ושכרה חדר בפנסיון, בקרבת מקום לחדרו של היטלר.
במהרה נקשרו קשרים בין הדוד לאחייניתו והוא חש רגיעה בחברתה הביתית.
תוך זמן קצר שינתה את תוכניותיה, הפסיקה את לימודי הרפואה ורצתה ללמוד זמרה.
היטלר מצדו מימן לה שיעורי זמרה אצל שני מורים מוכרים.
ראובל התיידדה עם הנרייטה הופמן, בתו של הצלם היינריך הופמן, שהתפרסם גם כצלם הרשמי של היטלר.
בדצמבר 1927, בחתונתו של רודולף הס, הכריז אמיל מוריס, ממייסדי האס אס ונהגו של היטלר, שבכוונתו להנשא לראובל. היטלר נרגז ותבע מן השניים להיפרד. כיוון שראובל הייתה עדיין קטינה, לא התאפשרו הנישואים, והיטלר פיטר את מוריס ממשרתו כנהגו האישי.
"שניים בדירה אחת".
בשנת 1929 עזב היטלר את דירתו הצנועה במינכן ועבר לדירה מפוארת בת תשעה חדרים בסמוך ל"פרינצרגנטן-תיאטר". באוקטובר אותה שנה עברה גם ראובל לחדר בדירתו במינכן.
היטלר אסר על גלי לעזוב את הבית ולפתח קריירה עצמאית, ואף מנע ממנה להתרועע עם אנשים (בעיקר גברים) אחרים זולתו. בחוגים המקורבים להיטלר נפוצה השמועה שהיטלר מקיים יחסי מין עם אחייניתו, אך לא היו ראיות לכך.
ראובל שלא גילתה כל עניין בפוליטיקה, נלוותה לעצרות ההמונים שבהשתתפות היטלר, רק כדי להשביע את רצונו, אך הפגינה בהן שעמום רב.