במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, חזרו ארבעת האחים להקליט בחברת Folk Era Records. הם הוציאו לאור אלבום שהוקלט בהופעה חיה ביפן ובנוסף, חזו בהוצאתם מחדש של חלק גדול מאלבומי העבר שלהם על תקליטורים. למרות שחלפה חצי מאה מאז החלו להופיע ולמרות השינויים הרבים שעברה תעשיית המוזיקה הפופולרית, ארבעת האחים עדיין פעילים ומופיעים ברחבי ארצות הברית והעולם.
הרכב הלהקה.
חברי הלהקה המקורית היו:
במשך השנים חלו השינויים הבאים בהרכב הלהקה:
קולמהוף
חלמנו על הנר
חלמנו על הנֵר (בפולנית: Chełmno nad Nerem; בגרמנית: Kulmhof an der Nehr) הוא כפר בגמינה דומביה (Dąbie), במחוז קולו שבפרובינציה פולין גדול במרכז פולין. הכפר שוכן כ-19 ק"מ מדרום-מזרח לעיר קולו (Koło), וכ-135 ק"מ ממזרח לבירת החבל פוזנן. נכון לשנת 2006, מונה הכפר כ-350 תושבים.
בקרבת הכפר פעל בתקופה השואה מחנה ההשמדה חלמנו.
חלמנו שעל הנר
חלמנו שעל נהר נר
פאול גרות
פאול היינריך פון גרות (בגרמנית: Paul Heinrich von Groth; 23 ביוני 1843 – 2 בדצמבר 1927) היה מינרלוג וקריסטלוגרף גרמני.
תרומתו החשובה ביותר למדע הייתה הסברו על הקשר בין התרכובת הכימית למבנה הגביש. גרות היה מייסד כתב העת Zeitschrift für Kristallographie שהיה כתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.
חייו.
גרות נולד במגדבורג ולמד באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה שבסקסוניה, דרזדן וברלין, וקיבל את התואר דוקטור ב-1868. מ-1872 היה אחראי על הקתדרה במינרלוגיה באוניברסיטת שטרסבורג. ב-1883 הוא מונה לפרופסור למינרלוגיה ואוצר המינרלים במוזיאון המדינה במינכן.
גרות ביצע מחקרים נרחבים על גבישים ומינרלים, כמו גם על סלעים; והוציא לאור כמה ספרים בתחום המינרלוגיה והקריסטלוגרפיה.
ב-1902 זכה גרות בתואר אצולה, וב-1908 זכה במדליית וולאסטון (הפרס החשוב ביותר של החברה הגאולוגית של לונדון הקרוי על שמו של ויליאם הייד וולאסטון).
ב-1877, בהיותו בשטרסבורג, החל גרות להוציא לאור את כתב העת "Zeitschrift für Krystallographie und Mineralogie" (כתב עת לקריסטלוגרפיה ומינרלוגיה) שאותו ערך במשך שנים אחדות. ב-1921 התמנה פאול ניגלי כעורך העיתון, וב-1924 הוחלט לשנות את שם כתב העת לZeitschrift für Krystallographie (כתב עת לקריסטלוגרפיה), על מנת להדגיש כי כתב העת עוסק בקריסטלוגרפיה בלבד. גרות המשיך להיות מעורב בניהול כתב העת, וב-1924 הזמין את פאול פטר אוואלד להשתתף כעורך משותף בכתב העת. כתב העת דגל במדיניות של פרסום מאמרים בשפת המקור של הכותבים, ולמרות שהשפה העיקרית בו הייתה גרמנית, התפרסמו בו גם מאמרים באנגלית ובצרפתית. עובדה זו הפכה את כתב העת בעריכתו של ניגלי לכתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה. כתב העת הפסיק את הופעתו בסוף המלחמה. והוא חזר להופיע ב-1955 (אם כי ככתב עת גרמני בלבד) והוא ממשיך להופיע גם כיום.
הצינור המאסף
הארי פוטר – דמויות משנה
סדרת ספרי הארי פוטר, שנכתבה על ידי ג'יי קיי רולינג, מכילה אוסף רב של דמויות הלוקחות חלק בעולם הקסום המתואר בספר. בערך זה יוצג ריכוז של דמויות משניות בספרים.
רוחות רפאים.
בית הספר הוגוורטס נרדף על ידי רוחות רפאים רבות. אחדות מהן משתייכות לבתי התלמידים השונים, ותפקידן העיקרי הוא לסייע לתלמידים במקרים שונים. רוח רפאים כזאת שייכת לאדם שלמד באותו בית כשהיה בחיים.
גמדוני בית.
גמדוני בית הם יצורים בדיוניים המשרתים כעבדים לאורך כל חייהם את אדוניהם הקוסמים. הגמדונים נאמנים מאוד לבעליהם, יעשו הכל למענם, לא יחשפו את סודותיהם, לא ידברו סרה באדוניהם, יפנו אל אדוניהם בתואר אדונילי או גבירתילי, ולא ישתמשו בכוחות הקסם המיוחדים שלהם (כגון היכולת להתעתק גם באזורים אשר מוטל עליהם כישוף המונע התעתקות) ללא אישור. בדרך כלל הם לובשים בלויי סחבות, והם יכולים להשתחרר מעבדותם רק אם אדוניהם יתנו להם בגדים חדשים. גמדונים נמצאים בדרך כלל בבתים עתיקים של משפחות עשירות וטהורות דם. הגמדונים הם יצורים גאים מאוד ומתביישים מכל חריגה מנורמות העבדות המקובלות אצלם.
גמדוני בית מאופיינים בחזות מכוערת: יש להם עיניים גדולות, אוזניים ארוכות ומחודדות כמו אוזני עטלף, הם נמוכים מאוד והם מדברים בצורה עילגת (כגון קוסמימים במקום קוסמים).
החל מהספר הרביעי חל שינוי במעמדם עם הקמתו של הארגון למען רווחת גמדוני הבית (אלרג"ה) על ידי הרמיוני גריינג'ר. הרמיוני ניסתה ללא הצלחה רבה לפעול למען הגמדונים בעת שלמדה בהוגוורטס, וכשהחלה בקריירה במשרד הקסמים לאחר הספר השביעי היא זכתה להצלחה רבה בשיפור מעמדם.
דובי.
דוֹבּי הוזכר לראשונה בתחילת הספר השני, כשהגיע לחדרו של הארי על מנת למנוע ממנו להגיע להוגוורטס. הארי מסרב, ובתגובה גורם דובי להפלת עוגה שהכינה פטוניה דרסלי, ובכך גורם לדרסלים לגלות כי הארי לא רשאי לבצע קסמים מחוץ להוגוורטס, ולנעול את הארי בחדרו. הארי הצליח להימלט מכלאו, אך דובי לא ויתר על רצונו. הוא מנע מהארי ומחברו רון ויזלי לעלות על הרציף בקינגס קרוס, גרם למרביצן לרדוף ולפצוע את הארי במהלך משחק קווידיץ', ואף ביקר בו במרפאת בית הספר בעת ששכב שם והחלים מפציעתו.
בסוף הספר התברר כי דובי ניסה למנוע מהארי להגיע להוגוורטס כיוון שידע כי אדוניו, לוציוס מאלפוי, החליט להחדיר את יומנו של טום רידל לחפציה של ג'יני ויזלי, ובכך לגרום לפתיחת חדר הסודות והפללתו של אביה, ארתור ויזלי. הארי ריחם על דובי לאורך כל הספר, ובסופו החליט לשחרר את דובי. הוא הכניס את יומנו של רידל לתוך גרב מלוכלך והושיט אותו למאלפוי, שבתגובה זרק את הגרב לכיוונו של דובי לאחר שהוציא ממנו את היומן. כשלוציוס הבין את שעשה הוא ניסה לפגוע בהארי, אך נהדף על ידי דובי שהשתמש בכוחותיו המיוחדים. לאחר מכן הפך דובי לגמדון חופשי, ובניגוד לשאר בני מינו הוא החל לדרוש תנאים סוציאליים.
בספר הרביעי החל דובי לעבוד במטבחים של הוגוורטס, משום שאלבוס דמבלדור היה היחיד שהיה מוכן להעסיק אותו אף על פי שדרש שכר. תפקידו היה קטן יחסית, ולפני המשימה השנייה בטורניר הקוסמים המשולש הוא נתן להארי אצות זימיזים שייסעו לו לעבור את המשימה בהצלחה. בסוף הספר התברר כי מי שנתן לו את המידע על האצות היה ברטי קראוץ' הבן שהתחזה למורה להתגוננות מפני כוחות האופל אלאסטור מודי.
לדובי יש תפקיד קטן בספר החמישי, בו הוא מראה להארי את חדר הנחיצות ששימש למפגשי צבא דמבלדור, והתריע בפני חברי הקבוצה על חשיפתה. בספר השישי הוא עוקב אחרי דראקו מאלפוי (בעזרתו של קריצ'ר) לבקשתו של הארי, והביע את שאט נפשו מהתנהגותו של מאלפוי. באמצעות המידע שסיפק דובי הצליח הארי לנחש נכונה מה מעשיו של מאלפוי כשהוא לא מוצא אותו במפת הקונדסיים. במהלך הספר השביעי הוא חילץ את הארי וחבריו מבית משפחת מאלפוי, אך במהלך הבריחה נרצח על ידי בלטריקס לסטריינג' באמצעות סכין שנזרקה לכיוונו בזמן התעתקותם אל בקתת הצדפים (הבית של ביל ופלר). הוא נקבר בחצר ביתם של ביל ופלר ויזלי. הוא מתואר כגמדון נחמד ואדיב, ששמח בחלקו ואהב את הארי וחבריו. דובי מופיע לכל אורך הסדרה אבל בסרט הרביעי בכלל לא הופיע למרות שלקח חלק משמעותי בספר. לפי הספר נתן דובי את אצות זימיזים להארי ולפי הסרט נתן נוויל את אצות זימיזים.
וינקי.
וינקי היא גמדונת בית המשתייכת למשפחת הגמדונים ששירתה את משפחת קראוץ'. היא הופיעה בעצמה רק בספר הרביעי, והוזכרה בספרים הבאים. בתחילת הספר, על אף פחד הגבהים שלה, היא טענה שהיא שומרת לבעלים שלה על מקום ביציע המכובדים באצטדיון שבו נערך גמר אליפות העולם בקווידיץ', אך מאוחר יותר התברר כי היא השגיחה על ברטי קראוץ' הבן שהוסתר מתחת לגלימת היעלמות. קראוץ' הבן הצליח לגנוב את שרביטו של הארי פוטר, שיגר לשמים את האות האפל, ובכך גרם לפיטוריה של וינקי. היא קיבלה זאת באופן קשה, ולאחר שהחלה לעבוד בהוגוורטס סבלה מהתמכרות למשקה המשכר (עבור גמדונים) בירצפת. רולינג אמרה בעבר כי חל שיפור קטן במצבה הנפשי של וינקי, אך אמרה גם כי היא מעולם לא התאוששה מההלם שבפיטוריה מבית קראוץ'. ווינקי אינה מופיעה בסרטים, למרות שיש לה תפקיד די חשוב.
קריצ'ר.
קריצ'ר הוא גמדון בית המשתייך למשפחת הגמדונים ששירתה את משפחת בלק. בדומה לבעליו הוא חש תיעוב כלפי קוסמים שאינם טהורי דם, והיה נאמן מאוד לאמו של סיריוס בלק (מתואר בכריכה האחורית של הספר החמישי כ"גמדון-בית ממורמר ונוטף ארס"). בספר החמישי נאמר כי שאיפת חייו היא שלאחר מותו יערפו את ראשו ויתלו אותו לצד אוסף ראשי הגמדונים שבבית משפחת בלק בלונדון. אף על פי שתיעב את סיריוס, שלא הלך בדרכי הוריו, הוא נאלץ לציית לו. הוא זכה ליחס מזלזל מצד האנשים שהתגוררו באופן זמני או קבוע בבית משפחת בלק, בשל ההערות הגזעניות שהיה ממלמל כשחשב שלא שומעים אותו. היחידה שהתייחסה אליו בכבוד הייתה הרמיוני גריינג'ר, שהאמינה בשוויון זכויות לגמדונים, אף על פי שכינה אותה בוצדמית.
קריצ'ר היה מודע למערכת היחסים הקרובה בין סיריוס לבין הארי, וכיוון שלא נאסר עליו לדבר על כך הוא העביר את המידע לאוכלת המוות בלטריקס לסטריינג', שהייתה הקרובה היחידה של סיריוס שחש כלפיה הערכה גבוהה. לאחר שהארי ראה חיזיון שבו וולדמורט עינה את סיריוס במשרד הקסמים הוא יצר קשר עם בית משפחת בלק, אך קריצ'ר בגד באדוניו, שיקר להארי שסיריוס לא נמצא, ובכך הוביל בסופו של דבר למותו של סיריוס.