כיום קיימים בארץ מספר מסלולי הכשרה מקצועית בגינון טיפולי, בהיקף ודגשים שונים. תוכניות של גינון טיפולי באוריינטציה של חינוך, שיקום וטיפול ניתן למצוא בישראל במגוון רב של מוסדות לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, כגון: בתי חולים שיקומיים, גנים ובתי ספר לחינוך מיוחד, לקויות למידה ו- ADHD, ארגונים ומוסדות לאנשים בעלי פיגור שכלי, אוטיזם, פגועי נפש, בתי אבות, מועדונים לקשיש ועוד.
יער (תורת הגרפים)
אנטונייטה סטלה
אנטונייטה סטלה (באיטלקית: Antonietta Stella; 15 במרץ 1929 – 23 בפברואר 2022) הייתה זמרת אופרה איטלקייה, סופרן ספינטו מן הטובות ביותר בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, ששמה נקשר בעיקר עם תפקידי ורדי ופוצ'יני.
ביוגרפיה.
סטלה, ילידת פרוג'ה, איטליה, למדה באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא. הופעתה הראשונה הייתה בספולטו ב-1950, כליאונורה בטרובדור של ורדי. ב-1951 הופיעה באופרה של רומא כליאונורה בכוחו של גורל, גם היא של ורדי. היא עברה חיש מהר בשירה בין ערי איטליה, נאפולי, פארמה, טורינו, קטניה, ורונה, ונציה ועוד. הופעתה הראשונה בלה סקאלה, מילאנו, בתפקיד דסדמונה באותלו של ורדי, הייתה בשנת 1954, ושם המשיכה לשיר ולקצור הצלחות עד 1963, בתפקידים כגון ויולטה בלה טרוויאטה, אליזבטה בדון קרלו, אמליה בנשף מסכות, אאידה, טוסקה, מימי בלה בוהם, מדאלנה ב"אנדראה שנייה" של ג'ורדאנו, צ'ו-צ'ו-סאן במאדאם באטרפליי ועוד.
בשנת 1955 הופיעה לראשונה באופרה של וינה, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, באופרה גרנייה בפריז, לה מוניי בבריסל והאופרה הלירית של שיקגו ובשנה שלאחריה, במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שם שרה בהצלחה עד 1960, ואז גרמה עזיבתה לפני סוף העונה, בתואנת מחלה, לסכסוך עם הנהלת המטרופוליטן, לאחר שנודע כי ימים אחדים לאחר פרישתה הופיעה על בימת לה סקאלה. הנהלת המטרופוליטן תבעה אותה לדין ונאסר עליה להיכנס לארצות הברית במשך שנתיים.
בלה סקאלה, בשנת 1963, הסתלקה מהפקה של "הנערה מן המערב" של פוצ'יני, כנראה בגלל אי-התאמה בינה לבין הטנור פרנקו קורלי. היא לא חזרה להופיע בלה סקאלה. מסוף שנות ה-60 עד 1975 שרה ברומא.
על הצלחתה של סטלה, כזו של רבות מן הזמרות הנודעות של שנות ה-50 וה-60, העיבה במידת מה התחרות בין מריה קאלאס לרנאטה טבאלדי, אבל היא בנתה לעצמה קריירה ראויה לציון והשאירה כמה הקלטות רבות ערך, שכללו יצירות כמו "לינדה די שאמוני", "הקרב על לניאנו", "האפריקאית" ו"סימון בוקנגרה". היא השתתפה בהפקה של הטלוויזיה האיטלקית ל"אנדראה שנייה", מול מריו דל מונקו וג'וזפה טדאי בשנת 1955, שיצאה בהמשך ב-DVD. אפשר גם לשמוע אותה בשידור של הרדיו האיטלקי ביצירתו של גספרה ספונטיני "אגנס פון הוהנשטאופן" (המבוצעת לעיתים נדירות), מול מונסראט קאבאייה. השידור יצא על גבי תקליטור.
סטלה נפטרה ב-23 בפברואר 2022.
קישורים חיצוניים.
http://www.marjaleenapelho.com/site/career.html
מטבע מקומי
מטבע מקומי (ידוע גם כמטבע קהילתי, קהילת סחר חליפין או אשראי קהילתי) הוא מערכת חברתית וולונטרית של כלכלה אלטרנטיבית המוקמת בידי קבוצת אנשים או בידי מוסד קהילתי במטרה לאפשר שיתוף כלכלי מקומי בתנאים של מחסור באמצעי תשלום או ככלי לבניית הון חברתי קהילתי.
מערכת מטבע מקומי מורכבת מחברים המצטרפים באופן וולונטרי ומאמצעים המאפשרים סחר חליפין ביניהם. מערכות סחר החליפין יכולות ללבוש צורה פשוטה ביותר של לוח החלפות פומבי המוצב במקום ציבורי, או צורה מורכבת של מערכות אשראי ממוחשבות מתקדמות לרישום החליפין. קיימות לא מעט קהילות מטבע מקומי המנפיקות מטבע של ממש, לרוב בשטרות נייר, ועם המוכרות בהן נמנות קהילת "השעות של איתקה" במדינת ניו יורק, ארצות הברית, ויוזמות סיוע כלכלי הפועלות, למשל, במזרח טימור ובמדינות נוספות בעולם השלישי.
מערכת המטבע המקומי מאפשרת סחר חליפין גם במצב של חוסר באמצעי תשלום מקובלים, וכן מאפשרת החלפה של טובין ושירותים שקשה לקבוע להם ערך בכלכלה הרשמית, כמו לימוד לא פורמלי, השגחה על ילדים, סיוע במטלות קטנות בבית וסביבתו וייצור ביתי של מוצרים ומזון בכמויות קטנות.
כללים כלכליים אלטרנטיביים.
מערכות מטבע מקומי מוקמות כדי להשלים מערכות כלכליות רשמיות או אפילו כדי להציב אלטרנטיבה לכשלים שלהן. לכן הן מושתתות בדרך כלל על כללים כלכליים אלטרנטיביים, שלעיתים קרובות אף עומדים בניגוד לכללי המערכת המוניטרית הרשמית.
בלי ריבית/ ריבית שלילית:
מערכות מטבע מקומי נועדו לעודד סחר, והיות והן לרוב קטנות ומועטות משתתפים יחסית לשוק הלאומי או הגלובלי, האיום המרכזי על פעילותן הוא סטגנציה, כלומר קפאון של המסחר כתוצאה מחוסר פעילות. מסיבה זו ובשל העדפות ערכיות של מרבית העוסקים בתחום, מערכות אלו פועלות ללא ריבית או אפילו במנגנון של ריבית שלילית, כך שלמטבע אין תפקיד של אגירת ערך, והוא נועד ומכוון למסחר הקהילתי בלבד.
שוויון ערך העבודה
מתוך תפיסה ערכית אלטרנטיבית, מבוססות מערכות מטבע מקומי רבות על שוויון בערך העבודה. מכאן השימוש הנפוץ ב"שעות", דוגמה מובהקת לכך היא בנק זמן - מודל קהילתי במיוחד בו הערך של תרומתו של כל משתתף נמדד אך ורק בזמן שהוא משקיע. השימוש בזמן העבודה כאמת מידה הוא שונה מאוד מהמערכת הכלכלית הלאומית והגלובלית בכך שהוא מיישם שוויון בערך העבודה, להבדיל מהמצב בכלכלה הקלאסית, שבה ערכה של שעת עבודה של בנקאי השקעות, למשל, יכול להיות גבוה פי מאות מערך שעת עבודתו של פועל ייצור.
כלכלה מקומית בעולם גלובלי
רעיון מרכזי במערכת מטבע מקומי הוא ההעדפה של מסחר בטובין ושירותים ברמה המקומית ובתוך קהילה. כשהמשתתפים משתמשים במטבע המקומי, הם משאירים את הערך שקהילתם מייצרת בתוך הקהילה. העדפה זו מנוגדת למגמות של שוק "חופשי" גלובלי השולטות במדיניות הכלכלית במערב, ובאה לשרת ערכים אלטרנטיביים של הון חברתי, כלכלה אקולוגית ומרקם קהילתי.
מטבע מקומי בישראל - קהילת מחרוזת ובנק זמן.
ב-1999 הוקמה בישראל קהילת מחרוזת כמערכת מטבע מקומי. קהילת מחרוזת שהוקמה על ידי קבוצת פרמקלצ'ר ישראל משתמשת במטבע מקומי הנקרא "חרוזים" ופועלת בשיטה פשוטה יחסית של ניהול המסחר על ידי רכזי קהילה, המוציאים לאור מדריך של השירותים והמוצרים שמציעים החברים בעד "חרוזים" או בתעריף משולב של "חרוזים" ושקלים. ניסיון חשוב זה הקיף בשיאו כשלוש מאות חברים אך נראה שכעת הוא נמצא בסטגנציה.
בשנים האחרונות הקימו מספר מתנ"סים ומרכזים קהילתיים בנקי זמן - מודל קהילתי של מטבע מקומי הנשען על עבודה קהילתית מאורגנת ונועד לסייע לאוכלוסיות המודרות מהכלכלה הרשמית, כמו אוכלוסיות קשישים ועולים.
טריטוריה בריטית מעבר לים
אנדרו לינקולן
אנדרו ג'יימס קלאטרבאק (באנגלית: Andrew James Clutterbuck; נולד ב-14 בספטמבר 1973) המוכר בשם הבמה אנדרו לינקולן (Andrew Lincoln), הוא שחקן אנגלי. נודע בעיקר בשל כיכובו בסדרה "המתים המהלכים".
ביוגרפיה.
נולד בשם אנדרו קלאטרבאק בלונדון שבממלכה המאוחדת. אביו היה מהנדס ואמו, ילידת דרום אפריקה, אחות, והוא גדל בלונדון ובבאת'. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון, אז גם שינה את שמו.
קריירה.
תפקידו הראשון על מסך הטלוויזיה היה ב-1994, כשהשתתף בפרק בקומדיית המצבים "Drop the Dead Donkey". פריצת הדרך שלו הייתה ב-1996, כשלוהק לסדרת הדרמה "החיים האלה", בה גילם את דמותו של אג, עורך דין צעיר שמפקפק בבחירותיו המקצועיות. סדרה בולטת נוספת בה השתתף היא "Teachers" (2003-2001), בה גילם את דמותו של המורה סיימון קייסי.
לינקולן גם ביים כמה מפרקי הסדרה, ואף היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית הבמאי החדש הטוב ביותר בשנת 2001. בשנת 2003 השתתף בסרט הקולנוע "אהבה זה כל הסיפור", בו גילם את דמותו של מארק, המאוהב בכלתו של חברו הטוב ביותר. בשנים 2006-2005 גילם תפקיד טלוויזיוני ראשי נוסף, ד"ר רוברט ברידג' בסדרה "החיים שאחרי".
בשנת 2010 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מכת מחץ" בתור יו קולינסון. החל מ-2010 הוא מככב בסדרה הפוסט-אפוקליפטית "המתים המהלכים" של רשת AMC בתור ריק גריימס, שריף לשעבר. תפקיד אשר גילם עד העונה השמינית ב-2018.
בנוסף לתפקידיו כשחקן, עוסק לינקולן גם בקריינות של תוכניות טלוויזיה.
חיים אישיים.
בשנת 2006 נישא לגאל אנדרסון, בתו של איאן אנדרסון (סולן להקת ג'ת'רו טאל), ובשנת 2007 נולדה בתם הבכורה.
אסתר ויז'בצקי-זיו
אסתר ויז'בצקי זיו (נולדה ב- 22 בפברואר 1947) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
היא נולדה בלגניצה שבפולין בשם אלאונורה גרינוורצל. עלתה לישראל עם הוריה ואחיה בשנת 1957. עד 1959 התגוררה עם משפחתה במעברה בטבריה עלית, משם עברה המשפחה לחולון.
לאחר שירותה הצבאי סיימה לימודי ספרות, פילוסופיה וחינוך באוניברסיטת תל אביב. בשנה השלישית ללימודיה החלה ללמד בבתי ספר תיכוניים. כמו כן לימדה עברית באולפנים והנחתה בחוג לספרות באוניברסיטה הפתוחה. באותה שנה נישאה ולאחר מכן נולד בנה היחיד. כמה שנים מאוחר יותר התגרשה.
בין השנים 1985-1979 עבדה כעיתונאית בעיתון "מעריב". בשנת 1985 עברה לירושלים והחלה לכתוב פרוזה. היום היא חיה בירושלים ומנהלת גלריה לצורפות, "גרינוורצל עיצוב".
ויז'בצקי זיו מפרסמת בקביעות רשימות וספורים בבלוג שלה בשם "חביתה" ב-"קפה דהמרקר" וב-"blogspot", תחת שם העט "באבא יאגה".
ספריה ופרסומיה.
בשנת 1989 יצא לאור ספרה הראשון, "שאון מותו של שימק" בסדרת "פרוזה אחרת" בהוצאת "עם עובד".
בשנת 2001 פורסם ספרה "באבא יאגה" ב"הוצאת הקיבוץ המאוחד".