מיד לאחר הגזרות, בשנת ה'ק"ט (1349), עמד רבי יצחק בראשות ישיבה בהיידלברג. בישיבה זו למד אצלו רבי שמשון, המעיד על מעשה שבא לפני רבו בתקופה זו (ראו במסופר בתמונה). הקהילה היהודית בהיידלברג, שחרבה בגזרות, הוקמה מחדש על בסיס פליטים מקהילות שפיירא ווורמייזא שחרבו שתיהן בשנת ה'ק"ט. לכן, יש לשער כי רבי יצחק התגורר קודם לגזרות בשפיירא או בוורמייזא, ועמד שם בראשות ישיבה, ולאחר הגזרות עבר עם ישיבתו להיידלברג. כחלק מהנהגת הדור שאחרי הגזרות, הורה רבי יצחק לבני ריינוס להחמיר בדין "אומא באונא", הלכה בהלכות טרפות שנחלקו בה הראשונים ובריינוס נהגו להקל בה עד אז. חומרה זו נועדה כנראה לשם כפרה בעקבות הגזרות.
בארץ ישראל.
במהלך שנת ה'ק"י (1350) עלה לירושלים עם קבוצה מתלמידיו והקים בה ישיבה. בי"א בתשרי ה'קי"א כבר היה רבי שמשון, וכנראה גם רבו רבי יצחק, בירושלים. ישיבתו בירושלים מוזכרת בכתב חרם שנכתב מעט לאחר ה'קל"ז (1377) והוענק לרבי שמואל שליצטט כנגד אויביו. בשנה זו כבר לא היה רבי יצחק בין החיים, ועל החרם חתומים "הנשארים משיירי כנסת מורינו ורבינו הר"ר יצחק הלוי אסיר התקוה זלה"ה הלומדים בישיבתו אשר קבע וצוה לנו טרם מותו". עיקרה של ישיבה זו הייתה חבורת "לומדים" שעלו עמו והתיישבו בירושלים, כדוגמת החתומים על כתב החרם לעיל. הלומדים למדו בצוותא באופן קבוע כחבורה, והם היו בעלי הסמכות ההלכתית בבית המדרש. לצדם, למדו בה גם תלמידים מגרמניה שבאו לפרק זמן כלשהו ללמוד מפי רבי יצחק, ולאחריו שבו לגרמניה ללמוד בבתי מדרש נוספים. בין תלמידים אלה היו רבי שמשון איש ירושלים וכן רבי מנחם ציוני.
בתקופה זו הוחל הנוהג באשכנז לייעד כספי צדקה ותרומות ליהודי ירושלים ויהודי ארץ ישראל, וניתן להניח שראשית הדבר בתרומות שנועדו להחזיק את הישיבה האשכנזית מיסודו של רבי יצחק.
ייתכן שלישיבה זו בירושלים היה מניע מיסטי-משיחי שנבע מהגזרות באשכנז ובאירופה. אופיה המיסטי של הישיבה עולה גם מעיסוק חכמים מקבוצה זו בתורת הסוד. החמכים שישבו בירושלים נחשפו בה לקבלה מבית מדרשם של מקובלי ספרד כרבי יוסף ג'יקטיליה, ושילבו בינה ובין תורת הסוד האשכנזית. ייתכן גם שלחכמים אלה יש חלק מהפצת ספרות הקבלה הספרדית, כמו הספר שערי אורה לר"י גיקטיליה, באשכנז.
פסקיו.
רבות מפסיקותיו של יצחק לוקטו מכתבי היד של "קיצור המרדכי" של רבי שמשון הנזכר, ופורסמו בידי פרופ' שלמה שפיצר. בנוסף, פסק אחד שלו הפוסל גט שנכתב בכתב משיט"א והובא בקיצור מרדכי של ר' שמשון, צוטט בסדר הגט שחיבר רבי יעקב מרגליות, ומשם הובא להלכה בידי רבי יואל סירקיש (הב"ח).
בנוסף, ידוע על פיוט אחד שחיבר: ה"רשות" לברכו "יעידון כל עבדיך" נקלטה במחזורי נוסח איטליה ונוסח רומניא החל מהמאה ה-14, ובכתב יד אחד נאמר שמחברה הוא "כמה"ר יצחק מבילישטאינה אשכנזי ז"ל". במחזורי איטליה הפיוט נאמר בתפילות כל יום טוב (לרבות ראש השנה). בדורות האחרונים מדלגים עליו בחלק מהקהילות, ויש אומרים רק את השורה האחרונה.
יצחק אסיר התקוה
יצחק אסיר התקווה
יצחק הלוי מבילשטיין
המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה
אישטוואן השלישי
גזה השני
זכויות להט&quot;ב בגואטמלה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגואטמלה מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית חוקית במדינה מאז 1871.
נטייה מינית וזהות מגדרית אינן כלולות במפורש בחוקי אי-ההפליה במדינה, וזוגות ומשקי בית חד מיניים שבראשם זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הגנות משפטיות הזמינות לזוגות נשואים הטרוסקסואלים. רוב תושבי גואטמלה קשורים לכנסייה הקתולית או לכנסיות פרוטסטנטיות אשר עמדותיהן כלפי חברי קהילת הלהט"ב נוטות לשקף את המידות הדתיות הרווחות. אף על פי כן, חברי הקהילה זכו בעשורים האחרונים לנראות וקבלה רבה יותר בהתאם למגמות ברחבי העולם.
מעמד בחוק.
תרבות המאיה, שנכחה בגואטמלה לפני הגעת ספרד, הייתה סובלנית כלפי הומוסקסואליות בעוד היו קשרים חזקים בין טקסים לבין פעילות הומוסקסואלית. חלק מהשמאנים עסקו במעשים הומוסקסואלים עם מטופליהם, וכמרים בטקסים עם האלים שלהם.
בעקבות הכיבוש הספרדי ושילובה של גואטמלה של ימינו במלכות המשנה של ספרד החדשה, נענשו "מעשי סדום" בשריפה על המוקד. הנצרות, שבאופן מסורתי התייחסה להומוסקסואליות כחטא, הוכנסה גם היא לאזור, וכך נעלמה הפתיחות אשר אופיינה במדינה סביב הומוסקסואליות.
פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הפכה לחוקית בגואטמלה מאז 1871.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
אין הכרה חוקית לזוגות חד מיניים בצורה של נישואים חד מיניים או בצורה מוגבלת יותר של איחודים אזרחיים או הסדרי שותפות במשפחה. הנשיא לשעבר אלווארו קולום היה ידוע כתומך באיחודים אזרחיים לזוגות חד מיניים.
בדצמבר 2016, הודיעה הודיעה חברת הקונגרס, סנדרה מורן (הידועה כחברת קהילת הלהט"ב הראשונה אשר נבחרה לקונגרס של גואטמלה) יחד עם קבוצות שונות על הכנסת הצעת חוק להתרת איחודים אזרחיים. מורן הודתה כי הצעתה תספוג ביקורת חריפה מצד קבוצות שמרניות, אך טענה כי "החברה מורכבת לא רק מהאנשים האלה, אלא גם מאנשים שחושבים אחרת". בנוסף, היא דחקה במודרניזציה של גואטמלה בנושאים של "הכרה ותמיכה בכלל האזרחים".
פסק בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם 2018.
בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם (IACHR) קבע כי האמנה האמריקאית לזכויות אדם מחייבת הכרה בנישואים חד מיניים כזכות אדם. פסק הדין חייב באופן מלא את קוסטה ריקה לחוקק לגליזציה של נישואים חד מיניים בשטחה (בה הרחש פסק הדין), והוגדר כנותן תקדים מחייב למדינות נוספות באמריקה הלטינית והקריבית.
בעוד שהפסיקה התקבלה בברכה על ידי ארגוני זכויות אדם בגוטמאלה, הכנסייה הקתולית, קבוצות דתיות וארגונים שמרניים הביעו את התנגדותן. עורכי דין חוקתיים דחקו בממשלה לציית לפסיקה.
בתגובה לפסיקת בית הדין, מספר מחוקקים שמרנים הציגו הצעת חוק תחת השם "חיים והגנה", שתגביר את העונשים על קיום הפלות ותאסור במפורש הכרה בנישואים חד מיניים. אם תתקבל, הצעת החוק תפליל נשים שעברו הפלות (שלפי סטטיסטיקות מסוימות מהספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית מגיעה ל-30% מכלל ההריונות), ותגדיר את המונח משפחה בין זוגות הטרוסקסואלים בלבד. יתרה מכך, הצעת החוק קובעת כי "חופש המצפון והביטוי" מגן על אנשים מפני "חובה לקבל התנהגות או מנהגים שאינם הטרוסקסואלים". ההצעה משכה ביקורת נוספת, שכן היא מתארת בניגוד לעמדות רפואיות בהם ארגון הבריאות העולמי הומוסקסואליות כ-"מנוגדת לביולוגיה ולגנטיקה". הצעת החוק עברה קריאה ראשונה ושנייה, ודורשת קריאה שלישית סופית, קריאה של כל מאמר בודד ולבסוף חתימה של הנשיא. הנשיא ג'ימי מוראלס ממפלגת חזית ההתכנסות הלאומית השמרנית, הביע תמיכה בהצעה באומרו כי: "אני מזכיר לתושבי גואטמלה שהמוסדות שלהם ופקידיהם, לפי סעיף 156 של החוקה הפוליטית של הרפובליקה, אינם מחויבים למלא פקודות בלתי חוקיות. גואטמלה והממשלה שלנו מאמינים בחיים. הממשלה שלנו וגואטמלה מאמינות במשפחה המבוססת על נישואים בין גבר ואישה בלבד". לאחר הצהרתו הופנו כלפי מוראלס ביקורות שליליות בעוד שימושו במונח "בלתי חוקיות" שגוי עובדתית, שכן גואטמלה, כמו רוב מדינות אמריקה הלטינית, נשבעה "לקיים את החוק הבינלאומי, לכבד את זכויות האדם ולפעול לפי סמכות השיפוט והפסיקה של בית המשפט הבין-אמריקאי לזכויות אדם".
אם תתקבל, הצעת החוק תפר את החוק הבינלאומי בכל הנוגע לפסיקת בית הדין כלפי חיוב הכרה בנישואים חד-מיניים ואת האמנה האמריקאית לזכויות אדם בפרט. פעילי זכויות להט"ב הודיעו על כוונתם לערער על ההצעה בפני בית המשפט החוקתי, ובמידת הצורך, בפני בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות האדם. עם זאת, בספטמבר 2018 נחסמה הקריאה השלישית של הצעת החוק, ומאז לא נדונה בקונגרס.
הגנה מפני אפליה.
חוקי גואטמלה אינם אוסרים על אפליה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית בתחומים כגון תעסוקה, חינוך, דיור, שירותי בריאות, בנקאות או מקומות לינה ציבוריים אחרים, כגון בתי קפה, מסעדות, מועדוני לילה ובתי קולנוע. החריג היחיד לכך הוא קוד על ילדות ונוער שאושר ב-1997, המגן על ילדים ובני נוער מפני אפליה על בסיס מגוון גורמים, כולל נטייתם המינית ושל הוריהם.
במאי 2017 הציגה חברת הקונגרס סנדרה מורן הצעת חוק במטרה לתקן את סעיפים 27 ו-202 של הקוד הפלילי עבור הוספת נטייה מינית וזהות מגדרית כקטגוריות מוגנות.
זהות מגדרית.
מאז 2016, טרנסג'נדרים בגואטמלה יכולים לשנות את שמם החוקי כך שיתאים לזהותם המגדרית לאחר אישור שיפוטי. עם זאת, אינם יכולים לשנות את מגדרם בחוק.
בדצמבר 2017 הוגשה לקונגרס הצעת חוק להכרה בזכות לזהות מגדרית והתרה עבור אזרחים טרנסג'נדרים לשנות את שמם ומגדרם בתעודות הלידה. עם זאת, באוגוסט 2018, הוועדה לנקודות החקיקה והחוקתיות וועדת הנשים דחו את הצעת החוק.
פוליטיקה.
בינואר 2016, סנדרה מורן נבחרה לקונגרס מטעם מפלגת ההתכנסות ובכך, הייתה למחוקקת הלסבית המוצהרת הראשונה במדינה.
במהלך הבחירות הכלליות בגואטמלה ב-2019, התמודדו מרחבי המדינה ארבעה גברים גואטמלים הומוסקסואלים גלויים. בין המועמדים שהתמודדו על מושבים בקונגרס הלאומי היו: אלדו דאווילה, מנכ"ל "Asociación Gente Positiva", ארגון שירות למאבק במחלות ה-HIV/איידס ברחבי גואטמלה סיטי מטעם מפלגת וינאק, ואוטו רנה פליקסה חבר מפלגת האחדות הלאומית המהפכנית של גואטמלה (URNG).