בעקבות אמירותיו של דונקור, קבוצה של חברי פרלמנט מה-NDC, כאשר בראשה עומד סם נרטי ג'ורג' , אמרה כי הם יציעו הצעות חוק להפללת זכויות להט"ב במדינה. ג'ורג' כתב ברשתות החברתיות כי הוא חייב לעם הגאני לשמור על "מה שנותן לנו זהות כאנשים" וביקש עזרה להילחם ב-"נגע והסטייה שהומוסקסואליות מציגה". בתגובה, פעילי זכויות להט"ב בגאנה דחקו בנשיא גאנה, ננה אקופו-אדו, להבטיח שלום וביטחון להומואים בגאנה וכי אין זה במסגרת מטרות הארגון להכשיר איגודים אזרחיים חד-מיניים.
מעצרים והליכי משפט.
ב-20 במאי 2021, קבוצה של פעילי זכויות להט"ב (16 נשים ו-5 גברים) קיימו פגישה בבית מלון בהו בגאנה. הקבוצה נפגשה בשביל לחלק מידע של תיעוד של הפרות זכויות להט"ב בגאנה, ביניהם גם מספר עלונים, שקשורים ליציאה מהארון ולטרנסג'נדריות.
זמן קצר לאחר תחילת הפגישה, המשטרה פשטה על בית המלון ועצרה את הפעילים על סמך חוקי האנטי-הומוסקסואליות, בו הקימו כנס בלתי חוקי וקידום סדר יום להט"בי. הפשיטה נתפסה כפגיעה האחרונה בקהילה הגאה בגאנה, והמעצרים נידונו באופן נרחב מפני שאין פרמטרים חוקיים לאסור על האספה שדנה בשיפור זכויות להט"ב במדינה. על פי הארגון Rightify Ghana, העצורים הואשמו יחד, ללא גישה לעורך דין.
זמן קצר לאחר שבוצעו המעצרים, ההאשטאג #ReleaseThe21 נהיה ויראלי בטוויטר בגאנה, אם כי העתירה של ארגונים להט"בים לשחרור העצורים נמסרה לבית המשפט השלום של הו, ונדחתה באופן מיידי.
משטרת הו פרסמה הודעה בה נאמר כי הפעילים שנעצרו "דוגלים בפעילות להט"בית" ואמרו עוד כי "הפיקוד מזהיר את הציבור, במיוחד את ההורים, להיזהר מפעולות של אנשים המעורבים בהתנהגות לקויה זו ולדווח להם על כך למשטרה".
הם היו אמורים להופיע בבית המשפט ב-4 ביוני 2021 לקריאת האישומים ועיכוב בקשתם לערבות למספר ימים. עורכי דינם של הפעילים ציינו כי קידום זכויות להט"ב אינו נחשב כפשע בגאנה. ב-8 ביוני 2021, דחה בית המשפט השלום של הו את הערבות לכל 21 הפעילים והורה על קיון הדיון הבא בתיק ב-16 ביוני. אחת מעורכי הדין של הפעילים, ג'וליה סלמן אייטיי, לא פירטה מדוע נשללה להם ערבות על ידי בית המשפט השלום של הו, ואמרה כי הם כבר הגישו ערעור לבית המשפט המחוזי של הו.
ב-11 ביוני 2021 שוחררו הפעילים, בערבות של כ-900 דולר אמריקאי, ותיקם צפוי להתחדש במועד מאוחר יותר.
ב-16 ביוני 2021, נתן שופט בית המשפט המחוזי, פליקס דצומור, לפרקליטות המדינה דחייה לקבלת ייעוץ והדרכה נוספים, מפני שהתיק נתקע בשיפוטו של היועץ המשפטי לממשלה.
ב-5 באוגוסט 2021, בית המשפט ביטל את התיק נגד 21 הפעילים בשל חוסר ראיות.
תגובות.
האומות המאוחדות גינה בחריפות את "מעצרם השרירותי" של הפעילים וביקש לשחררם בגין אפליית להט"בים ומעצרים שרירותיים. בדברי הגינוי בגין המעצר והעתירה השרירותיים לכאורה לכבד את זכויות הלהט"ב של הפעילים, הוסיף האו"ם והפציר "על ממשלת גאנה לשחרר אותם באופן מיידי וללא תנאי."
מחלקת המדינה של ארצות הברית גינה את המעצרים וקרא לממשלת גאנה "לשמור על הגנות זכויות האדם חוקיות" וקרא לכל הגנאנים לכבד את ההוראות לפי חוקת גאנה המבטיחות חופש הביטוי וחופש ההתאגדות.
האיחוד האירופי ותורמי הסיוע לגאנה ביקשו מהמדינה לשחרר את הפעילים באופן מיידי ולכבד את זכויות האדם שלהם ואת חופש ההתאגדות החופשית שלהם.
הבנק העולמי וסוכנות הידיעות תומסון רויטרס , שנמצאים בין התורמים לגאנה, ביקשו מהרשויות לכבד את זכויות הפעילים וקראו לשחררם באופן מיידי. התורמים הצהירו עוד כי הם "עוקבים אחר המצב המתפתח".
לאחר מתן הערבות, הארגון Human Rights Watch קרא לתובע הכללי של גאנה לבטל את האישומים כנגד 21 הפעילים, ואמר כי המקרה הוא "כתם על המוניטין של גאנה".
My Number One
My Number One (בעברית: "מספר אחד שלי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת היוונייה–שוודית הלנה פפאריזו. את השיר כתבה נטליה גרמאנו לצד מאנוס פסלטקיס וכריסטוס דאנטיס, שגם הפיק את השיר. לאחר זכייתו באירוויזיון 2005, שנערך בעיר קייב, אוקראינה, הפך השיר ללהיט ברחבי אירופה.
"My Number One" היה השיר היווני הראשון שניצח בתחרות הזמר של האירוויזיון. את השיר אפיינו מספר רב של סגנונות מוזיקליים, המזוהים עם המוזיקה היוונית. עיבוד השיר כולל צלילי בוזוקי ולירה. מילות השיר מחזקות את הקשר הרומנטי של הזמרת יחד עם בחיר לבה, תוך שמכנה אותו כ"מספר האחד שלי" ו"האוצר היחיד בבעלותי".
רקע.
"My Number One" נכתב על ידי מאנוס פסלטקיס, נטליה גרמאנו וכריסטוס דאנטיס, שגם הפיק את השיר. תחילה, קיבל דאנטיס את זכויות היוצרים על הפקת השיר. אולם ב-2013, תבע פסלטקיס את דאנטיס, וזכויות היוצרים הועברו לפסלטקיס.
אחר יציאת השיר בגרסה האנגלית, הקליטה פפאריזו גרסה שוודית לשיר. השיר נכלל בגרסה המחודשת של אלבום הבכורה שלה, "Protereotita". עם מכירות של למעלה מ-90,000 עותקים ברחבי המדינה, העניק איגוד תעשיית ההקלטות היווני לשיר תואר פלטינה כפולה.
בתחילת 2006, יחד עם "", יצא השיר לאור בארצות הברית. ב-22 באוגוסט פרסמה פפאריזו תקליטור הכולל את "My Number One" ועשרה רמיקסים שונים. ב-4 ביוני יצא התקליטור גם להורדה דיגיטלית.
תחרות הזמר של האירוויזיון.
תהליך בחירת השיר.
בשנת 2005 הכריז תאגיד השידור היווני כי פפאריזו נבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון הקרוב. לאחר חשיפת הנציג, נשלחו מאות שירים אל התאגיד. וועדה שהואמנה על ניפוי השירים בחרה ארבעה שירים ("My Number One", "OK", "Let's Get Wild" ו-"The Light in Our Soul"), אותם תבצע פפאריזו בקדם לבחירת השיר היווני לאירוויזיון. השיר "The Light in Our Soul" נפסל כיוון שהודלף ברחבי האינטרנט כמה ימים לפני הקדם.
ב-2 במרץ 2005 זכה "My Number One" בקדם עם 66.47 אחוזי הצבעה, ונבחר לייצג את יוון באירוויזיון. קליפ השיר צולם תוך יום אחד במוזיאון המדע והטכנולוגיה של סלוניקי.
באירוויזיון.
מכיוון שבאירוויזיון 2004 סיימה יוון במקום השלישי, פפאריזו העפילה לגמר האירוויזיון העוקב באופן אוטומטי. השיר שובץ במקום ה-19 בסדר ההופעות, לפני רוסיה ואחרי קרואטיה. במהלך הופעתה ביצעה פפאריזו מספר צעדי ריקוד יוונים מסורתיים, לצד ארבעה רקדנים. בפזמון השני של השיר ארבעת הרקדנים השתטחו על רצפת הבמה בצורה של הספרה 1. לאחר ההצבעה, הוכרז השיר כזוכה עם 230 נקודות. עם ההכרזה, יצאו המונים אל רחובות אתונה ורקדו לצלילי השיר.
לאחר התחרות, הגיע השיר בתחרות היובל של האירוויזיון למקום הרביעי.
הצלחה מסחרית.
קדם לתחרות האירוויזיון, הצליח השיר ביוון ובמדינות הסמוכות לה. לאחר ניצחונו בתחרות, ניצב השיר במקום הראשון במצעדי הסינגלים של יוון ושל שוודיה, ואף הוענק לו תואר זהב בשתי המדינות. הצלחת הסינגל שלובה בגרסת הרמיקס של כריס פנאגי, שהפך ללהיט מועדונים ברחבי אירופה. בארצות הברית, הגיע השיר למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ולמקום ה-25 במצעד שירי הדאנס של הבילבורד.
האשמות בניצול מיני של ילדים בידי מייקל ג'קסון ב-1993
בשנת 1993, רופא השיניים והתסריטאי מלוס אנג'לס, אוון צ'נדלר, האשים בפומבי את הזמר האמריקאי מייקל ג'קסון בהתעללות מינית בבנו בן ה-13, ג'ורדן כריסטופר "ג'ורדי" צ'נדלר. ברישומי התיק נכתב כי היחסים בין ג'קסון לג'ורדן החלו בפברואר 1993, אך מקורות אחרים מציינים את מאי 1992. אביו החורג של ג'ורדן, סוחר הרכב דייוויד שוורץ, הכיר את ג'ורדן בפני ג'קסון לאחר שג'קסון שכר רכב מסוכנות הרכב שלו. צ'נדלר עודד תחילה את הקשר בין בנו לבין ג'קסון אך מאוחר יותר החל לחשוד ביחסים הלא תקינים ביניהם ואף התעמת על כך עם גרושתו ג'ון שדחתה את הטענות.
ב-15 ביולי שלח הפסיכיאטר מת'יס אברמס מכתב לעורך דינו מכתב לעורך דינו את צ'נדלר בו כתב כי קיים חשד סביר כי ג'ורדן עבר התעללות מינית. בנוסף אברמס כתב כי אם כן יוכח כי ג'ורדן עבר התעללות מינית הוא ייאלץ לפנות למחלקה לשירותי ילדים במחוז לוס אנג'לס. ב-4 באוגוסט נפגשו צ'נדלר וג'ורדן עם ג'קסון ואנתוני פליקאנו, החוקר הפרטי של ג'קסון, וצ'נדלר הקריא את מכתבו של אברמס. הוא פתח במשא ומתן לפתרון הבעיה בהסדר כספי. ג'קסון הציע לצ'נדלר פיצוי כספי בסך 350 אלף דולר אך הוא ורוטמן דחו את ההצעה. ב-14 בספטמבר 1993 צ'נדלר וגרושתו תבעו את ג'קסון באופן רשמי בגין 6 סעיפי אישום.
ב-24 באוגוסט 1993 פרטים אודות הפרשה החלו להתפרסם בתקשורת וזכו לתשומת לב ברחביי העולם. בשלב מאוחר יותר ג'קסון ביטל את שאר המופעים בסיבוב ההופעות בעקבות הפרשה. בינואר 1994 נקבע הסכום הכספי אותו ישלם ג'קסון להוריו של ג'ורדן. בספטמבר 1994 הסתיימה החקירה הפלילית לאחר שהוריו של ג'ורדן סירבו לשתף פעולה.
ההאשמות השפיעו על מעמדו של ג'קסון ועל ההצלחה המסחרית שלו. למשל פפסי ביטלו את החוזה שלה עם ג'קסון אשר היה אמור להימשך 10 שנים. בהמשך הורים נוספים טענו שהילדים שלהם עברו התעללות מינית מצד ג'קסון מה שהוביל למשפט נגדו ב-2005 אך במשפט ג'קסון נמצא לא אשם.
רקע.