ארגון השוטרים הבין-לאומי (באנגלית: International Police Association - IPA) הוא הארגון הגדול ביותר של השוטרים בעולם. מייסדו היה ארתור טרופ (1914-2000), סמל משטרה מלינקולן שבמחוז לינקולנשייר באנגליה. הארגון נוסד ב-1 בינואר 1950 תחת המוטו: "Servo per Amikeco" (בשפת אספרנטו: "שירות באמצעות חברות") כדי ליצור קישורים ידידותיים ולעודד שיתוף פעולה בין שוטרים בכירים ברחבי העולם.
כיום חברים בארגון כ-400,000 שוטרים ויש לו סניפים ב-64 מדינות. המשרדים הראשיים של הארגון (IAC) נמצאים בעיר נוטינגהאם בבריטניה.
לארגון ניתן מעמד מייעץ אצל המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות בשנת 1967. מעמד זה הוסר בשנת 1985.
הסניף הישראלי.
סניף ישראלי של הארגון הוקם בשנת 1963. לסניף הישראלי הוקמו שלוחות מקומיות, בין השאר ברחובות שפעל בבית יד לבנים.
הסניף הישראלי של הארגון פועל מכלא רמלה. בעבר היא שכנה בשלוחת המטה הארצי ביפו. הסניף הישראלי פעיל בארגון פעולות התנדבותיות כמו אמוץ פצועי צה"ל ומוסדות יתומים. בשנת 1979 הגיעו סכסוכים סביב הבחירות להנהלת הארגון לבית המשפט.
הסניף אירח כינוסים של הארגון הבינלאומי בשנים 1968, 1978 ו-1983.
בשנת 1971 נבחר אריה איבצן לנשיא הארגון ונעמי שדמי נבחרה לסגניתו. בשנים 1982-1982 היה דוד קראוס נשיא הסניף הישראלי. בסוף שנת 1983 נבחר שלמה פריירמן לנשיא הסניף הישראלי.
הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון
הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון (באנגלית: High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy) הוא האחראי העיקרי על תיאום וייצוג מדיניות החוץ והביטחון המשותפת של מדינות האיחוד האירופי. הנציג העליון הוא אחד מסגני נשיא הנציבות האירופית ועומד בראש שירות פעילות החוץ האירופי (משרד החוץ של האיחוד) ובראש מועצת שרי החוץ של האיחוד. המשרה בצורתה הנוכחית קיימת מ-1 בדצמבר 2009.
באמצעי התקשורת בישראל מכונה הנציג העליון "שר החוץ האירופי", "שר החוץ של האיחוד האירופי" ואף "שר החוץ של אירופה".
הנציג העליון הנוכחי הוא הפוליטיקאי הספרדי-קטלוני ז'וזפ בורל פונטלס, אשר החליף בתפקיד את פדריקה מוגריני.
התפתחות המשרה ושמה.
מהקמת האיחוד האירופי ב-1993 על בסיס אמנת מאסטריכט, נשאו חברי הנציבות האירופית באחריות על מדיניות החוץ של האיחוד, כשהאחראי הראשי מביניהם נקרא הנציב האירופי ליחסי חוץ או הנציב האירופי לענייני חוץ (European Commissioner for External Relations / External Affairs). כיתר הנציבים, גם נציבי החוץ השונים היו מינויים של ממשלות המדינות החברות באיחוד.
עם כניסת אמנת אמסטרדם לתוקף ב-1999, נוספה לאיחוד האירופי משרה חדשה - הנציג העליון של מדיניות החוץ והביטחון המשותפת (High Representative of the Common Foreign and Security Policy), אשר אוישה על ידי המזכיר הכללי של מועצת האיחוד האירופי, אז חאבייר סולאנה. משרת הנציג העליון הייתה מצומצמת בסמכויותיה וסולאנה פעל במקביל לחברי הנציבות השונים שהמשיכו לעסוק בענייני חוץ.
בשנת 2004 הוצעה חוקה לאיחוד האירופי, שכללה את החלפת המשרה הקיימת במשרת שר האיחוד לענייני חוץ (Union Minister for Foreign Affairs). הצעת חוקה זו נדחתה בשנת 2005 במשאלי עם בצרפת ובהולנד, ועמה גם השינוי המוצע.
דחיית החוקה הובילה לאמנת ליסבון, ועם כניסתה לתוקף ב-2009 מוזגו תיק החוץ של הנציבות ומשרת הנציג העליון של מדיניות החוץ והביטחון המשותפת למשרה הנוכחית - הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון. כתוצאה משינוי זה חדלו הנציבים לעסוק במדיניות חוץ, וסולאנה סיים את תפקידו כנציג העליון והוחלף בידי קתרין אשטון.
על אף דחיית החוקה האירופית, משמש שם המשרה שהוצע בה - שר האיחוד לענייני חוץ, כמו גם השם שר החוץ של האיחוד האירופי, כתחליף קצר לשם הרשמי, בפרט בעיתונות.
מינוי.
הנציג העליון ממונה על ידי המועצה האירופית ברוב מיוחס ובהסכמת נשיא הנציבות האירופית. עם זאת, על מנת שיוכל לקבל את תפקידו בנציבות, בפרט כסגן הנשיא, עליו להופיע לשימוע בפני הפרלמנט האירופי ולקבל את אישורו, שכן אמון הפרלמנט נחוץ לשם איוש המשרות בנציבות.
תפקידים.
תפקידים האופייניים לשרי חוץ:
תפקידים ייחודיים בתחום ענייני החוץ:
תפקידים בתחום מדיניות הביטחון:
משלחות דיפלומטיות.
כאמור לעיל, הנציג העליון אחראי על שירות פעילות החוץ האירופי, הכולל את המשלחות הדיפלומטיות של האיחוד. מבנה ארגוני זה הוא תוצאה של אמנת ליסבון, וכך גם שינוי שמות המשלחות מ"משלחות הנציבות האירופית" ל"משלחות האיחוד האירופי".
ראש משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל משנת 2021 הוא השגריר דימיטר טזאנצ'ב.
הנציב העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון
ברוך קרא
ברוך (ברוכי) קְרא (נולד ב-13 במרץ 1970) הוא עיתונאי ישראלי, משמש כתב ופרשן חדשות 13 לענייני משפט. לפני כן שימש כתב לענייני משפט בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה.
ברוך קרא גדל בירושלים ולמד בתיכון הרטמן. חניך תנועת הצופים הדתיים. התגייס באוגוסט 1988 ואת שירותו הצבאי עשה בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים במהלך האינתיפאדה הראשונה והלחימה בדרום לבנון. במילואים שירת בחטיבה 646, ובמסגרתה לחם במבצע עופרת יצוקה.
משנת 1999 עבד בתפקידים שונים ב"הארץ", בהם כתב לענייני משטרה, ירושלים, כתב מגזין וכן עורך בדסק החדשות.
משנת 2002 שימש ככתב לענייני משפט בעיתון "הארץ". בשנת 2004 החל לשמש כתב ופרשן לענייני משפט בחדשות 10.
בין השנים 2015–2019 הגיש את תוכנית "המקור" ביחד עם רביב דרוקר, והכין עבורה תחקירים רבים.
קרא הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת תל אביב, בוגר בית הספר "כותרת" לעיתונות ותקשורת, שם הוא גם מלמד, ובעל תואר שני בלימודי משפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
פועלו העיתונאי.
קרא עסק בסיקור פרשות ציבוריות, בהן פרשת הנשיא משה קצב, פרשת חיים רמון, פרשות אהוד אולמרט השונות, וכן פרשות נתניהו.
בשנת 2003 חשף את "פרשת סיריל קרן", שבמרכזה מיליוני דולרים שהועברו לחשבונות הבנק של משפחת שרון בעת כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה. הפרשה עוררה רעש רב שכן פורסמה שבועות ספורים לפני הבחירות לכנסת השש עשרה. לאחר לחץ פוליטי החליט היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, לפתוח בחקירה מי הדליף לקרא את מסמך הבקשה לחיקור דין לדרום אפריקה (המסמך שתיאר את החשדות נגד שרון). ההחלטה עוררה זעם רב בקרב כלי התקשורת ומועצת העיתונות שטענו לרמיסה של החיסיון העיתונאי.
קרא עצמו נחקר באזהרה ולא הסכים לחשוף את מקורותיו, אך צוות החקירה הצליח לחשוף את המקור, עו"ד ליאורה גלט-ברקוביץ', הפרקליטה שליוותה את החקירה. לימים תבעה גלט-ברקוביץ' את קרא ואת העיתון "הארץ" בטענה כי לא עמדו בהתחייבויות שנתנו לה טרם הפרסום. בנובמבר 2011 שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב, אבי זמיר, דחה את טענותיה של גלט ברקוביץ', וקבע כי קרא והארץ פעלו לפי תקנון האתיקה ועשו כל שביכולתם כדי להגן עליה. גלט ברקוביץ ערערה על הפסיקה, ובאוקטובר 2014 דחה בית המשפט העליון את ערעורה. השופט יצחק עמית אימץ את קביעותיו של השופט זמיר לפיהן קרא הגן על המקור, פעל כמצופה ממנו, ואף הוסיף כי גלט ברקוביץ היא שחשפה את עצמה בכמה פעולות לא אחראיות. עמית הוסיף בפסק הדין מספר קביעות חשובות ותקדימיות בדבר חשיבותה של העיתונות החוקרת.
פרק נוסף בפרשה הזאת רשם קרא ערב הבחירות לכנסת השבע עשרה בשנת 2006, אז פרסם מסמך משטרתי שבו קובעת המשטרה כי יש בידה ראיות חד-משמעיות לכך שמרטין שלאף הוא שעומד מאחורי שלושה מיליון דולר שהועברו לחשבון הבנק של משפחת שרון. גם פרשה זו עוררה רעש רב בעיקר עקב הסמיכות לבחירות, ועם זאת הפרשה ירדה מסדר היום לאחר יממה מאחר ששרון לקה באירוע המוחי השני שממנו לא התאושש.
קרא גם חשף את פרשת רשות המיסים ערב גל המעצרים הגדול, את החלטות היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, בעניין חקירות אולמרט, ועוד. קרא גם היה זה שראיין את המתלוננות העיקריות בפרשת קצב ואת המתלוננת בפרשת רמון.
בנובמבר 2012 פרסם קרא תחקיר מקיף על תיק אביגדור ליברמן וחברות הקש. כשבוע אחר כך הודיע היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, על סגירת תיק החקירה המרכזי נגד ליברמן, ועל הגשת כתב אישום בתיק משני - פרשת מינוי השגריר, זאב בן אריה; אלא שכמה ימים לאחר פרסום ההחלטה, ויום לפני שהפרקליטות התכוונה להגיש את כתב האישום המצומצם לבית המשפט, דיווח קרא על רשלנות בטיפול בתיק, ועל דמויות מרכזיות בפרשת השגריר שלא נגבתה מהן עדות. קרא אף שוחח עם חלק מהעדים הפוטנציאלים, שהביעו תמיהה על כך שהמשטרה לא הגיעה אליהם. הדיווח חייב את היועץ המשפטי לממשלה לפתוח את התיק מחדש ולשקול את החמרת כתב האישום, ואכן לאחר השלמת חקירה זריזה כתב האישום תוקן והוחמר. בכתב האישום המתוקן נכתב שליברמן פעל באופן מעשי (ולא פאסיבי כפי שנקבע מראש) לקידומו של השגריר בן אריה לתפקיד השגריר בלטביה, אף שאותו שגריר העביר לו שלא כדין מידע חסוי מתוך הבקשה לחיקור דין בבלארוס במסגרת חקירת תיק ליברמן. ביוני 2013 פרסם קרא תחקיר מקיף בתוכנית "המקור" על אודות הקשר המשונה בין ליברמן לבין ממשלת בלארוס והעומד בראשה, הדיקטטור אלכסנדר לוקשנקו. בפרשת "ישראל ביתינו" קרא חשף הקלטות שלא היו מוכרות למשטרה שבהן אחד החשודים בפרשה מדבר על קשריו הפליליים שלו ושל גרשון מסיקה (אז ראש מועצת שמרון) עם פאינה קירשנבאום.