קולונל פורדי (פול פורד) הוא בראש הממשל הצבאי האמריקאי באוקינאווה. מסייעים לו סרג'נט גריגוריץ' (הנרי מורגן) והמתורגמן סאקיני (מרלון ברנדו). בתחילה נואם סאקיני את נאומו המפורסם על ההיסטוריה של האי ועל הבדלי התרבויות בינם ובין האמריקאים - "באוקינאווה... להתרחץ בבית מרחץ עם אישה ערומה : יפה מאוד. תמונה של אישה ערומה בבית פרטי : לא יפה. באמריקה... פסל אישה ערומה בגן מקבלים פרס. אישה אמיתית ערומה בגן מקבלים בית סוהר. מסקנה : פורנוגרפיה שאלה של גאוגרפיה".
פורדי מקבל הוראה מהפנטגון להקנות לתושבי הכפר, ערכים אמריקאיים של דמוקרטיה, שוויון וזכויות נשים. הוא שולח לכפר טוביקי את קפטן פיסבי (גלן פורד) ביחד עם סאקיני. הם מכנסים את התושבים ופיסבי מודיע להם על רצונו לבנות שם בית ספר בצורת הפנטגון. הכפריים אינם רוצים בזה אלה בבניית בית תה.
הם שולחים לו כמתנה את "פרח הלוטוס (מצ'יקו קיו) שתשמש לו כגיישה. פיסבי מתנגד אך סאקיני משכנע אותו שזה המנהג וכי היא רק תשרת אותו. בעקבות זה דורשות הנשים שוויון זכויות ואפשרות ללמוד להיות גיישות. בגברים לוחצים על פיסבי לבנות בית תה כי רק שם יוכלו לבלות עם הגיישות.
לבסוף נכנע פיסבי אך למוצרים שלהם - כלובים לצרצרים, כובעי קש וכדים, אין ביקוש אצל החיילים. סאקיני מגלה לפיסבי שהם מייצרים ברנדי מתפוחי אדמה ופיסבי מורה להם להקים מזקקה גדולה והם משווקים את הברנדי לכל הצבא באי ובכסף הם בונים בית תה. פיסבי מתחיל ללכת לבוש עם כפכפי עץ וחלוק אחצה בתור קימונו.
פורדי משוחח בטלפון עם פיסבי שמספר לו שבנה בית תה במקום בית ספר. הוא חושב שיצא מדעתו ושולח לטוביקי את הפסיכיאטר הצבאי קפטן מקלין (אדי אלברט).
מקלין הוא מעריץ חקלאות אורגנית וכשפיסבי אומר לוו שהם אינם משתמשים בחמרי הדברה הוא מתלהב, מחליט להישאר והופך ליפני כמו פיסבי.
לבסוף חוגגים כולם את פתיחת בית התה לאור הירח המלא של חודש אוגוסט. הנשים היפניות מופיעות לפני כולם והאמריקאים מלמדים את היפנים שירה בציבור. בתוך כל החגיגה באת מגיעים פורדי וסרג'נט גריגוריץ. פורדי אומר להם כי בגללם הקריירה הצבאית שלו אבודה.
פורדי נוזף בפיסבי ומקלין ומורה לכפריים ולגריגוריץ להרוס את בית התה והמזקקה. הכפריים מחביאים את קירות בית התה ומשקים את גריגוריץ בברנדי שלהם עד שאינו יכול לפעול.
לפתע מקבל פורדי ידיעה כי מפקד הצבא ביפן התרשם ממה שקרה בטוביקי והוא מתכונן להגיע. פיסבי ומקלין מוחזרים למשרתם, בית התה מוקם במהירות וכולם נכנסים אליו לאור אור הירח של חודש אוגוסט ופורדי בטוח שיועלה לדרגת גנרל.
פרסים.
גלובוס הזהב.
Laurel Awards לשחקן בתפקיד קומי - מרלון ברנדו
איזו (חצי אי)
איזו (באנגלית: Izu, ביפנית: 伊豆半島) הוא חצי אי הררי גדול עם חופים מפורצים, ממערב לטוקיו, לחופי האוקיינוס השקט של האי הונשו, יפן. בחצי האי שכנה בעבר פרובינציה עצמאית בשם פרובינציית איזו, כיום היא נמצאת במחוז שיזואוקה. שטח חצי האי עומד על 1421.24 קילומטר רבוע. ואוכלוסייתה המשוערת בשנת 2005 הייתה 473,942 נפש. האזורים המאוכלסים בחצי האי הם בעיקר בצפון ובמזרח.
גאולוגיה.
חצי האי איזו יושב במרכז מפגש בין 3 לוחות טקטוניים בהם מתרחשת פעילות טקטונית רבה. לוח אוחוצק, הלוח האמורי והלוח הפיליפיני. חצי האי עצמו יושב בעיקר על הלוח הפיליפיני. בצמוד אליו נמצא שקע ננקאי שנוצר כתוצאה מהפחתה המתרחשת מנחיתה של הלוח הפיליפיני אל מתחת ללוח האמורי. שלושת הלוחות נפגשים יחד ויוצרים צומת משולשת המתבטאת בפסגת הר פוג'י. מדרום מזרח לחצי האי נמצא שקע איזו - בונין במרכז השקע נמצאים איי איזו.
החלק הדרומי של חצי האי מורכב ברובו מברקציה, והחלקים המרכזיים והצפוניים מהרי געש מורכבים. במרכז חצי האי נמצא רכס הרי אמאג'י עם הר אמאג'י שגובה פסגתו , בקצה המזרחי של חצי האי נמצא הר עטאמי שגובה פסגתו , במערב חצי האי הר דרומה שגובה פסגתו . חצי האי נכנס במערבו לתוך מפרץ סגאמי ומפרץ סורוגה. הנהר העיקרי בחצי האי, נהר קאנו בצפון, הזורם דרך עמק שנוצר כתוצאה מפעילות טקטונית באזור.
כתוצאה מהגאולוגיה שלו, והפעילות הגעשית המרובה, מתרחשים באי רעידות אדמה מרובות, אלו מביאות גם גלי צונאמי בעקבותיהן. חצי האי שופע גם מעיינות חמים.
כלכלה.
חצי האי מהווה אזור נופש פופולרי עבור תיירים באזור קאנטו, חצי האי מוכר בעיקר בזכות נופש האונסן - מעיינות חמים שבאטאמי, איזו ואיטו . חצי האי פופולרי גם לרחצה בים, גלישת גלים, גולף וטיולי אופנועים. חצי האי סמוך להר פוג'י והוא חלק מהפארק הלאומי פוג'י-האקונה-איזו .
החוף הדרום-מערבי של איזו, הוגדר בשנת 1937 כאתר לאומי ליופי טבעי.
מלבד תיירות, חקלאות ודייג הם עמודי התווך של הכלכלה המקומית. אזור איזו הוא אחד היצרנים הגדולים ביותר של ואסאבי ביפן, והמטבח המקומי מבוסס על מנות בטעם ווסאבי. עם זאת, תעשיות אלה אינן משתלמות מספיק בכדי למנוע הגירה שלילית של אוכלוסייה לטוקיו ושיזואוקה במיוחד בקרב הצעירים.
גביע האנגלי
חצי האי איזו
דייוויד פרייס (פוליטיקאי)
דייוויד יוג'ין פרייס (באנגלית: David Eugene Price; נולד ב-17 באוגוסט 1940) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת קרוליינה הצפונית ברציפות מאז 1997, תפקיד שהוסיף למלא בעבר השנים 1987–1995. פרייס, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז קונגרס שבשטחיו שוכנים מרבית עיר הבירה ראלי, חלקים מדרהאם, וכל שטחי הערים קרי וצ'אפל היל. פרייס הוא הוותיק ביותר מבין חברי הקונגרס מטעם קרוליינה הצפונית.
ביוגרפיה.
פרייס, יליד העיירה ארווין שבטנסי, למד במכללת מארס היל בטרם הפיכתה לאוניברסיטה. כעבור זמן מה המשיך את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל לאחר שזכה במלגה, והיה חבר באגודות הפילנתרופיה והדיאלקטיקה. בשנת 1961 השלים לימודי תואר ראשון. במקור התכוון להיות מהנדס, אך לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת ייל שם קיבל תואר בתאולוגיה ב-1964, ותואר נוסף במדע המדינה במהלך 1969. בשנים 1963–1967 היה עוזרו של הסנאטור בוב ברטלט מאלסקה, ואחר כך היה לאקדמאי כפרופסור למדע המדינה ומדיניות ציבורית באוניברסיטת דיוק משנת 1973 ועד למסע הבחירות הראשון שלו אל הקונגרס ב-1986. בתקופת המדבר הפוליטי, בין 1995 ל-1996, שב לאוניברסיטת דיוק כמרצה מן החוץ.
בין השנים 1979–1984 עבד פרייס במפלגה הדמוקרטית של קרוליינה הצפונית. הוא חיבר ספר לימוד למדע המדינה בשם "חוויית הקונגרס" (The Congressional Experience), ששטח את נקודת מבטו על הפוליטיקה של ארצות הברית כמועמד לתפקיד ציבורי וכחבר הקוגרס. פרייס הוסיף לכהן כמנהל הכללי של המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הצפונית בטרם היבחרו לקונגרס. ב-1987 נבחר לראשונה אל בית הנבחרים של ארצות הברית אחרי שגבר על הנציג המכהן מטעם מחוז הקונגרס הרביעי, ביל קובי , עם 56% מקולות הבוחרים. הוא נבחר מחדש בשנים 1988 ו-1990 עם 58% מהקולות, וב-1992 גרף 65%. בבחירות אמצע הכהונה ב-1994, שנת "המהפכה הרפובליקנית", הפסיד פרייס לפרד היינמן , לשעבר מפקד המשטרה בראלי, פער של פחות מאחוז בודד אחד.
בשנת 1996 גבר פרייס על היינמן בהתמודדות חוזרת, כשהוא גרף 54% מהקולות לעומת 46 האחוזים להם זכה היינמן. לניצחונו סייעו בוחרים שלא היו מרוצים מחוסר ההתקדמות של הרפובליקנים הטריים בקונגרס בכל הנוגע למיסוד האג'נדה החקיקתית של הסיעה הרפובליקנית. ב-3 בינואר 1997 החל ממחדש את כהונתו בבית הנבחרים, שנמשכת גם בהווה. פרייס מהמתנגדים הראשונים למלחמת עיראק, ונתן את חסותו להצעת חוק שביקשה להחיל את החוק האמריקאי על חברות צבא פרטיות שפעלו בעיראק. הוא גם הציג חקיקה האוסרת על קבלנים לחקור אסירים שנמצאים בחזקת סוכנויות ביון.
כיו"ר ועדת המשנה של בית הנבחרים האחראית על קביעת התקציב עבור המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית, ביקש פרייס למקד את מאמצי אכיפת ההגירה למורשעים פליליים. ב-2009 תמך בחוק דוד-פרנק ובשנה הקודמת לה הצביע בעד חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008. בשנת 2013 הצביע פרייס נגד תיקון לחוק הפטריוט שעשוי היה לבטל את סעיף 215 ולצמצם את תוכנית איסוף הנתונים השנויה במחלוקת של הסוכנות לביטחון לאומי. פרייס תומך בנישואים של בני-זוג מאותו המין.
ב-18 באוקטובר 2021 הכריז פרייס על פרישתו מן החיים הפוליטיים, וכהונתו עתידה להיחתם עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
מאייר קראוס
מאייר (מאיר) קראוס (בהונגרית: Krausz Mayer; ציקו, 1809 – בודפשט, 1894) היה סוחר יהודי-הונגרי, תעשיין אחד התעשיינים הראשונים בממלכת הונגריה.
ביוגרפייה.
לאחר שהשלים את בתי הספר המקומיים בכפר הולדתו, קראוס שנולד בכפר קטן בהונגריה שרוב אוכלוסייתו הייתה ממוצא גרמני, הפך לסוחר בעיירה בונהאד הסמוכה. יש להניח שכסוחר כפרי הוא בא בקשר עם המשפחות היהודיות של לוי ופולק, שעסקו באותה עת בסחר סיטונאי באויפשט ובפשט.
בשנת 1838 הצטרף לפירמה פולק לאו ולבנו כחבר צוות ובאותה השנה נשא לאישה את עמליה, בתו של ברנאט לוי, שאביו איז'אק לוי (1793 – 1847) היה בורסקאי, מאסטר לעיבוד עורות, ראש הקהילה היהודית המקומית, הפוגט (שופט) הראשון של היישוב וממייסדי אויפשט, בנו ברנאט היה הבעלים של בית מלאכה לבורסקאות שהקים באויפשט. קראוס, שהפך לאחד הסיטונאים בפשט, הגיש בקשה לתושבות בעיר פשט בשנת 1841, שעבורו הוכיח קיומו של עושר אישי על ידי מלאי הטאנינים בעלי הערך הגבוה שהיה ברשותו.
משפחתו ועיסוקו.