בסתיו 1974 החל סטיוארט להקליט באולפני אבי רוד עם טכנאי הקול והמפיק אלן פרסונס (מי שהיה שותף לתקליט הביטלס אבי רוד, לDark side of the moon של פינק פלויד ועוד). יצירתם המשותפת הראשונה היה התקליט "זמנים מודרניים" (Modern Times) שהכיל התייחסויות לאירועים ויצירות ספרותיות של התקופה. התקליט הגיע למקום ה-30 במצעד האלבומים של בילבורד לשנת 1975.
ב-1976 הוציא סטיוארט את תקליטו "שנת החתול" ("Year of the cat") שנחשב ליצירת המופת שלו, שעובדה בידיו של פרסונס.
התקליט הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים של בילבורד (השירים "שנת החתול" ו"על הגבול" הגיעו למקומות ה-8 וה-42, בהתאמה) והיה אחראי להצלחתו של סטיוארט בארצות הברית ובעולם כולו. התוכן של רוב שירי האלבום, כרגיל, הוא מתוך סיפורים היסטוריים או אגדות ופנטזיות הנטועות ברקע היסטורי.
ב-1978 הוציא סטיוארט את התקליט "Time Passages", גם הוא בהפקתו של אלן פרסונס. האלבום הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד.
שנות ה-80 ואילך.
משנות השמונים ואילך התקשה סטיוארט להתמיד בהצלחה המסחרית, אולם הוא המשיך להוציא אלבומים שזכו לביקורות טובות, בהם "24 גזרים" מ-1980 ו-"חוף מלא צדפים" (" A Beach Full of Shells") מ-2005 ושני אלבומים בהופעה חיה, "Live/Indian Summer" מ-1981 ו-"Rhymes in Rooms" מ-1992.
עם זאת סטיוארט ידע גם כישלונות כמו תקליטו הפוליטי השאפתני מ-1984 "רוסים ואמריקאים" והפרויקט שלו משנת 2000 "במרתף" ("Down in the Cellar") שהיה אלבום קונספט בנושא יין.
פיודור אושקוב
פיודור אושקוב (ברוסית: Фёдор Фёдорович Ушаков; 24 בפברואר 1745 - 14 באוקטובר 1817) היה מצביא רוסי, אדמירל, בהתאם להחלטת הכנסייה האורתודוקסית הוכרז קדוש.
אושקוב נולד בכפר במחוז ירוסלבל במשפחת אצילית לא עשירה. בשנת 1766 סיים את בית הספר הימי בסנקט פטרבורג והחל את השרות בצי הבלטי. בשנת 1769 הועבר לדרום במסגרת תגבור הכוחות המשתתפים במלחמת רוסיה-טורקיה (1774-1768). בשנת 1772 התמנה למפקד ספינת סיור. בשנת 1775 התמנה למפקד פריגטה. בשנת 1780 קיבל פיקוד על היכטה המלכותית, אך ביקש להעבירו לפיקוד על אוניית קו. כבר באותה שנה קיבל את המינוי והועבר לצי שבסיסו היה בים השחור. היה פעיל בהתרחבות בסיסי הצי בחרסון וסבסטופול. בתחילת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) היה מפקד של ספינת "הפאבל הקדוש" - אוניית הדגל של הצי.
פעילות במלחמה.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) הוא היה המפקד של הצי בים השחור. הוא ניהל את המלחמה תוך ניצול שיטות לחימה חדשות שפיתח. ההיכר העיקרי של שיטת הלחימה שלו - התקרבות לצי האויב ללא שינוי סדר האוניות ומיקוד הקרב מול אוניות הדגל. הוא תמיד דאג להפריש עתודה שנוצלה לאש תותחים מדויקת ומרדף לאחר האויב הנסוג.
בשנת 1790 ו-1791 ניצח את הצי הטורקי במספר קרבות.
בשנת 1798 התמנה למפקד הצי הרוסי בים התיכון. מטרת הצי הייתה לתמוך בברית מדינות שלחמו עם צרפת. במסגרת התפקיד הוא הראה את עצמו כמפקד צבאי ופוליטיקאי מוצלח. הוא היה בין יוזמי להקמת רפובליקת שבעת האיים, הצליח לכבוש מספר איים בים האגאי ותמך בכוח היבשתי במצור על רומא, נאפולי וג'נובה. במהלך המערכה היו לו ויכוחים עם הוריישו נלסון בהקשר לצורת ניהול המערכה. בשנת 1799 קודם לדרגת אדמירל. בשנת 1800 הכוח שבפיקודו חזר לסבסטופול.
השנים האחרונות.
הקיסר אלכסנדר הראשון לא העריך את אושקוב. הוא מינה אותו לתפקיד משני בצי הבלטי ובשנת 1807 הוא עזב את השירות. במהלך מלחמת רוסיה–צרפת (1812) הוא התמנה למפקד צבא מתנדבים של מחוז טמבוב, אך סירב לאור מצב בריאותו.
הוא נפטר באוקטובר 1817 באחוזתו במורדוביה של היום. ביולי 2018 הועברו שרידיו לקבורה בקרונשטאדט.
זיכרון.
בנוסף לפאבל נחימוב, פיודור אושקוב מהווה דמות שקשורה עם מסורת ותהילה של הצי הרוסי. על שמו נקראו מספר אוניות הצי - אוניית נושא שריון שהוטבע בקרב צוסימה, אוניית קו של הצי הסובייטי שהייתה פעילה בשנים 1953-1987 וסיירת גרעינית מסדרת קירוב שנמצאת בשרות כיום.
בשנת 1944 נוסד עיטור על שם אושקוב בעל שתי דרגות ומדליית אושקוב.
מפעל האשלג הארץ ישראלי
מידות הראי&quot;ה
מידות הראי"ה הוא ספר מוסר שנכתב על ידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק. הספר מבאר מידות בעבודת ה', את הדרך להשיג אותם (או להימנע מהם), את חשיבותם והשפעתם על האדם והעולם, ועוד. גם ספר זה נערך על ידי בנו, הרב צבי יהודה הכהן קוק. הספר הוא במידה רבה המשך של הספר מוסר אביך, וברוב המהדורות נדפס בצמוד אליו. בסדרה הלבנה של מוסד הרב קוק (מהדורה שנייה בתשמ"ה), שני החיבורים כרוכים יחד עם אורות התורה, אורות התשובה אורות הראי"ה וראש מילין. בשנת ה'תש"ע יצא החיבור בהוצאת ראש יהודי עם ביאור של הרב יובל פרוינד שממשיך את ביאורו על מוסר אביך.
מבנה הספר.
לאחר הקדמה של הרב צבי יהודה הכהן קוק, הספר פותח בשתי פסקאות "אל המידות", מעין הקדמה קצרה, ולאחר מכן מתחיל לבאר את ח"י המידות לפי סדר האלף בית:
נדב שנל
נדב שנל (26 באפריל 1964 - 11 באוקטובר 2008) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר פרפר. השחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-57 שניות.
ביוגרפיה.
נדב נולד בקיבוץ רמת יוחנן, בנם של חנה'לה זיו ומיכאל שנל. הוא החל להתאמן בשחייה בקבוצת הפועל גוש זבולון, בעקבות אביו שהיה שחיין מצטיין. האימונים נערכו בבריכת השחייה שבכפר המכבי בהדרכתו של דוד סיבור, "סוכו". לאחר מכן, עבר להתאמן בקבוצת השחייה של הפועל עמק יזרעאל בהדרכתו של נח רם.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1982 זכה שנל במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.02 שניות, אחרי ירון אילתי (57.57 שניות) ולפני יורם כוכבי (58.12 שניות).
כינוס הפועל ה-12.
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-12 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב במאי 1983, בהשתתפות טובי הספורטאים בעולם כהכנה לאולימפיאדה, זכה שנל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש של 3:59.95 דקות, ביחד עם יזהר שנהר, אייל שטיגמן וניר שמיר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.17 שניות.
כעבור חודשיים, בתחרות שמונה האומות, בשחייה שנערכה בטנריפה, ספרד ביולי אותה שנה סיים שנל במקום החמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.91 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום הרביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש של 3:54.84 דקות, ביחד עם שנהר, שטיגמן ושמיר (השיא הקודם עמד על 3:59.95 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה שנל במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.16 שניות, אחרי אילתי (58.14 שניות) ולפני כוכבי (58.26 שניות).
אלוף ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1984 זכה שנל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.71 שניות, לפני כוכבי (57.91 שניות) ואילתי (58.09 שניות).
בתחרות השחייה שבע האומות שנערכה בהלסינקי שבפינלנד בתחילת יולי 1985 זכה שנל במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 57.28 שניות.
המכביה ה-12.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1985 זכה שנל במדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם טל משקיף, אייל שטיגמן וזוהר וייס בשיא ישראלי חדש של 3:55.48 דקות, אחרי ארצות הברית (3:54.45 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה לא טובה לאחר שאיחר בזינוק.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכה שנל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:12.97 דקות, אחרי דוד קליין מהפועל נהריה (2:06.73 דקות) וחן שכטר ממכבי תל אביב (2:11.43 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכה שנל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.24 שניות, לפני ערן גרומי (59.33 שניות) ואלון קובל (1:00.08 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 זכה שנל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 56.92 שניות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם זוהר גלילי, אייל שטיגמן ורזיאל רימר בתוצאה של 3:56.92 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה זכה שנל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.70 שניות, לפני אלון קובל (59.53 שניות) וחן שכטר.
בתחרות שחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בפברואר 1988 קבע שנל במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 25.45 שניות, שיא זה החזיק מעמד 7 שנים עד שנישבר על ידי דן קוטלר (24.29 שניות).
שיאו הישראלי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.58 שניות, נשבר על ידי ערן גרומי בשנת 1989 בתחרויות המכביה בתוצאה של 55.71 שניות.
מאמן שחייה.
שנל החל לאמן בקבוצת השחייה של הפועל גליל עליון לצידו של חנן גלעד. לאחר שגלעד עבר לאמן בפנימיית המחוננים, הוא ניהל את הקבוצה והיה למאמן הבכיר שלה.
שחיין מסטרס.
שנל השתתף בתחרויות שחייה למסטרס והחזיק בשיאי ישראל רבים למסטרס בגילאים השונים.
שנל התגורר ביישוב הקהילתי כרכום עם ילדיו. ב-2008 הוא נפטר מדום לב, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ עמיעד.
הנצחה.
לזכרו של שנל נערכת זו הפעם השנייה ברציפות תחרות שחייה במים פתוחים בנחל עמל (האסי), שבקיבוץ ניר דוד.
מכונת הצבעה