באיים אין יונקים יבשתיים מקומיים. תת-מין אנדמי של סוג התוכי ציאנורמפוס הוא "Cyanoramphus novaezelandiae cyanurus" (באנגלית Kermadec red-crowned parakeet). קבוצת האיים זוהתה על ידי הארגון כ (Important Bird Area, בראשי תיבות IBA) בגלל חשיבותו כאתר רבייה עבור כמה מינים של עופות ימיים, כולל ו, , יסעור קטן, שחפית כהה ו. האזור מכיל גם בתי גידול עשירים ללווייתנאים. נוכחות מוגברת של לווייתן גדול-סנפיר לווייתני גיבנון מעידה על איי קרמדק המתפקדים כמסדרונות נדידה, ומינים של לווייתני מזיפות (לא בכמות גדולה) ולווייתני שיניים, כולל לווייתן מינקי, ראשתן גדול-ראש, לווייתני מקור ידועים פחות, קטלן ודולפינים. נצפו תכופים במים סמוכים. מספר גדול של אובלנה דרומית נראו היסטורית באזורים הדרום-מערביים, אם כי יש רק מעט אישורים להופעתם סביב האי ראול. הנביעות ההידרותרמיות בים העמוק לאורך רכס קרמדק תומכים בקהילות של אקסטרמופילים שונים, כולל מין הסרטן "Gandalfus puia" (באנגלית New Zealand blind vent crab). שלושה שיאים חדשים של דגי שונית טרופיים תועדו בשמורה הימית של איי קרמדק (Kermadec Islands Marine Reserve) בשנת 2015 לאחר שחוקרים בחנו מאות שעות של סרטים תיעודיים.
שימור.
הכנסת חתולים, חולדות ועזים פגעה משמעותית ביערות ועופות הים. רעיית יתר של עזים השמידה את היערות של האי מקאולי, השאירה ערבות דשא פתוחות, ושינתה את תת-היער של האי ראול. טריפה של חולדות וחתולים הפחיתה את מושבות עופות הים באיים המרכזיים ממיליוני ציפורים לעשרות אלפים. ממשלת ניו זילנד פעלה בעשורים האחרונים לשיקום האיים. ניו זילנד הכריזה על האיים כשמורת טבע בשנת 1937, והים סביבם כשמורה ימית בשנת 1990. השמורה הימית מקיפה את כל אחד מהאיים והיא אחת הגדולות בניו זילנד בשטח כולל של 7,480 קילומטרים רבועים.
עזים סולקו ממקאולי בשנת 1970 ומראול בשנת 1984, והיערות החלו להתאושש. האיים עדיין ידועים במגוון ציפורים, ומושבות עופות ים מאכלסות כיום איונים מול החוף, מוגנים מפני החולדות והחתולים שהוכנסו לאיים. מתבצעים מאמצים לסלק את החולדות והחתולים מהאיים, כמו גם כמה מהצמחים האקזוטיים הפולשניים.
הביקורים באיים מוגבלים על ידי מחלקת השימור. המחלקה מאפשרת ביקורים בראול על ידי מתנדבים המסייעים בפרויקטים של שיקום סביבתי או ניטור, ומבקרים אחרים העוסקים בחקר הטבע. הביקורים באיים האחרים מוגבלים בדרך כלל לאלה העוסקים במחקר מדעי על האיים.
ב-29 בספטמבר 2015, הודיע ג'ון קי, ראש ממשלת ניו זילנד, על הקמתו של מקלט האוקיינוס של קרמדק (Kermadec Ocean Sanctuary), אזור מוגן של 620,000 קילומטרים רבועים באזור איי קרמדק. עם זאת, לאחר מכן, הגישו חברות דיג וחברות של מאורים תביעה משפטית המתנגדת להחלטה, ועסקה קואליציונית עם המפלגה "ניו זילנד תחילה" (New Zealand First) הובילה לכך שהצעת החוק למקלט האוקיינוס של קרמדק לא עברה את הקריאה השנייה, נכון לשנת 2019.
לא לבד (שיר של חנן בן-ארי)
אם תרצי (שיר של חנן בן-ארי)
אחז מלך יהודה
חוף נוקס
חוף נוקס (באנגלית: Knox Coast) או ארץ נוקס (באנגלית: Knox Land) הוא אזור בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.
חוף נוקס מוגדר כאזור החוף של אנטארקטיקה, הממוקם בין כף הורדרן ואיי האץ'.
היסטוריה.
גילוי החוף.
החוף התגלה בפברואר 1840 על ידי משלחת החקר של ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.
מקור השם.
שמו של האזור ניתן לו על ידי צ'ארלס וילקס.
וילקס קרא לאזור על שמו של לוטננט סמיואל ר. נוקס (Samuel R. Knox) מצי ארצות הברית, שהיה רב החובל של הספינה פליינג פיש (USS "Flying Fish"), והיה רב-חובלים (master) של הספינה וינסנס (USS "Vincennes"), במהלך מסע החקר האנטארקטי של המשלחת.
לקריאה נוספת.
• SOUTHWELL, COLIN ; EMMERSON, LOUISE (2017), Adelie penguin occupancy survey of islands along the Knox Coast, 2011, Australian Antarctic Data Centre.dataset, https://doi.org/10.4225/15/58fd6124c2ccc
• A. Maritati, A. R. A. Aitken, D. A. Young, J. L. Roberts, D. D. Blankenship, M. J. Siegert, The tectonic development and erosion of the Knox Subglacial Sedimentary Basin, East Antarctica, Geophysical Research Letters, Volume 43, Issue 20, 28 October 2016, Pages 10,728-10,737, https://doi.org/10.1002/2016GL071063
• Aditya Narayanan, Sarah T. Gille, Matthew R. Mazloff, K. Murali, Water Mass Characteristics of the Antarctic Margins and the Production and Seasonality of Dense Shelf Water, Geophysical Research Letters, Volume 124, Issue 12, December 2019, Pages 9277-9294, https://doi.org/10.1029/2018JC014907
• NICOLA JONES, Polar Warning: Even Antarctica’s Coldest Region Is Starting to Melt, Yale Environment 360
• Shumskiy, P. (1957), Glaciological and Geomorphological Reconnaissance in the Antarctic in 1956, Journal of Glaciology, 3(21), 54-61. https://doi:10.3189/S0022143000024758
גן אבו נבוט
"גן אבו נבוט" הוא גן פסלים בתל אביב-יפו, המציג מעבודותיו של האמן הישראלי יגאל תומרקין.
תיאור.
הגן ממוקם בדרך בין צבי בתל אביב-יפו, בחורשת עצי פיקוס השדרות, בסמוך למבנה סביל אבו נבוט. הוא הוקם באוגוסט 2000 ובו 18 פסלים שתרם האמן. בין העבודות הבולטות בו הפסלים "Macht Arbeit Frei?", "שבת של מכשפות", "מכונת קפקא" ו-"זיכרון העתיד".
ג'וזף הוקר
ג'וזף הוקר (באנגלית: Joseph Hooker; 13 בנובמבר 1814 – 31 באוקטובר 1879) היה איש צבא אמריקאי בדרגת מייג'ור גנרל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הוקר החל דרכו הצבאית במלחמות האינדיאנים ומלחמת ארצות הברית–מקסיקו קודם מלחמת האזרחים. לאחר שהראה את יכולותיו הפיקודיות במהלך קרב פרדריקסברג, מונה הוקר בידי הנשיא אברהם לינקולן למפקד ארמיית הפוטומק במקום ג'ורג' מקללן. הוקר הנהיג מתקפה של ארמיית הפוטומק לעבר ריצ'מונד (וירג'יניה), בירת הקונפדרציה, אך הובס נחרצות במהלך קרב צ'נסלורסוויל נגד כוחות הקונפדרציה בפיקודו של רוברט אדוארד לי. לקראת מתקפת הנגד של לי שהובילה לקרב גטיסברג, הוקר הוחלף בג'ורג' מיד והועבר לפיקוד בזירה המערבית תחת מייג'ור גנרל ויליאם שרמן. לאחר שלא הועלה בדרגה, הוקר התפטר מתפקידו בכעס זמן קצר לפני כיבוש אטלנטה בידי כוחותיו של שרמן.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הוקר נולד בהאדלי, מסצ'וסטס, ב-13 בנובמבר 1814, בנם של ג'וזף הוקר האב, איש עסקים לא מצליח, ומרי סימור. סבא רבא שלו, ג'וזף הוקר, לחם במלחמת הצרפתים והאינדיאנים (1755–1763), וסבו, אשר גם כן נשא את אותו השם, היה קפטן בצבא הקונטיננטלי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית (1775–1783). לאחר שלמד באקדמיית הופקינס בהאדלי, הוקר סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט-פוינט בשנת 1837, וסיים במקום עשרים ותשע בכיתה של חמישים ונשא עם מוניטין של אדם בעל נטייה לבקר צוערים צעירים כמותו. לאחר ששירת בחיל הארטילריה במהלך מלחמת הסמינול השנייה (1835–1842) חלק ממלחמות האינדיאנים בפלורידה, הוא חזר לווסט פוינט בשנת 1841 כשליש.
במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו (1846–1848) שימש הוקר כראש מטה של כוחות רגלים תחת פיקודם של חמישה גנרלים שונים, בהם זאכרי טיילור (לימים נשיא ארצות הברית) ווינפילד סקוט (שפיקד על כיבוש מקסיקו סיטי). התנהלותו העזה בקרבות מונטריי (1846), נשיונל ברידג' (1847) וצ'פולפטפק (1847) אפשרה לקצין הוקר הצעיר לסיים את המלחמה בדרגת לוטננט קולונל. עם זאת, הוא הטיח ביקורת על וינפילד סקוט, כאשר העיד נגדו בבית משפט צבאי ושימש עד הגנה לגנרל אחר. ב-21 בפברואר 1853, בעת ששימש כעוזר המפקד הכללי של דיוויזיית האוקיינוס השקט, התפטר הוקר ממטה הדיוויזיה ועזב את הצבא לעבוד בחקלאות בחוות בסונומה, קליפורניה. לאחר שנכשל כחקלאי, נפוצו שמועות כי הוא פנה לשתייה חריפה ולהימורים. בשנת 1858 כתב הוקר אל מזכיר המלחמה האמריקני, ג'ון ביוקנן פלויד, לקבל מחדש תפקיד בצבא כלוטננט קולונל, אך בקשתו מעולם לא נענתה.
במלחמת האזרחים.
תחת גנרל ברונסייד.
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, הוקר היה רווק עם מוניטין של שתיין ומהמר. הוא לא הסתדר עם אלוף הכללי של הצבא, וינפילד סקוט, וגם לא יורשו, הנרי האלק. להעלאה בדרגה נאלץ הוקר לפנות ישירות לנשיא ארצות הברית אברהם לינקולן. לאחר הקרב הראשון על מנאסאס (1861), בו הופנו כוחות האיחוד אל הנסיגה בידי צבא הקונפדרציה, כתב הוקר ללינקולן שהוא עצמו: "מראה ארור אך טוב יותר ממה שהיה לך על המגרש הזה [במנאסאס]." עד מהרה מונה הוקר למייג'ור גנרל והוטל למפקד מוצב ההגנה של מחוז קולומביה.
הוקר פיקד על דיוויזיה במהלך מערכת חצי האי בשנת 1862 ומילא את משמעות כינויו; "ג'ו הלוחם" באותו קיץ בויליאמסברג ובמספר קרבות נוספים. בקרב אנטיאטם ב-17 בספטמבר 1862 הוא פיקד על צבא הקורפוס הראשון של ארמיית הפוטומק וספג פציעה מירייה בכף רגלו במהלך לחימה פראית באגף הימני של כוחות האיחוד. הוא ראה לחימה רבה כמו כל גנרל אחר בארמיית הפוטומק באותו קיץ ובסתיו, אך כינויו, באופן אירוני, היה תוצאה של טעות משרדית - כותרת בעיתון, "ג'ו הוקר - הלוחם", איבד בטעות את המקף והודפס כ"ג'ו הוקר הלוחם" - והוקר נעלב והתלונן שזה גורם לו להישמע כמו גנרל ראשי חסר ערמומיות, מיומנות או השכלה. לעיתים קרובות היה הוקר דעתן ומיהר לזלזל בקצינים אחרים.