הפסולת מגיעה לאוקיינוס באמצעות נהרות הזורמים אליו, והיא מהווה סיכון אקולוגי לבעלי החיים המימיים ופוגעת גם בבני אדם, מכיוון ששלל הדיג מכיל חלקיקי פלסטיק שנבלעו על ידי הדגים ואינם מתפרקים בגופם.
מאפיינים.
שטח הפסולת נמצא בין קווי הרוחב 22° צפון ל-38° צפון אך גבולותיו המזרחיים והמערביים אינם ברורים. קיימת תנודה עונתית של כ-16,00 ק"מ בכיוון צפון ודרום המושפעת גם עקב תופעת האל ניניו. הפלסטיק מתפרק לחלקים קטנים יותר ויותר כאשר החלקיקים הצפים על פני המים הם בעיקר פולימרים כגון פוליאתילן ופוליפרופילן המשמשים לייצור מוצרים ביתיים.
קיימת השערה כי חלקיקים נוספים שוקעים אל מתחת לפני המים וכוללים את הפולימר פוליאתילן טרפתאלט המשמש בין היתר את תעשיית המשקאות הקלים ובקבוקי מים, אך השערה זו לא הוכחה מכיוון שהמחקרים שנעשו על שטח הפלסטיק באמצעות רשתות דגמו רק את הפסולת הצפה.
מחקר והעלאת מודעות.
קיומו של מקבץ הפסולת תועד לראשונה בשנת 1972, ובין השנים 1986–2008 התקיים מחקר ארוך טווח על ידי איגוד החינוך הימי של מסצ'וסטס, המכון האוקיינוגרפי בוודס הול ואוניברסיטת הוואי במנואה. במחקר השתתפו כ-7,000 סטודנטים שביצעו 6,136 דיגומים של שטח הפסולת באמצעות רשתות צפופות המשמשות לדיג פלנקטון ואספו כ-64,000 חלקיקי פלסטיק. במחקר נעשה שימוש גם בכ-1,600 תצלומי לוויין על מנת למפות את שטח הפסולת ולחזות כיצד הוא יתפתח בעתיד. במהלך השנים שבהן התבצע המחקר התברר כי ריכוז הפלסטיק הנדגם אינו גדל, והסיבה המשוערת לכך היא שהחלקיקים שוקעים לאורך זמן ומתפרקים לחלקיקים קטנים יותר ויותר, דבר המקשה על תפיסתם ברשתות.
פעולות שונות להעלאת מודעות לקיומו של שטח הפלסטיק ולבעיות הנובעות ממנו, בין היתר על ידי ארגון הארגון The Ocean Cleanup שמקדם פתרונות טכנולוגיים במטרה להפחית 90% משטחי הפלסטיק באוקיינוסים. עם זאת, הארגון מתמקד בשלב הראשון בניסיונות לטפל בשטח הפסולת באוקיינוס השקט ולא בזה של צפון האוקיינוס האטלנטי.
בשנת 2013 הקימה האמנית האיטלקייה מריה קאריסטינה פינוצ'י פסל לפני משרדי מזכ"לית אונסק"ו, אירינה בוקובה, לצורך רתימתה לסוגיה. בעקבות כך הוקם המיזם "מדינת שטח הפסולת" בשיתוף פינוצ'י, אונסק"ו והמשרד להגנת הסביבה של איטליה. המיזם נועד להפנות זרקור לתופעה ולהביא אותה לתשומת לב הציבור ומקבלי החלטות בעולם, ומקיים תערוכות בנושא באירופה ובארצות הברית.
יחסי מיאנמר–ספרד
יחסי מיאנמר–ספרד הם יחסי החוץ בין מיאנמר וספרד.
יחסים דיפלומטיים.
היחסים הדיפלומטיים השתפרו בשנים האחרונות לאחר פתיחת המשטר הבורמזי. מגעים קבועים בין פקידים ספרדיים ובורמזים מתקיימים בישיבות בינלאומיות. במרץ 2012 ביקר מנכ"ל Asia במיאנמר.
יחסים כלכליים.
יחסים עסקיים.
יחסי הסחר בין ספרד למיאנמר מצטמצמים ואינם מאוזנים לטובת מיאנמר. הסיבה היא גידול מתמיד ביבוא בשנים האחרונות (מאז 2009, היבוא ממיאנמר צמח ל-36 מיליון אירו). מנגד, גם היצוא גדל במידה ניכרת, 69%, אך מנתונים לא משמעותיים, 3.4 מיליון אירו.
השקעות.
השקעות ספרדיות במיאנמר אינן קיימות.
החדירה לשוק הבורמזי על ידי חברות ספרדיות היא די נמוכה, אם כי גוברת בהתמדה. מספר החברות הספרדיות בתחום הכימיה, האלקטרוניקה והבגדים המייצרות או קונות במיאנמר גדל משמעותית, מה שמסביר את הגירעון הגדול בסחר.
שיתוף פעולה.
יחסי שיתוף פעולה קיימים כחלק מהאיחוד האירופי שהפך לאחד התורמים הגדולים במיאנמר עם תקציב בסביבות ה-180 מיליון אירו. המטרה היא לעזור למיאנמר לעמוד ביעדי המילניום, לפתח את החברה האזרחית ולהתקדם בתהליך הרפורמה.
כפי שהוסכם בפורום שיתוף הפעולה בין המדינות, תחומי הפעולה העיקריים לשיתוף פעולה אירופי יהיו: איחוד שלום, ממשל, פיתוח כפרי, בריאות, חינוך ופיתוח המגזר הפרטי. העדיפויות הראשונות יהיו: זכויות אדם, חברה אזרחית, מגדר וסביבה.
יוטורנט
הנרי פורסל
יחסי מרוקו–ערב הסעודית
יחסי מרוקו–ערב הסעודית הם יחסי החוץ בין מרוקו וערב הסעודית.
סקירה כללית.
איראן.
מרוקו וערב הסעודית נקטו יחד צעדים לריסון ההשפעה האיראנית ב, אם כי מרוקו מחזיקה בגישה מתונה כלפי איראן, ואילו ערב הסעודית עוינת יותר את איראן.
בשנת 2019 מרוקו וערב הסעודית שלחו משלחות להשתתף בוועידת ורשה בפברואר 2019. בוועידה שתי המדינות שוב ייצבו את היחסים ביניהן למצב נורמלי, כששתיהן הוקיעו את איראן יחד.
מעמד סהרה המערבית.
ערב הסעודית תמכה בדרך כלל במרוקו במחלוקת על סהרה המערבית ואינה מכירה בלגיטימיות של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית באמצעות הליגה הערבית. סעודיה מסייעת גם במימון מספר פרויקטים באזור בתמיכת רשויות מרוקו.
בפברואר 2019 סיימה מרוקו את מעורבותה בהתערבות בהנהגת סעודיה בתימן, כאשר שר החוץ נאסר בוריטה ציין את "ההתפתחויות בשטח" בתימן, "במיוחד בכל הנוגע למצב ההומניטרי". מאוחר יותר שידרה רשת הטלוויזיה הממלכתית הסעודית אל ערבייה סרט תיעודי המאתגר את התביעה המרוקאית כלפי סהרה המערבית. מרוקו הגיבה בהחזרת שגרירה מערב הסעודית.
מלחמת האזרחים בתימן.
במהלך מלחמת האזרחים בתימן, מרוקו השתתפה כחלק מהקואליציה האנטי-חות'ית בהנהגת סעודיה, עם 6 מטוסים ו-1,500 חיילים, אולם היא סיימה את השתתפותה בפברואר 2019.
המשבר הדיפלומטי הקטרי.
מרוקו נקטה עמדה נייטרלית ב, בתקווה לפתרון טוב יותר שיועיל לקטר ולערב הסעודית, שהשתתפה יחד עם מרוקו במערכה נגד החות'ים. מרוקו אף הציעה לפעול כמתווכת להרגעת המתיחות בין שתי המדינות במפרץ. גם למרוקו היו מתיחויות עם ערב הסעודית במהלך הצעות מונדיאל 2026 כאשר סעודיה הצביעה בעד הצעת קנדה–מקסיקו–ארצות הברית על חשבון הצעתה של מרוקו.
פרנס ברוכן
רוברט מטקאלף
רוברט מלנקטון מטקאלף (באנגלית: Robert Melancton Metcalfe ; נולד ב-7 באפריל 1946) הוא מהנדס ויזם מארצות הברית מאז 1970. הוא המציא את אתרנט, הקים את 3Com וגיבש את חוק מטקאלף, המתאר את ההשפעה של הטלקומוניקציה. מאז ינואר 2011 הוא פרופסור לחדשנות ויזמות באוניברסיטת טקסס באוסטין.
מטקאלף קיבל פרסים שונים, כולל מדליית IEEE והמדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות על עבודתו בפיתוח טכנולוגיית אתרנט.
בנוסף להישגיו, הוא ביצע כמה תחזיות שלא מומשו, וחזה את סופם של האינטרנט, רשתות אלחוטיות ותוכנות קוד פתוח במהלך שנות התשעים.
ראשית חייו.
רוברט מטקאלף נולד בשנת 1946 בברוקלין, ניו יורק. אביו היה טכנאי שהתמחה בגירוסקופים.
אמו הייתה עקרת בית ומאוחר יותר הפכה למזכירה בתיכון "ביי שור".
בשנת 1964 סיים מטקאלף את לימודיו בתיכון ביי שור והצטרף לכיתת MIT של 1968.
לבסוף סיים את לימודיו ב-MIT בשנת 1969 עם שני תוארי SB, האחד בהנדסת חשמל והשני בניהול תעשייתי מבית הספר לניהול MIT סלואן. לאחר מכן הוא הלך ללימודי תואר שני באוניברסיטת הרווארד, וקיבל תואר שני במתמטיקה שימושית בשנת 1970 ודוקטורט במדעי המחשב (מתמטיקה שימושית) בשנת 1973.
קריירה.
במהלך לימודי הדוקטורט במדעי המחשב, מטקאלף התחיל לעבוד בפרויקט MAC של MIT לאחר שהרווארד סירבה לקבל חיבור שלו ל-ARPAnet החדש.
ב-MAC, מטקאלף הייתה אחראית לבניית חלק מהחומרה שתקשר בין מחשבי MIT ל-ARPAnet.
ARPAnet היה בתחילה נושא עבודת הדוקטורט שלו, אך הגרסה הראשונה לא התקבלה. ההשראה שלו לעבודת עבודת גמר חדשה הגיעה בזמן שעבד בחברת פארק, שם קרא מאמר על פרוטוקול ALOHA באוניברסיטת הוואי. הוא זיהה ותיקן כמה מהבאגים במודל AlohaNet והפך את הניתוח שלו לחלק מתזה מתוקנת, שלבסוף זיכתה אותו בתואר דוקטור לפילוסופיה בהרווארד בשנת 1973.
מטקאלף עבד ב-PARC בשנת 1973 כאשר הוא ודייוויד בוגס המציאו את אתרנט, בתחילה תקן לחיבור מחשבים למרחקים קצרים.
לדעת מטקאלף יום הולדתו של אתרנט הוא ב-22 במאי 1973, היום בו הפיץ תזכיר שכותרתו "אלטו אתרנט" ובו סיכום של אופן פעולתו.
"זו הפעם הראשונה ש-Ethernet מופיע כמילה, וכך גם הרעיון להשתמש בו כאתר, כמו ב-AlohaNet או ב-ARPAnet, היו מזריקות את חבילות הנתונים שלהן, הן היו מסתובבות במגה ביט לשנייה, יהיו התנגשויות, שידורים חוזרים והתנגדות, "הסביר מטקאלף. בוגס מזהה תאריך אחר כלידת Ethernet: 11 בנובמבר 1973, היום הראשון בו המערכת תפקדה בפועל.
בשנת 1979 עזב מטקאלף את PARC והקים יחד את 3Com, יצרנית ציוד רשת מחשבים, בדירתו בפאלו אלטו. בשנת 1980 הוא קיבל את פרס ACM על תרומתו לפיתוח רשתות מקומיות, במיוחד אתרנט. בשנת 1990, בהתכתשות בחדר הישיבות, דירקטוריון 3Com בחר באריק Benhamou כיורש של ביל קראוזה כמנכ"ל חברת הרשת במקום Metcalfe.
מטקאלף עזב את 3Com והחל תקופה של 10 שנים כמפרסם ומומחה, וכתב טור אינטרנט עבור InfoWorld. הוא עבד בקרן הון סיכון בשנת 2001 וכיום הוא שותף כללי ב-Polaris Venture Partners. בשנת 1997 הוא הקים את פופ! טק, כנס טכנולוגי למנהלים.
בנובמבר 2010 נבחר מטקאלף להוביל יוזמות חדשנות באוניברסיטת טקסס באוסטין בבית הספר להנדסה. הוא החל את עבודתו בינואר 2011.
מטקאלף היה נואם מרכזי בקונגרס המנהיגים העתידיים למדע וטכנולוגיה ב-2016 ובשנת 2019 הציג את הרצאת אנדרטת ברנרד פרייס בדרום אפריקה.
פרסים.
בשנת 1996 הוענק למטקאלף מדליית IEEE על "מנהיגות מופתית ומתמשכת בפיתוח, סטנדרטיזציה ומסחור של אתרנט."
בשנת 2003 הוא קיבל את פרס מרקוני על "על המצאת ה-Ethernet והוצאת חוק חוק השירות מבוסס על ריבוע הצמתים"
ב־14 במרץ 2003 קיבל מטקאלף את המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות מהנשיא בוש בטקס הבית הלבן "למנהיגות בהמצאה, סטנדרטיזציה ומסחור של אתרנט".