למרות האקלים הקיצוני, מדבר טהאר יכול לספק הזדמנויות פיתוח: כרייה - במדבר יש עתודות יקרות של מינרלים כמו פלדספר, פוסריט, גבס וקאולין. מינרלים אלה משמשים לייצור מגוון דברים ממלט לדשנים ולכן הם בעלי ערך. אבן גיר ושיש גם נחצבים באזור. אבן גיר משמשת לבניית וייצור מלט, ושיש משמש לבנייה. ייצור אנרגיה - אנרגיה מופקת במדבר טהאר באמצעות פאנלים סולאריים. אנרגיה זו משמשת להתפלת מים. אנרגיית רוח משמשת גם לייצור חשמל. חקלאות - השקיה במדבר טהאר הפכה לחקלאית מסחרית. ייצור יבולים כמו חיטה וכותנה יצר מקומות עבודה רבים והניב הכנסה לכלכלה המקומית. תיירות - הפארק הלאומי מדבר טהאר מושך מבקרים רבים שרוצים לראות כמה מ -120 המינים שנמצאים שם.
רובע לב העיר
רובע לב העיר הוא מיזם נדל"ן יוקרתי שהוקם בלב תל אביב בתחילת שנות ה-2000. המיזם כולל 168 דירות מגורים, וממוקם בין הרחובות מזא"ה ובלפור, בסמוך לרחוב אלנבי. יזמית הפרויקט היא חברת אוניל שבשליטת איש העסקים אליעזר פישמן.
מבנה.
הפרויקט תוכנן על ידי האדריכלית עדה כרמי-מלמד, על הקרקע שבה עמד בין השנים 1925–1992 בית החולים הדסה. המתחם משתרע על שטח של 10 דונם, וכולל מספר מבנים: "בניין בלפור" – בניין מגורים בן 7 קומות הבנוי בצורת "ח" סביב רחבה מרכזית, "מגדל המניפה" – מגדל מגורים במרכז הרחבה המתנשא לגובה 26 קומות, "בית התאומים" – בניין היסטורי משומר בסגנון האקלקטי משנות ה-20, וכן בניין משרדים קטן בחזית רחוב מזא"ה.
בפרויקט הושקעו למעלה מ-100 מיליון דולר, ובנייתו הושלמה בשנת 2005. בנייתו של המתחם סביב רחבה מרכזית מרוצפת המקשרת בין מבניו, מעין כיכר עירונית, נועדה לאפיין אותו כרובע עירוני בפני עצמו, עובדה המשתקפת גם בשם שנבחר למיזם. עם זאת, ה"רובע" אינו כולל שטחי מסחר ועסקים למעט מסעדה וכן חנות ספרים המשולבת בבית קפה.
דירות המגורים במתחם הן בנות 3–5 חדרים, בשטחים הנעים בין 114 ל-400 מ"ר, חלקן דירות גן, דופלקסים ופנטהאוזים. הדירות והשטחים הציבוריים תוכננו במפרט עשיר, שנועד להתחרות במגדלי המגורים של צפון תל אביב ופונה לאוכלוסייה בעלת אמצעים. המתחם כולל חדר כושר וספא, בריכת שחייה, חניון תת-קרקעי עם 4 מפלסי חניה, וכן מרתף יין מרכזי המעוצב כמערה חצובה בסלע ומעמיד לרשות הדיירים תאי אחסון פרטיים ליינותיהם. הדירות נמכרו במחירים של מיליון דולר ומעלה (כ-10,000 $ למ"ר), חלק ניכר מהן לתושבי חוץ שאינם מתגוררים במקום דרך קבע.
לובומבאשי
לוּבוּמבאשי (צרפתית: Ville de Lubumbashi, לשעבר אליזבתוויל; Élisabethville, או Elisabethstad בגרמנית , מכונה בשם: L'shi - Lubum) היא העיר השלישית בגודלה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (אחרי קינשאסה ומבוג'י-מאיי), בירת מחוז קטנגה בדרום-מזרח המדינה בסמוך לגבול עם זמביה והעיר המרכזית בדרום המדינה. כריית נחושת ומסחר בינה לבין עיר הבירה הוא בסיס כלכלתה של העיר. מספר תושביה מוערך בכ-2,584,133 תושבים (2021).
היסטוריה.
הבלגים ייסדו את העיר Élisabethville (גם Elizabethville בצרפתית, או Elisabethstad בגרמנית) ב-1910. העיר החלה לשגשג עם התפתחות תעשיית כריית נחושת באזור.
פעולות הכרייה במכרות הנחושת ב-Élisabethville הופסקו בעקבות שביתה בדצמבר 1941, על מנת למחות על העבודה הקשה שתבע המשטר הבלגי מהאוכלסייה המקומית.
הבלגים הקימו את "אוניברסיטת Élisabethville" בין השנים 1954–1955 (כיום נקראת "אוניברסיטת לובומבאשי"). בתקופת הבחירות העירוניות בדצמבר 1957, רוב אנשי העיר נתנו קולם לתנועת ה- Nationalist Alliance de Bakongo (בתרגום חופשי: "תנועת הברית הלאומנית של קונגו"), שדרשה עצמאות באופן מיידי מהמשטר הבלגי.
העיר שימשה כבירה וכמרכז המסחרי של המדינה העצמאית קצרת הימים קטנגה, שבתוך קונגו, במהלך מלחמת האזרחים הקונגולזית בין השנים 1960–1963. הפוליטיקאי הקונגולזי Moise Tshombe הצהיר על עצמאות קטנגה ביולי 1960. מנהיגים קונגולזים עצרו והאשימו אותו באשמת בגידה באפריל 1961. עם זאת, הוא הסכים לפרק את וועדת היועצים שלו ואת הכוחות הצבאיים שהיו ברשותו, בתמורה לשחרורו. הוא חזר לעיר, ארגן כוחות בשנית והחל להילחם מחדש. כוחות או"ם נעו לקטנגה והשתלטו על העיר בדצמבר 1961, תחת מנדט כבד במדינה הקטנה.
מובוטו ססה סקו לבסוף לקח את השלטון וקבע שם חדש ל-Élisabethville; "לובומבאשי". כמו כן, בשנת 1972 שמה של קטנגה שונה ל"שאבה".
קונגו נכנסה למלחמת אזרחים נוספת בשנות ה-90. מורדים מארגון "הברית של הכוחות הדמוקרטים לשחרור קונגו" כבשו את לובומבאשי באפריל, 1997. מנהיגם, Laurent-Désiré Kabila, הכריז על עצמו מתוך לובומבאשי כנשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-17 במאי 1997, לאחר שמובוטו ססה סקו ברח לקינשאסה.
כאשר Laurent-Désiré Kabila החליט להרכיב פרלמנט, ב-1999, התקבלה החלטה להתקין את הפרלמנט בלובומבאשי, כדי לחזק את האחדות השברירית במדינה. הפרלמנט הותקן בבניין ששימש בעבר את האספה הלאומית של קטנגה בשנות ה-60. לובומבאשי הייתה לבירת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בין השנים 1999–2003, עד להעברת כל המוסדות המרכזיים של המדינה לעיר קינשאסה.
ממשל.
בין השנים 2000–2006, Floribert Kaseba Makunko שימש כראש עיריית לובומבאשי. מאוחר יותר, בשנת 2006, הוא נבחר לאספה הלאומית של הרפובליקה הדמקוטרית של קונגו.
תרבות וכלכלה.
לובומבאשי משמשת כמרכז מסחרי לאומי חשוב. בעיר קיימים מפעלי טקסטיל, דפוס, לבנים מוצרי מזון ומשקאות וכריית נחושת.
גאוגרפיה.
לובומבאשי נמצאת בסביבות 1,000 מטר מעל פני הים. הנהר Kafue זורם ליד העיר ולאורך הגבול עם זמביה וממשיך דרך חלקים של זמביה לעבר נהר זמבזי.
תחבורה.
רכבת.
לובומבאשי שוכנת במרכז של קווי רכבת, המחברים אותה לערים: Ilebo, Kindu, Sakania ו-Kolwezi. עם זאת, בשל פיקוח לקוי של המסילות ושל תשתיות קווי הרכבת, מצבם רעוע ולא מאוד אמין.
תעופה.
בעיר שוכן נמל התעופה הבינלאומי של לובומבאשי. כתוצאה מכך, העיר משמשת כמרכז הפצה ותובלה של חומרים מן המפעלים בעיר הכוללים מינרלים, נחושת, אבץ ופחם.
תיירות.
בעיר קיימות שלל אטרקציות כגון: גן בוטני, גן חיות, מבשלה, את האזור הארכאולוגי של העיר ואת המוזיאון הלאומי של לובומבאשי. בעיר גם שוכנת אוניברסיטת לובומבאשי, שכוללת ספרייה.
המדבר ההודי הגדול
סרז'יו מנדז
סרז'יו סנטוש מנדז, (בפורטוגזית: Sérgio Santos Mendes; נולד ב-11 בפברואר 1941, בניטרוי, מדינת ריו דה ז'ניירו, ברזיל) הוא מוזיקאי ברזילאי. הוא הוציא יותר מ-35 אלבומים וניגן בוסה נובה מעורבת בג'אז ופאנק, וזכה בפרס גראמי. מנדז נישא לזמרת גרסיניה לפוראסה (Gracinha Leporace) ששרה עמו בחלק משיריו.
ביוגרפיה.
קריירה ראשונית.
כבנו של רופא מהעיר ניטרוי, ברזיל, מנדז למד בקונסרבטוריון המקומי בתקווה להיות פסנתרן קלאסי. התעניינותו בג'אז גברה, והוא החל לנגן במועדוני לילה בסוף שנות ה-50 כשהבוסה נובה, נגזרת נגועת-ג'אז של הסמבה החלה להיות נפוצה. מנדז ניגן עם אנטוניו קרלוס ז'ובים ועם מוזיקאים אמריקאים רבים בביקוריהם בברזיל.
מנדז הקים את שישיית הבוסה של ריו (Sexteto Bossa Rio) והקליט את "ריקוד מודרני" ב - 1961. במסע הופעות באירופה וארצות הברית, מנדז הקליט אלבומים עם קנונבול אדרלי והרבי מאן והופיע בקרנגי הול. מנדז עבר לגור בארצות הברית ב-1964 והוציא שני אלבומים עם להקתו ברזיל 65.
ברזיל 66.
כשהמכירות ירדו, הוא החליף את הזמרת הברזילאית וונדה דה סה בקול הידוע משיקגו, לאני הול (שלמדה את החומר של מנדז באופן פונטי), עבר לחברת ההקלטה של הרב אלפרט A&amp;M והוציא את התקליט הרב אלפרט מציג את סרג'יו מנדז וברזיל 66, אלבום שהיה אלבום פלטינה בעיקר על בסיס הלהיט שלו ו-ז'ורז'י בן מאס קה נאדה ("Mas que nada", שפירושו "עזוב!") ובתמיכתו האישית של אלפרט, שעימו מנדז הופיע באופן סדיר.
הלהקה המקורית של ברזיל 66 הייתה: מנדז (פסנתר), הזמרות לאני הול וג'אניס הנסן, בוב מתיוס (בס) ז'וזה סוארז (הקשה) וז'ואו פלמה (תופים). ג'ון פיסאנו הופיע כאורח בגיטרה. להקה זו הקליטה שלושה אלבומים מ 1966–1968 (כולל הלהיט הסתכל סביב) לפני השינוי בליהוק לתקליט הרביעי השוטה על הגבעה.
קארן פיליפ החליפה את הנסן כזמרת השנייה, והמתופף הוותיק דון אום רומאו הצטרף לרובנס בסיני לתפקידי ההקשה. סבסטיאו נטו היה הבסיסט החדש ואוסקר קאסטרו-נבס הגיטריסט. ללהקה זו היה צליל יותר תזמורתי ו"ביג-בנד"-י מקודמיהם. בתחילת שנות ה-70 הול פיתחה קריירה עצמאית כסולנית ונישאה לאלפרט. יש טוענים שמנדז שמר טינה לאלפרט ש"גנב" את הסולנית שלו.
בלאק אייד פיז ושיתופי פעולה נוספים.
ב-2006, מנדז שיתף פעולה עם להקת הפופ\היפ-הופ בלאק אייד פיז (Black Eyed Peas) בביצוע מחודש של להיטו "מאס קה נאדה". הביצוע, בו השתתפה בשירה גם אשתו גרסיניה, זכה להצלחה בינלאומית. בישראל, השיר הגיע למקום ה-18 במצעד הפזמונים הבינלאומי לשנת 2006.
בשנת 2008 הקליט שיר במשותף עם הזמר הקולומביאני המצליח חואנס.
צליל עוגב
ארתור ספניאר
לב העיר
חורבת תימן
מהירויות V
חשבון להורים
חשבון להורים הוא ספר עיון מאת רון אהרוני העוסק בהוראת מתמטיקה לילדים בגיל בית ספר יסודי. קהל היעד של הספר הוא הורים שרוצים לעזור לילדיהם בהוראת החומר המתמטי של בית הספר היסודי, מורים ומשתלמים לתעודת הוראה.
הספר היה ברשימות רבי המכר, ותורגם לשלוש שפות - אנגלית, פורטוגזית והולנדית.
רקע לכתיבת הספר.