הציור שלה, גן נוף שנוצר בין השנים 1894 - 1896, נמנה עם אוסף המוזיאונים לאמנויות יפות בסן פרנסיסקו.
נוזלי-על
מוליכי-על
חיימי נבון
כיכר בולוטנאיה
כיכר בולוטנאיה (ברוסית: Болотная площадь) היא כיכר הממוקמת ברובע יאקימנקה על האי בלצ'וג שבמוסקבה.
היסטוריה.
ב-10 בדצמבר 2011 התקיימה בכיכר בולוטנאיה הפגנה "למען בחירות הוגנות", שהפכה למחאה המסיבית ביותר נגד הממשלה הנוכחית ברוסיה מאז סוף שנות התשעים. על פי הערכות שונות, בהפגנה היו בין 25 עד 100 אלף איש.
חואה מולאן
חוק החברות הממשלתיות 1975
The Philadelphia Inquirer
רשימת SDN
Specially Designated Nationals and Blocked Persons List, הידועה גם בשם רשימת SDN, היא רשימת של ממשלת ארצות הברית שכוללת טרוריסטים שפועלים נגד ארצות הברית, פקידים, נציגי ממשל בכירים ועבריינים בינלאומיים. הרשימה מנוהלת על ידי המשרד לבקרת נכסי חוץ (OFAC).
רשימת ה-SDN מכילה עשרות אלפי חברות ארגונים ויחידים שזוהו כאיום על ביטחון המדינה ומדיניות החוץ והכלכלה של ארצות הברית., אזרחים ועסקים בארצות הברית אינם רשאים לעשות עסקים עם אנשים מהרשימה השחורה. סנקציות פיננסיות כוללות איסור על השקעה במניות החברות בהן לאנשים ברשימה השחורה יש גרעין שליטה, ואיסור אלוואות חדשות (כולל כל ניירות ערך כגון אג"ח, זיכויים, שטרות חליפין וכו').
לאחר משבר קרים, ארצות הברית יצרה רשימה שחורה של חברות רוסיות והטילה עליהם סנקציות. כמעט לכל מדינה יש יצוג ברשימה, לסין יש כ-250 איש ברשימה.
ארתור וסלי דאו
ארתור וסלי דאו (באנגלית: Arthur Wesley Dow; 6 באפריל 1857 - 13 בדצמבר 1922) היה צייר, צלם ומחנך לאמנות אמריקאי.
חיים וקריירה.
יליד איפסוויץ', מסצ'וסטס, למשפחה ותיקה ומבוססת בניו אינגלנד, קיבל את הכשרת האמנות הראשונה שלו בשנת 1880 מאנה ק' פרילנד מוסטר, מסצ'וסטס. בשנה שלאחר מכן המשיך דאו את לימודיו בבוסטון אצל ג'יימס מ. סטון, תלמידו לשעבר של פרנק דובנק וגוסטב בוגרו. באוקטובר 1884 המשיך דאו בדרכם של ציירים ילידים רבים בימיו ועזב לפריז.
בפריז הוא למד באקדמיה ז'וליאן בהשגחת האמנים גוסטב בולאנז'ה וז'ול ג'וזף לפבר, בין השנים 1880–1888.
הוא קיבל עבודות בעיצוב פוסטרים ועבודות מסחריות אחרות. בשנת 1895 עיצב את הכרזה של כתב העת לאמנות מודרנית ובשנת 1896 עיצב את הכרזה לתערוכת הדפסים יפניים.
במהלך הקריירה שלו דאו לימד בשלושה מוסדות הכשרה לאמנויות אמריקאיות, החל ממכון פראט בין השנים 1896–1903. הוא לימד גם בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק בין השנים 1898-1903. בשנת 1900 ייסד דאו ושימש כמנהל בית הספר לאמנות באיפסוויץ, מסצ'וסטס. בשנים 1904 עד 1922 הוא היה פרופסור לאמנויות יפות במכללת המורים באוניברסיטת קולומביה.
במגוון רחב של מדיות אמנות, דאו היה דמות מובילה בתחיית אמנות ומלאכה שהפכו לבולטות באמריקה בסוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. הוא דגל בעיצובים טהורים וקידם יצירת אובייקטים בעבודת יד ולא במכונה. דאו גם מילא תפקיד חשוב באמנות האמריקאית מכיוון שעבודתו גישרה על הפער בין האמנות המזרחית למערב.
המשך חייו.
לאחר חזרתו לאמריקה הוא עבר לבוסטון, שם התעניין בחפצים מצריים ואצטקים, אותם ראה בספרייה הציבורית של בוסטון ובמוזיאון לאמנויות יפות.
במקביל, החל ללמוד את הדפסי האמן היפני, הוקוסאי. הוא חיפש את אוצר האמנות היפנית במוזיאון, ארנסט פנולוסה, שחלק את השקפתו לפיה אמנות צריכה להיות ציורית וגם דקורטיבית והציג אותו בפני שאר המאסטרים של ציור דיו וסומי. זמן קצר לאחר שנפגש עם פנולוסה, פיתח דאו שיטה להכנת חיתוכי עץ המשקפת את חקר טכניקות יפניות. את נושאי ההדפסים שלו הוא מצא בעיקר בחוף הצפוני של בוסטון, שלדעתו הם מתאימים לציור בהשראת היפנים אותה ביקש לבטא.
בשנת 1893 מונה דאו כעוזר אוצר האוסף היפני במוזיאון לאמנויות יפות. שנתיים לאחר מכן הוא העביר הרצאה המתארת את רעיונותיו בנושא אמנות יפנית, שהפכה לבסיס למדריך ההוראה הפופולרי שלו, שכותרתו "קומפוזיציה".
תיאוריה והוראה.
רעיונותיו היו מהפכניים למדי לתקופתו. דאו לימד כי במקום להעתיק את הטבע, אנשים צריכים ליצור אמנות באמצעות אלמנטים של קומפוזיציה - קו, מסה וצבע. הוא רצה שמנהיגי הציבור יראו כי אמנות היא כוח חי בחיי היומיום, לא כקישוט מסורתי עבור מעטים. דאו הציע שחוסר העניין האמריקני באמנות ישתפר אם האמנות תוצג כאמצעי לביטוי עצמי. הוא רצה שאנשים ירצו לכלול ניסיון אישי ביצירת אמנות.
רעיונותיו לגבי האמנות, אמנות פורסמו בספרו "קומפוזיציה: סדרת תרגילים במבנה אמנות" משנת 1899 לשימוש סטודנטים ומורים.
הוא כתב: "חוויה של חמש שנים בבתי הספר בצרפת הותירה אותי לא מרוצה לחלוטין מהתיאוריה האקדמית. בחיפוש אחר משהו חיוני יותר התחלתי במחקר השוואתי על אמנות של העמים והתקופות. תוך כדי חקירת ציור ועיצוב מזרחי במוזיאון בוסטון לאמנויות יפות פגשתי את פרופסור ארנסט פ. פנולוסה. הוא מיד נתן לי תמיכה לבבית ברעיונותי, מכיוון שהוא חש גם בחוסר הלימה של הוראת האמנות המודרנית. הוא דגל בתוקף ברעיון שונה בתכלית, המבוסס כמו במוזיקה, על עקרונות סינתטיים. הוא האמין שהמוזיקה היא, במובן מסוים, המפתח לאומנויות היפות האחרות, מכיוון שמהותה היא יופי טהור; שאמנות החלל יכולה להיקרא "מוזיקה חזותית", וניתן ללמוד אותה ולבקר אותה מנקודת מבט זו."
דאו לימד רבים מהאמנים והאומנים המובילים באמריקה, ביניהם: ג'ורג'יה או'קיף, שירלי ויליאמסון, צ'ארלס שילר, דל מילר, צ'ארלס בורשפילד, איזבל פרסי ווסט. ועוד.
לאחר 1900, דאו ניהל סטודיו בעיר הולדתו איפסוויץ' והעביר שם שיעורי קיץ. הביצות הסמוכות ואזור בייברי היל היו נושאים תכופים בנופיו. עבודתו במדיום מודפס תפסה את רוב זמנו בעשור הראשון של המאה, אך כשחזר לשמנים בשנת 1907, החל להתנסות בפלטה בהירה יותר ובמכחול אקספרסיבי יותר.
דאו נפטר בניו יורק ב-13 בדצמבר 1922.
DS E-Tense
DS E-Tense (בתעתיק לעברית: די.אס אי-טנס או DS אי-טנס) היא מכונית קונספט במרכב קופה, שהוצגה על ידי DS אוטומובילס בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2016.
עיצוב.
העיצוב הוא אלגנטי ומודרני, ומשמש לדגמי DS הספורטיביים. פנים המכונית מציג טכנולוגיות מתקדמות ועיצוב GT.
מפרט טכני.
היא כוללת מנוע חשמלי המספק כ-402 כ"ס ומומנט מרבי של 52.6 קג"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 4.5 שניות והמהירות המרבית עומדת על 250 קמ"ש. סוללת ליתיום יון בקיבולת 53 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 360 ק"מ.
DS E-TENSE פרפורמנס.
ב-7 בפברואר 2022 הציגה DS גרסת ביצועים לקונספט אשר הופכת את המכונית למכונית-על. הדגם כולל שני מנועים חשמליים היוצרים הנעה כפולה בהספק כולל של 805 כ"ס ונתון תאוצה של 2.0 שניות מ-0 ל-100. הסוללה שפותחה עבור הדגם מאפשרת פריקה וטעינה בהספק של 600 קילוואט.
גלוריה סטיוארט (קריינית טלוויזיה)
גלוריה סטיוארט (נולדה ב-26 באוקטובר 1943) היא שדרנית, קריינית ומגישת חדשות בטלוויזיה הישראלית.
ביוגרפיה.
סטיוארט נולדה בעמאן שבירדן לאב בריטי שעבד בקונסוליה הבריטית במזרח ירושלים ולאם איטלקייה ממוצא קתולי.
סטיוארט גדלה עם משפחתה ביריחו, למדה בירושלים ומאוחר יותר באוניברסיטה בביירות. היא החלה לעבוד בחברת התעופה של כווית וכן כשדרנית ברדיו רמאללה.
בשנת 1968 הגישה את מועמדותה ל"קול ישראל" ולטלוויזיה הישראלית בו זמנית והתקבלה לשני המקומות, אך בחרה בטלוויזיה, שם עבדה עם שלמה ענברי, מנהל מחלקת החדשות בערבית.
בשנת 1970 נישאה בניקוסיה שבקפריסין בנישואים אזרחיים לאדי סופר, עובד הטלוויזיה הישראלית, והחליפה את שמה לגליה סופר. מאוחר יותר התגיירה והשניים נישאו שוב בישראל.
עבודתה המקצועית.
סטיוארט התקבלה כקריינית בטלוויזיה הישראלית, ובשנת 1969 הוחלט לצרף אליה שתי קרייניות נוספות - ישראלה מור ויהודית סולה שהודרכו בידי איש הטלוויזיה אריה אורגד.
תוכנית הטלוויזיה הערבית הראשונה בטלוויזיה הישראלית שודרה ב-13 באוגוסט 1968. התוכנית כללה כתבות מגזין וכן שידורי חדשות ששידרה סטיוארט. מאוחר יותר הצטרפה אליה הקריינית לוריס ניקולא באבול. התוכנית זכתה לרייטינג גבוה. סטיוארט זכתה לאהדה רבה בקרב הצופים, ונאמר עליה כי "היא שווה לישראל כערכם של חמישה מטוסי פנטום״ מבחינת ההסברה הישראלית.
בשנת 1969 החלה לערוך ולהגיש, יחד עם ויקטור נסיב את התכנית "לחישה" - קריאת פרקי שירה ערבית.
במרץ 1970 דיווחה כי קיבלה הצעה לגלם את דמותה של נדיה כהן, אלמנתו של אלי כהן, בסרט על חייו. "אין לי כל ניסיון קולנועי", אמרה בראיון ל"למרחב", "אבל הייתה לי תמיד נטייה להיות שחקנית קולנוע. סרט זה, אם אכן אופיע בו, ייתן לי את ההזדמנות להוכיח את עצמי". מאוחר יותר התברר כי ההצעה הייתה מהתלה.
ב-11 במרץ 1970 הגישה את התפטרותה עקב מחלוקת על שכרה. ב-10 במאי 1970 שבה סטיוארט לעבוד בטלוויזיה לאחר משא ומתן על תנאי העסקתה.
.li היא סיומת אינטרנט מדינית (ccTLD), השייכת לליכטנשטיין. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1993.
עד פברואר 2013, הסיומת נוהלה על ידי חברת SWITCH.
בלה יערי-חזן
בלה חזן-יערי (22 בדצמבר 1922, רוז'ישצ'ה, פולין – 18 בינואר 2004, ירושלים, ישראל) הייתה בזמן השואה קשרית בתנועת ה"חלוץ-דרור" וחברת הארגון היהודי הלוחם בשטחי הכיבוש הגרמני בפולין ובליטא, ולאחר נפילתה בידי הנאצים, אסירה וחברת מחתרת במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. חזן שרדה ועלתה לארץ-ישראל, אך רוב בני משפחתה נספו בשואה. לאחר מותה בשנת 2018 הוענק לה אות המציל היהודי.
ילדות ונעורים.