מאז מחברים שונים שלא מזוהים עם Rational Software הוציאו לאור ספרים שמשתמשים בשם Unified Process. לעומת סופרים אחרים שמזוהים עם Rational Software שהעדיפו להשתמש בשם Rational Unified Process.
מאפיינים.
איטרטיבי ומצטבר.
Unified Process הוא תהליך פיתוח איטרטיבי ומצטבר.
שלבי ה-שכלול, בנייה, והמעבר מחולקות ליחידות זמן שנקראות איטרציות. (שלב הפתיחה יכול להתחלק גם לאיטרציות כשמדובר בפרויקט גדול).
כל איטרציה מסתיימת ב"גידול" של המערכת שהגידול בא לידי ביטוי בהוספת פונקציונליות או שיפור של המערכת ביחס לשחרור הקודם.
אף על פי שרוב האיטרציות יכילו עבודה על כל תחומי התהליך (דרישות, עיצוב, מימוש ובדיקות) המאמץ והדגש היחסי בין התחומים ישתנה במהלך התקדמות הפרויקט.
מונע תרחישי שימוש.
ב-Unified Process תרחישי השימוש משמשים את הדרישות הפונקציונליות ומגדירים את התוכן של האיטרציות. כל איטרציה לוקחת מספר תרחישי שימוש או תסריטים משלב הדרישות דרך המימוש ועד הבדיקות.
ארכיטקטורה מרכזית.
ב-Unified Process לב המאמץ של משתתפי הפרויקט הוא בניית הארכיטקטורה לעיצוב המערכת. מכיוון שאין מודל אחד שמכסה את כל היבטי המערכת Unified Process תומך במודלים אַרְכִיטֶקְטוֹנִים מרובים.
אחד מהתוצרים החשובים של התהליך זה Executable Architecture שנוצר במהלך שלב השכלול. המימוש החלקי הזה של המערכת משמש לוודא את טיב הארכיטקטורה ולהיות התשתית של שאר הפיתוח.
ממוקד סיכונים.
Unified Process דורש מצוות הפרויקט לשים לב לסיכונים קריטיים כמה שיותר מוקדם במחזור החיים של הפרויקט. התוצרים של כל איטרציה במיוחד של שלב ה"שכלול" חייבים להיבחר בסדר כזה שמבטיח שהתוצרים בעלי הסיכון הגבוה היותר יהיו ראשונים.
מחזור חיי הפרויקט.
Unified Process מחלק את הפרויקט ל 4 חלקים:
שלב ההתחלה.
שלב ההתחלה הוא השלב הקטן ביותר הפרויקט. אם שלב ההתחלה נמשך זמן רב ממה שהוא אמור להיות זו אינדיקציה של דרישת מפרט מוגזמת שזה בניגוד לרוח ה-Unified Process.
המטרות העיקריות של שלב ההתחלה:
שלב השכלול.
במשך שלב השכלול צוות הפרויקט יכסה את רוב דרישות המערכת. אולם המטרות הראשונות של השכלול זה לשים לב לגורמי הסיכון וביסוס ווידוא ארכיטקטורת המערכת.
תהליכים נפוצים לוקחים על עצמם את יצירת דיאגרמות תרחישי השימוש, הדיאגרמות של המחלקות (class diagrams), והדיאגרמות של הארכיטקטורה (package diagram).
וידוא הארכיטקטורה נעשה בעיקר דרך מימוש קווי המתאר של Executable Architecture, זהו מימוש חלקי של המערכת שמכיל מרכיבי הליבה (בעיקר מרכיבים תשתיתיים).
ארכיטקטורת המערכת נבנית בסדרה של איטרציות קטנות מוגבלות בזמן. בסיום שלב השכלול ארכיטקטורת המערכת צריכה להיות יציבה וקווי המתאר של Executable Architecture חייבים להציג את פונקציונליות המפתח של המערכת ולהציג התנהגות נכונה שבאה לידי ביטוי בביצועים, גמישות, ועלויות.
התוצר האחרון של שלב השכלול זו תוכנית לשלב הבניה. בשלב זה התוכנית צריכה להיות מדויקת ואמינה, מכיוון שהתוכנית מבוססת על ניסיון שלב השכלול ומכיוון שגורמי סיכון היו צריכים לזכות להתייחסות מתאימה.
שלב הבניה.
שלב הבניה הוא השלב הגדול ביותר בפרויקט, בשלב הזה מה שנשאר מן המערכת נבנה על גבי היסודות של שלב השכלול.
מאפייני מערכת ממומשים בסדרה של איטרציות קצרות ומוגבלות בזמן. כל איטרציה מסתיימת בגרסת הרצה של המערכת.
נהוג לרשום תרחשי שימוש מלאים במשך שלב הבניה וכל אחד מתרחישי השימוש הללו נהפך להיות תחילתה של איטרציה חדשה.
דיאגרמות UML נפוצות משמשים במהלך שלב זה כגון: Activity, Sequence, Collaboration, State ודיאגרמות של יחסי גומלין.
שלב המעבר.
השלב האחרון של הפרויקט הוא שלב המעבר. בשלב זה המערכת נמצאת אצל משתמשים מוגדרים. משוב המתקבל מהפצה התחלתית יכול להכניס שיפורים במשך האיטרציות של שלב המעבר. שלב המעבר יכול להכיל גם אימון של משתמשים על המערכת.
שכלולים ושינויים.
שכלולים של Unified Process משתנים מאחד לאחד באיך כל אחד מחלק את תחומי הפרויקט או את מהלך העבודה לקטגוריות. Rational Unified Process מגדיר תשעה תחומים: מודל עסקי, דרישות, ניתוח ועיצוב, מימוש, בדיקות, פריסה, הגדרות ושינויים וניהול הפרויקט.
Enterprise Unified Process מרחיב את RUP על ידי הוספה של שמונה תחומי "Enterprise".
Agile משכללים את Unified Process כמו OpenUP/Basic ו Agile .Unified Process מפשטת את RUP על ידי הורדת מספר התחומים.
שכלולים של Unified Process משתנים במה קורה אחרי שלב המעבר. ב-Rational Unified Process בדרך כלל אחרי שלב המעבר מגיע שלב התחלה חדש.
ב-Enterprise Unified Process אחרי שלב המעבר מגיע שלב ייצור.
מספר השכלולים והווריאציות של Unified Process הוא רב, ארגונים משתמשים ב-Unified Process באופן שונה ומכניסים בו שינויים והרחבות משלהם.
רשימה של שכלולים ושינויים ידועים של Unified Process:
דרך מרילבון
דרך מרילבון (באנגלית: Marylabone Road) הוא רחוב בחלקו הצפוני של רובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון, הממלכה המאוחדת.
הרחוב מתחיל באזור ריג'נטס פארק בצומת על רחוב פורטלנד הגדול וכהמשך לדרך יוסטון. הרחוב הוא פחות או יותר ישר ונע ממערב למזרח, באזור דרך אג'וור הרחוב הופך לקטע מוגבה של כביש ה-A40, שבהמשך יוצא מלונדון לכיוון מערב ומתחבר עם ה-M25 וה-M40. משום כך, דרך מרילבון לעיתים פקוקה בעקבות תנועת כלי הרכב לתוך ומחוץ למרכז לונדון.
דרך מרילבון נמצאת על הקטע המערבי של כביש ה-A501 ומהווה חלק מכביש הטבעת הפנימי של לונדון.
בית החולים הדסה בבאר שבע
בית החולים הדסה לנגב על שם ד"ר חיים יסקי היה בית חולים כללי, שפעל בעיר באר שבע משנת 1949 ועד 1960.
הקמת בית החולים.
בימי מלחמת העולם הראשונה הוקמה בעיירה באר שבע מרפאה של הצבא הטורקי והגרמני, שהתמקמה בה במספר מבנים בחלק הידוע היום כעיר העתיקה של באר שבע. לאחר כיבוש העיר על ידי הבריטים הוסיפה המרפאה לשרת את תושבי העיירה. במלחמת העולם השנייה היא שימשה כמרפאה צבאית בריטית. לאחר כיבוש באר שבע על ידי צה"ל באוקטובר 1948 שימשה המרפאה כבית חולים צבאי.
זמן קצר לאחר כיבוש באר שבע פנתה ממשלת ישראל להסתדרות הציונית הדסה בבקשה שתקים בה בית חולים, ומנכ"ל ההסתדרות המדיצינית הדסה ד"ר עלי דייויס, שכיהן באותה תקופה גם כמנכל בית החולים הדסה, נענה להצעה ופעל במלוא מרצו להקמת בית החולים. המוסד הוקם באתר שבו שכן בית החולים הצבאי (אשר העביר לידי המוסד האזרחי את כל תכולת בית החולים). באמצעות חסימת מעברים בין בניינים בלבנים הוקם עבור בית החולים מתחם גדול שבו נכללו מספר מבנים. המתחם כלל גם חצר ובה עצים ובריכת מים משושה קטנה.
בית החולים החל לפעול ב-19 בדצמבר 1949, ונחנך בטקס רשמי ב-13 באפריל 1950. בית החולים נקרא על שמו של ד"ר חיים יסקי, מנהל בית החולים הדסה הר הצופים, שנהרג בהתקפה על שיירת הדסה באפריל 1948.
פעולת בית החולים.
בעת פתיחת בית החולים היו בו 48 מיטות והוא הפעיל חדר מיון, חדר ניתוח, חדר לידה ומכון רנטגן. צוותו מנה ארבעה רופאים, 17 אחיות ו-17 עובדים אחרים. למנהל בית החולים התמנה ד"ר אליהו להמן.
בשנת 1952 היו בבית החולים 100 מיטות וב-1955 עלה מספרן ל-120. באותה עת נולדו בבית החולים בממוצע 200 ילדים בחודש, ועד אז התאשפזו בו 26 אלף איש. נפתחו בו מחלקת יולדות (ב-1951) ומחלקת ילדים. בית החולים השתתף בטיפול בפצועי צה"ל במלחמת סיני.
בבית החולים ביקרו נשיא המדינה יצחק בן-צבי ואלינור רוזוולט, אלמנת נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט.
במהלך שנות קיומו טופלו בבית החולים 150 אלף איש ונולדו בו 15 אלף ילדים.
סגירת בית החולים.
הגם שבית החולים התרחב במהלך שנותיו גדלו אוכלוסיות באר שבע והנגב במהירות רבה יותר. ב-1952 היו בבאר שבע 14,500 תושבים ובנגב כולו 26 אלף. בסוף שנות ה-50 הגיע מספר תושבי העיר והנגב ל-150 אלף.
ב-1953 גיבש ראש מועצת באר שבע דוד טוביהו תוכנית להקמת קומה שנייה בבנייני בית החולים, כדי להגדיל את תכולתו ל-200 מיטות. הוא פנה אל ארגון הדסה בבקשה לממן את הבנייה. הארגון הביע נכונות לעשות זאת – אך רק 10 שנים לאחר מכן, לאור ההוצאה הכבדה שהתחייב לה במסגרת הקמת בית החולים הדסה עין כרם בירושלים.
באמצע העשור פנתה הממשלה אל קופת חולים של ההסתדרות הכללית על מנת שתקבל על עצמה את הקמתו של בית חולים חדש בבאר שבע. לאחר התלבטות אישרה קופת חולים את התוכנית ב-1956, תוך הסכמה עם הממשלה כי היא תקים בית חולים באשקלון (לימים בית החולים ברזילי).
ב-1959 נפתח בית החולים המרכזי לנגב (לימים המרכז הרפואי סורוקה), ובאביב 1960, לאחר הפעלתו המלאה, נסגר בית החולים הדסה. לקראת הסגירה נחתם הסכם בין ועד עובדי בית החולים הישן לבין הנהלת קופת החולים של ההסתדרות והנהלת בית החולים החדש בנוגע למתן עדיפות לראשונים בקבלה לעבודה בבית החולים החדש. ד"ר להמן מונה למנהל מחלקה פנימית א' בבית החולים החדש.
שימור מתחם בית החולים.
לאחר סגירתו של בית החולים התמקם משרד קצין העיר באר שבע בחלק ממבני המתחם ששימש אותו, ולבסוף פינה גם הוא אותו.
תוכנית בניין עיר שאושרה בבאר שבע ב-1985 לא ייעדה אף אחד ממבני המתחם לשימור. בשנות ה-90 נהרסו חלק מהמבנים במתחם ואחרים נמכרו ליזמים פרטיים. לאחר מאבק אושרה תב"ע אחרת מ-2006. זו ייעדה שלושה מבנים לשימור ואת הנותרים להריסה, כדי להקים תחתיהם מבנים חדשים. מבנים אלו נהרסו במהירות אף ללא הוצאת היתר בנייה למבנים החדשים.