בסוף שנות ה-20 הקים רוקח קרן צדקה בת 50 אלף דולר לתמיכה בהקמת בתים בארץ ישראל עבור יהודים שומרי מצוות. מכספי הקרן הוקמו שכונת גבעת רוקח בבני ברק, בתי ישראל רוקח בשכונת מקור חיים בירושלים וכפר רוקח בכפר מרמורק.
רוקח הקצה סכום כסף גדול ליצירת תבנית המשכן ושלושת בתי המקדש על ידי האדריכל והרב יעקב יהודה, ככלי עזר והמחשה ללומדי תורה העוסקים בנושאים אלו. על המלאכה פיקחו הרב קוק והרב איסר זלמן מלצר.
נפטר בארצות הברית בשנת 1933, בגיל 92. ארונו הועלה לארץ ישראל והובא לקבורה בהר הזיתים בירושלים. בכותרת מאמר לזכרו בעיתון "דואר היום", שפורסם מיד לאחר פטירתו, כונה רוקח "הנדבן הכי גדול בדור".
זמן קצר לפני פטירתו של ישראל רוקח נפטר בנו, לוי. בן אחר, ד"ר אהרן רוקח, עמד בראש המפעל לאחר מותו.
שונית נינגלו
שונית נינגלו (באנגלית: Ningaloo Reef) היא שונית אלמוגים חוגרת (fringing) השוכנת מערבית לחופה של אוסטרליה המערבית, במרחק כ-1,200 קילומטרים צפונית לפרת'. השונית משתרעת לאורך 260 קילומטרים, והיא השונית החוגרת הגדולה ביותר באוסטרליה ואחת היחידות שמצויות בקרבה רבה לחוף הים. ב-1987 הוכרזו השונית והשטח הסמוך אליה כפארק הימי נינגלו. בשנת 2011 הוספו השונית ואזורים אלו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו, בשם "חוף נינגלו". האזור שהוכרז כאתר מורשת עולמית כולל את הפארק הימי נינגלו, איי מוירון, פארקי החוף ג'וראבי ובונדגי, הפארק הלאומי קייפ ריינג' ושדה תעופה אזרחי המשמש גם את חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. על פי אונסק"ו שטח אתר המורשת העולמית הוא 6,045 קמ"ר.
השונית ממוקמת מתחת ל"צריחים" של קייפ ריינג', העשויים מאבן גיר אדומה. חשיבותו המדעית של החוף נובעת מהשילוב בין השונית לבין המערכת הקרסטית שלאורכו. השונית משתרעת לאורך 300 קילומטרים בין השוניות החוגרות של ארכיפלג מוירון בצפון, מסביב לקצה חצי האי המגיע עד לשונית בונדגי במפרץ אקסמאות', ועד לרד בלאף שבצפון. חצי האי קייפ ריינג' בנוי מאבן גיר קרסטית תלולה, שנוצרה משלדים של בעלי חיים ימיים ששקעו בימים העתיקים שהיו קיימים באזור לפני מיליוני שנים. הצבעים המגוונים של הרכס שנוצר משלדים אלו, כגון ורוד וכתום, משתלבים עם הדיונות האדומות ועם הצמחייה הירוקה. הקצה המערבי של הרכס מאופיין בסדרה של שוברי גלים המשתרעים לאורך 90 קילומטרים. דרך הערוצים שבאי זורמים מספר אפיקים. המערכת הקרסטית של חצי האי מורכבת מ-535 מערות, 180 דולינות ו-5 גופים שנמצאים באופן קבוע מתחת לפני הים. גופים אלו רצופים גם הם במערכת של מערות, מעברים ומחילות, והם בית גידול עבור 75 מינים של בעלי חיים שמתקיימים אך ורק מתחת לפני הים.
עונת הקיץ בחוף נמשכת בין דצמבר לפברואר, ועונת החורף בין יוני לאוגוסט. טווח הטמפרטורה הממוצע שנמדד באקסמאות' הוא 21 עד 38 מעלות צלזיוס בקיץ, ובחורף הטווח הוא 12 עד 25 מעלות צלזיוס. האקלים המקומי הוא אקלים צחיח ואקלים צחיח למחצה. כמות המשקעים השנתית לאורך החוף היא 200 עד 300 מילימטרים, אך היא נמוכה משמעותית מכמות האידוי השנתית העומדת על כ-2,000 מילימטרים לכל הפחות. כמות הגשמים היא בין 84 ל-570 מילימטרים, והיא מושפעת מהשקעים הברומטריים ומהפעילות הציקלונית המקומית. תדירות הציקלונים היא 3 עד 5 שנים, וכאשר הם מתחוללים יורדות כמויות גדולות יותר של גשמים. מי הגשמים זורמים דרך האפיקים וגורמים לפריחת פרח בר, ממלאים את האקוויפרים התת-קרקעיים, ומספקים מים למערכות האקולוגיות של המערות. מהירות הציקלונים המרבית היא כ-150 קמ"ש.
חצי האי קייפ ריינג' נמצא בשטחו של האזור האקולוגי קרנרבון קסריק סקראב גלובל. הפלורה של חצי האי מגוונת מאוד, והיא מונה 630 טקסונים של צמחים וסקולריים. הפלורה מחולקת לאזורים אחדים לפי הרכב הקרקע, והן יוצרות ביחד דגם פסיפס של דיונות קרובות ומרוחקות ביחס לחוף, משטחי חול, מישורי סחף, ומישורי בוץ הנוצרים כתוצאה מגאות ושפל. הצמחייה עצמה כוללת קבוצות פזורות של שיחי שיטה ועצי אקליפטוס, וביניהם מדשאות ספיניפקס. שאר האזורים שבאתר המורשת העולמית מאופיינים בצמחי מנגרובים וסמפיר, שלהם יש התאמה גבוהה יותר לתנאי מליחות קרקע. מרבית המינים הגדלים בחצי האי אינם ייחודיים לו, והם גדלים באקלים ממוזג ובאקלים טרופי, וזאת כיוון שחצי האי שוכן על קו הגבול בין שני אזורים ביוגאוגרפיים. הצמח Verticordia forrestii (משפחת ההדסיים) גדל אך ורק בין מפרץ הכרישים לבין חצי האי, ו-18 מינים נוספים גדלים אך ורק בסביבתו הקרובה של חצי האי. צמחים אחרים גדלים בחצי האי גדלים בקצה אזור תפוצתם, כגון הדקל Livistona alfredii שאוכלוסייתו הקרובה ביותר נמצאת באזור פילבארה הממוקם במרחק 300 קילומטרים בכיוון צפון-מזרח מהאי.
שונית נינגלו היא בית גידול עבור כ-1,000 מינים של צמחים ימיים, 738 מינים של דגי שונית אלמוגים, 655 מינים של רכיכות, 600 מינים של סרטנאים ו-300 מינים של אלמוגים. בשל מיקומה הגאוגרפי של השונית באוקיינוס חלק מהמינים הטרופיים הימיים המתקיימים בה נסחפים עד למפרץ האוסטרלי הגדול. אחת לשנה, בין מרץ ליוני, מתאספים בשונית עד 500 כרישים לווייתניים, במקביל להשרצת אלמוגים והגברת הפעילות שלהם. בשונית תועדו שישה מינים של צבים ימיים ופתן ים זיתני). ריבוי המינים הללו נובע ככל הנראה ממיקום השונית על הגבול בין שני אזורים אקלימיים (טרופי וממוזג), ועל פי הערכת אונסק"ו הצבים מקימים כ-10,000 קינים על החוף לאורך השנה. בשולי השונית גדלים דגי מנטה ריי (משפחת הטחניים), במים העמוקים גדלים 19 מינים של כרישים, ובקרבת החוף גדלים דגים רבים כגון טונה ומקרל, וזאת בשל המדף היבשתי הצר. השונית היא נקודת מעבר במסלול הנדידה של לווייתנים גדולי-סנפיר מאזור ההמלטה בחוף קימברלי ועד אתרי הקינון באנטארקטיקה, ומעבר לכך היא בית גידול עבור שמונה מינים אחרים של לווייתנאים, תחשי המשכן ודולפינים. בחלקים היותר עמוקים של השונית גדלים 155 מינים של ספוגיים ו-25 מינים של קווצי עור, ובמחקרים שנערכו באזור בשנים האחרונות התגלו מינים אחדים שאינם שלא היו מוכרים לביולוגים הימיים או שאינם גדלים במקומות אחרים באוסטרליה.
האזור שהוכרז כאתר מורשת עולמית אינו מיושב כמעט, אך הוא אתר תיירות פופולרי. על פי המרכז העולמי לניטור השימור (WCMC) בכל שנה מבקרים 180,000 איש בפארק, ו-220,000 איש בפארק הלאומי קייפ ריינג'.
גדולה עוגן שוויג
כונן Google
עלעל
עלעל (באנגלית: leaflet), אחד החלקים של עלה מורכב, הוא איבר דמוי עלה - אך בניגוד לעלה, אשר לו ניצן חיקי (הממוקם בין הפטוטרת לגבעול), לעלעל חסר ניצן כזה. הבדל נוסף בין עלה לעלעל הוא צורת סידור העַלְעַלִּים, בצמחים רבים העלים יוצאים מן הגבעול בכיוונים שונים, בעלה מורכב העלעלים מסודרים באותו מישור. לכל עלעל יש פטוטרת משלו בדרך כלל, המתחברת לציר הראשי של העלה המורכב.
חוף נינגלו
סמולוביץ
אהרן הכהן פרחיה
הרב אהרן בן חיים אברהם הכהן פרחיה (או פרחיא; 1627–1697), נכדו של הרב פרחיה הכהן, חי בסלוניקי ופעל בה כרב ופוסק. הרב אהרן מוכר כיום הודות לספריו ההלכתיים ובעיקר מספרו השו"ת פרח מטה אהרן אשר הדפיס בנו עזריאל באמשטרדם אחרי שהלך אביו לעולמו בשנת ה'תנ"ז (בלוח עברי). לפי המובא בספר שארית יוסף - שחיברו דודו, הרב דניאל הכהן פרחיה, הייתה קבלה בבני המשפחה כי הם מצאצאי יוסף הכהן בן-גוריון.
קורות חייו.
מעט ידוע על קורות חייו של הרב אהרן. ידוע כי רבו היה הרב חסדאי הכהן (מחבר ספר "תורת חסד") -שמרבה הרב לצטטו כרבו ומורו. גם ידוע שהחליף רעיונות עם הרב משה מרגלית המחבר פירוש "פני משה" על התלמוד ירושלמי.
מסופר כי הרב אהרן היה בעל ממון רב ויש שתיארו את מראהו בלשון "כמלאך אלהים" (שם הגדולים להחיד"א).
בסוף ספרו "זיכרון דברים" חיבר הרב כללים לטיעון המשפטי-הלכתי "קים לי".
הומירוס
אתרי הנידונים האוסטרליים
אתרי הנידונים האוסטרליים (אנגלית: Australian Convict Sites) הוא אתר מורשת עולמית שהוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 2010, ומורכב מ-11 אתרי עונשין לשעבר השוכנים באוסטרליה. האתרים הוקמו במאה ה-18 ובמאה ה-19 על ידי האימפריה הבריטית ברצועות החוף של סידני, טסמניה, נורפוק ופרימנטל. על פי אונסק"ו, אתרי העונשין מייצגים את "הדוגמה הטובה ביותר ששרדה לשינוע נידונים בקנה מידה גדול, ולהתרחבות הקולוניאלית של המעצמות האירופאיות באמצעות נוכחותם ועבודתם של הנידונים".
רקע היסטורי.
מושבות העונשין שהוקמו במאות השנים האחרונות שימשו כתחליף לבתי סוהר, ובהן ריצו הנידונים את עונשם ובדרך כלל הם שימשו לעבודת כפייה. המדינות הקולוניאליות באירופה החלו בתחילת המאה ה-17 ביישום שיטת ענישה חדשה שסייעה להן במטרות ההתפשטות שלהן, ובה הגלו לצמיתות אסירים אל הקולוניות שלהם. ב-1717 חוקק הפרלמנט הבריטי את "חוק הפירטיות 1717", שלפיו הוגלו פושעים ל-13 המושבות שלה בצפון אמריקה. אף שההגליה למושבת עונשין הייתה אמורה להישמר לפשעים חמורים יחסית, בעקבות צורכי המושבות בכוח עבודה זול נשלחו גם כאלו שהורשעו בפשעים פחות חמורים, ולעיתים אף הוגלו יריבים פוליטיים. בעקבות פריצת מלחמת העצמאות של ארצות הברית הפסיקה אנגליה להגלות את פושעיה לשם, והחל מ-1778 שלחה אותם לאוסטרליה במקביל להקמתן ההדרגתית של מושבות עונשין רבות. הספינות הראשונות שנשלחו לאוסטרליה עגנו במפרץ ג'קסון.