איימי פורשת לבכות בשירותים, שם היא פוגשת את הופ המקניטה אותה על המריבה "עם האישה שלה". איימי הפגועה עונה שהופ סתם בחורה מדליקה ורעה שהגיעה לשיאה בבית הספר, וזו מטיחה כנגד איימי שהיא "חיה רעה שלא לוקחת שבויים, ואז בוכה בשירותים, במסיבות". בעיצומו של הוויכוח, השתיים מתנשקות ומתעלסות על הריצפה, אולם חוסר הניסיון המיני של איימי גורם לה מבוכה, והיא מקיאה על הופ שמסלקת אותה בבושת פנים. בינתיים, ג'ארד מגיע למסיבה, מתוודה באוזני מולי על אהבתו אליה, ובין השניים מתנהלת שיחת נפש, שבמהלכה הוא מכחיש את השמועה שאביו שכר עבורו זונה כדי שיאבד את בתוליו בגיל 14. מולי מחפשת את איימי, ורואה את ניק מתגפף עם ראיין. היא מבינה מדוע איימי התחננה לעזוב, אך לא מוצאת אותה ומסתלקת לבדה מהמסיבה. בדרך, מציעה לה טרמפ אנאבל, המכונה "טריפל איי" (התאחדות מועדוני הרכב, המספקת שירותי דרך לנהגים) , משום שמספרים עליה שהיא עצרה פעם לסייע לשלושה בחורים שנתקעו עם מכוניתם, ומצצה להם. במהלך הנסיעה, אנאבל מתוודה שהסיפור נכון אך היה חד-פעמי, והיא פגועה בעיקר משום שגם הבנות מכנות אותה כך.
למחרת בבוקר, לפני טקס סיום הלימודים, מולי מתעוררת ומגלה בטלפון שלה, שלמסיבה הפרועה הגיעו שוטרים, ואיימי עשתה פעולת הסחה כדי לאפשר לכולם להתחמק, בעוד שהיא עצמה נעצרה. מולי שואלת מג'ארד את מכוניתו כדי לבקר את איימי במעצר, והשתיים מתפייסות. על קיר תחנת המשטרה תלוי קלסתרון של שליח הפיצה, ומתברר שהוא רוצח סדרתי מבוקש. מולי מוסרת לשוטרים מידע על האיש כנגד שחרורה של איימי, והשתיים מגיעות באיחור לטקס הסיום, שם הן מתקבלות בתשואות. מולי מנשקת את ג'ארד על במת הנאומים, זונחת את נאום הפרידה הפמיניסטי שהכינה, ונושאת נאום מאולתר ונרגש.
כמה ימים אחר כך, מולי בביתה של איימי, עוזרת לה להתכונן לנסיעה לבוטסואנה. לבית מגיעה הופ, שהתאהבה באיימי למרות הנסיבות המביכות, מחזירה לאיימי את תחתוניה ששכחה בשירותים במסיבה, נותנת לה את מספר הטלפון שלה, ומספרת שהיא מתכוונת לצאת לשנת תרמילאות מסביב לעולם. איימי מזמינה את הופ לבקרה בבוטסואנה. מולי מסיעה את איימי ללשדה התעופה, והן נפרדות בדמעות. בעוד מולי נוסעת משם, איימי קופצת לפתע לפני המכונית משום שעדיין יש לה שהות עד הטיסה, והן נוסעות להעביר את הזמן באכילת פנקייק.
מילת קוד: מלאלה.
מולי ואיימי קבעו את מילת הקוד "מלאלה" כסימן מוסכם שפירושו "את חייבת להיענות לכל דרישה שלי, לעשות כל מה שאני דורשת ממך, ולסמוך עלי בכך", במשמעות שגם מי שמכריזה את מילת הקוד, חייבת לומר אותה בכוונה גמורה ומלאה. הקוד הוא שמה הפרטי של לוחמת זכויות האדם וזוכת פרס נובל לשלום, מלאלה יוספזאי. הבמאית אוליביה ויילד הסבירה שיוספזאי היא מודל לחיקוי עבור שתי הנערות, ולדמותה יש משמעות מרכזית בחברות האינטנסיבית ביניהן. ויילד ציינה סצנה מכוננת (סצנת המריבה במסיבה) שבמהלכה הן מגלות שהנאמנות ההדדית לא הייתה מוחלטת, ובשיאה דוחה מולי הכרזת "מלאלה" של איימי, בבחינת שבר בחברות שלהן.
דמויות.
סיווג דמויות לפי מחוון MBTI.
עיתונאית הבידור סימון טורן, הציעה סיווג דמויות בסרט לפי מחוון MBTI: מיס פיין – הסנגורית, היועצת; המנהל בראון – המגשר; ראיין – האומנית, בעלת מלאכה; דאג ושרמיין אנצלר – המגנים; ג'ארד – הבדרן; הופ – המתדיינת; ג'יג'י - האקטיביסטית, האלופה; ג'ורג' ואלן – היועצים, המספקים; איימי – הלוגיקאית; מולי – המוציאה לפועל, המנהלת.
הפקה.
פיתוח.
גרסה ראשונה של התסריט נכתבה בשנת 2009 בידי אמילי הלפרן ושרה הסקינס, ועסקה בשתי תלמידות תיכון הישגיות המנסות למצוא בני-זוג לנשף סיום הלימודים. התסריטאיות לא מצאו גורם שייטול לידיו את ההפקה, ובאותה שנה נכלל התסריט ב מדד הרשימה השחורה של הוליווד. התסריט שוכתב בשנת 2014 בידי התסריטאית סוזנה פוגל. בעלילה המשוכתבת, שתי הנערות יוצאות למסיבה שאחרי נשף הסיום, ואחת מהן שונתה לנערה לסבית.
התסריט המשוכתב נרכש – כהימור – על ידי המפיקה מייגן אליסון מחברת "סרטי אנאפורנה", ובשנת 2016 פנתה מנהלת הפקות הקולנוע ב"אנאפורנה", צ'לסי ברנארד, אל ג'סיקה אלבאום מחברת "גלוריה סנצ'ז הפקות" בהצעה להפיק את הסרט, ואלבאום הציעה לידידתה אוליביה ויילד לביים אותו. ויילד התלהבה מהרעיון, והציגה ל"אנאפורנה" את הצעתה, שכללה את סצנת טריפ הסמים ובובות הברבי. ויילד קיבלה את תפקיד הבימוי, ובשנת 2017 נשכרה קייטי סילברמן לעדכן את התסריט, והיא הציעה את הרעיון שעומד במרכז העלילה, ובו שתי החברות מגלות שגם תלמידים אחרים התקבלו למוסדות יוקרתיים המזוהים עם ליגת הקיסוס, מבלי לוותר על חיי חברה, ומבינות שדווקא הן היו המוגבלות. ויילד השאירה לשיקולה של סילברמן היכן לשבץ את סצנת טריפ בובות הברבי.
אוליביה ויילד הגתה את סצנת בובות הברבי בהשראת סצנת חלום ריקוד הכדורת של הנשים הוויקינגיות בסרט "ביג לבובסקי". לצורך הפקת סרטון ההנפשה, פנתה ויילד לאולפן "ShadowMachine" , שעבורו דיבבה דמות חוזרת בסדרה "בוג'ק הורסמן". שלושים אנשי צוות האולפן עבדו על הסרטון במשך כחמישה חודשים. בסצנה, המתרחשת במסיבת פיענוח תעלומת הרצח אצל ג'ורג', בובת מולי לבושה כאורתודנטית, ובובת איימי – כחוואית, שני תפקידים שג'ורג' נתן להן במשחק שלו.
ליהוק.
שמה של קייטלין דיוור נקשר לפרויקט עוד בשלב שכתוב התסריט, וב-16 בפברואר 2018 נמסר שדיוור ומולי פלדסטין יככבו בסרט. צוות השחקנים הושלם במהלך מאי באותה שנה.
על מנת לשוות אמינות לקשר החברי בין שתי הגיבורות, ויילד ביקשה מהן להתגורר יחד, והשתיים חלקו מגורים משותפים במשך עשרה שבועות, בשלבי קדם ההפקה והצילומים, עשו חזרות משותפות ותרגלו את הדיאלוגים ביניהן באופן אינטימי. דיאנה סילברס התבקשה בתחילה להיבחן לתפקיד ראיין, אולם לאחר שקראה את התסריט, היא סברה שחזותה החיצונית לא תהלום את הדמות, ונבחנה בתפקיד של הופ, הדמות שאותה גילמה לבסוף.
צילומים.
צילומי הסרט התקיימו בין מאי 2018 לינואר 2019, באזור עמק סן פרננדו, פסדינה וברבנק בקליפורניה.
מוזיקה.
מוזיקה מקורית הולחנה על ידי המוזיקאי ומפיק התקליטים דן האוטומטור . זה היה הסרט ההוליוודי הראשון שהוא הלחין במלואו, אחרי שבעבר השתתף בחיבור מוזיקה עבור הסרטים "האקסים של החברה שלי" (2010) ו"מפלצת הכסף" (2016).
הפצה והכנסות.
הצגת הבכורה העולמית של "חורשות את הלילה" התקיימה ב-10 במרץ 2019, במסגרת פסטיבל הקולנוע "SXSW", והסרט יצא בתפוצה רחבה לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-24 במאי באותה שנה, בהפצת "סרטי אנאפורנה" תחת המותג של "יונייטד ארטיסטס". החברה החליטה לא להסתפק בהפצה לפלטפורמות דיגיטליות, והימרה על יציאת הסרט בסוף השבוע של חופשת יום הזיכרון בארצות הברית, נוכח שיווק אגרסיבי של סרטים עתירי תקציב בימים אלה. על המהלך הזה אמרה אוליביה ויילד: . שבוע קודם לכן, ב-17 במאי, התקיימו ברחבי ארצות הברית הצגות מוקדמות, להן הוציאה "יונייטד ארטיסטס" למכירה 800 כרטיסים במסגרת מסע קידום מכירות באינסטגרם. בישראל יצא הסרט לבתי הקולנוע ב-30 במאי 2019.
בבכורת ארבעת ימי חופשת יום הזיכרון ב-2,505 בתי קולנוע בארצות הברית, הכניס הסרט 8.7 מיליון דולר, סכום שנחשב באופן יחסי לכישלון, בימים שנחשבים לרווחיים בקולנוע. בסך הכל הכניס הסרט מבתי הקולנוע ברחבי העולם 25 מיליון דולר בקירוב, ועוד כ-1.8 מיליון ממכירות לצפייה ביתית.
ב-20 באוגוסט 2019 יצא הסרט להורדה בתשלום, וב-3 בספטמבר שלאחר מכן, הוא הופץ בפורמט DVD ובלו-ריי.
ביקורות.
במאגר ביקורות הקולנוע "Rotten Tomatoes" עומדת הערכת הסרט על 96% דעות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 8.3/10 בשקלול 377 ביקורות. סיכום מבקרי האתר הוא שמדובר בסרט מהיר-קצב, מצחיק ורענן, העושה את מה שנראה בלתי אפשרי, כשהוא מוסיף ממד חדש לקומדיית התבגרות. באתר Metacritic עומד ציון המבקרים על 84%, ציון המוגדר כ"תהילה בין-לאומית", בשקלול 52 ביקורות. במדגם של חברת מחקרי השוק "CinemaScore" מקרב הצופים בבתי הקולנוע, קיבל הסרט דירוג +B בסולם (הגבוה ביתר) עד F (הנמוך ביותר), ואילו במשאל של "PostTrack" , קיבל הסרט ציון חיובי כללי של-80%. בדצמבר 2019 דורג "חורשות את הלילה" במקום הראשון ברשימת חמישים הקומדיות הטובות ביותר של שנות ה-2010 של אתר "Rotten Tomatoes".
הסרט זכה להתייחסויות והשוואות רבות עם "סופרבאד - חרמן על הזמן", לאור קוי הדמיון בין שני הסרטים, בעיקר העיסוק בחברות-אמת על רקע לילה מטורף בסיום בית הספר. אוליביה ויילד הסתייגה מ"ההשוואות האינסופיות" האלה, ואמרה שעל אף שהיא אהבה את "סופרבאד", לא ייתכן שכל סרט בנות נמדד כגרסה נשית לסרט בנים קיים, אלא ראוי שהסרט יתקיים בזכות עצמו. אליסה וילקינסון כתבה ב-Vox ש"חורשות את הלילה" הוא כמו "סופרבאד", אך טוב ממנו, באשר הוא לא מציג מתבגרים בני דורו כקצת מגוחכים העסוקים בעצמם ובחיים הקטנים שלהם בבית הספר התיכון. רפאל סרמיינטו הצביע על חמש נקודות דמיון וחמישה הבדלים בין שני הסרטים. איזבל ג'ונס כתבה שהסרט איננו כמו "סופרבאד", אלא טוב ממנו, ומחתה כנגד כותרות כגון "חידוש נשי מצחיק של סופרבאד".