בשנות העשור השני של המאה ה-20, בלה קאדאר עבד באחד מאולפני הסטודיו של מושבת האמנים של דרך סאזדוש (Százados út) שנבנתה כמושבת האמנים הראשונה בבודפשט והיא מושבת האמנים הוותיקה ביותר הפועלת ברציפות באירופה. בשנת 1914, בהתבסס על תוכניותיו של האדריכל לאסלו ואגו, נבנה מחדש ושופץ התיאטרון ההונגרי ובלה קאדאר הוזמן ליצור בו את הפרסקו (נהרס מאז). הוא גם יצר את ציורי הקיר של "מרחצאות המלח ארז'בט" ב-1918 (המרחצאות פורקו מאז). בתום מלחמת העולם הראשונה הציג תערוכות יחיד במוזיאון ארנסט ובגלריית הסטודיו.
הוא נכנס לתחום השפעת האקספרסיוניזם. כבר בשנים 1923 וב-1924 הוצגו ציוריו בגלריה דר שטורם בברלין, חלל התצוגה החשוב ביותר עבור האקספרסיוניזם הגרמני. לאחר תערוכת היחיד שלו, הרוורת' וולדן הזמין אותו למספר תערוכות קבוצתיות, כך שב-1928 הוא הצליח להציג את עצמו בארצות הברית ולטייל בה.
בשנות ה-30 הוא הושפע מהמגמת הנאו-קלאסיציזם של הנובצ'נטו האיטלקי (Novecento Italiano) ומהאסכולה הרומאית ההונגרית המקבילה (האסכולה הרומאית היא הגרסה ההונגרית של הנאו-קלאסיציזם האיטלקי, כלומר אמנות הנובצ'נטו), והוא צייר את יצירותיו הפיגורטיביות בסגנון אר דקו מועשר במאפיינים קלאסיים, שבהם זכה להצלחה רבה בקרב שני חבריו האמנים. והציבור. הוא היה מציג קבוע בגלריה טמאש.
כשהתקרבה מלחמת העולם השנייה, הוא ומשפחתו נאלצו להסתתר בשל יהדותם ובשל הרדיפות הגזעיות. אשתו ושני בניו ניספו בשואה. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא שילב את הסגנון הקודם שלו ביצירותיו והפך ליותר ויותר דקורטיבי. לאחר שנת 1949 הוא נודה ולא נכלל בהחיים הציבוריים האמנותיים ומת בבדידות. קאדאר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
הנצחה.
בשנת 1971 אורגנה לכבודו תערוכת זיכרון בגלריה הלאומית של הונגריה, ולאחר מכן בשנת 2002 אורגנה תערוכת אוסף של יותר מ-150 יצירות שלו בגלריה Mű-Hall. רבות מיצירותיו נשמרות בגלריה הלאומית של הונגריה.
אלף (מספר)
עונת 2021/2022 בליגת האלופות לנשים
עונת 2021/2022 בליגת האלופות לנשים של אופ"א הייתה העונה ה-21 של אליפות אירופה למועדוני נשים הנערכת על ידי אופ"א, והעונה ה-13 מאז מיתוגה מחדש כליגת האלופות לנשים. זוהי העונה הראשונה עם שלב בתים.
הגמר נערך באצטדיון אליאנץ שבטורינו, איטליה. המנצחת העפילה אוטומטית לשלב הבתים של עונת 2022/2023.
לראשונה בעונה זו, נעשה שימוש ב-VAR בכל משחקי הנוקאאוט.
ב-24 ביוני 2021 ביטלה אופ"א את חוק שערי חוץ שהיה בשימוש מאז 1965, ולכן במקרה של תיקו לאחר שני משחקים, השוויון לא יוכרע על ידי מספר שערי החוץ, אלא המשחק יעבור להארכה בת 30 דקות ולאחר מכן, אם לא הושגה הכרעה, הוא יוכרע בדו־קרב פנדלים.
בשלב הנוקאאוט צפו עשרות אלפי אוהדים ונשברו שיאי הצפיה בכדורגל קבוצות נשים כשבמשחקי הבית של ברצלונה בשלב רבע וחצי הגמר צפו 91,553 ו-91,648 בהתאמה.
ברצלונה הייתה מחזיקת התואר אך הפסידה בגמר לאולימפיק ליון שזכתה בו בפעם השמינית.
שלב הנוקאאוט.
רבע הגמר.
הגרלת רבע הגמר נערכה ב-20 בדצמבר 2021. הקבוצות שסיימו במקום הראשון הוגרלו מול הקבוצות שסיימו במקום השני, כאשר המסיימות במקום הראשון יארחו את משחק הגומלין. הסיבוב הראשון ישוחק ב-22 וב-23 במרץ, והסיבוב השני ייערך ב-30 וב-31 במרץ 2022.
משחק הגומלין בין ברצלונה לריאל מדריד נערך בקאמפ נואו, אצטדיונה של קבוצת הגברים, וברצלונה ניצחה בו 5–2. המשחק נערך לעיני 91,553 צופים, ובכך הפך למשחק עם מספר הצופים הגבוה ביותר בכדורגל נשים. השיא הקודם היה שייך לגמר גביע העולם 1999, שנערך ברוז בול, פסדינה, ארצות הברית, לעיני 90,185 צופים.
חצי הגמר.
הגרלת חצי הגמר נערכה ב-20 בדצמבר 2021 (לאחר הגרלת רבע הגמר), כאשר זהות העולות לחצי הגמר עדיין לא הייתה ידועה. הסיבוב הראשון ישוחק ב-22 וב-24 באפריל, והסיבוב השני ייערך ב-30 באפריל וב-1 במאי.
המשחק הראשון בין ברצלונה ווולפסבורג שהתקיים ב-22 באפריל, נערך שוב בקאמפ נואו לעיני 91,648 צופים, שיא חדש למספר צופים בכדורגל נשים, 23 ימים בלבד לאחר שהשיא הקודם נקבע באותו מגרש ברבע הגמר. ברצלונה ניצחה את המשחק בתוצאה 5–1.
הגמר.
הגמר נערך באצטדיון אליאנץ שבטורינו, איטליה ב-21 במאי 2022. הגרלת הקבוצה שתוגדר כמארחת לצרכים מנהליים, התקיימה ב-20 בדצמבר 2021, לאחר הגרלות רבע הגמר וחצי הגמר.
סטטיסטיקה.
הסטטיסטיקה אינה כוללת את משחקי המוקדמות וסיבובי הפלייאוף.
מלכות הבישולים.
מעודכן ל-30 באפריל 2022
משה ישראל (רב ראשי)
משה ישראל (נפטר ב-1802) היה רבה הראשי של אלכסנדריה בשנים 1784–1802, וב-1801 מונה לרב הראשי של קהיר.
הוא היה בן למשפחת ישראל, שממנה יצאו רבנים ראשיים במשך קרוב למאה שנים, מ-1730 לערך עד 1830. אביו חיים אברהם ישראל ודודו ראובן אליהו ישראל עמדו גם הם בראש רבנות קהיר ואלכסנדריה מספר שנים קודם לכן.
ליהודי מצרים לא היה אז ארגון כלל ארצי. סמכותה של הרבנות הראשית של קהיר השתרעה על הקהילות היהודיות פורט סעיד, אל-מנסורה, בנהא ומית-ע'מר, בעוד שטנטא, דמנהור וכפר אל-זיאת היו בסמכות השיפוט של הרבנות הראשית של אלכסנדריה.
סטפן טרלצקי
סטפן טרלצקי (Stefan Terlezki; 29 באוקטובר 1927 – 21 בפברואר 2006) היה פוליטיקאי בריטי מהמפלגה השמרנית וחבר פרלמנט בשנים 1983–1987. טרלצקי נולד בכפר סמוך לאנטוניבקה, כפר ליד טלומאץ' שבמערב אוקראינה של היום ושהיה חלק מפולין באותה התקופה. טרלצקי חי תחת הכיבוש של גרמניה הנאצית בתקופת מלחמת העולם השנייה, וחי בברית המועצות אחר כך, ובעקבות כך הפך למתנגד למשטרים טוטליטריים.
ביוגרפיה.
חייו מוקדמים.
טרלצקי נולד באולישיב שליד אנטוניבקה. מורתו בבית הספר בכפר הייתה משוררת שירי הילדים האוקראינית מריאקה פידהיריאנקה (Марійка Підгірянка). אביו היה אולסקה טרלצקי, שעסק בחקלאות והועסק גם במפעל לבנים. אביו ארגן הפגנה בדרישה לקיצור שעות העבודה, ובעקבות כך נעצר לתקופה בידי הרשויות בפולין.
תחת שלטון הנאצים ועד ההגירה לוויילס.
ב-1939 נכבשה מערב אוקראינה על ידי כוחות רוסים, והיא סופחה לברית המועצות. אחד מדודיו של טרלצקי סווג כקולאק לאחר ששילם לשכנים שעזרו בקצירה. בעקבות זאת נשלח לסיביר. גם בני דודיו שהיו סטודנטים שנחשדו בפעילות לאומית אוקראינית נרדפו על ידי הרשויות. אולסקה טרלצקי בירך תחילה את הקומוניזם והיה ליושב ראש אנטוניבקה, אולם המשך פרש מכך.
לאחר הפלישה הגרמנית ב-1941, נשלח סטפן טרלצקי לעבודות כפייה, שבמסגרתן עסק בין בתיקון גשר רכבת מעל הדניסטר שהרס הצבא האדום בנסיגתו. טרלצקי היה גם עד לרציחתם של יהודים שהושלכו על ידי נאצים מגשר. סטפן נשלח על ידי אביו למטלות שונות לסיוע ליהודים באמצעות השגת אישורים מזויפים עבורם.
ב-1942 הגיעו הגרמנים לבית ספרו של טרלצקי, ולקחו בני נוער לעבודות כפייה עבור הרייך השלישי. טרלצקי שהיה אז בן 14, נשלח לעבוד עבור חקלאי אוסטרי בפויצברג ליד גראץ. ב-1943 נפטרה אולנה, אמו של טרלצקי.
במאי 1945 הגיעו כוחות הצבא האדום לפויצברג שהבטיחו להשיב את עובדי הכפייה למולדת. טרלצקי היה חלק מקבוצה שנשלחה ברכבת והגיעה למחנה בבורגנלנד שבמזרח אוסטריה, שם התבקש להתגייס לצבא האדום לטובת מלחמה ביפנים. טרלצקי ברח מהמחנה ושם לפויצברג, שהייתה לחלק מאזור הכיבוש הבריטי. הוא נשלח למחנה פליטים בפילאך שבקרינתיה שם עבד עבור הצבא הבריטי. ב-1948 הותר לו להגר לבריטניה, והוא הגיע להארוויץ', ומשם נשלח לוויילס. בווילס החל לעבוד בתחום המלונאות.
חייו בוויילס וכחבר פרלמנט.
ב-1955 נישא למארי בומפורד.
את הקריירה הפוליטית החל טרלצקי ב-1968 אז היה נציג המפלגה השמרנית במועצת העיר קרדיף. הוא התמודד בבחירות הכלליות לפרלמנט, אך הפסיד לג'יימס קלהאן במחוז קרדיף דרום מזרח.
טרלצקי נהנה מפרסום ציבורי כיושב ראש קבוצת הכדורגל המקומית קארדיף סיטי בין 1975 ל-1977. הוא סירב לנסוע לברית המועצות כאשר הקבוצה שיחקה נגד דינמו טביליסי, בנימוק שהוא לא מעוניין להסתכן להישלח לסיביר כעריק של הצבא האדום. אביו ואחותו היו נשלחו לסיביר בתקופתו של יוסיף סטלין.
בבחירות ב-1983 זכה טרלצקי להיות חבר פרלמנט מטעם מחוז הבחירה של מערב קרדיף. טלרצקי ביקש ממזכיר החוץ ג'פרי האו להעלות בפני מקבילו הסובייטי אנדריי גרומיקו, את המקרה של אביו. בעקבות זאת באוקטובר 1984 נפגש עם אביו בלונדון, ובהמשך הותר לאביו לחזור לאנטוניבקה, שבה נפטר ב-1986.
ב-1989 מונה טרלצקי לנציג של ממשלת בריטניה במועצת זכויות האדם של מועצת אירופה.
עם התפרקותה של ברית המועצות ב-1991 תמך טלרצקי באוקראינה העצמאית, והתנגד לקשרים החזקים עם רוסיה ולקיומם של בסיסי צבא רוסיים בחצי האי קרים. הוא תמך בעידוד השפה האוקראינית והימנעות מרוסית.
ב-2005 הוציא אוטוביוגרפיה "From War to Westminster".
הוא נפטר ב-21 בפברואר 2006.
חביבה מסיקה
קו האורך 180
קו האורך 180 או אנטימרידיאן הוא המרידיאן שנמצא 180 מעלות ממזרח וממערב למרידיאן הראשי, איתו הוא יוצר מעגל גדול המחלק את כדור הארץ לחצי הכדור המערבי והמזרחי. הוא נפוץ הן בקו האורך המזרחי והן בקו אורך המערבי. הוא עובר בעיקר במים הפתוחים של האוקיינוס השקט, אך עובר על פני יבשה ברוסיה, פיג'י ואנטארקטיקה. מרידיאן זה משמש בסיס לקו התאריך הבינלאומי, אך לעיתים חורגים ממנו כדי לשמור על עקביות תאריכים בתוך שטחי רוסיה, ארצות הברית, קיריבטי, פיג'י וניו זילנד.
קו האורך 180 מתחיל בקוטב הצפוני והולך דרומה לקוטב הדרומי, ועובר דרך:
קו האורך עובר גם בין (אך לא קרוב במיוחד אל):