ג'ומנג'י (באנגלית: Jumanji) הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 1995 שבמרכזו משחק לוח עתיק לילדים שגורם למשחקים בו להיות מעורבים באופן מוחשי בסכנות האורבות בג'ונגל, במפגשים רבים עם חיות בר וציידים והמשחק התמים למראה הופך להיות חוויה אדירה ומפתיעה כאחד.
כוכב הסרט הוא רובין ויליאמס שמשתחרר מהמשחק אחרי 26 שנים בהן היה לכוד בתוכו וכדי לחזור למציאות יש להגיע לנקודת הסיום של המשחק. יחד עם וויליאמס מככבים בסרט בוני האנט כחברתו של ויליאמס, קירסטן דנסט ודייוויד אלן גריר.
הסרט מבוסס על ספרו הפופולרי של כריס ואן אולסבורג שיצא ב-1981 ונושא את אותו שם. היה זה הספר הראשון של ואן אולסבורג שעובד לקולנוע.
לאחר שיצא סרט זה הוא הפך לזיכיון בעל אותו שם, הכולל נכון לאוקטובר 2021 3 סרטים נוספים
עלילת הסרט.
בשנת 1869 קוברים שני נערים צעירים ביער של ניו המפשייר תיבה גדולה הנעולה היטב. מאה שנים מאוחר יותר מוצא אלן פאריש, (אדם האן בירד) ילד בן 12 את התיבה באתר בניה, פותח אותה ומגלה משחק לוח עליו כתוב ג'ומנג'י. הוא לוקח את המשחק לביתו ומציע לידידתו שרה ויטל (לורה בל באנדי) שבאה לבקרו להצטרף למשחק.
המשחק פועל באופן מוזר: כאשר שחקן זורק את הקוביות, חייל המשחק שלו נע בעצמו על פי סכום הקוביות. כבר בתור הראשון של שרה נתקלים השניים במתקפת עטלפים גדולים מאפריקה ובתור השני, תורו של אלן, הוא נשאב לתוך המשחק ומקבל הודעה כי ישהה בג'ונגל עד שמישהו יגלגל בקוביות סכום של 5 או 8. שרה המבוהלת שנשארת לבד, סוגרת המשחק ורצה לביתה תוך כדי שלהקת העטלפים רודפת אחריה.
26 שנה מאוחר יותר רוכשת נורה שפרד (ביבי ניווירט) את הבית הנטוש בו התגוררה בעבר משפחת פאריש שעזבה אחרי שבנם נעלם. היא עוברת לגור עם שני הילדים של אחיה (שנהרג עם אשתו בתאונת סקי) ג'ודי (קירסטן דנסט) ופיטר (בראדלי פירס). שני הילדים מוצאים בעליית הגג את לוח המשחק המאובק ומנסים לשחק.
אחרי שבמשימה הראשונה הם מותקפים על ידי יתושי ענק, פיטר מגלגל את הסכום 2 ומזה מגיעה חבורת קופים למטבח. כאשר הקופים יצאו מהבית ג'ודי ראתה את ההוראות שעליהן רשום: "אל תתחילו את המשחק אלא אם בכוונתכם לסיים. כל הדברים ייעלמו כאשר מישהו יגיע אל הסוף ויצעק את שמו." מפני שלפיטר יצא דאבל פיטר שוב זורק את הקוביות עם הסכום 5 והשניים מגלים אריה אדיר ממדים שרוצה לטרוף אותם. מי שמגיע להציל את המצב ברגע האחרון הוא אלן פאריש עצמו (הפעם בדמותו של רובין ויליאמס) שהצליח להשתחרר מהג'ונגל בזכות פיטר שהטיל 5 בקוביות.
כדי לסיים את המשחק הם מבינים כי הם חייבים למצוא את שרה ויטל (בוני האנט) שהתחילה את המשחק לפני 26 שנים והרביעייה עוברת חוויות גדולות ומסעירות עד שאחד מהם מצליח לנצח והכל חוזר לקדמותו. הדברים שנשאבו חזרה למשחק הם היתושים, הקופים, האריה, צמחים אשר צומחים מהר מאוד, צייד, מנוסת בהלה של חיות, מראה קופי אצל פיטר, מבול, רצפה טובענית, עכבישי ענק ורעידת אדמה. כאשר אלן מנצח אלן ושרה מוצאים את עצמם שוב ב-1969, בדיוק באותו מקום וזמן בו התחילו את המשחק.
הם מחליטים לזרוק את לוח המשחק לנהר ומקווים שאף אחד לא ימצא אותו. בסצנת הסיום רואים שתי ילדות דוברות צרפתית שמטיילות על חוף הים כשבמרחק לא רב לפניהם נמצא לוח המשחק.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות לא מחמיאות במיוחד ולציון של 50% בלבד באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 32 ביקורות.
ביבי ניווירט
דיוויד או. ראסל
קיניגש בערג
מוצש
מוצש הוא מגזין תרבות ופנאי מבית מקור ראשון, הפונה בעיקר לקהל דתי לאומי. המגזין ראה אור לראשונה במרץ 2011 כמגזין עצמאי, ועורכו הראשון היה אלעד טנא. מפברואר 2016 הוא אחד המוספים הנלווים לעיתון סוף השבוע של מקור ראשון. מאז הוא מופץ אחת לשבוע יחד עם שאר מוספי עיתון "מקור ראשון" - יומן, שבת ודיוקן.
אופי ותוכן המגזין.
מוצש פנה בעיקר לצעירי הציבור הדתי-לאומי ועסק בין היתר בנושאי תרבות, בילוי, ספורט ופנאי, סקר מסעדות ויינות כשרים ואירועי תרבות, מופעים וסרטים המתאימים בדרך כלל לציבור הדתי.
כיום מופיעים בעיתון המדורים הבאים: הורות, חינוך, "הדיבור" - אקטואליה ונתונים מעניינים מהשבוע החולף, קצרים - מאמרים או רעיונות קצרים שכותביהם מתחלפים, תשבצי וחידות הגיון, ספרות, מוזיקה וקולנוע, ביקורת מסעדות של חן ואלון קורן, רחלי שלו בקומיקס שבועי על הורות ואמהות, בישול, ספורט וסל תרבות - שאלות לאנשי המגזר ויוצרים שונים.
מלבד נושאי תרבות ופנאי המגזין הרבה לעסוק בענייני חברה, ובעיקר כאלה הנוגעים לציבור הדתי לאומי. בתקופת מחאת האוהלים, למשל, הוקדש גיליון לנושא יוקר הנדל"ן בריכוזים דתיים לאומיים. גיליונות אחרים עסקו בעובדים זרים, הקרע המתרחב בין דתיים לחילוניים, שליחות ציונית בתפוצות, ונושאים חברתיים אחרים.
כיום, הכותבים הקבועים במגזין הם הרב חיים נבון, רויטל ויטלזון-יעקבס, רחלי מלק-בודה ויאיר אגמון. שי גבסו, אריאל הורוביץ, אריק גלסנר, אודי דוידי, דינה אברמסון, אריאל שנבל, ג'קי לוי יחד עם שלומי צ'רקה וכן אורי אורבך היו בעלי טורים קבועים או פינות במשך תקופה ארוכה.
מספר חשיפות של המגזין זכו לפרסום, ביניהן אחת בעקבות חשיפת דבריו הביקורתיים של הרב אלי סדן בעניין מורשת רבין ואחרת בעקבות הופעה של הראל סקעת בפני בנות שירות לאומי.
יש מי שראו בו כנושא דגל של פשרנות דתית. במגזין הופיעו, בין היתר, כתבה על יוזמה שקוראת לביטול מנהג "שבעה נקיים", כתבה על הומוסקסואלים דתיים וארגונים המיוחדים להם וכתבה שמציגה באור שלילי את תופעת הגרעינים התורניים. כן פורסמו כתבות על תופעת הורדת כיסוי ראש אצל נשים דתיות, ועל אנשים המגדירים עצמם דתיים אך מסמסים בשבת.
ה"פשקוויל".
בשנה הראשונה לצאתו, הודפס בעמודי האמצע של המגזין המדור הסאטירי "הפשקוויל". המדור נערך על ידי גיל סלוביק ואסף וול (האחרון תחת שם העט "גורנישט") שהיו באותה עת עורכי הקריאייטיב במקור ראשון. הפשקוויל עוצב לעיתים קרובות כפשקוויל חרדי, והשתמש בשפה "פאשקווילית" טיפוסית, עם משחקי מילים שהתבססו על ביטויים הלכתיים, תלמודיים, מקראיים וכדומה. זהותו של גורנישט נותרה עלומה זמן רב (עוד בטרם כתב למגזין, ופעל בעיקר כטוקבקיסט), עד שאברי גלעד ביצע לו אאוטינג בשוגג בתוכנית הרדיו המילה האחרונה, בהתייחס ל"פשקוויל". לאחר שנה החל המדור מופיע מעת לעת, עד שירד באוקטובר 2012.
מוצש נוער.
החל מסוף שנת 2017 מגזין מוצש נוער יוצא אחת לחודש יחד עם מוצש, היוצא פעם בשבוע. במוצש נוער כותבים עיתונאי מקור ראשון, ונושאיו מתחלפים מדי חודש. ניתן למצוא במוצש נוער טורים של כותבים שונים על גיל ההתבגרות וכן טור של הרב אברהם סתיו.
במוצש נוער ישנה התייחסות לטרנדים של הנוער הדתי והלא דתי בישראל, ראיונות עם מפורסמים ופעילים חברתיים שונים וכן מדור אקטואליה, משחקי וחידות חשיבה ועוד.
מוצש נוער מתקבל למנויי העיתון ללא עלות נוספת.
תומאס פינקני
תומאס פינקני (באנגלית: Thomas Pinckney; 23 באוקטובר 1750 - 2 בנובמבר 1828) היה המושל ה-36 של מדינת קרוליינה הדרומית. הוא השתתף במלחמת העצמאות של ארצות הברית כמו גם במלחמת 1812 כקצין ביחידה לוחמת. הוא היה בין חותמי האמנה החוקתית והיה פעמיים מועמד לנשיאות ארצות הברית אך הפסיד בבחירות.
ביוגרפיה.
צ'ארלס פינקני נולד בעיר צ'ארלסטון, שבקרוליינה הדרומית, למשפחת אצולה בריטית. אביו, צ'ארלס פינקני האב, כיהן כפקיד גבוה בממשל הבריטי הקולוניאלי ונשיא מערכת המשפט, במדינת דרום קרוליינה. אחיו הצעיר, תומאס, שימש כאלקטור של דרום קרוליינה ושימש גם כדיפלומט בממשל הפדרלי, בראשות ג'ורג' וושינגטון.
פינקני יצא ללימודים באירופה וחזר לדרום קרוליינה עם סיומם.
פינקני היה נשוי לשרה מידלטון, שאביה, הנרי מידלטון, כיהן כנשיא השני של הקונגרס הקונטיננטלי ואחיה, ארתור מידלטון, היה בין חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. לאחר ששרה נפטרה הוא נישא בשנית.
דוויט קלינטון
דוויט קלינטון (באנגלית: DeWitt Clinton; 2 במרץ 1769 - 11 בפברואר 1828) היה פוליטיקאי ופעיל סביבה אמריקני ששירת כסנאטור וכיהן כמושל ה-6 של מדינת ניו יורק. במסגרת תפקידו האחרון, קלינטון היה האחראי על בניית תעלת אירי. קלינטון היה מנהיג המפלגה העממית של ניו יורק והיה המתחרה העיקרי של מרטין ואן ביורן, שהיה התובע הכללי של ניו יורק בזמן שקלינטון היה המושל של אותה מדינה. קלינטון האמין שבאמצעות שיפור תשתיות יושג שיפור בחיים האמריקנים, צמיחה כלכלית, ושותפות פוליטית. הוא השפיע על התפתחות ניו יורק וארצות הברית.
ילדותו וקריירה פוליטית.
דוויט קלינטון היה בנם השני של ג'יימס קלינטון ואשתו, מרי דוויט, דודתו של סימון דוויט, ולמד בקינג קולג', כיום אוניברסיטת קולומביה, לאחר שעבר לשם מאוניברסיטת פרינסטון. הוא היה אחיו של ג'ורג' קלינטון הבן, ששירת בקונגרס, ואחיו למחצה של ג'יימס קלינטון, עוד חבר קונגרס. הוא הפך למזכיר של דודו, ג'ורג' קלינטון, שהיה מושל ניו יורק באותה התקופה. לאחר מכן הפך לחבר במפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. הוא היה חבר באספה המדינתית של ניו יורק ב-1798, ובסנאט של ניו יורק מהמחוז הדרומי בין השנים 1798–1802 והשנים 1806–1811. הוא היה ציר לוועידה החוקתית של ניו יורק ב-1801, וחבר בוועדת המינויים בין השנים 1801–1802 והשנים 1806–1807.