בשנת 1963 עזב אלרואי את הקיבוץ אך הקיבוץ, כמאמר הקלישאה, מעולם לא עזב אותו, ובהזדמנויות רבות הקפיד להזכיר תמיד את אפיקיים ככור מחצבתו ולציין כי הערכים שספג בקיבוץ והאנשים שהכיר שם, ליווהו בכל מקום ובכל דבר שעשה בהמשך חייו. עם עזיבתו את הקיבוץ החל את לימודיו במדרשה לחינוך גופני במכון וינגייט ועם סיום הלימודים שימש מספר שנים כמורה לחינוך גופני ולמתמטיקה.
ברשות השידור.
בשנת 1971, בעקבות פגישה מקרית עם דן שילון ועם אלכס גלעדי, הוזמן להצטרף ככתב למחלקת הספורט של הטלוויזיה הישראלית שאותה ניהל באותה עת גלעדי. תשע שנים לאחר מכן, בשנת 1980, מונה על ידי מנכ"ל רשות השידור באותה עת יוסף לפיד כמנהל המחלקה במקומו של גלעדי שפרש. בשנים הבאות רשמה מחלקת הספורט תחת ניהולו של אלרואי שורה של הישגים, ביניהם אחוזי צפייה חסרי תקדים סביב משחקיה של מכבי תל אביב בגביע אירופה בכדורסל, כיסוי נרחב של אליפויות העולם בכדורגל ובאתלטיקה, ושידורים מקיפים ומורכבים של מספר אולימפיאדות. כל אלה עשו את אלרואי באותן שנים לאחד האנשים החזקים והמוערכים בטלווייזה הישראלית. בשנת 2002 התפטר אלרואי מתפקידו כמנהל מחלקת הספורט לאחר מחלוקת חריפה עם מנהל הטלוויזיה באותה עת יוסף בראל..
חיים אישיים.
בשנת 1963 התחתן עם יעל תג'ר ולהם שלושה ילדים. אחד מילדיו הוא ההיסטוריון גור אלרואי.
מאז פרישתו מפעיל אלרואי בלוג פופולרי העוסק בעיקר בנושאים הקרובים לליבו: חיי הקיבוץ, ספורט וטלוויזיה. במקביל הוא כותב בשנים האחרונות סדרת ספרים רחבת היקף בת 13 ספרים שכותרתה "מהפכת המידע הגדולה בהיסטוריה" ואשר עוסקת בביקורת הטלוויזיה בישראל ומחוצה לה בשנים 1884–2014.
חיסון נגד חצבת
חיסון נגד חצבת מגן מפני הידבקות בחצבת . כמעט כל אלה שאינם מפתחים חסינות לאחר מנה בודדת מפתחים אותה לאחר מנה שנייה. כאשר שיעורי החיסון בתוך אוכלוסייה גדולים מ-92%, התפרצויות של חצבת לא אמורות להתרחש; עם זאת, הם עלולים להופיע שוב אם שיעורי החיסון יורדים. יעילות החיסון נמשכת שנים רבות. לא ברור עוד האם החיסון הופך פחות יעיל עם הזמן. החיסון אף עשוי להגן מפני חצבת אם ניתן תוך מספר ימים לאחר החשיפה לחצבת.
החיסון בטוח בדרך כלל, אפילו עבור אלו עם זיהומי HIV. רוב הילדים אינם חווים תופעות לוואי כלשהן; אלו שכן חווים תסמינים, חווים תסמינים קלים יחסית, כגון חום, פריחה, כאבים במקום ההזרקה ונוקשות מפרקים; והם קצרים וחולפים. אנפילקסיס תועדה בכ-3.5-10 מקרים למיליון מנות. אין זה סביר כי שיעורי תסמונת גיליין-בארה, אוטיזם ומחלות מעי דלקתיות מוגברים על ידי חיסון נגד חצבת.
החיסון זמין הן בפני עצמו והן בשילובים כגון חיסון MMR (שילוב עם חיסון נגד אדמת וחזרת ) או חיסון MMRV (שילוב של MMR עם חיסון נגד אבעבועות רוח ). החיסון נגד חצבת יעיל באותה מידה למניעת חצבת בכל התכשירים, אך תופעות הלוואי משתנות עבור השילובים שונים. ארגון הבריאות העולמי (WHO) ממליץ לתת חיסון נגד חצבת בגיל תשעה חודשים באזורים בעולם שבהם המחלה נפוצה, או ב-12 חודשים שבהם המחלה אינה שכיחה. חיסון נגד חצבת מבוסס על זן חי אך מוחלש של חצבת. החיסון מגיע כאבקה מיובשת המעורבבת עם נוזל ספציפי לפני הזרקה או ממש מתחת לעור או לשריר. ניתן לאמת את יעילות החיסון על ידי בדיקות דם.
שימושים רפואיים.
מנה אחת יעילה בכ-93% בעוד שתי מנות של החיסון יעילות בכ-97% במניעת חצבת. לפני השימוש הנרחב בחיסון, חצבת הייתה שכיחה עד כדי כך שהזיהום נחשב ל"בלתי נמנע כמו מוות ומיסים". בארצות הברית, מקרים מדווחים של חצבת ירדו מ-3 ל-4 מיליון עם 400 עד 500 מקרי מוות לעשרות אלפי מקרים בשנה בעקבות כניסתם של שני חיסוני חצבת ב-1963 (הן חיסון מומת וחי מוחלש (זן אדמונסטון B) קיבלו רישיון לשימוש, ראה תרשים מימין). הגברת שיעורי ההתחסנות בעקבות התפרצויות בשנים 1971 ו-1977 הביאה לירידה נוספת לאלפי מקרים בשנה בשנות ה-80. התפרצות של כמעט 30,000 מקרים ב-1990 הובילה לדחיפה מחודשת לחיסון ולהוספת חיסון שני ללוח הזמנים המומלץ. לא יותר מ-220 מקרים דווחו בכל שנה מ-1997 עד 2013, וההערכה הייתה שהמחלה כבר לא אנדמית בארצות הברית. בשנת 2014 דווח על 667 מקרים.
היתרון של חיסון חצבת במניעת מחלות, נכות ומוות תועד היטב. במהלך 20 השנים הראשונות לאחר קבלת הרישיון בארצות הברית, חיסון נגד חצבת מנע כ-52 מיליון מקרים של המחלה, 17,400 מקרים של מוגבלות שכלית ו-5,200 מקרי מוות. מ-1999 עד 2004, אסטרטגיה שהובילה ארגון הבריאות העולמי ו- UNICEF הובילה לשיפורים בכיסוי החיסונים נגד חצבת, שמנעו על פי הערכות 1.4 מיליון מקרי מוות מחצבת ברחבי העולם. החיסון נגד חצבת הוביל לחיסול כמעט מוחלט של המחלה בארצות הברית ובמדינות מפותחות אחרות. בעוד שהחיסון נעשה עם וירוס חי שעלול לגרום לתופעות לוואי, אלו הן הרבה פחות ופחות חמורות מהמחלה והמוות הנגרמים על ידי החצבת עצמה; תופעות לוואי החל מפריחה ועד, לעיתים נדירות, פרכוסים, מתרחשות באחוז קטן מהמקבלים.
חצבת נפוצה ברחבי העולם. אף על פי שהחצבת הוכרזה "מחוסלת" מארצות הברית בשנת 2000, יש צורך בשיעורים גבוהים של חיסון ותקשורת מצוינת עם המסרבים לחיסון כדי למנוע התפרצויות ולקיים את חיסול החצבת. מתוך 66 מקרי החצבת שדווחו בארצות הברית בשנת 2005, מעט יותר ממחציתם היו מיוחסים לנער אחד לא מחוסן שנדבק במהלך ביקור ברומניה. אדם זה חזר לקהילה עם הרבה ילדים לא מחוסנים. ההתפרצות שהתקבלה הדביקה 34 אנשים, רובם ילדים ולמעשה כולם היו לא מחוסנים; שלושה מהם אושפזו בבית החולים. המענה לבריאות הציבור הצריך לבצע כמעט 5,000 שיחות טלפון כחלק מאיתור קשר, סידור וביצוע בדיקות לפי הצורך, וארגון חיסון חירום לאנשים בסיכון שהיו במגע עם אדם זה. משלמי מיסים וארגוני בריאות מקומיים שילמו ככל הנראה יותר מ-167,000 דולר ארצות הברית בעלויות ישירות כדי למנוע את ההתפרצות היחידה הזו. מגפה גדולה נמנעה עקב שיעורי החיסון הגבוהים ביישובי הסביבה.
לחיסון יש השפעות לא ספציפיות כמו מניעת זיהומים בדרכי הנשימה, שעשויות להיות גדולות ושימושיות מאלו של מניעת חצבת בלבד. יתרונות אלו גדולים יותר כאשר החיסון ניתן לפני גיל שנה. חיסון בטיטר גבוה הביא לתוצאות גרועות יותר אצל בנות, ולפיכך אינו מומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי.
ארגון הבריאות העולמי (WHO) ממליץ על שתי מנות חיסון לכל הילדים. במדינות עם סיכון גבוה למחלה יש לתת את המנה הראשונה בסביבות גיל תשעה חודשים. אחרת ניתן לתת אותו בגיל שנים עשר חודשים. המנה השנייה צריכה להינתן לפחות חודש לאחר המנה הראשונה. זה נעשה לרוב בגיל 15 עד 18 חודשים. לאחר מנה אחת בגיל תשעה חודשים 85% חסינים, בעוד מנה לאחר שנים עשר חודשים מעלה את החסינות ל 95%.
בבריטניה, המלצת שירות הבריאות הלאומי (NHS) היא למנה ראשונה של החיסון בסביבות גיל 13 חודשים והשנייה בגיל שלוש שנים וארבעה חודשים.
בקנדה, Health Canada ממליצה לילדים הנוסעים מחוץ לצפון אמריקה לקבל חיסון MMR אם הם בני שישה עד 12 חודשים. עם זאת, לאחר שהילד בן 12 חודשים הם צריכים לקבל שתי מנות נוספות כדי להבטיח הגנה לאורך זמן.
ההשפעות השליליות הקשורות לחיסון MMR כוללות חום, פריחה, כאבים באתר ההזרקה ובמקרים נדירים, שינויי צבע אדומים או סגולים בעור הידועים כ- thrombocytopenic purpura, או התקפים הקשורים לחום ( התקף חום ).
מחקרים רבים לא מצאו קשר בין חיסון MMR לאוטיזם .
התוויות נגד.
לא מומלץ לחלק מהאנשים לקבל חיסון נגד חצבת או MMR, כולל מקרים של:
הִיסטוֹרִיָה.
ג'ון פרנקלין אנדרס, שחלק את פרס נובל לרפואה לשנת 1954 על עבודה על נגיף הפוליו, שלח את תומאס סי. פיבלס לבית הספר פיי במסצ'וסטס, שם התפרצה התפרצות של חצבת; פיבלס הצליח לבודד את הנגיף מדגימות דם וממשטחי גרון, ובהמשך הצליח לטפח את הנגיף ולהראות שניתן להעביר את המחלה לקופים שחוסנו בחומר שאסף. אנדרס הצליח להשתמש בנגיף התרבותי כדי לפתח חיסון נגד חצבת ב-1963 על ידי הפחתה באמצעות פיברובלסטים של עוברי עוף מתורבתים של החומר שבודד על ידי פיבלס.
בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60, כמעט פי שניים יותר ילדים מתו מחצבת מאשר מפוליו. החיסון שפיתח אנדרס התבסס על זן אדמונסטון של וירוס חצבת חי מוחלש, שנקרא על שמו של דייוויד אדמונסטון בן ה-11, תלמיד פיי שממנו לקח פיבלס את התרבית שהובילה לגידול הנגיף.
באמצע המאה ה-20, החצבת הייתה הרסנית במיוחד במערב אפריקה, שם שיעורי תמותת הילדים היו 50 אחוזים לפני גיל 5, והילדים ספגו את סוג הפריחה ותסמינים אחרים שנפוצו לפני 1900 באנגליה ובמדינות אחרות. הניסוי הראשון של חיסון חי מוחלש נגד חצבת נערך בשנת 1960 על ידי רופא הילדים הבריטי דייוויד מורלי בכפר ליד אילשה, ניגריה; למקרה שניתן להאשים אותו בניצול האוכלוסייה הניגרית, מורלי כלל את ארבעת ילדיו במחקר. התוצאות המעודדות הובילו למחקר שני של כ-450 ילדים בכפר ובבית החולים גילדת ווסלי באילשה.
בעקבות מגפה נוספת, נערך ניסוי גדול יותר בספטמבר ובאוקטובר 1962, בעיר ניו יורק בסיוע ארגון הבריאות העולמי: 131 ילדים קיבלו את זן אדמונסטון B חי מוחלש באנדרס בתוספת גמא גלובולין, 130 ילדים קיבלו חיסון "מוחלש יותר" ללא גמא גלובולין, ו-173 ילדים פעלו כנבדקי ביקורת בשתי הקבוצות. כפי שהוצג גם בניסוי הניגרי, הניסוי אישר שהחיסון "המוחלש עוד יותר" עדיף על החיסון של אדמונסטון B, וגרם לפחות מקרים של חום ושלשולים באופן משמעותי. 2,000 ילדים באזור חוסנו בחיסון המוחלש עוד יותר.