בישראל נספו ארבעה אנשים עקב אירועי הסופה: גבר בן 36 מראשון לציון שנפל מסולם בעת שעלה לגג ביתו כדי לתקן דליפה, תינוק שנספה בעקבות שרפה שפרצה בחדרו מתנור חימום בלוד, ושני צעירים מרהט שטבעו בנחל צאלים. בנוסף, מתחילת הסערה הגיעו לבתי החולים יותר מ-40 איש עקב הרעלת פחמן חד-חמצני (CO), בעקבות שימוש בתנורי חימום המופעלים בעץ או תוצרי נפט, ללא אוורור מספק.
הסופה גרמה לנזקים ברכוש הנאמדים ביותר ממיליארד שקלים. בין היתר ניזוק בצורה קשה ענף החקלאות, שהנזקים בו נאמדים ביותר מ-100 מיליון שקלים. ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, העריך שהנזק לירושלים הוא כ-290 מיליון ש"ח.
שבוע לאחר הסופה עדיין נשארו במקומות רבים כמו העיר צפת וירושלים, שרידי שלג בכמויות ניכרות, ואפילו שבועיים לאחר הסופה נותרו שאריות קטנות יותר של שלג בירושלים ובצפון. בגוש עציון ואריאל נשאר שלג בכמויות קטנות ליותר מ-3 שבועות.
במהלך הסופה ומשהתחיל השלג העז, פעלו ערוצי הטלוויזיה הראשיים במתכונת של גל פתוח ושידרו חדשות ברצף אודות הסופה.
הרשות הפלסטינית.
בשטחי הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון נערם שלג רב ברמאללה, בבית לחם ובחברון וכ-60% מהתושבים באזור נותקו מרשת החשמל. ברצועת עזה פקדו גשמים רבים שגרמו לשיטפונות ולהצפות ברחובות. בצפון הרצועה הגיע גובה המים ליותר מחצי מטר והתושבים נאלצו לנווט דרכם ברחובות באמצעות סירות. צה"ל פתח את מעבר כרם שלום ופינה את תושבי אזור השיטפונות בסירות מנוע. הרשות הפלסטינית העבירה באמצעות האו"ם בקשה לסיוע הומניטרי מישראל. ישראל העבירה לרשות ארבע משאבות "ייגר" כדי להתגבר על ההצפות.
סוריה.
על פי הדיווחים, מזג אוויר כה קיצוני לא נראה בסוריה מאז שנת 1956, גל קור שרר בכל רחבי המדינה ואף ירד שלג במרבית השטחים הנמצאים בגובה 500 מטרים מעל פני הים ומעלה. נציבות האו"ם לפליטים אישרה רכבת אווירית של סיוע הומניטרי שיצאה מעיראק ובה ארבעים טון מזון לעיר אל-חסכה שבצפון מזרח סוריה עבור עשרות אלפי תושבי האזור. במקור שיירת האו"ם הייתה אמורה לצאת ב-12 בדצמבר 2013 והתעכבה.
המורדים בסוריה דיווחו כי אחד ממפקדי ארגון סוקור א-שאם קפא למוות בסופת שלגים שארעה במקום, גופתו נמצאה מוטלת קפואה ללא סימני אלימות. כמו כן, 12 ילדים מתו מקור במחנות הפליטים בסוריה.
בשכנתה של סוריה מצפון, טורקיה, חילקו הרשויות שמיכות ובגדים ל-200,000 פליטים סוריים ששהו במחנות הפליטים הסמוכים לגבול.
לבנון.
בלבנון ירד שלג באזורים הגבוהים מ-500 מטר מעל פני הים אך נערם רק באזורים שגובהם למעלה מ-600 מטר. בחלק מן האזורים ההרריים הגבוהים במדינה נרשמה טמפרטורה של כ-4°C מתחת לאפס. מרבית הכבישים בצפון לבנון נחסמו והתושבים עמלו כדי לפתוח את הצירים.
צבא לבנון נקרא לתת מענה בעזרה ראשונה לפליטים הסוריים שבשטח לבנון בעוד שהאו"ם חילק דלק, שמיכות, תנורי חימום ומזון.
ירדן.
השלג בירדן הגיע עד להרי אדום ובעקבות הסופה מאות אנשים נלכדו בבתיהם או במכוניותיהם, הם חולצו לאחר מכן על ידי כוחות הצלה, תושבים רבים סבלו מהפסקות חשמל. בעקבות הסופה נסגר נמל התעופה הבינלאומי הגדול במדינה, נמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה. כבישים ראשיים רבים נחסמו מ-12 בדצמבר, בין היתר הכבישים לבירה עמאן והכבישים באזורים הצפוניים של הממלכה במחוז עג'לון. הכבישים פונו ב-15 בדצמבר רק בעקבות סיוע של צבא ירדן. בהערכת מצב מיוחדת, שבה נכחו המלך עבדאללה (שאף הצטרף לצוות החילוץ בשטח), ראש הממשלה עבדאללה אנסור ושר הפנים חוסיין אל-מג'אלי, נקראו תושבים שלא לצאת מבתיהם והואץ הסיוע לאזורים מרוחקים בממלכה. כמו כן, הוכרז על 15 בדצמבר כיום שבתון למוסדות החינוך, ופעילות משרדי הממשלה הופסקה למעט סיוע החירום בענייני הסופה. ב-21 בדצמבר, בעקבות נזקי הסופה, קיבלה ירדן משלוח של 22 מפלסות שלג מאיחוד האמירויות.
מצרים.
בקהיר, בירת מצרים, החל להיערם שלג על הקרקע ב-13 בדצמבר 2013, לראשונה מזה 112 שנים. שלג קל שלא נערם וגשמים עזים ירדו גם באלכסנדריה, העיר השנייה בגודלה במדינה. שלג נוסף נערם בצפון-מזרח חצי האי סיני.
יער ביקרניקי
יער ביקרניקי (בלטבית: Biķernieki), הוא אחד משני אתרי ההריגה של יהודי ריגה במלחמת העולם השנייה (האתר השני הוא יער רומבולה). הוא נמצא בגבולה הדרומי של ריגה בלטביה.
היסטוריה.
בחודש הראשון של הכיבוש החל רצח המוני של יהודים ושריפת בתי כנסת ברחבי ריגה. ב-4 ביולי 1941 הוצת בית הכנסת כורל ברחוב גוגול ונשרף עם מאות יהודים שהיו בתוכו. כל בתי הכנסת בעיר הוצתו ונהרסו פרט לבית הכנסת פייטב שהיה סמוך מידי לבתים. יחידות עזר של לטבים החלו לעצור יהודים ולכלוא אותם במפקדות ובמרתפים של הארגון הפשיסטי הלטבי. לפי דו"ח הסיפ"ו - עד 16 ביולי 1941 נרצחו כ-2,700 יהודים וגופותיהם נקברו ביער ביקרניקי. 2,000 יהודים נשארו בבתי כלא מתוכם שוחררו מספר רופאים ובעלי מלאכה נחוצים והשאר נרצחו בביקרניקי.
לאחר חיסול הגטו הגדול בדצמבר 1941 ביער רומבולה הביאו הגרמנים לגטו שהתפנה כ-16,000 יהודים מארצות הרייך (גרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה). הם נרצחו ביער ביקרניקי. במקום נרצחו גם שבויי מלחמה רוסים ואזרחים לטבים מתנגדי השלטון. אין רישום ואומדן מדויק של הנרצחים אבל המספר מתקרב ל-30,000 כשרובם יהודים אבל אין אומדן מדויק על שאר הקבוצות. לפני הנסיגה דאגו הגרמנים לחפור בקברות האחים ולשרוף את הגופות.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
אנדרטת ביקרניקי.
במשך שנים רבות לא היה שום אזכור לרצח שבוצע ביער. בשנות ה-60 הוצבה במקום אנדרטה צנועה עליה היה כתוב בלטבית ורוסית: "ביער ביקרניקי מ-1941 עד 1944 הכובשים הגרמנים הפשיסטים רצחו באכזריות 46,5000 אזרחים שלווים". לא נכתב כי רוב הנרצחים היו יהודים.
במרכז האנדרטה נמצאת אבן גרניט שחורה מלוטשת כסמל למזבח ועליה חרותה כתובת ברוסית, לטבית, גרמנית ועברית: "ארץ אל תכסי דמי, ואל-יהי מקום לזעקתי" (איוב, ט"ז, י"ח). האנדרטה מוקפת ב-4,000 אבני גרניט בגדלים וצבעים שונים שהובאו מאזור ז'יטומיר ומקנים למקום צורה של בית קברות יהודי עתיק. ליד כל קבוצת אבנים חקוקים על אבן גרניט מלוטשת שמות הערים מהן גורשו הנספים. לצידי השבילים ובורות ההריגה נמצאים עמודי בטון ועליהם חקוקים: מגן דוד - ליהודים, כתר קוצים - לשבויי המלחמה וצלב - לאזרחים.
האתר מומן על ידי ממשלות גרמניה ואוסטריה ועלה כמליון מארק. טכּס הפתיחה הממלכתי היה ב-30 בנובמבר 2001 במלאת 60 שנה לאקציה הראשונה ביער רומבולה.
פלאח (פירושונים)
ואדי פאלח
המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם
המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם הייתה משלחת גאופיזית ומחקרית אל ארץ גרהאם באנטארקטיקה בין השנים 1934 ל-1937. המשלחת, בהנהגת ג'ון ריימיל, עשתה שנתיים באנטארקטיקה. המשלחת גילתה, שארץ גרהאם היא חצי אי. לפניה, בשנים 1922-1920, יצאה משלחת בריטית אל ארץ גרהאם בהנהגת ג'ון לאכלאן קופ.
המשלחת עשתה שימוש בשילוב של נהלים מסורתיים ומודרניים של חקר אנטארקטיקה, שכללו צוותי כלבים ומזחלות ממונעות ואף מטוס דה הווילנד פוקס מוס חד-מנועי לסיורי המחקר שלהם. לאנטארקטיקה הגיעו באוניית מפרשים תלת-תרנית ישנה בשם "פנולה", מצוידת במנוע עזר מפוקפק. צידה נוספת הובאה באונייה "דיסקברי II".
המשלחת הייתה אחת האחרונות לאנטארקטיקה במימון פרטי; ממשלת בריטניה מימנה רק חלק מעלותה. על אף תקציבה המצומצם מאוד, הצלחה המשלחת ביעדיה המדעיים. תצלומי אוויר ומיפוי מן האוויר הקיפו שטח של 1600 ק"מ של חופי ארץ גרהאם.
כל שישה-עשר חברי המשלחת שנחתו בארץ גרהאם קיבלו את מדליית הקוטב. בין משתתפי המשלחת היו:
ירון מרגולין
ירון מרגולין (נולד ב-5 ביוני 1954) הוא רקדן וכוראוגרף ישראלי. נודע, בין השאר, כרקדן הישראלי הראשון שהופיע בעירום מלא על הבמה, ביצירה "נשים מקוללות".
ביוגרפיה.
ילדות.
בשנת 1958 החל מרגולין ללמוד ריקוד בכפר הולדתו תל עדשים ובהמשך, משנת 1968 התקבל ללימודים אצל ירדנה כהן, כלת פרס ישראל, ממייסדי המחול הישראלי.
קריירת מחול.
בזכות כישרונו המרשים התקבל ב-1977 ללהקת בת שבע בהנהלת קאי לוטמן. הופעת הבכורה שלו בבת שבע הייתה כסולן בבלט המודרני "חדרים" (Rooms) בכוריאוגרפיה מאת אנה סוקולוב.
בשנת 1979 פרש והחל להופיע עם סדנת המחול הירושלמית בניהולה של פלורה קושמן. את הרסיטל הראשון שלו יצר בשנת 1979, ויצא איתו לסיבוב הופעות ובשנת 1980 הופיע ברסיטל זה בברלין. בשנת 1982 יצא לסיבוב הופעות ברחבי מקסיקו והופיע לצד הרקדנית המקסיקנית רבקה סיט (Rebecca Sitt) בתוכנית דואט ישראלי.
כישרונו ופרסומו בארץ ובעולם הביאו להופעת המחול הראשונה שלו בפסטיבל ישראל בשנת 1986 עם להקתו "להקת מחול ירון מרגולין". להפקה זו יצרה אנה סוקולוב עבורו את הריקוד "שיר" (Poem), בהשראת שירו של אדגר אלן פו.
מרגולין ייסד שתי להקות מחול: בשנת 1986 הקים את "להקת מחול ירון מרגולין", ובשנת 1999 ייסד להקת חובבים בשם "להקת המחול הרב-תרבותית" ובה הפעיל בני נער שהוגדרו כנוער במצוקה, נערים ערבים ממחנות הפליטים הופיעו, בלהקה זו, לצד עולים חדשים מחבר העמים ואתיופיה. עבור "להקת המחול הרב תרבותית" יצר את הסוויטה "מחולות בני שם" ויצא עמה לשני סבבי הופעות ברחבי אירופה.
מוריו.