בשנת 1992 נכנס ולדמיר כרוסטובסקי, האחראי המחוזי על שימור אנדרטאות, לבית הקברות למטרת רישום האנדרטאות. בהוראתו, נבדק בית הקברות על ידי הנריק גרקי ותועדו 162 מצבות. התרגום של הכתובות על המצבות נערך על ידי פאוול ורונצ'ק, והתיעוד של הרישום נשלח, בין היתר, להמכון ההיסטורי היהודי בוורשה.
ביוני 2002, ביוזמת אגודת סקוויז'ינסקי לפיתוח כלכלי ובתמיכתם הכספית של קרן פורד והאקדמיה לפיתוח פילנתרופיה בפולין, הוקם פרויקט "להחזיר את הזיכרון" (שוויו הסתכם ב-26.5 אלף זלוטי). השטח נוקה, המצבות שהתהפכו נוקו והוסדרו מחדש. באזור בית הקברות הוצבו לוחות עזרה עם מידע על ההיסטוריה של יהודי סקוויז'ינה, ונבנו מדרגות עץ כדי להקל על הגישה לאחד המדרונות החוליים של הגבעה. בנוסף לעובדים שכירים ותלמידים מבתי ספר תיכוניים מקומיים, עבדו גם צעירים גרמנים מגימנסיה מאוריציוס בבורן ליד פאדרבורן.
פתיחת בית הקברות המשוחזר, נערכה בהשתתפות נציגי הקהילה הדתית היהודית משצ'צ'ין, שולבה בכנס מדעי ובתערוכת תצלומים המציגים את בית הקברות.
שנה לאחר מכן, בלילה שבין 9 ל-10 בנובמבר 2003, נהרס הבית הקברות על ידי פורעים. באתר האינטרנט של הארגון האנטי-גזעני Never Again, "הספר החום", האירוע תואר כך:
מצבות רבות הופלו או נופצו. רוב הכתובות שנעשו על ידי הפורעים הוסרו, אך לקופת העירייה עדיין חסר כסף לשיפוץ מלא של בית העלמין. מבצעי ההרס לא אותרו, והעניין הוזנח במהירות. והמצב בבית הקברות שוב מתדרדר. למרות זאת, צעירים מהתיכון המקומי מנקים אותו באופן קבוע, ואוספים אשפה ועלי שלכת.
ביולי 2014 שיפצו הרשויות של קומונה סקוויז'ינה את המדרגות המובילות לנקרופוליס ממרכז העיר. העלות הכוללת של פרויקט זה הסתכמה בכמעט 29 אלף זלוטי, מתוכם כ-15 אלף היו מענק מתוכנית פיתוח הכפר של האיחוד האירופי.
באפריל 2015 נוקה בית הקברות על ידי קבוצת מתנדבים מהאגודה הגרמנית "זנאקי פוקוטי". הם ניקו חלק מהמצבות, אספו אשפה וסידרו מצבות הפוכות.
כיום.
נכון לעכשיו, בית הקברות היהודי בסקווייז'ינה הוא הזכר הפיזי היחיד שנשמר לנוכחותם בת מאות שנים של יהודים בעיר זו. על פי המסורת היהודית הקהילה הייתה ממוקמת על גבעה שלפני המלחמה נקראה בגרמנית "יודנברג" כיום היא לא נקראת בשם זה.
בית הקברות ממוקם ברחוב מיקביצ'צה, בסמוך לכביש הגישה למידזירץ . ידוע כי גם יהודים ממורזינובו השכנה נקברו שם..
בית הקברות משתרע על שטח של כ-2.23 דונם, אם כי ההערכה היא שהוא היה גדול בהרבה. זהו בית הקברות היהודי השני בגודלו במחוז לובוש. בית הקברות היהודי הגדול ביותר נמצא בסלוביצה - 2.35 דונם, אך הוא דל בהרבה מבחינת מספר המצבות שהשתמרו. שטח בית הקברות אינו מופרד בבירור משאר הגבעות, ולא החומה ולא הגדר שלו שרדו. נראים רק שרידי שער האבן של הנכס הגובל עם בית הקברות היהודי. האזור כולו מכוסה בעצים נשירים, בעיקר אלונים מכוסים בקיסוס. בית הקברות גובל עם בית הקברות הקתולי (האוונגליסטי לשעבר), הממוקם למרגלותיה הצפוניים של הגבעה. בית קברות ממוקם כ-2 ק"מ ממרכז העיר.
מצבות.
בשנת 2007 היו 247 מצבות בבית העלמין, ידוע שלאחר מלחמת העולם השנייה נשתמרו בבית העלמין בבית הקברות שרידי בית לוויות ובאר, וכן גדר ושער. המצבה העתיקה ביותר שהשתמרה היא משנת 1736, כשסקוייז'ינה עדיין הייתה בגבולות האיחוד הפולני-ליטאי.
רוב המצבות המודרניות הן החל מגובה של כמה עשרות סנטימטרים ועד לגובה של אפילו 1.5 מטרים, והן עשויות מאבן חול אפורה או ורודה מעוטרת. מצבות העשויות גרניט נמצאות בתדירות נמוכה יותר. לרוב המצבות הן בצורת משולשים או חצאי עיגול.
המצבות העתיקות ביותר, לעומת זאת, עשויות מסלעי שדה רגילים ולא מעובדים. עד לא מזמן אפשר היה לראות גם מצבות עם לוחות זכוכית שחורות, אך בשל ערכן הגבוה הן נגנבו. ניתן לראות שברים ממצבות אלו בשבילים המתפתלים בין המצבות.
על חלק מהמצבות שרידים של עיטורים צבעוניים, פוליכרומים, שלא יכלו לעמוד בפני השפעת הזמן. כמה מצבות דקורטיביות במיוחד מצוידות בקישוט אבן בחלקו העליון, הדומה לאצטרובל, קבוע עם חוט מתכת העובר בתוך פנים האבן.
אחת המצבות, ייחודית, דומה לגליל או עמוד, ומסוגננת כגזע עץ - עם קליפה מגולפת וענף קצר. לא ידוע מי קבור תחתיה. הרבה מצבות מסוג זה ניתן למצוא בבית הקברות הקתולי הישן הסמוך, מה שעשוי להיות עדות להשפעה שהייתה לאמנות הקודש הקתולית על האמנות היהודית.
המצבות העתיקות ביותר נמצאות ממש בראש הגבעה, בחלקה המערבי, לפי סדר הקבורה שנערכה בה בעבר. ראשית, אנשים נקברו בחלק הגבוה ביותר של הגבעה, יורדים מטה מחוסר מקום. בחלקו הצפון-מזרחי והמזרחי של בית הקברות ניתן למצוא את יסודות קברי הנפטרים העשירים יותר, אולי שרידי אוהל. החלק האמצעי מלא בקברי ילדים.
חלק מהמצבות מסומנות עם כתובות בעברית בחזית, וכתובת בגרמנית מאחור. היהודים שהתגוררו בשטח פרוסיה בשנות ה-30 של המאה ה-15 חויבו לציין בדרך זו. הנתונים הנפוצים ביותר המופיעים על מצבות:
סמלים.
המצבות בבית הקברות היהודי בסקייז'ינה מקושטות בצורה עשירה. הקהילה המתגוררת בעיר הושפעה מאוד מיהדות גרמניה ומהנצרות הפרוטסטנטיות, השפעה שבאה לידי ביטוי באמנות הקיימת בבית הקברות היהודי. הקישוטים שנמצאו על המצבות מספרים על המתים הקבורים במקום.
אולם לא שרדה מצבה עם מוטיב של יד אוחזת בסכין - סמלו של מוהל המבצע ברית מילה, על אף שוודאי היה כזה בקהילה היהודית.
פדר
פדר הוא שם משפחה גרמני שפירושו נוצה.
טיפול מכוון טראומה
Enemies (שיר של שיינדאון)
Enemies (בעברית: אויבים) הוא הסינגל השלישי מתוך "Amaryllis", אלבומה הרביעי של להקת הרוק שיינדאון. השיר יצא לאור ב-17 ביולי 2012.
וידאו קליפ.
הקליפ מציג את הלהקה כשהיא יושבת בפגישה פרטית בלב חדר ריק. מילות השיר מדמות את השיחה המתנהלת, ומראות כיצד היא מביאה ל"קרב" שמתפתח.
נכון לאפריל 2022 זכה הקליפ ל-55.6 מיליון צפיות ביוטיוב.
בתרבות הפופולרית.
השיר שימש כנעימת הפתיחה של "WWE Raw" מ-25 ביולי 2016 ועד ל-22 בינואר 2018. כמו כן הופיע במשחק המחשב "WWE 2K18".
תערוכת הרכב של טורינו
תערוכת הרכב של טורינו (באיטלקית: Salone dell'Automobile di Torino) הייתה תערוכת רכב שנתית התקיימת באיטליה.
התערוכה התקיימה לראשונה בשנת 1900 בטורינו במבצר ולנטינו. בתערוכה השתתפו 25 יצרנים מאיטליה, צרפת וגרמניה והגיעו כ-2000 מבקרים. בהמשך היא התקיימה בתדירות שנתית בטורינו, מילאנו או רומא. בשנים 1938–1947 התערוכה לא התקימה. החל משנת 1972 התערוכה עברה לתדירות דו-שנתית. בשנת 1984 היא עברה למפעל של פיאט שנסגר בשכונת לינגוטו.
בשנת 2002 התערוכה ה-69 בוטלה לאור מיעט המשתתפים. כתוצאה מכך אירוע התערוכה השנתית האיטלקית עברה לבולוניה.
בשנים 2015–2019 בטורינו נערכה תערוכה באוויר הפתוח. תערוכה של 2020 בוטלה בעקבות מגפת הקורונה. תערוכת 2021 נערכה במילנו בהשתתפות 63 יצרני רכב.
במרוצת השנים מספר יצרנים איטלקים הציגו בתערוכה את המודלים החדשים שצפויים לצאת לשוק ומכוניות קונספט. המסורת החלה בשנת 1902 כאשר הוצגה אדמי. היא נמשכה עם לנצ'יה אלפא (1908), פיאט זירו (1913), פיאט 501 (1919), אלפא רומיאו 1900 (1950), בנדיני סלונצ'ינו (1968) ועוד.
יוזף קלר
יוזף קלר (17 באוקטובר 1904 - 23 באוגוסט 1988) היה פושע מלחמה נאצי. הוא שימש כמפקד סמל באס אס, מפקח במספר מחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית ואחראי תברואה באושוויץ.
תולדות חייו.
קלר נולד בשלזיה עילית לאב ששימש כמורה. הוא עבר בחינה לנגרות ב-1921. החל משנת 1934 עבד כשוער לילה. מ-1938 היה עוזר סמל בכלא ווהלאו .
משנת 1932 קלר היה חבר במפלגה הנאצית וב-Allgemeine SS . הוא השתתף בתרגילים צבאיים בוורמאכט וקיבל הכשרה להיות חובש. זמן קצר לפני תחילת המלחמה גויס לואפן אס אס. באוגוסט 1939 הוא הועבר לבוכנוואלד כשומר, ולאחר מכן למחנה הריכוז דכאו כחלק מצוות רפואי. בינואר 1941 הועלה לדרגת אונטרשארפירר והועבר לאושוויץ, שם עבד כסדרן רפואי במרפאת האסירים.
החל מ-1942 קלר הרג אנשים במרפאת האסירים על ידי הזרקות פנול ללב. הוא הגה דרכים לייעל את מהירות תהליך ההרג, כמו ניסויים במיקום האסירים לפני ההזרקה.
קלר ערך מדי פעם סלקציות בעצמו, וכשהודיעו לו שרופא המחנה אינו זמין, קבע כי "היום אני רופא המחנה". בשל תיאורים שונים שלו עומד על רקע גופות כשהוא "לובש מעיל לבן" או "סינר גומי ורוד וכפפות גומי" ו"מחזיק בידיו מזרק 20 סמ"ק עם מחט ארוכה", קלר תואר בתור "הקריקטורה האולטימטיבית של רופא אושוויץ הכל יכול". הוא התפרסם באכזריותו הסדיסטית.
לפי מה שסיפר ויטולד פילצקי "לא היו במרפאתו רק חולים או תשושים. חלקם היו כאן רק בגלל שקלר לא אהב אותם והכניס אותם ל"רשימה השחורה". קלר נהג לרצוח במחט שלו בלהט רב, עיניים מטורפות וחיוך סדיסטי, הוא הכה על הקיר לאחר הריגתו של כל קורבן. בזמני, הוא טען שהרג ארבעה עשר אלף בני אדם והוא התפאר במספר זה בכל יום בהנאה רבה".
בשנת 1943 הפך קלר לאחראי תברואה באושוויץ. כמטפל בציקלון בה, משימותיו כללו לא רק חיטוי מגורים ובגדים, אלא מעורבות ישירה בשליחה המונית של אסירים להמתה בגז. הוא היה אחד האחראים להחדרת הגז. הוא גם נכח בסלקציות בהן נשלחו חסרי יכולת לעבוד לתאי הגזים.
ב-20 באפריל 1943 זכה קלר בעיטור "צלב הצטיינות במלחמה" . הוא הועבר לגלייביץ בשנת 1944 שם היה ראש בית החולים לאסירים.
אחרי המלחמה.