שאדי בלאן (בערבית: شادي بلان; נולד ב־5 באפריל 1974) הוא איש תקשורת ערבי-ישראלי, בין העורכים והמגישים הראשונים שטיפלו בנושאי תרבות ומוזיקה בתוכניות רדיו וטלוויזיה בתאגיד השידור הישראלי בשפה הערבית. בלאן מגדיר עצמו כפלסטיני
ביוגרפיה.
בלאן נולד בשכונת וואדי ג'מאל (עין הים) במערב חיפה. מגיל צעיר התעניין בעיתונות ובענייני בידור. בילדותו נחשף לתקשורת כתובה ומשודרת, בערבית ובעברית. מגיל 16 היה מנוי בכתב עת מעריב לנוער."אהבתי את הפלטפורמה והשתתפתי בתחרות כתיבה של המגזין שנערכה ב–1990. משם המשכתי ככתב נוער בעיתון זה; כתבתי על נושאים שמעניינים בני נוער ושמתרחשים בחברה הערבית".
בתום לימודיו בתיכון ערבי-אורתודוקסי, החל את לימודיו בכותרת, בית ספר לעיתונאות ולתקשורת של אוניברסיטת תל אביב.
קריירה תקשורתית.
ברדיו.
בשנת 1995 החל לעבוד ברדיו הפיראטי "רדיו אל-בלד" בתוכניות שכללו מוזיקה, תרבות ובידור ובמקביל היה עורך התרבות והאמנות בעיתון "ליידי כל אל-ערבּ" במשך 15 שנה. בשנת 1999 עבר לערוך ולשדר ב"רדיו שאטיק". בשנת 2003 החל לעבוד בתחנת הרדיו המסחרית בשפה הערבית, רדיו א-שמס של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
בשנת 2006 הצטרף לחטיבה הערבית של רשות השידור ולאחר מכן לתאגיד השידור הישראלי, שם הוא עדיין עובד, נכון לשנת 2019.
בטלוויזיה.
בשנים 1999–2000 הנחה בערוץ 33 את התוכנית "קליפ שואו (كليب شو)", וב-2001–2003 הנחה את התוכנית "זוויות (زوايا)".
בשנת 2006 הנחה בערוץ 2 את התוכנית "שירים ודיבורים", את טקס מלכת היופי הערבייה ואת תחרות הערבזיון 2006–2008, וכן הנחה את התוכנית "צליל וטעם" בערוץ עשר.
ב-2009 הנחה וערך את תוכנית הראיונות "פוקוס (فوكوس)" בערוץ 33. ב-2013 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33.
בשנים 2015–2016 הנחה את המשדר המרכזי לחג הסילבסטר בערוץ 33.
ב-2017 הנחה את "תיק סודי" בתאגיד השידור הישראלי.
בשנים 2018–2019 הנחה את "פן فن" בתאגיד השידור הישראלי.
ב-2020 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33.
ב-2021 הנחה את התוכנית "שו בדרכים" (شو عالطريق) בערוץ 33.
בעיתונות.
בשנת 1990 החל את עבודתו העיתונאית בתפקיד כתב נוער במעריב לנוער ובהמשך עבד כעורך תרבות בעיתון "א-סנארה". בשנת 2002 התמנה לעורך בשבועון "(אל - נאס" الناس)" ולעורך התרבות במגזין "ליידי כל אל-ערב".
בשנת 2019 כתב את הספר "סרט עלילתי פלסטיני" (فيلم فلسطيني طويل), בשפה הערבית. שאדי בלאן בחר לאגוד את כל הסרטים בספר אחד וליצור תשתית תרבותית-לאומית, שמדגישה את המשותף לפלסטינים באשר הם.
המלחמה המוחמנדית הראשונה (1897)
דרדסית
דרדסית (בצרפתית: Schtroumpfette) היא דמות בדיונית מהזיכיון הבלגי "הדרדסים", אשר נוצרה על ידי פייר קוליפור. היא דמות דרדס ממין נקבה ואחת מהדמויות הראשיות בסדרות הטלוויזיה, הסרטים וחוברות הקומיקס של הזיכיון.
הופיעה לראשונה ב-1966 בקומיקס הדרדסים, בו מתואר כיצד גרגמל יוצר אותה על מנת שתעזור לו למצוא את כפר הדרדסים, אך לבסוף דרדסבא מסיר ממנה את כישופו של גרגמל, והופך אותה לדרדסית אמיתית. לאחר מכן היא הופיעה בעוד מספר פעמים במהלך הקומיקסים, עד שבשנות השמונים, כשנוצרה סדרת הטלוויזיה המצוירת של הדרדסים ששודרה בשנות ה-80, הוחלט שהיא תהיה דמות קבועה בסדרה והיא הוכנסה לעלילות כשבקומיקסים היא לא הופיעה בהם. לאחר מכן גם בקומיקסים היא הוצגה כדמות קבועה.
דרדסית היא מושא אהבתם של כל הדרדסים בכפר. דרדסית הייתה הדרדס היחיד ממין נקבה בכפר, עד לבואן של דרדסיות נוספות בעונה 5 ובדמויות שפגשה בסרט "".
ביוגרפיה בדיוניות.
דרדסית נוצרה על ידי גרגמל בפרק הראשון של העונה הראשונה, כדי שבעזרתה יוכל למצוא את כפר הדרדסים בכך שתגרום לקנאה ולתחרות בין הדרדסים. גרגמל השאיר אותה ביער, שם בר-כוח נתקל בה במקרה והביא אותה איתו לכפר הדרדסים. תוכניתו המקורית של גרגמל נכשלה משום שאף כי חלק מהדרדסים התאהבו בה ועשו דברים בהשפעתה (כמו הצפת הכפר), הם היו עסוקים ולא מספיק פתיים לניסיונות שלה להביאם לגרגמל. דרדסבא ריחם עליה כאשר היא התחרטה על הצפת הכפר והסגירה לדרדסים את עובדת היותה שליחת גרגמל, ובעקבות כך הוא הסיר ממנה את הכישוף והיא הופכת מדרדסית שחורת שיער, לדרדסית בלונדינית יפהפייה וטובת לב.
בסדרת הקומיקסים מתואר שבסוף המקרה דרדסית עוזבת את הכפר ומשיבה אותו למצבו הקודם.
גרגמל מתבטא מספר פעמים במהלך הסדרה על האכזבה שלו מדרדסית, ובאחד הפרקים אף ניסה לכשפה בחזרה.
מאפיינים.
אישיות.
דרדסית היא בעלת מזג קליל, מאוד אכפתית, רגישה ובעלת תושייה. היא אוהבת את עצמה, את המראה שלה, ואת רוב מי שסביבה, מה שמוביל אותה להיות מעורבת כמעט בכל מה שמתרחש בכפר. לעיתים קרובות היא תהיה הקול ההגיוני במצבים מסובכים.
דרדסית אוהבת את הטיפול בגינה, ואוהבת מאוד את החיות והטבע. היא יודעת להגיד את שמו של כל פרח ביער וכמה עובדות על כל אחד מהם.
בספר הקומיקס "La Grande Schtroumpfette" (בעברית: "אבא דרדסית"), שפורסם בצרפתית ב-2 באפריל 2010, מתוארת דרדסית כעצלנית, ודרדסבא עוזב את הכפר ומפקיד בידיה את ניהול הכפר, על מנת ללמד אותה אותה שיש ליטול סמכות.
מראה.
בתחילה כשנוצרה על ידי גרגמל הייתה דרדסית בעלת שיער שחור, אך לאחר הקסם של דרדסבא קיבלה דרדסית שיער בלונדיני גלי ארוך, ריסים ארוכים, שמלה לבנה ועקבים גבוהים.
ככל הדרדסים גופה של דרדסית כחול, גובהה כשל שלושה תפוחים והיא חובשת מצנפת לבנה לראשה.
זוגיות.
דרדסית, שנוצרה במקור על ידי גרגמל על מנת לפתות את הדרדסים, במשך זמן רב הייתה הדרדס היחיד ממין נקבה בכפר, עד לבואם של דרדס-סבתא (Nanny Smurf), שובבית, ויותר מאוחר גם קסי, וגם דרדסיות נוספות שפגשה בסרט "".
למרות היותה מושא אהבתם של כל הדרדסים בכפר, דרדסית איננה בזוגיות, אך מבלה לרוב בחברתם של דרדס חרוצון ובר-כוח (שמצא אותה ראשון בפרק הראשון בעונה 1).
שמות.
בסדרה שנוצרה במקור בצרפתית נקראה Schtroumpfette (משורש schtroumpf). בעברית נקראת דרדסית (שורש דרדס).
סטריאוטיפיים אנטי-נשיים.
ליוצרי הסדרה יוחסו סטריאוטיפיים אנטי-נשיים, בעיקר על בסיס העובדה שדרדסית זהובת השיער נתפסה כהשתקפות מצוירת של בובת ברבי וכדמות פסיבית שאינה עושה דבר בעצמה, למעט טיפוחה העצמי. כמו כן היא נוצרה על ידי גרגמל כדי למשוך את הזכרים, ואף נעשה בה שימוש על ידו (בפרק "רומיאו ודרדסית") כדי לסכסך בין כל הדרדסים.
עקרון הדרדסית.
בתחילת שנות התשעים טבעה העיתונאית והמשוררת האקטביסטית קתה פוליט את המושג "עיקרון הדרדסית" האומר:
הסתרתה מפוסטרים.
הסרט "דרדסים: הכפר האבוד" יצא לאקרנים ב-7 באפריל 2017. ובמהלך תהליך פרסומו בארץ, צונזרה דמותה של דרדסית משלטי חוצות בעיר בני ברק בטענה של שמירת צביון העיר, המקרה פורסם בכלי התקשורת בישראל ולאחר מכן ברחבי העולם.
פרס כרים עבדול-ג'באר לצדק חברתי
פרס כרים עבדול-ג'באר לצדק חברתי (באנגלית: Kareem Abdul-Jabbar Social Justice Champion Award) הוא פרס שנתי של התאחדות הכדורסל הלאומית (NBA) המעניקה כבוד לשחקנים המקדמים נושאים במאבק למען צדק חברתי. הפרס נוסד בשנת 2021 ונקרא על שמו של כרים עבדול-ג'באר, אלוף NBA שש פעמים, שמעורבותו בנושאים חברתיים מתחילה עוד בהתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. כלאחת מהקבוצות מעמידה לבחירה את אחד משחקני הסגל שלה, ועדה המורכבת משחקני עבר, מנהלי קבוצות ופעילים חברתיים בוחרת את המועמד הזוכה. השחקן הנבחר בוחר ארגון אליו תועבר תרומה בסכום של 100,000 דולר בשמו של השחקן. השחקנים שהגיעו לארבעת המקומות הבאים ברשימה בוחרים, כל אחד, ארגון שלו תועבר תרומה על סך 25,000 דולר.
כרמלו אנתוני הוכרז בסיום עונת 2020/2021 כזוכה הראשון בפרס.
אדיאקריה
אדיאקריה (שם מדעי: "Ediacaria") הוא סוג פרהיסטורי של מדוזה שחיה בתקופת האדיקר שבסוף עידן העל פרקמבריון עד לתקופת הקמבריון שבתחילת עידן הפלאוזואיקון.
מאפיינים.
המדוזה התגלתה על ידי רג'ינלד קלוד ספריג (Reginald Claude Sprigg) בשנת 1947 ושמה הוא על שם גבעות אדיקרה שבאוסטרליה הדרומית.
מדוזה זו כללה 2 מינים: Ediacaria flindersi, שהתגלה על ידי ספריג וחי בתקופת האדיקר, ו־Ediacaria booleyi, שתואר בשנת 2007 וחי במחוז וקספורד באירלנד של תקופת הקמבריון. בניגוד לשאר המינים של הביוטה של אדיקר, היא שרדה את תקופת האדיקר וחיה גם בתקופת הקמבריון.
מדוזה זו הגיעה לאורך של עד 70 סנטימטרים והייתה ניזונה בעיקר מפלנקטון וחיידקים.
רוזמרי בראון
רוזמרי איזבל בראון (Rosemary Isabel Brown; 27 ביולי 1916 – 16 בנובמבר 2001) הייתה מלחינה, פסנתרנית ומתקשרת בריטית, לכאורה ללא רקע מוזיקלי מוקדם, שהלחינה יצירות מוזיקליות רבות ומורכבות.
פרסומה, מעבר להיותה אישה מלחינה בתחילת המאה העשרים, בא גם מטענתה שמלחינים מתים הם שמכתיבים לה, באמצעות תקשור, יצירות מוזיקליות חדשות. היא יצרה סנסציה תקשורתית בשנות ה-70 על ידי הצגת יצירות שהוכתבו לה כביכול על ידי קלוד דביסי, אדוורד גריג, פרנץ ליסט, פרנץ שוברט, פרדריק שופן, איגור סטרווינסקי, יוהאן סבסטיאן באך, יוהנס ברהמס, לודוויג ואן בטהובן, רוברט שומאן וסרגיי רחמנינוב.
חייה.