ב-587 הצליח יָאנְג גְ'ייֵן וֶן גָאודְזוּ, מייסד השושלת של סווי, להשתלט על ליאנג המערבית.
ב-589 השלים הקיסר יָאנְג גְ'ייֵן וֶן גָאודְזוּ של סווי את תהליך איחודה של סין, תוך כיבושה של צֶ'ן הדרומית, והפיכת השליט האחרון של צ'ן הדרומית, הלורד יאנג קסיו, לממונה תחתיו (בתפקיד לא חשוב, תוך עידוד נטייתו לשתייה חריפה).
תאריך זה שנת 589 נחשב לתאריך איחודה של סין תחת שושלת סווי.
קיסרים בולטים.
וֶן הוא שמו שלאחר המוות, בפירוש לעברית :האזרחי .
גָאודְזוּ הוא שמו בשלטון.
סְווֵידְזוּ שמו בזמן שלטונו.
מִין מִינְג הם שמותיו לאחר המוות על פי מקורות שונים, ופירושם בהתאמה :הזהיר, המבין.
מפעלי ופעולות השושלת.
איחוד סין.
לראשונה משנת 306 מזמן מלחמת שמונה הנסיכים מאוחדת סין בשנת 581, על ידי השושלת.
זהו הישג אדיר בהתחשב, בכל מלחמות האזרחים העקובות מדם שהתחוללו, ובבני העמים השונים שפלשו מצפון.
חידוש ושיקום החומה הגדולה של סין.
העבודה על החומה הגדולה של סין חודשה, ורבים גויסו לעבודה המפרכת, רבים פצעו את עצמם בכוונה כדי לחמוק ממשימה המתסכלת.
בחינות לממשל הציבורי.
בתקופת השושלת של סווי הוחל בתהליך בחינות למועמדים לממשל הציבורי, דבר חיובי זה הושרש בזמן שושלת טאנג שלאחריה.
הלחימה בווייטנאם.
צפון וייטנאם הייתה תחת חסות סינית מאז שלטון שושלת האן, במהלך זמן שושלת סווי נערכו מלחמות נגד הישויות בדרום וייטנאם. למרות ניצחונות של הקיסרות הסינית, החיילים של שושלת סווי מתו בהמוניהם, בשל אי-התאקלמות לתנאי הסביבה הטרופית, ולמחלת המלריה.
המלחמה עם קוריאה.
הקיסר השני של השושלת פלש לקוריאה, הפלישה נכשלה ועלתה לקיסרות ביותר משני מיליון הרוגים.
התעלה הגדולה: הישג שגבה חיי אדם.
כשסין עברה מתזונה המבוססת על חיטה ודוחן, אותם גידלו באזורי הצפון, לתזונה המבוססת על אורז אותו גידלו בדרום סין, החליטו קיסרי שושלת סווי (581 – 618) להאריך את התעלה ולקשר בין אזורי החקלאות הפוריים שבדרום עם בירות הקיסרות שבצפון.
התעלה עברה מנהר היאנגדזה לנהר הצאנגאן, מפעל זה היה בשימוש שנים רבות, אך במשך הזמן חלקים רבים של התעלה נסכרו, ולא היו מתאימים לתחבורה.
בתקופה מאוחרת יותר, הוארכה התעלה עד העיר בייגין.
בשנת 605 הורה הקיסר להרחיב את רשת התעלות הקיימת על מנת לחבר בין שתי הבירות של השושלת צ'אנג-אן ולְווֹיָאנְג עם האנגג'ואו מדרום וג'וג'ו באזור בייג'ינג של ימינו. המיזם לבניית התעלה הגדולה של סין ארך שש שנים וגבה קורבנות רבים. כמחצית מ-6 מיליון האנשים שגויסו לבנות את התעלה מתו במהלך העבודה מרעב ומתשישות. המחיר היקר שנדרש לבניית התעלה היה בין הגורמים למרידות כנגד השלטון ובסופו של דבר לנפילת שושלת סווי.
יחד עם זאת, המבצע ההנדסי של כריית התעלה, שהיה מרשים מאוד לתקופתו, אפשר בניית יישובים חדשים לאורכה ותרם להרחבת הסחר בין חלקי סין השונים. תעלה זו היא עד היום התעלה הארוכה ביותר מעשה ידי אדם אם כי כיום התעלה היא מקור של מים מזוהמים שזורמים לים.
שושלת טאנג מפילה את שושלת סווי.
עקב המחיר הכבד ששילם העם הסיני בחיי אדם, ובפגיעה באורח החיים שלו.
נוצרה מורת רוח קשה, נגד השושלת וקיסריה.
קיסר שושלת טאנג הראשון נטל את הקיסרות מהקיסר השלישי של שושלת סווי (למרות שהקיסר הרביעי של השושלת של סווי הכריז על עצמו קיסר) .
גואנג וו-די
גוָאנְג ווּ דִי היה קיסר סין בן שושלת האן המזרחית. טרם המלכתו היה שר-מלחמה, שהדיח בסופו של מאבק בן שנתיים, את הקיסר גוָאנְג שִי, והקים את השושלת המזרחית של האן, הוא שלט משנת 25 עד שנת 57. בשנת 37 איחד את כל סין, לאחר תקופת מלחמת האזרחים הקשה, במותו ירש אותו בנו מִינְג.
רקע משפחתי.
גוָאנְג ווּ דִי לְיוֹ שְׂיוֹ היה צאצא מהדור השישי לקיסר שושלת האן המערבית גִ'ינְג, ששלט מ-156 לפנה"ס עד 141 לפנה"ס. אביו היה שופט במחוז נָאן-דוּן, וסבו ואב-סבו היו מושלים של תת-מחוזות.
בניגוד לאחיו שרצה לארגן מרידות נגד קיסר שין וָאנְג מָאנְג, לְיוֹ שְׂיוֹ שאף להיות חוואי, אך בן משפחתו חזה שאדם בשמו (לְיוֹ שְׂיוֹ), אמור להיות קיסר ועודד אותו להיות שאפתן.
רקע היסטורי לפני כינון שושלת האן המזרחית.
הפלת שושלת האן המערבית.
בשנים שלפני הספירה פרצו מרידות של איכרים (בני מעמד החיילים-איכרים) שנפגעו מפעולות של הקיסרים של שושלת האן המערבית, בתחום הכלכלי, ובנוסף מאסונות טבע קשים כמו הצפות של הנהר הצהוב.
את המצב הזה ניצל וָאנְג מָאנְג שהיה האחיין החורג של הקיסרית וָאנְג גֶ'ן גוּן, תוך נקיטה בצעדים לנטילת השלטון, ובסיוע מינויו לעוצר של הקיסרים צֶ'נְג ופִּינְג. טענתו הייתה ששושלת האן המערבית, לא זוכה לחסדי האלים (מנדט משמים לשליטה בקיסרות) ויש להחליפה.
בשנת 9 לספירה הודח הקיסר האחרון ז'וּדְזְה, ותמה שושלת האן המערבית, וָאנְג מָאנְג הכריז על הקמת שושלת חדשה, שושלת שין.
שושלת שין.
וָאנְג מָאנְג הצליח לשרוד כקיסר תקופה קצרה בין השנים 9–23. בשנים האחרונות לשלטונו פרצו מרידות ברחבי הקיסרות, בעוד שהקיסר וָאנְג מָאנְג לא ייחס להן חשיבות, ויצר חזית מול עמים שכנים.
כאשר וָאנְג מָאנְג התעורר סוף סוף הוא נחל הצלחה בתחילה במיגור המרידות.
הדחת וָאנְג מָאנְג, גוָאנְג שִי קיסר האן החדש.
פעילות המשפחה נגד קיסרות שין.
בני המשפחה בראשות לְיוֹ שְׂיוֹ תכננו לחטוף את המושל של מחוז נָאן-יָאנְג, ולקרוא לבני המחוז למרוד.
התוכנית נכשלה, הקושרים נמלטו, אך משפחתם נשחטה על ידי חיילי הקיסרות של שין.
אז הקושרים נקטו בצעד אחר, הם איחדו כוחות עם מורדים אחרים, והתחילו לקצור הצלחות צבאיות.
בשנת 23 הם הצליחו לבסוף להרוג את דְזְווָאן-פָּאו מושל נָאן-יָאנְג.
הקיסר גוָאנְג שִי.
תוך מהלך הפלת שושלת שין, התפצלו הכוחות המנצחים, חלק צידדו בלְיוֹ שְׂיוֹ, אך אחרים בחרו מצביא צבאי לא חזק בשם לְיוֹ שׂוֵ'אן לקיסרות, תחת השם הקיסר גוָאנְג שִי.
שאר ראשי המורדים קיבלו את התואר גנרל, לְיוֹ יאן אחיו של לְיוֹ שְׂיוֹ מונה לראש הממשלה.
עקב התחזקותו של ראש הממשלה, ונקיטת עמדות שונות מהקיסר גוָאנְג שִי,הוציא הקיסר החדש את ראש הממשלה להורג יחד עם עוד כמה גנרלים.
בסופו של דבר צבאו של וָאנְג מָאנְג ניגף מול המורדים. בשנת 23 המורדים צרו על ארמונו של וָאנְג מָאנְג, וחיסלו אותו.
ההתנקשות בקיסר גוָאנְג שִי.
לְיוֹ שְׂיוֹ מפגין נאמנות לקיסר.
לְיוֹ שְׂיוֹ נאלץ להבליג על מות אחיו (ראש הממשלה), ולהפגין נאמנות לקיסר גוָאנְג שִי( הוא אפילו נמנע מלהתאבל על אחיו) שהעניק לו תואר המרקיז של וואקסין.
באותה תקופה לְיוֹ שְׂיוֹ נשא את אהובתו לאישה.
לְיוֹ שְׂיוֹ מונה על ידי הקיסר גוָאנְג שִי לנהל את מעבר בירת הקיסרות מצאנגן לליאויאנג.
חיזוק כוחו של לְיוֹ שיו מצפון לנהר הצהוב.
לאחר מכן נשלח לְיוֹ שְׂיוֹ לשטח מצפון לנהר הצהוב, שם נתקבל באהדה על ידי העם.
בשנת 24 הוא איחד כוחות מורדים תחת פיקודו, והחל לפעול להפלת הקיסר גוָאנְג שִי שהיה לא מוכשר, בשנת 25 נחנק למוות הקיסר גוָאנְג שִי על ידי אנשיו מבין האיכרים-מורדים (שהשתתפו בהפלת הקיסר וָאנְג מָאנְג), וגופתו הוסתרה.
לְיוֹ שְׂיוֹ הכריז על עצמו כקיסר גוָאנְג ווּ דִי בתמיכת אנשיו.
פעולות הקיסר לאיחוד הקיסרות.
הניצחון על האיכרים-מורדים.
לאחר שהתנקשו בחיי הקיסר, ניסו המורדים-איכרים להשליט את נציגם לְיוֹ-פֶּן-דְזְה כקיסר. לְיוֹ-פֶּן-דְזְה היה לא כשיר לשלטון, והודח תוך גירוש האיכרים-מורדים מהבירה. בסופו של דבר נכנעו האיכרים-המורדים, לקיסר גוָאנְג ווּ דִי.
הניצחונות על שרי המלחמה.
במהלך המאבק של הקיסר גוָאנְג ווּ דִי לאחד את הקיסרות הסינית של האן, נאלץ הקיסר להתמודד עם מספר שרי-מלחמה באזורים השונים שטענו לזכות לרשת את כתר הקיסרות.
השליטה על הקיסרות המאוחדת.
בשנת 37 כיבוש סין, מידי שרי המלחמה (מנהיגים מקומיים חזקים), כמעט הושלם.
הקיסר גוָאנְג ווּ דִי חילק למפקדיו הנאמנים מישרות מרקיזים, חילק להם רכוש רב, כיבד אותם ושמע בעצתם, אך לא העניק להם כל כוח פוליטי בממשל המרכזי והסמכותי שלו.
בשנת 41 שלח הקיסר גוָאנְג ווּ דִי את המפקד מֲה יוּאַן לכבוש את הממלכה הווייטנאמית שנשלטה על ידי שתי אחיות, המבצע הצליח ושתי המלכות הוצאו להורג בשנת 43.
הקיסרות בראשותו המשיכה לסבול מפשיטות עמים נוודים בצפון, וההגירה של בני האן לדרום נמשכה.
שתי קיסריות, ושני נסיכי הכתר.
בנוסף לנישואיו הראשונים, הקיסר גוָאנְג ווּ דִי נישא נישואין פוליטיים עם גְווֹ אחייניתו של השליט הצבאי לְיוֹ יאנג. גְווֹ הפכה לקיסרית, ובנה הנסיך לְיוֹ גיאנג הפך ליורש הכס. גם לאחר שסר חינה של הקיסרית גְווֹ (גורשה מפניו בשנת 41), ואהובתו הראשונה יֵן הפכה לקיסרית, בנה של גְווֹ נשאר יורש הכס.
רק בשנת 43 הפך לְיוֹ יאנג (הקיסר מינג), בנה הבכור של הקיסרית יֵן, ליורש הכס במקום ליו גיאנג.
שלושת המלכים וחמשת הקיסרים