מה שהיה היה הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת. השיר יצא לאור ב-23 במרץ 2011, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום. הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "הזמן שלך", שיצא לאור ביולי 2011.
השיר הגיע למקום הראשון במדיה פורסט והיה לאחד מהלהיטים המצליחים ביותר בישראל בשנת 2011.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והופק על ידי דיקלה ועידו אוחיון. בוואלה! נכתב "האזינו לסינגל החדש של בוסקילה שלמרות שמו, הוא אינו קאבר לאריק איינשטיין, אבל הוא כן סינגל מתוך אלבום חדש בעבודה". בוסקילה ביצעה את השיר לצד שירים נוספים כמו "יש בליבי כינור", "נשמתי", "סיפור מכור" ו"הלב" במופע להקה מיוחד שקיימה.
בכתבה שפורסמה במקור ראשון אזכרו את "מה שהיה היה" גם כן.
וידאו קליפ.
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-23 במרץ 2011, בסמוך לצאתו כסינגל העלתה בוסקילה את האודיו הרשמי שלו לערוץ היוטיוב שלה. האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר קרוב ל-550,000 צפיות בסך הכול. מעבר לכך, כולל האודיו את עטיפתו הרשמית של הסינגל עצמו, בה מופיעה בוסקילה כשהיא יושבת על הרצפה.
לא מתביישת לאהוב
לא מתביישת לאהוב הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה. השיר יצא לאור בדצמבר 2009, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר לא נכלל באף אלבום אולפן של בוסקילה, אך נכלל באלבום הרשמי של "קונג פו פסטיגל", מכיוון שבוסקילה ביצעה אותו באותו הפסטיגל.
השיר הגיע למקום השלישי ברדיו אמצע הדרך והרביעי במדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי דורון מדלי. יוסי חרסונסקי סקר את השיר והצהיר ש"דורון מדלי יודע להכין מתכון רגש שמכיל את כל מה שבוסקילה צריכה כולל, כמובן, "אושר", מושג שעושים בו שימוש יתר עובר לסוחר. מהו אושר? אבל מאיה בוסקילה כנראה אינה זקוקה ליותר מאשר למקבץ מילות רגש".
"לא מתביישת לאהוב" הופיע במצעדים של מדיה פורסט, רשת ג' ורדיו אמצע הדרך.
וידאו קליפ.
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-9 בנובמבר 2011, שנתיים לאחר צאתו כסינגל הועלתה לערוץ של הפסטיגל ההופעה הרשמית של בוסקילה עם השיר. ההופעה זכתה להצלחה נאה כאשר צברה 70,000 צפיות בסך הכול. מעבר לכך, כוללת ההופעה את ביצועה של בוסקילה ל"לא מתביישת לאהוב" כשיר מספר 9 באותו הערב.
ג'ון גדסבי צ'פמן
ג'ון גדסבי צ'פמן (באנגלית: John Gadsby Chapman ; 3 בדצמבר 1808 - 28 בנובמבר 1889) היה אמן אמריקאי, שהתפרסם בזכות "ההטבלה של פוקהונטס", שהוזמן על ידי הקונגרס של ארצות הברית ותלוי ברוטונדה בקפיטול בארצות הברית.
חיים וקריירה.
ג'ון צ'פמן נולד בשנת 1808 באלכסנדריה, וירג'יניה. צ'פמן החל את לימודי האמנות בפילדלפיה במשך שנתיים, ואז נסע לאירופה ושם בילה בסופו של דבר באיטליה. בשנת 1831 שב צ'פמן לעיר הולדתו אלכסנדריה, והציג את יצירותיו באזורים המטרופולינים הקרובים, כמו וושינגטון הבירה, ריצ'מונד ופילדלפיה. הוא התמחה בנופים ודיוקנאות.
בשנת 1834 עבר צ'פמן לעיר ניו יורק והיה חבר באקדמיה הלאומית לעיצוב, ומצא עבודה כמאייר. בניו יורק החל צ'פמן סדרת ציורים היסטוריים, כמו "הנחיתה בג'יימסטאון". הצלחתם של ציורים אלה עזרה לצ'פמן לקבל משימה מהקונגרס האמריקאי בפברואר 1837 לצייר סצנה היסטורית לרוטונדה של בניין הקפיטול. עבור עבודה זו קיבל צ'פמן תשלום כולל של 10,000 דולר. ב־30 בנובמבר 1840, הציור "ההטבלה של פוקהונטס" נחשפה רשמית ברוטונדה של הקפיטול.
מלבד ציורים ודיוקנאות היסטוריים, ייצר צ'פמן גם תחריטים, ותרם לעיתים קרובות איורים לפרסומי האחים הרפר. ספר הציורים האמריקאי של צ'פמן, שיצא לאור בשנת 1847, הפך לטקסט סטנדרטי עבור סטודנטים לאמנות.
על רקע ההצלחות הללו, צ'פמן העביר את משפחתו לרומא והתפרנס בכבוד ממכירת ציורים של נופים כפריים למבקרים אמריקאים. עם זאת, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית התיירות נפסקה, והשפיעה מאוד על הכנסתו של צ'פמן. בנוסף, בנו של צ'פמן עצמו, קונרד ווייז צ'פמן, חזר לאמריקה כדי להילחם בצד מדינות הקונפדרציה. בתקופה מסוימת הוא ובנו שיתפו פעולה בציורים משותפים, אבל לא רבים מהם נמכרו.
הנזק הכלכלי שנגרם לצ'פמן במהלך שנות ה -60 של המאה ה-19 הפך לבלתי ניתן לשליטה. ברומא הוא נאלץ לחיות מאדיבותם של גולים אחרים, ולבסוף חזר לאמריקה, חולה ועני, כדי לבלות את ימיו האחרונים עם בן אחר, ג'ון לינטון צ'פמן, בברוקלין, ניו יורק.
שם, בשנת 1889, הוא מת בעוני.
מעטפה אדומה
הוֹנְגְבַּאוֹ, או מעטפה אדומה (בסינית: 红包, פין-יין: hóngbāo), ולפעמים חבילה אדומה, או כיס אדום, הוא מונח תרבותי במזרח ודרום מזרח אסיה אשר משמעותו מתנה כספית הניתנת בדרך כלל בחגים או באירועים מיוחדים כמו חתונה, סיום לימודים או לידת תינוק, ובדרך כלל במעטפה אדומה. אף על פי שהמעטפה האדומה זכתה לפופולריות על ידי מסורות סיניות, מצויים גם בתרבויות אחרות מנהגים מסורתיים דומים.
הונגבאו נקראת גם יאסואיצ'יאן (压岁钱, yāsuìqián, תרגום חפשי: "כסף של ראש השנה"), בעיקר בזמן ראש השנה הסינית.
בשנות ה-2010 החלו הונגבאו להיכנס בסין ומדינות נוספות בעלות אוכלוסייה ממוצא סיני, לאפליקציות מסרונים פופולריות, בארנקים דיגיטליים ועוד.
מיתולוגיה.
באגדה סינית מסופר על מעין שד קטן שנקרא "סואי" (祟) בימי קדם. בערב ראש השנה הסינית היה סואי מופיע בשקט, ונוגע בראשו של ילד ישן. הילד שנגעו בו היה נבעת ובוכה, ואף היה לו כאב ראש. לכן, כדי להימנע מהשפעת הסואי, אנשים לא העזו לישון בערב ראש השנה, וכל האורות שהודלקו נקראו "שואו סואי" ( 守祟).
סיפור פולקלור פופולרי הוא על זוג קשישים עם בן יקר. בליל ראש השנה, מכיוון שחששו כי סואי יבוא, הם הוציאו שמונה חתיכות של מטבעות נחושת כדי לשחק עם בנם במטרה להשאיר אותו ער. בנם היה מנומנם מאוד, אולם הם הניחו לו ללכת לישון לאחר שהניח שקית נייר אדומה המכילה מטבעות נחושת מתחת לכרית של הילד. שני הילדים הגדולים שהו אצלו גם כל הלילה. לפתע, הדלתות והחלונות נפתחו ברוח מוזרה, ואפילו הנרות כובו. התברר שזה סואי. כשסואי עמד להושיט יד ולגעת בראש הפעוט, הכרית התבהרה לפתע באור מוזהב, והסואי נבהל משם, ולכן אפקט גירוש השדים של "כסף נחושת עטוף נייר אדום" התפשט בעבר בסין . הכסף נקרא אז "יא סואי צ'יאן" (压 祟 钱, מילולית "הכסף לדיכוי סואי").
סיפור אחר אומר ששד ענק היה מטיל אימה על כפר ולא היה בכפר איש שהצליח להביס את אותו. לוחמים ומדינאים רבים ניסו ללא הצלחה. עד שיתום צעיר נכנס לזירה, חמוש בחרב קסומה שעברה בירושה מאבות קדומים, נלחם בשד, ובסופו של דבר הרג אותו. לבסוף הוחזר השלום לכפר, והזקנים כולם העניקו לצעיר האמיץ מעטפה אדומה מלאה בכסף כדי להחזיר ליתום הצעיר את אומץ ליבו ולשחרר את השד מהכפר.
קישלטה
קישלטה (בהונגרית: Kisléta) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך לגבול הרומני.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-14
יהודי קישלטה.
יהודים ראשונים התיישבו בקישלטה כבר בשנת 1747 והקהילה היהודית התקיימה בכפר בדלות יחסית, החל משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לרבנות נירבאטור, במקום יש בית קברות יהודי ישן ובו כ-10 מצבות ישנות.
בדף הקהילה שנכתב בשנת 1944 במסגרת מפקד קהילות הונגריה כתבו יהודי הכפר שיש בקהילה היהודית 42 חברים ואין רב למקום. אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, נשלחו יהודי הכפר לגטו נירג'האזה ומשם למחנה ההשמדה אושוויץ שם רבים מיהודי הכפר נרצחו.
נשמתי
נשמתי הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה. השיר יצא לאור ב-24 במרץ 2009, על ידי חברת סלקום, כסינגל מתוך הפרויקט עשרה לעשר. השיר לא נכלל באף אלבום אולפן של בוסקילה, אך נכלל באותו הפרויקט של פיק. הוא הפך לשיר המצליח ביותר בפרויקט כאשר דורג במצעדים השבועיים והשנתיים כאחד.
השיר הגיע למקום הראשון ברשת ג' למשך שבועיים, ודורג במקום ה-24 במצעד השנתי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי דורון מדלי והולחן והופק על ידי צביקה פיק. בוואלה! נכתב "שנייה אחרי שיצאה מבית האח הגדול יוצא סינגל חדש למאיה בוסקילה. "נשמתי" הוא חלק מפרויקט "עשרה לעשר" מבית סלקום, שבו עשר זמרות מבצעות שירים שכתב להן צביקה פיק". גם במאקו פרסמו כתבה אודות "נשמתי".
"לא מתביישת לאהוב" הופיע במצעדים של מדיה פורסט ורשת ג' ובמצעד סוף השנה של התחנה השנייה מביניהן.
וידאו קליפ.
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-24 במרץ 2009, ביום צאתו כסינגל הועלה לערוץ היוטיוב של פרויקט עשרה לעשר האודיו הרשמי שלו. האודיו זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-1.7 מיליון צפיות בסך הכול. מעבר לכך, כולל האודיו רצף תמונות של בוסקילה מאותן השנים בהן יצא.
Counting Stars
"Counting Stars" (בעברית: לספור כוכבים), הוא שיר של להקת הפופ-רוק האמריקאית ואן ריפאבליק מתוך אלבום האולפן השלישי שלהם, Native. השיר נכתב על ידי סולן הלהקה ראיין טדר והופק על ידי טדר ונואל זנקנלה. הוא יצא לאור כסינגל השני של האלבום ב-14 ביוני 2013.
השיר היה לאחד השירים המצליחים ביותר של הלהקה. השיר השיג את המקום הראשון במצעדים בקנדה ובריטניה, המקום השני בארצות הברית והשיג את הטופ 10 ב-20 מדינות נוספות. השיר מכר מעל למיליון עותקים בבריטניה.
הווידאו קליפ לשיר אשר הופק על ידי ג'יימס ליהס, מראה את הלהקה מופיעה בקומת הקרקע של בניין מתחת לקהילה כנסייתית מתמשכת בקומה העליונה. הקליפ עבר את השלוש מיליארד צפיות ביוטיוב ונחשב לאחד הסרטונים הכי נצפים ביוטיוב.
ווידאו קליפ.