שבתאי נולד וגדל בשכונת "שיכונים" באשקלון, השלישי מבין ארבעת ילדיהם של תקווה וששון שעלו מעיראק. כנער היה פעיל במשמר האזרחי והיה מפקד בסיס הפעלה הצעיר ביותר במשטרה. ב-1982 התגייס לצה"ל, עבר טירונות והחל ללמוד טכנאות מכונות באורט סינגאלובסקי במסגרת העתודה הטכנולוגית. הוא בחר לעזוב את המסלול הטכני ולעבור לשירות קרבי. במאי 1983 התגייס לגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, בהמשך שירותו פיקד על מחלקה ופלוגה בצנחנים. השתחרר משירות הקבע ב-1987. במאי 1991 התגייס למשמר הגבול. היה ממקימי יחידת המסתערבים של משמר הגבול ברצועת עזה ושימש מפקדה. הוא פיקד על כוח היחידה במהלך התפרעויות באזור מחסום ארז ביולי 1994, במהלך האירועים נפצע מירי בעת שניסה לחלץ אזרח שנקלע לאזור. לאחר טיפול רפואי שב לזירת ההתרחשויות. על פועלו עוטר בעיטור המופת של משטרת ישראל. בתפקידיו הבאים שימש מפקד בית הספר ללוחמה בטרור של משמר הגבול ומפקד יחידת ברק, אותה הקים, יחידה ללוחמה בפשיעה במחוז תל אביב. ב-2001 מונה למפקד מג"ב בית לחם, הוא נפצע פעם נוספת במהלך התקלות עם מחבלים בבית לחם.
ב-2002 מונה לקצין אג"ם של מג"ב צפון. ב-12 בינואר 2003 ניהל מרדף אחר חוליית מחבלים שחדרה ליישוב גדיש ורצחה את סייר הביטחון של מועצה אזורית גלבוע. במהלך הלחימה נפצע מירי. על פועלו עוטר יחד עם עמוס יעקב, מאיר אליהו ואופיר סולימאן בעיטור האומץ. בהמשך שירותו פיקד על תחנת עירון עמקים ושימש קצין תיאום ומבצעים במנהלת תאום פעולות האכיפה.
ב-2010 מונה למפקד מרחב שומרון במחוז ש"י ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2013. לאחר מכן קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב שרון במחוז מרכז. בפברואר 2016 מונה למפקד משמר הגבול והועלה לדרגת ניצב.
ב-15 בדצמבר 2020 נבחר לתפקיד המפכ"ל בידי השר לביטחון פנים אמיר אוחנה. ב-17 בינואר 2021 אישרה הממשלה את מינויו הקבוע, והוא הועלה לדרגת רב-ניצב. בתחילת כהונתו נדרש להתמודד עם האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי, שתפקוד המשטרה בו הועבר לחקירת מח"ש, ועם המהומות בישראל במהלך חודש הרמדאן ומבצע שומר החומות. במרץ, אפריל ומאי 2022 התמודדה המשטרה עם גל טרור ערבי בו נרצחו 19 בני אדם.
חיים אישיים.
שבתאי בוגר תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בחינוך. הוא נשוי, אב לשלוש בנות ומתגורר בפרדס חנה-כרכור.
דג אמפיבי
ננו מחשב
פודילסק
פודילסק (באוקראינית: Подільськ, בשנים 1935-2016: Котовськ, קוטובסק; ברומנית: Birzula, בירזולה) היא עיר במחוז אודסה שבאוקראינה. בפודילסק יש כ-40,700 תושבים (2014).
היסטוריה.
שמה המקורי של העיר הוא בירזולה. הייתה עיר הבירה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית מולדובה בין השנים 1928-1929. העיר ידועה בשל היותה מקום קבורת המנהיג הצבאי הסובייטי גריגורי קוטובסקי במאוזוליאום. ב-1935 שמה של העיר שונה לקוטובסק כהוקרה לקוטובסקי. המאוזוליאום הושמד בזמן הכיבוש הרומני של טרנסניסטריה.
העיר הייתה מסלול רכבת מרכזי בקו שעובר בין אודסה לז'מרינקה. הפסל של לנין בעיר הוסר ב-9 בדצמבר 2013 ובמאי 2016, כחלק ממהלך כולל לשינוי שמות מקומות הקשורים לשלטון הקומוניסטי באוקראינה, שמה של העיר שונה לפודילסק, כהוקרה לחבל פודוליה בו היא שוכנת.
יהודי העיר.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר כ-2,700 יהודים, כ-15% מתושביה. בתקופה הסובייטית פעל בעיר בית ספר יידי.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים והרומנים ב-6 באוגוסט 1941, רצחו אלו כמאה מיהודיה, ולאחר מכן, ריכזו את יהודי העיר בגטו שהוקם בה. בנובמבר 1941, חודשיים לאחר סיפוח אזור העיר לחבל טרנסניסטריה הרומני, גורשו יהודי העיר לדובוסרי, תוך רצח כ-50 יהודים בדרך. בדובוסרי עצמה נרצחו כ-600 מיהודי העיר.
מסוף שנת 1941 שימשה העיר כנקודת מעבר ליהודים שגורשו לטרנסניסטריה מבוקובינה ומבסרביה, ואלו רוכזו באופן זמני בגטו שהוקם במבנה של בית ספר מקומי. בהמשך הועברו יהודים אלו למחנות ולגטאות שונים במחוזות גולטה ובלטה, שם רובם נספו. מאות בודדות של יהודים שהושארו בעיר הועסקו בה בעבודות כפייה בתנאי רעב. ב-31 במרץ 1944 שוחררה העיר בידי הצבא האדום.
Too Weird to Live, Too Rare to Die!
הוא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. האלבום יצא לאור ב-8 באוקטובר 2013 דרך חברות התקליטים Decaydance ו-Fueled by Ramen. אלבום זה הוא האלבום הראשון של הלהקה בו משתתף הגיטריסט דלון וויקס, שהצטרף לראשונה ללהקה בשנת 2009.
האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים של ארצות הברית, בילבורד 200, שם מכר כ-84,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו.
מגדל בנק אוף אמריקה
מגדל בנק אוף אמריקה (Bank Of America Tower) הוא גורד שחקים בגובה 366 מטר הממוקם בשדרה השישית, פינת רחוב 42 במידטאון מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית.
המגדל הוא הבניין הרביעי בגובהו בניו יורק, אחרי מגדל החירות, שדרת פארק 432 והאמפייר סטייט בילדינג והחמישי בגובהו בארצות הברית.
הבנייה הושלמה בשנת 2009 בעלות של כמיליארד דולר. המגדל הוא אחד המבנים היעילים והידידותיים לסביבה בעולם. בחודש יוני 2010, הוכתר כבניין הגבוה הטוב ביותר על ידי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית.
פרטים.
הצריח הארכיטקטוני של המגדל בגובה 77.9 מטר הוצב ב-15 בדצמבר 2007. הבניין בן 58 קומות ומכיל 195,096 מטרים רבועים של שטחי משרדים, שלושה דרגנועים ו-52 מעליות מתוצרת יצרנית המעליות השווייצרית שינדלר גרופ. מספר מבנים נהרסו כדי לפנות מקום למגדל, ביניהם מלון דיפלומט, מבנה בן 13 קומות והתיאטרון של הנרי מילר, שנבנה מחדש ונפתח מחדש במיקומו הקודם. מגדל בנק אוף אמריקה נחשב מודל עולמי לאדריכלות ירוקה של גורדי שחקים.
נתן יהודה ברכר
נתן יהודה ברכר (1865?, ולוצלאווק – מאי 1918, נובומירגורוד) היה שליח ציוני שהעלה את משפחתו ארצה, פעל במזרח אירופה ונרצח במהלך שירותו הציוני.
תולדות חייו.
נתן יהודה ברכר, בן אסתר, נולד באמצע שנות ה-60 של המאה ה-19 בעיר ולוצלאווק שעל גדת נהר הוויסלה. ברכר נמנה עם הגרעין המייסד של התנועה הציונית בוולוצלאווק ועסק בפעילות ציונית, לרבות מכירת שקלים לגאולת אדמות הארץ. הוא היה בעליה של חנות לממכר כלי מתכת וברזל בעיר, והתחתן עם שרה, בת הרב בן-ציון שפירא (ילידת 1867, לודז'). בני הזוג הקימו את ביתם המשפחתי בוולוצלאווק, שם נולדו ששת ילדיהם הראשונים – ישראל (1895), חנה (1896), אברהם (1897), מאיר (1899), עזריה (1903) והדסה (1906). בניהם ובנותיהם חונכו ברוח מורשת הבית היהודי המודרני – הדלקת נֵרות וקידוש בקבלת השבת, חגיגת מועדי ישראל והנחלת השפה העברית על בוריָה. ביתם היה פתוח לרוחות תנועת ההשׂכלה הלאומית ותרבות הנאוֹרוּת החופשית.
נתן ברכר היה מהפעילים המרכזיים בתנועת 'חיבת ציון' בוולוצלאווק וסביבתה, ולימים השתתף בפעילות הקונגרסים הציוניים הראשונים בהנהגת בנימין זאב הרצל. בשלב מסוים הועתקה פעילוּתו מהעשייה במסגרת העירונית לדרג הלאומי בחוגו של מנחם אוסישקין. בתחילת העלייה השנייה החליטו שרה ונתן ברכר להגשים את חזונם הציוני ולעלות ארצה. הבן הבכור, ישראל בן ה-11, נשלח ארצה כ'חיל חלוץ' משפחתי, כמקובל בשנים ההן, והחל ללמוד בשנת 1906 במחזור השני בגימנסיה 'הרצליה'. ככל 'ילדי החוץ' שהגיעו ללא הוריהם התגורר בפנימייה ליָד הגימנסיה.
בשנת 1908 עלתה משפחת ברכר ארצה והתגוררה בשכונת נווה-שלום, שקדמה לתל אביב. ברכר חזר לפרנס את משפחתו בעבודה ציונית באוקראינה. עם התחלת בניית שכונת אחוזת-בית עברה שרה עם ילדיה בשנת 1910 לחדר בבית משפחת זליבנסקי, ברחוב הרצל סמוך לגימנסיה העברית 'הרצליה'. בט"ו באלול תרס"ט (1 בספטמבר 1909) נולדו לשרה ונתן ברכר תאומים – זרובבל ואליפלט ברכר. כשנה וחצי לאחר לידת התאומים נפטרה האם שרה ברכר בכ"ד בשבט תרע"א (22 בפברואר 1911) משחפת, ונטמנה בבית הקברות טרומפלדור (ברחוב טרומפלדור בתל אביב). נתן ברכר האב שב ארצה ממקום עבודתו באודסה כדי לסדר את ילדיו היתומים מאֵם. שני התינוקות הקטנים נמסרו למשפחות אומנוֹת, אולם לאחר תקופת זמן קצרה נפטרו ונטמנו בבית העלמין 'טרומפלדור'.
ברכר נאלץ לשוב לשליחותו באודסה, בתקופת כהונתו של אוסישקין בנשיאות הוועד ליישוב ארץ ישראל. הוא עבד שם בהוצאה לאור 'מוריה' שהקים חיים נחמן ביאליק, ובשליחותו יצא להפצת רעיון התחייה הלאומי והספרות הציונית בקהילות ישראל ברחבי פולין, אוקראינה ורוסיה. הוא היה נואם ('מגיד') ציוני שהתמסר להטפת הרעיון הציוני, והצליח במשימתו בכישרון ובדבֵקות. ברכר השתתף בוועידת 'חובבי ציון' (האסֵפה הכללית השמינית של 'חברת התמיכה לבני-ישראל עובדי-אדמה ובעלי-מלאכה בסוריה ובארץ ישראל') באודסה בשנת תרע"ב (1912), במחיצת אוסישקין, ביאליק, הרב יהודה לייבּ פישמן-מימון, מנחם שינקין ועוד.
לאחר מות שרה אשתו תִכנן ברכר להתיישב במרחביה בעמק יזרעאל, אולם מלחמת העולם הראשונה קטעה את תוכניתו. בפרוץ המלחמה גורשו בניו מארץ ישראל למצרים, ומשם לאודסה. רק הבת חנה ברכר נשארה בחוות העלמות של חנה מייזל בכִנרת. כשגרמניה כבשה את פולין העתיק ברכר את פעילותו לפלך חרסון ולפלך פודוליה ופעל גם בפלך קייב. במהלך שליחותו להפצת התרבות העברית והציונית נרצח נתן יהודה ברכר בחודש מאי 1918 על ידי אחת הכנופיות של הגנרל האוקראיני פֶטְלוּרָה, שתקפה את הקהילות היהודיות שמסביב לטאלנה.