בגנומיקה, איי CpG (באנגלית: CpG islands) אלו אזורים גנומיים בעלי שכיחות גבוהה של אתרי CpG. ה"p" ב-CpG מייצג את הקשר הפוספודיאסטרי שבין ציטוזין (C) לגואנין (G), הנוצר בעת פילמור חומצת הגרעין. ה-C וה-G מצויים זה לצד זה ברצף ה-DNA או ה-RNA עקב קישורם הכימי בקשר הפוספודיאסטרי שהוא קשר קוולנטי, להבדיל מקשרי המימן הנוצרים בעת זיווג בסיסים בין ציטוזין וגואנין המצויים זה מול זה בחומצת גרעין בעלת מבנה דו-גדילי, כדוגמת DNA המצוי בתאים.
אין הגדרה אובייקטיבית לאיי CpG וההגדרה הפורמלית הרווחת של אי CpG היא - אזור בעל לפחות 200 זוגות בסיסים, בעל שכיחות C ו-G הגבוהה מ-50% ובעל יחס observed-to-expected של CpG (המחושב על ידי הנוסחה -
((Num of CpG/(Num of C × Num of G)) × Total number of nucleotides in the sequence)) הגבוה מ-60%.
איי CpG ביונקים.
בגנומים של יונקים, איי CpG הם לרוב באורך של 300-3,000 זוגות בסיסים, ונמצאים בתוך או בסמיכות ל-40% מהפרומוטורים של הגנים. אצל בני אדם - כ-70% מהפרומוטורים מכילים ריכוז CpG גבוה ועקב כך איי CpG הם דרך נוחה לזיהוי מיקומם של גנים.
מחקר שנערך ב-2002, המבוסס על סקירה נרחבת של רצף הכרומוזומים ההומניים 21 ו-22 מצא כי בניגוד לאזורים גנומיים העשירים ב-GC כגון חזרות מסוג Alu, איי CpG "אמיתיים", המקושרים לאזורי ה5' של גנים, הם אזורים באורך של יותר מ-500 זוגות בסיסים, בעלי לפחות 55% של GC ובעלי יחס observed-to-expected של CpG הגבוה מ-65%.
מאפיינים.
איי CpG מאופיינים בשכיחות CpG של לפחות 60% מהשכיחות המצופה, שהיא בערך 4-5% (בגנום האנושי כ-42% מהנוקליאוטידים הם G או C ולכן ההסתברות לקבל אתר CpG צריכה להיות 0.21*0.21=4.41%), כלומר שכיחות של לפחות 2.6% (0.6*0.0441=0.02646), בעוד שבשאר הגנום שכיחות ה-CpG נמוכה יותר - פחות מ-1%. בניגוד לאתרי CpG באזורים המקודדים בתוך גנים, ברוב המקרים אתרי CpG באיי CpG שבתוך פרומוטורים אינם ממותלים במידה והגן מתבטא. ההבחנה בתופעה זו הובילה להבנה כי מתילציה של אתרי CpG בפרומוטורים יכולה להוביל להשתקה של ביטוי הגן. בגנים שמתבטאים - רוב המתילציות מתבצעות במרחק קצר מאיי ה-CpG (באזורים הנקראים "חופי CpG") ולא באיים עצמם.
הרצף CpG הוא רצף פלינדרום ולכן לאחר ההכפלה האנזימים שיוצרים את המתילצייה מזהים את ה-C הממותל מה-CpG בגדיל המקורי וממתלים את ה-C החדש, המשלים ל-G המקורי. הסיבה לנדירות היחסית של אתרי CpG בDNA של חולייתנים היא שציטוזין בסידור כזה נוטה לעבור מתילציה וציטוזין ממותל נוטה לעבור דה-אמינציה (הסרת קבוצת אמין) ספונטנית ולהפוך כתוצאה מכך לתימין. בבני אדם אמנם קיים אנזים בשם Thymine-DNA glycosylase היודע לתקן תימינים ממוטציות T/G אך הוא אינו יעיל מספיק כדי למנוע את קצב המוטציות הגבוה יחסית בדינוקלאוטיד CpG. כתוצאה מכך הדינוקלאוטיד CpG הולך ונעלם במהלך האבולוציה וקיומם של צברי CpG הוא לא דבר מובן מאליו. איי CpG לרוב נמצאים באזורי תחילת השעתוק של גנים (במיוחד ליד housekeeping genes, בחולייתנים). קיומם של איי CpG מוסבר לרוב על ידי כוחות סלקטיביים המובילים לרמות מתילציה נמוכות באזורים גנומיים אלו. היות שמתילציות באזור זה מעלות את ההסתברות לדה-אמינציות ספונטניות של הציטוזינים, שיכולות להוביל להרס הפונקציה או הבקרה של הגן קיימת סלקציה אבולוציונית חזקה נגד אותן מתילציות.
קוז'ה אחמט יסאווי
קוז'ה אחמט יסאווי (או אחמד יסאווי; באוזבקית: Xoja Ahmad Yassaviy, בקזחית: Қожа Ахмед Яссауи'; נולד ב-1093 בסאיראם, נפטר ב-1166 בחזרט-י טורקסטן) הוא משורר ומיסטיקן סופי בן העמים הטורקיים, שהותיר חותם עז על התפתחות הצווים המיסטיים בעולם דוברי השפות הטורקיות. יסאווי הוא המשורר המוקדם ביותר שידוע כי חיבר שירה בניב טורקי. אחמט יסאווי היה חלוץ במיסטיקה פופולרית, ייסד את הטריקה (מסדר) הטורקית הראשונה, היסאוויה, שנפוצה במהרה ברחבי העולם דובר השפות הטורקיות.
רקע.
יסאווי נולד כבנו של שייח' איברהים, שהיה ידוע באזור בשל מעשי הגבורה שלו ושנודעו אגדות רבות על אודותיו. בגיל שבע, לאחר שנותר יתום לאחר מותו של אביו, גידל את יסאווי ארסלן באבא, שהיה לו לאב רוחני. עד גיל שבע, כבר רכש אחמט יסאווי רמה גבוהה של רוחניות, ותחת הדרכתו של ארסלן באבא, אחמט הצעיר הגיע לרמה גבוהה של בגרות והחל בהדרגה לקנות את שמו במחוזות שונים כדמות רוחנית.
השפעה.
בהמשך עבר אחמט יסאווי לבוכרה ולמד אצל המחנך הסופי הידוע יוסוף חמדני. יסאווי הקדיש מאמצים ניכרים להפצת האסלאם ברחבי מרכז אסיה ולימד מספר תלמידים באזור. הפואמות שלו יצרו ז'אנר חדש בספרות הטורקית של מרכז אסיה והשפיעו על משוררים דתיים רבים במאות הבאות. יסאווי הפך את העיר יאסי (טורקיסטן) למרכז לימוד עיקרי בעבור תושבי הערבות הקזחיים, ובגיל 63 פרש לחיי התבוננות (קונטמפלציה). הוא חפר לעצמו מרתף תת-קרקעי שבו בילה את שארית חייו. החוקר הטורקי חסן בסרי צ'נטיי (Hasan Basri Çantay) ציין כי "היה זה מלך סלג'וקי שהביא את רומי, המשורר הסופי הגדול, לקוניה; והיה זה בתקופת הסלג'וקים שאחמט יסאווי, סופי גדול אחר, חי והגה. השפעתם של שני מורים מופלאים אלו ממשיכה להתקיים עד היום."
מורשתו.
בין השנים 1389 ו-1405 בנה המצביא טימור לנג מאוזוליאום באתר קברו של אחמט יסאווי בטורקיסטן. דרך היסאוויה שייסד המשיכה להיות בעלת השפעה במשך כמה מאות לאחר מותו, והשייח'ים של היסאוויה החזיקו בעמדה בכירה בבתי המשפט של בוכרה עד המאה ה-19. בקרב הסופים שפועלים לפי היסאוויה ניתן להבחין באלמנטים שמאניסטיים רבים יותר מכל תורה סופית אחרת.
ניתן למצוא סופים יסאווים גם בקשמיר. הם הגיעו לקשמיר מטורקיסטן בדרך המשי בהובלתו של חזרט אמיר-י-כביר מיר סעיד עלי חמדני. רקע היסטורי על התורה היסאווית ניתן למצוא בספר "סילסלאי יסאווי", שנכתב בידי פירזדה מוחמד שאפי יסאווי, זקן בני משפחת יסאווי היושבים בקשמיר. הספר כתוב באורדו.
האוניברסיטה הקזחית-טורקית הראשונה והליקיאון (בית ספר גבוה) הראשון נקראו על שמו של אחמט יסאווי: אוניברסיטת אחמט יסאווי וחוק'ה אחמט יסאווי ליססי, בהתאמה.
הסופר והמחנך הסופי הנקשבנדי אידריס שאה מציין את אילן היוחסין של אחמט יסאווי ב"ספר הספרים".
ערן זינגר
ערן זינגר (נולד ב-8 בינואר 1977 בחיפה) הוא עיתונאי וכתב רדיו ישראלי.
ביוגרפיה.
למד ערבית באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בר-אילן. את עבודתו בקול ישראל החל בשנות ה-90, ככתב רשת ב' בחיפה. היה ממונה על סיקור אירועים מיוחדים, בהם הנסיגה מדרום לבנון בשנת 2000, אירועי הטרור באינתיפאדה השנייה וכן סיקור שוטף מהשטח במהלך מלחמת לבנון השנייה.
באמצע שנות האלפיים שידר מוזיקה ב-88FM, ובמשך כמה שנים ערך לפרקים את חדשות קול ישראל מירושלים.
משמש ככתב לענייני ערבים בכאן 11 מחטיבת כאן חדשות ומגיש התוכנית "מרחאבית" ברדיו כאן ב' ומשמש כמגיש מחליף בתוכנית "העולם היום" המשודרת בכאן 11. מסקר את העולם הערבי ואת ערביי ישראל בסיועם של קשבי קול ישראל בערבית.
סטיבן מופאט
סטיבן מופאט (באנגלית: Steven Moffat; נולד ב-18 בנובמבר 1961) הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה סקוטי.
עבודתו הראשונה בטלוויזיה הייתה סדרת הדרמה לנוער "שיגעון של עיתון". הסיטקום הראשון שכתב, "צחוק בצד", הושפע מסיום נישואיו הראשונים, ואילו הסיטקום "זיווגים" שכתב בהמשך התבסס על התפתחות מערכת היחסים שלו עם מפיקת הטלוויזיה סו ורטו. בנוסף כתב את "גיר", סיטקום המתרחש בבית ספר מקיף בהשראת חוויותיו כמורה לאנגלית.
כמעריץ של דוקטור הו, כתב מופאט מספר פרקים לסדרה המחודשת, ומילא את מקומו של ראסל טי דייוויס ככותב הראשי והמפיק בפועל כאשר החלה הפקת העונה החמישית ב-2009. הוא אחד מיוצרי שרלוק, עיבוד לסיפורי הבלש שרלוק הולמס.
רבות מהתוכניות עליהן עבד זכרו בפרסים, לרבות פרס באפט"א ופרס הוגו עבור כמה מהפרקים אשר כתב לדוקטור הו. ב-2012 זכה ב"פרס באפט"א מיוחד".
ראשית חייו.
מופאט נולד בפרייסלי, סקוטלנד, ולמד בבית הספר התיכון קמפיל. הוא למד באוניברסיטת גלאזגו, שם היה מעורב בתחנת הטלוויזיה של הסטודנטים. לאחר שקיבל תואר שני באנגלית, הוא עבד כמורה במשך שלוש שנים וחצי. בתחילת שנות השמונים כתב מחזה בשם "אזור מלחמה" ומחזמר בשם "איש הסכינים".
אביו, ביל מופאט, היה מורה ראשי בבית ספר יסודי; כשבבית הספר צולמה סדרה בסוף שנות השמונים, הוא ציין בפני המפיקים כי יש לו רעיון לסדרת טלוויזיה אודות עיתון בית ספר. המפיקים ביקשו ממנו תסריט לדוגמה, וביל מופאט הסכים בתנאי שבנו יכתוב אותו. המפיקה סנדרה הסטי אמרה כי "זהו התסריט הראשון הטוב ביותר" שקראה אי פעם.
כתוצאה מכך נוצרה סדרת הנוער "שיגעון של עיתון", אשר הוקרנה במשך חמש עונות, בין השנים 1989 עד 1993; מופאט כתב את כל ארבעים ושלושה הפרקים. הסדרה זכתה בפרס באפט"א על עונתה השנייה.
במהלך הפקת העונה השנייה של "שיגעון של עיתון", מופאט חווה משבר בעקבות גירושיו מאשתו הראשונה.
דוקטור הו.
מופאט, מעריץ סיפורי דוקטור הו מילדותו, תרם לראשונה באופן מקצועי לדוקטור הו בסיפור הפרוזה "תקלות המשכיות", אשר פורסם בשנת 1996 במסגרת אוסף סיפורים קצרים אודות הדמות. בשנת 1999 כתב את הפארודיה "דוקטור הו וקללת המוות הקטלני", אשר שודרה במסגרת יום הצדקה הטלוויזיוני של קומיק רליף. המפיקה השותפה של אותו אירוע הייתה אשתו הטרייה של מופאט, סו ורטו.