בעקבות קריאה בספרי סיפורים על רבי נחמן מברסלב והבעל שם טוב שהיו שייכים לדודים שלו, החל להתקרב ליהדות. הוא עבר להתגורר בסמוך לשכונת גולדרס גרין בלונדון על מנת להתקרב ליהודים.
ב-1987 הגיע לישראל לשלושה חודשים. התגורר ביישוב בצפון והתנדב בחקלאות אורגנית של היישוב. לאחר מכן עזב את היישוב והסתובב בצפת וירושלים עד שהגיע לעבודה בשיפוץ בורות לוץ. הבחורים שאיתם עבד עבדו ביום וניגנו בלילה והיו בתהליך של חזרה בתשובה - ובעקבות כך התחזק גם דניאל. כאשר עברו שלושת החודשים חזר לאנגליה, אך הרגיש שם חוסר רוחני עז וכעבור חודשיים, בערב פסח, חזר לישראל והתגורר בתל אביב, בדירת שותפים עם חברים שעבדו איתו בבורות לוץ. לאחר כשנה התחתן, ועבר לגור במצפה רמון שם לימד מוזיקה בבית ספר לאמנויות. לאחר ארבע שנים עברו הזוג להתגורר במבשרת ציון.
חזרה בתשובה והתקרבות לחסידות ברסלב.
באותה תקופה אשתו החלה בקריאת ספר ליקוטי מוהר"ן וכך התקרב גם דניאל לחסידות ברסלב. ב-1995 החל יחד עם אשתו סיגל תהליך של חזרה בתשובה ורבם היה הרב דניאל סטבסקי. ב-2001 הפך לחסיד ברסלב, ועבר להתגורר בקריית יערים הוא אב לשניים, וסב לשישה נכדים.
התפרסם כנגן כליזמר בסגנונות מוזיקה חסידית, מוזיקה אירית ומוזיקה צוענית.
ניגן במשך שלוש שנים עם הזמר חיים דוד סרצ'יק. ניגן עם הגיטריסט מנחם הרמן, ועם להקת החתונות 'לכתחילה'.
במהלך השנים הופיע דניאל בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה ברחבי העולם, בין השאר בארצות הברית, קנדה, ברזיל, בריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד, גרמניה, אוסטריה, הונגריה, איטליה, ספרד, קונגו, הונג קונג רוסיה ודרום אפריקה.
ב-2011 גילם את ר' אלימלך הגבאי במחזמר "שירים ונפלאות", שכתב דודי איינהורן וביים ישי לפידות.
בחנוכה ה'תשע"ג (דצמבר 2012) גילם רב מקובל בשם שמעיה האבטליוני במחזמר "שירים ונפלאות בבית הספר".
ב-2009 הוציא את המופע "לב העולם אתה", נגינה בכינור המשולבת בקטעי שירה וסיפור.
אהביאל שימש כשופט אורח בגמר התחרות "הקול הבא" של רדיו קול חי.
בשנה האחרונה משתתף בקביעות בשיעוריו של "הינוקא" הרב שלמה יהודה ואחר השיעור מצטרף בכינורו לפסנתר שהינוקא מנגן עליו.
אהביאל מיוצג על ידי FDD פרודקשיין.
וולת'ם
וולת'ם (באנגלית: Waltham) היא עיר במחוז מידלסקס במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. העיר הייתה מרכז היסטורי לתנועת העבודה ותרמה משמעותית למהפכה התעשייתית האמריקאית. העיר היוותה אבטיפוס לתכנון הערים התעשייתי בארצות הברית במאה ה-19 על פי שמוכר כיום כשיטת וולת'ם-לואל לעבודה ולייצור. כיום מהווה העיר מרכז למחקר ולהשכלה גבוהה והיא כוללת בתחומה את אוניברסיטת ברנדייס ואוניברסיטת בנטלי. על פי מרשם התושבים האמריקאי של שנת 2010 מונה אוכלוסיית העיר 60,636 תושבים.
וולת'ם מכונה גם עיר השעון (באנגלית Watch City) ומזוהה עם תעשיית השעונים האמריקאית. יצרנית השעונים הראשונה בוולת'ם פתחה את שעריה בשנת 1854 והייתה הראשונה שייצרה שעונים בפס ייצור. בשנת 1876 זכתה חברת השעונים וולת'ם בתערוכה העולמית בפילדלפיה במדליית זהב על ביצועיה. החברה ייצרה יותר מ-35 מיליון שעונים לפני שסגרה את שעריה בשנת 1957.
היסטוריה.
וולת'ם יושבה לראשונה בשנת 1634 כחלק מווטרטאון ונוסדה באופן רשמי כעיירה רק בשנת 1738.
בתחילת המאה ה-19, איש העסקים פרנסיס קאבוט לואל הקים עם מספר אנשי עסקים את חברת התעשייה של בוסטון, שהייתה לחברת הטקסטיל הממוסדת הראשונה בארצות הברית.
העיר כוללת מספר אחוזות של מנהיגים ובעלי הון. בין האחוזות ניתן למצוא את בית גור משנת 1806 של מושל מסצוסטס, כריסטופר גור; את אחוזת רוברט טריט פיין שתוכננה על ידי האדריכלים הנרי הובסון ריצ'רדסון ופרדריק לו אולמסטד עבור הנדבן רוברט טריט פיין; ואחוזת ליימן שניבנתה ב־1783 עבור הסוחר תיאודור ליימן מבוסטון.
בשנת 1857 יוצר בעיר השעון הראשון בפס ייצור - דגם וולת'ם 1857. חברת השעונים וולת'ם הייתה החברה הראשונה ליצור סטנדטיזציה של חלקי השעון. בשלהי המאה ה-19 ובמהלך המאה העשרים הייתה וולת'ם בית ליצרנית הרכב מטס אשר ייצרה בעיר את האופנוע הראשון בארצות הברית. ב-1848 הוקם בעיר בית הספר וולטר אי. פרנאלד, בית ספר הראשון בחצי הכדור המערבי שזכה לקבל מימון ציבורי כדי ללמד בעלי מוגבלויות.
פרחיה בן משולם
הרב פרחיה בן משולם היה חכם יהודי בתימן במאה ה-14.
כתב שו"ת העוסק באמונת ישראל ובמחשבת ישראל. סך התשובות שהשתמרו הוא 40. השאלות נשאלו על ידי הרב יעקב הכהן ב"ר יפת. הרב יוסף קאפח ההדיר את החיבור בשנת התשמ"ה, תרגמו והעיר הערות. לדברי הרב קאפח, הרב פרחיה עסק בנושאי מחשבה ופילוסופיה, ובלט בבקיאותו בדברי הרמב"ם ובהעמקה בהם.
פירושיו למקראות אינם ידועים לנו, וכפי הנראה היו ידועים רק בתימן.
בילי
בילי הוא שם חיבה לשם ויליאם.
דארק (אי)
דארק (אנגלית: Dark Island; "האי האפל") הוא אי באזור אלף האיים התחתון (המזרחי), ליד מפרץ צ'יפאווה (Chippewa Bay). אי זה הוא חלק מהעיר המונד (Hammond), במחוז לורנס סנט, בניו יורק.
מקור שם האי הוא בטירה שנקראה באותו זמן "הטירה האפלה" ("Dark Castle"). מאז שונה שמה ל"טירת זינגר" ("Singer Castle").
האי עצמו נמצא כמה מטרים בודדים מדרום לגבול קנדה-ארצות הברית, ומשתרע לאורך נהר.
צידו הדרומי של האי מרוחק כמאה מטרים בלבד מערוץ הובלה של ספינות, ועל כן ספינות משא עוברות לעיתים קרובות בסמוך אליו. ערוץ הנחל עמוק מצדו האחד ורדוד מצדו השני ולכן מתאים לדיג.
היסטוריית האי.
רוב העבודה האדריכלית באי מיוחסת לאדריכל האמריקאי הידוע ארנסט פלאג (Ernest Flagg). לקוחו, בבנייה באי, היה פרדריק גילברט בורן, נשיא חברת זינגר, יצרנית מכונות התפירה. בתו, מרג'ורי בורן תייר, הרחיבה את הבנייה בשנת 1928.
טירת האי הייתה האחרונה מבין רצף טירות שנבנו באלף האיים תוך זמן קצר בין השנים 1888–1905. האדריכל תכנן את הטירה בשנת 1903, כדוגמת הטירה בוודסטוק (אנגליה) שתוארה ברומן של סר וולטר סקוט.
בשנת 1919, עם מותו של פרדריק בורן, ירשה בתו את הבעלות על הנכס. במותה, נרכשו האי והמבנים שעליו על ידי מסדר "האחים הנוצרים" הקתולי. לאחר שימוש מועט באי, מכרו "האחים הנוצרים", בשנת 1965 את האי בסכום של כ-30,000 דולר לארגון צדקה בעל אופי דתי נוצרי: "האיגוד האוונגליסטי הרולד מרטין".
פטור ממס, שהיה קודם רכישת האי, היה במחלוקת, לאחר אכלוסו על ידי הבעלים החדשים. בעלי האיים ששכנו באזור טענו כי ד"ר הרולד מרטין, מנהל ארגון הצדקה, עשה באי הפטור ממס שימוש פרטי כארמון קיץ. מרטין ניצח בבית המשפט, לאחר שטען כי הוא ואשתו, אלואיז, הציעו שירותי דת באי בכל יום ראשון בבוקר. שמועות רבות על תפקודו האמיתי של האי עקב שמו החדש, הבלאי ההדרגתי של המבנים וסיפורים על מבוך מורכב של מעברים סודיים אפלוליים כולל צינוק, הגדילו את המיסטיקה הרומנטית של האי.
בשנות ה-80, ותחילת שנות ה-90 של המאה העשרים, האי היה רשום למכירה. פרסומות הופיעו במגזיני נדל"ן, בדבר אי פרטי ומיוחד, אך הנכס לא נמכר עד לשנת 2001, על ידי האיגוד "דארק איילנד טורס", מיזם של איש העסקים הגרמני פרהאד ולדי ושני שותפים עסקיים אמריקאים.
האיגוד התחייב לקמפיין נרחב למען שיקום האי, והכשרתו לפתיחת סיורי מבקרים. הסיורים החלו בשנת 2003. למרות הפסדים לאורך השנים, רוב ריהוט הבית של הטירה נשמר כמקור, בניגוד לאיים סמוכים בהם הריהוט היה בשימוש, ואף נהרס.
בשנת 2008, האי נרשם למכירה בתיווך הנדל"ן הבינלאומי "Sothebys" בעבור $24,500,000.
בתרבות.
הטירה הופיעה בסרט "The Skulls", בפרק בסדרת הטלוויזיה "The Great Escape" והוקלט בתוכה חלק מהאלבום "Lost Channels" של להקת הפולק רוק Great Lake Swimmers.
שלמה פורמשטכר
הרב שלמה (סלומון) פוֹרמשטֶכֶר (בגרמנית: Salomon Formstecher; 26 ביולי 1808 – 24 באפריל 1889) היה פילוסוף ותאולוג יהודי גרמני, מחשובי ההוגים היהודיים במאה ה-19 וממייסדי היהדות הרפורמית.
ביוגרפיה.
פורמשטכר היה ילדם השישי של אברהם משה ושנכן (שיינע) לבית כאהן. הוא נולד באופנבך שעל נהר המיין, שהייתה אז בירת נסיכות איזֶנבורג, מדינת חסות זעירה קצרת ימים של צרפת של נפוליאון וחברת הקונפדרציה של הריין (בדרום-מזרח הסן של ימינו). אביו היה דפס עץ, ומכאן שם המשפחה. שלמה קיבל חינוך מסורתי מאביו ומהרב המקומי אנשיל מץ, ובמקביל למד בבית ספר. ב-1828 יצא ללמוד באוניברסיטת גיסן, שם השתלם בפילוסופיה, בלשנות, תאולוגיה ועוד. הוא עצמו שאף תמיד להיות איש אקדמיה ולעסוק ביהדות, אך אף אוניברסיטה גרמנית לא הייתה מוכנה להקים פקולטה בתחום זה. ב-19 באוקטובר 1831 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. ב-22 בספטמבר 1832 הציעו לו שלטונות ויסבאדן לתפוס את מקומו של הרב המקומי המנוח חיים טֶנדלאו, אך הוא סירב מאחר שתכנן לקבל משרה דומה באופנבאך. ב-1 באוקטובר מונה לדרשן בבית הכנסת בעירו, תחת הרב גוטליב מֶץ, שהעדיף שלא לשאת דרשות בגרמנית. ב-1835 הצטרף ל"חוג המלומדים היהודים" של אברהם גייגר, שעסק בחכמת ישראל, ובאותה שנה נסמך לרבנות על ידי הרב קֶהלֶר (Köhler) מדרמשטאדט. ב-25 ביולי 1836 נישא להנרייטֶה לבית הוֹמברגר (1809–1871). באפריל 1842 ירש את מץ לאחר שזה נפטר, ונותר לכהן כרבה של אופנבאך עד מותו.