מרכיב נוסף שתורם לזיהום האוויר הוא שריפת זבל פיראטית. ביישובים חקלאיים ובמועצות מקומיות עניות מטפלים בזבל הביתי, החקלאי ותעשייתי על ידי שריפתו, במקום לפנות אותו לאתרים מסודרים ולשלם בהתאמה הטלי הטמנה. האוויר הנפלט בזמן השרפה כולל עשן הצורב בעיניים, וחומרים מזיקים הגורמים למחלות ריאה וסרטן.
נזקי קרינה.
גידול השימוש בתקשורת סלולרית גרם להצבת מספר גדול של אנטנות משדרות באזורים מאוכלסים. קיים ויכוח מתמשך לגבי נזקי הקרינה מאנטנות אלה ומהמכשירים הסלולריים עצמם. קיימים גם סוגים נוספים של זיהומי קרינה - כמו כורים גרעיניים ושידורי רדיו וטלוויזיה.
פסולת מוצקה.
הטיפול בפסולת מוצקה - אריזות, שאריות מזון, והפרשות היא נושא בעייתי בעולם כולו. השיטות הנפוצות הן: הטמנה, שרפה ומיחזור. קיימת הסכמה רחבה בקרב המומחים שהפרדת פסולת במקור (אורגני - אנאורגני, ניתן למיחזור - לא ניתן למיחזור, וכדומה) היא צעד הכרחי לטיפול נאות בה.
זיהום מים ופסולת נוזלית.
זיהום מים יכול להיגרם מפסולת נוזלית כמו ביוב ביתי ופסולת תעשייתית. לעיתים מוזרמת פסולת נוזלית לנחלים או לים ומזהמת אותם. במקרים אחרים מאפשרים לה להיספג באדמה ובכך לזהם מאגרים של מי תהום. מאמצים למנוע נזקים אלו כוללים הפרדה במקור ומיחזור. מיחזור של פסולת נוזלית עשוי להביא אותה לרמה הראויה להשקיה חקלאית (מי קולחין), לרחצה ואף לשתייה.
מפגעי רעש.
רעש מעל רמה מסוימת נחשב זיהום סביבתי. רעש עלול לפגוע בחיי ובאיכות החיים של תושבי המקום. לעיתים מגדירים רמת רעש מותרת באזורים מאוכלסים, המשתנה בין שעות היום והלילה, ימי חול וחגים.
שימוש במשאבים מוגבלים.
שטחים פתוחים.
היות ששטחים פתוחים מהווים משאב למגורים, לתחבורה, לתעשייה, לחקלאות וכדומה, במקומות רבים בעולם (ובפרט בישראל) הם הולכים ומצטמצמים. בשטחים פתוחים שטרם נוצלו מתקיימים הצמחים ובעלי החיים המקומיים, ובני-אדם יכולים להתרענן בהם מהסביבה האורבנית, לנפוש ולהימצא בסביבה טבעית יחסית. ניתן לחלק את השטחים הפתוחים לשתי קטגוריות עיקריות: פארקים ושמורות טבע. פארק הוא שטח פתוח בתוך מרחב עירוני המאפשר לתושבים ליהנות מאפשרות נופש, משחק ומפגשים חברתיים בסביבה פתוחה וירוקה אך מלאכותית בעיקרה. שמורת טבע או שטח פתוח טבעי הוא שטח שהושאר במתכונתו המקורית, ללא התערבות אדם. שמורת טבע מאפשרת לאנשים לנפוש בסביבה אקולוגית טבעית וליהנות מהחי והצומח המקוריים באזור מגוריהם.
מים.
באזורים גדולים על כדור הארץ, מים מתוקים הם משאב מוגבל. ישנם סוגים שונים של מאגרי מים: אגמים, קרחונים ומאגרי מי תהום. אגמים מתחדשים במחזוריות קצרה לעומת מי תהום וקרחונים. שימוש מושכל במשאבי טבע המתחדשים בתדירות נמוכה דורש שיקול דעת ואחריות לטווח ארוך. שימוש לא אחראי במי תהום עלול לגרום להמלחה של מאגרים תת-קרקעיים ולמחסור במים למשך שנים ארוכות. לאורך ההיסטוריה, מחסור במים היה גורם שכיח למלחמות בין מדינות.
זיהום של מים נוצר על ידי פסולת של האדם, שפכי תעשייה, כימיקלים וכדומה.
הקשר בין כלכלה ושימוש במשאבים.
שימוש נבון במשאבים מהווה בעיה בה מתלבטים היום גורמים רבים בעולם. כמעט בכל המקרים, מדובר באיזון בין צרכים שונים. לדוגמה, בשימוש בשטחים פתוחים קיים קונפליקט בין הצורך לשכן אנשים במקומות עם נגישות לפרנסה לבין הרצון לדאוג לאיכות החיים של האנשים שכבר גרים במקום.
אחת הגישות להתמודדות עם דילמות מסוג זה היא שימוש בכלים כלכליים כמו תמחור. לדוגמה, כדי להחליט אם לשמור על שטח כפתוח, אפשר לנסות לשערך את הערך הכלכלי שלו. את הערך הכלכלי של שטח פתוח אפשר לשערך על ידי בדיקת ירידת ערך הדירות באזור במקרה של בנייה בשטח.
נזקי תעשיית הטקסטיל.
תעשיית הטקסטיל היא אחת התעשיות המזהמות. עד לתחילת המאה ה-21, אנשים קנו בגדים לרוב על פי הצורך, שמרו עליהם ותיקנו אותם. עם התפתחות האופנה המהירה בגדים נזרקים לאחר שנלבשו פעמים ספורות. חלק ניכר מבגדים שלא נקנו מושמדים על ידי שרפה או הטמנה. המודעות לאיכות הסביבה הביאה לתנועה של מיחזור משביח לבגדים, שינויים והתאמתם מחדש, קניה של ביגוד יד שנייה, ועוד שיטות של הפחתת הנזרק.
אברהם הלוי פרנקל
אברהם (אדולף) הלוי פרנקל (Adolf Abraham Halevi Fraenkel; 17 בפברואר 1891 – 15 באוקטובר 1965) היה מתמטיקאי גרמני-ישראלי נודע, ממניחי היסודות לתורת הקבוצות האקסיומטית.
הדיקן הראשון של הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים ורקטור האוניברסיטה; חתן פרס ישראל בתחום המדעים המדויקים (1956) וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים; ציוני, פעיל בתנועת "המזרחי", חבר הוועד הלאומי ואספת הנבחרים.
קורות חיים.
פרנקל נולד ב־17 בפברואר 1891 במינכן שבגרמניה במשפחה נאו-אורתודוקסית לאביעזרי פרנקל, יועץ מסחר ולימים ממייסדי אגודת ישראל. למד באוניברסיטאות של מינכן, מרבורג, ברלין וברסלאו (החלפת אוניברסיטאות הייתה מקובלת בקרב הסטודנטים בגרמניה באותה עת). בשנת 1914 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת מרבורג, על עבודה בהנחייתו של קורט הנסל.
במהלך כל מלחמת העולם הראשונה לחם פרנקל בשורות הצבא הגרמני.
בשנת 1919 החל ללמד באוניברסיטת מרבורג, ובשנת 1922 נתמנה לפרופסור שם. בשנת 1920 נשא לאישה את מלכה וילהלמינה בת משה מאיר מאוריס פרינס. משנת 1920 ואילך היה חבר בחבר הנאמנים של בית המדרש לרבנים בברלין. בשנת 1926 ביקר בארץ ישראל. בשנת 1928 עבר לאוניברסיטת קיל והתמנה בה לפרופסור. באותה שנה התמנה, לאחר התייעצות בכתב עם הרב קוק, גם לפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1929 עלה פרנקל ארצה לאחר שזכה לחופשה בת שנתיים מאוניברסיטת קיל. בין השנים 1932–1933 קבל חופשה מהאוניברסיטה העברית ושב לקיל. בשנת 1933, עם עליית היטלר לשלטון ופיטורי מרצים יהודיים שב ארצה והשתקע בה באופן קבוע. היה הדיקן הראשון של הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, ורקטור האוניברסיטה בשנים 1938–1940. הוא המשיך ללמד באוניברסיטה העברית עד לפרישתו לגמלאות ב־1959. לאחר מכן המשיך ללמד באוניברסיטת בר-אילן.
בתחילת דרכו עסק באלגברה וחקר את תורת החוגים. תרומתו העיקרית היא ליסודות תורת הקבוצות, ובשנת 1919 פרסם את ספרו הראשון בתחום זה, "Einleitung in die Mengenlehre" (מבוא לתורת הקבוצות). בשנים 1922–1925 הצטרף למאמץ להעניק ביסוס אקסיומטי לתורת הקבוצות, כדי למנוע את הפרדוקסים שפגעו בה. במסגרת פעילותו זו, חידד את מערכת האקסיומות של צרמלו והוסיף לה את אקסיומת ההחלפה. מערכת אקסיומות זו ידועה בשם "אקסיומות צרמלו-פרנקל" או בקיצור ZF, והיא הבסיס לתורת הקבוצות האקסיומטית. פרנקל פרסם ספרים אחדים בתורת הקבוצות, ובהם "Abstract Set Theory" (1953) ו-"Foundations of Set Theory" (1958, יחד עם יהושע בר-הלל ועזריאל לוי).
פרסם גם מאמרים העוסקים בהיסטוריה של המתמטיקה, ובהם ביוגרפיה של גאורג קנטור.
פרנקל פעל להנחלת הידע המתמטי לציבור הרחב. הוא היה מיוזמי "המרכז להשכלת העם", היה עורך מדור המתמטיקה באנציקלופדיה העברית וכתב ערכים רבים בתחום זה (למשל, הערכים "גאומטריה" ו"לוח"). כתב גם את הערך "תורת הקבוצות" באנציקלופדיה בריטניקה. בשנות החמישים יצא לאור ספרו "מבוא למתמטיקה" (בחמישה כרכים), שהוא סקירה עבור הקורא הכללי על יסודותיה והתפתחותה של המתמטיקה המודרנית, והוא הראשון מסוגו שנכתב בעברית.
פרנקל היה ציוני נלהב. היה חבר בוועד הלאומי ופעיל בתנועת "המזרחי". הוא יצא בקריאה עם ד"ר אהרן ברט והרב ישעיהו שפירא לסייע לארגון "אליצור". היה קנאי לשפה העברית, ונהג להעיר על ביטויי לשון צורמים כמו "להתקדם אחורה".
בשנת 1956 הוענק לו פרס ישראל בתחום המדעים המדויקים.
בשנת 1960 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
פרנקל היה אחיינו של המתמטיקאי אלפרד לוי ודודו של המתמטיקאי אביעזרי פרנקל. בנו, פרופ' בנימין זאב פרנקל, היה פיזיקאי באוניברסיטה העברית.
הוא נפטר בירושלים ב-15 באוקטובר 1965. נטמן בהר המנוחות.
בשנת 1967 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "Lebenskreise" ("במעגלי החיים"), ובשנת 2016 יצא תרגום לאנגלית של הספר.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
פנתר שחור
פנתר שחור הוא כינוי שניתן לפרטים שחורים של חתוליים גדולים. בניגוד לפנתר, שהוא סוג טקסונומי, המונח פנתר שחור אינו מכוון למין טקסונומי כלשהו, אך המינים בהם קיימים פרטים שחורים הם נמר באסיה ובאפריקה, ויגואר באמריקה הלטינית (שני מינים השייכים לסוג פנתר). בצפון אמריקה מתייחס המונח לפומה, אף שבניגוד לנמר וליגואר אינה שייכת לסוג פנתר. המונח מאפיין פרטים בעלי מלניזם (עודף פיגמנטציה של מלנין) הנובע מווריאציה גנטית מולדת.
פנתרים רבים המזוהים ממרחק כשחורים הם בעלי פיגמנטציה חלקית המאפשרת במבט מדוקדק לראות את חברבורותיהם.
במינים אלה, כמו בבעלי חיים אחרים, קיימת גם תופעה הפוכה של פרטים לבקנים, הנובעת מהיעדר מלנין. פרט כזה מכונה "פנתר לבן".
נמרים שחורים.
נמרים שחורים נדירים מאוד באפריקה, אך נצפים באזורים שונים באסיה, בפרט באזורים מיוערים בסין, נפאל, בורמה ודרום הודו. הם נפוצים מאוד בחצי האי המלאי. מעריכים כי הסיבה להיותם נפוצים באזורים המיוערים בדרום מזרח אסיה היא ברירה טבעית הנובעת מיכולת ההסוואה המשופרת שלהם באזורי היער, המאופיינים בצמחייה סבוכה וסביבה חשוכה. זו כנראה הסיבה למיעוט פרטים כהים באפריקה, שם הנמרים חיים בסביבה דלילה יחסית בצמחייה. נמצא כי הפרטים השחורים הם אגרסיביים יותר, עד כי זואולוגים נטו בעבר לסווגם כמין נפרד.