אינדיה אדמס (; 5 במרץ 1927 – 25 באפריל 2020) הייתה זמרת פלייבק אמריקאית. קולה נשמע במספר פסקולים של סרטים. השחקניות בסרט, לרבות סיד צ'ריס וג'ואן קרופורד, ביצעו ליפ סינק על מנת לסנכרן את קולה של אדמס עם תנועות השפתיים שלהן.
קריירה.
היא הקליטה את קולות השירה של סיד צ'ריס וקרופורד בסרטים "קרון הלהקה" ו-"Torch Song" מ-1953 בהתאמה.
אדמס התגורהה באנגליה בשנים 1965–1981, ובשנים 1969–1970 הייתה השחקנית מחליפה של ג'ינג'ר רוג'רס להפקת הבמה של תיאטראות וסט אנד, "Mame", בתיאטרון דרורי ליין שבלונדון.
בשנת 1991, יחד עם שתי זמרות פלייבק נוספות, ג'ו אן גריר ואנט וורן, הקליטה מספר שירים בסרט "Voices" של אלן אייכלר, בניהולו המוזיקלי של ג'ון מקדניאל. באותה השנה, לאחר שנעלמה במשך עשרים שנים מהעין הציבורית, החלה אדמס להופיע ב-Catalina Bar and Grill. עד מותה המשיכה להופיע במועדונים ובמחזות זמר.
חיים אישיים.
אדמס נישאה לג'ק סטנלי ב-1951, ונפטרה ב-25 באפריל 2020, בגיל 93.
אברהם בר בירנבאום
אברהם בר בירנבאום (לעיתים: בירנבוים; ג' בשבט ה'תרכ"ו, 19 בינואר 1866 - י"ט בחשוון ה'תרפ"ג, 10 בנובמבר 1922) היה חזן, מייסד בית ספר לחזנות ומו"ל.
ביוגרפיה.
נולד בפולטוסק למשה לייב, מחסידי קוצק וגור. בגיל צעיר הצטרף למקהלת חזנים והחל לבקר בסתר בקונצרטים. כשמשפחתו עקרה ללודז' התקרב לחוגו של הגביר המוזיקולוג חיים חייקל ינובסקי (1860–1935) ודרכו התוודע למוזיקה הכללית. הוא למד שחיטה כדי להתפרנס במשרה משולבת של שוחט וחזן שהייתה מקובלת בזמנו, ולאחר שלא הצליח להשיג משרה כזו בפולין, היגר להונגריה והתמנה כשוחט וחזן באטרש.
במקביל לעיסוקו החדש החל ללמוד מוזיקה וכן גרמנית. הוא חיבר את יצירתו המוזיקלית הראשונה ופרסם כמה מאמרים בענייני חזנות בעיתון העברי "הצפירה".
בשנת ה'תרנ"א הצליח לקבל מינוי כחזן בפרושניץ הסמוכה ללודז' ושב לפולין. הוא הקים בעיר מקהלה ואף חיבר בה שתיים מיצירותיו החשובות: "במה מדליקין" המבוססת על ניגון לימוד הגמרא ושזכתה לביצוע בקונצרטים רבים, ו"ונתנה תוקף".
כעבור זמן מה, התמנה כחזן הראשי בבית הכנסת הגדול בצ'נסטוכוב. בתקופה זו תרגם ספרי מוזיקה לעברית והחל ללמד תלמידים בהתכתבות, בעשרים וחמשה שיעורים-מכתבים שהפיץ בקרב תלמידיו ביידיש, רוסית ועברית.
הוא יסד "בית חינוך לחזנים" (בין בוגריו, החזן פנחס שרמן ששימש חזן-שני בבית הכנסת טלומצקה בוורשה ונספה בשואה, ודוד פלדמן מצ'רנוביץ ולימים בצפון תל אביב).
בשנת ה'תרנ"ו, 1896, יסד את "ירחון החזנים" שבה פרסם יצירות של חזנים נודעים כמו גם מיצירותיו ופרסום עצמי לבית הספר שלו. ארבעה גליונות יצאו לאור ברציפות ולאחר הפסקה של שנה, הופיע גיליון נוסף בחודש ניסן ה'תרנ"ז, 1897.
ב-1913 התפטר ועבר ללודז'. הוא ניסה להקים שבועון בשם "יידישער סלון" אך פרוץ מלחמת העולם הראשונה מנע את התוכנית. בירנבאום החל לעסוק במסחר והקים חנות לכלי נגינה בלודז'.
בירנבאום נפטר בפאומיות בעת ביקור בצ'נסטוכוב ונקבר בעיר בהלוויה המונית.
נועם ממו
נועם ממו (נולד ב-13 במרץ 2006) הוא אתלט ישראלי אלוף ישראל (2022) בריצת 400 מטר ובריצת 800 מטר וסגן אלוף אירופה עד גיל 18 (ירושלים 2022) בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה.
ממו נולד וגדל במגדל העמק להורים ילידי אתיופיה. הוריו נפרדו והוא מתגורר עם אמו וארבעת אחיו. הוא למד בבית הספר "יערת העמק", שם התגלה כישרונו בריצה על ידי המורה לחינוך גופני, דודו כהן. בהיותו בן 12 החל להתאמן בקבוצת מכבי אחי נצרת בהדרכתו של מרק בלכמן, שנפטר באפריל 2020. כיום מתאמן בהדרכתו של אמיר רמון בקבוצת הפועל עמק חפר הדסה נעורים.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף, תל אביב ביוני 2021 הוא סיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בשיא איש חדש של 1:53.80 דקות.
בתחרות שנערכה ב-15 בפברואר 2022 הוא קבע בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 1:52.85 דקות. בתחרות שנערכה באורדגם ב-28 במאי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש לנוער של 1:50.83 דקות.
אלוף ישראל.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון גבעת רם, ירושלים בסוף יוני אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש לנוער של 47.63 שניות, לפני ערן סיבוני מלידר ירושלים (48.28 שניות) ומוחמד אבו ענזה מאתלטי הנגב (48.61 שניות) ובריצת 800 מטר בתוצאה של 1:54.63 דקות, לפני יהונתן כרמין מאתלטי הסמטה דרום ת"א-יפו (1:54.70 דקות) וצ'וקריאנפון טיפ ממכבי חיפה כרמל (1:56.75 דקות).
סגן אלוף אירופה לנוער.
שבוע לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער שנערכה באצטדיון גבעת רם ב-7 ביולי הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 1:51:79 דקות, אחרי יקוב דודיכה מצ'כיה (1:51:35 דקות) ולפני דויד דה רוזה מאיטליה (1:51.81 דקות).
ליפוט שטרן
קאראקלפאקסטן
קאראקלפאקסטן (באוזבקית: Qoraqalpogʻiston/Қорақалпоғистон; בקאראקלפאקית: Qaraqalpaqstan; ברוסית: Каракалпакия - קאראקלפאקיה) היא רפובליקה אוטונומית באוזבקיסטן. הרפובליקה מחולקת ל-16 נפות ועיר אחת שהיא הבירה, נוקוס.
משמעות שמה בשפה הקאראקלפאקית הוא ארץ חובשי הכובעים השחורים. היא בעלת מעמד אוטונומי מיוחד, המאפשר לה להתנתק מאוזבקיסטן באמצעות משאל עם.
היסטוריה.
מסביבות שנת 500 לפנה"ס לערך עד שנת 500 לספירה, השטח שכיום מכונה קאראקלפאקסטן היה אזור חקלאי משגשג שנתמך על ידי השקיה נרחבת. הטריטוריה הייתה חשובה מבחינה אסטרטגית, ולכן רבים נאבקו על השליטה בה, כפי שמעידים יותר מ-50 מבצרי ח'ווארזם שנבנו באזור. העם הקאראקלפאקי, שהיו בעיקר רועים נוודים ודייגים, תועדו לראשונה על ידי זרים במאה ה-16. קאראקלפאקסטן נמסרה לאימפריה הרוסית מידי ח'אנות חיווה בהסכם שלום בשנת 1873.
תחת השלטון הסובייטי, היה זה אזור אוטונומי בתוך הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית עד שנת 1936, אז צורף לאוזבקיסטן כרפובליקה אוטונומית בשם הרפובליקה הסובייטית האוטונומית הסוציאליסטית הקאראקלפאקית. קאראקלפאקסטן הייתה ככל הנראה בשיא שגשוגה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, כשהורחבה ההשקיה מנהר האמו דריה, אולם כיום, ניקוזה של ימת אראל הפך את האזור לאחד מהעניים ביותר באוזבקיסטן. באזור ישנה בצורת רבת שנים, בין היתר בשל דפוסי מזג האוויר, אך בעיקר היות שנהרות אמו דריה וסיר דריה מנוצלים בחלקה המזרחי של המדינה, כך שספיקת הנהרות בקאראקלפאקסטן נפגעת. גידולים חקלאיים שנכשלו שללו מאלפי אנשים את מקור ההכנסה העיקרי שלהם ומחסור במי שתייה יצר גל של מחלות זיהומיות.
גאוגרפיה.
הרפובליקה משתרעת על פני 166,594 ומהווה את החלק הצפון-מערבי של אוזבקיסטן. היא גובלת ממזרח במחוזות בוכרה, נבוי וחורזם, בטורקמניסטן מדרום ובקזחסטן מצפון וממערב. האזור ההיסטורי ח'ווארזם ומחציתה הדרומית של ימת אראל נמצאים בשטחה של הרפובליקה. רוב שטחה של הרפובליקה מדברי והיא מוקפת במדבר קיזילקום ממזרח ומדבר קאראקום מדרום. רמה סלעית משתרעת מערבה עד לים הכספי.
פוליטיקה.
באופן רשמי לרפובליקה של קאראקלפאקסטן יש ריבונות בשטחה, והיא חולקת זכות וטו עם ממשלת אוזבקיסטן לגבי החלטות הנוגעות לה. על פי חוקת אוזבקיסטן, היחסים בין קאראקלפאקסטן לאוזבקיסטן "מוסדרים על ידי אמנות והסכמים" וכל סכסוך "מיושב בדרך של פיוס". זכותה להתנתק מאוזבקיסטן ולהכריז על עצמאות מוגבלת על ידי סמכות הווטו של בית המחוקקים של אוזבקיסטן על כל החלטה שכזו. סעיף 74, פרק 17, בחוקת אוזבקיסטן, קובע כי: "לרפובליקה של קאראקלפאקסטן תהיה הזכות להתנתק מהרפובליקה של אוזבקיסטן על בסיס משאל עם כלל ארצי שנערך על ידי תושבי קאראקלפאקסטן."
ביולי 2022 פרצו הפגנות מחאה גדולות באזור בגלל הצעה לתיקון חוקתי שיבטל את האוטונומיה של קאראקלפאקסטן. כתוצאה מהמחאה, הודיעה הממשלה שהיא מוותרת על שינוי זה.
דמוגרפיה.
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2022 מתגוררים ברפובליקה מעל 1.9 מיליון בני אדם, מהם כ-51% מתגוררים באזורים כפריים. בשנת 2007 הוערך כי כ-400,000 מתושבי הרפובליקה הם קאראקלפאקים, כ-400,000 מהם אוזבקים וכ-300,000 קזחים.
בשנת 2017 שיעור ילודה היה 2.19%: כ-39,400 ילדים נולדו בשנה זו. שיעור התמותה היה 0.47%: כ-8,400 בני אדם מתו באותה התקופה. קצב הצמיחה הטבעי היה 31,000 איש בשנה, או 1.72%.
הגיל החציוני היה 27.7 שנים בשנת 2017, מעט צעיר יותר מאשר בשאר אוזבקיסטן (בה הגיל החציוני היה 28.5 שנים). הגיל החציוני לגברים היה 27.1 שנים, ואילו לנשים 28.2 שנים.
פרט לבירה נוקוס, ישנן מספר ערים נוספות ברפובליקה, בהן חוז'לי, טחיאטוש, צ'ימבוי, קונגירוט ומוינאק.
כלכלה.
כלכלת האזור הייתה בעבר תלויה במידה רבה בדיג בימת אראל. כיום, לאחר שהימה יובשה, הוא מבוסס על גידולים של כותנה, אורז וחיטה. בקאראקלפאקסטן ישנם אף גידולי פירות רבים, כגון שזיפים, אגסים, ענבים ומשמשים, וכן סוגי מלונים רבים. תחנת כוח הידרואלקטרית גדולה מהתקופה הסובייטית, על נהר האמו דריה, חשובה לכלכלה אף היא.