סמים פסיכדלים מתחילים לקבל הזדמנות ראויה בתחום המחקר והטיפול בבני אדם.
ראוי לציין כי תעשיית התרופות אינה מגלה עניין בטיפולים פסיכדליים, מכיוון שהם דורשים פחות מנות של התרופה בהשוואה לתרופות אחרות; לעיתים מנה אחת או מנות בודדות בלבד עד להחלמה. על כן, חברות התרופות חוששות, שההוצאות שיהיו להן על פיתוח התרופות יהיו גבוהות יותר מאשר ההכנסות ממכירתן או שהרווחים לא יהיה כדאיים דיין.
בישראל.
בשנים האחרונות, ישראל לוקחת חלק במחקרים הקליניים של פסיכותרפיה המסתייעת ב- MDMA ופסילוסיבין. בשנת 2019 משרד הבריאות אישר טיפול חמלה בעשרות ישראלים הסובלים מפוסט־טראומה באמצעות הסם הפסיכדלי MDMA ובשנת 2020 אושר השימוש באסקטמין () (הלוצינוגן), כטיפול חמלה, למטופלים הסובלים מדיכאון עמיד, המאופיינים בשיעורי תחלואה נלווית גבוהים יותר, מאושפזים לעיתים קרובות יותר, משך האשפוז ארוך יותר ושיעורי האובדנות אצלם גבוהים יותר.
חוקיות וסכנות.
מדיניות הסמים הבינלאומית מתפתחת בהתאם לראיות מבטיחות של מחקר נרחב שמתבצע במגמה להכשיר את הקרקע לאישור ה-FDA וללגליזציה של הטיפולים הפסיכדליים. ואכן הטיפול בקטמין אושר במספר מדינות. סביר מאוד ש-MDMA יהיה מאושר על ידי ה-FDA כטיפול לגיטימי עבור PTSD עד סוף 2023, ובהמשך לכך, גם פסילוסיבין יאושר לטיפול בדיכאון עמיד וחרדה.
בינתיים, פסיכותרפיה בסיוע פסיכדלי מתבצעת במחתרת, ללא רגולציה ראויה ולעיתים על ידי מטפלים לא מוסמכים המכנים עצמם מדריכים או מתרגלים (לא תרפיסטים מוסמכים). בנוסף לכך, הולכות ומתרבות עדויות על פגיעות מיניות במהלך הטיפולים וניצול לרעה של המצב בו המטופלים נתונים לשכנוע בקלות תחת השפעת התרופות. קולות אלה מושתקים מחשש שהתנועה הפסיכדלית תפגע, המלחמה בסמים אלה תועצם ועשרות שנים של מחקר ירדו לטמיון. על רקע עדויות מטרידות אלה מתפתחת גם עמדה השוללת מהיסוד את השיטה הטיפולית בכללותה. על כן, מטפלים רבים מעוניינים למזער את ההשלכות השליליות של הניצול לרעה של טיפולים אלה ולהציע טיפול להפחתת נזקים ושילוב טיפול פסיכדלי (Harm Reduction and Integration Therapy -HRIT)
אשרף פהלווי
הנסיכה אשרף פהלווי (בפרסית: اشرف‌ پهلوی, 26 באוקטובר 1919 - 7 בינואר 2016) הייתה אחותו התאומה של מוחמד רזא פהלווי, השאה האחרון של איראן. הייתה לבתו המועדפת על אביה, רזא ח'אן, שטען שחבל שמוחמד רזא שאה פהלווי יצא הזכר ולא היא.
פעולותיה בימי שלטונו של אחיה.
בשנת 1967, פעלה אשרף כנציגה האיראנית בועדת האו"ם לזכויות אדם ובמועצה הכלכלית והחברתית. אשרף הייתה תומכת נלהבת בזכויות הנשים באיראן ובעולם. בשנת 1934, הנסיכה אשרף ואחותה הנסיכה שמס, היו לשתי הנשים האיראנית הראשונות שהסירו את הרעלה, שהנשים באיראן נהגו לעטות. אשרף הייתה גם פעילה נלהבת בתוכניתו של אחיה לקידום האוריינות וחיסול האנאלפביתיות, וכיהנה כחברה בוועדה הבינלאומית המייעצת לקידום אוריינות. בזמן ששהתה בבית הקיץ שלה בריביירה הצרפתית בקיץ 1976, אשרף יצאה ללא פגע מניסיון התנקשות מסתורי בחייה, כשארבעה עשר כדורים נורו לצידי מכוניתה.
ההפיכה באיראן ב-1953.
ישנם הטוענים כי לאשרף היה תפקיד מכריע בהפיכה באיראן ב-1953, וכי היא הייתה זו ששכנעה את אחיה, מוחמד רזא שאה פהלווי, לקבל את הצעתם של ה-CIA וה-MI6 ולהוציא לפועל את תוכניתם. עם זאת ישנם אחרים המערערים על תפיסה זו וטוענים כי לא אשרף ולא השאה היו מודעים למבצע או מטרותיו.
פרשיית הסמים.
ישנם רבים הטוענים כי אשרף עסקה בייבוא סמים לאיראן באין מפריע בתקופת שלטונו של אחיה, ושמשם הרוויחה את הונה העצום.
לאחר המהפכה האסלאמית.
לאחר מהפכת 1979, אשרף ביקשה מדייוויד רוקפלר לסייע לאחיה, מוחמד רזא שאה פהלווי, למצוא מקלט. היא עזבה את איראן לאחר המהפכה ב-1979 ומאז חיה בין בתיה בפריז, ניו יורק ומונטה קרלו. היא נפטרה ב-7 בינואר 2016 בגיל 96.
תאג' אלמלוכ
המלכה תאג' אלמלוכ (בפרסית: تاج‌ الملوک; 17 במרץ 1896 – 10 במרץ 1982) הייתה המלכה הראשונה של איראן מבית שושלת פהלווי, אשתו של רזא ח'אן מייסד שושלת פהלווי, ואמו של מוחמד רזא פהלווי. היא השתייכה למשפחת גנרלים ולוחמים מאזור הקווקז. מלכה לצד בעלה בין השנים 15 בדצמבר 1925 - 16 בספטמבר 1941, עד שהופל והוגלה. תאג' הייתה למלכה הראשונה באיראן שמילאה תפקיד ציבורי וכן הביעה את עמדתה הרשמית בציבור. היא מילאה תפקיד משמעותי בתקופת שלטונו של בעלה וגם של בנה מאוחר יותר. לתאג' היו ארבעה ילדים: שמס פהלווי, מוחמד רזא פהלווי, אשרף פהלווי ועלי רזא פהלווי. היא מתה בשנת 1982 לאחר מאבק ממושך בלוקמיה.
הסרת הרעלה.
בחורף 1934, לדרישת רזא ח'אן, הופיעו תאג' אלמלוכ ושתי בנותיה, שמס פהלווי ואשרף פהלווי, בטקס רשמי במכללת המורים בטהראן, לבושות בבגדים מערביים וללא רעלה. זו הייתה הפעם הראשונה בה מלכה איראנית הציגה את עצמה בפומבי. לאחר מכן פרסם רזא ח'אן את התמונות שהופיעו בעיתונים וחייב גברים אחרים להסיר את רעלות נשותיהם ובנותיהם, וכך מיגר את תופעת כיסוי הראש של הנשים.
ההדחה.
בשנת 1941 הודח בעלה רזא ח'אן מתפקידו בעקבות הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן והוגלה מאיראן.
תל אל-דבע
תוכי ים צהוב-מקור
תוכי ים צהוב-מקור (שם מדעי: "Fratercula corniculata") הוא מין בגודל בינוני של עוף ממשפחת האלקיים, בסוג תוכי ים. מראהו דומה לזו של תוכי הים האטלנטי, אך בשונה ממנו, מעל לעינו של תוכי הים צהוב-המקור יש "קרן" שחורה, ובעונת הרבייה מקורו צהוב וקצהו אדום. זהו עוף ימי, ותזונתו מורכבת בעיקר מדגים קטנים, שאותם הוא משיג על ידי צלילה או שחייה; בנוסף לכך, תוכי הים ניזונים גם מדיונונים, תולעים ימיות וסרטנים.
עורפו וגבו של תוכי הים צהוב-המקור שחורים, רגליו כתומות, פניו ובטנו לבנים. מעל לעיניו יש "קרניים" שחורות. אורכו כ-38 ס"מ; משקלו של הזכר הוא כ-531 עד 754 גרם, והנקבה קטנה יותר - משקלה כ-499 עד 691 גרם.
בקיץ, תוכי הים מקננים בלהקות באיים סלעיים שסמוכים לחופיהן של סיביר, אלסקה וקולומביה הבריטית. הקינון מתבצע בדרך כלל בחללים בין סלעים או במחילות; תוכי הים עשויים להשתמש באותה מחילה עבור קינון כמה וכמה שנים. חלל הקינון מרופד לעיתים בדשא. הנקבה מטילה ביצה אחת, שמנוקדת בכתמים בהירים. הזכר והנקבה משתפים פעולה בדגירה עליה, שנמשכת 38-43 ימים. הגוזלים מואכלים על ידי הזכר והנקבה בעיקר בדגים. לאחר 38-44 ימים, הגוזלים פורחים מהקן.
בחורף, תוכי הים מצויים באוקיינוס, הרחק מהיבשה. המקור הצהוב גדל לקראת עונת הרבייה, ונעשה קטן יותר אחריה.
עלי רזא פהלווי
הנסיך עלי רזא פהלווי (בפרסית: علی‌رضا پهلوی, בתעתיק מדויק: עלירצ'א פהלוי; 1 במרץ 1922 - 17 באוקטובר 1954) היה בנו של רזא ח'אן, ואחיו הצעיר של מוחמד רזא פהלווי. לאחר שהוגלה אביו בעקבות הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן, התלווה אליו למאוריציוס ומאוחר יותר ליוהנסבורג.
עלי רזא היה בוגר תואר במדע המדינה מאוניברסיטת הרווארד. הוא נספה בתאונת טיסה בשמי אלבורז.
רות בייט-מרום
רות בַּייט-מרום (נולדה ב-22 בדצמבר 1946 בירושלים) היא פרופסור חבר לפסיכולוגיה (בגמלאות) במחלקה לחינוך ולפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה. היא חוקרת חשיבה אינטואיטיבית, שיפוט וקבלת החלטות וכותבת ספרי לימוד לסטודנטים בתחומים הללו ובסטטיסטיקה ושיטות מחקר.
ביוגרפיה.
בייט-מרום היא בתם של לוֹטֶה והנס בייט, ילידי גרמניה שעלו לארץ ישראל ב-1935. אביה היה יד ימינה של הנרייטה סאלד בעבודתה בעליית הנוער, ועם פטירתה, קיבל את ניהול המפעל לידיו. הוא נהרג בקסטל באחת השיירות שהותקפו בדרך לירושלים ב-1947, כשחזר מקבלת פנים לילדים עולים בעתלית. בייט-מרום נולדה וגדלה בירושלים. את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל.
בשנת 1971 סיימה את לימודיה לתואר ראשון בסטטיסטיקה ובפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים והמשיכה שם ללימודי תואר שני ושלישי בפסיכולוגיה (בהנחיית פרופ' דניאל כהנמן ופרופ' עמוס טברסקי), שאותם סיימה ב-1978. במקביל לימדה סטטיסטיקה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, הייתה שותפה מרכזית בפיתוח תוכנית לימודים על חשיבה בתנאי אי-ודאות לתלמידי חטיבות הביניים, שימשה יועצת מתודולוגית בנושאי חיזוי בצה"ל וייעצה לתוכניות לימודים במרכז למחקר ולפיתוח תוכניות לימודים של בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1982-1980 נסעה לפוסט-דוקטורט במכון לחקר החלטות ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית.
בשנת 1982 התקבלה כחברת סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה, שבה עבדה מאז ועד פרישתה לגמלאות. במסגרת זו עסקה במחקר, כתבה ספרי לימוד וכיהנה במגוון תפקידים מנהליים החל בראשות המחלקה לחינוך ולפסיכולוגיה ועד סגנית הנשיא לעניינים אקדמיים. במשך תשע שנים הייתה בייט-מרום חברת המועצה להשכלה גבוהה והיא חברה במועצות המדעיות של המרכז הארצי לבחינות ולהערכה והרשות הארצית למדידה ולהערכה בחינוך.
בשנת 1976 הוציאה את ספרה הראשון "מבוא לסטטיסטיקה: שיטות לתיאור וניתוח נתונים והיסק ממדגם לאוכלוסייה", שהיה הספר הראשון בעברית ללימוד סטטיסטיקה לסטודנטים במדעי החברה. מאז היא ממשיכה לכתוב ספרי לימוד לסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה בתחום המתודולוגיה המחקרית (סטטיסטיקה ושיטות מחקר) ובתחומי מחקריה ועיסוקיה: פסיכולוגיה של השיפוט האינטואיטיבי ומבחנים פסיכולוגיים.
עירית עמית כהן