האי היווני נשלט בידי הפיראטים. מקהלה מספרת על קוראדו, מנהיג הפיראטים הנמצא בגלות באי. קוראדו מקונן על מצבו. לפתע קוראדו מקבל מסר עם מידע מודיעיני צבאי על הפחה הטורקי סעיד. על סמך המידע, הוא מחליט לצאת לשייט עם נאמניו. הוא מורה מיידית להתכונן ליציאה.
מדורה יושבת לבדה ממתינה לשובו של קוראדו. היא נוטלת את הנבל, ושרה אריה יפה אך בעלת תוכן מאיים. היא חשה כי האירועים עלולים להתהפך לרעה. קוראדו חוזר אל הבית, השניים שרים דואט על אהבתם ועל חוסר הביטחון שצופן העתיד. מדורה מתחננת בפני קוראדו לבל יעזוב, אך הוא עוזב כדי להתעמת עם הפחה.
מערכה שנייה.
השפחות בהרמונו של הפחה מטפלות בשפחה המועדפת עליו - גולנארה, אך זו אינה מרוצה מתשומת הלב המועדפת שהיא מקבלת מהפחה. גולנארה מתלוננת על החיים בהרמון וחולמת על חיים חופשיים ועל אהבה אמיתית. סריס מופיע ומוסר לגולנארה הזמנה להשתתף בנשף שעורך הפחה לכבוד ניצחונו המקווה על שודדי הים בקרב הימי העתיד להתרחש. גולנארה מביעה שוב את תקוותה כי משהו יותר משמעותי מצפה לה בחיים, שאר הנשים מעודדות אותה באמרם כי היא התקווה עבור כולן.
הפחה סעיד ואנשיו מקווים ומתפללים לאללה שיגן עליהם ויעזרם במלחמתם בשודדי הים. אחד העבדים ניגש לפחה ומספר לו כי בחוץ ממתין דרוויש, שכנראה נמלט משודדי הים. סעיד מורה להכניסו, ופונה אליו בדברים. בעודו מדבר עם הדרוויש, עולות להבות מכיוון הים - זוהי ספינת הקרב של הפחה העולה באש. הדרוויש מסיר את תחפושתו ומתגלה כלא אחר מאשר קוראדו. שודדי הים מתנפלים על הנשף ובמקום מתפתח קרב. בתחילה נראה כי ידם של קוראדו ושודדיו על העליונה, אך כאשר אלה מבחינים בהרמון העולה באש, מורה קוראדו להציל את הנשים שבתוכו ובכללם גולנארה. טעות זו מותירה לאנשי הפחה להתארגן מחדש, הם שובים את קוראדו. קוראדו מובא בפני הפחה הנוזף בו על חוצפתו שהעז לעמוד כנגדו, וגוזר עליו מוות בייסורים נוראים. הפחה מתעלם מתחנוניהם של נשות ההרמון ובראשם גולנארה, לחון את קוראדו מאחר שחס על חייהם.
מערכה שלישית.
הפחה מרוצה מניצחונו אך אינו בא על סיפוקו - מאה בתולות ביקשו את אהבתו אך ליבו נוטה רק אל גולנארה. הפחה חושש כי גולנארה התאהבה בקוראדו הנועז, ושולח להביאה. כאשר גולנארה מוכנסת הוא מתעמת איתה, והיא מאשרת את חשדותיו. הוא מאיים עליה, אך היא לא נרתעת ומתנגדת לו. הפחה יוצא בזעם מן החדר.
קוראדו בתאו משלים עם מר גורלו. גולנארה ששיחדה את הסוהר נכנסת אל התא, ונשבעת לעזור לו. היא מושיטה לו סכין באמצעותה ירצח את הפחה. קוראדו מסרב להצעתה, מאחר שאין זה מכבודו כלוחם לחבל תחבולות כאלה. קוראדו חש ברגשותיה כלפיו ומספר לה כי הוא מאוהב במדורה. גולנארה יוצאת מהתא באומרה כי היא תהרוג את הפחה. באינטרלוד, מנגנת התזמורת את המוזיקה הסוערת מן הפרלוד, כשהיא מלווה את מעשה הרצח. גולנארה שבה ומודיעה כי היא לוקחת את האחריות למותו של הפחה. קוראדו וגולנארה מתכננים את ההימלטות אל האי היווני.
כשהיא על סף המוות, שוכבת מדורה לאחר שנטלה רעל ומשוכנעת כי לעולם לא תראה את קוראדו. כשספינתם של קוראדו וגולנארה מופיעה קוראדו יורד ונופל בזרועותיה של מדורה. בטריו כל אחד מהם מביע את רגשותיו. קוראדו מספר כיצד גולנארה סיכנה את חייה למענו. אך השמחה אינה נמשכת עוד, מדורה מתה. שודדי הים מנסים למנוע בעדו, אך קוראדו מזנק וקופץ מהצוק אל מותו.
טכניקות הרפיה
גולט
גולט (טורקית Gulet; מצרפתית Goélette שפירושה סקונר) הוא כלי שיט דו תרני מסורתי הנבנה בדרום מערב טורקיה. מקור הגולט מהסקונר - ספינת מפרשים בעלת מנוע המיועדת לשייט חופים. כיום (2010) נמצאות ספינות הגולט בשימוש בעיקר בטורקיה, יוון, קרואטיה ובקפריסין.
מבנה.
אורכה של הגולט נע בין 14 ל-50 מטרים (נדיר) והן משמשות לשייט בין חופים ומפרצים לקבוצות של שישה עד 24 מפליגים. ישנם שני סוגים בולטים של ספינות גולט - האחת מכונה גולט והשנייה קטצ'. אף שנהוג לכנות את שני הסוגים בשם גולט, אך למעשה יש הבדל מהותי בין השניים: בגולט המבנה המרכזי נמצא בירכתי הספינה, אין תא נוסעים מאחור, והירכתיים מעוגלות. בקטצ' המבנה המרכזי נמצא באמצע כלי השייט ותאי הנוסעים ממוקמים משני צדדיו. הירכתיים מרובעות.
גם הגולט וגם הקטצ' דומות במהותן. שתיהן נבנות מבסיס שלדי של עצי אורן המונחים בדוגמת שתי וערב. על שלד העץ מוסיפים את לוחות העץ ולאחר שהמסגרת החיצונית מוכנה בונים את תאי הנוסעים, סלון ומטבח, חדר מכונות ואזורים נוספים.
אליאס כץ
אליאס (אליהו, אלו) כץ (22 ביוני 1901 – 24 בדצמבר 1947) היה רץ פיני-יהודי ארץ-ישראלי, אלוף אולימפי (פריז 1924) בעל שתי מדליות ושיאן עולם. כץ השתייך לקבוצת אתלטים פינים שנודעו בכינויים "הפינים המעופפים", וכלל גם את פאבו נורמי ווילה ריטולה. הוא עצמו כונה לעיתים "פאבו נורמי היהודי". נרצח ביריות על ידי מתנקשים ערבים והיה ההרוג הראשון מרחובות במלחמת העצמאות.
קורות חיים.
כץ נולד בעיר טורקו שבפינלנד בשנת 1901, בנם של שלמה זלמן כץ ומלכה פייניק. כתלמיד בית ספר הוא עבד בערבים כעוזר בחנות מכולת, ושיחק עם חבריו היהודים כדורגל במדי מועדון הספורט Judiska
Idrottssalskapet. הוא נודע גם כרקדן נלהב. בצעירותו הוא לא הצליח במרוצים קצרים, ולפיכך המליץ לו מאמנו לנסות ולהשתתף במרוצים הארוכים יותר. הוא השתייך למועדון מכבי הלסינקי.
בתחרות בין ארצית שנערכה בסטוקהולם נגד צרפת בשנת 1923 קבע כץ בריצת 1500 מטר שיא אישי של 4:04.4 דקות. בתחרות נוספת שנערכה בגטבורג אותה שנה הוא ניצח בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:40.8 דקות וסיים במקום שני אחרי אדווין ווייד משוודיה בתוצאה של 8:36.4 דקות, התוצאה השנייה בטיבה בפינלנד אחרי נורמי.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה כץ במדליית זהב עם נבחרת פינלנד בריצה קבוצתית למרחק 3,000 מטר ביחד עם נורמי וריטולה לפני בריטניה וארצות הברית ובמדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:44.0 דקות, אחרי ריטולה שקבע שיא אולימפי חדש של 9:33.6 דקות ולפני שיאן העולם פול בוטם מצרפת (9:45.2 דקות). בשלב המוקדמות קבע כץ שיא אולימפי חדש של 9:43.8 דקות ועלה מהמקום הראשון.
לאחר המשחקים האולימפיים בשנת 1925 הוזמן כץ להצטרף למועדון הספורט היהודי בר כוכבא ברלין, מועדון הספורט היהודי הראשון שנפתח במרכז אירופה בשנת 1898.
בשנת 1926 קבע כץ את שיאיו האישיים, בריצת 3000 מטר - 8:35.8 דקות ובריצת 3000 מטר מכשולים - 9:34.5 דקות, תוצאה שדירגה אותו בסוף השנה במקום הראשון בעולם. ביולי אותה שנה, יחד עם חבריו לנבחרת, קבע שיא עולם חדש של 16:26.2 דקות בריצת שליחים 4x1500 מטר. חמישה ימים לאחר מכן הוא וחבריו שיפרו את שיא העולם והעמידו אותו על 16:11.4 דקות.
בשנת 1927 חזר לארץ הולדתו על מנת להתאמן עם חבריו הפינים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928), אך בשל פציעה קשה בכף רגלו נמנע ממנו להשתתף ולכן חזר לברלין. הוא עזב את ברלין עם התגברות האנטישמיות בשנת 1933.
במכביה האירופית הראשונה שנערכה באוסטרבה, צ'כיה ב-29 - 30 ביוני 1929 זכה כץ ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:20.0 דקות, לפני ולטר פרנקל מצ'כיה (4:24.0 דקות) וולטר בק מאוסטריה (4:45.0 דקות) ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 16:21.0 דקות, לפני ולטר פרנקל (16:25.0 דקות) ווייס מצ'כיה. מדליית כסף בריצת שליחים 3x1000 מטר ביחד עם בר כוכבא ברלין בתוצאה של 8:47.6 דקות, אחרי הכח וינה א' (8:32.9 דקות) ולפני הכח וינה ב'.
במכביה האירופית השנייה שנערכה באנטוורפן בלגיה ב-4 - 6 ביולי 1930 זכה כץ במדליית זהב בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:18.0 דקות, לפני ולטר פרנקל (9:39.0 דקות) וכהן מגרמניה (9:51.0 דקות).
בשנת 1933 עלה לארץ-ישראל דרך טורקו, שם נפרד מבני משפחתו והתחתן בנישואים פיקטיביים כדי לקבל סרטיפיקט לעלות ארצה. משם הגיע להלסינקי והפליג ארצה. בארץ עבד כפועל פשוט לאחר שארגוני הספורט לא יכלו לשלם לו בעבור העסקתו כמאמן. יחד עם חבריו ואחיו אליעזר התגורר בתל אביב, ברחוב החשמל, בדירה שנודעה כ"דירת העולים מפינלנד". הוא עבד בשיפוץ אצטדיון "המכביה" בתל אביב, וניהל את העבודה בבניית מסלול הריצה. הוא אף מונה לשומר האצטדיון, אבל "מכבי" לא עמדה בהתחייבויות הכספיות וכך נעשה לבנאי.
בנובמבר 1936 התחתן עם דורה קמטסן, גרושה צעירה ילידת הלסינקי. בפברואר 1944 נולדה בתם, אילנה, בירושלים, ומאוחר יותר עברו לגור ברחובות.
בהמשך, עבד בתור מאמן ספורט באגודת מכבי. הוא נבחר לאמן את קבוצת הריצה לאולימפיאדת לונדון (1948).
בדצמבר 1947, בעת שעבד כמקרין קולנוע בבסיס צבא בריטי, במע'אזי שבמרכז רצועת עזה, נרצח בירי על ידי מתנקשים ערבים. הוא נקבר בבית הקברות הישן, "תר"ן" ברחובות.
כץ היה ההרוג הראשון מרחובות במלחמת העצמאות.
לייב (אלבום)
Live הוא אלבום הופעה של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי.
באלבום שירים משלושת אלבומי האולפן הראשונים של אמדורסקי, וכן השיר "האינטימי שלי" - עיבוד אלקטרוני לשיר "החדר האינטימי שלי" מהאלבום של להקת "תערובת אסקוט". הרצועה החותמת את האלבום היא עיבוד מחודש לשיר "הוא האמין לה", והיא הוקלטה באולפן במיוחד לאלבום.
ההופעה הוקלטה ב־27 ביולי 2000 במועדון התיאטרון שביפו, ובה השתתפו גם אביתר בנאי, יעל קראוס, החצוצרן אבישי כהן, מושיק קופ ורונן סבו.
שביל פאולוס הקדוש