ביולי 1597, ג'יימס השישי בילה 9 ימים בסנט אנדרוז בחקירת מטיפים באוניברסיטה ומשתתפים במשפטי המכשפות. נאמר היה שיש מספר גדול של מכשפות מכמה סוגים (מעמדות חברתיים) שהתמסרו לשטן וסומנו כמכשפות. סר רוברט ביוס שמע כי המשפטים פורסמו. באוגוסט ביוס שמע שהמכשפה מקולמה אנדרסון ואחרים ניסו להטביע את המלך בדונדי בעזרת כישוף ואחרים ניסו להרוג את הנסיך הנרי.
נראה כי המקרים הראשונים שנרשמו התרחשו בסליינס מצפון לאברדין במרץ 1597, שם ביקשו הרשויות המקומיות אישור להוציא להורג מכשפות. לאחר מכן נערך משפט מכשפות גדול באברדין נגד ג'נט וויארט ושותפיה. נטען כי וויארט השתמשה בכישוף כדי לגרום לקורבן אחד לרעוד ולהזיע, כישפה קורבנות אחרים למוות או כמעט למוות, העלתה סערות באמצעות השלכת גחלים חיות, השתמשה ב"חתולי סיוטים" כדי לגרום לחלומות רעים, וניתקה גופה שהייתה תלויה על הגרדום. היא הוצאה להורג בשריפה יחד עם "מכשפה" אחרת.
כמה ועדות מלכותיות נשלחו לחקור כישוף באזורים רבים במדינה. נראה כי ציד המכשפות היה הכי נפוץ בפייף, בפרתשיר, בגלאזגו, בסטירלינגשיר ובמיוחד באברדינשייר, וכולם בין 4 במרץ לאוקטובר.
המקרה הידוע ביותר היה המקרה של מרגרט אייקן, המכונה המכשפה הגדולה מבלוואריי. ככל הנראה היא נעצרה בפייף באפריל 1597. לאחר שהודתה באשמה תוך עינויים, היא הציעה לעזור לנציבות בזיהוי מכשפות בכל חלקי הארץ בתמורה לחייה. כתוצאה מכך, במהלך ארבעה חודשים ביקרה ועדת אייקן בכמה אזורים בסקוטלנד ואנשים רבים נעצרו, הועמדו לדין והוצאו להורג לאחר שצוינו כמכשפות על ידה. בסופו של דבר אייקן נפסלה לשמש כעדה לאחר שהכריזה על אנשים כזכאים אף על פי שאמרה קודם לכן שראתה אותה עוסקים בכישוף. ב -1 באוגוסט היא נעצרה, וב־12 באוגוסט הורו לוועדות להקפיא את המשפט עד שניתן יהיה לבדוק טוב יותר את הטענות. נראה כי פחות עונשי מוות נפסקו לאחר מכן, ובאוקטובר נראה כי ציד המכשפות הופסק.
כריסטינה סקרבק
מריה כריסטינה יאנינה סקרבק (נולדה ב-1 במאי 1908 ונרצחה ב-15 ביוני 1952) שנודעה גם בשם קריסטין גרנוויל (Christine Granville), הייתה סוכנת פולניה יהודיה בשירות הביון הבריטי במלחמת העולם השנייה כריסטינה קיבלה את אות המסדר הבריטי ו כאות הוקרה על מעשיה הנועזים במשימות מודיעין בפולין ובצרפת הכבושות על ידי הנאצים. בסיפוריהם של אנשים שהכירו אותה היא תוארה כ"אמיצה שבאמיצים" וכ"מאוד מושכת, אך מתבודדת וחיה לפי החוקים של עצמה".
סקרבק הפכה לסוכנת בריטית כמה חודשים לפני שמנהלת המבצעים המיוחדים (SOE - Special Operations Executive) הוקמה ביולי 1940. היא הייתה הסוכנת הראשונה שיצאה לפעולות שטח והסוכנת ששירתה הכי הרבה זמן בסוכנות הנשית הבריטית בעת מלחמה. התושיה וההצלחה של סקרבק היוו מודל לנשים נוספות שבחרו להתגייס ולשמש כסוכנות ריגול במדינות כבושות על ידי הנאצים. ב-1941 היא התחילה להשתמש בשם "כריסטין גרדוויל", ובשנת 1946 היא אימצה את השם באופן רשמי כשהתאזרחה בבריטניה.
המבצע הכי מפורסם של כריסטינה היה שחרורם של סוכני המחלקה למבצעים מיוחדים מהכלא על ידי כך שכריסטינה נפגשה עם מפקד הגסטפו תוך סיכון עצמי רב, שעות אחדות לפני הוצאתם להורג, בעד כופר של 2 מיליון פרנק, שהוצנחו אל סקרבק בהוראת צ'רצ'יל מלונדון.
סקרבק מתוארת בכמה מקומות כ-"סוכנת הזוהרת ביותר של בריטניה". היא נרצחה ב-1952 בלונדון כאשר מחזר אובססיבי דקר אותה למוות.
ביוגרפיה.
ילדות ונעורים.
כריסטינה סקרבק נולדה ב-1908 בוורשה , לרוזן סקרבק, שהיה קתולי, ולסטפניה (לבית גולדפדר, משפחה יהודיה עשירה). הוריה התחתנו בסוף דצמבר ב-1988. סקרבק הייתה קרובה של האצולה ההונגרית, לראש שירות בתי הסוהר ועוד).
כריסטינה, בתם השנייה של הזוג (אחר אנדרו) דמתה לאביה, וכמוהו אהבה לרכוב על סוסים. היא גם התמחתה בגלישת סקי במשך החופשות שבילתה בעיירת הסקי זאקופנה. כריסטינה הייתה מה שנקרא, "טום בוי" כבר בצעירותה, שכן אביה עודד אותה לא להיות "האישה הממוצעת" כלשונו. בשנת 1930, כשכריסטינה הייתה בת 22, אביה נפטר, וזה הוביל את המשפחה לקשיים כלכליים. סקרבק החלה לעבוד בסוכנות רכב על מנת לפרנס את אמה, אך נאלצה להתפטר כי חלתה מאדי הפליטה של הרכבים. היא קיבלה פיצויים מחברת הביטוח של סוכנות הרכב שכן צילומי רנטגן הצביעו על שחפת, ממנה נפטר אביה. היא אימצה את המלצת רופאה לבלות כמה שיותר זמן באוויר הפתוח, ובילתה יותר ויותר זמן בהיכרות עם ההרים המושלגים של דרום פולין. יכולת זו סייעה לה בהמשך דרכה, כשרק גויסה לשירות הבריטים, כאשר גלשה בשלג מהונגריה (שהייתה אז "מדינה" נייטרלית) לפולין הכבושה, בלילה, בקור של מינוס 30 מעלות.ב־21 באפריל 1930 התחתנה כריסטינה עם איש עסקים צעיר, גוסטו גטליך, בכנסיית הסמינר הרוחני בוורשה.באחד מגלישות הסקי, סקרבק איבדה שליטה וניצלה על ידי 'יז'י ג'ז'יצקי', בחור צעיר בעל מצבי רוח הפכפכים שבא ממשפחה עשירה. ג'ז'יצקי הכיר ואהב את אפריקה, וקיווה לחזור לשם ביום מן הימים. הם התאהבו, וב־2 בנובמבר 1938 נישאו קריסטינה וג'יז'יצקי ב בוורשה. זמן קצר לאחר מכן קיבל ג'יז'יצקי זימון לתפקיד דיפלומטי באתיופיה, שם שימש כקונסול הכללי של פולין עד ספטמבר 1939.
מלחמת העולם השנייה.
לונדון.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-6 באוקטובר 1939, הפליגו סקרבק וג'יז'צקי ללונדון. סקרבק הציעה את עצמה לשירותי הבריטים כנגד המלחמה בנאצים. תחילה סוכנות הביון הבריטית לא גילתה עניין בצירופה של סקרבק לשורותיו, אך לבסוף, הודות ל'וויגט' (פרדריק היה האדם שהכיר לכריסטינה את סוכנות הביון), היא התקבלה לסוכנות הבריטית.
הונגריה ופולין.
ב-21 בדצמבר 1939 הגיעה סקרבק, כסוכנת בריטית, לבודפשט שבהונגריה. (בימים אלו הונגריה עדיין לא השתתפה רשמית במלחמה, אך נטתה לכיוון גרמניה הנאצית.) סיפור הכיסוי שלה היה שהיא עיתונאית. עם פרוץ המלחמה, כריסטינה התחננה בפני אמה שתעזוב את וורשה, אך סטפניה סקרבק סירבה. היא הייתה נחושה להישאר ולהמשיך ללמד ילדים צרפתית. בינואר 1942 נלקחה סטפניה סקרבק על ידי הגרמנים, בגלל היותה יהודיה, לכלא 'פביאק' שבוורשה, שם אבדו עקבותיו.
בהונגריה, פגשה כריסטינה את (1912-1988), קצין צבא פולני שמאוחר יותר עבד בסוכנות הבריטית. כריסטינה הכירה את קוברסקי עוד בילדותה. הוא איבד את רגלו בתאונת צייד, ושימש כמקור מודיעיני שירות הבריטי, בכך שהסתנן בין חיילים פולנים. סקרבק וקוברסקי הבריחו נשק. מהונגריה לפולין את הנשק הם שמרו בדירתה של סקרבק בבודפשט. כריסטינה בילתה את שנת 1940, בנסיעות הלוך ושוב בין פולין להונגריה, במסגרת עבודתה החשאית. בינואר 1941, סקרבק וקוברסקי נעצרו על ידי הגסטפו (המשטר הנאצי), כריסטינה הפגינה סימפטומים של שחפת על ידי נשיכת לשונה, מה שגרם לגרמנים לשחררם. הגרמנים שלחו את המשטרה לעקוב אחרי הזוג מה שהוביל לבריחתם מהונגריה
מסע דרכים.
שגריר בריטניה בהונגריה, אוון אומאלי, ואשתו עזרו לכריסטינה ואנדרז'י לברוח מהונגריה. הם הנפיקו להם דרכונים מזויפים. כריסטינה הפכה ל"כריסטין גרנוויל" ואנדרז'י קוברסקי הפך ל-"אנתוני קנדי". בנוסף לשינוי שמה. כריסטינה הורידה לעצמה 7 שנים מגילה האמיתי. (בדרכון המזויף היה כתוב שהיא נולדה ב-1915) לאחר מסעות דרכים רבים, סקרבק וקוברסקי (כעת גרנוויל וקנדי) הגיעו למלון בסופיה, שבבולגריה, ששהו בו מספר רב של נאצים. לאחר שצותתו לגרמנים, הזוג מסר לבריטים את תכנונם של הנאצים לתקוף את ברית המועצות. המסר היה נכון ואכן ביוני 1941 פלשו הגרמנים לברית המועצות. סקרבק וקוברסקי ברחו מבולגריה לטורקיה. באיסטנבול, נפגשו הזוג עם סוכנים פולנים, אחד מהסוכנים היה בעלה של כריסטינה, יז'י ג'יז'יצקי, אך הוא חזר לבודפשט על מנת לשמש איש קשר בין הבריטים. לאחר מכן במאי 1941 כריסטינה הצליחה לקבל אשרות כניסה לארץ בשביל השנים (כריסטינה ויז'י) מאוד מהר. הם נכנסו לארץ ישראל, שנשלטה אז על ידי הבריטים, והמשיכו הלאה לקהיר, מצרים.
קהיר.
עם הגעתם לקהיר, נודע שהשנים חשודים בשל פעילות איסוף המודיעין של קוברסקי, ובשל המהירות בה הצליחה סקרבק להשיג לשניים אשרות כניסה. ביוני 1941 הגיע פיטר וילקינסון מהשירות הבריטי לקהיר ופיטר את סקרבק וקוברסקי באופן רשמי. אף שהשאיר להם משכורת,הם נאלצו לחיות חיי עוני. כריסטינה סיפרה לבעלה, יז'י ג'יז'קי, שהיא אוהבת את קוברסקי, וזה הוביל לגירושים. (בני הזוג התגרשו רשמית בקונסוליה הפולנית בברלין ב - 1 באוגוסט 1946). ב־22 ביוני 1941, שבוע לאחר פיטוריהם של סקרבק וקוברסקי החלה גרמניה ב"מבצע ברברוסה" - מבצע הפלישה לברית המועצות, בהתאם למודיעין שהעביר הזוג לבריטים כששהו במלון בבולגריה. במהלך השנים 1941, 1942 ו-1943, המשיכה סקרבק לבצע משימות קטנות עבור השירות החשאי הבריטי, לדוגמה אספה מודיעין בסוריה ובקהיר.
אימונים.
סקרבק התחילה את חזרתה אל היחידה למבצעים מיוחדים, היא הצטרפה אל ה, ארגון ששימש ככיסוי לנשים רבות ביחידה למבצעים מיוחדים. אף על פי שסקרבק הייתה מנוסה בחשאיות, היחידה למבצעים מיוחדים ייעדו אותה להיות סוכנת.
התכנון המקורי של היחידה למבצעים מיוחדים היה לשלוח את סקרבק להונגריה, אך המשימה בוטלה והוגדרה כ"משימה עם כמות קטנה מדי של רצח". הממשלה הפולנית התחילה לחשוד בה, אז החליטו להעביר אותה לצרפת. כהכנה למשימה בצרפת שלחו אותה לאלג'יריה, אך לקח זמן עד ששלחו אותה משם מכיוון שהיחידה למבצעים מיוחדים האמינה שהיא הייתה "יותר מדי ראוותנית בשביל להיות סוכנת חשאית טובה".
צרפת.