באפריל 2011 מונה למאמן נבחרת איראן. הוא הוביל את הנבחרת לעלייה למונדיאל 2014 ולגביע אסיה בכדורגל 2015 שם הודחה ברבע הגמר בבעיטות 11 מטר על ידי עיראק. המשיך לקדנציה נוספת כמאמן הנבחרת והוליך אותה למונדיאל שני ברציפות כשהעפיל איתה למונדיאל 2018, שם הודחה הנבחרת בשלב הבתים, וכן הוביל אותה לאליפות אסיה 2019, שם הודחה בחצי הגמר על ידי .
ב-7 בפברואר 2019 הוכרז כמאמנה החדש של נבחרת קולומביה.
קרלוס קווירוז מונה למאמן נבחרת מצרים ב-8 בספטמבר 2021. בגביע אפריקה לאומות 2021 העפיל עם הנבחרת המצרית למשחק הגמר בו הפסידה מצרים לסנגל בדו-קרב פנדלים.
קרב סרפאום
קְרַב סָרָפֵאוּם היה קרב שניטש בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים. הקרב התחולל ב-17 באוקטובר 1973, היום השנים עשר למלחמה, בכפר המצרי סרפאום בין פלוגה מתוגברת מחטיבת הצנחנים במילואים 247 לבין חיילי הצבא המצרי. בסוף הקרב נסוג כוח צה"ל לאחר שספג אבדות כבדות.
הרקע לקרב.
ב-15 באוקטובר 1973 פתחו כוחות צה"ל בחזית הדרום במבצע אבירי לב – פעולה שמטרתה הייתה להקים ראש גשר ישראלי בגדה המערבית של תעלת סואץ, מתוך כוונה לשנות את מהלך המלחמה בזירה זו, שנטה עד אז בעיקרו לטובת הצד המצרי. כזירת הצליחה נקבע קטע התעלה המצוי מצפון לאגם המר הגדול ובצמוד אליו (חצר המעוז "מצמד"). תוכנית הקרב קבעה כי חטיבה 247 תהיה הראשונה שתצלח את התעלה מערבה ותקים שם את ראש הגשר של צה"ל.
ב-16 באוקטובר לפנות בוקר החלו חיילי חטיבה 247 לצלוח את התעלה בסירות גומי. עד הבוקר הקימה החטיבה ראש גשר שהשתרע על פני כ-4 קילומטרים לאורך גדת התעלה מצפון לאגם המר הגדול, ועומקו היה כ-2 קילומטר. באותו בוקר החלו גם כוחות טנקים של צה"ל לצלוח את התעלה מערבה.
במהלך יום המחרת, 17 באוקטובר, החלו מונחתות הפגזות מצריות על אזור ראש הגשר, וכוחות מצריים ניסו לתקוף את מתחם ראש הגשר מצפון.
הקרב.
ב-17 באוקטובר בשעה 9:00 לערך פקד מפקד החטיבה דני מט להוציא כוח שיתקדם מראש הגשר צפונה לעבר הכפר סרפאום והמוצב המצרי שבו, במטרה להרחיק את המצרים ממתחם ראש הגשר ולפגוע באפשרויות התצפית המצרית הדרושה לטיווח ארטילרי. המשימה הוטלה על פלוגה ב' מהגדוד שבפיקודו של סא"ל דן זיו, מחלקת המק"כ (מקלע כבד) של המסייעת, והתאג"ד. על הכוח, שהיה רכוב על גבי שמונה זחל"מים ועמו שני טנקי מגח, פיקד המג"ד עצמו. הכוח נע צפונה במתווה צפוי של סיור אלים ולא כקרב סדור ומתוכנן.
הפלוגה התקדמה ממתחם ראש הגשר צפונה, לאורך מסילת הרכבת הממוקמת כקילומטר ממערב לתעלת סואץ. כאשר הגיע הכוח לקרבת המבואות הדרומיים של הכפר סרפאום, בשעה 12:30 הבחין המג"ד זיו בכוחות מצריים המצויים בכפר והחליט לתקוף. הכוח המצרי שהותקף היה גדוד קומנדו מתוגבר 73, שנסוג במהלך הלילה משדה התעופה דוורסואר, ומאות חיילים ששהו באזור העורפי המנהלתי של דיוויזיית חי"ר 16.
מיד עם המשך ההתקדמות לעבר הכפר נקלע הכוח לקרב כבד עם כוחות מצרים עדיפים. טנק אחד נפגע והושבת מיד (הטנק השני נתקע עוד קודם לכן לאחר שפרס זחל). הזחל"ם שבראש הכוח התקדם, אך מספר זחל"מים מאחוריו נפגעו באש מצרית והוא נותק מיתרת הפלוגה. 13 אנשיו וביניהם גם המג"ד זיו נאלצו לנטוש אותו ולהתבצר במבנה חד-קומתי בכפר, לאחר שאחד מהם נהרג. בידיהם היה נשק קל – רובים, תת-מקלעים, רימוני יד ומספר רקטות נגד טנקים מדגם לאו. עיקר כוח ההתקפה המצרי הופעל כנגד קבוצה זו. מאותו רגע ניהלו אנשיה קרב הירואי, כאשר בתוכם בלט במיוחד בלחימתו סרן אסא קדמוני, אשר ירה אש מנשק קל וטילי לאו והטיל רימוני יד. קדמוני עצמו השמיד שתי משאיות ובהן חיילים מצרים. הצנחנים לחמו ללא הרף על חייהם כנגד התקפות של מאות חיילים מצריים, שלוו באש עזה מטווחים קצרים. בהמשך הקרב הושמד הזחל"ם של הקבוצה באש נגד טנקים מצרית ואפשרות הנסיגה היחידה שלה אבדה..
לאחר שנודע על ניתוקו של כוח החוד יצאו ממתחם ראש הגשר שני כוחות חילוץ של הצנחנים, מתוגברים בטנקים. על כוח אחד פיקד סגן מפקד החטיבה יהודה בר, ועל האחר - מפקד גדוד 416 של הצנחנים, סא"ל צביקי נור, ארבע שעות לאחר תחילת הקרב, לאחר לחימה קשה בשטח מכוסה צמחייה עבותה, חברו כוחות אלו עם הקבוצה המנותקת בסרפאום, שתחמושתה עמדה לאזול, וחילצו אותה. לאחר החילוץ נסוגו כל הכוחות דרומה אל מתחם ראש הגשר.
תוצאות הקרב.
המתקפה הישראלית נבלמה והפלוגה נהדפה חזרה לראש הגשר, תוך ניהול קרבות קשים בעזרת כח שהוחש לחלצה. למצרים נגרמו אבדות כבדות, אך המתחם נשאר בשליטתם. בקרב נפלו 14 חיילי צה"ל ו-35 נפצעו. בין ההרוגים בקרב היה המשורר סרן בארי חזק.
סרן אסא קדמוני עוטר בעיטור הגבורה על לחימתו בקרב זה. רופא בתחנת איסוף נפתלי הדס קיבל עיטור המופת על פעילותו במהלך הקרב.
בדיעבד הסתבר שהקרב על מיתחמי סרפאום פורש על ידי המטכ"ל המצרי כניסיון לכתר את הארמייה השנייה. כתוצאה מכך החלו המצרים נסוגים באזור החווה הסינית צפונה, ואיפשרו בכך את הרחבת ראש הגשר כשמונה ק"מ צפונה.
ניסיון נוסף לטיהור השטח שמצפון לראש הגשר.
יומיים לאחר הקרב תקפה חטיבה 14 את מוצב ההגנה המצרי "אורחה" שנמצא סמוך לכפר סרפאום, בסיועה של יחידת צנחנים סדירה. לאחר הקרב ספרו חיילי החטיבה כ- 300 חיילים מצרים הרוגים וכן נתפסו 50 שבויים מצריים. 18 חיילי צה"ל נפלו בקרב.
הלמוט ראן
הלמוט ראן (גרמנית: Helmut Rahn; 16 באוגוסט 1929, אסן - 14 באוגוסט 2003) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקיצוני ימני. כבש את שער הניצחון בגמר מונדיאל 1954 נגד הונגריה.
קריירה.
קריירת מועדונים.
ראן החל את קריירת המשחק שלו בשלוש קבוצות נוער בגרמניה המערבית, בהן שיחק בסך הכל בין 1938 ל-1951. התקופה המוצלחת ביותר שלו במדי קבוצת בוגרים הייתה בקבוצת רוט-וייס אסן, בה שיחק בין 1951 ל-1959 והיה אחד מהשחקנים הקבועים בהרכב. הוא זכה עמה בגביע הגרמני ב-1953, ובאליפות גרמניה ב-1955. בעונת 1959/1960 הוא שיחק עבור פ.צ. קלן, ולאחר מכן עבר לספורטקלאב אנסחדה מהולנד, שם שיחק עד 1963 וחזר לגרמניה. לאחר חזרתו חתם במדי דיסבורג, אך בשנתיים ששיחק שם לא זכה להצלחה רבה, ובסופו של דבר נאלץ לפרוש בגלל פציעה בברך. ביחד עם הנס שפר הוא היה אחד מחברי סגל 1954 שפרשו. לאורך הקריירה שלו שיחק בעיקר כקיצוני ימני.
נבחרת.
הוא זכה לעיקר פרסומו בכדורגל הגרמני בזכות הישגיו במדי נבחרת גרמניה המערבית במשחק הגמר של מונדיאל 1954. גרמניה המערבית, שהפתיעה את הפרשנים בעצם הגעתה לגמר, שיחקה נגד נבחרת הונגריה, שלא הפסידה באף משחק במשך ארבע השנים שקדמו לגמר. גרמניה פיגרה 0 - 2 בדקה השמינית של המשחק, אך הצליחה להשוות כשראן מבשל את השער הראשון ומבקיע את השער השני. כ-6 דקות לפני סוף המשחק קלט ראן מסירה של הכדור מחוץ לרחבת העונשין, חלף על פני שחקן הגנה הונגרי, והצליח להבקיע שער ניצחון רגע אחד לפני שתוקל. משחק זה נודע בגרמניה כ"נס של ברן", והוא נחשב אחד הסממנים לשיקום המורל הגרמני לאחר התבוסה במלחמת העולם השנייה.
ראן היה גם שותף להגעת הנבחרת הגרמנית לחצי הגמר של מונדיאל 1958. בזכות השער שלו באותו מונדיאל נגד נבחרת יוגוסלביה הוא היה באותה תקופה במקום השלישי בטבלת המבקיעים הכללית של המונדיאלים עם 10 שערים (אחרי ז'יסט פונטיין ושנדור קוצ'יש), וכן השחקן הראשון בהיסטוריה שמבקיע ארבעה שערים לפחות בשני מונדיאלים שונים. לזכותו גם 20 שערים ב-40 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
לאחר הפרישה.
לאחר פרישתו מכדורגל הוא החל בעסק למכירת מכוניות באסן. הוא מת באסן יומיים לפני יום הולדתו ה-74. הסרט "הנס של ברן" (Das Wunder von Bern) הוקדש לזכרו על ידי הבמאי שנקה וורטמן. ב-11 ביולי 2004, חמישים שנים לאחר המשחק בברן, הוצב פסל בגודל מלא לזכרו ליד אצטדיון גאורג-מלכס באסן, בכיכר הקרויה גם כן על שמו.
הלמוט ראהן
למפרט מהרספלד
למפרט מהרספלד (בגרמנית: Lampert von Hersfeld; בצרפתית: Lambert d'Hersfeld; בערך 1024–1088) היה כותב דברי הימים שיצירתו "רשומות היסטוריות" (Annals - אנלים) נודעה כמקור עיקרי להיסטוריה של גרמניה ושל האימפריה הרומית הקדושה במשך המאה ה-11.
ביוגרפיה.
למפרט נולד בתורינגיה או בפרנקוניה. ב-15 במרץ 1058 הפך לנזיר במנזר הרספלד של מסדר הבנדיקטינים (שחורבותיו נמצאות כיום בעיירה באד הרספלד במדינת הסן בגרמניה), וב-16 בספטמבר של אותה שנה הוסמך ככומר בעיר אשאפנבורג בבוואריה ולכן יש מקומות בהם מתייחסים אליו כלמפרט מאשאפנבורג. באותה שנה עלה לרגל לירושלים וביקר במספר מנזרים של הבנדיקטינים. ב-1059 שב לגרמניה ושימש כספרן וכמורה בסמינר לכמרים בהרספלד.
ב-1071 ביקר במנזרים של זיגבורג ושל זאלפלד כדי להתחקות אחר הרפורמות מייסודו של מנזר קלוני שבצרפת. היות שהיה תומך נלהב של תקנון בנדיקטוס, למפרט מהרספלד התנגד לרפורמה זו. ב-1077 נאלץ לעזוב את הרספלד בגלל תמיכתו באפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו נגד היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא עבר לבישופות האזונגן (כיום העיר צירינגן במחוז קאסל במדינת הסן בגרמניה). ב-1078 כתב את יצירתו "רשומות היסטוריות", וב-1082 התמנה לאב הראשון של מנזר האזונגן.
יצירה.
יצירתו העיקרית של למפרט מהרספלד היא "רשומות היסטוריות" שנכתבה ב-1078 ופורסמה לראשונה ב-1522. אם כי יצירה זו כוללת היסטוריה של העולם עד 1077, רק התקופה המתחילה ב-1040 היא פרי עטו. החל ב-1069, תיאורו ההיסטורי לובש צורה עלילתית ורבת עוצמה. בשל בהירות המחשבה, סגנון וכישרון הכתיבה של למפרט מהרספלד יצירה זו נחשבת כאחד משיאיה של ספרות המאה האחת עשרה.