הכימאי הגרמני גינטר וכטרסהויזר (Günter Wächtershäuser נולד 1938) הציע השערה למוצא החיים המכונה "השערת עולם ברזל-גופרית" (Iron-sulfur world theory) על פיה החלו החיים בנביעות הידרותרמיות. ואכטרשאוזר שיער שצורה קדומה של מטבוליזם קדמה לגנטיקה. במונח מטבוליזם הוא התכוון למחזור של תגובות כימיות המשחררות אנרגיה בצורה בה יכולים לרתום אותה תהליכים אחרים. תאוריה נוספת משערת שסינתזה אפשרית של חומצות אמינו התרחשה עמוק בתוך קרום כדור הארץ, ושחומצות אמינו אלו נורו דרך הנוזלים של הנביעות ההידרותרמיות למים הקרים בהם הטמפרטורות הקרות יותר והנוכחות של מינרלי חרסית יכלו לטפח היווצרות פפטידים ותאים קדומים. זוהי השערה מעניינת משום שפע המתאן (CH4) והאמוניה (NH3) במימי הנביעות ההידרותרמיות, מצב שלא היה קיים באטמוספירה הקדומה של כדור הארץ. המכשול העיקרי בפני השערה זו הוא חוסר היציבות של מולקולות אורגניות בטמפרטורות גבוהות, אבל יש שהציעו כי אפשר שחיים נוצרו מחוץ לאזורים של הטמפרטורה הגבוהה. קיימים כמה מינים של חיידקים אקסטרמופילים ואורגניזמים אחרים שחיים כיום סביב נביעות הידרותרמיות תת-ימיות, עובדה המוכיחה כי התאוריה היא אכן תסריט אפשרי.
ניצול.
במקרים מסוימים יצרו נביעות הידרותרמיות מרבצים של מינרלים ברי ניצול בצורת "מרבצים סולפידיים מסיביים על קרקעית הים" (seafloor massive sulfide deposits) הכוללים מתכות יקרות דוגמת כסף, זהב, ומתכות נפוצות דוגמת: נחושת, מנגן, קובלט ואבץ. דוגמה בולטת למרבצים שנוצרו כך מצויה כיום ביבשה, ליד העיר מאונט איסה בקווינסלנד שבצפון אוסטרליה, שבקרבתה שוכן אחד מהמכרות העשירים ביותר בעולם. קיומם של מרבצים אלו הוביל לפיתוח תהליכי כרייה במים עמוקים, כשהמטרה היא לכרות את המחצבים באמצעות משאבות הידראוליות או מערכות דלייה, להעלות על פני השטח את העפרה ולעבדה.
לאחרונה, בעקבות הגאות במחירי המתכות הזולות באמצע שנות ה-2000, הפנו חברות חיפוש מינרלים את תשומת לבם לכרייה של מינרלים משדות הידרותרמיים שעל קרקעית הים. פעילות כזו, כפי שהמקרה של הר איסה מוכיח, היא עתירת כוח אדם הנדרש לשם כריית מנהרות, להקמת התשתית התת-קרקעית, לביצוע קידוחים, לפיצוץ העפרה וכתישתה, להעלותה אל פני השטח ולבסוף לעבדה על מנת למצות מתוכה את המתכת.
"מערכת המיצוי ההידרותרמי של מרשל" (Marshall hydrothermal recovery system) היא הצעה מוגנת פטנט לנצל את האנרגיה והמינרלים של נביעות הידרותרמיות. לשדה הידרותרמי, הכולל ארובות ושרידי ארובות שהתמוטטו ונדחסו, ניתן להגיע מפני השטח מאסדה ממונעת או מספינה, לכרות, תוך שימוש בטכנולוגיה מותאמת במיוחד של ציוד כריה בסלעים רכים, להעלות את התוצר של הכרייה לפני השטח תוך שימוש בצינור קונוונציונלי, לייבש ולמצות את החומר, ואז להעביר ישירות לכור ההיתוך. אף שהרעיון נשמע הזוי, הוא מנצל טכנולוגיות מוכחות המבוססות על תעשיות הנפט והגז התת-ימיות, ועל תעשיות הכרייה בסלעים רכים.
נכון ל-2012 עוסקות שתי חברות בשלבים האחרונים של כריית סולפידים מסיבים של קרקעית הים. החברה הקנדית נאוטילוס מינרלס (Nautilus Minerals) והחברה האמריקנית נפטון מינרלס (Neptune Minerals).
נאוטילוס מינרלס נמצאת בשלבים המתקדמים של התחלת חפירה מהמרבצים של מיזם סולווארה 1 (Solwara 1 Project) בים מול פפואה גינאה החדשה. אתר החפירה הוא מקור למרבצי נחושת וזהב בריכוז גבוה, והמקום הראשון בעולם שבו בוצע מחקר מקיף על סולפידים מסיביים שעל קרקעית הים (SMS ראשי תיבות של Seafloor Massive Sulphide). אתר הכרייה נמצא בעומק של 1,600 מטרים מתחת לפני הים בים ביסמרק. תוך שיתוף פעולה עם החברה הקנדית פלייסר דום (Placer Dome, כיום חלק מחברת כריית הזהב השנייה בגודלה בעולם באריק גולד) הצליחה נאוטילוס מינרלס להעלות אל פני השטח ב-2006 כ-10 טון של SMS תוך שימוש במכשיר קידוח המכונה באנגלית drum cutter שעבר התאמה והורכב על רובוט תת-ימי (ROV - Remotely Operated Vehicle), הפעם הראשונה מעולם. החברה מתכננת להתחיל את ההפקה בתחילת 2013.
ב-2005 קיבלה חברת נפטון מינרלס, אז חברה בריטית, זיכיון לבצע חיפוש בשטח של 35,000 קמ"ר באזור קשת איי קרמדק, השייכים לאזור הכלכלי הבלעדי של ניו זילנד על מנת לחפש מרבצים סולפידיים מסיביים על קרקעית הים, מקור פוטנציאלי חדש לסולפידים של עופרת-אבץ-נחושת שנוצרו משדות נביעות הידרותרמיות מודרניים. ב-2007 הצליחה נפטון לשאוב דגימות של משקעי SMS בעזרת משאבה של תעשיית הנפט שהותאמה במיוחד והורכבה על רובוט תת-ימי, גם זה הפעם הראשונה מעולם. ב-2011 נקנתה החברה על ידי חברה אמריקנית באותו שם.
לכרייה על קרקעית הים יש השלכות סביבתיות פוטנציאליות כולל: תימרות אבק מציוד הכרייה שעלול לפגוע באורגניזמים המסננים את מזונם מהמים, רעש מציוד הכרייה שיפגע ברקמות של בעלי החיים השוכנים בנביעות, פגיעה בארובות של נביעות, פתיחה של נביעות שנסתמו באופן טבעי, שחרור של מתאן (מהמצב דמוי הקרח היבש המכונה methane clathrate) שעלול לגרום לפיצוץ ולשינוי אקלימי, ואפילו מפולת סלעים תת-ימית. שתי החברות שהוזכרו מבצעות מחקר נרחב על מנת להבטיח שיזוהו ההשלכות הפוטנציאליות של כרייה בקרקעית הים, וינקטו אמצעי בקרה לפני שהכרייה תחל.
היו בעבר ניסיונות לנצל מינרלים מקרקעית הים. במהלך שנות ה-60 וה-70 הייתה השקעה רבה בניסיון לכרות נודולות רב מתכתיות (polymetallic nodules) מאזור התהומות, שנעו בין הצלחה יחסית לכישלון. ניסיונות אלו הראו כי ניתן לחלץ מינרלים מקרקעית הים, והיכולת כבר קיימת מתקופה זו. ב-1974 יזם ה-CIA את חילוצה של הצוללת הסובייטית הטבועה K-129 וייתכן כי סיפור הכיסוי של המבצע שהוצג כניסיון לכרות מגנזיום בלב ים שימש תמריץ לחברות אחרות לנסות אף הם לבצע כרייה במעמקים.
שימור.
שימור הנביעות ההידרותרמיות שימש במשך עשרים השנים האחרונות נושא לדיונים שהיו לעיתים נוקבים בקהיליית האוקיינוגרפים, והועלתה גם טענה שאת הנזק הגדול ביותר לבתי הגידול הנדירים הללו גורמים דווקא מדענים. נעשו ניסיונות להגיע להסכמות על האופן שבו ינהגו מדענים החוקרים אתרי נביעות, אך אף על פי שקיימים כללי התנהגות אין עדיין הסכמה רשמית בינלאומית בעלת תוקף חוקי.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:וולקנולוגיה]]
[[קטגוריה:ביומות מימיות]]
מעשנה שחורה
הרשות לפיתוח הנגב
אל-עאלם
אל־עאלם (בערבית: قناة العالم الأخبارية, בפרסית: شبکه بین‌المللی العالم) הוא ערוץ חדשות בשפה הערבית מאיראן הנשלט על ידי תאגיד התקשורת הממשלתי שידורי הרפובליקה האסלאמית של איראן ("IRIB").
הסיקורים הפוליטיים של הרשת פופולרים ביותר, אך גם נושאים אחרים כמו פרשנויות, ניתוחים, עסקים וספורט זוכים אף הם לבמה. התוכניות משודרות ללמעלה מ־300 מיליון דוברי ערבית ברחבי העולם, ובפרט במפרץ הפרסי ובמזרח התיכון. ערוץ הלוויין זמין בחמש יבשות.
לערוץ יש משרדים בטהראן, בביירות ובבגדאד. בניגוד לערוצים רבים אחרים, ניתן לצפות באל-עאלם גם ללא לוויין, משום שכדי לשדרו משתמשים בהעברה קרקעית הקרובה לגבול עיראק־איראן.
אתר בשפה האנגלית, הידוע כ־״Alalam News״, הושק באוגוסט 2006. אתר זה מתיימר להפיץ חדשות בלתי־משוחדות, מלאות ומתונות.
רשת החדשות השיקה אתר גם בפרסית באפריל 2007 כדי לסקר את החדשות הבלעדיות בלבד בשפה הפרסית.
ביולי 2013 פשטו כוחות הביטחון המצריים על משרדיה של הרשת בקהיר ועצרו את מנהל התחנה באשמה של הפעלת תחנה ללא אישור.
קרינת מכ&quot;ם
כנף דלתה
לאח'דר בראהימי
לאח'דר בראהימי (בערבית: الأخضر الإبراهيمي; 1 בינואר 1934) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אלג'ירי, שכיהן כשר החוץ של אלג'יריה בשנים 1991–1993 וכשליח ויועץ בעל ותק באומות המאוחדות, היה שליח מיוחד של האו"ם באפגניסטן ומאוחר יותר שליח האו"ם והליגה הערבית בסוריה ובלבנון. בראהימי הוא גם חבר בקבוצת "דה-אלדרס", קבוצה של מנהיגי עולם הפועלת למען שלום עולמי . פרש מתפקידו כשליח האו"ם במאי 2014.
בראהימי נולד באל-עזיזה, אלג'יריה. הוא חבר ב"ועדה להעצמה משפטית של העניים", היוזמה הגלובלית הראשונה שהתמקדה במיוחד בקשר בין הדרה, עוני וחוק. כמו כן, הוא חבר ב"קרן למנהיגות עולמית", ארגון הפועל לקידום ממשל תקין ברחבי העולם. בנוסף, הוא מכהן כיום כעמית בכיר במרכז לחקר ממשל גלובלי בבית הספר לכלכלה של לונדון וחבר ועד מנהל במכון הבינלאומי לחקר השלום של סטוקהולם .
חתנו הוא עלי בן חוסיין, נסיך ירדן.
סאוואכ
הסַאוַאכּ (בפרסית: ساواک, שהוא קיצור של سازِمانِ اطلاعات وَ امنیَتِ کِشوَر; תעתיק: סאזמאן אטלאעאת ו אמנית כשור, מילולית: "ארגון המודיעין והביטחון של המדינה") היה ארגון משטרה חשאית במערכת הביטחון האיראני שהוקם על ידי מוחמד רזא שאה פהלווי והיה גוף קהילת המודיעין איראני המרכזי, ששימש כארגון מודיעין וביטחון לאומי וכארגון ביטחון פנים באיראן. הארגון נוסד במטרה לשרת את מטרותיו של השאה, בנוסף לדיכוי תנועות מרי והתמרדות נגד השלטון, תוך מיתון השאיפות האתניות-לאומיות של הקבוצות האתניות השונות הקיימות באיראן, לעיתים אף תוך איסור לימוד ההיסטוריה האתנית והשימוש בשפה. הארגון היה קיים משנת 1957 עד 1979 (פרוץ המהפכה האסלאמית).
הכשרה וגיוס.
על מנת להכשיר את ארגון המשטרה החשאית החדשה שהוקמה בימיו של פהלווי, נעזרו בעלי תפקידים והוכשרו על ידי ה-CIA האמריקאי, והמוסד הישראלי. הסוואכ פעל בין השנים 1957-1979 ופורק בתקופת המהפכה האיראנית על ידי שאפור בח'תיאר.