בשנת 1950, במסגרת כינוס קציני מפ"ם בגבעת חביבה, הטיף דב ירמיה לתפיסת השלטון בכוח והנהגת מהפכה קומוניסטית בישראל. בספרה של הדסה מור, היא טענה שדב ירמיה ניסה לשכנע אותה להצטרף לקומוניזם "לפתע גיליתי כמה עמוק הוא שקוע בתזות הקומוניסטיות בהן הוא האמין" כתבה, וציינה ש"סטלין... היה אלוהיו של דב".
ירמיה היה פעיל במגזר הערבי מטעם מפ"ם והשתתף במאבק נגד הממשל הצבאי על ערביי ישראל. מאבק שהחל בו כאשר סירב, בתום המלחמה, לקבל תפקיד של מושל צבאי בנצרת. באמצע שנות ה-60 היה חבר בחוג להתקרבות יהודית-ערבית ומחה על שישראל אינה עושה די לספק שירותים בערבית.
ב-1965 היה ממקימי רשות שמורות הטבע במחוז הצפון, ועבד בה עד צאתו לגמלאות ב-1979.
לאחר מלחמת לבנון התפטר דב ירמיה מעבודתו כרכז ביטחון, ומאז הקדיש את כל זמנו למאבק ציבורי לעזרת פליטים פלסטינים. הוא יזם את הקמת הוועדה הציבורית בגליל המערבי שמטרתה לעזור לפליטים במחנות צור וצידון. כן היה פעיל מרכזי ב"שלום עכשיו" ובוועד נגד גזענות. ב-1983 קיבל את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג, המוענק מדי שנה על ידי האגודה לזכויות האזרח על תרומה מיוחדת לקידום זכויות האדם בישראל.
ב-1986 נמנה עם משלחת השמאל לדיאלוג עם אש"ף ברומניה.
ב-2011 יצא הסרט התיעודי "הציוני האחרון", אותו הפיק וביים אבי דבאח, בו ירמיה מספר על תולדותיו ומביע את דעתו על עתיד ישראל.
חיים אישיים.
בזמן שירותו, עת פיקד על בסיס טירונים, הכיר ירמיה את הדסה מור, ששירתה בבסיס. ירמיה התגרש מאשתו הראשונה, גרוניה, ואם שתי בנותיו הבוגרות, ונישא למור. ב-1956 נולד להם הבן רז. לאחר מכן הכירה מור את משה דיין דרך ירמיה. ב-1958 למדה מור באוניברסיטה העברית. באותה עת למד גם דיין באוניברסיטה ואילו ירמיה השתחרר מהשירות הצבאי והתגורר בקיבוץ שריד. בין
דיין למור התפתח קשר רומנטי ובעקבות זאת היחסים בין ירמיה לדיין עלו על שרטון. לבסוף התגרשו ירמיה ומור.
ירמיה חי שנים רבות בנהריה, אולם באחרית ימיו שב לקיבוץ אילון, שם גם נפטר. הוא הותיר אחריו את רעייתו השלישית, מנוחה לבית יפה (בתו של אליעזר יפה) ושלושה ילדים.
טילי נ&quot;ט
השיגעון הגדול
נוטיטיה דיגניטטום
נוטיטיה דיגינטטום (בלטינית: Notitia Dignitatum) הוא כתב יד מהאימפריה הרומית שמקורו ככל הנראה במאה ה-5. כתב יד זה, מהבודדים ששרדו, מפרט את המבנה של הממשל הרומי באימפריה המערבית ובאימפריה המזרחית (האימפריה הביזנטית), ומכיל רשימה של אלפי פקידים ונושאי תפקידים רשמיים מאנשי חצר הקיסר ועד למושלים בפרובינקיות, מפקדים לפי ההיררכיה הצבאית ומיקום ופרטי היחידות.
כתב היד המקורי אבד, וכיום קיימים עותקים שנכתבו במאה ה-15 ובמאה ה-16 והועתקו מקודקס שמקורו בספריית הקתדרלה של העיר שפייר. קודקס זה נכתב בשנת 1542 ואבד בשנת 1672.
מוקדמות מונדיאל 1998
174 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1998, והתחרו על 32 מקומות בטורניר הגמר, שהיו עלייה של שמונה מקומות בהשוואה לארבעת המונדיאלים הקודמים. חידוש נוסף בטורניר היה הענקת שלוש נקודת על ניצחון במקום שתי נקודות כמו בטורנירים הקודמים. , המארחת, ו, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית והותירו 30 מקומות לשאר הנבחרות.
32 המקומות במונדיאל חולקו לקונפדרציות הכדורגל של פיפ"א כמפורט להלן:
168 נבחרות השתתפו במשחק אחד לכל הפחות. בסך הכל נערכו 643 משחקי מוקדמות, בהם הובקעו 1,922 שערים (ממוצע של 2.99 שערים למשחק).
דרום אמריקה.
מלבד ברזיל קיבלה דרום אמריקה ארבעה מקומות נוספים במונדיאל. החוקים בטורניר זה היו פשוטים בהשוואה לטורנירי המוקדמות הקודמים. לראשונה בתולדות מוקדמות המונדיאל כל 9 הנבחרות נכללו בבית אחד, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. ארבע הנבחרות הראשונות בבית העפילו למונדיאל.
ארגנטינה, פרגוואי, קולומביה וצ'ילה העפילו.
צפון, מרכז אמריקה והקריביים.
, , , , ו, שש הנבחרות הבכירות באזור זה, העפילו אוטומטית לסיבוב החצי הגמר. 24 הנבחרות הנותרות חולקו לשני אזורים, לפי שיקולים גאוגרפיים, והמשחקים התנהלו בחמישה סבבים כמפורט להלן:
סיבוב ראשון.
העפילה לסיבוב השני בעקבות פרישת יריבתה .
הרפובליקה הדומיניקנית העפילה לסיבוב השני בזכות יתרון שערי חוץ.
גרנדה העפילה לסיבוב השני.
דומיניקה העפילה לסיבוב השני.
סיבוב שני.
העפילה לסיבוב השלישי בעקבות פרישת .
ג'מייקה העפילה לסיבוב השלישי.
הרפובליקה הדומיניקנית העפילה לסיבוב השלישי.
האיטי העפילה לסיבוב השלישי.
קובה העפילה לסיבוב השלישי.
סנט קיטס ונוויס העפילה לסיבוב השלישי.
סנט וינסנט והגרנדינים העפילה לסיבוב השלישי.
ברבדוס העפילה לסיבוב השלישי.
סיבוב שלישי.
האזור הקריבי.
קובה העפילה לחצי הגמר.
סנט וינסנט והגרנדינים העפילה לחצי הגמר בזכות יתרון שערי חוץ.
ג'מייקה העפילה לחצי הגמר.
טרינידד וטובגו העפילה לחצי הגמר.
האזור המרכז אמריקני.
גואטמלה העפילה לחצי הגמר.
פנמה העפילה לחצי הגמר.
חצי הגמר.
בית 1.
ארצות הברית וקוסטה ריקה העפילו לסיבוב הגמר.
בית 2.
קנדה ואל סלוודור העפילו לסיבוב הגמר.
בית 3.
ג'מייקה ומקסיקו העפילו לסיבוב הגמר.
סיבוב הגמר.
מקסיקו, ארצות הברית וג'מייקה העפילו.
אסיה.
36 נבחרות מאסיה התחרו על 3.5 המקומות שהוקצו ליבשת. המשחקים התנהלו בשלושה סבבים:
סיבוב ראשון.
בית 1.
ערב הסעודית העפילה לסיבוב הגמר.
בית 2.
איראן העפילה לסיבוב הגמר.
בית 3.
איחוד האמירויות הערביות העפילה לסיבוב הגמר.
בית 4.
יפן העפילה לסיבוב הגמר.
בית 5.
אוזבקיסטן העפילה לסיבוב הגמר.
בית 6.
קוריאה הדרומית העפילה לסיבוב הגמר.
בית 7.
כווית העפילה לסיבוב הגמר.
בית 8.
סין העפילה לסיבוב הגמר.
בית 9.
קזחסטן העפילה לסיבוב הגמר.
בית 10.
קטאר העפילה לסיבוב הגמר.
סיבוב הגמר.
בית 1.
ערב הסעודית העפילה למונדיאל ואיראן העפילה לפלייאוף היבשתי.
בית 2.
קוריאה הדרומית העפילה למונדיאל ויפן העפילה לפלייאוף היבשתי.
פלייאוף יבשתי.
יפן העפילה למונדיאל ואיראן העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אוקיאניה.
אוקיאניה.
10 הנבחרות מאוקיאניה התמודדו על מקום בפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אסיה. המשחקים התנהלו בשלושה סיבובים:
סיבוב ראשון.
הבית המלנזי.
פפואה גינאה החדשה ואיי שלמה העפילו לסיבוב השני.
הבית הפולינזי.
טונגה העפילה לסיבוב השני.
סיבוב שני.
בית 1.
אוסטרליה העפילה לסיבוב הגמר.
בית 2.
ניו זילנד העפילה לסיבוב הגמר.
סיבוב הגמר.
אוסטרליה העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אסיה.
הפלייאוף הבין-יבשתי אסיה/אוקיאניה.
איראן העפילה בזכות יתרון שערי חוץ. אוסטרליה הובילה 2 - 0 מול איראן במשחק הפלייאוף השני, אך ספגה שני שערים ולא העפילה למונדיאל. משמעות הדבר הייתה שאוסטרליה לא העפילה למונדיאל למרות שלא נוצחה כלל (מאזנה הכולל היה 6 ניצחונות ו-2 תוצאות תיקו).
ארטמיס פאול (ספר)
ארטמיס פאול (באנגלית: Artemis Fowl), הוא ספר פנטזיה לנוער מאת הסופר האירי אואן קולפר, הראשון בסדרת הספרים ארטמיס פאול. הספר עוסק בילד מבריק בן 12, נצר יחיד למשפחת פשע עתיקה הנמצאת במשבר, החוטף פיה כדי לדרוש תמורתה כופר נפש בזהב.
הספר תואר על ידי יוצרו כ"מת לחיות עם פיות".
לאורך הספר, נקודת התצפית מגוף שלישי עוברת לחלופין בין מעקב אחרי הדמויות האנושיות למעקב אחרי דמויות הפיות, ובכך היא מציגה גם רגשות של חמדנות וקונפליקטים. הספר קיבל ביקורות חיוביות רבות, ומספר פרסים.
הספר עובד לנובלה גרפית ב-2007, ובשנת 2020 יצא לו עיבוד קולנועי בשם "ארטמיס פאול".
עלילה.
ארטמיס פאול השני, הדמות הראשית, הוא נער בן 12 שנים, בנו של אחד מראשי ארגוני הפשע של אירלנד, ארטמיס פאול הראשון. ארטמיס מאמין שהוא אימת את קיומם של הפיות ומחליט לחטוף אחת. הוא עוקב אחרי שדונית אלכוהולית שמתחזה למרפאת בהו צ'י מין סיטי, וייטנאם, ומטייל לשם עם חברו ושומר-ראשו באטלר, כדי להשיג ממנה את "הספר" - ספר הקודשים של הפיות, שכתוב בגנומית, שמכיל מידע על אורח חיי הפיות ועל הטקסים שלהן. ארטמיס מצליח לרמות את השדונית בעזרת מים קדושים שמוסווים ליין ומצלם את הספר.
בינתיים, סרן הולי שורט ממשטרת היסודות התחתיים (LEP) מאתרת טרול סורר שהצליח להגיע לפני האדמה של כדור הארץ מעיר-הפיות המצוייה עמוק מתחת לאדמה. כשהיא נעזרת בקנטאור טכנאי בשם פולי ומפקד משמר הלפרקונים ג'וליוס רוט, היא לוכדת את הטרול. פעולה זאת גומרת את טיפת הקסם האחרונה שלה, והמפקד שלה, רוט, דורש שהיא תטעין מחדש את הקסם שלה בעזרת טקס שהפיות מנהלות - טקס שמתרחש על פני האדמה.