חייו המוקדמים.
בגיל שמונהנשכר סניידר על ידי אביו מפיק הטלוויזיה, כמדובב לספיישל אנימציה בכיכובו של סטרלינג הולוויי. סניידר המשיך לדובב ילדים, עד שקולו השתנה.
סניידר החל את הקריירה שלו בכתיבה לסדרת הטלוויזיה של דיסני "Kids Incorporated", וב-1987 החל לכתוב כתסריטאי במשרה מלאה. הוא היה חבר באגודת הסופרים של אמריקה במשך יותר מ-20 שנה.
מכירת התסריט הראשונה של סניידר הייתה ב-1989 עבור התסריט "עצור! או שאמא שלי יורה", שנמכר ב-500,000 דולר. הוא המשיך ומכר עוד 12 תסריטים מקוריים, מה שזיכה אותו בתואר "אחד מהתסריטאים המצליחים ביותר בהוליווד". התסריט של "צ'ק פתוח", שנכתב עבור אולפני וולט דיסני, נמכר במיליון דולר.
הקדשות.
שנה לאחר שסניידר נפטר הוציאו אולפני דרימוורקס את הסרט "הדרקון הראשון שלי" כהקדשה אליו. בנוסף, שלוש שנים לאחר פטירתו, הוציא בן אהרונוביץ' את הספר "whispers under ground", גם כהקדשה לסניידר.
עוף ישו
הרברט אפרמוב
קראש (משקה)
קראש הוא משקה מוגז בטעם תפוזים של חברת קיוריג-ד"ר פפר המשווק בעיקר בארצות הברית. הוא מתחרה בעיקר במשקה פנטה של חברת קוקה-קולה. המשקה נוצר בשנת 1911 על ידי כימאי המשקאות ניל סי וורד. במשך השנים שווק משקה קראש במגוון טעמים, לרוב ללא קפאין.
היסטוריה.
המשקה נוצר בשנת 1911 על ידי כימאי המשקאות ניל סי וורד, עבור חברת המשקאות אורנג' קראש (Orange Crush). שם המשקה נשא את שמו של וורד והיה בתחילה Ward's Orange Crush. במשקה נכללה עיסת תפוזים, שהעניקה הרגשה של "מיץ תפוזים טבעי, סחוט טרי", אך לאחר זמן קצר שונתה הנוסחה, ומאז לא מקובל להוסיף למשקאות קראש עיסת פרי.
חברת אורנג' קראש נרכשה על ידי פרוקטר אנד גמבל בשנת 1980, ועל ידי חברת קדבורי-שוופס בשנת 1989. בשנת 2008 נמכר קו המשקאות לחברת קיוריג-ד"ר פפר, שבסיסה בפלאנו, טקסס. המשקה פופולרי גם בקנדה, שם הוא מופץ על ידי חברת בת של פפסיקו.
מדינות נוספות בהן נמכר קראש הן אורוגוואי, ארגנטינה, גואטמלה, לבנון, מקסיקו, סוריה, פנמה, פרגוואי, פרו, צ'ילה, קולומביה ורוסיה, ובתקופה מסוימת נמכר גם באקוודור, בוליביה, ניקרגואה וקוסטה ריקה. בחלק ממדינות אמריקה הלטינית המותג "קראש" מופץ על ידי חברת קוקה-קולה, אף על פי שהוא משתמש באותם צבעים ובקבוקים כמו פנטה.
הטעמים הנפוצים בארצות הברית הם תפוז (המכונה אורנג' קראש), תפוז דיאט, ענבים, תות ודובדבן.
בשנת 1997 שווק המשקה למשך תקופה קצרה בישראל על ידי חברת יפאורה-תבורי.
בין הטעמים של קראש ששווקו במשך השנים נמנים אבטיח, אגס, אננס, אפרסק, אשכולית אדומה, אשכולית לבנה, בירת שורשים, בננה, ג'ינג'ר ביר, דובדבן, ליים, לימון, לימון-ליים, לימונדה, ליקוריץ, מי סודה, מסטיק, ענבים, פטל כחול, פירות יער, קולה, קולה-דובדבן, קרים סודה, רימונים, שוקולד, תות-לימון, תות-שמנת, תות שדה, תותי פרוטי, תפוז, תפוח וקקאו. חלק מהטעמים שווקו בגרסה דלת-קלוריות, כ.
בתרבות.
המשקה "אורנג' קראש" משמש בסיס לביטויים רבים בתרבות האמריקאית, בהם שמות של קבוצות ספורט, שיטת הגנה בפוטבול ומגבר לגיטרה חשמלית. השיר "אורנג' קראש" של להקת אר.אי.אם. מתייחס בהשאלה לאייג'נט אורנג'.
פיקוק (פירושונים)
פִּיקוֹק (Peacock) באנגלית פירושו טווס.
Screamadelica
Screamadelica ("סקרימדליקה") הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק האלטרנטיבי הסקוטית פריימל סקרים. הוא יצא לאור לראשונה ב-23 בספטמבר 1991 בבריטניה בלייבל "Creation Records" וב-8 באוקטובר 1991 בארצות הברית ב-Sire Records. האלבום סימן שינוי כיוון משמעותי מצליל האינדי רוק המוקדם של הלהקה. חלק ניכר מהפקת האלבום נעשה על ידי אנדרו וות'רל וטכנאי ההקלטות הוגו ניקולסון, שעשו רימיקסים להקלטות הלהקה בהשפעת סגנון האסיד האוס.
סקרימדליקה, היה האלבום הראשון של הלהקה שזכה להצלחה מסחרית, והגיע לשיא במקום השמיני במצעד האלבומים הבריטי עם יציאתו. הוא זכה לשבחים רבים מהמבקרים, וזכה לא פעם בתואר אחד האלבומים הטובים של שנות ה-90 בסקרים שונים. הוא זכה בפרס מרקורי למוזיקה הראשון בשנת 1992, ונמכר בלמעלה משלושה מיליון עותקים ברחבי העולם.
רקע, מוזיקה, השפעות והקלטות.
כשנשאל מה היו ההשפעות על "Screamadelica", הזמר בובי גילספי אמר שפריימל סקרים היו כמו להקת רוקנ'רול שיש לה טעם מגוון למדי. ז'אנרים רבים עניינו אותם כמו ג'אז חופשי, פאנק, סול, קאנטרי, בלוז, מוזיקה אלקטרונית, פוסט-פאנק, מוזיקת אמביינט ומוזיקה פסיכדלית משנות ה-60. לגבי להקות הפוסט-פאנק שהאזין להן בשנותיו המכוננות אמר: "הרבה מהרעיונות האלה מושרשים בפריימל סקרים, ואולי להקות הרוק הגדולות האחרונות היו סוזי והבנשיז, הבאזקוקס וג'וי דיוויז'ן . [. . . ] הרעיונות במוזיקה והמילים של שלוש הלהקות הללו השפיעו לחלוטין על פריימל סקרים". """סקרימדליקה" הושפע גם מהאלבום Pet Sounds של הביץ' בויז (1966). גילספי אומר שאחרי שגילו את האלבום, השירים שלהם נעשו הרבה יותר רכים. גילספי גם ציין את אלבומה של ניקו "The Marble Index" כבעל השפעה גדולה עליו בזמן הקלטת "סקרימדליקה" ואמר שהוא "האזין לו כל הזמן". חברי הלהקה היו גם "מעריצים גדולים של הרגאיי והדאב של שנות ה-70."
בהשראת סצנת האסיד האוס, שפרחה באותה תקופה, גייסה הלהקה לתפקיד המפיק את התקליטן אנדרו וות'רל. הלהקה אהבה את העובדה שוות'רל היה דיג'יי שמעולם לא היה מפיק ראשי באולפן לפני כן. לדברי גילספי היה לוות'רול: "הכישרון הטבעי ליצור את המוזיקה והמבנה ולעבד מוזיקה בצורה שמעולם לא שמענו קודם". וות'רול בחר את החלקים והכלים מההקלטות של הלהקה שהוא אהב ויצר מהם עיבוד מוזיקלי חדש: "הוא היה ממש מעולה בלקחת את כל הדברים האלה ולארגן אותם מחדש ולהפוך אותם למוזיקה הפנטסטית הזו".
"Loaded" היה השיר הראשון בו השתתף וות'רול. הוא עשה רמיקס לבלדה "I'm Losing More Than I'll Ever Have", מהאלבום הקודם של הלהקה, שבו פירק את השיר ובנה אותו מחדש עם לופ תופים שלקח מגרסת בוטלג איטלקית של השיר "What I Am" של אידי בריקל, איתו שילב סאמפל מהשיר "I Don't Want to Lose Your Love" של להקת "The Emotions" , סאמפל של גילספי שר שורה מתוך "Terraplane Blues" של רוברט ג'ונסון, ואת הסאמפל הפותח את השיר מתוך הבי מובי עם פיטר פונדה "The Wild Angels". התוצר הפך ללהיט הגדול הראשון של הלהקה, והגיע למקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי.
הסינגל השני מהאלבום, "Come Together" יצא לאור באוגוסט 1990 והגיע למקום ה-26. גרסת הסינגל של השיר, במיקס של טרי פארלי, שונה בתכלית מגרסת האלבום שהופקה על ידי אנדרו וות'רל. בעוד שלמיקס של פארלי יש מבנה של שיר פופ סטנדרטי, גרסת האלבום המורחבת של וות'רול מושפעת יותר ממוזיקת ​​האוס ודאב, מכילה סאמפל מנאום של ג'סי ג'קסון, ואינה בה את השירה של בובי גילספי בכלל. הגרסה הקצרה של השיר מופיעה באלבום השני של פסקול הסרט טריינספוטינג.
שני סינגלים נוספים יצאו לאור בהמשך, "Don't Fight It, Feel It" בו שרה הזמרת דניס ג'ונסון, שהייתה פעילה בסצנת המוזיקה של מדצ'סטר, ו-"Higher Than The Sun" שהופק על ידי The Orb. הלהקה כתבה גם שיר בשם "Screamadelica", אך הוא לא מופיע באלבום. שיר זה, בן עשר הדקות, הופק גם הוא על ידי וות'רול ושרה בו דניס ג'ונסון. הוא מופיע ב-EP """Dixie-Narco" שיצא ב-1992, וגם בפתיחה של קלטת הווידאו הנדירה "Screamadelica".
עטיפה.
עטיפת האלבום של "Screamadelica" צוירה על ידי האמן הבית של "Creation Records", פול קאנל. קאנל קיבל השראה מכתם רטיבות שראה על תקרת משרדי חברת התקליטים לאחר שנטל LSD.
האלבום היה בין עשר עטיפות אלבומים שנבחרו על ידי הדואר המלכותי לסט של בולי דואר "Classic Album Cover" שהונפקו בינואר 2010.
הצלחת האלבום.
"Screamadelica" יצא לאור ב-23 בספטמבר 1991 בבריטניה. הוא הגיע למקום ה-8 במצעד האלבומים הבריטי, ולאחר מכן זכה למעמד פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. האלבום מכר 715,000 עותקים נכון לספטמבר 2020. הסינגל "Movin' on Up" היה הלהיט הפורץ של הלהקה בארצות הברית: הוא הושמע רבות תחנות רדיו של רוק אלטרנטיבי, והגיע למקום השני במצעד הבילבורד "Modern Rock Tracks". הוא גם הגיע למקום ה-28 במצעד "Mainstream Rock Tracks" היות שהושמע גם בתחנות רדיו רוק.
ביקורת ומורשת.
"Screamadelica" התקבל היטב בקרב המבקרים. בביקורת למגזין "Spin" , נכתב שהתקליט "מעיף את המוח לחלוטין" וששיריו הטובים ביותר היו "כמעט בלתי ניתנים לסיווג". ב-AllMusic, נכתב שה"אלבום מתעלה על הזמן וההשפעה שלו". AllMusic רואה באלבום כטוב ביותר של הלהקה"." פיצ'פורק שיבחו את האלבום ברשימת "100 האלבומים המובילים של שנות ה-90" לשנת 2003, ואמרו: "ההכלאה מלאת הדמיון של האווירה ב-"Screamadelica" של עבר, הווה ועתיד תפסה את הרגע בצבעים ובהדר, והוא עדיין מקרין עם זוהר קליידוסקופי." רוברט כריסטגאו מ- The Village Voice, לעומת זאת, הקצה לו דירוג "לא זה ולא זה", המעיד על אלבום שאינו מצדיק האזנה חוזרת אך אינו נפל מוחלט.