ניתן למצוא צורות ומקטעים קצרים של התפילה (או ברוח התפילה) בכתובות הקדשה ארמיות על רצפות פסיפס בארץ ישראל, כמו בבית הכנסת שלום על ישראל ביריחו וכדומה. למרות שהתפילה כוללת ברכה לחכמי בבל ואף נתקנה בשפה הארמית, היא אינה נזכרת בסידורים מתקופת הגאונים כדוגמת סדר רב עמרם גאון או בסידור רס"ג. הראשון שמזכיר את התפילה כולה הוא בעל מחזור ויטרי, המזכיר רק ברכה אחת, אשר לפי חלק מכתבי היד של החיבור כוללת הן את הברכה לחכמים (הקטע הראשון) והן את הברכה לקהל (הקטע השני), בעוד לפי כתבי יד אחרים נכללת רק הברכה לחכמים. בסידור חסידי אשכנז מוזכרים כבר שני קטעי יקום פורקן, אחד לחכמים ואחד לכל הקהל. ר' אלעזר מוורמס, בעל הרוקח, מציין כי התפילה נאמרת בכל שבת, אך לא בחגים. במרחב יהדות אשכנז וצרפת הצפונית נאמרה התפילה בכל שבת. ברם אצל יהודי פרובנס אנו מוצאים עדות בספר ארחות חיים לר' אהרון הכהן מלוניל המזכיר את התפילה כחלק מברכת החודש ולא בכל שבת וכך היה מקובל בנוסח פרובנס עד תקופה מאוחרת. ככל הנראה התפילה לא הייתה מוכרת באזורים אחרים כדוגמת ספרד או ארצות המזרח וחכמיהם אינם מזכירים אותה. עם זאת, בנוסח הספרדים קיימת תפילת מי שברך לקהל שסיומה דומה לסיום של יקום פורקן השני.
ראשוני הרפורמה בגרמניה התנגדו לאמירת התפילה והשמיטוה מסידוריהם.
מיקאל פיאטרוס
מיקָאֱל פיאטרוס (בצרפתית: Mickaël Piétrus; נולד ב-7 בפברואר 1982 בלז אבים, גוואדלופ) הוא כדורסלן יליד גוואדלופ בעל אזרחות צרפתית. פיאטרוס משחק בעמדת הקלע/פורוורד ומתנשא לגובה של 1.97 מטר. מיקאל הוא אחיו של הכדורסלן פלורן פיאטרוס.
קריירת משחק.
פו אורטז.
פיאטרוס החל לשחק כדורסל במסגרת קבוצות הילדים והנערים של פו אורטז. ובתחילתה של עונת 1998/99, הוקפץ לקבוצת הבוגרים של המועדון. בעונתו הראשונה, זכה למספר רב של דקות משחק וסיים את העונה עם ממוצעים של 9 נקודות וכ-3.5 כדורים חוזרים. פיאטרוס סייע לקבוצתו במשך ארבע עונות לזכות בארבע אליפויות צרפת (98/99, 99/00, 00/01, 02/03) ובשני גביעי צרפת (01/02, 02/03).
גולדן סטייט ווריורס.
בעקבות יכולת זאת, פיאטרוס חוזר על ידי מספר קבוצות פאר באירופה. אך, נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-11 על ידי הגולדן סטייט ווריורס. פיאטרוס שיחק בקבוצה חמש עונות, שבהן קבוצתו התקשתה לעלות למשחקי הפלייאוף מלבד עונתו הלפני אחרונה בקבוצה, עונת 2006/07. באותה עונה פיאטרוס רשם את הממוצעים הגבוהים שלו בקבוצה, 11.1 נקודות ו-4.5 כדורים חוזרים בנוסף לכחסימה בממוצע למשחק.
אורלנדו מג'יק.
פיאטרוס סיכם במדיה של אורלנדו לאחר שעזב את הווריורס. בהופעת הבכורה שלו, קלע 20 נקודות נגד אטלנטה הוקס ונהפך תוך מספר משחקים בודדים לשחקן המפתח של הקבוצה. באחד המשחקים הטובים שלו קלע 5 מזריקותיו מקו־השלוש. והוביל את המג'יק למשחקי הפלייאוף כבר בעונתו הראשונה. למרות, שבמהלך העונה נפצע פעמיים והחמיץ 25 משחקים.
פיאטרוס שב לשחק כעבור מספר שבועות ושב לכושרו הרגיל. בנוסף לכך, הוביל את הקבוצה לגמר ה-NBA נגד לוס אנג'לס לייקרס, כשבגמר המזרח, קבוצתו מדיחה את קליבלנד קאבלירס ואת ה-MVP של העונה, לברון ג'יימס.
פיניקס סאנס.
ב-18 בדצמבר 2010 הועבר פיאטרוס לפיניקס סאנס בטרייד שכלל גם את וינס קרטר, ג'ייסון ריצ'רדסון והידו טורקוגלו.
נבחרת לאומית.
פיאטרוס היה חבר בסגלי נבחרות צרפת עד גיל 15, עד גיל 18 ועד גיל 21. בשנת 2004, נכנס לסגל הנבחרת הבוגרת של צרפת, וזכה עימה במדליית הארד באליפות אירופה של שנת 2005 ורשם עימה את הישג השיא שלה באליפות העולם, כשעזר לה לסיים במקום החמישי, באליפות של שנת 2006
יקום פורקן מן שמיא
דאפי
בית סאחור
בית סאחור (ערבית: بيت ساحور) היא עיר פלסטינית בהרי יהודה, הסמוכה לבית לחם ממזרח, ומשתייכת לנפת בית לחם של הרשות הפלסטינית. העיר נמצאת בשטח המוגדר כ"שטח A".
אוכלוסיית בית סאחור מונה 15,565 תושבים (נכון לשנת 2016), שמתוכם 80% נוצרים והשאר מוסלמים. בית סאחור נחשבת לפי המסורת הנוצרית כמקום בו היה שדה הרועים, להם בישר המלאך על לידת ישו. בבית סאחור שתי כנסיות שנבנו לזכר האירוע - הכנסייה היוונית אורתודוקסית וכנסיית שדה הרועים הפרנציסקנית, השייכת לכנסייה הקתולית. כל כנסייה טוענת שהאירוע התרחש בשטחה.
שם הכפר.
הכפר קרוי על שם מבנה מקאם אחמד אל סאחורי. קבר הנמצא מדרום לכפר בח'רבת בית סאחור. המקאם משמש בית קברות לשבט הסואחרה.
היסטוריה.
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. הכפר מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים: בגבעה בחלקה הדרומי של העיירה, בגובה 656 מטר מעל פני הים, שוכנת חירבת בית ביס'ה (נכתב גם כ"בית בצה"). במקום נמצאו שרידי מבנים, מערות בורות ומתקנים וחומת אבנים בצפון האתר. ממצא החרסים מצביע על אתר שהתקיים בתקופות ההלניסטית, הרומית הקדומה, הביזנטית והממלוכית. מסביב לחומה הוקמה מערכת מצור הכוללת דייק ומבנים נוספים. בחפירות שנערכו באתר בשנת 1994 נחשפה מערת קבורה, בתוכה נמצאו גלוסקמאות מעוטרות.
בעקבות ייחוס אירוע סגידת הרועים למקום, בנתה בו הלנה אם הקיסר קונסטינוס מנזר. כיום ידוע מקום זה כ"מערת הרועים".
הגאוגרף הערבי מוג'יר א-דין מזכיר שני כפרים בשם בית סאחור, בית סאחור העתיק ובית סאחור הנוצרי, בביוגרפיה של מלומד מוסלמי בשם שבאן בן סלים בן שבאן, שמת בבית סאחור בשנת 1483 בגיל 105. הגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן, שנפטר בסוף המאה התשע עשרה, מזכיר את בית סאחור העתיקה כמקום שנמצא 40 דקות מירושלים ומרחק קצר מעמק קידרון.
בית סאחור העתיקה נבנתה מסביב לקברו של השייח' אחמד א-סאחורי. השייח' נחשב לקדוש מוסלמי והשבט המקומי אל-סוואחרה רואה בו את אביו ומשמו נגזר שם משפחתם. סקר ארץ ישראל המערבית מתאר את בית סאחור כשרידי הכפר עם בארות וקבר שייח'. בית סאחור החדשה מתוארת באותו סקר כפרוור של בית לחם הנמצאת על אותו רכס.
בתקופת המנדט הבריטי נבנה בסיס צבאי הצופה על העיר בקרבתה המיידית. הבסיס המשיך לפעול לאורך השנים בשימוש הלגיון הירדני וצה"ל, בתקופתו נקרא הבסיס שדמה. צה"ל נטש את בשנת 2006 והותיר אותו כשטח צבאי סגור, וב-2010 חזר ואייש אותו. ב-2016 אושרה מסירת השטח לפלסטינים לשם הקמת בית חולים.
ב–1988, בזמן האינתיפאדה הראשונה, ארגנו פלסטינים נוצרים ומוסלמים בבית סאחור חרם מיסים בלתי־אלים על ישראל, במחאה על הכיבוש. כדי לציין את ניצחונם, קראו תושבי בית סאחור לתפילה בלתי־אלימה למען השלום בכנסייה הקתולית במקום. בתפילה נכחו המופתי המוסלמי של ירושלים, פטריארכים נוצרים, יהודים ישראלים ומאות מתושבי בית סאחור.
כלכלה.
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על תיירת ותעשיות נלוות, כמו גילוף בעץ הזית. חלק מהתושבים מועסקים בחקלאות או עובדים בישראל. לעיר היה תפקיד חשוב בפרויקט "בית לחם 2000", שנועד לשקם את האתרים התיירותיים, בתי מלון ועסקים וגם אתרים היסטוריים לכבוד חגיגות המילניום. המגזר התיירותי והכלכלי נפגעו משמעותית מהאינתיפאדה ב-2000.
אינמרסאט
הצעות להקמת מדינה יהודית חדשה כמחאה
מאז הקמת מדינת ישראל ב-1948 נשמעו הצעות להקמת מדינות יהודיות נוספות בשטחה של ארץ ישראל, או אף במקום אחר בעולם. ההצעות, רובן ככולן, נשאו אופי מחאתי וסמלי. אף אחת מאותן ישויות לא קיבלה ריבונות על ידי מדינה כלשהי או הוכרה על ידי גופים בינלאומיים. להצעות מסוג זה יש מקבילות במקומות אחרים בעולם.
הקמת מדינה יהודית חדשה כמחאה
אישתר (סרט)
אישתר (אנגלית: Ishtar) הוא קומדיית הרפתקאות מ-1987, בבימויה של איליין מאי ובכיכובם של וורן בייטי ודסטין הופמן. ביטי והופמן מגלמים את רוג'רס וקלארק, צמד זמרים כושלים שנוסעים לחפש עבודה במרוקו, ונשאבים לתוך הרפתקה במדינה בדיונית, אישתר, במסגרת המלחמה הקרה. בסרט מופיעים גם איזבל אג'אני (זוגתו של ביטי באותה עת) והקומיקאי צ'ארלס גרודין ("מרדף חצות").
הפקה.
צילומי "אישתר" החלו ב-21 באוקטובר 1985 והיו אמורים להימשך עד למרץ 1986. הסרט נועד להיות שובר קופות בקיץ 1986, בשל העובדה שמיטב הכישרונות של הוליווד השתתפו בהפקתו. איליין מאי, הייתה אשת קומדיה בעלת מוניטין מוכח ועשיר. היא למעשה המציאה את קומדיית המצבים האמריקאית במתכונתה הנוכחית. ביטי והופמן היו שחקנים זוכי אוסקר שלא הופיעו בסרט כ-5 שנים לפני כן, והיו אמורים לעשות את החזרה שלהם לאקרנים בסרט הזה.
אולם מלכתחילה, החלו לצוץ בעיות שונות. הצילומים נמשכו הרבה מעבר למתוכנן וחריגות בתקציב הביאו לכך שהתקציב שהיה מיועד מלכתחילה להיות 28 מיליון דולר, קפץ והגיע ל-55 מיליון דולר (כ-120 מיליון דולר כיום). אולפני קולומביה ביקשו ממאי לצלם את הסרט באריזונה או בנבדה, אולם מאי בהיותה פרפקציוניסטית מושבעת, התעקשה לצלם את הסרט דווקא במרוקו. סצינות זניחות צולמו בעשרות טייקים, ותפאורות גרנדיוזיות נבנו לספק את גחמותיה של הבמאית השאפתנית. לבסוף, נדחתה הפרימיירה של הסרט למאי 1987, ובסופו של דבר הסרט יצא לאקרנים.
בסוף השבוע הראשון, אמנם, הסרט גרף 4 מיליון דולר, אולם כבר בשבוע השני התברר גודלה של הקטסטרופה. הסרט נקטל באכזריות על ידי כל מבקרי הקולנוע של ארצות הברית, ונתונים של ההכנסות לא פורסמו עוד. לבסוף, לאחר מעשה ידוע שהסרט גרף 14 מיליון דולר, וכך גרם לנזק ל"קולומביה" של מעל 40 מיליון דולר.
הסרט נבחר לסרט הגרוע של השנה, ומאז הפך למשל ולשנינה, בתור אחד ההפסדים הגדולים שהוליווד ידעה, ביחד עם סרטים כמו "קלאופטרה", "שערי החופש", ו"עולם המים".