ניתן להדגים למידת בריחה בתהליך הביהביוריסטי של התניה אופרנטית, על פי הניסוי הנודע של תיבת סקינר: התיבה חולקה לשני חלקים המופרדים במחיצה נמוכה. חולדה נמצאת בחלק אחד של התיבה ומקבלת זרם חשמלי (עונש). החולדה מגיבה בצורות שונות כמו ריצה או קפיצה, אך הזרם החשמלי נמשך, עד שהיא קופצת במקרה לצידה השני של התיבה. לאחר מספר ניסיונות, החולדה לומדת לקפוץ מיד לצד השני של התיבה בכל פעם שהיא חשה בזרם חשמלי, כדי להפסיק את המגע עמו (בהמשך עשויה החולדה ללמוד למידת הימנעות של קפיצה לצד השני עוד לפני שהזרם החשמלי הופיע, למשל אם למדה שגירוי כמו הפעלת נורה מקושר לזרם חשמלי שמגיע מיד אחריו, אז תקפוץ מיד כשתופעל הנורה).
ממוצע RMS
מונטה קסינו
יאקות אל-חמאווי
יאקות בן עבדאללה א-רומי אל-חמווי (1179–1229; מערבית: ياقوت الحموي الرومي, תעתיק מדויק: יאקות אלחמוי אלרומי) היה ביוגרף וגאוגרף ערבי מוסלמי, ככל הנראה ממוצא יווני . אל-חמווי ידוע בכתביו ומאמריו האנציקלופדיים אודות העולם האסלאמי.
פירוש השם "יאקות" הוא אבן אודם (רובי); השם "א-רומי" מעיד על מוצאו היווני (ביזנטי), והשם "אל-חמווי" בא מהעיר חמת שבסוריה של ימינו.
יאקות נולד בקונסטנטינופול. הוא נמכר כעבד, ומאוחר יותר עברו הוא ואדונו לעיר בגדאד. לאחר שזיהה את כישוריו, החל אדונו של יאקות להקנות לו חינוך. הוא שוחרר מעבדות בשנת 1199 והחל לפרסם מאמרים. בשנת 1213 הוא התחיל את המסע שלו, שבמהלכו הוא ביקר בתבריז, בדמשק ובמוסול. תמיכתו בח'וארג' סיבכה אותו והוא ברח בשנת 1216 מדמשק למרב שבשטח טורקמניסטן של ימינו. במרב הוא עבד במשך שנתיים בספריות העשירות שהיו במקום. עקב סכנות של פלישת ג'ינגיס חאן לאזור, הוא נמלט לחלב. בעיר זו הוא הכין את המילון הגאוגרפי המקיף מועג'ם אל-בולדאן (בערבית: معجم البلدان), אותו סיים בשנת 1224. הוא ביקר באלכסנדריה בשנת 1227 ומת בחלב ב-1229.
חשיבות עבודותיו מתבטאת בעובדת היותן מבוססות על מקורות שמצא במסעותיו במרכז אסיה, ואשר אבדו במהלך כיבוש האזור על ידי המונגולים.
על שמו של יאקות רחוב בירושלים, צפונית מזרחית לעיר העתיקה בוואדי אל-ג'וז.
רכס הבוסטר
רכס הבּוּסְטֶר הוא רכס ברמת הגולן בין העיר קוניטרה בדרום להר החרמונית. שמו של הרכס, בוסטר, ניתן לו על שם תחנת הגברה למי השקיה שבנו הסורים, תחנת בוסטר (מאנגלית: booster, מגביר). רכס הבוסטר מורכב משני תלים מרכזיים: תל אל-מַחְפִי ודַהְרַת אִיבְּרָהִים.
רכס הבוסטר נמצא על קו הגבול הישראלי–סורי והוא חלק מקו התלים הישראלי. חשיבותו האסטרטגית הרבה של הרכס נובעת ממיקומו ושליטתו בשטח. רכס הבוסטר מצוי בין תא שטח שטוח מדרום ובו ממוקמת קוניטרה (פתחת קוניטרה הצפונית) ומצפון, אזור שטוח נוסף שמצפונו הר חרמונית, תא שטח זה קיבל את הכינוי "עמק הבכא" בקרבות הבלימה במלחמת יום הכיפורים.
על ראש הרכס החזיק צה"ל בסיס צבאי בשל חשיבות האזור אך לאחר הקמת חוות טורבינות רוח באזור, הבסיס פונה.
בואה קשת
בואה קשת (שם מדעי: "Epicrates cenchria") הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים המצוי במרכז אמריקה ובדרומה כולל יער האמזונאס. הוא ידוע בשל ססגוניותו ובשל כך שעורו "מחליף צבעים" כאשר קרני אור פוגעות בו, ומכאן שמו. יש לו תשעה תת-מינים ידועים. תת-המינים נבדלים זה מזה באורכם, בעובי שלהם, בדוגמאות שעל גבם ובאזור התפוצה שלהם.
האורך הממוצע של בואת הקשת נע בין 1.2 ל-1.8 מטרים, אך ידוע על פריטים שאורכם עלה על שני מטרים. הוא מעדיף להיות על האדמה, אך מסוגל לטפס גם על עצים.
אזור מחייתו הוא בעיקר ביערות לחים או באזורים מסולעים.
הוא נפוץ במרכז אמריקה בקוסטה ריקה ובפנמה. בדרום אמריקה הוא נפוץ ממזרח לאנדים בקולומביה, ונצואלה, אקוודור, פרו, סורינם, ברזיל, גויאנה, גויאנה הצרפתית, בוליביה, פרגוואי וצפון ארגנטינה.
לפידוליט
לפידוליט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) לשעבר, אחד מסוגי הנציצים.
תכונות.
הרכב וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של הלפידוליט היא KLi2Al (Al,Si)3O10(F,OH)2. הלפידוליט מכיל כמויות זעירות של המתכות האלקליות רובידיום וצזיום. בעבר נחשב הלפידוליט כסוג מינרל בפני עצמו, אולם כיום הוא מוגדר כתערובת ביניים בתמיסה המוצקה שבין פוליליתיוניט לטריליתיוניט.
הלפידוליט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "C2/m". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=5.209, b=9.011Å, c=10.149Å, וגודלה של זווית β הוא 100:77°.
המבנה הפנימי של הלפידוליט, כמו של המינרלים בקבוצת הנציצים, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחיות בנויה משני סוגי שכבות:
הסוג הראשון הוא שכבה של טטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון. אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון אשלגן.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום או ליתיום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
בלפידוליט שכבה אחת של אוקטהדרונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של טטרהדרונים. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים המכילה יונים ספוחים (בעיקר אשלגן). גביש המינרל בנוי מלוחיות הנערמות זו על גבי זו וביניהן יש שכבות ביניים, הפצילות המושלמת של המינרל מתרחשת לאורך שכבות הביניים אלו.
תכונות פיזיקליות.
הגבישים דמויי לוחיות פסאודו-משושים פריזמתיים עד 20 ס"מ אורך, כמו כן מופיע המינרל כמקבץ קשקשי, כמסה חסרת צורה או גרגירית. ללפידוליט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}) היוצרת "פתיתים". הקשיות של המינרל נמוכה, 3-2.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.9 גרם לסמ"ק.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הלפידוליט הם: nα=1.525–1.548, nβ=1.551–1.58 ו-nγ=1.554–1.586. גבישי הלפידוליט שקופים עד שקופים למחצה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של סגול עד ורוד חיוור, אדום-ורד, אפור-סגלגל, צהבהב, לבן, או חסר צבע. הצבע הסגול-ורדרד הוא מאפיין של הלפידוליט ומשמש כאמצעי זיהוי שלו, אבל מוסקוביט ורוד או לפידוליט חיוור מאוד עלולים להקשות על הזיהוי. בשקף מנוסר הלפידוליט חסר צבע. הברק של הלפידוליט הוא זגוגי או פנינתי, והנפיצה שלו חלשה. הלפידוליט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. מזווית אחת (X) המינרל כמעט חסר צבע, ומזוויות אחרות (Y ו-Z) הוא ורוד או סגול חיוור. בכמה דוגמיות נמצאה תופעת טריבולומינסנציה (פליטת אור בעת שהמינרל נשבר).
גילוי ומקור השם.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1792 בפגמטיט רוזנה (Rožná), ליד העיירה זדאר נד סזאוו (Žďár nad Sázavou) באזור ויסוצ'ינה (Vysočina), במוראביה שבצ'כיה. מקור השם מיוונית: "לפידוס" הוא "קשקש" בהתייחס למבנה הנציצי שלו.
האגודה הבינלאומית למינרלוגיה פסלה את השם לפידוליט כשם של מינרל עצמאי, והוא מוגדר כיום כתערובת ביניים בין פוליליתיוניט לטריליתיוניט, אבל השם ממשיך להתקיים, בייחוד אצל אספני המינרלים. בשם לפידוליט מכנים כיום כל נציץ המכיל ליתיום שגונו בהיר, בטרם נעשתה לו בדיקת מעבדה לקביעה מדויקת של הסוג. לפי כך דוגמיות הנמכרות כ"לפידוליט" עלולות להיות בפועל פלוגופיט או מוסקוביט.
ב-1861 גילו רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף את היסוד רובידיום באנליזה של כמות קטנה של מלחי רובידיום שהופקו מזיקוק של 150 קילוגרם לפידוליט.
מקור ותפוצה.
לפידוליט מצוי בפגמטיטים גרניטיים, שבהם נוצר בהחלפה מטאסומטית של ביוטיט או מוסקוביט, יחד עם מינרלים אחרים המכילים ליתיום כדוגמת ספודומן אמבליגוניט וטורמלין; בעורקי קוורץ שנוצרה בטמפרטורה גבוהה; בגרייזן, ובסלעי גרניט.
מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את פגמטיט רוזנה (Rožná), ליד העיירה זדאר נד סזאוו (Žďár nad Sázavou) באזור ויסוצ'ינה (Vysočina), במוראביה שבצ'כיה. (שם נמצא המינרל לראשונה); בהר מיקה (Mica) סמוך לעיירה פאריס במחוז אוקספורד במדינת מיין, בנפות מסה גרנדה (Mesa Grande) ופאלה (Pala) במחוז סן דייגו בקליפורניה, ובמכרה אינגרסול (Ingersoll) בסמול לקיסטון (Keystone) במחוז פנינגטון בדקוטה הדרומית שבארצות הברית; באלאבשקה בהרי אורל שברוסיה; בפגמטיט וארוטרסק (VarutrÄask), 15 ק"מ צפונית מזרחית לסקלפטה (Skellefteå) במחוז וסטרבוטן (Västerbotten) שבשוודיה; במכרה טנקו (Tanco), אגם ברניק (Bernic) במניטובה שבקנדה; בפגמטיט וירגם דה לה לאפה (Virgem da Lapa) במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל; ובהזאריבג בביהר שבהודו.
פרפור עליות
פרפור עליות או פרפור פרוזדורים באנגלית: Atrial fibrillation, AF או A-fib) הוא הצורה השכיחה ביותר של הפרעת קצב בלב, ומעורבות בה שתי העליות של הלב. משמעות השם נובעת מהעובדה ששריר הלב בעליות מְפַרְפֵּר במקום להתכווץ באופן סדיר.
פרפור עליות כגורם סיכון.
פרפור עליות אינו מסכן חיים כשלעצמו, אולם הוא גורם סיכון גבוה ומרכזי לשבץ מוחי, שהוא אחד משלושת הגורמים השכיחים ביותר לתמותה, והגורם השכיח ביותר לנכות בעולם המערבי. כ-20% ממקרי השבץ המוחי האיסכמי נגרמים על רקע פרפור עליות.