נוייר הוא נוצרי קתולי, ותורם דרך הכנסייה הקתולית לילדים עניים. על שמו קיימת קרן המסייעת לילדים עניים. בשנת 2011 הוא השתתף בגרסה הגרמנית לשעשועון "מי רוצה להיות מיליונר?", בה זכה בחצי מיליון אירו, והוא העביר אותם כתרומה לילדים עניים.
מלבד עיסוקו כשחקן כדורגל, נוייר דיבב את "פרנק מקיקיי" בגרסה הגרמנית לסרט בית ספר למפלצות.
במאי 2017 הוא התחתן באוסטריה עם נינה וייס, חברתו מזה שנים ארוכות.
פיוטר טורצ'אנינוב
פיוטר איוואנוביץ' טורצ'אנינוב (ברוסית: Петр Иванович Турчанинов; 1 בדצמבר 1779 – 28 במרץ 1856) היה מלחין, קנטור (זמר כנסייתי) ומורה לזמרה רוסי יליד אוקראינה, אחד מחשובי היוצרים בתחום המוזיקה הליטורגית (הכנסייתית) הנוצרית אורתודוקסית, כומר אורתודוקסי (בזמן פרישתו, בדרגת "פרוטוייראוס" או "פרוטופופ"). הצטיין במיוחד בעיבודיו למקהלה של שירים כנסייתיים עתיקים.
קורות חייו.
טורצ'אנינוב נולד בסנקט פטרבורג, בירת רוסיה, ב-1 בדצמבר 1779, לפי הלוח הגרגוריאני, כבן למשפחת אצולה רוסית מן העיר קייב, אוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית. למד בבית ספר עממי בקייבו. כבר בגיל 8 הצטיין בקולו הענוג והגבוה וגויס למקהלה הצבאית של הגנרל אנדריי אי. לבנידוב. בתקופה בה נהגו מפקדים צבאיים ואצילים לטפח מקהלות משל עצמם.
כישוריו הקוליים משכו את תשומת לבו של הנסיך גריגורי פוטיומקין ובהתערבותו נשלח ללמוד פיתוח קול אצל ג'וזפה סארטי ביאשי (שם נמצאה אז מפקדתו של פוטיומקין)
ואולי גם בפטרסבורג, שם המוזיקאי האיטלקי ניהל את האקדמיה למוזיקה. עקב מותו של פוטיומקין חזר טורצ'אנינוב לקייב למקהלת הגנרל לוואנידוב. בקייב ואחר כך בחרקוב השלים את השכלתו המוזיקלית אצל ארטמי ודל (1767 – 1810), אשר משנת 1794 כיהן כמנהל מקהלת לוואנידוב. טורצ'אנינוב היה לתלמיד האהוב על ודל ושניהם התגוררו ביחד מספר שנים ועברו לחרקוב בעקבות מעסיקם, הגנרל לוואנידוב.
בגיל 22 ב-1798 מונה טורצ'אנינב למנהל המקהלות הכנסייתית של דוסיפיי, הבישוף (ארכייראוס) בעיירה סבסק באזור בריאנסק. בשנת 1803 התקבל שם לשורות הכמורה האורתודוקסית (פרבוסלאווית). בשנת 1809 נקרא לעיר גטצ'ינה, מדרום לסנקט פטרסבורג, שם קבע חצרו הצאר פאבל הראשון. טורצ'אנינוב התמנה למנהל ("רגנט") של מקהלת הכנסייה המטרופוליטאנית ונשאר בתפקיד במשך 19 שנה. החל משנת 1827 עסק בהוראה זמרה ופיתוח קול בקפלה האימפריאלית. בשנת 1833 מונה לפרוטופופ (פרוטויריאוס) אחראי על כנסיות החצר. ואחר כך קיבל תפקיד אחראי על שרותי הדת בארמון השיש בסנקט פטרסבורג. הוא פרש לגמלאות בשנת 1841.
במהלך חייו אף עסק רבות בהוצאה לאור של אוצרות המוזיקה הכנסייתית הרוסית ובעיבודיהם. התפרסם במיוחד במוזיקה לטקסי אשכבה ואזכרה דתיים, חיבוריו זכו להשמעות בידי מאמינים פרבוסלויים גם מחוץ לגבולות רוסיה. חלק מיצירותיו הולחנו למען מקהלת המנזר סרגייבקי.
בזכות עבודתו עיבדו אף מלחינים אחרים של מוזיקה הכנסייתית שירים ליטורגיים ישנים מספרי התפילות, שהיו מושרים עד אז רק על ידי קנטורים ולא על ידי מקהלות.
הוא הוסיף אקורדים לשירים ישנים כאלה מנוסח הקרוי "זנאמניי" ומנוסח "קייב". אף על פי שהושפע בעצמו על ידי סארטי, טורצ'אנינוב התקומם נגד ה"טרנד" האיטלקי במוזיקה הכנסייתית הרוסית ושאף לחזרה אל המקורות הרוסים הישנים, גם בעת שעובדו לשירת מקהלה ובכך בישר את גישתו של מיכאיל גלינקה.
פיוטר טורצ'אנינוב נפטר ב-28 מרץ 1856 (16 מרץ לפי לוח השנה היוליאני) בסנקט פטרסבורג.
בשנת 2006 ציינו כנסיות אורתודוקסיות סלאוויות בעולם, 150 שנה למותו.
צפחה כחולה
צפחות כחולות
צפחה ירוקה
צפחות ירוקות
טורניר צ'ארלסטון
גביע מעגל המשפחה
Family Circle Cup
התייחסותיות
התייחסותית
יעקב לסלוי
יעקב לסלוי (20 באפריל 1896 פולין – 1987, תל אביב). ממנהיגיה הבולטים של תנועת הפועל המזרחי. הוגה דעות, רב, בנקאי ויו"ר החברה קדישא בת"א.
ביוגרפיה.
בפולין.
לסלוי נולד ב-20 באפריל 1896 (ז' באייר ה'תרנ"ו) בעיירה צנסטוכוב שבפולין. בהיותו בן 13 בלבד עזב את ביתו ונסע ללמוד בישיבותיה המפורסמות של פולין. מעט מאוחר יותר התייתם מאביו ועול פרנסת הבית הוטל עליו. בשנת 1917 בגיל 21 התחיל בפעילות ציבורית, והקים את ישיבת עץ חיים ששילבה לימודים כלליים עם לימודי קודש, וזאת במטרה לפתור את בעיית בני הנוער היהודי בעיר, אשר בימי מלחמת העולם הראשונה הסתובבו בעיר ללא יד מכוונת. לאחר מכך הקים את סניף תנועת צעירי מזרחי בעירו. סניף צעירי המזרחי בצ'נסטוחוב, זכה למוניטין כסניף פעיל במיוחד. אורגנו בו פעולות תרבותיות, שיעורי תנ"ך, עברית, היסטוריה של עם ישראל, ותלמוד. כן, נוסדה ספרייה שהכילה ספרים בכל המקצועות ונפתח אולם קריאה. ב- 29 ביוני 1923 נישא לסלוי לחיה לבית גראנק. לסלוי העריך את רעייתו מאוד, וטען שלה שייכות זכויות החינוך של ילדיהם, שכן רוב זמנו היה מוקדש לפעילות ציבורית, בבנק בתנועה ובמועצה הדתית.
בארץ ישראל.
לסלוי עלה ארצה ב-3 בספטמבר 1924, וגר בירושלים בשכונת בית ישראל עד שנת 1933. בירושלים פתח לסלוי את "מטבח הפועלים הדתיים" בשכונת "שערי פינה". משנת 1926 פועל לסלוי כחבר באספת הנבחרים של הוועד הלאומי, מטעם הפועל המזרחי. משנת 1932 הוא חבר ועד הקהילה של יהודי ירושלים, וכן בהתאחדות עולי פולין. לאחר מכן עם העברת מרכז הפועל המזרחי מירושלים לתל אביב עובר גם לסלוי לגור בתל אביב. היה מראשי המתנגדים להצטרפות תנועת "הפועל המזרחי" להסתדרות העובדים הכללית. שימש כחבר הוועד הפועל של "הפועל המזרחי" וכגזברו הראשון. הקים את חברת הבנייה "עולים בונים" והיה גם ממקימי קופת המלווה של הפועל המזרחי, שלימים הפכה לחלק מבנק המזרחי המאוחד, שבהנהלתו ישב. כמו כן הוא היה חבר מועצת השחיטה בתל אביב שהפכה למועצה הדתית.
טורניר ברמינגהאם בסבב ה-WTA
טורניר ברמינגהאם (או בשמו הרשמי : AEGON Classic) הוא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב ה-WTA הנערך מאז שנת 1982 בעיר ברמינגהאם שבבריטניה. הטורניר משוחק על מגרשי דשא פתוחים.
AEGON קלאסיק
DFS קלאסיק
טורניר ברמינגהאם
סלמה הייק
סלמה הייק פינו (בספרדית: Salma Hayek Pinault; נולדה ב-2 בספטמבר 1966) היא שחקנית קולנוע, במאית ומפיקה מקסיקנית-אמריקאית. הייק החלה את הקריירה שלה במקסיקו עם תפקידים בטלנובלות "Nuevo amanecer" (1988–1989) ו-""Teresa" " (1989–1990), וכן בדרמה הרומנטית "סמטה בקהיר" (1995), עליה קיבלה מועמדות לפרס אריאל. עד מהרה היא ביססה את מעמדה בהוליווד עם הופעות בסרטים כמו "דספרדו" (1995), "מצאת החמה עד צאת הנשמה" (1996) ו"דוגמה" (1999).
בשנת 2002 גילמה את הציירת פרידה קאלו בסרט הביוגרפי "פרידה", שאותו גם הפיקה, מה שהפך אותה לשחקנית המקסיקנית הראשונה שהייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ובנוסף הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס הבאפט"א. בשנים שלאחר מכן, היא השיגה הצלחה מסחרית נוספת עם הקומדיות "מגודלים" (2010), "מגודלים 2" (2013) ו"שומר הראש והמתנקש" (2017); וזכתה לשבחי המבקרים על הופעותיה בדרמות "אגדת האגדות" (2015), "Beatriz at Dinner" (2017) ו"בית גוצ'י" (2021).
ביוגרפיה.
נולדה בשם סלמה הייק חימנס (Salma Hayek Jiménez) בעיר הנמל קואצקואלקוס, במדינת וראקרוס שבחוף המזרחי של מקסיקו, למשפחה קתולית. אימה מקסיקנית ממוצא ספרדי, בעוד שאביה מקסיקני ממוצא לבנוני. אמה של הייק דיאנה חימנז הייתה זמרת אופרה וסוכנת כישרונות מקומית, אביה, סמי הייק, היה מנהל חברת נפט מקומית. יש לה אח בשם סמי. הייק החלה ללמוד בגיל 12 במוסד הקתולי "אקדמיית הלב הקדוש, גראנד קוטיאו" אשר בלואיזיאנה, שם אובחנה אצלה דיסלקסיה. בעקבות קשיי הסתגלות החליטה הייק לחזור בחזרה אל משפחתה במקסיקו, לאחר מכן נשלחה לחיות אצל דודתה שביוסטון, טקסס, שם למדה עד גיל 17. הייק התחילה ללמוד במקסיקו סיטי באוניברסיטת איברואמריקאנה יחסים בינלאומיים, אך נשרה מהלימודים במטרה להפוך לשחקנית קולנוע.
כנערה שאפה הייק לייצג את נבחרת מקסיקו במשחקים האולימפיים בתחום ההתעמלות בו עסקה, אך אביה מנע ממנה מלהצטרף לסגל.
קריירה.
בשנת 1989, כשהייתה הייק בת 23, החלה לשחק בטלנובלה מקומית מצליחה בשם "תרזה". תפקידה בסדרה הפך את הייק לכוכבת מקומית ומעמדה צבר תאוצה בשנת 1994 בעקבות הופעתה בסרט המקסיקני המצליח "סמטה בקהיר" המבוסס על הרומן באותו שם מאת נגיב מחפוז, שעליה קיבלה מועמדות ל"פרס אריאל" (פרס האקדמיה המקסיקנית).
הייק קיבלה את הכרתה העולמית הראשונה בסרט האקשן של רוברט רודריגז "דספרדו" בשנת 1995, בסרט גילמה הייק את קרולינה אהובתו של גיבור הסרט אל מריאצ'י (אנטוניו בנדרס), על תפקידה בסרט קיבלה הייק את פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
שנה לאחר מכן השתתפה בסרט נוסף של רודריגז שנקרא "מצאת החמה ועד צאת הנשמה" בכיכובם של ג'ורג' קלוני וקוונטין טרנטינו.
ב-1997 שיחקה הייק בסרט מועמד 4 פרסי אמי, "הגיבן" המבוסס על הנובלה "הגיבן מנוטרדאם", בסרט גילמה הייק את דמותה של אזמרלדה, כמו כן שיחקה הייק לצידו של כוכב הסדרה הקומית "חברים" מת'יו פרי בקומדיה הרומנטית "נישואים חפוזים".
לאחר מכן שיחקה הייק בתפקידים קטנים בסרטים "סיוט בחדר המורים", "דוגמה" שם גילמה את דמותה של המוזה ובמערבון הבדיוני "פרוע על המערב" שם גילמה הייק את דמותה של ריטה אסקובר.
בשנת 2002 הגיעה הייק לפיסגת הקריירה שלה כשכיכבה בדרמה הביוגרפית זוכת שני פרסי האוסקר "פרידה". בסרט גילמה הייק את דמותה של הציירת המקסיקנית פרידה קאלו וגברה על ג'ניפר לופז ועל מדונה שהתחרו גם הן על התפקיד.