בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדיגור:
מזוג מנצחי תחרות 1983 רק ברברה ג'ורדן () השתתפה בתחרות. במשחק הגמר אן סמית' ודיק סטוקטון () נפגשו עם הזוג הלא מדורג אן מינטר ולורי וורדר () וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס.
שלמה גליקשטיין השתתף בתחרות הגברים וזוגות גברים. בתחרות גברים בסיבוב הראשון גלקשטיין הפסיד לבראד גילברט מארצות הברית ב-5 מערכות. בתחרות זוגות גברים הוא שיחק לצד אריק פרום מארצות הברית, אך לא כמו בשנה הקודמת הם לא זכו בדירוג. בסיבוב הראשון הם נפגשו עם זוג מאוסטרליה וניצחו ב-3 מערכות. בסיבוב השני הם שיחקו נגד הזוג שהיה מדורג במקום ה-11 טוני ג'יאמאלבה וסטיב מייסטר מארצות הברית וניצחו ב-3 מערכות. בסיבוב השלישי הם שיחקו נגד הזוג שהיה מדורג במקום ה-2 אנדרס יאריד והאנס סימונסון משוודיה ונצחו ב-3 מערכות. ברבע הגמר הם נפגשו עם הזוג שהיה מדורג במקום ה-14 סטפן אדברג משוודיה ובריאן גוטפריד ארצות הברית ונצחו ב-2 מערכות. בעקבות הניצחון הם עלו משחק חצי הגמר בו הפסידו לזוג הצרפתי יאניק נואה ואנרי לקונט שבסופו של דבר זכו בתחרות.
אשלי מדיסון
אשלי מדיסון (באנגלית: Ashley Madison) הוא אתר היכרויות ורשת חברתית לאנשים נשואים או במערכת יחסים מחייבת, המופעל על ידי חברת Avid Life Media הקנדית. הסיסמה של האתר היא "החיים קצרים. נהל רומן."
האתר הושק בשנת 2001. שמו של האתר מורכב משני שמות נשיים פופולריים באנגלית, "אשלי" ו- "מדיסון". נכון לשנת 2015, לאתר יש 124 מיליון מבקרים בחודש, והוא מדורג במקום ה-18 בדירוג האתרים למבוגרים.
ב-15 ביולי 2015 הודיעו האקרים שהעתיקו מהאתר את הנתונים של כל הלקוחות, כולל שמות, כתובות, פנטזיות מיניות ונתוני כרטיס האשראי, ואיימו לפרסם את כל הנתונים באינטרנט במידה שהאתר אשלי מדיסון והאתר EstablishedMen.com, אשר אף הוא אתר היכרויות בבעלות Avid Life Media, לא ייסגרו באופן סופי. ב-22 ביולי פרסמה קבוצת ההאקרים את השמות הראשונים של לקוחות האתר, וכל שאר נתוני המשתמשים פורסמו ב-18 באוגוסט 2015. נתונים נוספים (כולל כמה תכתובות דואר אלקטרוני של המנכ"ל) פורסמו ב-20 באוגוסט 2015.
מודל עסקי.
שלא בדומה לאתרי ההיכרויות הבולטים Match.com או eHarmony, המודל העסקי של אשלי מדיסון מבוסס על תשלום לפי פעולות ולא על תשלום עבור מנוי חודשי. על מנת ששני חברים באתר יקיימו שיח ביניהם אחד מהחברים, כמעט תמיד הגבר, חייב לשלם על מנת ליזום את השיחה. לאחר קיום שיחה בין שני חברים, כל השיחות בין אותם שני החברים יתקיימו ללא עלות נוספת. האתר מכיל גם כלי צ'אט, שהשימוש בו כרוך בתשלום בהתאם למשך השיחה. הנשים באתר יכולות לשלוח הודעות לאנשים האחרים בחינם, אך הגברים חייבים לשלם על מנת לקרוא את ההודעות. גברים חייבים תמיד לשלם על מנת לשלוח הודעות לנשים.
בהתאם לתנאי האתר, עבור כל המשתמשים האורחים (משתמשים שעדיין לא שילמו במסגרת השימוש באתר), מופעל באופן אוטומטי הכלי "המלאכיות של אשלי" (Ashley's Angels) אשר במסגרתו האתר שולח הודעות מפרופילים פיקטיביים, אשר לא מזוהים כפרופילים פיקטיביים, כאשר המשתמשים האורחים עשויים לבחור לשלם על מנת לקרוא או להגיב לפרופילים הפיקטיביים. בתנאי האתר מצוין שכלי זה נועד "לספק בידור" למשתמשי האתר.
בעת הרישום לאתר המשתמש נותן כתובת דואר אלקטרוני, אך האתר אינו מוודא שזו כתובתו. מצב זה מאפשר רישום של אדם ללא ידיעתו.
האתר גובה כסף על מנת למחוק חשבונות משתמש מהאתר. על ידי תשלום עבור מחיקת חשבונות משתמש, נמחקות גם כל ההודעות שהועברו באתר מאותו חשבון המשתמש, כולל מתיבות הדואר של הנמענים.
הפריצה ופרסום מאגר הנתונים המלא של האתר.
ב-15 ביולי 2015 האתר נפרץ על ידי קבוצת האקרים המכנה עצמה "צוות אימפקט" (The Impact Team). ההאקרים טענו באותה העת כי הצליחו להעתיק את מאגר הנתונים של אשלי מדיסון, המכיל מידע אישי על משתמשי האתר. קבוצת ההאקרים איימה לפרסם את מאגר הנתונים באינטרנט, כולל השמות של משתמשי האתר, אלא אם כן האתר ייסגר באופן מיידי.
ב-20 ביולי 2015 פורסמו לראשונה באתר של "אשלי מדיסון" שלוש הצהרות שהתייחסו לפריצה. אחת ההצהרות ציינה כי "בשלב זה, הספקנו להפעיל הגנות על האתרים שלנו, ולסגור את נקודות הגישה הלא מורשות. אנו עובדים עם סוכנויות אכיפת החוק, אשר חוקרות את המעשה הנפשע הזה. כל האחראים לפעולות הטרור הקיברנטיות יישאו באחריות על כך." כמו כן ההצהרה ציינה שצוות האתר הצליח להסיר בהצלחה את כל המאמרים באינטרנט אשר קשורים לאירוע זה, ואשר במסגרתם פורסם מידע המאפשר זיהוי אישי של משתמשי האתר. בנוסף לכך צוין גם כי האתר שוקל להפסיק לגבות תשלום על מחיקת חשבונות משתמשים.
ב-21 ביולי דווח כי קבוצת ההאקרים פרסמה את הפרטים של 2,500 מלקוחות האתר, על אף שמנגד אתר "אשלי מדיסון" הכחיש זאת, וטען כי רק שני שמות פורסמו.
ב-18 באוגוסט קבוצת ההאקרים פרסמה קובץ בגודל 10 ג'יגה בייט ברשת ביטורנט המכיל את כל מאגר הנתונים של האתר "אשלי מדיסון". הקובץ ללא הדחיסה הוא בגודל של 60 ג'יגה בייט. קבוצת ההאקרים האשימה את חברת Avid Life Media בהצהרה שפרסמה ובה טענה כי החברה השתמשה בפרקטיקות פסולות. הנתונים שפורסמו כללו גם נתונים מלקוחות ששילמו עמלה של 19 דולר כדי שהנתונים שלהם יימחקו מהאתר.
בתגובה, חברת אשלי מדיסון פרסמה הודעה באתר האינטרנט שלה בו טענה כי החברה עובדת כעת יחד עם הרשויות בחקירת הפריצה, וציינה כי "לא נשב בחיבוק ידיים ונאפשר לגנבים הללו לכפות את האידאולוגיה האישית שלהם על אזרחי העולם". החברה הציעה פרס בסך חצי מיליון דולר קנדי למי שיביא לאיתור הפורצים לאתר.
בין השאר פרסמו הפורצים את כתובות הדוא"ל של נואל בידרמן, מנכ"ל Avid Life Media, פעולה אשר הביאה להתפטרותו מהתפקיד.
בישראל.
בחודש מאי 2014 החל אתר "אשלי מדיסון" לפעול בישראל (אם כי ישראלים רבים השתמשו בשירותיו עוד קודם לכן). בקיץ 2014 שודר בערוץ 2 ובערוץ 10 סרטון פרסומת לאתר "אשלי מדיסון", שבה מוצגים בני זוג נשואים כזומבים שהגלישה לאתר "אשלי מדיסון" מחזירה אותם לחיים. שידור זה נפסק בהוראת הרשות השנייה, בנימוק שהסרטון אינו עומד בכללים. מפעילת האתר, חברת Avid Life Media, ערערה על ההחלטה, אך הרשות השנייה לא אישרה את שידור הפרסומת. חברת Avid Life Media עתרה לבג"ץ, אך העתירה נדחתה.
בקובץ המנויים של "אשלי מדיסון", שפורסם לאחר הפריצה לאתר, נכללו 170,000 כתובות דואר אלקטרוני ישראליות.
זביגנייב בזזינסקי
ז'ול פרחים
ז'ול פרחים (Jules Perahim; 24 במאי 1914 - 2 במרץ 2008) היה צייר ופסל יהודי יליד רומניה, שהצטיין בעיקר כיוצר סוריאליסטי. אימץ מצעירותו השקפה אנטי-ממסדית אבל בשנות 1950–1960 נאלץ ליצור בסגנון הריאליזם הסוציאליסטי ובשלב מסוים אף להפסיק לצייר ציורים ולהקדיש את עצמו לאיורי ספרים ולעיצוב במה.
החל משנת 1969 השתקע בצרפת, בה חזר ליצור בחופשיות.
קורות חיים.
ילדות וצעירות.
ז'ול פרחים נולד בשנת 1914 בבוקרשט בשם Iuliş Blumenfeld, כבן הרביעי מבין חמשת הילדים של הרוקח היהודי יעקב בלומנפלד (Iacob Blumenfeld). מוצאם של חלק מבני מהמשפחה היה באימפריה האוסטרית. הוא כונה בצעירותו "פּוּיוּ" (Puiu). אולם הוא תרגם את שם משפחתו (Blumenfeld זה "שדה פרחים") לעברית ושמו הפרטי קיבל צורה צרפתית. מגיל צייר הצטיין באמנות הפלסטית.
היה תלמידם של ניקולאיה ורמונט (1932-1866) וקוסטין פטרסקו (1954-1872), שהיו פרופסורים בבית הספר לאמנויות יפות בבוקרשט. הוא התרחק מאוד מסגנונם ובשלב מסוים השתלם בציור באוטודידקט בהתאם לטעמיו האמנותיים החדשניים. והחל משנות ה-1930 הפך לאחת הדמויות הבולטות האמנות האוונגרדית הרומנית.
אמן אוונגרד ושמאלי אנטיממסדי.
כבר בגיל 17 התפרסמה יצירה שלו בכתב העת Unu, שנערך על ידי סשה פאנה. פרחים המשיך לפרסם בכתבי עת אוונגרדיים, ובמיוחד ב- Unu (1932-1930) לצידם של ויקטור בראונר וז'אק ארולד. יחד עם שטפאן רול (גאורגה דינו), בנימין פונדויאנו, טריסטן צארה, ג'או בוגזה, יון ויניה, אילריה וורונקה, קלוד סרנה, בראונר ופאנה הצטרף "פּוּיוּ" הצעיר לחוג האוונגרדי "המאה" (Secolul) שהתכנס בשנים 1930–1931 "בבר החלב של ינאקה" (Lăptăria lui Enache) פאב שפעל ברחוב ברציה 37, שבבעלות ינאקה דינו, אביו של רול. בשנת 1930 יחד עם כמה משוררים צעירים (ביניהם גרסים לוקה, פאול פאון ואאורל ברנגה) פרסם את כתב העת הנונקונפורמיסטי Alge (אלג'ה = אצות) שהופיע בפורמטים שונים בין השנים 1930–1933. פעילות האמן הקטין בכתב עת זה וההקמה באוקטובר 1931 של כתב-עת נוסף בשם הפרובוקטיבי Pulă. Revistă de pulă modernă. Organ universal ("זין. מגזין לזין מודרני. כלי תקשורת אוניברסלי") וש-13 עותקים ממנו עם סיפור מאויר על "הבתולה שהשתגעה" נשלחו בכוונה לאישים פוליטיים נכבדים, עלה לו בכמה ימי מאסר בכלא וקרשט, באשמת "פגיעה במוסר". אחד האישים שקיבל עותק ומסר תלונה במשטרה היה ההיסטוריון והפוליטיקאי ניקולאיה יורגה.
ב-7 בפברואר 1932 יחד עם שסטו פאלס, לוקה, ברנגה, פרדי גולדשטיין ומיילו מיזיש, עורר פרחים שערורייה נוספת על ידי פרסום המגזין Muci (מוץ'- ברומנית = "ליחת חוטם"). במגזין החדש נכתבה בצחוק הודעה כי תערוכה של פרחים תיפתח בחדר ההמתנה של מאדאם פרוסה ב"צלב האבן" (Crucea de piatră, בית בושת מפורסם בבוקרשט). חמישה מהאחראים לבדיחה הוכנסו שוב למעצר למשך עשרה יום.