חסד - רשת מרכזי רווחה יהודיים הינה ארגון יהודי ללא מטרות רווח, שפועל במדינות שהיו הרפבוליקות של ברית-המועצות. הרשת הוקמה ב-1993 כיוזמה של הג'וינט בשיתוף עם קהילות יהודיות מקומיות. מטרות העל של הרשת היו: א) מתן מענה לצרכים החומריים, החברתיים והבריאותיים של הקהילות היהודיות בעקבות המשבר שפקד את מדינות ברית-המועצות לשעבר לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי. ב) ניצול מרכזי חסד כאמצעי לפיתוח קהילות יהודיות.
פעילות.
פעילותה של רשת חסד מושתת על בסיס מודל, שפיתח הסוציולוג ד"ר עמוס אבגר, שניהל את תוכניות הרווחה של הג'וינט העולמי בברית המועצות לשעבר. המודל מבוסס על עקרון שרואה במשברים חברתיים הזדמנות להתפתחות וגדילה קהילתיים. חסד חתרה למנף את המשבר שפקד את החברה היהודית בברית-המועצות לשעבר, כהזדמנות לצמיחה תרבותית, וחיזוק הזהות היהודית. בבסיס המודל של חסד ניצבים שלושה עקרונות מרכזיים: קהילתיות, מסורת יהודית (יידישקייט), והתנדבות. מראשיתה, הרשת חתרה לענות על צרכים של קבוצות גיל שונות, כולל ילדים, בני גיל הזהב וניצולי שואה.
הקמה ושירותים.
מרכז החסד הראשון הוקם ב-1993 בסנט פטרסבורג. עד ראשית שנות האלפיים הוקמו למעלה ממאה ושבעים מרכזים נוספים, שהתפרסו על פני אחד-עשר אזורי זמן, ושסיפקו שירותים לכרבע מיליון יהודים. עיקר פעילותה של חסד התקיים במרכזים עצמם. פעילות התנדבותית נוספת התקיימה בבתים של יהודים, שהתקשו להגיע למרכזים השונים מסיבות רפואיות או לוגיסטיות. שירותי חסד התחלקו לסוגים שונים עם דגש על פעילות חברתית ותרבותית של מתנדבים שעברו הכשרה מטעם הג'וינט. השירותים החברתיים כללו, בין השאר, מועדוני יום, שירותי ספריה, ציון חגים יהודיים, אירועי יום השואה, לימודי עברית ויידיש, וקבלת שבת. חסד סיפקה גם שירותי בריאות, בכלל זה תרופות לנזקקים וביקורי בית של רופאים. פעילות חסד מתבססת במידה רבה על התנדבות שתורמת לחיזוק הקשרים החברתיים והקהילתיים בין נותני ומקבלי השירותים. חסד המשיכה לספק שירותי רווחה לאלפי יהודים גם במהלך משבר הקורונה, וגם במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. לאורך השנים, הרשת התמודדה עם שורה של בעיות מימון, אולם זכתה לתמיכה משורה של גופים כולל כולל הג'וינט וועידת התביעות.
כל מה שתרצי
כל מה שתרצי הוא סינגל מאת רמי קלינשטיין. את השיר כתב והלחין קלינשטיין ועיבדו אלון הלל וקלינשטיין בשנת 1997 בחסות חברת התקליטים הליקון.
הסינגל נכלל באלבומו של רמי קלינשטיין והוא שיר הנושא של אותו אלבום, "כל מה שתרצי", ונבחר לשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי, ה'תשנ"ז-1997. בכך השלים קלינשטיין זכייה שנייה בתואר זה כזמר, שנתיים בלבד לאחר הזכייה של שירו "תפוחים ותמרים" באותה התחרות בה'תשנ"ה-1995.
רקע.
את השיר כתב והלחין קלינשטיין ועיבדו אלון הלל וקלינשטיין בשנת 1997, זהו שיר הנושא מתוך האלבום שיצא בשנת 1997, "כל מה שתרצי".
השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-25 במאי 1997 וזכה להצלחה רבה. שיר הנושא באותה התקופה זכה במצעד הפזמונים העברי השנתי של ה'תשנ"ז-1997 ובעקבות הצלחת האלבום, יצא קלינשטיין לסיבוב הופעות מצליח.
בהמשך, השיר יצא גם בביצועו של ליאור פרחי במסגרת אלבומו, משולש ישראלי שיצא ב-2003.
Freedom! '90
Freedom! '90 (ידוע לעיתים גם כ-) הוא סינגל שנכתב, הופק ובוצע על ידי ג'ורג' מייקל, ויצא, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, ב-30 באוקטובר 1990. בשיר יש דגימה מהשיר "Funky Drummer" של ג'יימס בראון.
השיר יצא כסינגל השלישי של אלבום הסולו השני של מייקל, "Listen Without Prejudice Vol. 1" . בשיאו הגיע השיר למקום השמיני בבילבורד הוט 100. השיר מתייחס להצלחתה של , אך גם מראה צד חדש שלו כאדם חדש, שהוא ציני יותר לגבי עסקי המוזיקה ממה שהיה קודם לכן.
מייקל סירב להופיע בווידאו קליפ של השיר וליהק קבוצה של דוגמניות-על שהופיעו במקומו. השיר הופיע בקדימון לסרט הביוגרפי עליו משנת 2017, "George Michael: Freedom". ב-30 באוקטובר 2020, הווידאו קליפ הועלה מחדש בערוץ היוטיוב של מייקל. מייקל ביצע את השיר הזה, לצד "White Light" , במהלך טקס הסיום של אולימפיאדת לונדון 2012. בשנת 2021, המגזין רולינג סטון מיקם את השיר במקום ה-126 ברשימת "500 השירים הטובים ביותר בכל הזמנים".
השפעה ומורשת.
ב-2011, המגזין האמריקאי, "Slant Magazine" , מיקם את השיר במקום ה-30 בדירוג "100 הסינגלים הטובים ביותר של שנות התשעים".
ב-2022, המגזין "Time Out" מיקם את השיר במקום השני ברשימת "50 השירים הגאים הטובים ביותר לחגיגות הגאווה".
גרסת רובי ויליאמס.
הזמר-יוצר האנגלי, רובי ויליאמס, הוציא גרסת כיסוי לשיר ב-29 ביולי 1996. זהו סינגל הבכורה של ויליאמס אחרי שעזב את להקת טייק ד'את. בשיאו הגיע השיר למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והוא נכלל באלבום הלהיטים הגדולים של ויליאמס, "" . הסינגל הגיע למעמד כסף מטעם ה-BPI, עם מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים.
ריצ'רד אוגילבי
ריצ'רד ביול אוגילבי (באנגלית: Richard Buell Ogilvie; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-35 בשנים 1969–1973. אוגילבי לחם ונפצע במלחמת העולם השנייה, וטרם היותו מושל, הוא נודע כשריף של מחוז קוק שנאבק במאפיה בשנות ה-60.
ראשית חייו.
ריצ'רד אוגילבי נולד בקנזס סיטי, מיזורי. ב-1940 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בפורט צ'סטר שבמדינת ניו יורק. בעת שלמד באוניברסיטת ייל, הוא התגייס ב-1942 לצבא ארצות הברית. כמפקד טנק בצרפת הוא נפצע ועוטר בלב הארגמן ובשני כוכבי קרב. ב-1945 שוחרר אוגילבי וב-1947 הוא חידש את לימודיו בייל וקיבל תואר בוגר אוניברסיטה בהיסטוריה של ארצות הברית. ב-1949 הוא קיבל תואר במשפטים מהקולג' למשפטים שיקגו-קנט. בשנים 1950–1954 הוא עסק בעריכת דין בשיקגו ובשנים 1954 - 1955 הוא שימש כעוזר התובע הפדרלי של ארצות הברית. בשנים 1958–1961 היה אוגילבי עוזר מיוחד לתובע הכללי של ארצות הברית, ועמד בראש המשרד שנאבק במאפיה בשיקגו.
ראשית הקריירה הפוליטית.
ב-1962 נבחר אוגילבי כשריף של מחוז קוק, המאוכלס ביותר מבין מחוזות אילינוי. בתפקיד זה הוא שימש עד 1966. לאחר מכן ועד 1969 הוא נבחר כנשיא מועצת הנציבים של המחוז, ואז, עם היבחרו כמושל, הוא התפטר. כשריף, רכש אוגילבי מוניטין כמי שלחם בפשע ומשרדו הוביל כ-1,800 פשיטות משטרתיות במהלך תקופת כהונתו בתפקיד. אלו כללו את הפשיטה על גיי בר ב-1964 שהובילה ל-109 מעצרים והייתה לאירוע בולט בהיסטוריה של הלהט"ב בשיקגו.
מושל אילינוי.
ב-1968 נבחר אוגילבי כמושל אילינוי מטעם המפלגה הרפובליקנית לאחר שזכה ב-51.2 אחוזים מהקולות וניצח את המושל המכהן, הדמוקרט סמואל שפירו. סגן המושל שכיהן תחתיו היה הסנאטור לעתיד, הדמוקרט פול סיימון, והייתה זו הפעם היחידה שבאילינוי נבחרו בבחירות מושל וסגן מושל משתי מפלגות שונות (היו כמה מקרים בהם סגן מושל בפועל היה ממפלגה שונה מזו של המושל המכהן).
כשלזכותו עמד רוב של הרפובליקנים בשני בתי בית המחוקקים המדינתי, ביצע אוגילבי תהליכי מודרניזציה של ממשלת המדינה. הוא יזם בהצלחה את כינוסה של ועידה חוקתית, הרחיב את תקציבי הרווחה, ודאג להנהגתו של מס ההכנסה הראשון של אילינוי. צעד אחרון זה היה בלתי פופולרי במיוחד בקרב ציבור הבוחרים, וב-1972 הפסיד אוגילבי בבחירות צמודות לדן ווקר וסיים בכך את הקריירה הפוליטית שלו.
מנגד, לאוגילבי היו הישגים רבים במהלך תקופת כהונתו כמושל. הוא הציע והעביר בהצלחה חוק לגביית מס הכנסה מדינתי, צורך חיוני שהיה דרוש לחילוצה של המדינה ממשבר פיננסי. הוא הקים את משרד התקציב כדי להבטיח את שליטת המושל בתהליך בניית התקציב המדינתי, והשיג את אישור בית המחוקקים המדינתי לגידול משמעותי בסיוע המדינה למערכת החינוך הציבורי בהיקף שנחשב לשיא.
אוגילבי ניהל במרץ מערכה לאישור ציבור הבוחרים של חוקת המדינה ב-1970. הוא שיפר את ניהול היריד המדינתי השנתי של אילינוי, ובעשותו כן הוא חיסל את אי-הסדרים בטיפול בחוזי הזיכיון. אוגילבי הקים את מחלקת בתי הסוהר של אילינוי כדי לבצע תהליכי מודרניזציה במערכת בתי הסוהר המדינתית. הוא הרחיב את פעילותה של רשות פיתוח השיכון המדינתית, סוכנות מפתח שנועדה להיאבק בהזנחה האורבנית. הוא גם הקים את המחלקה לענייני השלטון המקומי כדי לסייע ולייעץ לבעלי התפקידים במחוזות ובערים בביצוע תפקידיהם. בנוסף, יצר אוגילבי את מחלקת אכיפת החוק של אילינוי כדי לרענן את תפקידי השיטור של המדינה, כולל לשכת החקירות של אילינוי שהייתה "ה-FBI הקטן" של המדינה. הוא הרחיב את משכן של מסיבות העיתונאים שלו על ידי כך שאפשר לצוותי העיתונות האלקטרונית להצטרף לנציגי העיתונות הכתובה בכיסוי אירועי אלו. הוא גם הקים את הסוכנות להגנת הסביבה של אילינוי כדי להגן על האוויר ועל משאבי המים. סוכנות זו הייתה אחת מסוכנויות ההגנה הסביבתית המקיפות בארצות הברית, והייתה לדוגמה לסוכנויות מקבילות לה. אוגילבי הקים את מחלקת התחבורה של אילינוי, השיג את אישור בית המחוקקים לשדרוג מקיף של מערכת הכבישים המהירים במדינה, והוביל את סלילתו של כביש אגרה ממזרח למערב שקישר את המטרופולין של שיקגו עם מערב המדינה.