מספר ימים לאחר מכן, רוזמרי מרגישה מוזנחת על ידי פינץ'. היא מחליטה לפרוש, אך חברותיה משכנעות אותה להישאר. הספר מזהיר את פינץ' כי משרת סגן הנשיא של מחלקת הפרסום היא עמדה רעה. באד פראמפ מספר לפינץ' על הרעיון שלו "לצוד אוצרות". פינץ' מקבל את הרעיון, מבלי לדעת שביגלי כבר שמע את הרעיון ודחה אותה. פינץ' נעזר ברוזמרי, שמספרת לו שהיא תישאר איתו ולא משנה מה יקרה. היידי מספרת לביגלי שהיא אומללה, והיא רוצה לעזוב לקליפורניה. ביגלי מפציר בה להישאר ואומר לה שהוא אוהב אותה, והיא מסכימה להישאר. בשירותי העובדים, פינץ' נותן לעצמו שיחת מוטיבציה.
פינץ' מציג את הרעיון "שלו" לביגלי: הוא יחביא 5,000 מניות של חברת המניות בכל אחד מעשרת המשרדים ברחבי הארץ ויתן רמזים לצופי טלוויזיה למקום הימצאם. ביגלי מקבל את הרעיון הזה כשפינץ' מסביר שכל רמז יינתן על ידי היידי רו. במהלך המופע הראשון בטלוויזיה, היידי מתבקשת להישבע בספר התנ"ך שהיא לא יודעת את המיקום של הפרסים. היידי נבהלת וחושפת את המיקום לצופי הטלוויזיה כולם, דבר הגורם לכל העובדים להרוס לגמרי את המשרדים, ולחפש את הפרסים.
יו"ר הדירקטוריון וואלי וומפר, מחכה במשרדו של ביגלי להתפטרותו של פינץ'. רוזמרי שוב אומרת לפינץ' שהיא תעמוד לצידו, ולא משנה מה. פינץ' מציין כי הוא כנראה יחזור לנקות חלונות. וומפר נמשך לפינץ' היות שהוא גם היה מנקה חלונות והיה לו ספר. פינץ' מאשים את הרעיון בבאד, ומזכיר כי באד פראמפ הוא אחיינו של ביגלי. פינץ' אומר למנהלים שאף על פי שעולם העסקים הוא מקום מלא בבגידות ותחרותיות, צוות "הפשפש העולם הרחב" הוא כמו משפחה בשבילו, ובאד מפוטר היות שהוא אחיינו של ביגלי.
ביגלי נשאר הנשיא, וומפר פורש כדי לטייל בעולם עם אשתו החדשה היידי, ופינץ' הופך ליו"ר הדירקטוריון. רוזמרי עומדת לצידו ומעוררת אותו בטעות לשאוף לנשיאות ארצות הברית. באד פראמפ מקבל עבודת ניקוי חלונות, ונשבע לנקום בפינץ'.
שחקנים ודמויות.
צוות השחקנים המקורי של הפקות משמעותיות ושונות של המחזמר.
הסכם לונדון (1864)
הסכם לונדון משנת 1864 היה הסכם שסיים את שליטתה של האימפריה הבריטית על ארצות הברית של האיים היוניים והעברתם ליוון.
האיים היוניים היו בחסות בריטניה מאז 1815 כחלק מההסכמות של קונגרס וינה וחוזה פריז.
ארצות הברית של האיים היוניים כללו שבעה איים בסמוך לפלופונסוס . ששה מתוכם שוכנים בים האיוני, בחופה המערבי של יוון: קורפו, קפלוניה, איתקה, פקסי, לפקדה וזקינתוס. האי השביעי, קיתירה היה אף הוא בפדרציה, למרות שהוא ממוקם מדרום לפלופונסוס.
מאז יוון השיגה עצמאות בשנת 1832, תושבי האיים היוניים הביעו את התנגדותם לשלטון זר וחפצו בהסתפחות למדינה החדשה שהוקמה. בישיבת ממשלה בשנת 1862, הודיע שר החוץ הבריטי פלמרסטון, כי הכתר הבריטי החליט לוותר על האיים לטובת יוון וכי מדיניות זו מקובלת גם על המלכה ויקטוריה. החשיבה המעשית מאחרי החלטה זו הייתה העלות הגבוהה של החזקת השליטה באיים לעומת החשיבות האסטרטגית הנמוכה שלהם שהלכה וירדה ככל שאוניות התרחקו בהפלגתן ללב ים, הרחק מהחופים. כחלק מההסכם בריטניה המשיכה לשמור על נוכחות אסטרטגית בים התיכון על ידי שימוש בנמל קורפו, וזה בנוסף לשליטתה על האי מלטה.
לאחר משא ומתן ארוך עם יוון, הסכם לונדון נחתם על ידי הנציג היווני חרילאוס טריקופיס (Χαρίλαος Τρικούπης) ב-29 במרץ 1864. ב-2 במאי 1864 יצאו הבריטים והאיים היוניים הפכו לשלושה מחוזות של ממלכת יוון.
הסכם זה היה הפעם הראשונה בה בריטניה נקטה במדיניות של דה-קולוניזציה מרצון.
חוזה לונדון (1864)
הסכם לונדון, 1864
שמוליק לוי (כדורגלן)
שמוליק לוי (נולד ב-9 ביוני 1972 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי, קפטן העבר של בית"ר ירושלים, וכיום איש עסקים. הוא בנו של אברהם לוי, לשעבר מנהל בית"ר ירושלים.
קריירת משחק.
את צעדיו הראשונים בכדורגל עשה לוי בגיל 12 במחלקת הילדים של בית"ר ירושלים בתפקיד מגן ימני, עמדה אותה אייש לאורך כל הקריירה. לאחר זימונו של לנבחרת הנערים של ישראל, מאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון, אליהו עופר העלה אותו לסגל הבוגרים בעונת כאשר היה בן 16 בלבד. שתי עונות מאוחר יותר, שילבו זאב זלצר כשחקן הרכב קבוע. את הופעת הבכורה בהרכב הפותח ערך לוי בעונת 1989–1990 במשחק ביתי מול הפועל באר שבע. תרומתו באה לביטוי כבר בעונה הבאה בה, לצד אלי אוחנה ששב מבלגיה, כשלקח חלק בעלייתה של בית"ר לליגה הלאומית (הליגה הראשונה באותה עת).
במהלך הקריירה זכה ב-3 אליפויות עם בית"ר: לראשונה בעונת ולאחר מכן בעונת . זכייתו השלישית הייתה בעונת , אז זכה להניף את צלחת האליפות ואת גביע הטוטו כקפטן הקבוצה.
לאורך השנים המשיך מנבחרת הנערים, בה שיחק לצד חיים רביבו, אייל ברקוביץ' ואבי נמני לנבחרת האולימפית של ישראל, וציין מעל 60 הופעות בנבחרות הנוער והילדים. ב-22 בינואר 1997, תחת המאמן שלמה שרף, שיחק לוי את משחקו היחיד בנבחרת ישראל הבוגרת נגד נבחרת יוון.
בעונת , כשהוא בן 28 בלבד, פרש לוי ממשחק פעיל בעקבות פציעה חוזרת בברכו וסיים את קריירת המשחק שלו, שבמהלכה שותף ב-218 משחקים, כבש 15 שערים ובישל 23. עוד במהלך הקריירה סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית.
לאחר פרישתו.
לאחר פרישתו פנה לוי לתחום העסקי והתמחה בשיווק ובפרט בספורט. הקים מספר מיזמי שיווק שהבולט בינם הוא השילוט התלת-ממדי במגרשי הכדורגל. בנוסף לכך כתב טור שבועי על בית"ר במקומון כל העיר הירושלמי והיה פרשן ברדיו ירושלים בתוכנית הספורט "נפגש במגרש".
באמצע עונת מונה לוי למנהל השיווק של בית"ר. הוא הוביל רענון במיתוג הקבוצה ושינוי סמל המועדון (שילוב האריות שמזוהים עם העיר בסמל המועדון). בתקופת פעילתו נקבע שיא במספר מכירות המינויים (8,500) בתולדות המועדון ושיא הכנסות מספונסרים.
לוי אחראי גם להקמת חנות המותג של הקבוצה ופיתוח ושיווק המרצ'נדייז של הקבוצה.
לוי מכהן כיום כחבר דירקטוריון בית"ר לצד תפקידו כאחד מראשי "עמותת אוהדי בית"ר ירושלים".
בשנים האחרונות משמש לוי כמנהלה הכללי של חברת "שווה שווה" המתמחה בהשתתפות קבוצתית במילוי טופסי הלוטו והטוטו, ובעלים של קבוצת כדורגל החופים בית"ר ירושלים (שנקראה בעבר "שווה שווה ירושלים").
מגדל יריחו
מגדל יריחו או המגדל העגול ביריחו הוא מגדל שנבנה בעיר יריחו הקדומה (בתל יריחו) במהלך התקופה הנאוליתית הקדם קרמית א (PPNA), לפני כ-11,000 שנה. זו אחת הדוגמאות הקדומות בעולם לבנייה מונומנטלית.
נסיבות בניית המגדל.
בעקבות גידול העיר יריחו בראשית התקופה הנאוליתית, נבנתה סביב העיר חומה בגובה של 5.75 מ' ושולב בה מגדל בצידה הפנימי. המגדל היה עגול ובנוי מאבנים. גובהו של המגדל היה כתשעה מטרים. במרכזו נמצא גרם מדרגות תלול ברוחב של מטר בנוי מאבנים מוארכות ומהוקצעות. על המגדל נמצאו שרידי טיח ועדויות לעבודות שיפוץ.
לקראת סוף התקופה נסתם גרם המדרגות ויצא משימוש כמגדל והוא הפך להיות אתר קבורה. בקיר צדדי נחפר מעבר שדרכו הוכנסו לתחתית גרם המדרגות 12 גופות, 9 מבוגרים ו-3 ילדים שנדחסו בערימה צפופה והפתח נסתם באבנים. בשרידי מבנים אחרים נמצאו סימני שרפה והרס מתקופה זו. בתל נחשפו קברים שהכילו 262 שלדים רובם בין הגילים 20-7. חלק קטן מהשלדים נשא סימני מחלות על העצמות כגון שחפת, עגבת ואנמיה חרמשית.
המגדל נתגלה בחפירות שבוצעו על ידי קתלין קניון בין השנים 1952–1958.
במחקרם של רן ברקאי מאוניברסיטת תל אביב ורועי לירן הם מציעים כי המבנה שימש למטרת מדידה אסטרונומית, וכי צל הר הקרנטל הסמוך הגיע עד המגדל בדיוק ביום הארוך ביותר בשנה, וכך היווה המגדל למעשה לוח שנה. החוקרים סבורים כי המגדל נבנה מסיבות תאולוגיות הקשורות להתקצרות הימים לאחר יום זה.
משה זמר
הרב ד"ר משה זֶמֶר (נולד: מֶל זגר, מלווין ריי (משה ראובן) זגר; באנגלית: Melvin Ray Zager; 1 בינואר 1932, קנזס סיטי, מיזורי – 3 בנובמבר 2011, תל אביב) היה רב רפורמי ישראלי. ממניחי היסוד להקמת מוסדות היהדות המתקדמת בישראל ושימש בתפקידי מפתח בהם, בהם יושב ראש מועצת הרבנים המתקדמים בישראל (מר"ם), חבר הנהלת התנועה ליהדות מתקדמת בישראל, חבר הנהלת איגוד הרבנים המתקדמים בארצות הברית ומרצה בכיר ללימודי הלכה בהיברו יוניון קולג' בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בשם מל זגר ב-1932 בקנזס סיטי שבמיזורי, וגדל בקליבלנד שבאוהיו. כשהיה בן 8 נפטרה אמו, ואביו מסר אותו לאימוץ לאחיו וגיסתו שמואל ושרה (לבית ריקלין) זגר באומהה שבנברסקה, ואצלם גדל והתחנך. ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס שבקליפורניה, שם הצטרפו לבית הכנסת הרפורמי "בית שלום" (Temple Beth Shalom), וזמר החל ללמוד שיעורי דת.
בשנת 1953 קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
בשנת 1960 הוסמך לרבנות בהיברו יוניון קולג' שבסינסינטי, אוהיו, מוסד ההכשרה האקדמי של היהדות הרפורמית, שם גם קיבל תואר דוקטור במדעי היהדות. בין 1960–1961 למד לתואר דוקטור באוניברסיטה העברית בירושלים. מונה לרב בקהילת קהילת "עמנואל" (Temple Emanuel of Baltimore) בעיר בולטימור שבמרילנד, שם עבד עד שנת 1963.
בשנת 1963 עלה לישראל ונתמנה לרב "קהילת השרון", קהילה רפורמית בכפר שמריהו. בשנת 1964 הקים את קהילת "אמת וענווה" ברמת גן. בשנת 1968 ייסד את קהילת קדם בתל אביב ועמד בראשה במשך כ-20 שנה.
באוגוסט 1965 נישא לאילנה קורן, ובני הזוג היו הורים לשלושה.