כשהיה תימור בגרמניה הוא יצר קשר עם יחידה צבאית שפעלה בארץ במסגרת ההגנה. וסיפק לה ידע רב לגבי כלים צבאים והדרכה כיצד לתחזק אותם. בשנת 1948 עם הקמת מדינת ישראל, הוא וארבעה עשר יהודים נוספים שעבדו בצבא האדום רצו לבקש להצטרף לצבא הישראלי. כל מי שהגיש בקשה זו לשלטונות הרוסיים נעלם כלא היה, ולמזלו של ארקדי, אשתו לחצה אליו לא להצטרף לבקשה והא ניצל. הם עברו להתגורר לקובנו בו תמיר סיים לימודי הנדסה ועבר כמהנדס במפעל. בשנת 1956 הוא הואשם בתעמולה יהודית והיה אמור להיכנס לכלא ל-15 שנה, אך בגלל עברו הצבאי המפואר הומתק גזר דינו ובפועל הוא נכנס לכלא רק ל-4 שנים. בשנת 1960 לאחר שהשתחרר, הודות למוצאה של אשתו מפולין הם היגרו לפולין ומשם עלה לארץ ישראל. הוא שינה את שם משפחתו מקובניץ לתימור, קיבל דרגת אל"ם ושרת בצבא הישראלי, ארקדי תימור היה אחד מהיוצרים של טנק הטירן ששימש את צה"ל במלחמת יום הכיפור ובמלחמת ששת הימים.
פעילותו בארץ ישראל.
לאחר הקריירה הצבאית שלו בישראל, כתב תימור סדרת ספרים על המלחמה כנגד האויב הנאצי ושמה: "Facing the Nazi Enemy ", כתב את הספר: "My Comrades in Battle ", וגם מספר פרקים בספר: "Jews in the Armies of the World". בנוסף לכך הוא כיהן כעורך בהוצאה לאור רוסית שפרסמה ספרים על המלחמה, היה פרשן רוסי בתחנת הרדיו "קול ישראל", היה חבר בארגון המנציח את יחידות השריון - "יד לשריון", והיה אחד המקימים של המוזיאון הישראלי ללוחמים יהודים במלחמת העולם השנייה, מדינת ישראל העניקה לארקאדי תימור את מדליית לוחמי המחתרת.
יונתן וולצ'וק
יונתן וולצ'וק (נולד ב-21 ביולי 1983) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן טרומבון, מלחין, מעבד ומורה למוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה.
וולצ'וק נולד בקיבוץ עין זיוון ברמת הגולן, וכשהיה בן 4 נסע עם הוריו לניו זילנד כחלק משליחות מטעם הסוכנות היהודית. כעבור שנתיים חזרה המשפחה לישראל, והתיישבה בקיבוץ נען. מנהלת מרכז המוזיקה הפנתה אותו לכלי נשיפה, בתחילה בריטון ובהמשך טרומבון. יוסי רגב, המורה הראשון שלו, לימד בקיבוץ וגם במגמת הג'אז ב"תלמה ילין" והוא זה שחשף אותו לסגנון ה"דיקסילנד" ולג'אז. כבר בכיתה ג' היה וולצ'וק חבר קבוע בתזמורת הצעירה של רחובות וב"תזמורת בני הקיבוצים". בגיל 16 החל ללמוד בתיכון "תלמה ילין", אותו סיים בהצטיינות. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת צה"ל כמוזיקאי מצטיין. לאחר הצבא טס לארצות הברית וסיים לימודי תואר ראשון ב"ניו סקול", בית הספר החדש לג'אז ומוזיקה עכשווית בניו יורק.
ב-2004 הכיר את נגן הטרומבון סלייד המפטון כשזה ביקר בישראל וניגן בערב לזכרו של יצחק רבין. וולצ'וק פנה אליו וביקש ממנו להופיע באירוע, והקשר ביניהם הלך והעמיק בשנים שוולצ'וק התגורר בניו-יורק. המפטון אף שילב אותו בהרכב הג'אז "דיזי גילספי אול-סטארס בנד".
בשנת 2008 יצא אלבום הבכורה שלו "More To Come", בו לקחו חלק Slide Hampton (trombone), Ali Jackson (drums), Aaron Goldberg (piano), Barak Mori (bass) &amp; Antonio Hart (alto sax). האלבום זכה לביקורות טובות, ואף זכה בתואר 'אלבום הבכורה של השנה' של מגזין "The Village Voice". יוסי חרסונסקי שיבח את האלבום וכתב עליו: "דיסק ג'אז של נגן ישראלי שמצטרף לדיסקי הג'אז של נגנים ישראלים שנמצאים בליגת העל הבינלאומית".
כשחזר לישראל החל ללמד במחלקת הג'אז בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה ובתוכנית האקדמית בשיתוף עם אוניברסיטת New School בניו יורק, ובמוסדות נוספים כגון בתי הספר תלמה ילין ורימון.
דיסקוגרפיה.
As Sideman.
עם Anat Cohen
עם Fat Cat Big Band
עם Dan Aran
עם Assaf Hakimi
עם Eddie Henderson (musician)
עם Yuval Cohen
לב יפימוביץ' מנביץ'
פולקובניק לב יפימוביץ' מנביץ' (ברוסית: Лев Ефи́мович (Изра́илевич) Мане́вич; 20 באוגוסט 1898 – 11 במאי 1945, כינויו במודיעין היה "אטיין") היה סוכן חשאי רוסי שביצע משימות מודיעין עבור הצבא האדום של ברית המועצות. ב-1965 הוענק לו, אחרי מותו, הוענקו לו התואר גיבור ברית המועצות ועיטור לנין.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
מנביץ' נולד ב-20 אוגוסט 1898 בצ'אבוסי שברוסיה, היה הצעיר מבין 7 ילדים, אח לשלוש בנות ושלושה בנים (חווה, חסיה, אמיליה, מויסי, יוסיף ויעקב) בגיל 12, מנביץ' נשלח ללמוד בשווייץ בפוליטכניום. הוא הצטרף לאחיו הבכור יעקב שהיה רופא בז'נבה שברח ממאסר ברוסיה בגלל פעילותו המהפכנית. בשווייץ, מנביץ' צבר ידע בגרמנית, צרפתית ואיטלקית.
שני האחים חזרו לברית המועצות ב20 יולי 1917 ומנביץ' החל להתנדב בסניף המקומי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. שנה אחר כך הצטרף לצבא האדום כממונה על רכבת משוריינת. במהלך מלחמת האזרחים הוא פגש ונשא לאישה אחות. בסוף המלחמה, הצטרף לאקדמיה הצבאית הגבוהה שסיים בהצטיינות ב-1924.
הוא נשלח לסייע לצבא הסובייטי בסין לסייע ליועץ הצבאי בליוקר. בחזרתו החל ללמוד בבית הספר לטייס על שם ז'וקוב, שם כמעט נהרג כשהתרסק מטוסו באימונים. כשסיים את לימודים הוא הוצב בטייסת ועמדה בפניו קריירה של מפקד טייסת בחיל האוויר. אך הוא עבר משם לשרת במטכ"ל ונשלח לבצע משימות מודיעין מפני שהוא למד בשווייץ, ביקר בארצות באירופה וגם ידע את שפותיהן היטב. בהתחשב בכישרונות שלו, מנביץ' נשלח לעבוד כסוכן עצמאי באירופה ולא כחלק מרשת סוכנים.
פעילותו המודיעינית ומאסרו.
את הבסיס לפעילותו הקים בווינה ב-1932, כאיש עסקים אוסטרי בשם הבדוי "קונרד קרטנר" (כינויו המבצעי במודיעין היה "אטיין") כחלק ממשרד לרישום פטנטים בשם "אאורקה". מנביץ' העביר את המשרד הראשי של אאורקה מוינה למילאנו שבצפון איטליה, שם הוא ייצג חברות גרמניות, אוסטריות וצ'כיות שרצו למכור את תוצריהן באיטליה. במסגרת עסקיו הוא ביקר במדינות רבות באירופה, השתמש בקשרים בעסקיים שלו על מנת להשיג מידע מודיעיני, והעביר אותו למוסקבה באמצעות משדר רדיו.
הוא נעצר בסוף 1936 במילאנו על ידי שירות הביטחון של איטליה הפשיסטית. הם לא הצליחו להוציא ממנו שום מידע, הוא המשיך לטעון שהוא חף מפשע ושהוא רק איש עסקים אוסטרי אך הוא עדיין נידון ל-12 שנות מאסר. הוא ישב בכלא ברומא, הועבר למודנה והוחזר לדרום איטליה. בספטמבר 1943 נפל לידי הגרמנים בעקבות השתלטותם על חלקים מאיטליה. הוא נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן שבאוסטריה וכשהגיע הציג את עצמו בתור יעקב ניקיטיץ' סטארוסטין והוחזק שם בתור שבוי מלחמה רוסי. הועבר למחנה אבנזה ושם הפך לחלק ממנהיגי המחתרת שם שארגנו התקוממות.
ב-5 במאי 1945 אנשי האס אס רצו לרכז את האסירים במנהרה ולפוצץ אותה מעליהם, לכן ציוו אותם אחרי מסדר להיכנס למנהרה. מנביץ' חשד בכוונותיהם של אנשי הס"ס לכן צעק במספר שפות לאסירים, על מנת שכולם יבינו אותו, לא להיכנס למנהרה וכך היה. אנשי האס אס עזבו את המחנה באותו היום, ויום למחרת הגיעו הכוחות האמריקאיים ושחררו את האסירים. מנביץ', ששקל אז 37 ק"ג, לא הצליח לשרוד ונפטר כמה ימים לאחר מכן משחפת (טוברקולוזיס).
לאחר מותו.
חבריו קברו אותו בלינץ שבאוסטריה תחת השם "פולקובניק יעקב ניקיטיץ' סטארוסטין". מודיעין הצבא הסובייטי התעלם שנים רבות מהאיש, אך חבריו ממחנה הריכוז שאפו לגלות את הסיפור שלו מפני שהציל את חייהם.
סיפורו פורסם בספר שנכתב על ידי הסופר הסובייטי וורוביוב. לאחר מותו, הוענק לו ב-1965 התואר גיבור ברית המועצות ו"עיטור לנין" כהוקרה על מעשיו, גילוי אומץ לב וגבורה בביצוע משימות עבור הממשלה הסובייטית נגד הפשיזם.
סקיי ברידג' 721
סקיי ברידג' 721 (באנגלית: Sky Bridge 721) הוא גשר תלוי להולכי רגל שהקמתו הושלמה בשנת 2022 בהר שליד הכפר שבצ'כיה, סמוך לגבולה עם פולין. הגשר נפתח לציבור ב-13 במאי 2022.
הגשר הוא בגובה 95 מטרים מעל פני האדמה ובאורך 721 מטרים, והוא הארוך ביותר מסוגו בקטגוריה "גשר תלוי להולכי רגל" (יותר מאשר מחזיק השיא הקודם, גשר ארוקה 516). הגשר משתרע בין שתי פסגות. קצהו האחד הוא בגובה 1,135 מטרים מעל פני הים, וקצהו האחר הוא בגובה 1,125 מטרים מעל פני הים. רוחב הגשר הוא 1.2 מטרים והוא תלוי באמצעות שישה כבלים מרכזיים ו־60 כבלים משניים.
ההליכה בגשר היא חד-סטרית, ומסתיימת בשביל סלול ביער בשם "גשר הזמן", שבו ניתן ללמוד על ההיסטוריה של צ'כיה מאז 1935 באמצעות קורותיה של משפחה מקומית. הירידה לנקודת המוצא היא במסלול של שני ק"מ.
סמוך לגשר נמצאת טיילת עץ ספירלית בגובה של 55 מטר בשם "סקיי ווק" (Sky Walk).
הארגון הצבאי האנטי-פשיסטי
אודט סנסום
אודט סנסום (בצרפתית:Odette Sansom; 1912–1995) נולדה בצרפת והייתה מרגלת של בריטניה בצרפת בזמן מלחמת העולם השנייה. כאות הערכה על פעילותה במלחמה קיבלה אודט את פרס צלב ג'ורג' הבריטי אשר מוענק על מעשי גבורה שנעשו שלא לנוכח פני האויב, והייתה האישה הראשונה שקיבלה פרס הזה.
ביוגרפיה.
אודט סנסום נולדה ב-1912 בצרפת ושנתיים לאחר לידתה התחילה מלחמת העולם הראשונה, בה נהרג אביה. בגיל שמונה היא חלתה במחלה שעיוורה אותה לשנתיים ולאחר מכן בפוליו ששיתק אותה למספר חודשים. שתי המחלות החלישו מאוד את כוחה הגופני. אודט קיבלה חינוך במנזר. בשנת 1931 התחתנה עם רוי סנסום, בחור אנגלי, ואחרי לידת בתם הראשונה ב-1932 הם עברו לגור בלונדון, שם נולדו להם שתי בנות נוספות.
הגעתה ל-SOE.