התברר שהידיעה על הטיסה למצרים לא הייתה מדויקת. אבנר ישראל עזב את רומא ואנשי "המוסד" חיפשו אותו, עד שנתגלה בווינה. סוכני "המוסד" עקבו אחריו כשעלה על מטוס שהמריא מווינה לפריז. לידו התיישבה צעירה שהייתה אשת "המוסד". היא פתחה איתו בשיחה לבבית. היא אמרה לו שבשדה התעופה ממתינים לה חברים והציעה לו טרמפ לפריז והוא הסכים לכך. בדרך נעצרה המכונית ליד מספר אנשי "המוסד" שחטפו את ישראל, הרדימו אותו במטלית ספוגה בכלורופורם והביאו אותו לדירת מסתור בפריז. בחקירה גילה שהמניע העיקרי שלו היה בצע כסף.
איסר הראל הורה להחזיר את ישראל לישראל שם יעמוד למשפט. הוא הוכנס לארגז והועלה על מטוס דקוטה של חיל האוויר הישראלי שטס אחת לשבוע לפריז. במטוס, פרט לאנשי הצוות היה הרופא המרדים ד"ר יונה אליאן.
המטוס עצר לתדלוק ברומא ובאתונה. לאחר ההמראה מאתונה החל ישראל לפרפר ולנשום בכבדות. ניסיונות החייאה על ידי ד"ר אליאן כשלו והוא נפטר עוד לפני הנחיתה בישראל.
איסר הראל הורה לצוות האוויר להמריא שוב עם הגופה ולהשליך אותה לים התיכון וכך נעשה.
בעקבות המבצע.
המקרה דווח לראש הממשלה משה שרת. הוא הטיל על קדיש לוז ויעקב שמשון שפירא להקים ועדת חקירה על כך. הם חקרו עדים ועיינו במסמכים ומסקנתם הייתה שאנשי "המוסד" פעלו כשורה ומקור התקלה היה ברופא שהזריק מנה גדושה מדי של סמי הרדמה.
ד"ר אליאן טען אחר כך כי פעל לפי המקובל אז וכי המוות נגרם על ידי שילוב של הסמים, קור והפרשים בלחץ האוויר. עמדתו הייתה מקובלת על ידי ראשי המוסד שגייסו אותו שוב כרופא מרדים ב-1960 לחטיפת אייכמן, שהסתיימה בהצלחה.
המבצע נשמר בסוד יותר מחמישים שנה גם מכלל הציבור וממשפחתו של אבנר ישראל. בעיתונות תואר הסיפור כ"הקצין אבנר ישראל נמלט מהארץ לאחר שהסתבך בחובות ובפרשיות רומנטיות על כן התנצר וברח".
רשין מקדונלד
רשין מקדונלד (באנגלית: Rusheen McDonald; נולד ב-17 באוגוסט 1992) הוא אתלט ג'מייקני. שיאן ג'מייקה בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה.
מקדונלד נולד במנדוויל.
במבחנים הג'מייקנים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים מקדונלד במקום השני בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.1 שניות. במשחקים עצמם בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 46.67 שניות ואל הצלינלעלות לשלב חצי הגמר.
מדליית כסף באליפות עולם.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכה מקדונלד במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:59.88 דקות, אחרי ארצות הברית (2:58.71 דקות) ולפני רוסיה (2:59.90 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 בשלב המוקדמות קבע מקדונלד בריצת 400 מטר, שיא ג'מייקה חדש של 43.93 שניות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של ג'רמיין גונזלס (44.40 שניות) ועלה מהמקום השני אחרי יוסף מסרחי מערב הסעודית שקבע תוצאה זהה ושיא אפריקה חדש. בחצי הגמר קבע תוצאה של 44.86 שניות ולא העפיל לגמר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה עם ג'מייקה במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:58.16 דקות. בריצת 400 מטר קבע תוצאה של 46.12 שניות ולא העפיל לגמר.
דניאל פונסקה
דניאל פונסקה גאריס (בספרדית: Daniel Fonseca Garis; נולד ב-13 בספטמבר 1969 במונטווידאו) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום משמש כסוכן שחקנים.
פונסקה שיחק לאורך רוב הקריירה בסרייה א' באיטליה, ובין היתר שיחק בקבוצות הפאר האיטלקיות נאפולי, רומא ויובנטוס. פונסקה רשם 30 הופעות במדי נבחרת אורוגוואי, ובין היתר השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1990 וזכה עימה בקופה אמריקה.
קריירת משחק.
פונסקה, יליד מונטווידאו, החל את הקריירה בקבוצת הנוער של מועדון הפאר מעיר הולדתו, נסיונל. פונסקה עלה לסגל הקבוצה הבוגרת בשנת 1989. באותה שנה רשם פונסקה שתי הופעות ליגה בלבד, אך זכה עם הקבוצה בשני תארים. פונסקה זכה עם קבוצתו בגביע אינטראמריקנה, ובמסגרת גביע רקופה סודאמריקנה היה לכובש השער היחיד בשני המשחקים מול ראסינג קלוב הארגנטינאית. היה זה במשחק הראשון, הביתי של נסיונל, בו נכנס פונסקה כמחליף בדקה ה-67, וכבש את שער הניצחון לאחר ארבע דקות בלבד. שוויון 0-0 במשחק החוץ הבטיח לנסיונל את התואר. עונה אחר כך כבר זכה לדקות משחק רבות יותר, אך לקראת עונת החל פונסקה את הקריירה שלו בסרייה א', כשחתם בקבוצת קליארי של המאמן קלאודיו ראניירי.
בקליארי הוסט פונסקה מעמדת החלוץ לעמדת הקיצוני השמאלי. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-16 בספטמבר 1990, שלושה ימים לאחר יום הולדתו ה-21, בהפסד 1–2 לנאפולי. את שער הבכורה שלו בליגה כבש פונסקה רק במחזור ה-17, ב-20 בינואר 1991 בתבוסה 1–4 לבארי. בסך הכל רשם פונסקה 27 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו, וכבש שמונה שערים. עונה אחר כך הוסיף למאזנו תשעה שערי ליגה, מתוכם שלושה צמדים, ב-23 הופעות. פונסקה התאקלם בצורה טובה בליגה האיטלקית, ובסך הכל בשתי עונות במדי קליארי כבש 17 שערי ליגה ב-50 הופעות.
פונסקה חזר לשתף פעולה עם מאמנו הראשון של באיטליה, קלאודיו ראניירי, לקראת עונת . ראניירי, הפעם כמאמנה של נאפולי, החתים את פונסקה בקבוצה, והאחרון נהנה מתקופת השיא האישית בקריירה שלו במדיה. פונסקה נהג, בטענה כי הדבר נותן לו מזל, לעלות למשחקי הקבוצה עם גרבי נבחרת אורוגוואי, שכן נאפולי ואורוגוואי שתיהן משחקות במדים בצבע תכלת. פתיחת העונה של פונסקה הייתה מצוינת. הוא כבש שבעה שערים בשמונה המחזורים הראשונים, בין היתר מול אינטר מילאנו, יובנטוס ורומא. במקביל לאותם משחקים, החלה נאפולי את דרכה בגביע אופ"א מול ולנסיה מספרד. במשחק הראשון באצטדיון מסטאייה, רשם פונסקה הופעת שיא כשכבש חמישה שערים בדרך לניצחון קבוצתו 1–5. שבועיים לאחר מכן, במשחק הגומלין הביתי, כבש פונסקה את השער היחיד במשחק, ובכך הפך לכובש הבלעדי של קבוצתו ב-1–6 בסיכום שני המשחקים. נאפולי הודחה סיבוב לאחר מכן על ידי פריז סן-ז'רמן, וסיימה את העונה במקום ה-11 בליגה. עבור פונסקה, הייתה זו עונת השיא בקריירה, כשכבש 16 שערים ליגה ב-31 הופעות. עונה אחר כך, תחת המאמן מרצ'לו ליפי, חזרה נאפולי לחלק העליון של הטבלה, כשסיימה במקום השישי. פונסקה הוסיף להיות דומיננטי בחלק ההתקפי, כשסיים את העונה עם 15 שערי ליגה. בסך הכל בשתי עונות במדי נאפולי, כבש פונסקה 31 שערי ליגה ב-58 הופעות.
לקראת עונת עבר פונסקה לרומא. התקופה של פונסקה ברומא הייתה פחות מוצלחת. הוא שיחק בעיקר כחלוץ שני, מאחורי החלוץ המוביל של הקבוצה, אבל באלבו, ולאורך תקופתו ברומא סבל מפציעות חוזרות ונשנות. בשתי העונות הראשונות במדי הקבוצה כבש שמונה שערי ליגה בכל עונה, בסך הכל 16 שערים, ובשתי העונות סיימה הקבוצה במקום החמישי. עונת הייתה הקשה ביותר של פונסקה ברומא. הוא שיחק רק 16 פעמים בליגה, מתוכן שש פעמים בלבד בהרכב, וכבש ארבעה שערים בלבד. גם הקבוצה סבלה מיכולת ירודה יחסית, וסיימה במקום ה-12 בלבד. בסיום העונה סיים פונסקה את דרכו בקבוצה.
לקראת עונת , חזר פונסקה לשתף פעולה עם מרצ'לו ליפי, מאמנו לשעבר בנאפולי, כשהאחרון החתים את החלוץ בקבוצת הפאר יובנטוס. פונסקה הגיע לקבוצה על תקן חלוץ מחליף, וזכה עם יובנטוס לראשונה בקריירה שלו באליפות כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה. באותה עונה הגיע עם יובנטוס עד לגמר ליגת האלופות, אך לא שותף בהפסד קבוצתו 0–1 לריאל מדריד במשחק הגמר.
לקראת עונת נפצע פונסקה פציעה חמורה שהשביתה אותו כמעט לשתי עונות שלמות, ומאז לא חזר לשחק במדי הקבוצה, למעט הופעה אחת בקופה איטליה ושתי הופעות ליגה בסיום עונת . במהלך עונת , משלא הצליח להתאושש ולתפוס את מקומו בסגל הקבוצה, עבר פונסקה למועדון הארגנטינאי, ריבר פלייט. אמנם, פונסקה נותר בסגל ריבר כחודשיים בלבד לפני שהחליט לחזור לקבוצת האם שלו, נסיונל. הוא תרם רק שני שערים בחמש הופעות ליגה בקדנציה השנייה שלו בקבוצה, בדרך לזכייה באליפות אורוגוואי.
בשלהי הקריירה חזר פונסקה לסרייה א', שם שיחק במהלך עונת בקומו. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-17, וירדה לליגת המשנה. פונסקה רשם 52 דקות בלבד בליגה, במהלך חודש דצמבר 2002, כשנכנס פעמיים כמחליף. החוסר המוחלט בדקות משחק, יחד עם הבהרה מהקבוצה כי הוא אינו חלק מהתוכניות המקצעיות לעונה הבאה, הוביל את פונסקה לפרוש בסיום העונה ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת אורוגוואי.
בשנת 1990, עוד בטרם יום הולדתו ה-21, זומן פונסקה לסגל נבחרת אורוגוואי על ידי המאמן אוסקר טבארס, במסגרת ההכנות לטורניר מונדיאל 1990 באיטליה.
פונסקה זכה להכלל בסגל הסופי של אורוגוואי לקראת הטורניר. הוא לא שותף בשני משחקיה הראשונים של אורוגוואי, שסיימה בשוויון 0-0 מול והפסידה 1–3 ל. במשחק האחרון הייתה חייבת אורוגוואי ניצחון מול . פונסקה נכנס כמחליף במהלך המחצית השנייה, ודקה אחת בתוך תוספת הזמן נגח את שער הניצחון, 1-0 לאורוגוואי שהעפילה לשמינית הגמר. השער הדרמטי בסיום שלב הבתים הקנה לפונסקה מקום בהרכב מול המארחת, אך אורוגוואי הודחה מהטורניר עם הפסד 0–2.
פונסקה חזר לסגל הנבחרת רק ב-1993, ושנתיים אחר כך זכה עם אורוגוואי בקופה אמריקה. פונסקה כבש את שערה הראשון של אורוגוואי בטורניר, בניצחון 1–4 על , בדרך למקום הראשון בשלב הבתים. שערו השני והאחרון של פונסקה בטורניר היה בשלב רבע הגמר, בניצחון 1–2 על . פונסקה אף שיחק לאורך כל משחק הגמר מול , שהגיע להכרעה בדו-קרב פנדלים לאחר שוויון 1-1 בסיום ההארכה. פונסקה לא נכלל בין הבועטים, ואורוגוואי זכתה בטורניר לאחר ניצחון 3–5 בדו-קרב.