לאחר הקמת המדינה עם חקיקת חוק לימוד חובה בשנת 1949, נרשם המוסד תחת פיקוחו של זרם החינוך של "המזרחי" (אחד מארבעת זרמי החינוך שהוכרו בחוק חינוך חובה). לאחר פרק זמן נרשם המוסד כזרם ממלכתי והיה בפיקוח משרד החינוך. ממוסד חקלאי הפך עם השנים לבית ספר מקצועי לבנות המתמחה בעיקר במגמות תפירה וספרות.
בוגרות "ביתנו" וסגירתו.
בשנותיו הראשונות למדו בו כ-17 תלמידים בלבד בכל שנה והחל משנת 1944 עלה מספרם לכ-30 לשנה. בשנת 1958 במלאת 18 שנה למוסד למדו בו כבר כ-100 תלמידים בשנה ובסה"כ הוציא המוסד עד שנה זו כ-1,000 תלמידים רובם הגדול ניצולי שואה ועולים חדשים בשנות השבעים, בעשור האחרון לקיומו, קלט המוסד תלמידים בעיקר ל"כיתות הכוון" (היום נקראות "כיתות אתגר" באגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון במשרד החינוך) ומספר מחזוריו של המוסד גדל לכ-150 תלמידות בכל שנה .
בשנת 1956 זכה "ביתנו" בפרס הצטיינות לחינוך חקלאי מטעם משרד החקלאות. חניכיו נטלו חלק פעיל בפעילויות תרבות שונות ובין היתר הקימו חוג תיאטרון ומקהלה והופיעו באירועים שונים גם בפני בתי ספר אחרים ברעננה והאזור. חלקן של בוגרות "ביתנו" בכתות התפירה המשיכו את עבודתן אצל המעצבים גדעון אוברזון ולולה בר אבנר, בין בוגרי המוסד ניתן למצוא את הבלשן חתן פרס ישראל פרופ' משה בר-אשר.
בתחילת שנות השבעים אחד מתוך שלושה בתי ספר מיוחדים: כפר בתיה, ישיבת תיכונית "בני עקיבא" ו"ביתנו". בשנת 1980 לאחר 40 שנות פעילות המוסד נסגר.
על אדמות המוסד ברעננה הוקמה שכונת מגורים.
אף על פי ש"ביתנו" לא זכה להנצחה רשמית רחוב "בית השואבה" הנמצא בסמיכות למקום שבו המוסד החל מכונה באופן לא רשמי גם בשם רחוב "מוסד ביתנו" .
מויזס באומשטיין
מויזס באומשטיין (בעברית משה באומשטיין ובפורטוגזית: Moysés Baumstein; 13 ביוני 1931, סאו פאולו – 4 בדצמבר 1991) היה חוקר ואמן ברזילאי יהודי.
קורות חיים.
מויזס באומשטיין נולד בסאו פאולו שבברזיל. את הקריירה האמנותית הוא התחיל כצייר והקים קבוצת ציירים צעירים L´Espai בשנת 1960. בהמשך ביחד עם ז'אקוב גינסבורג הקים הוצאה לאור האוונגרדית «Perspectiva», שתחילה התמחתה ביודאיקה ומאוחר יותר בספרות לאינטלקטואלים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 מויזס באומשטיין החל להתעניין בצילום וסרטי אנימציה. הוא הקים חברת הפקת וידאו ומולטימדיה Videcom וניהל אותה.
בשנת 1982 הוא נחשף להולוגרפיה והחל לייצר מיצגים אמנותיים בטכניקה זו. בשנת 1983 הוא לראשונה הציג את יצירותיו הולוגרפיות במוזיאון בסאו פאולו. מויזס באומשטיין המשיך לייצר מיצגים הולוגרפים ולהציג אותם בתערוכות רבות בברזיל ומחוץ לגבולות המדינה.
בשנת 1992 במסגרת פסטיבל בינלאומי Videobrasil רטרוספקטיבה של עבודתו הוצגה עם סרטונים, סרטים והולוגרמות.
המעבדה ההולוגרפית שלו נשארה פעילה ב-Videcom עד שנת 2007, אז נתרמה למעבדת האופטיקה של המחלקה לפיזיקה ב-UNICAMP באחריות פרופ. חוסה לונאצי (חלוץ ההולוגרפיה בברזיל). החברה Videcom שבאומשטיין הקים פעיל עד היום.
הקבינט השני של מרקל
קבינט מרקל השני הוא הקבינט ה-21 של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, הוא הושבע ב-28 באוקטובר 2009, והפסיק לכהן עם הקמת הקבינט השלישי של מרקל שהושבע ב-17 בדצמבר 2013.
אמברוז
קרב מעבר מייסלון
ספירת השנים
הבריגדה ההודית
הבריגדה ההודית (בהולנדית: Indische Brigade) הייתה בריגדה של צבא הולנד אשר גויסה מהאימפריה ההולנדית ברחבי העולם, והשתתפה במלחמת מאה הימים.
היסטוריה.
הבריגדה הוקמה ב-1814 בהוראתו של וילם הראשון, מלך הולנד במטרה להגן על האימפריה הקולוניאלית ההולנדית. הבריגדה הוקמה בהולנד, והחיילים הובאו אליה מהמושבות. היא כללה בשיאה 3,500 חיילים ממושבת הודו המערבית (סורינאם והאנטילים ההולנדיים) ומושבת הודו המזרחית ההולנדית (אינדונזיה המודרנית). הבריגדה היוותה שילוב יוצא דופן בין חיילים אמריקניים ואסייתיים עם קצינים אירופיים. כמפקד הבריגדה מונה הקצין הגרמני קרל היינריך וילהלם אנת'ינג.
מיד לאחר הקמתה, הבריגדה הייתה אמורה להישלח למושבות. עם זאת, ב-20 במרץ 1815 חזר נפוליאון בונפרטה מגלותו באי אלבה מתחיל בכך את מלחמת מאה הימים. הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית התגבשה במהירות, והבריגדה נכללה במסגרת הדיוויזיה ההולנדית ה-1 שנשלחה להילחם בנפוליאון. הדיוויזיה ההולנדית ה-1 הוכפפה תחת פיקוד הקורפוס הבריטי ה-2 בפיקוד רולנד היל, הוויקונט הראשון מהיל. במהלך קרב ווטרלו, הוצבה הבריגדה במילואים במטרה להגן על האגף המערבי של בעלות הברית במקרה של מתקפה צרפתית. עם זאת, בסופו של דבר לא היה צורך בכך והבריגדה לא השתתפה בקרב. לאחר הקרב השתתפה הבריגדה בפלישה לצרפת, וב-15 באוגוסט של אותה שנה הוחזרה להולנד.
עם חזרתה להולנד, התקבלה ההחלטה לפרק את הבריגדה. החיילים מהמושבות הוחזרו לארצותיהם באוקטובר של אותה שנה.
שלומי יחיאב
שלומי יחיאב (נולד ב-30 במרץ 1987, כ"ט באדר ה'תשמ"ז), היה יושב ראש התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל וחבר המועצה להשכלה גבוהה בשנים 2021–2019. בעבר שימש יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה.
יחיאב נולד וגדל בעפולה. הוא בנם של דוד, מנהל סניף בנק הפועלים בעברו, ושולה, אחות אחראית במחלקת פוריות בבית-חולים העמק בעברה.
יחיאב סיים את לימודי התיכון בקריית החינוך על שם דוד בן-גוריון בעפולה, ולאחר מכן לקח חלק בשנת שירות בארצות הברית במסגרת תוכנית "שותפות 2000" של הסוכנות היהודית. עם שובו לישראל התגייס לצה"ל ושירת כחמש שנים ביחידת רוכב שמיים. במסגרת שירותו הצבאי פיקד על מסלולי הכשרת הלוחמים, ושימש כקצין המבצעים הראשון של היחידה. בשירות מילואים פיקד על פלוגת לוחמים בעת המבצעים עמוד ענן וצוק איתן. כיום (2021) הוא משרת במילואים באגף המבצעים בדרגת סרן, והוא ממייסדי עמותת בוגרות ובוגרי היחידה.
בינואר 2022 הצטרף למפלגת כחול לבן ומשמש כראש מטה השטח של המפלגה.
יחיאב בוגר תואר ראשון במשפטים ולימודי האסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, וכיום (2021) לומד לתואר מוסמך במדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית.
פעילות סטודנטיאלית.
במהלך השנה השנייה ללימודיו לתואר ראשון ייסד יחיאב את "הזדמנות אמיתית", תוכנית חברתית המסייעת לצעירות וצעירים מהפריפריה בדרכם לאקדמיה. כיום (2021) התכנית נמצאת בתהליך הרחבה ופריסה ארצית. לאחר מיסוד התכנית, התמודד ונבחר לכהן כנציג אגודת הסטודנטים בחוג למזרח-תיכון. לאחר מכן נבחר לסגן יושב ראש האגודה ולבסוף נבחר לתפקיד יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית, בו כיהן בין השנים 2016–2018. במהלך כהונתנו הוביל יחיאב מאבק לקידום זכויות הסטודנטים בבית הספר לווטרינריה, פעל לשיפור התחבורה הציבורית בעיר ירושלים וייסד תוכנית חונכות לתלמידי שנה א', בה לוקחים חלק כ־3,000 סטודנטים מדי שנה.
עם סיום תפקידו כיושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית נבחר לתפקיד סגן יושב ראש התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל, לצד יושב הראש רם שפע, ובחודש פברואר 2019 נבחר לכהן כיושב ראש ההתאחדות. במהלך כהונתו הוביל יחיאב מאבק סטודנטיאלי ארצי למתן סיוע לסטודנטים שנפגעו כלכלית במשבר הקורונה, מאבק שבזכותו אושרה תוכנית סיוע ממשלתית בהיקף של 900 מיליון ש"ח. סיוע מרכזי בתוכנית זו ניתן לסטודנטים מהשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות ומהפריפריה החברתית והגאוגרפית. בפן החברתי ייסד מערך כוח משימה לאומי של אלפי סטודנטיות וסטודנטים לתמיכה באוכלוסיות שונות בחברה הישראלית שנפגעו עקב המשבר, וחיזוק הלכידות החברתית. לצורך הגברת ההשפעה בקרב רשויות השלטון, הוביל יחיאב את מעבר משרדי ההתאחדות לקריית הלאום בירושלים, ויזם את ועידת הצעירים והצעירות הראשונה, שהתמקדה בעתיד הדור הצעיר בישראל.
חיים אישיים.
יחיאב מתגורר בירושלים, נשוי לאסתר אוטולנגי ואב לילד.
לדרר
לדרר (Lederer) הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו בורסקאי.
שורש 96
שורש 96 או יוּ בּוּ (בסינית: 玉部, פין-יין: Yù bù) הוא השורש התשעים-וששה של הכתב הסיני. פירושו "ירקן (ג'ייד)" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים (וביפנית שישה).
במילון קאנגשי יש 473 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת רדיקל זה.
כאשר הוא מופיע כשורש בצד שמאל של תו סיני, הוא הופך לצורה⺩ הבנויה מארבעה קווים בלבד.
וריאנט של שורש זה, 王 (נהגה "ואנג"), משמש כמרכיב האינדקס ה-61 בטבלה של אינדקס רכיבי תווים סיניים המאומצים בעיקר על ידי מילוני סינית מפושטת שפורסמו בסין, בעוד 玉, יחד עם גרסת הרכיב השמאלי⺩, רשומים כמרכיבי האינדקס הקשורים אליו.
王 (ואנג) הוא גם שם משפחה פופולרי, בעיקר בסין, והוא שם המשפחה הנפוץ בעולם.
רחוב בנקובה
רחוב בנקובה (באוקראינית: Банкова вулиця) הוא רחוב ברובע פצ'רסקי, במרכז קייב.
הרחוב ממוקם באזור ליפקי ההיסטורי ורובו הוא מדרחוב.
הארי בולוס
הארי בולוס (באנגלית:Harry Bolus : 28 באפריל 1834 - 25 במאי 1911) היה בוטנאי, מאייר בוטני, איש עסקים ונדבן דרום אפריקאי. קידם את הבוטניקה בדרום אפריקה והוריש את ספרייתו וחלק גדול מהונו לאוניברסיטת קייפטאון.
ביוגרפיה.
בולוס נולד בנוטינגהאם שבאנגליה. הוא התחנך בבית הספר Castle Gate בנוטינגהאם. המנהל ג'ורג' הרברט התכתב באופן קבוע עם וילאם קנסיט מגאהמטאון וקיבל דגימות צמחים ממנו מדרום אפריקה. בתמורה המנהל התבקש לשלוח את אחד מתלמידיו כעוזר מחקר של קנסיט לדרום אפריקה.