התופעות הבלתי מוסברות והעדויות על מפגשים עם חוצנים, חברו לממצאים ארכאולוגיים שונים: מבנים קדומים כדוגמת הפירמידות במצרים ופסלי הענק באי הפסחא, תיעודים היסטוריים קדומים, כדוגמת סיפורי מקרא מסוימים וממצאים אחרים. אף על פי שיש לכל המבנים הללו הסברים היסטוריים וארכאולוגיים מוצקים, מחברים אחדים, ביניהם אריך פון דניקן, שהתפרסם בזכות ספרו בנושא "מרכבות האלים", מייחסים אירועים בהווה, אירועים היסטוריים ואירועים פרה-היסטוריים למפגשים עם חוצנים. לטענות אלו לא נמצאו סימוכין של ממש ומדענים הפריכו את רובן.
כאמור, למרות העיסוק בתחום, לא אושרה מבחינה מדעית או פורמלית אחרת נוכחות חוצנים בכדור הארץ, או מחוצה לו, וכמעט כל התופעות שהיוו מצע להתפתחות האמונות בחוצנים בכדור הארץ זכו להסבר מדעי טבעי מספק. מסיבה זו ומסיבות אחרות, נחשבות הטענות השונות כאנקדוטה בלבד.
מלבד העיסוק ה"יבש" בקיומם של החוצנים, קיימות מגמות של שיוך כוחות על-טבעיים לחוצנים, המקשרים את קיומם לאמונות מיסטיות שונות, כדוגמת היכולת לתקשר באופן טלפתי בין בני אדם לחוצנים.
כחלק מהעיסוק בנושא, יש אף שעמלו על יצירת קטלוג בדיוני ובו תיאור מפורט של עשרות חוצנים. עיון בקטלוג זה עשוי ליצור את הרושם שיוצריו אכן פגשו את כל החוצנים המתוארים בו, או לפחות קיימו אתם תקשורת סדירה, אף שקשר כזה לא התקיים.
חוצנים ואמנות.
חוצנים ושאלות הנוגעות לקיומם וליחסים אפשריים בין חוצנים ובני אדם הם נושא פופולרי בסוגת המדע הבדיוני בספרות ובקולנוע. יצירה מפורסמת בה נידונות שאלות שכאלו היא למשל ב"מסע בין כוכבים", אך כניסתו הבולטת ביותר של מושג החוצנים (Extra-Terrestrial באנגלית), מסרטי מדע בדיוני לתרבות הכללית, נעשתה בסרט הנודע E.T. the Extra-Terrestrial, אף כי בתרגום לעברית ("אי.טי. - חבר מכוכב אחר") נעלמה המלה "חוצן".
לרוב, משמשים החוצנים כדמויות עתידיות, הבאות במגע עם גזע אנושי מתקדם, אך קיימות יצירות רבות, כדוגמת "אי.טי. - חבר מכוכב אחר", "תיקים באפלה", "היום השלישי", "" ועוד, המתארים ביקורים של חוצנים בכדור הארץ בהווה ואף בעבר. בנוסף, קיימות דמויות של חוצנים גם בתוכניות קומדיה לכל המשפחה, הבולטת בהן היא הסדרה "אלף" בה מגולמת דמות משעשעת שנחתה בביתה של משפחה ממוצעת בארצות הברית.
חוצנים ביהדות.
בתלמוד בבלי מובאת דעה לפיה מקלל ברק בן אבינעם כוכב בשם מרוז, בפסוק היו מי שרצו לטעון כי ניתן להבין מכן שלדעת התלמוד ישנם חוצנים בכוכב בשם מרוז, אולם קריאה זו אינה מכוונת לפשט הדברים ואינה מקובלת בקרב מפרשי התלמוד והחוקרים.
הרב שלמה אבינר פרסם שיעור בנושא "האם יש חיים מחוץ לכדור הארץ", ודעתו היא שאין לשלול זאת, אך אין, מבחינת המדע וההלכה הוכחות ממשיות לכך.
לעומת זאת, כשנשאל הרב מרדכי אליהו לפני הנחיתה על הירח האם ייתכנו חיים מחוץ לכדור הארץ ענה שלא והסתמך על האזכור בספר הזוהר שאף מופיע בפתיחת אליהו הנביא:
ובתרגום לעברית: "בראת שמים וארץ, והוצאת מהם שמש וירח וכוכבים ומזלות. ובארץ יש אילנות ודשאים... וחיות ועופות ודגים ובני אדם". ומכאן שהללו קיימים רק בארץ ולא במקומות אחרים. תומכי השיטה הדוגלת באפשרות חיים על כוכבים אחרים, אמרו כי אמנם כתוב שבארץ ישנם חיות, עופות, דגים ובני אדם, אך אין זה מצביע בפירוש שבכוכבים אחרים אין קיימים יצורים מסוגים אחרים, ולאו דווקא של בני אדם או חיות ועופות ודגים.
נוסחת דרייק.
נוסחת דרייק היא נוסחה המתארת אומדן לקיומם של חוצנים בגלקסיה שלנו, ולאפשרות של יצירת קשר איתם.
הנוסחה היא:
כאשר:
על ידי הצבת פרמטרים לתוך הנוסחה, בהתייעצות עם מדענים שונים שכל אחד מומחה בתחומו (כימיה, ביולוגיה וכדומה), הגיע דרייק לערכים שונים עבור N. אלו נעו בין כמה ציוויליזציות בודדות ועד ל־50 מיליון.
וולפגנג אמדאוס מוצארט
קלאופטרה
קלאופטרה השביעית (תאה פילופטור, שמשמעותו "האלה אוהבת אביה"; ביוונית: Κλεοπάτρα Φιλοπάτωρ; 70 או 69 לפנה"ס – 12 באוגוסט 30 לפנה"ס) הייתה מלכת מצרים העתיקה, האחרונה בשושלת תַּלְמַי המוקדונית ששלטה במצרים התַּלְמַיִית במשך קרוב ל-300 שנים. היא הייתה מאהבת של יוליוס קיסר, ובת זוג ומאהבת של מרקוס אנטוניוס. מעשיה ושאיפותיה השפיעו על המהלכים הפוליטיים והצבאיים בימיה האחרונים של הרפובליקה הרומית. היא ניסתה נואשות להציל ולשמר ממלכה שנמצאה בשלבי גסיסה. עם מותה תמה התקופה ההלניסטית. דמותה הלהיבה את דמיונם של משוררים, ציירים, מחזאים, סופרים, יוצרי סרטים ואמנים נוספים במשך מאות שנים, והיא ממשיכה להלהיב אותם גם בימינו.
תקופת מלכותה.
קלאופטרה הייתה השליטה האחרונה בשושלת בית תלמי, ששלטה במצרים במשך כ-300 שנים. תקופת הזוהר של בית תלמי הייתה בימי שלושת המלכים הראשונים שלה, ולאחר מכן החלה ירידה במעמדה ובכוחה של מצרים התלמַיִית. במקביל לירידתה החלה הרפובליקה הרומית, שהייתה הכוח העולה במערב, להתפשט מזרחה. מלכי בית תלמי נשאו עיניים לרומא כדי לבקש סיוע במאבקי הירושה ביניהם, ומצרים הפכה בהדרגה למעין מדינת חסות רומית. המאבקים המשפחתיים על השלטון, ורצח יריבים בני משפחה, הפכו למאפיין בולט של השושלת התלמיית. תלמי התשיעי, שמלך במצרים בסוף המאה ה-2 לפנה"ס (116–107 לפנה"ס) ובראשית המאה ה-1 לפנה"ס (88–81 לפנה"ס) הוריש בצוואתו את מצרים לרומא, ובכך סיפק לגיטימציה לשאיפותיהם של מספר אישים בולטים ברומא להשתלט על מצרים, ולספח אותה לאימפריה הרומית.
במקביל התחוללו ברפובליקה הרומית תהליכים שהובילו בסופו של דבר לקיצה ולכינונה של הקיסרות הרומית במקומה. תלמי השנים עשר, אביה של קלאופטרה, היה בנו הבלתי חוקי של תלמי התשיעי. הוא שלט במצרים בשנים 80–51 לפנה"ס, היה שליט חלש, ונזקק לתמיכתה של רומא כדי לשמור על כיסאו נגד מתמודדים אחרים על הכתר. תלמי השנים עשר הפך תלוי לחלוטין ברומא, ובמיוחד במצביא הרומאי פומפיוס, אשר סייע לו לתפוס מחדש את השלטון במצרים (55 לפנה"ס), לאחר שהודח מכיסאו בשנת 58 לפנה"ס. הוא אף נאלץ לוותר על שלטון בית תלמי באי קפריסין, שעבר לשליטת רומא.
עלייתו של תלמי השנים עשר לשלטון במצרים אירעה בסוף תקופת שלטונו של הדיקטטור לוקיוס קורנליוס סולה ברומא. בשנות ה-60 של המאה הראשונה לפנה"ס החלו להתבלט בפוליטיקה הרומאית יוליוס קיסר, מרקוס ליקיניוס קראסוס וגנאיוס פומפיוס מגנוס, שהקימו בשנת 60 לפנה"ס את הטריומווירט הראשון, שהיה הכוח הפוליטי הדומיננטי ברפובליקה הרומית עד שנת 53 לפנה"ס. בתקופה זו שהה תלמי השנים עשר ברומא, אליה ברח בעקבות המרד במצרים נגד שלטונו. פירוק הטריאומווירט, עקשנות הסנאטורים האופטימאטים ושאיפותיו של יוליוס קיסר, הובילו לפרוץ מלחמת האזרחים ברומא בשנת 49 לפנה"ס.
המאבקים הפנימיים ברומא גרמו לכך שמקבלי ההחלטות ברומא לא היו פנויים לעסוק בגורלה של מצרים, כך שקיצה של מצרים התלמיית נדחה במספר שנים, ובכך התארכו פרפורי הגסיסה שלה. לאחר ניצחונו של קיסר במלחמת האזרחים, הוא הכריז על עצמו כדיקטטור לכל חייו. ההתנגדות לשלטונו של קיסר ברומא הובילה בסופו של דבר לרציחתו על ידי קבוצת סנאטורים בשנת 44 לפנה"ס.
רצח זה הוביל למאבק פנימי נוסף ברומא בין תומכי הרפובליקה רוצחי קיסר, שבראשם עמדו גאיוס קסיוס לונגינוס ומרקוס יוניוס ברוטוס, ובין תומכי קיסר ובראשם מרקוס אנטוניוס, אוקטביאנוס אחיינו של קיסר ויורשו ומרקוס איימיליוס לפידוס. שלושת האחרונים הקימו בשנת 43 לפנה"ס את הטריומווירט השני ששלט ברומא, וניצח סופית את תומכי הרפובליקה בקרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס. בעקבות ניצחונם חילקו חברי הטריאומוויראט ביניהם את האימפריה הרומית לאזורי שליטה והשפעה. אנטוניוס קיבל את הפרובינקיות המזרחיות, ובתקופה זו פגש את קלאופטרה בטרסוס. בין השניים נוצר קשר אישי שהשפיע רבות על מהלכיו והחלטותיו של אנטוניוס, והוביל לנתק בינו לבין אוקטביאנוס. הנתק בין שני הטריומווירים הוביל בסופו של דבר לפרוץ מלחמה גלויה בין כוחותיהם של אנטוניוס וקלאופטרה מצד אחד, ואוקטביאנוס מצד שני. בעקבות ניצחונו של אוקטביאנוס במלחמה, נאלצה קלאופטרה להתאבד, ומצרים העצמאית חדלה להתקיים.
נעוריה ומשפחתה.
אביה של קלאופטרה היה תלמי השנים עשר. זהותה של אמה נמצאת במחלוקת בין החוקרים. יש המשערים שאמה הייתה קלאופטרה החמישית טריפאינה, שהייתה אשתו הראשונה של תלמי השנים עשר וכנראה גם אחותו או דודניתו. חוקרים אחרים משערים שאמה הייתה ממשפחת כוהנים מצרית שעבדה לאל פתח, וכי הייתה בחלקה גם ממוצא מקדוני. לפי גרסה זו, מוצאה של קלאופטרה היה שלושה רבעים מקדוני ורבע מצרי.
אחיה ואחיותיה של קלאופטרה היו:
בתקופת המרד נגד תלמי השנים עשר, בין השנים 58–55 לפנה"ס, גלה תלמי השנים עשר ממצרים, ושהה חלק גדול מתקופה זו ברומא. בתו קלאופטרה כנראה נלוותה אליו. אחותה הבוגרת ברניקי הרביעית שלטה במצרים בעת המרד. כדי לחזור לשלטון, גייס תלמי השנים עשר לעזרתו את הפרוקונסול אולוס גביניוס ושילם לו סך של 10,000 טלנטים כדי שיפלוש למצרים. מרקוס אנטוניוס שירת בצבאו של גביניוס. ההיסטוריון היווני אפיאנוס, שחי וכתב במאה ה-2 לספירה, טען שאנטוניוס פגש את קלאופטרה לראשונה במסע המלחמה של גביניוס והתאהב בה. קלאופטרה הייתה אז בת 14. ההיסטוריון אדריאן גולדסוורת'י טוען שאין לשלול אפשרות זו. ייתכן שפגש אותה כשנלוותה לאביה במסגרת מסע המלחמה, או שנשארה במצרים, ואז פגש אותה לאחר כיבוש אלכסנדריה על ידי צבאו של גביניוס. אבל גם אפיאנוס לא ייחס למפגש זה חשיבות מעבר להיכרות ראשונית של אנטוניוס עם קלאופטרה.