רבי ישראל איסֶרלן בן פתחיה אשכנזי (מהרא"י; ה'ק"ן (1390) רגנסבורג - ה'ר"כ (1460) וינר נוישטאדט), המכונה "תרומת הדשן" על-שם ספרו, היה מגדולי יהדות אשכנז במאה החמש עשרה ונמנה עם אחרוני הראשונים או ראשוני האחרונים. הוא נחשב לאחד מחשובי הפוסקים, ותשובותיו ופסקיו מוזכרים אלפי פעמים בספרות התורנית שלאחריו. עיקר פרסומו בא על ידי ספרו "תרומת הדשן", שבו כתב תשובות ל-354 שאלות (בגימטריה דש"ן), בכל מקצועות ההלכה.
תולדותיו.
ר' ישראל נולד בשנת ה'ק"ן (1390) ברגנסבורג, גרמניה לר' פתחיה, שהיה נכדו של רבי ישראל מקרמז', מחבר הגהות אשר"י. השם "איסרלן" היה שמו השימושי, בעוד שבשם "ישראל" הוא נקרא בעיקר בעת עלייה לתורה. תחילה התחנך אצל אחי אמו ר' אהרן בלומלין בנוישטאדט, עד לפרעות שהתחוללו בעיר בט' בניסן ה'קפ"א (1421) בהן נרצחו ר' אהרן ואחותו, אמו של ר' ישראל. לאחר מכן למד, לפי חלק מהדעות, אצל רבי עוזר משלזיה, שהיה תלמיד תלמידו של מהר"ם מרוטנבורג, ולפי כמה דעות למד גם אצל מהרי"ל. במשך חייו התכתב עם אחדים מחכמי דורו, ביניהם רבי יעקב וייל שהיה מחשובי הפוסקים בדור ההוא.
עקב רדיפות נאלץ ר' ישראל לברוח מגרמניה. תחילה היגר לאיטליה ולאחר מכן התיישב באוסטריה, שם קיבל על עצמו את עול הרבנות. תחילה כיהן כרבה של העיר ברנו, שנקראה בפי היהודים "ברונא". לאחר מכן נתמנה לרבה של מרבורג ולבסוף כיהן כרבה של וינר נוישטאדט, שם עמד בראשות הישיבה המקומית. הוא זכה לפרסום רב כפוסק נכבד, ובשו"ת הרדב"ז מוזכר אודותיו כי הוא "רב גדול ומוסמך ועליו סומכים בכל גלילות ישראל".
הוא הקדיש את חייו ללימוד התורה, על כל חלקיה. מלבד עיסוקו הרב בפסיקת הלכה, עסק רבות גם בקבלה לגווניה השונים, ובעתות מצוקה השתמש אף בקבלה מעשית. כמו כן עסק בבירור מקורם של מנהגים רבים שהיו מקובלים בקהילות אשכנז. בנוסף היה דרשן מחונן, הצטיין בקול נעים, ונהג לעבור לפני התיבה בימים הנוראים.
אשתו של ר' ישראל, שיינדלין, הייתה אף היא מלומדת, היא כתבה תשובה שלמה ביידיש בהלכות נידה, בשם בעלה.
נפטר בווינר נוישטאדט בשנת ה'ר"כ (1460).
ספריו.
תרומת הדשן.
רבי ישראל נתפרסם בעיקר על ידי ספרו "תרומת הדשן" שמקבץ 'תשובות' שכתב בהלכה. שם הספר שאול מן המושג ההלכתי תרומת הדשן, ומציין את מספר התשובות שבחלקו הראשון של הספר - 354, בגימטריה דש"ן.
כאמור חלקו הראשון של הספר מכיל תשובות בהלכה שכתב לשאלות שנשאל, ואף שלדעת כמה פוסקים שחיו אחריו, השאלות להם כתב את התשובות, לא נשאלו על ידי אנשים, אלא ר' ישראל שאל את השאלות כדי לענות עליהן תשובות, תוך כדי בירור הלכתי יסודי בנושא הנדון, דעה זו הופרכה עם הדפסת ספרו של תלמידו, ר' יוסף יוזפא איסטרייכר, "לקט יושר".
חלקו השני של תרומת הדשן נקרא "פסקים וכתבים" וכולל 267 פסקי הלכה, שנלקטו ככל הנראה על ידי תלמידיו.
בשו"ת 'תרומת הדשן' מועלות שאלות שונות שלא התעוררו בספרות השו"ת עד אותו זמן. דוגמה לכך היא שאלת השימוש בסוכר בחג הפסח, עקב החשש שמעורב בו קמח.
ה'תרומת הדשן' משמש כמקור למנהגים רבים המקובלים בקהילות אשכנז. הרמ"א מצטט ממנו פעמים רבות בהגהותיו על השולחן ערוך.
ספרים נוספים שכתב.
תלמידו הרב יוסף יוזפא אוסטרייכר ב"ר משה כתב ספר בשם "לקט יושר". בספר זה הוא מרכז תשובות רבות נוספות שכתב ר' ישראל איסרלן, וכן מנהגים שנהג, קורות חייו ועוד. הספר נדפס לראשונה מכתב יד המחבר על ידי יעקב פריימאן בברלין בשנים ה'תרס"ג-ה'תרס"ד. מקובל בקרב הפוסקים כי החיבור אותנטי ומשקף נאמנה את מנהגי מהרי"א וקורותיו.
ישראל איסרלין
תרומת הדשן (ספר)
שו&quot;ת תרומת הדשן
New York Pro
דומנאל דון
דומנאל דון (בגאלית סקוטית: Domnall Donn מת בשנת 696) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 683 או 693 ועד פטירתו.
דומנאל היה בנו של קונאל קראנדומנה, אולם לא ברור אם מלך על דאל ריאטה כולה או שמא מלך רק על קנל נ'גבריין (שבט גבריין).
על פי "דברי ימי אלסטר" מת דומנאל בשנת 696, אולם לא מצוין תוארו. דומנאל מוזכר ב"דואן אלבאנאך" וכן מצוין כי מלך 13 שנים - דבר בלתי סביר. ייתכן ושלט במקביל לאחיו מאל דואין מק קונאל או ששלט שלוש שנים בלבד.
לאחר מותו עלה לשלטון פרכאר פוטה מקנל לואירן (שבט לואיירן). השליט הידוע הבא של שבט גבריין הוא אאוכאיד מק דומאנגארט.
דומנל דון
מהרא&quot;י
מהרי&quot;א
ברונא
גאיסקה מנדייטה
גאיסקה מנדייטה סבאלה (בבסקית: Gaizka Mendieta Zabala; נולד ב-27 במרץ 1974 בבילבאו, חבל הבסקים שבספרד) הוא כדורגלן עבר בסקי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
את הקריירה המקצוענית החל מנדייטה בקבוצה קאסטיון מהליגה הספרדית השנייה. לאחר עונה אחת בלבד בקבוצה עבר מנדייטה לוולנסיה מהליגה הבכירה, כשבעונה הראשונה שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של הקבוצה. את הופעת הבכורה בקבוצה הראשית של המועדון ערך לקראת סיום העונה, ביוני 1993. מנדייטה החל להשתלב בקבוצה, ובעונת 1995/1996 כבר שיחק ב-34 מתוך 42 משחקי המועדון. בקיץ 1996 שיחק עם הנבחרת הצעירה של ספרד באליפות אירופה עד גיל 21 וסיים עמה במקום השני בטורניר. באותו קיץ גם היה בסגל נבחרת ספרד באולימפיאדת אטלנטה.
את הפריצה הגדולה ערך מנדייטה בעונת 1997/1998, תחת מאמן הקבוצה החדש, קלאודיו ראניירי. ב-30 משחקי ליגה כבש מנדייטה 10 שערים וקיבל זימון לנבחרת ספרד במרץ 1999. בסוף עונת 1998/1999 זכה מנדייטה בתואר ראשון, כשוולנסיה ניצחה את אתלטיקו מדריד בגמר גביע המלך.
בעונת 1999/2000 המשיך מנדייטה להשתפר, הפעם עם הקטור קופר כמאמן הקבוצה. הוא כבש 13 שערים בליגה, זכה עם הקבוצה בסופרקאפ הספרדי והגיע עם המועדון עד לגמר ליגת האלופות, שם נכנעה ולנסיה 3-0 לריאל מדריד. מנדייטה זכה בסיום העונה בתואר "קשר השנה באירופה". יכולתו העניקה לו גם מקום בסגל נבחרת ספרד לקראת יורו 2000, בו הודחה בשלב רבע הגמר.
בעונה שלאחר מכן, עונת 2000/2001, ולנסיה הגיעה לגמר ליגת האלופות פעם נוספת. במשחק הפסידה לבאיירן מינכן בתום דו-קרב בעיטות עונשין. גם בעונה זו זכה מנדייטה בתואר "קשר השנה באירופה". שתי הזכיות הרצופות של מנדייטה בתואר היוקרתי הפכו אותו לאחד השחקנים המבוקשים באירופה, ובסופו של דבר חתם מנדייטה בקבוצת לאציו האיטלקית תמורת סכום של 29 מיליון ליש"ט - אחת ההעברות היקרות ביותר בהיסטוריה של הכדורגל.
למרות עונה בינונית בסרייה א', זומן מנדייטה לסגל נבחרת ספרד לקראת מונדיאל 2002. לאחר הטורניר הושאל מנדייטה לעונה לברצלונה, ועונה אחריה הושאל למידלסברו, איתה זכה בגביע הפוטבול ליג (תואר ראשון בתולדות המועדון). בסיום עונת ההשאלה במידלסברו נקנה כרטיסו מלאציו על ידי המועדון האנגלי.
בעונותיו האחרונות סבל מנדייטה מפציעות רבות, בעקבותיהן איבד את מקומו בקבוצה. גם סכסוכים עם מאמן הקבוצה גארת' סאות'גייט לא תרמו למצבו. למרות שמועות על חזרה לספרד, נשאר מנדייטה במידלסברו להילחם על מקומו בקבוצה. את משחקו האחרון במידלסברו ערך מנדייטה ב-26 בדצמבר 2006.
לפי עיתון ספרדי מנדייטה הודיע כי יפרוש ממשחק עם תום חוזהו במידלסברו בסיום עונת 2007/2008, אך מנדייטה דחה את הטענות האלה. הוא הודיע כי הוא ומשפחתו מאושרים מהמגורים באזור וכי הוא רוצה לשחק בקבוצה נוספת מצפון מזרח אנגליה. מנדייטה שוחרר ממידלסברו ב-13 במאי 2008, ולאחר שלא מצא אף קבוצה החליט לפרוש מכדורגל.
גאזיקה מנדייטה
וילף קופינג
וילפרד "וילף" קופינג (אנגלית: Wilfred "Wilf" Copping; 17 באוגוסט 1909, בארנסלי - יוני 1980, סאות'אנד-און-סי) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
קופינג לא הצליח להתקבל למועדון הכדורגל בארנסלי שייצג את עיר מגוריו, ובמשך תקופה מסוימת הוא עבד ככורה במקביל למשחקים במידלקליף רוברס. ב-1929 הוא הצטרף ללידס יונייטד, ערך את הופעת הבכורה שלו בתחילת עונת 1930/1931, ותוך זמן קצר הפך לקשר האחורי הבכיר במערך המשחק של המועדון.
קופינג וחברו למועדון בילי פרנס ערכו את הופעת הבכורה שלהם בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת איטליה ב-13 במאי 1933. קופינג השתתף ב-160 משחקי ליגה במדי לידס במשך חמש עונות, ובמקביל השתתף בשישה משחקים במדי הנבחרת.
בקיץ 1934 הוחתם קופינג בארסנל תמורת סכום של 8,000 לירות שטרלינג, והיה אמור להחליף את בוב ג'ון. קופינג הפך מיד לקשר השמאלי הבכיר של ארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד פורטסמות' ב-25 באוגוסט 1934, והיה שחקן הרכב קבוע עד שנפצע בברכו במשחק נגד אברטון בשלהי העונה. למרות זאת קופינג נותר על המגרש, וסייע למועדון לנצח במשחק שהבטיח את הזכייה באליפות לעונת 1934/1935.
קופינג התאושש מהפציעה והמשיך לשחק עבור ארסנל; הוא השתתף ביותר מ-35 משחקים בכל אחת מארבע העונות הבאות. בזמן ששיחק בארסנל המועדון זכה בגביע ה-FA בעונת 1935/1936, באליפות נוספת בעונת 1937/1938, ופעמיים במגן הצדקה. קופינג המשיך לשחק גם בנבחרת, והיה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שפתחו במשחק נגד נבחרת איטליה בנובמבר 1934, המכונה מאז "הקרב על הייבורי". קופינג זכה בתואר השחקן המצטיין של המשחק. בסך הכל הוא השתתף ב-20 משחקים במדי הנבחרת בין 1933 ל-1939.