טרי שליכנמאייר מוושינגטון בלייד תיארה את הכרך הראשון של הרומן כ"ספר ממש מתוק" ושיבחה את היחס המתחשב כלפי הדמויות הנאבקות במיניות שלהן. היא גם חשה שהמציאותיות של הרומן התחזקה על ידי שילוב דמויות של בריונים. אתר Kirkus Reviews כתב כי השיבוץ של חלוניות הקומיקס וקווי המתאר שלהן בכרך הראשון "מונעים מהגרפיקה החזותית להתייאש מבחינה אסתטית" וכי השימוש בגופן של כתב יד חיזקו את הטון האנושי של הסיפור. הם סיכמו את הרומן כ"יומן מקסים של אגרופים בבטן של אהבה". סאמר הייז סקרה את הכרך הראשון באתר Booklist ושיבחה את השימוש של אוסמן בחלוניות קומיקס ללא מילים כדי לתאר את רגשותיהן של הדמויות, אף על פי שהיא חשה שהאיורים לא עקביים. בסך הכול, היא מסכמת ש"הרומנטיקה והסיפורת הריאליסטית ימשכו את הקוראים לתוך הסיפור המתוק הזה". קלי ג'יל סקרה את הכרך הראשון ב-Basic Library Journal , ושיבחה את הדיאלוג, הבעות הפנים המפורטות באומנות, ואת ה"גופן שמחקה כתב יד [שמוסיף] לגורם החביבות". גם אלין מרטאוס סקרה את הכרך הראשון ב"עלון המרכז לספרי ילדים" , ושיבחה את "האיורים הפשוטים" שלדבריה "שומרים על הרבה מההתמקדות בפנים ובמסכי הטלפון, ומחזקים קשר בין-אישי עמוק בלב הסיפור". היא תיארה את הסיפור כמורכב מ"סדרה של תיאורים מקסימים". בסקירה נוספת שלה על הכרך השני, חזרה מרטאוס על הערותיה הקודמות וכתבה שסיפור העלילה בכרך השני "נע ללא מאמץ בין חריפות מלאת דמעות לרגעי צחוק לרומנטיקה מסעירה". Kirkus Reviews כתבו כי הכרך השני שומר על "הסגנון הייחודי" של האיורים שהופיעו בכרך הראשון ושהמעברים שלו בין חלוניות הקומיקס היו "יצירתיים" ו"הוסיפו חוש יצירתי". הוא שיבח את הדמויות ותיאר את הסיפור כ"חביב להפליא מתחילתו ועד סופו". שרה רייס סקרה את הכרך השני ב-Booklist וכתבה כי היא חשה שהיחסים בין ניק לצ'ארלי הוצגו ב"דרך לבבית ועדינה" ושיבחה את "סגנון האומנות המשוחרר אשר מלא בפרטים מקסימים, כמו מבוכה וקווי הסמקה רומנטיים".
בסקירה של הכרך השני, טיפאני באב מהעיתון The A.V. Club שיבחה את התרבות אומנות הוובקומיקס שמביא הספר, השימוש שלו ברווחים לבנים, ואת הגופן של אוסמן בכתב יד, אשר לדבריה הוא "רב-הבעה... באופן שמרגיש גם ייחודי לסגנון שלה וטבעי לקצב הקומיקס". היא חשה שהיחס לדמויות של צ'ארלי וניק הפגין "רמה של הבנה ואכפתיות שמרוממת את הסיפור" וטענה שהסיפור "לעולם לא הפחית מערכן או התעלם" ממערכות היחסים האחרות של הדמויות עם חברים ובני משפחה. שרה יוז מהעיתון הבריטי i כללה את הכרך השלישי ברשימה "ספרות נוער: 25 הספרים החדשים הטובים ביותר לשנת 2020" של העיתון. פרודנס וייד מהאינדפנדנט דירגה את הכרך הרביעי בדירוג של 8/10 וכינתה אותו "סיפור נוגע ללב על אהבת נעורים ועל לקבל את מי שאתה". כמו כן, פיונה נובל כללה את הכרך הרביעי ברשימת "ספרי הילדים הטובים ביותר לשנת 2021" של הגרדיאן, ותיארה אותו כ"מבט עליז ועדין על אהבה ראשונה ומערכות יחסים עם דמויות מגוונות".
איתמר מטייל על הקירות (משחק מחשב)
איתמר מטייל על קירות הוא משחק מחשב שפותח על ידי חברת קומפדיה והוצאת עם עובד בשנת 1995, והוא מבוסס על הספר "איתמר מטייל על קירות" מאת הסופר דוד גרוסמן. בגרסאות מתקדמות המשחק נקרא "איתמר מטייל על הקירות" והוא הופץ על ידי חברת הד-ארצי.
עלילת המשחק.
במהלך המשחק השחקן ואיתמר נכנסים לתוך חדרו של איתמר, ויחד איתו מטיילים בין התמונות שתלויות על הקיר, ועוזרים לו ולדמויות שמצוירות על התמונות בשלל משימות קטנות. מטרת המשחק היא להחזיר את גור האריות הקטן שנמצא בתמונה בקצה החדר, לתוך התמונה של הוריו שנמצאים בקצה השני.
משחקיות.
המשחק הוא אינטראקטיבי ופשוט מסגנון הצבע והקלק (point &amp; click). במהלך המשחק מלבד המשימה הראשית ישנם משחקונים רבים (mini games), ובהם אנחנו צריכים בין היתר לצבוע את התמונות בחדר של איתמר, לשחזר תמונות מנופצות, וליצור מוזיקה בקסילופון.
מלבד המשחק בעלילה הראשית, ניתן לשמוע את כל הסיפור בקרינותו של דוד גרוסמן , לדלג לכל שלב במשחק ולשחק בכל המשחקונים שהשחקן גילה.
במשחק ישנן שלוש רמות קושי שונות, והוא מגיע מובנה עם השפות עברית ואנגלית.
הצלחת המשחק ברחבי העולם.
לאור הצלחתו יצאו עוד שישה משחקי המשך שמבוססים על דמותו של איתמר, ובסך הכל הסדרה מכרה ברחבי העולם כחצי מיליון עותקים עד שנת 2003. מלבד משחקים שיצאו בסדרת גורדי ואיתמר. המשחק תורגם לתשע שפות שונות והופץ לחמש עשרה מדינות ברחבי העולם.
מרתף מתיאש
מרתף מתיאש (בהונגרית: Mátyás-pince) הוא אחת המסעדות המפורסמות ביותר בבודפשט שממוקמת ברובע 5 בכתובת "כיכר 15 במרץ" (Március 15. tér), בראש גשר אליזבת בצד של פשט.
היסטוריה.
המייסד.
מתיאש בלדאוף (10 בינואר 1873 – 6 באוקטובר 1937) שנולד באוסטריה דהיום (אז בשטח ממלכת הונגריה), היה קצב ומלצר בגראץ ובווינה. בשנת 1896 הוא עבד בבודפשט במסעדות "עץ ירוק" (Zöldfa) בקריסטינה-ווארוש (Kristinaváros) שמשתרעת על חלקי רובע 1 ורובע 12 של בודפשט, ואחר כך במסעדת "קיש פיסקוש" (Kis Piszkos) במרכז העיר העתיקה ברחוב שבשטין (Sebestyén utca). הוא שכר את המסעדה הזו משנת 1900. מרתף מתיאש נפתח בצד הרחוב קמנשפרה, כלומר מנקה ארובות, (Kéményseprő) של בית הדירות ב-30 בינואר 1904 ובשנת 1914 הוסיף לה את בית הבירה ששכן בבית השכן. הוא שכר ליד זה גם את המסעדה של "רכבות הונגריה" בת כמה מאות המקומות (1909–1912), שבאמצעותה גם השיג לקוחות למרתף מתיאש. למשל. את חברי המפעל "חטיבת גלילי הפלדה". עשר שנים לאחר פתיחת המסעדה, הוא חנך במקום את "היכל המוזיקה". במלאת 25 שנה להקמתו, הרחיב את מרתף מתיאש באולמות חדשים: ב"היכל היובל" וב"היכל הדייגים". (בשנת 1934 שינה בלדאוף את שם משפחתו על שם מקום הולדתו). ב-1937 ביצע שיפוץ פנימי כולל לפי הצעת אורחיו הקבועים, הוא בחר קטעים מאירועי חייו של אחד המלכים ההונגריים הפופולריים ביותר, מתיאש הראשון, מלך הונגריה, כמוטיבים נשוא ציורי הקיר היפים וחלונות הוויטראז' שבוצעו בעזרת האדריכל קארוי דוד והצייר ינה הרנגי. (המייסד לא הספיק לראות את השלמת העבודה עקב מותו. שחזור העבודות בוצע בשנת 1971 בניהולו של האדריכל דיולה בוזו. בשנת 1973 הוגדר כל פנים המסעדה כאנדרטה מוגנת.
אורחי המסעדה המפורסמים.
אישים מפורסמים ומוכרים היו אורחים במסעדה במאה וכמה השנים האחרונות לקיומה:
אחר כך מ-1949:
נסים חיים מודעי
מקדם השפעה
אפריקה (כתב עת)
אפריקה הוא כתב עת אקדמי רבעוני היוצא לאור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' מטעם המכון האפריקאי הבינלאומי. כתב העת נוקט בגישה בינתחומית לרוחב מדעי הרוח, מדעי החברה ולימודי הסביבה באפריקה. אחת לשנה מוקדש גיליון אחד לנושא מסוים.
נכון לשנת 2022, עורכי כתב העת הם ג'ולי ארשמבו מאוניברסיטת קונקורדיה (קנדה), מקסים בולט מאוניברסיטת אוקספורד (הממלכה המאוחדת), ואסונזה אוקה מאוניברסיטת קייפטאון (דרום אפריקה).
אינדקס ותקצירים למאמרים מכתב העת הזה מופיעים בביבליוגרפיה הבינלאומית של האגודה לשפות מודרניות (MLA), ב־European Reference Index of Research Journals in the Humanities, וב־Social Sciences Citation Index.
על פי "Journal Citation Reports", מקדם ההשפעה של כתב העת נכון לשנת 2020 הוא 0.816, המדרג אותו במקום ה־65 מתוך 88 בקטגוריה "אנתרופולוגיה", ובמקום ה־52 מתוך 80 בקטגוריית לימודים אזוריים. ה־h-index של כתב העת הוא 45, ודירוג ה־SJR שלו לשנת 2021 הוא 0.501.
Steamboat Bill Jr.
מייק טרעס
אלימלך גבריאל טרעס
Jiggle Jiggle
Jiggle Jiggle הוא סינגל בריטי-אמריקאי משנת 2022 של העיתונאי והדוקומנטריסט לואי ת'רו, השיר הופק על ידי צמד הדיג'יים Duke &amp; Jones ממנצ'סטר. השיר נוצר בעקבות קליפ שבו ת'רו שר בראפ בתוכנית Weird Weekends .
רקע.
בשנת 2000 בזמן צילומים לעונה השלישית של Louis Theroux's Weird Weekends, ת'רו ניסה לעשות ראפ, בזמן שראפרים מתחנת הרדיו WQUE-FM מניו אורלינס עזרו לו עם קצב המנגינה. הראפ כולל אינטרפולציה של השיר "Red Red Wine" , שבמקור נכתב על ידי ניל דיימונד.
תופעת אינטרנט.
הצמד ממנצ'סטר, Duke &amp; Jones, אשר יצרו מיקסים לקטעי אודיו אקראיים של העיתונאי לואי ת'רו, פרסמו את הקליפ שלהם ב-16 במרץ 2022. הקליפ הפך במהירות לוויראלי באפליקציה טיקטוק וברשתות חברתיות אחרות, והקליפ זכה ל-65 מיליון צפיות בטיקטוק נכון ל-7 ביוני. בסופו של דבר נחשפו קטעים נוספים שבו לואי ת'רו שר בראפ, מה שהוביל לכך שה-BBC כינו אותו "ראש היפ-הופ ענק".
אנשים רבים באפליקציה טיקטוק שרו למנגינת הקליפ "My money don't jiggle jiggle, it folds..." נכון ל-17 במאי 2022, השיר התנגן ברקע של 5.4 מיליון סרטוני טיקטוק.
הוצאה כסינגל.
ב-13 באפריל 2022, Duke &amp; Jones הוציאו גרסה ארוכה יותר שבו ט'רו שר בראפ, נכון ל-7 ביוני 2022, לסינגל יש 11 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב-12 במאי 2022, Duke &amp; Jones העלו פוסט באינסטגרם עם סרטון של ט'רו מקליט את עצמו שר את השיר "Jiggle Jiggle" בסטודיו, ובכך הם רמזו שהם הולכים להוציא ביחד סינגל רשמי חדש. הסינגל "Jiggle Jiggle" בסופו של דבר יצא ב-13 במאי באותה שנה.
Fuck You (שיר של לילי אלן)
Fuck You (בעברית: לכו תזדיינו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה לילי אלן, מתוך אלבום האולפן השני שלה, "It's Not Me, It's You". הוא יצא לאור ב-10 ביולי 2009, על ידי חברות התקליטים פרלופון וריגל רקורדינגס, כסינגל השלישי מתוך האלבום. הוא נכתב על ידי אלן וגרג קורסטין והופק על ידי השני גם כן.