הטכניקה המשמשת לאימון בפאמפטראק היא רכיבה על אופניים בעמידה, ללא שימוש בדוושות, אלא על ידי תנועות גוף אשר מעניקות את ההינע לאופניים ("פימפום"). העיקרון המרכזי הוא השארת מרכז הכובד של הגוף בגובה קבוע, כאשר הרגליים דוחפות את האופניים בירידות ומרפות בעליות. בנוסף, על מנת להתמודד עם הסיבובים החדים, מופנה המבט להמשך הסיבוב ו"מושך" את שאר הגוף להסתובב אחריו (טכניקה חשובה מאוד בספורט אתגרי לסוגיו).
אופניים.
האופניים המומלצים לאימון בפאמפטרק הם אופניים ללא מתלים, ועם שלדה קשיחה. קיימים דגמי אופניים שתוכננו במיוחד על מנת להתאים לפאמפטרק.
תחרויות.
ברחבי העולם התארגנו תחרויות וליגות מקומיות לתחרויות פאמפטרק. בשנת 2018 התקיימה בארקנסו אליפות העולם הראשונה בחסות רד בול, בהשתתפות 67 רוכבים. בתחרות ניצחו דייוויד גראף וכריסטה ון ניידרהאוזן, שניהם משווייץ.
היסטוריה.
שורשיו של הפאמפטרק נטועים במסלולים האתגריים ששימשו את רוכבי ה-BMX של שנות ה-70 וה-80. מסלולי הפאמפטרק הראשונים נבנו באוסטרליה ב-2002. המסלול הראשון בארצות הברית נבנה ב-2004 בחנות האופניים "Fix" בבולדר, קולורדו, על ידי מקצועי בשם סטיב וונץ. כיום ניתן למצוא מסלולי פאמפטרק במדינות רבות נוספות. בישראל נבנה מסלול הפאמפטרק הראשון ב-2007, בכפר אחים.
100% גבר
מיחאי רומן (1984)
פליקס אאובק
פליקס אוטו אאובק (בגרמנית: Felix Otto Auböck; נולד ב-19 בדצמבר 1996) הוא שחיין אוסטרי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), אלוף אירופה (בודפשט 2021) ומקום רביעי ב (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
אאובק נולד וגדל בבאד ויסלאו.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 18 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.24 דקות ובמקום 25 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.35 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביולי 2017 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.21 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 3:44.19 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר. הוא סיים במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.20 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 7:49.24 דקות ועלה רביעי למשחה הגמר. הוא סיים במקום 12 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:02.78 דקות ובמקום 16 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.40 דקות, ביחד עם מרואן אל קמאש ממצרים וויתר על ה-"swim off".
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, אדינבורו באוגוסט 2018 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.24 דקות, 6 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר לחופשי בתוצאה של 1:47.81 דקות ובמקום 12 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.56 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.78 דקות ובמקום 24 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:02.26 דקות.
סגן אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.63 דקות, אחרי מרטין מליוטין מרוסיה (3:44.18 דקות) ולפני דנס רפשיס מליטא (3:45.39 דקות).
רביעי במשחקים האולימפיים.
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.07 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אוסטריה חדש של 3:43.91 דקות ועלה שני למשחה הגמר, במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:49.14 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבעה שיא אוסטריה חדש של 7:45.73 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:03.47 דקות, בשבל המוקדמות האו קבע שיא לאומי חדש ש 14:51.88 דקות ועלה מהמהקם השביעי למשחה הגמר.
אלוף עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:35.90 דקות, לפני דנס רפשיס (3:36.23 דקות) ואנטוניו דג'קוביץ' משווייץ (3:36.83 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:43.49 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביוני 2022 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:43.58 דקות, 27 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 3:43.83 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר. הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:45.11 דקות. כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:45.17 דקות ועלה שני למשחה הגמר.
אאורל וראנאי
אאורל וראנאי, (במקור שטרן, בהונגרית: Varannai Aurél; בודפשט, 13 בספטמבר 1900 – בודפשט, 16 בדצמבר 1889) היה סופר, עיתונאי, מתרגם, היסטוריון ספרות יהודי-הונגרי. אחיו הצעיר של אישטוואן וראנאי, עורך דין.
ביוגרפיה.
אאורל שטרן נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף שטרן (1860–1928), יועץ מלכותי הונגרי, נוטריון, שבמשך עשר שנים היה נשיא הקהילה היהודית של אובודה, ושל אנה פליישנר (1874–1932). אאורל נולד באובודה ברחוב זיצ'י 7 (Zichy 7). הוא היה תלמיד בגימנסיה על שם ארפאד באובודה ולאחר בחינות הבגרות גויס לצבא והשתתף במלחמת העולם הראשונה כקצין. הוא החל את לימודיו ב-1920 בפקולטה למשפטים ולמדע המדינה של אוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). ב-1921 עבר ללמוד באוניברסיטת סורבון בפריז, שם קיבל תואר באסתטיקה. במהלך לימודיו שלח דיווחים ל"העיתון" (Az Újság) בבודפשט. לאחר שחזר הביתה ב-1922, הוא היה עמית מערכת כשכיר של "העיתון" ובמקביל היה מזכיר "איגוד הסחר הלאומי ההונגרי" (Országos Magyar Kereskedelmi Egyesülés (OMKE)). הוא כתב בעיקר מאמרים כלכליים בעיתון, אך פרסם גם סיפורים קצרים וביקורות. משנת 1935 הפך לכתב ההונגרי של האקונומיסט בלונדון. דרך האקונומיסט תקף את מדיניותו של ראש הממשלה דאז, בלה אימרדי (האנטישמי והיוזם של החוק היהודי הראשון) שאיתו הייתה לו ידידות קרובה. במאמר מערכת בעיתון, וראנאי מתח ביקורת על צעדיו הכספיים של אישטוואן בתלן. הוא נכלא לזמן קצר בשנת 1939 ולאחר מכן הוחזק כאסיר, תחילה בכלא הצבאי ולאחר מכן במחנה עונשין בכל מהלך מלחמת העולם השנייה. מ-1946 עד אוגוסט 1948 היה הכתב בהונגריה של סוכנות הידיעות רויטרס. לאחר מכן נשפט באשמת בגידה, אך שוחרר באפריל 1949, לאחר שמונה חודשים בלבד בכלא לאחר שסעיף האישום שלו שונה ל"הוצאת לשון הרע באמצעות העיתונות". הוא איבד את עבודתו ונתמך על ידי גיסו, הכלכלן היהודי-הונגרי-בריטי מיקלוש קלדור, שחי בממלכה המאוחדת. וראנאי גורש לקראצ'ונד בקיץ 1951. במהלך גירושו הובא שוב לדין באשמת "התססה דתית". הוא נידון ל-15 שנות מאסר. גם אשתו ובתו הקטנה גורשו להורטובאג' (יישוב באזור הפארק הלאומי הורטובאג') אך הם הצליחו להשתחרר משם כבר ב-1953 כאשר ממשלתו של אימרה נאגי הפסיקה את הגירושים וההגליות, אך אאורל שוחרר רק בספטמבר 1956. וראנאי היה הכתב של הניו יורק טיימס במהלך המרד ההונגרי. משנת 1957 פורסמו כרכי מאמריו ומחקריו. הוא הפנה את תשומת הלב לערכים לא ידועים עד כה של הקשר התרבותי האנגלו-הונגרי. במאמריו עקב אחר עקבות המיסטיקה, הסוריאליזם והאקזיסטנציאליזם בספרות האמריקאית של שנות השישים. ורנאי פרסם מספר תרגומים להונגרית, כולל יצירותיהם של הרולד פינטר, סמואל בקט, ארתור מילר וקולט (סופרת).
משפחתו.
אשתו הייתה אדית אטלקה קלדור, בתם של דיולה קלדור (1870–1932), עורך דין ויועץ ממשלתי ראשי, ושל ינקה אדלר, הם נישאו בבודפשט ב-30 במאי 1928. אחיו היו אישטוואן וראנאי וג'רג' שאמו וראנאי (1897–1944) שככל הנראה ניספה בשואת יהודי הונגריה.
מירה לפידות
מירה לפידות (נולדה ב-1971) היא אוצרת המכהנת כאוצרת הראשית של מוזיאון תל אביב לאמנות משנת 2021. לפני כן שימשה אוצרת ראשית של אגף האמנויות במוזיאון ישראל.
קורות חיים.
לפידות בעלת תואר בוגר במדעי הטבע ותולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר מוסמך בתולדות האמנות.
בשנים 1999–2021 כיהנה בתפקידים שונים במוזיאון ישראל בירושלים. היא החלה לעבוד במוזיאון כסטודנטית מדריכה באגף הנוער. מאז 2003 שימשה אוצרת באגף לאמנויות ויד ימינה של סוזן לנדאו, שכיהנה כאוצרת הראשית לאמנויות במוזיאון ישראל. ב-2012 החליפה את לנדאו שמונתה למנכ"לית ואוצרת ראשית של מוזיאון תל אביב. בתפקיד זה גיבשה את תוכנית התערוכות והייתה אחראית על למעלה מ-100 תערוכות ופרויקטים. היא הרחיבה את אוספי המוזיאון, פיתחה קשרים עם תורמים מישראל ומהעולם, הובילה קבוצת רכישה לאמנות, וקידמה שיתופי פעולה עם ארגוני תרבות, אקדמיה ומוזיאונים בינלאומיים. בין התערוכות שאצרה לפידות במוזיאון ישראל: "יפן זה כאן: באמנות ישראלית עכשווית" (2006), "סימני חיים" (2008) ותערוכת יחיד ליהודית סספורטס.
בשנים 2016–2020 הייתה אוצרת בפועל של המחלקה לאמנות עכשווית בינלאומית במוזיאון ישראל, ואצרה תערוכות של אמנים מובילים, בהם האמן הסיני איי וייוויי, תערוכה רטרוספקטיבית לכריסטיאן בולטנסקי, ומיצב הווידאו החלוצי "מניפסטו" של יוליאן רוזפלדט.
עם כניסתה למוזיאון תל אביב אצרה (עם טל לניר) ביוני 2021 את התערוכה "אנשים שראיתי ומעולם לא פגשתי" של צדוק בן דוד, שכללה מיצב הכולל מעל 6,000 דמויות של נשים, גברים וילדים.