הארמון היה מקום אסטרטגי עבור הכוחות הגרמנים אשר הגנו על העיר באוגוסט 1944. אך בעקבות החלטת הגנרל דיטריך פון קולטיץ להפר את פקודתו של היטלר להחריב את פריז בשלב הלחימה האחרון, נגרם לארמון נזק מינימלי.
מ-29 ביולי עד 15 באוקטובר 1946, שימש הארמון כמקום לשיחות ועידת השלום בפריז.
כתב־יד קאופמן
גולשי ספות
גולשי ספות היא תוכנית דוקו-ריאלטי ישראלית שנוצרה והופקה על ידי חברת ארצה הפקות עבור חברת HOT תקשורת.
התוכנית לוקחת קבוצה של 8-7 אנשים למסע עולמי אשר המשתתפים אינם יודעים לאן הם נוסעים ובאילו ספות הם עומדים לישון.
התוכנית החלה לשדר ב-15 במרץ 2013 את עונתה הראשונה. עונתה השנייה של התוכנית (VIP) עלתה ב-31 במרץ 2015.
בריל ביינברידג'
בריל מרגרט ביינברידג' DBE (באנגלית: Beryl Bainbridge; 21 בנובמבר 1932, ליברפול, הממלכה המאוחדת - 2 ביולי 2010, לונדון, הממלכה המאוחדת) הייתה סופרת אנגלית, שזכתה להצלחה עם סדרת רומנים פסיכולוגיים שחיברה, רובם מתרחשים בחוגי מעמד הפועלים. ביינברידג' זכתה בפרס ויטברד בקטגוריית הרומן בשנת 1977 ושוב בשנת 1996. ספרים שלה היו מועמדים חמש פעמים לפרס בוקר. בשנת 2008, נכללה ברשימת "50 הסופרים הבריטים הגדולים ביותר מאז 1945", שפרסם הטיימס.
ביוגרפיה.
ביינברידג' נולדה בליברפול וגדלה בפורמבי הסמוכה. הוריה היו וויניפרד ביינס וריצ'רד ביינברידג'. על אף שהצהירה על תאריך לידתה כ-21 בנובמבר 1934, נולדה ב-1932. כששבוי המלחמה הגרמני הארי ארנו פראנץ כתב לה בחודש נובמבר 1947, הזכיר את יום הולדתה ה-15.
ביינברידג' נהנתה מכתיבה, ובגיל 10 ניהלה יומן. היא סולקה מבית הספר לבנות מרצ'נט טיילורז משום שנתפסה עם "חרוז גס" בכיסה (כך סיפרה), שחובר על ידי תלמידה אחרת. היא עברה ללמוד בבית הספר קון-ריפמן בטרינג, הרטפורדשייר, שם הצטיינה בהיסטוריה, ספרות, ואמנות. בקיץ אחרי שנת הלימודים האחרונה שלה, התאהבה בשבוי מלחמה גרמני שהמתין להחזרתו לגרמניה. במשך שש שנים קיימו חליפת מכתבים, וניסו להשיג רשות להחזרתו של הגרמני לאנגליה כדי שיוכלו להינשא. מאמציהם העלו חרס, ויחסיהם נותקו בשנת 1953.
בשנת 1954, נישאה ביינברידג' לאמן בשם אוסטין דייוויז. השניים התגרשו אחרי זמן קצר, וביינברידג' נותרה אם חד-הורית לשני ילדים. ביינברידג' הרתה שוב, לסופר הסקוטי אלן שארפ, וילדה את רות עמנואלה דיוויז, שלימים הפכה שחקנית תחת השם רודי דייוויז. בשנת 1958, ניסתה ביינברידג' להתאבד באמצעות הכנסת ראשה לתנור גז.
בשנת 2003, החל נכדה של ביינברידג', צ'ארלי ראסל, לצלם סרט תיעודי על חיי סבתו, בשם "Beryl's Last Year". הסרט מספר על ילדותה של ביינברידג' ועל מאמציה לחבר רומן המבוסס על מסע שערכה בארצות הברית בשנת 1968, והוא עוסק באשה המסתורית שנקשרה לפרשת ההתנקשות ברוברט קנדי. הרומן נקרא "The Girl in the Polka Dot dress", והוא יצא לאור בשנת 2011, לאחר מותה. הסרט שודר באנגליה בערוץ 4 של ה-BBC בשנת 2007.
בשנת 2009, תרמה ביינברידג' את הסיפור הקצר "Goodnight Children, Everywhere" למיזם Ox-Tales של ארגון אוקספאם.
ביינברידג' מתה ב-2 ביולי 2010, בגיל 77, בבית חולים בלונדון, לאחר שהסרטן תקף אותה מחדש.
קריירה.
ביינברידג' החלה לכתוב, בעיקר על בסיס חוויות מילדותה, כדי להעביר את הזמן. הרומן הראשון פרי עטה, "Harriet Said...", נדחה על ידי כמה מוציאים לאור, ואחד מהם העיר שהדמויות הראשיות "דוחות בצורה שלא תיאמן". לאחר שהצליחה לפרסם את הרומן השני והשלישי שחיברה, בשנת 1967–1968, שהתקבלו בחיוב על ידי הביקורת, הצליחה לפרסם את הרומן הראשון, בשנת 1972. ביינברידג' פרסמה שבעה רומנים נוספים בשנות השבעים, ועל הרומן "Injury Time" זכתה בשנת 1977 בפרס וויטברד לרומן הטוב ביותר. בשלהי שנות השבעים, עיבדה את הרומן שלה "Sweet William" לתסריט, והסרט שהופק על בסיסו יצא לאקרנים בשנת 1980.
בשנות השמונים פרסמה ביינברידג' שמונה רומנים. הרומן "An Awfully Big Adventure" משנת 1989 עובד לסרט בשנת 1995 בכיכוב אלן ריקמן ויו גרנט. בשנות התשעים, שימשה ביינברידג' מבקרת תיאטרון בירחון "The Oldie". במקביל, חיברה באותו עשור רומנים היסטוריים. הללו זכו לביקורות אוהדות וגם להצלחה במכירות. ביניהם הרומן "Every Man for Himself", על אסון הטיטאניק, ועליו זכתה ביינברידג' שנית בפרס וויטברד, לשנת 1996, והרומן "Master Georgie" המתרחש על רקע מלחמת קרים, ועליו זכתה בפרס לזכר ג'יימס טייט בלאק. הרומן האחרון שזכתה להוציא בחייה, "According to Queeney", הוא עיבוד בדיוני לשנות חייו האחרונות של סמואל ג'ונסון מנקודת מבטה של קוויני ת'רייל, בתם הבכורה של הנרי ת'רייל והסטר ת'רייל, ידידתו של ג'ונסון. האובזרבר כינה את הספר "רומן אינטליגנטי ביותר, מתוחכם ומהנה".
הוקרה.
בשנת 2000, הוכרזה ביינברידג' גבירה מפקדת של מסדר האימפריה הבריטית (DBE). ביוני 2001 הוענק לה דוקטורט לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2003 זכתה, יחד עם תום גאן, בפרס דייוויד כהן לספרות. בשנת 2005, הספרייה הבריטית רכשה את מכתביה ויומניה. בשנת 2011, לאחר מותה, הוענק לה כיבוד מיוחד מטעם ועדת פרס בוקר. המוזיקאי מארק נופלר (בעבר, מייסד ומנהיג להקת דייר סטרייטס) הקדיש שיר בשם "בריל" לה ולפרס המאוחר, באלבומו משנת 2015, "Tracker".
הערות שוליים.
[[קטגוריה:חברות האגודה המלכותית לספרות]]
[[קטגוריה:גבירות מפקדות במסדר האימפריה הבריטית]]
[[קטגוריה:סופרות אנגליות]]
[[קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1932]]
[[קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1932]]
[[קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2010]]
[[קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2010]]
קורט אלדר
קורט אלדר (גרמנית: Kurt Alder; 10 ביולי 1902 - 20 ביוני 1958) היה כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1950 במשותף עם אוטו פאול הרמן דילס, על עבודתם לפיתוח תגובת דילס-אלדר, שיטה לסינתזת מולקולות טבעתיות בעזרת מולקולות בעלות שני קשרים כפולים (דיאן).
חייו.
אלדר נולד בקניגסהוטה, שלזיה (כיום חוז'וב בפולין), ושם התחנך. אלדר עזב את האזור כאשר קניגסהוטה הייתה לחלק מפולין בשנת 1922, והחל בלימודי כימיה באוניברסיטת ברלין באותה שנה. לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קיל, אצל אוטו דילס, וסיים בשנת 1926, אם כי המשיך עוד במחקר באוניברסיטת קיל.
ב-1930 התמנה למרצה זוטר (reader) לכימיה בקיל, ולמרצה ב-1934. ב-1936 עזב את קיל והצטרף לאי גה פארבן בלברקוזן, שם עסק בפיתוח גומי סינתטי. ב-1940 עזב את החברה, וקיבל משרת פרופסור לכימיה ניסיונית וטכנולוגיה כימית באוניברסיטת קלן, והיה גם למנהל המכון לכימיה באוניברסיטה.
תגובת דילס אלדר.
אלדר עסק רבות בחקר תגובות בכימיה אורגנית, ובייחוד תגובות סטריאוכימיות, בהן תגובה יוצרת תוצר בעל מבנה מרחבי מסוים, מבין מגוון מבנים אפשריים. מחקריו בקיל בשנים 1927–1928, בשיתוף דילס, הביאו לתגלית המשותפת של תגובת דילס-אלדר, אותה חקרו ובדקו באופן יסודי ונרחב. תגובה זו משמשת לסינתזה של מולקולות טבעתיות תוך שימוש במולקולה בעלת שני קשרים כפולים (דיאן) ומולקולה נוספת. תגובה זו מייצרת תרכובת טבעתית (בעלת טבעת אחת או יותר) בלתי רוויה, כלומר בעלת לפחות קשר כפול אחד. זוהי אחת התגובות המרכזיות בעולם הכימיה האורגנית, ובמיוחד בקרב תגובות היוצרות קשרי פחמן-פחמן.
אלדר פרסם מעל ל-150 מאמרים מדעיים, וזכה למגוון פרסים, בראשם פרס נובל לכימיה לשנת 1950, יחד עם מנחהו ושותפו לתגלית, אוטו דילס. אלדר נפטר בקלן בשנת 1958.
מכתש אלדר בירח קרוי על שמו, כמו גם קוטל החרקים אלדרין, אותו מכינים בעזרת תגובת דילס-אלדר.
Software-defined networking
Software-defined networking או SDN היא גישה לניהול ובקרה של רשתות תקשורת נתונים. בגישה זו ניהול ובקרת הרשת ובפרט השליטה בקישוריות ובתעבורת הרשת, נעשים בצורה ריכוזית ואוטומטית על ידי אפליקציות תוכנה השולטת ברשת ומכונה "בקר SDN Controler) "SDN). הדבר מעניק גמישות לרשת ומאפשר השתנות מהירה של הרשת. ברשת SDN מקובל להפריד בין מישור העברת המידע ברשת (Data Plane) לבין מישור השליטה בתעבורת הרשת (Control Plane). כאשר העברת המידע נעשית על ידי התקני הרשת והשליטה בקישוריות ובתעבורה נעשים, באופן ריכוזי, על ידי בקר SDN. זאת בניגוד לרשת מסורתית בה, בנוסף לעברת המידע, התקני הרשת גם שולטים בקישוריות ובתעבורה באופן מבוזר תוך החלפת מידע ביניהם. בקר ה-SDN שולט בתעבורה בהתקני הרשת באמצעות ממשק פתוח כגון פרוטוקול Openflow. הטכנולוגיה מקודמת על ידי "הקרן לשרת פתוחה" (Open Netwroking Fundation - ONF) שהוא קונסורציום של חברות שלא למטרות רווח.
ניהול ובקרת הרשת נעשים ללא תלות בטכנולוגיה הספציפית של רכיבי הרשת. הדבר נעשה על ידי הסתמכות על הפשטה של רכיבי הרשת הנמצאים ברמות נמוכות. באמצעות גישה זו ניתן להגדיר ולנהל רשתות מתוחכמות, בצורה יעילה ומהירה על ידי תכנון הרשת על פי עקרונות כלליים אותם רוצים ליישם, ולייתר את הצורך לטפל בפרטים הקטנים. עקרון ההפשטה, או "אבסטרקציה" הוא עקרון חשוב בעולם מדעי המחשב המאפשר לכל משתמש להשתמש בשכבה החשובה לו, מבלי שיצטרך להבין כיצד עובדת השכבה התחתונה יותר, או מבלי שיצטרך להקדיש לכך מחשבה ומאמץ. כך לדוגמה אדם הכותב מסמך במעבד תמלילים אינו נדרש להבין כיצד תוכנתה תוכנת מעבד התמלילים ואילו מפתח התוכנה לא צריך להבין כיצד מתורגמת התוכנה שהוא פיתח לפקודות שפת מכונה המופנות למעבד המחשב. באופן דומה, גישת SDN מאפשרת תכנון של הרשת מבלי לדאוג לטיפול ידני בכל אחד מרכיבי הניתוב שנמצאים לאורך הדרך ולבצע שינויים מהירים במבנה הרשת.