האפיפיור קידם את יצירת הברית בין המדינות הנוצריות במזרח אירופה למלחמה משותפת באימפריה העות'מאנית, שתתפתח למלחמה הארוכה בהונגריה. על החוזה, שנחתם בפראג ב-1595 חתמו זיגמונד באטורי נסיך טרנסילבניה, רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אארון הטיראן (Aron Tiranul), וויווד נסיכות מולדובה ומיכאי האמיץ, נסיך ולאכיה. קלמנס השמיני עצמו הבטיח סיוע ותמיכה למלחמה בכופרים המוסלמים.
מדיניות פנים.
אחת הבעיות של מדינת האפיפיור בראשית תקופת שלטונו הייתה התקופה הארוכה יחסית (שנה וחצי) בה לא כיהן אפיפיור חזק באופן רצוף. בעקבות כך השתלטו תקיפים מקומיים על שטחים בפריפריה של מדינת האפיפיור באומבריה ומארקה. אחת מפעולותיו הראשונות של קלמנס השמיני הייתה להעניש בחומרה תקיפים אלה, רבים מהם בני משפחות אצולה ותיקות והעברת רכושם לכנסייה ולמשפחת אלדוברנדיני. בפרט הוציא להורג את בת אחת המשפחות הרומאיות החזקות ביותר, ביאטריצ'ה צ'נצ'י, שרצחה את אביה, ככל הראה בשל התעללות שעברה.
משפטי אינקוויזיציה מפורסמים בתקופתו היו ההוצאות להורג של מנוקיו (מחבר "הגבינה והתולעים", שכפר בבריאה) ושל ג'ורדנו ברונו.
צווים נגד היהודים.
בבולה "Cum saepe accidere" מ-1592 הצר האפיפיור את צעדי הקהילה היהודית של אביניון והטיל עליהם מגבלות מסחר שתכליתן הייתה לרושש את היהודים ולעודד את הגירתם משטחי המדינה האפיפיורית.
ב-1593 הוציא את הבולה "Caeca et Obdurata Hebraeorum perfidia" ("הבגידה היהודית העיוורת והאטומה"), אחד החיבורים החריפים נגד היהודים שאסר את לימוד התלמוד. הבולה אסרה את התיישבותם של יהודים בכל שטחי מדינת האפיפיור פרט לערים רומא, אנקונה ואביניון על מנת להביא בעיקר לגירושם מהתיישבותם החדשה יחסית בבולוניה ואומבריה.
תאולוגיה.
הבעיה התאולוגית המרכזית עמה התמודד העולם הקתולי הייתה שאלת הרצון החופשי לעומת ה"פרדסטינציה" לפיה ה"החסד שאין לעמוד בפניו" (באיטלקית: Grazia irresistibile) מוענק לפי הדוקטרינה רק למיועדים לו מראש. הישועים צידדו באמונה ברצון חופשי ואפשרות לישועה ולפיכך במשלחות מיסיונריות שהקנו להם גם כוח פוליטי רב. נגדם יצא המסדר הדומיניקני.
האפיפיור לא הכריע בין הגישות והקים, לצורך דיון בסוגיות, את מועצת "de Auxiliis" (מילולית: "בסיוע..." (החסד האלוהי)) בקוריה הרומאית.
סוף ימיו ולאחר מותו.
קלמנס השמיני מת ב-1605 לאחר שנים בהן לא יכל לזוז ממיטתו בשל מחלת גאוט. הוא נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן, ב-1646 הועברו שרידיו למאוזוליאום שהוקם לכבודו בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה ביוזמת פאולוס החמישי.
דייב בנטון
דייב בנטון (באנגלית: Dave Benton; נולד ב-31 בינואר 1951 בשם Efrén Eugene Benita) הוא זמר פופ, המוכר בעיקר לאור ניצחונו באירוויזיון 2001. בנטון נולד באי הקריבי ארובה. כשהיה בשנות ה-20 לחייו עבר להתגורר בארצות הברית. בנטון עבד עם מספר אמנים כמתופף וכן כזמר רקע, בהם: The Drifters, טום ג'ונס, בילי אושן, חוזה פליסיאנו והפלאטרס.
בשנות השמונים עבר בנטון להתגורר בהולנד, שם פגש את אשתו מאריס בעת שהיה בשיט, ובשנת 1997 עבר להתגורר עמה בארץ מוצאה אסטוניה. לזוג יש שתי בנות בשם סיסי וליסה.
בנטון פיתח קריירה מוזיקלית נרחבת במדינות צפון אירופה. הוא הופיע בהפקה הגרמנית למחזמר "City Lights", לאחר שהתבקש להחליף את אנגלברט המפרדינק בסיבוב ההופעות האוסטרלי.
בשנת 2001 השתתף בתחרות האירוויזיון יחד עם זמר הרוק טאנל פדאר ולהקת הבנים 2XL עם השיר "Everybody", יחד הגיעו למקום הראשון.
יואב הירש
יואב הירש (נולד בשנת 1956) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף.
שירות צבאי.
באוגוסט 1974 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב הירש לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד. בהמשך לחם במבצע ליטני ומונה למפקד פלוגה בצנחנים.
לאחר המבצע סיפר להירש אחד מקציני הגדוד, דניאל פינטו, כי הוא חקר במכות וחנק למוות ארבעה כפריים לבנוניים שזיהה כמחבלים והשליך את גופותיהם לבאר מים. לאחר מספר ימים, כשנודע לו שאחד משותפיו של פינטו אמור לקבל אות הצטיינות, דיווח על האירוע למפקדיו וכתוצאה מכך נפתחה חקירה ופינטו הועמד לדין והורשע בהריגה. בחקירתו, פינטו התנקם בהירש כשדיווח עליו שהוא לקח קלצ'ניקוב כשלל. בעקבות זאת נדון הירש לשנת מאסר והורדה לדרגת טוראי, אך אלוף הפיקוד ביטל את גזר הדין.
בשנת 1986 שימש הירש כמפקד בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים. באוקטובר 1988 מונה למפקד עוצבת שועלי מרום ושירת בתפקיד עד יולי 1990. בהמשך שימש הירש כנספח צה"ל לכוחות היבשה של צבא ארצות הברית בדרגת אל"ם. לאחר מכן השתחרר מצה"ל.
בשירות המילואים שימש הירש כמנהל הלחימה של עוצבת האש. בשנת 2010 החליט הרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי, להעלותו לדרגת תא"ל לאות ההוקרה הגדולה שרוחש צה"ל לקציני המילואים המבצעים בפועל עשרות ימי מילואים בשנה ומהווים מוקד ידע משמעותי ביחידותיהם מזה שנים ארוכות.
חיים אזרחיים.
הירש שימש מנכ"ל חברת "ג'יניוס" המייצרת כלי רכב אוטונומיים.
מועצת המדינה של צרפת
מועצת המדינה של צרפת (בצרפתית: Conseil d'Etat) היא גוף שלטוני בצרפת המורכב ממשפטנים בכירים ומשמש כיועץ משפטי של הממשלה הצרפתית וכבית משפט עליון לעניינים של משפט מנהלי.
מועצת המדינה נוסדה ב-1799 על ידי נפוליאון בונפרטה כתחליף למועצת המלך. מקום מושבו הנוכחי של המועצה הוא בפאלה רויאל מאז 1875. בראש המועצה עומד ראש ממשלת צרפת, ובהיעדרו, שר המשפטים של צרפת, הגם שבפועל מנהל את המועצה סגן נשיא המועצה, שהוא הפקיד הבכיר ביותר של השירות הממשלתי הצרפתי, והפוליטיקאים יושבים בראש המועצה רק באירועים טקסיים.
אחת מהחלטותיה הידועות של המועצה, נוגעת לאיסור הצגת סמלים דתיים בבתי הספר בצרפת. בנובמבר 1989 הכריזה המועצה, כי הרעלה, בהיותה דרך ביטוי דתית, נוגדת באופן עקרוני את עקרון ה-"laïcité", החילוניות, בבתי הספר.
קרחונים בארץ החמסינים - הקולנוע הישראלי החדש - שיחות עם במאים
ביאטריצ'ה צ'נצ'י
ביאטריצ'ה צ'נצ'י (באיטלקית: Beatrice Cenci; 6 בפברואר 1577 - 11 בספטמבר 1599) הייתה בת למשפחת אצולה מרומא. התפרסמה כאשר הוצאה להורג בהוראת האפיפיור קלמנס השמיני לאחר שנמצאה אשמה ברצח אביה, פרנצ'סקו, שהתעלל בה כילדה, בסיועם של אמה החורגת לוקרציה וברנדטו, בנה.
סיפור המעשה.
פרנצ'סקו צ'נצ'י, שהיה אציל אלים, חי עם משפחתו בארמון מבוצר ברובע רגולה שברומא (סמוך לגטו רומא). ביאטריצ'ה הייתה בתו מאשתו הראשונה ולפי דברי ההגנה במשפטה "כל רומא ידעה" שאביה מתעלל בה, עד כדי גילוי עריות. בעקבות כך עזבה יחד עם אמה החורגת, אשתו השנייה של אביה, לוקרציה ובנה בן ה-12, ברנדטו לטירת המשפחה באברוצי. ב-1598, במהלך אחד מביקוריו של האב בטירה, סיממו אותו הנשים תוך הסתייעות במשרתים והרדימו אותו. לאחר מכן הכתה בראשו ביאטריצ'ה בת ה-21 באמצעות פטיש (מקבת) וגופתו הושלכה מן החלון, במטרה לשוות לרצח מראה של תאונה.
בעקבות העדרו של צ'נצ'י מרומא החלה משטרת מדינת האפיפיור לחקור את העדרו, זאת בעת ששררה אווירה של הכבדת כוח החוק האפיפיורי, בעיקר על בני האצולה. המעשה התגלה מפיו של אחד מן המשרתים והמשפט נפתח ברומא, בסיומו הורשעו השלושה ברצח. ברנדטו הצעיר נשפט לחיי עבדות, אך שוחרר לאחר שנה. הנשים נשפטו להוצאה להורג בעריפה.
ביאטריצ'ה הוצאה להורג בעריפת ראש על גשר טירת סנטאנג'לו. רכוש משפחת צ'נצ'י הוחרם לטובת משפחתו של האפיפיור, משפחת אלדוברנדיני. ההוצאה להורג עוררה התקוממות בין תושבי רומא, שדוכאה עד מהרה. גופתה של ביאצריצ'ה נטמנה בכנסיית סן פייטרו אין מונטוריו. האגדה מספרת שמאז רדוף הגשר ברוחה של ביאטריצ'ה הנושאת את ראשה בידה.
בתרבות.
ביאטריצ'ה צ'נצ'י הונצחה ביצירות אמנות רבות. פרסי ביש שלי כתב אודותיה את המחזה "The Cenci: A Tragedy in Five Acts", כן נכתבו אודותיה נובלות מאת סטנדל, אלפרד נובל ("נמסיס") ואלברטו מורביה. אופרות מאת ברתולד גולדשמידט ואלברטו חינסטרה (שתיהן לפי המחזה של שלי). המחזאי המודרני אנטונן ארטו עיבד אף הוא את המחזה של שלי.
אלכסנדר דיומא האב כלל את סיפורה בספרו "פשעים מהוללים".
ב-1966 נעשה סרט קולנוע איטלקי בשם ביאצריצ'ה צ'נצ'י, שלא זכה להצלחה או לביקורת חיובית.
אוסטרינה
אוסטרינה (בבלארוסית: Астрына, ברוסית: Острино, בפולנית: Ostryna, ביידיש: אוסטרין) היא עיירה במחוז גרודנו בבלארוס, לגדות הנהר אסטרינטסי (Astryntsy), בצומת הדרכים בין גרודנו, לידא והציר מסטי-שצ'וצ'ין-ראדין-וילנה.
תולדות היישוב.
אוסטרינה מוזכרת לראשונה בתיעוד משנת 1487. בחפירות ארכאולוגיות באזור התגלו שרידי יישוב סלאבי מהמאה ה-10 ולידו אתרי קבורה בני הזמן ההוא. במאה ה-16 העניק זיגמונד הראשון, מלך פולין, זכות התיישבות לאצילים בעיירה ואלו התחייבו להיות כוח מגן באזור הספר המזרחי.
במאה ה-17 התקיימו ירידי מסחר שבועיים באוסטרינה ובמקום נבנתה כנסייה. עם חלוקת פולין השנייה, ב-1793, נכללה אוסטרינה בשטח רוסיה. ב-1866 היו בה כ-1,200 תושבים, כמחציתם יהודים, כשליש מהם יוונים-אורתודוקסים וכמה עשרות טטרים-מוסלמים וקתולים. בסוף המאה ה-19 היו באוסטרינה כ-2,000 תושבים.
בשנת 1921, לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית, נכללה אוסטרינה בשטח פולין.
בשנת 1991, עם התפרקות ברית המועצות, נכללה אוסטרינה בשטחה של בלארוס.
יהודי אוסטרינה.