תחת אלפונסו, נעשתה התקרבות לשאר הממלכות האירופיות ובמיוחד לצרפת. הוא השיא את בנותיו אוראקה ותרזה לריימון מבורגונדיה, ואנרי מלורן. בוועידת בורגוס בשנת 1080 הוחלף הפולחן המסורתי המוסערבי, בפולחן הרומי-קתולי. עם מותו של אלפונסו השישי, יורשת אותו בתו אוראקה אשר נישאת בנישואין שניים לאלפונסו הראשון, מלך אראגון. כאשר מתברר כי אלפונסו אינו מסוגל לאחד את שתי הממלכות, הוא מתכחש לאוראקה בשנת 1114 ומביא למתיחות בין שתי הממלכות. אוראקה התמודדה גם עם בנה (מלך גליסיה) מהנישואין הראשונים, וכאשר היא מתה הוא הפך לאלפונסו השביעי, מלך לאון. בזמן שלטונו מצליח אלפונסו לספח שטחים מהממלכות החלשות נווארה וארגון אשר נלחמו לרשת את אלפונסו הראשון, מלך אראגון. אלפונסו השביעי סירב לזכות לכבוש את חוף הים התיכון של האיחוד החדש של ממלכת אראגון עם רוזנות ברצלונה.
המאה ה-12: חיבור בין הנצרות לאסלאם.
במהלך המאה ה-12, אירופה נהנתה מהתקדמות עצומה בהישגים אינטלקטואלים אשר סופקו על ידי ממלכת קסטיליה. הכתבים הקלאסיים האבודים של האימפריה המוסלמית בדרום אירופה נמצאו, והחל הקשר לידע ולכתבים של המדענים המוסלמיים.
במחצית הראשונה של המאה החלה תוכנית של תרגומים, הנקראת באופן מסורתי "האסכולה של טולדו", אשר הבטיחה את תרגומם של הרבה כתבים פילוסופיים ומדעיים מיוונית וערבית ללטינית. הרבה מלומדים אירופאיים ובכללם דניאל ממורליי נסעו לספרד כדי להרחיב את ידיעותיהם.
דרך סנטיאגו הרחיבה עוד יותר את החליפין התרבותי בין ממלכות קסטיליה ולאון ובין שאר אירופה.
המאה ה-12 חזתה בהקמתם של הרבה מסדרים דתיים, כפי שהיה צו האופנה אז, כגון מסדר קלטרבה, אלקנטרה, וסנטיאגו; וכן גם את ייסודם של המנזרים הציסטרציאנים.
המאה ה-13: איחוד מקיף בין קסטיליה ללאון.
אלפונסו השביעי החזיר את הנוהג הפיאודלי לחלק את ממלכותיו בין בניו. כך, סנצ'ו השלישי ירש את ממלכת קסטיליה, ופרננדו השני ירש את ממלכת לאון.
בשנת 1217 פרננדו השלישי, מלך קסטיליה ירש את ממלכת קסטיליה מאמו בֶּרֶנְגֶלַה, מלכת קסטיליה, אולם נאלץ להיאבק באביו אלפונסו התשיעי, מלך לאון. לאחר מות אביו בשנת 1230 ירש פרננדו אף את ממלכת לאון, ואיחד את שתי הממלכות, דבר אשר נחשב לייסוד הכתר של קסטיליה ואשר כלל בתוכו את ממלכת קסטיליה, ממלכת לאון, טאיפות ושטחים אחרים שנכבשו מהמוסלמים כגון: ממלכת קורדובה, ממלכת מורסיה, ממלכת חַאאֶן, וממלכת סביליה.. בנוסף, ניצל פרננדו את ההתדרדרות בכוחה של ממלכת אל-מוואחידון כדי לכבוש את עמק גואדלכביר, ובנו אלפונסו העשירי כבש את ממלכת מורסיה.
המאות ה-14 וה-15: בית טראסטמרה.
בית טראסטמרה הייתה שושלת אשר שלטה בקסטיליה משנת 1369 עד 1504, בממלכת אראגון משנת 1412 עד 1516, בנווארה משנת 1425 עד 1479, ובנאפולי משנת 1442 עד 1501.
מקור השם בא מהתואר רוזן (או דוכס) טראסטמרה אשר שימש את אנריקה השני, מלך קסטיליה מהמרסדס, לפני עלייתו לכס המלוכה ב-1369, במהלך מלחמת אזרחים עם אחיו הלגיטימי פדרו. אנריקה חונך על ידי הרוזן רודריגו אלווארס.
המאה ה-16: איחוד פרסונלי בין הכתר של קסטיליה לכתר של אראגון.
עם מותו של חואן השני בתו, לאונור, ירשה את נווארה, ואחיה למחצה, פרננדו "הקתולי" (פרדיננד) ירש את אראגון. חתונתם של פרננדו ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה בשנת 1469, בארמון פַּלַאסְיוֹ דֶה לוֹס וִיוֶארוֹ (Palacio de los Vivero), בוואיאדוליד, ייסד את האיחוד בין שני הכתרים. איחוד זה, מכל מקום, איים על כוחם של האצילים בקסטיליה, ומלחמת אזרחים פרצה בעקבות כך. בשנת 1474, כחמש שנים לאחר חתונתם, פרננדו ואיזבלה קיבלו על עצמם את הכתר של קסטיליה. עם נטילת הכתר פרננדו ואיזבלה, ייסדו את הקורטס של קסטיליה, אספה עממית המיועדת לקיים שלום בכל הארץ ולהעניש את אלה המבצעים פשעים כנגד החוקים המתקבלים בה.
שלטון: מועצות עירוניות ופרלמנטים.
כבכל הממלכות הימי-ביניימיות, הכוח העליון הובן כשוכן אצל המונרך המושל "בחסד האל", כפי שהנוסחה החוקית הסבירה זאת. עם זאת, קהילות כפריות ועירוניות החלו ליצור אספות כדי להנפיק תקנות המתעסקות בבעיות היום-יום. עם הזמן, אסיפות אלו התפתחו למועצות עירוניות אשר נודעו בשמות "איונטאמיינטוס" (Ayuntamientos) או "קאבּילדוס" (Cabildos), אשר אצל חלק מהמשתתפים, מאלה אשר באו מקרב ראשי בעלי המשקים, נהוג היה לייצג את השאר. עד המאה ה-14, מועצות אלו צברו עוד ועוד כוחות כגון הזכות לבחור שופטי שלום עירוניים, פקידים (אלקאלדה, דוברים ולבלברים), ונציגים לפרלמנטים (הקורטס).
בעקבות הכוח הרב של המועצות העירוניות והצורך בתקשורת ביניהם ובין המלך, הקורטס הוקם בממלכת לאון ב-1188, ובקסטיליה בשנת 1250. בקורטס הלאונזי והקסטיליאני המוקדם ביותר, תושבי הערים יצרו קבוצה קטנה של נציגים וללא כל סמכות חקיקתית, אך הם היו קשר בין המלך ובין האוכלוסייה הכללית, דבר שהיה פורץ דרך בממלכות לאון וקסטיליה. בסופו של דבר, השיגו נציגי הערים את הזכות לחוקק ולהצביע בקורטס, לרוב בברית עם המלך כנגד האצילים הגדולים.
סמל ממלכת קסטיליה.
בזמן שלטונו של המלך אלפונסו השמיני, הממלכה החלה להשתמש בשלטי גיבורים וגם בדגלים במבצר בעל שלושה צריחים בצבע זהב/צהוב, קווי מתאר שחורים ושערים וחלונות כחולים.
בוררות זבל&quot;א
שלישיית עתר
שלישיית עתר היא הרכב קאמרי אשר נוסד בשנת 1996 בירושלים על ידי בוגרי האקדמיה למוסיקה על שם רובין.
השלישייה מרבה להופיע בקונצרטים, בסדרות מוזיקה קאמרית, בהפקות שונות ובפרויקטים מוזיקליים מיוחדים. ההרכב זכה להדרכתם של מוזיקאים מן השורה הראשונה כבנימין אורן, דוד חן וג'רום לבנטל, וכן השתלם באוסטריה אצל שלישיית אלטנברג מווינה.
פעילות מוזיקלית.
השלישייה מעוניינת לקרב קהל מגוון אל חוויית ההאזנה למוזיקה קאמרית, בהפקת תוכניות מגוונות לקונצרטים בחוגי האזנה פרטיים וסדרות מוזיקה קאמרית ברחבי הארץ, כמו גם בקונצרטים מודרכים לילדים ולסטודנטים. היא מגישה מדי שנה למעלה מ-80 קונצרטים ברחבי ישראל ומחוצה לה, ברפרטואר רחב ומגוון. עתר מופיעה במוזיאון ישראל, בית גבריאל, אולם ויקס במכון ויצמן ברחובות, מרכז עינב בתל אביב, ב שבמשכנות שאננים ובמקומות נוספים. ההרכב מוזמן באופן קבוע להופיע בטקסים ממלכתיים מטעם יד ושם, האוניברסיטה העברית ומשרד החוץ.
השלישייה אף עוסקת בפיתוח תוכניות נושאיות הכוללות מחקר, עיבוד, איתור חומרים נדירים וביצוע של מוזיקה קאמרית סביב נושא מסוים. חלק מהפרויקטים יצאו לאור על גבי אלבומים.
השלישייה פעילה בתחום החינוך המוזיקלי, בסדנאות לבני נוער וסטודנטים ומקיימת שיתופי פעולה עם מוזיקאים מובילים; מבצעת יצירות של מלחינים ישראליים בולטים בני זמננו, יוזמת פרויקטים מוזיקליים ייחודיים המשלבים טקסט, מוזיקה ותיאטרון ומביאה לביצוע יצירות נשכחות ונדירות בעיבודן מחדש למדיום הקמרי.
פעילות בינלאומית.
השלישייה יוצאת לסיורים באירופה וארצות הברית. בין השאר, הופיעה בפסטיבל בינלאומי למוזיקה קאמרית הרטברג באוסטריה, פסטיבל בברדונקיה שבאיטליה, סיור קונצרטים בצפון איטליה ברסיטלים לכינור ופסנתר, סיור בהונגריה ובסלובקיה עם המופע "כשאור דולק בחלונך", בטורינו שבאיטליה עם המופע "אהבה ושנאה".
השלישייה הפיקה שני פרויקטים שנתיים שנוגנו על במות בארצות הברית ובישראל והוקדשו למוזיקה קמרית עכשווית פרי עטם של מלחינים ישראליים ואמריקאיים: "מראות מהר נבו" ב-2015 ו"חלום בתוך חלום" משנת 2016.
פרויקטים מיוחדים.
המופע "קאמרי ארץ ישראלי – לאורו של שוסטקוביץ'", פרי שיתוף פעולה עם המלחינים מיכאל וולפה וערן אל-בר. הפרויקט, שהתמקד בביצוע מוזיקה ישראלית לצד קלאסיקה של דמיטרי שוסטקוביץ', הועלה במרכז עינב ובירושלים בשנת 2003.
מופעים המשלבים טקסט ומוזיקה קמרית: המופע "כשאור דולק בחלונך", פרי שיתוף פעולה עם זמרת הסופרן יעלה אביטל, מוקדש לעיבודים מקוריים לשירים, שהיו לקלאסיקה ישראלית, לצד שירים שנכתבו במיוחד עבורו. המופע מועלה מזה שלוש שנים ברחבי הארץ ובחו"ל וחלקים ממנו שודרו ברדיו והוקלטו לתקליטור.
הפרויקט "אהבה ושנאה" מוקדש למוזיקה ספרדית בשיתוף עם הסופרן ולריה ונטורה וכולל עיבודים מקוריים לשירים של דה פאיה, גרנדוס, אלבניס, לורקה ואחרים.
התוכנית "הקברט היהודי" מציגה מוזיקה קאמרית ושירי קברט מאירופה של ראשית המאה ה-20, מיצירותיהם של קורט וייל, ארנולד שנברג, רוברט קאן, יוסף אחרון ואחרים, בעיבודים מקוריים, עם הזמרות יעלה אביטל, ולריה ונטורה ומיכל אוקון. מופעים המשלבים פרוזה ומוזיקה קאמרית: "צריך להשתיק את המוזות" - על-פי טקסט של יואל הופמן, "סיפור פשוט" - בשיתוף עם ערן צור, על פי ספרו של ש"י עגנון ועוד.
חברי השלישייה.
עפר שלי, פסנתר.
פסנתרן, מעבד ועורך מוזיקלי. יליד ישראל, בוגר האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בירושלים, תלמידם של הגב' פולי אסא, פרופ ברכה עדן והפרופ בנימין אורן. המשיך את לימודיו לתואר השני בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת בר-אילן ובסמינרים בינלאומיים למוזיקה קאמרית בקיבוץ מזרע, באוסטריה ובאיטליה, בהדרכת שלישיית אלטנברג. ניגן בהרכבים קאמריים רבים כסולן וכפסנתרן מלווה לזמרים. שימש כאסיסטנט למלחין מיכאל וולפה בתקופת לימודיו באקדמיה.
בשנת 1996 ייסד את שלישיית הפסנתר "עתר" בשיתוף עם הכנרת טניה בלצר, מאחוריו שנים רבות של פעילות ענפה על בימות הקונצרטים בישראל ומחוצה לה, הקלטות, שיתופי פעולה עם מוזיקאים מובילים ופרויקטים מוזיקליים מקוריים שזכו לשבחים והצלחה על הבמות ומשודרים ברדיו ובטלוויזיה.