ברית המועצות שבה לדרישותיה אחרי מלחמת העולם השנייה ב-1945 וב-1946 וביקשה לבחון מחדש את האמנה בוועידה שלא תכלול את רוב המדינות שחתמו עליה קודם לכן, לייסד נוכחות צבאית קבועה של הסובייטים במיצרים ולנהל עליהם שליטה משותפת. טורקיה פסלה את הדרישות האלה בעקשנות, על אף המתיחות הרבה עם ברית המועצות. למשך מספר שנים אחרי המלחמה ניצלו הסובייטים את ההגבלה על מספר ספינות המלחמה הזרות במיצרים כדי להבטיח שאף מדינה מלבד טורקיה לא תכלול להעביר דרכם ספינות מלחמה, זאת באמצעות נוכחות קבועה של כלי שיט צבאי בהם. הלחץ הסובייטי לתיקון אמנת מונטרה הלך וגבר, מה שהוביל למשבר המיצרים הטורקיים ב-1946 והביא את טורקיה לנטוש את מדיניות הנייטרליות שלה. ב-1947 החלה טורקיה לקבל סיוע כלכלי וצבאי מארצות הברית והצטרפה יחד עם יוון לנאט"ו ב-1952.
ארצות הברית.
ארצות הברית לא חתומה על האמנה אבל בדרך כלל עמדה בה. מעבר ספינות מלחמה אמריקאיות דרך המיצרים עוררו מחלוקות קשות, שכן האמנה אוסרת על מעבר של כלי שיט של מדינות שאינן מהים השחור ושעל סיפונן תותחים בקליבר הגדול מ-203 מ"מ. בשנות ה-60 שלחה ארצות הברית ספינות מלחמה נושאות טילי ASROC, דבר שעורר מחאה סובייטית. ממשלת טורקיה דחתה את התלונות הסובייטיות בכך שטענה כי טילים מונחים אינם רובים וכי מאחר שנשק כזה לא היה קיים בעת חתימת האמנה, הוא לא מוגבל.
מיליטריזציה של איי יוון.
האמנה ביטלה את הסכם לוזאן שקדם לה, כולל פירוז האיים היווניים למנוס וסמותרקה. הזכות של יוון לבצר את האיים הוכרה על ידי טורקיה בהתאם למכתב ששלח ב-1936 שגריר טורקיה באתונה. ממשלת טורקיה חזרה על עמדתה זו כששר החוץ הטורקי לשעבר, טוופיק רושטו אראס, אמר בנאומו בפני האספה הלאומית הטורקית לרגל אשרור האמנה, כי זוהי זכותה החוקית של יוון לפרוס חיילים באיים וכי "ההוראות הנוגעות לאיים למנוס וסמותרקה, השייכים לארץ השכנה והידידותית יוון, ופורזו בהתאם להסכם לוזאן מ-1923, בוטלו גם הן על ידי אמנת מונטרה החדשה, דבר שגורם לנו הנאה רבה".
כשהיחסים בין המדינות הידרדרו בעשורים שלאחר מכן, הכחישה טורקיה כי האמנה משפיעה על האיים ודרשה להשיב את החלק הרלוונטי לפירוזם בהסכם לוזאן.
תקנות 1994.
אמנת האומות המאוחדות בדבר חוק הים שנכנסה לתוקף בנובמבר 1994 גרמה לקריאות לתיקונה והתאמה של אמנת מונטרה. עם זאת, הימנעותה של טורקיה מחתימה על האמנה גרמה לכך שאמנת מונטרה נותרה ללא שינוי במשך שנים ארוכות.
בשנות ה-90 עלה החשש לבטיחות כלי השיט העוברים בבוספורוס, שכן נפח התנועה גדל מ-4,500 כלי שיט ב-1934 לכ-48 אלף מדי שנה בשנים האחרונות. בנוסף לחשש הסביבתי, המיצרים חוצים את העיר איסטנבול בה מתגוררים 15 מיליון בני אדם, ותקריות ימיות מהוות סיכון משמעותי לביטחון התושבים. עם זאת, האמנה אינה קובעת דבר בכל הנוגע להסדרת מעבר הספינות ובטיחותן. בינואר 1994 אימצה ממשלת טורקיה "תקנות תעבורה ימיות למיצרי טורקיה ואזור המרמרה" כדי להנהיג הנחיות חדשות "שיבטיחו את ביטחון הניווט, החיים והרכוש ולהגן על הסביבה באזור", אך זאת ללא פגיעה בעיקרון המעבר החופשי. התקנות החדשות עוררו מחאה מצד רוסיה, יוון, קפריסין, רומניה, אוקראינה ובולגריה. עם זאת, התקנות החדשות אושרו על ידי ארגון הימאות הבין-לאומי מפני שהן לא נועדו לפגוע ב"זכויות של כל ספינה המשתמשת במיצרים לפי החוק הבינלאומי".
מלחמת רוסיה–אוקראינה.
אחרי הפלישה של רוסיה לאוקראינה ב-24 בפברואר 2022, ממשלת אוקראינה ביקשה מטורקיה להשתמש בסמכות שלה ולהגביל את תנועת אוניות המלחמה הרוסיות לים השחור. במהלך פברואר חצו את המיצרים לפחות שש ספינות קרב וצוללות רוסיות. אחרי היסוס ראשוני, בשל היחסים ההדוקים של טורקיה עם רוסיה ואוקראינה, ב-27 בפברואר הכריז שר החוץ הטורקי, מבלוט צ'בושולו כי ארצו תכיר בפלישה הרוסית כמלחמה, דבר שמאפשר להפעיל את אמנת מונטרה ביחס לכלי שיט המעורבים במלחמה. עם זאת, צ'בושולו הדגיש כי בהתאם לתנאי האמנה, טורקיה אינה יכולה למנוע מספינות מלחמה רוסיות לחזור לבסיס הרשום שלהן. ביממה שלאחר מכן עצרה טורקיה 3 מתוך 4 ספינות מלחמה רוסיות בשל העובדה כי לא היו רשומות בבסיס שלחופי הים השחור.
שרלוט מבלגיה
מיכאל קרא
מיכאל קארא
מיכאל קרה
איבאר בלאנגרוד
איבאר אויגן בלאנגרוד (בנורווגית: Ivar Eriksen Ballangrud; 7 במרץ 1904 - 1 ביוני 1969) היה מחליק מהיר נורווגי, אלוף אולימפי ארבע פעמים בהחלקה מהירה. כיחיד שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936), בלאנגרוד היה האתלט המצליח ביותר שם.
ביוגרפיה.
בלאנגרוד נולד בלונר, נורווגיה. הוא היה אחד מטובי המחליקים המהירים בעולם למשך 15 שנים, מ-1924 עד 1939. מקום הולדתו, לונר, נמצא באזור האדלנד שבנורווגיה, שממנו באו שני מחליקים אחרים נוספים, מיכאל סטקסרוד והנס אנגנסטנגן, והשלושה נודעו כ"שלישיית האדלנד". הוא ייצג את מועדון Trondhjems SK.
הקריירה הבינלאומית של בלאנגרוד החלה ב-1924, כשהוא בן 19, מיד לאחר אולימפיאדת החורף שנערכה באותה שנה. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, במקצה ה-10000 מ', זווג עם יוליוס סקוטנב, האלוף האולימפי במקצה. בלאנגרוד הדהים כשהביס את סקוטנב בזירת ההחלקה הביתית שלו.
במהלך השנים הבאות, בלאנגרוד זכה באליפות העולם בקטגוריה הכוללת ארבע פעמים (בתקופתו עוד לה נערכה אליפות עולם במרחקים השונים), ארבע פעמים באליפות אירופה בקטגוריה הכוללת, חמש פעמים באליפות נורווגיה בקטגוריה הכוללת, ובארבע מדליות זהב אולימפיות. באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) זכה בשלוש מדליות זהב, ב-500 מ', 5000 מ' ו-10000 מ', כשהמדליה האחרונה נחשבה להפתעה (התמחותו של בלאנגרוד הייתה במרחקים הארוכים). באירוע הרביעי באולימפיאדה, 1500 מ', זכה בלאנגרוד במדליית הכסף, כשהוא מפסיד לבן ארצו צ'ארלס מאתייסן. הצלחה זו באה 8 שנים לאחר מדליית הזהב הראשונה שזכה בה, 5000 מ' באולימפיאדת סנט מוריץ (1928). שם הוא גם זכה במדליית ארד ב-10000 מ'. באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), זכה בלאנגרוד במדליית כסף ב-10000 מ'. התחרויות שם נערכו בשיטה האמריקאית, לפיה הוזנקו כל המתחרים יחד, ולא לפי השיטה האירופאית, בה המתחרים יוצאים זוגות-זוגות. לו התחרויות היו נערכות בשיטה האירופאית, הוא היה מועמד בכיר לזכייה במדליות זהב שם.
בשנת 1930, בלאנגרוד עלה לראש דירוג האדלסקלנדר, המשקלל את שיאיהם האישיים של כל המתחרים, לאחר שבראשו ישב אוסקר מאתייסן במשך 21 שנים. במשך 7 השנים הבאות יישאר בלאנגרוד בראש הדירוג, עד שמיכאל סטקסרוד יחליף אותו.
במהלך חייו קבע בלאנגרוד 5 שיאי עולם - 3 ב-5000 מ', אחד ב-3000 מ', ואחד ב-10000 מ'. בנוסף לכך, במסגרת תחרויות הניסיון (הלא רשמיות) לבחינת השיטה האמריקאית בהחלקה מהירה ערב אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), קבע בלאנגרוד זמן של 16:46.6. זמן זה לא נחשב שיא עולם (כי התחרות לא הייתה רשמית), אך זה יהיה הזמן המהיר ביותר להחלקת 10000 מ' במשך 20 שנים, עד שהיאלמר אנדרסן יקבע את שיאו המפורסם 16:32.6.
דפוס בארי
דפוס בארי הוא בית דפוס שבקיבוץ בארי שבנגב.
מפעל הדפוס מהווה את מקור הכנסתו העיקרית של הקיבוץ.
היסטוריה.
בית הדפוס הוקם בשנת 1950, כארבע שנים לאחר הקמת הקיבוץ, ושנתיים לאחר קום המדינה, באחד המבנים הנטושים בקיבוץ. שמונה שנים לאחר מכן עבר בית הדפוס למקומו הנוכחי.
באותה העת, היה לבית הדפוס הראשון בנגב. מאז הפך לאחד מבתי הדפוס המרכזיים של ישראל, ומכיל טכנולוגיות מתקדמות למניעת זיוף של צ'קים, כרטיסי אשראי, כרטיסי חיוג ועוד.
תחומי עיסוק.
בית הדפוס מתמחה בהדפסה בטכנולוגיות מתקדמות, ויצירת מסמכים הבטוחים מזיוף, לרבות פנקסי צ'קים, תווי קנייה, כרטיסי חיוב, כרטיסי אשראי, ואף תעודות רשמיות.
מאז שנת 1992, דפוס בארי אחראי באופן בלעדי על הדפסת רישיונות הנהיגה הישראליים.
ב-1986 הוענק לדפוס בארי ולעובדיו פרס קפלן, על פיתוח ה"מעטפית".
יוסי כץ (גאוגרף היסטורי)
יוסי כץ (נולד ב-2 ביוני 1953) הוא היסטוריון וגאוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל בתחום חקר הגאוגרפיה, חקר הארכאולוגיה וחקר ידע ארץ ישראל, פרופסור מן המניין במחלקה לגאוגרפיה וסביבה באוניברסיטת בר-אילן. מכהן גם כראש הקתדרה ללימודי תולדות הקרן הקיימת לישראל ומפעליה באוניברסיטה זו. תחומי מחקריו הם בגאוגרפיה היסטורית, גאוגרפיה והיסטוריה משפטית, גאוגרפיה והיסטוריה התיישבותית, גאוגרפיה תרבותית וגאוגרפיה מדינית ועיצוב גבולות.
ביוגרפיה.
יוסי כץ נולד וגדל בירושלים. אביו, אברהם יצחק דוד, חניך תנועת הנוער הציוני בברודי, עלה ארצה לבדו בשנת 1933 ונמנה עם מייסדי הקואופרטיב לנגרות "עציון" בירושלים. אמו, חנה בלה, ילידת ירושלים, דור שישי לעליית תלמידי הגאון מווילנה, ניהלה את ארכיון מינהל מקרקעי ישראל ועסקה בפעילות ציבורית והתנדבותית ענפה בגינן זכתה בעיטור יקירת העיר ירושלים. כץ התחנך על ברכי הציונות הדתית המתונה. עם סיום לימודיו בישיבת 'נתיב מאיר' למד מספר חודשים בישיבת 'מרכז הרב.' בצבא שרת כחובש קרבי בסיני. בתום שירותו הצבאי כץ החל בלימודיו האקדמיים ועבד לפרנסתו כחובש בבית חולים שערי צדק שם פגש את מי שלימים תהיה אשתו, רותי.