הדאגה לבטיחות האדם מפני ננו-חלקיקים גוברת ככל שהשימוש בטכנולוגיה זאת עולה ברחבי העולם. בשל חששות אלה נערך מחקר במכון קרולינסקה השוודי, בו הוכנסו לתאי אפיתל של ריאת אדם מגוון של ננו-חלקיקים. תוצאות המחקר אשר פורסמו בשנת 2008 הראו כי חלקיקי תחמוצת ברזל גרמו נזק קטן לדנ"א לעומת חלקיקי תחמוצת האבץ אשר הראו השפעה חמורה יותר. חלקיקי ננו העשויים מטיטניום די אוקסיד גרמו נזק לדנ"א בעוד שצינורות פחמן גרמו נזק ברמות נמוכות יותר. החומר שזוהה על ידי החוקרים כרעלן המסוכן ביותר מבחינה בריאותית היא תחמוצת הנחושת.
אתגרים בחקר הננו-טוקסיקולוגיה.
גודל חלקיק הוא פקטור חשוב בקביעת הפוטנציאל של חומר להיות רעיל. מצד שני זהו אינו הפקטור היחידי שחשוב. תכונות נוספות של ננו-חלקיקים אשר משפיעות על רמת רעילות החומר כוללות את ההרכב הכימי, צורת החלקיק, מבנה השטח, מטען השטח, נטיית החומר ליצור משקעים דבר המקשה לתהליך פינויו מן הגוף, מסיסות, נוכחות והעדר של קבוצות פונקציונליות של כימיקלים נוספים הנכללים בהרכב החלקיק. בשל המגוון הרחב של תכונות החומר המשפיעות על רמת רעילותו, קשה להכליל את שלל חומרים אלה תחת קטגוריה אחת של סיכון בריאותי מפני חשיפה לננו-חלקיקים. כל ננו-חלקיק חדש המיוצר לצורך מטרה מסוימת חייב להיבדק באופן פרטני לצורך קביעת רמת רעילותו.
על מנת לבחון את הסיכון בשימוש בננו-חלקיק חדש, יש צורך בתקנון כללי אשר ישמש מעבדות החוקרות את פעילותם של ננו-חלקיקים. התקנון יכלול את התכונות שיש לבדוק לגבי כל ננו-חלקיק חדש המיוצר ובכך לקבוע את רמת רעילותו. מחקר שנערך באוניברסיטת ויגו בספרד הראה שהחדרת ננו-חלקיקים צריכה להיבדק במגוון שורות תאים. תאים שונים מרקמות שונות עלולים להגיב אחרת לרמת רעילות ויצירת משקעים של אותו ננו-חלקיק. הנוזל הביולוגי כמו ציטופלסמת התא יכול להשפיע על נטיית הננו-חלקיק ליצור משקעים כתלות בסוג והרכב התא.
בר נוער
הבנק המרכזי
קונטרסט
נבחרת איסלנד בכדוריד
נבחרת איסלנד בכדוריד מייצגת את איסלנד בתחרויות בינלאומיות שונות בהן המשחקים האולימפיים, אליפות העולם בכדוריד ואליפות אירופה בכדוריד.
הנבחרת זכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובמדליית ארד באליפות אירופה בכדוריד שהתקיימה באוסטריה ב-2010. נכון ליולי 2018 מדורגת הנבחרת במקום ה-20 בעולם בדירוג התאחדות הכדוריד הבינלאומית עם 274 נקודות.
במשחקים האולימפיים.
נבחרת איסלנד בכדוריד השתתפה שבע פעמים במשחקים האולימפיים, לראשונה הופיעה באולימפיאדת מינכן (1972) וסיימה במקום ה-12 לאחר שלא הצליחה להעפיל משלב המוקדמות. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיימה במקום השישי, לאחר שבשלב המוקדם רשמה 3 ניצחונות, הפסד אחד ותוצאת תיקו מול נבחרת יוגוסלביה שזכתה בטורניר במדליית זהב. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום השמיני. באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה את השלב הראשון במקום השני בבית עם 3 ניצחונות, העפילה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לנבחרת חבר המדינות במשחק על מדליית הארד הפסידה לנבחרת צרפת וסיימה במקום הרביעי. באולימפיאדת אתונה (2004) הודחה כבר בשלב המוקדם וסיימה תשיעית.
את הישג השיא שלה רשמה באולימפיאדת בייג'ינג (2008) כשזכתה במדליית הכסף. את שלב הבתים סיימה במקום השלישי, לאחר ניצחונות על נבחרות רוסיה וגרמניה, הפסד לנבחרת קוריאה הדרומית ותיקו מול נבחרות דנמרק ומצרים. ברבע הגמר גברה על נבחרת פולין, בשלב חצי הגמר גברה על נבחרת ספרד ובמשחק הגמר נכנעה לצרפת 23–28. בעקבות הישג זה הייתה איסלנד למדינה בעלת שיעור האוכלוסין הנמוך ביותר שזוכה במדליה כלשהי בבייג'ינג. באולימפיאדת לונדון (2012) ניצחה בכל משחקיה בשלב הבתים (מול נבחרות ארגנטינה, תוניסיה, צרפת - שמאוחר יותר זכתה בתואר - ובריטניה), אך הפסידה ברבע הגמר לנבחרת הונגריה 33–34 לאחר שתי הארכות.
באליפויות העולם.
הנבחרת השתתפה 17 פעמים באליפות העולם בכדוריד, לראשונה ב-1958. ב-1995 ארחה איסלנד את התחרות. הישג השיא שלה היה מקום חמישי באליפות ב-1997, שלוש פעמים סיימה במקום השישי, ב-1961, ב-1986 וב-2011. באליפות העולם שנערכה בקטר ב-2015 סיימה במקום ה-11. באליפות העולם שנערכה בצרפת ב-2017 סיימה במקום ה-14.
באליפויות אירופה.
נבחרת איסלנד השתתפה תשע פעמים באליפות אירופה בכדוריד, לראשונה בשנת 2000. היא העפילה לשלב חצי הגמר בתחרויות ב-2002 וב-2010, כשב-2010 זכתה במדליית ארד לאחד ניצחון על נבחרת פולין במשחק על מקומות 3–4. באליפות אירופה שנערכה בדנמרק ב-2014 סיימה במקום החמישי.
קולות לב
יתר לחץ דם שניוני
יתר לחץ דם שניוני (באנגלית: Secondary Hypertension) הוא מונח הבא לציין יתר לחץ דם הנגרם בשל סיבה הניתנת לזיהוי, שהביאה, באופן משני, להתהוות יתר לחץ דם. יתר לחץ דם שניוני שכיח הרבה פחות מיתר לחץ דם ראשוני, המהווה כ-90% מכלל מקרי יתר לחץ הדם. קיימות סיבות רבות להתהוות של יתר לחץ דם שניוני, כגון הפרעות בתפקוד הכליה, מחלות אנדוקריניות וכן גידולים שונים. כמו כן, יתר לחץ דם שניוני יכול להיות תופעת לוואי של תרופות שונות.
טיפול באי-ספיקת לב
אי-ספיקת לב היא מחלה כרונית מתקדמת שבה נפגע תפקוד הלב כמשאבת דם, והוא אינו מסוגל לספק את הדרישות המטבוליות של הגוף, או שהוא עושה זאת תחת לחצי מילוי גבוהים. הטיפול במחלה זו משתנה בהתאם לסוג אי-ספיקת הלב הנקבע לפי מקטע הפליטה ובהתאם לחומרת התסמינים והשפעתם על הסבילות למאמצים.
היסטוריה.
תיאורים המתאימים לאי-ספיקת לב מופיעים בכתבים ממצרים העתיקה, יוון העתיקה והודו. עוד נמצא כי הרומאים עשו שימוש רפואי באצבעונית ארגמנית, שעליה מכילים גליקוזידים המעודדים את התכווצות הלב, אולם גם עלולים לגרום להפרעות קצב. חיבור מפורט על יתרונות תמצית עליה של האצבעונית הארגמנית מאת ויליאם וית'רינג פורסם בשנת 1785. בחלוף השנים נוסו גם טיפולים בהקזת דם ובעלוקות למחלות הלב.
במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 נפוץ טיפול לבצקות הרגליים באמצעות ניקוז המכני על ידי נקזי סאות'י (Southey). בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוחל לראשונה טיפול במשתנים. ראשוני המשתנים היו מבוססי כספית, אולם אלה נקשרו ברעילות משמעותית. בשנת 1958 פותחו משתנים מקבוצת התיאזידים ובהמשך גם משתני לולאה.
פריצת דרך בטיפול באי-ספיקת לב הושגה עם פרסום תוצאות מחקר CONSENSUS-I בשנת 1987 שהדגים שיפור ניכר בתמותה מאי-ספיקת לב עם הטיפול במעכבי ACE. מחקר זה, ומחקרים נוספים בהמשך, ביססו את יסודות הטיפול באי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד.
השתלת הלב הראשונה בוצעה ב-1967 בדרום אפריקה על ידי צוות רופאים בראשותו של כריסטיאן בארנרד.
טיפול לא תרופתי באי-ספיקת לב.
הגבלת צריכת נתרן בתזונה, ובכלל זה של מלח בישול, מומלצת לאנשים עם אי-ספיקת לב במספר מסמכי קווים מנחים, אולם קיימים מחקרים סותרים בדבר התועלת שבהגבלה זו באי-ספיקת לב. בעוד שנתונים תצפיתיים הצביעו על קשר בין צריכת נתרן לאגירת נוזלים וסיכון מוגבר לאשפוזים, מחקרים אחרים מרמזים על החמרה הקשורה בציר הנוירוהורמונלי בעת הגבלת צריכת נתרן, עם זאת, מחקרים אלה נערכו כאשר המשתתפים לא טופלו בטיפול התרופתי המיטבי הקיים. בנוסף, שלושה מחקרים אקראיים מבוקרים מצאו כי צריכת נתרן נמוכה קשורה בתוצאים שליליים במטופלים עם מקטע פליטה ירוד.
פעילות גופנית סדירה ושיקום לב עשויים לשפר יכולת תפקודית, סבילות למאמצים, איכות חיים ותוחלת חיים באנשים עם אי-ספיקת לב. בנוסף, הימנעות מגורמי סיכון באמצעות הפסקת עישון והגבלת צריכת אלכוהול עשויה להאט את התקדמות המחלה.
אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד.
הטיפול באי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד מתבסס על דיכוי הציר הנוירוהורמונלי של שפעול מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון בפתוגנזה של אי-ספיקת לב מסוג זה. אבני היסוד של טיפול זה הן חוסמי בטא ואחד מן הבאים: מעכבי ACE, חוסמי הקולטן לאנגיוטנסין II או מעכבי ניפריליזין. לטיפול זה ניתן להוסיף אנטגוניסטים לקולטן המינרלוקורטקואידי. אנשים שנשארים תסמיניים תחת טיפול זה עשויים לקבל טיפול נוסף בהתאם להתוויות מסוימות עבור כל טיפול. בנוסף, טיפול תסמיני להפחתת גודש נוזלים אם קיים ניתן בצורת משתנים, כאשר משתני לולאה הם תרופת הבחירה באי-ספיקת לב. אנשים בסיכון לפיתוח הפרעות קצב מסכנות חיים שנמצאים כבר על טיפול תרופתי מיטבי מושתלים עם דפיברילטור כמניעה ראשונית או שניונית.
טיפול תרופתי.
מעכבי ACE.
מעכבי ACE הם משפחת תרופות המעכבות את פעולת האנזים ACE שהופך את ההורמון אנגיוטנסין מהצורה I לצורה הפעילה II. נצפה כי תרופות ממשפחה זו מייצבות את השינויים המבניים (remodeling), משפרות תסמינים ומפחיתות תמותה ואשפוזים בשל אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד. הטיפול במעכבי ACE מתחיל כאשר ניכרת עדות להפרעה מבנית הגורמת למקטע פליטה ירוד, אף בטרם מתפתחים תסמינים של אי-ספיקת לב, עם עלייה הדרגתית במינון עד המינון המרבי שנבדק או שנסבל. מעכבי ACE עלולים לגרום לתופעות לוואי של אנגיואדמה מסכנת חיים ושיעול טורדני. כמו כן, עיכוב פעולת האנזים המהפך גורמת להרחבה של כלי הדם המוציאים (אֵפרנטיים) בכליה, דבר אשר עלול להחמיר את התפקוד הכלייתי בזמן לחצי דם נמוכים, באי-ספיקת כליות עם רמות קריאטינין גבוהות ובהיצרות דו-צדדית של עורקי הכליה ולגרום להיפרקלמיה. על כן יש התוויית נגד בטיפול בהם במצבים אלה, וכן בנשים בהיריון.
חוסמי הקולטן לאנגיוטנסין II.