טֶגַ'אן (הנגול: 대전광역시, הנג'ה: 大田廣域市, IPA: [tɛd͡ʑʌn]) היא עיר מטרופוליטנית בקוריאה הדרומית. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.4 מיליון תושבים והיא העיר החמישית בגודלה במדינה (אחרי סיאול, פוסאן, אינצ'ון ודאיגו). העיר שוכנת על צומת תחבורה ראשי, שבו נפגשות מסילות הברזל קְיַאנְגְבּוּ ופוֹנַאם, והכבישים המהירים המקבילים להם. בתחומי העיר נמצאת "טֵדאק, עיר המדע" בה שוכנים מעל 200 מכוני מחקר.
היסטוריה.
האזור בו שוכנת טג'אן כיום נודע בשם "האנבאט" (한밭), שמשמעותו "שדה גדול", מאז תקופת שושלת צ'וסאן. למעשה, "טג'אן" הוא ביטוי אותה משמעות בהאנג'ה.
עד תחילת המאה ה-20 הייתה טג'אן כפר קטן ולא משמעותי, שגדל והתאכלס במהירות עקב הפיכתו לצומת דרכים: בשנת 1905 נחנכה מסילת הברזל קיאנגבו, שמחברת בין סיאול לפוסאן, ובטג'אן נקבעת תחנת רכבת. מאוחר יותר, בשנת 1926 נפתחה מסילת הברזל פונאם, שמחברת את מוֹקְפְּהוֹ למסילת קיאנגבו בתחנת טג'אן.
ב-1932 הפכה טג'אן לבירת מחוז דרום צְ'הוּנגצְ'הַאנג, במקום גונגג'ו, ונעשו שינויים גדולים בתחומי השיפוט של העיר, שאיפשרו לה "לבלוע" את העיירה הסמוכה, טדאק, בשנת 1983. בשנת 1995 ניתן לטג'אן מעמד של "עיר מטרופולין" בעלת מנהל עצמאי ממחוז דרום צ'הונגצ'האנג. בשנת 1997 הושלמה בניית קומפלקס מבנים ממשלתיים כחלק מתוכנית להעביר חלק ממשרדי הממשלה מסיאול הצפופה לערים מרכזיות אחרות בקוריאה הדרומית.
כיום, קצב צמיחת האכלוסייה בטג'אן שני רק לסיאול הבירה.
גאוגרפיה.
טג'אן ממוקמת במרכז הגאוגרפי של קוריאה הדרומית, היא גובלת במחוזות צפון צ'הונגצ'האנג ודרום צ'הונגצ'האנג ממזרח ומדרום-מערב בהתאמה, בעיר המיוחדת האוטונומית סג'ונג מצפון ובמרחק כמעט-שווה מהערים החשובות של קוריאה הדרומית: 144 ק"מ דרום-מזרחית לבירה סיאול, 199 ק"מ מפוסאן ו-137 ק"מ מקוואנגג'ו.
סביב לטג'אן נמצאים מספר הרים וממערבה משתרע פארק לאומי קְיֵרוֹנְג. את העיר חוצים מדרום לצפון שלושת יובליו של נהר גִים: קאפּ, יוּדִינג וטג'אן, הם מתמזגים בתחומה של העיר.
חלוקה מנהלית.
טג'אן מחולקת ל-5 מחוזות (구 - קוּ):
חינוך.
כחלק מאפיונה של טג'אן כ"עמק הסיליקון של קוריאה הדרומית" נמצאים בה מכוני מחקר מסחריים וממשלתיים רבים, כמו מעבדות LG, סמסונג ואוניברסיטת קוריאה למדעים וטכנולוגיה. בעיר ממוקמת גם האוניברסיטה הלאומית צ'הונגנאם, אחת האוניברסיטאות הלאומיות הגדולות בקוריאה הדרומית, ואוניברסיטת פֵצֵ'ה, מהוותיקות שבאוניברסיטאות הפרטיות במדינה.
תחבורה.
טג'אן יושבת בצומת תחבורה מרכזי בו נפגשות דרכים המחברות בין סיאול, פוסאן ומוקפהו. במרחק של כחצי שעה נסיעה ברכב לצפונה של טג'אן שוכן שדה התעופה הקרוב ביותר אליה, שדה התעופה צ'האנגג'ו.
בעיר עתידה לפעול גם רכבת תחתית בעלת חמישה קווים. נכון ל-2009, הושלמה בנייתו של קו אחד המחבר בין תחנת הרכבת הבין-עירונית, שנמצאת במרכז המקורי של העיר, לחלקים מודרניים יותר של העיר, דוגמת אזור בניין העירייה ומשרדי הממשלה.
דייג'און
מעגל האוראה
אנדרי רג'ואלינה
אנדרי נירינה רג'ואלינה (Andry Nirina Rajoelina ההיגוי הנכון במלגשית:רג'ואל; נולד ב-30 במאי 1974) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים מלגשי, המכהן בפעם שנייה כראש מדינתו, החל מינואר 2019 - כנשיא מדגסקר, אחרי ניצחונו בבחירות לנשיאות בשנת 2018 . בעבר בשנים 2009– 2014 הוא עמד בראש המדינה כיושב ראש "הרשות העליונה הזמנית של מדגסקר". בשנים 2007–2009 מילא רג'ואלינה גם את תפקיד ראש העיר אנטננריבו
ב-16 במרץ 2009 בעקבות הפגנות רחוב רבות וצעדים שזוהו על ידי הפרשנים הפוליטיים כהפיכה צבאית, הנשיא מארק ראוואלומנאנה אולץ להתפטר. על ידי צו 001–2009 מ-17 במרץ 2009 הוא העביר את רסני השלטון לדירקטורט צבאי. הצבא העביר את כל סמכויות השלטון לידי אנדרי רג'ואלינה, שהוגדר כיושב ראש "הרשות העליונה הזמנית".
רג'ואלינה היה במשך שנים רבות ראש מפלדת MATAR.
רקע משפחתי וצעירותו.
אנדרי רג'ואלינה הוא צאצא למשפחה יחסית מבוססת, המשתייכת לקבוצה האתנית מרינה. אביו, הקולונל רוז'ה-איב רג'ואלינה היה קצין בצבא הצרפתי ואחר כך, אחרי העצמאות בצבא המלגשי. אנדרי רג'ואלינה עבד עד לשנת 2000 כאמרגן של הופעות חיות, וכן שימש כ-DJ מקצועי.
בשנת 1998 בעזרת מימון מצד קרן הון סיכון בשם פיארו, שלוחה של חברת הביטוח הממלכתית "ארו", רג'ואלינה הקים חברת דפוס ושלטי פרסום בשם "אינג'ט 5" שהשתלטה די מהר על שוק פרסום החוצות במדינה.
בעקבות נישואיו למיאלי, בתה של אשת העסקים ניקול רזקנדיסה, הפך רג'ואלינה גם לבעל מניות חשוב של חברת "דומאפוב", חברה אחרת לשלטי חוצות, שנקנתה מאוחר יותר על ידו.
בשנת 2007 הוא קנה את תחנת הטלוויזיה ותחנת הרדיו VIVA
קריירה פוליטית.
ראש עיר.
בשנת 2007 רץ לבחירות לראשות עיריית אנטננריבו בראש תנועה המכונה TGV - "Tanora malaGasy Vonona", נוער מלגשי נחוש. שם התנועה נבחר כדי להתאים לכינוי של רג'ואלינה TGV - "רכבת במהירות גבוהה". הוא התמודד מול מועמד ממסדי בו תמך הנשיא ראוואלומנאנה, וזכה בבחירות שנערכו בדצמבר 2007 ברוב של 63.3%. בין דצמבר 2007 לפברואר 2009 שימש רג'ואלינה כראש עיריית אנטננריבו, בירת מדגסקר.
העיר סבלה מגרעון חמור, ובינואר 2008, סמוך לאחר בחירתו, ניתקה חברה ממשלתית את החשמל והמים לעיר בטענה של אי תשלום החובות.
המשבר הפוליטי ב-2009.
כראש העיר היה רג'ואלינה מבקר חריף של מדיניות הנשיא מרק ראוואלומנאנה. ב-13 בדצמבר 2008 החליטה הממשלה לסגור את ערוץ VIVA שבבעלות רג'ואלינה, בעקבות ריאיון עם הנשיא לשעבר, איש האופוזיציה דידייה רציראקה, בו היה, לטענת הממשלה "כדי ליצור מהומות והפרעות לסדר הציבורי".
רג'ואלינה דרש את פתיחתה מחדש של רשת הטלוויזיה שלו והציב מועד אחרון ב-13 בינואר 2009. ב-24 בינואר 2009 רג'ואלינה קרא לשביתה כללית ודרש את התפטרותו של שר התקשורת ושל שר המקרקעין. ב-26 בינואר 2009 הוא ארגן הפגנה נוספת נגד הממשלה המידרדרת להפרעות סדר ומעשי ביזה.
בעצרת המונים ב-31 בינואר בככר 13 במאי הכריז רג'ואלינה כי הוא נוטל את השלטון בידיו מכיוון שהממשלה אינה לוקחת אחריות על ניהול ענייני האי. הוא טען כי בקרוב ידרוש גם הפרלמנט באופן רשמי את התפטרותו של הנשיא ראוואלומנאנה. בתגובה הכריזה הממשלה על פיטהדבר הביא להתנגשות ישירה בין רג'ואלינה לממשלהוריו של רג'ואלינה והחלפתו באחר. רג'ואלינה טען כי הצעד אינו חוקי, וכי אם יהיה עליו להיעצר יתמודד עם כך. הוא הזהיר כי העיר אנטננריבו לא תסכין עם הצעדים הללו.
ב-4 בפברואר ערך רג'ואלינה עצרת נוספת בה השתתפו כ-1,500 איש. בעצרת זו הכתיר את מישל רציבאלקה כיורשתו בתפקיד ראש העיר, והעניק לה את צעיף ראש העיר הטקסי. ב-7 בפברואר 2009 הוא ארגן עוד הפגנה בככר 13 במאי ודרש מחסידיו לצעוד לעבר הארמון אמבוהיצורוהיטרה של הנשיא
כעבור חודש הוצא נגדו צו מעצר ורג'ואלינה מצא מקלט בשגרירות צרפת.
בראש המדינה.
במרץ 2009 הועמד בראשות "הרשות העליונה הזמנית של מדגסקר" שהיא הסמכות השלטונית שנטלה את השלטון במדגסקר בעקבות התפטרות הנשיא מארק ראוואלומנאנה, שהסגיר עצמו לידי הצבא לאחר ששלטונו עורער במהומות רחוב. רג'ואלינה משמש כנשיא דה פקטו, ונתמך על ידי צבא מדגסקר.
ב-18 במרץ 2009 הכריז הצבא על פיטורי נשיא המדינה ועל מינוי רג'ואלינה במקומו כראש "הרשות העליונה הזמנית". כן הכריז בית המשפט החוקתי של מדגסקר על חוקיות הצעד. רג'ואלינה היה אמור לשרת בתפקיד עד לבחירות בשנת 2011. על מינויו נמתחה ביקורת רבה, שכן על פי חוקת מדגסקר על הנשיא להיות לפחות בן ארבעים, ובעת מינויו היה רג'ואלינה בן 34. את תקפות מעברי השלטון אישר באותו יום בית הדין החוקתי.
המשבר לווה בהתנגשויות בין ההמונים ובין כוחות הממשלה, שעלו בחייהם של למעלה ממאה אנשים.
ממשלתו של רג'ואלינה לא הוכרה על ידי מדינות העולם. האיחוד האירופי סירב להכיר בממשלה בשל כך שעלתה לשלטון באמצעות שימוש בכוח. האיחוד האפריקני ו"קהילת הפיתוח של אפריקה הדרומית" גינו את הדחתו של ראוואלומנאנה. דובר מטעם באן קי מון, המזכיר הכללי של האומות המאוחדות אמר כי המזכיר "מודאג מאוד מהמצב במדגסקר".
אחד מהצעדים הראשונים עליהם הודיע רג'ואלינה היה ביטול עסקה עם חברת דייהו הקוריאנית, שלפיה יוחכר חצי משטח האי לתאגיד הקוריאני. בהודעתו הצהיר רג'ואלינה כי "אנו איננו מתנגדים לרעיון של עבודה עם משקיעים, אך אם ברצוננו למכור או להחכיר אדמה, עלינו לשנות את החוקה, ולהיוועץ עם העם". תאגידים אחרים, כתאגיד המכרות הבינלאומי ריו טינטו הצהירו כי אינם מצפים שלשינוי המשטר במדגסקר תהייה השפעה שלילית על חוזים קיימים.
מאז ההפיכה ממרץ 2009 מדגסקר הפכה למדינה מנודה. הושעתה מחברותה בAfrican Growth and Opportunity Act, ארגון המקדם קשרי מסחר עם ארצות הברית, צעד שבערבותיו התמוטטה תעשיית הטקסטיל במדגסקר. הסיוע הבינלאומי למדינה הוקפא, מה שפגע קשות בתקציב התשתיות. 92% מאוכלוסיית האי חיה מתחת לקו העוני. מדגסקר הפכה לפי נתוני הבנק העולמי למדינה הענייה ביותר בין המדינות שלא חוו מלחמות מזוינות. כ מיליון וחצי מהתלמידים נשרו מבתי הספר. השלטון ניסה לשמור על פופולריות על ידי חלוקת מוצרי מזון לשכבות חלשות, עבודות בנייה לשיקום הבירה ומספר ערים, מופעי בידור המוניים.