מספר חודשים לאחר חתימת ההסכמים, הממשל הסובייטי החל בתלונות על כך שממשלות של המדינות הבלטיות אינן מקיימות את ההסכמים שנחתמו.
אירועי 1940.
שלושה חודשים לאחר חתימת ההסכם, ב-30 בנובמבר 1939, החלה המלחמה על פינלנד. לאחר שלושה וחצי חודשי לחימה הסובייטים ניצחו ובהסכם השלום ויתרה פינלנד ונתנה לסובייטים את חבל קרליה (כעשירית משטח פינלנד) וכן חמישית מהיכולת התעשייתית שלה וב-31 במרץ 1940 הוקמה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקרלו-פינית.
ב-4 ביוני 1940, הצבא האדום במסווה של תרגיל צבאי החל בהתקרבות לגבול בין ברית המועצות לבין המדינות הבלטיות.
ב-14-16 ביוני ממשלות אסטוניה, ליטא ולטביה קיבלו מהממשל הסובייטי אולטימטום בו הם הואשמו בהפרה סדרתית של ההסכמים, הן נדרשו לתת אפשרות להכניס לשטחיהן יחידות צבאיות נוספות ולפעול להקמת ממשלה שתפעל לפי ההסכמים. נשיא ליטא אנטאנס סמטונה דרש לארגן התנגדות צבאית לכוח הפולש אך לא קיבל תמיכה מהממשלה. ראשי ממשלת לטביה ואסטוניה הסכימו לשתף פעולה עם הסובייטים. בכל המדינות הוקמו ממשלות חדשות ובראשן הועמדו פוליטיקאים בעלי דעות ידידותיות לברית המועצות.
ב-25 בספטמבר, פנה מולוטוב, ראש ממשלת ברית המועצות ושר החוץ שלה, לשר החוץ של אסטוניה ודרש לאפשר כניסה של כוחות סובייטיים למדינה ל"שיפור ההגנה על הים הבלטי" - משימה שלטענת הסובייטים לא יכלה אסטוניה למלא בכוחות עצמה. לאחר שלושה ימים רצופי לחצים ואיומים, ב-28 בספטמבר, אישרה ממשלת אסטוניה לכוחות סובייטיים להיכנס לתחומה, וב-18 באוקטובר נכנסו למדינה דיוויזיית חי"ר, בריגדת שריון ומטוסים של הצבא האדום. זמן קצר לאחר מכן איבדה אסטוניה את עצמאותה והפכה לרפובליקה עממית (קומוניסטית) במסגרת ברית המועצות. בטקטיקות דומות סיפחו הסובייטים גם את לטביה ואת ליטא.
הממשלות החדשות הרשו פעילות המפלגות הקומוניסטיות ובמקביל אסרו על השתתפות כל המפלגות האחרות בבחירות הקרובות. ב-14 ביולי התקיימו בחירות שבהתאם לתוצאות, מעל ל-90% מקולות הבוחרים היו בעד המפלגות הקומוניסטיות (שהיו היחידות שהשתתפו בבחירות).
במהלך 21-22 ביולי הפרלמנטים של ליטא, לטביה ואסטוניה הכריזו על הקמת רפובליקות סובייטיות והועברה בקשה אל הסובייט העליון לכלול את הרפובליקות בברית המועצות. ב-6 באוגוסט 1940 בקשה זו התקבלה בחיוב והרפובליקות שולבו בברית המועצות. גרמניה הנאצית הייתה בין המדינות הבודדות שהכירו בסיפוח באופן מיידי.
מדינות המערב לא הכירו בסיפוח באופן רשמי אך הכירו בו דה פקטו. בחלק מהמדינות המשיכו להתקיים נציגויות דיפלומטיות ולאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוקמה ממשלת הגולה האסטונית.
השלכות הכיבוש והסיפוח.
מייד לאחר סיפוח שטח הרפובליקות סובייטיות החדשות החלה הלאמה מסיבית של מפעלים, כל האדמות הועברו לרכוש המדינה, פוליטיקאים, קצינים, בעלי עסקים וכו' הוגלו לסיביר. עד ליוני 1941 מאסטוניה הוגלו מעל ל-10 אלף תושבים, מליטא 17.5 אלף ומלטביה כ-16 אלף. ראשי המדינות והשרים נעצרו ורובם נפטרו במחנות גולג. במקביל, השלטונות הסובייטים הרשו לכל הגרמנים הבלטים לעזוב את השטח ולעבור לגרמניה.
במהלך קיץ 1941 השטח נכבש על ידי הצבא הגרמני. על בסיס האוכלוסייה המקומית הוקמו יחידות צבאיות ששולבו בצבא הגרמני והשתתפו בקרבות, שמירה על הסדר הציבורי ובהריגת יהודים. מעל ל-90% מהיהודים שהתגוררו בשטח המדינות הבלטיות נהרגו במהלך המלחמה.
במהלך 1944–1945 השטח חזר לשליטה סובייטית ורפובליקות סובייטיות הוקמו מחדש. במהלך ועידת יאלטה וועידת פוטסדאם סוכם שהשטח ישאר בשליטת ברית המועצות.
במהלך 1949 הסובייטים גרשו לסיביר עוד כ-100 תושבים. לאחר פטירת יוסיף סטלין רוב המגורשים קיבלו רשות לחזור למולדת. עד למחצית שנות ה-50 ביערות הסתתרו פעילים לאומנים שלחמו נגד השלטון הסובייטי ("אחים של יערות").
במהלך השלטון הסובייטי רוסים רבים עברו להתגורר ברפובליקות הבלטיות שנחשבו לאזור בעל איכות חיים גבוהה. כתוצאה מכך אחוז הרוסים באוכלוסיית האזור גדל.
עם תחילת הפרסטרויקה לאומנים בלטיים החלו בהפגנות המוניות למען ניתוק מברית המועצות. לאחר בחירות חופשיות שנערכו בשנת 1990, הרוב בפרלמנט של הרפובליקות היה בידי התנועות שדרשו עצמאות מחודשת. מעשית, המדינות הכריזו על יציאה מברית המועצות עוד לפני התפרקותה ומדינות רבות בעולם הכירו בממשלות החדשות. ב-6 בספטמבר 1991 גם השלטון הסובייטי הכיר בכך שהמדינות הבלטיות חזרו להיות מדינות עצמאיות.
ב-16 בספטמבר 2008 סנאט ארצות הברית קרא לרוסיה להכיר בכך שהסיפוח והכיבוש היו צעד לא חוקי.
בשנת 2005 הפרלמנט האירופי גינה את הסיפוח והגדיר אותו כ"כיבוש".
הממשל הרוסי הנוכחי מגדיר את האירוע כסיפוח שתאם את הפוליטיקה של אותם הזמנים ויש להתייחס לנושא תוך ראייה רחבה של הנושא על רקע אירועי מלחמת העולם השנייה.
שלטונות המדינות הבלטיות מגדירים את התקופה ככיבוש. בבירות המדינות הוקמו מוזיאונים ולוחמים נגד הכיבוש נחשבים לגיבורי האומה, אף על פי שבחלקם פעלו גם במסגרת הצבא הגרמני.
בלייה ביולוגית
רכבות כלבים
רַכָּבוּת כְּלָבִים היא אחד הסוגים של פעילות ספורטיבית עם כלבים. רַכָּבוּת כלבים היא ספורט שבו הכלב רץ כשהוא רתום ברתמה ומושך אחריו כלי רכב עליו יושב או עומד הרכב.
רַכָּבוּת כלבים אינה דורשת ציוד יקר ואינה דורשת יותר מכלב אחד.
היסטוריה.
עגלות טעונות משא ורתומות לכלבים היו בשימוש כבר ברחבי האימפריה הרומית. רַכָּבוּת כלבים גם היא אינה חדשה - ראשיתה בימי הביניים בהם נהגו במשפחות אצולה ללמד את הילדים הצעירים לנהוג בעגלת סוסים באמצעות עגלות רתומות לכלבים. עגלות אלו היו למעשה הקטנה של עגלות סוסי פוני, ולא תוכננו לעבודה נכונה עם כלבים. במאות השמונה עשרה והתשע עשרה השתמשו ברחבי אירופה בכלבים במקום בסוסים מטעמי תקציב ועלות אחזקה, לשינוע סחורות בכפרים ובערים, להובלת ריהוט וכלי בית ולמעשה לכל דבר שהיה מספיק קטן להתאים לממדיהם של כלבים. בהולנד ובלגיה התפרסמו במיוחד עגלות חלוקת החלב שהיו רתומות לכלבים. במלחמת העולם הראשונה עוד נעשה שימוש נרחב בעגלות כלבים להובלת תחמושת וציוד לחיילים בחזית.
החל משנות התשעים של המאה העשרים, מתוך רצון לעבוד עם כלבים בעבודת מזחלות גם במקומות בהם אין שלג ולהמשיך באימוני הכושר גם בחודשי הקיץ, חידש הספורט את פניו והפך פופולרי בארצות הברית ובאירופה. נוספו כלי רכב נוספים במיטב הטכנולוגיה המודרנית, בין היתר כלי רכב שתוכננו ונבנו במיוחד עבור כלבים, תוך התחשבות במבנה האנטומי שלהם וביכולותיהם הגופניות. ראשית היו אלה כלי רכב המתאימים לקבוצה של כלבים – עגלות שהיו תחליף "קיצי" למזחלות השלג, ולאחר מכן כלי רכב שהותאמו לתנאים עירוניים, למספר קטן של כלבים ואף לכלבים בודדים.
היתרונות ברכבות הכלבים.
אי אפשר להגזים בתרומתה של פעילות ספורטיבית לכלב, כלומר פעילות גופנית שיש בה מאמץ מבוקר, שנעשית לאורך זמן ומתאימה ליכולותיו האמתיות. כושר גופני, בריאות, אריכות ימים, איכות חיים, הנאה – את כל אלה יפיק כל כלב מפעילות גופנית קבועה.
חשוב להדגיש: הכלב מפיק מספורט זה לא רק תועלת גופנית אלא גם תועלת מנטלית רבה. כאשר נותנים לכלב אפשרות לרוץ "לפני המחנה", כלומר ראשון, ולמשוך אחריו את בעליו, הוא מקבל משמעות נוספת לקיומו, לא פחות מכך. הכלב הופך למנהיג בעיני עצמו, מקבל על עצמו אחריות ונהנה מהחופש לקבל החלטות לבדו. הבדל עצום קיים בין כלב שרץ ליד האופניים, מוחזק ברצועה, מוגבל במהירותו על מנת להתאימה למהירות רוכב האופניים, אינו יכול לקבל החלטות לגבי כיוון הריצה ונאלץ להשלים עם החלטות בעליו הרוכב לצידו, לבין כלב שרץ לפנים, מושך אחריו את בעליו בקצב שלו עצמו, מחליט על כיוון הריצה (או לפחות כך הוא חושב...) קובע את המהירות ומשך הריצה, ונהנה מחופש מוחלט להביא את יכולותיו הגופניות לידי ביטוי. כלב כזה מקבל משמעות לחיים והופך לכלב מאוזן, רגוע ושקט.
פעילות גופנית קבועה שעיקרה משיכת משא מועילה גם לכלבים העוסקים בענפי ספורט כלבני אחרים כמו מבחני משמעת, אג'יליטי, פריסבי לכלבים, ריקודים עם כלבים, הגנה והצלה או מרעה. חיזוק השרירים בחלק הקדמי והאחורי של הגוף – הירכיים האחוריות, הגב הבטן והחזה, בנוסף לשיפור הכושר הגופני הכללי וסיבולת לב ריאה יקנו לכלב יתרון גופני ונפשי בכל ענפי הספורט, ולכן כדאי מאוד לשלבם כחלק אינטגרלי בתוכנית האימונים של כל כלב עובד.
כלבים הסובלים מבעיות יציבות, חולשה בשרירי הרגליים, או היפ-דיספלזיה מינורית (מחלת אגן תורשתית) יוכלו להפיק תועלת עצומה מאימונים מסודרים, קבועים ומתוכננים היטב. חיזוק השרירים באופן הדרגתי ותחת בקרה ישפר את יכולותיהם, יאפשר להם להתמודד יותר טוב עם מגבלות התנועה ויכול להפחית כאבים בצורה ניכרת. לעיתים, שרירים חזקים באזור מפרק הירך יכולים לחפות על בעיות שלד ולהחזיק את עצמות הירך במקומן, גם במקרים בהם עצמות האגן אינן בנויות לכך.
הכלבים.
אפשר לרכוב עם כלב בודד, אפשר לרתום יחד שני כלבים או יותר. באופן כללי אפשר לומר שכל כלב יכול למשוך אחריו עד פי שלושה ממשקל גופו. החישוב כמה יכולים למשוך שני כלבים פשוט ונעשה לפי משקלם יחד. רכבות הכלבים מתאימה לכל כלב ממשקל של 15 ק"ג ומעלה, בתנאי שהוא בריא.
כלי הרכב.