בשנת 2020, קפריסאי יווני פתח תיק נגד ממשלת צפון קפריסין. הוא ביקש פיצוי ממלכתי בגין הפסדים כספיים גדולים עקב הפלישה בשנת 1974.
חידוש האוכלוסייה והפרוור.
במפקד שנערך בצפון קפריסין בשנת 2011, אוכלוסיית ורושה מנתה 226 תושבים.
בשנת 2017, חוף ורושה נפתח לשימוש בלעדי לאזרחים טורקים מטורקיה ומצפון קפריסין.
בשנת 2019 הודיעה ממשלת צפון קפריסין כי תפתח את ורושה לתושבים. ב-25 ביולי 2019, ועדת המלאי של ורושה בצפון קפריסין החלה בניתוח המלאי שלה על הבניינים והתשתיות האחרות בוורושה.
ב-14 בנובמבר 2019, ארסין טטאר, ראש ממשלת צפון קפריסין, הודיע כי צפון קפריסין שואפת לפתוח את ורושה עד סוף 2020.
ב-9 בדצמבר 2019 אמר איברהים בנטר, מנכ"ל הקרן הדתית הטורקית EVKAF, כי כל ורושה היא נחלת קרן EVKAF. בנטר אמר כי "EVKAF יכולה לחתום על חוזי שכירות עם קפריסאים יוונים אם הם מקבלים שהעיר המגודרת שייכת לוקף."
בשנת 2020, הסתיימה ספירת המלאי של ורושה.
ב-15 בפברואר 2020 ארגנה לשכת עורכי הדין פגישה עם גורמים טורקיים בכירים (סגן הנשיא ושר המשפטים), גורמים קפריסאים טורקים בכירים, נציגי הדתיים הקפריסאים הטורקים קרן Evkaf, ועורכי דין קפריסאים טורקים וטורקים כדי לדון בוורושה.
ב-22 בפברואר 2020, קפריסין הכריזה כי תטיל וטו על כספי האיחוד האירופי שיינתנו לקפריסאים הטורקים, אם ורושה תפתח להסדר.
ב-6 באוקטובר 2020, ארסין טטאר, ראש ממשלת צפון קפריסין, הודיע כי אזור החוף של ורושה יפתח מחדש לציבור ב-8 באוקטובר 2020. נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, אמר כי טורקיה תומכת לחלוטין בהחלטה. המהלך הגיע לקראת הבחירות לנשיאות צפון קפריסין ב -2020, בהן טטאר היה מועמד. סגן ראש הממשלה קודרת אוזרזי, שעבד בעבר על הפתיחה המחודשת, אמר כי לא מדובר בפתיחה מלאה מחדש של האזור ומדובר בסך הכל בתוכנית בחירות צדדית. המפקד הדיפלומטי של האיחוד האירופי גינה את התוכנית ותיאר אותה כ"הפרה חמורה של הסכם הפסקת האש של האו"ם". בנוסף, הוא ביקש מטורקיה להפסיק פעילות זו. מזכ"ל האו"ם הביע דאגה מהחלטת טורקיה.
ב-8 באוקטובר 2020, חלקים מסוימים של ורושה נפתחו לכל. החלקים שנפתחו הם ממועדון הקצינים של הצבא הקפריסאי הטורקי והטורקי ועד למלון גולדן סאנדס.
בנובמבר 2020, נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ושגריר טורקיה בניקוסיה, ביקרו בוורושה. ארדואן נאם שם רבות ואמר כי יש לפתח את האזור. בנוסף, הוא הביא פעמים רבות את ההצעה לשתי מדינות בקפריסין.
בעת הפתיחה המחודשת של ורושה, שונה שם הרחוב הראשי בוורושה לרחוב סמיח סנקר, ראש המטה הכללי של טורקיה בין השנים 1973–1978, שהיה אחראי על הפלישה לעיר.
ב-27 בנובמבר, הפרלמנט האירופי ביקש מטורקיה לבטל את החלטתה לפתוח מחדש את חלק מוורושה ולחדש את המשא ומתן במטרה לפתור את בעיית קפריסין על בסיס פדרציה דו-קהילתית, דו-אזורית וקרא לאיחוד האירופי להטיל סנקציות נגד טורקיה, אם הדברים לא ישתנו.
טורקיה דחתה את ההחלטה והוסיפה כי טורקיה תמשיך להגן על זכויותיה שלה ועל זכויותיהם של הקפריסאים הטורקים. גם נשיאות הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין גינתה את ההחלטה.
ב-20 ביולי 2021, הודיע טטאר, נשיא צפון קפריסין, על תחילת השלב השני בפתיחת ורושה. הוא עודד את הקפריסאים היוונים לפנות לוועדת הרכוש למקרקעין של צפון קפריסין בבקשה לתבוע את רכושם בחזרה.
בתגובה להחלטת ממשלת צפון קפריסין, הצהרת הנשיאות של מועצת הביטחון של האו"ם מיום 23 ביולי אמרה כי יישוב כל חלק בפרבר הקפריסאי הנטוש ורושה, על ידי אנשים שאינם תושביה אינו קביל. טורקיה דחתה את ההצהרה ואמרה כי הצהרות אלה המבוססות על תעמולה שחורה של יוון-יוון הקפריסאית, הן טענות חסרות בסיס ומופרכות, ואינן עולות בקנה אחד עם המציאות.
ממשלת בריטניה מסרה כי היא מודאגת מאוד מפתיחת ורושה והוסיפה שתדון בנושא בדחיפות עם חברות מועצת הביטחון של האו"ם. ג'וזפ בורל, שר החוץ של האיחוד האירופי, הביא את דאגתו ואמר כי "ההחלטה החד-צדדית שהתקבלה על ידי הנשיא ארדואן וטטאר עלולה להגביר את המתיחות באי ומסכנת את החזרה לשיחות על הסדר בקפריסין".אנתוני בלינקן, מזכיר המדינה של ארצות הברית מסר כי ההודעה "פרובוקטיבית ובלתי-מקובלת".
ישראל מסרה כי "ישראל עוקבת בדאגה רבה אחרי ההצהרות והצעדים החד-צדדיים של טורקיה בנוגע למעמדה של ורושה" ו"ישראל חוזרת ומדגישה את הסולידריות שלה עם קפריסין ואת תמיכתה המלאה בה".
ב-23 ביולי 2021, מסגד בילאל אגא, שהוקם בשנת 1821 ונסגר בשנת 1974, נפתח מחדש.
ב-24 ביולי 2021, גינתה נשיאות צפון קפריסין את הצהרת הנשיא של האו"ם מיום 23 ביולי, והצהירה כי "אנו רואים ומוקיעים אותה כניסיון ליצור מכשול עבור בעלי זכויות הקניין בוורושה להשיג את זכויות".
כנה&quot;ג
רדיפה (סרט)
רדיפה (באנגלית: The Chase) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1966 בבימויו של ארתור פן, עם מרלון ברנדו, רוברט רדפורד וג'יין פונדה בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ליליאן הלמן והוא מבוסס על רומן ומחזה בשם זה מאת הורטון פוט (1952).
שני אסירים בורחים, נתקלים באדם ואחד הורג אותו ובורח. השני ממשיך בדרך לעיירה כשכל התושבים רודפים אחריו ובטוחים שהוא הרוצח.
תקציר העלילה.
"באבר" ריבס (רוברט רדפורד) נמלט מבית הכלא ביחד עם אסיר נוסף. הם נתקלים במכונית, עוצרים אותה והאסיר השני רוצח את האיש ונמלט במכוניתו. באבר ממשיך לעיירה וכעבור זמן קצר כל התושבים מאמינים שהוא הרוצח וממתינים לו.
ואל רוג'רס (אי. ג'י. מרשל) הוא בנקאי עשיר ושולט על רוב נכסי העיירה. בנו ג'ייק (ג'יימס פוקס) מאוהב באנה ריבס (ג'יין פונדה) ומנהל אתה יחסים חשאיים.
קאלדר (מרלון ברנדו) הוא השריף של העיירה. הוא ואשתו רובי (אנג'י דיקינסון) אינם אוהבים את אנשי העיירה המושחתים והגזענים ומתכננים לעזוב את המקום לאחר שיחסכו כסף. קאלדר מבקר אצל אמו של באבר (מרים הופקינס) ומבטיח שיעשה הכל כדי שלא ייפגע.
התושבים חוגגים יום הולדת לואל רוג'רס וממשיכים במסיבת שתייה פרועה. אמילי סטיואראט (ג'ניס רול), אשתו של אדווין סטיוארט, סגננו של ואל, משתכרת ועוגבת על דמון פולר (ריצ'רד ברדפורד), בעלה של השתיינית מרי פולר (מרתה הייר).
באבר מגיע בלילה למגרש של גרוטאות של מכוניות ומבקש מהבעלים לסטר ליצור קשר עם אנה. לסטר נתפס ונכלא אך מסרב למסור פרטים על מקומו של באבר. רק לאחר חקירה אלימה מצד ואל רוג'רס הוא מוסר פרטים. התושבים זועמים על השריף ה"רך" ותוקפים אותו קשות.
לבסוף מגיעים כולם למגרש המכוניות והתושבים הנלהבים מתחילים להצית אותו. ג'ייק נפגע בהתפוצצות ומת. באבר מחולץ על ידי קאלדר, מגיע לבית השריף ושם נהרג מיריות אחד התושבים.
למחרת אורזים קאלדר ואשתו את חפציהם ועוזבים את העיירה.
סמושטטארפלווה
סמושטטארפלווה (בהונגרית: Szamostatárfalva) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בסמושטטארפלווה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 326 ובשנת 2020 רק 310 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז התקופה הנאוליתית ושמו מוזכר לראשונה מתעודות משנת 1181.
יהודי סמושטטארפלווה.
יהודים בודדים חיו בסמושטטארפלווה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו חלק מתושביה בשואת יהודי הונגריה.
רענן לוי
רענן לוי (1 במרץ 1954 – 2 ביוני 2022) היה צייר ישראלי, שחי שנים רבות בפריז.
ביוגרפיה.
רענן לוי נולד בירושלים. אביו רפאל לוי, היה הממונה על מחוז ירושלים במשרד הפנים. אמו רינה (אלגרה), הייתה בתו של אליהו ששון, דיפלומט, חבר כנסת ושר בממשלות ישראל. בנעוריו למד בגימנסיה רחביה (במחזור שסיים ב-1972). התחיל לצייר מילדות, ובמקביל ללימודיו בבית-הספר למד גם בחוגים לאמנות במוזיאון ישראל. לאחר שירותו הצבאי נסע ללימודי אמנות באיטליה. באיטליה למד ברומא ובפירנצה בין השנים 1975–1978. עם שובו לישראל עבד במחלקה לרסטורציה במוזיאון ישראל. בשנת 1979 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון בלימודי מזרח תיכון והיסטוריה כללית. הוא הציג את תערוכותיו הראשונות בגלריות ירושלמיות: גלריה דבל וגלריה ארטא. בהמשך עבד לוי, במשך כעשרים שנה, עם שעיה יריב מגלריה גורדון, והיה בקשרים קרובים עם מרדכי עומר. בין השנים 1982–1984 התגורר באמסטרדם. בשנת 1987 קיבל מלגת שהייה בקריית האומנים הבינלאומית בפריז. מאז ועד למותו, הוא התגורר, רוב זמנו, בצרפת ובאיטליה. בסיום ראיון לעיתון "הארץ", העיד רענן לוי על עצמו: "היום המצב הוא שאני זר פה ואני זר בארץ".
מנישואיו הראשונים לציירת הירושלמית רוני ברות, נולדו לו שני בנים: יזם ההייטק יאיר לוי ועיתונאי-הספורט אורי לוי.
לוי נפטר בפריז, ונקבר בבית הקברות פר לשז.
איזבלה אנדריני
איזבלה אנדריני (באיטלקית: Isabella Andreini; 1562 - 10 ביוני 1604) הייתה שחקנית, משוררת ומחזאית קומדיה דל'ארטה. השחקנית המפורסמת ביותר של זמנה ואחת הדמויות המשפיעות על הסוגה. היא פיתחה את דמות האהובה הצעירה, שלאחר מותה קרא אותה המחזאי ומנהל הלהקה פלמיניו סקאלה על שמה "איזבלה". כחברה בלהקת התיאטרון ג'לוזי, אותה ניהל בעלה, פרנצ'סקו אנדריני, הופיעה בחצרות אצילי איטליה וצרפת. חיברה סונטות ומחזות.
תולדות חייה.