בג"ץ בן מאיר נגד הכנסת (בג"ץ 5744/16 בן מאיר נ' הכנסת) הוא פסק דין שעסק בשאלה משפטית חוקתית שנויה במחלוקת - תיקון חוקה שאינו חוקתי. בבסיס הדיון עמדה הצעת חוק לתיקון שתאפשר לחברי הכנסת להדיח חבר כנסת מכהן אם הוא שולל את זהותה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, מסית לגזענות או תומך במאבק מזוין נגד ישראל. העותרים טענו שמדובר בפגיעה קשה בזכות לבחור ולהיבחר. מבלי להכריע בשאלה האם אכן רשאי בית המשפט לדון בעתירות נגד חוק יסוד, אישר בג"ץ את התיקון וקבע שהוא לא פוגע פגיעה ממשית בעקרונות היסוד של השיטה.
רקע.
תיקון מספר 9 לחוק יסוד: הכנסת, שהתקבל בי"ג אב התשמ"ה (יולי 1985), הכניס לחוק היסוד את סעיף 7א, הקובע כי רשימת מועמדים לא תוכל להשתתף בבחירות אם היא שוללת את זהותה של ישראל כמדינה יהודית או דמוקרטית או מסיתה לגזענות. תיקון מספר 35 שהתקבל בד' אייר התשס"ב (מאי 2002) הרחיב את תחולת החוק גם למועמד ספציפי ולאו דווקא לרשימת מועמדים. כמו כן הוסיף התיקון על שתי העילות הללו עילה נוספת לפסילת מועמדות - תמיכה במאבק מזוין נגד ישראל. התיקון קבע גם שועדת הבחירות תחליט אם מועמד מסוים עונה על אחת עילות הפסילה, אך החלטתה דרושה אישור של בית המשפט העליון.
בשנת 2016 עלתה הצעת חוק לתיקון נוסף לחוק היסוד, לפיו הכנסת תוכל בעצמה להדיח חבר כנסת מכהן מתפקידו אם מתקיימת בו אחת העילות המאפשרות את פסילת מועמדותו: שלילת זהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, הסתה לגזענות או תמיכה במאבק מזוין נגד ישראל. על פי התיקון, הצעת הדחה כזו דורשת המלצה של 70 חברי כנסת (הכוללים לפחות 10 חברי אופוזיציה) לוועדת הכנסת, אישור של ועדת הכנסת על פי הסכמה של שלושה רבעים מחבריה, ולבסוף הסכמה של 90 חברי כנסת שאכן מתקיימת בחבר הכנסת הנידון אחת מעילות הפסילה. החלטה כזו לא יכולה להתקבל בתקופת בחירות. בשונה מפסילת מועמדות לפני הבחירות, הדחת חבר כנסת מכהן לא דורשת באופן מובנה אישור מבית המשפט, אך חבר הכנסת המודח יכול לערער על ההחלטה לבית המשפט העליון. החוק התקבל בי"ד תמוז התשע"ו (יולי 2016).
העתירה לבג"ץ.
לאחר אישור הצעת החוק בוועדת חוקה, הוגשה עתירה לבג"ץ נגד התיקון לחוק. לדברי העותרים תיקון חוק היסוד פוגע פגיעה קשה בזכות לבחור ולהיבחר, בחופש הביטוי ובעיקרון הפרדת הרשויות.
הקושי המובנה בעתירה מסוג זה הוא שמדובר בעתירה לפסילת תיקון לחוק יסוד. למרות שאין חוקה בישראל, בית המשפט מתייחס לחוקי היסוד של הכנסת כאל חוקה חלקית, ולכן פוסל חוקים שפוגעים בצורה לא מידתית בעקרונות הכתובים בחוקי היסוד. לפי גישה זו, לכנסת יש שני כובעים: בכובע אחד היא משמשת כרשות מחוקקת, כאשר היא מחוקקת חוקים רגילים. בכובעה השני - הגבוה יותר - משמשת הכנסת כרשות מכוננת, כאשר היא מכוננת חוקי-יסוד שהופכים לחלק מהמארג החוקתי. מכח חוקי היסוד בית המשפט שואב את כוחו להגביל את יכולת החקיקה של הכנסת, כאשר היא פוגעת בעקרונות החוקתיים שבחוק יסוד מסוים. לפי הגיון זה, אין בסמכותו של בית המשפט להפעיל ביקורת שיפוטית על חוקי היסוד עצמם.
שאלה זו על היבטיה השונים ידועה במשפט חוקתי כשאלת השימוש בדוקטרינת התיקון החוקתי שאינו חוקתי. על פי דוקטרינה זו, לא כל תיקון יכול להיכנס לחוקה, אלא יש להפעיל ביקורת שיפוטית גם על תיקונים לחוקה ולפוסלם במידה והם פוגעים קשות בעקרונות היסוד של השיטה המשפטית. בחוקות מסוימות, כמו חוקת ארצות הברית או חוקת גרמניה, ישנם סעיפים משוריינים בפסקת 'נצחיות' שלא מאפשרת את תיקונם העתידי. בישראל, לעומת זאת, אין הגבלה בחוקי היסוד עצמם לאופי חוקי היסוד שניתן להוסיף ולכונן. מה עוד שגם כאשר החוקה אוסרת על תיקון חוקתי מסוים, הדבר מעלה שאלות כבדות משקל בפילוסופיה ובלוגיקה באשר לאפשרות של 'הדור המכונן' להגביל את הדורות אחריו ואת תפיסת עולמם ובאשר ללגיטימציה של בית משפט להגביל את סמכויותיה של הרשות המכוננת.
למעשה, השופטים הסכימו כי לא ראוי בשלב זה להכריע בשאלה האם ניתן לאמץ את דוקטרינת התיקון החוקתי שאינו חוקתי במשפט הישראלי, וגם אין צורך בכך, מפני שהפגיעה של התיקון הנידון בעקרונות יסוד כלל אינה מתקרבת לרף הגבוה הנדרש כדי להצדיק שימוש בדוקטרינה חריגה זו. יתר על כן, השופטים נעם סולברג ואורי שהם סברו שבמקרה זה אין אפילו שינוי או פגיעה בזכות לבחור ולהיבחר, אלא רק יצירת מסגרת נוספת בה המאזנת זכות זו עם עקרונות אחרים, איזון שכבר קיים ממילא במסגרת שונה בסעיף 7א לגבי פסילת מועמדים.
קרמרת'נשייר
קרמרת'נשייר (בוולשית: Sir Gaerfyrddin, באנגלית: Carmarthenshire) הוא מחוז מנהלי ומחוז שמור ממחוזות ויילס, בדרום-מערב ויילס בממלכה המאוחדת.
המחוז, אחד הקדומים בוויילס, הוקם בשם זה בשנת 1282 עם כיבוש ויילס על ידי אדוארד הראשון על בסיס חלק משטחי ממלכת דהייברת'. בביטול עצמאות אדוניות הספר ואיחוד החוק והמנהל הוולשי והאנגלי ב-1542, מחוז קרמרת'נשייר נותר במקומו, באפריל 1974 הוא אוחד עם פמברוקשייר וקרדיגיון (קרדיגנשייר) ליצירת מחוז דאווד, אך איחוד זה בוטל ב-1996 ומאז חזר להיות מחוז עצמאי.
הבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז נמצאת בעיירה קרמרת'ן בעוד שהעיירה הגדולה ביותר היא ל'אנל'י.
גאוגרפיה.
מחוז קרמרת'נשייר גובל מצפון עם קרדיגיון, ממערב עם מחוז פמברוקשייר, ממזרח עם מחוז פוויס ומדרום-מזרח עם נית' פורט טלבוט וסוונסי. המחוז נמצא בדרום-מערב ויילס, הדופן הדרומית מורכבת מחוף תעלת בריסטול העוברת לאורך דרום ויילס ונשפכת ל.
מלבד עיר הבירה של המחוז קרמרת'ן (Carmarthen) עם 14,185 תושבים, ערים ועיירות נוספות במחוז כוללות את ל'אנל'י (Llanelli) עם 26,225 תושבים, בארי פורט (Burry Port) עם 5,998 תושבים, אמנפורד (Ammanford) עם 5,411 תושבים, קידוולי (Kidwelly) עם 3,523 תושבים, סנט קליירס (St Clears) עם 2,995 תושבים, ל'אנדוורי (Llandovery) עם 2,065 תושבים, ל'אנדיילו (Llandeilo) עם 1,795 תושבים, ווייטלנד (Whitland) עם 1,792 תושבים.
דניאל אראני
הנרי וו
ד"ר הנרי וו הוא דמות בדיונית של מדען מסרטי פארק היורה מאת מייקל קרייטון, שהוא הגנטיקאי הראשי של פארק היורה וראש צוות ההנדסה של תאגיד "אינגן". והיוצר של ההנגדסה הגנטית של הדינוזאורים. אף שפעילותו מדעית בעיקרה הוא הופך בסדרת הסרטים לנבל עיקרי העוזר לייצר דינוזאורים היברידים ומסוכנים למען נבלים מרושעים, אף שלבסוף הוא גואל את עצמו.
בסרטים דמותו מגולמת בידי בי.די. וונג שבדומה לדמותו בעל מוצא סיני. בתפקידו הוא מופיע בסרט הראשון, סרט הרביעי, ו וכן הוא מדבב את דמותו במשחקי המחשב Jurassic World Evolution ו-Jurassic" World Aftermath". הוא מופיע גם בסדרה , בה הוא מדובב בידי גרג צ'ון.
הנרי הוא הדמות שהופיעה הכי הרבה בסדרה לצד מלקולם, אך מלקולם מופיע גם בשני הספרים בעוד וו מופיע רק בראשון. עדיין הוא הדמות היחידה מהטרילוגיה הראשית שמופיעה בסרט הרביעי. הוא גם מגלם את הנבל העיקרי היחידי בזיכיון שלא נהרג אלא גאל את עצמו.
למעשה הבמאי קולין טרוורו (במאי הסרטים הרביעי והשישי) ובי. די. וונג הודיעו שהם אינם רואים בד"ר וו נבל אלא כ"מדען גאה בעל שאיפות גבוהות ופזיזות העובר שינויים לאורך הזיכיון ומבין את הסכנה בשימוש בכוח ההנדסה הגנטי המסחרי החמדני המקיף אותו, בעודו מנסה לבסוף לתקן את הנזקים להם גרם ובכך פודה את עצמו".
דמותו של הנרי וו.
בספר הראשון.
בספר הראשון הנרי מוצג כמדען שאפתני ותלמידו של הגנטיקאי נורמן את'רטון, אשר עבר לעבוד עם האמונד לאחר עסקה מוצלחת לשיבוט דינוזאורים תוך 5 שנים. בניגוד לדמותו הקולנועית וו אינו רוחש מזימות וגם חולק על עניינים רבים עם האמונד האדיש אליו והוא נשאר באי במשך הסערה ומנסה לעזור לשאר הניצולים. לאחר בריחת הרפטורים ממכלאותיהם. עם זאת למרות ניסיונו הוא נהרג מדקירה במעיו בידי רפטורים שעמדו לפרוץ לאכסניה, בניסיון לעזור לאלי סאטלר. הוא מוזכר בקצרה גם בספר השני.
בסרט הראשון.
בסרט הראשון הנרי מופיע לזמן קצר בתור גנטיקאי במעבדה של "אינג'ן" בפארק היורה לצד האמונד. בעוד אלן גרנט, אלי סאטלר ואיאן מלקולם צופים בצוות שלו מטפל בצאצאי ולוצירפטורים שבקעו והוא משיב לטיעוניו של מלקולם שהדינוזאורים אינם יכולים להתרבות באי מאחר שכולם נקבות, מבלי להבין שהם יכולים להחליף את מינם. הוא אינו מופיע בהמשך הסרט וכנראה נמלט בעת הסופה עם עובדים נוספים, מה שהציל אותו מהסכנות באי.
בסרט הרביעי.
הנרי חוזר בסרט הרביעי, לאחר פעילות של רביית דינוזאורים לא-חוקיים שונים בין הסרטים, הפעם בפארק "עולם היורה" של סיימון מאסראני, בו הוא גם משמש כגנטיקאי הראשי. בפארק החדש שהוקם הוא הולך עם השיבוט הגנטי רחוק יותר ומצליח להחזיר מגוון דינוזאורים ואף מוסזאורוס גדול לחיים ועם זאת רוקם בסתר עסקה עם ויק הוסקינס, אחראי הביטחון של הפארק ומייצר עבורו דינוזאור כלאיים טורפני ואיטיליגנטי שיועד לשימושים צבאיים. לאחר בריחתו של היצור המכונה "אינדונימוס רקס" מכלובו, סיימון מגיע להתעמת איתו אך הוא טוען שהוא רק פעל אחר הוראותיו ליצור יצור מרשים. לאחר מכן הוא נמלט במסוק עם עוברים, בעוד מובטח לו מעוסרו של הוסקינס שהוא יקבל שכר הולם, ולא נראה עוד בסרט. הוסקינס שנשאר על האי נטרף בידי הרפטורית "דלתא" וגם האינדונימוס רקס נטרף בידי המוסזאורוס בסוף הסרט. לאחר האירועים, כנראה בעידוד הבעלים מאסראני, הוא מפוטר מחברת אינגן שפושטת את הרגל ונמצא אשם בהמצאה לא-אתית בידי הקהילה המדעית ששוללת את תאריו.