הסמורים הם ציידים ליליים נמרצים ואוכלי בשר של יונקים קטנים, זוחלים וציפורים ובעיקר מכרסמים קטנים. הם נושכים את טרפם בצוואר בעזרת ניביהם הארוכים וכך הורגים אותו. לעיתים הם לוקחים את טרפם למאורה שלהם.
הם חיים לבד או במשפחה, במאורה שחפרו בעצמם או שמצאו. הזכרים טריטוריאליים מאוד וכאשר ייתקלו אחד בשני יתחילו מריבה אגרסיבית וקולנית ביותר.
סמור אפריקני
OTR-23 אוקה
OTR-23 אוקה היא מערכת טילים אשר יוצרה בברית המועצות בין השנים 1979–1987, ה-OTR-23 אוקה החליף את ה-'Scud B'. המערכת הזאת שיפרה את יכולותיה הגרעיניות של ברית המועצות, משום שהוא יכלה לתקוף כעת מטרות קטנות יותר כמו שדה תעופה עם נשק גרעיני. המערכת פותחה במשרד לתכנון בעיר קולומנה והיית המיוצרת בעיר ווטקינסק שבאודמורטיה.
ה-OTR-23 אוקה היה כלי יעיל משום שהיה קשה ביותר לזהות אותו ולפגוע בהגנות ולסייע לתקיפה.
אורך השירות של ה-OTR-23 אוקה היה קצר, בברית המועצות היו מאוכזבים בגלל הטווח הקצר של הטיל (400 ק"מ מקסימום, בארצות הברית מעריכים שהטווח המקסימלי של הטיל היה הרבה יותר רחוק).
בשנת 1987 פנה מיכאיל גורבצ'וב לג'ורג' שולץ ואמר שהוא היה באופן חד צדדי מוציא את ה-OTR-23 אוקה משירות אם זה יגרום לארצות הברית לפנות את כל הכוחות הגרעיניים שלה מאירופה, אבל בפועל, ה-OTR-23 אוקה היה אחד הכלים הנערצים בצבא האדום.
באפריל 1990 ברית המועצות הודיעה שהיא מעבירה את כל 120 OTR-23 למדינות ברית ורשה (ליתר דיוק היא העבירה את הכלים ל:צ'כוסלובקיה, בולגריה ומזרח גרמניה), לפי הראיות הכלים הועברו עם ראשי נפץ קונבנציונלים בלבד.
פולאן דווי
פולאן דווי (בהינדית: फूलन देवी; 10 באוגוסט 1963 - 25 ביולי 2001) הייתה ידועה בכינוי "מלכת השודדים". נולדה בהודו, במדינת אוטר פרדש, לקאסטת המאלה, או מעמד הסיראים או הדייגים, שנחשב למעמד נמוך בהודו.
כבת מעמד זה, יכלו בני המעמדות הגבוהים לנהוג בפולאן ובמשפחתה כמשרתים או אפילו עבדים. לאחר שנישאה בכפייה בגיל 11, נאנסה פולאן על ידי מנהיגי כפרה בגיל 15, ובגיל זה כבר הייתה ידועה כלוחמת עבור זכויות הפועלים בכפר ואף נקטה בפעולות תגמול נגד אלו שגזלו מהם כסף או רכוש. בניסיון לברוח מן הרשויות שהתנכלו לה, הפכה פולאן לשודדת כחלק מכנופיה מקומית, ולבסוף אף הנהיגה כנופיה משלה.
כנופייתה של פולאן פעלה במשך 5–6 שנים, שבמהלכן בנוסף לשוד וחטיפות עבור כופר גם נקטה הכנופיה בפעולות ישירות נגד חברי המעמדות הגבוהים. הכנופיה הייתה אחראית לטבח בכפר בהמאי ב-1981, בו נרצחו 22 גברים לא חמושים מקאסטת הת'אקור, כולל שניים שהיו מעורבים בחטיפה ואונס של פולאן קודם לכן. הכנופיה נודעה בשל פעולות נגד גברים שאנסו נשים מן המעמדות הנמוכים, כמו גם בתמיכתה בפועלים ועניים, ובתור האישה היחידה שהנהיגה כנופיה זכתה פולאן לתהילה רבה ברחבי הודו, ואף למעמד מיתולוגי כסוג של רובין הוד פמיניסטית. היא נחשבה בעיני רבים - במיוחד מבין הקאסטות הנמוכות - כהתגלמותן של שתי האלות קאלי ודורגה. הרשויות ההודיות כפרו בתיאורים אלה, וטענו שהיא לעולם לא עזרה לנזקקים, ופעלה רק מתוך מניעים של נקמה והתעשרות.
ב-1983 נכנעה פולאן יחד עם חברי הכנופיה למשטרה, והועמדה לדין עבור 30 מקרי רצח, בנוסף לרשימה ארוכה של פשעים נוספים הכוללים הצתה, גנבה וחטיפה. פולאן ישבה בכלא במשך 11 שנים בזמן שהתיקים הרבים נגדה התנהלו, ואולם אלה לעולם לא הגיעו לסיומם כי הממשלה, במהלך שנוי במחלוקת, החליטה לבטל את כל ההאשמות נגדה ולשחררה. לאחר שחרורה מהכלא, פולאן רצה לבחירות לפרלמנט ההודי ברשימת מפלגת סמג'וואדי, שהייתה המפלגה בשלטון המקומי אשר שחרר אותה.
ב-2001, לאחר חמש שנים בתפקיד, נרצחה פולאן על מדרגות ביתה בניו דלהי על ידי שלושה גברים מהמעמד הגבוה כנקמה על פעולותיה נגד בני מעמדם כשהייתה שודדת. המוביל מבין השלושה, שר סינג ראנה, הורשע ב-2014 לאחר משפט שארך כעשר שנים, ונגזרו עליו מאסר עולם וקנס.
שנותיה הראשונות.
פולאן נולדה לתוך קאסטת המאלה (קאסטת הדייגים), בכפר קטן בשם גורהה קא פורווה, באוטר פרדש. משפחתה הייתה עניה מאוד, ורכושם היחיד היה כארבעה דונם של אדמה חקלאית. על אדמה זו חיה יחד עם משפחתה הקרובה וגם המשפחה המורחבת מצד אביה, כפי שמקובל במסורת ההודית. בנוסף לעבודת האדמה, עבדו אביה, דווי דין, דודה ואחד מבני הדוד כפועלים כדי להשלים הכנסה לכלכלת המשפחה.
כשהייתה פולאן בת 11, נפטרו סבה וסבתה, ודודה נהיה ראש המשפחה. הוא ובנו, מאיה דין, רצו לכרות את חורשת העצים שעמדה על אדמתם לטובת יבול חקלאי משתלם יותר, ודווי דין הסכים, אך פולאן התנגדה בתוקף, והרגישה כי הדוד ובנו מנסים לנשל את אביה מירושתו היחידה מכיוון שבמשפחתו יש רק בנות. כשהדוד נפטר, לקח מאיה דין שליטה על ניהול הקרקע. פולאן התעמתה איתו, קראה לו גנב, ואף תקפה אותו פיזית כשהוא נזף בה. יחד עם אחותה, פולאן ניהלה "שביתת שבת" כאשר שתי הנערות התיישבו על האדמה וסירבו לזוז משם, גם כשבני המשפחה ניסו להסירן בכוח.
מספר חודשים לאחר מכן, משפחתה של פולאן מסרה אותה למטרת נישואים לגבר המבוגר ממנה ביותר מעשור ואשר חי מרחק רב מכפרה - שידוך שארגן מאיה דין שרצה להרחיק את פולאן מהמקום בשל הצקותיה כלפיו בעניין האדמה המשפחתית. על פי המסורת המקומית, ילדות בגיל הזה מועברות למשפחת החתן כדי ללמוד את דרכי משפחתו ולגדול יחד איתו לתוך הנישואים, ואין מממשים את הנישואים באמצעות לינה משותפת ויחסי מין עד גיל מאוחר יותר, לאחר טקס מיוחד. ואולם החתן, פוטי לאל, אנס את פולאן זמן קצר לאחר טקס הנישואים, ואף התעלל בה פיזית לאורך הזמן ששהתה עמו, בתירוץ שאין היא כנועה מספיק ולא מתנהגת כיאה לאישה. לאחר מספר חודשים פולאן ברחה ממנו וחזרה לבית משפחתה, אך אלה החזירו אותה לפוטי לאל. היא המשיכה להתנגד למצבה עד שמשפחת החתן הציעה שתחזור לבית הוריה כדי שיחנכו אותה להיות אישה לבנם.
בבית, פולאן המשיכה להתעמת עם מאיה דין, ואפילו תבעה אותו בבית משפט על גזילת קרקע, אך הפסידה בתביעה, בעיקר כי אביה עצמו לא תמך בתביעה. לאחר מספר שנים שעברו באופן הזה, ב-1979 מאיה דין החליט לנקום בפולאן, והוא פנה למשטרה והאשים את פולאן בגנבה. ההאשמה באה על רקע עימות של פולאן עם בני הקאסטה הגבוהה של האזור, הת'אקור, אשר מתוקף מעמדם השתמשו בבני המאלה כעבדים או פועלים בעבודות הבזויות ביותר. פולאן התנגדה למנהג זה וסירבה לעבוד ללא שכר עבור בני הת'אקור. בנוסף, כשבן של אחד מראשי הכפר ניסה לאנוס אותה, פולאן התנגדה, ונאלצה לברוח מהכפר ולשהות עם דודתה בכפר סמוך. כעת כבר בת 15, פולאן נעצרה על ידי המשטרה הת'אקורית, והוחזקה על ידם מספר ימים, שבמהלכם הכו אותה השוטרים וחבריהם, ואנסו אותה.
ניסיון אחרון מצד המשפחה להחזירה לחתנה נכשל, משום שמשפחתו שמעה על התנהגותה השנויה במחלוקת וסרבה לקבלה. בשלב זה, המוניטין שלה כבר נקבע כאישה בעייתית, בעיקר בעיני בני הת'אקור, ורבים מאלו הרגישו חופשיים לנסות ולהשתמש בה כרצונם, והיא נאנסה על ידי רבים ממובילי הכפר, פעם אחת אפילו בביתה אל מול עיני הוריה. פולאן נאלצה לחיות בבריחה מתמדת, ואף ישנה בחוץ פעמים רבות. מקרים אלו קיבעו בפולאן סופית את שנאתה הגדולה לגברים אשר מנסים לשלוט בגורלן, גופן והתנהלותן של נשים.
חייה כפורעת חוק.
מלכת השודדים.
ביולי 1979, מספר חודשים אחרי מעצרה והאונס הקבוצתי שעברה, הגיעה לכפרה של פולאן כנופיית שודדים, שנשכרו על ידי קבוצה אחת של בני הת'אקור כדי לנהל מלחמה עם יריבים אחרים מאותה הקאסטה. פולאן נפלה לידי השודדים, ומנהיג הכנופיה, בבו גוג'אר, אנס אותה והתעלל בה במשך כשלושה ימים, עד שסגנו, ויקראם מאלה, חמל על פולאן והרג אותו. פולאן סיפרה כי זו הייתה הפעם הראשונה בחייה שמישהו עשה למענה דבר ללא ציפייה לגמול אישי, וכתוצאה היא התאהבה בוויקראם, והפכה ל"מלכת השודדים" והנהיגה יחד איתו את הכנופיה כבת זוגו.
ויקראם לימד את פולאן את דרכי הדאקויט, או השודדים. היא החלה להלך במדי חאקי ועם רובה, ויחד איתו שדדה רכבות ואוטובוסים. על פי דבריה, לא רק הרווח הכספי עמד אל מול עיניה, אלא היא פעלה גם למען חלוקה שווה יותר של משאבים כלכליים, וכנגד דיכוי חברתי ואלימות בידי בני המעמדות הגבוהים. הזוג ומעלליהם נהיו למעין מיתוס רומנטי בעיני עניי הודו, בדומה לבוני וקלייד האמריקאים, והם היו אהובים על העם במיוחד בעבור נדיבותם לעניים ולמוחלשים מביניהם. ומכיוון שלאחר כל פשיטה על כפר או רכבת הייתה פולאן מבקרת במקדשה של האלה דורגה, רבים האמינו כי רוחה של אלה זו שוכנת בקרבה.
לאחר תקופה, הגיעו לכנופיה סרי ראם וללה ראם, שני אחים שהיו חברים בכנופיה ועזבו מספר שנים קודם לכן כשנעצרו וישבו בכלא. נוכחותם ערערה את איזון הכוחות בכנופיה מכמה סיבות, ביניהם שהשניים התרעמו על הריגתו של בבו גוג'אר, וכן כי הם היו בני ת'אקור, ממעמד גבוה, ואילו רוב חברי הכנופיה באו מקאסטות נמוכות. בנוסף, הם האשימו את פולאן בשינויים שהתרחשו, וסרי ראם אף תקף אותה. כשויקראם אילץ אותו להתנצל בפני אישה שהוא ראה כנחותה ממנו, הרגיש סרי ראם מושפל וכועס. במהלך פעולות הכנופיה בכפרים, דאגו שני האחים להתעלל במיוחד בבני המאלה, הקאסטה של פולאן וויקראם, דבר שהכעיס גם שודדים אחרים, שרבים מהם היו בני אותה קאסטה. לבסוף, התחלקה הכנופיה לשתי קבוצות נפרדות, לאחר מריבה אלימה בין ויקראם וסרי ראם. אך הלה לא הסתפק בכך, ועקב אחרי כנופייתו של ויקראם, והרג אותו בשנתו, כשפולאן ישנה לצידו. את פולאן לקחו שני האחים לכפרם, בהמאי, וכלאו אותה שם.