החזית הוקמה בפעם השנייה על בסיס יחידות של חזית סטלינגרד. החזית השתתפה בקרב על קווקז ובקרבות לשחרור אוקראינה המזרחית ורוסטוב על דון בסוף 1943 שמה של החזית שונה לחזית האוקראינית הרביעית.
סמל אנדלוסיה
סמל אנדלוסיה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבספרד.
הסמל מציג את גיבור המיתולוגיה היוונית הרקולס, לבוש בעור האריה מנמאה ולרגליו שני אריות מזהב. מצידיו שני עמודים איוניים בצבע כסף שכותרותיהם זהב, המייצגים את עמודי הרקולס, מוטיב המופיע גם בסמל ספרד. מעל שני העמודים מופיעה קשת בצבעי דגל אנדלוסיה, ירוק, לבן וירוק שעליה כתובת לטינית בזהב: "DOMINATOR HERCULES FUNDATOR", דהיינו הרקולס, השליט המייסד. האמרה מסמלת את הסיפור המיתולוגי על הרקולס שיצר את החיבור בין הים התיכון ובין האוקיינוס האטלנטי. בתחתית נמצאת במה מוזהבת שעליה דגל אנדלוסיה ועליו מוטו בספרדית: "ANDALUCÍA POR SÍ, PARA ESPAÑA Y LA HUMANIDAD", כלומר, אנדלוסיה לעצמה, לספרד ולמען האנושות.
הסמל מבוסס על סמלה של העיר קדיס והוא אומץ בעצרת רונדה שהתקיימה ב-1918 בעיר רונדה ונקבע בחוק ב-1982.
וידאל
וידאל הוא שם משפחה בספרדית שפירושו: "חיים".
וידל
חיים דורון
חיים דורון (דרצ'ינסקי; 26 במרץ 1928 – 14 בנובמבר 2017) היה רופא ישראלי יליד ארגנטינה, שהשפיע במידה רבה על עיצוב מערכת הבריאות בישראל. דורון היה מומחה לבריאות הציבור ולמנהל רפואי, שפיתח את תחום רפואת המשפחה בישראל בתוככי מערכת הבריאות, במחקר ובאקדמיה. יו"ר מרכז קופת חולים כללית (1976–1988). פרופסור לרפואה קהילתית באוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים.
חיים דורון (דרצ'ינסקי) נולד ב-1928 בבואנוס איירס בירת ארגנטינה, בנם של חנה ומשה דרצ'ינסקי. סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בואנוס איירס. מנעוריו היה פעיל ציוני, וטרם עלייתו שימש כמזכיר הקונפדרציה של תנועות הנוער הציוניות בארגנטינה. הוא סבר כי עם קום המדינה, יש לעלות לישראל. בסוף 1952 הקים בבואנוס איירס ארגון למען עליית בעלי מקצוע לישראל. ובראשית שנת 1953 עלה לישראל עם רעייתו נעמי. עם עלייתו התיישב בגברעם ושימש כרופא ראשוני ביישובי הנגב ובבאר שבע.
בשנים 1960–1961 השתלם בבריאות הציבור באוניברסיטת לונדון. עם שובו ב-1961 היה למנהל הרפואי המחוזי של קופת חולים כללית בנגב. ב-1968 התמנה ליו"ר האגף הרפואי במרכז קופת חולים כללית. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1976, אז התמנה ליו"ר ההנהלה המרכזית של קופת חולים כללית בפועל (ומ-1977 – יו"ר), עד 1988.
דורון יזם ופיתח את תחייתה של רפואת המשפחה כמומחיות בישראל באמצעות קידום ההתמחות ברפואת המשפחה במערכת הבריאות כולה, במחקר ובאקדמיה.
כמנכ"ל קופת חולים כללית הרחיב את פריסת בתי החולים והמרפאות בצורה ניכרת תוך גיוס תורמים רבים. בין היתר הוביל את שיתוף הפעולה עם ארווינג שניידר, שבעקבותיו הוקם בית החולים לילדים הראשון בישראל. כמו״כ יזם את הקמתה של עמותת המועצה הציבורית למען המרכז הרפואי לילדים בישראל.
בראשית עבודתו בנגב, תוך מפגש עם המציאות הקשה של מחסור ברופאים בכפר ובריכוזי העלייה ההמונית, יזם וארגן תוכנית להבאת רופאים צעירים מארגנטינה לשירות בנגב. במסגרת תוכניתו זו הגיעו כ-250 רופאים, רובם לנגב ומקצתם לגליל. רובם המכריע של הרופאים הללו השתקע בישראל.
עמד בראש ועדה מטעם משרדי הבריאות והקליטה, שתכננה את קליטתם של המוני הרופאים שהגיעו מברית המועצות לשעבר, בסוף שנות השמונים וראשית שנות התשעים.
הלך לעולמו בכ"ו בחשוון התשע"ח ונקבר בבית העלמין הישן-נושן בבאר שבע, קרוב לקברי הוריו (משה וחנה דרצ'נסקי).
מחקר ואקדמיה.
את פעילותו האקדמית קיים דורון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובאוניברסיטת תל אביב. יחד עם פרופ' משה פריבס הקים את בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בהמשך הקים והיה למנהלו הראשון של בית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת תל אביב. ב-1975 הועלה לדרגת פרופסור חבר לרפואה קהילתית באוניברסיטת תל אביב.
דורון היה מיוזמי ומקימי המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות (1993). הוא בעל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון, אות הוקרה על מפעל חיים ממשרד הבריאות, ועמית כבוד של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
דורון הוציא מספר רב של פרסומים בנושא ארגון שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות. יחד עם פרופ שפרה שוורץ חיבר את הספר "הרפואה בקהילה" (הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון, 2004) וכן היה העורך ואחד מכותביו של הספר "מערכת הבריאות – לאן?" (הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון, 2009).
בשנת 2014 פרסם יחד עם פרופ' שפרה שוורץ ופרופ' שלמה וינקר את הספר "רפואת המשפחה בישראל" מקורותיה, תולדותיה ומשמעותה. (הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב)
משפחה.
דורון נישא לנעמי לבית גוטמן. היה אב לשלושה: הרב ישעיהו, עמוס וחנה (הולנד), ולו נכדים ועשרות נינים.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
מוריי רוז
מוריי בוקצ'ין
מוריי טורוף
פ. מוריי אברהם
אנרי גסטו
אנרי גסטו (בצרפתית: Henri Gastaut; 15 באפריל 1915, מונקו - אפריל 1995), מרסיי היה נוירולוג צרפתי.
אנרי גסטו למד נוירולוגיה ונוירואנטומיה באוניברסיטת מרסיי. הוא סיים את לימודי הרפואה ב-1945 וב-1953 התמנה להיות מנהל המעבדות הנוירוביולוגיות. הוא מונה לפרופסור לפתולוגיה אנטומית ב-1954 ולמנהל המרכז האזורי לילדים אפילפטיים ב-1960. ב- 1967 מונה לדיקן בית הספר לרפואה באוניברסיטת מרסיי. ב-1973 הוקמה עבורו הקתדרה לנוירופיזיולוגיה קלינית, משרה בה החזיק עד פרישתו ב-1984. מ-1957 עד 1968 הוא היה המזכיר הכללי של הליגה הבינלאומית נגד אפילפסיה
תחומי מחקר.
תחומי המחקר העיקריים שלו היו האלקטרואנצפלוגרם ותפקודי המוח באפילפסיה. גסטו התעניין מאוד בסמיולוגיה של פרכוסים. התעניינות זו הביאה אותו לעסוק במיון סוגי הפרכוסים שהתפרסם על ידי הליגה נגד אפילפסיה ב- 1981. הוא עסק רבות באפילפסיה פוטוסנסיטיבית. וגם בפרכוסים אפילפטיים שנגרמים על ידי הפחדה.
במחקריו הוא הסתמך על בסיס רחב באנטומיה וכך, כשהומצא מכשיר הטומוגרפיה ממוחשבת, הוא ניצל אותו מייד לצורך המחקרים שלו.
גסטו יסד את הקולוקיום של מרסיי שנעשה לפורום מרכזי בחקר האפילפסיה.
פרסים ותארים.
קיבל את פרס מונתיון של האקדמיה למדעים הצרפתית (Prix Monthyon) ודוקטורטים לשם כבוד מאוניברסיטאות בולוניה, לייז', אוטווה, ושאנגחאי. היה חבר של כבוד באקדמיה האמריקאית לנוירולוגיה, חבר באקדמיה המלכותית הבלגית לרפואה ובאקדמיה הלאומית הרפואית בבואנוס איירס
מונחים רפואיים שקשורים בו:
יובל ספרא
יובל ספרא (נולד ב-30 בדצמבר 1993), הוא אלוף ישראל בשחייה במים פתוחים. ייצג את ישראל ב-5 אליפויות עולם (שנגחאי 2011, ברצלונה 2013, קאזאן 2015, בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019). מקום רביעי באליפות אירופה במשחה ל-25 ק"מ (הורן 2016).
ביוגרפיה.
ספרא נולד בחיפה וגדל בקריית אתא. בילדותו עבר עם משפחתו לניגריה למשך שבע שנים. הוא למד בבית הספר האמריקאי ושם החל להתאמן לראשונה בשחייה. הוא חזר עם משפחתו לארץ והתגורר בתמרת שבעמק יזרעאל. הוא מתאמן בנהלל בהדרכת אנדרי טוט בהפועל נצרת עילית. בגיל 14 החל להתאמן בשחייה במים פתוחים.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי 2010 זכה ספרא ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:02.57 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור (3:59.98 דקות) ולפני אלעד לנדמן ממכבי קריית ביאליק (4:04.85 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 16:12.49 דקות, אחרי מיכאל דמיטרייב (15:53.30 דקות) ולפני עמית אזולאי מהפועל גליל עליון (16:16.11 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:32.84 דקות, אחרי דמיטרייב (8:23.75 דקות) ואזולאי (8:28.36 דקות).
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד בפברואר 2011 סיים ספרא במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:52.21 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:57.60 דקות.
השתתפות באליפות העולם.
במסגרת תחרות סבב בשחייה במים פתוחים, שנערכה באנטליה שבטורקיה במאי 2011 זכה ספרא במדליית כסף והבטיח את השתתפותו באליפות העולם. באליפות עצמה, שנערכה בשאנגחאי שבסין ביולי אותה שנה, סיים ספרא במקום 18 במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:34.2 דקות ובמקום 37 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:58:48.3 שעות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכה ספרא בשתי מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.37 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור (3:57.35 דקות) ולפני אנדרו נובקוף (4:00.50 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 16:02.36 דקות, אחרי מיכאל דמיטרייב (15:35.60 דקות) ולפני עמית אזולאי (16:07.38 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:37.34 דקות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית אייל שבאשדות יעקב בפברואר 2012 זכה ספרא במדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:37.65 דקות, אחרי אלעד לנדמן (15:24.43 דקות) ולפני יעקב גליקמן מהפועל עמק חפר (15:43.80 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:57.25 דקות.
אלוף ישראל בשחייה במים פתוחים.
באליפות ישראל בשחייה במים פתוחים, שנערכה באילת בסוף מרץ אותה שנה זכה ספרא במדליית זהב במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:53.15 דקות, לפני מיכאל דמיטרייב (54:55.65 דקות) ושי טולדנו מהפועל ירושלים (55:48.25 דקות).