לאחר עלותו ארצה, בשנים 1944–1941, עבד כשכיר בתעשיית הטקסטיל (אריגה) שהחלה את דרכה בתל אביב.
בשנת 1944 הקים בגבעת הרצל (ב"פסג' אקו") שעל גבול תל אביב יפו של אז, מפעל לאריגת מגבות רחצה "פניקס" (כעוף החול, באופן אישי ולאומי). עם פרוץ הקרבות, לאחר החלטת החלוקה, העביר את המפעל לתל אביב, ושם הוסיף לו אגף לאריגת וילונות תחרה שעיקר תוצרתו הייתה ליצוא.
ב 1954 נענה לקריאתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון ויזם הקמת מטוויה לחוטי כותנה בחבל לכיש, לימים קריית גת. בינואר 1956,במעמד הנחת אבן הפינה למפעל אמר בן-גוריון:
"המפעל, שאנו יורים היום אבן פינתו, הוא בעצם מפעל צנוע שלא מעטים כמותו בישראל אבל יש לו משמעות גדולה מאוד, אני חושש להגיד משמעות היסטורית. עד עכשיו, היצירה שלנו התרכזה בחלק הקטן של הארץ, בחלק הצפוני. הגאולה של צבא ההגנה לישראל לא תיכון בידינו אם אנחנו לא ניישב השטחים הרחבים והריקים. זו היא החשיבות הגדולה של המפעל הזה. בשנה האחרונה החלו לתכנן ישוב חבל לכיש; אבל זה הוא אחד המפעלים החלוציים הראשונים שהעיזו להעביר החרושת למרחב של הדרום. מפעל זה ישמש דוגמה ליוזמים וליוצרים בארץ שיצאו מהרצועה הצרה והמסובכת של חיפה ותל אביב ויתפשטו לדרום. אבל לאחר שיתבסס החבל הזה ויקומו עוד יישובים חקלאיים מסביב ותבנה העיר הזאת שתהיה של מלאכה וחרושת ודעת – תתחיל ההתפשטות דרומה. ותבוא ברכה על היוזמים אשר העיזו להיות הראשונים, להקים בית חרושת בקצה הדרום-הצפוני ממנו נתפשט ונגיע ביישובים רבים עד אילת."
פלקוביץ הקים וניהל את "המטוויה הישראלית לחוטי כותנה דקים בע"מ". המטוויה הייתה למעשה אבן הפינה לעיר קריית-גת, שתושביה הראשונים היו פועלי הבניין שהקימו את בנייני המפעל ואשר בהמשך עברו הסבה מקצועית למחלקות היצור במטוויה.
בשנת 1960 פרש מניהול המטוויה והקים על יסודות מפעל אשפרה ישן את "זיקית – מפעלי צביעה, דפוס ואשפרה בע"מ", שהפכה לאחד מעמודי התווך לתעשיית הטקסטיל הישראלית והייתה, ברבע האחרון של המאה ה-20, דומיננטית ביותר בתעשיית הטקסטיל בישראל בכלל ובמוצרי הטקסטיל וההלבשה שיועדו ליצוא בפרט. פלקוביץ עמד בראש "זיקית" עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1998.
פלקוביץ היה פעיל ב"התאחדות בעלי התעשייה בארץ-ישראל", (לימים התאחדות התעשיינים בישראל), חבר הנהלת סקציית הטקסטיל וחבר הוועד הפועל בשנות ה-40. ונציג ישראל בקרן הכותנה הבינלאומית בשנות ה-70 וה-80.
שמואל פלקוביץ הלך לעולמו ב-31 בינואר 2005.
השושלת האפשרית
כריס קאמאן
האוניברסיטה העממית
הגיון המדינה
הגיון המדינה (צרפתית raison d’État) הוא מושג אשר מתאר את מטרות המדינה וטובתה, בין אם בתחום הכלכלה, הכוח הפוליטי או הכוח הצבאי. המטרה המרכזית היא ביטחון המדינה והישרדותה, כמו גם החתירה לעושר והרחבת כוחה של המדינה. המושג הוא מרכזי בתחום מדע המדינה, ועומד במרכז אסכולת הריאליזם.
היסטוריה של המושג.
רבים מהכוחות הפוליטיים בהיסטוריה נאבקו למען מטרה כלשהי שאיננה היגיון המדינה - אמונה דתית או אמת מוסרית כלשהי. ניקולו מקיאוולי הוא דמות מרכזית בפיתוח החשיבה של היגיון המדינה, כאשר הוא ייעץ וכתב תוך הסתמכות מוחלטת על חשיבה על סמך אינטרסים, ללא הישענות על אמונה דתית או על אמונה בבני אדם. המושג היגיון המדינה נטבע על ידי הקרדינל רישלייה, אשר במהלך מלחמת שלושים השנים (1618-1648) החליט להוביל את צרפת כנגד האימפריה הרומית הקדושה הקתולית ולצד הפרוטסטנטים חרף הקתוליות שלו ושל צרפת. זאת, מכיוון שראה כי האימפריה הרומית הקדושה מצליחה להקיף את צרפת מכל כיוון: ספרד בדרום, הולנד בצפון ואוסטריה במזרח, כולן תחת האימפריה הרומית הקדושה. בשל האיום אשר מצב זה הציב בפני ביטחון צרפת, ראה רישלייה לנכון לתמוך בנסיכויות הגרמניות ובשוודיה (הכוחות הפרוטסטנטיים) - והוא הגן על מדיניות זה בהגדרתה טובת המדינה, או היגיון המדינה. גישה זו איפשרה את עליית צרפת ככוח המרכזי באירופה במאתיים שנים הבאות.
היגיון המדינה התפתח למושג מרכזי בפוליטיקה האירופאית עד ימינו, כאשר הוא הצדיק מהלכים פוליטיים - קיום בריתות חרף חוסר התאמה ערכי, כיבוש ועוד - וכן גם גישות כלכליות, כגון מרקנטיליזם וקולוניאליזם. היגיון המדינה הוביל לצמיחת תפיסת עולם של לאומיות, אשר מקנה ערך מוסרי למדינה ועל כן מצדיקה מהלכים הנעשים בשל היותם לטובת המדינה.
טים הארדוויי
טימות'י דוואן "טים" הארדוויי האב (באנגלית: .Timothy Duane "Tim" Hardaway Sr; נולד ב-1 בספטמבר 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז, ונחשב לאחד מטובי הרכזים ב-NBA בתקופתו. הארדוויי נודע במיוחד בכדרור ה"קרוסאובר" שלו ונחשב למי שסייע בהגברת הפופולריות של מהלך זה. הוא התפרסם בעיקר כאשר שיחק בגולדן סטייט ווריורס ובמיאמי היט, במדיהן הציג יכולות קליעה ומסירה משובחות.
בשנת 2022 נבחר הארדוויי האב להצטרף להיכל התהילה של הכדורסל.
בנו, טים ג'וניור, נבחר בדראפט ה-NBA בשנת 2013, ומשחק בקבוצת דאלאס מאבריקס.
קריירה.
הארדוויי נולד בשיקגו שבאילינוי ונעשה לבוגר בית ספר תיכון קרבר, לאחר שגם שיחק בנבחרת הכדורסל של בית הספר. לאחר מכן הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת טקסס באל פאסו (UTEP), במדיה החל להפגין את סגנון המשחק הייחודי שלו עם כדרור ה"קרוסאובר" - שינוי כיוון חד תוך העברת הכדור בין הידיים - מה שזכה לכינוי "UTEP Two-step" על ידי פרשני הטלוויזיה. ב-1989 הוא נבחר לשחקן המכללות המצטיין מתחת לגובה 1.83 מטר, ובאותה שנה נבחר במקום ה-14 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת גולדן סטייט ווריורס.
בעונתו הראשונה בגולדן סטייט נבחר הארדוויי לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. לאחר אותה עונה עזב מאנוט בול את הקבוצה. הארדוויי היה אחד משלישיית השחקנים המובילים של גולדן סטייט, אשר זכתה לכינוי "Run TMC", יחד עם מיץ' ריצ'מונד וכריס מאלין. שלישייה זו ניחנה בהתקפות המהירות אליהן הנהיגה את הקבוצה, כאשר יכולת המסירה המצוינת וההתמודדות של הארדוויי במצבי אחד-על-אחד השלימה את יכולת החדירה של ריצ'מונד ואת יכולת הקליעה של מאלין.
במהלך תקופתו בגולדן סטייט הפך הארדוויי לשחקן שהגיע במספר הקטן ביותר של משחקים ל-5,000 נקודות ו-2,000 אסיסטים בקריירה, מלבד אוסקר רוברטסון. באמצע עונת עזב הארדוויי את גולדן סטייט ועבר למיאמי היט. בעונת הוביל הארדוויי את מיאמי לעונה המוצלחת בתולדותיה עד אז, ולהעפלה לסדרת גמר המזרח שהסתיימה בהפסד לשיקגו בולס. באותה עונה הוא נבחר לחמישייה הראשונה של העונה, והוזכר כמועמד לפרס ה-MVP של העונה.
בעונותיו הטובות בקריירה קלע הארדוויי בממוצעים של בין 18 ל-23 נקודות למשחק. במהלך תקופותיו בגולדן סטייט ובמיאמי הוא השתתף חמש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר חמש פעמים לאחת מחמישיות העונה. הוא נחשב לאחד ממוסרי האסיסטים הטובים בתולדות מיאמי, ויחד עם כוכבה האחר של הקבוצה, הסנטר אלונזו מורנינג, הוביל אותה לתקופה הטובה ביותר שלה באותו זמן. בשל פציעות מהן סבל הוא החמיץ רבים ממשחקי הפלייאוף בהם השתתפה הקבוצה. הארדוויי שיחק גם בנבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סידני 2000, וזכה עמה במדליית הזהב.
לאחר שירדה יכולתו עם התקדמות גילו, עבר הארדוויי באוגוסט 2001 לקבוצת דאלאס מאבריקס. על אף שפתח בחמישייה בשני משחקים בלבד מתוך 54 בהם השתתף עם דאלאס, הוא קלע כ-10 נקודות בממוצע למשחק. כבר באמצע אותה עונה הוא הועבר לדנוור נאגטס, תמורת ניק ואן אקסל שעבר במקומו לדאלאס. לאחר ששיחק 14 משחקים בדנוור הוא הודיע על פרישתו ממשחק והפך לפרשן כדורסל ברשת ESPN. במרץ 2003 הוא חזר למגרשים וחתם בקבוצת אינדיאנה פייסרס, אותה עזב בסיום העונה.
תארים והישגים.
הארדוויי החזיק בשיא כמוסר האסיסטים המוביל של מיאמי בכל הזמנים עם 1,947 אסיסטים, עד שהשיא נשבר על ידי דוויין וייד ב-2010. הוא גם חולק את שיא החטיפות למשחק פלייאוף אחד עם 8 חטיפות, והוא השחקן השני המהיר ביותר שהגיע ל-5,000 נקודות ו-2,000 אסיסטים בקריירה, אחרי אוסקר רוברטסון. ב-2009 הודיעה מיאמי כי מספר החולצה שלו (10) ייתלה באולמה ולא יילבש על ידי אף שחקן אחר.
ניוקאסל (ניו סאות' ויילס)
מושל ניו סאות' ויילס
מושל ניו סאות' ויילס הוא נציג מלכת אוסטרליה (ובעבר נציג הכתר הבריטי) במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. אף על פי שהוא אינו כפוף שלטונית למושל הכללי של אוסטרליה, זה האחרון מייצג את מדינות אוסטרליה, כולל ניו סאות' ויילס, בחבר העמים הבריטי.
כנציג הכתר, יש לפנות למושל ניו סאות' ויילס בתואר הוד רוממותו (His/Her Excellency).
תפקיד מושל ניו סאות' ויילס הוא התפקיד החוקתי הוותיק ביותר בממשל האוסטרלי, והחל כשקפטן ארתור פיליפ לקח על עצמו את התפקיד בפברואר 1788. משנה זו ועד 1824 הייתה למושל סמכות אבסולוטית בתחומי אוסטרליה כולה; בשנת 1824 מונתה לראשונה המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס, שתפקידה לייעץ למושל.
בין השנים 1850 ו-1861 היה תוארו המדויק של הנושא במשרה המושל הכללי (Governor-General), תפקיד שעוצב לפי דרישותיו של ארל גריי, שראה חזון של אוסטרליה מבוזרת. בשנת 1836 קיבלה אוסטרליה הדרומית את עצמאותה, ובשנת 1855 נוספו טזמניה וויקטוריה. בהתאם לשינוי החוקתי, סגני המושלים שהיו ממונים על מושבות אלו קודמו למשרת מושלים, ומושל ניו סאות' ויילס חזר לכהן כמושל המדינה בלבד. מוסד המושל הכללי הפך לתפקיד פדרלי ונקרא המושל הכללי של אוסטרליה; תפקידו העיקרי לייצג את המדינות מול הממלכה המאוחדת.