גלובוצניק היה אחראי מרכזי להחרמת רכושם, רדיפתם וגירושם של יהודי וינה; ואולם, החרמת הרכוש נעשתה באופן אקראי, ללא סדר ובניגוד לנהלים, תוך מעשי שחיתות רבים. בין השאר העניק גלובוצניק הלוואות למקורביו, עשה עסקאות נדל"ן מפוקפקות, ונמנע מדיווח ורישום של כספי תרומות למפלגה. אחרי סכסוך עם שר האוצר של הרייך נערכה ביקורת פיננסית במחוז (גאו) של וינה ב-9 בספטמבר 1938, בעקבותיה נשללו סמכויותיו בתחום הכספים. עקב ההרס שגרמו חברי הנוער ההיטלראי לארמון הארכיבישוף בנובמבר אותה שנה, הסתייג גם הבכיר הנאצי ארתור זייס-אינקווארט מהתנהלותו של גלובוצניק. ב-30 בינואר 1939 הדיח הימלר את גלובוצניק מתפקידו בהאשמתו בניהול עסקי מט"ח מפוקפקים, מעילה בכספי המפלגה והחזקת כספים שהוחרמו מיהודים בחשבונות בנק חסויים. הוא הותיר אחריו תוהו ובוהו כספי ואדמיניסטרטיבי. כעונש הוא נשלח לשירות בחזית בוואפן אס אס והורד בדרגה לאונטרשארפיהרר. במסגרת זו השתתף בפלישה לפולין.
במחוז לובלין.
הימלר חיבב את גלובוצניק, ובנובמבר 1939 מחל לו ומינה אותו למפקד האס אס והמשטרה (SSPF) במחוז לובלין בדרגת בריגדפיהרר. גלובוצניק קיבל אחריות גם על סניף המפלגה הנאצית במחוז, מה שחרג מסמכותו של מפקד המשטרה.
בנוסף, שימש אף בתפקיד נציג הרייך לצורך יישובם מחדש של גרמנים אתניים מאזור ווהלין שבצפון-מערב אוקראינה. הוא זכה לחופש פעולה נרחב במחוזו, והיה בפועל כפוף לפרידריך וילהלם קריגר.
גלובוצניק התבלט במדיניותו האלימה נגד האוכלוסייה האזרחית. הוא תגבר את כוח המשטרה במחוז ביחידת "הגנה עצמית" שהקים, אליה גויסו "פולקסדויטשה", גרמנים-אתניים מקומיים. יחידה זו השתתפה במבצע אה בה, שבמסגרתו ביצעה מעשי רצח בקרב האוכלוסייה הפולנית; על כך היא זכתה לגינוי אפילו מפי מושל הגנרלגוברנמן, הנס פרנק הידוע לשמצה, שכינה אותה "כנופיית רוצחים".
גלובוצניק החל ברדיפת היהודים והחרמת רכושם מיד עם כניסתו לתפקיד, והיה מראשוני אנשי האס אס שהקימו מחנות לעובדי כפייה (הראשון ב-1939 והשני ב-1940). ב-13 באוקטובר 1941 קיבל הוראה אישית מהימלר להשמיד את היהודים בשטח הגנרלגוברנמן ולהקים לשם כך מחנות השמדה - מבצע שכונה "מבצע ריינהרד". גלובוצניק היה אחראי לבניית מחנות ההשמדה בלז'ץ, מיידנק, סוביבור וטרבלינקה, ולרציחתם בהם של יותר מ-1,500,000 בני אדם, רובם המוחלט יהודים.
גלובוצניק היה אחראי גם להחרמת רכושם של הנרצחים, ולאחר נפילת מוסוליני הואשם בביזת רכוש לעצמו; הוא הועבר בספטמבר 1943 לשמש כמפקד האס אס והמשטרה של האזור המבצעי החוף האדריאטי שמפקדתו הייתה בטריאסט, עיר הולדתו. תפקידו היה בין היתר לצוד יהודים, פרטיזנים ומתנגדי המשטר הנאצי. הוא הקים את מחנה הריכוז וההשמדה ריזיירה די סן סאבה בטריאסט, שהיה מחנה ההשמדה היחיד באיטליה, ובו נרצחו יותר מ-5,000 בני אדם.
בסוף המלחמה נמלט גלובוצניק עם קומץ אנשיו לדרום אוסטריה, שם נעצר על ידי פטרול בריטי ב-31 במאי 1945, והתאבד טרם חקירתו בבליעת קפסולת ציאניד.
דניס ג'ונסון (כדורסלן)
דניס ויין ג'ונסון (באנגלית: Dennis Wayne Johnson; 18 בספטמבר 1954 - 22 בפברואר 2007), שנודע בכינוי די ג'יי, היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדות הקלע בליגת ה-NBA. בצעירותו היה מבוגרי בית ספר תיכון דומינגז, מכללת לוס אנג'לס הרבור ואוניברסיטת פפרדיין, בטרם עבר ל-NBA ושיחק בקבוצות סיאטל סופרסוניקס, פיניקס סאנס ובוסטון סלטיקס. ג'ונסון נחשב לאחד מהשומרים ההגנתיים הטובים בליגה בדורו, ולאורך הקריירה שלו אף ביצע מהלכים מכריעים רבים בסיומם של משחקי פלייאוף.
ג'ונסון נבחר במקום ה-26 בדראפט ה-NBA בשנת 1976 על ידי סיאטל סופרסוניקס, והחל את הקריירה שלו בעמדת הקלע. הוא הוביל את סיאטל לזכייה באליפות ה-NBA היחידה בתולדותיה בשנת 1979, ואף זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר של הליגה. לאחר ששיחק במשך תקופה קצרה בפיניקס סאנס הוא הפך לרכז הפותח של בוסטון סלטיקס, עמה זכה בשתי אליפויות נוספות בשנים 1984 ו-1986. במהלך הקריירה שלו זכה ג'ונסון בחמש השתתפויות במשחק האולסטאר של ה-NBA, בבחירה אחת לחמישייה הראשונה של העונה ואחת לחמישייה השנייה, וכן תשע בחירות רצופות לאחת מחמישיות ההגנה של העונה.
כהוקרה על הישגיו הרבים במדיה, תלתה בוסטון את מספר חולצתו של ג'ונסון (3) באולמה, כשמשמעות הדבר היא שאף שחקן לא יילבש את החולצה עם מספר זה. הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל בשנת 2010. ג'ונסון נחשב בעיני פרשני כדורסל רבים לאחד מהשחקנים הגדולים ביותר שלא זכו להערכה רבה מספיק ביחס ליכולתם ולהישגיהם על המגרש.
ראשית חייו.
דניס ג'ונסון נולד בקומפטון שבלוס אנג'לס, קליפורניה לעובדת סוציאלית ולבנאי, והיה השמיני מבין שישה-עשר ילדיהם. בתחילה היה ג'ונסון חובב גדול של בייסבול ובהמשך למד מאביו לשחק גם כדורסל, אך נראה היה כי אין לו את הממדים הגופניים והכישרון על מנת להצליח במשחק - כאשר למד בבית ספר תיכון דומינגז גובהו היה נמוך ביחס לחבריו לקבוצה והוא שותף, לדבריו, כשתי דקות בלבד בכל משחק. לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא עבד במספר משרות תמורת שכר נמוך, ובמקביל השתתף יחד עם אחיו במשחקים במסגרת ליגת קיץ. במהלך תקופה זו הוא צמח לגובה במידה רבה, ובנוסף פיתח יכולת גופנית המאפשרת לו לקפוץ ללקיחת ריבאונדים מעל שחקנים הגבוהים ממנו.
כאשר שיחק ג'ונסון כדורסל רחוב צפה בו ג'ים ווייט, מאמן הכדורסל של מכללת לוס אנג'לס הרבור, וחש כי יש לשחקן יכולת הגנתית עילאית. בעקבות כך הצטרף ג'ונסון, לבקשתו של ווייט, לנבחרת הכדורסל של המכללה. ג'ונסון התפתח עד מהרה לקלע כשרוני ומבטיח, והוביל את מכללת הרבור לזכייה באליפות ליגת המכללות המחוזית לאחר שהעמיד ממוצעים של 18.3 נקודות ו-12 ריבאונדים למשחק. עם זאת, הוא היה בעייתי מבחינה משמעותית ונקלע מספר פעמים לסכסוכים עם ווייט, שבעקבותיהם הושעה שלוש פעמים מסגל הקבוצה במשך שנתיים.
לקראת סיום קריירת המכללות שלו קיבל ג'ונסון הצעה למלגת כדורסל הן מאוניברסיטת אזוסה פסיפיק והן מאוניברסיטת פפרדיין, ובחר לבסוף בפפרדיין. בשנה היחידה שלו באוניברסיטה הוא העמיד ממוצעים של 15.7 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק, ופיתח תדמית של שומר חזק במיוחד בהגנה. לאחר אותה שנה, ב-1976, הוא הציע את מועמדותו לבחירה בדראפט ה-NBA, אך בעצמו הטיל ספק בסיכוי שייבחר על ידי קבוצה כלשהי - קבוצות ה-NBA נמנעו לרוב מבחירת שחקנים בעלי אופי בעייתי מסוגו של ג'ונסון.
קריירה ב-NBA.
סיאטל סופרסוניקס.
בדראפט ה-NBA של 1976 נבחר ג'ונסון במקום ה-29 על ידי סיאטל סופרסוניקס, וחתם בקבוצה על חוזה לארבע שנים לפיו קיבל 4.5 מיליון דולר בעונה הראשונה ו-9 מיליון בכל אחת מהעונות הבאות. בעונתו הראשונה ב-NBA, עונת , שיחק ג'ונסון בתור מחליף לצמד הקלעים הוותיקים של סיאטל, סליק ווטס ופרד בראון, והשיג ממוצעים של 9.2 נקודות ו-5.1 אסיסטים למשחק. הקבוצה סיימה באותה עונה עם מאזן של 40 ניצחונות ו-42 הפסדים ולא העפילה למשחקי הפלייאוף, מה שהוביל להתפטרות המאמן ביל ראסל. בעונה הבאה, הפסידה סיאטל ב-17 מתוך 22 משחקיה הראשונים תחת המאמן בוב הופקינס. הופקינס הוחלף בתפקיד המאמן על ידי לני וילקינס, שנתן לג'ונסון מקום בחמישייה הפותחת של הקבוצה לצד גאס ויליאמס. ג'ונסון התאים לתפקידו החדש כשחקן פותח ושיפר את ממוצעיו באותה עונה ל-12.7 נקודות ו-2.8 אסיסטים למשחק. באותה תקופה שיחק ג'ונסון בעמדת הקלע ונודע ביכולת ההטבעה החזקה שלו, בניגוד לתפקיד המחושב יותר שקיבל בחלק המאוחר של הקריירה. מאחר שבסיאטל שיחקו שני שחקנים נוספים בשם ג'ונסון, ג'ון ג'ונסון ו-ויני ג'ונסון, כרוז הקבוצה נהג לקרוא לו "די ג'יי" על מנת להבדיל בין השחקנים וכך קיבל ג'ונסון את כינויו.
את אותה עונה סיימה סיאטל בצורה טובה עם מאזן של 47 ניצחונות ו-35 הפסדים בסיום העונה הסדירה, והעפילה למשחקי הפלייאוף של 1978. ג'ונסון סייע לקבוצה לנצח בפלייאוף את לוס אנג'לס לייקרס, את האלופה המכהנת פורטלנד טרייל בלייזרס ואת דנוור נאגטס, והעפיל עמה לסדרת הגמר שם פגשה הקבוצה את וושינגטון בולטס. סיאטל הייתה קרובה לניצחון באותה סדרה כאשר עלתה ליתרון של 2-3; במשחק השלישי בסדרה שהסתיים בניצחון 92–93 של סיאטל רשם ג'ונסון שבע חסימות - כמות החסימות הגבוהה ביותר לקלע בתולדות סדרת הגמר של ה-NBA. אף על פי כן, סיאטל הפסידה בסדרת הגמר בתום שבעה משחקים, בעיקר בשל יכולת הקליעה הירודה שהציג ג'ונסון במשחק השביעי, בו החטיא את כל 14 זריקותיו מ. לאחר אותו משחק הצהיר ג'ונסון כי לא יחזור פעם נוספת על התצוגה הרעה, וכי משחק זה מהווה שיעור חשוב בדרך להפיכתו לכדורסלן טוב יותר.
בעונת הצליח ג'ונסון לזכות עם סיאטל באליפות ה-NBA הראשונה שלו. לאחר שזכתה באליפות הבית הפאסיפי עם מאזן של 52 ניצחונות ו-30 הפסדים, פגשה הקבוצה את וושינגטון בולטס בסדרת גמר הפלייאוף שנה שנייה ברציפות. לאחר הפסד במשחק הראשון בסדרה ניצחה סיאטל בארבעת המשחקים הבאים וזכתה באליפות, בהובלתו של ג'ונסון, שהעמיד ממוצעים של קרוב ל-23 נקודות, 6 ריבאונדים ו-6 אסיסטים למשחק בסדרה. ג'ונסון קלע 32 נקודות בניצחון קבוצתו בהארכה במשחק הרביעי בסדרה, וזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA. באותה עונה ביסס ג'ונסון את מעמדו כאחד מהקלעים הטובים בליגה; הוא השיג באותה עונה ממוצעים של 15.9 נקודות ו-3.5 אסיסטים למשחק, השתתף לראשונה במשחק האולסטאר ונבחר לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה.