בשנים 1876–1881 היה אידליץ מעורב בתכנון בניין הקפיטול של מדינת ניו יורק, פרויקט שיחד עם היותו אולי המפורסם ביותר שלו, הביא לפגיעה מסוימת במוניטין האישי עקב מחלוקת ציבורית שנוצרה סביב פיטוריו של האדריכל תומאס פולר לאחר שכבר החל בתכנון הבניין.
על אף שכונה האדריכל האמריקאי היהודי הראשון, התאמץ אידליץ להסתיר את מוצאו היהודי. נישואיו, למשל, נערכו על ידי כומר אפיסקופלי.
אידליץ התערה היטב בחברה הניו יורקית ואף היה חבר במועדון חברים ניו יורקי יוקרתי. בשנת 1857 נמנה עם מייסדי המכון האמריקאי לאדריכלים.
בנו, סיירוס לזלי וורנר איידליץ, היה גם הוא אדריכל נודע.
מעבודותיו.
בנוסף, חיבר מאמרים רבים שפורסמו בכתבי עת מקצועיים. אידליץ כתב (1881) את הספר "The Nature and Function of Art, More Especially of Architecture", בו העלה תאוריה המחברת בין רעיונות גרמניים של אמנות ומדע לטרנסצנדנטליזם אמריקאי.
אתיקה (פירושונים)
קרב האלן
קרב האלן, הידוע בבלגיה גם בשם קרב הקסדות הכסופות, היה קרב פרשים בחזית המערבית בתחילת מלחמת העולם הראשונה. הקרב, שהיה קרב הפרשים הראשון במלחמה, נערך בסמוך לכפר האלן, שנמצא בצפון מזרח בלגיה, ב-12 באוגוסט 1914 בין כוחות גרמניים בהנהגת הגנרל גאורג פון דר מרוויץ לבין כוחות בלגיים בהנהגת תת-גנרל לאון דה ויטה. תוצאתו הייתה ניצחון טקטי לבלגים. קרב זה היה אחד המקרים היחידים בהם פלישת הגרמנים לבלגיה נבלמה בניגוד להתקדמות המוצלחת של הגרמנים במערכה על בלגיה. בין השאר היה הקרב חשוב בהבנה שיחידות פרשים כבר אינן מתאימות ללחימה מודרנית במונחים של תחילת המלחמה. בקרב גם הייתה דוגמה ללחימה של כוחות הנדסה.
שם הקרב.
הקרב נקרא על שם הכפר שסביבתו התחולל אך יש לו גם שם נוסף, לפחות אצל הבלגים. מקור השם שניתן לו בבלגיה, "קרב הקסדות הכסופות", הוא בקסדות שלבשו הפרשים הגרמנים. אחרי הקרב נשאר בשדה מספר גדול מאוד של קסדות. הקסדות הפכו לסמל של הקרב אצל הבלגים.
משמעות אסטרטגית.
האלן היה כפר שוק קטן במחוז לימבורג, בחלק הפלמי של בלגיה, אשר ניצב על ציר ההתקדמות של הכוחות הגרמניים לכיוון מערב. לכפר הייתה חשיבות אסטרטגית בשל מיקומו על גדת הנהר חֶטֶה ומשום שסיפק נקודת מעבר טובה לחציית הנהר. שבוע אחרי פלישת הגרמנים לבלגיה בחר הצבא הבלגי בכפר זה כנקודה ממנה ייתן מכה מוחצת שתעצור את התקדמות הגרמנים. מטרת הבלימה הייתה להרוויח זמן כדי להשלים נסיגה מסודרת לכיוון מערב.
מהלך הקרב.
ההיערכות לקרב.
אנשי ההנהגה הבכירה של הצבא הבלגי היו בטוחים שהגרמנים יתקדמו ליעדים האסלט ודיסט, ערים הממוקמות ממזרח ומצפון לכפר האלן בהתאמה. כדי לבלום את התקדמות הגרמנים נשלחה דיוויזיית פרשים אחת של הצבא הבלגי בפיקוד תת-גנרל לאון דה ויטה לאבטח את הגשר בהאלן מעל הנהר חטה. בפגישה שנערכה באותו ערב שכנעו אנשי המטה הכללי של צבא בלגיה את הגנרל דה ויטה להילחם על הקרקע ולא על הסוסים כדי להתמודד עם היתרון המספרי של הגרמנים והעדיפות של הגרמנים בזכות השימוש במכונות ירייה.
הלחימה.
ביום 12 באוגוסט גילתה המפקדה של הבלגים מידע, שהמודיעין הבלגי יירט מאמצעי הקשר של הגרמנים, לפיו הכוחות הגרמניים התקדמו הישר לעבר עמדת הכוחות של דה ויטה. לכן שלחו הבלגים את בריגדת הרגלים הרביעית כתגבורת, כבר בשעות הבוקר המוקדמות.
הלחימה החלה קרוב לשעה 8:00 בבוקר כשהבלגים ירו על סיור גרמני שהגיע מכיוון הרק-דה-סטאד. כוח של 200 חיילים בלגים ניסה להתבצר במבשלה ישנה בתוך הכפר האלן ללא הצלחה. הגרמנים הצליחו להניס אותם בעזרת תותחי שדה. נכון לאותו זמן המהנדסים הבלגים פוצצו את הגשר מעל החטה בהצלחה חלקית. רק חלק מהמבנה נהרס ועדיין ניתן היה להתקדם בזהירות על הגשר. הגרמנים הצליחו להעביר דרך הגשר כ-1,000 חיילים שהגיעו למרכז האלן והשתלטו עליו בקלות יחסית.
רוב הכוחות הבלגים התפרסו בנקודה ממערב לכפר במקום שעליו קשה היה לצפות מתוך הכפר. הכיבוש הקל של הכפר נתן לגרמנים ביטחון מופרז, דבר שהוביל למספר רב של ניסיונות כושלים להביס את הכוח הבלגי בתקיפות עם חרבות פרשים מעוקלות ורומחי פרשים. במהלך כל אותו יום נכשלו התקיפות הגרמניות, ולפחות 200 מחייליהם נשבו. בסוף היום נאלצו הגרמנים לסגת חזרה לעמדותיהם ממזרח להאלן.
טקטיקה.
דה ויטה השתמש בטקטיקה יצירתית כדי להדוף את מתקפות הגרמנים. הוא הורה לפרשים לרדת מסוסיהם ולהילחם על הקרקע בעזרת המקלעים שלהם. כתוצאה מכך הם הצליחו להרוג ולפצוע פרשים גרמנים רבים. הטקטיקה הציגה את החסרונות בלחימת הפרשים שהייתה מיושנת יחסית לאמצעים של מלחמת העולם הראשונה.
תוצאה והשלכות.
הקרב הביא לתחושה טובה בצד הבלגי והיה אחד המקרים היחידים במערכה על בלגיה בה הגרמנים נבלמו. יחד עם זאת, הקרב לא השפיע לטווח הארוך על הצלחתם של הגרמנים בכיבוש בלגיה. תוך קרוב לחודשיים מתום הקרב בלגיה נכבשה.
בצד הבלגי היו כ-160 הרוגים וכ-200 פצועים. בצד הגרמני היו כ-150 הרוגים וכ-600 פצועים, ונוסף על כן קרוב ל-400 סוסים של הגרמנים נהרגו. הבלגים הצליחו לשבות בין 200 ל-300 חיילים גרמניים.
גאוגרפיה של פינלנד
הגאוגרפיה של פינלנד שונה מזו של ארצות נורדיות אחרות. פינלנד גובלת בים הבלטי, במפרץ הבוטני ובמפרץ הפיני, והיא המדינה הצפונית ביותר ביבשת האירופאית. אמנם ישנן מדינות המגיעות צפונה ממנה, אך פינלנד כולה משתרעת מעל קו הרוחב של 60 מעלות צפון, וכמעט רבע משטחה נמצא מצפון לחוג הארקטי.
גאולוגיה ותצורות נוף.
שטחה הכולל של פינלנד הוא 338,144 קמ"ר.
פינלנד היא המדינה השביעית בגודלה באירופה, אחרי רוסיה, אוקראינה, צרפת, ספרד, שוודיה וגרמניה. מתוך שטח זה 10% מכוסים מים, 69% מיוערים, 8% מהווים אדמת חקלאות ו-13% אחרים.
ההשפעות הבולטות ביותר על הגאוגרפיה של פינלנד היו הקרחונים היבשתיים ששפשפו ופיסלו בשטח הפנים של המדינה.
כאשר הקרחונים נסוגו לפני כ-10,000 שנים, השאירו מאחוריהם מוֹרֶנות (תצורת נוף שהיא תוצאה של סחיפת גושי אדמה), תלי-קרח ותלוליות גְּרֹפֶת.
סימנים נוספים להימצאותם של הקרחונים בעבר כוללים את אלפי האגמים שלקחו חלק בהיווצרותם בחלקה הדרומי של המדינה. עוצמת הקרח הנע העמיקה את קרקעית האגמים, ומים מומסים עזרו במילואם.
נסיגת הקרחונים כה טריה (לפי מונחים גאולוגיים) עד כי דפוסי ניקוז מודרניים מבוססים בקושי.
כיוון התקדמות הקרחונים ונסיגתם קובעים את הערכות האגמים והזרמים לכיוון כללי של צפון-מזרח עד דרום-מערב.
שני רכסי הסלפאוסלקה (Salpausselkä), המקבילים זה לזה וביניהם מרחק של כ-25 ק"מ, הם המוֹרֶנות הסופיות. הם מתנשאים עד לגובה של כ-200 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר בדרום פינלנד.
צורתה של פינלנד מזכירה אדם בעל זרוע אחת. ישנה הקבלה בין צורה זו לבין הפרסוניפיקציה הלאומית של פינלנד - Finnish Maiden (בפינית- Soumi-neito) - והארץ כולה מכונה לעיתים בשפה הפינית בשמה של הגבירה. עניין זה מופיע גם בהקשר הרשמי - השטח שסביב Enontekiö בחלקה הצפון-מערבי של הארץ, בין שוודיה ונורווגיה, נקרא לעיתים "הזרוע" (käsivarsi).
לאחר מלחמת ההמשך פינלנד ויתרה על חלקי אדמה נרחבים לטובת רוסיה, בשביתת הנשק של מוסקבה בשנת 1944, ונאמר על הדמות כי איבדה את זרועה האחרת כמו גם מכפלת מ"חצאיתה".
אקלים.
קווי הרוחב מהווים את ההשפעה המרכזית על אקלימה של פינלנד.
בגלל מיקומה הצפוני, החורף הוא העונה הארוכה ביותר. בממוצע, החורף נמשך מתחילת דצמבר עד אמצע מרץ באזור דרום-מערב ובארכיפלג, ומתחילת אוקטובר עד תחילת מאי באזור לפלנד. משמעות הדבר היא שהאזורים הדרומיים יותר של המדינה מכוסים בשלג במשך כ-4 חודשים מהשנה, והאזורים הצפוניים - כ-7 חודשים מהשנה. עונת החורף הארוכה גורמת לכמחצית מהמשקעים (500-600 מ"מ) בצפון לעטות צורת שלג. בדרום, כמות המשקעים נעה בין 600 ל-700 מ"מ בשנה. בדרום, כמו בצפון, המשקעים יורדים לאורך כל השנה, אך כמות השלג בו קטנה יותר.
האוקיינוס האטלנטי ממערב ויבשת אירואסיה במזרח הם שני גורמים הפועלים יחד לקביעת האקלים בפינלנד. מימיו החמים של זרם הגולף וזרם האוקיינוס האטלנטי, אשר מחממים את נורווגיה ושוודיה, מחממים גם את פינלנד.
רוחות מערביות מביאות עימן זרמי אוויר חם לאזורים הבלטיים ולחופי המדינה, ובכך ממתנות את הטמפרטורות בחורף, בעיקר בדרום. רוחות אלו, בהשפעתן גם על עננים, מקטינות את כמות השמש המגיעה בקיץ.
בניגוד לכך, מערכת הלחץ הגבוה שנמצאת מעל היבשת האירואסייתית מנטרלת את ההשפעות הימיות על האקלים בפינלנד וגורמת לחורפים קשים ולטמפרטורות גבוהות לעיתים בקיץ.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בפינלנד היא C° 37.2 (ליפרי, יולי 2010). הטמפרטורה הנמוכה ביותר היא C° 51.5− (קיטילה, ינואר 1999).
הטמפרטורות השנתיות הממוצעות גבוהות יחסית באזור הדרומי - C° 5 עד C° 7.5, עם חורף מתון וקיץ חמים. באזור הצפון-מזרחי של לפלנד הן נעות מ-C° 0 ל-C° 4−.
שטח וגבולות.
שטח
גבולות יבשתיים וימיים
שיאי גבהים
משאבי טבע וניצול השטח.
משאבים טבעיים: עץ, נחושת, אבץ, עפרת ברזל, כסף
ניצול השטח (נכון לשנת 1993):
בקליאן
בקליאן (ידועה גם כ-Beclean pe Someş, כלומר בקליאן על נהר סומש)
(ברומנית Beclean, בהונגרית וגרמנית בתלן Bethlen, ביידיש בעטלאן, בטלאן או בעטהלען) היא עיירה ברומניה בחבל טרנסילבניה, במחוז ביסטריצה-נסאוד. הוכרזה כעיר בשנת 1968.
לעיר בקליאן שייכים בימינו גם הכפרים קולדאו Coldău, פיגה Figa ורוסו דה ז'וס Rusu de Jos.
גאוגרפיה.