הסדרה זכתה לפופולריות רבה בתקופת שידורה, ועד היום היא נחשבת לאחת מקומדיות המצבים הנצפות ביותר בהיסטוריה הטלוויזיונית של ארצות הברית. הסדרה הייתה מועמדת מספר פעמים לזכייה בפרסי אמי אך בסופו של דבר לא זכתה בהם. בשנת 1993 יצא סרט קולנוע המבוסס על הסדרה.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון.
תקציר עלילת הסדרה.
בני משפחת קלאמפט: ג'ד, בתו אלי מיי ו"סבתא" (אמו של ג'ד) הם אנשי כפר (המכונים הילבילים) עניים המתגוררים בבקתה קטנה בין ההרים, עד שלפתע ג'ד רץ לצוד אוכל למשפחה עם רובה ציד אך פגע בבור מלא נפט ולא ידע שהוא הפך למיליונר, חברת הנפט שכנעו אותם לעבור לבוורלי הילס, קליפורניה לאחוזה גדולה עם תשלום של יותר מ-20 מיליון דולר שזה שמור היטב בבנק של בוורלי הילס. הם הסכימו לעבור בסופו של דבר, הם עזבו עם המשאית הישנה של הבת דודה של ג'ד, פרל בודין שבנה ג'תרו בודין היה הנהג וגם הפך לחלק ממשפחת קלאמפט. הם הגיעו לבוורלי הילס, אבל משום צורת החיים הפרימיטיבית שלהם, הם נחשבים זרים בשביל העולם המודרני. למרות זאת הם לאט התחילו להתרגל. הם הכירו את מילבורן דרייסדל שהוא שכנם ומנהל הבנק בבוורלי הילס שגם שומר על כספם ואת ג'ין האת'וואי המזכירה של דרייסדל.
פרשת חוקת
תמס בועתי של העור
תֶּמֶס בועתי של העור (בלטינית: Epidermolysis Bullosa, EB, אפידרמוליזיס בולוזה), הנקראת גם כששת העור, היא מחלה תורשתית מולדת הגורמת לפריחה באזורים שונים בגוף ובמקרים קשים יותר, רוב צבע הגוף נהפך לגוון אפור. למחלה זו לא נמצאה עדיין תרופה אך על מנת להקל על האדם החולה בה מומלץ לא להיחשף לשמש ולקחת כדורים מסוג גואיפנסין (Guaiphenesin).
מוכרים כיום יותר מ-300 וריאנטים קליניים המחולקים לשלוש קבוצות על פי גובה ההפרדה:
אבחון.
לשם קביעת האבחנה יש לבצע בדיקה במיקרוסקופ אלקטרוני וכן צביעה אימונוהיסטוכימית על מנת לבחון מה סוג הפגיעה. יש להגן על הילדים החולים במחלה זו מפני טראומות מכניות חוזרות. גם אמבטיות חמות עלולות לגרום להופעה של נגעים חדשים.
טיפול.
משלפוחיות גדולות נוהגים לשאוב את הנוזל עם מחט ומזרק, אולם אין לקלף את העור שעליהן. האבחנה המוקדמת של מחלה זו חשובה, בין השאר כדי לתת ייעוץ גנטי. שיטה ניסיונית כיום בפיתוח היא טיפול גנטי – לוקחים תאי עור של החולה ומגדלים למשטחי עור, מדביקים אותם ברטרו-וירוסים עם הגנים החסרים ובצורה כזו יוצרים משטח עור שמקורו בחולה אך הוא תקין גנטית – למעשה, לקלף את עור החולה הנגוע ולהשתיל עור מתוקן. הטיפול פועל בבעלי חיים ועוד לא נוסה על בני אדם.
בישראל.
ביישוב דיר אל אסד יש ריכוז חריג של המחלה.
איכתיוזיס
איכתיוזיס (מלטינית: Ichthyosis; בעברית: קַסְקֶסֶת העור או קשקשית) היא מחלה המוכרת גם בשם "יובש העור". במרבית המקרים מופיעים סימני המחלה בלידה או סמוך לזמן הלידה. קיימות צורות שונות לפי צורת ההורשה, וקיימת גם צורה נרכשת אצל מבוגרים, שבהם המחלה מלווה גידולים ממאירים. מחלות אלו מאופיינות בהפרעות בקרטיניזציה של העור, וביצירה של קשקשת בעלת צורות אופייניות מאוד. ניתן לחלק את האיכתיוזות לשתי קבוצות על פי ה-turnover של תאי העור (כלומר, על פי המהירות שבה מתחלקים תאי העור).
אליעזר אשכנזי
הרב אליעזר אשכנזי בן רבי אליה הרופא (ה'רע"ג, 1513 – כ"ב בכסלו ה'שמ"ו, 1586) היה רב, פרשן המקרא, ומחבר ספרים תורניים. מגדולי החכמים בתקופתו.
תולדותיו.
רבי אליעזר נולד באיטליה, בשנת רע"ג לערך, לאביו רבי אליהו הרופא, חתנו של רבי יוסף קולון (המהרי"ק). בצעירותו עבר לסלוניקי, שם למד תורה בישיבתו של רבי יוסף טאיטאצאק ונמנה עם בחירי תלמידיו. בהיותו כבן 26, בשנת ה'רצ"ט, נתמנה לרב ולדיין בקהיר שבמצרים, שם כיהנו גם הרדב"ז ורבי בצלאל אשכנזי. בחלוף כ-22 שנה (ה'שכ"א) בשל עלילות דברים שפרטיהם אינם ידועים, נאלץ לעזוב את מצרים ועבר להתגורר בעיר פמגושטה שבקפריסין, שם שהה כעשר שנים. בשנת ה'של"א עזב רבי אליעזר את פמגושטה ועבר לוונציה, אך בשל מחלוקת חריפה עם רבי שמואל יהודה קצנלבוגן וחבריו נסע לפראג, שם ייסד לראשונה חברה קדישא, וחתם על תקנות החברה יחד עם רבנים נוספים. לימים אישר המהר"ל מפראג את תקנותיו והרחיבם, עת עלה על כס הרבנות בעיר בשנת ה'של"ג. עם זאת, ידועים דברים חריפים שכתב המהר"ל על רבי אליעזר אשכנזי, ללא הזכרת שמו, בספרו "דרך חיים", בנוגע לאמונת היחוד. משם המשיך הרב אשכנזי לנדוד ועבר לקרימונה שבאיטליה שם כיהן כרב עד לשנת ה'של"ח אז העתיק מגוריו לפוזנא ושימש כאב בית דין. לפני מותו התגורר בקרקוב, שם הלך לעולמו, ושם נקבר.
ספריו.
בנוסף לכך חיבר פיוטי סליחות המיוחדות לתעניות ציבור על צרות מסוימות, כשהוא מנמק כי בסליחות הרגילות לא נמצאה התייחסות לכל צרה באופן פרטי. הסליחות כוללות ארבע סליחות רגילות וארבעה פזמונים, לארבעה סוגי צרות: מגפה, רעב ויוקר, מלחמה, וגזרה שנגזרת על היהודים.
מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב
מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב (מוכר גם כ"מגדל ג'יימס ג'ויס") בדבלין, אירלנד, הוא מגדל מרטלו הממוקם כ-12 קילומטרים מדרום לדבלין. המגדל שימש למגוריו של הסופר האירי ג'יימס ג'ויס במשך כשבוע אחד בשנת 1904. המגדל הונצח באפיזודה הראשונה של ספרו יוליסס, וזהו מקור פרסומו. כיום משמש המגדל כמוזיאון להנצחת הסופר.
המגדל הוא אחד מכ-30 מגדלי מרטלו שבנו הבריטים על אדמת אירלנד בתחילת המאה התשע עשרה כדי להגן על האי מפלישות צרפתיות. המגדל בחוף סנדיקוב נבנה יחד עם עוד 15 מגדלים בסביבת דבלין לאחר שהבריטים פרסמו את חוק ההגנה של 1804, שנועד לספק הגנה על חופי בריטניה ומושבותיה מפלישות צרפתיות בתקופת נפוליאון. המגדל, כמו מגדלים דומים לו, הוקם בתצורה של מגדל צרפתי בקורסיקה, שהדף פלישה בריטית ב-1794.
מבנה המגדל ושימושיו הצבאיים.
למגדל תצורה של גליל. גובהו כ-12 מטרים, ועובי קירותיו כ-2.4 מטרים. הוא כולל שתי קומות וגג, שהמעבר ביניהן מתבצע בגרם מדרגות לולייני צר. הגישה לקומת הקרקע של המגדל הייתה מקומת הביניים בלבד. בקומת הקרקע שכן מחסן אבק השריפה. דלת הכניסה למגדל הייתה בקומת הביניים, חדר עגול שהוקצב למגורים. חיל המצב במגדל כלל בין שנים עשר לשמונה-עשר איש, שעליהם הופקד סרג'נט. דלת הכניסה למגדל הובילה ישירות לקומת הביניים, ואליה הוביל סולם בגובה של כשלושה מטר. הדלת שנחשבה לנקודת תורפה, פנתה לכיוון ההפוך לים.
על גג המבנה ניצב תותח בעל טווח של כקילומטר וחצי.
בידיים אזרחיות.
החל מ-1904 הוסב המבנה לשימושים אזרחיים. הסטודנט לרפואה אוליבר סנט ג'ון גוגארטי שכר את המגדל ממשרד המלחמה הבריטי לשם מגורים, תמורת 8 לירות שטרלינג לשנה. בספטמבר הזמין גוגארטי את ידידו, ג'יימס ג'ויס, להתגורר עמו במגדל. לאחר כשבוע של מגורים משותפים רבו השניים, ונפרדו ללא שוב. ג'ויס, שעזב את אירלנד כחודש לאחר האירועים, הנציח אותם בפרק , הפרק הפותח את יצירתו "יוליסס":
בשנת 1954 רכש את המגדל האדריכל מייקל סקוט, שהסב אותו בעזרת ידידיו, ובהם הבמאי ג'ון יוסטון, למוזיאון. המוזיאון נחנך ב-16 ביוני ("בלומסדיי") 1962, בנוכחות סילביה ביץ', המוציאה לאור של "יוליסס". ב-1978 הוסף אולם תצוגה בקומת הקרקע ונפתח פתח בקירות המגדל המשמש כיום לכניסה למוזיאון. שמו של המוזיאון הוסב ל"מוזיאון ג'יימס ג'ויס", ומוצג ובו חדר המגורים של ג'ויס ושותפיו למגדל. בקומת הכניסה של המוזיאון נמצאים אולם תצוגה, חנות מזכרות וספרים הקשורים ליוליסס ומגג המגדל קיימת תצפית טובה על מפרץ דבלין.
בבלומסדיי נערכות במגדל הקראות של קטעים מיוליסס.
הגנום האנושי
חות
חות (פרסית: حوت; בעברית: מזל דגים) הוא טורפדו סופרקוויטציה מתוצרת איראן. הטורפדו נע במהירות 360 קילומטר לשעה, הנחשבת גבוהה יחסית. נוסה לראשונה בתרגיל צבאי שנערך בין 2 ל-3 באפריל 2006.
לפי פרסומי סוכנות הידיעות האיראנית הרשמית IRNA הטורפדו פותח על ידי משמרות המהפכה האסלאמית. מומחי צבא ותעשייה צבאית מעריכים כי הטורפדו פותח באמצעות הנדסה הפוכה של הטורפדו הרוסי VA-111 Shkval הנע במהירות דומה.
קישורים חיצוניים.
כתבה המתייחסת, בין היתר, לפיתוח החות באתר Strategy Center (ראו תחת הכותרת "Aiding Iran’s Military Self Sufficiency").
כתבה על הניסוי הראשון בחות באתר ה-BBC
טבח פיטרלו
טבח פיטרלו (באנגלית: Peterloo Massacre) הוא הכינוי שניתן לאירוע שהתרחש ב-16 באוגוסט 1819 במנצ'סטר שבאנגליה, שבו דוכאה באלימות קשה הפגנה נגד מדיניותה הכלכלית של הממשלה ובעד ייצוג הוגן בבחירות לפרלמנט.
אחת הדרישות העיקריות של המפגינים, ייצוג טוב יותר של הבוחרים בבית הנבחרים הבריטי, מומשה בחלקה כעבור 13 שנה בחוק הרפורמה של 1832.
רקע.
זכות ההצבעה בבריטניה באותו זמן ניתנה לידי גברים בעלי רכוש בלבד. לאחר ימי המלחמות הנפוליאוניות ב-1815 גברים בריטיים, חיילים לשעבר חזרו למולדתם וגילו כי אין הם זכאים להשתתף בהליך הדמוקרטי על אף שירותם. ברקע ההפגנות שקדמו לטבח עמדו האבטלה הכרונית והרעב אשר שרר בבריטניה בתום המלחמות הנפוליאוניות בשנת 1815. הייתה אי יציבות כלכלית רבה בקרב מעמד הפועלים עקב פגיעת שכר המועסקים בתחום הטקסטיל וחוקי הדגן אשר הגדילו את הרווחים של בעלי האחוזות על חשבון הפועלים, התעשיינים והסוחרים שהתנגדו לחוקים. חוסר יציבות כלכלית ופוליטית עוררו רדיקליזם פוליטי באזור מנצ'סטר והחלו לקום קבוצות לקידום רפורמות בבית הנבחרים ברוח המהפכה הצרפתית.
מהלך האירועים.