הופעת הבכורה של פייפר בתיאטרון הייתה בתחילת 2007 בווינדזור, שם הופיעה במחזה של כריסטופר האמפטון "Treats". סיבוב ההופעות של ההצגה היה אמור להסתיים בווסט אנד בתיאטרון גאריק ב-28 בפברואר 2007.
ב-2017 זכתה פייפר בפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה במחזה "ירמה".
בשנת 2020 יצאה הסדרה שפייפר יצרה וכתבה, ובנוסף כיכבה בתפקיד הראשי שלה, "שונאים את סוזי" (I Hate Suzie).
במהלך 2021, לאחר הצלחת העונה הראשונה, הודיעה שתהיה עונה שנייה לסדרה.
בשנת 2021 יצא הסרט שפייפר ביימה וכתבה "חיות נדירות" (Rare Beasts), וכן גם כיכבה בתפקיד הראשי בתור מנדי.
סימון סניורה
פרץ סמאלענסקין
הח'ליפות העבסית
ישראל הבעל שם טוב
מתייה השני דה מונמורנסי
מתייה השני דה מונמורנסי (Matthieu II de Montmorency; 1174 - 24 בנובמבר 1230) היה מפקד הצבא של פיליפ השני ושל לואי השמיני מלכי צרפת.
הוא היה צאצא של הנרי הראשון, מלך אנגליה באמצעות סבו, מתייה הראשון דה מונמורנסי, שהיה נשוי לבתו הבלתי חוקית של מלך זה, ואשר שימש כמפקד הצבא של לואי השביעי, מלך צרפת.
ב- 6 במרץ 1204 מתייה השני דה מונמורנסי, שהיה אחד ממפקדי צבאו של פיליפ השני, מלך צרפת, הוכיח את כוחו כאשר כבש מידי האנגלים את מבצר שאטו-גייאר שהיה בגבולה של צרפת עם נורמנדי. אחרי כניעת העיר רואן ב-24 ביוני של אותה שנה, כל חבל נורמנדי אוחד עם הכתר הצרפתי. הוא לקח חלק חשוב בקרב בובין (27 ביולי 1214) שבו צבאו של פיליפ השני הביס את הקואליציה שהתארגנה נגד מלך זה ואשר כללה את ג'ון, מלך אנגליה, את אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואת פרדינאן, רוזן פלנדריה.
ב- 1215 הצטרף מתייה השני דה מונמורנסי למסע הצלב האלביגנזי לצדו של לואי יורש העצר (לימים לואי השמיני, מלך צרפת), וב- 1218 התמנה למפקד הצבא המלכותי של פיליפ השני.
בתקופת שלטונו של לואי השמיני, מתייה השני דה מונמורנסי המשיך בתפקידו כמפקד הצבא המלכותי. הוא תמך בתוכניתו של המלך לגרש את האנגלים מכל נחלותיהם בצרפת. בעוד שלואי השמיני המשיך ללחום באלביגנזים, מתייה השני הוביל את הצבא המלכותי נגד האנגלים וכבש מידיהם את הערים נירו ולה רושל (כיום בחבל פואטו-שראנט במערב צרפת), את חבל לימוזן ואת אזור פריגו.
המלך לואי השמיני שמת ב- 1226, הפקיד בידי מתייה השני דה מונמורנסי את הדאגה לביטחונו של בנו לואי התשיעי, מלך צרפת שהיה בן שתים עשרה שנה בלבד. הוא הפך ליד ימינה של בלנקה, נסיכת קסטיליה אלמנתו של לואי השמיני ששימשה כעוצרת בשם בנה לואי התשיעי. הוא סייע בידה להשתלט בכוח הנשק על הוסאלים הגדולים של מלך צרפת שקיוו להשתחרר מהתחייבויותיהם כלפי בית המלוכה תוך ניצול המצב שבו אישה שלטה בממלכה וילד היה מלך צרפת. העוצרת, שהייתה עשויה ללא חת, קראה לעזרתה את שליחי האפיפיור ומעל לכל את מתייה השני דה מונמורנסי, שאסר עליהם להטיל מיסים על האריסים ואילץ אותם להמשיך ולהיות כפופים לסמכותו של בנה הקטין.
למתייה השני דה מונמורנסי היו שבעה ילדים ובהם בושאר החמישי (1200–1243) שהמשיך את שושלת בית מונמורנסי.
עמידות להורמון בלוטת התריס
עמידות להורמון בלוטת התריס, אשר תואר לראשונה ב-1967 על ידי רפטוף (Refetoff)
היא סוג של הפרעה בתגובת הגוף לפעילות בלוטת התריס. זהו סינדרום נדיר בו קיימת תגובה לא מספקת של תאי הגוף להורמון בלוטת התריס, אשר לרוב מיוצר ומופרש בצורה תקינה. העמידות יכולה להיות גם ברקמות ההיקפיות וגם בבלוטת יותרת המוח (עמידות גלובלית בכל הגוף), או רק בבלוטת יותרת המוח, או רק ברקמות הגוף.
הלוקים בתסמונת בדרך כלל בעלי פעילות מטבולית תקינה, לעיתים בעלי זפקת. בדרך כלל רואים רמות גבוהות של T4 ו-T3, פעילות תקינה של בלוטת התריס, ורמות הורמון TSH תקינות. באנשים אלה נמצא שקיימת רמה משתנה של התפתחות עצם לא תקינה, פגיעה מוחית, הפרעות למידה, ובעיות בשמיעה. התסמונת נפוצה באופן שווה בגברים ובנשים, ונובעת כנראה ממוטציה גנטית אחת או יותר.
הגורמים לעמידות יכולים להיות שונים ממקרה למקרה, ויכולים לנבוע מפגיעה ברצפטור של הורמוני בלוטת התריס, או משלב לא מזוהה בפעילות ההורמונים. לא מוסכם מהו הטיפול הנכון במקרה זה, אך יש להימנע מכל טיפול הנועד להוריד את הרמות הגבוהות של ההורמונים (כגון טיפול ב-PTU), משום שזוהי אשליה המתקבלת מכך שהרקמות אינן קולטות את ההורמונים כנדרש.
הסינדרום יכול לגרום לדיכאון במקרים מסוימים, ובמקרה אחד נמצא שחולה שסבל מדיכאון עקב עמידות להורמון בלוטת התריס, נרפא בטיפול על ידי מינונים גבוהים של T3.
קשה לאבחן את הסינדרום, משום שתוצאות בדיקות הדם האופייניות שלו יכולות להופיע גם במקרים אחרים, כגון גידול בבלוטת יותרת המוח או הפרעות אחרות בה. כדי לאבחן באופן ודאי יש לזהות מוטציה בקולטן של הורמון בלוטת התריס, אשר מופיע ב-85% מהמקרים.
עם זאת, אם לא מוצאים את המוטציה המתאימה אין הדבר אומר בהכרח שניתן לשלול את הסינדרום, כי לא כל המוטציות הגורמות לו ידועות.
הוצעה תאוריה לפיה קיים קשר בין הסינדרום לבין תסמונת הפיברומיאלגיה, לפיה התסמונת נובעת למעשה מעמידות להורמון בלוטת התריס, שקשה לאבחנה. לפי התאוריה, זהו בעצם הגורם המרכזי לפיברומיאלגיה, ומשום שקשה לזהות את הסינדרום, החולים אינם מטופלים כנדרש. הוצע לטפל בתסמונת במינונים גבוהים של הורמון בלוטת התריס. בטיפולים אלה, אף על פי שתמונת בדיקות הדם לאחר נטילת מינונים גבוהים של הורמונים תעיד על יתר-פעילות של בלוטת התריס, אין בכך סכנה ובדרך כלל לא נצפים כלל סימפטומים של יתר פעילות עד להגעה למינונים מאוד גבוהים. במינונים אלה ניתן להפחית מעט את המינון כדי להגיע למינון אופטימלי. עקב העמידות להורמונים, גם כאשר זורמת בדם כמות גבוהה מאוד של הורמונים, הם אינם נקלטים בתאים בקצב מספק כדי להגיע ליתר פעילות של הבלוטה.
דייוויד וסט
דייוויד מורר וסט (באנגלית: David Moorer West; נולד ב-29 באוגוסט 1980 בטינק, ניו ג'רזי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2003–2018. גובהו 2.06 מטרים.
קריירה.
וסט, בוגר אוניברסיטת זייבייר, נבחר על ידי ניו אורלינס הורנטס במקום ה-18 בדראפט 2003.
בשתי עונותיו הראשונות בליגה, מיעט לשחק וממוצעיו היו בהתאם. רק בעונת , החל להציג יכולת מרשימה והקפיץ את ממוצעיו באופן דרסטי ל-17.1 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים בכ-34 דקות למשחק וסיים שני בהצבעה לשחקן המשתפר של העונה, אחרי בוריס דיאו. וסט המשיך להשתפר ובעונת , אף הוביל את קבוצתו לרבע גמר הפלייאוף עם ממוצעים של 20.3 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים ו-1.3 חסימות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר. בעונה שלאחר מכן ביסס את מעמדו כאחד הגבוהים הטובים בליגה ושוב נבחר לשחק באולסטאר כשהוא קולע 21 נקודות ומוריד 8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק ושוב מוביל את ניו אורלינס לפלייאוף.
בתחילת עונת הוא עבר לאינדיאנה פייסרס תמורת 20 מיליון דולר לחוזה של שנתיים. בתחילת עונת חתם וסט בסן אנטוניו ספרס על חוזה לעונה אחת.
לקראת עונת חתם וסט בקבוצת גולדן סטייט ווריורס, והיה לו תפקיד מפתח בתור שחקן ספסל בעל ניסיון בזכיות הקבוצה באליפות ה-NBA בעונות 2016/2017 ו-. ב-30 באוגוסט 2018, יום אחד לאחר יום הולדתו ה-38, הודיע וסט על פרישתו ממשחק.
פורטל הממשלה
יצחק הלוי הורוביץ
הרב יצחק הלוי הורוביץ (מכונה: ר' איציקל המבורגר), (תע"ה, 1715 – ו' באייר תקכ"ז, 4 במאי 1767) היה למדן, מנהיג וראב"ד אה"ו.
חותנו של רבי משולם איגרא וסבו של רבי נפתלי מרופשיץ, ומחותנו של רבי יחזקאל לנדא.
תולדות חייו.
נולד בביליחוב ("Bílichov") לרבי יעקב יוקל הורביץ [בנו של רבי מאיר הלוי הורביץ המהר"ם טיקטין ואחיו של רבי צבי הירש הורביץ אביהם של רבי שמואל שמלקא ורבי פינחס הורביץ], שהתפרסם כרבה של קהילת גלוגוב ("Głogów"), ובאותה עת היה הרב של קהילת ביליחוב. היה מיוחס לשושלת רבנים
כבר בצעירותו התפרסם כעילוי ובעודו בן 13 בחר בו רבי יעקב באב"ד מברודי, כחתן לבתו רייצה. לאחר נישואיו היה סמוך כמה שנים על שולחן חותנו שסיפק לו את כל מחסורו, והוא באותו זמן ישב ולמד תורה. לאחר מכן קיבל על עצמו רבנות, וכיהן בקהילות שונות כגון: הארחוב ("Harrachov"), גלוגוב ובשנת 1754 בעיר ברודי. באותה שנה ביום י"א בתמוז ה'תקט"ו, נפטרה אשתו, והוא נישא לאחייניתה בילה, בת גיסו רבי יצחק באב"ד. משני נישואין אלו היו לר' איציקל 15 צאצאים. בברודי ישב ר' איציקל כ-12 שנים, בהן נהג רבנותו בחוכמה, והצליח להתאהב על כל החוגים בעיר. בשנת 1765 לאחר פטירתו של רבי יהונתן אייבשיץ נבחר ר' איציקל מתוך שורה של מועמדים, לכהן כרב ואב"ד של קהילת אה"ו. בחירתו זו נעשתה גם בהסכמתו של רבי יעקב עמדין. ר' איציקל בחוכמתו השכין שלום בקהילה, ביטל את שרידי המחלוקת ואישר את כל התקנות שתיקן רבי יהונתן אייבשיץ.
יחסיו עם רבי יעקב עמדין.
למרות שלדעת רבי יעקב עמדין, הוא עצמו היה ראוי לשבת על כס אב"ד אה"ו, בחירתו של ר' איציקל המבורגר לאחר פטירתו של רבי יונתן, הייתה על דעתו ובהסכמתו. יחד עם זאת, פעולותיו של ר' איציקל לחיסול המחלוקת בקהילת אה"ו, אישור תקנותיו של רבי יונתן והפסקת הרדיפה אחר מצדדיו, היו לצנינים בעיני היעב"ץ.
פרשת הגט מקליווא.