בסרט, השיר מסתיים בבית הראשון, הגרסה המלאה של השיר באלבום הפסקול מציינת שאחרים לא מבינים למה אמא וילד כל כך שונים יכולים לאהוב אחד את השני. נאמר לילד שהוא חייב להיות חזק גם אם ההורה לא איתו. השיר הוא אחד משני השירים היחידים בסרט שחלקם מבוצע על ידי דמות ממשית בסרט (השני הוא "Trashin 'the Camp" ותפקידן של הדמויות נחשב לשירת סקאט). שאר השירים בוצעו על ידי קולינס עצמו והוכנסו לסרט. השיר המלא מושמע במהלך כתוביות הסיום.
במחזמר של 2006, השיר מבוצע על ידי קאלה עם אנסמבל המופע, בעוד ביצוע חוזר של קאלה וטרזן כשטרזן "מחליט להצטרף לעולם האנושי".
וולטר גולד
וולטר גולד (באנגלית:Walter Gould: 1829–1893) היה צייר אמריקאי, ידוע בסצנות האוריינטליסטיות שלו. הוא גם צייר נופים, פורטרטים וטבע דומם.
ביוגרפיה.
בגיל צעיר החל ללמוד אצל צייר הנופים ג'ון רוסון סמית' וצייר הדיוקנאות, תומאס סולי. בגיל ארבע עשרה הוא הציג את הדיוקן הראשון, ובשנה שלאחר מכן הציג באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה. מאוחר יותר הוא עבד גם בוירג'יניה, אבל רוב היצירות שלו אבדו במהלך מלחמת האזרחים.
ב-1849 נסע לאירופה ולאחר שהות קצרה בפריז עבר לאיטליה והתיישב בפירנצה. שם, הוא פגש והתיידד עם הפסל חירם פאוורס ונראה שהפך למעין דוד לילדיו הרבים. ב-1850 נתן לו פאוורס את המשימה להציל פסל שלו שאבד בספינה טרופה - משימה בה גולד הצליח.
בשנת 1851, פאוורס עודד אותו לנסוע לטורקיה לביצוע עבודות דיוקן אפשרית וסיפק לו את האמצעים. המשימה כללה ציור של לאיוש קושוט פליט פוליטיקאי, "אבי האומה" ההונגרית שברח לשם. עם מכתב היכרות שסופק על ידי השגריר הבריטי, סר סטרטפורד קנינג, הוא הצליח לפגוש את המנהיג ולצייר את דיוקנו. אם לשפוט לפי מכתביו לפאוורס, הם גם הפכו לחברים קרובים. בזמן שהותו שם, הוא ביקר באיסטנבול ויצר כמה מהיצירות האוריינטליסטיות שבגינן הוא זכור לטובה, כמו גם דיוקנאות, כולל אחד של הווזיר הגדול, מוסטפא רשיד פאשה.
הוא ערך ביקור קצר באמריקה, שהיה מאכזב מבחינת מכירות, והוא חזר לפירנצה.
הוא המשיך לצייר כמה סצנות מזרחיות, בנוסף לפורטרטים רבים.
הוא הציג תערוכה מרכזית בשנת 1866 באקדמיה הלאומית לעיצוב, אשר לא התקבלה היטב על ידי המבקרים.
הוא מת משיתוק, בזמן שהחלים משבץ מוחי.
שנה לאחר מותו, קרוביו העניקו חלק מיצירותיו במתנה לאגודה ההיסטורית של פנסילבניה, אך הרוב הגדול נמצא באוספים פרטיים.
ג'ורג' הנרי הול
ג'ורג' הנרי הול (באנגלית:George Henry Hall: 1825–1913) היה אמן טבע דומם ונוף אמריקאי. הוא למד אמנות בדיסלדורף ובפריז והוא עבד וחי בעיר ניו יורק ובאירופה. עבודותיו נמצאות באוספי מוזיאונים בארצות הברית ובאירופה. במהלך הקריירה שלו הוא מכר 1,659 ציורים.
ראשית חייו.
ג'ורג' הנרי הול נולד ב-21 בספטמבר 1825 בבוסטון, מסצ'וסטס וגדל במנצ'סטר, ניו המפשייר. אביו היה סוחר עצים מצליח ואבותיו הגיעו לארצות הברית בתחילת המאה ה-18 מאירלנד.
הול למד בבתי ספר ציבוריים ולמד אמנות מגיל 16. הוא הצטרף לאגודת האמנות של בוסטון, ונפגש עם חבריה כדי לחלוק ביקורת ולקבל עידוד. הוא גם שלח כמה מיצירותיו לאיגוד האמנות של ניו יורק, שם הן נמכרו. הול נסע לאירופה עם איסטמן ג'ונסון כדי ללמוד ב-1849, במימון מכירת תמונות ז'אנר ודיוקנאות. הם למדו באקדמיה של דיסלדורף, שזכתה למוניטין טוב של ציירי הז'אנר שייצרה. הם למדו ציור, פרופורציה ואנטומיה. הול היה שם יותר משנה אחת. לאחר מכן נסע לצרפת ולמד בפריז במשך שנה, ביקר בשווייץ והיה שנה באיטליה, שם היה לו סטודיו ברומא.
במהלך חייו, הול התבסס במדינת ניו יורק, אך יצא לטיולים בינלאומיים כמו לספרד וארץ ישראל ומצרים ב 1870. להול היו חברים רבים מאסכולת הדסון.
קריירה.
הול פתח סטודיו בניו יורק בשנת 1852. ציוריו הושפעו מהתנועה הפרה-רפאליטית הבריטית. הן תיארו לעיתים קרובות טבע דומם, סצנות מארצות הים התיכון או חיי היומיום. מוזיאון הסמיתסוניאן מחשיב אותו כ"אחד מציירי הטבע הדומם המוערכים ביותר באמריקה", שעבודתו הייתה פופולרית לאורך כל חייו. באמצע המאה ה-19 ציורי טבע דומם הפכו פופולריים, וכמה אמנים יצרו "סידורים בוטניים עשירים שבהם היופי והעסיסיות של כל פרח או פרי החליפו את הדגש המוקדם יותר על מבנה הקומפוזיציה".
עבודתו הוצגה באקדמיה הלאומית לאמנות לראשונה בשנת 1853. עבודותיו של הול הוצגו בתערוכת יחיד בניו יורק בשנת 1856. באותה תקופה נדיר היה שאמן ערך תערוכת יחיד. הול - יחד עם פרדריק אדווין צ'רץ', ג'רוויס מקנטי, איסטמן ג'ונסון וסנפורד רובינסון גיפורד - היו חברים באגודת המאה בניו יורק. הם קיוו שאמנים מיומנים יוערכו באותה מידה כמו אנשי עסקים מצליחים.
עד 1874 היה לו סטודיו בניו יורק בבניין הסטודיו של הרחוב העשירי, ועבד מאותו סטודיו במשך שנים רבות. הרי קטסקיל בניו יורק היו מקום מועדף לחיות ולעבוד עבור אמנים רבים מהמאה ה-19, במיוחד אמני נוף. בהרים הול בנה בית וסטודיו ליד מפלי לה בל עד שנת 1893.
היה לו סטודיו לאמנות ברומא במהלך חורפים רבים. שם פגש הול את האמנית ג'ני אוגוסטה בראונסקום. הם הפכו לבני לוויה והוא היה המנטור שלה. בין 1885 ל-1896 הם בילו את החורפים ברומא איטליה. בקיץ הם חלקו סטודיו בפאלנוויל בהרי קטסקיל בניו יורק משנת 1908 בערך עד שהול מת ב-1913.
הול מת ב-1913 בניו יורק. הוא השאיר את ביתו ואת רכושו בקטסקיל לבראונסקום,
הוא מכר יותר מ-1,569 מציוריו במהלך הקריירה שלו.
אדם בים
אדם בים הוא אירוע בו נפל אדם למים במהלך הפלגה. כאשר מישהו מנוסעי כלי השיט נופל מעבר לדופן לים זהו תמיד מצב בלתי צפוי ובתנאים קשים. אפילו השחיינים הטובים ביותר עלולים להיות מבולבלים כאשר הם נופלים באופן בלתי צפוי למים. ברגעים כאלה אין זמן לחשוב. פעולה נחרצת היא בעלת חשיבות עיקרית כאשר אדם נופל מעבר הסיפון ולים. מתחילים לפעול באופן אוטומטי ופעולות אלו מבוססות לחלוטין על הידע וההכשרה שנצברו לפני התאונה. צוות הספינה לא יכול להתמודד עם מצב כזה אלא אם כן הם מוכנים לכך לחלוטין. לכן חיוני שתרגילים יתבצעו לעיתים קרובות על סיפון כלי השיט.
מאז שנת 2000, נפלו מספינות תענוגות לים 284 אנשים, כאשר 41 נוספים נפלו מספינות מעבורת גדולות. בכל חודש נתון, כשני אנשים נופלים מהסיפון ובין 17% ל-25% מהם מחולצים וניצלים ממוות בים.
אדם בים מעבר לסיפון.
היא קריאה לכל צוות כלי השיט של אזעקה כללית, בדומה לאזעקת שריפה, או אזעקה מסוג אחר, היא קריאה שניתנת על גבי כלי שיט כדי לציין שחבר צוות או נוסע נפל מהספינה למים וזקוק לחילוץ מידי. מי שרואה את נפילתו של האדם יצעק: "אדם בים" מעבר לסיפון!" ואז יש לדווח על הקריאה פעם אחת על ידי כל איש צוות בטווח שמיעה, גם אם לא ראו את הקורבן נופל, עד שכולם על הסיפון שמעו ונתנו את אותה קריאה. זה מבטיח שכל שאר אנשי הצוות קיבלו התראה על המצב, ובמיוחד על גשר הפיקוד של האונייה, ומודיע לקצינים שבו על הצורך לפעול מיד להצלת הקורבן. הצבעה מתמשכת לכיוון הקורבן עשויה לסייע להגאי להתקרב אל הקורבן.
האדם במים נמצא ב"סכנה חמורה וקרובה" תועבר קריאת מצוקה Mayday Mayday לצורך התרעה מיידית בכל אמצעי הקשר כך שכלי שיט בסביבה ושירות ההצלה האזורי יקבלו התרעה מיידית.
סיבות וגורמים.
נפילת אדם לים מכלי שיט מסוגים שונים הוא מצב מסוכן לכל כלי שיט בים. מבין כל האיומים והסכנות היכולות להשפיע על נתיב ההפלגה של כלי שיט, תאונות הקשורות לנפילת אדם מעבר לדופן ולים היא אחת מהן. לרוע המזל, לפי הדיווחים בנושא, אחוז גבוה של מקרי הנפילה לים מסתיימים במוות. לכן, זה חשוב מאוד שצוות כלי השיט יפעל מיידית כדי לבצע את שיטת החילוץ המתאימה כך שחיי האדם שבים או במים לא יהיו בסכנה.
להלן מובאות מספר סיבות אפשריות מדוע ימאים עלולים למצוא את עצמם בים:
אדם עלול ליפול מסיפון מכל מיני סיבות נוספות אחרות. נפילה מעל הסיפון היא אחד הדברים המסוכנים ביותר ומסכנים חיים שיכולים לקרות בים. הדבר נכון במיוחד אם אדם נופל מכלי שיט גדול ואיטי לתמרון, או מסירה קטנה מאוישת בצוות קטן מדי, ולא מספיק לפיקוח ותמרון. בכלי שיט עם מפעיל יחיד ושימוש בציוד היגוי עצמאי ואוטומטי, או כאשר מפליגים בלילה או בתנאי סערה, המצב בדרך כלל קטלני. אם האדם הנופל מסיפון לובש חגורת הצלה סיכויי ההישרדות שלו משתפרים משמעותית.
אמצעי בטיחות.
נקיטה באמצעים בטיחות יכולה למנוע הגעה מצב בו איש צוות נופל או נסחף מעבר לדופן ולים.
אמצעי בטיחות מינימליים אשר יינקטו על ידי הצוות או נוסעים על כלי שיט כדי למנוע הגעה למצב של אדם בים הם כדלקמן:
חילוץ בזמן שיט.
אם לכלי שיט עם מפרשים יש מנוע מתפקד, יש להתניע אותו בהקדם האפשרי (לאחר בדיקת חבלים נגררים העלולים להסתבך במדחף/ים). ברגע שהמפרשים תחת שליטה צריך להמשיך מיד בפעילות החילוץ כמו עבור סירת מנוע.
תמרוני שיט שונים היו מומלצים ולימדו להתמודד עם מצבים של אדם שנפל למים או לים מעל כלי שיט.