אבו נואר הכחיש בעקביות כל בגידה בחוסין וטען שהוא, קורבן לתככים הפוליטיים בממלכה ומתחריו ביקשו להכפישו. במסיבת עיתונאים בדמשק, הצהיר כי האירוע כולו הוא תגובת יתר של חוסין לדיווחים מרעישים ושקריים על מזימת הפיכה וכי ככל הנראה האירוע הוא הפיכה מקדימה של חוסין והמשמר הישן, שנתמך. או מהונדס על ידי המודיעין האמריקני, נגד התומכים העיקריים של האחדות הפאן-ערבית בירדן. ראשיד ומען אבו נוואר הכחישו בתוקף כל סוג של מזימת הפיכה. לפי פירסון, גרסת הקצינים החופשיים ואל-הייארי התאמתו עוד יותר בשל היעדר ראיות במשפטים הצבאיים נגד הקושרים לכאורה שנעצרו, העונשים הקלים שניתנו להם ושיקומם הסופי של הקושרים לכאורה, כולל אבו נואר, שהועברו אחר כך לתפקידים בכירים במדינה ובצבא.
אחרית דבר.
ב-22 באפריל, פרסם אבו נואר הצהרה ברדיו קול ערב בקהיר, בגנות חוסיין. למחרת, בתיאום עם אבו נואר, נערך בשכם בגדה המערבית קונגרס פטריוטי המורכב מאופוזיציית חוסיין, בדרישה לפטר פקידי ארמון בכירים, גירוש השגריר האמריקני והנספח הצבאי, דחיית דוקטרינת אייזנהאואר, אחדות פדרלית עם מצרים וסוריה והשבתם של קציני הצבא המפוטרים, כולל אבו נואר. כתוצאה מהקונגרס העמיד חוסיין את שכם, ירושלים ועמאן בעוצר צבאי, פיזר מפלגות פוליטיות, הטיל צנזורה בעיתונות, פיטר מועצות עירוניות ביהודה ושומרון לטובת מושלים צבאיים, פירק את יחידות הצבא הנשלטות על ידי הפלסטינים, עצר את אל-נבולסי (שמונה מאז לשר חוץ) ופיטר את קבינטו של ראש הממשלה פח'רי אל-ח'אלידי. אף שבסופו של דבר הרגיע כמה מהצעדים הללו: עוצר צבאי וצנזורה עיתונאית קשה, מהלכיו של חוסין צמצמו את הדמוקרטיה החוקתית שהייתה בירדן באמצע שנות ה-50. האירוע הקשה על יחסי ירדן עם סוריה ומצרים.
מצרים וסוריה הכריזו על איחוד תחת הרפובליקה הערבית המאוחדת, בראשותו של גמאל עבד אל נאצר בפברואר 1958. ההודעה הובילה את ירדן ועיראק ההאשמית להקים את הפדרציה הערבית.
כמה שבועות לאחר מכן. ב-14 ביולי נהרג מלך פייסל השני מעיראק (בן דודו של חוסיין) בהפיכה עקובה מדם יחד עם שאר בני המשפחה ההאשמית בעיראק. ההפיכה הפכה את עיראק לרפובליקה, ובכך הסתיימה הפדרציה בין שתי המדינות. ראש ממשל ירדן לשעבר אבראהים האשם ופקידים ירדנים אחרים שהיו בביקור רשמי בעיראק נהרגו גם הם.
הפתרון הסופי של שאלת הצ'כים
הפתרון הסופי של שאלת הצ'כים (בגרמנית: Endlösung der tschechischen Frage) הייתה תוכנית של גרמניה הנאצית לגרמניזציה מלאה של הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. הסוציולוג והאנתרופולוג הגרמני קרל ולנטין מולר טען כי חלק גדול מהאומה הצ'כית היה מהגזע הארי וניתן היה להפכו לגרמני. עם זאת, מולר טען כי הגרמניזציה צריכה להתרחש ללא כפייה; במקום זאת הוא הציע מערכת של תמריצים חברתיים. לכן, הפתרון הסופי של שאלת הצ'כים היה ניגוד מוחלט לפתרון הסופי לשאלת היהודים.
מדיניותו של היידריך בצ'כיה.
ב-27 בספטמבר 1941 ריינהרד היידריך מונה לסגנו של הפרוטקטור נויראט והשתלט על השלטון בפועל. הפרוטקטור קונסטנטין פון נויראט, נותר ראש הפרוטקטורט, אך נשלח ל"חופשה" מכיוון שהיטלר, הימלר והיידריך חשו ש"ידו הרכה" כלפי הצ'כים עודדה את הרגש האנטי-גרמני ואת ההתנגדות לכיבוש. עם מינויו אמר היידריך לעוזריו: "אנו נגרמן את השרצים הצ'כים."
היידריך הגיע לפראג כדי לאכוף את המדיניות הנאצית, להילחם בהתנגדות למשטר הנאצי ולהמשיך לעמוד במכסות הייצור של המנועים והנשק בצ'כיה, שהיו חשובים ביותר למאמץ המלחמתי של גרמניה הנאצית. הוא השקיף על אזור הביצור הגרמני וגינה את "דקירת הגב" של ההתנגדות הצ'כית.
יישום המדיניות הגזעית של הנאציזם בצ'כיה.
כדי לקדם את מטרותיו, הורה היידריך על סיווג גזעי של מי שיכול או לא יכול להיות גרמני. הוא הסביר: "הפיכת הזבל הצ'כי הזה לגרמנים חייבת לעבור לשיטות המבוססות על מחשבה גזעית." סקרי גזע, שנערכו בתואנה של מניעת שחפת, מצאו כי הצ'כים הם יותר נורדיים מאשר גרמנים סודטים, ממזרח פרוסים, מאוסטרים ובווארים רבים. תוצאות אלו נשמרו בסוד. בשנת 1940 היטלר הסכים שכמחצית מהאוכלוסייה הצ'כית מתאימים לגרמניזציה, בעוד ש"הטיפוסים המונגולים" ושכבת המשכילים הצ'כית לא מתאימים לגרמניזציה ויש "לשלול מכוחם, לחסלם ולהעבירם אל מחוץ מדינה בכל מיני שיטות."
על פי התוכנית הכללית, הנאצים התכוונו לעקור את האוכלוסייה הלא-גרמנית לסיביר. אבל בשל הצורך בעבודה הצ'כית למאמץ המלחמתי תוכנית זאת מעולם לא יושמה.
בריחה
בריחה מוגדרת כהתרחקות מהירה מפני סכנה; הימלטות.
אגף שכר והסכמי עבודה
אגף השכר והסכמי עבודה במשרד האוצר הוא גוף המטה של ממשלת ישראל לקביעת מדיניות השכר ויחסי עבודה במגזר הציבורי, תוך יישום המדיניות הכלכלית של הממשלה. בראש האגף עומד הממונה על השכר.
במסגרת פעילותו השוטפת, מסייע האגף בידי הנהלות שירות המדינה והגופים הציבוריים בניהול משאים ומתנים בשני תחומים עיקרים: הטמעת רפורמות מבניות ומתן מענה לתביעות שכר מצד העובדים. וזאת תוך ראייה משקית רוחבית של מסגרת אילוצי התקציב והשלכות הסכמי השכר על קבוצות עובדים אחרות (דומות) במשק.
משנת 2018 מכהן כממונה על השכר קובי בר נתן.
מבנה האגף.
באגף השכר מועסקים כ-100 עובדים בתשעה צוותים, הצוותים באגף השכר כוללים ארבעה צוותי משא ומתן וחמישה צוותים רוחביים.
צוותי משא ומתן:
צוותים רוחביים:
סמכויות האגף ותפקידיו.
סמכויות.
לחוק יסודות התקציב העניק לממונה על השכר סמכויות הנוגעות לשכר של כלל עובדי המגזר הציבורי – כ-730 אלף עובדים. במסגרת סמכויות אלו הממונה על השכר מופקד על קביעת מדיניות השכר בשירות המדינה ובגופי הביטחון, ובין היתר על ניהול משא ומתן וחתימה על הסכמים קיבוציים החלים על העובדים בשירות המדינה. בנוסף, מופקד הממונה על השכר על פיקוח ואישור של שכר ותנאי העסקה בגופים מתוקצבים ובגופים נתמכים. גופים אלו, המונים כ-409 אלף עובדים מחויבים לקבל את אישורו של הממונה על השכר, בטרם יעניקו לעובדיהם הטבות שכר, תנאי פרישה ותנאי עבודה מעבר לנהוג במדינה או מעבר לתנאים שאושרו.
פרסומים ודוחות.
על פי לחוק יסודות התקציב נדרש אגף שכר והסכמי עבודה לפרסם דו"ח שנתי על פעילותו. את הדיווח מבצע האגף דרך שלושה פרסומים מרכזיים.
היסטוריה.
הסכמים מרכזיים ורפורמות מרכזיות שאגף השכר הוביל.
הסכם התו הסגול – מאי 2020: מגפת הקורונה הביאה להחלת הגבלות על מקומות עבודה במשק בכלל ובפרט. לאור מגבלות אלו, למען שמירה על רציפות השירות הציבורי נחתם הסכם התו הסגול. ההסכם מאפשר גמישות גבוהה למעסיק הציבורי, במסגרתה הוא רשאי לנייד עובדים, לשנות את אופי התפקיד, להגמיש את שבוע העבודה, לעבור למתכונת העסקה חלקית ולהטמיע טכנולוגיות.
הסכם המורים – מרץ 2018: הסכם קיבוצי בין ארגון המורים לשלטון המקומי אשר התמקד בשלושה תחומים עיקריים: הגדלת השכר למורים מתחילים, חיזוק שדרת הניהול, ושיפור תהליך החניכה והפיתוח המקצועי של המורים.
הסכם אופק חדש – ספטמבר 2016 ומרץ 2017: סדרת הסכמים עם הסתדרות המורים אשר עיקריה הם: צמצום פערי שכר בין מורים מתחילים למורים ותיקים, שיפורים במסלול התקדמות הדרגות של המורים וגמולי תפקיד חדשים.
הסכם חברת החשמל –מאי 2018: הסכם זה הסדיר את השלכות השינויים הארגוניים והמבניים מרחיקי הלכת בחברת החשמל, אשר משפיעים מהותית על משק החשמל כולו. בהסכם מוסדרת הקטנת חלקה של חברת החשמל בייצור החשמל הכולל, והוא מעגן בתוכו מהלך התייעלות רחב.
הסכם מצילים – ספטמבר 2016: ההסכם הסדיר רפורמה בתנאי ההעסקה ובמתכונת העבודה של מצילי הים ברשויות המקומיות, שהביאה לשיפור וייעול השירותים הניתנים לתושבים ולמתרחצים.
הסכם הרופאים – אוגוסט 2011: ההסכם הסדיר שקט תעשייתי של 10 שנים. ההסכם כלל תוספות שכר משמעותיות לרופאים לצד שינויים מבניים רבים לשיפור הרפואה הציבורית הנוגעים בין היתר לשיפור השירותים בפריפריה, שינוי מתכונת העבודה הנוספת, מסלול הקריירה של הרופאים ותחומי ההתמחות שלהם.
פרסומים ודוחות.
על פי לחוק יסודות התקציב נדרש אגף שכר והסכמי עבודה לפרסם דו"ח שנתי על פעילותו. את הדיווח מבצע האגף דרך שלושה פרסומים מרכזיים.
פרדריק פרית'
פרדריק פרית' (באנגלית: Frederick Frith; 1819–1871) היה צייר וצלם אנגלי. הוא החל את הקריירה שלו באנגליה אך מאוחר יותר עבר לאוסטרליה שם התגורר בהובארט ובמלבורן.
קריירה ושנים מוקדמת.
פרידריק פרית' נולד בבריטניה לג'ון פרית' ולטיציה לבית גרדינר. אחיו היה הנרי פרית'. משפחה אנגלית המורכבת מציירים ועושי צלליות.
לפני שעבר למלבורן, ידוע כי למד ועסק בציור בלונדון, ברייטון, אירלנד וסקוטלנד. בשנת 1855 עבר לאוסטרליה והחל לעבוד כצייר במלבורן, אוסטרליה, ואז עבר להובארט בטסמניה, מאוחר יותר באותה שנה.
הוא הציג את יצירותיו במלבורן שהורכבו בעיקר מציורי צבעי המים וצבעי השמן שלו. בשנת 1855 כשהוא מציג את יצירות האמנות שלו, הוא פגש את ג'ון מתיסון שארפ. מאוחר יותר הם הפכו לשותפים ועבדו בסטודיו משלהם ששארפ קנה. הם כינו את הסטודיו - גלריה כרומטיפ. "כרומה" היא המילה היוונית לצבע, והתייחסה לשיטת הצביעה של הדפסי נייר. נותרו רק כמה עשרות מיצירות האמנות הכרומטיפ שלהם, העובדה שהם נשארו שלמים אחרי כל השנים נתפסה כחיוניות של נייר הצילום. תהליך זה היה דומה ליצירות המכונות לרוב פוטו-קריוטיפ. מאוחר יותר בשנת 1855, עיתון מקומי פרסם את הפנורמה של פרית' ושארפ בת חמישה חלקים על הובארט. פנורמה זו נתפסה כפנורמה הראשונה ומה שהתחיל את סחר האלבומים וההדפסים שהם מכרו לקהילה.