נתן יליד, גרמניה, קיבל את תואר הדוקטורט ב-1920. הוא עבד בתחום הבנקאות בלונדון ובבריסל, ובין השנים 1920 ל-1933 היה יועץ כלכלי במשרד לסטטיסטיקה בממשלה הגרמנית ובשנת 1927 היה שליח הגרמני לוועידת הכלכלה העולמית בז'נבה. מכיוון שהיה סוציאליסט, לאחר עלית היטלר לשלטון ברח מגרמניה לארצות הברית. הוא שירת בממשל הובר ורוזוולט וחיבר דוחות כלכליים על גרמניה הנאצית.
נתן היה חבר קרוב של אלברט איינשטיין, במשך שני העשורים האחרונים לחייו. הוא פגש את איינשטיין לראשונה בפרינסטון לאחר ששניהם ברחו מגרמניה בתחילת שנות ה-30, ומהר מאוד התפתחה ביניהם ידידות קרובה. גם לאחר שעזב את פרינסטון המשיך להתכתב עמו, ואף שימש לאיינשטיין יועץ משפטי בנושאים אישיים ופיננסים.
איינשטיין מינה את נתן כנאמן שותף לעזבונו יחד עם מזכירתו, הלן דוקאס, וכמוציא לפועל של העיזבון. השניים ליקטו ואיתרו חומרים, מכתבים וכתבי יד לארכיון במשך שנים רבות לאחר מותו של איינשטיין ב-1955. נתן שמר בקנאות על מידע שחשף פרטים אישיים מחייו של איינשטיין והגיע לבית משפט כדי למנוע פרסומים הקשורים לחייו האישיים. בדצמבר 1981 ששה שבועות לפני פטירתה של דוקאס, הארכיון הועבר לאוניברסיטה העברית. מכוון שנתן נחשד באהדה לקומוניזם, הוא נתקל גם בבעיות בארצות הברית בתקופת המקרתיזם. ב-1955 נמנעה ממנו קבלת דרכון כדי לצאת לאירופה לאסוף חומרי ארכיון ולהשתתף בחגיגות חמישים השנה לתורת היחסות בברן. רק כעבור שנתיים וחצי, ובהתערבות בית המשפט, הסכים הממשל להנפיק לו דרכון.
בשנת 1960 פרסם את הספר "Einstein on Peace", אסופה ראשונה של כתבים ומכתבים של איינשטיין שערך ותרגם ביחד עם היינץ נורדן ועסקו במחשבה המדינית והפוליטית של איינשטיין.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
היסטוריה של החינוך
ג'רלדין פייג'
ג'רלדין סו פייג' (באנגלית: Geraldine Sue Page; 22 בנובמבר 1924 - 13 ביוני 1987) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת שני פרסי גלובוס הזהב, שני פרסי אמי ופרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1985 על תפקידה בסרט "המסע אל האושר".
ביוגרפיה.
פייג' נולדה בקירקסוויל, מיזורי, למדה בבית ספר לדרמה "תיאטרון גודמן" שבשיקגו. בשנת 1954 נישאה פייג' לכנר היהודי-ליטאי אלכסנדר שניידר בנישואים שנמשכו 3 שנים בלבד.
ב-1963 נישאה פייג' בנישואים שניים לשחקן הקולנוע ריפ טורן איתו הופיעה בסרטים "ציפור הנעורים המתוקה" ו"אתה כבר ילד גדול".
לפייג' ולטורן נולדו שלושה ילדים, בת, שחקנית הקולנוע אנג'ליקה פייג', ושני תאומים, טוני וג'ון טורן, כאשר האחרון הפך לפרופסור באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
פייג' שסבלה מסיבוכים בכלייתה נפטרה בשנת 1987 בגיל 62 מהתקף לב בברודוויי במהלך הפקתו של נואל קאוורד "רוח עליזה".
קריירת במה.
בתחילת דרכה בקריירה למדה פייג' את שיטת המשחק אצל לי סטרסברג.
בשנת 1952 הופיעה פייג' במחזה מקצועני "קיץ ועשן" של טנסי ויליאמס, הופעת הבכורה שלה זכתה להערכה רבה בטענה שנתנה חיים חדשים לעלילה משנת 1948. בשנה שלאחר מכן קיבלה פייג' את "פרס התיאטרון העולמי" על משחקה במחזה "Mid-Summer".
ב-1956 זכתה פייג' להכרה טלוויזיות כשהופיעה בסדרה "Playhouse 90".
ב-1959 הופיעה פייג' במחזה נוסף של טנסי ויליאמס, "ציפור הנעורים המתוקה".
ב-1972 הופיעה במחזה "Absurd Person Singular".
אחת מהופעותיה המוצלחות ביותר בתחום התיאטרון הייתה ב-1982 במחזה הנצפה "Agnes of God" .
לאחר שזכתה בפרס האוסקר חזרה פייג' ב-1987 לברודוויי ושיחקה במחזה "רוח עליזה".
קריירה קולנועית.
פייג' שילבה את קריירת התיאטרון שלה עם קריירה קולנועית עשירה, את תפקידה הקולנועי הראשון קיבלה פייג' בשנת 1953 במערבון "הונדו", על תפקיד הבכורה שלה בסרט בתור גברת לאו הייתה פייג' מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
שנות ה-60 היו פורות ביותר מבחינת הקריירה הקולנועית של פייג', כאשר במהלכן הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס אוסקר.
הראשונה הייתה ב-1961 בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בגרסה הקולנועית למחזה בו השתתפה "קיץ ועשן" שעליו זכתה פייג' גם בפרס גלובוס הזהב הראשון שלה. בשנה שלאחר מכן שיחקה פייג' בדרמה המבוססת על מחזה נוסף בו השתתפה "ציפור הנעורים המתוקה", בסרט הופיעה פייג' בפעם השנייה לצידו של פול ניומן ולצד בעלה לעתיד ריפ טורן. בסרט גילמה פייג' את דמותה הראשית של אלכסנדרה דל לייגו וזכתה בפרס גלובוס הזהב השני שלה, כמו כן הייתה מועמדת לפרס האוסקר בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ב-1963 שיחקה פייג' בסרט "צעצועים בעליית הגג". ב-1966 השתתפה פייג' בהפקתו של פרנסיס פורד קופולה "אתה ילד גדול עכשיו", על גילום דמותה של מרג'רי צ'נטקליר הייתה פייג' מועמדת לפרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה.
ב-1967 זכתה פייג' בפרס אמי על תפקידה בסדרה "ABC Stage 67", את פרס אמי השני שלה קיבלה פייג' שנתיים לאחר מכן, על תפקידה בסרט "The Thanksgiving Visitor".
את המועמדות החמישית שלה לפרס האוסקר קיבלה פייג' בשנת 1972 על משחקה בסרטו של מרטין ריט "פיט וטילי".
בשנת 1977 דיבבה את מאדאם מדוזה בסרט של וולט דיסני, "הרפתקאות ברנרד וביאנקה".
ב-1978 לוהקה פייג' על ידי וודי אלן לתפקיד ראשי בסרטו "רגשות", בסרט שיחקה פייג' את איב לצידן של דיאן קיטון ומורין סטייפלטון.
על תפקידה קיבלה פייג את פרס באפט"א ואת מועמדותה השישית לפרס האוסקר והשנייה בקטגוריית שחקנית התפקיד ראשי.
ב-1984 הופיעה פייג' בתפקיד משני בקומדיית הפשע "מלך השכונה", בסרט הופיעה פייג' בדמותה של גברת ריטר, אמו של מאפיונר קטן ברחובות ניו יורק וזכתה במועמדות שביעית במספר לפרס האוסקר וחמישית בקטגוריית שחקנית המשנה.
לאחר שבע מועמדויות זכתה פייג' בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בשנת 1985, על תפקידה בדרמה "המסע אל האושר", בסרט גילמה פייג' את קארי וואטס המתגוררת עם בנה, הרכרוכי ועם כלתה, השתלטנית ומשתוקקת לבקר בעיירת הולדתה.
תפקידה האחרון היה ב-1987 בסרט "ביאטה קלרספלד ציידת הנאצים".
אליפות העולם באתלטיקה 2011
אליפות העולם ה-13 באתלטיקה נערכה בין ה-27 באוגוסט ל-4 בספטמבר 2011 בעיר דאיגו שבקוריאה הדרומית, השתתפו בה 1,848 אתלטים ב-47 תחרויות (23 לנשים ו-24 לגברים). הסלוגן של התחרות הוא "רצים יחד לעבר המחר".
ארצות הברית זכתה באליפות כשזכתה ב-12 מדליות זהב, 8 מדליות כסף ו-5 מדליות ארד. מדליות הזהב התחלקו שווה בשווה בין הנשים והגברים, הנשים האמריקאיות זכו בריצת 100 מטר, ריצת 1500 מטר, ריצת 400 מטר משוכות, ריצת שליחות 4X100 מטר, ריצת שליחות 4X400 מטר וקפיצה לרוחק והגברים האמריקאים זכו בריצת 110 מטר משוכות, ריצת שליחים 4X400 מטר, קפיצה לרוחק, קפיצה משולשת, קפיצה לגובה וקרב עשר.
אליפות עולם זו אופיינה, ב-9 אלופי עולם לגברים צעירים: יוהאן בלייק (21 שנים ו-7 חודשים), דייוויד רודישה (22 שנים ו-7 חודשים), קיראני ג'יימס (הצעיר מכולם, יומיים לפני יום הולדתו ה-19), אסבל קיפרופ (22 שנים), איברהים ג'יילאן (22 שנים וחודשיים), פאוול וויצ'כובסקי (22 שנים וחודשיים), דוד שטורל (21 שנים), מתיאס דה צורדו (23 שנים ו-5 חודשים) וכריסטיאן טיילור (21 שנים וחודש).
ארגון.
ההחלטה על קיום אליפות העולם בדאיגו התקבלה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית ב-27 במרץ 2007 בעיר מומבסה שבקניה.
הערים הנוספות שהתחרו על אירוח התחרות הן: בריסבן (אוסטרליה) ומוסקבה (רוסיה).
אירועים מרכזיים.
שיא עולם אחד נקבע באליפות זו, על ידי הרביעייה מג'מייקה, נסטה קרטר, מייקל פרטר, יוהאן בלייק ויוסיין בולט, בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.04 שניות.
ישראל באליפות.
ארבעה אתלטים ישראלים השתתפו באליפות העולם, 2 נשים ו-2 גברים.
אליסון מויה
אליסון מויה (בצרפתית: Alison Moyet; נולדה ב-18 ביוני 1961) היא זמרת-יוצרת בריטית. בראשית שנות השמונים הייתה הסולנית של צמד הסינת'פופ "יאזו", ולאחר מכן המשיכה בקריירת סולו במסגרתה נמכרו אלבומיה עד היום במעל 20 מיליון עותקים.
ביוגרפיה.
השנים הראשונות.
מויה נולדה בשם ז'נבייב אליסון ג'יין מויה, בעיר שינה קטנה בשם בילריסיי במחוז אסקס שבמזרח אנגליה, לאב צרפתי ולאם אנגלייה. היא גדלה בעיר בסילדון. לאחר שעזבה את בית הספר בגיל 16, עבדה כמוכרת בחנות ובמקביל עברה הכשרה להיות מכוונת פסנתרים. מויה הייתה מעורבת במספר להקות פאנק רוק ובלוז שפעלו באזור דרום-מזרח אסקס בסוף שנות השבעים וראשית שנות השמונים, דוגמת "The Vandals" ו-"The Screamin' Ab Dabs".
יאזו.
קריירת הפופ של מויה החלה ב-1981, כשהקימה את צמד הסינת'פופ "יאזו" ("Yazoo") ביחד עם וינס קלארק, חבר לשעבר בלהקת "דפש מוד" ואחד ממייסדיה. השניים הכירו בעיר בסילדון, בה שניהם גדלו. בארצות הברית נקרא הצמד "יאז" ("Yaz"), מאחר שהשם יאזו כבר היה בשימוש של להקת רוק אמריקאית.
הצמד הקליט שני אלבומי אולפן, "Upstairs at Eric's" (1982, מקום שני במצעד האלבומים הבריטי) ו-"You and Me Both" (1983, מקום ראשון במצעד הבריטי), מהם יצאו מספר סינגלים מצליחים, כגון "Only You", "Situation" ו-"Nobody's Diary". להיטם המצליח והידוע ביותר היה "Don't Go", שהגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, וכן הגיע למקום הראשון במצעד הדאנס האמריקאי ושהה בו שבועיים.
ב-1983 החליטו מויה וקלארק לפרק את הצמד. בעוד שקלארק המשיך והקים שני צמדים נוספים (תחילה "The Assembly" עם פרגל שארקי, ולאחר מכן "אירייז'ר" עם אנדי בל), מויה חתמה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים קולומביה רקורדס והחלה את קריירת הסולו שלה.