ג'פרי אטקינס נולד בקווינס, ניו יורק. אמו וסבו השתייכו לכת "עדי יהווה" וכך חינכו גם אותו. כאשר אטקינס היה בן חמש, אחותו מתה מסיבוכים בדרכי הנשימה. בבית הספר היה מסתבך בתגרות והוא עבר בין מספר בתי ספר.
קריירה מוזיקלית.
אטקינס החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 1994 בהרכב "Cash Money Click". את השם "ג'ה רול" קיבל מאחד מחבריו שהחל לכנות אותו כך בזמן שאחרים קראו לו "ג'ה".
הפריצה הגדולה שלו באה בעקבות השתתפותו בשיר הפסקול של הסרט "שעת שיא", בו שיחקו ג'קי צ'אן וכריס טאקר. ג'ה רול שר את השיר, "Can I Get A", יחד עם ג'יי זי והראפרית אמיל. השיר הצליח גם בזכות הקליפ שלו.
אלבום הבכורה שלו, "Venni Vetti Vecci" יצא בשנת 1999. מתוכו יצאו שלושה סינגלים: "Holla Holla", "It's Murda" יחד עם ג'יי זי וDMX, ו-"Daddys Little Boy" עם האחים אייסלי. האלבום יצא דרך חברת תקליטים דה אינק, דרכה הוציא 5 אלבומים נוספים. זהו גם האלבום הראשון שיצא דרך חברת התקליטים החדשה שנולדה בהתחלה כלייבל של דאף ג'אם. האלבום הגיע למכירות של פלטינה תוך שנה.
מיד לאחר שיצא האלבום, אירב גאדי, המפיק של ג'ה רול והעומד בראש חברת התקליטים 'מורדר אינק', צירף אותו לג'יי זי ו-DMX בסיבוב ההופעות שלהם, תחת ההרכב "Murder Inc". המטרה הייתה לצרף את הראפר החדש לשני ראפרים גדולים ומפורסמים על מנת שיצבור קהל מעריצים גדול.
בקיץ 2000 יצא סינגל חדש יחד עם הזמרת כריסטינה מילאן: "Between You And Me". הסינגל נכלל באלבומו השני: "Rule 3:36" שיצא ב-10 באוקטובר באותה שנה. האלבום הגיע במהרה למקום הראשון במצעד הבילבורד ומכר פלטינה משולשת.
בשנת 2001 יצא אלבומו השלישי, "Pain Is Love". שלושה סינגלים יצאו מתוכו: "Livin It Up" עם קייס, "Im Real" עם ג'ניפר לופז, "Always On Time" עם אשנטי ו-"Down Ass Bitch".
בשנת 2002 יצא אלבומו הרביעי, "The Last Temptation". האלבום מכר 230,000 העתקים בשבוע הראשון שיצא ומכר פלטינה כפולה. באותו הזמן בערך התחיל הסכסוך בין ג'ה רול וחברי חברת התקליטים מורדר אינק בה הוא חתום עם הראפרים 50 סנט וג'י יוניט.
האלבום כלל את הסינגלים "Thug Lovin" עם בובי בראון, "Mesmerize" עם הזמרת אשנטי ו-"The Pledge" עם אשנטי ונאז.
בשנת 2003 הוציא את אלבומו החמישי, "Blood In My Eye". רוב שירי האלבום כללו השמצות על 50 סנט, ג'י יוניט, אמינם, באסטה ריימס וחברת אפטרמת' אנטרטיינטמנט, חברת התקליטים של ד"ר דרה, בה חתום ג'י יוניט. הלהיט הכי גדול מהאלבום הוא 'Clap Back'.
בשנת 2004 יצא האלבום "R.U.L.E" דרך חברות התקליטים דאף ג'אם ודה אינק ('מורדר אינק' שהחליפה את שמה). האלבום הצליח וג'ה רול הוציא שלושה סינגלים מתוכו: "Wonderful" עם אשנטי ואר קלי, "New York" עם ג'אדקיס ופאט ג'ו ו"Cought Up" עם לויד.
בקיץ 2009 אמור לצאת אלבומו השמיני "The Mirror Reloaded". האלבום, שהוקלט במהלך 2006–2007 והיה אמור להיקרא "The Mirror" היה אמור לצאת בנובמבר 2007, אך מועד יציאתו נדחה בעקבות כישלון שני הסינגלים שלו מתוכו, "Uh-Oh" ו-"Body", וכן בגלל בעיות חוקיות עם סימפולים באלבום. ג'ה רול החליט להקליט שירים חדשים לאלבום החדש ולקרוא לו בשם אחר. את רוב השירים מהאלבום המקורי ג'ה רול הוציא במיקסטייפ "Atkins Files Vol. 1" שהופץ חינם באינטרנט דרך הדף שלו במייספייס.
ג'ה מסוכסך עם שלל ראפרים ביניהם 50 סנט ואמינם בשל תקיפות הדדיות בשיריהם.
קריירה בקולנוע.
ב-2002 שיחק בסרט "חצי מת" (באנגלית: "Half Past Dead") יחד עם סטיבן סיגל.
חיים אישיים.
ביולי 2011 בית משפט דן אותו למאסר של למעלה משנתיים בבית הכלא הפדרלי, לאחר שהורשע בהעלמת מס.
בשנת 2017 הוגשו כנגד ג'ה רול עשרות תביעות שהגישו רוכשי כרטיסים ומשקיעים בפסטיבל פייר (Fyre) הכושל. כנגד שותפו ומארגן הפסטיבל, בילי מקפרלנד, הוגש כתב אישום בגין הונאה.
נשוי לעיישה מורי ולהם 3 ילדים.
סריקת PET
שסתומי הלב
כתבי הרב קוק
בית אהרן שלוש
בית אהרן שלוש (קרוי גם בקיצור בית שלוש) עומד ברחוב שלוש מס' 32 בשכונת נווה צדק בתל אביב. הבית, שנבנה על ידי אהרן שלוש בשנת 1892, שימש למגורי משפחתו (כולל, בתקופה מסוימת, משפחות שלושת בניו) עד למותו בשנת 1920. לאחר מכן נמסר לעיריית תל אביב שהפעילה בו את בית הספר תחכמוני ומאוחר יותר את בית הספר המעורב לבנים ולבנות. בשנת 2001, לאחר שהוזנח במשך עשרות שנים, מכרו יורשיו של אהרן שלוש את הבית לידיים פרטיות. בשנת 2007 נמכר לאיש העסקים מריוס נכט.
היסטוריה.
בית אהרן שלוש נבנה במקור כמבנה חד-קומתי בתבנית המוכרת בספרות המחקרית כ"בית חלל מרכזי" - תבנית מקומית שהייתה נהוגה בקרב הציבור האמיד בארץ ישראל ובלבנון באותם ימים. הקירות נבנו מאבני כורכר שחופו בטיח, שלד התקרה הותקן מקורות ברזל (רלסים) והגג כוסה רעפים. בראשית המאה ה-20 נוספה לבית קומה שנייה שכיסתה כמחצית משטח קומת הקרקע. ב-22 בפברואר 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נפגע הבית מהפגזת מדינות ההסכמה על האזור (יעדה של ההפגזה היה, כנראה, מפעל יציקות הברזל של "האחים וגנר" ששכן בסמוך, בשכונה הטמפלרית ולהאלה). הקומה השנייה של הבית נהרסה ברובה ונבנתה מחדש בצורה חלקית לאחר תום המלחמה.
הבית היהודי הראשון מחוץ ליפו.
בית אהרן שלוש בנווה צדק אינו "הבית היהודי הראשון" מחוץ ליפו כפי שנהוג בשנים האחרונות לכנותו מעל במות שונות. מקור הטעות בהבנה לקויה של הדברים שכתב יוסף אליהו שלוש בספרו האוטוביוגרפי "פרשת חיי", שם הוא מספר על בית שבנה אביו מחוץ ליפו בשנת 1883. בית זה, שבו גם התחתן יוסף אליהו שלוש בשנת 1887, הוקם בשכונת מנשייה (סמוך למקום בו עומד היום בית הכשרת היישוב, בין הרחובות המרד וקויפמן), נמכר כעבור מספר שנים לידיד המשפחה בן ציון אמזלג, שימש כ'משטרת מנשייה' המנדטורית ובפעולה האחרונה של לוחמי האצ"ל במהלך כיבוש מנשייה, פוצץ. ב"פרשת חיי" מבחין יוסף אליהו שלוש בין שני הבתים וקושר בין מועד בניית הבית העומד היום ברחוב שלוש למועד הנחת מסילת הברזל הסמוכה בקו יפו-ירושלים. בית אהרן שלוש נבנה במנותק מנווה צדק ההיסטורית ולא בצמוד אליה, ולכן אין לראות בו חלק מהגרעין ההיסטורי של השכונה. כעשור לאחר בנייתו הוקמה בשטח הריק שבין נווה צדק לבין הבית שכונה נוספת (שכונת אחווה) והיא זו שיצרה את החיבור הפיזי בינו לבין השכונה הוותיקה.
מתוך הכרה בחשיבותו ההיסטורית, הוצב באתר התיירות מיני ישראל דגם של בית אהרן שלוש.
בית כנסת שלוש.
בצמוד לבית עומד מבנה נמוך בן קומה אחת המשמש כבית כנסת. בית הכנסת הוקם במקור כבית כנסת פרטי של המשפחה, אף ששימש את כל תושבי האזור. בעבר הוביל שער הכניסה לבית גם לבית הכנסת. לאחר מכירת הבית לידיים פרטיות הוקם קיר מפריד בין הבית לבין בית הכנסת ונפתחה כניסה חדשה לבית הכנסת מכיוון רחוב אמזלג. בעקבות המכירה גם הוסב שמו של בית הכנסת והוא נקרא היום על שם המהנדס גבריאל שלוש, נכדו של אהרן, שנרצח בידי ערבים בשנת 1938 בעיצומם של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
שחרית של שבת
צנרור
קרבן תמיד
אזורי הכיבוש באוסטריה
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה וכיבוש אוסטריה, חולק שטחה לארבעה אזורי כיבוש אשר נוהלו בידי ארבע בעלות הברית - ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות וצרפת. משטר הכיבוש עמד בתוקפו עד שנת 1955, עת הושבה לאוסטריה עצמאותה המלאה וריבונותה על שטחה.
כיבוש וינה הושלם בידי הצבא האדום ב-13 באפריל 1945, ולאחר כשבועיים הסתיים כיבוש המדינה כולה. ב-27 באפריל 1945 הוכרזה אוסטריה כמדינה עצמאית ונפרדת מגרמניה, לאחר שמאז האנשלוס ב-1938 הייתה חלק מהרייך הגרמני השלישי. יומיים לאחר מכן, ב-29 באפריל 1945, הוקמה ממשלה זמנית.
אוסטריה חולקה לארבעה אזורים כדלקמן:
בדומה לברלין, חולקה גם וינה ששכנה בלב אזור הכיבוש הסובייטי, בין ארבעת הצבאות הכובשים. החלוקה נעשתה לפי מפתח רבעים, ומרכז העיר (רובע 1) נוהל לפי תורנות חודשית.
ב-25 בנובמבר 1955 התקיימו הבחירות הראשונות במדינה. משטר הכיבוש נמשך עשר שנים והסתיים באופן רשמי ב-15 במאי 1955 עם חתימת אמנת המדינה האוסטרית. האמנה נכנסה לתוקפה ב-27 ביולי 1955 ואחרוני הכוחות הצבאיים הזרים עזבו את שטח המדינה ב-25 באוקטובר 1955. למחרת קיבלה אוסטריה את חוק הנייטרליות (Bundesverfassungsgesetz über die Neutralität Österreichs), ויום זה נקבע כיום חגה הלאומי.
הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך
הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Großherzogtum Sachsen-Weimar-Eisenach) הייתה דוכסות גרמנית אשר התקיימה בין השנים 1809 ועד 1918. היא נוצרה מאיחוד הדוכסויות הארנסטיניות סקסוניה-ויימאר וסקסוניה-אייזנך אשר היו שרויות תחת אוניה פרסונלית משנת 1741 עם מותה של שושלת סקסוניה-אייזנך.
הדוכסות קיבלה מעמד של דוכסות גדולה ב-1815 וב-1877 הפכה רשמית לדוכסות הגדולה של סקסוניה (גרמנית: Großherzogtum Sachsen) אולם השימוש בתואר זה לא היה נפוץ.
הדוכסות הגדולה הגיעה לקיצה בשנת 1918 עם תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה וביטול המונרכיות אשר שלטו בגרמניה ומוזגה למדינה הגרמנית תורינגיה עם הקמתה שנתיים לאחר מכן.
היסטוריה.