האנטיגוריט הוא מינרל נפוץ. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את עמק אנטיגוריו (Valle Antigorio), חלק מעמק אוסולה (Valle Ossola) בפרובינציה ורבנו-קוסיו-אוסולה (Verbano-Cusio-Ossola) שבמחוז פיימונטה שבאיטליה (שם נמצא המינרל לראשונה); בוודסריף (Woodsreef) שבניו סאות' ויילס שבאוסטרליה; באזבטוס (Asbestos) שבהפרובינציה של קוויבק ובטימינס (Timmins) שבפרובינציה אונטריו שבקנדה; בברוסטר (Brewster) במחוז פטנם (Putnam) שבמדינת ניו יורק ובבק קריק (Buck Creek) שבמחוז קלי (Clay) שבצפון קרולינה שבארצות הברית; ובאזור נישוסונוגי במחוז נגסאקי ביפן.
לקריאה נוספת.
Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman (1963) Rock-forming minerals, vol. 3, sheet
silicates, 171-190
גימנסיה דרור-החלוץ
פלישת הנאצים לפולין, ב-1 בספטמבר 1939, תפסה את מדריכי תנועת הנוער "דרור" בפולין בעיצומו של סמינר. הנהגת התנועה נמלטה לאזור הכיבוש הסובייטי, והתארגנה לפעילות מחתרתית. לאחר מספר חודשים החליטה הנהגת התנועה לחזור לפולין ולארגן את סניפי התנועה בשטחי הכיבוש הנאצי.
עם הגיעם לוורשה, התמקמו בקומונת "החלוץ" בדז'לנה 34 בגטו, וארגנו את תנועת הנוער במחתרת. בנוסף לפעילות החברתית והחינוכית, הפעילו גני-ילדים ומטבח ציבורי בגטו.
לאחר התבססותו של המשטר הנאצי בשטחי הכיבוש הפולניים, התיר השלטון הנאצי לפולנים לפתוח את בתי הספר, אך אסר זאת על היהודים. בשנת 1940, בסמינר מדריכים שקיימה התנועה במחתרת, הוחלט להקים גימנסיה עברית-אידית בגטו.
הקמת הגימנסיה.
להקמת הגימנסיה המחתרתית בגטו היו שני מניעים מרכזיים: הצורך הדחוף בפעילות חינוכית ולימודית בגטו, המנוון מבחינה ציבורית, וכן הצורך התנועתי בכוחות חינוכיים והדרכתיים.
הגימנסיה החלה לפעול ב-1940 עם 3 תלמידים ו-7 מורים, וצמחה בשיאה ל-120 תלמידים ו-13 מורים.
נאמנה לערכי התנועות המייסדות אותה, פתחה הגימנסיה את שעריה בפני כל ילד וילדה, נער ונערה, מבלי קשר ליכולתו לשלם עבור הלימודים. בתחילה מומנה הגימנסיה בעיקר מתרומות ששלחו מוסדות יהודיים וסיוע ששלחו חברי התנועה מווילנה. המזון היקר שהגיע נמכר, ובכסף קנו לחם למורים, לתלמידים ולבני-משפחותיהם הרעבים. לאחר מכן מומנה הגימנסיה מכספי "החלוץ" ומעבודתם של חברי "דרור".
בגימנסיה למדו את המקצועות המקובלים בלימודי תיכון בפולין, ובנוסף התעמקו בהיסטוריה ותרבות יהודית, סוציאליזם, תולדות תנועת הפועלים, לימודי ארץ-ישראל ועברית. מורי ותלמידי הגימנסיה אף העלו הצגות תיאטרון שהוצגו לתושבי הגיטו. דגש מרכזי ניתן לחינוך הערכי והאידאולוגי, שנעשה באמצעות חוגי פעילות המודרכים על ידי חברי התנועה.
הלימודים נתקיימו בתנאים קשים. בלי חדרי-לימוד, בלי ריהוט, בלי ספרים ומכשירי עזר. התלמידים והמורים נדדו מדירה לדירה, ולמדו בחדר אחד עם בני המשפחה המארחת.
תלמידי הגימנסיה, כחניכים בתנועה, עסקו גם הם בפעילות למען תושבי הגטו, ובעיקר למען הילדים והנוער: לימדו בגני הילדים, ואף העבירו לחבריהם בגיטו שלא למדו באופן מסודר את שלמדו בגימנסיה.
ניהול בית הספר הופקד בידי ועד מצומצם: יוסף סאק, יצחק צוקרמן (מרכז תנועת "דרור" ולעתיד סגנו של מרדכי אנילביץ' במרד גטו ורשה) ומאראק פולמן – מנהל הגימנסיה. הרוח החיה בגימנסיה היה המשורר יצחק קצנלסון. כל המורים בגימנסיה היו מקורבים לתנועה, ופעילותם העמידה אותם ואת בני משפחותיהם בסכנה מתמדת.
עם הקמת אי"ל (הארגון היהודי הלוחם) בגטו, שאיגד את תנועות הנוער החלוציות, ותחילתו של המרד המזוין, השתלבו רוב תלמידי הגימנסיה בפעילות המחתרת הלוחמת, והגימנסיה סיימה את פעולתה.
הנצחה.
עמותת דרור בתי חינוך הפועלת למען ילדים ובני נוער נקראת ע"ש הגימנסיה
לקריאה נוספת.
חווקה פולמן-רבן, לא נפרדתי מהם, לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגטאות ('פנקסי עדות'), 1997.
קווין לטיפה
דיינה איליין אוונס (באנגלית: Dana Elaine Owens; ), מוכרת בשם הבמה שלה, קווין לטיפה (Queen Latifah), היא זמרת, ראפרית ושחקנית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ופרס גראמי, הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "שיקגו".
ביוגרפיה.
לטיפה נולדה בניוארק לריטה, מורה בתיכון מקומי וללנסלוט אוונס, שוטר. שם הבמה "לטיפה" – שמשמעותו בשפה הערבית "עדין" – ניתן לה על ידי דודה כאשר הייתה בת 8. הוריה של לטיפה נפרדו כשהייתה בת 10. בעודה ילדה הופיעה לטיפה בהצגות בית ספרה. לטיפה שיחקה כדורסל בבית הספר שבו למדה.
במהלך טקס הענקת פרסי ה-BET ב-28 ביוני 2021, לטיפה יצאה מהארון. היא הזכירה את בת הזוג שלה אבוני ניקולס, ואת בנם המשותף, כשחתמה את נאום התודה במילים "אבוני, אהובתי. רבל, אהובי. שלום, חודש גאווה שמח".
קריירת מוזיקה.
לטיפה החלה את קריירת המוזיקה שלה בסוף שנות ה-80 כשהשתתפה באירועי ביטבוקס שכונתיים, לאחר מכן פנתה לטיפה לתחום הראפ ונעזרה בהיסטוריון ההיפ הופ פרד ברת'וויט הידוע בכינויו "פרדי 5 האגדי" כדי להוציא את אלבומה הראשון "All Hail the Queen" שיצא בשנת 1989 בחברת התקליטים טומי בוי רקורדס.
במשך שנות ה-90 הוציאה לטיפה עוד שלושה אלבומי ראפ והיפ הופ הכוללים את: "Nature of a Sista" ,"Black Reign" ו-"Order in the Court".
לאחר אלבומה הרביעי החליטה לטיפה לשלב יותר מוזיקת נשמה וג'אז בשיריה.
ב-2004 הוציאה לטיפה את אלבומה החמישי "The Dana Owens Album" שבשונה משאר אלבומיה לא הייתה בו מוזיקת היפ הופ ורוב האלבום היה מורכב בעיקר משירי ג'אז, האלבום הצליח ואף היה מועמד לפרס גראמי.
ב-2007 הוציאה לטיפה את אלבומה השישי "Trav'lin' Light" שהורכב בעיקרו ממוזיקת נשמה, בלוז וג'אז, באלבום השתתפו גם אמנים כמו אריקה באדו וסטיבי וונדר, האלבום זכה בפרס גראמי אחד על השיר "I'm Gonna Live Till I Die".
ב-2008 חזרה לטיפה למקורות המוזיקה שלה בתחילת דרכה והוציאה אלבום שביעי שמורכב משירי רית'ם אנד בלוז והיפ הופ, הסוגות שאפיינו את לטיפה בארבעת האלבומים הראשונים שלה.
קריירת משחק.
את הופעתה הראשונה בסרט ערכה לטיפה בדרמה של ספייק לי "קדחת הג'ונגל" שם הופיעה בתפקיד שולי. לאחר מכן קיבלה לטיפה תפקיד משמעותי יותר בסרט ההמשך לקומדייה המוזיקלית "מסיבה פרועה", כמו כן הופיעה בתפקיד ראשי בסדרה הקומית של רשת פוקס "רווקים חיים". תפקידים נוספים שנתנו חשיפה ללטיפה היו במותחן הפשע "נקמה שחורה" ובסדרה הקומית "הנסיך המדליק מבל אייר".
ב-1998 השתתפה לטיפה בדרמת המותחן הבדיונית "ספרה". באותה שנה שיחקה במיני-סדרה שביים פיטר ורנר לרשת CBS, "המשפחה של אמא פלורה" אשר מבוסס על ספר באותו שם מאת אלכס היילי.
בשנת 1999 החלה לטיפה להנחות את תוכנית הטוק-שואו "המופע של קווין לטיפה". התוכנית סיימה את שידוריה לאחר שלוש שנים.
באותה שנה שיחקה לטיפה במותחן הפשע "אספן העצמות", בסרט גילמה לטיפה את תלמה, המטפלת של לינקולן ריים (דנזל וושינגטון) חוקר משטרתי אשר מרותק למיטתו עקב תאונה.
בשנת 2002 השתתפה בקומדיה המוזיקלית האפלה "שיקגו", בסרט שיחקה לטיפה את דמותה של מאמא מורטון שעוזרת לרוקסי (רנה זלווגר) בהגיעה לכלא. על תפקידה זה הייתה לטיפה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א אולם לא זכתה באף אחד מהפרסים.
ב-2003 שיחקה לטיפה בקומדיה "מפרקים את הבית" בה גילמה את שרלין מורטון, אסירה נמלטת הטוענת לחפותה ורוצה שפיטר סנדרסון (סטיב מרטין) יעזור לה לטהר את שמה. לטיפה השתתפה בתפקיד קטן בסרט השלישי בסדרת סרטי קומדיית האימה המצליחה "מת לצעוק".
ב-2004 שיחקה לטיפה בקומדיית הפעולה "טקסי בניו יורק" ובסרט ההמשך לקומדייה "המספרה".
ב-2005 הופיעה לטיפה בתפקיד ראשי בקומדיה "סלון יופי" שם גילמה את ג'ינה נוריס, מעצבת שיער שפותחת מספרה משלה.
ב-2006 דיבבה לטיפה בסרט "" את דמותה של אלי, ממותה נקבה אשר משוכנעת בכך שהיא אופוסומית, אך בהמשך נזכרת כיצד כשהייתה תינוקת נשארה לבדה ביער ומשפחת האופוסומים אימצה אותה.
בשנת 2007 זכתה לטיפה בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בסרט הדרמה של ה"HBO" "עזרה בחיים", בסרט גילמה לטיפה את אנה, נשאית של מחלת האיידס. לאחר שבילדותה היא לקחה החלטות שגויות שהובילו לפיצול משפחתה, היא מחליטה לשפר את חייהם של חולי האיידס בעולם ולהקל על סבלם.
בנוסף שיחקה לטיפה בקומדיה המוזיקלית "היירספריי".
בשנת 2008 השתתפה לטיפה בקומדיה הרומנטית "מה קורה בוגאס" ובדרמה "החיים הסודיים של הדבורים". בשנת 2009 שבה לטיפה לדובב בחלק השלישי בטרילוגיית "עידן הקרח", "", את הממותה אלי.
ב-2010 השתתפה בתפקיד הראשי בסרט "פשוט נכון בשבילה", לצידו של קומון.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הקומדיה "טיול בנות" לצד רג'ינה הול, ג'יידה פינקט סמית' ומייק קולטר. באותה שנה התארחה בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד שרלוט בראון.
משה פלאי
משה פלאי (Moshe Pelli; נולד ב-19 במאי 1936) הוא חוקר ספרות ההשכלה העברית, עומד בראש התוכנית למדעי היהדות באוניברסיטת מרכז פלורידה (אורלנדו), מאז שנת 1985, ומופקד על הקתדרה על שם אייב וטס וייס.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה, בה גדל ולמד. החל בכתיבה ככתב צבאי בצה"ל (מ-1955) ואחר כך ככתב "הבוקר". לאחר השירות בצה"ל יצא ללמוד בארצות הברית. סיים תואר ראשון בלימודי עיתונות באוניברסיטת ניו יורק (1961), ודוקטורט בספרות עברית בדרופסי קולג' בפילדלפיה (1967).