בתקופה שלאחר המלחמה, העיירה הייתה ידועה בשמות שונים: ריכבאך (Rychbach - שמה הפולני המסורתי), רייכנבאך (Reichenbach) ודרובנישב (Drobniszew). בשנת 1936 כונתה העיירה גם דז'רז'וניוב (Dzierżoniów) או דז'רז'ון (Dzierżon) על שם אותו כומר, חוקר דבורים ודבוראי יאן דז'רז'ון.
קיריאקוס מאנקונה
קיריאקוס מאנקונה (באיטלקית: Ciriaco de' Pizzicolli 31 ביולי 1391–1454 לערך) היה הומניסט רנסאנס איטלקי ואנטיקווריאט שנחשב אחד ממבשרי הארכאולוגיה. הוא מוזכר בכתבי אנשים בני זמנו אולם רוב המידע עליו מגיע מיומניו (ראו בפרק לקריאה נוספת).
נולד באנקונה למשפחת סוחרים ויורדי ים בתקופת השיא של הסחר הימי מנמל העיר, כאשר רוב אצילי העיר היו סוחרים או יזמים ימיים וחלק ניכר מתושבי העיר התפרנסו מהפעילות הימית. אביו, פיליפו, נפטר כשהיה בן 6 ומשפחתו ירדה מנכסיה אחרי ששלוש ספינות שלה עלו על שרטון ושתי ספינות אחרות נתפסו על ידי פיראטים. אימו, מסיאלה (Masiella) עבדה קשה על מנת להקנות לקיריאקוס ולאחיו חינוך הולם.
את מסעו הראשון ערך בגילאים 9–13 (1404-1400) כאשר סבו מצד אמו לקח אותו במסע סחר, בהפלגה לכיוון ונציה ומשם בשילוב של מסע ימי ויבשתי לפדובה, סאמניום, קמפניה, פוליה וקלבריה. מסעות אלו עוררו בו את הרצון בנדודים, כפי שכתב בעצמו ביומניו.
כבר כילד התבונן בקשת טראיאנוס והסתקרן מהכתובות והציורים שעל הקשת. כאשר הקשת שופצה בשנת 1410 הוצבו פיגומים סביב הקשת והתאפשר לקיריאקוס לבדוק מקרוב את הפיתוחים של הקשת ואת הפרופורציות המושלמות שעליה.
כשבגר, עלה ב-1412 על ספינה של קרובי משפחה כלבלר (scrivanello) האחראי על רישומי הספינה (בעיקר רישומים מסחריים) והאחראי על הכספים והתשלומים. במסגרת מסעותיו המוקדמים הגיע לאיים היוניים, כרתים, אלכסנדריה (בה הייתה מושבה של בני אנקונה) וחופי אסיה הקטנה כולל קונסטנטינופול. במסעותיו התחיל להתעניין בכתובות עתיקות ובעתיקות בכלל וקנה כתבי יד עתיקים ועתיקות בכלל.
כאשר חזר לאנקונה ב-1414, למד לטינית, קרא את כתבי סנקה ואת "הקומדיה האלוהית". בתקופה בה שהה באנקונה ניסה גלאצו מלטסטה לכבוש את מארקה ותקף את הנמל. קיריאקוס היה בין מגני העיר. ב-1417 יצא לסדרה נוספת של מסעות. הפעם מטרתו העיקרית לא הייתה מסחר אלא חקר עתיקות. במהלך תקופה זו, בעת שהותו ברומא, למד לטינית ואייר מונומנטים רבים ועתיקות של רומא העתיקה.
בהיותו כבן 30 מונה כמנהל הכספים בפרויקט שיקום נמל אנקונה של הקרדינל המקומי. קיריאקוס יצר קשרים עם הבישוף גבריאל קונדולמר, לימים האפיפיור אאוגניוס הרביעי. בין השנים 1427–1431 יצא לסדרת מסעות מסחריים ימיים נוספת כמיופה כוח של אחד מקרובי משפחתו, בעיקר אל חופי הים האיגאי וחופי מזרח הים התיכון: קונסטנטינופול (בה למד את השפה היוונית), האי כיוס, האי רודוס, סוריה מקדוניה ותראקיה, הפליג גם אל חופי הים השחור ורכש ב-1430 שפחה סלוניקאית שנשבתה על ידי אנשי מוראט השני במהלך המצור על סלוניקי (1430-1422).
קיריאקוס חשב שהדרך לבלום את התפשטותם של העות'מאנים היא על ידי איחוד בין הביזנטים והלטינים. לכן, ב-1431, אחרי שקיבל את הידיעה שידידו מונה כאפיפיור אאוגניוס הרביעי, הפסיק קיריאקוס את מסעו ושב לרומא במטרה לשכנע את האפיפיור החדש בצורך להגן על קונסטנטינופול ולעזור לאימפריה הביזנטית נגד האיום העות'מאני. ב-1433 ליווה את זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במסעו לרומא והדריך אותו בסיורו בעתיקות העיר כאשר זיגמונד הגיע לרומא על מנת לקבל את ההכרה כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. במילאנו פגש את הדוכס המקומי, פיליפו מריה ויסקונטי ודיבר איתו על הגנת קונסטנטינופול.
ב-1435 יצא למצרים, ביקר בפרמידות, התרשם מכתב ההירוגליפים והעתיק מספר כתובות, לאחר מכן חזר לאנקונה, וכעבור זמן קצר מאוד, ב-1436, ביקר בדלפי ואתונה כולל האקרופוליס והפרתנון. וכן באפולוניה שבאלבניה וחזר לאנקונה. כעבור שנה יצא לחצי האי פלופונסוס, חיפש את הריסות ספרטה, באתר הארכאולוגי מיסטרס פגש את תאודור השני, השליט הביזנטי של דספוטט מוראה. חזר לאנקונה והיה מעורב בהסכם עם הרפובליקה של רגוזה.
היה מיוזמי הקונציל של פירנצה . אולם האיחוד היה קצר ימים וקונסטנטינופול נפלה בידי העות'מאנים ב-1453.
ב-1440 היה מעורב בחתימת מסמכי אמנת ברית עם הרפובליקה של רגוזה.
על פי עדויות, הוא היה בקונסטנטינופול ב-1452. לא ידוע מה הייתה שנת מותו המדויקת, מעריכים כי היה זה בטווח שבין 1453–1455.
סיריאק מאנקונה
תת-מין (טקסונומיה)
קרויצלינגן
קרויצלינגן (בגרמנית: Kreuzlingen) היא רשות מקומית במחוז קרויצלינגן שבקטנון תורגאו, בצפון מזרח שווייץ. קרויצלינגן היא מקום המושב של המחוז, והיא העיר השנייה בגודלה בקנטון אחרי פראונפלד, עם כ-20,800 תושבים.
ב-1874 שונה שמה של הרשות המקומית אגלסהופן לקרויצלינגן. היא הגיעה לגודלה הנוכחי לאחר האיחוד עם קורצריקנבך ב-1927 ועם אמיסהופן ב-1928.
היסטוריה.
שם הרשות המקומית נובע מהמנזר האוגוסטיני קרוצלין, ובהמשך כקריציליגן אבי. היא נוסדה ב-1125 על ידי הבישוף של אולריך. במלחמת שווייץ ומלחמת שלושים השנים לאחר המצור של קונסטנץ על ידי חיילים שוודים, המנזר האוגוסטיני נשרף על ידי אנשיו של קונסטנס, שהאשימו את הנזירים בכך שתמכו באויב. ב-1650 המנזר נבנה מחדש במקומו הנוכחי. עם תהליך החילוניות ב-1848, הפך המנזר לבית ספר למורים. הקפלה הפכה לכנסייה קתולית.
האזור היה מיושב עוד בתקופת הברונזה. מטבעות קלטים ורומיים וכלים שונים שנמצאו, העידו על התיישבות לאורך תקופות ממושכות. קורצריקנבך מוזכרת לראשונה כריהינבה ב-830, אגלשופן כאגולטשופן ב-1125 ואימשופן כאימנשובן ב-1159. שטח הרשות, למעט המנזר האוגוסטיני, היה שייך לבישוף של קונסטנס. כאשר Eidgenossen כבש את הקטנון ב-1460 ובהמשך כאשר התחוללה הרפורמציה הפרוטסטנטית, הקשרים עם הערים השכנות התרופפו.
עד תחילת המאה ה-19 קרויצלינגן עסקה בעיקר בחקלאות. ספינות הקיטור הראשונות בימת קונסטנץ החלו להופיע ב-1824. מסילת הרכבת הראשונה לרומנשורן הושלמה ב-1871, והמסילה לוגינהואזן הושלמה ב-1875. הדבר הביא סחורות ותעשייה לאזור. ב-1874 קרויצלינגן הפכה לבירת המחוז במקום גוטליבן. יחד עם זאת, עד מלחמת העולם הראשונה, קרויצלינגן הייתה מעין פרבר של קונסטנץ. רוב התעשייה הייתה בידיים גרמניות. המלחמה הפכה את קרויצלינגן לעצמאית יותר.
גאוגרפיה.
שטחה של קרויצלינגן הוא 11.49 קמ"ר, 3.13 מתוכם הם למטרות חקלאיות ו-3.24 קמ"ר הם יער. 4.87 קמ"ר הם שטח בנוי (כבישים או מבנים) ו-0.11 קמ"ר הם נהרות או אגמים.
בשטח הבנוי 22.3% הם מבנים תעשייתיים, 5.7% למגורים, 0.7% לתשתית תחבורה, בעוד פארקים ומגרשי ספורט מהווים 8.4% מהשטח הבנוי.
הרשות המקומית ממוקמת במחוז קרויצלינגן, באזור הגבול עם גרמניה, בקרבת העיירה הגרמנית קונסטנץ.
כלכלה.
שיעור האבטלה נכון לשנת 2007 עמד על 3.54%. בשנת 2000 היו 11,275 עובדים שגרו ברשות המקומית, מתוכם 31% עבדו מחוץ לקרויצלינגן. כ-4,700 עובדים נוסעים לקרויצלינגן מבחוץ. 8.4% מהעובדים משתמשים בתחבורה ציבורית ו-48.2% עושים זאת ברכב פרטי.
בעבר, כלכלת קרויצלינגן התבססה על תעשיית היין, אך בעקבות מחלות ויבולים לא טובים, ענבי היין האחרונים גודלו ב-1938.
כיום, הכלכלה המקומית מתבססת בעיקר על מסחר וייצור.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2000, 74.45% מהאוכלוסייה הם נוצרים, מתוכם 37% משתייכים לכנסייה הקתולית, 31% לכנסייה המתוקנת השווייצרית, 3.69% לכנסייה האורתודוקסית. 11 תושבים (כ-0.06%) הם יהודים, ו-12.06% מוסלמים. 8.95% הם אגנוסטים או אתאיסטים
על-ממלכה (טקסונומיה)
אחינועם בת אחימעץ
אֲחִינֹעַם בַּת־אֲחִימָעַץ היא דמות מקראית המוזכרת כאשתו של שאול המלך ואם בניו - יהונתן, מלכישוע, אבינדב וישוי שנקרא גם איש בושת. ובנותיו מרב ומיכל. אחינועם הייתה אשתו הבכירה של שאול, כאשר בנוסף אליה הייתה לשאול פילגש בשם רצפה בת איה.
השם אחינעם מוזכר במקרא רק לגבי אישה אחת נוספת - אחינועם היזרעאלית, אחת מנשותיו של דוד המלך. בשל הנורמה על פיה לקיחת אשת המלך נחשבת כקוד לירושת מעמדו, סובר החוקר ג'יימס ואנדרקם שמדובר על אותה אשה שדוד לקח לו כדי לרשת את מקומו של שאול. יצוין, כי זה לא מופיע במקרא עצמו ורבים החוקרים שסבורים שמדובר בשתי נשים שונות, אך לשיטתו של מאיר מלול יש לכך ביסוס מרומז בדברי נתן לדוד.
מקור השם.
השם אחינועם נמצא בחרסי שומרון בכתיב אחנעם ומשמעותו - "נעם" (שמו או כינויו של האל) הוא אחי. אפשרות אחרות היא שהאל הוא נעם, כלומר טוב.
אילן עזרן
אילן עזרן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שימש מפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בעברו פיקד על חטיבת ירושלים וקודם לכן על גדוד רותם.
שירותו הצבאי.