בית המשפט קבע כי בנסיבות העניין, סעד הולם היה עשוי להתקיים אם העותר היה מקבל פסיקת בית המשפט בדבר אישור קיום ההפגנות בטרם התרחשותן. בית המשפט מצא כי הסעדים השיפוטיים שעמדו לרשות העותר בנסיבות העניין היו "בעלי אופי שלאחר התרחשותן" ולא יכלו לספק לעותר סעד הולם, אשר לפיכך, התרחשה הפרה של סעיף 13 (סעיף 99).
סעיף 14 (אפליה).
סעיף 14 מגן מפני אפליה בגישה לקבלת זכויות על פי האמנה. מכיוון שהוא מתייחס לגישה לזכויותיה, ניתן להשתמש בו רק בשילוב עם סעיף אחר, בעוד בתיק צוין סעיף 11.
טענות הצדדים.
הממשלה טענה כי "האופי האנטגוניסטי של היחסים בין מיעוטים מיניים וקבוצות דתיות ברוסיה" פירושו שיש צורך "להטיל מגבלות על מימוש זכויות מסוימות". העותר השיב כי האיסור היה מפלה שכן הוא הופעל בשל אי הסכמתה של ממשלת מוסקבה לנטייתן הומוסקסואלית של המשתתפים בעודו התייחס לתגובתה שהשמיעה הממשלה לאי הסכמתן של קבוצות דתיות כלפי ההפגנות, ולהערות המפלות שהושמעו בתקשורת של ראש עיריית מוסקבה כלפי הומוסקסואליות.
ממצאי בית המשפט.
בית המשפט קבע כי הומוסקסואליות היא עילה לאפליה על פי סעיף 14, וכי מרווח ההערכה שניתן למדינות החברות בהקשר זה הוא צר, בעוד היה צורך להראות לא רק שהאמצעים שננקטו "מתאימים באופן כללי" אלא שהם "הכרחיים בנסיבות העניין" (סעיף 108). בית המשפט מצא בנוסף כי אם הסיבה היחידה שהציגה מדינה חברה להגבלות על הגישה לזכויות האמנה היא הנטייה הומוסקסואלית של הקורבנות, היא תוגדר כאפליה לפי סעיף 14. בית המשפט קבע על פי נוכח הנסיבות כי נטייתם החד מינית של משתתפי המצעד הייתה הסיבה העיקרית לאיסור ההפגנות, התרחשה הפרה של סעיף 14 לאי אפליה בצירוף סעיף 11 לחופש האספה.
סיפוק צודק.
לבית המשפט ישנה סמכות על פי סעיף 41 לאמנה האירופית לזכויות אדם להעניק "סיפוק צודק" למי שסבלו מהפרות של זכויות האמנה בעוד המענק שווה ערך לפיצויים.
העותר אלכסייב תבע כ-40,000 אירו פיצויים לא ממוניים, מתוכם חויבה הממשלה בתשלום של 12,000 אירו וכן עלויות בסך 17,510 אירו.
פסד דין אלכסייב נגד רוסיה
סויוז MS-20
סויוז MS-20 (ברוסית: Союз МС-20; טיסת סויוז מספר 752) הייתה טיסת חלל תיירותית רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-8 בדצמבר 2021. הטיסה שנקנתה על ידי חברת Space Adventures, אירחה שני תיירי חלל יפניים שביקרו בתחנת החלל. שיגור החללית המאוישת בוצע באמצעות כלי השיגור סויוז-2.1a ממנחת השיגור מספר 31 של בייקונור קוסמודרום.
צוות.
במאי 2021 הכריזה חברת Space Adventures על תחילת ההכנות לטיסה לתחנת החלל הבינלאומית על ידי היזם היפני יוסאקו מאזאווה ועוזרו יוזו היראנו בחללית סויוז MS-20 כתיירי חלל. משך הטיסה שתוכנן היה 12 ימים; הקוסמונאוט אלכסנדר מיסורקין מרוסקוסמוס שימש כמפקד הטיסה. ביוני 2021 החל הצוות באימונים במרכז האימונים להכשרת קוסמונאוטים על שם גגארין.
ב-15 ביוני 2021 הוצגו המשתתפים בטיסת החלל של משלחת 20 לתחנת החלל הבינלאומית בפני הנהלת וצוות מרכז גגארין להכשרת טייסי חלל. יחד עם מאזאווה והיראנו משתתף באימונים גם שון אוסיגו, מנהל יחסי ציבור של תאגיד "Start Today" ומשתתף כחלק מצוות הגיבוי בטיסת החלל.
ב-2 בנובמבר 2021, על פי החלטת הוועדה הרפואית הראשית, הוכרו חברי הצוות הראשי וצוות הגיבוי כמתאימים לטיסה בחלל מבחינה בריאותית. ב-17 בנובמבר 2021, הוועדה הבין-מחלקתית סיכמה את אופן המוכנות לטיסה לחלל של הצוותים הראשיים וצוות הגיבוי. הצוותים הומלצו להתחיל באימוני שיגור בקוסמודרום בייקונור.
סמל.
הסמל של צוות סויוז MS-20 מתאר את החללית המאוישת סויוז MS ותמונה מסוגננת של עיט עם כנפיים פרושות על רקע כדור הארץ. דמותו של העיט מזכירה את העיר אוריול, שבה גדל הקוסמונאוט אלכסנדר מיסורקין. הסמל מציג גם את דגל יפן, המסמל את מדינתם של שני תיירי החלל ומפרט את שמות אנשי צוות החללית. עיצוב סמל המשלחת פותח על ידי המעצב אלכסיי טאראפטה וצוותו של מאזאווה.
אד קייס
אדוארד אספנט קייס (באנגלית: Edward Espenett Case; נולד ב-27 בספטמבר 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת הוואי, שבתוכו שוכן המרכז העירוני של הונולולו, מאז 2019. בשנים 2002–2007 ייצג קייס את מחוז הקונגרס השני של הוואי, בו שוכנים יתר שטחי המדינה. דרכו הפוליטית של קייס הייתה רצופת מהמורות: ב-2002 עזב את בית המחוקקים המדינתי כדי להתמודד לתפקיד מושל הוואי, אך הפסיד בפריימריז למזי הירונו. שבועות לאחר מכן נבחר בבחירות מיוחדות אל הקונגרס של ארצות הברית, אותו עזב ב-2006 כדי להתמודד הפעם לסנאט האמריקאי, בבחירות מקדימות שתמו פעם נוספת בהפסדו. שובו לבית הנבחרים בבחירות 2018 התרחש לאחר שני הפסדים נוספים ב-2010 וב-2012, וכעבור פסק זמן מהחיים הפוליטיים.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
קייס נולד בהילו, הבכור מבין ששת ילדי הוריו. ב-1970 הוא סיים את לימודיו במכינה התיכונית של הוואי בוויימאה. בתום לימודיו התיכוניים נסע אל אוסטרליה, שם עבד בתור סוג של רועה צאן (באנגלית אוסטרלית: "Jackaroo") בתחנת כבשים בניו סאות' ויילס, וגם בניו זילנד. לאחר מכן למד בוויליאמס קולג' שבמסצ'וסטס, שם קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה ב-1975. בשנת 1981 השלים במכללת הייסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה לימודי תואר שני במשפטים. מ-1981 עד 1982 היה קייס עוזר משפטי עבור שופט בית המשפט העליון של הוואי, ויליאם ס. ריצ'רדסון. בשנים 1983–2002 עבד במשרד עורכי הדין קרלסמית' בול בהונולולו, שם הפך לשותף ב-1989, ושימש כשותף-מנהל בין השנים 1992–1994, עת נבחר לראשונה אל בית הנבחרים של הוואי. קייס התפטר לחלוטין מהשותפות שלו במשרד עורכי הדין עם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית בשלהי 2002.
כניסתו הראשונה של קייס לפוליטיקה של ארצות הברית החלה כעוזר פרלמנטרי עבור ספארק מצונגה בשנים 1975–1978. ב-1985 זכה קייס לראשונה בבחירות לתפקיד ציבורי – ונבחר למועצת השכונה מנואה שבהונולולו. ב-1987 התמנה ליושב הראש שלה, תפקיד שמילא עד שעזב את המועצה ב-1989. בבחירות 1994 התמודד קייס על ייצוג מחוז הבחירה ה-23 בבית הנבחרים המדינתי של הוואי. הוא זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית עם 51% מהקולות, ובבחירות הכלליות גבר על מועמד מפלגת הירוקים של ארצות הברית עם 59% מקולות הבוחרים. בשנים 1996, 1998 ו-2000 נבחר מחדש לתפקידו.
בבית הנבחרים של הוואי.
קייס מילא ארבע תקופות כהונה בבית הנבחרים של הוואי, מ-9 בנובמבר 1994 עד ל-30 בנובמבר 2002, שם התמקד בשינוי בסיסי של השלטון המדינתי. ב-1999, לאחר שהוביל מאמץ להחליף את הנהגת בית הנבחרים המדינתי, בחרו בו עמיתיו הדמוקרטים כמנהיג סיעת הרוב. ביחס להוואי הפרוגריסיבית, קייס נחשב לדמוקרט שמרן. ב-21 בינואר 1997, בוועדת המשפט של בית הנבחרים המדינתי, היה קייס המתנגד הבודד לחקיקה "HB117", שתאפשר משאל עם האוסר באופן חוקתי נישואים של זוגות מאותו המין. הוא ושישה אחרים התנגדו להצעת החוק שוב במליאת בית הנבחרים. כאשר עמד לבחירה מחדש בנובמבר 1998 התנגד באופן נחרץ למשאל העם המוצע, זאת אף שלקראת הבחירות בנובמבר חזו סקרים באופן עקבי שההצעה תעבור עם 70–75 אחוזי תמיכה, תחזית שהתבררה כמדויקת. בשל הפופולריות של ההצעה, רק שלושה פוליטיקאים או מועמדים נוספים בהוואי חברו לעמדתו של קייס.
בראשית 2001, בתחילת כהונתו הרביעית בבית הנבחרים המדינתי, בחר קייס שלא להמשיך בתפקידו כמנהיג הרוב, ובחודש אוקטובר אותה שנה הכריז על מועמדותו לתפקיד מושל הוואי לקראת בחירות 2002. יריבו בפריימריז היה ראש עיריית הונולולו ג'רמי האריס. תומכיו של קייס לא היו מרוצים מהממסד הדמוקרטי בהוואי – ששלט במדינה במשך 40 שנה ונתפס כמי שהותיר את הכלכלה ללא התקדמות – עמו היה האריס מזוהה. חרף מצבו הטוב בסקרים, האריס פרש במפתיע מהפריימריז בשל חקירה פלילית על שימוש בכספי קמפיין. סגנית המושל, מזי הירונו, עזבה בעקבות זאת את מסע הבחירות שלה לראשות עיריית הונולולו והתייצבה מול קייס בבחירות המקדימות. באחת ממערכות הבחירות המקדימות הצמודות בהיסטוריה של הוואי, הירונו גברה על קייס בפער של אחוז אחד בלבד, אך הפסידה למועמדת המפלגה הרפובליקנית לינדה לינגל.
כהונה ראשונה בקונגרס.
ב-28 בספטמבר 2002, הלכה לעולמה חברת הקונגרס פטסי מינק שבוע אחרי הבחירות המקדימות, והותירה את מושבה בקונגרס ה-107 ללא איוש. משום שעדיין הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית, היא נבחרה מחדש לאחר מותה לקונגרס ה-108 בחודש נובמבר. ב-30 בנובמבר 2002, נבחר קייס בבחירות מיוחדות למלא את החודשיים הנותרים לכהונתה של מינק בקונגרס ה-107, וצבר למעלה מ-50% מהקולות בבחירות בהן התמודדו למעלה מארבעים איש. על אף שלא התגורר בתחומי מחוז הקונגרס השני, חוקת ארצות הברית דורשת שמועמד לבית הנבחרים יהיה תושב המדינה אותה הוא מבקש לייצג בקונגרס. במהלך הבחירות המיוחדות ציין קייס כי גדל ב"אי הגדול". ב-4 בינואר 2003 התמודד קייס פעם נוספת בבחירות מיוחדות על איוש מושבה של מינק המנוחה בקונגרס ה-108, ונבחר עם 43% מהקולות.