הסיבה העיקרית לכישלון המתקפה הייתה חוסר משמעת ומוטיבציה אצל החיילים הרוסים. המתקפה דרשה להעביר חלק מהיחידות המוצבות בסנקט פטרבורג לחזית. הבולשביקים והאנרכיסטים החלו בתעמולה נגד המלחמה בקרב חיילי היחידות. הבולשביקים ניסו לנצל את המשבר השלטוני שנוצר בתחילת הקיץ ברוסיה לביצוע הפיכה תוך ניצול חיילים וימאים המוצבים בבירה. הניסיון לא הצליח, אך ראש הממשלה פוטר ובמקומו מונה אלכסנדר קרנסקי.
לאור ההצלחות הטקטיות של הכוחות בפיקודו בחזית הלחימה, מונה לאוור קורנילוב, תחילה למפקד החזית וב-18 ביולי למפקד העליון של הצבא הרוסי.
פליקס דה ולדון
פליקס וייס דה ולדון (באנגלית: Felix Weihs de Weldon; 12 באפריל 1907 - 3 ביוני 2003) הוא פסל אוסטרי-אמריקני. פסלו המפורסם ביותר הוא אנדרטת חיל הנחתים של ארצות הברית, המתארת חמישה נחתים וחייל הצי האמריקני שמניפים את דגל ארצות הברית באיוו ג'ימה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
פליקס דה ולדון נולד בווינה, אוסטרו-הונגריה ב-12 באפריל 1907. הוא למד בבית הספר היסודי סנט אגיצ'ינס, וב-1925 רכש תואר ראשון באמנות מקולג' מרצ'טי, מכינה קדם-אוניברסטאית פרטית. ב-1927 רכש תואר שני באמנות ותואר שני במדעים מהאקדמיה לאמנויות ומבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת וינה, וב-1929 רכש תואר דוקטור.
בגיל 17 רכש הכרה ראשונית כפסל, לאחר שפיסל פסל דיוקן למחנך והדיפלומט האוסטרי פרופ' לודו הרטמן. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הצטרף למושבות אמנים בצרפת, איטליה וספרד. דה ולדון עבר בסופו של דבר ללונדון, שם קיבל מספר עבודות, ובהן פיסול דיוקנו של המלך ג'ורג' החמישי.
בעקבות זאת נסע לאחר מכן לקנדה לפסל את דיוקנו של ראש הממשלה מקנזי קינג, וכך הגיע לראשונה לצפון אמריקה, והוא החליט להשתקע בארצות הברית. דה ולדון הצטרף לצי האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה והשתחרר בדרגת "צייר ברמה השנייה" (Painter Second Class - PTR-2). ב-1945 קיבל אזרחות אמריקנית.
ב-1950 הנשיא הארי טרומן מינה את דה ולדון לחבר הוועדה האמריקנית לאמנויות יפות. ב-1956 מונה מחדש על ידי הנשיא דווייט אייזנהאואר וב-1961 מונה שוב על ידי ג'ון פיצג'רלד קנדי. ב-1959 הוענק לו תואר אביר כבוד על שירותו למלוכה הבריטית. (אם כי, מאחר שלא היה אזרח בריטי, הוא לא נשא את התואר "סר".)
ב-1951 רכש דה ולדון את האחוזה ההיסטורית "ביקון רוק" בניופורט, רוד איילנד, ושם התגורר עד 1996, אז הפסיד את הקרקע ואת מרבית נכסיו בשל מפלה כלכלית.
פליקס דה ולדון נפטר ב-3 ביוני 2003.
עבודתו הפיסולית.
כ-1,200 מפסליו של ולדון ממוקמים בשבע יבשות ברחבי העולם. (פסל דיוקן של ריצ'רד בירד מאת דה ולדון ממוקם במצר מקמרדו שבאנטארקטיקה.)
עם סיום מלחמת העולם השנייה, החליט הקונגרס האמריקני להפקיד את דה ולדון על פיסול אנדרטה לזכר קרב איוו ג'ימה, בסגנון ריאליסטי, על בסיס תצלומו המפורסם של ג'ו רוזנטל, מסוכנות Associated Press, שצולם ב-23 בפברואר 1945. בעת עבודת הפיסול נעזר דה ולדון בשלושה מתוך ששת החיילים שהרימו את הדגל בתצלום, שסייעו לו כמודלים. פיסולם של שלושת החיילים האחרים, שמתו בקרב לאחר מכן, נעשה בעזרת תמונותיהם. דה ולדון עבד על הפסל במשך תשע שנים, ונעזר במאות פסלים אחרים. עם סיום פיסולו הוצב הפסל בן 100 הטונות לתצוגה בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה, שם הוא ניצב כיום.
דה ולדון אף עיצב את הפסל טוגו נגרה, האנדרטה הלאומית של מלזיה, שאותה הוזמן להקים על ידי ראש הממשלה הראשון של מלזיה, טונקו עבדול רחמן, כאשר זה ביקר בארצות הברית באוקטובר 1960; במהלך ביקורו ביקר באנדרטת חיל הנחתים שהקים דה ולדון, אז פנה אליו אישית בבקשה לעצב את האנדרטה הלאומית של מלזיה. דה ולדון קיבל לאחר מכן את תואר הכבוד "טאן סרי", המקביל בחשיבותו לתואר אבירות במלזיה.
דה ולדון נפטר ב-2 ביוני 2003 בגיל 96 בוודסטוק, וירג'יניה. אחד מבניו, דניאל דה ולדון, מפיק, שחקן, במאי ותסריטאי אמריקאי, החל לעבוד לאחר מותו, יחד עם אלן נלסקו, על סרט ביוגרפי על חייו של אביו, בשם "דה ולדון - האדם שמאחורי האנדרטאות".
קוביאשי מארו
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", קוביאשי מארו (באנגלית: Kobayashi Maru) הוא תרגיל אימונים של צי הכוכבים אשר נועד לבחון את אופיים של הצוערים במסלול הפיקוד באקדמיה של צי הכוכבים. מבחן "קוביאשי מארו" נראה לראשונה בסצנת הפתיחה של סרט הקולנוע "" (1982) ומופיע גם בסרט "סטארטרק" (2009). בסרט "" (1991) ד"ר מק'קוי מתייחס אל המבחן בשמו, על מנת לתאר "תרחיש ללא מוצא", שהוא וקפטן קירק ניצבים בפניו. בשמה של הבדיקה נעשה שימוש לעיתים קרובות בקרב מעריצי "מסע בין כוכבים", או אלה שמכירים את הסדרה, כדי לתאר "תרחיש ללא מוצא", או פתרון שדורש הגדרה מחדש של הבעיה.
הצלתה של ספינת החלל האזרחית קוביאשי מארו היא המטרה העיקרית בסימולציית הקרב עם הקלינגונים. הספינה הניזוקה נמצאת בתוך האזור הנייטרלי שבשטח הקלינגונים, וכל ספינת צי הכוכבים אשר תיכנס לאזור זה – תפר את הסכם השלום בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית. צוותו של צוער המתקרב אל האזור צריך להחליט האם לחלץ או לא את אנשי צוות הקוביאשי מארו – תוך סיכון ספינתם וחייהם – או לעזוב את הקוביאשי מארו לאבדונה הוודאי.
תוכנית האימונים שבסרט "" מציגה את הקוביאשי מארו כספינת משא מדגם III, המונעת עם דלק נייטרוני, תחת פיקודו של קוז'ירו וואנס, עם צוות של 81 איש ועוד 300 נוסעים. משקל נקי של הספינה: 147,943 טונה מטרית; קיבולת מטען: 97,000 טונה מטרית; אורכה: 237 מטר; גובהה: 70 מטר; מהירות מרבית: עיוות 6. שמה של הספינה הוא יפני: "קוביאשי" פירושו "חורשה קטנה", והוא שם משפחה נפוץ; "מארו" הוא סיומת נפוצה לספינות בעלות שם יפני, שמשמעותה "מעגלי" או "לחזור".
הסימולציה.
בסרט הקולנוע "", הסימולציה מתרחשת בהעתק של גשר פיקוד של ספינת חלל, כאשר הנבחן משמש כקפטן, יחד עם חברים אחרים בצי הכוכבים, קצינים או צוערים אחרים, בתפקידי מפתח אחרים. בתרחיש המתרחש בשנות ה-80 של המאה ה-23, מתקבל אות מצוקה על פיו הקוביאשי מארו פגעה במוקש באזור הנייטרלי שבשטח הקלינגונים והיא מאבדת במהירות אספקת כוח, שלמות גוף הספינה ומערכות תמיכה בחיים. ללא ספינות חלל אחרות של צי הכוכבים בקרבת מקום, הצוער עומד בפני החלטה:
אם הצוער בוחר להציל את הקוביאשי מארו, התרחיש מתקדם במהירות. קציני גשר הפיקוד יודיעו לצוער שהם מפירים את הסכם השלום בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית. כאשר ספינת החלל תיכנס אל האזור הנייטרלי, קצין התקשורת מאבד את הקשר עם הספינה הניזוקה. או אז חלליות קלינגונית תופענה, בדרכן ליירט את שתי ספינות צי הכוכבים. ניסיונות התקשרות עימם נכשלים, שכן הם בדממת אלחוט, ואכן, התגובה היחידה שלהם היא לפתוח באש שתוצאותיו הרסניות. אין דרך לנצח בקרב שנוצר, במיוחד מאחר שלמחשב מותר "לרמות" כדי להבטיח את התבוסה; הסימולציה מסתיימת בהבנה שספינתו של הצוער אבדה עם כל צוותה. מטרת הבדיקה איננה להעריך את יכולות הלחימה של הצוער, כי אם לבחון את תגובתו של הצוער ל-"תרחיש ללא מוצא" שסופו מוות וודאי.
נבחנים בולטים.
המבחן של סאביק.
סצנת הפתיחה של סרט הקולנוע "" היא בעצמה מבחן ה-"קוביאשי מארו", אבל זה לא מתגלה, אלא עד לסוף הסצנה, תוך הטעיית הקהל כי מדובר בתרחיש "אמיתי" של לחימה, בה מעורבת ספינת החלל אנטרפרייז. הנבחנת היא לוטננט סאביק, המפקדת על סימולציה של ספינת החלל אנטרפרייז. קפטן ספוק הוא בתפקידו המוכר כקצין המדע והשני בשרשרת הפיקוד, כאשר ד"ר מקוי נמצא על הגשר, כמו גם ניוטה או'הורה כקצינת התקשורת, היקארו סולו כהגאי, וכן (כפי שמתגלה מאוחר יותר) מספר צוערים הממלאים תפקידים אחרים.
הסצנה, תוך שימוש בסט שנבנה כדי לצלם את הגשר של האנטרפרייז בהמשך הסרט, הייתה דרך יעילה וחסכנית להציג את דמותה של לוטננט סאביק, בגילומה של קירסטי אלי, את הרעיון של "תרחיש ללא מוצא" שאין בו מנצחים ואת קו העלילה שעל פיו ג'יימס קירק מעולם לא באמת עמד בפני תרחיש כזה במהלך חייו והקריירה שלו.
המבחן מתחיל בסמוך לקצהו של האזור הנייטרלי שבשטח הקלינגונים, כאשר בספינה מתקבל אות מצוקה מהקוביאשי מארו. הספינה נפגעה קשות בתוך האזור הנייטרלי ומערכותיה נכשלות, לרבות מערכת התמיכה בחיים. סאביק מורה על סולו להזין מסלול טיסה על מנת ליירט את הספינה, והוא מפנה את תשומת לבה לכך שהפרת ההסכם עם הקלינגונים גלומה בכך.
זמן לא רב לאחר שהאנטרפרייז מתחילה בניסיון החילוץ, הקשר עם הספינה הניזוקה אובד ושלוש ספינות קרב קלינגוניות מופיעות כשהן במסלול יירוט. מאחר שעוצמת מערכות הנשק שלה אינו שווה ערך לזה של הקלינגונים, ומאחר והיא מפירה את הסכם השלום, סאביק מורה לספינתה לסגת, אולם הספינות הקלינגוניות עוקפות אותה במהירות, תוקפות וגורמות נזק רב לאנטרפרייז. סולו "מת" כאשר עמדת ההגאי מתפוצצת, ופיצוצים עוקבים "הורגים" גם את או'הורה, ד"ר מקוי וספוק. מונטגומרי סקוט מדווח כי האנטרפרייז "מתה בחלל", וסאביק מורה על שיגור גשושית ובה יומן הספינה, המציין כי הורתה לאנשי הצוות לנטוש את הספינה.