בשנת 1955 הוסר פסל של מוחמד מבית משפט בניו יורק, לאור בקשותיהם של שגרירי אינדונזיה, פקיסטן ומצרים. פסלים של מוחמד מעוררים במיוחד את זעמם של המוסלמים, מכיוון שפסל נראה בעיניהם כעבודת אלילים, והפחד מעבודה זרה הוא הבסיס לאיסורים האסלאמיים. אמנים אסלאמיים נמנעים מפיסול באופן כללי, ויוצרים בעיקר פסלים של בעלי חיים, כמו האריות בבסיס המזרקה של האלהמברה.
בין האמנים המודרניים שציירו את מוחמד ניתן למנות את סלבדור דאלי, אוגוסט רודן, ויליאם בלייק וגוסטב דורה.
מחלוקות במאה ה-21.
בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 התגלעו מחלוקות ודיונים ציבוריים בנוגע לתיאוריו של מוחמד, הן בקריקטורות והן בנוגע להצגתו ביצירות אמנות היסטוריות.
פרסומים ב"דר שפיגל".
בשנת 1998 הדפיס העיתון "דר שפיגל" מוסף מיוחד על תולדות האסלאם, ונכלל בו הציור "מוחמד והמלאך גבריאל" של הצייר תיאודור הוסמן, משנת 1847. הציור לא עורר תגובות כלשהן.
בשנת 1999 הדפיס העיתון "דר שפיגל" מוסף אחר, על "שליחים מוסריים", ובו תמונות של ישו, קונפוציוס ועמנואל קאנט, ולצידם שוב פורסם הציור "מוחמד והמלאך גבריאל" של הוסמן. הפעם גרר פרסום זה תגובות חריפות. במשך מספר שבועות התקבלו במערכת העיתון מחאות, איומים ושיחות טלפון זועמות. נדים אליאס, מנהיג המועצה המרכזית של המוסלמים בגרמניה, אמר כי התמונה לא הייתה צריכה להתפרסם מכיוון שהיא פוגעת ברגשותיהם של המוסלמים. אליאס המליץ להלבין את פניו של מוחמד בציורים דומים שיפורסמו בעתיד.
בחודש יוני 2001 שוב פרסם "דר שפיגל" מוסף מיוחד על האסלאם, ובשערו תמונה של מוחמד עם פנים מולבנות.
קריקטורות ואנימציה.
מוחמד הופיע בשנת 2001 בסדרה "סאות' פארק" בפרק "הסופר-חברים הכי טובים", ובשני פרקים נוספים בשנת 2006. שלושת הפרקים הללו הורדו מלוח ההפצה של הסדרה על ידי קומדי סנטרל, לאחר שהתקבלו איומים על יוצרי הסדרה.
בספטמבר 2005 פורסמו קריקטורות שנויות במחלוקת של מוחמד בעיתון הדני יילנדס פוסטן. בעקבות הפרסום קמה מחאה מצד ארגונים מוסלמיים בדנמרק וברחבי העולם.
בשנת 2007 צייר האמן השוודי לארס וילקס סדרת ציורים שבהם מוצג מוחמד ככלב. גלריות לאמנות בשוודיה סירבו להציג את הציורים, אולם מספר עיתונים שוודיים פרסמו את הציורים, כסמל לחופש דת וכאות מחאה נגד צנזורה פנימית. הפרסום הוביל למחאות מצד מוסלמים בשוודיה, וכן לגינויים רשמיים מממשלות איראן, פקיסטן, אפגניסטן, מצרים וירדן, וגינוי של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
בספטמבר 2007 פורסמה בבנגלדש סדרת קומיקס שבה הוצג מוחמד כחתול. עותקי הקומיקס הוחרמו על ידי המשטר.
פרסומים ב"שרלי הבדו".
המגזין הצרפתי "שרלי הבדו" פרסם מספר פעמים איורים סאטיריים בהם מופיע מוחמד, והותקף בשל כך, הן מילולית והן בפיגועי טרור.
ב-2 בנובמבר 2010 הותקפו משרדי העיתון בבקבוק תבערה ואתר האינטרנט שלו נפרץ, לאחר שהודיע על כוונתו לפרסם מהדורה מיוחדת עם מוחמד כ"עורך ראשי" של העיתון, ושער העיתון פורסם מראש ברשתות החברתיות.
בנובמבר 2011 פורסם גיליון מיוחד של העיתון בשם "שריעה הבדו", ובשערו מופיע מוחמד עם הכיתוב "100 מלקות אם לא תמותו מצחוק!"
בספטמבר 2012 פרסם העיתון סדרה של קריקטורות סאטיריות של מוחמד, ביניהן איור שלו בעירום. בינואר 2013 הודיע בעיתון על כוונתו לפרסם קומיקס על חייו של מוחמד. במרץ 2013 נכללו עורכי העיתון ב"רשימת חיסול" שפורסמה על ידי ארגון הטרור "אל-קאעידה בחצי האי ערב". הרשימה כללה מאיירים נוספים שפגעו, לטענתם, באסלאם, ביניהם לארס וילקס.
ב-7 בינואר 2015 התרחש הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו". משרדי העיתון הותקפו על ידי שני מחבלים ונהרגו 12 אנשים, ביניהם שארב, עורך העיתון. בשער הגיליון שהודפס לאחר הפיגוע שוב הופיע איור של מוחמד, ומעליו הכיתוב "הכל נסלח".
תמונות מוחמד בערך בוויקיפדיה האנגלית.
בשנת 2008 קמה מחאה מצד גורמים מוסלמים נגד הכללת ציורים של מוחמד בערך בוויקיפדיה האנגלית. בעצומה מקוונת נאספו למעלה מ-450,000 חתימות. העצומה נכתבה על ידי מוסלמי מפקיסטן המתגורר בסקוטלנד.
העצומה הביעה התנגדות להכללת ציור מהמאה ה-14, מתקופת השושלת האילח'אנית, המתאר את מוחמד. בדיון בוויקיפדיה האנגלית הוצעה פשרה, לפיה כל אחד מהקוראים בערך יוכל לבחור אם להציג את התמונה או לא. ההצעה נדחתה בנימוק של צנזורה פנימית, והציור לא הוסר מהערך.
פרשת מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
במהלך שנת 2010 מוזיאון המטרופוליטן לאמנות הוציא בהיחבא את כל הציורים ההיסטוריים שהכילו תיאורים של מוחמד ממרחב התערוכות הציבוריות.
פעולה זו נחשפה על ידי ה"ניו יורק פוסט", ונומקה על ידי הנהלת המוזיאון במחאות שהתקבלו מצד גורמים מוסלמים.
הפעולה זכתה לביקורת ציבורית, ותוארה כפעולה מוגזמת של "תקינות פוליטית". המוזיאון נקט במספר פעולות דומות, ביניהן ההחלטה לשנות את שם "הגלריות לאמנות פרימיטיבית" לשם "אמנויות אפריקה, אוקיאניה ואמריקה", וכן שינוי השם "הגלריות האסלאמיות" לשם "אמנות ארצות ערב, טורקיה, איראן, מרכז אסיה ודרום-מערב אסיה".
יום "כולנו מציירים את מוחמד".
יום "כולנו מציירים את מוחמד" היה יום מחאה נגד איומים באלימות כלפי אמנים שציירו את מוחמד. ביום זה, שהתרחש ב-20 במאי 2010, ציירים רבים בעולם ציירו את מוחמד, והציורים פורסמו באתר אינטרנט. בעקבות הפרסום, נחסם אתר האינטרנט בפקיסטן ובמדינות מוסלמיות נוספות.
יוזמת המחאה, קריקטוריסטית בשם מולי נוריס, קיבלה איומים רבים על חייה, והיא נאלצה לשנות את שמה ואת כתובתה, וחיה מאז במחתרת.
שמה של נוריס נכלל ב"רשימת חיסול" שפורסמה על ידי ארגון הטרור "אל-קאעידה בחצי האי ערב" בשנת 2013.
הטיסה
הטיסה (במקור: Flight) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר המתח והדרמה, בבימויו של רוברט זמקיס. בסרט מככב דנזל וושינגטון ומגלם את דמותו של טייס מסחרי בשם וויפ וויטאקר, אשר מצליח לבצע נחיתת אונס בעקבות תקלה טכנית, ומציל את רוב נוסעי המטוס. בתחילה הוא נתפש כגיבור, אך בהמשך נפתחת חקירה ובה עולות שאלות רבות לגבי תפקודו.
הסרט הכניס יותר מ-160 מיליון דולר בהקרנות ברחבי העולם.
הסרט היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר (דנזל וושינגטון), ולפרס התסריט המקורי הטוב ביותר (ג'ון גייטינס) בטקס פרסי אוסקר ה-85.
עלילה.
קפטן וויפ וויטאקר (וושינגטון) הוא טייס בחברת תעופה מסחרית המתעורר לאחר לילה מועט שינה, לאחר שימוש בקוקאין בחדרו במלון באורלנדו. הוא מטיס את טיסה מספר 227 של חברת SouthJet לאטלנטה. במהלך הטיסה טייס המשנה קן איוונס (בריאן גראתי) מטיס את המטוס, בזמן שוויפ שותה מיץ תפוזים שעירבב בסתר עם וודקה ולאחר מכן נרדם. וויפ מתעורר בזמן שהמטוס צולל מטה, ומכיוון שאינו מצליח לשלוט במטוס, הוא מחליט לבצע נחיתת אונס בשדה פתוח. במהלך נחיתת האונס וויפ סופג פגיעת ראש ומאבד את הכרתו.
ניקול מייגן (קלי ריילי) היא מכורה להרואין אשר קרובה לפינוי מדירתה. אחרי מפגש עם סוחר סמים, היא סובלת ממנת יתר ומפונה מדירתה על ידי פרמדיקים. באותו זמן טיסה 227 חולפת מעליה בזמן שמפנים אותה לאמבולנס.
וויפ מתעורר בבית חולים באטלנטה עם פציעות בינוניות, ורואה את חברו צ'רלי אנדרסון (גרינווד) אשר מייצג את איגוד הטייסים. צ'רלי מספר לו כי הצליח להציל 96 מתוך 102 מהאנשים שהיו על המטוס, 2 אנשי צוות נהרגו וטייס המשנה נמצא בתרדמת. וויפ מתחמק לחדר המדרגות של בית החולים על מנת לעשן, ושם הוא פוגש את ניקול אשר מחלימה באותו בית חולים בעקבות מנת יתר מהרואין. בבוקר למחרת הארלינג מאי (ג'ון גודמן), חברו וסוחר הסמים של וויפ, אוסף אותו מבית החולים.
על מנת להתרחק מהתקשורת, וויפ עובר להתגורר בחווה של אביו המנוח. הוא נפגש עם צ'רלי ויו לאנג (דון צ'ידל) אשר מסבירים לו כי המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה (NTSB) ביצעה דגימת דם בזמן שהיה חסר הכרה, אשר מצביעה על כך שוויפ היה תחת השפעת סמים ואלכוהול במהלך הטיסה. ההשלכות הן שהוא עלול להיכנס לכלא באשמת שימוש בסמים, אלכוהול והריגה. יו מבטיח לוויפ שיבטל את תוקף תוצאות הבדיקה מסיבות טכניות. בינתיים וויפ מתקרב לניקול, אך הרגליו של שימוש בסמים ואלכוהול, יוצרים חיכוכים עם ניקול המנסה להישאר נקייה.
וויפ רואה בחדשות כי טייס המשנה קן איוונס התעורר מהתרדמת והוא מגיע לבקר אותו בבית החולים. במפגש הוא מגלה כי קיים סיכוי קלוש שקן יוכל לחזור להטיס מטוסים עקב פציעותיו. למרות זאת, קן לא מתכוון לספר בחקירה של ה-NTSB כי וויפ היה שיכור בזמן הטיסה. ניקול שעברה להתגורר עם וויפ, מחליטה לעזוב אותו לאחר שהוא ממשיך בהרגלי ההתמכרות שלו. התקשורת מצלמת את וויפ שיכור כאשר הוא מגיע לבית גרושתו במטרה לדבר עם בנו. לאחר מכן הוא נוסע לביתו של צ'רלי, מתחנן להישאר אצלו ומבטיח לא לשתות עד השימוע של ה-NTSB. לילה לפני השימוע צ'רלי ויו מעבירים את וויפ לחדר ללא אלכוהול במלון, במטרה למנוע ממנו לשתות. למרות זאת, וויפ מוצא דלת מקשרת לא נעולה עם החדר הסמוך, ובו מיני בר עמוס משקאות משכרים,ושותה לשיכרה.