חלק אחר ממגורשי ספרד הפליגו אל "ארצות השפלה" - באזור הולנד ובלגיה של היום. משם המשיכו לגרמניה ולאיים הבריטיים. כרוניקה שהודפסה בשנת 1933 מתארת את נסיעתם בדרך הים של עשרה בתי אב אל צפון אירופה בשנים 1603–1604. לפי המסמך נראה כי הייתה הגירה מאורגנת דרך הים, אשר הגיעה עד המבורג.
לאימפריה העות'מאנית ולצפון אפריקה.
הרוב המוחלט של המגורשים היגרו לצפון אפריקה ולארצות שהיו תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, בעיקר לארצות הבלקן והמזרח התיכון וכן לארץ ישראל. סולטאן מרוקו הווטאסי, מוחמד א-שייח', קיבל מגורשים רבים בערי ממלכתו בזרועות פתוחות, עד שבני התקופה כינו אותו "חסיד אומות העולם". העיר פאס הפכה ליעד הגירה לחכמים גדולים מספרד, מהם: רבי משה חלאוה, רבי חיים גאגין, רבי דוד בן זמרה, אברהם סבע, רבי יעקב בירב, רבי יהודה בן שם טוב, רבי יהודה עוזיאל, רבי אברהם דיליאון, רבי נחמן אבן סונבאל, רבי יוסף מינדה, רבי יצחק בו יוסף נהון, רבי יוסף טובי, רבי שלמה אבוהב, רבי יהושע קורקוס ורבי שלמה אדרוטיל (אבי רבי אברהם אדרוטיל). במקום התפתחה קהילה חשובה שכונתה קהילת מגורשים אשר רבניה ומנהיגיה השפיעו על כלל יהדות מרוקו. המגורשים התאקלמו במרוקו כבר בשנים הראשונות לאחר הגירוש, ואף כמה מהם שימשו במשרות בכירות בממלכה, כמו משפחת הדיפלומטים שמבניה נודע הדיפלומט דון שמואל פאלאג'י וכן ידוע הדיפלומט הספרדי רבי אברהם בן זמרה שכיהן גם כרב העיר אספי.
מורשת יהדות ספרד.
היהודים שגורשו מספרד נקראו בהמשך "ספרדים", ושמרו על המנהגים המיוחדים שהתפתחו בקהילה בספרד גם בארצות שאליהן היגרו. רבים מהם הוסיפו להשתמש בשפות הלאדינו, היהודית הספרדית, והערבית יהודית, השפה העיקרית באמצעותה יצרו בספרד האישים הבולטים ביהדות ספרד, כגון רמב"ם, אבן פקודה ועוד. בהמשך התערבו בקהילות המקומיות בארצות מושבם. חלק מן המזרחים הם ספרדים, וכמה מנהגים "מזרחיים" מקורם בתרבות הספרדים שהשתלבו בקהילות השונות.
תוצאות הגירוש.
גירוש ספרד שונה היה מגזירות קנ"א, שהוטלו על חלק מיהדות ספרד כמאה שנים קודם, בשנת 1391. הגירה זו של יהדות ספרד החלה בשל פרעות ביהודים. הפליטים היהודים, ואלה שהתנצרו למראית עין, היגרו לערים אחרות בספרד ולארצות מחוץ לספרד. הגירוש הרשמי מ-1492 הקשה על האנוסים לחיות כיהודים גם בשאר חלקי ספרד. תרמה לכך גם העובדה כי רבני הקהילות בחצי האי האיברי המשיכו לראות בהם יהודים לכל דבר למורת רוחה של האינקוויזיציה הספרדית והחילו על מי שנאנסו להמיר את דתם את ההלכות התלמודיות הקובעות כי ישראל "אף על פי שחטא ישראל הוא" (סנהדרין מד, א), וכן "אנוס הוא ואנוס רחמנא פטריה".
בספרות הרבנית, המעבר מתקופת הראשונים לתקופת האחרונים הוא תוצאה של צירוף מספר אירועים רבי משמעות שקרו בסוף המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16. אחד המרכזיים שבהם היה גירוש ספרד, שהביא לפיזור גדול של היהודים ברחבי אירופה וארצות האסלאם וביטל את המצב שהיה קיים בתקופת הראשונים עם שני מוקדים מרכזיים של יצירה תורנית, (יהדות אשכנז ויהדות ספרד).
יש האומרים שגילוי אמריקה התאפשר במידה רבה עקב מעורבותם של יהודים ואנוסים במסעו של כריסטופר קולומבוס. אנוסים בורחים שלא הסתדרו עם חזרתם ליהדות בקהילות אחרות, היו גם ביסוד מהפכות מחשבתיות ומשיחיות, לדוגמה שלמה מולכו, וחלקם של האנוסים השבים בתנועת השבתאות (באיזמיר ובסלוניקי), בתנועת הפרנקיזם וגם בתנועת הנאורות - דוגמת ברוך שפינוזה ואחרים.
בתאריך 22 בפברואר 1812 בוטלה האינקוויזיציה על ידי הקורטס הספרדי שישב בעיר קאדיס, היא הוחזרה על כנה בשנת 1815 ובוטלה שוב במרץ 1820 לאחר המהפכה הליברלית. ביטול הישגי המהפכה הליברלית בנובמבר 1823, היה צריך להחזיר את האינקוויזיציה הספרדית לפעולה, אולם האינקוויזיציה לא חזרה לפעול חרף תמיכתם של הגורמים השמרנים ובוטלה סופית בשנת 1834.
ב-17 בדצמבר שנת 1968, ארבע מאות ושבעים ושש שנים לאחר הגירוש, הכריזה ממשלת ספרד בטקס סמלי על ביטול צו הגירוש בבית כנסת במדריד.
ב-2012 הכריזה ספרד שהיא מאפשרת לכל יהודי עם שם משפחה ספרדי, או שיכול להוכיח שהוא נצר למשפחה ממוצא ספרדי, לקבל אזרחות ספרדית. בפברואר 2014 הודיעה ממשלת ספרד כי אישרה להגשה הצעת חוק (שטעונה אישור הפרלמנט), במטרה לאפשר לצאצאיהם של המגורשים לקבל אזרחות ספרדית, מבלי לוותר על אזרחות המדינה שבה הם מתגוררים. עם זאת, התיקון לחוק האזרחות הספרדי כולל תנאים רבים, בהם: מבחני שפה ומורשת בספרדית, הוכחת קשר היסטורי לקהילת המגורשים, וזיקה עכשווית לספרד. נכון למרץ 2017, עמדו רק 7 מתוך 885 ישראלים שביקשו לקבל דרכון ספרדי בתנאים אלה.
מועצה אזורית משגב
משגב היא מועצה אזורית במחוז הצפון, השוכנת בלב הגליל ליד סח'נין וכרמיאל.
המועצה מורכבת מ-35 יישובים, חלקם יישובים קהילתיים כפריים, קטנים בהיקף האוכלוסייה (פחות מ-1,500 נפשות), חלקם "קיבוצים מתחדשים" ו-6 מהם יישובים בדואיים. שטח השיפוט של המועצה הוא כ-180,000 דונם.
היסטוריה.
אזור שגב היה מאוכלס בערבים בלבד בימי המנדט הבריטי ונכלל באזור המיועד למדינה הערבית על פי תוכנית החלוקה. האזור נחשב למאוכלס בצפיפות בערבים ונעדר קרקעות חקלאיות זמינות להתיישבות יהודית ועל כן לא הוקמו בו יישובים. בשנת 1956 הוקם "כפר חוצבים" שגב שהיה אמור להתבסס על עבודות במחצבה סמוכה, אך כשל ובמשך מעל עשור המוסדות המיישבים עשו מאמצים למצוא פתרון ליישוב זה ולא התפנו להקמת יישובים נוספים באזור. עם זאת, במהלך שנות ה-60 הוקם המושב יודפת.
בראשית שנות ה-70 חלה התעוררות ברצון להתיישב באזור שהיה קרוב יחסית לחיפה ולקריות. גרעין התיישבותי של התנועה להפצת התורה קיבל מידי המוסדות המיישבים את הבתים הריקים של שגב, שנותרו בו רק כ-18 משפחות ועשרות בתים ריקים, כדי להקים במקום יישוב המבוסס על מוסדות חינוך. סכסוכים אלימים עם התושבים הוותיקים הביאו לביטול התוכנית ולאנשי התנועה להפצת התורה הובטח יישוב אחר באזור. במקביל, התגבש גרעין של בוגרי מדעי המחשב מהטכניון שבקשו להקים יישוב באזור. אלו נענו להצעה של המוסדות המיישבים להקים כפר תעשייתי מבוסס מפעלים עתירי ידע ועלו בשנת 1974 לאתר זמני לקראת הקמת המושב יעד. אתר ליישוב יעד אותר בסוף שנת 1976, יחד עם שני אתרים נוספים ליישובים שכניה ומנוף שהוקצו לגרעינים של עולים מארצות הברית ודרום אפריקה. בשנת 1977 נוספה קורנית ליישובים שהתעתדו לקום באזור שגב.
בשנת 1975 פנו קבוצה של עובדי רפא"ל למוסדות המיישבים בבקשה להקים יישוב קהילתי, שאינו מתבסס על פרנסה ביישוב. המוסדות המיישבים דחו בקשה זו בטענה שאינם מעוניינים להקים יישוב וילות. אולם, התעקשות חברי הגרעין הביאה לפשרה ובתחילת 1977 נאמר לחברי הגרעין שהם מיועדים להתיישבות באותה שנה. בתחילת 1978 התפצל הגרעין ואנשיו הקימו את יובלים (גרעין גילון) ואת עצמון על חורבות שגב שננטש.
בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, במסגרת תוכנית המצפים בגליל, שקודמה על מנת לייהד את הגליל, היה גוש שגב אחד משלושה "גושים" בהם הוקמו מצפים. בנוסף ליישובים שנמנו לעיל הקים גרעין "סוף מערב" את שורשים, וגרעין מארצות הברית הקים את רקפת.
בסוף 1982 נוסדה המועצה האזורית משגב שאיגדה את יישובי גוש שגב, וחלק מיישובי הגושים צלמון ותפן, שקיבלו קודם לכן שירותים ממועצות שכנות ומרוחקות.
דמוגרפיה.
בשטח המועצה נמצאות פזורות בדואיות לא מוכרות, ביניהן הכפר חמדון ליד קיבוץ לוטם, ו'קובסי' ליד נחף.
גאוגרפיה.
מועצה אזורית משגב נמצאת בלב הגליל, מזרחית לעכו ועמק זבולון ומערבית לשטח המועצה האזורית מרום הגליל. המועצה עוטפת את העיר כרמיאל וגובלת ברשויות ירכא, ג'וליס ומעלה יוסף בצפונה, ובמועצה האזורית עמק יזרעאל בדרומה.
שם המועצה.
המועצה נקראת על פי ציטוט מספר "תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים" של יוסף בן מתתיהו בתיאורו את כיבוש יודפת (שהייתה ליישוב הראשון במועצה בעידן המודרני): .
מוסדות חינוך ותרבות.
משרדי המועצה האזורית שוכנים בבניין במרכז השירותים המרכזי המצוי ליד היישוב רקפת. במרכז ממוקמים גם המרכז לפרט ולמשפחה, ספריה אזורית, סניפי קופות החולים, בית הספר העל יסודי (חטיבה ותיכון אזורי) שהחל מ-2015 החל בתהליך הפיכה ל'קמפוס חינוכי' הכולל שלושה תיכונים- 'אסיף- משגב', 'קציר- משגב' ו'עומר- משגב', בי"הס היסודי "משגב", מרכז קהילתי (מתנ"ס), מתקני ספורט, מרכז לגיל השלישי 'מרחבים' ומועדון כפרי. ברחבי המועצה ממוקמים ארבעה מרכזים נוספים, שבכל אחד מהם פועל בית ספר יסודי ושלוחה של המתנ"ס - בהר גילון, הר שכניה, מורשת, ובכפר סלאמה, בו פועל גם תיכון מרשת 'אורט' לאוכלוסיית היישובים הבדואים. בתי ספר נוספים בתחום המועצה: בית הספר הדו-לשוני "גליל" בקיבוץ אשבל, בי"הס האנתרופוסופי 'עודד' ביודפת, בי"ס תבנית החינוך המוזהב במעלה צביה ובי"ס יסודי נוסף ביישוב הבדואי כמאנה. ב-2018 ייפתח בית ספר יסודי חדש ביישוב לבון עבור יישובי המועצה הצפוניים.
ליד מתחם המועצה נמצא "פארק אוסטרליה" שהוקם בתרומות ידידי הקרן הקיימת באוסטרליה. בפארק יש מתקני שעשועים לילדים ואמפיתיאטרון פתוח בו נערכות הופעות ואירועים שונים. בפארק יש אנדרטה לחללי המועצה ופסלים נוספים, ביניהם פסל אבן של קופסת הקרן הקיימת המוצבת על מפת אוסטרליה,
ביער שגב הסמוך למתחם המועצה ממערב, נמצאים שבילי טיול, חניוני יום ומסלול 'סינגל' מעגלי לרוכבי אופניים.
במשגב פועלות שלוש תנועות נוער: הנוער העובד והלומד, האיחוד החקלאי והצופים.
בנוסף כמאה חמישים ילדים משתתפים בפעילות של ארגון הנוער חוגי סיירות של הקק"ל.
תעסוקה.