בשבוע הראשון ליציאתו בארצות הברית הגיע הסרט למקום העשירי ברשימת שוברי הקופות, עם הכנסות של כ-1.5 מיליון דולר. בסך הכל גרף הסרט הכנסות של כ-32 מיליון דולר מהקרנתו בארצות הברית ובקנדה.
התסריטאי והעיתונאי ריצ'רד דייוויד בויל, שתיאר את עצמו כבן ברית פוליטי לשעבר של מילק, הצהיר כי הסרט עשה מאמץ ראוי לשחזר את התקופה. הוא גם כתב כי פן תפס את "החיוך והאנושיות" של מילק, ואת חוש ההומור שלו לגבי ההומוסקסואליות שלו. בויל שמר ביקורת על מה שהרגיש כי חוסר יכולתו של הסרט לספר את כל סיפור בחירתו ומותו.
האיסור על הקרנת הסרט בסמואה.
במרץ 2009 החליטה מועצת הצנזורה של סמואה לאסור על הפצת הסרט והקרנתו ברחבי המדינה. הצנזור הראשי סירב לבקשת התקשורת העולמית לנמק את ההחלטה. במקרה דומה שאירע ב-2006, החליטה מועצת הצנזורה של סמואה לאסור על הקרנתו של הסרט "צופן דה וינצ'י", בשל הדרך שבה הוא תיאר את הנצרות. החברה הסמואית נחשבת לשמרנית במיוחד, ותושבי המדינה הם ברובם נוצרים אדוקים.
דוד סיימור
זיוף
דייויד סימור
דייוויד סימור
שים
נל ואן פליט
פטרונלה "נל" ואן פליט (בהולנדית: Petronella "Nel" van Vliet; 17 בינואר 1926 - 4 בינואר 2006) הייתה שחיינית הולנדית. אלופה אולימפית (לונדון 1948), אלופת אירופה (מונטה קרלו 1947) ושיאנית עולם במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה.
נל ואן פליט נולדה בהילברסום, במחוז צפון הולנד. היא החלה לשחות רק בגיל 16 במועדון השחייה המקומי, דה רובן, תחת הדרכתו של המאמן יאן שטנדר. הכישרון הטבעי שלה הוכיח שניתן להצליח גם כשלומדים לשחות בגיל כל כך מאוחר.
מספר חודשים מאוחר יותר זכתה ואן פליט באליפות הולנד בשחייה במשחה ל-200 מטר חזה.
לאחר מלחמת העולם השנייה היא הוכיחה שכוחה במותנה וקבעה שיאי עולם חדשים בסגנון החזה במשחה ל-100 מטר ול-200 מטר בבריכות קצרות.
ואן פליט לא יכלה להשתתף בתחרויות שחייה בינלאומיות בגלל שלא נרשמה כראוי בלידתה, עקב עיסוקיו של אביה. לכן, היא נאלצה להגיש בקשה לבית המשפט ולשלם על כך, ואז ניפתחה לה הדלת, להישגיה הגדולים.
אלופת אירופה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במונטה קרלו מונקו בספטמבר 1947 זכתה ואן פליט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.6 דקות, לפני אווה סקלי מהונגריה (2:57.9 דקות) ויני דה חרוט בת ארצה (3:00.5 דקות).
בינואר 1948 נסעה ואן פליט לשיקגו להתאמן במועדון המקומי עם המאמן וולט שלוטר. היא ניצחה בכל התחרויות שבהם השתתפה. שיאה העולמי ב-100 יארד חזה בתוצאה של 1:09.2 דקות.
אלופה אולימפית.
אל אולימפיאדת לונדון (1948) הגיעה ואן פליט כשיאנית עולם. במשחקים עצמם זכתה ואן פליט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:57.2 דקות (8 שניות איטי משיאה העולמי), לפני ננסי ליונס מאוסטרליה (2:57.7 דקות) ואווה נובק ג'ררד מהונגריה (3:00.2 דקות). רביעית סיימה אווה סקלי אף היא מהונגריה (3:02.5 דקות). סקלי הובילה במרבית המשחה, עד שון פליט החלה לעבור אותה. בשלב המוקדמות קבעה ואן פליט שיא אולימפי חדש בתוצאה של 2:57.4 דקות ובשלב חצי הגמר היא שיפרה את שיאה וקבעה תוצאה של 2:57.0 דקות.
זמן קצר לאחר חזרתה של ואן פליט לביתה, המדליה האולימפית שלה ניגנבה מבית הוריה. רק בשנת 2004 זכתה ואן פליט לקבל מדליה חלופית, מידי אריקה טרפסטרה, בעצמה שחיינית בעלת שתי מדליות אולימפיות מאולימפיאדת טוקיו (1964), בשם הוועד האולימפי ההולנדי על פני זו שניגנבה. בשנת 2006 ניפטרה ואן פליט בגיל 80.
דמביסה מויו
דמביסה מויו (Dambisa Moyo, נולדה 2 בפברואר 1969) היא כלכלנית וסופרת ילידת זמביה אשר זכתה לפרסום בעקבות יציאת ספרה "Dead Aid: Why Aid is Not Working and How There is a Better Way For Africa" העוסק בהשפעה השלילית של חלק מהסיוע המערבי למדינות אפריקה.
ביוגרפיה.
דמביסה נולדה וגדלה בלוסקה שבזמביה, היא בעלת דוקטורט מאוניברסיטת אוקספורד ותואר שני במינהל ציבורי ופיתוח גלובלי מבית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1993 ו-1995 עבדה כיועצת של הבנק העולמי והחל משנת 2001 ככלכלנית בתחום כלכלת-מקרו גלובלית בקבוצת גולדמן זקס עד שנת 2008. היא כותבת לעיתים קרובות טורים כלכליים בעיתונים הכלכליים האקונומיסט וה-Financial Times.
הספר Dead Aid.
הספר הגיע לרשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס ומשך ביקורת מצד ארגוני סיוע כגון "אחד" מיסודו של הזמר בונו. הארגון פתח במערכה כנגד הספר, כאשר לטענת הארגון הספר קורא להפסקה מוחלטת של הסיוע לאפריקה. דמביסה מבקרת בספר כמו גם בראיונות שונים את "תרבות המפורסמים" אשר מתערבים לטענתה בניהול אפריקה ומהווים למעשה תחליף לממשלות המקומיות. הספר זכה בין היתר לתמיכתם של נשיאי סנגל ורואנדה ועורר דיון רב בסוגיה.
דוד שימין
עופר דיקובסקי
עופר דיקובסקי (ידוע גם בכינוי "אופוריה – Oforia", נולד ב-10 בדצמבר 1971) הוא יוצר מוזיקה אלקטרונית ומפיק מוזיקלי ישראלי ונחשב לאחד ממייסדי סצנת הטראנס בישראל.
ביוגרפיה.
דיקובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בתחילת שנות ה-90 כטכנאי קול וגיטריסט במסגרת אולפן הקלטות שהיה בבעלותו. ב-1994, במקביל לעלייתו המחודשת של הסאונד האלקטרוני בעולם, החל ליצור יחד עם שותפיו לאולפן, מרקו גורקן ואבי אלגרנטי, מוזיקת טראנס בסגנון גואה ויחד הקימו את ההרכב "אינדור" והוציאו ב-1995 את תקליטם היחיד "Progressive Trance" בחברת NMC. האלבום זכה לביקורות טובות בחוגי המוזיקה האלקטרונית.
לאחר תקופה קצרה שכללה מספר הופעות בעולם, דיקובסקי וגורקן המשיכו לבדם לפרויקט "Tandu" ויחד הוציאו ב-1997 את האלבום “Multimoods” בחברת פונוקול. האלבום נחשב לנקודת ציון ופורץ דרך במוזיקת הטראנס והשפיע רבות על המוזיקה באותן שנים. האלבום כלל את הקטע "Alien Pump" שנכתב על ידי דיקובסקי והפך לאחד מקטעי הטראנס הידועים ביותר.
במקביל להוצאת האלבום, החל דיקובסקי בקריירת סולו תחת השם "אופוריה" והוחתם בלייבל האנגלי Dragonfly Records שהיה בבעלותו של יות' – מרטין גלובר, אחד מהמפיקים המוזיקליים הידועים באנגליה (Killing Joke, The Verve, Paul mccartney).
ב-1998 הוציא בלייבל האנגלי את אלבומו "Delirious". האלבום זכה להצלחה בסצנת הטראנס. באותה שנה הוציא אלבום נוסף שהיה מעין פרויקט קונספט תחת השם "Pigs in Space" האלבום יצא בחברת פונוקול ונחל הצלחה רבה בסצנת הטראנס העולמית ונחשב לאחד מאלבומי הטראנס המשפיעים ביותר שנוצרו.
ב-1998, מוזיקת הטראנס החלה לצבור פופולריות רבה בישראל והגיעה לממדי קהל של עשרות אלפים. התופעה הטרידה את משטרת ישראל וזו החלה בנקיטת מדיניות נוקשה כלפי סצנת הטראנס ואומניה. דיקובסקי היה בין מובילי המאבק נגד מדיניות זו.
המאבק נוהל על ידי קבוצת אמנים ומפיקים והגיע עד לוועדות הכנסת ואף לעצרת המונים שהתקיימה בכיכר רבין תחת הכותרת "תנו צ'אנס לטראנס" ובה נכחו כ-60,000 איש. המאבק לקיום חוקי של מסיבות צלח וכעבור זמן קצר התמתן יחסה של המשטרה כלפי חובבי הטראנס.
במהלך השנים הללו הוציא דיקובסקי קטעים רבים תחת שמות שונים שיצאו באוספים בישראל ובעולם ושיתף פעולה עם אומנים ישראלים כמו מיכה שטרית, ריקי גל, נועם רותם, מוש בן ארי וקרן אבראשי.
ב-2000 הוציא את אלבומו השני תחת השם אופוריה "Off the Ground" בחברת NMC. האלבום היה מאופיין בקו חדשני של סאונד והיה מהראשונים להגדיר את המונח "פול און" ששלט בקו המוזיקלי של סצנת הטראנס במשך שנים רבות לאחר מכן. בשנת 2002, הוציא את האלבום "Let it Beat" בחברת BNE. האלבום היה מאופיין בסאונד "רגוע" יותר מקודמיו ולא נחל הצלחה.
ב-2005 לאחר הפוגה של שלוש שנים הוציא דיקובסקי את האלבום "Hedead for Infinity" ושנה לאחר מכן את “Inner Twist” בחברת BNE. האלבומים החזירו אותו לקדמת הסצנה והאחרון כלל את הקטע "Return of the Machines" שנכתב יחד עם ברטין כץ “B-wicked”. השיר והווידאו קליפ שליווה אותו זכו להצלחה בסצנה האלקטרונית בעולם ובמקרים רבים אף חצו את הקווים והושמעו במשבצות מיין סטרים מובהקות. בשנת 2008 נכלל השיר בפסקול משחק הווידאו "Dance Dance revolution 3" של חברת KONAMI. אותו שיתוף פעולה הוליד את הפרויקט המשותף של דיקובסקי וכץ - OB1 – הרכב דאנס\רוק המשלב בשיריו מוטיבים אלקטרוניים קצביים ויחודיים. ב-2009 הוציאו את אלבומם הראשון Dream Dictionary.
במהלך 2010, לאחר שהוציא את אלבומו יוצא הדופן Textures - Oforia, פנה דיקובסקי לתחום הטק/פרוגרסיב האוס במסגרת הפרויקט "Ofer Di". באותה שנה הוא שיתף פעולה עם יניב גולדפרב באלבומו החדש.
ב-2015 חזר עופר דיקובסקי ליצור מוזיקת טראנס במסגרת הפרויקט העיקרי שלו "Oforia" ובנוסף, חזר לשתף פעולה עם אבי אלגרנטי "Space Cat" במסגרת ההרכב הוותיק שלהם "Indoor".
במקביל, הקים מחדש, יחד עם "DJ Dede" את לייבל הטראנס המיתולוגי "MDMA Music".
Oforia
נז&quot;ק
חלוקה מנהלית של הרפובליקה העממית של סין
לוו-יאנג
לְווֹיָאנְג (בסינית מפושטת: 洛阳; בסינית מסורתית: 洛陽; בפין-יין: Luòyáng; מילולית: "הגדה הצפונית של נהר לוו ") היא נציבות עירונית במערב מחוז חֶנַאן שבמרכז הרפובליקה העממית של סין השוכנת במפגש הנהר הצהוב ונהר לוו. העיר הייתה בירתה של סין כולה בתקופות שונות, החל מהמאה השמינית לפנה"ס ועד למאה העשירית לספירה. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 7,056,699 תושבים, מתוכם 2,550,470 בשטח האורבני, החיים בשטח כולל של 15,235 קמ"ר.