בתחום הדרמות - שם גנני דגש מיוחד בטיפוח הדוקודרמות ההיסטוריות המבוססות על מקרים ודמויות אמתיים, שכמעט ולא נעשו לפני תחילת פעילותו של גנני בתחום. במסגרת זו יזם וטיפח את "שתיקת הצופרים" העוסקת במחדל המודיעיני של מלחמת יום הכיפורים (פרס "אופיר" לדרמה המצטיינת) "עכשיו או לעולם לא" העוקבת אחר הדרמה שמאחורי ההחלטה אם להכריז או לא להכריז על הקמת המדינה במאי 1948 מנקודת מבטו של דוד בן-גוריון שגולם בידי השחקן יוסי קאנץ (מועמדת לפרס אופיר) "אלטלנה"- על פרשת אניית הנשק של האצ"ל שהופגזה בהוראת בן-גוריון ולאחרונה "טוביאנסקי" - סרט באורך מלא העוסק במשפטו ובהוצאתו להורג של סרן מאיר טוביאנסקי ב-1948 באשמת ריגול שלא הוכחה מעולם. בצד הדוקודרמות נעשו במסגרת קרן מקור שבניהולו מגוון דרמות מצטיינות ובהן בין היתר : "סלבריטי", "שתי דקות מפאראדיס" (זוכה פרס באנף היוקרתי), "חתה יסבח סבח", "הללויה" "ו"מרחב מוגן" – כולן זוכות פרס "אופיר וכן "שחקנית ספסל" ו"לאן את נוסעת" – זוכות בפרס הראשון בפסטיבל חיפה. כמו כן נעשו במסגרת הקרן, בין היתר, הסרטים באורך מלא "תאום כוונות" לפי ספרו של חיים סבתו שזכה במקום ראשון בפסטיבל ירושלים בתחרות הדרמות, "למראית עין" שזכה בפרס אופיר לבמאי המצטיין דני סירקין),"NO אקזיט", שזכה בפרס ראשון לסרט העלילתי המצטיין בפסטיבל ירושלים, ו"המשגיחים" שהפקתו החלה בקרן מקור וזכה להצלחה ולפרסים רבים בפסטיבל ירושלים ובפסטיבלים ברחבי העולם לרבות פסטיבל קאן.
דגש מיוחד שמה הקרן בעידוד יוצרים בראשית דרכם המקצועית. כ-30% מסרטי התעודה וכ-60% מהדרמות נעשות בידי במאים של סרט ראשון. בתחום זה, בין היתר, סרטי התעודה "ספורים", "המעבדה", ו"לאהוב את "סופיה" זכו בפרסי סרט הביכורים המצטיין בפסטיבל דוק אביב ובתחרות פורום היוצרים הדוקומנטריים וכן הדרמות "משכנתא" ו"לאן את נוסעת" שזכו בפרסי הדרמה המצטיינת בפסטיבל ירושלים ובפסטיבל חיפה היו גם הן דרמות של במאים של סרט ראשון.
כמנהל קרן מקור גנני משמש גם כמנהל אמנותי ומעורב רבות בכל שלבי העבודה על המיזמים. הוא מתאפיין ביכולתו ללוות את ההפקות הן ברמה הכללית והן בפרטים הקטנים, כל זאת תוך שמירה על חופש הביטוי של היוצרים.
בחודש אוגוסט 2017, פרש מתפקידו כמנכ"ל הקרן מתוך כוונה להקדיש את זמנו לבימוי סרטים. ב-2017 כתב וביים את הדרמה העלילתית ההיסטורית "האיש שניסה למנוע מלחמה " שעסקה בתקופת ההמתנה לפני מלחמת ששת הימים מנקודת מבטו של לוי אשכול ראש הממשלה. בתפקיד ראש הממשלה - דבלה גליקמן. הדרמה הופקה בידי ריקי שלח מ"ואדי הפקות ושודרה בערוץ 11 ("כאן") לרגל 50 שנה למלחמת ששת הימים. כמו כן כתב גנני מאז פרישתו מניהול הקרן, עוד 3 תסריטים עלילתיים לסרט באורך מלא: שניים מסוג "היסטורי עלילתי" ואחת וקומדיה מוזיקלית מלווה בשירים.
הוראה.
גנני לימד בימוי תיעודי ובימוי דרמטי באוניברסיטת תל אביב, בבית צבי, בסם שפיגל ובקמרה אובסקורה
חיים אישיים.
גנני היה נשוי פעמיים ויש לו שני בנים ובת. בנו אילן גנני (בנה של רחל שור) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון, בנו אורי גנני הוא ד"ר להיסטוריה תרבותית ובתו גפן גנני היא שחקנית קולנוע ותיאטרון ובמאית תיאטרון וסרטים.
שעיר לעזאזל (ציור)
שעיר לעזאזל הוא ציור שמן מאת הצייר ויליאם הולמן האנט. האנט צייר את הציור בים המלח ובירושלים בשנים 1854–1855. הציור הוא ריאליסטי בסגנון אחוות הפרה-רפאליטים שהאנט היה בין מייסדיה וסימבולי מבחינת תוכנו הדתי היהודי והנוצרי.
מלאכת הציור.
לאחר שנואש האנט מנסיונותיו לגייס דוגמנים יהודים עבור ציורו "ישו המושיע בבית המקדש", פנה לעיין במקורות, בעיקר בספרי התורה וכן בתלמוד. בסיועו של ידידו הנרי ונטוורת' מונק התמקד בסיפור שילוח השעיר לעזאזל ביום הכיפורים כפי שנכתב בויקרא ט"ז ובמסכת יומא. האנט רשם לפניו את פרטי שילוח השעיר (התיש), כולל כריכת לשון של זהורית (חבל אדום) על קרניו של תיש.
נאמן לדרכו הריאליסטית הקיצונית, ביקש האנט לצייר תיש אמיתי ותשוש במדבר יהודה בואכה ים המלח, בתקופת השנה בה חל יום הכיפורים ועם אור הדמדומים על הרי אדום. לפיכך יצא ב-13 בנובמבר 1854 למדבר יחד עם מורה דרך ומספר שומרי ראש בדואים ועם תיש שקנה בעיר ושנשרך אחרי החבורה הרכובה על אתונות. האנט הגיע לחוף ים המלח, הציב את התיש על קרקע מכוסה מלח והחל לצייר. האנט צייר ללא לאות במשך מספר ימים בשמש הקופחת. אולם התיש שרגליו התבקעו עקב האדמה המלוחה נפח את נשמתו.
האנט צייר שתי תמונות, אחת בה התיש כהה וברקע השמיים מופיעה קשת בענן והשנייה, המוכרת יותר, גדולה יותר ובה התיש בהיר ובשמים לא מופיעה הקשת.
לאחר מספר ימים במדבר שב האנט לירושלים. הוא רכש עוד תיש, תשוש ורע-מראה, וצייר אותו בסטודיו שלו ולאחר שמת השלים את התמונה בעזרת תיש שלישי.
את הציור קבע האנט במסגרת עץ עליה חרט שני פסוקים בתרגום לאנגלית, מעל התמונה "וְהַשָּׂעִיר אֲשֶׁר עָלָה עָלָיו הַגּוֹרָל לַעֲזָאזֵל יָעֳמַד חַי לִפְנֵי ה' לְכַפֵּר עָלָיו, לְשַׁלַּח אֹתוֹ לַעֲזָאזֵל הַמִּדְבָּרָה." () ומתחתיה "אָכֵן חֳלָיֵנוּ הוּא נָשָׂא, וּמַכְאֹבֵינוּ סְבָלָם; וַאֲנַחְנוּ חֲשַׁבְנֻהוּ נָגוּעַ מֻכֵּה אֱלֹהִים וּמְעֻנֶּה" (), פסוק המוסב במסורת הנוצרית על ישו.
פרשנות.
הציור מתאר, הן לפי שמו, הן לפי הזהורית בקרני התיש והן לפי הפסוק מספר ויקרא את שילוח השעיר לעזאזל ביום הכיפורים. אולם, עיון מעמיק יותר מגלה שאילו רצה האנט לתאר סצנה זו, הרי שהיה עליו לצייר גל עצמות של תיש לרגלי הצוק (שכן התיש הושלך או צעד אל מותו מראש הצוקים) ולא תיש חי.
הפסוק מתחת לציור, כמו גם דבריו של האנט עצמו, מספקים את התשובה. השעיר בא לסמל את ישו, שחי וסבל ועל ידי כך נשא את סבלות המין האנושי כקורבן. התיש לא מת אלא ממשיך לסבול ולהציל את האנושות בסבלו והוא ניצב בציור על קצה גבול יכולת הסבל שלו ב"סוף העולם", לפני האפוקליפסה. כך הצליח האנט למזג בציור אחד הן את הסיפור היהודי והן את השקפתו הנוצרית. ידידו, מונק, שראה בציור יצירה שעתידה לזעזע את העולם ולעורר לתשובה, הוסיף כי השעיר, הוא הקורבן הסובל את סבל העולם, אינו אלא העם היהודי בגלות, שכאשר תמלא סאת ייסוריו תתחולל הגאולה.
הקשת בענן שהופיע בציור הכהה מסמלת את ברית אלוהים עם נח (הברית הראשונה) שכשלה, בניגוד לבריתו השנייה שתצליח באחרית הימים.
ים המלח תואר על ידי האנט, בעקבות מהפכת סדום ועמורה כ"מקום נורא של חטא".
התקבלות הציור ותולדותיו.
האנט נטל את שני הציורים (הכהה והבהיר) עמו לאנגליה ב-1855. ב-1858 הציג האנט את התמונה באקדמיה של ליברפול וזכה לתגובות מעורבות. רוב הצופים הזדעזעו מהציור הבוטה והמוזר ומעטים התרשמו.
הציור הגדול יותר נמכר ב-450 גיני וב-1923 נרכש עבור גלריית ליידי לוור (Lady Lever Art Gallery), חלק מהמוזיאונים הלאומיים של ליברפול, עבור 4,950 ליש"ט. הציור הקטן והכהה יותר נמצא בגלריה לאמנות של מנצ'סטר (Manchester Art Gallery).
פארק התעשייה לב ישראל
UNICOS
UNICOS היא שמה של קשת מערכות הפעלה דמויות יוניקס, אשר פותחו על ידי Cray למחשבי-על, והיורשת של מערכת ההפעלה Cray. היא מספקת אשכול רשתות, ושכבת תאימות למערכות יוניקס נוספות. UNICOS הוצגה לראשונה ב-1985 עם מערכת Cray-2 ובהמשך עברה התאמה למודלים אחרים של Cray. ה-UNICOS המקורית התבססה על UNIX System V בגרסה 2 שלה, והתווספו לה תכונות רבות של BSD. מאוחר יותר המערכת עברה הסבה לקרנל לינוקס והחל מ־Release 2.1 שלה היא נקראת בשם CLE (סביבת הלינוקס של קריי - Cray Linux Environment)
השם שניתן במקור ל-UNICOS היה CX-OS. ה- היה מערכת אב-טיפוס שרצה על ה-Cray X-MP ב-1984 לפני ההסבה ל-Cray-2. מערכת זו באה להפגיון את יכולות יוניקס לפעול על מחשב על, לפני שחומרת Cray-2 הייתה זמינה.
חידוש מערכת ההפעלה היה כחלק ממהלך רחב במעבדות Cray, לחידוש התוכנה שלהם. מהלך זה כלל כתיבה מחדש של מהדר הפורטרן שלהם מ-cft ל-cft77, בשפת פסקל והכנסת שיפורים נוספים בו.
אחד מהאתרים המריץ גרסה מוקדמת מאוד של UNICOS הוא אתר מעבדות בל.
פרד אב
פרד אב (באנגלית: Fred Ebb; 8 באפריל 1928 - 11 בספטמבר 2004) היה פזמונאי אמריקאי, שהיו לו שיתופי פעולה רבים ומוצלחים בתיאטרון המוזיקלי עם המלחין ג'ון קנדר. הצמד "קנדר ואב" כתבו לאמנים כמו לייזה מינלי וצ'יטה ריברה ותרמו להיטי במה מצליחים כמו "קברט" ו"שיקגו".
ביוגרפיה.
תחילת הדרך.
אב נולד במנהטן למשפחה יהודית. הוא עבד במהלך שנות ה-50 בהברקת נעלי תינוקות, כעוזר נהג משאית, וכן הועסק במשרד אשראי של חנות כלבו ובחברת לבנים. הוא בוגר תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת ניו יורק, ותואר שני באנגלית מאוניברסיטת קולומביה.
אחד משיתופי הפעולה המוקדמים שלו היה עם פיל שפרינגר, ושיר שהם כתבו ביחד ("I Never Loved Him Anyhow") בוצע על ידי כרמן מקריי ב-1956. שיר נוסף שכתב עם שפרינגר היה "שבור לב", אשר בוצע על ידי ג'ודי גרלנד, אמה של בת חסותו לעתיד, לייזה מינלי. מנגינות שפרינגר-אב נוספות כוללות את "אור ירח מהמר" ואת "ובכל זאת אף פעם לא איבד את הבלוז". "אל תשכח", שאותו כתב עם נורמן ליידן, בוצע על ידי הזמרת אדי ארנולד ב-1954.