מודל השירות הוא מסוג AB המאפשר למשתמשי הרכב לאסוף רכב במקום אחד ולהחזירו לכל אחת מתחנות הטעינה הפזורות ברחבי העיר. באמצעות כרטיסי מנוי מיוחדים שהונפקו לצורך כך יכולים תושבי חיפה, המנויים לשירות, להשתמש ברכב בכל עת ללא הגבלה בשיעור שעתי. לצורך פרויקט זה פותחה אפליקציה מיוחדת מבוסס GPS, המאפשרת למשתמשים לקבל מידע בזמן אמת על מכונית זמינה קרובה ביותר ועל מקומות חניה זמינים, לפי דרישה. טעינת המכוניות נעשית על ידי נקודות טעינה הממוקמות בחניות.
הפעלת משאיות אשפה של עיריית חיפה בגז טבעי.
עיריית חיפה לראשונה בארץ, רכשה 25 משאיות אשפה חדשות המונעות בגז טבעי, במקום המשאיות הישנות. בשלב הראשון המשאיות מתדלקות באמצעות תחנת תדלוק ניידת. תשתית חדשה לתדלוק בגז טבעי דורשת לוח זמנים ארוך יותר עקב קבלת היתרי הבנייה לצינור ולתחנת NG.
אוטובוסים חשמליים.
באזור האיגוד נוסעים 25 אוטובוסים חשמליים של אגד כחלק מהמהלך למנוע נסיעת ריכבי דיזל באזורי מגורים במפרץ חיפה.
מסנני חלקיקים למשאיות אשפה של העיר חיפה.
האיגוד פרסם מכרז לרכישת מסנני חלקיקים עבור משאיות אשפה של העיר חיפה. בשנת 2018 הותקנו מסנני חלקיקים תוצרת EMINOX ב-11 משאיות (EURO II, EURO III). האיגוד עקב אחר שיעור הפחתת הפליטות מהמשאיות להן יורכבו מסנני החלקיקים באמצעות חוקרים מהטכניון (המעבדה למנועי שרפה פנימית).
אזור מופחת זיהום אוויר.
פרויקט אזור מופחת זיהום אוויר נועד לצמצם זיהום אוויר מכלי רכב המשפיע על תושבי העיר חיפה והולכי הרגל. הפרויקט הוא חלק מהתכנית הלאומית לצמצום זיהום האוויר במפרץ חיפה מכלל מקורות הזיהום, ובכלל זה כלי רכב. לצורך כך חוקק חוק עזר, האוסר על תנועה וחנייה של כלי רכב מזהמים באזורי המגורים בעיר חיפה, אלא אם יותקן בהם מסנן להפחתת זיהום האוויר.
פרויקט אזור אוויר נקי הופעל באזור חיפה בפברואר 2018. התכנית גובשה בשיתוף עם עיריית חיפה, המשרד להגנת הסביבה, המשרד התחבורה והמשטרה. בעוד שכלי רכב פולטים סוגים שונים של מזהמים, חלקם חלקיקים מוצקים וחלקם גזים, החלקיקים נחשבים כמזיקים ביותר לבריאות הציבור. זיהום אוויר חלקיקי נפלט ברובו מרכבי דיזל, בפרט רכבי דיזל כבדים וישנים.
Fly For Fun
מזימות
מזימות (באנגלית: Family Plot) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה שחורה/מתח בבימויו של אלפרד היצ'קוק משנת 1976. בסרט משחקים ברברה האריס, ברוס דרן, קארן בלק ו-ויליאם דבנס. זהו סרטו האחרון של היצ'קוק בטרם מותו בשנת 1980. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, אך הוא לא נכנס לתחרות הפרסים. הסרט יצא לאקרנים גם בשמות Deceit ו-Missing Heir (בעברית: הונאה והיורש החסר, בהתאמה).
עלילה.
הסרט מגולל את סיפורה של בלאנש טיילור (ברברה האריס), מדיום מזויפת, הנחלצת לעזרתה של ג'וליה ריינבירד (קטלין נסביט). ריינבירד היא אישה עשירה המחפשת את אחיינה שנולד מנישואים מחוץ למשפחה. היא מציעה לבלאנש סכום של 10,000 דולר אם היא תמצא אותו. בלאנש נעזרת בחברה נהג המונית, ג'ורג' לאמלי (ברוס דרן).
במקביל, צמד הנוכלים פארן (קארן בלק) וארתור אדמסון (ויליאם דבנס) עסוקים בלגנוב יהלומים מאנשים עשירים. במהלך הסרט מתגלה שאדמסון הוא האחיין של ריינבירד, אך אדמסון רוצה להרוג את בלאנש וג'ורג' כי הוא חושב שהם עוקבים אחריו בגלל הגנבות.
בסוף הסרט אדמסון מגלה את מטרתם האמיתית של בלאנש וג'ורג', אך בלאנש מגלה את האמת על אדמסון ופארן. אדמסון ופארן כולאים את בלאנש. ג'ורג' מגיע ומצליח להציל את בלאנש ולכלוא את הנוכלים בחדר העינויים שלהם.
הפקה.
תסריט הסרט מבוסס על ספר בשם "The Rainbird Pattern" (1972) של ויקטור קאנינג ועובד על ידי ארנסט להמן. להמן רצה שהסרט יהיה מסוגת מתח, ואילו אלפרד היצ'קוק רצה שהסרט יהיה מסוגת קומדיה. בשנת 1977 להמן זכה בפרס אדגר של איגוד התסריטאים האמריקאי על התסריט.
להמן והיצ'קוק שיתפו בעבר פעולה בסרט "מזימות בינלאומיות" (1959). מאז הם ניסו לשתף פעולה שנית ואף התחילו לעבד סרט מתח בריטי בכיכובם של אודרי הפבורן, לורנס הארווי וג'ון ויליאמס. אך הפבורן נכנסה להריון והיצ'קוק זנח את הפרויקט לטובת הסרט "פסיכו" (1960).
הופעת הקמע המפורסמת של היצ'קוק מתרחשת בדקה ה-40 מתחילת הסרט. רואים את צילו של היצ'קוק דרך חלון דלת במשרד.
לאחר צילומי הסרט היצ'קוק החל לעבד תסריט בשם "The Short Night". עקב בריאותו הרופפת הוא חדל לעבוד ופרסם את התסריט בספר שיצא לפני מותו. לאחר מותו של היצ'קוק האולפן "סרטי יוניברסל" החליט לא לעבד את התסריט לסרט למרות שהוא נחשב להמשך של הסרט "פסיכו".
ליהוק.
אלפרד היצ'קוק רצה ללהק את השחקנים ברט ריינולדס ורוי שיידר לגלם את אדמסון, אל פצ'ינו לגלם את ג'ורג', פיי דאנאוויי לגלם את פארן, בוורלי סילס וגולדי הון לגלם את בלאנש. אך השחקנים דחו את הבקשות עקב משכורות נמוכות. למרות שהומלץ להיצ'קוק ללהק את לייזה מינלי לתפקיד הראשי הוא ליהק את ברברה האריס שזכתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי על תפקיד זה.
היצ'קוק ליהק את ברוס דרן לסרט לגלם את הדמות ג'ורג' לאמלי. דרן הופיע בתפקידים משניים בסרט "מארני" ובסדרת הטלוויזיה "אלפרד היצ'קוק מגיש". ג'ק ניקולסון ויתר על התפקיד מפני שהוא היה באמצע צילומי הסרט "קן הקוקייה" (1976).
הבחירה הראשונה של היצ'קוק לתפקיד אדמסון היה ויליאם דבנס שלא היה זמין בעת תחילת צילומי הסרט. לבסוף לוהק רוי טיינס לתפקיד והצילומים החלו. כשדבנס היה פנוי לפרויקט היצ'קוק פיטר את טיינס והחל לצלם את הסצנות של אדמסון מחדש. כאשר טיינס בא אל היצ'קוק בטענות הוא פשוט התעלם ממנו.
לילי צדק
לילי צָדֶק (Lili Zadek; 29 בינואר 1893 – 3 ביוני 1969) הייתה אמנית, מעצבת גרפית, מורה ועובדת סוציאלית ישראלית, אשת תנועת העבודה הארץ-ישראלית.
קורות חייה.
לילי צָדֶק נולדה ב-1893 בברלין בירת גרמניה, בת למשפחתה ברלינאית משכילה, רחוקה מן היהדות. אביה, איגנץ צדק סניור, היה רופא וחבר מועצת עיריית ברלין מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בין באי ביתה היו אנשי תרבות רבים, בהם הציירת קתה קולוויץ, שאצלה למדה לילי ציור. אחיה של לילי, ולטר צדק, היה צלם ארץ-ישראלי בשנות ה-30 של המאה ה-20 ולאחר זאת סוחר בספרים עתיקים בתל אביב. דודה (מנישואים לאחות אביה) היה הסוציאליסט אדוארד ברנשטיין. בצעירותה הייתה חברת האגודה החלוצית "עולי ציון" בברלין, והתרועעה עם חבורת ציונים ברלינאים, בהם מרטין בובר, קורט בלומנפלד, פליקס רוזנבליט וזלמן רובשוב. לפני עלייתה ארצה יצאה להכשרה חקלאית בכפר גרמני. בשנת 1920 עלתה לארץ ישראל.
על אף הכשרתה ונטייתה לאמנות, מיעטה לעסוק בה והעדיפה להקדיש את חייה לתועלת הציבור הארץ-ישראלי. עבדה כגננת, כמורה לאנגלית, לציור ולמלאכת יד וכעובדת סוציאלית. ברל כצנלסון פנה אליה בבקשה לעצב את אותיות הכותרת לגיליון הראשון של עיתון דבר שיצא ב-1 ביוני 1925. בהמשך עיצבה לבקשתו את אותיות הכתובת על מצבת רחל המשוררת, ולאחר מותו, את האותיות על מצבתו של ברל כצנלסון עצמו.
לילי צדק תרגמה ב-1940 את ספר-הילדים הנודע "יהושע הפרוע" מאת הרופא, הצייר והמשורר הגרמני היינריך הופמן. היא עשתה זאת תוך שימוש בחתימה "ל"צ", וכך יצא שהתרגום יוחס עד 2013 למתרגם אלמוני.
נפטרה ב-1969 בדירתה שבחולון, ונקברה בבית עלמין הדרום. הניחה בת מאומצת שלה שני ילדים.
לקריאה נוספת.
לילי צדק: דברים משלה ועליה, תל אביב: דבר, 1970.
אימה אמריקאית
אימה אמריקאית (באנגלית: American Horror Story; בתרגום חופשי: סיפור אימה אמריקאי) היא סדרת אימה אנתולוגית אמריקאית שנוצרה והופקה על ידי ראיין מרפי ובראד פלצ'וק. הסדרה משודרת ברשת FX האמריקאית.
"אימה אמריקאית" התקבלה באהדה על ידי מבקרי הטלוויזיה, צוות השחקנים זכה לשבחים וג'סיקה לאנג בפרט אשר זכתה בפרס אמי, פרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך על משחקה בסדרה. הסדרה גורפת באופן עקבי אחוזי רייטינג גבוהים, ובעונה הראשונה נחשבה לאחת מסדרות הטלוויזיה הגדולות של 2011 המשודרות בכבלים.
בישראל שודרה הסדרה ב-Yes. ומוזרמת בשירות דיסני+.
רקע כללי.
הסדרה היא אנתולוגית וכל עונה נתפסת כמיני-סדרה עצמאית בעקבות קבוצה נבדלת של דמויות ורקעים, ועלילה ייחודית עם התחלה, אמצע וסוף. עם זאת, מרפי הצהיר כי עד סוף הסדרה הצופים יבינו את הקשר שבין העונות השונות. חלק מהאירועים המתרחשים בסדרה הושראו באופן רופף מאירועים אמיתיים.
עונה 1: בית הרצח.
העונה הראשונה, בשם אימה אמריקאית: בית הרצח מתרחשת בהווה ועוקבת אחר סיפורה של משפחה שעוברת לאחוזה משופצת, לא מודעת לכך שהבית רדוף על ידי רוחות דייריו לשעבר.
העונה הראשונה היא על בגידה ובוחנת נושאים כגון: משפחה, אהבה וסליחה. הסיפור מתרחש בשנת 2011 ועוקבת אחרי משפחת הרמון: הפסיכיאטר בן (דילן מקדרמוט), אשתו ויויאן (קוני בריטון) ובתם המתבגרת ויולט (טאיסה פרמיגה) שעוברים מבוסטון ללוס אנג'לס לאחר שוויויאן עוברת הפלה ובן מנהל רומן עם אישה אחרת. משפחת הרמון עוברת לאחוזה משופצת ועד מהרה נתקלת בדיירי הבית לשעבר - משפחת לנגדון: קונסטנט לנגדון (ג'סיקה לאנג), שני ילדיה, טייט (אוון פיטרס) ואדי (ג'יימי ברואר) ובן זוגה שפניו הושחתו, לארי הארווי (דניס או'הר). ויויאן ובן מנסים להחיות מחדש את יחסיהם בעוד שוויולט הסובלת מדיכאון, מוצאת נחמה אצל טייט. משפחת לנגדון ולארי משפיעים לעיתים קרובות על חייהם של משפחת הרמון בזמן שזו מגלה שביתם החדש רדוף על ידי רוחות הדיירים הקודמים.
עונה 2: המוסד הסגור.