וסטון, שנשא אקדח סמית אנד וסון בקוטר 0.38 אינץ' ובו שישה כדורים, נכנס לבניין הקפיטול בשעה 15:40. הוא נכנס דרך דלת בחזית המזרחית של הבניין, שבה היו אמורים להיכנס באותו בוקר חברי הקונגרס ואנשי צוותם בלבד. מעבר לדלת הייתה מוצבת עמדת בידוק שכללה מגנטומטר ומכשיר רנטגן לשיקוף חפצי המבקרים. באותו בוקר איישו אותה השוטר ג'ייקוב צ'סטנט ואיש ביטחון אזרחי, שלא היה חמוש. כאשר עבר וסטון דרך המגנומטר הוא התריע על הימצאות חפץ מתכתי אצלו. על כן ביקש השוטר צ'סטנט מווסטון לחזור אחורה. באותו רגע שלף וסטון את האקדח שנשא, ירה ופגע בצ'סטנט בצד האחורי של ראשו.
שוטר אחר, דאגלס מקמילן, שנמצא בתוך האולם, פנה לשמע הירייה וירה לעבר וסטון, אך החטיא. וסטון ירה ופגע במקמילן, ואז נמלט לעבר הדלת הפתוחה הקרובה ביותר. מקמילן לא הצליח לירות שוב לעברו משום שאנשים אחרים נמצאו במרחב שבינו לבין וסטון וחסמו את קו הירי שלו.
וסטון נכנס למסדרון קצר וממנו פרץ לתוך קבוצת משרדים ששימשו את חברי הקונגרס מהמפלגה הרפובליקנית. באחד מהם, ששימש את מצליף סיעת הרוב הרפובליקנית בבית הנבחרים טום דליי , נמצא שוטר משטרת הקפיטול ג'ון גיבסון, שהיה מוצב בחוליית האבטחה של דליי. גיבסון, שלבש בגדים אזרחיים, שמע את היריות שנורו בתוך הבניין והורה לעובדים במשרד להסתתר תחת שולחנות העבודה שלהם. וסטון נכנס למשרד וירה לעבר גיבסון, שנפצע פצעים אנושים. למרות זאת הצליח גיבסון להשיב אש ולפגוע בווסטון. שני שוטרים נוספים הגיעו למשרד והשתלטו עליו.
התוקף והפצועים - כולל מבקרת שנפצעה מרסיס של שיש שניתז מהקיר עקב פגיעת קליע מאקדחו של מקמילן - פונו לבתי חולים בוושינגטון, אך צ'סטנט וגיבסון מתו שם מפצעיהם.
לאחר התקרית.
השוטר צ'סטנט היה בן 58, ושירת בעבר 20 שנה בחיל האוויר. השוטר גיבסון היה בן 42 ושירת במשטרת הקפיטול במשך 18 שנים. ארונותיהם הוצבו ברוטונדה של הקפיטול. הם היו השוטרים הראשונים - וצ'סטנט האפרו-אמריקאי הראשון - שזכו למחוות כבוד זו. הם הובאו לקבורה בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. הדלת שלידיה התרחשה התקרית נקראה על שמם ולוחית זיכרון לשניהם נקבעה לידה. חברי הקונגרס נטעו עץ לזכרם בגן המזרחי של הקפיטול. משרד דואר פדרלי במרילנד ומבנה בבסיס חיל האוויר בקרוליינה הצפונית נקראו על שמם.
וסטון נבדק לאחר התקרית על ידי פסיכיאטר, והסביר כי תקף את הקפיטול על מנת למנוע את חיסולה של ארצות הברית על ידי מגפה והמון של קניבלים. הוא נמצא כבלתי כשיר לעמוד לדין פלילי ועל כן נכלא במוסד פסיכיאטרי פדרלי. ב-2001 ניתן לו טיפול תרופתי בכפייה בצו של בית משפט. בשנת 2008 הגיש וסטון עתירה לבית משפט פדרלי לשחרורו מהאשפוז הפסיכיאטרי שבו נמצא. העתירה נדחתה. לו הייתה מתקבלת ניתן היה להעמיד את וסטון לדין באשמת רצח שני השוטרים. נכון לשנת 2018 הוחזק עדיין וסטון באשפוז פסיכיאטרי כפוי.
התקרית נחשבת לאחת מן הסיבות שהביאו לבנייתו של מרכז המבקרים של הקפיטול.
פיגוע הירי בעפולה
פיגוע הירי בעפולה היה פיגוע ירי שהתרחש בבוקר ה-27 בנובמבר 2001, בו 3 מחבלים ירו אל עבר תחנת אוטובוס בעפולה ליד התחנה המרכזית בעיר. בפיגוע נרצחו שני ישראלים, תושבת עפולה אם לשניים, ותושב רמת צבי ונפצעו כ-50 אנשים.
הפיגוע.
בשעה 11:30 הגיעו 3 מחבלים מתנועת פת"ח ומארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במכונית סובארו לבנה לתחנת האוטובוס שליד התחנה המרכזית בעפולה, והחלו לירות לכל עבר ופגעו ב-19 איש, 2 מהם נרצחו ומבין הפצועים 4 נפצעו אנוש.
פיגוע הירי בעפולה (2001)
הקו הנקי
הקו הנקי (גם הקו הברור; בצרפתית: ligne claire) הוא סגנון קומיקס שפותח על ידי הקומיקסאי הבלגי הרז'ה ומזוהה בעיקר עם אסכולת בריסל. המונח נטבע על ידי הקומיקסאי יוסט סווארטה בשנת 1977. הקו הנקי נחשב לסגנון הקומיקס הבלגי הדומיננטי, והוא בעל השפעה מרחיקת לכת על התפתחות הקומיקס במאה ה-20.
מאפיינים.
סגנון הקו הנקי מבוסס על שאיפה לפשטות, סדר ומינימליזם; מטרתו היא לאפשר הבנה מושלמת של הסיפור, ללא התעכבות על פרטים שאינם חיוניים להבנת העלילה.
רישום וצביעה.
אחד המאפיינים הבולטים של הקו הנקי הוא הניגוד העז בין תווי הפנים הקרטוניים של הדמויות לבין סביבתן הריאליסטית. לדבריו של מומחה הקומיקס סקוט מקלאוד, השילוב בין דמויות קרטוניות מאוד ורקעים ריאליסטיים במידה יוצאת דופן מאפשר לקוראים להשתמש בדמויות כבמסכה וכך להיכנס בבטחה לעולם שמציג הקומיקס.
קו הקונטור, המפריד בין הצבעים, משורטט תמיד בעובי אחיד. הצביעה גם היא אחידה, ללא הדרגה, כך שכמעט כל הצבעים מופרדים בקו. בקומיקס בסגנון הקו הנקי שוררת "דמוקרטיה של צבעים", כך שאף צבע אינו זוכה לייצוג דומיננטי יותר מאחרים וכל פרט מקבל תשומת לב שווה. כמו כן, אין כמעט אפקטים של תאורה, וצללים מוצגים לעיתים רחוקות בלבד.
עלילה ומבנה.
כמו האיורים, גם העלילה והעימוד בסגנון הקו הנקי מתאפיינים בפשטות, אחידות וסדר.
תבנית חלונות הקומיקס אחידה בצורתה, ונדיר למצוא חלונות שאינם מלבניים או דמויות מחוץ לחלונות. בועות הדיבור מרובעות והטקסט נכתב באותיות גדולות וקטנות.
העלילה תהיה לרוב פשוטה וברורה, ללא קצוות פתוחים, תוך שימוש במספר מצומצם של דמויות קבועות. עלילות קומיקסים מודרניים בסגנון הקו הנקי עשויות להיות מורכבות יותר, משום שהמחויבות להיצמד לקו האופייני לזרם פחתה עם המעבר ליצירה אישית יותר, עם תלות מופחתת בחברות ובמגזינים, בשנות ה-70 של המאה ה-20.
היסטוריה.
סימנים ראשונים להתפתחות הסגנון נראו כבר בתחילת המאה ה-20, בעבודותיהם של חלוצי קומיקס כמו בנג'מין ראבייה ואלן סן-אוגן הצרפתים, אך הרז'ה היה זה שמיסד את הסגנון והפך אותו לזרם רחב ומשפיע בהיסטוריה של הקומיקס.
בתחילת דרכו נע הרז'ה בין סגנונות שונים וניסה טכניקות ציור רבות. "הלוטוס הכחול", שיצא לאור בשנת 1936, נחשב לרוב לקומיקס שמסמל את השלב שבו התקבע הרז'ה בסגנון האופייני לו. עד מלחמת העולם השנייה יצר הרז'ה קומיקס בצבעי שחור ולבן בלבד, וגם לאחר שהחל להשתמש בצבע התעקש שהצבע יישאר משני לאיורים, ולא ישמש לאפקטים מיוחדים.
בשנת 1944 החל אדגר פ. ז'אקובס לעבוד כשותף של הרז'ה. ז'אקובס היה אחראי בעיקר על איור הרקעים, והקפדתו על תיאור מדויק ומפורט של אביזרים, נופים, כלי רכב ובגדים הפכה להיות סימן מזהה של הקומיקס של הרז'ה.
בשנת 1946 הוקם מגזין הקומיקס Tintin , שנקרא על שמו של טינטין, דמות קומיקס שיצר הרז'ה. הרז'ה מונה למנהל האמנותי של המגזין. מלבדו איירו במגזין גם אדגר פ. ז'אקובס, פול קובלייה וז'אק לאודי . מאוחר יותר הצטרפו למגזין קומיקסאים נוספים, כמו וילי ונדרסטין, בוב דה מור, ז'אק מרטין ולתקופה קצרה גם רנה גוסיני ואלבר אודרזו.
בשנת 1947 עזב ז'אקובס את השותפות עם הרז'ה. הרז'ה, שלא עמד לבדו בעומס העבודה שנוצר, הקים את אולפני הרז'ה , בהם העסיק אמנים צעירים שזיהה כמוכשרים במיוחד, חלקם כאלה שעבדו במגזין שניהל. בין הבולטים שבהם נמנו בוב דה מור, ז'אק מרטין ורוז'ה ללו . אט אט התפתחה סביב המגזין והאולפנים קהילת אמנים, שקיבלה מאוחר יותר את השם "אסכולת בריסל".
הרז'ה הקפיד מאוד על האחידות הסגנונית במגזין Tintin, ורבים מהאמנים שעבדו במגזין נאלצו לשנות את הסגנון הטבעי שלהם כדי לעמוד בדרישות שהציב. בשלב מסוים, הרז'ה חשש שהאחידות עליה הקפיד תביא לשעמום ולמונוטוניות: , אמר בשנת 1952.
בשנות ה-50 מגזין Tintin היה בשיאו, ואמנים נוספים מחוץ לאסכולה החלו להיות מזוהים עם הסגנון. עם זאת, בשנות ה-60 הפופולריות של הקו הנקי החלה לדעוך והוא נחשב מיושן. לקראת סוף שנות ה-70 הייתה התעוררות מחדש, בעיקר בגלל האמן ההולנדי יוסט סווארטה, שאימץ את הסגנון והעניק לו את שמו. הוא הגדיר זאת כך:
בשנות ה-80 הסגנון הפך לפופולרי שוב, לעיתים קרובות על מנת לעורר תחושת נוסטלגיה אצל הקוראים. על אף שהקו הנקי נפוץ בעיקר בקומיקס הפרנקו־בלגי, השפעתו ניכרת גם על קומיקס מחוץ לאירופה. בין האמנים הישראלים שמשתמשים בסגנון נמנים רותו מודן ואלי וגולד.
עונת 2022/2023 בפרמייר ליג
עונת 2022/2023 בפרמייר ליג היא העונה ה-31 בפרמייר ליג, והעונה ה-124 של הכדורגל האנגלי בסך הכל. העונה החלה ב-5 באוגוסט 2022 וצפויה להסתיים ב-28 במאי 2023.
החל מעונה זו, מועדונים יכולים לבצע חמישה ולא שלושה חילופים בשלוש הזדמנויות בזמן המשחק ובמחצית בהתאם לשאר שש הליגות הבכירות באירופה.
בנוסף, תהיה גם הפסקה באמצע העונה למונדיאל 2022 בקטר, כאשר המשחק האחרון ייערך בסוף השבוע של 12-13 בנובמבר 2022 והמשחק הראשון לאחר המונדיאל ישוחק ב-26 בדצמבר 2022 לאחר גמר גביע העולם 2022 ב-18 בדצמבר 2022.
קבוצות.
20 קבוצות משתתפות בפרמייר ליג, 17 מתוכן ממשיכות בליגה מהעונה שעברה, ו-3 קבוצות נוספות שהעפילו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: פולהאם, בורנמות' ונוטינגהאם פורסט שחוזרות לליגה הבכירה לאחר היעדרות של שנה, שנתיים, ועשרים ושלוש שנים בהתאמה. פולהאם ובורנמות' העפילו ישירות לאחר שסיימו במקומות הראשון והשני בהתאמה, ונוטינגאהם העפילה מהמקום הרביעי הודות לניצחון על האדרספילד טאון בגמר פלייאוף העלייה. הם יחליפו את ברנלי (שירדה לאחר 6 עונות רצופות בפרמייר ליג), ווטפורד ונוריץ' סיטי (שתיהן לאחר עונה אחת בלבד).
טבלת הליגה.
מעודכן ל־31 באוגוסט 2022.
סטטיסטיקה.
שערים.
מעודכן ל-31 באוגוסט 2022
בישולים.
מעודכן ל-31 באוגוסט 2022
שערים נקיים.
מעודכן ל-31 באוגוסט 2022
הערות שוליים.
דפנה רובינשטיין
דפנה רובינשטיין (נולדה ב-26 באפריל 1980) היא מחזאית ובמאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.