יִידוּ (בסינית: 宜都; בפין-יין: Yídū) היא נפה עירונית השייכת לנציבות העירונית ייצ'אנג במערב מחוז חוביי שבמרכז הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנפה העירונית מנתה 367,374 תושבים בשטח כולל של 1,349 קמ"ר. תחת יידו נמצאים מנהלית תת-רובע אחד, 8 עיירות ופלך אחד. התמ"ג שלה בשנת 2015 עמד על 50 מיליארד יואן.
יידו הוקמה כמחוז בשנת 196 לפני הספירה בתקופת שושלת האן המערבית, שנקראה אז יידאו (). בשנת 210 לספירה הקים ליו ביי את "פיקוד יידו".
חלוקה מנהלית.
נפת המשנה היחידה היא נפת לוצ'נג (陆城街道).
עיירות: הונגהואטאו (红花套镇), גאובהג'ואו (高坝洲镇), ניֶהג'יַהחֶה (聂家河镇), סונגמופינג (松木坪镇), ג'י-צ'אנג (枝城镇), יאוג'יאנדיאן (姚家店镇), וויאנגצ'ואן (五眼泉镇), וואנג'יאפאן (王家畈镇).
פלך: הפלך האתני פאנג'יהוואן טוג'יה (潘家湾土家族乡).
טריאתלון באולימפיאדת טוקיו (2020)
תחרויות הטריאתלון באולימפיאדת טוקיו התקיימו בין 26 ביולי ו-31 ביולי 2021 בפארק אודביה. זוהי הפעם השישית בה מתקיימות התחרויות במסגרת האולימפיאדה. מלבד תחרויות הגברים והנשים המסורתיות, נוספה באולימפיאדה תחרות של קבוצות מעורבות.
מבנה התחרות.
הטריאתלון האולימפי מורכב משלושה חלקים: שחייה של 1.5 ק"מ, רכיבה על אופניים של 40 ק"מ וריצה של 10 ק"מ. התחרויות מתקיימות כאירוע אחד, ללא מקצים מקדימים.
התחרות המעורבת מתחרים צוותים של ארבעה ספורטאים (שני גברים ושתי נשים). כל ספורטאי מבצע שחייה של 300 מטר, ריצה של 8 ק"מ ורכיבה על אופניים למרחק 2 ק"מ. התחרות מתקיימת במתכונת של תחרות, כאשר הזמן המחושב כולל את הזמן המצטבר של ארבעת חברי הצוות.
לידיה ג'קובי
לידיה אליס ג'קובי (באנגלית: Lydia Alice Jacoby; נולדה ב-29 בפברואר 2004) היא שחיינית אמריקאית, האלופה האולימפית (טוקיו 2020) במשחה ל-100 מטר חזה.
ג'קובי היא השחיינית הראשונה מאלסקה שהשתתפה במשחקים האוליממפיים.
ביוגרפיה.
ג'קובי נולדה באנקורג', אלסקה וגדלה בסווארד אלסקה. היא החלה לשחות בגיל 6 במועדון השחייה המקומי.
באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 זכתה ג'קובי במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.28 דקות, אחרי לילי קינג (1:04.79 דקות) ולפני אנני לזור (1:05.60 דקות).
אלופה אולימפית.
במשחקים עצמם היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.95 דקות, לפני טטיאנה סקונמאקר מדרום אפריקה (1:05.22 דקות) ולילי קינג (1:05.54 דקות) מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם רגן סמית', טורי הסק ואבי וייצל בתוצאה של 3:51.73 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:51.60 דקות ולפני קנדה (3:52.60 דקות), כשחיינית חזה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:05.03 דקות. נוסף לכך היא סיימה במקום חמישי במשחה שליחות משולב 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.58 דקות, כשחיינית חזה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:05.09 דקות, למרות שמשקפי השחייה נפלו לה בזינוק.
פלוסי
הרפובליקה הסלובקית הראשונה
הרפובליקה הסלובקית הראשונה (בסלובקית: Prvá Slovenská republika) אשר נודעה גם בשם המדינה הסלובקית ("Slovenský štát") הייתה מדינה קליינטית של גרמניה הנאצית בין ה-14 במרץ 1939 וה-4 באפריל 1945. החלק הסלובקי של צ'כוסלובקיה הכריז על עצמאותו, יום לפני ההשתלטות הגרמנית על בוהמיה ומוראביה. הרפובליקה הסלובקית שלטה ברוב השטחים שבהם קיימת כיום סלובקיה, חוץ מחלקיה הדרומיים שנמסרו להונגריה בשנת 1938. זו הייתה הפעם הראשונה שסלובקיה הייתה מדינה עצמאית רשמית.
הרפובליקה הסלובקית נמשלה על ידי משטר חד-מפלגתי של מפלגת העם הסלובקית. סלובקיה נודעה בעיקר על שיתוף הפעולה שלה עם גרמניה, ששלחה חיילים לכיבוש פולין, בספטמבר 1939, ולמבצע ברברוסה בשנת 1941. בשנים 1942–1945 גורשה מרבית האוכלוסייה היהודית בסלובקיה לפולין הכבושה. לאחר כמה מחאות אנטי-נאציות של פרטיזנים סלובקים, גרמניה סיפחה אליה את סלובקיה, מה שעורר התקוממות גדולה כנגדם. הרפובליקה נכבשה על ידי ברית המועצות בשנת 1945, ושטחיה הוחזרו לצ'כוסלובקיה.
שמה הרשמי של המדינה היה "המדינה הסלובקית" (Slovenský štát) מ-14 במרץ עד ל-21 ביולי בשנת 1939 (יום אימוץ חוקת סלובקיה). לאחר מכן שונה שמה ל"הרפובליקה הסלובקית" ("Slovenská republika"), ומכונה לעיתים כ"הרפובליקה הסלובקית הראשונה" ("Prvá Slovenská republika"), כדי להבדיל בינה ובין סלובקיה של ימינו.
הקמה.
לאחר ועידת מינכן בשנת 1938, סלובקיה השיגה אוטונומיה בצ'כוסלובקיה, אך העבירה את שטחיה הדרומיים להונגריה בעקבות בוררות וינה הראשונה. בזמן שהקנצלר הנאצי אדולף היטלר התכונן לפלוש לבוהמיה ומוראביה, היו לו תוכניות אחרות עבור סלובקיה. הגרמנים בתחילה קיבלו מידע מוטעה מההונגרים כי סלובקיה רוצה להצטרף להונגריה. גרמניה החליטה להפוך את סלובקיה למדינת הבובה שלה, ולמקם בתוכה בסיסים צבאיים עבור הפלישה לפולין.
ב-13 במרץ 1939, היטלר הזמין את יוזף טיסו (לימים נשיא וראש ממשלת סלובקיה) לברלין ודחק בו להכריז על עצמאותה של סלובקיה. הוא הוסיף כי אם יסרב, לא תהיה לגרמניה שום עניין בגורל המדינה. במהלך השיחה, יואכים פון ריבנטרופ, שר החוץ הגרמני לשעבר, העביר להיטלר דו"ח האומר כי כוחות הונגרים מתקרבים לגבולם עם סלובקיה. יום למחרת סלובקיה הכריזה על עצמאותה.
הצבא הסלובקי.
המלחמה עם הונגריה.
ב-29 במרץ 1939, הונגריה, אשר כבשה את מחוז זקרפטיה מידי צ'כוסלובקיה, תקפה את סלובקיה משם בעזרת צבאה הגדול, שבזכותו השיגה שטח בגודל 1,697 קמ"ר, ו-70,000 תושבים מהמדינה החדשה.
הכוחות הסלובקים בלחימה בפולין.
סלובקיה הייתה מדינת הציר היחידה, חוץ מגרמניה, שהשתתפה בכיבוש פולין. כאשר תכנן הוורמאכט הגרמני את הפלישה לפולין, הוא ביקש את עזרת סלובקיה. משום שהצבא הסלובקי היה קיים רק חצי שנה, הוא הקים קבוצת לחימה קטנה, אשר כללה מעט חיילים. הקבוצה הצליחה לעבור את נובי סונץ' ומעבר דוקלה, ולאחר מכן כמעט להגיע אל דמביצה ולטרנוב.
הכוחות הסלובקים בלחימה בברית המועצות.
הצבא הסלובקי השתתף במלחמה בחזית המזרחית, נגד ברית המועצות בשנים 1941–1945. הכוח שנשלח לברית המועצות כלל 45,000 חיילים, זמן קצר לאחר הפלישה הגרמנית. המשלחת שנשלחה לתקוף במזרח צורפה לארמייה ה-17 הגרמנית, ולאחר מכן הועברה לידי פיקוד גרמני ישיר. יחידה זו נלחמה עם הארמייה ה-17 עד יולי 1941, בעיקר במערכה באומן.
עד שנת 1942 המשלחת המשיכה לתקוף בברית המועצות, ובשנת 1944 פורקה מכיוון שנחשבה ללא פעילה.
המרד הסלובקי.
ב-29 באוגוסט 1944, המרד הסלובקי פרץ בבאנסקה ביסטריצה תחת פיקודו של יאן גוליאן נגד משטרו הדיקטטורי של יוזף טיסו. המורדים כבשו חלקים גדולים במזרח ובמרכז סלובקיה בעזרת צבא אשר כלל 78,000 חיילים (18,000 בתחילת המלחמה). לאחר חודשיים של לחימה הצליח הצבא הגרמני לדכא את המרד, לאחר שחלק גדול מן החיילים הוצאו להורג, כולל גוליאן בעצמו.
למרות ניצחנו של הצבא הגרמני ופירוקו של המרד, פעולות המרד המשיכו עד הקרב על ברטיסלאבה בשנת 1945.
יחסי חוץ.
גרמניה הנאצית.
מההתחלה, סלובקיה הייתה תחת השפעה גרמנית רבה. הסכם הגנה בין המדינה הסלובקית לבין גרמניה הנאצית נחתם ב-23 במרץ 1939, הנותן להיטלר שליטה חלקית על מדיניות החוץ, הכלכלה והצבא של סלובקיה. הוורמאכט הקים באוגוסט 1939 את מה שמכונה "אזור ההגנה" במערב סלובקיה, שלמעשה היה אזור שממנו יכול היה לתקוף את פולין מספר חודשים לאחר מכן.
ברית המועצות.
ב-6 בדצמבר 1940 נחתם הסכם הסחר והניווט הסובייטי–סלובקי. ביוני 1941 הצטרפה סלובקיה למבצע ברברוסה ולפלישה לברית המועצות.
הונגריה.
הבעיה הקשה ביותר במדיניות החוץ של הרפובליקה הסלובקית הייתה הונגריה, אשר סיפחה לעצמה שליש משטח סלובקיה לאחר בוררות וינה הראשונה. במשך שנים ניסתה סלובקיה לשנות את ההסכמים על השטחים שניתנו להונגריה, אך גרמניה לא אפשרה לה זאת.
פולין.
היחסים בין המדינות נותקו לאחר השתתפותה של סלובקיה בפלישה לפולין. אחרי הפלישה התרחבה הרפובליקה הסלובקית וכללה חלקים מפולין.
מאפיינים.
דמוגרפיה.
2.6 מיליון נפשות חיו בתוך גבולות סלובקיה בשנת 1940, אשר 85% מהם הכירו בעצמם כסלובקים. המיעוטים בסלובקיה כללו: גרמנים (4.8% מכלל האוכלוסייה), צ'כים (2.9%), רוסינים (2.6%), הונגרים (2.1%), יהודים (1.1%) ורומנים (0.9%). 75% מהאוכלוסייה הייתה קתולית. בבירת המדינה לשעבר, ברטיסלאבה, התגוררו כ-130,000 אנשים.
שיתוף הפעולה עם הנאציזם.
הרפובליקה הסלובקית הראשונה הייתה מדינה טוטליטרית, אשר הנאציזם הגרמני היה חלק רב ממנה. היסטוריונים רבים הכירו במדינה לשעבר כמדינת פשיזם קלריקלי. הממשלה הסלובקית תמכה גם באנטישמיות, ופרסמה מספר חוקים האוסרים על היהודים להשתתף בחיי הציבור, ושלחה רבים למחנות הריכוז בפולין הכבושה.
השואה בסלובקיה.
זמן קצר לאחר עצמאותה של הרפובליקה הסלובקית, החלה המדינה לתקוף את היהודים ולגרש אותם למחנות הריכוז וההשמדה. היהודים שנותרו בסלובקיה חויבו לשאת את הטלאי הצהוב על בגדיהם, וסבלו מרדיפות על ידי המשטר. באוקטובר 1941 גורשו מברטיסלאבה כ-15,000 יהודים.
סלובקיה הייתה אחת מהמדינות שהסכימה לפתרון הסופי הגרמני ולגרש את כל יהודיה ממדינתה. רוב היהודים שחיו ברפובליקה הסלובקית גורשו לאושוויץ-בירקנאו. גירוש היהודים מסלובקיה החל ב-25 במרץ 1942, אך נעצר באוקטובר באותה השנה. עד אז 58,000 יהודים כבר גורשו לאושוויץ.