הנוסח החוקי היה חרוט בחלק הפנימי של שני הלוחות. עותק מדויק של התעודה היה רשום בחלק החיצוני של לוח I, בעוד שעל החלק החיצוני של חלק II היו רשומים שמותיהם של שבעה עדים. על ידי שימוש בחותמים נמנע הניסיון לשנות את הכיתוב בחלק הפנימי, מכיוון שפתיחתם הייתה מבטלת את חוקיות התעודה. חורים נוספים בקצוות הלוחות שימשו לטבעות ברזל שחיברו את התעודה יחד. ניתן היה לקרוא את הטקסט הפנימי במידה והיה חשד שהתעודה מזויפת. במקרה זה היו החותמים נשברים, התעודה הייתה נפתחת וניתן היה להשוות את הכיתוב הפנימי לחיצוני. הדיפלומה הצבאית המקורית (אף דיפלומה לא שרדה במלואה, למעט שברים קטנים) הייתה כתובה על לוחות הארד ברומא, שפורסמו עד שנת 90 במקומות שונים בגבעת הקפיטולין. משנת 90 היו הדיפלומות מוצגות מאחורי מקדש אוגוסטוס, ליד המזבח או פסל מינרווה, בפורום רומאנום.
נוסח התעודה.
התעודה המקורית, כמו העותק שלה, הורכבה מכמה חלקים: התעודה פותחת בשם הקיסר עם כל תאריו בזמן כתיבת הדיפלומה. בדיפלומה שיועדו לחיילי יחידות העזר, נכתבה לאחר מכן ההכרזה על קבלת האזרחות הרומית. לאחר מכן הופיעו שמות היחידות שמהן קיבלו זכויות חיילים או וטרנים, שם הפרובינקיה שהחיילים הוצבו בה, ושם המושל של הפרובינקיה בתקופה הרלוונטית. המידע היה נכתב על ידי הסגל הבכיר של המושל בפרובינקיה, ונשלח לאחר מכן לרומא. הזכות לאזרחות רומאית (civitas), הייתה ניתנת לחייל, לילדיו (descendants) שנולדו בזמן שירותו הצבאי, או לאחר שחרורו, ולוו בזכות להנשא באופן חוקי (conbium) עם אשה לא רומאית (היא נשארה ללא אזרחות רומית). לאחר מכן הופיע התאריך הקונסולרי שבו התעודה פורסמה. עד לכאן, התעודות היו העתק מדויק של העותק הרומאי. משלב זה, הטקסטים שונים.
התעודה ברומא כללה רשימה מלאה, ערוכה בטורים, של היחידות שהמוטבים השתייכו אליהן, שמות המפקדים של כל יחידה (בדרגת פרפקט), שמות החיילים שקיבלו את התעודות ושמות נשותיהם וילדיהם. הדיפלומה האישית מלווה בהצהרה שהמסמך מקורי והוא העתק של "הצהרה" שפורסמה במקום מסוים ברומא.
פרסומים בזמננו.
הדיפלומות הצבאיות הרומאיות פורסמו לראשונה בכרך הארבעה עשרה (XIV) של האוסף הכתובות הלאטיניות, שפורסם בשני חלקים בשנים 1935 ו-1955. לאחר מכן הדיפלומות נאספו על ידי מרגרט רוקסן בשלושה ספרים Roman Military Diplomas (בראשי תיבות: RMD). הכרך הרביעי נכתב על ידי מרגרט רוקסאן ופאול הולדר ויצא לאור ב-2003. הכרך החמישי יצא לאור בשנת 2006 על ידי פאול הולדר, והשישי ייצא ב-2011. דיפלומות צבאיות רבות נקנו על ידי המוזיאון הרומאי-גרמני במינכן, ופורסמו בשנת 2004 (ידועות בקיצור RGZM). מספר התעודות הידועות הכולל עומד, נכון לתחילת 2010, על 881 יחידות. בשני העשורים האחרונים התגלו מספר רב של דיפלומות. רובן הגיעו מחפירות לא מסודרות שנערכו באזור הבלקן, בעיקר בשטחים שהיו שייכים לפרובינקיות מואסיה העליונה ותרקיה.
תרנגול סרי לנקה
תרנגול סרי לנקה או תרנגול ציילון (שם מדעי: "Gallus lafayetii") הוא עוף מהסוג תרנגול שבמשפחת הפסיוניים. תרנגול זה הוא מין אנדמי המצוי בסרי לנקה בלבד. הוא דומה מאוד במראהו לתרנגול מבוית.
גודלו של הזכר כ-70 סנטימטר, נוצות גופו אדומות-כתומות ושחורות ליד הזנב וכרבולתו אדומה.
הנקבה קטנה בהרבה, כ-35 סנטימטר, ונוצותיה חומות.
התרנגול שוכן ביערות, וניזון מדגנים ומעלים אך גם מבעלי חיים קטנים כמו תולעים וצרצרים.
תרנגול ציילון הוא הציפור הלאומית של סרי לנקה.
דניאל דיחס
דניאל דיחס גרסיה (בספרדית: Daniel Diges García; נולד ב-17 בינואר 1981), הוא שחקן טלוויזיה ותיאטרון, זמר, מלחין, כותב ונגן פסנתר ספרדי.
דיחס נולד בעיר אלקלה דה אנארס בקהילה האוטונומית מדריד בספרד. בנעוריו החל לשחק בהצגות בחברת התיאטרון “TELA” ("Teatro Escuela Libre de Alcalá de Henares"), שבעיר הולדתו.
טלוויזיה.
במקביל להופעתו בתחילה בתיאטרון שבעיר הולדתו, כיכב במספר פרסומות. לאחר מכן, בשנים 1999-2000, עלה מעמדו כשחקן כאשר כיכב בדרמת הנעורים הספרדית "Nada es para siempre". במהלך ארבע השנים שלאחר מכן הנחה בספרד תוכניות ילדים: "Megatrix" בשנים 2001-2003, ו-"Max Clan" בשנים 2003-2004. במקביל המשיך להופיע בתפקידים משניים בסדרות טלוויזיה: בשנת 2002 בסדרה "Hospital Central" הנחשבת לפופולרית מאוד בספרד, בשנת 2003 בסדרה "Ana y los siete", בשנת 2005 שיחק בשני פרקים בסדרה "Aquí no hay quien viva" (שנחשבת לאחת הסדרות הפופולריות ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית) ובשנים 2005-2006 בסדרה "Agitación +IVA".
תיאטרון.
את הקריירה שלו בתיאטראות גדולים החל בשנת 2005. הוא שיחק במחזות הזמר: "En Tu Fiesta Me Colé" ו-"Hoy No Me Puedo Levantar". בשנים 2007-2008 שיחק בהפקה ספרדית למחזה: "We Will Rock You". בשנים 2008-2009 כיכב בהפקה הספרדית למחזה ולסרט האמריקאי "High School Musical". משנת 2009 הוא משחק בהפקה הספרדית למחזמר "מאמה-מיה", המבוסס על שיריה של להקת הפופ השוודית "אבבא".
מוזיקה.
בשנת 2010 זכה עם השיר "Algo pequeñito" ("משהו קטנטן") בתחרות הלאומית בשם "Eurovisión: Destino Oslo" שערכה ספרד לבחירת נציגות לתחרות אירוויזיון 2010. כך ייצג את ספרד היישר בגמר תחרות האירוויזיון שנערך ב-29 במאי, מכיוון שספרד היא אחת המממנות העיקריות של התחרות ולכן אינה צריכה להשתתף קודם בשלב חצי הגמר שקיים בתחרות בשנים האחרונות. השיר סיים רק במקום ה-15 מתוך 25 שירים, עם 68 נקודות. אולם בתחרות הלאומית בספרד קיבל דיחס את מרב הקולות גם מהציבור וגם מצוות השיפוט שהיוו יחד את ההצבעה. השיר זכה לביקורות חיוביות בציבור והגיע למקום ה-16 בטבלת מצעד השירים הרשמית של ספרד. השיר גם קיבל סיקור נרחב במספר אתרי אינטרנט על ההכנות, הכוריאוגרפיה ועל קליפים נוספים שהכין דיחס לשיר. בספרד התאגדה קבוצה גדולה של מעריצי האירוויזיון ומעריצים של הזמר, שהכינה קליפ משלה לשיר, כשהם רוקדים ברחובות העיר מדריד ובסוף הקליפ גם דיחס עצמו מופיע.
בנוסף, בחירתו לאירוויזיון הביאה לכך שאחת מארבע חברות התקליטים הגדולות בעולם, "וורנר מיוזיק גרופ", הזמינה אותו להיות מיוצג אצלה, ובתאריך 18 במאי 2010 הוא הוציא תחת חסותה את האלבום "דניאל דיחס" על שמו, שבו כתב את מרבית השירים. האלבום כולל גם שתי גרסאות נוספות לשירו באירוויזיון וגרסאות כיסוי בספרדית לשירים הידועים: "Just the Way You Are" ("בדיוק כפי שאת") של בילי ג'ואל, "Everything" ("הכל") של מייקל בובלה ו-"Angels" ("מלאכים") של רובי ויליאמס.
פרסים וזכיות נוספות.
בשנת 2007 זכה ב-"פרס תיאטרון המחזמר" כשחקן פורץ הדרך הטוב ביותר בהפקה ""Hoy No Me Puedo Levantar", שהוצגה בספרד ובמקסיקו.
בשנת 2010 זכה ב-"פרס התיאטרון הלאומי" כשחקן הטוב ביותר במחזות-זמר בספרד.
אני אוהב אותך פיליפ מוריס
אני אוהב אותך פיליפ מוריס (באנגלית: I Love You Phillip Morris) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה-קומית משנת 2009, המבוסס על סיפורו האמיתי של הנוכל, המתחזה והאסיר הנמלט סטיבן ג'יי ראסל, שאותו מגלם ג'ים קארי. בעוד הוא מרַצה את עונשו בכלא, מתאהב ראסל בחברו לתא המאסר - פיליפ מוריס. לאחר שמשתחרר מוריס ממאסרו, נמלט ראסל מהכלא ארבע פעמים על מנת להתאחד עמו. הסרט הוא עיבוד לרומן משנת 2003 בשם "אני אוהב אותך פיליפ מוריס: סיפור אמיתי על חיים, אהבה, ובריחות מהכלא" מאת סטיב מק'וויקר (McVicker).
עלילה.
סטיבן ג'יי ראסל (ג'ים קארי) הוא איש צנוע אשר עובד כשוטר מקומי, בעל מסור לאשתו ונוצרי המתפלל מדי ערב ומנגן בעוגב בכנסייה. במסגרת עבודתו כשוטר הוא מוצא את תיק האימוץ שלו ומנסה לאתר את אמו הביולוגית. למרות שהוא מקיים חיים אינטימיים עם אשתו, הוא נוהג לבצע קרוזינג ולקיים יחסי מין עם גברים אחרים.
באחד מן הערבים הללו היה ראסל מעורב בתאונת דרכים קשה, שמיד אחריה החליט לעשות שינוי בחייו ולצאת מהארון בפני אשתו וחבריו. הוא עוזב את אשתו לטובת בחור צעיר (רודריגו סנטורו), ושניהם עוברים אל קהילת הגייז במיאמי וחיים חיי מותרות ראוותניים. על מנת לממן את סגנון החיים היקר, ראסל עוסק במעשי מרמה ונוכלות של זיוף מסמכים והונאות של חברות הביטוח. מעשיו מובילים אותו לבית הכלא ושם הוא מתאהב ממבט ראשון בפיליפ מוריס (יואן מקגרגור), אסיר ביישן ומופנם. מכיוון שהם מתגוררים במחלקות אחרות של בית הכלא, הם מנהלים מערכת יחסים בהתכתבות עד שראסל מצליח להביא להעברתו כשותף לתא של מוריס. ראסל מועבר לבית כלא אחר ולאחר שלושה חודשים משתחרר.
ראסל, שלא יכול לסבול שלא להיות בחברתו של מוריס, מתחזה לעורך דין ומביא לשחרורו מהכלא.
הוא מקבל במרמה משרה של מנכ"ל כספים בחברה גדולה. לאחר שהוא מצליח לעשות זאת, הוא מועל בכספי החברה כדי לממן לשניהם חיים ברמה גבוהה במדינת טקסס. כאשר הוא נתפס ומוחזר לכלא, מנסה ראסל מספר פעמים לברוח כדי להתאחד עם מוריס.
הוא מתחזה לחולה איידס ומביים את מותו. הוא מתחזה שוב לעורך דין, כדי לייצג את מוריס, שהואשם בסיוע להונאת הכספים של ראסל. אחד המושבעים, שעבד איתו בעבר, מזהה אותו והוא מוחזר למאסר.
הפצה.