מערכת EGNOS פתוחה לשימוש הציבור באופן חופשי וללא תשלום. נתוני התיקון משודרים על תדר ה-GPS ונדרש מקלט GPS שמאפשר שימוש ב-EGNOS. הבעלות על EGNOS הועברה לנציבות האירופית ב-1 באפריל 2009. חנוכת השירות הרשמית התקיימה ב-1 באוקטובר 2009.
מערכת הסיוע לנחיתת מטוסים הפכה להיות זמינה ב-2 במרץ 2011.
ישראל הצטרפה לפרויקט בינואר 2016. עם הקמת תחנת יחוס ראשונה בקמפוס הטכניון.
ארכיטקטורת המערכת.
המערכת כוללת מקטע חללי וקרקעי, המשולבים לכדי מערכת אחודה.
המקטע החללי.
המערכת עושה שימוש בשלושה לוויינים גיאוסטציונריים המכסים אזור נרחב באירופה, המזרח התיכון ואפריקה. בכל לוויין משיב (טרנספונדר) מיוחד המוקדש למערכת. מהלוויינים משודר המידע על תדר לווייני ה - GPS הנקלט במכשירים אזרחיים נפוצים, בלא צורך בחומרה נוספת לקליטתו.
המקטע הקרקעי.
למערכת כ-40 תחנות קרקע המרכזות ומעבדות את נתוני הבקרה ומכינות אותן לשידור מיידי. המערכת מורכבת מתחנות קליטה וייחוס דיפרנציאלי המכונות RIMS (Reference &amp; Integrity Monitoring Stations). תחנות הייחוס הקרקעיות מצוידות במקלטי GPS מיוחדים ושעונים אטומיים לביצוע ניטור רציף של שידורי ה-GPS וחישוב התיקונים הנדרשים לשם שיפור הדיוק. מערכות שידור משדרות את הנתונים אל לווייני התקשורת של המערכת והם בתורם משדרים את הנתונים למשתמשי הקצה.
פעולת פורט סעיד
נבי מומבאי
נבי מומבאי (מרטהי: नवी मुंबई; בעבר: ניו בומביי) היא עיר במדינת מהאראשטרה שבהודו. נבי מומבאי פותחה בשנת 1972 כעיר התאומה של מומבאי. היא אחת מהערים המתוכננות מראש הגדולות בעולם, עם שטח של 344 קמ"ר, מתוכם 163 בתחום השיפוט של NMMC, התאגיד המוניציפלי לנבי מומבאי. העיר שוכנת בחוף המזרחי של מפרצון טהנה וגובלת באירולי בצפון וביוראן בדרום. אורך העיר קרוב לזה של מומבאי, ובין שתי הערים מקשרים הגשרים ואשי ואירולי. האזורים המפותחים ביותר והיקרים ביותר בעיר הם ואשי ונרול, המכונים בהתאמה "המלך של נבי מומבאי" ו"המלכה של נבי מומבאי". אוכלוסיית העיר מונה 2,100,000 איש, שמתוכם כ-600,000 מנרול וכ-400,000 מואשי.
נבי מומבאי שייכת לאיגוד הערים של מומבאי. NMMC מופיע ברשימת התאגידים העשירים ביותר באסיה. נבי מומבאי היא העיר ההודית היחידה שהופיעה בתוכנית "Super Cities of the World" של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
היסטוריה.
נבי מומבאי היא (באופן ניתן לוויכוח) העיר המתוכננת מראש הגדולה ביותר בעולם. בתחילה תוכננה למטרה אחת: הקלה על צפיפות האוכלוסייה במומבאי בכך שתהיה חוף מבטחים חלופי להמונים שנהרו למומבאי מכל רחבי הודו. כיום, נבי מומבאי היא מתחרה צמודה למומבאי מכל בחינה.
עיר מתוכננת מראש.
תוכנית הפיתוח הראשונה למומבאי (אז בומביי), שנוסחה ב-1948, הציעה להקים למומבאי ערי־לוויין. עשר שנים לאחר מכן, במרץ 1958, הוקמה ועדה בראשות מר ס'. ג'. ברייב. בפברואר 1959 הציעה ועדה זו הקמת עיירה על חוף מפרצון טהנה, על מנת להקל על עומס האוכלוסייה במומבאי. המלצה מרכזית נוספת של הוועדה הייתה בניית גשר לאורך המפרצון כדי לקשר בין מומבאי, דמוית חצי האי, לשאר היבשת.
המלצותיה של הוועדה התקבלו בממשלת מהאראשטרה ביולי 1964. ועדה חדשה, בראשות פרופסור ד'. ר'. גדגיל, הוקמה במרץ 1965 ונתבקשה לצייר עקרונות כלליים לתכנון אזורי. גם ועדה זו המליצה בחום על עיר חדשה מעבר למפרצון טהנה.
ביולי 1967, הוקמה ועדה נוספת לתכנון אזורי, בהתאם להמלצתה של ועדת גדגיל. ועדה זו הציגה תכנון טיוטה - לייסד את ניו בומביי בצדו השני של המפרצון. הצעה זו התקבלה על ידי התאגיד המוניציפלי של בומביי והוחלט על הקמתה של עיר חדשה, אחות למומבאי, באזור המטרופולין שלה, כדי להקל על עומס האוכלוסייה.
CIDCO.
ה-CIDCO הוקם ב-17 במרץ 1971. ארגון זה קיבל את המנדט להפוך 344 קילומטרים רבועים של ארץ ביצתית לעיר חדשה, שטח שהכיל בין השאר רצועת חוף באורך 150 קילומטרים. שטח זה היה מאוכלס ב-86 כפרים, שסגנון החיים בהם היה שונה עד מאוד מזה של בני העיר השכנה, מומבאי. CIDCO רכש 193.94 קמ"ר של אדמה (מתוכה 141.05 קמ"ר היו בבעלות פרטית) וגיבש 14 עיירות כדי להקל על פיתוח מקיף, וליצור לכולן ביחד זהות של עיר חדשה. בשנת 1973 הוקם גשר ואשי, החוצה את מפרצון טהנה ומקשר בין מומבאי לנבי מומבאי. עד לשנת 2000 פיתח CIDCO כ-117.60 קמ"ר של אדמה.
בתחילה, לא הייתה תגובה רבה לעיר החדשה. פיתוחים שונים בעיר, לאחר התחלפות ראש העיר ב-1990, הביאו לצמיחה פתאומית בפעילויות הכלכליות ובאוכלוסייה של נבי מומבאי. בנייתו של גשר אירולי לאורך המפרצון, באורך 2.4 ק"מ נסתיימה בינואר 1999. גשר זה מקשר בין אירולי ומולונד - פרבר מזרחי של מומבאי.
גאוגרפיה ואקלים.
נבי מומבאי מתפרשת על שני מחוזות של מדינת מהאראשטרה; טהנה וראיגאד. השטח מכוסה בגבעות בחלקו, וחלקים אחדים ממנו מכוסים בקרקע לחה (ביצות). בהשוואה לשכנתה הגדולה, נבי מומבאי מאוכלסת בדלילות יחסית. נבי מומבאי גובלת בחלק מרצועת החוף של דרום קונקאן. רצועה חופית זו מצטרפת לרכס הרי גהאת המערביים מדרום ולגבעות בגובה 50–100 מטרים ממזרח.
חקלאות ודייג.
בעבר, שימשה הקרקע לייצור אורז, לאורך העונה הגשומה. בנוסף, גודלו באזור מטעי מנגו וקוקוס, וגם בוצע גידול מוגבל של ירקות וקטניות. כיום, לאחר הקמת נבי מומבאי, כל הפעילויות החקלאיות שהתקיימו באזור בעבר כמעט והפסיקו להתקיים, מלבד בחלקו המזרחי. כך קרה גם לדגים ולסרטנים, שהיו תוצרים נפוצים ממפרצון טהנה - עם הופעתן של תעשיות באזור והידרדרות איכות המים, גם הם נעלמו מהאזור.
אקלים.
נבי מומבאי נמצאת באזור הטרופי. בסך הכל מדובר באקלים מאוזן, עם ימים של כמויות משקעים גבוהות וימים של טמפרטורות גבוהות מאוד.
הטמפרטורות השנתיות בנבי מומבאי נעות בטווח שבין 22 ל-36 מעלות צלזיוס. בחורף, הטמפרטורות נעות בין 17 ל-20 מעלות בעוד בקיץ הן נעות בין 36 ל-41. מתוך כלל המשקעים בעיר, 80% יורדים בין החודשים יוני לאוקטובר - אז יורדים גשמי מונסון. ממוצע המשקעים השנתי הוא 2000–2500 מילימטרים והלחות נעה בין 61-86%. הימים היבשים ביותר נצפים בחורף והימים הרטובים ביותר ביולי.
לפי ה-IMD, המשרד הממשלתי ההודי למטאורולוגיה, כיוון הרוח העיקרי הוא דרום-מערב בתקופת המונסונים וצפון מזרח במהלך שאר השנה.
דמוגרפיה.
נכון לשנת 2007, מונה אוכלוסיית נבי מומבאי 2,100,000 איש. נרול הוא האזור המאוכלס ביותר בעיר, בעל אוכלוסייה מוערכת של 600,000 איש. האזור השני הכי מאוכלס הוא ואשי, בעל אוכלוסייה מוערכת של 400,000 איש. בשנת 2001, ע"פ מפקד האוכלוסין של אסיה מנתה האוכלוסייה 703,947 איש בלבד. אחוז הגברים באוכלוסייה היה 56% (אחוז הנשים - 44%). שיעור האוריינות עמד אז על כ-74%, כאשר כיום הוא עומד על 96%.
ההכנסה החודשית הממוצעת למשפחה בנבי מומבאי היא 9549 רופי (כ-742 ש"ח), בהשוואה ל-5000 רופי (כ-388 ש"ח) במומבאי. ואשי הוא האזור בעל ההכנסה החודשית הגבוהה ביותר למשפחה - 12,349 רופי (כ-960 ש"ח). מספר הנפשות הממוצע למשפחה בנבי מומבאי הוא 4.05, בעוד במומבאי עומד הממוצע על 4.85 נפשות למשפחה.
רוב אוכלוסיית נבי מומבאי היא צעירה, עם 28% בגילאי 0–15 שנים, 55% בגילאי 15–44, ו-13% בגילאי 45–59. העיר נחשבת לעצמאית בשירותי השכלה גבוהה - רק 4% מהתלמידים נוסעים למומבאי על מנת לרכוש השכלה. בסקר שנערך, מתוך משקי הבית 43% היגרו לנבי מומבאי ממומבאי.
חברה.
נבי מומבאי היא עיר קוסמופוליטית ואנשים מדתות שונות חיים בה יחדיו בידידות. רוב אוכלוסיית העיר שייכת להינדואיזם (86%), חלקה שייך לאסלאם (10%), ושאריתה מתחלקת בין הנצרות והסיקיזם. דוגמה טובה לזה נמצאת בבראהמאגירי (Brahmagiri), שם הקציבה CIDCO גבעה לפעילויות דתיות. אזור זה מאכלס מוסדות דתיים רבים מדתות שונות.
שפה.
בנבי מומבאי קיימת אוכלוסייה מקבוצות אתניות שונות, אך לרוב משמשת השפה הרשמית - שנפוצה בכל העיר ומופיעה על מסמכים רשמיים - מרטהי. ברחובות העיר מדברים לעיתים בניב של הינדי בשם במבאיה הינדי - מעין שילוב של הינדי, אורדו, מרטהי ומספר מילים מומצאות. גם האנגלית משמשת חלק נרחב של העיר, במיוחד את אנשי הצווארון הלבן.
חינוך.
נבי מומבאי היא אחת הערים ה"חינוכיות" ביותר בכל הודו. לכל אזור בעיר יש שירותים חינוכיים מספקים והוא מסוגל לחנך את תושביו מבלי לשלוח אותם ללמוד מחוץ לעיר. בתחום השיפוט של NMMC יש 128 בתי ספר יסודיים, 80 תיכונים ו-25 מכללות.
ספורט.
הספורט השכיח ביותר בעיר הוא קריקט. נבי מומבאי מחזיקה במגרש קריקט בינלאומי בנרול, שנקרא DY Patil ונחשב לאחד הטובים בהודו. כדורגל הוא הספורט השני הכי פופולרי בעיר, כשבתקופת המונסונים הוא הספורט היחיד שניתן לשחק בו תחת כיפת השמיים. שידורי גביע העולם בכדורגל זוכים לאחוזי צפייה גבוהים במומבאי ובנבי מומבאי. הוקי שדה, הספורט הלאומי של הודו, חווה הידרדרות חדה בשנים האחרונות, ומפסיד לקריקט בפופולריות. בנוסף, קיימת בנרול בריכת שחייה אולימפית ומדי שנה מתרחשת בעיר תחרות Navi Mumbai Olympics - בין אזורים שונים בעיר.
תשתיות.
העיר מתגאה באספקה אמינה של חשמל ממספר מקורות ובתשתיות נהיגה מעולות, עם המון גשרים, כבישים רחבים ומגרשי חניה. הבעיה העיקרית של תושבי העיר הוא מיעוט הקישורים בינה לבין מומבאי - שני כבישים ומסילת רכבת אחת בלבד. שירות רחפות היה קיים בעבר, כדי לחבר בין הערים, אך נחל כישלון בגלל מחיר הכרטיסים הגבוה ועלות תחזוקת הרחפות.
תחבורה.