סקבה 1 – אורכה 450 מטרים והיא מרוצפת ומלאה באבן. היא ממוקמת בתוך השטח העירוני הממופה של לב האתר. סקבה 1 מופתה לראשונה בשנות ה-30 על ידי מכון קרנגי בוושינגטון.
סקבה 2 – אורכה 70 מטרים. היא מופתה בתוך השטח העירוני של לב האתר. סקבה 2 בנויה מאדמה שנדחסה והתגלתה במהלך חפירה ארכאולוגית של מחצבה סמוכה. ייתכן שציר זה נבנה להובלת אבן מהמחצבה על מנת לבנות את מבנים 1 ו-3.
סקבה 3 – משתרעת לאורך 8 קילומטרים מצפון-מזרח מלב האתר ונראית מגג מבנה 1. היא התגלתה לראשונה ב-1982.
סקבה 4 – משתרעת לאורך 24 קילומטרים מדרום-מזרח מלב האתר, גם היא נראית מגג מבנה 1 והתגלתה ב-1982.
סקבה 5 – עוברת מערבה מבור ההשקיה הראשי, על פני הביצה העונתית אל לברינטו ונמשכת מרחק כולל של 16 קילומטרים או יותר לכיוון ססילה (Sasilhá).
סקבה 6 – עוברת לדרום-מערב על פני הביצה העונתית אל לברינטו ומקשרת בין קלקמול לבין אל מיראדור (38.25 קילומטרים לדרום-מערב) ומעבר לה, אל טינטל (עוד 30 קילומטרים).
סקבה 7 – ממוקמת דרומית לסקבה 6. אורכה לפחות 5.1 קילומטרים והיא עוברת על פני ביצת אל לברינטו.
סקבה 8 – נמצאת בצד המערבי של הביצה ולא נראה שהיא חוצה אותה אל לב האתר.
מבנים.
מבנה 1 (או מבנה I) הוא פירמידה בגובה 50 מטר ממזרח ללב האתר. מספר אסטלות הוצבו בבסיסה על ידי יוקנום טוק קאווייל בשנת 731. מכיוון שהוא נבנה על גבעה נמוכה, נראה לכאורה שמבנה 1 גבוה ממבנה 2.
מבנה 2 (או מבנה II) הוא מקדש פירמידה ענק הפונה צפונה, אחד הגדולים בעולם המאיה. צלע בסיסו הריבועי באורך 120 מטרים והוא מתנשא לגובה של למעלה מ-45 מטרים. בדומה לפירמידות המקדשים הרבות באזור התרבות המסו-אמריקאי, הפירמידה בקלקמול גדלה על ידי בנייה על מקדש קיים במטרה להגדיל את נפחה. ליבת המבנה (מבנה A2) היא פירמידה טריאדית המתוארכת לתקופה הפרה-קלאסית המאוחרת, כאשר מבנה עתיק זה עדיין מהווה את הנקודה הגבוהה ביותר של המבנה. בתקופה הקלאסית המוקדמת נוספה הרחבה מסיבית לחזית הפירמידה, המכסה בניין קודם המטויח בסטוקו בצד הצפוני. שלושה מקדשים חדשים נבנו על הרחבה זו (מבנים B2, C2 ו-D2), לכל אחד מהמקדשים הללו היה גרם מדרגות גישה משלו. מבנה B2 היה המקדש המרכזי, C2 היה ממזרח ו-D2 ממערב. בחזית היו שש מסכות גדולות שהוצבו בין המדרגות הללו, שלוש מסודרות אנכית בכל צד של המדרגות המרכזיות. מבנה 2 דומה בתאריך, בגודל ובעיצוב לפירמידת אל טיגרה באל מיראדור, וגם כלי החרס הקשורים דומים. במועד מאוחר יותר הוקמו מבנים לאורך בסיס החזית, כל אחד מהם הכיל אסטלות. במאה ה-8 לספירה, נקבר מבנה B2 תחת פירמידה גדולה וחזית מדורגת כיסתה את המסכות הענקיות. מאוחר יותר נבנתה חזית נוספת על פני חזית מדורגת זו במאה ה-8, אך ייתכן שהיא מעולם לא הושלמה. בתקופה הקלאסית המאוחרת נבנה על גבי הפירמידה ארמון בן תשעה חדרים, התומך במסרק גג שעליו עיטור תבליט סטוקו צבוע. החדרים היו מסודרים בשלוש קבוצות של שלושה, כל חדר ממוקם מאחורי הבא. מידות כל הארמון הקלאסי המאוחר 19.4 על 12 מטר. שתי שורות החדרים הקדמיות (חדרים 1 עד 6) שימשו להכנת מזון, בכל אחד מהם נמצאו ואח. חדר 7, החדר הדרום-מערבי, היה מרחץ זיעה.
מבנה 3 (או מבנה III, המכונה גם ארמון לונדל) נמצא מדרום-מזרח למבנה 4, בצד המזרחי של הכיכר המרכזית. זהו בניין בן כמה חדרים.
מבנה 4 (או מבנה IV) הוא קבוצה של שלושה מקדשים בצד המזרחי של הכיכר המרכזית. הוא מחולק לשלושה חלקים, המתויגים כמבנים a4, b4 ו-c4. המבנה המרכזי b4 בנוי על תשתית המתוארכת לתקופה הפרה-קלאסית. יחד עם מבנה 6 בצד הנגדי של הרחבה, מבנים אלו יוצרים את קבוצת המבנים האופיינית למאיה שקיבלה את הכינוי "קבוצה-E" שייתכן ששימשה לקביעת נקודת היפוך ונקודת השוויון.
מבנה 5 (או מבנה V) הוא מבנה גדול הממוקם ברחבה מצפון למבנה 2. הוא היה מוקף ב-10 אסטלות, רבות מהמאה ה-7 לספירה אף על פי שהמבנה עצמו הוקם לראשונה בתקופה הפרה-קלאסית.
מבנה 6 (או מבנה VI) נמצא בצד המערבי של הכיכר המרכזית ויחד עם המבנים a4, b4 ו-c4, יוצר מתחם אסטרונומי של "קבוצה-E". בשנת 1989 אימתו תצפיות שב-21 במרץ, יום השוויון האביבי, השמש עלתה מאחורי מבנה 4 כפי שניתן לראות ממבנה 6.
מבנה 7 (או מבנה VII) הוא פירמידת מקדש בצד הצפוני של הכיכר המרכזית. הוא פונה דרומה ומתנשא לגובה של 24 מטר. חמש אסטלות פשוטות הוקמו בצד הדרומי של הפירמידה. הוא עבר כמה שלבי בנייה מהתקופה הקלאסית המאוחרת ועד לסוף התקופה הקלאסית. בראש הפירמידה היה מקדש בן שלושה חדרים ובו מסרק גג גבוה מטויח בסטוקו. לוח משחק נחצב ברצפת החדר החיצוני ביותר של המקדש.
מבנה 8 (או מבנה VIII) הוא מבנה קטן הממוקם בצידה הצפוני של הכיכר המרכזית, ממזרח למבנה 7. הוא קשור לאסטלה 1 ולמזבח.
אסטלות, ציורי קיר וכלי חרס.
קלקמול הוא אחד האתרים העשירים ביותר במבנים באזור המאיה. האתר מכיל 117 אסטלות, המספר הגדול ביותר באזור. רובן נמצאות בזוגות המייצגות שליטים ונשותיהם. עם זאת, מכיוון שהאסטלות המגולפות הללו יוצרו באבן גיר רכה, רוב האסטלות הללו נשחקו כך שלא ניתן לפענח אותן. כמו כן התגלו בקלקמול ציורי קיר מפורטים רבים. ציורי קיר אלו אינם מייצגים פעילויות של מעמד האליטות. במקום זאת, הם מתארים סצנות שוק מפורטות של אנשים המכינים או צורכים מוצרים כמו אטולה, טמלה או טבק כמשחה. כמו כן, פריטים שנמכרו היו בדים ומחטים. ציורי קיר אלה כוללים בתוכם גם גליפים המתארים את הפעולות המתרחשות. הדמות הבולטת ביותר בציורי קיר אלו מזוהה כגברת תשע אבן; היא מופיעה בסצנות רבות. ציורים אלו מציגים לארכאולוגים את השוק התוסס של עולם מאיה. משאב נוסף המועיל ביותר להבנה הארכאולוגית של המאיה בקלקמול הוא שרידי כלי החרס. הרכב החומרים הקרמיים מזהה את האזור או ליתר דיוק את הישות הפוליטית שיצרה אותם. כלי חרס עם סמל הנחש שנמצאו במספר אתרים גם מספקים עדויות נוספות לזיהוי קשרים או שליטה באתר זה על ידי קלקמול.
אסטלה 1 קשורה למזבח וממוקמת על יד מבנה 8.
אסטלה 8 מתעדת את חגיגת אירוע בשנת 593 לספירה על ידי אונה צ'אן והוקמה לאחר מותו.
אסטלה 9 היא אנדרטת לווחה דקה המתוארכת לשנת 662. הטקסט שלה מתאר את הולדתו של המלך יוקנום ייצ'ק קאק ומעניקה לו את התואר המלכותי המלא שלו.
אסטלה 28 ואסטלה 29 הוצבו בשנת 623 והן האנדרטאות המוקדמות ביותר ששרדו מהתקופה הקלאסית המאוחרת של קלקמול. הן מתארות זוג מלכותי אבל הטקסטים ניזוקו בצורה כזו שלא ניתן לחשוף את שמותיהם.
אסטלה 33 הוקמה על ידי יוקנום צ'אן השני בשנת 657 ומתעדת אירוע בתקופת שלטונו של אונה צ'אן, שאולי היה אביו. האירוע נחגג בשנת 593.
אסטלה 38 עומדת בבסיסו של מבנה 2.
אסטלה 42 ממוקמת גם בבסיסו של מבנה 2.
אסטלה 43 מתוארכת לשנת 514 לספירה. היא נקבעה בחדר מקומר ליד בסיסו של מבנה 2. הטקסט פגום אך נושא איות מוקדם של תואר האציל הלא-מלכותי בשימוש בקלקמול ובאגן מיראדור.
אסטלה 50 היא אחד המונומנטים האחרונים שהוקמו במהלך שקיעתה הסופית של העיר. היא נושאת דיוקן גס, המבוצע בצורה מגושמת.
אסטלה 51 היא האנדרטה השמורה ביותר בקלקמול. היא מתארת את יוקנום טוק קאווייל ומתוארכת לשנת 731 לספירה.
אסטלה 54 מתוארכת לשנת 731 ומתארת את אשתו של יוקנום טוק קאווייל.
אסטלה 57 היא אסטלה גבוהה שהוקמה בשנת 771 על ידי בולון קאווייל. היא בת זוג עם אסטלה 58 ונמצאת ממזרח למבנה 13.
אסטלה 58 היא השנייה מתוך זוג שהוקם על ידי בולון קאווייל בשנת 771, השנייה היא אסטלה 57. היא הוקמה ממזרח למבנה 13.
אסטלה 61 היא אנדרטה מאוחרת הנושאת את השם אח טוק (Aj Took'). זוהי אסטלה פגומה עם דיוקן שנשחק קשות וצורת תאריך מקוצרת המקבילה לתאריך ב-899 או ב-909, כנראה האחרון.
אסטלה 62 לא הושלמה. היא נחצבת לציון טקס הסיום של קאטון בשנת 751 והיא נושאת את שמו שלא ניתן לפענח של השליט Z.
אסטלה 76 ואסטלה 78 הן צמד אנדרטאות המתוארכות לשנת 633 לספירה. הן נשחקו קשות, אך אמורות להיות מתוארכות לתקופת שלטונו של המלך יוקנום הד.
אסטלה 84 היא אחת האנדרטאות האחרונות שהוקמו בקלקמול ועליה כתובת שהיא חיקוי של כתיבה אנאלפביתית. היא כנראה מתוארכת לתחילת המאה ה-10 לספירה.
אסטלה 88 הוצמדה כנראה לאסטלה 62. באנדרטה יש דמות של מלכה, אך שמה אינו ידוע. נראה שגם בולון קאווייל מוזכר על האסטלה. היא מתוארכת לסביבות שנת 751 וניצבת על גרם המדרגות של מבנה 13.
אסטלה 91 היא עוד אנדרטה מאוחרת מאוד המתוארכת כנראה לתחילת המאה ה-10. כמו אסטלה 84, היא נושאת כתובת שהיא חיקוי חסר משמעות של כתב הירוגליפים.
אסטלה 114 מתוארכת לשנת 435 לספירה, בתקופה הקלאסית המוקדמת. היא הועברה בעת העתיקה לבסיס של מבנה 2. באסטלה יש טקסט הירוגליפי ארוך שטרם הצליחו לפענח, אך כנראה מנציח את ההכתרה בשנת 411.
אסטלה 115 ואסטלה 116 מתוארכות לתקופת שלטונו של יוקנום ייצ'ק קאק. הן נשברו ונקברו במבנה 2 וייתכן שהן קשורות לקבורה המלכותית בקבר 4.
קבורה מלכותית.