איסטכיס (ביוונית: Στάχυς, מת בשנת 54) הוא קדוש נוצרי. על פי המסורת של הכנסיות המזרחיות, איסטכיס היה הבישוף הראשון של ביזנטיון משנת 38 ועד מותו. הוא נחשב למקורב לאנדראס הקדוש ולשאול התרסי. אוסביוס מקיסריה, בהסתמכו על אוריגנס, טוען כי אנדראס הקדוש הטיף לנצרות באסיה הקטנה ובסקיתיה, לאורך הים השחור ואף באזור הוולגה וקייב. על פי המסורת, אנדראס הקים את הכס של ביזנטיון בשנת 38 ומינה את איסטכיס לבישוף. ה"כס של ביזנטיון" התפתח מאוחר יותר לפטריארכיה של קונסטנטינופול ואנדראס הקדוש הוא הקדוש המגן של פטריארכיה זו. לא ברור אם איסטכיס הוא אותו אדם אליו מתייחס פאולוס בפנייה "היקר" באיגרת אל הרומאים.
על פי המסורת האורתודוקסית, איסטכיס מת מוות טבעי. בכנסייה האורתודוקסית הוא נחשב לאחד משבעים התלמידים של ישו ולכן גם לקדוש. יום חגו הוא ה-31 באוקטובר.
Blu Ray
רדיו מטר
בת גיבונס
בן זאב
בן-זאב
כנסיית אנטוניוס הקדוש
כנסיית אנטוניוס הקדוש היא כנסייה פרנציסקנית קתולית השוכנת ברחוב יפת 51 ביפו. הכנסייה נבנתה בשנת 1932 וירשה את מקומה של כנסיית פטרוס הקדוש שבכיכר קדומים, ככנסייה הקתולית המרכזית של העיר. היא משמשת כיום ככנסייה המרכזית לעובדים הזרים הקתולים בגוש דן, בעיקר מהפיליפינים, וכן משרתת את הקהילה הקתולית המקומית ואת אנשי הסגל הדיפלומטי הקתולים המתגוררים באזור. במקום משמשים שלושה נזירים פרנציסקנים המתגוררים בקומה השנייה של המבנה.
הכנסייה מוקדשת לאנטוניוס הקדוש מפאדובה, נזיר פרנציסקני, מטיף ותאולוג, הנחשב לאחד ממורי הכנסייה. המבנה עוצב בסגנון נאו-גותי וצמוד לו מגדל גבוה שלו צריח מחודד. אור חודר לחלל הכנסייה דרך חלונותיה העשויים זכוכית צבועה, ומזבח גותי עשוי עץ ושיש ניצב בצידו המזרחי של אולם הכנסייה, והוא מעוטר בדמויותיהם של הצלוב, פרנציסקוס מאסיזי ואנטוניוס הקדוש מפאדובה. בצמוד לכנסייה מצפון שוכן בית הספר הערבי נוצרי "טרה סנטה". ליד הכנסייה פועלת מקהלת פרנציסקוס הקדוש המורכבת ממהגרי עבודה מהפיליפינים.
ב-22 במאי 1995, פרץ חייל צה"ל בן 21 לכנסייה. הוא השליך רימוני הלם, ירה צרורות מנשקו האישי וגרם נזק כבד למקום. באירוע לא נפגע איש. לאחר מעצרו סירב לשחזר את המעשה, בטענה שמטעמי אמונה אינו יכול לבוא בשערי כנסייה. הוא נידון לארבע וחצי שנות מאסר.
הוצאה להורג מבוימת
הוצאה להורג מבוימת היא שיטת עינוי פסיכולוגי, שבו גורמים לקורבן להאמין שהוא מובל להוצאה להורג. בדרך כלל, זה כולל כיסוי של עיני הקורבן, דרישה שיצהיר על בקשותיו האחרונות, אילוץ הקורבן לחפור את הקבר שלו ולעיתים אף אילוצו לצפות במספר הוצאות להורג אמיתיות המתרחשות באותו מקום, ובכך לגרום לקורבן להאמין כי יוצא להורג בפעם הבאה. לעיתים ירי ליד הקורבן או ירי של כדורי סרק עליו מסיים את האירוע.
המטרה בביום הוצאה להורג היא לגרום לקורבן העינויים טראומה נפשית. הטראומה תוביל להתמוטטות, ולמצב שבו הקורבן יודה או יגיד כל דבר על מנת להפסיק את העינויים, או תרתיע את הקורבן מלפעול בצורה מסוימת, בתור "אזהרה" כי זו תוביל להוצאה אמיתית להורג.
במהלך מלחמת עיראק הואשמו מספר קצינים בצבא האמריקאי כי ביצעו הוצאות להורג מבוימות באסירים. גם צבא צפון קוריאה השתמש בעינויים מסוג זה על מנת לסחוט הודאות בריגול מחיילי ספינת הריגול USS Pueblo ב-1968. ניצולי משבר בני הערובה באיראן דיווחו כי גם שם בוצעו הוצאות מבוימות להורג.
בין קורבנותיה הידועים של הוצאה להורג מבוימת היו הסופר הסיני ג'אנג שיאנליאנג והסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי (ב-1849). דוסטויבסקי השתייך ל"חוג פטרשבסקי", וחוקרי צבא הצאר, במסגרת העינויים, העמידו את חברי החוג מול כיתת יורים, למרות שכבר ידעו כי התקבלה חנינה מן הצאר. החוויה השפיעה קשות על כתיבתו של דוסטויבסקי. שטפן צווייג כתב על כך ב"שעות הרות גורל".
הוצאה להורג מבוימת מופיעה לעיתים קרובות ביצירות אמנות ותרבות פופולרית, בשל המתח שהיא יוצרת אצל הקהל. דוגמאות לכך הן ההוצאות המדומות להורג בסרטים "האיש שבפנים" של ספייק לי, "ונדטה" ו"המתווך".
הוצאה להורג מבוימת משתייכת לקבוצת סוגי עינויים הקרויה "עינויים לבנים" - סוגי עינויים נפשיים ופסיכולוגיים קשים, אשר אינם גורמים נזק פיזי ישיר.
מנזר אנטוניוס הקדוש (קופטי)
מנזר אנטוניוס הקדוש הוא מנזר קופטי השוכן ברחוב יצחק אבינרי ביפו, מדרום לכנסיית אנטוניוס הקדוש הקתולית. מתחם המנזר משתרע על שטח ניכר, אך המבנים שבו מוזנחים ומתפוררים. במקום כנסייה משנת 1855, אכסניה נטושה ששירתה את עולי הרגל הקופטים בדרכם ממצרים לירושלים, וכן באר ותעלות השקיה שסיפקו מים לגן.
מעל למבנה הכנסייה מונחת כיפה אדומה, ובתוכו איקונוסטאזיס מעוטר בדמויות הצלוב, הבתולה וקדושים שונים, ומתקרת האולם תלויה נברשת שהובאה מיוון. המנזר קרוי על שמו של אנטוניוס הגדול, נזיר מצרי בן המאה ה-4 ואחד הקדושים המרכזיים בכנסייה הקופטית.
עם הקמת מדינת ישראל בשנת 1948 חדלו קופטים ממצרים לפקוד את הארץ, והמנזר הלך והתדרדר. כיום מתגורר במקום נזיר בודד.
קישורים חיצוניים.
הכנסייה האנגליקנית (יפו)
הכנסייה האנגליקנית (לפי השליח שמעון פטרוס) היא כנסייה פרסביטריאנית נטושה הניצבת ברחוב יפת 48 ביפו, מול כנסיית אנטוניוס הקדוש הרומית-קתולית. המבנה מוקף בגן מוזנח ובצידה המזרחי מגדל רבוע אופייני לאדריכלות הכנסייתית הסקוטית.
הכנסייה נבנתה בראשית שנות ה-30, בתקופת השלטון הבריטי בארץ ישראל, במטרה להרחיב את השפעת הזרם האנגליקני בעיר ואת מספר מאמיניו. בסמוך למתחם הכנסייה נמצא בית החולים האנגלי הידוע בכינוי "הבית הסקוטי". הכנסייה חדלה לפעול עם כיבוש העיר באפריל 1948, ומאז עומדת נטושה ומוזנחת.
סנטו דומינגו (מקסיקו)
הכנסייה והמנזר העתיק של סנטו דומינגו דה גוסמאן הוא המבנה הכנסייתי החשוב ביותר מבין המבנים של תקופת הבארוק שנמצא באואחאקה שבמקסיקו. מתחם המבנים כולל בתוכו מקום קדוש יסודי וחצר מקיפה, אכסדרות ובהם חדרים, אשר בעבר היו חלק ממנזר, אך כעת הם משמשים כמרכז התרבותי של אואחאקה. גן המנזר הקדום הוא כעת גן אתנובטי המכיל אוסף נרחב של צמחים מקומיים.
הכניסה לכנסייה ולמוזיאון היא מעבר לכיכר רחבה אשר משמשת כמרכז של פסטיבלים ומופעי בידור מקומיים. האתר ממוקם כחצי קילומטר צפונית ממרכז העיר והרחוב המקשר ביניהם הפך למדרחוב, לכן זהו מקום בו מטיילים רבות תיירים רבים ותושבי המקום.
מקור שם האתר הוא בדומיניקנים אשר בידיהם הוא נוסד. את האתר הם התחילו לבנות בשנת 1572 והבנייה ערכה כ-200 שנה, בין המאה ה-16 למאה ה-18. המנזר היה פעיל בין השנים 1608 ו-1857. במהלך התקופה הפוליטית הלא יציבה במקסיקו באמצע המאה ה-19, השימוש בבניינים הפך לשימוש צבאי ובין השנים 1886 ו-1902 הם שימשו כבסיסים צבאיים. בניגוד למנזר, הכנסייה חזרה לשימוש דתי בשנת 1938. בשנת 1972 האתר הפך למוזיאון אזורי, וב-1993 נפלה החלטה לשחזר את האתר, החלטה אשר מולאה עד שנת 1999.
בנוסף, שוחזרה הכנסייה במלואה. עיצוב הפנים של הכנסייה מורכב מריקוע זהב נרחב.
יהודה לייב שוורצמן
יהודה ליב שוורצמן
הוצאה להורג מבויימת
הפגנת כוח (פיתוח גוף)
תחרות הפגנת כוח (באנגלית: Show of Strength Pro Championship) הייתה תחרות פיתוח גוף מקצועית, שהתקיימה במקביל לגברים ולנשים. התחרות נערכה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB) ומומנה על ידי חברת תוספות התזונה " GNC". התחרות נערכה במשך שלוש שנים מ-2002 עד 2005 בה היא בוטלה.
בתחרות התקיימה גם תחרות תזונה וגזרה נפרדת לנשים.
חורף 73'
חורף שבעים ושלוש
אימפריאל ביץ'
אימפריאל ביץ' היא עיר במחוז סן דייגו, קליפורניה, השוכנת לחוף האוקיינוס השקט בסמוך לגבול ארצות הברית-מקסיקו. העיר נוסדה ביוני 1887 לערך, על ידי ר. ר. מוריסון, מְפַתֵּחַ נדל"ן, והיא מונה, נכון לשנת 2007, כ-27,000 תושבים.
העיר היא עיר החוף הדרומית ביותר במדינת קליפורניה ובקו החוף המערבי של ארצות הברית. מבחינת שטח, העיר משתרעת על שטח קטן של 11.7 ק"מ רבועים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 נחשבה אימפריאל ביץ' כעיר לא ידידותית בשל ההזנחה בחוף ימה ובשל חובבי האופנועים הקשוחים שהיא משכה אליה, אך בעשור הראשון של שנות ה-2000 עברה העיר שינוי משמעותי – היא נעשתה מסבירת פנים ואף מטופחת יותר, קו החוף שלה שוקם, נבנו בתי מלון וטיילת וחובבי האופנועים הוחלפו בחובבי גלישת גלים שמתמקדים בצפונה ובדרומה של העיר. למרות זאת, אימפריאל ביץ' עודנה נחשבת כעיר שבה חיים תושבים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך עד בינוני.
מדי שנה מתקיים בחופה של העיר "פסטיבל ארמונות חול", המושך אליו מדי שנה כ-400,000 צופים.
מאבטח
שירות קשר
תרגום ה-70
ספרי אגדה יהודיים
מיכאל האמיץ
סיניה
סאן אקספרס
סאן אקספרס (באנגלית: SunExpress; בטורקית Güneş Ekspres Havacılık A.Ş) היא חברת תעופה טורקית שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה.
סאן אקספרס מבצעת טיסות סדירות וטיסות שכר ליעדים פנימיים בטורקיה וטיסות בינלאומיות לאירופה. החברה נמצאת בבעלות משותפת של טורקיש איירליינס ולופטהנזה.
תולדות החברה.
החברה הוקמה בשנת 1989 במיזם משותף לחברות טורקיש איירליינס ולופטהנזה. החברה החלה לפעול במרץ 1990 בטיסה בין נמל התעופה הבינלאומי של אנטליה לפרנקפורט.
חברות בת.
בשנת 2011 הקימה החברה חברת בת בשם סאן אקספרס דויטשלנד המפעילה טיסות מערים בגרמניה ליעדי פנאי ונופש בדרום אירופה והמזרח התיכון. קוד היאט"א של החברה הוא XG, קוד האיקא"ו הוא SXD, ואות הקריאה הוא SUNRISE.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
נייר ערך מגובה משכנתה