21 באפריל במגדבורג, גרמניה - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:29.0 דקות
5 ביוני בבודפשט, הונגריה - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:28.4 דקות
10 ביולי בלונדון, בריטניה - שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 22:00.0 דקות.
14 ביולי בסטוקהולם, שוודיה - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:24.4 דקות
20 ביולי בהמבורג, גרמניה - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.6 דקות
26 בספטמבר בלונדון, בריטניה - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:21.6 דקות
12 ביולי בסטוקהולם, שוודיה - שיא עולם חדש במשחה שליחים 4*200 מטר חופשי בתוצאה של 10:26.4
12 ביולי בסטוקהולם, שוודיה - שיא עולם חדש במשחה שליחים 4*200 מטר חופשי בתוצאה של 10:11.6
חומט נקוד
חומט נקוד (שם מדעי: "Ophiomorus latastii") הוא מין של חומט חסר רגליים. הוא אנדמי לישראל, ירדן וסוריה. ייתכן והוא קיים גם בלבנון. הוא חי במישורים ויערות עם אקלים ים תיכוני. תפוצתו בישראל מקוטעת מצפון הארץ ועד אזור באר שבע. הוא מאוים על ידי איבוד השטחים שבהם חי, ובישראל הוא מוגדר כמצוי בסכנת הכחדה חמורה.
החומט הנקוד חי בתוך הקרקע מתחת לאבנים וגם (לעיתים רחוקות) בצוקים תלולים מה שמקטין את סכנת הטריפה. באביב הוא נוהג להסתתר תחת אבנים, אך ככל שהקרקע מתחממת הוא מוצא מסתור עמוק יותר באדמה.
החומט הנקוד אוכל מיני פרוקי-רגליים שונים ביניהם חיפושיות, פרפרים ועשים, עכבישים, ושבלולים (לא פרוקי רגלים).
אורך הגוף הוא עד 21 סנטימטרים ו- 10.5 סנטימטרים לא כולל הזנב. צבעו הוא בדרך כלל צהבהב עם פסים שחורים-חומים. ראשו קטן ודומה בצורתו ליתד, הלסת העליונה מכסה את הלסת התחתונה. על אף היותו לטאה, מאחר שהוא חסר רגליים הוא מזוהה לעיתים בטעות כנחש קטן.
מפרצת מוחית
פלקון (כלי קיבול)
בקבוק פלקון (בלטינית: flasco - בקבוק) הוא בקבוק דקורטיבי קטן בעל אטם פתיחה או פקק אשר נועד להחזיק נוזלים יקרי ערך שעלולים להתקלקל במגע עם האוויר. הם נפוצים בתעשיית המזון, התרופות והקוסמטיקה, ועשויים בדרך כלל מזכוכית לבשמים, אך יכולים להיות עשויים גם מפלסטיק, לשימושים אחרים.
טכניקות ייצור.
ניתן לייצר בקבוקוני פלסטיק באמצעות תהליכים שונים בהתאם לגודל ולשימוש המוצע (כלומר מה יהיה התוכן, הסביבה המקיפה וכו'). טכניקה נפוצה היא ניפוח. כמו כל אובייקט שנעשה על ידי אקסטרוזיה, ניתן לייצר בקבוקי פלסטיק רב-שכבתיים בתהליך הנקרא "קואקסטרוזיה". שילוב של חומרים או צבעים שונים יכול לשמש לייצור בקבוקונים עם מאפיינים שונים, כגון אטימות לאור, אטימות לחמצן ושכבה פנימית ממוחזרת. לרוב, בקבוקי הזכוכית מיוצרים על ידי ניפוח.
בתרבות הפופולרית.
שארל בודלר כתב פואמה על פלקון בשם "Le Flacon".
Broken-Hearted Girl
Broken-Hearted Girl (בעברית: שבורת לב) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce. השיר יצא כסינגל השביעי מן האלבום ב-28 באוגוסט 2009. השיר נכתב על ידי ביונסה נואלס, קנת אדמונדס, מייקל אריקסן וטור אריק, והופק על ידי ביונסה ו-StarGate. תחילה, השיר היה מסוג R&amp;B קלאסי, עד ש-Babyface שינה את הסדר ואקורדים. זהו שיר מסוג בלדת פופ, בליווי פסנתר, מיתרים ותוף. המילים מתארות אישה השרה על אי רצונה להיות שבורת לב, על הכאב באהבה ועל החוסר ביטחון בה.
"Broken-Hearted Girl" תחילה, אמור היה להיותר הסינגל השישי מן האלבום I Am... Sasha Fierce, אך הוא הוחלף ב-"Sweet Dreams". מבקרי מוזיקה רבים שיבחו את קולה המרגש והרגשי של ביונסה, אך חילקו דעות על הייצור. הסינגל הגיע לטופ 20 באוסטרליה, ברזיל, צ'כיה, גרמניה ואירלנד. עם זאת השיר לא נחל הצלחה רבה, במיוחד בארצות הברית, כאשר לא הגיע למצעד הבילבורד הוט 100. לשיר יצא וידאו קליפ שביימה סופי מולר. הקליפ נראית ביונסה מעלה זכרונות על מערכת היחסים שלה בבכי ולאחר מכן בחיוך בחוף במאליבו, קליפורניה.
אופניים במשחקים האולימפיים
מרוצי אופניים נערכים במשחקים האולימפיים מאז חידושם בעת החדשה, באולימפיאדת אתונה (1896). המרוצים הם מרוצי מהירות ואינם כוללים תחרויות קפיצה. באולימפיאדת טוקיו (2020) הוסף תחרות הרכיבה בסגנון חופשי. בראשית המשחקים נערכו מרוץ אופני כביש וחמישה מרוצי אופני מסלול. כיום, המרוצים כוללים חמישה סוגים:
היסטוריה.
באולימפיאדת אתונה (1896) נערכו חמישה מרוצים של אופני מסלול: ספרינט (2 ק"מ), מרוץ נגד השעון (למרחק של שליש קילומטר, לעומת קילומטר שהונהג בהמשך), מרוץ 10 ק"מ, מרוץ 100 ק"מ ומרוץ 12 שעות. את שני המרוצים האחרונים סיימו שני רוכבים בלבד, והמנצחים בהם היו הצרפתי לאון פלאמנג והאוסטרי אדולף שמאל, בהתאמה. בנוסף, נערך מקצה אחד של מרוץ אופני כביש, למרחק של 87 ק"מ. הרוכב הצרפתי פול מאסון ניצח בשלושה מהמרוצים - ספרינט, מרוץ נגד השעון ועשרה ק"מ.
באולימפיאדת פריז (1900) נערכו רק שני מרוצים, שניהם של אופני מסלול: ספרינט ו-25 ק"מ. גם באולימפיאדת סנט לואיס (1904) נערכו רק מרוצים של אופני מסלול, אך מספרם עלה לשבעה. מאחר שבארצות הברית לא נהוגה השיטה המטרית, ועוד לא הונהגה רגולציה עולמית אחידה בענף, המרחקים נקבעו במיילים: רבע מייל, שליש מייל, חצי מייל, מייל, שני מייל, חמישה מייל ו-25 מייל. כל הרוכבים שהשתתפו במשחקים היו אמריקאים. מרקוס הארלי ניצח בארבעת המרוצים הקצרים, וזכה במדליית ארד במרוץ לשני מייל, וברטון דאונינג ניצח במרוצים לשני מייל ו-25 מייל, וזכה ב-3 מדליות כסף ומדליית ארד אחת בארבעה מרוצים נוספים.
באולימפיאדת לונדון (1908) שוב השתנו המרחקים, ונערכו מרוצים ל-660 יארד, 5 ק"מ, 20 ק"מ ו-100 ק"מ. גמר מרוץ הספרינט נפסל, ולא חולקו בו מדליות. בנוסף, נערכו מרוץ אופני טנדם ומרוץ מרדף לנבחרות.
אולימפיאדת סטוקהולם (1912) הייתה היחידה שבה לא נערכו מרוצי אופני מסלול כלל. תחת זאת, נערכו, לראשונה מאז 1896, שני מרוצי אופני כביש: מרוץ נגד השעון ליחידים ומרוץ נגד השעון לנבחרות.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערכו אותן תחרויות אופני כביש, וכן הוחזרו תחרויות אופני המסלול. הן כללו מרוץ ספרינט, מרוץ 50 ק"מ, מרוץ אופני טנדם ומרוץ מרדף קבוצתי. באולימפיאדת פריז (1924) נערכו התחרויות במתכונת דומה.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) שונתה מתכונתם של מרוצי אופני הכביש, ובמקום מרוצים נגד השעון נערך מרוץ רגיל. במקרה שבו היו שלושה רוכבים מאותה מדינה, נחשבו תוצאותיהם במרוץ זה גם לשם דירוג קבוצתי, שנוצר מצירוף התוצאות אותן השיגו. גם במרוצי המסלול נערכו שינויים: המירוץ ל-50 ק"מ בוטל, ובמקומו נוסף מרוץ נגד השעון, למרחק של קילומטר אחד.
השינוי הבא במתכונת התחרויות נערך רק באולימפיאדת רומא (1960), אז הוחלף מרוץ אופני הכביש הקבוצתי במירוץ קבוצתי נגד השעון. באולימפיאדת טוקיו (1964) נוספה תחרות נוספת במרוצי המסלול - מרוץ מרדף אישי. אולימפיאדת מינכן (1972) הייתה האחרונה בה נערך מרוץ אופני טנדם, והוא בוטל החל מאולימפיאדת מונטריאול (1976).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) החלו גם נשים להתחרות במרוצי אופניים. בשלב זה הן התחרו בתחרות אחת בלבד, מרוץ אופני כביש ליחידות, והאלופה האולימפית הראשונה בהיסטוריה בענף הייתה האמריקאית קוני קרפנטר. כמו כן, נוספה תחרות במרוצי אופני המסלול לגברים, מרוץ נקודות. באולימפיאדת סיאול (1988) החלו נשים להתחרות גם במרוץ אופני מסלול, במרוץ ספרינט בלבד, ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) החלו להתחרות גם במרוץ מרדף אישי.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) נערכו לראשונה מרוצי אופני הרים, הן לגברים והן לנשים. בנוסף, נערכו שינויים במתכונתן של יתר התחרויות. נוספו שני מקצים חדשים לנשים: מרוץ נקודות באופני מסלול ומרוץ נגד השעון באופני כביש. אצל הגברים, המרוץ הקבוצתי נגד השעון באופני כביש הומר במרוץ אישי, לראשונה מאז אולימפיאדת פריז (1924).
באולימפיאדת סידני (2000) נוספו ארבע תחרויות חדשות במרוצי המסלול. שלושה מקצים נוספו בתחרויות הגברים: מרוץ מדיסון, קיירין וספרינט קבוצתי. הנשים החלו להתחרות גם במרוץ נגד השעון ל-500 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערכו לראשונה מרוצי אופני BMX, לגברים ולנשים. המרוצים נגד השעון באופני מסלול, הן לגברים והן לנשים, בוטלו ולא נערכו עוד. החל מאולימפיאדת לונדון (2012) הונהגו מספר שינויים נוספים במרוצי המסלול, שיצרו שוויון בין תחרויות הגברים והנשים. מספר התחרויות לגברים צומצם מ-7 ל-5: בוטלו מרוצי המדיסון, הנקודות והמרדף האישי, ונוסף מרוץ אומניום. אצל הנשים עלה מספר התחרויות מ-3 ל-5: בוטלו מרוצי הנקודות והמרדף, ונוספו מרוצי קיירין, אומניום, מרדף קבוצתי וספרינט קבוצתי.
שיטת התחרויות.
התחרויות כיום כוללות 10 מרוצי אופני מסלול (ספרינט אישי, ספרינט קבוצתי, קיירין, מרדף קבוצתי ואומניום, הכל לגברים ולנשים), 4 מרוצי כביש (מרוץ רגיל ומרוץ נגד השעון, לגברים ולנשים), שני מרוצי אופני הרים (לגברים ולנשים) ושני מרוצי אופני BMX (לגברים ולנשים)
אופני מסלול.
במרוצי אופני המסלול רשאי להשתתף רוכב אחד (או נבחרת אחת) מכל מדינה.