ברשימת המלכים השומרית, מלכה של סיפר אנ-מן-דור-אנה מופיע בה כאחד המלכים המוקדמים של התקופה הקדם-שושלתית. המלך הבבלי מהתקופה הבבלית הקדומה שומו-לה-אל (Sumu-la-El) דיווח כי בשנתו ה-29 הוא בנה את חומות העיר. מספר שנים לאחר מכן דיווח חמורבי שהוא הקים את חומות העיר בשנת ה-23 למלכותו, ובשנת 43 למלכותו שיפץ שוב את חומות העיר. חומות העיר עברו שיפוץ נוסף בשנה הראשונה למלכותו של שמשו-אילונה שהיה יורשו של חמורבי. חומות העיר נבנו מלבני בוץ, ודרשו תחזוקה חוזרת. ברשומות של נבוכדנצר השני ושל נבונאיד מצוין שהם תחזקו את המקדש לאל השמש. בגליל של נבונואיד (Cylinder of Nabonidus) שנמצא בחפירות בסיפר מסופר שהוא שיקם את המקדש לאל סין בחרן ואת המקדשים של עישתר ושל האל שמש.
ארכאולוגיה.
אתר תל אבו חבה שגודלו מעל 1 קמ"ר, נחפר לראשונה בשנת 1880 על ידי הארכאולוג והאשורולוג הורמוזד רסאם. החפירה שארכה שנה וחצי נעשתה עבור המוזיאון הבריטי. במהלך החפירה נמצאו אלפי לוחות חרס בכתב יתדות. נמצאו גם לוחות המתייחסים לאל שמש במקדש האל. רוב הלוחות היו מהתקופה הנאו-בבלית. על פי הלוחות שנמצאו במקדש, המלך שמשו-אילונה שיקם ושיפץ את המקדש בשנת 18 למלכותו, ביחד עם שיקום הזיגוראת של העיר.
החפירות לא כללו תיעוד מסודר של הממצאים לא צוינו הפרטים המדויקים היכן נמצא כל פריט. הלוחות נחקרו וממשיכים להיחקר במוזיאון הבריטי. היעדר תיעוד מסודר מקשה על המחקר, מה עוד שבמקביל נחפרה גם העיר התאומה מערב לפרת, ואין מידע מדויק מאיזה אתר הגיע כל לוח.
קרבתו של האתר לבגדאד גרמה לכך שהאתר היה פופולרי לחפירות שוד. לוחות רבים נמכרו בזמנו בשווקים, ונרכשו על ידי המוזיאון הבריטי ואוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 1894 התקיימה באתר חפירה קצרה נוספת על ידי האשורולוג הצרפתי ז'אן-ונסן שייל. הלוחות מחפירה זו הועברו למוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול. בין השנים 1972–1973 נערכה חפירה נוספת באתר על ידי משלחת בלגית. בשנת 1977 החלו חפירות באתר של משלחת עיראקית מאוניברסיטת בגדאד, הם חפרו במשך 20 עונות חפירה. בשנת 2000 הצטרפה לחפירה משלחת של המוסד הגרמני לארכאולוגיה (German Archaeological Institute).
אתי אנטה-שגב
אתי אנטה-שגב (נולדה ב-1 באוקטובר 1958) היא מפיקה ועורכת טלוויזיה, מוזיקה ותרבות ישראלית.
ביוגרפיה.
את שירותה הצבאי עשתה אנטה-שגב בגלי צה"ל, בשנים 1977–1981. בין השאר הייתה מפיקה ביומן החדשות של התחנה ועורכת בתוכניתו של אלכס אנסקי "7:07". בהמשך מונתה למפיקת מבצעי השידור של התחנה כחלק ממחלקת התרבות.
החל מתחילת שנות השמונים ועד שנת 1995 הייתה אנטה-שגב מפיקה בחברת התקליטים סי.בי.אס (כיום אן אם סי), שם הפיקה כמה מהאלבומים הבולטים של המוזיקה הישראלית באותה תקופה. בין האלבומים שהפיקה נמנים "על פני האדמה" ו"מחכים למשיח" של שלום חנוך, "...וגלוי עיניים", ו"ירוקות" של מאיר אריאל, "קולות" של חוה אלברשטיין, "סוף היום" של מתי כספי ועוד.
בשנים 1993–1998 לימדה בבית הספר למוזיקה רימון קורס שנקרא "מאחורי הקלעים של תעשיית הבידור".
החל משנת 2009 משמשת אנטה-שגב כמנהלת האמנותית של פסטיבל הפסנתר בתל אביב.
המון הפקות.
בשנת 1984 הקימה יחד עם מיכאל תפוח את חברת ההפקות "המון הפקות". במסגרת חברה זו שימשו השניים כמנהלים אישיים של אמנים כדוגמת גידי גוב, שלמה ארצי, נורית גלרון, ריקי גל ומאיר אריאל וכן הפיקו עבורם רבים מהאלבומים המצליחים של התקופה.
בין האלבומים הבולטים שהפיקה החברה היו 21 מאלבומיו של אריק איינשטיין, כדוגמת "אוהב להיות בבית" (שהיה התקליטור הראשון שהודפס בארץ), "משירי אברהם חלפי" "הייתי פעם ילד", "יש בי אהבה" ועוד; אלבומיו של שלמה ארצי "ירח" ו"שניים"; שמונה מאלבומיה של נורית גלרון בהם "משהו בלבבה", "אחרינו המבול" ו"בתוך הסערות"; שבעה מאלבומיו של גידי גוב בהם "דרך ארץ", "אין עוד יום" ו"שירים שהתפזרו"; אלבומיה של אתי אנקרי "רואה לך בעיניים", "קראת לי אסתר" ו"למרות ובגלל"; אלבומה של ריקי גל "אוהבת אותך יותר"; אלבומיו של שלום חנוך "א-לי-מות", "ערב ערב" ו"אור ישראלי"; חמישה מאלבומיה של דנה ברגר בהם "פשוט להיות" ו"עד הקצה"; ארבעה מאלבומיו של עמיר לב, ביניהם "עמיר לב" ו"פעם בחיים"; אלבומיה של שרון ליפשיץ "קו האושר" ו"שתי בובות על חוט"; ואלבומו של מאיר בנאי "הצבעים משתנים".
בשנת 2003 עזבה אנטה-שגב את "המון הפקות" ועברה לפעול כעורכת עצמאית של תוכניות טלוויזיה ומופעים מיוחדים.
כעורכת טלוויזיה.
בשנים 1993–1998 ערכה והפיקה עם גידי גוב את תוכנית האירוח "לילה גוב" בערוץ 2 (טלעד), שהייתה הפקה טלוויזיונית של "המון הפקות", וכן הפיקה את שני אלבומי הדואטים "שירים מלילה גוב". בשנת 2000 ערכה את התוכנית "גידי גוב הולך לאכול" בערוץ 8.
בשנת 2003 הפיקה את תוכניתו הקומית של אסף הראל "שוטטות" ובשנים 2008–2005 ערכה את ארבע עונותיה הראשונות של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" של זכיינית ערוץ 2 רשת. כמו כן ערכה את הריאליטי "The Show" שכשל לאחר מספר תוכניות (ערוץ 10, 2006), "גריז" (ערוץ 2, 2008) והשעשועון "שחקו אותה בגדול" (רשת, 2011). בנוסף הייתה עורכת טקסי פרס אופיר ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה ומשדרי ההתרמה לעמותת וראייטי.
בשנת 2013 ערכה את סרט התעודה "יוסי בנאי - שירים אחרונים" שעסק באלבומו האחרון של הזמר והשחקן יוסי בנאי, שנפטר לפני שהשלים את העבודה עליו.
בשנת 2020, בתקופת מגפת הקורונה, ערכה את תוכניות האיחוד של זהו זה! עבור כאן 11.
כראש מחלקת התרבות בגלי צה"ל.
בשנת 2009 חזרה אנטה-שגב לגלי צה"ל כאשר נבחרה על ידי מפקד התחנה, יצחק טוניק, להחליף את מולי שפירא כראש מחלקת התרבות והמוזיקה בתחנה.
במסגרת תפקידה מינתה אנטה-שגב מגישים חדשים לרצועת ציפורי לילה, הפיקה את האלבום "עוד מעט נהפוך לשיר" כהמשך לפרויקט של התחנה בו מבצעים זמרים שונים שירי נופלים והפיקה ערבי מחווה לאמנים כדוגמת התרנגולים, עלי מוהר, אהוד מנור ועוד.
בשנת 2013, לאחר שמפקד התחנה ירון דקל החליט לאחד מחלקת התרבות עם מחלקות אחרות בתחנה, הודיעה אנטה-שגב כי תפרוש מתפקידה.
אתי אנטה שגב
אתי אנטה-שגב
סיפר (פירושונים)
רוברטו צוקו
רוברטו צוקו (בצרפתית: ROBERTO ZUCCO) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הצרפתי ברנאר-מארי קולטס, המונה חמש עשרה תמונות.
תקציר העלילה.
רוברטו צוקו נמלט מבית הסוהר, בו נכלא אחרי שחנק את אביו וזרק את גופתו מהחלון. הוא שב לבית הוריו, חונק את אימו, לובש את מדי הצבא שלו ועוזב את הבית.
הילדה נעלמה מהבית, משפחתה דואגת, אחיה ואחותה יוצאים לחפש אותה. אחותה מוצאת אותה ליד גדר של אחד הבתים ומביאה אותה הבייתה. רוברטו צוקו נכנס מהחלון, מספר לילדה שהוא סוכן חשאי שמסתובב בעולם ואונס אותה. הוא משכיר חדר במלון הזונות ברובע "שיקגו הקטנה", אליו מגיע מפקח המשטרה ומשוחח עם בעלת המלון. כשהמפקח עוזב את המקום, צוקו עוקב אחריו, ומבלי שהמפקח מרגיש צוקו תוקע לו סכין בגב. המפקח מתמוטט, צוקו לוקח ממנו את האקדח ועוזב את המקום.
האח נכנס לחדר האחות ואומר לה שעכשיו משהיא איבדה את בתוליה, הוא לא צריך לשמור עליה יותר, היא כבר לא יכולה להתחתן ולהקים משפחה. היא יכולה להתרועע עם גברים, לעבוד בזנות ולהיות עצמאית ולאף אחד לא יהיה אכפת ממנה. האחות משוחחת עם הילדה, הילדה רוצה ללכת ל"שיקגו הקטנה" כדי למצוא את רוברטו צוקו. האחות נחרדת, אומרת שהילדה היא הטעם לחייה ושאחיה ישמור עליה. האח מוכר את אחותו לסרסור כדי שהיא תעבוד בזנות.
רוברטו צוקו נכנס למועדון לילה, מתקוטט עם "סטאר", שמשליך אותו מהמועדון.
צוקו מגיע לגן ציבורי ופוגש אישה הדורה יושבת על ספסל. הוא רוצח ביריה את בנה בן ה-14 וחוטף אותה. כל זאת לעיני עוברים ושבים ולעיני שוטרים. צוקו והגברת מגיעים לתחנת רכבת והוא עוזב אותה.
השוטרים משוטטים עם הילדה ברובע "שיקגו הקטנה". לפתע עובר במקום רוברטו צוקו. הילדה מזהה אותו, רצה אליו ומחבקת אותו. השוטרים מזהים אותו ועוצרים אותו.
צוקו נכלא בבית הסוהר. הוא מטפס על גג הכלא ונופל ממנו.
הרקע למחזה.
"רוברטו צוקו" הוא המחזה האחרון שכתב קולטס. הוא סיים את כתיבתו בסתיו 1988, הצגת הבכורה שלו הייתה בשאוביהנה בברלין, בבימויו של פטר שטיין, באפריל 1990. בשנה שלאחר מכן התקיימו שבע עשרה הפקות שונות של המחזה בגרמניה. הבכורה צרפתית התקיימה בתיאטרון הלאומי העממי בווילורבאן. הבכורה הצרפתית של המחזה עוררה פולמוס, שבו הואשם המחבר בהאדרת דמות של רוצח. ב-1995 הועלה "רוברטו צוקו" בלונדון.
המחזה מבוסס על סיפורו אמיתי של רוברטו זוקו, שרצח את אביו ואימו והוכנס לכלא. כעבור חמש שנים הוא ברח מבית הסוהר, אנס ורצח, נתפש, והוכנס שוב לבית הסוהר. הוא נפל מגג הכלא במהלך ניסיון בריחה ואחר-כך התאבד.
קולטס כתב את המחזה בהשראת המקרה לאחר שראה מודעה של המשטרה בתחנת רכבת. לפי סיפור הרוצח "רוברטו זוקו" (Roberto Succo), יצר קולטס את הגיבור בעל אותו השם ובכתיב קצת שונה - "רוברטו צוקו" (Roberto Zucco).
המחזה בישראל.
1. בית צבי - 2 עד 18 בינואר 2010
2. הסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב. בביצוע תלמידי שנה ג' מחזור מ"ז - 11 – 18 במאי 2012
3. הפקולטה לאמנויות של מכללת סמינר הקיבוצים, בית הספר לאמנויות הבמה - 8 עד 22 במאי 2018
פיטר ולר
פיטר ולר (באנגלית: Peter Weller; נולד ב-24 ביוני 1947) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ובמאי טלוויזיה אמריקאי, וכן דוקטור להיסטוריה.
קריירה.