למעשה, ג'יימס מצמצם את מבטו בתאולוגיה ובמוסדות הדת, וממקד את מחקרו בחוויות דתיות ישירות ומיידיות, שאותן ראה כמושא המחקר המעניין יותר. בעיניו, תאולוגיה, כנסיות ומוסדות דת חשובים ככלי להעביר תובנות שהושגו על ידי הניסיון הדתי, אך לדעתו, אלה מהווים עדות מיד שנייה בהשוואה לניסיון המקורי של היחיד. בלימוד החוויה הדתית האישית, ג'יימס מבחין בין חוויות דתיות "בריאות" ובין חוויות דתיות "חולניות". על פי ג'יימס, אנשים בריאים בנפשם, נוהגים להשתמש בדת על מנת להתעלם מהרע שבעולם ולהתמקד בחיובי ובטוב שבחייהם. כדוגמה לחוויות דתיות בריאות, הביא ג'יימס בספרו את וולט ויטמן ואת התנועה הדתית "מרפאת הנפש". לעומת זאת, טען ג'יימס, אנשים הנוטים לחוויות דתיות "חולניות" לא מסוגלים להתעלם מהרוע ומהסבל שבעולם, וזקוקים לחוויה מאחדת, דתית או אחרת, על מנת ליישב בין הטוב לרע. למרות שג'יימס מציג זאת כהבחנה ערכית-נייטרלית בין סוגים שונים של גישה דתית, הוא למעשה ראה את החוויה הדתית של הנפש החולה כעדיפה. ג'יימס ראה בנפש בריאה את תרומתה העיקרית של אמריקה לדת, אותה ראה כבריחה מהטרנסצנדנטליסטים ראלף וולדו אמרסון ווולט ויטמן למדע הנוצרי של מרי בייקר אדי.
ג'יימס הקדיש בספרו שתי הרצאות למיסטיקה ובהרצאות הוא מתווה ארבעה סימנים של חוויה מיסטית:
- בלתי ניתנת לתיאור: החוויה אינה ניתנת לתיאור במילים ויש לחוות אותה ישירות כדי להבין אותה.
- נואטית (Noetic): החוויה נתפסת כמצב של ידע שהאדם מקבל, שדרכו ניתן ללמוד אמיתות אלוהיות.
- ארעיות: החוויה היא לזמן מוגבל.
- פסיביות: נושא החוויה הוא פסיבי, אינו מסוגל לשלוט בהגעה וביציאה של החוויה.
פּרַגמָטִיזם.
למרות שג'יימס לא ביטא במלואו את הפילוסופיה הפרגמטית שלו עד פרסום "הפרגמטיזם" ב-1907, הגישה לאמונה הדתית בספרו מושפעת מהפילוסופיה הפרגמטית. בהרצאותיו לפילוסופיה ובמסקנותיו, ג'יימס מסיק שדת מועילה באופן כללי למין האנושי, אם כי הוא מודה שאין בכך כדי לבסס את אמיתותה. בעוד שג'יימס התכוון לגשת לנושא החוויה הדתית מזווית פרגמטית זו, ריצ'רד רורטי טוען שבסופו של דבר הוא סטה מהמתודולוגיה הזאת בספרו. בהרצאותיו על קדושה, כוונתו הייתה לגלות האם המידות הקדושות מועילות לחיי אדם: אם הן אז, לפי הפרגמטיזם, זה תומך בטענתם לאמת. עם זאת, ג'יימס בסופו של דבר מגיע למסקנה שערכן של המעלות הקדושות תלוי במקורן: בהתחשב בכך שהמידות הקדושות מועילות רק אם יש חיים לאחר המוות שאליו הן יכולות להכין את האדם, ערכן תלוי בשאלה אם הן תוצר של האלוהות או תוצאה של הפסיכולוגיה האנושית. זו כבר לא שאלה של ערך אלא של עובדה אמפירית. לכן, רורטי טוען שג'יימס בסופו של דבר נוטש את הפילוסופיה הפרגמטית שלו בשל הסתמכותו האולטימטיבית על ראיות אמפיריות. ג'יימס בוחן את האפשרות של "אמונות יתר", אמונות שאינן מוצדקות בקפדנות על-ידי השכל, אך בכל זאת עשויות להיות מוחזקות בקרב אנשים משכילים. ג'יימס מודה שיש לו אמונת יתר, שאין בכוונתו להוכיח, שיש מציאות גדולה יותר שאינה נגישה בדרך כלל על ידי דרכי ההתייחסות הרגילות שלנו לעולם שחוויות דתיות יכולות לחבר אותנו אליו.
אנוביס (צופן)
אנוביס (Anubis) הוא צופן בלוקים שתוכנן על ידי וינסנט ריימן ופאולו בארטו כמשתתף בפרויקט NESSIE, תוכנית מחקר לשעבר שיזמה הנציבות האירופית בשנת 2000 לזיהוי אלגוריתמים קריפטוגרפיים חדשים. אף על פי שהצופן לא נכלל בפורטפוליו הסופי של NESSIE, העיצוב שלו נחשב לחזק מאוד, ולא נמצאו התקפות עד 2004 לאחר סיום הפרויקט. הצופן אינו מוגן בפטנט ושוחרר על ידי המעצבים תחת רישיון חופשי.
רקע.
אלגוריתם ההצפנה אנוביס פועל על בלוקי נתונים של 128 סיביות, ומקבל מפתחות באורך 32N סיביות (כאשר N = 4..., 10). הוא תוכנן כרשת החלפה-תמורה, הנושאת דמיון גדול לתקן ההצפנה המתקדם הקרוי גם ריינדל. בדומה ל-KHAZAD, שתוכנן על ידי אותם מחברים וגם הוגש ל-NESSIE, הוא משתמש באינוולציות לפעולות השונות. אינוולציה היא פעולה שההופכי שלה זהה לפעולה הקדמית. במילים אחרות, כאשר אינוולציה מופעלת פעמיים, זה כמו שלא בוצעה פעולה כלל. הדבר מאפשר יישום חומרה ותוכנה קומפקטיים בעלות נמוכה. הצופן תוכנן באופן המאפשר להשתמש באותן פעולות הן עבור הצפנה והן עבור פענוח. כאשר השוני ביניהם הוא ייצור מפתח ההצפנה לכל אחד מסבבי הצופן. הן הפעולות של תיבת ההחלפה s-box והן פעולות ערבוב העמודות הן אינוולוציונים. אף על פי שריבוי רכיבים אינוולוציונים עשויים להפוך צופן לרגיש יותר לפיצוח על ידי התקפות הבחנה, על ידי כך שמנצלות את מבנה המחזור של התמורות בתוך הצופן, לא הוצגה נכון ל-2022 אסטרטגיית תקיפה יעילה לצופן אנוביס.
גרסאות הצופן.
לצופן אנוביס שתי גרסאות; בגרסה הראשונה שבהגשה המקורית הצופן משתמש בתיבת החלפה אקראית מדומה. בגרסה השנייה שהגיעה לאחר מכן, תיבת ההחלפה שונתה להיות יעילה יותר ליישום בחומרה, הגרסה החדשה יותר של צופן אנוביס נקראת גרסה מכווננת (באנגלית: "tweaked"). היא אינה משנה את המבנה הבסיסי של סבב הצופן של אנוביס, במקום זאת, היא מחליפה את תיבת ההחלפה האקראית המדומה, אשר בהגשה המקורית נוצרת לחלוטין באקראי (כלומר חסרת כל מבנה פנימי), לתיבה הנוצרת על ידי מבנה רקורסיבי: תיבת ההחלפה החדשה בגודל 8x8 בתים מורכבת מ"מיני-תיבות" קטנות יותר בגודל 4x4 בתים שנוצרו באקראי (תיבת P ותיבת Q).
יעילות כנגד התקפות.
המחברים טוענים שהאלגוריתם מאובטח מפני מספר התקפות, הכוללות: ניתוח דיפרנציאלי וליניארי של ארבעה סיבובי הצפנה, כמו כן: התקפות מפתח קשור, אינטרפולציה, בומרנג, קריפטאנליזה דיפרנציאלית חתוכה, קריפטאנליזה דיפרנציאלית בלתי אפשרית והתקפות רוויה.
התקפת שחזור המפתח היעילה ביותר עבור אנוביס לטענת מתכנני האלגוריתם היא חיפוש מפתח ממצה.
לא ניתן להשיג מידע מזוגות טקסט רגיל-מוצפן נתון, אודות זוגות טקסט רגיל-צופן אחרים, ביעילות רבה יותר מאשר על-ידי קביעת המפתח על-ידי חיפוש מפתח ממצה.
המאמץ הצפוי של חיפוש מפתח ממצה תלוי באורך הסיביות של מפתח הצופן והערך הצפוי הואformula_1 עבור מפתח בגודל m סיביות.
עם זאת, בשל הדמיון של הצופן עם תקן ההצפנה המתקדם ריינדל הצופן לא נחשב לבעל יתרונות משכנעים על פניו, ולכן לא נכלל בשלב ההערכה השני של פרויקט NESSIE.
מקור השם.
הצופן נקרא על שם האל המצרי אנוביס, שהיה אחראי על קישוט וחניטה. תפקידיו במיתולוגיה מצרית: אחראי על חניטת המתים, שומר הקברים ובתי הקברות, מדריכם של הנשמות, מודד הלבבות. מעצבי הצופן פירשו את התפקיד שמירה כהצפנה. לטענתם מי שיעז לפצח את הצופן יקולל.
At-will employment
על פי דיני עבודה בארצות הברית מדיניות "At-will employment" (בתרגום חופשי לעברית: העסקה לפי רצון) נותן למעסיק את היכולת לפטר את העובד באופן מיידי מכל סיבה שהיא ללא צורך לבסס את הסיבה לפיטורים על עילה מוצדקת, ומבלי לתת לעובד אזהרה כלשהי. אפשרות זו קיימת במרבית המדינות בארצות הברית כל עוד הסיבה לפיטורים אינה בלתי חוקית (למשל, פיטורים בשל הגזע, הדת או העדפה המינית של העובד). כאשר עובד המתקבל למקום עבודה מסוים אשר מעסיק את העובדים לפי מדיניות זו העובד לא יהיה מסוגל לתבוע בעתיד את המעסיק בבית המשפט בגין הפסדים כלשהם הנובעים מהפיטורין. המדיניות מתבססת בעיקר על כך שבאותו האופן לעובד יש את אותה הזכות לעזוב את מקום העבודה ללא סיבה או אזהרה כלשהי.
החסרונות העיקריים למדיניות זו היא שהמערכת מעודדת בכך תחרות ובריונות במקום העבודה, ושמעסיקים יכולים לנצל לרעה את הזכות לפטר עובדים ללא צורך לבסס את הסיבה לפיטורים על עילה מוצדקת, ולמשל לתת לעובדים מסוימים משימות מסוכנות יותר או משימות אשר חוקיותן פחות ברורה מתוך ההנחה שסביר להניח שאותם העובדים יחששו יותר לסרב לכך משום שהדבר עלול לגרום לכך שיפטרו אותם.
טוסו
טוסו, (באנגלית: Tosu; ביפנית: 鳥栖市) היא עיר הממוקמת בחלק המזרחי של מחוז סאגה, על צומת דרכים של כבישים ומסילות רכבת הנמשכים לכיוון דרום-צפון ומערב מזרח לכל חלקי האי קיושו, יפן. נכון לסוף דצמבר 2021, אוכלוסייה העיר מנתה 74,019 תושבים וצפיפות אוכלוסין הייתה 1,037 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 71.72 קמ"ר. היא העיר השלישי בגודלה במחוז סאגה אחרי סאגה וקרצו מבחינת כמות התושבים.
סקירה כללית.
טוסו היא אחד ממוקדי התחבורה העיקריים באי קיושו. תחנת הרכבת המרכזית שלה, נקראת תחנת טוסו היא המחברת בין הקו הראשי לנגסאקי והקו הראשי לקגושימה . גם צומת הכבישים המהירים נמצאת בעיר. הצומת מחברת את הכביש המהיר של קיושו , עם הכביש המהיר נגסאקי והכביש המהיר Ōita . מבחינה כלכלית היא חלק ממטרופולין פוקואוקה, ולפי מפקד אוכלוסין משנת 2000 כ-5% מכלל מתושבי טוסו נוסעים לעבודה או לבתי הספר בפוקואוקה.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת במישורי סאגה, נהר צ'יקושי זורם לאורך הגבול הדרומי של טוסו. המישורים והשפלה משמשים לחקלאות בעיקר לגידול אורז. מרכז העיר נמצא גם הוא במישורי סאגה. החלק הצפון מערבי של העיר כולל את החלק המזרחי של הרי ספורי.
הרים.
ברכס הרי ספורי המזרחי הנמצא בתחום העיר טוסו נמצאות הפסגות הבאות: הר קוסנבו (848 מ'), הר אישידאני (754 מ') והר שירוימה Shiroyama (501 מ')
נהרות.
נהרות ונחלים הזורמים בתחום העיר הם: נהר אקימיטסו, נהר ערה, נהר צ'יקוגו, נהר דייגי, נהר הומאן, ונהר יאמשיטה.
סכרים ומאגרים.
סכר קוואצ'י, 11 מאגרים ומפל מים.
אַקלִים.