מסת תא השירות היא כ-3 טונות, וצורתה כגליל בגובה 2.94 מטרים ובקוטר 2.5 מטרים. התא מכיל את מערכות ההנעה והחשמל המרכזיות של החללית. האנרגיה החשמלית מופקת על ידי זוג מערכים סולאריים המורכבים בצידי הגליל והנפרשים לאחר השיגור. כאשר הם פרוסים במלואם אורכה של החללית מגיעה ל-17 מטרים. כל מערך סולארי כולל 4 לוחות סולאריים ששיטחם הכולל הוא 24.48 מ"ר, היכולים להפיק יחד עד ל-2.4 קילו-ואט. שלא כמו בחללית הסויוז, בשנג'ואו ניתן להטות את המערכים הסולאריים ולהפנותם אל עבר השמש להפקה מקסימלית של אנרגיה. במקרה של תקלה, סוללות הממוקמות בתא השירות יכולות להחליף את המערכים הסולאריים ולספק אנרגיה לחללית במשך 6 שעות.
מערכת ההנעה המרכזית כוללת 4 מנועים רקטיים המפיקים כל אחד עד ל-2,500 ניוטון דחף (במתקף סגולי של 320 שניות), המשמשים לביצוע תמרונים גדולים. לביצוע תמרונים קלים משמשת מערכת בקרת הגישה הכוללת 8 סילונים המפיקים 150 ניוטון ו-16 סילונים של 5 ניוטון. כל המנועים פועלים על אותו דלק נוזלי: UDMH מעורב N2O4, המאוחסן בארבעה מכלים כדוריים בעלי קיבולת של 230 ליטר הממוקמים בתוך תא השירות. 1,000 הק"ג של הדלק יכולים לספק לחללית דלתא V כולל של 380 מטרים לשנייה. הלחץ במכלי הדלק נשמר על ידי הליום המאוחסך בלחץ של 230 בר בשישה מכלי טיטניום היכולים להכיל 20 ליטר.
תא השירות כולל גם מערכת בקרה תרמית המסוגלת להיפטר מ-1 קוט"ש חום בממוצע המופקים על ידי הצוות והרכיבים החשמליים בחללית.
תא החדירה.
תא החדירה לאטמוספירה של שנג'ואו כולל את הצורה האווירודינמית, היחס הפרופורציוני והמאפיינים של תא החדירה של החללית סויוז, אך הוא גדול ממנו ב-13 אחוזים. גובה התא הוא 2.5 מטרים, קוטרו 2.517 מטרים, והוא מצופה בלוחות טיטניום ואלומיניום. הצוות נכנס לתא דרך פתח בקוטר 70 ס"מ בדופן התא. בדופן ממוקמים גם שני חלונות בקוטר 30 ס"מ. התא כולל גם מערכת ניווט אופטית דומה לזו הרוסית אך בעלת טווח ראייה רחב יותר, המאפשרת לצוות לאשר את כיוון החללית לפני הפעלת מנועי ההאטה לקראת החדירה לאטמוספירה. עם זאת, המערכת הסינית לא בולטת מצידי התא כמו פריסקופ (בדומה לחלית בסויוז) ועל כן לא ניתנת לשימוש בעת עגינה בתחנת חלל. לכך ידרשו הסינים להתקין מערכת טלוויזיה בתא.
נפחו הפנימי של התא הוא 6 מ"ק, וכמו בחללית הסויוז, הצוות שוכב על דרגשים כשמולו פרוש מערך לוחות בקרה בטכנולוגיה מתקדמת. שני המסכים הראשיים הם בטכנולוגיית LCD, צבעוניים, וברזולוציה גבוהה, ויכולים להציג מידע רב כולל מפה של כדור הארץ ומיקום החללית ביחס אליו. מערכת הבקרה כוללת מערכת התראה המזהירה מפני שינויים מתכנון המשימה המקורי. התאורה בתוך התא מופקת באמצעות נורות פלואורסצנטיות. רוב הציוד החשמלי בתא ממוקם מתחת לדרגשי הצוות.
על צידו החיצוני של התא מורכבים 6 אנטנות, מספר סילונים המשמשים לכיוון החללית בעת החדירה לאטמוספירה ומערכת מחברים המחברים את תא החדירה לתא השירות, אשר דרכם עוברים הכוח החשמלי, המים והתקשורת בין שני התאים.
צורת הנחיתה של התא זהה לזו של הסויוז: מצנח יחיד נפרש עם סיום החדירה ומגן החום משוחרר וחושף מערכת מנועים רקטיים המוצתים רגעים ספורים לפני הפגיעה בקרקע על מנת להאט את עוצמת המכה. למקרה שהמערכת הרקטית לא תפעל, מצוידים דרגשי הצוות בבולמי זעזועים שירככו את מכת הפגיעה.
התא המסלולי.
התא המסלולי הוא התא הקדמי ביותר של החללית, אשר משמש את הצוות כאזור עבודה ומגורים לאחר הכניסה למסלול. לפני החדירה לאטמוספירה נפרד התא המסלולי מתא החדירה ונשרף באטמוספירה. התא המסלולי משמש גם כמנעל אוויר בעת ביצוע פעילות חוץ רכבית. בשונה מהתא המסלולי של חלליות הסויוז, התא המסלולי של השנג'ואו כולל:
התא המסלולי בנוי מאלומיניום, אורכו 2.8 מטרים, קוטרו 2.25 מטרים ומסתו 1.5 טונות. בדופן התא ישנו פתח בקוטר 80 ס"מ המשמש ליציאה לפעילות חוץ רכבית. התא כולל גם חלון בקוטר 48 ס"מ הממוקם בצד המנוגד לפתח.
מערכת המילוט.
בעת שיגור חללית שנג'ואו לחלל, מורכבת על חרטומה מערכת מילוט, אשר בעת חירום (כגון תקלה במשגר) מפרידה את התא המסלולי ותא החדירה מהמשגר. מערכת המילוט מגדל גלילי צר בגובה 8.35 מטרים בעל 6 מנועים רקטיים מונעים בדלק מוצק, אשר דחפם הכולל עולה על דחף משגר הלונג מארץ', ובכך מתאפשרת הרחקת החללית מהמשגר. המערכת כוללת גם את המגן החיצוני של החללית המכסה אותה בעת השיגור.
מערכת המילוט ניתנת להפעלה בצורה אוטומטית על ידי מערכת השיגור במידה והיא מגלה תקלות במשגר, או ידנית ממרכז הבקרה או על ידי האסטרונאוטים. למערכת המילוט שלושה מצבי פעולה:
הוקרה.
במרץ 2005 נקרא אסטרואיד שהתגלה על ידי מצפה הכוכבים Purple Mountain (הר סגול) בשם 8256 שנג'ואו, כהוקרה לתוכנית שנג'ואו ולחללית.
Lightwave
סרגיוס השלישי
סרגיוס השלישי (בלטינית: Sergius III) היה אפיפיור מ-29 בינואר 904 עד ליום מותו ב-14 באפריל 911.
ביוגרפיה.
סרגיוס נולד למשפחת אצולה רומאית ואביו נקרא בנדיקטוס. כהונתו הייתה בתקופת אי סדר במרכז איטליה, בה הייתה האפיפיורות כלי משחק בידיהן של משפחות אצולה יריבות. עם זאת, כל המסמכים הרשמיים אודותיו אבדו ומרבית המידע עליו מגיע מיריביו ומתנגדיו.
הוא היה דיאקון לפני שפורמוסוס מינה אותו לבישוף של צ'רווטרי, כדי להרחיקו מרומא. מאוחר יותר, ב-898 סרגיוס הוכרז על ידי תומכיו ובראשם הפטרון שלו, תאופילאקטוס הראשון (Theophylactus), רוזן טוסקולום (עיר עתיקה בלאטיום) כאפיפיור החדש. אולם יריביו שתמכו ביוחנן התשיעי הצליחו להכתיר אותו ולגרום לנידוי של גרגוריוס שנאלץ לנטוש את כס הבישוף ולהימלט לתקופה מסוימת. לאחר שיוחנן התשיעי ויורשו מתו, תפס האנטי-אפיפיור כריסטופר את הכס למשך שנה והדיח את לאו החמישי. אז התמרדו תומכיו של סרגיוס, גירשו את כריסטופר והזמינו את סרגיוס לשוב מגלותו. יום שובו נחשב ליום תחילת כהונתו. מעשיו הראשונים היו לבטל את כל הצווים של יריבו המת מזה כבר, פורמוסוס ולקבוע שכל הסמכוֹת הבישופים שנעשו על ידו, אינן בתוקף - החלטה שבוטלה שוב לאחר מותו של סרגיוס. כמו כן, הוא שיבח וטבע סימן כבוד על מצבתו של האפיפיור סטפנוס השביעי שהוציא מהקבר, שפט והעניש את גופתו של פורמוסוס. לפי דיווחים מסוימים, הוא אף הוציא שוב את גופתו של פורמוסוס מהקבר, שפט ומצא אותו אשם וערף את ראשו. מקורות היסטוריים אחרים לעומת זאת, אינם מזכירים סיפור זה, עובדה שמטילה בספק את אמיתותו.
על פי מקורות מסוימים, הוא כלא את האנטי-אפיפיור כריסטופר ואת האפיפיור הקודם, לאו החמישי ולאחר זמן ציווה להוציאם להורג בחניקה. האנציקלופדיה הקתולית מכחישה את הסיפור ומכנה אותו "מפוקפק ביותר". עם זאת, בגלל היותו האפיפיור היחיד שידוע עליו שציווה על רצח של אפיפיור אחר והיותו האפיפיור היחיד שבנו הלא חוקי התמנה גם הוא לאפיפיור (יוחנן האחד עשר), נקראת הכהונה שלו "העגומה והבזויה". כהונתו תוארה על ידי ההיסטוריון האיטלקי מהמאה ה-10, ליוטפראנד כתחילתה של "התקופה האפלה" (בלטינית: Saeculum obscurum) בתולדות הוותיקן שכונתה גם "שלטון הפרוצות", תקופה בה התנהל השלטון מאחורי הקלעים על ידי נשים חזקות, כדוגמת תאודורה שהייתה חברת הסנאט ברומא והייתה כמשוער פילגשו של סרגיוס ה-3. גם בתה של תאודורה, מרוזיה, הייתה פלגשו של סרגיוס והיא אמו של יוחנן האחד עשר, מידע שהגיע בעיקר מכתביו של ליוטפראנד.
במהלך כהונתו שיפץ סרגיוס את בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו שנהרסה ברעידת אדמה ב-897. סרגיוס השלישי הוא האפיפיור הראשון שמתואר כשהוא חבוש בכתר אפיפיורי.
סימיטר (פירושונים)
מחוברים לחיים
מחוברים לחיים (בצרפתית: Intouchables) הוא סרט דרמה קומית צרפתי שבוים והופק על ידי אוליביה נקש ואריק טולדנו שיצא לאקרנים ב-2 בנובמבר 2011. הסרט מבוסס על יחסיו של פיליפ פוזו די-בורגו (Philippe Pozzo di Borgo) המשותק בכל גופו למעט ראשו ושל הסועד שלו עבדל יסמין סלו (Abdel Yasmin Sellou).
בסרט צפו 19 מיליון צופים בצרפת, והוא היה הסרט הנצפה ביותר בצרפת בשנת 2011. בנוסף, צפו בסרט עוד 19 מיליון צופים ברחבי העולם. הוא גם הסרט המכניס השלישי בצרפת אחרי "טיטניק" ו"ברוכים הבאים לצפון". הוא שבר שיא והיה עשרה שבועות הסרט הנצפה ביותר בצרפת מ-2 בנובמבר 2011 ועד 10 בינואר 2012. עומאר סי זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר בשנת 2012.
בשנת 2017 יצא בארצות הברית הסרט The Upside , שהוא גרסה מחודשת של הסרט, בהשתתפות קווין הארט ובריאן קראנסטון.
תקציר עלילה.
בעקבות תאונת מצנח רחיפה, פיליפ, אריסטוקרט עשיר, נשאר משותק מהצוואר ומטה. הוא שוכר כמטפל ביתי את דריס, צעיר סנגלי מהפרוורים שזה עתה השתחרר מהכלא ובא לראיון העבודה רק על מנת לקבל דמי אבטלה. דריס מתבקש לחזור למחרת על מנת לקבל את המסמך חתום. כאשר הוא חוזר, מתברר לו כי החליטו להעסיק אותו לתקופת ניסיון של חודש. לצורך זה מעמידים לו חדר באחוזה של פיליפ בו הוא עובר לגור, שינוי גדול ביחס לדירה הקטנה בפרוור בו הוא גר יחד עם דודתו וילדיה. דריס, למרות התנגדותו הראשונית, ממלא את תפקידו ומלווה את פיליפ בשגרת חייו, ועם הזמן נוצר בין השניים קשר רגשי אמיץ, המשנה את נקודת מבטם ביחס לחייהם.
סימיטר