נכון לשנת 2021 אחוז הילדים עד גיל 14 עומד על 14.7%, מבוגרים בגיל העבודה 70.01% וזקנים שמעל לגיל 65 עומד על 25.12%. סך הכל 99.1% מהתושבים בעלי נתינות יפנית ורק 1.5% בעלי נתינות זרה.
חינוך.
מערכת החינוך באימרי כוללת את בתי הספר הבאים : מכללת אימרי לאחיות, בית הספר התיכון מחוזי לחקלאות ויערנות, בית הספר לעסקים מחוזי, שני בתי ספר תיכון מחוזיים ואחד פרטי, חמש חטיבות ביניים ו-13 בתי ספר יסודיים.
בריאות.
באימרי ישנם 4 בתי חולים אליהם מגיעה האוכלוסייה לקבלת טיפול רפואי.
תחבורה.
אוויר.
שדות התעופה הקרובים ביותר הם נמל התעופה סאגה , נמל התעופה פוקואוקה ונמל התעופה של נגסאקי .
רכבת.
לעיר אימרי מגיעות הרכבות בקו JR קיושו וקו רכבת Matsuura.
נמלים.
נמל אימרי הוא נמל בגודל בינוני אשר קולט ספינות בנפחים גדולים מסוגים שונים, לרבות ספינות מכולות, ספינות תפזורת יבשה, ספינות תיור ועוד. .
בנמל אימרי נמצאת המספנה הראשית של נומורה לבניית ספינות בע"מ והחברה לבנייה ותיקון ספינות שבסיסה בעיר אוסקה
אַקלִים.
האקלים באימרי הוא אקלים סובטרופי לח ( סיווג האקלים של Köppen "Cfa" ). כמות המשקעים השנתית הממוצעת בעיר עומדת על כ־1277 מילימטרים בשנה. הטמפרטורה הממוצעת השנתית נעה בין כ-21°C ביום ועד 14°C בלילה. העיר ממוקמת בגובה פני הים, הטמפרטורה השנתית ביום גבוהה ב-3.34% מהממוצעים של יפן. באימרי יש 136.72 ימי גשם (37.46% מהזמן) בשנה.
כלכלה ותעשייה.
עיקר הכלכלה בעיר מתבססת על חקלאות בגידול אורז, ירקות פרדסי הדרים ואגסים ובקר לתעשיית הבשר. תעשיית הקרמיקה והפורצלן מבוססת מאוד והיא ממוקמת בעיקר סביב נמל אימרי. אין בעיר מרכזי קניות גדולים.
תשע חברות בלבד, קבעו את המטות והמפעלים שלהם בעיר. כמוכן בעיר ישנם כשמונה מוסדות פיננסים ובנקים.
חרסינה וקדרות.
ב-Ōkawachiyama, או 'כפר הכבשנים הסודיים', נמצאים כבשני שבט נבשימה עוד מהתקופה העתיקה, בכפר חיו האמנים המאסטרים, התס בומון Hatase Buemon וסקאידה קאקימון Sakaida Kakiemon , שניהם חיו במאות 16–17 לספירה.
אגסי אימרי.
אזור אימרי הוא המרכז היפני הגדול ביותר לגידול אגסים במערב יפן. הגידול של האגס היפני Imari pears, החל באזור Ōkawa בסוף המאה ה-19, התפשט לאזור מינאמיהאטה ולאזורים נוספים סביב העיר. בשנות העשרים של המאה העשרים האגסים גודלו על שטח של כ-350 דונם, ובשנת 2007 משקל היבול השנתי של האגסים היה כ-4800 טון.
באקאווה היו במקור שדות אורז קטנים, אבל ב-1906 הוביל יו"ר לשכת המסחר הצעירה של אוקאווה, טקג'י פוג'יטה את השבת האדמות לגידולי היער וגידול אגסים יפניים כגידול מועדף באוקאווה. מאז גדלו שטחי הגידול והיבולים של אגסי אימרי. לפי הסטטיסטיקה העירונית העדכנית, כמות היבולים עומדת במקום החמישי ביפן אף על פי ששטח הגידול נמצא במקום השלישי.
המאפיינים של אגסי אימרי הם: עסיסיות ופריכות. הודות לשימוש במערכות חיישני אור למיון הפירות בבתי האריזה, ניתן למיין ולבחור את הפרי העומד באיכות מעולה ולשלוח אותו למחוזות Kantō, Kansai ו-Kyūshū. בנוסף הוחל קידום הייצוא לסין.
מותגי הפרי העיקריים של של אגסי אימרי (Imari nashi) הם: Kosui, Hosui ו-Niitaka. הגידול הנפוץ ביותר הם אגסי Kosui, אך Hosui הוא המותג הפופולרי ביותר מבין השלושה הוא אגסי Hosui.
ברית ערים תאומות.
לאימרי יש הסכם ברית ערים תאומות עם:
ג'ושוע כהן
ג'ושוע ארון כהן (באנגלית: Joshua Aaron Cohen; נולד ב־6 בספטמבר 1980) הוא עיתונאי וסופר יהודי-אמריקאי שנודע בעיקר בזכות ספריו "ויץ" (2010), "ספר המספרים" (2015) ו"הנתניהוז" (2021), רומן בדיוני המגולל את סיפור המפגש בין מבקר הספרות הרולד בלום לבנציון נתניהו, אביו של בנימין נתניהו, עליו זכה בפרס פוליצר.
ביוגרפיה.
כהן גדל באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, בה למד עברית. אחרי לימודי התיכון למד תואר ראשון בקומפוזיציה בבית הספר מנהטן למוזיקה.
קריירה מקצועית.
הוא תרגם לאנגלית מספר יצירות מעברית ומגרמנית. בין השנים 2001 ל-2006 התגורר בערים שונות במזרח אירופה במסגרת עבודתו כעיתונאי למגזין היהודי הוותיק "הפורוורד".
כיום מתגורר בברוקלין.
כהן שימש בעבר כמבקר הספרות של כתב העת "הארפרז". מסות מפרי עטו התפרסמו בין היתר ב"ניו יורק טיימס", ב"לונדון רוויו אוף בוקס" ובמגזין "n+1".
ב-2015 כתב את "PCKWCK" בהמשכים באינטרנט במשך חמש שעות מדי יומן, תוך כדי קבלת תגובות מהגולשים.
כהן היה מעורב בכתיבת הספר "תיק אישי", האוטוביוגרפיה של אדוארד סנודן. כהן התגורר ברוסיה כשמונה חודשים, במהלכם סייע לסנודן לכתוב את זיכרונותיו.
ספרו "הנתניהוז".
ב-2021 פרסם כהן את "הנתניהוז: אפיזודה שולית ובסופו של דבר אף זניחה בתולדות משפחה מפורסמת מאוד", המגולל את סיפור המפגש בין הרולד בלום להיסטוריון בנציון נתניהו, אביו של בנימין נתניהו, כאשר בנציון נתניהו חיפש עבודה באוניברסיטת קורנל ב-1959 ובלום נתבקש לשפוט את מועמדותו. כהן טוען כי שמע את הסיפור מבלום עצמו לפני שמת, והחליט להפוך את הסיפור לאלגוריה על יחסי ישראל ויהדות ארצות הברית. בספר מופיעים בשמותיהם בנציון נתניהו, אשתו צילה ושלושת בניהם הקטנים – יוני נתניהו, בנימין נתניהו ועדו נתניהו.
"הנתניהוז" ראה אור בהוצאת "הבה לאור" לאחר שמספר הוצאות לאור בישראל חששו לתרגמו.
פרסים והוקרה על ספריו.
הרומנים של כהן זכו להכרה ולפרסים רבים. ב-2017 מגזין "גרנטה" הכתיר את כהן כאחד מהסופרים האמריקניים הצעירים הטובים ביותר של העשור.
בראיון שהעניק ללוס אנג'לס רוויו אוף בוקס, מבקר הספרות הרולד בלום טען כי "ספר המספרים" של כהן הוא אחד מארבעת הספרים הטובים ביותר שנכתבו על ידי יהודים בארצות הברית, יחד עם ספריהם של הנרי רות', נתנאל וסט ופיליפ רות': "ספר המספרים הוא עוצמתי עד כדי זעזוע. אינני יכול לחשוב על שום דבר על ידי אף אחד בדור שלך שהוא עד כדי כך רלוונטי להפחיד וכתוב בכזו רהיטות מתמשכת".
גיל וייס
גיל וייס (נולד ב-22 במרץ 1983) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.
חייו.
וייס נולד בפתח תקווה, שם למד במגמת תיאטרון בתיכון "אחד העם".
לימודיו וקריירה.
וייס בוגר בהצטיינות של בית הספר למשחק "בית צבי" לשנת 2009.
בתיאטרון.
ב-2010 הצטרף לתיאטרון חיפה ושיחק בהצגה "הדודה של מנש".
ב-2011 הקים ביחד עם מספר בוגרים נוספים של "בית צבי" את תיאטרון תהל – התיאטרון לקהילה הגאה, ובמהלך השנים הראשונות לפעילותו היה למעשה המנהל האומנותי של התיאטרון והשתתף במקביל במספר הפקות שהתיאטרון העלה, ביניהן:
במקביל השתתף בהפקות של תיאטרונים נוספים:
בשנת 2018 החל להופיע בהצגות של תיאטרון יידישפיל, ביניהם:
בסדרות טלוויזיה ובקולנוע.
כפולה (עונה 5) בתפקיד צור יגאל, מורובוט בתפקיד אלעד שקד, פלמ"ח בתפקיד משה דיין, בת אל הבתולה בתפקיד עמית.
בנוסף השתתף בתפקידי אורח במספר תוכניות נוספות, כגון: הקלמרים, תאג"ד, סברי מרנן, הבאר, נורמלי, לאבד את אליס, שכונה, אנדרדוגס ועוד
פעילויות נוספות:
בשנת 2020 עלה גיל בסדרת רשת של "עשה זאת בעצמך" (ע.ז.ב) – פארודיה על סרטי DIY שמעלים אנשים לא מקצועיים לרשת, בה הוא אירח שחקנים אורחים בכל פרק, ביניהם אניה בוקשטיין, עומר חזן, קים אור אזולאי ועוד.
לין שוסטרמן
לין שוסטרמן (אנגלית: Lynn Schusterman; נולדה ב-21 בינואר 1939) לבית רוטשילד, היא פילנתרופית אמריקאית, אשר ייסדה יחד עם בעלה, צ'ארלס שוסטרמן , את הקרנות הפילנתרופיות של משפחת שוסטרמן.
ביוגרפיה.
לין רוטשילד נולדה למשפחה יהודית בקנזס סיטי, מיזורי, וגדלה באוקלהומה סיטי, אוקלהומה. היא קיבלה חינוכה הדתי ועברה קונפירמציה בבית-הכנסת הרפורמי "בני ישראל" בעיר. היא למדה באוניברסיטת מיאמי בקורל גייבלס, פלורידה. בשנת 1962 נישאה לצ'ארלס שוסטרמן, יהודי גם כן, ממוצא רוסי שגדל בטולסה, אוקלהומה. לימים הצליח צ'ארלס בעסקי חיפושי הנפט, והחברה שהקים, "שמשון", הפכה לאחת מחברות חיפושי הנפט הגדולות ביותר.
פילנתרופיה.
בשנת 1987, הם הקימו את קרן משפחת צ'ארלס ולין שוסטרמן. שווי הקרן 2.2 מיליארד דולר, והיא תורמת מדי שנה כ-85 מיליון דולר. הקרן תורמת 75 אחוז למטרות יהודיות ברחבי העולם בכלל ובישראל בפרט, ו-25 אחוז לצרכים של מדינת אוקלהומה בכלל והעיר טולסה בפרט. בין התרומות היחידניות הגדולות ביותר שלה נמנות: תרומה של 15 מיליון דולר לאוניברסיטת ברנדייס, ניו יורק להקמת מרכז שוסטרמן ללימודי ישראל, לאוניברסיטת אוקלהומה להקמת קמפוס מרכז שוסטרמן בטולסה ו- 6 מיליון דולר למרכז שוסטרמן למדעי היהדות באוניברסיטת טקסס באוסטין . בשנת 2006 ייסדה לין שוסטרמן את השלוחה הישראלית של הקרן הממוקמת בירושלים. היא הצטרפה בשנת 2011 ליוזמה "התחייבות הנתינה" והתחייבה שתקצה לפחות מחצית מהונה למטרות צדקה וסיוע לקהילות יהודיות בעולם ובעיר מגוריה טולסה. בשנת 2012 דורגה שוסטרמן במקום ה-117 ברשימת 400 האנשים העשירים בארצות הברית, והונה הוערך אז בכ-3.2 מיליארד דולר. בשנת 2021 דורגה במקום ה-333 עם הון מוערך של 3.5 מיליארד דולר.
פעילותה בישראל בתחום הגנת קטינים במקרים של עבירות מין ואלימות כלפיהם.