בעברה יצאה עם הכדורגלן האנגלי אנתוני קוק.
סית'נה לטי
סית'נה לטי (באנגלית:Cythna Letty; 1 בינואר 1895 - 3 במאי 1985), הייתה אמנית בוטנית חשובה בדרום אפריקה בזכות איכות וכמות הציורים והרישומים שהופקו בקפדנות במשך 40 שנה בפרטוריה.
ביוגרפיה.
סית'נה לטי זכורה בעיקר בזכות איור "פרחי הבר של הטרנסוואל" שיצא לאור בשנת 1962. כאשר הונהגו המטבעות העשרוניות בדרום אפריקה, היא התבקשה לעצב את המוטיבים הפרחוניים עבור מטבעות 10, 20 ו -50 סנט. מלבד הציור היא הייתה משוררת מוכשרת ופרסמה את "ילדי השעות" כשהייתה בשנות השמונים לחייה.
סית'נה הייתה הילדה הבכורה של נישואיה השניים של אמה ג'וזינה כריסטינה לינדנברג. ללטי היו חמישה ילדים.
לאביה של סית'נה, וולטר אדוארד לטי, היו שינויים רבים בקריירה והמשפחה נדדה למקום חדש לעיתים קרובות. כתוצאה מכך סית'נה למדה ב־13 בתי ספר, וסיימה את התיכון לבנות של פרטוריה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס וולטר ושירת בצרפת, ונשאר שם לאחר הכרזת השלום. ג'וזינה פירנסה את המשפחה על ידי ציור תרשימים גנאלוגיים. כישוריה האמנותיים של האם, הועברו למספר ילדיה, ולסית'נה הייתה תשוקה לנושאים בוטניים.
עיסוקה העיקרי של סית'נה עד 1924 היו הוראה וסיעוד. במשך שנתיים עבדה כאמנית, באגף הוטרינרי באונדרסטפורט שליד פרטוריה, וציירה איברים חולים וסרטניים, ולאחר מכן עברה לחטיבה לציור צמחים בראשותו של ד"ר אי.בי פול-אוונס. כאן היא החלה בתרומתה החשובה לספר על הפרחים באפריקה.
היא התפטרה בשנת 1938 כדי להינשא לאוסקר ויליאם אלריק פורסמן. לאחר שילדה בן, הצטרפה מחדש לאגף הבוטניקה בשנת 1945 ונשארה עד 1966.
הוענקה לה מדליית כסף על ידי החברה המלכותית לגננות על תערוכת ציורי הפרחים שלה בשנת 1970.
היא איירה ספרים רבים על בוטניקה כגון "הסקר הבוטני של עצים ושיחים בפארק הלאומי קרוגר" (1951) מאת L. E. W. Codd, שהיה אז מנהל המכון למחקר בוטני.
אפרה פוזר בשמורת טבע ליד העיירה הקטנה ברברטון במפומאלנגה.
בשנת 1989 פרסם המכון הבוטני הלאומי תיק של שבעה הדפסים של ציורי פרחים שנבחרו משני כתבי עת שנשמרו על ידי אמה ג'וזינה לטי, ונמצאו בספריית מרי גאן של המכון בפרטוריה.
האגודה הבוטנית של דרום אפריקה הנציחה אותה בהענקת "מדליית לטי קתנה" המוענקת על תרומות משמעותיות לקידום הצמחייה הדרום אפריקאית באמצעות מדיום של ציורים או ציורים בוטניים שפורסמו.
בוגאטי שירון פור ספורט
בוגאטי שירון פור ספורט (באנגלית: Bugatti Chiron Pur Sport) היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (60 יחידות) משנת 2020. היא נחשפה ב-3 במרץ 2020.
היא גרסה המיועדת למסלול ולנהיגה נוחה יותר במסלולים של הבוגאטי שירון.
סקירה כללית.
היא גרסה היועדת למסלול ובעלת מהירות נמוכה יותר (350 קמ"ש) מאשר השירון הרגילה, בנוסף היא כוללת שינויים אווירודינמיים שמגבירים את כושר ההצמדה מלפנים ומאחור, ליציבות משופרת. מאחור יש כנף אחורית גדולה לא חשמלית באורך 1.9 מטר, זו מחליפה את הכנף הנשלפת של השירון הרגילה וחוסכת בכך 10 ק"ג בזכות הסרת המנועים החשמליים. לפור ספורט כיול מתלים נוקשה יותר, הקפיצים הוקשחו ב-65% מלפנים ו-33% מאחור, נוספו מוטות מייצבים מסיבי פחמן בשני הסרנים והבולמים האדפטיביים הוקשחו לנהיגה דינמית יותר. משקל הפור ספורט ירד בעוד 10 ק"ג מלבד ה-10 ק"ג של הכנף, על ידי הוספת סיבי פחמן במקום האלומיניום לחישוקי הגלגלים ובלמים מטיטניום.
בתחום ההנעה הדגם ממשיך עם אותו מנוע של השירון הרגיל אך קו האדום עלה ב-200 סל"ד יותר ותיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים חדשה שמציעה יחסי העברה טובים יותר ב-15%. המהירות המרבית עומדת על 350 קמ"ש.
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 25.190 ליטר לכל 100 ק"מ. פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 571.636 גרם לכל ק"מ.
חשד (משפט)
מאנקיז
מאנקיז היא סדרת דרמת אקשן לילדים ונוער, שנוצרה ונכתבה בידי שחר סגל ואורן יעקובי וביים אמיל בן שמעון. הסדרה עלתה לשידור ב-TeenNick, לצופי HOT, ב-21 באוקטובר 2021.
עלילה.
בועז קוצ'יק עובד כשליח במסעדה יחד עם חברו הטוב אורי. השניים בטעות מוסרים טאקו בתוכו הטמין הבוס שלהם, העבריין הידוע שלמה ניצחון, טבעת יהלום יקרה שנגנבה משגרירות "שאנשי – יאן". כדי לפצות אותו הם נשלחים לבצע שוד גדול ולגנוב את הכתר היקר שמוצג במקדש "שאנשי-יאן". אליהם תצטרף רוני, אחותו של בועז וארבעת חבריה, בלוגרים מצליחים ומוכרים שתקועים יחד בבידוד. הם מתגייסים למבצע המגלומני שמתרחש בזמן הקורונה, כשהמשטרה בעקבותיהם.
מרגרט מי
מרגרט מי (באנגלית: Margaret Mee; 22 במאי 1909 - 30 בנובמבר 1988) הייתה אמנית בוטנית בריטית שהתמחתה בצמחים מיער הגשם באמזונס הברזילאי. היא הייתה גם בין אנשי הסביבה הראשונים שהפנו את תשומת הלב להשפעה של כרייה בקנה מידה גדול וכריתת יערות על אגן האמזונס.
ראשית חייה.
מרגרט אורסולה בראון נולדה בווייטהיל, צ'שם בשנת 1909. היא למדה בבית הספר של ד"ר צ'לונר, אמרשם, ואחריה בבית הספר לאמנות, מדע ומסחר, בווטפורד. לאחר תקופה קצרה בהוראה בליברפול החליטה לנסוע לאירופה.
בעודה בברלין בשנת 1933, בראון היה עדה לשריפת הרייכסטאג והחרם על היהודים, מה שחיזק את דעותיה השמאלניות. במהלך מלחמת העולם השנייה עבדה בהטפילד כשרטטת במפעל המטוסים דה האבילנד.
חיים אישיים.
מי נישאה לרג'ינלד ברוס בארטלט בינואר 1936. בדומה לבעלה, היא הפכה לפעילת באיגוד המקצועי והצטרפה למפלגה הקומוניסטית. מי פנתה לאגוד המקצועי הלאומי בשנת 1937, וסירבה לעבוד אצל ארנסט בווין. הנישואין עם בארטלט לא היו מאושרים, ולאחר פרידה ארוכה הסתיימו בגירושין בשנת 1943. מאוחר יותר נישאה לגרוויל מי, שלמד גם הוא בבית הספר לאמנות של סנט מרטין, בסוף שנות הארבעים.
קריירה כאמנית.
לאחר המלחמה למדה מי אמנות בבית הספר לאמנות של סנט מרטין בלונדון. בשנת 1950 למדה בבית הספר לאמנויות ולמלאכה של קמברוול. שם רכשה את סגנון האיור שלה, וקיבלה תעודה בציור ועיצוב בשנת 1950.
היא עברה לברזיל עם בעלה גרויל מי בשנת 1952 כדי ללמד אמנות בבית הספר הבריטי בסאו פאולו. בשנת 1956 הייתה הנסיעה הראשונה שלה לבלם באגן האמזונס. לאחר מכן הפכה לאמנית בוטנית במכון סוטו דה בוטניקה של סאו פאולו בשנת 1958, חקרה את יערות הגשם וליתר דיוק את מדינת האמזונס.
משנת 1964, ציירה את הצמחים שראתה, חלקם חדשים למדע, וכן אספה צמחים להמחשה מאוחרת יותר. היא יצרה 400 גליונות של איורי גואש, 40 ספרי סקיצות ו-15 יומנים.
מי נסעה לוושינגטון, ארצות הברית בשנת 1964 ולאנגליה בשנת 1968 לתערוכה והוצאת ספרה, "פרחי היער הברזילאי". היא העבירה הרצאה בוושינגטון ארצות הברית בשנת 1967. היא חזרה לברזיל והצטרפה להפגנות כדי למשוך תשומת לב בינלאומית לכריתת יערות אזור האמזונס.
מוות, הכרה וכבוד.
מי נפטרה בעקבות תאונת דרכים בסיגרייב, אנגליה, ב-30 בנובמבר 1988. היא הייתה בת 79.
בינואר 1989 הקימו בגני קיו אנדרטה לזכרה, לציון עבודות הבוטניות והמערכות הסביבתיות.
בשנת 1976 קיבלה מי תואר כבוד על שירותיה לבוטניקה הברזילאית ושותפות של החברה הלינאית בשנת 1986.
היא קיבלה גם הכרה בברזיל, כולל אזרחות כבוד של ריו בשנת 1975.
בשנת 1990 מי זכתה להכרה בהישגיה הסביבתיים על ידי תוכנית הסביבה של האו"ם (UNEP) שהוסיפה את שמה לרשימת 500 אנשי הכבוד העולמיים.
יומניה של מרגרט מי, שנכתבו בין השנים 1956–1988, פורסמו לאחר מותה בשנת 2004 וכללו תיאור מאויר של מסעותיה ביערות הגשם של האמזונס.
רוב האיורים שלה הם חלק מאוסף גני קיו.
גלריה ZIZ
שורש 41
שורש 41, או צון בּוּ (בסינית: 寸部, פיניין: Cùn bù) הוא השורש הארבעים ואחד של הכתב הסיני. פירושו "אגודל" והוא אחד מתוך 31 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משלושה קווים.
במילון קאנגשי יש 40 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
עין יבקע
עין יבקע הוא מעיין שכבה מעט מעל ערוץ נחל ציפורי, סמוך ליישוב כעביה-טבאש-חג'אג'רה. המעיין כולל נביעה לתוך בריכה גדולה ומסודרת המתוארכת לתקופה הרומית בארץ ישראל. מן הבריכה יוצא פלג קצר המתחבר למערכת הובלת המים לטחנת הנזירים במורד הנחל. המעיין ידוע גם בשם "מעיין הסוסים".
המקום נוקה וטופח על ידי רשות ניקוז ונחלים קישון, אשר הכשירה אותו לקליטת מטיילים, עם מתקנים מינימליים.
המעיין נמצא על תוואי שביל ישראל ושביל הסנהדרין.
יצחק ויץ
יצחק פטר (איציק) וִיץ (נולד ב-7 בנובמבר 1934) הוא אימונולוג וחוקר סרטן ישראלי, פרופסור אמריטוס בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב. לשעבר סגן נשיא האוניברסיטה למחקר ופיתוח ודקאן הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז.
ביוגרפיה.
יצחק ויץ נולד בווינה, אוסטריה.
בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכשנה וחצי לאחר האנשלוס, עלה ויץ לארץ ישראל המנדטורית יחד עם משפחתו, והשתקעו בשכונת כרם אברהם בירושלים.
את לימודיו היסודיים עשה בבית הספר תחכמוני, ואת לימודיו התיכוניים בתיכון בית הכרם (לימים התיכון ליד האוניברסיטה).
בשנת 1952 התגייס ויץ לצה"ל ושירת כקצין בחיל השריון. את שירות המילואים ביצע בחיל הרפואה.
את לימודיו באוניברסיטה העברית עשה במסלול ישיר לתואר שני במיקרוביולוגיה, ביוכימיה ופרזיטולוגיה והשלים אותו בשנת 1959. המשיך ללימודי תואר שלישי באימונולוגיה ובחקר הסרטן, בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.