ההסכמות אליהן הגיעו הצדדים בעל פה, תועדו בכתב בשני עותקים, האחד ניתן לאלכסיוס והשני לבוהמון. על ההסכם חתמו עדים משני הצדדים. ההסכם נכתב בלטינית, או יוונית, או בשתי השפות גם יחד. אף לא אחד משני העותקים שרד עד ימינו. לא ידוע כיצד התקבל ההסכם באירופה המערבית והוא כמעט ולא הוזכר בהיסטוריה הכתובה של אותה העת.
לאחר חתימת החוזה.
בוהמון מעולם לא שב לאנטיוכיה לאחר חתימת חוזה דבול (אלא פנה לאיטליה ושם מת בשנת 1111) ותניות ההסכם אשר נוסחו בזהירות כה רבה לא יושמו. אחיינו של בוהמון, טנקרד, סירב לכבד את החוזה. לדידו, אנטיוכיה הייתה שייכת לו מכוח זכות הכיבוש. טנקרד לא מצא כל סיבה להעביר את השליטה במקום לידי כוח אחר אשר לא היה מעורב במסע הצלב ואשר מנקודת ראות הצלבנים, אף פעל להכשלתו. הצלבנים חשו שאלכסיוס גרם לבוהמון לחתום על החוזה במעשה מרמה, התנהגות שעלתה בקנה אחד עם תפיסתם את דמותו של אלכסיוס בעת מסע הצלב. על פי החוזה לא הייתה לטנקרד חזקה חוקית באנטיוכיה ואלכסיוס ציפה כי בוהמון ידיח את טנקרד, או יכפה עליו בדרך כלשהי לכבד את ההסכם. תחת זאת, הפטריארכים היוונים, אשר מונו לאנטיוכיה בקונסטנטינופול, לא יכלו למלא את משרתם במקום.
שאלת מעמדה של אנטיוכיה והערים הקיליקיות שבסמוך לה, המשיכה להטריד את האימפריה הביזנטית במשך שנים ארוכות לאחר חתימת ההסכם. אף שחוזה דבול מעולם לא יושם, הוא סיפק את הבסיס החוקי למשא ומתן שניהלו הביזנטים עם הצלבנים במשך 30 השנים שלאחר חתימתו, וכן לטענות הביזנטיות באשר לאנטיוכיה בעת מלכותם של יוחנן השני קומננוס ומנואל הראשון, קיסרי האימפריה הביזנטית. למטרה זו הגיע יוחנן השני עם צבאו לאנטיוכיה בשנת 1137, והטיל עליה מצור. תושבי אנטיוכיה ניסו לשאת ולתת עם צבא המצור, אולם יוחנן דרש כניעה ללא תנאי. לאחר שביקש וקיבל את רשותו של פולק מאנז'ו, מלך ירושלים, נכנע ריימונד, נסיך אנטיוכיה לביזנטים. הסכם הכניעה, בו נשבע ריימונד אמונים ליוחנן השני, מבוסס באופן מפורש על חוזה דבול ואף מרחיק לכת ממנו. ריימונד הבטיח לקיסר זכות כניסה חופשית לאנטיוכיה, וכן להעבירה לשליטת הביזנטים מיד לאחר שיכבוש את הערים חלב, שייזר, חומס וחמאת מידי המוסלמים. על פי ההסכם, הערים הנכבשות תועברנה לידי ריימונד.
שטאג סימן 3
טבלת האש
יהודה מאגנס
דביבון סרטנים
דביבון סרטנים (שם מדעי: "Procyon carnivorus") הוא מין דביבון המצוי באזורים המיוערים והביצתיים של אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
הוא דומה לבן-דודו הצפוני, הדביבון המצוי, בכך שיש לו זנב טבעות ואת "מסכת השודד" של פרווה מסביב לעיניים. פרוותו קצרה יותר משל בן-דודו, והוא גדול ממנו במקצת. אורך גופו וראשו הוא בין 41 ל-60 ס"מ, אורך הזנב הוא בין 20 ל-24 ס"מ, גובה הכתף הוא 23 ס"מ, והמשקל הוא בין 2 ל-12 ק"ג.
הזכרים בדרך-כלל גדולים מהנקבות.
הוא ניזון מסרטנים, לובסטרים, ומרכיכות אחרות, אך הוא אוכל-כול והדיאטה שלו כוללת בין היתר גם דו-חיים קטנים, ביצי צבים, ופירות.
דביבון הסרטנים הוא יחידאי (סוליטרי) ופעיל בלילה. הוא כמעט תמיד מצוי ליד נחלים, אגמים ונהרות.
הצאצאים נולדים בין יולי לאוגוסט ובכל המלטה נולדים שלושה.
אגודת אתרי הבידור הנושאיים (באנגלית: Themed Entertainment Association, ובקיצור: TEA) הוא
ארגון הגג הבינלאומי של יוצרי ומעצבי אתרי נושא, כגון מוזיאונים, גני חיות ופארקים נושאיים. הארגון מאגד אלפי עובדים בתעשיית הפארקים הנושאיים בארצות הברית ובאירופה ומעניק מדי שנה כ-15 פרסים (המכונים פרסי Thea) לפרויקטים נבחרים במספר קטגוריות.
אורי אורלב
אוּרי אוֹרְלֵב (24 בפברואר 1929 – 25 ביולי 2022) היה סופר, משורר ומתרגם ישראלי. כתב בעיקר ספרות ילדים ונוער. הידועים שבספריו עסקו בילדותו בשואה או בשנותיו הראשונות בארץ ישראל. זכה בפרסים ישראליים ובינלאומיים, ובהם החשוב ביותר בתחום ספרות הילדים - פרס אנדרסן.
קורות חייו.
אורלב נולד בוורשה, בירת פולין, בשם יורק אורלובסקי. אביו היה רופא. בילדותו הוא גדל בבית מתבולל, הספוג פטריוטיות פולנית. בשנות השואה נרצחה אמו בידי הגרמנים, ואביו נשבה בידי הרוסים. אורי ואחיו הוסתרו על ידי קרובת משפחה בחדר סגור בגטו ורשה, ואחר-כך הועברו למחנה הריכוז ברגן-בלזן, שם שהו עד ששוחררו כעבור שנתיים על ידי הצבא הבריטי.
הוא הגיע לישראל לאחר המלחמה עם אחיו, ואומץ על ידי קיבוץ גניגר, שם עבד כרפתן. הוא שינה את שמו לאורי. אביו אותר, ועלה לארץ בשנת 1954. את שם משפחתו שינה מאוחר יותר, כאשר את ספרו הראשון, "חיילי עופרת", פרסם אורלב בשנת 1956, תחת השם א. אורולובסקי.
קריירה מקצועית.
סופר.
אורלב כתב בעיקר ספרות ילדים ונוער. הידועים שבספריו עסקו בילדותו בשואה ("האי ברחוב הציפורים" ו"רוץ ילד, רוץ") או בשנותיו הראשונות בארץ ("רחוקי משפחה", וכן סיפוריו המוקדמים), והציגו את הדברים מנקודת מבט נגישה לילדים ולנוער.
ספרו "חיילי עופרת" הוא האוטוביוגרפיה שלו בזמן השואה, כאשר אורי הוא הילד יורק. אורלב סיפר כי בזכות אמנותו עלה בידו לכתוב את ספריו בגיל צעיר בלי להינזק מכך. הוא כתב את הדברים כסופר-אמן היוצר מתוך ריחוק מסוים מהדמויות, ובחשיפה לא מלאה. במשך כל חייו, טען כי הוא מסוגל להסתכל על השואה בעיני ילד בלבד, וכל ראייה אחרת מסוכנת עבורו.
מתרגם.
אורלב עסק גם בתרגום מפולנית לעברית. בין היתר תרגם את "קוו ודיס" מאת הסופר הפולני הנריק סנקביץ', ו"המלך מתיא הראשון".
חיים אישיים.
אורלב התגורר בשכונת ימין משה בירושלים. היה נשוי ליערה, ולהם ארבעה ילדים. אחד מהם הוא איתמר אורלב, מחבר הספר "בנדיט", הוצאת עם עובד, 2015.
נפטר ב-25 ביולי 2022.
מספריו.
אורלב כתב 40 ספרים:
צ'ארלס גיינס
צ'ארלס גיינס (באנגלית: Charles Gaines; נולד ב-15 באוקטובר 1981) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
קריירה.
גיינס החל את קריירת המכללות שלו בעונת באוניברסיטת סאות'רן מיסיסיפי. הגיע לאירופה לראשונה בעונת לרג'ו קלאבריה, וקלע בממוצע 14.4 נקודות.
עונה לאחר מכן הצטרף לוילרבאן איתה הגיע לרבע גמר גביע יול"ב ורשם 13.6 נקודות ו-8.0 ריבאונדים בליגה הצרפתית בעונת שיחק לראשונה ביורוליג עם חובנטוד בדאלונה בסה"כ רשם 10.3 נקודות ו-6.5 ריבאונדים בעונת היורוליג.
בעונת שיתף פעולה ביחד עם די בראון בגלאטסראיי, איתה הגיע לחצי גמר גביע יול"ב, בו רשם 12.4 נקודות ו-7.3 ריבאונדים. חתם באוקטובר בסן אנטוניו וקיווה למצות את חלום ה-NBA. הוא ויתר על הצעות מכובדות מאירופה כדי לשחק באוסטין ספרס, קבוצת ה-NBDL של הסן אנטוניו ספרס. ב-23 משחקים העונה רשם 15.0 נקודות, 10.3 ריבאונדים ו-0.6 חסימות.
בינואר 2009 חתם גיינס במכבי תל אביב, אולם שוחרר מהקבוצה כבר בחודש אפריל בעקבות הפרות משמעת.
בעונת 2009/10 הצטרף לקבוצת שינג'יאנג פליינג טייגרס מהליגה הסינית. באפריל 2010, במהלך משחק פלייאוף מול גואנדונג סאוטרן טייגרס, חבט גיינס בשחקן יריב וגרם לאשפוזו.
ז'ן קלווין
מיקרו-בקר
מיקרו-בקר הוא מערכת מחשב פונקציונלית שלמה, המוכללת ברכיב אלקטרוני בודד. כך ניתן למצוא בתוך הרכיב את כל המרכיבים המקובלים של מערכת מחשב, כמו יחידת עיבוד וזיכרון. ההבדל בין מחשב רגיל (או מערכת על שבב) למיקרו-בקר הוא בכך שלמיקרו-בקר יש לרוב ביצועים חלשים יותר. כפי ששמו מרמז, מטרתו של המיקרו-בקר היא לבקר על תהליכים, ולצורך כך, נמצא במיקרו-בקרים גם רכיבי כניסות ויציאות (I/O), המשמשים לבקרה ולתקשורת עם העולם החיצוני.
מיקרו-בקרים מצויים כמעט בכל מוצר המכיל אלמנט אלקטרוני/חשמלי כלשהו, כגון כלי-רכב, מכונות ביתיות ומשרדיות וצעצועים. השימוש במיקרו-בקר כמעגל משולב בודד, במקום מספר רכיבים נפרדים (מיקרו-מעבד, זכרונות ובקרי I/O), מאפשר להקטין בגודל ועלות היצור של מוצרים.
מבנה המיקרו-בקר.
ההשוואה למיקרו-מעבד ממחישה את מהות המיקרו-בקר.
במיקרו-מעבד נמצאת יחידת העיבוד בלבד, בנוסף לזכרונות קטנים המיועדים לפעולות העיבוד בלבד: אוגרים המכילים את הנתונים עליו יתבצעו פעולות העיבוד הקרובות, או את תוצאות פעולות העיבוד האחרונות, ולעיתים גם זיכרון מטמון שתפקידו היחיד הוא להאיץ את מהירות העיבוד.
לעומתו, המיקרו-בקר יכיל זיכרון נתונים המשמש לאחסון המידע הזמני כולו, גם זה שלא עובד לאחרונה או יעובד בקרוב, כמו גם את כל התוכנה אותה מריץ הבקר. כאמור, לצורכי בקרת תהליכים, המיקרו-בקר יכיל רכיבי כניסה/יציאה -- כמו כניסות ויציאות דיגיטליות פשוטות (הפועלות ברמה של 0/1), אך על פי רוב גם סוגים מורכבים יותר של כניסות ויציאות, כמו כניסות ויציאות אנלוגיות או ממשקים תקשורתיים טוריים ומקביליים בתקנים שונים. הכניסות והיציאות מאפשרות לבקר להתחבר לרכיבים דוגמת מפסקים/כפתורים, נורות וממסרים, וכיוצא בזה.
דרישות הפעולה עבור מיקרו-בקרים לרוב שונות מאלו של מעבדי מחשב, ושמות דגש רב יותר על מאפיינים כמו עלות, ניצול זיכרון וצריכת אנרגיה. היות שכך, בעוד שמעבדים מודרניים פועלים עם מילים בנות 64 סיביות ויותר, ופועלים במהירויות שעון של גיגה-הרצים, ניתן למצוא מיקרובקרים אשר עושים שימוש במילים קטנות עד כדי ארבע סיביות (כדי להגיע לניצול יעיל של הזיכרון), או בקרים המופעלים באמצעות שעון איטי, עד כדי סדר גודל של קילו הרצים בודדים (כדי להקטין למינימום את הצריכה האנרגטית שלהם).
מצב שינה.