הנשק במשחק.
במשחק יש שימוש בשמונה סוגים של כלי נשק. כחלק מהעיצוב של המשחק, הנשקים השונים עוצבו בצורה דומה לעיצובי הנשקים של המשחק Quake
, פרט ל-Crowbar שהגיע מהמשחק האף לייף - שהחליף את הגרזן הקלאסי של Quake.
דרבי סטנצ'פילד
דרבי לי סטנצ'פילד (באנגלית: Darby Leigh Stanchfield; נולדה ב-29 באפריל 1971) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל תפקידה כאבי ווילן בדרמה הפוליטית של רשת ABC "סקנדל", ולפני כן בתור אפריל גרין בסדרה "יריחו" ברשת CBS ולאחרונה מוכרת בתור נינה לוק בסדרה "המפתחות של משפחת לוק" בנטפליקס.
ביוגרפיה.
דרבי נולדה בקודיאק, אלסקה. היא עברה לדאץ' הרבור באיים האלאוטיים. מאוחר יותר עברה למרסר איילנד, במדינת וושינגטון. היא למדה באוניברסיטת פיוג'יט סאונד, וקיבלה תואר ראשון בתקשורת ובתיאטרון בשנת 1993.
קריירה.
סטנצ'פילד החלה את הקריירה שלה בתיאטרון, ועשתה את הופעת הבכורה שלה בסדרת הדרמה של CBS האבחנה רצח, בשנת 2000. בהמשך היא הופיעה בכמה סדרות טלוויזיה, ביניהם אנג'ל, איך פגשתי את אמא, בונז ואחרות.
סטנצ'פלד לוהקה לסדרה יריחו, שם גילמה את דמותה של אפריל גרין. בסדרה זו היא שיחקה בין השנים 2006–2007. ב-2007 היא גילמה את דמותה של אמיליה ג'ופי באופרת הסבון היומית של רשת ABC, ג'נרל הוספיטל. מאוחר יותר היא לוהקה לדמותה של הלן בישופ בסדרת הטלוויזיה מד מן. משנת 2006 ועד לשנת 2012 היא גילמה את דמותה של שנון גיבס, אשתו הראשונה של מרק הרמון בסדרה של רשת CBS, NCIS. בקולנוע היא שיחקה בסרט "דמותו של דוריאן גריי" משנת 2005, וכן בסרט מלצרית משנת 2007. בנוסף, סטנצ'פילד הופיעה בכמה סרטים עצמאיים שונים.
במרץ 2011 לוהקה סטנצ'פילד לסדרה הפוליטית סקנדל של שונדה ריימס. לפני שלוהקה לסדרה זו היא שיחקה תפקיד אורח בסדרה אחרת של ריימס, מרפאה פרטית. בסקנדל היא מגלמת את דמותה של אבי ווילן, חוקרת בחברה של הדמות הראשית בסקנדל, אוליביה פופ, ובהמשך מזכירת העיתונות בבית הלבן.
בשנת 2020 החלה לגלם את נינה, אם משפחת לוק בסדרה "המפתחות של משפחת לוק" מבית נטפליקס.
אושי גרוס
אשר (אושי) דב גרוס (נולד ב־ג' בכסלו ה'תשל"ג 9 בנובמבר 1972) הוא זמר, בדרן, חקיין, איש חינוך, סופר ילדים ועורך דין ישראלי.
קורות חייו.
אושי נולד בירושלים (וגר שם עד היום) לרופא הילדים שמואל גרוס והאחות מלכה גרוס. כילד גדל בימית עד עקירתה. בילדותו סבל מהפרעות קשב וריכוז. לקות זו הקשתה עליו גם חברתית.
בגיל 16 הופיע בלהקת הייצוג של בני עקיבא צוות הווי. בשירותו הצבאי היה גם סולן בלהקת הרבנות הצבאית.
בשנת 2003 השתתף בשלבים המוקדמים של כוכב נולד ולא המשיך בתוכנית.
גרוס נשוי לפלגית והוא אב לשלושה ילדים - רוני, נעם ודורון. במשך שש שנים הם אימצו 36 ילדים כמשפחת אומנה. החוויות מתקופה זו הן נושא ההצגה שלו "הילדים של החיים".
בשנת 2013 סיים תואר במשפטים.
בסוף שנת 2014 הוסמך כעורך דין.
יצירותיו.
התוכנית מוגשת כל יום שישי לפני כניסת השבת, בה הוא מספר בהומור את פרשת השבוע.
פרדו
פרדו הוא שם משפחה יהודי-ספרדי שמשמעותו היא "טאופ" . קיימים גם יישובים בספרד ששמם הוא פרדו, אחד הוא פראדו (Prado) שבקסטיליה והשני הוא פרדו (Pardo) שבמחוז קדיס.
פארדו
מנחם נחום טברסקי מצ'רנוביל
הנסיגה מסיני
טירן 5
טירן 4
הנסיגה מסיני (פירושונים)
תאי שמש ננו גבשיים
חתך צינור הזרע
זלו דיינה
שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג
שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג (23 בינואר 1896 - 9 ביולי 1985), הייתה הדוכסית הגדולה השביעית של לוקסמבורג. שארלוט כיהנה כדוכסית גדולה בין השנים 1919–1964.
ביוגרפיה.
שארלוט נולדה לגיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה אנה, נסיכת פורטוגל. שארלוט הייתה בתו השנייה של גיום והשנייה בתור לכתר. לאחר מותו של גיום, התמנתה אחותה הבכורה מארי-אדלייד לדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. אולם בעקבות ביקורת של נתיניה על התנהלותה במלחמת העולם הראשונה היא נאלצה לוותר על כיסאה. בעקבות התפטרותה, מונתה שארלוט לדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
הדוכסית שארלוט התחתנה עם פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ,בן הדוד שלה, בנובמבר 1919, ונולדו להם שישה ילדים. בנה הבכור ז'אן, היה יורש העצר ולאחר ששארלוט ויתרה על כסאה הוא מונה לדוכס הגדול של לוקסמבורג ב-1964.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, הבטיחה גרמניה כי היא תשמור על הנייטרליות של לוקסמבורג. למרות זאת, משפחת המלוכה החליטה לעזוב את לוקסמבורג. ב-9 במאי 1940 צבא גרמניה פלש ללוקסמבורג, למרות ההבטחה, באותו הזמן משפחת המלוכה נמצאה בארמון קולמר-ביירז'. בו ביום, המלכה העבירה בישיבת השרים החלטה שהממלכה תעבור לחסות צרפתית. הדוכסית הגדולה שארלוט אמרה על ההחלטה: "החלטה קשה, אך הכרחית". בעקבות ההחלטה, שארלוט עברה לארמון מונטאסטרו (Château de Montastruc) שבמחוז דורדון בדרום צרפת. אולם בגלל התקדמות צבא גרמניה לתוך צרפת, צרפת לא הסכימה לקחת אחריות על שלום הדוכסית הגדולה. היא קיבלה אישור מספרד לעבור בשטחה אך לא לעצור בשטחה, ועברה לפורטוגל דרך ספרד.
הרייך השלישי הציע לה לחזור ללוקסמבורג ולקבל בחזרה את כל סמכויותיה אך היא ענתה להם: "ליבי אומר כן, אך המוח שלי אומר לא". בסוף אוגוסט הגיעה ללונדון משם הפעילה את ההתנגדות הלוקסמבורגית הדלה דרך ה-BBC. באוקטובר הגיעה לארצות הברית ולאחר מכן התיישבה במונטראול שבקנדה, שם ילדיה המשיכו את לימודיהם. היא נפגשה מספר פעמים עם נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וחרשה את ארצות הברית כדי לשכנעה להצטרף למלחמה. באותו הזמן, הרייך השלישי סיפח את הדוכסות יחד עם המחוז הצרפתי השכן מוזל ליחידה מנהלית בשם Heim ins Reich.
בשנת 1943 היא התיישבה סופית בלונדון יחד עם הממשלה הלוקסמבורגית, משם ניהלה את ההתנגדות בלוקסמבורג דרך ה-BBC. בעקבות הפופולריות שצברה היא הפכה לסמל ההתנגדות הלוקסמבורגית.
אחותה הצעירה של הדוכסית הגדולה, אנטוניה, נסיכת לוקסמבורג שהייתה נשואה לרופרכט, נסיך הכתר מבוואריה, הוגלתה עם משפחתה למחנה הריכוז דכאו, שם עברה עינויים שככל הנראה תרמו למותה המוקדם בשנת 1954. בנה של הדוכסית הגדולה, יורש העצר ז'אן גויס למשמר האירי.
העיר לוקסמבורג שוחררה בספטמבר 1944 על ידי הקורפוס בו שירת יורש העצר ז'אן. אולם הבירה המשיכה להיות מאוימת במסגרת קרב הארדנים שבו הגרמנים דחקו את בעלות הברית אל עבר יערות בלגיה. העיר שוחררה סופית ב-23 בינואר 1945 והדוכסית הגדולה חזרה ללוקסמבורג באפריל 1945.
ב-1956 האפיפיור פיוס השנים עשר העניק לשארלוט את ורד הזהב.
סיום שלטונה התאפיין בייסוד המוסדות האירופאיים ובנובמבר 1964 ויתרה על כסאה לטובה בנה הבכור, ז'אן.
ב-1970 מת בעלה פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה, וב-9 ביולי 1985 מתה שארלוט בפישבאך ונקברה בקתדרלת נוטרדאם בלוקסמבורג.
משפחתה.
ב-6 בנובמבר 1919 התחתנה שארלוט עם פליקס, נסיך בורבון-פארמה, בנו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה,ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל ממנו נולדו לה 6 ילדים:
אילן יוחסין.
הדוכסית הגדולה שארלוט הייתה צאצאית של שושלות המלוכה של בית בורבון, בית ברגנסה של פורטוגל, בית הסן, נסיכות הוהנלוהה-לנגנבורג, בית לוונשטיין-ורטהיים, בית אסקניה (אנהלט), בית סקסוניה-הילדבורגהאוזן (ענף של בית וטין) ובית נסאו-ויילבורג.
אגודת המתרגמים בישראל
אגודת המתרגמים בישראל היא הארגון היחיד בישראל המאגד אנשי מקצוע מתחום התרגום והלשון. האגודה מקדמת באופן פעיל את מקצוע התרגום בישראל ומטפחת פורומים רבים למפגשים מקצועיים של מתרגמים, מתורגמנים ועורכים. האגודה חברה בארגון הגג להב (לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל).
הנהלת האגודה.
אגודת המתרגמים בישראל מנוהלת על ידי ועד מנהל האחראי לכל ענייני האגודה.
מטרות האגודה.
כדי לממש את חזונה ולהוציא אל הפועל את משימתה, הציבה לעצמה אגודת המתרגמים בישראל מספר מטרות פנימיות וחיצוניות:
הכנס השנתי.
הכנס השנתי של אגודת המתרגמים בישראל הוא אירוע הדגל של האגודה, המכנס מאות מתרגמים מהארץ ומהעולם לשלושה ימים של סדנאות, הרצאות וקריאות תרגומיות.
מפגשים חודשיים.
אגודת המתרגמים בישראל עורכת מפגשים חודשיים המעניקים לחבריה הזדמנויות ליצור קשרים הדדיים ולהתעדכן בתחומים שונים הקשורים למקצוע.
מערכת ההכרה.
אגודת המתרגמים בישראל מעניקה לחבריה הזכאים לכך – מעמד של מתרגם/מתורגמן/עורך מוכר. זכאים למעמד זה רק חברי אגודה הרשומים בה שנה מלאה אחת לפחות ואשר עומדים בתנאים לקבלת מעמד זה על פי השכלתם וניסיונם התעסוקתי.
אליהו מרזוק
החכם אליהו בן יצחק מרזוק (נולד ב-25 בינואר 1937) הוא החכם הראשי לשעבר לעדת היהודים הקראים, ראש הקהילה הקראית באופקים לשעבר, וממנהיגיה הבולטים של העדה הקראית בעת המודרנית.
ביוגרפיה.
נולד בתרצ"ו, בתאריך 25 בינואר 1937, בשכונת הקראים שברובע היהודי בקהיר שבמצרים ליצחק בן אברהם מרזוק ולרחל בת משה איוב שמש.
בצעירותו למד בבית הספר של העדה היהודית-קראית ברובע היהודי בקהיר, בין היתר אצל החכם יוסף יום-טוב. וכמו כן, מחוץ לכותלי בית הספר למד חזנות אצל החזן ליאטו נונו, ושימש כאחד החזנים בבית הכנסת העתיק "הרב שמחה" שברובע היהודי.
בגיל 18 שנה וחצי, לקח לו לאישה את פלור בת שמואל אלגזר, ובמצרים נולדה לו בת ראשונה, רחל.
כשהיה בן 20 שנה, בשנת תשי"ז (ינואר 1957), לאחר מבצע סיני, עלה לארץ ישראל, יחד עם רבים מבני הקהילה. ביחד עִמו גאל מבית הכנסת "רב שמחה" שבשכונת הקראים בקהיר שני ספרי תורה עתיקים, והביאם ארצה לבית הכנסת שהקים באופקים.