המסמכים הוצפנו באמצעות פנקס חד פעמי, שיטה שאם היא מבוצעת כהלכה אינה מאפשרת פענוח. אולם עקב טעות מצד הסובייטים נעשה שימוש רב-פעמי באותו פנקס, מה שאפשר את השבירה. איש ה-NSA מרדית' גארדנר נחשב לדמות החשובה בפענוח.
קישורים חיצוניים.
דף מאתר האינטרנט של ה-NSA ובו המסמכים עצמם (באנגלית)
נהר הטרק
האנשת מדינות
האנשת מדינות (באנגלית: National personification) היא תיאורם של מדינה או של לאום באמצעות דמות אנושית. הדמות האנושית המייצגת את המדינה עשויה להופיע בכל מדיום פלסטי - בקריקטורות עיתונאיות, בפרסומים תעמולתיים, בפסלים, בציורים ועוד. יש מדינות המיוצגות על ידי מספר דמויות שונות, בהתאם לעניין או לתקופה. הייצוג באמצעות דמות שאליה מקושרים אפיונים מסוימים משרתים את הרצון של לאום מסוים להציג את עצמנו כבעל אפיונים אלו. לעיתים, לייצוג אינטרס פוליטי פנימי או חיצוני.
בתקופה הרומנטית רווח בעולם המערבי הנוהג, לתאר את האומה כדמות נשית, בדרך כלל של אלת חכמה או מלחמה, דוגמת אתנה, ופעמים רבות הוצמד לה השם שהעניקו הרומאים לאותה מדינה. על דמויות אלה נימנות, בין היתר, "בריטניה", "גרמאניה", "היברניה" (המייצגת את אירלנד), "פולוניה" ו"הלבטיה" (שווייץ). דמות נוספת שנוצרה על בסיס רעיוני זה, היא זו של קולומביה המייצגת את ארצות הברית. תיאור המדינה בדמות אם רווח גם הוא, ועל אלה נמנות, בין היתר, "אמא אלבניה" (Nëna Shqipëri), "אמא ארמניה" (Մայր Հայաստան), האם סוואה (Moder Svea) בשוודיה, "בהארט מטה" ("אמא הודו" - भारत माता), "אמא רוסיה" (Матушка-Русь) או "אם הגאורגים" (כרתליס דדה - ქართლის დედა).
במקרים אחרים הושם דגש דווקא על פשטות הדמות, שנועדה לתאר אזרח מהשורה. על אלה נמנים הגאוצ'ו בארגנטינה, ג'ון בול, הגבר השמן והגוץ המסמל את אנגליה, "אולה נורדמן" (Ola Nordmann), האיש מן השורה המייצג את נורווגיה או "חואן דה לה קרוס" הפיליפיני.
אלגוריה לאומית נפוצה נוספת מתבססת על דמויות של אנשי מרות, חיילים או שוטרים. בין אלה ידועים ה"מאונטי" (Mountie), שוטר רכוב המסמל את קנדה (ג'וני קנוק), ג'וני רבל (Johnny Rebel: ג'וני המורד), החייל שסימל את קונפדרציית המדינות של אמריקה בעת מלחמת האזרחים האמריקנית או הדוד סם, דמות שנולדה בעת מלחמת 1812, ככל הנראה במחנה צבאי, כביטוי לארצות הברית. בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה ולאחריה נהג אונורה דומייה לתאר בקריקטורות שלו את פרוסיה בדמותו של ביסמרק.
הדמות האנושית המסמלת את ישראל היא שרוליק, הנער שיצר דוש. שרוליק מתואר בדרך כלל כנער צעיר עם כובע טמבל וסנדלים תנ"כיים, הלבוש במכנסי חאקי קצרים. בעתות מלחמה, נהג שרוליק ללבוש מדים ולהתגייס להעלאת המורל הלאומי.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 מעצמות אירופה התייחסו לאימפריה העות'מאנית בתור "האיש החולה על הבוספורוס" על רקע חולשתה והשחיתות שאפיינה אותה.
יש מדינות בהן נהוג תיאור המדינה כבעל חיים. תיאור זה רווח לבדו או לצדה של הדמות האנושית המייצגת את המדינה. דוגמאות לאלגוריה מעולם החי הן "הרימאו בלאנג" (Harimau Belang), הטיגריס המלאי כמייצג את מלזיה, הקיווי בניו זילנד, "הקנגורו המתאגרף" באוסטרליה, התרנגול הגאלי בצרפת, והדוב הרוסי ברוסיה.
סוג נוסף להאנשת מדינות הוא תופעת האינטרנט פולנדבול (Polandball), קומיקס שבו מוצגות מדינות ככדורים המנהלים דיאלוג, שעל גביהם דגלי המדינות.
אברהם כהנמן
חיים אברהם כהנמן (כ"א בתשרי ה'תרע"ג, 2 באוקטובר 1912 - ל' בשבט ה'תשס"ט, 24 בפברואר 2009) היה נשיא ישיבת פוניבז' ובנו היחיד של מייסד הישיבה וראשה הראשון – הרב יוסף שלמה כהנמן.
ביוגרפיה.
נולד בליטא. בתחילת מלחמת העולם השנייה עלה לישראל עם אביו, והיה היחיד מבניו ששרד (אֶחַיו ואמו נספו בשואה). סייע לאביו להקים את ישיבת פוניבז' בעיר בני ברק. בסוף שנות ה-40 עבר להתגורר בארצות הברית.
לאחר פטירת אביו בשנת 1969 שב להתגורר בישראל והתמנה לנשיא הישיבה, תפקיד שאותו מילא עד לאמצע שנות ה-90, עת הורע מצבו הבריאותי. לאחר מכן החלו מאבקי ירושה חריפים בישיבה בין בנו, הרב אליעזר כהנמן, לחתנו, הרב שמואל מרקוביץ.
בצוואתו הוריש את הישיבה לרעייתו רבקה. הוא הוסיף כי במקרה שהיא לא תהיה בין החיים בשעת פתיחת הצוואה, תחולק יתרת העזבון בין בנו אליעזר (60%) (לבד מ-10% שהקנה לו עוד בחייו), לבין הבת הנשואה לרב שמואל מרקוביץ' (40%). לאחר שלושים יום מפטירתו ייפתה אשתו את כוחו של בנה לנהל בשמה את הישיבה. הצוואה עוררה מחלוקת משפטית באשר לתוקפה ולסמכויות הנגזרות ממנה. כל אחד מהצדדים טען כי הוברר ממנה כי דעתו של המנוח הייתה לטובתו.
נפטר בגיל 97, ונטמן בבית הקברות פוניבז' בבני ברק, בסמוך לקבר אביו.
אליעזר שיק
יעוץ פילוסופי
קוואנגג'ו
קוואנגג'ו (בהנגול: 광주광역시, בהנג'ה: 光州廣域市, מילולית: "נפת האור") היא עיר מטרופוליטנית בדרום-מערב קוריאה הדרומית. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.4 מיליון תושבים והיא העיר השישית בגודלה בקוריאה הדרומית (אחרי סיאול, פוסאן, אינצ'ון, דאיגו וטג'אן). העיר מוקפת במחוז דרום צ'אלה, מרוחקת כ-268 ק"מ דרומית לבירה סיאול ושימשה כבירת המחוז עד שבירת הנפה הועברה בשנת 2005 לכפר נַאמְאַק שבנפת מואן.
היסטוריה.
קוואנגג'ו נוסדה בשנת 57 לפנה"ס ומאז היווסדה שימשה מרכז מדיני וכלכלי בעל חשיבות בקוריאה. בתקופת ממלכת באקג'ה בדרום-מערב קוריאה (בין השנים 18 לפנה"ס עד 660 לספירה) הייתה העיר אחד ממרכזי המינהל של הממלכה.
בשנת 1929, בתקופת השלטון היפני בקוריאה, עורר עימות בין סטודנטים קוריאנים ויפנים בעיר הפגנות מחאה בכל האזור, ששיאן באחת מן ההתקוממויות העיקריות של הקוריאנים נגד השלטון היפני.
במאה ה-20 ידעה העיר פריחה תעשייתית לאחר סלילת מסילת רכבת מקשרת לבירה סיאול. בין תחומי התעשייה העיקריים בעיר בולטים מפעלי כותנה, ממגורות אורז ומבשלות בירה. בשנת 1967 החלה בניית אזור תעשייה אשר משכה לעיר מפעלים מתחום תעשיית הרכב.
במאי 1980 פרצו בעיר הפגנות מחאה בשל הכרזת המשטר הצבאי בקוריאה הדרומית בראשות צ'ון דו-הואן. ההפגנות דוכאו באכזריות על ידי כוחות הצבא, לעיתים בירי אוטומטי אל עבר המפגינים. בשנת 1996 הועמד צ'ון דו-הואן לדין על התקוממות קוואנגג'ו. בעקבות הפגנות אלה מכונה לעיתים העיר "מקדש הדמוקרטיה הקוריאנית". לאחר ששב השלטון הדמוקרטי לקוריאה הוקם בית קברות לאומי לקורבנות ההפגנות.
תחבורה.
בקוואנגג'ו קו רכבת תחתית בודד. בחודש אפריל 2008 נפתח קטע חדש לקו זה. בעיר שתי תחנות רכבת מהירה KTX (רכבת המבוססת על ידע שנקנה מה-TGV הצרפתית). שני שדות תעופה משרתים את העיר: שדה התעופה של קוואנגג'ו ושדה התעופה הבינלאומי של מחוז מואן.
מייקל אייזנברג
מייקל אייזנברג (נולד ב-18 במאי 1971) הוא איש עסקים, משקיע הון סיכון בתעשיית ההיי-טק הישראלית והאמריקאית, שותף-מנהל בקרן הון הסיכון אלף (Aleph). אייזנברג הוא מראשוני המשקיעים ב-WeWork, ובמגוון חברות אחרות ביניהם Wix ו-Gigya. בשנת 2017 נכלל ברשימת 25 אנשי הון הסיכון המצליחים ביותר של מגזין פורבס מידאס אירופה.
ביוגרפיה.
אייזנברג נולד במנהטן שבניו יורק למשפחה יהודית דתית בת שבעה ילדים שאביה היגר מגרמניה. אייזנברג התחנך בבתי ספר יהודיים אורתודוקסים ולאחר סיום לימודי התיכון בניו יורק, הגיע ללמוד בישיבת הר עציון שבאלון שבות. לאחר כשנתיים חזר לארצות הברית והמשיך את לימודיו לתואר ראשון במדעי המדינה בישיבה יוניברסיטי. עם סיום לימודיו בשנת 1993 החל לעבוד כיועץ בחברת הייעוץ הפוליטי Marttila &amp; Kiley. באותה השנה עלו ארצה אייזנברג ואשתו יפה והתיישבו בירושלים.
בשנת 1995 התמנה לנציג בנק ההשקעות בישראל. בד בבד, הצטרף לבנק ההשקעות ג׳רוזלם גלובל בניהולו של שלמה קאליש, שם כיהן כסגן הנשיא לענייני השקעות. במסגרת עבודתו בקרן הוביל אייזנברג, בין היתר, את ההשקעה בחברת פיקצ'ר ויז'ן אשר בסוף שנות התשעים נמכרה לקודאק בשתי פעימות. השקעותיו בקרן כללו גם את חברת פאואר דיזיין, Creo, גלילאו ו-QXL .
בין השנים 1997-2005 כיהן כשותף בקרן הון הסיכון Israel Seed Partners במסגרת עבודתו השקיע בין היתר בחברת שופינג.קום אשר הונפקה בשנת 2004 ונרכשה לאחר מכן על ידי איביי, ו- אשר הונפקה בשנת 2004.
בשנת 2005 הצטרף אייזנברג כשותף מנהל לקרן הון הסיכון בנצ'מרק קפיטל (Benchmark Capital) ונתמנה לנציג הקרן בישראל. השקעותיו בבנצ'מרק כוללות את Finjan Holdings (הונפקה בשנת 2014) Gigya (נרכשה בשנת 2017 על ידי חברת סאפ) Digital Fuel,Seeking Alpha (נרכשה ב-2011 על ידי VMware). כמו כן הוביל את הקרן להשקעות ב-Wix, הפלטפורמה המצליחה להקמת אתרי אינטרנט (הונפקה בשנת 2013) ו-WeWork. בשנת 2006 דורג במקום 39 ברשימת ״בעלי מגע הזהב של מידאס״ של מגזין פורבס העולמי ובמקום ראשון ברשימת ״בעלי מגע הזהב של מידאס״ של מגזין פורבס הישראלי.
בשנת 2013 הקים את קרן הון הסיכון אלף בשותפות עם אדן שוחט, המנהלת כ-330 מיליון דולר ומתמקדת בהשקעות בסטארטאפים בשלבים מוקדמים. אלף הוקמה במטרה להשקיע בחברות סטארט-אפ ישראליות מבטיחות ולהצמיח חברות גדולות מישראל. באפריל 2016, הודיעה הקרן על הצטרפות אהרון רוזנסון כשותף שלישי. כחצי שנה לאחר מכן, הושלם גיוס של 180 מיליון שקל לצורך הקמתה של קרן שנייה חדשה (Aleph II). השקעותיה של הקרן כוללות את windward, Nexar, Lemonade, Anodot ו-WeWork.
פעילויות נוספות.