הטקסטים המסוניים המוקדמים כוללים באופן כלשהו את הכלים האומנותיים המסוניים או המסתורין המסוני. המסמך העתיק ביותר הקיים משנת 1390 ועד 1425 הוא כתב היד האליוול, או השירה המסונית (The Halliwell Manuscript, or Regius Poem) הכולל חוקה הכתובה על גבי 64 דפים באנגלית תיכונה בחרוזים. מסמך זה נפתח באזכור היסטורי קצר על תולדות הבנייה החופשית המוקדמת ביותר שהחלה עם אוקלידס במצרים ולאחר מכן הגיעה לאתלסטאן, מלך אנגליה. במסמכי קוק העוקבים אחר התפתחות הבנייה החופשית נאמר כי היא החלה ביבל בנו של למך, ועוד נטען כי המסוניות עברה לאוקלידס וממנו לבני ישראל אשר שהו במצרים. מסמכים אלו שמשו מקור מידע ובסיס לשימור והתפתחות מיתוסים מסוניים כחלק מההיסטוריה של הבנייה החופשית בתקופת התנ"ך במסמכים חוקתיים מאוחרים יותר של הבנייה חופשית.הקמת הלשכה הגדולה של אנגליה הובילה לעבודתו של ג'יימס אנדרסון אשר יצר מסמך חוקתי בפורמט מודרני מפורט, שהיה המקיף והמעמיק ביותר עד לאותה העת. במסמך זה, פירט אנדרסון על תולדות הבנייה חופשית בהרחבה, והזכיר שוב את אוקלידס כחלק בעל השפעה בהיסטוריה המסונית. על פי אנדרסון, הבנייה החופשית באנגליה התפתחה תחת מנהיגותו של בנו אט'לסטן. החוקה של אנדרסון יצאה לאור שנית ב-1738 לאחר עריכה והרחבה נוספת, וכללה את הכוהנים המסוניים הגדולים מאז אוגוסטין. סופר נוסף אשר העצים את המיתוס המסוני הוא לואי פרסטון בספרו "Illustrations of Masonry."בשנת 1737 בצרפת,שבלייה דה-רמזי ערך הרצאה ובה דיבר על מסעות הצלב של האפיפיורים הנוצריים בין המאה ה-11 ל-13, ככאלה אשר היו בעלי אופי מסוני. לדבריו, הצלבנים המסוניים החיו ושימרו את הסמלים והעקרונות המסוניים בסודיות, עד להגעתם למדינות הצלבניות (אוטרמר) תחת פטרונם של האבירים ההוספיטלרים. כך נוסדה "המסוניות היבשתית" (התפשטות לשכות של בונים חופשיים ברחבי יבשות שונות, בעיקר אירופה) באנגליה.
ספקולציות על הבנייה החופשית.
דברי ההיסטוריה של אנדרסון ב-1723 ו-1738, הרומנטיזציה של רמזי, והמוטיבים המסוניים המשולבים לאורך ההיסטוריה בטקסי הבנייה החופשית אשר במרכזם האלגוריה על בית המקדש והדמות המיתולוגית חירם אביף, היוו קרקע פורייה ליצירת ספקולציות נוספות. הטקס המסוני העתיק ביותר עליו ידוע נערך בלשכה המסונית בבית המקדש. דברי אנדרסון הפיצו את הסברה על הקשר בין הבנייה חופשית לאישים בעלי חשיבות היסטורית כגון המתמטיקאי היווני אוקלידס מאלכסנדריה, מייסד האסכולה הפיתגוראית פיתגורס, גדול הנביאים בעם ישראל משה, קבוצת היהודים הסגפניים מתקופת בית שני האיסיים וקהילות הנוצריים המתבודדים "הקולדיס".
ההיסטוריה של הבונים החופשיים, על פי פרסטון, החלה עם המנהיגים הקדמונים מקבוצת הדרואידיות. לעומתו, אנדרסון דיבר על הבונים החופשיים שהיו חלק מקבוצת המאמינים באידאולוגית שבע מצוות בני נח, סברה בה תמך אלברט ג. מאקי.
בעקבות דברי המבוא של רמזי על הבונים הצלבניים, הטמפלרים שהיו מסדר צבאי נוצרי של אבירים-נזירים במסעות הצלב, השתלבו במיתוס המסוני, והיו לחלק ממשנתו של הברון קארל גותהאם וון הונד במסדר המסוני הסקוטי (הנוסח הסקוטי) ואף קושרו לבית סטיוארט. סיפור הירצחו של חירם אביף פורש כמשל לרצח המלך צארלס הראשון. ב-1745 פורסמה עבודה בעילום שם בעלת אופי אנטי-מסוני בה הוכרז על אוליבר קרומוול כמייסד הבנייה החופשית. אלברט ג. מאקי קבע כי הסברה איננה מבוססת על עובדות היסטוריות אלא על השערות בלבד. עבודה אנטי-מסונית אחרת שילבה את פרנסיס בייקון ואת מסדר צלב הוורד בהיסטוריית הבנייה החופשית, בעוד שהקשר של כריסטופר ראן הוזכר במהדורה השנייה והמעודכנת של החוקה של אנדרסון לאחר מותו של ראן.
ההיסטוריון המסוני הגרמני ג'וסף גבריאל פינדל והיסטוריונים אחרים בעקבותיו טענו כי מקור ההתארגנות של הבנייה החופשית בלשכות מסוניות הוא בקתדרלות הגרמניות של תקופת ימי הביניים, אף על פי שלא ניתן להסביר את תהליך התפשטות הבנייה החופשית מאנגליה לגרמניה.
הופעת מחקרים מודרניים על הבנייה החופשית.
המחקר ההגיוני הראשון עליו ידוע הוא Geschichte Freimaurerei in England, Irland und Schottland של ההיסטוריון הגרמני ג'ורג' קלוס, בונה חופשי בעצמו, אשר פורסם בגרמניה ב-1847, אך מעולם לא תורגם. כאשר עבודתו של פינדל "ההיסטוריה של הבונים החופשיים" תורגמה מגרמנית לאנגלית בשנת 1866, וודפורד באנגליה ומארי ליון בסקוטלנד היו במהלך כתיבת ספרים על הנושא. וודפורד היה המדריך של פינדל כאשר הוא ביקר ביורק לבחון כתבי יד, ותוך זמן קצר שיתף פעולה עם הוגן באיסוף, תיעוד וסיווג כתבי היד החוקתיים העתיקים. אלברט ג. מאקי היה פעיל לא פחות בארצות הברית. רשימת עבודותיו תרמו רבות להתפתחות המחקר המסוני: החל ב"הלקסיקון של הבנייה החופשית" (1844,"A Lexicon of Freemasonry") וכלה ב-"אנציקלופדיית הבנייה החופשית" (1874."Encyclopedia of Freemasonry").
בעקבות העניין הגובר במחקר על הבנייה החופשית וריבוי חוקרי המסוניות, הוקמה ב-1886 הלשכה המסונית הראשונה בלונדון אשר מיועדת למחקר הבנייה החופשית (באנגלית: Quatuor Coronati Lodge).
מהמקורות ועד ללשכה הגדולה של הבנייה החופשית.
מקור המונח "בונה חופשי".
המסמכים הראשונים המתועדים בהקשר לבנייה החופשית היו ה-Old Charges אשר הכילו הנחיות לביצוע הטקסים, והמקורות השונים על הנושא המצויים הם בעלי מבנה דומה:
ראשית תפילת פתיחה, לאחריה אגדה במסווה היסטורי העוסקת באומנות הבנייה, קוד של נהלים המיועד לאומנים (Masters), חברים (Fellows) ולשוליות (Apprentices), תהליכי התארגנות בכנסים, הליכי שפיטה וענישה ולבסוף תהליכי קבלה לחברים חדשים עם שבועת האמונים. מקור המסמכים הוא בשפה האנגלית.
קיימים גם מסמכים רשמיים מוקדמים באנגליה אשר נכתבו בלטינית או צרפתית נורמנית, לדוגמה: "sculptores lapidum liberorum" (לונדון 1212) ו-"magister lathomus liberarum petrarum" (אוקספורד 1391). במסמכים אלו סמלים של בונה באבני חול, תבואה או גיר המתאימים לעיטורי בנייה.
המושג "Freemason" (בונה חופשי) הוא קיצור או חיבור של המילים: Freestone Mason בתרגום ישיר - "בנאי של אבן חופשית". הכוונה לבנאי אומן אשר התמחה בסיתות וגילוף באבן גיר (lime stone) המאפשרת עיבוד נוח. אבנים אלו שימשו לראשי עמודים מקושטים, שערים מרשימים ומצבות ייחודיות (בניגוד לסתתי האבן שעשו עבודות 'גסות' בלבד ונקראו Rough Masons).
אדם שהוגדר כ"בונה חופשי" קרוב לוודאי לא היה בנאי שעבד עם אבנים פשוטות (עובדים אלו השתייכו למעמד נמוך יותר של בנאים).
ניתן להסיק ממילת התואר "חופשי" כי מדובר על בנאי שאינו משועבד לחוזים או איגודים, ואינו מוגבל. אמנם לא ניתן לומר כי הדבר היה נכון לגבי כל הבונים של ימי הביניים, אך סוגיה זו הייתה חשובה לתקופות מאוחרות יותר, בעיקר בלשכות הגדולות של הבנייה החופשית הסקוטית.
רב בונה חופשי באנגליה של ימי הביניים.
באנגליה בתקופת ימי הביניים רב בונה חופשי היה אמור להיות בעל השכלה אשר נחשבה בזמנו ליברלית. בגיל תשע או עשר לאחר שלמד בבית הוריו או בבית ספר יסודי אנגלית וצרפתית, הוא הצטרף למנזר או למוסד חינוכי אחר על מנת ללמוד לטינית, או, בנוסף לכך למד כללי התנהגות כחלק מתוכנית לימודית על משק הבית של אבירים. בגילאי ארבע עשרה עד שבע עשרה הוא רכש את רזי המקצוע: למד על מיומנות הבחירה, הליטוש, העיצוב והשילוב של האבנים, ובגיל שבע עשרה עד עשרים ואחת הוא התבקש ללמוד בעל פה מספר רב של תרגילים בגאומטריה.
לאחר שלוש שנות התמחות הוא בדרך כלל הגיש עבודת מאסטר העוסקת בסדרת בעיות בקבלנות או עיצוב. לאחר מכן הוא קיבל הסמכה ונאלץ לעבור שלבים נוספים בסולם הקריירה לפני שנחשב רב בונה חופשי המנהל פרויקט גדול.
בתפקידו כארכיטקט, רב הבונה החופשי תכנן פרויקטים מורכבים עם כל השלבים רשומים על לוח או קלף, ולאחר מכן תכנון זה הוצג בדגם על אדמת הבנייה אשר על פיו התנהלו שלבי הבנייה.
רב בונה חופשי ורב ארכיטקט חופשי אשר ניהלו פרויקטים גדולים כמו קתדרלת יורק זכו לעושר וכבוד רב.
מימי הביניים עד לרפורמציה.
העדויות ההיסטוריות מציגות שני סוגי התארגנויות מתקופת ימי הביניים: הגילדות והלשכות. מקור המילה לשכה (lodge) היה בעל משמעות הרומזת לבית מלאכה אשר הוקם באתר של פרויקט גדול, האזכור הראשון היה של המנזר המלכותי וייל ("Vale Royal Abbey") ב-1278. מאוחר יותר התווספה משמעות נוספת של התרכזות בונים חופשיים במקום המיועד לכך. המסמכים העתיקים ביותר הקיימים הם "החוקים והתקנות של לשכת קתדרלת יורק משנת 1352. חוקים אלו, יש לאמר, נאכפו בקשיחות על ידי דיאקון המנזר.
היסטוריונים מהמאה ה-19 השתמשו במונח גילדה כאשר דובר על חברות של בעלי מלאכה בתקופת הביניים כאנלוגיה ל-"Merchant guild" - תאגיד. הבונים החופשיים הקימו איגודים מעין אלו רק מאוחר יותר. המעסיק העיקרי של בונים בימי הביניים היה בית המלוכה הבריטית אשר לעיתים קרובות העסיק אותם בכפייה כאשר התעורר הצורך. ב-1356 במבוא לתקנון המסדיר את עיסוק הבנייה החופשית צוין ספציפית כי, שלא כמו בעלי מלאכה אחרים, הבונים החופשיים אינם מאוגדים תחת גוף אחד. לבסוף, ב-1376 ארבעה נציגי הבונים החופשיים נבחרו לייצג את הבנייה החופשית באיגוד של לונדון. זו גם, ככל הנראה, הפעם הראשונה בה היה שימוש במונח "בונה חופשי" (באנגלית Freemason אשר מיידית קוצר ל-Mason).