Sniper Elite V2 הוא משחק יריות בגוף שלישי המדגיש את אלמנט ההתגנבות במלחמה ושמירת המרחק מחיילי האויב מבלי שישימו לב אליך. במשחק יש רמות קושי אותן השחקן יכול לבחור בהתאם ליכולותיו. מבחינות מפות המשחק, נראים בו הרבה בניינים רבי קומות ורחובות צדדיים שנועדים כדי להגיע לנקודת תצפית ישירה על האויב מבלי להגיע לקרבות ישירים. ברוב המשחק השחקן מצויד ברובה הצלפים שלו, אך בפעמים אחדות ימצא עם תת-מקלעים, עם אקדחים, ובנוסף לכך יש גם רימוני יד. השחקן אף יכול גם לפרוס מלכודות בשטח כגון: מוקשים ודינמיט. לשחקן יש גם משקפת שבאמצעותה ניתן לראות את האויב ו"לתייג" אותו לפני הירי. ניתן לכוון את הכוונת כפי שהשחקן רוצה. השחקן יכול לצלוף בכמה תנוחות שהם: עמידה, כריעה או שכיבה. לשחקן גם יש אפשרות לקחת נשימה עמוקה למשך כמה שניות כדי שהכוונת לא תזוז בזמן הפגיעה במטרה. יכולת נוספת היא כאשר האויב הבחין בשחקן, השחקן יכול לשנות תנוחה ולהסתתר, מה שמאפשר לשחקן לברוח מפני האויב כדי שלא יתפוס אותו.
פיתוח.
בשנת 2011 החברה Rebellion Oxford הודיעה כי היא מתחילה בפיתוח המשחק Sniper Elite V2, המשחק יצא במאי 2012 והמשחק היה כפי שתואר אתחול מחדש של המשחק המקורי Sniper Elite ולא המשך למשחק המקורי. המשחק בהתחלה היה אמור לצאת לגרסת ה-Xbox 360 וה-PlayStation 3 בלבד, אך בעקבות בקשת השחקנים המרובים של משתמשי ה-PC המשחק יצא גם לגרסת ה-PC ויצא לקנייה באמצעות חנויות שמוכרות את דיסק ה-DVD ודרך הסטים. החברה Rebellion Oxford הודיעה בתאריך ה-5 בפברואר 2013 שהמשחק יצא גם לקונסולת ה-Wii U.
תוכן להורדה.
לפני השקתו לסטים היה ניתן לעשות הזמנה מוקדמת דרך האינטרנט או הזמנה מוקדמת אישית דרך הסטים עצמו, לאחר יציאת המשחק הוא הופץ לחנויות עם דיסק DVD ולסטים בהורדה דיגיטלית. ב-7 בנובמבר 2012 החברה Rebellion Oxford שחררה עדכון Multiplayer חינמי למשחק ועודכן אוטומטית לכל בעלי המשחק בכל הפלטפורמות. המשחקים תמכו במצבי משחק (מודים) כמו DeathMatch ועוד. בנוסף לסוגי המשחק החדשים, נוספו 6 מפות חדשות למשחק שבהם השחקנים יוכלו לשחק.
ציונים.
לאחר יציאת המשחק Sniper Elite V2 הצטברו ציונים רבים באתרים כמו GameRankings ו-Metacritic של-PS3 הם 71.68% ו-70/100, ל-XBOX360 זה 68.76% ו-67/100, ואצל ה-PC זה 65.38% ו-66/100.
בסאם יוסוף
באסם ראְפת מֻחמד יוּסף (בערבית: باسم رأفت محمد يوسف; נולד ב-22 במרץ 1974) הוא רופא מצרי, סאטיריקן, ומנחה התוכנית "אל ברנאמג" ("התוכנית"), תוכנית חדשות סאטירית ששודרה בתחנת הטלוויזיה CBC. העיתונות הערבית השוותה בין יוסוף לקומיקאי האמריקאי ג'ון סטיוארט, שתוכניתו הסאטירית הדיילי שואו הייתה ההשראה של יוסוף לפתוח בקריירה שלו.. בשנת 2013 נכנס יוסוף לרשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר" של טיים מגזין.
ביוגרפיה.
בתוכניתו "אל-ברנאמג" נהג יוסוף לבקר בצורה פעילה את השלטון המצרי בראשות האחים המוסלמים במצרים ובפרט את נשיא מצרים מוחמד מורסי. כתוצאה מכך, במרץ 2013 הוצא נגדו צו מעצר על ידי התובע הכללי של מצרים, בגין העלבת האסלאם והנשיא מוחמד מורסי.. ג'ון סטיוארט, סאטיריקן אמריקאי בולט, הביע ביקורת על מעצרו של יוסוף במהלך אחת מתוכניותיו. המערכון הומלץ בידי השגרירות האמריקאית בקהיר, באמצעות חשבון הטוויטר שלה, וגרם לתקרית דיפלומטית בין ארצות הברית למצרים. בהמשך ביקר סטיוארט בתוכניתו של יוסוף.
עם נפילת משטר האחים המוסלמים בראשותו של מוחמד מורסי, החל לשדר קטעי סאטירה גם על הממשל הצבאי הזמני החדש ובפרט על תופעת ההערצה כלפי מי שהיה אז שר ההגנה והאיש החזק בממשל זה, עבד אל-פתאח א-סיסי, שהיה אז מועמד פוטנציאלי לנשיאות מטעם הצבא. על מהלך זה הושעה מתפקידו ותוכניתו הורדה מהאוויר בידי קברניטי ערוץ CBC "עד לבחינה מחודשת של חילוקי הדעות עם הכוכב".
כחודש לפני הבחירות לנשיאות מצרים (2014) החליטה רשת השידור של התוכנית להוריד את התוכנית עד לאחר הבחירות, "מחשש שהיא תשפיע על דעת הקהל".
הכשרתו כרופא.
יוסוף בוגר אוניברסיטת קהיר בפקולטה לרפואה. התמחה ב-כירורגיית לב-חזה. עבר הכשרה של שנה בהשתלות לב וריאות בגרמניה.
בשנת 1998 עבר את בחינות ההסמכה לעבוד כרופא ב-ארצות הברית "United States Medical Licensing Examination" (USMLE)
אשר קלדרון
אשר קלדרון (1929 – 31 באוקטובר 2018) היה מעצב גרפי, מאייר, צייר ומורה לעיצוב הגרפי ישראלי, חתן פרס שר החינוך והתרבות לשנת 1998 כיוצר אמנות.
ביוגרפיה.
קלדרון נולד בסטארה זאגורה שבבולגריה, גדל בעיר ימבול ושם למד עד סיום בית הספר התיכון. למד זמן קצר באקדמיה לאמנויות בסופיה אך הפסיק לימודיו עם עלייתו לישראל ב-1948.
בבולגריה היה חבר בתנועת השומר הצעיר ועלה במסגרת עליית הנוער, במסגרת עלית יהודי בולגריה בשנתה הראשונה של מדינת ישראל. עם עלייתו, התקבל יחד עם קבוצת חבריו לתנועה לקיבוץ בית אלפא.
לאחר כשנה עזב את הקיבוץ, ועבר לירושלים ולמד עיצוב בבצלאל. שם זכה במלגת לימודים, ולכניסה ישירות לשנת הלימודים השנייה בגלל ידיעותיו וכישוריו המוקדמים בעיצוב.
עם סיום לימודיו, שירת בצה"ל כמעצב בכיר ביחידה לעזרי אימון של פיקוד ההדרכה. עם שחרורו משרות סדיר, התחתן עם לאה. הועסק כאזרח עובד צה"ל כבוחן מקצועי למעצבים צבאיים.
בשנת 1960 פתח משרד בתל אביב.
משמש כמרצה בכיר במרבית מוסדות לימודי מקצוע העיצוב הגרפי כגון האקדמיה לאמנות בצלאל מכללת ויצו בחיפה, מכללת עמק יזרעאל ועוד.
קיבל מלגות להשתלמות בחו"ל, זכה בפרסי עיצוב רבים, פרסם ספרים ומאמרים בספרות המקצועית המקומית והבינלאומית. היה חבר במועדונים וארגונים מקצועיים בישראל ובחו"ל.
נפטר ב-31 באוקטובר 2018.
דרכו האמנותית.
עבודתו של אשר קלדרון התפרסה בשטחי עיצוב ואמנות שונים.
העיצוב בישראל לאחר קום המדינה היה המשך טבעי לסגנון הבאוהאוס בעיצוב הארץ ישראלי של שנות ה-30 וה-40, והוא היה בין ראשוני המעצבים שהביאו את רוח העיצוב הבינלאומי של שנות השישים.
עבודותיו של אשר קלדרון משלבות שפה גרפית חזותית נקייה וברורה המשתמשת במערכות צורה וצבע ובטיפוגרפיה בת זמננו.
הוא ייצג את דור המעצבים אשר הגדירו את עצמם בתחילת דרכם כ"צייר גרפיקאי" ושהתמחו בכל אחד מנושאי העיצוב.
עבודותיו עבור משרדי ממשלה ומוסדות ציבור כגון כרזות, עלונים ומודעות, בולי דואר, סמלים ועוד, שימשו צינור תקשורת אל האוכלוסייה בנושאים חברתיים ותרבותיים כגון גיוס כספים בעת מלחמה, עידוד חיילי צה"ל ליעילות וחסכון, עידוד האוכלוסייה לחסכון, לזהירות בדרכים, איסוף בולים ועוד.
הזיקה היהודית, התנ"ך והיודאיקה שימשו מקור השראה לרבים מעיצוביו.
זאת בעיקר לבולי דואר, בהם באו לידי ביטוי דמויות מהתנ"ך ומועדי ישראל, ושטיחי קיר, הגדה של פסח ועוד.
סגנונו האישי זוהה כייחודי וכקשה לחיקוי.
השפעתו על העיצוב הישראלי נטויה בתלמידיו הרבים - מעצבים פעילים בשדה העיצוב הישראלי.
הוא עיצב אותיות עבריות בסגנונו המיוחד. מערכות א"ב רבות שעיצב שימשו אותו ומעצבים אחרים כגופנים.
בשנת 2013 עיצב זוג חלונות זכוכית גדולים (ויטראז') לבית הכנסת בשיכון דן, אותו היה פוקד, בנושא בריאת העולם ושבת.
תערוכות.
תערוכת יחיד שלו בפרנקפורט אומצה על ידי שגרירות ישראל כחלק מאירועי תרבות לציון שנת ה-40 של ישראל, בעריה הגדולים של גרמניה. התערוכה סבבה כשנה בגרמניה.
עבודות איור.
שטרות:
מטבעות:
מסדרות הבולים:
סמלילים שעיצב:
ספרים שאייר:
הקטור טימרמן
הקטור טימרמן (Héctor Timerman; 16 בדצמבר 1953 - 30 בדצמבר 2018) היה עיתונאי, דיפלומט, פעיל זכויות אדם ופוליטיקאי ארגנטינאי יהודי. כיהן כשר החוץ של ארגנטינה בשנים 2010 עד 2015.
קורות חיים.
טימרמן נולד ב-1953 בבואנוס איירס לרישה לבית מינדלין ולבעלה, המו"ל, העיתונאי והסופר חקובו טימרמן.
כמנהל העיתון "לה טרדה" תמך בהתחלה בחונטה הצבאית של חורחה רפאל וידלה מתוך תקווה לשינויים חיוביים בחברה הארגנטינית. לאחר שאביו, חקובו טימרמן, נרדף ונכלא החל בנו הקטור לפעול למען זכויות האדם בארצו, בשנת 1978 גלה לארצות הברית וייסד שם את השלוחה הדרום אמריקאית של ארגון משמר זכויות האדם. בשנת 1981 סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה, ובאותה שנה החל לפרסם טורים בעיתוני ארצות הברית המובילים. בשנת 1989 שב לארגנטינה שם כתב טורי דעות רבים בעיתונים, ייסד שני מגזינים והנחה תוכנית ראיונות בטלוויזיה. לאחר הבחירות בארגנטינה בשנת 2003 הפך לתומכו ומקורבו של הנשיא הנבחר נסטור קירשנר.
במקביל המשיך בפעילותו למען זכויות אדם. בשנת 2006 היה העד הראשון במשפטו של כריסטיאן פון וורניך, שהיה שוטר במשטרת בואנוס איירס והורשע בעינויים וברציחות שביצע בשליחות החונטה הצבאית.
בשנת 2004 מונה על ידי הנשיא קירשנר לקונסול הכללי בניו יורק ובשנת 2007 מונה לשגריר ארגנטינה לארצות הברית. בשנת 2010 התפטר שר החוץ הארגנטינאי חורחה טאיאנה בשל חילוקי דעות עם הנשיאה כריסטינה פרננדס דה קירשנר, טימרמן נקרא לבואנוס איירס ומונה לשר החוץ. לאחר מינויו הכריז כי מינוי שר יהודי בארגנטינה הוא סמל לקדמה.
בתחילת שנת 2013 לאחר שחתם על הסכם שיתוף פעולה עם איראן בחקירת פיגוע הטרור בבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס ב-1994, מחתה ישראל בפני השגרירות הארגנטינאית, בעקבות כך נזף טימרמן בישראל ודרש ממנה לא להתערב בענייניה של ארגנטינה. התובע אלברטו ניסמן שמונה לחקור את הפיגוע טען כי טימרמן, לצד כריסטינה קירשנר ופוליטיקאים נוספים, פעל כדי לטייח את חלקה של איראן בפיגוע. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2015, אז הוחלף על ידי סוסנה מלקורה.