קיימים נתונים מהימנים מעטים המתארים את הדמוגרפיה, הפעילויות והתאונות של אוכלוסיית הצלילה הטכנית. דו"ח ה-DAN משנת 2003 על מחלות אמודאים והרוגים בצלילה מצביע על כך ש-9.8% מכלל מקרי מחלת דקומפרסיה ו-20% ממקרי ההרוגים בצלילה בארצות הברית התרחש בצלילות טכניות.
הדרכות מקצועיות.
צלילה טכנית דורשת ציוד והכשרה מיוחדים. ישנם ארגוני הכשרה טכנית רבים:
הנרי אורנשטיין
הנרי אורנשטיין (נולד הנריק אורנשטיין; 13 באוקטובר 1923 – 14 בדצמבר 2021) הוא ניצול השואה, שנודע כממציא ומפתח צעצועים יהודי פולני-אמריקאי, שחקן פוקר מקצועי ויזם. אורנשטיין הגיע לארצות הברית כפליט, לאחר מלחמת העולם השנייה, והחזיק ביותר ממאה פטנטים הרשומים על שמו, שהנודע שבהם עבור צעצועי הרובוטריקים. הוא עשה הון כמעצב צעצועים ויצרן, ונכנס להיכל התהילה של הממציאים בניו ג'רזי .
הוא שיחק פוקר באופן מקצועי בארצות הברית במשך שנים, ובשנת 2008 נכנס להיכל התהילה של הפוקר בזכות היקף הרווח והזכיות שלו.
קורות חיים.
הנריק (הנרי) אורנשטיין נולד בשנת 1923 בהרוביישוב שבפולין למשפחה יהודית.
לאחר כניסת הוורמאכט להרוביישוב בספטמבר 1939 אורנשטיין, יחד עם שלושת אחיו ואביו, ברחו בתחילה לאוליקה. הם התגוררו באוליקה במשך שנתיים לפני שחזרו לאמם ואחותם בהרובישוב. אורנשטיין הסביר בראיונות כי משפחתו בנתה מקומות מסתור סודיים בין קירות כפולים, שם התחמקו מהרשויות. לבסוף, לאחר שאזלה אספקת המזון והמים, הם הסגירו את עצמם.
הוריו הועמסו על משאיות עם יהודים אחרים והועברו לבית קברות שבו נורו למוות. הוא ואחיו הועברו למחנה הכלא בודז'ין בדרום-מזרח הגנרלגוברנמן, שבסופו של דבר שולב כמחנה משנה במחנה הריכוז מיידנק. אורנשטיין ואחיו הוחזקו גם בפלאשוב שבדרום-מערב הגנרלגוברנמן תחת אמון גת הידוע לשמצה. אורנשטיין ואחיו הועברו מאוחר יותר למחנה הריכוז ראוונסבריק בגרמניה.
בעודו בבודז'ין שמע אורנשטיין יום אחד הודעה ברמקול שעל כל מדען להירשם במשרד. בהנחה שבכך יהיה סיכוי להישרדות, אורנשטיין רשם את אחיו ואותו, אם כי לאף אחד מהם לא הייתה הכשרה מדעית. אורנשטיין אמר כי המפקדים הגרמנים הנאצים הבינו שחלק מהנרשמים אינם מדענים, אך יחד עם התחבולה לאפשר להם להישאר במה שמכונה "עמדות מחקר" במקום שיגויסו למלחמה.
אורנשטיין נפטר ב-14 בדצמבר 2021.
לאחר המלחמה.
אורנשטיין ושני אחיו, פרד וסם, שרדו את השואה. הוריהם נרצחו על ידי נאצים בשנת 1942, ואחיהם פליקס ואחותו האנקה מתו בימי השבי האחרונים שלהם במחנות ריכוז נפרדים בסוף המלחמה. הוא היגר לארצות הברית על סיפונה של USS פלטשר, משחתת ששימשה להובלת פליטים. הוא הצטרף לדודו באפר וסט סייד של מנהטן.
בתחילה מצא עבודה בחברת שימורי המזון ליבי . יום אחד הבחין בבובת כלה בתצוגה של חלון כלבו, שנמכרה במחיר של 29.95 דולר. הוא החליט שהוא יכול להכין אחת כזו במחיר טוב ומשתלם יותר, והפך ליצרן צעצועים. לאחר שזכה להצלחה ביצור בובותיו הראשונות, הרוויח את מיליון הדולרים הראשונים שלו והקים את Topper Toys . הוא ייצר צעצועים ידועים כמו קו הבובות "Suzy Cute" של בובות מיניאטורות וקו מכוניות מדגם Johnny Lightning.
מנכ"ל הסברו לשעבר, אלן האסנפלד, ציין כי אורנשטיין היה "הזרז לייצור הרובוטריקים הקיימים". אורנשטיין מחזיק ביותר ממאה פטנטים אחרים. מלבד רובוטריקים, הידועה ביותר מבין המצאותיו היא הפטנט האמריקני 5,451,054: מכשיר להצגת קלפי השחקנים במשחקי פוקר.
פוקר מקצועי.
במטרה להפוך את אליפויות הפוקר בטלוויזיה למעניינות יותר עבור הקהל, אורינשטיין המציא דרך בה הקלפים של השחקנים יהיו גלויים לצופים: על ידי יצירת חלון זכוכית עם מצלמה מתחתיו בשולחנות ליד כל שחקן, הקהל יוכל להעריך טוב יותר את המשחק, תוך שהוא לא מפריע לשחקנים. נשיא התוכניות של רשת NBC, ג'ון מילר, אמר כי אורנשטיין הוא "האחראי היחיד להצלחת משחק הפוקר בימינו."
אורנשטיין הוא היוצר והמפיק הבכיר של טורניר פוקר סופרסטארס ברשת FSN. הוא גם הפיק את תוכנית הטלוויזיה הפופולרית "High Stakes Poker", ששודרה בין השנים 2006–2007 ובין 2009–2011; פרקים ישנים ניתן לראות בארצות הברית ב- GSN.
החל משנת 2009 הזכיות בטורניר הפוקר החי של אורנשטיין היו כ-200,000 דולר. הוא היה מועמד לשנת 2008 להיכל התהילה של פוקר. אורנשטיין הוכנס גם להיכל התהילה של הממציאים בניו ג'רזי.
הוא זכה בטורניר "Seven-card stud" בסך 5,000 דולר בטורניר הפוקר העולמי (WSOP) ב-1996, והרוויח 130 אלף דולר כשהביס את טי.ג'יי קלוטיאר, סינדי ויולט וסגנית האלופה הומברטו ברנז. אורנשטיין זכה בתחרויות נוספות.
הוא הגיע למקום השביעי באירוע של Seven Card Stud וזכה בסך 2,500 דולר באליפות ארצות הברית בפוקר 2005. למרות היותו המתחרה הוותיק ביותר (בגיל 80), הוא זכה בסיבוב הראשון שלו באליפות הפוקר של NBC נגד אחד משחקני משחק המזומנים הטובים בעולם, צ'יפ ריס. אורנשטיין הפסיד בסיבוב השני לג'ון הניגן.
פילנתרופיה.
אורנשטיין היה נדבן ידוע. בשנת 1984 הקימה הממשלה האמריקאית בניין בן אחת עשרה קומות למשפחות בעלות הכנסה נמוכה. אורנשטיין עזר במימון בניין הדירות וכינה אותו לכבוד הוריו: בניין לייב וגולדה אורנשטיין. הוא תרם את מרבית העלויות לבניין לייב וגולדה אורנשטיין בקריית אונו, בו יחידות דיור ומתקני פנאי.
בשלושים השנים האחרונות סייע אורנשטיין לאלפי תושבי ניו יורק עניים בתשלום דמי השכירות והחשבונות הרפואיים שלהם.
פעילותו הפילנתרופית של אורנשטיין התרחבה גם לתחומי ישראל. לרגל יום השואה שצוין בשנת 2019 אורנשטיין, יחד עם אשתו סוזי, הרימו תרומה של מיליון ורבע דולר אמריקאי למחלקה לשיקום עמוד השדרה של המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין, שיועדו לשיפוץ המחלקה. המחלקה קרויה מאז המחלקה לשיקום שדרה ע״ש אורנשטיין.
קרוליין טאונשנד, ברונית גריניץ' הראשונה
קרוליין טאונסנד, הברונית הראשונה מגריניץ' (לבית קמפבל, באנגלית: Caroline Townshend, 1st Baroness Greenwich) הייתה אצילה בריטית, ובתם הבכורה של ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל השני ורעייתו ג'יין וורברטון.
ביוגרפיה.
קרוליין קמפבל נולדה בתאריך 17 בנובמבר 1717. בגיל 14 נישאה לפרנסיס סקוט, רוזן דלקית' , בנו של פרנסיס סקוט, הדוכס השני של בוקלוך והחלה לשאת בתואר רוזנת דלקית'. מנישואיה לפרנסס סקוט נולדו לה שישה ילדים: קרוליין, ג'ון, הנרי, קמפבל, ג'יימס ופרנסס. בשנת 1750 נפטר בעלה, וקרוליין נישאה בשנית לחבר הפרלמנט הבריטי צ'ארלס טאונסנד, בנו של צ'ארלס טאונסד, הוויקונט השלישי טאונסנד , ובשנת 1756 היא ילדה את בתם היחידה, אן. בשנת 1767 קיבלה קרוליין את התואר ברונית גריניץ'.
קרוליין נפטרה בשנת 1794, בגיל 76.
ילדיה.
בשנת 1742 נישאה קרוליין לפרנסיס סקוט, רוזן דלקית', בנם של פרנסיס סקוט, הדוכס השני של בוקלוך וג'יין סקוט, רוזנת דלקית'. לזוג נולדו שישה ילדים:
בשנת 1755 נישאה קרוליין בשנית, הפעם לצ'ארלס טאונסנד, ולהם נולדה בת אחד:
הדלת של ויטגנשטיין
"הדלת של ויטגנשטיין" (1970) היא יצירת אמנות מאת יהושע נוישטיין.
תיאור.
נושא הציור "הדלת של ויטגנשטיין" שאוב מצורת הדלת והחלונות של הבית ("Haus Wittgenstein") שתכנן הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין, בשיתוף עם פאול אנגלמן, לאחותו מרגרטה (גרטל) בווינה. נוישטיין יצר עוד כמה עבודות שהתייחסו להגותו של ויטגנשטיין.
העבודה מורכבת מארבע רצועות ארוכות של נייר המוצמדות למשטח שקוף. קצותיהן של שתי הרצועות השמאליות גזורות בזווית, כך שנדמה כאילו שתיים מכנפי הדלת פתוחות ויוצרות מרחב פרספרטיבי. בתוך הרצועות מופיע ציור מופשט, מעין הפשטה כללית של נוף, שצויר בפרפרזה על הציור של קבוצת "אופקים חדשים". ה"דלת" המצוירת, בהיותה סימן המנותק מכל חלל תיאורי, היא למעשה ישות שאיננה מוליכה אל מקום, כי אם סימן המצביע על סף; סף הציור וסף ההכרה האנושית. יגאל צלמונה תיאר מהלך זה שציור ההופך את "גמילתו מן המצע השטוח, מן הווירטואוזיות, מן האשליה ומן הדימוי - לנושא".
בטקסט משנת 1993 הסביר נוישטיין את הקשר שבין העבודה להגותו של ויטגינשטיין:
אברהם סרלואיס
אברהם סרלואיס (9 בפברואר 1916 – 14 ביולי 1985) היה דיפלומט ישראלי, איש משרד החוץ שכיהן בתפקידי שגריר באקוודור, ברפובליקה הדומיניקנית, בפרגוואי ובאל סלוודור.
ביוגרפיה.
אברהם (בראם) סרלואיס נולד באמסטרדם, הולנד לאביו, הרב אליעזר סרלואיס, ולאמו לאה לבית אשר, והיה השני מבין ארבעה ילדים. אביו הרב סרלואיס היה דיין, ובשנת 1936 מונה לרב הראשי של הקהילה היהודית באמסטרדם.
בשואה.
לאחר הכיבוש הנאצי של הולנד מונה אביו, הרב אליעזר סרלואיס, כחבר ביודסה ראט פור אמסטרדם - היודנראט של קהילת יהודי העיר. באוקטובר 1942 נעצרה כל משפחתו של סרלואיס, ונשלחה למחנה וסטרברוק ומשם לאושוויץ. אברהם סרלואיס שרד את השנתיים וחצי הבאות כשהוא מועבר בין מחנות שונים ועובר תלאות רבות.
ב-23 באפריל 1945, במהלך העברתו עם קבוצת אסירים מברגן-בלזן מזרחה לטרזיינשטט, שוחרר על ידי הצבא האדום שהתקדם ממזרח, ליד טרביץ' שבצ'כוסלובקיה. כמרבית אסירי הקבוצה שיצאה מברגן-בלזן, היה חולה בטיפוס הבהרות. חברי הקבוצה הושמו בבידוד למספר שבועות, והרוסים סיפקו להם טיפול רפואי בטיפוס ובכינמת. לאחר מכן הועברו לידי האמריקאים, ולבסוף הורשו לחזור לארצותיהם. ב-23 ביוני 1945 חזר סרלואיס להולנד, שם טופל בבתי חולים במאסטריכט ובאמסטרדם, וגילה שהוא היחיד מבני משפחתו ששרד.
במשרד החוץ.