מיקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Are We There Yet", בספטמבר 2018, על ידי חברת התקליטים Spinnup. בעקבות המהדורה הזו, היא החלה לפרסם גרסאות כיסוי לשירים של אמנים כמו בילי אייליש ואריאנה גרנדה בעמוד היוטיוב שלה באמצעות מיקרופון צעצוע מחדר השינה שלה. בפברואר 2019, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, "Level Up", שנעשה כולו באמצעות המערכת GarageBand. ביוני באותה השנה, היא הוציאה את הסינגל "Y U Gotta B Like That", שהפך לוויראלי בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק.
בפברואר 2020, הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, "", על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. באפריל באותה השנה, היא הוציאה גרסת רמיקס לסינגל "Y U Gotta B Like That", עם שירה של הראפר קייל , יחד עם וידאו קליפ נלווה. באפריל 2020, התארחה יחד עם הזמרת טייט מקריי ברמיקס לשיר "Boys Ain't Shit", של הזמרת סייגרייס . וידאו קליפ לגרסת הרמיקס, שצולם על ידי כל אחת מהזמרות מרחוק בבתיהן הופץ בסמוך לכך. כעבור חודש, הוציאה את הסינגל "Just Friends".
בספטמבר 2020, הוציאה את הסינגל "Red Gatorade". בנובמבר 2020, הוציאה את הסינגל "Safe With Me", יחד עם הדי ג'יי האמריקאי גריפין . כמו כן היא שרה ב"Yellow Hearts".
אומנות.
מיקה ציינה את אריאנה גרנדה, Imagine Dragons ומרינה כחלק מהשראותיה, ובהמשך ציינה גם את ג'נה אייקו, דומיניק פייק, עומר אפולו ודניאל סיזר.
מלווין בוקור
מלווין בוקור (במקור עד 1889 ברוק, בהונגרית: Bokor Malvin; באיה, 1885 12 בינואר – בודפשט, 24 בנובמבר 1950) הייתה סופרת, מתרגמת, עיתונאית, עורכת יהודייה-הונגרייה.
ביוגרפיה.
מלווין בוקור נולדה במשפחה יהודית כבתם של הסוחר איזידור ברוק ושל לידיה פלדי. היא עברה את בחינות הבגרות בבית הספר לנשים ארז'בט בבודפשט.
בוקור הייתה חברת צוות במגזין "נערות הונגריות", ומשנת 1905 הייתה חברת צוות בכירה. משנת 1905 עבדה גם אצל היומון פשטי הירלאפ (Pesti Hírlap) וב"זמנים חדשים" (Új Idők), בשנת 1930 הפכה לאיש צוות בכיר של האחרון. בין השנים 1909–1913 הייתה בעלת טור בכתב העת "החיים" (Az Élet), בשנים 1912–1913, בעלת טור ב"חוקה" (Alkotmány). משנת 1914 ערכה את "לוח השנה של גבירות הונגריות". הוא נהנה מפופולריות בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים. כתבה בעיקר רומני נוער, רומני נערות ונרטיבים היסטוריים, אך פרסמה גם עבודות בנושאים דתיים. כמה מיצירותיה ההיסטוריות פורסמו על ידי "אגודת אישטוואן הקדוש". היא עבדה גם כמתרגמת, תרגמה ספרות אנגלית בת זמנה ויצירות דתיות להונגרית.
ב-30 במרץ 1912, בבודפשט, נישאה ליוז'ף שאנדור סמטאי (1882–1950), שהיה מבוגר ממנה בשלוש שנים, עורך דין ומרצה במכללה למסחר, בנם של אדולף גולדברגר ושל פאולה טירקל.
צומת רמות
__חייב_תוכן_עניינים__
הווארד מצנבאום
הווארד מורטון מצנבאום (באנגלית: Howard Morton Metzenbaum; 4 ביוני 1917 – 12 במרץ 2008) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שבמשך כעשרים שנה כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אוהיו בשנת 1974 ובשנים 1976–1995. טרם חברותו ב היה מצנבאום חבר בית המחוקקים המדינתי באוהיו.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
מצנבאום נולד למשפחה ענייה בראשית יוני 1917 בקליבלנד שבאוהיו, בנם של אנה (לבית קלפטר) וצ'ארלס מצנבאום. סבו וסבתו מצד אביו היו מהגרים יהודים מפולין ומצרפת, בעוד הורי אמו היו יהודים הונגרים. הוא למד בבית הספר התיכון גלנוויל, שם שיחק בנבחרת האתלטיקה הקלה, בעודו עובד בעבודות מזדמנות לאחר שעות הלימודים. את לימודיו הגבוהים השלים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם קיבל תואר ראשון בשנת 1939 ותואר שני במשפטים ב-1941. במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20 עסק בעריכת דין בקליבלנד. אחרי שבראשית דרכו נאבק באפליה דתית על רקע שורשיו היהודיים, את ייעודו מצא כנציגם של איגודי עובדים גדולים, תחילה לצד ארגון עובדי התקשורת באמריקה ואחר כך לצד איגוד המכונאים הבין-לאומי.
באמצעות השקעות צבר מצנבאום הון לא מבוטל, במיוחד דרך נדל"ן בסמוך לשטחי נמל התעופה הבינלאומי קליבלנד הופקינס . מצנבאום ושותפו העסקי הראשון, אלווה "טד" בונדה, חזו את השווי העתידי של קרקעות אלה, שלימים תהיינה לחניונים רווחים מוארים במיוחד הפועלים עשרים וארבע שעות ביממה. העסק התרחב וחיש מהר נהפך לחברת חניוני התעופה של אמריקה (APCOA Parking), חברת החניונים הגדולה בעולם. עד 1970 הוא מכר את חלקו ב-APCOA Parking תמורת 20 מיליון דולר אמריקאי. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 היה מצנבאום בעלים משותף של רשת השבועונים "Sun Newspapers", שאת עיתוניה הפיצה בקליבלנד רבתי, ולאחר הפסדו בבחירות לסנאט תמה פעילות הרשת.
מ-1943 עד 1947 היה מצנבאום חבר בית הנבחרים של אוהיו. לאחר מכן שירת בסנאט המדינתי בשנים 1947–1951. בשנת 1958 ניהל את מטה הבחירות של חבר הסנאט האמריקאי סטיבן יאנג, שבמהפך מרשים ניצח את הסנאטור המכהן ג'ון בריקר, מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגן הנשיא במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1944. מצנבאום שב וסייע ליאנג במסע הבחירות לתקופת כהונה נוספת ב-1964.
בסנאט האמריקאי.
בשנת 1970 התמודד מצנבאום על אחד משני מושביה של אוהיו בסנאט אותו ייצג יאנג, שבחר שלא להתמודד לכהונה שלישית. הוא ניצח את האסטרונאוט ג'ון גלן בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ברוב דחוק בן 51% לעומת 49 האחוזים של גלן, אך הפסיד בבחירות הכלליות למועמד הרפובליקני המיוחס רוברט טאפט ג'וניור.
ב-1974, כשהסנטור ויליאם בארט סקסבי התפטר מהסנאט לשם מינויו לתובע הכללי של ארצות הברית, מושל אוהיו ג'ק גיליגן מינה את מצנבאום למלא את מקומו של סקסבי. מצנבאום הכריז על התמודדותו בבחירות המיוחדות למילוי שארית תקופת כהונתו של סקסבי, אך במערכה העיקשת מול גלן בבחירות המקדימות נחל תבוסה, ובבחירות הכלליות גלן נבחר לסנאט. מצנבאום הציב את המוניטין העסקי שלו כנגד עברו של גלן בצבא ובנאס"א, וטען כי יריבו "מעולם לא עבד לפרנסתו". תשובתו של גלן התפרסמה כנאום "אמהות כוכב הזהב" (Gold Star Mothers). גלן אמר למצנבאום ללכת לבית חולים של יוצאי צבא ו רבים חשו שהנאום של גלן הביא לו את ניצחונו בבחירות המקדימות, בהן זכה עם 54% מקולות הבוחרים.
בשנת 1976, מצנבאום התמודד בשנית מול טאפט ג'וניור. המירוץ בין השניים היו צמוד פעם נוספת, אך הפעם הוא ניצח וניצל את ניצחונו של ג'ימי קרטר בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה שנה. טאפט התפטר מהסנאט ימים אחדים טרם סיום כהונתו, ובכך איפשר למצנבאום להישבע לתפקידו מוקדם יותר כדי לצבור ותק על פני עמיתיו שנבחרו במחזור 1976. מצנבאום נבחר מחדש ב-1982 ובקלות גבר על פול פייפר, חבר בסנאט של אוהיו. באותה שנה התמודדה בת דודתו של מצנבאום, סגנית מושל מיזורי הארייט וודס , נגד הסנאטור הרפובליקני ג'ון דנפורת' , אך כשלה בהתמודדות זו.
ב-1981 הוטח עלבון במצנבאום באולם מליאת הסנאט כאשר הסאנטור פריץ הולינגס מקרוליינה הדרומית כינה אותו "הסנאטור מבני ברית", כלעג לשורשיו היהודיים של מצנבאום. בהמשך התנצל הולינגס בפני מצנבאום והדברים נמתחו מהפרוטוקול. ב-2 בדצמבר אותה שנה נמנה מצנבאום בין ארבעת הסנאטורים שהצביעו נגד תיקון להצעת טילי ה-MX של הנשיא רונלד רייגן, שנולד לתקצב את מערכת הטילים בכ-334 מיליון דולר ולמסד הקצבה נוספת לשיטות מחקר אחרות שיאפשרו להציב טילי ענק בבסיסים צבאיים. בשלהי שנות ה-70 ובראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 מערכת היחסים בין גלן למצנבאום הייתה עכורה ומתוחה. כאשר מצנבאום הביע תמיכה במועמדותו של גלן לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות הנשיאותיות בשנה העוקבת, חלה הפשרה וחמימות ביחסים.
בשנת 1988 התמודד מצנבאום לתקופת כהונה שלישית בסנאט. יריבו הרפובליקני היה ראש עיריית קליבלנד ג'ורג' ווינוביץ'. ווינוביץ' האשים את מצנבאום בנקיטת גישה רכה כלפי פורנוגרפיית ילדים, האשמות שנמתח עליהן ביקורת בידי רבים, בהם הסנאטור ג'ון גלן, שמסר הצהרה לעיתונות בה ניסה להפריך ולסתור את טענותיו של ווינוביץ'. מצנבאום ניצח בבחירות ביחס של 57% מול 43%, על אף ניצחונו של סגן הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש באוהיו בבחירות לנשיאות שהתקיימו במקביל. עשר שנים לאחר מכן נבחר וויינוביץ' למושבו של גלן בסנאט, לאחר שהאחרון פרש מהחיים הפוליטיים.
בסנאט היה מצנבאום ליברל מובהק. הוא היה ידוע בכינויו "סנאטור לא" (כינוי שחלק עם הסנאטור השמרן ג'סי הלמס מקרוליינה הצפונית) ו"הווארד הדליין" (Headline Howard) בשל יכולתו לבצע פיליבסטר להצעות חוק תוך מתן ציונים ולבלום חקיקות שמאחוריהן עומדות קבוצות אינטרס. מצנבאום התעניין במיוחד בסוגיות הגבלים עסקיים והגנת הצרכן, ופעמים תכופות איים לבטל את הפטור מחוק ההגבלים העסקיים שניתן ללליגת הבייסבול הבכירה. מאז פרישתו הסוגיה נותרה ללא התמסרות של אחד הסנאטורים האחרים. מצנבאום התפרסם בזכות חברותו בוועדת המשפט, במיוחד בגלל מאמציו לשמור על חוקי ההגבלים העסקיים ועל תמיכתו הבלתי-מסויגת בהפלות.