על פי טענת האתר, לשירות רשומים למעלה מ-750,000 חברים פעילים, כשליש מהם מישראל. יחס גברים-נשים באתר עומד על 48%-52% בהתאמה. בשנת 2006 זכה האתר בפרס הוובי (Webby) בקטגוריית רשתות חברתיות. בעוד בעולם הרחב JDate הוא אתר עם אוריינטציה יהודית מובהקת, בישראל האתר פונה לקהל הרחב ונושא הלאום הוא עניין שולי.
מעבר למטרות רווח, מבקש האתר לחזק את הקהילות היהודיות בעולם ולהבטיח את המשכיות המסורת היהודית על ידי מניעת נישואי תערובת, התבוללות וטמיעה. לדברי המועצה היהודית, על-פי סקר שנערך בשנת 1990, מאז 1985 52% מהיהודים האמריקאים נישאו נישואי תערובת, תופעה זו צוינה גם על ידי פרופ' אלן דרשוביץ בספרו "היהודי האמריקאי הנעלם".
אזכורים תרבותיים.
המותג קיבל חשיפה בהופעות של ברודוויי, למשל בהופעה "Jewtopia", ובבלוגים העוסקים בחיי רווקים יהודים המונח JDater מתאר אדם המנסה את מזלו בעולם הדייטינג. בישראל קיבל האתר תוכנית מיוחדת בסדרות "החברים של נאור" ו"החיים זה לא הכל", וכן אוזכר גם בתוכניות כמו "ארץ נהדרת" ועוד.
סיפור שושנה
ספר שושנה
שושנה (פירושונים)
כולציסטוקינין
כולציסטוקינין (בלועזית: CCK או cholecystokinin; מיוונית: "להזיז את כיס המרה"), הוא הורמון פפטידי, בעל 33 חומצות אמינו, המיוצר על ידי תאים אנטרוציטיים במערכת העיכול, ומופרש לזרם הדם בעקבות גירוי של מזון.
כאשר המזון (ובייחוד שומנים וחלבונים) מגיע למעי הדק, מתחילה הפרשה של CCK. הוא נקשר לקולטנים (רצפטורים) שונים על כיס המרה, הלבלב, שריר חלק ועצבים פריפריים. הוא מגרה את התכווצות כיס המרה ואת הפרשת הנוזלים מהלבלב. למעשה, הוא משמש כמתווך הפיזיולוגי החשוב ביותר בהפקת המרכיב האנזימי שבמיץ הלבלב. בנוסף על כך, הוא מאט את התרוקנות הקיבה, גורם לתנועתיות המעי, ומוביל לפתיחת הסוגר על שם אודי לאחר הרפיית השריר החלק המרכיב אותו.
דייוויד ביטי
דייוויד ביטי (אנגלית: David Beatty; 17 בינואר 1871 – 11 במרץ 1936), הרוזן ביטי הראשון, אביר מפואר של מסדר האמבט (GCB), היה מפקד הצי הגדול, היחידה העיקרית של הצי המלכותי הבריטי במחצית השנייה של מלחמת העולם הראשונה, ואדמירל הצי של הצי הבריטי (Admiral of the Fleet), הדרגה הבכירה ביותר בצי.
ילדות ותחילת הקריירה הצבאית.
ביטי היה הילד השני מבין ארבעה, בנם של דייוויד לונגפלו ביטי וקת'רין (או קתרין) אדית ביטי. שניהם היו במקורם מאירלנד. אביו של ביטי היה קצין בגדוד ההוסרים הרביעי, ושניים מאחיו הלכו בעקבותיו ושירתו בצבא הבריטי; לעומתם, גילה דייוויד הצעיר עניין רב בים והביע את רצונו להצטרף לצי המלכותי. ב-1883 החל בהכנות למבחני הכניסה, ובינואר 1884 עבר את בחינות הקבלה לאוניית אימוני הקצינים בריטניה, שעגנה בדרתמות', במקום העשירי מתוך תשעים ותשעה מועמדים. במשך שתי שנות האימונים נרשמו לביטי עשרים וחמש "עברות קלות" והוא הולקה שלוש פעמים בשל עבירות חמורות יותר. לסיום הקורס, בסוף שנת 1885, הגיעו שלושים ושלושה חניכים, וביטי סיים במקום השמונה עשר מתוכם. הודות להשפעתה של אימו זכה ביטי למינוי על האונייה אה"מ אלכסנדרה, שהייתה אוניית הדגל של אדמירל אלפרד, הדוכס מאדינבורג, מפקד הצי המלכותי בים התיכון.
ב-1889 עזב ביטי את אלכסנדרה ומונה כסגן משנה בקורבטת המפרשים אה"מ רובי, לאימוני ימאות. משם הועבר אל האונייה אה"מ קרוזר (Cruiser). הוא המשיך בשירותו באוניית האימונים אקסלנט, שהייתה בית ספר לתותחנות, שם למד בין השנים 1890–1892, ואז קודם לדרגת סגן. הוא חזר לאונייה רובי, בה שירת עד 1893; לאחר מכן הועבר לאוניית המערכה אה"מ קמפרדאון, בה שירת עד 1895. אחריה שירת באוניית המערכה טרפלגר; ב-1897 קיבל את הפיקוד העצמאי הראשון שלו, על המשחתת ריינג'ר.
ביטי השתתף במלחמה המהדית (1897–1899) בה כבשה בריטניה מחדש את סודאן מידי המורדים המוסלמים שכבשו אותה. הוא נבחר על ידי לורד קיצ'נר, מפקד הצבא הבריטי במלחמה, להיות סגן המפקד של שייטת ספינות התותחים שהשתתפה במלחמה. ביטי פיקד על ספינת תותחים בקרב אומדורמאן שבו הביס הצבא הבריטי את צבא המורדים תבוסה מוחצת. במהלך המלחמה קודם ביטי לדרגת קומנדר, המקבילה לדרגת סגן-אלוף; הוא היה רק בן 27 כאשר זכה לדרגה זו, ובקידום זה דילג על עשרות קצינים ותיקים ממנו.
ביטי זכה לתהילה נוספת כאשר נטל חלק בדיכוי מרד הבוקסרים בסין (1900). הוא היה מוצב על אוניית המערכה בארפלור (Barfleur) בבסיס הבריטי בסין, ויחד עם הצוות היה חלק מהחטיבה הבריטית שלחמה במורדים הסיניים, ביבשה. במהלך הקרב על טיינג'ין נפצע פעמיים בזרועו, וכהערכה לאומץ ליבו קודם שוב בדרגה, ועלה לדרגת קפטיין, אלוף-משנה. הוא היה בן 29 בלבד, והיה הקצין הצעיר ביותר בצי הבריטי לזכות בדרגה זו. הגיל הממוצע באותה תקופה לקצינים בדרגה זו היה 43.
קצין בכיר.
בשנת 1900 נישא ביטי לאת'ל פילד טרי (Ethel Field Tree), בתו היחידה הגרושה של איל העסקים האמריקני, מרשל פילד, בעל רשת חנויות הכלבו המפורסמת. את'ל ירשה את הונו הרב של אביה, והדבר איפשר לביטי חירות כלכלית, שלרוב עמיתיו הקצינים לא הייתה. מסופר שכאשר הייתה כוונה לנקוט נגד ביטי צעדים משמעתיים עקב גרימת נזק לאחד ממנועי האוניות שעליהן פיקד (משום שאימץ את המנוע יתר על המידה) אמרה את'ל: "מה? להעמיד למשפט צבאי את דייוויד שלי? אני אקנה להם אונייה חדשה". אשתו של ביטי רכשה עבורו יאכטה מונעת בקיטור, בית בלונדון ובתים ואחוזות בכפר. הזוג חי בקרב החברה הגבוהה, ואף סעד לעיתים עם המלך. עם זאת, ביטי גילה גם כמה וכמה חסרונות אצל אשתו; היא הייתה נוירוטית, וגרמה לביטי ייסורים נפשיים קשים. ביטי היה אדם אינטליגנטי ומנהיג מלידה, אך מחויבותיו החברתיות, יחד עם אופיו הסוער, מנעו ממנו להפוך לאידיאל המפקד הבריטי: קר, שקול ומחושב, כפי שהיה עמיתו ומפקדו בעתיד, ג'ון ג'ליקו, או יריבו במלחמת העולם הראשונה, פרנץ פון היפר הגרמני. ביטי היה אדם ראוותני, ונהג ללבוש מדים לא תקניים ובהם ששה כפתורים בלבד במקום שמונת הכפתורים התקניים. הוא תמיד נהג לחבוש את כובעו בזווית, ומראהו הקרין שובבות ומעט חוצפה.
בין 1900 ל-1902 עדיין התאושש ביטי מפציעתו, ולכן ניתן לו הפיקוד על אוניית המערכה המיושנת אה"מ דיוק אוף וולינגטון, שהייתה אוניית קו מונעת במפרשים וקיטור, ועגנה דרך קבע בפורטסמות', כבסיס צף. באוגוסט 1902 הוכרז ביטי ככשיר לשירות בים, ומונה כמפקד בשורה של הסיירות: אה"מ ג'ונו, אה"מ ארוגנט (Arrogant) ולאחריהן אה"מ ספוק (Suffolk). ב-1906 מונה ביטי כיועץ הימי למועצת הצבא. ב-1908 קיבל ביטי את הפיקוד על אוניית המערכה אה"מ קווין (Queen).
ב-1 בינואר 1910 קודם ביטי לדרגת אדמירל משנה (Rear Admiral, דרגה המקבילה לתת-אלוף). ביטי היה כשבועיים לפני יום הולדתו ה-39, ובכך היה לאדמירל הצעיר ביותר בצי הבריטי מאז הוריישו נלסון (למעט בני משפחת המלוכה).
לביטי הוצע להיות סגן מפקד צי האוקיינוס האטלנטי, אך הוא סירב להצעה וביקש לקבל תפקיד בצי הבית (Home fleet, הצי המגן על בריטניה עצמה). ביטי היה כוכב עולה בשמי הצי הבריטי, ללא דאגות כלכליות ועם תמיכה מסוימת ממשפחת המלוכה, חש ביטחון רב יותר מקצינים אחרים בבואו להציב רצון משלו ולעמוד על דעתו. ואולם, ראשי האדמירליות הבריטית לא התלהבו מרצונו של ביטי, והוא כמעט שפוטר מן הצי; המשרה בצי האטלנטי הייתה נכבדת בהרבה מזו של צי הבית, ורצונו של ביטי בתפקיד סמוך יותר לביתו לא התקבל באהדה. ביטי היה כעת לאחר קרוב לשנתיים שבהן היה ללא תפקיד, ועל פי נוהלי האדמירליות קצין שבמשך שנתיים לא היה בתפקיד כלשהו, מפוטר אוטומטית מן הצי.
הקריירה של ביטי ניצלה בזכות פגישתו עם הלורד הראשון של הימיה, וינסטון צ'רצ'יל. צ'רצ'יל הכיר את ביטי מקרב אומדורמן, שם היה צ'רצ'יל קצין פרשים. סיפור שאמיתות מוטלת בספק מתאר את המפגש ביניהם: ביטי נכנס למשרדו של צ'רצ'יל. זה האחרון העיר לו: "אתה נראה צעיר מכדי להיות אדמירל". ביטי השיב מניה וביה: "ואתה נראה צעיר מכדי להיות לורד ראשון" (צ'רצ'יל היה בן 38 בלבד). כך או כך, ביטי נתמנה על ידי צ'רצ'יל להיות מזכירו האישי, בניגוד לדעתו של לורד הים הראשון, סר ארתור וילסון.
ב-1 במרץ 1916 זכה ביטי לדרגת תת-אדמירל (Vice Admiral, אלוף), והתמנה למפקד שייטת סיירות המערכה הראשונה. תפקיד זה היה אחד התפקידים היוקרתיים והנחשקים ביותר בצי: השייטת כללה את האוניות המודרניות ביותר בצי, ונועדה לתפקידים מלהיבים ומלאי עניין. ואולם, ביטי לא מיהר לקבל את תפקידו החדש, מכיוון שלא רצה לקטוע את חופשתו במונטה קרלו שבה שהה כאשר קיבל את ההודעה. כאשר קיבל את הפיקוד, ניסח ביטי את הוראות הקבע שלו לרבי החובל של האוניות שבפיקודו, הוראות קבע שביטאו את רוחו ואת תפיסתו הפיקודית:
גישה זו הייתה שונה מהגישה הכללית של הצי הבריטי באותה תקופה, אשר גרסה פיקוח צמוד של האדמירל על כל הנעשה בצי.
מלחמת העולם הראשונה.