שיתוף פעולה בפיתוח הוא מרכיב מרכזי ביחסים הדו-צדדיים. הדגש הוא על שלום ולכידות חברתית, חינוך והכשרה מקצועית, והגנה על מקורות החיים הטבעיים - הסביבה ומשאבי הטבע. לצד שיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי, פועלת ממשלת גרמניה לקידום יציבותה ופיתוחה של מאוריטניה באמצעות שיתוף פעולה אזורי (G5 Sahel ו-Sahel Alliance). שחקני המפתח בכל הנוגע ליישום הם Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) ו-Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit GmbH (GIZ) שיש לה משרד בנואקשוט ומומחים בינלאומיים העובדים במדינה.
יחסי סחר.
היקף הסחר הדו-צדדי הוא צנוע. היבוא העיקרי של גרמניה ממאוריטניה הוא חומרי גלם (88%) והייצוא העיקרי שלה למאוריטניה הוא מזון, כלי רכב ומכונות.
קופיקו המנהל
קופיקו במשטרה
קופיקו (פירושונים)
יחסי הממלכה המאוחדת–מאוריטניה
יחסי הממלכה המאוחדת–מאוריטניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה.
סקירה כללית.
בריטניה ומאוריטניה כוננו יחסים דיפלומטיים לאחר שמאוריטניה זכתה בעצמאותה מצרפת בשנת 1960. לבריטניה לא הייתה שגרירות במאוריטניה עד 2018: שגריר בריטניה בסנגל הוסמך גם למאוריטניה בין השנים 1960–1990 (מאוריטניה השעתה את היחסים בעקבות מלחמת ששת הימים וחידשה אותם בשנת 1968) ושגריר בריטניה במרוקו הוסמך גם למאוריטניה בין השנים 1990–2018 כאשר בריטניה שדרגה את משרדה בנואקשוט לשגרירות ומינתה שגריר תושב.
לידה טבעית
לידה טבעית היא לידה ללא התערבויות רפואיות, ובמיוחד ללא חומרי אלחוש. התערבויות רפואיות בתהליך הלידה החלו להיות מאוד נפוצות בחברות מתועשות. יחד עם האצה בשימוש בטכנולוגיות אלה, גם צמחה הגישה של לידה טבעית. התומכים בגישה זו מנסים לצמצם למינימום את המעורבות הרפואית בתהליך הלידה, במיוחד כנגד שימוש בחומרי הרדמה ואלחוש, או יצירת חתך חיץ. תומכי לידה טבעית גם מנסים להימנע מניתוח קיסרי או לידה מכשירנית. נשים יכולות ללדת לידה טבעית בבית חולים, כמו גם בביתן, בנוכחות של רופא, מיילדת, דולה, או לבד. את המושג טבע הגניקולוג גרנטלי-דיק ריד, שפרסם את ספרו "הלידה הטבעית" בשנות השלושים. לידה טבעית אמורה להיות קצרה יותר ופחות כואבת.
היסטוריה.
בעבר נשים היו עוברות לידה טבעית כברירת המחדל. כיוון שלידות כאלה יכולות להסתבך, היו גם מקרי תמותה של התינוק, ואו של האם. עם המהפכה התעשייתית, לידות בבית הפכו לפחות נוחות, בגלל הלכלוך והצפיפות. נשים עירוניות, מהמעמדות הבינוניים והנמוכים היו פונות לבתי החולים ללדת, כשנשים במעמד גבוה המשיכו ללדת בבית. אחת מהדרישות הראשונות של המהפכה הפמיניסטית הייתה מציאת תרופות לאלחוש כאב בזמן לידה. ב-1847 ג'יימס יאנג סימפסון, רופא נשים מסקוטלנד היה הראשון שאלחש כאבי לידה באמצעות כלורופום. אבל עד העשורים הראשונים של המאה העשרים עדיין רוב הנשים ילדו עם מיילדות, וללא התערבות רפואית.
את המונח לידה טבעית טבע רופא הנשים גרנטלי דיק ריד בספרו "הלידה הטבעית" שפורסם ב-1933. בספר דיק ריד טען כי שיעור הלידות היורד בבריטניה נובע מכך שנשים פוחדות מתהליך הלידה, וכי הפחד גורם למתח שמקשה על הלידה, וגורם לה להיות כואבת יותר. בספרו "לידה ללא פחד" (שיצא ב-1942) הוא טוען כי לידה טבעית היא הדרך הפשוטה והקלה ביותר ללדת. בלידה טבעית ישנה התייחסות פיזיולוגית, פסיכולוגית, חברתית ורוחנית לתהליך, וכי השילוב הזה נותן את המענה הטוב ביותר ללידה. הספר הפך לרב מכר. עם התפתחות הרעיון של לידה טבעית התפתחו גם שיטות שונות לניהולה, לדוגמה שיטת למאז.
היבטים פסיכולוגיים.
נשים רבות רואות בלידה טבעית תהליך מעצים. לידה כזאת מעניקה לנשים שליטה גדולה יותר בתהליך ובקבלת ההחלטות הכרוכה בו, ועומדת בניגוד לממסד הרפואי הפטריאכלי והגברי ברובו. ג'נט בלסקס (Balaskas) טבעה את המונח לידה פעילה, המתארת לידה בה היולדת לוקחת חלק פעיל בקידומה (בניגוד לנשים שפשוט שוכבות במיטת בית החולים אחרי קבלת אפידורל). לידה פעילה מעידה על כך שהאשה אינה חסרת אונים בתהליך. למרות הדמיון בין המושגים לידה פעילה, ולידה טבעית, הם שני מושגים שונים. המונח לידה פעילה שם את הדגש על השתתפות היולדת בתהליך הלידה שלה, אם בקבלת ההחלטות, או בפעילות גופנית המקדמת את הלידה. בלידה טבעית הדגש הוא על מניעת התערבויות רפואיות. ההתערבויות נוגעות גם לרגעים שלאחר הלידה. מחקרים מראים כי מגע עור לעור בין תינוק שנולד לאמו תורם לשניהם. בבדיקה שערך ארגון הבריאות העולמי נמצא כי מגע עור לעור בין אמהות לתינוקות לאחר הלידה מפחית את הבכי, משפר את האינטראקציה בין האם לתינוק ומסייע לאמהות להניק בהצלחה. הם ממליצים לאפשר לילודים להיות עם אמם במהלך השעתיים הראשונות שלהם לאחר הלידה, שעתיים שהם נוטים להיות עירניים בהם יותר מאשר בשעות הבאות.
התערבויות בלידה טבעית.
על מנת להתמודד עם צירי הלידה יש שיטות רבות חלופיות למתן תרופות מאלחשות. רבות מהטכניקות הללו מדגישות את הקשר גוף-נפש, זאת בניגוד לדגשים שקיימים בטכנולוגיה הרפואית הקיימת. טכניקות אלה כוללות הידרותרפיה, עיסוי, טכניקת הרפיה , היפנוזה, תרגילי נשימה, דיקור ללידה, גירוי עצבי תת-עורי, שימוש בקול (תרפיה שמשתמשת בצעקות, או בקולות שהיולדת משמיעה כדי להקל על הצירים), הדמיות, קשיבות ולידת מים. גישות אחרות כוללות תנועה, הליכה, שימוש בתנוחות שונות (למשל, שימוש בכדור לידה), טיפול בחום ובקור (למשל, באמצעות קומפרסים חמים ואו קרח) וקבלת תמיכה אישית על ידי מיילדת או דולה. תומכים בלידה טבעית טוענים כי הכאב הוא חלק טבעי והכרחי בתהליך הלידה, ואין לראות אותו באופן שלילי לחלוטין. בניגוד לכאבים של פציעות ומחלות, הם מאמינים שכאב הלידה הוא סימן לכך שגוף היולדת פועל כפי שנועד לפעול.
תנוחות לידה מומלצות בלידה טבעית הן רביצה, עמידה על הידיים והרגליים, או בתוך מים. זאת בניגוד לתנוחה הנהוגה בבתי חולים הגורמת ללידה להיות ארוכה יותר. בלידה טבעית מציעים לעסות את הפרינאום, לעשות קומפרסים חמים, ולדחוף את התינוק החוצה לאט, על מנת להימנע מקרעים או מחתך חיץ.
ביקורת.
לידה טבעית עוררה גם התנגדות. רופאים טוענים כי לידה הוא הליך רפואי, וכמו כל תהליך רפואי יש בו סיכונים. נשים שיולדות בלידה טבעית, ועוד יותר נשים שיולדות בבית, מסתכנות. לידה בבית חולים, עם מיילדת ורופא שמפקח ונכון להתערבות בשעת חירום, מסוגלת לתת מענה לבעיות שעלולות להתעורר. בתי חולים המציעים חדרי לידה טבעית, מתנים זאת בלידה רגילה ונטולת סיבוכים, כאשר הם מצהירים כי אם תהיה בעיה הם יפעלו על מנת לקדם את הלידה. עם זאת יש גם מחקרים שמראים שלידות בית טבעיות אינן מסוכנות יותר מאשר לידות בבית חולים.
טענה נוספת היא שמופעל על נשים לחץ ללדת באופן טבעי. לחץ זה מצטרף ללחץ שנשים חוות בנושאים של הנקה. לידה טבעית אינה קלה, ואינה מתאימה לכל אחת. על כל אשה להחליט לעצמה מה מתאים לה, ולתינוק שתלד.
ישראל.
במענה ללחץ מנשים שהיו מעוניינות בלידה טבעית, הסדיר משרד הבריאות את האפשרות של לידת בית, אולם סירב לאפשר קיומן של מרכזים ללידה טבעית. עתירה לבג"ץ נגד עמדת משרד הבריאות נדחתה בשנת 2018 ברוב של שני שופטים, יוסף אלרון ונעם סולברג, נגד השופט עפר גרוסקופף. בשנת 2021 נהפכה החלטה זאת בדיון נוסף ברוב של חמישה שופטים נגד שניים ונקבע שמרכזים ללידה טבעית יוכלו לפעול תחת התקנות של לידת בית, עד להסדרה ייחודית של התחום.
נשים באולימפיאדה
אלכסנדר השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית
אלכסנדר השלישי (ביוונית ביזנטית: Αλέξανδρος - אָלֶכְּסַנְדְּרוֹס; 870 – 6 ביוני 913) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 912–913. אלכסנדר היה שליט מטעם השושלת המקדונית, בנו של בסיליוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, אחיו של לאו השישי, קיסר האימפריה הביזנטית ודודו של קונסטנטינוס השביעי פורפירוגניטוס, קיסר האימפריה הביזנטית.
ביוגרפיה.
אלכסנדר היה בנו האמצעי של בסיליוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, אבי השושלת המקדונית. בעודו בן תשע הוא מונה לקיסר השותף של האימפריה הביזנטית ביחד עם אביו הקיסר בסיליוס ואחיו למחצה, הקיסר לעתיד, לאו השישי, קיסר האימפריה הביזנטית. עקב גילו הצעיר לא היה אלכסנדר מעורב רבות במנהל האימפריה ובמוסדות השלטון.
במותו של לאו השישי בשנת 912 יורשו המיועד היה קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס אך היה ויכוח בתוך הכנסייה האורתודוקסית בנוגע ללגיטימציה של קונסטנטינוס מכיוון שנולד מחוץ לנישואים, שנה לפני שהוריו, לאו השישי וזואי קרבונופסינה נישאו. ישר עם מותו של לאו השישי, אלכסנדר וידא להשיב את הבישוף ניקולאוס, הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול אשר פוטר בידי לאו השישי מכיוון שלא הכיר בלגיטימציה של קונסטנטינוס השביעי. בהמשך פיטר את יועציו השלטוניים של לאו השישי ובכך הסדיר את שלטונו עם התמיכה של הכמורה וחצר המלוכה.
אלכסנדר לא כיבד את הסכם השלום שנקבע בתקופתו של לאו השישי בין האימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית הראשונה וסירב להעביר מס מחווה שנתית לאימפריה הבולגרית. בתגובה, סימאון הראשון, קיסר בולגריה החל במלחמה חדשה נגד האימפריה הביזנטית. כוחותיו התקדמו ישירות לתוך תראקיה ובקיץ של שנת 913 צרו הכוחות הבולגרים על בירת האימפריה הביזנטית, קונסטנטינופול.