גבסקי נכלל בסגל הנבחרת עבור גביע אפריקה לאומות 2021. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בטורניר כאשר נכנס בדקה ה-88 כמחליפו של מוחמד א-שנאווי הפצוע במסגרת משחק שמינית הגמר מול נבחרת חוף השנהב. במשחק זה שנגרר לדו-קרב פנדלים, הוא הדף את בעיטתו של אריק בייאי, הדיפה שעזרה לנבחרת להעפיל לשלב הבא. בשלב רבע הגמר מול נבחרת מרוקו, גבסקי נכנס פעם נוספת כמחליף לשוער הראשון שנפצע, מוחמד סובחי, בדקה ה-96. בלית ברירה, אבו גבל לבש את אפודת השוער הראשון במשחק חצי הגמר מול נבחרת קמרון, משחק שהלך לבעיטות מהנקודה הלבנה ובו הוא היה אחראי לשתי הדיפות: האחד להרולד מוקודי והאחר לג'יימס ליאה סיליקי, הדיפות אלו סייעו לנבחרתו להעפיל לגמר. במשחק הגמר מול נבחרת סנגל הוא שמר על שער נקי, כשהדף את בעיטת הפנדל של סאדיו מאנה בדקה השביעית. המשחק נגרר אף הוא לדו-קרב בעיטות מ-11 מטרים, כשאבו גבל הדף את בעיטתו בונה סאר; לעומת זאת, הדיפה זו לא עזרה לנבחרת המצרית לזכות באליפות היבשת.
היכל בעלי המלאכה
טנאנאי
אלברטו קוטה רמוסינו (באיטלקית: Alberto Cotta Ramusino; נולד ב-8 במאי 1995), ידוע בשם הבמה טנאנאי (Tananai), הוא זמר-יוצר ומפיק איטלקי.
ביוגרפיה.
רמוסינו נולד במילאנו, איטליה. בשנת 2017 הוא התחיל את קריירת המוזיקה שלו, אז הוא חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק איטליה, והוציא לאור את אלבום האולפן הראשון שלו, "To Discover and Forget", תחת השם האמנותי Not For Us.
אחרי הוצאת אלבומו הראשון, הזמר החל להופיע תחת שם הבמה טנאנאי (Tananai), ועבד בעיקר כמפיק מוזיקלי של שירים באיטלקית. בשנת 2019 הוא הוציא את הסינגלים "Volersi male", "Bear Grylls", "Ichnusa" ו-"Calcutta". בינואר 2020, הוא הוציא לאור את הסינגל "Giugno", וב-21 בפברואר באותה שנה הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, "Piccoli Boati".
במרץ 2021, הזמר הוציא לאור את הסינגל "Baby Goddamn", שהפך לוויראלי בפלטפורמת הסטרימינג ספוטיפיי. בהמשך הוא הוציא את הסינגלים "Maleducazione" ו-"Le madri degli altri" בשיתוף הראפר האיטלקי פדץ.
בנובמבר 2021, טנאנאי היה מבין 12 האמנים שהתחרו בתחרות המוזיקה Sanremo Giovani, ממנה נבחרים שלושה משתתפים נוספים לפסטיבל סן רמו שנערך באותה שנה, אשר במסגרתו נבחר הנציג האיטלקי לאירוויזיון. טנאנאי הגיע למקום השני בתחרות, עם השיר "Esagerata", וזכה למקום בפסטיבל סן רמו 2022. בפסטיבל הוא הופיע עם השיר "Sesso occasionale" והגיע למקום ה-25 והאחרון בגמר התחרות.
קרב איפר הרביעי
קרב איפר הרביעי המכונה גם הקרב על לייה, היה חלק ממתקפת האביב הגרמנית בפלנדריה במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא תוכנן במקור על ידי הגנרל אריך לודנדורף כמבצע ג'ורג' אך צומצם למבצע ג'ורג'ט, במטרה לכבוש את איפר, לאלץ את הכוחות הבריטיים לחזור לנמלי התעלה ולצאת מהמלחמה. בתכנון, ביצוע ובהשפעות, ג'ורג'ט הייתה דומה למבצע מיכאל (אם כי קטנה יותר ממנו), מוקדם יותר במתקפת האביב.
רקע כללי.
באביב 1918 תכננה ההנהגה הגרמנית תחת הגנרל אריך לודנדורף מתקפה נוספת בחזית המערבית כדי לכבוש את איפר. אולם עבור הארמייה הרביעית הגרמנית, המעבר ההכרחי של קטעי איסר מצפון לאיפר, שרוחבו היה עד 12 מטר והוצף במקומות מסוימים, היווה בעיה גדולה.
מתוך 58 דיוויזיות הבריטיות שנפרסו בחזית המערבית, 46 כבר השתתפו בהדפת המתקפה הגרמנית על הסום ובדרום ארטואה. גם הדיוויזיות הבריטיות מצפון לתעלת לה באסי היו מותשות. רק כארבע דיוויזיות עמדו כעתודה בין Bethune ו-Poperinge.
ב-18 במרץ 1918, בשעה 03:45, החלה ארטילריה גרמנית להפגיז עמדות של בעלות הברית עם פגזי גז. פעולה זו שימשה בעיקר כתמרון הונאה כדי להסיח את הדעת ממתקפת האביב בין לה פרה - סן קנטן - אראס החל מה-21 במרץ. לאחר שמבצע מיכאל נתקע בתחילת אפריל, המבצע שנקרא במקור "ג'ורג" בוצע בהיקף מופחת וקיבל את הכינוי "ג'ורג'ט".
הקרב.
קרב ארמנטייר.
ב-9 באפריל, הארמייה הגרמנית השישית בפיקודו של הגנרל פרדיננד פון קוואסט החלה ב"מבצע ג'ורג'ט" מהאזור שבין ארמנטייר לפסטובר. התקפת חיל הרגלים החלה לאחר הכנה ארטילרית חזקה וירי פגזי גז. ארבעה קורפוסים עם 15 דיוויזיות נפרסו במתקפה, שנישאה מערבה מהאזור שממערב לליל:
הקורפוס הבווארי ה-2 עם הדיוויזיות ה-32 וה-38 וכן דיוויזיית המילואים ה-10 נערכו בימין. במרכז נערך הקורפוס ה-19 בפיקודו של אדולף פון קרלוביץ עם הדיוויזיות ה-35 וה-42 בקו הראשון ודיוויזיות המילואים ה-11 וה-81 בקו השני. משמאל לו ניצב הקורפוס ה-55 בפיקודו של גנרל פרידריך פון ברנהרדי עם דיוויזיות המילואים הבוואריות ה-1 וה-8. מאחור בקו השני נפרסו הדיוויזיות ה-8 וה-16.
הקורפוס ה-4 נפרס בגזרה הדרומית, משמאל כיסתה דיוויזיית המילואים ה-4 את פסטובר. דיוויזיות המילואים ה-18 וה-43 נשאו את המתקפה צפונה לה, מאחוריהן דיוויזיית המילואים ה-44 התקדמה בעקבותיהן כעתודה. באגף הדרומי של הארמייה השישית, קורפוס המילואים ה-40 נשאר במצב הגנתי במהלך הקרב באזור לה באסי.
ההתקפה של הארמייה השישית כוונה נגד עמדות הארמייה הבריטית הראשונה בפיקודו של הגנרל הנרי הורן. החזית בין תעלת לה באסה לארמנטייר נכבשה על ידי שש דיוויזיות של הקורפוס ה-11 בפיקודו של גנרל ריצ'רד הייקינג, שתי דיוויזיות פורטוגליות הגנו על הקטע שממזרח ללבנטי. צפונה בין ארמנטייר והולבקה היה פרוס הקורפוס ה-15 בפיקודו של גנרל ג'ון פיליפ דו קן מהארמייה השנייה, ושלוש דיוויזיות של הקורפוס הבריטי ה-9 בפיקודו של אלכסנדר המילטון-גורדון הגן על מבלט איפר שנמשך מזרחה והוחזק על ידי הצבא הבלגי מצפון-מערב ללנגמרק.
דיוויזיית האגף הימנית של קבוצת שטטן (הקורפוס הבווארי ה-2) הצליחה לכבוש את היער של Grenier בהתקפת אגף ימינה, לחדור לפלורבאיקס ולהשיג גישה ל-Lys ב-Bac St. Maur. יחידות אחרות יכלו אז להשתמש באזור זה כנקודת מוצא לחציית הנהר, בעוד שחלקים מקבוצת שטטן ליד פונט מורטייה היו מעורבים בקרב כבד עם האויב. הקווים של הדיוויזיה הפורטוגלית ה-2 תחת פיקודו של גנרל מנואל גומז דה קוסטה בין La Bassee ל-Le Maisnil נפרצו על ידי הקורפוס הגרמני ה-19. לפני שהיחידות הבריטיות יכלו לבוא לעזרתם, איבדו הפורטוגלים כמעט 7,500 איש (פציעה, מוות או שבויי מלחמה.
"קבוצת קראוול" (הקורפוס ה-4) זינק מעבר לנהר הליס צפונית מזרחית לסיילי, אולם לאחר מכן נבלם מזרחית לקו ליס-לאווה דרומית לאסטייר, האגף השמאלי שלו נותר תלוי לאחור מעל הקצה הצפוני של פסטובר בז'יבנשי, שאותו לא ניתן היה לכבוש. עם זאת, הגרמנים כבשו את נויב-שאפל, הרחיבו את פריצת הדרך שלהם צפונה ודרומה, ואילצו את הבריטים לסגת.
הקורפוס ה-55 הצליח לכבוש את אסטרס יחד עם "קבוצת קרלוביץ" (הקורפוס ה-19). בינתיים, "קבוצת שטטן" הצליחה להתקדם בחזית נוספת מסביב לקצה המזרחי של ארמנטייר להופליינס, מה שהוביל לכיבוש העיירה ב-12 באפריל אחר הצהריים. ארמנטייר נפלה לידיה של הדיוויזיה ה-38 של הקורפוס הבווארי ה-2. התוצאה המוצלחת של קרב ארמנטייר יותר מאשר פיצה על אובדן הקרקע בפלנדריה ב-1917 תוך מספר ימים ויצרה בסיס פוטנציאלי לפעולה נוספת. על מנת להמשיך את ההתקפה לעבר רובק, הצטרף קורפוס המילואים ה-9 מדרום לליס בין מרווילו-Riez du Vinage, באגף הימני של הקורפוס ה-4 עם דיוויזיות הרגלים ה-239 וה-240.
ההתקפה ברכס מסין.
ב-10 באפריל, החלה המתקפה של הארמייה הרביעית הגרמנית בפיקודו של פרידריך זיקסט פון ארמין מצפון ללייס בין ארמנטייר להולבקה נגד הארמייה הבריטית השנייה בפיקודו של הרברט פלומר. הארמייה הרביעית נאלצה לתקוף עם האגף השמאלי לכיוון ניפה וסטינוורק. היא כללה שני קורפוסים עם 6 דיוויזיות, שהרחיבו את חזית הקרב צפונה:
מתקפה זו, שהורחבה צפונה, פגעה בגזרת הקורפוס הבריטי ה-9 תחת גנרל המילטון-גורדון והתקדם במהירות, הצליחו הגרמנים לכבוש את מסין (Mesen) ביום הראשון. ב-11 באפריל הוציא פילדמרשל דאגלס הייג את פקודת היום הבאה לחייליו:
בתפר שבין הארמיות הרביעית והשישית, התקדמו הקורפוס הבווארי ה-3 וקורפוס המילואים של המשמר עם 7 דיוויזיות נוספות שהוכנסו לקרב. ב-12 באפריל, הקורפוס האלפיני הגרמני שזה עתה הובא בפיקודו של לודוויג פון טוצ'ק החליף את דיוויזיית המילואים ה-10 ב-Steenwerk ותקף את Bailleul בבוקר ה-13 באפריל. התוקפים הגרמנים דחפו הלאה לעבר מרכז האספקה החשוב של הזברוק. עד 15 באפריל הם התקדמו למרחק של 5 ק"מ מהאזברוק וכבשו את בייול.
במצב זה, ב-14 באפריל, ביקש הייג בדחיפות תגבורת מהמפקד העליון של כוחות בעלות הברית, גנרל פרדיננד פוש. אפילו שרידי היחידות הפורטוגזיות שימשו לחיזוק הכוחות הבריטיים בין לילרס לסטנבק. בגלל המשך ההתקפות הגרמניות בגזרה המרכזית, פוש סירב בתחילה לשלוח את התגבורת הצרפתית המבוקשת, רק שתי דיוויזיות הוקצו מיד לצפון. בסוף אפריל כבר היו 7 דיוויזיות צרפתיות בפלנדריה עם ה-Détachement d'armée d Nord תחת גנרל אנטואן דה מיטרי.
במתקפה שהושקה ב-9 באפריל, נפרסו תחילה 21 דיוויזיות גרמניות. בשלב השני של המתקפה, 15 דיוויזיות נוספות מגזרות אחרות של החזית. הדיוויזיות ה-233, ה-235 וה-240, הדיוויזיה הבווארית ה-4 ודיוויזיות המילואים ה-13 וה-19 הועברו לפלנדריה כתגבורת דרך ליל. בנוסף דיוויזיות המשמר ה-1 וה-3, הדיוויזיות ה-4, ה-12, ה-25, ה-39, ה-119 וה-239) הובאו מחזית ההתקפה של מבצע מיכאל שנבלם.
התקפות על הר קמל.