כנער מתבגר פיתח צ'ייס היפוכונדריה ולעיתים קרובות היה מתלונן על כך שלבו מפסיק לפעום או שמישהו גנב את עורק הריאה שלו. הוא נהג להחזיק תפוזים מעל ראשו בטענה שמוחו יכול לספוג ויטמין C באמצעות תהליך הפעפוע. כמו כן האמין שעצמות גולגולותו נמצאו בתנועה מתמדת לאחר שנפרדו אחת מהשנייה, וגילח את ראשו כדי שיוכל לראות את תזוזתן.
לאחר שעזב את ביתה של אמו מחשש כי היא מנסה להרעילו, שכר דירה יחד עם מספר חברים. שותפיו התלוננו שהיה נמצא באופן קבוע תחת השפעת אלכוהול, קנאביס וLSD. נהג להסתובב בדירה בעירום מלא, אפילו כאשר התארחו אצלם אנשים. בסופו של דבר דרשו ממנו חבריו שיעזוב, אך משסירב עזבו הם בעצמם.
משנותר לבדו בדירה החל צ'ייס ללכוד, להרוג ולבתר בעלי חיים שונים, אוכל את בשרם ולעיתים מערבב בבלנדר את איבריהם הפנימיים עם משקה קוקה-קולה ושותה את התערובת. הוא האמין כי על ידי עיכול היצורים שאכל הוא מנע מלבו להתכווץ.
ב-1973 התאשפז לתקופה קצרה בבית חולים פסיכיאטרי. ב-1976 אושפז בשנית אך הפעם בעל כורחו, לאחר שהזריק לעצמו דם ארנבים. סגל הרופאים כינה אותו בשם "דרקולה" בשל האובססיה שלו לדם. במהלך אשפוזו שבר צ'ייס את צווארן של שתי ציפורים אשר הצליח ללכוד לאחר שנכנסו דרך חלונות המוסד, ושתה את דמן. כמו כן שאב את דמם של כלבים טיפוליים באמצעות מזרקים שגנב.
במהרה אובחן צ'ייס כסכיזופרן ועבר סדרת טיפולים מתאימה הכוללת מתן סמים פסיכוטרופיים, שבסופה הוגדר כי אינו מהווה יותר סכנה לחברה. מאוחר יותר ב-1976 שוחרר מבית החולים לחזקתה של אמו, אשר גמלה אותו מהתרופות שקיבל ושכרה לו דירה משלו. תחילה חלק את ביתו עם מספר שותפים, אך הם עזבו במהרה והותירו אותו בגפו.
חקירה מאוחרת חשפה כי במהלך שנת 1977 נעצר צ'ייס בשמורת הטבע אגם פירמיד בנבדה כשכל גופו מרוח בדם. בחיפוש במשאיתו מצאו השוטרים דלי מלא בדם, אשר לאחר מספר בדיקות שויך לפרה. הוא שוחרר מבלי שהוגשו נגדו אישומים כלשהם.
הרציחות.
ב-29 בדצמבר 1977, רצח צ'ייס את קורבנו הידוע הראשון, אמברוז גריפין בן ה-51, לאחר שירה בו מתוך מכוניתו ונמלט; גריפין היה מהנדס ואב לשניים.
כעבור שבועיים ניסה לפרוץ לבית אקראי, אך כשלא הצליח להיכנס מבעד לדלתות הנעולות, עזב את המקום. מאוחר יותר סיפר לבלשים שחקרו אותו כי ראה דלת נעולה כסימן לכך שאיננו רצוי, ואילו דלת פתוחה היוותה עבורו הזמנה להיכנס פנימה. באחת מפריצותיו נתפס מחטט בחפציהם של זוג אשר זה עתה חזר לביתו, וברח. בנוסף לכך הטיל את מימיו ועשה את צרכיו על מיטתו ובגדיו של בנם הפעוט.
ב-23 בינואר 1978, פרץ צ'ייס לבית נוסף וירה למוות בתרזה ויילין, אשר הייתה בחודש השלישי להריונה. לאחר מכן קיים יחסי מין עם גופתה בעודו דוקר אותה עם סכין קצבים. כשסיים הסיר עם סכינו את איבריה הפנימיים, חתך אחת מפטמותיה ושתה את דמה. לפני שעזב דחף צואת כלבים שאסף מגינתה במורד גרונה.
ב-27 בינואר נכנס צ'ייס לביתה של אוולין מירות' בת ה-38, שם פגש את חברה, דני מרדית', וירה בו למוות. לאחר מכן לקח את ארנקו של מרדית' ואת מפתחות הרכב שלו, וירה למוות במירות', בבנה בן השש ובאחיינה בן השנתיים, דייוויד פריירה, לפני שהחל לבתר את גופתה של מירות' תוך כדי קיום יחסי מין איתה ואכילת חלקים ממנה.
נקישת אורח על הדלת הפתיעה את צ'ייס ובצעד בהול הוא נמלט ברכבו של מרדית', לוקח את גופתו של פריירה יחד איתו. האורח הזעיק את אחד השכנים, אשר התקשר למשטרה. בזירת הרצח גילו השוטרים טביעות אצבעות ונעליים במצב מושלם לאחר שנטבעו בדמה של מירות'. צ'ייס נעצר זמן קצר לאחר מכן, ובחיפוש בביתו נתגלה כי הקירות, הרצפה, התקרה, המקרר וכל כלי המטבח שברשותו היו ספוגים בדם.
משפט ומוות.
ב-1979 עמד צ'ייס למשפט בגין שישה אישומי רצח. בניסיון להימנע מעונש המוות, סידרו עורכי הדין את תיקו כך שיימצא אשם ברצח מדרגה שנייה בלבד, דבר שהיה מסכם את עונשו במאסר עולם. הגנתם התבססה על ההיסטוריה הנפשית הרעועה של צ'ייס ועל הטענה כי פשעיו לא נעשו בכוונת תחילה.
ב-8 במאי מצא חבר המושבעים את צ'ייס אשם בכל ששת האישומים של רצח מדרגה ראשונה ודחה את טענתו לאי שפיות, ובכך דן אותו למוות בתא הגזים. בבית הכלא למדו במהרה שאר האסירים בקרבתו על טבעם המסוכן והחולני של פשעיו והחלו לחשוש ממנו, ולפי עדותם של מספר סוהרים, אף ניסו לשכנע אותו להתאבד.
צ'ייס ערך סדרת ריאיונות עם רוברט רסלר מהבולשת הפדרלית, במהלכם סיפר נרחבות על חששותיו מנאצים ומחוצנים, וטען כי אף על פי שהרג הרבה אנשים, לא הייתה זאת אשמתו; לדבריו, הוא הוכרח להרוג את קורבנותיו כדי להישאר בחיים, דבר שבעיניו, אף אדם לא היה עושה אחרת. הוא ביקש מרסלר לספק לו גישה לרובה מהירות שבעזרתו, כך טען, יוכל לעצור נאצים מהחלל החיצון ולהביאם לצדק, כך שיעמדו למשפט במקומו על כל הרציחות שביצע. כמו כן הביא לרסלר כמות גדולה יחסית של מקרוני עם גבינה, אותו אגר בכיסיו במשך זמן רב, בטענה כי צוות בית הסוהר שיתף פעולה עם הנאצים בניסיון להרוג אותו על ידי הרעלת מזונו.
ב-26 בדצמבר 1980, נמצא צ'ייס מת בתאו לאחר שהתאבד. דו"ח הנתיחה שלאחר המוות חשף כי מותו נגרם כתוצאה ממנת יתר של תרופות נוגדות דיכאון, אותן קיבל מידי רופא הכלא ושמר במשך מספר שבועות בכיסיו עד שהייתה בידו כמות קטלנית דיו.
1-800-273-8255
1-800-273-8255 הוא סינגל של הראפר האמריקאי לוג'יק בהשתתפות הזמרת הקנדית אליסיה קארה והזמר האמריקאי חאליד. הסינגל יצא ב-27 באפריל 2017, והוא מופיע באלבום האולפן השלישי של לוג'יק, "Everybody". הסינגל נקרא על שם מספר הטלפון של קו ההצלה הלאומי למניעת התאבדויות . השיר הופק על ידי לוג'יק ו-6ix, ונכתב על ידי שלושת המבצעים, ביחד עם דילן וויגינס, 6ix ואנדרו טגארט מדה צ'יינסמוקרס. השיר הגיע למקום השלישי בבילבורד הוט 100 וקיבל מועמדות לשיר השנה ולווידאו קליפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-60. נכון ליוני 2021, לשיר יש יותר ממיליארד השמעות בספוטיפיי.
רקע.
בראיון לאתר Genius אמר לוג'יק כי:
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר יצא לראשונה ב-17 באוגוסט 2017, בערוץ ה-Vevo של לוג'יק ביוטיוב. הווידאו קליפ, שבוים על ידי אנדי הינס, מראה צעיר שנאבק בתחושה שהוא מתקבל בשל נטייתו מינית. בין הידוענים שמופיעים בווידאו קליפ נראים קוי סטיוארט, נולן גולד, דון צ'ידל, לואיס גוזמן ומת'יו מודין. נכון ליוני 2021, לווידאו קליפ יש יותר מ-419 מיליון צפיות ביוטיוב.
השפעה.
על פי קו ההצלה הלאומי למניעת התאבדויות , בשלושת השבועות שלאחר יציאתו של הסינגל, השיחות שהופנו לקו ההצלה עלו בכ-27%, בעוד שמספר ביקורי האתר הראשי של קו ההצלה עלה מ-300,000 ל-400,000 בחודשים שלאחר מכן. על פי המגזין בילבורד, ביום צאתו של השיר, מספר השיחות למוקד היה למעלה מ-4,573 שיחות, ונחשב לנפח השירות היומי השני בגובהו בארצות הברית.
מנהלת התקשורת של Lifeline פרנסס גונזלס דיווחה כי לאחר קיום פרסי הווידאו קליפים של MTV ב-2017, המוקד חווה עלייה של כ-50% במספר השיחות. לפי הדיווחים, העלייה קרתה כתוצאה מביצוע השיר במהלך המופע, כמו גם מהנאום שנשאה הזמרת האמריקאית קשה, שהציגה את מבצעי השיר.
במהלך טקס פרסי גראמי ה-60, שהתקיים ב-2018, ביצעו לוג'יק, אליסיה קארה וחאליד את השיר, כמחווה לסולן הראשי של סאונדגארדן כריס קורנל ולסולן הראשי של לינקין פארק, צ'סטר בנינגטון. שניהם התאבדו ב-2017. השיר בוצע לאחר קיום המחווה השנתית לזכרם, שהתקיימה בבנינגטון , ורמונט.
רמיקס.
ב-13 באוקטובר 2017, יצא רמיקס ספרדי בשיתוף פעולה עם הזמר הקולומביאני חואנס. הראפר ליל דורק הוציא עיבוד מחדש בשם לסינגל, באלבומו "Just Cause Y'all Waited".
קרחון מורס (אנטארקטיקה)
קרחון מורס (באנגלית: Morse Glacier) הוא קרחון באזור חוף באנזארה בארץ ווילקס שבמזרח אנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם 5 קילומטרים דרומית-מערבית לכף מורס.
הקרחון נשפך אל הצד המזרחי של מפרץ פורפוס.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם ויליאם ה. מורס (William H. Morse), מצי ארצות הברית, שהיה עוזר הכלכלן (purser's steward) של הבריג פורפוס (Porpoise) - אחת מהספינות ששימשו את משלחת החקר של ארצות הברית אשר הפליגה בשנים 1848–1842, בפיקודו של צ'ארלס וילקס.
בשל שגיאת כתיב במיפוי, במספר מפות נקרא הקרחון "קרחון מוז" או "קרחון מואוז" (Mose Glacier) במשך מספר שנים.
מריה כריסטינה דה מדיצ'י
מריה כריסטינה דה מדיצ'י (; 24 באוגוסט 1609 – 9 באוגוסט 1632) הייתה נסיכת טוסקנה וילדתו הראשונה של קוזימו השני דה מדיצ'י.
ביוגרפיה.
מריה נולדה ב-24 באוגוסט 1609 בפירנצה, לקוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ולמריה מגדלנה, ארכידוכסית אוסטריה. מריה נולדה עם מום נפשי, והוטבלה בכנסייה הקתולית ב-21 בנובמבר 1610.
בשנת 1619, נשלחה מריה להתגורר במנזר קדוש, בניהול מסדר סטיבן הקדוש, שהוקם על ידי אביה.
ב-9 באוגוסט 1632, נפטרה מריה בוילה מדיצ'י דל פוג'ו אימפריאלה.
מאריה כריסטינה דה מדיצ'י
קוסימה פון בונין
קרחון מורס
מריה מגדלנה, ארכידוכסית אוסטריה
מריה מגדלנה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Magdalena von Österreich; 7 באוקטובר 1589 - 1 בנובמבר 1631) הייתה אשתו של קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה.
ביוגרפיה.