גישת הבינאריה המגדרית, המחלקת מין, מגדר ומשיכה לשניים - זכר/נקבה, גבר/אישה, הטרוסקסואל/הומוסקסואל - מאומצת לעיתים קרובות אף באופן רשמי, והיא שעומדת בבסיס של מוסדות וערכים חברתיים. ואולם הרעיון שהמשיכה המינית האנושית מחולקת על פני ספקטרום אינה חדשה - על פי דוח קינסי, רק אחוז קטן מהאוכלוסייה נופל בקצוות סולם קינסי, שבו מספר 1 הוא הטרוסקסואל מוחלט, ומספר 6 הוא הומוסקסואל מוחלט. הסבר להתנגדות לראיית משיכה מינית כספקטרום היא שכל חריגה מבינאריות מערערת על סדר קיים בו כל אדם יודע את מקומו היחסי בחברה, על חובותיו וזכויותיו הנובעים מכך. וכן, טשטוש בהגדרות של משיכה מינית מקושרת לטשטוש מקביל בהגדרות של זהויות מגדריות, במיוחד לפי התאוריה הקווירית, לפיה אי אפשר לחלק את המין האנושי באופן מוחלט לגברים/זכרים ונשים/נקבות, אלא שגם מגדר מתפרש על פני רשת זהויות, ולכן יש לתת ביטוי גם למשיכות הקיימות בין בעלי זהויות מגדריות שונות כלפי בעלי זהויות מגדריות אחרות, שאינן מן ההכרח בינאריות.
תורת המערכות
I Love גאליס
ויטאליס דנון
ויטאליס דאנון
דאנון
המועצה הישראלית לתרבות ואמנות
המועצה הישראלית לתרבות ואמנות היא גוף ממשלתי, שהוקם ב-2004, מכוח . תפקידה לייעץ לממשלת ישראל ולמשרד התרבות והספורט בתחומי התרבות והאמנות והשפעתה רבה, משום שבין השאר היא היועצת לשר בנושא התמיכה במוסדות התרבות והאמנות ובאמנים אישית.
הקמת המועצה.
המועצה הישראלית לתרבות ואמנות הוקמה כתחליף ל"מועצה הציבורית לתרבות ואמנות" שקדמה לה. אותו גוף קודם, הוקם ב-1982 על פי החלטה ממשלתית בלבד ולא על פי חוק, וסמכויותיו והרכבו לא היו ברורים דיים והיוו מקור למינהל בלתי תקין. הגוף החדש הוקם במתכונתם ולצידם של כמה גופים ממשלתיים דומים, כמו "המועצה לקולנוע" לפי חוק הקולנוע, התשנ"ט-1999, "מועצת המוזיאונים" לפי חוק המוזיאונים, התשמ"ג-1983, ו"המועצה לספריות ציבוריות" לפי חוק הספריות הציבוריות, התשל"ה-1975. נקבע בחוק במפורש, כי בעניינים הנוגעים לסמכות המועצות הקיימות, המועצה החדשה תפעל בתיאום עמן ולא מעליהן או במקומן.
ממשלת ישראל ממנה את המועצה לפי הצעתו של שר התרבות והספורט.
תפקידי המועצה.
דברי ההסבר להצעת חוק התרבות והאמנות מתארים את תפקידי המועצה:
תפקידי המועצה מפורטים :
חברי המועצה ופעיליה.
לפי , מספר החברים במועצה יכול להיות בין תשעה עשר לשלושים ואחד, כאשר לפחות חצי מהם "בעלי מעמד בשדה היצירה, העשיה, הביצוע והמחקר בתחומי תרבות ואמנות", שאינם עובדי המדינה. גם שאר החברים, אסור שיהיו עובדי מדינה, והם צריכים להיות לפחות "מעורים בתחומי תרבות ואמנות". מי שממנה את החברים וגם בוחר מביניהם את יושב הראש, היא הממשלה, בהמלצת השר. המינוי הוא לארבע שנים, כאשר תקופה זו ניתנת להארכה בשנתיים נוספות.
באוגוסט 2021 מונתה מיכל כהן לתפקיד יו"ר המועצה לתרבות ואמנות, מיכל כהן היא האישה הראשונה הנושאת בתפקיד זה. יו"ר המועצה שקדם לה - יגאל עמדי, כיהן מדצמבר 2015 ועד יולי 2021. קדם לו ד"ר חיים פרלוק, יושב הראש הראשון, בשנים 2004–2007 ובקדנציה נוספת בשנים 2009–2015.. בין שתי הקדנציות שלו, בשנים 2007–2009, כיהן כיו"ר המועצה יחיאל לקט.
במועצה מדורים לנושאי תרבות שונים, שבראש כל אחד מהם עומד חבר המועצה. מדורים אלה הם: מוזיקה, פרינג', מחול, אמנות פלסטית, פסטיבלים, בתי ספר לאמנות (המדור הבינתחומי), ספרות ושירה, מחקר ומורשת, תרבות ערבית, תרבות דרוזית וצ'רקסית, תרבות בקהילה, תיאטרון, ריקוד עם ישראלי ותרבות חרדית.
חברים מועצה מכהנים כיום: יעקב יעקב, יוסי גיספן, יגאל חיו מולד, חאולה דיבסי, ליאור אלפנט, עידו גרינגרד, פרופ' אביעד הכהן, יון פדר, אלקס ריף, חוה טיזזו, יהודית גואטה, ענת מסנר, אילנית תדמור, דביר בנדק, פרופ' יהודה סקורניק, אלדד מנהיים, רמי טריף, פרופ' יואב אריאל, איריס שלגי ורנה פאהום.
בין מי שכיהנו בעבר כחברים במועצה נמנים: ניצה שאול, יוסי אלפי, יהורם גאון, ספי ריבלין, קובי אריאלי, נסים גרמה, מיכל סנונית, אליעזר יערי, מירון איזקסון, ישראל אייכלר, אמילי עמרוסי, ששי קשת, קובי אושרת, משה איבגי, אבנר בר חמא, אורי לוי, אבי גיל ועוד.
בנוסף לחברי המועצה, ישנם או היו גם אנשי רוח פעילים נוספים, במדורים השונים של המועצה, בלי להיות חברים בה. בהם:
סוכנות חדשות
ש&quot;ש קנטרוביץ
הקבוצה העצמאית
הקבוצה העצמאית (Independent Group) הייתה קבוצה בריטית של אמנים, ארכיטקטים ומבקרים שנפגשו במכון לאמנות עכשווית בלונדון, אנגליה בין השנים 1952–1955. בין חברי הקבוצה הבולטים ניתן למנות את האמנים ריצ'רד המילטון (Hamilton), אדוארדו פאולוזי (Paolozzi), ויליאם טרנבול (Turnbull) וג'ון מקהייל (McHale), האדריכלים אליסון ופיטר סמיתסון (Smithson), ג'יימס סטירלינג (Stirling) וקולין סנט ג'ון וילסון (Wilson) והמבקרים לורנס אלווי (Alloway) וריינר בנהם (Banham). הקבוצה נחשבת לגורם חשוב בהתפתחות הברוטליזם ולראשית תנועת הפופ ארט, בדיוניה על תוצרי התרבות הפופולרית. חבר הקבוצה אלווי טוען שהשתמש במונח "פופ ארט" החל מ-1955, בהתייחסו למגמה באמנות האנגלית החל מ-1953.
ריינר בנהם כינס את המושב הראשון (1952–1953), במהלכו הקבוצה ניתחה את המודרניזם. הם דנו בתאוריות של אמדה אוזנפנט ולה קורבוזיה, שלטענתם לא התמודדו כראוי עם צרכנות ועם טכנולוגיה.
אלווי ומקהייל כינסו את המושב השני (1955), הנושא שלו היה תרבות ההמונים האמריקאית ומערכת היחסים בינה לבין אמנות יפה. הם ניתחו נושאים כמו פרסום, קולנוע הוליוודי, עיצוב מכוניות, מדע בדיוני, אופנת נשים ומוזיקה פופולרית ברצינות אקדמית.
הקבוצה הנגישה את עצמה לקהל הרחב באמצעות מאמרים בכתבי עת, אירועים במכון לאמנות עכשווית ויצירות אמנות. בשנת 1956 הוצגה בגלריית האמנות וייטצ'אפל בלונדון התערוכה זהו המחר (This Is Tomorrow). הגרעין המרכזי בתערוכה הורכב מחברי הקבוצה העצמאית והיא עוררה התעניינות ציבורית רחבה ברעיונות הקבוצה. בתערוכה הוצג הקולאז' המפורסם של המילטון "מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים?". הקולאז' מסכם את מסקנות המושב השני של הקבוצה.
בתי יהודים
בתי יהודים (בגרמנית: Judenhaus) היו בתים, שבהם אולצו היהודים בגרמניה הנאצית וכן באוסטריה המסופחת להתגורר בעיקר מתחילת 1942 אך גם מוקדם יותר. צעד זה החריף את מצוקתם של יהודי גרמניה ונמשך לאורך השואה ועד תום תקופת שלטונה של המפלגה הנאצית בגרמניה.
רקע.
ערב ליל הבדולח ביקש הרמן גרינג להחריף את בידוד היהודים בגרמניה ולהקים גטאות בגרמניה. ריינהרד היידריך התנגד בטיעון שהגטו יישא אופי פלילי ויתפתחו בו מגפות. כאמצעי ביניים נוצרה התפיסה של "בתי יהודים" שבהם חויבו לגור יהודים, ורק יהודים, במגבלות רבות.
ביצוע.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, וביתר שאת לאחר תחילת הפצצות בעלות הברית על גרמניה, הוחרף משבר הדיור ועל כן זורז סילוק היהודים מדירותיהם וריכוזם בבתי היהודים. למשל, בקיץ 1940 רוכזו יהודי ויסבאדן בבתי יהודים. מקומות מגוריהם של היהודים נרשמו, וכן היהודים. מהלך זה סייע לגירוש היהודים למזרח, החל מסוף 1941. בתחילת 1942 הצטוו היהודים בגרמניה לתלות ציור או תו של מגן דוד שחור על נייר לבן בכניסה לבית. בהמשך הוקמו שיכוני יהודים מיוחדים, כהכנה לגירוש למזרח. בין היתר הוקמו שיכונים כאלה באזור מינכן, דרזדן, קלן ובמקומות נוספים.
חריגים.
בתחילה לא אולצו יהודים למחצה לעבור ל"בתי יהודים". משנת 1942 קובצו גם הם בבתים נפרדים, אך רובם שרדו בשואה. יהודים שהיו נשואים ללא יהודים, לא אולצו להיכלא בבתים אלה (למשל ויקטור קלמפרר שהיה נשוי לנוצרייה).
טייפ
A Sky Full of Stars
A Sky Full of Stars הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית קולדפליי כחלק מאלבום האולפן השישי שלהם, Ghost Stories (סיפורי רוחות) בשנת 2014. הסינגל, יצא לאור ב-2 במאי, היה הסינגל השלישי אותה שחררה הלהקה כדי לקדם את האלבום.
השיר נוצר בשיתוף פעולה עם המפיק המוזיקלי/דיג'יי השוודי אביצ'י, עם עזרה בהפקה מהמפיקים המוזיקליים הבריטיים פול אפוורת', דניאל גרין, וריק סימפסון.
הווידאו קליפ הרשמי לשיר בוים על ידי מאט וייטקרוס וצולם ב-17 ביוני 2014 ברחוב קינג שבפרבר ניוטאון אשר בסידני, אוסטרליה. הווידאו קליפ יצא לאור ב-19 ביוני 2014.
טורי היגנסון
פירוש האבן עזרא
פירוש האבן עזרא הוא פירוש לתנ"ך שנכתב על ידי רבי אברהם אבן עזרא במהלך המאה ה-12 והוא מהווה את אחד הפירושים החשובים ביותר שנכתבו לתנ"ך, הוא הודפס ברוב מוחלט של גרסאות מקראות גדולות לתנ"ך ולפירושו נכתבו מעל מאה פירושים. פירושיו על הספרים: תורה, חמש מגילות, ישעיהו, תרי עשר, תהלים, איוב ודניאל נמצאים בידינו, כששני פירושים המיוחסים לו, על ספר משלי וספר עזרא-נחמיה אינם שלו ומי שכתבם הוא רבי משה קמחי. אבן עזרא מזכיר את פירושיו לנביאים ראשונים ומשלי, אך הם לא הגיעו לידינו.
האבן עזרא כתב את פירושו לתורה כפי שכתב את רוב ספריו, תמורת תשלום. מסיבה זו כתב האבן עזרא את הפירוש מספר פעמים, כל פעם מחדש לאדם ששילם לו. שתי מערכות פירושים עיקריות פרי עטו שרדו לחמשה חומשי תורה. פירושיו דומים מאוד ברוב הפעמים, אך לעיתים גם חלוקים. אחד הפירושים ארוך יותר יחסית לכמות הפירוש, וממנו שרדו רק ספר שמות וחלקו הראשון של ספר בראשית, בעוד מהפירוש השני, הקצר יותר ברוב המקרים, שרדו בכמה מהדורות מחלקים שונים של חייו של האבן עזרא, הפירוש על התורה כולה.