תקופת כהונתו של קונטאריני מאופיינת כתקופה שלווה, וזאת על אף המלחמה שהתנהלה בין האימפריה העות'מאנית לבית הבסבורג באזור הבלקנים. העות'מאנים נעצרו לבסוף ב-12 בספטמבר 1683 בקרב וינה. הרפובליקה, לעומת זאת, נצלה את השנים להשתקם ממלחמת כרתים, ולא הצטרפה למלחמה. רק בימים האחרונים של כהונתו של קונטאריני החלו שוב מעשי העוינות בין הרפובליקה לבין האימפריה העות'מאנית כאשר בשנת 1683 נערכו דיונים ממושכים בשאלה האם ונציה צריכה לשוב ולהילחם באימפריה, וזמן קצר לאחר מותו פרצה מלחמת מוראה.
קונטאריני השקיע את מלוא מרצו בפסטיבלים ואירועים חגיגיים, ולא ניסה להפעיל סמכויות שלטון. יחד עם זאת, בראשית כהונתו ערך רפורמה במערכת המשפט של הרפובליקה, ופיקח על הצבת שרידי קדושים נוצריים שהובאו מכרתים הכבושה לכנסיות העיר.
בתקופת כהונתו העניקה אוניברסיטת פדובה לראשונה תואר דוקטורט לאישה - אלנה קורנארו פיסקופיה, המתמטיקאית הוונציאנית, קיבלה תואר זה ב-25 ביוני 1678. כמו כן, בתקופת כהונתו, בשנת 1683 נפתח בעיר בית הקפה הראשון. היה זה בית הקפה הראשון באירופה ופופולריותו הביאה להפיכה הקפה למשקה פופולרי.
קונטאריני נפטר ב-15 בינואר 1684, זמן קצר בטרם החליטה הרפובליקה לשוב ולהילחם בעות'מאנים. הוא נקבר בקפלת המשפחה בכנסיית סן פרנסיסקו דלה ויניה.
אמה דבלאם
שרה, דוכסית יורק
שרה, דוכסית יורק, הידועה בכינוי פֶרְגִי (באנגלית: Sarah, Duchess of York או Fergie; נולדה כשרה מרגרט פרגוסון ב-15 באוקטובר 1959) היא סופרת ומפיקת סרטי קולנוע וטלוויזיה בריטית. הדוכסית היא אשתו-לשעבר של נסיך אנדרו, דוכס יורק, בנה השלישי של המלכה אליזבת השנייה. לאחר גירושיה, נשללו ממנה התואר "הוד רוממותה המלכותית" והיא איננה חברה בבית המלוכה. לזוג שתי בנות, הנסיכה ביאטריס והנסיכה יוג'יני, התופסות את המקום התשיעי והעשירי בסדר הירושה לכתר הבריטי.
קורות חיים.
רקע משפחתי.
שרה פרגוסון היא בת למשפחת בעלי-אחוזות ותיקה, הוריה היו קצין המשמר רונלד פרגוסון וסוזן באראנטס. ניתן לשייך את עץ המשפחה שלה הן לבית סטוארט והן לשושלת טיודור. אביה הוא צאצא של המלך צ'ארלס השני (אף כי מדובר בצאצא של שניים מילדיו הבלתי חוקיים של המלך - צ'ארלס לנוקס, דוכס ריצ'מונד וג'יימס סקוט, דוכס מונמות').
שרה עצמה היא נינתו של ויליאם מונטגיו דגלאס סקוט, דוכס בוכלוך ונינתו של מרווין וינגפילד, ויסקונט פוורסקורט. כמו כן שרה היא נכדתה של מריאן לואיזה מונטאגו דגלס סקוט - בת דודה של הנסיכה אליס, דוכסית גלוסטר - דודתה של המלכה אליזבת השנייה.
נישואיה לנסיך אנדרו.
בשנת 1985 הפגישה דיאנה, נסיכת ויילס בין שרה פרגוסון לבין הנסיך אנדרו. שרה ואנדרו התארסו בראשית 1986 ונישאו במנזר וסטמינסטר ב-23 ביולי 1986. לאחר נישואיהם העניקה המלכה אליזבת לנסיך אנדרו את התואר דוכס יורק, ושרה, כרעייתו, קיבלה את התואר דוכסית יורק.
בשנת 1987 קיבלה שרה פרגוסון רישיון טיס, והייתה האישה הראשונה החברה בבית המלוכה הבריטי המחזיקה ברישיון כזה.
לשרה פרגוסון ולנסיך אנדרו נולדו שתי בנות: הנסיכה ביאטריס (בשנת 1988) והנסיכה יוג'יני (בשנת 1990).
הגירושין.
בינואר 1992 התערערו חיי הנישואים, ובני הזוג נפרדו. בעקבות תצלום שפורסם באוגוסט 1992 בו צולם איש העסקים האמריקאי ג'ון בריין, כשהוא מנשק את אצבעות רגלה של שרה פרגוסון, בעודה משתזפת בעירום חלקי, התרחקה פרגוסון מבית המלוכה הבריטי. לאחר ארבע שנים שבהן חיו בני הזוג בנפרד, הם החליטו להתגרש בשנת 1996, אולם המשיכו לגדל יחד את בנותיהם על אף הגירושין.
לאחר הגירושין.
בעקבות הגירושין ספגה פרגוסון ביקורת שלילית ביותר בעיתונות הבריטית - בעיקר בעיתונות הצהובה אשר העניקה לה את הכינוי "דוכסית החזיר" ('the Duchess of Pork' - "דוכסית הפורק" משחק מילים על התואר הרשמי "דוכסית יורק").
פרגוסון החליטה לעסוק בתחום התקשורת בארצות הברית, מתוך הנחה שיקל עליה לנהל עסקים מחוץ לממלכה המאוחדת, ואכן בשנת 1998 שילמה את כל חובותיה אשר שנתיים קודם לכן, ב-1996, הסתכמו בכ-4.2 מיליון ליש"ט.
לאחר שירדה במשקל, פרגוסון כיהנה כדוברת ארגון שומרי משקל הבינלאומי, ובמקביל פעלה להגברת המודעות נגד השמנת יתר אצל ילדים. פרגוסון השתתפה בפרסומות לחברת כלי החרס ודג'ווד ולחברת הקוסמטיקה אייבון.
כמו כן, לאחר גירושיה, פרסמה פרגוסון 26 ספרים.
עד שנת 2004 התגוררה פרגוסון יחד עם בעלה הגרוש, הנסיך אנדרו, בביתם בסנינגהיל פארק, בסמוך ללונדון, וזאת על מנת לגדל יחד את בנותיהם. באותה שנה עבר הדוכס לבקתה המלכותית הסמוכה בה התגוררה אליזבת בווס ליון, סבתו, אשר נפטרה בשנת 2002.
בשנת 2007 שכרה פרגוסון את בית דולפין הסמוך לבית בעלה הגרוש, אולם בשנת 2008 עקב שרפה שפרצה בביתה, שבה פרגוסון לגור עם הנסיך אנדרו.
במהלך השנים השתפרו היחסים הרעועים בין המלכה אליזבת לבין פרגוסון, ובאוגוסט 2008 הוזמנה לחופשה של משפחת המלוכה בטירת בלמורל.
פעילות פילנתרופית.
במהלך השנים פעלה פרגוסון בארגוני צדקה רבים: בשנת 1993 יסדה פרגוסון את ארגון "ילדים במשבר" (Children in Crisis) אשר במהלך השנים סייע ל-250,000 ילדים ב-10 מדינת ברחבי העולם; בשנת 2003 הצטרפה פרגוסון לחברת הסרטן האמריקאית (American Cancer Society) ("האגודה למלחמה בסרטן" בארצות הברית) ופעלה לפרסום הקשר בין משקל יתר לבין פרוץ מחלת הסרטן. בשנת 2004 הפכה לדוברת ארגון SOS Children's Villages - USA ובשנת 2005 לשגרירת כבוד של ארגון בית רונלד מקדונלד. בשנת 2006 הקימה את קרן שרה פרגוסון אשר פועלת לסיוע לילדים במצוקה.
סרטי קולנוע.
במאי 2004 השתתפה פרגוסון בסרט אנימציה קצר בן 11 דקות בשם "המורשת של פן" בהפקת אולפני יוניברסל. באוקטובר באותה שנה דיבבה פרגוסון את קולה של המלכה בסרט של אולפני וולט דיסני "החתול שהתבונן במלך".
בשנת 2009 הפיקה פרגוסון את הסרט "ויקטוריה הצעירה" המתאר את חייה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בצעירותה.
טלוויזיה ורדיו.
פרגוסון השתתפה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות ובתוכניות רדיו רבות של ה-BBC. בין היתר פעלה ככתבת עבור "תוכניות היום" של רשת NBC, החליפה את לארי קינג בתוכניתו "לארי קינג לייב" של רשת CNN, והשתתפה בסדרת הטלוויזיה "חברים" בתפקיד עצמה.
בנובמבר 2008 הצטלמה לסרט הדוקמנטרי "הדוכסית ובנותיה: המשימה הסודית" בו נסעה לרומניה ולטורקיה על מנת לבדוק את התנאים במוסדות המטפלים בילדים בארצות האלה.
הערות שוליים.
ב 9 בפברואר נולד לה נכד
כוונון רגשי
כוונון רגשי הוא מושג מתחום הפסיכולוגיה המצביע על יכולתה של האם להתאים את רגשותיה לרגשות התינוק ובאופן כללי, יכולתו של אדם להתאים את רגשותיו לרגשות אחר. מושג זה טבע דניאל סטרן, תאורטיקן התייחסותי וחוקר בתחום התפתחות תינוקות וילדים.
חשיבות הכוונון הרגשי.
הכוונון הרגשי מאפשר לתינוק להכיר את עצמו כסובייקט ולווסת את רגשותיו. כוונון לקוי הוא מצב בו ההורה לא מותאם לתינוק מבחינה רגשית, דבר היוצר פסיביות, חוסר יכולת לפתיחות רגשית או לחלופין פגיעה נרקיסיסטית המאופיינת בתלות בחיזוקים מבחוץ.
כוונון יתר הוא מצב של סיפוק יתר והוא לא מאפשר לילד להיות לבד עם עצמו, וכך מקשה על התפתחות ממדי עצמי והתפתחות עצמי אמיתי.
על פי סטרן, הלמידה של הילד על עצמו דרך הכוונון הרגשי, היא מרכיב מקדים בדרך לגיבוש תחושת עצמי סובייקטיבי, ובהמשך גיבוש היכולת להסמלה, שתורמת ליכולת לרכישת שפה (סמלים מילוליים), לחוויית האמנות (סמלים חזותיים) ועוד.
שיתוף במצבים הרגשיים של התינוק בינו לבין אמו, הוא מאפיין משמעותי בקשר האינטרסובייקטיבי ביניהם. הכוונון הרגשי של האם ליצירת שיתוף זה, דומה במידה מסוימת ל"שיקוף", "הידהוד" או "היענות אמפתית" של פסיכולוג אל המטופל שלו. לשם כך צריכה האם לקרוא את מצבו הרגשי של התינוק על פי התנהגותו הגלויה (בכי, צחוק, הבעות פנים, תנועות ותזוזות שונות), ולהגיב באופן שתואם התנהגות זו.
כוונון רגשי לעומת חיקוי.
בחודשים הראשונים לחיי התינוק, תגובת האם לרגש שמביע התינוק עשויה להתבטא, בין השאר, בחיקוי התנהגותו והבעת רגש דומה (באמצעות הבעות פנים, טון דיבור וכו'). בהמשך החיים, החיקוי הופך להבעות והתנהגות שאינן זהות במדויק לאלו של התינוק, אלא מותאמות לה ומביעות שיקוף שלה, כך שהתינוק יכול לקרוא את התגובה ולפרש אותה כקשורה להתנהגותו ולחווייתו הרגשית ולא רק חיקוי. למשל, תינוק שמתאמץ לזחול ולהגיע אל צעצוע, ואמו מלווה את ניסיונותיו בקולות "אוווו..." המביעים התאמצות והתנשפות, שתואמים את המאמץ הפיזי שחווה התינוק. ניתן לומר כי ההבדל בין חיקוי לכוונון הוא שחיקוי מעביר צורה והתנהגות חיצונית, ואילו כוונון מעביר רגש, בצורת ביטוי שונה, ומהווה דרך להעיד על קשר נפשי פנימי.
מחקר.