עונש מוות על סחר בסמים קיים במדינות עולם שלישי ועולם שני רבות באסיה, וכן במדינות ערב, אולם גם במדינות מפותחות כגון סינגפור וטאיוואן העונש נגזר בפועל, בעוד שבארצות הברית קיים עונש מוות על סמים תחת תנאים מסוימים, אולם הוא לא נגזר מעולם. ב-2018, הנשיא טראמפ ניסה להחמיר את החקיקה הקיימת ולקדם עונש מוות לסוחרי סמים.
רות באום
רות באום (26 בדצמבר 1922 - 22 בפברואר 2022) הייתה סופרת ועיתונאית יהודיה שפרסמה וכתבה ביידיש ובפולנית.
ביוגרפיה.
נולדה בוורשה, פולין למשפחת בקר, ב-26 בדצמבר 1922.
בשנת 1937, החלה לפרסם בעיתון "מָאלִי פְּשֶגְלוֹנְד" (Mały Przegląd - "סקירה קטנה") מוסף לילדים ולנוער שייסד יאנוש קורצ'אק.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא ברחה לברית המועצות יחד עם משפחתו של אחיה הבכור. במהלך המלחמה הופרדה ממשפחה ועבדה גם במכרות וגם כמתוגרמנית במחנה שבויים גרמניים ליד אורסק. כמו כן שם התחילה לפרסם את סיפוריה, שתורגמו לרוסית, על חוויותיה בבית הספר.
עם סיום המלחמה חזרה לפולין והתגוררה בוורוצלב, שם למדה ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת ורוצלב. כמו כן עבדה במדור הספרותי של רשות השידור ופרסמה בשבועון היידי פאלקסשטימע.
באום הרגישה חוסר נוחות כיהודיה לאחר המלחמה בפולין, ומצד שני היו לה רגשות מעורבים לעלות לישראל. למרות זאת עלתה לישראל ב-1957 וניסתה להשתלב. היה לה קשה לכתוב וליצור בעברית והיא המשיכה לכתוב ולצור בפולנית. באום כתבה בשבועון הישראלי בפולנית "נוביני קורייר" (Nowiny Kurier) במשך שנים. כמו כן פרסמה סיפורים בכתב העת "קונטורי" שיצא לאור בפולנית בארץ. פרסמה ארבעה ספרים בשפה הפולנית וסיפורים שלה גם הופיעו בעיתונות העברית. הייתה חברת האיגוד הסופרים הפולנים בישראל.
ספריה של באום נמצאים גם במכון הפולני בישראל, בספריית יד ושם ובמוזיאון ליהדות פולין בורשה.
נפטרה בחיפה ב-22 בפברואר 2022. איור של מכונת כתיבה משולב על מצבתה כדי להדגיש את ההמצאה שהכי השפיעה על חייה לדעתה.
ספרים שכתבה.
חלק מהסיפורים פורסמו גם באנתולוגיה על ספרות יהודית פולנית - Por­traits in Lit­er­a­ture: The Jews of Poland, An Anthology
אולגה לנדייל
אולגה לנדייל (בהונגרית: Lengyel Olga; קולוז'וואר, 19 באוקטובר 1908 – ניו יורק, 15 באפריל 2001) הייתה אסירה יהודייה-הונגרייה במחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו, שלימים כתבה על קורותיה בספרה "חמש ארובות" שפורסם במקור ב-1946 בצרפתית בשם Souvenirs de l'au-delà (זכרונות מאחרי המוות). היא הייתה היחידה ממשפחתה הקרובה ששרדה את השואה.
ביוגרפיה.
אולגה לנדייל הייתה עוזרת כירורגית מיומנת בקלוז', שעבדה בבית החולים אותו ניהל בעלה, ד"ר מיקלוש לנדייל. ב-1944 גורשה עם בעלה, הוריה ושני ילדיה למחנה הריכוז והשמדה אושוויץ-בירקנאו. היא הייתה בת משפחתה היחידה ששרדה. אולגה כתבה על חוויותיה בספר זיכרונות, "חמש ארובות, סיפורה של אושוויץ", שפורסם לראשונה בצרפת ב-1946 בשם Souvenirs de l'au-delà. מהדורה אמריקאית מאוחרת יותר בכריכה רכה נקראה "שרדתי את תנורי היטלר" (I Survived Hitler's Ovens). במהדורות עדכניות יותר השתמשו בשם Woman Survivor's) True Story of Auschwitz).
בספר הזיכרונות, לנדייל מספקת תיאור מצמרר על המפגש שלה עם אירמה גרזה, שהכתה ללא רחם את הנשים היפות ביותר במחנה, בחרה את אלו שינותחו על ידי רופאי האס אס יוזף מנגלה ואחרים, השתתפה בסלקציות ובחרה את אלה שישלחו לתאי הגזים. היא עשתה זאת בהתלהבות רבה. גרזה מיהרה להכות את לנדייל, יהודייה שהייתה לה הכשרה רפואית וסומנה לעזור לרופאי האס אס. בסופו של דבר לנדייל ניצלה, אבל הפרק שבו מתוארת גרזה מסתיים בנימה מצמררת. הניצולה מתארת כיצד היא "ראתה את אירמה גרזה מגיעה עם השוט שלה ביד, כדי לסמן את 'משלוח המנה הבאה' לתאי הגזים". ילדיה נרצחו בתאי הגזים."אני לא יכולה לזכות את עצמי מהאשמה שאני אחראית, בחלקו, להשמדה של הורי ושל שני בניי הקטנים. העולם מבין שלא יכולתי לדעת, אבל בליבי נמשכת התחושה הנוראה שיכולתי, אולי יכולתי, להציל אותם".לאחר המלחמה, לנדייל היגרה לארצות הברית שם ייסדה את ספריית הזיכרון (Memorial Library) שהוקמה על ידי אוניברסיטת ניו יורק. הספרייה, שמרכזה במעון האלגנטי שלה, היא מורשתה של אולגה, ומבצעת את משימתה לחנך באופן פעיל את הדורות הבאים על השואה, וכן "רצח עם" שבוצע גם נגד אחרים וחשיבות זכויות האדם. היא מתה מסרטן בניו יורק ב-15 באפריל 2001 בגיל 92.
מורשתה.
בשנת 2006 החלה "ספריית הזיכרון" את "רשת מחנכי השואה", (Holocaust Educator Network), תוכנית לאומית למורים המחויבים לחינוך השואה, בעיקר בבתי ספר כפריים ובעיירות קטנות, בשיתוף עם "רשת האתרים הכפריים של פרויקט הכתיבה הלאומי" (National Writing Project's Rural Sites Network).
Ordeal
"Ordeal" (בתרגום חופשי לעברית: "מבחן" או "ניסיון". תורגם גם ל"פורענות") הוא ספר אוטוביוגרפי שכתבה לינדה לאבלייס, מי שהייתה כוכבת הסרט הפורנוגרפי פורץ הדרך "גרון עמוק" מ-1972, שהתחיל את תור הזהב של הפורנוגרפיה. בספר מתארת לאבלייס לראשונה את קורותיה באותה תקופה, בין השאר את העובדה שנאנסה במהלך הקריירה קצרת הימים שלה בתעשיית הפורנוגרפיה. הייתה זו הפעם הראשונה בה חשפה לאבלייס את האמת על תקופתה בתעשיית הפורנו, בניגוד לפרסומים קודמים בהם צוירה וציירה את עצמה כמשתתפת מרצון. השינוי באופן בו תיארה את חוויותיה בספר הביא את הוצאת הספרים לדרוש ממנה לעבור בדיקת פוליגרף לפני שאישרה את כתיבת הספר. לאבלייס הסכימה לבדיקה, ותוצאותיה אישרו שהיא דוברת אמת.
את הספר כתבה לאבלייס בשיתוף עם מייק מקגריידי, עיתונאי שכתב את רב המכר הארוטי הפרודי "Naked Came the Stranger" שהחל כמתיחה.
הספר הפך לרב-מכר, זכה להתעניינות רבה בתקשורת הממוסדת, למרות נושאו השנוי במחלוקת, והוביל לכתיבת ספר המשך בשם "Out of Bondage".
רוב היפס
רוב היפס (באנגלית: Rob Heaps נולד; 11 ביולי 1983) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי, הידוע ממשחקו בסדרת הטלוויזיה מתחזים.
ביוגרפיה.
היפס נולד וגדל גדל ביורק, אנגליה. הוא למד בבית ספר לדרמה בסנט פטרסבורג, רוסיה.
קריירה.
הופעתו הראשונה של היפס בטלוויזיה הייתה בשנת 2011 בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר: בריטניה". בשנת 2014 שיחק בסרט הדוקומנטרי "Frankenstein and the Vampyre: A Dark and Stormy Night".
בשנת 2015 שיחק במיני סדרה ולא נותר אף אחד המבוססת על ספר באותו שם. בשנת 2017 החל לשחר בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה מתחזים.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה נראה אותך.
בשנת 2020 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה ילדות טובות. שנה לאחר מכן לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה המסלול לשותפות המשודרת בנטפליקס.
אלון גל (גולדברג)
אלון גל (גולדברג) (נולד ב-1934) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה להיסטוריה של עם ישראל, ובמכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה.
אלון גל נולד ב-1934 בעפולה לליפא גולדברג ונסיה גולדברג לבית בט. אביו היה מהנדס בקרן קיימת לישראל, שהופקד על הכשרת קרקע ופילוס דרכים בצפון הארץ, ואחר-כך בדרומה; אחרי סיום בית-ספר יסודי בקריית-חיים ותיכון בטבריה שירת אלון גל בצה"ל בחיל הרגלים ובחיל הכללי, 1952 – 1955; נכה צה"ל. התחתן עם סנונית נוסבאום זוטרא חברת קיבוץ גבעת ברנר; הם היו חברי קיבוץ שער העמקים בשנים 1955 - 1966; להם שלושה ילדים.
בשנים 1964 - 1969 היה חבר מערכת חותם: כתב-עת לענייני חברה ותרבות, הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, תל אביב.
גל סיים בהצטיינות את הלימודים ההומניסטיים בסמינר הקיבוצים אורנים (אוניברסיטת חיפה), והשלים ב-1968 לימודי תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה של עם ישראל, באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1969 - 1975 למד לתארים שני ושלישי באוניברסיטת ברנדייס, ארצות הברית, במחלקה ללימודי המזרח הקרוב ויהדות ובמחלקה להיסטוריה של הציוויליזציה האמריקאית וקיבל דוקטורט מצרפי בהצטיינות. עבודת הגמר שלו לתואר השלישי – על שורשי הפרוגרסיביזם והציונות של לואי דמביץ ברנדייס, פורסמה מעובדת לספר מדעי שיצא לאור ב-1980 בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, ארצות הברית.
משנת 1977 ואילך התקדם אלון גל מדרגת מרצה וחוקר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במחלקה להיסטוריה של עם ישראל, באר שבע, ובמכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, קריית שדה בוקר, עד דרגת פרופסור מן המניין וחוקר בכיר. מ-2003 ואילך הוא גמלאי פעיל.
אלון גל זכה במענקי מחקר מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, הקרן הלאומית למדעי הרוח, ארצות הברית, וקרן רוקפלר (פעמיים והשתתף בסמינרים בבלאג'ו איטליה) ותוכנית פולברייט. הוא זכה במלגות מחקר מטעם אוניברסיטאות בארצות הברית, בהן: הרווארד וברנדייס, ובבריטניה, בהן בית הספר לכלכלה של לונדון ואוניברסיטת לונדון.
גל חבר ועדת הפרסומים המדעיים של מוסד ביאליק, ירושלים, חבר מערכת של כתב העת ל'מחקרים ביהדות מודרנית', הפקולטה למדעי המזרח, אוניברסיטת אוקספורד, חבר המועצה המייעצת של האיגוד לחקר האתניות והלאומיות, בית הספר לכלכלה של לונדון ושל כתב העת שלו, מחקרים באומות ולאומיות, בהוצאת בלאקוול. היה חבר המועצה המייעצת לכתב העת היסטוריה של יהדות ארצות הברית, המגזין הרשמי של החברה ההיסטורית של יהדות אמריקה, היוצא לאור בהוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס והוא חבר בהנהלת יד דוד בן-גוריון. הוא עמד בראש הוועדה המדעית שהקימה את מוזיאון הכנסת.
גל פרסם תריסר ספרים ועשרות מאמרים בהוצאות הספרים המדעיות בארצות הברית ובישראל.
מחקריו.
מבוא.