משא ומתן בנוגע לתקפותם של הליכי בוכנוואלד התעורר בגלל הביקורת הבינלאומית המעוכבת. ועדת האומות המאוחדות לפשעי מלחמה, ועדה של מדינות בעלות הברית לתביעה בעוון פשעי מלחמה שבוצעו על ידי כוחות הציר, דרשה כבר בתחילת 1946 משפט עבור סגל בוכנוואלד בפני בית משפט בינלאומי. לאחר שרשויות הצבא הסובייטי לא גילו עניין, הודיעו רשויות המשפט הצרפתיות והבלגיות על רצונן לבצע את המשפט. אפשרות זו נדחתה על ידי הצד האמריקאי בהתחשב בעבודת התרגום העצומה שהייתה צריכה להיעשות. החוקר הראשי בצבא ארצות הברית כפה את תחילת התהליך. עד סוף דצמבר 1946 הושלמה ההכנה לתהליך.
תביעה וביסוס משפטיים.
רוב הנאשמים היו חברי סגל המחנה, אך גם נגד מפקד האס אס והמשטרה יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט הוגש כתב אישום, משום שמחנה הריכוז בוכנוואלד היה בשטח השיפוט שלו. נגד מפקד המחנה, הרמן פיסטר, ואנשי צוות הפיקוד, וכן אלמנתו של המפקד הראשון, אילזה קוך, הוגשו כתבי אישום. כמו כן, שלושה מרופאי המחנה וקציני הרפואה הבכירים של האס אס נאלצו לעמוד לדין. הועמדו לדין גם מנהיגי בלוק, מפקדי יחידות, שלושה פונקציונרים אסירים ועובד אזרחי.
הבסיס המשפטי של התהליך היה "מנהל המשפט והעונשין" ממרץ 1947, המבוסס על צווי הממשל הצבאי. חוק מועצת הבקרה מס' 10 מיום 20 בדצמבר 1945, לפיו ניתן להרשיע כל אדם שהוגש נגדו כתב אישום בגין פשעי מלחמה, פשעים נגד השלום ופשעים נגד האנושות, לא מילא תפקיד משמעותי בתהליך זה.
הנאשמים בתמונות צבא ארצות הברית מאפריל 1947
עדנה שכטמן
עדנה חיה שכטמן (9 ביולי 1948 – 22 במאי 2022) הייתה פרופסור לסטטיסטיקה במחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון, וראש המחלקה להנדסת תעשייה וניהול ונשיאת איגוד הסטטיסטיקה הישראלי בין השנים 2009–2011.
ביוגרפיה.
שכטמן נולדה בשנת 1948 בירושלים. הוריה ראובן ומלכה ציגלר היו ניצולי שואה. אחיה הוא צבי ציגלר. בילדותה התגוררה בחיפה והייתה פעילה בתנועת הצופים. את שירותה הצבאי עשתה בחיל החימוש.
למדה תואר ראשון במתמטיקה ובסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, וביום הראשון ללימודים פגשה את בעלה לעתיד גדעון והשניים נישאו בשנת 1971 והשתקעו ברחובות.
סיימה תואר שני בסטטיסטיקה, ודוקטורט בסטטיסטיקה באוניברסיטת המדינה של אוהיו בשנת 1980 בהנחייתו של דגלאס וולף.
שכטמן עבדה בפקולטה לחקלאות ובתעשייה הרפואית, ובשנת 1996 החלה את דרכה במחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון ולימים מונתה לתפקיד ראשת המחלקה, והקימה את המרכז לייעוץ סטטיסטי באוניברסיטה.
היא הייתה מרצה אורחת במספר מוסדות אקדמיים, ביניהם אוניברסיטת טקסס, אוניברסיטת טקסס A&amp;M, אוניברסיטת ניו יורק ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-2017 פרשה מאוניברסיטת בן-גוריון כפרופסור אמריטוס.
מחקריה.
במשך 35 שנות הקריירה האקדמית שלה פרסמה שכטמן למעלה מ-120 מאמרים אקדמיים ודוחות מדעיים, ונודעה בייחוד בזכות הפיתוח שלה (עם שלמה יצחקי) של כלים סטטיסטיים המשתמשים בממוצע הפרש מוחלט (GMD) כמדד ההשתנות, במקום שונות.
עבודתה המדעית של שכטמן שילבה מחקר תאורטי ומחקר יישומי של מתודולוגיה סטטיסטית. מחקריה בסטטיסטיקה יישומית התמקדו בעיקר בביוסטטיסטיקה, וכללו מחקרים על מחלת פרקינסון ובטיחות בדרכים.
חיים אישיים.
שכטמן הייתה נשואה לפרופסור גדעון שכטמן, אם לארבעה - ד"ר איתן שכטמן-דריימן, חוקר מדעי המוח; ערן שכטמן, מנכ"ל חברת קונקט; חגי שכטמן, איש הייטק; וגילי ברג, מנהלת מוצר בחברת סאפיינס.
שכטמן נפטרה לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.
Mylo Xyloto Tour
Mylo Xyloto Tour הוא סיבוב ההופעות החמישי של הלהקה הבריטית קולדפליי. סיבוב ההופעות, שנועד לקדם את אלבום האולפן החמישי שלהם, "Mylo Xyloto", החל באביב 2011 עם סדרה של הופעות חד פעמיות באירופה ובפסטיבלים כדוגמת "רוק בריו" הברזילאי, והסתיים בדצמבר 2012 בארצות הברית.
רקע.
לאחר שהקדישו את קיץ 2011 למסע קידום האלבום באירופה, אמריקה ואפריקה, הכריזה הלהקה על סיבוב ההופעות באמצעות חשבון הטוויטר שלה בספטמבר 2011. ההופעות הראשונות התקיימו בבריטניה, צרפת, גרמניה ובלגיה. מאוחר יותר נוספו הופעות באוקטובר ונובמבר, ועקב הביקוש הוסיפה הלהקה הופעות נוספות בבריטניה, כאשר הכרטיסים להופעות בקובנטרי, מנצ'סטר, סנדרלנד ולונדון אזלו תוך פחות משעתיים. סיבוב ההופעות החל בהופעה בשידור חי במדריד. עם סיום סיבוב ההופעות, הרוויח כל אחד מחברי הלהקה כ-10.2 מיליון ליש"ט שחולקו מתוך 118.4 מיליון ליש"ט.
שידורים והקלטות.
ההופעה הראשונה במדריד הועברה בשידור חי ביוטיוב, תחת השם "Coldplay Live: Unstaged". בהופעה, ששודרה ב-26 באוקטובר 2011, ביצעה הלהקה שירים מתוך "Mylo Xyloto" לצד להיטיה הקודמים. ההופעה אף שודרה בטיימס סקוור. לפני ההופעה, יכלו המשתמשים באינטרנט לצפות בתוכן בלעדי הכולל ראיון לפני ההופעה וצילומים מבדיקת הסאונד של הלהקה. הצופים אף יכלו גם לבחור את תצוגת המצלמה שלהם, החל מ"קדמת הבמה" ועד ל"אווירי". את ההופעה ביים אנטון קורביין. על פי דיווחים, צפו בשידור החי כמעט 20 מיליון צופים. השידור החוזר של ההופעה ב-Vevo נצפה על ידי כמעט 8 מיליון צופים.
ההופעה בקומון רום של UEA שודרה ב-BBC Radio 1 ב-27 באוקטובר 2011. ההופעה ב-La Cigale הועברה גם כן בשידור חי, באופן בלעדי לצופים ממזרח אירופה ומאסיה, דרך אורנג'. ההופעה ב-Dingwalls תוכננה לעלות בשידור חי ב-BBC Radio 2 ב-15 בדצמבר 2011. ההופעה ב-1 ביוני באצטדיון האמירויות שודרה בלייב ב-Absolute Radio תחת השם "Coldplay: Live at the Emirates". בשנת 2012 פרסמה הלהקה אלבום לייב וסרט דוקומנטרי בשם "Coldplay Live 2012", יצאו בשנת 2012. בנוסף, הוציאה הלהקה את המיני-אלבומים "iTunes Festival: London 2011" ו-"Live in Madrid" ב-18 בספטמבר 2011 וב-31 באוקטובר 2011, בהתאמה.
זכויות להט&quot;ב באפגניסטן
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באפגניסטן כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. חברי קהילת הלהט"ב האפגנית נאלצים לשמור בסוד את נטייה המינית או זהותם המגדרית מתוך חשש מהטרדה, הפחדה, רדיפה והוצאה להורג על פי דין השריעה האסלאמי אשר נאכף על ידי חברי ארגון הטרור האסלאמי, טליבאן. האופי הדתי של האומה הגביל לאורך השנים כל הזדמנות לדיון ציבורי על זכויות להט"ב, בעוד כל אזכור על הומוסקסואליות ומונחים קשורים נחשב לנושאי טאבו חמורים.
חוקת אפגניסטן קובעת את דין השריעה כמודל החוקים, המדיניות והתקנות של אפגניסטן, המאפשר פרשנויות דתיות על ידי המדינה באיסור כל צורה של פעילות הומוסקסואלית. אף על פי שחוק העונשין של 1976 הוחזר לתוקף לאחר הפלישה האמריקאית של 2001, חוק העונשין החדש של המדינה משנת 2017 נכנס לתוקף ב-14 בפברואר 2018 אשר אוסר פעילויות ספציפיות בעלות אופי מיני, ונחשב כמשפיע באופן לא פרופורציונלי על חברי קהילת הלהט"ב האפגנית.
על פי דיווחים, הומוסקסואלים פותו למוות הן על ידי ממשלות הטליבאן והן על ידי ממשלת הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן. על פי דברי פעילי זכויות להט"ב, גורמי ביטחון לאומי יוצרים פרופילים מזויפים באתרי מדיה חברתית ומטעים הומוסקסואלים לפגוש אותם עבור מטרות רומנטיות, ולעיתים קרובות אונסים ורוצחים אותם.
מעמד בחוק.
חוק העונשין של 1976 הוחזר לתוקף ברחבי אפגניסטן לאחר פלישת ארצות הברית לאפגניסטן, בו ישנם מספר הוראות אשר עלולות לחול על אזרחי להט"ב,
חוק עונשין זה הוחלף בחוק העונשין חדש בשנת 2018.
שריעה.
חוקת אפגניסטן קובעת כי המדינה היא רפובליקה אסלאמית, אשר כתוצאה מכך ניתן להסיק כי אזרחי להט"ב באפגניסטן יואשמו בהפרת "דין השריעה", במקום, או בנוסף לאישומים שיוגשו נגדם במסגרת חוק העונשין. ענישה מבוססת על דין השריעה צפויה להתרחש בקהילות כפריות מבודדות שבהן אזרחים פרטיים וקבוצות מבקשות להעניש כל מי שאינו מקיים מוסר אסלאמי שרעי.
בערים עירוניות, אזרחים המורשעים בקיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה נידונים בדרך כלל לעונש מאסר. בשנת 2004, יועץ אמריקאי לממשלת אפגניסטן נעצר ונידון לעונש מאסר בגין פעילות הומוסקסואלית עם גבר אפגני. דיווחים נוספים בחדשות ציינו גם כי גברים אחרים נכלאו בגין עיסוק בהתנהגות הומוסקסואלית כזו בקרב בין אותו המין במדינה לאורך השנים.
אל-קאעידה.
שטחים הנשלטים ברחבי אפגניסטן על ידי ארגון הטרור האסלאמיסטי אל-קאעידה כוללים הטלת עונשים על ידי פרשנות קפדנית של החוק האסלאמי או השריעה, בעוד כל התנהגות מינית מחוץ לנישואים אסלאמיים חוקיים נענשת, כאשר העונש המרבי והנפוץ ביותר הוא מוות.
המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט.
בשטחים הנשלטים על ידי המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט ברחבי אפגניסטן, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצאים להורג בעוד אלימות כלפי אנשי להט"ב היא חלק מאידאולוגיית הארגון, המטילה עונש מוות על הומוסקסואליות.
טליבאן.
לאחר שארגון הטרור האסלאמי טליבאן השתלט על המדינה בשנות ה-90, חבריו הפלילו את קיומן של כל מערכות היחסים המיניות מחוץ לנישואים הטרוסקסואלים ולעיתים קרובות היו מוציאים להורג בפומבי גברים ונשים על ביצוע מה שכונה על ידם "זנות, ניאוף ועיסוק במעשי סדום".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.