היחידה הוקמה במצרים בינואר 1916 מחיילים שפונו ממערכת גליפולי. תחילה הוקמו 4 פלוגות של חיילי צבא בריטניה כשהגמלים הובאו מנסיכות ביקאנר שם כבר פעלה בריגדת גמלים . כל פלוגה מנתה כ-130 חיילים ותפקידיה העיקריים היו סיורים לאורך תעלת סואץ ולתוך סיני כחלק מהמערכה על תעלת סואץ.
במרץ 1916 חוזקה היחידה ב-6 פלוגות נוספות מתוך מערך פרשי היומנרי , ביוני נוספו ליחידה 4 פלוגות פרשים אוסטרלים ובהמשך אותה שנה נוספו 2 פלוגות פרשים מניו זילנד.
באוגוסט 1916 השתתפה היחידה בקרב רומני ובעקבותיו חוזקו הפלוגות על ידי הוספת מחלקת מקלעים לכל פלוגה שכללה 3 מקלעי לואיס דבר שהגדיל כל פלוגה ל-184 חיילים.
הקמת הבריגדה.
הבריגדה הוקמה על בסיס הפלוגות בדצמבר 1916 כשלמפקדה מונה בריגדיר גנרל קלמנט לזלי סמית' . תחילה הוקמו 3 בטליונים. במאי 1917 נוסף הבטליון הרביעי של חיילי אנזא"ק.
בנוסף לבטליונים הלוחמים תוגברה היחידה בסקוודרון של 8 מכונות ירייה ויקרס, סוללה של 6 תותחי הרים רכובה ויחידות לוגיסטיות.
בסיום בניית הבריגדה היא מנתה 4,150 חיילים ו-4,800 גמלים.
מרד הסנוסים.
מרד הסנוסים התחולל בין נובמבר 1915 ופברואר 1917 ובמהלכו מרדו שבטים בדרום מצרים נגד השלטון הבריטי במדינה. הצבא הבריטי נאלץ להקצות כוחות לדיכוי מרד זה במקביל להגנת תעלת סואץ. הפלוגות של בריגדת הגמלים השתתפו בשלהי מרד זה כשנשלחו לסיורים בנאות המדבר בדרום מצרים ובמדבר הלובי.
המערכה בסיני וארץ ישראל.
בתחילת 1916 ביצעו הפלוגות סיורים בדרום מזרח חצי האי סיני כדי לאתר התבססות של כוחות טורקים ממזרח לתעלת סואץ ולהדוף אותם. כשהם עדיין במבנה הפלוגתי השתתפו חיילי היחידה בקרב רומני שהתחולל בצפון סיני באוגוסט 1916.
מייד לאחר הקמת הבריגדה הועברו כל כוחות היחידה לסיני ובשלהי דצמבר 1916 השתתפו הכוחות בקרב מגדבה שם פעלו החיילים כחיילי חיל רגלים. בינואר 1917 השתתפה הבריגדה בקרב רפיח. בפברואר השתתפה הבריגדה בכיבוש נח'ל וביר חסנה במרכז סיני שם התבססו כוחות טורקים.
לקראת קרבות עזה, שהתחוללו בתחילת 1917, הוכפפה הבריגדה ל"כוח המזרחי" בפיקוד צ'ארלס דובל . במסגרת זו השתתפה הבריגדה בקרב עזה הראשון (מרץ 1917) בו ספגו הבריטים נפגעים רבים ונאלצו לסגת ובקרב עזה השני (אפריל 1917) שגם הוא הסתיים בכישלון ונפגעים רבים.
לקראת המערכה לכיבוש באר שבע, באוקטובר 1917, הוכפפה הבריגדה ל"קורפוס המדברי הרכוב" בפיקודו של גנרל הנרי שובל. בהמשך לכיבוש באר שבע השתתפה הבריגדה בקרב תל חווילפה וקרב תל א-שריעה ותל הוריירה (נובמבר 1917) וכן במרדף פלשת.
לאחר כיבוש ירושלים והקמת קו שתי העוג'ות עברה הבריגדה לבקעת הירדן שם השתתפה בקרב עבר הירדן הראשון (מרץ 1918) ובקרב עבר הירדן השני (אפריל-מאי 1918).
פירוק הבריגדה.
ביוני 1918 הגיע הפיקוד הבריטי למסקנה שהיתרונות של הגמל בסביבה המדברית אינם רלוונטיים עוד בסביבה ההררית והסלעית של מרכז וצפון ארץ ישראל ולכן הורה על פירוק הבריגדה. הפלוגות האוסטרליות (בטליונים 1 ו-3) הועברו לרגימנט ה-14 והרגימנט ה-15 של הפרשים האוסטרלים הקלים. הכוחות הניו זילנדים בבטליון 4 הצטרפו ליחידת מקלעים השנייה (2nd New Zealand Machine Gun Squadron) במסגרת בריגדת הפרשים הקלים החמישית .
6 הפלוגות הבריטיות של הבריגדה המשיכו לפעול כיחידה אחת תחת פיקודו של בריגדיר גנרל קלוד סטיוארט רום (Claude Stuart Rome) שהחליף את סמית'. במהלך 1918 שיתפה פעולה עם ת.א. לורנס במהלך המרד הערבי כשבין השאר חיבלה בפסי הרכבת החיג'אזית. תהליך הקטנת הבריגדה נמשך עד פירוקה הסופי במאי 1919.
הנצחה.
במהלך הקרבות נהרגו 240 מחיילי הבריגדה. לזכרם נחנכה, ב-1921, אנדרטה הנצחה ברציף התמזה שבלונדון . אנדרטה זו נושאת בראשה פסל של גמל ורוכבו ובצידיה מופיעים שמות הלוחמים שנהרגו וכן רשימת הקרבות בהם השתתפו. בצידה האחר מופיע המשפט הבא:
מיירה (וירג'יניה המערבית)
מיירה (באנגלית: Myra) היא שטח גלילי בנפת לינקולן, וירג'יניה המערבית, ארצות הברית. העיירה שוכנת לאורך גדת הנהר מאד, 6.4 ק"מ דרומית להמלין. סניף הדואר בעיירה פעל מ-7 בספטמבר 1883 ועד שנסגר ב-19 במרץ 2011. הקהילה נוסדה במקביל להקמת סניף הדואר.
Golden Entertainment
גולדן אנטרטיינמנט (באנגלית: Golden Entertainment) היא חברה אמריקאית המחזיקה ומפעילה טברנות ובתי קזינו ברחבי העולם.
נכון לשנת 2021 מעסיקה החברה כ-7,200 עובדים, מחזיקה בכ-11,300 מכונות ארקייד וכ-650 בתי קזינו.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר נבדה, ארצות הברית.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 2001 תחת השם גולדן גיימינג (Golden Gaming) על ידי בלייק סרטיני (Blake Sartini).
בשנת 2002, הקימה את רשת הטברנות Golden Tavern Group.
בשנת 2004, רכשה החברה שלשה בתי קזינו בעיר בלאק הוק קולורדו.
בשנת 2006, רכשה את בית המלון והקזינו Pahrump Nugget Hotel &amp; Gambling Hall ושנה לאחר מכן שיפצה אותו בסכום של כ-11 מיליון דולר.
בשנת 2007, שכרה את הקזינו של מלון Morgans Hotel Group תמורת כ-20 מיליון דולר לשנה.
בשנת 2012, רכשה את בתי קזינו Terrible's Town ו-Terrible's Lakeside Casino תמורת כ-76 מיליון דולר.
בחודש ינואר 2015, מוזגה גולדן גיימינג עם חברת לייקס אנטרטיינמנט (Lakes Entertainment) ומותגה מחדש תחת השם Golden Entertainment.
בחודש אוקטובר 2017, רכשה את חברת American Casino &amp; Entertainment Properties תמורת כ-850 מיליון דולר. הרכישה כללה בין היתר את המלון "סטרטוספר לאס וגאס".
בחודש ינואר 2019, רכשה את בתי הקזינו Colorado Belle ו-Edgewater תמורת כ-190 מיליון דולר.
מגלן זיתי
מגלן זיתי (שם מדעי: "Bostrychia olivacea") הוא מין של עוף מתת-משפחת המגלנים החי לאורך מרכז אפריקה באזורים הטרופיים, לרוב ביערות גשם. מין זה שייך לסוג מגלן אתיופי והוא קרובו של מגלן הסוואנה.
זהו מגלן קטן יחסית המגיע לאורך 65 עד 75 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 309–372 מ"מ, כשמספר תת-מינים קטנים יותר מאחרים. המגלן בעל נוצות חומות עם גוני ירוק וברונזה לכנפיו (מזכירים מעט את גוני טווס קונגו). הראש והצוואר חומים בהירים עם עיניים שחורות וכתם לבן מתחתם. המקור קצר ואפור ומעל הראש ציצה זקורה חומה המשתרעת עד העורף, ועוזרת להבדיל בין המין לקרוביו. מין זה מעופף בתעופות קצרות וחזקות, דומות לתעופה של אנפת לילה.
מגלן זה שוכן במערב ומרכז אפריקה בחוף השנהב, סיירה לאון, קמרון, ליבריה, גבון, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ניגריה, גאנה, קניה וטנזניה וכן באיי סאו טומה ופרינסיפה, אך האוכלוסיות שלו לא רצופות. הוא מצוי לרוב סמוך למקווי מים כמו נהרות וביצות ביערות גשם שפלה וביערות הרריים וכן בהרים גבוהים עד רום 12,000 מטרים מפני הים, כמו בקילימנג'רו, הר אלגון או הר קניה. לרוב המגלן אינו נודד, למעט במספר אזורים יבשים בליבריה.
מצב שימור של המגלן בטבע הוא "ללא חשש", אף שהאוכלוסייה קטועה ועלולה להיפגע מכריתת יערות לאורך בית גידולו.
תת-מינים.
במין זה 4 תת-מינים:
בעבר גם המין מגלן זיתי גמד, האנדמי לסאו טומה שויך למין זה ואף המין (שכיום בסוג נפרד) מגלן מדגסקרי.
כרוניקה של גטו לודז'
כרוניקה של גטו לודז' הוא סדרה בת ארבעה כרכים שיצאה לאור בעברית בשנת תשמ"ז-1986 בהוצאת יד ושם ובה תרגום מסמכי כרוניקה שנרשמו בגטו לודז' בפולנית ובגרמנית. הכרוניקה מהווה תיעוד יומיומי של החיים בגטו. היא נרשמה על ידי צוות מחברים ביוזמת היודנראט והתבססה על מקורות רשמיים של מנהלת הגטו. תרגום המסמכים, עריכתם להוצאה לאור והוספת ביאורים נעשו על ידי אריה בן-מנחם ויוסף רב. מבואות מאת לוציאן דוברושיצקי וישראל גוטמן, עורך לשוני: יורם וֶרֶטֶה.
הארכיון.
רישום הכרוניקה נעשה באופן רשמי על ידי מחלקת הארכיון של היודנראט בגטו לודז', בהוראתו של ראש היודנראט, מרדכי חיים רומקובסקי. המחלקה הוקמה ב-17 בנובמבר 1940 והייתה החמישית בתוך "המחלקות למרשם התושבים של גטו לודז'". בראש המחלקות עמד הנריק נפתלין, עורך דין ואיש סודו של רומקובסקי. הארכיון היה חלק מהמסגרת המנהלית הרשמית של הגטו, שהייתה ידועה לשלטונות הנאצים, אך פעילותו נשמרה חשאית.
מנהלו הראשון של הארכיון היה יוסף זליקוביץ' (1897-1944), סופר ואתנוגרף, שנולד בקונסטנטינוב לודז'קי, עיירה קטנה ליד לודז', הוסמך לרבנות, אך לא שימש כרב והיה חבר הנהלת סניף לודז' בייווא.
אחריו מונה יוסף קלמנטינובסקי ובשנת 1943 החליף אותו ד"ר אוסקר זינגר (1883-1944), פובליציסט וסופר, שגורש מפראג לגטו לודז'. זינגר כתב את רוב דפי הכרונולוגיה שנכתבו בגרמנית.
מחלקת הארכיון הוקמה כדי לגנוז חומר ארכיוני, אך בחלוף הזמן החלה לעסוק באיסוף חומר על תולדות הגטו . לארכיון הייתה סמכות לאסוף חומר מכל שלוחות היודנראט, אשר הונחו להעביר חומרים לארכיון. הארכיון אסף חומר שמקורו היה במנהל הגרמני ובמנהל היהודי שכלל צווים, כרוזים, תזכירים, נאומים, תכתובת רשמית, צילומים; ובנוסף ספרים וכתבי יד שננטשו בגטו על ידי אנשי רוח שנפטרו או גורשו. כל פריט מוין, מוספר ונרשם. הארכיון גם רשם מונוגרפיה ולקסיקון אודות הגטו ומחלקות המנהל. נוסף על אלה יצר הארכיון את הכרוניקה.
היחיד מבין כל חברי הארכיון ששרד את השואה היה המהנדס ד"ר ברנרד אוסטרובסקי.
מחברי הכרוניקה.
הכרוניקה נרשמה על ידי כל עובדי מחלקת הארכיון, אך כותבי הכרוניקה העיקריים היו:
מבנה הכרוניקה.
תחילה נכתבה הכרוניקה בכתב יד ולאחר מכן הודפסה ב-5–6 עותקים במכונת כתיבה על דפים ארוכים מהמקובל כשהגיליונות נעו בין חצי עמוד לכעשרה עמודים.