בית צור מופיעה ברשימת ערי יהודה שב, שם היא נזכרת בקבוצת הערים ה-8 ביהודה, בהר. אין מחלוקת בין החוקרים כי רשימה זו שייכת למחצית השנייה של ימי ממלכת יהודה, בערך מימי יאשיהו או צדקיהו, וזאת בשל היקפה ואופיה. הממצא הארכאולוגי מוכיח זאת בבירור שכן רבות מהערים ברשימה התקיימו אך ורק בתקופה זו. הנחה מקובלת היא כי זוהי רשימה של "מחוזות יהודה" של הממלכה, כפי שסברו תחילה אך יש על כך עוררין.
"חצי פלך בית-צור" נזכר ברשימת בוני החומה בימי נחמיה ככתוב ב.
בתקופת החשמונאים נזכרת בית-צור כמבצר הגבול הדרומי החשוב בין יהודה לאדום (חשמ"א ד 60,29; ו 50-49,7; ט 52; י 14; יא 66-65; יד 33,7; חשמ"ב יא 5; יג 19–22). העיר עוברת תכופות מיד ליד ולא ברור אם בראשית התקופה היא אדומית או יהודית.
בית צור בתקופות הברונזה והברזל.
תקופת הברונזה.
מתקופת הברונזה הקדומה נמצאו בחפירות מעט חרסים, ואין לנו שום מושג על אופי היישוב ואם התקיים בכלל, או שרק היה מוקד לפעילות פסטורלית של רועים נוודים. עקב דלות הממצא וטיב הפרסום קשה לקבוע בוודאות לאיזה שלבים בתקופת הברונזה הקדומה שייכת פעילות זו, אולם תיאור החרסים והממצא הולם בעיקרו את אופי תקופת הברונזה הקדומה 1 באזור. סימוכין לכך גם בכלי בודד מתקופת הברונזה הקדומה 1, שנמצא בתחתית ממגורה מתקופת הברזל 2, בשטח II שבמזרח האתר, ופורסם בדו"ח החפירה משנת 1968.
בתקופת הברונזה התיכונה 2ב התקיים כאן יישוב, כנראה מבוצר, בשטח של 8–15 דונם. החופרים העריכו שהיישוב חרבה בסוף התקופה, כאשר המצרים חזרו וכבשו את ארץ ישראל במאה ה-16 לפנה"ס.
תקופת הברזל.
בתקופת הברזל 1, במאה ה-11 לפנה"ס, נושב המקום מחדש, אולם מסיבה לא ברורה נפסק היישוב פעם נוספת סמוך לשנת 1000 לפנה"ס. זה הדרומי בשרשרת יישובים שנוסדו בתקופת הברזל 1 ולא נתקימו בשלב הבא (לצד אתרי אום-טלעה, רוג'ם סבית ואתר גילה).
בתקופת הברזל 2א-ב לא נתקיים כאן כל יישוב.
בשלב הקראמי 2ג של תקופת הברזל יושב המקום מחדש, אולי משיקולים אסטרטגיים, והמשיך קיומו בהיקף דומה בשלב 2ד.
השאלה אם היישוב נוסד לפני או אחרי מסע סנחריב אינה ניתנת להכרעה חד-משמעית. בממצא אין רמז לחורבן במסע זה, וגם לא לחורבן בסוף תקופת הברזל. כיוון שמדובר בחפירה רבת היקף יש משקל גם לעדות הקראמית מן השתיקה, ולמיעוט חרסי תקופת הברזל 2ג. נתונים אלו זה עשויים לרמז לייסודה של בית-צור מאוחר בשלב הקראמי 2ג של תקופת הברזל, אולי לאחר מסע סנחריב. עם זאת בחפירות נתגלו 11 ידיות טבועות חותם "למלך" בעלות סמל שתי הכנפיים; טביעות כאלה מיוחסות בוודאות לימי חזקיהו, לשנים 701–705 לפסה"נ; אולם קנקנים אלו יכלו להיות בשימוש גם לאחר מסע סנחריב בשנת 701 לפסה"נ. כן התגלו 5 ידיות ועליהן טביעת רוזטה, שייתכן כי יש לתארכן לתקופת הברזל 2ד.
בית צור היא אתר מפתח לתארוך רשימת הערים למצור, אולם בשל אי הוודאות בממצא אין בה כדי להכריע אם הרשימה משקפת את תקופת הברזל 2ג או 2ד. אשר לרשימות היחס, בהן כאמור מתייחסת בית צור על מעון 'אבי בית-צור', הרי אף על פי שבית צור התקיימה בתקופת הברזל 1, מעון טרם התקיימה אז; לפיכך יש להניח כי הייחוש קשור ליישובה מחדש של בית צור בתקופת הברזל 2ג-ד: לכך השלכות על הבנת רשימות היחש בכלל.
בית צור בתקופה הפרסית וההלניסטית.
התקופה הפרסית.
בתקופה הפרסית הייתה בית צור עיר פלך. הארכאולוג רוני רייך הציע לזהות בתוך תוכנית הקירות שנחשפו באתר על ידי המשלחת האמריקאית את תוכניתו של בית שרד מן התקופה הפרסית הדומה לזה שנחשף בתל לכיש.
התקופה ההלניסטית.
בית צור מוזכרת במקורות אודות המאבק בין בית תלמי ובית סלאוקוס על השליטה על ארץ ישראל בראשית התקופה ההלניסטית.
בזמן שלטונו של אנטיוכוס הרביעי הייתה בית צור עיר שלווה ומשגשגת. בשנת 165 לפנה"ס הכה יהודה המקבי את שר הצבא הסלאוקי ליסיאס בסמוך לעיר בקרב בית צור, ובין השנים 165 – 163 ביצר אותה מחדש, תוך שהוא משפץ את חומותיה העתיקות. בשנת 163 לפנה"ס חזר ליסיאס למקום והכניע את יהודה המקבי בקרב בית זכריה. לאחר מצור ממושך נפלה לידיו גם העיר. בשנת 161 לפנה"ס שר הצבא בקכידס הוסיף אף הוא לביצוריה של בית צור והעיר הייתה למעוזם של המתיוונים ואכלסה בקרבה אף חיל מצב סלאוקי. רק בין השנים 143–145 הצליח שמעון התרסי להכניעה. עם הסרת האיום האדומי על דרומה של הארץ בימי יוחנן הורקנוס, ירדה חשיבותה של בית צור כמצודת גבול. היא נותרה עיר משגשגת בין השנים 140–100 לפנה"ס, אולם אחר כך ניטשה ולא נושבה עוד.
ולדיסלב מורנה
כנס ג'רני
כנס ג'רני הוא כנס שנתי המיועד לתעשיית ההיי-טק הישראלית, מדעי החיים וקרנות הון סיכון ישראליות. הכנס מתקיים כל שנה מאז שנת 1996, לרוב בחודש ספטמבר.
יוזמי הכנס הם פירמת רואי החשבון ארנסט אנד יאנג, קוסט פורר גבאי את קסירר, ובשיתוף העיתון גלובס. בכנס משתתפים מעל ל-2,000 איש כל שנה, ביניהם אנשי מפתח מקרנות הון סיכון ישראליות, יזמים בולטים בתעשיות ההיי-טק, מנהלים של חברות הזנק בתחומי הטכנולוגיה ומדעי החיים.
הדירוג העולמי של פיב&quot;א
עז הבר הכריתית
קרי קרי
ישראל (פולי) פוליאקוב
מימן פחמתי
זווית ברוסטר
זווית ברוסטר (הנקראת גם זווית הקיטוב) היא זווית שבה אין החזרה, כאשר קרינה אלקטרומגנטית מקוטבת באופן מסוים פוגעת בממשק ליניארי בין שני חומרים בעלי מקדם שבירה שונה. זווית זו נקראת על שם הפיזיקאי הסקוטי דייוויד ברוסטר (1781 – 1868).
הסבר התופעה.
באופן כללי, כאשר קרינה אלקטרומגנטית עוברת בין שני תווכים (חומרים) בעלי מקדמי שבירה שונים, חלק מהקרינה מוחזר וחלקו עובר. אך אם האור מקוטב בכיוון מסוים, ישנה זווית שבה ההחזרה היא אפס. זווית זו נקראת זווית ברוסטר, formula_1. תופעה זו מתרחשת כאשר הקיטוב הוא כזה שהשדה החשמלי של הקרינה נמצא במישור הפגיעה (המישור המכיל את הקרן הפוגעת ואת האנך למשטח בנקודת הפגיעה). כאשר מאירים משטח בזווית ברוסטר בקרינה לא מקוטבת, הקרינה שתוחזר תהיה מקוטבת, בקיטוב מאונך למישור הפגיעה, והקרן המועברת תהיה מקוטבת באופן חלקי בכיוון המקביל לו.
המנגנון הפיזיקלי מאחורי תופעה זו קשור לאופן התנודה של דיפולים חשמליים במשטח המגע בין שני התווכים. באופן כללי, הקרינה הפוגעת במשטח המגע נבלעת, ודיפולים חשמליים המתנודדים באטומים הבולעים פולטים את הקרינה מחדש. כל דיפול מקיים אינטראקציה עם קרינה המקוטבת בכיוון התנודות שלו, ולעולם אינו פולט אנרגיה בכיוון זה. הואיל והשדה האלקטרומגנטי מתנודד תמיד במאונך לכיוון ההתקדמות שלו, הרי שאם הקרינה הפוגעת מתנודדת במישור הפגיעה, בזווית שעבורה הקרן הנשברת ניצבת לכיוון שבו אמורה להיות קרן מוחזרת, הקרן המוחזרת אמורה להיפלט בכיוון התנודות של הדיפולים. מכיוון שדיפול אינו יכול לפלוט פוטונים בכיוון זה, שום קרינה לא תוחזר.
דרך החישוב.
בעזרת טריגונומטריה פשוטה ניתן למצוא את הקשר בין זווית ברוסטר למקדם השבירה של שני התווכים. הזווית בין הקרן הנשברת לכיוון שבו אמורה להיות הקרן המוחזרת היא זווית ישרה:
formula_2, כאשר formula_3 היא זווית הפגיעה ו-formula_4 היא זווית השבירה. לכן formula_5.
לפי חוק סנל, formula_6, כאשר formula_7 הוא מקדם השבירה של התווך שבו מתקדמת הקרן הפוגעת ו-formula_8 הוא מקדם השבירה של התווך שבו מתקדמת הקרן הנשברת.
כאשר הפגיעה היא בזווית ברוסטר, formula_9. מציבים
formula_10 ומקבלים
formula_11. משוואה זו ידועה כחוק ברוסטר.
ערכים של זווית ברוסטר.
במעבר אור מאוויר לזכוכית, זווית ברוסטר היא בערך 56 מעלות, בעוד שבמעבר מאוויר למים היא בערך 53 מעלות. בגלל שמקדמי השבירה תלויים באורך הגל של האור, גם זווית ברוסטר תלויה באורך הגל.
בית ברגאן
הבית והסטודיו של לואיס ברגאן (בספרדית: Casa-Taller de Luis Barragán), השוכן ברחוב גנרל פרנסיסקו רמירז ברובע טאקובאיה במקסיקו סיטי, היה בית המגורים של האדריכל לואיס ברגאן בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. כיום משמש הבית כמוזיאון, שבו ניתן לבקר רק בקבוצות מאורגנות. בשנת 2004 הוכרז המבנה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
הנכס שעליו נבנה הבית נרכש, ככל הנראה, ב-1939, בתקופה שבה ברגאן החל לעסוק באדריכלות במקום בנדל"ן. כעבור ארבע שנים הוא החל להשתמש בבית גם למגוריו. ברגאן תכנן את הבית עבור משפחת אורטגה שהתגוררה בעיר, אך ב-1948 החליט להתגורר בו בעצמו, ואת יתרת השטח שרכש ב-1939 מכר למשפחה. על שטח זה הוקם בית אורטגה שתוכנן גם הוא על ידי ברגאן. התוכניות המקוריות של המבנה עברו מספר שינויים תוך כדי הבנייה, והקמת הבית הייתה סוג של מעבדה עבור ברגאן, שהתגורר במקום עד מותו ב-1988.
המבנה.
הבית והסטודיו שוכנים במבנה שהוקם על שני מגרשים צמודים, ואשר תוכנן בהתאם לסגנון האדריכלי של בתי הפועלים, כפי שהיה נהוג במקסיקו סיטי באותה תקופה. לבית שלוש קומות ובצידו המערבי גן נוי.
חזית הבית דומה לחזיתות הבתים האחרים בשכונה, וההבדל העיקרי בינה לבינם הוא ממדיה. סגנון הבנייה הצביע על כך שמדובר בבית מגורים של אדם ממעמד חברתי גבוה, אך מנגד חומרי הבנייה היו אופייניים לאנשים ממעמד נמוך יותר. החלונות בחזית הראשית עוצבו בסגנון מינימליסטי, וניתקו את הקשר בין המרחב הפרטי לבין המרחב עירוני. רוב שטח החזית עשוי מקיר בטון מטוייח.