קייג' החל להילחם בכוחותיו של תאנוס בהנהגת הגנרלית פרוקסימה מידנייט, ואליו הצטרפו ספיידרמן העליון, מוניקה רמבו וגיבור חדש ומסתורי בשם "ספיידר-הירו". קייג' נלחם נגד פרוקסימה מידנייט, ולמרות שידו הייתה על העליונה בשלב מסוים, הוא הובס. אופיו הנחוש הכעיס את פרוקסימה, שנסוגה לאחר שראתה כי היא אינה מסוגלת להורגו בגלל עורו הבלתי-פגיע. אחד מחברי המסדר השחור של תאנוס, לוע-שחור, השתלט על דוקטור סטריינג' וגרם לו לזמן את השד שומא-גוראת'. ויקטור, אווה ומארוול הכחול הופיעו ועזרו לקייג' וחבריו להביס את החיילים הנותרים, ומארוול הכחול ומוניקה שילבו את כוחותיהם כדי להחזיר את שומא-גוראת' למימד הבית שלו. לאחר הקרב, קייג', מוניקה, ספיידרמן העליון, ספיידר-הירו, ויקטור, אווה ומארוול הכחול התאחדו ונעשו לקבוצת "האוונג'רס העוצמתיים", וקייג' ומוניקה נעשו למנהיגי הקבוצה, אשר בסיסם הוא תיאטרון היהלום.
בהמשך, ספיידר-הירו נעשה לרונין השלישי, ספיידרמן העליון עזב את הקבוצה ופלקון והענקית הירוקה הצטרפו אליה. בסיועו של מארוול הכחול, ג'סיקה משלימה את בניית ביתם החדש, וקייג' משוחח עם מארוול הכחול בחנוכת הבית וזה מעיר כי קייג' מזכיר לו את אחד מחברי משנות ה-70, ג'יימס לוקאס - למעשה, אביו של קייג'. לאחר שמנעו מאווה להרוג את גדעון מייס, רונין נחשף כבלייד. במהלך אירועי "החטא הקדמון", קייג' מגלה כי אביו ייסד בשנת 1972 קבוצה בשם "האוונג'רס העוצמתיים" גם הוא, אשר מטרתה הייתה להילחם בקבוצת "הולכי-המוות" (Deathwalkers) המיסטית שהשיגו חיי נצח באמצעות מאגיה שחורה אשר מטרתם היא להשמיד את האנושות. קבוצתו של אביו הייתה מורכבת מ"הדוב" בעל יכולת שינוי הצורה אותה קיבלה לאחר שנוצרה כניסוי כושל של הולכי-המוות, מארוול הכחול, בלייד, המכשף קאלו והכתבת קונסטנס מולינה, והם התפרקו לאחר שמארוול הכחול מוטט את מנהרת הרכבת התחתית על ראשם של הולכי-המוות. האוונג'רס העוצמתיים, להם הצטרף קאלו, התמזגו לכדי "אוונג'ר פריים" באופן זמני והרגו את הולכי-המוות, שהתמזגו ל"דת'ווקר פריים".
במהלך אירועי "", קייג' השתתף בקרב בג'נושה נגד האדום וזקיפי סטארק שלו. כאשר דוקטור דום ומכשפת השני הטילו על אונסלוט האדום כישוף שנועד להעיר את תודעתו של צ'ארלס אקסבייר, הכישוף השפיע על כל הנוכחים באי, ביניהם קייג'. ספיידרמן וג'סיקה הצטרפו לצוות, וזאת בנוסף לדייב גריפית' סורייאה ח'ראסאני שהצטרפו כתומכים. קייג' מתחיל בעסקים עם ראש תאגיד קורטקס בע"מ המרושע למטרות רווח, מצטרף לקבוצת האוונג'רס המרושעת המורכבת מחברי האוונג'רס שהושפעו מכישוף ההיפוך. הוא עוזב את האוונג'רס העוצמתיים לצד פלקון, שנעשה לקפטן אמריקה החדש.
הוא והאוונג'רס המרושעים נלחמים באוונג'רס העוצמתיים. לאחר הקרב נגד האקס-מן, קבוצת נבלי-העל של מגנטו והגיבורים הלא-מושפעים מהכישוף, הכישוף בוטל בידי דוקטור דום, דוקטור וודו ואחיו בגופה של מכשפת השני. קייג' ופלקון חוזרים לאוונג'רס העוצמתיים, וקייג' נשלח להסתנן לתאגיד קורטקס בע"מ המרושע, ומשתתף בהבסת התאגיד, המתגלה כשלוחה של ארגון Beyond Corporation©, בסיועם של בניו של מארוול הכחול.
קייג' והאוונג'רס העוצמתיים נקראים לסייע לאוונג'רס ול-S.H.I.E.L.D במצוד אחר האילומינטי, והקרב בין שלוש הקבוצות הופסק בידי האישה הבלתי-נראית, שקראה להם לעבוד ביחד במאמצים לנטרל את התנגשויות היקומים. כאשר ההתנגשות בין ארץ-616 וארץ-1610 החלה, הקבוצה עסקה בדרכים שונות בהצלת אזרחים, ומוניקה נלכדה בידי ריד ריצ'רדס מארץ-1610 לאחר שתקפה אותם. קייג' וג'סיקה נראו עוזרים לחסרי בית למצוא מקום מקלט. קייג' נראה מפנה אזרחים עם ראנד, ונהרג לכאורה כאשר שני היקומים נהרסו. לאחר שחזור המולטי-יקום וארץ-616 בידי ריד ריצ'רדס, קייג' וראנד נראו שוב בארץ-616, נלחמו בטיטניה בזהותה האזרחית והובסו.
פס הערכיות
פס ההולכה
קסטרוקאודה
קסטרוקאודה (שם מדעי: Castorocauda) הוא בעל חיים סינאפסידי דמוי ברווזן אשר חי בתקופת היורה לפני כ-154 מיליון שנים. החוקרים חלוקים אם יש לשייכו לזוחלים או ליונקים.
גילוי.
מאובן קסטרוקאודה התגלה במונגוליה הפנימית, בשכבות דָאוחוּגוֹאוּ (Daohugou Beds), ששאלת תארוכן שנויה במחלוקת בקרב הגאולוגים עקב חוסר אחידותה: יש המתארכים אותן לתור היורה העליון ואחרים לקרטיקון התחתון. במאובנים משכבות דָאוחוּגוֹאוּ התגלה עולם חי עשיר, שכלל דינוזאורים ממינים שונים, כולל הדינוזאור המנוצה הזעיר אפידקסיפטריקס, פטרוזאורים, יונקים קדומים סלמנדרות וחרקים. התגלו שם גם מאובני עצים וצמחים מחטניים, ציקסיים ושרכים. ממצאים אלו מראים כי האזור התאפיין בבית גידול של חופי אגמים והיה מיוער ברובו.
כמו רבים ממאובני דאוחוגואו, מאובן קסטרוקאודה השתמר להפליא ומראה בבירור עור מכוסה בפרווה וזנב שטוח מכוסה קשקשים בדומה לזנב הברווזן או הבונה. זהו המאובן הקדום ביותר שהתגלה בו נראים רישומים של שיער על הגוף.
נראה שלפחות בחלק מן המינים בתור היורה כבר התקיימו תכונות אופייניות ליונקים כמו מערכת הנקה, שיער ומנגנוני שמירה וייצור חום גוף (הומיאותרמיות ואנדותרמיות). מערכות כאלו אינן משאירות סימנים במאובנים, אך ניתן להסיק את קיומן מתוך הגנום של הברווזן שפוענח לאחרונה. באמצעות שיטות שעון מולקולרי חישבו שהאב הקדמון המשותף לברווזן ולשאר היונקים חי לפני 166 מיליון שנה, כלומר בתור היורה. מכיוון שמערכת הנקה, שיער ומנגנוני חום גוף כבר קיימים בברווזן (אם כי חלקן בתצורה יותר פרימיטיביות מאשר ביונקי שליה ויונקי כיס) סביר שהן התקיימו אף באותו אב קדמון. באותו אופן ניתן להסיק שבדומה לברווזן, אותו אב קדמון מתור היורה עדיין התרבה באמצעות הטלת ביצים.
קתדרלת אליהו הנביא
קתדרלת אליהו הנביא (בערבית: كَاتِدْرَائِيَّة مَار إِلْيَاس, בתעתיק מדויק: כַּאתִדְרַאאִיָּת מָאר אִלְיַאס) היא כנסייה יוונית-קתולית מלכיתית המוקדשת לאליהו הנביא, ושוכנת ברחוב עין דור 23 בעיר התחתית שבחיפה, בסמוך לשכונת ואדי ניסנאס. הקתדרלה משמשת כמקום מושבו של הארכיבישוף היווני-קתולי בעיר, העומד בראש הקהילה המלכיתית, שהיא הקהילה הנוצרית הגדולה בחיפה.
היסטוריה.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל סמיח עטאללה, והוקם בשנים 1939-1938, בימי כהונתו של הארכיבישוף גרגוריוס חג'אר. עד מלחמת העצמאות שימשה כנסיית א-סיידה, שליד כיכר פריז בעיר התחתית, ככנסייה המרכזית של הקהילה. לאחר המלחמה נטשה האוכלוסייה הנוצרית את האזור, וחלקה עבר לאזור ואדי ניסנאס, כנסיית א-סיידה ננטשה, ומקום מושב הארכיבישוף עבר לקתדרלת אליהו הנביא.
חזית הכנסייה.
מבנה הכנסייה עשוי אבן, ובחזיתו גמלון שבראשו מתנשא צלב. הגמלון מדורג בשני צדדיו, ומסתיים בשני מגדלי פעמונים הנושאים גם הם צלב. דלתות הכנסייה עשויות עץ והן קבועות מתחת ללונטה. בלונטה נראה פסיפס המתאר את אליהו עולה השמימה במרכבה, ומשליך את גלימתו לעבר אלישע. מעל הדלת חלון טריפורי, ומשני צדדיה שני חלונות מקושתים.
אולם הכנסייה.
באולם הכנסייה שולטים גוני הכחול והזהב. הוא מחולק לשלושה מעברים על ידי שתי שורות עמודי שיש דקים, המסתיימים בכותרות יוניות. המעבר המרכזי גבוה מעט ממעברי הצד ומעליו "קומת אור" שבה שתי שורות חלונות. בחלונות אלה קבועות עבודת ויטראז' של גופים גאומטריים וצמחים. מעל צידו המערבי של המעבר המרכזי, מעל דלת הכניסה לאולם, מותקנת גלריה פנימית. תקרת האולם צבועה בגוון כחול שבה משולבים כוכבים מוזהבים, ולרוחבה קורות עץ מוזהבות. מן התקרה תלויות נברשות מוזהבות שבהן משולבות איקונות של קדושים.
משמאל לכניסה, על בימת אבן מוגבהת, ניצב אגן טבילה מאבן, ומעליו איקונין המתאר את טבילת ישו בידי יוחנן המטביל. מעל הכניסה תלוי איקונין גדול ורבוע המתאר את ישו ומרים, אם ישו המולכים, וסביבם ארבעת המבשרים המכוונים אליהם.
באיקונוסטאזיס שלוש שורות של איקונות, ובאופן יוצא דופן, האיקונין השני משמאל לדלת המלכותית, אינו מתאר את אליהו שלו מוקדשת הכנסייה, אלא את גאורגיוס הקדוש בהורגו את הדרקון. מעל הדלת המלכותית מוצבת עבודת עץ המתארת את צליבת ישו. על הקיר שמאחורי המזבח, שתי איקונות המתארות את תרדמת הבתולה (משמאל) ואת מעמד ההשתנות (מימין), ובחלון הטריפורי שמעליהן קבועה יצירת ויטראז', שבה נראים גאורגיוס הקדוש הורג את הדרקון (מימין), ישו עם קומו לתחייה כשהוא אוחז בשמאלו בנס שעליו נראה צלב (במרכז), ואליהו המניף את חרבו מעל אחד מנביאי הבעל (משמאל).
מריה איטקינה
מריה לאונטייבנה איטקינה (ברוסית: Мария Леонтьевна Иткина; 3 במאי 1932 – 1 בדצמבר 2020) הייתה אתלטית יהודיה-סובייטית. הייתה אלופת אירופה בעלת 4 מדליות זהב ושיאנית עולם בריצת 400 מטר. הייתה לאתלטית הראשונה בהיסטוריה שרצה מתחת מ-54 שניות בריצה זו.
קורות חיים.
איטקינה נולדה ברוסלבל, שבמחוז סמולנסק, שברוסיה. היא התאמנה במועדון ספרטק מינסק ובמועדון דינמו שבמינסק, בלארוס. התגוררה במינסק ועסקה בארגון ספורטאים-גמלאים.
אלופת אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 זכתה איטקינה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 24.3 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם ורה קרפקינה, רימה אוליסקינה, ואירינה טורובה בתוצאה של 45.8 שניות.