בין השנים 1897-1898 למד רוברטסון במכללה למטה בקמברלי, הוא היה הקצין הראשון להתקבל למכללה שהתחיל את דרכו בשורות החוגרים, הוא התקבל בהמלצתו של המפקד העליון של הודו. במכללה למד בין היתר על תורות צבאיות שונות לצד טקטיקה צבאית, מתמטיקה, גרמנית וצרפתית, הוא סיים שני בכיתתו ובאפריל 1899 הועבר למחלקת המודיעין הקולוניאלית במשרד המלחמה.
עם פרוץ מלחמת הבורים השנייה נשלח רוברטסון בתחילת 1900 לשרת במטה של פרדריק רוברטס, המפקד העליון בדרום אפריקה. הוא השתתף במספר קרבות בחודשים אלו והועלה לדרגת מייג'ור במרץ של אותה השנה. באוקטובר חזר רוברטסון למשרד המלחמה שם כיהן במספר תפקידי מטה, תכנון ומודיעין, בנוסף הוא הועלה לדרגת לוטננט-קולונל (ברווט) עבור תרומתו למערכה בדרום אפריקה. בנובמבר 1903 הועלה לדרגת קולונל (ברווט), ביוני 1905 הוא קיבל את תפקיד סגן המפקח על מבצעים צבאיים ובנוסף קיבל עמיתות במסדר האמבט. משנת 1907 החל רוברטסון לשרת במספר תפקידים בפיקוד הצבא הבריטי באלדרשוט, בהם סגן קצין החימוש של הצבא וברגידיר במטה הצבא. באוגוסט 1910 הוא הועבר לכהן כמפקד המכללה לפיקוד, בדצמבר קודם לדרגת מייג'ור-גנרל, בספטמבר 1913 קיבל את התואר אביר המסדר הוויקטוריאני המלכותי ובאוקטובר הפך לממונה על האימונים הצבאיים במשרד המלחמה.
במשך שנים אלו, עסק רוברטסון בתרגום ספרי צבא וטקטיקה מגרמנית לאנגלית, בין היתר הוא חזר וטען כי גרמניה מהווה את האיום הצבאי הגדול ביותר על בריטניה. הוא היה מאוד מוערך על ידי מפקדיו, הוא נחשב לקצין מקצועי ואיכותי מאוד, אשר התמודד עם המשימות המורכבות ביותר.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ המלחמה מונה רוברטסון לקצין האספקה והחימוש הראשי של חיל המשלוח הבריטי בפיקודו של ג'ון פרנץ'. חודשי המלחמה הראשונים היו דינאמים יותר עם תנועות צבאיות נרחבות, התקפות חוזרות בחזית המערבית לצד הצבא הצרפתי, בתקופה זו רוברטסון היה עסוק מאוד בתכנון האספקה לכוחות בתנועה. ב-25 בינואר רוברטסון קודם לתפקיד 'ראש מטה חיל המשלוח הבריטי' (ה-BEF) ומעט לאחר מכן קיבל את התואר 'אביר מפקד במסדר האמבט'. כראש מטה הכוחות הצבאיים בתקופה הראשונה של המלחמה, תחת פיקודו של ג'ון פרנץ', רוברטסון טען כי החזיתות האחרות הרבה פחות משמעותיות מאשר זו המערבית וניהול המלחמה כנגד גרמניה (אותה ראה כאיום המסוכן ביותר לבריטניה).
כאשר התעוררו מחלוקות לגבי פיקודו של פרנץ' כראש חיל המשלוח, החליט פיקוד הצבא להחליפו בדאגלס הייג (בהמלצתו של רוברטסון). רוברטסון עצמו קודם ב-23 בדצמבר 1915 לתפקיד ראש המטה הכללי הקיסרי (בהמלצתו של הייג), זאת מעט לאחר שקיבל את דרגת הלוטננט-גנרל באופן רשמי. תקופה זו של חילופי תפקידים הייתה בעייתיות לגבי שאלת תוקף תפקידם של המפקדים השונים, בעיקר בין הייג לרוברטסון, אך זו יושבה בינואר 1916.
בדצמבר 1916 מונה דייוויד לויד ג'ורג' לראש ממשלת בריטניה, במקום הרברט הנרי אסקווית' שהתפטר בעקבות החלת חוק גיוס חובה על כל הגברים. בשנת 1917 טען ג'ורג' שעל בריטניה להתמקד בחזיתות האחרות, עד להגעת כוחות צבא ארצות הברית לחזית המערבית, בעוד רוברטסון טען בתוקף כי על בריטניה להמשיך למקד את מאמציה בחזית המערבית. בעקבות חילוקי הדעות ביניהם התפטר רוברטסון מתפקידו ב-11 בפברואר 1918, ומונה למפקד הפיקוד המזרחי הבריטי.
לאחר חתימת הסכם הכניעה הגרמני ב-11 בנובמבר 1918 מונה רוברטסון למפקד ארמיית הריין הבריטית, ופיקד עליה עד מרץ 1920. ב-29 במרץ 1920 הועלה רוברטסון לדרגת פילדמרשל, ובנוסף קיבל את התואר "ברון ביקונספילד הראשון".
ב-12 בפברואר 1933 מת רוברטסון בביתו שבלונדון, ונקבר בבית הקברות הצבאי ברוקווד.
יריעה ניתנת לכיוון
מג&quot;ב ירושלים
משמר הגבול מרחב ירושלים הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול, האחראית על פעילות משמר הגבול באזור ירושלים, ובשטחי עוטף ירושלים. מג"ב ירושלים הוא הגדול במרחבי מג"ב מבחינת כוח אדם.
היסטוריה ומבנה.
בשנת 1976 כחלק מהערכות מחודשת של משמר הגבול, הוקם מחט"ב חדש במג"ב שנקרה מחט"ב 4 שהיה אחראי על אזור מחוז ירושלים של המשטרה. בהמשך שונה שמו למג"ב ירושלים. בשנת 2002 הוקמה בו מפקדת משנה: 'מג"ב עוטף ירושלים' העוסקת באבטחת השטחים שסביב לעיר ובאבטחת גדר ההפרדה.
המחט"ב אחראי על משימות מג"ב בשטח מחוז ירושלים ואף מעט מעבר לו, בשטחי עוטף ירושלים. מפקדת המחט"ב יושבת בבסיס יהודאי, סמוך למטה הארצי של המשטרה, מפקד המרחב הוא קצין בדרגת תת-ניצב.
יחידות מג"ב ירושלים.
במג"ב ירושלים יחידות שונות המבצעות את משימות מג"ב. יחידות מג"ב ירושלים הן:
תחת פיקוד מג"ב ירושלים נמצאת תחנת מטה יהודה, תחנת משטרה בעלת אחריות טריטוריאלית משל עצמה המורכבת אך ורק משוטרי מג"ב. תחנה זו הוקמה במרחבים הכפריים של אזור בית שמש בשנת 2013.
יחידות עוטף ירושלים.
במפקדת עוטף ירושלים פלוגות בט"ש רבות.
פלוגות עוטף ירושלים הן: נ"ה, כ"ט, מ"ט, נ"ג, נ"א, נ"ז, כ"ב, נ"ו, מ"ה, נ"ד.
הסיגוף ביהדות
הסיגוף ביהדות הוא שם כולל למגוון פעולות שהמכנה המשותף להם הוא הפגיעה בגוף ובצרכיו. הסיגוף ביהדות משמש או כדי לכפר על עבירה, או כדי לעלות לדרגה גבוהה יותר. באסכולות שונות, הסיגוף מהווה מטרה כשלעצמו, להגביל את הגוף ומשיכתו אל החומר.
מרכיב מרכזי בסיגוף הוא התענית, המשמשת ביהדות בתפקידים שונים, לא כולם במובן של סיגוף, אלא לעיתים כזיכרון למאורעות קשים בתולדות עם ישראל. אך גם אז, מהווה הסיגוף מרכיב חשוב בתוכנה של התענית.
חיוב ושלילה באסכולות שונות.
היחס ביהדות לסיגופים הוא מעורב. התורה עצמה מצווה על דיני יום הכיפורים:
אם כן, ניכר כי הצום ועינוי הנפש הוא מרכיב מרכזי בתהליך הטהרה מן החטא.
מאידך, חז"ל דרשו על כך שהנזיר מביא קרבן חטאת, כי בקבלת הנזירות יש מרכיב של חטא, שאין לאדם לאסור על עצמו איסורים כשהתורה מתירה אותם. את דעה זו מייצג הרמב"ם בספרו משנה תורה שכותב:
אך בספר הזוהר (חלק ג, דף קסח, א) נאמר:
חסידי אשכנז הם החוג הבולט ביותר בהיסטוריה היהודית שצידד באופן גורף בסיגופים, בעוד שהחסידות התנגדה לסגופים ותעניות הגורמים להחלשת השמחה
הרב יחזקאל לנדא כתב על הצומות שבספרי חסידי אשכנז:
"שלא אוכל למצוא שורש בדברי הגמ' והפוסקים, כי לא מצינו בכל התלמוד מספר התעניות ימים חרוצים וקצובים לכל חטא ואשמה כפי חומר העון. הן אמת שצום כתיב בפסוק בנביאים לצורך התשובה שובו עדי בצום וגו'. אמנם הגבלת מספר התעניתים לא נתפרש לא בכתוב ולא בגמרא רק שספרי המוסר והתשובה האריכו בזה ורוב דבריהם בנוים על סברות כרסיות בלי שורש וספר אחד נשען על חבירו בלי יסוד כלל." [נודע ביהודה אורח חיים סימן לה מהדורא קמא].
כחלק ממצות התשובה.
לעיתים קרובות, הסיגוף נחשב כהשלמה, אמצעי עזר או אף חלק הכרחי בהליך התשובה. את מקורה של גישה זו, ניתן למצוא בכתביהם של חסידי אשכנז, בין השאר ב"ספר חסידים", שהציעו רשימה מסודרת של סיגופים ספציפיים עבור עוונות מסוימים. כגון:
דעה מתונה יותר מציג רבי שניאור זלמן מלאדי בספרו "איגרת התשובה" (חלק מספרו העיקרי, ספר התניא), שמצד אחד מדגיש כי אין הסיגופים והתעניות חלק ממצות התשובה, ואף אוסר על מי שחלש והתענית מזיקה לו להתענות. אך מצד שני נותן מערכת שלמה של כללים והדרכות כיצד על מי שבכוחו להתענות להשלים ולמלא את תעניותיו.
אישים וסיפורי סיגופים במקורות.
בספרות חז"ל ניתן למצוא סיפורים רבים על צומות וסיגופים שונים למטרות שונות. לרוב, ההתייחסות לכך היא בנימה חיובית ובהערכה, ורק לעיתים נדירות מתוך ביקורת ושלילה.
בין השאר ניתן למנות:
קרחון מטנוסקה
קרחון מטנוסקה (באנגלית: Matanuska Glacier) הוא קרחון יבשתי הממוקם במדינת אלסקה שבארצות הברית.
אורכו של הקרחון 43 ק"מ ורוחבו 6.4 ק"מ. שפכו של הקרחון מהווה את מקורו של נהר מטנוסקה.
הקרחון מתקדם בקצב של 30 ס"מ מדי יום.
הוולברין
Paradise Lost
ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית
ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית (בקוריאנית: 조선민주주의인민공화국 국방위원회, תעתיק: צ'וסון מינוג'וי אינמין קונגהוואהגוק קוקפאנג ויומהואה) היא הגוף המנחה העליון על פי חוקת קוריאה הצפונית בכל הקשור לצבא וביטחון. העומד בראש הוועדה הוא גם המפקד העליון של צבא העם הקוריאני. מאז דצמבר 2011 מכהן בתפקיד יושב ראש הוועדה קים ג'ונג און.
היסטוריה.
וועדת ההגנה הלאומית נוצרה במסגרת השינוי החוקתי ב-1972. במסגרת השינוי, נוצרו מספר וועדות שהיו כפופות לוועד המרכזי העממי שתפקד על תקן של "קבינט-על". הוועדה כללה אז ארבעה חברים ובראשם קים איל-סונג. על פי ההחלטה: "הוועד המרכזי העממי מייסד וועדת מדיניות פנים, וועדת מדיניות חוץ, וועדת הגנה לאומית וועדת משפט וביטחון וועדות אחרון כדי לסייע לו בעבודה".
סמכויות.
לוועדה סמכויות רשמיות רחבות. כזאת האחראית על המדיניות הביטחונית-הגנתית במדינה הוועדה שולטת ישירות על ארגוני הביטחון בקוריאה הצפונית ובכלל זה המשרד לביטחון העם (כוח השיטור ושמירת הסדר הציבורי), משרד הכוחות המזוינים העממיים (אחראי על תחומים צבאיים אך לא שולט ישירות על הצבא) ומחלקת ביטחון המדינה (המשטרה החשאית). חוקת קוריאה הצפונית מצהירה בסעיף 106 כי וועדת ההגנה הלאומית היא "הגוף העליון של ההדרכה בתחום ההגנה הלאומית של ריבונות המדינה". סעיף 109 של החוקה מקנה לוועדה את הסמכויות הבאות:
אשר פלמר
פאלמר
פאלמר (Palmer) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו עולה לרגל.
חופש ההפגנה והמחאה
דוד לוין (מחנך)