אנסמבל אַנְטֵרְקוֹנְטַמְפּוֹרַן (בצרפתית: Ensemble InterContemporain (EIC) היא תזמורת קאמרית צרפתית, השוכנת בעיר המוזיקה והמכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם) ומתמחה במוזיקה מודרנית. לתזמורת רשימה גדולה יחסית של נגנים במשכורת קבועה, 31 בשנת 2012, שכולם נחשבים ל"סולנים", בהם שלושה פסנתרנים במשרה מלאה ושלושה נגני כלי הקשה. קבוצות קטנות יותר, ללא מנצח, מחברי האנסמבל מופיעים בשם "סולני האנסמבל אנטרקונטמפורן". זכות מיוחדת שה-EIC נהנה ממנה הודות לקשריו עם אירקאם היא הזמנה שנתית פתוחה לפרטיטורות ממלחינים בכל גיל או לאום.
המלחין והמנצח הצרפתי פייר בולז ייסד את האנסמבל בשנת 1976, יחד עם שר התרבות הצרפתי מישל גי וניקולאס סנואומן, ממייסדי הסינפונייטה של לונדון. חזונם של השלושה היה קבוצת סולנים שיוכלו לנגן ספרות תזמורתית או ספרות לכל הרכב כלי שהוא. הרעיון היה, שהאנסמבל יהיה גמיש יותר מתזמורת סימפונית מסורתית ויאפשר למלחינים לכתוב לקבוצת כלים לפי בחירתם האישית. יצירות רבות, שהיו נכתבות אולי לתזמורת, נכתבות עכשיו מתוך מחשבה על ההרכב הכלי הזה. לדוגמה, "התפרקויות" (Désintégrations) של טריסטאן מיראי (Murail), "שני רגשות: מוזיקה עם לאונרדו" (Zwei Gefühle: Musik mit Leonardo) של הלמוט לכנמאן ו"רספונסוריות" (Répons) של פייר בולז, כולן יצירות שמתקיימות בתחום שבין מוזיקה תזמורתית לקאמרית.
האנסמבל מצטיין בעיקר בביצועי מוזיקה מאת מלחינים מן המסורת המודרנית האירופית. רפרטואר הליבה שלהם מקיף יצירות "קלאסיות" מן המאה ה-20 כגון אלה של מלחיני האסכולה הווינאית השנייה, קרלהיינץ שטוקהאוזן, בולז וג'רג' ליגטי, אבל הוא משתף פעולה גם עם מוזיקאים מתחומים אחרים, כגון פרנק זאפה. האנסמבל מתמחה גם במוזיקה ספקטרלית ומרבה לבצע יצירות משל ז'ראר גריזה, טריסטאן מוריי, היג דופור ואחרים. יש גם דגש חזק על הזמנת יצירות חדשות; חלק גדול מכל עונה מוקדש לבכורות עולמיות.
EIC נועד תחילה להיות אנסמבל הבית של אירקאם, אבל הצורך במרחב גדול יותר להופעות דחף למעבר ל"עיר המוזיקה", אולם קונצרטים ברובע התשעה-עשר של פריז. עם זאת, האנסמבל ממשיך להופיע ולהקליט באירקאם. לאנסמבל יש גם לוח סיורים נרחב, שווה-ערך לזה של תזמורת סימפונית.
בולז נושא בתואר נשיא האנסמבל אנטרקונטמפורן. ב-1979 מינה בולז את פטר אטווש למנצח הראשון בתואר של מנהל מוזיקלי של האנסמבל. המנהלים המוזיקליים הבאים היו דייוויד רוברטסון (2000-1992), ג'ונתן נוט (2003-2000) וסוסנה מלקי (2006 - 2013). קנט נגאנו היה מנצח אורח ראשי בשנים 1986–1989, נוט כיהן גם כמנצח אורח ראשי של האנסמבל מ-2003 עד 2005. המנהל המוזיקלי הנוכחי של האנסמבל הוא מתיאס פינצ'ר.
האנסמבל הקליט לחברות רבות, בהן דויטשה גרמופון (מוזיקה מאת ליגטי, שנברג בולז, קאירוס, אלברטו פוסאדאס, מתיאס פינצ'ר, לוקא פרנצ'סקוני, פיליפ מנורי ומייקל ג'ארל). הקלטות האנסמבל קיבלו פרסים רבים, בהם "גרמופון" ו"קולן הזהב" (דיאפזון ד'אור).
נבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21
נבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל הצעירה של אנגליה, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות, ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית.
סגל הנבחרת.
סגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהתקיימה בישראל
וילם דה פש
נובימול
קדש הקודשים
וינסנט לבאן
וינסנט פביאן לבאן בונר (בצרפתית: Vincent Fabien Laban Bounayre; נולד ב-9 בספטמבר 1984 בפאו שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-קפריסאי, המשחק בעמדת הקשר באתניקוס אחנס. בשנת 2012 קיבל אזרחות קפריסאית שמאפשרת לו לשחק בנבחרת קפריסין.
לבאן גדל במחלקת הנוער של נאנט ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון בין השנים 2001–2005. לאחר מכן עבר לדיגאניס מורפו מליגת העל הקפריסאית, ובעונת ירד עם הקבוצה לליגת המשנה. בקיץ 2007 עבר לאנורתוסיס פמגוסטה. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון בדאבל, ובעונת היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-13 ביוני 2013 חתם לבאן לשנתיים באסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית. ביולי 2015 חזר לקפריסין, הפעם לא.א.ק. לרנקה.
בשנת 2012 התאזרח לבאן בקפריסין וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של קפריסין.
פנטון (פירושונים)
אן ברון
אן ברון (באנגלית: Ane Brun; נולדה בשם Ane Brunvoll ב-10 במרץ 1976) היא יוצרת ומלחינה נורווגית. עד כה הקליטה שבעה אלבומי סטודיו ושתי הופעות חיות ברחבי אירופה.
ביוגרפיה.
ב-1995 עזבה אן את נורווגיה ללימודי משפטים בספרד, אך עברה במהלכם ללימודי מוזיקה ומשם עזבה לאוסלו. ב-2001 עברה לשוודיה, סטוקהולם ושם החלה להקליט מוזיקה באולפן אישי. אלבומה הראשון Spending Time with Morgan יצא ב-2002. זמן קצר לאחר צאתו, החלה אן להופיע ברחבי אירופה במשך כשנתיים. אלבומה התפרסם בגרסה מצומצמת ב11 מדינות אירופאיות. אלבומה השני A Temporary Dive התקבל בהצלחה ברחבי העולם. בסמוך לצאתו יצאה אן לסיבוב הופעות עולמי. הופעותיה משולבות נגני תזמורת וכלי מיתר ואף הלחינה וביצעה בלונדון, גרסה משל עצמה לDido's Lament מתוך דידו ואניאס. נושא אלבומה השלישי, Changing of the Seasons נוגע בשינוי האקלים וכך גם נושא מסע ההופעות הנלווה לאלבום אותו הקליטה באולם הקונצרטים השוודי בסטוקהולם. במסגרת הקונצרט הופיעו גם יוצאי להקת אבבא. את אחד משירי האלבום [Gillian] כתבה והקדישה לגיליאן ולץ'.
ח-גי
ח–גי
סלים בן עאשור
סלים בן עאשור (בערבית: سليم بن عاشور, בצרפתית: Selim Benachour; נולד ב-8 בספטמבר 1981 בפריז, צרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי-תוניסאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת פורסטה סוצ'אבה מהליגה הרומנית השלישית.
קריירת מועדונים.
בן עאשור התחיל את הקריירה שלו בפריז סן-ז'רמן. בשנת 2001 עלה לבוגרים ונשאר במועדון עד לשנת 2005 במהלכם הושאל פעמיים בשנת 2002 למרטיג ובשנת 2003 לטרויה.
בשנת 2005 הוא עזב את פריז ועבר לויטוריה דה גימארייש הפורטוגלית, שנה לאחר מכן חתם ברובין קאזאן, ובשנת 2008 עזב את אירופה לאל-קאדסייה מכווית.
בקיץ 2009 חתם במאלגה לשנתיים. לאחר שנה איחר המועדון לרשום אותו בהתאחדות ומשום כך נאלץ לעזוב את המועדון. ב-21 בינואר 2011, הוא חזר לפורטוגל וחתם במאריטימו.
ב-16 ביוני 2012, בן עאשור חתם על חוזה לשנתיים עם המועדון הקפריסאי אפואל ניקוסיה. ב-23 באוגוסט 2012, הוא כבש את השער הראשון שלו באפואל נגד נפטצ'י באקו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. בהמשך זכה עם המועדון בשתי האליפויות, בסוף עונת עזב את הקבוצה. ב-28 ביולי 2015 חתם במומביי סיטי ההודית.
קרייה בינלאומית.
בשנת 2002 זומן בן עאשור לסגל נבחרת תוניסיה לקראת גביע אפריקה לאומות 2002 מאחר שלבן עאשור שורשים תוניסאים. בן עאשור היה עם הנבחרת גם במונדיאל 2002, גביע אפריקה לאומות 2004 בו זכתה תוניסיה, גביע הקונפדרציות 2005 ומונדיאל 2006. בשנת 2010 פרש מהנבחרת אחרי שצבר 44 הופעות וכבש 2 שערים.
סקוקרופט
מצאת החמה עד צאת הנשמה
מצאת החמה עד צאת הנשמה (באנגלית: From Dusk Till Dawn) הוא סרט פשע ואימה אמריקאי משנת 1996 בבימויו של רוברט רודריגז ובכיכובם של ג'ורג' קלוני, קוונטין טרנטינו, הרווי קייטל, ג'ולייט לואיס, סלמה הייק, צ'יץ' מרין, פרד וויליאמסון ודני טרחו.
עלילת הסרט מתארת את קורותיהם של שני אחים הבורחים מה-FBI, ומוצאים מקלט ללא ידיעתם, במוסד אשר מאוכלס על ידי ערפדים. אף על פי שהסרט לא הצליח היטב בהכנסות בקולנוע, הוא השיג במרוצת השנים מעמד של סרט פולחן בקרב מעריצי ז'אנר סרטי ערפדים.
לסרט יש שני סרטי המשך שהופצו ישירות בווידאו ב-1998 וב-1999. ההמשך ", וסרט פריקוול בשם ". שני סרטי ההמשך קיבלו ביקורות גרועות ממבקרים. דני טרחו הוא השחקן היחיד שהופיע בכל שלושת הסרטים. מייקל פרקס מופיע בשניים. טרנטינו ורודריגז, יחד עם לורנס בנדר היו המפיקים של כל שלושת הסרטים. בסוף 2010, היו דיווחים על מגעים להפקתו האפשרית של סרט רביעי בסדרה. אולם לא היו דיווחים נוספים בנושא זה.
בשנת 2014 עלתה לשידור סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת הסרטים, "מצאת החמה עד צאת הנשמה: הסדרה". את הסדרה פיתח במאי הסרט המקורי, רוברט רודריגז.
תקציר העלילה.
שני אחים סת' (ג'ורג' קלוני) וריצ'רד "ריצ'י" גקו (קוונטין טרנטינו), מבוקשים על ידי ה FBI ומשטרת טקסס בגין שוד בנק שהותיר כמה אנשים הרוגים, עוצרים בחנות אלכוהול בכוונה לקנות מפה של המדינה. אולם ריצ'י, הפסיכוטי הורג את הסייר ארל מקגרו (מייקל פרקס) והקופאי (ג'ון הוקס) ושורף את החנות. במהלך חילופי היריות, ריצ'י נפגע בידו השמאלית.
האחים נעים לכיוון מקסיקו, היכן שאיש קשר סידר להם בית בטוח להתחבא בו. בדרכם הם עוצרים במוטל, ואז מתגלה שהם החזיקו עימם באוטו כבת ערובה, קופאית (ברנדה הילהאוס) מהבנק אותו שדדו. בזמן שסת' הולך לקנות אוכל, ריצ'י אונס ורוצח בברוטליות את הקופאית, דבר שמרתיח את סת' עם חזרתו למוטל.
בינתיים, ג'ייקוב (הארווי קייטל), כומר אשר חווה משבר אמוני, מגיע לאותו מוטל עם ביתו קייט (ג'ולייט לואיס) ובנו סקוט (ארנסט ליו). בהבינם כי הקרוון של משפחת הכומר יכול לסייע בידם לעבור את המדינה לעבר הגבול, מחליטים האחים לחטוף את המשפחה. לאחר דין ודברים מבטיחים האחים כי שום רע לא יאונה למשפחה, במידה והם יגיעו לגבול בבטחה.