דנדרימרים הם סוג חדש של פולימרים שנוצרו במקור מסינתזה פשוטה של חזרות רבות על מונומר (תת היחידה). בדנדרימרים תהליך הפילמור של תתי היחידות אינו קווי באוריינטציה של קשר ראש לזנב, אלא מעגלי במרחב בשל מספר הקבוצות פונקציונליות הקיימות על כל מונומר. לדנדרימרים תכונות ייחודיות כגון: הסתעפויות רבות, משקל מולקולרי מוגדר וחלל פנימי בין ענפי הדנדרימר, בדרך כלל בעל אופי הידרופובי. ניתן לשלוט על גודל הדנדרימר לפי מספר הפילמורים המעגליים. תכונות אלו הפכו את הדנדרימרים ליעד מושך עבור פיתוח יישומים ביולוגיים ולשיגור תרופות בפרט. ניתן להעניק לדנדרימרים תכונות רצויות על ידי חיבור קבוצות פונקציונליות על פני שטח המולקולה או בחללים שנוצרים בין הענפים. בדרך זו ניתן לתכנן את המולקולה בהתאם למטרה הטיפולית שלשמה נועדה: לכוונה ליעד הרצוי בגוף, לשלוט באופן שחרור התרופה ולדאוג לאחסון מתאים של התרופה בחלל המולקולה. לדוגמה: ניתן להפוך את הדנדרימרים למסיסים במים על ידי עטיפת המולקולה בקבוצות הידרופיליות. את התרופה ניתן לחבר לסביבה החיצונית של הדנדרימר עצמו, לקבוצות הפונקציונליות או לאחסנה בחלל הפנימי של הדנדרימר.
האפשרות האחרונה הציבה את הדנדרימרים בחזית המחקר למציאת נשא מתאים לתרופות אנטי סרטניות. אולם המחקר עדיין בראשית דרכו ויש לשכלל את השיטה על מנת למצוא פתרונות מתאימים.
היספניה (פירושונים)
פרס מפקד גלי צה&quot;ל
פרס מפקד גלי צה"ל הוא פרס שנתי, הניתן לתוכניות מצטיינות ולפרויקטים מיוחדים ממגוון תחומים ששודרו בגלי צה"ל בשנה העברית החולפת. הפרס, על שם הראלה מודעי, מוענק על ידי מפקד התחנה החל משנת 1980. הזוכים נבחרים על ידי ועדת שופטים, הכוללת נציגים מצה"ל ומעולם התקשורת.
התחנה מציינת כי
זוכים.
תשס"ה (2005).
בשנת תשס"ה כלל חבר השופטים את מפקד גלי צה"ל לשעבר אפרים לפיד, ענת מאור והעיתונאי חיים זיסוביץ'. מפקד התחנה היה אבי בניהו.
תשס"ו (2006).
בשנת תשס"ו כלל חבר השופטים את האלוף איל בן ראובן, העיתונאית כרמית גיא ולאה שקדיאל. מפקד התחנה היה אבי בניהו.
תשס"ז (2007).
בשנת תשס"ז כלל חבר השופטים את האלוף יצחק הראל, העיתונאית נחמה דואק ורבקה חבר. מפקד התחנה היה אבי בניהו.
תשס"ח (2008).
בשנת תשס"ח מפקד גל"צ היה יצחק טוניק. במסגרת חגיגות 60 שנה למדינת ישראל רוב התוכניות שזכו בפרס בשנה זו התייחסו לאירוע בדרך זו או אחרת.
תשס"ט (2009).
בשנת תשס"ט ישבו בחבר השופטים הפרסומאי משה תאומים, תת-אלוף יהודית גריסרו ושולי מועלם. מפקד התחנה היה יצחק טוניק.
תש"ע (2010).
בשנת תש"ע ישבו בחבר השופטים הפרסומאי משה תאומים, העיתונאית גל גבאי וד"ר רות קלדרון. מפקד התחנה היה יצחק טוניק.
תשע"א (2011).
בשנת תשע"א כלל חבר השופטים את הפרסומאי מושיק תאומים, את עו"ד אפרת שפירא-רוזנברג ואת העיתונאית מיקי חיימוביץ'. מפקד התחנה היה יצחק טוניק. החל משנה זו הופקו לתוכניות הזוכות קליפים שהועלו ליוטיוב והציגו את המיטב מהתוכנית.
תשע"ב (2012).
בשנת תשע"ב ישבו בחבר השופטים מבקרת הספרות חיותה דויטש, המגישה תמר איש שלום ורס"ן במיל' תומר בוהדנה. מפקד התחנה היה ירון דקל.
תשע"ג (2013).
בשנת תשע"ג, בדומה לשינויים מבניים נוספים שנערכו בתחנה, הוענק הפרס במתכונת שונה, כשבין השאר הוענק פרס בקטגוריית "תוכנית ביכורים" לתוכניות שנוצרו באופן בלעדי על ידי חיילי התחנה. מפקד התחנה, ירון דקל, ציין כי "התוכניות שזכו השנה, פרט לעובדה שהן בעלות איכות רדיופונית מצוינת, נוגעות בראש ובראשונה לנו כישראלים ומביאות את הסיפור הישראלי של כולנו, במוזיקה, בשירה, בשפה וברצון העז לחיות כישראלים בארץ" וועדת הפרס לשנה זו כללה את יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים תא"ל רחל טבת-וייזר, העיתונאי עמית סגל ואיש הטלוויזיה רפיק חלבי.
תשע"ד (2014).
ועדת הפרס בשנה זו כללה את תת-אלוף וקצין חינוך ראשי במיל' אלי שרמייסטר, העיתונאית רינה מצליח וחוקרת התלמוד ד"ר רוחמה וייס.
תשע"ה (2015).
ועדת הפרס לשנת תשע"ה כללה את האלופה במיל' אורנה ברביבאי, העיתונאי אודי סגל ואיש התקשורת צביקה ארן.
ProPublica
גלינדר מייקל
קשורן וולקוט
קשורן וולקוט (באנגלית: Keshorn Walcott; נולד ב-2 באפריל 1993) הוא אתלט מטרינידד וטובגו. הוא אלוף אולימפי (לונדון 2012) בהטלת כידון.
ביוגרפיה.
וולקוט נולד בעיר קוטו שבטרינידד.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברצלונה בשנת 2012 זכה וולקוט במדליית הזהב, כשהטיל את הכידון למרחק של 78.64 מטרים. לפני בריאן טולדו הארגנטינאי (77.09 מטרים) ומורנה מולמן מדרום אפריקה (76.29 מטרים)
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית הזהב עם הטלה למרחק של 84.58 מטרים, לפני אלכסנדר פיאטניטסיה האוקראיני (84.51 מטרים) ואנטי רוסקנן הפיני (84.12 מטרים) והפך לאלוף האולימפי הצעיר ביותר בהטלת הכידון.
חן יסודות
חן יסודות (לשעבר חן ישראל קלַיְנמן; נולד ב-1979) הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה.
חן ישראל נולד ביבנה, בן שלישי להורים מרקע דתי-לאומי.
התחנך במערכת החינוך הממלכתית-דתית וסיים את שירותו הצבאי במסגרת ההסדר בישיבת הגולן בחיספין. במהלך השנים שלאחר מכן עזב את אורח החיים הדתי-אורתודוקסי.
יסודות הוא בוגר תואר ראשון במדעי המוח וספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר דוקטור לספרות משווה מטעם אוניברסיטת בר-אילן, מחקרו עסק בסופרים דוד שחר וחורחה לואיס בורחס. חלק מרכזי מפעילותו הספרותית והציבורית מוקדש לזכויות בעלי חיים בכלל ולטבעונות בפרט.
שיריו התפרסמו בבמות הספרותיות השונות, החל מן העיתונות הכתובה וכלה בכתבי-עת בדפוס וכתבי-עת מקוונים.
ב-2010 הקים יחד עם רן יגיל את כתב העת המקוון לספרות, "יקוד". כיום שותף פעיל בכתב העת עמדה.
בגיל 20, אימץ אורח חיים צמחוני, ובשנת 2011 אימץ אורח חיים טבעוני.
מתגורר כיום בתל אביב.
וולקוט
החד-קרן הוורוד הבלתי נראה
משה ברנשטיין (רב)
הרב משה ברנשטיין (תרנ"ב, 1892 - י"ח באב תשט"ז, 26 ביולי 1956) היה ר"מ בישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ, ולאחר מכן מייסד וראש ישיבת קמניץ בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בעיר לושה, מחוז מינסק שבבלארוס, לרב אברהם ברנשטיין, בנו של הרב משה ברנשטיין, רבה של לושה. למד בישיבת סלוצק אצל הרב איסר זלמן מלצר, ולאחר מכן בישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה אצל הרב ברוך בר ליבוביץ. נישא לנחמה, בתו של רבו הרב ליבוביץ.
לאחר נישואיו כיהן כר"מ בישיבה בקוסובה, ובאותה תקופה למד בחברותא עם החזון איש. לאחר מכן שימש ר"מ בישיבה של חסידות קרלין בלונינץ. בשנות ה-30 התמנה על ידי חותנו כר"מ בישיבת בית יצחק ששכנה אז בקמניץ. כמו כן פתח כולל אברכים בקמניץ ועמד בראשו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמלט לווילנה.
בחודש ניסן שנת תש"א (1941) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. יחד עם גיסו הרב יעקב משה ליבוביץ יסד בירושלים את ישיבת קמניץ ועמד בראשה עד פטירתו. עקב מצבו הרפואי שהה בשנה האחרונה לחייו בשווייץ.
שני חתניו, הרב אשר ליכטשטיין והרב יצחק שיינר, מילאו את מקומו בראשות הישיבה.
הרב משה ברנשטיין נפטר ב-26 ביולי 1956 ונקבר בהר המנוחות.
טינטו וראנו
טינטו ורנו
קירונדית
ארתור לונגמור
סר ארתור מארי לונגמור (באנגלית: Sir Arthur Murray Longmore; 8 באוקטובר 1885 - 10 בדצמבר 1970) היה טייס בריטי ממוצא אוסטרלי.
בתחילת המאה ה-20 היה לונגמור מחלוצי התעופה הימית, ולאחר מכן שימש בתפקידים בכירים בחיל האוויר המלכותי בתקופת מלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת.
לונגמור נולד בפרבר מנלי של העיר סידני שבניו סאות' ויילס באוסטרליה. הוא למד במכללה הימית של דארטמות', וקיבל דרגת קצונה בצי המלכותי הבריטי ב-1904. הוא פיתח עניין בתעופה, וקיבל רישיון טיס בשנת 1911. באותה שנה נעזר באוסוואלד שורט, מחלוצי מהנדסי התעופה, כדי לתכנן דרך להציב כריות אוויר על כני הנסע ומתחת לזנב של מטוס שורט S.27. בדצמבר 1911 השתמש במתקן זה, והיה לבריטי הראשון שהמריא מן הקרקע, ונחת במים, כשנחת במימי הנהר מדווי ליד העיירה שירנס, בסמוך לשפך הנהר תמזה במחוז קנט במזרח אנגליה.
ב-1912 הצטרף לשירות האוויר של הצי המלכותי. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כקצין אווירי וימי. בשנת 1920 קיבל דרגת קצונה של קבע ב-RAF, ועלה בסולם הדרגות. הוא שירת בעיקר בתפקידי הדרכה בכירים (מפקד קולג' קרנוול ב-1929 ומפקד קולג' ההגנה המלכותי ב-1936), חבר במשלחת האווירית הבריטית לניו זילנד ולאוסטרליה ב-1939 ובאותה שנה נציג בריטניה בוועידה להגנת האזור הפאסיפי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה בדרגת מרשל אוויר ראשי, המקבילה לדרגת גנרל בן ארבעה כוכבים בצבא היבשה.
מלחמת העולם השנייה.