בשנת 2001 הוציא דופרי לאור את אלבומו השני, "Instructions". גם באלבום זה אירח אומנים רבים, כמו: קורופט, נייט דוג, לודאקריס, ג'אגד אדג', ג'אדקיס ואומנים נוספים. האלבום הצליח פחות מהאלבום הקודם, אך גם הוא נכנס למצעד בילבורד 200 כשהוא הגיע למקום 15 במצעד. ב-2002 פג תוקפו של החוזה עם קולומביה רקורדס, וב-2003 הוא חתם שותפות עם אריסטה רקורדס.
ב-7 באוקטובר 2013 החל ג'רמיין דופרי להיות המנהל האישי של מריה קארי, במקום רנדי ג'קסון. דופרי עבד עם מאריה במספר אלבומים שלה, כמו: Merry Christmas II You ו-The Emancipation Of Mimi.
חיים אישיים.
לדופרי יש בת אחת, בשם שאניה מולדין (נולדה ב-1998), מהחברה שלו לשעבר פאם סוויט. בין השנים 2001 למרץ 2009 ג'רמיין יצא עם זמרת האר אנד בי ג'נט ג'קסון.
דופרי הוא טבעוני ותומך בזכויות בעלי חיים, ואף שיתף פעולה עם ארגונים למען בעלי חיים בפעילויות לקידום תזונה טבעונית.
ליל באו וואו
רשיד משהראוי
מזל מתילדה מוצרי
גלדניים (פשפשים)
הגִּלְדָּנִיִּים (Coreidae) היא משפחה גדולה של חרקים מתת-סדרת הפשפשים. ידועים כ-1800 מינים ב-250 סוגים אשר רובם המכריע צמחוניים. נפוצים בכל העולם אך רוב המינים מרוכזים באזורים טרופיים או סובטרופים. גודלם נע בין 7 ל-45 מ"מ, והם כוללים אחדים מהפשפשים הגדולים ביותר.
שטגבוניתיים
שַּׁטְגַּבּוֹנִיתִיִּים (שם מדעי: Pleidae) הם משפחה של חרקי מים זעירים (2-3 מ"מ) בסדרת הפשפשים. ידועים 37 מינים בשלושה סוגים אשר הנפוצים בכל העולם מלבד בקטבים.
שטגבוניתיים חיים בלהקות, לרוב בביצות או אגמים בהם צמחיית מים ללא זרימה מהירה, הם ניזונים מחסרי חוליות זעירים כגון דפניות ובמידה מסוימת עוזרים לצמצם את אוכלוסיית זחלי היתושים. בדומה לשטגביים הם שוחים כשגבם פונה מטה ועולים מדי פעם לפני המים כדי לאסוף בועות אוויר לצורך נשימה. בניגוד לשטגביים הם אינם מסוגלים לעקוץ בני אדם מאחר שהחדק שלהם קצר מדי ואינו יכול לחדור את העור.
שני הזוויגים מסוגלים להשמיע קולות, כנראה לצורך תקשורת בתוך הלהקה.
אהרן יצחק זסלנסקי
הרב אהרן יצחק זסלנסקי (תרמ"ו, 1886 – ט"ז בחשוון תשל"ח, 1977) היה איש ציבור בירושלים. עורך הירחון התורני "שערי ציון", מזכיר ברבנות הראשית ובמועצה הדתית בירושלים, עורך ומחבר ספרים פורה.
ביוגרפיה.
נולד בליטא, בנו של ראובן זסלנסקי. קיבל חינוך תורני. בשנת תרס"ה (1905) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. היה ממעריצי הרב קוק, ולימים הוציא את הספר "נצוצי אורות" על תורתו והגותו.
בשנות ה-20 ערך את הירחון התורני "שערי ציון", יחד עם עמיתו הרב שלמה בלזר (בנו של הרב יצחק בלאזר).
בשנות ה-30 כיהן כמזכיר ברבנות הראשית ובמועצה הדתית בירושלים והיה חתום על תעודות ההכשר שהנפיקה הרבנות. כמו כן שימש כמזכיר של ישיבת תורת חיים.
בשנת תש"ה פרסם את הספר "ונצדק קדש", ובו צידד בהיתר המכירה. לימים פרסם מספר ספרים וקונטרסים נוספים בנושא השמיטה ובהם "דבר השמיטה" ו"למועד שנת השמיטה". בראשית ימי המדינה כיהן כמנהל מדור השמיטה ברבנות הראשית.
ערך והוציא ספרים לכבודם של מנהיגי הציונות הדתית – הרב יהודה לייב מימון, הרב הרצוג והרב משה אוסטרובסקי.
בשנת 2007 הוציא מוסד הרב קוק מבחר מכתביו בספר "כתבים".
היה אב לשלושה בנים ושתי בנות. בניו הם ראובן שילוח והפסיכיאטר ד"ר אריה זסלני. בשנת תש"ך (1960), לאחר מות בנו ראובן, הוציא לזכרו את הספר "יחי ראובן", ובשנת תשכ"ה (1965), במלאת חמש שנים למותו, הוציא ספר נוסף לזכרו, "מי השילוח". בשנת תש"ל (1970) הוציא ספר שו"ת וקרא לו בשם "פני אריה" לזכר בנו אריה, שמת שנתיים לפני כן.
המושל הכללי של דרום אפריקה
המושל הכללי של האיחוד של דרום אפריקה (Governor-General of the Union of South Africa) היה נציגה בדרום אפריקה של המלוכה הבריטית (ובהמשך המלוכה הדרום אפריקאית) במשך 51 שנים, מ-31 במאי 1910 ועד 31 במאי 1961, במהלך מלכותם של ג'ורג' החמישי, ג'ורג' השישי ואליזבת השנייה.
משרת המושל הכללי.
המשרה נוצרה במסגרת חוק דרום אפריקה, 1909 - חוק הפרלמנט הבריטי, אשר הקים את האיחוד של דרום אפריקה. להלכה היה המושל ראש הרשות המבצעת במדינה, אך למעשה, מכוח המסורת, היה עליו לפעול על פי עצת ממשלתה וראש הממשלה העומד בראשה.
מקצת האישים שכיהנו בתחילת ימי המשרה היו בני משפחת המלוכה הבריטית. הדבר השתנה, כמו בשאר מדינות הדומיניונים, ומאז 1946 מונו למשרה רק אזרחים ותושבים של דרום אפריקה.
ביטול המשרה.
המפלגה הלאומית, אשר עלתה לשלטון בדרום אפריקה בשנת 1948 (ומייסדת משטר האפרטהייד) הייתה בעלת השקפה רפובליקנית בגלוי וראתה בקשרי ארצה עם בריטניה שריד אימפריאלי. שני המושלים הכלליים שמונו לאחר עלייתה לשלטון, ארנסט גאורג ינסן וצ'ארלס רוברטס סווארט, היו אנשי המפלגה לשעבר. הם בחרו שלא לעטות את מדי וינדזור המסורתיים ושלא להישבע שבועת אמונים למלך.
ב-1957 חדל המנון הממלכה המאוחדת להיות בעל מעמד שווה לזה של קולה של דרום אפריקה, ובדומה היוניון ג'ק איבד את מעמדו השווה לזה של דגל דרום אפריקה דאז. עם זאת, רק ב-1960 המליץ ראש הממשלה הנדריק פרוורד למושל הכללי סווארט לערוך משאל עם בנוגע להמשך הכפיפות לכתר. ב-5 באוקטובר 1960 נשאלו הבוחרים הלבנים במדינה אם הם תומכים בייסוד רפובליקה תחת האיחוד. 52 אחוזים מן המצביעים תמכו בהצעה.
המושל הכללי סווארט ביקש מן המלכה אליזבת השנייה ב-30 באפריל 1961 לשחרר אותו מתפקידו, לאחר שחתם חתימת קיום על חוקת הרפובליקה החדשה. נשיא בית המשפט העליון לוקס קורנליוס סטיין מונה לממלא מקום (Officer Administering the Government) לחודש ימים. אז הוכרזה הרפובליקה של דרום אפריקה וסווארט היה לנשיאה הראשון.
קיטמנסהופ
קיטמנסהופ (Keetmanshoop), היא עיר במחוז צקאראס (Karas) בדרום נמיביה השוכנת על מסילת הברזל בין הבירה וינדהוק לבין אפינגטון (Upington) שבדרום אפריקה. העיר קרויה על שם יוהאן קיטמן (Johann Keetman), תעשיין גרמני ותורם לעיר.
העיר ממוקמת באזור מדברי למחצה, מקבלת כמות משקעים שנתית ממוצעת של 152 מ"מ, אף על פי שבעונת הגשמים של 2010/2011 נמדדו 254 מ"מ.
היסטוריה.
לפני העידן הקולוניאלי היה היישוב ידוע כ-ǂNuǂgoaes או Swartmodder, שמשמעות שני השמות הוא "ביצה שחורה", דבר שמרמז על קיומו של מעיין באזור. המתיישב הלבן הראשון, גיליאם ויסאג',הגיע למקום ב-1785 בפברואר 1850 שבט החרלואן (Kharoǃoan) התפלג מהעם האדום (Red Nation), החלק העיקרי של עם הנאמה (Nama people), והם התיישבו באזור. ב-1860 הוקם במקום מיסיון גרמני כדי לנצר את בני עם הנאמה. המיסיונר הראשון, יוהאן גאורג שרדר (Schröder), הגיע לקיטמנסהופ ב-14 באפריל 1866 שכיום מקובל לציין אותו כמועד הקמתה של העיר. תחנת המיסיון נקראה על שמו של הסוחר הגרמני ומנהל החבר המסיונרית של הריין, יוהאן קיטמן, שתמך כספית במיסיון, אף כי הוא מעולם לא ביקר במקום בעצמו.
אקלים.
האקלים בקיטמנסהופ הוא מדברי, עם עונות קיץ חמות וגשמים מתונים. ממוצע המשקעים השנתי עומד על 147 מ"מ.
מבנים חשובים.
הכנסייה של המיסיון נבנתה בשנת 1895 ובתחומה נמצא גם מוזיאון. היא הוכרזה כאתר היסטורי ב-1978 והיא נקודת ציון ידועה בעיר. מבנה הכנסייה מהווה שילוב של ארכיטקטורה גותית עם בניה באבן מקומית שהופכת אותו לאחד מהמבנים המרשימים בנמיביה ואטרקציה תיירותית. מבנים נוספים בעיר הם מועדון הצלפים שנבנה בשנים 1905–1907, תחנת הרכבת שנבנתה ב-1908 ומשרד הדואר הקולוניאלי שמשמש כיום כלשכת התיירות של העיר ונהבנה ב-1910. מחוץ לעיר ממוקם אצטדיון כדורגל שמשמש כביתה של קבוצת הכדורגל המקומית שמשחקת בליגת העל הנמיבית. קיטמנסהופ היא גם מרכז חשוב לגידול כבש הקרקול (Karakul).
איברהים אל-יאזורי
איברהים פארס אל-יאזורי (ערבית: ابراهيم اليازوري; נולד 1941) הוא ממקימי ומנהיגי תנועת הטרור חמאס.
ביוגרפיה.
איברהים פארס אל-יאזורי נולד בשנת 1941 בכפר בית דאראס שבקרבת אשדוד. במהלך מלחמת העצמאות ברחה משפחתו לרצועת עזה והתגוררה במחנה הפליטים בח'אן יונס. בשנת 1960 יצא למצרים ולמד רוקחות באוניברסיטת קהיר. במהלך לימודיו נחשף לתורת האחים המוסלמים והצטרף לתנועה. בעקבות ניסיונות החתירה תחת משטר נאצר בידי מנהיג האחים המוסלמים סייד קוטב, חברי התנועה נעצרו בידי השלטונות במצרים. בשנת 1965 נעצר אל-יאזורי ושהה במעצר במשך כשנה. בשנת 1966 שוחרר וחזר לרצועת עזה.
בחזרתו לרצועה אל-יאזורי החל לעבוד בבית החולים שיפא בעזה. כמו כן המשיך את פעילותו במסגרת האחים המוסלמים, שהנהגתם ברצועה הייתה בידי אחמד יאסין. בשנת 1973 סייע אל-יאזורי ליאסין בהקמת המוג'מע האסלאמי, אגודת רווחה דתית שפעלה לפי עקרון הדעוה להשבת האוכלוסייה לחיק האסלאם. בשנת 1975 פוטר מעבודתו בשיפא ופתח בית מרקחת פרטי. היה חבר בוועד הפועל של הסהר האדום ברצועת עזה, ובשנים 1981-1985 היה חבר באגודת הרופאים ברצועה. כמו כן שימש כמרצה באוניברסיטה האסלאמית בעזה. בשנת 1984 בעקבות מעצרו של יאסין מונה אל-יאזורי למזכיר הכללי של המוג'מע.. יאסין השתחרר מהכלא בשנת 1985 במסגרת עסקת ג'יבריל, אך בשובו לעזה הודיע על התפטרותו מנשיאות המוג'מע, ולכן אל-יאזורי המשיך להחזיר בתפקיד זה.