פיקסאר (באנגלית: Pixar) היא אולפן קולנוע וחברה העוסקת באנימציה ממוחשבת, אשר נוסדה בשנת 1986 ונמצאת בבעלות חברת וולט דיסני. החברה הוציאה לאקרנים 26 סרטים באורך מלא. הראשון שבהם הוא "צעצוע של סיפור" והאחרון, לעת עתה, הוא "שנות אור". סרטי חברת פיקסאר זכו ב-17 פרסי אוסקר, החל מסרטה הקצר "צעצוע פח".
היסטוריה.
ב-1984 פוטר האנימטור הצעיר והנלהב ג'ון לאסיטר מאולפני ההנפשה של וולט דיסני, מאחר שהעלה למודעות של האולפן את יכולותיה של האנימציה הממוחשבת לעולם הקולנוע, אך תוכניותיו לא התאימו לאלו של בכירים בדיסני שראו בסרטים אלו מוצר נחות יחסית באולפן, לאחר כישלונות רבים של האולפן באותה תקופה.
ג'ון קיבל הצעה להצטרף למחלקת האפקטים הממוחשבים בחברה לוקאס פילם. ג'ורג' לוקאס זיהה את הפוטנציאל החבוי באנימציה הממוחשבת במדיום הקולנוע. בשלב זה לא היה ניתן לעשות שימוש גדול בטכנולוגיה זו, היה ניתן ליצור דברים בעזרת צורות גאומטריות פשוטות יחסית. ג'ון לאסיטר חבר יחד עם קבוצה של אנשי מדע וביניהם אד קטמול - (אחד ממייסדי פיקסאר), ניסו ליצור קולנוע בצורה חדשנית - אנימציה ממוחשבת. ראשית, יצרו תמונה של נוף פסטורלי אשר היה בנוי בצורה גאומטרית הבנויה מחלקיקים של צורות. בשלב זה הבינו כי ניתן ליצור בטכנולוגיה דברים גדולים ומורכבים יותר כמו נופים, מקומות ורקע.
בשנת 1984 הקבוצה לקחה זאת לשלב הבא, והפיקה סרט קצר בשם "הרפתקאותיהם של אנדרה וולי ב", סרט זה שילב בין נוף הבנוי במחשב לדמויות ממוחשבות. הדמות אנדרה היה דמות קטנה אשר מעוצבת בצורות גאומטריות שונות ומעוגלות ברובן, הדמות לקחה השראה מהסקיצות המקוריות של מיקי מאוס אשר היה גם הוא עשוי מצורות גאומטריות שונות. אך ג'ון לאסיטר לא אהב את התוצאה, הוא הרגיש שהדמות שיצר אינה מספיק טבעית, כהרגלו חיפש דרכים חדשות ומתקדמות יותר ליצירת הדמות של אנדרה. אד קטמול ועמיתיו עבדו יחד על "טכנולוגיית הטיפה", זוהי מעין טיפה תלת ממדית ממוחשבת אשר ניתן לקבל ולהזיז בגמישות ומקנה את תחושת התזוזה האורגנית וריאליסטית. לקח את הקבוצה למקומות שלא נוסו בעבר בצורה שכזו. הסרט עורר עניין רב בציבור והצליח ליצור לראשונה סרט אנימציה ממוחשבת קצר בצורה מורכבת וחדשנית שכזו.
בשנת 1986 קנה סטיב ג'ובס את המחלקה מג'ורג' לוקאס בסכום של 10 מיליון דולר, והקים את "פיקסאר" כחברה עצמאית, כשהוא בראשה. החברה יצרה סרטונים קצרים. בכל סרט שכזה שאיפתם לשלמות וקידמה גברה. הטכנולוגיה השתפרה וכך גם כמות הרבדים שדרכם ניתן לספר סיפור דרך טכנולוגיית האנימציה הממוחשבת. אמנם סרטים קצרים אלו סחטו התפעלות ואהדה בקהל, מבקרים, ואנשי טכנולוגיה, אך הכנסתם הכלכלית הייתה נמוכה. תדירות הזמן שבה יצא סרט קצר הייתה בעייתית, ולמעשה ג'ובס הפסיד במשך מספר שנים כמה מיליוני דולרים בכל שנה. אחת הדרכים להשאיר את הסטודיו בחיים היא יצירת פרסומות בשימוש בטכנולוגיה ואף מכירת מחשבים אשר הסטודיו ייצר.
בשנת 1991 חברו פיקסאר וחברת וולט דיסני במטרה ליצור סרט ראשון באורך מלא בטכנולוגיית הנפשה ממוחשבת. הרעיון היה שפיקסאר תפיק את הסרט ודיסני תהיה אחראית על הפצתו. ב-19 בנובמבר 1995 הוציאו פיקסאר וחברת דיסני את סרטם המשותף הראשון, "צעצוע של סיפור". הסרט הופק בתקציב של 30 מיליון דולר, זכה לביקורות נלהבות והכניס מעל 361 מיליון דולר ברחבי העולם. כאשר פיקסאר ערכה הנפקה ראשונה לציבור של מניות החברה כמה ימים אחר כך, ב-29 בנובמבר 1995, היא עלתה על ההנפקה של חברת נטסקייפ כהנפקה הגדולה ביותר של השנה. בחצי השעה הראשונה של המסחר בבורסת נאסד"ק, מניית פיקסאר עלתה מ-22 דולר ל-45 דולר, ודחתה את המסחר בגלל פקודות קנייה ללא תחרות. המניה טיפסה ל-49 דולר וסגרה את היום ב-39 דולר.
הסרט הבא שהפיקו פיקסאר ודיסני היה "באג לייף", שיצאה לאקרנים בנובמבר 1998, הוא היה סרט הקולנוע הממוחשב הראשון שהופק ביחס מסך סינמסקופי של 2.35:1. כדי להתאימו לגרסת הווידאו המקובלת, שונה מיקום דמויות בסצנה כך שיישארו בפריים. "צעצוע של סיפור 2", שיצאה לאקרנים בנובמבר 1999, הופק בעלות של 90 מיליון דולר, כולל תשלום של 5 מיליון דולר כל אחד לטום האנקס וטים אלן עבור דיבוב, והכניס 485 מיליון דולר ברחבי העולם.
בשנת 2003 פרצה מחלוקת בין דיסני ופיקסאר לגבי שיתוף הפעולה שלהם. פיקסר הייתה מעוניינת שדיסני והאולפנים האחרים שעימם היא עובדת, ימשיכו לטפל בשיווק הסרט לבתי הקולנוע ובשיווק הווידאו הביתי, אולם בתחומים אחרים כמו משחקי וידאו, מוצרי צריכה והפצת טלוויזיה, ביקשה פיקסר לקבל לידה שליטה שיווקית מלאה. תחומים שעד אז היו מטופלים הדברים על ידי דיסני. אחר כך הודיע פיקסאר על ביטול השותפות לאחר שחוזה ההפצה בין החברות הסתיים. פיקסאר עדיין הייתה מחויבת להפקת סרט נוסף עם דיסני תחת ההסכם הקיים, הסרט "מכוניות". במקביל הודיעה חברת דיסני כי היא בונה אולפני אנימציה חדשים, כדי ליצור את סרט ההמשך השלישי בסדרת "צעצוע של סיפור" ללא פיקסאר. מאחר שהיא מחזיקה בזכויות על סדרת "צעצוע של סיפור", ומכיוון שפיקסאר לא תשתתף בהפקת הסרט, הוא ייוצר באולפנים חדשים בקליפורניה.
בנובמבר 2004, יצאה לאקרנים הסרט "משפחת סופר על", וגרף בסוף השבוע הראשון להקרנתו בארצות הברית הכנסות מוערכות של כ-70 מיליון דולר.
במרץ 2005 הודיע נשיא דיסני, רוברט אייגר, אשר הוכרז כיורש של המנכ"ל הוותיק מייקל אייזנר, כי הוא מעוניין לשוחח עם סטיב ג'ובס בנוגע לחידוש שותפות הפצת הסרטים של שתי החברות. בקיץ 2005 נכנסו שתי החברות למשא ומתן על הסכם הפצה חדש. ובינואר 2006 נמכרה החברה לחברת דיסני תמורת שבעה מיליארד דולר, כולם בעסקת מניות, כך שמחזיק מרבית מניות פיקסאר, סטיב ג'ובס (עם 50.1%), היה לבעל המניות הפרטי הגדול ביותר בחברת דיסני (עם 7%) ובעל מושב בדירקטוריון דיסני. הסרט הראשון שיצא לאקרנים אחרי הרכישה היה "מכוניות", שזכה בפרס אנני לסרט הטוב ביותר.
ב-20 באפריל 2010 חנכו האולפנים סטודיו חדש באזור העיר התחתית של ונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. הסטודיו ייצר לאולפנים סרטים קצרים ומפיק סדרות אנימציה של החברה. ההפקה הראשונה של הסטודיו הייתה פרק בסדרה "Cars Toons". הסטודיו נסגר באוקטובר 2013.
ב-18 ביוני 2010 יצאה לאקרנים סרט התלת מימד "צעצוע של סיפור 3" של דיסני ואולפני פיקסאר, ובאוגוסט 2010 שבר הסרט את שיא ההכנסות הקודם, שהיה שייך ל"שרק 2", והפך לסרט האנימציה המצליח ביותר בכל הזמנים, עם הכנסות של יותר ממיליארד דולר ברחבי העולם.
ב-21 ביוני 2019 יצאה לאקרנים הסרט "צעצוע של סיפור 4, ורשם פרק נוסף של הכנסות מרשימות בקופות הכרטיסים של הסדרה. בסוף השבוע הראשון גרף הכנסות של 118 מיליון דולר בצפון אמריקה, והכנסות בינלאומיות של כ-129 מיליון דולר.
סרטים באורך מלא.
הסרטים באורך מלא של פיקסאר זכו יחד ב-12 פרסי אוסקר..
סרטים קצרים.
לאורך השנים חברת סרטי האנימציה, פיקסאר, הוציאה מלבד הסרטים באורך מלא שלה גם סרטים קצרים, אשר חלקם יצאו לקולנועים ולמדיה הביתית עם סרטים אחרים של פיקסאר, וחלקם יצאו כסרטים עצמאיים.
משנת 2007 הוציאה החברה שלושה תקליטורי DVD בשם "אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר" אשר הציגו חלק מהסרטים הקצרים של פיקסאר. במארז הראשון הייתה כלולה רצועת קול אופציונלית, שבה ניתן היה לשמוע את הבמאים נותנים הערות בגוף הסרט על הסרטונים ("קומנטרי").
הונג קונג
הונג קונג, או בשמה הרשמי, "הונג קונג - האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין" (בסינית מסורתית: 中華人民共和國香港特別行政區, בפין-יין: Zhōnghuá rénmín gònghéguó xiānggǎng tèbié xíngzhèngqū , באנגלית: Hong Kong, בסינית מסורתית: 香港) הוא אחד משני אזורים מנהליים מיוחדים ברפובליקה העממית של סין (השני הוא מקאו). פירוש השם הונג קונג הוא "הנמל הריחני".
הונג קונג הייתה מושבה בריטית עד 1 ביולי 1997, כאשר הושבה לשלטון סיני, לפי הסכם מדיני. תחת מדיניות רשמית של "מדינה אחת, שתי שיטות" קיבלה הונג קונג מידה רבה של אוטונומיה תחת השלטון הסיני, וממשיכה לקיים מערכת משפט, מטבע, מכס והגירה משלה, כמו גם נהיגה בצד שמאל של הכביש, כמקובל במושבות בריטיות. רק מערכת ההגנה הצבאית והיחסים הדיפלומטיים נתונים תחת חסות הממשלה המרכזית בבייג'ינג. בשנת 2020 העבירה סין את "חוק הביטחון הלאומי" שאוסר על אזרחים "לחתור תחת סין", וקבוצות מחאה בהונג-קונג טענו שהחוק מסמן את תום תקופת "מדינה אחת, שתי שיטות".
הונג קונג מורכבת מהאי הונג קונג, קאולון והטריטוריות החדשות. חצי האי קאולון מחובר לטריטוריות החדשות בצפון, המתחברות לשטח סין עצמה מעבר לנהר סם צ'אן. בסך הכל, כולל שטח הונג קונג 236 איים קטנים, שהגדול בהם הוא לנטאו והשני בגודלו והמאוכלס ביותר הוא האי הונג קונג. האי הזעיר אפ ליי צ'או שליד נמל אברדין נחשב לאי השני בעולם בצפיפות אוכלוסייתו (שני רק לאיון סנטה קרוז שבקולומביה).
להונג קונג כלכלה משגשגת, אחת החופשיות ביותר בעולם, המבוססת במידה רבה על סחר בינלאומי. למרות היותה אי קטן בגודלו, הונג קונג תופסת את המקום העשירי בעולם בהיקף הסחר שלה ומהווה את מרכז הבנקאות ה-11 בגודלו בעולם. המטבע בהונג קונג הוא דולר הונג קונגי.
היסטוריה.
האזור היה מיושב כפי הנראה כבר בתקופת האבן החדשה. הונג קונג התקיימה כבר בימיה של שושלת צ'ין, ושימשה כבסיס ימי מסחרי במשך שושלת טאנג ושושלת סונג. הקשר הראשון עם האירופאים נוצר, כאשר עגן בנמל הונג קונג יורד ים פורטוגזי בשם ג'ורג' אלבארס. הקשר עם הבריטים נוצר לאחר שהחברה הבריטית-הודית, שהיה לה כבר סניף בגואנגג'ואו, החליטה לפתוח סניף בהונג קונג הסמוכה.