הם מגיעים לגיזה כדי למצוא את באסט שמסיחה את דעתו של אפופיס כמיטב יכולתה. בס וזיה הולכים לעזור לה, בעוד שסיידי וקרטר עוזרים להגן על הנום הראשון. החרטומים המורדים כבר שם, שומרים על הדלתות, שם עמוס לכוד עם חרטומיו. אנשי בית ברוקלין מצליחים להילחם בדרכם, כשוולט/אנוביס עוזרים בקסמי המוות שלהם. כשהם נכנסים, עמוס מחזיק את עצמו מול החרטומים מכיוון שהוא כעת המארח של סת', ומצליח לשמור על כוחו של סת'. סיידי וקרטר מתעלים את כוחותייהם של איזיס והורוס ומצטרפים לקרב. המורדת הראשית, שרה ג'קובי, מתקרבת להרוג את סיידי, אבל וולט/אנוביס מצילים אותה ומוציאים את רוחות המתים כדי למשוך את יעקבי אל הדואט. הסגן שלה, קוואי, מתעל את אפופיס ונהרג, אבל מצליח להטיל כישוף אחרון כדי להרוס את הנומה. סיידי מתעלת את כוחה של איזיס ומצליחה לומר את מילת הכישוף הקשה מכולן: "מעת" ומשחזרת את הנומה, ובתוך כדי כך היא מתעלפת.
כדי לנצח במלחמה, עליהם להתמודד עם הנחש. קרטר/הורוס קוראים לאלים ובעזרתם הם צועדים לפגוש את אפופיס, אבל הוא שבר את המציאות וכולם מופרדים ברמות שונות של הדואט, נלחמים בחלקים שונים של אפופיס. סיידי וקרטר מצליחים למצוא היכן הנחש הכי חזק ולמרות שהוא מצליח לבלוע את זיה/רע, הם עדיין מטילים כישוף ומשמידים אותו לנצח. זיה בורחת בזמן שאפופיס מת, אבל האלים צריכים ללכת כי מעת' וכאוס שלובים אחד בשני למשך זמן ארוך מדי.
למרות שרע חזר, הוא מציע להורוס את המלכות, וקרטר תופס את כס המלכות של פרעה גם בנום הראשון. עם זאת, קרטר בוחר להתמקד בניהול בית ברוקלין תוך שהוא עוזב את עמוס בתור לקטור ראשי לטפל בענייני היום-יום של ניהול בית החיים. וולט נעלם, וגם באסט ובס נסוגו. הם חוזרים לבית ברוקלין, שם מחכה להם וולט/אנוביס. בגלל שוולט הוא המארח הקבוע של אנוביס, הוא לא צריך לסגת מהעולם ויכול להישאר עם סיידי. סיידי חולקת איתם ריקוד, נרגשת לקבל הזדמנות סוף סוף להיות עם שני הבנים שהיא אוהבת בו זמנית.
קרטר מוציא את זיה לדייט בקניון. היא אומרת לו שהיא תישאר בבית ברוקלין, והם מתחילים מערכת יחסים. בית ברוקלין זכה לזרם של חניכים, כמו רוב הנומים בעולם. קרטר וסיידי מסבירים שהם יהיו כל כך עסוקים שכנראה לא יהיו יותר הקלטות. הספר מסתיים בהזמנה לכל מי שיש לו קשר דם לאלים המצרים להצטרף לבית החיים.
אישטוואן בורז'אק
אישטוואן בורז'אק ׁ(בהונגרית: Borzsák István; 24 בדצמבר 1914 מונור - 9 בדצמבר 2007 בודפשט) היה פילולוג ומתרגם הונגרי, מומחה בלימודים הקלאסיים, חבר באקדמיה ההונגרית למדעים משנת 1987, פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות והלימודים.
אישטוואן בורז'אק למד בבית הספר העממי בעיר הולדתו, מונור. באותה תקופה בניין בית הספר ניזוק קשות על ידי יחידה של הצבא הרומני שפלש להונגריה כדי לדכא את המהפכה הקומוניסטית שם. בשנת 1924 עבר לבודפשט ולמד בגימנסיה הרפורמית ברחוב לוניאי. לאיוש אפרילי היה מורו לפילוסופיה. בתום לימודי התיכון בשנת 1932 נרשם ללימודי שפות וספרות באוניברסיטת פטר פאזמאן בבודשפט, בתחום הלימודים הקלאסיים (לטינית, יוונית) והשפה הגרמנית. בשנת 1936 סיים את התואר ובשנת 1937 קיבל תעודת הוראה כמורה ליוונית, לטינית וגרמנית.
באותה תקופה, עד שנת 1939 השתלם בקולגיום על שם אטווש בבודפשט. במסגרת חילופי סטודנטים נסע להשתלמות באוניברסיטת טיבינגן ובאוניברסיטת ברלין. מוריו העיקריים היו אנדראש אלפלדי וקארוי קרני.
הקריירה האקדמית.
החל משנת 1940 התחיל ללמד בבית ספר תיכון. עם כניסת הונגריה למלחמת העולם השנייה גויס לצבא ולחם ביחידת נ"מ במלחמה נגד ברית המועצות. בשנת 1945 נלקח בשבי הסובייטי ושוחרר בשנת 1947. בשבי למד את השפה הרוסית, דבר שאיפשר לו לעבוד בשנים הראשונות של השלטון הקומוניסטי כעורך בהוצאה לאור של האגודה לידידות הונגרית-סובייטית. אחרי תקופה קצרה של הוראה בתיכון התקבל לעבוד במחלקה ללטינית של אוניברסיטת בודפשט. אחרי הארגון מחדש של המוסד, לימד כמרצה לפילולוגיה קלאסית ב"אוניברסיטה למדעים על שם לורנד אטווש". בהמשך לימד כמרצה בכיר גם תולדות העולם העתיק, ובשנת 1954 התמנה לפרופסור מן המניין.
בשנת 1956, עקב תמיכתו במרד ההונגרי נגד השלטון הקומוניסטי והשתתפותו בוועדה המהפכנית לאנשי הסגל האקדמי בפקולטה למדעי הרוח, סולק לאחר דיכוי המרד מתפקידו האקדמי. אחרי תקופה של אבטלה הצליח להתקבל כספרן בספריית האוניברסיטה.
בשנת 1963 קיבל חנינה והתאפשר לו ללמד כראש הקתדרה לפילולוגיה קלאסית באוניברסיטת דברצן. החל מ-1978 חזר לפקולטה למדעי הרוח בבודפשט והתמנה לפרופסור, ראש המכון לפילולוגיה לטינית. בפרישתו בשנת 1985 היה לפרופסור אמריטוס. בשנים 2001-1971 בורז'אק זכה בחמישה פרסים חשובים על פועלו המדעי.
בשנת 1952 זכה בתואר "קנדידט" לפילולוגיה (בתחום הפילולוגיה הקלאסית) ובשנת 1965 קיבל את התואר דוקטור למדעים. בשנת 1982 נבחר לחבר בהתכתבות של האקדמיה ההונגרית למדעים, ובשנת 1987 לחבר מן המניין שלה. בשנים 1995-1990 היה חבר יושב ראש הוועדה לפרסומים וספרים של האקדמיה ובשנים 1998-1995 כיהן כחבר בוועדת האתיקה שלה.
בשנים 1978-1965 ערך את כתב העת "Acta Classica Universitas Scientiarum Debreceniensis" של אוניברסיטת דברצן. היה חבר גם במערכת כתב העת "Antik Tanulmányok" (לימודי העולם העתיק).
מחקריו.
בורז'אק בלט בחקר יצירותיהם של הורטיוס וטקיטוס על ידי תרגומים ועריכת מהדורות ביקורתיות שלהן. כן עסק, בין היתר, גם בחקר מורשתו של אלכסנדר מוקדון ובפילולוגיה של השפה הלטינית בימי הביניים. הוא ניתח את השפעות המזרח והעולם ההלניסטי באמצעות ההיסטוריוגרפיה ההלניסטית על ההיסטוריונים הרומיים.
בורז'אק הצטיין גם בעבודתו עם הסטודנטים ובהרצאותיו, שהפכו לשם דבר בזמנו.
BIND או named הוא שרת ה-DNS הנפוץ ביותר ברשת האינטרנט, ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס, הוא משמש הלכה למעשה כסטנדרט.
BIND נכתב במקור על ידי ארבעה סטודנטים לתארים מתקדמים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. השם שניתן לו מהווה ראשי תיבות ל-Berkeley Internet Name Domain, ומעיד על השימוש שניתן לו בתוך האוניברסיטה.
התוכנה הופצה לראשונה יחד עם מערכת ההפעלה BSD בגרסה 4.3 ביוני 1986. פול ויקסי החל לתרום לפיתוח של BIND בשנת 1988 כאשר עבד בחברת DEC, ועד מהרה הפך למפתח העיקרי. ויקסי ייסד את ארגון ISC, שהוא המפתח העיקרי של BIND כיום.
אבטחת מידע.
בגרסאות המיושנות BIND 4, ו-BIND 8, התגלו מספר גדול של פרצות אבטחה חמורות לאורך השנים, והשימוש בהם איננו מומלץ. BIND 9 היווה למעשה שכתוב כולל של הקוד, בין היתר על מנת למגר בעיות אבטחה אלו.
שיעור יתר
מטריקס חוץ תאי
אשדוד העתיקה
שכבת היישום של מודל TCP/IP
Lightweight Directory Access Protocol
Lightweight Directory Access Protocol (בראשי תיבות: LDAP) הוא פרוטוקול תקשורת פתוח בשכבת היישום, המאפשר גישה וניהול של Directory service מעל רשתות IP. שירותים אלו חיוניים בבנייה וניהול של רשתות פנימיות ואינטרנטיות, והם מאפשרים שיתוף מידע לגבי משתמשים, מערכות, רשתות ושירותים ברשת. המידע נשמר לעיתים קרובות בצורה היררכית, המאפשרת ניהול פשוט, גמישות, והתאמה למבנה הארגוני.
LDAP מוגדר בסדרה של מסמכים הנקראים Request for Comments (RFCs), אשר נכתבו על ידי ארגון ה-Internet Engineering Task Force, שהוא הגוף הממליץ על תקנים לרשת האינטרנט. המסמך העדכני פורסם בגרסה 3 כ-.
שימוש נפוץ ב-LDAP הוא ליצירת התחברות אחידה בין מספר שירותים (SSO), לדוגמה, בהתחברות לדפי אינטרנט מוגנים בסיסמה או למחשבים בארגון. LDAP מבוסס על פרוטוקול אשר כלול בסטנדרט X.500, אך הוא פשוט יותר. לכן, לעיתים הוא נקרא בשם "X.500-Lite".
היסטוריה.
חברות התקשורת יסדו את הרעיון של Directory service לאחר שנים של ניהול ספריות טלפוניה, והם תרמו במידה ניכרת להתפתחות טכנולוגיית המידע. צורך זה בא לידי מימוש בתקן ה-X.500, שהיווה איגוד של פרוטוקולים שנכתבו על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי בשנות ה-80.
אל ספריות X.500 ניגשו בעזרת פרוטוקול Directory Access Protocol (DAP), מעל Open Systems Interconnection (OSI). LDAP נועד במקור להיות גרסה חלופית וקלה יותר של הפרוטוקול לטובת גישה אל ספריות X.500 מעל TCP/IP, הנפוץ והפשוט יותר. שירותי Directory החלו לתמוך גם ב-LDAP, והוא הפך נפוץ מאוד בסביבות ארגוניות, כיוון שהוריד את הצורך ברשת OSI. כיום גם DAP יכול לעבוד ישירות מעל TCP/IP.
הפרוטוקול נוצר לראשונה על ידי טים הוז, סטיב קייל, קולין רובינס, וונגיק יונג בשנת 1993. בשנת 1996 החלו לעבוד על הגרסה החדשה של הפרוטוקול, LDAPv3, תחת חסות ארגון Internet Engineering Task Force, המוביל את התקינה ברשת האינטרנט. LDAPv3 יצא בשנת 1997 הוסיף תמיכה בSimple Authentication and Security Layer (SASL), ויישר קו עם הגרסה החדשה יותר של X.500. המשך הפיתוח ותכונות נוספות ב-LDAPv3 נוספו על ידי ה-IETF.
מבנה הפרוטוקול.
הלקוח פותח חיבור LDAP על ידי התחברות לשרת (נקרא DSA; ר"ת Directory System Agent), בברירת המחדל בפורט 389, ב-TCP או UDP.
הלקוח לאחר מכן יכול לשלוח בקשות פעולה לשרת, ביניהן הפעלת חיבור מאובטח (TLS), ביצוע אימות משתמש, חיפוש, השוואה, והוספה, שינוי, או מחיקת רשומה.
Active Directory.