פלוגות כיבוי האש בניהולו של המהנדס הראשי ג'יימס גוליק עשו ניסיונות כבירים להילחם באש, שהתפשטה דרך הרחובות הצרים. המים בברזי הכיבוי קפאו, והמהנדס הראשי הורה לאנשיו לשאוב מים מתוך האיסט ריבר, שהיה גם הוא קפוא, והכבאים נאלצו לקדוח חורים במעטה הקרח ולשאוב משם מים למשאבות ולצינורות הכיבוי. הרוחות החזקות שנשבו מצפון לעבר הכבאים גרמו לזרם המים מהזרנוקים לחזור להיזרק בפניהם, במקום לעבר הלהבות. השכם בבוקר ה-17 בדצמבר הדלקה התעצמה, ומשולש גדול של העיר, בעיקר כל החלק שמדרום לוול סטריט, בין רחוב Broad והאיסט ריבר, בער בעצמה גדולה. הלהבות היו כה גבוהות, שהניצוצות האדומים נראו למרחוק עד לברוקלין. דווח שחברות הכבאות עד לאזור פילדלפיה נכנסו לכוננות מחשש שהשרפה תתפשט ותגיע לערים וליערות הקרובים. נראה היה שהלהבות עלולות להתפשט צפונה ולכלות את העיר כולה, לרבות שטחי המגורים.
כבאים מברוקלין ואפילו פילדלפיה באו לעזור בכיבוי השרפה. בינתיים כוחות של חיל הנחתים ומלחים מצי ארצות הברית ששהו בבסיס בברוקלין, בפיקודו של לוטננט ולקר, הובאו לשטח כדי למנוע מעשי שוד. הם יצרו שורה של זקיפים לאורך הרחובות המקיפים את האזור, וסיפקו הגנה חלקית כנגד הביזה שהחלה בשטח.
בבוקר שלמחרת, רוב אזור הפיננסי של ניו יורק הפך גל חרבות, וכל שאר חלקי העיר עמדו בסכנה בשל קיר האש שהתקדם לעברם. בניסיון נואש לבלום את האש נשקל שימוש באבק שרפה, כדי להרוס בניינים בוול סטריט כדי שהללו ישמשו כמגן בפני התפשטות האש. אולם בשל חוסר אבק שרפה במנהטן חל עיכוב בתוכנית. בשעה 02.00 חזרו חיילי חיל הנחתים עם אבק שרפה ממספנת הצי בברוקלין והחלו לפוצץ את כל הבניינים שעמדו בנתיב האש., ההריסות יצרו מחסום שבלם את הלהבות מלהתקדם צפונה ולהרוס את העיר כולה. השטח ההרוס השתרע על פני שטח של 200 דונם.
הפיצוץ הרס כ-17 גושי בניינים שהכילו בין 530 ל-700 מבנים. שטח זה מוכר כיום בשם Coenties Slip. הוא משתרע מדרום לסמטת מיידן (Maiden Lane) ומרחוב ויליאם במערב עד לאיסט ריבר. בסך הכל בערה השרפה במשך חמש עשרה שעות אולם, עד שהאש דעכה לגמרי עברו שבועיים ימים.
החקירות שנעשו עם שוך הלהבות לאיתור גורם השרפה לא העלו שום חשד להצתה, והמסקנות היו שהיא נגרמה בשל צינור גז שנקרע, שהגז שדלף ממנו הוצת על ידי ניצוץ מתנור פחם.
נזקי השרפה.
האש כילתה את משרד הדואר, הבורסה לניירות ערך, בניין בורסת הסוחרים ומאות עסקים קטנים. מתוך ששת עיתוני הבוקר שהיו בעיר רק שניים שרדו. The Daily Advertiser, Journal of Commerce, Gazette נהרסו כליל, כך גם עיתון הערב, ניו יורק אמריקן, מספר שבועונים ובית הדפוס של העיתון הניו יורק טיימס.
אחד הבניינים המרשימים ביותר שעמד בוול סטריט ונהרס בשרפה, היה בניין בורסת הסוחרים. הבית נבנה מספר שנים קודם לשרפה, ואוכלס ביולי 1827. הבורסה שימשה כמרכז העסקים המשגשג של קהילת הסוחרים והיבואנים. הוא נחשב לבניין היפה ביותר באמריקה, בגובה של שלוש קומות, צורתו הייתה מעוגלת, ראשו מחופה בכיפה וחזיתו עשויה שיש. במרכז הבניין עמד פסלו של אלכסנדר המילטון. בעת השרפה, נעשו מאמצים להציל את הפסל. שמונה מלחים מצי חיל הים בברוקלין ניסו לחלצו לפני שהבניין התמוטט, אולם ללא הצלחה, והם נמלטו משם רגע לפני שהכל קרס.
מספר אניות שעגנו ברציפי הנמל סבלו נזק רב וכמה מהן נהרסו לחלוטין.
חלק גדול מבתי העסק היה מבוטח, אולם מתוך עשרים ושש החברות שעסקו בביטוח כנגד אש בניו יורק, עשרים ושלוש איבדו את משרדיהן וכל מסמכי הביטוח שהיו בהם נשרפו. החברות הללו הכריזו על פשיטת רגל ולא יכלו לפצות את המבוטחים על נזקיהם. לאחר השרפה החליטו חברות הביטוח שהשיקום בעיר אינו כדאי, והעבירו את מרכזי המשרדים שלהם להרטפורד, שעד היום מכונה "בירת הביטוח של העולם". הנזק הוערך בזמנו ב-20 מיליון דולר. בערכים של היום הסכום נאמד בכמה מאות מיליוני דולר. מספר האנשים שאיבדו את מקור פרנסתם נאמד ב-4,000. אמנם השרפה הגדולה גרמה לנזק כלכלי עצום, אך נהרגו בה רק שני אנשים, זאת כנראה בשל כך שהאזור הכיל רק מחסנים ובתי מלאכה, ומספר הקומות בבניינים שבאזור לא עלה על חמש.
ציורי השרפה.
צייר ממוצא איטלקי בשם, Nicolino Vicomte de Calyo צייר בזמן אמת מספר תמונות המתארות את השרפה, הציורים נעשו מזוויות שונות וממקומות שונים בעיר. ביניהם, ויליאמסבורג, לונג איילנד וגם גג הבנק של אמריקה. תמונות אלו יחד עם תמונתו המפורסמת יותר "שרפת בורסת הסוחרים" (Burning of the Merchants' Exchange, New York, December 16th &amp;17th, 1835.), נמצאות במוזיאון העיר ניו יורק
השיקום.
שלטונות העיר ניו יורק בקשו עזרה כספית מהממשל הפדרלי של ארצות הברית, אולם נענו בשלילה. בעיר מונתה ועדה של מאה עשרים וחמישה מהאנשים המשפיעים ביותר בעיר לפקח על תהליך השיקום. השרפה שינתה לחלוטין את פניה של מנהטן התחתית. הרחובות הצרים והמפותלים שעיכבו את זרם התנועה, יושרו והורחבו. לראשונה, תוכנית בנין ערים מנעה בנייה של קירות משותפים בין הבתים בחלק מהמקומות, וחזיתות הבניינים שהיו בנויות מלבנים ומעץ - הוחלפו בלוחות גרניט. נבנו מערכות מים חדשות ומשוכללות יותר, מערך כיבוי האש אורגן מחדש. כל השיפורים הללו כמעט הכפילו את ערך הנכסים במנהטן. הבניה המחודשת נתנה תמריץ לפעולת הכלכלה הלאומית ורשויות החוק באולבני לתת לעירית ניו יורק למכור מניות בערך של שישה מיליון דולרים. כן נתנו הרשויות העירוניות של ניו יורק הלוואות, לבעלי העסקים בריבית של 5% בלבד.
אי נראות
גרהאם זוסי
גרהאם ג'ונתן זוסי (באנגלית: Graham Jonathan Zusi; נולד ב-18 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בספורטינג קנזס סיטי ובנבחרת ארצות הברית.
קריירה.
זוסי שיחק כדורגל קולג'ים באוניברסיטת מרילנד. במהלך קריירת הקולג'ים שלו זוסי שיחק 89 משחקים, בהם כבש 28 שערים ובישל 20 שערים, וסייע לקבוצה של אוניברסיטת מרילנד, מרילנד טרפינס, לזכות באליפות הארצית לקולג'ים בשנים 2005 ו-2008. במהלך שנות השנים ששיחק בקולג' הוא סיים עם תואר בקרימינולוגיה.
בשנת 2005 הוא גם שיחק בקבוצת הצעירים אורלנדו סיטי עד 23 בליגת הפיתוח של USL.
זוסי התחיל לשחק בספורטינג קנזס סיטי במחצית השנייה של ה-MLS סופר דרפט 2009. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-21 במרץ 2009, במשחק הראשון של קנזס סיטי בעונת 2009 של ה-MLS, נגד טורונטו.
ב-21 בינואר 2012 זוסי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארצות הברית, כאשר פתח במשחק ידידות בניצחון 0-1 על . ב-25 בינואר בהופעתו השנייה בלבד במדים הלאומיים, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, שהיה גם השער היחיד בניצחון על .
זוסי זומן לסגל נבחרת ארצות הברית למונדיאל 2014. במשחק הראשון של ארצות הברית בטורניר, מול , הוא בישל לג'ון אנתוני ברוקס את שער הניצחון. במשחק הבא של ארצות הברית, נגד , הוא בישל לקלינט דמפסי את השער השני של ארצות הברית במשחק.
קברי צ'ינג המערביים
קברי צ'ינג המערביים (סינית 清西陵, פין-יין Qīng Xī líng) הם נקרופוליס - מתחם של מאוזולאומים של קיסרים משושלת צ'ינג, השוכן בנפה יִי (易县, פין-יין Yì Xiàn) במחוז חביי, כ-15 קילומטרים מערבית למושב הנפה ו-140 קילומטרים דרומית-מערבית לבייג'ינג בירת סין. בסך הכול קבורים באתר 78 מבני משפחת המלוכה: חמישה מקיסרי סין: יונגג'אנג, ג'יאצ'נג, דאוגוואנג, גוואנגשו ופויי, נשותיהם, פילגשיהם, נסיכים ונסיכות כמו גם כמה ממשרתיהם.
היסטוריה.
שושלת צ'ינג, שושלת הקיסרים האחרונה בסין, שלטה בסין בין 1644 ל-1912. בראש השושלת עמדו בני עם המאנצ'ו מחבל מנצ'וריה, והיא קמה לאחר ששבטי הנוודים ממנצ'וריה השתלטו על כל סין לאחר שהביסו בעזרת מצביא סיני את צבאו של לִי דְזְה-צֶ'נְג. לי היה מורד סיני שעמד בראש צבא איכרים שהביס זמן קצר קודם לכן את הקיסר האחרון של שושלת מינג, השושלת שקדמה לשושלת צ'ינג בשלטון על סין. הקיסרים הראשונים בשושלת זו נאבקו בהצלחה בשנים הראשונות לשלטונם במרידות של מצביאים סינים שלא ראו בעין יפה את שלטונם של זרים על סין. הקיסרים הראשונים בשושלת, בייחוד קאנגשי וצ'יינלונג, נחשבים בין השליטים המוצלחים ביותר בתולדות סין.
שונג'ה (1661-1638), הקיסר השלישי בשושלת צ'ינג והראשון ששלט על כל סין קבע במהלך מסע ציד את המקום בו יוקם המאוזוליאום שלו צפונית מזרחית לבייג'ינג. לאחר מותו נבנה המאוזוליאום עבורו במקום אותו בחר, כיום אתר המורשת העולמית קברי צ'ינג המזרחיים. בנו, הקיסר קאנגשי (1722-1654), הורה לבנות בסמוך את המאוזוליאום עבור עצמו ובני משפחתו ובכך קבע את המסורת שקיסרי שושלת צ'ינג יקברו באתר זה.