שפירא נולד וגדל במונטווידאו, אורוגוואי. אביו, היה ראש הקהילה היהודית במונטווידאו לאחר שהיגר מפולין. כנער שיחק בקבוצת הכדורגל של פניארול והתאמן באתלטיקה. היה חבר בתנועת הבונים. לפני שעלה לישראל ביקר בארץ פעמיים. הוא עלה לישראל בשנת 1967 בהיותו בן 20. הוא נשלח לקיבוץ גונן. במלחמת יום הכיפורים נלחם כצנחן ופרץ לעיר סואץ, בעקבות הכוח שהוביל מתן וילנאי. לאחר שמשפחתו עלתה לישראל בשנות ה-70 והתיישבה בבאר שבע עבר להתגורר בתחילה בקיבוץ חצרים ואחר כך לבית הוריו בבאר שבע.
בסוף שנות ה-70 וה-80 אימן אתלטיקה בקבוצת הפועל באר שבע.
ב-1990 הקים את אגודת בני הנגב. ב-1999 ייסד כמנהל מחלקת הספורט בעיריית דימונה, את מחלקת האתלטיקה בני הנגב דימונה. כעבור שנה הגיע האיחוד עם באר שבע, ועמו גם שינוי השם לבני הנגב באר שבע ולבסוף מכבי אתלטי הנגב. לאחר מכן, עם עבודה רבה וצוות מקצועי מצומצם, הצליח להשיג עם האגודה תוארי אליפות לנוער.
בשנת 2017 זכתה קבוצת הנשים באליפות ישראל.
בין האתלטיות והאתלטים שאימן וטיפח במשך השנים ניתן למנות את אלה שזכו באליפויות המדינה, שברו שיאים לאומיים וייצגו את ישראל בתחרויות בינלאומיות חשובות: רבקה קוגמן, יוסי גולינסקי, עופר גרשון, סיוון ג'אן, מאור סגד, גל קדמון, ורוניקה צ'יינוב, אנסטסיה מוצ'קייב, איתמר לוי, מרגריטה בלוב, עשהאל ארד, דור חיון, ג'ומאן ג'ובראן, מוחמד אבו ענזה.
חיים אישיים.
לשפירא נולדו 3 בנים, אייל ועופר תאומים (דצמבר 1976) ועידן (ספטמבר 1982), מנכ"ל ומאמן ראשי של קבוצת מכבי אתלטי הנגב.
ליריק רוס
ליריק רוס (באנגלית: Lyric Ross; נולדה ב-30 בספטמבר 2003) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע ממוצא אפרו-אמריקאי.
ביוגרפיה.
רוס נולדה בכפר אוורגרין פארק , במדינת אילינוי בארצות הברית, היא החלה את קריירת המשחק שלה בגיל צעיר – הופעתה הראשונה הייתה בגיל 9 בקמפיין של הארגון הדמוקרטי לגיוס תרומות וקידום נשים בפוליטיקה "רשימת אמילי" עבור הילרי קלינטון.
בשנת 2015 הופיעה רוס בפרק בסדרה סירנות ובעונה הרביעית של שיקגו Fire בתפקיד קטן. בשנת 2017 החלה להופיע בעונה השנייה של סדרת הדרמה "החיים עצמם" בתפקיד דז'ה. בתחילה התפקיד שלה אמור היה להיות לכמה פרקים בלבד, אך היא קודמה לתפקיד קבוע החל מהעונה השלישית.
בשנת 2018 שיחקה בסרט Canal Street .
פרסים ומועמדויות.
בשנת 2018 הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער על משחקה ב"החיים עצמם", וזכתה בפרס כוכבת הטלוויזיה הפורצת בפרסי בחירת הנוער 2018. ב-2019 הוענק פרס גילדת השחקנים לאנסמבל הסדרה "החיים עצמם".
בשנים 2019, 2020, ו-2021 הייתה מועמדת לפרס NAACP Image Awards על משחקה ב"החיים עצמם".
המלכת יואש
אירוע המלכת יואש מתואר ב, וב. ההמלכה נעשתה ביוזמתו ובמצוותו של יהוידע הכהן הגדול.
רקע.
לאחר שראתה עתליה כי בנה אחזיה מלך יהודה הומת על ידי יהוא, היא קמה והורגת את כל זרע המלוכה, במטרה למלוך בעצמה ללא עוררין. יהושבע אחות אחזיה רואה זאת ומחביאה את יואש אחיינה התינוק ואת מניקתו בחדר המיטות ובכך מצילה אותם.
המרד וההמלכה.
בשנה השביעית, לאחר שש שנים שבהן יואש מוסתר, קורא יהוידע הכהן לשרי המאות ולרצים שבממלכה, כורת אתם ברית, משביע אותם שיעזרו לו להמליך את יואש, ומצווה עליהם להתחלק לשלוש קבוצות שומרים שישמרו על המלך בשלושה מקומות מרכזיים: בבית המלך, בשער סור ובשער אחר הרצים. כפי שכתוב:
לאחר מכן, מוציא יהוידע את יואש ומניח עליו את הנזר ואת העדות, שהוא ספר התורה על פי הפרשנים. יהוידע ובניו מושחים אותו למלך, והנוכחים במקום מכים כף ומכריזים בקול "יחי המלך".
לפי התלמוד, משיחה בשמן בטקס ההמלכה היא אירוע חריג שמתרחש רק בהחלפת בית מלוכה, או כאשר יש עוררין על בחירת המלך. יחד עם המלכתם של שלמה ושל יהואחז, המלכת יואש היא מהאירועים הבודדים בהם נמשח למלוכה מלך בן מלך, כיוון שהיו אלו המלכות שנויות במחלוקת.
בעקבות ההמלכה.
כשהמלכה עתליה שומעת את קולות השמחה היא באה אל בית ה', וכאשר היא רואה את יואש עומד ואת העם שמח לאחר טקס ההמלכה, היא קורעת את בגדיה וקוראת "קֶשֶׁר קָשֶׁר" שהוא לשון הכרזה על מרד. כפי שכתוב: בעקבות כך, יהוידע מצווה את שרי המאות להוציא אותה מבית ה' ולהביא אותה אל בית המלך, ולהמית כל אדם שיבוא לעזרתה. שרי המאות עושים כך ולוכדים אותה, וממיתים אותה בבית המלך.
לאחר מכן, יואש והעם מנתצים את מזבחות הבעל והורגים את מתן כהן הבעל.
למעשה, הריגת עתליה והמלכת יואש הם השבת מלכות יהודה מעתליה (שהיא בתו של מלך ישראל) וגם האיבוד הסופי של מלכות בית אחאב, כפי שנגזר לפני כן:
ברכת הבית
ברכת הבית היא תפילה יהודית. בתפילה מבקשים שבבית לא יהיה צער, צרות, מחולקות ושאר דברים רעים. נוסח הברכה נתלה באופן מסורתי על הקיר ליד דלת הכניסה.
ברכת הבית היא לעיתים גם יצירת אמנות. לעיתים קרובות ניתנת ברכה מעוצבת לתלייה כמתנה לחנוכת הבית.
קיימת גם ברכת העסק, ברכה דומה בתוספת תפילה שהעסק יצליח.
נוסח.
לברכה יש נוסחים רבים.
מקור.
לתפילה זאת אין כל מקור בספרות היהודית, אך יש שציינו לדברי הרב משה טייטלבוים אשר בקמיע שכתב ב-1925 נגד מגפה יש וריאציה לתפילה זו.
הרב שלמה אבינר טען כי סגנון תפילה זו אינו יהודי, שכן אין בה נוסחאות של בקשה אלא הוראה, הוא מניח שמקורה של תפילה זו משיר שיצר רודיארד קיפלינג, אם כי אין הוכחה לטענה זו.
הרב מאיר ניסים מאזוז טען ללא מקור שהתפילה "מיוחסת לרבנים גדולים".
רבי יוסף אבן זבארה כתב בספרו ספר שעשועים כך:
ראו גם.
ברכות הבית
רמת־גן
הדיוויזיה ה-183 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-183 (בגרמנית: 183. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-28 בנובמבר 1939 כחלק מגל הגיוס ה-7. הדיוויזיה השתתפה ב ב-1940, לאחר מכן הועברה לפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה ולאחר מכן השתתפה ב. ביוני 1941, היא השתתפה בהתקפה על ברית המועצות, כחלק מהקורפוס ה-20 בפיקודו של פרידריך מטרנה. הדיוויזיה לחמה ליד סמולנסק ומוסקבה. עד 22 באוקטובר 1943, דיוויזיית הרגלים ה-183 ספגה אבדות רבות והיא מוזגה עם שתי דיוויזיות חי"ר אחרות, שאף הן הוכו קשות (הדיוויזיות ה-217 וה-339) לפלגת הקורפוס C (Korps-Abteilung C). ואילו הדיוויזיה עצמה פורקה.
פלגת הקורפוס C הפכה לחלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה. ביולי 1944, היא הושמדה בכיס ברודי. ב-15 בספטמבר 1944, הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-183.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-564 (ורמאכט)
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-564 (בגרמנית: 564. Volks-Grenadier-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1944 באוסטריה, על ידי ייעוד מחדש של דיוויזיית הגרנדירים ה-564, בפיקודו של וולפגנג לאנג. היא הכילה את רגימנטים הגרנדירים ה-1150, ה-1151 וה-1152 ואת רגימנט הארטילריה ה-1564. ב-15 בספטמבר 1944 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-183.
יהודים אמריקאים אפריקאים
יהודים אמריקאים אפריקאים (או יהודים אפרו-אמריקאים) הם אנשים שהם גם יהודים וגם אמריקאים ממוצא אפריקאי. יהודים אמריקאים אפריקאים עשויים להיות יהודים מלידה או אנשים שהתגיירו ליהדות. יהודים אפריקאים אמריקאים רבים הם בעלי מורשת מעורבת, או צאצאים למשפחות מעורבות, שבהן לדוגמה, האם או שורשיה ממוצא יהודי והאב או שורשיו ממוצא אפריקאי לא יהודי.
היסטוריה.
יהודים שמוצאם אפריקאי, לפחות בחלקו, חיו ביבשת אמריקה מאז התקופה הקולוניאלית. לפני 1820, היו הקהילות היהודיות הגדולות ביותר של יהודים אפריקאים.
בשלבים מוקדמים יחסית, הגיעו מספר יהודים אמריקאים אפריקאים לארצות הברית מג'מייקה מברבדוס. הדיוקנאות של שרה ברנדון מוזס ושל יצחק לופז ברנדון, (שנת 1814 בקירוב) שניהם נולדו כעבדים בברבדוס, הם הציורים העתיקים ביותר הידועים של יהודים בעלי מוצא אפריקאי. יהודי הקאריביים הפכו לחברים בבתי כנסת יהודים בניהול לבן, בארצות הברית, ועזרו להקים בתי כנסת אפרו-אמריקאים מוקדמים בהארלם בחלק הראשון של המאה העשרים.
מספר קהילות יהודיות היסטוריות בארצות הברית מזכירות את המתפללים האמריקאים אפריקאים המוקדמים. לוסי מרקס (?-1838), שהתגוררה ועבדה אצל משפחת מרקס מפילדלפיה, נודעה כ"שומרת אדוקה על מצוות היהדות" וישבה בקביעות בעזרת נשים בבית הכנסת קהל קדוש מקווה ישראל במהלך שירותה. עם מותה, משפחת מרקס דרשה והצליחה לקבור אותה בבית העלמין מקווה ישראל, שם היא נחה כיום בקבר לא מסומן ליד חיים סלומון. מקרה נוסף ידוע, לפי הרשומות, הוא בילי סימונס (נפטר ב-1860) אדם ממוצא אפריקאי שהיה חבר בבית הכנסת בית אלוהים בצ'ארלסטון, דרום קרולינה, אף על פי שחוקת המדינה אוסרת על אנשים ממוצא אפריקאי להיות חברי הקהילה.
עד החלק הראשון של המאה העשרים, לפחות שמונה אמריקאים אפריקאים שונים ניהלו ארגונים דתיים שזיהו עצמם כיהודים. עקבותיהם של רובם קשורים לאיים הקריביים או לאתיופיה. כיום יהודים אמריקאים אפריקאים מתפללים הן בבתי כנסת אפרו-אמריקאים, והן בקהילות מעורבות.
צפון אמריקה.
יהדות ארצות הברית כוללת בתוכה גם יהודים עם רקע אמריקאי אפריקאי. מספרם אמנם קטן, אך יהודים אפרו-אמריקאים שייכים לכל אחד מהזרמים היהודיים האמריקאים הגדולים - אורתודוקסים, קונסרבטיבים, רפורמים - וגם לתנועות הקטנות יותר, כגון רקונסטרוקציוניסטים או חילונים הומניסטים. כמו עמיתיהם היהודים האחרים, יש גם יהודים אמריקאים אפריקאים חילונים, ואחרים אשר עשויים לעיתים רחוקות או לעולם לא, לקחת חלק במנהגים דתיים.