הרשת כוללת 27 מרכזי ומכוני מחקר צרפתיים מחוץ לצרפת, הפרושים ב־34 מדינות בכל היבשות והמכסים את כל תחומי מדעי הרוח והחברה. להלן רשימת המרכזים והמכונים המסונפים למשרד החוץ הצרפתי:
בתי הספר.
ברשת יש גם חמישה בתי ספר צרפתיים מחוץ לצרפת, המסונפים למשרד להשכלה גבוהה, מחקר וחדשנות ולא למשרד החוץ.
טרייסי מאן
טרייסי רוברט מאן (באנגלית: Tracey Robert Mann; נולד ב-17 בדצמבר 1976) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי. הוא חבר בית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס ה-1 של קנזס, הוא מכהן בתפקיד זה מאז ינואר 2021.
ביוגרפיה.
מאן נולד בעיר קווינטר שבצפון מערב קנזס.
בינואר 2018, שבועיים לאחר שג'ף קולייר התמנה לתפקיד מושל קנזס, נבחר מאן כסגן המושל תחתיו, הוא הושבע לתפקיד זה ב-14 בפברואר אותה שנה.
במהלך מסע הבחירות של מאן לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של קנזס, חזר מאן ושוב שוב על הטענה השקרית כי נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה אינו אזרח ארצות הברית, וגרס כי עליו להציג את תעודת הלידה שלו על מנת להוכיח לציבור שהוא אכן אזרח אמריקאי. עם זאת, זמן מה לאחר השמעת טענות אלה, חזר בו מאן מהאשמות חסרות-השחר ולדבריו "הוא כבר זמן מה מאמין שהנשיא השחור הראשון של ארצות הברית הוא אכן אזרח אמריקאי".
לאחר שנציג מחוז הקונגרס הראשון של קנזס, רוג'ר מרשל הכריז על פרישתו מבית הנבחרים בשל התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית, הכריז מאן כי יתמודד למושבו של מרשל. ב-4 באוגוסט 2020 זכה מאן בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית, והמשיך לבחירות הכלליות בנובמבר שם גבר על המועמד הדמוקרטי, קאלי ברנט. הוא ניצח את ברנט וגרף כ-71% מהקולות.
מאן מתגורר בעיר סלינה שבקנזס.
השוטרים
השוטרים היא דרמת פשע משטרתית ישראלית שעלתה לשידור ב-25 בינואר 2021 ומשודרת בקשת 12. את הסדרה יצרו רותם שמיר ויובל יפת. ביים אותה רותם שמיר והתסריטאי הראשי הוא יובל יפת. הסדרה צולמה ברובה בצפון הארץ ובנהריה, הסדרה נכתבה בהשראת פרשת השוטרים הנוקמים, כאשר בתחילה שם הסדרה היה "השוטרים הנוקמים".
נעימת הנושא הנלווית לפתיח הסדרה, היא השיר "נהריה" בביצועו של מייק בורשטיין. עונה שנייה של הסדרה נמצאת בפיתוח.
עלילה.
אלון שנהב (צחי הלוי), קצין בילוש מצטיין שמוצאו מנהריה ועבר לתל אביב-יפו, מתבקש לחזור לעיר מולדתו ולתפקד שם כקצין בילוש במשך שנה. כשהוא חוזר הוא מגלה שבעיר פועל ללא הפרעה, ארגון הפשיעה של מאור עזרא (שלומי יפרח). אלון מבין שעל מנת להילחם בעזרא, ראשית עליו לשקם את מעמדם הציבורי של השוטרים בעיר.
סקירת סדרה.
הסדרה עלתה לשידור בקשת 12 ב-25 בינואר 2021.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
Darkness and Light (אלבום)
Darkness and Light (בעברית: חושך ואור) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר-יוצר האמריקאי, ג'ון לג'נד. האלבום יצא לאור ב-2 בדצמבר 2016 על ידי חברות התקליטים "קולומביה רקורדס" ו-"GOOD Music", כשלוש שנים לאחר צאת אלבום האולפן הרביעי שלו, "Love in the Future". אלבום זה הוא אלבומו האחרון של לג'נד שהוקלט עם חברת ההקלטת "GOOD Music".
רקע.
לג'נד הקליט את האלבום בסטודיו "איסט ווסט 2" בלוס אנג'לס, ארצות הברית. רוב האלבום הופק על ידי בלייק מילס, שכתב יחד עם לג'נד את מרבית השירים באלבום. באלבום, לג'נד משתף פעולה עם מספר זמרים, דוגמת מיגל וצ'אנס הראפר.
סינגלים.
הסינגל המוביל של האלבום, "Love Me Now", יצא לאור ב-7 באוקטובר 2016. ב-18 בנובמבר 2016, יצא הסינגל השני של האלבום, "Penthouse Floor", שבוצע בשיתוף פעולה עם צ'אנס הראפר. ב-25 בנובמבר באותה השנה, יצא הסינגל השיווקי הרשמי של האלבום, "I Know Better", וב-27 במרץ 2017, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Surefire".
ביקורות.
האלבום קיבל בדרך כלל ביקורות חיוביות. באתר האינטרנט "Metacritic" האלבום קיבל ציון ממוצע של 76 נקודות מתוך 100 אפשריות. ג'ון פארלס, כתב הניו יורק טיימס, כתב על האלבום כי: "אני מוריד את הכובע בפני לג'נד. האלבום מתייחס לנושא הראשי, אהבה, כאל נושא דינמי ומורכב". הכתב רוברט כריסטגאו ממגזין "Vice", כתב על האלבום כי: "שירי האלבום כתובים ללא התרברבות מיותרת, תענוג לאוזניים".
קרחון קנוד ראסמוסן (אוואנאטה)
קרחון קנוד ראסמונסן (באנגלית: Knud Rasmussen Glacier) הוא קרחון במחוז אוואנאטה שבצפון-מערב גרינלנד.
אורכו של קרחון קנוד ראסמוסן כ-3 קילומטרים ורוחבו 900 מטרים.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר ת'ול.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את (הנשפכים אל) את פיורד וולסטנהולם (הקרחונים האחרים הם: קרחון צ'מברלין, קרחון סולסברי, וקרחון האראלד מולטקה).
הקרחון מהווה אתר תיירות, בשל יופיו וצבעו.
וילהלם מרסטרנד
וילהלם מרסטרנד (בדנית: Wilhelm Marstrand ; 24 בדצמבר 1810 - 25 במרץ 1873) היה צייר ומאייר, נולד בקופנהגן, דנמרק, הוא אחד האמנים הנודעים ביותר השייכים לתור הזהב של הציור הדני.
חינוך והכשרה.
מרסטרנד למד בבית הספר המטרופוליטן של קופנהגן, אך לא היה לו עניין רב בספרים ועזב בגיל 16. כריסטופר וילהלם אקרסברג, צייר ופרופסור באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות (Det Kongelige Danske Kunstakademi) בקופנהגן, היה ידיד קרוב של אביו של וילהלם, והמליץ על קריירה אמנותית עבור וילהלם הצעיר. וילהלם כבר הראה כישרון אמנותי, והתמודד עם נושאים קשים כמו סצינות קבוצתיות עם דמויות רבות וקומפוזיציה מסובכת.
בגיל 16 החל מרסטרנד את לימודיו באקדמיה אצל אקרסברג, ולמד בבית הספר בין השנים 1826 עד 1833. אף כי תחומי העניין שלו היו בנושאי הז'אנר - תיאור חיי היומיום שצפה ברחובות קופנהגן, במיוחד בהבדלים המעמדיים, אבל עבר לציור היסטורי.
ציור היסטוריה הציג את הנושאים המפוארים הקלאסיים מהמיתולוגיה וההיסטוריה, ולא מחיי היומיום. המסורות, וטעמם של מבקרי האמנות המסורתיים, העדיפו אותם. לכן היה לו משהו לחתור אליו, למרות מיומנותו בתיאור נושאים צנועים יותר, וההנאה שהייתה לו להציג את ההמונים, את מראות העיר ואת ההומור והסיפורים שמאחורי ההמולה שבה.
כריסטיאן ווגפטרסן, סוחר יין של בית המלוכה הדני, ותומך באמנויות, הפך לפטרון חשוב עבור מרסטרנד בתקופה מוקדמת זו.
למרות הכרה הולכת וגוברת ביצירתו, מרסטרנד מעולם לא קיבל את מדליית הזהב של האקדמיה. מדליה זו נחשקה לא רק בזכות היוקרה שבה, אלא גם משום שהיא נתנה גם מלגת נסיעה לקידום הכשרתו האמנותית של חתן הפרס. ניסיונותיו של מרסטרנד לזכות במדליה לא צלחו הן בשנת 1833 עם "הבריחה למצרים" הנאו-קלאסית שלו וגם ב־1835 עם "אודיסאוס ונאוסיקא". אבל קיבל שתי מדליות הכסף.
נסיעות חוץ.
מדליית זהב הוא לא קיבל, אולם האקדמיה העניקה למרסטרנד מלגת נסיעה. באוגוסט 1836 החל את הראשון מבין מסעותיו הרבים, בדרכו מגרמניה לרומא באיטליה, ועצר בדרך בברלין, דרזדן, נירנברג ומינכן. באיטליה, שם שהה ארבע שנים, צייר תיאורים אידיאליים רבים של חיי היומיום, במיוחד חגיגות. הוא חזר לאיטליה מספר פעמים, הביקור האחרון היה בשנת 1869.
ברומא בילה מדי שנה את חודשי הקיץ בעיירות והוקסם מאורחות החיים של העם האיטלקי. הוא גילה נוף צבעוני, עליז ורומנטי, חדור אידיאל יופי חדש.
הוא גם צייר מספר פורטרטים במהלך השהות הראשונה באיטליה. בין אלה פורטרטים של אמנים דנים נודדים אחרים, כמו כריסטן בוקקה ושותפו למסע יוהאן אדולף קיטנדורף.
פיתוח קריירה.
מרסטרנד חזר לדנמרק בסוף 1841 ועצר בדרך במינכן ובפריז. בדנמרק הוא ניסה ליישם את מה שלמד באיטליה.
הוא הפך לחבר באקדמיה לאמנות ב־19 ביוני 1843, לאחר שהגיש את הציור "ארסמוס מונטנוס" כיצירת הקבלה שלו. הוא הפך לפרופסור באקדמיה בשנת 1848. הוא השתדל לתת לתלמידיו להתפתח על פי כישוריהם ותחומי העניין שלהם. בין אלה היו שני ציירי סקיין הנודעים ביותר, פדר סוורין קרויר ומיכאל אנצ'ר, כמו גם קרל בלוך וקריסטיאן זהרטמן.
מרסטרנד לקח נושאים מהספרות והתיאטרון, כשהוא מציג סצנות מדון קישוט מאת סרוונטס, כמו גם מארסמוס מונטנוס, או מחזות אחרים של לודביג הולברג. עבודותיו של הולברג יתנו למרסטרנד זרם אינסופי של השראה. הוא גם המשיך לצייר ציורי ז'אנר, וליצור רישומים, קריקטורות ורישומים, ולכד את רוח תקופתו בסאטירה עדינה.
ב־8 ביוני 1850 התחתן מרסטרנד עם מרגריטה כריסטין וויידמן, עמה נולדו להם חמישה ילדים. משפחתו הפכה למקור השראה חדש לאמנותו. יש דמיון בפורטרטים שלו עם ילדים לאלו שנעשו על ידי קונסטנטין הנסן, בן זמנו, חבר וגם תלמידו של אקרסברג.
מרסטרנד חזר לציור דיוקנאות ברצינות רבה יותר בסוף שנות ה -50 של המאה ה-19 ומתאר כמה מדמויות המפתח של התקופה. במהלך שנות ה -50 וה -60, ובמיוחד לאחר מות אשתו בשנת 1867, הוא פנה לנושאים דתיים. הוא גם הקדיש תשומת לב מחודשת למיתולוגיה ולהיסטוריה. הוא צייר שני ציורי קיר לקפלה של המלך כריסטיאן הרביעי בקתדרלת רוסקילדה בשנים 1864–1866, שניהם תרמו לתהילה המתמשכת של המלך הפופולרי הזה. הוא צייר מזבח חשוב בכנסיית פאבור. בשנת 1871, זמן לא רב לפני מותו, הוא העביר כמה ציורי קיר שהוזמנו לאולם החגיגות של אוניברסיטת קופנהגן.
במקביל, במהלך עשר השנים האחרונות לחייו, חלק מעבודתו נעשה אינטימי מאוד. סדרת ציורים שנעשתה בשש השנים האחרונות לחייו מציגה אישה בעירום, בעוד שהאחרים היו נושאים דתיים מאוד, באופן פנימי יותר מהיצירה המונומנטלית.
מרסטרנד מונה למנהל של האקדמיה לאמנות במשך שתי תקופות: התקופה הראשונה בין השנים 1853–1857, השנייה מ־1863 ועד מותו.