האוניברסיטה החלה לפעול לראשונה בתאריך 30 ביוני 2005, וזאת לאחר שהוכיחה את עמידתה בכלל הדרישות האקדמיות הנדרשות לצורך הסמכה כאוניברסיטה בירדן. בימיה הראשונים, שמה של האוניברסיטה היה "האוניברסיטה ללימודים מתקדמים", כאשר בין השנים 2005–2008 הוסמכה האוניברסיטה להעניק תארים מתקדמים בלבד (מתואר שני ומעלה). עם תחילת שנת הלימודים האקדמית 2008–2009, הוסמכה האוניברסיטה להעניק גם תואר ראשון במגוון תחומים, ובהמשך שינתה את שמה הרשמי ל"אוניברסיטת המזרח התיכון".
האוניברסיטה מדורגת מבחינה אקדמית במקום ה-12,323 מבין כלל האוניברסיטאות בעולם, ובמקום ה-19 מבין האוניברסיטאות בירדן גופה.
פקולטות האוניברסיטה.
האוניברסיטה כוללת חמש פקולטות ושני בתי ספר:
אוניברסיטת המזרח התיכון
אהד בן דרור
אוון וילאנס ריצ'רדסון
סר אוון וילאנס ריצ'רדסון (באנגלית: Owen Willans Richardson; 26 באפריל 1879 בדיוסברי, יורקשייר, אנגליה - 15 בפברואר 1959 באלטון, המפשייר, אנגליה) היה פיזיקאי בריטי. תחום מחקרו היה תופעת התרמיונית שהובילה לחוק ריצ'רדסון הקרוי על שמו. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1928.
ביוגרפיה.
ריצ'רדסון נולד ב-1879 בדיוסברי (Dewsbury), יורקשייר, אנגליה והיה בנם היחיד של ג'ושוע הנרי ושרלוט מריה ריצ'רדסון. בבית ספר יסודי, בחטיבה ובתיכון למד בבית הספר "בטלי" (Batley) ולאחר מכן למד בטריניטי קולג' שבקיימברידג', שם זכה להצטיינות במחלקה הראשונה במדעי הטבע. בהמשך קיבל תואר דוקטור מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון. לאחר שסיים את לימודיו ב-1900 החל ריצ'רדסון לחקור את פליטת החשמל מגופים חמים במעבדת קוונדיש שבקיימברידג'. ב-1901 ביצע ניסוי שהראה שזרם מחוט להט תלוי אקספוננציאלית בטמפרטורה של החוט, באופן שזהה מתמטית למשוואת ארניוס. בזכות מחקר זה זכה בפרס נובל והחוק שהוכיח נקרא על שמו, חוק ריצ'רדסון. מ-1906 ועד 1913 היה ריצ'רדסון פרופסור באוניברסיטת פרינסטון, ב-1914 חזר לבריטניה והפך לפרופסור בקינגס קולג' לונדון שם חקר ולימד עד לפרישתו ב-1944. ריצ'רדסון מת ב-1959.
חייו האישיים.
ריצ'רדסון היה נשוי לליליאן מוד וילסון, אחותו של הרולד וילסון מ-1906 ועד פטירתה ב-1945, לזוג נולדו בן ובת. ב-1948 נישא שנית לפיזיקאית הנרייט רופ.
פרסים.
ב-1913 הצטרף ריצ'רדסון לחברה המלכותית של בריטניה, ב-1920 הוענקה לו מדליית יוז, ב-1928 זכה בפרס נובל לפיזיקה על חקר התופעה התרמיונית. ב-1939 קיבל תואר אבירות.
הרוג את יקיריך (סרט, 2013)
אפרים זלמן הלפרין
אפרים זלמן הלפרין (י"ג בכסלו תרל"א, 1871 – ד' באדר תשכ"א, 1961) היה רב חסידי בארצות הברית, ומצאצאי רש"י והרמ"א ולאחר עלותו לישראל היה מייסד המרכז הארצי לטהרת המשפחה.
תולדותיו.
נולד בגליציה למשפחה ליטאית, בנם של הרב אלחנן דב הלפרין והינדא באלא הלפרין. היגר לארצות הברית וכיהן כרב בדנוור ובניו יורק.
עלה לישראל והתגורר בשכונת גאולה בירושלים. נהג לעורר את הציבור על עניין עניית אמן ו"אמן יהא שמיה רבא". לשם כך חיבר את הקונטרס "שומר אמנים", הכולל ליקוט בדברי חז"ל על חשיבות הנושא. נהג לבחון בשבתות בביתו ילדים בגמרא ובמשניות והוא העניק להם פרסי עידוד.
בסוף שנות ה-40 ייסד הרב הלפרין את "המרכז הארצי לטהרת המשפחה", לשם הקמת מקוואות בישראל והפצת חשיבות נושא טהרת המשפחה. הוא פנה לרב דב בריש ווידנפלד מטשיבין שיכהן כנשיא הארגון.
בתו לאה הייתה אשת הרב יהודה דב גלינסקי, רבה של קהילת "שערי צדק" בקולצ'סטר שבמדינת קונטיקט.
חיל האוויר המלכותי הדני
חיל האוויר המלכותי הדני (בדנית: Flyvevåbnet) הוא הזרוע האווירית של כוחות ההגנה של דנמרק, ותפקידו לבצע את ההגנה האווירית על שטחה של דנמרק ולהשתתף במשימות ביטחוניות בינלאומיות.
היסטוריה.
גיס התעופה של הצבא הדני.
ב-1 באפריל 1912 סיים קצין מהצבא המלכותי הדני את הכשרתו כטייס בבית ספר פרטי לטיסה. בעליו של בית הספר תרם מטוס לצבא וב-12 ביולי הוקם רשמית בית הספר לטיסה של הצבא בקלוברמרקן (Kløvermarken) שליד קופנהגן.
הפעילות האווירית בצבא הייתה מצומצמת יחסית בשל מחסור בתקציב ובפרוץ מלחמת העולם הראשונה היו ברשותו שני מטוסים כשירים. בשלב זה החלו לזרום יותר תקציבים אך קשה היה להשיג מטוסים ומנועים מתאימים. עם זאת, ב-1915 עבר השדה בקלוברמרקן במלואו לידי הצבא והוקמו בו כמה האנגרים. האנגרים נוספים הוקמו בשטחי האימונים של הצבא ברחבי הארץ ושדה תעופה ראשי הוקם בלונדטופטה (Lundtofte) שמצפון לקופנהגן ב-1917.
לאחר המלחמה, ב-1919, עם התרחשותן של תאונות רבות עקב התיישנות המטוסים, הוצאו מהשירות המטוסים הפחות מתאימים ובאפריל היו ברשות הצבא שישה מטוסים כשירים. עם הפסקת המימון בתקופה שלאחר המלחמה, לא ניתן היה לרכוש מטוסים נוספים ובשלב זה טיסות האימון התבצעו באמצעות מטוסים אזרחיים שכורים. בשנת 1922 נחקק חוק להקמת גיס התעופה שהוקם ב-1 בפברואר 1923, שהיה מורכב למעשה מטייסת אחת של מטוסי סיור. ב-1925 התחדשו הכשרות הטייסים במסגרת הצבאית וב-1926 הן הועברו לשדה התעופה בלונדטופטה. ב-1928 הועברה כל הפעילות המבצעית לשדה התעופה האזרחי בקופנהגן, נמל התעופה קופנהגן קסטרופ, שם קיבל לרשותו הצבא את אחד ההאנגרים.
ב-1 בנובמבר 1932 הוקמו "כוחות התעופה של הצבא" (Hærens Flyvertropper) שכללו את הכנפות של זילנד ושל יוטלנד. התכנון הראשוני כלל שתי טייסות קרב ושלוש טייסות סיור, בנוסף לבית הספר לטיסה, שירותים טכניים, בתי מלאכה לייצור מטוסים ויחידת כדורים פורחים. יחד עם זאת, כמות כלי הטיס שהיו בשירות אפשרה להקים בשלבים הראשונים רק שלוש טייסות (מס' 1, 2 ו-3). טייסת 5 הוקמה רק בשנת 1935. בשנת 1934 הוקם בסיס חיל האוויר החדיש בוורלוסה (Værløse) שמצפון לקופנהגן, בית הספר לטיסה עבר אליו ושנה לאחר מכן הועברו אליו כל היחידות המבצעיות להוציא את יחידת הכדורים הפורחים.
חוק הגנה חדש שחוקק בשנת 1937 גרם להאטה בתהליך ההתחדשות של הצבא. מבחינתם של כוחות התעופה היה הדבר כרוך בצמצום סדר הכוחות שלהם לארבע טייסות קטנות וטייסת מס' 4 מעולם לא הוקמה. הכנף של יוטלנד הוקמה ב-1 בנובמבר 1937 וכללה את טייסות 2 ו-5 שנשארו ב-וורלוסה יחד עם טייסות 1 ו-3. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כללו כוחות התעופה של הצבא בעיקר מטוסים שכבר היו מיושנים ובמקביל הואץ תהליך בנייתם של מטוסים ומתקנים חדשים, אך היה זה כבר מאוחר מדי.
בבוקרו של ה-9 באפריל 1940 תקפו מטוסי מסרשמיט Bf 110 של הלופטוואפה את שדה התעופה בוורלוסה והפילו מטוס פוקר CV שהמריא לטיסת סיור, השמידו על הקרקע 8 מטוסים וגרמו לנזק ל-16 מטוסים נוספים. הצבא הגרמני השתלט על השדה ועל כל המטוסים שאוחסנו בו ובהמשך, לאחר שממשלת דנמרק הפסיקה את מדיניות שיתוף הפעולה שלה עם גרמניה ב-29 באוגוסט 1943, הועברו כמה מהמטוסים לידי הגרמנים שהפעילו אותם בחזית המזרחית.
כמו עמיתיהם משירות האוויר של הצי התאמנו הטייסים של כוחות האוויר של הצבא על דאונים בין השנים 1941 עד 1943, אך רבים מהם עזבו את דנמרק והצטרפו לחיל האוויר המלכותי הבריטי (26 מהם נפלו בקרבות) ואחרים היו בין אלה שהקימו את הבריגדה הדנית בשוודיה. יחידה זו קיבלה לקראת סיום המלחמה 15 מטוסי סאאב B.17C, אך באותו זמן כבר נכנע הצבא הגרמני בדנמרק ב-4 במאי 1945 והמטוסים הוחזרו לחיל האוויר השוודי.
שירות האוויר של הצי.
ב-14 בדצמבר 1911 החלה הכשרתם של כמה קציני צי כטייסים. ב-25 במרץ 1912 קיבל הצי המלכותי הדני את המטוס הראשון שלו. תאריך זה נחשב למועד הקמתו של "שירות האוויר של הצי" (Marinens Flyvevæsen).
הפעולות האוויריות הראשונות של הצי התקיימו בקלוברמרקן (Kløvermarken) שליד קופנהגן, שם הוקם האנגר לאחסון שני מטוסים ימיים שנרכשו בצרפת. החל מסתיו 1913 כל אימוני הטיסה בוצעו על פני המים וב-20 באפריל 1915 עבר מרכז הפעילות של שירות האוויר של הצי לתחנה למטוסים ימיים שהוקמה מדרום לרפשאלאון (Refshaleøen) בסמיכות לבסיס הצי בקופנהגן.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היו ברשות שירות האוויר רק שני מטוסים ימיים, אך באותה תקופה החלו המספנות של הצי לייצר מטוסים ימיים משל עצמם. עד 1919 היו המספנות הספקיות היחידות של מטוסים לשירות האוויר של הצי ואז החלו להתקבל מטוסים ממקורות נוספים. תחנה נוספת למטוסים ימיים הוקמה בסליפסהאבן (Slipshavn) שבאי פין ב-1916, אך פעולתה הופסקה ב-1918.
ב-1921 חודשו אימוני הטיסה משדות תעופה יבשתיים ובשנתיים הבאות שימש לכך שדה התעופה באבדור (Avedøre). לאחר מכן שימש לכך נמל התעופה קסטרופ בקופנהגן עד להעברתו של בית הספר לטיסה של הצי לרינגסטד (Ringsted) ב-1926.
מבחינה פיקודית הפך שירות האוויר של הצי לכוח עצמאי ב-15 בספטמבר 1923. לפני כן היה הפיקוד על פעולות התעופה של הצי בידי שייטת הצוללות ולפני כן בידי מפקדת הצי. ב-1926 הוקמו שתי שייטות תעופה: שייטת האוויר הראשונה שהפעילה מטוסים ימיים במשימות סיור והפצצה שפעלה מהתחנה בקופנהגן ושייטת האוויר השנייה שהפעילה מטוסי קרב מהבסיס ברינגסטד. בשנת 1930 הוקם בסיס שלישי באבנו (Avnø) לצורך שימושו של בית הספר לטיסה. ב-1937 עברה השייטת השנייה לבסיס זה.