דה סאבדרה הפליג במטרה לשוב לספרד החדשה ב-14 ביוני 1528 על גבי הפלורידה, הקיף את ג'ילולו לכיוון צפון וב-24 בחודש גילה את קבוצת איי סשוטן (Schouten Islands), צפונית לפפואה, ונחת באי יאפן (Yapen). הספרדים כינו את קבוצת האיים "איסלאס דה אורו" ("האיים המוזהבים"), המשיכו לאורך חופי צפון גינאה החדשה של ימינו, גילו את איי האדמירליות (חלק מארכיפלג ביסמרק) ונחתו באי העיקרי, מאנוס (Manus). לאחר מכן הפליגו צפונה וגילו את איי נומואי (חלק מארכיפלג איי קרוליין). אז נקלעה הספינה אל תוך רוחות הסחר המזרחיות שהסיטו את הספינה בחזרה לאיי התבלינים והפלורידה עגנה בחזרה בטידורה ב-19 בנובמבר 1528.
המפקד הספרדי במקום, הרננדו דה לה טורה, הציע הפלגה מערבה דרך כף התקווה הטובה, נתיב ידוע בו כבר עבר חואן סבסטיאן אלקנו ב-1522, אך דה סאבדרה החליט לנסות בשנית וב-3 במאי 1529 יצא פעם נוספת, כשהפעם בחר בנתיב שייט דרומי יותר. פעם נוספת הגיע למאנוס ומשם פנה צפונה, גילה שני איים נוספים המשתייכים לאיי קרוליין - פונפאי (Pohnpei) והאטול אנט (Ant) (חלק ממיקרונזיה של ימינו). ב-21 בספטמבר התגלה אטול אוג'לאנג (Ujelang), המערבי שבאיי מרשל, אשר כונה "לוס פינטאדוס" ("הצבועים"; בשל צבעי הקעקועים של תושביו). ב-10 באוקטובר התגלה האטול אנווטאק שכונה "לוס חארדינס" ("הגנים"; בשל יופיו של האי ואופיים הידידותי של תושביו). זמן קצר לאחר מכן מת דה סאבדרה, וכמפקד התמנה פדרו לאסו. אז הפליגו הספרדים עד קו הרוחב 31 צפון, אך נכשלו במציאת רוחות מערביות ולאחר מותו של פדרו לאסו הוחלט לשוב לג'ילולו, אליה הגיעה הפלורידה ב-8 בדצמבר 1529.
אחרית דבר.
22 הספרדים אשר שרדו את מסעו האחרון של דה סאבדרה והגיעו לג'ילולו גילו כי המצב באיי התבלינים השתנה בהיעדרם: הפורטוגזים הגבירו את נוכחותם באזור והפעילו לחץ על הספרדים בטידורה. כמו כן, היו המקומיים באיים טידורה וטרנאטה היו על סף התקוממות בשל נוכחות הספרדים והפורטוגזים, בהתאמה. המבצר הספרדי הקטן שבטידורה נכנע בפני הפורטוגזים חמישה שבועות לפני חזרתה של הפלורידה, אך לספרדים נותר כוח משמעותי באי הגדול הסמוך, ג'ילולו. בין הספרדים לפורטוגזים הושג הסכם הפסקת אש, כאשר הספרדים העבירו מזון לידי הפורטוגזים שהיו באותה עת תחת מצור בטרנאטה על ידי המקומיים. כאשר הצליחו הפורטוגזים לדכא את המרד, הפנו את מאמציהם לעבר ג'ילולו. הספרדים שמרו על נייטרליות מכיוון שלא היו מסוגלים לסייע רבות לבני בריתם על האי: כאשר כבשו הפורטוגזים את ג'ילולו נותרו בחיים רק שבעה-עשר ספרדים.
חוזה סרגוסה אשר נחתם בין ספרד לפורטוגל ב-5 באפריל 1529 קבע שהזכויות על איי התבלינים יועברו לחזקת פורטוגל בתמורה לפיצוי כספי. בפברואר 1534 הועברו הספרדים המעטים ששרדו בספינה פורטוגזית להודו. אנדרס דה אורדאנטה וספרדי נוסף נותרו פרק זמן באיים כדי להמתין למטען של ציפורן שכבר הוזמן, אך הפורטוגזים מנעו זאת. דה אורדאנטה ואיתו קומץ ספרדים חזרו לבסוף לליסבון באמצע שנת 1536.
מבחינת ספרד, היה היגיון רב בחתימה על החוזה ובוויתור על האזור לפורטוגל: במהלך עשר שנים שלחו הספרדים 15 ספינות מספרד ומספרד החדשה לעבר איי התבלינים ורק אחת (הוויקטוריה בפיקודו של אלקנו) שבה, לאחר מסע מסוכן ביותר ותוך התחמקות מהפורטוגזים ששמרו על הנתיב שסביב כף התקווה הטובה. המחיר ששולם בכוח אדם ובכסף כדי לשמור על הנוכחות הספרדית היה גבוה מידי. לפורטוגזים היה יתרון לוגיסטי ניכר, בשל שליטתם על תחנות סחר והנתיב דרך הודו, והיכרותם המוקדמת והמעמיקה עם אזור האיים ונתיבי המסחר והפוליטיקה המקומית, לעומת הספרדים שבאותה תקופה לא הצליחו לפתור את בעיית ההפלגה בחזרה מזרחה לספרד החדשה. הצלחתם היחסית של הספרדים להחזיק מעמד באזור למרות קווי התקשורת הרעועים שלהם, נבעה בעיקר מחוסר המשמעת ורדיפת הבצע של המנהיגים הפורטוגזיים המקומיים, שדאגו יותר לעושרם האישי ופחות לאינטרסים של ארצם ומלכם.
המצב באיי התבלינים חזר לתקופה שלפני מסעו של פרדיננד מגלן. ספרד הפרה את חוזה סרגוסה כאשר שבה לאזור והשתלטה על הפיליפינים, אך רק כעבור 30 שנה, כאשר בסיס היציאה בספרד החדשה התחזק, ובעיקר כאשר נפתרה בעיית החזרה עם גילוי נתיב הגליאון של מנילה על ידי דה אורדאנטה ב-1565.
Sonic Unleashed
Sonic Unleashed (בתרגום חופשי, "סוניק משוחרר"; יצא ביפן כ-Sonic World Adventure, ביפנית: ソニックワールドアドベンチャー, Sonikku Wārudo Adobenchā) הוא משחק וידאו המהווה חלק מסדרת משחקי "סוניק הקיפוד". המשחק נוצר על ידי סוניק טים ויצא לאור על ידי סגה. פיתוח המשחק החל ב-2006, אחרי סיום פיתוח מנוע המשחק שלו, Hedgehog Engine. המשחק היה אמור להיות המשך ישיר ל-Sonic Adventure 2, אך סוניק טים החלו להציג מספיק חידושים שהפרידו משחק זה ממשחקים אחרים, ולכן שמו השתנה ל-Unleashed. למשחק יצאו שלוש גרסאות שונות: אחת מאת סוניק טים לקונסולות ה-Xbox 360 והפלייסטיישן 3, השנייה מאת סוניק טים ו-Dimps לקונסולות ה-Wii והפלייסטיישן 2, והשלישית מאת Gameloft לטלפונים חכמים. המשחק יצא בנובמבר 2008, וליפן יצא בחודש שאחריו.
המשחק יצא ל-PlayStation Now במרץ 2017, והחל מה-29 בנובמבר 2018 ניתן לשחק בו במצב תאימות לאחור ב-Xbox One.
עלילה.
הסיפור מתחיל בקרב של סוניק נגד דוקטור אגמן, אויבו של סוניק. סוניק נלחם נגדו בתוך צי של ספינות וחלליות בחלל. לאחר זמן מה הם נכנסים לחדר סגור בתוך אחת הספינות ושם "נכנע" אגמן לסוניק ומבקש ממנו רחמים ושלום. בהמשך מתברר כי אגמן עבד על סוניק והכניס אותו למלכודת; הוא הפעיל מכונה ששאבה ממנו ומיהלומי הכאוס את כל כוחם והפכה אותו לקיפוד-זאב הרסני מאוד. סוניק נופל מהספינה שבחלל הישר אל כדור הארץ. בכדור הארץ הוא פוגש את צ'יפ - יצור מעופף קטן אשר איבד את הזיכרון שלו. בהמשך סוניק מגלה שבלילה הוא הופך להיות זאב ובבוקר הוא חוזר להיות קיפוד. ביחד הם יוצאים לחפש את ד"ר אגמן ולחסל אותו. בדרך הם פוגשים עוד דמוית מוכרות כמו איימי וטיילס.
משחקיות.
במשחק זה ניתן לשחק בתור סוניק הקיפוד ביום, ובתור סוניק הזאב בלילה. כדי להגיע לשלב לילה או יום צריך לאסוף מטבעות הנמצאות בשלב הנגדי עם סוניק הנגדי. בשלבי היום, המשחק מתנהל בצורה תלת ממדית וחצי דו ממדית, ובכל כמה זמן יש מעברון והזווית משתנה מתלת ממדית לדו ממדית ולהפך. שלבי היום מאופיינים במשחקיות של ריצה מהירה, הריגת רובוטים והתחמקות ממכשולים. שלבי היום מאופיינים כשלבים המתבססים על מהירות, ונחשבים בעיניי מעריצים למהירים ביותר בתולדות משחקי סוניק הקיפוד. בשלבי הלילה המשחק מתאפיין במהירות נמוכה של סוניק, הליכת מכות עם רובוטים ומפלצות, מכשולים קשים יותר, ושלבים עם פריטים המוצפנים מאוד קשה. במשחק יש מעברונים דו ממדים קטנים של קפיצות על עמודים עם היד הארוכה של סוניק הזאב. מעריצי הסדרה מתייחסים לשלבי הלילה בשליליות בשל זוויות לא נוחות ותקלות.
לפי סגה, שלבי הלילה נועדו להציג לשחקנים החדשים שלא הכירו את סוניק לפני את סדרת המשחקים.
ביקורות.
המשחק קיבל ביקורות חצויות. המבקרים טענו כי שלבי היום הם טובים מבחינת גרפיקה והם בעלי משחקיות לא רעה. לעומת זאת, המבקרים טענו ששלבי הלילה היו גרועים מבחינת הזוויות, המהירות הנמוכה של סוניק, ניסיון למשחק מכות בלי הרבה יכולות והקושי בשלבי הלילה. הם הדגישו שהמשחק היה יכול לקבל ביקורות כלליות יותר טובות במידה והיה ניתן לשחק בשלבי היום ללא שלבי הלילה.
מילנה פבלוביץ'-ברילי
מילנה פבלוביץ'-ברילי (בסרבית: Милена Павловић-Барили; ) הייתה ציירת ומשוררת סרבית.
ביוגרפיה.
אביה, ברונו ברילי, היה מלחין איטלקי ידוע, ואמה, שהייתה סרבית ושארה רחוקה של שושלת קאראג'ורג'ה, למדה אמנות. פבלוביץ'-ברילי עצמה למדה בבית הספר המלכותי לאמנויות בבלגרד (1922 - 1926), ובמינכן (1926 - 1928).
בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 היגרה מסרביה, ורק ביקרה ביקורים קצרים עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. היא התגוררה בספרד, בלונדון, בפריז, וברומא, והכירה את ז'אן קוקטו ואנדרה ברטון. היא הושפעה מאסכולות מערביות מגוונות, ובמיוחד מג'ורג'ו דה קיריקו. מאז 1939 התגוררה בניו יורק בלבד, שם מתה בתאונת רכיבה על סוסים, בשנת 1945.
יצירתה.
יצירתה של פבלוביץ'-ברילי נעה בין דיוקנאות לבין פרשנויות יצירתיות לסיפורי התנ"ך והברית החדשה. מוטיבים של רעלות, מלאכים, חלומות, פסלי ונוס, ומוקיונים היו נפוצים בציוריה. רבים מהם שייכים לאוספים קבועים ברומא, ניו יורק, במוזיאון לאמנות מודרנית בבלגרד, ובעיר הולדתה פוז'ארוואץ, שם בית ילדותה הוסב למוזיאון לכבודה.
פבלוביץ'-ברילי אף חיברה שירה.
הסוף. התרסה וחורבן בגרמניה של היטלר 1944-1945
עלי בן חוסיין, נסיך ירדן
עלי בן חוסיין (בערבית: الأمير علي بن الحسين; נולד ב-23 בדצמבר 1975) הוא בנם של חוסיין, מלך ירדן ועאליה, מלכת ירדן. מכהן כסגן נשיא פיפ"א וכנשיא התאחדות הכדורגל הירדנית.
ביוגרפיה.
עלי נולד בעמאן, בנם של חוסיין, מלך ירדן ורעייתו השלישית עאליה. אמו נהרגה בהתרסקות מסוק כשהיה בן כשנה. הוא למד באנגליה ובפנימייה בקונטיקט שבארצות הברית. לאחר לימודי התיכון עבר לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבאנגליה, שירת בצבא ירדן וסיים תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון ב-1999. בשובו לירדן שירת בכוחות המשמר המלכותי עד 2008 והוא בעל דרגת בריגדיר.