הלקרימוסה (Lacrimosa) הוא החלק האחרון במזמור הכנסייתי "דיאס אירה". הלקרימוסה כולל את שני הבתים האחרונים של המזמור, את הבקשה להענקת מנוחה למתים ואת האמן. בניגוד לדיאס אירה כולו, הבנוי בבתים בני שלוש שורות מחורזות, שני הבתים של הלקרימוסה הם בני שתי שורות מחורזות כל אחד. הבקשה להענקת מנוחה בסוף איננה מחורזת.
בהיותו כלול במיסת הרקוויאם, זכה מזמור הדיאס אירה, ובתוכו הלקרימוסה, להלחנות רבות, ביניהן של מוצרט (הידוע ביותר), ורדי וברליוז. שלושת המלחינים הללו, וכמותם מלחינים רבים, בחרו להלחין את הלקרימוסה כקטע נפרד. הלקרימוסה משך מלחינים רבים בשל היותו הקטע היחיד ברקוויאם המדבר על עצב (אף שייתכן שהדמעות עליהן מדבר הקטע הן דמעות יאוש), מלחיני רקוויאמים השתמשו בקטע זה כמקום לביטוי האבל על המת.
בשל המטען הרגשי של קטע זה ומיקומו בסוף הסקוונציה המדגיש אותו, ברבות מההלחנות של הרקוויאמים הלקרימוסה נחשב כגולת הכותרת. כך למשל זביגנייב פרייזנר כלל אותו בנפרד בסוף הרקוויאם שלו ולא במקומו המסורתי. קשישטוף פנדרצקי הלחין בשנת 1980 יצירה נפרדת למילות הלקרימוסה, ורק מאוחר יותר הרחיב אותה לרקוויאם שלם. הלקרימוסה גם נחשבת לאחד הקטעים הידועים ביותר מן הרקוויאם של מוצרט, ובייחוד שמונה התיבות הראשונות שלה, אותן הלחין מוצרט עצמו.
לקרימוזה
Lacrimosa
תל יוקנעם
קיימון
סיפור אהבה בשלושה פרקים (מחזה)
סיפור אהבה בשלושה פרקים (באנגלית: Torch Song Trilogy) הוא אוסף של שלושה מחזות מאת הרווי פיירשטיין אודות ארנולד בֶּקוֹף, דראג קווין יהודי המתגורר בניו יורק בשנות ה-70 המאוחרות ובתחילת שנות ה-80. אורכו של המחזה - למעלה מ-4 שעות. בתחילתו, ארנולד מסביר, במונולוג לקהל, את ההתפכחות הצינית שלו מהאהבה.
תקציר.
כל מערכה מתמקדת בשלב שונה בחייו של ארנולד. בתחילה, ארנולד פוגש באד, שלא מרגיש בנוח עם הביסקסואליות שלו. במערכה השנייה, שנה לאחר מכן, ארנולד פוגש באלן, והזוג המאושר עובר לגור ביחד, והם אף מתכננים לאמץ ילד, עד אשר פוקדת אותם טרגדיה. במערכה השלישית, כמה שנים מאוחר יותר, ארנולד הוא אב יחיד לדייוויד, בחור צעיר והומוסקסואל. ארנולד נאלץ להתמודד עם חוסר הסובלנות ועם חוסר הכבוד של אמו, כשהיא באה לביקור מפלורידה.
שמה של המערכה הראשונה ("International Stud") על שמו של גיי בר שפעל בשנות ה-60 ובשנות ה-70 ברח' פרי 177 שבגריניץ' וילג'. בבר היה חדר חושך בו גברים קיימו יחסי מין אנונימיים. חדר זה ממלא תפקיד מרכזי במערכה זו.
מחזה פופולרי ועטור-פרסים זה היה לפורץ דרך בתיאטרון: "בשיאו של עידן הפוסט-סטונוול, הארווי מאתגר הן את הקהל הגיי והן את הקהל ההטרונורמטיבי להזדהות עם הומו נשי הכָּמֵהַּ לאהבה ולמשפחה".
ההיסטוריה של ההפקה.
ב-2 בפברואר 1978 התקיימה הופעת הבכורה של המחזה "International Stud" בתיאטרון אוף אוף ברודוויי בשם La MaMa, אשר המשיך לרוץ במשך שבועיים. לאחר מכן, עברה ההפקה לתיאטרון אוף ברודוויי בשם The Players Theatre, שם הועלתה 72 פעמים, החל מה-22 במאי 1978.
הופעת הבכורה של "Fugue in a Nursery" התקיימה ב-La MaMa ב-1 בפברואר 1979.
"סיפור אהבה בשלושה פרקים" עלה לראשונה ב-Richard Allen Center באוקטובר 1981, בהפקת הגלינס. ב-15 בינואר 1982 ההפקה עברה לאולם התיאטרון The Actors' Playhouse שבגריניץ' וילג', שם הועלתה במשך 117 פעמים, בהפקת הגלינס. צוות השחקנים כלל את הארווי פירסטיין בתפקיד ארנולד, ג'ואל קרות'רס בתפקיד אד, פול ג'וינט בתפקיד אלן, מתיו ברודריק בתפקיד דייוויד, ואסטל גטי בתפקיד גב' בֶּקוֹף.
לאחר שמונה הופעות טרום-בכורה, ההפקה בברודוויי, בבימויו של פיטר פופ, נפתחה רשמית ב-10 ביוני 1982, בתיאטרון Little Theatre, והועלתה שם 1,222 פעמים. אל פיירשטיין, ג'וינט וגטי הצטרפו קורט מילר בתפקיד אד ופישר סטיבנס בתפקיד דייוויד. בהמשך, דייוויד גאריסון וג'ונתן הארדי גילמו את דמותו של ארנולד, קרייג שפר לוהק לתפקיד אלן, וברברה ברי החליפה את גטי.
ההצגה זיכתה את פיירשטיין בשני פרסי טוני, עבור המחזה הטוב ביותר - עם נאום קבלת פרס היסטורי מאת ג'ון גלינס, שהכיר תודה ללארי ליין, מפיק-שותף ובן-זוגו האהוב - והשחקן הטוב ביותר; כמו כן זכה פיירשטיין בשני פרסי Drama Desk Award, עבור המחזה החדש הטוב ביותר ועבור השחקן הטוב ביותר במחזה; וכן זכייה בפרס Theatre World Award.
הפקת הוסט אנד של המחזה נפתחה ב-1 באוקטובר 1985 בתיאטרון Albery Theatre שברחוב St. Martin's Lane, שבקובנט גרדן, לונדון. בהפקה זו כיכב סר אנתוני שר, עם רופרט גרייבס בתפקיד אלן, והיא נמשכה כ-7 חודשים.
בסוף ינואר 2009, המחזה הועלה מחדש ב-The American Theatre of Actors Sargent Theatre שבניו יורק, בהפקת Black Henna Productions. ההצגה, בבימוי של מליני סינג מק'דונלד, הועלתה לזמן מוגבל עד ל-1 בפברואר 2009, כאשר כל מערכה הועלתה בנפרד, במהלך ימי השבוע, והסדרה כולה מועלת בימי שבת וראשון בלבד. שחקני הפקה זו היו קאש מרינו (ארנולד), איאן מק'דונלד (אד), סוזן ארנברג (ליידי בלוז), כריסטיאן תומאס (אלן), איימי בקנר (לורל), כריס קלי (דייוויד) ומרי לינץ' (גב' בֶּקוֹף).
בשנת 2012 המחזה הועלה מחדש ב-the Menier Chocolate Factory שבלונדון, עם דייוויד בדלה בתפקיד ארנולד.
"סיפור אהבה בשלושה פרקים" הופקה על ידי Studio Theatre בוושינגטון די. סי., כחלק מעונת המוניים של ספטמבר-אוקטובר 2013. את המחזה ביים מייקל קאהן, המנהל האמנותי של תיאטרון שייקספיר שבוושינגטון.
בישראל.
ההצגה הועלתה לראשונה בישראל בסוף אוגוסט 1984 בתיאטרון בית לסין בביומיו של אילן רונן ובכיכובם של נתן דטנר ואלי דנקר.
לאחר מכן המחזה עלה ב-2012 בתיאטרון הספרייה ברמת גן בכיכובו של אלון אופיר ובשנת 2017 עלה בתיאטרון הבימה בתרגומה של רבקה משולח ובבימויו של נתן דטנר עם מורדי גרשון בתפקיד הראשי.
ביקורות.
המחזה "International Stud" עלה לראשונה בשנת 1978 בתיאטרון בשם La MaMa, מקום בו פיירשטיין הופיע לראשונה כשחקן בשנת 1971, במחזה מאת אנדי וורהול. מל גאסו מהניו יורק טיימס קטל את המחזה כ"מבט כנה אבל רגשני של קיצוניות טרנסווסטיטית". למרות הביקורת, אלן סטיוארט, מייסדת ה-La MaMa, בחרה להפיק את "A Fugue in the Nursery" ואת "!Widows and Children First" בשנת 1979, למרות שהיא סברה כי יש בהם "יותר מדי דיבורים". גלינס, ארגון ללא מטרות רווח המוקדש לקידום מיזמים תרבותיים בעלי נושאים להט"ביים, תמך כלכלית בפיירשטיין שעיבד מחדש שלושה מחזות בני מערכה אחת כל אחד לאירוע תיאטרלי יחיד, שהפך למחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" שזכה לשבחים נלהבים ממל גאסו. "סיפורו של ארנולד הופך עשיר יותר", הוא כתב, בטענה כי ההופעה של פיירשטיין הייתה וירטואוזית.
עיבוד קולנועי.
פיירשטיין עיבד את המחזה לסרט קולנוע באורך מלא באותו השם, שיצא בשנת 1988. את הסרט ביים פול בוגארט וכיכבו בו פירסטיין (ארנולד בֶּקוֹף), אן בנקרופט (גב' בֶּקוֹף), מתיו ברודריק (אלן), בריאן קרווין (אד), ואדי קסטרודאד (דייוויד).
סיפור אהבה בשלושה פרקים (פירושונים)
מחרוזת טקסט
הרווי פיירשטיין
רמוס פון ווירש
רמוס פון ווירש (בגרמנית: Remus von Woyrsch; 4 בפברואר 1847 - 6 באוגוסט 1920) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון ווירש נולד בברסלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1866 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמה האוסטרו-פרוסית ובמלחמת צרפת–פרוסיה שבה נפצע וקיבל על כך את צלב הברזל.
פון ווירש התקדם בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-12, וב-1903 מונה למפקד הקורפוס ה-6 והיה מפקדו עד 1911 ואז פרש לביתו.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון ווירש למפקד קורפוס הלנדווהר שהיה חלק מהארמייה השמינית בחזית המזרחית, והוצב בהגנה על שלזיה. ב-4 בספטמבר 1914 נשלח פון ווירש עם הקורפוס שבפיקודו לסייע לאוסטרים ולמנוע את קריסתם בקרב גליציה. בהמשך הוצב הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה התשיעית בפיקוד פאול פון הינדנבורג. ב-14 באוקטובר 1914 מונה במקביל למפקד פלגת הארמייה ווירש, שעימה השתתף במתקפת גורליצה-טרנוב.
בקיץ 1916 סייע בבלימת מתקפת ברוסילוב, וב-29 באוגוסט 1916 החליף את לאופולד, נסיך בוואריה בפיקוד על קבוצת הארמיות שנקראה מעתה קבוצת הארמיות ווירש.
ב-31 בדצמבר 1917, עם קריסת הצבא הרוסי והפסקת האש בחזית, פורקה קבוצת הארמיות, ופון ווירש הועלה לדרגת גנרלפלדמרשל.
ב-1920 פרש פון ווירש לאחוזתו שליד ברסלאו, ושם נפטר ב-6 באוגוסט 1920.
בוהורודצ'אני
בוהורודצ'אני (באוקראינית: Богородчани; בפולנית: Bohorodczany; ביידיש: בראטשין) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
היישוב נזכר לראשונה באמצע המאה ה-15, והיה בבעלות משפחת פוטוצקי. בסוף המאה ה-17 הוקמה במקום כנסייה קתולית, אשר הועברה במאה ה-18 לדומיניקנים.
בעקבות חלוקת פולין, צורף היישוב לממלכת הבסבורג, ולאחר מכן לאוסטרו-הונגריה. בשנת 1919 הועבר לשליטת פולין.
יהודי בוהורודצ'אני.
ישיבת יהודים בעיירה התקיימה מראשיתה. עוד בתחילת המאה ה-18 הייתה בעיירה קהילה עצמאית, ואחד מרבניה הראשונים היה שמשון הלוי-הלר. בסוף המאה ה-18 נפתח במקום בית ספר מיסודו של הרץ הומברג.
בשלהי המאה ה-19 מנתה האוכלוסייה היהודית בעיירה כ-2,000 נפש, קרוב למחצית מכלל תושביה. בשנת 1903 נפתח בעיירה בית ספר מיסודו של הברון הירש.