בשנות ה-30 שימש כתב היומון היידי הוורשאי "היינט" בתל אביב. בשנת תרצ"ה היה ממייסדי ועורכי הדו-שבועון "העולה", ביטאון התאחדות עולי פולין בארץ ישראל, שהופיע במשך מספר חודשים. לרגל יובלו הכפול (40 שנה להופעת מאמרו הראשון ב"הצפירה" ו-50 שנה לתחילת עבודתו הציבורית) התארגן ועד יובל להוצאת כתביו. זיכרונותיו, בשני כרכים (מתוך חמישה שכתב ביידיש), ראו אור בשנים תרצ"ח–תרצ"ט בתרגומו של אברהם זמיר בהוצאת "זכרונות" שעל-יד דביר. (הכרכים הנוספים לא ראו אור.)
בארץ סבל ממחלה ממושכת, ממצב כלכלי קשה ומכך שחש נשכח מלב.
פרייד נפטר באביב 1940 בבית החולים הדסה בתל אביב, בגיל 68. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
אלמנתו רבקה נפטרה ב-1946 ונטמנה לצדו.
פרייד היה דודנו של חיים ארלוזורוב (שניהם נכדיהם של שלמה ואסתר טובולובסקי). אחיה הצעיר של סבתו אסתר טובולובסקי היה הסופר העברי ט"ף שפירא, שלפי עדותו של פרייד השפיע רבות עליו ועל חינוכו; בנו ישראל שפירא היה ביבליוגרף ופרופסור ללימודים שמיים.
מאיר יעקב פריד
מ.י. פרייד
מ&quot;י פרייד
מ. י. פרייד
התאוריה האטומית
התיאוריה האטומית
מכון Orange לחקר האינטרנט
עיקרון הבחירה המוגבלת
ראול אורנהיימר
נייע פרייע פרעסע
The Least We Can Do Is Wave to Each Other
The Least We Can Do Is Wave to Each Other הוא האלבום השני של להקת הרוק המתקדם הבריטית, ואן דר גראף ג'נרייטור אשר יצא ב-1970. האלבום יצא מחדש בשנת 2005 עם שתי רצועות בונוס.
למרות שהאלבום הוא השני בדיסקוגרפיה של הלהקה, זהו האלבום הבכורה האמיתי של הלהקה. אלבומם הקודם, The Aerosol Grey Machine נכתב והוקלט על ידי פיטר האמיל ותוכנן לאלבום הסולו שלו. אך בגלל החוזה שחתמו חברי הלהקה עם חברת התקליטים, הם מחויבים להוציא את האלבום תחת השם ואן דר גראף ג'נרייטור.
"The Least We Can Do Is Wave to Each Other" הוקלט באולפני טרידנט, לונדון, 11-14 בדצמבר 1969. אולפני טריידנט, היו אולפני ההקלטות הכי מתקדמים באירופה בכל הזמנים. רוב האלבום הוקלט על טכניקת 8-track. למרות זאת, השיר "After the Flood", הוקלט בטכניקת 16-track. זהו היה אחד השירים הראשונים שהוקלטו בטכניקת 16-track.
שם האלבום נלקח ממשפטו של הצייר, ג'ון מינטון "We're all awash in a sea of blood, and the least we can do is wave to each other."
צד א'.
כל השירים נכתבו על ידי פיטר האמיל למעט איפה שצוין
פדגוגיה פמיניסטית
פדגוגיה היא תחום המבקש לתאר את התהליכים והשיטות של ההוראה. פדגוגיה פמיניסטית היא מיזוג של הערכים הפמיניסטיים אל תוך התהליכים והשיטות של ההוראה והלמידה. רוב הכותבות בנושא מבחינות בין פדגוגיה פמיניסטית ובין בחינה פמיניסטית של תוכני הלמידה (הקוריקולום), אם כי יש הטוענות שלא ניתן להפריד בין השניים וששינוי שיטות ההוראה חייב לבוא בד בבד עם שינוי התכנים הנלמדים.
רקע.
נקודת המבט הפמיניסטית מתמקדת בשינויים בחינוך הנובעים מתוך היותן של הנשים נכללות בכל מגוון העמדות בתהליך החינוכי: כמורות, תלמידות, כמנהלות וקובעות מדיניות, וכמושא הלימוד. אמנם השינוי מכוון בראשונה כלפי חינוך נשים ובנות, אך יש לו השפעה על חינוך הגברים והבנים ועל המערכת כולה. מנקודת המבט הזו, הפדגוגיה הפמיניסטית יוצאת לקראת שינוי כולל בתחום הערכי, הארגוני ובתחום התכנים שאינו עוסק בנשים בלבד.
העיסוק בפדגוגיה פמיניסטית התחיל במחלקות ללימודי הנשים באוניברסיטאות ויושם בלימודי הפמיניזם בראשיתו. עיקר המחקרים והתאוריות בתחום מתמקדים באקדמיה, בעיקר בחוגים ללימודי נשים ומגדר. ככל שהתעצבה הפדגוגיה הפמיניסטית ונוסחו עקרונותיה המרכזיים, החלו ביישומה בתחומי דעת שונים ומגוונים (מתמטיקה, כימיה, סיעוד, משפטים ועוד) וגם בחינוך בגילאים צעירים יותר.
ניתן לומר כי אין פדגוגיה פמיניסטית אלא "פדגוגיות פמיניסטיות". הפילוסופית סנדרה הארדינג טוענת שניתוח פמיניסטי של מדע, טכנולוגיה וידע הוא לא מונוליתי, כלומר אין קובץ טענות מובחן מאחורי ההכללה הקרויה "פמיניזם" וישנם זרמים רבים בפמיניזם וחילוקי דעות בין פמיניסטיות. הידע הפמיניסטי מועשר וגם מוגבל על ידי הבדלים פוליטיים, מעשיים ותפיסתיים. מסיבה זו, קשה לטעון שיש פדגוגיה פמיניסטית אחת מוגדרת.
הפדגוגיה הפמיניסטית ממשיכה להתעצב כל הזמן. ישנו חיפוש מתמיד אחר אלטרנטיבות חינוכיות ומבט שואל וספקני לגבי אמונות ופרקטיקות חינוכיות, מה שיוצר הגדרה דינאמית ומתפתחת.
הפדגוגיה הפמיניסטית ופדגוגיות אלטרנטיביות אחרות.
מספר חוקרות פמיניסטיות מציינות שהפדגוגיה הפמיניסטית היא בעלת קשר פילוסופי קרוב לפדגוגיות ביקורתיות, משחררות וליברליות אחרות. הפדגוגיות הללו קוראות תיגר על התרבות השלטת באמצעות שיטותיהן. על פי מאהר, הפדגוגיה הפמיניסטית נשענת על מסורותיהם של פאולו פריירה, ג'ון דיואי, ואף סוקרטס, בכך שהיא משלבת את התלמידים בהבניה ובהערכה של חינוכם שלהם,
התנועות הללו יוצאות כנגד הרעיונות המסורתיים של טבעו ותפקידו של החינוך, ושל מערכת היחסים בין המורים, התלמידים והידע. המאמצים התמקדו בהפיכת הכיתה לדמוקרטית, הבהרת יחסי כוח בתוך ומחוץ לכיתה וחשיפתם ועידוד סטודנטים/ סטודנטיות להיות סוכני שינוי, אישיים ופוליטיים.
הפדגוגיה הפמיניסטית מתוארת כפדגוגיה ממוקדת תלמיד (child centered pedagogy). על אף היותה הגדרה רחבה היא משמשת לתיאור גישות חינוכיות ששמות את התלמיד במרכז מטרות החינוך ומייצרות יחס חיובי ומכבד כלפיו. פמיניסטיות אימצו את הגישה הזו בהיותה מנוגדת לגישות חינוכיות מסורתיות ו'גבריות' של יחסים בתוך הכיתה. היא פחות היררכית, ושמה דגש על שיתוף פעולה ועל קהילתיות.
פאולו פריירה נחשב לאחד ההוגים הבולטים של הפדגוגיה הביקורתית שהשפיע רבות על הפדגוגיה הפמיניסטית, בין השאר בביקורת שלו על הוראה מונוליתית של מורה אחד שנתפס כמקור לכל הידע וכבעל הכוח הבלעדי. במקומה הוא מציע הוראה דיאלוגית שיש בה מקום לידע של התלמידים והיא מפרקת את ההיררכיה בין מורה לתלמיד.
עם זאת, למרות שהפדגוגיה הפמיניסטית חולקת את שורשיה עם פדגוגיות חינוכיות אלטרנטיביות אחרות, הייחודיות שלה היא בדגש שהיא שמה על נשים וחוויותיהן, בתוך ומחוץ לכיתה.
הביקורת על הפדגוגיה הפמיניסטית.
הביקורת על הפדגוגיה הפמיניסטית נסבה סביב שלושה צירים:
רונן סוניס
רונן צבי סוֹנִיס (נולד ב-30 בדצמבר 1972) הוא מתרגם ודוקטור לספרות ישראלי .
תרגומיו ומאמריו ראו אור בעיתונות היומית ובכתבי עת רבים כגון: "הו!" (שסוניס נמנה עם מייסדיו), "דחק", "כרמל", "מעין", "עכשיו" ועוד. מראשית המאה ה-21 פרסם סוניס מאות תרגומי שירה, ובהם תרגומים לשירת ויליאם בלייק, מרטיאליס, ת"ס אליוט, כריסטופר מרלו, אלכסנדר פושקין, בוריס פסטרנק, וו.ה. אודן, ג'ונתן סוויפט, אלן גינסברג, ויליאם בטלר ייטס, יעקב ישראל דה האן, אדגר אלן פו, ארתור ראמבו, אוסקר ויילד, ואחרים.
סוניס מלמד בתוכנית לכתיבה יוצרת ובהדגש לתרגום באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
רונן סוניס נולד, גדל ומתגורר בפתח תקווה. ברשותו תואר ראשון בכימיה ודוקטורט בספרות (תרגום).
מבצע אחים
מבצע אחים היה מבצע להעלאתם של ביתא ישראל מאתיופיה שהחל 1977 והסתיים במרץ 1990.
התוכנית להעלאת ביתא ישראל דרך סודאן נרקמה במהלך המחצית השנייה של שנות השבעים של המאה ה-20 במשרדי האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה כשברקע ניתוק היחסים בין אתיופיה לישראל והידרדרות המצב הביטחוני, הדתי והחברתי של הקהילה היהודית המקומית. התוכנית תפסה תאוצה והוצעה לממשלת ישראל לאחר ששר החוץ, משה דיין הדליף את דבר עסקת הנשק עם אתיופיה, הדלפה אשר גרמה להפסקת העלייה החשאית מהמדינה. בעקבות עצירת העלייה החשאית החלו הפגנות, מחאות ולחצים מיהדות העולם ויוצאי אתיופיה בישראל בדבר העלייה ושבעקבותיהם ניתנה הוראה למוסד בתחילת 1979 ליישם את התוכנית.
המבצע, עליו פיקד דני לימור, החל כמבצע עלייה אך הפך במהלכו למבצע לחילוצם של כמה שיותר יהודים ששכנו במחנות הפליטים בסודאן שהחלו למות בהמוניהם מרעב, מחלות ורדיפות. המבצע התבסס על טיסות מסחריות מח'רטום לאירופה ולישראל, כשבהמשך נוספו לו מבצעים ימיים, מבצעי הטסה במטוסי תובלה צבאיים (מסוג קרנף) ומבצע הפינוי הגדול, מבצע משה. מספר היהודים שיצאו מאתיופיה לסודאן במסגרת המבצע מוערך בכ-20 אלף. 16 אלף מהם הועלו לישראל והשאר, כרבע מהם, נספו במהלך הצעידה ובהמתנה לעלייה במחנות הפליטים.
מבצע אחים בתרבות.
בשנת 2012 כתבה הסופרת רונית לוינשטיין- מלץ ספר לבני נוער בשם "מבצע אחים", בהוצאת "ידיעות ספרים", המספר על המבצע.
בשנת 2019 עלה לאקרנים הסרט אתר הצלילה בים האדום בהפקה של חברת נטפליקס ובכיכובו של כריס אוונס. הסרט מתאר את פעילות המוסד בכפר הנופש "ארוס" בסודאן במסגרת מבצע אחים.
הערות שוליים.
מפל גילבון
ואדי דופילה
ואדי א-שבאב
המפל הלבן
המפל השחור
משי (פירושונים)
דרק פיט
פוויס
פוויס (באנגלית וולשית: Powys) הוא מחוז ממחוזות ויילס, במזרח ויילס. המחוז נוצר בשנת 1996 בתור מחוז מנהלי ומחוז שמור, הוא המחוז הגדול ביותר בוויילס ושוכן באזור ממלכת פוויס ההיסטורית. המרכז המנהלי של המחוז נמצא בעיירה ל'אנדרינדוד וולס (Llandrindod Wells, 5,024 תושבים).
גאוגרפיה.