עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לאוסטראה שם כיהן בנו רבי אברהם יצחק, ושם נרצח בשנת ה'תש"א, יחד עם בנו. שאר בני משפחתו שנותרו בז'וריק הוגלו לגטו צ'נסטכוב ונרצחו ביום הושענא רבא, כ"א בתשרי תש"ג (אוקטובר 1942).
דוד יונגרייז
הרב דוד הלוי יונגרייז (י"ג בשבט תרנ"ח 5 בפברואר 1898 - כ"ג בתשרי תשל"ב 12 באוקטובר 1971) היה ראש אב בית דין העדה החרדית בין השנים תשכ"ח - תשל"ב (1968–1971).
קורות חיים.
נולד בירושלים לרב ברוך ראובן שלמה יונגרייז מעסקני ורבני היישוב החרדי בירושלים וממקימי "העדה החרדית". נקרא על שם אבי אמו, ר' דוד יולס מברזווה-ירושלים. נישא לפועה מרים בתו של הרב אשר זוסמן דיליאון מרבני ישיבת עץ חיים ומראשי ועד הכללי כנסת ישראל, אחותו של רבי יוסף זוסמנוביץ "הירושלמי". לאחר נישואיו מונה על ידי הרב יצחק ירוחם דיסקין לכהן כר"מ בישיבת אוהל משה. בהמשך מסר שיעורים בישיבת חתם סופר, כיהן כראש ישיבת אנשי מעמד וכן מסר שיחות בישיבת פורת יוסף.
בשנת תרצ"א (1930) מונה על ידי הרב יוסף חיים זוננפלד לדיין בבד"ץ העדה החרדית. לאחר כיבוש העיר העתיקה על ידי הלגיון, הלך יחד עם קבוצת הנשים בשביל להצילן מאיסור שבויה, ועקב כך ניצל מהשבי לאחר שהנשים שוחררו. ברבות השנים התמנה לכהן כראב"ד העדה החרדית.
התנגד בחריפות למעשי קנאות הגובלים באיסורים, כמו קריעת דגל ישראל. בתפקידו כדיין התבלט בזהירותו המופלגת מאיסור שוחד, והיה מקפיד שלא לדון אדם שעשה לו בעבר טובה כל שהיא, זניחה ככל שתהיה.
בחודש אב תשכ"א נפטרה אשתו פועה מרים. נפטר במוצאי שמחת תורה בשנת תשל"ב ונקבר בבית העלמין שבהר הזיתים. לאחר פטירתו הודפסו דברי תורתו ודרשותיו בספר "אור דוד" שיצא לאור על ידי משפחתו.
דוד פרידמן (פלוישט)
רבי דוד פרידמן (תרנ"ח, 1898 - כ"ז בחשוון תש"א, 1940) אדמו"ר משפיקוב בפלוישט, מגזע שושלת בוהוש-סקווירא.
רקע.
רבי דוד פרידמן נולד בשנת תרנ"ט (1899) בשפיקוב שבפודוליה (כיום אוקראינה) לאביו רבי שלום יוסף פרידמן האדמו"ר משפיקוב. (נכד האדמור הראשון מבוהוש שברומניה, מגזע רבי ישראל מרוז'ין והמגיד הגדול ממזריטש, תלמיד הבעל שם טוב) ולאמו הרבנית פייגא (מגזע המגיד מטשרנוביל)
בהיותו כבן תשע עשרה התייתם משני הוריו, שנפטרו ממגפה שפרצה באותם הימים ברוסיה. (השפעת הספרדית שהפילה מיליוני בני אדם, וגרמה לאנטישמיות רבה בגלל האשמת היהודים בה) עם פטירת אביו בשנת תר"פ נתמנה ביחד עם אחיו הצעיר רבי יצחק לכהן באדמו"רות בשפיקוב, אולם מיד לאחר מכן נאלץ להימלט עקב רדיפות השלטונות. הוא פנה אל משפחתו שברומניה: רבי משה יהודה לייב פרידמן, ולרבי מנדל פרידמן שם נישא לאישה את הרבנית בת שבע, בתו של רבי אהרן טברסקי מאזורניץ. לאחר נישואיו החליט הרבי לקבוע את מושבו ברומניה, בעיר פלוישט. עצם בואו של הרבי להשתקע בפלוישט עורר התעניינות ופליאה, משום שעיר זאת הייתה רחוקה מאווירה חסידית. אולם הייתה לו מגמה לקרב רחוקים ולעשות נפשות ליהדות.
בשנות מלחמת העולם השנייה.
בשנת תש"א (1940-1941) נתפס על ידי אנשי המשטר הפשיסטי ונשפט על ידיהם לאחר שהואשם בתמיכה בתנועת הקומוניזם. במשפטו נגזר עליו גזר דין מוות ואכן בתוך כמה ימים הוצא להורג ביחד עם עוד כעשרה יהודים שהואשמו בבגידה בשלטון. מסופר כי על אף גזר הדין שריחף מעל ראשו לא נשברה רוחו ואף חיזק את שאר היהודים שנשפטו ביחד אתו.
בשנת תשכ"ט (1968) העלו את גופתו לארץ ישראל ונקבר בשנית בבית הקברות נחלת יצחק. בסמוך לאשתו שנפטרה בי"ז בחשוון תשכ"ד (4 בנובמבר 1963).
דוד צבי שנייבאלג
הרב דוד צבי שנֵייבַּאלג (כ"ג באדר ה'תרנ"ג - ו' בטבת ה'תשכ"ח) היה ראש ישיבת ויז'ניץ ודיין בעיר ויז'ניץ בין שתי מלחמות העולם ורב קהילת מחזיקי הדת במנצ'סטר לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
נולד בקולומיאה לרב חיים שנייבאלג ונשלח ללמוד בעיר קוסוב. עם תום מלחמת העולם הראשונה הוסמך לרבנות ולמורה הוראה בגרוסוורדיין, לאחר מכן עבר לעיר ויז'ניץ שברומניה והתמנה בה לדיין ולמו"ץ. בשנת תרפ"ג (1923) הקים האדמו"ר רבי אליעזר מויז'ניץ מחדש את הישיבה שנסגרה בעקבות המלחמה, ומינה את הרב שנייבלג לעמוד בראשה. לפני השואה הייתה זו הישיבה הגדולה ביותר בבוקובינה ולמדו בה בשיאה כ-150 תלמידים שהגיעו ממקומות שונים ברומניה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נסגרה הישיבה והתושבים הועברו לגיטאות. בזמן שהותו בגטו הקים עם הרב ברוך הגר בית דין לעגונות. עם יהודים אחרים נשלח לטרנסניסטריה (ליד מולדובה). בסיום המלחמה עבר הרב שיינבאלג לעיר צ'רנוביץ ואחר כך לבוקרשט.
נישא לשרה באבציא נכדת הרב פנחס חיים הורביץ, מחבר הספר "פתחא זוטא".
לאחר המלחמה היגר לבריטניה. התמנה על ידי הרב דוד פלדמן לרב קהילת 'מחזיקי הדת' במנצ'סטר.
בסוף ימיו עלה לישראל והתגורר בעיר בני ברק, בשנת ה'תשכ"ח נפטר ונטמן בבית הקברות זיכרון מאיר. דברי תורתו כונסו לאחר פטירתו בספר "צמח לדוד". פסקים ותורות משמו הובאו גם בספרי שו"ת של בנו, הרב שרגא פייבוש, "שרגא המאיר בהלכה".
דן יונגרלייב
רבי דן מראדוויל (נפטר בכ"ה בסיון תר"א) היה האדמו"ר השני בשושלת ראדוויל.
ביוגרפיה.
רבי דן היה בן הרב יצחק מראדוויל (מייסד חסידות ראדוויל), בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. נישא לרבנית יוכבד השיל בתו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא (האוהב ישראל).
היה מגדולי תלמידיהם של המגיד מקוז'ניץ ושל בנו רבי משה מקוז'ניץ.
לגבי יום פטירתו היה מקובל כי הוא נפטר בכ"ה בניסן ה'תקצ"ח, אולם בסיון ה'תשע"ה במסגרת שיפוץ בית הקברות בברדיצ'ב נמצאה מצבת קבורתו, ושם נחקק שנפטר בכ"ה בסיון ה'תר"א. בנו רבי לוי משה יהודה מראדוויל מילא את מקומו כאדמו"ר השלישי מראדוויל.
חי יצחק טברסקי
רבי חי יצחק טברסקי (נולד בד' באלול ה'תרצ"א, 17 באוגוסט 1931), הוא האדמו"ר מרחמסטריווקה בארצות הברית. אחד משני אדמור"י החסידות.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, בנם השני של רבי יוחנן ואסתר רבקה לבית וילהלם. אב סבו, האדמו"ר רבי מנחם נחום טברסקי ("רבי נחומטשע") היה סנדקו. נקרא על שם זקנו רבי יצחק מסקווירה. בילדותו, לאחר חג הפסח ה'תש"ד (1944), חלה, וסבו האדמו"ר רבי דוד טברסקי הוסיף לו את השם "חי". מצבו הידרדר, ובל"ג בעומר, כשביקר אותו דודו רבי אברהם וילהלם ושמע מהאחות שאפסו סיכוייו לחיות, הוא רקח שמן ומרח על גופו, ואז החלה הטבה במצבו. הילד הבריא, וחודשים ספורים לאחר מכן נערכה מסיבת הבר מצווה שלו, בשילוב סעודת הודיה על מה שהוגדר כ"נס" הצלתו. באירוע השתתפו בין היתר, רבי ישראל מהוסיאטין (ממנו הושפע בילדותו), רבי ישראל פרידמן מבויאן ליפצייג, ורבי מרדכי רוקח.
למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים, שם התקרב לרב איסר זלמן מלצר, שאותו הוא מחשיב לרבו. היה חלק מ"חבורה" בראשות רבי יוחנן פרלוב מסטולין, שכללה בחורים ירושלמים מישיבת עץ חיים, וגם נסע אליו מפעם לפעם לחיפה. למד בישיבת בעלז. כן הושפע מרבי שלמה גולדמן מזוויהל. אדמור"י גור התגוררו בשכנותו ברחוב "שפת אמת" בירושלים, והוא התקרב אל האמרי אמת והבית ישראל, והיה ידידם של הלב שמחה והפני מנחם.
בארצות הברית.
בכ' באדר א' ה'תשי"ד (פברואר 1954) נישא במנהטן שבניו יורק למרים בת רבי יעקב יוסף טברסקי, האדמו"ר מסקווירה. בחתונה השתתפו גם האמרי חיים מוויז'ניץ, רבי יואל מסאטמר, ואחרים. לאחר נישואיו הפך חותנו לרבו, והוא התגורר לצידו בשדרת בדפורד בוויליאמסבורג, ולמד עמו בחברותא כשעתיים בכל יום. בשנת ה'תשי"ז, כאשר חותנו עבר להתגורר בשיכון סקווירה שייסד, עבר עמו לשם, ומונה לראש ישיבת סקווירה. שימש גם כבעל התפילה בימים נוראים.
לאחר פטירת אביו - בכ' בכסלו ה'תשמ"ב (דצמבר 1981), מונה לאדמו"ר בארצות הברית, לצד אחיו הגדול, הרב ישראל מרדכי, שמונה לאדמו"ר בישראל. האדמו"ר ממכנובקה, אז זקן אדמור"י בית צ'רנוביל, פרסם מכתב שבו מינה את שניהם וביקשם שלא יסרבו למינוי. הוא עבר לבורו פארק והחל לכהן כאדמו"ר. האדמורות שלו ושל אחיו הגדול הייתה משותפת. הם ערכו טישים משותפים כשנפגשו, ובמסמכים הרשמיים צוין שהחסידות "בנשיאות כ"ק האדמו"רים שליט"א". לאחר פטירת אחיו הוא מנהיג את החסידות בשותפות עם בנו-אחיינו, רבי דוד, האדמו"ר בישראל.
החסידות בראשותו מונה מאות משפחות ולה תלמודי תורה בבורו פארק, במונסי ובלייקווד, ישיבה קטנה וישיבה גדולה בבורו פארק, וכן בית ספר לבנות, וכוללי אברכים.
חיבוריו.
"אמרות טהורות", עשרה כרכים על התורה ועל המועדים, שחסידיו הוציאו מדברי תורתו וסיפוריו.
חיים יהודה הורוביץ
חיים יהודה הורוביץ (~ה'תר"ם, 1880 - ה'תש"ב, 1942) היה עסקן ושתדלן חסיד בעלז מסטז'יז'וב וז'שוב, בעל קשרים בממשל הגליצאי ולאחריו בזה הפולני.
ביוגרפיה.
נולד למשפחת רבנים חסידיים מיוחסת. צאצא של הרב נפתלי צבי הורוביץ, מייסד חסידות רופשיץ ואדמו"רה הראשון. אביו, הרב אלתר זאב הורוביץ, היה אחד משני רבנים שטענו לכתר רבנות הקהילה היהודית בסטז'יז'וב, ובנו של הרב אברהם אבא הורוביץ שהיה רב בעיר שנדישוב. אמו הייתה הרבנית יהודית רדימישלר, בתו של הרב סנדר רדימישלר מהעיר מעליץ.
בבגרותו החל לעסוק בעסקנות לטובת הקהילה היהודית, הוא לא תכנן לכהן כרב והחל ליצור קשרים במסדרונות השלטון. בין חבריו היו אישים שנעשו לימים בעלי עמדות מפתח וראו בו מי שדרכו יוכלו להוביל מהלכים מול הקהילה היהודית. מאידך, כאביו היה ממתנגדי התנועה הציונית, ובשל כך עורר את חששם והתנגדותם של אנשי התנועה בעירו.
בשל קשריו בממשל, נקרא בקרב היהודים בכינוי "שר החוץ של בעלז". הוא התגורר בז'שוב.