דבורת-עץ צהובה "Xylocopa (Koptortosoma) pubescens" Spinola, 1838 - למין זה תפוצה טרופית רחבה המשתרעת על צפון ומרכז אפריקה ודרום אסיה. בישראל הוא נפוץ בכל חלקי הארץ למעט בהרים הגבוהים. מין זה נפוץ במיוחד בישראל באזורים מיושבים, והוא נצפה לעיתים קרובות משחר על מינים שונים של צמחי תרבות. הנקבה שחורה עם פלומה צהובה על גב החזה, ואילו הזכר מכוסה כולו פלומה בצבע חאקי. המין מקנן גם בעצים מתים וגם בגבעולים חלולים, כגון מקלות במבוק. אורח החיים של מין זה נחקר רבות, בין השאר על ידי קבוצת חוקרים מאוניברסיטת תל אביב. תת-הסוג "Koptortosoma" אליו משתייך מין זה, מתאפיין בכיס מיוחד (המכונה acarinarium) בגב הנקבה בו משתכנות אקריות מהסוג "Dinogamasus". מניחים כי אקריות אלה מקיימות סימביוזה עם דבורי-העץ; האקריות ניזונות משיירים שונים בתוך הקן, וכך שומרות על ניקיונו ומונעות את קילקול לחם הדבורים.
הנקבה של דבורת-העץ הצהובה דומה במקצת לבומבוס האדמה. לדבורת-העץ הצהובה בטן שחורה די קירחת וחזה מכוסה בשערות צהובות. בבומבוס האדמה גם הבטן וגם החזה שעירים מאוד, ולעיתים קרובות נראים כחלק אחד מאוחה. יש לה שני פסים רוחביים של שערות צהובות, אחד על גב החזה ואחד על גב הבטן, ועוד פס של שערות לבנות בקצה הבטן. קיים דמיון מסוים בין בומבוס האדמה לבין דבורי-העץ מבחינת צמחי השיחור המועדפים והנטייה לשדוד צוף; אולם במאפיינים אחרים של אורחות החיים קיימים הבדלים מהותיים. בומבוס האדמה היא דבורה חברתית המקננת באדמה, ואילו דבורי-העץ הן דבורים יחידאיות (עם סימני חברתיות) המקננות בעצים וגבעולים.
צלפונית.
צלפונית "Proxylocopa" Hedicke (מכונה גם "דבורת הצלף", "דבורת הדמדומים") היא תת-סוג של דבורי-עץ המונה 13 מינים, בעל מאפיינים רבים השונים משאר דבורי-העץ; בעבר אף נחשב לסוג נפרד. הצלפוניות נפוצות באזורים יובשניים במרכז ומערב אסיה, וחודרות לדרום-מזרח אירופה עד יוון ואלבניה, וכן לחצי-האי סיני. הצלפוניות מרבות לשחר על פרחי הסוג צלף, ומכאן שמן. לפחות חלק ממיני הצלפוניות (ובכללם המינים שבישראל) פעילים בעיקר בשעות בין ערביים; למינים מסוימים אף ישנן עיניות מוגדלות, המסייעות לראיית לילה.
הצלפוניות מקננות באדמה, ומרפדות את דפנות תאי הקן בהפרשת בלוטת דופור, האוטמת אותם לכניסת לחות. כמו דבורים אחרות המקננות באדמה, רגליהן האחוריות מצוידות בלוחית המכונה basitibial plate, העוזרת בהתקדמות בתוך המחילה. תכונת הקינון באדמה גרמה לחוקרים בעבר לראות בצלפוניות סוג עצמאי, המייצג שלב קדום יותר לדבורי העץ, המקננות בחומר צמחי. אולם מחקרים חדשים יותר, שכללו השוואות מורפולוגיות ומולקולריות, הגיעו למסקנה שמקורה של הצלפונית בדבורי-עץ שקיננו בעצים, וככל הנראה עקב מיעוט העצים באזורים יובשניים, חזרו למצב הקדמוני יותר של קינון באדמה.
צלפונית מפוספסת.
צלפונית מפוספסת "Xylocopa olivieri" Lepeletier, 1841 - מין זה נפוץ ממרכז אסיה ועד דרום-מזרח אירופה. בישראל הוא נפוץ בצפון ומרכז הארץ. למין זה צבע חום עם פסים דקים של שערות צהבהבות על גב החזה. לזכרים לוחית על-שפתית (clypeus) בצבע לבן-צהוב.
צלפונית חומה.
צלפונית חומה "Xylocopa rufa" Friese, 1901 - מין זה נפוץ ממרכז אסיה עד חצי-האי סיני. בישראל הוא נפוץ בדרום ומרכז הארץ. המראה דומה לצלפונית מפוספסת, אך גב החזה חום לגמרי ללא פספוס בהיר.
"Xylocopa ustulata".
Xylocopa (Ctenoxylocopa) ustulata Smith, 1854 - מין זה נפוץ בצפון אפריקה ובדרום חצי-האי ערב, וחודר לישראל באזור אילת. בתוך תחומי ישראל נאספו שני פרטים. המין קרוב ודומה במראהו לדבורת-עץ שחורה.
"Xylocopa varentzowi".
Xylocopa (Xylocopa) varentzowi Morawitz, 1895 - מין זה נפוץ במערב אסיה, וחודר לישראל מצפון. בישראל נאספו ארבעה פרטים. המין קרוב ודומה במראהו לדבורת-עץ סגולה וצפונית.
נמל התעופה בורגס
נמל התעופה בורגס (בבולגרית: Летище Бургас, נקרא לעיתים נמל התעופה סארפובו) הוא נמל התעופה של העיר בורגס שבבולגריה, הנמצא כ-12 ק"מ ממרכז העיר.
בשנת 2011 עברו בנמל כ-2,253,320 נוסעים, גידול של כ-19% ממספר הנוסעים שעברו בנמל בשנת 2010. ישנן תוכניות להגדלת נמל התעופה ואף החלה בניית טרמינל 2 שיוכל לשרת עד כ-2,700,000 נוסעים בשנה, בניית הטרמינל אמורה להסתיים בשנת 2013.
מן הנמל יוצאות טיסות לישראל בשלוש חברות תעופה בולגריות:בולגריה אייר ובולגריין אייר צ'ארטר, ובעבר גם אייר ויאה עד לסגירתה. חברת אל על החלה להפעיל טיסות אל הנמל ב-3 באוגוסט 2012.
היסטוריה.
הנמל הוקם ב-27 ביוני 1927 על ידי חברת תעופה צרפתית שחתמה על הסכם עם ממשלת בולגריה שכל עובדי הנמל יהיו בולגרים.
בשנת 1947 החלה חברת התעופה הבולגרית בלקן בולגריה איירליינס להפעיל טיסות מנמל התעופה ליעדים שונים בבולגריה ומחוצה לה.
בשנת 1970 הפך הנמל להיות בינלאומי כששירת כ-45 יעדים.
פיגוע האוטובוס ב-2012.
ב-18 ביולי 2012 אירע בנמל התעופה פיגוע באוטובוס שהוביל תיירים מישראל. בפיגוע נרצחו 8 אנשים (6 ישראלים) ויותר מ-30 נפצעו. ארגוני ההצלה של ישראל הוציאו משלחת רפואית על מנת לסייע בטיפול הרפואי ובהשבת הנפגעים לארץ.
דבורת עץ
דבורת העץ
דבורת-העץ
GoldSrc
GoldSrc או GoldSource הוא מנוע שפותח על ידי Valve ומהווה מודיפיקציה רחבה למנוע Quake, שעליו הוא מתבסס. המנוע פותח באמצעות OpenGL אך תומך גם בהאצת תוכנה והאצת Direct3D.
פרטים טכניים.
התכנון המקורי היה לבנות את המנוע על בסיס מנוע Quake 2 - id Tech 2. בסופו של דבר, המנוע פותח כשיפור משמעותי של מנוע Quake Engine של המשחק קווייק הראשון, הכולל תיקוני באגים שלא תוקנו עדיין במנוע המקורי, קוד עצמאי רב (על פי מתכנן המנוע מדובר בסביבות 75% קוד עצמאי) וכן בסביבות 50 שורות קוד מ־id Tech 2. המנוע כלל שיפורים משמעותיים בהצגת פלטת הצבעים, שיפור בהאצת התוכנה, שיפורים באינטליגנציה המלאכותית, שדרוגים למערכת האנימציות והמידול התלת ממדי וכן במערכת האודיו ומערכת הרשת שנכתבה כמעט מאפס. ההבדל המשמעותי ביותר בין המנוע לבין id Tech המקורי היה בשפת התכנות - GoldSrc נכתב כמעט כולו בשפת C++, כאשר id Tech נכתב בשפת C מותאמת אישית לצורכי id.
כמו כן שוחררה ערכת הפיתוח Hammer, ששימשה גם לבניית מפות במנוע ה GoldSrc אך גם במנועי id Tech ו id Tech 2, מה שאיפשר לשחקני קווייק וקווייק 2 גם לבנות מפות.
Metamod.
Metamod (בעברית: מטא-מוד) היא ספריית DLL למנוע המשחק GoldSrc, אשר נועדה לנהל תוספות למשחק Half-Life ולמודים השונים שלו. לספריה גם יצאה גרסה תואמת ל-Half-Life 2 ולמודים שונים שלו בשם Metamod: Source.
Metamod-P.
Metmod-P (עברית: מטא-מוד-פי) הוא שדרוג של Metamod שבו תוקנו שופרו מספר דברים:
Metamod: Source.
למטא-מוד גם יצאה גרסה למנוע הסורס בשם Metamod: Source אשר מיועדת לנהל תוספות למשחק Half-Life 2 ולמודים השונים שלו.
Source.
מנוע ה Source שגם כן פותח על ידי Valve החליף לבסוף את המנוע המיושן GoldSrc מאז יציאת Half-Life 2 ב 2004.
מעמד הקרקעות ביהודה ושומרון
מעמד הקרקעות ביהודה ושומרון, רישום הקרקעות ובעליהן הוא נושא סבוך מנהלתית וחוקתית, ובעל משמעויות פוליטיות ומדיניות. נושא זה שונה מהנושא המקביל בתחומי מדינת ישראל, בשל העדר קדסטר מודרני ואמין ביהודה ושומרון, ובשל בחירתה של מדינת ישראל שלא להחיל את חוקי הקרקעות הישראלים ביהודה ושומרון, אלא להתבסס עקרונית על חוקי הקרקעות השונים שחלו על האזור עד מלחמת ששת הימים.
תקופת השלטון העות'מאני.
עד המאה ה־18 הייתה האוכלוסייה בארץ ישראל דלילה ועסקאות המקרקעין מעטות, ועל כן לא היה בארץ רישום מקרקעין מסודר. העברת קרקעות התבצעה באמצעות שטר קניין שהיה צריך להישמר על ידי הקונה, כאשר בית הדין השרעי דן בסכסוכים בנושאי קרקעות. גידול האוכלוסייה וההגירה לארץ הובילו לצורך ברישום מסודר לקרקעות ולהעברת הבעלות עליהן. בין השנים 1858 ל־1860 פורסמו מספר חוקי קרקעות עות'מאנים שהיו חלק מהמג'לה. במסגרת חוקים אלו הוגדרו סוגי קרקעות שונים שיוטל חובה על רישום הבעלות עליהם ורישום העסקאות בהם בפנקס המקרקעין שבלשכת המקרקעין העות'מאנית (קרקעות בבעלות פרטית מלאה וקרקעות הקדש נשארו בסמכות בית הדין השרעי). בשל היותו של אזור יהודה ושומרון חלק אחד משטחי ארץ ישראל עד מלחמת העצמאות, כל החוקים העות'מאנים (ולאחריהם, המנדטורים) חלו על אזור זה באופן שווה לכל חלקי הארץ.
החוק העות'מאני חילק את הקרקעות בארץ למספר סוגים, העיקריים שבהם היו: