לנה לומדת עברית באולפן בהדרכתו של בנימין "בני" שליין (דב גליקמן) הנמצא בתהליך גירושין מאשתו שלומית (טינה טולין). הוא עוזר ללנה לכתוב חוברת בקשר לשחרורו של מישה וכן מצטרף אליה לשביתת רעב לשחרור אסירי ציון. בינו ללנה מתפתח רומן אהבה עם יחסים אינטימיים. בני מסייע לה לקנות רכב אצל המוסכניק שלו, אברם (יצחק ברקת). זה לא מוצא חן בעיני בוריס שמאיים עליו וחובט בו. בוריס ישב בכלא ביחד עם מישה ואומר לכולם כי מישה ביקש ממנו "לשמור" על לנה. בוריס מתנהג באופן קיצוני - ממשיך את שביתת הרעב, מאושפז בבית חולים, בורח משם וחוזר לברית המועצות משם הוא משמיץ את יחס מדינת ישראל לעולים מברית המועצות.
גם אביו של בני (דוד סופר) לא מרוצה מגירושיו של בני ויחסיו עם לנה אבל אמו (רות גלר) מבינה יותר לרוחו.
בני מקבל הצעה למחקר על יהדות צרפת ובריטניה שייעשה בלונדון במשך שלוש שנים. הוא מודיע זאת ללנה והיא מקבלת את זה בצער. היא מרגישה את עצמה יותר קשורה לישראל מאשר למאבק על עליית יהודים ושחרור אסירים מברית המועצות. היא מתקבלת כמאמנת של קבוצת כדורסל נשים בהפועל תל אביב.
מישה משוחרר שחרור מוקדם, מגיע ארצה ומתקבל בהתלהבות אך לנה מקבלת אותו בקרירות. שלישית הג'אז מופיעה במועדון צוותא ביחד עם יצחק קלפטר ולנה מפגישה בין בני למישה. מישה מודיע לה כי נתבקש לטוס לארצות הברית להמשיך את המאבק למען יהודי רוסיה אך היא אומרת לו שהיא רוצה להישאר בארץ ולהמשיך כמאמנת.
לבסוף היא מלווה את בני לשדה התעופה ובני מבקש ממנה להצטרף אליו אבל היא מסרבת.
פרסים.
על תפקידה בסרט זה זכתה פירה קנטר בפרס שחקנית השנה מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע, פרס ורד הכסף לשחקנית השנה מטעם "מעריב", ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל אורליאן בצרפת.
הבחירות הכלליות ביפן 2021
ב-31 באוקטובר 2021 נערכו ביפן בחירות כלליות בהתאם לחוקת יפן. הבחירות נערכו לבחירת חברי בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן.
בהתאם לחוקה, הקבינט נדרש להתפטר אחרי בחירות לבית הנבחרים של יפן במושב הראשון של הדיאט והבחירות למושב התחתון יביאו לבחירת ראש ממשלה וקבינט. בבחירות זכתה מפלגת השלטון המפלגה הליברלית-דמוקרטית בניצחון גדול מהצפוי.
רקע.
הבחירות היו הבחירות הראשונות בתקופת ראיווה, לאחר תשע שנים של תקופת שינזו אבה והקבינט של יושיהידה סוגה. מפלגת השלטון, המפלגה הליברלית-דמוקרטית, זכתה ברוב שמאפשר לה להמשיך בשלטון כמפלגה יחידה, עם רוב של יותר מ-233 המושבים הנדרשים לכך.
בבחירות הקודמות ב-2017,המפלגה הליברלית-דמוקרטית הייתה המפלגה הדומיננטית לאחר ששינזו אבה, הוביל אותה לניצחון שלישי ברציפות. בבחירות ב-2019 לבית היועצים של יפן, הפסידה המפלגה את הרוב של שני שלישים שהיה לה בבית היועצים. ב-28 באוגוסט 2020 הודיע אבה על התפטרותו בשל מצבו הבריאותי עקב קוליטיס כיבית.
אחרי התפטרותו, נבחר לראשות מפלגת השלטון יושיהידה סוגה שהחליף אותו. סוגה נהנה מתמיכה ציבורית רחבה בתחילה, אולם התמיכה בו התדרדרה בשל התמודדות הממשלה עם מגפת הקורונה וההתקדמות האטית של חיסון האוכלוסייה ביחס לעולם המפותח.
ב-3 בספטמבר 2021 הודיע סוגה שלא יתמודד לראשות המפלגה. בבחירות לראשות המפלגה ב-29 בספטמבר נבחר פומיו קישידה, וב-4 באוקטובר נבחר על ידי הדיאט לראש הממשלה ה-100 של יפן.
מרצל נאג'
מרצל נאג' (בהונגרית: Nagy Marcell ;נולד ב-21 באפריל 1991 בבודפשט שבהונגריה) הוא צלם, ושחקן הונגרי.
ביוגרפיה.
נאג' נולד בבודפשט, בשנת 1991. בשנים 2003–2009 היה תלמיד הגימנסיה הקלוויניסטית בָּר-מוֹדוֹשּ. הוא למד בסטודיו של הבמאית ההונגרייה מרגיט פולדשי במשך מספר שנים. בגיל 12 גילם את דמותו של הנער היהודי ההונגרי גיורגי קֶבֵש בסרט "ללא גורל", בבימויו של לאיוש קולטאי.
בין 2009 ל-2011, למד צילום באוניברסיטת מוהוי-נאג' לאמנויות, אך לא השלים את הכשרתו. בין 2010 ל-2017 למד באוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע, שם סיים את הכשרתו תחילה כצלם ולאחר מכן התמחה כצלם קולנוע.
Nagy Marcell
קוזמה פטרוב-וודקין
קוזמה סרגייביץ' פטרוב-וודקין, רוסית: Кузьма Сергеевич Петров-Водкин: (5 בנובמבר 1878 - 15 בפברואר 1939) היה צייר רוסי/סובייטי. עבודתו האיקונוגרפית המוקדמת השתמשה באפקטים יצירתיים מיוחדים ותמונותיה נחשבו לחילול השם על ידי הכנסייה הרוסית האורתודוקסית. עם זאת הוא התמנה להיות הנשיא הראשון של איגוד האמנים הסובייטיים של לנינגרד. כתביו האוטוביוגרפיים זכו לשבחים רבים, וזכו לתחייה מאוחרת יותר.
ביוגרפיה.
שנים מוקדמות.
קוזמה פטרוב-וודקין נולד בחולינסק (מחוז סראטוב) למשפחתו של סנדלר מקומי. החשיפה הראשונה שלו לאמנות הייתה בילדותו המוקדמת, כשלקח כמה שיעורים מזוג ציירי אייקונים ויוצרי שלטים. ובכל זאת, פטרוב-וודקין לא התעניין באמנות באותה תקופה; לאחר שסיים את חטיבת הביניים, הוא לקח עבודה בקיץ במספנה קטנה עם תוכניות להיכנס לקולג' לרכבות בסמארה. לאחר שנכשל בבחינה, הוא פנה ל"שיעורי אמנות של פדור בורוב ב-1896
באפריל 1895 נפטר בורוב ובמשך זמן מה לקח פטרוב-וודקין עבודות ציור שונות בסביבת סרטוב. במקרה, המעסיק של אמו הזמין אדריכל ידוע, רוברט מלצר. פטרוב-וודקין הוצג בפני האורח והרשים אותו מספיק כדי לקבל הזמנה ללמוד אמנות בסנט פטרסבורג. החינוך מומן על ידי איסוף צדקה בקרב סוחרים מקומיים. הוא גם פגש בזמן הזה את ויקטור בוריסוב-מוסטוב, צייר חשוב תושב סרטוב, שעודד את פטרוב-וודקין להמשיך בלימודיו.
פטרוב-וודקין שהה בסנט פטרבורג מ-1895 עד 1897 ולמד באקדמיית שטיגליץ, לפני שעבר לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. שם היה פטרוב-וודקין תלמידם של ולנטין סרוב, יצחק לויתן, ובעיקר קונסטנטין קורובין. ב-1901 נסע למינכן כדי ללמוד שיעורים אצל אנטון אזבה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1904.
תחילת עבודה עצמאית (1899–1912).
בהיותו בפאריס בשנת 1906 הוא הכיר והתחתן עם מריה יובנוביץ' (1885–1960), בת של מלונאי מהגר מסרביה. נולדו להם שתי בנות, אחת מהן מתה בילדותה.
אפילו במהלך שנותיו בקולג', הצליח פטרוב-וודקין להיכנס לעימות עם הכנסייה הרוסית האורתודוקסית, שהעבירה את עבודתו על קפלה בסמארה ובסופו של דבר השמידה אותה כבלתי מקובלת. מספר מיצירותיו המוקדמות נחשבו לארוטיות מדי. יצירתו הידועה הראשונה הייתה "החלום" (1910), שעוררה דיון בקרב אמנים רוסים בני זמנו. המגן העיקרי על הציור היה אלכסנדר בנואה והמתנגד העיקרי שלו היה איליה רפין (שניים מהציירים הרוסים הגדולים באותה תקופה). יצירות מרכזיות אחרות של אותה תקופה כוללות "בנים במשחק", ובמיוחד, "רחצה של סוס אדום", (1912) שהיא יצירתו האיקונית ביותר - סמל לשינויים החברתיים הקרובים. הציור הזה הפך לקלאסיקה מיידית, ולסימן מסחרי עבור האמן.
במהלך תקופה זו בהתפתחותו האמנותית, פטרוב-וודקין השתמש רבות באסתטיקה של אייקון אורתודוקסי יחד עם צבעים בהירים יותר וקומפוזיציות יוצאות דופן. יצירותיו נחשבו לעיתים קרובות כחילול קודש וארוטיות.
בגרות (1912–1928).
במהלך שנותיו המוקדמות יותר, פיתח פטרוב-וודקין את "הפרספקטיבה הכדורית" שלו: עיוות ייחודי שיצר את התחושה אצל הצופה שמבחין בפועל בצורה הכדורית של כדור הארץ. הוא השתמש בעיוות זה פעמים רבות ביצירותיו מה שגורם למתבונן להיראות מרוחק יותר, אך למעשה קרוב. טוענים שהעיוות הזה נבנה על פרספקטיבה ביזנטית - פרספקטיבה הפוכה המשמשת באיקונוגרפיה.
פטרוב-וודקין השתמש בגוונים כהים יותר עם הזמן, אך ציוריו נעשו יותר מפורטים. הוא החל לצייר טבע דומם ודיוקנאות, והתרחק מהנושאים הקודמים שלו.
בסיוע ממשלת ברית המועצות, הוא ערך מספר נסיעות ברחבי המדינה, והפיק יצירות רבות עם מטרות דידקטיות.
שנים מאוחרות יותר (1928–1937).
בשנת 1927 חלה פטרוב-וודקין בשחפת ריאתית ונאלץ לצמצם את הציור למשך מספר שנים. הוא פנה לספרות וכתב שלושה כרכים סמי-אוטוביוגרפיים מרכזיים, "חלינובסק", "החלל של אוקלידס" ו"סמרקנדיה". השניים הראשונים שבהם נחשבים בקנה אחד עם מיטב הספרות הרוסית של אותה תקופה.
באביב 1932 קבע הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית כי יש לפרק את כל הקבוצות והארגונים הספרותיים והאמנותיים הקיימים ולהחליף אותם באגודות מאוחדות של מקצועות יצירתיים. בהתאם לכך, איגוד האמנים של לנינגרד הוקם ב-2 באוגוסט 1932, מה שהביא לסיום ההיסטוריה של האמנות הפוסט-מהפכנית. החל עידן האמנות הסובייטית. פטרוב-וודקין היה הנשיא הראשון של איגוד האמנים של לנינגרד ב-1932.
בפברואר 1939 מת פטרוב-וודקין משחפת בלנינגרד.
מורשת.
עד אמצע שנות ה-60, פטרוב-וודקין כמעט נשכח בברית המועצות לאחר צמצום הציור ופנייתו לכתיבה.
כתבי פטרוב-וודקין פורסמו מחדש בשנות ה-70 וזכו לשבחים רבים, לאחר תקופה ארוכה של הזנחה. יצירותיו הספרותיות המפורסמות ביותר הן שלוש הנובלות האוטוביוגרפיות המאוירות. בהם הוא מסכם את השקפת העולם של פטרוב-וודקין כאמן לפרטי פרטים.
פטרוב-וודקין גם נתן תמיכה מקצועית לרחל קוגן, שהייתה בת חסותו וידידה.
Generative adversarial network
סוכן תבוני
בבינה מלאכותית, סוכן תבוני או IA (ראשי תיבות באנגלית של: Intelligent Agent) הוא כל דבר שתופס את סביבתו, נוקט פעולות באופן אוטונומי על מנת להשיג מטרות, ועשוי לשפר את ביצועיו עם למידה וכן עשוי להשתמש בידע. IA עשוי להיות פשוט או מורכב - תרמוסטט נחשב דוגמה לסוכן אינטליגנטי, כמו גם בן אדם, כמו גם כל מערכת העונה על ההגדרה, כגון חברה, מדינה או ביומה.