ב-1715 הוא נשא את אשתו השנייה, הנסיכה אולריקה אלאונורה. עם נישואיו הוענק לו התואר "נסיך שוודיה" ובמהלך תקופת מלכותה של אולריקה אלאונורה, מ-1718 ועד התפטרותה ב-1720 הוא קיבל את התואר "בן זוגה של המלכה". עד היום הוא בן הזוג היחידי של מלכה שליטה כלשהי בשוודיה, ולפיכך גם מלך שוודיה היחידי שהיה קודם לכן בן זוגה של מלכה שולטת.
במהלך תקופת מלכותה של רעייתו, הייתה לפרדריק השפעה מרובה ובתחילת תקופת מלוכתו בת 31 השנים הוא היה פעיל מאוד. אך לאחר שהאצולה השיגה את השליטה במהלך המלחמה עם רוסיה, יותר מאשר שהוא איבד את סמכויותיו, הוא איבד למעשה את העניין בענייני המדינה. ב-1723 הוא ניסה לחזק את הסמכות המלכותית, אך לאחר שכשל בכך, הוא מעולם לא היה מעורב יותר בפוליטיקה. הוא אפילו לא היה חותם על מסמכים רשמיים ותחת זאת הייתה חותמת שהטביעה את חתימתו על גבי המסמכים. הוא הקדיש את רוב זמנו לציד ולפרשיות אהבים. נישואיו לאולריקה אלאונורה לא הניבו צאצאים, אך יחד עם פילגשו, הדוויג טאובה, הוא הביא לעולם כמה ילדים.
כמה מההיסטוריונים סבורים שהכדור התועה שהרג את גיסו, קרל השנים עשר ב-1718, נורה למעשה על ידי עוזרו של פרדריק. קרל היה שליט סמכותני ואחת הסיבות שהפרלמנט השוודי בחר בפרדריק היה שהוא נתפש כשליט חלש, תכונה שאכן אפיינה אותו.
תבוסותיו של קרל השנים עשר במלחמה הצפונית הגדולה, סגרו את הגולל על מעמדה של שוודיה כמעצמה אירופאית מהשורה הראשונה. תחת שלטונו של פרדריק, התקבע מצב דברים זה. שוודיה נאלצה לוותר על אסטוניה, אינגריה וליבוניה לטובתה של רוסיה במסגרת חוזה נישטאד שנחתם ב-1721.
ב-1723 העניק פרדריק לממציא סוון אדרמן (Åderman), את אחוזת הלטרופ שבאי אלנד, כגמול על כך ששיפר את טווח הירי של רובה המוסקט.
כמלך, לא זכה פרדריק להערכה מרובה. כאשר הוא הוכתר, נאמר "זה עתה קברנו את המלך קרל, עם הכתרתו של פרדריק, עבר השעון באופן פתאומי משתים עשרה לאחת". נאמר עליו, שאף שהושגו הישגים רבים לשוודיה במהלך תקופת מלכותו, הם לא הושגו בזכותו. לאחר מותו אמר עליו קרל גוסטב טסין: "תחת מלכותו של פרדריק התפתח המדע, אך הוא מעולם לא טרח לקרוא ספר. המסחר שגשג, אך הוא לא תמך בכך אפילו לא במטבע אחד. הארמון בסטוקהולם נבנה, אך לא הייתה לו אפילו את הסקרנות להביט בו".
לפרדריק לא היה אפילו חלק בהקמתו של התיאטרון הראשון דובר השפה השוודית שהחל לפעול בתקופת מלכותו. אחד מצעדי המדיניות החשובים שלו היה איסור קיומם של מעשי דו-קרב.
ב-23 בפברואר 1748 ייסד פרדריק את שלושת המסדרים המלכותיים השוודים: "מסדר השרפים", "מסדר החרב" ו"מסדר כוכב הצפון", שלושת מסדרי האבירות השוודים העיקריים.
רוזן הסן קאסל.
פרדריק היה לרוזן הסן-קאסל רק ב-1730, עשר שנים לאחר שהיה למלך שוודיה. מיד לאחר מכן הוא מינה את אחיו הצעיר, וילהלם, כמושל הסן.
כלנדגראף, לא נתפש פרדריק כסיפור הצלחה. ואכן, הוא הקדיש את רוב זמנו ומרצו לשוודיה, ולאור עלייתו למלכות שהייתה למעשה פשרה, הייתה לו ולחצר מלכותו הכנסה כספית נמוכה. המימון לחצר המלכות השוודית שההוצאות בה היו גבוהות, הגיעו לפיכך, החל מ-1730 מהסן העשירה ומשמעות הדבר הייתה שפרדריק נהג כבעל קרקעות שלא נוכח בהן וייבש את מקורותיה הפיננסיים של הסה לטובת פעילותו בשוודיה. כמו כן, אביו של פרדריק, קרל, רוזן הסן-קאסל, היה השליט המוצלח ביותר של מדינה זו. הוא בנה את המדינה מחדש במשך תקופת שלטונו ארוכת השנים, השקיע בתשתיות וביצע רפורמות ומשך את ההוגנוטים הצרפתים למדינה מטעמים כלכליים. אחיו של פרדריק, וילהלם, שירש אותו כרוזן, בנוסף להיותו בעל רקע צבאי מכובד, היה שליט מוצלח כמו אביו. כיום, קיימים סימנים מועטים לשלטונו של פרדריק בהסן. אחד מהם הוא החותם השוודי המלכותי על גבי הדלת העתיקה של אולם הרכיבה לשעבר של אוניברסיטת מרבורג, כיום המכון לחינוך גופני.
נישואין ומשפחה.
ב-31 במאי 1700 נשא פרדריק לאישה את לואיזה דורותיאה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ושל אליזבת הנרייטה מהסן קאסל. לואיזה דורותיאה מתה בדצמבר 1705 בעת לידה.
אשתו השנייה, שאותה הוא נשא לאישה ב-1715, הייתה אולריקה אלאונורה, נסיכת שוודיה, בתם של קרל האחד עשר, מלך שוודיה ושל אולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק. שני הריונותיה של אולריקה אלאונורה הסתיימו בהפלות, אחת ב-1715, והשנייה ב-1718 ולאחר מכן אין תיעוד על הריונות נוספים שלה.
מחוץ לנישואין היו לפרדריק שלושה ילדים מפילגשו, הדוויג טאובה.
שמוטי
טלקומוניקציה
טלקומוניקציה (על פי האקדמיה ללשון העברית: בֶּזֶק, מצרפתית: Télécommunication) היא תקשורת או העברת מידע הנעשים באמצעים טכנולוגיים כמו כבלים, גלי רדיו, מערכות אופטיות או מערכות אלקטרומגנטיות אחרות. הטלקומוניקציה נעשית בערוצים להעברת מידע (דוגמת אותות אלקטרוניים) גם באמצעות אמצעים פיזיים (דוגמת כבלי תקשורת) וגם באמצעות גלים אלקטרומגנטיים.
טרום הטלקומוניקציה, השתמשו בני האדם באמצעים שונים לתקשורת בין מרחקים מוגבלים כמו: משואות, איתותי עשן, סמפורים, דגלי איתות והליוגרפים, הכאות תוף ושריקות. פיתוח טכנולוגיות תקשורת אלקטרוניות ואלקטרומגנטית, החל מהמהפכה התעשייתית ולתוך התקופה המודרנית, אפשרו תקשורת בין מרחקים גדולים באמצעות מכשירים דוגמת הטלגרף, הטלפון והטלפרינטר וכן רשתות תקשורת, גלי רדיו ומיקרו, קו תקשורת, סיבים אופטיים ולווייני תקשורת. המהפכה בתקשורת האלחוטית החלה בעשור הראשון של המאה ה־20, עם ההתפתחות בתקשורת רדיו על ידי גוליילמו מרקוני. חלוצים בולטים נוספים בתחום התקשורת האלקטרונית והאלקטרומגנטית הם סמואל מורס וצ'ארלס ויטסטון (טלגרף), אלכסנדר גרהם בל (טלפון), אדווין ארמסטרונג ולי דה פורסט (רדיו), ג'ון לוגי ביירד ופילו פרנסוורת' (טלוויזיה).
אטימולוגיה.
מקור המילה הוא הלחם של המילה היוונית: τηλε ("טֶלֶ") שפירושה "מרחוק", והמילה הלטינית: "communicare" (קומוניקארה) שפירושה תקשורת.
מושגי מפתח מרכזיים.
יחידות הבסיס.
מכיוון שטלקומוניקציה היא למעשה תהליך תקשורתי, בבסיסה היא מורכבת משלוש יחידות עיקריות:
לדוגמה, בזמן תוכנית המשודרת ברדיו על ידי תחנת רדיו, דברי השדרנים או המוזיקה המנוגנת מומרים לאותות חשמליים, שינועו כגלי רדיו וייקלטו במקלט הרדיו של המאזינים, שם יומרו מחדש למידע צלילי. באופן דומה יפעלו תהליכי תקשורת נוספים המוגדרים כטלקומוניקציה. אולם, לעיתים מערכות התקשורת הן דו כיווניות, עם מתקן המשמש גם כמשדר וגם כמקלט, דוגמה לכך היא טלפונים סלולריים. רכיבי הקליטה והשידור פועלים באופן נפרד. ניתן להמחיש זאת בכך שמשדרי רדיו מכילים מגבר אשר עוצמתו נמדדת בוואט או קילו-ואט, אך מקלטי רדיו מתמודדים עם עוצמות רדיו במיקרו-ואט או ננו-ואט. לכן יש לתכנן בדייקנות מכשירי משדר-מקלט, ולבודד את מעגלי המתח הגבוה ממעגלי המתח הנמוך.
דיגיטלי ואנלוגי.
אותות תקשורת יכולים להיות אנלוגיים או דיגיטליים. ישנן מערכות תקשורת אנלוגיות ומערכות תקשורת דיגיטליות. באות אנלוגי, האות משודר ברציפות ביחס למידע שעובר דרכו. באות דיגיטלי המידע מקודד כסט של ערכים בדידים (לדוגמה אפסים ואחדות). במהלך השידור והקבלה של מידע אנלוגי, האות נחלש בעקבות רעש. בדרך כלל, הרעש במערכת תקשורת יכול לבוא לידי ביטוי בהוספה או הפחתה מהאות הרצוי באופן אקראי לחלוטין. צורת רעש כזאת נקראת רעש מוסיף, מתוך ההבנה כי הרעש יכול להיות חיובי או שלילי בכל נקודת זמן. קיימים גם רעשים אחרים אשר קשים יותר לתיאור או ניתוח. אלא אם הפרעת רעש התוסף עולה על סף מסוים, המידע המועבר באות דיגיטלי לא יפגע. התנגדותם של אותות דיגיטליים לרעש מהווה יתרון מפתח על פני אותות אנלוגיים.
רשת תקשורת.
רשת תקשורת היא אוסף של משדרים, מקלטים וערוצי תקשורת ששולחים הודעות אחד לשני. חלק מרשתות התקשורת הדיגיטליות מכילות נתב אשר מופעל על מנת לשדר את המידע למשתמש הנכון. רשתות תקשורת דיגיטליות מבוססות על מרכזייה שמקימה את הקישור בין 2 משתמשים או יותר. ב-2 סוגי הרשתות ייתכן ויעשה שימוש במשחזרים על מנת להגביר או ליצור מחדש את האות כאשר הוא משודר למרחק רב. המשחזר נועד לתת מענה לבעיית הניחות שיכולה לגרום לכך שלא יהיה ניתן להבחין באות אשר יש רעש רב.
ערוץ תקשורת.
למונח ערוץ שתי משמעויות: הראשונה מתייחסת לערוץ כאל אמצעי פיזי להעברת האות בין המשדר למקלט, דוגמאות לכך הן סיבים אופטיים להעברת תקשורת אופטית, כבלים קואקסיאליים להעברת תקשורת באמצעות מתח חשמלי. המשמעות השנייה נמצאת בביטוי ערוץ תקשורת שהוא תת-מחלקה של אמצעי שידור, כך שהוא יכול לשמש על מנת לשלוח מספר רב של זרמי מידע בו זמנית, לדוגמה: תחנת רדיו יכולה לשדר גלי רדיו לאוויר בתדר 94.5MHz, בעוד תחנה אחרת יכולה לשדר בתדר 96.1MHz. כל תחנה תשדר גלי רדיו ברוחב פס של כ-180 kHz. התדרים לעיל נקראים גל נושא. כל תחנה בדוגמה זו מופרדת מהתחנות הסמוכות לה על ידי 200 kHz, וההבדל בין 200 kHz ל-180 kHz הוא פער הנדסי לפגמים במערכת התקשורת. בדוגמה מעל, בוצעה חלוקה של ערוצי התקשורת על פי תדרים, ולכל ערוץ הוקצה רוחב פס נפרד שבו משודרים גלי הרדיו. המערכת המאפשרת את החלוקה נקראת ריבוב חלוקת תדר (FDM). דרך נוספת לחלוקה היא באמצעות הקצאת מסגרת זמן לכל שולח, כמו 20 מילישניות בכל שנייה, ולאפשר לכל שולח לשלוח את המידע שלו רק במסגרת חלון הזמן שהוגדר. שיטה זו נקראת ריבוב חלוקת זמן (TDM) והיא נמצאת בשימוש בסיבים אופטיים.
אפנון.