בין היתר, פרצו בעשור הזה זמרות קאנטרי פופ כמו מארן מוריס ולינדזי אל. אלבומה הראשון של מוריס "Walk On", יצא בשנת 2005, אך לא נחשב לאלבום הבכורה שלה, היות שלא יצא על ידי חברת תקליטים מסחרית. סינגל הבכורה שלה "My Church", הגיע למקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי, ולמקום החמישי במצעד שירי הקאנטרי. הסינגל השלישי שלה "I Could Use a Love Song", היה הראשון שלה שהגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי. בהמשך, הוציאה את הלהיט הבינלאומי "The Middle" ביחד עם זד. השיר הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100, וקיבל שלוש מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-61. אלבומה השני "Girl", יצא לאור ב-8 במרץ 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל ולפניו יצא סינגל בעל אותו השם. כל אותם השירים והאלבומים כללו את ז'אנר הקאנטרי פופ. מעבר לכך, בשנת 2017 הוציאה אל את אלבומה השלישי, "The Project" הכלל בתוכו את ז'אנר הקאנטרי פופ. האלבום זכה להצלחה רבה, והנפיק את הלהיט "Criminal" שזכה להצלחה רבה: הוא כבש את פסגת מצעד שירי הקאנטרי בסמוך לצאתו, מה שהופך אותו לשיר הסולו הנשי הראשון של זמרת קנדית אשר הצליח לעשות זאת מאז שנת 2008.
בשנת 2019, הוציאה זמרת הקאנטרי פופ גבי בארט את הלהיט "I Hope" ששבר שורה של שיאים, כאשר הפך לשיר הסולו הראשון בהיסטוריה של אישה שהיה 25 שבועות בצמרת מצעד שירי הקאנטרי.
צ'ארלס כריסטיאן נאהל
צ'ארלס כריסטיאן נאהל (בגרמנית: Charles Christian Nahl; 18 באוקטובר 1818 – 1 במרץ 1878) היה צייר גרמני-אמריקאי.
לאחר שהיגר לארצות הברית תואר כ"אמן הקליפורני הגדול הראשון". הוא התמסר לז'אנרים אמנותיים שונים.
קורות חייו.
נאהל הגיע ממשפחה שמאז המאה ה-17 ייצרה אמנים חשובים בתחומי עיצוב פנים, פיסול וייצוגים חזותיים. סבא רבא שלו היה הפסל יוהאן אוגוסט נאהל (האב), סבו הפסל והצייר יוהאן אוגוסט נאהל (הצעיר). כמה מאבותיו היו פרופסורים באקדמיה לאמנות בקאסל וחלקם עמדו בראשם.
קרל כריסטיאן היינריך היה מוכשר ביותר, וצייר בצבעי מים בגיל 12. הוא למד גם באקדמיה לאמנות בקאסל. המצב הכלכלי והתסיסה הפוליטית גרמו לו לעזוב את עיר הולדתו קאסל בשנת 1846 עם משפחתו וחברו, האמן פרדריק אוגוסט ונדרוט (1819–1884) ולעבור לפריז. אחיו למחצה הוגו וילהלם ארתור נאהל (1833–1889), שלימים נודע גם כצייר, מאייר וגרפיקאי וליווה את קרל כריסטיאן בכל שלבי חייו האחרים, היה שם עמו. בפריז שינה קרל את שמו לצ'ארלס, ולמד אצל פול דלארוש והוראס ורנה והציג את עבודותיו בסלון דה פריז המפורסם. המהומה הפוליטית של מהפכת פברואר הצרפתית גירשה את השלישייה שוב. הם עזבו את צרפת ולקחו ספינה לארצות הברית ב-1848/1849.
באמריקה.
בניו יורק הגיעה אליהם הידיעה על הבהלה לזהב בקליפורניה. כמו אלפי אחרים, הם הזמינו מקום בספינה שהעבירה אותם דרך פנמה לחוף המערבי של ארצות הברית. במאי 1851 הם נסעו דרך גשר שער הזהב והגיעו לסן פרנסיסקו. באזור נהר יוּבּה ליד סקרמנטו ניסו במשך כמה חודשים להתעשר על ידי גילוי זהב. נאהל החל לשרטט את הכורים ששילמו עבור דיוקנאותיהם באבקת זהב. עם זאת, חלום העושר לא התממש.
נאהל פתח סטודיו לציור עם אחיו ארתור וונדרוט בסקרמנטו והתפרנס מעיסוק בליטוגרפיות ואיורים לעיתון ולכתבי העת המקומיים. בשנת 1852 שרפה הרסה את רוב סקרמנטו. נאהל עבר לסן פרנסיסקו, פתח סטודיו חדש ומאז התמסר לעבודות ציור מסחריות עם אחיו הוגו וחבר האמן אוגוסט ונדרוט. שיתוף הפעולה האמנותי עם וונדרוט מתועד בציורים כמו בקתת כורה, וכורים בסיירה.
משנת 1853 יצר ציורי דיוקן רבים, גם בשיתוף פעולה עם אחיו ארתור, שפעל כעוזר. “אנחנו עובדים כמו בסדנה; קרל מצייר את הראש, אני מצייר את הבגדים ..." כתב ארתור בשנת 1853 לוילהלם נאהל בקאסל. עם זאת, "ייצור המוני" זה היה אחראי גם על חוסר העקביות וחוסר השלמות ברבות מהיצירות. הציור הדרמטי "האש במפרץ סן פרנסיסקו" משנת 1856 גם נוצר משיתוף הפעולה בין שני האחים, שהאמריקאים כינו אותם בקצרה "האחים נאהל".
בין השנים 1860–1870, צ'ארלס כריסטיאן נאהל היה אחד הציירים המצליחים ביותר בקליפורניה. סגנונו האקדמי והאירופאי הוערך ולציורים עם המוטיבים שצייר מתוך ספרות, היסטוריה ומיתולוגיה קלאסית, היה ביקוש של משפחות בולטות. בין גדולי פטרוניו היה אספן האמנות בסקרמנטו אדווין בראיינט קרוקר, שהיה ידוע כחובב הציור האירופי. העבודה שרכש נמצאת כעת במוזיאון לאמנות קרוקר בסקרמנטו.
צ'ארלס כריסטיאן נאהל מת מטיפוס ב-1 במרץ 1878 בסן פרנסיסקו.
קאנטרי-פופ
פופ קאנטרי
יחסי דנמרק–הרשות הפלסטינית
יחסי דנמרק–הרשות הפלסטינית הם המגעים בין דנמרק והארגון לשחרור פלסטין. לדנמרק יש נציגות ברמאללה. לרשות הפלסטינית יש משלחת דיפלומטית למחצה בדרגת שגריר בקופנהגן. עם זאת, דנמרק לא הכירה בקיומה של פלסטין ובזכויות לריבונות, ולכן אסרה על יחסים ממשיים ולעיתים התנגדה לרשות הפלסטינית.
הכרה במדינת פלסטין.
ב-29 בנובמבר 1947, דנמרק הצביעה בעד תוכנית החלוקה, ותמכה בחלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות. בדצמבר 2010 ביקשה הרשות הפלסטינית מדנמרק להכיר בה כמדינה בגבולות 1967. בינואר 2011, דנמרק ונורווגיה אמרו כי בקרוב יכירו במדינת פלסטין, וב-9 במרץ ביקר מחמוד עבאס בדנמרק בפעם הראשונה כדי לדון ביחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לרשות הפלסטינית. במהלך הביקור הצהירה שרת החוץ הדנית לנה אספרסן כי דנמרק אינה שוקלת להכיר במדינת פלסטין. ב-29 במאי חשפו הסוציאל-דמוקרטים כי אם ינצחו בבחירות הפרלמנטריות הבאות הם יכירו במדינת פלסטין. באוגוסט עדיין לא היה ידוע אם דנמרק תצביע לא או כן למדינה פלסטינית עצמאית באו"ם.
ב-15 בספטמבר 2011 ניצחו הסוציאל-דמוקרטים בבחירות בדנמרק 2011 והביעו תמיכה בחברות הפלסטינית באו"ם, אך המתינו להחלטה משותפת באיחוד האירופי. ב-22 בספטמבר 2012 הפגינו מאות דנים מול הפולקטינג. השגריר הפלסטיני בדנמרק אמר: "הכרה זו תשפר את יחסי דנמרק עם הערבים ותשקף את תמיכת העם הדני בהצעה הפלסטינית לאו"ם. באוקטובר 2012 נמנעה דנמרק מההצבעה בהחלטה לרשות הפלסטינית באונסק"ו.
הברית האדומה-ירוקה הדנית (Enhedslisten) תומכת במדינה פלסטינית עצמאית, אך לאף מפלגה אחרת המיוצגת בפולקטינג אין הכרה דנית בפלסטין כקו המפלגתי שלה.
סיוע בפיתוח דני.
דנמרק מספקת סיוע לשטחים הפלסטיניים בשלוש הדרכים הבאות.
פלסטינים בדנמרק.
בשנות השמונים, במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, נמלטו 19,000 פליטים פלסטינים לדנמרק. 1000 מהם היו מלוביה.
סוד המזלות
סוד המזלות הוא פזמון, שכתב והלחין אביהו מדינה יחד עם משה בן-משה, וידוע בביצוע של זוהר ארגוב.
רקע.
השיר נכתב על ידי אביהו מדינה, שהלחין אותו יחד עם משה בן-משה. השיר בוצע לראשונה בשנת 1978 בידי ראובן ארז. לאחר מכן ביצעו את השיר גם להקת צלילי העוד והלהקה המתחרה צלילי הכרם. זוהר ארגוב התרשם מהשיר גם הוא, וב-1980 כלל אותו באלבומו אלינור. יהודה קיסר שעיבד אותו, בחר לבצע את הפתיחה, על פי העיבוד של השיר הקנדי American Woman. השיר בביצועו של ארגוב התפרסם מאוד, וזכה לגרסאות כיסוי רבות, בין היתר של ג'קי מקייטן, אייל גולן ועוזיה צדוק.
ב-2017 ביצע חנן בן ארי קאבר לשיר אשר שימש כשיר הנושא של הסרט "מכתוב". חנן בן ארי גם הוציא את השיר כסינגל מלווה בקליפ בו הוא נראה מטיל ברחובות ירושלים לצד גיבורי הסרט.
השיר עוסק בשאיפותיו של האדם למצוא מנוחה, שלום ואהבה. הדובר בשיר מייעץ לאדם לא לנסות לחזות את העתיד ולא ללמוד את "סוד המזלות", אלא פשוט להניח לדברים לקרות ולקוות שתקוותיו תתגשמנה.
יחסי מצרים–תאילנד
יחסי מצרים–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין מצרים לבין ממלכת תאילנד.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1954 והשגרירויות בקהיר ובבנגקוק נפתחו באותה שנה. בשנים שחלפו היחסים בין המדינות תמיד היו טובים. בספטמבר 2016 החלו התייעצויות פוליטיות דו-צדדיות בקהיר.
לתאילנד ולמצרים יש שיתוף פעולה טוב וקשרים חזקים בתחומים רבים. לדוגמה, טיסות ישירות של חברת התעופה מצרים בין קהיר לבנגקוק מקלות על הובלת אנשים וסחורות. בשנת 2016 היקף המסחר היה כ-1.2 מיליארד דולר לשני הכיוונים.
מצרים מייצאת לתאילנד בעיקר חלפים לרכב מנועי, פירות ים כמו טונה, ביגוד, אלקטרוניקה ותרופות.
תיירות.
בשנת 2015 ביקרו 40,000 תיירים מצרים בתאילנד, ואלפי תיירים תאילנדים ביקרו במצרים.
מייה קדוש
מייה קדוש (נולדה ב-15 בפברואר 1988) היא במאית דיבוב, זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה.
בשנת 2009 החלה לדבב בסדרות ובסרטים. בשנת 2018 ביימה את "מפצחים עולם" – סדרת לייב-אקשן מדובבת בנטפליקס.
מילון האספרנטו המאוייר השלם
נגיפי פרא-אינפלואנזה אנושיים
יחסי גרמניה–הרשות הפלסטינית
יחסי גרמניה–הרשות הפלסטינית הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרשות הפלסטינית. גרמניה לא מכירה במדינה פלסטינית.
סקירה כללית.
גרמניה תומכת בהקמת מדינה פלסטינית עתידית כחלק מפתרון שתי המדינות במשא ומתן בין הצדדים לפתרון הסכסוך. שיתוף פעולה פיתוח גרמני-פלסטיני מתמקד בפיתוח כלכלי בר-קיימא כולל קידום תעסוקה בעיקר לצעירים, חינוך והכשרה מקצועית וכן בקידום ממשל מקומי וחברה אזרחית.