ירמיה גילה (יחד עם פרופ' איתי באב מהאוניברסיטה העברית) את קיומם של מסלולי תקשורת בין המוח לעצם, שכוללים את מערכת העצבים הסימפתטית ואת מערכת העצבים הפאראסימפתטית. הוא גם דיווח שמצבי דיכאון שנגרמו מחשיפה ללחץ ממושך, גורמים לאובדן עצם על ידי שינויים במסלולים האלה. ממצאים אלה מהווים בסיס לתחום מחקר חדש אותו כינה בשם נוירופסיכואוסטאולוגיה (NeuroPsychoOsteology).
רז ירמיה כיהן כנשיא האגודה בנין-לאומית למחקר פסיכונוירואימונולוגי. (Psychoneuroimmunology Research Society
(PNIRS)) ושימש כעורך משנה של כתב העת Brain, Behavior and Immunity.
הוא זכה בפרס נורמן קזינס לתרומה יוצאת דופן במחקר הפסיכונוירואימונולוגי.
טיסה 222 של טרנס-אסיה איירווייז
טיסה 222 של טרנס-אסיה איירווייז (GE222/TNA222), הייתה טיסה פנימית בטאיוואן, שיצאה ב-23 ביולי 2014 משדה התעופה של גאושיונג בדרכה לשדה התעופה של מאגונג . המטוס התרסק בעת הנחיתה, בשל צירוף של תנאי מזג אוויר קשים, העמסת שעות טיסה רבות על הטייסים ואי הקפדה על טיסה על פי הנהלים.
בתאונה נהרגו 48 אנשים.
אמנון ז'קוב
פול מזורסקי
פול מזורסקי (באנגלית: Paul Mazursky; 25 באפריל 1930 – 30 ביוני 2014) היה במאי, תסריטאי, מפיק קולנוע ושחקן יהודי אמריקאי. מזורסקי היה ידוע בעיקר מהסרטים שיצר, והיה מועמד לחמישה פרסי אוסקר: שלוש פעמים בקטגוריית התסריט המקורי הטוב ביותר, פעם אחת בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר ופעם אחת בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, על סרטו "אשה לא נשואה" מ-1978.
חיים אישיים.
מזורסקי נולד בשם ארווין מזורסקי בברוקלין שבניו יורק למשפחה יהודית. סבו היגר לארצות הברית מאוקראינה ב-1905. מזורסקי סיים את לימודיו בברוקלין קולג' בשנת 1951. הגדיר את עצמו כאתאיסט. היה נשוי לבטסי מ-1953 ועד מותו. לזוג נולדו שתי בנות, ג'יל ומג (שנפטרה ב-2009). בני המשפחה הופיעו בחלק מסרטיו של מזורסקי.
קריירה.
משחק.
מזורסקי החל את קריירת המשחק שלו בסרטו של סטנלי קובריק "פחד ותשוקה" ב-1953. ברשימת הקרדיטים שבסוף הסרט ביקש שישנו את שמו הפרטי לפול. ב-1955 שיחק לצידו של סידני פואטייה בסרט "זרע הפורענות" בתור אחד התלמידים הפרועים. קריירת המשחק של מזורסקי נמשכה כמה עשורים, כשבין השאר הופיע גם בכמה פרקים של סדרות טלוויזיה וביניהן אזור הדמדומים, הסופרנוס (בתור מחלק הקלפים "סאנשיין") ותרגיע (בתור "נורם").
מזורסקי שיחק כשחקן משנה או עשה הופעת קָמֵעַ בחלק ניכר מהסרטים שיצר. כך למשל, ב"ירח מעל פארדור" (1988) בכיכובו של ריצ'רד דרייפוס הופיע בלבוש דראג וגילם את אם דמותו של דרייפוס. סרטים נוספים בהם מזורסקי שיחק כשחקן משנה הם: ההיסטוריה המטורפת של העולם (1981), "פאנץ' ליין" (1988), שונאים, סיפור אהבה (1989), "דרכו של קרליטו" (1993), ו"נישואין נוסח מיאמי" (1995). כמו כן, דיבב את דמות הפסיכולוג של הנמלה "זי" בסרט עבודת נמלים מ-1998, ודיבב ארנב בסרט קונג פו פנדה 2 מ-2011.
כתיבה ובימוי.
תקופה לא ארוכה לאחר שהתחיל לשחק, מזורסקי החל גם לכתוב ועבד בתוכנית האירוח של דני קיי ב-1963. הוא היה שותף לכתיבת התסריט המקורי לפיילוט של תוכנית הטלוויזיה של להקת המאנקיז בשנת 1965. הסרט הראשון שבו עבד כתסריטאי קולנוע היה "אני אוהב אותך אליס ב. טוקלאס" (1968) בכיכובו של פיטר סלרס. שנה לאחר מכן כבר ביים את סרטו הראשון, "בוב וקרול וטד ואליס" עם דיאן קנון אשר זכה להצלחה קופתית גדולה. מזורסקי היה גם אחראי על ההפקה והתסריט של הסרט (יחד עם לארי טאקר), ודבר זה זיכה אותו במועמדות ראשונה לאוסקר בקטגוריית התסריט המקורי הטוב ביותר.
התקופה היצירתית ביותר בקריירה של מזורסקי כתסריטאי ובמאי הייתה בשנות ה-70 וה-80, כשיצר דרמות קומיות מצליחות כמו "הארי וטונטו" (1974), שזיכה את ארט קרני בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר, "מוסקבה על ההדסון" (1984) בכיכובו של רובין ויליאמס כמהגר רוסי, ו"היחפן מבוורלי הילס" (1986). סרטים נוספים של מזורסקי בתקופה זו כוללים את "אלכס בארץ הפלאות" (1970) שבו ישנה הופעת אורח של פדריקו פליני, "התחנה הבאה גריניץ' וילג'" (1976) שמתבסס על זיכרונותיו של מזורסקי כשחקן בניו יורק, "הסערה" (1982) שמהווה גרסה עכשווית למחזה האחרון של שייקספיר ו"שונאים, סיפור אהבה" (1989) על בסיס ספרו של יצחק בשביס זינגר שהיה מועמד לשלושה פרסי אוסקר, וביניהם התסריט המעובד הטוב ביותר.
סרטו המצליח ביותר של מזורסקי היה "אשה לא נשואה" (1978), סיפור על אישה (בגילומה של ג'יל קלייבורג) אשר מנסה לשקם את חייה לאחר עזיבת בעלה. הסרט עסק בסוגיה פמיניסטית ועורר דיון ציבורי רחב, כשהתנועה לשוויון זכויות האישה מאמצת את הסרט ותומכת בו. הסרט קיבל שלוש מועמדויות לפרס האוסקר: השחקנית הטובה ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר והסרט הטוב ביותר.
בשנות ה-90 סרטיו של מזורסקי, ביניהם "תמונות מהקניון" (1991) בכיכובם של וודי אלן ובט מידלר ו"הרפתקאותיו של מלפפון חמוץ" (1993) שבו שיתף שוב פעולה עם דיאן קנון הצליחו פחות.
עבודה אחרת.
מזורסקי הוציא אוטוביוגרפיה בשנת 1999 שבה הוא מספר על חוויותיו בעולם הקולנוע ומפגשיו עם ידוענים שונים בעולם זה. ב-2011 יצאה סקירה נוספת על יצירותיו. כמו כן, מזורסקי השתתף בכמה סדרות דוקומנטריות על קולנוע שבהן חלק עם הצופים מניסיונו. מ-2011 ועד מותו ב-2014 שימש כמבקר קולנוע של המגזין וניטי פייר.
מזורסקי וישראל.
מזורסקי הגיע לישראל בשנת 2007 כאורח הכבוד של פסטיבל הקולנוע היהודי וקיבל פרס מפעל חיים מטעם הפסטיבל. מזורסקי הציג את סרטו התיעודי "" שתיאר את מסעו לעיר אומן שבה קבור הרב נחמן מברסלב. בסרט הוא תיעד את תופעת ההשתטחות על קברי צדיקים ואת הילולת ראש השנה במקום. במהלך צילום הסרט נפגש וראיין את אלי יצפאן.
הוקרה.
מזורסקי נפטר ב-30 ביוני 2014 בגיל 84 בבית החולים "סידרס־סיני" שבלוס אנג'לס אחרי דום לב.
מלבד חמש המועמדויות שלו לפרס האוסקר, הוא היה גם מועמד פעמיים לפרס גלובוס הזהב ופעמיים לפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע שבקאן. ב-2010 זכה בפרס מטעם איגוד מבקרי הקולנוע בלוס אנג'לס על הישגיו בקריירה. ב-13 בדצמבר 2013 קיבל את הכוכב מספר 2,515 בשדרת הכוכבים של הוליווד כשמל ברוקס, ריצ'רד דרייפוס וג'ף גרלין נוכחים באירוע. ב-1 בפברואר 2014 הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם גילדת התסריטאים האמריקאית. עמיתו וחברו הקרוב מל ברוקס היה זה שהעניק לו את הפרס.
גרעין של אמת
גרעין של אמת (בפולנית: Ziarno Prawdy) הוא ספר מתח מאת הסופר הפולני זיגמונט מילושבסקי, שיצא לאור בשנת 2011. הספר עוסק בחקירתם של שלושה מקרי רצח שהתרחשו בעיר הקטנה סנדומייז' שבדרום-מזרח פולין. תוך כדי העלילה עולים לדיון האנטישמיות בפולין, עלילות דם שבהן הואשמו יהודים ברצח פולחני של ילדים נוצרים, וציור הממחיש עלילת דם כזו ותלוי בקתדרלה של סנדומייז'.
ספר זה הוא השני בטרילוגיית עלילותיו של התובע המשטרתי תאודור שצקי.
הספר עובד לסרט באותו שם () שצולם באתר באפריל-מאי 2014. את תפקיד תאודור שצקי מגלם השחקן הפולני רוברט ויינצקייביץ' (Robert Więckiewicz).
תמצית העלילה.
העלילה מתרחשת במשך 13 ימים, שלכל אחד מהם מוקדש פרק, החל מ-15 באפריל 2009, שבו חלו שביעי של פסח והיום הרביעי של חג הפסחא, ועד 27 באפריל. פרק נוסף, אפילוג, מתרחש ב-8 במאי, שבו חל פסח שני.
בסמוך לבית הכנסת (שהפך לארכיון העירוני) בסנדומייז' נמצאת גופתה העירומה של אלז'בייטה בוּדניק, מורה לאנגלית ופעילה חברתית. צווארה נחתך פעמים אחדות בחפץ חד, וכל הדם הוצא מגופה. סמוך לגופה נמצא חלף – סכין המשמש לשחיטה כשרה, וההשערה שזהו כלי הרצח מעלה חשד לרצח פולחני. על חקירת הרצח ממונה התובע החוקר תאודור שצקי, שעבר מוורשה לסנדומייז' זמן לא רב קודם לכן. מסייעים לו בחקירה התובעת ברברה (בשיה) סובייראי וקצין המשטרה לאון וילצ'ור. לאחר שהתברר שהנרצחת בגדה בבעלה עם אחד מתושבי העיר, יז'י שילר, עולה החשד שהרוצח הוא בעלה, גז'גוז' בודניק, חבר מועצת העיר, אך כעבור זמן קצר מתגלית גם גופתו, ומתברר שגם הוא נרצח באופן טקסי. החשד מופנה אל שילר, מאהבה של בודניק, אך גם הוא נעלם, וגופתו נמצאת במנהרות שמתחת לעיר. כל שלוש הרציחות משקפות סצנות בציור מאת הצייר האיטלקי קרלו דה-פּרֶבוֹ, בן המאה ה-18, התלוי בקתדרלה של סנדומייז', ומתאר רצח פולחני בידי יהודים. בתחילת המאה ה-21 הוסתר הציור בכיסוי בד שעליו הונחה תמונת האפיפיור.
בעקבות מחקר גנאלוגי על אחדים מתושבי סנדומייז', שהזמין שצקי, הוא מגיע למסקנה שהרוצח הוא לאון וילצ'ור ועוצר אותו, משום שיש לו מניע – נקמה על מות אביו, אמו ההרה ועוברהּ, כתוצאה מאנטישמיות כלפיהם. וילצ'ור טוען ששצקי טועה, ואף שאינו מנמק זאת, מצליח שצקי לפענח את הרצח וללכוד את הרוצח האמיתי.
שם הספר.
שם הספר, "גרעין של אמת", מופיע פעמים אחדות לאורך הספר, בפיהם של אנשים הטוענים, ברצינות או בציניות, שבסיפורים האנטישמיים יש גרעין של אמת. כך, למשל, כאשר לאחר הרצח השני עונה שצקי לעיתונאי "רצח ריטואלי הוא אגדה אנטישמית ותו לא", מגיב העיתונאי: בכל אגדה יש גרעין של אמת". בחקירתו של שילר אומר שצקי בהתגרות: "אומרים שבכל אגדה יש גרעין של אמת". רעיון זו מופיע גם במוטו של הספר, שבו מצוטטות האמירות "לכל אגדה גרעין של אמת" ולעומתה "חצי אמת היא שקר שלם".
תאודור שצקי.