בסיפור האלגורי קיימים שני רבדים - הרובד הגלוי והרובד הסמוי. הרובד הגלוי הוא מפורש וחד משמעי, ואילו את הרובד הסמוי ניתן לפרש במספר אופנים. הרובד הסמוי הוא שמכיל את המסר של היצירה. ישנם מספר כלים שאופייניים לאלגוריות בספרות:
צורות של אלגוריות (בספרות).
יש מספר סוגים של טקסטים, בהם השימוש באלגוריות נפוץ במיוחד:
קישורים חיצוניים.
האנציקלופדיה העברית.
בוזון
בוזונים הם חלקיקים נושאי כוח שהספין שלהם הוא מספר שלם (בניגוד לפרמיונים). חלקיקים אלו עשויים להיות חלקיקים אלמנטריים או מורכבים מתת-חלקיקים אחרים. חלקיקים אלו לרוב מאפשרים העברת כוח בין פרמיונים שהם חלקיקי חומר. הבוזונים קרויים על שמו של סאטינדרה נאת בוז.
על פי תורת השדות הקוונטית והמודל הסטנדרטי, ארבעת הכוחות היסודיים בטבע (הכוח הגרעיני החזק, הכוח הגרעיני החלש, הכוח האלקטרומגנטי וכוח הכבידה) נישאים על ידי ארבע משפחות של בוזוני כיול, שהם 13 חלקיקים תת-אטומיים אלמנטריים:
לפי המודל הסטנדרטי קיים גם בוזון היגס, בעל ספין 0 הקובע את מסתם של שאר החלקיקים. קיומו של בוזון היגס עמד כהשערה משך מספר שנים, אך ביולי 2012 הוכרז במסגרת ניסוי שנערך בשווייץ על ודאות של 99.99995% לקיומו.
מזונים הם בוזונים נוספים, שהם חלקיקים תת-אטומיים שאינם אלמנטריים, המורכבים מקווארקים, ובעלי ספין שלם.
חלקיקים המורכבים מבוזונים (או ממספר זוגי של פרמיונים), גם הם בוזונים. כך אטומי הליום-4 או פונונים, למשל, הם בוזונים.
בניגוד לפרמיונים, מספר בוזונים יכולים להימצא באותו מקום ובאותו מצב פיזיקלי. במקרה כזה אין דרך להבדיל ביניהם - אין לחלקיק אחד זהות שונה מזו של החלקיקים האחרים. למעשה, בוזונים אף נוטים להימצא באותו מצב פיזיקלי (ראו עיבוי בוז-איינשטיין). הסיבה לכך שמספר בוזונים נוטים להימצא באותו מצב פיזיקלי (ושבמקרה כזה אין ביניהם שום הבדל) היא שלבוזונים יש מצב קוונטי סימטרי. מכך נובע גם שבוזונים מקיימים את סטטיסטיקת בוז-איינשטיין.
קבוע אבוגדרו
קבוע אָבֿוֹגַדְרוֹ (Avogadro constant) הוא מספר החלקיקים (כגון אטומים, מולקולות או יחידות נוסחה) הנמצאים במול אחד של חומר נתון. סימנו של קבוע אבוגדרו הוא NA. לפי הוועדה לנתוני מדע וטכנולוגיה (), ערכו של קבוע אבוגדרו הוא:
לפי ההגדרה שנקבעה עם שינוי מערכת היחידות הבינלאומית במאי 2019, ערך זה הוא מדויק ולא קיימת לגביו אי-ודאות במדידה.
ערכו המספרי של קבוע אבוגדרו, ללא יחידות המידה, מכונה מספר אבוגדרו (Avogadro number). קבוע אבוגדרו הוא מספר אבוגדרו של חלקיקים למול.
הקבוע קרוי על שמו של אמדאו אבוגדרו, כימאי איטלקי בן המאה ה-19.
קבוע זה משמש לחישובים רבים בתחומי הפיזיקה והכימיה ותחומים קשורים, כגון ביולוגיה. מספר המולים הנמצאים בדגימה, כפול קבוע אבוגדרו, הוא מספר החלקיקים הנמצאים באותה דגימה.
הגדרה.
לפי ההגדרה של מול, קבוע אבוגדרו הוא × mol-1.
הגדרתו של קבוע אבוגדרו היא מספר "השווה למספר האטומים הנמצאים ב-0.012 קילוגרם של פחמן-12". הווה אומר, 12 גרם (0.012 קילוגרם) של פחמן-12 מכילים אטומים של פחמן-12.
המחשה.
על מנת להמחיש את קבוע אבוגדרו, ניתן להשתמש בשאלה: "אם יפוזרו על שטח ארצות הברית מספר אבוגדרו של גרגירי תירס, מה יהיה גובה החומה אותה יהיה צריך לבנות סביב אותה ארץ כדי להכיל את נפח גרגירי התירס?"
נפח ממוצע של גרגר תירס הוא כ-. שטח ארצות הברית הוא כ-. על ידי הכפלת הנפח של גרגר תירס בודד בקבוע אבוגדרו, נמצא כי נפח מספר אבוגדרו של גרגרי תירס הוא . חלוקת הנפח בשטח מספקת תוצאה שהיא מספר מסוים של מטרים. כדי להכיל מספר אבוגדרו של גרגירי תירס על שטח ארצות הברית, דרושה חומה בגובה 5.577 קילומטרים.
התנ&quot;ך בתרבות
התנ"ך הוא הספר הנפוץ ביותר והמתורגם ביותר בעולם. התנ"ך בשלמותו תורגם לכ-300 לשונות וחלקים ממנו תורגמו לכ-2,000 לשונות. השפעת התנ"ך ניכרת בחיי יום-יום, כשההשפעה ניכרת בין היתר על השפה, התרבות ותחומים אחרים.
התנ"ך היה אחד ממעצבי הזהות של החברה הישראלית במהלך רובה של המאה ה-20. התנ"ך הוזכר על ידי דוברים ישראליים רבים כמקור לערכים לאומיים ואוניברסליים, כמו הקשר לארץ ישראל והדאגה לחלש. במיוחד נודע בכך דוד בן-גוריון אשר ראה בתנ"ך את המרכיב השלישי במשולש עם-ארץ-ספר. השפה העברית בארץ ישראל ספגה מהתנ"ך ביטויים רבים, ולימוד התנ"ך לדור הצעיר נחשב למשימה חשובה.
מעמד התנ"ך בישראל.
ראש הממשלה דוד בן-גוריון קיים בביתו חוג לתנ"ך, וכך גם נהגו חלק מנשיאי המדינה. במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל התקיים חידון התנ"ך, ולאחריו שטף את ישראל גל של חידוני תנ"ך במקומות יישוב רבים. חידון התנ"ך העולמי לנוער, שהתקיים לראשונה בשנת 1963 ושודר בשידור ישיר ברדיו ואחר כך בטלוויזיה, זכה לרייטינג גבוה מאוד. התנ"ך מהווה אחד ממקצועות הלימוד המרכזיים בישראל בחינוך העברי בבתי ספר ממלכתיים וממלכתיים דתיים, והוא כלול במקצועות החובה הנדרשות לקבלת תעודת בגרות.
לטענת פרופ' אניטה שפירא, בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלה ירידה במעמד התנ"ך, והיא מייחסת ירידה זאת למפגש עם ארץ התנ"ך לאחר מלחמת ששת הימים (1967), שכלל מפגש עם הבעיה הפלסטינית וניכוס התנ"ך על ידי אנשי גוש אמונים. בנוסף מציינת שפירא את המעבר מפרשנות ביקורתית לפרשנות מסורתית, בהובלתה של פרופ' נחמה ליבוביץ, שגרם לטענתה להתרחקות של מורים ותלמידים מהתנ"ך. פרופ' יאירה אמית מהחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב מתעמתת עם מסקנותיה של שפירא, וטוענת בין השאר שדווקא בשנות ה-70 התגבר השימוש בביקורת המקרא בבתי הספר. אמית כתבה גם שנוצר מיתוס שבעבר "כולם אהבו ללמוד מקרא". לטענתה, מיתוס זה אינו נכון, וכי מחנכים יהודים בארץ ישראל בכל מהלך המאה ה-20 התלוננו על הכישלון בהוראת התנ"ך.
בשנת 2010 יצא הסרט "זוהי סדום", סרט ישראלי סאטירי בכיכובם של כוכבי תוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת המספר על העיר סדום בשבוע האחרון לפני שנהרסה העיר ומבוסס חלקית על הסיפור המקראי בספר בראשית.
סרט זה נחשב למהפכני ביחס אל התנ"ך מכיוון שהוא מהווה ביקורת סאטירית על סיפור סדום ועמורה. מה גם שלראשונה מזה זמן רב יצא סרט ישראלי המבוסס על אחד מסיפורי התנ"ך.
בחלקים נרחבים ביהדות, בעיקר אלה האורתודוקסיים - המצויים לרוב בישראל- מהווה התנ"ך ספר יום יומי מחייב ומעין צוואה של חוקי היסוד והפעולות הרצויות על כל צעד ושעל. ובהתייחסותם זו, אפשר לראות את השימוש המוגבר והמחייב ביותר שנעשה בתנ"ך, מעבר לכל התייחסות אחרת.
שמות יישובים.
יישובים רבים בישראל נוסדו ב או סמוך אליהם ולכן נושאים את השם המקראי של המקום, לדוגמה: שילה, מגידו, בית חורון ובאר שבע. יש גם ששמם של שבטי ישראל קורא שם למה שנמצא בתחום נחלת השבט: בני שמעון, מעלה אפרים, רמות מנשה. יש יישובים בישראל להם שמות סמליים בהשראת צירופי-מילים מפסוקי התנ"ך כגון ראשון לציון, ראש פינה ופתח תקווה.
יישובים ואזורים רבים בעולם נקראים על שם מקומות המוזכרים בתנ"ך. לדוגמה: , ובית לחם, בפנסילבניה (ארצות הברית).
ספרות.
הספרות והאמנות הושפעו גם הם רבות מהתנ"ך. סופרים רבים קבלו את השראתם מהתנ"ך, גם אם בכתיבתם הוסיפו נופך ופרשנות משלהם למוטיבים או גבורים מספר הספרים. כך לדוגמה "שמשון" של זאב ז'בוטינסקי, או "יוסף ואחיו" של תומאס מאן או "כבשת הרש" של משה שמיר.
מוזיקה.
מוזיקאים מהשורה הראשונה כתבו בהשראת סיפורי התנ"ך. מספר דוגמאות: "שמשון ודלילה" של קמיל סן סנס, "בריאת העולם" של היידן, והנדל שכתב מוזיקה על שורה של דמויות מהמקרא: שאול, יוסף, יפתח, אסתר ודבורה הנביאה.
משוררים יהודיים רבים משלבים פסוקי-תנ"ך ביצירותיהם, בצורות שונות. יש כאלה הלוקחים פסוק כצורתו (ראה שירת קרליבך), יש השוזרים ביטויים וחלקי-פסוקים בשיריהם כמו עידן רייכל ששילב פסוקים מספר שיר השירים בשירו (הנך יפה), ויש שהתנ"ך שימש להם מקור השראה לנושא או סגנון שירתם כמו נעמי שמר שכתבה שירים המבוססים על התנ"ך כמו "כד הקמח" שמבוסס על סיפורו של אליהו הנביא או השיר "למה צחקה מיכל" שנכתב בהשראת סיפורה של מיכל בת שאול. בשירה "אחותי רוחמה" שבצה נעמי שמר ביטויים מספר שיר השירים. השראה של התנ"ך על שירים נמצאת גם בשירה המפורסם של להקת כוורת שנכתב על ידי דני סנדרסון "גוליית". אמנם השיר מכיל פרטים שאין קשר בינם לבין התנ"ך או אפילו לגבי המציאות (גוליית ששמו דומה לאפריים), אך השיר מבוסס על הסיפור התנ"כי של דוד וגוליית.
אמנות.
גם בפיסול ובציור נלקחים נושאים רבים מסיפורי התנ"ך. דוגמאות בולטות לפיסול של נושאים תנ"כיים הם הפסלים משה ודוד של מיכלאנג'לו בואונרוטי.
בין יצירותיו של הצייר רמברנדט ציורו המפורסם "משה שובר את הלוחות". בהקשר לתמונות בנושאי התנ"ך ראוי לציון מיוחד הצייר גוסטאב דורה שצייר מאות תמונות שמהוות גם פרשנות לסצנות מהתנ"ך.
פטרוגליף
פטרוגליף הוא ציור חרות בסלע, לרוב על ידי תרבויות פרהיסטוריות. מקור המילה הוא מיוונית: "פטרוס" (petros) פירושו אבן ו"גליף" (glyph) פירושו לגלף.
בדרך כלל החריתה נעשתה באמצעות חרט מאבן צור, שעליו הכו באבן ששמשה כפטיש. תהליך זה קילף מהסלע את הפטינה הנוצרת כתוצאה מתהליכי בלייה (חשיפה לשמש ורוחות) ופעילות של חזזיות, וחשף את השכבה שמתחתיה שהיא בדרך כלל בגוון אחר (לרוב בהיר יותר). עם השנים התכסו גם הציורים בפטינה. רוב הפטרוגליפים הם שרטוטים של קווים (בצורת דמויות אדם או בעלי חיים), אך קיימים גם פטרוגליפים שבהם הושקעה עבודה רבה יותר על מנת ליצור תבליטים.