באחוזה, ויל עוכב על ידי ליאון (קיליאן מרפי), שומר זמן, אשר עוצר אותו ומפקיע את רוב זמנו. לאחר מכן, לוקח ויל את סילביה (אמנדה סייפריד), בתו של פיליפ, כבת ערובה וחוזר איתה לגטו. הוא נכנס לתוך מארב של פורטיס אשר מתאכזב לגלות כי ויל איבד את הזמן שהיה ברשותו של המילטון, וגונב את רוב הזמן של סילביה, ומשאיר לה חצי שעה. הגעה של שוטרי זמן מאלצת אותו לעזוב את המקום. ויל מתעורר ונותן לסילביה חלק מהזמן שנותר לו, כדי שיוכלו לחזור לשכונה הישנה שלו. הם מגיעים לביתו של בורל (ג'וני גאלקי), רק כדי לגלות שאשתו של בורל, גרטה (יאיא דה קוסטה) מוכת יגון, כי הוא שתה את עצמו למוות עם 9 שנים מהשעון שלו (לאחר שוויל נתן לו במתנה 10 שנים מיד כשקיבל את 116 השנים). הם ממשכנים את עגילי היהלום של סילביה במחיר זעום של יומיים ומוצאים לעצמם מקלט. ויל מבקש מוייס כופר של 1,000 שנים על סילביה, שיחולקו לתושבי הגטו. ליאון מאתר את מיקומו של ויל משיחת הטלפון שלו, ויוצא למרדף בדייטון.
למחרת, כאשר ויל מתכוון לשחרר את סילביה, הוא מגלה כי וייס לא שילם את הכופר, אך ויל מחליט לשחרר את סילביה בכל זאת. ליאון מופיע וכמעט הורג את ויל, אך הוא נורה בכתפו על ידי סילביה. לאחר מכן, פורק ויל את ליאון מנשקו ומעביר לו ארבע שעות של זמן, כך שיוכל לצאת מדייטון לפני ש"יעבור זמנו". ויל וסילביה בורחים במכוניתו של ליאון. מאוחר יותר, אומר לה ויל כי עדיין יש לה סיכוי לצאת מהמצב, אך היא מחליטה להישאר לצדו, ואומרת שאין טעם לחיים שחייתה בניו גריניץ'. הם מתחילים סדרה של מעשי שוד בנק הזמן, גונבים כמוסות זמן אשר מאוחסנות שם ומחלקים אותם לעניים, אשר מקבלים שפע של 10 שנים על ראשם. בסופו של דבר, מאתר פורטיס את ויל וסילביה בפעם השנייה, ומאתגר את ויל ב"מלחמת זמן". ויל צולח את המאבק באמצעות טכניקה שלמד מאביו המנוח, זמנו של פורטיס עובר אליו, ויל שולף אקדח משום מקום ויורה על הכנופיה של פורטיס, ולבסוף זמנו של פורטיס תם והוא מת.
ויל וסילביה מבינים שהמאמצים הקודמים שלהם היו לשווא, שכן לעשירים יש את הכוח להגדיל את העלות של חיים בגטאות כדי לשמור על הסטטוס קוו. הם מצליחים לגנוב מיליון שנה בקפסולת זמן ממטה פרטית' וייס, וצולחים את כל המתנגדים להם בדרכם החוצה בדרך לדייטון. עם ההגעה, ליאון מתנגש עם רכבו ברכב של ויל, אבל ויל הצליח להעביר את קפסולת הזמן עם בחורה צעירה, שמחלקת את הזמן בין האנשים. ליאון בסופו של דבר משיג את ויל וסילביה מחוץ לעיר ועוצר אותם באיומי אקדח. ויל בבדיחות הדעת מבקש מליאון להחזיר חלק מהזמן שהוא הלווה לו בעבר, כך שהם יוכלו לשרוד עד הוצאתם להורג, אך ליאון מבין שהוא שכח לחדש את הזמן שלו לפני שיצא למרדף אחריהם, ומת. ויל וסילביה נשארים עם שניות לחיות. ויל רץ למכונית של ליאון ולוקח זמן שהוקצב לו. בסצנת שיקוף מות אמו, ויל מעביר את הזמן לסילביה שניות לפני שהיא עומדת למות.
ויל וסילביה ממשיכים לשדוד בנקים במסגרת מאמציהם להרוס את המערכת, עכשיו עם פרס של 100 שנים על ראשם. העשירים צריכים להתמודד עם תושבי הגטאות שלפתע התעשרו בזמן ומתחילים לעבור לאזורי זמן אחרים. החדשות מציגות את המפעלים, בהם ויל עבד בעבר, כבר לא בפעולה. התמונה האחרונה מראה כי ויל וסילביה הולכים לשדוד את בנק הזמן על מנת להמשיך את המשבר.
אנזים מלאכותי
אנזים מלאכותי הוא מולקולה אורגנית סינתטית שמיוצרת במטרה לחקות את האתר הפעיל של אנזים טבעי. היא נבנית ממולקולה מארחת האחראית להתקשרות סלקטיבית עם הסובסטרט ואשר אליה מוסיפים קבוצות פונקציונליות כדי להשיג פעילות קטליטית.
יצירתם של אנזימים חדשים מאפשרת מגוון יישומים עתידיים בתחומי הרפואה והתעשייה. צוות מדענים מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל וממכון ויצמן למדע, הצליח במשימה זו לראשונה ב-2008.
גישת המחקר.
הזירוז של תגובה כימית על ידי אנזים נעשה בקצב גבוה ותוך כדי סלקטיביות גבוהה. הפעילות מתרחשת בחלק קטן של המקרומולקולה המרכיבה את האנזים שנקרא האתר הפעיל. קשירת הסובסטרט בקרבה לקבוצות הפונקציונליות באנזים, גורם לזירוז התגובה על ידי 'אפקט פרוקסי'. הרעיון שבבסיס הסינתיזה המלאכותית הוא שאפשר ליצור זרזים דומים אך ממולקולות קטנות שיְחָקוּ את האתרים הפעילים באנזים. לשם כך, צריך ליצור במולקולות קטנות את היכולת לקשר סובסטרט עם קבוצות פונקציונליות מזרזות. את האתר הפעיל המלאכותי מרכיבים על מולקולות מארחות.
בתחילה המולקולות המארחות היו בעיקר ציקלודקסטרין, אתרים כתריים או קליקסארן (Calixarene) (סוג של מקרומולקולה טבעתית). למרות יכולתן להאיץ את התגובה פי 1,000, המולקולות המלאכותיות נמצאות הרבה מתחת לביצועי האנזימים הטבעיים שמגיעים לפי מיליון (x106). נוסו גישות חדשות כמו שימוש בפפטידים או בנוגדנים קטליטיים.
ניסויים הראו ש חומצת האמינו היסטידין יכולה לשמש לחיקוי מספר מטאלופרוטאינים ואנזימים. גם הוכח שניתן לחקות מספר חלבונים, ביניהם גם אנזימים, בעלי אטום נחושת (כמו טירוזינאז, המוציאנין, וקטכול-אוקסידאז) ואשר מכילים אתר בו קיים קשר כימי הנקרא 'קשר נחושת מסוג 3'. מדובר בזריקת עידוד לגישות חדשות שמתכוונות לחקות סמנים כמו חומצות אמינו ופפטידים על גבי האנזים.
תהליך בניית אנזים מלאכותי.
האנזים הוא זרז (קטליזטור) ביולוגי. זוהי מולקולת חלבון העשויה "מחרוזת" של חומצות אמינו, המתקפלות ליצירת מבנה תלת-ממדי מוגדר. צוות החוקרים שעסק בבניית האנזים המלאכותי - ניגש, בשלב ראשון, לעצב את ליבה של המכונה – "האתר הפעיל" - שבו מתבצעת התגובה הכימית. התפקיד אותו הועידו המדענים לאנזים החדש הוא סילוק פרוטון (אטום מימן טעון חיובית) מאטום פחמן. לשם כך יצרו מערך הכולל חומצת אמינו שתפקידה "לקטוף" את הפרוטון, וחומצות אמינו נוספות המזרזות את תהליך העברת הפרוטון.
השלב הבא בבניית האנזים היה תכנון המקרומולקולה המארחת, כלומר קביעת הרצף של כ-200 חומצות האמינו המרכיבות את החלבון. לכאורה, מספר הדרכים לסדר חומצות אמינו מ-20 סוגים שונים, במחרוזת המורכבת מ-200 יחידות, הוא עצום. אך למעשה, רק מספר מצומצם של אפשרויות אכן בא בחשבון, משום שרצף חומצות האמינו קובע את המבנה המרחבי של האנזים, ולכן גם משפיע על פעילותו.
לדעת החוקרים: "שילוב הטכנולוגיות – קביעת מבנה (האנזים המלאכותי) באמצעות תכנון ממוחשב, ותהליך אבולוציוני במבחנה – פותח אופקים חדשים בייצור אנזימים מלאכותיים" אומר פרופ' תופיק ממכון ויצמן; "הודות למחקר זה אנו מבינים יותר את המבנה ודרכי הפעולה של אנזימים. הבנה זו תאפשר תכנון וייצור של אנזימים ליישומים שהטבע לא "חשב" עליהם, כמו פירוק רעלים, ייצור תרופות, ותהליכים רבים נוספים".
לוחמה אווירית
לוחמה אווירית היא טקטיקה צבאית, הפועלת בתווך האווירי ועושה שימוש במטוסי קרב וכלי טיס אחרים בשדה הקרב. לוחמה אווירית יכולה להתנהל באוויר נגד כלי טיס אחרים, ומהאוויר נגד מטרות על הקרקע או תת-הקרקע, ונגד מטרות ימיות או תת-ימיות.
לוחמה אווירית כוללת מפציצים לתקיפת מטרות אסטרטגיות, מטוסי יירוט הנאבקים על עליונות אווירית, מטוסי תקיפה הנותנים סיוע אוויר קרוב לכוחות הקרקע, תעופה ימית נגד כלי שיט ויעדים יבשתיים, מסוקים וכלי טיס אחרים להובלת או הצנחת כוחות וציוד, מכליות לתדלוק אווירי, סוגים שונים של מטוסי סיור למעקב, לשליטה ובקרה, לפיקוד ולהתראה מוקדמת, ללוחמה אלקטרונית ולוחמה פסיכולוגית, לתקיפת ספינות, לחיפוש והצלה ועוד. לוחמה אווירית מודרנית כוללת טילים, נשק מונחה, כלי טיס מאוישים מרחוק ורחפנים,
היסטוריה.
לפני מלחמת העולם הראשונה.
אף על פי שמלחמת העולם הראשונה נחשבת למלחמה הראשונה שבה נתפס המימד האווירי כמימד לוחמה לצד היבשה והים, ההיסטוריה של הלוחמה האווירית החלה עוד בעת העתיקה עם שימוש בעפיפונים נושאי אדם בסין. השימוש המתועד הראשון בבלוני תצפית נרשם ב-1794 בקרב פלאורוס. מאוחר יותר במלחמת האזרחים האמריקאית ( 1861-1865) שני הצדדים השתמשו בבלוני תצפית. כדורים פורחים שימשו לתצפית ולהפצת תעמולה גם במהלך מלחמות נפוליאון ומלחמת צרפת-פרוסיה (1871-1870). ב-1909 הוקם הכוח האווירי הראשון, שירות האוויר של צבא צרפת. במלחמת איטליה-טורקיה ב-1911 נרשמה התקיפה האווירית הראשונה כאשר מטוס איטלקי הטיל רימוני יד על עמדות הטורקים. במלחמת הבלקן הראשונה משימות הפצצה רבות בוצעו נגד מעוזים טורקים, ביניהם גם ההפצצה הלילית הראשונה בהיסטוריה. מאוחר יותר מדינות הבלקן שיתפו בניסיון זה גם את הצבא הגרמני הקיסרי.
מלחמת העולם הראשונה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היו מעורבים לראשונה כלי טיס בקנה מידה גדול ומילאו תפקיד משמעותי. עם התקדמות המלחמה והופעת מטוסי הקרב, הצפלינים והמפציצים עלתה חשיבותו של המיימד השלישי, האווירי, (לצד היבשה והים) ויותר כוח אדם ומשאבים הושקעו בפיתוחו.
בין שתי מלחמות עולם.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים התחרו שלוש גישות על תפקידם העיקרי של כוחות האוויר. יש שגרסו כי ההפצצה הטקטית התומכת בכוחות הקרקע היא המשימה העיקרית, אחרים ראו בכך את העליונות האווירית המאפשרת חופש פעולה מעל שדה הקרב. אך רבים ראו כמשימה העיקרית של כוחות האוויר את ההפצצה האסטרטגית שמטרתה הרס תשתיות. בתקופה שבין מלחמות העולם בנו בריטניה וארצות הברית מפציצים כבדים במיוחד למשימה זו.
סטנלי בולדווין באמירתו המפורסמת סיכם את הלך הרוח ששלט באותה תקופה בבריטניה על עליונותו של המפציץ על פני מטוס הקרב. ניסיונם של טייסי הקרב במלחמת העולם הראשונה אבד אט אט מה שהוכיח את עצמו כבעייתי במהלך מלחמת העולם השנייה.