על מגדל התצפית לא היה שומר, וקורולב נתן את האות להתחיל את הבריחה. כשהתקרבו לחצר האימונים תקפו הקושרים את הסוהר. הם לקחו ממנו את המפתחות ודחפו אותו לחצר האימונים, סגרו אותו שם, ואז רצו אל הצוהר המוביל למגדל, משם תכננו לרוץ אל הגג. אך בנוסף למנעול החיצוני, מותקן על הצוהר אחד פנימי, שתמיד נסגר מבפנים על ידי סוהר הממוקם על המגדל. סוהר זה הבחין בבורחים, חסם את דרכם הנוספת ודיווח על ניסיון להימלט ליחידה המבצעית של הכלא. יחידה מיוחדת הוזעקה, ולאחר מספר דקות החיילים רצו לתוך הבניין. כשהבינו שהדרך לחירות סגורה, השודדים לקחו את הוסהרים אלכסנדר ירמסקי ולנטינה אבקומובה שהיו בקומה השנייה כבני ערובה.
שפראנוב וזלנוב קשרו את בני הערובה. אוטקין וקורולב מיהרו לצאת לחצר הכלא. כשהבחין בקומנדו, ניסה אוטקין לעצור אותם - הוא איים לפוצץ את הרימון שבידיו. אבל הוא לא הצליח לעצור את יחידת הקומנדו, ואז, קופץ למשרד, נעל את הדלת המאסיבית מבפנים. הנמלטים דרשו לפנות לשלטונות הכלא וליידע אותם על תנאיהם - מספר סוגי נשק, הובלה לשדה התעופה ומטוס לטיסה ללא הפרעה לחו"ל. הכל היה צריך להיעשות עד השעה 13:30, אחרת השודדים איימו להרוג את בני הערובה.
פרפיולקין התקשר לבית אמו וביקש ממנה להודיע לעיתונאים על הבריחה. צוות צילום של תוכנית הטלוויזיה "600 שניות", בראשות אלכסנדר נבזורוב, ועוד מספר עיתונאים הגיעו למתחם הכלא.
אבקומובה ופיודורוב ישבו מול החלון כדי שכולם יראו את כוונותיהם של השודדים, בעוד ירמסקי ופרפיולקין נמצאים בחלק האחורי של הבניין. יורי שפראנוב נכנס למשא ומתן עם ראש המחלקה האזורית של מינהל בתי הכלא, הקולונל אלכסנדר קולאקוב, והדגיש ללא הרף כי למשתתפי הבריחה אין מה להפסיד.
בחצר המבנה החל לפעול חפ"ק, שכלל בנוסף לקולאקוב גם את סטפן דמצ'וק ומספר עובדי מחלקת הכלא. דמצ'וק הזמין את האסירים לחזור לתא, והבטיח כי לא יקבלו עונש, אך הם סירבו. הנהגת משרד הפנים דרשה להוציא לפועל מבצע תקיפה. קולאקוב ודמצ'וק קיוו שאחרי זמן מסוים הנמלטים יחושו אדישות, שבמהלכה יהיה קל להניא אותם מלברוח. אבל האסירים מצאו אלכוהול, השתכרו (קורולב השתכר הכי הרבה) ולא הגיעו לשלב של אדישות והיו נלהבים. כאשר ניסו אנשי הכוחות המיוחדים להתקין סולם לחלון המבנה, פיודורוב הביט מהחלון עם אבאקומובה בת הערובה והורה להסיר את הסולם.
כוחות הביטחון ניסו להשפיע על הנמלטים בעזרת קרוביהם וראשי הפשע, אך לא הצליחו. בשעה 13:08, במהלך המשא ומתן עם אשתו, קורולוב השיכור צעק אליה משפט, ששימש אחר כך כפתיח התוכנית רוסיה הפלילית: "אני אוהב אותך! היי שלום!". המשא ומתן נמשך על ידי שפראנוב, אשר בהחלטתו של פרפיולקין נמנע מאלכוהול.
לעיתים קרובות הופיע בחלון שיכור קורולב, שאיים להרוג במו ידיו את בני הערובה וקרא לכל משתתפי המבצע לנטרל את בני הערובה. נמצא כי מארגן הבריחה היה יורי פרפוליקין. עד מהרה הופיע בחלון לזמן קצר, אולם הוא עזב כמעט מיד. כפי שהתברר מאוחר יותר, בני הערובה ירמסקי, שהותירו ללא השגחה, ניסו להשתחרר, מה שמשך את תשומת ליבו של פרפיולקין ונעצר.
כמה דקות לפני סיום האולטימטום הופיע אוטקין בחלון עם רימון ושוב איים לפוצץ אותו, אך כשהבין כי לא ישיג דבר מכך, הוא עזב. אוטקין לא הגזים שהוא יפוצץ רימון - פרפיולקין הכניס 40 גרם TNT לכל רימון. זינובייב השיג TNT לרימונים בצורה לא ידועה כשהיה במתקן המעצר בלומונוסוב. כשכבר היה ב"קרסטי" למדו כי יהיה צורך ב-TNT ליצירת רימונים שיהיו שימושיים בעת מנוסה, אז הסכים זינובייב לתת את ה-TNT לפרפיולקין. מאוחר יותר הופיע זינובייב עצמו בחלון, ונפרד מאיגור מסוים, אחד האסירים. במשפט בשנת 1995 הודה זינובייב כי שיחק בכוונה סצנת פרידה במטרה להרגיע את הנהלת הכלא כדי לגרום להם להבין שלא הוא ולא חבריו יפגעו בבני הערובה.
הפריצה.
עד מהרה הגיעה פקודה ממוסקבה להתכונן לתקיפה. על פי התוכנית, צלף מהגג היה צריך תחילה לחסל את פיודורוב, שהחזיק באבאקומובה כבת ערובה, ולאחר מכן את מי שיהיו בטווח ראייה - שפראנוב, זלנוב וקורולב. במקביל, קבוצה אחת של כוחות מיוחדים נאלצה להפיל את המנעול על דלת המשרד עם פטיש והשנייה הייתה צריכה לעבור דרך החלון בחדר המדרגות. במקביל, הצלפים מגגות הבניינים הסמוכים היו צריכים לחסל את מי שיגיע לקו הירי - זינובייב, אוטקין. את פרפיולקין תוכנן לקחת בחיים ולאחר מכן למשפט.
אך הגגות שעליהם היו הכוחות המיוחדים נראו בבירור מחלונות מבנים אחרים, ואסירים מתאי הבניינים השכנים, שהבחינו בכוחות המיוחדים, החלו לצעוק ולתת סימנים מקובלים לאסירים כי כוחות הביטחון החלו במבצע. אסירים אחרים המשיכו לדבר עם האסירים שהתבצרו, כדי ללמוד על מאזן הכוחות לפני המבצע.
על מנת לעמעם את זעקות האסירים, הובאה כבאית עם מנוע חזק. בשעה 14:09 זלנוב משלח על ידי פרפיולקין והחל לצעוק: "הם הוציאו את המכונית! הם הסירו את המכונית, אני אומר לך! עכשיו האוזן או הראש של מישהו יעוף החוצה!" פרפיולקין, לאחר שהוציא מהחלון את ירמסקי, פצע אותו וגרם לו לחזור על דרישות האסירים.
המצב נהיה קריטי, והמטה נתן פקודה להתחיל את התקיפה. בשעה 14:12, לאחר שצלף ירה מבעד לחלון, שתי קבוצות לוחמים פרצו לבניין מספר 9. הסריג על חלון המבנה מצד גרם המדרגות לא נכנע ולא ניתן היה לדפוק את הדלת בפעם הראשונה. כעבור עשר דקות בלבד הצליחו הלוחמים להיכנס פנימה, והאסירים נוטרלו.
השלכות.
במהלך התקיפה חוסלו שלושה מהאסירים: שפראנוב, זלנוב ופיודורוב. אבקומובה חולצה - היא התגלתה מיד. אך ירמסקי, בן ערובה אחר, לא נמצא מיד, ולאחר מכן הוא מת מפצעים קשים שנגרמו כתוצאה ממכות מחודדות של יורי פרפוליקין בלבו.
המשפט.
משפטם של הנמלטים התקיים בשנת 1995. קורולב נידון ל-15 שנות מאסר, זינובייב ל-13, אוטקין לשש שנות מאסר ועל פריפולין נגזר עונש מוות, שהוחלף מאוחר יותר למאסר לכל חייו. פרפיולקין מרצה את עונשו במתקן הכליאה 1 "מורדובסקאיה זונה" בכפר סוסנובקה ברפובליקה של מורדוביה.
הפארק הלאומי קאזיראנגה
ראני קי ואו
ראני קי ואו (גוג'ראטית રાણકી વાવ; אנגלית Rani ki vav - "באר המדרגות של המלכה") היא באר מדרגות השוכנת סמוך לעיר פטאן שבמדינת גוג'ראט במערב הודו. הבאר שנבנתה במאה ה-11 מהווה את אחת מבארות המדרגות הגדולות והמפוארות ביותר בתת היבשת ההודית, והיא הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 2014.
היסטוריה.
בארות מדרגות אופייניות לתת היבשת ההודית והן נבנו החל באלף ה-3 לפנה"ס והתפתחו עם השנים מבור פשוט באדמה חולית ליצירות אדריכלות ואמנות בנות מספר קומות. לפי מסמך מ-1304 בנייתה של ראני קי ואו החלה ב-1063 ונמשכה כעשרים שנה. היא הוקמה על ידי המלכה אודיאמאטי משושלת צ'אולוקיה, כנראה לזכר בעלה, המלך בהימה הראשון, וכך זכתה בשמה. הבאר קמה כמבנה פונקצונלי ודתי, ותוכננה כמקדש במהופך המדגיש את קדושתם של המים. ברוח זו נקשרו בה יתרונות רפואיים ומנהגים טקסיים. ככל הנראה במאה ה-13 הבאר הוצפה ונסתמה בסחף, ולפי דיווחי נוסעים בסוף המאה ה-19 רק הפיר העליון היה גלוי ויתר הבאר על שבע קומותיה היה מכוסה לחלוטין.
ב-1937 נערכה חפירה ראשונית וייצוב של המבנה ובשנים שלאחר מכן פונה הסחף ונחשפו קומות האכסדראות. עבודות אלה נמשכו בהפסקות עד שנות ה-60 של המאה ה-20. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נערכו פעולות שימור וייצוב נוספות, במיוחד בקיר הצפוני של המבנה שהיה במצב של התפוררות. בשנות ה-80 של המאה ה-20 רובה של הבאר כבר נחשף והסחף פונה, ובעשור שלאחר מכן הבאר נוקתה מאבק, לכלוך ומשקעים ביולוגיים. בשנת 2008 הסתיימו העבודות, אך ביקורות שנתיות ממשיכות ומתבצעות באתר. מאז 2018 הבאר מופיעה על שטר של 100 רופי הודי.
האתר.
בדומה למקדשים, המבנה בנוי על ציר מזרח-מערב, והכניסה אליו היא באמצעות גרם מדרגות רחב מצידו המזרחי. בעבר ניצב שער בראש גרם המדרגות והם היו מעוטרים ב-292 עמודים מפוסלים, שמהם נותרו 226 בלבד. אורכו של המבנה הוא 65 מטרים, רוחבו 20 מטרים ועומקו 28 מטרים. המפלס הרביעי הוא העמוק ביותר והוא מוביל אל בריכת המים שאורכה 9.5 מטרים ורוחבה 9.4 מטרים. הבריכה שוכנת בעומק של 23 מטרים. הבאר נמצאת בקצה המערבי של המבנה ובה שבעה מפלסים. עומקה 30 מטרים וקוטרה 10 מטרים. מבנה זה אופייני לבארות מדרגות שכוללות פרוזדור גישה מדורג, ומספר גדול יותר של מפלסים בצידם המערבי. הבאר בנויה בעיקר מלבנים שרופות וחומר, וכן מאבן מקומית הקרויה דהרגאדהרה (Dhrangadhra). על מאפיינים אדריכליים שונים ועל הפסלים מופיע מספר גדול של חתימות בנאים ואמנים, אך רק חלקם יכול להיות מתוארך בבטחה.
בבאר למעלה מ-500 פסלים עיקריים ויותר מאלף פסלים משניים העוסקים בתכנים דתיים, מיתולוגיים וחילוניים, ולעיתים מאזכרים חיבורים. התכנים עוסקים בייקום כולו ובכל תושביו, ובכלל זה אלים (במיוחד שיווה) ואלות (במיוחד פרוואטי), דמויות שמימיות, גברים ונשים בחיי היומיום, נזירים וכמרים, וכן בעלי חיים, אמיתיים או מיתיים וצמחים ועצים.
Inspiration4
Inspiration4 היא טיסת חלל תיירותית של החללית דרגון 2. היא שוגרה ב-16 בספטמבר 2021 על גבי משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי וב-18 בספטמבר, לאחר כשלושה ימים במסלול, נחתה בהצלחה.