יצחק מירילשוילי ואביו, מיכאל מירילשוילי, הואשמו במתן תרומות בהיקף כולל של 1.75 מיליון שקל, שהועברו לעמותות אשר קשורות לשר הפנים לשעבר אריה דרעי ולרעייתו, יפה דרעי. בעמותות אלה ע"פ החשדות הועסקו בין היתר בני משפחתו של שר הפנים. ע"פ החשד, ההמחאות שניתנו לעמותות נפרטו וכספי התרומה הועברו לבני המשפחה. כך למשל בשנת 2014 הועברו לעמותת 'מפעלות שמחה' שבראשות יפה דרעי סכום של 600 אלף ש"ח, וב-2011, העבירו מירילשוילי ואביו, תרומה פרטית בסך 180 אלף ש"ח. הזוג דרעי מצדם הכחישו את החשדות.
עכשיו 14.
מירישוילי ואביו, תרמו לגופים המזוהים עם חסידות חב"ד והציונות הדתית בכ-150 מיליון שקל בשנה, והם הבעלים של עכשיו 14.
ישיבה על קברו
ישיבה על קברו הוא מנהג יהודי המוזכר בתלמוד, לפיו נהגו לקבוע סדרי לימוד קבועים (=ישיבה) בסמוך לקבר של הנפטר, למשך תקופה מסוימת.
כיום אמירה זו משמשת כפתגם, כאשר רוצים לציין כי הלימוד נעשה עבור נפטר מסוים ולזכותו.
המנהג.
במסגרת דיון על התיאור בספר דברי הימים בעניין מותו של חזקיהו המלך: לפי התלמוד: . כלומר עסקו בלימוד תורה על קברו, והמחלוקת בין החכמים היא כמה זמן התקיימה ישיבה זו: שלושה ימים, שבעה ימים או שלושים ימים. לפי מדרש רבה, ישיבה זו הייתה קבועה.
התוספות מנמקים מדוע חלקו כבוד לחזקיהו דווקא בדרך זו: "לפי שהרבה תורה בישראל, כדאמרינן בחלק שבדקו מדן ועד באר שבע ולא מצאו איש ואשה תינוק ותינוקת שלא היו בקיאים בטומאה וטהרה." כלומר, שחזקיה גרם לכך שיהיו הכל בקיאים בתורה כולה, וכהוקרה על כך קבעו ישיבה על קברו.
הרמב"ם מביא מנהג זה בהלכות אבלות: "מלך שמת ... ומושיבין ישיבה על קברו שבעה ימים, שנאמר 'וכבוד עשו לו במותו' זה שהושיבו לו ישיבה על קברו; ונשיא שמת אין מבטלין ישיבתו יתר על שלשים יום". דבריו עומדים בניגוד לדברי התוספות, מהם עולה שרק כלפי חזקיהו נהגו כך.
בימי הביניים היה נהוג להושיב ישיבה על קברו של רב שנפטר.
לעג לרש.
הראשונים התקשו כיצד התירו ללמוד בסמוך לקבר, ולא חששו לאיסור "לעג לרש", על פיו אין לקיים מצוות בקרבת מת, מפני שיש בכך משום זלזול במת בכך שמראה כאילו המת אינו יכול לקיים מצוות. בדבר נאמרו כמה הסברים:
חוברת קומיקס
Hearts Ain't Gonna Lie
Hearts Ain't Gonna Lie הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הבריטית, ארליסה , ושל הדיג'יי והמפיק המוזיקלי הבריטי, ג'ונאס בלו, שיצא, על ידי וירג'ין EMI רקורדס, ב-5 בינואר 2018.
נכון לנובמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-27 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של ארליסה ב-18 בינואר 2018. נכון לנובמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-5 מיליון פעמים.
Back &amp; Forth
Back &amp; Forth הוא סינגל של התקליטן האמריקאי, MK, המפיק המוזיקלי הבריטי, ג'ונאס בלו, והזמרת האנגליה, בקי היל, שיצא על ידי סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, ב-7 בספטמבר 2018.
נכון לנובמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-133 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של MK ב-23 באוקטובר 2018. נכון לנובמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-15 מיליון פעמים.
צוות פיקוויק
צוות פיקוויק (באנגלית: Pikwik Pack) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית, שנוצרה על ידי מרי ברדין, פרנק פלקון ורייצ'ל ריד מרכוס. הסדרה הופקה על ידי Guru Studio ו-Corus Entertainment.
הסדרה החלה את שידוריה בערוץ דיסני ג'וניור בארצות הברית ב-7 בנובמבר 2020, ואף הופצה בשירות הזרמת המדיה הולו. בקנדה, הסדרה החלה את שידוריה ב-26 בדצמבר בערוץ Treehouse TV; החל מ-14 בינואר, הסדרה משודרת גם בערוץ דיסני ג'וניור. בממלכה המאוחדת, הסדרה החלה את שידוריה בערוץ Tiny Pop ב-1 בספטמבר 2021. באוסטרליה וניו זילנד, הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה דיסני+ ב-7 ביולי 2021. בסינגפור, הסדרה משודרת בערוץ 5 ברצועת השידור .
בישראל, הסדרה החלה את שידוריה בערוץ הופ! ב-2 בנובמבר 2021, במסגרת רצועת השידור "הופ'לה". הסדרה הוסרה מלוח השידורים של הערוץ ב-1 ביוני 2022, שבעה חודשים לאחר עלייתה לשידור.
תקציר העלילה.
הסדרה עוקבת אחר ארבע חיות צבעוניות: סוקי הקיפודה, אקסל הדביבון, הייזל החתולה וטיבור ההיפופוטם. בכל יום, חבילה אחרת מגיעה לדואר פיקוויק, ועליהם להעביר אותה לאזרחי עירם.
מדבבים.
הדיבוב העברי בוים על ידי לורה שופוב, והופק על ידי ספיר רון ארגמן ותומר קאופמן. הדיבוב נעשה באולפני וידאופילם אינטרנשיונל.
בשפת המקור של הסדרה, דמויות נוספות שהופיעו במהלך הסדרה דובבו על ידי טילור פוטרמן, גלי דנגו, בראד אדמסון, סטייסי דפאס, קורי דוראן, איאן הו, מרקדה מקיי, רון רובין ושושנה ספרלינג. בדיבוב העברי של הסדרה, הן דובבו על ידי עמי מנדלמן, דן שצברג, טליה ברקאי, איתמר סגל, לורה שופוב, ספיר רון ארגמן, רועי אבירן, רוני וכנר, שירי בכר, דנה ניסקי, לביא עזיזה, אדל קטורזה ותומר קאופמן.
סמסונג גלקסי A30
סמסונג גלקסי A30 (באנגלית: Samsung Galaxy A30) הוא טלפון חכם מבוסס אנדרואיד, המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה, כחלק מסדרת A של סמסונג גלקסי. הוא הוכרז ב-25 בפברואר 2019 עם סמסונג גלקסי A10 וסמסונג גלקסי A50 בקונגרס העולמי נייד, הוא הושק ב-2 במרץ 2019. סמסונג ייצרה מעל 9.2 מיליון יחידות.
מפרט.
חומרה.
המכשיר מצויד במסך מסוג סופר AMOLED בתצוגת Infinity-U, בגודל 6.4 אינץ' וברזולוציית 1080×2340 פיקסלים.
המכשיר מופעל על ידי מעבד בעל שמונה ליבות, כאשר 2 מהן פועלות בתדר עבודה של 1.8 ג'יגה הרץ, וה-6 הנותרות פועלות בתדר עבודה של 1.6 ג'יגה הרץ. במכשיר ישנה מערכת על שבב מדגם Exynos 7904. למכשיר אחסון פנימי של בנפח 32 או 64 ג'יגה בייט, שניתן להרחיבו באמצעות כרטיס microSD עד ל-512 ג'יגה בייט, וזיכרון RAM בנפח 3 או 4 ג'יגה בייט. כמו כן, המכשיר מופעל על ידי סוללה בקיבולת 4000 מיליאמפר-שעה. למכשיר ישנו חריץ ייעודי ל-microSIM, וחריץ ננו SIM כפול התומך ב-VolTE.
מצלמה.
המכשיר מצויד במערך בעל שתי מצלמות אחוריות, ומצלמה אחת קדמית, הכולל: מצלמה אחורית עם עדשה כפולה ברזולוציה 25 מגה פיקסל; עדשה ראשית ברזולוציה 16 מגה פיקסל עם מיקוד אוטומטי לזיהוי פנים; עדשת המצלמה השנייה אולטרה רחבה בשדה ראייה של 123 מעלות ברזולוציה 5 מגה פיקסל; המצלמה הקדמית ברזולוציה 16 מגה פיקסל.
תוכנה.
המכשיר הושק כשמותקנת עליו מערכת ההפעלה אנדרואיד פאי 9.0 בממשק המותאם של סמסונג - One UI 1.0. המכשיר תומך בבלוטות' 5.0, קישוריות Wi-Fi ושירותים כגון: BIxby Assistant, Samsung Pay ו-Samsung Health.
אנדריאה ארנולד
אנדריאה ארנולד (באנגלית: Andrea Arnold, נולדה ב-5 באפריל 1961) היא יוצרת קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. זוכת פרס האוסקר לסרט הקצר ופרס חבר השופטים בפסטיבל קאן.
ביוגרפיה.
ארנולד נולדה בדרטפורד, קנט, לאם יחידנית שהייתה בת 16. אשר גידלה אותה ואת שלושת אחיה הצעירים בדיור ציבורי. בילדותה מצאה מפלט במחול, בגיל 17 התקבלה לבית ספר למחול בלונדון, אולם בשל היעדר הכשרה פורמלית בבלט לא הצליחה לקבל מלגה למימון לימודיה ולא המשיכה בהם.
בגיל 18 עברה לבדה ללונדון והצטרפה ללהקת מחול. יחד עם הלהקה הופיעה בתוכניות טלוויזיה ובהן "טופ אוף דה פופס". זכתה להכרה כשחקנית ומנחה בתוכנית הילדים הפופולרית "מספר 73" (No. 73) ששילבה בין קומדיה וראיונות. בתחילת שנות התשעים החליטה למקד את מאמציה בכתיבה ובימוי. היא עברה להתגורר בלוס אנג'לס ולמדה קולנוע במכון הסרטים האמריקאי.
קריירה.
סרטיה של ארנולד מתאפיינים בריאליזם, היא נוהגת לשלב בין שחקנים מקצועיים לכאלה ללא ניסיון במשחק, וכן לאפשר לשחקנים לאלתר במהלך סצנות. כך למשל הסרט "אמריקן האני" הופק ללא תסריט מסודר וללא סטוריבורד, כדי לאפשר לשחקנים (שלרובם לא היה ניסיון קודם במשחק) לשמור על אותנטיות ולנהוג בספונטניות. הסרט מוצג מנקודת המבט של בני הנוער המוצגים בו, והוא נעדר מהלכי עלילה מובהקים או התפתחות של הדמויות במובן הקלאסי.
ארנולד עוסקת בסרטיה באוכלוסיות שוליים, לרוב בני ובנות מעמד הפועלים. היא מתארת דמויות של נשים צעירות ורגישות שמבקשות למצוא את מקומן במציאות מגבילה וקשה. בסרטים היא יוצרת תחושת הזדהות חזקה עם אותן דמויות נשיות, בניית הדמויות היא חוייתית ופנומנולוגית ולעיתים קרובות נעשית דרך ייצוג הגוף הנשי, וכן ייצוגים של אימהות ומיניות נשית.
סרטה הקצר הראשון, "חלב", משנת 1998 מתאר את סיפורה של אם שעוברת לידה שקטה.
הסרט הקצר "צרעה" יצא בשנת 2003. העלילה עוקבת אחרי אם חד הורית שנאלצת לקחת את ילדיה הקטנים איתה לדייט, ומשאירה אותם לחכות לה מחוץ לבר. הסרט מומן על ידי מועצת הסרטים הבריטית וערוץ 4 הבריטי.
"דרך אדומה" משנת 2006 הוא סרטה הראשון של ארנולד באורך מלא. העלילה מתמקדת במפעילת מצלמות במעגל סגור בחברת אבטחה, שמבחינה באחד הימים באדם שאחראי לטראומה בעברה ומחליטה להמשיך לעקוב אחריו ולחפש נקמה. שם הסרט לקוח משמו של מתחם דיור ציבורי בגלאזגו, שבו גם צולם מרבית הסרט. הסרט שובר מוסכמות של ז'אנר המותחן בכך שהדמות המציצנית היא זו של אישה אשר עוקבת וצופה אחר גבר.
הסרט הופק כחלק מפרויקט בשם "Advanced Party" שיזם היוצר לארס פון טרייר, שמטרתו הפקת שלושה סרטים דלי תקציב של במאים ובמאיות בראשית דרכם. הסרטים הופקו בשיתוף פעולה של חברות הפקה בסקוטלנד ובדנמרק. שלושת הסרטים בפרויקט הופקו בהתאם לרשימת כללים שיצרו חברות ההפקה וטרייר, במסגרתם על העלילה להתרחש בסקוטלנד וכן הדמויות צריכות להופיע בכל שלושת הסרטים ולהיות מגולמות על ידי אותם שחקנים.