העלילות היו תמיד במבנה שבו הוצגה לאוסטין תעלומה מסוימת בתחילת הפרק, משימת פתרון התעלומה הסתבכה ולבסוף נפתרה, הודות לשימוש שעשה אוסטין ביכולותיו הביוניות. העלילות השתרעו לרוב על פני פרק אחד אך היו גם עלילות שהשתרעו על שני פרקים. ברבים מפרקי הסדרה הוצגו כדרך אגב חידושים טכנולוגיים שהיו בבחינת מדע בדיוני (כגון טלפון במכונית). באחת העלילות הדו-פרקיות מ-1975 הוצגה דמותה של "האישה הביונית", ג’יימי סאמרס, שזכתה מאוחר יותר ל-ספין אוף (סדרת-בת) בשם "האישה הביונית". שתי הסדרות בוטלו ב-1978 אולם ב-1987 שבו סטיב אוסטין וג’יימי סאמרס והופיעו בסרט הטלוויזיה "שובם של האיש השווה מיליונים והאישה הביונית". ב-1989 הופק סרט המשך נוסף שהוצג בטלוויזיה והציג את סנדרה בולוק כאישה הביונית החדשה ואת בנו של לי מייג'ורס כסטיב אוסטין. ב-1994 הופק סרט נוסף ובו השניים מתחתנים.
הפתיח.
אחד המאפיינים הייחודיים של הסדרה, ואחד החלקים הזכורים ביותר הוא הפתיח הארוך יחסית (דקה ו-20 שניות) שפתח כל פרק ופרק. בתחילת פתיח נראה צילום של תאונה אמיתית שאירעה בסוכנות החלל האמריקאית ב-10 במאי 1967 שבה התרסק כלי טיס ניסיוני שנבנה לצורך בחינת החזרה לכדור הארץ של מעבורות חלל. הטייס האמיתי שרד את ההתרסקות.
בהמשך מספר הקריין על הניתוח בו מושתלים לאוסטין חלקיו הביוניים על ידי הממציא "אביו" של אוסטין הביוני וראש OSI, אוסקר גולדמן. קולו של אוסקר נשמע אומר את המילים:
שיר הנושא של הסדרה מבוצע על ידי הזמרת דאסטי ספרינגפילד.
מסרים.
שם הדמות, "סטיב אוסטין", זהה לשמו העממי של סטיבן אוסטין, מייסד טקסס. שם מעסיקו של אוסטין, "אוסקר גולדמן" הוא באופן בולט שם יהודי. עלילות הסדרה הציגו את רשויות שמירת החוק בתור הצד הצודק שבסיפור. רשויות אלו נלחמו נגד עבריינים הקמים להזיק לארצות הברית, סמליה ואוכלוסייתה.
מסר נוסף הוא, שהטכנולוגיה המערבית היא כה מתקדמת, עד שהיא יכולה להפוך נכים לגיבורי על.
מוצרים נלווים.
לצד הסדרה התפרסם קומיקס של "צ'רלטון קומיקס" ומגזין. בעוד רצועות הקומיקס עקבו אחד פרקי הסדרה, נטו העלילות במגזין להיות שונות מאלו שהוצגו על המסך. כן הופקו תקליטים בהם מושמעות עלילות סטיב אוסטין.
דמותו של לי מייג'ורס כסטיב אוסטין התנוססה על מוצרים רבים ומגוונים, מבובות ועד קלמרים, מחברות, מגבות, כפתורים לחולצות וחולצות.
הסדרה בישראל.
"סטיב אוסטין" הייתה אחת הסדרות הארוכות הראשונות, שהוקרנו בישראל עבור הנוער. היא זכתה לאחוזי צפייה גבוהים ביותר והשפיעה על קהל היעד. ילד בן ארבע ניסה לקפוץ מגג גבוה בהשפעת הסדרה, למרות זאת טען משה עמירב, דובר הטלוויזיה באותה עת ש"תוכן הסדרה משעשע את הילדים ומכיל אלמנטים חינוכיים כגון ניצחון הטוב על הרע... סקרים שנערכו בארצות הברית הראו שהשפעתה על הילדים חיובית".
לסדרה הייתה השפעה גם על תרבות הצריכה כיוון שהייתה זו הסדרה הראשונה שמוצרים נלווים שלה (בעיקר חולצות) שווקו בישראל.
הזמר מוטי גלעדי ביצע בתחרות השירוויזיון הראשונה, בשנת 1979, שיר בשם סטיב אוסטין, אותו כתב והלחין. השיר הגיע למקום השני בתחרות זו.
סטיב אוסטין האיש השווה מיליונים
האיש השווה מיליונים
דימיטרי קרויטר
אוטונה אורסאולו
אוטונה אורסאולו (באיטלקית: Ottone Orseolo; 992 לערך - 1032) היה הדוכס ה-27 של ונציה. אוטונה כיהן כדוג'ה בין השנים 1009–1026.
קורות חיים.
אוטונה היה בנו השלישי של פייטרו אורסאולו השני, שכיהן כדוג'ה. אוטונה ירש את כיסאו של אביו בגיל 16, והיה לצעיר הדוג'ים מאז ומעולם בהיסטוריה של לה סרניסימה.
עוד בתקופת כהונתו של פייטרו, בעת שהקיסר אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהה בוורונה, והסכים להעניק זכויות מסחר לרפובליקת ונציה, הוא ביקש מפייטרו לשלוח את בנו השלישי לוורונה. בזמן שהותו בוורונה תמך הקיסר באוטונה כיורשו של פייטרו.
החל משנת 1006 החל פייטרו להכין את בנו לתפקיד דוג'ה, ומינה אותו לדוג'ה משנה לצידו, וזמן קצר לאחר מכן הוריש את רכושו לעניים ולכנסייה, ופרש למנזר. לאחר פירשתו המשיך אוטונה לשלוט בוונציה לבדו.
זמן קצר לאחר מות אביו, בשנת 1008, נשא אוטונה לאישה את מריה, בתו של גזה ואחותו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה.
בשנת 1017 נפטר ויטאלה קאנדיאנו, פטריארך גראדו, ואוטונה מינה את אחיו, אורסו, (בנו השני של פייטרו), אשר כיהן באותה עת כבישוף של טורצ'לו לתפקיד הפטריארך, ואת אחיו הצעיר ויטאלה אורסאולו לתפקיד הבישוף שנתפנה.
בעקבות נפוטיזם זה איבד אוטונה את הפופולריות שלו ואת אהדת הציבור, ולאחר שפופו, פטריארך אקווילה גינה את מעשיו, נאלצו אוטונה ואחיו להימלט בשנת 1022 לאיסטריה מאימת ההמון הזועם; אולם בשנת 1023 בזז פופו את גראדו, ובעקבות הביזה קראו תושבי ונציה וגראדו לאוטונה ולאחיו לשוב לוונציה ולגראדו, ובשנת 1024 הכיר האפיפיור יוחנן ה-14 בזכותו של אורסו להיות בישוף גראדו.
מינויים משפחתיים נוספים הביאו להדחתו של אוטונה בשנת 1026 מכיסאו. אוטונה גולח, והוגלה לקונסטנטינופוליס, בה קיבל אותו הקיסר קונסטנטינוס ה-8 בזרועות פתוחות, והעניש את ונציה על ההדחה בביטול זכויות המסחר שהוענקו לעיר בתקופת פייטרו. בשל קשריו הטובים של אוטונה עם קיסר האימפריה הרומית הקדושה, גם הקיסר קונראד השני, מיהר לבטל את זכויות הסחר של הסוחרים הוונציאנים, וגיסו של אוטונה, אישטוון הראשון מלך הונגריה תקף את ערי החוף באזור דלמטיה שהיו בשליטת ונציה וכבש חלק מהן.
זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1032 אולץ הדוג'ה אשר נבחר לאחר הדחת אוטונה, פייטרו בארבולאנו להתפטר, וויטאלה נשלח לקונסטנטינופוליס לקרוא לאחיו הבכור לשוב לוונציה (בינתיים שלט אורסו, ארכיבישוף גראדו בעיר). עם הגעת ויטאלה לקונסטנטינופול הוא גילה כי אחיו על ערש דווי, ואוטונה נפטר זמן קצר לאחר מכן מבלי ששב לוונציה. עם הגעת החדשות בדבר מותו של אוטונה לוונציה, התפטר אורסו מכס הדוג'ה, וקרוב משפחה רחוק, דומניקו אורסאולו (לפי היסטוריון אחר מדובר באח צעיר של אוטונה ואורסו), ניסה את כס הדוג'ה. ההמון הוונציאני התנגד לכך, ובחר את דמוניקו פלאבאניקו לדוג'ה.
בנו של אוטונה, פטר אורסאולו ירש את אישטוון כמלך הונגריה.
מלי
אלטניילנד
שלמה פוליצ'ק
הרב שלמה פּולְיַצֶ'ק (נכתב גם פוליאצ'ק; כונה העילוי ממייצ'יט; כ"ח בכסלו ה'תרל"ח - כ"א בתמוז ה'תרפ"ח, 5 בדצמבר 1877 – 8 ביולי 1928) היה למדן ליטאי מפורסם, ראש ישיבות לידא ורבנו יצחק אלחנן.
ביוגרפיה.
נולד בכפר סניציניץ' הסמוך לעיירה מייצ'ט (בפולנית: Mołczadź) שבפלך גרודנה של האימפריה הרוסית. יהודי הכפר השתייכו בפועל לקהילת יהודי מייצ'ט, ומכאן כינויו. אביו של פוליצ'ק חכר את סניף הדואר ואת בית המרזח של הכפר.
החל בלימודיו בתלמוד תורה בעיירה בגיל 5, ותוך זמן קצר הוא עבר ללמוד בסלונים ובנובהרדוק הסמוכות למקום מגוריו. בגיל 12 לקחו הרב אהרן רבינוביץ, חתנו של הרב יצחק יעקב ריינס, לישיבת וולוז'ין. חרף גילו הצעיר קיבלו הנצי"ב מוולוז'ין לישיבה לאחר ראיון עמו. הרב אלחנן וסרמן העיד כי הרב חיים הלוי סולובייצ'יק, ראש הישיבה השני בוולוז'ין, אמר עליו: "עילוי משונה כזה לא ראיתי מימי".
בשנת תרנ"ב, לאחר שנסגרה ישיבת וולוז'ין התפזרו האברכים והבחורים. הרב חיים סולובייצ'יק, שהתמנה לרב העיר בריסק, הזמינו אליו והוא קבע את מקום לימודו בבית המדרש "משמר קלויז" שבעיר. בגיל 16 למד תקופה קצרה בישיבת סלבודקה וחזר לבריסק. לאחר מכן עבר לווילנה שם למד ב"קיבוץ" - קבוצת בחורים שלמדו הוראה אצל הרב חיים עוזר גרודזנסקי.
בגיל 29 הזמינו הרב יצחק יעקב ריינס לכהן כראש ישיבה בישיבתו שבלידא, שם שהה 9 שנים, עד התפרקות הישיבה בעקבות מותו של הרב ריינס. משם נדד עם חלק מתלמידי הישיבה ליליזבטגרד, שם שהה 6 שנים. בעקבות מאורעות הדמים שהיו בעיר במלחמת האזרחים ברוסיה, עזב את העיר עם משפחתו לביאליסטוק, שם לימד בישיבה שהייתה במקום. לאחר שנה הוזמן על ידי ראשי ישיבת רבינו יצחק אלחנן שבניו יורק ללמד שם. כשש שנים לימד שם, עד שנפטר בגיל 50.
הרב פוליצ'ק היה נשוי ואב לשלוש בנות ולשני בנים.
שמו הונצח באחד מרחובות ירושלים – רחוב "העילוי" בשכונת קריית משה.
גאונותו.
על דרשת הבר מצווה שלו שדרש בחגיגה שנערכה בביתו של הנצי"ב, אמר רבי חיים מבריסק שהיא ראויה להימסר כשיעור לפני בחורי הישיבה. כשהיה רבי חיים מתקשה בהלכה הוא היה שואל את פוליצ'ק. מסופר עליו שבתוך שעות ספורות היה לומד ספרי מתמטיקה על בוריים. היו לו ידיעות מקיפות גם בהנדסה ובספרות רוסית וגרמנית.
חיבוריו.
היו עמו בכתובים אלפי חידושים בעניינים שונים, בהם כ-1,500 שיעורים שמסר בישיבה בלידא. בדרך נדודיו מיליסבטגרד לביאליסטוק אבדו כל כתביו.
לאחר מותו בשנת ה'תש"ז הוציא חתנו, הרב יהודה לייב גולדברג, ליקוט משיעוריו ששרדו ומשיעורים שמסר בישיבת רבינו חיים ברלין, בשם חידושי העילוי ממייצ'יט. סיכומים של כמה משיעוריו הוצאו לאור בספר "שיעורי ראשי ישיבות ליטא" בהוצאת מוסד הרב קוק, תשס"ט.
אומדנא
בהלכה, אוּמְדָּנָא (בארמית, ובעברית: אומדן. לעיתים מבוטא בטעות: "אוּמְדֱנָא") היא כלי המאפשר לבצע הערכה עובדתית או במקרים אחרים לפרש כוונה של אדם - על אף שאין ראיה ישירה ומפורשת לכך.
תוקפה וחוזקה של האומדנא משתנים, והם ספציפיים לכל מקרה. מושג זה משמש בנושאים שונים בהלכה: דיני ממונות, דיני אישות ואחרים, אך קיימים חילוקי דעות באשר לתוקפה של האומדנא בכל אחד מהנושאים הללו.
קיימים שני סוגים של אומדנא: האחד נקרא "אומדנא דמוכח" - מצב בו ברור לכל בר דעת מהי הכוונה, והשני הוא "אומדנא" רגילה - מצב בו הכוונה מתבררת כתוצאה מגילוי-דעת ספציפי.