בביצוע הקוברה של פוגצ'וב יש חשיבות גדולה למהירות הכניסה של המטוס לביצוע. אם מהירות הכניסה תהיה נמוכה מדי, ייתכן שלא יתאפשר להשלימו. אם מהירות הכניסה תהיה גבוהה מדי, עלול להיגרם נזק לשלדת המטוס כתוצאה מכוחות G או שהטייס יאבד את הכרתו.
ביצוע הקוברה של פוגצ'וב אפשרי תוך שימוש במכשירי הניהוג הסטנדרטיים של מטוס, תוך שימוש בעוצמה גבוהה במיוחד של המנוע על מנת לשמור את המטוס באותו גובה טיסה, אולם ניתן לבצע אותו ביתר קלות במטוסי קרב מודרניים תוך שימוש בהנעה וקטורית של מנועי הסילון המותקנים בהם.
ביצוע התמרון קשה הן למטוס והן לטייס. מבחינת המטוס, ביצוע התמרון כרוך ביצירת עומס גבוה ופתאומי על מבנה המטוס. מנוע הסילון, נדרש להפיק דחף גבוה במהירות תוך כדי הפסקה פתאומית ומהירה של אספקת האוויר דרך הכונסים כתוצאה מעצירת התנועה האופקית והתבססות על כושר יניקה בלבד. בנוסף לכך, יש לשמור על אספקת דלק רציפה לתוך תא הבעירה למרות השינוי הפתאומי במנח הטיסה המשפיע על מיקום מסת הדלק בתוך המיכל.
מבחינת הטייס, ביצוע תמרון קוברה כרוך בהתמודדות עם כוחות G גבוהים במיוחד המופיעים באופן פתאומי ועלולים לגרום לאובדן הכרה ובעקבותיו אובדן שליטה במטוס. על טייס המתכונן לביצוע תמרון זה להתאמן מראש על אופן ההתמודדות עם הופעת כוחות G פתאומיים ובעוצמה גבוהה במיוחד.
שימוש בקרב.
הקוברה של פוגצ'וב ניתן לביצוע על ידי מספר מצומצם של מטוסי קרב בעיקר בעת ניהול קרב אווירי מטווח קרוב והוא מדגים את כושר התמרון, השליטה בזווית העילרוד, היציבות וכוח הדחף של המטוס, וכמובן את כישורי הטיסה של הטייס. התמרון היה יכול להיות שימושי ביותר בעת ניהול קרב אוויר צמוד. במקרה כזה המטוס הרודף עשוי לחלוף את המטוס המתמרן ש"עוצר" באוויר, ובכך להפוך את עצמו לנרדף, ובכך להקנות למתמרן עמדה עדיפה לירי בכינון ישיר. השימושים העיקריים בתמרונים אלו בקרבות אוויר הם לצורך פנייה חדה כדי להפוך את כיוון הטיסה ולפגוש את האויב, או תמרון מבזבז אנרגיה כדי לגרום לאויב לחלוף על פני המטוס (overshoot).
אף על פי שתמרונים אלו מרשימים מאוד, יעילותם בקרבות אוויר מוגבלת שכן ככל שהמטוס מבצע תמרון חריף יותר כך הוא מבזבז יותר אנרגיה (מהירות אוויר), ובמיוחד נפגעת יכולתו לנתק מגע ולברוח או להשיג את יריבו. בתנאים מציאותיים, על מנת לבצע את תמרון הקוברה על המטוס להיות קל במיוחד כלומר כשהוא נושא כמות דלק מינימלית וכמעט ללא חימוש ולכן השימוש בו מוגבל לתצוגות אוויריות או לאימונים ולמעשה השימוש בו אינו מעשי בעת טיסה קרבית.
שימושים אחרים.
תמרון הקוברה של פוגצ'וב מבוצע לרוב דווקא במטוסים קלים שנבנו למטרות השתתפות בתצוגות אוויריות או מופעי פעלולים ותחרויות אוויריות. במקרים אלו המטוסים הם חד־מושביים, מונעי מדחף ובעלי יחס דחף־משקל גבוה במיוחד המאפשר להם את ביצוע התמרון. גם במטוסים כאלה ובמתאר טיסה ספורטיבי ותחרותי על המטוס והטייס להתמודד עם קשיים פיזיים כפי שתוארו לעיל.
קרל פון פאסבנדר
קרל פון פאסבנדר (בגרמנית: Karl von Fasbender; 3 בדצמבר 1852 – 13 במאי 1933), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ואחר כך על ארמייה בחזית המערבית.
ביוגרפיה.
תחילת הקריירה.
פון פאסבנדר נולד ב-3 בדצמבר 1852 לאביו קרל פון פאסבנדר שהיה בעל מפעל ולאשתו אליזבת לבית לוזן, במיכלבאך שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1872 התגייס לצבא הבווארי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1907 מונה לראש המטה הכללי הבווארי, ובשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-4. בשנת 1912 פרש פון פאסבנדר לביתו.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון פאסבנדר למפקד קורפוס המילואים הבווארי ה-1 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. באוקטובר 1914 הועבר פון פאסבנדר צפונה, ונטל חלק בקרב אראס. בקיץ 1915 הצליח לבלום את הארמייה העשירית הצרפתית בקרב ארטואה השני, ובקיץ 1916 נטל חלק בקרב על הסום. באביב 1917 ניהל הגנה מוצלחת ברכס וימי כנגד הבריטים במהלך קרב אראס, ובאביב 1918 ניהל מתקפה כושלת באזור אראס במסגרת מתקפת האביב.
ב-8 בנובמבר 1918 מונה פון פאסבנדר לפקד על הארמייה ה-19, במקום גנרל פליקס פון בותמר שעבר לייעץ למשרד המלחמה הבווארי, ופיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
ב-18 בדצמבר 1918 לאחר שביתת הנשק, פורקה הארמייה ה-19, ופון פאסבנדר פרש משירות צבאי.
פון פאסבנדר נפטר במינכן ב-13 במאי 1933 והוא בן 80 שנים.
משה כהן הנריקז
משה כהן הנריקז (בפורטוגזית: Moses Cohen Henriques) היה פיראט יהודי שפעל בקריביים במאה ה-17.
כהן הנריקז נולד למשפחת אנוסים שברחה מפורטוגל לארצות השפלה הדרומיות.
לצד חברת הודו המערבית ההולנדית.
ב-1628, במהלך המרד ההולנדי, כהן הנריקז הצטרף לפיט פיטרזון היין, האדמירל הראשי של חברת הודו המערבית ההולנדית, ותכנן עבורו תפיסת ספינות אוצר ספרדיות של צי האינדיאס שהובילו אוצרות מיבשת אמריקה לספרד.
אמנם חלק מהצי הספרדי בוונצואלה הוזהר, אחרי שנער סיפון הולנדי איבד את דרכו באי בלאנקיה ונתפס, אבל החצי השני של הצי יצא ממקסיקו כמתוכנן, תוך שמפקדיו מודעים לאיום. שש עשרה ספינות ספרדיות יורטו; גליאון אחת נתפסה לאחר פשיטת פתע במהלך הלילה, תשע ספינות סוחר קטנות יותר הסכימו להיכנע. שתי ספינות קטנות נתפסו כשניסו להימלט, ארבעה גליאונים נמלטים נלכדו בחוף הקובני במפרץ מטנזס בקובה, לאחר כמה מטחי רובה מסלופ הולנדית צוותי הגליאונים הספרדים נכנעו. ההולנדים תפסו למעלה מ-11 מיליון גילדן הולנדי של שלל בזהב, כסף, ומוצרי סחר יקרים אחרים, כמו אינדיגו וכרמין, ללא כל שפיכות דמים. ההולנדים לא לקחו שבויים: הם נתנו לצוותים הספרדיים אספקה שתספיק להם כדי להגיע להוואנה. האוצר ששוויו כמיליארד דולר בערכי תחילת המאה ה-21, היה הניצחון הגדול ביותר של חברת הודו המערבית ושל שודדי הים הקאריביים באיים הקריביים ובמקביל אסון פיננסי לממלכה הספרדית.
כהן הנריקז סייע לחברת הודו המערבית לכבוש את צפון-מזרח ברזיל מידי פורטוגל ולהקים שם מושבה הולנדית בשם ברזיל ההולנדית, שבירתה העיר רסיפה. לאחר מכן הנריקז עזר ליישב יהודים ברסיפה ואף הקים לעצמו ממלכה קטנה על אי לא הרחק מחופי ברזיל. ב-1654 כבשו הפורטוגזים את ברזיל ההולנדית, כהן הנריקז נמלט והצטרף כיועץ לפיראט הנרי מורגן.
לפי הערכת היסטוריונים, משה כהן הנריקז, ואחיו הצעיר ישראל, קנו את אדמות מכרות הזהב הגדולים של כריסטופר קולומבוס בג'מייקה.
נחמיה שמואל ליבוביץ
נחמיה שמואל ליבוביץ (3 בינואר 1862 - 12 ביוני 1939) היה סופר, מהדיר וחוקר יהדות.
ביוגרפיה.
ליבוביץ נולד בקולנה, מחוז לומזה באימפריה הרוסית (כיום פולין). למד אצל אביו יצחק (בן שלמה בן אפרים) ליבוביץ, ולאחר מכן אצל הרב אליהו חסיד. היה נשוי לעלקא בת ר' ליטמאן.
ב-1881 היגר לארצות הברית, וגר בתחילה בניוארק, ניו ג'רזי ולאחר מכן עבר לניו יורק. הוא נעשה לסוחר יהלומים ולצד זה עסק בחקר היהדות. ביקר בארץ ישראל בתחילת שנת תרפ"ז (1927) והדפיס בה מספריו. בביקורו השני בשנת תרפ"ט (1929) שקל להשתקע בארץ, אך נוכח שקשה לו להישאר גלמוד בלי ילדיו וחזר לארצות הברית.
בכ"א כסלו תרע"ב (1912) מת בנו יהודה לואיס (לורנץ, י"א באייר תרמ"ו (1886) - כ"ב בכסלו תרע"ב (1912)) והוא הוציא לזכרו ספר "פניאל", על "דבר המות, אבלות ותנחומין... בספרות התלמוד ופתגמי הפילוסופים".
ליבוביץ כתב כארבעים חיבורים. חלקם פרסם במאה עותקים בלבד. כמו כן ההדיר ספרים. לעיתים השתמש בשמות עט כמו מאיר זיו, חשמ"ל, ופנחס בן אמיתי. הוא כתב מאמרים בכתבי העת: קדימה (ערך מדור קריית ספר), הצפה, העברי, הלאומי, הפסגה, הצופה לחכמת ישראל, נר המערבי, המודיע לחדשים, ילקוט המערבי ועוד.
בשנת תרנ"ד (1894) הוציא מאסף בשם אוצר החכמה והמדע והשתתפו בו י.ד. אייזנשטיין, משה רייכרסון, יעקב רייפמן, א.ד. דובזוביץ, מ. דוליצקי, אברהם אפשטיין וגרשון רוזנצווייג.
מחיבוריו.
ספרים שההדיר
משה כהן הנריקס
משה כהן אנריקז
משה כהן אנריקס
משה כהן אנריקה
זבד הודי ענק
זֶבֶד הָדִּי או זבד הודי ענק (שם מדעי: "Viverra zibetha") הוא מין של זבד הודי ממשפחת הגחניים שחי בטבע בדרום-מזרח אסיה והוא אחד מהמינים הגדולים ביותר במשפחתו, קרוב למינים הגדולים ביותר כמו הבינטורונג וזבד אפריקני.
מאפיינים.
אורכו של הזבד 50–95 ס"מ ומשקלו עד 3-9.5 ק"ג. צבע הפרווה חום-אפרפר עד אפור ועל הצוואר והחזה פסים שחורים-לבנים. יש לו שיער גב ארוך ופס כהה באמצע הגב. זנבו מעוטר בטבעות חומות כהות-לבנות לסירוגין. הוא בעל רגליים קצרות ובעלות טפרים. מין זה נוטה לחיי קרקע ולא מטפס על עצים, אף שהוא יכול.
תפוצתו בטבע היא בעיקר ביערות טרופיים או אזורי שיחים בדרום אסיה מנפאל והודו עד לתאילנד וחצי האי המלאי וצפונה עד סין.
מזון: הם בעיקר אוכלי בשר וצדים חיות קטנות כמו עופות, צפרדעים, נחשים, יונקים קטנים, סרטנים, דגים וביצים וגם פירות ושורשים. הם יוצאים בעיקר בלילות.
טורפים: לזבד יש מעט מאוד טורפים שהעיקריים ביניהם הם הטיגריס, הפיתון והצבועים, אך הוא מתגונן בתוקפנות מרשימה.
זבד הודי קטן
זבד הודי קטן (שם מדעי: "Viverricula indica") הוא מין יחיד בסוגו של זבד ממשפחת הגחניים החי בטבע בדרום-מזרח אסיה והודו. הוא קרוב לזבד ההודי הענק אך קטן ממנו ומשויך לסוג נפרד.
מאפיינים.