סאלי ג'יין ג'נט גנל-ביג, קצינה (באנגלית: Sally Jane Janet Gunnell-Bigg, OBE; נולדה ב-29 ביולי 1966) היא אתלטית עבר מבריטניה. היא אלופה אולימפית (ברצלונה 1992), אלופת עולם (שטוטגרט 1993), אלופת אירופה (הלסינקי 1994), פעמיים ברציפות אלופת חבר העמים ושיאנית העולם בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה.
גנל נולדה בצ'יגוול שבאסקס. היא החלה את קריירת האתלטיקה שלה בקפיצה לרוחק ובקרב חמש.
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1986 זכתה גנל במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.29 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיימה גנל במקום עשירי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.06 שניות, בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 13.02 שניות.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה גנל במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.03 שניות, במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:26.89 דקות, הזמן שנימדד לה היה 51.04 שניות ובמקום 11 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.13 שניות. בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 13.04 שניות.
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 1989 זכתה גנל במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.25 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד, ניו זילנד בסוף ינואר 1990 זכתה גנל ב-3 מדליית, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.38 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.08 דקות ומדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.12 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, קרואטיה (אז יוגוסלביה) בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4X400 מטר בתוצאה של 3:24.78 דקות, אחרי מזרח גרמניה (3:21.02 דקות) וברית המועצות (3:23.34 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.45 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 55.35 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה גנל במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.16 שניות, אחרי טטיאנה לדובסקאיה מברית המועצות שקבעה שיא אליפות חדש של 53.11 שניות ולפני ג'נין ויקרס מארצות הברית (53.47 שניות) ובמקום רביעי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.01 דקות.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה גנל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.23 שניות, לפני סנדרה פרמר-פטריק מארצות הברית (53.69 שניות) וג'נין ויקרס (54.31 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:24.23 דקות, אחרי המשלחת המאוחדת (3:20.20 דקות) וארצות הברית (3:20.92 דקות), הזמן שנמדד לה היה 50.4 שניות.
אלופה ושיאנית עולם.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכתה גנל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 52.74 שניות, לפני יריבתה הגדולה סנדרה פרמר-פטריק שאף היא שברה את שיא העולם (52.79 שניות) ומרגריטה פונומריובה מרוסיה (53.48 שניות), היא שיפרה את שיאה העולמי בן ה-7 שנים של מרינה סטפנובה מברית המועצות (52.94 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.41 דקות, אחרי ארצות הברית (3:16.71 דקות) ורוסיה (3:18.38 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי קים באטן מארצות הברית (52.61 שניות).
אלופת אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט 1994 זכתה גנל במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.33 שניות, לפני סילביה ריגר מגרמניה (54.68 שניות) ואנה קנורוז מרוסיה (54.68 שניות). שבועיים לאחר מכן במשחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה, קנדה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.51 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:27.06 דקות ובכך הגנה על תאריה. שבועיים לאחר מכן, בגביע הביניבשתי של IAAF שנערך בלונדון היא זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות (54.80 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר (3:27.36 דקות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה גנל במקום 16 בריצת 400 מטר משוכות לאחר שבשלב חצי הגמר לא הצליח לסיים את הריצה ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.
בשנת 1996 עבדה גנל כשגרירת הצלב האדום באנגולה.
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיימה גנל במקום בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.53 שניות. לאחר התחרות היא פרשה מספורט תחרותי בשל פציעה בגיד אכילס.
חייה האישיים.
גנל נשואה לאתלט ג'ונתן ביג ולהם שלושה בנים. היא מתגוררת עם משפחתה בסטיינינג שבסאסקס מערב.
בן-שימול
נתיבי היובל
נתיבי היובל בע"מ היא חברה ייעודית (Special Purpose Entity) אשר זכתה במכרז למימון, הקמה, תפעול ותחזוקת פרויקט כביש 431
בשיטת PFI ‏ (Private Finance Initiative) .בהתאם לתנאי המכרז, אחראית נתיבי היובל על הקמת הכביש ותפעולו בתקופה של 25
שנים תמורת תשלום מהמדינה, שלאחריה יוחזר הכביש למדינה, ללא תמורה.
בעלות.
נתיבי היובל הייתה חברת בת של דניה סיבוס שהיא זרוע הבניה והתשתיות של חברת אפריקה ישראל. באמצעות חברת נתיבי היובל סללה דניה סיבוס את כביש הרוחב מספר 431 המתחיל בצידו המערבי באיילון דרום (כביש מספר 20) ומסתיים במודיעין-מכבים-רעות. עלותו הכוללת של הפרויקט הגיעה לכ-2 מיליארד ש"ח.
בחודש פברואר 2011 מכרה דניה סיבוס 75% מזכויותיה בחברת נתיבי היובל לקרן תשתיות ישראל תמורת 207.6 מיליון שקל.
בן שימול
נתיבי הכרמל מערכות ותפעול
נתיבי הכרמל מערכות ותפעול בע"מ היא החברה האחראית לתפעול מערכת כבישי האגרה העירוניים בחיפה, "מנהרות הכרמל". המנהרות משמשות כמערכת תנועה תת-קרקעית המקצרת באופן משמעותי את זמן הנסיעה בין הכניסות לחיפה – מחלף חיפה דרום (חוף הכרמל) ומחלף הקריות (צומת הצ'ק פוסט).
בעלות.
הפרויקט הוקם על ידי "אשטרום" ו"שיכון ובינוי" בהשקעה של כמיליארד ש"ח וחצי. זכיינית הפרויקט, חברת "כרמלטון", נוסדה בשותפות שווה של "אשטרום" ו"שיכון ובינוי", והיא האחראית על ניהול מנהרות הכרמל והמפקחת על החברה המפעילה. החברה המפעילה, "נתיבי הכרמל מערכות ותפעול", היא חברה אחות של "דרך ארץ", מפעילת כביש 6. "נתיבי הכרמל" אחראית על תפעול מערכות האגרה, ניהול בקרת תנועה ותחזוקה וכן מתן מענה לנהגים באמצעות מרכז שליטה ובקרה, שירות לקוחות, בטיחות, תחזוקה שוטפת וגביית תשלומים.
"חברת חוצה ישראל" היא חברה ממשלתית שמונתה כרשות הממונה על פרויקט מנהרות הכרמל. הרשות הממונה מפקחת על פעילותה של "כרמלטון", על גביית האגרות, התפעול והתחזוקה.
יחידת הניטור של מנהרות הכרמל הוקמה על ידי "כרמלטון" על פי הנחיות המשרד להגנת הסביבה. יחידת הניטור מבצעת מעקב ובקרה על איכות האוויר ורמת הרעש במטרה לשמור על איכות חיי התושבים החיים בשכונות הסמוכות לפרויקט.
מימון הפרויקט.
היקף ההשקעה בפרויקט היה כ-1.4 מיליארד שקל, את רוב המימון (90%) סיפק בנק דיסקונט והראל השקעות (10%). בשנת 2011, מכר בנק דיסקונט 900 מיליון שקל מהחוב של מנהרות הכרמל למשקיעים מוסדיים (מנורה מבטחים פנסיה וגמל, כלל ביטוח, עמיתים והראל השקעות).
תוואי המנהרות.
מנהרות הכרמל מקשרות בין המבואות הדרומיים של חיפה באזור חוף הכרמל, דרך מרכז העיר, ועד המבואות הצפוניים של העיר לכיוון הקריות ועכו.
פתחי הכניסה והיציאה של מנהרות הכרמל מתחברים אל רשת הכבישים של חיפה בשלושה מוקדים מרכזיים: מחלף הקריות, מחלף נוה שאנן ומחלף חיפה דרום.
האורך הכולל של מערכת מנהרות הכרמל הוא כ-6 ק"מ, אשר הנסיעה בהם מתבצעת במסלולים חד סיטריים, בשני נתיבי נסיעה. לכל כיוון נסיעה ישנה מערכת מנהרות נפרדת.
בן שלום
בן-שלום
מחלף הקריות
בן-הרוש
בית האמנים בירושלים
"בית האמנים" שבמרכז העיר ירושלים הוא ביתה של אגודת הציירים והפסלים של ירושלים.
היסטוריה.
ראשיתו של בית האמנים היא ב"ביתן האמנים", שהוקם בשנת 1948 ב-"קלוב הקצינים" של הצבא הבריטי ששכן בשטח על יד מלון המלך דוד. המבנה ניתן לאגודת האמנים על ידי המושל הצבאי של ירושלים דאז, משה דיין. במחצית שנות ה-50 של המאה ה-20 החלה הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, שקיבלה באותה עת בחזרה שטחים באזור מידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים, בתביעה להשיב אל ידיה את השטח עליו עמד הביתן.
עיריית ירושלים, בראשות מרדכי איש שלום, פעלו בשנות ה-60 במטרה למצוא לאגודת האמנים משכן קבע. הזדמנות לכך הגיע עם פינויו של בית הנכות הלאומי בצלאל, שעבר בשנת 1965 אל שטח מוזיאון ישראל החדש.
הבניין משמש מרכז לתערוכות מתחלפות, שבהן מציגים אמנים ישראלים בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות. מ־2001 מתקיימת במקום הביאנלה הישראלית לרישום.
ת'ורוברד
ת'ורוברד (באנגלית: Thoroughbred) הוא גזע סוס הידוע כסוס מרוצים. סוסי ת'ורוברד נחשבים כסוסים "חמי מזג", הידועים בזכות נחישותם, זריזותם, מהירותם ומזגם הסוער.
סוס הת'ורוברד המוכר היום פותח במאות ה-17 וה-18 באנגליה, כאשר סוסות מקומיות הורבעו עם סוסים גזעיים שהובאו מן המזרח: סוס ערבי, סוס ברברי וסוס טורקמני. כל סוסי הת'ורוברד הידועים היום הם צאצאיהם של שלושה סוסי הרבעה שיובאו לאנגליה במאות ה-17 וה-18, אשר הרביעו מספר גדול יותר של סוסות, רובן אנגליות. במהלך המאות ה-18 וה-19 נפוצו סוסי הת'ורוברד בעולם: הם יובאו לצפון אמריקה החל משנת 1730 ובמהלך המאה ה-19, לאוסטרליה, אירופה, יפן ודרום אמריקה. היום יש בעולם מיליוני סוסים מגזע ת'ורוברד ויותר מ-118,000 סייחים חדשים נרשמים מדי שנה בספרי מרשם גזע זה במדינות שונות.