הארגון נוסד בשנת 1980 על ידי נעמי סטוצ'ינר, בתו של איזי שפירא, ונקרא על שם איזי שפירא, שעסק בסיוע לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית. עמדתו הייתה כי "לכל אדם הזכות לחיות בכבוד ובהתאם למלוא היכולות שלו". בית איזי שפירא ממוקם ברעננה, ומדי שנה נעזרים בו כ-30,000 איש.
פעילות.
הכשרה.
"המכון הבינלאומי ללימודי המשך בנכויות התפתחותיות ע"ש טראמפ" מהווה את חטיבת ההכשרה וההשתלמויות של בית איזי שפירא, המכוונת לשיפור איכות חייהם של אנשים עם צרכים מיוחדים. במכון היצע רחב של קורסים וימי עיון בתחום השיקום, המתקיימים בכל רחבי הארץ. קורסים אלה מיועדים לאנשי מקצוע ומתנדבים, הורים לילדים עם צרכים מיוחדים וכן בוגרים עם מוגבלויות.
התוכניות מופעלות בשיתוף עם אוניברסיטת בר-אילן וסמינר הקיבוצים. מדי שנה משתתפים בקורסים כ-3,500 משתלמים.
אחת לארבע שנים מקיים המכון כינוס בינלאומי רב-תחומי, מהחשובים בתחום השיקום.
במכון קיימת ספרייה מקצועית המהווה מרכז מידע מקצועי ומקיף בתחום הנכויות ההתפתחותיות.
מחקר.
בבית איזי שפירא קיימת יחידה למחקר והערכה, המבצעת מחקרים יישומיים בתחום הנכויות, ועוסקת בהערכת פרויקטים וכתיבת מאמרים ופרסומים בכתבי עת מקצועיים. היחידה נועדה לסייע לצוות הרב תחומי של הארגון לפתח שיטות טיפול וחינוך חדשניות ולשמור על סטנדרטים מקצועיים גבוהים.
מעורבות חברתית בקהילה.
בבית איזי שפירא פועלת יחידה למשפחה ופיתוח קהילתי, שעוסקת בהשפעה על מדיניות וחקיקה בנושאים רלוונטיים לשילובם של אנשים עם צרכים מיוחדים בקהילה, ולנגישות לשירותי חינוך, בריאות וחברה.
בין היתר סייעה היחידה להקמת "פארק חברים" בפארק רעננה המהווה מודל לגן שעשועים המשלב תפיסה של נגישות פיזית עם נגישות חברתית. הוא כולל מתקנים לילדים עם קשיי נגישות. בפארק ומחוצה לו מופעלות תוכניות הסברה חינוכיות וחברתיות, המיועדות להגברת השילוב ולשינוי עמדות כלפי אנשים עם צרכים מיוחדים.
המרכז מפעיל את "תוכנית חן" - תוכנית לפיתוח מנהיגות בקרב בני נוער, כמנוף לשיפור עמדות כלפי אנשים עם מוגבלויות. התוכנית מתבצעת בעשרות בתי ספר בכל הארץ ועוסקת בפיתוח סובלנות ואחריות חברתית.
בנוסף, מקיים הארגון גם פעילויות קהילתיות עם בעלי צרכים מיוחדים אחרים, כגון עם דיירי כפר נחמן.
מערך המתנדבים כולל כ-500 פעילים המטפלים בילדים ובבוגרים באופן קבוע וכ-4,000 מתנדבים לפרויקטים אד-הוק.
ב-2016, ייסדו גוגל ישראל ובית איזי שפירא את הכל בראש, פרויקט חברתי ללא מטרת רווח, המאפשר לאנשים עם מוגבלות מוטורית בידיים לתפעל סמארטפון וטאבלט באמצעות תנועות ראש, ללא מגע יד.
הוקרה.
המרכז זכה להכרה בינלאומית וקיבל פרסים רבים, ובהם:
ACE (אנזים)
אנזים ההופך אנגיוטנסין (באנגלית: Angiotensin converting enzyme ובקיצור: ACE; נקרא גם peptidyl dipeptidase A, carboxycathepsin ו-CD 143) הוא אנזים הנמצא בעיקר בנימי הריאה שהופך את אנגיוטנסין 1 הלא פעיל לאנגיוטנסין 2.
אנגיוטנסין 2 פועל באמצעות קישור לקולטן AT1, וגורם לתופעות שונות:
מעכבי ACE.
במקרים של יתר לחץ דם או אי ספיקת לב ניתנות תרופות המעכבות את פעילותו של האנזים ACE (כגון קאפטופריל, ליזינופריל), השייכות לקבוצת מעכבי ACE. תרופות אלו מדכאות את הפעילות שלו: באמצעות חסימת ההשפעה של אנגיוטנסין 2 על העצבים הסימפתטיים, הן מרחיבות את כלי הדם באמצעות פעילות ישירה (עיכוב פעילות הברדקינין), מעודדות הפרשת נתרן ומים בזכות הירידה בפעילות אלדוסטרון, ולכן בעלות אפקט משתן והקלה במצבי בצקת, ומעכבות תהליכי remodeling של שריר הלב (המתקיימים במצבים של יתר לחץ דם כרוני, אי ספיקת לב או אוטם).
תרופות אלה אינן גורמות לרפלקס טכיקרדיה.
תופעות הלוואי של התרופות: ירידה באלדוסטרון, תת לחץ דם, עליה ברמת האשלגן בדם (היפרקלמיה), שיעול כרוני אשר יכול להביא לאנגיואדמה - בצקת הלוע והלשון. אין לתת תרופות אלו כאשר יש סכנה לאי ספיקת כליות חריפה. אין לקחת תרופות אלו במשך כל ההיריון היות שהן מעכבות ככל הנראה את התפתחות העובר.
פורנוגרפיה
פּוֹרנוגרפיה או בקיצור פּוֹרנו, היא תחום שעיקרו הוא הצגה של גוף האדם או ההתנהגות המינית של האדם במטרה לעורר גירוי מיני. הגדרת גבולות הפורנוגרפיה שנויה במחלוקת.
במדינות רבות בעולם קיימות מגבלות על יצירה והפצה של פורנוגרפיה. דוגמאות לאיסורים מקובלים הם איסור על יצירת פורנוגרפיה בהשתתפות ילדים ועל הצגת פורנוגרפיה בפני ילדים.
אטימולוגיה.
מקור המילה פורנוגרפיה ביוונית. היא מורכבת מהמילה πόρνη שמשמעותה זונה ומהמילה γράφω שמשמעותה לכתוב.
מקורו של הביטוי "סרט כחול" באנגלית (Blue movie). המילה blue (כחול) הוגדרה כדבר גס או מגונה באנציקלופדיה סקוטית שיצאה לאור ב-1824. ככל הנראה הקשר בין הצבע הכחול למין הוא אף מוקדם יותר.
בעיות בהגדרת גבולות הפורנוגרפיה.
השאלה האם יצירה מסוימת היא בגדר פורנוגרפיה שנויה לעיתים במחלוקת. מחלוקת זו נובעת בין השאר ממחלוקות על הגדרתה המדויקת של הפורנוגרפיה. פוטר סטיוארט, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, עקף קושי זה בהגדרה, כאשר בפסק דין משנת 1964 כתב: "לא אטרח עוד להגדיר פורנוגרפיה, אבל אני מזהה אותה כאשר אני רואה אותה".
יש הטוענים שבנוסף לתנאי הבסיסי, של הצגת גוף האדם או ההתנהגות המינית של האדם במטרה לעורר גירוי מיני, הגדרת הפורנוגרפיה מכילה תנאים הכרחיים נוספים. דוגמאות לתנאים כאלה הם היעדר ערך אמנותי. לדידם של המחייבים בתנאי הגדרה נוספים יש להבחין בין פורנוגרפיה לבין אירוטיקה, שהיא תיאור של גוף האדם או ההתנהגות המינית האנושית בצורה בוטה פחות, מוכוונת פחות לגרימת עירור מיני ולעיתים בעלת ערך אומנותי מסוים. על הבחנה זו העיר הסופר הצרפתי אלאן רוב-גרייה: "פורנוגרפיה היא הארוטיקה של האחר".
סיווג מידת הפורנוגרפיה.
יש הבחנה בין פורנוגרפיה "רכה" ופורנוגרפיה "קשה". הפורנוגרפיה ה"רכה" מתייחסת לעירום, ולסצנות המעלות דימויים מינים. הפורנוגרפיה ה"קשה" מתייחסת למעשה המשגל עצמו, ומתמקדת במעשה ובאיברים המשתתפים בו. הגבול שבין ה"פורנו הרך" לבין הארוטיקה עשוי להיות דק. כמו כן מטושטש גם הגבול בין תיעוד התנהגות ולבוש מקובלים לבין פורנו רך. זאת משום שיחס התרבות להתנהגויות שונות ואילוצי האקלים על הלבוש שונים ממקום למקום בעולם. "פורנוגרפיה היא עניין של גאוגרפיה", אומר סקיני במחזה "בית התה של ירח אוגוסט", וקביעה זו משקפת את היחס המשתנה של החברה להגדרת הפורנוגרפיה. עוד יותר מאשר לפי גאוגרפיה, הגדרת הפורנוגרפיה משתנה עם השנים. תמונות כגון עירום פרונטלי (חזיתי), שבשנות ה-60 הופיעו רק בירחוני עירום, החלו מופיעות בסוף המאה ה-20, בהקשר המתאים, גם בעיתונים הפונים לציבור הרחב.
הפצת פורנוגרפיה.
במאה ה-20 הדרך הנפוצה להפצת פורנוגרפיה הייתה בסרטי קולנוע מסוגת "סרטים כחולים". החברות המפיקות סרטים כאלה נוהגות לקרוא להם "סרטי מבוגרים". מדיה מקובלת אחרת היא ירחוני פורנוגרפיה כגון פלייבוי ופנטהאוז. בסוף המאה ה-20 הפכה הפורנוגרפיה, על כל צורותיה, זמינה בעולם המערבי. אם בעבר על מנת לצרוך פורנוגרפיה היה צורך לצאת לבתי קולנוע או למועדונים, לרכוש חוברות או ספרים בדוכנים, פעולות הדורשות מאמץ מסוים וסכנת חשיפה, עם התפתחות הוידאו, ה-DVD, הטלוויזיה בכבלים, ורשת האינטרנט, צריכת הפורנוגרפיה שווה לכל נפש, הן בזמינותה, הן במחירה, והן באפשרות להשתמש בה בין כותלי הבית. השימוש באינטרנט מביא לפעמים את הפורנוגרפיה ישירות אל המחשב של המשתמש. רשת האינטרנט תפסה תפקיד מרכזי בהפצת תמונות, סרטוני וחיבורי פורנוגרפיה.
אתרי אינטרנט פורנוגרפיים מקבלים סיומת ‎.xxx.
סרטי פורנוגרפיה.
סרטי הפורנוגרפיה הראשונים הופקו בראשית המאה ה-20, הם היו סרטים אילמים בשחור לבן והוקרנו בעיקר במחתרת.
בסוף שנות ה-60 החלו להפיק בדנמרק ובמערב סרטי פורנוגרפיה שיועדו להקרנה בבתי קולנוע. חוקיותם של סרטים אלה הייתה מוטלת בספק. דנמרק הייתה הראשונה להפוך אותם לחוקיים. סרטים פורנוגרפיים הופקו בארצות-הברית משך שנים רבות ובתחילת שנות ה-70 אף הופצו כמה סרטים שהתהדרו בעלילה ולכאורה גם ברבדים נוספים, כמו "גרון עמוק" (1972), "מאחורי הדלת הירוקה" (1972) ו"השטן בגברת ג'ונס" (1973). סרטים אלה הוקרנו בבתי-קולנוע רגילים, אך בעיקר בבתי קולנוע מיוחדים לסרטי פורנו שנקראו XXX Theater.
בשנות השמונים, עם עליית הווידאו הביתי, החלו לשווק את סרטי הפורנוגרפיה בקלטות והם הפכו לצורה הנפוצה ביותר להפצת סרטים כאלה. במהלך שנות התשעים, ה-DVD, הטלוויזיה הדיגיטלית הרב-ערוצית ורשת האינטרנט החליפו את קלטות הווידאו. תעשיית הפורנוגרפיה הייתה מהראשונות שהחלו לצלם בהפרדה גבוהה ולהפיץ את הסרטים בפורמט HD-DVD, אף על פי שאיכות השידור הגבוהה בשיטה זו חושפת פגמי עור בתצלומי התקריב הרבים שבסרטים הפורנוגרפיים. חברת סוני סירבה בתחילה לאפשר הפצה של סרטי פורנוגרפיה באמצעות פורמט בלו-ריי שפיתחה, אך חזרה בה מסירובה כעבור זמן קצר.
במהלך תחילתה של המאה ה-21, תפוצתם של אתרי האינטרנט המציגים סרטים פורנוגרפיים הלכה וגדלה. בשנת 2018 בדירוג הדומיינים היקרים בעולם, דורג הדומיין sex.com במקום ה-8, והדומיין porn.com במקום ה-11.
בארצות הברית מופקים אלפי כותרים כל שנה, כשרוב (כ-90%) סרטי הפורנוגרפיה המקצועיים באים מסביבת עמק סן פרננדו שבקליפורניה, שזכה לכינוי "עמק הפורנו". רוב סרטי הפורנוגרפיה האחרים מופקים באירופה, ובמיוחד בהונגריה. תעשייה פורנוגרפית ענפה יש גם בצ'כיה, בגרמניה וברומניה. ביפן סרטי פורנוגרפיה אינם מקובלים, אך יש מספר רב של סרטים פורנוגרפיים מונפשים.