דאעש בסהרה פועל בעיקר במערב הסאהל ובדרום-מערב מדבר הסהרה. לאחר הקמתו, הארגון פעל בתחילה בדרום מחוז גאו בצפון-מזרח מאלי, בעיקר בנפת מנאקה הסמוכה לגבול עם ניז'ר. אזור זה היה בעל נוכחות מיליטנטית וממשלתית נמוכה וללא דרכים ראשיות שהצדיקו נוכחות של כוחות צבא. העלייה בפופולריות של הארגון בקרב האוכלוסייה הפולאנית, גרמה לו להתרחב לעבר מחוז טילברי במערב ניז׳ר ולאזור גורמה בצפון-מזרח בורקינה פאסו, כשהוא מנצל את חוסר הנוכחות הממשלתית במשולש הגבולות. גורמה, מנאקה וטילברי, מהווים יחדיו את האזור הגאוגרפי המכונה ליפטאקו שנחשב לאזור הפעילות העיקרי של הארגון.
מלבד אזור הליבה בליפטאקו, דאעש פעיל בדרום ניז'ר עד לאזור הבירה ניאמי, בדרום ומזרח בורקינה פאסו, ובמידה פחותה גם במחוזות מופטי, טימבוקטו וקיידאל במרכז וצפון מאלי; הארגון אף ביצע פעולות ספורות בדרום אלג'יריה בסמוך לגבול עם מאלי, ופעולות מסוימות שלו בדרום בורקינה פאסו התרחשו לא הרחק או מעבר לגבול עם בנין, ניגריה וטוגו. בתחילת 2020, ערקה לדאע"ש קבוצה של אל-קאעדה באזור נמפלה במרכז מאלי סמוך לגבול עם מאוריטניה, כך שהפעילות שלו במאלי עשויה להתרחב מערבה יותר. בעקבות היריבות עם אל-קאעדה, הנוכחות של דאעש במרכז במאלי פחתה באופן ניכר.
כאמור, תחת מחוז מערב אפריקה של המדינה האסלאמית נמצאים למעשה שני ארגונים נפרדים: הפלג הסהרי (ISGS), והפלג באגם צ'אד (ISWA) שפעיל בעיקר בצפון-מזרח ניגריה (מדינות בורנו, יובה ואדאמווה) מערב צ'אד וצפון קמרון. על אף ששני הפלגים מבצעים פעולות טרור בשטחה של ניז'ר, אין ביניהם מגע: הפלג באגם צ'אד מבצע פעולות במחוז דיפה בדרום-מזרח ניז'ר, בעוד שהפלג הסהרי מבצע פעולות בחלק הצפוני של מחוזות טאהואה וטילברי ומחוז הבירה - שנמצאים במערב ודרום-מערב ניז'ר. בין אזורי הפעילות של שני הארגונים בניז'ר, מפרידים המחוזות זינדר, מאראדי, דוסו והחלק הדרומי של מחוז טאהואה; אזורים אלו מאוכלסים בעיקר על ידי בני ההאוסה שנחשבים לפחות מיליטנטנים מהפולאנים ואין בהם נוכחות של דאעש. שני הארגונים שואפים להתרחב לאורך הגבול הניגרי-ניז'רי בתקווה ליצור מסדרון פעילות משותף. בעיתון המדינה האסלאמית, פורסמו בשנת 2020 מספר פעולות טרור חריגות שבוצעו במחוז סוקוטו בצפון-מערב ניגריה ליד הגבול עם ניז'ר. מחוז סוקוטו שבו אוכלוסייה פולאנית גדולה, אינו אזור פעילות אופייני לאף אחד מהפלגים הללו, ולא ברור אם הפעולות מייצגות התרחבות של הפלג הסהרי, או בתאים פולאנים מקומיים שצפויים לקשר בין השניים.
חימוש, מימון ותקשורת.
בדומה לארגוני טרור רבים, רוב אמצעי הלחימה של דאעש בסהרה מקורם בשלל שנלקח מהצבאות המקומיים, ובמקרה הזה כוחות צבא ומשטרה של מאלי, ניז'ר ובורקינבה. חלק קטן מהנשק מקורו בשלל ממיליציות טוארגיות שמקורו בלוב. החימוש הסטנדרטי של הלוחמים כולל רובי סער מסוג קלצ׳ניקוב וקרבין, רובי צלפים, מקלעים קלים וכבדים, טילי כתף, מרגמות, קטיושות ורימונים. בנוסף, לארגון יש מטעני חבלה וחגורות נפץ מייצור עצמי.
הטקטיקה של דאעש בסהרה מבוססת על חי"ר ממוכן שמתנייד על אופנועים וטנדרים. בכך מתאפשר לו להכות בעמדות ובסיסים צבאיים מבודדים ולסגת במהירות מהאזור לפני הגעת תגבורות קרקעיות ואוויריות. אף על פי שנפלו לא פעם ברשות הארגון משאיות ורק"מים כבדים, הוא לרוב מנצל אותם כרכבי תופת, וממעט להשתמש בהם בלחימה ישירה עקב היותם מסורבלים וחשופים להתקפות אוויריות. תורת הלחימה של הארגון מבוססת על לוחמת גרילה, והוא מתמחה במארבים לשיירות צבאיות, פשיטות על מוצבים ובסיסי צבא גדולים, והפעלת חוליות חיסול ומטעני צד. דאעש בסהרה מממן את פעילותו באמצעות גביית מיסים מהאוכלוסייה המקומית, סחר בנשק, הברחות, כריית זהב, חטיפות לצורך כופר, ואולי גם סחר בסמים ופעילות פלילית אחרת.
לפני ההכרה הרשמית בדאע"ש בסהרה, לא היה לו משרד תקשורת מסודר, ומרבית ההודעות שלו פורסמו דרך סוכנות הידיעות המאוריטנית אל-אח'באר. הארגון פרסם מספר סרטונים קצרים של התקפות על צבאות מאלי, בורקינה פאסו ומיליציות טוארגיות לצד הוצאות להורג, אך הפרסום שלהן היה מוגבל ויועד בעיקר עבור האוכלוסייה המקומית. חריג בהקשר זה הוא סרטון המארב בטונגו-טונגו שקיבל תשומת לב עולמית ופורסם גם בערוצי תקשורת רשמיים של דאעש. מאז ההכרה בארגון, פעולות הטרור שלו מפורסמות עם סמליל מחוז מערב אפריקה או בעיתון א-ניבא של המדינה האסלאמית, אך עדיין, עיתוי הפרסום אינו מיידי ומתאחר לעיתים קרובות במספר שבועות ואפילו חודשים. על פי דאעש, האיחור בנטילות האחריות על פעולות טרור נובע מ"תנאי שטח וסיבות ביטחוניות".
עד 2022, משרד התקשורת המרכזי של דאעש פרסם מספר דו"חות מצולמים, תמונות, סרטונים קצרים וכתבות על הסניף, לצד ראיון בן שני חלקים עם המנהיג עדנאן אל-סהראווי. דאעש בסהרה הופיע בשתי הפקות חזותיות רשמיות של המדינה האסלאמית: הראשונה בשילוב עם הפלג באגם צ'אד שמציגה חידוש שבועת האמונים לאבו בכר אל-בגדדי, והשנייה בלעדית עבור דאעש בסהרה: הסרט "זה יהיה עבורם מקור חרטה" ששמו לקוח מהקוראן ואורכו כחצי שעה. גם לאחר ההכרה, דאעש בסהרה עדיין מפיק מסרים וסרטונים קצרים לא-רשמיים בשפות מקומיות עבור הקבוצות האתניות בתחומי פעילותו, כשהתכנים הללו מופצים בעיקר בקבוצות בוואטסאפ וטלגרם.
פעילות טרוריסטית.
דאעש בסהרה מבצע פעילות טרוריסטית מגוונת, החל מפעילות בעצימות נמוכה כמו איומים, חטיפות, סחיטה, חיסולים של סייענים, נציגי שלטון ומפקדי מיליציות, תקיפת סיורים קלים, עמדות צבאיות ומטרות ואזרחים מערביים, וכלה בפיגועי התאבדות, הפעלת מטעני צד, מארבים לשיירות גדולות, התקפות על בסיסים ומחנות צבא, ביצוע מעשי טבח המוניים וכיבוש זמני של עיירות. חלק גדול מהפעילות הטרוריסטית בעצימות נמוכה אינה מדווחת כלל על ידי דאעש או התקשורת המקומית. הארגון מראה סימנים שבכוונתו להחיל את חוקי השריעה באזורי הפעילות שלו, כמו שריפת בתי ספר, גביית זכאה, פגיעה בתהליך הבחירות, הריגת שאמאנים וקטיעת איברי גנבים ושודדים. מאז ההכרה הרשמית בסניף במרץ 2019, פורסמו סך הכול כ-230 פעולות טרור רשמיות שבוצעו על ידו במאלי, ניז'ר, בורקינה פאסו ואלג'יריה. כאמור, מספר הפעולות הלא-מדווחות גבוה בהרבה. להלן פעולות טרור בולטות שבוצעו על ידי דאעש בסהרה מאז הקמתו:
לקריאה נוספת.
dies 76.10 (2019).
עדנאן אבו ואליד אל-סהראווי
עדנאן אבו ואליד אל-סהראווי (בערבית: عدنان أبو وليد الصحراوي; 16 בפברואר 1973 – אוגוסט 2021), היה טרוריסט איסלאמיסטי סהראווי ואמיר סניף הסהרה של המדינה האסלאמית שהיה פעיל בדרום מדבר סהרה ובמערב הסאהל. היה חבר בחזית פוליסריו ומפקד ודובר של מספר ארגוני טרור ג'יהאדיסטים במאלי. אל-סהראווי היה אחד הטרוריסטים המבוקשים ביותר ביבשת אפריקה, ונחשב ליעד מספר אחת של צרפת וארצות הברית במערב אפריקה; הוא גם היה אחד משלושת המנהיגים הג'יהאדיסטים הבולטים בסאהל, לצד איאד אג גאלי הטוארגי ואמאדו קופה הפולאני שמזוהים עם אל-קאעדה.
ביוגרפיה.
עדנאן אל-סהראווי, נולד ב-1973 למשפחת סוחרים עשירה בעיר לעיון שבסהרה הספרדית תחת השם "להיב אולד עלי אולד סעיד אולד יומאני". הוא משתייך לשבט רג׳יבאט - השבט הסהראווי החזק והגדול ביותר שמוצאו ערבי וברברי. עדנאן סהראווי הוא נכדו של המנהיג הסהראווי ג'טרי אולד ג'ומאני שהיה בין מובילי ההתנגדות מול ספרד, ואחדים מקרובי משפחתו תופסים תפקידים צבאיים ופוליטיים בסהרה המערבית. לאחר תחילת מלחמת סהרה המערבית והכיבוש המרוקאי, הוא ומשפחתו נמלטו מלעויון למחנות פליטים באלג'יריה. במהלך ילדותו, סהראווי היה חבר באיגוד הנוער הסהראווי וקיבל הכשרה צבאית במחנות אימונים של חזית פוליסריו; בשנת 1990, הצטרף לצבא השחרור העממי הסהראווי והיה בין בוגרי בית הספר הצבאי שהיד אל-וואלי. לאור הקיפאון הצבאי בעקבות תיווך האו"ם, הוא נסע בשנת 1994 ללמוד מדעי החברה באוניברסיטת מנטורי בקונסטנטין בצפון אלג'יריה וסיים את לימודיו בשנת 1997 כשהוא דובר 3 שפות. לאחר מכן, הוא חזר למקום מגוריו והשתלב בעסקים המשפחתיים. סהראווי החל להתעניין יותר באסלאם לאחר מגע עם סוחרים טוארגים איסלאמיסטים באזוואד ועם סטודנטים מאוריטנים ממכון אבו עבאס בנואקטוש. ההתעניינות הגוברת באסלאם ובג'יהאד הסלפי הובילה אותו לעזוב את צבא השחרור הסהראווי בעל הנטייה הלאומית והחילונית.
הצטרפות לאל-קאעדה.
בסביבות נובמבר 2010, סהראווי עזב את מחנה הפליטים טינדוף שבאלג׳יריה ונסע לצפון מאלי שם הצטרף לחטיבת תריק בן-זייד שהייתה שייכת לאל-קאעידה במגרב האסלאמי. באוקטובר 2011, סהראווי היה בין מקימי התנועה לאחדות וג'יהאד במערב אפריקה, לצד מספר מליאנים ומאוריטנים; הוא היה אחד מחברי מועצת השורא שלה ושימש גם כדובר התנועה שהיה אחראי על יצירת קשר עם התקשורת המקומית והבינלאומית. ארגונו היה אחראי לחטיפת שלושה עובדי סיוע אירופאים ממחנה פליטים סהראווי במערב אלג'יריה, והם שוחררו כעבור 9 חודשים לאחר תשלום כופר של מיליוני אירו ושחרור טרוריסט טוארגי. הארגון נטל חלק פעיל במלחמת האזרחים במאלי, ומטהו של סהראווי שכן בעיר גאו שנשלטה אז על ידי קואליציה של ארגוני טרור איסלאמיסטים ומורדים טוארגים. לאחר התבוסה האיסלאמיסטית במבצע סרוואל, סהראווי הוביל בשנת 2013 את המיזוג בין ארגונו לבין ארגון חטיבת רעולי הפנים של הטרוריסט הבינלאומי מוכתר בלמוכתר, והארגון המשותף החדש נקרא אל-מוראביטון ונחשב למזוהה עם אל-קאעידה. גם בארגון זה הוא היה אחד הבכירים ושימש בתור דובר הארגון.
הקמת דאעש בסהרה.