בפברואר 2011, דיווחו חוקרי המחקר ONSTIM על תוצאות שהתקבלו משלושה חודשי ניסוי אקראי ומבוקר במטופלים הסובלים ממיגרנה כרונית. במשתתפים במחקר בוצעה תחילה חסימה של עצב העורף. המטופלים שהגיבו לכך שובצו אקראית לשלוש קבוצות. הקבוצה הראשונה הייתה קבוצת הטיפול (33 משתתפים), שקיבלה גירוי הניתן להתאמה. הקבוצות האחרות היו קבוצות בקרה, שקיבלו גירוי דמה למשך דקה אחת ביום או טיפול רפואי רגיל (17 מטופלים בכל קבוצה). מטופלים, שהשיגו הפחתה של 50% ומעלה במספר ימי כאב הראש בחודש, או הפחתה של שלוש נקודות ומעלה בעוצמה הכוללת הממוצעת של הכאב, הוגדרו כמטופלים שהגיבו לטיפול. 39% מהמטופלים בקבוצת הגירוי הניתן להתאמה הגיבו לטיפול, 6% בקבוצת גירוי הדמה ו-0% בקבוצה שקיבלה טיפול רפואי. ההפרשים בין שיעורי המטופלים שהגיבו לטיפול בקבוצת הטיפול ובקבוצות הבקרה היו מובהקים סטטיסטית. בכל הנוגע למדדי תוצאות אחרים (לדוגמה, מספר ימי כאב הראש), לא נצפה הפרש בעל מובהקות סטטיסטית בין הקבוצות. עם זאת, ההפחתה באחוזים בימי כאב הראש הייתה 27% בקבוצת הטיפול ופחות מ-9% בכל אחת מקבוצות הבקרה. הפחתה זו הדגימה יתרון מספרי לקבוצת הטיפול. לא דווחו כל אירועים חריגים בלתי צפויים הקשורים להתקן. תזוזה של האלקטרודה ארעה בקרב 24% מהנבדקים.
בדצמבר 2009, דיווחו חוקרי המחקר PRISM באופן תמציתי על תוצאות שהתקבלו משלושה חודשי ניסוי אקראי ומבוקר ב-125 מטופלים הסובלים ממיגרנה כרונית. המטופלים שובצו אקראית לשתי קבוצות. הקבוצה הראשונה הייתה קבוצת טיפול, שקיבלה גירוי פעיל. הקבוצה השנייה הייתה קבוצת בקרה, שקיבלה גירוי דמה. בקרב המטופלים בקבוצת הטיפול, מספר ימי ה בחודש פחת ב-5.5 מקו-בסיס של 20.2 ימים לחודש. בקרב המטופלים בקבוצת הבקרה, מספר ימי המיגרנה בחודש פחת ב-3.9 מקו-בסיס של 19.2 ימים לחודש. ההפרש בין שתי הקבוצות לא היה מובהק סטטיסטית. עם זאת, בהיעדר שימוש יתר בתרופות על ידי המטופלים נצפתה מגמת עלייה בהפרש בין שתי הקבוצות.
מגדל קלפים
מגדל קלפים הוא מבנה שנוצר על ידי ערמת קלפים. כמטפורה, הביטוי "מגדל קלפים" פירושו מבנה או טענה שמתבססת על יסודות רעועים או שיקרסו אם מרכיב הכרחי הוסר. דוגמה למבנה מסוג זה הוא הסטונהנג' באנגליה.
מבנה אשר נבנה בשיטה זו מסתמך אך ורק על שיווי משקל וחיכוך כדי להישאר איתן. ככל שהמבנה גדול יותר, עולים הסיכויים כי יתמוטט; זאת משום שכאשר מספר הקלפים גדל, ההסתברות שאחד מהם ייפול גדלה, דבר שישפיע על כל המבנה. על פי טענה אחרת, ככל שיתווספו קלפים למגדל הקלפים, כך הוא יתחזק יותר; זאת משום שככל שקיימים יותר קלפים כך נוצר לחץ גדול יותר על הבסיס, אשר מגדיל את החיכוך, דבר המאפשר לחלק מהקלפים ליפול בלי להשפיע על שאר המבנה.
הוגו מסנט ויקטור
הוגו מסנט ויקטור (1096–1141) היה חבר בקומונה של כמרים (Canons Regular) בגרמניה של המאה ה-12, ותאולוג חשוב. כתביו החשובים עוסקים במיסטיקה. בשלב מאוחר בחייו יצא את הקומונה והתמקם במנזר סנט ויקטור בפריז, ולימים הפך שם לראש המנזר.
חרף נטייתו אל המיסטיקה, החשיב הוגו את המדעים ואת הפילוסופיה הרציונלית, וראה בהם נתיב אפשרי חשוב בדרך אל הפעילות הדתית.
בין חיבוריו החשובים ביותר: 'על הסקרמנטים של האמונה הנוצרית' וכן 'הדידאסקליקון (Didascalicon) של הוגו מסנט ויקטור'. במיוחד החיבור על הסקרמנטים זכה לתהודה והשפעה רבה, ותוכנו מוקדש לדיונים בתאולוגיה ומיסטיקה סביב נושאים כמו האלהים, המלאכים, וחוק הטבע. החיבור האחר, הדידאסקליקון, משמש כמבוא אנציקלופדי אל הדת הנוצרית ומכוון למתחילים. חיבור זה מבליט את נטייתו הפילוסופית של המחבר.
בתרבות.
בהקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו פדרו הספרדי, פטרוס קומסטור, אנסלם מקנטרברי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.
פיטר טורקסון
פיטר קודוו אפיה טורקסון (Peter Kodwo Appiah Turkson; נולד ב-11 באוקטובר 1948) הוא קרדינל של הכנסייה הקתולית וחבר הקוריה הרומאית.
תולדות חייו.
נולד במערב גאנה לאם מתודיסטית ואב קתולי. לאחר לימודים בסמינר מקומי לכמורה המשיך לימודים לתואר שני בתאולוגיה בניו יורק ומונה לכומר ב-1975. בין 1976 ל-1980 למד במכון האפיפיורי למקרא ברומא, מוסד אליו שב ב-1992 לשם דוקטורט בכתבי הקודש.
ב-6 באוקטובר 1992 מונה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני לארכיבישוף קייפ קוסט, גאנה. ב-21 באוקטובר 2003 הועלה לדרגת קרדינל ומונה לכומר כנסייתי ברומא. כקרדינל ברומא היה שותף בקונקלווה שבחרה בבנדיקטוס השישה עשר לאפיפיור ב-2005.
באוקטובר 2009 מינה אותו האפיפיור לחבר בקוריה הרומאית ולנשיא המכון האפיפיורי לצדק ושלום. ב-2010 נבחר לאספת הדוקטרינה של האמונה, האחראית על קביעת ההכוונה הרוחנית של הנצרות הקתולית. ב-30 במרץ 2011 מינה אותו האפיפיור לשליחו המיוחד ולמגשר בסכסוך בחוף השנהב.
טורקסון דובר פנטה (שפת אמו), אנגלית, צרפתית, איטלקית, גרמנית ועברית ומבין יוונית עתיקה ולטינית.
בפברואר 2013, עם הצהרתו של בנדיקטוס השישה עשר על התפטרותו, עלה שמו של טוקסטון כמחליף אפשרי (פפאביל).
אמונות ודעות.
ב-2009 הצהיר טורקסון ששימוש בקונדום, אותו מעודדת המדיה כאמצעי למניעת התפשטות איידס איננו הפתרון ושיש לחנך למין במסגרת הנישואין ובהפניית המשאבים למציאת תרופות ולא בפרסום קונדומים.
טורקסון ביקר במסמך שחיבר יחד עם הקרדינל מריו טוסו את קרן המטבע הבינלאומית וקרא להקמת בנק גלובלי שיסייע לאומות להחלץ מן המשבר הכלכלי העולמי.
עיצור מכתשי-חיכי, אפי
עיצור מכתשי־חיכי אפי הוא צליל עיצורי המצוי במספר שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɲ̟/, אך גם ניתן לסמנו כ-/n̠ʲ/ או כ-/ȵ/.
כתב יד וויניץ
אחוזת נפתלי
אחוזת נפתלי היה יישוב קטן של פאג"י שהתקיים בקרבת קיבוץ לביא בעשור הראשון של מדינת ישראל.
היישוב הוקם בל"ג בעומר תש"ט (מאי 1949) על קרקעות שנרכשו על ידי יוסף לוי חגיז, ותוכנן להכיל 200 נחלות. היישוב הכיל תושבים מעטים, אשר התפצלו לשני תת-יישובים: ארץ נפתלי ותדח"ץ (תורה, דת, חסד, צדקה) שבהמשך שונה שמה ל"חילה" או "חילא". בתדח"ץ התגוררו ארבע משפחות והם הוצרכו להביא אנשים מבחוץ על מנת להשלים מניין.
בשנת 1952 נקנס חגיז על מכירת 500 דונם מהקרקעות ליהודים מארצות הברית, ללא היתר משר האוצר. בנובמבר 1953 נחנכו במקום שני בתי אבן בני שתי קומות, בטקס בהשתתפות רבני טבריה, הרב אשר זאב ורנר והרב רפאל קוק. באותה שונה שונה שם המקום מ"ארץ נפתלי" ל"אחוזת נפתלי", מכיוון שדוד בן-גוריון לא רצה שישתמע שהיישוב הוא מדינה בתוך מדינה.
לקראת סוף שנות ה-50 עזבו את היישוב רוב תושביו. המשפחה הבודדת שנותרה במקום עברה בהמשך גם היא. במשך מספר שנים התקיים במקום מוסד חינוכי, שגם הוא ננטש. קרקעות היישוב נמסרו לעיבוד לקיבוץ לביא ולבית רימון. בתחילת שנות ה-80, נהרסו הבתים במקום כדי למנוע היאחזות בדואים.
וויניץ
בננות (סרט, 2013)
בננות הוא קומדיה רומנטית-מוזיקלית של הבמאי איתן פוקס, (שגם שותף לכתיבת התסריט עם אלי ביז'אווי) שיצאה לאקרנים בבתי הקולנוע ב-2013. הסרט מספר את סיפורם של 5 נשים וגבר אחד הגרים בשכנות ומוצאים את עצמם לגמרי במקרה מתמודדים ב-"יוניברסונג", תחרות שירה בינלאומית הדומה לאירוויזיון. מככבים בו עופר שכטר, יעל בר-זוהר, ענת וקסמן, אפרת דור, דאנה איבגי וקרן ברגר. הסרט נרכש להפצה במדינות שונות, ביניהן אנגליה, צרפת, טיוואן וברזיל, הוקרן בקרוב ל-30 פסטיבלים ברחבי העולם וזכה לביקורות אוהדות מעבר לים, בין השאר ב-Variety האמריקאי ובגרדיאן הבריטי. הסרט כולל גם הופעת אורח של השחקן הצרפתי אדוארד בר בתפקיד עצמו.
עלילה.
מדי שנה מתכנסים שישה שכנים (עופר, קרן, דאנה, אפרת, ענת ויעל) כדי לצפות יחדיו בתחרות הזמר השנתית המכונה "יוניברסונג". באחת הפגישות מחליטה החבורה לעודד את ענת, אחת מבנות החבורה שבעלה עזב אותה, ונסע לתאילנד. הם מחברים עבורה שיר ומקליטים אותו בטלפון הסלולרי.
עופר מחליט לשלוח את ההקלטה לוועדה שבוחרת את נציגיה של ישראל לתחרות הבינלאומית, והחבורה נבחרת לייצג את ישראל בתחרות השנתית הבאה. הגורמים המקצועיים שמונו להכינם לתחרות משנים את הגרסה המקורית והפשוטה להפקה מסחרית ונוצצת, הכוללת שינוי קצבי של המוזיקה וביגוד בשלל צבעים. דאנה שלא רצתה להשתתף ומתחבטת כל העת, מצטרפת ללהקה ומחזקת את הצד האותנטי, להופיע בצניעות על הבמה. החבורה נאבקת בוועדה למען מטרתה: לייצג את ישראל עם הגרסה המקורית. אך הוועדה מחליטה שלא לאשר נסיעתם. ועליהם להשיג מאה אלף שקל לשם כך.
לבסוף מצליחה הלהקה לטוס לפריז ולהתחרות ב"יוניברסונג", ואליה מצטרפת גם שרת התרבות של ישראל. הלהקה וזוכה במקום השני. השרה מרוצה מהתוצאה, כי כך לא תאלץ לארח את היוניברסונג בשנה הבאה.
עלילות המשנה עוסקות בניסיונותיה של אפרת להצליח כזמרת אינדי, בקשר הרומנטי בין עופר לבן זוגו אסף (אלון לוי), ובהתמודדות שלו מול הוריו השמרנים (אושיק לוי ואיילת מרגלית).
פסקול הסרט.
לסרט לא יצא פסקול רשמי, אולם נכללו בו מספר שירים מוכרים.
רוק בקסבה
רוק בקסבה הוא סרט דרמה ישראלי של הבמאי יריב הורוביץ משנת 2013. זהו סרטו הראשון והבולט ביותר בקריירת הבימוי שלו.
תקציר העלילה.