ששון (זאב רווח) רוכש מסעדה במחיר מציאה בסמוך לסדום. הוא מגיע לשם עם יפה אשתו (יונה אליאן) על מנת להקים את העסק, וילדיהם נשארים אצל אימה לזמן מה. כאשר הוא מגלה כי המסעדה שקנה לא שוכנת לצדי הכביש הראשי, אלא על כביש צדדי נטוש, הוא מחליט להציג את אשתו כאלמנה, ואת עצמו כאחיה שהגיע לעזור לה לזמן מה בעסק. השמועה על היותה של יפה אלמנה גורמת לגברי האזור להגיע ולהתארח במסעדה, ובכך עוזרת לשניים להגדיל את ההכנסות. המפסידה העיקרית מסיפור זה היא בלה (עדי לב), אלמנה שהעסק שלה מפסיד את לקוחותיו בעקבות הגעתם של ששון ויפה לאזור. בלה גם מתאהבת בששון בהמשך. אולם, כמו בכל סרטיו של זאב רווח, העלילה מסתבכת כאשר תושבי העיר מגלים את האמת מאחורי זהותם של ששון ויפה.
דיבוק (סרט)
איווינד יונסון
חורבת מנות
חורבת מנות (בלטינית: Manueth) היא אתר ארכאולוגי ובו חווה מבוצרת לגידול קני סוכר מהתקופה הצלבנית, השוכנת על גבעה קטנה בגובה של 91 מטרים מעל פני הים, בגדה הדרומית של נחל כזיב, ממזרח לכביש 70, בקרבת העיר נהריה.
היסטוריה.
בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית התקיים יישוב בגבעה הקרויה כיום חורבת סוגר, שמזוהה עם ביברה מהתלמוד הירושלמי. מתקופה זו נשארו שרידי מבנים, בהם שרידי כנסייה, מערות, גתות וחציבות. מאוחר יותר נעזב המקום מיושביו. היישוב התחדש בתקופה הצלבנית בגבעה סמוכה בשם חורבת מנות – גבעה קטנה בגדה הדרומית של נחל כזיב, במקום שבו הנחל עוזב את הרי הגליל ויורד אל מישור החוף. הגבעה מכוסה בחורש טבעי שמטפחת קרן קיימת לישראל.
מנות נזכרת לראשונה במקורות הצלבניים במחצית השנייה של המאה ה-12 בשם האחוזה הפיאודלית מנואט (Manueth). האביר ז'ופרואה לה טור חכר את החווה מכנסיית סן סלבטורה שבהר תבור. הוא גידל בסביבה קני סוכר ובחוותו הפיק מהם סוכר. בשנות ה-80 של המאה ה-12 נקנתה הנחלה, יחד עם נחלות אחרות, בידי ז'וסלן דה-קורטני, אדוניה של מעיליא. לאחר תבוסת הצלבנים בקרב קרני חיטין ב-1187, נפלה המצודה בידי צלאח א-דין, אך זמן קצר לאחר מכן נכבשה בידי הצלבנים והושבה לבעליה, ומבצרה נמכר בשנת 1212 למסדר הטמפלרים. מבצר זה נכבש בשנת 1260 בידי הסולטאן הממלוכי ביברס. המבצר נכבש על ידי מסדר ההוספיטלרים, שהחכיר אותו למסדר הטבטוני. החווה הייתה בשימוש כנראה עד המאה ה-16, אז שימש המקום כחווה לגידול ג'מוסים. אחר כך נעזב המקום.
שרידי החווה.
חורבת מנות היא דוגמה נדירה למפעל סוכר צלבני שהשתמר על כל מרכיביו. בחורבה נותרו שרידי המתקנים של המפעל להפקת סוכר. קירות המבנים נשמרו עד גובה של שבעה מטרים. מפלס הקרקע הנוכחי גבוה ממפלסו המקורי בשלושה מטרים בערך, בשל מפולות וסחף שכיסו את המפלס המקורי, המסתירים בחובם חלקים נוספים של המפעל. בשנת 2001 ביצעה רשות העתיקות, בניהולה של הארכאולוגית עדנה שטרן, חפירת הצלה בחלקו המערבי של האתר. קק"ל גזמה שטח נרחב של הצמחייה שכיסתה את השרידים, וכיום ניתן להבחין באתר בשרידי אמה שהוליכה מים מנחל כזיב. המים שהובאו למפעל סובבו גלגל כנפות, שהפעיל אבני רחיים; האבנים המסתובבות ריסקו את קני הסוכר והפכו אותם לעיסה. אחר כך, באולם הזיקוק הגדול (35X8 מטרים) בעל התקרה המקומרת, בושל מיץ קנה הסוכר בתוך סירים גדולים. הפתחים באולם, שדרכם הזינו את האש בחומר בעירה, נמצאים בקיר הצפוני של האולם. בגמר הבישול שפכו את התבשיל לכלי חרס, שם התגבש הסוכר. בכלי החרס האלה ייצאו את הסוכר לאירופה. באתר נותרו שרידי אולם נוסף מצפון וקמרון תת-קרקעי מדרום לאולם הזיקוק.
אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון
אלכסנדרוס, מלך יוון (ביוונית: Ἀλέξανδρος, Βασιλεὺς τῶν Ἑλλήνων, 1 באוגוסט 1893 – 25 באוקטובר 1920) מלך על יוון בין השנים 1917–1920, עד שמת בנסיבות יוצאות דופן לאחר שלקה באלח דם בעקבות נשיכות שני קופים.
ילדותו.
אלכסנדרוס נולד ב-1 באוגוסט 1893 באתונה, והיה בנם השני של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
מלכותו.
בשנת 1917 התעקש קונסטנטינוס הראשון כי יוון תישאר נייטרלית במלחמת העולם הראשונה, בעוד ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס עמד על דעתו כי על יוון להצטרף למלחמה בתמיכה לברית המשולשת בריטניה-צרפת-רוסיה. כוחות צבא צרפתים ובריטים נכנסו לשטח יוון בהזמנת וניזלוס ואילצו את המלך קונסטנטינוס הראשון ובנו, נסיך הכתר גאורגיוס לצאת לגלות. אלכסנדרוס הצעיר, אשר תמך בשאיפות התפשטותה הטריטוריאלית של יוון, הומלך. אולם במציאות הוא היה חסר כל סמכויות של ממש, ולמעשה היווה "חותמת גומי" לראש הממשלה החזק. עיקר תפקידו היה לבקר בחזית ולעודד את כוחות הצבא.
בנושא אחד בלבד הוא הימרה את פיו של וניזלוס: ב-4 בנובמבר 1919 הוא נישא בנישואי בזק, לאספסיה מנוס (1896–1972), בת פשוטי העם, בתו של קולונל פטרוס מנוס, ובכך גרם לשערורייה שהרגיזה את וניזלוס. אספסיה נאלצה להימלט מאתונה עד שהרוחות נרגעו והנישואים קיבלו גושפנקא חוקית, זאת מבלי שהוכרה כמלכה, אלא בכינוי "מאדאם מנוס". שישה חודשים אחר כך עזב הזוג הצעיר לפריז, וזאת לאחר שהבטיחו כי לא ייסעו יחדיו ולא יראו יחדיו באירועים פומביים.
הסכם סוור שנחתם באוגוסט 1920, כלל תנאים טובים ביותר ליוון והעניק לה טריטוריות גדולות בתראקיה ובאזור איזמיר, ובכך התמלאה שאיפתו של אלכסנדר.
מותו.
אלכסנדרוס נזכר בהיסטוריה כמלך ריקני, חובב חיות מחמד, אשר מת מנשיכת קוף מחמד. ב-2 באוקטובר 1920, כאשר המלך טייל עם כלבו בגנים המלכותיים של אתונה, הותקף הכלב על ידי מקוק ברברי. המלך ניסה להרחיק את הקוף באמצעות מקל, אולם במהלך המהומה נשך הקוף את המלך, נשיכה קלה בידו. קוף נוסף הצטרף למתקפה, ובעת הניסיון להרחיקו ספג המלך נשיכה נוספת "אשר שרטה בלוטה." בתוך ימים פיתח המלך דלקת קשה, ולמרות סימנים ראשונים של התאוששות, ב-12 באוקטובר מצבו התדרדר. ב-25 באוקטובר מת המלך אלכסנדרוס מאלח דם.
לאביו, קונסטנטינוס הראשון, הותר לשוב לכס המלוכה ביוון. אביו הוביל בסופו של דבר את יוון למלחמת יוון–טורקיה, אשר הסתיימה במפלת יוון, וברבע מיליון חיילים ואזרחים הרוגים, ואף הביאה לסופם את רעיונות ההתפשטות הטריטוריאלית של יוון. וינסטון צ'רצ'יל כתב מאוחר יותר כי "הייתה זו נשיכת קוף שעלתה בחייהם של 250,000 איש."
בתו היחידה של אלכסנדר, אשר נולדה לאחר מותו, הייתה אלכסנדרה נסיכת יוון (1921–1993), אשר נישאה לפטר השני, מלך יוגוסלביה. לאחר מותו של אלכסנדר, העניק אביו קונסטנטין הראשון את התואר "הנסיכה אלכסנדרה" לאשתו. העיר אלכסנדרופולי, על גבול יוון-טורקיה, נקראה על שמו בשנת 1920, בעת שביקר במקום. מלכותו של אלכסנדר הייתה יוצאת דופן בכך שעלה למלכות לפני אחיו הבכור. אחיו גאורגיוס השני, מלך יוון, אשר עלה למלכות לאחר אביו, ומלך על יוון באופן יוצא דופן לאחר מלוכת אחיו הצעיר.
אבי ויגדרזון
אָבִי וִיגְדֶרְזוֹן (נולד ב-9 בספטמבר 1956) הוא מתמטיקאי ומדען מחשב ישראלי, העוסק בסיבוכיות חישובית. פרופסור במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, ניו ג'רזי. זוכה פרס אבל לשנת 2021 (עם לסלו לובאס ההונגרי).
ביוגרפיה.
ויגדרזון סיים את בית הספר הריאלי בחיפה בשנת 1974. ב-1980 השלים תואר ראשון במדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב בטכניון בהצטיינות יתרה. הוא עבר לאוניברסיטת פרינסטון שבניו ג'רזי, וב-1983 השלים בה דוקטורט. עבודת המחקר שלו עסקה בסיבוכיות קומבינטורית בהדרכת ריצ'רד ג'. ליפטון. את הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובמרכז המחקר של IBM בסן חוזה שבקליפורניה, בהדרכתו של ריצ'רד קארפ.
בשנת 1986 התקבל כחבר סגל באוניברסיטה העברית בירושלים, ושנה מאוחר יותר קיבל דרגת פרופסור. בין השנים 1993–1995 כיהן כראש המכון למדעי המחשב באוניברסיטה, ובשנת 1994 זכה בפרס נבנלינה על תרומת מחקריו בנושא סיבוכיות חישובית לתורת האינפורמציה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 כיהן גם כמרצה אורח באוניברסיטת פרינסטון ובמכון למחקר מתקדם בפרינסטון, שם קיבל משרה קבועה בשנת 1999. בשנת 2003 הפסיק את עבודתו באוניברסיטה העברית.
בשנת 2009 זכה יחד עם עומר ריינגולד וסליל ואחדן בפרס גדל על פיתוח "מכפלת הזיג-זג" של גרפים. במרץ 2021 הוכרז ויגדרזון כחתן פרס אבל (הוא חולק את הפרס עם לסלו לובאס מהונגריה).
ויגדרזון נשוי ואב לשלושה ילדים.
הישגים אקדמיים.
במהלך הקריירה האקדמית שלו פרסם אבי ויגדרזון כ-250 מאמרים, בנוסף ל-204 מאמרים שכתבו סטודנטים שלו או דוקטורנטים במעבדתו.
רוב מחקריו פורצי הדרך היו בתחום סיבוכיות חישובית. נושא זה עוסק בכמות המשאבים (דוגמת זמן, מספר ליבות) שנדרשים לפתרון בעיה מסוימת ובייעול האלגוריתמים. נושא זה נבדל מתחום החישוביות שעוסק בשאלה האם בעיה נתונה אפשרית לפתרון.
ויגדרזון הוא עורך או עוזר עריכה של חמישה כתבי עת מדעיים.
הוקרה.
ויגדרזון קיבל פרסים רבים:
קישורים חיצוניים.
מכּתביו והרצאותיו:
CD Baby
CD Baby היא חנות מוזיקה מקוונת, המתמחה במוזיקה עצמאית.
האתר הוקם בשנת 1998 על ידי דרק סילברס, מוזיקאי וסוכן נדל"ן, על-מנת למכור את הדיסקים שלו באינטרנט, ועם הזמן החל למכור אלבומים של חברים ולהקות מקומית. הוא הרחיב את החנות ותוך מספר שנים נהפכה לאתר המוביל במכירת מוזיקה עצמאית.
ארבעה העקרונות שהובילו את סילברס בניהול החנות הם:
בשנת 2001 החברה עברה לפורטלנד וזה היה מיקום המטה של החברה בכל שנות פעילותה.
בשנת 2008 אתר החברה היה המקור העיקרי להורדת מוזיקה של אפליקציה שפותחה על ידי חברת דידיום. בשנת 2008 חברת "Disc Makers" רכשה את האתר תמורת 22 מיליון דולר.