אסכולת השואה הפונקציונליסטית
מינהלת חינוך ירושלים
דיכלורואתאן
מרפאת זמנהוף
מרפאת זָמֶנהוֹף הייתה מרפאה של שירותי בריאות כללית, ששכנה במרכז העיר תל אביב, בין הרחובות זמנהוף, גדעון, השופטים ושמשון הגיבור, ופעלה משנת 1936 ועד שנת 2012.
היסטוריה ומאפיינים.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל יוחנן רטנר בשיתוף עם עמנואל וילנסקי ויוסף נויפלד, בשנים 1934 עד 1936. הוא קם על שטח חקלאי בגודל של 1.8 דונם, שהיה שייך לשכונת נורדיה, ואשר צורתו כשל טרפז. המבנה נבנה לפי עקרונות אדריכלות הסגנון הבינלאומי ושטחו הבנוי עמד תחילה על 2,500 מ"ר. במשך השנים נוספו למבנה שני אגפים נוספים, ושטחו הבנוי הועמד בשנת 1947 על כ-4,700 מ"ר, שהשתרעו על-פני ארבע קומות.
המבנה מתאפיין בחזיתות פשוטות וחלקות, ללא מרפסות או עיטורים ובקירות לבנים. חלק מהפינות מעוגלות, והחלונות נקבעו בשורות ובמרווחים קבועים. המבנה הוגדר על ידי עיריית תל אביב-יפו כמבנה לשימור ברמה בינונית. וכך תואר המבנה בתערוכת ההסתדרות "עשרים שנות בנייה" שנערכה בשנת 1940:
המרפאה נקראת על שם רחוב זמנהוף שמצפון לה, הקרוי על שמו של אליעזר זמנהוף, על אף שהכניסה הראשית למבנה נמצאת בצדו הדרומי, הפונה אל רחוב השופטים. במשך שנים רבות, תפקדה מרפאת זמנהוף כאחת המרפאות החשובות בתל אביב ובארץ כולה, וניתנו בה שירותים שונים של רפואה מקצועית. עם זאת, המבנה מיושן והוא שוכן בלב אזור מגורים שרחובותיו צרים והסובל ממצוקת חניה. כל אלה הביאו את הנהלת שירותי בריאות כללית לכלל החלטה למכור את הנכס, וחלק מהמחלקות הועברו למרפאות אחרות, ובעיקר למרפאה חדשה שנחנכה במגדל המאה שברחוב אבן גבירול. בתחילת מרץ 2012 עברו שאר המחלקות למגדל המאה, והמרפאה נסגרה ונהרסה.
תוכניות עתידיות.
ביולי 2005 נמכר הנכס לחברת "בניני העיר הלבנה", אשר מכרה אותו ליזם פרטי תמורת סכום של 5.3 מיליון דולר. הוא מיועד להפוך לבית-מגורים שבו 51 יחידות דיור. בהתאם לאישורה של מחלקת השימור של עיריית תל אביב-יפו, שניים משלושת אגפי המבנה יהרסו ויבנו מחדש, בעוד שהשלישי ישומר. בנוסף תותר הקמת קומה חמישית בבניין, אשר תשתרע על חלק משטחו, ומתחתיו יחפר חניון תת-קרקעי.
השיפוץ והשימור הושלמו בשנת 2016 והבניין משמש היום כבית מגורים יוקרתי.
בספרות.
מרפאת זמנהוף היא מקום התרחשותו של ספר הילדים "מה קרה לקרוקודיל", מאת ע. הלל.
וינס ווהן
וינסנט אנתוני "וינס" ווהן (באנגלית: Vincent Anthony "Vince" Vaughn; נולד ב-28 במרץ 1970) הוא קומיקאי, שחקן, מפיק ותסריטאי קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה.
ווהן נולד במיניאפוליס, מינסוטה שבארצות הברית, לאם קתולית-קנדית ולאב פרוטסטנטי-אמריקאי. הוריו ממוצא איטלקי, בריטי, גרמני, ולבנוני. לו שתי אחיות גדולות: ויקטוריה ו-ולרי. ווהן גדל בבאפלו גרוב, אילינוי. בנעוריו, שיחק פוטבול, כדורסל והיאבקות. לאחר מכן, הוא עבר עם משפחתו ללייק פרוסט, אילינוי, שם סיים את לימודי התיכון ב-1988.
מגיל צעיר פיתח ווהן התעניינות בתחום התיאטרון, והחליט בשנת 1987 להפוך לשחקן.
קריירה.
ב-1988 השתתף ווהן בפרסומת לטלוויזיה, ולאחר מכן עבר להוליווד. בשנת 1989 הופיע בסדרת הטלוויזיה זוכת פרס גלובוס הזהב "China Beach". סרטו הראשון של ווהן היה "רודי" ב-1993.
ב-1996 פרץ ווהן לתודעה בזכות תפקידו הראשי בסרט הקומי "סקס או אהבה".
בשנת 1997 הבמאי סטיבן ספילברג ליהק אותו לסרט שובר הקופות "", תפקיד שנתן לווהן חשיפה גדולה בתפקיד הצלם ניק ואן אוון.
ב-1998 שיחק בגרסה חדשה לסרטו של אלפרד היצ'קוק, "פסיכו". הוא גם הופיע בסרט "בחזרה למלזיה".
בשנת 2000 הופיע ווהן בסרט "תא קטלני". ב-2001 שיחק במותחן "עד לרצח", ובקומדיה "זולנדר". ב-2003 הופיע בקומדיה "מועדון החברים".
ב-2004 הופיע ווהן בסרטו של בן סטילר, "סטארסקי והאץ'". ווהן שיחק גם בסרט "והרי החדשות", ובקומדיה "דודג'בול - תפוס את החיים בביצים". ב-2005 שיחק בשובר הקופות "מר וגברת סמית'", ובסרט "לדפוק חתונה" לצד אוון וילסון. באותה שנה שיחק ווהן בסרט "בי קול".
בשנת 2006 שיחק בתפקיד גרי גרובובסקי בקומדיה של פייטון ריד, "הצד שלו הצד שלה". ב-2009, הוא כיכב בסרט הקומדיה "טיפול זוגי".
ב-2016 שיחק בדרמת הפשע של פיטר בילינגסלי "במנוסה". בנוסף, שיחק בסרט המלחמה של מל גיבסון "הסרבן".
ב-2017 כיכב בסרט הפשע "מהומה באגף 99". ב-2021 שיחק בעונה ה-11 של הסדרה "תרגיע".
חיים אישיים.
ב-2009, התארס לסוכנת הנדל"ן הקנדית, קיילה וובר. נישאו ב-2010. לזוג נולדו בת ובן.
ווהן הוא רפובליקני, אולם השתתף גם בכנסים ליברטריאנים.
ב-2018 ווהן נעצר באשמת נהיגה תחת השפעת אלכוהול והתנגדות למעצר, במנהטן ביץ', אחרי שנכשל בבדיקת פיכחות בנקודת בדיקה משטרתית. ב-2019, ווהן הורשע באישומים מופחתים של נהיגה חסרת אחריות ונידון ל-3 שנות מאסר על תנאי ובנוסף נדרש לעבור תוכנית גמילה מאלכוהול במשך שלושה חודשים.
CDI בע"מ היא חברה תעשייתית המייצרת תקליטורי CD ו-DVD ועוסקת בתחומים משיקים כהגנה מפני העתקה והפצת מוצרי מיקרוסופט.
החברה הוקמה בשנת 1987 כמפעל לייצור תקליטורים בכרמיאל, הראשון בישראל ומהראשונים בעולם. החברה הוקמה על ידי משפחת אשכנזי והלל אשכנזי היה היו"ר הפעיל שלה. בשנת 1993 הונפקה החברה בבורסה של תל אביב. כעבור עשור, ב-2003, שבה החברה להיות פרטית. לחברה מפעל בכרמיאל וכן שותפות במפעלים לייצור תקליטורים בניו יורק ובפלורידה.
תהליכי ייצור.
כשהחלה לפעול בסוף 1987, הייתה CDI החברה הראשונה בעולם שייצרה תקליטורים בקו יצור אוטומטי. הקו כלל את הזרקת חומר הגלם, תהליכי הציפוי, הדפסת התווית על גבי התקליטור ובקרת איכות לכל מוצר על קו הייצור. עד אז, כל התקליטורים בעולם יוצרו במודולים נפרדים, כשכל תהליך נעשה במכונה נפרדת וכל המכונות נמצאות בתוך חדר נקי גדול.
תהליך הייצור במפעל מתחיל בשלב ה בו יוצרים תבנית ממנה ישועתקו התקליטורים בהזרקת פלסטיק. במקביל, מבוצע תהליך קדם דפוס והכנת רשתות להדפסה בשיטת דפוס משי של התמונה שתופיע על גבי התקליטור. לאחר מכן מבוצעים תהליכי הייצור עצמם בשני מסלולים – CD או DVD: הזרקה, ציפוי, בקרת איכות, הדפסה ואריזה. ייצור תקליטור בשיטה זו שונה מתהליך צריבת תקליטורים ביתי על גבי CD-R או DVD-R (אשר לרוב מיוצרים במזרח אסיה). שכפול תקליטורים בהליך התעשייתי () נעשה על פי הזמנה והקלטה מראש. התוכן מוטבע על התקליטור ברגע שצורתו מעוצבת מגרגרי פוליקרבונט, וכך מופק תוצר איכותי יותר שיישמר זמן רב יותר.
עיסוקים נוספים.
בנוסף לייצור תקליטורים, עם רכישת "וקטור הנדסה" ב-2007, הפכה CDI ליצרן מורשה (AR – Authorized Replicator) של מוצרי מיקרוסופט העולמית.
סידיאי מקדמת נושאים הקשורים לתחום עיסוקה העיקרי באמצעות מספר חברות בנות העוסקות בדפוס דיגיטלי, הגנה על זכויות יוצרים ומניעת העתקות, ביניהן חברת הקסאלוק.
קסטיליה הישנה
קסטיליה הישנה (בספרדית: Castilla la Vieja) הוא אזור היסטורי בספרד, אשר כלל את הטריטוריה שהיום נמצאת במחוזות: סנטאנדר (כיום בקנטבריה), בורגוס, לוגרוניו (כיום בלה ריוחה), סוריה, סגוביה, אבילה, ויאדוליד, ופלנסיה. מקורות האזור הם בממלכה ההיסטורית קסטיליה שהוקמה במאה ה-9 באזור שכיום מורכב מקנטבריה, אלאבה, ובורגוס.
במאה ה-18 הקצה המלך קרלוס השלישי לקסטיליה הישנה את המחוזות: בורגוס, סוריה, סגוביה, אבילה, ויאדוליד, ופלנסיה.
בצו מלכותי מה-30 בנובמבר 1833, הרפורמה של חבייר דה בורגוס, יצרה את הבסיס לחלוקת ספרד למחוזות, שבתוספת מספר שינויים, ממשיכה להתקיים עד עצם היום הזה; צו זה הוסיף את מחוזות לוגרוניו וסנטאנדר לקסטיליה הישנה.
צו מלכותי אחר, מה-30 בנובמבר 1855, חילק את ספרד ל-46 מחוזות, והקצה את הפרובינציות ויאדוליד ופלנסיה לאזור לאון ההיסטורי, ובכך השאיר את קסטיליה הישנה רק עם סנטאנדר, בורגוס, סוריה, סגוביה, ואבילה. למרות שהיו עוד מאמצים לרפורמות במאה ה-19, חלוקה זו השתקפה באנציקלופדיות, ספרי הגאוגרפיה, וספרי הלימוד מאמצע המאה ה-19 עד להחלפתם במחצית השנייה של המאה ה-20. לדוגמה, במהדורות המוקדמות של האנסיקלופדיה אספאסה, של האנציקלופדיה בריטניקה, ושל האנציקלופדיה לסטודנטים הפופולרית "אלבארס", בכולם קיימת החלוקה הזו בין קסטיליה הישנה ללאון.
עם הקמת הקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון ב-1983, איבדה קסטיליה הישנה חלק גדול מהזהות הנפרדת שלה; מצד אחד, היא אוחדה פוליטית יחד עם לאון לתוך ישות גדולה יותר, ומאידך, שתיים מהפרובינציות שלה הפכו לקהילות אוטונומיות בזכות עצמן: סנטאנדר הפכה לקנטבריה, ולוגרוניו הפכה ללה ריוחה.
ירוחם פישל פרלא
רבי יהודה ירוחם פישל פרלא (פערלא) (ה'תר"ו, 1846 - ל' בשבט תרצ"ד, 15 בפברואר 1934), מכונה גם הגרי"פ, חיבר ספרים חשובים מהספרות התורנית, נודע בעיקר בזכות חיבורו על מניין המצוות שחיבר הרס"ג.
תולדותיו.
נולד בוורשה לאריה צבי. בהיותו כבן 15 הלך ללמוד תורה מפי רבי יהושע לייב דיסקין בלומז'ה והיה צעיר התלמידים. לאחר מכן למד בישיבת וולוז'ין והיה תלמיד מובהק של הנצי"ב (ואף ספרו כתוב בסגנון ספרי רבו). לאחר מכן עבר לבריסק ולמד תורה מפי רבי חיים הלוי סולובייצ'יק.
היה איש עשיר בעל נכסים רבים מושכרים, ובעל חנות אותה ניהלה אשתו. סירב לתפקידי רבנות שהציעו לו, כמו רבנות העיר לובלין והעיר קראקא, משום שרצה לעסוק רק בתורה בלא טרדות אחרות. בביתו הייתה לו ספרייה ענקית - אחת הגדולות בפולניה באותה תקופה, ולא היה חוסך שום טרחה כדי להשיג ספר חדש שיצא לאור.
בשנים תרע"ד-תרע"ז הוציא לאור את חיבורו על ספר המצוות לרב סעדיה גאון.