אדריאנו דה חסוס אספייאט קאבראל (באנגלית: Adriano de Jesús Espaillat Cabral; נולד ב-27 בספטמבר 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת ניו יורק, מאז 2017. הוא חבר הקונגרס הראשון שהיה בעברו מהגר בלתי חוקי. בשנים 1997–2016 היה חבר בית המחוקקים של מדינת ניו יורק, תחילה באספה המדינתית (2010-1997) ולאחר מכן בסנאט (2016-2011).
ביוגרפיה.
אספייאט נולד בשלהי ספטמבר 1954 בסנטיאגו דה לוס קביירוס, עיר הבירה של הרפובליקה הדומיניקנית, בתם של מֶלבָּה (לבית קברל) ואוליסס אספייאט. הוא נינו של אוליסס פרנסיסקו אספייאט , לשעבר נשיא הרפובליקה הדומיניקנית. לאספייאט ישנם בנוסף שורשים אפריקאים והוא נצר לשושלת אפרו-לטינית מעורבת. משפחתו היגרו לארצות הברית בשנת 1964. לאחר שהיית יתר בארצות הברית על סמך אשרת תייר, רכשה משפחת אספייאט כרטיסי גרין קארד ב-1965. אספייאט גדל בשכונה וושינגטון הייטס שברובע מנהטן. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון "בישופ דובואה" ב-1974, ולאחר מכן – ב-1978 – קיבל תואר ראשון במדע המדינה ממכללת קווינס.
טרם כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית היה רכז שירותי בית משפט בסוכנות הפלילית של עיריית ניו יורק, מוסד ללא כוונת רווח המספק שירותים משפטיים עבור עניים, ופועל להפחתת עלויות מעצר טרם-משפטיות ועלויות כליאה לאחר מאסר. בהמשך עבד כמנהל שירותי הקרבנות של משרד הקהילה בוושינגטון הייטס, ארגון המציע ייעוץ משפטי ושירותים אחרים למשפחות שיקיריהן נפלו קרבן לרצח ופשעים אחרים. בשנים 1994–1996 היה למנהל מיזם בשם "התחלה נכונה", יוזמה לאומית למאבק בסמים תוך חינוך הורים לילדים בגיל הרך. טרם היבחרו לבית המחוקקים של מדינת ניו יורק היה פעיל ציבורי במנהטן במשך שנים אחדות.
אספייאט כיהן באספה המדינתית של ניו יורק מ-1 בינואר 1997 עד 31 בדצמבר 2010. הוא נבחר לראשונה בשנת 1996, כאשר ניצח את ג'ון בריאן מרטו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. משנכנס לתפקידו היה תומך נלהב בזכויות מיעוטים כגון דיור ציבורי בר-השגה, זכויות הצרכן, והתמקד בסוגיות כגון הגירה ועסקים קטנים ובינוניים. ב-2010 נבחר לסנאט של ניו יורק, אחרי שנציג מחוז הבחירה ה-31 אריק שניידרמן הודיע על התמודדותו לתפקיד התובע הכללי של ניו יורק. ב-2012 התמודד בפריימריז הדמוקרטים לייצוג מחוז הקונגרס ה-13 של ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית מול צ'ארלס רנגל , מהוותיקים שבחברי הקונגרס. הוא הפסיד לו בפער של כ-2%, וגם בבחירות 2014 הפסיד לו בפער זעום.
בנובמבר 2015 הודיע ​​אספייאט כי יוותר על מושבו בסנאט המדינתי כדי להתמודד בפעם השלישית לקונגרס. הפעם התמודד על מושב פתוח; רנגל הודיע ​​ב-2014 כי לא יתמודד לתקופת כהונתו ה-22 בבית הנבחרים האמריקאי. בפריימריז הדמוקרטים הוא ניצח בקושי עם 36% מהקולות. ניצחונו בבחירות המקדימות, התחרות האמיתית במעוז דמוקרטי מובהק זה, סימנה למעשה את היבחרו בבחירות הכלליות לקונגרס, בהן זכה עם למעלה מ-81% מקולות הבוחרים. ניצחונו היווה את הפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית בה מהגר לא-חוקי לשעבר נבחר אל הקונגרס.
עם השבעתו לתפקיד ב-3 בינואר 2017, הוא הפך לאדם השלישי בלבד שייצג מחוז הקונגרס ה-13 בתצורתו הנוכחית מזה 72 שנה. באוגוסט 2017, בעקבות עצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל, הציג אוונס, ביחד עם חבר הקונגרס דווייט אוונס מפנסילבניה, חקיקה שקראה לאסור הצבת מונומנטים קונפדרצייונים בשטחים פדרליים. אספייאט ידוע כמבקר קולני של נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו. במרץ 2019 אספייאט ו-29 מחוקקים דמוקרטים אחרים מענו מכתב למזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו בו הובעה דאגה מיחסו של בולסונארו לזכויות להט"ב ומיעוטים, בהם נשים, פעילי התאגדויות עובדים ופעילי אופוזיציה בברזיל.
במהלך 2019 תמך אספייאט בחוק איסור החרם על ישראל , המטיל עונשים פליליים של עד מיליון דולר אמריקאי לחברות התומכות בתנועת ה-BDS. באוגוסט אותה שנה פרסם הצהרה שגינתה את החלטת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לאסור את כניסתן לישראל של חברות הקונגרס אילהאן עומאר ורשידה טליב, הידועות בהתנגדות הנחרצת למדינת ישראל.
רני רביב
רני (רן) רביב (נולד ב-28 בנובמבר 1969) הוא כותב ועורך ישראלי, ששימש ככותב הנאומים של ראשי ממשלת ישראל אהוד אולמרט, בנימין נתניהו ונפתלי בנט, וכעורך המגזין "ליברל".
ביוגרפיה.
רביב נולד וגדל ברמת השרון לאורה ולמנחם רביב (במקור רבין) ולו אח אחד. אביו, שהיה פדוי שבי פעמיים, היה חייל בצבא הבריטי ולאחר קום המדינה קצין השלישות של בה"ד 1.
מגיל צעיר התעניין רביב בעיתונות, בתקשורת ובפוליטיקה, ובהיותו בחטיבת הביניים יזם הוצאת עיתון שהפך לעיתון בית הספר, ושימש כעורכו הראשי. כמו כן, היה במשך שנתיים כתב נוער ב"מעריב לנוער".
בוגר המחזור הראשון של תיכון אלון ברמת השרון.
בשנת 1988 התגייס לצה"ל ושירת ככתב צבאי בשבועון "במחנה", בין היתר לצד יואב לימור, ג'קי חוגי, דב אלבוים, חן קוטס-בר ואלדד יניב. בשנת 1991 השתחרר מצה"ל והצטרף לרשת "ידיעות תקשורת" בתור סגן עורך המקומון "כל הדרום" ולאחר כחצי שנה מונה לעורך. בהמשך מונה לסגן עורך עיתון "במקום" – מקומון הערים ראשון לציון, רחובות ונס ציונה.
בשנת 1994 מונה לדובר עיריית גבעתיים, בתקופתו של ראש העיר אפי שטנצלר. הוא כיהן בתפקיד כשנתיים, ולאחריהן שב לתחום העריכה. בין השנים 1996–2000 שימש כעורך המקומון "חולון בת-ים" ובהמשך כעורך עיתוני השרון של הרשת.
בשנת 2001 הצטרף מחדש למערכת "במחנה", הפעם כעובד צה"ל, ושימש כעורך המגזין וכממלא מקום העורך הראשי.
בשנת 2004 מונה למפקד ועורך ראשי של "במחנה" וכיהן בתפקיד כארבע שנים, לרבות במהלך יישום תוכנית ההתנתקות ומלחמת לבנון השנייה. בהיותו בתפקיד זה השלים קורס קציני דוברות ולימים קיבל דרגת רב-סרן (במילואים).
בסוף 2006 מונה על ידי דוברת צה"ל מירי רגב לראש ענף תקשורת בחטיבת דובר צה"ל, אך לבסוף ויתר על התפקיד. בשנת 2008 מונה על ידי ראש אגף כוח האדם אבי זמיר לדובר האגף, ושירת בתפקיד זה כחמש שנים, תחת פיקודם של זמיר ושל אורנה ברביבאי.
בשנת 2013 מונה למפקד בית הספר הצבאי לתקשורת בחטיבת דובר צה"ל, האמון על הכשרות הדוברות היחידתיות והכלל-צה"ליות. במסגרת תפקיד זה שימש כמפקד קורס מש"קי דוברות שש פעמים.
בשנת 2016 סיים רביב את תפקידו, ומונה על ידי דובר צה"ל מוטי אלמוז לראש מדור אסטרטגיה בחטיבה, שלימים הפך למדור אסטרטגיה, מחקר ותכנון (אמ"ת). ביולי 2021 סיים רביב את שירותו כאזרח עובד צה"ל.
עוד בטרם שחרורו פתח רביב, באישור מפקדיו, עסק לכתיבה ולעריכה, ובכלל זה כתיבת נאומים – תחום בו עסק כשלושה עשורים באופן פרטי. במהלך השנים כתב רביב נאומים ותכנים נוספים לראשי ממשלות, לשרים, לראשי ערים ולבכירים במערכת הביטחון. עם פרישתו מצה"ל מונה לכותב הנאומים של ראש הממשלה נפתלי בנט ובמקביל, לעורך המגזין "ליברל", במקום רותם דנון.
חיים אישיים.
רביב בזוגיות ואב לשלושה. מתגורר בתל אביב.
על דודתו, זהבה ברלינסקי (לבית רבין), אשתו של השחקן זאב ברלינסקי, נכתב השיר "עטור מצחך".
My Love (שיר של סלין דיון)
My Love הוא שיר של הזמרת הקנדית סלין דיון, שנכתב והופק על ידי לינדה פרי ויצא ב-22 בספטמבר 2008. השיר הופיע באלבום האולפן "Taking Chances", ובאלבום הלהיטים "". השיר הגיע למקום השמיני במצעד האירפליי הקנדי, למקום התשיעי במצעד הסינגלים ההונגרי, ולמקום ה-13 במצעד ADISQ בקוויבק.
רקע, כתיבה והוצאה.
"My Love" הוצג לראשונה באלבום האולפן "Taking Chances". הוא נכתב והופק על ידי לינדה פרי , שהפיקה גם את השיר "New Dawn", גם הוא הופיע באלבום. השיר הוקלט בשידור חי בסטוקהולם, שוודיה, במהלך סיבוב ההופעות Taking Chances World Tour, והוא נמצא באלבום הלהיטים "". למעשה, הגרסה החיה יצאה כסינגל הראשי מהאוסף, שהגיעה לרדיו ב-22 בספטמבר 2008 והיה זמין להורדת מוזיקה למחרת. התקליטור הפיזי יצא ב-20 באוקטובר 2008 בבריטניה, וב-31 באוקטובר 2008 בגרמניה.
ביקורת.
השיר ספג ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה. שרה רודמן, מהבוסטון גלוב, כינה את הסינגל כ"בלדה מגרדת בשמיים", ואילו צ'אק טיילור, מבילבורד, כינה את הסינגל כ"ניצחון ברדיו" ו"מעצים". באותה המידה, כתב אשנטה אינפנטרי מ-"Toronto Star" כי השיר הוא "מסלול דיווה שראוי להצטמצם". עדנה גונדרסן מ-"USA Today" נהנתה מהשיר, וכתבה שדיון "מגלה איפוק וחן ראויים להערצה על My Love".
תמי לה גורס מ-"Amazon.com" כתבה כי "כפי שמוכיח בזריזות 'My Love', כל האינסטינקטים המוקדמים בקריירה לשיר יתר על המידה השתוללו יחד עם הפרסונה שלה, מתוקה-טבעית, משנות ה-90". סאל סינקווימאני מ-"Slant Magazine" כתב כי לינדה פרי "לא נתנה שום דבר שווה".
שפות קריב
שפות קָריב (מכונות גם קָריבאן) הן משפחה של השפות הילידיות של צפון-מזרח אמריקה הדרומית. הן נפוצות בכל האזורים הצפוניים של אמריקה הדרומית, מִשֶפֶך נהר האמזונס ועד להרי האנדים בקולומביה, והן מדוברות גם במובלעות קטנות במרכז ברזיל. השפות במשפחת קריב קרובות יחסית זו לזו. קיימות כ-35 שפות, אך רובן מדוברות רק בפי כמה מאות אנשים כל אחת. מאקושי היא השפה היחידה בהן בעלת מספר רב של דוברים, המוערכים ב-30,000. משפחת קריב ידועה בקרב בלשנים, בין היתר, משום שבשפה הִישְקָרִיאָנָה, השייכת למשפחה, סדר המילים הבסיסי הוא מושא–פועל–נושא. לפני שגילו זאת, בלשנים האמינו שהסדר הזה לא קיים בשום שפה טבעית מדוברת.