באוקטובר 2021, כ-12 נשרים נמצאו מתים במדבר יהודה לאחר שהורעלו. תחילה, נמצאו כ-9 נשרים מתים באזור נחל קינה ונחל כמריר, לאחר שהורעלו, ולאחר כשבוע, נמצאו עוד כ-3 נשרים מתים שנפגעו מאותה ההרעלה, כך שמספר הנשרים הנפגעים מההרעלה עלה ל-12. אירוע ההרעלה זה הוא הגדול ביותר שנרשם זה 14 שנים.
מאמצי שימור מקומיים.
על מנת לשמור על אוכלוסיית הנשרים בישראל, רשות הטבע והגנים בשיתוף החברה להגנת הטבע וחברת החשמל מפעילים יחד את פרויקט פורשים כנף - אימוץ הנשרים והדורסים בישראל. זאת באמצעות מיגון עמודי חשמל למניעת התחשמלויות, ניטור ומחקר, הקמה וטיפוח של גרעיני רבייה, ממשק נגד הרעלות וכן פעולות חינוך והסברה.
כמו כן, על מנת להעלות מודעות לבעיית היכחדות הנשרים בישראל, מציינת רשות הטבע והגנים את יום הנשר הבינלאומי, בין היתר בחי-בר כרמל.
ב-2020, כ-4 נשרים שהובאו לישראל מספרד שוחררו לטבע.
ב-2021, כ-6 נשרים מגרעיני רבייה שוחררו לטבע בישראל.
בין הכלים להרחבת המידע בנוגע למספר הנשרים בישראל, החלו לבצע ספירת נשרים ברחבי הארץ פעמיים בשנה.
תוצאות ספירת הנשרים בשנים האחרונות:
בתרבות.
את האזכור הראשון בדבר אלוהויות מכונפות או דמויות נשר ניתן לזקוף לזכותן של כתובות בשפה השבאית שנתגלו בקרבת מאריב בתימן המתוארכות לתחילת המאה השביעית לפנה"ס, בכתובת מופיע שמו של האל 'נוּסוּר', אל זה נערץ בקרב תושבי חצי האי ערב.
דמות הנשר ולעיתים גם עוזניית הנגב נראית על כתרה של נחבת, שהייתה אלה מצרית ומתוארת לעיתים כחוה המצרית. היא נחשבה לפטרונית ומגינה של הפרעונים של מצרים עילית. בממלכה החדשה ואילך היא הגנה גם על האנשים הפשוטים. לרוב, כנפיה הארוכות היו פרוסות לשם הגנה. עבור הפרעונים עוף קדוש זה נחשב לנצחי. בשל זהות מראה הזוויגים בקרב הרחמים והנשרים בכלל, הם נחשבו לנקבות בלבד, ומכאן על פי אמונתם זה המסתורין בבקיעת צאצאיהן. הרחם, המכונה באנגלית "הנשר המצרי", נחשב גם לעוף קדוש כשאר הנשרים, ודמותו מוצגת בציורי קיר ועל חנוטים רבים. דמות נשר הייתה לעיתים סמלו של ארס, אל המלחמה השנוא על ידי שני הוריו, זאוס והרה.
בחזון ברוך הסורי (א', ע"ז ;כ' - כ"ו) "ואקרא לנשר ואדבר אליו כדברים האלה: אותך עשה עליון אשר תהיה גבוה מכל־עוף". הנשר מאופיין בדימויי-מלאך עקב היותו השליח האלוהי של ברוך הנושא איגרת עבור הישראלים היושבים בפרת.
הכינוי "נשר" שכוון לאנשי הצבא הרומאי מקורו בסמלי לגיונותיו שנשאו דגלים וניסי יחידה טקסיים שעליהם צוירה או נחקקה דמותו של דורס גדול. על מעמדו של ה"נשר" כסמל רומאי אנו קוראים גם בספרו של יוסף בן מתתיהו, "קדמוניות היהודים", (ספר י"ז ו'). בו הוא מתאר קביעת "נשר" זהב מעל שער הר הבית על ידי הורדוס.
מחברים רבים שהתייחסו לזיהוי הנשר והעיט טענו שההחלפה בין שמותם מקורה כבר במקרא. הם מבססים את טענתם על כך שמתוך כמה מההקשרים בהם הוזכר שמו של אחד מהמינים משתמע שהכוונה היא למין השני. באופן כללי המגמה המסתמנת היא שהשימוש בשם "נשר" ביחס לנשר המקראי נפוץ יותר. לעומת זאת בספרות חז"ל, בדרך כלל ה"נשר" הוא העיט הזהוב אלא אם כן מדובר בציטוטים מתוך המקרא.
ייתכן וההבדל בין התקופות קשור לכך שבתקופת המקרא הנשר נחשב לעוף קדוש וסמל מלכותי בארצות כמו מצרים, פרס ואשור ולא היה מקום לבלבול. מאוחר יותר לאחר שאלכסנדר הגדול (356–323 לפנה"ס) החליף את הנשר וקבע את העיט הזהוב כסמל מלכותי התחיל בלבול בינו לבין הנשר. מקור הטעות הוא בכך שהעיט הזהוב נפוץ באירופה ואילו הנשר נדיר יחסית. השם נשר שהיה מוכר באירופה איבד את משמעותו לטובת המין שהיה נפוץ יותר. השם המקראי מבטא את המשמעות שהייתה מקובלת במרחב השמי שבו הנשר המקראי היה נפוץ. לכן הנשר מוזכר בשם זה בכל השפות השמיות: אכדית, אוגריתית, ארמית, ערבית, אתיופית ועוד. לעומת זאת בספרות חז"ל, שהושפעה מהשפות היוונית והרומית-לטינית, ובתרגומים הלועזיים של התנ"ך תורגם הנשר ל – Aquila כלומר לעיט.
הדמיון הרב הקיים בין הנשר ועיט הסלעים בתכונות רבות תרם הן לבחירת עיט הסלעים כסמל על ידי אלכסנדר הגדול והן להחלפה בין המינים.
בקוראן מוזכר את שמו של נסר כאחד מאלילי הישמעלים לפני בואו של מוחמד. "ויאמרו איש אל אחיו: אל נא תעזבו את אלהיכם: את וד ואת סואע, את ועוש, את יעוק, ואת נסר".
בערבית הקלאסית קבוצת הכוכבים נשר נקראת אנסאר (א-תאיר).
בספרות.
פעמים רבות הנשר מתואר כ"מלך העופות". כך למשל במשלו של קרילוב "הנשר והקוקיה":
בגלל מעופו הגבוה והמהיר הנשר משמש גם כסמל המעוף והגובה. במובן זה משמש הנשר (יחד עם האריה, הצבי והנמר) כאחת מ"ארבע החיות" המופיעות כמוטיב חוזר בעיטור בתי כנסת ותשמשי קדושה. הביטוי "על כנפי נשרים" שימש כשמו של מבצע העלאת יהודי תימן, וכך גם בשיר "כנפי רוח":
הביטוי "עיני נשר" מתאר יכולת ראייה והבחנה למרחוק. כמו בשירה של לאה גולדברג:
בתנ"ך.
בגלל גודלו, אורך כנפיו וגובה מעופו הנשר מהווה סמל לכוח אדיר ממדים. הנביא יחזקאל ממשיל את מלך בבל האדיר, נבוכנדצאר, לנשר:
הנשר משמש סמל של כוח, קלות מעוף, מהירות ורעבתנות:
הנשר נמצא בתורה בראש רשימת העופות הטמאים:
לפני מתן תורה אלוהים דימה את יציאת מצרים למשא על כנפי נשרים:
על שאול ויהונתן נאמר: "שאול ויהונתן הנאהבים בחייהם ובמותם לא נפרדו מנשרים קלו מאריות גברו" (). גם שלמה המלך מתפעל מהנשר ואומר: "כנשר יעוף השמים" (), ועוד אומר שלמה: "שלושה המה נפלאו ממני דרך נשר בשמים" (). באיוב נאמר על הנשר: "באשר חללים שם הוא" (), וביחזקאל "ופני הנשר לארבעתן" (). הנביא ישעיהו מזכיר את הנשרים ומדגיש את כוחם: "וקווי ה' יחליפו כוח, יעלו אבר כנשרים ירצו ולא ייגעו ילכו ולא יעפו" (). הנשר מוזכר כעוף הדואג ומסור לגוזליו, כפי שנאמר: "כנשר יעיר קינו" ().
רש"י מסביר: כי הקב"ה מתייחס לבניו כאותו נשר הנוהג בחמלה ורחמים כלפי גוזליו ואינו נכנס בבת אחת אל הקן, אלא קודם מנענע את ענפי העץ ועף ביניהם עד שבניו יתעוררו ויהיו מוכנים לקבלו.
בתלמוד.
ביטוי לבלבול הקיים בזיהוי בן נשר לעיט אנו מוצאים בתוספות ב:
"נץ - פירש בקונטרס אשפרוי"ר ואי אפשר לומר כן דהא נץ הוא מי"ט עופות ואינן דורסין כדפירש לעיל וחזינן ליה דאשפרוי"ר דריס בין לפירוש הקונטרס בין לפירוש רבינו תם שלוכד העוף ואוכלו מחיים. וכמו כן טועין גבי נשר שקורין אייגל"א, ואינו, דנשר יש לו ד' סימני טומאה ואייגל"א יש לו אצבע יתירה".
את העיט "על תקן" נשר אנו מוצאים מאוחר יותר באיורים על גבי תשמישי קדושה, ארונות קודש, פרוכות, קירות בתי כנסת, שערי ספרים ועוד. הרקע לאיורים אלו הוא ה: .
בעלי החיים המופיעים במשנה זו יצגו מודל מועדף באמנות היהודית וכאמור ניתן לפגשם בהקשרים רבים.
נשר (פירושונים)
נשר דרומי
נשר דרומי הקרוי גם נשר רופל (שם מדעי: "Gyps ruppellii") הוא מין בסוג נשר. הנשר הדרומי נפוץ במרכז אפריקה, כולל אתיופיה, סודאן, טנזניה וגינאה. שמו המדעי של הנשר הוא על שמו של אדוארד רופל, זואולוג וחוקר גרמני בן המאה ה-19.
הם מסוגלים לעוף במהירות של עד 35 קמ"ש ועשויים לעוף עד 150 ק"מ מאתר הקינון כדי למצוא מזון. הנשר הדרומי יכול לעוף לגובה רב, כשגובה של 6,000 מטר ( 20,000 רגל) הוא גובה רגיל למדי בעבורו, ובאירוע יוצא דופן שאירע ב-29 בנובמבר 1973 אף התנגש נשר דרומי במטוס מסחרי שטס מעל חוף השנהב ברום של 11,300 מטרים (37,000 רגל).
נשר זה נמצא בסכנת הכחדה חמורה עקב אובדן בתי גידול והרעלה כתוצאה מתרופה שניתנת לבעלי החיים שאת נבלותיהם אוכלים הנשרים.
בישראל.
ב-5 במאי 2014 נצפה בפעם הראשונה הנשר הדרומי בישראל, בגבעות גד. חודשיים וחצי לאחר מכן נצפה פרט שני. ב-19 במאי 2021 נצפה בפעם השנייה בישראל הנשר הדרומי, בקומה ה-43 במגדל בתל אביב הנמצא בשיפוץ. פקחי רשות הטבע והגנים הגיעו למקום והבחינו שהוא נמצא במצב לא טוב וכן זקוק לטיפול. הפקחים אספו אותו לבדיקה וטיפול בבית חולים לחיות בר, אך הנשר מת באותו היום. השערת המטפלים הייתה שמותו נגרם בשל תשישות או כתוצאה מהתנגשות במגדל, ונבדק גם חשד להרעלה.
נשר אפריקני
נשר אפריקני (שם מדעי: Gyps africanus), הידוע גם בשם נשר לבן-גב, הוא מין של נשר של העולם הישן הכולל גם עיט, נץ, עקב ודיות, החי במערבה ובמזרחה של אפריקה.
תפוצה.
מין זה הוא הנשר הנפוץ ביותר באפריקה, אם כי כעת הוא נמצא בירידה מהירה. תפוצתו היא מסנגל, גמביה ומאלי במערב, ברחבי אזור הסאהל לאתיופיה וסומליה במזרח, דרך מזרח אפריקה למוזמביק, זימבבואה, בוטסואנה, נמיביה ודרום אפריקה בדרום. האוכלוסייה העולמית נאמדת בכ -270 אלף פרטים.
אנטומיה.
ראשו וצווארו מכוסים בנוצות פלומה. כנפיהם רחבות וזנבם קצר. גבם של הבוגרים לבן. ניצוי הצעירים כהה ברובו. גודלם של הנשרים האפריקנים בינוני, ומשקלם הממוצע הוא 5.4 ק"ג.
תזונה.
כמו נשרים אחרים, גם הנשרים האפריקנים הם אוכלי נבלות, שכן הם ניזונים בעיקר מפגרים של בעלי חיים שהם מוצאים בזמן מעופם מעל סוואנות אפריקה או אזורים מיוערים ואפילו אזורי מגורים. לדוגמה הם עוקבים אחרי זרמי המים במהלך העונה הרטובה, מקום אידיאלי למצוא בו מזון, כמו למשל בעלי חיים אחרים הנאספים כדי לשתות מהמים. נשרים אלו הם בסכנת הכחדה החיים בסביבה שמצטמצמת וגורמים אלו מביאים לירידה בכמות המזון הזמין. כל אלו מגבירים את התחרות על המזון ותחרות זו משפיעה על הנשרים במספר אופנים: ראשית, הנשר האפריקני הוא מין אשר לא משתף במזונו עם האחרים מן המין שלו. שנית, הוא מתחרה על המזון עם בעלי חיים אחרים בסביבה.