דיוויזיית הצי העממית ניסתה בתחילה לשמור על נייטרליות וב-5 במרץ הגיעו נציגיה לפגישה עם נציגי הפרייקור בניסיון להגיע לשביתת נשק בינם לבין השובתים. בסיום הפגישה נורה מגבו אחד מנציגי הדיוויזיה. המלחים זעמו, והחליטו להצטרף למרד. הם חילקו נשק למורדים, והחלו בקרבות עקובים מדם אל מול הפרייקור. הפרייקור מצדם השתמשו ללא הבחנה בנשק כבד ובטנקים, והסיגו את חיילי הדיוויזיה מכל עמדותיהם. הם המשיכו להפגיז ללא הבחנה גם באזורי מגורים.
סיום הקרבות.
ב-8 במרץ, בעוד הקרבות נמשכים באזור אלכסנדרפלאץ, הודיעה אספת הפועלים על סיום השביתה. אולם בשלב זה כבר היו שני הצדדים שקועים עמוק מדי בשפיכות דמים. ברלין שקעה בכאוס מוחלט. באותו יום הצליחו המורדים לכבוש את משרד הדואר ותחנת המשטרה ברחוב ליכטנברג מידי כוחות הפרייקור. שני שוטרים נהרגו במתקפה ו-20 נפלו בשבי. עוד באותו הלילה שוחררו כל בני הערובה, אולם ברחובות ברלין נפוצה שמועה שכולם הוצאו להורג. במקביל, העיתונים הנאמנים לממשלה הפיצו דיווחים שקריים על כך שטייסים הנאמנים למורדים מטילים פצצות על אזרחים מהאוויר.
על סמך הדיווחים המוטעים והשקריים, הורה נוסקה לכוחות הצבא להוציא להורג במקום כל אדם נושא נשק. החיילים פירשו את הפקודה באופן חופשי, ופרצו לבתים בחיפוש אחר כלי נשק. הפרייקור איבדו כל שליטה והחלו לירות ללא הבחנה על אזרחים ועל בתים. חיילי דיוויזיית הצי העממית הסכימו להניח את נשקם ולהחזיר את הכסף שקיבלו מהצבא. ב-11 במרץ נרצחו 30 מהם בידי חיילי הפרייקור לאחר שכבר נכנעו. נוסקה סירב להגיע למשא ומתן עם המורדים, ודרש "כניעה ללא תנאי או כלום". ב-12 במרץ נפל המתרס האחרון של המורדים. המצוד אחר אחרוני המורדים נמשך עוד יום אחד לפני שהקרבות הפסיקו בפועל. נוסקה הותיר את הפקודה להרוג את כל נושאי הנשק עד 16 במרץ לפני שהכריז סופית על סיום המרד.
אין מידע מדויק לגבי מספר ההרוגים. ההערכות נעות בין 1,200 ל-3,000 מורדים ואזרחים שנהרגו. כוחות הממשלה והפרייקור איבדו עשרות בודדות של אנשים. אלפי אנשים נעצרו ונדחסו בהמוניהם לתוך תאי הכלא. הם טופלו בתנאים תת-אנושיים, מה שגרם לעוד מקרי מוות רבים.
אחרית דבר.
קרבות מרץ מסמנים את סיומה של המהפכה הגרמנית. השמאל הקיצוני הפסיק את ניסיונותיו להפוך את גרמניה לרפובליקה קומוניסטית, וממשלת אברט זכתה במרווח נשימה כדי להתקדם במשא ומתן עם מדינות ההסכמה לקראת חוזה ורסאי. עם זאת, אברט הבין שהוא חב את קיום שלטונו לפרייקור, ויאלץ להישען עליהם גם בעתיד. הוא הגיע להסכם על שילובו של הפרייקור בצבא. אברט לא היה מסוגל לעמוד בהתחייבות זו מכיוון שתנאי חוזה ורסאי דרשו שהצבא הגרמני החדש יהיה בגודל של 100,000 חיילים בלבד, בעוד שהפרייקור לבדו כלל 250,000 לוחמים. עד מהרה החלו מיליציות הימין בניסיונות מהפכניים משלהם, שהגיעו לשיאם בפוטש של קאפ.
רבי דוד ברבי יהושע הנגיד
תוכנית החלל של ארצות הברית
גארט דילהאנט
גארט לי דילהאנט (באנגלית: Garret Lee Dillahunt; נולד ב-24 בנובמבר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
דילהאנט נולד בעמק קסטרו, קליפורניה, וגדל בסלה, וושינגטון. יש לו שני אחים: ברט ואריק; אריק נהרג בשנת 1981 ביאקימה וושינגטון, לאחר שהמכונית שבה נסע כנוסע, שנהגה היה שיכור ודהר במהירות, סטתה מהכביש. אחיו ברט הוא מורה.
דילהאנט סיים את לימודיו באוניברסיטת וושינגטון עם תואר ראשון בעיתונאות ומתוכנית הבוגרים למשחק של אוניברסיטת ניו יורק עם תואר שני במשחק.
קריירה.
דילהאנט שיחק שנים בתיאטראות ברודוויי ובאוף ברודוויי. ולאחר מספר שנים החל לשחק בתפקידי טלוויזיה וקולנוע. הוא הופיע בתפקידי אורח ובתקפידים חוזרים במספר סדרות קצרות ב-ABC וב-Showtime.
תפקידו הראשון היה תפקיד חוזר בשנת 1993 באופרת הסבון לחיות את החיים. בשנת 1996 התארח בפרק בסדרה NYPD Blue. בשנת 1998 שיחק בפרק בסדרה תיקים באפלה. באותה שנה התארח בסדרת הטלוויזיה "מילניום" ובסדרת המדע בדיוני "שבעה ימים" ושיחק בשני סרטי טלוויזיה.
תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "Last Call", לצד פיטר קויוטי. בשנת 2001 שיחק בסרט הקולנוע המאמין. באותה שינה שיח בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Leap Years". בשנת 2003 שיחק בקומדיית המצבים "A Minute with Stan Hooper".
בין השנים 2003–2004 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה דדווד.
בין השנים 2005–2006 שיחק בתפקידים חוזרים בסדרות הטלוויזיה ER, מספ7ים וה-4400. בשנת 2006 שיחק בתפקיד ישו בסדרת הטלוויזיה "ספר דניאל".
בשנת 2007 שיחק בסדרות הטלוויזיה "John from Cincinnati" ו-Damages. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד.
בין 2008–2009 שיחק בסדרת הטלוויזיה . שנת 2009 שיחק בסרט האימה הבית האחרון משמאל. בשנים הבאות המשיך לשחק בתפקידים חוזרים ואורחים בסדרות טלוויזיה בהן מחשבות פליליות ו. בשנת 2010 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה הקומית לגדל את הופ.
בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע הורג אותם ברכות.
בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע 12 שנים של עבדות.
בשנת 2014 שיחק בסרטי הקולנוע הכל הולך ובסרט "Against the Sun". באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Hand of God"
בשנת 2015 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה צדק פרטי.
בשנת 2017 שיחק בסדרת הטלוויזיה "Arkansas Traveler". שנה לאחר מכן החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה אימת המתים המהלכים אותה עזב בשנת 2021.
בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "סרז'יו".
בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "צבא המתים". באפריל אותה שנה, לוהק דילהאנט, לתפקיד בסרט הקולנוע "שירת סרטני הנהר" המבוסס על רומן באותו שם מאת דליה אוונס. באותה שנה גם לתפקיד בסרט הביוגרפי "בלונדינית" שיוקרן בנטפליקס בשנת 2022.
בשנת 2022 שיחק לצד ג'ייק ג'ילנהול בסרט בקולנוע "אמבולנס".
חיים אישיים.
בשנת 2007, דילהאנט התחתן עם השחקנית מישל הרד.
אקדח רפאים
רגימנט המתנדבים ריינהרד
רגימנט המתנדבים ריינהרד (בגרמנית: Freiwilligen-Regiment Reinhard) או פרייקורפס ריינהרד (Freikorps Reinhard) היה כינויה של יחידה חצי-צבאית שהורכבה מיוצאי צבא הקיסרות הגרמנית ופעלה ברפובליקת ויימאר. הרגימנט הצטרף לפרייקור ולקח חלק בדיכוי מרד הספרטקיסטים. הרגימנט סופח במלואו לרייכסווהר והוגדל בהדרגה עד שהפך לבריגדה שנשאה את השם "הבריגדה ה-15".
הרגימנט נקרא על שם מפקדו וילהלם ריינהרד - לימים אובר-גרופנפיהרר אס אס.
היסטוריה.
הקמת הרגימנט החלה ב-24 בדצמבר 1918 מיד לאחר קרבות חג המולד בברלין. הקרבות הבהירו כי הצבא הגרמני הסדיר אינו מסוגל להתמודד בצורה יעילה כנגד מרידות של השמאל הקיצוני. כבסיס ראשוני להקמת הרגימנט, השתמש ריינהרד בגדוד בן 300 איש מהמשמר הקיסרי. על פי עדותו של ריינהרד עצמו, הרגימנט נתמך כלכלית ופוליטית על ידי "מועצת אזרחי ברלין הגדולה", אגודה של תעשיינים, בנקאים ועובדי מדינה ברלין שהוקמה ב-18 בנובמבר 1918. ריינהרד ואנשיו התמקמו ברובע מואבית בברלין, ובהדרגה הלך הרגימנט וגדל. תוך כמה ימים הוא כלל 2,500 איש. חיילי הרגימנט התחלקו לגדודים ולפלוגות, וריינהרד מינה קציני משנה שהיו כפופים לו. חיילי הרגימנט לבשו מדי צבא עם סרטי זרוע לבנים, שהוחלפו בהמשך בלוחות שרוול ממתכת עם האות "R" והשנה "1919".
היוזמה של ריינהרד זכתה לתמיכה פומבית מצד שר ההגנה גוסטב נוסקה, שאפילו שקל למנות את ריינהרד למפקד חיל המצב של ברלין במקום אוטו ולס שחינו סר לאחר קרבות חג המולד. ב-3 בינואר 1919 הורה נוסקה שרגימנט ריינהרד יהיה כפוף לדיוויזיית הפרשים של המשמר שוצן, שמרבית יחידותיה כבר הפכו ליחידות פרייקור. כמו כן, חייליו של ריינהרד קיבלו את המשימה לאבטח את קנצלרית הרייך.
בתחילת מרד הספרטקיסטים רגימנט ריינהרד הצליח למנוע מהמפגינים לתפוס את משרדי הממשלה ואנשיו פתחו באש חיה כנגד המפגינים. בתחילת חודש פברואר הפך רגימנט ריינהרד ל"בריגדת ריינהרד", וצורף באופן רשמי לצבא גרמניה תחת השם "בריגדת המשמר ה-2". במהלך קרבות מרץ בברלין, השתתפו אנשיו של ריינהרד בדיכוי האכזרי של המרד. הם זכורים בעיקר בשל הטבח שערכו ב-30 חיילי דיוויזיית הצי העממית שהניחו את נשקם. על הרצח פיקח לויטננט אוטו מרלו שנשפט לימים על פשעי מלחמה. אנשיו של ריינהרד ניהלו גם את כלא מואבית שבו כלאו 4,500 אסירים בתנאים קשים.
ב-1 באפריל הפכה הבריגדה של ריינהרד ל"בריגדה ה-15". ריינהרד עצמו הלך ונעשה בלתי נסבל יותר ויותר מבחינת מנהיגי המדינה והצבא, אולם הוא היה חסין לחלוטין תודות לתמיכתו של נוסקה. בחודש אוקטובר נשא פיליפ שיידמן נאום שערורייתי שבו הוקיע את ריינהרד וקבע שהמשך התלות בו היא "בלתי נסבלת". נוסקה נזף בשיידמן יחד עם פרידריך אברט, אולם הלחצים מצד בכירי הצבא הלכו וגברו, ובדצמבר לא נותרה לנוסקה ברירה אלא לפטר את ריינהרד.
זטא פי בטא
זטא פִֿי בטא () הוא ארגון־גג ורשת של אחווֹת סטודנטיוֹת, שבתקופת ההפרדה הגזעית בארצות הברית יוחד לסטודנטיות אפרו־אמריקאיות. בשנת 1920 חמש נשים מאוניברסיטת הווארד הגו אחוות סטודנטיות שתעודד הישגיות אקדמית, תחושת אחדות בקרב חברותיה, ופיתוח תודעה חברתית בקרב אפרו־אמריקאים. הן סברו שאחוות אחרות מתפקדות כמועדון חברות אליטיסטי, ובכך מזניחות את המשימה הראויה לארגונים פרוגרסיביים.