יאקוב יורדאנס
יאקוב יורדאנס (הולנדית: Jacob Jordaens; 19 במאי 1593 - 18 באוקטובר 1678) היה צייר פלמי, אחד מגדולי האמנים מהאסכולה של אנטוורפן במאה ה-17. יוצר פורה, משויך לזרם האמנות הבארוקית.
רקע משפחתי וצעירותו.
נולד בעיר הפלמית אנטוורפן, אז תחת שלטונה של ממלכת ספרד, כבן בכור במשפחה בת אחד-עשר ילדים (3 בנים ו 8 בנות) של יאקוב יורדאנס האב, סוחר בדים ואריגים ואשתו, ברברה לבית ואן וולסחאטן. משפחת יורדאנס הייתה שייכת לבורגנות המבוססת וביתה נמצא ב Hoogstraat (הרחוב העילי), אחד מהרחובות הידועים בעיר בגלל חנויות הסדינים שהיו מצויות בה ושהיו מובילים אל הככר הגדולה Grande Place au Rivage.
יורדאנס הוטבל ב-20 במאי 1593 בכנסייה הקתולית "נוטר דאם" בעיר. אין הרבה פרטים על ילדותו ומשערים כי קיבל חינוך נאות כמו במרבית המשפחות מאותה שכבה חברתית-כלכלית. רואים זאת גם מהידע שקנה למשל בשפה הצרפתית או בתחום המיתולוגיה היוונית-רומית.
אחרי 1607 התחיל חניכות אצל אדם ואן נורט Adam van Noort, צייר לותרני שהיה גם מורו של פטר פאול רובנס, ושבאותם ימים של קונטרה-רפורמציה נאלץ להסתיר את אמונתו. הנער יאקוב נשאר בבית צייר זה וחלק את חייו עם משפחתו בת 8 הנפשות, במשך לא פחות מאחת-עשרה שנה, עד 1618.
אחרי שבשנת 1615 התקבל בגילדת הציירים ע"ש לוקס הקדוש, בתור "צייר בצבעי מים" (waterscilder), ב-15 במאי 1616 נישא לבתו הבכורה של מורו, אנה קטרינה ואן נורט, (Anna Catharina Van Noort), המבוגרת ממנו בארבע שנים. הם התחתנו נישואים קתוליים והולידו שלשה ילדים: אליזבת (1617), יאקוב (1625) ואנה-קטרינה (1629). בשנת 1618 קנה הזוג בית ברחוב הוכסטראט וכעבור עשרים שנה (1638) הוסיף לו את הבית הצמוד כדי להרחיב את מגוריו ואת הסטודיו, הדומה לזה של רובנס. למרות מצבו הכלכלי הטוב, יורדאנס לא סייר כלל באיטליה, שנחשבה אתר ביקור חובה לכל צייר בתקופתו. פרט לביקור בהולנד בשנת 1661 בילה את רוב ימיו בדרום ארצות השפלה, בבלגיה של היום. עם זאת, רכש ידע לא מבוטל על האמנות האיטלקית והכיר מקרוב את ציוריהם של קאראווג'ו, טיציאן, ורונזה ובסאנו מהדפסים, העתקים ויצירות מקוריות שלהם שהגיעו לצפון-מערב אירופה, למשל ציורו של קרוואג'ו "מדונה דל רוזריו" שנקנה על ידי רובנס ואמנים פלמים אחרים בשביל הכנסייה הדומיניקנית באנטוורפן. ב-1621 נבחר יורדאנס לראש גילדת הציירים באנטוורפן.
חייו הבוגרים ופעילותו האמנותית.
יורדאנס ביסס מעמדו כצייר ויוצר גובלנים כאשר הנושאים העיקרים לציוריו היו תמונות מהברית החדשה, כמו סצנת "מנחת רועי הצאן", "ארבעת האוונגליסטים". תמונות המבוססות על המיתולוגיה היוונית, כמו "יופיטר המוזן בידי העיזה אמלתיאה", "מלאגרוס ואטאלנטה". אלגוריות חושניות ("אלגורית הפוריות" על שטיח הקיר), מראות של מסיבות עממיות מלכותיות רוגשות ("המלך שותה", "איך ששרים הקשישים, כך הצעירים מנגנים בחליל"). בציוריו שופעי הדמיון וחיוניות באו תכופות לידי ביטוי חיי האיכרים הפלמים.
בין השנים 1620–1640 רובנס שיתף אותו בכמה מהעבודות שהזמינו אצלו, בהן קישוט העיר אנטוורפן לקראת ביקור הקרדינל-אינפאנטה פרדיננד של אוסטריה ב-17 באפריל 1735, או בשנת 1638 קישוט ביתן הציד של המלך פליפה הרביעי של ספרד, לה טורה דה לה פאראדה La Torre de la Parada.
יורדאנס תרם חלק נכבד בקישוט ה"בית ביער" Huis ten Bosch, אחד מארמונות מלכי הולנד, על יד האג, בין היתר עם הציור "ניצחונו של פרדריק הנריק". נודע מאוד ציורו "המלך שותה" שצייר בסביבות שנת 1640, יורדאנס נשאר ראשון ציירי אנטוורפן אחרי מותו של רובנס באותה שנה, 1640. קיבל משום כך הזמנות לציורים מחלק מחצרות המלכות באירופה, בעיקר מהצפון -פעם אחת ממלכת אנגליה בשביל ביתה בגרינוויץ', כמו כן מעמליה, אשת השליט של הולנד (הסטאטהאודר) בהאג, וממלכת שוודיה, כריסטינה. עם זאת, להבדיל מרובנס וואן דייק שאף קיבלו תוארי אצולה, לא פנו אליו מהחצרות מלכי צרפת וספרד, לא מהחצר בבריסל או מהאצילים והערים האיטלקיים.
בשנת 1671, 7 שנים לפני מותו, המיר יורדאנס את דתו לנצרות פרוטסנטית קלביניסטית. הצייר נפטר ב-18 באוקטובר 1678 באותו יום בו נפטרה בתו, אליזבט.
יצירתו המוקדמת.
בהתחלת פעילותו האמנותית, באופן טבעי סגנונו של יורדאנס דמה לזה של מורו, ואן נורט, עד כדי כך שאפשר להתבלבל בזהות יוצרי התמונות. בכל זאת ליורדאנס אופיינית ההבלטה (modelé) התקיפה יותר של הצורות, שהושאלה לדעת המומחים מרובנס. החל משנת 1618 פתח יורדאנס סטודיו משלו והחל מהשנה 1620–1621 התחיל לקבל בו חניכים. השנים 1618 - 1628 נחשבות פוריות במיוחד והאמן בנה אז לעצמו רפרטואר אישי של צורות ודמויות מתחום הדת והחולין שמצאו ביטוי ביצירות בעלות רמה גבוהה. בתקופה הזאת צייר האמן בין היתר כמה מציורי המזבח הגדולים שלו וכמה תמונות בעלות נושא אלגורי או מיתולוגי. ציורים אלה עוררו עניין רב בין הבורגנים האמידים של אנטוורפן שהזמינו כדוגמתם גם לצורך מתן תרומות נאותות לכנסיות ולמנזרים. בין הציורים מתקופה זו ניתן להזכיר:
בסוף תקופה זו צייר יורדאנס את "מות הקדושים של אפולוניה", ציור מזבח שנועד ב-1628 לכנסיית האוגוסטינים באנטוורפן, הנמצא בימינו במוזיאון באנטוורפן ליד הציורים שהיו סמוכים לו בכנסייה - "חזון אוגוסטינוס הקדוש" מאת ואן דייק ו"הבתולה המוערצת על ידי הקדושים" מאת רובנס.
התקופה האמצעית בקריירה האמנותית.
אחרי 1635 הקדיש עצמו יורדאנס יותר מתמיד ליצירת דגמים לגובלנים. בימי צעירותו הכין קרטונים לגובלנים בנושאים היסטוריים (כמו "אודיסאה", "ההיסטוריה של אלכסנדר הגדול"). באמצע חייו יצר את מה שנקראות "תמונות ז'אנר" או "ההווי" גם כציורי בד וגם כדגמים לגובלנים. דגמים כמו:
ציורי בד כמו:
תמונות האלה פורשו כביטוי לחייהם התוססים של הפלמים, למעין שיר הלל להנאות העולם הזה. לדעת ואן ולדה, תמונות אלה היוו גם מעין אזהרה נגד חציית הגבולות, כפי שמעידים ההסברים המלווים את התחריטים שנעשו לפיהן בתקופה זו של חייו ניכרת, לפי המומחים, השפעה עוד יותר חזקה של רובנס - עם סגנון מחוספס פחות יותר מהנה את המבט, עם צבעים רכים יותר, דמויות מעודנות יותר וניגודים פחות מאולצים.
התקופה המאוחרת.
תקופה זו מתאפיינת ברמה גבוהה יותר, למשל מבחינת עושר הצבעים. הדיוקנאות שצייר זכו להערכה רבה.
דוגמאות:
מבין הדיוקנאות:
תמונות מיתולוגיות ודתיות
תלמידיו.
ברישומי גילדת לוקס הקדוש מוזכרים חמישה-עשר תלמידים רשמיים בין השנים 1621–1667, ועוד ששה נוספים מוזכרים בתעודות חצר. בהם גם בן דוד שלו ובנו יאקוב. מעטים מתלמידיו זכו בתהילה, אך מצד שני, כן היה לסטודיו של יורדאנס שם טוב בין האמנים הצעירים ביבשת. עם תלמידיו נמנים יוהאן בוקהורסט (Johann Boeckhorst), לנדרט ואן דר קוחן (Leendert van derCooghen), יוהאן אולריך מאיר (Johann Ulrich Mayr), יאן טריציוס (Jan Tricius). עבודת בית מלאכתו, התבססה במידה רבה על העוזרים והתלמידים, דבר שהשתקף לפעמים בהטרוגניות באיכות התמונות בעיקר בתקופה האחרונה של פעילות האמן.
קישורים חיצוניים.
(א.ב. המאכר, ד"ר ר. המאכר ואנדנבראנדה -"ספר אמנות. אנציקלופדיה בתמונות של הציור, הרישום והפיסול"
הוצאת גרולייה, לונדון 1985 - אנגלית)
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ציירים פלמים]]
[[קטגוריה:ילידי 1593]]
[[קטגוריה:נפטרים ב-1678]]
אזול נתיבי אוויר ברזילאים
אנשים מושלמים
אנשים מושלמים (באנגלית: Flawless, בתרגום חופשי: "ללא רבב") הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה אשר יצא לאקרנים בשנת 1999. את הסרט ביים ג'ואל שומאכר ומככבים בו רוברט דה נירו ופיליפ סימור הופמן.
עלילה.
וולטר קונץ (רוברט דה נירו) הוא שוטר לשער במשטרת ניו יורק עטור מדליות שיצא לגמלאות ומבלה את שעותיו הפנויות במועדון ריקודי טנגו מקומי ובבילוי קבוע עם יצאנית. כאשר לבניין שבו הוא מתגורר פורצים פושעים המחפשים אחר כסף שנגנב מהם ומאיימים לירות באחת הדיירות, הוא נחלץ לעזרתה אך לוקה בשבץ מוחי המותיר אותו נכה ובעל פגם חמור בדיבור אשר בעקבותיו הוא שוקע בדיכאון ומסתגר בדירתו.
פיזיותרפיסט של קונץ מציע לו לקבל שיעורים בשירה על מנת לשפר את יכולת הדיבור שלו. קונץ, אשר מתבטא לא אחת כהומופוב, פונה בחוסר רצון לראסטי (פיליפ סימון הופמן), טרנסקסואל אשר חי בדירה מעליו ועוסק בשירה ובהנחיית מופעי דראג על מנת לסייע לו. ראסטי הוא מלכת דראג קולנית, בודדה, החיה בעולם של פנטזיה וחולמת לעבור ניתוח לשינוי מין.
החיבור הטעון בין השניים מספק בחינה של סטריאוטיפים גבריים ותפקידי מגדר, והם מגלים בהדרגה כי המשותף ביניהם רב על המפריד, ולמרות השוני התהומי בתפיסות עולמם וסגנון חייהם הם נעשים חברים קרובים ומגלים הבנה זה למצבו של זה. כאשר ראסטי מסתבך עם אותם פושעים המחפשים בבניין אחר כספם, נחלץ קונץ לעזרתו מתוך כוונה לסייע לו לעבור את הניתוח בו הוא חפץ.
אבן אסחאק
מוחמד אבן אסחאק אבן יאסר (בערבית: ابن إسحاق) 704 בערך - נפטר בשנת 761 או 767) היה היסטוריון והגיוגרף ערבי מוסלמי, שעסק במהלך המאה השמינית באיסוף מסורות שבעל-פה, אפוסים ומיתוסים ומתוך המידע שהיה בהם ערך את הביוגרפיה הראשונה של הנביא מוחמד, سيرة رسول الله ("סירת רסול אללה"), "חיי שליח האלוהים".
על פי חוקרי אסלאם מודרניים, אבן אסחאק נולד בשנים הראשונות של המאה השמינית בעיר אל-מדינה, בנו של עבד שניצוד באחד ממסעות השוד וביזה של ח'אלד בן אל-וליד. משקיבל עליו אדונו את דת האסלאם, שחרר את אביו של אבן אסחאק מעבדותו ואיפשר את נישואיו, מהם נולד אבן אסחאק.