הרב ראובן מרגליות - תל אביב-יפו, אברהם קריניצי - רמת גן, סטפן צ'יצ'ל (סגן נשיא קונגו) - חולון, יצחק שמיר - תל אביב, פרנק סינטרה - נצרת, אנואר סאדאת - באר שבע, בנימין נתניהו - אילת, לאון מ'בה - תל אביב, גולדה מאיר - נצרת ונצרת עילית, יצחק נבון - רחובות, יצחק רבין - נצרת עילית, סמואל לואיס - תל אביב, רפי סער - כפר סבא, רות רזניק - אשדוד, אידה נודל - רחובות, סטס מיסז'ניקוב - מאילת, אמיר כוכבי - הוד השרון, בריאן וילסון - תל אביב, הרב שמעון וינר - יהוד, הרב בנימין קרניאל - גדרה, ג'ייל וקארן טייב - קריית שמונה.
ערים שקיבלו את מפתח העיר מישראל.
לונדון - תל אביב, אתונה - חיפה, פריז - תל אביב, מונטווידאו - תל אביב, טרנטון - אילת, מרסיי - חיפה, ניו יורק - נצרת, סירן - חולון, אמסטרדם - תל אביב, בולטימור, מיאמי - תל אביב,
בחסידות חב"ד.
לרב מנחם מנדל שניאורסון מנהיג חסידות חב"ד בעבר ניתנו עשרות מפתחות עיר, ביניהם: עפולה, צפת, אור עקיבא, אילת, יהוד, זכרון יעקב, חדרה, טבריה, לוד, נצרת עילית, קריית גת, ראשון לציון, רחובות, ועוד.
באחד מטקסי קבלת המפתח אמר כך:
את לא אמא שלי
אַתְּ לא אמא שלי (באנגלית: You Are Not My Mother) הוא סרט אימה פולקלורי פסיכולוגי אירי שעלילתו מבוססת על סיפור עתיק מהמיתולוגיה האירית , אודות "צ'יינג'לינג" , ישות העוטה דמות של אדם מוכר ומחליפה אותו, מעין כפיל. הסרט יצא לבתי הקולנוע ולצפייה על פי דרישה, ב-25 במרץ 2022. בתפקידים הראשיים משחקות הייזל דופ בתפקיד שרלוט ("שָׁר"), קרולין בראקן בתפקיד אנג'לה, אמא של שר, ואינגריד קרייג'י בתפקיד ריטה הסבתא, ולצידן פול ריד וג'ורדן ג'ונס.
כתבה את התסריט וביימה קייט דולאן כסרט הביכורים שלה כבמאית. הצגת הבכורה העולמית התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לשנת 2021, שם זכה במקום השני בתחרות על . זהו הסרט הראשון של אישה-במאית אירית שהתקבל לפסטיבל זה.
עלילה.
הסרט נפתח בסצנת פלשבק, ובה לוקחת הסבתא ריטה את נכדתה שרלוט ("שָׁר") למעבה יער, לקול מחאותיה של אנג'לה, אמה של שר ובתה של ריטה. בתוך היער, במה שנראה כטקס פולחן, ריטה מושיבה את התינוקת על הקרקע ומציתה מסביבה טבעת אש, ואז צופה בשר הצורחת בבכי.
בהווה, הנערה שר מתגוררת בבית אחוזה בצפון דבלין , אירלנד, עם ריטה ואנג'לה. אנג'לה סובלת מדיכאון קליני ורוב הזמן שוכבת במיטתה ולא מתפקדת, ולמעשה, נוכחותה כמעט לא מורגשת בבית. בריאותה של ריטה רעועה עקב גילה המתקדם, ורק הדוד ארון דואג למלא את המקרר באוכל עבורן. בהיותה מחוננת, שר "קפצה כיתה" בבית הספר הקתולי לבנות שהיא לומדת בו, אך מתקשה להשתלב בחברת התלמידות המבוגרות ממנה, הנוהגות בה כנחותה מהן, והיא קורבן לבריונות מצידן. יחסן של הבנות אל שר אף מחריף לאור נטייתה לאחר תכופות לבית הספר, מכיוון שהיא צריכה לטפל באנג'לה המרותקת למיטה, ולא סומכת על ריטה הקשישה.
בוקר אחד, שבוע לפני ליל כל הקדושים, אנג'לה נאלצת לצאת מהמיטה להסיע את שר לבית הספר. בדרכן, היא מלינה באוזני שר שהיא "לא יכולה להמשיך כך יותר". באותו יום אנג'לה לא חוזרת הביתה, ורק מכוניתה נמצאת נטושה בליבו של שדה, ודלתה האחת פתוחה. המשפחה חוששת שאנג'לה התאבדה, אך המשטרה מתקשה לסייע בחיפוש אחר האישה הנעדרת, מכיוון שהשוטרים עסוקים בפשיעה הגוברת עם התקרב החג.
אנג'לה חוזרת במפתיע כעבור פחות מיממה ללא הסבר, והיא שונה בתכלית: הדיכאון חלף כלא היה, היא עליזה, מתלבשת ומכינה בשמחה ארוחת ערב. שר שמחה לראות את אמא שלה כפי שלא ראתה מעודה, ולא נותנת את דעתה לשינוי שחל באנג'לה. רק ריטה חושדת שדבר מה אינו כשורה, והופכת במתכוון את קדירת המרק שאנג'לה הכינה, כך שהמשפחה נאלצת להסתפק בתפוחי האדמה שהביא הדוד ארון. אולם נראה שתאבונה של אנג'לה פג, והיא רק יושבת ליד השולחן ובוהה בעגמומיות בריטה.
בהדרגה, התנהגותה של אנג'לה הופכת להיות יותר ויותר מוזרה, לא יציבה ובלתי צפויה, ופחד אוחז בשר. בנוסף לכך, מחלה מסתורית תוקפת את ארון, והוא מאושפז בבית חולים. אחת הבנות מבית הספר, סוזן, שקודם התנכלה לשר, משנה את יחסה, והן מתחברות. מתברר שהשתיים חולקות מצוקה משותפת: אמא של סוזן נטשה אותה בילדותה. אביה של סוזן מביע מורת רוח נוכח הקשר של בתו עם שר, משום שבמשך שנים נפוצו שמועות בקרב השכנים על סכנה הנשקפת מצד המשפחה, ורמיזות על עברן של ריטה ואנג'לה, בקשר לאירוע המתואר בסצנת הפתיחה. מצב זה מחריף עוד יותר עקב היעלמותה וחזרתה המסתוריות של אנג'לה.
ערב אחד מספרת ריטה לשר, שכאשר היא, שר, הייתה תינוקת, היא הוחלפה ב"צ'יינג'לינג", והדרך היחידה להחזיר את שר האמיתית הייתה להושיבה ליד אש. הטקס הצליח, אך שר נכוותה בלחיה, והמשפחה סיפרה לה שהצלקת שנותרה מאז, היא כתם לידה. ריטה מסבירה שאנג'לה החדשה היא צ'יינג'לינג, ויש לקיים שוב את פולחן האש כדי להשיב את אנג'לה האמיתית. בתחילה, שר מסכימה, אך כאשר היא רואה את אנג'לה כפותה למיטה ופיה חסום, היא מתחרטת ומשחררת את אנג'לה. הצ'יינג'לינג הורג את ריטה, ושר מבינה שריטה דיברה אמת, וזו לא אנג'לה האמיתית. שר בורחת החוצה מהבית ונופלת לידיהן של הבנות מבית הספר, המכניסות אותה בכוח לתוך עצי מדורה שהכינו כדי לשרוף אותה. אנג'לה הצ'יינג'לינג מופיעה, הבנות נמלטות והיא נכנסת לעצי המדורה כדי לתפוס את שר. אולם שר מציתה את העצים, הצ'יינג'לינג נשרף, וסוזן מצילה את שר מהלהבות.
אנג'לה האמיתית חזרה לעצמה, ושר עשתה עבורה קמע מזרדים, כפי שסבתה שעשתה פעם למען שר, כדי להגן עליה.
הפקה.
"את לא אמא שלי" הופק על ידי חברת "Fantastic films" בשיתוף "Bankside films", ובמימון "Screen Ireland" , הסוכנות האירית לפיתוח תעשיות הקולנוע, הטלוויזיה והאנימה, במסגרת פרויקט "POV" של הסוכנות לקידום נשים-קולנועניות איריות באמצעות מימון סרטים שתקציבם לא עולה על 400 אלף אירו.
הסרט צולם בדבלין במהלך נובמבר 2020.
הפצה.
הצגת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה ב-12 בספטמבר 2021 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. קדימון וכרזה רשמיים של הסרט הופצו ב-15 בפברואר 2022. בכורת הסרט באירלנד התקיימה ב-24 בפברואר 2022 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בדבלין , והסרט יצא לבתי הקולנוע באירלנד ב-4 במרץ באותה שנה.
בעקבות ההקרנה בפסטיבל טורונטו, נרכשו זכויות ההפצה בצפון אמריקה על ידי חברת "Magnet Releasing", חברה בת של חברת ההפקות "סרטי מגנוליה" העוסקת בעיקר בהפצת סרטים זרים וסרטי ז'אנר. ההפצה הבינלאומית נעשתה על ידי חברת "Bankside Films".
ביקורות.
באתר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes" עומד שיעור הדעות החיוביות על 89%, עם דירוג ממוצע של 7.3/10, בשקלול 70 ביקורות. באתר "Metacritic" זוכה הסרט לציון 74/100 בשקלול 16 ביקורות, מתוכן 14 חיוביות, אחת מעורבת ואחת שלילית.
אלישה מוגל נתנה לסרט ציון 8/10, וכתבה שכסרט הנטוע בפולקלור האירי ומובל בידי שחקנית צעירה וחידתית, התוצאה היא סיפור הופך קרביים על אימהות ומחלת נפש, שלא מרפה מתחילתו ועד סופו, וכייצוג של סוגת האימה הקלאסית, זוהי חובת צפייה. באתר "Dread Central" הסוקר יצירות אימה, צ'אד קולינס נתן לסרט שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וכתב שהסרט מפחיד במובן הרחב, איננו שונה מסרטים עצמאיים דומים, וזהו סרט טוב שמתחפש לסרט גדול. עם זאת, קולינס סבור שהסרט ראוי לצפייה בזכות משחקן הטוב באופן יוצא דופן של דופ ובראקן, ותפאורת ימי פסטיבל סמהיין האירי, התורמת לכמה תבהלות מוצלחות. ג'ו ליפסט נתן לסרט ציון 4 מתוך 5 באתר האימה "Bloody Disgusting" , וכתב שאמנם התחלפות של אדם מוכר ואהוב ברוח רפאים מרושעת איננה חדשה בסרטי אימה, אולם דולאן מרחיקה מעבר לזה בהרבה, בכך שהיא מציבה מוטיב מוכר בהקשר של סיפור התבגרות של נערה, תוך התחשבות בנזק ובסטיגמה של חולי נפשי. ליפסט הוסיף שהעלילה מוקמה נכון בימי פסטיבל סמהיין, כאשר הקו שבין עולם הרוחות לעולם האמיתי הוא דק, ומדורות פותחות ומסיימות אותו, ומאירות באופן מילולי את דמותו האמיתית של אדם, ואת האפשרות של הרס ולידה מחדש. המטפורות שדולאן משתמשת בהן מפותחות למרות שהסיפור מוכר, והסרט מתעתע ומצודד כל העת, ובתוספת הופעות יוצאות מן הכלל של דופ ובראקן, זהו סרט ביכורים מבטיח, בטוח בעצמו ומרגש.
בראיין טלריקו כתב שזה היה הטוב ביותר בין סרטי "מידנייט מאדנס" שהוקרנו בפסטיבל טורונטו, ועם אריגת תמות של זעם נעורים ומחלת נפש לתוך מעשיית פולקלור אירית, בתוספת הופעות מסורות פנטסטיות, זהו אחד מסרטי הז'אנר הטובים ביותר של שנת 2021.
בישראל, אור סיגולי כתב בבלוג סקירות הקולנוע "סריטה", שעל אף שהסיפור שגרתי וצפוי מהרגע הראשון, והנראטיב מוכר מסרטי רוחות רפאים ודיבוק קודמים, כוחו של הסרט הוא בבימוי של דולן: זהו סרט אפקטיבי ומלחיץ, ומספק חוויית אימה מוצלחת בהחלט.
דרבּ אל-ארבעין
היריבות בין הבוסטון סלטיקס לבין הלוס אנג'לס לייקרס
היריבות בין הסלטיקס ללייקרס היא יריבות בליגת ה-NBA בין הבוסטון סלטיקס ללוס אנג'לס לייקרס. הסלטיקס והלייקרס הם שני המועדונים הכי מצליחים בליגת ה-NBA, והיריבות נחשבת לעיתים קרובות הכי גדולה ב-NBA. בוסטון סלטיקס ולוס אנג'לס לייקרס נפגשו 12 פעמים בגמר ה-NBA , שיא NBA, כשהמפגש הראשון שלהם היה ב-1959. שני המועדונים המשיכו לשלוט בליגה בשנות ה-60 וה-80, והתמודדו זה מול זה בגמר שש פעמים בשנות ה-60, שלוש פעמים בשנות ה-80 ופעמיים מאז שנת 2000.