הוא הכניס אותה ב-1925 לספרו הראשון Cinci acte - "חמש מערכות", שפרוסם בעיר בראילה ושכלל חמישה מחזות שלא הועלו בסופו של דבר על במה. באותה שנה, 1925 ,הצטרף בנדור לחוג הספרותי Sburătorul (זבורטורול = המעופף) וזכה בפרס איגוד מבקרי התיאטרון והמוזיקה הרומנים. פרסם בהמשך במגזינים "ויאצה רומניאסקה" ( Viața românească החיים הרומניים), Lumea literară (לומיה ליטרארה - עולם הספרות), Rampa (הבמה ) ו Revista Fundațiilor Regale
הצלחתו האמיתית הראשונה הייתה הרומן -פרסקו שלו "" Ghetto veac XX (גטו המאה ה-20) בשנת 1934.
בספר זה הדגיש בנדור את הרעיון שרוח ההפליה האתנית נשמרת בעולם הקפיטליסטי המודרני וממשיך לכפות על האוכלוסייה היהודית קיום בנפרד. להבדיל מאיסאק פלץ הבליט בנדור את הפן האתנוגרפי, המסורות הדתיות והתרבותיות היהודיות.
בספר מוציאם ביטוי - בעיקר בפי הגיבור הראשי האינטלקטואל - דיונים פולוסופיים-חברתיים בנוגע לשאלות היהדות.
הנובלה "אפסיונאטה" המתלווה לרומנן האנליטי Subiect banal" (1935 )" ושדנה בגבר המתוודה בסערת נפש שהוא מוטרד באופן אובססיבי על ידי צורך לבדוק אם אשתו היא מסוגלת לבגוד בו. בסיפור ניכרת השראה חסידית. בסופו של דבר חוויית הגיבור היא זו שדחפה למעשה לבגידה. לרומן "הילדה" (1935) נושא דומה, אך הפעם מתוך נקודת המבט של אישה.
בשנת 1939 השתתף בכנס אינטלקטואלים למען השלום שהתכנס בפריז.
בשנות השלטון הצבאי-פאשיסטי.
בימי מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט בינואר 1941 הסתתר הסופר עם שלושת ילדיו במרתף של בית.
מאוחר יותר הוא שירת את "המרכז היהודי" (Centrala evreiască) שנוסד על ידי השלטון של המרשל יון אנטונסקו וכתב בביטאונו, "הגזטה היהודית" (Gazeta evreească). במאמריו בה עודד את היהודים לתרום לצבא הגרמני, להתנדב לעבוד בניקוי הרחובות משלג "כי העבודה טובה לגוף" וכו'.
בימי השלטון הקומוניסטי.
אחרי מלחמת העולם השנייה נמנה בנדור בין פעילי הוועד הדמוקרטי היהודי, ארגון בחסות המפלגה הקומוניסטית הרומנית שנועד להשיג שליטה של המפלגה ברחוב היהודי על חשבון כל זרמי החשיבה והתרבות האחרים. כמה אסירי ציון חשדו בו במעשי בגידה ומלשינות נגדם.
אחרי השתלטות המפלגה הקומוניסטית על המדינה בנדור נבחר להנהגת איחוד הסופרים הרומנים. בשנים 1948–1955 מילא את התפקיד של מזכיר התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט .
הספרים שפרסם - כולל Ghetto veac XX (גטו המאה העשרים) ו"Gablonz Magazin Universal " (" גבלונץ חנות כל בו") (1961) היו תיעודיים וניתוחיים בטיבם וביקשו לשקף את הסביבה החברתית והמוסרית של החברה היהודית ברומניה במחצית הראשונה של המאה ה-20. בספר "גבלונץ חנות כל בו" תיאר, כדברי דורה ליטמן-ליטאני, "טיפוסים יהודים מנוולים, חסרי כל מוסר ונקיפות מצפון"
לפי המבקר יון סימוץ - בנדור "לא היה אף פעם יותר מסופר מדרגה שנייה... והפרוזה שלו נעה בין חובבנית מתקבלת על הדעת (ברומנים הראשונים שלו) לכמעט בלתי נסבלת (כמו בביוגרפיה הספרותית של בטהובן).
חייו הפרטיים.
לבנאדור נולדו שלושה ילדים:שתי בנות ובן.
ספרים.
תרגומים.
תרגם את ספר " Scorpionul" (העקרב) של הסופר הקומוניסט הדני הנס שרפיג (1956)
לקריאה נוספת.
Ovid S. Crohmălniceanu, “Ury Benador,” Literatura română între cele două războaie mondiale, vol. 1, pp. 345–346 (București 1972);
אלכסנדרו מירודן - אורי בנדור ב-לקסיקון הבלתי קונבנציונלי של הספרות היהודים כותבי רומנית, כרך א, תל אביב
Ion Simuț, "Gelozia maladivă", in România Literară, nr. 43/2005
קישורים חיצוניים.
קמליה קרצ'ון
Changes (אלבום של פנדורה)
Changes (בעברית: שינויים) הוא האלבום השלישי של הזמרת השוודית פנדורה. האלבום יצא לאור ב-16 בדצמבר 1996 על ידי חברות התקליטים "MCA Records" ויוניברסל מיוזיק גרופ. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הפיני ולמקום ה-29 במצעד האלבומים השוודי.
מגפת הדבר ביפו
מותק בול באמצע
מותק בול באמצע היא דרמה קומית בתחום הפוליטיקה הישראלית, שכתב וביים שמואל הספרי וששודרה בערוץ כאן 11.
הסדרה עלתה לשידור יומי ב-7 במרץ 2021, כשבועיים לפני הבחירות לכנסת העשרים וארבע והסתיימה בערב יום הבחירות.
עלילה.
אגוז בזלת (קובי מימון), יושב ראש מפלגת המרכז "בול באמצע" - המגדירה את עצמה "מרכז קיצוני רדיקלי" - מצרף למקום העשירי (שנחשב אז לא-ריאלי) ברשימת מפלגתו לכנסת את מותק מרדכי (גילי איצקוביץ'), פליטת ריאליטי בת 25 שהפסידה בגמר "האח השורד הבא", מיד לאחר שראה אותה במסיבה. בבחירות קיבלה המפלגה שבעה מנדטים בלבד ומותק לא נכנסה לכנסת. שנה לאחר הבחירות, אחרי ששני ח"כים עזבו את המפלגה וח"כ שלישי, מוקי פטיש (אריה צ'רנר), התאבד בחדרו בכנסת, מותק נכנסת לכנסת. היא נסחפת לתוככי הפוליטיקה הישראלית, בו היא ושאר חבריה למפלגה מתמודדים עם הלחצים הפנימיים והחיצוניים, כאשר היא מגובה בקבוצת המעריצות שלה מימי הריאליטי – "סוכריות הזעם של מותק", ובעוזריה האישיים גבי (נעמי לבוב) וזיף (יקיר שוקרון), חבר ילדות שלה.
כמחליפתו של מוקי פטיש מתמנה מותק מרדכי ליושבת ראש ועדת הרפורמות של הכנסת. היא מפגינה דעה עצמאית, בניגוד למשמעת הקואליציונית ולמשמעת המפלגתית. בראש החותרים לרסנה כך שתפעל לפי רצונו ומטרותיו עומד השדלן אלכס טורצ'ין (אבי קושניר), המייצג אינטרסים של לקוחותיו, ובעיקר נאבק בסימון מוצרי תמ"ל בעיגול אדום המעיד על סוכר בכמות גבוהה.
חלמון שאשא (דניאל גד), בן 19, חניך בקורס כתבים בגלי צה"ל, עוקב אחר ההתרחשויות בכנסת, ומנסה לפענח את חידת התאבדותו של מוקי פטיש, הלוט בערפל.
הפקה.
ב-2018 החלו שלבי ההפקה של הסדרה. צילומיה הסתיימו ב-2020, לאחר שהופסקו באופן בלתי צפוי בשל משבר הקורונה. עלות ההפקה הכוללת של הסדרה עומדת על כתשעה מיליון שקלים.
אף על פי שהסדרה עוסקת במתרחש בכנסת, היא לא צולמה בכנסת, שבזמן צילומי הסדרה כלל לא הייתה פעילה, לאחר שלא קיבלה אישור מהכנסת לצלם בתחומי המשכן. המבנה שמוצג ככנסת בסדרה מורכב מעשרות מקומות ובהם בית המוסדות הלאומיים, בנייני האומה, אולפני כאן 11 בירושלים ומכללת רמת גן.
עבור קידום הסדרה, נפתחו לדמות הראשית מותק מרדכי חשבונות הומוריסטיים ברשתות חברתיות שונות, המנוהלים על ידי חטיבת הדיגיטל של כאן 11.
סקירת סדרה.
הסדרה עלתה לשידור יומי ב־7 במרץ 2021 בכאן 11 והיו בה 13 פרקים.
מקורות השראה.
בפתח כל פרק של הסדרה מופיעה ההסתייגות: .
על הסתייגות זו כתבה מבקרת התרבות צוף ישראלי: "ההתנערות של התאגיד ברורה (הגנה משפטית וזה, אתם יודעים) אבל האמת הכואבת היא למעשה, שאם נחליף את השמות המצחיקים ונתעלם מהגימיקים השנונים – נקבל סוג של מסמך דוקומנטרי על מה שקורה במקום שמחליט איך ייראו חיינו." המבקר עמית סלונים התייחס אף הוא לשקופית זו וציין: "מדובר ברמיזה עבה לכך שהרבה מהאירועים הכי מגוחכים ולא אמינים בסדרה, אלה שנרקחו במוחו הקודח של היוצר שמואל הספרי, קרו, קורים וימשיכו לקרות גם במציאות המאוד לא יצירתית של עולם הפוליטיקה הישראלית, ובכלל."
הצבתה של מותק מרדכי ברשימת "בול באמצע" לכנסת, לפי גחמה של יושב ראש המפלגה, היא רמז סאטירי לשיטת הרכבת הרשימה בחלק ניכר מהמפלגות שבכנסת, לפי שיקול דעתו הבלעדי של יושב ראש המפלגה.
על פי הערכות, דמותו של מנהל חברת השדלנים בסדרה, אלכס טורצ'ין, הפועל בשירות יצרני המזון, שאבה השראה מדמותו של בוריס קרסני, בעליה של חברת "פוליסי", שפעל בכנסת בשירות חברות שונות.
בנוסף לכך, פרטים שונים על זכויות חברי הכנסת מדויקים, אף שהם מוצגים בצורה סאטירית. דוגמה לכך היא ההטבות שחשב הכנסת ושתי עוזרותיו מונים באוזני חברת הכנסת החדשה מותק מרדכי, שהן אכן ההטבות שחברי הכנסת זכאים להן.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
מגילת פירנצה
מגילת פירנצה היא מגילה מצוירת, המתוארכת לעשור השני של המאה ה-14 ומתארת את מסעו של עולה רגל יהודי, החוצה ממצרים לארץ ישראל, שתיהן במרחב הגיאו-תרבותי הממלוכי, ומתעד את דיוקנם המצויר של מקומות קדושים ליהודים בארץ ישראל אותם פקד.
המגילה שבה וזוהתה בספרייה הלאומית המרכזית פירנצה בשנת 2011 ונחקרה על ידי האוצרת, וחוקרת האמנות היהודית במוזיאון ישראל, רחל צרפתי. ככל הנראה צוירה במצרים או בארץ ישראל מקום מושבו החדש של המאייר אם עלה.
המגילה נעדרת קולופון כך שהמחבר נותר חסר שם.
שייכת לסוגת מגילות מאוירות של מקומות קדושים - 130 בקירוב, ממצא חריג ומבשר, שמקורה במזרח, במצרים ובארץ. יחודה האומנותי בהיותה מערכת שלמה של איורים עצמאיים - שפה צורנית המחליפה טקסט, תחת איורים שהם אילוסטרציה לכיתוב המאפיינים מימי הביניים.
המגילה מאששת מסורות לוטות בערפל. לדוגמה, "בתקופה הממלוכית ידוע כי ליהודים הייתה חזקה" בקבר הנביא שמואל. הציור המפורט והריאלי במגילה של ההיכל עם ספר תורה והמחיצה לעזרת נשים באתר הקבר, מראה חזקה יהודית במקום קודם למאה ה-15. דוגמה נוספת המשתקפת במערך המגילה ואיוריה נוגעת למיתוס גלילי קדום, שרווח משלהי העת העתיקה ועד ראשית ימי הביניים; זיהוי אתרי הכניסה לארץ ישראל, של שבטי ישראל - ירדן נגד יריחו ושל יעקב אבינו עם נשותיו - מעבר יבוק, דרכו שב לארץ, כמתואר במקרא, עם מיקום המנכיח את ההוויה המקראית בסביבה הגלילית - ים טבריה.
אדולף מנז'ו
אדולף מנז'ו (באנגלית: Adolphe Menjou; 18 בפברואר 1890 – 29 באוקטובר 1963) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, שהקריירה שלו התחילה בתקופת הסרט האילם.
ביוגרפיה.
הוא נולד ב-18 בפברואר 1890 בעיר פיטסבורג בפנסילבניה לאב צרפתי, אלברט מנז'ו ולאם אירית, נורה ג'ויס.