בכל ההיסטוריה הפוליטית של אוסטרליה, רק ראש ממשלה אחד שעזב את הפרלמנט האוסטרלי חזר אליו. סטנלי ברוס הפסיד מושבו בפרלמנט בשנת 1929, בעודו ראש הממשלה, אך הוא נבחר מחדש לפרלמנט בשנת 1931. ראשי ממשלה אחרים נבחרו לפרלמנטים אחרים מלבד הפרלמנט האוסטרלי: סר ג'ורג' רייד נבחר לבית הנבחרים הבריטי (לאחר כהונתו כנציב עליון באנגליה); ופרנק פורד נבחר מחדש לפרלמנט של קווינסלנד (לאחר כהונתו כנציב עליון בקנדה וניסיון כושל להיבחר שנית לפרלמנט האוסטרלי).
נבצרות.
מפעם לפעם נדרש ראש הממשלה לעזוב את אוסטרליה לצורך עסקים ממשלתיים. כאשר ראש הממשלה נמצא מחוץ לגבולות אוסטרליה, סגן ראש ממשלת אוסטרליה ממלא את מקומו. בימים שלפני כליי הטיס, היעדרות כזו הייתה יכולה להמשך לתקופות ממושכות. לדוגמה, ויליאם ווט היה ממלא מקום ראש הממשלה במשך 16 חודשים, מאפריל 1918 ועד אוגוסט 1919, כאשר ראש הממשלה, בילי יוז, נכח בועידת השלום בפריז ובמקרה אחר, הסנאטור ג'ורג' פירס היה ממלא מקום ראש הממשלה למעלה משבעה חודשים ב-1916. ראש ממשלה בפועל ממונה גם כאשר ראש הממשלה עוזב את תפקידו. סגן ראש הממשלה בדרך כלל הופך להיות ראש הממשלה בפועל בנסיבות אלה.
שלושה ראשי ממשלה מתו בתפקידם - ג'וזף ליונס (1939), ג'ון קרטין (1945) והרולד הולט (1967) - ורוברט מנזיס התפטר מתפקידו ב-1941. בכל אחד מהמקרים הללו, סגן ראש הממשלה (שהיה אז תפקיד לא רשמי) הפך לראש ממשלה זמני, עד לבחירת מנהיג חדש למפלגת השלטון. באף אחד מהמקרים הללו לא הצליח ראש הממשלה הזמני לנצח בבחירות הבאות, עם זאת, לאחר התפטרותו של מנזיס בחרה ועידה משותפת של מפלגת אוסטרליה המאוחדת ומפלגת הכפר בארתור פאדן כמנהיג הקואליציה, למרות שמפלגת הכפר הייתה השותף הזוטר בקואליציה. למחרת היום הושבע פאדן כראש הממשלה.
טבריז
Java FX
ניקולס וינדינג רפן
ניקולס וינדינג רפן (Nicolas Winding Refn, נולד ב-29 בספטמבר 1970) הוא במאי, תסריטאי ומפיק דני.
ביוגרפיה.
וינדינג רופין נולד בקופנהגן שבדנמרק, ובשנת 1981 עבר לארצות הברית שם גדל באופן חלקי בניו יורק. אביו הוא במאי ועורך דני, ואימו צלמת. הוא סיים את לימודיו בשנת 1993 באקדמיה האמריקאית לאומנויות הדרמה. סרטו "דרייב" שיצא לקולנוע בשנת 2011, השתתף בפסטיבל הקולנוע בקאן שהתקיים באותה השנה, וזיכה אותו בפרס הבמאי הטוב ביותר.
חיים אישיים.
וינדינג רפן נשוי לשחקנית ליב קורפיסן, ואב לשני ילדים.
אוסרונה
דרך השלום (ערבה)
דרך השלום היא נתיב טיול בצפון הערבה, המוליך לאורך גבול ישראל עם ירדן, ממושב עידן בצפון, דרך מושב חצבה, ועד לעין יהב בדרומה של הדרך. אורכה של הדרך הוא כ-24 ק"מ, היא סלולה ומתאימה לכל סוגי הרכב ורוכבי אופניים.
הדרך נסללה בשנות ה-90 על ידי הקרן הקיימת לישראל, בעקבות הסכמי השלום עם ירדן.
תוואי הדרך.
מעידן לחצבה.
הדרך מתחילה סמוך לשער הכניסה למושב עידן (נקודה מס' 2 במפה המצורפת), וממשיכה משם בכיוון דרום. בין מושב עידן למושב חצבה (כ-5 ק"מ), מתפתלת הדרך על גבי בתרונות החוואר שמעל נחל הערבה. באמצע קטע זה מתפצלת דרך עפר לכיוון מזרח, בה ניתן לרדת לכיוון נחל הערבה ומאגר חצבה (נקודה מס' 3 במפה) - מאגר מים השוכן צפונית-מזרחית לחצבה, ואוגר את מי השיטפונות של נחל הערבה. קיבולת המאגר היא 1.8 מיליון מטר מעוקב.
כ- 1.5 ק"מ צפונית לחצבה מגיעה הדרך למצפור השלום (נקודה מ' 4 במפה), הצופה מזרחה לעבר עמק הערבה הירדני והרי אדום. במקום סככת צל יפה ונעימה, פסל סביבתי, ומסלול הליכה קל אך חווייתי בתוך בתרונות החוואר.
עם הגעתה למושב חצבה, בסמוך לשער האחורי של המושב, פונה הדרך מזרחה ויורדת אל אפיק נחל הערבה. סמוך לפניה נמצא אתר הנצחה צנוע לסמ"ר אורן ליאור, שנפל באזור בשנת 1989 (נקודה מס' 5 במפה).
מחצבה לעין יהב.
מנקודה זו ואילך, ממשיכה הדרך דרומה על בסיס תוואי נחל הערבה, בתוך שטחה של שמורת הטבע נחל שיזף. כ-7.5 ק"מ דרומית לחצבה, באזור החממות של מושב עין יהב, מתפצלת דרך השלום לשני סעיפים:
- ניתן להמשיך דרומה (ישר) כ-7 ק"מ, עד למושב עין יהב
- לחלופין, ניתן לפנות מזרחה, בדרך שחוצה את נחל הערבה ומגיעה עד למצפור חופירה (נקודה מס' 6 במפה), ומשם למושב עין יהב. חשוב: קטע הדרך שחוצה את נחל הערבה משובש מעט וחולי, ומתאים רק לרכבים בעלי הנעה 4X4! לנוסעים ברכב רגיל, מומלץ להמשיך דרומה עד למושב עין יהב, ומשם לנסוע לפי שילוט המכוון למצפור חופירה (או ג'בל חופירה).
הממשיכים דרומה מנקודת הפיצול, יגיעו אחרי 3.5 ק"מ ל"חניון הזיל". במקום נקודת מי שתייה, שולחנות פיקניק, ועצי שיטה יפים הנותנים צל. החניון הוקם על ידי קק"ל בשנת 2009, וזכה בשמו בזכות משאית צבאית ישנה המוצבת במקום. זוהי משאית רוסית מתוצרת "זיל" שסופקה במקור לצבא המצרי על ידי צבא ברית המועצות, נלקחה שלל במלחמת ששת-הימים, ובסופו של דבר התגלגלה למקום מנוחתה הסופית בחניון זה. בחניון הזיל נערכות מדי פעם תצפיות אסטרונומיה מודרכות, והוא מהווה נקודת מנוחה מומלצת החביבה על מפעילי סיורים שונים באזור.
כ-2 ק"מ דרומית לחניון הזיל, בערך 1.5 ק"מ מצפון למושב עין יהב, מתפצלת מדרך השלום מערבה דרך סלולה שעולה לכיוון גבעה ועליה שלוש אנטנות גבוהות. מהגבעה תצפית יפה מאוד על מאגר נקרות, שאוגר את מי השיטפונות של נחל נקרות. לאחר חורף גשום, מחזיק המאגר מים לאורך כל חודשי הקיץ.
מהכביש ההיקפי של מושב עין יהב ניתן לנסוע לפי שילוט המוביל למצפור חופירה (או ג'בל חופירה). המצפור נמצא על גבעה שבה שוכן גם מוצב צה"לי נטוש, וצופה גם אל שטחי החממות במערב וגם לכיוון ירדן והרי אדום במזרח. במקור, על פי הסכמי שביתת הנשק של שנת 1949, נמצא המצפור בתוך שטח ירדן. השטח נתפס על ידי צה"ל בשנות ה-60 כדי להפסיק מעשי איבה מצד מסתננים שהטרידו את מושב עין יהב בשנותיו הראשונות. כחלק מהסכמי השלום עם ירדן, בוצעו חילופי שטחים בהסכמה, כך שהגבעה ועליה המוצב נותרו בידי ישראל.
היסטוריה.
עד לחתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן ב-1994, נאלצו תושבי הערבה והמבקרים בה לנסוע בין המושבים עידן, חצבה ועין יהב דרך כביש 90. דבר זה האריך את הדרך באופן משמעותי. לאחר חתימת הסכם השלום, התגייסה קק"ל לסלילת דרך נוף שתחבר את שלושת המושבים, וגם תהווה אטרקציה נופית באזור. מאז סלילתה, הפכה דרך השלום לערוץ תחבורה חשוב עבור תושבי האזור.
ארתור סי קלארק
האקדמיה למוסיקה ולמחול בתל אביב
נתן דונביץ
אלאסקה
לורי סינגר
לורי סינגר (באנגלית: Lori Singer; נולדה ב-6 בנובמבר 1957) היא שחקנית קולנוע וצ'לנית יהודייה-אמריקאית. פרצה לתודעה כאשר כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הנעורים המצליח "פוטלוס" (1984) ובתפקיד הצ'לנית ג'ולי מילר בסדרת הטלוויזיה "תהילה", שנכתב במיוחד עבורה.
תולדות חייה.
נולדה בטקסס למשפחת מוזיקאים. אביה, ז'ק סינגר, היה מנצח תזמורת ותלמידו של לאופולד סטוקובסקי, אמה הייתה פסנתרנית. סינגר למדה צ'לו אצל ליאונרד רוז בבית הספר ג'וליארד בניו יורק והופיעה בקונצרטים כסולנית כבר מגיל 13.
יחד עם אחיה, מארק, פנתה לקריירה של משחק. תפקידה הראשון היה בסרט הטלוויזיה "Born Beautiful" ב-1982, אולם פריצתה הייתה בתפקיד המוביל בסרט הנעורים המצליח "פוטלוס", שנתיים מאוחר יותר. באותה עת נכתב עבורה תפקידה של הצ'לנית-הנערה ג'ולי מילר, אותה גילמה במשך שתי עונות של הסדרה "תהילה".
ב-1985 גילמה את תפקידה של לנה בסרטו של ג'ון שלזינגר "הבז ואיש השלג". באותה שנה הופיעה בתפקיד הנשי הראשי בסרטו של אלן רודולף, "בעקבות הכרך" (Trouble in Mind). על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט בקטגוריית השחקנית הראשית. לאחר מספר סרטים בינוניים חזרה לתפקיד דומה מאוד לתפקידה ב"תהילה", כעין ג'ולי מילר מבוגרת יותר, בסרטו של רוברט אלטמן "תמונות קצרות" מ-1993. גם בסרט זה, כמו ב"תהילה", ניגנה את תפקידי הצ'לו בעצמה. יחד עם שאר שחקני הסרט זכתה בפרס בפסטיבל ונציה המיוחד לאנסמבל שחקנים.
בשנת 1997 נטלה חלק בפרויקט המיוחד של יו-יו מה, "Inspired by Bach", שישה סרטים קצרים, כל אחד מבוים על ידי במאי אחר, שהקו המקשר ביניהם הוא שש הסוויטות לצ'לו סולו מאת יוהאן סבסטיאן באך, המשמשות הן כרקע והן כמובילות התרחשות. סינגר השתתפה כשחקנית וצ'לנית בפרק מספר 4: Sarabande, בבימויו של אטום אגויאן. בשנת 2017 שיחקה בסרטו של ג'יימס פרנקו "המכון".
אליהו אליעזר שאול כהן
אליהו אליעזר שאול כהן (הכהן) (1859–1926), ידוע גם כד"ר אליאס כהן, היה בין שבעת הרופאים הראשונים ילידי ארץ ישראל, שימש כרופא בצפת והגליל וכרופא המושבה פתח תקווה בין השנים 1926-1908.
קורות חיים.
אליהו אליעזר שאול כהן (הכהן) נולד בירושלים בשנת 1859 לר' מיכל הכהן וליבה-דבורה לבית קצורין (דור שני בירושלים). אחרי שסיים את לימודיו בחדר עבר ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, ונשלח על ידי אביו ב-1874 לסמינר למורים בברלין. בתום לימודיו שב לירושלים ושימש כמורה לשפות בבית הספר למל. בשנת 1882 הלך בדרכי אביו והוציא לאור בירושלים את העיתון "ירושלים" בשפה הגרמנית.
בשנת 1888 חזר אליהו לגרמניה והתחיל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג. לאחר 3 שנים שב לירושלים ושוב לימד בבית הספר "למל", בד בבד לימד שפות בתלמוד תורה. בשנת 1891 יצא בשנית לברלין והשלים את לימודי הרפואה, הפעם באוניברסיטת "פרידריך וילהלם" בברלין. באוגוסט 1892 סיים את לימודיו עם כתיבת עבודת גמר בנושא מחלת "בזדוב". הוא השתלם בתחום הכירורגיה ואחר כך שב לירושלים.