לדוגמה, בשיר "Pierce Street" בספרו "Touch" (1967), יש איכות צילומית, בעוד שבשיר Touch עצמו יש שימוש בחרוז חופשי מהוסס ומתפתל כדי לתאר סצנה של אינטימיות עם אהובו הישן ועם החתול, אינטימיות שאך זה עתה זכתה להכרה.
השינוי הסגנוני הגדול של המשורר במעבר שלו לשירה חופשית תוך בערך עשור, אשר כלל חלק גדול משנות ה-60, בשילוב עם השינויים האחרים בחייו — ההגירה שלו מאנגליה לאמריקה, מקיימברידג' האקדמית לסן פרנסיסקו הבוהמית, יציאתו מהארון לגבי נטייתו המינית, נטילת הסמים שלו, הכתיבה שלו על "חלכאי העיר" — גרמו לרבים לשער כי אורח חייו משפיע על יצירתו. המבקר דניאל אור מעיר "מבקרים בריטים שהתנגדו לשינויים הטכניים של גאן האשימו את קליפורניה, בדיוק כשם שמבקרים אמריקאים קישרו, מאוחר יותר, את אורח חייו ההרפתקני עם השירה ה'רגועה' יותר שלו." אור מוסיף גם כי אפילו בשנת 2009, עדיין ערכו מבקרים מסוימים הנגדות בין "הליבידו של גאן לבין המשקל הקפדני שלו – כאילו עד אז מעולם לא חוברו מרובעים על יחסי מין".
ספרו "The Passages of Joy" ביטא את קוטבי חייו, כדבריו: "אנגליה וארצות הברית, משקל ושירה חופשית, חזון ותודעה יומיומית". בספר רצפי שירים על לונדון בשנים 1964–1965 ועל תקופה שבילה בניו יורק ב־1970. במקביל פרסם מבחר מסות ומבואות בשם "The Occasions of Poetry".
בספרו הידוע ביותר, "The Man With Night Sweats," שראה אור בשנת 1992, בולטות אלגיות הקשורות לאיידס. ניל פאוול שיבח את הספר במילים: "גאן משיב את השירה למרכזיות שלעיתים קרובות נראה שכמעט שאיבדה, והוא עושה זאת בהתמודדות עם הנושאים הגדולים של חיים ומוות בהקשר של קטסטרופה אנושית ספציפית, באופן קוהרנטי, מושכל, בלתי נשכח. מה עוד אפשר לבקש?". על הספר קיבל גאן את פרס לינור מרשל לשירה בשנת 1993. אף שהרבה לעסוק באיידס ביצירתו המאוחרת, נמסר שהוא עצמו נותר שלילי לנגיף HIV.
פרסים וכיבודים.
בשנת 2003 הוענק לו פרס דייוויד כהן לספרות יחד עם בריל ביינברידג'. הוא גם קיבל את פרס לוינסון, פרס מועצת האמנויות של בריטניה הגדולה, פרס רוקפלר, פרס WH Smith, פרס PEN (לוס אנג'לס) לשירה, פרס שרה טיזדייל, פרס ליילה וואלאס–Reader's Digest, פרס פורוורד, ומלגות מקרן גוגנהיים ומקארתור. הוא זכה בפרס המשולש לשירה הומואית בשנתו הראשונה, 2001, עבור "Boss Cupid"; לאחר מותו, שונה שם הפרס לפרס תום גאן לזכרו.
לאחר מותו.
חמש שנים לאחר מותו, ראתה אור מהדורה חדשה של הספר "שירים נבחרים" של גאן, בעריכת אוגוסט קליינצהלר.
גאן הונצח בשנת 2017 יחד עם אישים נוספים, בטביעות מגף בארד, בסמטת הלת'ר בשכונת סומא בסן פרנסיסקו.
בשנת 2020 קיבל ג'ק פֿריצ'ר את פרס המסה העיונית על שם סינתיה סלייטר של איגוד הלת'ר הלאומי־הבינלאומי על חיבורו "תום גאן (1929–2004)".
בעיית XY
בעיית XY (באנגלית: XY problem) היא בעיית תקשורת שנתקלים בה בבקשות עזרה שונות, כגון תמיכה טכנית, בעיות בפיתוח תוכנה או שירות לקוחות, הבעיה מתרחשת כשמבקש העזרה שואל על ניסיון הפתרון שלו (Y) במקום לשאול על הבעיה עצמה (X).
בעיית XY מטשטשת את הבעיה האמיתית, ועשויה לגרום לבעיות נוספות, להוביל לתקשורת לא תקינה, בזבוז משאבים, פתרון לא יעיל או לקושי לפתור את הבעיה.
הפתרון לבעיה הוא לשאול ישירות על הבעיה שרוצים לפתור, וכן שמי שנותן את העזרה ישאל שאלות מנחות כדי לגשש ולמצוא את הבעיה עצמה שהאדם מתמודד איתה (ה-X), כדי לתת את הפתרון היעיל והנכון.
מינוח.
המונח "XY problem" נטבע באופן לא-ישיר על ידי אריק ס. ריימונד בספרו "איך לשאול שאלות בדך החכמה" ("How To Ask Questions The Smart Way"), בפסקה "שאלות שלא לשאול" הוא כתב את השאלה "איך אני יכול להשתמש ב-X בשביל Y?":
המושג של הבעיה עצמה היה ידוע זמן רב לפני שהוא קיבל את השם, במחקר מ-1980 של החוקר ג'ין וולסי בתחום חקר הביצועים בשם "מדע ניהול יישומי: גישה מהירה ומלוכלכת" הוא מתאר דוגמה לבעיית XY: מנהלים קיבלו תלונות על כך שממתינים יותר מידי זמן למעליות, הם חקרו את הפרוטוקולים של המעליות כדי לצמצם את זמן ההמתנה, וולסי ציין שהם ניסו לפתור את הבעיה הלא נכונה, הבעיה האמיתית היא ש"אנשים מתלוננים" - התקנה של מראות גדולות בלובי נתנה לאנשים משהו לעשות וכמות התלונות ירדה דרסטית.
דוגמאות.
לעיתים אפשר לזהות שמשתמשים מגיעים לבעיית XY מתי שהם שואלים משהו שלא נראה קשור לשום מטרת קצה שימושית.
מספר דוגמאות מתחום הנדסת התוכנה:
דוגמה לבעיה מתחומים כללים:
שאלת ניצוח
מישור דספשן
מישור דספשן או מישור דיספשן (באנגלית: Deception Plateau) הוא מישור גבוה, המכוסה קרח, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של המישור 18 קילומטרים, ורוחבו של המישור 10 קילומטרים.
המישור גובל ותחום על ידי קרחון אוויאייטור, קרחון פיילוט, והר אוברלורד.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של המישור ניתן לו על ידי משלחת החקר הדרומית (the southern party) מטעם משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (the New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1966 - 1967.
שם זה ניתן למישור, בשל המראה המטעה שלו כאשר צפו בו ממרחק. המישור נראה קטן יותר מאשר הוא באמת.
באנגלית "דיספשון" משמעו "מטעה".
ג'ק לסקי
ג'ק לסקי (באנגלית: Jack Laskey, נולד; 1982) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלווזיה אנגלי.
ביוגרפיה.
לסקי נולד באיפסוויץ', סאפוק. הוא בנו השלישי של המשורר מייקל לסקי. לאסקי למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
קריירה.
טלוויזיה.
לאסקי שיחק בתפקיד חוזר בתור הבלש פיטר ג'ייס בסדרת הטלוויזיה "Endeavour" .
בין 2015 ל-2017, לסקי שיחק בתפקיד אלפרד גרייבס בסדרת הטלוויזיה X Company .
קרדיטים נוספים בטלוויזיה כוללים את סדרת הטלוויזיה לילדים "Hatfields And McCoys" שהייתה מועמדת לפרס אמי, בבימויים של קווין ריינולדס וקווין קוסטנר .
לסקי שיחק בתפקיד הצלם באנימציה של ג'וזף פירס """A Family Portrait" .
קולנוע.
את הופעת הבכורה שלו בסרט הוא עשה ב-2011 בסרט "" גאי ריצ'י .
לסקי שיחק את התפקיד הראשי של קונרד בעיבוד של המפיק פיטר פודקובסקי משנת 2014 לסיפור הקצר של ג'וזף קונרד "The Secret Sharer" . כמעט מחצית מהשורות שלאסקי מדבר בסרט הן במנדרינית - שפה שלא ידע קודם לכן לפני שהחל לעבוד על הסרט.
ב-2015 הופיע בסרטו של ג'וליאן ג'רולד יציאה מלכותית, בו כיכבו רופרט אוורט ואמילי ווטסון.
תיאטרון.
בשנת 2008 שיחק בלהקה השייקספירית המלכותית. הוא גילם את בסניו במחזה הסוחר מוונציה בבימוי טים קרול; ביונדלו ב- אילוף הסוררת ושיחק במחזות רוברט הוק ו- "The Tragedy Of Thomas Hobbes", בבימויה של אליזבת פריסטון.
לסקי שיחק ב-"תיאטרון הגלובוס של שייקספיר". הוא עבד עם המנהל האמנותי דומיניק דרומגול על שתי הפקות, וגילם ארבע דמויות במחזות של טרבור גריפית'ס "עולם חדש: חיי תומאס פיין", ואוגוסטוס קיסר במחזה אנטוניוס וקלאופטרה. במשך שתי עונות הוא גילם את ברנאר מקלרבו במחזה "In Extremis" של הווארד ברנטון, בבימויו של ג'ון דאב; ובהפקה של תיאה שארוק מ-2009 של כטוב בעיניכם. הוא קיבל ציון לשבח של פרס איאן צ'ארלסון על הופעתו כרולאן .
הוא סייר במסע הבינלאומי עם תיאטרון יאנג ויק בשתי הפקות גדולות: ההפקה של לוק בונדי מ-2010 של "Sweet Nothings" של ארתור שניצלר שבה שיחק את התפקיד של תיאודור. בשנת 2011 הוא שיחק את האחר במחזה "I Am The Wind" של יון פוסה, ההפקה היחידה אי פעם בשפה האנגלית של פטריס צ'רו .
בשנת 2013 שיחק לסקי בתיאטרון ארקולה, את התפקיד של פלטונוב בהפקתה של הלנה קאוט-האוזן של "בנים ללא אבות", שזכה לביקורת חיובית ממייקל בילינגטון .
הקרדיטים המוקדמים שלו בתיאטרון כוללים את רומיאו במחזה רומיאו ויוליה (התיאטרון האנגלי של וינה) וקורנליוס/ריינלדו במחזה המלט שהוצג באולד ויק.
סעדון (פירושונים)
סעדון הוא שם משפחה יהודי צפון-אפריקאי שמשמעותו היא "בר מזל".
אופבה (כדורגל)
"אופבה (בצ'כית: Slezský FC Opava"') היא קבוצת כדורגל צ'כית, המשחקת בליגה הלאומית של צ'כיה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1907 בשם Troppauer Fussballverein ושיחקו בה בעיקר כדורגלנים ממוצא גרמני. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המועדון הוקם מחדש על בסיס שחקנים צ'כים. הוא שיחק בליגות מקומיות וארציות ברמה שונה עד שבשנת 1986 החל לשחק בליגה השנייה בחשיבותה. ב-1995 הקבוצה סיימה במקום השני והצליחה לעלות בפעם הראשונה לליגה הבכירה. בשנים 1995–2000 היא שיחקה בליגת העל הצ'כית בכדורגל. העונה המוצלחת ביותר הייתה 1995/96 אותה היא סיימה במקום השישי. לאחר עונת 2000 היא ירדה לליגת משנה אך כעבור שנה חזרה לליגה הבכירה. בהמשך רמתה ירדה ועקב בעיות כלכליות הקבוצה ירדה לשחק ליגה אזורית. בשנת 2011 היא חזרה לליגה השנייה בחשיבותה. בעונת 2016/17 הקבוצה הצליחה להגיע לגמר הגביע הצ'כי בכדורגל אך הפסידה את התואר. בעקבות הצלחה זו היא השתתפה בגביע האינטרטוטו בה שיחקה בשלב הבתים.
בשנת 2018 המועדון חזר לליגה העליונה אך בסיום עונת 2021 חזר לליגת משנה.
אלויס גרוסמן הוא מלך השערים של כל הזמנים עם 33 שערים.
יורוק
יורוק (בקארוק: Yurúkvaarar, מילולית: "אינדיאני במורד הנהר") היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית החיים לאורך הנהר קלאמת וחופי האוקיינוס השקט, שמולדתם ממוקמת בקליפורניה של ימינו מהיישוב בדרום ועד העיירה בצפון.