עד לשנת 1854 יהודי חוז'וב היו כפופים לקהילת יהודי ביטום (בויטן). בשנת 1860, כ־600 יהודים התגוררו בעיר. קהילה יהודית עצמאית התארגנה בחוז'וב רק בשנת 1865. עם הקמת הקהילה הוכפפו תחת הסמכות השיפוטית של רבנות קהילת חוז'וב היהודים שחיו בחמישה כפרים הסמוכים לעיר, (Łagiewniki, Hajduk, Świętochłowice, Nowa Wieś Lipin). בעשור הראשון של מאה ה-20 היו בקהילה היהודית כ־270 משלמי מס-קהילה והללו הכניסו לקופתה כשני-שלישים מתקציבה. תקציבו של ועד הקהילה נע בין 33,316 ב־1901 ל־38,583 מארק ב־1913. במקום התקיים בתחילה בית תפילה צנוע, ובין השנים 1873- 1875 נבנה הבית-הכנסת. רבה הראשון של חוז'וב היה הרב ש. גולדנברג, שכיהן בשנים 1890- 1913. בסוף המאה ה-19 פעלו בקהילה חברות הצדקה: חברה קדישא, "חברת נשים" (נוסדה ב־1863), "ארגון של נערות", וכן "חברת עזרה לבעלי-מלאכה יהודים". בשנת 1912 התאחדו כל החברות האלה ל"חברת עזרה" - "אונטרשטיצונגספאריין". בשנת 1907 הייתה בחוז'וב חברת עזרה לעניים ועוברי-אורח יהודים. בשנת 1910 נוסדו במקום ארגונים פוליטיים ותרבותיים. הוקמו סניפים של ההסתדרות הציונית בגרמניה ו"ארגון אזרחי גרמניה בני דת משה", וכן נוסדו אז "האגודה להפצת הספרות וההיסטוריה של העם היהודי" ו"ארגון הנוער היהודי". כבר בשנות השבעים של המאה ה-19 היה במקום בית ספר יהודי יסודי, שבשנת 1873 הועבר לרשות העירייה.
התאחדות קהילות בתי הכנסת בשלזיה העליונה (בגרמנית: Oberschlesische Synagogen-Gemeinden) נוסדה בשנת 1872. קהילת יהודי חורז'וב נכללה גם היא בהתאחדות זו. בשנת 1874 נבנה בית הכנסת הגדול והמפואר בחוז'וב ברחוב וולנושי ( Wolności ) .
עד מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת-העולם הראשונה עזבו רוב היהודים את חוז'וב לגרמניה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1916, פריץ פרידלנדר, יזם יהודי מגלביצה, הקים מפעל חנקן בחוז'וב על בסיס הסכם בין ממשלת גרמניה לבין חברת המניות המשותפות בבוואריה Bayerische Stickstoffwerke A.G.
בשנת 1922 לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, בהחלטת המעצמות, הפכה חוז'וב לחלק מפולין, דבר שגרם לכך שרוב יהודי המקום עזבו לגרמניה. כך הראו יהודי העיר את התנגדותם לשילוב העיר בפולין, עוד בטרם הדיון שנערך בבית הדין של שלזיה עילית ב־20 במרץ 1921. בחוז'וב עצמה הצביעו 31,864 (74.5%) מצביעים שהעיירה תישאר בגרמניה ו- 10,764 (25.2%) מצביעים בעד שילובה בפולין. הקהילה היהודית שהצטמקה בעקבות ההגירה מערבה לגרמניה גדלה בחזרה בעקבות הגירת יהודים מהמזרח, בעיקר מאגן דוברובה, אך גם מאזורי פולין הקונגרסאית לשעבר. היהודים שזה עתה הגיעו נתקלו בקשיים רבים ובחוסר אמון מצד יהודי גרמניה שנשארו בעיר. הם נתפסו כאיום לאור התחרות הכלכלית הגוברת, רבים חששו שהם יפיצו רעיונות פרו-פולניים. באוקטובר 1924, ההגירה והחשדנות האלה הובילו לסכסוך גלוי בין היהודים ממוצא פולני והיהודים ממוצא גרמני, בעיר. היהודים ממוצא פולני ניצחו בבחירת נציגי הקהילה היהודית בחוז'וב, דבר שגרם להתמרמרות והתנגדות עזה עוד יותר מצד המיעוט היהודי מהמוצא הגרמני. קבוצה של 70 יהודי גרמניה העשירים והמשפיעים ביותר עזבה את הדיונים בין שני הפלגים והפסיקה להגיע לבית הכנסת. באותה תקופה מילא את תפקיד הרב היהודי הגרמני, ד"ר גולדשמידט. הוא התפטר מתפקידו בעקבות אירועים אלה. מאותו הרגע נערכו התפילות בבית הכנסת על ידי ד"ר צ'סקל לוין, שהגיע לחוז'וב מקטוביץ'.
התארגנות כלכלית לאחר מלחמת העולם הראשונה.
לאחר העברת העיר חוז'וב לפולין בשנת 1922 התיישבו בחוז'וב, כמו בשלזיה כולה, יהודים שהגיעו למקום מרחבי פולין. עם התפתחותה של העיר גדלה גם האוכלוסייה היהודית בחוז'וב. חוז'וב כעיר תעשייתית, שרוב תושביה פועלים ופקידים במפעלי ברזל, כימיה ומכרות פחם, לא הועסקו היהודים במפעלים אלא שהם התפרנסו ממסחר (זעיר ברובו), המלאכה הזעירה והמקצועות החופשיים. כדי לעמוד במצב הכלכלי הקשה בשנות העשרים, הקימו יהודי חוז'וב מספר ארגונים כלכליים ומקצועיים. כך, למשל, בשנת 1927 נוסד "בנק יהודי קואופרטיבי לאשראי", בשנת 1928 הוקם "ארגון בעלי מלאכה", ובשנת 1936 הוקם הארגון "ציונים בעלי מקצוע" ליד ההסתדרות הציונית. הסוחרים הקימו אף הם את אגודותיהם: "אגודת הסוחרים" ו"אגודת הסוחרים הזעירים", שמנתה בשנת 1938 כ־150 חברים.
המשבר הכלכלי הזיק ביותר לסוחרים קטנים ולבתי מלאכה זעירים כגון צורפים וכדומה. הם לא עמדו בתחרות בשוק המצטמצם ופשטו את הרגל במספרים גדולים. במיוחד היה קשה מצבם של המובטלים, שמספרם הלך וגדל. בעצומה שהגישו המובטלים של חוז'וב בשנת 1934 למשרד-העבודה בווארשה הודגש שהם דורשים הפניות לעבודות ציבוריות לכל חבריהם, בלי הבדל דת ולאום. לקראת פסח תרצ"ט נזקקו לקמחא-דפסחא כמה מאות משפחות יהודיות בחוז'וב. לאחר מלחמת-העולם הראשונה התמנה וועד הקהילה היהודית על ידי שלטונות העיר וחידש את פעילותו. באותה תקופה גדלו צורכי הקהילה היהודית בסעד לעניים. לכן הוועד הקציב מתקציבו, שבשנת 1938 שעמד על סך 75,800 זהובים, סך 10,700 זהובים לעניי העיר. בקהילה הוקמו, חברת "גמילות חסדים", וכן "חברת נשים" (שנוסדה, כאמור, בשנת 1863). "חברת נשים" הייתה פעילה במיוחד בתחום הסעד. בשנות השלושים "חברת נשים" ארגנה מטבח, שבו נתנו יום-יום 100 ארוחות-צוהריים חמות לילדים. כן ניתנו מטעמה ארוחות חמות לנזקקים מבוגרים. לקראת החורף אספו חברות הארגון בגדים לנצרכים, ומדי שנה בשנה ארגנו קייטנה לילדים. בשנת 1933, עם עלייתו של היטלר לשלטון, הקימה הקהילה היהודית וועד עזרה ליהודי גרמניה, שפעל עד למלחמת העולם השנייה. הוועד התמקד בעיקר בפליטים מגרמניה שחזרו לחוז'וב. פעיל במיוחד בארגון הסעד היה רב העיר, ד"ר תיאודור קולברג. בגבור סכנת המלחמה בין פולין לגרמניה הנאצית, הקימה הקהילה היהודית ועד ציבורי לגיוס כספים לצורכי הצבא הפולני. יהודי חוז'וב תרמו אז סכום נוסף לרכישת 2 מקלעים.
התארגנות פוליטית.
בתקופה שבין שתי המלחמות התקיימה פעילות עניפה של סניפי הארגונים הציוניים שבמקום; משנה לשנה נתרבו תחומי הפעולה של הארגונים וגדל מספר החברים בהם. בבחירות לקונגרס הציוני בשנת 1927 הצביעו 88 מצביעים, ואילו בשנת 1935 כבר הגיע מספר המצביעים ל־752. חלוקת הקולות הייתה כלהלן: בשנת 1927 - "ציונים כלליים" 21, "המזרחי" 5, "התאחדות" 55, "פועלי-ציון" 7; בשנת 1935 קיבלו "הציונים הכלליים" 366 קולות, "המזרחי" 157 ו"הרשימה של ארץ-ישראל העובדת" 229 קולות. בשנת 1938 המזכירות המחוזית של ההסתדרות הציונית של שלזיה העילית קבעה את מושבה בחוז'וב. בין תנועות-הנוער בלט ארגון הנוער העברי "עקיבא", שנוסד בשנת 1929 ובשנת 1935 מנה 120 חברים. מקובלים במיוחד בעיר היו ערבי "עונג שבת" שערך הארגון בעיר. בשנות השלושים נתקיימו בעיר גם ארגוני-נוער אחרים: "בני ציון", "גורדוניה", "השומר הדתי". בעיר פעל גם התא של "בני ברית". הסניף המקומי של ויצו, אחד הגדולים באזור, שיתף פעולה עם "חברת הנשים" שבעיר, בתחומים רבים של עשייה חברתית-ציבורית הרצאות, קורסים שונים, התעמלות לנשים וילדים ועוד. בהשפעת הציונים נבחר בשנת 1930 נציג יהודי אחד למועצת העירייה. בעדו הצביעו אז 723 קולות.
ארגוני חינוך.
בין שתי מלחמות העולם התקיים בעיר בית-ספר יסודי ממלכתי לילדי ישראל על ידי הקהילה היהודית. ( בין המלחמות בית הספר היהודי בעיר שכן בבניין התחנה האפידמיולוגית והסניטרית הנוכחית ברחוב ק. ווילקייגו 6 ( K. Wielkiego )) . היה בעיר גם "חדר" בחסותו של הרב קולברג. בנוסף התקיימו במקום שיעורים לעברית מטעם אגודת "תרבות". המפלגות והארגונים קיימו גם הם קורסים למיניהם כגון: היסטוריה של העם היהודי, עברית, חוגים למלאכה ועוד. אגודת ספורט "מכבי" המקומית הייתה אחת הגדולות באזור; בשנת 1936 השתתפו כמעט כל הצעירים בעיר בפעילות ספורטיבית באגודת ספורט "מכבי".
אגודת הספורט היהודית "מכבי".
אגודת ההתעמלות והספורט היהודית "מכבי" בחוז'וב הוקמה בשנת 1934, היא המשיכה את מועדון הספורט היהודי שהוקם עשר שנים קודם לכן, שפעילותו השעתה בגלל המשבר הכלכלי. בשנת 1936 מנתה מכבי חוז'וב, מאה חברים, בעיקר יהודים מגרמניה. בשנים 1934–1935 נשיא המועדון היה יאן פרוינד, ומשנת 1935 ועד פרוץ המלחמה - הרב תאודור קולברג.
עליית האנטישמיות.
בשנות השלושים חברו יחד בפעולה אנטישמית בחוז'וב שתי קבוצות קיצוניות: אנשי פלוגות האס אה (בריונים ומובטלים נאצים) ואנשי המפלגה הנאציונאל-סוציאליסטית הגרמנית (הבלתי ליגאלית), שפעלו בקרב הגרמנים בשלזיה. בשנת 1935 אירעו מספר מקרי התנפלויות על יהודים. יהודים, מבוגרים וילדים, הוכו בחוצות העיר, יהודים הושלכו מקרונות החשמלית בשעת הנסיעה; נופצו שמשות חנויותיהם, בתיהם ואף בבתי הכנסת. הודבקו כתובות אנטישמיות על קירות הבתים. חרם הוכרז על המסחר היהודי ופגע קשה בסוחרים; ליד החנויות היהודיות הועמדו משמרות, שמנעו כניסתם של קונים לא-יהודים. בשנת 1936 הועמדו לדין 40 אנשי פלוגות האס אה בעיר באשמת ארגון והשתתפות בהפגנה אנטישמית. אף על פי שהרדיפות קבלו תוקף חוקי בחוקי נירנברג כבר ב־15 בספטמבר 1935. בחוקים הללו בודדו היהודים משכניהם הלא יהודים, זכויות הפרט שלהם נפגעו מאוד. יהודים רבים פוטרו מעבודתם ומרופאים ועורכי דין נלקח רישיון העבודה.
בסתיו 1937, בעקבות הגבלת השחיטה הכשרה, היו יהודי חוז'וב מחוסרי בשר כשר במשך 10 שבועות.
מלחמת העולם השנייה.