בטורנירי הכדורעף האולימפיים החלה ברזיל להשתתף עם ראשיתם, באולימפיאדת טוקיו (1964). עד אולימפיאדת מוסקבה (1980) דורגה בטורנירים אלה בין המקום החמישי למקום התשיעי. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה הנבחרת במדליה האולימפית הראשונה שלה, מדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת איטליה והפסידה במשחק הגמר לארצות הברית. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לארצות הברית בחצי הגמר ולארגנטינה במשחק על מדליית הארד. באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה את הטורניר ללא הפסד, וגברה על נבחרות ארצות הברית והולנד, בדרך לתואר אולימפי ראשון. בשתי האולימפיאדות הבאות לא הצליחה ברזיל לשחזר את ההישג. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה במקום החמישי ובאולימפיאדת סידני (2000) סיימה במקום השישי.
בגביע העולם בכדורעף השתתפה ברזיל לראשונה ב-1969, אז נערך הטורניר בגרמניה המזרחית. ההישג המשמעותי הראשון שלה היה ב-1981, עת נערך הטורניר ביפן (ככל הטורנירים מאז 1977), כשזכתה במדליית הארד. ב-1995 רשמה הישג דומה. בגביע העולם לאלופות הגדולות בכדורעף, טורניר שנערך אף הוא ביפן בלבד, רשמה ברזיל הישגים גבוהים מאז הוחל בעריכתו, ב-1993. באותו טורניר זכתה במדליית הכסף, וב-1997 זכתה במדליית הזהב.
בליגת הכדורעף העולמית משתתפת ברזיל מאז הוקמה ב-1990. במשחקים שנערכו באוסקה באותה שנה זכתה במדליית הארד, לאחר שהפסידה להולנד בחצי הגמר וגברה על ברית המועצות במשחק על המקום השלישי. בשני הטורנירים הבאים סיימה במקום החמישי, ובמשחקי הליגה שאירחה בסאו פאולו ב-1993 זכתה לראשונה במדליית הזהב, לאחר ניצחונות על איטליה ורוסיה בשלבים המכריעים. במילאנו (1994) זכתה במדליית הארד, לאחר הפסד לקובה וניצחון על בולגריה, ובטורניר נוסף שנערך על אדמתה, בריו דה ז'ניירו (1995), זכתה במדליית כסף, לאחר הפסד לאיטליה במשחק הגמר. בשלושת הטורנירים הבאים סיימה במקום החמישי, ובטורניר שנערך במאר דל פלאטה ב-1999 זכתה במדליית הארד, לאחר הפסד לקובה וניצחון על רוסיה. במשחקי הליגה שנערכו ברוטרדם ב-2000 זכתה שוב במדליית ארד, לאחר ניצחון על יוגוסלביה.
מאז נערך טורניר הכדורעף הראשון במשחקים הפאן-אמריקאיים, במקסיקו סיטי (1955), סיימה ברזיל באחד משלושת המקומות הראשונים בכל אחד מהטורנירים פרט לאחד. פעמיים במהלך המאה ה-20 זכתה במדליית הזהב (סאו פאולו 1963 וקראקס 1983), 6 פעמים זכתה במדליית הכסף (שיקגו 1959 וויניפג 1967 כסגניתה של ארצות הברית ומקסיקו סיטי 1975, סן חואן 1979, הוואנה 1991 וויניפג 1999 כסגניתה של קובה) ו-3 פעמים זכתה במדליית הארד (מקסיקו סיטי 1955, סנטיאגו דה קאלי 1971 ואינדיאנפוליס 1987). רק במשחקים שנערכו במאר דל פלאטה ב-1995 לא זכתה הנבחרת במדליה, ואף סיימה במקום השביעי והאחרון.
מאז 2001.
לאחר שהנבחרת סיימה במקום השישי באולימפיאדת סידני, תוצאה שנחשבה לכישלון עבורה, מונה בשנת 2001 ברנרדו רזנדה למאמן הנבחרת. בליגת הכדורעף שנערכה באותה שנה בקטוביצה, זכתה ברזיל במדליית זהב ראשונה מזה שמונה שנים, לאחר ניצחון על נבחרת איטליה. כן זכתה במדליית הכסף בגביע העולם לאלופות הגדולות בכדורעף.
בשנת 2002 הוכתרה ברזיל, לראשונה בתולדותיה, לאלופת העולם, לאחר שגברה על נבחרות יוגוסלביה ורוסיה בשלבים המכריעים של הטורניר, שנערך בארגנטינה. בליגת הכדורעף דווקא איבדה את תוארה לרוסיה, אף שהטורניר נערך בבלו הוריזונטה. בחמש השנים הבאות לא שמטה ברזיל את התואר, וניצחה בכל טורנירי ליגת הכדורעף שנערכו: מדריד 2003 (ניצחון על סרביה ומונטנגרו); רומא 2004 (ניצחון על איטליה); בלגרד 2005 (ניצחון על סרביה ומונטנגרו); מוסקבה 2006 (ניצחון על צרפת) וקטוביצה 2007 (ניצחון על רוסיה).
בשנת 2003 רשמה ברזיל עוד הישג היסטורי, כשזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע העולם בכדורעף. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו, לעומת זאת, הפסידה במפתיע לנבחרת ונצואלה בחצי הגמר, והסתפקה במדליית הארד, לאחר ניצחון על ארצות הברית. באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה בתואר האולימפי בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר ניצחונות על ארצות הברית ואיטליה בחצי הגמר ובגמר, בהתאמה. בשנת 2005 גם זכתה בפעם השנייה בתולדותיה בטורניר גביע העולם לאלופות הגדולות בכדורעף.
בשנת 2006 זכתה ברזיל באליפות העולם שנערכה ביפן, בפעם השנייה ברציפות. בדרך לתואר גברה על נבחרותיהן של סרביה ומונטנגרו ופולין. בשנת 2007 זכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע העולם, ובמשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו זכתה בתואר השלישי בתולדותיה, והראשון מזה 24 שנים.
שנת 2008 הייתה מאכזבת מבחינת נבחרת ברזיל, שאיבדה שניים מתאריה. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה הנבחרת במדליית הכסף, לאחר שהפסידה בגמר לארצות הברית. בליגת הכדורעף, בה ניצחה חמש שנים ברציפות, ושאירחה באותה שנה בריו דה ז'ניירו, סיימה רק במקום הרביעי, לאחר הפסדים לנבחרות ארצות הברית ורוסיה בחצי הגמר ובמשחק על מדליית הארד, בהתאמה. ב-2009 שבה ברזיל וניצחה בליגת הכדורעף העולמית, לאחר שגברה על נבחרת סרביה בטורניר שנערך בבלגרד. בקורדובה (2010) שמרה על תוארה, לאחר ניצחון על רוסיה.
באליפות העולם שנערכה באיטליה ב-2010 הייתה ברזיל לנבחרת השנייה בהיסטוריה (אחרי איטליה עצמה), שזוכה באליפות שלוש פעמים ברציפות. בדרכה לתואר גברה ברזיל על נבחרות איטליה וקובה. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה ב-2011 שמרה ברזיל על תוארה, לאחר ניצחונות על נבחרות ארגנטינה וקובה. עם זאת, איבדה באותה שנה שניים מתואריה. לאחר שתי זכיות רצופות בגביע העולם בכדורעף, הסתפקה ברזיל במדליית הארד, לאחר שדורגה לאחר נבחרות רוסיה ופולין. בליגת הכדורעף, שנערכה בגדנסק, איבדה גם כן את התואר לאחר שתי זכיות רצופות, ולאחר שגברה על ארגנטינה בחצי הגמר, הפסידה לנבחרת רוסיה בגמר וזכתה במדליית כסף.
רשימת הישגים.
המשחקים האולימפיים:
1992, 2004, 2016 (3)
1984, 2008, 2012 (3)
אליפויות העולם:
2002, 2006, 2010 (3)
1982, 2014, 2018 (3)
גביע העולם:
2003, 2007 (2)
1981, 1995, 2011 (3)
גביע העולם לאלופות הגדולות:
1997, 2005, 2009 (3)
1993, 2001 (2)
ליגת הכדורעף:
1993, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2010 (9)
1995, 2002, 2011, 2013, 2014, 2016, 2017 (7)
1990, 1994, 1999, 2000 (4)
המשחקים הפאן-אמריקאיים:
1963, 1983, 2007, 2011 (4)
1959, 1967, 1975, 1979, 1991, 1999, 2015 (7)
1955, 1971, 1987, 2003, 2019 (5)
גביע אמריקה:
1998, 1999, 2001 (3)
2000, 2005, 2007, 2008 (4)
אליפות דרום אמריקה:
1951, 1956, 1958, 1961, 1982, 1967, 1969, 1971, 1973, 1975, 1977, 1979, 1981, 1983, 1985, 1987, 1989, 1991, 1993, 1995, 1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2007, 2009, 2011, 2013, 2015, 2017, 2019 (32)
What Do You Want From Me
A Great Day For Freedom
Wearing the Inside Out
Take It Back
Coming Back to Life
פיוטר סביאטופולק-מירסקי
פיוטר סביאטופולק-מירסקי (ברוסית: Пётр Дмитриевич Святополк-Мирский; 18 באוגוסט 1857 - 16 במאי 1914) מדינאי רוסי, שר הפנים בשנים 1904-1905.
סביאטופולק-מירסקי נולד בולדיקווקז בתקופה שאביו, קצין בצבא שירת באזור. בשנת 1861 אביו קיבל זכות להקרא קניאז. זאת בהתאם להחלטת הצאר תוך הוראה שמסמכים שמוכיחים את המוצא האצילי יש לראות כאבודים במהלך המלחמה בשנת 1831. אימו הייתה ממשפחה גאורגית אצילית אורבליאני. לאחר סיום הלימודים בבית הספר לקצינים סביאטופולק-מירסקי החל את השרות הצבאי. הוא היה בין משתתפי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר סיום השרות הצבאי היה מושל בפנזה ובדייפרופטרובסק. בשנת 1900 הוא עבר לבירה ומונה לסגן שר הפנים. בשנת 1902 מונה למושל גוברניית וילנה. בהיותו מושל הוא היה ידוע כבעל דעות ליברליות, פעל להגנת זכויות המיעוטים וטיפל ביד קשה נגד התארגנויות לפוגרומים נגד יהודים.
לאחר רצח ויאצ'סלב פלבה, ב-26 באוגוסט 1904 מונה לשר הפנים.
תפקוד כשר הפנים.
כאשר סביאטופולק-מירסקי מונה לשר הפנים הוא לא היה פוליטיקאי ידוע. לעומת זאת הוא היה ידוע כליברל וכאיש טוב לב. בעיתונות השמאל המשרד קיבל כינוי "משרד החיוכים הנחמדים". בנאום קבלת התפקיד הוא ציין שנתן הנחיה לעובדי המשרד לתת שרות טוב לאזרח ושרק במידה ואזרח יאמין לשלטון הוא ייתן לממשל תמיכה ואמון. הנאום נתן בסיס לקרוא לתקופת כהונתו במשרד "תקופת האביב". יחד עם זאת, המדיניות לא הייתה עקבית. מספר אנשים שהוגלו לסיביר קיבלו רשות לחזור ואף קיבלו זכות להשתתף בפעילות ציבורית. נציגי השלטון המקומי קיבלו הרשאה לארגן וועידה ארצית. הראשה זו בוטלה, אך כאשר הוועידה התכנסה באופן גלוי לא ננקטו נגדה שום צעדים. ב-28 בנובמבר 1904 ברחובות סנקט פטרבורג נערכה הפגנה ללא קבלת אישורים והיא פוזרה תוך כוח רב. סביאטופולק-מירסקי עיבד תוכנית להעברת סמכויות למועצה מדינית, העברת סמכויות הייתה צנועה למדי אך בתנאים שהיו בסוף 1904 הצעה הייתה מהפכנית מדי לשלטון ובדצמבר 1904 בוטלה סופית.
לקראת ינואר 1905 כבר לא היה לו כוח של ממש במשרד אך הוא היה בתפקיד.