"משרד מזכיר הצי" (Office of the Secretary of the Navy), שידוע גם כ- Navy Secretariat, הוא המטה שמסייע למזכיר הצי למלא את תפקידיו. על הפקידים הראשיים של משרד זה נמנים תת-מזכיר הצי (סגנו הראשי של המזכיר שהוא אזרח), עוזרי מזכיר הצי, הפרקליט הראשי של מחלקת הצי, התובע הכללי של הצי, המפקח הכללי של הצי, האחראי על נושאים חקיקתיים וראש משרד המחקר הימי. בידי משרד מזכיר הצי מצויות הסמכויות הבלעדיות במחלקת הצי לרכש, ביקורת, ניהול פיננסי, ענייני חקיקה, יחסי ציבור, מחקר ופיתוח.
לרשותם של ראש המבצעים הימיים ומפקד חיל הנחתים עומדים מטות נפרדים משלהם.
שמורת נחל תות
מזכיר הצי
מזכיר מחלקת הצי
מזכיר חיל הים
Trichoplax adhaerens
Trichoplax adhaerens הוא בעל חיים ימי רב-תאי עצמאי (אינו טפיל) השייך למערכה פלקוזואה. מבחינה אבולוציונית הוא אחת הדוגמאות הפרמיטיביות ליצוריים רב-תאיים וכנראה מייצג את הקפיצה האבולוציונית מיצורים חד-תאיים לבעלי חיים בעלי גוף. שם המין מלטינית adherent (דבק) משום שהתגלה לראשונה כגוש דביק חסר צורה על דפנות אקווריום.
"Trhaoplax adhaerens" הוא אורגניזם שטוח מאוד בקוטר של בערך מילימטר, חסר כל איברים או מבנים פנימיים. הגוף מורכב מכאלף תאים השייכים לארבעה סוגי תאים בלבד. הגוף בנוי משתי שכבות תאים: השכבה העליונה היא של "תאי כיסוי" - תאי אפיתל ריסניים המשתרעים אל מחוץ לאורגניזם, והשכבה התחתונה מורכבת מתאים גליליים נושאי שוטון המשמשים לתנועה, וכן מתאים חסרי ריסים. בין השכבות נמצאים סיבי סינסיציום דמויי-כוכב המזכירים תאי מזנכימה בבעלי חיים מורכבים יותר.
הטריכופלקס ניזון על ידי קליטת חלקיקי מזון - בעיקר חיידקים - דרך הצד התחתון שלו. בדרך כלל הם מתרבים ברביה אל מינית, על ידי חלוקה או הנצה של פרטים זעירים, אך הם מסוגלים גם לרבייה מינית על ידי יצירת ביצים בשכבת הביניים. למרות שלטריכופלקס יש גנום קטן בהשוואה לבעלי חיים אחרים, קרוב ל -87% מ -11,514 הגנים המקודדים לחלבון, דומים באופן זהה לגנים הידועים אצל בעלי חיים אחרים.
"Trichoplax adhaerens" נפוץ בימים טרופיים וסוב-טרופיים כולל הים התיכון וים סוף (מפרץ אילת).
סטיבן גריי
סטיבן גריי (אנגלית: Stephen Gray; דצמבר 1666, קנטרברי שבמחוז קנט, אנגליה - 7 בפברואר 1736, לונדון). חוקר רב תחומי, אוטודידקט, אנגלי. היה הראשון שעסק בניסויים שיטתיים במוליכות חשמלית ואף כונה בזמנו "אבי החשמל". היה ראשון הזוכים במדליית קופלי בה זכה פעמיים, בשנים 1731 ו-1732.
חייו.
גריי נולד בקנטרברי ב-1666. לאביו היה עסק שהתמחה בצביעת בדים וגריי הצעיר שימש בו כשוליה ושם רכש ידע בסיסי בכימיה. במקביל לימד את עצמו את מדעי הטבע, ובמיוחד אסטרונומיה. הישגיו באסטרונומיה הגיעו לידיעת ג'ון פלמסטיד, האסטרונום המלכותי, וזה נעזר בו בתצפיות ובחישובים להכנת מפת שמיים משופרת לצורכי ניווט.
נראה שהקשר ההדוק עם פלמסטיד היה הגורם שמנע מגריי להתקבל לחברה המלכותית, וזה כיוון שפלמסטיד היה במאבק מול אייזק ניוטון ששימש כנשיא החברה המלכותית. רק לאחר מותו של ניוטון הכירו בחברה בהישגיו של גריי.
הוא זכה להיות ראשון מקבלי מדליית קופלי בשנת 1731, בשנת 1732 התקבל כחבר בחברה המלכותית וזכה במדליה בפעם השנייה.
גריי, בשונה מרוב העוסקים במחקר באותה תקופה, לא היה איש אמיד והתמודד כל חייו עם בעיות פרנסה. הוא השתתף בהקמת מצפה הכוכבים האנגלי השני, בקיימברידג'. לאחר מכן חזר לעסק צביעת הבדים המשפחתי, אולם נאלץ לעזבו מסיבות בריאותיות. בהמשך עבר ללונדון כעוזר של ג'ון תיאופילוס דזגיוליה.
ב-1720 ידידיו השיגו עבורו מקום בבית מחסה לאנשי מעמד שירדו מנכסיהם. גריי נפטר, חסר כל, ב-1736.
פעילותו המדעית.
פעילותו המדעית של גריי הייתה בשני תחומים.
נחל עץ
ברכת המלכים
ברכת המלכים היא ברכה המשתייכת לברכות הראייה הנאמרת בעת ראיית מלך.
קיימים שני נוסחים לברכה, האחד על ראיית מלכי ישראל והאחר על ראיית מלך ממלכי הגויים.
משמעות הברכה היא שמברכים את האל על כבוד המלכים אשר מקורו הוא בכבודו של האל עצמו אותו הוא חולק עמם.
מקור הברכה.
הגדרת מלך אצל מרבית הפוסקים כוללת שלשה תנאים נדרשים: שהוא חשוב בשלטון ובנשיאות כמלך, והורג במשפט, ואין מי שימחה בידו לשנות דברו.
אמירת הברכה כיום.
המצווה על ברכת ראיית מלך, אינה תלויה בהיותו של המלך צדיק או רשע. בימינו עולה השאלה האם יש לברך על ראיית מלכים מערביים שלהם מעמד סמלי בלבד ואינם שליטים בלעדיים המסוגלים להחליט על הוצאה להורג. המקובל הוא להימנע מלברך כיוון שגם אם קיים ספק בדבר הרי שספק ברכות להקל. אך גם כיום קיימים מלכים שמשמשים כשליטים, לרוב במדינות שאינן דמוקרטיות ומוסכם שעל ראייתם יש לברך, כדוגמת מלך ירדן או מלך ערב הסעודית.
לגבי נשיא ארצות הברית, קיימת מחלוקת האם יש לברך. כיוון שמצד אחד כבודו רב וכוחו רב (בעל הקהילות יעקב), ומצד אחר בסמכות בית הנבחרים להדיחו ואין בכוחו להמית (הציץ אליעזר) ויש הפוסקים שיש לברך ללא שם ומלכות. (שו"ת באר משה)
חתן פרס נובל לספרות, שמואל יוסף עגנון, בירך את הברכה בטקס קבלת הפרס שבאופן מסורתי נערך בנוכחות מלך שוודיה, על המלך גוסטב השישי אדולף ב-1966. לעומתו חתן פרס נובל לכלכלה, פרופסור ישראל אומן, נמנע מלברך אותה כשקיבל את הפרס מהמלך קרל השישה עשר גוסטב ב-2005, כיוון שקיבל חוות דעת הלכתית מהרב אהרן ליכטנשטיין לפיה אין לברך את ברכת המלכים על מלכים שמעמדם הוא ייצוגי בלבד ואין להם כוח ביצועי ממשי. אך כעבור שנה, כשפגש אומן את עבדאללה השני, מלך ירדן ב-2006, בירך אומן את הברכה כיוון שלצד תואר המלוכה מלכי ירדן הם גם שליטים לכל דבר, ולפי כל הפוסקים על הרואה אותם לברך את הברכה.
לקראת ביקור נשיא ארצות הברית ברק אובמה, במרץ 2013, הורה הרב עובדיה יוסף כי בראיית נשיא ארצות הברית יש לברך את הברכה על מלך גוי.
י&quot;ב הפסוקים
ספרות זכויות האדם
ספרות זכויות האדם, היא סוגה ספרותית המקדמת ערכים של זכויות האדם באופן ישיר או עקיף. מטרתה לשלב בין הכוח המניע הספרותי, לבין הנעה לפעולה, המהווה חלק בלתי נפרד ממאבק או הגנה על זכויות האדם. ז'אנר ספרותי זה מבוסס על רעיון "הספרות המגויסת" אותו הגה הפילוסוף והסופר הצרפתי, ז'אן-פול סארטר. "ספרות זכויות האדם" מחויבת לחברה ומאמינה במחויבותו ובכוחו של כל אדם לפעול למען שינוי חברתי. היא מתבססת על האמונה בכוחה העצום של הספרות לחולל שינוי, ובאחריותו של הסופר כלפי קוראיו בהיבט החברתי לצד זה האמנותי.
רקע.
ספרים שדנו בסוגים שונים של זכויות האדם הודפסו במשך תקופה ממושכת, והיו חלק מהסוגה הדנה בזכויות האדם. ביניהם, אוהל הדוד תום שהודפס עוד בשנת 1852, ואחרים, שדנו בעבדות האדם השחור בארצות הברית, A Literature of their own (איליין שוולטר) ואחרים, שדנו בהיעדר זכויות נשים, עגבניות ירוקות מטוגנות ואחרים, העוסקים בהיעדר זכויות ללהט"ב, ועוד רבים. ספרים מסוגת זכויות האדם יצאו כבודדים במהלך השנים. הם הוכרו לרוב כביקורת נוקבת על היעדר זכויות האדם בתחומים השונים, ופרסומם היה בין הגורמים להעלאת הסוגיות בהם עסקו, לסדר היום.
בשנת 2010 פורסם הספר "Freedom", אנתולוגיית סיפורים קצרים אשר פורסמו על ידי סופרים ידועי שם מכל העולם ברוח ההכרזה האוניברסלית לכל באי העולם. הספר יצא לאור לראשונה בבריטניה בהוצאת Mainsream בשיתוף עם ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל".
ההקדמה לספר, אותה כתבה ורד כהן ברזילי, ונקראה "כוחה העצום של הספרות", עסקה בקשר שבין נובלה איטלקית בשם: "Prima di Lasciarsi" ""לפני הפרידה"/גבריאלה אמברוסיו" לבין שינוי חברתי וזכויות אדם. הספר Freedom תורגם למגוון שפות ופורסם בעולם במדינות: בריטניה, ארצות הברית, קנדה, פולין, ספרד, אמריקה הלטינית, איטליה ועוד. באוגוסט 2010 התקיים דיון ראשון בנושא בפסטיבל הספרים באדינבורו, בריטניה ובמרץ 2012 הוא הוצג לראשונה באופן רשמי באוניברסיטת אוקספורד, בריטניה, במסגרת דיון בשם "כוחה של הספרות וזכויות אדם". בשנה זו נוסדה Novel Rights, תנועה חברתית המתמחה בקידום והוצאת ספרות זכויות אדם.
הספרות המחויבת והקשר לספרות זכויות האדם.
"ספרות זכויות האדם" מבוססת על רעיון "הספרות המחויבת" אותו הגה הפילוסוף והסופר הצרפתי ז'אן-פול סארטר בספרו: "הספרות מה היא?" סארטר טען כי אינטלקטואליים, כמו גם האזרח הפשוט מחויבים לנקיטת עמדה בייחוד לגבי קונפליקטים פוליטיים גדולים אשר מתרחשים באזורם. סארטר קיווה כי שהספרות תהיה ככלי אשר באמצעותו קבוצות מיעוט מדוכאות יוכלו להרוויח את הכרת הקבוצה, וכי חברים מן האליטה ינועו לפעולה עקב כך. הוא טען כי אם הרומן הסתיים בקריאה מכוונת לפעולה, עליו לכוון ביודעין לציבור אשר יכול לבצע את הפעולה. סארטר מציע בספרו פעולה כפולה של הספרות אשר תפעל גם כמראה לתוקף וגם כמדריך והשראה למדוכאים. הוא אינו מסביר מהי הפעולה אשר צריכה להינקט או כיצד יש לנקוט אותה במסגרת הספרות המחויבת. סוגי הפעולה יבחרו על בסיס התרומה שלהם לתפיסת הדמוקרטיה הסוציאליסטית, אבל אסור שהסופר יחליט לפי תפיסה, במובן של רעיון מצפוני, טען. ספרות זכויות האדם עוסקת באופן ישיר או עקיף בזכויות האדם ומכוונת את קוראיה להבין ולפעול למען שמירה והגנה על זכויות האדם. ליצירה הספרותית נלווה מידע כללי על זכויות האדם והארגונים הפועלים בשמם, כמו גם הצעות לנקיטת פעולה ישירה בהתאם לנושאים שעלו מן היצירה הספרותית.
הקשר בין ספרות לתנועות זכויות האדם.