מרי נולדה ב-5 באוקטובר 1658 בארמון הדוכס בעיר מודנה שבאיטליה, והייתה בתם הבכורה (והבת היחידה) של אלפונזו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה ושל רעייתו לורנה מרטינוצי. אחיה הצעיר של מרי, פרנצ'סקו השני ד'אסטה, דוכס מודנה היה לדוכס בהיותו בן שנתיים, עת נפטר אביהם.
נישואיה לג'יימס, דוכס יורק.
מרי נישאה לג'יימס, דוכס יורק באמצעות שליח, בטקס נוצרי קתולי שנערך ב-20 בספטמבר 1673. טקס הנישואין ביניהם נערך ב-21 בנובמבר 1673 בטקס נוצרי אנגליקני.
לנישואים הללו הייתה חשיבות פוליטית, שכן לג'יימס, הקתולי, היו שתי בנות אנגליקניות: מרי ואן מנישואיו לאשתו הקודמת, אן הייד.
בנו של ג'יימס מנישואיו למרי ממודנה יעקוף בסדר הירושה לכתר הבריטי את הבנות, ומשמעות הדבר שהמלך יהיה קתולי. אף שמרי הייתה מאוד נאה, תושבי אנגליה שנאו אותה בשל דתה הקתולית. שמועות שנפוצו באנגליה טענו כי היא מרגלת מטעם האפיפיור קלמנס העשירי. בזמן המזימה האפיפיורית בשנת 1678, בה היה מעורב המזכיר האישי של מרי, נאלצו מרי ובעלה ג'יימס, להימלט בסתר מאנגליה.
המלכה הרעייה.
בשנת 1674 ציפו מרי וג'יימס להולדת בנם הבכור, אולם התינוק נולד בלא רוח חיים. בעקבות הכתרת ג'יימס בשנת 1685, שאלת יכולתה של מרי להוליד ילדים הפכה לשאלה פוליטית. בשל כישלונותיה להוליד ולד חי, הלכה מרי למרחצאות הצלב בבאת', ותשעה חודשים לאחר מכן, בשנת 1688 נולד למרי ולד חי, ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט. שמועות שנפוצו באנגליה לפיהן הילד לא היה של מרי (וכי היא הלכה עם כריות בשימלתה במשך תשעה חודשים) או כי הילד לא היה בנו של המלך, הביאו לשתי ישיבות מיוחדות של מועצת המלך, בהם שמעה המועצה עדויות בדבר זהות אבי הילד.
גלות בצרפת.
מספר מועט של חודשים לאחר הלידה, פרצה המהפכה המהוללת. מרי ובנה נאלצו להימלט לצרפת ב-10 בדצמבר 1688. והפרלמנט הבריטי הזמין את בתו הבכורה של ג'יימס, מרי, ובעלה ויליאם מאורנג' למלוך במקום ג'יימס.
בהיותה בגלות, שהתה מרי כאורחת של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בטירה בסן-ז'רמן-אן-לה, בסמוך לפריז. בהיותה בגלות ילדה מרי את לואיזה מריה תרזה סטיוארט, אשר נפטרה מאבעבועות רוח בגיל 19.
אלמנתו של ג'יימס.
לאחר מותו של ג'יימס, ב-6 בספטמבר 1701, דרשה מרי כי יכירו בבנה כמלך אנגליה וסקוטלנד – דרישה אשר הביאה במידה מסוימת להצטרפותה של אנגליה למלחמת הירושה הספרדית.
מרי נפטרה בטירה בה התגוררה, ונקברה במנזר הטירה. קברה נהרס במהלך המהפכה הצרפתית.
מורשתה.
מחוז דטשס ("מחוז הדוכסית") במדינת ניו יורק שבארצות הברית נקרא על שם תוארה, בעת כהונתה כדוכסית יורק (באותה עת הייתה ניו יורק מושבה של אנגליה).
Rainbow
מועדון הכדורגל אינטר מילאנו
ויטליס אסטפייבס
ויטליס אסטפייבס (בלטבית: Vitālijs Astafjevs, נולד ב-3 באפריל 1971 בריגה שבברית המועצות, כיום בלטביה) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת הקשר, ושיאן ההופעות של נבחרת לטביה בכל הזמנים. אסטפייבס הוא מאמן קבוצת FK יגלבה ועוזר המאמן בנבחרת לטביה כיום.
קריירה קבוצתית.
אסטפייבס שיחק ב-8 קבוצות: FK דאוגבה, סקונטו ריגה (ארבע קדנציות), אוסטריה וינה, בריסטול רוברס, אדמירה ואקר, רובין קאזאן, אולימפס JFK וונטספילס. בקריירה הקבוצתית יש לו 431 משחקים ו-109 שערים. בקריירה הבינלאומית יש לו 16 שערים ו-167 הופעות.
קריירה בינלאומית.
אסטפייבס היה קפטן נבחרת לטביה ונחשב שיאן ההופעות בנבחרת וגם שיאן ההופעות באירופה. אסטפייבס שיחק עם הנבחרת ביורו 2004.
הללויה (שיר של חלב ודבש)
הללויה היה השיר הזוכה של אירוויזיון 1979. השיר נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון, לאחר שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט. השיר נכתב על ידי שמרית אור, הולחן על ידי קובי אשרת ובוצע בעברית על ידי להקת חלב ודבש (סולנית: גלי עטרי). אשרת אף ניצח על התזמורת שניגנה את השיר באירוויזיון.
השיר הוא בלדה בה הלהקה משבחת את אלוהים על העולם ועל כל הדברים הטובים שבו. זהו השיר היחיד (נכון להיום) שעשה שימוש בתמה דתית וניצח בתחרות האירוויזיון.
ב-2018 נבחר להיות השיר המרכזי של חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, והוא הושר על ידי גלי עטרי ועדן בן זקן. לכבוד האירוע, נענתה הפזמונאית שמרית אור (כותבת השיר) לבקשתה של שרת התרבות מירי רגב להוסיף לשיר שני בתים חדשים, שנפתחים במילים "הללויה ישראל".
המקריות שכמעט מנעה את השתתפות השיר באירוויזיון.
השיר הוגש במקור כמועמד להשתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1978 בביצועה של להקת "הכל עובר חביבי", אך הוא לא התקבל לתחרות. במהלך השנה שלאחר מכן, ניסה קובי אשרת לשבצו בהופעות שונות של הלהקה, אולם ללא הצלחה. במסגרת זו, השיר אף היה אמור להיות מבוצע במופע כלשהו ונעשו חזרות עליו, אך לבסוף במאי אותו מופע החליט שיש לקצר את המופע ומשום כך, השמיט את השיר ביום ההופעה.
לאור העובדה שלא הושמע לבסוף מעולם בפומבי, ולפיכך עמד בתנאים להשתתפות באירוויזיון הבא, נמסר השיר לוועדה לבחירת השירים לפסטיבל הזמר והפזמון 1979 כשהוא עדיין מיועד ללהקת "הכל עובר חביבי". עם זאת, במהלך החזרות על השיר הלהקה החליטה לוותר עליו ועל השתתפותה בפסטיבל, והיות והוא כבר התקבל לתחרות, הרכיב אשרת את להקת "חלב ודבש" כדי שתבצעו (לאחר שגם ירדנה ארזי סירבה לקבלו על מנת שתוכל להנחות את האירוויזיון. לימים הביעה חרטה על כך). יש הטוענים שהסיבה לכך ש"הכל עובר חביבי" ויתרה על השיר היא שבמהלך החזרות, אירעה תאונה קלה וסולנית הלהקה שלומית אהרון התחשמלה מהמיקרופון. עם זאת, ב-2010, כשהתראיינה לכתבה ב"מקור ראשון", אהרון אמנם אישרה שבמהלך החזרות קיבלה מכת חשמל, אך אמרה שהלהקה ויתרה עליו בשל חילוקי דעות בין חבריה.
ההשתתפות באירוויזיון.
האירוויזיון התקיים ב-1979 בירושלים, בעקבות זכייתה של ישראל גם בתחרות של השנה הקודמת, לראשונה בתולדותיה.
שנים אחר כך, בתוכנית הרדיו "שלא ייגמר לעולם", ששודרה ברשת ב' וסקרה את חייו ופועלו המוזיקלי של קובי אשרת, התוודה המלחין כי רק בעת החזרות האחרונות לתחרות האירוויזיון, התגלה כי השיר ארוך ב-19 שניות מהאורך המותר לשיר בתחרות, 3 דקות. לפיכך, הורה לו פרנק נף, נציג איגוד השידור האירופי, לקצר את השיר ולא, ייאסר על ישראל להשתתף בה, עקב הפרת הכללים. לדברי אשרת, לאור זאת, בעת התחרות עצמה הושמעה גרסה מקוצרת של השיר שהכין לשם כך. לאור העובדה כי התזמורת במופע הייתה מורכבת מנגנים ישראלים בלבד, הצליח אשרת לסכם איתם מבעוד מועד שהיה והשיר יזכה בתחרות, בעת ההשמעה החוזרת שלו בתום המופע, לאחר ההכרזה על הזכייה, יבוצע השיר באורך המקורי, כשהוא חורג משלוש הדקות. כך היה לבסוף.
זכיית "הללויה" הייתה הפעם השנייה ברציפות בה זכה השיר שייצג את ישראל. לפיכך, היה זה האירוע הרביעי במספר בו המדינה אשר אירחה את האירוויזיון ניצחה בתחרות (שווייץ, ספרד ולוקסמבורג הצליחו לעשות זאת לפני כן). מאז מקרה זה נרשמו עוד שניים כאלה, כאשר אירלנד ניצחה פעמיים בעת שאירחה את התחרות על אדמתה.
ישראל בחרה שלא לארח את התחרות של השנה שלאחר מכן, עקב קשיים תקציביים שנבעו מהעלויות הגבוהות של הפקת אירוע שכזה. לבסוף ישראל אף כלל לא השתתפה בתחרות של 1980, בשל המועד שנקבע לה, אשר חפף ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
לאחר הזכייה.
במצעדי הפזמונים בישראל זכה השיר להצלחה גדולה. הוא הוביל את מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במשך מספר שיא של עשרה שבועות, ובמצעד הפזמונים העברי השנתי הן של רשת ג' והן של גלי צה"ל נבחר כ"שיר השנה". באותה שנה הודיעו בקול ישראל כי "הללויה" יהפוך להמנון הלאומי "החדש" ויחליף את "התקווה" של נפתלי הרץ אימבר. מאוחר יותר התברר כי מדובר במתיחת אחד באפריל.
השיר בגרסתו האנגלית בוצע גם בסוף תחרות האירוויזיון של שנת 1999 על ידי כל משתתפי התחרות, כמחווה לקורבנות מלחמת קוסובו, ובאירוויזיון 2019 יחד עם כוכבי אירוויזיון משנים קודמות.
בשנת 2018 שרת התרבות מירי רגב בחרה בשיר להיות השיר המרכזי של חגיגות ה-70 למדינת ישראל והתנתה את בחירתו בהוספת שני בתים חדשים בעלי משמעות לאומית לשיר. הזמרת עדן בן זקן נבחרה להקליט את גרסתו המחודשת של השיר, תחילה ללא גלי עטרי, שביצעה את השיר במקור, אך לאחר מחאה ברשת הוחלט לצרף אותה לשיר.
בשנת 2020 הוציאה עטרי גרסה לשיר בשיתוף מקהלת ילדים הולנדית, בשפות עברית, אנגלית והולנדית. הגרסה נוצרה עבור משדר מחווה לאירוויזיון, שנערך במקום שידור התחרות השנתית, בשל מגפת הקורונה.
גרסתן של עדן בן זקן וגלי עטרי.
ב-10 באפריל 2018, הוציאה הזמרת הישראלית עדן בן זקן, ביחד עם הזמרת-יוצרת גלי עטרי גרסה מחודשת לשיר. לגרסה זו יצא וידאו קליפ בו נראות השתיים שרות את השיר, כאשר ישנו קהל רחב מסביבן.
נכון לפברואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2.9 מיליון צפיות.
זכות ההצבעה לנשים
הסרט הגדול של סטיץ'
הללויה (פירושונים)
תעשיות רום כרמל
אנדרס אופר
אנדרס אופר (באסטונית: Andres Oper; נולד ב-7 בנובמבר 1977 בטאלין, אסטוניה) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים.
קריירה.
אופר החל את הקריירה שלו בפלורה טאלין בשנת 1994, שיחק בה עד 1999, כאשר ב-1996 הוא מושאל לטרביס פארנו. הוא עבר לאולבורג בולדספילקלאב ב-2 ביולי 1999, תמורת מיליון דולר. לאחר שנתיים הצטרף אינדרק ז'לינסקי והשניים היו הכוכבים בקבוצה.