בנובמבר 1262 כוח וולשי קטן הצליח לכבוש את הטירה מידי סגנו של רוג'ר מורטימר, הטירה הועלתה באש ונבזזה והודעה על נפילתה נשלחה לל'ואלין ומורטימר. אדונויות הספר גייסו צבא גדול תחת רוג'ר מורטימר שצעד לכבוש מחדש את הטירה ולשקם אותה, משהגיע לטירה צבאו של ל'ואלין הקיף אותו והחל מצור בן שלושה שבועות כנגד הטירה כשביצורייה הרוסים ולכוח המגן אספקה מועטה. תחת תנאים קשים אלו נכנע מורטימר ול'ואלין הרשה לצבאו לסגת מהטירה, לאחר מכן כוחותיו של ל'ואלין השלימו את הריסת ביצורי הטירה כדי לשלול מהאנגלים את העמדה האסטרטגית, ועזבו את המקום להמשך המערכה נגד האנגלים. בספטמבר 1267 חתמו ל'ואלין והנרי השלישי על הסכם מונטגומרי שהעניק לל'ואלין רשמית את תואר נסיך ויילס וביסס רשמית את נסיכות ויילס תחת הכתר האנגלי. אומנם קוונל'יס נותרה מחוץ לתחום ההשפעה הישירה של נסיכות ויילס, אך היא נחשבה בכל זאת לחלק מאזורים תחת שליטה וולשית עקיפה. מורטימר הורשה לחזור לאדמותיו ולבנות מחדש את הטירה, כל עוד הוא מכיר בשליטתו של ל'ואלין.
בשנים שלאחר ההסכם רוג'ר מורטימר שב לטירתו ושיפץ את ביצוריה באופן נרחב. בשלב זה הוא הקים מערך ביצורים נוסף ומשמעותי יותר בדופן הדרומית של הרכס, ל'ואלין שהרשה לאדוני הספר לחזור לאדמותיהם ולשקמם, ראה בביצורים החדשים מעשה לא חוקי ומתריס כנגד הסכם מונטגומרי. בשנת 1273 כתב ל'ואלין מכתב לאדוארד הראשון, הוא התלונן בין היתר על הביצורים החדשים ואיים לפעול בעצמו עם תנאי ההסכם לא ישמרו. שורה של מעשים דומים ואווירה של חוסר אמון בין הנסיכות הוולשית לכתר האנגלי ואדוני הספר, הובילו ב-1275 לכך של'ואלין הפסיק לשלם דמי חסות לכתר האנגלי, מה שהוביל את אנגליה למערכה נרחבת לכיבוש ויילס בין 1277 ל-1283 וביטול דה פקטו של נסיכות ויילס.
בשנת 1282 ר'וג'ר מורטימר נפטר והוחלף על ידי בנו אדמונד ברון מורטימר השני, ובשנת 1294 יורש העצר הוולשי מאדוג אפ ל'ואלין מרד יחד עם כוחות ולשים נאמנים כנגד השלטון האנגלי בוויילס, על פי מקורות התקופה קוונל'יס נכבשה במהלך המרד, אך ישנם חוקרים כיום המטילים בכך ספק. ב-1306 עברה הטירה לידי רוג'ר מורטימר, רוזן מארץ' הראשון שהוביל ב-1321 מרד כושל נגד אדוארד השני, מלך אנגליה, כתוצאה מכך אדמותיו כולל קוונל'יס נלקחו ממנו וההוא נכלא וברח לצרפת. ב-1326 חזר לאנגליה והצליח להפיל את המלך אדוארד והיה למלך דה פקטו לצד איזבלה מצרפת עד שהוצא להורג ב-1330 על ידי אדוארד השלישי וקוונל'יס נלקחה על ידו כעונש אך הוחזרה למשפחה שנה לאחר מכן.
בשנים 1356–1357 הטירה עברה שיפוץ נרחב, עם תחילת מרד אווין גלינדור ב-1400 קוונל'יס הייתה תחת שליטת הכתר האנגלי והוצב בה כוח מגן כנגד המערכה של הכוחות הוולשים. למרות שהטירה הייתה מוגנת היטב ועם אספקה מרובה, מכתב מ-1405 של רי'צרד, ברון גרי מקודנור הרביעי, ציין ששטחי אחוזת קוונל'יס נכבשו ונבזזו על ידי הכוחות הוולשים, אך לא ברור עם מדובר גם בטירה. אחרי המרד חשיבותה האסטרטגית של הטירה החלה לדעוך, ב-1425 עם מותו של אדמונד מורטימר, רוזן מארץ' החמישי, עברה הטירה לידי בן דודו ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק ששיקם את הטירה ומינה מושל מטעמו לניהול האחוזה המרוחקת. עלייתו לכס המלוכה של אדוארד הרביעי בנו של ריצ'רד, הפכה את הטירה והאדמות לבעלות הכתר, בשלב זה ככל הנראה כבר פסקה מלהיות בשימוש פעיל ומצבה הידרדר. ב-1493 הוגדרה כבר במצב חצי הרוס ובשטר מכירה משנת 1687 הוגדרה כבר במצב הריסות מוחלט.
המשורר הוולשי לויס גלין קות'י שחי במאה ה-15 תיאר כך את הטירה (ככל הנראה סביב שנות ה-40):
עיירת קוונל'יס.
במהלך המאה ה-13 נוסדה סמוך לטירה עיירה על ידי משפחת מורטימר ששלטה באזור, העיירה הייתה קשורה לטירה ושימשה אותה. בעקבות התפרצות של דבר הבלוטות במאה ה-14 וקשיים כלכליים משום הריחוק שלה ממרכזים עירוניים, העיירה ננטשה בהדרגה, למרות שבאופן רשמי נותר מעמדה העירוני עד למאה ה-19. כיום קוונל'יס היא עיירת רפאים, כאשר המבנה היחיד העומד על תילו היא כנסיית סנט מייקלס. הכנסייה משופצת ונמצאת המעמד שימור של בניין רשום מדרגה II.
המיהידראננצפליה
המיהידראננצפליה (באנגלית: Hemihydranencephaly) היא מיקרוצפליה נדירה המאופיינת בהיעדר מוחלט או כמעט מוחלט של קליפת המוח, תוך שמירה על קרומי המוח, גרעיני הבסיס, הפונס, המוח המוארך והמוח הקטן.
זהו סוג מיוחד ונדיר של הידראננצפליה, כשרק שבעה מקרים כאלו דווחו.
גביע ווינר בכדורסל 2021/2022
גביע ווינר בכדורסל לעונת 2021 היא התחרות ה-16 להיווסדו של מפעל גביע ווינר סל. כל קבוצות הליגה ייקחו חלק בטורניר.
מנין שטרות
מנין השטרות
הרפובליקה הפיליפינית השנייה
הרפובליקה הפיליפינית השנייה שהייתה ידועה גם בשם הרפובליקה של הפיליפינים, הייתה מדינת בובות של האימפריה היפנית שהוקמה ב־14 באוקטובר 1943, במהלך הכיבוש היפני במדינה.
רקע.
לאחר הפלישה היפנית לפיליפינים הכריז הנשיא מנואל קזון על בירת הפיליפינים, מנילה כעיר פתוחה על מנת למנוע מהצבא היפני הקיסרי להרו את העיר. לאחר ההכרזה, העיר הייתה למעשה תחת שליטו של ראש העיר, חורחה ב. ורגאס . בינואר 1942, נכנסו היפנים למנילה. יפן כבשה את הפיליפינים במלואה רק במאי של אותה השנה, לאחר שניצחו בקרב על קורגידור.
הגנרל היפני הומה מסאהרו הוציא צו פירוק לחבר העמים בפיליפינים הקים במקום את הוועדה המבצעת הפיליפינית שהייתה למעשה ממשלת אד-הוק. ראש הממשלה שמונה היה וראגס. בינתיים, הממשלה הוציאה צו שהקים את איגוד שירותי הפיליפינים החדש, שהיה למעשה סניף היפני של מפלגת טאיסיי יוקוסאנקאי. המפלגה הפכה למפלגה החוקית היחידה במדינת האיים וכל המפלגות הפוליטיות הקיימות הוצאו מחוץ לחוק. בניגנו אקינו האב מונה למנכ"ל התנועה.
הקמת הרפובליקה.
לפני הקמת ועדת ההכנה נתנו היפנים אפשרות להעמיד את הפיליפינים תחת הדיקטטורה של ארטמיו ריקארטה, שחזר מגלות בעיר היפנית יוקוהמה לכדי לסייע בחיזוק תנועת שלהם. עם זאת, ועדת ההנהלה הפיליפינית סירבה לאפשרות זו ובחרה להפוך את הפיליפינים לרפובליקה עצמאית. במאי 1943, במהלך ביקורו הראשון בפיליפינים הבטיח ראש ממשלת יפן, הידקי טוג'ו להשיב את העצמאות לפיליפינים וזאת כחלק ממסע התעמולה היפני קידוש עקרון הפאן-אסייתיות.
בעקבות כך הוחלט להקים את ועדת ההכנה לעצמאות הפיליפינים, שהייתה מורכבת מ-20 חברים. ועדת ההכנה, שבראשותה עמד חוזה לורל הציגה את טיוטת החוקה של המדינה החדשה ב-4 בספטמבר 1943 ושלושה ימים לאחר מכן, האספה הכללית אישרה את הטיוטה.
שלושה ימים לאחר הקמת האספה הלאומית, התקיימה ישיבת הפתיחה שלה בבניין של הבית המחוקקים שפעל שלפני המלחמה, בניגנו אקינו האב נבחר לנשיא הראשון של בית המחוקקים החדש וחוזה לורל. ב-14 באוקטובר נחנך בית המחוקקים, הנשיא לשעבר אמיליו אגינלדו, והגנרל ארטמיו ריקארה הרימו את הדגל הפיליפיני, בו נעשה שימוש במהלך מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים שהציגה שמש אנתרופומורפית. זו הייתה הפעם הראשונה מאז תחילת הכיבוש היפני במדינת האיים שהדגל הוצג וההמנון נשמע.
עוד באותו היום נחתמה הסכם הברית בין הרפובליקה הפיליפינית החדשה לממשלת האימפריה היפנית שאושרה כעבור יומיים על ידי האספה הלאומית היפנית.
היסטוריה.
משבר המזון.
הממשל, בעקבות מחסור חמור במזון, החליט להקים סוכנות לחולקת אורז, זאת אף על פי שבפועל מרבית משלוחי האורז הוחרמו על ידי חיילים יפנים. מנילה הייתה אחת מהערים הרבות במדינה סבלו ממשבר חמור, בעיקר בשביל טייפון שפגע במדינה בנובמבר 1943. היפנים, על מנת להעלות את קצב ייצור האורז במדינה, הביאו אורז הוראי הגדל במהירות, והשימוש בו נעשה לראשונה בטייוואן. אורז הוראי הפך את הפיליפינים לעצמאים באורז עד 1943, אך גשמים במהלך 1942 מנעו את השימוש בו באותה תקופה.
אחת הסיבות הרבות לכישלון בהשגת השקט שלו קיוו היפנים במהלך המערכה בפיליפינים (1941–1942) והנוכחות הכבדה של לוחמי גרילה פיליפינים, נבעה מאדישותם של החיילים היפנים כלפי יסודות הכלכלה הפיליפינית. הקראבאו סיפק את כוח העבודה העיקרי שאיפשר לחקלאים הפיליפינים לגדל אורז ומצרכי מזון בסיסיים אחרים. סיורים של הצבא הקיסרי היפני באי החרימו מהתושבים לא רק אורז ומצרכי מזון, אלא גם שחטו את הקרבאואים שלהם לבשר, ובכך מנעו מהחקלאים לגדל מספיק אורז בשביל להאכיל את התושבים הרבים. ניתן ללמוד זאת מכך שלפני מלחמת העולם השנייה היו כמעט 3 מיליון קרבאואים בפיליפינים, ועד תום המלחמה כמעט 70% מהם נשחטו, מתו או נהרגו. איים מסוימים בפיליפינים כדוגמת מינדורו, נשלטו בפועל על ידי לוחמי הגרילה הפיליפינים, כך שבעת המערכה השנייה בפיליפינים, הם סייעו רבות לאמריקנים לכבוש את האיים הללו בקלות מידי היפנים.
פירוק הרפובליקה.
ב־23 בספטמבר 1944 הכריזה הרפובליקה באופן רשמי על מלחמה נגד ארצות הברית והממלכה המאוחדת. ב-20 באוקטובר 1944 נחתו האמריקנים באי לייטה והחלו את שחרורם של הפיליפינים. ב-27 בפברואר 1945 נכבשה מנילה והממשלה הקודמת הוחזרה לשלטון. ב-4 ביולי 1945 הושלם שחרור האי. הגנרל האמריקאי, דאגלס מקארתור הורה על מאסרו של לורל, אך ב-1946 הכריז הנשיא מנואל רוחאס על חנינה כללית, ולורל שוחרר ממעצרו. לאחר מכן שב והשתלב בפוליטיקה הפיליפינית, נבחר לסנאט, ואף היה מועמד בבחירות לנשיאות בשנת 1949.
עתירת ברנהיים
עתירת ברנהיים הייתה עתירה שהגיש בשנת 1933 היהודי פרנץ ברנהיים (Franz Bernheim), תושב גליביצה שבפרובינציית שלזיה העילית, אז בתחומי גרמניה הנאצית והיום בתחומי פולין, אל חבר הלאומים במחאה על חקיקה אנטי-יהודית של הנאצים.