"Waltz 2 (XO)" הוא שיר של הזמר-יוצר האמריקאי אליוט סמית'. הוא יצא בשנת 1998 על ידי חברת התקליטים DreamWorks כסינגל ראשון מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, XO.
הוצאה.
הסינגל לא זכה להגיע במצעדים בארצות הברית אך הגיע למקום 52 במצעד הסינגלים בבריטניה, המיקום הגבוה ביותר שלו במצעד הבריטי עד כה.
מורשת.
במאמר על השיר, מגזין סלייט טען כי השיר הוא "השיר הטוב ביותר של אליוט סמית'".
טלוזה
טלוזה (בערבית: طلوزة) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם בצפון יהודה ושומרון, שנמצא צפונית-מזרחית לשכם. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), התגוררו בו בשנת 2007 2,375 תושבים.
טלוזה ממוקם צפונית לשכם. הוא גובל באל-באד'אן ובוואדי אל-פארעה ממזרח, ביאסיד מצפון ובעסירה א-שמאלייה במערב ובדרום.
היסטוריה.
בטלוזה נמצאו חרסים מתקופות הברזל, הביזנטית והמוסלמית.
טלוזה מזוהה עם העיירה השומרונית טירה לוזה, שם הקים הכהן הגדול בבא רבה בית כנסת במאה הרביעית לספירה. על פי אולברייט, משמעות השם "טור-לוזה" ("Tûr Lôzah") בארמית הוא "הר שקדים". בשנת 1941 נמצאה כתובת יוונית הנושאת את השם "יוסף בן יעקב זכריה", שומרוני מהמאה ה-4 או ה-5. בשנת 1985 נחפרה מערת קבורה שומרונית חצובה בסלע ובה שלושה ארונות קבורה של בני משפחת תלמיאיוס השומרונית. בחפירה נמצאו גם קומץ חרוזי זכוכית ומנורת שמן. בתוך הכפר נמצא מקאם המיוחס לנבי הרון ("הנביא אהרן") על פי המסורת המקומית. בכפר נמצאו גם קולומבריום וחרסים מהתקופה הביזנטית.
ייתכן שטלוזה היא טרלוסה, המוזכרת בתלמוד הירושלמי כמקום בו הרומאים שרפו מגילות עבריות.
התקופה העות'מאנית.
בסוף המאה ה-16 התקיימו בטלוזה 62 משקי בית – כולם של מוסלמים. תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים שונים ובהם חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות וייצור זיתים וענבים. בסך הכל שילמו תושבי הכפר כ-9,902 אקצ׳ות.
בשנת 1838 סיווג אדוארד רובינסון את טלוזה במחוז הריתה, צפונית לשכם. בשנת 1852 הוא ביקר בטלוזה וציין כי "העיירה גדלה. לא ראינו שרידי עתיקות, למעט כמה חפירות קברים וכמה בורות מים." רובינסון ציין עוד כי בית השייח' של הכפר "נבנה סביב חצר קטנה בה הונחו בקר וסוסים."
רובינסון הציע לזהות את טלוזה עם העירה המקראית תרצה – אחת מ-31 הערים הכנעניות שלפי המקרא נכבשו על ידי יהושע. החוקר הצרפתי ויקטור גרן חיזק טענה זו. מאוחר יותר, קונדר וקיצ'נר הציעו כי תיאסיר היא ככל הנראה תרצה. אולם כיום תל אל-פארעה (צפון) מזוהה עם תרצה המקראית.
ויקטור גרן ביקר בטלוזה בשנת 1870. הוא תיאר אותו ככפר גדול עם 1,000–1,200 תושבים. הוא גם ציין שרבים מהבתים נהרסו חלקית, וכי היו שם בורות מים קדומים. מפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 ציינה כי טלוזה הוא "כפר בגודל סביר, בנוי היטב, עם בית שייח' מרכזי. הכפר ניצב על ירידה תלולה מאוד במזרח, וצדי הגבעה מכוסים בחורשות זיתים יפות... נשות הכפר יורדות למעיינות הטובים שבמזרח, מרחק של כקילומטר – שם יש אספקה רב שנתית של מים טובים." בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים ב -1908, פרצו עימותים שבטים בין תושבי טלוזה לבין עסירה א-שמאלייה השכנה. שני גברים נהרגו בעימותים שהחלו לאחר שתושבי טלוזה פשטו ותפסו את הבקר של עסירה.
המנדט הבריטי.
במפקד האוכלוסין של 1922 של ארץ ישראל שערכה שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית הכפר כ-1,116 תושבים. מספר זה גדל במפקד 1931 כאשר אוכלוסיית טלוזה (ביחד עם הכפרים אל-באד'אן וואדי אל-פארעה ) מנתה כ-1,376 תושבים שהתגוררו ב-323 בתים. בסקר הכפרים של 1945 התגוררו בטלוזה 1,830 מוסלמים. שטח הכפר התפרס על 57,710 דונם. מתוכם הוקצו 16 דונם להדרים ובננות, 7,462 למטעים וקרקע להשקיה, 32,116 לדגנים, ואילו 41 דונם סווגו כשטחים בנויים.
תחת שלטון ירדן.
בשנת 1961 מנתה אוכלוסיית טלוזה 1,667 תושבים.
מאז 1967.
מאז הסכמי אוסלו, 99% מאדמות הכפר הן בשטח A. האחוז הנותר הוא בשטח B. בשנת 1996 ואדי אל-פארעה הופרד רשמית מטלוזה והנהיג לעצמו מועצת כפר עצמאית. בהמשך ואדי אל-פרעה הוכפף לנפת טובאס.
גאוגרפיה.
טלוזה ממוקם בחלק הצפוני של הר עיבל לאורך מדרון הרמה. גובהו הממוצע של הכפר הוא מעל פני הים. מרכז הכפר הוא החלק העתיק שלו, והוא מוקף במבנים חדשים יחסית. יש כ-50 בורות מים בכפר ומקור המים הקרוב ביותר הוא הרחק מהכפר עין אל-בידה. טלוזה ממוקם מחוץ לכביש המחבר את שכם עם עסירה א-שמאלייה, ויישובים סמוכים האחרונים מדרום-מערב, יאסיד מצפון-מערב, פארעה מצפון-מזרח ועין אל-בידה מדרום-מזרח.
דמוגרפיה.
במפקד האוכלוסין של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS) בשנת 1997, מנתה אוכלוסיית מנתה 2,002 תושבים. הפליטים היוו לפחות 13.8% מהתושבים. במפקד 2007 גדלה האוכלוסייה ל-2,375 איש המתגוררים ב-429 משקי בית. גודל משק הבית הממוצע נע בין 5 ל-6 נפשות. ההתפלגות המגדרית הייתה 50.8% גברים ו-49.2% נשים.
המשפחות העיקריות של הכפר הן אל-חאשיקה (הכוללת את אל-פארס, אל-עוואסאה, אל-באלאטייה, אל-בדאווי, אל-אבו שחאדה), אל-דרוושה, אל-שאנבל, א-סלאחאת, אל-ג'נאח'רה ואל-ברהמה. הכפר מכיל שלושה מסגדים ושני בתי ספר תיכוניים נפרדים לנערים ולנערות.
מישל סטיבנסון (זמרת)
מישל סטיבנסון (; נולדה ב-3 בינואר 1977) היא זמרת, כתבת ומנחת טלוויזיה בריטית. סטיבנסון הייתה חברה בלהקת "ספייס גירלז" לשלושה חודשים, עד שפרשה.
קריירה.
ספייס גירלז.
חברות הלהקה המקורית משנת 1994, היו מלאני בראון, מלאני לאקוהי (שהוחלפה בויקטוריה אדמס), ליאן מורגן (שהוחלפה במלאני סי), סוזן טינקר (שהוחלפה בג'רי האליוול) וסטיבנסון. סטיבנסון קיבלה את הציון הגבוה ביותר בשלב האודישנים, כשהיא שרה את השיר "Don't Be a Stranger" של הזמרת דינה קרול. סטיבנסון הייתה חברה בלהקה, טרם החלטתם של מנהלי הלהקה לפטר אותה. לדברי בוב הרבט, המנהל האומנתי של הלהקה: "סטיבנסון פוטרה כיוון שלא השתלבה עם שאר חברות הלהקה [...] היא לעולם לא השתתפה בערבי חברה משותפים, ונאלצתי לפטר אותה". בהמשך, הנהלת הלהקה הסתירה את הסיבה לעזיבתה של סטיבנסון, והוציאו הודעה לעיתונות שאימה של סטינבסון חלתה בסרטן השד, מה שאילץ אותה להתפטר. את סטיבנסון החליפה אמה בנטון.
טלוויזיה.
לאחר עזיבתה מהלהקה, עבדה סטיבנסון כפרזנטורית לערוצי הטלוויזיה "LWT" "ITV", "TV Friendly" ו-"BSkyB" . היא אף הנחתה תוכנית טלוויזיה מלטזית בשם "Wild Games". סטינבסון חזרה לקריירת המוזיקה בנובמבר 2003, כשהוציאה לאור מיני-אלבום בשם "SHESongs".
מישל סטפנסון
קהילת יהודי קייב
קהילה יהודית בקייב התקיימה בהפוגות מאז המאה השמינית. במהלך פרעות ת"ח–ת"ט בשנת 1648 נרצחו רוב יהודי העיר בידי קוזאקים זפורוז'ים יחד עם מרבית יהודי אוקראינה.
לאחר הקמת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית האוכלוסייה היהודית גדלה במהירות. לפני הכיבוש הגרמני הצליחו יותר מ-100,000 מתוך 160,000 יהודי העיר להימלט ממנה. אחרי המלחמה קבעה ועדת חקירה סובייטית שבקייב נרצחו 195,000 אזרחים ושבויי-מלחמה בתאי-גאזים ניידים וביריות, מהם יותר ממאה אלף בבאבי-יאר.
לאחר שואת יהודי אוקראינה חזרו היהודים ששרדו לעיר. היהודים שחזרו לקייב המשוחררת נתקלו באיבת התושבים, שרבים מהם יצאו נשכרים ברכוש מן הטבח הגדול. ובכל זאת תוך 15 שנים צמח בעיר יישוב יהודי בן 200,000 ומעלה (על פי מפקד רשמי משנת 1959 רק 154,000).
בשנת 1997, אחרי העלייה הגדולה לישראל, התגוררו בקייב כ־110,000 יהודים, יותר משליש מיהודי אוקראינה כולה. ההערכות כיום נעות בין 50,000 ל-110,000 יהודים.
היסטוריה.
סוחרים יהודים הגיעו לקייב במאה השמינית; העיר הייתה אז צומת דרכים חשוב בין ארצות המזרח למערב אירופה. בגניזת קהיר נמצא מכתב בעברית משנת 930, ובו פנייה ליהודי קהילות אחרות לסייע בפדיון יהודי מקייב שנאסר בגלל חוב. שמות היהודים במכתב הם עבריים, סלאביים וטורקיים.
לקראת סוף שנת ד'תש"ץ (1030) ניסו שליחים מארץ הכוזרים לגייר את ולדימיר, הנסיך של קייב; באותה התקופה כבר הייתה קהילה יהודית בעיר.
קייב נזכרת בתיאורי המסעות של בנימין מטודלה ושל פתחיה מרגנסבורג בני המאה ה-12; ר' משה מקיוב עמד אז בקשרי מכתבים עם רבנו תם במערב ועם הגאון שמואל בן עלי במזרח.
תחת שלטון הטטרים (1320-1240) זכו היהודים להגנת הכובש, למורת רוחם של תושבי העיר הנוצרים. כשנכללה קייב בנסיכות ליטא קיבלו היהודים זכויות מיוחדות להגנת הנפש והרכוש. באותה התקופה היו יהודים שצברו הון עתק מחכירת מיסים.
במהלך הכיבוש המונגולי הקהילה נהרסה יחד עם שאר חלקי העיר, אך הקהילה התחדשה עם רכישת העיר על ידי האיחוד הפולני-ליטאי. בתקופת השלטון הפולני-ליטאי הורשו היהודים להתיישב בעיר. הקהילה גדלה בחומר וברוח; במאה ה-15 חיבר ר' משה מקייב פירושים ל"ספר היצירה" ולפירושיו של אברהם אבן עזרא, וניהל ויכוחים עם הקראים. בפשיטת הטטרים ב-1482 נלקחו רבים מיהודי העיר בשבי, וכעבור 13 שנה גורשה הקהילה עם שאר קהילות ליטא. הקהילה נתחדשה עם ביטול האיסור כעבור שמונה שנים, אך היהודים גורשו שוב בשנת 1619.
תקופת הרנסאנס.
כעבור מאה שנה לערך השיגו העירונים ממלך פולין (שהתאחדה עם ליטא ב-1569) צו האוסר יישוב-קבע של יהודים או רכישת נכסי דלא ניידי בידיהם בעיר (הצו משנת 1619). המעטים שהוסיפו להתגורר בקייב נפגעו ורובם נרצחו בגזרות ת"ח–ת"ט (1648), ועם סיפוח העיר לרוסיה ב-1667 חודש האיסור על מגורי יהודים במקום.