רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם (ד' בניסן תרס"ח, 5 באפריל 1908 - ו' בכסלו תשנ"ה, 9 בנובמבר 1994) היה האדמו"ר השלישי מסטרופקוב ומייסד חסידות סטרופקוב בישראל.
תולדותיו.
נולד בעיר סטרופקוב , לרבי ישכר דוב ליפשיץ מאונגוואר, מצאצאי רבי אריה לייב ליפשיץ, בעל "אריה דבי עילאי", ובילא, בתו של רבי אברהם שלום הלברשטאם, מייסד חסידות סטרופקוב ובנו של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה. למד בישיבתו של הרב אברהם יוסף גרינוולד בנו של בעל "ערוגות הבושם" באונגוואר, בישיבתו של הרב יוסף אלימלך כהנא באונגוואר, בשנת תר"פ (1920) התחיל ללמוד בישיבת סטרופקוב של דודו, רבי מנחם מנדל הלברשטאם, שלימים כיהן כאדמו"ר השני מסטרופקוב.
לאחר שהתייתם מאמו גדל אצל דודו רבי מנחם מנדל, בשנת תרצ"ב (1932) התחתן עם מרים לאה בתו של רבי יצחק ראובן ליפשיץ, אב"ד טשארני - דונאיעץ. לאחר נישואיו התגורר בבית חותנו. התמנה כרב העיירה יבלונקה. כמו כן כיהן כדיין ומורה צדק של קהילת ברגסז. בהיותו בברגסז היה בקשר קרוב עם רבי אהרן ראטה.
בה' בניסן תש"ד (1944) נשלח למחנה הריכוז אושוויץ, אשתו וששת ילדיו נספו. לאחר המלחמה כיהן כרב המחנות העקורים בומברג ופרנקוניה. בכ' בשבט תש"ו התחתן בשנית עם טאבא (נפטרה בכ"ה באייר תשס"ז) בת הרב יחיאל מיכל שלאגר אב"ד בוקאצ'יבצי, ועבר להתגורר בעיר ווינע, וכבר זמן קצר עבר לעיר במברג שם הקים את 'ישיבת שארית הפליטה' ומסר שיעורים בגמרא עם מפרשים.
בכ"ט בכסלו תש"ט (1948) עלה לישראל והשתקע בבאר יעקב ולאחר תקופה קצרה עבר לרמלה, שם הקים את בית המדרש "דברי חיים" ומקווה טהרה ועסק בהפצת היהדות בעיר. בשנת תשי"ג (1953) עבר לירושלים והתגורר בשכונת גאולה. ייסד את בית המדרש של חסידי סטרופקוב בשכונת מאה שערים. כעבור זמן הקים בית מדרש נוסף של החסידות בבני ברק.
לאחר פטירת דודו האדמו"ר רבי מנחם מנדל, בו' באייר תשי"ד (1954), התמנה לאדמו"ר מסטרופקוב וכונן את חסידות סטרופקוב בארץ ישראל. ייסד בירושלים ישיבה ועמד בראשה. שימש כפוסק הלכה והתמחה בנושאי עירובין ומקוואות. האדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים מינהו כאחראי מטעמו על ענייני המקוואות בארץ ישראל. על אף היותו אשכנזי, התמנה בשנת תשל"ו לכהן כחבר העדה החרדית הספרדית, וכעבור זמן התמנה לראש בית הדין לענייני גיור. היה מראשי משמרת הצניעות בירושלים בתש"ן הקים את בית הדין 'קהל היראים' שמתמחה בדיני ממונות.
מלבד ספריו בהלכה, בדרוש ובאגדה, הוציא קונטרסים הלכתיים רבים שונים, ובהם על ענייני מקוואות, טהרת המשפחה, מצות יד, ארבעת המינים ושמיטה. בשנת תשט"ז (1956) הוציא את ספרו של דודו רבי מנחם מנדל, "דברי מנחם". בצעירותו העלה על הכתב דברי תורה של סבו האדמו"ר רבי אברהם שלום אך כתבי היד נותרו בבית אביו באונגוואר. כעבור עשרות שנים נמצאו כתבי היד על ידי יהודי שביקר במקום, והם שולבו במהדורה חדשה של הספר "דברי שלום", שיצא לאור בשנת תשע"ג (2013).
נפטר בו' בכסלו תשנ"ה, הלווייתו התחילה בבית מדרשו בשכונת מאה שערים בהשתתפות אלפי איש. ספדו לו רבי צבי אלימלך הלברשטאם האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג שהכתיר את בנו יחידו לממלא מקומו, הרב משה אריה פריינד, הרב אברהם דוד הורוביץ ועוד, נטמן בהר המנוחות בירושלים, בסמוך לקבר דודו רבי מנחם מנדל.
פנטלאון הקדוש
פנטלאון הקדוש (275–303) הוא קדוש נוצרי, שבכנסייה הקתולית נמנה עם ארבעה-עשר הקדושים המסייעים ובכנסייה האורתודוקסית נמנה עם הקדושים שאינם תאבי בצע. על פי המסורת מוצאו היה מניקומדיה שבביתיניה והוא הוצא להורג בגלל אמונותו הנוצרית במהלך רדיפת הנוצרים של דיוקלטיאנוס בשנת 303.
תולדות חייו.
על פי המסורת הוא נולד לאב עשיר ופגני והוא התנצר בהשפעת אמו שהייתה נוצרית. לאחר מותה התרחק מהדת, למד רפואה והיה לרופאו של הקיסר מקסימיאנוס או גלריוס. איש דת נוצרי בשם הרמולאוס התחבר אליו באותו זמן ושכנע אותו לחזור לחיק הנצרות. הוא חולל נס כאשר ריפא עיוור על ידי הזכרת שמו של ישו והמיר את דתו של אביו. לאחר מות אביו, ירש רכוש גדול, אבל שחרר את עבדיו, פיזר את ממונו לעניים ושמו יצא לתהילה ברחבי ניקומדיה. אנשים שקינאו בו הלשינו לקיסר שהוא נוצרי, לאחר שאמונה זו נאסרה ברומא. הקיסר לא אבה להורגו וביקש ממנו להכחיש את הדיבה, אך פנטלאון לא זו בלבד שהצהיר על אמונתו, ביצע נס נוסף וריפא חולה שיתוק כהוכחה לאמיתותו של ישו. הקיסר ראה בזה כישוף והורה להוציאו להורג.
על פי כתבי הגיוגרפיה מאוחרים, ניסו בתחילה להורגו בשריפה, אולם הלפידים כבו. גם כל דרך אחרת שבה ניסו להוציאו להורג נכשלה בנס עד אשר תלייניו התנצרו גם הם. לבסוף, לאחר שהסכים למותו, הוא נערף.
הערצתו כקדוש.
בכנסיות המזרח.
על פי הכנסייה האורתודוקסית, שרידיו הועברו מניקומדיה לקונסטנטינופול וכנסיות ומנזרים רבים נקראים על שמו, בהם מנזר איו פנטליימונוס בהר אתוס שביוון, כנסייה מהמאה ה-18 בסנט פטרסבורג וכנסייה מהמאה ה-12 במקדוניה. על פי הכנסייה הארמנית, שרידיו נמצאים במנזר גנדזסאר (Gandzasar) שבנגורנו קרבך.
בכנסיות המערב.
בכנסיית ארבעה-עשר הקדושים המסייעים שבגרמניה, הוא מתואר כשידיו ממוסמרות לראשו, בהתאם לאגדה מקומית על הוצאתו להורג. בזמן מגפת המוות השחור החלה הערצתו להיות פופולרית גם במערב אירופה בזכות היותו פטרון הרופאים והמיילדות. בצרפת, בזיליקת סן-דני וכנסייה בליון מציגות שרידים שלו ושש עיירות ברחבי צרפת קרויות על שמו. כנסייה על שמו קיימת בקלן, גרמניה וכן בוונציה שבאיטליה.
יחזקאל שרגא הלברשטאם-ליפשיץ
יחזקאל שרגא ליפשיץ-הלברשטם
יחזקאל שרגא ליפשיץ-הלברשטאם
מובראק
יחזקאל שרגא הלברשטם-ליפשיץ
המשקיע הנבון
המשקיע הנבון (באנגלית: The Intelligent Investor) הוא ספר מאת בנג'מין גראהם. הספר פורסם לראשונה בשנת 1949 בהוצאת הרפר-קולינס ונחשב לספר היסוד להשקעות ערך בבורסה. מאז צאתו נמכר הספר בלמעלה ממיליון עותקים, והוא ממשיך להיות מדריך רלוונטי למשקיעים גם כיום.
וורן באפט תיאר את הספר "המשקיע הנבון" כ"הספר הטוב ביותר על השקעות אשר נכתב אי פעם".
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2009, והופץ בישראל בהוצאת סיאל. התרגום לעברית מבוסס על המהדורה הרביעית והמעודכנת, שפורסמה בשנת 1973, בתוספת מאמר של , (משנת 2003).
פרקי הספר.
הקדמה למהדורה הרביעית מאת וורן באפט
על בנג'מין גרהם, מאת ג'ייסון צוויג
הקדמה: מה מבקש ספר זה להשיג
פרק 1 השקעה מול ספקולציה: התוצאות הצפויות למשקיע הנבון.
פרק 2 המשקיע ואינפלציה
פרק 3 מאה שנים של היסטוריה בבורסה: רמת מחירי המניות בתחילת 1972
פרק 4 מדיניות תיק השקעות בסיסית: המשקיע המגן
פרק 5 המשקיע המגן ומניות
פרק 6 מדיניות תיק ההשקעות למשקיע היוזם: גישה שלילית
פרק 7 מדיניות תיק ההשקעות למשקיע היוזם: הצד החיובי
פרק 8 המשקיע ותנודות השוק
פרק 9 השקעה בקרנות נאמנות
פרק 10 המשקיע ויועציו
פרק 11 ניתוח ניירות ערך למשקיע ההדיוט: גישה כללית
פרק 12 שיקולים שונים ברווחים למניה
פרק 13 השוואה בין ארבע חברות רשומות
פרק 14 בחירת מניות למשקיע המגן
פרק 15 בחירת מניות למשקיע היוזם
פרק 16 ניירות ערך בני המרה ואופציות
פרק 17 ארבעה מקרים מאלפים באופן קיצוני מההיסטוריות
פרק 18 השוואה בין שמונה זוגות של חברות
פרק 19 בעלי המניות וההנהלה: מדיניות הדיוידנד
פרק 20 "מרווח ביטחון" כעקרון ההשקעה המרכזי
אחרית דבר
אליפות וימבלדון 1959
אליפות וימבלדון 1959 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-22 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. מנצח תחרות 1958 אשלי קופר (אוסטרליה) לא השתתף בתחרות. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, אלקס אולמדו מארצות הברית נפגש עם רוד לייבר מאוסטרליה שלא היה מדורג וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. מנצחת תחרות 1958 אלתיאה גיבסון מארצות הברית לא השתתפה בתחרות. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מריה בואנו מברזיל ניצחה בשתי מערכות את דרלין הארד מארצות הברית. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1958 רק ניל פרייזר השתתף בתחרות וזכה בה עם פרטנר חדש. 4 זוגות דורגו:
במשחק הגמר ניל פרייזר ורוי אמרסון מאוסטרליה שיחקו נגד זוג אוסטרלי נוסף רוד לייבר ובוב מארק וניצחו אותם ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1958 רק מריה בואנו מברזיל השתתפה בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר ג'יין ארט ודרלין הארד (ארצות הברית) ניצחו את בברלי פלייץ (ארצות הברית) וכריסטין טרומן (בריטניה) ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 80 זוגות. מזוג מנצחי 1958 רק בוב האו השתתף בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר רוד לייבר (אוסטרליה) ודרליו הארד (ארצות הברית) ניצחו בשתי מערכות את ניל פרייזר (אוסטרליה) ומריה בואנו (ברזיל).
רוב בראון
רוב בראון (באנגלית: Rob Brown; נולד ב-11 במרץ 1984) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. הוא ידוע בשל תפקידיו בסרטים "מוצאים את פורסטר" (2000), "המאמן קרטר" (2005), "רוקדים" (2006) ו"האקספרס" (2008), ובסדרה "Treme".
חיים אישיים.