ב-11 באוקטובר נאם פיירפונט באית'קה. בנאומו זה הוא התייחס לסיפור על כך שגרנט לא היה מודאג מכך שהוא לא ינצח בקרוליינה הצפונית. אף על פי שהייתה דאגה שהוא לא ינצח במדינה זו, ציין פיירפונט בנאומו שגרנט אמר לידיד ש"כאשר זאבים מייללים בלילה הם נשמעים כלהקה גדולה יותר מגודלה הממשי". לדעתו של גרנט זה היה המקרה בקרוליינה הצפונית. פיירפונט חזה שגרנט ינצח בניו יורק בשל שבע סיבות, כולל העובדה שהוא כבר ניצח במדינה ב-1868, כאשר הקואליציה הדמוקרטית שם הייתה בשיאה, הרפובליקנים שלטו בממשלת המדינה, ושגרנט יזכה ב-17,000 הקולות של האפרו-אמריקאים. פיירפונט ציין שארגון טמאני הול כבר לא יהיה שם כדי להבטיח את ההצבעה לדמוקרטים באמצעי הונאה. עם העמדתם לדין של אנשי הקו קלוקס קלאן וחיסול טמאני הול, הפכה מערכת הבחירות של 1872 לאחת ממערכות הבחירות ההוגנות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
הפרוטומה של סנט-גאודנז.
ב-1874 שכר פיירפונט את הפסל הצעיר יליד אירלנד אוגוסטוס סנט-גאודנז שייצור פרוטומה של שיש שלו. פיירפונט, שהאמין בתאוריית הפרנולוגיה, סבר שראש רחב הוא סימן לאינטליגנציה. הוא היה מעריץ של אפלטון, סוקרטס ואריסטו, ושאף שראשו יפוסל בגודל כמו זה של ראשיהם. פיירפונט התגלה כלקוח תובעני כאשר הוא עמד על כך שסנט-גאודנז ייצור את ראשו במידה גדולה יותר מאשר במציאות. אף על פי שסנט-גאודנז נענה לבקשתו, הוא לא היה שבע רצון מכך. סנט-גאודנז אמר שהפרוטומה של פיירפונט "הייתה ככל הנראה מושפעת ממחלה קשה שגרמה לנפיחות". הוא היה כה ממורמר מכך עד שמאוחר יותר הוא אמר לידידו, דייוויד ארמסטרונג, שהוא "ייתן כל דבר כדי לאחוז בפרוטומה ולנפץ אותה לרסיסים".
התובע הכללי של ארצות הברית.
ב-26 באפריל 1875 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט כתובע הכללי של ארצות הברית. כאיש המפלגה הדמוקרטית לשעבר, נתקל פיירפונט בקשיים להשתלב בממשלו של גרנט, שכן נוצרו מתחים במהלך כהונתו בשל העמדתם לדין של המעורבים ברשת וכתב האישום שהוגש נגד מזכירו האישי של גרנט, גנרל מלחמת האזרחים אורוויל בבקוק. פיירפונט, שהיה מוביל רפורמות, קיבל מגרנט יחד עם מזכיר האוצר בנג'מין בריסטו משימה לטהר את הממשל משחיתות. בריסטו גילה שמזקקי ויסקי חברו לגורמים בממשל שסייעו להם להתחמק מתשלום מס על הכנסותיהם. פיירפונט היה מעורב בתהליך השיקום, שכן הנשיא גרנט ניהל את מדיניותו בדרום באמצעות מחלקת המשפטים ומחלקת המלחמה. במונחים של שיקום הדרום, פיירפונט המשיך את השהיית הפעילות של קודמו בתפקיד, ג'ורג' הנרי ויליאמס של העמדה לדין בתיקי זכויות אדם ובאופן כללי הוא לא הגיב למתקפות האלימות או לפגיעות של תושבי הדרום כנגד האפרו-אמריקאים. פיירפונט היה יותר מודאג בנוגע להשבתם על כנם של "ההשפעה הבינלאומית וכוחה הפוליטי" של ארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים והוא נודע בעיקר בשל מהלכיו בנוגע לחוק הבינלאומי, חוקי ההתאזרחות, והליכי הסגרה.
הרפורמות של 1875.
כאשר החל פיירפונט לכהן כתובע הכללי, הוא מיד יישם רפורמה במחלקות שירות המרשלים והתובעים הפדרליים בדרום. שיא הרפורמות הללו התרחש ביוני 1875. פיירפונט נתן הוראות מפורשות למחלקות הרלוונטיות בדרום שנאכפו באופן נמרץ. הוא ניהל חקירות מקיפות בנוגע להתנהלותן, וחשף מעשי הונאה ושחיתות. צעדיו אלו של פיירפונט זכו לעידודו של הנשיא גרנט.
טבעת הוויסקי.
לאחר מלחמת האזרחים יצרו מזקקי ויסקי בסנט לואיס ארגון להתחמקות מתשלום מיסים שגרם לדלדול קופת האוצר של ארצות הברית. עד 1875 התפחה לסינדיקט פשע ארצי שכלל מזקקי ויסקי, מתווכים ופקידי ממשל, שגרף רווחים עצומים מכירות הוויסקי ללא תשלום מס. נפוצה גם שמועה שהארגון מימן את הקמפיין של המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות של 1872. במאמץ לבצע רפורמות ולמגר את השחיתות, מינה הנשיא גרנט ב-1874 את בנג'מין בריסטו כמזכיר האוצר של ארצות הברית, שמיד גילה שמיליוני דולרים נגרעו מהכנסות מחלקת האוצר. בהוראת הנשיא, במאי 1875, הכה בריסטו קשות את טבעת הוויסקי, כאשר סגר את המזקקות, עצר מאות אנשים שהיו מעורבים בפעילות הארגון, והגיש יותר מ-350 כתבי אישום. באמצעות פעילותו של בריסטו חוסלה למעשה פעילות טבעת הוויסקי. באפריל 1875 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט לפעול בשותפות עם בריסטו להגשת כתבי האישום ולמיגור השחיתות. על פי הוראות הנשיא שלח פיירפונט באופן מעורר מחלוקת מכתבים לתובעים המחוזיים במילווקי, שיקגו וסנט לואיס עם הוראה לשלול חסינות משפטית מכל מי שיעיד נגד טבעת הוויסקי. בכל אופן, העמדתם לדין של אנשי הארגון התקבלה בברכה בציבור.
בקיץ 1875, קיבלו הן פיירפונט והן בריסטו הוראה מהנשיא גרנט ליידע אותו על כל מקרה של זיכוי בפרשה. בסתיו אותה שנה התגלה שמזכירו האישי של גרנט, אורוויל בבקוק היה מעורב בפעילות טבעת הוויסקי. בריסטו ופיירפונט נשארו עם הנשיא גרנט לאחר ישיבת הקבינט והציגו בפניו את התכתובות בין בבקוק לבין ויליאם ג'ויס בסנט לואיס, מנאשמי הפרשה, שהועברה במברקים מוצפנים כעדות למעורבותו של בבקוק בעסקי הטבעת. בבקוק זומן אל החדר הסגלגל למתן הסברים. בהמשך הוגש נגדו כתב אישום בסנט לואיס ובסופו של דבר הוא זוכה לאחר שהנשיא גרנט העיד לטובתו. בסופו של דבר השיגה מחלקת המשפטים 110 הרשעות של המעורבים בפרשה.
במרץ 1876 נפוצו בוושינגטון די. סי. שמועות שפיירפונט העביר מידע שסייע לפרקליטו של בבקוק בסנט לואיס. פיירפונט הכחיש את ההאשמות במכתב ששלח לסקוט לורד וציין שהשמועות היו "שקר מתועב". פיירפונט חשד בבבקוק עצמו שהוא היה המקור לשמועות. לאחר זיכויו הודח בבקוק מתפקידו כמזכיר האישי של גרנט. פיירפונט הכחיש גם את השמועות שהוא ובריסטו היו מסוכסכים על רקע הפרשה. באוקטובר 1875 הוא קיבל מכתב מבלופורד וילסון, עוזרו של בריסטו באותה תקופה, שבו הוכח שבריסטו ופיירפונט עבדו בהרמוניה במהלך הגשת כתבי האישום בפרשה.
שגריר בבריטניה.
ב-22 במאי 1876 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט כשגריר ארצות הברית בבריטניה. הוא כיהן כשגריר עד 1 בדצמבר 1877. בעת שירותו בבריטניה החל פיירפונט לגלות עניין בשיטת הבימטליזם (הנפקת מטבעות הן מזהב והן מכסף) ולעיתים קרובות ביקר בצרפת שם הייתה השיטה נהוגה.
ב-5 ביוני 1877 קיים פיירפונט קבלת פנים לכבודו של הנשיא לשעבר גרנט במעונו שבכיכר קבנדיש שבלונדון. באירוע נכחו הנסיך מוויילס אדוארד אלברט, מזכיר המדינה הבריטי לענייני חוץ, , ויליאם גלאדסטון ורעייתו קתרין והעיתונאית האמריקאית קייט פילד. אף על פי שגרנט התקבל בסבר פנים יפות בציבור הבריטי, נגרמה תקרית דיפלומטית כאשר פקידי ממשל בריטים, כולל ראש הממשלה בנג'מין דיזראלי, אמרו לפיירפונט שכראש מדינה לשעבר, גרנט לא היה יותר מ"אדם פשוט" ולא היה יכול להתקבל על ידי שום גורם ממשלתי. הלורד דרבי אמר לפיירפונט שמאחר שלגרנט לא היה כבר שום מעמד רשמי בארצות הברית, כך לא היה לו מעמד כלשהו בבריטניה. פיירפונט הגיב באומרו שנפוליאון בונפרטה היה שליט נבחר, שלא שלט מכוח חוק הירושה, ועדיין יורשיו זכו להכרה מבריטניה, "פעם קיסר, תמיד קיסר". לפיכך, אותו תקדים היה אמור לחול על ראש מדינה נבחר, "פעם נשיא, תמיד נשיא". ההכרה הדיפלומטית בגרנט, אם כי לא באופן רשמי, הגיעה כאשר המלכה ויקטוריה הזמינה אותו לטירת וינדזור. גרנט נעתר להזמנה, וב-26 ביוני הוא הציג את הנשיא לשעבר בפני המלכה.
לאחר סיום כהונתו כשגריר שב פיירפונט לארצות הברית וחידש את עיסוקו בעריכת דין בניו יורק.
שנותיו האחרונות.
ב-1883, כשהיה בן 66, יצאו פיירפונט ובנו אדווין למסע לאורך היבשת שהחל מניו יורק והגיע עד לאלסקה. ב-25 ביולי הם ביקרו בפורט ראנגל, ומשם הם הפליגו לראנגל הרבור. עם שובם הם פרסמו מאמר שכותרתו הייתה "מהשדרה החמישית לאלסקה". אדווין פיירפונט קיבל חברות בחברה הגאוגרפית המלכותית, אך המסע גרם להתדרדרות במצבו הבריאותי והוא נפטר ב-1885.
ב-28 באוגוסט 1886 ערכו פיירפונט ורעייתו ביקור באטלנטה. שנה קודם לכן הוא פרסם מאמר בעיתון "אטלנטה קונסטיטושן" בנושא הבימטליזם, שהיה נושא פופולרי לדיון באותו עשור. פיירפונט היה חסיד של הכלכלה הבימטליסטית בהאמינו מעבר לשיטת מטבע המבוסס על שתי המתכות תקל על העוני ותמנע מאנשי עסקים אמידים מהחזקת מונופול על מטבע המבוסס על תקן הזהב. בעת ביקורו באטלנטה, ציין פיירפונט שהיחסים בין הצפון והדרום בארצות הברית השתפרו ושלדרומיים כבר לא היו רגשות קשים כלפי הצפון. הוא האמין שאטלנטה הייתה עיר לדוגמה עבור התעשייה הדרומית. בני הזוג פיירפונט סיירו בדרום מתוך מטרה למצוא מקום מתאים לשיפור מצב בריאותה של מרגרטה. מרגרטה פיירפונט הייתה מוכת יגון לאחר מות בנם שנה קודם לכן.
בסוף 1889 סבל פיירפונט ממחלה נוירולוגית שמנעה ממנו את השימוש בידיו וברגליו. על אף נכותו, במשך השנתיים וחצי הבאות הוא המשיך לעסוק בעריכת דין ונסע באופן קבוע ממעונו בניו יורק למעונו בגריסון. ב-2 במרץ 1892 הוא לקה בשבץ מוחי קשה שגרם לשיתוק בפלג גופו הימני והוא איבד את יכולתו לדבר.
אדוארדס פיירפונט נפטר ארבעה ימים לאחר מכן, ב-6 במרץ 1889, בביתו שבניו יורק.
טקס האשכבה שלו התקיים בכנסיית הפרשים שבמנהטן. ארונו הועבר לגריסון שם הוא נטמן בבית הקברות סנט פיליפ המקומי.
הילה עופר
הילה עופר (נולדה ב-11 באוקטובר 1975 בשם הילה דה-בר) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
עופר גדלה בכפר סבא, אביה מהנדס אלקטרוניקה ואמה עבדה בספארי ברמת גן, בנעוריה התאמנה בהתעמלות מכשירים ואף השתתפה בתחרויות בתחום, אחרי כן עסקה בריקוד והייתה בלהקת בת דור, בתיכון למדה בתלמה ילין ובצבא שירתה כמדריכת קלעים, היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב.