ASIC אלו מכונים מערכת-על-שבב או SoC - System On a Chip. מתכנני ASIC מתארים ומקודדים את תכנון השבב על ידי שימוש בשפות לתיאור חומרה כמו Verilog ו-VHDL, מאמתים את התכנון על ידי שימוש בכלים אוטומטיים ממוחשבים (EDA) ומממשים אותו. FPGA לעיתים היא אלטרנטיבה לפיתוח ASIC כאשר מדובר באילוצי זמן קצרים לפיתוח השבב, כאשר כמויות הייצור הן נמוכות וכאשר יש צורך באב טיפוס. ל-ASIC לעומת FPGA יש עלויות חד פעמיות גבוהות הנקראות NRE - Non Recurring Engineering היכולות להגיע למיליוני דולרים.
היסטוריה.
ה-ASIC הראשון פותח בשנות ה-80 על ידי חברת פרנטי והיה מבוסס על ארכיטקטורה הנקראת Gate Array - מערך שערים. השימוש המסחרי היה על ידי חברת סינקלייר עם מחשבי ה-Z80.
תכנון תאים תקניים.
בשנות ה-80 המתכננים נדרשו לבחור יצרן ASIC ולהשתמש בכלי התכנון שהציע היצרן. למרות שכלי פיתוח מחברות חיצוניות אחרות היו זמינים, הקישור בין כלי הפיתוח והספריות של היצרן לא היה יעיל. ובסופו של דבר נדרשו המתכננים להשתמש בכלי הפיתוח של היצרנים. פתרון לבעיה זו שגם הניב שיפור בתוצאות ובהגדלת יכולת המזעור של ASIC הוא מימוש ארכיטקטורה הנקראת "תא סטנדרטי" או "Standart Cell". בשיטה זו כל יצרן ASIC יצר בלוקים פונקציונליים עם תכונות ומאפיינים אלקטרוניים ידועים מראש כמו זמני השהיה, השראות וקיבוליות.
תכנון בשיטת מערכי שערים.
תכנון בשיטת מערכי שערים הוא שיטת ייצור בה שכבות הדיפוזיה של הטרנזיסטורים (ללא החיבורים) מוכנות מראש וממתינות באחסנה לשלב האחרון של החיבוריות הממומשת על ידי שכבות מתכתיות, כ-2 - 5 שכבות ברוב טכנולוגיות ה-ASIC. בכך ניתן לקצר בצורה משמעותית את זמן הייצור ואת עלויות ה-NRE הגבוהות. המתכנן נדרש למפות את ה-ASIC בפיתוח אל מערכי התאים ולהגיע לאופטימיזציה של ניתוב ומיקום (Place &amp; Route) החיבורים שאף פעם לא מגיע ל-100% ניצול של השערים הקיימים מבעוד מועד על פיסת הסיליקון.
מערך שערים טהור של לוגיקה בלבד כבר אינו נמצא בשימוש היום והוחלף על ידי טכנולוגיית ה-FPGA. כיום מערכי שערים התפתחו ל-ASIC מבני המכיל ליבות גדולות של תכנונים (IP - Intelectual Property) כמו CPU, DSP וזיכרונות לצד בלוקים של מערכי שערים המוכנים להגדרה כחלק מהארכיטקטורה של מערכת-על-שבב. שיטה זו גם נקראת תכנון מלא למחצה (Semi Custom).
תכנון מלא.
תכנון מלא (Full Custom) הוא פיתוח ותכנון של ASIC בכל שלבי הייצור ובכל שכבות הפוטוליתוגרפיה של התקן כלשהו ומשמש גם בפיתוח ASIC וגם במוצרי מדף תקניים המיוצרים ונמכרים בכמויות גדולות על ידי חברות ויצרני שבבים כדוגמת אינטל. חברות קטנות יותר כמו חברות הזנק שלהם אין יכולות ייצור (Fabrication) נקראות לעיתים Fabless והן לרוב הלקוחות העיקריים של יצרני ונותני שירות בתחום שוק ה-ASIC.
לתכנון מלא ישנם יתרונות רבים בהוזלת הייצור ועלות הרכיבים, הקטנת וניצול מקסימליים של שטח השבב, שיפור הביצועים, הורדת צריכת ההספק ויכולת לשלב מרכיבים אנלוגיים ובלוקים שיוצרו קודם לכן (אשר אומתו ונבדקו).
תכנון מבני.
תכנון מבני או תכנון פלטפורמי הוא תכנון הקרוב ל-ASIC בו נקבעים מראש חלק משכבות המתכת (החיבוריות) והשכבות הלוגיות כך שניתן להקטין עוד יותר את זמן ועלות התכנון ובכך מתקרב יותר ל-FPGA. בתכנון זה ניתן לשלב ליבות קיימות והוא הרחבה של תכנון מערכי שערים בו מוזילים עוד יותר את עלות ייצור השכבות.
ספריות תאים וליבות.
ספריות תאים הם תיאור ותכונות של בלוקים ורכיבים (הכוללים מעגלים, שערים וטרנזיסטורים) המוגדרים מראש על ידי היצרן ומסופקים על ידו. אספקתם איננה כרוכה בעלות נוספת על ידי היצרן אך המידע הנמסר תחתן נשמר חסוי. הגדרתם מראש במלואה נקרא גם Hard Macro.
ליבות IP או קניין רוחני הם תכנונים הנרכשים על ידי ספקי "צד ג'" כתת-רכיב כחלק מ-ASIC גדול יותר. הם מסופקים בצורת קוד בשפת תיאור חומרה (Soft Macro) או כתכנון מלא הכולל את ניתובי החיבורים בטכנולוגיית היצרן כליבה סגורה ומוגנת וניתנת לייצור ישיר של המסיכות (Hard Macro). קיימות חברות רבות המפתחות ומוכרות ליבות IP, ובחברות גדולות קיימות מחלקות שזהו תפקידם. ניתן לרכוש למשל תכנון שלם של CPU, בקר Ethernet, USB או מכלול Wi-Fi שלם שאותם ניתן לשבץ לתוך ASIC.
דניאל גור אריה
דניאל גור אריה (נולד ב-9 במאי 1987) המכונה לעיתים "גורא", הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת מכבי רעננה מהליגה הלאומית הישראלית. גובהו 2.00 מטרים.
ביוגרפיה.
גור אריה, בוגר מחלקת הנוער של מכבי תל אביב, החל את הקריירה שלו בשנת 2007, בקבוצת מכבי הוד השרון מהליגה הלאומית, במדיה שיחק 26 משחקים, בהם קלע 7 נקודות והוריד 5.2 ריבאונדים בכ-22.3 דקות בממוצע למשחק. בעונת עבר לעירוני נהריה מליגת העל ולאחר שתי עונות לא מוצלחות במיוחד חתם במכבי אשדוד. עונתו הראשונה של גור אריה באשדוד הייתה מאכזבת. על אף שזכה לדקות משחק לא מועטות (כ-10 בממוצע), הוא סיים את העונה עם 0.8 נקודות בממוצע. לצד זאת, הקבוצה עצמה חתמה עונה מוצלחת, כשסיימה במקום השישי בליגת העל, והודחה בשלב רבע גמר הפלייאוף על ידי הפועל ירושלים. עונתו השנייה הייתה גם היא מוצלחת עבור קבוצתו, שהגיעה לגמר הפלייאוף של הליגה, אך הוא עצמו שוב מיעט לשחק וקלע רק שתי נקודות למשחק. בעונה השלישית הוא שוב מיעט לשחק, ובתחילת עונת 2013/14 חתם בעולה החדשה לליגת העל, עירוני נס ציונה. בינואר שוחרר ממנה וחתם בעירוני רמת גן מהליגה הלאומית. בקיץ 2014 החליט ללכת עד הסוף עם החלום שלו ולא להתפשר, חתם בקבוצת הפועל ירושלים וזכה עימה באליפות המדינה, אף שמיעט לשחק בשורותיה. לאחר עונה זו עבר לקבוצת מכבי רעננה מהליגה הלאומית.
את דרכו בנבחרות ישראל החל גור אריה בנבחרת הקדטים, בה שיחק בשנים 2003 ו-2004. בשנת 2005 היה שותף לסגל נבחרת הנוער באליפות אירופה ובשנתיים שלאחר מכן הופיע פעמיים עם נבחרת העתודה באליפות אירופה עד גיל 20.
חוסה לואיס רוביירה
חוסה לואיס "צ'צ'ו" רוביירה ויחיל (בספרדית: José Luis Rubiera Vigil; נולד ב-27 בינואר 1973) היה בעברו רוכב אופני כביש ספרדי מקצועני, שרכב בקבוצות מסבב הפרו טור של ה-UCI.
רוביירה נולד בחיחון שבצפון ספרד והחל את הקריירה שלו בקבוצת ארטיאץ'. ב-1996 הוא עבר לאחת משלוש הקבוצות הספרדיות הבכירות באותה עת, קלמה-ארטיאץ'. השיג את ניצחונו הראשון בקטע ה-19 בג'ירו ד'איטליה ב-1997. הוא סיים במקום השישי בוואלטה אספניה ב-1999.
בשנת 2001 הוא עבר לקבוצת רשות הדואר האמריקאית, במדיה שימש בעיקר כפועל. הוא נעזר ביכולות הטיפוס המרשימות שלו על מנת לסייע ללאנס ארמסטרונג בחמש מתוך שבע זכיותיו בטור דה פראנס, והפך עם השנים לפועל מנוסה ומצליח מאוד. כמו כן, הוא היה הרוכב שהוגדר כ"פועל" שמידת אופניו מתאימה כמעט בדיוק למידותיו של ארמסטרונג, כך שבמקרה הצורך היה עליו להחליף עם ארמסטרונג את אופניו. לאחר פרישת ארמסטרונג הוא שימש כפועל של רוכבים בכירים אחרים, כמו אלברטו קונטדור ולוי ליפהיימר, וגם השיג לאורך השנים מספר ניצחונות בעצמו. הוא עבר לאסטנה ב-2008. בסוף 2009 היה רוביירה אחד מקבוצת רוכבים בכירים שהצטרפו אל ארמסטרונג ואל מנהלה הספורטיבי של אסטנה, יוהאן ברויינל שעזבו את הקבוצה הקזחית והקימו את קבוצת רדיושק.
רוביירה התמחה בגרנד טורים. הוא זינק בקריירה שלו ל-23 מרוצי גרנד טור וסיים את המסלול ב-21 מתוכם.
חוסה לואיס ריביירה
איום דמוגרפי
איום דמוגרפי (או פצצה דמוגרפית) הוא התרבות משמעותית בקרב קבוצה אתנית אחת באוכלוסייה ביחס לקבוצות האחרות בהּ, אשר נתפסת, על ידי הקבוצה המתרבה בקצב נמוך יותר, כאיום על יחסי הכוחות שביניהן. החשש מאיום דמוגרפי מבוסס על הנחה שהמגמה הדמוגרפית בעבר ובהווה תימשך באופן דומה גם בעתיד, ובהתאם לכך ניתן לצפות את השפעתה המצטברת.
אסיה.
ישראל.
הביטוי "האיום הדמוגרפי" (או "הפצצה הדמוגרפית" או "השד הדמוגרפי") משמש בחברה הישראלית לתיאור איום דמוגרפי (אמיתי או מדומה) הקורא תיגר על יעודה ועתידה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ועל המוטו והיעד הציוני של רוב יהודי בין הירדן לים.
עיקרו של האיום בנתוני הדמוגרפיה של ישראל ובמיוחד, הריבוי הטבעי הגבוה יותר של ערביי ישראל ושל האוכלוסייה הפלסטינית ביהודה והשומרון וחבל עזה בהשוואה לריבוי הטבעי של פלח האוכלוסייה היהודי. יש לציין שהפער הולך ומצטמצם – בשנים 1996–2000 היה שיעור הריבוי הטבעי של ערביי ישראל 3.6%, בשנת 2011 הוא ירד ל-2.4% ונכון לשנת 2018 הוא ירד ל־2.3%, זאת לעומת שיעור ריבוי של 1.9% בקרב היהודים (כולל עלייה). לעיתים מצטמצם הדיון באיום לישראל בגבולות הקו הירוק ולעיתים הוא מתרחב וכולל גם את חבלי יהודה ושומרון ורצועת עזה ממנה התנתקה מדינת ישראל ב-2005.
פרופ' און וינקלר חוקר היסטוריה דמוגרפית וכלכלית של המזרח התיכון המודרני, סבור כי 'הפצצה הדמוגרפית' המתקתקת בישראל אינה קשורה ביחס המספרי בין יהודים וערבים, אלא בהיבטים של הריבוד החברתי-כלכלי. וינקלר מצא כי אף שישראל ניצבה בשנת 2003 במקום ה-23 בעולם במדד הפיתוח האנושי של האו"ם, עדין קיימים בה "איים גדולים עם מאפיינים דמוגרפיים-חברתיים-כלכליים של חברה מתפתחת". לטענתו, למצב זה השלכה שלילית על המשך התפתחותה של ישראל בעידן הגלובליזציה.