בזיכי הלבונה היו שתי כפות שהונחו על שולחן לחם הפנים ביחד עם לחם הפנים, ובהם הייתה לבונה. כאשר היו מפנים את לחם הפנים מהשולחן, היו מקטירים את הלבונה על מערכת הקטורת.
סידור מערכת הקטורת.
את מערכת הקטורת היו מסדרים, מיד לאחר סידור המערכה הגדולה, מעצי תאנה יפים, בכמות של כחמש סאים, שאותם היו מביאים מלשכת העצים. במסכת תמיד מתואר אופן סידור מערכת הקטורת על מזבח העולה.
מקום וגודל מערכת הקטורת.
מערכת הקטורת הייתה ממוקמת במרחק ארבע אמות מהקרן הדרומית מערבית כלפי צפון, וגודלה היה משתנה בהתאם ליום בשבוע:
אקורדיוניסט
הגביע הבין יבשתי בכדורסל
אליהו לאפיאן
אצטדיון פולסאט פלוס גדנסק
אצטדיון פולסאט פלוס גדאנסק (בפולנית: Polsat Plus Arena Gdańsk) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר גדנסק שבפולין. באצטדיון 44,000 מושבים, והוא משמש את קבוצת לכיה גדנסק. האצטדיון אירח מספר משחקים במסגרת יורו 2012.
הוא תוכנן בידי משרד מדיסלדורף ובנייתו החלה בשנת 2008, והסתיימה בשנת 2011. האצטדיון תוכנן כך שיזכיר כלפי חוץ את אבן הענבר, המופקת מזה זמן רב בחוף הבלטי.
שמו המקורי של האצטדיון היה ארנה באוטיצקה (הארנה הבלטית), אך בדצמבר 2009 רכשה חברת האנרגיה הפולנית "PGE" את זכויות השם של האצטדיון לחמש שנים בעלות של 8.5 מיליון אירו ושינתה את שמו לשם הנוכחי, "אצטדיון פה.גה.אה גדנסק". החל מנובמבר 2015 נקרא האצטדיון "אצטדיון אנרגה גדאנסק" על שם חברת Energa הפולנית, אשר רכשה את הזכות להיות נותנת החסות של האצטדיון עד שנת 2020.
במאי 2021 אירח האצטדיון את גמר הליגה האירופית בו ניצחה ויאריאל הספרדית את מנצ'סטר יונייטד האנגלית בפנדלים לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 1–1.
ונדרליי דה לימה
ונדרליי קורדיירו דה לימה (בפורטוגזית: Vanderlei Cordeiro de Lima; נולד ב-11 באוגוסט 1969) הוא רץ מרתון ברזילאי, זוכה מדליית הארד באולימפיאדת אתונה (2004). הדליק את הלפיד האולימפי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
חייו.
דה לימה נולד בקרוזיירו דו אואסטה שבמדינת פרנה בדרום ברזיל. הוא גדל במשפחה ענייה שעסקה בחקלאות, ומגיל 8 סייע בפרנסתה.
בשנות ה-90 החל להתחרות בריצות בינוניות וארוכות, אך בסופו של דבר התמקד בריצת המרתון. את שיאו האישי, 2:08:31 שעות, קבע ב-1998. להישג המשמעותי הראשון בזירה הבינלאומית הגיע דה לימה ב-1999, אז זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג. הוא שמר על תוארו גם במשחקים שנערכו בסנטו דומינגו ב-2003.
באולימפיאדת אתונה (2004) היה דה לימה קרוב להיות הברזילאי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליית הזהב בריצת המרתון האולימפית. בקילומטר ה-35 הוביל בכ-30 שניות על פני מתחריו, כשלפתע התפרץ לעברו קורנליוס הוראן, כומר אירי שכבר ביצע לפני כן פרובוקציות באירועי ספורט שונים. התקרית התרחשה במשך 10 שניות בלבד, אך דה לימה איבד את הקצב ואת המומנטום, ומתחריו, האיטלקי סטפנו בלדיני והאמריקאי מב קפלזיגי חלפו על פניו והוא סיים במקום השלישי.
איגוד האתלטיקה הברזילאי ערער על התוצאות, אך ערעורו נדחה. תחת זאת, העניק לו הוועד האולימפי הבינלאומי את מדליית פייר דה קוברטן, המוענקת לספורטאים שגילו רוח ספורטיבית יוצאת דופן. בשנת 2005 הציע כדורעפן החופים עמנואל רגו, שזכה במדליית זהב באתונה, להעניק את המדליה בה זכה לדה לימה, אך זה סירב.
דה לימה הודיע על פרישתו ב-31 בדצמבר 2008, מיד לאחר מרוץ סאו סילבסטרה המסורתי שנערך מדי שנה בסאו פאולו לרגל חג הסילבסטר.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערך ב-5 באוגוסט 2016 התכבד דה לימה בהדלקת הלפיד האולימפי.
באוהאוז
פורטה (מוזיקה)
קים לי
הסמל הפדרלי
בני קרטר
בנט לסטר (בני) קרטר (Bennett Lester Carter; 8 באוגוסט 1907 - 12 ביולי 2003), היה מוזיקאי ג'אז אמריקאי שניגן בכלי נשיפה, בהם סקסופון, חצוצרה וקלרינט היה מוביל הרכב, מעבד מוזיקלי ומלחין. דמות מרכזית בג'אז משנות השלושים ועד שנות התשעים. במקביל לפעילותו המוזיקלית היה פורץ דרך בכך שהפך למוזיקאי האפרו-אמריקאי הראשון שהלחין ועיבד מוזיקה עבור סרטי קולנוע וטלוויזיה וסלל את הדרך למוזיקאים אפרו-אמריקאים נוספים כאלה פיצג'רלד, מיילס דייוויס וקווינסי ג'ונס. בזכות פועלו רב השנים זכה קרטר ב-1986 בעיטור הממשל האמריקאי, ה"ג'אז מסטרס" (NEA Jazz Masters), בפרס גראמי למפעל חיים ב-1987, בכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-1994 ובשנת 2000 במדליית הנשיא לאמנויות מאת נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. ב-1977 נכלל בהיכל התהילה של הג'אז של השבועון דאון ביט.
תולדות חייו.
הארלם.
קרטר נולד בניו יורק, בעידודה של אמו למד פסנתר בכוחות עצמו ובגיל 15 כבר ביקר במועדוני הארלם. בין 1924 ל-1928 זכה לנגן עם תזמורות המועדונים ובהן עם סידני בשה, ארל היינס, פטס וולר ודיוק אלינגטון. הוא ניסה לנגן בחצוצרה ומשלא הצליח להפיק צליל כמו זה של באבר מיילי, החצוצרן של אלינגטון, החליף לסקסופון אלט.
ב-1928 הקליט לראשונה עם התזמורת של צ'ארלי ג'ונסון. באותה שנה הקים ביג בנד משלו, שלא האריכה ימים. בין השנים 1930–1931 ניגן עם פלטשר הנדרסון, ושימש עבורו מעבד מוזיקלי. לאחר שעזב את הנדרסון הקים ביג בנד בסגנון סווינג, עבורה הכין עיבודים מורכבים ומתוחכמים שחלקם הפכו לסטנדרטים לתזמורות דומות (כגון "Blue Lou"). הוא נשכר כמעבד גם עבור תזמורתו של אלינגטון. באותה תקופה החל לנגן סולואים בחצוצרה, בנוסף לסקסופון האלט.
אירופה.
ב-1935 עבר קרטר ללונדון והפך למנהל המוזיקלי של תזמורת הריקודים של ה-BBC. במקביל נדד ברחבי אירופה וניגן עם מוזיקאים מצרפת, אנגליה וסקנדינביה ועם אורחים מארצות הברית כקולמן הוקינס. ב-1937 הקליט את הסטנדרט "Honeysuckle Rose" עם דג'נגו ריינהארדט והוקינס.
חזרה לארצות הברית והמעבר ללוס אנג'לס.
עם חזרתו ב-1938 הקים ביג בנד חדשה שניגנה ב- Savoy Ballroom בהארלם ונשכר כמעבד עבור טובי ההרכבים כגון אלה של בני גודמן, קאונט בייסי, דיוק אלינגטון, גלן מילר, ג'ין קרופה וטומי דורסי.
בשנת 1943 עבר ללוס אנג'לס והתמקם בהוליווד. הוא עיבד מוזיקה לעשרות סרטים ועבד עם אלה פיצג'רלד, לואי ארמסטרונג, שרה ווהן, פגי לי, בילי הולידיי, ריי צ'ארלס ומל טורמה. קרטר היה המוזיקאי האפרו אמריקאי הראשון שעבד בהוליווד כמלחין לסרטים והנחה את קווינסי ג'ונס בצעדיו הראשונים בתחום זה.
גם בלוס אנג'לס הוביל קרטר תזמורת. ב-1945 ערך חצוצרן צעיר בתזמורתו של קרטר בשם מיילס דייוויס את הקלטתו הראשונה במסגרת התקליט "Benny Carter and His Orchestra".
ב-1961 הקליט את האלבום "Further Definitions" עם שורת כוכבים עמם הופיע באירופה ב-1937 ובהם קולמן הוקינס, פיל וודס, ג'ימי גאריסון, ג'ו ג'ונס, ברני קסל, ריי בראון ואחרים. אלבום זה, המשחזר למעשה את סיבוב ההופעות בצרפת, הוא המוכר ביותר שלו ומכיל כמה מהסולואים המעניינים ביותר שלו ושל קולמן הוקינס בקטעים "Body and Soul" ,"Honeysuckle Rose" ו- "Crazy Rhythm".
בשנת 1979 נשא לאשה את הילמה אולילה ארונס (Hilma Ollila Arons), לזוג נולדה בת.
אקדמיה.
ב-1969 פנה אל קרטר פרופסור לסוציולוגיה מאוניברסיטת פרינסטון בשם מורו ברגר (Morroe Berger), והציע לו להרצות בפני סטודנטים על ג'אז, ולתת סמינר וקונצרט באוניברסיטה. הדבר הוביל לחמישה ביקורים של קרטר באוניברסיטה במהלך תשע השנים הבאות. ב-1973 שהה באוניברסיטה סמסטר שלם כמרצה אורח ושנה לאחר מכן זיכתה אותו האוניברסיטה בתואר דוקטור של כבוד. הוא נתן הרצאות וסדנאות באוניברסיטאות נוספות, כולל שבוע בהרווארד ב-1987. מורו כתב ספר עב כרס בשני כרכים על אמנותו של קרטר.
אחרית ימיו.
קרטר זכה לכבוד והערכה רבים, בנוסף לפרסים ועיטורים ותוארי דוקטור לשם כבוד, נחגג יום הולדתו ה-82 בשנת 1989 בקונצרט בלינקולן סנטר בניו יורק. שבוע לאחר מכן, בפסטיבל הג'אז של שיקגו נערך לכבודו קונצרט בו נוגן האלבום "Further Definitions" בהשתתפות כמה מהנגנים המקוריים שעבדו עליו ב-1961 (ובגלגול המקורי שלו בצרפת ב-1937). ב-1990 הוביל קרטר ביג בנד עטורת כוכבים בקונצרט מחווה לאלה פיצג'רלד. ובאותה שנה זכה בתואר "מוזיקאי השנה" של מגזין דאון ביט בסקר הקוראים שלו וב-1994 זכה בפרס גראמי עבור הסולו שלו בקטע "Prelude to a Kiss".
קרטר נפטר בלוס אנג'לס מסיבוכים של ברונכיטיס בגיל 95.
סומק (תבלין)
ארכיון הסיפור העממי בישראל
ארכיון הסיפור העממי בישראל ע"ש דב נוי (אסע"י) הוא הארכיון המרכזי המתרכז במחקר ואיסוף של סיפורי עדות ופולקלור בישראל. הארכיון נוסד בשנת 1955 על ידי פרופ' דב נוי.
אודות.
מטרות הארכיון הן להציל משכחה ולשמר מורשת עממית שעברה בעל פה במשך דורות בקרב הקבוצות האתניות השונות בעם היהודי ודוברי השפות השונות אשר עלו לישראל או חיו בה משכבר, על ידי ושימורם. כמו כן מהווה מרכז ידע לסטודנטים וחוקרים בתחומי היסטוריה, תרבות וספרות. תחילה היה הארכיון תחת המוזיאון לאתנולוגיה ופולקלור של עיריית חיפה, ופרופ' נוי ניהל את המוזיאון עד שנת 1983. אז הועבר הארכיון לאוניברסיטת חיפה, בה הוא שוכן עד היום תחת הפקולטה למדעי הרוח.
את הסיפורים בארכיון מקליטים ורושמים ומקטלגים מתנדבים אשר עברו הכשרה מיוחדת מפי מספרים שונים בארץ, כל זאת בהתנדבות מצד שני הצדדים. לאחר מכן הסיפורים מקוטלגים על ידי מומחים לפי נושאים, עדות ופרמטרים נוספים, בהם לפי סיווג המוטיבים של תומפסון.
נכון ל-2008 היו בארכיון כ-23,800 סיפורים, מתוכם כ-3,174 ממקורות ישראלים, 2,831 ממקורות יהדות פולין, 2,124 ממקורות יהדות מרוקו, 616 ממקורות יהדות רומניה.