הקרביניירי, כוח המשטרה הצבאית האיטלקי (המבצע גם תפקידי שיטור אזרחיים) החל לבחון את העניין והציב ארבע מצלמות זעירות ברחבי הכפר, שצילמו את הרחוב היחיד בו, לרבות הבתים שסביבו 24 שעות ביממה, למשך שמונה חודשים. הצילומים הראו בבירור שניים מתושבי הכפר, אב ובנו, המבצעים מעשי הצתה - בסך הכל תיעדו המצלמות יותר מ-40 אירועים כאלה. לדעת חוקרי הקרביניירי מטרת ההצתות הייתה פרסום: למשוך תשומת לב תקשורתית לכפר. חוקרי המשטרה גם הקליטו בסתר שיחות טלפון בין המציתים, שבהן שוחחו על ניסיון לקבל פיצוי על השריפות ולהעלות את העניין התקשורתי, כמו גם על דרכים להצית את השריפות.
פענוחם של אירועי 2014 בניגוד לאירועים עשר שנים קודם לכן הותיר את הדעות חלוקות: האם המציתים מ-2014 אחראים גם לגל השריפות הראשון, או שמא מדובר בחיקוי בלבד, שכלל אינו מעיד על המקור.
שוקי התוכי
שוקי התוכי היא סדרת ספרים חרדית בהוצאת ספרייתי לילדים בת 5 ספרים של הסופרת רחל שטיגליץ. הספר הראשון, שוקי כפול שתיים, יצא בשנת תשס"ב, 2002. מאיירת הסדרה היא רחל דוד.
הסדרה.
יענקל, שכנם המבוגר של משפחת ביכלר, הלך לבית עולמו בגיל 85. בימי חיותו היה בן בית אצל המשפחה ונהג לבקר אותם רבות. אולם, מעולם לא הזמין איש אליו, מה שסיקרן מאוד את הילדים.
לאחר מותו ביקש אבי המשפחה מהילדים ללכת ולסדר את דירתו של יענקל. להפתעתם, לאחר שהם נכנסו לדירה הם גילו ששכנם היה בעלים של תוכי מסוג ג'קו אפריקני העונה לשם שוקי. שמו של התוכי ניתן לו על שם בחור אמריקאי שהתגורר בביתו של יענקל במשך חודש, אז עזב בבהילות לארצות הברית משום שאביו חלה. לאחר התלבטות הסכימו ההורים ביכלר לאמץ את התוכי אליהם, לשמחת הילדים ושוקי התוכי הפך לחלק מהמשפחה והשתתף בכל עלילות הסדרה.
תורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי
תורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי הוא בית ספר מקצועי ללימודי קולנוע, כתיבה ומשחק. בית הספר הוקם בשנת תשס"ז ביד בנימין על ידי הרב שמואל טל, במטרה לקדם את השימוש בכלי המדיה הקולנועית ככלי לקידום ערכי היהדות והפצתם, ברמה מקצועית גבוהה. על יד בית הספר פועל בית הפקות שהתפרסם בעיקר בזכות שני סרטים שהפיק: זוהר הרקיע וקשר חופשי.
פעילות.
בית הספר מפעיל תוכניות לימודים בהפרדה לגברים ולנשים ביישוב יד בנימין.
התחומים הנלמדים בבית הספר הם בימוי, צילום, תסריטאות, הפקה ועריכה, במסלול קולנוע, וכן כתיבה ומשחק במסלולים ייעודיים.
הלימודים בבית הספר (כמו גם פעילות בית ההפקות) מתקיימים תוך הקפדה על גדרי הצניעות וערכי התורה, בליווי רוחני והלכתי של ראש המוסדות הרב שמואל טל.
בבית הספר מלמדים, בין השאר, גם אנשים שהתפרסמו בתחום הקולנוע: אריאל כהן, אורי גרודר (הממונה על מחלקת מורשת ישראל ויהדות בתאגיד השידור הישראלי) וכן השחקנים מיכאל וייגל, שלמה צים, יהודה ברקן ודני שטג. בעבר לימדו בבית הספר השחקנים שרון רג'יניאנו, שולי רנד ואביתר לזר. במסלול כתיבה לנשים מלמדת הסופרת שרי וולך
לבית הספר כ-300 בוגרים. בוגרי בית הספר השתלבו בתעשיית הקולנוע היהודי, ובין השאר עובדים בערוץ מאיר, ערוץ אורות וערוץ הידברות (- נוהל בעבר על ידי בוגר בית הספר, זאביק הראל).
כמה מסרטי הגמר של הסטודנטים זכו בפרסים, ביניהם הסרט "בחמימותה של אש קודש" על האדמו"ר מפיאסצ'נה, מאת הרב זאביק הראל, זכה בתחרות הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2008; והסרט "בין כתום לשחור" מאת יעקב גרינשטיין, זכה בפרס פיתוח לסרט התיעודי בפסטיבל קולנוע דרום לשנת 2016.
מבנה.
בשנת תשע"ה עבר בית הספר לקמפוס חדש ומאובזר ביד בנימין, הקרוי על שמו של הפילנתרופ צבי מיתר.
בית ההפקות.
בשנת תש"ע הקים בית הספר בית הפקות. בית ההפקות הפיק עד כה עשרות סרטים וסרטונים, ועובד בשיתוף פעולה עם גופים וארגונים שונים, כמו הרמב"ם היומי, מדרשות ועוד.
בית ההפקות התפרסם בזכות שני סרטים באורך מלא שהפיק, וזכו לפרסום רב בכל הארץ: זוהר הרקיע, שנכתב ובוים על ידי בוגר בית הספר, אליהו בנימין; וקשר חופשי, שנכתב ובוים על ידי כמה מבוגרי בית הספר.
קאנטו (סיציליה)
רויאל האלי גזיאנטפ
גזיאנטפ בויוקשיר בלדייסי ספור קלוב (בטורקית: Gaziantep Büyükşehir Belediyesi Spor Kulübü) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר גזיאנטפ, המתמודדת בליגת העל הטורקית וביורופקאפ.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2007 כשהערייה לקחה תחת חסותה את הקבוצה המקומית (גזיאנטפספור) שהייתה בליגה הטורקית השלישית, והתמודדה שנים ארוכות בליגה השנייה. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת הבכורה החלה חברת השטיחים "רויאל האלי" לאמץ את הקבוצה, שסיימה במקום התשיעי בטבלה ולא השתלבה בסדרות הפלייאוף.
במסגרת אירופאית.
ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 2013/14 בשלב הבתים של היורוצ'לנג'.
הקבוצה מארחת לעיתים באולם הקטן קאמיל אוצ'ק המכיל 2,500 מקומות. ולעיתים באולם הגדול סהינביי ארנה המכיל 6,400 מקומות.
ישראלים (כתב עת)
ישראלים הוא כתב עת מדעי דו-לשוני (עברית ואנגלית) היוצא לאור על ידי מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות והמסלול ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון. ישראלים הוא כתב עת שפיט הפועל באמצעות ביקורת עמיתים, הוא נערך על ידי חוקרים צעירים ומשמש במה לפרסום ביכורי מחקר מישראל ומהעולם. כתב-העת מפרסם מאמרים הנוגעים לתחום של לימודי מדינת ישראל בדיסציפלינות שונות: היסטוריה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, ספרות, לימודי תרבות, משפטים ועוד.
בכל אחד מגיליונות כתב העת מתפרסם גם ריאיון עם דמות מרכזית בהיסטוריה הישראלית, תעודה היסטורית מוערת וסקירה של עבודות דוקטורט מרכזיות שהתפרסמו בשדה של לימודי מדינת ישראל.
כתב העת יוצא לאור החל משנת 2007 והוציא עד כה לאור תשעה גיליונות. בראשית דרכו לווה כתב העת על ידי טוביה פרילינג, בהמשך על ידי אבי בראלי וכיום על ידי עופר שיף, עורכו נכון לשנת 2019 הוא עדי שרצר.
הישראלים (כתב עת)
ליקוטי אבן
דן לירי
דן לירי (באירית: Dún Laoghaire, נקראת גם Dunleary) היא עיר נמל פרוורית, השוכנת במזרח אירלנד כעשרה קילומטרים דרומית לבירה דבלין. העיר משמשת כבירת מחוז דן לירי-ראת'דאון.
בעברה הייתה דן-לירי נמל מרכזי בין אירלנד לבריטניה הגדולה. בין השנים 1821-1920 כונתה העיר קינגסטאון (Kingstown).
העיר היא מולדתם של כל ששת חברי להקת בומטאון ראטס.
נמל התעופה של בריסל
נמל התעופה של בריסל (בהולנדית: Luchthaven Brussel-Nationaal, בצרפתית: Aéroport de Bruxelles-National, באנגלית: Brussels Airport) נקרא גם נמל התעופה הלאומי בריסל, הוא נמל התעופה הגדול בבלגיה ומשרת את אזור הבירה בריסל. בשנת 2011 עברו בנמל 18,716,034 נוסעים.
הנמל ממוקם כ-11 קילומטרים צפונית-מזרחית לבריסל, בין הערים זבנטם, דיגם, ומכלן, כולן שוכנות באזור הפלמי.
ראשיתו של נמל התעופה בשדה תעופה שהקים שלטון הכיבוש הגרמני בבלגיה ב-1940. לאחר מלחמת העולם השנייה הוחלט להקים בו את נמל התעופה הלאומי החדש, שנחנך ב-1948. ב-1958 נפתח נמל התעופה מחדש בבניינים חדשים שנבנו במיקום אחר (הבניינים הישנים נמסרו לנמל התעופה הצבאי מלסברוק, שמסלולי נמל התעופה משרתים גם אותו).
בשנות האלפיים, משרת את הנוסעים טרמינל חדש, שנחנך בשנת 1994. יש בו 109 שערי עלייה למטוסים, שב-54 מהם מותקנים גשרי עלייה.
ב-22 במרץ 2016 התרחשה מתקפת טרור בשתי זירות שונות בנמל התעופה, לפחות 13 אנשים נהרגו ולמעלה מ-30 אנשים נפצעו. בעקבות כך הופסקו למשך כמה שעות כל הנחיתות וההמראות בנמל. כשעה לאחר פיגוע ההתאבדות בנמל התרחשה מתקפת טרור נוספת ברכבת התחתית (המטרו) הסמוכה לנמל התעופה, ולפחות 20 אנשים נהרגו וכ-150 נפצעו. ארגון הטרור דאעש קיבל אחריות על שני הפיגועים.
סלטו
סלטו או סאלטו (בספרדית: Salto) היא עיר הבירה של מחוז סלטו שבצפון-מערב אורוגוואי. לפי מפקד אוכלוסין שהתקיים בעיר בשנת 2011, גרים בה 104,028 תושבים. לפיכך היא העיר השנייה בגודלה באורוגוואי. בעיר קיים גם נמל תעופה בינלאומי.
גאוגרפיה.
העיר נמצאת 496 ק"מ צפונית-מערבית לעיר הבירה, מונטווידאו, על גדתו המזרחית של נהר ריו אורוגוואי ובסמוך לעיר הגבול הארגנטינאית, קונקורדיה.
אוכלוסייה.
גידול האוכלוסייה בעיר:
סאלטו
אלפרד צ'יתאם
אלפרד צ'יתאם (באנגלית: Alfred Cheetham 6 במאי 1867 - 22 באוגוסט 1918) היה חבר בכמה משלחות לאנטארקטיקה. הוא שירת כקצין שלישי הן במשלחת נמרוד והן במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית, שתיהן בפיקודו של ארנסט שקלטון. צ'יתאם נספה בים כשטורפדו פגע באונייתו במלחמת העולם הראשונה.
חייו.
אלפרד ביוקנן צ'יתאם נולד בליברפול, אנגליה ומשם עברה משפחתו להאל. כנער ירד לים ועבד בספינות דיג בים הצפוני ועוד הלאה משם. הוא נשא לאישה את אלייזה סוייר, ויחדיו הביאו לעולם 13 ילדים. צ'יתאם עבד מבסיסו בהאל כרב מלחים בצי הסוחר וכימאי במילואים בצי המלכותי.
קריירה אנטארקטית.
במהלך משלחת דיסקברי בשנים 1904-1901 ביקר צ'יתאם לראשונה באנטארקטיקה, על ספינת האספקה "מורנינג". הוא חזר לשם במשלחת טרה נובה, ניסיונו הכושל של רוברט פלקון סקוט להגיע ראשון אל הקוטב הדרומי, שהסתיים במותם הטרגי של סקוט ואחדים מאנשי המשלחת. הוא שירת כרב-מלחים בטרה נובה, ואף כי התנדב לפלוגת החיפוש שיצאה למצוא את קבוצת הקוטב של סקוט, נדחתה בקשתו משום שהיה בעל משפחה.