אנהלט למד פסנתר אצל קודאי באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט. הוא סיים את לימודיו עם ציונים יוצאי דופן ב-1941 והמשיך את לימודיו במשך השנה וחצי הבאות על ידי השתתפות בשיעורי בלשנות טורקית ופולקלור באוניברסיטת פזאמאני פטר (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד) והשתתף בסמינר של יאנוש פֶרֶנְצִ'יק לניצוח. כיהודי, אנהלט גויס לאחר מכן לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי.
1942: מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1942, ובמשך כל מלחמת העולם השנייה, אנהלט וחברו הטוב ביותר באקדמיה נלקחו שניהם לשרות העבודה. חברו של אנהלט נרצח על ידי חייל הונגרי, שומר ביחידה. אנהלט ברח מהמחנה, התחפש, והתחבא עד גמר המלחמה. לאחר מכן עשה את דרכו לפריז, שם הייתה לו גישה למורים למוזיקה מעולים. בסוף שנות ה-40 למד אצל לואי פורסטייר , נדיה בולאנג'ה וסולימה סטרווינסקי לפני שהיגר לקנדה ב-1949.
קריירה.
הגירה לקנדה ותפקיד אקדמי.
אנהאלט היגר לקנדה בשנת 1949, כמקבל מלגת ליידי דייוויס. הוא התיישב במונטריאול, ועד מהרה פגש את ביאטה פרנקנברג, ביוכימאית. הם התחתנו ב-1952 ונולדו להם שתי בנות, קרול גריבס והלן ג'ניפר מרצ'לו, ושני נכדים.
במשך עשרים ושתיים שנה לימד אנהלט אנליזה וקומפוזיציה באוניברסיטת מקגיל בפקולטה למוזיקה. הוא הקים את המחלקות לתיאוריה וקומפוזיציה, הקים את התוכנית להלחנה מוזיקלית עבור המוסד, היה יושב ראש המחלקה לתיאוריה, ופיתח וניהל את אולפן המוזיקה האלקטרונית של אוניברסיטת מקגיל (EMS). הוא הלחין ללא הרף גם באותה תקופה. אנהלט פגש את ג'ורג' רוכברג בכנס בינלאומי של מלחינים בפסטיבל סטרטפורד באונטריו בקיץ 1960 והשניים התיידדו. רוכברג נולד בניו ג'רזי ושניהם הגיעו מרקע יהודי.
1971–1984, מעבר לקינגסטון.
לוח העבודה המעורב של אנהלט של ניהול, הלחנה והוראה היה זה שנשא אותו לקינגסטון, אונטריו ב-1971, כאשר הפך לראש המחלקה למוזיקה של אוניברסיטת קווינס. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1981, אך המשיך ללמד באוניברסיטה עד 1984 כשפרש. במהלך שנותיו באוניברסיטת קווינס המשיך אנהלט לכתוב, להלחין וללמד. חיבורו "לה טוראנג'ל" הועלה לראשונה ביולי 1975, וזמן קצר לאחר מכן החל לעבוד על יצירה נוספת, שהיא האופרה השנייה שלו, "Winthrop" . כל אותו זמן, עבד גם על המונוגרפיה שלו "קולות אלטרנטיביים". הוא הפך למנטור עבור מספר רב מתלמידיו, שרבים מהם שמרו עמו על קשר עד שנות חייו האחרונות.
פרישה ומוות.
לאחר פרישתו המשיך אנהלט להלחין ולכתוב מאמרים מלומדים ואחרים. הוא מת בגיל 92, ב-24 בפברואר 2012, בקינגסטון, בבית החולים סנט מרי של לייק.
תקופותיו במוזיקה.
אנהלט הוא אחד המלחינים הרציניים ביותר של מוזיקה אלקטרונית. המוזיקה שלו עברה שינויים במהלך השנים, וניתן לחלקה לארבע תקופות. לאנהלט היה ליברטיסט ליצירותיו הדרמטיות, החל ב-1969 עם Foci, וכלה ב-1999 עם Millennial Mall.
1919–1958.
ההלחנה המוקדמת של אנהלט התמקדה במגוון יצירות למקהלה, לסולו, הרכבים וסולנים אינסטרומנטליים. תקופה זו הסתיימה עם סיום יצירתו סימפוניה מס' 1, שזיכתה את אנהלט במוניטין לאומי ובינלאומי כאחד.
1959–1961.
התקופה הקצרה הבאה בקריירה המוזיקלית של אנהלט הוקדשה כולה למוזיקה אלקטרונית, בה הפיק ארבע יצירות, ולמד ממקור ראשון את הפיתוחים והמדיה החדשים ביותר במהלך אותה תקופה, על מנת לבסס מושגים עדכניים ורעננים ליצירתו המקורית.
1962–1971.
מ-1962 עד 1971 אנהלט עיבד מחדש, איחד והרחיב את חוויותיו משתי התקופות הקודמות. הוא שילב צלילים אלקטרוניים עם צלילי הפזמון או התזמורת בסימפוניית המודולים שלו, Foci, ו-Cento. אנהלט גם אימץ תחביר גמיש יותר, כמו גם אוצר מילים מוזיקלי גדול יותר, כדי ליצור צלילים ווקאליים ואינסטרומנטליים חדשים. הוא החל להשתמש ביצירותיו בגוונים, בתזמון ובצפיפות מוזיקלית בדרכים חדשות.
1971–2012.
לה טוראנג'ל היא הראשונה מבין שלוש עבודות בקנה מידה גדול שנוצר על ידי אנהלט לאחר 1971. מדובר ביצירה בת שעה שהועלתה לראשונה ב-1975, בהופעה ששודרה על ידי רדיו CBC. "טבלה מוזיקלית" זו הולחנה עבור תזמורת של 16 נגנים, חמישה זמרים-מספרים, וקלטות מוקלטות מראש לחמישה מפעילים. הנושא שלו היה המרדף אחר אלוהים ומשמעות, והוא מבוסס על חייה של אחת הנשים הצרפתיות המוקדמות ביותר שהתיישבו בקנדה, "מארי דה ל'אינקרנסיון" (תגלמות) (Marie de l’Incarnation).
Winthrop הוא יצירה מקבילה ל-La Tourangelle, אך התמקד בקנדה האנגלית. הסיפור מבוסס על ג'ון ווינתרופ, אנגלי בן המאה ה-17 שהיה המייסד והמושל של בוסטון, מסצ'וסטס. היצירה הושלמה במרץ 1983, והצריך מקהלה מעורבת, שישה זמרים סולנים, אנסמבל אינסטרומנטלי של לא פחות מ-30 נגנים ומקהלת בנים. אנהלט תיאר את "התחרות המוזיקלית" הזו כחקירה אל ההיבטים הרוחניים והאישיים של אדם, המתאר כיצד אלה מספקים משמעות ומשמעות למעשיו.
לב של אש
לב של אש (באנגלית: Fireheart) הוא סרט קולנוע קומי קנדי-צרפתי בהנפשה ממוחשבת, אשר משמש כסרט השני שהפיקה L'Atelier Animation לאחר "לרקוד" (2016). את הסרט ביימו תיאודור טאי ולורנט זיתון, זיתון כתבה את התסריט יחד עם ג'ניקה הרפר וליסה האנטר.
תקציר העלילה.
בניו יורק של שנות ה-20, נערה בת 16 בשם ג'ורג'יה חולמת להיות הכבאית האישה הראשונה. בעקבות זאת היא מתחפשת לגבר ומנסה להציל את אביה המפקד מפושע סדרתי אשר משתמש בגז סגול על מנת להפנט אנשים.
הפצה.
הסרט הופץ בארצות הברית על ידי הולו בפברואר 2022 ובאירופה על ידי אנטרטיינמנט ואן בהמשך השנה.
סשה ספילברג
סשה רבקה ספילברג (באנגלית: Sasha Rebecca Spielberg; נולדה ב-14 במאי 1990) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאית אמריקאית הידועה גם בשם הבמה באזי לי (Buzzy Lee).
ביוגרפיה.
ספילברג נולדה בלוס אנג'לס. היא בתם של במאי הקולנוע סטיבן ספילברג והשחקנית קייט קפשו. אביה הוא בן למשפחה יהודית אורתודוקסית, ואילו אמה התגיירה. היא בתם הבכורה. יש לה שלוש אחיות: מיקאלה ספילברג, דסטרי ספילברג, ואחות למחצה, השחקנית ג'סיקה קאפשו, וכן שלושה אחים: סוייר ספילברג, תיאו ספילברג, והאח למחצה מקס ספילברג. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת בראון .
קריירה.
היא הופיעה כשחקנית בכמה מסרטיו של אביה, בהם טרמינל, מינכן, אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח והעיתון.
היא הופיעה בלהקה בשם ורדל (שנודעה בעבר בשם Brother/Sister), עם אחיה תיאו. האי.פי שלהם ,"The Accidental Zoo", שוחרר ב-4 באפריל 2011. אלבומם "Love/Idleness" יצא ב-2015.
ספילברג שיתפה פעולה עם המלחין ועמיתה ללימודים מאוניברסיטת בראון, ניקולס ג'אר תחת השם "Just Friends". הם הוציאו קאבר ל-"Avalanche", שירו של לאונרד כהן ושיר מקורי, "Don't Tell Me".
בשנת 2015, ספילברג הפיקה, כתבה ושיחקה בסדרת המובייל הראשונה, "Literally Can't Even." היא גם חולקת את סקיצות המיני-אלתור שלה באינסטגרם . ב-27 באפריל 2018, היא הוציאה את המיני אלבום "Facepaint," שכלל חמישה שירים.
חיים אישיים.
בשנת 2022, ספילברג התארסה להארי מקנאלי . הם נישאו במאי 2022.
בטי וו
ג'סיקה אן ניוהאם (באנגלית: Jessica Anne Newham; נולדה ב-5 באוקטובר 1991), הידועה בשם הבמה בטי וו (Betty Who), היא זמרת-יוצרת אוסטרלית-אמריקאית.
ראשית חייה.
בטי וו נולדה בסידני, אוסטרליה ב-5 באוקטובר 1991. היא למדה לנגן על צ'לו כשהייתה בת 4, ועברה לגור בארצות הברית ב-2007 כדי ללמוד במרכז אינטרלוכן לאמנויות במישיגן.
בטי וו יודעת לנגן גם בפסנתר ובגיטרה, והתחילה לכתוב שירים כשהייתה בגיל 14, והחלה להופיע כזמרת-יוצרת שנתיים לאחר מכן. שם הבמה שלה מגיע מהשם של שיר שהלחינה בגיל 16 על אהבה נכזבת.
לאחר שסיימה ללמוד בבית הספר אשם בסידני ובבית הספר פרנסהאם במיטאגונג , למדה בטי וו במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. במהלך הסמסטר הראשון שלה, היא פגשה את המפיק פיטר תומאס , שגם למד בברקלי, ועבדו ביחד למשך השנתיים שלאחר מכן.
קריירה.
2012–2013: תחילת הקריירה, "Somebody Loves You" ו-"The Movement".
ב-30 בנובמר 2012, היא הוציא את הסינגל "Somebody Loves You". השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, ולמקום ה-16 במצעד השירים מתחת להוט 100.
ב-16 באפריל 2013, הוציא את המיני-אלבום הראשון שלה, "The Movement". בזכות ההצלחה האדירה של המיני-אלבום, היא הוחתמה בחברת התקליטים RCA רקורדס. גרסה מחודשת למיני-אלבום יצאה ב-17 בספטמבר 2013.
2014–2017: "Take Me When You Go" ו-"The Valley".
ב-18 בפברואר 2014, היא הוציאה את הסינגל "Heartbreak Dream". השיר מופיע בכתוביות הסיום של הסרט פיץ' פרפקט 2.
ב-8 באפריל 2014, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, "Slow Dancing".
ב-6 ביוני 2014, היא הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, "Spotify Sessions".
ב-23 ביוני 2014, היא הוציאה את המיני-אלבום החמישי שלה, "Worlds Apart".
ב-3 באוקטובר 2014, היא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלה, "Take Me When You Go".
ב-10 במרץ 2015, היא הוציאה את הסינגל "All of You". השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-3 ביוני 2016, היא הוציאה גרסת כיסוי לשיר "I Love You Always Forever" של דונה לואיס . השיר הגיע, בשיאו, למקו ם הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, למקום הראשון במצעד AirCheck National Radio Airplay, למקום השישי במצעד הסינגלים של ARIA, ולמקום ה-33 בניו זילנד.
ב-17 באוקטובר 2016, היא התארחה בסינגל "Heaven" של טרוי סיון.
ב-11 בנובמבר 2016, היא הוציאה את הסינגל "Human Touch".