ג'ורג' למואל וודס (באנגלית: George Lemuel Woods; ) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון השלישי בשנים 1866–1870. לאחר שהתמודד לתקופת כהונה נוספת ללא הצלחה, מונה וודס על ידי הנשיא יוליסס סימפסון גרנט כמושל , תפקיד בו הוא כיהן בשנים 1871–1875.
ראשית חייו.
ג'ורג' למואל וודס נולד במחוז בון שבמיזורי, כשני מבין ארבעת בניהם של קיילב וודס ומרגרט (לבית מקברייד) וודס. אבות משפחתו הגיעו לאמריקה הצפונית מסקוטלנד בסוף המאה ה-17, והתיישבו בתחילה בקולוניית וירג'יניה לפני שעברו לאזור הספר בקנטקי. ב-1808 עבר אביו של וודס למיזורי.
ב-1847, כאשר היה וודס בן 15, עברה המשפחה לטריטוריית אורגון, שם התיישבה המשפחה במחוז יאמהיל. וודס התחנך בבתי הספר הציבוריים המקומיים. באפריל 1852 נשא וודס לאישה את לואיזה א. מקברייד. לזוג נולדו שני בנים והם בנו בית על אדמת בור ממשלתית, שוודס הכשיר, גידר וחרש אותה.
בשל אי שביעות רצונו מהחיים הכפריים, מכר וודס ב-1856 את נחלתו והחל ללמוד משפטים בקולג' מקמינוויל. במהלך הימים הוא עבד כנגר ובלילות למד. הוא רכש ספרייה משפטית קטנה, וב-1858 התקבל ללשכת עורכי הדין והקים משרד משל עצמו. וודס הוכיח את עצמו כעורך דין מוכשר וזכה להכרה.
קריירה פוליטית.
ב-1857 ארגן וודס מועדונים של המפלגה הרפובליקנית באורגון ונודע כדובר בולט של המפלגה.
ב-1863 מונה וודס כשופט של מחוז ואסקו. ב-1864 הוא נבחר כחבר בחבר האלקטורים והיה פעיל במסע הבחירות של אברהם לינקולן לבחירתו לתקופת נשיאות שנייה, אז רכש מוניטין כדובר רהוט ומשפיע בזכות נאומי הבחירות שלו וודס נסע ברחבי המדינה כנציג המוביל של מפלגת האיחוד הלאומי (הקואליציה של הרפובליקנים והדמוקרטים תומכי המלחמה), והתעמת עם מתנגד המלחמה הדמוקרטי ארון וייט, נשיא בית המשפט העליון של אורגון.
ב-1865 קיבל וודס מינוי כשופט בבית המשפט העליון של , אך לפני שמינויו נכנס לתוקף, הוגשה מועמדותו למשרת מושל אורגון על ידי מפלגת האיחוד. בבחירות ניצח וודס את המועמד הדמוקרטי, עורך הדין הבולט ג'יימס ל. קלי, במערכת בחירות לוהטת ואינטנסיבית, והיה למושל אורגון השלישי. כהונתו כמושל החלה ב-12 בספטמבר 1866 והסתיימה ב-14 בספטמבר 1870.
בתיאור של וודס שנכתב ב-1870 על ידי אדם ששמע אותו נואם בכמה הזדמנויות, הוא אופיין כמושל "כריזמטי וחיובי"
כישרונו של וודס כנואם בציבור הפך אותו למבוקש בקרב מתמודדים על משרות פוליטיות ברחבי ארצות הברית, והוא ערך מסעות בחירות בשמם של מועמדים רפובליקנים בקליפורניה ב-1867, שם הוא נשא 30 נאומים ב-35 ימים, ובניו המפשייר ובקונטיקט ב-1868
בבחירות לכהונה שנייה כמושל לא עלה בידו של וודס להיבחר, אך ב-1871, מיד לאחר תום כהונתו, הוא מונה על ידי הנשיא הרפובליקני יוליסס סימפסון גרנט כמושל . בתקופת כהונתו בתפקיד זה הוא מתח ביקורת על המנהיג המורמוני בריגהאם יאנג, ובתום תקופת כהונתו הוא לא מונה לתקופת כהונה נוספת.
שנותיו האחרונות.
לאחר סיום כהונתו כמושל טריטוריית יוטה, עבר וודס לקליפורניה, שם הוא חי עשר שנים, וב-1885 שב לאורגון.
ג'ורג' למואל וודס נפטר בפורטלנד ב-7 בינואר 1890. הוא נטמן בבית הקברות ריבר ויו שבעיר.
דרק רדמונד
דרק אנתוני רדמונד (באנגלית: Derek Redmond; נולד ב-3 בספטמבר 1965) הוא אצן עבר בריטי. במהלך הקריירה שלו, החזיק בשיא הבריטי בריצת 400 מטר, וזכה במדליות זהב במירוץ שליחים 400×4 באליפות העולם ובאליפות אירופה.
באולימפיאדת ברצלונה רדמונד קרע את שרירי מיתר הברך בחצי הגמר של מרוץ ה-400 מטרים, אך המשיך את המסלול בצליעה ובהמשך בסיוע של אביו הצליח להשלים את המסלול תוך שהקהל קם ומריע לכבודו. על אף שרדמונד הודח מהמשך התחרות והוגדר כ"לא סיים" בשל הסיוע מאביו, התקרית זכורה בהיסטוריה האולימפית, ואף הייתה נושא לסרטון של הוועד האולימפי הבינלאומי תחת הכותרת "Celebrate Humanity" (בעברית: חגוג את האנושיות). היא אף שימשה בפרסומת לחברה ויזה כאילוסטרציה של הרוח האולימפית, והוצגה בפרסומת של נייק כ"אומץ" בשנת 2008.
חיים אישיים.
דרק רדמונד נולד בבלצ'לי שבאנגליה למשפחת מהגרים ממערב הודו והתחנך בבית הספר רוד שבנורת'האמפטונשייר. כיום קיר בבית הספר נקרא על שמו. רדמונד הוא גם מעריץ של ניוקאסל יונייטד.
רדמונד התחתן עם השחיינית הבריטית האולימפית שרון דייוויס ב-1994 בנורת'המפטון. לזוג נולדו שני ילדים, אליוט אנתוני וגרייס אליזבת'. בשנת 2000, רדמונד ודייוויס התגרשו.
ב-26 באוגוסט 2011 התחתן רדמונד עם מריה ייטס. באוגוסט 2014, רדמונד היה לאחד מ-200 דמויות ציבוריות שחתמו על מכתב שפורסם בגרדיאן ובו הביעו התנגדות לעצמאות סקוטלנד. המכתב פורסם לקראת משאל העם על עצמאות סקוטלנד.
קריירה.
רדמונד שבר לראשונה את השיא הבריטי בריצת 400 מטרים כשקבע שיא של 44.85 שניות ב-1985, הישג שנשבר על ידי רוג'ר בלאק, אך ב-1987 הצליח רדמונד לקבוע שיא חדש.
ב-1986, רדמונד היה לחבר בקבוצה הבריטית שזכתה במדליית זהב במרוץ 400×4 שליחים באליפות אירופה באתלטיקה. שנה מאוחר יותר היה רדמונד לחבר בצוות שזכה במדליית זהב במרוץ 400×4 שליחים באליפות העולם באתלטיקה.
ב-1991, במסגרת האליפות העולמית באתלטיקה, היה רדמונד חבר בקבוצה הבריטית שהצליחה להדהים את עולם האתלטיקה ולנצח את המשלחת האמריקאית במרוץ 400×4 שליחים. רדמונד היה השני שרץ בגמר, ויחד עם חבריו רוג'ר בלאק, ג'ון רג'יס וכריס אקבוסי הם קבעו את התוצאה השנייה הטובה בהיסטוריה של מרוץ השליחים 400×4.
פציעות פגעו באופן קבוע בקריירה של רדמונד. באולימפיאדת סיאול 1988, עזב את הסיבוב הפותח של 400 מטרים 90 שניות לפני המקצה שלו, בגלל פציעה בגיד אכילס. לפני אולימפיאדת ברצלונה עבר שמונה ניתוחים עקב פציעות.
אולימפיאדת ברצלונה.
רדמונד היה בכושר טוב לפני האולימפיאדה. הוא רשם את הזמן המהיר ביותר בסיבוב הראשון והמשיך לרבע הגמר. בחצי הגמר פתח טוב אבל כ-250 מטרים מהסיום קרע את שריר מיתר הברך, מה שגרם לו לעצור וליפול בכאב. נושאי אלונקה מיהרו אליו, אך רדמונד החליט שהוא רוצה לסיים את המרוץ. הוא החל לדשדש לקו הסיום, ועד מהרה הצטרף אליו אביו, ג'ים, שעבר את האבטחה ותמך בו. האב והבן השלימו את המסלול יחד, וכשחצו את קו הסיום קהל של 65 אלף צופים קם על רגליו והריע בעוצמה לדרק. עם זאת, כיוון שאביו עזר לו, דרק מוגדר רשמית כמי ש"לא סיים" את המסלול.
המאמץ האדיר של רדמונד לסיים את המסלול הפך בהמשך לנושא של אחד מסרטוני "Celebrate Humanity" (בעברית: חגוג את האנושיות) של הוועד האולימפי, שהכריז "כוח נמדד בקילוגרמים. מהירות נמדדת בשניות. אומץ? אי אפשר למדוד אומץ". בשנת 2008 הוצג רדמונד בסדרת הפרסומות "Go World" של ויזה לקידום האולימפיאדה. הפרסומת ציינה כי "הוא ואביו סיימו אחרונים בהחלט, אבל הוא ואביו סיימו".
ב-10 בינואר 2012 הוכרז שג'ים רדמונד יהיה אחד מנושאי הלפיד באולימפיאדת לונדון.
פרישתו מפעילות ספורטיבית.
שנתיים לאחר אולימפיאדת ברצלונה, אמר לרדמונד מנתח כי הוא לעולם לא ירוץ שוב או ייצג את ארצו בספורט. עם זאת, לאחר שהשלים עם אובדן הקריירה באתלטיקה ובעידוד אביו החל להפנות את תשומת ליבו לכדורסל ואף שיחק כדורסל מקצועני בברמינגהאם בולטס.
רדמונד שימש בעבר כמנהל הפיתוח של ספרינטים ומשוכות לאתלטיקה בבריטניה. כמו כן הוא שימש כפרשן ביורוספורט והנחה תוכנית כדורסל ב-ITV. רדמונד גם השתתף במועדון מרוצי האופנועים Hottrax Motorsport. הקבוצה סיימה במקום השני באליפות Senior 1000 Tag Endurance לשנת 2009, בה שלושה חברי צוות השתתפו במרוץ שליחים במשך שבע שעות בשבעה מסלולים לאומיים ברחבי בריטניה.
רדמונד עורך בשנים האחרונות הרצאות בנושא מוטיבציה, בהשראת סיפור הזכייה במדליית הזהב והניסיון באולימפיאדת ברצלונה.
טום גרנן
תומאס גרנן (באנגלית: Thomas Grennan; נולד ב-8 ביוני 1995), המוכר בשם הבמה טום גרנן (Tom Grennan), הוא זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי.
ב-2022, הוא היה מועמד ב-2 קטגוריות בפרסי המוזיקה הבריטית (שיר בריטי ואמן רוק/אלטרנטיבי בריטי).
ביוגרפיה.
גרנן נולד למשפחה אירית ב-8 ביוני 1995 בבדפורד , הממלכה המאוחדת. הוא למד בבית הספק הקתולי סנט תומאס מור. בגיל 18, הוא הותקף ברחוב. הוא התאמן ככדורגלן בקבוצות הכדורגל לוטון טאון, נורת'האמפטון טאון ואסטון וילה. הוא אוהד מנצ'סטר יונייטד. הוא עבד תקופה מסוימת בקפה קוסטה.
בעקבות ביצוע השיר "Seaside" של הקוקס במסיבה, הוא התחיל להופיע בתור מוזיקאי. הוא למד משחק באוניברסיטת סנט מרי . בגיל 18, הוא התחיל להופיע עם הגיטרה אקוסטית שלו בהופעות פאב קטנות למשך כ-3 שנים. לאחר שהופיע בפאב פינסברי, הוצע לו חוזה הקלטות בחברת התקליטים אינסניטי רקורדס. המיני-אלבום הראשון שלו, "Something in the Water", יצא ב-28 באוקטובר 2016. הפריצה הגדולה שלה התרחשה לאחר שהתארח בסינגל "All Goes Wrong" של צ'ייז &amp; סטטוס .
ב-2017, הוא היה מועמד לאמן פורץ הדרך של MTV לאחר שהופיע ב-Electric Ballroom, לונדון ב-2 בפברואר באותה שנה.
ב-10 במרץ 2017, הוא הוציא את המיני-אלבום השני שלו, "Release the Brakes".
ב-21 ביוני 2017, הוא הקליט, לצד אמנים אחרים, בתקליט הצדקה, "Bridge over Troubled Water".
ב-26 ביולי 2017, הוא התארח, לצד אמנים אחרים, בווידאו קליפ של הסינגל "Boys" של צ'ארלי XCX.
ב-28 ביולי 2017, הוא הוציא את המיני-אלבום השלישי שלו, "Found What I've Been Looking For".
בהמשך השנה, גרנן הופיע בכיכר טרפלגר במהלך תערוכת F1 Live בלונדון לתמיכה בנהגי פורמולה 1.