למיני הערפד המדומה גוף דק, ראש גדול וכנפיים קצרות ורחבות. האוזניים גדולות, קעורות וארוכות במיוחד ומזכירות את אוזני הארנב, והן מחוברות בבסיס בקרום עור עבה. האפרכסות מעוגלות בקצוות ומחורצות במרכז בחריצים גדולים. צפירי האוזן צרים, ארוכים ומחודדים. החרטום קצר ועבה והסנטר גדול ובולט. עיטור העלה האפי של הערפד המדומה מפותח למדי, ומורכב מיריעת עור גדולה שבתוכה קמט בולט דמוי ראש חץ. השיניים חזקות וחדות ומותאמות לתזונה מן החי. החותכות העליונות נעדרות, ומקומן נתפס על ידי זוג הניבים הגדולים שנוטים קדימה. אצבעות הרגל ארוכות ובעלות טפרים גדולים וחזקים.
אורך הראש והגוף של מיני הערפד המדומה 65–95 מ״מ, אורך הזרוע 56–72 מ״מ ואורך האוזן 32–37 מ״מ; משקלם 23–60 גרם ומנין שיניהם 28. קרום התעופה האחורי ארוך ורחב, אך הזנב נעדר או קטום בדומה לשאר בני המשפחה. מלבד הפטמות הרגילות, לנקבה יש זוג פטמות מדומות על הבטן שמשמשות את הגור לאחיזה במהלך הטיסה.
הערפדים המדומים בעלי פרווה ארוכה, צפופה ורכה. הצבע בדרך כלל חדגוני ומשתנה מאזור לאזור. סקלת הצבעים נעה בין אפור כהה לאפור מלוכלך, אפור כסוף, ערמון, חום אפרורי חום-שחרחר ושחור מפוחם. הגחון והחזה בצבע אפרפר חיוור, אפור צפחה או לבנבן. הכנפיים שחורות-סגלגלות, והזרועות, השוקיים, השפתיים והעיטור האפי כתמתמים או ורודים. האוזניים שחרחרות-סגלגלות והצפירים ופנים האוזניים בצבע צהוב או כתום.
תפוצה.
מיני הערפד המדומה מצויים בדרום ודרום-מזרח אסיה באזור ההינדו-מלזי. טווח התפוצה משתרע על מזרח אפגניסטן, צפון ודרום פקיסטן, מרבית הודו, סרי לנקה, נפאל, בנגלדש, בהוטן, בורמה, דרום סין העממית, לאוס, קמבודיה, וייטנאם, תאילנד, מלזיה, רוב איי הפיליפינים ומרבית האיים הגדולים של אינדונזיה (בורנאו, ג׳אווה, סומטרה, סולאווסי והלמהרה). בין המינים מתרחשת חפיפה ברוב מדינות הודו-סין. בית הגידול של הסוג כולל יער גשם טרופי, יער סובטרופי יבש, סוואנה טרופית או צחיחה למחצה, יער עננים, בתה חופית, ובמידה פחותה גם מדבריות.
אקולוגיה.
המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום במגוון מקלטים (מערות, בורות, עצים חלולים, מבנים נטושים, ועוד). הם חיים בדרך כלל בקבוצות קטנות של 3–30 פרטים עם ריחוק חברתית של 9 ס״מ, אך בזמנים מסוימים בשנה עשויות להיווצר מושבות עונתיות גדולות שמכילות 2,000-1,500 פרטים. בתוך המושבות או הקבוצות, יש לעיתים תת-קבוצות משפחתיות סגורות שמורכבות מאמא וצאצאים בגילאים שונים. המושבות בדרך כלל אינן מעורבות עם מיני עטלפים אחרים. הערפדים המדומים נוטים לחפש את מזונם בגובה מטר אחד מהאדמה, והם מאתרים אותו באמצעות האזנה פסיבית עם חוש השמיעה המפותח או באמצעות איכון-הד.
המינים בסוג מוגדרים כעטלפים אוכלי בשר; התזונה שלהם מורכבת מחרקים ופרוקי-רגליים גדולים וחולייתנים קטנים מגוונים (כולל יונקים, עופות, זוחלים ודגים), והם בין העטלפים הבודדים שנוהגים לצוד עטלפים ממינים אחרים כמזון. המינים נחשבים למועילים חקלאות, ופוקדים מגורי אדם בחיפוש אחר חרקים, מכרסמים ולטאות. כאשר הערפד תופס טרף, הוא נוהג לעוף למקום הלינה המוגן שלו ולאכול אותו בשקט. הערפדים המדומים הם מעופפים מהירים במיוחד, והזריזות שלהם מגינה עליהם מטורפים רבים. הגורים נטרפים על ידי עופות דורסים, נחשים, נמייתיים, גחניים וחתוליים.
הזכרים והנקבות חיים ביחד במשך השנה, להוציא את עונת ההמלטות. הרבייה מתרחשת בין נובמבר לינואר. הערפדית ממליטה גור יחיד ולעיתים נדירות תאומים בין אפריל ליוני לאחר היריון של 150–160 ימים. הגורים גדלים במהירות, ונישאים על ידי האם במשך מספר שבועות. לאחר מכן, האם משאירה אותם במערה עד שהם גדלים מספיק כדי לעוף לצידה. הגורים נגמלים בגיל 2–3 חודשים. הזכרים מגיעים לבגרות בגיל 15 חודשים והנקבות בגיל 19 חודשים. תוחלת החיים בשבי עד 14 שנים. שני המינים בסוג בעלי טווח תפוצה רחב ואוכלוסייה גדולה, ומצב שימורם מוגדר כללא חשש על ידי הרשימה האדומה.
מינים.
בסוג זה קיימים כיום 2 מינים:
הסוג מכיל עוד כ-9 מאובנים.
ערפד מדומה אף-דיסק
ערפד מדומה אף-דיסק או ערפד מדומה תונגרי (שם מדעי: "Eudiscoderma thongareeae") הוא מין של עטלף קטן ונדיר במשפחת הערפדים המדומים, שאנדמי לאזור קטן בדרום תאילנד והמין היחידי בסוגו. זהו עטלף לא מוכר שנתגלה בתחילת המאה ה-21 והוכר כסוג עצמאי רק בשנת 2015, והוא אחד מתוך שלושה עטלפים שאנדמיים לתאילנד (השניים האחרים הם פרסף תאילנדי ונשפון צינורי באלה). הערפד הדיסקתי נמצא בסכנת הכחדה עקב טווח התפוצה הזעיר שלו שנתון באיום מתמיד מצד בירוא יערות.
מיון וטקסונומיה.
הערפד הדיסקתי הוא אחד מתוך 5 הסוגים הקיימים במשפחת הערפדים המדומים והאחרון שנתגלה.
בין 2001 ל-2014, נתפסו 3 עטלפים עם אנטומיה ייחודית באזור ספציפי סביב תחנת מחקר במקלט חיות הבר באלה-האלה שבדרום תאילנד, והסברה הראשונית הייתה שמדובר במין חדש בסוג האסייתי ערפד מדומה לאור הדמיון הרב ביניהם. עם זאת, בהמשך התברר שהפרטים הללו חולקים קווי דמיון באנטומיה ובמורפולוגיה הן עם מיני הערפד המדומה שחיים באסיה, והן עם הסוגים ערפד מדומה צהוב-כנף וערפד מדומה אף-לב שחיים באפריקה. בשל כך, חוקרי הטבע הגיעו למסקנה שמדובר בטקסון מונוטיפי. הערפד הדיסקתי תואר מדעית לראשונה בשנת 2015 על ידי קבוצת זואולוגים תאילנדים.
האטימולוגיה של השם המדעי היא כדלהלן: החלק הראשון משמעותו ״אף דמוי דיסק״ בהתייחס לחלק העליון של עיטור העלה האפי שלו, והחלק השני הוא מחווה לחוקרת הטבע התאילנדית סיריפורן תונגריה שהייתה ראש תחנת המחקר במקלט וביצעה מחקרים אקולוגים רבים על חיות בדרום תאילנד ופעלה לקידום פרויקטים לשימורם.
תיאור ואנטומיה.
הערפד הדיסקתי בעל מבנה גוף קטן וגוצי, ראש גדול ועגול וכנפיים גדולות ורחבות. החרטום קצר, רחב ומקושת והלחיים נפוחות. האוזניים גדולות וארוכות מאוד - כמעט מחצית מאורך הגוף, והן בעלות קצה מעוגל ומחוברות בבסיסן בקרום עור; צפירי האוזניים מחודדים וארוכים יחסית. עיטור העלה האפי של הערפד הדיסקתי כולל קרום עור גדול ורחב שמשתרע מהשפתיים עד למצח וקצהו העליון בצורת דיסק, כאשר בתוכו יש קרום עור זוטר בולט בצורת עלה תלתן או חץ-לב. העיניים החרוזיות קטנות ובולטות. השפתיים עבות ועגולות והניבים גדולים במיוחד. השיניים המסיביות ושרירי הלעיסה החזקים של הערפד מאפשרים לו לפצח את הכיטין בשריון החיצוני של מיני חיפושיות גדולות.
אורך הראש והגוף של הערפד הדיסקתי 64–66 מ״מ ואורך האוזן 32–37 מ״מ; משקלו עד 36 גרם ומספר שיניו 26. המין חסר זנב, אך קרום התעופה האחורי שלו גדול ומפותח. לערפד המדומה הדיסקתי פרווה שעירה וצפופה, בפרט באזור הראש והצוואר. צבעה הכללי חדגוני ונע בין חום קפה לחום אפרורי כהה או אוכרה, כאשר הגחון, החזה והסנטר נוטים להיות חיוורים יותר ונעים בין בז׳ לאפרפר או לבנבן. הכנפיים וקצות האוזניים בצבע שחור מפוחם, והשוקיים, הרגליים, הזרועות, והעלה האפי בצבע בורדו. פנים האוזניים, וחלקי הפנים החשופים בצבע ורוד בהיר או מלוכלך.
תפוצה ואקולוגיה.
הערפד הדיסקתי אנדמי למחוז נרטיוואת בדרום תאילנד סמול לגבול עם מלזיה (באזור חצי האי המלאי). בתוך המחוז, התפוצה שלו מוגבלת לאזור קטנטן בתוך יער באלה בנפות וואנג וסוכירין שנמצא קילומטרים ספורים מהגבול המלזי, והטווח הכולל שלו בתוך היער 5 קמ״ר בלבד; שטח התפוסה של הערפד בתוך הטווח, קטן עוד יותר ומוערך בסביבות 1-0.03 קמ״ר. ההערכה היא שיש אוכלוסיות לא-ידועות גם במלזיה אך טרם נמצאו אינדיקציות לכך. בית הגידול של הערפד הדיסקתי מוגבל ליער באלה - יער גשם טרופי סבוך וירוק-עד עם אקלים חם ולח, ביצות ומנגרובים, שמהווה חלק ממקלט חיות הבר באלה-האלה ומתואר כ״יער האמזונאס של אסיה״.
בשל נדירות המין והיותו יונק חדש יחסית, אין כמעט מידע על הביולוגיה שלו. מאז גילויו של הערפד נלכדו בסך הכול 3 פרטים בטבע (2 נקבות וזכר), שניים מתוכם ברשתות ערפל שנפרסו בגובה 2–3 מטר מקרקעית היער. הערפד מבלה את שעות היום בשינה בעצים חלולים ויוצא לצוד חרקים לאחר רדת החשיכה; בניגוד למינים אחרים במשפחתו שצדים מגוון חרקים, הערפד הדיסקתי מתמקד בעיקר בחיפושיות גדולות, והמורפולוגיה של הלסת שלו מותאמת לריסוק השריון החיצוני שלהן. הערפד מאתר את מזונו באמצעות איכון-הד עם קריאות מאופננות תדר (FM) שבהן הפולסים שהוא מפיק מהאף בעלי טווח רחב בעוצמה נמוכה של 53–55 קילוהרץ עם תדירויות משתנות. אין מידע על הרבייה ומחזור החיים, והם דומים כנראה לסוגים האחרים במשפחה.
מצב.
הערפד הדיסקתי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה (CR), לאור טווח התפוצה המצומצם ביותר שאינו עולה על 5 קמ״ר, ומשום שלא נמצאו עדיין אוכלוסיות נוספות חרף סקרים איטנסיביים. האיום העיקרי על המין הוא אובדן בית גידול בדמות בירוא יערות; אף על פי שכל טווח התפוצה שלו שוכן בתוך אזור מוגן מבחינה חוקית (מקלט חיות הבר באלה-האלה), בפועל מתרחשת בתחומו כריתת עצים נרחבת לשימוש חקלאי והפרעות אנושיות אחרות. נכון לשנת 2021, המין אין עדיין פעולות ספציפיות לשימור הערפד הדיסקתי. אומדן האוכלוסייה העולמי אינו ידוע, אך עומד כנראה על מאות פרטים בלבד.
ערפד מדומה אף-לב