בוריס אחנוב שיחק ברוסיה בלמעלה משבעים תפקידים, בהם פטר טרופימוב ב"גן הדובדבנים" של אנטון צ'כוב, סורין ב"השחף" של אנטון צ'כוב, ליצן שוטה ב"המלך ליר" של ויליאם שייקספיר, פולוניוס ב"המלט" של ויליאם שייקספיר, אנדריי שואיסקי ב"הצאר פיודור" של אלכסיי קונסטנטינוביץ' טולסטוי וב"מטרוסקאיה קישינב" של אלכסנדר גאליץ'; בשנותיו האחרונות בלטביה שיחק במחזות מודרניים: אריה לייב ב"שחר" של איסאק באבל, אברהם איליץ' שוורץ ב"שקט הימאים" של אלכסנדר גאליץ'.
בברית המועצות שיחק בהרבה סרטים וסדרות.
בוריס אחנוב עלה לישראל עם משפחתו באוקטובר 1990. בתחילה עבד עם המחזאי שמעון זלוטניקוב ושיחק במחזהו "שני פודלים" בתיאטרון התיבה. מאוחר יותר באותה שנה שיחק ב"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", ההצגה הראשונה של תיאטרון גשר, שנעשתה בתחילה בשפה הרוסית. אחנוב שרצה לשחק בעברית ולא האמין שגשר יעבור לשחק בעברית ונענה להצעת העבודה שקיבל מערן בניאל, מנהלו האמנותי של תיאטרון החאן ובמשך ארבע השנים הבאות שיחק בעיקר בחאן. בחאן שיחק לראשונה בתפקיד הגברי הראשי לצידה של עליזה רוזן בהצגה "הספסל", פרי עטו של המחזאי הרוסי אלכסנדר גלמן, בבימויו של יהודה אלמגור. אחר-כך גילם את דמותו של קפולט בהצגה "רומיאו ויוליה", הפקה משותפת של החאן ותיאטרון אל-קאסבה מרמאללה, בבימוים של ערן בניאל ופואד עווד. בקבוצת קפולט שיחקו שחקנים יהודים ובקבוצת רומיאו שיחקו שחקנים ערבים, הערבים דיברו בערבית והיהודים בעברית ושתי הקבוצות שוחחו ביניהן בעברית. הוא שיחק בקומדיה המקורית "מלון מינסק", פרי עטו של חנן פלד, הפקה איתה טס להופיע במוסקבה. ההצגה מספרת על קבוצת שחקנים מישראל שמגיעה למוסקבה, לנה במלון מינסק ופתאום נכנס אדם הדומה ללנין, שהוא איש הק.ג.ב. (אותו גילם אחנוב) ומחולל שם מהפכה, המחזה עמוס בציטטות מגוגול ודוסטויבסקי. במשך שנה שיחק ב"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" ולקח חלק בהצגה גם כשעברו לשחק בעברית. לאחר שיבגני אריה טלפן אליו שוב ושוב והזמינו לעבוד לגשר עזב אחנוב את החאן ומאז 1994 ועד היום (2012) הוא שיחק רק בתיאטרון גשר, פרט לפעם אחת ששיחק בהפקה העצמאית בשיתוף התיאטרון הקאמרי "נתן החכם" מאת לסינג, בבימויו של דורון תבורי. תבורי שיחק את נתן החכם ואחנוב שיחק סולטאן.
בחודש פברואר 2012 שיחק אחנוב בהצגות "יונה ונער", "רביזור", "שונאים - סיפור אהבה" ו"הבן הבכור" בתיאטרון גשר.
בקולנוע הישראלי אחנוב השתתף בסרטים "היו לילות" של רוני ניניו (2010), "היה או לא היה" של לינה וסלבה צ'פלין (2003).
בוריס אחנוב מתגורר עם אשתו בשכונת קטמון הישנה בירושלים, להם בת אחת.
הצגות בישראל.
בתיאטרון גשר (2014-1994)
בתיאטרון החאן (1994-1991)
שמואל ישעיה פנואלי
שמואל ישעיה פינלס
שטייר מנליכר
ח&quot;א זוטא
ח. א. זוטא
חיים ליב זוטא
חיים לייב זוטא
ח.ל. זוטא
ח. ל. זוטא
ח&quot;ל זוטא
בית הספר לתיאטרון חזותי
בית הספר לתיאטרון חזותי הוא מוסד חינוכי בתחום התיאטרון הפועל בירושלים משנת 1986.
בשנותיו הראשונות נוהל בית הספר על ידי הדס עפרת, ובין מקימיו נמנה גם מריו חורחה קוטליאר. לאחר מכן ניהלו אותו ד"ר עתי ציטרון, יובל רימון וגיא גוטמן. כיום מנהלת אותו מאיה לוי. עד שנת 2000 היה בית הספר מאוגד במסגרת העמותה לקידום תיאטרון בינתחומי, עם תיאטרון הקרון והזירה הבין-תחומית.
בבית הספר מוצעת תוכנית לימודים ארבע-שנתית מלאה, שאותה ניתן לשלב בלימודי תואר ראשון (.B. Ed) ובתעודת הוראה בשיתוף עם המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין.
אודות.
בית הספר הוקם בירושלים בשנת 1986 כדי לקדם גישה אמנותית בינתחומית, המציבה אלטרנטיבה לתפיסות מקובלות של יצירת אמנות. הקמפוס של בית הספר ממוקם ברחוב יד חרוצים באזור התעשייה תלפיות בירושלים, לצד בית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה.
בית הספר שם לו למטרה להכשיר במאים, כוריאוגרפים, בובנאים, שחקנים-יוצרים, אמני וידאו ואמנים פלסטיים שעבורם הבינתחומיות, המבע החזותי וחיבורם לפרפורמנס מהווים תפיסת עולם. לצורך זאת משלב בית הספר בין לימוד קבוצתי להנחיה אישית.
ב־2007 הועלתה בבית הספר ההצגה מייקל כפרויקט גמר, הצגה אשר זכתה בפרס ראש עיריית ירושלים ופרס קיפוד הזהב.
א. י. בראוור
דוקרנית אדומה
דּוֹקְרָנִית אֲדֻמָּה (שם מדעי: "Mycteroperca rubra"), או בשמו העממי לוקוס אירדי, הוא מין דג גרמי טורף מסוג דוקרנית, החי בים התיכון ובמזרח האוקיינוס האטלנטי. דג זה נמנה עם מיני תת-משפחת הדקרים הידועים בבשרם המשובח וכדגי מאכל נחשקים.
ראשו גדול ומאורך, כאופייני לדגי הדקר הלסת התחתונה ארוכה יותר מהעליונה, גופו חסון ועגלגל. צבעו חום-אדום, גחונו בהיר יותר. לעיתים יש כתמים בהירים על הגוף. תפוצתו באוקיינוס האטלנטי לאורך חופי מערב אפריקה מאנגולה ועד מרוקו, בחופי אירופה בספרד ופורטוגל, ורוב הים התיכון.
דגי דוקרנית אדומה נוהגים לשהות קרוב לקרקעית, סלעית או חולית, מעומק 15 ועד 200 מטר, כאשר הצעירים יותר נמצאים בעומק רדוד יותר מהבוגרים, שם יש זרמי מים חזקים יותר הרוויים יותר בחמצן ומזון. דג זה טורף דגים קטנים ממנו ורכיכות מסוג סילוניות כגון תמנונים ודיונונים. דוקרנית אדומה מתחילה ברבייה בסוף האביב בים התיכון. כרוב דגי הדקר, דוקרנית אדומה מחליפה את מינה מנקבה לזכר בגיל מאוחר יותר בתהליך הנקרא דיכוגמיה. בגרות מינית תחל באורך 27 עד 32 ס"מ כנקבה והשינוי לזכר יתרחש באורך 53 ס"מ ומעלה. הוא מגיע לאורך ממוצע של 80 ס"מ ויכול להגיע לאורך 144 ס"מ ולמשקל 49 ק"ג.
הדג אינו נלכד לעיתים תכופות על ידי דייגים בשל העובדה כי מטבעה אוכלוסיית הדג מפוזרת על פני שטחים גדולים ובעומקים שונים.
Octopus's Garden
Octopus's Garden (בתרגום חופשי: גינת התמנונים) הוא שיר רוק של להקת הביטלס, מתוך אלבומם ה־11 Abbey Road, שיצא לאור בשנת 1969.
הפקה.
השיר נכתב על ידי מתופף הלהקה רינגו סטאר, ולמעשה, היה זה השיר האחרון שכתב וביצע סטאר עם הביטלס. השיר הוא שיר ילדים, בו הדובר השר הוא ילד, המזמין את חברו לשחק עמו, בגן של תמנונים על קרקעית הים. השיר מבוצע כמיטב המסורת של סטאר בקולו הליצני והעליז, ומשרה תחושה מבודחת וקלילה. ג'ורג' האריסון גיטריסט הלהקה, החל לעבוד עם סטאר על השיר, כנראה מתוך הזדהות; כשם ששיריו של האריסון נדחו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני. ג'ורג' האריסון אמר בראיון:
"Octopus's Garden הוא שיר של רינגו. זה רק השיר השני שרינגו כתב, שתדע, והוא מלבב". הוא הוסיף כי השיר נכנס עמוק לתוך תודעתך "... כי הוא כל כך שליו. אני מניח שרינגו כותב שירים קוסמיים בימים אלה בלי להבין את זה".
על פי סטאר, ההשראה לשיר הגיעה מחופשה שלקח פעם בסרדיניה, שם שוחח עם הקפטן של ספינה עליה הוא היה, והקפטן תיאר לו עובדות רבות על התמנון.
השיר נכתב בשיתוף של רינגו והאריסון, והוקלט ב־26 באפריל 1969 באולפני אבי רוד. בגלל היעדרו של ג'ורג' מרטין, נרשמו הביטלס עצמם כמפיקים של השיר.
בסיקור של השיר נכתב כי ״הקסם של השיר נמצא בפשטות והיעדר היומרנות שלו״.
נואל גלאגר מלהקת אואזיס, ביצע גרסת כיסוי לשיר, ובוצעו לשיר גרסאות כיסוי שונות בידי זמרים ולהקות שונים. באלבום הרמיקס של הביטלס LOVE (אלבום), השיר עורבל עם כמה שירים כגון Yellow Submarine, Good Night, Helter Skelter ועוד (יחד עם מעבר של השיר Sun King בסוף).
I Want You (She's So Heavy)
(I Want You (She's So Heavy הוא שיר של להקת הרוק הביטלס משנת 1969, המופיע באלבום Abbey Road.
השיר מהווה ניגוד לשירים שבאו לפניו ואף כונה ״אחד הניסויים החריגים ביותר של הביטלס עם מבנה״. אורך שיר אופייני של הביטלס נע בין דקה וחצי ל-3 דקות, אך אורכו של שיר זה הוא כמעט 8 דקות (בדומה ל-Revolution 9).
השיר מורכב משני חלקים - בראשון, חוזר לנון על השורה "I want you so bad, it's driving me mad" מספר רב של פעמים, לצלילי מקצב סולידי שמזכיר לעיתים את סנטנה. בפזמון, אומר לנון בקול רם את המשפט "She's so heavy" על רקע קצב אינטנסיבי ומאיים יותר. לאחר מכן חוזר הבית במקצב שונה במקצת, ואחריו - הפזמון, שנמשך למעשה עד סוף השיר, במשך למעלה מ-3 דקות - וחוזר על עצמו פעם אחר פעם, כאשר לקראת הסוף מופיע רעש סטטי מוזר וצורם - רעש לבן, שבולע את הכלים האחרים. בקטע זה של השיר מתבטא הד הרוק הכבד, שהחל לקבל צורה באותה תקופה. השיר מסתיים בפתאומיות לאחר 7 דקות ו-47 שניות.
זהו שיר אפל וכבד יחסית לסגנונם הרגיל של הביטלס. בשיר הזה ניסו הביטלס להשתמש במגוון טכניקות הקלטה שבזמן ההקלטה נחשבו חדישות, כגון הקלטה בערוצים, ריבוי קולות, שימוש בכלים לא קונבנציונליים כאורגן האמונד, סינטיסייזר ועוד.
פורט לוקרוי
פורט לוקרוי (באנגלית: Port Lockroy) הוא נמל, תחנת מחקר ומוזיאון באי גודייר הסמוך לחצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם, בטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
היסטוריה.
המקום התגלה בשנת 1904 וקרוי על שמו של המדינאי הצרפתי אדואר לוקרואה (Édouard Lockroy), שתמך במסע החקר של ז'אן-בטיסט שארקו, שגילה את המקום.
ב-1944, במהלך מלחמת העולם השנייה ומבצע מחקר איי פוקלנד הקימה בריטניה תחנת מחקר במקום. היה זה הבסיס הקבוע הראשון באנטארקטיקה היבשתית (בשנת 1904 הוקם הבסיס הארגנטינאי הראשון, בסיס אורקאדאס, באיי אורקני הדרומיים). התחנה פעלה עד 1962. הבניין המרכזי נקרא בניין ברנספילד על שם הספינה ששימשה את הבריטים ב-1944, ושנקראה בעצמה על שמו של חוקר הקוטב אדוארד ברנספילד.