בעת לימודיה באוניברסיטת וינה המליץ לה אחד המרצים לשחק כדורגל בצורה מקצוענית.
בשנת 2000 היא הצטרפה למועדון לינדהאוס וינה מהבונדסליגה האוסטרית, ובמדיו זכתה בשתי אליפויות, בשלושה גביעים ובסופר-קאפ האוסטרי. היא גם השתתפה בגביע אופ"א לנשים בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון.
פורמן שיחקה בכל הקריירה שלה בלינדהאוס וינה, מלבד עונה אחת, בה שיחקה באינסברוק.
בשנים 2002–2008 שיחקה בנבחרת אוסטריה, ובסך הכל כבשה שלושה שערים ב-22 משחקים.
ב-2008 פרשה ממשחק פעיל עקב פציעה בברך. בסך הכל שיחקה בבונדסליגה האוסטרית 129 משחקים, בהם כבשה 45 שערים.
קריירת אימון.
בשנת 2008 מונתה לעוזרת מאמן נבחרת אוסטריה בכדורגל נשים, ארנסט ובר.
בשנת 2011 מונתה למאמנת הנבחרת עד גיל 19, עמה העפילה בשנת 2016 לאליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בסלובקיה.
בשנת 2017 שבה לשמש כעוזרת מאמן הנבחרת הבוגרת, תחת המאמן דומיניק טלהאמר. באותה שנה הפכה לאישה הראשונה באוסטריה שעברה קורס פרו למאמנים של אופ"א.
ביורו הנשים 2017 סיימה הנבחרת במקום השלישי, בטורניר שהיה הטורניר הבכיר הראשון שלה.
ב-27 באוגוסט 2020 הודיעה התאחדות הכדורגל האוסטרית כי פורמן תמונה למאמנת הנבחרת הראשית במקומו של טלהאמר. משחק הבכורה שלה כמאמנת ראשית היה הניצחון 5–0 על נבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות יורו הנשים 2022.
אוגווינד
אוגווינד אנרגיה טק אחסון בע"מ ובשמה המקוצר אוגווינד (aug-wind), היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת ביצירת פתרונות לאחסון אנרגיה חסכוני לתעשיית האנרגיה המתחדשת. החברה נסחרת ב וכלולה במדד תל אביב 90. מנכ"ל החברה הוא אלון רווה.
היסטוריה.
החברה הוקמה ב-2012 בכוונה לפתח פתרון חלופי לאחסון אנרגיה.
לאחר שפיתחה תהליך ייחודי לאחסון תת-קרקעי של גז בלחץ גבוה במסגרת החממה הטכנולוגית "קפיטל טבע" והפכה את מערכת יעילות האנרגיה שלה למוצר מסחרי, התמזגה החברה ב-2019 עם חברה ציבורית בשם "ביומדיקו הדרים" שהייתה בפועל שלד בורסאי. מאז היא נסחרת ב.
במאי 2020 החלה החברה לראשונה להתפתח לשוק הבינלאומי כשקיבלה הזמנה גדולה ממפעלי פפסי בקליפורניה. באותו חודש קיבלה החברה הזמנה למערכת שלה גם מחברת "ישקר" הישראלית.
חברת סופרגז רכשה את זיכיון ההפצה הבלעדי למערכות "AirSmart" בישראל, ובמקביל מכרה החברה זיכיונות דומים לחברות באיחוד האמירויות, איטליה, אנגליה, טורקיה ושווייץ.
בדצמבר 2021 חתמה אוגווינד על הסכם עם חברת החשמל, לפיו תספק מערכות Air Battery לאגירת חשמל שפיתחה עבור תחנת משנה בדימונה. בשנת 2022 הקפיאה חברת החשמל את ההסכם. לפי חברת החשמל, רמת הנצילות שהופקה בפרויקט אגירה של אוגווינד בקיבוץ יהל לא עמדה בפרמטרים שנדרשו על ידה.
טכנולוגיה.
טכנולוגיית הבסיס של החברה היא תהליך ייחודי שפיתחה החברה לאחסון תת-קרקעי חסכוני של גז בלחץ גבוה.
על בסיס טכנולוגיה זו מציעה החברה ללקוחותיה שני מוצרים:
חרקי מאכל
חרקי מאכל או חרקים אכילים הם מינים של חרקים המשמשים למאכל אדם, ישירות או כמזון מעובד.
תפוצה וסוגים.
על פי ההערכה, קיימים כ-2,000 סוגי חרקים המשמשים למאכל אדם, ומהווים חלק מהתפריט עבור כשני מיליארד בני אדם, בעיקר באפריקה, אסיה ודרום אמריקה. סוגי החרקים המשמשים למאכל משתנים בהתאם למיקום הגאוגרפי. סוגי החרקים הנפוצים ביותר כמאכל הם:
המספרים בסוגריים מציינים את החלק מכלל אוכלוסיית העולם הניזון מחרקים אלו.
ערכים תזונתיים.
חרקים עשירים בחלבונים, שומנים, חומצות אמינו, ויטמינים ומינרלים ביחס למזונות אחרים מן החי. ריכוז החלבון בחרקים נמצא בטווח 13%-77%, הם מקור משמעותי לשומנים, בעיקר חד-רווים, אומגה 3 ואומגה 6, ועשירים בברזל ואבץ. עם זאת, בחרקים נמצא פחות ויטמין B12 יחסית לבשר בקר.
להלן טבלת השוואה של ערכים תזונתיים בין מספר חרקים לבין בשר בקר טחון 20% שומן (מקור):
חרקים בתעשיית המזון.
בעוד שאיסוף חרקים למאכל נהוג בעיקר בארצות בהן אקלים טרופי, הרי שייצור תעשייתי של מזון שמקורו בחרקים מאפשר צריכתם גם בשאר העולם. תעשיית מזון מחרקים החלה להתפתח בראשית העשור השני של המאה ה-21 ממספר מניעים: היות החרקים מקור חלבונים זול ויעיל יחסית לבעלי חיים אחרים, הצטיירות החרקים כתחליף או כתוספת לתעשיית הבשר במצב בו אוכלוסיית העולם צומחת ודורשת משאבי מזון נוספים, וההנגשה של חרקים כמזון לעולם המערבי, בו קיימת רתיעה מאכילת חרקים.
מוצרים תעשייתיים.
ייצור תעשייתי של מזון מחרקים מאפשר מוצרים אשר "מסתירים" את הצורה המקורית של החרקים, ובכך מקלים על אנשים את הרתיעה. דוגמאות למוצרים אלו הן קמח ונגזרותיו כפסטה ולחם, חטיפים והמבורגרים העשויים מחרקים.
גיטרות טיילור
גיטרות טיילור (באנגלית: Taylor Guitars) היא חברה קליפורנית לייצור גיטרות אקוסטיות, מן הגדולות בארצות הברית, וכן היא מייצרת גיטרות חשמליות וקלאסיות. החברה נוסדה בשנת 1974 על ידי בוב טיילור וקורט ליסטוג.
היסטוריה.
בשנת 1972, בוב טיילור היה בן 18 כאשר החל לעבוד בסדנה לבניית גיטרות באל קאג'ון , סמוך לסן דייגו בקליפורניה, שבה עבד קורט ליסטוג בן ה-20 עוד קודם לכן. שנתיים לאחר מכן ביקש הבעלים של הסדנה למכור אותה, וטיילור, ליסטוג ומועסק נוסף בסדנה החליטו לקנות אותה בעצמם. הם שינו את שם הסדנה, בתחילה ל"Westland Music Company". אך משהתעורר צורך בשם קצר וקליט, שיתאים ללוגו מוטבע על גיטרה, הם שינו אותה שוב ל"טיילור", שם אמריקני וקל יותר לביטוי מ"ליסטוג". ליסטוג עסק בניהול עסקי בעוד טיילור עסק בעיצוב ובייצור.
בשנות ה-70 היו המכירות של גיטרות אקוסטיות של כל היצרנים דלות, והגיטרות של החברה נמכרו אז במחירים של 150 עד 380 דולר בלבד. ב-1981 השיגה החברה הלוואה מבנק מקומי לרכישת ציוד ולהגברת הייצור. עיצוב גיטרות למוזיקאים כפרינס, בוני רייט, בילי איידול, ג'יימס ברטון, ניל יאנג וג'ון פוגרטי סייע לחברה לבלוט יותר. בשנת 1985 הם העסיקו 11 עובדים, ההכנסה השנתית הייתה 400 אלף דולר, וכמה גיטרות יוקרתיות מתוצרתה נמכרו במחירים של עד 4,500 דולר.
בשנות ה-90 התרחש זינוק גדול במכירות של גיטרות אקוסטיות בארצות-הברית ובעולם, בין השאר כתוצאה של הופעות אקוסטיות של רבים מן המוזיקאים הפופולריים ביותר. החברה עברה פעמיים למפעלים מרווחים יותר, וב-1993 הם העסיקו כ-80 עובדים, ומכרו כ-10,000 גיטרות בסך כולל של כ-5 מיליון דולר, למאות חנויות בארצות-הברית ואף לייצוא. בין הלקוחות שלהם אז נמנו אריק קלפטון, ברוס ספרינגסטין ופול מקרטני.
שלב קריטי בבניית גיטרות הוא חיבור צוואר הגיטרה לתיבת התהודה. זווית הצוואר המדויקת קובעת את גובה המיתרים מעל לוח האצבוע, ולפיכך את קלות ודיוק הנגינה. החברה השתמשה בחיבור מסוג bolt-on האופייני לגיטרות חשמליות, במקום חיבור מסוג "זנב יונה" הטיפוסי לגיטרות אקוסטיות. ב-1999 החלה החברה לייצר גיטרות עם חיבור משופר המכונה על ידיהם New Technology, או NT בראשי תיבות, שעליו רשמו פטנט. החיבור החדש פשוט יותר במבנהו, וקל יותר לכוונון מחדש כאשר נוצר צורך לשנות או לתקן זווית צוואר הגיטרה.
במאה ה-21.
ב-2012 העסיקה החברה כ-700 עובדים בשני מפעלים: האחד באל-קאג'ון והשני מעבר לגבול במקסיקו, שבו מייצרת החברה דגמים זולים יותר ותיקי גיטרות. הם החלו לייצא גיטרות גם לשוק האירופי. ב-2021 הודיעה החברה כי 100% מן הבעלות עליה שייכת לעובדיה. בוב טיילור מכהן כנשיא החברה, וליסטוג כמנהל הכללי שלה.
החל משנת 2004 מייצרים טיילור בעצמם מערכת הגברה חשמלית לגיטרות האקוסטיות שלהם. המערכת, המתבססת על שלושה סנסורים וקדם-מגבר, נקראת Expression System ובראשי תיבות ES. היא מורכבת או מוצעת כאופציה ברבים מדגמי החברה.
בהשוואה למתחרותיה העיקריות בשוק האמריקאי של גיטרות אקוסטיות מובחרות, מרטין וגיבסון, ההיסטוריה של חברת טיילור צעירה בהרבה, וכן היא ממוקמת בחוף המערבי. ניגודים אלו משפיעים על האופי והתדמית של החברה, הנתפסת כפחות "מסורתית" ויותר חדשנית. הצליל הטיפוסי של גיטרות טיילור נחשב פחות "חם" ויותר "צלול", המדגיש תדירויות גבוהות יותר וצלילים עיליים. תכונות אלו מותאמות פחות להשתלב בלהקות אקוסטיות בסגנונות המסורתיים של בלוגראס, קאנטרי ופולק, ויותר בלהקות מוגברות חשמלית האופייניות למוזיקת הפופ המודרנית. החברה מרבה להציג דגמים ייחודיים ומקוריים, כגון כאלו הבנויים מסוגי עץ בלתי-מקובלים, גיטרות בריטון וגיטרות בעלות 8 מיתרים.
קוסמו המילטון
קוסמו המילטון (באנגלית: Cosmo Hamilton; 29 באפריל 1870, נורווד - 14 באוקטובר 1942, גילדפורד) היה סופר ומחזאי בריטי, אחיו של פיליפ גיבס וארטור גיבס.
חייו.
הנרי צ'ארלס המילטון גיבס נולד בנורווד. הוא לקח שם משפחת אימו כאשר החל לכתוב. נישא פעמיים: אשתו הראשונה נפטרה בשנת 1912 ולאחר מספר שנים הוא התחתן עם ג'וליה שהייתה האישה הראשונה של גאי בולטון.
בשנים 1904–1906 הועלו מספר מחזות שלו על הבמה בלונדון ולאחר מלחמת העולם הראשונה גם בארצות הברית.
קוסמו המילטון גם כתב מספר רב של רומנים, בקצב של יצירה כל שנה בממוצע.
רומנים וסיפורים של קוסמו המילטון היו בסיס למספר רב של סרטים, חלק יצאו לאקרנים לאחר מותו.
המילטון שירת במהלך מלחמת העולם הראשונה בשירות האוויר של הצי המלכותי.
טיסה 417 של אולימפיק איירליינס
טיסה 417 של אולימפיק איירליינס הייתה טיסה שיצאה מקהיר, דרך אתונה, לכיוון ניו יורק, ב-4 בינואר 1998. ד"ר עביד הנסון מת בטיסה לאחר שנחשף לעישון פסיבי.