לאחר שהאקט עזב את GTR, הוא חזר לקריירת הסולו שלו ומאז הוא מוציא אלבומים ויוצא לסיורי הופעות על בסיס קבוע. עבודותיו של האקט מגוונות, וכוללות סגנונות מוזיקה כגון: רוק מתקדם, מוזיקת עולם ומוזיקה קלאסית. נגינתו השפיעה על נגני גיטרה רבים ביניהם אדי ואן היילן (ואן היילן), אלכס לייפסן (ראש), בריאן מיי (קווין) וסטיב רוטרי (מריליון). האקט נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול ב-2010 יחד עם שאר חברי להקת ג'נסיס, עבור תרומתם להתפתחות הרוק המתקדם.
סינטניה
בגנטיקה קלאסית, המושג סינטֶניה (synteny; מיוונית: "מאותו קטע") מתאר את הימצאותם של גנים על גבי אותו כרומוזום. כיום המושג משמש גם לתיאור לא רק עצם הימצאותם אלא גם לתיאור הרצף הספציפי של הגנים על גבי הכרומוזום, ולשם כך משמש גם המונח "סינטניה משותפת" (shared synteny).
המושג הקלאסי התבסס על צימוד גנטי בין גנים, כלומר גנים הם בסינטניה כאשר תדירות הרקומבינציה ביניהם היא נמוכה מהצפוי באופן אקראי. יחד עם זאת ייתכן מצב שבו שני גנים הם בסינטניה גם אם תדירות הרקומבינציה אינה נמוכה, למשל כאשר הם מרוחקים מאוד זה מזה. לכן השאלה האם שני גנים הם בסינטניה נחקרת בתחום הגנומיקה המודרנית בשיטות אחרות מלבד תדירות הרקומבינציה, כגון ריצוף DNA, Genome walking ו-Happy mapping.
מכיוון שמינים שונים של יצורים חולקים סינטניה דומה בהתאם למרחק האבולוציוני שלהם, חקר הסינטניה מהווה גישה לבניית עצים אבולוציוניים. במרוצת הזמן אירועי טרנסלוקציה שונים יכולים לשנות את הסינטניה, ולכן יצורים מרוחקים יותר אבולוציונית מציגים סינטניה שונה ולהפך. כמו כן סינטניה הדוקה בין שני גנים יכולה לרמוז על פונקציונליות משותפת ביניהם כלומר לרמוז על קיומו של ערך אדפטיבי להופעתם יחד.
המושג synteny index, או באופן פורמלי SIk, עבור גן מסוים מהווה מדד לדמיון בקרב k שכניו (הגנים הסמוכים לו במרחק k מימין ומשמאל) בין גנומים של יצורים שונים שונים. כאשר מדד זה שווה לאפס משמעות הדבר היא שאין כל גנים משותפים בין שני הגנומים בסביבה של הגן הנבדק. כאשר המדד שווה ל-1 הרי שלגן הנבדק יש אותה סביבה בדיוק בשני הגנומים. המושג genome rearrangement משמש גם הוא להערכת המרחק בין גנומים של יצורים שונים ומשמעותו סך השינויים שיש לבצע בשני הגנומים המושווים על מנת להגיע ל- synteny index השווה ל-1.
מדד דומה נוסף הוא "Gene content", אשר משמעותו נרמול synteny index ביחס לסך הגנים המשותפים בשני הגנומים.
תכנית TSR
קרליץ (עיירה)
קרליץ (בבלארוסית: Карэлічы, קרליצ'י; ברוסית: Коре́личи, קורליצ'י; בפולנית: Korelicze, קורליצ'ה; ביידיש: קארעליץ) היא עיירה במחוז גרודנו בבלארוס, 185 ק"מ ממזרח לגרודנו.
האזכור הראשון של קרליץ הוא במסמך משנת 1395, בו מתואר אחד ממסעי הצלב הצפוניים. בשנת 1505 נשרפה העיירה על ידי הטטרים שפלשו מקרים, וכך היה בגורלה גם בעת פלישת האימפריה השוודית בשנת 1706. לאחר חלוקת פולין השלישית ב-1795 נכללה קרליץ בשטח האימפריה הרוסית. בתקופה זו התפתחה בה תעשיית הדפסי טקסטיל.
במלחמת העולם הראשונה הייתה העיירה אזור גבול בין רוסיה וגרמניה, ומשנת 1921 הייתה בשטח פולין. בשנת 1939 סופחה לברית המועצות כפי שנקבע בנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב ובשנת 1941 נכבשה על ידי גרמניה הנאצית. בשנת 1944 שבה לשליטת ברית המועצות. בשנת 1958 הוקנה ליישוב מעמד של עיירה.
במקום קיים מוזיאון המציג את ההיסטוריה של היישוב, וכן שתי כנסיות.
יהודי קרליץ.
בין שתי מלחמות העולם חיו בקרליץ כ-1,300 יהודים, שהיוו רוב באוכלוסיית היישוב. עם הכיבוש בידי הגרמנים ביוני 1941 סייעו שוטרים בלארוסים לגרמנים בשוד רכושם של היהודים. מספר יהודים נרצחו ואחרים גויסו לעבודות כפייה. באוגוסט 1941 נרצחו כמאה צעירים יהודים בני העיירה, מחוץ לעיירה. לאחר חודשים מעטים נרצח גם רב העיירה.
בפברואר 1942 הוקם בעיירה גטו ובו רוכזו גם יהודים מעיירות סמוכות. ב-2 ביוני 1942 גורשו רוב יושבי הגטו לגטו נובוגרודק, תוך רצח הקשישים והחולים בשעת האקציה.
כ-25 צעירים מהגטו הצליחו להימלט ליערות, והצטרפו בין השאר ליחידת הפרטיזנים של האחים ביילסקי.
אדוארד דה ויר, רוזן אוקספורד השבעה עשר
אדוארד דה ויר, רוזן אוקספורד השבעה עשר (Edward de Vere, 17th Earl of Oxford; 12 באפריל 1550 – 24 ביוני 1604) או בקיצור אוקספורד, היה אציל אנגלי ואחד מאנשי חצר המלוכה של העידן האליזבתני.
אוקספורד היה יורש תואר הרוזנות השני בעתיקותו בממלכה, אחד המקורבים ביותר למלכה אליזבת לזמן מה ופטרון מבוקש של האמנויות. אוקספורד נחשב על ידי בני דורו כמשורר לירי ומחזאי, שמזגו הפזיז והתזזיתי מנע ממנו לקבל אחריות ממשלתית או תפקיד רשמי בחצר המלוכה ותרמו לפיזור של עזבונו. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20, הוא היה המועמד החלופי הפופולרי ביותר שהוצע לכתיבה של יצירותיו של שייקספיר.
ביוגרפיה.
אוקספורד היה בנם היחיד של ג'ון דה ויר, רוזן אוקספורד השישה עשר ומרג'רי גולדינג. אחרי מותו של אביו בשנת 1562, אדוארד נעשה חסוי תחת האפוטרופסות של המלכה אליזבת ונשלח לגור באחוזתו של יועצה הראשי סר ויליאם ססיל. הוא נישא לבתו של ססיל, אן, איתה היו לו 5 ילדים. אוקספורד התנכר לאשתו במשך חמש שנים לאחר סירובו להכיר בבנה הראשון כשלו.
אוקספורד היה אלוף הפלה ברומח (ג'אוסטר) והשתתף בקביעות בתחרויות אבירים גם בצרפת ובאיטליה. הוא היה בין הראשונים שהלחין שירת אהבה בחצר האליזבתנית, והוא זכה לשבחים כמחזאי, אף על פי שאף אחד ממחזותיו לא שרד. זרם של הקדשות שיבח את אוקספורד על חסותו הנדיבה ליצירות ספרותיות, דתיות, מוזיקליות ורפואיות. הוא היה פטרונם של להקות שחקנים מבוגרים וילדים כאחד, כמו גם של מוזיקאים, לוליינים, אקרובטים ומופעי בעלי חיים.
הוא איבד את תמיכתה וחיבתה של המלכה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-16 והוגלה מחצר המלוכה לאחר שהכניס להריון אחת מנערות הלוייה של המלכה, אן וואוואסוור, מה שגרם לקטטת רחוב אלימה בין משרתיו של אוקספורד ודודיה של הנערה. אוקספורד התפייס עם המלכה ב-1583, אבל כל אפשרויות קידומו אבדו. בשנת 1586 המלכה העניקה לאוקספורד קצבה של £1,000 כדי להקל על מצוקתו הכספית שנגרמה עקב פזרנותו ומכירת אדמותיו המניבות עבור כסף נזיל. לאחר מותה של אשתו הוא התחתן עם אליזבת טרנטהאם, עוד אחת מנערות הלוייה של המלכה, שילדה לו את יורשו, הנרי דה ויר. הוא מת בשנת 1604, לאחר שאיבד את כל האחוזות שהיו בירושתו.
התאוריה האוקספורדינית של המחבר האמיתי של מחזות שייקספיר.
התאוריה האוקספורדינית של המחבר האמיתי של מחזות שייקספיר מציעה כי אדוארד דה ויר כתב את המחזות והשירים שיוחסו באופן מסורתי לוויליאם שייקספיר מסטרטפורד-שעל-איבון. אף על פי ששיוך זה נדחה על ידי כמעט כל חוקרי שייקספיר האקדמאים, העניין בתאוריה זו נמשך והפך לפופולרי, ומועמדותו הוצגה בסרט ההוליוודי "אנונימי" (2011), בבימויו של רולנד אמריך, שבו דמותו גולמה על ידי ריס איוואנס.
תאוריית הנסיך טיודור.
"תאוריית הנסיך טיודור" (הידועה גם כתאוריית "שושנת טיודור") היא נגזרת של התאוריה האוקספורדינית של מחבר מחזות שייקספיר. גרסת הנסיך טיודור גורסת כי אוקספורד והמלכה אליזבת הראשונה היו מאהבים ואף נולד להם בן שגדל כהנרי ווריוטסלי, רוזן סאות'המפטון ה-3. גרסה מאוחרת יותר של התאוריה, המכונה "נסיך טיודור השני "קובעת כי אוקספורד היה בעצמו בנה של המלכה, ובכך אביו של אחיו למחצה שלו.
היסטוריה נסתרת זו אמורה להסביר מדוע אוקספורד (כשייקספיר) הקדיש את השירים הסיפוריים ונוס ואדוניס (1593) והאונס של לוקרציה (1594) לסאות'המפטון וגם להסביר היבטים שונים של תוכן השירים. התוכן של הסונטות של שקספיר שימש גם כדי לתמוך בתאוריה ובמידה פחותה, יש פרקים במחזות.
תאוריית הנסיך טיודור יצרה חלוקה בין ה"אוקספורדיינים". הרוב השמרני מתייחס לתאוריה זו כמכשול להכרה של אוקספורד כשייקספיר, ואילו המיעוט המחזיק בתאוריית הנסיך טיודור טוען שהתאוריה שלהם טובה יותר, מסבירה את חייו של אוקספורד ואת הסיבות לכתיבה שלו בשם עט.
המחשה.
תרחיש "נסיך טיודור השני" מהווה חלק עיקרי מהסרט ההוליוודי "אנונימי" (2011), שנכתב על ידי ג'ון אורלוף. הסרט ממחיש אירועים שהובילו למרד אסקס נגד המלכה אליזבת. על רקע זה, מוצגים פלאשבקים מפרקים קודמים בחייו של אדוארד דה ויר. גאונותו הספרותית מתגלה במחזות שנכתבו להופעות בחצר המלוכה, אבל כאשר ראה את כוחו של התיאטרון העממי, הוא מחליט לכתוב לבמה הציבורית באמצעות מתווך המציג עצמו כמחבר, ויליאם שייקספיר. פרשת האהבים של אוקספורד עם המלכה, מולידה את סאות'המפטון, שמאוחר יותר הופך לבעל הברית של רוברט דבורוקס, רוזן אסקס ה-2. המרד של האחרון, מצטייר כניסיון להפיל את אויבו הוותיק של אוקספורד, רוברט ססיל (הגיבן), רוזן סולסלברי ה-1, ולא כמתקפה נגד המלכה. אוקספורד מקווה לתמוך ב אסקס באמצעות מחזהו, ריצ'רד השלישי כדי להלהיב את הרגשות נגד ססיל בקרב הציבור הבריטי. תמרונו נכשל, כאשר ססיל מגלה את תוכניותיו. אז ססיל מספר לאוקספורד שהוא עצמו (אדוארד דה ויר, רוזן אוקספורד ה-17) הוא גם כן בנה של המלכה ובכך הוא למעשה אחיו למחצה של בנו. אסקס וסאות'המפטון נעצרו ונידונו למוות. הרוס ומזועזע מהגילוי על מוצאו, אוקספורד מסכים לדרישתה של המלכה אליזבת, להישאר בעילום שם ולא לחשוף את עצמו כשייקספיר, כחלק מעסקה שהצילה את בנם מהוצאה להורג כבוגד.