בין ספרים אלה ישנן שתי תת-קבוצות מיוחדות, שהן:
החלוקה של 24 ספרי התנ"ך לתורה, נביאים, וכתובים מוזכרת בתלמוד-ב"ב יד', ובמדרשים רבים-שמ"ר מא, דב"ר יד' וכו'. והם מדורגים ברמת סמכותם האלוהית: התורה מפי הגבורה ניתנה (כלומר האל הכתיבה בקולו), הנביאים בנבואה נאמרו, והכתובים ברוח הקודש נכתבו (כלומר מחבריהם לא התנבאו, אבל כתבו תחת השראה מרוח הקודש).
ישנם ספרים, למשל דניאל, עזרא-נחמיה, ודברי הימים שמבחינת תוכנם מתאימים להיכלל במסגרת ספרי נביאים, אבל לא מבחינת זמן חיבורם. הרמב"ם כותב על הסיבה להכללתם בכתובים במורה נבוכים ח"ב מ"ה כי כוח ההשראה לכתיבת ספרים אלו היה אחיד, ברוח הקודש, ולכן נכללו במסגרת אחת. לעומת זאת, ספרי הנביאים, אשר נכתבו בכוח נבואי, שייכים למסגרת אחרת. בספרי מקרא נוצריים רבים, דניאל אכן נכלל בספרי הנבואה והיתר נכללים בספרים ההיסטוריים, בעקבות החלוקה בתרגום השבעים.
נעם שריף
נעם שֶׁריף (7 בינואר 1935 - 25 באוגוסט 2018) היה מוזיקאי, מלחין, מנצח, מחנך ומעבד ישראלי, חתן פרס א.מ.ת. לשנת 2003 ופרס ישראל למוזיקה לשנת 2011.
ראשית הדרך.
שריף נולד ב-1935 ברמת גן, בן לטובה ומאיר. גדל בתל אביב ולמד בגימנסיה הרצליה. כבר בנעוריו בלט בכישרונו בתחום ההלחנה והניצוח. הוא למד נגינה בפסנתר ובכינור, ובשירותו הצבאי כאשר הוא היה בתזמורת צה"ל (התקבל לאחר ששוחרר מחטיבת גבעתי אחרי שעבר מבחנים בתזמורת) ניגן שריף בקרן יער בהדרכת הורסט סלומון. את השכלתו המוזיקלית רכש בתל אביב אצל פאול בן-חיים וזאב פריאל במקביל ללימודיו בחוג לפילוסופיה וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו החל לנצח וייסד את התזמורת של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1957 בחר המנצח ליאונרד ברנשטיין את יצירתו של שריף "אקדמות למועד" לחנוך את היכל התרבות בתל אביב בביצוע התזמורת הפילהרמונית הישראלית. שריף המשיך את לימודיו בברלין אצל בוריס בלכר (קומפוזיציה) ובזלצבורג אצל איגור מרקביץ' (ניצוח).
שריף כמלחין.
שריף שילב ביצירותיו אלמנטים מוזיקליים מתוך התרבות הים-תיכונית העתיקה תוך כדי שילובם עם מורשת המערב. יצירותיו זכו להצלחה בעולם ומופצות על גבי תקליטורים של חברות בינלאומיות בביצוע תזמורות חשובות: הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, תזמורת רדיו בוואריה, תזמורת רשות השידור הבריטית ועוד.
לאחר "אקדמות למועד" כתב יצירות בהן: "שיר המעלות" (1959), "סוויטה ישראלית" (1965), "שאקון" (1968).
בין יצירותיו החשובות שלוש יצירות ווקאליות, המהוות טרילוגיה:
לכבוד היובל לישראל (1998) כתב שריף יצירה נוספת לתזמורת וארבע מקהלות ילדים בשם "בראשית". היצירה בוצעה על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה. כחלק מחגיגות היובל בוצעה שנית היצירה "מחיה המתים" על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה ובקונצרט ייחודי ב"יד ושם" בירושלים. שריף סיים להלחין אופרה בשם "גולם 13" (2008) וכן רביעיית מיתרים, "רביעיית רוזנדורף", בהשראת ספרו של נתן שחם בשם זה.
שריף גם כתב מוזיקה לסרטים "סיניה" ו"הגן".
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
שריף כמנצח.
שריף ניצח בקביעות בארץ ובעולם, על יצירותיו ועל יצירות מרפרטואר רחב מארצות העולם.
קריירה אקדמית.
שריף לימד מאז שנת 1963 קומפוזיציה וניצוח. הוא לימד באקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב, באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ב-Musikhochschule בקלן ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג.
ב-1990 מונה כפרופסור בתחום הקומפוזיציה והניצוח באקדמיה הישראלית למוזיקה על-שם רובין.
בין השנים 1998–2000 כיהן כראש האקדמיה למוזיקה במוסד זה.
ב-2012 מונה לדקאן בית הספר למוזיקה בקריה האקדמית אונו.
פרויקטים מיוחדים ופרסים.
ב-1970 יזם קונצרט משותף של התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם הצ'רצ'ילים. בראשית שנות השבעים הגיש בטלוויזיה הישראלית את הסדרה "כל המנגינות", בה ניתח מוזיקה של מלחינים ישראלים, בהם מרדכי זעירא, דובי זלצר, דוד זהבי, משה וילנסקי וסשה ארגוב. כמו כן, העביר תוכניות מוזיקה רבות אחרות ברדיו ובטלוויזיה. כחלק ממעורבותו לעשייה תרבותית ייסד וערך פסטיבלים רבים למוזיקה ברחבי ישראל. בין השאר, שימש כיועץ המוזיקלי של פסטיבל ישראל.
שריף יצר את "שחרית מוזיקלית 11:11", סדרת קונצרטים פופולרית המתקיימת במועדון צוותא.
לאורך השנים העביר שריף בקביעות קורסים למנצחים ומלחינים צעירים בארץ ובעולם. גם כשניהל מוזיקלית את התזמורת הסימפונית חיפה, ייסד פרויקט המתקיים אחת לחודש בו מבוצעות יצירותיהם של מלחינים צעירים. שריף זכה בפרס אקו"ם, ב-2011 זכה בפרס ישראל, וב-2003 זכה בפרס א.מ.ת המוענק על הצטיינות והישגים אקדמאים או מקצועיים בעלי השפעה מרחיקת לכת ותרומה מיוחדת לחברה. בשנת 1991 קיבל שריף את פרס אנגל.
יצירותיו של שריף הודפסו בהוצאות IMI, C.F Peters Edition, ו-Frankfurt.
חיים אישיים.
שריף היה נשוי שלוש פעמים. אשתו הראשונה, צפרירה, נפטרה מסרטן לאחר 17 שנות נישואים ולהם שני בנים. מאשתו השנייה, דניאלה אוראל, נפרד לאחר שבע שנות נישואים. אשתו השלישית הייתה המלחינה אלה מילך-שריף, שלה היה נשוי עד שנפטר, ולהם בן משותף. בערוב ימיו התגורר באבן יהודה.
נועם שריף נפטר ב-25 באוגוסט 2018 בעקבות אוטם שריר הלב בבית החולים לניאדו בנתניה. הוא הובא לקבורה בבית העלמין בקיבוץ שפיים.
עיריית תל אביב-יפו קבעה לוחית הנצחה לנעם ובת שבע שריף בכניסה לביתם ברחוב העבודה 28.
בדיקות יחידה
במחקר ופיתוח, בדיקות יחידה (Unit tests) הן בדיקות ברמת יחידות המערכת הקטנות שמאמתות את פעילותן התקינה של היחידות. בדרך כלל הבדיקה מכסה את יחידת הקוד הקטנה ביותר, שהיא פרוצדורה או פונקציה, אך לעיתים משתמשים בבדיקות יחידה לצורך בדיקה של מודול שלם. הבדיקות נערכות לרוב לאחר הכנת היחידה או לאחר שבוצעו בה שינויים, אך קיימות גם שיטות (כמו פיתוח מונחה-בדיקות) בהן נכתבות בדיקות יחידה בטרם הכנת היחידה, כך שהבדיקה מהווה קריטריון לנכונות היחידה העתידה להיכתב. הרעיון הוא ליצור קבוצה של בדיקות, אשר תכסה את כל פעילות היחידה, והצלחתה תוכיח בוודאות סבירה כי היחידה תקינה. סוג זה של בדיקות מבוצע בדרך כלל על ידי אנשי הפיתוח ולא על ידי משתמשי הקצה.
יתרונות.
מטרת בדיקות היחידה היא לבודד כל חלק, ולהראות שכל חלק כזה עובד באופן תקין כאשר הוא עצמאי. בדיקות היחידה מספקות סיכום חד משמעי שהחלק עומד בתנאים בהם הוא אמור לעמוד. התוצאה של בדיקות היחידה מביאה לכמה יתרונות:
מגבלות.
בדיקות יחידה לא מבטיחות מערכת תקינה. הן אינן עוסקות בבעיות שילוב, בעיות ביצועים, ובעיות מערכתיות נוספות. כמו כן, בדיקות היחידה לא ישימו בהכרח דגש על קלטים סבירים מצד משתמש הקצה, משום שהן מתוכננות, כאמור, על ידי המפתח. לסיכום, בדיקות אלה יעילות במיוחד אם משתמשים בהן כחלק מפרויקט פיתוח, כהכנה לשלבי בדיקות אינטגרציה ובדיקות מערכת, אך גם במקרה זה מציאתן של בעיות רבות אינה יכולה לשלול את קיומן האפשרי של בעיות נוספות ברמת האינטגרציה וברמת המערכת.
גישות שונות של בדיקות יחידה.
קיימות מספר גישות לביצוע של בדיקות יחידה.
בדיקות ידניות מול בדיקות אוטומטיות.
בביצוע בדיקות יחידה ניתן להשתמש בכלים אוטומטים המדמים את תנאי הסביבה של המודול, והם מאפשרים ביצוע בדיקות בלחיצת כפתור. לא תמיד מבוצעת ההשקעה הנדרשת בסביבה אוטומטית, ולעיתים ההשקעה אינה משתלמת - וכך נעשה עדיין שימוש בבדיקות ידניות. ראוי להדגיש כי בכל מקרה הגדרת הבדיקות ומימושן הראשוני לא יכול להיות אוטומטי, והוא ספציפי לכל מודול.
בדיקות יחידה בתחום התוכנה.
בדיקות יחידה לתוכנה היו בשימוש מאז ימיו הראשונים של התכנות הפרוצדורלי. המתכנת היה כותב לעיתים תוכנית בדיקה שאינה חלק מהיישום על מנת לבדוק נכונות של פרוצדורה. השיטה הייתה ישימה גם בתכנות מודולרי ובכל פרדיגמת תכנות נפוצה מאז, אך חסרונה המרכזי היה נעוץ בקושי לערוך סדרת בדיקות מקיפה המורצת באופן אוטומטי. החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 גבר השימוש בחבילות עזר לבדיקות יחידה (Unit testing frameworks), שאיפשרו יצירת תבנית אחידה לכל בדיקת יחידה. ספריות עזר נוספות איפשרו את הגברת הבידוד של כל בדיקה והרצתה בהקשר עצמאי לחלוטין, ללא תלות ביחידות אחרות או בתלויות חיצוניות אחרות דוגמת בסיס נתונים.
בניית בדיקות היחידה באמצעות חבילות העזר מאפשרת אוטומציה מלאה של ההרצה שלהן. בדיקת היחידה נכתבת באמצעות שרותי ספרייה של החבילה המאפשרים לסמן האם הבדיקה הצליחה או נכשלה. כך ניתן להריץ סדרה של בדיקות ולוודא שכולן מצליחות. בשלב ראשון יכולים מתכנתים להריץ בפקודה אחת סדרה של בדיקות השייכות למודולים הנוגעים להם. בשלב הבא ניתן להריץ את כל בדיקות היחידה שנכתבו עבור מערכת במסגרת תהליך בנייה (build) מרכזי. ניתן אף להכשיל בנייה מרכזית במידה ואחת מבדיקות היחידה נכשלת.
Extreme programming.
בדיקות יחידה קשורות קשר הדוק ל-Extreme programming, על אף שהן היו בשימוש עוד קודם. פיתוח מונחה בדיקות הוא חלק חשוב ב-Extreme programming ובמסגרתו מפותחת תוכנה במחזורים קצרים בהם נכתבת בדיקת יחידה עבור כל תכונה חדשה ומיד אחריה נכתב קוד התכונה עצמה.
בית עזרא
בֵּית עֶזְרָא הוא מושב הנמצא במישור החוף הדרומי, בין אשדוד לאשקלון, ומשתייך לתנועת המושבים. הוא נקרא ע"ש עזרא הסופר, שעלה לארץ מבבל (458 לפנה״ס בקירוב).
היסטוריה.