מועדון הכדורגל איינדהובן נוסד ב-16 בנובמבר 1909 כמועדון כדורגל חובבים, בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים התאחד המועדון עם מספר מועדונים מקומיים, ב-1939 זכתה הקבוצה בגביע ההולנדי לאחר שגברה 0-1 על דה ספרטאן. בשנות החמישים הייתה הקבוצה לאחת מהמובילות בכדורגל ההולנדי לפני הפיכתו למקצוענית ואף זכתה באליפות הולנד בעונת 1953/1954 לפני הקמת ליגת העל ההולנדית. עם הקמת ליגת העל ההולנדית נמנה המועדון עם 18 הקבוצות המייסדות בעונת 1956/1957, בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-18 והאחרון וירדה לליגת המשנה מעונת 1957/1958 בליגת המשנה ועד לסיום עונת 1968/1969 שיחקה הקבוצה בליגה השנייה אז סיימה במקום ה-15 ונשרה לראשונה לליגה השלישית בה שיחקה כשתי עונות בטרם שבה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה השלישית, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה עד עונת 1974/1975 אז סיימה במקום ה-6 והעפילה לפלייאוף העליון במסגרתו סיימה ראשונה והעפילה לליגה הבכירה לאחר 18 עונות, בעונת 1975/1976 סיימה הקבוצה במקום ה-15 והגיעה להישג השיא שלה בליגה הבכירה כאשר העפילה לשלב חצי הגמר של הגביע ההולנדי אך הודחה לאחר שספגה תבוסה בדרבי ליריבתה העירונית פ.ס.וו. איינדהובן בתוצאה 8–1. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום ה-17 ונשרה לליגת המשנה בה היא משחקת עד היום ברצף, הקבוצה העפילה מספר פעמים לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה אך כשלה פעם אחר פעם.
אלינקוויק
מועדון הספורט אוטרכט אלינקוויק (בהולנדית: Utrechtse Sportvereniging Elinkwijk) היה מועדון כדורגל הולנדי מהעיר אוטרכט שהתקיים בין השנים 1919–1970.
היסטוריה.
המועדון הוקם ב-1919 בעיירה זווילאן (כיום בצפון אוטרכט) כקבוצת חובבים אשר שיחקה בליגת החובבים הרבעית, השלישית השנייה והראשונה עד להקמת ליגת העל ההולנדית שהייתה ממיסדה. הקבוצה שיחקה בליגה הבכירה, מעונת הבכורה (1956/57) ועד עונת 1960/1961 אז ירדה לליגת המשנה בה שיחקה כארבע שנים, אז שבה לליגת העל לשנתיים נוספות ונשרה פעם נוספת לליגת המשנה, בסיום עונת 1969/1970 התאחדה הקבוצה עם פ.צ אוטרכט, פלוקוס וDHSC והקימה את אוטרכט.
מועדון חובבים.
לאחר הקמת מועדון הכדורגל המאוחד נרשמה הקבוצה כקבוצת חובבים וכיום (2021) היא משחקת בליגה ההולנדית ה-9.
פריץ לאבנד
פריץ לאבנד (בגרמנית: Fritz Laband; 1 בנובמבר 1925 – 3 בינואר 1982) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת הבלם. זכה עם נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1954.
ביוגרפיה.
לאבנד הגיע ממשפחה של עובדי רכבות מאזור שלזיה. הוא היה בצבא הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה ולחם בקורפוס אפריקה. בשנת 1945 הוא ומשפחתו נמלטו משלזיה והגיעו לאזור הכיבוש הסובייטי בגרמניה.
במהלך קריירת המועדונים שלו שיחק ב-ZSG אנקר ויסמאר, המבורג וורדר ברמן. באותה תקופה המבורג שלטה ללא עוררין באליפות אוברליגה הצפונית ולבאנד זכה עמה ב-5 תוארי אליפות בשנות ה-50.
לאבנד זכה במדי נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1954. הופעת הבכורה שלו איתה הגיעה כחודשיים לפני המונדיאל, ובטורניר עצמו שיחק בשלושה מששת משחקיה. לקראת חצי הגמר והגמר, מאמן הנבחרת זפ הרברגר החליט להחליפו בעמדת המגן הימני בחברו לקבוצת המבורג, יוזף פוסיפאל.
לאחר הפרישה עבד כמסעדן ונקלע לקשיים כלכליים. לאחר מכן עבד כחשמלאי וכנהג. לאבנד אובחן בתחילת שנות ה-80 כחולה בסרטן הגרון לאחר שעישן זמן רב. לבסוף הוא נכנע לסרטן בגיל 56 בבית החולים סנט ג'ורג' בהמבורג. לאבנד נקבר בבית הקברות ברגדורף. על מצבתו הוצב כדור כדורגל שהזכיר את הספורטאי שהיה.
אקולוגיה וסביבה
סודוקו אלכסונים
סודוקו אלכסונים, המכונה גם סודוקו X, הוא וריאנט של סודוקו, המתאפיין בכך שבנוסף לכללים הרגילים של סודוקו, שני האלכסונים הגדולים בלוח הסודוקו מסומנים וכוללים, כל אחד מהם לחוד, את כל הספרות מ-1 עד 9, כל אחת פעם אחת.
ניתן לסמן את האלכסונים בצורות שונות, עם צבע רקע שונה, כמו בתמונה או סימון מעובה של משבצות האלכסונים או קווים המסמנים אותם, אין חובה לסימון אחד מסוים.
חובת האלכסונים מכבידה על מחברי הסודוקו ומספקת רמזים נוספים לפותרים. בדרך כלל בסודוקו אלכסונים, כדי לא להקל יותר מדי על הפותרים, קטן מספר הספרות הנתונות מראש, יחסית לסודוקו רגיל. יש שילובים רבים של סודוקו אלכסונים עם וריאנטים אחרים של סודוקו, למשל: שילוב של סודוקו אפור לבן עם סודוקו אלכסונים או שילוב של היפר סודוקו עם סודוקו אלכסונים או שילוב של סודוקו מצולעים עם סודוקו אלכסונים ועוד.
סודוקו X
הסימפוניה השביעית (סדרת טלוויזיה)
הסימפוניה השביעית (ברוסית: Седьмая симфония) היא סדרת טלוויזיה רוסית, דרמה בכיכובם של אלכסיי גוסקוב ויליזבטה בויארסקאיה.
עלילה.
הופעת התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד עם הסימפוניה השביעית באולם הצפוף של הפילהרמונית בלנינגרד ב-9 באוגוסט 1942 ושידורה ברדיו הפכו הן לסמל מוזיקלי של המצור על לנינגרד והן להלם רגשי חזק להפליא שנתן תקווה וחיזק את רוח האנשים. לאירוע זה קדמה עבודה קשה ועמוקה. כאשר החליטה הנהגת העיר כי יש לבצע את הסימפוניה השביעית של דמיטרי שוסטקוביץ' בעיר הנצורה, ביולי מסר מטוס מיוחד מקויבישב, לשם פונה המלחין, את הרכב היצירה. המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של לנינגרד, קארל אליאסברג, קיבל הוראה להרכיב את התזמורת ולהתחיל בחזרות. עם זאת, כמעט ולא היו נגנים בלנינגרד שיכלו לנגן את היצירה המורכבת הזו – זה מת מרעב בעיר, האחר גויס למלחמה ומת בחזית וההוא המשיך להילחם בקו החזית.
הגנים הבוטניים של דנוור
הגנים הבוטניים של דנוור (באנגלית: Denver Botanic Gardens) הוא גן בוטני ציבורי הממוקם בצ'יזמן פארק בדנוור, קולורדו. הפארק מכיל חממה, מגוון גני שעשועים ואמפיתיאטרון, המארח קונצרטים שונים בקיץ.
מיקום.
ישנם שלושה מיקומים מגוונים המהווים חלק מהגנים הבוטניים של דנוור בכללותם. המיקום הראשי, והגן הפורמלי, ברחוב יורק בדרום מזרח דנוור, הגנים הבוטניים של דנוור בצ'טפילד (ליד צ'אטפילד סטייט פארק) כוללים אזורי אחו, כמו גם חווה היסטורית. ואזור הר גוליית, במסלול המוליך להר אוונס, הוא גן פרחי בר אלפיני (לאורך מסלולי טיול).
הגנים הבוטניים של דנוור, יחד עם פארק צ'יזמן ופארק הקונגרסים הסמוכים, ממוקמים על מה שהיה פעם בית הקברות פרוספקט היל. אף על פי שרוב הגופות הוסרו בשנת 1893, המשיכו להסיר את הקברים עד סוף שנות ה-50. לאחרונה, בשנת 2010, נחשפו קברים במהלך שיפוץ מערכות ההשקיה של הפארק.
הגנים.
הגנים הבוטניים של דנוור כוללים את אוסף הצמחים הגדול ביותר של צפון אמריקה מאקלים ממוזג קר ברחבי העולם, כמו גם 7 גנים מגוונים הכוללים בעיקר צמחים מקולורדו וממדינות שכנות.
הגן הראשון Dryland Mesa מתבסס על "7 העקרונות" של גינון יובשני, וכולל צמחים עמידים לבצורת ואזור צחיח הים התיכון.
הגן היפני נקרא Shofu-en, גן הרוח והאורנים. הוא תוכנן על ידי קוצ'י קוואנה בשיתוף עם קאי קווארה.
הגנים הבוטניים של דנוור מתהדרים גם בחממה הראשונה באמריקה, העשויה כולה מחלונות בטון וזכוכית פרספקס, שכל אחד מהם נועד לתעל עיבוי לדפנות הקירות כך שלא יטפטף על המבקרים.
בשנת 2020 פורסם הספר "Creating Gardens for All People", בהזמנת המנכ"ל בריאן ווגט, שנחקר על ידי קארן פיטרס, דייוויס בנסון ודן אובארסקי, והוצא לאור על ידי הוצאת בקון. הספר זכה בפרס איגוד הוצאות הספרים העצמאי ע"ש בנג'מין פרנקלין במדליית כסף בקטגוריית ספרי שולחן הקפה בשנת 2021.
Commerce One
Commerce One הייתה חברה שנוסדה ב-1994 ועסקה בפיתוח כלים בתחום המסחר האלקטרוני, בעיקר בנושא B2B. בשנת 2000 עבדו בה כ-3,800 עובדים ובזמן בועת הדוט-קום היא הגיע לשווי שוק של 21.5 מיליארד דולר. מטה החברה היה ממוקם בפרברי סן פרנסיסקו.
החברה הוקמה בשנת 1994 כ-DistriVision על ידי תום גונזלס ובנו טום גונזלס הצעיר. בשנת 1997 שמה הוחלף ל-Commerce One. החברה פיתחה תוכנות מבוססי XML ובבעלותה היו מספר פטנטים בתחום.
בשנת 1999 היא רכשה את החברה המתחרה CommerceBid שנוסדה על ידי לירון פטרושקה. ביולי 1999 ביום המסחר הראשון של מניית החברה היא עלתה ב-190%. בספטמבר 2000 היא רכשה חברת AppNet ב-1.6 מיליארד דולר במניות.
בדצמבר 2000 החברה הקימה את Covisint ביחד עם פורד, ג'נרל מוטורס, רנו, ניסן ודיימלר AG. בבעלות Commerce One היו 2% מהמניות.
בשנת 2001 תום גונזלס הצעיר נפטר מסוג נדיר של סרטן. מצב החברה החל לדרדר ובאוקטובר 2002 היא הכריזה על פיטורי כ-400 עובדים (שליש מעובדיה באותה תקופה). במהלך סוף 2004 החברה פשטה גרל.
בדצמבר 2004 חלק מפטנטים שהיו בידי החברה נמכרו לחברת אחרת שהייתה תחת שליטה של נובל. חלק אחר נמכר למשקיעים שניסו להמשיך ולהפעיל את הנכס. החברה נמכרה ל-Perfect Commerce בפברואר 2006.
אדווין לפבר
ג'ורג' אדווין הארי לפבר (באנגלית: George Edwin Henry Lefèvre; 23 בינואר 1873, קולון – 1943), עיתונאי, סופר ודיפלומט אמריקאי.
ביוגרפיה.
אדווין לפבר נולד ב-1873 בקולון, פנמה. משפחת אימו הייתה בין המשפחות הידועות במדינה ואביו היה אזרח ארצות הברית. בגיל צעיר אדווין עבר לארצות הברית. הוא סיים אוניברסיטת להיי בתחום הנדסת מכרות, אך לא עבד בתחום. אדווין לפבר החל לעסוק בעיתונות ובבורסה לניירות ערך. הוא ירש את הון של אביו והפך למשקיע עצמאי. בשנת 1901 הוא פרסם את ספרו הראשון Wall Street Stories שהיה אוסף של סיפורים קצרים.
בשנת 1909 אדווין מונה לשגריר פנמה בספרד ואיטליה.