בקיץ 1940, המשטר הגרמני הקים מחנה עבודה. לאחר הקמת המחנה, נשלחה קבוצה של 300 יהודים מנובי סונץ' למחנה העבודה, שבמסגרתה, היהודים בנו סכר ברוזנוף. יהודים אחרים עבדו באתרים אחרים ברחבי העיר. המשטרה הגרמנית פיקחה על היהודים, רדפה אותם ברחובות העיר, ושלחה אותם למחנות עבודה. הגסטפו דרש כסף ו-"תרומות" אחרות מהקהילה היהודית. בבתים יהודיים נערכו חיפושים חוזרים ונשנים עבור כלי נשק, והפקידים שערכו את החיפושים שדדו לעיתים קרובות כל חפץ שחפצו בהם.
בגטו נובי סונץ'.
ביוני 1941 הוקם בעיירה הגטו. הוא הורכב בשני חלקים שונים: מרכז העיר, סביב רחוב קז'ימיז'ה ויילקיגו ורובע פיקלו. יהודים מאזורים אחרים בפולין נשלחו לגטו נובי סונץ', לדוגמה מלודז', שייראדז, קרקוב, לבוב וביילסקו, וכן מעיירות קטנות בסביבה.
בסך הכל נכלאו בגטו נובי סונץ' כ-12 אלף יהודים, מה שהפך אותו לצפוף ביותר. לעיתים קרובות 20 אנשים שוכנו בחדר אחד. תושבי הגטו סבלו מרעב בהמשך.
המנה השבועית בגטו כללה 700 גרם של לחם, 30 גרם של בשר ו-20 גרם של סוכר לאדם. האנשים בגטו נאלצו להשיג מזון נוסף באופן לא חוקי, אחרת לטענתם, הם היו נרעבים למוות. בחורף של 1941–1942, היהודים נאלצו לנסר את הרהיטים שלהם כדי לשמור על עצים ולשרוף אותם על מנת לחמם, שכן הם נצטוו למסור את כל פריטי הפרווה שלהם שאיתם חיממו. לאחר מכן הם אף נצטוו למסור את הרהיטים שנותרו להם.
אקציות וגירוש.
ב-28 באפריל 1942 התרחשה אקציה נגד אנשי שמאל בגטו, בעיקר ציונים. בשעה 5:00 בבוקר הקיפו יחידות האס אס את הגטו. המשטרה הגרמנית והיהודית עצרה כ-150 איש והביאה אותם לכלא ברחוב פיארסקה. למחרת בלילה בכלא לקחו את השבויים לבית הקברות היהודי וירו בהם שם. בלילה שלאחר מכן, לפחות עוד 50 יהודים נרצחו בזמן שהגרמנים ירו באנשים בפראות בגטו. שמועות נפוצו בקרב היהודים שהאקציות הללו היו רק ההקדמה לגירוש גדול יותר או רצח המוני.
תושבי הגטו ניסו למצוא עבודה בבעלות חברות גרמניות או הוורמאכט, שהיה עשוי אז לספק להם ביטחון מסוים בתנאים הקשים בהם הם חיו. כמה יהודים שילמו שוחד כדי להשיג משרות מהחברות הללו. רבים מהיהודים אשר חיפשו מקומות עבודה מוקמו באזור גטו פיקלו, שנותר גטו פתוח, אם כי שטחו הצטמצם בכמה רחובות בקיץ 1942. בגטו היו בתי מלאכה מתמחה בעבודות תיקונים ומקצועות כגון נגרות, מטאטא ייצור והכנת פרוות. בין אותם מקומות שמעסיקים יהודים מחוץ לגטו היו צריפים של הצבא הגרמני, חברות בנייה שונות, בית ספר לקציני לופטוואפה, חברות עיבוד עץ בנאווג'ובה ובריטרו, הובלת פחם בתחנת הרכבת ומחנה העבודה בקורוב. העובדים שהועסקו במפעלים אלה קיבלו היתרים שנראה שהגנו עליהם מפני גירוש.
הצלה.
מורה קתולית בתיכון, בעלת בית בדירתה ברחוב שוז'סקי 10, הצילה כמה מתלמידה היהודיים. היא קנתה להם מזון, ביגוד, תרופות ועוד. היא נתפסה על ידי הגסטפו עם שתי נשים יהודיות בביתה, ונשלחה לראוונסבריק שם נהרגה בזריקת פנול על פי דיווח אחד. הניצולים היהודים זכרו אותה; הוענק לה תואר חסיד אומות העולם ב-1989.
יום אחד לפני חיסול הגטות הצליחה המשפחה היהודית של אמיל וסלה שטיינלאוף עם ארבעת ילדיהם: לולה, ליאון, רוז'ה (רוזה) וג'נינה להימלט. הם הכירו את משפחת זנוביה ופיוטר קרול (בתמונה) עם שבעת ילדיהם, מלפני המלחמה; בני הזוג שטיינלאוף עזרו למשפחת קרול לשרוד את חורף 1939. להכרת תודה, זנוביה ופיוטר הביאו מזון לגטו לחבריהם באופן לא חוקי, בניגוד לצווים נאציים מחמירים שאסרו ואף איימו בעונש מוות. עם הבריחה המוצלחת של שטיינלאוף מהגירוש לבלז'ץ, סידרו להם בני הזוג קרול מרחב מחיה סודי בעליית הגג למשך שלוש השנים הבאות. ילדיהם נהגו לשחק יחד כשהם מסתתרים; בין 15 באוגוסט 1942 ל-30 בינואר 1945. כולם שרדו. בני הזוג שטיינלאופים היגרו לישראל לאחר סיום המלחמה, אך שתי המשפחות נותרו בקשר. תשעה מבני משפחת קרול זכו לתוארי חסידי אומות עולם בינואר 1982, הודות לילדיהם של בני הזוג שטיינלאוף.
במהלך פעולת חיסול הגטו, נמלטו שתי אחיות יהודיות: הלנה (לנה) וג'נוופה ברנדל-בוכבינדר (בנות 23 ו-29) ברחו מהגטו לבושות כבנות מהחווה. האחים קז'ימייז' (בן 24) וולדיסלב נמלטו ממחנה העבודה בצ'למייץ' כדי להצטרף אליהן. הם מצאו מקלט בבית מרוחק של משפחת סיקון, שהיו חסידי פולין. והיה אצלם לא מעט אוכל. ילדי סיקון גנבו מזון מהחוות השכנות כדי להאכיל את כולם. ג'נוופה מתה במרץ 1943 משחפת. כל השאר שרדו את המלחמה. זופיה סיקון נפטרה ב-1971; ילדי סיקון, סטניסלב ואנה, זכו לתארים של חסידי אומות עולם במאי 2000.
מחוז הואנגפו
מחוז הואנגפו (בסינית: 黄浦区) הוא החלק המזרחי של הליבה העירונית המסורתית של העיר שאנגחאי, וכיום הוא המחוז המרכזי ביותר מבין 18 המחוזות של העיר. מחוז הואנגפו הוא מקום מושבו של השלטון מקומי, והוא מכיל מספר אטרקציות מרכזיות בולטות בהן אזור הבונד, ואזורי קניות פופולריים כגון "Nanjing Road" ו-"Huaihai Road".
מחוז הואנגפו הוא כיום אחד המחוזות העירוניים הצפופים ביותר בעולם. לפי מפקד האוכלוסין הסיני של שנת 2010 חיו במחוז הואנגפו באותה העת כ-678,670 תושבים, כאשר צפיפות האוכלוסין באותה העת הייתה 33,171 תושבים לקמ"ר.
המחוז נקרא על שם נהר הואנגפו .
קאלם לינץ'
קאלם פינבר לינץ' (באנגלית: Calam Finbar Lynch; נולד ב-7 בנובמבר 1994) הוא שחקן בריטי ממוצא אירי.
ביוגרפיה.
לינץ' נולד בווריקשייר לשחקנים האירים ניב קיוזאק ופינבר לינץ'. הוא בילה חלק מילדותו בעיירה מורטם סנט אנדרוס בצ'שייר, ולמד באקדמיה המקומית בזמן שהוריו עבדו במנצ'סטר. לאחר מכן עברה המשפחה לבארנס, דרום מערב לונדון. הוא למד בבית הספר התיכון לאטימר בהמרסמית'. לינץ' בוגר סומרוויל קולג', אוקספורד, בלימודים קלאסיים וסיים את לימודיו בשנת 2017. הוא קיבל השראה לשחק על ידי בן דודו מקס איירונס והשתתף בהפקות במה במהלך תקופת לימודיו באוניברסיטה.
קריירה.
בשנתו השלישית והאחרונה באוקספורד, לינץ' הוחתם בסוכנות שחקנים והופיע בסרט הקולנוע "דנקרק". לאחר שסיים את לימודיו, הוא שיחק את קלאודיו במחזה "מהומה רבה על לא דבר" בתיאטרון רוז קינגסטון ובתפקיד "גורדון וילסון", בנה של גב' וילסון אותה גילמה רות וילסון במיני-סדרה "גברת וילסון". באותה שנה, שיחק בתפקיד אורח בפרק של קומדיית המצבים "בנות דרי" של ערוץ 4.
בשנת 2019 הופיע במחזה "Wife" בתיאטרון קלין.
בשנת 2020 שיחק בסרט "הסייח השחור" לצד מקנזי פוי, שהופק על ידי דיסני+.
בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הביוגרפי "Benedicion", בכיכובו של טום בליית' ולתפקיד משנה בעונה השנייה של הדרמה התקופתית של נטפליקס, "ברידג'רטון".
ויסנטה לוקה
ויסנטה לוקה (באנגלית: Vicente Catta Preta Luque; נולד ב-27 בנובמבר 1991) ידוע בכינוי The Silent Assassin) הוא לוחם MMA אמריקאי ממוצא ברזילאי המתחרה ב-UFC בקטגוריית משקל חצי-בינוני (welterweight).
ביוגרפיה.
ויסנטה לוקה נולד וגדל בעיירה בניו ג'רזי למשפחה בעלת שורשים מברזיל וצ'ילה. הוא התחיל להתאמן באמנויות הלחימה מגיל צעיר, תחילה בקראטה. כאשר הוא היה בן שש, הוריו התגרשו והוא עבר עם אימו לברזיל. בברזיל הוא המשיך להתאמן באמנויות הלחימה השונות. בשנת 2021 הוא קיבל חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי.
ויסנטה לוקה התחיל בקריירה מקצועית בברזיל בשנת 2009. הוא השתתף בהופעות שונות בברזיל והשיג מספר ניצחונות.
בשנת 2015 הוא הגיע לתחרות UFC והפסיד בגמר. בנובמבר 2016 הוא ניצח את בלל מוחמד במערכה ראשונה. הם צפויים להיפגש בקרב נוסף באפריל 2022.
נכון לתחילת 2022 לוקה השתתף ב-29 קרבות וניצח ב-21. הוא קיבל מספר פעמים פרסים על "הופעת הלילה" ו-"קרב הלילה". ויסנטה לוקה נחשב למתאבק המוצלח מהיבט ניצחונות בגרמים עם 13 ניצחונות מ-14 הופעות בגמר.
מוזיקה קולית
רשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA
רשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA מציגה את 25 שחקני ליגת ה-NBA אשר אספו את מספר הריבאונדים הרב ביותר במשחקי פלייאוף ה-NBA. יש לציין כי הליגה החלה לעקוב אחר ריבאונדים כנתון סטטיסטי רק החל מעונתה הרביעית – עונת .
הריבאונדר המוביל בתולדות פלליאוף ה-NBA הוא ביל ראסל, אשר לאורך 13 עונותיו בליגה הוריד 4,104 ריבאונדים במהלך משחקי הפלייאוף. ראסל מחזיק בתואר מאז פלייאוף 1960. קדמו לו ארני רייזן (1951), הארי גלאטין (1952), ג'ורג' מייקן (1953–1956) ודולף שייס (1957–1959)
מיכאיל נסטרוב
מיכאיל נסטרוב (ברוסית: Михаи́л Не́стеров; 31 במאי 1862 - 18 באוקטובר 1942) היה צייר רוסי וסובייטי. הוא היה מראשוני האמנות הסימבוליסטית ברוסיה.
ביוגרפיה.
הוא נולד למשפחת סוחרים, אביו היה סוחר בדים וסדקית, אבל תמיד היה לו עניין רב בהיסטוריה ובספרות. כתוצאה מכך, הוא הבין את רצונו של בנו להיות אמן, אך התעקש שירכוש תחילה כישורים מעשיים, וב-1874 הוא נשלח למוסקבה, שם נרשם לבית הספר הריאלי של ווסקרסנסקי.
ב-1877 הציעו לו מדריכיו לעבור לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם למד אצל פאבל סורוקין, אילריון פרינישניקוב ו-וסילי פרוב, שהיה המורה האהוב עליו. ב-1879 החל להשתתף בתערוכות של בית הספר. שנתיים לאחר מכן, הוא נכנס לאקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות, שם עבד עם פאבל צ'יסטיאקוב. הוא התאכזב מההוראה שם וחזר למוסקבה, ולאחר מות וסילי פרוב, הוא למד שיעורים מאלכסיי סאווראסוב.