בשנת 1912 נוסדה בעיר חברת גלן ל. מרטין, חברת תעופה שהפכה בעשורים שלאחר מכן לאחת מהחברות הגדולות בעולם - לוקהיד מרטין.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם ליד העיר בסיס של חיל האוויר של ארצות הברית, דבר שגרם לגידול באוכלוסייה.
דמוגרפיה.
נכון לשנת 2015 גרים בעיר כ-335,000 תושבים.
גזע.
נכון לשנת 2010:
פוליטיקה.
מועצת העיר מורכבת משישה נציגים הנבחרים על ידי תושבי העיר אחת לארבע שנים. חבר מועצה לא יכול לכהן יותר משלוש קדנציות. ראש העירייה נבחר על ידי מועצת העיר ומתוכה.
העיר מאופיינת בשמרנות בכל הקשור לנושאים חברתיים, כמו שאר צפון המחוז. למרות זאת, למפלגה הדמוקרטית יש רוב ניכר בכמות הרשומים אליה לעומת המפלגה הרפובליקנית.
תושבים נודעים מסנטה אנה.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו ו/או חיו בסנטה אנה כוללים את:
ריברסייד
ריברסייד (באנגלית: Riverside) היא עיר במדינת קליפורניה, בארצות הברית. העיר היא מושב המחוז של מחוז ריברסייד. שמה, שמשמעותו "צד הנהר", ניתן לה בשל קרבתה לנהר סנטה אנה.
היישוב נוסד בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19. כיום ריברסייד היא העיר המאוכלסת ביותר במחוז ריברסייד, ואחת מהערים הגדולות בקליפורניה. העיר נמצאת כ-97 קילומטרים מזרחת ללוס אנג'לס. העיר היא חלק מאזור המטרופולין של לוס אנג'לס.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 אוכלוסיית העיר חיו בעיר באותה העת 313,673 תושבים וצפיפות האוכלוסין בעיר הייתה 1,500 תושבים לקמ"ר. כמחצית מתושבי היישוב היספאנים. ריברסייד היא העיר המאוכלסת ביותר במחוז ריברסייד והעיר ה-12 בגודלה בקליפורניה, עם כ-91,000 משקי בית.
חינוך.
בעיר פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת קליפורניה, ריברסייד.
תחבורה.
כבישים מהירים.
באזור ריברסייד עוברים שלושה כבישים מהירים גדולים - I-215, ה-State Route 60, וה-State Route 91. שלושת הכבישים המהירים הללו נפגשים במחלף הנמצא בחלקה הצפון מזרח של העיר.
שדות תעופה.
את ריברסייד משרת נמל התעופה "Riverside Municipal Airport", הנמצא במרחק של כ-3.5 קילומטרים מערבית למרכז העיר ומשמש בעיקר לתעופה פרטית ועסקית. שדה התעופה הגדול הקרוב ביותר לעיר הוא נמל התעופה הבינלאומי אונטריו הנמצא בעיר אונטריו, כ-32 קילומטרים צפונית מערבית לריברסייד.
תושבים נודעים מריברסייד.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו בריברסייד כוללים את:
ערים תאומות.
לריברסייד יש 8 ערים תאומות:
פרויקט גילה להעצמה טרנסית
פרויקט גילה להעצמה טרנסית, או בשמו הרשמי טרנסג'נדרים למען צדק חברתי (ע.ר) הוא ארגון חברתי לתמיכה ולסיוע בקהילה הטרנסג'נדרית. העמותה נוסדה בשנת 2011, טרם המחאה החברתית בישראל, כיוזמה חברתית-פוליטית של חברי הקהילה הטרנסג'נדרית בישראל. בין מקימי הפרויקט היו עו"ד עידו קטרי, לילך בן דוד ואלישע אלכסנדר, והוא נועד להעצים טרנסג'נדרים וטרנסג'נדריות בישראל. קהילה הסובלת מאפליה קשה והדרה בכלל תחומי החיים. השם פרויקט גילה ניתן על שמה של גילה גולדשטיין, אחת הפעילות הטרנסג'נדריות הראשונות בישראל.
ערכי הפרויקט.
מטרות וערכי הארגון כוללים:
כאירמון מאלכסנדריה
כאירמון (Chaeremon, ביוונית: Χαιρήμων; חי במאה ה-1 לספירה) היה כהן מצרי, פילוסוף יווני סטואי, גרמטיקוס (Grammatikos, מבאר הספרים הישנים) והיסטוריון אנטי יהודי.
ביוגרפיה.
בהיותו כהן מצרי ופילוסוף סטואי, ייצג כאירמון את התרבות המצרית והיוונית גם יחד.
יש יסוד סביר לזהותו עם כאירמון בן לאונידאס, הנזכר במכתב של קלאודיוס אל האלכסנדרונים משנת 41 לספירה כאחד הנציגים היוונים של העיר אלכסנדריה שהופיעו בפני הקיסר. לפיכך, ייתכן שנמנה גם עם המשלחת היוונית בראשות אפיון, ששוגרה בחורף שנת 40/39 מאלכסנדריה לרומא כדי להשתדל בפני הקיסר והתנצחה עם המשלחת היהודית בראשות פילון האלכסנדרוני.
לא ניתן לזהות אותו עם כאירמון האלכסנדרוני הנזכר אצל סטראבון, שליוה את הנציב הרומי של מצרים אליוס גאלוס במסעו בשנת 25/26 לפנה"ס לפנים ארץ מצרים, הים האדום וחצי האי ערב. אותו כאירימון מתואר אצל סטראבון כשחצן וחסר דעת, מה שאינו הולם את תיאורו במקורות האחרים.
על פי הסודא, כאירמון היה מנהל הספרייה הגדולה של אלכסנדריה ומורו של דיוניסיוס מאלכסנדריה, שהחליף אותו בתפקיד זה,
והיה גם מחנכו של הקיסר הרומי נירון בצעירותו (אחרי שנת 49 לספירה), יחד עם אלכסנדר מאגאי.
הפילוסוף פורפיריוס מכנה את כאירמון בתואר "סופר קודש", כנראה בגלל עיסוקו בכהונה וכתבי הקודש המצריים. הוא מכנה אותו גם "אוהב אמת" ו"סופר מדויק" ומזכיר את כתביו על הכהנים המצרים והאסטרולוגיה המצרית. בחיבורו "על הימנעות ממאכל חיות", מתאר פורפיריוס בפירוט את חייהם של הכהנים המצריים ומציין כי המידע שלו מבוסס על תיאורו של כאירמון, שסיפר שהכהנים נחשבו על ידי המצרים כפילוסופים.
גם הירונימוס מציין שכאירמון כתב חיבור על חייהם של הכהנים העתיקים של מצרים ומוסיף ומציין שהיה אדם רהוט מאד.
על פי הסודא, חיבור נוסף של כאירמון נקרא "הירוגליפיקה" (כתב חרטומים). חיבור שלישי, על כוכבי השביט, נזכר על ידי אוריגנס, שעשה שימוש בספרים נוספים של כאירמון, מהם למד טכניקה של משל שהיא חלק בלתי נפרד מפירוש פולחנות המסתורין היווניים.
בספרו "נגד אפיון", מספר יוסף בן מתתיהו, שכאירמון כתב "אגיפטיאקה" משלו, כלומר ספר על ההיסטוריה של מצרים, בדומה למנתון. באמצעות ספר זה השתדל כנראה לפאר ולרומם את מצרים וההיסטוריה שלה בעיני הקוראים היוונים והרומים, ובדומה למנתון, הייתה גם לכאירמון גרסה משלו על יציאת מצרים, שמבוססת גם היא על עלילת המצורעים. יוספוס טוען שהסופר המצרי ליסימכוס לקח ממנתון וכאירמון "את יסוד שקריהם" על דבר המצורעים ובעלי המומים. ממשפט זה וגם מכך שליסימכוס נזכר אצלו אחרי כאירמון, מתקבל הרושם שעל פי יוספוס פעל ליסימכוס מבחינה כרונולוגית אחרי כאירמון. אך מכיוון שידוע כי כאירמון חי ופעל בזמן קרוב מאוד לזמנו של יוספוס עצמו, רוב החוקרים סבורים כי ליסימכוס קדם בזמן לכאירמון ולא להפך, ויוספוס הזכיר אותם לא בסדר כרונולוגי, אלא על פי סדר הנושאים שנגעו לתוכן עלילותיהם.
כאירמון ככל הנראה מת זמן ניכר לפני שנת 96 לספירה, שנת פרסום הספר ה-11 של האפיגראמות של מארטיאליס. המשורר הרומי לועג בו בין היתר גם לכאירמון, ובדרך כלל מארטיאליס לא לגלג על אישים שעדיין היו בחיים או שמתו רק זמן קצר לפני כן.
כל חיבוריו של כאירמון לא שרדו.
כאירמון על היהודים.
דבריו של כאירמון על היהודים לוקטו מספרו על ההיסטוריה של מצרים ונשמרו בספר "נגד אפיון".
יוסף בן מתתיהו כותב בספרו שכאירמון התיימר לכתוב ספר על ההיסטוריה של מצרים כמו זה של מנתון והוסיף בו גם את השמות שנתן מנתון למלך מצרים ובנו - "אמנופיס" ו"רעמסס". לסיפורו של מנתון, הוסיף כאירמון שאיזיס נגלתה לאמנופיס בחלום והציקה לו בשנתו על כך שהמקדש שלה נהרס במלחמה. אחד החרטומים (במקור: "סופרי הקודש", שגם כאירמון עצמו השתייך אליהם) בשם "פריטיבַאוטס", פירש למלך, שאם יטהר את מצרים מהאוכלוסייה הטמאה, "יסור ממנו חזון האימה הזה". לפיכך, ציווה המלך לאסוף 250 אלף אנשים חולים ולגרשם מן הארץ. בראש אוכלוסייה זו עמדו שני "יודעי-ספר": משה ואדם נוסף "מן החרטומים" - יוסף. היו להם גם שמות מצריים: משה נקרא "טיסיתֶן" ויוסף "פֶטֵסֶף". כאשר הגיעו החולים הגולים אל פלוסיון, מצאו שם 380 אלף איש שהושארו שם עוד קודם על ידי אמנופיס, שסירב לתת להם להיכנס למצרים. שתי הקבוצות כרתו ברית ויצאו למלחמה במצרים. אבל אמנופיס לא חיכה למתקפה, אלא מיהר לברוח אל אתיופיה כשהוא משאיר את אשתו ההרה. היא הסתתרה במערה וילדה בה את בנה רעמסס, שכאשר בגר גרש את "היהודים", שמספרם היה 200 אלף, אל סוריה, והשיב את אביו אמנופיס (שמת כבר) מאתיופיה למצרים.
תגובת יוסף בן מתתיהו.
יוסף בן מתתיהו טוען כי דברי כאירמון הם שקר ובמידה והיה בהם יסוד כלשהו של אמת, הם לא היו סותרים בפרטים רבים כל כך את אלה של מנתון. לדידו של יוסף, כל אחד מהם "בודה שקרים כטוב בעיניו".
הוא מאשים את כאירמון בכך שבדה את סיפור המצורעים ואת דבר החלום על איזיס, לא טרח להסביר מי בדיוק היו "אנשי הצבא האלה לרבבותיהם" שחיכו ליד פלוסיון - ילידי מצרים או שהגיעו מארץ זרה, וגם לא הסביר מדוע לא רצה המלך לתת להם להיכנס לתוך מצרים.
הוא מביע פליאה צינית מכך שמספרי המגורשים אצל שני הסופרים כל כך "קרובים" וגם לועג לתבונתו של כאירמון: בהתחלה לא סיפר מאין באו 380 אלף, ואחר כך לא הסביר גם את החשבון שעשה. אם ל-380 אלף הצטרפו 250 אלף מצורעים וחולים ובסופו של דבר גורשו רק 200 אלף, כיצד אבדו 430 אלף? האם נספו במלחמה, או עברו לצד רעמסס? ולאיזו משתי הקבוצות התכון בשם "יהודים"? ל-250 אלף המצורעים או ל-380 אלף היושבים ליד פלוסיון?
התלות בין גרסת כאירמון לגרסת מנתון.
יוסף בן מתתיהו לא הביא אף ציטוט ישיר מכתבי כאירמון, אלא רק התייחס בדרך פרשנית אל מידע שנשאב מכתביו בעקיפין. עובדה זו יכולה להתפרש כעדות לכך שספרו של כאירמון לא עמד לנגד עיניו וכי הוא שאב את המידע שלו מכלי שני, או שעשה כך רק על סמך ידע אישי, בהנחה שכאירמון היה מוכר לו היטב. למעשה הוא לא עמד על עדותו של כאירמון לפרטיה, אלא רק על אי ההתאמות בינה לבין גרסת מנתון.
תיאורו של כאירמון אינו שונה באופן כללי מזה של מנתון, אולם יש בו שימוש במסורות שאינן תלויות במנתון. מסורות אלו משתקפות באזכורו של פריטיבאוטס ובהופעתה של איזיס בחלום.