כ-120 פוליטיקאים ואנשי רוח בולטים מאלבניה השתתפו בקונגרס האלבני של טריאסטה מה-27 בפברואר עד ה-6 במרץ 1913 וביקשו מהמעצמות הגדולות להכיר בעצמאותה הפוליטית והכלכלית של אלבניה. איסה בולטיני ואיסמעיל קמאלי נסעו ללונדון במרץ 1913 כדי להשיג את תמיכת בריטניה במדינתם החדשה. ב-6 במרץ נכבשה יואנינה בידי כוחות ממלכת יוון. במרץ 1913 קבוצה של 130 (או 200) חיילי ממלכת סרביה נהרגו ליד פריזן על ידי לוחמים לא סדירים אלבנים בפעולה של נקמה על דיכוי הצבא הסרבי.
באפריל 1913 נסוג צבא ממלכת סרביה מדורס אך נשאר בחלקים אחרים של אלבניה. מצד שני, ממלכת מונטנגרו הצליחה לכבוש את שקודרה ב-23 באפריל 1913 לאחר שישה חודשי מצור. אולם, כאשר המלחמה הסתיימה, המעצמות הגדולות לא העניקו את העיר לממלכת מונטנגרו, והיא נאלצה לפנותה במאי 1913.
במאי 1913 ביקשו נציגי אלבניה בלונדון ריבון בריטי ושקלו להציע את כס המלוכה האלבני לאוברי הרברט.
הסכם לונדון.
המעצמות הגדולות לא מילאו את הבקשות להכרה באלבניה. בתחילת הוועידה בלונדון בדצמבר 1912 שגרירי כל שש המעצמות הגדולות דחו את התוכנית להקמת אלבניה עצמאית. במקום זאת, הם החליטו כי אלבניה תהיה תחת שליטה עות'מאנית אך עם ממשלה אוטונומית. לאחר שהתברר כי האימפריה העות'מאנית תאבד את כל מקדוניה ואת הקשר הטריטוריאלי שלה עם אלבניה, המעצמות הגדולות הבינו שעליהן לשנות את החלטתן.
הסכם לונדון, שנחתם ב-30 במאי 1913, מסר חלק ניכר אשר נתבע על ידי אלבניה, ללא קשר להרכב האתני שלה, למדינות ברית הבלקן וצמצם את שטחה של אלבניה לאזורים המרכזיים שלה.
אחרי הוועידה.
בספטמבר 1913 אלבניה העצמאית תמכה ועזרה בחשאי למרד אוחריד-דבאר כי איסמעיל קמאלי חשב שאלבניה העצמאית חלשה מכדי להתעמת בגלוי עם ממלכת סרביה. קמאלי הורה לתקוף בו זמנית עם הכוחות האלבנים בראשות איסה בולטיני ובאג'ראם קורי לאזור פריזן. Peshkopi כבר נלכדה ב-20 בספטמבר 1913. האלבנים והבולגרים המקומיים גירשו את הצבא הסרבי והפקידים, ומנהלה מקומית הוקמה באוחריד. הצבא הסרבי דיכא את ההתקוממות תוך מספר ימים. אלפים נהרגו, ועשרות אלפי תושבים מקומיים ברחו לעבר בולגריה ואלבניה להציל את חייהם. על פי דו"ח של הוועדה הבינלאומית לקרן קרנגי לשלום בינלאומי מספר האלבנים שחיפשו מקלט היה 25,000.
ב-16 באוקטובר 1913 הקים אסד פאשה טופטני - שהיה גם ציר אלבני בפרלמנט העות'מאני - את הרפובליקה של מרכז אלבניה עם המרכז הניהולי שלה בדורס. מדינתו של טופטני הייתה גם היא קצרת ימים ולא מוכרת, כששטחה תחום בנהרות מאט בצפון ושקומבין בדרום. היא חילקה עוד את שטחה של אלבניה שכבר קוצצה. טופטני התנגד למעמדה של הממשלה הזמנית והכחיש כי ממשלתו של קמאלי לגיטימית, והדגישה כי מדובר ב"יצירה אישית של מספר גברים". ביולי 1913 ניסה איסמעיל קמאלי להרגיע את טופטני על ידי מינויו לשר הפנים, אך ללא הועיל. גם טופטני, כמו קמאלי מעט קודם לכן, נאלץ על ידי המעצמות הגדולות להתרחק ב-1 בפברואר 1914, וב-21 בפברואר 1914 הוקמה נסיכות אלבניה בראשות וילהלם, נסיך ויד.
מייד לאחר הגעתו פרצו באלבניה מרידות של מוסלמים נגד שר ההגנה שלו, אסאד פאשה, ונגד שליטה זרה שאיננה טורקית. יוון עודדה את הקמתה של ממשלה זמנית, נפרדת, בצפון אפירוס, למרות שהוסכם על הענקת זכויות יתר למיעוט היווני שם, הצבא ההלני כבש את דרום אלבניה למעט בראט וקורצ'ה. גם מעמדו של וילהלם התערער על ידי תומכיו, ובמיוחד אסאד פאשה עצמו, שקיבל כסף מאיטליה על מנת לממן מרד ולבצע הפיכה נגד וילהלם. העלילה נחשפה, פאשה נעצר ב-19 במאי 1914, הועמד לדין על בגידה ונידון למוות. רק התערבות של ממשלת איטליה הצילה את חייו והוא נמלט לגלות באיטליה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה דרשה ממנו האימפריה האוסטרו-הונגרית לשלוח חיילים אלבנים שיילחמו לצדם. כאשר סירב, בשל הנייטרליות של אלבניה כפי שסוכם באמנת לונדון, הופסקה התמיכה שקיבל מהם. ביולי 1914 פרצה מלחמת אזרחים בנסיכות, ובעקבות כך ברח וילהלם ב-3 בספטמבר לוונציה, ומשם חזר לגרמניה. וילהלם התגייס לצבא הגרמני תחת השם הרוזן פון קרויה, ולחם בקרבות השונים במלחמה. בשנת 1916 כבשו מעצמות המרכז את סרביה ומונטנגרו ווילהלם קיווה שיחזירוהו לשלטונו, אולם הגרמנים והאוסטרים סירבו לכך. לאחר המלחמה הציג וילהלם את תביעותיו בועידת השלום בפריז (1919), אולם בשל העובדה שלחם לצד מעצמות המרכז לא זכו תביעותיו להכרה. במשך כמה שנים לחמו פלגים שונים על השלטון באלבניה כעוצרי המדינה בשם וילהלם, אולם בשנת 1925 הוקמה הרפובליקה האלבנית ובוטל שלטונו.
איילט דיארבקיר
איילט דיארבקיר (בטורקית עות'מאנית: ایالت دیاربكر) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה , מעט גדול יותר מהמחוז העבאסי המקורי במסופוטמיה העליונה. בשנת 1846 הוחלף האיילט באיילט כורדיסטן.
היסטוריה.
לאחר שרשיד מהמט פאשה מונה לוואלי ב-1834, הוא הוביל מערכות צבאיות נגד השבטים הכורדים המקומיים של Garzan, בדיר חאן ומילי וכן נגד היזידים בסינג'אר. בשנת 1835 הכניע גם את שבט מילי במרדין ובשנת 1836 ניצח את השליט מאמירות סוראן. לאחר מותו בשנת 1836, יורשו היה חאפיז מהמט פאשה שהמשיך להכניע את השבטים הכורדים והיזידים בסינג'אר. בשנות ה-40 של המאה ה-19, הועבר סנג'ק ג'יזרה, אשר לפני כן היה חלק מאמירות בוהטאן באיילט, אל איילט מוסול, אשר הוביל את מרד הכורדים בראשות בדיר חאן בג.
איילט מוסול
איילט מוסול (בטורקית עות'מאנית: ایالت موصل) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה . האיילט היה מאוכלס ברובו בכורדים.
היסטוריה.
הסולטאן סלים הראשון ניצח את צבאו של שאה אסמאעיל בקרב צ'לדיראן, אך רק בשנת 1517 השיגו הצבאות העות'מאניים את השליטה במוסול, שנותרה עיר חיל המצב בגבול עד לכיבוש בגדאד בשנת 1534. האיילט הוקם בשנת 1535. מוסול הפכה אז לאחת משלוש היחידות הטריטוריאליות הניהוליות העות'מאניות של עיראק. בשנת 1840, סנג'ק ג'יזרה, אשר לפני כן היה חלק מאמירות בוהטאן באיילט דיארבקיר, הוכפף לאיילט מוסול, לאחר שהוביל מרד כושל של הכורדים נגד האימפריה העות'מאנית, בראשות בדיר חאן בג.
חטיבות מנהליות.
הסנג'קים של אייטל מוסול במאה ה-17:
התווסף בשנות ה-40 של המאה ה-19:
אפיקיוס (המאה ה-1 לפנה&quot;ס)
אפיקיוס (בלטינית: Apicius) הוא שמו של חובב מותרות רומאי שחי בשנות ה-90 של המאה ה-1 לפנה"ס ונאמר עליו כי עלה על כל בני דורו בהוצאה כספית בזבזנית. לדברי פוסידוניוס, אפיקיוס היה אחראי לגירוש מרומא של רוטיליוס רופוס, שהיה מחברה של היסטוריה של רומא שנכתבה ביוונית והיה בולט בצניעות האירוח שלו.
כפי שטרטוליאנוס מעיר, אפיקיוס מוקדם זה העניק את שמו לסדרה של אניני טעם וטבחים מאוחרים יותר, במיוחד מרקוס גאביוס אפיקיוס שחי במאה ה-1 לספירה וכן אפיקיוס נוסף, שחי במאה ה-2. השם "אפיקיוס" לא הועבר כשם משפחה, אך ככל הנראה נעשה בו שימוש ככינוי, שמשמעותו: אוהב אוכל טוב ושתייה טובה. מאותה סיבה, השם "אפיקיוס" בסופו של דבר נחשב מתאים עבור ספר בישול, וככזה שימש הן לטקסט בישול מהתקופה הרומית המאוחרת הידוע כיום בשם "אפיקיוס" והן עבור הטקסט השונה למדי והקצר בהרבה "Excerpta Apicii" ("אפיקיוס מקוצר") המיוחס לווינידאריוס (המאה ה-5).
When I'm Alone
When I'm Alone (בעברית: כאשר אני לבד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ליסי. השיר יצא לאור ב-18 ביוני 2010, על ידי חברת תקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
בדצמבר 2010, השיר נבחר כ"שיר השנה" באייטונס בבריטניה.
השיר הופיע בסוף הסרט טיפשים בלי הפסקה 2 אשר כלל את השחקנים ג'ים קארי וג'ף דניאלס.
אפיקיוס (המאה ה-2 לספירה)
על פי החיבור "החכמים במשתה" של אתנאיוס, אפיקיוס (בלטינית: Apicius) הוא שמו של טבח שמצא דרך לארוז צדפות טריות כדי לשלוח לקיסר טראיאנוס בזמן שהיה במסע מלחמה במסופוטמיה בסביבות שנת 115 לספירה. מידע זה מגיע באמצעות הקיצור של "החכמים במשתה", מאחר שהטקסט המלא של חלק זה ביצירתו של אתנאיוס לא שרד. אם מידע זה נכון, זהו מומחה המזון הרומי השלישי שידוע לנו אשר נקרא "אפיקיוס". המוקדם ביותר מביניהם היה חובב המותרות אפיקיוס שחי במאה ה-1 לפנה"ס.
ספר הבישול מהתקופה הרומית המאוחרת, "אפיקיוס" , נותן בין היתר מתכון לשימור צדפות. זה אולי הפרט היחיד שבו יש לספר הבישול קשר עם מידע היסטורי על אחד מהאנשים הללו ששמם "אפיקיוס".
קעמצ&quot;א
ניר יוגב
ניר יוגב (נולד בשנת 1977) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה, המשמש כראש מפקדת קצין בטיחות ראשי ומבק"א יבשה.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל התנדב יוגב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, שימש מפקד מחלקה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בשנת 2000 מונה למפקד פלוגה בגדוד 890 בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בשנים 2012–2016 פיקד על בית הספר לניוד מבצעי. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת יהודה. ולאחר מכן מונה למפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים. בשנת 2020 החליט הרמטכ"ל אביב כוכבי למנותו לראש מפקדת קצין בטיחות ראשי ומבק"א יבשה.
אונבקאפ
אונבקאפ בע"מ (באנגלית: OwnBackup) היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בשירותי גיבוי ושחזור בענן.
החברה הוקמה במרץ 2015 על ידי אריאל ברקמן (CTO), ערן כהן, סם גוטמן (מנכ"ל) ואורי ינקילב (מנהל שיווק). מטה החברה שוכן בניו ג'רזי ומרכז הפיתוח שלה שוכן בתל אביב. באוגוסט 2021 העסיקה החברה 120 עובדים בתל אביב, 200 בניו ג'רזי, 100 בלונדון, 20 בצרפת ו-20 בסידני.