גם לפני איחוד נורווגיה התמקמו בשטחה עובדי אלילים, ועד שתהליך התנצרותה של נורווגיה הסתיים, עובדי אלילים אלו האמינו במיתולוגיה הנורדית. חלק מהתושבים התעסקו בשוד וכונו ויקינגים. כל עוד נורווגיה הייתה פגאנית השוד היה נפוץ והויקינגים הטילו את מוראם על כל אירופה, על ידי שימוש בכלי נשק ובספינה הארוכה, אשר דמתה לגליאון אך הייתה מתאימה יותר לניווט באוקיינוסים. אף על פי שאפילו מלכים נוצרים עשו מעשים אכזריים, הוויקינגים נודעו באכזרותם בכל אירופה. אף על פי שהוויקינגים שדדו כנסיות ומנזרים הדבר לא נעשה ממחלוקת דתית אלא מחמדנות לאוצרות הנמצאים שם, אך בעיניי הנתקפים הדבר התפרש כחלק מהשונות הדתית.
לעובדי אלילים היה כתב רונות, והם חונכו מגיל צעיר להעריץ כוח ועוצמה, ושהדרך הנעלת ביותר למוות היא להקריב את חייך בקרב. כאשר נורווגיה התנצרה השוד לא נפסק לחלוטין, אלא רק בממלכות שבהם היה רוב נוצרי, וממלכות מוסלמיות עדיין נשדדו לעיתים.
בשנת 995 עלה לשלטון הוקון הראשון, המלך הנוצרי הראשון של נורווגיה אשר פעל לניצור האוכלוסייה, המלך אולף הראשון פעל לקידום הנצרות, שלח מיסיונרים לגרינלנד ולאיי אורקני ואף הקים את הכנסייה הנורווגית הראשונה. גם אולף השני קידם רבות את הכנסייה הנורווגית, וניצר חלק מהאוכלוסייה המקומית עם כמרים מחבל הארץ נורמנדי, ולאחר מותו נהפך לקדוש הנוצרי המגן של נורווגיה.
מסע הצלב הנורווגי.
בשנים 1107–1110 הוביל המלך זיגורד הראשון מסע צלב אל ממלכת ירושלים, יחד עם 5,000 איש ו-60 ספינות, בדרך שדד את ליסבון, את האיים הבלאריים, ביקר בממלכת סיציליה, הגיע לירושלים ועזר למלך הצלבני בלדווין הראשון לכבוש את צידון. לבסוף שט לקונסטנטינופול, והמיר את רוב סחורתו לסוסים שעזרו לו ולאנשיו לחזור דרך היבשה לדנמרק שם קיבל ספינה שאפשרה לו לחזור לנורווגיה.
איחוד נורווגיה ושוודיה (1319) עד איחוד קאלמאר (1397).
בשנת 1319 אוחדו כתר נורווגיה וכתר שוודיה לכתר אחד, בו החזיק מגנוס השביעי. עם זאת, בשנת 1355 פוצל הכתר. את כתר שוודיה ירש בנו הבכור של מגנוס, אלברכט השלישי, בעוד שאת כתר נורווגיה ירש בנו הצעיר, הוקון השישי.
אך סדר זה לא שרר זמן רב, מכיוון שבשנת 1349 התפרץ המוות השחור אשר הרג שליש מאוכלוסיית נורווגיה, והחליש את המדינה. בנוסף, הוקון השישי, מלך נורווגיה התארס למרגרטה הראשונה, בתו של ולדמר הרביעי, מלך דנמרק, כחלק מברית בין הממלכות. לאחר חתונתם, מת כריסטופר, אחיה של מרגרטה, ומשמעות הדבר הייתה שאביה נותר ללא יורש זכר ודנמרק נותרה בלי יורש בכור לכתר. לאחר מות אביה היא הכריזה על בנה התינוק אולף השני כיורש העצר של דנמרק, ובינתיים שלטה במקומו, וכשאביו, הוקון השישי, מת ב-1380, הוכרז אולף השני גם כמלך נורווגיה. אולף השני מת בגיל 17, ומרגרטה, שכבר שלטה בפועל בשתי הממלכות, נבחרה להיות עוצרת הממלכות. אחרי קשירת קשרים עם אצילים שוודים, מרגרטה פלשה צבאית לשוודיה, הדיחה את אלברכט, מלך שוודיה, והומלכה כמלכת שוודיה. כך נוצר בשנת 1397 איחוד קאלמאר.
תום ג'קסון
סיבוב (פירושונים)
תנועה סיבובית
גאטאן שרבונייה
גאטאן שרבונייה (בצרפתית: Gaëtan Charbonnier; נולד ב-27 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ באוסר.
קריירה.
שרבונייה החל את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת חובבים מהליגה הצרפתית הרביעית, לפני שמשך את עינם של הסקאוטים במועדון הספורט פריז סן-ז'רמן.
עם זאת, השחקן לא הצליח להשתלב בקבוצה הבכירה של המועדון, וביוני 2009 חתם על חוזה לארבע עונות עם אנז'ה מהליגה הצרפתית השנייה. שרבונייה הגדיל את מספר השערים שכבש בכל עונה במדי אנז'ה, כשבראשונה כבש שלושה, בשנייה - תשעה, ובשלישית - 16, כשבסך הכל כבש 28 שערים ב-103 משחקים בכל המסגרות בשלוש העונות בהן שיחק במועדון.
ביולי 2012 רכשה אותו מונפלייה מהליג 1 תמורת מיליון וחצי אירו. השחקן לא הצליח להשתלב במועדון, בילה חלק מזמנו בקבוצת המילואים של המועדון ובאוגוסט 2013 נמכר במיליון אירו לסטאד ריימס, גם היא מהליגה הצרפתית הבכירה.
שרבונייה אמנם שיחק מעט בקבוצת המילואים של סטאד ריימס, אך הצליח השתלב בהרכב הקבוצה הבכירה, ובתום עונת 2015/2016 ירד איתה לליגה השנייה.
ב-13 ביולי 2017 עבר לברסט, גם היא מהליגה השנייה, ובתום עונת 2018/2019 העפיל איתה לליג 1, לאחר עונת שיא שבה כבש 27 שערים ב-37 משחקי ליגה.
באוגוסט 2021 חתם באוסר מליגת המשנה הצרפתית.
ריצ'רד אנגל
ריצ'רד אנגל (באנגלית: Richard E. Angle) הוא קצין בדרגת מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כמפקד פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1.
ביוגרפיה.
אנגל סיים ב-1991 תואר ראשון בכלכלה מהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא. הוא שירת בגדוד הראשון של רגימנט החי"ר הרביעי במערב גרמניה כמפקד מחלקה רובאית, מפקד מחלקת סיור וקצין סיור פלוגתי. הוא התנדב לכוחות המיוחדים ושירת כקצין בגדוד השני של קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית בזמן שהוצב בבוסניה וקוסובו. בשנת 2000 הצטרף ליחידת משרד לתמיכה צבאית של צבא ארצות הברית בה שימש מפקד פלוגה, קצין מבצעים ומפקד גדוד. ב-2008 מונה למפקד הגדוד הראשון של קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה שהוצב באוקינאווה. בשנים 2012 עד 2014 פיקד על המשרד לתמיכה צבאית. הוא שימש עוזרו של מזכיר ההגנה של ארצות הברית, ראש מטה פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית וסגן מפקד פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1. במהלך שירותו נטל חלק בלחימה בזירת אפגניסטן, עיראק, קרן אפריקה ובפיליפינים.
ביוני 2018 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן מפקד פיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית. בנובמבר 2019 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בפברואר 2021 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ובאוגוסט אותה שנה מונה למפקד פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1 השייך לפיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית.
אנגל בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ובסטר ותואר שני באסטרטגיית ניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
פול ג'נקינס
פול ג'נקינס (באנגלית: Paul Jenkins; 12 ביולי 1923 – 9 ביוני 2012) היה צייר אקספרסיוניסטי מופשט אמריקאי.
ביוגרפיה.
ויליאם פול ג'נקינס (המכונה פול ג'נקינס) נולד וגדל בקנזס סיטי, מיזורי. הוא פגש את פרנק לויד רייט שהוזמן על ידי דודו הגדול של האמן, הכומר בוריס ג'נקינס (שהמוטו שלו היה "לחיות בצורה מסוכנת") לבנות מחדש את הכנסייה שלו בקנזס סיטי, מיזורי לאחר שריפה. ג'נקינס הצעיר ביקר גם את תומאס הרט בנטון והודיע על כוונתו להפוך לצייר. לאוסף האמנות המזרחי של מוזיאון נלסון אטקינס (אז, גלריית האמנות של ויליאם רקהיל נלסון) הייתה השפעה עליו בצעירותו.
בשנות העשרה שלו עבר ג'נקינס לסטראטרס שבאוהיו להתגורר עם אמו, נדינה האריק, ואביו החורג, שניהם ניהלו אז את העיתון המקומי, הומטאון ג'ורנל (אז סטראטרס ג'ורנל). לאחר שסיים את לימודיו בתיכון סטראטרס, שירת בשירות הימי האמריקאי ונכנס לחיל האוויר הימי במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1948, הוא עבר לעיר ניו יורק, שם, על פי חוק ה-.G.I, למד בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק יחד עם יאסו קוניושי במשך ארבע שנים, גם כן עם מוריס קנטור. במהלך הזמן הזה הוא פגש את מארק רותקו, ג'קסון פולוק, לי קרסנר וברנט ניומן. בשנת 1953, נסע לאירופה, ועבד שלושה חודשים בטאורמינה בסיציליה לפני שהתיישב בפריז, צרפת. החל משנת 1955 חילק האמן את זמנו בין ניו יורק לפריז.
תערוכת היחיד הראשונה של ג'נקינס בארצות הברית התקיימה בשנת 1954 בגלריה החלוצית של זואי דוסאן בסיאטל. תערוכת היחיד הראשונה שלו בניו יורק התקיימה בשנת 1956 בגלריית מרתה ג'קסון, גלריה מובילה באותה תקופה. מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בניו יורק רכש מתערוכה זו את הציור "מוט המזל". בשנות ה-50 זכה ג'נקינס לגדולה הן בניו יורק והן באירופה בשל עבודותיו המופשטות המוקדמות. בתערוכה של קבוצת גוטאי (Gutai) שהתקיימה בגלריית מרתה ג'קסון בשנת 1958, הוזמן ג'נקינס על ידי ג'ירו יושיהארה לעבוד עם גוטאי באוסקה; ג'נקינס המתין עד שנת 1964 כדי ליישם הזמנה זו.
בשנת 1959 רכשה פגי גוגנהיים את "אוסאג'" (Osage), עבודה על בד מסטודיו האמן בפריז, והמשיכה בעתיד לרכוש עוד מיצירותיו של האמן.
ג'נקינס המשיך להתנסות בצבעים זורמים, שפך פיגמנט בזרמים בעוביים שונים, עם שכבות ליניאריות לבנות.
ג'נקינס, המתואר כאקספרסיוניסט מופשט, לעיתים היה מכנה את עצמו "פנומניסט מופשט". עבודותיו המוקדמות נעשו בשמן על בד, מאוחר יותר עבד גם על נייר עם דיו ועם צבעי מים. בשנים 1959 ו-1960 הוא חקר את כתביהם של גתה וקאנט. בהשפעת תיאוריות הצבעים של גתה, הוא החל את כותרות יצירותיו במילה "תופעות" ואחריה מילת מפתח או ביטוי. בנוגע לציוריו אמר פעם, "יש לי איתם שיחות, והם מספרים לי איך הם רוצים שיקראו להם".
מותו.
ג'נקינס מת במנהטן, ארצות הברית בשנת 2012, חודש לפני יום הולדתו ה-89, לאחר שלקה במחלה. חנות הספרים סטרנד במנהטן, שהאמן אהב לפקוד אותה במשך שנים רבות, הקדישה לו חלון ראווה כשנודע לו על מותו.
תערוכות.
תערוכות רטרוספקטיביות על עבודות ג'נקינס:
תערוכות יחיד גדולות מיצירותיו:
ג'אנג ג'ינג-חווי