פעילות הקבוצה אחראיות על כתיבה של מספר חיבורים וספרים בעלי השפעה על הפמיניזם בנושאים כגון מיניות, תפקידי מגדר ומיזוגיניה. בין אותם חיבורים נכלל המאמר "האישי הוא הפוליטי" של קרול האניש, הספר פוליטיקה מינית של קייט מילט וספרה של שולמית פיירסטון הדיאלקטיקה של המין. חלק מחיבורים אלה ראו אור לראשונה בעלון התנועה שיצא לאור בשנת 1968.
המחאות שארגנו פעילות הקבוצה תרמו להעלאת המודעות הציבורית לפעילות התנועה הפמיניסטית, ובפרט ההפגנה בתחרות "מיס אמריקה" שזכתה להדים תקשורתיים וציבוריים נרחבים. פעילות הקבוצה גם תרמה לבניית התרבות הפמיניסטית של שנות השישים ולחיזוק מחאות של קבוצות פמיניסטיות נוספות ומאבקים כגון הפעילות למען התיקון לשוויון זכויות ומאבקים למען הזכות לבצע הפלות.
חברות בקבוצה.
בין החברות בקבוצה נכללו:
הממלכה בקצה הדרך
הממלכה בקצה הדרך (בשוודית: Riket vid vägens slut) הוא הספר השלישי בטרילוגיית מסעי הצלב של . ספר זה עוקב אחר דמותו הבדיונית של ארן מגנוסון כשהוא חוזר הביתה לשוודיה לאחר 20 שנה כאביר טמפלרי.
עלילה.
הספר מתחיל בארן, אשר חוזר הביתה למנזר בו גדל ומתאחד עם קרוביו. לארן, כעת אביר מנוסה, יש תוכניות נהדרות לשוודיה. לבנות כוח לחימה מרוכז ליצירת שלום יציב בתוך שלושת המחוזות, שיתהוו לממלכה מאוחדת אחת בשם שוודיה. הוא גם נאלץ להדוף שתי פלישות על ידי הטוען לכתר הדני, סוורקר קרלסון.
ספר זה מכסה את החלק האחרון בחייו של ארן, ולפיו נטען כי ארן הוא אב מייסד דה פקטו של שוודיה המודרנית.
שרון צברי
הרב שרון צברי (נולד ב-1974) הוא ראש מחלקת הרבנות ברבנות הצבאית, בדרגת אלוף-משנה. בעבר היה רב בה"ד 1, רב אוגדת עזה, ראש ענף הכשרות ברבנות הצבאית ורב פיקוד הדרום.
ביוגרפיה.
הרב צברי נולד בשנת תשל"ד (1974) בירושלים, ולאחר מכן עבר עם משפחתו ליבנה, ולמד בישיבת ההסדר אור עציון. התגייס לחטיבת הצנחנים דרך מסלול ההסדר, ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר צברי מסלול הכשרה כלוחם ובתום המסלול עבר ליחידת מגלן בתור מפקד ביחידת מערך המבצעים המיוחדים. לאחר שחרורו מהצבא החל ללמוד הוראה, ולימד בעיקר תנ"ך במדרשות, בבתי ספר במרכז שפירא ובישיבת נווה הרצוג. בהוראת הרב חיים דרוקמן סייע בהקמת מכינת אור מאופיר שעל יד ישיבת אור עציון, הוסמך לרבנות על ידי הרבנים חיים דרוקמן, יחיאל אבוחצירא ושלמה קורח.
ביצע שנתיים שליחות בארצות הברית וברוסיה.
בגיל 29, לאחר 10 שנות שירות מילואים, חזר לצבא, לאחר הצטיינותו בקורס רבנים צבאיים, והחל לשמש כרב צבאי בבסיס זיקים, רב חטיבת הצנחנים, ולאחר מכן התמנה להיות רב בה"ד 1 תוך העלתו לדרגת רב-סרן, ולאחר מכן התמנה לרב אוגדת עזה. בחלוף 4 שנים הועלה לדרגת סגן-אלוף ושימש כראש מערך הכשרות בצה"ל וכן כרב פיקוד הדרום. ביוני 2020 הועלה לדרגת אלוף-משנה והחל לשמש כראש מחלקת הרבנות ברבנות הצבאית במקום הרב חגי וולנסקי.
נשוי לדורית ואב ל-4. בעבר התגורר במשואות יצחק, וכיום מתגורר עם משפחתו בניר גלים.
HomePod Mini
HomePod Mini (נכתב mini) הוא רמקול חכם שפותח על ידי חברת אפל. הרמקול נחשף ב-13 באוקטובר 2020 באירוע השקה ששודר בשידור חי בערוץ היוטיוב של אפל. הפצתו של הרמקול החלה בחודש העוקב.
צורתו של הרמקול עגולה ככדור, הוא עטוף בבד ומגיע בשני צבעים: לבן ו"אפור חלל". רוחבו 97.9 מ"מ, גובהו 84.3 מ"מ ובראשו מסך מגע עם בקרי שליטה על עוצמת השמע. ה-HomePod Mini קטן יותר וזול מה-HomePod המקורי, שהפצתו הופסקה לטובת ה-Mini בשנת 2021.
עיקר השימוש ברמקול הוא להשמעת מדיה ותפעול של בית חכם. אופן השליטה והשימוש ברמקול הוא על ידי פקודות קוליות באמצעות פניה אל העוזרת הווירטואלית סירי, ולשם כך מצויד הרמקול ב-4 מיקרופונים המאזינים לטווחים ארוכים. HomePod Mini משמיע צליל אחיד בשדה קול של 360 מעלות, וניתן לחברו ל-HomePod Mini נוסף אשר יחדיו יהוו מערכת סטריאו.
ה-HomePod Mini תומך ברשת Wi-Fi 802.11n, בלוטות' 5.0 והוא מצויד בשבב UWB לשידור בטווחים קצרים. הרמקול תומך בפרוטוקול רשת Thread לבתים חכמים והוא מתקשר עם כל מכשיר חכם התומך במסגרת התוכנה של אפל לבתים חכמים: HomeKit.
לצורך הגדרתו הראשונית של ה-HomePod Mini, נדרשים חיבור לרשת אלחוטית ומכשיר iOS או iPadOS תומך. על הרמקול להיות מחובר לחשמל ולרשת האלחוטית באופן קבוע.
ניסיון הבריחה מכלא קרסטי (1992)
ניסיון הבריחה מכלא קרסטי ב־23 בפברואר 1992 היה ניסיון לא מוצלח להימלט ממתקן המאסר מספר 47/1 (בזמן הבריחה כונה IZ-45/1) של משרד הפנים, הידוע יותר בשם "כלא קרסטי", כאשר שבעה נאשמים בראשות יורי פרפיולקין, שהואשם ברצח בכוונה תחילה, ניסו להימלט. פרפיולקין שכנע שישה אסירים נוספים להימלט וב-23 בפברואר 1992 הם ניסו לברוח. על פי תוכניתו של פרפיולקין, החבורה הייתה אמורה להגיע למגדל התצפית, כשהם לוקחים בדרך מפתח מהסוהר, אך הצוהר על מגדל התצפית נסגר ממש מולם והם נאלצו לקחת שני סוהרים כבני ערובה באחד המשרדים. הם דרשו נשק, הובלה וכלי טיס לטוס לחו"ל תמורת ביטחון החטופים. הנמלטים הקצו שעה אחת להנהלת הכלא למלא את דרישותיהם. האסירים בתאים נתנו אותות לנמלטים על הכנת תקיפה, שבגללה היה צורך להסיג את יחידת הכוחות המיוחדים. כשהחריף המצב, מוסקבה נתנה פקודה להתחיל את התקיפה, אך בשל מכשולים חיצוניים, כוחות הביטחון נכנסו למקום רק לאחר 10 דקות. כתוצאה מהתקיפה נהרגו שלושה נמלטים, אחד הסוהרים מת מפצעים שגרמו האסירים.
רקע.
ביוני 1991 הובא לכלא קרסטי יורי ניקולאייביץ' פרפיולקין, יליד 1959, יליד לנינגרד, שהורשע בעבר בגניבה ובבריחה מכלא אחר. הפעם הואשם ברצח בכוונה תחילה, שעל פי החקיקה של אותן שנים, בהתחשב בהרשעותיו, היה צפוי לעונש מוות - הוצאה להורג בירייה, או במאסר ממושך. זמן קצר לפני מעצרו, פרפיולקין בדירה, שם טיפס במטרה לבצע גניבה, רצח את מאהבתו ונעצר עד מהרה על ידי הרשויות.
פרפיולקין החליט לתכנן ולארגן בריחה. הוא הוצב בתא מספר 945, שם החל לתכנן את הפעולה ולבחור שותפים.
תוכנית בריחה.
בכל ההיסטוריה של הכלא בן מאות השנים היו רק 5 בריחות מוצלחות.
במהלך טיולי חוץ, פרפיולקין שינן את מיקום מסדרונות הבניין, הבין את לוח הזמנים של השומרים ואת התכונות האישיות של הסוהרים.
פעם אחת, כאשר נלקח פרפיולקין לניסוי חקירתי, הבחין כי הבניין שבו נמצא התא שלו (הבניין לשמירה על אנשים חולי שחפת) ממוקם בפינת שטח הכלא והוא צמוד קרוב לבניין מגורים. הממוקם מחוץ לשטח בית המעצר שלפני המשפט. זה היה הבניין היחיד שבו היו חצרות האימון על גג שמוקף במגיני תיל.
משתתפי הבריחה.
בתא מספר 945, בנוסף לפרפיולקין, היו 24 אנשים נוספים. הוא החל לחפש שותפים בקרב אלה שעמדו בפני עונש מוות או מאסר עולם והיום בעלי מוטיבציה לברוח. לתפקיד שותף, בחר את ולדיסלב זלנוב בן ה-20, שעמד גם הוא בפני עונש מוות. בגיל 20 כבר היו לזלנוב כמה סעיפי ענישה חמורים, אבל מה שהפך אותו למועמד הוא שהוא, אפילו היה מוקדם יותר בכלא, אחרי שהרג פושע אחר. על פי כללי הכלא, אחרי שהגיע שוב פעם לכלא, זלנוב עלול היה למות בעצמו בידי אסירים אחרים. ב-5 בנובמבר 1991 הופיע אסיר חדש בתא: יורי שפראנוב בן ה-25, שנעצר שוב בשל שוד. הוא הפך למנהיג התא בשל תכונותיו הגופניות ואישיותו.
בנובמבר החליט שפראנוב לברוח מהכלא ושכנע את זלנוב לברוח (פרפיולקין שמע את המשא ומתן שלהם) ואז הזמין את פרפיולקין להשתתף במבצע הבריחה. פרפיולקין הציע לשפראנוב תוכנית בריחה משלו, שעליה הסכים שפראנוב. בנוסף לפרפיולקין, שפראנוב וזלנוב, עוד ארבעה מחבריהם לתא הפכו לשותפים - ניקיטה פיודורוב, ולרי קורולב, כמו גם ניקולאי זינובייב ו-ולרי אוטקין.
ההכנות לבריחה.
פרפיולקין תכנן לקחת את המפתח מהדלת המובילה למגדל התצפית מהסוהר שיוביל אותם לטיול באותו היום. אם המבצע כולו נכשל, הייתה לו תוכנית גיבוי מוכנה - הם היו לוקחים בני ערובה מקרב פקחי הכלא, ויכתיבו את תנאיהם למנהלת הכלא וכך ישתחררו. בתחילה סירב שפראנוב לרעיון של בני ערובה (הוא יעמוד בפני תקופת מאסר של 15 שנים), אך פרפיולקין שכנע אותו שהמקרה לא יגיע לכדי בני ערובה.
קורולב הכין סולם חבלים מתוך סדינים ומרובה, בעזרתו מדד את המרחק מחצר האימון לקיר הכלא באמצעות "קוץ" ודאג כי יושבת. לתפקיד מי שיצטרך להחזיק את בני הערובה, בחרו פרפיולקין ושפראנוב את גנב הדירות בן ה-20 ניקיטה פיודורוב. עד אמצע ינואר 1992, שפראנוב וזלנוב חידד כפות בנעליהם. פרפיולקין הכין מעין רימונים מפירורי לחם, ולאחר שצבע אותם בירוק, הפקיד אותם בידי קורולב ואוטקין.
לאחר שהסוהרים הגיעו לתא מספר 945 וביצעו חיפוש מתוכנן. הפושעים הצליחו להסתיר את כל המכשירים שיצרו קודם לכן מתחת לבגדיהם. לאחר שהפגינו קור רוח, הקושרים לא עוררו חשד בקרב הסוהרים.
הבריחה.
המבצע נקבע ל־23 בפברואר 1992. פרפיולקין שמע שיחה בין שני סוהרי כלא, שממנה נודע לו כי הסוהרת ולנטינה אבקומובה תחגוג את יום הולדתה באותו יום בחדר הזוהרים בבניין.
בשעה 10:30 הוצאו כל שבעת משתתפי הבריחה מתא מספר 945 לטיול. האחרונים היו פיודורוב ואוטקין עם רימון, שבמידת הצורך היה צריך להפחיד את הסוהר כשכלב עוקב אחריהם. אולם במדרגות הסוהר עם הכלב לא עקב אחריהם, אלא נשאר בקומה השנייה והלך לבניין השירות.