באוגוסט 1988 הצטרפה לבנה ב"מסע האור", התארגנות של בהאים אמריקאים לנסוע לדרום אמריקה. אז אימצה את האמונה הבהאית עד סוף ימיה. היא חיברה סדרת מאמרים בעיתון מקומי ליד שמורת Standing Rock בה חיה אחרי המרת דתה, שנועדו לתאר את חיי שבט הלקוטה, את אמונותיהם, ומקרי עוול שנעשו להם, שבאמצעותם קיוותה לבנות הבנה עם האוכלוסייה הלא-אינדיאנית באזור. בשנת 1989 ראיינה לוק את ג'קלין לפט הנד בול באותו עיתון בנושא השקפתה של בול על היחס בין האמונה הבהאית לבין אמונות הלקוטה, במיוחד בהתייחס לדמות המיתולוגית של הלקוטה, האשה-תאו הלבנה. "כשהיא אמרה שתשוב, הייתה זו הבטחה. חלקנו מאמינים שההבטחה קוימה." בעיני לוק הייתה משמעות לעובדה שבחזונו של בהאא אללה הופיעה אשה לבושה בלבן.
בשנת 1991 קיבלה מענק מתוכנית עמיתי מקארתור על יוזמתה להצלת שפות נכחדות שבטיות.
ב 1993 הייתה לוק האינדיאנית הראשונה שכיהנה באספה הרוחנית הלאומית של הבהאים בארצות הברית. היא חיברה (עם אחרים) נייר עמדה תחת הכותרת "השפעת בחינות על אינדיאנים", עבור הוועדה הלאומית לבחינות ומדיניות ציבורית.
ב 2005 התקבלה להיכל התהילה הלאומי לנשים.
שירי דיכאון
יוסף טוב עלם הספרדי
רבי יוסף בר אליעזר טוּב עֶלֶם הספרדי, מכונה גם בשם רבי יוסף טוב עלם השני. (המאה ה-14) היה חכם ספרדי בעל השכלה רחבה ביהדות ובהשכלה כללית. כתב פירוש לפירוש אבן עזרא על התורה בשם "צפנת פענח".
קורות חייו.
נולד בספרד כנראה בעיר טולדו בשנת 1335 (שנת ה' אלפים צ"ה) בערך. אין בידינו מידע רב על חייו אך במכתב בכתב יד מסופר "שנקבצו ובאו עליו צרות על אודות אשה".
בשנת 1376 (קל"ו) היה בעיר כינאה (חאניה) בקנדיה (הרקליון), ולאחר מכן עבר למצרים התעכב שם ועלה לירושלים.
ר' יוסף טוב עלם הרגיש שאנשים תוקפים את פירושו של ר' אברהם אבן עזרא מכיוון שפירשו לתורה מתומצת ועמוק מידי ולכן לא הבינו אותו כראוי. ר' יוסף החליט לצאת להגנתו ולכתוב פירוש על פירושו של האבן עזרא.
מסיבות לא ידועות (המכונות: "קורות הזמן") נאלץ ר' יוסף לעזוב את ירושלים ואת עבודתו על פירושו ולעבור לדמשק. אך בעידודו של הנגיד רבי דוד בן יהושע (בנו של רבי יהושע הנגיד, מצאצאי הרמב"ם) ששמע על גדלותו של ר' יוסף בתורת האבן עזרא חזר ר' יוסף לירושלים וסיים שם את פירושו.
בשנת 1387 (קמ"ח) (לכל המאוחר) ר' יוסף שב לירושלים.
כתביו.
פירושו של ר' יוסף טוב עלם על האבן עזרא נקרא צפנת פענח, הוא מהפירושים החשובים ביותר על פירוש האבן עזרא והמוקדמים שיש בידינו עליו. מכיוון שר' יוסף היה בעל השכלה גדולה ובקיא בכל תורתו של ראב"ע הוא הרבה להשתמש בפירושו של ראב"ע במקום אחר על מנת לפרש את כוונותיו במקומות בהם ראב"ע קיצר.
צפנת פענח נקרא בשל שמו של המחבר יוסף, על שם יוסף המקראי המכונה בתורה צפנת פענח שכן פענח את צפונות חלומות פרעה, וכך גם חיבור זה בא לפענח צפונותיו של ראב"ע.
החיבור נדפס לראשונה על ידי רבי יקותיאל לאזי בתוך הספר "מרגלית טובה" (אמסטרדם תפ"ב) בשם "אהל יוסף" בצורה מקוצרת ומשובשת.
לאחר מכן יצא הספר בשלמות בשמו המקורי "צפנת פענח" על פי שבעה כתבי יד על ידי ד"ר דוד הערצאג.
מלבד ספר צפנת פענח חיבר ר' יוסף גם את הספר תקון שערים - ט' שערים בעניין חשבון תקופות ומולדות. החיבור לא נדפס מעולם והוא עודנו בכתב יד.
תה עם מוסוליני
תה עם מוסוליני (באנגלית: Tea with Mussolini) הוא סרט קולנוע משנת 1999 בהפקה משותפת אנגלית-איטלקית. שביים פרנקו זפירלי וכתב ג'ון מורטימר. הסרט המבוסס בחלקו על האוטוביוגרפיה של זפירלי מספר את סיפורו של לוקה, ילד איטלקי שגדל בחסות נשים בריטיות ואמריקאיות בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה.
תקציר עלילה.
תחילת הסרט בשנת 1935 בפירנצה שבאיטליה, שם חיה חבורה של נשים אנגליות גולות, ששכניהן האיטלקים מכנים אותן "העקרביות". מדי יום הן נפגשות לשתות תה בצוותא. הילד לוקה (צ'ארלי לוקה) הוא בן לא חוקי של איש עסקים איטלקי (מסימו גיני), שמגלה עניין מועט בחינוכו של בנו. אמו של לוקה שהייתה תופרת מתה לאחרונה. מרי וולאס (ג'ואן פלורייט), שעובדת כמזכירה אצל אביו של לוקה, נחלצת לעזרת הילד ופונה לחברותיה העקרביות ומבקשת את תמיכתן. אחת החברות היא ארבלה (ג'ודי דנץ') אישה אקסצנטרית ששואפת להיות אמנית. יחד הן מעבירות ללוקה שיעורים על החיים ובעיקר שיעורי אמנות. אלזה מורגנטל (שר) היא אלמנה אמריקאית עשירה, שליידי הסטר (מגי סמית') העומדת בראש העקרביות בקושי סובלת. כשנודע לאלזה על מות אמו של לוקה שהייתה חביבה עליה מאוד, היא פותחת עבורו קרן נאמנות בשביל לימודיו, ומשלמת בכך כספים שהייתה חייבת לאם על עבודתה כתופרת.
יום אחד כשהנשים יושבות במסעדה ושותות תה, נכנסים פשיסטים ומשחיתים את המקום. מעשה זה משקף את מצבה הרעוע של הקהילה הגולה. ליידי הסטר, שהיא אלמנת מי שהיה שגריר בריטניה באיטליה, שמה מבטחה בבניטו מוסוליני (קלאודיו ספרדו) ומחליטה לבקר אצלו. מוסוליני מפזר הבטחות שהוא ערב לשלומן, והיא מספרת בגאווה על כך ששתתה "תה עם מוסוליני". אך המצב הפוליטי הולך ומדרדר ו"העקרביות" מגלות שמעמדן והחירויות שלהן הולכות ופוחתות. אביו של לוקה, שרצה בעבר שבנו יהיה ג'נטלמן אנגלי, מחליט שעתידה של איטליה עם הגרמנים, ושולח את לוקה לפנימיה באוסטריה.
אחרי חמש שנים לוקה (מבוגר יותר בגילומו של באיר וולאס) חוזר לפירנצה ומתכנן להשתמש בכספי קרן הנאמנות של אלזה וללמוד אומנות. הוא מגלה שרוב האזרחים הבריטים נמלטים בציפייה שמוסוליני יכריז מלחמה על בריטניה. עוד מתברר לו שמרי ושאר חברותיה האנגליות עברו להתגורר בביתה של ליידי הסטר. כשלוקה מגיע לבית, הוא מוצא אותן (יחד עם וילפרד הנכד של הסטר המחופש לאישה) עסוקות בהכנות להעברתן במשאית למעצר. לוקה עוקב אחרי המשאית והם מגיעים לסן ג'ימיניאנו, עיירה טוסקנית סמוכה. מכיוון שארצות הברית אינה במצב מלחמה עם איטלה, אלזה ובת ארצה ג'ורג'י רוקוול (לילי טומלין), ארכאולוגית לסבית, נשארות חופשיות. אלזה, בעזרתו של לוקה, דואגת להעביר את הנשים האנגליות ממגורי החיילים שבהם שוכנו לבית מלון. ליידי הסטר שמאמינה שהמעבר נעשה לפי הוראותיו של מוסוליני עצמו, מנופפת בגאווה בתמונה מתוך העיתון בו היא שותה תה בחברתו של הדוצ'ה.
ככל שנמשכת המלחמה גובר דיכויים של היהודים. באוקטובר 1943 מתחילים הגרמנים לרכז את היהודים שבאיטליה הכבושה. אלזה היהודיה, עדיין מרגישה מוגנת בזכות אזרחותה האמריקאית והונה הרב. היא מספקת דרכונים מזויפים ליהודים איטלקים, ומגייסת לעזרתה את לוקה, שכעת מאוהב בה. קנאתו של לוקה מתעוררת כשהוא רואה את מערכת היחסים בין אלזה לוויטוריו (פאולו סגנטי), עורך דין איטלקי ערמומי.
בשנת 1941 ארצות הברית מצטרפת למלחמה, אלזה וג'ורג'י נכלאות אף הן עם הנשים הבריטיות. אלזה מתפתה לתוכניתו של ויטוריו, להבריח את רכושה ואוצרות האמנות שלה, וכך להציל אותם. אבל היא אינה מודעת לכך שהוא מתכנן להסגיר אותה לגסטפו במסווה של בריחה לשווייץ. לוקה היה מודע לכך, אך אינו אומר דבר בגלל קנאה ונקמנות. סוחר האמנות של אלזה (מינו בלאי) מספר על כך למרי, והיא נוזפת בלוקה על שתיקתו. לוקה נותן את כספי קרן הנאמנות לחברי תנועת ההתנגדות האיטלקית, שאליה הצטרף וילפריד. אלזה מסרבת להאמין בבגידה של ויטוריו, ומשתכנעת רק אחרי שליידי הסטר מציעה את עזרתה. כאשר מרי ולוקה מבהירים לליידי הסטר שאלזה היא זו שממנת את שהותם במלון, ליידי הסטר משנה את דעתה על אלזה ומביעה את תודתה. אלזה מופתעת, אך מאמינה לדבריה של ליידי הסטר ומסכימה לתוכנית הבריחה של מרי. לפני שהיא נפרדת מלוקה היא מספרת לו שאימו חשבה להפיל את עוברה, וזו היא אלזה שעזרה לה אז ועודדה אותה להמשיך בהיריון. בזכותה לוקה יכול לעמוד היום לצידה.
ביולי 1944 התקדמו לעבר סן ג'ימיניאנו חיילים סקוטים מהצבא הבריטי. ארבלה מנסה נואשות להציל את ציורי הפרסקו האהובים עליה. יחד עם ג'ורג'י ושאר הנשים האנגליות, ובהן ליידי הסטר, הן מגינות בגופן על הקירות מפני אש הגרמנים. הן ניצלות מכיוון שהגרמנים מקבלים הוראה לסגת מהעיר, הנשים והמגדלים נותרים ללא פגע. החיילים הסקוטים נכנסים לעיר, ולוקה משמש מתורגמן למפקד. המפקד מקבל הוראות לפנות את הנשים, אך ליידי הסטר מסרבת לשתף פעולה, והן מחליטות לחדש את אורח חייהן הקודם באיטליה. מרי מאושרת לראות את לוקה הלבוש במדי הצבא הבריטי, ואומרת שאחרי הכל הוא הפך להיות ג'נטלמן בריטי כפי שאביו רצה.
בכתוביות בסיום הסרט מסופר על גורלן של הדמויות, ומסתיים בהערה שלוקה הפך להיות אמן ועזר בעשייתו של הסרט, כלומר כתסריטאי וכבמאי.
צוות השחקנים.
מייקל ויליאמס, שהיה נשוי לג'ודי דנץ', נפטר זמן קצר אחרי תום הצילומים. סרט זה היה הופעתו האחרונה על המסך.
הפקה.
דמותה של ליידי הסטר רנדום מבוססת על אישה תושבת פירנצה שזפירלי הכיר בילדותו. הוא מזכיר אותה ועוד כמה נשים מה"עקרביות" באוטוביוגרפיה שלו. הוא אומר: "איני זוכר אם קראו לה הסטר, אבל אני זוכר אישה נוראה ופנטסטית זו. היא הייתה האלמנה של הקהילה. אני זוכר דברים שערורייתיים שעשתה כי היא יכלה להרשות לעצמה להיות יהירה ושתלטנית"
הנדרסון (נבדה)
הנדרסון (באנגלית: Henderson), רשמית העיר הנדרסון, היא עיר במחוז קלארק, במדינת נבדה בארצות הברית. בעיר מתגוררים כ-270,811 תושבים (לפי הערכה מ-2013), מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה בנבדה, אחרי לאס וגאס. העיר היא חלק ממטרופולין לאס וגאס, המשתרע לכל אורך עמק לאס וגאס. הנדרסון מיישבת את החלק הדרום-מזרחי של העמק, עם גובה מוערך של 410 מטרים מעל פני הים.