גולדסטון סיים בשנת 1962 לימודי משפטים בהצטיינות באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג ועבד כעורך דין בעיר זו. בשנת 1980 מונה לשופט מחוזי בפרובינציית טרנסוואל. בשנת 1989 מונה לשופט בערכאת הערעור של בית המשפט העליון.
גולדסטון עמד בראש ועדת חקירה על אלימות ציבורית והפחדה, שנודעה בשם "ועדת גולדסטון". הוועדה פעלה להפגת פרץ האלימות בדרום אפריקה שהחל לקראת סוף שלטון האפרטהייד. גולדסטון שימש נשיא המכון הלאומי למניעת פשיעה ושיקום עבריינים בדרום אפריקה, וכן ראש מועצת המנהלים של המכון לזכויות האדם בדרום אפריקה.
החל משנת 1994 ועד לשנת 2003 שימש שופט בבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה.
כשכיהן כשופט בערכאת הערעור העליונה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד אישר הוצאה להורג של 28 שחורים על עברות אלימות ועונש מלקות לארבעה שחורים. באחד מפסקי הדין כתב גולדסטון כי "הגרדום הוא העונש היחידי שעשוי להרתיע רוצחים". כמו כן שלח למאסר ילד בן 13 שהפגין נגד האפרטהייד. בתגובה לפרסום מידע זה ב"ידיעות אחרונות", במאי 2010, אמר גולדסטון כי מאז ומתמיד היה נגד עונש מוות, אך בתקופת האפרטהייד היה עליו לכבד את חוקי המדינה, וסיפר כי מעולם לא הפלה נאשמים שחורים אף שלעיתים נאלץ לקיים חוקים שהתנגד להם מוסרית.
משפטן בינלאומי.
מ-15 באוגוסט 1994 ועד ספטמבר 1996 גולדסטון היה התובע הראשי בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר (ראו גם גרובן מאליץ') ובבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. בשנת 1997 מונה לחבר ועדה בינלאומית שמונתה על ידי ממשלת ארגנטינה לבדיקת הפעילות הנאצית במדינה החל משנת 1938. בשנים 1998 - 2001 עמד בראש ועדת בדיקה בינלאומית על קוסובו. בשנת 2004 מונה על ידי מזכיר האו"ם קופי ענאן כחבר בוועדת פול וולקר כדי לחקור את תוכנית נפט-תמורת-מזון של האו"ם בעיראק.
צוות הבדיקה על מבצע עופרת יצוקה.
ב-3 באפריל 2009 מונה גולדסטון לעמוד בראש צוות הבדיקה של האו"ם למבצע עופרת יצוקה, שהוקם לבדיקת פעילות צה"ל במבצע עופרת יצוקה ולמעשי החמאס שהובילו למבצע (צוות שנודע בשם ועדת גולדסטון). ב-15 בספטמבר פרסם האו"ם את דו"ח צוות הבדיקה.
הדו"ח מותח ביקורת על התנהגות ממשלת ישראל בעת מבצע עופרת יצוקה. בדו"ח קבע צוות הבדיקה כי התקפות צה"ל על מבני ממשל ועל מתקני משטרה בתחומי רצועת עזה מהווים למעשה התקפה צבאית על אזרחים, האסורה על פי החוק הבינלאומי.
צוות הבדיקה סקר בדו"ח את התקפות הטילים והמרגמות מתוך רצועת עזה על ריכוזי אוכלוסייה ישראלים, באופן מיוחד על שדרות וקיבוץ ניר-עם, התקפות אשר גרמו להרג שלושה אזרחים בתקופה הנבחנת בדו"ח, כאלף פצועים ופגועי הלם, וכן להפרעה משמעותית בשגרת החיים. הדו"ח קובע כי התקפות אלה של ארגונים פלסטיניים, אשר כוונו נגד ריכוזי אוכלוסייה, עומדות בניגוד לחוק הבינלאומי.
גולדסטון הסביר את רצונו לעמוד בראש צוות הבדיקה בכך "שהמניע העיקרי שלי הוא לעשות משהו, אפילו קטן, לטובת תהליך השלום".
ממשלת ישראל, צה"ל ומשרד החוץ טענו שהדו"ח אינו מאוזן, מסולף, "שקר מרושע" וגורם נזק למדינת ישראל ולמלחמה בטרור. כמו כן פרסם צה"ל דוח החולק על ההאשמות בדו"ח גולדסטון על פגיעה מכוונת באזרחים ותשתיות אזרחיות. בתחילת 2010 פרסמו צה"ל והפרקליטות הצבאית דו"ח החוקר את טענות דו"ח גולדסטון ומתנגד לטענות הדו"ח על פגיעה מכוונת של צה"ל באזרחים חפים מפשע ובתשתיות אזרחיות. הדו"ח נמסר לבכירים באו"ם וחלקים ממנו דלפו לעיתונות לפני שפורסם רשמית.
ב-1 באפריל 2011 פרסם גולדסטון מאמר בעיתון "וושינגטון פוסט" תחת הכותרת "בחינה מחדש של דו"ח גולדסטון על ישראל ופשעי מלחמה". במאמרו טען גולדסטון כי לוּ נהנה משיתוף פעולה מצד ישראל ולוּ "ידע אז מה שיודע היום", היו מסקנות הדו"ח שונות. במיוחד התייחס גולדסטון להאשמה ב"פשעי מלחמה לכאורה", שהופנו נגד ישראל. עוד טען גולדסטון במאמרו כי מועצת זכויות האדם של האו"ם מוטה לרעת ישראל, וכי ישראל חקרה את מעשיה, בעוד החמאס מאן לעשות כן.
הו ג'יה
הו ג'יה (בפין-יין: Hú Jiā; בסינית: 胡佳; במקור: 胡嘉; נולד ב-25 ביולי 1973 בבייג'ינג) הוא דיסידנט סיני, פעיל למען זכויות האדם וסביבתנות, בולט בביקורתו על משטר הרפובליקה העממית של סין. בנוסף פעיל במאבק בהתפשטות נגיף האיידס בסין חרף מאמצי המשטר להסוות את ממדי התופעה. על פועלו זכה ב-2008 בפרס סחרוב לחופש המחשבה, הפרס היוקרתי ביותר הניתן בתחום זכויות האדם מטעם האיחוד האירופאי.
ג'יה החל את פעילותו החברתית ב-1996 כשנטל חלק במאמצים למניעת התפשטות מדבר גובי, את בת זוגו, זאנג ג'יניאן, פגש כשהתנדב בארגונים למלחמה באיידס. במהלך שנות פעילותו העלו השניים את ביקורתם על המשטר ופרסומים על הפרות זכויות האדם בסין לבלוג שניהלו. ג'יה נעצר מספר פעמים, אך לא הואשם באופן רשמי בדבר. בנובמבר 2007 הוזמן על ידי הפרלמנט האירופאי להעיד בפניו, בדיון מיוחד שנערך על מצב זכויות האדם בסין, עדותו ניתנה בעזרת מצלמת אינטרנט, כיוון שנאסר עליו לצאת מהמדינה, בעדותו קרא להתנהלות המשטר הסיני בהקשר לאולימפיאדת בייג'ינג "אסון מבחינת זכויות האדם". חודש לאחר מכן נעצר יחד עם פעילים נוספים, במסגרת גל מעצרים של מתנגדי המשטר, לאחר שמנהיגי איכרים בסין פרסמו מניפסט הקורא להגנת זכויות איכרים שקרקעותיהם הופקעו על ידי הממשל. אשתו ובתו התינוקת של ג'יה הושמו במעצר בית כשהן מנותקות מתקשורת, וג'יה עצמו הועמד למשפט בו הואשם בפעילות חתרנית נגד המשטר. באפריל 2008 נגזרו עליו שלוש וחצי שנות מאסר. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכיר בו כאסיר מצפון. הוא שוחרר ממאסרו ביוני 2011.
אלן דזגוייב
אלן אליזברוביץ' דזגוייב (באוסטית: Дзæгъойты Елизбары фырт Алан; ברוסית: Алан Елизбарович Дзагоев; נולד ב-17 ביוני 1990 בבסלאן) הוא כדורגלן רוסי ממוצא גאורגי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי. דזגוייב נחשב לאחד מהשחקנים הטובים בכדורגל הרוסי, והוא שחקן קבוע בנבחרת רוסיה.
קריירה.
אלן דזגוייב נולד בבסלן שבצפון אוסטיה - אלניה, להורים שהיגרו מגאורגיה, והחל לשחק כדורגל בקביעות כבר בהיותו בבית ספר יסודי. בשנת 2000 הוא הצטרף לקבוצת נוער מהעיר ולדיקווקז בשם "יונוסט ולדיקווקז", שהשתייכה למועדון אלניה ולדיקווקז אותו אהד, וב-2005 החל ללמוד באקדמיית הכדורגל המיוחדת "קונופליוב" מהעיר טוגליאטי.
בשנת 2012 אחרי טורניר יורו מוצלח במיוחד מועדון הכדורגל "ארסנל" האנגלי החליט להחתים לשורותיו את הקשר-ווינגר-פליימייקר אלן דזגוייב תמורת 13 מיליון לירות שטרלינג.
בשנת 2006 החל דזגוייב את הקריירה המקצוענית שלו בגיל 15, במועדון קריליה סובטוב-SOK מהליגה הרוסית השנייה. הוא שיחק 37 פעמים במדי קריליה-סובטוב בעונות 2006 ו-2007, וכבש שישה שערים. בדצמבר 2007 חתם דזגוייב בקבוצת צסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית.
בעונת 2008, עונת הבכורה שלו בליגה הרוסית, כבש דזגוייב שמונה שערים ובישל תשעה בליגה. הוא כבש גם שני שערים בגביע הרוסי וסייע לצסק"א לזכות בו, וכן הבקיע שלושה שערים במסגרת גביע אופ"א. יכולתו הטובה והכישרון הרב שהפגין הביאו לשבחים רבים כלפיו בתקשורת הרוסית, וסגנון משחקו הושווה לזה של דמיטרי לוסקוב. בסיום העונה הוא זכה בתואר "הכדורגלן הצעיר של השנה ברוסיה".
ב-2009 המשיך דזגוייב את יכולתו הטובה, וזכה עם צסק"א בסופר קאפ הרוסי ובגביע רוסי שני ברציפות. בהופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, מול וולפסבורג הגרמנית בספטמבר אותה שנה, הבקיע דזגוייב שער, שלא מנע את הפסד קבוצתו בתוצאה 1–3. הוא כבש שני שערים במסגרת שלב הבתים של המפעל בעונת , וסייע לקבוצתו להעפיל לשמינית הגמר, שם ניצחה את סביליה על אף שדזגוייב נעדר מצמד המפגשים בעקבות פציעה.
בעונת 2017/2018 שותף במשחקי שלב 16 האחרונות בליגה האירופית והבקיע את שער הניצחון נגד הכוכב האדום בלגרד, שבעקבותיו הקבוצה הבטיחה את מקומה בשמינית גמר הטורניר.
נבחרת לאומית.
בעקבות הצטיינותו הרבה במדי צסק"א מוסקבה בליגה הרוסית, זומן דזגוייב על ידי חוס הידינק לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של רוסיה באוקטובר 2008, למשחק מול גרמניה במוקדמות מונדיאל 2010. במשחק זה הוא נכנס כמחליף בהפסקת המחצית ולא מנע את הפסד נבחרתו. בכך הוא היה לאחד מהשחקנים הצעירים ביותר ששיחקו בנבחרת רוסיה. במהלך קמפיין המוקדמות המשיך דזגוייב לשחק בקביעות בנבחרת בתור שחקן מחליף, אך לא סייע לנבחרתו לעלות למונדיאל, לאחר שהפסיד עמה בשלב הפלייאוף לסלובניה.
גראנד פרי
ריצ'ארד גולדסטון
הבעיה הסוקרטית
הבעיה הסוקרטית היא בעיה בחקר משנתו של הפילוסוף סוקרטס, הנובעת מחוסר היכולת לברור את הלך מחשבתו ורוחו האותנטיים מבין כתביו של תלמידו אפלטון, אשר לעיתים השתמש בסוקרטס ככלי ספרותי להבעת דעותיו העצמיות. סוקרטס, אשר לו חשיבות יסוד בפילוסופיה המערבית, היה מורו ומדריכו של אפלטון. אפלטון, כמקובל בתקופתו, כתב דיאלוגים על מורו.