וייז לא נרתעה, וייסדה בשותפות 3 חברות קוסמטיקה במכירה ישירה בין השנים 1958 ו-1969. היא גם עבדה זמן קצר כנשיאת חברת ויויאן קוסמטיקה (1960–1962), וייעצה עבור חברה אשר מכרה ציוד אמנות בתוכנית המסיבה הביתית, בין היתר.
בשנים מאוחרות יותר, היא התחייבה למיזם פיתוח נדל"ן עם מנהלים לשעבר בטאפרוור, צ'ארלס מקבורני וג'ורג' ריינולדס. וייז הייתה ידועה במרכז פלורידה בפיתוח העסקי שלה והתיירות באזור, בעיקר סביב קיסמי (פרבר של אורלנדו) אזור הידוע בעיקר בפרדסים ותעשיית חוות הבקר ולעתיד גם ביתו של דיסני וורלד.
וויז המשיכה להתגורר באזור, עברה מהאחוזה המרהיבה בה התגוררה בשנות טאפרוור, לבית מודרני, אשר עוצב עבורה בשנת 1965. כשפרשה היא נשארה פעילה בכנסייה שלה כאמנית חימר וטקסטיל. היא נפטרה בדצמבר 1992 בגיל 79.
שריל סנדברג
שריל קארה סנדברג (באנגלית: Sheryl Kara Sandberg; נולדה ב-28 באוגוסט 1969) היא מיליארדרית ומנהלת יהודייה-אמריקאית, שכיהנה כסמנכ"לית התפעול של מטא ולשעבר פייסבוק עד יוני 2022.
קורות חיים.
שריל סנדברג נולדה ב-1969 בוושינגטון די. סי. להורים יהודים, אדל (לבית איינהורן) וג'ואל סנדברג, הבכורה מבין שלושה אחים. אמה הייתה מרצה לצרפתית ואביה הוא רופא עיניים. בהיותה תינוקת, שהתה משפחתה בישראל במסגרת עבודתו של אביה באוניברסיטת תל אביב. משפחתה עברה לפלורידה כשהייתה בת שנתיים. סנדברג למדה בבית ספר ציבורי, ובתיכון בילתה שנה בישראל כתלמידה במכון אלכסנדר מוס ללימודי ישראל בהוד השרון.
קריירה מקצועית.
בשנת 1987 החלה לימודיה באוניברסיטת הרווארד, שם סיימה בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה. במהלך לימודיה פגשה בפרופסור לורנס סאמרס (לימים מזכיר האוצר האמריקאי), שהדריך אותה בכתיבת התזה. ב-1991, כשסאמרס היה לכלכלן הראשי של הבנק העולמי, מונתה סנדברג לתפקיד עוזרת המחקר שלו, ועסקה בפרויקטים בנושאי בריאות בהודו.
בשנת 1993 החלה ללמוד בבית הספר למנהל עסקים בהרווארד, וב-1995 קיבלה תואר שני בהצטיינות יתרה. בתום לימודיה הצטרפה לתאגיד הייעוץ האסטרטגי מקינזי ושות'. מ-1996 עד 2001 כיהנה כראש הסגל תחת לורנס סאמרס, תחילה בתפקידו כסגן מזכיר האוצר ואחר כך בתפקידו כמזכיר האוצר. ב-2001 הצטרפה לגוגל וכיהנה כסגנית נשיא למכירות מקוונות ותפעול גלובלי והייתה מעורבת בהשקת Google.org - הזרוע הפילנתרופית של גוגל.
בסוף 2007 פגשה את מארק צוקרברג, מייסד ומנכ"ל פייסבוק, במסיבת חג המולד. באותה עת שקלה לעבור לחברת וושינגטון פוסט. לאחר סדרה של מפגשים החלה לעבוד במרץ 2008 בפייסבוק. סנדברג אחראית על הפעילות העסקית של החברה, כולל מכירות, שיווק, פיתוח עסקי, משאבי אנוש, מדיניות ציבורית ותקשורת. לפיכך, גם הייתה מטרה לבקורת על התנהלותה של פייסבוק באירועים עולמיים כמו: הניסיון הרוסי להתערב בבחירות ארצות הברית ב-2016 באמצעות מסרים בפייסבוק, שערוריית קיימברידג' אנליטיקה על דליפת מידע של מיליוני משתמשים לחברה הבריטית; המהומות בקפיטול בינואר 2021, ועוד.
בראשון ליוני 2022 הודיעה שריל כי היא עוזבת את תפקידה כמנהלת התפעול של פייסבוק-מטא, ושתישאר חלק מהדירקטוריון שלה
דירקטורית.
סנדברג חברה בשורה של דירקטוריונים, בין היתר בחברת וולט דיסני, בסטארבקס ובמכון ברוקינגס.
פרסים והוקרה.
סנדברג מופיעה תדיר ברשימות "הנשים החזקות ביותר בעסקים" של כתב העת Fortune.
חיים אישיים.
ב-2004 נישאה לדייב גולדברג, מנכ"ל חברת "SurveyMonkey", המספקת תוכנה לסקרים מקוונים. גולדברג נפטר באופן פתאומי בגיל 47, כתוצאה מתאונה שהתרחשה במאי 2015, בעת שהשניים שהו בחופשה משפחתית במקסיקו. לזוג שני ילדים.
בפברואר 2020 התארסה עם תום ברנטל, אחיו של השחקן ג'ון ברנטל, אותו הכיר לה אחיו של בעלה המנוח רוב גולדברג.
ספונות, מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח
מנהל החבילות RPM
RPM היא מערכת ניהול חבילות בסביבת לינוקס. מערכת החבילות הזו נמצאת בשימוש הפצות לינוקס רבות, כגון רד האט וסוזה.
RPM נכתבה במקור על ידי אריק טוראן ומרק יואינג לשימוש עבור הפצת הלינוקס רד האט, אך כיום היא משמשת עבור הפצות נוספות של לינוקס ואף מערכות הפעלה אחרות כגון Novell NetWare ו־IBM AIX. בעוד RPM מכילה תוכן מהודר ומוכן לשימוש, SRPM מכילה את קוד המקור של החבילות וכן סקריפטים שאינם מהודרים. החבילות המנוהלות במערכת זו הם בפורמט RPM. מקור השם RPM הוא ראשי תיבות של Red Hat Package Manager – מנהל החבילות של רד האט. בדומה למערכת dpkg שפותחה בהפצת דביאן, מערכת RPM מכירה רק חבילות שמותקנות במערכת המקומית ולא יודעת להתקין חבילות ממאגרי חבילות מרוחקים. לשם כך משתמשים במערכות כמו YUM ו־urpmi שבנויות מעליה.
RPM (מנהל חבילות)
מערכי דיור בשיקום פסיכיאטרי
מערכי דיור בשיקום פסיכיאטרי היא שיטת שיקום שנועדה לאפשר למשתקמים עם לקות נפשית להתגורר בקהילה תוך קבלת מגוון שירותים בהתאם לצרכיהם. מסגרות אלו קמו כאלטרנטיבה לתנועה המוסדית שהייתה נהוגה בעבר בשירותי בריאות הנפש. המטרה המרכזית של מערכי הדיור היא לספק דיור יציב ועצמאי למשתקמים במסגרת קהילתית.
היסטוריה.
עד שנות השישים, מרבית האנשים שהשתחררו מאשפוז במסגרת פסיכיאטרית והיו בעלי יכולת תפקוד גבוהה, שבו לגור עם משפחותיהם. באמצע שנות השישים גם אנשים עם ליקויים תפקודיים משמעותיים ולאחר אשפוז ארוך הושבו לבתיהם, ללא התחשבות בצורכי הדיור שלהם. במקביל לכך, קמה תנועה שקראה למצוא אלטרנטיבות דיור אחרות מלבד אשפוז במוסדות פסיכיאטריים. משנות החמישים החלו בתי החולים הפסיכיאטריים לפתח מודלים של מסגרות דיור הכוללות חזרה הדרגתית לקהילה, ודגלו בשילוב הדרגתי ומפוקח עד לשילוב אופטימלי בקהילה. תחילה שוחררו המשתקמים ממסגרת האשפוז לבתים קבוצתיים מפוקחים (Supervised group homes), לאחר מכן שולבו במסגרות פחות מפוקחות ולבסוף בדיור עצמאי ללא פיקוח. במקביל לרמת הפיקוח במערך הדיור ניתנו שירותי תמיכה שונים כגון פיקוח תרופתי, טיפול פסיכולוגי, חינוך וייעוץ תעסוקתי.
עם השנים פותח מגוון רחב של מערכי דיור למשתקמים, אשר מדגישים באופן שונה את ערכי השיקום המנחים בעבודתם ומשתמשים ברמות פיקוח שונות.
סוגי דיור.
גישת מערך הדיור.
גישת מערך הדיור (Housing Array Model) מבוססת על ההנחה כי צורכיהם של משתקמים עם הפרעות נפשיות הם מגוונים, ולפיכך יש להתאים רמות שונות של סיוע ותמיכה לכל אחד. כל משתקם מקבל שירותים תמיכתיים בהתאם לצרכיו, יכולותיו והעדפותיו. המגורים במערך הדיור מתאימים למשתקמים החסרים במיומנויות בסיסיות של דיור עצמאי ומעניקים למשתקם קהילה מובנית וחיי חברה. בנוסף, המגורים המשותפים מונעים את הבידוד החברתי בשל מאפייני הפרעתם. קיימים אתגרים רבים בהקמת מערכי דיור מתאימים למשתקמים, כגון מציאת מיקום למערך ללא התנגדות הקהילה באותה שכונה, מציאת מקורות מימון והתמודדות עם ניגוד אינטרסים בין אילוצים כלכליים לצרכיו הקליניים של המשתקם.
שני חסרונות עיקריים במודל מערך הדיור:
דיור נתמך.
במסגרת דיור נתמך (Supported Housing) מסייעים למשתקם למצוא דיור בקהילה תוך ליווי ותמיכה מצד מקור מקצועי. גישה זו התפתחה בשנות השמונים בעקבות מאבק עורכי דין שהתמחו בבריאות הנפש אחר מסגרות דיור למשתקמים בקהילה, וכאלטרנטיבה למסגרות הקליניות המצויות. בנוסף, הם התייחסו לתנועת הצרכנים אשר ציינו את הדה-הומניזציה והגישה הפטרנליסטית שהיו נפוצות בתוכניות המגורים הטיפוליות במסגרת מוסדית. עם השנים ועם העלייה החדה במספר מחוסרי הדיור הסובלים מלקות נפשית, פותחו תוכניות דיור נוספות על בסיס רעיון הדיור הנתמך בקהילה.
ישנם שני מרכיבים קריטיים של דיור נתמך: עזרה בדיור וניהול מקרה אינטנסיבי. לרוב, הדיור הנתמך מוצע במקביל לטיפול קהילתי אסרטיבי (ACT), כיוון שישנה התאמה בין הערכים המנחים של תוכניות אלו, כגון נורמליזציה, אינדבידואציה ותמיכה אינטנסיבית למשתקם. הבדל מרכזי בין תוכניות אלו הוא שדיור נתמך פונה לאוכלוסייה רחבה יותר של משתקמים עם לקות נפשית מאשר המודל הקהילתי אסרטיבי.
תוכנית מרכזית בדיור הנתמך היא 'הנתיב לדיור' (pathways to housing) המיועדת לאוכלוסיית משתקמים המורכבת ברובה מאנשים המשתקמים מחוסר דיור, נכות נפשית חמורה והפרעות התמכרות לחומרים, אשר לרוב נכשלו בתוכניות שיקום אחרות (בית סוהר, בית חולים, בית חולים פסיכיאטרי ומקלטים). תוכנית זו מבוססת על אמונה כי דיור הוא זכות בסיסית לכל אדם, החלמה מנכות נפשית היא אפשרית וכי יש לכבד את בחירות האדם בתהליך השיקום המאפשרות לו להחזיר את השליטה בחייו. לכן, בשונה מתוכניות דיור נתמך אחרות, תוכנית זו מפרידה בין טיפול ודיור, ואינה דורשת השתתפות בטיפול או תנאים מקדימים אחרים על מנת לקבל זכאות לדיור. במסגרת זו מסייעים למשתקמים במציאת דיור מיידי, עצמאי וקבוע, בליווי בתהליכים בירוקרטיים ובסיפוק טיפולים תומכים ומתמשכים לפי בחירת המשתקם, הניתנים על ידי צוות רב מקצועי הכולל פסיכיאטר, אח, מומחה תעסוקה, עובד סוציאלי ועוד. כל זאת למען החלמת המשתקם והשתלבותו המחודשת בקהילה. תוכנית זו מובילה את המשתקמים לייצב את מחלתם, להסתגל למגורים ולבסס קשרים חברתיים וקהילתיים.
ביקורת על מודל הדיור הנתמך:
דיור בעת משבר.