המצלמה לכדה כמה תופעות על טבעיות נוספות, כמו אור שנדלק ונכבה במסדרון בלילה השני, ודלת חדר השינה שנעה מאליה במהלך הלילה השלישי. במהלך הלילה החמישי, קייטי התעוררה מסיוט והוא גילתה כי משהו לוחש לה את שמה בשנתה. מיכה התחיל להקניט את השד והתופעות רק החמירו; במהלך הלילה העשירי, השד זחל מבעד לשמיכות וכשקייטי התעוררה בגלל זה היא שמעה נהמות במסדרון. במהלך הלילה השלושה עשר, הם התעוררו מחריקה וחבטה חזקה. הם ירדו אל הקומה התחתונה כדי לבדוק מה פשר הרעש, ומצאו את הנברשת נעה מעצמה. במהלך הלילה החמישה עשר, קייטי התעוררה ובמשך כמה שעות עמדה ליד המיטה ובהתה במיכה בזמן שהוא ישן, עד שיצאה מהחדר כדי לשבת על הנדנדה בחצר. מיכה התעורר בגלל רעשים במסדרון וניסה לשכנע את קייטי לבוא בחזרה פנימה, אבל היא סירבה. כאשר מיכה נכנס פנימה כדי להביא שמיכה, הטלוויזיה לפתע נדלקה בחדר השינה וברז המים נפתח. בזמן שהוא בדק את העניין קייטי נכנסה לחדר בשקט, דבר שהבהיל את מיכה, ואמרה לו שהיא עייפה ומדוע הוא לא ישן (כלומר שהיא לא זכרה שהייתה בחוץ ולא רצתה להיכנס). קייטי למחרת ראתה את ההקלטה ואמרה למיכה שהיא לא זוכרת דבר.
קייטי, שכבר הייתה מרוגזת על ההתנהגות קלת הדעת של מיכה כלפי המצב, נהפכה למרוגזת עוד יותר כאשר מיכה הביא הביתה לוח סיאנס למרות אזהרותיו של ד"ר פרדריקס. השניים יצאו מהבית באותו הערב, והשאירו את לוח הסיאנס בסלון. הווילונות והצמחים התחילו לנוע כאילו רוח נושבת עליהם, וחלק מלוח הסיאנס נע בכוחות עצמו. אש קטנה התפרצה על הלוח, אבל היא כבתה לפני שקייטי ומיכה הגיעו הביתה. במהלך הלילה השבעה עשר, מיכה בזק אבקת טלק על רצפת המסדרון, וכאשר בני הזוג התעוררו מרעשים, הם מצאו עקבות שאינן של בני אדם שהובילו לעליית הגג. בעליית הגג, מיכה מצא תמונה שרופה של קייטי בצעירותה, שחשבה שכל התמונות נשרפו עקב שרפה שפרצה בבית משפחתה ללא הסבר, כאשר הייתה צעירה.
בלילה הבא, אור נדלק ונכבה ודלת חדר השינה נטרקה. דפיקות חזקות נשמעו, כמשהו שכנראה מנסה להיכנס פנימה. הם גילו שהזכוכית מעל התמונה שלהם שהייתה תלויה במסדרון נופצה, והפנים של מיכה היו חתוכים. ד"ר אבריאס היה מחוץ למדינה, כאשר מיכה לבסוף הסכים להזמין אותו, ולכן ד"ר פרדריקס בא במקומו. עם הגעתו, ד"ר פרדריקס חש מיד תחושה של אימה. הוא אמר לזוג שהוא חייב לעזוב, למרות בקשתם של מיכה וקייטי לעזרתו, כי נוכחותו גורמת לשד רק לכעוס יותר. במהלך הלילה התשעה עשר, צל חלף על פני דלת חדר השינה. קייטי נמשכה מהמיטה ומחדר השינה על ידי כוח בלתי ידוע במהלך הלילה העשרים, דבר שהוביל להחלטתם של הזוג ללכת לבית מלון. לאחר מכן, מיכה מצא את קייטי מחזיקה צלב כל כך חזק עד שכף ידה נחתכה והייתה מלאה בדם. מיכה, שכעס על המצב, שרף את הצלב ואת התמונה שמצא בעליית הגג. בדיוק כאשר השניים אמורים היו לצאת, לאחר שמיכה ארז מזוודות והכניס אותן לרכב, קייטי התעקשה, ובקול שטוח אמרה לו שהם יהיו בסדר עכשיו ושהם צריכים להישאר בבית.
בלילה הבא קייטי יצאה מהמיטה, עמדה ליד מיטתו של מיכה ובהתה בו במשך כמה שעות ולאחר מכן ירדה למטה. לאחר רגע של שקט, קייטי צרחה את שמו של מיכה, דבר שגרם להתעוררותו של מיכה שמיהר למצוא אותה. המצלמה ממשיכה לצלם את קייטי צורחת גם כאשר מיכה ירד למצוא אותה, ונשמעו קולות חבטה. קייטי הפסיקה לצרוח ומיד לאחר מכן נשמעו קולות צעדים כבדים עולים במדרגות. אחרי שתיקה קצרה, גופתו של מיכה הושלכה בכוח אל המצלמה, דבר שהפיל אותה על צידה עד שקייטי נראתה בפתח הדלת. אז היא הלכה באיטיות אל תוך החדר, בגדיה היו ספוגים בדם. קייטי התיישבה מעל גופו של מיכה, רחרחה אותו, ולאחר מכן באיטיות העלתה את המבט אל המצלמה בחיוך ערמומי. שניות אחרי כן היא זינקה לעבר המצלמה, פניה היו בעלי מראה שטני והמסך הושחר. על המסך הופיעו כתוביות (בתרגום מאנגלית):
הפקת הסרט.
הבמאי הישראלי, אורן פלי, שהיגר לארצות הברית כשהיה בן 19, צילם, ביים, כתב וערך את הסרט. הסרט צולם במצלמת הווידאו הביתית שלו בשנת 2007.
תהליך הליהוק היה ממושך כאשר קרוב ל-200 שחקנים עברו אודישן. פלי אמר כי הוא חיפש שחקנים שיש להם יכולת של אלתור, שיכולים להגיב לסיטואציות מבלי לגמגם וכי רצה שהם ייראו ויתנהגו כמו אנשים רגילים. לאחר שליהק את השחקנים הראשיים, קייטי פיטרסטון ומיכה סלוט, שלח אותם פלי לעשות "דברים של זוגות" כמו להצטלם יחד ולצאת לבילויים משותפים, כדי לחזק את האמינות שלהם כזוג מול המצלמה. בצילומים נכחו לרוב פלי והשחקנים, כאשר שניים מחבריו הצטרפו מדי פעם כדי לעזור עם האפקטים המיוחדים.
פלי סיפר כי נוסף על פרויקט המכשפה מבלייר (סרט אימה שהופק בתקציב נמוך וזכה להצלחה) וסרטי אימה פסיכולוגיים אחרים, הוא הושפע גם מתוכניות מציאות כמו הישרדות, מתוך מחשבה כי אנשים נוטים להאמין יותר לצילומים דוקומנטריים ריאליים. השלב הקשה ביותר בעבור פלי לא היה התקציב המינימלי, אלא הניסיון לשווק את הסרט לחברת הפצה גדולה. אף שהסרט הצליח בפסטיבלים (תחילה הופץ באינטרנט ובפסטיבלים בשנת 2007), אולפני הוליווד לא גילו בו עניין. רק כאשר אחד מהסוכנים שלו הזמין להקרנה של הסרט ידידה שלו שעבדה באולפני "דרימוורקס", צבר הסרט תאוצה. באולפנים רצו שפלי יביים גרסה חדשה ומושקעת יותר, אך הוא התעקש להישאר עם המקור. לבסוף הוחלט להפיץ את הגרסה המקורית למעט שינויים קטנים, ובהם סצנת הסיום החדשה, שאותה הגה סטיבן שפילברג. לאחר מכן רכשה חברת פרמאונט את זכויות ההפצה לסרט, ולאחר מסע יחסי ציבור שכלל בעיקר פרסומות באינטרנט זכה הסרט להצלחה בלתי צפויה. פלי סיפר כי ההצלחה גרמה לכך שעזב את עבודתו הקודמת והחל להסתובב בעולם.
פלי הגיע לביקור בארץ במסגרת הקרנת הבכורה של סרט האימה שלו, שזכה בתואר "סרט האימה של השנה" ו"הסרט (בהפקה אישית) המצליח של השנה".
סרטי המשך ופריקוול.
בעקבות הצלחתו המפתיעה של הסרט, יצא לו מספר סרטי המשך. ב-22 באוקטובר 2010 יצא הסרט השני בסדרה שהוא סרט פריקוול, פעילות על טבעית 2, שעלילתו היא כחודש לפני עלילת הסרט הראשון. הסרט השלישי בסדרה יצא גם הוא כסרט פריקוול ב-21 באוקטובר 2011, פעילות על טבעית 3, שעלילתו היא בשנות השמונים בהן קייטי וכריסטי מהסרטים הראשונים היו ילדות. בתחילת שנת 2012 הכריזו אולפני סרטי פרמאונט על צילומי הסרט הרביעי, פעילות על-טבעית 4, שעלילתו ככל הנראה ממשיכה את אירועי הסרט השני. הקרנת הבכורה של הסרט הרביעי נערכה ב-19 באוקטובר 2012. הסרט החמישי יצא ב-3 בינואר 2014 והשישי יצא ב-29 באוקטובר 2015.
גנוס (טופולוגיה)
בטופולוגיה ותחומים מתמטיים אחרים, הגנוס של משטח הוא מספר טבעי, המאפיין את היריעה מבחינה טופולוגית. הגנוס סופר, במובן מסוים, כמה "חורים" יש למשטח. לדוגמה, פני הכדור (הספירה הדו-ממדית) הם המשטח הניתן לכיוון היחיד בעל גנוס 0. לטורוס יש גנוס 1.
הגנוס הוא תכונה יסודית של משטחים מכוונים, ויותר מזה: כל שני משטחים קומפקטים מכוונים עם אותו גנוס הומיאומורפיים זה לזה.
הגנוס של משטח מכוון.
מבחינה טופולוגית, משטח הוא יריעה דו-ממדית, שכמותה אפשר לתפור ולחבר מיריעות עור. היריעה צריכה להיות סגורה ונטולת שפה, כמו פני כדור או טורוס. המשטח ניתן לכיוון אם יש לו שני צדדים - כמו פני הכדור, ושלא כמו בקבוק קליין.
הגנוס g של משטח מכוון מוגדר כמספר הגדול ביותר של חתכים שאפשר לעשות במשטח לאורך מסילות סגורות שאינן נפגשות, בלי לנתק אותו. במקרה כזה, המספר הגדול ביותר של חתכים שאפשר לעשות במשטח בלי לנתק אותו, כאשר אין אוסרים על המסילות להיפגש, הוא 2g. המספר האחרון שווה למספר בטי הראשון של המשטח, formula_1. החבורה היסודית של משטח מכוון מגנוס g היא "חבורת המשטח" formula_2.
הגנוס קשור למאפיין אוילר באמצעות היחס formula_3. את המיון של משטחים מכוונים סגורים על-פי הגנוס שלהם הוכיח קאמי ז'ורדן ב-1866.
משטחי רימן.
על משטח סגור מכוון אפשר להגדיר מבנה אנליטי ההופך אותו למשטח רימן, ומתייחסים לגנוס של משטח רימן, גם כשהכוונה היא לגנוס של המשטח מבחינה טופולוגית. בהקשר זה, הגנוס סופר כמה דיפרנציאלים שלמים בלתי תלויים מוגדרים על המשטח. אחד המשפטים המרכזיים בתאוריה של משטחי רימן, אי-שוויון רימן, קובע את קיומן של פונקציות מרומורפיות לא קבועות על המשטח, בכפוף להנחות מוגדרות מראש. פונקציות כאלה קיימות בתנאי שמספר ההנחות עולה על הגנוס, ולכן אפשר לומר שככל שיש למשטח גנוס גבוה יותר, "קשה יותר" לבנות עבורו פונקציות לא קבועות.
למרחב טייכמילר, הממיין את יריעות רימן מגנוס g, יש ממד formula_4.
הכללות.
משטחים עם שפה.
אפשר להגדיר גנוס גם למשטח עם שפה. אם למשטח יש b מרכיבי שפה (לדוגמה, לפני כוס יש מרכיב שפה אחד, ולצינור - שניים), אז מאפיין אוילר והגנוס קשורים על ידי היחס formula_5. לכן לעיגול יש גנוס 0.
משטחים לא מכוונים.
עבור משטח סגור לא מכוון, הגנוס מייצג את מספר טבעות מביוס שאפשר "לקלף" ממנו עד שמתקבלת ספירה. גם כאן יש קשר קבוע למאפיין אוילר: formula_6. לדוגמה, למישור הפרויקטיבי גנוס 1, ולבקבוק קליין גנוס 2.
אפשר למיין את כל המשטחים הסגורים באופן מלא על ידי מאפיין אוילר שלהם, או לחלופין על ידי הכיווניות (או היעדרה) והגנוס.
מרזייה וחיד דסתג'רדי
מרזייה וחיד-דסתג'רדי
נסכים (קורבן)
נסכים הם קורבן מנחה מיין וסולת חיטים בלולה בשמן שהוקרבו בבית המקדש לצד קורבן עולה או שלמים. המילה "נסכים" משמשת לעיתים ליין בלבד ולעיתים כשם קיבוצי ליין עם מנחת הסולת והשמן.
מרכיבי הנסכים.
הנסכים מורכבים משני חלקים: