ב־2006 שחרר פפלר את שירו דה לה ריי. השיר עוסק בגנרל הבורי קוס דה לה ריי ומספר על תלאות מלחמת הבורים. השיר עצמו מלאה בלאומנות אפריקאנרית וזכה למעמד של שיר לאומי בקרב האוכלוסייה האפריקאנרית אבל הוא אינו מכיל שום כל מסר גזעני כפי האוכלוסייה השחורה בדרום אפריקה. השיר זכה למעמד מיוחד בקרב חוגים לאומניים בקרב האפריקאנרים ועקב כך מחלוקת התפתחה סביב השיר.
ב־6 בפברואר 2007 פרסם המחלקה לאמנות ותרבות בדרום אפריקה הצהרה על השיר דה לה ריי של בוק ואן בלרק. ההצהרה נבעה עקב הפופולריות שלו בחוגי הימין שם התפרש כקריאה למאבק מזוין. בקונצרטים של ואן בוק ואן בלרק, במיוחד כאשר שר את השיר דה לה ריי, כמה מהצופים הניפו את דגל הישן של דרום אפריקה ואת וירקלור. במאמר בירחון הויסחרוט ביקש המגזין מהשר פאלו ג'ורדן להגיב על השיר ועל המסר שכביכול נקרא בו. בהצהרה, הביע המשרד את חששו כי השיר יכול להיחטף על ידי גורמים ימניים, אך איחל לזמר כל טוב עם השיר. השר גם קובע כי אין לו שום בעיה עם מחאה או התגייסות של אופוזיציה, כל עוד היא מתקיימת במסגרת החוק.
פפלר עצמו אומר שהוא לא מזדהה עם הדגל הישן וכי הוא לא רוצה להיות משויך אליו. עם זאת, הוא תומך בשימוש בשפת האפריקאנס, והוא סירב להשתתף בתוכנית הרדיו קונצרט המוזיקה של הייוולד בתחנת הרדיו 94.7 בשל מדיניות תחנת שלא להשמיע מוזיקה אפריקאנרית. הוא גם מבהיר כי אינו מסכים עם הבורמאח וכי אינו מאמין שאלימות היא פתרון לבעיות של אפריקאנרים ומציין כי הגנרל דה לה ריי היה בעד שלום. קוס קומבויס, כדי להגן על פפלר מהאשמה בגזענות, מציין כי שיר הרוגבי של בוק ואן בלרק עוסק בשחקן הרוגבי השחור, בריאן הבנה.
כדי למנוע תביעת והתערבות ממשלתית נאלץ בוק להדפיס על אריזת אלבומו השני, אפריקאנארהרט; "אפריקאנארהרט אינו שיר הקורא לכל צורה של מהפכה או התקוממות. השיר מגיע מן המחרוזת 'Ons vir Jou' (כולנו בשבלך), וכל מה שאנחנו רוצים לומר הוא שהאפריקנר גם שפך דם בזמן שבנה את דרום אפריקה. אם נכבד את כל התרבויות ואת ההיסטוריה שלהן, נוכל יחד להפוך את המדינה הזו לחזקה יותר."
דיסקוגרפיה.
השמות בעברית הם תרגום מאפריקאנס ואינם שמות רשמיים.
פילמוגרפיה.
השמות בעברית הם תרגום מאפריקאנס ואינם שמות רשמיים.
יוניסקס
יוּנִיסֶקְס (באנגלית: Unisex) מתייחס לדברים שאינם ספציפיים קשורים למגדר מסוים, והם מתאימים לכל המגדרים. המונח עשוי להיות קשור לעיוורון מגדרי או לנייטרליות מגדרית .
באופן לא פורמלי, הפעם הראשונה שבו השתמשו במונח היה בשנות ה-60 של המאה ה-20. אף על פי שתחילית המונח, "Uni", מגיעה מהמילה הלטינית "unus" (בעברית: אחד), נראה שהמונח הושפע ממילים כמו "united" ו-"universal," שבהן התחילית, "Uni", מקבלת את המשמעות של משותף. במובן זה, ניתן לראות את משמעות המונח כמשמעות המשותפת לכל המגדרים.
שימוש.
לעיתים קרובות, מעצבי שיער ומכוני יופי שמשרתים גברים ונשים כאחד מיוחס כיוניסקס. הדבר אופייני גם לשירותים ומוצרים אחרים שהופרדו באופן מסורתי, כמו חנויות בגדים או מוצרי יופי. בדרך כלל, גם השירותים הציבוריים מופרדים בין המגדרים. עם זאת, קיימים גם שירותים ציבוריים יוניסקס, שאינו מפריד בין המגדרים.
אופנת יוניסקס כוללת בגדים שונים בהם הביגוד מתאים לכל המגדרים, כמו חולצות טריקו. גרסאות של בגדים אחרים עשויות להיות מתאימות להתאמות שונות בהתאם למגדרו של האדם, כגון ג'ינס. חנות הבגדים האנגלית, 'Mates', שנוצרה על ידי אירווין סלר, הייתה החנות הראשונה שמכרה בגדי יוניסקס.
שיתוף בריכה או מתקן פנאי אחר על ידי שחיינים בעלי מגדר שונה מכונה, בדרך כלל, כרחצה מעורבת .
חינוך מעורב מגדרית מתרחש כאשר המוסד החינוכי מקבל סטודנטים מכל המגדרים. בנוסף, ישנם גם שמות יוניסקס, אלו הם שמות שאפשר לתת גם לבנים וגם לבנות ויכולים להיות בשימוש גם עבור אנשים על הקשת הא-בינארית.
אל-בריה
אל-בריה (בערבית: البريّة) היה כפר ערבי בנפת רמלה, אשר שכן כ-5 קילומטר מדרום-מזרח לעיר רמלה, בסמוך לכפרים אל קובאב ואבו שושה, על הגדה המערבית של נחל גזר. הכפר נכבש ב-10 ביוני 1948, לפני ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות, לאחר שתושביו ברחו ממנו. הכפר נהרס לאחר מכן.
היסטוריה.
אל-בריה נוסד בעשור השני של המאה ה-19 (1820) לערך על ידי שתי חמולות שגורשו מן הכפר הסמוך, אבו שושה, על אדמת פלחה ריקה. שטחו כ-2,700 דונם שלא חולקים לתת-חולקו. אולם הייתה חלוקה פנימית בין החמולות.
עיבוד האדמה היה לפלחה בלבד ללא מטעים או כרמים.
כל משפחה ישבה על מכסת קרקע ממוצעת של 100 דונם בערך, ואחוז קטן מהתושבים היו מחוסרי אדמה וחיו ועבדו כאריסים אצל בעלי האדמות. מרבית בתי הכפר נבנו מלבני טיט, חלקם נבנו מאבן והגגות מעץ.
ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1863. ברשימת כפרים עות'מאנית מ-1870 מנה הכפר 20 בתים.
לחלק מאנשי הכפר היו אדמות נוספות שקנו בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-20 בכפרים השכנים אל קובאב, ענאבה ורמלה.
דרך הכניסה הראשית לכפר הייתה מכביש יפו-ירושלים (דרך לטרון) אולם בכפר עברה גם דרך עתיקה שחיברה את הכפרים ענאבה ואבו שושה. מרבית התחבורה בכפר נעשתה בעגלות הרתומות לחמורים וגמלים.
תושבי הכפר היו כולם פלאחים, אולם בכפר פעלו שלוש חנויות שבעליהן התפרנסו גם מעבודת אדמה.
כמו כן פעלו בכפר שתי מדאפות (בתי אירוח), אחת לכל חמולה.
בכפר לא היה מסגד והתושבים התפללו בבית הספר.
הכפר היה ידוע ככפר שקט שתושביו אינם מעורבים ואינם מעורים בפעילות לאומית או לאומנית, לתושביו לא היו קשרים עם יהודים, לא עם אנשי הווקף ולא עם אנשי הצבא. בכפר הייתה רמת פשיעה נמוכה, בעיקר סבלו תושביו מחברי כנופיה ערבית שגבתה דמי חסות. כנופיה זו נתפסה על ידי הבריטים
תושבים.
בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-510 תושבים.
חמולת דאר איברהים מנתה 300 נפשות, בראשה עמד עמר חסן. חמולת דאר יוסף מנתה 200 נפשות, בראשה עמד חסן סלאמה.
מים.
תושבי הכפר אגרו את מי הגשמים בבורות ושאבו אותם באמצעות דליים. איכותם הייתה בדרך כלל טובה. בנוסף, בשטח הכפר היו 2 בארות אבן.
חקלאות.
לחלק מאנשי הכפר היו אדמות נוספות שקנו בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-20 בכפרים השכנים אל קובאב, ענאבה ורמלה.
קרקעות הכפר לא פותחו על ידי התושבים והם גם לא קיבלו הלוואות מממשלת המנדט לבצע פיתוח כלשהו.
בכפר היו כ-40 ראש בקר, 20 פרידות ו-10 חמורים, לא היו מטעים בכפר (בשנת 1935 היו 17 דונם מטעים). ב-1943 כל הגידולים הם פלחה.
חינוך.
בשטח בכפר היה בית ספר קטן אחד שנבנה ב-1940 על ידי ממשלת המנדט ואנשי הכפר. הלימודים החלו בו ב-1941. עם מורה אחד, בשם האשם אל-חאטיב, בוגר מוסד של הווקף במצרים. בבית הספר 50 תלמידים. בכפר לא היו תלמידים במוסדות חינוך של הווקף.
במאורעות.
כפר זה לא היה פעיל במאורעות ולא השתתפו או הצטרפו אל הכנופיות.
נהרג תושב הכפר אחמד מוחמד, פועל רכבת באיסדוד על ידי כוחות הביטחון, משפחתו קיבלה פיצויים.
מוחתארים.
חסן צאלח נבחר בשנת 1925 כמוחתאר. ב-1939 נבחר עמר חסן סלאמה לתפקיד. בנוסף היה ועד כפרי להערכת התבואות.
אחרית ימיו.
במלחמת השחרור היו תושבי הכפר בדרך כלל אדישים לנעשה סביבם, אולם לאחר נפילת קיבוץ גזר השכן לידי הלגיון הירדני ב-10 ביוני 1948, פלשו רבים מתושבי אלבריה לבתי הקיבוץ, בזזו מכל הבא ליד והציתו את הבתים. החגיגה הסתיימה כעבור שעות אחדות כאשר נכבש הקיבוץ מחדש. אולם עם כיבוש גזר, חששן תושבי אלבריה מנקמה, אספו מטלטליהם בחיפזון ונסו על נפשם. שעות לאחר מכן, בערב אותו יום עם כניסת כח חטיבת לכפר, הכפר היה ריק מתושביו ונתפס בלא שנורתה ירייה אחת.
בתי הכפר שופצו על מנת לשכן בהם באופן ארעי את חברי גרעין ההתיישבות ארגון יעזק שהקימו את כפר עזריה, לאחר מכן שימשו הבתים כחומר גלם לבניה וסלילה.
השרידים היחידים הקיימים במושב עזריה לכפר הערבי הם שני מבנים, האחד מבנה בטון המשמש כמחסן ועליו עדיין ניתן להבחין בפגיעות ירי, ומבנה עשוי אבן אשר ככל הנראה שימש כבית הספר של הכפר.
אליס קפל
אליס קפל (באנגלית: Alice Keppel; 29 באפריל 1868 – 11 בספטמבר 1947) הייתה אשת חברה בריטית.
ביוגרפיה.
קפל נולדה בקנט כבתו של ברונט. היא הייתה אחת מתוך עשרה ילדים שתשעה מתוכם הגיעו לבגרות. סבה מצד אמה היה מושל האיים היוניים שהיו בשליטה בריטית, היא גם הייתה בעלת קשרי משפחה לבית סטיוארט.
ב-1891 היא נישאה לג'ורג' קפל, בנו של רוזן אשר שירת בצבא הבריטי בזמן נישואיהם, נולדו להם שתי בנות. המחסור בכסף של בעלה הוביל אותה לנהל רומנים עם גברים עשירים יותר וזאת על מנת לשמור על סגנון חיים שהיה נהוג בחברה הלונדונית, חלק מבני משפחתה אף חשבו כי אחד ממאהביה הוא האב הביולוגי של בתה הבכורה.
היא נודעה בתפקידה כמארחת במהלך התקופה האדוארדית, ב-1898 היא פגשה את יורש העצר אדוארד והיא החלה לשמש כפילגשו, במהלך הביקורים של אדוארד בביתה בעלה עזב את הבית, רעייתו של אדוארד אלכסנדרה, נסיכת דנמרק, כיבדה את הקשר ביניהם ואף חיבבה את אליס, היא העדיפה אותה על פני המאהבת הקודמת שלו.
לאחר מותו של המלך היא ובעלה עזבו את בריטניה ושהו שנתיים במזרח הרחוק, במהלך מלחמת העולם הראשונה היא עזרה לחברה שלה לנהל בית חולים בבולון-סור-מר לחיילים שנפצעו. ב-1925 עברה להתגורר באיטליה.
יוזמת סאדאת
רשימת האנשים המבוגרים ביותר שתועדו
זאת רשימת האנשים המתועדים המבוגרים ביותר הממוינים בסדר יורד לפי גיל בשנים ובימים.
האדם המבוגר ביותר (שאומת באופן וודאי על ידי מכון GRG) היא ז'אן לואיז קלמן (1875–1997) מצרפת, שהגיעה לגיל 122 שנים ו-164 ימים.