משחקי הסדרה מתרחשים בעולם הבדיוני (המכונה "היבשת", The Continent) המתואר בסדרת הספרים של ספקובסקי, וסובבים סביב גיבור הסדרה, גראלט מריוויה, אחד המכשפים האחרונים שנותרו ביבשת. גראלט הוא צייד מפלצות מקצועי אשר אומן מגיל צעיר (הודות לאימונים ושינויים גנטיים בגופו) על מנת להילחם במפלצות קטלניות אשר פלשו ליבשת אלפי שנים קודם לכן. מבחינה עלילתית, האירועים המתוארים במשחקים מתרחשים לאחר תום האירועים בסדרת הספרים, כאשר המשחק הראשון מתחיל זמן מה לאחר "הפוגרום בריוויה" שתואר בספר האחרון בסדרה, "גבירת האגם" (The Lady of the Lake).
לאורך משחקי הסדרה גראלט חמוש בשתי חרבות (ובמשחק השלישי גם בקשת מוצלבת) הנישאות על גבו: חרב מפלדה, המשמשת אותו להילחם כנגד בני-אדם, וחרב מכסף, המשמשת אותו כנגד יצורים על-טבעיים. כמו כן, ככל מכשף, לגראלט יש שליטה בצורה בסיסית של קסם הקרוי "סימנים" (Signs), כאשר בסדרת המשחקים זמינים לשחקן חמישה סימנים שכאלו. בנוסף לכך ישנה בכל המשחקים מערכת אלכימיה מפותחת המאפשרת לשחקן לרקוח שיקויים, פצצות ושמנים אותם ניתן למשוח על הנשק על מנת להקנות בונוס כנגד אויבים מסוימים. מערכת הקרב במשחקים מעודדת את השחקן לבחור את סגנון הלחימה שלו ובכך הוא יכול להתמקד בשיפור יכולות הקסם, באלכימיה או בלחימה פיזית, תוך כדי שימת דגש על זריזות או על הגנה, אך גם מאפשרת לשלב בין יכולות מכל אחד מהתחומים.
המשחקים נחשבים לפתוחים למדי ולא-ליניאריים מבחינת סדר ביצוע המשימות, ובדומה למשחקי תפקידים ממוחשבים רבים, גם משחקים אלו הם מוכווני בחירות, כאשר רבות מאפשרויות הדו-שיח שמוצגות בפני השחקן (חלקן מוגבלות בזמן המיוצג על ידי טיימר המוצג מתחת לאפשרויות הדו-שיח), משימות מסוימות ופעולות אחרות שהשחקן מבצע ישפיעו על המשך המשחק ואף על סופו, וכן על יחסיו של גראלט עם דמויות אחרות בעולם המשחק, וכתוצאה מכך ייתכנו מספר סופים אפשריים לכל משחק בסדרה. בנוסף לכך, שחקן שיש ברשותו יותר ממשחק אחד בסדרה, יכול לגרום לבחירות שביצע במשחק הקודם "להיגרר" אל המשחק הבא בסדרה על ידי ייבוא קובץ שמירה מהמשחק הקודם, או על ידי ביצוע משימת סימולציה במהלכה השחקן יישאל על בחירות ואירועים בהם היה מעורב במשחק הקודם. עם זאת, כל משחק מציג עלילה חדשה משלו, אשר אינה מחייבת בהכרח את השחקן "להשלים פערים" מהמשחקים הקודמים.
משחקי הסדרה.
הטרילוגיה הראשית.
The Witcher.
המשחק הראשון בסדרה, שעלילתו מתרחשת 5 שנים לאחר האירועים בספר "גבירת האגם" (The Lady of the Lake). בתחילת המשחק, גראלט מוצא את עצמו סמוך למבצר המכשפים "קאר מורהן", בית הספר למכשפים בו החל את אימוניו, לאחר שאיבד את זכרונו. לאחר שהוא פוגש שוב בחבריו, המבצר מותקף על ידי כנופיית פושעים אשר מרכזה בממלכת טמריה ומצליחה לשדוד משם את סודות בית הספר. על גראלט לצאת לעבר ממלכת טמריה על מנת להשיב את סודות בית הספר, במסע בו יכיר ידידים ואויבים וייאלץ לבחור מספר בחירות גורליות.
עבודת הפיתוח של המשחק החלו בשנת 2003 לאחר ש-CD Projekt קנו מידי ספקובסקי את הזכויות ליצור משחק וידאו המבוסס על עולמו, וזאת לאחר שניסיון קודם לפתח משחק שכזה נוסה על ידי סטודיו Metropolis (אף הוא סטודיו פולני) במהלך השנים 1996–1997, כשל. אף על פי שזה היה המשחק הראשון של החברה, המשחק זכה להצלחה וביקורות חיוביות. המשחק יצא למחשב האישי בלבד, וגרסה בשם The Witcher: Rise of the White Wolf הוכרזה עבור הקונסולות עם צפי שחרור לסוף 2009 אך בוטלה בסופו של דבר.
The Witcher 2: Assassin of Kings.
עלילת המשחק הראשון בסדרה מתרחשת מספר חודשים לאחר תום אירועי המשחק הראשון. פולטסט, מלך טמריה, נרצח על ידי מתנקש בתחילת המשחק, והאשמה נופלת על גראלט. על גראלט לצאת למסע הרה סכנות על מנת לטהר את שמו ולגלות את האחראי האמיתי לרצח.
סרטון המתאר את המשחק הודלף לרשת עוד במהלך 2009, זמן מה לפני ש-CD Projekt התכוונה להכריז רשמית עליו. יומיים לאחר מכן, אישרו המפתחים את עצם קיומו של המשחק. המשחק מציג שכלולים רבים למערכת הקרב והדיאלוג וכן שיפור משמעותי בגרפיקה, לאחר ש-CD Projekt החליטו לזנוח את השימוש במנוע Aurora של BioWare ששימש את המשחק הקודם (אותו מנוע ששימש את נוורווינטר נייטס) לטובת פיתוח מנוע משחק משלהם: REDengine.
The Witcher 3: Wild Hunt.
נחשב למשחק החותם את הטרילוגיה, ולמצליח ביותר מבין כל משחקי הסדרה. מבחינה עלילתית המשחק מתרחש ישירות לאחר תום האירועים במשחק הקודם, ובמהלכו, גראלט מתוודע לחזרתה של בתו המאומצת, סירילה "סירי", לאחר שכביכול נעלמה מהעולם בתום סדרת הספרים. גראלט למד כי סירי נמצאת בסכנה מידי כוח על-טבעי מרושע המכונה "ציידי הפרא" (The Wild Hunt) המתכוון ללכוד אותה על מנת להשתמש בכוחותיה המיוחדים לרעה, ועליו לצאת לדרכו על מנת למצוא אותה לפני ש"ציידי הפרא" ישימו עליה את ידיהם.
המשחק זכה להצלחה מסחררת, כאשר הצליח למכור למעלה מ-10 מיליון עותקים שנה לאחר יציאתו (2016), וכן נחשב לאחר ממשחקי הווידאו הטובים ביותר שיצאו אי פעם. הצלחת המשחק גררה עימה פיתוח של שתי חבילות הרחבה, Hearts of Stone ו-Blood and Wine, אף הן זכו להצלחה ולביקורות חיוביות.
משחקי ספין-אוף.
The Witcher: Crimson Trail.
משחק בטכנולוגיית Java שיצא לטלפונים הניידים ב-20 בנובמבר 2007 שפותח על ידי Breakpoint לאחר שקנו את הרישיון מ-CD Projekt. עלילת המשחק אינה קשורה למשחקי הסדרה. המשחק לא נתמך בטלפונים מודרניים המריצים מערכות הפעלה דוגמת iOS או אנדרואיד ולמעשה כבר אינו משווק עקב אי זמינותו של אתר המשחק.
The Witcher: Versus.
משחק לחימה ממוחשב מרובה משתתפים בטכנולוגיית פלאש שיצא כמשחק דפדפן ב-9 ביולי 2008 וכן יצא ל-iOS בשנת 2011. במשחק כל שחקן נדרש לבחור מקצוע מסוים מבין שלושה מקצועות - מכשף, קוסמת או מפלץ - ולהתמודד אחד נגד השני. המשחק אינו זמין יותר החל מה-31 במאי 2012 עקב תום החוזה של החברה המפתחת, one2tribe, עם CD Projekt.
The Witcher Battle Arena.
משחק MOBA (זירת קרב מרובת משתתפים) שפותח על ידי Fuero Games והופץ על ידי CD Projekt RED. המשחק יצא בצפון אמריקה לאייפון בדצמבר 2014 וחודש לאחר מכן, בינואר 2015, שוחרר גם לאנדרואיד וליתר העולם. התמיכה במשחק הסתיימה לאחר ששרתי המשחק נסגרו ב-31 בדצמבר 2015, פחות משנה לאחר יציאתו.
GWENT: The Witcher Card Game.
משחק קלפים ממוחשב המבוסס על המשחקון הבדיוני "גוונט" שהוצג במשחק השלישי וזכה לפופולריות בקרב מעריצי המשחק, שהצליחו בסופו של דבר לשכנע את CD Projekt לשחרר את המשחקון כמוצר עצמאי. המשחק יצא ב-2018 למחשב האישי ולקונסולות, וב-2019 ו-2020 ל-iOS ולאנדרואיד בהתאמה. המשחק זמין הן בתצורת שחקן יחיד והן כמשחק מרובה משתתפים.
Thronebreaker: The Witcher Tales.
המשחק פותח ושוחרר על ידי CD Projekt RED ב-2018 בסמיכות ל-GWENT. המשחק הוא משחק תפקידים ופאזלים בו השחקן נכנס לדמות של מיב שהיא מלכת ליריה וריויה שהודחה בהפיכה של אנשי החצר שלה. ויחד עם קומץ נאמנים היא עוברת מסע בין המדינות השכנות עד אשר היא מצליחה להשיב לעצמה את הכיסא, המשחק זכה לתשבחות ולביקורות חייבויות מאוד על הגרפיקה המיוחדת והמשחקיות המעולה. המשחק למעשה מרחיב את Gwent בכך שמערכת הקרב בו היא משחק קלפים מבוסס תורות הדומה ל-Gwent. עלילת המשחק מתרחשת באותו העולם ובאותו ציר זמן של המשחק הראשי אבל איננה קשורה בצורה ישירה. המשחק יצא גם לקונסולת נינטנדו סוויץ'.
The Witcher: Monster Slayer.
משחק מובייל, מבוסס מיקום במציאות רבודה, שמפותח על ידי Spokko והופץ ביולי 2021 ל-iOS ולאנדרואיד. במשחק זה השחקן נכנס לנעליו של מכשף, ועליו למצוא מפלצות בסביבתו הקרובה ולהילחם בהן.
בנוסף למשחקי הווידאו האלו, יצאו גם מספר משחקים שולחניים המתרחשים בעולם בו מתרחשת סדרת המשחקים, וביניהם משחק ההרפתקה "The Witcher Adventure Game" (אשר יצא על ידי חברת Fantasy Flight Games) ומשחק התפקידים השולחני "The Witcher Role-Playing Game", אשר פותח על ידי CD Projekt RED בשיתוף פעולה עם R. Talsorian Games (המפתחים של סדרת משחקי התפקידים השולחניים סייברפאנק).
חשבון נאמנות
הרסטורציה האירופית
מנון לסקו (פוצ'יני)
מנון לסקו (בשפת המקור: Manon Lescaut) היא האופרה בת ארבע מערכות של ג'אקומו פוצ'יני. הלברית לאופרה נכתבה על בסיס הרומן של אבה פרבו על ידי מרקו פראגה, דומניקו אוליבה, לואיג'י איליקה, ג'וזפה ג'אקוזה, ג'וליו ריקורדי, רוג'רו ליאונקוואלו והמלחין בעצמו. היצירה נכתבה בין השנים 1891–1892. הבכורה התקיימה בהצלחה רבה ב-1 בפברואר 1893 בתיאטרון רג'ו (Teatro Regio=התיאטרון המלכותי) בטורינו.
מילים ומוזיקה.
ברומן האהבה שלו אבה פרבו מתח ביקורת על התנאים החברתיים של צרפת "האמיצה" העכשווית. באופרה הביקורת הזו פחות בולטת, העלילה מציגה דווקא פרק חטוף מחייהם של שלושת הגיבורים. פוצ'יני עצמו עבד רבות על הליברטו, ככל הנראה גם כדי שהסיפור לא יעקוב אחר האופרה של ז'יל מאסנה באותו שם.
במנון לסקו אנו מוצאים מספר שברי לחנים שניתן לשמוע באופרות המאוחרות של פוצ'יני, טוסקה ומאדאם באטרפליי. ביצירה זו התגלו שני מאפיינים של אמנות המאסטר: שפע הניגונים ותחושת אפקטים הבימתיים והתזמורתיים. בנוסף לשברי המלודיה הקטנים, ישנם קשתות מלודיות רחבות האופייניות ליצירות מאוחרות יותר של פוצ'יני.
עלילה.
מערכה 1.