ארכיון התיאטרון נשמר בידי Archivio Multimediale del Piccolo Teatro di Milano (AMPT)
בשנת השישים להיווסדות התיאטרון שחלה ב-2007, נשיא הרפובליקה, ג'ורג'ו נפוליטנו, זכה בתואר "Ente Autonomo Piccolo Teatro di Milano-Teatro d'Europa", למשך כל תקופת כהונתו בת השבע שנים. נכון ל-2012, מנהל התיאטרון הוא סרג'ו אסקובר והמנהל האמנותי הוא לוקא רונקוני.
הפקות ראשונות.
ההפקות בעשור הראשון לקיומו של התיאטרון היו:
אמפי קיסריה
טרי ריצ'רדסון
טרנס "טרי" ריצ'רדסון (באנגלית: Terrence "Terry" Richardson; נולד ב-14 באוגוסט 1965) הוא צלם אופנה אמריקאי שעבודותיו ידועות בסגנונן הבוטה והפרובוקטיבי. הוא צילם קמפיינים עבור מארק ג'ייקובס, טום פורד, איב סן-לורן, ולנטינו, בולגארי ואחרים, ועבד עם המגזינים הנחשבים רולינג סטון, GQ, ווג, הרפרס בזאר, ואניטי פייר, i-D ו-Vice. בנוסף, ריצ'רדסון הוא צלם דיוקנאות מבוקש אשר צילם ידוענים רבים דוגמת ביונסה, מיילי סיירוס, אובמה, ריהאנה, ג'וני דפ, קיילי ג'נר ובר רפאלי.
החל משנת 2001, ריצ'רדסון הואשם על ידי דוגמניות רבות בניצול ותקיפה מינית במהלך צילומים. בשנת 2017, בעקבות תנועת Me Too, הודיעה חברת התקשורת האמריקאית קונדה נאסט, שבבעלותה 19 מותגים ומגזינים שעבדו עמו בעבר, שהיא מחרימה את ריצ'רדסון ושאין בכוונתה להעסיק אותו יותר; עבודות שהוזמנו ממנו אך טרם פורסמו נגנזו והוחלפו באחרות. בינואר 2018, דווח כי ריצ'רדסון נמצא תחת חקירה של משטרת העיר ניו יורק בעקבות האשמות מרובות על תקיפות והטרדות מיניות; חקירה זו עדיין נמשכת.
ביוגרפיה.
ריצ'רדסון נולד בניו יורק. אביו בוב היה צלם אופנה שסבל מסכיזופרניה והיה מכור לסמים. אימו נורמה הייתה סטייליסטית ורקדנית. בילדותו, הירבה להתלוות אליה בעבודתה והתוודע לעולם האופנה בפריז ובלונדון. בנעוריו גדל והתחנך בהוליווד ומכרים מן התקופה מתארים אותו כביישן וחסר כישורים חברתיים. בין היתר עסק בנעוריו בנגינת גיטרה בס בלהקת רוק ולמד צילום.
החל משנות ה-90 עסק בצילום אופנה מקצועי ובין היתר צילם עבור בתי אופנה נחשבים כגון מרק ג'ייקובס, טום פורד, ואיב סן לורן. בנוסף לכך צילם עבור מגזינים חשובים בתחום הפופ והאופנה כגון רולינג סטון, ווג, וניטי פייר ואחרים.
ריצ'רדסון עוסק גם בבימוי של קטעי וידאוקליפים מוזיקליים כאשר המפורסמים שבהם היו לסינגל XO של הזמרת ביונסה והקליפ השערורייתי לשיר Wrecking Ball שביים לזמרת מיילי סיירוס.
עד כה פרסם ריצ'רדסון 13 ספרי צילום של עבודותיו. בשנת 2012 הציג ריצ'רדסון לראשונה תערוכה אישית של יצירותיו בגלריה לאומנות בת זמננו בלוס אנג'לס. באותה שנה הודיעה הזמרת ליידי גאגא כי ריצ'רדסון יצלם סרט דוקומנטרי על חייה.
ריצ'רדסון היה נשוי בעבר לדוגמנית ניקי הוברתי ומאז שחלתה בסרטן הוא מנהל מערכת יחסים עם הדוגמנית והשחקנית הקנדית שלום הרלו. בין היתר, ביים את הקליפ "Vai Malandra" עבור אניטה.
סגנון אמנותי.
עבודתו של ריצ'רדסון מתאפיינת במספר מוטיבים החוזרים על עצמם בקביעות. הוא מרבה לצלם דמויות מפורסמות מעולם האופנה והמשחק במצבי חיים רגילים או במהלך ביצוע תנועה טבעית בגובה העיניים, תוך שימוש במצלמת אינסטנט. ריצ'רדסון מצלם בדרך כלל על רקע של מסך לבן. לעיתים הוא מצטרף בעצמו, עם סימני ההיכר שלו, משקפיו הגדולות ופאות הלחיים הארוכות, למושא העיקרי של הצילום, ונתפס כחלק מן הצילום או הרקע שלו.
צילומי העירום שלו משקפים מיניות בוטה או מתעדים פעילות מינית מרומזת ואף מפורשת על גבול הפורנוגרפיה. עבודותיו של ריצ'רדסון והמיניות המתפרצת העולה מהם הפכו אותו לשנוי במחלוקת.
תקיפות והטרדות מיניות.
ריצ'רדסון הואשם פעמים רבות בניצול ותקיפה מינית של דוגמניות במהלך צילומים. כאשר צילם אותן, לעיתים ללא הסכמה מפורשת, מבצעות אקטים או בתנוחות מיניות. הועלו כלפיו טענות כי הוא מבצע מניפולציות מקצועיות כלפי דוגמניות צעירות ובתחילת דרכן החוששות להתלונן ולאבד את הסיכוי להתקדם בענף. חלק מן הדוגמניות התלוננו בעילום שם כי ריצ'רדסון מרבה לגעת בגופן העירום בזמן הצילומים.
ריצ'רדסון עצמו הגיב לטענות הללו כי מדובר בשקרים וכל צילומיו בוצעו מתוך הסכמה ושיתוף פעולה עם הדוגמניות.
ויקטור פלבין
התרבויות האגאיות
מכונת גלידה
מכונת גלידה או בשמה המלא מכונת גלידה ביתית, היא מכונה שמייצרת גלידה לצריכה אישית. רכיבי הגלידה לרוב מעורבלים במיקסר חשמלי ומוקפאים בתא ההקפאה של המכונה.
ישנם דגמים של מכונות גלידה שרק מקררים את תערובת הגלידה ואינם חזקים מספיק כדי להביא אותה לקיפאון. המכונה צריכה לקרר את תערובת הרכיבים תוך כדי ערבול על מנת שלא ייווצרו גבישים של קרח בגלידה. למכונה יש דגמים חשמליים לחלוטין ומנגד דגמים ידניים שבהם על המשתמש במכונה לערבל את הגלידה בעזרת כלי בחישה או מנגנון ידני אחר.
היסטוריה.
בשנת 1832 לערך, אוגוסטוס ג'קסון, קונדיטור אפרו אמריקאי, זכה לתהילה לאחר שיצר מתכונים רבים לייצור גלידות וכן פיתח טכניקה יעילה להכנת גלידה.
בשנת 1843, ננסי ג'ונסון מפילדלפיה רשמה את הפטנט האמריקאי הראשון על מכונה המקפיאה גלידה.
מכונות ידניות וחשמליות.
במכונות גלידה ידניות קיימות שתי קערות, אחת פנימית והשנייה חיצונית. לקערה החיצונית מכניסים קוביות קרח ומלח. לקערה הפנימית מכניסים את מרכיבי הגלידה שאותם מערבבים בעזרת כף או ידית בחישה. המלח מוריד את נקודת הקיפאון של הקרח וממיס אותו, וכתוצאה חום נפלט מהגלידה החוצה ומקרר אותה. מכונות אלו הן לרוב זולות, אך אינן נוחות לשימוש. תערובת הקרח והמלח נמסה ויש להיפטר ממנה, וכן בכל הכנה של גלידה יש להוסיפה מחדש.
קיימים שלושה סוגים שונים של מכונות גלידה חשמליות. בכל אחד מהם קיים מיקסר חשמלי שמערבל את הגלידה עצמה, אך ההבדלים ביניהם נובעים משיטת הקירור:
הסוג הראשון מבין השלושה, הוא מכונת גלידה חשמלית שמוכנסת לתוך קערה מוקפאת. הקערה מכילה שתי דפנות שביניהם קיים נוזל שקופא בחום נמוך (מעל נקודת הקיפאון של מים). את הקערה יש להקפיא כ-24 שעות לפני תהליך הכנת הגלידה. לאחר מכן מכניסים למכונה את תערובת הגלידה ומפעילים אותה. המכונה בוחשת את התערובת במשך כעשרים עד שלושים דקות. היתרון במכונה זו הוא מחירה הזול. החיסרון הוא שניתן להכין רק מנה אחת של גלידה בכל פעם. אם רוצים להכין מספר מנות בו זמנית, יש צורך בהכנסת מספר קערות למקפיא מראש.
הסוג השני הוא מכונה גלידה שעובדת בתוך המקפיא של המקרר. הקירור נעשה אם כן על ידי המקפיא עצמו, והמכונה רק צריכה לערבל את הגלידה. המכונה עובדת כל כמה שניות, עד שהגלידה מתקשה ואז תהליך הערבול מופסק. הגלידה קופאת לאט והיא נבחשת על מנת שלא ייווצרו בה גושי קרח. היתרון במכונה זאת הוא גודלה הקטן וכן שאין צורך להקפיא רכיבים כלשהם טרם השימוש בה. החיסרון במכונה זו הוא שהמקפיא צריך להיסגר על הכבל החשמלי שלה שבולט החוצה מן המקרר. ישנים מקררים שבהם קיים תקע חשמלי ואז לא נפגעת האטימות של המקפיא. בנוסף, קיימים למכונה דגמים שעובדים על סוללות, אך לא ניתן להשתמש בסוללות נטענות רגילות שכן הן לא פועלות היטב בחום נמוך.
הסוג השלישי והיקר ביותר, הוא מכונה בעלת תא הקפאה משלה. תא ההקפאה של מכונה זו מגיע לקור הרצוי מספר דקות לאחר הפעלתה, וניתן להוסיף למיכל הבחישה את הגלידה. כמו במכונות הגלידה האחרות, התערובת מוכנה לאכילה לאחר כעשרים עד שלושים דקות של ערבול, תלוי במתכון ובכמות שהוכנסה למכונה. מכונה זו יכולה לייצר כמויות גדולות של גלידה בהשוואה לשני הסוגים שהוזכרו, מיד עם סיום הכנת המנה הראשונה והוצאתה ניתן להכניס תערובת אחרת ולהכינה. בחלק ממכונות אלו קיים מנגנון שעקב ניעורן או הזזתן תהליך ההקפאה פוסק ואז יש צורך להמתין 12 שעות עד לחידוש ההקפאה. דגמים אלו של המכונה לא מתאימים למטבחים קטנים.
קיים גם סוג נוסף של מכונת גלידה חשמלית. כמו בסוג הראשון, תערובת של גלידה מוכנסת למיכל או לקערה השקועה בתוך קוביות קרח ומלח. למכונה מחובר מנוע חשמלי חזק שמסתובב במהירות של 75 סיבובים לדקה. בתוך מיכל הגלידה ישנה כף שמגרדת את הגלידה מדפנות המיכל. כף זו מסתובבת בכיוון ההפוך לכיוון בחישת הגלידה. ככל שהזמן עובר מרקם הגלידה שבמכונה נהיה סמיך יותר. בהינתן זמן מספיק וכמות מספקת של קוביות קרח ומלח, ניתן ליצור במכונה זו גלידה "מוצקה" וחלקה.
מדליית עשור לחרות ישראל
מדליית "עשור לחרות ישראל" היא המדליה הממלכתית הראשונה שהונפקה במדינת ישראל, במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל.
בשנת 1958, במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל, הנפיקה החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות מדליה שבצִדה האחד העתק של המטבע "יהודה השבויה" מוקף בשלשלאות ובכתובת העברית "גלתה יהודה" עם התאריך העברי (השגוי) "תל"א". מצדה האחר של המדליה מופיע העתק של עץ התמר שמופיע במטבע המקורי, מעברו האחד אישה נושאת אלומת שיבולים ומעברו האחר גבר הנושא על כתפו מעדר. המילים "Israel Liberata" ("ישראל המשוחררת" בלטינית) ו"ירושלים" משולבות באיור, ומסביבו מופיעה הכתובת "עשור לחרות ישראל", עשרה כוכבים בני שישה קודקודים (דומים למגני דוד) והתאריך העברי "תשי"ח". את המדליה עיצב אוטה וליש על-פי הצעה של ליאו קדמן. הייתה זו המדליה הממלכתית הראשונה של מדינת ישראל. המדליה נוצקה בזהב בעשרת אלפים עותקים, אולם הביקוש לה עלה על מספר העותקים המוצע, ולפיכך הוחלט להנפיק גרסה נוספת שלה.