מסופר כי אביו אמר על חמשת בניו שהם כנגד חמשה חומשי תורה, והיות שרבי יצחק הוא כנגד ספר שמות בו מובא "גלות מצרים" לכן יהיו חייו תמיד בגלות ממקום למקום, אבל במקביל התורה תהיה נתונה בו, כמו שנתינתה מובאת בספר שמות.
עם פטירת אביו בכ"ה באלול ה'תקמ"א החל רבי יצחק לכהן באדמו"רות בעיר מושבו ראדוויל (כאשר בתקופת נישואיו השניים התגורר זמן מה ליד חותנו בנדבורנה) לצד אחיו ששמשו בגלינא, זווהיל, יאמפולה, סקאליה ושאץ.
בהוראת החוזה מלובלין שימש ברבנות גם באפטשנה, רימינוב, בוטושאן, פאליטשאן ויאס.
נפטר בי"א באייר ה'תקצ"ה. בנו רבי דן מילא את מקומו כאדמו"ר השני בשושלת.
צאצאיו.
מזיווג ראשון:
יצחק מקאליש
רבי יצחק מקאליש (ה'תק"ל - ו' בשבט ה'ת"ר) נכד רבי מאיר הגדול מפרמישלאן אבי חסידות פרמישלאן. היה האדמו"ר השני בשושלת קאליש.
ביוגרפיה.
נולד בגליציה בשנת ה'תק"ל לרבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן וליענטלע. נישא לפייגא בת רבי איתמר הכהן מצ'יזיקוב (הסמוכה ללמברג), לאחר שנפטרה אשתו נישא בשנית לבריינא וממנה נולדו לו חמשת ילדיו הקטנים.
לאחר פטירת אביו בב' באדר א' ה'תקע"ג מונה אחיו הצעיר רבי מאיר כממלא מקומו בפרמישלאן, ורבי יצחק שהתגורר בקאלוש שבאוקראינה לא נהג באדמו"רות עד פטירת דודו רבי דוד מקאליש, אז נתמנה לממלא מקומו בתמיכת רבי יעקב מליסא (בעל נתיבות המשפט).
נפטר בו' בשבט ה'ת"ר. בנו השני רבי ישראל מאייר מילא את מקומו בקאלוש.
צאצאיו.
מזיווג ראשון:
מזיווג שני:
יער טאוטובורג
יצחק מאיר השיל (ז'ינקוב)
רבי יצחק מאיר השיל (ה'תקל"ו - א' באדר ה'תרט"ו) היה אדמו"ר חסידי. השני בשושלת אפטא-ז'ינקוב.
ביוגרפיה.
יצחק מאיר נולד בשנת ה'תקל"ו לרבי אברהם יהושע העשיל (האפטר רב) אבי שושלות אפטא-זינקוב וקופיטשניץ, ולחיה שרה בתו של רבי יעקב מטיטשין. לאחר נישואיו למירל בתו של רבי חיים יעקב שטראם מדוקלה שימש כיד ימינו של אביו עד לשנת ה'תקס"ה אז החל לכהן ברבנות העיר קולבסוב, וכעבור כמה שנים נתמנה לרב בזינקוב ולאחר פטירת אביו בה' בניסן ה'תקפ"ה החל לנהוג באדמו"רות ובכך היה לאדמו"ר השני מאפטא-זינקוב.
רבי יצחק מאיר נפטר בא' באדר ה'תרט"ו. ואת מקומו מילא בנו בכורו רבי משולם זוסיא השיל.
יצחק מרדכי שפירא
רבי יצחק מרדכי שפירא (אב תרכ"ז – ג' בתמוז תר"צ) היה אדמו"ר בגוואדזיץ' (Gwoździec).
תולדותיו.
נולד בסדיגורה לרב אבי עזרא זליג שפירא, אדמו"ר בסטרי ובנו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא, מחשובי אדמו"רי פולין בדורו. אמו הייתה הדסה פייגא, בתו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסאדיגורה. נישא לציפורה פייגא, בת דודו רבי ישראל פרידמן מסדיגורה.
לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות בגוואדז'יץ שבגליציה (כיום אוקראינה) לצד אחיו רבי חיים מאיר יחיאל שהחל לכהן בדרוהוביץ' וממנו יצאה שושלת דרוהוביץ'. על אף היותו צאצא מצד אביו לשושלת קוז'ניץ, נהג בדרך חסידות רוז'ין, שושלתם של אמו וחותנו.
בימי מלחמת העולם הראשונה נמלט כשאר אדמו"רי רוז'ין לווינה, שם השתכן עד לפטירתו ושם נקבר בבית הקברות היהודי "החדש". אשתו עלתה לארץ ישראל ונפטרה בכ' בחשוון תש"ג ונקברה בבית העלמין בהר הזיתים.
יצחק פרידמן (הראשון)
יצחק פרידמן (בוהוש-שפיקוב)
יצחק פרידמן מבויאן
יקותיאל יהודה טייטלבוים (הייטב לב)
השול (ברסלב)
השול (מיידיש: "בית הכנסת". מכונה גם: בית המדרש הגדול דחסידי ברסלב או ישיבת אור הנעלם) הוא בית מדרש ותיק של חסידות ברסלב השוכן בפינת הרחובות סלנט ומאה שערים בירושלים.
המקום נוסד בשנת 1949 בידי הרב אליהו חיים רוזין והרב לוי יצחק בנדר, מרבניה הבולטים של ברסלב בישראל. סביב המקום התפתחתה קהילה שמנתה באמצע שנות השישים כ-80 משפחות.
במידה רבה משמרת הקהילה את ברסלב "הישנה" והיא נחשבת שמרנית בקרב חסידי ברסלב. רבים מאנשי הקהילה משכימים בחצות הלילה להתבודדות, טובלים בשעת לילה מאוחרת ומתפללים שחרית עם הנץ החמה.
"השול" היה קשור לאנשי פלג "הקהילה", שבראשו עמד הרב יעקב מאיר שכטר. אנשי פלג זה קשורים אידאולוגית לעדה החרדית. לאחר פסיקה של בד"ץ העדה החרדית עברו אנשי "הקהילה" לבית הכנסת "אוהל לאה" בשכונת בית ישראל.
בגומחה מיוחדת ב"שול" שמור כסאו של רבי נחמן מברסלב שיובא במבצע מורכב מברית המועצות הקומוניסטית. הכיסא משמש כיום כ"כסא של אליהו בבריתות שנערכות ב"שול".
ישיבת הכתב סופר
ישיבת הכתב סופר היא בית כנסת ובית מדרש בבתי אונגרין בירושלים. הישיבה נבנתה לתושבי השכונה שלא השתייכו לתנועת החסידות. המבנה הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
הקמת הישיבה.
הישיבה נבנתה בשנת 1891 בשכונת בתי אונגרין שנבנתה על ידי כולל שומרי החומות, הכולל של יהדות הונגריה, במטרה לספק דיור ליוצאי הונגריה שהתגוררו בירושלים.
מבנה הישיבה שוכן בסמוך למשרדי כולל 'רבי מאיר בעל הנס' ובכניסה לשכונת בתי אונגרין, הישיבה סמוכה לרחוב מאה שערים. אל מול הישיבה הוקמה בבתי אונגרין 'כיכר הונגריה הגדולה'. מאחורי הישיבה ממוקמת קריית שומרי אמונים. הישיבה בעלת מבנה סמלי של הקהילה הפרושית סמן לצניעות וענווה, צורתה מורכבת מארבעה קירות פשוטים ומשני חלונות ענק.
יששכר בעריש אייכנשטיין (דולינה)
רבי יששכר בער (בעריש) אייכנשטיין (מכונה: ר' בעריש מדולינא; ה'תקצ"ה – כ"ט בשבט ה'תרמ"ו) היה אדמו"ר חסידי, הראשון בשושלת דולינא.
ביוגרפיה.
רבי בעריש נולד בזידיטשוב בשנת ה'תקצ"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין (המהרי"א מזידיטשוב). לאחר נישואיו לבתו של רבי אברהם מסטרטין התמנה בשנת ה'תרט"ז לדיין בעיר ועם פטירת אביו בט' בסיון ה'תרל"ג נתמנה לרבה ואדמו"רה של דולינא. במהלך כהונתו נסע להרבה צדיקי דורו וכך נודע כאדמו"ר מדולינא. רבי בעריש הביא לייסוד קהל מחזיקי הדת בלמברג והיה סמכות תורנית לקהילה ביחד עם האדמו"רים מבעלזא, ויז'ניץ ושינאווא.
רבי בעריש נפטר בכ"ט בשבט ה'תרמ"ו כשהוא בן חמישים ואחת שנים בלבד, את מקומו מילא בנו רבי יהודה צבי הירש. לאחר פטירתו קובצו דברי תורתו בספר "ליקוטי מהר"י".
יששכר בעריש אייכנשטיין (זידיטשוב)
רבי ישכר בעריש אייכנשטיין (ה'תקל"ה – ז' בסיון ה'תקצ"ב) היה אדמו"ר חסידי בדור השני בשושלת זידיטשוב.
ביוגרפיה.
ישכר בעריש נולד בגליציה בשנת ה'תקל"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין (הראשון) מספרין ולהינדא בת רבי צבי, ונישא לעטיא בתו של רבי אליהו לבינגר. לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש אייכנשטיין אבי חסידות זידיטשוב בי"א בתמוז ה'תקצ"א הוכתר רבי ישכר בעריש כאדמו"ר מזידיטשוב במקומו.
בז' בסיון ה'תקצ"ב, כשנה בלבד לאחר תחילת כהונתו באדמו"רות נפטר רבי ישכר בעריש ונטמן בסקולע. את מקומו מילא חתנו ואחיינו, רבי יהודה צבי הירש אייכנשטיין מראזלה במקביל לאביו רבי משה אייכנשטיין שכיהן בסאמבור.
ישכר דב בעריש הורוביץ
רבי ישכר דב בעריש הורוביץ (ו' בשבט תש"ח, 1948 - י"ט בתשרי תשס"ח, 2007) היה האדמו"ר מספינקא-בית שמואל צבי בארצות הברית.
ביוגרפיה.
נולד לרבי שמואל צבי הורוביץ ולאסתר רחל. בשנת תשכ"ו נישא לבלומא שרה (נפטרה:כ"ט בתמוז תשס"ו), בת רבי אלעזר מייזליש אב"ד אויהל. בחיי אביו הקים, ניהל ועמד בראש מוסדות חסידות ספינקא. לאחר פטירת אביו בשנת תשנ"ז, עזב את בית מדרשו של אביו והקים חצר חדשה.
הוציא סדרת ספרים בשם "תפארת צבי", בה מכונסים דברי תורתו של אביו על התורה, המועדים, הזמירות לשבת ועל הגדה לפסח.
ילדיו:
ישעיה נפתלי הירץ שפירא
רבי ישעיה נפתלי הירץ שפירא (ה'תקצ"ח, 1838 - ד' בסיון ה'תרמ"ה, 18 במאי 1885). היה רב אדמו"ר חסידי בדינוב, השלישי בשושלת דינוב.
ביוגרפיה.
נולד בדינוב בשנת ה'תקצ"ח לרבי דוד שפירא מדינוב ולרחל מינא. נישא לאדל רבקה בת דודו רבי אלעזר שפירא מלנצהוט. לאחר נישואיו נסע לצאנז ללמוד אצל רבי חיים הלברשטאם מצאנז.
לאחר פטירת אביו בי"ט באדר ה'תרל"ד מונה רבי ישעיה למלא את מקומו ברבנות ובאדמו"רות. במקביל ייסדו אחיו רבי צבי אלימלך ורבי מאיר יהודה שפירא חצרות בבלאז'וב ובבוקווסק. בשנות כהונתו חיבר את ספרו "הנותן אמרי שפר".
נפטר בד' בסיון ה'תרמ"ה, חתנו רבי יוסף שפירא מילא את מקומו.
ישראל אברהם פורטוגל
רבי ישראל אברהם פורטוגל (פרטיגול; י"ח בסיוון ה'תרפ"ג, 2 ביוני 1923 – כ"ה באדר ב' ה'תשע"ט, 1 באפריל 2019) היה האדמו"ר השני מחסידות סקולען. עסק בשחרור יהודים ממאסר בתקופת השלטון הקומוניסטי.
ילדותו ותקופת השואה.
נולד בעיירה סקולן שבמולדובה על גבול רומניה, לרב אליעזר זוסיא פורטוגל ולרבנית שיינא רחל. בגיל 9 נסע ללמוד בישיבת דמשק אליעזר בעיירה וויז'ניצא אצל האדמו"ר רבי אליעזר הגר, שם הסתופף בצל האדמו"ר מויז'ניץ רבי ישראל הגר ואף היה מתכבד בטישים, בעודו ילד, לשיר מניגוני בית אבותיו. בגיל 15 עבר ללמוד בעיר קישינב בישיבתו של רבי יהודה לייב צירלסון.
בי' בשבט ה'תש"י נישא לריזל, בתו של רבי מנחם זאב שטרן אב"ד וישווה שברומניה (ולאחר מכן רבה של גבעת שאול) והרבנית פייגא רויזא. החתונה התקיימה בביסטריץ ולאחר מכן עבר להתגורר בבוקרשט.
לאחר שעבר לצ'רנוביץ יחד עם אביו וכל משפחתו, פעל במרץ לחיזוק היהדות בעיר. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נכלא יחד עם אביו ומשפחתו בתחומי הגטו שהוקם על ידי הנאצים בעיר, וסבל את נחת זרועם של הנאצים ושל הרוסים ששלטו חליפות על העיר במשך המלחמה.
הצלת היתומים.