מקצבים אלה מעמידים את המוח על קצות אצבעותיו, שבאופן מודע או לא-מודע לוקח חלק במשמעות שמאחורי התנועה והתאמתה לשפה.
בדומה לשימושו של וילסון בהיעדר שפה בעבודותיו, הוא גם מבחין בחשיבות שיש להיעדר תנועה. בהפקה של "מדיאה" וילסון ארגן את הסצנה שבה הזמרת המובילה עמדה מלכת לאורך כל השיר שלה בעוד רבים אחרים נעו סביבה. וילסון נזכר ש:
לאפשר לשחקן להפגין כזאת נוכחות בימתית בלי להגיד מילה זה מאוד פרובוקטיבי, שזה בדיוק מה שוילסון מתכוון לו כדי להגשים כל משמעות של תנועה שהוא יוצר על הבמה.
תאורה.
וילסון מאמין ש"החלק החשוב ביותר בתיאטרון" הוא תאורה.
הוא מתייחס לאופן שבו הדימויים מוגדרים על הבמה, והדבר קשור לתאורה של אובייקט או תמונה. הוא מרגיש שעיצוב התאורה יכול להפיח חיים בהפקה. מעצב התפאורה של וילסון ב"מלחמת האזרחים", תום קאם, מתאר את הפילוסופיה שלו:
"תפאורה לוילסון היא כמו בד קנבס לצייר שפוגע בו בצבע."
הוא מסביר: "אם אתה יודע כיצד להאיר, אתה יכול לגרום לחרא להיראות כמו זהב. אני צובע, אני בונה, אני מלחין באור. אור הוא שרביט קסמים."
וילסון הוא "הבמאי הגדול היחידי שמקבל תשלום על היותו מעצב תאורה" ויש שסבורים שהוא "אמן התאורה הגדול ביותר של דורנו"
עיצובי התאורה שלו מתבצעים בשטף, במקום לסירוגין, מה שהופך את האור ל"דומה לפסקול מוזיקלי".
עיצובי התאורה של וילסון מציגים "מרקמים דחוסים ומוחשיים" ומאפשרים ל"אנשים ואובייקטים להבליח מהרקע".
בעיצובים שלו ל"קוורטט”, וילסון השתמש בארבע מאות אלומות אור לאורך תשעים דקות בלבד.
הוא שואף לשלמות, מתעקש להגשים כל היבט של חזונו. על המונולוג בן חמש עשרה דקות ב"קוורטט" עבד יומיים על עיצוב התאורה, בעוד מחווה של יד אחת ארכה קרוב לשלוש שעות.
תשומת הלב הזו לפרטים מבטאת את אמונתו בכך ש"אור הוא השחקן החשוב ביותר על הבמה."
אביזרי במה.
עניינו של וילסון בעיצוב מגיע לאביזרי במה בהפקותיו, אותם הוא מתכנן ולעיתים משתתף בבנייתם. בין אם זה רהיט, נורה, או תנין ענק, וילסון מתייחס לכל אחד מהם כיצירת אמנות משל עצמה. הוא דורש דגם בגודל מלא של כל אחד מהאביזרים אותו הוא בונה לפני שמסיימים לבנות אותו, על מנת "לבדוק פרופורציות, איזון וקשרים חזותיים"
על הבמה.
ברגע שהוא מאשר את הדגם, הצוות בונה את האביזר, ווילסון "ידוע בכך שהוא שולח אותם שוב ושוב עד שהוא שבע רצון."
הוא כה מחמיר בהקפדתו על הפרטים שכשג'ף מוסקובין, המנהל הטכני של "קוורטט" הציע שהם ישתמשו בכיסא אלומיניום עם כיסוי מעץ במקום כיסא העשוי כולו מעץ, וילסון השיב לו:
"לא ג'ף, אני רוצה כיסאות עץ. אם נעשה אותם מאלומיניום, הם לא יישמעו נכון כשהם יפלו ויפגעו ברצפה. הם יישמעו כמו מתכת, לא עץ. זה יישמע שגוי. רק תוודא שתשיג עץ חזק.
תשומת לב כזאת לפרטים ושאיפה לשלמות מסתכמים לבסוף באוסף יקר של אביזרים. "אוצרים מחשיבים אותם כפסלים",
והאביזרים נמכרים במחירים שנעים בין $4,500 ל-$80,000.
עלות בתוספת עמלה
עלות ועוד
רוטינה
חזל&quot;ש
כביש חוצה הקוטב הדרומי
כביש חוצה הקוטב הדרומי הוא דרך על קרח מהודק באנטארקטיקה. הדרך, שאורכה 1,601 קילומטרים, מקשרת בין תחנת מקמרדו, השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו, והתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. הדרך נסללה במשך 4 שנים, בקיץ האנטארקטי בלבד, בין 2002/03 ל-2005/06.
תחנת מקמרדו היא מקום המוצא של כל הציוד, המזון, הדלק ומתקני הבינוי המגיעים לתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. היה צורך לתת מענה זול וחסין מפגעי מזג האוויר לכמויות הציוד הגדלות והולכות שנדרשו בתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט. לשם כך נסלל הכביש חוצה הקוטב הדרומי. הכביש הוא בעצם דרך על קרח מהודק שחריצי הקרח בו מולאו בקרח מהודק. צידי הכביש מסומנים בדגלים כדי שהטרקטורים לא יסטו מהדרך בתנאי ראות לקויה.
הציוד בין התחנות משונע בקיץ (דצמבר - פברואר) בלבד בידי טרקטורים זחליליים הגוררים מזחלות ענקיות. התנועה נעשית בשיירות ומשך המסע בין התחנות כ-40 ימים. בדרך חזרה, כשהטרקטורים לא טעונים, המסע מהיר בהרבה.
ב-27 בדצמבר 2013 הגיעה מריה לייג'רסטם לראשונה אל הקוטב הדרומי באופניים לאחר מסע אופניים שנמשך 10 ימים, 14 שעות ו-56 דקות על כביש חוצה הקוטב הדרומי. היא הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי באופניים.
היכל הספורט לב המושבה
היכל הספורט לב המושבה הוא אולם הספורט של בית הספר המקיף ע"ש אליעזר בן יהודה בשכונת "לב המושבה" בנס ציונה. האולם נבנה בעלות של כ-12 מיליון ש"ח ונפתח ב-2009. האולם מכיל 800 מקומות ישיבה ביציע אחד והוא ממוזג וכולל תשתית לשידורי משחקים בטלוויזיה. באולם הותקנו 2 שערים למשחקי כדוריד ו-6 סלים תלויים (2 למשחקי כדורסל על כל המגרש ו-4 לאימונים על חצי מגרש). האולם נבנה בתחילה עבור קבוצת הכדוריד א.כ. נס ציונה, אך בסופו של דבר עבר לשמש כאולם הבית של קבוצת הכדורסל עירוני נס ציונה. קבוצת הכדוריד העירונית שיחקה באולם הספורט "צימרמן" בעיר (נפתח ב-1987) שהכיל 500 מקומות עד שנהרס בדצמבר 2013. רק אז עברה לשחק בהיכל "לב המושבה" למשך כשלוש שנים עד שבאוקטובר 2016 עברה ל"היכל צימרמן החדש", שנבנה בעלות של 17 מיליון שקלים ומכיל כ-420 מקומות.
לרגל העפלת הקבוצה לליגת העל בכדורסל, (בעונת 2014/2013), הדורשת תנאים משופרים מהיכלי הספורט, עבר האולם הרחבה ל-1,200 מקומות באמצעות שימוש ביציעים ניידים שהורכבו למשחקי כדורסל וניתן לפרקם לצורך משחקי כדוריד. כמו כן הותקנו בו 2 סלים חדשים על עמודים שניתנים לניוד במקום הסלים התלויים שהיו בו ובנו חדרי הלבשה חדשים.
סטניסלב קוסיאור
סטניסלב קוסיאור (בפולנית: Stanisław Kosior; (6 בנובמבר (18 בנובמבר) 1889 - 26 בפברואר 1939), היה מהפכן רוסי, מנהיג המפלגה הקומוניסטית באוקראינה בשנות ה-30. נחשב לאחד האחראים הראשים להולודומור, נהרג במהלך הטיהורים הגדולים.
סטניסלב קוסיואר נולד בעיירה ונגרוב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) למשפחת פועלים. למשפחה היו 5 בנים ולפחות ארבעה מהם היו פעילים מהפכניים. לאחר מספר שנים המשפחה עברה להתגורר בעיירה בקרבת רוסטוב על דון. בשנת 1902 קוסיאור סיים את לימודיו בבית הספר המקצועי והחל לעבוד במפעל המקומי. במהלך מהפכת 1905 הוא השתתף בשביתות ובשנת 1907 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בשנת 1910 ארגן קבוצת כדורגל שלמעשה הייתה כיסוי לפגישות מהפכנים. נעצר מספר פעמים לתקופות קצרות ובשנת 1911 הוגלה לאזור דנייפרופטרובסק. ירד למחתרת והמשיך בפעילות מפלגתית בשטח אוקראינה ובשנת 1915 עבר למוסקבה. בהיותו במוסקבה נעצר ונשלח למחוז אירקוטסק.
לאחר מהפכת פברואר חזר לסנקט פטרבורג והיה פעיל במנגנון המפלגתי.
לאחר מהפכת אוקטובר.
במהלך דיונים על חוזה ברסט-ליטובסק הוא התנגד לחתימה על ההסכם.
קוסיאור היה בין מנהיגי הקומוניסטים באוקראינה החל משנת 1918. במרץ 1918 הוא היה קומיסר העם לענייני האוצר בממשל המקומי. לאחר שהצבא הגרמני השתלט על השטח הוא ירד למחתרת. ממאי 1919 ועד לדצמבר 1920 קוסיאור היה מזכיר המפלגה הקומוניסטית באוקראינה. לאחר סיום הכהונה הוא עבר לתפקיד במנגנון המפלגתי בסיביר. בשנים 1925–1928 פעל במוסקבה.
בשנת 1928 חזר לקייב והיה מנהיג המפלגה הקומוניסטית במשך 10 שנים. במציאות הסובייטית זה היה התפקיד הבכיר באוקראינה. בשנת 1930 הוא נכלל בפוליטביורו.
בהיותו מזכיר המפלגה הוא פעל לקידום הקמת הקולחוזים באוקראינה ויישום מדיניות חיסול מעמד הקולאקים. לאחר יישום מדיניותו בתחום הכלכלי התרחש באוקראינה הולודומור שבמהלכו נפטרו מרעב מיליוני אנשים. בשנת 1935 הוענק לקוסיאור עיטור לנין על תרומתו לקידום החקלאות הסובייטית. במהלך הטיהורים הגדולים קוסיאור היה חבר ב"שלישייה" שאישרה עשרות אלפי הוצאות להורג. במאי 1937 הוא דיווח על מציאת אויבי עם רבים במנגנון המפלגתי בקייב. בתקופת כהונתו כראש המפלגה נקראו על שמו עיירה ותחנת רדיו מרכזית של קייב.
בינואר 1938 קוסיאור הועבר למוסקבה וקודם לסגן הראשון של יושר ראש מועצות הקומיסרים העממיים (סגן ראש הממשלה). ב-3 במאי 1938 הוא פוטר מכל תפקידיו, הואשם בחברות בארגון צבאי פולני ונעצר. בהתאם לעדויות של אשתו, עינויים לא גרמו לכך שקוסיאור יחתום על הודאה בבגידה במדינה. עובדי נ.ק.וו.ד אנסו לנגד עיניו את בתו בת ה-16 כצעד לחץ נוסף. קוסיאור חתם על ההודאה הנדרשת אך בתו התאבדה.
ב-26 בפברואר 1939 הוא נשפט להוצאה להורג שבוצעה באותו יום. ב-14 במרץ 1956 הוא זוכה מכל אשמה.
ב-13 בינואר 2010 בית המשפט בקייב הכריז שקוסיאור היה בין מארגני הולודומור באוקראינה.
סטניסלב סרוקובסקי
סטניסלב סרוקובסקי (פולנית: Stanislaw Srokowski; נולד ב-29 ביוני 1936) הוא סופר, משורר, מחזאי, מבקר ספרות, מתרגם ופעיל חברתי–תרבותי פולני.
תולדותיו.