יעקב יהושע פאלק
דנה עדן (שחיינית)
דנה עדן שחורי (נולדה ב-25 ביוני 1982) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל. השתתפה באליפות העולם (בריכת 25 מטר) וב-3 אליפויות אירופה בשחייה במדי נבחרת ישראל. התמחתה בסגנון חזה ובסגנון מעורב אישי. שיאה הישראלי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (בריכת 25 מטר) החזיק מעמד כ-14 שנים.
ביוגרפיה.
עדן התאמנה בקבוצת השחייה של מכבי קריית אונו בהדרכתו של רובי שלו.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-15 שנערכו ביולי 1997 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:09.93 דקות, אחרי שרה ג'קוב מארצות הברית (5:03.46 דקות) ואריאן כהן מישראל (5:06.47 דקות).
שיא ישראלי ראשון.
באליפות הפנימיה שנערכה שהתקיימה במכון וינגייט בסוף פברואר 1999 קבעה עדן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש ראשון של 4:56.12 דקות, שיפור לשיא בן ה-6 שנים של קרן רגאל (4:58.80 דקות).
בתחרות שחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במרץ אותה שנה קבעה עדן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 4:50.24 דקות, שיפור לשיא של עדי ביכמן שניקבע 4 חודשים קודם לכן (4:50.96 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיסטנבול, טורקיה ביולי אותה שנה קבעה עדן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי תוצאה של 2:23.66 דקות בשלב חצי הגמר, בשלב המוקדמות תוצאה של 2:22.80 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי תוצאה של 4:59.37 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה תוצאה של 2:38.19 דקות (18 מאיות השנייה איטי מהשיא הישראלי של אירית אפרתי).
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:36.24 דקות, שיפור לשיאה הוותיק בן ה-9 שנים, של אפרתי (2:38.01 דקות). שיא זה החזיק מעמד 6 שנים עד שנישבר על ידי נסטיה קורוטקוב (2:35.57 דקות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בליסבון, פורטוגל בדצמבר אותה שנה קבעה עדן שני שיאים ישראלים, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:33.41 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:46.69 דקות. נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-100 מטר חזה שיא אישי של 1:13.21 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי תוצאה של 2:23.06 דקות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2000 קבעה עדן במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:33.02 דקות ויממה לאחר מכן במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש נוסף של 4:45.74 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-14 שנים ונשבר על ידי עמית עברי (4:44.05 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון סיימה עדן במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:46.77 דקות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:34.61 דקות ובמקום 21 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:12.23 דקות (23 מאיות השנייה איטי מהשיא הישראלי של לימור מרמלשטיין).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי אותה שנה סיימה עדן במקום ה-15 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:57.29 דקות, במקום ה-23 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:40.63 דקות ובמקום ה-37 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.21 דקות. בנוסף, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב אך הרביעייה הישראלית פסלה.
הישגים בתחרויות שחייה למסטרס.
עדן משתתפת בתחרויות שחייה למסטרס. באליפות ישראל בשחייה למסטרס שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2010 היא קבעה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש (לגילאי 25 - 29) של 2:37.62 דקות.
כיום, עובדת עדן בלימוד שחייה והידרותרפיה בקבוצת השחייה עולם המים.
כל אנשי הנשיא
כל אנשי הנשיא (באנגלית: All the President's Men) הוא סרט קולנוע משנת 1976 המתבסס על ספרם התעודי באותו שם של בוב וודוורד וקארל ברנסטין, שני העיתונאים שחקרו את פרשת ווטרגייט מטעם הוושינגטון פוסט. בעיבוד לסרט מגלמים רוברט רדפורד את וודוורד ודסטין הופמן את ברנסטין, הוא הופק בידי וולטר קובלנץ, נכתב בידי ויליאם גולדמן ובוים בידי אלן ג'יי פאקולה.
בעקבות הסרט התפרסמה אמרת הכנף "Follow the money".
תקציר העלילה.
הספר "כל אנשי הנשיא" עובד לקולנוע בידי ויליאם גולדמן. הספור גולל את קורותיהם של העיתונאים החוקרים זוכי פרס הפוליצר וודוורד וברנסטין החל מהדיווח הראשוני שלהם על הפריצה לווטרגייט ועד לחשיפתם את מסע התעמולה המושחת של ממשל ניקסון שמחבל במירוץ לבחירות של יריביו הפוליטיים. הוא מתאר את האירועים שעמדו מאחורי סיפורים מרכזיים שכתבו השניים עבור הוושינגטון פוסט, הם נוקבים בשמותיהם של כמה מקורות שבתחילה סירבו להזדהות למאמרים הראשוניים, במיוחד יו סלואן. הוא גם מספק דיווח מפורט של פגישותיהם הסודיות של וודוורד עם המקור "גרון עמוק", שזהותו נשמרה בסוד במשך למעלה משלושים שנה.
ההפקה.
רוברט רדפורד רכש את זכויות ספרם של וודוורד וברנסטין בשנת 1974 עבור סכום של $450,000 כשחשב לעבד אותו לסרט עם תקציב של 5 מיליון דולר. בן בריידל הבין שעומדים להפיק את הסרט בין אם הוא יאשר זאת או לא והוא חש ש"צריך להכניס בו יותר היגיון כדי להשפיע על הדיוק בעובדות"
העורך הכללי של הוושינגטון פוסט קיווה שלסרט תהיה השפעה חשובה על אנשים שהייתה להם תדמית שלילית של העיתונות.
הבמאי אלן ג' פקולה ורדפורד לא היו מרוצים מהטיוטה הראשונית שכתב התסריטאי גולדמן.
וודוורד וברנסטין גם קראו אותו ולא אהבו אותה. רדפורד ביקש מהם הצעות, אבל ברנסטין והסופרת נורה אפרון כתבו טיוטה משלהם. רדפורד קרא ולא אהב אותה, באומרו, "הרבה מזה נכתב ברמה של תלמידי השנה השנייה באוניברסיטה והוא רחוק מלתאר סקופים". הוא ופקולה שקדו ימים ארוכים בעבודה על התסריט. הבמאי בילה שעות בראיונות עם העורכים והכתבים, ורשם לעצמו את סיפוריהם.
דסטין הופמן ורדפורד הסתובבו במשרדי הוושינגטון פוסט במשך חודשים, ישבו במסיבות עיתונאים וניהלו מחקר עבור תפקידיהם. הפוסט לא אישר להפקה לצלם בחדר החדשות, כך שהתפאורנים נטלו את מידותיהם של משרדי העיתון, צילמו כל דבר, וקופסאות ואשפה נאספו והועברו כדי ליצור מחדש את חדר החדשות בשני אולמות באולפני ברבאנק Burbank של הוליווד בעלות של $200,000. הקולנוענים עשו רבות כדי לשוות דיוק ואמינות, בכלל זה יצירת העתקים של ספרי טלפונים שלא היו כבר בשימוש. כמעט 200 מכתבות בעלות $500 של האחד נקנו מאותה חברה שמכרה לפוסט בשנת 1971. השולחנות נצבעו גם בדיוק באותו הצבע. ההפקה צוידה בלבנה מהאולם הראשי של הפוסט כך שהיא תוכל לשכפל את הפיברגלס בשביל אתר ההסרטה. הצילומים החלו ב-12 במאי 1975, בוושינגטון הבירה.
הסרט הלך בעקבות הנוסחה של ג'יימס סטיוארט וג'ון ויין בסרטו של ג'ון פורד האיש שירה בליברטי ואלנס (1962), כשרדפורד הופיע יותר מהופמן בפוסטרים ובקדימונים בעוד שהופמן שיחק יותר מרדפורד בסרט עצמו.
הבדלים בין הספר לסרט.
שלא כמו הספר, הסרט עצמו מכסה את שבעת החודשים הראשונים של פרשת ווטרגייט, מזמן התפרצותה לכניסתו של ניקסון לקדנציה השנייה ב-20 בינואר 1973. סדרת כותרות מסיימות את הסרט, חושפות את כדור השלג של מאמציהם של וודוורד וברנסטין לגלות את הסיפור, ומסיימות בהודעת ההתפטרות של ניקסון באוגוסט 1974.
פרסים ומועמדויות.
לפי האתר Box Office Mojo הכנסותיו של הסרט בקופות הסתכמו ב-70.6 מיליון דולר.
ב-2007 התווסף הסרט לרשימת 100 הסרטים הטובים ביותר במאה השנים האחרונות של מכון הסרטים האמריקני כמקום 77 ברשימה. מכון הסרטים גם בחר בסרט במקום 34 ברשימת הסרטים מעוררי ההשראה ביותר של אמריקה ובמקום 57 ברשימת מאה המותחנים הטובים ביותר. דמויותיהם של בוב וודוורד וקרל ברנסטין חולקות את המקום ה-27 ברשימת מאה הגיבורים והנבלים הבולטים במאה השנים האחרונות שבחר מכון הסרטים האמריקני. העיתון Entertainment Weekly דירג את כל אנשי הנשיא כאחד מ-25 "המותחנים הפוליטיים החזקים ביותר".
הסרט, שהדגיש את כוחה של המילה הכתובה, הביא לעלייה בשיעור הנרשמים לחוגי התקשורת בארצות הברית ויש הטוענים שתרם גם להצלחתו של ג'ימי קרטר בזכייה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1976.
כץ וקרסו
כץ וקרסו הוא סרט ישראלי מסוגת קומדיית טעויות שנחשב לסרט בורקס של שנות ה-70. הסרט מכר 885,000 כרטיסים בארץ. זהו אחד הסרטים הנצפים ביותר בתולדות הקולנוע הישראלי.
תקציר העלילה.
כץ האשכנזי (שמואל רודנסקי) וקרסו הספרדי (יוסף שילוח) הם סוכני ביטוח יריבים הנוטים לריב זה עם זה תכופות. לכץ שתי בנות, נעמי ותיקי, האחת נאמנה לעבודתה (אפרת לביא) והשנייה צעירה ומתהוללת (ניצה שאול). לקרסו שני בנים, אליהו ואוסי, האחד "חנון" שגר עם הוריו (גדי יגיל) ואילו השני בחור מתהולל העובד בעסק של אביו (יהודה ברקן).
כץ וקרסו מתחרים על ליבו (או יותר נכון על כיסו) של מיליונר בשם ישראל ישראלי (יהודה אפרוני) מקצא"א, רודף שמלות והולל בפני עצמו, ושניהם שולחים את ילדיהם לאילת על מנת לזכות בחוזה ביטוח שמן עמו. בין לבין, מתאהבים בניו של קרסו בבנותיו של כץ למורת רוחם של ההורים, והעלילה כצפוי מסתבכת.
כשיצא הסרט לאקרנים זכה להצלחה רבה, ונחשב עד היום לאחד מהסרטים הישראלים הפופולריים ביותר בז'אנר סרטי הבורקס.
וילה באדואר
וילה באדואר (איטלקית: Villa Badoer) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בפראטה פולזינה (Fratta Polesine) שליד רוביגו.
הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של פרנצ'סקו בדוארו איש ונציה. וילה בדואר הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.
אדריכלות.