למרקור עסקי נדל"ן המשמשים בחלקם לחניית רכבים באמצעות חברת "נכסי הצלחה", לה חמש שלוחות: "חניוני הצלחה בע"מ" (רשת החניונים הגדולה בבעלותו, המתרכזת בעיקר בחניונים בתל אביב), "ריט חניונים בע"מ", "ברקת השקעות וחניונים בע"מ", "בזק חניונים בע"מ" (עבור חניון אחד) ו"נטע חניונים בע"מ" (עבור חניון אחד).
במרץ 2018 השלים מרקור סיבוב של 400% רווח כאשר הצליח למכור חניון בנתניה ב-24 מיליון ₪ וזאת לאחר שקנה אותו אך ורק שנה קודם לכן ב-6.5 מיליון ₪ בלבד.
שיא זה מצטרף למחירי מכירה מרשימים של חניונים שמכר מרקור בשנים הקודמות, כאשר בין היתר מכר את הפרוטופוליו אותו רכש מיצחק תשובה בעבור 40 מיליון
שקלים כחניונים בודדים במחיר מכירה כולל של כ־140 מיליון שקלים בתוך זמנים ממוצעים של כ־3 שנים בלבד.
אחד החניונים הוא חניון שטמפפר בנתניה שלו 79 חניות, אותו הצליח מרקור למכור ב-13 מיליון ₪, מחיר מכירה המשקף 164,500 ש"ח לכל חניה, מחיר אשר שבר גם הוא שיא בישראל למחיר חניה בחניון ציבורי.
כיום חניוני הצלחה, כחברת החניונים הגדולה בישראל, משרתת כ־80% מציבור הנהגים בישראל ומחזור העסקים השנתי של קבוצת החניונים מוערך ביותר מ-200 מיליון דולר בשנה.
השקעות בסטארט-אפים.
אפליקיור.
אפליקיור (AppliCure) היא חברה עוסקת בפיתוח, יצור ושיווק מוצרי תוכנה לסביבת רשת (אינטרנט ואינטראנט), ומוצר הדגל שלה הוא תוכנה בשם dotDefender המאבטחת מגוון פלטפורמות ואפליקציות מבוססות רשת. החברה נוסדה בשנת 2004 על ידי משה בסול (ששימש כמנכ"ל עד 2010) ודייוויד עלוש.
בשנת 2007, הונפקה אפליקיור בבורסה של תל אביב, לפי שווי של 42 מיליון ש"ח. החברה גייסה בבורסה כ-11 מיליון ש"ח, אך הציגה הפסדים, והחברה איבדה במהרה משוויה. כבר בדו"חות של הרבעון הרביעי של 2007 התברר כי סכום הגיוס כמעט אזל, והחברה נדרשת לגיוס הון נוסף. קרן Trafalgar Capital הבריטית תמכה בחברה, אבל אפליקיור לא הצליחה להתרומם מהפסדים - וסיימה את הרבעון הראשון של 2009 עם הערת "עסק חי" בדו"חותיה.
ביולי 2009, נמכרה השליטה בחברה (70%) לקבוצת ניקה בשליטתו של מרקור תמורת 8 מיליון ש"ח וכבר ברבעון ראשון של שנת 2010 עברה החברה לראשונה בתולדותיה לרווחיות. קבוצת ניקה הוקמה ונוהלה בידי צחי מרקור (שמונה ליו"ר דירקטוריון אפליקיור), אלי חכם, וחברת פרואישן (Fruition, לשעבר "נו ריסק 2004 בע"מ")
החברה פועלת כיום במספר מודלים עסקיים ובהם (SaaS – Software as a Service) ומכירת רישיונות,
ולחברה כיום כ־1,500 מנויים ולקוחות שרכשו רישיונות למערכת ה- Dot-Defender.
סאקסס צ'ארג'ינג.
ב-2010 הקים מרקור את חברת "סאקסס צ'ארג'ינג בע"מ" (Success Charging), על משקל השם "חניוני הצלחה". מטרת החברה הייתה להתקין כמיליון תחנות טעינה לרכבים חשמליים בעולם.
דרייבז.
בשנת 2011 הקים צחי מרקור את הסטארט-אפ "דרייבז" (DRiiVZ), ששם לו למטרה לנהל תחנות טעינה לרכבים חשמליים.
מרכז הפיתוח של החברה הוקם בישראל, יש לרשום: והחברה פיתחה פלטפורמות ניהול ובילינג מקוונים בענן במסגרתה היא מספקת פתרונות תוכנה לתשתיות ותחנות טעינה של כלי
רכב היברידיים וחשמליים וכן ניהול וייעול פרויקטים של אנרגיה חכמה.
בשנת 2013 הוכרזה מערכת הניהול של "דרייבז" על ידי קרן אילאד ההולנדית כמערכת הניהול המובילה בעולם מתוך כלל המערכות שנבחנו על ידה.
דרייבז אשר הנה כיום מובילה עולמית בתחומי האנרגיה והתחבורה החשמלית ומשרתת כיום מאות אלפי נהגי רכבים חשמליים בעולם, זכתה בפברואר 2018 בתחרות עולמית והוכרזה כחברה בתחום התחבורה החשמלית החדשנית ביותר בעולם. ההכרזה על הזכייה באה לאחר שדרייבז התמודדה עם 450 חברות מ-51 מדינות שנבחנו על ידי איגוד ה- Free Electron העולמי שמאגד את חברות האנרגיה הגדולות בעולם.
על פי התחזית של צחי מרקור אשר מאמין בפריצת דרך בתחום התחבורה שתיווצר, בין השאר, על ידי מכוניות חשמליות, עד שנת 2030 רוב המכוניות הנמכרות בעולם יהיו חשמליות וביניהן רכבים אוטונומיים אשר נוסעים עצמאית ללא נהג.
באוגוסט 2018 נכנס צחי מרקור לשותפות עם ענקית האנרגיה הבריטית סנטריקה, הנסחרת ורשומה באינדקס ה- FTS 100 בבורסה בלונדון ומחזיקה בין היתר בבריטיש גז, סקוטיש גז, בורד גייז אנרג'י והחזקות רבות נוספות, כאשר סנטריקה השקיעה בחברת Driivz הנמצאת בשליטתו. סנטריקה הנה תאגיד אנרגיה רב לאומי בריטי המספק חשמל וגז ושירותים שונים לעשרות מיליוני צרכנים.
סנטריקה ביצעה את ההשקעה בדרייבז, באמצעות זרוע ההשקעות שלה בחברות טכנולוגיה סנטריקה אינוביישנס, כאשר היא חברה אל קרן ההשקעות הלונדונית אומבו גרופ, המתמחה בהשקעה בחברות טכנולוגיה מתקדמות, ויחד הובילו את סבב הגיוס בסך של 45 מיליון ₪ (כ־12 מיליון דולר) בדרייבז.
המרכז הארצי לתרומות צדקה ועזרה לנזקקים ופעילויות וולונטריות.
צחי מרקור יזם וייסד את המרכז הארצי לתרומות צדקה לנזקקים הפועל באופן וולנטרי ובמימונו של מרקור ומטרתו להעצים את היקף התרומות לנזקקים ולעמותות בישראל ולשפר את השקיפות של הגופים המתרימים
בישראל.
בנוסף קרן צדקה המתקיימת במימונו המלא של צחי, יוסדה במטרה לסייע לאוכלוסיות קשות יום, ובעיקר לילדים חולים וחסרי בית. במסגרת המיזם מפותחת מערכת תרומות עולמית חדשנית שתשפר את רמת השקיפות והיעילות של העמותות וקרנות הצדקה, ותאפשר את הגדלת היקף התרומות שיוכלו לגייס עמותות וקרנות צדקה אשר מצליחות לנתב את התרומות אליהן באופן מיטבי ומקסימלי למטרה הסופית שלשמה תרמו התורמים מלכתחילה את תרומתם, וכן אף ישירות לנזקקים שיצליחו לגעת בלב התורמים.
עסקת בטר פלייס.
בטר פלייס היה מיזם הפעלה ותפעול רכבים חשמליים בינלאומי שהגה וניווט שי אגסי הישראלי, עד אוקטובר 2012 והוקמה על ידי אגסי ועידן עופר יו"ר החברה לישראל.
במאי 2013, לאחר שהושקעו בה 3 מיליארד שקלים ולאחר שלא הצליחה לגייס כספים נוספים לפעילותה, הגישה חברת בטר פלייס בקשה לבית המשפט למנות לה מפרק, וביולי 2013 אישר בית המשפט את המלצת המפרקים הזמניים למכור את פעילות החברה ונכסיה בישראל לקבוצת "סאנרייז" תמורת 18 מיליון ש"ח וללא תשלום מקדמה.
בשלהי אוגוסט 2013, פנו המפרקים הזמניים לבית המשפט בבקשה לבטל את המכירה לקבוצת סאנרייז, ולמכור את הפעילות לחברת נכסי הצלחה, אולם גם עסקת מכר זאת בוטלה לבקשת המפרקים וזאת מתוך סדרה של 4 עסקאות מכר רצופות שבוטלו.
מרקור פנה לבית המשפט העליון בבקשה לבטל את ההחלטה על ביטול העסקה, אולם עד להישמע הערעור במרץ 2014 כבר נמכרו נכסי החברה בחלקים, ולא היה עוד טעם בשמיעת הערעור בעוד לא ניתן להשיב את המכר, אך בית המשפט העליון פסק והפנה להחלטתו כי נכסי הצלחה, בשליטתו של מרקור, תהיה זכאית לתבוע פיצויים בגין ביטול העסקה.
התקפת גלוי-ידוע
בקריפטואנליזה, התקפת גלוי-ידוע או תְּקִיפַת תַּמְלִיל פָּשׁוּט יָדוּעַ (לפי האקדמיה ללשון; באנגלית: Known Plaintext Attack) היא מודל התקפה שבו למתקיף יש גישה לזוגות של טקסט גלוי וטקסט מוצפן מתאים שהוצפנו באמצעות אלגוריתם ההצפנה אותו הוא מנסה לפצח. עם מידע זה הוא מנסה לחשוף מידע מוצפן אחר או לחשוף את מפתח ההצפנה איתו המידע הוצפן. הטקסט הגלוי בדרך כלל מושג בדרכים לא קריפטוגרפיות כמו בדרך של גנבה לכן אומץ על ידי צוות המנתחים של בלצ'לי פארק הכינוי "crib" שהוא "פילוח" או "גנבה" בלשון הדיבור. הרעיון מאחורי מודל זה שיותר קשה לנתח טקסט משפה זרה או רצף סימנים חסרי משמעות במקרה של צופן, ללא רמז כלשהו כמו מילה או ביטוי שעשויים להימצא בטקסט המקורי שהוצפן. אם בהתקפה כנגד טקסט מוצפן כלשהו ידוע מראש חלק מהטקסט הגלוי קל יותר יהיה למצוא נקודות תורפה בצופן. כל תבנית בטקסט המוצפן הנגרמת כתוצאה מהימצאותו של טקסט גלוי ספציפי, יכולה לשמש סימן לתוקף שהוא בדרך הנכונה.
התקפה דומה אחרת נקראת התקפת גלוי-נבחר. בשתיהן קיימת גישה הן לטקסט מוצפן והן לטקסט המקור המתאים. ההבדל העיקרי הוא שבהתקפת גלוי-נבחר התוקף הוא זה שבוחר את הטקסט הגלוי שעבורו הוא מעוניין לקבל טקסט מוצפן מתאים. יכולת הבחירה עשויה להיות חשובה עבור התוקף שיכול לבצע בחירה מושכלת של טקסטים על מנת למטב את ההתקפה. יתרון שאינו קיים בהתקפת גלוי ידוע, כיוון שבהתקפה זו אין לו שליטה על הטקסט הגלוי, שמושג בדרך פסיבית.
היסטוריה.
מנתחי הצפנים בבלצ'לי פארק יישמו התקפת גלוי-ידוע בפענוח האניגמה. בעוד שבכירי המפקדות של הצבא הגרמני היו קפדניים בכל הקשור לנוהלי ביטחון שדה, אנשי השטח היו הרבה פחות. כך עלה בידי המנתחים לשער מספר מילים או ביטויים שהיוו חלק מהשגרה הגרמנית היומומית כמו דיווחי מזג אוויר, חילופי ברכות, סימנים מוסכמים וכדומה. מסתבר שהדייקנות הגרמנית הייתה להם לרועץ, המפעילים הקפידו להעביר מסרים קבועים בעלי מבנה קבוע פחות או יותר ובשעות קבועות לפי נוהל צבאי קפדני. עובדה זו הקלה רבות על המנתחים כיוון שבכך התאפשר להם לעבוד עם טקסט מוצפן בידיעה של לפחות חלק מהמקור. אחד מהפעילים בשטח היה נוהג לשלוח הודעה מוצפנת שמקורה היה "אין דווחים נוספים" אחת לזמן קבוע. טריק נוסף בו נקטו הבריטים כאשר אזל מלאי המילים הצפויות, היה לבקש מחיל האוויר המלכותי "לשתול" מוקשים ימיים באזור מסוים בים הצפוני (תהליך שכונה על ידם "גינון" מסיבה ברורה), פעולה זו גררה כמעט מיידית תשדורות מוצפנות מצד הגרמנים שלבריטים לא היה קשה לנחש שמן הסתם בחלקן הכילו נקודות ציון או שמות המקומות בהם פעלו הבריטים, בכך השיגו טקסט גלוי נוסף ללא עלות.
צפנים מודרניים.