כך גם, כאשר רבי חייא ורבי חנינא התווכחו זה עם זה, אמר רבי חנינא לרבי חייא: אם תשתכח תורה מישראל, יכול אני להחזירה על ידי פלפול.
תורת ארץ ישראל.
כמה מן ההוגים החשובים ביהדות דיברו על המושג 'תורת ארץ ישראל', כמציין את שיטת הלימוד המקורית הממעטת בפלפול. הראי"ה קוק פיתח את הנושא, וקרא לשוב לשיטת הלימוד הזו. הוא הזהיר שאם לא תהיה השקעה בפיתוח הסגנון הארץ-ישראלי ותלמידי החכמים שבארץ ימשיכו ללמוד בסגנון הלימוד המסורתי, לא תהיה להם הצלחה בלימוד.
ז'וליאן גרין
ז'וליאן גרין (Julien Green; 6 בספטמבר 1900 - 13 באוגוסט 1998), סופר אמריקני שכתב בעיקר בצרפתית.
ביוגרפיה.
הוא נולד בפריז להורים אמריקנים. אמו הייתה מצאצאיו של ג'וליאן הארטרידג' שהיה ציר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית במדינת ג'ורג'יה, ואביו היה בנקאי שעבד בפריז. ב-1916, אחרי מות אמו שהייתה פרוטסטנטית, המיר את דתו לקתולי לבקשת אחיותיו ואביו. ב-1917 התנדב לשירות האמבולנסים האמריקני במלחמת העולם הראשונה, אך נאלץ לעזוב את תפקידו זה אחרי שהתברר כי היה בן 17 שנה בלבד. ב-1918 שירת בצלב האדום האמריקני שישה חודשים ואחר כך בחיל התותחנים הצרפתי בדרגת סגן משנה עד 1919. הוא למד באוניברסיטת וירג'יניה בארצות הברית (1919–1922) ושם כתב את ספרו הראשון באנגלית.
עם סיום לימודיו שב לצרפת והחל בקריירה ספרותית בלשון הצרפתית שנמשכה עד 1940, כאשר חזר לארצות הברית בעקבות מפלת צרפת במלחמת העולם השנייה ב-1942 גויס לצבא האמריקני ונשלח לניו יורק כדי לשרת במשרד האינפורמציה המלחמתית של ארצות הברית. במשך כשנה שימש כשדרן ברדיו "קול אמריקה" ושיתף פעולה עם אנדרה ברטון ועם יול ברינר בשידורים יומיים לצרפת הכבושה. עם סיום המלחמה שב מיד לצרפת והמשיך בקריירה הספרותית שלו.
ב-1970 קיבל את הפרס הגדול לספרות מטעם האקדמיה הצרפתית, וב-1971 נבחר לחבר אקדמיה זו. בכך היה החבר הראשון של האקדמיה הצרפתית שלא החזיק באזרחות צרפתית. ב-1972, נשיא צרפת, ז'ורז' פומפידו הציע לו אזרחות צרפתית אך הוא סירב והעדיף להישאר אזרח אמריקני.
ב-1990 ביקר בעיר קלגנפורט שבאוסטריה והתפעל מן הפסל של מריה, אם ישו שניצב בכנסייה של עיר זו. ב-1994 אימץ לעצמו כבן את הסופר והמחזאי הצרפתי אריק ז'ורדאן שהיה הומוסקסואל. ז'וליאן גרין עצמו גם הוא היה הומוסקסואל, כפי שהוא מגלה בספריו.
ז'וליאן גרין מת בפריז ב-1998 ועל פי צוואתו נקבר באוסטריה בכנסיית קלגנפורט.
יצירתו.
הרומנים והנובלות של ז'וליאן גרין עוסקים בעיקר ביחסי מין, בהומוסקסואליות, באמונתו הדתית ובשאלת ההבחנה בין הטוב והרע. הרומן הראשון החשוב שלו "אדריין מזוראט" (1927) עובד לקולנוע ב-1953. ב-1929 הופיע הרומן לויתן שגם הוא עובד לסרט קולנוע (1962). אף שהיה הומוסקסואל, הוא כתב אודות יחסי מין בין גברים ונשים כפי שמשתקף, בין היתר, בנובלה הסוריאליסטית "חצות לילה" (1936) המתארת את התעוררותה המינית של נערה מתבגרת.
ז'וליאן גרין כתב כחמישים ספרים ובהם רומנים ונובלות רבים, 18 ספרי יומן, 4 ספרי אוטוביוגרפיה 4 מחזות, מסה ופואמה בפרוזה.
ב-1987 פרסם את הרומן "ארצות רחוקות" שהיה הספר הראשון מתוך הטרילוגיה "דיקסי" (כינויה של הקונפדרציה של מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית). ב-1989 הופיע הרומן השני של טרילוגיה זו "כוכבי הדרום", ואילו ב-1994 הופיע הרומן "דיקסי". ז'וליאן גרין אפיין את עצמו כ"בן הדרום" - אפיון אשר ירש מאמו.
ז'וליאן גרין נודע בצרפת לא בשל הרומנים והנובלות, אלא בעיקר בשל יומניו שהתפרסמו ב-18 כרכים (1936–2006). יומנים אלה כוללים תיעוד של חייו הספרותיים והדתיים, ומציגים את חיי האמנות והספרות בפריז החל ב-1928 עד מותו. שני היומנים האחרונים הופיעו אחרי מותו (2001 ו-2006).
אתר דעת
רקומבינציה הומולוגית
רקומבינציה הומולוגית היא תהליך של שחלוף גנטי מכוון המתבצע בדרך-כלל בין שני גדילים הומולוגיים של DNA, אך יכול לפעול גם בין מולקולות RNA בוירוסים. התהליך מתבצע במספר שלבים של שבירה פיזית של ה-DNA, ולבסוף איחויו מחדש עם הרצפים שהוחלפו. השחלוף ההומולוגי משמש לתיקון שברים ב-DNA בזמן המיטוזה. כמו כן, הוא מתבצע בזמן תהליך המיוזה ומאפשר יצירת צירופים חדשים של מולקולות הדנ"א ליצירת אללים חדשים המגבירים את השונות הגנטית, את כושר ההסתגלות של האורגניזם לסביבות משתנות ואת התהליכים האבולוציוניים המתרחשים כתוצאה מכך.
בשני המקרים השלבים הראשוניים זהים: לאחר שנוצרים שברים בסליל הכפול, ישנה הסרה של מקטעים של DNA בסמוך לשבר בקצה ה-5' (5 פּריים) של הכרומוזום הניזוק, בשלב הבא קצה ה-3' (3 פּריים) של הכרומוזום הפגום "פולש" לכרומוזום ההומולוגי התקין ונוצר מבנה מסועף דמוי סימן הפלוס בין סלילי הדנ"א על מנת לבצע החלפה של מידע גנטי; הסתעפות זו נקראת 'הסתעפות הולידיי' (באנגלית: Holliday Junction) על שמו של הביולוג הבריטי, רובין הולידיי, שהציע את הרעיון בשנת 1964. במסלול תיקון ה-DNA נוצרת הסתעפות הולידיי שנייה. בזמן מיוזה עשויה להתרחש כתוצאה מהסתעפות זו החלפה של מקטעי DNA בין שני הכרומוזומים (Genetic Crossover).
הרקומבינציה ההומולוגית היא תהליך שמור בכל שלוש ממלכות העל (חיידקים, ארכאונים, ואאוקריוטים) מה שמצביע על היותה מנגנון ביולוגי בסיסי בעולם החי. הגילוי של גנים לרקומבינציה הומולוגית בממלכת הפרוטיסטה מהווה ככל הנראה ראיה למוצא האאוקריוטי של תהליך המיוזה.
משום ששיבוש במנגנון זה נמצא מקושר לסוגים רבים של סרטן, מתבצע מחקר רב על החלבונים המשתתפים בתהליך. רקומבינציה הומולוגית משמשת גם ככלי להחדרת שינויים גנטיים לאורגניזמים. הפיתוח של טכניקות הכוונה גנטית (Gene Targeting) המתבסס על רקומבינציה הומולוגית הביא לזכייה בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה ב-2007.
החבל
החבל (באנגלית: Rope) הוא סרט קולנוע של אלפרד היצ'קוק משנת 1948 לפי מחזה מאת פטריק המילטון, סופר ומחזאי שחשיבותו נתגלתה לאחר מותו. זהו סרטו הראשון בצבע של היצ'קוק. הסרט ייחודי בכך שהאירועים המצולמים בו מוצגים ב"זמן אמת", כלומר זמן ההתרחשות חופף בדיוק את זמן הצפייה. הצילום נערך כך שכביכול בוצע ב"שוט" אחד, למרות שמבחינה טכנית בוצע הצילום בעשרה שוטים בני כ-5 עד 10 דקות כל אחד כי לא היה אפשרי אז לצלם שוט ארוך יותר. המחזה המקורי הושפע מסיפור אמיתי, רצח בובי פרנקס על ידי ליאופולד ולוב, שאירע באוניברסיטת שיקגו ב-1924.
עלילת הסרט.
בראשית הסרט, המתרחש כולו בשעת דמדומים וערב, רוצחים שני סטודנטים, ברנדון שו (בגילומו של ג'ון דל) ופיליפ מורגן (פארלי גריינג'ר) את חברם דייוויד קנטלי, ללא כל סיבה או מניע באמצעות חניקה בחבל. את גופת הנרצח מטמינים השניים בתיבת עץ ישנה. הרצח מבוצע כתרגיל ב"אמנות הרצח", ניסיון לביצוע פשע מושלם ו"טהור", אותו יכול לבצע רק מי שהוא "על-אדם" (גרמנית: Übermensch), מונח אותו טבע פרידריך ניטשה ושאליו נחשפו השניים במסגרת לימודיהם אצל מורם הנערץ, רופרט קאדל (ג'יימס סטיוארט).
בהמשך נערכת בדירה ארוחת ערב בה נוכחים אביו של דייוויד ודודתו, חברו הטוב, ארוסתו והפרופסור קאדל. בתור שעשוע מניחים פיליפ וברנדון כיבוד לאורחים על גבי אותה תיבת עץ בה טמונה גופתו של דייוויד. בשיחה נדונה התאוריה הפילוסופית בדבר חוסר השוויון הטבעי בין בני אדם וזכויות היתר שישנן לאנשים עליונים. עם הזמן מתחילה השיחה לסבוב סביב היעדרותו המתמיהה של דייוויד. האורחים תוהים להיכן יכול היה להיעלם, עובדה שגורמת לפיליפ לגלות חוסר שקט, עצבנות ושתיית יתר של אלכוהול, בניגוד לברנדון שמנסה לשמור על קור רוח גם בפני רמיזות שיכולות להתפרש כדו-משמעיות ומרמזות על רצח.
המסיבה נקטעת כאשר אמו של דייוויד מתקשרת בטלפון ומבקשת מאביו וארוסתו שיחזרו לביתם כדי להתחיל ולהתחקות אחר עקבותיו של דייוויד. בצאתו של פרופסור קאדל מוגש לו בטעות כובעו של דייוויד, בתוכו רקומות ראשי התיבות של שמו DK. הפרופסור מתחיל לחשוד, אך אינו מגלה דבר ועוזב את הדירה. כעבור זמן קצר הוא חוזר לדירה בתואנת שוא ומתעמת עם שני תלמידיו לשעבר. הוא מגלה את גופתו של דייוויד, נחרד מן המעשה ובפרט מאופן פרשנותם של תלמידיו את התורה שלימד אותם. פיליפ מאיים על פרופסור קאדל עם האקדח שברנדון הסתיר בכיסו. לאחר מאבק פרופסור קאדל מצליח להוציא מידיו של פיליפ את האקדח ויורה מן החלון אל תוך הלילה על מנת להזעיק את המשטרה.
ההפקה.
הסרט מהווה את אחד מנסיונותיו הנועזים של היצ'קוק, ורוג'ר אברט הגדיר אותו כ"אחד הניסיונות המרתקים שנעשו מעולם על ידי במאי גדול בסרט מסחרי". הסרט שובר מוסכמות רבות בנוגע ל"אורך שוט נסבל", ומיקום כל הסרט בתוך דירה אחת גורם לקהל לחוש בקלאוסטרופוביה ובקוצר נשימה. למעשה, על סט הצילומים, היו קירות הדירה ניתנים להזזה ופועלי במה הזיזו את הקירות והרהיטים כל הזמן על מנת לאפשר את תנועת המצלמה.
מסך מדומה נשקף מבעד לחלונות הדירה והציג את קו הרקיע של ניו יורק ובו האמפייר סטייט בילדינג ובניין קרייזלר, שלאורך הסרט (שעלילתו מתרחשת משעה 19:30 עד 21:50) מוארים באור השקיעה ונדלקים בהם האורות, באמצעות 8,000 נורות זעירות ו-200 שלטי ניאון.
הצילום נערך במספר מקטעי צילום, כיוון שאורך הסרט במצלמה באותה עת לא אפשר טכנית צילום ארוך בשוט יחיד. לפיכך, נערכו החלפות סרט במצלמה באופן שלא יפריע לזרימה הטבעית של העלילה. למשל, המצלמה מתקרבת לגבה של אחת הדמויות או לחפץ מסוים שממלא את כל שדה הראייה, ולאחר החלפת הסרט המצלמה נעה מגב הדמות או החפץ חזרה אל צילום החדר. בנוסף ישנו קיטוע יחיד לצורך החלפת הגלגל במקרנת בית הקולנוע.