בשנים האחרונות קיים חשש בארצות הברית מפני האיום הדמוגרפי אותם מהווים שיעורי ההגירה הבלתי חוקית הגדולים ממקסיקו על הזהות הלאומית.
קנדה.
בקנדה התקיימה במאה ה-19 ומאה ה-20 תחרות דמוגרפית בין המיעוט הקתולי הדובר צרפתית ובין הרוב הפרוטסטנטי הדובר אנגלית.
חבקי אותי חזק
חבקי אותי חזק (בספרדית: Abrázame Muy Fuerte; באנגלית: Embrace Me Tightly) היא טלנובלה מקסיקנית זוכת פרס "הטלנובלה הטובה ביותר" לשנת 2001. הטלנובלה היא גרסה מחודשת לטלנובלה "Pecado Mortal", משנת 1960. כוכבי הטלנובלה הם: ארסלי ארמבולה ופרננדו קולונגה.
עלילה.
כריסטינה אלברס היא בתו הצעירה והיפה של דון סבריאנו אלברס האכזרי וקר הלב. מנהל העבודה שלו, דיאגו הרננדס, מאוהב בכריסטינה והיא מאוהבת בו. יום אחד שניהם מקיימים יחסי מין. מיד לאחר מכן, מודיעה כריסטינה לאביה שהיא בהיריון מדיאגו. לאחר הגילוי שולח אותה דון סבריאנו לעיר הבירה יחד עם המשרתת שלה, רקלה, כדי שתלד את התינוקת שם. פדריקו ריברה, איש רשע ורודף בצע, משתלט על המצב, ודואג לכך שהתינוקת (שנולדה בשם מריה דל כרמן), תירשם כביתה של רקלה. כריסטינה, במטרה להיות קרובה לביתה, נאלצת להינשא לפדריקו והופכת לסנדקית של ילדתה. בחתונתה, דון סבריאנו חוטף התקף לב ומת. כעבור זמן מה לאחר חתונתם, בעת שהם נוסעים ברכבו של פדריקו, זה עושה תאונה ממנה כריסטינה מתעוורת וכתוצאה מזה, פדריקו משתלט על נכסיה מאחר שכריסטינה אינה יכולה לטפל בהם. היא נותרת לבדה עם אמה, קונסואלו, אשר מהרגע שדון סבריאנו מת, איבדה קשר עם המציאות וכעת פדריקו חופשי להשתלט על הנכסים.
השנים חולפות, ומריה דל כרמן מתבגרת. אחיינו של פדריקו, קרלוס מנואל, מגיע לעיירה. קרלוס מנואל מאוהב בחברתו דבורה פלקון, בלי לדעת שהיא בעצם המאהבת של דודו. מריה דל כרמן וקרלוס מנואל מתאהבים כשהם נפגשים בפעם הראשונה, אך נתקלים בעוינות מצד דבורה ופדריקו, הנחושים להפריד בין השניים. סוד נוסף מעיב על הקשר של מריה דל כרמן וקרלוס מנואל: העובדה שדבורה ופדריקו מנהלים רומן סוער מאחורי הגב של קרלוס מנואל.
נחמן קטופא
נחמן קטופא (על כי נקטף בנעוריו), הנקרא גם (על פי מסורת יותר מאוחרת) נחמן חטופא (על כי חטפו המוות) (נולד על פי המסורת ג' בתשרי בשנת ד'רמ"ה (485 לספירה) הוא דמות עליו נכתב ספר "נבואת הילד" וההשערות על פי מקור זה סוברות כי חי בתקופת הסבוראים. קברו, הנמצא באזור ברעם שבגליל העליון, נחשב למקום קדוש, שבזכותו נפקדו עקרות והבריאו ילדים.
האגדה שנקשרה בשמו.
מספרים על בן שנולד לזוג צדיקים חשוך ילדים, פינחס בן יאיר (כשם התנא) ורחל, ושמו נחמן – על שניחמם על שנות העקרות. כבר ביומו הראשון החל הילד לדבר דברי תורה; אביו נבהל והשתיקו, והילד נאלם דום עד ליום הולדתו ה-12, אז פתח את פיו וניבא את כל העתיד לקרות עד לביאת המשיח, ומשסיים את דבריו נפל ומת לנגד עיני הוריו. על כן נקרא בשם נחמן קטופא – כי נקטף בדמי ימיו.
נבואותיו של הילד נחמן כתובות בספר 'נבואת הילד'.
נבואת הילד.
על פי המסורת ראה הילד נחמן קטופא בחזון את גאולת עם ישראל, ואת אשר יקרה לו ולשאר העמים באחרית הימים.
בספר "נבואת הילד" מובאות חמש הנבואות שחזה נחמן קטופא בשפה הארמית בסדר אלפביתי, כמעין פיוט בחרוזים. הנבואות אינם כתובות בלשון המובנת לכל, אלא בדרך אזוטרית של חידה ורמז. סגנון הנבואות מזכיר את הפיוט 'אקדמות' הנאמר בחג השבועות, אך בעוד שאקדמות נכתב בארמית בבלית, הנבואות נכתבו בארמית ירושלמית.
בתים מתוך הנבואה הראשונה.
א) אתיא אומתא אימתא, מזעזע ברייתא, עבדא הדמדתא, ביה בני אמתא
תבוא אומה נוראה, מחרדת הבריות - היא החיה הרביעית שראה דניאל בחיזיון, ורומזת למלכות אדום (), ותעשה כריתה, בתוך בני האמה - הם בני ישמעאל בן הגר שפחת אברהם.
ב) בעלמה דנשא, יחרדין גרשא, גיברין חלשא, יהלמין קישא
בעולם חמיו - במדינת ישמעאל שהוא חמיו של עשו, שלקח את בשמת בתו לאשה (), יחרדון בני הגרושה - בני הגר שגרשה אברהם (), אנשים חלשים, ויכו את הקש - הוא עשו שנמשל לקש: "ובית עשו לקש" ().
ג) גברא ומתגברא, בחילא ברירא, דרמי בגירא, על מתילא דברא
יגברו ויתגברו, בחיל ברור, על המורים בחצים - הם בני ישמעאל רובה קשת (), המשולים במדבר - הם בני עשו, שהיה איש שדה () ורוצה לומר שאדום יתגבר על ישמעאל.
ד) דיקא בדוקא, ובגין עסק דקקא, רמסא ומעיקא, ואכלה ומדקא
הדיק בדייק - החיה שדייקה במצור על ירושלים, ובעבור לימוד התורה - שהיא מתשת כח (מסכת סנהדרין,דף כו, עמ' ב') תרמוס ותעיק, אכלה ותידוק - רמז על הריסת בית המקדש.
ה) הנה נאצא, וסעדה קצצא, טיסא בעיצא, ולעת קץ מתקצצא
הנה נאצה, והסעודה קצצה - רמז על שביתת המזבח שולחנו של הקב"ה, תעוף במהירות - על ירושלים, אך בבוא קיצה תקוצץ גם היא (על דרך "וסוף מטייפיך יטופון") (מסכת אבות פרק ב' משנה ז').
נחמן קטופא: אמת או בדיה.
הדעות חלוקות באשר לקיומו ההיסטורי של נחמן קטופא. יש הסבורים כי המקובל רבי אברהם בן אליעזר הלוי, אשר חיבר פירוש לנבואת הילד, הוא שכתב גם את הנבואה עצמה; ומנגד, רבים מצדדים באמיתות הסיפור.
נחום בן זכריה אלקושי כתב בסופו של אחד מכתבי היד של פירוש נבואת הילד (רימיני, 1560): מילים קשות אלו מורות על האכזבה הרבה ששררה באיטליה כאשר המשיח לא בא בזמן שנקבע על ידי רבי אברהם, שהיה מחשב קיצין. אך לעומתו רבו שצידדו באמיתות הנבואות.
החיד"א אומר לגבי נבואת הילד, כי כתבה הרב ר' אברהם הלוי (הכוונה לספר הפירוש לנבואתו), ואפשר שהיה בסוף האלף החמישי.
בנימין מטודילה מזכירו בספר מסעותיו, ואומר שהיה בשנת ד'תתק"ל.
רבי דוד הנגיד נכד הרמב"ם, בתגובה לחכמי ברצלונה שביקשו ממנו שינחמם, שלח להם את המעשה מלידת הנער הנעים, ילד שעשועים, והנבואות אשר ניבא, וכנראה גם קילל והחרים לכל מי שיגלה רז זה לנכרי.
הרב יחיאל בן הרב שלמה היילפרין, בעל 'סדר הדורות', טוען כי נחמן קטופא נולד בשנת ד'רמ"ה בזמן רבנן סבוראי, בשנת לחורבן הבית השני. עוד כתב כי בידו העתק מהנבואות, אבל לא רצה להעתיקו מכח אזהרת רבי דוד הנגיד הנ"ל.
האדמו"ר בעל צמח צדק מליובאוויטש מזכיר את נחמן קטופא ברשימת בעלי המופתים, מיד לאחר המגיד של הבית יוסף
האדמו"ר רבי אהרן ראטה, מחבר ה'שומר אמונים', אמר על הילד המחבר נחמן קטופא כי
גרשם שלום, במאמרו על רבי אברהם בן אליעזר הלוי, שהתפרסם בשנת תרפ"ו בקובצי "קריית ספר", מביע בתחילה ספק לגבי אמיתות הנבואות, אך בהמשך טוען:
מקום קבורתו.
קברו נזכר לראשונה בפי עולי הרגל מהמאה ה-13 (למעלה מ-1000 שנה אחרי) ביישוב ברעם.
במשך הדורות צוין קברו סמוך ליישוב ברעם וזאת על פי מסורת יהודי צפת. ב-2007 צוין מקום קבורתו המדויק במקום אחר, על ידי ועד אהלי צדיקים. לאור המחקר כי על פי עדויות עולי הרגל קברו נמצא עם אביו ומר זוטרא עובדיה הנביא ואסתר המלכה, מול הכניסה לאתר העתיקות באזור.
קרב אל-מנצורה (1221)
קרב אל מנצורה הוא שם של קרב שנערך בשלבים המכריעים של מסע הצלב החמישי. הקרב התחולל מיום 24 ביולי 1221 עד ליום 27 באוגוסט בין צבא מאוחד של הנסיכים האיוביים בראשות סולטאן מצרים אלמלך אל כאמל, לצבא הצלבני של מסע הצלב החמישי. לאחר הקרב, אף על פי שלא הושגה הכרעה צבאית, הבינו הצלבנים כי אבדה תקוותם לכבוש את מצרים והם נאלצו לחתום על הסכם כניעה ביום 30 באוגוסט, שסיים את מסע הצלב.
רקע.
מסע הצלב החמישי הוא מסע צלב שנערך משנת 1217 על 1221, במהלכו יצאו גדודי צלבנים אירופאים בניסיון להשלים את כיבוש ארץ ישראל וביסוס ממלכת ירושלים, שהחלו במסע הצלב השלישי. המסע עמד בסימן הניסיון לתקן את המעוות של מסע הצלב הרביעי ולכוון את המאמצים הצלבניים בארץ הקודש.
למסע היו שני שלבים עיקרים: בשלב הראשון נערכו מספר מבצעים צבאיים מוגבלים בהיקפם בתחומי ארץ ישראל - בעיקר באזור הגליל והגולן, שתועלתם והישגיהם היו מזעריים. חלק זה של המסע התאפיין במקום המרכזי אותו תופסות מדינות אירופאיות קטנות יחסית - דניה, והונגריה ואוסטריה. בשלב השני יצא צבא צלבני לכיבוש ערי מפתח במצרים מתוך תקווה לחלץ את ארץ ישראל מאחיזת הסולטאן האיובי המצרי. לאחר מצור ממושך שערך שנה וחצי נכבשה העיר דמיאט. הצעות להסכם שלום שהועברו על ידי הסולטאן נדחו על ידי נציג האפיפיור, שנטל את הפיקוד על המסע.
בעת המערכה הצבאית במצרים השתוללו בארץ ישראל, שנותרה חסרת כוחות מגן, גדודים מוסלמיים, כשהם מחריבים ערים ומבצרים ושמים מצור על מבצר עתלית. את עיקר הזעם ספגה ירושלים שחלקים גדולים ממנה נחרבו לחלוטין.
הפלישה למצרים.
באביב של שנת 1218 הופיעו בערי החוף הצלבניות עולי רגל וצלבנים מאירופה, ובהם גייסות מפריזיה, גרמניה והצטרפו לצבא הצלבני שנותר בארץ. לאחר סדרת דיונים הוחלט שלא לעלות ישירות על ירושלים אלא להתקיף את מצרים, שנשלטה על ידי נ הסולטאן האיובי אלמלך אל עאדל, אחיו של צלאח א-דין, מתוך שיקול כי כיבוש נקודות מפתח יביא להכרעה צבאית שנמנעה בארץ ישראל ויפיל את ירושלים כפרי בשל לידי הנוצרים.
ומצטט ההיסטוריון Ernoul מדבריו של ז'אן דה בריין:
במסגרת ההכנות לפלישה למצרים הוצבו חילות מצב בערים והמבצרים הצלבניים בארץ ישראל ונקבע כי מפקד המסע ונקבע כי כיבושים עתידיים ימסרו לריבונות מלך ירושלים - ז'אן דה בריין.
המצור על דמיאט.
ביום 24 במאי 1218 יצא הצבא הצלבני מעכו ובמהלך השבועות הבאים נחתו הצלבנים בסמוך לעיר דמיאט, שהצלבנים הגדירו אותה כמפתח של מצרים. הנחיתה על החוף המצרי לא נתקלה בכל התנגדות והצבא הנוצרי שם את העיר תחת מצור.