האוזר התייחס במאמרו לרעיונו של ארתור לאפר, עקומת לאפר. שני הרעיונות מאוד דומים זה לזה, אך בעוד עקומת לאפר היא ייצוג תאורטי – חוק האוזר הוא משפט אמפירי.
ב-20 במאי 2008, כתב דויד רנסון בוול-סטריט ז'ורנל מאמר בו הוא הראה שלמרות ששיעור המס מ-1950 עד 2007, נע במרווחים גדולים מאוד - מ-28% עד ל-91%, התקבולים עדיין היו בקירוב 19.5% מהתל"ג. הכתב גם הוסיף: "כלכלת המיסוי תגסוס עד שכלכלנים יוכלו להסביר את חוק האוזר. אם ברצונינו להתקדם אין ברירה אלא להתמודד עם הנתונים האלה, להתייחס לעובדות, ולשלב אותן כך שיהיו נקודת הפתיחה של הידע המקובל."
אולם תקבולי המס ב-2009 היו 15% מהתוצר הלאומי הגולמי. תקבולים אלו היו הנמוכים ביותר ביחס לתל"ג בחמישים השנה האחרונות, והיו נמוכים מההערכה שחוק האוזר הציע. הקרן למורשת הצהירה שהמשבר האחרון פגע בתקבולים קשות, והוריד אותם משמעותית מתחת לממוצע ההיסטורי.
פרשנות וביקורת.
דניאל מיטשל, כותב טורים באתר forbes.com, טען שחוק האוזר תקף בארצות הברית רק מאחר שהמס שנלקח בארצות הברית לא כולל מס מכירות אלא רק מס לפי המערכת הפדרלית בניגוד למדינות מערביות אחרות. בנוסף הוא טוען שארצות הברית ירשה מערכת מיסוי פרוגרסיבית יותר. לכן, הוא מסכם החוק משקף תופעה מקומית הנובעת מתנאים פוליטיים ספציפיים ולא אמת גלובלית ואבסולוטית – שהרי אם תשתנה המדיניות ויחוקקו בארצות הברית מס ערך מוסף כלל זה לא ישמר.
מייק קימל, כלכלן שכתב לאתר Angry Bear הצהיר שחוק האוזר מטעה כשהוא מטאטא הבדלים גדולים מתחת לשטיח. הוא כתב שתקבולי המיסים גדלו בשנים שלאחר הגדלת שיעור המס, וקטנו בשנים שלאחר קיצוצים במס. קימל הגדיר את התקופות 1951–1953, 1967-1968, ו-1991 עד 2001, כתקופות של העלאות במיסים, ואת התקופות 1953–1967, 1968-1991 ו-2001–2010, כתקופות של קיצוצי מס. לאחר מכן הוא טוען שהעלאה בשיעור המס מעלה את תקבולי הממשלה מהמס, ושקיצוצים אינם מביאים להעלאה בתקבולי הממשלה מהמס.
זובין ז'לווה, כתב באתר Portfolio.com, ביקר את עורך הוול סטריט ז'ורנל, על כך שלא התחשב מספיק בהפרדה בין ביטוח לאומי, ובין מס רגיל (מס הכנסה ומס חברות לדוגמה). מאחר שכספי הביטוח הלאומי עוברים ישר אל קרנות הנאמנות של הביטוח הלאומי, הפידיון שמיועד ללכת לפנסיה למעשה קטן ב50 שנה האחרונות. ז'לווה מסביר זאת על ידי ירידה של התקבולים ממס החברות, שפעם היה יותר מ-5% מהתוצר הלאומי הגולמי, כשהיום הוא פחות מ-2%. ז'לווה משתמש בטיעונים אלו כדי לבקר את הפרשנות שדויד רנסון נתן לחוק. רנסון משתמש בחוק כדי לטעון שהעלאת המס על העשירים אינה אפקטיבית להגדלת תקבולי הממשלה.
הכתב יונתן צ'אייט כתב ב"רפובליקה החדשה", ש"התנודות די קיצוניות" על התנודות ביחס שבין תקבולי המס לתוצר הלאומי לאורך השנים. הוא טען שממשלת קלינטון ובוש קיבלו פדיונות גדולים. אך בשל קיצוצי המס של בוש התקבולים ירדו משמעותית. לכן הוא מכנה את המס השטוח "מזימה".
אקארט ויציקמן
אקארט ויציקמן (בגרמנית: Eckart Witzigmann) (נולד ב-4 ביולי 1941) הוא שף אוסטרי.
ביוגרפיה.
ויציקמן התלמד במלון שטראובינגר בבאד גאסטיין (1960-1957) ואחר-כך עבד במשרות שונות במסעדות יוקרה בעולם, בין השאר היה תלמידו של פול בוקיז מליון, צרפת.
הוא החל לעבוד בגרמניה ב-1971 במסעדת "טנטריס" במינכן, אותה עיצב הארכיטקט השווייצרי הנודע Justus Dahinden.
ב-19 בנובמבר 1979 הוא נהפך להיות השף דובר גרמנית הראשון (והשלישי, מחוץ לצרפת) שזכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום על מסעדתו אוברג'ין (Aubergine), אותה פתח שנה קודם לכן.
ב-1993, בעקבות שערוריית הקוקאין, הוא איבד את הרישיון להפעיל את "אוברג'ין", אולם שנה לאחר מכן הוענק לו התואר "שף המאה" מידי מדריך גו מיו. רק שלושה שפים אחרים זכו בתואר זה: פול בוקיז, ז'ואל רובישון ופרדי ז'ירארדה.
בשנת 2019 החל לשפוט בתוכנית המציאות "Top Chef" בגרסתה הגרמנית המשודרת בערוץ Sat.1.
מאז אותה עת ויציקמן פרסם ספרי בישול רבים.
פונטוגראפר
ניהול על פי ערכים
מודל "ניהול על פי ערכים" (Managing By Values) הוא מודל ניהולי העוסק בעיצוב תרבות הארגון באמצעות זיהוי של הערכים החשובים ביותר שלו וניהול הארגון על פיהם. הערכים הללו, מהווים נגזרת של הגדרות החזון והייעוד של הארגון. בעוד שבעבר השימוש בערכים נחשב ל"רך מידי", לא מדיד (כ- "nice to have"), הרי שכיום הפך העיסוק בערכים כנושא מרכזי בארגון. הניסיון שהצטבר מוכיח כי כשערכי הפרט כפרט או כחלק מהארגון, עומדים בסתירה או בחוסר הלימה לסט ערכי הארגון, הדבר מייצר תופעות לוואי שליליות המשפיעות על ההתנהלות האישית ותחושת הנוחות הכללית, הן של הפרט, הן של תת-המערכות השונות בתוכה והן של הארגון כולו. הערכים חייבים לשמש כמצפן או כמגדלור של הארגון שלאורם היא פועלת. ארגונים אשר לא יסנכרנו את החזון והייעוד וייצרו מערכת ערכים משותפים יפעלו בצורה פחות טובה והרמונית וייתכן מאוד כי אף לא ישרדו לאורך זמן.
המודל מזהה שלוש קבוצות של ערכים ומנסה בשלב ראשוני לזהות את מערכת קשרי הגומלין שביניהם: ערכים אתיים, ערכים כלכליים וערכים רגשיים-תשוקתיים במבנה משולש ("המודל הטריאקסאלי"): קבוצת הערכים האתיים-חברתיים, קבוצת הערכים הכלכליים-פרקטיים וקבוצת הערכים הרגשיים- תשוקתיים. אמון (Trust) הוא "מגה ערך" במודל. כיום ארגונים נותנים משקל רב לסוגיית האמון ושמירה על טיפוחו בעוד שבעבר נתנו ארגונים משקל רב יותר לתהליכי הבקרה. לכל ארגון יש את מערכת האיזונים הייחודית (ה"DNA" הייחודי) והמודל איננו מטיף לכל תוצאה שהיא ובלבד שיהיו אלו תוצאה של דיאלוג ובחירת ערכים משותפים. העבודה עם שלושת צירי הערכים נותנת אפשרות "למבט על" (בדומה ל-"Google Earth"). בד בבד עם התפתחות המודל פותחו ותוקפו סט של ארגז כלים מקצועי: תוכנת ערכים, שאלוני ערכים ומשחקי ערכים (האחרון שבהם: "מה שחשוב...משחק ערכים"). המודל מציע תהליך סדור בבחינת "צעד אחר צעד"- משלב האבחון, דרך בחירת סט הערכים המשותפים-"ערכי הליבה", דרך "פירוק הערכים" ועד לשלב היישום והטמעת הערכים ותרגומם להתנהלות יום יומית בארגון. מאות ארגונים ברחבי העולם נחשפו עד היום למודל ומאגר הנתונים מתהליכים אלו מנותח על ידי פרופ' שמעון דולן (Prof. Simon Dolan) ב-אוניברסיטת ESADE בברצלונה ספרד.
המודל מהווה שלב התפתחותי למודלים: "ניהול על פי הוראות" ("Managing By Instructions"- MBI) ו"ניהול על פי יעדים" ("Managing By Objectives"- MBO והארגון האירופאי היוקרתי: "Conference Board Top Think Tank“הגדיר את המודל: "...המדובר במודל אשר מהווה נדבך חשוב בהתפתחות המודלים הניהוליים המובילים"... "Coaching By Values" by Dolan (2011), מציב את האתגר בחיבור שבין עולם האימון האישי ("Coaching") לבין עולם הערכים ("Values") כנושא מרכזי אשר באמצעותו: מנהלים, מורים, הורים ולמעשה כל אחד מאיתנו, יוכל להשתמש בכך כמנוף חשוב לניהול טוב יותר של חייו וחיי הצוות איתו הוא פועל.
ארגון לשכת המאמנים הבינלאומית (ICF) פרס את חסותו על המודל והעניק לו הכרה מקצועית.
בשנים האחרונות פועל המודל גם בצה"ל ונעשתה התאמה לעולם: פיקוד על פי ערכים לכשירות ערכית. המודל פועל בעולם החינוך על כל מגזריו ולאחרונה הוספה השפה הערבית לערכת "מה שחשוב...משחק ערכים, וערכים מנוקדים בעברית לעולם גני הילדים. מודל: "ניהוג משפחה על פי ערכים" (גרתי-נברו-לנדאו) פותח על מנת לתת מענה להתנהלות המשפחתית.
בשנת 2015 פדרציית האימון הבינלאומית- ICF הכירה במודל: "Coaching By Values" (אימון על פי ערכים) כמודל להסמכת מאמנים, אנשי חינוך ומנהלים בארגונים בעולם ובישראל.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ניהול]]
עטינים
הפיכת הבעת' בסוריה
Notpron
אל-כיסווה
אל-כיסווה (בערבית: الكسوة; בתעתיק מדויק: אלכסוה) היא עיר במחוז ריף דמשק בסוריה, השוכנת כ-13 קילומטרים מדרום לדמשק. בשל מיקומה האסטרטגי הייתה אל-כיסווה זירה לכמה קרבות חשובים במהלך ההיסטוריה, ובין היתר קרב מרג' א-ספאר ב-1303, שבו עצרו הממלוכים את פלישת המונגולים, וקרב קשה בין אנשי צרפת החופשית וצרפת של וישי במסגרת המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה.
במהלך 2017 נטען כי הוקם בעיר מתקן צבאי איראני שהותקף על ידי ישראל מספר פעמים.
מערב ירושלים
המונח מערב ירושלים (או ירושלים המערבית, ובפי ירושלמים: "העיר המערבית") מתייחס לחלקה של העיר ירושלים אשר נותר בשליטה ישראלית בעקבות מלחמת העצמאות, להבדיל ממזרח ירושלים שהוא שטח העיר שבין 1948 לבין 1967 היה בשליטת ממלכת ירדן.
רקע.
בעקבות מלחמת העצמאות ירושלים חולקה לשני חלקים – החלק המערבי, אשר היו מאוכלסים בעיקר באוכלוסייה יהודית נותר לאחר המלחמה תחת שלטון ישראלי, ואילו שטחי מזרח ירושלים (בהם העיר העתיקה), אשר היו מאוכלסים בעיקר באוכלוסייה מוסלמית וערבית-נוצרית, נותרו תחת השלטון הירדני.
בפברואר 1949 הוכרז על סיום הממשל הצבאי בעיר והעיר ירושלים הפכה, למעשה, לחלק ממדינת ישראל. ממשלת ישראל החלה ליישם את החלטתה להפוך את העיר לבירת המדינה, ולכן בין החודשים אפריל-יוני 1949 החל מעברם של משרדי הממשלה מתל אביב לירושלים, והועברו לעיר משרד הדתות, המשרד לנפגעי מלחמה, משרד האוצר ומשרד המשפטים. באותה עת הועברו אל העיר גם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ודואר ישראל.