בעלי ביתו של בלאק גילו ב-1966 כי נהג להטריד מינית את נכדתם בת התשע לאורך השנים הקודמות, בכל פעם שהגיעה לבקרם. הם החליטו לפנות אותו מהמקום, אך לא דיווחו על מה שאירע למשטרה, בניסיון לחסוך מהילדה טראומה נוספת. בלאק איבד את עבודתו במהרה ושב לקינלוקלוון, שם עבר לגור בביתו של זוג נשוי אחר, הוריה של ילדה בת שש.
תוך פחות משנה דיווחו בני הזוג למשטרה כי בלאק הטריד מינית את בתם באופן חוזר ונשנה. לאחר מעצרו הודה באשמה בגין שלושה סעיפי תקיפה מגונה של ילדים, ונידון לשנת מאסר ב פולמונט, , מוסד מיוחד אשר התמחה בשיקום של עבריינים צעירים. על אף שבחייו המאוחרים שוחח בלאק בחופשיות על ילדותו ועל חייו הבוגרים, ואפילו על התקיפה המינית שחווה על בשרו בפנימיית רד האוס, הוא סירב בתוקף להרחיב בכל הנוגע לדברים שאירעו באותו מוסד, ורק אמר שלאחר שחרורו נדר כי לא ירשה לעצמו להיכלא שוב לעולם. שתיקתו הובילה למספר השערות שגרסו כי היה נתון לאלימות אכזרית ולתנאי מחיה קיצוניים ביותר בזמן שריצה את עונשו במקום.
שישה חודשים לאחר שחרורו ב-1968 עבר בלאק ללונדון. תחילה התגורר בחדר קטן ששכר לא הרחק מקינגס קרוס, ובשנתיים הבאות התפרנס מעבודות מזדמנות שונות. במשך תקופה קצרה עבד כמציל בבריכה ב, אולם פוטר לאחר שנתפס ממשש ילדה קטנה.
באותה העת ייסד בלאק את אוסף פורנוגרפיית הילדים שלו. תחילה אסף מגזינים ותמונות בלבד, אותם השיג דרך מכר שפגש בחנות ספרים סמוכה לבית מגוריו, ובהמשך עלה בידו להשיג גם סרטים וקטעי וידאו קצרים. כמו כן היה צלם חובב, ונהג לצלם ילדים, בדרך כלל בנות בגילאי שמונה עד שתים עשרה, במקומות ציבוריים. הוא צירף את התמונות הללו לאוסף שלו, אותו שמר בתוך מספר מזוודות נעולות היטב.
בזמנו הפנוי נהג בלאק לבקר בפאב שלושת הכתרים בסטמפורד היל, וצבר מוניטין בתור מטיל חיצים מיומן. במקום זה פגש לראשונה את אדוארד וקתי רייסון, זוג סקוטי שהתגורר בקרבת במקום, ועבר ללון בעליית הגג של ביתם ב-1972. הרייסונים התרשמו כי היה אדם אחראי, על אף נטייתו להתבודד, אשר בתור דייר לא עורר אצלם כל חשש או דאגה, למעט ההיגיינה הירודה שלו. מאוחר יותר הודו כי חשדו שהחזיק בידיו חומרים פורנוגרפיים, אבל לא תיארו כי הם היו עשויים להיות פדופיליים. בלאק נותר בביתם עד למעצרו הסופי ב-1990.
בניסיון לשפר את פרנסתו ולמשוך לדרכו הצעות עבודה נוספות, רכש בלאק רכב מסחרי לבן מתוצרת פיאט אשר איפשר לו לעבוד כנהג למחייתו, ואכן ב-1976 הוא מצא עבודה קבועה בתור נהג של חברת פוסטר, דיספאטץ' וסטורג' ל.ט.ד. אשר הייתה מבוססת ב. מעסיקיו התרשמו כי היה עובד בעל מוסר עבודה גבוה ומוכנות לקבל משימות נהיגה ארוכות שעמיתיו הנשואים העדיפו להימנע מהן.
במהלך עבודתו נדרש בלאק להוביל כרזות ושלטים ברחבי הממלכה המאוחדת, אירלנד, ושאר היבשת, ולמד במהרה את מבנה מערכת הכבישים האירופאית. ידע מקיף זה איפשר לו לחטוף ילדים ברחבי אירופה ולהיפטר מגופותיהם במרחק מאות קילומטרים מנקודת מוצאם.
בניסיון להתרחק מעיניהם של עדים אפשריים, השתדל בלאק לשנות את מראהו לעיתים תכופות, ונטה לגדל זקן ארוך, בטרם דאג להיראות בציבור כאשר הוא מגולח למשעי, כאשר לעיתים אף גילח את כל ראשו לחלוטין. כמו כן החזיק ברשותו עשרות זוגות משקפיים, ותמיד השתמש בזוג שונה לחלוטין מזה שעטה בעת החטיפה. בנוסף כיסה את החלונות האחוריים של רכבו בוילונות שחורים וכהים.
הרציחות.
ג'ניפר קרדי.
מקרה הרצח הראשון אותו הצליחו הרשויות להוכיח ולקשר לבלאק היה של ג'ניפר קרדי בת התשע, אשר נחטפה ונאנסה ב-12 באוגוסט 1981. היא נראתה לאחרונה בחיים בידי אמה בשעה 01:40 בצהריים אותו היום, כאשר רכבה על אופניה לכיוון ביתה של חברתה, אשר התגוררה ב, אנטרים. קרדי מעולם לא הגיעה ליעדה.
מספר שעות לאחר מכן נמצאו אופניה זרוקים בצדי הדרך, במרחק של פחות מקילומטר מביתה, מכוסים בענפים ובעלים יבשים. הכידון הונח על הרצפה כך שהאופניים שכבו על צדם, דבר שהציע כי עצרה קרדי את רכיבתה על מנת לשוחח עם חוטפה. חיפוש נרחב שכלל מאתיים מתנדבים לא מצא כל רמזים נוספים בדבר היעלמותה.
גופתה נמצאה בידי שני דייגים לאחר שישה ימים בשמורת טבע בכפר , במרחק עשרים ושישה קילומטרים ממקום מגוריה. בנתיחה שלאחר המוות נמצאו על גופה ועל תחתוניה סימני אונס. כמו כן נקבע כי קרדי מתה מטביעה, ככל הנראה בזמן שחוטפה חנק אותה בעזרת חבל. השעון שענדה על ידה נעצר בשעה 05:40 בצהריים.
המקום בו נמצאה הגופה, קרי בצומת דרכים מרכזית בין בלפסט לדבלין, העלתה את החשד כי הרוצח הכיר את האזור היטב. שמורת הטבע ממנה חולצה הגופה נמצאה בסמוך לכביש אשר חלפו בו נהגי שליחויות רבים, בייחוד כאלו שנסעו לאורך מרחקים ארוכים, ולצד אזור שירות, ממנו היה ניתן לראות את המקום באופן ברור.
סוזן מקסוול.
קרוב לשנה לאחר מכן, סוזן קלייר מקסוול בת האחת עשרה מהכפר , נחטפה כאשר שבה חזרה לביתה ממשחק טניס ב. היא נראתה לאחרונה בחיים בשעה 04:30 בצהריים ב-30 ביולי 1982, בזמן שחצתה את הגשר שמעל נהר ה.
למחרת היום נפתח חיפוש משטרתי רחב ידיים אחר עקבותיה, בו השתתפו שלוש מאות שוטרים אשר הסתייעו ב. כמו כן נערכו בדיקות יסודיות בכל הבתים באזור. מספר אנשים דיווחו כי ראו רכב מסחרי מסתובב בכפר, ובמקרה אחד דווח כי אותו הרכב חנה בסמוך ליציאה לכביש .
גופתה של מקסוול נמצאה ב-12 באוגוסט בידי נהג משאית, והייתה לבושה באופן מלא למעט תחתוניה ונעליה, ומכוסה בצמחייה. תאריך מותה המדויק וסיבת המוות לא התגלו בנתיחה שלאחר המוות בשל הריקבון המתקדם ממנו סבלה. עם זאת נקבע שנקשרה, שפיה נסתם בעזרת פלסטרים, ושתחתוניה נתלשו והונחו תחת ראשה, שלושה סימנים אשר הציעו כי נאנסה לפני או לאחר מותה.
בדיקה מעמיקה של הממצאים קבעה כי מקסוול מתה זמן מה לאחר שנחטפה. היא נותרה ברכבו של בלאק במשך עשרים וארבע שעות, ספק חיה ספק מתה, בזמן שהשלים את תוכנית עבודתו וסיים את כל שליחויותיו באדינבורו, בדנדי, ולבסוף בגלאזגו, עד ה-30 ביולי. למחרת שב ללונדון ונפטר מהגופה בתוך סבך שיחים סמוך לכביש ב, יותר מארבע מאות קילומטרים מהמקום בו נתקל במקסוול לראשונה.
קרוליין הוג.
הנרצחת הבאה, והצעירה ביותר מבין כל קורבנותיו של בלאק, הייתה קרוליין הוג בת החמש, אשר נעלמה בזמן ששיחקה מחוץ לביתה בביץ' ליין, , בערב ה-8 ביולי 1983. לאחר שלא שבה לביתה עד השעה שהוקצבה לה, קרי 07:15 בערב, החלו בני משפחתה לחפש אחריה ברחובות הסמוכים. ילד מקומי סיפר להם כי ראה אותה בחברת אדם מבוגר בטיילת הקרובה, בה חיפשו גם בטרם יצרו קשר עם .
החיפוש שהחל לאחר מכן היה הגדול ביותר, באותה העת, בכל ההיסטוריה הסקוטית, עם אלפיים מתנדבים וחמישים חיילים מ, אשר חיפשו תחילה בפורטובלו ולבסוף בכל אדינבורו. עד ה-10 ביולי תפסה היעלמותה של הוג את כותרות כל העיתונים בממלכה המאוחדת. תשעה פדופילים מוכרים שהו בפורטובלו באותה העת, אולם כולם החזיקו באליבי מוצק עבור זמן היעלמותה.
מספר עדים דיווחו כי ראו אדם קירח ומוזנח, בעל אופי חשוד, אשר הרכיב משקפיים עם מסגרות עשויות קרן, צופה בהוג בזמן ששיחקה, ולאחר מכן עוקב אחריה ליריד שעשועים קרוב. עדה נוספת, ג'ניפר בות' בת הארבע עשרה, טענה כי ראתה את הוג יושבת לצדו של אותו אדם על ספסל, ואף שמעה אותה עונה לשאלה שהפנה אליה, בטרם הלכו השניים יחדיו לכיוון היריד בעודם מחזיקים ידיים. כאשר הגיעו למקום, שילם אותו אדם חמישה עשר פני כדי שתוכל הוג לרכב על קרוסלה בזמן שצפה בה. עד נוסף סיפר למשטרה כי כאשר עזבו השניים את המקום בשעה 07:30 בערב, נראתה הוג מפוחדת.
בלאק המשיך בעבודתו השוטפת לאחר חטיפתה של הוג, והספיק לשנע משלוחי פוסטרים לגלאזגו ולתדלק את רכבו ב, כך שהיא נותרה ברכבו במצב לא ידוע במשך לפחות עשרים וארבע שעות.
גופתה העירומה נמצאה ב-18 ביולי בתוך תעלה, סמוך לכביש M1 ב, במרחק חמש מאות קילומטרים מהמקום בו נחטפה, לא הרחק מהיכן שנמצאה גופתה של מקסוול כשנה קודם לכן. סיבת המוות המדויקת לא התגלתה בשל הריקבון ממנו סבלה הגופה, אולם פעילות החרקים שמילאו אותה הציעה כי הושלכה לתעלה מספר ימים קודם לכן, ב-12 ביולי. בלאק העביר משלוח ל באותה העת. היעדר פריטי הלבוש על גופה הציעו כי הוג נאנסה.
כעבור שנה שידר תאגיד השידור הציבורי של בריטניה שיחזור קולנועי של החטיפה. מספר עדים התנדבו להתראיין, ואביה של הוג אמר, .
שרה הרפר.
עקבותיה של שרה ג'יין הרפר בת העשר נעלמו בשעה 07:50 בערב, ב-26 במרץ 1986, לאחר שעזבה את ביתה בפרברי לידס, , בכדי לקנות כיכר לחם בחנות נוחות קרובה. בעליה של החנות העידה כי הרפר רכשה ממנה כיכר לחם ושתי שקיות של פריכיות בשעה 07:55 בערב, וכי אדם קירח נכנס כעבור מספר רגעים, ועזב לאחר שהרפר סיימה את קניותיה.
הרפר נראתה בחיים לאחרונה בידי שתי ילדות, כאשר נכנסה לתוך הסמטה שהובילה לבית מגוריה. בני משפחתה הבחינו בהיעדרותה בשעה 08:20, ואמה, ג'קי, ואחותה הצעירה, קלייר, פתחו בחיפוש קצר אחריה בסביבת הרחובות הקרובים, בטרם דיווחו על היעלמותה ל. חיפוש נרחב אחריה נפתח באופן מידי, ומאה שוטרים במשרה מלאה הוקצו למשימה. חיפושים מבית לבית והפצת עלונים היו רק חלק מהאמצעים בהם נעשה שימוש לצורך מציאתה, ובתום החקירה נאספו יותר מ-1,400 עדויות שונות. החיפוש נתמך בידי מאתיים מתנדבים מקומיים, ובשמורת טבע סמוכה ל אף נערך חיפוש תת-מימי בידי צוללנים מוסמכים.