ב-1966 קיבל בהצטיינות יתרה את התואר הראשון בכימיה בטכניון. את עבודת הגמר עשה בהנחיית ראובן פאונץ. את התואר השני ותואר דוקטור בכימיה פיזיקלית קיבל ממכון ויצמן למדע ב-1967 וב-1969 בהתאמה, כאשר במהלך לימודיו קיבל מלגת הצטיינות. נושא הדוקטורט "קרוב "שדה-כוח מתואם" של משטחי אנרגיה ואנליזת הספקטרום, המבנה והתכונות התרמודינמיות של מולקולות פוליאטומיות" בהנחיית שניאור ליפסון. בתקופה זו החל לשתף פעולה עם מיכאל לויט, לימים שותפו בזכייה בפרס נובל. עם סיום התואר עשה בתר-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. בשנים 1972–1976 שב למכון ויצמן. לאחר שלא קיבל קביעות, עבר בשנת 1976 למחלקה לכימיה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
מחקריו סייעו ליצירה של מודלים קוונטיים לחיזוי מבנה של חלבונים.
משנת 2008 ורשל חבר בחברה המלכותית לכימיה. בשנת 2009 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
באוקטובר 2013 זכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם מרטין קרפלוס ומיכאל לויט, על "פיתוח מודלים ממוחשבים (Multiscale modeling) להבנת מערכות כימיות מורכבות". הפרס הוענק לשלושת הזוכים בדצמבר 2013.
חיים אישיים.
את אשתו הכיר ורשל בשנה השלישית ללימודיו בטכניון. לזוג שתי בנות.
קישורים חיצוניים.
מאמרים נבחרים:
אריה וורשל
תומאס גרסס
תומס גרסס
שאול ידידיה טאוב
מיכאל לויט
מיכאל (מייק) לֶוִיט (באנגלית: Michael Levitt; נולד ב-9 במאי 1947) הוא ביופיזיקאי אמריקאי-ישראלי, פרופסור לביולוגיה חישובית ולביולוגיה מבנית באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, וחבר האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית והחברה המלכותית הבריטית למדעי הטבע. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2013 ביחד עם מרטין קרפלוס ואריה ורשל על "פיתוח מודלים מרובי-סקאלות להבנת מערכות כימיות מורכבות".
קורות חיים.
לויט נולד למשפחה יהודית בפרטוריה, דרום אפריקה וכשהיה בן 15 היגרה משפחתו לאנגליה. ב-1967 סיים תואר ראשון בפיזיקה בקינגס קולג' לונדון, והגיע לישראל בגיל 21 כדי לשרת בצה"ל ולהתחיל בעבודת הדוקטורט בהנחייתו של שניאור ליפסון עד שיתפנה תקן באוניברסיטת קיימברידג'. בישראל הכיר את אשתו רינה, אמנית ופסלת, שאיתה חזר לאנגליה וב-1971 סיים את הדוקטורט בביולוגיה חישובית באוניברסיטת קיימברידג'. בין השנים 1979–1987 חזר לישראל וכיהן כפרופסור במכון ויצמן למדע. ב-1986 עבר לאוניברסיטת סטנפורד. עד היום הוא משמש פרופסור אורח במכון ויצמן.
ללויט יש אזרחות ישראלית ולו שלושה בנים, שניים מהם גרים בישראל. היה נשוי לרינה לויט לבית הרשברג עד מותה ב-2017.
פועלו המדעי.
לויט הוא מראשוני המפתחים של סימולציות הדינמיקה המולקולרית של התנהגות ה-DNA, החלבונים, והיה הראשון שפיתח תוכנה למטרה זו. כמו כן, הוא פיתח גישות לניבוי של מבנים של מאקרומולקולות. עבודתו עוזרת לתכנון של תרופות באמצעות הדמיית מחשב, המראה את הדרך בה החלבון מתקפל.
מאז 2001 הוא חבר בחברה המלכותית. ב-9 באוקטובר 2013 הוכרז לויט כזוכה בפרס נובל לכימיה יחד עם מרטין קרפלוס ואריה ורשל על "פיתוח מודלים ממוחשבים (Multiscale modeling) להבנת מערכות כימיות מורכבות". הפרס הוענק לשלושת הזוכים בעשרה בדצמבר 2013.
הוא משתף פעולה עם חברת סטמראד ליצירת מגן מפני קרינה.
בתחילת 2020, בעיצומה של התפרצות נגיף קורונה-ווהאן, תמך באמצעי הזהירות הננקטים, אך העריך שהמגפה תיבלם ותיעלם. הוא תיאר כי ארגון הבריאות העולמי מציג נתונים באופן לא מדעי וכי יש לו היסטוריה של עוות נתונים. בין היתר, טען לויט כי "יופתע מאוד אם ימותו יותר מעשרה אנשים בישראל". בפועל נפטרו מעל עשרת אלפים.
מייקל לויט
פרנסואה אנגלר
פרנסואה ברון אנגלר (בצרפתית: François Baron Englert; נולד ב-6 בנובמבר 1932) הוא פיזיקאי תאורטי יהודי-בלגי וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2013, ביחד עם פיטר היגס, על גילוי מנגנון היגס.
הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB) שם הוא חבר במחלקה לפיזיקה תאורטית.
תרם לתחומי הפיזיקה הסטטיסטית, תורת השדות הקוונטית, קוסמולוגיה, תורת המיתרים וסופר-כבידה.
ראשית חייו.
פרנסואה אנגלר הוא ניצול שואה. הוא נולד למשפחה יהודית-בלגית ובמהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני הוא נאלץ להסתיר את זהותו היהודית וחי בבתי יתומים ובתי ילדים בערים בלגיות עד ששוחרר על ידי הצבא האמריקאי.
קריירה אקדמית.
הוא סיים את לימודיו האקדמאיים כמהנדס אלקטרומכניקה בשנת 1955 באוניברסיטת בריסל החופשית (ULB), שם קיבל דוקטורט במדעי הפיזיקה בשנת 1959. מ-1959 ועד 1961 הוא עבד באוניברסיטת קורנל, בתחילה כחוקר-עמית של רוברט בראוט ומאוחר יותר כפרופסור עוזר. לאחר מכן הוא שב כפרופסור ל-ULB, וב-1980 הוביל את קבוצת הפיזיקה התאורטית ביחד עם רוברט בראוט שהצטרף אליו. ב-1998 אנגלר הפך לפרופסור אמריטוס. ב-1984 פרופסור אנגלר מונה כעמית סאקלר במינוי מיוחד בפקולטה לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. אנגלר הצטרף למכון למחקר קוונטי באוניברסיטת צ'פמן בשנת 2011, שם הוא משמש כמרצה אורח.
רפובליקה סרניסימה של ונציה
איזובוטנול
איזובוטנול (Isobutanol) או איזובוטיל אלכוהול הוא כוהל ראשוני שנוסחתו CH3)2CHCH2OH). זהו נוזל דליק, שקוף בעל ריח אופייני המשמש בעיקר כממס.
ייצור.
סינתזה אורגנית.
איזו-בוטנול מיוצר מהאלדהיד איזו בוטיל אלדהיד המופק מתגובה של מימן וחד תחמוצת הפחמן עם פרופן:
האלדהיד מחוזר לקבלת 2 האיזומרים של האלכוהול: 1-בוטנול ואיזו-בוטנול
תסיסה.
איזו-בוטנול הוא תוצר תסיסה של פחמימות וכן תוצר לוואי של פרוק חומר אורגני. דרך ביו-סינתטית לייצור איזובוטנול התגלתה לראשונה בחיידקי קלוסטרידיום, כמה זני קלוסטרידיום מהונדסים פותחו לייצור החומר אם כי עד היום לא פותחה שיטה לייצור בהיקף מסחרי המבוססת על חיידקים. פרט לקלוסטרידיום נעשים ניסיונות להנדוס כחוליות ואשריכיה קולי לצורך זה.
יישומים.
יישומי החומר כוללים:
תנו רבנן (שיר)
תנו רבנן הוא שיר עממי המבוסס על סוגיות ומושגים ביהדות, המסודרים לפי מספרם, בעיקר כאלו הלקוחים מהמשנה ומהתלמוד הבבלי. השיר בנוי במבנה הפיוט אחד מי יודע. לא ידוע שם מחברו ולא ידוע כותב הלחן, אך השיר מוכר משנות ה-50 של המאה ה-20.
מקובל לשיר את השיר בהזדמנויות שונות. יש השרים אותו בפסח ואף בליל הסדר, בדומה לשיר אחד מי יודע המקורי, או בשבועות. לעיתים הוא מושר במסיבת בר מצווה בידי חברי החתן.
מבנה השיר.
בדומה לאחד מי יודע גם שיר זה מכיל שלושה עשר בתים, העוסקים במספרים 1 עד 13. (ולכן נהוג לשירו בבר מצווה) לכל מספר מוקדש בית, ואורכם של הבתים הולך וגדל, משום שכל בית נוסף מכיל גם את כל המידע שנכלל בקודמו. השיר, כמו "אחד מי יודע", מתחיל בכל בית בשאלה מי יודע מה משויך למספר המסוים, והתשובה בהתאם - "אֶחָד מִי יוֹדֵעַ? אֶחָד אֲנִי יוֹדֵעַ", ואז מופיע הפירוט - כאשר כל אחד מהבתים מתייחס למשנה או לברייתא. יש המסיימים את השיר לאחר אחד עשר בתים, או ממשיכים אותו אף מעבר לשלושה עשר. לשיר פזמון חוזר:
להלן הבית האחרון, המסכם את כל הבתים:
לשיר מספר גרסאות, כאשר גרסה אחרת לחלק מהשורות היא:
מרטין קרפלוס
מרטין קרפלוס (באנגלית: Martin Karplus; נולד ב-15 במרץ 1930) הוא פרופסור יהודי-אמריקאי לכימיה תאורטית מאוניברסיטת הרווארד, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2013 (במשותף עם אריה ורשל ומיכאל לויט), "על פיתוח מודלים מרובי-סקאלות להבנת מערכות כימיות מורכבות".
קורות חיים.
קרפלוס נולד בווינה שבאוסטריה. לאחר האנשלוס בשנת 1938 עזב עם אמו ואחיו הבכור, רוברט קרפלוס (היה פיזיקאי בעל שם עולמי ומומחה מוביל בתחום הוראת המדעים) את ארצו. לאחר שהות של שישה חודשים בשווייץ הם היגרו לארצות הברית והתגוררו באזור בוסטון.
קרפלוס הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1950 ודוקטורט בשנת 1953 מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, תוך כדי עבודה עם לינוס פאולינג. בשנים 1953–1955 עבד על הפוסטדוקטורט שלו באוניברסיטת אוקספורד מטעם הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית ביחד עם המדען הבריטי צ'ארלס קלסון. הוא עסק בשנת שבתון במחקר במחלקה לכימיה של מכון ויצמן למדע.
ב-9 באוקטובר 2013 הוכרז קרפלוס כזוכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם אריה ורשל ומיכאל לויט, על "פיתוח מודלים מרובי-סקאלות להבנת מערכות כימיות מורכבות".
. הפרס הוענק לשלושת הזוכים בדצמבר 2013.
מחקרו.
בתחילת שנות ה-70 קרפלוס פיתח תוכנות מחשב שהצליחו לדמות תגובות כימיות בסיוע של עקרונות מהכימיה הקוונטית. נוסף לכך, הוא פיתח את "משוואת קרפלוס", המשמשת בתהודה מגנטית גרעינית (NMR); שיטה ידועה בקרב כימאים הנסמכת על התכונות הכימיות קוונטיות של מולקולות.
משפחתו.
לקרפלוס שתי בנות ובן. בתו, רבקה קרפלוס, עלתה לישראל ועובדת כרופאה מומחית למחלות זיהומיות בקופות החולים מכבי ולאומית. בתו השנייה אף היא רופאה ומתגוררת בפורטלנד ובנו עורך דין מתגורר במסצ'וסטס.
דודו, פרופ' היינריך קרפלוס, ייסד את המכון לרפואה משפטית באבו כביר.
פיטר סרנק
פיטר קלייב סרנק (באנגלית: Peter Clive Sarnak; נולד ב-18 בדצמבר 1953) הוא מתמטיקאי אמריקאי-דרום אפריקני. היה פרופסור בקתדרה על שם יוג'ין היגינס בפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון משנת 2002 והעורך של Annals of Mathematics. סרנק הוא חבר סגל קבוע במכון למחקר מתקדם ובוועדה המעניקה את פרס שאו.
לימודים.