שושן שהיה מפקד המשחתת ומפקד הכח כולו שינה את מקומו במהלך הקרב מהגשר הפתוח אל חדר ה שמתחתיו במקום שיוכל לעקוב ולפקד. עומק המים בקרבת פורט סעיד הולך ונעשה רדוד. שושן היה ער לכך והמשחתת הפעילה מד עומק תוך כדי רדיפה.
על מנת לשמור רצף תאורה נורו פגזים נוספים. כאשר כבו הנורים ובטווח 700 פקד שושן להפעיל את זרקור האנייה מצדו הימני של הגשר. המטרה נראתה נפגעת מארבעה תותחי ה-40 מ"מ ושלושה מקלעי M2 בראונינג.
כאשר הטווח נעשה קרוב מאוד, חשב שושן לנגח את הטרפדת. קצין התותחנות רענן וסגן מפקד אורי פז מנעו אותו מכך , הערכה שהתממשה תוך מספר דקות. כאשר הטרפדת המצרית עברה בדופן ימין, תותח מס' 3 פגע בה בכינון ישיר והיא התפוצצה בקרבה מידית למשחתת. חלקים משבריה הוטלו על המשחתת וגרמו לשבעה פצועים. מקורות מצריים העלו הערכה שהטרפדת המצרית ניסתה בעצמה להתנגח עם המשחתת ולהביא לפיצוצה עם הטורפדו או פצצות העומק שנשאה.
פעולת הטרפדות.
לאחר כעשרים דקות, כשרהב הופתע לראות את המשחתת נכנסת לקרב מבלי להמתין שהמצרים יכנסו למימי סיני, הורה רהב לטרפדות לנוע במהירות מלאה לקראת המצרים. הערכתו הייתה שאם לא ימהר להיכנס תסיים המשחתת המסתערת את הקרב בתותחי 4.5 אינץ' לבדה.
הטווח בין הטרפדות הישראליות מדרום והמשחתת מצפון אל הטרפדות המצריות הנעות מזרחה נסגר במהירות. נוצר מצב שפתיחה באש על ידי כח אחד תסכן את הכח השני, ועלה צורך בתיאום. לשאלת אלי רהב הורה יצחק שושן . כלומר, על הטרפדות לחלוף בין המשחתת בצפון לבין הטרפדות המצריות בדרום, כך שתיווצר גזרת ירי חופשית לכיוון דרום.
פתיחה באש.
הטרפדת המובילה ט-204, ואחריה, במרחק 50 מטר, הטרפדת ט-203, בפיקודו של סרן רפי רז, שטו במהירות גבוהה של 27 קשר והעלו שובל בוהק שנראה למרחוק. המצרים הבחינו בשובל הטרפדות המתקרבות אליהם ומטווח 1,200 מטר לערך, פתחו ראשונים באש.
הטווח היה גדול בתנאי החשיכה, והאש המצרית לא הייתה מדויקת. נותבים בצבע צהוב חלפו מעל הספינות הישראליות ומאחוריהן. כשהצטמצם הטווח ל-800 מטר ניתנה על ידי רהב פקודה לפתוח באש, שנפתחה במקביל מכל הכלים של הכוח שכללו שני תותחי 40 מ"מ, שני תותחי 20 מ"מ ושני מקלעי 0.5. האש כוונה תחילה לספינה המצרית המובילה, ובהמשך לספינה השנייה.
הספינות חלפו אלו על פני אלו מבלי שאובחנו פגיעות. הטרפדות הישראליות פינו את גזרת האש למשחתת. לאחר חילופי האש הבחין שושן במכ"ם המשחתת כי הטרפדות המצריות נפרדו. ספינה אחת החלה לחזור מערבה והשנייה נשארה במזרח. באותו זמן קיבל גם מידע כי באחת הספינות המצריות המכ"ם אינו תקין. שושן פקד על רהב
המשך הקרב.
היה חשוב שהירי של הטרפדות הישראליות לא יסכן את אח"י אילת ושירי המשחתת לא יפגע בטרפדות הישראליות. שיקול נוסף היה להציג לכווני התותחים את המטרה באותו כיוון יחסי שגילו אותה קודם. על כן הטרפדות הישראליות ביצעו איגוף מדרום נעו מזרחה עד שעברו את המטרה ואז פנו לקורס מערבי כך שהטרפדת המצרית תחלוף משמאל וכיוון הירי יהיה לדרום. לאור אי השגת פגיעות בטווח 800 תכנן רהב את הכניסה השנייה לחליפה בטווח של 400 מטר, במטרה להשיג פגיעות טובות יותר.
תזמון הקרב - קצב טעינת המחסניות תותח אורליקון קבע את תזמון הקרב. הנשק העיקרי בספינות היה תותח בופורס 40 מ"מ שהוזן ידנית בקבוצות של 4 פגזים. הירי נעשה בקצב אש נמוך שלא יצר בעיית טעינה. ואילו תותחי האורליקון 20 מ"מ בחרטום הספינות הוזנו במחסניות של חמישים פגז. לכל תותח נמצא 6 מחסניות. קצב הירי היה מהיר ביותר. נוצר צורך למלאות פגזים מחדש במחסניות לקראת המשך הירי. כאשר התרוקנו המחסניות בתותחי ה-20 מ"מ, הרחיק רהב את הספינות מטווח האש עד לטעינה מחדש של המחסניות. כאשר דווח תותח החרטום על חמש מחסניות מוכנות לירי. הורה רהב על כניסה נוספת בטווח יותר קרוב. סך הכל נעשו ארבע כניסות במהלך הקרב.
כמעט התנגשות - הכניסה השלישית לתקיפה נעשתה בטווח קצר יותר מדי. הטרפדת המצרית כמעט התנגשה בטרפדת הישראלית השנייה. סרן רפי רז, מפקד הטרפדת השנייה, הבחין בכך ותמרן בחריפות, הספינות עברו במרחק אפסי אך ההתנגשות נמנעה. אחר שהתרכז בתמרון לא הבחין רז בטרפדת המובילה שהייתה מואפלת וקרא בקשר למרות הקרבה לאויב פקד רהב על הטרפדת המובילה ט-204 להדליק אורות. הטרפדות חברו למסדר צמוד ונערכו מחדש לתקיפה מטווח קרוב.
בכניסה הרביעית עדיין היה ירי מהטרפדת המצרית. מפקד הספינה המובילה גיל קרן פקד להדליק זרקור ודיוק הפגיעות השתפר. המצרים המשיכו לירות בצורה מדויקת קצת מעל הזרקור. בהגיע הטרפדת המצרית למרחק כ-100 מטר מהספינה המובילה התפוצץ הטורפדו על סיפון הטרפדת המצרית. הזעזוע היה חזק והורגש היטב בטרפדות הישראליות. הטרפדת המצרית נעלמה מהעין ומהמכ"ם ובמקומה עלה עמוד אש ועשן.
סיום הקרב.
הכח הישראלי - לאחר שהוטבעו שני הכלים המצריים, הודלקו זרקורים בחיפוש אחר ניצולים. הקרבה לפורט סעיד חייבה זהירות וכוננות. לאחר כרבע שעה, ומשלא נמצאו ניצולים, פינו הטרפדות הישראליות והמשחתת את השטח והפליגו לנמל אשדוד, כדי לצאת מטווח טילים מפורט סעיד וכדי לאפשר למצרים לאסוף ניצולים.
הפעילות המצרית - בפורט סעיד נמצאו טרפדות נוספות וגם מספר ספינות טילים קומאר. בעת הקרב קיבלו הוראה להעלות כוננות והאזינו ברשת הקשר לקרב. הם שמעו את הוראות מפקד בסיס פורט סעיד לסט"רים המצרים לחזור לבסיס. הנקיב (סרן) אחמד שאכר, מפקד פלגת הקומארים ביקש ממפקד בסיס פורט סעיד להתערב בקרב, כדי לסייע לחבריהם הנלחמים, אך מפקד הבסיס לא אישר,
לפי הכתבות השונות המתייחסות לקרב, לא היו ניצולים וכולם נהרגו. אין גם כל התייחסות לכך שהמצרים שלחו ספינה אחרת לחפש ניצולים, אולי מחשש שגם אותה יטביעו. גם לא ידוע על פנייה מצרית לאו"ם, כמו שישראל עשתה לאחר טיבוע המשחתת אילת, כדי שיתאפשר חיפוש ניצולים.
הוצאת תחמושת - הוצאת תחמושת בצד הישראלי הייתה: 39 פגזי "4.5 מהם 28 תאורה. 880 פגזי 40 מ"מ, 1400 פגזי 20 מ"מ וכ-4,350 כדורי M2 בראונינג.
לאחר הקרב.
תחקיר התקרית הלילית, נעשה בנוכחות מצומצמת במשרד מפקד חיל הים, בסיכומו שונתה מתכונת הסיורים. סרן אלי רהב הבין את כוונתו של מפקד חיל הים, אלוף שלמה אראל - להפסיק את החדירות של כלי השייט המצריים לקרבת חופי סיני. אך מצב הפסקת האש מחייב שיש לגרום למצרים לפתוח באש ראשונים. בתדרוך נכחו גם ראש מחלקת מודיעין סא"ל ראובן אשכנזי ויצחק קט מפקד אח"י יפו. יצחק שושן מפקד אח"י אילת, לא נכח בפגישה ומפקד אח"י יפו נדרש להעביר אליו את ההנחיות.
ניהול הקרב על ידי סא"ל שושן כמפקד בכיר, היה יעיל ביותר. השמדת המצרים נעשתה ללא אבדות בכלים לחיל הים, וללא אבדות בנפש (פרט לשמונה פצועים קל, כאמור). הקרב המחיש למצרים שחוף סיני גם הוא בידינו והסיורים שלהם באזור הופסקו. תוצאת הקרב תרמה רבות לעליית מורל ביחידות חיל הים. עם זאת עריכת קרב ימי שנראה כיזום במרחק קטן מנמל פורט סעיד, אליו נכנסה יום קודם לכן שייטת רוסית, שכללה סיירת טילים, נראתה כהתגרות.
שושן היה מודע להמצאות ספינות טילים בנמל פורט סעיד. העובדה שהן לא התערבו ולא נכנסו למרדף הביאה למסקנה שגויה כי טילי הסטיקס אינם מבצעיים. להערכה שגויה מיוחס חלק חשוב, שלושה חודשים מאוחר יותר, בטיבוע המשחתת אילת.
לאחר טיבוע המשחתת, ניטש ויכוח בין סא"ל יצחק שושן לבין אלוף שלמה אראל, מפקד חיל הים באותה עת. אראל אינו מזכיר את התדרוך המוקדם וטוען כי הורה לשושן לא להיכנס לקרב. בעוד שושן טען מנגד שקיבל תדרוך בע"פ לתקוף.
בראיון מצולם לטלוויזיה, סיפר קצין הגנ"ק של האנייה סרן ניסים משיח לעמוס כרמלי, כי אמנם התקבל מברק ממפקדת חיל הים, לאחר תחילת הקרב אולם שושן הורה להראות לו אותו לאחר הקרב.
ליבי טריקט
ליזבת' "ליבי" קונסטנס טריקט, מדליה (OAM) (באנגלית: Lisbeth "Libby" Constance Trickett, OAM נולדה בשם לנטון ב-28 בינואר 1985) היא שחיינית אוסטרלית, אלופה אולימפית בעלת 7 מדליות אולימפיות, מהן 4 זהב, אלופת עולם בעלת 13 מדליות עולמיות, מהן 8 זהב ושיאנית עולם.
טריקט היא השחיינית הראשונה בהיסטוריה שירדה מ-53 שניות ב-100 מטר חופשי ומ-24 שניות ב-50 מטר חופשי בבריכה אולימפית.
ביוגרפיה.
ליבי טריקט נולדה בטאונסוויל, קווינסלנד. היא מתאמנת תחת הדרכתו של המאמן יליד שווייץ סטפאן וידמר, יחד עם האלופה ושיאנית העולם בסגנון החזה לייזל ג'ונס בבריזביין.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה בשנת 2003 זכתה טריקט ב-2 מדליות ארד. במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.08 שניות, אחרי המנצחות אינגה דה ברוין מהולנד, שיאנית העולם (24.47 שניות) ובת ארצה אליס מילס (25.07 שניות). ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.83 דקות, אחרי ארצות הברית (3:38.09 דקות) וגרמניה (3:38.73 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.82 שניות, אחרי המנצחת אנה-מריה ספלה מפינלנד (54.37 שניות), מקום 14 ב-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.48 שניות ומקום 19 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:00.88 דקות.
שיא עולם ראשון.
ב-31 במרץ 2004 במסגרת המבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת אתונה שנערכו בסידני קבעה טריקט את שיאה העולמי הראשון במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.66 שניות, שיפור לשיאה של אינגה דה ברוין מהולנד שעמד על 53.77 שניות ונקבע באולימפיאדת סידני (2000).