סעיף 504 בחוק השיקום האמריקאי של שנת 1973 היה אמור להבטיח את הזכות לנגישות של מבנים ושירותים ציבוריים ובכך בפעם הראשונה להבטיח את הזכות לחיים שוויונים עבור אנשים עם מוגבלות. הבטחת החקיקה הובילה לאופטימיות רבה בקרב אנשים עם מוגבלות אך במהלך השנים היה נראה כי למרות ההבטחות לחקיקה המחוקק האמריקאי אינו מתכוון לחוקק את הסעיף המיוחל. בשל כך החליטה היומן יחד עם חבריה לארגן מחאות במשרדים של משרד הבריאות, החינוך והרווחה ברחבי ארצות הברית. היומן עצמה הובילה את המחאה בסן פרנסיסקו שהתקיימה בחמישה באפריל 1977, במסגרת המחאה פרצו המפגינים למשרד הבריאות, החינוך והרווחה בעיר ולא הסכימו לעזוב עד אשר יחתמו על תקנה 504. 150 איש נשארו בבניין הממשלתי במשך 28 ימים בהפגנה שזכתה לשם "sit-in 504" ונחשבת להפגנה הארוכה ביותר בבניין פדרלי בהיסטוריה של ארצות הברית. בסופו של דבר בארבעה במאי 1977 הכריז ג'וזף קאליפנו, שר הבריאות, חינוך ורווחה של ארצות הברית על חתימה על סעיף 504.
המכון העולמי למוגבלות (WID).
בשנת 1983 ייסדה היומן יחד עם אד רוברטס וג'ואן לאון את המכון העולמי למגבלות וכיהנה כמנהלת שותפה של הארגון עד שנת 1993. זהו אחד מארגוני זכויות הנכים העולמיים הראשונים שהוקמו והובלו על ידי אנשים עם מוגבלויות. WID פועל לקידום הזכויות וההזדמנויות של למעלה ממיליארד אנשים עם מוגבלויות ברחבי העולם, תוך הפעלת מחקר ומדיניות לפעולה והפעלת הכללה.
ממשל קלינטון.
היומן כיהנה בממשל קלינטון כעוזרת מזכיר משרד החינוך המיוחד ושירותי שיקום במשרד החינוך האמריקאי בין השנים 1993–2001.
בנק עולמי.
בין השנים 2002–2006 כיהנה היומן כיועצת הראשונה של קבוצת הבנק העולמי בנושא מוגבלות ופיתוח, והובילה את עבודת הבנק העולמי בנושא אנשים עם מוגבלות. כחלק מתפקידה פעלה להרחבת הידע והיכולת של הארגון לעבוד עם ממשלחות וחברות אזרחיות לקידום זכויות של אנשים עם מוגבלות והכללת זכויותיהם במדיניות ציבורית רחבה. היא הייתה יועצת מובילה לשותפות העולמית של אנשים עם מוגבלות ופיתוח מדיניות נגישה.
יועצת מיוחדת.
בשנת 2010 הפכה היומן ליועצת המיוחדת לזכויות אנשים עם מוגבלות עבור משרד החוץ האמריקאי שמינה הנשיא ברק אובמה. היומן הייתה הראשונה והיחידה בתפקיד זה שהוקדם בשנת 2010 על ידי הנשיא ברק אובמה. ב-20 בינואר 2017 עזבה היומן את תפקידה במשרד החוץ עם שינוי הממשל. תפקיד היועץ המיוחד הופסק על ידי שר החוץ של ארצות הברית רקס טילרסון בשנת 2017.
קרן פורד.
מספטמבר 2017 עד אפריל 2019, היומן הייתה עמיתה בכירה בקרן פורד, שם עבדה כדי לקדם את הכללת אנשים עם מוגבלות בעבודת הקרן ובעבודה פילנתרופית. היומן הפיקה והשתתפה בכתיבת מאמר הבוחן את חוסר הייצוג של אנשים עם מוגבלות מול המצלמה ומאחוריו, כמו גם את הסטריאוטיפים הבולטים של דמויות נכים כשהם מיוצגים בתקשורת.
השכלה.
היומן בעלת תואר מאוניברסיטת לונג איילנד בניו יורק משנת 1969 ותואר שני בבריאות הציבור מאוניברסיטת ברקלי, קלפורניה, משנת 1975. בנוסף זכתה לשישה דוקטורטים של כבוד:
קישורים חיצוניים.
ציטוטים בנושא בוויקיציטוט (אנגלית)
Crusader Kings III
ליאון קונסטנטינובסקי
ליאון קונסטנטינובסקי (1946 – 22 באוקטובר 2021) היה כדורגלן, ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן ישראלי. קונסטנטינובסקי זוהה בעיקר עם קבוצת מכבי רמת עמידר, בה גדל והיה אחד מכוכבי הקבוצה לאורך שנות ה-60 וה-70, ובהמשך אימן אותה.
קריירה.
ליאון קונסטנטינובסקי גדל במחלקת הנוער של מכבי רמת עמידר, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת באמצע שנות ה-60. הקבוצה נשארה ברוב שנותיו כשחקן בליגה א' (ליגת המשנה דאז) ולא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה.
פרשה שהעיבה על הקריירה שלו בשנים אלו הייתה בראשית שנות ה-70 כאשר כמה משחקני קבוצת רמת עמידר, ביניהם קונסטנטינובסקי, נמצאו אשמים במכירת משחקים למהמרי טוטו. בעקבות הפרשה הוקמה ב-1971 ועדת חקירה ממלכתית, ועדת עציוני, שבדקה את נושא השחיתות בכדורגל בישראל. בתחילה הורחקו השחקנים לצמיתות מכל קשר לענף, אך לאחר ערעור הומתק עונשם והם הורחקו ל-5 שנים בלבד.
לאחר מכן חזר קונסטנטינובסקי בפועל לשחק ב-1973 לאחר שקיבל חנינה מבית הדין. בינואר 1975 עבר קונסטנטינובסקי לשחק בשורותיה של מכבי תל אביב אצלה שיחק עד 1976 לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
ב-1976 חזר למכבי רמת עמידר כמנהל הקבוצה ולאחר מכן מונה למאמן הקבוצה. בהמשך אימן בעיקר בליגה השנייה ונחשב למאמן מצטיין בליגה זו כשהעלה 7 קבוצות לליגה הלאומית (הליגה הבכירה דאז), ביניהן: הפועל רמת גן (בשתי עונות שונות), הכח מכבי רמת גן, מכבי רמת עמידר, בני יהודה תל אביב ומכבי יבנה. עובדה זו הקנתה לו את הכינוי "קבלן העליות" בליגה השנייה. בהמשך ירד לאמן קבוצות בליגות נמוכות יותר, ואימן עד שנת 2000. עקב שם משפחתו הארוך, נהגו במדורי הספורט לכתוב את שמו "ליאון ק.", ובעקבות זאת כונה כך גם על ידי שדרי הספורט.
בשנים האחרונות לחייו סבל קונסטנטינובסקי ממחלה וב-22 באוקטובר 2021 לאחר ארוחת הערב עם משפחתו, נפטר בביתו שבבת ים, בגיל 75.
קורה (אתר שיגור)
אתר שיגור הטילים "קורה" (ברוסית: Ракетный полигон Кура́) הוא אתר ניסוי לשיגור טילים של חיל החלל של כוחות האוויר והחלל הרוסיים. האתר ממוקם בחצי האי קמצ'טקה, באזור הכפר קליוצ'י (קליוצ'י-20), 500 ק"מ צפונית לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי, באזור נטוש ביצתי על נהר אוזרניה. המטרה העיקרית היא קליטת ראשי נפץ של טילים בליסטיים לאחר שיגורי ניסוי ואימונים, שליטה בנתוני כניסתם לאטמוספירה ובדיוק הפגיעה.
האתר נבנה ב-29 באפריל 1955 ובמקור נקרא בשם הקוד "קאמה". הוקמה תחנת בדיקה מדעית נפרדת, שהוקמה על בסיס מכון מחקר מספר 4 בכפר בולשבו, פרברי מוסקבה. פיתוח בסיס האימונים החל ב-1 ביוני 1955 על ידי כוחות גדוד מכ"ם נפרד שהוצמד אליו. תוך זמן קצר נבנו העיירה הצבאית קליוצ'י-1, רשת כבישים, שדה תעופה ומספר מבנים מיוחדים.
האתר ממשיך לתפקד ונשאר אחד המתקנים הסגורים ביותר של כוחות הטילים האסטרטגיים. בבסיס פרוסים: יחידה 25522 (תחנת בדיקה מדעית נפרדת 43), יחידה 73990 (מתחם מדידה נפרד 14), יחידה 25923 (בית חולים צבאי), יחידה 32106 (משרד מפקד תעופה), יחידה 13641 (טייסת תעופה מעורבת נפרדת). באתר משרתים למעלה מאלף קצינים וחיילים וכ-240 מגויסים.
כדי לנטר את אתר הניסוי, ארצות הברית מחזיקה תחנת תצפית קבועה "תחנת ארקסון", הממוקם במרחק 935 קילומטרים מאתר הניסוי, באי שמיה. הבסיס מצויד במכ"מים ובכלי טיס כדי לצפות בניסויי טילים. אחד מהמכ"מים הללו, "קוברה דיין", נוצר ב-1977 במיוחד למטרה זו.
ב-1 ביוני 2010 הוצא אתר הניסוי מאחריות כוחות הטילים האסטרטגיים ונכלל במבנה חיל החלל, זהו אתר בת של קוסמודרום פלסצק ומהווה תחנת מחקר מדעית נפרדת.
מיקלוש בנצה
מיקלוש בנצה (בהונגרית: Bencze Miklós; בודפשט, 19 ביוני 1911 – דותן, אלבמה, 24 בינואר 1992) היה זמר אופרה (בס) יהודי-הונגרי-אמריקאי.
ביוגרפיה.
מיקלוש בנצה היה תלמידו של מיקלוש לנדוואי. בשל יהדותו הותר לו להופיע בתקופת השואה רק בפני קהל יהודי במסגרת פעילות האומנות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1947 המשיך את לימודיו במלגה אצל הטנור האיטלקי יליד פירנצה מנפרדי פולברוסי (Manfredi Polverosi) באיטליה.
הוא התקבל לבית האופרה של בודפשט בשנת 1946, שם ערך את הופעת הבכורה שלו כפרנדו (ורדי: הטרובדור). הוא נשאר חבר בלהקה עד 1957, אז ניצל את המרד ההונגרי וברח לארצות הברית, שם שיחק לראשונה על במת פטפי קצרת הימים בניו יורק, לאחר מכן קיבל מענק של קרן רוקפלר והופיע בקרנגי הול בניו יורק. בעודו ממשיך בקריירה האופראית שלו בבתי אופרה מרכזיים בתפקידים כמו Sparafucile, Leporello, Don Basilio ו-Mephisto, הוא קיבל תפקיד כמורה וכ"אמן תושב" (Artist-in-residence) באוניברסיטת ביילור בוואקו, טקסס. ב-1964 קיבל משרה דומה באוניברסיטת מיסיסיפי. בין תלמידיו נמנו זמרים ומורים בולטים רבים. לבסוף, ב-1977, פרש מהבמה ולימד פיתוח קול במכללת וואלאס קהילתית בדותן, אלבמה.
קולו.
בנצה היה באסיסט מוכשר ואמיתי, שר הכול, החל מדמויות בופו (בופו, פשוטו כמשמעו "מצחיק", אלה הם תפקידי בס ליריים שדורשים מזמר הבס בופו טכניקת קולורטורה מוצקה, יכולת לשירת טפטוף ואיכויות טונאליות בשלות אם רוצים להביאם לתוצאה מקסימלית. הם בדרך כלל האנטגוניסט המפרגן של הגיבור/הגיבורה או השוטה הקומי באופרות בל קנטו) ושר גם עד לתפקידי בסו קנטנטה (Basso cantante שפירושו "בס שר". באסו קנטנטה הוא קול גבוה ולירי יותר. הוא מופק באמצעות הפקת קול ווקאלי איטלקי יותר, ובעל ויברטו מהיר יותר, מאשר המקבילה הגרמנית/האנגלו-סכסונית הקרובה לו ביותר, הבס-בריטון). אלמנתו הקימה קרן ופרס לזמרי בס צעירים הונגרים בשם לוח ההנצחה של מיקלוש בנצה.
SG (שיר)
SG (ראשי תיבות של Sexy Girl) הוא שיר באנגלית-ספרדית של הדי ג'יי הצרפתי והמפיק המוזיקלי די ג'יי סנייק, הזמר הפורטוריקני אוזונה, הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון והזמרת והראפרית התאילנדית ליסה מלהקת הבנות הדרום קוריאניות בלאקפינק. השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2021, בהוצאת די ג'יי סנייק מיוזיק פרודקשנס ואינטרסקופ רקורדס. הוא נכתב על ידי די ג'יי סנייק, אוזונה, מייגן די סטליון, ליסה, דוני פלורס, ג'יי לורין, ז'אן פייר סוטו, לואיס יוז, ניקולס אודינו, עומר ווקר וטדי והופק על ידי די ג'יי סנייק ויאמפי.
רקע וכתיבה.