הליגה הלאומית האתיופית הוקמה במקור ב-1944, בליגה שהכילה 5 קבוצות שייצגו קהילות שונות בעיר הבירה אדיס אבבה, ובנוסף קבוצה לצבא הבריטי שהביא את המשחק למדינה בתקופה הקולוניאלית שנקרא "קבוצת השליחות הצבא הבריטי לאתיופיה" - British Military Mission in Ethiopia או בקיצור BMME, קבוצה שזכתה באליפות הראשונה. גביע המדינה האתיופי התווסף שנה לאחר מכן, ובו מתחרות מאז ועד היום הקבוצות האתיופיות. בשנים המוקדמות של הליגה, שלטה הקבוצה הצבאית "מישל" בליגה זו (קבוצה זו נקראת כיום "מועדון ספורט של צבא ההגנה" (Defense Force SC), ומשחקת בליגת המשנה האתיופיות), כאשר זכתה ב-6 אליפויות לאורך שנות ה-40 וה-50. קבוצת "קוטון פקטורי קלאב" שלטה בליגה בתחילת שנות ה-60, ובחצי השני של העשור החלה להצליח קבוצת סנט ג'ורג' שזכתה ב-3 אליפויות רצופות וב-4 סה"כ עד תחילת שנות ה-70 כאשר בהמשך עשור זה התואר התחלק בין מספר קבוצות. בשנות ה-80 וה-90 הליגה המשיכה להיות שיווניות יחסית, אם כי סנט ג'ורג' שזכתה ב-6 אליפויות בזמן זה הראתה דומיננטיות יחסית.
ליגת העל (החל מ-1997).
בעונת ההקמה של ליגת העל האתיופית (1997/1998) זכתה "אתיו-אלקטריק" (שנקראה אז בשם Mebrat Hail) בתואר. בשנה שלאחר מכן החליטה מנהלת הליגה להגדיל את מספר הקבוצות ל-10, שנה שהסתיימה עם זכייה ראשונה של סנט ג'ורג' הפייבוריטית בתואר הרשמי של הפרימייר ליג האתיופי.
עונת 2000/2001 הייתה עונת מיוחדת בליגה בעיקר בזכות התצוגה ההתקפית של חלוץ "אתיו-אלקטריק" יורדנוס אביי. אביי כבש את מה שהיה אז שיא של 24 שערים במהלך הקמפיין שלו בליגה ועזר לקבוצת אתיו-אלקטריק לזכות באליפות הפרמיירליג השנייה שלה (ותואר שלישי בסך הכל). השיא שלו נשאר במשך 16 שנים עד שנשבר על ידי חלוץ דדביט, גטנה קבדה, שכבש 25 שערים במהלך עונת 2016/2017. בעונה שלאחר מכן (עונת 2001/2002) אתיו-אלקטריק הייתה הפייבוריטית בעונה שלאחר מכן אך סנט ג'ורג' זכתה בתואר.
בעונת 2002/2003 הקבוצה הראשונה מחוץ לאדיס אבבה התחרתה עם סנט ג'ורג' על תואר הפרמיירליג האתיופי. המירוץ לתואר הגיע לשיאו במחזור האחרון כאשר סנט ג'ורג' הזדקקה לניצחון מול היריבה "אתיופיאן קופי" כדי להבטיח את תואר האליפות הרביעי שלהם (ותואר 19 בסה"כ). הקבוצה המתחרה, "ארבה מינץ' טקטסיל", שבסיסה בעיר הדרומית של ארבה מינץ', חיפשה לזכות בתואר הראשון שלה, אך הייתה זקוקה להפסד של סנט ג'ורג' כדי לעשות זאת. בסופו של דבר, סנט ג'ורג' הצליח לנצח את המשחק האחרון שלה, אך התצוגה הטובה של ארבה מינץ' טקסטיל בעונה זו הראתה שקבוצות מחוץ לעיר הבירה אכן מוכנות להתמודד שוב בליגה הבכירה.
עונת 2003/2004 התבררה כשנת פריצת דרך עבור קבוצות מחוץ לאדיס אבבה, כאשר קבוצת אווסה סיטי, בראשות הקפטן שלה כמאל אחמד, הצליחה לזכות בתואר האליפות לראשונה בתולדותיה. המירוץ לתואר הגיע שוב למחזור האחרון, כאשר אווסה סיטי נאלצה לנצח את מ.ס. ניאלה כדי למנוע מ"אתיופיאן קופי" ו"טרנס אתיופיה" את הזכייה בתואר. שתי העונות הבאות נשלטו שוב על ידי סנט ג'ורג' שהצליחה לזכות בתארים החמישי והשישי שלהם (התארים ה-20 וה-21 בסך הכל).
בתחילת עונת 2006/2007 התרחבה הליגה ל-16 מועדונים. העונה הסתיימה עם זכייה נוספת של אווסה סיטי בתואר השני שלה, ומנעה מסנט ג'ורג' ליצור רצף היסטורי של שלוש אליפויות. עם זאת, שלוש העונות הבאות ברציפות שוב נשלטו על ידי סנט ג'ורג', תחת המאמן שלהם מנצ'ו, והם זכו בתארים ה-7, ה-8 וה-9 שלהם בליגת העל (22, 23, ו-24 בסך הכל). היריבים הגדולים של סנט ג'ורג', אתיופיאן קופי, עצרו את הריצה שלהם על ידי זכייה בתואר בעונת 2010/2011, שהיה תואר ליגת העל הראשון שלהם (ותואר שני בסך הכל). עם זאת, סנט ג'ורג' חזרה לשלוט גם בעונה הבאה וזכתה בתואר פעם נוספת ב-2011/2012. הניסיון החוזר של סנט ג'ורג' לזכות נכשל, כאשר היא ראתה את קבוצת דדביט זוכה בתואר הראשון בהיסטוריה שלה.
החל מעונת 2013/2014 ועד עונת 2016/2017 קבוצת סנט ג'ורג' עשתה משהו שנעשה רק פעם אחת בעבר בכדורגל בליגה הראשונה באתיופיה - זכייה ב-4 תארים ברציפות. זכורה במיוחד עונת 2016/2017 שהייתה הראשונה שכללה 16 קבוצות, לאחר שהפדרציה החליטה להרחיב את הליגה מהסך הקודמים של 14 מועדונים, כאשר רק שני מועדונים ירדו מהליגה בתום העונה הקודמת (2015/2016) והם הוחלפו בארבעה מועדונים שעלו מהליגת המשנה על מנת להקים את ליגת העל האתיופית החדשה עם 16 המועדונים.
ב-2 במאי 2018, הליגה הושעתה על ידי התאחדות הכדורגל האתיופית (EFF) לאחר ששופט הותקף במהלך משחק בין "אוניברסיטת וולוואלו אדיגראט" לקבוצת "דיפנס פורס". משחקי הליגה לא התחדשו עד שבועיים לאחר מכן, כאשר הובטחו לאיגוד כי השופטים יקבלו כיסוי ביטוחי בקרוב וכי הוצאות רפואיות קודמות יכוסו על ידי המועדונים האחראים.
ליגת העל האתיופית לעונת 2017/2018 הסתיימה בצורה דרמטית כשקבוצת ג'ימה אבא ג'יפאר זכתה באליפות לראשונה בתולודתיה. המתמודדות על התואר ג'ימה אבא ג'יפאר וסנט ג'ורג' הגיעו ליום האחרון בשוויון נקודות ושוויון בהפרש שערים, אבל ניצחון של 5-0 לג'ימה אבא ג'יפר ותוצאה 2-0 לסנט ג'ורג', פירושה זכייה של ג'ימה בתואר האליפות בזכות 3+ יתרון הפרש שערים על סנט ג'ורג'.
לאחר עונת 2017/2018, מועדוני ה-EFF והליגה הבכירה הסכימו לצמצם את מספר השחקנים הזרים המותרים בכל קבוצה לשלושה בלבד. עליית שכר והזנחה של שחקנים המקומיים ניתנו כחלק מהסיבות לביצוע המהלך.
ב-5 במאי 2020, הוכרז כי עונת 2019/2020 בוטלה עקב התפרצות מגפת הקורונה, כתוצאה מכך, לא הוענקה אלופה ואף מועדונים לא ירדו מהליגה בעונה זו. ב-12 בדצמבר 2020, עונת 2020/2021 יצאה לדרך רשמית. ב-6 במאי 2021 פאסיל קנמה הבטיחה את האליפות הראשונה בהיסטוריה שלה.
טבלת זוכות באליפות בעבר.
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע האתיופי בכדורגל באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
אונקוטן
אונקוטן (ברוסית: Онекотан, ביפנית: 温禰古丹島) הוא אי געשי בארכיפלג האיים הקוריליים בים אוחוצק בצפון-מערב האוקיינוס השקט. שמו מגיע ממילה בשפת האיינו שמשמעותה "כפר גדול". זהו האי השני בגודלו באיים הקוריליים, אחרי פרמושיר. האי נכלל מבחינה מנהלית בתת-המחוז סוורו-קורילסקי שבמחוז סחלין, מזרח רוסיה.
גאוגרפיה וגאולוגיה.
האי אונקוטן נראה מלבני בערך, באורך של כ-42.5 ק"מ, ורוחב שנע בין 11 ל-17 ק"מ. שטחו 425 קמ"ר.
האי מורכב משני הרי געש המחוברים באיסתמוס שטוח יחסית.
ישנם שבעה נהרות באי באורך של יותר מחמישה קילומטרים. הגדול ביותר הוא נהר אוזרנאיה. אורכו 8 ק"מ, הזורם מהחלק הדרומי של לוע הר הגעש של נמו לים אוחוצק. כמעט באותו אורך הוא נהר קדרובקה, הזורם מהחלק המרכזי של הר הגעש לתוך האוקיינוס השקט.
האי אונקוטן מופרד מהאיים השכנים על ידי מיצר קוריל הרביעי, מיצר יבריינוב ומצר קרניצין. האיים השכנים הם מקאנרושי, עם פסגה געשית בגובה 1,170 מטר ונמצא 28 ק"מ מצפון-מערב לאונקוטן; וחרימקוטן, עם הר געש בגובה 1,210 מטר (3,970 רגל), נמצא במרחק של 15 ק"מ (9.3 מייל) לדרום מערב. פרמושיר ממוקמת 53 ק"מ לצפון מזרח האי.
באונקוטן עדיין יש הר געש פעיל. ההתפרצות האחרונה בהר התרחשה ב-1952, ויצרה כיפת לבה קטנה על חוף האי. מפרץ בחוף המזרחי מכיל שרידי יישוב נטוש.
היסטוריה.
אונקוטן, עם מספר מפרצים רדודים וחופים חוליים המספקים נקודות נחיתה, היה מיושב על ידי בני האיינו לפני ההתיישבות האירופאית. הוא מופיע על מפה רשמית המציגה את השטחים של תחום מאטמוסא, תחום פיאודלי של יפן מתקופת אדו משנת 1644, ואחזקות אלה אושרו רשמית על ידי שוגונות טוקוגאווה ב-1715.
האי נסקר על ידי הגיאודיסטים ומגלי הארצות הרוסים איוון יבריינוב ופיודור לוז'ין בשנת 1720, ולאחר מכן נתבע על ידי האימפריה הרוסית בשנת 1736 לאחר שתושבי איינו הוסבו לכנסייה הרוסית האורתודוקסית; אולם גובי מס רוסים נתקלו בפקידים יפנים באיים בשנים 1744–1745.
הריבונות עברה תחילה לרוסיה על פי תנאי חוזה שימודה משנת 1855, אך הוחזרה לאימפריה יפנית על פי חוזה סנט פטרסבורג משנת 1875 יחד עם שאר האיים הקוריליים. האי נוהל בעבר כחלק מתת-המחוז נמורו באי הוקאידו. בשנת 1884, בני האיינו הועברו על ידי השלטונות היפניים לשיקוטן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, היה באי חיל מצב יפני קטן, שנכנע ב-25 באוגוסט 1945 ללא קרב.
לאחר 1945, האי עבר לשליטת ברית המועצות, וכיום הוא מנוהל כחלק ממחוז סחלין בפדרציה הרוסית. חיל מצב קטן באי הוסר ב-2005.
החי והצומח.
ישנם פחמים באגם צ'יורינוי, אחד משני האגמים באונקוטן, הממוקם בקצה הצפוני של האי.
באביב ובקיץ מקננים על האי יוני גווילמוט וציפורי יסעורון אטלנטי.
היונקים המצויים באי כוללים שועלים ומכרסמים קטנים, יחד עם כלבי ים ואריות ים על החוף.
הרוחות החזקות והאקלים הקשה מגבילים את צמיחת העצים לסבך קטן של תצורות קרומהולץ של אורן ננסי סיבירי עם גובה מרבי של 2–4 מטרים, בעיקר בערוץ.
אידליון
אידליון או אידליום (ביוונית: Ιδάλιον, בפיניקית: 𐤀𐤃𐤉𐤋) הייתה עיר עתיקה בקפריסין, האזור העיר המודרנית דאלי, במחוז ניקוסיה.
העיר נוסדה כחלק מהסחר בנחושת באלף ה-3 לפנה"ס. שמה באכדית במאה ה-8 לפנה"ס היה "Ed-di-al" כפי שהוא מופיע באסטלת סרגון מ-707 לפנה"ס, ומעט מאוחר יותר במנסרת אסרחדון.
חפירות ארכאולוגיות באתר חשפו מבנים מרכזיים באתר הפתוחים למבקרים. בקרבת האתר נמצא מוזיאון.
היסטוריה.
העיר העתיקה.