הסינגל השני, "Too Lost in You", יצא ב-15 בדצמבר 2003. גם סינגל זה נכנס למצעדים ברחבי העולם, אך הפעם מיקומי השיא שלו במצעדים היו נמוכים יותר, כאשר המיקום הגבוה ביותר היה 7.
"In the Middle", יצא בתור הסינגל השלישי מתוך האלבום ב-22 במרץ 2004. הסינגל הרביעי, "Caught in a Moment", יצא ב-23 באוגוסט 2004.
חדר רחצה
חדר רחצה או חדר אמבטיה הוא חדר במבנה המשמש לרחצה. החדר כולל לרוב כיור ואמבטיה או מקלחת כתלות בגודל החדר, ולפעמים גם אסלה (אף שלרוב האסלה נמצאת בחדר שירותים - חדר נפרד סמוך). במערב אירופה חדר הרחצה כולל לעיתים בידה.
היסטוריה.
חדרי האמבטיה הראשונים נבנו כבר באלף השלישי לפנה"ס. באותה עת מטרת חדרי האמבטיה היה בעיקר טהרה דתית ולא סיבות היגיינה.
במואנג'ודארו נבנו בשנת 2,800 לפנה"ס לערך חדרי אמבטיה אשר כללו חדרי שירותים, וכן חדרי רחצה.
במצרים העתיקה לא היו נפוצים חדרי הרחצה.
האמבטיה הקדומה ביותר שהתגלתה מקורה משנת 1,700 לפנה"ס והיא נמצאה בארמון קנוסוס בכרתים. צורתה של האמבטיה זהה לצורת האמבטיה המודרנית. ביוון העתיקה עשו שימוש באמבטיות עשויות בהט, ובאקרוטירי שבסנטוריני התגלו מערכות אינסטלציה לניקוז מי אמבטיה מתקופה זו, וכן מערכות להבאת מים חמים וקרים ממעיינות באי.
הן תרבות יוון העתיקה והן תרבות האימפריה הרומית הכירו בהנאה שברחצה במים חמים, ואף האמינו כי רחצה זו מחזקת את גוף האדם. ברחבי האימפריה הרומית נבנו בתי מרחץ ציבוריים, ובארמונות המלכים והאצילים נבנו חדרי אמבטיה פרטיים.
חדרי אמבטיה כגון אלה התגלו בארמונות החשמונאים ביריחו וכן בארמונות הורדוס במצדה, הרודיון ויריחו.
לאחר נפילת האימפריה הרומית פחת השימוש במרחצאות ציבוריים, ואף בתקופת הרנסאנס לא נהגו אנשים להתרחץ מחשש שהרחצה מביאה מחלות. השימוש בבתי מרחץ ציבוריים פחת ופחת עם השנים. החל מראשית המאה ה-20 החל הנוהג לבנות חדרי אמבטיה בדירות מגורים (אף שבבתי אצילים ועשירים היו חדרי אמבטיה גם קודם לתקופה זו).
חדרי רחצה בעולם.
בישראל.
בבתי המגורים שנבנו בישראל החל משנות ה-80 מקובל שחדר האמבטיה כולל אסלה, אולם בסמוך לו חדר שירותים נפרד המשמש את האורחים.
בארצות הברית.
בארצות הברית נהוג לחלק חדרי רחצה לפי קטגוריות:
תיאור חדר הרחצה.
מאחר שבחדר הרחצה נעשה שימוש במים לרחצה, ומים מותזים על קירות החדר, לרוב קירות חדר הרחצה מכוסים אריחים (שיש, קרמיקה, אבן או חרסינה), בדגמים שונים או צבעים שונים בהתאם לאופנה הנפוצה), וזאת על מנת למנוע הצטברות רטיבות ונזקי לחות לקירות המכוסים סיד או צבע.
בנוסף, בשל הרטיבות בחדר נהוג להתקין בחדר הרחצה חלון אוורור או מתקן אוורור.
מתקני החימום בחדר מותקנים הרחק מהברזים, וזאת על מנת למנוע התחשמלות.
חדר אמבטיה
חדר אמבט
אברהם ביבג'ו
אברהם ביבגו (נפטר לפני 1489; נכתב גם ביבאגו וביבג'ו וביבאש וביבץ) היה רב ופילוסוף יהודי בקטלוניה במאה ה-15.
הגותו.
אברהם ביבגו נולד לרבי שם-טוב בספרד. ביבגו עמד בראש ישיבה בסרגוסה ב-1471.
היה מבאי בית המלך דון ז'ואן במלכות אראגון.
דרש ברבים בשבתות וימים טובים.
ספריו העיקרים הם פירוש לפירוש של אבן רושד למטפיזיקה של אריסטו וספרו הפילוסופי המרכזי, "דרך אמונה". ביבג'ו גם כתב את הספרים "עץ חיים" ו"זה ינחמנו".
בספר "דרך אמונה" רבי אברהם ביבגו מציג גישה פילוסופית מתונה שמאמצת מושגי יסוד אריסטוטליים ומבססת בעזרתם תפיסה שמרנית ליהדות. דוגמה בולטת לכך היא תפיסתו לאמונה שעל שמה נקרא הספר "דרך אמונה" - הוא מאמץ מאריסטו את התפיסה שהשלמות השכלית מביאה את האדם לעולם הבא והיא פסגת ההישגים האנושיים אך בניגוד לאריסטו הוא רואה באמונה בתורת ישראל את השלמות העליונה של השכל ולא במחקר עיוני-ביקורתי.
דבריו של ביבג'ו בזכות שילובה של חכמת התורה עם חכמת השכל ומורשתה של הפילוסופיה, עמדו כעבור דור אחד במרכז מתקפתו האנטי-פילוסופית של ספר 'עבודת הקודש' [חלק ג, טז ואילך] של מאיר אבן גבאי, אחד מספרי המבוא החשובים והמשפיעים להצגת משנתה של תורת הקבלה.
אברהם ביבגו
מנהל חבילות RPM
הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
כביש 50
מאונו קויוויסטו
פרנצ'סקו גוארדי
פרנצ'סקו גוארדי (איטלקית: Francesco Lazzaro Guardi; 5 באוקטובר 1712 - 1 בינואר 1793) היה צייר ונציאני בסגנון הודוטה, אשר השתייך לאסכולת הציור הוונציאני.
אודות.
נולד בוונציה למשפחה מהאצולה הנמוכה אשר מקורה בטרנטו. אביו, דומניקו, וכן שני אחיו ניקולו וג'יאן אנטוניו היו שניהם גם ציירים. בשנת 1719 אחותו, מאריה, נישאה לצייר המפורסם ג'ובאני בטיסטה טייפולו.
בשנת 1735 גוארדי החל לצייר בבית המלאכה של הצייר מיקלה מאריאסקי (Marieschi), שם נשאר עד שנת 1743. משנת 1738 הכין מספר יצירות בעבור העיירה ויגו דה פאסה בטרנטו.
בשנת 1757 נישא למאריה, ביתו של הצייר מטאו פאגאני (Matteo Pagani).
ויסקי אה גוגו
ויסקי אה גו גו (Whisky a Go Go) הוא מועדון לילה שהנמצא בשדרות סאנסט המפורסמות, שבמערב הוליווד, לוס אנג'לס.
אודות.
המועדון הוקם בשנת 1958, תחילה בעיר אילינוי שבשיקגו. שמו ניתן לו כאזכור למועדון "Le Whisky à Go-Go", אשר נוסד בפריז בשנת 1947, ושימש מקום מפגש פופולרי לחיילים אמריקאים.
בשנת 1966 נפתח סניף נוסף של המועדון בוושינגטון די.סי. המועדון זכה לכינוי "הדיסקוטק האמריקאי האמיתי הראשון".
תחנת מקמרדו
תחנת מֶקמֶרדו (באנגלית: McMurdo Station) היא תחנת מחקר אמריקאית השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו, באזור האנטארקטי.
המקום הוא חלק משטח חסות רוס, שניו זילנד טוענת לשליטה בו.
התחנה שוכנת במרחק חמישה קילומטרים מתחנת סקוט הניו זילנדית ומחוברת אליה באחת הדרכים המעטות הקיימות באזור האנטארקטי.
התחנה נבנתה ב-1956 ושמה המקורי היה Naval Air Facility McMurdo. בתחנה יש נמל, שלושה שדות תעופה (שדה התעופה אייס, שדה התעופה פניקס ושדה התעופה ויליאמס), מנחת מסוקים ויותר ממאה מבנים. זה המקום היחיד באנטארקטיקה בו יש בית תפילה - "קפלת השלגים".
אוכלוסיית התחנה מונה כאלף נפשות במהלך הקיץ ופחות משלוש מאות בחורף. הקיבולת המרבית של התחנה היא 1,258 בני אדם, והיא המקום המאוכלס ביותר באנטארקטיקה. מרבית תושבי המקום הם אנשי מדע.
תחנת מקמרדו היא מקום המוצא של כל הציוד, המזון ומתקני הבינוי המגיעים לתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. הציוד משונע בקיץ בלבד בידי טרקטורים על כביש חוצה הקוטב הדרומי שאורכו 1,601 קילומטרים. הכביש הוא בעצם דרך על קרח מהודק שחריצי הקרח בו מולאו בקרח מהודק.
המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג
המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג (בסינית מסורתית: 太平御覽; בסינית מפושטת: 太平御览; בפין-יין: Tàipíng Yùlǎn, טָאיְפִּינְג יוּ'לָאן) הן אנציקלופדיה מקיפה שנכתבה בשנים 977–983 על ידי שלושה עשר מלומדים שמונו לצורך המשימה מטעם שושלת סונג בזמן שלטונו של הקיסר טָאיְדְזונְג. בתפקיד העורך הראשי שימש לִי פָאנְג, אשר היה אחראי גם על שתי יצירות נוספות מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונְג: הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג והיצירות העזות של גן הספרות.
היצירה מחולקת ל-1,000 כרכים המסווגים ל-55 חלקים, מורכבת מ-5,363 ערכים, וכוללת כ-4.7 מיליון סימניות. יש בה ציטוטים מכ-2,579 יצירות שונות, בהן יצירות ספרות, שירה, פתגמים, כתובות ועוד. רק 1689 מן היצירות המצוטטות מצוינות ברשימת המקורות שבתחילת היצירה.
שמה של היצירה.
התקופה שבה נוצרו המקראות הקיסריות נקראת בשם "טָאיְפִּינְג שִׂינְגְגְווֹ", ומכאן שמן. בתחילה ניתן להן השם "מבחר כתבי טָאיְפִּינְג", ומאוחר יותר הוא שונה לשם הנוכחי.
בספר "רישומי הפרישה מפני הקיסר בזריחת האביב" מסופר כי הקיסר טָאיְדְזונְג מסונְג סיים לקרוא את היצירה בתוך שנה, כאשר הוא קורא שלושה כרכים ביום, ואז נתן לה את שמה.
חשיבות היצירה.
המקראות הקיסריות הן האנציקלופדיה שמשמרת את המספר הרב ביותר של מסמכים מן התקופה שקדמה לחמש השושלות. רוב הספרים המצוטטים אבדו מאז. באשר לספרים שעדיין קיימים, הציטוטים מתועדים היטב במקראות הקיסריות, ומספקים כלי מועיל למחקר ביקורתי של הטקסט, בעיקר מאחר שלעיתים מופיעים בציטוטים הללו סימנים שונים מאלו שנמצאות בגרסאות שהגיעו לימינו.
המקראות הקיסריות נכללות בארבעת הספרים הגדולים של סונְג ביחד עם הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג, היצירות העזות של גן הספרות והצב הראשי של לשכת הספרים.
מקורות היצירה.
ב"עיקרי דוחות סונְג" נטען כי הספר נערך על בסיס ספרים קיימים כגון המקראות הקיסריות של ארמון הנחלת התרבות, אוסף הספרות ועיקרי העושר של מחשבת התרבות. האחרון הוא היחיד מביניהם ששרד לימינו.
מהדורות.
העותק הקדום ביותר של המקראות הקיסריות במהדורה הזמינה בימינו, הוא "מהדורת דפוס מִין של סונְג הדרומית" הנמצאת באוסף של ספריית סייקאדו ביפן. העותק הופיע לראשונה בימיו של הקיסר טונְגְגְ'ה מצִ'ינְג (סביבות 1870) ברשותו של אספן הספרים לוּ שִׂין-יְוֵּ'אן, ועם מותו נמכר על ידי בנו לספריה ביפן תמורת עשרת אלפים יואן.
בתקופת שושלת מינג יצאו שתי מהדורות של המקראות. במהלך תקופת שושלת צ'ינג יצאו שלוש מהדורות, ולקראת סופה גם שתיים נוספות.
ב-1928 גילה גָ'אנְג יְוֵּ'אנְגִ'י ביפן את "מהדורת דפוס שׁוּ של סונְג הדרומית". ממהדורה זו שרדו רק שני חלקים, האחד הוסתר בספריה הקיסרית של יפן, והשני במקדש טופוקוג'י בקיוטו.
ב-1935 הוציאה הוצאת הספרים המסחרית של שאנגחאי מהדורה של המקראות הקיסריות, במסגרת אוסף של ספרים מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונג, וכן יצאו לאור שני אינדקסים ליצירה.
בלב הסכנה