תקציר העלילה.
עלילת הסרט מתארת את סיפורה של טס מק'גיל (מלאני גריפית'), נערה מסטטן איילנד המועסקת כמזכירה במחלקת מיזוגים ורכישות של בנק השקעות בוול סטריט. טס שאפתנית ומכירה בערך עצמה. לאחר שעברה ממנהל למנהל, הגיעה לבסוף לעבוד תחת קתרין פרקר (סיגורני ויבר), שעושה עליה רושם טוב.
כאשר קתרין, שוברת את רגלה בתאונת סקי, טס מגלה כי קתרין עמדה לנצל רעיון מקורי של טס ולהעמיד פנים כאילו הוא רעיון שלה. טס מנצלת את היעדרותה של קתרין ואת קשריה, לרבות ג'ק טריינר (האריסון פורד) שהיה בן זוגה של קתרין, על מנת לקדם את הרעיון המקורי שלה לעסקת מיזוג גדולה.
במהלך העבודה הרבה עם ג'ק הוא וטס מתאהבים, והיא מגלה כי עמד לעזוב את קתרין לפני ששברה את רגלה. במקביל, טס נפרדת מבן זוגה מיק (אלק בולדווין) לאחר שבגד בה, ונעזרת בחברתה הטובה סינתיה (ג'ואן קיוזאק) על מנת להעמיד פנים כי איננה מזכירה.
כאשר קתרין חוזרת, היא מגלה כי טס פעלה מאחורי גבה. בישיבת המיזוג היא פורצת לחדר, ומאשימה את טס בגנבת הרעיון. טס מנסה להסביר שזה היה הרעיון המקורי שלה, אך איש לא מאמין לה. היא בורחת משם בבושת פנים, ונאלצת לעזוב את משרתה בחברה. כאשר טס באה לקחת את חפציה משולחנה, ג'ק משתכנע כי הרעיון המקורי היה של טס, והוא משכנע גם את אורן טראסק (פיליפ בוסקו), מנהל החברה שעוברת את המיזוג. טס מסבירה לו כיצד חשבה על הרעיון, בעוד שקתרין לא מצליחה למצוא הסבר משכנע לרעיון. אורן מציע לטס לעבוד אצלו, ולאחר בלבול קצר מסתבר שהיא קיבלה אצלו משרה ניהולית, כפי שתמיד רצתה.
ביקורות ותגובות.
הסרט היה להיט בקופות, והרוויח ברחבי העולם סך של 103 מיליון דולר.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 84% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים.
על הופעתה בסרט, גריפית' הייתה מועמדת לפרס אוסקר עבור השחקנית הטובה ביותר, בעוד ויבר וקיוזאק היו מועמדות לפרס אוסקר עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר. גריפית' הפסידה את הפרס לג'ודי פוסטר (על הופעתה ב"הנאשמים"), ואילו ויבר וקיוזאק הפסידו את הפרס שלהן לג'ינה דייוויס (על הופעתה ב"תייר מזדמן"). יחד עם זאת, ויבר וגריפית' זכו בפרס גלובוס הזהב באותה השנה, על עבודתן בסרט זה. הסרט עצמו היה מועמד גם לפרס אוסקר עבור הסרט הטוב ביותר, בטקס פרסי האקדמיה ה-61.
קארלי סיימון
הנוער הדרוזי
תנועת הנוער הדרוזי היא תנועת נוער שנוסדה בשנת 2001 ומוכרת על ידי משרד החינוך החל משנת 2005. לתנועה פעילות בכל היישובים הדרוזים בישראל.
מרכז התנועה ממוקם בשפרעם. מייסדה ויושב ראש התנועה הוא חבר הכנסת חמד עמאר.
מטרות התנועה הן לטפח ולשמר את התרבות והמורשת הדרוזית, תוך טיפוח תודעה ישראלית וחינוך לדמוקרטיה ולדו-קיום.
התנועה הקימה מרכזי הכשרה ומועדונים לילדים ובני נוער מכיתות ד' - יב', בכל הכפרים הדרוזים. פועלת לקליטת נוער מעוט יכולת ותומכת בנערים יתומי צה"ל וכאלה שעזבו את בתי הספר, כמו גם משלבת ילדים בעלי מוגבלויות שונות בפעילותה.
סמלה של התנועה מורכב מסמל כוכב הצבעים הדרוזי וממגן דוד המייצג את השילוב בין החוויה הדרוזית לישראלית.
התנועה מתמקדת בחשיבות השירות בצה"ל, תוך טיפוח הזהות הדרוזית. מעודדת את חניכיה לפעילות התנדבותית ולחינוך לסובלנות ולפלורליזם חברתי.
הנוער הערבי
This Love (שיר של מארון 5)
This Love (בעברית: האהבה הזאת) הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית מארון 5 שיצא מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, Songs About Jane. השיר יצא לאור כסינגל ב-27 בינואר 2004.
השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, אדם לוין, יום אחרי שהחברה שלו, ג'יין, עזבה אותו. מילות השיר מבוססות על הפרידה. קליפ השיר בוים על ידי סופי מולר.
השיר זכה לביקורות חיוביות ומוקם במקומות גבוהים במצעדים רבים, בהם בילבורד הוט 100 במקום ה-5.
רונות
כוס (עוף)
כּוֹֹס (שם מדעי: "Athene") הוא סוג של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים, בתת-המשפחת Surniinae. מרחב תפוצתו בעולם כולל את כל היבשות פרט לאוסטרליה, אנטארקטיקה ואפריקה שמדרום לסהרה.
גודל הינשופים הוא כגודל פרגית, אך בגלל נוצותיהם הם נראים גדולים יותר מגודלם הממשי; צבעם של הינשופים - חום מנומר; הכנפיים והזנב שלהם מחוספסים. רגליהם של הינשופים חזקות מאוד, קצרות ומכוסות בנוצות. בנוסף, כל רגל של הינשוף מצוידת בטפרים חדים, כאשר שתי אצבעות של הרגל פונות קדימה, והשתיים האחרות פונות אחורה. ראשו של הינשוף גדול ורחב, ועיניו נמצאות בחלק הקדמי של הראש (כמו אצל בני האדם, אך אצל עופות אחרים מסוגו, עיניים בחלק הקדמי הן תכונה נדירה). העיניים בולטות קדימה, ועל ידי כך מקנות לינשוף יכולת ראייה סטריאוסקופית. ככל דורסי הלילה, פרצוף-השמע שלהם משמש לקליטת זעזועי אוויר והעברתם לחלל האוזן. צווארו של הינשוף ארוך וגמיש, דבר שמקנה לו יכולת לסובב את ראשו בזווית של עד 270 מעלות, אף יותר מחצי סיבוב ימינה ושמאלה.
בניגוד ליתר הינשופיים, מספר מינים של כוס פעילים גם בשעות היום, אך הם לרוב נמנעים מהחום בשעות הצהריים ומנהלים את מרבית פעילות הצייד שלהם בשעות הדמדומים.
מזונו העיקרי של הכוס בקיץ הוא חרקים גדולים, עקרבים, זוחלים וצפרדעים ובחורף הוא ניזון גם מעופות קטנים ממנו ויונקים קטנים כחדפים ועכברים.
מינים.
שישה מינים מסווגים תחת הסוג כוס, והם:
ממצאים פלאונטולוגיים הראו שבתקופת הפליסטוקן הפרה-היסטורית היה באי כרתים מין של כוס (Athene cretensis) שגודלו כ-60 ס"מ, חסר או כמעט לגמרי חסר יכולת תעופה, שנכחד מעט לאחר תקופת ההתיישבות האנושית על האי. מאובנים מתקופת המיוקן המאוחרת, אשר התגלו ברודבאניה שבהונגריה, שויוכו למין זה, אך על פי הערכות זהירות ייתכן שמקורם במאובן מענף יותר קדום בסוג כוס.
במיתולוגיה ובמקרא.
שמו הלועזי של הכוס, Athene, נובע משיוכו ביוון העתיקה, ובעיקר באתונה, לאלת החוכמה - אתנה. במיתולוגיה היוונית, אתנה מתוארת רבות עם ינשוף המכונה גלאוקוס (Γλαῦκος), אשר הועתק גם בייצוגה של מינרווה, מקבילתה במיתולוגיה הרומית. גלאוקוס נתפס כסמל מייצג לחוכמה ולדריכות בזכות יכולתם של הינשופיים לראות בחשכה ועובדת היותם ערים ופעילים בשעות הלילה.
מסיבה זו נעשו דמויות ממשפחת הינשופיים לסמל המדע, והוטבעו על מטבעות אתונה, בהם הוא מופיע בדרך כלל.
במקרא, הכוס נזכר כאחד מהעופות הטמאים האסורים למאכל, בספר ויקרא: "וְאֶת-אֵלֶּה תְּשַׁקְּצוּ מִן-הָעוֹף, לֹא יֵאָכְלוּ שֶׁקֶץ הֵם:", "וְאֶת הַכּוֹס וְאֶת הַשָּׁלָךְ וְאֶת הַיַּנְשׁוּף:" (), וכן בספר דברים: "אֶת הַכּוֹס וְאֶת הַיַּנְשׁוּף וְהַתִּנְשָׁמֶת:" (). הוא נזכר גם כעוף מדברי המסמל חורבן ושממה, ובהקשר זה הוא מוזכר גם בספר תהילים: "דָּמִיתִי לִקְאַת מִדְבָּר הָיִיתִי כְּכוֹס חֳרָבוֹת:" ().
בגמרא הוא נזכר במסכת ברכות יחד עם ינשוף ותנשמת כעופות שהופעתם בחלום זהו סימן רע.
דיק ואן דייק
ריצ'רד ויין "דיק" ואן דייק (באנגלית: Richard Wayne "Dick" Van Dyke; נולד ב-13 בדצמבר 1925) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, קומיקאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי בעל קריירה המתפרשת על שבעה עשורים. הוא כיכב בסרטים "Bye Bye Birdie" (1963), "צ'יטי צ'יטי בנג בנג" (1968) ו"מרי פופינס" (1964). בטלוויזיה הנחה בין 1961 ל-1966 את המופע של דיק ואן דייק יחד עם מרי טיילר מור.
שנים ראשונות.
ואן דייק נולד במיזורי וגדל באילינוי. אביו היה בן למהגרים מהולנד ואמו הייתה צאצאית למתיישבים שהגיעו לאמריקה על סיפון ה"מייפלאואר".
במלחמת העולם השנייה שירת כקריין ברדיו חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1948 נשא לאשה את מרג'רי וילט (Margerie Willett), ממנה התגרש ב-1984.
אחיו, הזמר והשחקן ג'רי ואן דייק נפטר ב-5 בינואר 2018.
רדיו ובמה.
במהלך שנות ה-40 נודע כשדרן רדיו ו-DJ. לאחר המלחמה הקים עם חברו פיל אריקסון צמד בשם "Eric and Van—the Merry Mutes" (אריק וואן, האילמים המאושרים) במסגרתו ביצעו דיבוב כביכול לצלילי תקליטים ישנים. המופע נדד במועדונים בחוף המערבי ובשנות ה-50 שובץ בטלוויזיה.
ב-1959 הופיע לראשונה על בימת ברודוויי במחזה "The Girls Against the Boys", לאחר מכן נבחר לתפקיד הראשי במחזמר "Bye Bye Birdie", שהועלה 607 פעמים מאפריל 1960 ועד אוקטובר 1961. המחזמר זכה בארבעה פרסי טוני, כולל פרס טוני לוואן דייק בתור השחקן הטוב ביותר. עם זאת, הוא לא הופיע עוד על הבמה פרט לתפקיד ראשי בקומדיה "The Music Man" בינואר 1980 והופעות אורח.
קריירה טלוויזיונית.
בין השנים 1957–1958 הופיע ואן דייק בתוכנית המערכונים "המופע של פיל סילברס" ב-CBS, ב"מופע של פאט בון" (The Pat Boone Chevy Showroom) ב-ABC וב"מופע של פולי ברגן" ב-NBC. לאחר מכן הנחה את תוכנית הבוקר של CBS, בה שימש וולטר קרונקייט שדרן חדשות.
ב-1961 קיבל את תוכניתו המופע של דיק ואן דייק, בה גילם את דמותו של כותב מערכונים בשם רוב פטרי, את אשתו לורה גילמה הקומיקאית מרי טיילר מור. לצד בני הזוג, שזכו לביקורות נלהבות על הכימיה והעיתוי הקומי הנפלא ביניהם, כיכבו קומיקאים משובחים בתפקידי משנה. התוכנית זכתה לארבעה פרסי אמי לסדרה קומית, כאשר ואן דייק זכה בפרס שלוש פעמים עבור שחקן בתפקיד ראשי בסדרה קומית.
בין השנים 1971 ל-1974 כיכב ואן דייק בקומדיית המצבים "מופע דיק ואן דייק החדש", שלא היה לה כל קשר ל"מופע" של שנות השישים ובו גילם מנחה תוכניות אירוח. על אף שואן דייק היה מועמד לפרס גלובוס הזהב, התוכנית זכתה להצלחה פחותה מקודמתה וירדה מן המסך לאחר שלוש עונות.