בשנת 2012, דאוני חזר לגלם את דמותו של טוני סטארק בסרט "הנוקמים". הסרט קיבל ביקורות חיוביות וזכה להצלחה רבה בקופות. הוא הפך לסרט השלישי בעל ההכנסות הגבוהות ביותר אי פעם, אחרי "אווטאר" ו"טיטניק". באפריל 2013 הופיע שוב כטוני סטארק בסרט ההמשך "איירון מן 3". הסרט הכניס כ-200 מיליון דולר בקופות בסוף השבוע הראשון להקרנתו, מה שהפך אותו לסרט עם הפתיחה השנייה בטיבה בכל הזמנים אחרי "הנוקמים". כשלושה שבועות בלבד לאחר יציאתו לאקרנים, חצו הכנסות הסרט את רף מיליארד הדולר. הסרט התמקם במקום החמישי ברשימת שוברי הקופות של כל הזמנים. דאוני חזר שוב לגלם את דמותו של סטארק בסרט " משנת 2015, ובסרט " משנת 2016. סרטו של דאוני משנת 2014, "השופט" - אשר הופק על ידי חברת ההפקות שלו ושל אשתו, היה הסרט הפותח בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בסרט זה, דאוני מככב לצד שחקנים כרוברט דובאל, וינסנט ד'אונופריו, ורה פרמיגה ובילי בוב תורנטון.
בשנת 2018, דאוני גילם את דמותו של טוני סטארק בשובר הקופות ", וב-2019 בהמשכו ".
באוגוסט 2020 פורסם כי חברת אפל רכשה סדרת דרמה העתידה להיות מופקת על ידי דאוני.
קריירה מוזיקלית.
דאוני שר במספר פסקולים של סרטיו, ביניהם "צ'פלין", "יותר מדי שמש", "הפתעה כפולה", "חברים ומאהבים", "הבלש המזמר" ו"קיס קיס בנג בנג". הוא הוציא אלבום אולפן בשנת 2004 בשם "The Futurist", ובמהלך קידום הסרט "רעם טרופי", הוא ושותפיו לסרט בן סטילר וג'ק בלאק היו זמרי הליווי לשירה של גלדיס נייט, "Midnight Train to Georgia".
הליך ההקלטות המצליח ביותר של דאוני עד כה, בהתחשב בהיקף מכירות וזמן שידור ברדיו, היה עיבוד מחודש לשיר חג המולד של ג'וני מיטשל "River" משנת 1973. שיר זה נכלל בפסקול הסדרה של אלי מקביל, ודמותו של דאוני בסדרה, לארי פול, מבצעת את השיר בפרק "Tis the Season".
דאוני ג'וניור מנגן על פסנתר, גיטרה, תופים. בריאיון לסדרה הפופולרית "סטודיו למשחק", ציין דאוני שלמד לנגן בכלי הנגינה בעצמו.
חברת הפקות.
ב-14 ביוני 2010, רוברט דאוני ג'וניור ואשתו סוזן פתחו חברת הפקות משלהם תחת השם "צוות דאוני". הפרויקט הראשון שלהם הוא הסרט משנת 2014, "השופט".
חיים אישיים.
זוגיות ונישואים.
דאוני החל לצאת עם שרה ג'סיקה פרקר לאחר שנפגשו על סט הצילומים של הסרט "בן בכור". לדברי דאוני, הם נפרדו בשנת 1991 בעקבות בעיות ההתמכרות שלו.
במאי 1992, דאוני התחתן עם השחקנית והזמרת דברה פלקונר. לזוג נולד ילד בשם אינדיו פלקונר דאוני בספטמבר 1993. המתחים על חיי הנישואים כתוצאה מטיפולי הגמילה והמאסרים של דאוני הגיעו לנקודת שבירה בשנת 2001, כשפלקונר עזבה את דאוני ולקחה את ילדם איתה. הזוג התגרש סופית באפריל 2004.
בשנת 2003, דאוני הכיר את המפיקה האמריקאית-יהודית סוזן לוין - סגנית מנהלת בחברת ההפקות של ג'ואל סילבר - בעת צילומי הסרט "גוטיקה". השניים פצחו ברומן חשאי למרות חששותיה שמעמדה ייפגע כתוצאה מכך. הם נישאו באוגוסט 2005 בטקס יהודי. בנם, אקסטון אליאס, נולד בפברואר 2012, ובתם, אברי רואל, נולדה בנובמבר 2014.
התמכרות וגמילה.
דאוני מאשר את העובדה שמאז יולי 2003 הוא נקי מהשפעות סמים, הרבה בזכות תמיכה ממשפחתו ושיטות טיפול שונות כמו תרפיה, מדיטציה, תוכנית שנים עשר הצעדים, יוגה ואימוני וינג צ'אן קונג פו. דאוני מגדיר את אמונתו כיהודית-בודהיסטית, לומד אסטרולוגיה ובעבר התעניין באידאולוגיות של הנצרות ושל הרא קרישנה. בדיון פאנל שנערך בין משתתפי הסרט "שרלוק הולמס", שותפתו למשחק רייצ'ל מקאדמס כינתה אותו "גיבור-על" בשל אתיקת העבודה המחויבת שלו. באותו פאנל, דאוני תיאר כיצד עמל שעות רבות בסופי שבוע רבים כדי להבטיח את הדיוק שבגילומו של הולמס וכדי להבטיח את הצלחתו של הסרט.
דאוני שמר על יחסי חברות קרובים עם מל גיבסון מאז שיחקו ביחד בסרט "אייר אמריקה" בשנת 1990. דאוני - שהיה ממוצא יהודי - הגן על גיבסון במהלך המחלוקת שהתעוררה בעקבות סרטו של גיבסון "הפסיון של ישו" וציין ש"אף אחד לא מושלם" בעקבות בעיות הנהיגה בשכרות של גיבסון. באוקטובר 2011, דאוני קיבל פרס הוקרה מטעם פרסי הסינמטק האמריקאיים. דאוני בחר בגיבסון להציג אותו בעת קבלת הפרס, וכשעלה לקבלו לא דיבר על עצמו כי אם הסביר מדוע בחר בגיבסון וניצל את זמן המסך שלרשותו כדי לדבר בשבחו של חברו. הוא הדגיש שגיבסון עזר לו במהלך שעותיו הקשות ופנה אל אנשי הבידור שנכחו באולם "בבקשה להצטרף אליי, אלא אם אתם לגמרי נטולי חטא - ובמקרה הזה בחרתם בתעשייה הלא נכונה - ולסלוח לחברי על שגיונותיו ולהציע לו את אותו דף חלק שנתתם לי ולאפשר לו להמשיך בתרומתו הגדולה והמתמשכת לאמנותנו הקולקטיבית ללא כל בושה". לאחר הנאום, שני החברים התחבקו על הבמה לנוכח קימת כבוד.
ב-29 ביוני 2014, בנו של דאוני - אינדיו - נעצר במערב הוליווד ונלקח למעצר באשמת החזקת קוקאין. כשדאוני שחרר את בנו בערבות, הוא ציין ש"לרוע המזל, ישנו מרכיב גנטי להתמכרות וככל הנראה אינדיו ירש את זה. כמו כן, ישנה הרבה תמיכה והבנה מהמשפחה, וכולנו נחושים לעזור לו להפוך לאדם שהוא מסוגל להיות. אנו מודים למשרד השריף על התערבותם ומאמינים שאינדיו יכול להיות סיפור הצלחה נוסף של שיקום במקום סיפור מפוקפק".
אלן פרסונס פרוג'קט
השארות הנפש
דון ואן וליט
אני והכפר
אני והכפר הוא ציור משנת 1911 מאת הצייר היהודי יליד בלארוס מארק שאגאל.
תיאור.
הציור, המתאר מראות מהעיירה היהודית, צויר רק לאחר ששאגאל עבר לפריז. במרכז היצירה מתוארות שתי דמויות המביטות זו בזו. מן הצד האחד מתואר מעין דיוקן עצמי של שאגאל בגוון ירקרק וחבוש כובע, ועל צווארו שרשרת ועליה תליון בצורת צלב. הדמות אוחזת במעין ענף או עץ המתוארים במרכז חלקה התחתון של היצירה. בצידה השני של היצירה מתואר ראש של עז או כבשה ולצווארה שרשרת דומה. בנוסף, מופיעים דימויים נוספים של אשה החולבת פרה לבנה וכן תיאור של רחוב בעיירה בו צועד גבר הנושא מגל אל מול אישה המתוארת הפוכה. גם חלק מבתי העיירה מתוארים 'על ראשם'. לצידם מופיעה כנסייה ובתוכה תיאור של ראשה של דמות נשית.
הקומפוזיציה של הציור משלבת בין אלמנטים מרכזיים כגון העימות בין שתי הדמויות המרכזיות, עימות המודגש על ידי עיגול החוצה את הדמויות, לבין אלמנטים דינאמים כגון השביל המוביל אל העיירה בחלקה העליון של היצירה. שאגאל השתמש בהשפעות של האמנות הקוביסטית כדי לתאר עולם המנותק מפרספקטיבה וממשות חומרית, כבמעין חלום. שאגאל מערב כאן בין אופן ייצוג "מערבי" לבין סממנים תרבותיים ופולקלוריסטים הלקוחים מן התרבות הרוסית העממית ומן התרבות היהודית. "עבור הקוביסטים" טען שאגאל, "ציור היה משטח המכוסה בצורות על פי סדר כל שהוא. עבורי הציור מהווה משטח המכוסה בייצוגים של דברים... בו להיגיון ול'איוריות' אין שום משמעות."
הקומוניסטים העבריים
הקומוניסטים העבריים (בשם הרשמי "האיגוד הקומוניסטי החינוכי בארץ ישראל" ואחר כך "המפלגה הקומוניסטית העברית") הייתה מפלגה קומוניסטית שפעלה במהלך המנדט הבריטי ולזמן קצר במהלך הכנסת הראשונה.
מקור המפלגה הוא במתחים הפנימיים בין יהודים לערבים שהיו בפק"פ שהביאו לבסוף בשנת 1940 לפרישת קבוצת חברים בראשות שמואל אטינגר מהמפלגה והקמת ארגון בשם "אמת" שפעל להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. בשנת 1942 לאחר שהפק"פ הפכה למפלגה חוקית חזרו חברי "אמת" לשורותיה אולם איחוד זה לא החזיק מעמד וכעבור שנה הם שוב פרשו מהמפלגה ולאחר החלטת ברית המועצות לתמוך בתוכנית החלוקה הקימו את מפלגת "הקומוניסטים העבריים".
המפלגה פעלה עד אחרי מלחמת העצמאות, שלאחריה התאחדה עם הפק"פ והליגה לשחרור לאומי והקימה את מק"י. האיחוד שוב לא החזיק מעמד ולאחר הבחירות לכנסת הראשונה אליעזר פרמינגר פרש ממק"י והקים את המפלגה מחדש, אולם תחייתה נמשכה זמן קצר ופרמינגר יחד עם רוב חבריה הצטרפו למפ"ם.
המפלגה, כמקובל באותה תקופה, הקימה תנועת נוער שנקראה אף היא "הקומוניסטים העבריים", שניסתה לשלב בין ציונות לבין השקפת עולם קומוניסטית. בראש התנועה עמד שמואל אטינגר (לימים פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה העברית)
הקומוניסט העברי
נבחרת גוואדלופ בכדורגל
נבחרת גוואדלופ בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל של המושבה גוואדלופ שבשליטת צרפת הנמצאת בדרום אמריקה.
הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של גוואדלופ הנמצאת בשליטת התאחדות הכדורגל הצרפתית. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל. למרות זאת, היא חברה ב-CONCACAF ומשחקת בגביע הזהב של CONCACAF, שבו העפילה לשלב חצי הגמר בשנת 2007.
עקב היותם בעלי אזרחות צרפתית, תושבי גוואדלופ יכולים לשחק עבור נבחרת הכדורגל של צרפת. כדורגלן מפורסם שכזה הוא ליליאן תוראם אשר שיחק במדי נבחרת צרפת וזכה עמה בגביע העולם בכדורגל שנערך בשנת 1998.
אפרים מקלעת חמאד
רבנו אפרים מקלעת חמאד, מחכמי צפון אפריקה בסוף המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12, תלמיד חבר של הרי"ף. היה גדול בדורו, בכמה ממקצועות התורה והחכמה: בתלמוד, בהוראה, בקביעת נוסחאות המשנה והתוספתא ובדקדוק הלשון העברית. יש רגליים לדבר שחיבר חיבורים, או לפחות קונטרסים בכל אחד מתחומים אלו, אך הם לא שרדו עד ימינו, כמו קורותיו ופרטיו האישיים.
אפשר שר' שלמה פרחון היה תלמידו.
אף שחיבוריו לא שרדו, הרב ישראל שציפנסקי אסף מתוך מובאות מספרי הראשונים קטעי פירוש ופסקי רבינו אפרים, כמו כן הוכיח שישנם מקומות בספר הרי"ף שהם דברי רבינו אפרים שנכתבו בצד על הגיליון, ובמשך הזמן נכנסו לתוך הטקסט. בקובץ ישורון (מאסף תורני) הוסיפו כמה פרטים שנשמטו מעינו של המו"ל.
מפסקיו.