אירוויזיון 1981 נערך ב-4 באפריל בדבלין שבאירלנד. בתחרות צמודה לאורך שלב ההצבעה, עם לא פחות מחמישה שירים שונים שהובילו בחלקים שונים שלה, לבסוף השיר "Making Your Mind Up" ניצח עם 136 נקודות, כשהוא עוקף את השיר הגרמני, שהגיע למקום השני, בהפרש של ארבע נקודות בלבד.
השיר זוכה לחיבה בקרב מעריצי אירוויזיון רבים, ונחשב בדרך כלל לדוגמה קלאסית לשיר פופ מהתחרות. התגובה לביצוע השיר בתחרות הייתה פחות חיובית, כאשר רבים ראו אותו כזייפני, והובילה לביקורת רבה על כך שחברי הלהקה נבחרו יותר בשל המראה שלהם מאשר היכולת הווקאלית. בנוסף, ההופעה בתחרות זכורה בעיקר בשל הרגע המפתיע בו שני חברי הלהקה פשטו את החצאיות של שתי הבנות, רק כדי לחשוף מתחתיהן חצאיות קצרות יותר, מהלך אשר יש המחשיבים לזה שהטה את הכף לטובת הלהקה בתחרות, והיווה רגע מכונן בהיסטוריה של התחרות. חברת הלהקה שריל בייקר הגיבה באשר לביצועיהם הירודים וקבעה שהיא שרה את השיר במפתח גבוה יותר משאר הקבוצה משום שהייתה עצבנית. מייק נולן אמר שבאותו לילה המיקרופונים התערבבו, ובייקר וג'יי אסטון שרו עם המיקרופונים הראשיים שהיו בעלי עוצמה גבוהה יותר.
לאחר התחרות.
בעקבות הזכייה, "Making Your Mind Up" הגיע למקום הראשון במצעדי הסינגלים בבריטניה, בו שהה שלושה שבועות, והפך לאחד השירים הנמכרים ביותר באותה שנה. הזכייה הפכה את הלהקה לפופולרית ברחבי אירופה, כאשר הסינגל הגיע למקום הראשון במצעדים במדינות רבות ונכנס לעשירייה הראשונה באוסטרליה. בסופו של דבר, השיר מכר ארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם. הסינגל התחיל את הרצף של 20 להיטיה של באקס פיז בבריטניה, כאשר אחריו הגיע במהירות הסינגל "Piece of the Action" ואלבום הבכורה של הלהקה, "Bucks Fizz". בסוף העשור, "Making Your Mind Up" הגיע למקום ה-47 ברשימת הסינגלים הנמכרים ביותר בבריטניה בשנות ה-80. על אף הצלחת השיר, מעריצי הלהקה אינם רואים בו ייצוג טוב של היצירה שלה, וחברת הלהקה שריל בייקר לא מחשיבה אותו כאחד השירים הטובים ביותר שלהם. עם זאת, השיר עדיין אהוד על הציבור הרחב ונשאר השיר הזכור ביותר של הלהקה. בשנת 2013 הצביעו מאזיני BBC Radio 2 עבור "Making Your Mind Up" כשיר האירוויזיון הטוב ביותר אי פעם של הממלכה המאוחדת.
שם השיר שימש כשמה של תחרות בחירת השיר לאירוויזיון בממלכה המאוחדת, בין השנים 2004 ל-2007.
קריעת החצאית הזכורה מתוך קטע הריקוד (ששוחזר על ידי מיק ג'אגר וטינה טרנר במופע הלייב אייד ב-1985) הופיעה בתחרויות רבות מאז אותה תקופה – בין היתר במהלך הביצוע של מארי אן עם השיר "I Wanna", זוכה אירוויזיון 2002 עבור לטביה.
השיר "Making Your Mind Up" זכה לגרסאות כיסוי שונות בעקבות הצלחתו, עם שמות אלטרנטיביים: "Me vas a volver loco (You're Going To Drive Me Crazy)" (בביצוע להקת פרצ'יז הספרדית), "Rock and Roll Cowboy" בביצוע הזמרת הגרמנייה מגי מיי ו-"It's Only a Wind Up" בביצוע הלהקה הקומית הבריטית Brown Ale.
מיקומי שיא.
בממלכה המאוחדת, השיר הגיע למעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI).
מונירה אל-קאדירי
מונירה אל-קאדירי (בערבית: منيرة القادري, באנגלית: Monira Al Qadiri; נולדה ב-1983 בדקר שבסנגל) היא אמנית בינלאומית ממוצא כוויתי, אשר מתגוררת כיום בברלין. עבודתה כוללת מיצגי וידאו, פסלים, מיצבים אמנותיים, ומיצגים שונים. בעלת דוקטורט באמנות מאוניברסיטת טוקיו לאמנות. הציגה במגוון גדול של תערוכות יחיד באירופה והמדינות ערב, ובמספר תערוכות משותפות בין השאר במוזיאון לאמנות מודרנית של ניו יורק ובמוזיאון Palais de Tokyo בפריז. בשנת 2017 הציגת תערוכת יחיד בגלריית בלונדון.
אל-קאדירי מייצגת את ברלין בביאנלה של ונציה 2022. פסליה הוצגו ב- EXPO 2020 בדובאי.
לקראת מונדיאל 2022 הציבה בקטר מגוון פסלים. בין השאר מוצגות עבודותיה של אל-קאדירי ברחבי דוחה.
בעבודותיה היא עוסקת במדינות המתבססות על נפט, בהגדרות מגדר, ובמורשת השחיתות בעולם.
ביוגרפיה.
אל קאדירי נולדה ב־1983, בדקר, סנגל להורים ממוצא כוויתי. אמה ת'וראיה אל-באקסאמי, אמנית כוויתית ואביה מוחמד אל-קאדירי דיפלומט כוויתי, שהיה בשליחות בסנגל באותה עת. אחותה הנה פאטימה אל-קאדירי, מוזיקאית ואמנית. לדבריה היא גדלה באווירה של אמנות ופתיחות.
בשנת 1985 הוריה חזרו לכווית, שם חוותה את הפלישה העיראקית לכווית ב-1990–1991, שהותירה טראומה על משפחתה. בין השאר אביה נעצר וישב בכלא בבצרה במשך חודשיים, אמה הייתה פעילה בתנועת ההתנגדות לכיבוש העיראקי.
בשנת 1999, בגיל 16, עברה אל-קאדירי, בעקבות משיכתה לאנימה יפנית, ליפן לבדה, באמצעות מלגת לימודים, שם חיה ולמדה במשך עשור. בשנת 2010 היא קיבלה דוקטורט באמנות מאוניברסיטת טוקיו לאמנות, עבור פרויקט שנקרא "האסתטיקה של העצב במזרח התיכון".
בגיל 27, לדבריה כאשר הבינה שלעולם לא תהיה חלק מיפן, וכי במקומות מסוימים היחס לנשים ביפן גרוע אף מאשר בעולם הערבי, היא החליטה לשוב לכווית.
קריירה.
בשנת 2013 הקימה אל-קאדירי את ה- GCC, קולקטיב אמנות של המפרץ הפרסי. בין מקימי הקולקטיב היו אחותה, פאטימה אל-קאדירי ועוד אומנים נוספים.
בשנת 2016 היא עברה לגור באמסטרדם, עבודותיה הציגו במגוון תערוכות במוזיאונים שונים באירופה, ובמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק כמו גם במרכז לאמנות ג'אמיל בדובאי.
מוטיבים מרכזיים באמנות.
נפט ופנינים.
סבה של אל-קאדירי היה זמר על ספינה לגילוי פנינים בים, אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של כווית לפני שהפכה למעצמת נפט. בעבודתה מנסה אל-קאדירי לעסוק במוטיבים האילו של עולם הולך ונעלם. במספר עבודות מקשרת אל-קאדירי בין הפנינים לבין הנפט, כיוון שלשניהם יש את אותם גוונים מיוחדים. כווית היא כיום מעצמת נפט ובעבודותיה מתייחסת אל-קאדירי למשבר האקלים ולסכנה לסביבה.
זהות מגדרית.
אחד המוטיבים העיקריים של אמנותה של אל-קאדירי הינו הזהות המגדרית. במספר עבודות ניתן למצוא את אל-קאדירי לובשת בגדי גברים, לדוגמה בעבודתה "אבו עטיה- אב הכאב" היא מתחפשת לזמר העיראקי יאס חודור. משיכתה לדראג התחילה כבר בנעוריה בכווית בה נשים היו חייבות להישאר בבתיהן מסיבות של בטיחות. היא החלה לקשר בין להיות גבר ללהיות חזק ובעל עוצמה, דבר שגרם לה לרצות להיהפך לגבר. כבר בילדותה היא נהגה להסתפר קצר ולחבוש שפמים מזויפים. עבודותיה מלאות במוטיבים הללו. גם עבודות הווידאו שלה משתמשות בקולות גבריים עמוקים.
לדבריה היא הטרוסקסואלית, אך משיכתה להתלבש כגבר גם כיום נובעת מהיחס לו זוכות נשים בעולם הערבי, ברחוב ובבית. יחס של הטרדות וזלזול במרחב.
חיים אישיים.
ב־2014 נישאה לריאד יאסין, אמן חזותי. מתגוררת בברלין.
טיבור סאנטו
טיבור סאנטו (במקור צין - Czien, בהונגרית: Szántó Tibor; קישפסט, 6 באפריל 1912 – בודפשט, 5 במאי 2001) טיפוגרף אמן ספרים יהודי-הונגרי, גרפיקאי זוכה פרס קושוט (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל). אחד מגדולי אמני הספרים ההונגריים במחצית השנייה של המאה ה-20, רבים מהכרכים שעיצב ואייר זכו להבלטה ב"תחרות הספר ההונגרי היפה" שמתקיימת מדי שנה מאז 1955 (ביניהם היצירות: הכרוניקה המאויירת, The Picture Book of Hungarian Literature, "תנ"ך ויז'ואי", ה-"Anjou Legendarium" על שושלת מלכי אנז'ו ההונגרית ועוד) האחרון הופיעו לא רק בתחרות הספרים היפים בהונגריה ב-1973, אלא הלגנדריום זכה במדליית כסף גם בתחרות הספרים בלייפציג ב-1974.
ביוגרפיה.
טיבור צין נולד במשפחה יהודית ענייה בקישפשט (מילולית "פשט הקטנה" שהייתה אז עיר עצמאית והיום היא חלק מבודפשט כרובע 19. הוריו היו ארנה צין, עוזר מסגר, וגיזלה בלומנשיין (1884–1947) תופרת. הוא התחיל כנער סדרן אותיות בדפוס ואז פנה לתכנון ול"ענף האמנות" החדש - הטיפוגרפיה. כך הוא נכנס לבית ספרו של שאנדור בורטניק, מעצב כרכי ספרים, מגזינים ופוסטרים אוונגרדיים. שם יכול היה צין לחוש לא רק את המקצוע אלא גם את תחושת השליחות. בגיל שש עשרה, ביקר בעיר גיומנדרד את אימרה קנר בעצתו ובהמלצתו של ג'ולה אייש ולכך הייתה השפעה מכרעת על הקריירה שלו. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אטווש לוראנד ובתחילה עבד בעיתונים יומיים, אך גם מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 פרסם במקביל בכתב העת "גרפיקה הונגרית" (Magyar Grafika). כמומחה לדפוס, סדר וכדומה, הוא עבד תחילה במשך שנים בבית הדפוס גלובוס (Globus Nyomda), שם כבר עיצב כמה ספרים. הוא היה קרוב להתמנות למנהל טכני, אבל המינוי סוכל על ידי מה שנקרא הראשון מבין החוקים ה (אנטי) יהודיים בממלכת הונגריה בשנת 1938 ואחר כך החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי.
ב-1935 נשא לאישה את אדית, בתם של אלדאר סקיי ושל פאולה ביטלינגמאייר, בבודפשט.
הוא נלקח לשירות העבודה ב-1941 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והוצב במחנה עבודה בסאין. הוא הצליח לקבל פטור משירות עבודה במחנה נוסף, אך נלקח שוב ב-1944. מיאסברן, יחד עם חבריו, כולל את המשורר הגדול מיקלוש רדנוטי, נלקח למחנה של מכרות הנחושת של בור (מחנה ריכוז), בסרביה, לעבודות כפייה, והוא שרד את החוויה הקשה.