אברהם גרשון נולד בווילנה ב-13 בדצמבר 1868, עלה לארץ ישראל ב-1906 יחד עם רעייתו ושני ילדיהם והשתכן בשכונת נוה שלום. היה חבר בית משפט השלום, חבר ועד הקהילה וממארגני ההגנה והשמירה היהודית ב-1910. נפטר ב-18 בפברואר 1947 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
אלכסנדר ואהובה כהן.
אלכסנדר נולד בירושלים ב-1870 אמו, רבקה, הייתה נצר למשפחת ילין. נדד בדרום אמריקה במושבות הברון הירש. חזר ליפו ב-1895 ועבד במסחר עם קרובו, יחזקאל דנין (סוכובולסקי). נישא ב-1904 והצטרף לאחוזת בית בשכנועו של דנין.
משה וחסיה כהן.
משה היה יליד ירושלים, 1882. אביו יסד את בית המלון "מלון אשל" ביפו, לימים "מלון משה כהן". המלון היווה מרכז קליטה לעולים שהגיעו ליפו. משה כהן נפטר בירושלים ב-7 במרץ 1926.
שמואל ורחל כהן-יוחננוף.
שמואל נולד בעיר בוכרה בשנת 1867 ועלה לארץ שם משפחתו ב-1874. היה מראשי יהדות בוכרה וממייסדי שכונת הבוכרים בירושלים. היה מייסדי בית הכנסת "אוהל מועד" בתל אביב ופעל בו כגבאי עד מותו ב-1952.
ישראל וחיה כהן-שצקי.
ישראל נולד ליד ביאליסטוק ב-10 ביולי 1869, עלה לארץ ישראל ב-1889 ועבד כפועל חקלאי במושבות גדרה, חדרה, רחובות ובאר טוביה. ב-1898 עבר להתגורר עם אשתו במטולה וב-1901 פתח טחנת קמח בצידון ויזם את הקמת בית הספר של כי"ח שם. לאחר שלוש שנים עברו ליפו וישראל היה מבין חברי אגודת אחווה. לאחר מאורעות תרפ"א השתתף ביוזמה להקמת מרכז למסחר סיטונאי ברחוב הגשר בתל אביב.
חיה נפטרה בכ"ב תמוז תרפ"ז (1927) ונקברה בבית הקברות טרומפלדור. ישראל נפטר בכ"ב אדר ב' ת"ש (1940) ונקבר ליד רעייתו.
בן ציון ושרה לוי.
בן ציון נולד ב-1885 ונפטר בכ"ו ניסן תרס"ט, 17 באפריל 1909, שישה ימים בלבד לאחר הגרלת המגרשים. הוא היה פקיד בבנק אפ"ק ונישא לשרה מהודר, נכדתו של אהרן שלוש שנה לפני כן. אלמנתו, שהייתה מורה למלאכת יד בבית הספר לבנות בנוה צדק, בנתה את ביתה יחד עם הוריה.
דוד ומנוחה לבני-וייסברוד.
לבני וייסברוד נולד ב-1870, עלה לארץ ישראל ב-1906 יחד עם רעייתו וחמשת ילדיהם. בעת מלחמת העולם הראשונה היה בסנקט פטרבורג ובשל המלחמה והמהפכה נמנעה ממנו חזרה לארץ ישראל עד 1920. עקב כך גם איבד את רוב הונו. היה איש ציבור, חבר ועד המתיישבים ולאחר מכן חבר מועצת העיר וממייסדי בית הכנסת הגדול. פרסם בעיתון הארץ ואת ספר זיכרונותיו "ירושלים דליטה".
דוד נפטר ב-21 בספטמבר 1929, אשתו האריכה ימים ונפטרה ב-4 באפריל 1962, שניהם נקברו בבית הקברות טרומפלדור.
דוד ורוזה מזרחי.
דוד יליד העיר העתיקה בירושלים, 1865, נשא לאשה את רוזה, בת יוסף אשכנזי בנקאי יהודי מהעיר ניש בסרביה, שעלתה לארץ בגפה. בהיותו אזרח עות'מאני סייע למתיישבים במגעיהם עם השלטון וארגן שמירה עברית. סחר במזון וסיפק מזון לצבא הטורקי. סחר גם ביין והבריח יין לפקידים טורקים (שדתם המוסלמית אוסרת על שתיית אלכוהול), עקב כך זכה לנגישות מיוחדת למידע אותו העביר למאיר דיזנגוף.
דוד נפטר בירושלים ב-1935 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים, אשתו רוזה האריכה ימים, נפטרה ב-1962 ונקברה בבית הקברות טרומפלדור.
יוסף נסים ובייה מזרחי.
יוסף נולד ביפו ב-1874, דור חמישי בארץ ישראל. בייה הייתה בת למשפחת מטלון שהתגוררה ביפו דורות רבים, מאז שאהרן מטלון התיישב שם. למשפחה לא היה צורך בבית כיוון שהיו לה בתים ביפו ובנוה שלום, אך הם הצטרפו ל"אחוזת בית" מסיבות חברתיות ולאחר ההגרלה מכרו את המגרש. יוסף נסים היה גבאי בבית הכנסת "אליהו הנביא" שברחוב לוינסקי.
יוסף נסים נפטר ב-1957.
שבתאי מירקיס.
רווק. היה מורה בגימנסיה הרצליה. את ביתו מכר לשאול לוי.
אברהם ורבקה פוגל.
אברהם פוגל נולד בשנות ה-60 של המאה ה-19 באודסה, ניסה להגר לארצות הברית אולם משלא קיבל ויזה החליטו בני המשפחה ב-1904 לעלות לארץ ישראל יחד עם שני בניהם, משה ויעקב. עבד בקונסוליה הרוסית כאחראי על הדואר. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורש למצרים בשל היותו נתין רוסי, כששב אחרי המלחמה קיבל משרת פקידות במחלקת המיסים של העירייה.
ב-1937 נפטרה רבקה. אברהם נרצח בביתו ב-29 באפריל 1939 בנסיבות שלא הובהרו. נכון ל-2019, הרצח אינו מפוענח.
לפי נחום גוטמן בספרו "בין חולות וכחול השמים" היה בית משפחת פוגל הבית הבנוי השני באחוזת-בית. בחצר הבית הייתה גינה ובה בריכת דגי נוי.
חייקל ואסתר פלמן.
חייקל נולד ברוסיה ב-1874 ועלה לירושלים עם הוריו בגיל צעיר. אסתר נולדה ברוסיה ב-1881 ועלתה עם הוריה ב-1882. שניהם היו חרדים, אך לאחר שהתחתן חייקל ונולד בנו הראשון נפטרה אשתו הראשונה. זמן קצר לאחר מכן התחתן עם אסתר, החליט להפסיק להתקיים על החלוקה, למד את מקצוע הכובענות ובני הזוג עברו להתגורר בנוה שלום. חייקל היה מבין מייסדי בית הכנסת הגדול. הוא נפטר בשנת 1912 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
אסתר ניהלה בית שהיה פתוח לאורחים ולענייני ציבור. בנה, משה, היה ממייסדי תנועת הנוער העובד וממייסדי קיבוץ נען, בית פלמן היה אחד ממקומות הכינוס של התארגנויות אלה. בן הזקונים, יהושע פלמון, היה איש "ההגנה" ונמנה עם מקימי הש"י (שירות הידיעות של ההגנה) יחד עם עזרא דנין (בנם של יחזקאל ורחל דנין) והיה גם יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים.
אסתר נפטרה ב-1953 ונקברה לצד בעלה.
נחמן פלמן ומיכל לבית שלאנק.
נחמן פלמן נולד בעיירה מזריטש ועלה ב-1884 לכפר סומייל, שם הכין אביו קרקע. ב-1892 עבר לפתח תקווה ושימש שם מדריך חקלאי. הוא נשא את מיכל שלאנק הירושלמית. הוא עסק בפרדסנות ובשיווק יינות יקבי ראשון לציון והיה בעל בית מסחר ליינות ביפו. היה גם פקיד בשלוחה הארץ-ישראלית של חברת הנפט "Vacuum Oil" (כיום ExxonMobil) והתקדם עד שהיה למנהל השלוחה.
השתתף גם בייסוד שכונת בית-וגן בת-ים. וייסד את חברת "מרכולת" שהקימה את חלקו הצפוני של המרכז המסחרי יחד עם מנחם גילוץ.
מיכל נפטרה בשנת 1950 ונקברה בבית הקברות טרומפלדור. ב-1955 נפטר נחמן פלמן ונטמן לידה.
יצחק ואולגה פרנק.
יצחק פרנק עלה מרוסיה בשנות ה-80 של המאה ה-19. הוא היה מוזיקאי וניגן בתזמורת הראשונה בארץ ב-1894. הוא היה גם סוחר עצים והיה שותף להפקת המחזה "שולמית" מאת אברהם גולדפדן, שהועלה ב-1894 בבית החרושת של ליאון שטיין. בהצגה שיחקה אולגה סלוצקין מחדרה. יצחק נשא לאשה את אולגה שנחשבה ל"פרימדונה של היישוב". שניהם ניגנו ואף ילדיהם ניגנו בפסנתר ובכינור. בשנת 1912 מכרו את ביתם לחייקל שיף וירדו מן הארץ לז'נבה בשל רמת החינוך הירודה בארץ, לדבריהם, ועקבותיהם נעלמו. במבנה שהיה ביתם ממוקם מוזיאון הרצלילינבלום.
אליעזר ושרה צדיקוב.
בני הזוג צדיקוב עלו לארץ מרוסיה מיד לאחר נישואיהם ב-1906 והתיישבו ביפו. בבית צדיקוב ביפו התקיימו כמה מהישיבות הראשונות של ועד אחוזת בית. אליעזר היה סוכן נוסע של מכונות תפירה "זינגר". ב-1913 ירדו למצרים ומשם לדרום אפריקה.
מנחם ושרה בריינה רוזין.
מנחם-מנדל רוזין נולד בוויטבסק ב-1872 ועלה ב-1891. היה השען הראשון של תל אביב. נפטר ב-1933, ורעייתו שרה - שנה אחריו. בנם היחיד, יצחק בן עמי (רוזין), היה חלק ממשלחת האצ"ל בארצות הברית בראשות הלל קוק וחזר לארץ על האלטלנה. בהמשך, היגר לארצות הברית. בנו, ג'רמי בן עמי, הוא מייסד ונשיא הארגון היהודי-אמריקני J Street.
יעקב ופרלה שלוש.
יעקב (1880–1944) היה צעיר בניו של אהרן שלוש מיפו. בניגוד למסורת משפחתו לא עסק במסחר אלא נטה ללימודי ספרות ושירה. למד בביירות שירה ערבית ערך ופרסם מחקרים על הקשר בין שירה עברית וערבית. במקביל השתלם בלימודי מסחר. כשחזר ליפו התמנה על ידי זלמן דוד ליבונטין לגזברו הראשון של בנק אפ"ק, תפקיד בו שירת 40 שנה. יעקב שלוש נחשב לבורר ומגשר אמין.
הוא נישא לפרלה, נולדו להם שני בנים ושלוש בנות. הבן גבריאל, שהיה מהנדס ואיש ההגנה, נהרג בעת המרד הערבי הגדול בשנת 1938. הבן שלמה פעל במסגרת המוסד לעליה בהעלאת יהודי מרוקו לישראל. הבת מרגלית נישאה למתמטיקאי ואיש משרד הביטחון משה חבצלת (בתם היא רוני רובינשטיין, אשת אמנון רובינשטיין); מאירה נישאה לבנקאי וולטר אדם, ולאה נישאה לדוד לובינסקי.
משפחת רסקין.
משה רסקין.
משה רסקין נולד ב-1 באפריל 1878 בעיירה ז'רוויץ שבמחוז הומל בבלארוס למשפחת חסידי חב"ד. אמו הייתה פרידה בת פנחס רבינוביץ. אביו זלמן לוי יצחק היה מלמד. רסקין למד בתלמוד תורה ולאחר שבגר השתלם בעסקי הבורסקאות (עיבוד עורות). בן 22 גויס לצבא הצאר ושירת שנתיים בהצטיינות.
בשנת 1904 עלה לארץ ישראל. תחילה עבד כבורסקאי בירושלים ולאחר זמן קצר עבר ליפו ועבד כמומחה בבית החרושת לעורות של משה בצלאל טודרוסוביץ (אביו של החוקר והביוגרף דוד תדהר). משה בצלאל לקח את הצעיר תחת חסותו ושידך לו ב-1905 את שושנה רייזל (אז בת 17), בתו של השוחט ובודק ליהודי יפו, ר' אליהו ויינשטיין. הזוג עבר להתגורר סמוך לבית הוריה בשכונת נוה שלום.
ב-1909 הצטרפה המשפחה, עם ילדיהם דבורה ויעקב, לאגודת אחוזת בית. הם הגרילו את המגרש ברחוב ליליינבלום 20, ובו בנו את ביתם ב-1910. בית זה היה אחד הבתים הראשונים שהוקמו. בתל אביב נולדו להם ילדיהם פנחס, שולמית, יהושע וזילפה.
בעת גירוש תל אביב (1917) עברה המשפחה לפתח תקווה, אולם כיוון שהצבא הטורקי הזדקק לעורות מעובדים, הותר לו לפתוח, בתיווכו של ספק הצבא הטורקי ישראל חבס (אביה של ברכה חבס), מפעל לעיבוד עורות באדמות הכפר סומייל (בפינת רחוב ארלוזורוב ורחוב אבן גבירול של היום). לאחר מלחמת העולם הראשונה העביר את המפעל לשכונת עג'מי ביפו.