במהלך הופעות הלהקה מושלבים לעיתים קטעי אלתור קלילים במהלך שירי הלהקה. מספר דוגמות: באמצע השיר "A Change of Seasons", לא פעם מוכנסים קטעים משירי נושא ממשפחת סימפסון וממייג'ור ליג בייסבול האמריקני. גם רודס משנה כמעט באופן שגרתי את קטע הסולו שלו בשיר זה ובשירים אחרים עם קטעים מיצירות שונות, כגון "When the Water Breaks" שבאלבום השני של פרויקט Liquid Tension Experiment. שירים אחרים, לדוגמה, אשר בהם מוכנסים קטעים שונים הם "Endless Sacrifice", בו הוכנס קטע מ-Mary Had a Little Lamb במהלך הופעת הלהקה ב-Gigantour וכן "Under a Glass Moon" אשר בו, במהלך הופעת הלהקה באיסטנבול, הוכנס קטע מהמנון המדינה. בהופעה של הלהקה בבואנוס איירס, פטרוצ'י ניגן חלק מהמלודיה הראשית של "Don't Cry For Me Argentina" בפתיחת השיר "Through Her Eyes". דוגמה עדכנית לקטע אשר הוכנס במהלך שיר היא תוספת של רודס בהופעה לציון 20 שנות פעילות - קטע משיר הנושא של Twinkle, Twinkle, Little Star באמצע השיר "Endless Sacrifice". בהופעתה בישראל שלבה הלהקה בתוך הסולו של Metropolis pt.1 את מנגינת השיר "הבה נגילה".
דוגמה נוספת למבנה ההופעות הבלתי-צפוי של הלהקה, היא מספר הופעות אשר בהן השתתף נגן הקלידים הקודם של הלהקה, דרק שריניאן. בהופעות אלו, במהלך ההדרן, חברי הלהקה החליפו כלי נגינה ביניהם וכינו את עצמם Nightmare Cinema (ההפך מ-Dream Theater). כ-Nightmare Cinema, ביצעו חברי הלהקה גרסאות כיסוי מיוחדות לשירים כגון "Perfect Strangers" של דיפ פרפל ו-"Suicide Solution" של אוזי אוסבורן.
באופן דומה, במהלך מספר הופעות, שריניאן, פורטנוי ופטרוצ'י העלו הרכב הנקרא Nicky Lemons and the Migraine Brothers. הרכב זה ביצע שיר בסגנון פופ פאנק הנקרא "I Don't Like You". שריניאן הופקד על השירה בעוד שפורטנוי ופטרוצ'י תפקדו כמלווים.
במהלך השנים ביצעו Dream Theater מספר לא מבוטל של גרסאות כיסוי לשירים של להקות מוערצות על חברי הלהקה, לרוב במהלך הופעות חיות. בסבב ההופעות של האלבום Six Degrees of Inner Turbulence היו שלוש הופעות מיוחדות (כל הופעה 2 לילות, 2 סטים) בברצלונה, שיקגו וניו יורק, בהן נוגן האלבום Master of Puppets של להקת מטאליקה במלואו לאחר הסט הראשון של הלילה השני, בו נוגנו שירים של הלהקה. ביצוע גרסת הכיסוי בא כהפתעה גמורה למעריצי הלהקה אשר באו לצפות בה במקומות הנ"ל, שכן לא ניתנה כל הודעה מוקדמת לכך מלבד שהסט השני בהופעה השנייה יהיה "מיוחד מאוד". באותו סיבוב הופעות ניגנה הלהקה גם את כל האלבום The Number of the Beast של איירון מיידן.
ב-11 באוקטובר 2005 ביצעה הלהקה גרסת כיסוי לאלבום The Dark Side of the Moon של להקת פינק פלויד. זהו היה הכיסוי השלישי אשר ביצעה הלהקה לאלבום קלאסי. אתר הלהקה הצהיר כי הסטים השניים בלילה השני בהופעות הלהקה באמסטרדם, לונדון, בואנוס איירס, סאו פאולו וטוקיו (11 באוקטובר, 25 באוקטובר, 4 בדצמבר, 11 בדצמבר ו-13 בינואר) וכמו כן הסט השני בלילה השני של ההופעה ב-15 בינואר באוסקה יהיו ביצועי כיסוי לאלבומים קלאסיים. גרסת הכיסוי ל-The Dark Side of the Moon בוצעה בשנית ב-25 באוקטובר בלונדון, אך גרסת הכיסוי אשר בוצעה בבואנוס איירס (ארבעה בדצמבר) ובסאו פאולו (ה-11 בדצמבר) היה אלבומה הקלאסי של הלהקה עצמה - , כמעין פיצוי על כך שהלהקה לא הופיעה בברזיל וארגנטינה בעת סבב ההופעות Metropolis 2000.
ב-13 בינואר 2006 (טוקיו) וב-1 בינואר (אוסקה), הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לאלבום החי Made in Japan של להקת דיפ פרפל. ב-3 באוגוסט 2005 הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Cemetery Gates" של להקת פנטרה לזכרו של גיטריסט הלהקה דיימבאג דארל, אשר נרצח על ידי מעריץ. בגרסת הכיסוי השתתפו גם שלושה אומנים אורחים - ברטון סי בל מפיר פקטורי, ראסל אלן מסימפוני אקס (כל אחד מהם ביצע בית אחד בשיר) ודייב מאסטיין ממגדת' (שביצע את הסולו בשיר).
בשנת 2008 הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לשיר To Tame a Land של להקת איירון מיידן. השיר הופיע כחלק מאלבום מחווה ללהקת איירון מיידן שייצא לאור על ידי המגזין Kerrang! בו השתתפו גם להקות אחרות כמו מטאליקה, Trivium ,Avenged Sevenfold ועוד.
הלהקה הופיעה בעבר בישראל ארבע פעמים: ב-16 ביוני 2009 בגני התערוכה בתל אביב, בפני כ-10,000 צופים, ב-19 ביולי 2011 בביתן מס' 1 בגני התערוכה בתל אביב, בביתן מס' 2 בגני התערוכה בתל אביב ב-12 באוקטובר 2017 וב-18 ביולי 2019 בלייב פארק ראשון לציון.
לוגו ודימוי.
אף על פי שהלהקה אולצה לשנות את שמה, אימצה Dream Theater לוגו המותאם לשמה הקודם ומוכר בשם "סמל המג'סטי". כמו כן, אימצה הלהקה גופן ייחודי ובו כתוב שמה הנוכחי. הסמל והכיתוב הופיעו על גבי רוב עטיפות האלבומים של הלהקה וכן בחומר שיווקי שלה. צ'ארלי דומיניצ'י, סולנה הקודם של הלהקה ויוצר הלוגו, שאב את ההשראה לסמל המג'סטי מחותמה של מרי, מלכת הסקוטים ועיבד אותו מחדש בשביל עטיפת האלבום When Dream and Day Unite.
תארים ותעודות הוקרה.
מגזין "Modern Drummer":
מגזין "Rythm":
מועדוני מעריצים.
ללהקה מספר מועדוני מעריצים רשמיים ברחבי העולם. במשך שנות קיומו של מועדון המעריצים הבינלאומי הרשמי יצאו לאור מספר אלבומים בלעדיים לחברים. לאחר סגירת המועדון בשנת 2004, החליטו המועדונים האירופאים: DTNorway ,VoicesUK ,Your Majesty ,Italian Dreamers ,The Mirror ו-Carpe Diem להתאגד וליצור, ביחד עם הלהקה, DVD הכולל ראיונות וצילום מאחורי הקלעים במהלך סבב ההופעות לחגיגת 20 שנות קיום הלהקה. ה-DVD יצא לאור בשנת 2005. בשנת 2006 יצא ה-DVD השני מטעם המועדונים הנ"ל המציג את חברי הלהקה מבצעים את האלבום Octavarium במלואו. ההופעה קוימה ברומא ומכאן נגזר שמו של ה-DVD שהוא Romavarium.
קישורים חיצוניים.
מידע:
ראיונות:
ביקורות:
כביש 1
כביש 1 הוא כביש מהיר ראשי בישראל המחבר בין תל אביב-יפו, ירושלים, מעלה אדומים ויריחו ומוכר גם בשם "כביש ירושלים–תל אביב". למרות השם הנפוץ, לכביש ישנו חלק נוסף הנמשך ממזרח לירושלים, דרך מעלה אדומים ומדבר יהודה לבקעת הירדן. כך למעשה הוא אחד משלושת הכבישים היחידים בארץ שחוצים אותה לכל רוחבה (שני הכבישים האחרים הם: כביש 25 וכביש 57).
אורכו של הכביש 96 קילומטרים, וחלק הדרך ממחלף קיבוץ גלויות עד מחלף ענבה הוא כביש מהיר. ממחלף קיבוץ גלויות עד מחלף בן שמן וממחלף ענבה עד מחלף שער מוריה, כביש 1 הוא בן שלושה נתיבי נסיעה לכל כיוון; רובו של יתר הכביש הוא בן שני נתיבי נסיעה, למעט המקטע בין צומת אלמוג לצומת בית הערבה, שבו יש נתיב נסיעה אחד לכל כיוון ואין בו הפרדה בין הנתיבים. בעשור הראשון של המאה ה-21 נסלל בחלקו המערבי של הכביש נתיב מהיר לכיוון תל אביב.
מסלול הכביש.
אורכו הכולל של הכביש הוא 96 קילומטרים והוא מורכב משלושה חלקים עיקריים:
היסטוריה.
העת העתיקה.
תוואי הכביש מבוסס על דרך עתיקה שהובילה מיפו לירושלים עוד מימי קדם, בנתיב יפו–רמלה (כביש 44)–לטרון (אמאוס)–שער הגיא–אבו גוש–ירושלים. בתקופת השלטון הרומי נסללה דרך זו (דרך יפו–אמאוס–ירושלים), והיא שימשה כדרך סלולה לירושלים, לצד דרך מעלה בית חורון (כביש 443) הצפונית, ודרך אשקלון–עמק האלה–בית לחם הדרומית שעלתה מעמק האלה בתוואי הנוכחי של כביש 375. לצד הדרך שנסללה בתקופה הרומית נבנו מבצרים לשמירה ששרידיהם נמצאו בחורבת מצד ובקסטל. בתקופות שונות עברה הדרך מעט מצפון לשער הגיא בתוואי נחל אילן (דרך דיפנבייקר).
בניגוד לימינו, בתקופות שונות הייתה דרך מעלה בית חורון הדרך הראשית לירושלים, מאחר שזו הייתה נוחה יותר לנסיעה, אגב טיפוס מתון, וללא צורך בחציית נחל שורק. מנגד, תוואי כביש 1 קצר יותר מדרך מעלה בית חורון. נראה שהפך עם הימים לדרך עיקרית ומשמעותית עקב רצון הצליינים הנוצרים לעבור בדרכם באמאוס ניקופוליס, אתר צליינות חשוב בדרך לירושלים (הנמצא בפארק קנדה בסמוך ללטרון).
בתקופה הצלבנית נבנו בסביבות הדרך מבצרים ומבני שמירה, ששרידיהם נמצאים עד היום בלטרון, הקסטל, עין חמד וצובה.
עם השנים והעדר התחזוקה הלך והתדרדר מצב הדרך, ועד אמצע המאה ה־19 הייתה התנועה בדרך אפשרית רק באמצעות רכיבה על בעלי חיים.
במאה ה־19.
בראשית המאה ה־19 תוארה דרך זו כדרך שבה משתמשים בעיקר נוסעים, בעוד שיירות משא העדיפו את מעלה בית חורון הנוח יותר לתנועה, אך מסלולו ארוך יותר. הנסיעה בתוואי הדרך באמצעות רכיבה על בעלי חיים ארכה כ־13 שעות בעלייה, כאשר הנסיעה פוצלה על פי רוב ליום וחצי, ורמלה נבחרה בדרך כלל כמקום לינה באמצע הדרך בין יפו לירושלים. בירידה הייתה הדרך מתקצרת בשעתיים. מלבד התוואי הקשה הייתה הדרך מסוכנת עקב שודדים תושבי הכפרים ששדדו את עוברי הדרך, או שליטים מקומיים שגבו דמי חסות, מלבד מס מעבר שנגבה במספר מקומות עבור השלטון הטורקי. עקב כך היה צורך באבטחה חמושה בצמוד לשיירות הנוסעים. הכפר אבו גוש התפרסם בגביית דמי חסות מהעוברים בדרך, ועל רקע זה אף הוגלה ראש הכפר ב־1846.
בסוף שנות ה־50 של המאה ה־19 הוחל בשיפוץ הדרך על ידי סוראייה פחה והמהנדס האיטלקי ארמטה פיירוטי שעבד בשירותו. לאורך התוואי מיפו לירושלים נבנו 17 מצדיות בהם שהו פרשים טורקיים שנועדו לסייע באבטחת הדרך. מצדיות אלו פעלו עד תחילת העשור האחרון של המאה ה־19, אז השתפר מצב הביטחון בדרכים.