ב-1847, נבחר לקונגרס ה-30 של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית. בבחירות לקונגרס ה-30 הוא לא נבחר, וחזר לעבוד בתור עורך דין. ב-1849 עבר להתגורר בפיטסבורג. בין השנים 1861–1869 עבר בתור פקיד במשרדו של מנהל התשלומים במחלקת המלחמה של ארצות הברית בוושינגטון די. סי. ב-1869, פרש מעבודתו, והתגורר בוושינגטון עד מותו. בריידי נפטר בשנת 1871 ונקבר בבית העלמין העירוני בסאנברי ובשנת 1893, הועברו עצמותיו לבית העלמין רוק קריק שבוושינגטון.
חיים אישיים.
לבריידי היו 8 ילדים.
ביאנקה קסטאפיורה
ביאנקה קסטאפיורה (באיטלקית: Bianca Castafiore), המכונה גם "הזמיר ממילאנו" (בצרפתית: le Rossignol milanais) היא זמרת בדיונית המופיעה כדמות ראשית בכמה מספרי הקומיקס הבלגים "הרפתקאותיו של טינטין" מאת הרז'ה. קסטאפיורה היא זמרת אופרה הידועה בכל העולם, אשר יש לה קשרי ידידות חד צדדיים עם אחת מהדמויות הראשיות בסדרה, קפטן האדוק, ודרך כך גם עם טינטין. קסטאפיורה היא בין הדמויות הנשיות הבודדות שזכו למקום ראשי בסדרה, והדמות הראשית הנשית הראשונה שהופיעה בקומיקס, בשנת 1939.
מאפיינים.
מראה חיצוני.
קסטאפיורה היא בעלת שיער בלונדיני קצר, מעוצב בתסרוקת אופיינית. היא מתלבשת בהידור רב, במיוחד בספרים המאוחרים יותר בסדרה. דמותה התפתחה ולאורך הסדרה הפכה לאופנתית, מושכת ומפורסמת יותר, מה שיכול להסביר את התאהבותו הפתאומית של פרופסור קלקולוס בה בספר תעלומת תכשיטי הזמרת. לדברי הרז'ה היא בת 45.
אופי.
קסטאפיורה מצטיירת בקומיקס כנרקיסיסטית, גחמנית, שתלטנית, חסרת מחשבה והתחשבות, כאשר נראה שאינה מודעת לכך שקולה צורם וקולני להחריד. היא עשירה בצורה יוצאת דופן, ובעלת אובססיה לתכשיטים ובמיוחד ליהלומים, אובססיה המתבטאת באופן הקיצוני ביותר בספר תעלומת תכשיטי הזמרת העוסק בגנבתו של אחד מתכשיטיה. למרות מגרעותיה היא נאמנה ומסורה מאוד, עוזרת לידידיה בעת צרה ומתנהגת באומץ לב.
מערכות יחסים.
בספר תעלומת תכשיטי הזמרת עיתונאי רכילות דיווחו על רומן שמתנהל לכאורה בין קסטאפיורה וקפטן האדוק, אף על פי שיחסים כאלו מעולם לא היו ולא נבראו. קסטאפיורה אמנם מתייחסת לקפטן בחיבה ואולי אף מאוהבת בו, אך הקפטן מבועת ממנה ותמיד מנסה להתחמק ממפגשים עמה. במשך הסדרה היא הופיעה פעמיים בסיוטיו של הקפטן. טינטין כנראה חש פחות רתיעה כלפיה, אך גם הוא משתדל למעט במפגשים איתה.
קסטאפיורה מתוארת לעיתים באופן מרומז כמושא אהבתו של פרופסור קלקולוס, אשר נדמה כי זוהי הפעם היחידה שדמות כלשהי בסדרה מביעה רגש רומנטי כלפי המין השני.
היסטוריית הופעות.
קסטאפיורה מופיעה לראשונה בספר שרביטו של המלך אוטוקר משנת 1939, ובהמשך נמצאת גם בספרים שבעת כדורי הבדולח, פרשת קלקולוס, תעלומת תכשיטי הזמרת, טינטין והפיקורוס, כרישי הים האדום, והייתה מופיעה גם בספר טינטין ואלף ארט, אולם הסופר הרז'ה נפטר לפני שהספיק לסיים אותו. שיריה של קסטאפיורה מושמעים ברדיו במספר ספרים, בהם ארץ הזהב השחור וטינטין בטיבט. בספר טיסה 714 לסידני קפטן האדוק מדמיין שהוא שומע את שירתה, ובאופן דומה בספר הטיסה לירח מוזכר שירה המפורסם. למרות שהיא מתוארת כאחת מזמרות האופרה המובילות בדורה, הדבר היחיד שקסטאפיורה שרה במהלך כל ההופעות שלה בקומיקס הן אותן כמה שורות בודדות משירה המפורסם ביותר, "שיר התכשיט" (l'air des bijoux).
כמעט בכל הופעה שלה בקומיקס קסטאפיורה מלווה בנגן הפסנתר שלה, איגור, ובמשרתת הנאמנה שלה, אירמה. בניגוד למוניטין שלה כזמרת אופרה מובילה ומופרסמת בכל העולם, ב"שבעת כדורי הבדולח" היא מופיעה כחלק ממופע חובבני ושלישית בסדר ההופעה, אחרי מהפנט וקוסם. היא מתוארת כדרך קבע בתור דיווה, אם כי בעלת לב טוב ונדיבות. בספר "פרשת קלקולוס", לצורך העיניין, היא מסיחה את דעתו של הגנרל המרושע כדי שטינטין וקפטן האדוק יוכלו להימלט ולהציל את חברם פרופסור קלקולוס. בדיחה שחוזרת על עצמה בקומיקס היא הסלידה שחש האדוק מקסטאפיורה, אשר לעולם אינה זוכרת את שמו.
טד מיינס
טד מיינס (בהולנדית: Ted Meines; 25 בספטמבר 1921 - 24 בדצמבר 2016) היה פקיד בתחום החינוך, חסיד אומות העולם, שבתקופת מלחמת העולם השנייה הציל יהודים ממוות בידי הנאצים ברחבי הולנד.
קורות חיים.
טד מיינס נולד בפריסלנד למשפחה רפורמית אורתודוקסית והיו לו ארבע אחיות. היה לוחם בתנועת ההתנגדות ההולנדית אביו עבד במסילות הברזל והיה פוליטיקאי מקומי ומחוזי של המפלגה האנטי-מהפכנית. ב־1939 טד היה אמור להתגייס לשירות צבאי, אך עקב הפלישה הגרמנית להולנד הוא מעולם לא התגייס.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עבד טד מיינס כפקיד בכיר בתחום החינוך בלייוורדן, פריסלנד. בתפקיד זה הוא הצליח להפיץ מסרים לא חוקיים ולארגן תעודות זהות, תעודות רישום ותלושי מזון. באפריל 1943 הוצב טד לעבודה בגרמניה. על מנת להתחמק מהזימון, הוא ירד למחתרת והסתתר אצל איכר במינרצגה, פריסלנד. אף על פי שטיפלו בו היטב שם, הוא התקשה לפעול במסגרת תנועת ההתנגדות. אחותו היק, שהתארסה לפייט ורמיר, הציעה לו להצטרף ל. ה- NV העניקו לו תעודת זהות על שם יוספוס אלפונסוס מיקס, יליד הולסברג, לימבורג. בתחילת נובמבר 1943 החל טד בעבודתו עם ילדים בלימבורג. זמן קצר לאחר שהגיע לשם, שמע כי הגרמנים מתכננים פשיטה על הכפרים ברונסום, טריבייק והונברוק . כל הילדים היהודים שהוסתרו במקומות אלה הועברו מיד לבריכת שחייה חיצונית ומשם כעבור כמה ימים הועברו למערה נסתרת בברונסום, תחנת השאיבה הגדולה של המכרות הלאומיות ואחר כך למסתור בכנסייה הרפורמית בהוינסברוק. טד מילא תפקיד מרכזי בתנועה ובהסתרת הילדים. טד שהה תקופה ממושכת במערה במטרה לחפש את הילדים המסתתרים שם ומדי פעם נהג לצאת החוצה לשאוף אוויר צח. באחת הפעמים הוא נתפס ונעצר. הוא עוכב עד שטרוס ורמיר התערב בשמו ושחרר אותו למחרת. כתוצאה מכך, הוא החל לחפש מקומות מסתור בזלטבומל, גלדרלנד, שם היו לו קשרים, כולל חברו יאן ואן דה בומגארד בן הפקח הראשי של המשטרה בלרדם, בדרום הולנד. טד ויאן החלו לעבוד יחד ולאחר מאמצים רבים הם הצליחו להסתיר כמה עשרות ילדים יהודים. בין הילדים שהוסתרו הייתה גם ילדה בת 7 בשם עדה מוסקוביטר. בינואר 1944העבירו אותה טד ויאן למשפחת ואן ברויגל בלרדם. הם סיפקו לה מדי חודש כרטיסי קיצוב ודאגו לבריאותה. באפריל 1944 העבירו טד ויאן את מוקד מאמציהם לחלק המזרחי של טוונטה. טד מצא מחסה אצל הקצב פוגל באנסשדה שבאובריזל, ממנו גם השיג רשימה ארוכה של אנשים שהיו מוכנים להסתיר ילדים יהודים. במאי 1944 לאחר קרב ארנהם, טד הבין שהוא נותק משאר ה- NV וקופוני הקיצוב אזלו לו. עד מהרה שמע מאמו ב שהוא יכול לחזור בבטחה למשפחתו. הוא עשה זאת, ומאוקטובר הפסיק את פעילותו בקבוצת - NV והתרכז בהתנגדות מזוינת באזור מגוריו.
לאחר המלחמה.
בשנת 1945, לאחר השחרור, קבוצת ה- NV התפרקה. טד החל בקריירה צבאית. הוא הוכשר לקצונה באנגליה וב-1948 היה קצין מקצועי. לאחר שירות מעבר לים חזר להולנד והועלה לדרגת קפטן. טד פרש בשנת 1976 כגנרל בחיל הארטילריה והמשיך בפעילות למען הווטרנים.
בשנים 1988–2000 מילא תפקיד חשוב ומיוחד בארגון הנצחת השחרור ב -5 במאי 1945 בוואגינגן ווהיה הכוח המניע מאחורי ארגון המצעד השנתי.
פרס טד מיינס הוקם ב־25 ביוני 1998 על ידי קרן הוותיקים. הפרס כלל תעודה ומענק כספי שניתן אחת לשנתיים.
בקבלת פנים בשנת 2013, נכח טד בחשיפת פסל לכבודו בעיר בנפת אוטרכט, הולנד.
בנאומו ב -5 בספטמבר 2015, בפני בית הנבחרים ההולנדי קרא להקים מרכז לותיקים. טד מיינס הלך לעולמו ב-2016.
הכרה והנצחה.
לטד מיינס הוענקו עיטורי כבוד מטעם משרד ההגנה ההולנדי. הוא קיבל אות אביר מסדר האריות ההולנדי ומדליות נוספות.
על הצלת עשרות ילדים יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה הוענקה לו אזרחות כבוד על ידי מדינת ישראל ב־25 באוגוסט 2015.
במהלך נאומו אמר: "במהלך המלחמה זכיתי להציל ילדים יהודים. זה הופך אותי לחלק מישראל ". ב־6 ביולי 1992 יד ושם הכיר בו כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בהאג בהולנד ושמו הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים.
מסוף קריית אונו
מסוף קריית אונו הוא מסוף אוטובוסים בקצה הדרומי של העיר קריית אונו, מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס לאזור בקעת אונו וגוש דן.
קונארד
החזית הלאומית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית
החזית הלאומית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (בגרמנית: Nationale Front der Deutschen Demokratischen Republik) הייתה ברית של מפלגות לווין ותנועות המונים ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית שנשלטה על ידי מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, אשר התמודדה בבחירות לפרלמנט המזרח-גרמני, הפולקסקאמר ("תא העם").
המטרה של החזית הלאומית הייתה לתת רושם שגרמניה המזרחית הייתה דמוקרטיה אשר נשלטת על ידי קואליציה רחבה. למעשה, כל המפלגות ותנועות ההמונים היו משועבדות למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה והיו חייבות לקבל באופן רשמי עליהן את התפקיד המנהיג שלה כתנאי לקיומן. בבחירות לבוחרים הייתה רק אופצייה אחת, הסכמה או דחייה של רשימה יחידה "מאוחדת" של מועמדי החזית הלאומית. שתי מפלגות לווין היו עצמאיות בעבר ושתיים אחרות נוסדו בתמרוץ מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. חברי מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ברשימה היו תמיד הרוב מכיוון שרבים מחברי תנועות ההמונים היו גם חברים במפלגה.