ב-1977 נישא לשחקנית לסלי פאריש, אותה הכיר במהלך הסרטת הסרט "ג'ונתן ליווינגסטון השחף" בשנת 1973. באך חיבר שני ספרים המתארים אותה כידידת נפש, אהבת נצח ותאומה רוחנית שלו. השניים התגרשו ב-1997.
באפריל 1999 נישא בשלישית, לסברינה נלסון-אלכסופולוס.
באך היה פעיל ברשת האינטרנט בתחילת שנות ה-90. עד אפריל 2004 הוא גם הפעיל אתר אינטרנט. בשנת 2012 בעודו מטיס מטוס דו-כנפי, התרסק מטוסו בקרבת איי סן חואן והוא נפצע באורח קשה ועבר שיקום ארוך.
מספריו.
מרבית ספריו תורגמו לעברית.
מוצא האדם
מזקום
המפלגה הוויגית
המפלגה הוויגית (באנגלית: Whig party) הייתה מפלגה בריטית, אשר במשך שנים רבות הייתה אחת משתי המפלגות העיקריות של הממלכה המאוחדת. המפלגה הוויגית תמכה בסחר חופשי, קדימות הפרלמנט על המלוכה, ביטול העבדות, הרחבת זכות הבחירה ומתן חופש דת לכנסייה הקתולית. המפלגה הוויגית נחשבת כמפלגה הליברלית הראשונה.
היסטוריה.
המונח "ויג" מקורו בימי הפולמוס באשר להדחתו מכס המלוכה של המלך ג'יימס השני בשנות השמונים של המאה ה-17. התומכים בהדחה כונו "ויגים" (כינוי גנאי שמשמעותו רועה בקר), והמתנגדים לה כונו "טורים" (כינוי גנאי שמשמעותו פורע חוק). שמות אלו, שהיו בתחילתם כינויי גנאי, דבקו במפלגות עם התגבשותן, ועם התגבשות המערכת הפרלמנטרית האנגלית, כפי שאנו מכירים אותה עד היום.
במשך שנים היו בפוליטיקה הבריטית שתי מפלגות העיקריות: המפלגה הוויגית והמפלגה הטורית. באופן כללי היו הטורים מזוהים עם בעלי האדמות ועם אנשי הכנסייה האנגליקנית, ואילו הוויגים היו מזוהים בתחילה עם האריסטוקרטיה ובשלב מאוחר יותר עם מעמד הסוחרים, התעשיינים והבורגנות. הן הטורים והן הוויגים היו מחנות פוליטיים יותר מאשר מפלגות כפי מובנן המודרני.
בתחילת עידן בית הנובר, היו הוויגים המפלגה הדומיננטית בשלטון, בשל הזיהוי בין הטורים ובין היעקוביטים (תומכי בית סטיוארט). בתקופה זו לא היה לטורים כח פוליטי של ממש. בתקופת מלכותו של המלך ג'ורג' השלישי חפץ המלך לשחרר עצמו מהשפעת אנשי הכוח הוויגים, ועודד יצירת מפלגה טורית חדשה, שהורכבה מוויגים מתונים כגון ויליאם פיט הבן. תמיכתם המסוכנת של הוויגים (בהנהגת צ'ארלס ג'יימס פוקס) במהפכה הצרפתית בשנותיה הראשונות (אם כי אף הם התפכחו כשהתברר מחיר הדמים שגבתה הגיליוטינה) ובחופש דת לקתולים, הביאה לכך שהם נותרו מחוץ למוקדי הכח בין 1783 ו-1830.
ב-1830 חזרו הוויגים לשלטון, וממשלו של לורד גריי השיג רפורמות חשובות - ראויות לציון חוק הרפורמה הפרלמנטרית מ-1832, וביטול העבדות במושבות בריטניה. הוויגים נותרו לרוב מפלגה שמרנית (כמוהם כטורים), והתנגדו לשינויים מבניים במערכת השלטונית הבריטית. בתקופה זו החל ההיסטוריון הוויגי הגדול תומאס בבינגטון מקאולי לכתוב היסטוריה של אנגליה, אשר שיקפה את נקודת הראות הוויגית, בה המאורעות מגיעים לשיא עם חקיקת חוק הרפורמה הפרלמנטרית. זה הוביל לעיוות בתפיסת בני הזמן ההוא את ההיסטוריה, שכן מקאולי ניסה להרכיב עקרונות של המאה ה-19 על המערכת המורכבת של הפוליטיקה של המאה ה-17.
המפלגה הליברלית (מונח זה נטבע לראשונה בשנת 1868, אך היה בשימוש כמה שנים לפני כן), קמה כקואליציה בין ויגים, טורים תומכי רוברט פיל ורדיקלים שמאליים. מפלגה זו, בראשות לורד פלמרסטון, הייתה בתחילה מורכבת מוויגים ברובה, אך במהלך כהונתו של ראש הממשלה ויליאם יוארט גלאדסטון, איבדו הוויגים מכוחם במפלגה. במהלך הוויכוח על השלטון העצמי באירלנד בשנת 1886 פרשו ויגים רבים ממפלגה זו והקימו את המפלגה ה"ליברל-יוניוניסטית" (יוניוניסטים הם מתנגדי השלטון העצמי באירלנד). עם הקמת אירלנד העצמאית בתחילת המאה ה-20 איבדה הוויגיות כל רלוונטיות, ומאז אין מפלגה שתומכיה רואים עצמם כ"וויגים".
אמנון ז'קונט
אמנון זַ'קוֹנְט (נולד ב-3 באוקטובר 1948) הוא סופר, מבקר ועורך ישראלי, היסטוריון, כותב ספרות מתח, סיפורים קצרים, ספרות דוקומנטרית וביוגרפיות.
ביוגרפיה.
נולד ברמת גן למשפחה ממוצא בלגי. באחדות משנות ילדותו שהה בבלגיה.
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית, אך הפסיק את לימודיו בתום שנות לימוד אחדות עקב פציעה קשה במהלך השירות הצבאי (שנעשה בחופשת הקיץ). פציעה זו מנעה ממנו להשתתף בלימודי השנה האחרונה, ולאחר שהחלים ממנה התגייס לשירות סדיר. במהלך לימודיו שימש כתב בירושלים בעיתונים הכלכליים 'שער' ו'יום יום'.
עם צאת ספרו "מלכודת דבש", שגיבורתו קרויה דפני ברנסטיין, סיפר ז'קונט:
ז'קונט נישא, ומנישואים אלה נולד בנו היחיד. הוא החל לעבוד בסוכנות הביטוח של חותנו, ובמהלך הזמן רכש את הבעלות עליה. פעילותו כסוכן ביטוח וכאיש עסקים העניקה לו בסיס כלכלי איתן. במחצית שנות ה-70, בהיותו סוחר תכשיטים ובעל חנות בדיזנגוף ת"א, נעצר ז'קונט והורשע (מאסר לשלוש שנים) בגין רמייה והונאה. במחצית השנייה של שנות השמונים התגרש מאשתו. הוא פגש את הפסיכולוגית ורדה רזיאל (ויזלטיר), שהפכה לאשתו השנייה.
ז'קונט החל לכתוב בשנת 1980. כל ספריו, למעט "איש הסגריר", היו רבי-מכר בארץ ובעולם. משנת 1988 ועד לשנת 1999 שימש כעורך בהוצאת הספרים "כתר", שבה יצאו לאור מרבית ספריו וכן פועל בהוצאות ספרים אחרות. עד 2015 ערך כמאה וחמישים ספרים ובהם כל ספריו של אורי אדלמן. מאז 1982 היה חבר מערכת בעתון 77, וכתב מאות מאמרים וביקורות ספרים בעיתון זה וכן בעיתונים הארץ, ידיעות אחרונות, מעריב, ודבר.
במקביל לקריירה הספרותית שלו, היה ז'קונט פעיל בשוק ההון, הביטוח והנדל"ן. בשנת 1997 פרש מעסקיו וחזר לאוניברסיטה, שם קיבל תואר שני ותואר שלישי בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת תל אביב. עבודת המוסמך שלו, משנת 2002, נושאת את השם: "דיוקנו של הקיסר כאיש צעיר - השתקפותם של המושגים טובת המדינה, היוזמה האישית והמריטוקרטיה בתפיסת עולמו של נפוליאון בונאפרטה, על פי יצירותיו הספרותיות". עבודת הדוקטורט שלו, משנת 2006, נושאת את השם "ד"ר שלמה רובין (1823 - 1910) - ספריית השכלה של איש אחד". לימד היסטוריה וכתיבת פרוזה באוניברסיטת תל אביב. כיום כותב ספרים וסדרות טלוויזיה, פועל כעורך ומלמד בהמכללה האקדמית עמק יזרעאל.
בשנת 2002 הגיש ביחד עם רעייתו ורדה, תוכניות ייעוץ ואירוח בטלוויזיה, ומאז 2003 הנחה ביחד איתה סדנאות לניהול יחסים. בסוף שנת 2004 החל לכתוב את הטור "מנהרת הזמן" בירחון החדש "כותרת", שלא האריך ימים. באותה תקופה נפל קורבן להתקנת תוכנה מסוג סוס טרויאני במחשבו, אירוע שהתפתח ל"פרשת הסוס הטרויאני", שבה התגלה כי תוכנה כזו הותקנה גם במחשבים עסקיים רבים, לשם ריגול תעשייתי.
בשנת 2006 החל לפרסם במוסף "הארץ/ספרים" טור דו-שבועי בשם "מתיקיה של ע. צופיה", ובו חידה ספרותית.
בשנת 2008 עברה רעייתו ורדה, מ'רדיו ללא הפסקה' ל'רדיו 99', למשך מספר חודשים, והגישה שם תוכנית ייעוץ יומית בת שעתיים, חמישה ימים בשבוע. בצהרי יום שישי אמנון הצטרף אליה והשניים הגישו תוכנית שהייתה מבוססת על ויכוחים ושיחות ביניהם וכן על שיחות עם מאזינים.
בשנת 2011 הקים ביחד עם יובל אברמוביץ', כרמית גלבוע ורחל פייג וישניא, את הרשת החברתית תרבותית 'גיבור תרבות', בה מתעדים גולשים את חוויותיהם מיצירות ספרות, קולנוע, מוזיקה, במה וטלוויזיה, ומקיימים על כך דיונים עם גולשים אחרים. באותה שנה גם נטל על עצמו לכתוב, על פי הזמנתה של הוצאת 'ידיעות ספרים' את הביוגרפיה של מאיר עמית, שראתה אור בשנת 2012. בינואר 2013 הקים ביחד עם יובל אברמוביץ' את 'גיבור תרבות - בית הספר לכתיבה', המציע קורסים לכתיבה מקצוענית בתחום הספרות, העיתונות, התיאטרון, הטלוויזיה והאינטרנט. סביב ז'קונט ואברמוביץ' התגבשה נבחרת של מרצים ובהם דנה ספקטור, ארקדי דוכין, גיורא חמיצר, רן שריג, נרי ליבנה, דניאל סלומון, ורדה רזיאל ז'קונט, רוני קובן, עטרה אופק ואחרים.
בשנת 2014 יצא לאור ספרו האחד עשר של ז'קונט - 'אביגיל', ניסיון חדשני לשלב סיפור בלשי עם מרחב-זמן תנ"כי, הסיפור מתרחש בשנת 1070 לפני הספירה ובמרכזו אישה עצמאית, מרפאה בעשבים, שאינה מסכימה עם המגבלות שעולם הגברים מטיל עליה, ובניגוד לרצונם של כל הסובבים אותה יוצאת למסע בילוש מפרך לגלוי זהותו של רוצח בנה. בין היתר, מעלה הספר את נושא הדחף לנקום ואת השאלה מדוע במקרים רבים רק נקמה תספק מרפא לחיים שנהרסו.
מבין הספרים הרבים שערך ז'קונט בולט 'הצדפה שבין ירכיי' (2015). בספר נאמר שאמנון ז'קונט תרגם וערך את הספר, שחיבורו מיוחס ל"אן ג'ייקובסון" שם עט של "אישה צעירה, החרדה מפני חשיפה", וכך גם סיפר ז'קונט בראיון. עם זאת, יש הרומזים שז'קונט הוא מחבר הספר. בנוסף לכך הוא ערך ספרים של נתן רונן וארז אהרוני.
פריה
פְרֵייַה (בנורדית עתיקה: Freyja) היא אלה מקבוצת הוואניר במיתולוגיה הנורדית שקשורה לפריון, אהבה, יופי ומיניות. היסוד ונדיום נקרא על שם ונדיס, שם נוסף של פריה. בשפות רבות, כגון אנגלית וגרמנית, שמו של היום השישי בשבוע נקרא על שמה של פריה או פריג.
שם וזיהוי.
משמעות שמה היא גברת (במשמעות אצילית). כמו אלים אחרים מהמיתולוגיה ידועה פריה בשמות נוספים, ביניהם וַנַדיס (בת הוואניר), מַרְדוֹל (משמעות השם לא ברורה לחלוטין אך הוא קשור לזהב) וגֵפְן (הנותנת, קשור להיותה אלת הפריון).
ישנם טיעונים רבים כי האלה פריג היא בעצם פריה. ישנו דמיון לשוני בין שמות האלות, מספר מקורות כתובים מבלבלים בין שתי האלות, החפצים הנמצאים ברשותן דומים והדמיון בין שמות בעליהן (אודין הוא בעלה של פריג ואילו אוֹד הוא בעלה של פריה) תומכים ברעיון. מצד שני, שתי האלות מופיעות יחד בטקסטים שונים והן שייכות לקבוצות שונות של אלים.