האתר הוקם על ידי "העמותה להנצחת חללי הנח"ל" שקמה על ידי קבוצה של הורים שכולים שהציבו להם למטרה להחליף את חדר ההנצחה הקטן שהיה במחנה 80 - בסיס הטירונות של הנח"ל דאז. הרעיון להקמת האנדרטה עלה כבר בשנת 1982 עם הקמת חטיבת הנח"ל כחטיבת חי"ר רגילה, אולם האתר נבנה רק ב-1995. העיר פרדס חנה נבחרה בשל קרבתה למחנה 80.
את האתר תכננו האדריכלים חנן הברון ומיכאל קראוס. הוא נבנה בצורת סמל החטיבה, המגל והחרב. המגדל שבמרכז האתר מזכיר בצורתו מגדל מים וכך מזכיר את תרומת הנח"ל להתיישבות בארץ.
באתר קיימים בנוסף לאנדרטה גם אולם הרצאות, אמפיתיאטרון וחורשה. מסביב לאתר פזורים כלים חקלאיים וכלי נשק, כסמל לעיסוק הנח"ל בעבודה, בחקלאות ובצבא. בחורשה שמסביב לאתר מתועדות יחידות הנח"ל השונות וקיים בה פארק עם מתקני שדאות לצורך פעילויות לבני נוער הבאים למקום. בנוסף מתוכנן מוזיאון חדש שיספר את סיפור הנח"ל מהקמת המדינה ועד ימינו.
במהלך הקיץ, תנועות נוער רבות, הכוללות את תנועת הנוער הצופים, המכבי הצעיר, תנועת הנוער האיחוד החקלאי, הנוער העובד והלומד, קריית אלון והמש"צים, מגיעות לאנדרטה לטובת הקמת מחנה קיץ.
אנדרטת הנח&quot;ל
תסמונת FOP
תסמונת FOP (באנגלית: Fibrodysplasia ossificans progressiva), היא תסמונת נדירה ביותר, הגורמת לרקמות החיבור בגוף, כמו הרצועות והגידים, להפוך לעצם. התסמונת נגרמת עקב מוטציה גנטית.
ילדים החולים ב-FOP נולדים עם בהונות גדולות, לעיתים עם מחסור במפרק, או שהם בעלי צליעה. המחלה בדרך כלל פורצת לקראת גיל 10. אדם החולה במחלה יתחיל בדרך כלל לפתח עצמות נוספות באזור הראש והצוואר, אחר כך באזור החזה והידיים, ולבסוף ברגליים.
טרם נמצאה תרופה אפקטיבית למחלה, וטיפולים שונים מצליחים להתמודד בדרגות שונות של הצלחה עם הסימפטומים שלה.
האדם לא מסוגל להזיז שום שריר שנהפך לעצם, ובעקבות זאת נהפך לפסל. הגיל המרבי של חולי תסמונת FOP הוא 45.
המחלה נחשבת לנדירה ביותר, ובספרות הרפואית מתועדים רק 800 מקרים, 285 מתוכם בארצות הברית.
יצחק גרודזינסקי
הרב יצחק גרודזינסקי (תרפ"ט, 1929 – ד' בטבת ה'תש"ף, 31 בדצמבר 2019) היה רב ישראלי, מייסד וראש כולל תורת אברהם בבני ברק.
ביוגרפיה.
נולד בקובנה, לרב אברהם גרודזינסקי, מנהלה הרוחני של ישיבת סלבודקה, ולחסיה, בתו של הרב דב הירש הלר, שאף הוא היה משגיח בישיבה. נקרא על שם סבו, רבי יצחק (איטש'ע) גרודזינסקי מוורשה, שהיה קרוב לחפץ חיים. אמו נפטרה ממחלה כשהיה בן שנתיים. במהלך מלחמת העולם השנייה איבד את אביו וכמה מאחיו.
בסוף המלחמה עלה לארץ ישראל דרך איטליה, באמצעות אשרה שהשיג עבורו גיסו הרב חיים קרייזווירט. למד בישיבת חברון ובישיבת באר יעקב. נישא למרים, בתו של הרב מרדכי אלתר זליבנסקי. לאחר נישואיו שימש כמשגיח בישיבת תפארת ציון.
התגורר בבני ברק, ובמשך עשרות שנים עמד בראש כולל 'תורת אברהם' בשכונת רמת אהרן בעיר, שייסד על שם אביו, וכן הוציא לאור את כתביו. כראש הכולל בפועל שימש הרב אריה אברהמס. הרב גרודזינסקי נהג להגיע לכולל כדי למסור שיחות מוסר ביום השנה לאביו ובהזדמנויות נוספות.
הרב גרודזינסקי שימש במשך עשרות שנים כבעל התפילה בימים הנוראים בכולל חזון איש.
נפטר בד' בטבת תש"ף, 31 בדצמבר 2019.
משפחתו.
גיסיו (בעלי אחיותיו): הרב חיים קרייזווירט, הרב שלמה וולבה והרב ברוך רוזנברג; הרב חיים זליבנסקי (אח אשתו) והרב משה דוד ליפקוביץ (נשוי לאחות אשתו). חתנו הוא הרב בן ציון קוק.
אחותו, הרבנית רבקה וולבה, העלתה את קורות המשפחה בימי המלחמה בספרה 'ואמונתך בלילות'.
גדי זהר
גדי זהר (נולד ב-1945) הוא תת-אלוף בדימוס, ששימש ראש זירת טרור בחטיבת המחקר באמ"ן וראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון.
ביוגרפיה.
את לימודי התיכון עשה בבית הספר הריאלי בחיפה. בין השנים 1970–1972 למד לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב.
זהר שירת למעלה מ-30 שנה בצה"ל. בין השאר, היה שליש הרמטכ"ל דוד אלעזר בזמן מלחמת יום הכיפורים, שימש ראש זירת טרור ופלסטינים בחטיבת המחקר באמ"ן, נספח צבאי בשגרירות ישראל בוושינגטון, מפקד יחידה 504 וראש המנהל האזרחי.
לאחר אסון השייטת מונה לעמוד בראש ועדת חקירה שניסתה להסביר מה גרם לפיצוץ - מארב של כוח עוין או תאונה, ובהנחה שהיה מדובר בכוח עוין, האם וכיצד הושג המודיעין על הפעולה.במסקנות הוועדה נקבע, לפי כמות הפיצוצים וממצאים על סמך הרכּב המטענים שהתפוצצו, כי באירוע הייתה מעורבות של מטען זר; המטענים שנשא הכוח היו תקניים, ולא הכילו רכיבים דומים לאלה אשר גרמו לרוב המכריע של הפציעות אצל לוחמי הכוח; ישנה "סבירות בלתי מבוטלת" כי האירוע במהותו היה פעילות מבצעית יזומה מבעוד מועד של חזבאללה, ולא מארב אקראי שהתמקם בשטח, וזאת על רקע חשש של ארגוני המחבלים מפני פעילות צהל"ית צפויה על-פי ניתוח של הערכת מצב. הוועדה הוקמה בשביל להשלים את עבודתה של ועדת אופיר בתחומי המודיעין והחבלה. בסיכומי ועדת זהר נאמר במפורש:
במסקנות הוועדה נאמר כי אם השידורים הגלויים של גיחות המזל"ט נקלטו, אפילו בחלקם, על ידי החזבאללה, היה בכך כדי לחשוף באופן מובהק את מתווה הפעולה של השייטת.
קבעה הוועדה. הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק לא קיבל את מסקנות ועדת זהר, וכך נותר דו"ח ועדת אופיר – הקובע שמדובר היה במארב אקראי – כמסקנה הרשמית שאין עליה עוררין.
זהר היה חבר במועצה לשלום ולביטחון.
בשנת 1995 ייסד את חברת Netacs Security.
פיני שטיינדלינג
רודלפינה (פיני) שטיינדלינג (10 בספטמבר 1934 - 27 באוקטובר 2012), הייתה אשת עסקים אוסטרית-יהודית ונדבנית, שהואשמה בגנבת כרבע מיליארד יורו.
ביוגרפיה.
בין השנים 1959 ל-1969 הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית האוסטרית, ואף כונתה "פיני האדומה". בשנת 1973 מונתה למנהל חברת Novum, ושימשה כנאמנה היחידה של החברה בין השנים 1978 ל-1992. החברה הייתה רשומה במזרח גרמניה הקומוניסטית, ושימשה כצינור לחברות ואנשי עסקים מהמערב שרצו לעשות עסקאות במזרח גרמניה. לאחר איחוד גרמניה, במשך שנים נחשבה לתורמת ולמקורבת לחוגי השמאל בישראל וכן לאיש העסקים מרטין שלאף.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 עברה להתגורר בתל אביב. שטיינדלינג הייתה חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, בעמותה של מרכז יצחק רבין, בחבר הנאמנים הבינלאומי של מכון ויצמן למדע ועמיתת כבוד של המרכז הבינתחומי הרצליה.
פיני הואשמה בהברחת כספים מחברה, שהייתה בבעלות המדינה, לחשבונות פרטיים בשווייץ. בשנת 2010 פסק בית משפט שעל שטיינדלינג להחזיר סכום של כ-230 מיליון יורו מחשבון בנק בשווייץ לגרמניה.
בעלה, דולי שטיינדלינג, היה בנעוריו לוחם במחתרת בצרפת כנגד הנאצים. בשנת 2003 פרסם בהוצאת יד ושם ספר על קורותיו, בעריכת פרופסור חיים אבני, חתנו.
אסנציה
הפגזת ירמות' ולואוסטופט
הפגזת ירמות' ולואוסטופט, שבחופה המזרחי של אנגליה, נערכה ב-25 באפריל 1916 על ידי הצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה. ההפגזה בוצעה על ידי שייטת סיירות מערכה, מלווה בסיירות קלות ובמשחתות. לבד מגרימת נזק לערים אלה, ששימשו בסיס לצי הבריטי, מטרת ההתקפה הייתה משיכת חלקים מן הצי המלכותי הבריטי לקרב בתנאים נוחים לגרמנים, וכן סיוע לאירים, אשר מרדו באותה עת בבריטים (מרד חג הפסחא). להפגזה נלוותה התכתשות בין הצי הגרמני לבריטי, שלא היו לה השלכות משמעותיות.
רקע.
בעת מלחמת העולם הראשונה נהנה הצי הבריטי מיתרון גדול על הצי הגרמני, מה גם שהבריטים הקפידו לשמור חלק גדול מספינותיהם מרוכזות בכל נקודת זמן. נראה היה, אם כן, שכדאי לצי הגרמני להימנע מעימות ישיר בים הפתוח עם הבריטים, כיוון שאז עשוי לבוא יתרון זה לידי ביטוי. מסיבה זו גם נתן הקייזר וילהלם השני הוראה בהתאם, שאסרה על הצי הגרמני להגיע לעימות מקיף עם הצי הבריטי שלא בקרבת חופי גרמניה. במקום זאת בחר הצי הגרמני בפעולות לחימה עקיפות, בהן לוחמות קבוצות קטנות יחסית של ספינות, ופשיטות על חופי בריטניה היו אחת מדרכי הלחימה האלה. נוספה לכך התקווה שהבריטים יפזרו חלק מספינותיהם לצורך הגנת מטרות אפשריות לפשיטה, במקום לרכזן. כן הגרמנים קיוו שספינות בריטיות שירדפו אחר הפושטים, יתעמתו עם הגרמנים סמוך לחופיהם של האחרונים, ובתנאים עדיפים לגרמנים. כמו כן, באביב 1916, הגרמנים סברו שחלקים גדולים מן הצי הבריטי נמצאים מחוץ לחופי האי הבריטי: כוח אחד, דרומי, בהופדן (Hoofden), סמוך לחוף ההולנדי, ומדרום לשרטון דוגר, וכוח אחר, צפוני, סמוך לנורווגיה. כך, קיוו הגרמנים, יהיה קל יותר לתוקפים לחמוק בדרך אל יעדם. כן, במקרה של היתקלות, קל יהיה להתמודד עם חלקיו השונים של הצי הבריטי בעודם מפוצלים, ולהתעמת עם כל חלק בנפרד. בפועל, לאחר סדרת תאונות, בהן התנגשו מספר ספינות בריטיות זו בזו, נטשו הבריטים את תוכניתם לפעולה בצפון, והספינות האמורות חזרו למימי בריטניה, לסקפה פלו ולרוסיית' (Rosyth) שבחופה המזרחי של סקוטלנד.
גרייט ירמות' (Great Yarmouth) אשר בנורפוק, המכונה בפשטות ירמות', הייתה בסיס צוללות של הצי המלכותי, ואילו לואוסטופט (Lowestoft) אשר בסאפוק, מעט דרומה משם, הייתה בסיס לשולות מוקשים ולמקשות (זורעות מוקשים). תאריך ההתקפה תוזמן כך שתיערך בד בבד עם מרד חג הפסחא באירלנד, ובכך הגרמנים נענו לבקשות המורדים לסיוע. כן נערכה התקפה של שש ספינות אוויר 'צפלין' בלילה שקודם יום ההתקפה. אלה הטילו פצצות על נוריץ' (Norwich), האריץ' (Harwich), איפסוויץ' ולינקולן, ללא אבדות לעצמן. עם תום ההפצצה הן נועדו לסייע בתצפית לספינות התוקפות.
סדר הכוחות.
הגרמנים.