גני תענוגות ציבוריים קיימים זמן רב. בתקופת רומא העתיקה הקים ההיסטוריון סאלוסטיוס את הגנים הקרויים על שמו, ומאוחר יותר הוא מכר אותם לקיסר טיבריוס שייעד אותם לשימוש ציבורי. הגנים הכילו ביתנים רבים, מקדש לוונוס, ופסלים מונומנטליים. הם היו פתוחים במשך שנים רבות.
במאה ה-18 ובמאה ה-19 נפתחו גני תענוגות רבים בלונדון. חלקם הכילו אולמות קונצרטים, או אירחו קונצרטים חופשיים (Promenade Concerts); אחדים מתוכם כללו סדקית או הרמונות. סוג נוסף של גן תענוגות הוא גן תה, שהמבקרים בו יכלו לשתות תה ולטייל.
הגרסאות המודרניות של גני תענוגות עשויות להכיל פארק שעשועים, כגון גני טיבולי בקופנהגן או הלוסטגארטן בברלין.
פאנגה טונגאית
פאנגה (בטונגאית: paʻanga) הוא המטבע של טונגה. הוא נשלט על ידי הבנק הלאומי של טונגה. בנוקואלופה הפאנגה אינו ניתן להמרה והוא מוצמד אל סל מטבעות הכולל את אוסטרליה, ניו זילנד, ארצות הברית ויפן. פאנגה מחולקת למאה סניטי.
Protocetidae
תוכנה שיתופית
תוכנה שיתופית (Shareware) היא תוכנה קניינית הניתנת לשימושו של לקוח ללא תשלום כדי שזה יוכל לבחון את המוצר ולהעריך את התועלת שבו.
"גרסת ניסיון" (demo, trial) היא סוג של תוכנה שיתופית המוגבלת בזמן או בתפקוד. כמו כן, באנגלית נעשה שימוש גם בביטויים "demoware" ו-"trialware" לתיאור תוכנה שיתופית. סוג אחר של תוכנה שיתופית הוא כזה בו לאחר זמן ההערכה עולה הודעה כי זמן ניסיון החינם הסתיים וכי על המשתמש להחליט אם לרכוש את התוכנה או להסיר אותה. ההודעה אינה מפריעה לעבודה השוטפת ולאחר קריאתה ניתן ללחוץ על כפתור כלשהו ולהמשיך להשתמש בתוכנה. לעיתים נעשה שימוש בכפתור המשנה את מיקומו על המסך.
גרסה נוספת של תוכנה שיתופית מעלה מסך בו מתבקש המשתמש לתרום (כסף) כפי רצונו למפתח התוכנה, מסך זה מתבטל אחרי התשלום בעזרת קוד המתקבל כתגובה לתשלום. גם במקרה זה ניתן לעבוד עם התוכנה לאחר שעוברים את מסך הבקשה לתרומה.
גיורגיו בסטה
תימה
המגדלור של פארוס
קאראמאן (נפה)
נפת קאראמאן (טורקית Karaman ili) היא נפה במחוז מרכז אנטוליה. שטחה 9,163 קמ"ר, אוכלוסייתה מונה כ-254,919 נפשות (2020), ובירתה העיר קאראמאן.
קאראמאן הייתה מרכז מושבה של נסיכות קאראמאן ( בטורקית: Karamanoğulları Beyliği), של בני השבט הטורקמני הקרמנאואולו, מקבוצת האוע'וז. הנסיכות, שהוקמה לאחר דעיכת סולטנות רום, הייתה מן החשובות שבנסיכויות הבייליקיות באנטוליה. נסיכות זו היוותה יריב עיקש של האימפריה העות'מאנית המתהווה. בשנת 1443 החריב איברהים ביי, שליט הנסיכות, את אנקרה. בתקופת שלטונו השנייה של מהמט השני היא הפכה למדינת חסות של האימפריה העות'מאנית, ובשנת 1487 פורקה סופית על ידי באיזיט השני.
לודוויג פרזיוס
פרידריך לודוויג פרזיוס (גרמנית: Friedrich Ludwig Persius; 15 בפברואר 1803, פוטסדאם - 12 ביולי 1845, פוטסדאם) היה אדריכל פרוסי, מתלמידיו של קארל פרידריך שינקל.
ביוגרפיה.
פרזיוס נולד בפוטסדאם, בה החל את חינוכו היסודי. בין 1817 ל-1819 הוא עבד עם פקח הבנייה גותיל הקר, ונרשם ללימודי נגרות. ב-1819 הוא החל ללמוד באקדמיה לאדריכלות של ברלין, וסיים במרץ 1821. באותה שנה הוא החל לעבוד כמתכנן בניינים, ובין היתר עבד תחת שינקל בבניית הטירה והכנסייה על אדמות הגרף פוטוצקי בקרקוב. ב-1824 הוא הצטרף לאגודת האדריכלים.
ב-1826 עבר בהצלחה את בחינת ההסמכה לבנאי ראשי של האקדמיה לאדריכלות בברלין, והחל לעבוד כמתכנן בניין בשרלוטנהוף. כעבור שנה נישא לפאולין סלו, ובמשך השנים נולדו לזוג שישה ילדים.
ב-1829 התמנה פרזיוס למפקח בנייה תחת הממשלה המלכותית שבפוטסדאם. ב-1833 השלים את עבודתו העצמאית הראשונה, שהייתה חידוש הטחנות המלכותיות ליד המרחצאות הרומיים בסנסוסי והפיכתן לבית מגורים עבור הגנן. ב-1834 הוא התמנה למפקח הבנייה של חצר המלך.
פרזיוס ערך מסע לאורך הריין ב-1840, ובין השאר ביקר בהיידלברג, בכרך, וטירת שוטלצנפלס ומבצר ארנברייטסטיין שליד קובלנץ. בשנה שלאחר מכן ביקר בפריז, מינכן, שטרסבורג, אנדרנך, רמאגן, באד גודסברג וקלן. בשנה שלאחר מכן ערך מסע נוסף, וביקר במספר מקומות בגרמניה.
המלך הפרוסי פרידריך וילהלם הרביעי מינה את פרסיוס לאדריכל החצר ב-1841, וכעבור שנה התמנה ליועץ האדריכלות הראשי ולחבר ברשות האדריכלות המרכזית. בשנתיים שלאחר מכן הוא עבד לסירוגין תחת הנסיך הרמן פון פיקלר-מוסקאו.
פרזיוס סייע לשינקל עם בנייתם של ארמון שרלוטנהוף והמרחצאות הרומיים בפארק סנסוסי שבפוטסדאם. הוא היה מעורב גם בבנייתם של המזרקה הגדולה, כנסיית השלום, ארמון אורנז'רי ומגדל התצפית שעל הרואיננברג מול ארמון סנסוסי.
בין 1843 ל-1844 ערך פרזיוס מסעות נוספים, ובין השאר ביקר בהולנד ובאיטליה.
ב-1845 הוחלט לאשר בפועל את מינויו ליועץ אדריכלי ראשי, שהיה תפקיד בו כיהן פרזיוס מאז ה-12 באוקטובר 1842. ב-12 ביולי נפטר פרזיוס. הוא נקבר בבית הקברות בורנשטדט.
פרידריך לודוויג פרזיוס
רות ביידר גינסברג
דיוויד סוטר
פיאנו נובילה
פיאנו נובילה (מאיטלקית: Piano nobile - קומת או מפלס האצולה) היא הקומה הראשית של בית גדול, הנבנית בדרך כלל באחד הסגנונות של אדריכלות הרנסאנס הקלאסית. קומה זו מכילה את חדרי השינה וחדרי קבלת הפנים העיקריים של הבית.
הפיאנו נובילה היא בדרך כלל הקומה הראשונה או השנייה מעל קומת הקרקע, המכילה חדרים קטנים יותר וחדרי שירותים. אחת הסיבות לכך הייתה שמהחדרים הראשיים ניתן יהיה להשקיף על נוף יותר רחב, אך גם להימנע מההמולה והריח של הרחוב במידת האפשר. דוגמה לכך ניתן לראות בוונציה, שבה ניתן להבחין בקלות בפיאנו נובילה של ארמונות רבים, כיוון שיש בה מאפיינים גדולים יותר כגון חלונות, מרפסות ולוג'יות. מבנים הבנויים באופן זה הם הפאלאצו פוסקארי, קא' ד'אורו, קא' ונדראמין קאלרגי, ופאלאצו בארבאריגו.
חלונות גדולים יותר בהשוואה לקומות אחרות הם מאפיין בולט של הפיאנו נובילה. באנגליה ובאיטליה הוקמו מבנים רבים שהגישה אל הפיאנו נובילה שלהם הייתה דרך גרם מדרגות מקושט, שחסך ממבקרים רמי-מעלה את הצורך להיכנס לבית דרך קומת המשרתים. קדלסטון הול הוא דוגמה לכך באנגליה, כמו גם וילה קפרה "לה רוטונדה" באיטליה.
בבתים רבים הייתה קומה משנית בחשיבותה מעל הפיאנו נובילה, שהכילה חדרים פרטיים לשימוש המשפחה שהתגוררה במקום כשלא התארחו שם אנשים רמי-מעלה. מעל קומה זו הייתה בדרך כלל עליית הגג, שגם בה התגוררו אנשי צוות.
באיטליה היה נהוג לבנות מדי פעם את הסקונדו פיאנו נובילה, כלומר, הקומה הראשית השנייה. במקרים אלו תוארה הפיאנו נובילה הראשית כפרימו פיאנו נובילה, על מנת ליצור הבחנה בין שתי הקומות. למרות השימוש שנעשה במונחים אלה, הם אינם נכונים מבחינה טכנית, כיוון שהפיאנו נובילה הכילה תמיד את החדרים הגדולים ביותר, כך שהקומה השנייה הנקראת כך לא יכולה להיות הגדולה ביותר. מונח זה לא היה בשימוש בבריטניה.
סוג זה של סידור קומות היה בשימוש באירופה כל זמן שבנו בתים גדולים בסגנונות קלאסיים.
פנגה טונגית
פאנגה
אידריס הראשון, מלך לוב
מלך לוב, מוחמד אִדריס הראשון (בערבית: محمد إدريس الأول; 12 במרץ 1889 – 25 במאי 1983), היה ראש הסנוסים והאדם היחיד בהיסטוריה של לוב שנשא בתואר מלך לוב.
מוצא.
מוחמד אִדריס נולד ב-12 במרץ 1889 בכפר הסנוסי א-ג'רבוב שבלוב (אז טריפוליטניה העות'מאנית) על גבול מצרים, לעיישה - אשתו החמישית של מוחמד אל-מהדי א-סנוסי , מצאצאי מייסד המסדר הסנוסי מוחמד בן עלי א-סנוסי .
ראשות המסדר הסנוסי.
בעקבות מרד הסנוסים (1915) שנכשל (במסגרת מלחמת העולם הראשונה), ויתר אחמד א-שריף א-סנוסי על ראשות המסדר לבן דודו בן ה-26 - אדריס. אדריס הוכר באותה עת בידי האימפריה הבריטית כאמיר קירנאיקה, ובשנת 1920 הכירה בתואר ממלכת איטליה ששלטה אז באזור.
בשנותיו הראשונות כאמיר קירנאיקה נאבק להשגת עצמאות לאזור. משנת 1922 קיבל את הכרת מנהיגי השבטים גם כאמיר טריפוליטניה, בניסיון להרגיע מאבקים פנימיים ולהביא לקבלת אוטונומיה מהשלטון האיטלקי, אך בהמשך אותה שנה יצא לגלות במצרים בחשש מפני האיטלקים, בהנהגת מוסוליני, שאיחוד קירנאיקה וטריפוליטניה היה מנוגד לאינטרסים שלהם. בשהותו במצרים הפעילו שבטי קירנאיקה מלחמת גרילה כנגד השלטון הקולוניאלי האיטלקי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה תמך בבריטניה וכוחותיו סייעו לבעלות הברית במלחמה מול איטליה וגרמניה. לאחר הבסת הכוחות של מדינות הציר בצפון אפריקה, שב ללוב והקים מוסדות שלטוניים בבנגאזי.
מלך לוב.
צוות המשא ומתן בראשותו להכרזת עצמאות המדינה נחל הצלחה מול בריטניה והאומות המאוחדות בדצמבר 1951. בעת זו החל לעשות שימוש בתואר מלך לוב.
הפיכה וגלות.
המלך אידריס השתמש בכספי הנפט לחיזוק בריתות משפחתיות ושבטיות על מנת לחזק את משפחת המלוכה, במקום להשקיעם בחיזוק הכלכלה והממשל במדינה. אזורי לוב המסורתיים נותרו מפוצלים במידה רבה, ולא נראה היה שחשוב לאידריס לאחדם. עקב כך, התמיכה באידריס מחוץ לאזור מולדתו - קירנאיקה - הייתה חלשה, והיא נחלשה עוד יותר בשל שחיתות שפשתה ובשל הרגש לאומי שהתעורר לאחר מלחמת ששת הימים.
בראשית ספטמבר 1969, שהה המלך אידריס בן השבעים בטורקיה לצורך טיפול רפואי, וב-2 בספטמבר היה אמור לרשת את כסאו אחיינו - חסן א-סנוסי . יום קודם להחלפה המיועדת הכריזה קבוצת קצינים לוביים בראשות סרן מועמר קדאפי על ביטול המלוכה ועל הקמת רפובליקה, ולאחר מכן החל משפטו של המלך. המלך לא השתתף במשפט, אלא יצא עם אשתו ליוון ובהמשך למצרים, ונדון למוות בהיעדרו ב-1971.
ב-25 במאי 1983 מת אידריס בקהיר, ובהמשך נקבר באל-מדינה שבערב הסעודית.