כשחקן, קמאצ'ו שיחק בקבוצת ריאל מדריד הספרדית במשך 15 עונות, לבש את מדי הקבוצה ב-577 משחקים רשמיים, וזכה עמה ב-19 תארים, ביניהם שתי זכיות בגביע אופ"א ותשע אליפויות ספרד. לזכותו של קמאצ'ו 81 הופעות במדי נבחרת ספרד, בשורותיה שיחק בשני מונדיאלים (1982, 1986) ושני טורנירי יורו (1984, 1988).
כמאמן, קמאצ'ו הוביל מספר קבוצות מספרד ומפורטוגל, וכן הדריך את נבחרת סין ואת נבחרת ספרד, אותה הוביל לרבע הגמר בשני טורנירים שונים, יורו 2000 ומונדיאל 2002.
קריירת משחק.
קמאצ'ו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של אלבסטה. לאחר שקודם לקבוצה הבוגרת בגיל 17 בלבד והפגין יכולת טכנית גבוהה, הוא סומן על ידי הקבוצות הגדולות בספרד ככדורגלן בעל פוטנציאל גבוה. אמנם, קמאצ'ו בחר בריאל מדריד, ועבר אליה בחודש מרץ 1973, עוד לפני יום הולדתו ה-18. לאחר עונת התחשלות בקבוצת הבת של המועדון, קודם על ידי מאמן הקבוצה לואיס מולוני, לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה ערך במשחק ההפסד למאלגה ב-3 במרץ 1974. הוא פתח בהרכב הקבוצה ושיחק 90 דקות. קמאצ'ו תפס במהרה את המקום בהרכבה הפותח של ריאל מדריד, בצד שמאל של ההגנה, והפך לשחקן מפתח בקבוצה.
בינואר 1978, נפצע במהלך אימון קבוצתו, פציעה שהשביתה אותו למשך 20 חודשים, וגרמה לו לעבור שני ניתוחים. לאחר התאוששותו חזר להיות שחקן מפתח בקבוצה, ואף היה שותף לשתי זכיות רצופות בגביע אופ"א, ב- וב-.
בסך הכל קמאצ'ו ייצג את ריאל מדריד ב-414 משחקי ליגה, בהם כבש תשעה שערים וצבר הרחקה אחת בלבד. הוא ממוקם במקום השביעי בטבלת ההופעות במדי ריאל מדריד בכל הזמנים, עם 577 הופעות. בתקופה זו, צבר 19 תארים עם הקבוצה, ביניהם שתי זכיות בגביע אופ"א, תשע אליפויות וחמישה גביעים.
נבחרת ספרד.
קמאצ'ו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד עוד בטרם מלאו לו 20. היה זה ב-5 בפברואר 1975, במשחקה הביתי של נבחרתו מול במסגרת מוקדמות יורו 1976, שהסתיים בשוויון 1-1. הוא ייצג את הנבחרת בארבעה טורנירים גדולים, שני מונדיאלים (1982, 1986) ושני טורנירי יורו (1984 בו העפילה ספרד לגמר ונוצחה, 1988). בארבעתם הוא פתח בכל אחד ממשחקי נבחרתו, למעט משחק אחד במסגרת שלב הבתים של יורו 1988. במונדיאל 1986 אף שימש כקפטן הנבחרת. לאחר משחקה האחרון של נבחרתו ביורו 1988, הפסד ל בשלב הבתים, פרש קמאצ'ו מהנבחרת.
בסך הכל, קמאצ'ו ערך 81 הופעות בינלאומיות, הישג שהציב אותו במשך זמן ארוך בראש טבלת ההופעות בנבחרת, וכיום מציב אותו במקום ה-14 בכל הזמנים.
קריירת אימון.
תחילת הקריירה.
ב-1989, לאחר פרישתו ממשחק, זכה קמאצ'ו לתפקיד בצוות המקצועי של המועדון בו פרש, ריאל מדריד. לאחר שלוש שנים, בפברואר 1992, מונה לתפקיד האימון הראשון שלו בקריירה, בקבוצת ראיו ואיקאנו מהליגה הבכירה בספרד. לראיו הייתה זו עונת החזרה לליגה הבכירה לאחר שנתיים בליגת המשנה, וקמאצ'ו סייע לה להישאר בליגה. לאחר מכן עבר לאספניול, אותה אימן במשך שלוש עונות. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עימה באליפות ליגת המשנה, והחזיר אותה לליגה הבכירה לאחר היעדרות בת עונה אחת. בעונה שאחריה אספניול סיימה במקום השישי בליגה הבכירה, ובעונת , האחרונה שלו בקדנציה, הוביל קמאצ'ו את אספניול עד למקום הרביעי, המקנה השתתפות בגביע אופ"א.
ההצלחה באספניול הביאה את קמאצ'ו לסביליה, אך הוא סיים את תפקידו כעבור שמונה חודשים בלבד, ובסיום העונה סביליה ירדה לליגת המשנה. לקראת העונה הבאה חזר קמאצ'ו לאספניול, אך נותר בה עונה אחת בלבד, שהסתיימה במקום ה-10 בטבלה.
נבחרת ספרד.
ב-17 ביוני 1998 חזר קמאצ'ו למועדון נעוריו, ריאל מדריד, כשמונה למאמנה של הקבוצה. אמנם בטרם הקבוצה ערכה אפילו אימון אחד, קמאצ'ו התפטר מתפקידו, 22 ימים בלבד לאחר המינוי, עקב מחלוקות עם הנהלת הקבוצה. הוא הוחלף על ידי חוס הידינק. קמאצ'ו החל את העונה ללא קבוצה, אך בספטמבר 1998 החליף חאבייר קלמנטה בתפקיד מאמן נבחרת ספרד. קלמנטה פוטר מתפקידו בעקבות הפסד מפתיע בתוצאה 2–3 מול , במשחק הראשון בקמפיין מוקדמות יורו 2000. כבר במשחקו הרשמי הראשון בתפקיד, כחודש אחר כך, הוביל קמאצ'ו את נבחרתו לניצחון חוץ 1–2 על באצטדיון רמת גן, בדרך למאזן מושלם מבחינתו של שבעה ניצחונות בשבעה משחקים בקמפיין, תוך הצגות כדורגל בהן ניצחונות 0–9 על ו בספרד, ניצחון ביתי 0–8 על קפריסין, וניצחון חוץ 0–6 מול סן מרינו. בסך הכל כבשה הנבחרת 40 שערים וספגה שניים בלבד בטורניר המוקדמות תחת קמאצ'ו. את יורו 2000 החלה ספרד של קמאצ'ו בהפסד ל, אך שני ניצחונות בשני המשחקים הנותרים העלו אותה לרבע גמר המפעל מהמקום הראשון בבית. שם, הפסידה ספרד ל, שזכתה לבסוף בטורניר, בתוצאה 1–2, והודחה.
קמאצ'ו המשיך בתפקידו גם לקראת מוקדמות מונדיאל 2002. ספרד העפילה לטורניר מבית המוקדמות עם שישה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו, וללא הפסד. בטורניר מונדיאל 2002 עצמו, ספרד פתחה היטב, כשניצחה בשלושת משחקי שלב הבתים, כשהיא כובשת שלושה שערים בכל משחק. לאחר שהדיחה את בשמינית הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין, פגשה ספרד את הנבחרת המארחת, , ובמשחק שנוי במחלוקת הודחה בדו-קרב פנדלים לאחר 0-0 בסיום ההארכה, זאת לאחר שנפסלו לה שני שערים חוקיים לחלוטין במהלך הזמן החוקי. בעקבות ההפסד וההדחה, התפטר קמאצ'ו מתפקידו לאחר ארבע שנים.
בנפיקה ליסבון והחזרה לספרד.
מספר חודשים לאחר עזיבתו את הנבחרת, ב-29 בנובמבר 2002, מונה קמאצ'ו לתפקיד המאמן בבנפיקה ליסבון מפורטוגל. עם הגיעו הצליח לייצב את המערכת בעקבות פיטורי המאמן הקודם, ובשתי העונות הבאות הוביל את הקבוצה למקום השני בטבלה. בעונת אף הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הפורטוגזי, עם ניצחון בגמר על היריבה הגדולה, פורטו, אותה אימן אז ז'וזה מוריניו. אירוע זכור נוסף מתקופתו בבנפיקה הוא מותו של כדורגלן הקבוצה, ההונגרי מיקלוש פהר, על המגרש כתוצאה מדום לב. למרות אופיו הקשוח כשחקן והן כמאמן, קמאצ'ו מירר בבכי על כר הדשא כתוצאה מהאירוע הטרגי.
לקראת עונת ניסה קמאצ'ו שוב את מזלו בריאל מדריד, אך שוב עזב זמן קצר לאחר מינויו. הפעם הוא החזיק בתפקיד ארבעה חודשים, אך הפסדים בליגת האלופות לבאייר לברקוזן ובליגה הספרדית לאספניול הובילו אותו להתפטר מתפקידו ב-20 בספטמבר 2004. קמאצ'ו לא חזר לאמן כמעט שלוש שנים, עד שב-18 באוגוסט 2007 חזר לתפקיד מאמן בנפיקה ליסבון במקום פרננדו סנטוש שעזב. לאחר סדרת תוצאות רעה, טען קמאצ'ו כי הוא לא מסוגל יותר להחדיר מוטיבציה בשחקניו, וב-9 במרץ 2008, אחרי שוויון ביתי 1-1 מול נועלת הטבלה לייריה, הודיע כי הוא עוזב את תפקידו.
ב-13 באוקטובר 2008 שוב חזר קמאצ'ו לכדורגל הספרדי, כשמונה למאמנה של אוסאסונה מהליגה הבכירה. במשך שתי עונות הצליח קמאצ'ו לשרוד עם הקבוצה בליגה, ובמהלך עונתו השלישית בקבוצה, ב-14 בפברואר 2011, הוא פוטר מתפקידו מכיוון שאוסאסונה נקלעה למאבקי הישרדות. בסופה של העונה הקבוצה סיימה במקום התשיעי, גבוה יותר ממיקומה בשתי העונות הקודמות תחת קמאצ'ו.
נבחרת סין.
ב-13 באוגוסט 2011, כחצי שנה לאחר פיטוריו, מונה קמאצ'ו למאמנה של נבחרת סין. מינויו לתפקיד הוסבר על ידי נשיא ההתאחדות במדינה כחלק מתוכנית ארוכת טווח לסגירת הפער הנוצר בתחום הכדורגל בין סין לבין קוריאה הדרומית ויפן, שכנותיה, בעוד אוהדי הנבחרת ראו במינוי סכנה לקמפיין מוקדמות מונדיאל 2014. סין לא הצליחה להעפיל לטורניר. ב-10 בספטמבר 2012, במסגרת משחק ידידות בין סין לבין , הובסה סין בתוצאה 0–8, התבוסה הגדולה בתולדותיה. בעקבות התבוסה, הנבחרת צנחה למקום ה-109 בדירוג העולמי של פיפ"א, הנמוך בתולדותיה. את מוקדמות גביע אסיה בכדורגל 2015 פתחה סין בהפסד 1–2 ל, שסיכן את סיכויי העפלתה, ובעקבות הפסד מפתיע 1–5 ל במשחק ידידות ב-15 ביוני 2013, פוטר קמאצ'ו מתפקידו בנבחרת.
נבחרת גבון.
קמאצ'ו מונה למאמן נבחרת גבון לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2017, אשר נערך בגבון.
היי קילוס
הי קילוס
הי קיילוס
אפר ווסט סייד
גונטר דמניג
גונטר דמניג (גרמנית: Gunter Demnig; 27 באוקטובר 1947 בברלין) הוא האמן הגרמני שהגה את מיזם אבני הנגף כדי להזכיר לעוברים ושבים את קורבנות הנאציזם. ב-1995 הוא הניח אבני נגף בקרויצברג ובברלין. ב-1996 הניח דמניג 55 אבנים בברלין במסגרת פרויקט "אמנים מחפשים את אושוויץ". ב-1997 הונחו שתי האבנים הראשונות לזכר עדי יהוה בעיירה סט. גאורגן, ליד זלצבורג. כעבור ארבע שנים, לאחר שהוסרו המכשולים הבירוקרטיים, הוא קיבל רשות להניח עוד 600 אבני נגף בקלן.
פאמלה הנספורד ג'ונסון
ז'אן דה לה פונטין
פיטר פאן
ספורי אלף לילה ולילה
ארנסט ה' שפארד
החתול במגפים
ארנסט המינגוי
א&quot;א מילן
ורה ישראלית
וֶרה ישראלית (9 בפברואר 1909 – 8 באוגוסט 1968, י"ד באב תשכ"ח) הייתה מתרגמת ישראלית שתרגמה ספרות יפה מאנגלית לעברית ופעלה בעיקר בשנות ה-60.
ביוגרפיה.
ורה (דבורה) ישראלית נולדה ב-9 בפברואר 1909 באוּמַן שבהאימפריה הרוסית (אוקראינה) ועלתה לארץ ישראל עם הוריה בילדותה. למדה מדעי המזרח בסורבון שבפריז. בצעירותה, בשנות ה-20, שימשה זמן ממושך כמזכירתו של יצחק ברזילי בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פק"פ). בהמשך התפרנסה מהוראה.
ישראלית הייתה נשואה למשורר, המתרגם והעורך אליהו דוד שפיר (1911–1974). לזוג לא היו ילדים, הם חיו בעוני, וישראלית סבלה ממחלה במשך שנים. כעבור שנים התגרשו השניים, והיא התגוררה בתל אביב בגפה.
ורה ישראלית מתה באוגוסט 1968, ערירית ונשכחת. נקברה בבית העלמין בחולון.
עבודתה.