תחום תפוצתו של נקר הבלוטים מתפרש על צפון מערב אורגון, קליפורניה, מערב אמריקה ומערב מקסיקו, האזור ההררי במרכז אמריקה ובאנדים הצפוניים של קולומביה. סביבת המחיה המועדפת על הנקר היא יערות אלונים, על אף שהוא גם מקנן ביערות של אשוחי דאגלס, סקוויות ויערות טרופיים כל עוד עצי אלון נמצאים בסביבתו. נקר הבלוטים גם מקנן לעיתים בפארקים שבהם יש מספר גדול של עצי אלון.
דרק דרואין
דרק דרואין (באנגלית: Derek Drouin; נולד ב-6 במרץ 1990) הוא אתלט קנדי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף העולם (בייג'ינג 2015), אלוף חבר העמים (גלאזגו 2014) ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (טורונטו 2015) בקפיצה לגובה.
דרואין מחזיק בשיאי קנדה של 2.40 מטר באצטדיון ו-2.35 מטר באולם.
ביוגרפיה.
דרואין נולד בסרניה שבאונטריו בקנדה, בנם של שילה וגטאן ואח לשתי אחיות, אחותו הגדולה ג'יליאן אף היא אתלטית שהתחרתה בקפיצה לגובה ובקרב שבע. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית, וזכה חמש פעמים באליפות המכללות בקפיצה לגובה. כמו כן, התחרה עבור האוניברסיטה בהטלת כידון, בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 400 מטר משוכות ובקרב רב.
ב-2011 סבל מפציעה וחזר להתחרות רק באפריל 2012, ביוני זכה בפעם החמישית באליפות קנדה וביולי ניצח בתחרות ליגת היהלום בלונדון.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים דרואין שלישי יחד עם רוברט גראברז מבריטניה ומועתז עיסא בראשים מקטר לאחר שעברו בניסיון ראשון גובה של 2.29 מטר, אחרי איוואן אוחוב מרוסיה (2.38 מטר) ואריק קינרד מארצות הברית (2.33 מטר). בעקבות הרשעת אוחוב באימרוץ ב-2019, הוענקה לדרואין מדליית הכסף.
באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה, זכה דרואין במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא קנדה חדש של 2.38 מטר, אחרי בודן בונדרנקו מאוקראינה שקבע שיא אליפות חדש של 2.41 מטר ומועתז עיסא בראשים (2.38 מטר). בשנת 2013 זכה דרואין בגביע באוורמן, הפרס היוקרתי ביותר הניתן לאתלט מצטיין מקרב הסטודנטים בארצות הברית.
באפריל 2014 קבע דרואין בקפיצה לגובה שיא קנדה חדש של 2.40 מטר, ובכך היה לקופץ העשירי בהיסטוריה שעובר גובה זה.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו סקוטלנד בסוף יולי אותה שנה, זכה דרואין במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.31 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו ב-2015 זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.37 מטר.
באליפות העולם ב-2015 שהתקיימה בבייג'ינג זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.34 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.38 מטר.
הערות שוליים.
אנטון
נקר הבלוטים
מיכאלה אלקין
מיכאלה מיכל אלקין (נולדה ב-30 באפריל 1991) היא מדבבת, דוגמנית ושחקנית טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
אלקין נולדה וגדלה בתל אביב. בילדותה למדה בבית הספר לאומנויות שרי אריסון ולאחר מכן בתיכון עירוני ד'.
בשנת 2016 סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב.
קריירה.
משחק.
בשנת 1999 שיחקה את דורותי במחזמר "הקוסם!".
ב-2001, כבר בגיל עשר, אלקין קיבלה תפקיד קטן, כששיחקה בתפקיד אורח בסדרה "שמש" את ורדית, האחיינית של טנצר.
בשנת 2003 שיחקה בסרט קצר שנקרא "שברים פשוטים" ששודר בערוץ הילדים.
בשנת 2004 גילמה את דמותה של טלי אגמי בסדרה "ראש גדול".
ב-2006 שיחקה בהצגה "ציפור שחורה" בבימויו של עידו ריקלין. ההצגה עלתה בתיאטרון הקאמרי, שם אלקין גילמה ילדה.
ב-2010 שיחקה בתפקיד משני בעונה השלישית של סדרת הנוער "האי" בערוץ הילדים, בתפקיד איזבלה.
בשנת 2011 גילמה בתפקיד אורח בעונה שנייה של "יוני והמחוננים" בערוץ דיסני, את קורל. בהמשך שנת 2011 שיחקה בתפקיד אורח באחד הפרקים בעונה השלישית של קומדיית המצבים "כאן גרים בכיף" את ליאן, חברה של דניאל.
בשנת 2012–2013 שיחקה בסדרה "יומני החופש הגדול" בתפקיד קארין קרמר (אחד מארבעת התפקידים הראשיים), נערה עשירה ומפונקת מלוס אנג'לס.
בדצמבר 2014 שיחקה בכמה פרקים בסדרה "כוכב הצפון" בתפקיד קארין (אותה דמות מיומני החופש הגדול).
ב-2014 הצטלמה לסרט "פנסיון פראכט" בבימויה של תמר ירום, שם גילמה את קלרה ושיחקה לצד משה פרסטר, צחי גראד ועוד.
ב-2018 הצטלמה לסרט "מראות שבורות" בבימויו של אמרי מטלון, שם גילמה את דנה ושיחקה לצד שירה האס, יפתח קליין ועוד.
בשנת 2020 שיחקה בסרט קצר בן 12 דקות שנקרא "נפילת סוכר".
ב-2021 שיחקה בהצגה "ידועה" בבימויה של רוני טוביאס גדעון. ההצגה עלתה בתיאטרון נוצר.
דיבוב.
בשנת 2013 דיבבה בסרט "מטוסים" בתפקיד ראשי, אישאני.
בשנת 2014 דיבבה את בריטני בסרט "בית ספר למפלצות".
דוגמנות.
בין השאר, אלקין השתתפה במספר פרסומות, קוקה-קולה, אקמולי, סלקום וגם עשתה קמפיין של חיסכון וזהירות בחשמל בשנת 2001.
דיגמנה בקמפיין קטלוג קיץ-חורף של חברת האופנה פוקס, ובהמשך דיגמנה בקטלוג קיץ של Hַ&amp;O.
חרטומן יערות
חרטומן יערות (שם מדעי: "Scolopax rusticola") הוא מין של חרטומן בגודל בינוני מהסוג חרטומן, החי בחלק הממוזג והסובטרופי של אירואסיה, וגם בצפון ובמרכז ישראל.
מאפיינים.
חלקו העליון האדום-חום של החרטומן וגרונו ובטנו החומים-צהובים המפוספסים בנויים להסוואה בסביבה מיוערת, ועיניו ממוקמות באמצע צידי ראשו כך שהוא מקבל זווית ראייה של 360 מעלות. הוא מגשש אחר אוכל בעזרת מקורו החום הארוך והרגיש. כיום מוערך שיש כ-14–16 מיליון חרטומנים.
אורכו של חרטומן בוגר הוא כ-33–38 סנטימטרים, כולל מקורו הארוך (שנתן לו את שמו), שאורכו 8 סנטימטרים בקירוב. אורכה של מוטת כנפיו של חרטומן היערות הוא כ-55–65 סנטימטרים. כיפתו של החרטומן שחורה. הכנפיים מעוגלות, והמקור צבוע בוורוד עדין. צבע רגליו נע בין אפור לוורוד בהיר. אצל מין זה יש דו-צורתיות זוויגית מובהקת, והזכר גדול הרבה יותר מהנקבה, אף על פי שקשה לזהות פרט כזכר או נקבה ממבט ראשון.
שמו המדעי של חרטומן היערות ניתן לו על ידי קארולוס ליניאוס, שנחשב לטקסונום הראשון, ב-1758. שם הסוג, "skolopax", בא מהמילה "חרטומן" ביוונית, ומהמילים הלטיניות "rusticus" ("כפרי") ו-"colere" ("לחיות"). למין זה אין תת-מינים.
כשליש מאוכלוסייתו של החרטומן מתרבה באירופה, ו-90% ממנה מתרבה ברוסיה ופנוסקנדיה.
טיפוס קרח
טיפוס קרח הוא פעילות ספורט אתגרי הכוללת טיפוס על תצורות קרח תלולות.
מטפסי קרח משתמשים בציוד טיפוס המתאים לקרח, כגון חבלים, בורגי קרח, גרזני קרח וקרמפונים (חודים מפלדה על נעלי הטיפוס, המונעים החלקה). הם מטפסים על תצורות כגון קרחונים, מפלי מים שקפאו, וצוקים או סלעים המכוסים בקרח בשל זרימת מים שקפאה.
ניתן לסווג את הטיפוס על הקרח לשני סוגים:
בג&quot;ץ ייצוג הולם בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות
ציפור גן עדן מלך סקסוניה
אליפות וימבלדון 1949
אליפות וימבלדון 1949 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-1 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
כמו בשנים הקודמות, טניסאיי ארצות הברית זכו ברוב התארים.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, טד שרודר (), נפגש עם ירוסלב דרובני () וניצח אותו ב-5 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר לואיז ברוף () ניצחה את מרגרט אוסבורן דופונט (), ב-3 מערכות. בכך לואיז ברוף זכתה בתואר השנה השנייה ברציפות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 4 זוגות דורגו.
במשחק הגמר פנצ'ו גונסאלס ופרנק פרקר () שיחקו נגד גרדנר מלוי וטד שרודר () וניצחו אותם ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר לואיז ברוף ומרגרט אוסבורן דופונט () שיחקו נגד גוסי מורן ופאט טוד () וניצחו אותן בשתי מערכות. בכך הן זכו בתחרות זו בפעם השלישית. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ואליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר אריק סטארגס ושיילה סאמרס ( דרום אפריקה) ניצחו ב-3 מערכות את ג'ון ברומיץ' () ולואיז ברוף (). באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
מארי ז'אן אנטואן ניקולא דה קאריטא
סלמנדרה אלפינית
סלמנדרה אלפינית (שם מדעי: "Salamandra lanzai") היא דו-חי ממשפחת הסלמנדריים, הנפוץ בצרפת ובאיטליה. בתי הגידול הטבעיים שלה הם יערות, שטחי עשב ומרעה. המין מצוי בסיכון בשל התמעטות בתי הגידול שלו. תואר לראשונה בשנת 1988 ושמו המדעי נקרא על שם ההרפטולוג האיטלקי לנצה.
לסלמנדרה האלפינית יש ראש שטוח, ואורכה נע בין 115 ל-160 מילימטרים. קצה זנבה עגול או מחודד. היא ניזונה מחרקים שונים, עכבישים וחשופיות.
הסלמנדרה האלפינית נפוצה באזור האלפים הקוטיים וכן בצפון איטליה. ייתכן שגם באלפים הימיים בגבהים של 1,200 עד 2,800 מטרים מעל פני הים.
עונת הרבייה של המין היא ממאי ועד אוקטובר כתלות במזג האוויר. ההזדווגות נמשכת בין שלושה לארבעה ימים. בתקופה זו הסלמנדרה פעילה בלילה. היא משריצה שניים עד שישה ולדות.
הסלמנדרה האלפינית היא ארסית. כאשר היא מאוימת, היא משחררת ארס מנקבים בגופה. ארס זה יכול לגרום גירוי במגע עם העיניים. היא מאיימת על טורפים על ידי הגבהת גופה, ומנמיכה את ראשה כאשר היא מאוימת. הטורפים הניזונים ממנה הם מיני עופות ונחשים.
לאימדוטה סטראויומה