לודן זכתה לעניין רב בפסטיבל קאן עבור מיזם הבימוי הראשון שלה. אף על פי שקאזאן היה גאה בהישגיה, "הבנתי שאני מאבד אותה" כתב על תשומת הלב הרבה שהעניקו לה. קאזאן אף הגדיל וטען שהיא עוררה את כעסו כשבחרה להתלבש בסגנון "גברי" יותר עם מגפיים ומכנסיים, לבוש שיהלום את תפקידה כבמאית. אף על פי שהזוג נותר נשוי, דווח כי הם התרחקו זה מזו מבחינה רגשית, אף על פי משבר ההתמודדות של לודן עם מחלת הסרטן ממנה סבלה באותה תקופה. קאזאן סיפר למקורביו כי לודן האשימה אותו בכך שהוא מכניס לחייה "שליליות" שלדעתה גרמה לסטרס (לחץ, מתח נפשי) שהובילו להתפרצות מחלת הסרטן. תעשיית הסרטים לא איפשרה ללודן להמשיך ולהתקדם והיא מצאה כי "רוב הדלתות נסגרות בפניה" למרות ניסיונה ועבודתה במספר סרטי ענק, הופעתה בהצגות במה ומערכת היחסים שלה עם קאזאן (ייתכן כי יחסים אלו הם הגורם לכך). לודן, בדומה לדמות שגילמה ב"וונדה", לא אומצה על ידי החברה בתקופה ההיא.
חייה האישיים.
לודן תוארה כביישנית, צנועה ובעלת טון דיבור שקט ורך, אשר נהגה להתבודד. היא נולדה בעיירה קטנה בצפון קרוליינה ולאחר גירושי הוריה, היא גדלה וחונכה על ידי הורי אמה אשר עזבה לעיירה אחרת בחיפוש אחר מקורות פרנסה. לודן עברה לניו יורק בגיל 16 והתקדמה במסלול הקריירה כנערת הפין-אפ, דוגמנית ורקדנית במועדון הלילה הנודע Copacabana nightclub לפני שהצטרפה ללימודי משחק בבית הספר למשחק הנודע ונהייתה שחקנית.
לודן נישאה בשנית לבמאי הסרטים איליה קזאן שהיה מבוגר ממנה בעשרים ושלוש שנים. אף על פי שבני הזוג התרחקו זה מזו ואף שקלו להתגרש, הם היו עודם נשואים ביום מותה, בגיל 48, בעקבות מחלת סרטן השד ממנה סבלה. לזוג היה בן אחד משותף, ליאו. ללודן היה בן נוסף, מרקו, מנישואיה הראשונים עם בעלה לארי ג'ואחים, מפיק סרטים וטלוויזיה, ואיש הפצת סרטים, עמו התחתנה בשנות ה-50 של המאה ה-20. היא ניהלה רומן עם הצלם והמרצה ניק פרופרס, מי שצילם וערך את סרטה היחיד "וונדה".
ברברה לודן נפטרה בבית החולים מאונט סיני מסרטן השד לאחר שנתיים של מאבק במחלה.
נריה מאיר
נריה מאיר (נולד ב-15 בדצמבר 1979) הוא ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית וחבר הנהלת ההסתדרות הציונית מטעם תנועת הליכוד. לשעבר ראש ההנהגה העולמית של תנועת בית"ר. עורך דין במקצועו.
קורות חיים.
נריה מאיר נולד בנר ראשון של חנוכה (כ"ה כסליו ה'תש"ם) בן למייסדי היישוב עפרה שבהרי בנימין. גדל והתחנך בבית הספר היסודי בעפרה ולאחריו בישיבה תיכונית נתיב מאיר בירושלים. לאחר סיום לימודיו הצטרף לגרעין המייסד של ישיבת ההסדר פתח תקווה ובמסגרתה התגייס ליחידת הצנחנים. במהלך שירותו הצבאי עזב את מסלול ההסדר, המשיך לקצונה והשתתף במבצעים רבים כמו חומת מגן, גאות ושפל ומלחמת לבנון השנייה. משרת כיום במילואים כמפקד פלוגת לוחמים ביחידה מובחרת של הצנחנים, בדרגת סרן.
מאיר הוא בעל תואר שני במדיניות ציבורית (בהצטיינות) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא התמחה בלשכת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (פלילי) במשרד המשפטים. מאיר הוא עורך דין במקצועו וחבר בפורום המשפטי למען ישראל. בין השנים 2010–2011 שימש כיועץ חקיקה ליו"ר ועדת העלייה והקליטה בכנסת וסייע לקידום חוקים רבים בנושאי עליה, תפוצות וסיוע חברתי.
פעילות ציבורית.
לאחר שירותו הצבאי הצטרף לתנועת הליכוד והיה שותף להקמת מטה המאבק של הליכוד כנגד תוכנית ההתנתקות. בין השנים 2005–2009 שימש מנהל מחוז ירושלים של תנועת בני עקיבא.
בין השנים 2008–2009 שימש יו"ר מועצת תנועות הנוער בירושלים. בין השנים 2011–2013 שימש כמנכ"ל מדרשת ארץ בנימין בעפרה. בשנים 2020–2021 שימש יו"ר (משותף) של מועצת תנועות הנוער העולמיות.
מנכ"ל תנועת בית"ר העולמית.
החל משנת 2013 ועד מאי 2021 עמד נריה מאיר בראש ההנהגה העולמית של תנועת בית"ר.
במסגרת תפקידו הוביל להקמת מעוזים חדשים של התנועה בצרפת, רוסיה, ברזיל, אוקראינה, איטליה וארגנטינה והוביל לפתיחת תוכניות עליה חדשות המביאות מאות עולים צעירים לישראל, בשנים האחרונות.
מוביל קו ימני תקיף השולל כל ויתור על חבלי מולדת, ובמסגרת התנועה מוביל סיורי הסברה להיכרות עם ההתיישבות ביהודה ושומרון. במסגרת תפקידו הקים את מוזיאון 'פלוגת הכותל' בעיר העתיקה בירושלים, ואף ערך את הספר 'מנהיגים מדברים ז'בוטינסקי' בהוצאת ידיעות ספרים, שיצא לאור שנת 2020 בהשתתפות בכירי ההנהגה בישראל.
ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות.
בראשית מאי 2021 מונה נריה מאיר על ידי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית לתפקיד ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית .
חיים אישיים.
מאיר נשוי ואב לחמישה ילדים, מתגורר ביישוב רחלים שבשומרון. בשנת 2014 תרם כליה לאחיו הבכור ומאז פעיל בעמותת מתנת חיים להגברת המודעות לתרומת כליות.
אושקוש
אושקוש (באנגלית: Oshkosh) היא בירת מחוז וינבגו במדינת ויסקונסין בארצות הברית. העיר שוכנת על הגדה המערבית של אגם וינבגו במרכז ויסקונסין, במקום בו נשפך אליו נהר הפוקס. בעיר מתגוררים 66,083 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 166,994 תושבים.
היסטוריה.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 התפתח ענף חטיבת העצים באזור, ואושקוש נוסדה בשלב מסוים בתקופה זו בתור התיישבות של החוטבים. היא נקראה על שם הצ'יף אושקוש, מנהיג שבט המנומיני (Menominee) המקומי. משמעות שמו של הצ'יף – "הטופר".
ב-1853 קיבלה אושקוש מעמד של עיר בעת שישבו בה כ-2,800 תושבים. ב-1859 נפתחה בה מסילת רכבת שעזרה להתפתחותה. באותה תקופה נודעה העיר בכינוי "בירת הנסורת של העולם" ובשנת 1860 פעלו בה 11 מנסרות עץ. בשנת 1870 הפכה אושקוש לעיר השלישית בגודלה בוויסקונסין עם אוכלוסייה של יותר מ-12,000 תושבים. תעשיית העץ המשיכה לשגשג ולהוות את הענף הכלכלי העיקרי בעיר ובשנת 1874 פעלו בעיר 47 מנסרות עץ. ב-28 באפריל 1875 פרצה באושקוש שרפה גדולה שגרמה לנזקים כבדים בחלקה הצפוני של העיר, 70 חנויות, 40 מפעלים ו-500 בתים עלו באש. ב-1895 נוסד בעיר מפעל לבגדי עבודה. ב-1937 החברה אימצה את השם אושקוש ב'גוש. בהדרגה החלה החברה להתמקד בבגדי ילדים, עד שב-1993 הם היוו 95% מהמכירות. המפעל נסגר ב-1997, אך המותג נרכש על ידי חברת הביגוד Carter's.
כלכלה.
כלכלת אושקוש מסתמכת בעיקר על תעשייה ובמידה פחותה יותר על תיירות. עם החברות הגדולות בעיר נמנית חברת אושקוש, המתמחה בייצור כלי רכב כבדים.
חינוך.
בעיר נמצאת אוניברסיטת ויסקונסין-אושקוש, אחת האוניברסיטאות הגדולות בוויסקונסין.
תחבורה.
את אושקוש משרת נמל התעופה האזורי ויטמן, הנמצא במרחק 4 קילומטרים דרומית למרכז העיר. מדי קיץ, במשך שבוע ימים, נערכת בשדה התעופה תערוכת מטוסים ומופע אווירי (EAA AirVenture Oshkosh). לשדה מגיעים כ-10,000 כלי טיס ולמעלה מחצי מיליון מבקרים, דבר המניב הכנסות של למעלה מ-100 מיליון דולר לעיר ולסביבתה. במשך שבוע האירוע, מגדל הפיקוח של שדה התעופה נושא בתואר "מגדל הפיקוח העסוק ביותר בעולם".
אושקוש נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 41, המקשר בין העיר גרין ביי לבין מדינת אילינוי.
הארווי ביקס
הארווי ביקס (באנגלית: Harvey Beaks) היא סדרת טלוויזיה קומית מונפשת אמריקאית לילדים ששודרה בערוץ ניקלודיאון מ-28 במרץ 2015 ועד 29 בדצמבר 2017 במשך שתי עונות.
עלילה.
במרכז הסדרה דמותו של הארווי ביקס, ציפור חמודה ונעימה הליכות. להארווי שני חברים טובים, פו ופי התאומים, ויחדיו יוצאת השלישייה לחפש הרפתקאות ביער הקסום שהוא ביתם.
סיום הסדרה.
ב-29 בדצמבר 2017 הסדרה הופסקה רשמית.
הסיבה להפסקה היא בגלל החוזה שלהם עם ניקלודיאון, בפועל, בסדרה היות אמורים להתרחש עוד מספר רב של הרפתקאות כאשר לאט לאט הם מתחילים לגלות רמזים לגבי הימצאותם של פו ופי באמצע היער, לגלות מאין הגיעו, וכו..
בסוף הסדרה ההורים של פי ופו מוצאים את בניהם, פי ופו אמנם חוששים בהתחלה לעזוב, אך לבסוף, לאחר זיכרון מהעבר הם חזרו אליהם, וככה נגמרה הסדרה.
המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (באנגלית: Georgia Institute of Technology, מוכר גם כג'ורג'יה טק - Georgia Tech) הוא אוניברסיטה ציבורית בעיר אטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1885 ולומדים בה כ-36,489 סטודנטים. האוניברסיטה חברה בברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
המכון מדורג במקום ה-45 בדירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education לשנת 2022.
היסטוריה.
המכון נוסד ב-13 באוקטובר 1885 בשם בית הספר לטכנולוגיה של ג'ורג'יה, כחלק ממאמצי השיקום של הדרום בעקבות מלחמת האזרחים האמריקנית ומעבר מכלכלה חקלאית לכלכלה תעשייתית. שני המבנים הראשונים נוסדו על ביצורי העיר אטלנטה ששימשו להגנתה במהלך מלחמת האזרחים. מחזור ראשון של סטודנטים החל ללמוד במוסד באוקטובר 1888.
ב-1948 שונה שם המוסד למכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה על מנת לשקף את המיקוד שלו במחקר מדעי וטכנולוגיה. ב-1952 נפתחו שערי המכון לנשים וב-1961 התקבלו לראשונה אפריקאים אמריקאים.
מבנה וחלוקה ארגונית.
המכון מחולק גאוגרפית לארבעה חלקים עיקריים: הקמפוס המערבי (המכיל בעיקר מעונות סטודנטים), הקמפוס המזרחי (המכיל את בתי האחווה ומעונות לסטודנטים שנה ראשונה), הקמפוס המרכזי (המכיל את מרבית מבני המחקר והלימוד) ו (הכולל את הקולג' למנהל עסקים, מרכז מבקרים ומעבדות מחקר). מבחינה ארגונית כולל המכון שישה קולג'ים: