היעלמותם של הדיפלומט ואיש המודיעין הבריטים, בשיאה של המלחמה הקרה, עורר הד רב בעולם ובתקשורת. פרס של 1,000 לירות שטרלינג הוצע למי שיגלה את מקום הימצאם. 15 אלף בלשי משטרה בכל רחבי אירופה ניסו להעלות על עקבותיהם וחקרו ידיעות שונות וסותרות על מקום הימצאם, אך ללא תוצאות.
למעשה הייתה מוסקבה יעד מנוסתם של השניים, אליה הגיעו במסלול שהוביל מצרפת לאיטליה ובהמשך לאוסטריה, ממנה לצ'כוסלובקיה ועד למוסקבה. בשנת 1953 הצטרפו אל מקלין במוסקבה אשתו מלינדה ושלושת ילדיו. לימים, בשנת 1965, עזבה מלינדה את מקלין ועברה לחיות עם עריק אחר, קים פילבי. בשנת 1968 עזבה את פילבי לאחר שמצא לו אהובה אחרת, אספה את ילדיה ועברה להתגורר בארצות הברית.
בשנת 1955 הודה משרד החוץ הבריטי כי מזה זמן ידוע לו שמקלין וברג'ס ערקו למוסקבה, לאחר שפעלו במשך שנים כמרגלים סובייטים.
חייו במוסקבה.
מקלין חי חיים נוחים בברית המועצות. הוא קיבל אזרחות סובייטית, התגורר בדאצ'ה, עבד במשרד החוץ הסובייטי ובמכון הסובייטי לכלכלה עולמית וליחסים בינלאומיים. בשנת 1956 הופיעו הוא וברג'ס בגלוי במוסקבה. בשנת 1970 התפרסם בהוצאת ספרים בריטית ספרו British Foreign Policy Since Suez, 1956-68 (מדיניות החוץ הבריטית מאז סואץ, 1956-68). בספר מתח מקלין ביקורת, שנחזתה לאובייקטיבית, על מדיניות החוץ הבריטית ועל השתתפותה במבצע מוסקטר, שנערך באוקטובר 1956 על ידי כוחות משותפים של בריטניה וצרפת, שמטרתו הייתה השתלטות על תעלת סואץ בעקבות הלאמת התעלה על ידי מצרים.
שותפו של מקלין לעריקה גאי ברג'ס, שלא כמו מקלין, לא נקלט במוסקבה, הוא לא למד את השפה הרוסית, ומת כשתיין בשנת 1963.
גם במוסקבה המשיך ללוות את מקלין קונפליקט פנימי, הוא נשא דברים בפני דיסידנטים, מתנגדי המשטר ותרם כספים למשפחות אלה מהם שנאסרו. מקלין נפטר בשנת 1983 מהתקף לב. גופתו נשרפה ומעט מאפרו פוזר על קברו של גאי ברג'ס באנגליה.
אברהם ליפשיץ
אברהם ליפשיץ (1871 – 21 ביולי 1938) היה מוותיקי המתיישבים בעיר תל אביב, ומחלוצי הספנות העברית.
ביוגרפיה.
אברהם ליפשיץ נולד בעיר חרסון (רוסיה, כיום אוקראינה), בשנת 1871 לאביו דוד ליפשיץ. קבל חנוך מסורתי וכללי. היה פעיל בתנועת "חובבי ציון" ובענייני צבור בעיר חרסון. ליפשיץ נשא לאשה את שרה רבקה בת שלמה חיינקו (נולדה בקחובקה, רוסיה, בשנת 1876. נפטרה בתל אביב, א' בחשוון תרצ"ו - 28 באוקטובר 1935). הוא עלה לארץ ישראל עם בני משפחתו בסוף שנת 1911 והיה מראשוני המתיישבים בעיר תל אביב. עסק במסחר ובנה את הבית הראשון בעל שלוש קומות בתל אביב (בפינת הרחובות ליליינבלום והרצל).
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה תרם אברהם ליפשיץ דירה לייסוד "מטבח עם", שבו חולק אוכל חם לנצרכים תמורת סכום פעוט. אשתו והוא הקדישו למפעל זה זמן ומאמץ ועבדו ב"מטבח העם" עם מתנדבים אחרים. השתתף בכל הפעולות הצבוריות בעיר. בביתו מצאו מחסה רבים שנרדפו על ידי הטורקים במלחמה העולמית הראשונה. בתור נתין רוסי, סירב בימי הגירוש לעזוב את הארץ, התעתמן, והשפיע גם על אחרים לעשות כמוהו.
בשנת 1919 רכש ליפשיץ, ביחד עם שני שותפים אחרים, את הספינה העברית הראשונה, החלוץ שעליה למדו בימים ההם את תורת הספנות. ראשי המוסדות של היישוב התעניינו ברכישת הספינה על מנת לפתח קו ספנות מסחרי, אבל העניין לא צלח, רכישת הספינה מבעליה המקוריים לא התממשה, ובשנת 1922 עלתה הספינה על שרטון ליד חוף תל אביב ומטען תפוחי הזהב שהיה בה התפזר על החוף.
אברהם ליפשיץ נפטר בתל אביב, בכ"ב בתמוז תרצ"ח (21 ביולי 1938).
צאצאיו: יהושע (שהיה מהנדס בצרפת ומפעילי המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה), צבי לי, חיים, מלכה-מרוסיה (אשת יצחק הוז), בנימין, ורחל (אשת ישעיהו בן-דוד). נכדו הוא איש התיאטרון פרופ' אברהם עוז. בן נינו הוא השחקן תום אבני.
חצר שועל
חֲצַר שׁוּעָל הייתה עיר בנחלת שבט שמעון בנגב יהודה, על פי המסופר בספר דברי הימים, ובספר יהושע:בתקופת שיבת ציון הייתה חצר שועל אחת הערים שהתיישבו בהם שבי ציון, על פי המסופר בספר נחמיה:
לגבי אזכור העיר חצר שועל ברשימת ערי בני שמעון, מרטין נות סבור שמדובר בתוספת ברשימת ערי שמעון, והוא מביא ראיה לדעתו זו, שבדברי הימים בא שמו של מקום זה בלא אות היחס ב'; אבל הזכרת המקום ברשימת ערי נגב יהודה מבטלת את סברתו, לפי דעת שמואל ליונשטם.
במאה ה-20 סברו חוקרים שחצר שועל הייתה בסביבות באר שבע, מבלי שהצביעו על אתר מסוים. אין ממצאים ארכאולוגיים שמסייעים לזיהוי.
סחיטה
אנסקי
אנגרי בירדז
שמעון לוינזון
שמעון לוינזון (לביא) (נולד ב-31 בינואר 1933) הוא מרגל ישראלי ששימש קצין ביטחון במשרד ראש הממשלה ופעל לטובת ברית המועצות תמורת כסף.
ביוגרפיה.
לוינזון נולד בירושלים ולמד בבית הספר תחכמוני. התגייס לצה"ל ב-1950 שירת כפקיד בוועדת שביתת הנשק ישראל-ירדן. השתחרר מצה"ל ועבד במכון הממשלתי לבדק מטוסים חזר לשירות קבע ושירת בנספחות צה"ל בטורקיה. לאחר חזרתו יצא לקורס קצינים אך הודח וקיבל דרגת ייצוג של קצין. המשיך לשרת כנציג צה"ל בוועדת שביתת הנשק, ושימש מתאם בין חיל המודיעין לצבא ירדן. ב-1960 עבר קורס מודיעין בכיר והוצב כראש מדור תיעוד במחלקת איסוף באגף המודיעין. השתחרר משירות הקבע ב-1961.
הוא מונה למנכ"ל החברה הממשלתית למדליות ומטבעות אך נאלץ לפרוש לאחר מספר חודשים בשל דיווח כוזב. ב-1963 התגייס לשירות בשירות הביטחון הכללי ועבד בראש צוות בתחום התשאול. ב-1965 עבר לשרת בתפקיד דומה במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. ב-1967 חזר לשרת כנציג בוועדת שביתת הנשק, עד לביטולה בעקבות מלחמת ששת הימים. הוא עבר לשרת ביחידת הקישור לאו"ם ומונה למפקדה.
ב-1970 שב למוסד ושירת כראש שלוחה מחוץ לישראל, באגף "תבל" האחראי לקשרי החוץ של הארגון, בעקבות תקלה ביטחונית שנגרמה באחריותו נאלץ לשוב לישראל, ומונה לעוזר לראש מחלקת קשרים מיוחדים בארגון. ב-1973 חזר ליחידת הקישור לאו"ם ושירת כקצין קישור בדרגת אלוף-משנה עד פרישתו משירות ב-1978, לאחר שהרמטכ"ל החדש, רפאל איתן, סירב לקדמו.
לוינזון עבר לעבוד באו"ם, הוצב בתאילנד ומונה לאחראי על המלחמה בסמים. באפריל 1983 פנה מיוזמתו לשגרירות ברית המועצות בבנגקוק והציע את שירותיו כמרגל תמורת תשלום. הונפקה לו אשרה והוא נצטווה לטוס למוסקבה שם נאסף על ידי מפעיליו מסוכנויות הביון הסובייטיות. בסדרת מפגשים ברחבי אירופה צויד לוינזון באמצעי ריגול שונים בהם פנקסים מיוחדים ואמצעים לכתיבת כתב סתרים, מצלמת פנטקס וסרטי צילום מיוחדים. הוא ניסה להתקבל חזרה לשירות במוסד אך נדחה.
במאי 1985 מונה על ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אברהם טמיר, ובהמלצת בכירים בהם ראש הממשלה, שמעון פרס, לקצין ביטחון (קב"ט) במשרד ראש הממשלה. במסגרת תפקידו זה התאפשרה לו גישה לכספות ולמידע רגיש רב. הוא העביר למפעילו "ג'ורג'", מידע על מבנה ויחידות קהילת המודיעין הישראלית, כולל על נתיב, לשכת הקשר עם יהודי ברית המועצות, על מבנה וארגון משרד ראש הממשלה, משרד החוץ והמערכת הפוליטית בישראל, וכן מידע על קציני מודיעין אמריקאים, שהיו בקשר עם המודיעין הישראלי. על המידע שהעביר קיבל סכום מצטבר של כ-30 אלף דולר. בדצמבר 1985 נאלץ לעזוב את משרד ראש הממשלה בעקבות תפקוד לקוי.
תפיסתו, משפטו ומאסרו.
בעקבות מידע שהגיע למוסד והועבר לשב"כ, החל מבצע בשם "אשל המדבר" ללכידתו של לוינזון. הוא נעצר במאי 1991 והודה בחשדות שיוחסו לו. במשפטו העידו עדות אופי לטובתו בכירים ששירתו במערכת הביטחון, בהם אריאל שרון ורפי איתן. על לוינזון נגזרו ב-1993 12 שנות מאסר והוא הורד לדרגת רב-סמל. את מאסרו עשה תחילה בבית סוהר שקמה באשקלון כשכנו לתא של מרקוס קלינגברג וב-1996 הועבר לבית סוהר מעשיהו כשכנם של מורשעי פרשת הדיסקונטאים. במהלך שהייתו בכלא, עזבה אותו אשתו, ומכריו ועמיתיו ניתקו קשר ממנו.
לאחר השחרור מהכלא.
הוא שוחרר ב-1999 לאחר ניכוי שליש ממאסרו. לאחר שחרורו התגורר בדירה שכורה בירושלים. בשנת 2003 לאחר שנסתיים צו איסור יציאה מהארץ עזב את ישראל ועבר להתגורר בתאילנד בה הוא משמש כיועץ חקלאי.
שמעון לוינסון
ארץ טוב
אֶרֶץ טוֹב, או טוב, היה אזור בצפון עבר הירדן המזרחי.
בתקופת השופטים, ברח יפתח הגלעדי מאחיו, אל "ארץ טוב", על פי המסופר בספר שופטים:
בתקופת דוד המלך, חברו אנשי ארץ טוב לעזרתם של העמונים, יחד עם אנשי ארם צובא וארם בית רחוב, כנגד צבאו של דוד:
התלמוד הירושלמי [מסכת שביעית פרק ו' הלכה א'] מזהה את ארץ טוב עם סוסיתא
במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהות את "ארץ טוב" באזור הגלעד הדרומי; בקרבת העיר רחוב, בירת ארם בית רחוב, שזוהתה באתר היישוב הערבי ראחב. זיהוי נוסף של חוקרים, הוערך בסמוך לירמוך בין בוסרה לאדרעי, בסביבות היישוב הערבי טייבה.
אוגדת יהודה ושומרון
הפסגה לביטחון גרעיני
הפסגה לביטחון גרעיני (באנגלית: Nuclear Security Summit) היא פסגה בינלאומית בת יומיים שמארחת את מרבית מנהיגי מדינות העולם, לרבות מנהיגי מעצמות, בפורום שדן בנושאי מניעת הפצת נשק גרעיני וחיזוק הביטחון הגרעיני. הפסגה הראשונה שנערכה בארצות הברית, נערכה ימים אחדים לאחר חתימת הסכם סטארט החדש, שבמסגרתו הוסכם לקיים פורום בינלאומי ולפסגת פגישה כדיון בנושאי אבטחת חומרים רדיואקטיביים ומניעת זליגתם לידי מחבלים וארגוני טרור.
הפסגה לביטחון גרעיני, 2010.
הפסגה לביטחון גרעיני (2010 Nuclear Security Summit) נערכה בוושינגטון, ארצות הברית בין ה-12 ל-13 באפריל 2010. הפסגה התמקדה בדרכי הגנה ואבטחת חומרים גרעיניים (כאורניום ופלוטוניום), על מנת למנוע טרור גרעיני.