בשנת 1967 בחרה רשות השידור האוסטרית את הורטון לייצוג המדינה במהדורה העשירית של תחרות הזמר של האירוויזיון, שהתקיימה בעיר וינה. בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון בלדת שאנסון. בשיר, מהרהר הורטון בשלל תעלומות ותהיות דוגמת כמות הכוכבים בשמיים, ומספרם המדויק של הפרחים בכדור הארץ.
באירוויזיון.
ב-8 באפריל 1967 בוצע השיר על ידי הורטון באירוויזיון. הוא שובץ שלישי בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי לוקסמבורג. בסופה של התחרות דורג במקום ה-14 עם שתי נקודות בלבד.
בקט מארינר
סג"ם בקט מארינר (באנגלית: Beckett Mariner) היא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה "" השייכת לזיכיון מסע בין כוכבים. את הדמות מדובבת השחקנית האמריקאית, טואוני ניוסם.
אודות הדמות.
קריירה בצי הכוכבים.
סג"ם בקט מארינר היא קצינה בצי הכוכבים המוצבת על סיפונה של ה"סריטוס". למארינר קריירה עשירה בצי הכוכבים עוד לפני הצבתה על ה"סריטוס". היא הוצבה בעבר על ספינות חשובות יותר כמו ה"קיטו", ואף על ה"אנטרפרייז-D" כשהייתה צוערת באקדמיה. מארינר נחשבה לצוערת מבטיחה במיוחד, וחבריה לכיתה באקדמיית צי הכוכבים היו משוכנעים שתגיע לדרגת קפטן במהרה, אך בעוד שאמינה רמזי, אחת מבנות המחזור שלה, אכן הגיעה לדרגת קפטן, מארינר נותרה סג"ם. מארינר התקדמה בעבר מספר פעמים בסולם הדרגות (לא ידוע לאיזו דרגה) אך הורדה בחזרה לדרגת סג"ם בכל פעם מחדש בשל בעיות המשמעת התכופות שלה. במהלך הסדרה מתגלה שמארינר חרדה מהאפשרות לקידום, ועושה כל שלאל ידה על מנת לחבל באפשרות שתקבל קידום כלשהו, לרבות חבלה מכוונת במשימות כשנדמה לה שהיא עלולה לקבל קידום בעקבות ביצועים יוצאים מגדר הרגיל. מארינר מוצאת דרכים להנות גם מהמשימות הבזויות ביותר, מה שמקשה על אימה, קפטן פרימן, להעניש אותה על בעיות המשמעת התכופות שלה. בשלב מסוים החליטה פרימן להעניש אותה על ידי קידומה לדרגת לוטננט, אך גם במקרה זה הצליחה מארינר ליצור סיטואציה שבה תורד בדרגה בחזרה לדרכת סג"ם.
אישיות.
מארינר היא קצינה מוכשרת, בעלת רעיונות מקוריים שמצליחים לרוב להציל אותה עצמה ואת חבריה לצוות, גם במצבים קשים שנראים חסרי תקווה. לחשיבה המקורית מחוץ לקופסה מתלווה קושי לקבל סמכות, לציית לפקודות ונהלים ולפעול על פי המצופה מקצינה בצי הכוכבים. מארינר מסרבת לקיים את פקודות הצי כשאלו אינן עולות בקנה אחד עם הדרך שבה היא חושבת שהדברים צריכים להיעשות, אך היא לעולם לא עושה זאת על מנת להשיג רווח אישי אלא רק במטרה לבצע את הדברים בצורה יעילה יותר, או כפי שנראה לה נכון יותר לבצעם על פי אמות המוסר שלה. לעיתים היא אף עוברת על הצו העליון כשהדבר נראה לה מוסרי יותר מלקיימו.
קשרים רומנטיים.
מארינר היא פאנסקסואלית שנמשכת ל"ילדים רעים" ללא קשר לגזעם, מינם או מגדרם. מארינר הייתה בקשר רומנטי עם בת כיתתה, אמינה רמזי, כשהיו צוערות באקדמיית צי הכוכבים, בעבר יצאה עם גבר מגזע האנאבח, גזע שנחשב מזיק, על מנת להרגיז את אימה, ועם סטיב לוי, חבר צוות ב"סריטוס", אך קשר זה נגמר מאחר שגילתה שהוא מאמין בתיאוריות קונספירציה מגוונות.
משפחה.
מארינר היא בתה של קפטן קרול פרימן ושל אדמירל אלונזו "זו" פריים, שניהם משרתים בצי הכוכבים. מערכת היחסים בינה לבין הוריה טעונה מאוד, ושניהם אינם מעוניינים בה על ספינתם. מארינר ופרימן מנסות להסתיר את הקשר המשפחתי ביניהן, אך בסוף העונה הראשונה הוא מתגלה בטעות לבוימלר ובעקבותיו לכל צוות הספינה. כתוצאה מכך מחליטות השתיים לנסות לעבוד יחד, למרות מערכת היחסים הטעונה ביניהן. החלטה זו מחזיקה מעמד זמן קצר, ולאחר מכן חוזרים לשרור בין השתיים יחסי אהבה-שנאה הדדיים.
מקור השם.
יוצר הסדרה, מייק מקמהן, קרא לדמות על שמה של בתו, בקט מארינר מקמהן.
ביקורות.
הדמות נחשבת פופולרית, וטואוני ניוסם אף הייתה מועמדת לסופר פרסי בחירת המבקרים על גילום הדמות בשנת 2021, אך לא זכתה בפרס בסופו של דבר.
פרדננדו השני מלך ארגון
אימאני אוזורי
אימאני אוזורי (באנגלית: Imani Uzuri) היא זמרת מוזיקאית ומלחינה אפרו-אמריקאית. היא מלחינה וחוקרת מוזיקה המשקפת את שורשיה הכפריים של צפון-קרוליינה, שם גדלה ושרה מזמורי ספיריטואלז ופיוטים דתיים עם סבתה ומשפחתה המורחבת.
אוזורי שיתפה פעולה עם אמנים בתחומים שונים, כולל כתיבה משותפת ושירת השיר "Be Still" לאלבום "Future 2 Future" של הרבי הנקוק.
פעילות מוזיקלית.
בשנת 2012 הוציאה אוזורי את אלבומה, "יומני הצוענים" (The Gypsy Diaries), אשר מומן באמצעות קמפיין Kickstarter.
בינואר 2013 הופיעה עם הזמרת ילידת ג'מייקה, מורלי ב'(Le) Poisson Rouge בניו יורק.
אוזורי הוזמנה להתארח במגורי פארק אווניו בשנת 2015. במרץ 2016 ציינו את הופעת הבכורה שלה בסדרת "American Songbook" במרכז לינקולן.
היא כונתה על ידי השבועון ה"וילג' ווייס" כ"בסי סמית' הפוסט מודרניסטית", הביצוע המיוחד שלה לשיר "Wild Cotton" זכה לשבחים בניו יורק טיימס כמוזיקה "מעוררת" ועל "יצירתה מעוררת ההרהורים להפליא".
לאוזורי פעילות ענפה בתחום המוזיקלי והאומנותי. היא קיימה קונצרטים, תיאטרון ניסיוני, מיצגי אומנות, יצירות תיאטרון ומופעי סאונד במקומות שונים ובפסטיבלים בינלאומיים כולל מופעי חוץ במרכז לינקולן, קיימה את "summerstage festival" בסנטרל פארק בניו יורק, מופע Joe's Pub בתיאטרון הציבורי בניו-יורק (The Public Theater), פסטיבל מופעים במסגרת Performa Biennial בניו יורק, פסטיבל הג'אז Sons d'hiver בפריז צרפת, במוזיאון לאומנות מודרנית Met Breuer בשדרות מדיסון בניו יורק, במכון לאומנות עכשווית ICI בלונדון והמוזיאון לאומנות מודרנית – MoMA בניו יורק.
אוזורי שיתפה פעולה גם עם מגוון רחב של אמנים מפורסמים בתחומים אמנותיים שונים ביניהם: הנגנים הרבי הנקוק, ג'ון לג'נד, וויג'יי אייר; ההאמנית החזותית ואנגצ'י מוטו; האמנים הקונספטואלים קארי מיי וימס, סנפורד ביגרס; הכוריאוגרף טרג'ל הארל; המשוררת סוניה סאנצ'ז והמלחין רוברט אשלי.
אוזורי היא המייסדת והמנהלת האמנותית של "מקהלת המהפכה" (Revolutionary Choir) - מפגשי שירה קהילתיים שנוצרו כדי ללמד ולשיר שירי מחאה וחופש היסטוריים וחדשים.
חיים אישיים.
אוזורי מזדהה כדו-מינית.
פביאנים (וינה)
חברת הפביאנים הווינאית או הפביאנים בווינה (בגרמנית:Wiener Fabier Gesellschaft או Die Fabier) הייתה אגודה של אינטלקטואלים וינאים שפעלו למען רפורמות חברתיות.
היא הוקמה בשנת 1893 על ידי הכלכלן אוטו ויטלסהפר לפי דגם החברה הפביאנית הבריטית (Fabian Society) שנוסדה בשנת 1884. בהמשך הקימו הפביאנים את המפלגה לפוליטיקה סוציאלית (Sozialpolitische Partei) שפעלה בראשות אויגן פון פיליפוביץ' בעיקר בווינה ובאוסטריה תחתית למען רפורמות סוציאליות, כמו קידום החינוך בקרב העם, קידום הזכויות האזרחיות של הנשים, התערבות ממשלתית בסוגיות חברתיות כמו רפורמה של הדיור, צעדים במדיניות המיסים והשכר, ביטוח סוציאלי למעסיקים, ביטויי סולידריות חברתית כפשרה בין קפיטליזם לסוציאליזם וכו'.
מנהיג המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית בראשות קארל לואגר נאבקה בחירוף נפש בפביאנים. בקרב הפביאנים פעלו אישים כמו הפילוזוף והפדגוג וילהלם ירוזלם, הממציא והרפורמטור יוזף פופר-לינקאוס, הסוציאליסט ויקטור אדלר, איש העסקים קארל קולברט, המשפטן טומאש מסריק, אנגלברט פרנרסטורפר, מיכאל הייניש, לימים נשיא אוסטריה, והכלכלן והפוליטיקאי אויגן פון פיליפוביץ'.
אחד הביטאונים שלהם היה "די צייט" בעריכת הרמן באהר.
עבור זמן התטרף לתנועה גם יוליוס אופנר שהפך למעין מנהיג רוחני שלה. מקום התכנסות הפביאנים בווינה היה אולם הנשפים רונאכר. בשנת 1901, בעקבות מותו של ויטלסהפר (ב-21 בפברואר 1901 הפסיקה החברה הפביאנית בווינה את פעילותה.
טצואו המורו
טצואו המורו (ביפנית: 葉室 鐵夫; 7 בספטמבר 1917 – 30 באוקטובר 2005) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי (ברלין 1936) ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה.
המורו נולד וגדל בפוקואוקה.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת ברלין (1936) הוא זכה במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:41.5 דקות, לפני ארווין זיטס מגרמניה (2:42.9 דקות) וחברו לנבחרת רייזו קויקה (2:44.2 דקות). הוא שחה בסגנון "הישן" בניגוד לחלק מהמתחרים ששחו בסגנון "החדש", ידיים בסגנון פרפר.
בין השנים 1935–1940 הוא לא הפסיד במשחה ל-200 מטר חזה וזכה ב-10 תוארי אליפות יפן בסגנון החזה. הוא פרש משחייה תחרותית בשנת 1940 והתגייס לצבא.
לאחר מלחמת העולם השנייה עבד כעיתונאי ספורט בעיתון מייניצ'י שימבון .
חיים אישיים.
אשתו של המורו היא אלופת עולם בשחייה למאסטרס.
יוליה סוימיאס
דאגובר השלישי
קוסמוס סנקט פטרבורג
קוסמוס היה מועדון כדורגל רוסי מסנט פטרבורג שהתמודד באליפות העיר ובשיאו התמודד בליגה הסובייטית השנייה. נחשב לאחד המועדונים הוותיקים ברוסיה, שהוקם עוד ב־1899.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1899 כ"חוג חובבי הספורט יקטרינגוף" («Екатерингофский кружок любителей спорта»). מאז 1 ביולי 1911, בשם "חוג פוטילובסקי של ספורטאים חובבים" ("פוטילובסקי"), הוא נתמך על ידי מפעל קירוב (עד 1922 – מפעל פוטילובסקי, ב־1922-1934 – מפעל קראסני פוטילובץ, כיום – מפעל קירוב). בשנת 1914 הצטרף לליגת הכדורגל הפטרבורגית.
הוא שיחק באליפות ברית המועצות עד 1947. בשנת 1941 הועברו השחקנים הטובים ביותר מקבוצת אוונגרד לנינגרד, שבסיסה היה במפעל קירוב, לנבחרת האיגודים המקצועיים הלאומיים, שנוצרה על בסיס קבוצת זניט לנינגרד.