מאחר שהסינגליש התרחקה מהאנגלית המקורית עד כדי אובדן היכולת לתקשר באופן רציף, הממשל הסינגפורי החל לעודד שימוש באנגלית תקנית במערכת החינוך, באמצעי התקשורת וכדומה. זאת כחלק ממאמצה הכללי של סינגפור להיות עיר-מדינה בינלאומית ומסבירת פנים לדוברי אנגלית מכל רחבי העולם.
פאתח 110
פאתח 110 (פרסית: فاتح 110, פירושו 'הכובש') הוא טיל בליסטי תוצרת משרד ההגנה האיראני באורך 8.86 מטרים המשמש את חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית.
זהו טיל קרקע-קרקע לטווח קצר חד-שלבי המונע בדלק מוצק. לטיל ראש קרב קונבנציונלי במשקל של כחצי טון.
הוא נחשב למדויק ביחס לטק"ק איראני אחר, והנחייתו משלבת מערכת ניווט אינרציאלית. הטיל נוסה בהצלחה במאי 2001. טיל זה יכול, כנראה, לשאת ראשי נפץ כימיים או גרעיניים.
הטווח המקורי של הטיל היה כ-200 קילומטרים, אולם בספטמבר 2004 הכריזה איראן כי הטווח הוגדל לכ-250 קילומטרים, ושניתן יהיה להגדילו עוד במידת הצורך.
דור שלישי ורביעי של הטיל מדויקים מאוד ומשולבים במערכות ביות אלקטרו-אופטיות, מסוגלים להגיע לטווח של כ-300 ק"מ. נגזרת של הטיל עם טווח כפול מכונה זולפיקאר.
הגרסה הסינית של הטיל, DF-11A, תוכננה כך שהטיל יוכל לשאת ראש נפץ גרעיני לטווח של כ-400 ק"מ.
פעילות מבצעית.
ב-18 ביוני 2017 שגרה איראן שבעה טילים בליסטיים מדגם ד'ואלפקאר לטווח בינוני (כ-700 ק"מ) לעבר מטרות של המדינה האסלאמית בסוריה. חמישה מהטילים החטיאו את המטרה, ושני טילים פגעו בשטח שבשליטת המדינה האסלאמית.
ב-1 באוקטובר 2018 שגרה איראן 3 טילים מדגם ד'ואלפקאר בנוסף ל-3 טילים מסוג קיאם לעבר מטרות דאעש בסוריה, לטווח של 570 ק"מ.
ב-8 בינואר 2020 שגרה איראן משטחה 15 טילים לעבר בסיסים של צבא ארצות הברית בעיראק כנקמה על חיסולו של קאסם סולימאני יומיים קודם.
ב-13 במרץ 2022 שיגרה איראן 12 טילים משטחה לעבר קונסוליית ארצות הברית בכורדיסטן העיראקית.
M-600.
גרסה סורית של המערכת, בשם "M-600", מיוצרת בסוריה במרכז סרס, במקביל לייצור האיראני. במאי 2010 פורסם כי סוריה העבירה משגרים וטילים מסוג זה לחימוש מערך האש של חזבאללה.טווח הטילים הנמצאים בידי חזבאללה מכסה את מרבית מרכזי האוכלוסייה בישראל ועל כן הוגדר על ידי ישראל כנשק שובר שוויון. במסגרת השינויים האסטרטגיים אשר חלו עם היחלשות המשטר הסורי בשל מלחמת האזרחים בסוריה, חלה נכונות גוברת מצד ישראל לתקוף נשק המיועד לחזבאללה בשטח סוריה.
בדצמבר 2012 שיגר צבא סוריה לראשונה טילי M-600 לעבר המורדים במסגרת מלחמת האזרחים.
במאי 2013 תקפה ישראל משלוח טילי פאתח 110 אשר נשלח מאיראן ויועד לחזבאללה. התקיפה התבצעה במספר מוקדים, הבולט שבהם בנמל התעופה הבינלאומי של דמשק.
ריצ'רד איוולין ברד
קוראסון אקינו
איליץ' רמירז סנשז
המנון קרואטיה
מולדתנו האהובה (בקרואטית: Lijepa naša domovino) הוא ההמנון הלאומי של קרואטיה. השיר היה ההמנון של הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, שהיוותה חלק מיוגוסלביה, ונקבע ההמנון הרשמי של קרואטיה העצמאית לאחר הכרזת העצמאות של קרואטיה ב-1991.
המילים המקוריות נכתבו בידי אנטון מיחנוביץ' ופורסמו לראשונה תחת השם "המולדת הקרואטית" ("Horvatska domovina") בשנת 1835. הלחן נכתב בידי יוסיפ רוניאנין ב-1846.
העיבוד וההרמוניה המלאה כפי שהיא מוכרת כיום בוצעה בידי וטרוסלאב ליכטנגר בשנת 1891, וכבר באותה שנה השיר בוצע כהמנון הקרואטי תחת השם "האהובה שלנו" ("Lijepa naša"). מאז השיר מוכר כהמנון הקרואטי, כשבוצעו בו מספר שינויים בשם השיר ובמילותיו.
בין השנים 1918 עד 1941 חלקים מההמנון הקרואטי נלקחו להמנון של ממלכת יוגוסלביה.
דיאנה בארי
מארינו פאליירו
מארינו פאליירו (באיטלקית: Marino Faliero; בוונטית: מרין פאלייר - Marin Falier; 1285 - 17 באפריל 1355) היה הדוכס ה-55 של ונציה. פאליירו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, ב-11 בספטמבר 1354 ועד הוצאתו להורג.
חייו.
במהלך כהונתו כדוג'ה, בשנת 1355 ניסה פאליירו להכריז על עצמו כנסיך ולהפוך את רפובליקת לה סרניסימה למלוכה. ככל הנראה ניסיון זה נבע מהשיטיון שבו לקה פאליירו בשל גילו בעת כהונתו (פאליירו היה בן למעלה מ-70). אצולת ונציה עצרה את פאליירו, העמידה אותו למשפט, ובסיומו נכרת ראשו. עשרה מעוזריו של פאליירו שסייעו לו הוצאו להורג בתלייה וגופותיהם נתלו מחלונות ארמון הדוג'ה הצופים לכיכר סן מרקו.
כחלק מפסק הדין נפסק כי שמו וזכרו ימחו מדברי ימי העיר (דמנאטיו ממוריאה) ולכן דיוקנו התלוי בחדר המועצה הגדולה (Sala del Maggior Consiglio) שבארמון הדוג'ה הושחר.
סיפור חייו של פאליירו תואר בדרמה מאת לורד ביירון בשנת 1820 והפך לאופרה בשם זה מאת גאטנו דוניצטי בשנת 1835.
מרין פלייר
מארין פאלייר
מארינו פליירו
מרינו פאליירו
מרינו פליירו
שלטון מלוכני
ג'ובאני גראדניגו
ג'ובאני גראדניגו (באיטלקית: Giovanni Gradenigo; נפטר ב-8 באוגוסט 1356) היה הדוכס ה-56 של ונציה. גראדניגו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, ב-21 באפריל 1355 ועד פטירתו.
גראדניגו נולד בוונציה. בטרם בחירתו לתפקיד הדוג'ה, כיהן כפודסטה בקאפודיסטריה, בפדובה ובטרוויזו. נאמנותו ללה סרניסימה במהלך ניסיון קודמו, מארינו פאליירו להפוך את הרפובליקה למלוכה סייע לו להיבחר לתפקיד הדוג'ה.
כחודשיים לאחר שהחל את כהונתו נחתם הסכם שלום בין ונציה לבין ג'נובה, ובכך הסתיימה מלחמה ארוכה בין הערים.
גראדניגו ניצל את תקופת השלום בעקבות ההסכם בניסיון לפתח ולשפר את כלכלת העיר, אולם בשנת 1356 פרצה מלחמה מחודשת הן באיטליה והן כנגד דלמטיה.
ג'ובאני גראדניגו נפטר באוגוסט 1356.
ג'ובאני דולפין
A5 (מגזין)
מגזין A5 הוא מגזין אמנות ועיצוב רב תחומי עצמאי שנוסד בשנת 2007 ללא מטרות רווח. המגזין יוצא שלוש פעמים בשנה ומציג תצלומים, ציורים ועבודות גרפיות אחרות של יוצרים מישראל ומדינות אחרות. על-פי עורכיו מטרתו היא לתת במה ליוצרים מוכרים ומתחילים ולקדם את היצירה הישראלית בישראל ומחוצה לה. עורכי ומעצבי המגזין הם גולן גפני, קרן גפני וטלי גרין, שלושה מעצבים גרפיים המתמחים בעיצוב גרפי לחומרים מודפסים.
בכל גיליון מתפרסמות יצירות בנושא שונה ומוגדר מראש. שמו נגזר מהפורמט A5 בו הוא יוצא. הגיליונות מופיעים במהדורות מיוחדות ומוגבלות ונמכרים בישראל ובחו"ל. הגיליון הראשון הופץ חינם כפיילוט ראשוני לפרויקט, והמהדורה אזלה תוך שבועות ספורים. החל מהגיליון השני נמכר המגזין בחנויות. המגזין דינאמי מבחינת התכנים, ההדפסה, הפורמט והתוצר הסופי, כאשר נקודות המוצא הן גודל הפורמט והנושא הנבחר. חלק מהגיליונות מופיעים כגלויות נפרדות המאוגדות בשקית או באריזה מיוחדת, וחלק כדפים דו-צדדיים המודבקים בדרך המאפשרת תלישה ותליה.
המגזין נבחר להופיע בביאנלה ה-23 לעיצוב גרפי שנערכה ביוני 2008 בברנו, צ'כיה, הוצג ביריד המגזינים Colophon 2009 בלוקסמבורג, השתתף בתערוכת הפוסטרים Parede בריו דה ז'ניירו ומשתתף בתערוכות נוספות. אירועי ההשקה של כל גיליון מלווים בתערוכה מיוחדת, בפרשנות ויזואלית ומוזיקלית לנושא ולדימויים מהמגזין ובמפגש של יוצרים מתחומים שונים.
איי חמש
חרם א-שריף
חראם א-שריף
אל-חראם א-שריף
ג'ובאני דלפינו
ג'ובאני דלפינו או ג'ובאני דולפין (באיטלקית: Giovanni Delfino; בוונטית: Giovanni Dolfin ; נפטר ב-12 ביולי 1361) היה הדוכס ה-57 של ונציה. דלפינו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, ב-13 באוגוסט 1356 ועד פטירתו.
חייו.
דלפינו נולד בוונציה למשפחת סוחרים אמידה. בצעירותו לחם בצבאה של ונציה. משפחתו הייתה ביחסים טובים עם משפחת גראדניגו, שאחד מבניה, ג'ובאני גראדניגו כיהן כדוג'ה לפניו. בעת בחירתו לתפקיד הדוג'ה שימש דלפינו כמפקד המגן על העיר טרוויזו אשר באותה עת הייתה תחת מצור מצבא ממלכת הונגריה (מלחמה שהחלה בתקופת קודמו). דלפינו שבר את טבעת המצור על מנת שיוכל להגיע לוונציה לטקס הכתרתו כדוג'ה. דלפינו נחשב ללוחם אמיץ, ואף איבד את אחת מעיניו במהלך הלחימה.
דלפינו המשיך בלוחמה בשטחי דלמטיה, אולם בתקופתו הפסידה לה סרניסימה את אחיזתה באזור, ולאחר הפסד בנרווזה בפברואר 1358 נאלצה רפובליקת ונציה לחתום על הסכם שלום לפיו הערים זארה וספליט הפכו לחלק מהונגריה, אבל הוסכם כי ונציה תמשיך לשלוט בים האדריאטי (עובדה לה נאלץ מלך הונגריה להסכים מאחר שלא היה לו צי משלו). אובדן השטחים בדלמטיה עודד אזורים אחרים אשר היו בשליטת ונציה למרוד בעיר.
בין השנים 1358–1359 ניסתה העיר פדובה להטיל מס על הסוחרים הוונציאנים שעברו בנהר ברנטה, אשר פגע בכלכלה הוונציאנית.
נבחרת לבנון בכדורסל
נבחרת לבנון בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של לבנון. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של לבנון.
נבחרת לבנון סיימה 4 פעמים במקום השני באליפות אסיה בכדורסל בשנים 2001, 2005, 2007 ו-2022
היא החלה להשתתף באליפות זו באופן רציף החל משנת 1999.
נבחרת לבנון העפילה 3 פעמים לאליפות העולם בכדורסל. בשנת 2002 היא הפסידה בכל משחקיה בטורניר וסיימה במקום ה-16 האחרון. בשנת 2006 היא הצליחה לנצח את ונצואלה ואף הפתיעה את צרפת, אך לא עברה את שלב הבתים וסיימה במקום ה-18. עם זאת, הטורניר נחשב עבורה להצלחה עקב הניצחון המפתיע על צרפת. בשנת 2010 פתחה לבנון את הטורניר עם ניצחון על קנדה, אך בהמשך הובסה ביתר משחקיה ושוב לא עברה את שלב הבתים.