יואב מזא"ה (נולד ב-1973) הוא עו"ד ומרצה בכיר בפקולטה למשפטים הקריה האקדמית אונו המתמחה בדיני משפחה ובקניין רוחני.
ביוגרפיה.
מזא"ה השלים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים (1999) ותואר שני ושלישי באוניברסיטת אוקספורד (2001 ו-2004 בהתאמה). חיבוריו לתארים אלו עסקו בדרישת המקוריות בדיני זכויות יוצרים.
עבד במחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים, שם כתב את התקנון לדוגמה למניעת הטרדה מינית. עבד במשרדרשם הפטנטים המדגמים וסימני המסחר.
מזא"ה שימש עמית בארגון העולמי לקניין רוחני (World Intellectual Property Organization), עמית מחקר במכון למחקר בקניין רוחני של אוניברסיטת אוקספורד ועורך כתב העת Oxford University Commonwealth Law Journal. בהיותו באוקספורד כתב דו"ח לממשלת בריטניה בנוגע לצורכי המחקר בקניין רוחני. הדו"ח הוביל לפיתוח מחקר בתחומים האמפיריים של הקניין הרוחני.
שימש מרצה אורח באוניברסיטת טורונטו ובאוניברסיטת אוקספורד. כיום הוא מרצה בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו ומשמש כעמית מחקר במכון ון ליר בירושלים. הוא חבר במערכת כתב העת International Journal for Family Research and Policy. מזא"ה עמית בפורום קהלת. וכן, ריכז בעבר את ההשתלמויות בדיני משפחה במדרשה למשפט מעשי שבלשכת עורכי הדין.
דיני משפחה.
גישתו של מזא"ה היא כי בדיני משפחה בישראל מתקיימת תנועת מטוטלת. לפני עשרות שנים הפלה הדין לרעה את הנשים ופגע בהן, ועם השנים תוקנה האפליה כנגד נשים בעקבות מאבק צודק של ארגוני נשים, חקיקה שוויונית ופסיקה מתקדמת. אך במקום שהדין ייעצר במקום מאוזן, המשיכה מגמה זו, עד שנוצרה אפליה הפוכה כנגד גברים, במיוחד בעניינים הבאים בדיני משפחה כמו סנקציות מופחתות על סרבנות גט נשית, חזקת הגיל הרך, מזונות ילדים, אך גם טיפול סלחני באמהות הפוגעות בילדיהן, ועוד.
בשיח הפוליטי-ציבורי בעניין דיני משפחה, מזא"ה הוא בר הפלוגתא העיקרי של פרופ' רות הלפרין קדרי וד"ר דפנה הקר אשר טוענות מנגד בעד שימור חזקת הגיל הרך, כמו גם דיני המזונות המבוססים על ההלכה. לעומתן, טוען מזא"ה כי העדפת יתר של נשים פוגעת בראש ובראשונה בילדים, אך בסופו של דבר גם בנשים עצמן.
מזא"ה הופיע בפני ועדת שניט (שעסקה במשמורת) וועדת שיפמן (שעסקה במזונות ילדים). ועדת שניט אימצה את המלצתו לבטל כליל את מושג המשמורת. ועדת שיפמן אימצה את המלצתו ליצור מודל שוויוני וא-מגדרי למזונות (המתחשב בהיקף זמני השהות של הילדים עם כל אחד מההורים והיקף הכנסותיהם של ההורים).
מזא"ה יצא כנגד הקלה באכיפת הדין כלפי אמהות מתעללות, באמרו:
על ארגוני הגברים ומתקפתם על ארגוני הנשים, אמר מזא"ה: .
מזא"ה מתח ביקורת חריפה על בחירתה של יעל וילנר לשופטת בבית המשפט העליון, וטען שפסיקתה היא "אנטי-גברית".
פסיקת בתי משפט.
בכמה פסקי דין יושמה גישתו של מזא"ה הגורסת כי מושג המשמורת מיותר, תוך שהם קובעים כי איש מההורים לא יהיה משמורן.
שופטים קבעו בפסקי דין כי כאשר הילדים נמצאים באופן נרחב אצל שני ההורים, וכאשר לשני ההורים הכנסה סבירה, אין צורך בכל תשלום מזונות, וכי כל אחד מההורים יישא בעלויות הילדים בעת שהילדים נמצאים אצלו.
פסקי דין נוספים של בית משפט למשפחה יישמו את עמדתו של מזא"ה ביחס להפרות הסדרי ראייה, תוך שקבעו כי הורה שמונע מההורה האחר לראות את הילדים, ייקנס בגין כל מפגש שלא יתקיים.
עם זאת, השופט ניצן סילמן חולק על טענת ד"ר מזא"ה כי הורה לא משמורן לא יפצה את ההורה המשמורן עבור הפרת זמני שהות.
קישורים חיצוניים.
מאמרי דעה:
שיקום הידרותרפי
שיקום הידרותרפי הוא שיקום פיזיולוגי המשתמש בטכניקות מים לא פולשניות על מנת לשקם פגיעות גוף או לסירוגין לעזור להתמודד עם מומים מולדים או פציעות כרוניות.
ישנם מחקרים מקיפים לטיפול במים הן באסכולה המדעית והן בקלינית, עקב העובדה שהטיפול אינו פולשני חודרני או מבוסס תרופות, שיקום הידרותרפי הוא כלי יעיל בארגזו של כל מטפל.
כמו כן, מגוון האפשרויות השונות לטיפול הידרותרפי מקנות ספקטרום רחב של תוכניות טיפול למגוון רחב של אוכלוסיות.
שחייה טיפולית - באופן כללי, מותאמת בדר"כ מגיל שש ומעלה ומתמקדת בעיקר בטיפול לאנשים עם פתולוגיות נוירולוגיות ואורתופדיות. למים יש סגולות רבות ושש תכונות עיקריות: משקל סגולי, ציפה, צמיגות, לחץ הידרוסטטי, טמפרטורה והתנגדות. המטפל במים בשחיה שיקומית ובהידרותרפיה ישתמש בתכונות האלה לפי מצב המטופל ויבחר את סוג הטיפול, מים עמוקים/רדודים. הרפיה/מתיחה. בריכה טיפולית (מים חמים)/רגילה. וישלב במהלך הטיפול לפי צרכיו של המטופל שיטות שונות כגון: שחיה שיקומית, תרגולים במים, וואטסו, הליוויק, באד ראזאז, ג'הארה, שיאצו, ווטר דאנס (ריקוד במים) ועוד
בעיקר לילדים בעלי צרכים מיוחדים עוזרת הן לגוף והן לנפש.
שיקום הידרותרפי הוא כלי יעיל כפיזיותרפיה לספורטאים, אתלטים בעיקר, להחלמה מנזקי הספורט באשר הוא.
השיקום אינו רק פיזי, אלא אמור לסייע לאדם להתמודד טוב יותר עם תנועתו ומכאוביו גם מחוץ לבריכה הטיפולית ולפתח חוסן נפשי לבעיות המנטליות שנוצרות עקב מוגבלות פיזית.
נפגעי תאונות אשר סובלים מ CRPS (תסמונת כאב כרוני) מוצאים נחמה בטיפול הידרותרפי, מאחר שהמים מקלים על ההתנגדות ומבטלים משקל הם חווים פחות כאב מהטיפול, דבר המאפשר משך טיפול ארוך יותר ויעיל.
כמו כן ניתן ליישם טיפול הידרותרפי למגוון פגיעות ומחלות נוספות כגון החלפות מפרקים, אירוע מוחי (CVA), טרשת נפוצה, נפגעי עמוד שדרה נח"ש (SCI), דלקות מפרקים, פרקינסון, פוליו, מחלות שרירים, לקויות התפתחותיות, פגיעות ראש וכן שיקום מניתוחים בגב, בכתף, בברכיים ועוד .
סוגי טיפול.
סוגי טיפול נפוצים ומטרתם:
יצחק טאוב
יצחק טַאוּבּ (17 בינואר 1927 – 17 בינואר 2014) היה עיתונאי, כלכלן ומנהל ישראלי. שימש פרשן כלכלי וכתב בנושאי כלכלה במספר כלי תקשורת בהם קול ישראל, "על המשמר" ו"דבר". היה דוברו ומזכירו הכללי של בנק ישראל, יו"ר רשות ניירות ערך ומנהל מוסד ביאליק.
קורות חיים.
יצחק טאוב נולד בשנת 1927 בעיר ברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה (כיום בירת סלובקיה). ב-1939 עלה לארץ ישראל.
בשנת 1944, כשהיה בן 17, התגייס לפלמ"ח ושירת במסגרת פלוגות ו' וי"א בהכשרת החושלים (גבע, 1945).
בוגר החוג כלכלה ומוסמך במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בראשית שנות ה-60, בתקופת כהונתו של דוד הורוביץ כנגיד בנק ישראל, החל טאוב לשמש בתפקיד דובר הבנק ולאחר מכן עוזר לנגיד. החל באמצע אותו עשור כיהן כמזכירו הכללי של הבנק עד 1972, לאחר שזנבר החליף את הורוביץ כנגיד הבנק.
טאוב היה כתב ופרשן לענייני כלכלה בעיתונים "על המשמר" ו"דבר". במשך שנים רבות הגיש ביחד עם העיתונאים יצחק טישלר, צבי קסלר ואחרים את תוכנית הרדיו היומית לענייני כלכלה ומשק "על מספרים ואנשים" בקול ישראל.
בין השנים 1974–1979 כיהן בתפקיד יו"ר רשות ניירות ערך.
בשנת 1974 מונה לעורך "רבעון לכלכלה", כתב עת מדעי ישראלי לנושאי כלכלה, וערך אותו במשך שנים רבות.
החל מתחילת שנות ה-80 כיהן טאוב במשך שנים רבות בתפקיד מנכ"ל "מוסד ביאליק", וגם לאחר פרישתו מתפקיד זה המשיך לשמש חבר בדירקטוריון המוסד. בנוסף, היה חבר בהנהלותיהם של ארגוני תרבות וחינוך, בהן מליאת מועצת העיתונות, אגודת העיתונאים בירושלים, יו"ר הנהלת תיאטרון החאן, הנהלת התאחדות הוצאות הספרים בישראל, חבר בחבר הנאמנים ובוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חבר הנהלת המכון לתרגום ספרות עברית וחבר מועצת המנהלים של הוצאת עם עובד.
טאוב התגורר במושב בית זית ונמנה עם ותיקיו.
נפטר בבוקר יום הולדתו ה-87, בינואר 2014. נקבר בבית העלמין של מושבו.
הותיר אשה, מרית, ושלושה ילדים: גדי טאוב (עיתונאי וסופר), הגר (עובדת סוציאלית) ונועה (מפיקה).
אבנט (חברה)
אבנט היא אחת מהחברות הגדולות בעולם בתחום שיווק רכיבי אלקטרוניקה ומחשבים, עם מחזור מכירות עולמי של 27 מיליארד דולר (2013).
החברה הוקמה על ידי מהגר יהודי מרוסיה בשם צ'ארלס אבנט, שפתח בברוקלין בתחילת שנות ה-60 חנות למוצרי אלקטרוניקה (כגון רדיו, שפופרות וכדומה). מאז, החברה עברה עשרות רכישות ומיזוגים, אך שמרה על שמה המקורי.
החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק מאז 1959.
החברה מעסיקה כ-19,000 עובדים. בישראל מיוצגת אבנט על ידי אבנט ישראל, הנמצאת בתל-מונד עם כ-110 עובדים ובניהולו של דני קורן. אבנט ישראל מפיצה רשמית של כ-150 יצרני רכיבים.
יוסף רפאל בן נון
הרב יוסף רפאל בן נון (ה'תקפ"א 1821, ירושלים – 1906, יפו) היה מרבני ירושלים, ורבה הספרדי של יפו בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
קורות חיים.
נולד בירושלים בשנת ה'תקפ"א (1821) ליעקב וללאה. בצעירותו למד בישיבות הספרדיות, ובסיום לימודיו הוסמך לרבנות ונישא לשרה פרסייאדו.
נמנה בין רבני ירושלים, ונחשב לאדם בעל אופי חזק, שלא חשש להתנגד לדעתם ההלכתית של גדולי רבני ירושלים. בשל כך לא קיבל משרת הנהגה בעדה הספרדית בירושלים, והיה נרדף רוב חייו.
בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 שימש כרבה של העדה הספרדית ביפו, ופעל לגיבושה.
נודע בעמדתו התקיפה בסכסוך שפרץ סביב מגרש מונטיפיורי, שהוקדש לעדה המערבית ביפו, ושהביא להתערבותם של העסקנים נסים בכר, חיים אמזלג ויוסף נייגו. במסגרת הסכסוך, חתם בשנת ה'תרנ"ה על פסק דין בנושא.
מאמריו התורניים פורסמו בכתב העת המאסף.