ב-27 בנובמבר 1919 נחתם על ידי ראש הממשלה סטמבוליסקי חוזה ניי. לפי חלק מהמקורות, סטמבוליסקי שנודע כאיכר קשוח שבר בזעם את העט שעמו חתם על ההסכם ולפי מקורות אחרים, סירב לקחת אותו עמו למזכרת כמקובל. במסגרת החוזה נאלצה ממלכת בולגריה לוותר על תראקיה לטובת יוון, על חבלי מקדוניה לטובת ממלכת יוגוסלביה וממלכת יוון ובכלל זה על הגישה לים האגאי ועל דרום דוברוג'ה לטובת ממלכת רומניה. כמו כן חויבה הממלכה בפיצויים כבדים ונאסר עליה להחזיק צבא להוציא ז'נדרמריה.
ממלכת בולגריה עברה טלטלה פוליטית, דמוגרפית וחברתית. בוצע טרנספר של אוכלוסיות, בעיקר של תושבים ממוצא בולגרי מתראקיה לשטחי הממלכה, ויוונים מממלכת בולגריה לתראקיה שהייתה כעת בשליטת יוון. ראש הממשלה סטמבוליסקי שנקט רפורמות נוקשות שכוונו נגד אצולת הממון והצבא, נרצח באכזריות בהפיכה פרו-פשיסטית, אשר בעקבותיה בוצע ניסיון הפיכה קומוניסטי שלווה בשפיכות דמים חסרת תקדים בממלכה הצעירה. ארגוני טרור חצי צבאיים ביצעו פיגועים וניסיונות התנקשות בחיי המלך אשר גבו מאות קורבנות. המשבר הכלכלי שפרץ ב-1929 לא פסח על בולגריה ורושש את המעמד הבינוני שעיקרו איכרי המדינה והאבטלה גאתה מאוד. משבר זה הביא להפיכה צבאית ב-19 במאי 1934, הנהגת משטר טוטליטרי ברחבי המדינה והגבלת סמכויות המלך בוריס. רק אז התעשת המלך ובתמיכת גרמניה הנאצית פעל בנחרצות להחזרת סמכויות השלטון אליו.
התנאים הדרקוניים שכפו מדינות ההסכמה על בולגריה השיגו את ההפך הגמור מכוונתן המקורית. ההשפלה הלאומית שחוו הבולגרים במסגרת חוזה ניי, בשילוב חבירת ממלכת יוגוסלביה לצרפתים ויוון לאימפריה הבריטית, ביחד עם העוינות והחתרנות נגד שלטון המלך בוריס בהשראת ברית המועצות, גרמו למלך הבולגרי לפנות החל מאמצע שנות ה-30 לבעלת הברית הוותיקה והכוח העולה באירופה, גרמניה הנאצית. וכך, עמדתה הפוליטית העתידית של ממלכת בולגריה במלחמת העולם השנייה שילבה תמיכה במדינות הציר במטרה להשיג את "שטחי המולדת" שאבדו במלחמת העולם הראשונה מחד, אך מבלי לערב את הצבא הבולגרי בלוחמה בפועל מאידך.
סוגיית היחס לאוכלוסייה הסרבית במהלך המלחמה.
לאחר המלחמה האשימו הסרבים ומפקדי צבאות מדינות ההסכמה את הבולגרים בפגיעה מכוונת באוכלוסייה האזרחית הסרבית בשטחים הכבושים, תוך ביצוע מעשי הרג וטיהור אתני. סוגיה זו, על אף שנבדקה על ידי מספר גורמים נותרה שנויה במחלוקת. ראש הממשלה הבולגרי החדש אלכסנדר סטמבוליסקי מינה ועדת חקירה לבדיקת הסוגיה אך תוצאותיה לא הובאו לידיעת הציבור. עם זאת, הקולונל היהודי אברהם תג'ר אשר מונה להיות מפקד חיל המצב בעיר וראניה לקראת סיום המלחמה ציין בזיכרונותיו, כי קיבל פקודה מפורשת ממפקדיו להוציא להורג את ראשי היישוב ופרנסיו ביער הסמוך והוא סירב לפקודה בשל היותה בלתי אנושית. תג'ר הועבר מתפקידו והועמד לדין צבאי בגין סירוב פקודה אך זוכה בערכאה עליונה. לאחר המלחמה מונה תג'ר על ידי ראש הממשלה סטמבוליסקי להיות אחד מנציגי בולגריה לוועידת השלום בפריז, כשאחת ממטרות המינוי הייתה הזמת האשמות הסרבים והצגת פניו האנושיות של הצבא הבולגרי.
כלכלת בולגריה במלחמת העולם הראשונה.
ממלכת בולגריה השקיעה את מירב משאביה החומריים והאנושיים במלחמה כדי למקסם את סיכוייה לניצחון ואת הרווחים הטריטוריאליים הפוטנציאליים. התוכניות הצבאיות התבססו על מלחמה קצרת ימים בת מספר חודשים לכל היותר, ובהתאם לכך הוקצו המשאבים הכלכליים. בתחילת המערכה אכן נראה שניצחון מעצמות המרכז יושג בקלות יחסית ובתוך זמן קצר. אך אז, מאמצע 1916 ועד קיץ 1917, התייצב קו החזית המקדונית והחל סוג של מלחמת התשה תוך סדרת קרבות שהניבו הישגים טריטוריאליים זניחים ומספר נפגעים גבוה מאוד. כדי להגיע להכרעה, דרש הצבא משאבים נוספים רבים בציוד ובכוח אדם, מתוך הנחה שהכמות תכריע את אסטרטגיות הלחימה השונות.
ניתן להעריך שבולגריה השקיעה בכל שנת לחימה בין 25% ל-33% מהתוצר הלאומי הגולמי שלה. העלות הכוללת של המלחמה למשק הבולגרי נאמדת ב-815.2 מיליוני דולר אמריקני (במחירי 1914), מתוכם כ-100 מיליוני דולר אמריקני (במחירי 1913) הם עלות ישירה. גם מספר המגויסים הרב כ-1.2 מיליון, גרם למעשה להקפאת הפעילות המשקית. לדוגמה, תנובת החיטה של המשק החקלאי הבולגרי ירדה מ-1.184 מיליוני טונות ב-1913 ל-0.631 מיליוני טונות ב-1916. נוצר מחסור במזון והאינפלציה גאתה.
תוצאות המלחמה היו הרסניות מבחינת כלכלתה של בולגריה. נבלם קצב גידול האוכלוסין המהיר אשר אפיין את כל אוכלוסיית אירופה וגם את אוכלוסיית בולגריה מסוף המאה ה-19. מדובר היה לראשונה במלחמה טוטאלית, כאשר רבע מאוכלוסיית בולגריה הייתה מגויסת ואחוז הנפגעים הבולגרים במלחמה עמד על 7.3% מכלל האוכלוסייה וכ-29.7% מכלל הכוח הלוחם, אשר היווה גם את כוח העבודה העיקרי במשק ובני המעמד הבינוני. ההוצאות העצומות העמידו את אוצר המדינה הבולגרי בפני פשיטת רגל, קל וחומר כשנאלץ להתמודד עם קנסות המלחמה שהוטלו על בולגריה בחוזה ניי מחד, ועם ההוצאות העצומות שנדרשו לשיקום המשק הבולגרי והפליטים הרבים שנעקרו מבתיהם מאידך.
יהודי בולגריה במלחמת העולם הראשונה.
יהודי בולגריה התגייסו בהמוניהם לצבא ובפועל שותקו כל חיי הציבור של הקהילה היהודית אשר הייתה בתקופת פריחה בעת שלטונו של המלך פרדיננד. בעת המלחמה פעל בית חולים יהודי לנפגעי הקרבות בעיר סופיה. כאמור, הקולונל היהודי אברהם תג'ר מונה למפקד חיל המצב בעיר הסרבית הכבושה וראניה. בהמשך מונה לאחד מנציגי בולגריה לוועידת השלום בפריז. עוד מונה כאחד מנציגי בולגריה לוועידת השלום, ד"ר ישועה כלב, ממנהיגי יהדות בולגריה. במלחמת העולם הראשונה נפלו 714 מבני הקהילה היהודית בבולגריה, מתוכם 28 קצינים, חלקם בכירים. רבים מהנופלים היו אישים מרכזיים בקהילות היהודיות בערי בולגריה השונות, כך שבנוסף לנזק החומרי בעקבות המלחמה נגרמה פגיעה ממשית בניהול חיי הקהילות.
המשבר החברתי ששרר במדינה מתום המלחמה בלווי המשבר הכלכלי החריף שפרץ בבולגריה בשנות ה-20 של המאה ה-20 הביאו להגירת יהודים מקהילות קטנות יחסית לערים מרכזיות בבולגריה שבהן הייתה קהילה מבוססת ובעלת יכולת תמיכה באוכלוסיות חלשות. כך לדוגמה, היגרו יהודים מבלגואבגרד וברקוביצה לסופיה ומקרנובט לבורגס ובמספר בני הקהילה בערים אלו חלה ירידה הדרגתית וניכרת. לשטחי בולגריה הגיעו מאות פליטים יהודים שנמלטו או אולצו להגר מאזורי הקרבות. חלק מאוכלוסיית פליטים זו כבר נמנה עם פליטי המלחמות הקודמות בזירה והם היו נתיני המדינות השכנות או מחוסרי נתינות ובעלי דרכון ננסן. בספטמבר 1939 גורשו מבולגריה מרבית הפליטים שהוגדרו "נתינים זרים" במסגרת המסע לגירוש נתינים זרים.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו למעלה ממחצית מיהודי בולגריה בבירה סופיה, חלקם בפרוור העוני יוצ'בונאר. לא זו אף זו, הירידה הניכרת בתנובה החקלאית ובייצור המזון בבולגריה גרמה לחלק מבני הקהילות החלשות להגיע עד פת לחם. בקהילות המבוססות, הוקמו מוסדות סעד ורווחה כדי לסייע למצוקה הקשה בה נתונים היו חלק מיהודי בולגריה.
דיאן לאד
רוז דיאן לאדנר (באנגלית: Rose Diane Ladner; נולדה ב-29 בנובמבר 1935) היא שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב, הייתה מועמדת לשלושה פרסי אוסקר ולשלושה פרסי אמי.
ביוגרפיה.
לאד נולדה במרידיאן שבמיסיסיפי, כבתם של מרי ברנרדט, עקרת בית ושחקנית במקצועה, ופרסטון פול לאדר. לאד גודלה כקתולית. היא קרובת-משפחתו של המחזאי טנסי ויליאמס.
בשנת 1960 נישאה לאד לשחקן הקולנוע ברוס דרן, השניים היו נשואים 9 שנים ובמהלכן נולדו לזוג שתי בנות: לורה דרן, שחקנית קולנוע מועמדת פרס האוסקר, וילדה שמתה בילדותה. לאד נשואה בפעם השלישית, לרוברט צ'ארלס האנטר.
קריירה קולנועית.
סרטה הראשון של לאד היה סרט הפשע של רומן פולנסקי "צ'יינהטאון". לאחר מכן כיכבה בדרמה של מרטין סקורסזה "אליס לא גרה כאן יותר" בתור מלצרית קשוחה בשם פלו.
בשנת 1981 קיבלה לאד את פרס גלובוס הזהב ביחד עם שחקנית הקולנוע ואלרי ברטינלי, על תפקידה בסדרת הטלוויזיה המבוססת על הסרט "אליס לא גרה כאן יותר".
בשנת 1990 הופיעה לאד לצד בתה, לורה דרן, בדרמת המתח של דייוויד לינץ' "לב פראי". בסרט גילמה לאד את דמותה של מריאטה פורטון, אמה הפסיכופתית של לולה (דרן), המוציאה חוזה על חייו של אהובה סיילור ריפלי (ניקולס קייג').
שנה לאחר מכן שיחקה פעם נוספת לצד בתה לורה דרן בדרמה האירוטית "שושנת פרא". בסרט הופיעה לאד בתור אמה של רוז, בחורה משוחררת "מדי" במונחים של שנות ה-30, הנשכרת לעבוד כמשרתת בבית משפחת הילייר, ומנסה לפתות את אבי המשפחה ולאחר מכן גם את בנו. בטקס האוסקר בשנת 1992 נרשמה היסטוריה כשלראשונה אם ובתה (לאד ודרן) היו מועמדות לפרס האוסקר בקטגוריות שונות - בזמן שלאד הייתה מועמדת לפרס בתפקיד משנה, הייתה לורה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2010 קיבלה לאד ביחד עם בתה לורה דרן ובעלה לשעבר ברוס דרן כוכבים על שמם בשדרת הכוכבים של הוליווד.
אטא אקוורידים
רומניה במלחמת העולם הראשונה
עם פתיחת מלחמת העולם הראשונה, שמרה רומניה על נייטרליות כלפי הצדדים הלוחמים, מכרה את יבוליה במחירים טובים, ציידה את צבאה וניהלה משא ומתן עם הצדדים תוך בחינת הסיכויים והסיכונים. ב-1916 הצטרפה רומניה לצד ההסכמה הלבבית ובהמשך היה שטחה זירה למלחמה, חלק גדול ממנה, כולל בירתה, נכבש והממשלה עברה ליאשי. בסיום המלחמה הייתה רומניה בצד המנצח וקיבלה תמורה טריטוריאלית גדולה, אך היה מחיר לכך.
הרקע למעורבות רומניה במלחמת העולם הראשונה.
פרוץ המלחמה והלבטים בצמרת הרומנית.