בין השנים 1965–2005 חלקה רעיה שטראוס בן דרור את הבעלות על "שטראוס" עם אחיה, מיכאל שטראוס והייתה חלק מההנהלה הבכירה ומועצת המנהלים שלה. יחד עם אחיה, הקימה את חברת "שטראוס השקעות (1992)" בע"מ, העוסקת בהשקעות בישראל ומחוצה לה, ומאז היא מכהנת כנשיאה משותפת של החברה יחד עמו. שטראוס בן דרור מחזיקה בנוסף בחברת השקעות פרטית בבעלותה הבלעדית.
בעקבות המיזוג של "שטראוס" עם "עלית" ב-2005, החליטה רעיה לפרוש משטראוס ולמכור את כל מניותיה בחברה. מאז, היא מקדישה את רוב זמנה לפעילות פילנתרופית ויזמות חברתית בישראל, בנוסף לפעילותה העסקית העצמאית, שכללה, בין השאר, רכישת חלק מהבעלות בחברת אקרו נדל"ן בשנת 2011 (באמצעות חברת "שביל האלה" שבשליטתה).
במהלך שנות עבודתה בשטראוס, הובילה רעיה, יחד עם מיכאל שטראוס, לשורה של מהלכים אסטרטגיים חשובים שקידמו את "שטראוס" לחברה בינלאומית מובילה. בין השאר נחתם הסכם שותפות עם חברות הענק יוניליוור, דנונה ופפסיקו–פריטו ליי, מה שקידם את "שטראוס" לחזית שוק המזון בארץ ובעולם. בנוסף, הובילה שטראוס בן דרור ב"שטראוס" מהלכים משמעותיים הקשורים לאחריות ויזמות חברתית. ביניהם, חיזוק התרומות והפעילות החברתית של החברה ומהלך הטמעת "ישראל יפה" בארגון, הקובע סטנדרטים של שמירה על הסביבה בקרב מפעלים וארגונים.
במסגרת פעילותה בשטראוס, רעיה יזמה את כתיבתו של הדו"ח החברתי הראשון בארץ.
פעילות ציבורית.
רעיה תומכת באופן פרטי זה שנים רבות בארגונים חברתיים שונים. עיקר פעילותה בשנים האחרונות מתמקדת ביצירת התנאים לקפיצת מדרגה באיכות החיים בגליל המערבי, האזור בו נולדה ובו היא גרה גם כיום. בין היתר, היא תומכת בקשת אילון, להקת המחול הקיבוצית בה היא משמשת כפטרונית, בבית לוחמי הגטאות ובמרכז הרפואי לגליל, אשר היא משמשת גם כנשיאת עמותת הידידים שלו.
המרכז הרפואי לגליל, המשרת אוכלוסייה של כ-600,000 תושבים, הפך לאחד המרכזים הרפואיים הנחשבים בארץ ובו ציוד טכנולוגי מתקדם, מכוני מחקר ואנשי מקצוע מהשורה הראשונה. בשנים האחרונות, בעקבות החלטת ממשלת ישראל לטפל בפצועי הלחימה בסוריה, הפך המרכז הרפואי גליל למוקד מצוינות עולמי של טיפול בפצועי מלחמה.
ביוזמתה של רעיה שטראוס בן דרור שובץ המרכז הרפואי גליל בפיילוט ארצי (שנעשה בשיתוף משרד הבריאות והקרן התאגידית פילנתרופית למיזמים לאומיים) למלחמה בהורדת הזיהומים בבתי החולים. המרכז הרפואי שילב בפרויקט את הניסיון שנצבר בעקבות הטיפול במאות הפצועים מסוריה, שהביאו איתם חיידקים בלתי מוכרים ועמידים לתרופות המקובלות בבתי החולים. ההשתתפות בפיילוט הביאה לירידה של עשרות אחוזים בהיקפי הזיהומים. יחד עם יו"ר עמותת הידידים מיכאל אילוז יזמה רעיה את קיומו בפעם הראשונה של כנס בינלאומי בנושא טראומה ופציעות מלחמה, הכנס התקיים באוקטובר 2018 ומומחים מהארץ ומחו"ל באו לשמוע על הניסיון הייחודי שהצטבר במרכז הרפואי גליל.
במסגרת מאמציה למימוש חזון קפיצת המדרגה בגליל המערבי (פעילות שנעשתה בשיתוף פעולה עם מכון ראות בניהולו של גידי גרינשטיין) וכדי להעצים את הנכס הייחודי של התיירות החווייתית באזור, הקימה רעיה את המיזם הפילנתרופי "אוצרות הגליל", שמטרתו לעודד את התיירות בגליל המערבי ולהגביר את התעסוקה והיקף ההכנסות של תושבי האזור. באוקטובר 2015 השיקה רעיה את מיזם "רוח הגליל" - מיזם בו כ-180 מתושבי הגליל המערבי, מכל הדתות, ראשי רשויות, מנהלי מפעלים ויזמים חברתיים, פועלים יחד לתכנן את קפיצת המדרגה באיכות החיים באזור. גם בפעילות זו עומד לצידה בהתנדבות התעשיין מיכאל אילוז.
בנוסף לפעילותה הנרחבת בגליל המערבי, פעילה רעיה במגוון ארגונים חברתיים בישראל, תוך שימת דגש על שני תחומים:
רעיה מילאה מספר תפקידים במסגרת תוכנית השותפויות של הסוכנות היהודית:
בנוסף, הייתה רעיה ממקימי הסניף הישראלי של ה-JFN - רשת תורמים יהודיים מכל העולם
ב-2015 הקימה שטראוס בן דרור מכון לחקר עסקים משפחתיים באוניברסיטת תל אביב (מרכז רעיה שטראוס לחקר עסקים משפחתיים), שבו חוקרת בתה, ד"ר נאוה מיכאל-צברי.
פרסים ואותות בהם זכתה.
פעילותה הציבורית ארוכת השנים של רעיה שטראוס זיכתה אותה במספר פרסים ואותות. ביניהם:
רות סמילן-שפירא
נובי בוה
נובי בוה (באוקראינית: Новий Буг) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה.
היסטוריה.
היישוב הראשון במקום הוקם על ידי הקוזאקים במאה ה-18, יותר מאוחר בקרבת המקום החלו להתיישב איכרים נמלטים שהקימו יישובים משלהם. עד סוף מאה ה-18 שטחם של יישובים אלו גדל והוחלט לאחדם ליישוב אחד. שמו הראשון של היישוב המאוחד היה סמניבנה.
בראשית המאה ה-19 השתקע ליד סמניבנה איכר עשיר ואתו 119 פועליו. ב-1810 היישוב החדש אוחד עם סמניבנה וניתן לו שם נובופבליבקה.
ב-1832 היישוב קיבל את שמו הנוכחי, נובי בוה.
ב-1860 נובי בוה קיבלה מעמד של עיירה, אז היו כאן 787 בתים שבהם התגוררו 5,381 תושבים.
החל מ-1922 העיר היא חלק מברית המועצות.
ב-14 באוגוסט 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-8 במרץ 1944.
חילזון רומי
אוריאל יקותיאל
אוריאל יקותיאל (נולד ב-2 בספטמבר 1988) הוא פרפורמר, רקדן ושחקן ישראלי. הוא אמן מופע דראג המופיע בשמו המלא ללא שם במה. הוא האמן הישראלי הראשון שפרץ שדמותו היא הכלאה מגדרית של נשיות וגבריות. דמותו מופיעה בבגדי נשים, ללא פאה ובעלת שפם, סימן ההיכר של יקותיאל. נוסף לכך, הוא מוביל את ליין מסיבות הגייז המזרחיות בישראל - האריסה.
ביוגרפיה.
יקותיאל גדל והתחנך בהרצליה, בן זקונים במשפחה בת 4 ילדים. אמו התאבדה ב-1990 כשהיה בן שנתיים ואביו עבד כאיש ביטחון ומומחה בכלי נשק. ב-2001 כשהגיע לגיל 13 יצא מהארון בפני משפחתו וחבריו. ב-2005 בגיל 17 למד איפור מקצועי בבית הספר לאיפור של ירין שחף. לאחר סיום התיכון, התגייס לחיל האוויר הישראלי, ומתוקף סיבות נפשיות קיבל פטור משירותי ביטחון והשתחרר בדרגת טוראי. לאחר שחרורו, עבר אוריאל לאנגליה ועבד במכירות ללא אישור עבודה, שם לראשונה הכיר רקדנים מכלל אזור אירופה וקיבל השראה ותובנה שהבמה היא מקומו.
עם שובו לישראל, החל להופיע במועדונים שונים בתל אביב, כשהוא לבוש בבגדי נשים ואיפור, אך עם זאת השאיר את סימן ההיכר שלו: השפם.
לאור הצלחתו בקרב הקהילה הגאה כדמות מיוחדת במינה, חבר אוריאל לליין ה"אריסה", הליין הראשון לגייז אשר מנגן מוזיקה מזרחית בלבד ויחד צברו תאוצה כאשר בקיץ 2011 סרטוני הליין שנראו במובנים מסוימים אף שנויים במחלוקת הפכו לוויראליים, ובכך העצימו את החשיפה של המסיבות. בין הזמרים הים תיכוניים שהצטלמו לסרטוני הליין לקראת הופעותיהם במסיבות: זהבה בן, אתי לוי, הפרויקט של רביבו, מרגלית צנעני, ליאור נרקיס, עומר אדם, שרית חדד ועוד.
בנובמבר 2011 השתתף בקמפיין "אחרי כל לילה מגיע יום", שנולד בעקבות ארבעה מקרי התאבדויות מזעזעים בקהילה הגאה, מספר חודשים לפני כן.
בשנת 2012 עלתה לאוויר הסדרה "אמא ואבאז" בערוץ הוט 3, שם שיחק אוריאל את חברם הטוב של סמי וארז, זוג גברים המביאים לעולם ילד עם אישה.
בשנת 2014 השתתף אוריאל בתוכנית המציאות "המירוץ למיליון", יחד עם חברו הטוב, טום באום. השניים הגיעו למקום השני, ובאותה השנה השתתף בקליפ שיצא עבור השיר "פה זה לא אירופה". ביוני 2015, החלו להגיש את תוכנית האירוח "שישי טייק אווי" בזכיינית ערוץ 2 רשת בשיתוף עם השף עומר מילר במשבצת המקדימה לאולפן שישי.
ב-2015 השתתף בקמפיין לחברת "קרולינה למקה" עם בר רפאלי.
בפסח 2016 החל להופיע במופע האלתורים "יצא משליטה" עם דר זוזובסקי, עדי הימלבלוי, תובל שפיר ועוד.
בקיץ 2016 יקותיאל כיכב בקמפיין עבור רשות שדות התעופה. בנוסף מנחה ביחד עם לירון רביבו את תוכנית הטיולים "החופשה המושלמת" בערוץ 2.
מניפנית אילתית
מְנִיפָנִית אֵילָתִית (שם מדעי: "Ptyodactylus hasselquistii") היא מין של לטאה ממשפחת הפילודקטיליים. היא מגיעה לאורך של 18–19 סנטימטרים והיא הגדולה בשממיות ישראל. היא אנדמית לצפון אפריקה ולמערב אסיה, בין היתר ניתן למוצאה במצרים, סודאן, חצי האי ערב וסיני. בישראל ניתן לראותה בהרי אילת בלבד.
היא צבועה בצבעי חום-אפור, צבעי הסלעים באזור מחייתה המצומצם. על גבה כתמים בצבע כתומה, וכתמים כתומים קטנים גם על ראשה ורגילה. זנבה מאופיין בטבעות כהות.
היא פעילת לילה וניזונה מחרקים. במהלך הציד היא מנתרת ממרחק גדול, מעל לאורך גופה, על מנת לתפוס על טרפה. מפני תוקפיה לרוב תברח המניפתית תוך שימוש בזריזותה הרבה. מול תוקפים מבני מינה תתגונן, עם זאת, על ידי תקיפה חזרה ונשיכה. בעת לכידתה היא נושכת את התוקף או הלוכד ומשירה את זנבה.
במהלך הרבייה מתקשרים הפרטים בעזרת קולות, שאותם תיאר א. פרנקנברג, שחקר את המין בישראל, כקריאות "המלודיות ביותר מבין כל קריאות השממיות". הטלת הביצים נערכת בעונת האביב, עם שתי ביצים בכל הטלה. בזמן ההטלה הנקבה לוחצת את הביצים למשטח הסלע, ועקב כך הן משנות את צורתן הכדורית לצורת חצי-כדור. הביצה בוקעת כעבור חודשיים.
מניפנית גלילית
מְנִיפָנִית גְּלִילִית או שְׂמָמִית סְלָעִים גְּלִילִית (שם מדעי: "Ptyodactylus puiseuxi") היא מין של לטאה ממשפחת הפילודקטיליים. המניפנית הגלילית מגיעה לאורך של 18 סנטימטר,הנקבה קטנה מעט מהזכר. והיא בעלת ראש משולש וגוף חום-סגול עם נקודות בהירות. נפוצה במזרח התיכון וחיה באזורים סלעיים מוצלים. פעילת לילה וניזונה מחרקים.
רבייה.
באביב הזכר משמיע קולות מיוחדים בעת בהחיזור. הנקבה מטילה מספר תטולות בשנה במקום קבוע. בכל תטולה שתי ביצים. הביצים מוצמדות לקיר הסלע או לתקרת המערה. כעבור 3 חודשים בוקעים הצעירים.