משפותחים השניים את הדלת בזהירות, הם מוצאים את עצמם עומדים פנים אל פנים מול גופתו של המתאגרף המכוסה כולה בטל ואדמה רטובה, עם ידו של הילד הנעלם תלויה מפיה מלא הדם. ווסט שולף את אקדחו בקור רוח ויורה בה שש פעמים.
הפרק הרביעי "צרחות המתים" מתחיל זמן-מה לאחר פטירתו (השנייה) של המתאגרף. המספר חוזר מחופשה לביתו המשותף עם ווסט ומגלה גופה אשר נשמרה במצב כמעט מושלם. ווסט מסביר כי הוא פיתח נוזל המסוגל למנוע ריקבון וזאת על ידי הזרקתו הישירה למחזור הדם ברגעי המוות הראשונים. הגופה שייכת, לדבריו, לאיש עסקים שמת מהתקף לב במרפאתו במהלך בדיקה רפואית שגרתית.
הם מזריקים את הנסיוב וסימני חיים קלושים מתחילים להופיע על פני הגופה. המספר מנסה לדבר עמה והיא פולטת כמה מילים לא מובנות בניסיון ברור לתקשר. רגעים ספורים לפני שהיא שבה חזרה לעולם המתים, מתחילה הגופה לצרוח ולהתעוות, וחושפת בצרחה נוראית שהלכה למעשה, היא נרצחה בידי ווסט.
הפרק החמישי "האימה מהצללים" מתקיים תחת התופת של מלחמת העולם הראשונה, כעבור חמש שנים, בעוד ווסט וחברו משתמשים במלחמה כאמצעי להשגת גופות. לאחר שנשלחו לפלנדריה לשרת כחובשים, וויתר ווסט על רעיון החייאת הגופות והחל להתנסות בהחייאת איברים בודדים.
בשדה הקרב מתיידד ווסט עם מפקדו הישיר סר מייג'ור אריק מורלנד קלפהאם לי, ומספר לו על חזונו. כעבור זמן-מה מתרסק מטוסו של מורלנד וגופתו נמצאת בידי ווסט אשר עורף את ראשה ומזריק לגוף המנותק את הנסיוב. הגוף מתעורר וחובט באלימות בכל הנקרה בדרכו, בעוד שהראש הערוף צורח מצדו השני של החדר. הבניין בו הקים ווסט את מעבדתו מופצץ בידי מרגמה ונהרס, ולא נותר אף זכר לגופו של מורלנד או לראשו.
הפרק השישי "לגיונות הקברים"" לוקח חלק כעבור שנה מתום המלחמה. ווסט עובר לגור בבית המחובר ישירות למערכת תת-קרקעית של קטקומבות מזמני המתיישבים. לילה אחד הוא נתקל בכתבה בעיתון המתארת סדרה של אירועים מוזרים אשר התרחשו במוסד לחולי נפש. אדם בעל "ראש שעווה" (מייג'ור מורלנד) מוקף בחבורת אנשים מוזרה וסוחב בידיו קופסה שתכולתה לא ברורה, הופיע בפתח המוסד ודרש מצוות העובדים לשחרר לידיו את אחד המטופלים הידוע בתור "הרוצח-הקניבל" (דוקטור האלסי). משסורב בתוקף, לקחו אותו הוא ושותפיו בכוח.
ווסט מעביר את שארית הלילה במצב קטטוני עד להישמען של דפיקות בדלת. בפתחה עומדת קבוצת אנשים המביאה למספר קופסה גדולה, והוא בתורו נותן אותה לווסט. השניים יורדים למרתף ושורפים אותה. קירות הקטקומבות מתחילים להיסדק וזומבים שועטים אל תוך הבית ולעברו של ווסט. הם מבתרים את גופתו בחולניות וכצעד סופי של אלימות, עורף מייג'ור מורלנד את ראשו.
המספר נותר בריא ושלם, בגופו לפחות, ומאותר חסר הכרה בבוקר למחרת בידי המשרתים. השוטרים המגיעים לזירת המקום צוחקים ופוטרים אותו כמשוגע או כרוצח, ככל הנראה האפשרות הראשונה, ובכך הוא נותר רדוף לנצח בידי הזוועות שראה, נתפש בידי כולם כמטורף.
השראה.
מכתביו של לאבקרפט חושפים כי הוא כתב את הסיפור כפרודיה על סיפורה של מרי שלי "פרנקנשטיין" מ-1818. מספר רמיזות לספרה של שלי אף מופיעות בסיפור.
ביקורת.
לאבקרפט לא היה מרוצה מהסיפור הסופי, וטען כי כתב אותו רק כי קיבל תשלום בסך חמישה דולרים עבור כל פרק שפרסם. בנוסף לכך לא היה מרוצה מהדרישה שקיבל כי כל פרק יסתיים ב"קליף האנגר", קרי בצורה מותחת אשר תעורר בקוראים את הרצון העז לקרוא את הפרק הבא. טכניקה זו אכן אינה אופיינית לסגנונו הספרותי. מבקר סיפוריו של לאבקראפט, אס. טי. ג'ושי, טוען כי "הרברט ווסט – מחיה המתים" מוכר באופן אוניברסלי כ"סיפורו הגרוע ביותר של לאבקרפט".
עיבודים.
הסרט מחיה המתים (Re-Animator) מ-1985 של הבמאי סטיוארט גורדון הוכח כעיבוד המוצלח ביותר של הסיפור עד היום, ולוקח את עלילתו משני הפרקים הראשונים. סרט המשך בשם "כלתו של מחיה המתים" מ-1990 ממשיך את שני הפרקים הבאים, וסרט נוסף בשם "מעבר למחיה המתים" מ-2003 מתאר את שהותו של הרברט ווסט בכלא ושומר על קשר קלוש עם עלילתו המקורית של לאבקרפט.
הבמאי דילן מארס הפיק וביים סרט בשם ".
יוצר הסרטים האיטלקי איוון זוקון ביים את הסרט " מ-2017 בו מככב עמנואל קרמן כהרברט ווסט ואלסיו כרוביני כבנו של ווסט.
ג'ורג' בירנבאום
ג'ורג' אלי בירנבאום (באנגלית: George Eli Birnbaum; נולד בשנת 1970) הוא יועץ פוליטי יהודי-אמריקאי למפלגות ימין, שהיה מעורב בכמה מערכות בחירות בישראל.
ראשית חייו.
ג'ורג' בירנבאום נולד בלוס אנג'לס להורים יהודים. אביו היה ניצול שואה ממחנה אושוויץ. כאשר בירנבאום היה בן ארבע עברה משפחתו לאטלנטה, שם למד בבית הספר היסודי ובתיכון. לאחר מכן למד לתואר ראשון במדעי החלל במכון הטכנולוגי בפלורידה שם קיבל תואר ראשון במדעי החלל.
קריירה.
בשנת 1992 הצטרף בירנבאום לצוות הקמפיין של חבר הקונגרס בוב מקווין ממדינת אוהיו. בשנים שלאחר מכן עבד גם בקמפיינים בקרוליינה הצפונית, וירג'יניה ופלורידה. במהלך 1996 שימש בירנבאום סגנו של אל ד'אמטו בוועדת הסנאטורים הרפובליקנית, ולאחר מכן ניהל את קמפיין הבחירות הכושל של צ'ארלי כריסט ב-1998 בפלורידה מול הסנאטור המכהן בוב גרהאם.
בשנת 1998 עבר לישראל כדי לעבוד כיועץ לראש הממשלה בנימין נתניהו ושימש כראש לשכתו במשך כשנה וחצי. ב-2003 נכנס בירנבאום לשותפות עם היועץ הפוליטי ארתור פינקלשטיין, וב-2008 סייע לניר ברקת בבחירות המוניצפיליות לראשות עיריית ירושלים.
בעשור השני של המאה ה-21 ייעץ בירנבאום לפוליטיקאים שונים באירופה, ביניהם פטר נצ'אס בצ'כיה, ויטלי קליצ'קו באוקראינה וויקטור אורבן בהונגריה. במקביל המשיך לייעץ לגורמים פוליטיים בישראל, במהלך הבחירות לכנסת השמונה עשרה לאביגדור ליברמן ומפלגת ישראל ביתנו ובמהלך הבחירות לכנסת העשרים וארבע לנפתלי בנט ומפלגת ימינה.
Say You'll Be There
Say You'll Be There (בעברית: אמור שתהיה שם) הוא הסינגל השני של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז. את השיר הוציאה לאור ב-14 באוקטובר 1996 חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. השיר נכלל כרצועה השנייה באלבום הבכורה של הלהקה, "Spice". את המילים ואת הלחן חיברו חברות הלהקה לצד ג'ון בי, אליוט קנדי וצוות הכותבים "אבסולוט", שגם הפיקו את השיר. בשיר מופיע קטע סולו מפוחית של ג'וד לאנדר. השיר, שמתאר את אירועי העבר של הלהקה ואחוותן, קיבל ביקורות מעורבות מפי מבקרי המוזיקה, אשר מחד שיבחו את מילות השיר, ומאידך, ציינו לרעה את הפקתו.
"Say You'll Be There" הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, ולמעמד פלטינה, לאחר שנמכר ביותר מ-750,000 עותקים. "Say You'll Be There" הגיע לעשירייה הפותחת במצעדי המוזיקה השונים באירופה. לאחר הצלחתו באירופה, יצא השיר לאור גם באוסטרליה, שם העניק איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי לשיר תואר אלבום זהב. בארצות הברית, נכנס השיר למקום השלישי בבילבורד הוט 100, למקום ה-24 במצעד 40 השירים למבוגרים ולמקום השני במצעד שירי המיינסטרים.
הווידאו קליפ של השיר צולם בהשראת סרטי הטלוויזיה "" (1965) ו-"ספרות זולה" (1994). בקליפ, מוצגת הלהקה כבנות ברית בעת מלחמה טכנולוגית, המשתמשות באמנויות לחימה מגוונות ובכלי היי-טק כדי להביס את הנבל הגברי. בדומה לקליפ השיר הקודם ("Wannabe"), הוצגו בקליפ של "Say You'll Be There" מוטיבים פמיניסטים, המדכאים את המין הגברי. בין השנים 1996–1997, הועמד השיר למספר פרסי מוזיקה ביניהם פרסי הווידאו קליפים של MTV ופרסי המוזיקה הבריטית.
רקע.
במרץ 1994 רצו האב והבן כריס ובוב הרברט להקים להקת בנות שתתחרה בלהקות הבנים הפופולריות באותה עת. השניים הוציאו הודעה לעיתונות, בה כתבו שהם מחפשים בנות 18 עד 23, עם יכולות ריקוד ושירה. מאות מתמודדות הגיעו למבחני הקבלה, ולבסוף נבחרו ויקטוריה אדמס, מלאני בראון, מלאני צ'יסהולם, ג'רי האליוול ומישל סטיבנסון. הלהקה, שנקראה אז "טאץ'" ("מגע"), עברה לגור יחדיו וערכה חזרות רבות לקראת הוצאת סינגל בכורה. במהלך החודשיים הראשונים עבדה הלהקה על הקלטות דמו ועל כוריאוגרפיה. במהלך החזרות חלתה אימהּ של מישל סטיבנסון בסרטן השד, והיא נאלצה לעזוב את הלהקה. אמה בנטון החליפה אותה זמן קצר אחר כך. הלהקה החלה לעבוד עם כותבים ומפיקים בריטיים באולפני "נומיס" שבלונדון, ושמה הוחלף ל"ספייס גירלז". העבודה על השיר "Say You'll Be There" החלה במרץ 1995, בד בבד לעבודות על סינגל הבכורה שלהם, "Wannabe".
לאחר שראו את הפוטנציאל החבוי בקבוצה החליטה משפחת הרברט לחתום חוזה עמה. בעקבות התנגדותו של אביה של ויקטוריה ויועצה המשפטי של הלהקה, אנטוני אדמס, פוטרה משפחת הרברט מניהול הספייס גירלז, ונדחתה פגישתן של חברות הלהקה עם אליוט קנדי, מכותבי השיר.
ניתוח מוזיקלי.
ללא גישה לספר הכתובות של משפחת הרברט, חיפשו בראון והאליוול בספר טלפונים בתחנת דלק מקומית את מספר הטלפון של קנדי, וקבעו עימו פגישה למחרת בבוקר. חברות הלהקה נשארו בביתו של קנדי למשך כשבוע. כיוון שלא היה בשימוש לפני הספייס גירלז, קרא קנדי לסטודיו ההקלטות שלו על שמן, "Spice". בניגוד לשירן הקודם, רצתה הלהקה לכתוב שיר פופ עדכני, אך בעל רגש, הדומה לזה הקיים במערכת יחסים רומנטית. ב-19 במאי 1995 מונה סיימון פולר למנהל המשפטי החדש של הלהקה, וביולי, חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם "וירג'ין רקורדס". פזמון השיר דומה במנגינתו לזה של "What U R 2 Me" של אפטר 7, שחובר בידי ג'ונתן דייוויד באק (ג'ון בי) מאוחר יותר, נוסף ג'ון בי לרשימת בעלי הזכויות על "Say You'll Be There".