"Bhutan Observer", אחד מהעיתונים השבועיים המרכזיים במדינה, כתב מספר לא מבוטל של מאמרים בנושאי להט"ב שעוררו עניין רב, והפכו אותם למאמרים המוערים ביותר באתר האינטרנט של העיתון. העיתון הנתמך על ידי הממשלה, "Kuensel", בינתיים, התייחס להומואים כאל "מגדר השלישי" במאמר שדן בתוכניות HIV המיועדות לגברים הומוסקסואלים. בנובמבר 2017 נערכה בפונצ'ולינג מצגת למתן רגישות לקציני משטרה בכירים על הסטיגמטיזציה איתה מתמודדים חברי קהילת הלהט"ב בבהוטן. גורמים במשטרה הצהירו לאחר מכן כי המצגת "עוררה בהם רגישות נוספת וגרמה להם להבין נושאים הקשורים לנושאי להט"ב". מפקד המשטרה, אלוף-משנה חימי דורג'י הצהיר כי "לאחר ההכשרה נקים ספר הדרכה נוהל בנושא להט"ב. לאחר מכן נפיץ אותו בין השוטרים. הוא יעזור לנו להתמודד עם נושאי קהילת הלהט"ב בצורה חופשית והוגנת".
היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה צוין לראשונה בבהוטן בשנת 2016. משרדי האו"ם במדינה השיקו באותה שנה קמפיין מקוון להגנה על זכויות להט"ב ברחבי שטחה. דגל הגאווה הונף במדינה בפעם הראשונה, במטה האו"ם בטהימפהו. בשנת 2018, האירוע נחגג במלון מגמר עם נציגי הממשלה וכן אישים מהחברה האזרחית והתקשורת. ציונו נצפה בכל שנה מאז.
אין מצעדי גאווה שנתיים או תצוגה ציבורית אחרת בבהוטן נכון לשנת 2021. פעיל הלהט"ב, טאשי טשיטין, אמר כי הדבר איננו מתרחש לא בגלל סביבה עוינת או ממשלה מדכאת, אלא בטענה כי "מצעדי גאווה הם סוג של אקטיביזם שבו אנשים יוצאים לרחובות ומדברים על מדיניות ושינויים משפטיים, וזה לא משהו שהבהוטאנים מסכימים איתו. אנו מאמינים בבניית יחסי אנוש ובדיבור אחד לאחד. חיבור בין לב ללב. שם קורה השינוי האמיתי". טשיטין, הידוע גם כמנהל הארגון "Rainbow Bhutan", הצהיר כי אף על פי שישנה הסכמה כללית כלפי טרנסג'נדריות במדינה, במיוחד באזורים כפריים, הם מוגדרים כמי שמתמודדים עם אפליה רבה, במיוחד בבתי הספר באומרו כי "יש הרבה מחסומים ומערכת החינוך שלנו לא מבינה נושאים איתם מתמודדים חברי קהילת הלהט"ב בעוד כי רוב בני הנוער נושרים מבתי הספר.
תמיכה פוליטית.
בשנת 2019 טאשי טשיטין, הצהיר כי בעבר בשנים 2009 ו-2010, פקידים ממשלתיים בהוטנים היו מצהירים בוועידות בינלאומיות כי "אין במדינה הומוסקסואלים כלל".
דאשו נטן זנגמו, ראש הוועדה למלחמה בשחיתות של בהוטן שתוארה כ-"האישה החשובה ביותר במדינה" ו-"אשת הברזל של בהוטן", הייתה הפקידה הבכירה הראשונה בממשלת בהוטן שציינה הערה על הומוסקסואלים במדינה בנאומה באוגוסט 2014 בפני תלמידי תיכון באומרה כי "יחסים רומנטיים, אגב, יכולים להיות בין שני בנים או שתי בנות".
בשנת 2016, שני חברי האספה הלאומית של בהוטן, מאדן קומאר צ'טרי ואוגיין וואנגדי, השתתפו בפורום הלהט"ב העולמי של זלצבורג, שנערך על ידי הסמינר העולמי של זלצבורג ("Salzburg Global Seminar") בצ'יאנג ראי, תאילנד, לצד שני פעילי זכויות להט"ב בהוטאנים.
מפלגת בהוטן קואן-ניאם (BKP) הביעה תמיכה בפומבי בנושאי להט"ב בעוד כי בשנת 2018 (השנה הראשונה בה הוגדרה כמפלגה פוליטית במדינה), כללה זכויות להט"ב במצעה לבחירות לאספה הלאומית של בהוטן 2018.
ביוני 2019, במהלך הדיון הפרלמנטרי על העברת אי-הפללתה של הומוסקסואליות, מספר חברי פרלמנט קראו לחוקק חקיקה המעניקה לחברי להט"ב זכויות משפטיות. חבר הפרלמנט טשוונג להמו ממפלגת "DNT) "Druk Nyamrup Tshogpa) ויו"ר הוועדה המחוקקת אמר כי "הרבה אנשים מושפעים בחברה שלנו בגלל הסעיפים 213 ו-214. עלינו להבין שצריך לשנות את החוקים לפי הזמנים המשתנים. לכולם צריך להיות חופש הבחירה. אנו רואים רק העדפות זכר נקבה הטרוסקסואליות כטבעיות, וכל דבר מעבר לכך כבלתי טבעי. אנשים חייבים לדעת שכולם שווים בפני החוק ללא קשר למי הם. סעיף 213 מפלה לרעה חלק של אזרחים וזו הסיבה שהוועדה שלנו העלתה הצעה להסירו". חבר הפרלמנט קינלי וואנגצ'וק (DNT) הצהיר בנוסף כי "אסור לנו להסתכל על החוק המבוסס רק ברמת המדינה, אלא באופן גלובלי. זה גם לא בסדר אם הוא נשמר כפי שהוא. ברמה הגלובלית, אנשים מחוץ למדינה עשויים לחשוב שאין חוק שמיועד בכלל עבור חברי קהילת הלהט"ב ושהם נחשבים כחלק בלתי נראה של החברה. חשוב גם שנקבע להם זכויות משפטיות ברורות תחילה". חבר הפרלמנט ג'ורמי וואנגצ'וק (DNT) הדהד את הצהרתו של וואנגצ'וק.
דמוגרפיה.
על פי הערכות מאת תוכנית הפיתוח של האו"ם, היו כ-9,100 גברים שקיימו יחסי מין עם גברים בבירה טהימפהו בשנת 2018.
בשנת 2019, העיתון הנתמך על ידי הממשלה "Kuensel" קבע כי ישנם 316 אזרחים המוגדרים כחברי קהילת הלהט"ב במדינה, מתוכם: 3 היו לסביות, 21 טרנסג'נדריות, 31 גברים טרנסג'נדרים, 3 נשים ביסקסואליות, 16 גברים ביסקסואלים ו-62 הומואים. 10 היו מתחת לגיל 19 שנים, 93 היו בגילאי 20–30, ו-33 מעל 30. כמות האזרחים על פי הסקר גדלה במהלך השנים בעוד כי בשנת 2017 הייתה 97 ו-118 ב-2018 לאחר מגמה גוברת של אזרחים אשר החלו להצהיר על נטייתם המינית או זהותם המגדרית בגלוי.
ויליאם אלן (צייר)
ויליאם אלן (באנגלית: William Allan :1782 - 23 בפברואר 1850) היה צייר היסטורי סקוטי, הידוע בסצנות חיי העם הרוסי. הוא הפך לנשיא האקדמיה המלכותית הסקוטית ומונה לאקדמיה מלכותית.
חיים ועבודה.
אלן נולד באדינבורו, בנו של ויליאם אלן סניור, שופט. הוא התחנך בבית הספר התיכון, אצל ויליאם ניקול, בן לווייתו של רוברט ברנס. כשהוא מפגין כישרון לאמנות, הוא למד לצייר אצל ג'ון גרהם באקדמיית הנאמנים, עם דייוויד וילקי, ג'ון ברנט ואלכסנדר ג'ורג' פרייזר. כאן הכיר את אלן ווילקי, והם למדו את אותם עיצובים ונקשרו בידידות לכל החיים.
לאחר כמה שנים הגיע ללונדון, ונכנס לבית הספר של האקדמיה המלכותית. תמונתו הראשונה שהוצגה הייתה ילד צועני (1803), בסגנון ג'ון אופי.
הוא לא מצא הצלחה בלונדון, ובשנת 1805 הוא נסע לרוסיה, אך התעכב בדרך לשם גיוס כספים להמשך המסע, זאת על ידי ציור פורטרטים של הקונסול ההולנדי ודמויות אחרות. לאחר מכן המשיך בדרך יבשתי לסנט פטרסבורג, ועבר דרך חלק גדול מהצבא הרוסי שהיה בדרכו לקרב אוסטרליץ. בבירה הרוסית הוא מצא חבר - הרופא של המשפחה הקיסרית. לאחר שלמד רוסית, הוא נסע לפנים הארץ, ובילה מספר שנים באוקראינה, עשה טיולים לטורקיה ולמקומות אחרים, למד את תרבות הקוזקים, הצ'רקסים והטטרים, ואסף נשק ושריון. בשנת 1809 הוצגה באקדמיה המלכותית תמונתו של איכרים רוסים שומרים על חגם.
רצונו לחזור הביתה ב-1812 נידחה עקב פלישת נפוליאון לרוסיה, ורבות מהזוועות חזה בהן ממקור ראשון.
אלן הצליח לחזור לאדינבורו ב-1814, וב-1815, תמונתו של ״השבויים הצ'רקסים״ משכה תשומת לב באקדמיה המלכותית, אף שלא מצאה רוכש. עם זאת, סר וולטר סקוט, ג'ון וילסון (1785–1854) ואחיו ג'יימס (1795–1856), ג'ון לוקהארט ואחרים, גייסו עבורו כסף בעזרת הגרלה, עם 100 מנויים ב-10 ליש"ט. כל אחד, ואת התמונה הרוויח פרנסיס ומיס-צ'ארטריס.
אלן נשאר באדינבורו, ואף על פי שתמונותיו לא מצאו קונים בקרב בני ארצו, חלק מהן נקנו על ידי הדוכס הגדול ניקולס כשביקר באדינבורו, מה שהביא למהפך של האמן. אלן צייר לאחר מכן כמה סצנות מההיסטוריה הסקוטית. יש לציין גם את תמונת מרי מלכת הסקוטים שחתמה התפטרותה (1824) ואת מותו של יורש העצר מאריי (הוצגה ב-1825), שנרכשה על ידי הדוכס מבדפורד תמורת 800 גינאה, וזיכה את האמן בבחירתו כשותף באקדמיה המלכותית.
בשנת 1826 מונה אלן למנהל בית הספר באדינבורו, תפקיד בו כיהן עד שנים ספורות לפני מותו. זמן קצר לאחר מכן בריאותו התדרדרה, והוא נפגע בעיוורון. כדי להתאושש הוא נסע לרומא, ולאחר שבילה שם חורף, המשיך לנאפולי, קונסטנטינופול, אסיה הקטנה ויוון.
ב-1826 הציג את ״אולד רובין גריי״ וב-1829 את ״הנביא יונה״. ב-1830 חזר לאדינבורו, כשהוא חזר לבריאותו. תמונתו ״שוק העבדים, קונסטנטינופול״ נרכשה על ידי אלכסנדר היל.
ב-1834 ביקר בספרד ובמרוקו, ובאותה שנה הפיק את "היתומה", שייצג את בתו של סקוט אן שישבה ליד כיסא אביה המנוח. ב-1835 הוא נבחר לאקדמאי מלכותי, וב-1838, עם מותו של סר ג'ורג' ווטסון, מונה לנשיא האקדמיה הסקוטית המלכותית. בשנת 1841 הוא נסע לסנט פטרסבורג, ובאותה שנה ירש את וילקי בתפקיד יועץ למלכה בסקוטלנד, תפקיד שאחריו, כרגיל, (ב-1842) קיבל תואר אבירות .
שנותיו המאוחרות של ויליאם היו תפוסות בציור סצנות קרב. ב-1843 הציג את ״קרב ווטרלו מהצד האנגלי״, שנרכש על ידי הדוכס מוולינגטון. בשנה שלאחר מכן נסע שוב לסנט פטרסבורג, שם צייר, עבור הצאר, את פיוטר הגדול מלמד את מקצועותיו את אמנות בניית הספינות, שהוצגה מאוחר יותר בלונדון. העבודה הגדולה האחרונה שסיים הייתה מבט שני על קרב ווטרלו, הפעם מהצד הצרפתי. הוא הוצג באולם וסמיניסטר ב-1846, בתחרות על עיטורי בתי הפרלמנט. הוא ביקר בגרמניה ובצרפת ב-1847.
הוא מת בביתו באדינבורו ב-23 בפברואר 1850.
הרכבת של 11
#הפניה Trem das Onze
אליאס ג'וליאנוס
אליאס ג'וליאניוס (בערבית: الياس جوليانوس; נולד 2 מאי 1975) הוא זמר ערבי-ישראלי שגר בחיפה.
ביוגרפיה.
אליאס ג'וזיף ג'וליאנוס, זמר ערבי ישראלי, יליד חיפה וגר באותה עיר. את לימודיו התחיל בבית ספר נזירות נצרת ביסודי שם המשיך גם בתיכון. כבר בגיל 10 השתתף בתחרות הזמר הארצית לשיר הצרפתי וזכה במקום הראשון כאשר שר את השיר "אמא" (בצרפתית: Une Maman) של הזמר לואיג'י ורדרמה. את לימודיו האקדמיים המשיך באוניברסיטת חיפה, בחוג למוזיקה ובחוג ללימודים רב תחומיים, קיבל תואר ראשון בשנת 2016, ואת התואר השני קיבל בשנת 2019.