על פי פרופ' משה אידל בתרבות האירופאית מופיעים שלשה טיפוסי גולם:
אידל מצא כי ישנם ביהדות שני סוגי גלמים:
אנשים שמסופר עליהם שייצרו גולם.
בני יעקב.
הספר של"ה מצדד באפשרות שהשבטים (בני יעקב) בראו נקבה על ידי צירוף אותיות מספר יצירה.
רבא.
בתלמוד מסכת סנהדרין סה ב, מסופר:
(מתורגם)
בסיפור זה נברא הגולם מעפר (אדמה).
על פי הכתוב לא ניתן לדעת האם הגולם היה חסר יכולת דיבור, או שהיה בעל יכולת כזו אבל לא רצה להשיב, או, כפי שכתב ליבס במאמר "גלם בגימטריא חכמה", כן השיב אבל לא בנימוס.
רבי חנינא ורב אושעיא.
צדיקים היו יכולים ליצור לעצמם גם גולם בצורת בעל חיים, מסופר כי רבי חנינא ורבי אושעיא ישבו ערב שבת ולמדו בספר יצירה. כאשר חשו רעב, בראו לעצמם עגל ואכלו אותו.
המלה "כל" מתארת שמעשה זה נעשה כל ערב שבת. לפי ליבס, מעשה זה נועד לאפשר להם להמשיך ללמוד בספר היצירה מבלי להיות מוטרדים בהשגת אוכל.
שמעון הקוסם.
הספר פסאודו קלמנס מרחיב על שמעון הקוסם ומעשיו.
בספר ב' פרק 15 מתואר ששמעון ברא ילד מהאוויר ולאחר שצייר את דמותו השיב אותו לאוויר.
יאמבליכוס הסורי.
אונאפיוס, בחיבורו "חייהם של פילוסופים וסופיסטים" מספר כי יאמבליכוס יצר ממי מעיינות שני ילדים וכעבור זמן מה השיב אותם למים.
חננאל בן אמיתי.
במגילת אחימעץ (1054) מסופר על רבי חננאל בן אמיתי, בן המאה התשיעית מהעיר אוריה בדרום איטליה, שהֶחֱיָה מת בכוח קלף, ובכוח הקלף השיבוֹ למתים: .
שלמה אבן גבירול.
אגדה מסוימת מספרת על רבי שלמה אבן גבירול שייצר לעצמו שפחה על ידי ספר יצירה.
אבן עזרא.
בפירוש המיוחס (ככל הנראה בטעות) לרב סעדיה גאון על ספר יצירה מסופר:
שמואל החסיד.
אגדה מסוימת מספרת על רבי שמואל החסיד שייצר לעצמו גולם שליווה אותו בנסיעותיו ושימש אותו.
אביגדור קרא.
רבי ידידיה טיאה וייל סיפר על גולם שנברא על ידי רבי אביגדור קרא.
המהר"ל.
אגדת הגולם המפורסמת ביותר היא אגדת הגולם מפראג, אגדה זו מספרת על גולם שרבי יהודה ליווא, המהר"ל מפראג, הפיח בו רוח חיים, בתקופת עלילות הדם המפורסמות. על פי אגדה זו, הגולם קבור בעליית הגג של בית הכנסת אלטנוי בפראג. המסורת מקובלת כיום בפראג, והמדרגות המובילות לעליית הגג סגורות על מנעול ובריח. אך מקובל על החוקרים כי אגדת הגולם היא המצאה מאוחרת, ודעות החוקרים חלוקות בדבר תיארוך האגדה: גרשום שלום סבר שהיא התפרסמה רק בראשית מאה ה-19, ולכל המוקדם בין השנים 1740 - 1730.
היו שחשבו שקיימת אפשרות שהסיפור היה קיים בעל פה לפני כן, ואולם אין דרך לדעת כמה שנים לפני כן. בין השאר הועלתה ההשערה שייתכן שהאיש שיצר אותו בעל פה היה שמש בית הכנסת של פראג בימי רבנותו של הרב יחזקאל לנדא (המחצית השנייה של המאה ה-18), שסיפר לרב לנדא שבעליית בית הכנסת יש גופה של גולם שאותו יצר המהר"ל.
עד כמה שידוע היום סיפור המהר"ל והגולם קיים בדפוס לא לפני שנות השלושים של המאה ה-19, וההופעה הידועה הראשונה שלו היא ברומן "שפינוזה" של ברטולד אוארבך מ-1837. החוקר אלי אשד מעריך שהסיפור אף לא היה קיים בעל פה לפני שנת 1837, כאשר יצר אותו הסופר היהודי-הגרמני ברטולד אוארבך, כאגדה ספרותית מומצאת לחלוטין בספרו "שפינוזה". הסיפור התפשט במהירות, מקורו האמיתי נשכח לחלוטין, והוא הפך לסיפור-עם יהודי.
רבי אליהו בעל שם.
אגדות נוספות על יצירת גולם מיוחסות לרבי אליהו בעל שם מחלם. בשו"ת "חכם צבי" לרבי צבי הירש אשכנזי, נכדו של רבי אליהו בעל שם, מופיעה שאלה הלכתית הדנה בדבר אפשרות צירופו של הגולם למניין לתפילה. בנו, רבי יעקב עמדין מספר:
הגר"א.
הגר"א סיפר לתלמידו רבי חיים מוולוז'ין, שרצה לעשות גולם, אך נמנע מכך כתוצאה מתמונה שראה.
רבי חיים מוולוז'ין סיפר על כך בהקדמה לספרו של הגר"א "ספרא דצניעותא" (1818).
הפירוש של הגר"א לספר היצירה נחשב לפירוש המוסמך והמפורט ביותר הקיים, כפי שמראה העובדה, שזהו הפירוש היחיד לספר היצירה שעליו גופו קיימים כמה וכמה פירושים על הפירוש. דבר שיכול לאשש שעניין זה העסיק את הגר"א במציאות ולא רק באגדה.
לפי הספר "קול התור" המיוחס בידי אחדים לתלמיד של הגר"א אך נראה שנכתב בסוף המאה ה-19 או בראשית המאה העשרים הגאון ניסה ליצור את הגולם על מנת להילחם בכוחות הרשע בשערי ירושלים. בספרו של גורדון,
המחבר מספר שבילדותו בעיר וילנה ככל הנראה בראשית המאה העשרים שמע סיפורים ששרידי הגולם של הגאון נמצאים בעליית הגג בבית הכנסת של הגר"א בווילנה.
גורדון מספר שאביו אליהו גורדון, שהיה רב בבית הכנסת אישר לו את קיומה של מסורת זאת שאותה הגדיר כ"עתיקה". כך שהיא הייתה מן הסתם קיימת מזה עשרות של שנים לפחות.
יש מקום לשער שהמסורת הזאת על הגולם של הגאון מווילנה הייתה מקור ההשראה למסורת הספרותית המאוחרת על הגולם של המהר"ל מפראג, שהמחקר מראה שלא הייתה ידועה לפני שנות השלושים של המאה ה-19.
בתרבות ימינו.
בשנות השישים של המאה ה-20 פותח מחשב במכון ויצמן למדע, והשם שניתן לו (ולשני הבאים אחריו) היה "גולם", על שמו של הגולם המיתולוגי.
הדים וגרסאות שונות לאגדת הגולם קיימים ברחבי תרבות הפופ של המאה ה-20. בין השאר אחד מפרקי הסדרה תיקים באפלה עסק בגולם שנוצר על ידי אלמנה יהודייה לאחר שבעלה נרצח בידי אנטישמים.
אחד מספרי סדרת עולם הדיסק, Feet of Clay, של הסופר טרי פראצ'ט עוסק בגלמים בעלי מודעות עצמית שמנסים לשחרר את עצמם.
הסופר והמשורר הארגנטינאי חורחה לואיס בורחס כתב את השיר "הגולם", שבו הוא מתאר את המהר"ל ואת הגולם שלו.
במשחק התפקידים מבוכים ודרקונים "גולם" הוא סוג של כמפלצת שנוצרה על ידי מכשף רב עוצמה.
בשנת 2006 דמות זו שימשה בפרק מספר 43 של העונה ה-30 של הסדרה היפנית "סופר סנטאי", "גאוגאו סנטאי באוקנג'ר".
ספרה של שהרה בלאו, "יצר לב האדמה", שיצא לאור בתחילת 2007, עוסק באישה שיצרה לעצמה גולם דמוי גבר.
בסרט ממזרים חסרי כבוד, הדמות של השחקן והבמאי היהודי אלי רות' - דוני דונוביץ' - נחשדת כגולם על ידי חיילי הוורמאכט והדבר מביא את היטלר לכדי רוגז רב.
סדרת הספרים "הסודות של ניקולס פלאמל בן האלמוות" נותנת דגש על יצירת גלמים בידי אלכימאים. שם מתואר גולם בתור יצור שלחש שנמצא עליו היכן שהוא מחיה אותו. כבר בפרק הראשון בספר הראשון הרע הראשי בספר, האלכימאי דוקטור ג'ון די, יצר שלושה גלמים מאדמה ובוץ במטרה לגנוב את ספר המסורה ואת פרנל אשתו של ניקולס פלאמל מהחנות של ניקולס (שם מסופר בדרך אגב על הגולם מפראג). בספר השני מתואר כי השותף של ג'ון די, אלכימאי בשם ניקולו מקיאבלי, יצר "טולפה" שהוא יצור הנברא מכוח הדמיון בלבד כדי לחסל את ניקולס התאומים וסקתך. סקתך חושבת שם לרגע שזה גולם.
בשנת 2010 נראה הגולם בפרק השלישי של העונה הראשונה בסדרה שרלוק, כשלא ברור מנין הגיע ומי שולט בו. הגולם הוא סוג של רוצח שכיר שחונק את קורבנותיו למוות, הוא גבוה מאוד ובעל מבנה גוף מוזר והוא מתעמת עם שרלוק וד"ר ווטסון במהלך הפרק, אך בשלב מסוים בורח ולא ברור לאן נעלם. זוהי אחת הדמויות היחידות בסדרה שנעלמו ולא סופק אודותיהם הסברים.
בשנת 2013 דמות זו שומשה בפרק מספר 13 של העונה ה-8 של הסדרה על טבעי (סדרת טלוויזיה).
ספר מפתיע של הסופרת האמריקאית הלן וקר, טווה עלילה סביב גולם שנוצר על ידי מקובל יהודי שרלטן. הגולם והג'יני (The Golem and the Jinni) יצא לאור על ידי הוצאת משכל (ידיעות ספרים), בשנת 2013. מאנגלית: שרון פרמינגר.
בסדרת כישור הזמן של הסופר רוברט ג'ורדן, מופיע הגולם - דמות לא אנושית שנוצרה באופן מלאכותי. לאותו גולם כוח על אנושי וזריזות עילאית, וכלי נשק לא יכולים לפגוע בו.
בסדרת הטלוויזיה גרים, הגולם משמש כעלילת הפרק הרביעי בעונה הרביעית.
לקריאה נוספת.
- 1315
קרל האנקה
קרל הַאנְקֶה (בגרמנית: Karl Hanke; 24 באוגוסט 1903 - 8 ביוני 1945) היה פושע מלחמה נאצי, מחליפו של היינריך הימלר בראשות האס אס.
ביוגרפיה.
האנקה נולד בעיירה לאובאן שבשלזיה ועבד כשוליה לטוחן ולאחר מכן כמורה להנדסה. בשנת 1928 הצטרף למפלגה הנאצית והתקדם בשורותיה.
בשנת 1932 נבחר כציר לבית הנבחרים (הלנדטאג) בפרוסיה וכן לרייכסטאג מטעם המפלגה הנאצית. בשנת 1933 מונה למזכירו האישי של יוזף גבלס ולמנהל משרדו. יחסי השניים התערערו כאשר האנקה התאהב במגדה, אשתו של גבלס ואף ביקש מאדולף היטלר רשות לשאתה. הרשות לא ניתנה, שכן מגדה גבלס, אשתו של שר התעמולה, הייתה מעין "הגברת הראשונה" של הרייך השלישי, משום שפילגשו של היטלר אווה בראון הושארה מוסתרת מעיני העם, ומבחינה תעמולתית סברו היטלר וגבלס כי הדבר אינו ראוי.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף האנקה לגדוד טנקים ושירת כחייל. שירותו הקרבי "טיהר" את שמו בקרב ההנהגה הנאצית ובשנת 1941 מונה למשרת הגאולייטר (מפקד המחוז) של שלזיה התחתית.
ידידו הטוב של האנקה, שר החימוש הנאצי אלברט שפר, אשר האנקה הוא שהכירוֹ להיטלר, מסר כי בשנת 1944 הופיע האנקה במשרדו מיוסר ויעץ לו שלא להתקרב למחנה הגדול שהוקם בשלזיה עילית, שכן נעשים שם דברים שלא ייעשו. הכוונה הייתה למחנה המוות אושוויץ. האנקה עצמו, שהיה נאצי קנאי, מן הסתם ידע, כגאולייטר, בדיוק מה מתרחש במחנה שהיה סמוך לתחום שלטונו, זמן רב לפני שנת 1944.