לארבע קרן פרווה קצרה וגסה בצבע חום אדמדם כהה בדרך כלל, ולעיתים קרובות ניתן לראות כאלו עם פרווה כתמתמה או צהבהבה חולית. הצבע הלבן מצוי בכמה מקומות כדוגמת הגחון, צדדי הרגליים, וקצות האוזניים; כמו כן יש לו סינר לבן המקיף את הלוע והשפתיים בדומה לאייל פרדי לבן-זנב.
עיניו גדולות ושחורות, ומצידם נראה לעיתים פס שחור מחורץ היורד עד האף המסתיר את בלוטות הריח השחורות שבצדדי העיניים. אפו גדול ושחור בצורה המזכירה מאוד את האיילים, ומסביב לו יש פס לבן דקיק. לעיתים ניתן לראות כתמים שחורים בצדדי הרגליים או בלחיים. רגליו של הארבע-קרן דקות וארוכות, וחלקו האחורי גבוה מעט מחלקו הקדמי בשל הגפיים הקדמיות הקצרות המשוות לו מראה כפוף.
כפי שמרמז שמו התכונה הייחודית של זכרי הארבע קרן היא שמלבד זוג הקרניים הרגילות הממוקמות בין האוזניים, ישנם זוג קרניים קצרות נוספות הקרובות יותר למצח; שני זוגות הקרניים דקות שחורות ומחורצות, אולם בעוד שאורך הזוג הרגיל הוא עד 12 ס"מ, הרי שאורך הזוג הנוסף הוא 5-2 ס"מ בלבד. לחלק מהזכרים הזוג הנוסף קצר אף יותר ונראה ככפתורים, וישנם זכרים רבים בעלי זוג אחד בלבד או שהזוג הנוסף שלהם נושר בגיל מבוגר ובמקומם יש עור שחור נטול שיער. הקרניים הרגילות אינן נופלות, אולם הם עלולות להינזק במהלך הקרבות. הנקבות על פי רוב נטולות קרניים, ובמקומות מסוימים עלול לצמוח להם זוג קרניים אחד בלבד.
מידות גופו של הארבע-קרן הן:
לארבע-קרן שלושה תת-מינים:
תפוצה ובית גידול.
בדומה לקרובו הנילגאי גם הארבע קרן אנדמי לתת-היבשת ההודית, ותפוצתו משתרעת החל מדרום הודו עד דרומה של נפאל; בעבר התפוצה הייתה רציפה, אולם כיום מספר אוכלוסיות בצפון ודרום הודו מקוטעות כאשר מרבית האוכלוסייה מצויה במרכז הודו.
בית גידולו של הארבע-קרן כולל יערות נשירים, שיחים צפופים, חורשות, או בסוואנות ה"טאראי" ההודיות.
אקולוגיה והתנהגות.
הארבע קרן הוא בעל חיים בודד ופעיל יום בדרך כלל, אשר מצוי בהודו בצפיפות אוכלוסייה נמוכה של 3.6-0.2 אנטילופות לקמ"ר; למרות זאת במקומות מסוימים ניתן לראותו חי בקבוצות קטנות של 4-3 פרטים. בשבי, עונת הרבייה מתרחשת בחודשי הקיץ הגשומים מיולי עד ספטמבר, ובמשך כל התקופה הזאת הזכרים הופכים לאגרסיביים אחד כלפי השני כאשר קרבות ביניהם עלולים לגרום לפציעות קטלניות, באמצעות זוגות הקרניים החדות שלהם; בשאר השנה לעומת זאת הזכרים והנקבות חיים בנפרד. לאחר תקופת היריון של 8-7.5 חודשים, הנקבה ממליטה עופר אחד עד שלושה השוקלים בעת לידתם כ-ק"ג אחד. העופרים שוהים עם אימם במשך שנה ומגיעים לבגרות בסביבות שנתיים.
תזונתו של הארבע-קרן כוללת עלים, פרחים, פקעות ופירות. כקרובו הנילגאי גם הארבע קרן צריך לשתות באופן קבוע על מנת לשרוד, ולכן הוא אינו מתרחק מידי ממקורות מים. הארבע קרן הוא אנטילופה זהירה וחששנית מאוד, ובדרך כלל כשיותקף על ידי טורף הוא יסתתר בשיחים ללא ניע למרות שהוא מסוגל לרוץ בזריזות. בשעת סכנה המבוגרים משמיעים קול אזעקה הנשמע כמו 'פהרונק' צרוד, וכן יש להם קולות שקטים יותר המשמשים כתקשורת עם מבוגרים או עופרים אחרים. הם גם מתקשרים ביניהם באמצעות הפרשת ריח, וזכרים טריטוריאליים ישאירו ערמות גללים בשטחם או יסמנו את הצמחייה באמצעות בלוטות הריח שבצידי העיניים. בדומה לאלקרן הגדות ההליכה והריצה של אנטילופה זאת היא קופצנית . את הארבע קרן ניתן לאלף בקלות כאשר הוא צעיר, אם כי הוא עדין למדי וזקוק לטיפול מיוחד.
איומים ושימור.
מצבו של הארבע קרן מוגדר כ-"פגיע" (VU) על ידי IUCN, בשל בירוא יערות, ואובדן בתי גידול לצורך חקלאות. הוא גם מבוקש מאוד על ידי ציידים בתור פוחלץ בשל קרניו המיוחדות, ובמקומות מסוימים בהודו הוא ניצוד גם לבשר. ההערכה היא שנותרו רק 10,000 בטבע, אולם רובם נמצאים באזורים מוגנים מציד. הארבע-קרן רשום בחוק ההגנה של חיות הבר ההודיות אם כי דרושה אכיפה רצינית יותר על הציד. אויביו בטבע הם בעיקר טיגריסים, נמרים הודים, דהולים, זאבים, וחתולי בר אחרים. בשבי תוחלת חייו של הארבע קרן היא עד 10 שנים.
ג'ירוקומפס
מצפן גירוסקופי
המצפן הגירוסקופי (באנגלית: Gyrocompass) הוא סוג של מצפן לא מגנטי המבוסס על סיבוב דיסק מהיר וסיבוב כדור הארץ (או גוף אחר כוכבי לכת אם משתמשים בו במקומות אחרים ביקום) המשמש למצוא באופן אוטומטי את הכיוון הגאוגרפי. אף על פי שמרכיב אחד חשוב של המצפן הוא גירוסקופ, אין זה אותו מכשיר, והמצפן הגירוסקופי בנוי על מנת להשתמש בהשפעת הנקיפה הגירוסקופית, שהיא היבט ייחודי של ההשפעה הגירוסקופית בכלל.
המצפן הגירוסקופי נמצא בשימוש נרחב על אוניות בזכות שתי מעלות עיקריות על פני מצפנים מגנטיים:
פעולה.
גירוסקופ הוא גלגל מסתובב רכוב על גימבל (Gimbal) כך שציר הסיבוב של הגלגל יכול לכוון את עצמו בכל דרך שהיא. כאשר הוא מסתובב במהירות כשצירו מצביע בכיוון מסוים, בשל חוק שימור התנע זוויתי, כאשר גלגל ישמור על הכיוון המקורי שלו בנקודה קבועה בחלל החיצון. היות שכדור הארץ מסתובב, נראה לצופה נייח על פני כדור הארץ, כי ציר הגירוסקופ משלים סיבוב מלא פעם אחת כל 24 שעות. הגירוסקופ משמש לניווט במקרים מסוימים, למשל במטוס, שם הוא ידוע בכינוי אינדיקטור, אבל הוא לא יכול בדרך כלל לשמש לניווט ארוך טווח בים. מרכיב חיוני נוסף הדרוש כדי להפוך גירוסקופ כזה למצפן גירוסקופי, הוא מנגנון שיגרום לו להצביע תמיד על הצפון האמיתי, כמו מומנט כוח.
היסטוריה.
הצורה של המצפן הגירוסקופי, אם כי עדיין לא בת ביצוע, הומצאה בשנת 1852 על ידי הפיזיקאי הניסיוני הצרפתי לאון פוקו.
בארצות הברית, התעשיין אלמר אמברוז ספרי פיתח שיטה מעשית לייצור המצפן הגירוסקופי, וייסד את חברת ספרי. המכשיר אומץ על ידי הצי האמריקני (1911), ומילא תפקיד מרכזי במלחמת העולם הראשונה. בחיל הים החלו להשתמש גם ב"מיקרופון המתכת" של ספרי: המערכת הראשונה של גירוסקופ המנחה במעין טייס אוטומטי את מערכת ההיגוי. בעשורים הבאים, מכשירים אלה ועוד מבית היוצר של ספרי אומצו על ידי ספינות קיטור כמו ספינת הדואר המלכותית המלכה מרי, מטוסים, וספינות מלחמה במלחמת העולם השנייה. לאחר מותו בשנת 1930, כינה חיל הים האמריקאי את ספינת המלחמה USS ספרי אחריו.
לפני ההצלחה של המצפן הגירוסקופי, מספר ניסיונות נעשו באירופה להשתמש בגירוסקופ במקום. בשנת 1880, ניסה ויליאם תומסון (לורד קלווין) להציע גירוסטט לחיל הים הבריטי. בשנת 1889 התאים ארתור קרבס מנוע חשמלי עבור הגירוסקופ הימי, עבור הצי הצרפתי. דבר שאפשר לצוללת הצרפתית Gymnote את היכולת לשמור על קו ישר מתחת למים במשך כמה שעות, מה שאפשר את אכיפת המצור הימי בשנת 1890.
שגיאות.
המצפן הגירוסקופי כפוף לשגיאות שמצתברות בכפוף לדינמיקה שחווה. כשהספינה או כלי הטיס מבצעים שינויים מהירים במסלולם, השינוי המהיר גורם לסטיית קו הרוחב לפני שהמצפן הגירוסקופי מתאים את עצמו.
תכן מודרני המבוסס על סיבים אופטיים ולייזר או על גירוסקופ טבעתי יבטלו או יקטינו מאוד את השגיאות האלו, שכן הם ללא חלקים מכניים, ופועלים באמצעות שימוש בעקרונות המרחק האופטי, כדי לקבוע את קצב הסיבוב.
נורת'רופ A-17
נורת'רופ A-17 (מכונה גם "נומאד" - Nomad, באנגלית: "נווד") היה מפציץ דו מושבי, חד מנועי, חד כנפי, שנבנה ב-1935 על ידי חברת נורת'רופ עבור חיל האוויר של ארצות הברית.
תכנון וייצור.
ה-A-17 היה פיתוח של מטוס המטען "נורת'רופ גמא" שפותח בתחילת שנות ה-30 על ידי חברת נורת'רופ. אב טיפוס סופק לצבא ארצות הברית למבדקים ב-6 באוקטובר 1934, ולאחר מספר שינויים החלה אספקה סדירה לחיל האוויר של ארצות הברית. ב-1935 הוזמנה אספקת 11 יחידות. המטוס יועד לשמש כמפציץ, והיה בעל אחסנה פנימית של פצצות, וכן נשא פצצות במתלים חיצוניים.
לאחר שיפורים נוספים, הזמין חיל האוויר של ארצות הברית 129 יחידות נוספות. בתקופה זו נרכשה נורת'רופ על ידי חברת דאגלס איירקראפט קומפני, ולכן כונו הדגמים המאוחרים יותר, שיוצאו למדינות שונות, גם "דאגלס 8".
השימוש על ידי ארצות הברית.
המטוס נכנס לשירות פעיל בפברואר 1936 והוכיח עצמו כאמין ופופולרי. עם זאת, ב-1938 החליט חיל האוויר כי מטוסי התקיפה שלו צריכים להיות דו מנועיים, החלטה שגרמה לסיום השירות המבצעי של מטוס ה-A-17 החד-מנועי. לאחר מכן שימש המטוס כמטוס סיור בהגנה החופית של ארצות הברית, ולא לחם במלחמת העולם השנייה. חיל האוויר של ארצות הברית הוציא מטוסים אלו משירות בשנת 1944.
עד שיום אחד
עד שיום אחד הוא רומן ראשון מאת שמי זרחין שיצא לאור בהוצאת כתר, ירושלים, בשנת 2011.
סגנון הכתיבה.
הספר כתוב בשיטת העלילה הלא ליניארית, בצורה מעגלית.
מעגל ראשון, הוא המעגל של יצירת סיפור בתוך סיפור. קוראים קטע ומצפים לסיומו. אך המחבר מתחיל קטע חדש ומשלב עבר, עתיד והווה. עבר משתלב בעתיד, עתיד משתלב בהווה, עבר שב לאחר ההווה והעתיד וכן הלאה. המחבר פותר סיפור קודם, ומתחיל סיפור חדש, למרות שהסיפור הקודם עדיין לא לגמרי פתור.
מעגל שני, הוא של הדמויות המעורבות אלה באלה ובונות אלה את אלה כאילו כולן יוצאות מאותה אמא אדמה, הנקראת במקרה הזה: "טבריה". טבריה היא רקע לעלילה, והעיקר האנשים.
מעגל שלישי, הוא מעגל יחסי אנוש עמוקים ועשירים, המתגלגלים אלה לתוך אלה, עד אין סוף...