במהלך השנים פרסם נוי רשימות בנושאי תרבות, ספרות ופוליטיקה, בעיתונות הישראלית ובאתרי אינטרנט ישראלים מרכזיים, וביניהם: הארץ, ידיעות אחרונות, המוסך, והעוקץ. כמו כן, פרסם שני מדורים קבועים בעיתונות: בשנים 1993–1996 המדור "פתיחה" במוסף כל-העיר לתרבות וספרות, ובשנים 1997–2004 המדור "קורא מן השורה" בכתב העת "העין השביעית".
פיגוע הירי ליד שבות רחל (2015)
הפיגוע ליד דומא
הפיגוע ליד שבות רחל
ז'אן מישל סלנקיס
ז'אן מישל עמנואל סלנקיס (בצרפתית: Jean-Michel Emmanuel Salanskis ; נולד ב-5 באפריל 1951) הוא פילוסוף ומתמטיקאי צרפתי, פרופסור למדע ופילוסופיה באוניברסיטת פריז X: נאנטר (סורבון). סלנקיס כתב על נושאים רבים ומגוונים ביניהם הפילוסופיה של המתמטיקה (והקשר בין מתמטיקה והרמנויטיקה), זמן וסובייקטיביות, סוגיות פוליטיות, ופילוסופיה יהודית.
קריירה אקדמית.
תחילה למד מתמטיקה וקיבל תואר שני (DEA) במתמטיקה עיונית. בין השנים 1974–1983 למד פילוסופיה אצל ז'אן-פרנסואה ליוטר. בשנת 1986 השלים עבודת דוקטורט תחת הכותרת "Le continu et le discret" (המתמשך והדיסקרטי).
הגותו.
הוא פרשן חשוב של פילוסופיה קונטיננטלית כמו ז'אק דרידה, עמנואל לוינס, אדמונד הוסרל, מרטין היידגר, וז'יל דלז. הוא פרסם רבות באנגלית ובצרפתית. סלניקס כתב בין היתר על יהדות ועל פילוסופיה של המתמטיקה.
בספרו "La gauche et l'égalité" (השמאל והשוויון) בוחן את השמאל הפוליטי נוכח התחושבה הרווחת "השמאל אבוד". לטענתו, כדי "לגלות מחדש" או "להמציא" את המשמעות של השמאל ובו בזמן להצדיקו כדי להחזיר את האחדות לקשת הפוליטית הדמוקרטית, יש לנסות להבהיר את מערכת היחסים הרדיקלית שמקיים השמאל עם העולם. החיבור מחולק לשלושה חלקים: ניתוח מהות השמאל, לפי מה ובמה הוא מוגדר (שוויון); בחינת המימד האתי שעל פיו מושתת ומוצדק. ולבסוף, ניסיון להגדיר את הדרכים שבהן השאיפה לשיפור העולם עוברת או לא.
בספרו "דרידה" משנת 2010, הוא מציג את הפילוסופיה של ז'אק דרידה בצורה נגישה עבור הקורא ההדיוט, ומראה את הזיקות בין עבודתו של דרידה לפסיכואנליזה, פוליטיקה-רדיקלית וספרות.
בספרו "Les temps du sens" (זמנים של משמעות) הוא מתחיל בפרויקט של יסוד הרמנויטיקה מתמטית שניתן ליישם בתחומים כמו פילוסופיה של המדע, מדעי הקוגניציה ופילוסופיה של הדת.
מפלגת העובדים של בלגיה
מפלגת העובדים של בלגיה (בצרפתית : "Parti du Travail de Belgique ," בהולנדית :"Partij van de Arbeid van België") PVDA-PTB היא מפלגה פוליטית בבלגיה, אחת היחידות שפועלת כמפלגה לאומית, גם בולוניה וגם בפלנדריה.
היסטוריה.
מקור המפלגה בתנועת הסטודנטים של סוף שנות ה-60. סטודנטים מאוניברסיטת לוון פנו לתנועת הפועלים. הם ראו את הפוליטיקה של המפלגה הקומוניסטית הקיימת של בלגיה רוויזיוניסטית, כלומר פנתה יותר מדי לפוליטיקה סוציאל-דמוקרטית (שמיוצגת בבלגיה על ידי המפלגה הסוציאליסטית הבלגית). הם הושפעו מהרעיונות של המפלגה הקומוניסטית של סין, תנועות גרילה באמריקה הלטינית, התנועה נגד מלחמת וייטנאם ותנועת לובן-וולמס, כולם נתפסו כהיבטים של מאבק עולמי נגד דיכוי קולוניאלי או נאו-קולוניאלי ועבור זכויות אזרחיות או עובדים.
תמיכתם והשתתפותם בשביתה חשובה במכרות הפחם הפכו את התנועה למפלגה פוליטית. הם הקימו כתב עת, (AMADA Alle Macht Aan De Arbeiders - כל הכוח לעובדים) שהפך לשם הפרטי של מפלגתם. ב-1979 נערך הקונגרס הראשון, שאימץ תוכנית מאואיסטית ושינה את השם המפלגה לשם הנוכחי. לודו מרטנס הפך לנשיא הראשון, ונשאר אידאולוג חשוב של המפלגה עד מותו ב-2011. ה-PTB-PVDA נהג לארח את הסמינר הקומוניסטי הבינלאומי עד 2014 שהפך לאחד מהכינוסים העולמיים המרכזיים של מפלגות קומוניסטיות.
בעקבות התבוסה האלקטורלית שלה ב-2003, המפלגה שינתה באופן יסודי את שיטות העבודה והתקשורת שלה. מצד אחד, היא אמרה שהיא תתמקד מחדש בעבודה עם עובדי המפעל וכן בעבודת שטח בקהילות שבהן היא פועלת. מצד שני, היא אמרה שהיא תשבור רשמית עם מה שהיא מכנה את העבר העדתי שלה כדי להתקרב לדרישות הקונקרטיות של האזרחים. הדבר בא לידי ביטוי במיוחד בדרישות המועלות בנושאים מאוד קונקרטיים, למשל. הורדת מחירי התרופות, הפחתת המע"מ על מוצרי אנרגיה מ-21% ל-6%, העלאת קצבת המינימום, שליטה טובה יותר בשכר הדירה או עלות נמוכה יותר של שקיות אשפה. לקראת הבחירות בבלגיה ביוני 2007 אוחדו עיתון "סולידריות" ואתר המפלגה במטרה להגיע לציבור רחב יותר. המבנים היו גם "פתוחים" לשכבה רחבה יותר של פעילים.ב-2 במרץ 2008, עבודתו של הקונגרס השמיני של ה-PVDA-PTB הושלמה בפגישת סיום באוניברסיטת Vrije University Brussel. קונגרס זה נערך עם הנושא של "חידוש המפלגה". נבחר ועד מרכזי חדש, אשר בתורו בחר בלשכה חדשה של המפלגה.
שינויים אלו הניבו כמה תוצאות חיוביות, כמו עלייה במספר החברים והתאוששות של הציון האלקטורלי של מפלגת העובדים בבחירות האחרונות. הבחירות האחרונות במאי 2019 הראו התקדמות רבה יותר: הושגה פריצת דרך ברמה הפלמית והאירופית: מספר המושבים שלה נסק מ-2 ל-12 והיא הפכה למפלגה החמישית בגודלה במדינה. מאז 2018 המפלגה מיוצגת גם במועצות המוניציפליות של ערים גדולות יותר בפלנדריה, ולוניה ובריסל. בספטמבר 2014 מנתה המפלגה יותר מ-8,000 חברים, ב-2020 המספר צמח ל-20,000. תנועת הנוער שלה COMAC, פעילה בכל האוניברסיטאות בבלגיה ובבתי ספר תיכוניים (בפלנדריה, בולוניה ובבריסל).
המפלגה גם ידועה בזכות 11 המרכזים הרפואיים שלה המספקים גישה חופשית לטיפול רפואי ראשוני.
הקונפדרציה (מפלגה)
הקונפדרציה לחירות ועצמאות (בפולנית :"Konfederacja Wolność i Niepodległość") או הקונפדרציה, היא מפלגה פוליטית בפולין, המורכבת מאיחוד של מפלגות ימין שונות.
היסטוריה.
המפלגה נוסדה בסוף 2018 בתור איחוד של התנועה הלאומית ומפלגת KORWiN ,שהחליטו להתמודד יחד בבחירות הקרובות לפרלמנט האירופי, בתחילת 2019 הצטרפו לקואליציה מספר מפלגות ימין קטנות. התנועה הגיעה למקום הרביעי קיבלה 4.55% מהקולות אבל לא עברה את אחוז החסימה.
התנועה נרשמה ב-25 ביולי 2019 תחת השם "הקונפדרציה לחירות ועצמאות " והפכה למפלגה .
המפלגה התמודדה בבחירות 2019 וזכתה בסופו של דבר ב-6.81% מהקולות וב-11 מושבים בסיים, רוב התמיכה שקיבלה המפלגה הייתה בחלקים הדרום מזרחיים והצפוניים של פולין . כ-20% מכלל המצביעים הצעירים מתחת לגיל 30 תמכו במפלגה, כשני שלישים ממצביעיה היו גברים ויותר משלוש חמישיות חיו בעיירות ובאזורים כפריים קטנים יותר. זה הודגש כשינוי משמעותי לעומת איחודים קודמים של מפלגות הימין הקטנות, שבהם בסיס התמיכה היה כמעט אך ורק גברים צעירים.
בנובמבר 2019 הציגה הקונפדרציה תשעה מועמדים שהשתתפו בפריימריז לנשיאות שאורגן על ידי המפלגה. המנצח בפריימריז לנשיאות היה קשישטוף בוסאק, שהפך למועמד הקונפדרציה לבחירות לנשיאות. במהלך הסיבוב הראשון של הבחירות קיבל בוסאק 1,317,380 קולות או 6.78%, והגיע למקום הרביעי מבין אחד-עשר המועמדים.
בשנת 2022, שני חברים בKORWiN עזבו את המפלגה בגלל דעותיהם הפרו רוסיות.
אידאולוגיה.
המפלגה נחשבת למפלגת ימין קיצוני, המצע של הקונפדרציה כולל את ההבטחות הבאות, כמו גם אחרות:
משה הכהן מלוניל
רבי משה הכהן מלוניל (רמ"ך) היה מחכמי לוניל שבפרובנס בדורו של הרמב"ם (תחילת תקופת הראשונים, במחצית הראשונה של המאה ה-13), ומחבר "השגות הרמ"ך" על משנה תורה לרמב"ם.
חיבורו.
"השגות הרמ"ך" הוא אחד מנושאי כליו של הרמב"ם. לפי ספר יוחסין של רבי אברהם זכות, הרמב"ם עצמו השיב על השגותיו, אך תשובות אלה אבדו. רבי חיים יוסף דוד אזולאי טען שרק מיעוט מההשגות נשלחו לרמב"ם אולם רוב ההשגות נכתבו לאחר מותו של הרמב"ם. הוא גם טען שהוא ראה כתב יד המכיל את ההשגות.
יש שטענו שרבי משה הכהן מלוניל ראה את השגות הראב"ד ולא השיג השגות שכבר הובאו שם.
כתבי יד של השגות הרמ"ך היו בידי מחברים שונים המזכירים אותן ומצטטים אותן, אך לא הובאו לדפוס. בפרט ציטט אותן רבי יוסף קארו ב"כסף משנה". הן הוזכרו גם ברשב"א, בריטב"א וראשונים נוספים.
קיים כתב יד של החיבור בספריית אוקספורד ההגהות נדפסו לראשונה בשלמותן בשנת ה'תש"ל (1970) כספר בפני עצמו, ולאחר מכן נדפסו על גיליון הרמב"ם במהדורת פרנקל. בכתב היד של ההגהות מצויות הגהות על ששה ספרים בלבד מתוך ארבעה עשר ספרי "היד החזקה" לרמב"ם. לא ידוע בבירור האם הרמ"ך כתב הגהות גם על שאר הספרים. החיד"א מציין "שראיתי בכתב יד השגות הרמ"ך למאות ולאלפים על הרמב"ם", אולי גם הגהות שאינן בידינו כיום.
בהגהותיו מזכיר הרמ"ך מספר פעמים את חידושיו על התלמוד ("חדושין שלי", "קונטרס שלי"), אולם הללו לא הגיעו לידינו.
הרמ"ך החשיב מאוד את מנהגי ישראל בכלל ומנהג מקומו בפרט, ומספר פעמים העיר על הרמב"ם רק על סמך המנהג. אחת מהגהותיו המפורסמות היא על הלכת הרמב"ם שאדם הטוען שהוא כהן אינו נאמן על כך, ואין להעלותו לתורה ככהן על פי דברי עצמו עד שיביא עד התומך בדבריו. הלכה זו מבוססת על התלמוד, ואילו הרמ"ך משיג עליה: "תמה, דמנהגנו להאמינו לקרוא בתורה ראשון", והוא מסביר את הטעם לשינוי מההלכה התלמודית. במגיד משנה שם כתב שזהו מנהג טעות שאין לסמוך עליו, אולם הרמ"א פסק כדעת הרמ"ך, וכך נהוג היום.
נגיף הכשל החיסוני האנושי
ג'ודית ברין-אינגבר