מכשיר הנקסוס Q היה התקן הזרמת מדיה בידורית אשר עושה שימוש במערכת הפעלה אנדרואיד וחיבור לגוגל פליי, למכירה בארצות הברית. לאחר ביקורות על תכונות דלות יחסית למחירו, הוא הוסר מהמדפים. גוגל מסרה שהחברה זקוקה לזמן נוסף לשיפור המוצר.
Nexus Player.
מכשיר ה-Nexus Player הוא ממשיכו של נקסוס Q. ההתקן מוצע למכירה ב-Google Play.
האדמו&quot;ר מביאלא
רוג'רס קולה
רוג'רס קולה (באנגלית: Rodgers Kola; נולד ב-4 ביולי 1989 בלוסקה שבזמביה) הוא כדורגלן זמבי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת זנאקו. ערך 20 הופעות במדי נבחרת זמביה.
קריירה.
קולה גדל במחלקת הנוער של זנאקו בזמביה. בשנת 2008 חתם בספרטק נלצ'יק הרוסית, אך נאלץ לחזור לזנאקו בשל בעיות אישור כניסה. לאחר מכן שיחק עונה אחת בקבוצת גולדן ארוז מדרום אפריקה.
בשנת 2009 הגיע קולה לישראל וחתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, לאחר שנה עבר לקבוצת הפועל ראשון לציון איתה העפיל לליגת העל אחרי שהייתה 8 שנים בליגות הנמוכות. בקיץ 2011 עבר למועדון ספורט אשדוד והיה שותף לעונה הטובה של אשדוד כאשר סיים עם 7 שערים ב-31 משחקים.
בקיץ 2012 חתם קולה בגנט מליגת העל הבלגית, במדיה שיחק עונה וחצי, ובינואר 2014 חזר לישראל והושאל לעירוני קריית שמונה. קולה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה ב-28 בינואר, מול הפועל עכו בסיבוב ח' של גביע המדינה. קולה כבש גם ברבע הגמר מול בית"ר ירושלים וגם בחצי הגמר מול הפועל באר שבע, וזכה עם עירוני קריית שמונה בגביע הראשון בתולדותיה, על אף שלא שותף במשחק הגמר מול מכבי נתניה. קולה כבש את שערו הראשון במפעל אירופאי ב-31 ביולי 2014, במשחק חוץ בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית נגד דינמו מוסקבה הרוסית, אשר הסתיים בתוצאה 1-1. בעונת כבש 11 שערי ליגה והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה, אשר סיימה במקום השני בליגה.
לאחר עונה וחצי בקריית שמונה סיים קולה את דרכו במועדון, ולקראת עונת הושאל לקבוצת וריה מליגת העל היוונית.
באפריל קולה חזר לזמביה וחתם בזנאקו.
קולה החל את הקריירה הבינלאומית שלו בנבחרת זמביה עד גיל 20, ולקח חלק בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 כאשר סיים עם שני שערים. החל משנת 2008 משחק קולה בנבחרת הבוגרת של זמביה.
Coniotomy
Cricothyroidotomy
Thyrocricotomy
יצחק אבן-כלפון
גטו טרזיינשטט
פטר קונוויטשני
פטר קונוויטשני (בגרמנית: Peter Konwitschny, נולד ב-21 בינואר 1945) בפרנקפורט) הוא במאי אופרה ותיאטרון גרמני.
חייו.
פטר קונוויטשני גדל בלייפציג, שם כיהן אביו, פרנץ קונוויטשני, כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג. אחרי שהפסיק את לימודי הפיזיקה שהחל בהם, למד קונוויטשני בברלין בימוי תיאטרון, משנת 1965 עד 1970.
בשנות ה-70 עבד קונוויטשני כעוזר במאי עם רות ברגהאוס (Ruth Berghaus) ב"ברלינר אנסמבל". משנת 1980 ואילך הוא עובד בעיקר כבמאי עצמאי (פרי-לאנס). במהלך תקופה זו ביים הן הפקות אופרה והן הצגות תיאטרון בברלין, האלה, גרייפסוואלד ורוסטוק. משנת 1986 עד 1990 היה במאי ראשי של ה"לאנדסתיאטר האלה". הפקות הנדל שלו, "רינאלדו", "אקיס", "גאלאתיאה ופוליפמו" ו"טאמרלאנו", כמו גם ריגולטו של ורדי וכרמן של ביזה, זכו בשבחים רבים.
אף על פי שקונוויטשני ביין כבר אופרות במערב גרמניה ("טירת כחול הזקן" של בארטוק בקאסל, 1987) ובשווייץ (פידליו של בטהובן בבזל, 1989), הרי רק לאחר נפילת חומת ברלין החלה הקריירה הבינלאומית שלו לנסוק. לאחר אופרות של פוצ'יני ורוסיני בגראץ, לייפציג ובזל, פנה קונוויטשני לווגנר: פרסיפאל (1995, האופרה הממלכתית של בוואריה), טנהויזר (1997, זמפר-אופרה בדרזדן), לוהנגרין (1998, האופרה של המבורג), טריסטן ואיזולדה (1998, האופרה של בוואריה) והפקה עתירת שבחים של דמדומי האלים (2000, האופרה של שטוטגרט).
אחרי "לוהנגרין" חזר קונוויטשני להמבורג לעבוד שם עם המנצח אינגו מצמאכר על "לולו" של אלבן ברג, אמני השירה מנירנברג של וגנר ו"משה ואהרון" של ארנולד שנברג. בשנת 2004 ביים את "ההולנדי המעופף" של וגנר בתיאטרון בולשוי במוסקבה, ב-2005 את "אלקטרה" של ריכרד שטראוס בקופנהגן וב-2009 את "סאלומה" של שטראוס באמסטרדם. משנת 2008 כיהן קונוויטשני כבמאי ההפקות הראשי של האופרה של לייפציג, בחוזה שהיה אמור להימשך עד 2014, אך בסוף דצמבר 2011 הודיע על פרישתו בינואר 2012 עקב חילוקי דעות עם שירמר, מנהל האופרה.
מנחם לנדאו
מנחם לנדאו (נולד ב-1948) הוא פעיל ציבור ישראלי, יו"ר עמותת גבעת התחמושת, לשעבר ראש אגף בשירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה.
לנדאו גדל בפתח תקווה, למד בישיבת "מרום ציון" בירושלים ובתיכון ישורון בפתח תקווה. שירת בחטיבת הצנחנים. בוגר החוג למדעי המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת חיפה.
במשך 32 שנים שירת בשב"כ בתפקידים מגוונים. בהתחלה בארכיון, אחר­ כך הועבר למגזר הערבי, היה אנליסט במרחב ירושלים והתקדם במערך המבצעי. בהמשך עבר למגזר היהודי, טיפס והגיע לתפקיד ראש החטיבה היהודית (עוד לפני שהייתה חטיבה). בתקופת מלחמת לבנון הראשונה היה ממונה על הלוגיסטיקה של השב"כ, אחר­ כך מונה כאחראי על כוח ­האדם בשירות. כמו כן עמד בראש מערך האבטחה הישראלי באירופה ובראש האגף לסיוע ביטחוני ומינהלת סייענים ומשת"פים וסיים את השירות בתפקיד ראש אגף ביטחון ומבצעי­ קרקע. ב-2001 פרש מהשירות.
לאחר פרישתו הקים יחד עם אפי איתם את "עמותת מים" לזהות יהודית. שימש כחבר בדירקטוריון עמידר, חבר בוועד המנהל של המזרחי העולמי. עמית יועץ של המכון לאסטרטגיה ציונית. חבר בוועדת ביטחון, משק לשעת חירום ופס"ח בעיריית ירושלים. חבר בוועד המנהל של העמותה הבינלאומית להקמת כפרי ילדים בסיכון אס.או.אס וחבר עמותת "מלח הארץ-עשיה חינוכית". משמש גם כנציג ראש העיר ירושלים בוועד המנהל של הקרן למורשת הכותל. מ-2012 מכהן כיו"ר עמותת גבעת התחמושת. הוביל את המאבק למניעת סגירת אתר גבעת התחמושת מחוסר תקציב והפיכתו לאתר מורשת לאומי.
לנדאו תושב ירושלים, נשוי ואב לארבעה.
מעורבות פוליטית.
בבחירות המוניציפליות 2003 לעיריית ירושלים, ריכז את מטה הבחירות של המפד"ל.
ב-2006 הוזכר שמו בין אישי הציבור מקרב הציונות הדתית שהביעו תמיכה במפלגת קדימה.
ב-2008 היה חבר במפלגת אח"י.
בבחירות המוניציפליות 2008 לעיריית ירושלים היה במקום השמיני בסיעתו של ראש העיר הנבחר ניר ברקת אשר זכתה בבחירות אלה ל-6 מנדטים. לנדאו ריכז בהתנדבות את מטה יום הבחירות של הסיעה.
ב-2012 בעקבות הודעת מטה אורלב על התפקדותו של לנדאו למפלגת הבית היהודי ותמיכתו במועמדותו של זבולון אורלב ליו"ר המפלגה, הבהיר לנדאו כי הוא בכלל לא התפקד למפלגה, אין לו כוונה לעשות זאת בעתיד ואין בכוונתו להיכנס למפלגה כלשהי.
מעת לעת מרואיין לנדאו בנושאים הקשורים לביטחון מסכל, במסגרת זו התראיין גם כלפי פעולות תג מחיר וכלפי פגיעה בצה"ל על ידי גורמי ימין קיצוני. כך למשל טען באפריל 2014, שיש לטפל באלימות ביצהר כמו בטרור הערבי, "מטילים עוצר, שמים מחסומים ועוברים מבית לבית".
סמל שלזוויג-הולשטיין
סמל שלזוויג-הולשטיין (בגרמנית: Wappen Schleswig-Holsteins) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית שלזוויג-הולשטיין. הסמל נקבע בחוקת המדינה ב-1957 ועיצובו מתבסס על סמלי הנסיכויות ההיסטוריות שבשטחיהן מתקיימת המדינה כיום.
המגן מחולק לשני חלקים: החצי הימני מראה שני אריות כחולים פוסעים בשדה זהב כשפניהם מכוונות אל מחציתו השנייה של המגן. זהו סמלו ההיסטורי של מחוז שלזוויג שעוצב בהשראת סמל דנמרק ששלטה באזור בעבר. בחציו השמאלי של המגן מוטען עלה סרפד לבן בשדה אדום, סמלה ההיסטורי של הולשטיין.
ולטר סוסקינד
ולטר סוסקינד (בהולנדית: Walter Süskind; 29 באוקטובר 1906 - 28 בפברואר 1945) היה יהודי גרמני ממוצא הולנדי, שהיה ביודנרט בתקופת מלחמת העולם השנייה והציל ממוות, ביחד עם אשתו, ועם הנרייטה פימנטל, יוהאן ואן הולסט ואחרים, כמה מאות ילדים יהודים (מספר הילדים שניצלו נע בין 1,000-600 על פי מקורות ועדים שונים). בינואר 2012 נעשה סרט הולנדי על פעולתו בשואה - "סוסקינד".
קורות חיים.
סוסקינד נולד בגרמניה ב-1906, בנם הבכור של זוג יהודים הולנדים - הרמן סוסקינד ופרידה לבית קסלר. היו לו שני אחים. נישא ליוהנה לבית נאט (1906 - 1944) ונולדה להם בת אחת - איבון. לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה הוא היה מנהל בבית חרושת למרגרינה. ב-1938 ברח מאימת הנאצים, מגרמניה להולנד, מתוך כוונה להמשיך לארצות הברית, אך לא הצליח בהמשך הבריחה כמתוכנן ונאלץ להישאר עם משפחתו בהולנד.
איש היודנרט ומציל ילדים.