את השכונה חוצים לרוחבה שלושה מרחובותיה המרכזיים של עזה: אל-וחדה, עומאר אל-מוכתאר, וגמאל עבד א-נאצר (מכונה גם רחוב תלאתין). רחוב א-רשיד, הניצב לרחובות אלו והמקביל לחוף הים, מהווה את גבולה המערבי של השכונה. מדרום לרימאל נמצאות השכונות שיח' עג'לין (הסמוכה לחוף) ותל אל-הווא. ממזרח לה נמצאים שכונת סברה ומרכז העיר (א-דראג') ומצפון – מחנה הפליטים שאטי ושכונת א-נאצר.
הבולטים שבין מבני הציבור בשכונה הם: מתחם בית החולים שיפא, בית החולים המרכזי בעיר וברצועת עזה, בית חולים א-נסר לילדים שנפתח ב-1973, ארמון הנשיאות הפלסטיני, ארמון המושל ובניין המועצה המחוקקת הפלסטינית. כמו כן, מצויים באזור זה מספר נציגויות של ממשלות זרות, בתי מלון וחלק ממסעדותיה הנחשבות של העיר. מדרום לבית החולים שיפא, על ציר עומאר אל-מוכתאר, נמצאת "מידאן ג'ונדי" (כיכר החייל) הקרויה על שם "החייל הערבי האלמוני" שנפל במלחמת 1948. בשכונה גם התקיימה שלוחה של אל-אזהר. בניין השלוחה נפגע במלחמת ששת הימים ונותר ריק במשך מספר שנים. בשנת 2010 נפתח בשכונה הקניון הראשון ברצועה, קניון עזה. בשכונה ממקום מלון חמישה כוכבים קומודור, מסעדת היוקרה "Roots Club" ומועדון הרכיבה פייסל.
היסטוריה.
עד שנות ה-30 של המאה ה-20 היה האזור שעליו הוקמה השכונה רצועת חולות שהפרידה בין העיר עזה ובין חוף הים. רצועה זאת הייתה בבעלות ממשלתית, וקודם למלחמת העולם הראשונה כתב ד"ר יעקב טהון על סיור באזור עזה לבחינת התיישבות יהודית: "ביחוד היינו מעוניינים באדמת הממשלה המשתרעת בין עזה ובין הים, באורך של 3–4 ק"מ. כאן חשבנו להקים שכונה יהודית, מעין אחוזת בית ...". כבר בשנות ה-20 החלה תנופת בנייה בעזה לאחר שהעיר ספגה נזקים כבדים במצור שנערך עליה במלחמת העולם הראשונה. השכונה הוקמה בשנות ה-30 וה-40. הבתים החדשים נבנו בסגנון ובטכנולוגיה שהיו קרובים יותר לסגנון האירופי. בתחילה היו רוב המשתכנים החדשים פקידים בשלטון המנדט הבריטי, ובהמשך הצטרפו גם בעלי מקצועות חופשיים. בעקבות מעבר חלק נכבד מהשכבה המובילה בעזה לשכונה זו, הוקמו גם בנייני ציבור ומסחר במזרח השכונה, בחלק הסמוך למרכז העיר.
יגאל בן-שלום (מנכ&quot;ל)
יגאל בן-שלום (נולד ב-21 בדצמבר 1946) הוא מומחה בתחום מדיניות חברתית ובעבר מנכ"ל משרד העבודה והרווחה ומנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.
ביוגרפיה.
בן-שלום נולד בשכונת בן-ציון בנתניה. אביו, עובדיה בן-שלום, עלה לארץ ישראל מתימן וכיהן כמנהל הקרן לביטוח פועלי בניין וחבר מועצת העיר נתניה. בילדותו הוא נשלח לבתי ספר כלליים, על אף היותו בן למשפחה שומרת מצוות, ובשירותו הצבאי שירת כקצין צנחנים והיה מפקד פלוגת חרמ"ש בדרגת רב-סרן.
בשנת 1968 החל בן-שלום בלימודי מחשבים וכלכלה באוניברסיטה העברית. בסיום תפקידו כמנכ"ל משרד העבודה והרווחה הוא השלים גם דוקטורט מאוניברסיטת חיפה בנושא "יישום זכויות – המקרה של יישום זכויות ילדים ונוער בישראל". בנושא זה הוא הרצה לאורך השנים באוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת בן-גוריון ואוניברסיטת חיפה.
בשירות הציבורי.
בשנים 1970 – 1987 עבד במוסד לביטוח לאומי ועסק בתחומי מיחשוב ומערכות מידע. בין היתר הוא לקח חלק בהיערכות המוסד ליישומם של חוקים שאושרו באותן שנים, ובהם חוק הבטחת הכנסה, חוק ביטוח אבטלה, חוק נכות כללית וחוק הסיעוד. בין תפקידיו בתקופה זו שימש מנהל המחלקה לתכנון ולתכנות, מנהל האגף לעיבוד נתונים אוטומטי, וסמנכ"ל. לאחר פרישתו של דני עזריאל מראשות המוסד כיהן בן שלום כמחליפו למשך מספר חודשים. לאחר שנסים ברוך נתמנה למנכ"ל המוסד, כיהן בן שלום כממלא מקומו. במהלך שנות עבודתו השתלם בן-שלום בארצות הברית בנושאי מחשבים וביטחון סוציאלי. בסיום תקופה זו עבר לנהל חברת מחשבים שהתמחתה בתחום מערכות מידע, שעבדה בעיקר עבור המגזר הציבורי.
לאחר הקמת הממשלה ה-27 הוא מונה על ידי השר אלי ישי למנכ"ל משרד העבודה והרווחה, ומתוקף תפקידו עמד בתקופה זו בראשות הוועדה לטיפול בילדים ונוער בסיכון והוועדה הבין-משרדית לנושא אלימות במשפחה. בשנים 2004 – 2008 חזר בן-שלום למוסד לביטוח לאומי ומונה על ידי השר זבולון אורלב לעמוד בראש המוסד. בתקופה זו הותוותה תוכנית אב מחודשת למוסד, והממשלה קבעה יעדים לצמצום העוני ולהגדלת התעסוקה. לאחר סיום תפקידו מונתה להחליפו אסתר דומיניסיני.
לאחר הפרישה.
בתום תפקידו חזר בן-שלום לאקדמיה. בשנת 2009 התמנה לראש המגמה למדיניות חברתית במכללת בית ברל וליו"ר מכון המחקר למדיניות חברתית, יזמות ופיתוח תוכניות חברתיות של המכללה. בשנת 2010 התמנה לסגן נשיא המכללה לענייני פיתוח.
בשנת 2010 נבחר בן-שלום להיות יו"ר "מנהיגות אזרחית" בישראל, ארגון הגג של העמותות והארגונים ללא כוונת רווח (אלכ"רים) בישראל.
בן-שלום היה בהתנדבות בתפקיד יו"ר מילבת, עמותה העוסקת בפיתוח עזרים עבור אנשים עם מוגבלויות וקשישים מאז שנת 2008. בנוסף לכך משמש יו"ר מכון אדלר מתחילת שנת 2012 . בן-שלום ייצג את המגזר השלישי בשולחן העגול הבין מגזרי ושימש יו"ר שותף לשולחן העגול יחד עם נציג המגזר העסקי ונציג הממשלה. ד"ר יגאל בן-שלום הוא יו"ר האגודה לטיפוח חברה ותרבות ויו"ר הוועד המנהל של המכון לחקר יהודי תימן ע"ש עובדיה בן-שלום אשר הוקם במכון בן צבי. הוא מכהן במספר דירקטוריונים פרטיים.
יגאל בן שלום
מיתולוגיה יהודית
מיתולוגיה יהודית היא אוסף הנרטיבים המסבירים ומציגים את האמונות הדתיות של היהדות, בעוד פולקלור יהודי הם סיפורי עם, סיפורי שבחים, מיתוסים ומעשיות שהתקיימו בתרבות היהודית באופן כללי. מקורות המיתולוגיה היהודית הם בעיקר התנ"ך, הספרים החיצוניים, מדרשי האגדה, התלמוד וספר הזוהר. מקורו של מרבית הפולקלור הקדום ביותר הוא ספרות האגדה והתנ"ך עצמו, ומאז קיימת התפתחות היסטורית של פולקלור ושל מיתולוגיה יהודיים. פרשנות רחבה יותר מייחסת לפולקלור היהודי גם מנהגים ומסורות שונות.
בין הנושאים שהמיתולוגיה היהודית עוסקת בהם: קיומם של מלאכים, שדים, ענקים, בהמות, עוף ענק בשם זיז שָׂדַי, לווייתן ואַדְנֵי הַשָׂדֵה; כמו כן גם "שד הגיהנום" (מלאך המוות) סַמָּאֵל, השדה החוטאת לילית ועוד.
אגדות ופרשנויות המרחיבות את סיפורי התנ"ך כסיפור יציאת מצרים ובריאת העולם; העל-טבעי ובסוגיית מהות החיים והמוות. קיימים גם מרכיבים מודרניים יותר, למשל במיתולוגיה סביב הבעל שם טוב, המהר"ל מפראג או ה"מעשה בוך" מ-1602.
כך, למשל, אחת הדמויות הבולטות במיתולוגיה היהודית היא חוה, שהייתה אשתו של אדם הראשון. המיתוס על אודות לילית, המאפשר לקהל היעד לפתח עמדה לגבי הטוב ורע, מבוסס על המידע התנ"כי אך מרחיב אותו.
סיפור הבריאה היהודי חולק קווי דמיון עם סיפור המיתולוגיה הבבלי, האנומה אליש, ומשתמש בסימבולים מיתולוגיים דומים. מכיוון שהופעת טכנולוגיית כתיבה מתקדמת באזור יהודה וישראל הופיעה מאות שנים לאחר שהחלה במסופוטמיה, התפיסה המקובלת היא שסיפור הבריאה היהודי אימץ מאפיינים שהיו מוכרים טרם התגבשותו.
עינת קופר
עינת קופר (נולדה ב-29 בינואר 1970), מתרגמת ועורכת ישראלית. היא מהמתרגמים הישראלים הבודדים שמתרגמים פרוזה יפנית משפת המקור לעברית.
ביוגרפיה.
קופר למדה יפנית בטוקיו במהלך שהייתה הממושכת ביפן כסטודנטית צעירה בשנות התשעים. עם חזרתה החלה לתרגם פרוזה מיפנית לעברית ובכך הצטרפה לכמה מתרגמים אחרים אך נוכחותה הביאה לשינוי חשוב בתרגום הספרות היפנית לעברית - בעבר נעשו מרבית התרגומים של פרוזה יפנית מאנגלית לעברית, והחל מסוף שנות ה-90 רוב התרגומים נעשים משפת המקור.
קופר נחשבת לא רק למתרגמת פורייה במיוחד. היא כיום המתרגמת הרשמית של הסופר היפני הידוע הארוקי מורקמי, זוכה פרס ירושלים לשנת 2009, ותרגומיה זכו לשבחים רבים, בעיקר בזכות הנאמנות הסגנונית לשפה היפנית, שאינה מתורגמת בקלות לעברית. היא מוזמנת לעיתים קרובות להשתתף בפנלים ובכנסים אקדמיים, כדי להציג את עבודתה כמתרגמת ואת משנתה לגבי חשיבות הגיוון ביצירות ספרות יפניות המתורגמות לעברית. כמו כן היא מרצה במסגרות שונות.
מלבד ספריו של מורקאמי, תרגמה קופר לעברית מספריהם של יוקיו מישימה, שנחשב לגדול סופריה של יפן במאה ה-20 וסופרים נוספים, ביניהם בננה יושימוטו, אקירה יושימורה וטניזקי ג'ונאיצ'ירו. בנוסף ערכה מספר תרגומים או תרגמה אותם מחדש מהמקור ביפנית, והיא מרצה בפני קהלים מגוונים על יפן ועל ספרות יפן. עינת קופר מתגוררת בתל אביב.
מתרגומיה.
ייעוץ במונחים יפניים ותרגום ליפנית:
ארבע החירויות
פרנק מוס (שוער)
פרנק מוס (אנגלית: Frank Moss; 5 בנובמבר 1909 - 7 בפברואר 1970) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
קריירה.
מוס נולד בעיירה ליילנד שבלנקשייר, והחל את הקריירה שלו במועדון פרסטון נורת' אנד, אליו הצטרף ב-1928. לאחר שנה ו-24 משחקים הוא הצטרף לאולדהאם אתלטיק כמחליפו של השוער הראשון ג'ק האקינג. הוא השתתף ב-29 משחקי ליגה במשך עונה וחצי, ובנובמבר 1931 חתם בארסנל תמורת 3,000 לירות שטרלינג.
מוס תפס מקום קבוע בהרכב של ארסנל במקום צ'ארלי פרידי, ושמר על מקום זה במשך ארבע העונות הראשונות שלו בארסנל; הוא זכה בשלוש אליפויות (1932/1933, 1933/1934 ו-1934/1935) והשתתף בגמר גביע ה-FA של 1932, שהסתיים בהפסד שנוי במחלוקת לניוקאסל יונייטד.
הוא השתתף בחמישה משחקים במדי נבחרת אנגליה, וב-14 באפריל 1934 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 3 - 0 על נבחרת סקוטלנד באצטדיון ומבלי. משחקו האחרון בנבחרת היה משחק שכונה "קרב הייבורי", ובו התמודדה אנגליה מול נבחרת איטליה שהייתה אלופת העולם. מוס היה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שהובילו את אנגליה לניצחון 3 - 2.