הוא החל בכתיבת היומן ב-23 בספטמבר 1944 וסיים ב-7 באוקטובר 1944, מוקף בסוהרים, רוצחים, גנבים ועברייני מין. למחרת, ב-8 באוקטובר 1944 הוא קיבל חופשה של יום אחד מבית הסוהר והצליח להבריח את כתב היד כשהוא מוסתר תחת בגדיו. הוא שוחרר מהמוסד ב-13 בדצמבר 1944.
היומן פורסם לראשונה בגרמניה ב-2009 והופיע בתרגום לעברית ב-2012 עם הקדמה מאת פרופ' משה צימרמן.
היומן.
אין זה יומן לפי הגדרה. פאלאדה לא מתאר את חוויותיו במוסד לפי תאריך אלא נותן דין וחשבון על חייו בגרמניה לפני ואחרי עליית הנאצים לשלטון. הוא מתרכז בשלושה תחומים:
פאלאדה כתב כי למרות שמאז 1933 נתקל באיבה מתמדת וזכה ליחס של אזרח מסוג ב', העדיף להפקיר את עצמו ומשפחתו ונשאר בגרמניה כי הוא גרמני, אוהב את גרמניה, ולא יכול היה לחיות ולעבוד בשום מקום בעולם חוץ מגרמניה. הוא מתגונן מהאשמות של הסופרים והאמנים שברחו מגרמניה וכותב כי לא נשאר בגלל פחד לרכושו ולמשפחתו וכי בחו"ל יכול היה לחיות חיים קלים יותר ולהרוויח יותר אך הוא העדיף להיכחד עם בני עמו הגרמנים במקום ליהנות מאושר כוזב בניכר.
הוא מתאר איך היה לחיות כאדם פשוט במדינת משטרה מוצפת מלשינים. ב-אפריל 1933 נעצר לשלושה שבועות לאחר ששכניו עמם היה לו סכסוך כספי, העלילו עליו כי שמעו שהתבטא ש"יש לרצוח את הפיהרר". רק לאחר שאשתו הצליחה להימלט מביתו שהיה שמור על ידי אנשי האס אה, הצליחה להגיע לבית הכלא, להפעיל קשרים ועורך דין, הוא שוחרר לאחר שלושה שבועות. לאחר מכן התיישב בכפר שבו שלט מורה הכפר שלאחר שהצטרף למפלגה, הדיח את ראש הכפר והתנהג כשליט מקומי ללא עוררין. הוא התעמר בתושבים בכלל ובפאלאדה בפרט. כל ניסיון התנגדות נתקל במעצר. פאלאדה כותב על מספר מקרים של חבריו שנעצרו בעקבות הלשנה וסיימו את חייהם בבית כלא.
יחסיו של פאלאדה עם ממסד התרבות הנאצי היו מורכבים. הוא הגיש מספר פעמים בקשה להתקבל ל"לשכת הספרות של הרייך" אך לא קיבל תשובה, כנראה בגלל נטיותיו השמאלניות בתקופה לפני עלות הנאצים לשלטון. העובדה שלא קיבל תשובה שלילית אפשרה לו להמשיך לכתוב תחת עינו הפקוחה של יוזף גבלס. ספריו לא נשרפו בגרמניה הנאצית.
גבלס רצה להפיק סרט לפי ספרו של פאלאדה "גוסטב רכב הברזל" והקצה לכך מליון רייכסמארק בתנאי שפאלאדה ישנה את העלילה וייתן לה סיום נאצי. פאלאדה הסכים לכך אולם אידאולוג המפלגה, אלפרד רוזנברג הטיל וטו על הפרויקט בטענה שיש להתייחס אל פאלאדה כאל בולשביק של תרבות ועקירתו מהשורש היא מטרה רצויה ביותר.
ביומן מופיעות גם הערות אנטישמיות, בעיקר על משיכתם של היהודים לכסף. פאלאדה כתב, באישור גבלס, ספר אנטישמי על פרשת מעילה בבנק יהודי בשנות ה-30. למזלו נשרף כתב היד בהפצצת דרזדן ב-פברואר 1945.
ניסים ואטורי
ניסים ואטורי (נולד ב־23 באוקטובר 1969, י"א בחשוון ה'תש"ל) הוא איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי שהיה ראש נוער הליכוד ובהמשך חבר הכנסת מטעם המפלגה.
ביוגרפיה.
נסים ואטורי נולד בשכונת רמת אליהו שבראשון לציון ב־1969. אביו עלה מלוב בשנת 1949 ואמו תקווה עלתה מעיראק ב־1951.
שירת בצה"ל כמפקד צוות חילוץ מטוסים ממסלולי טיסה, באחד מבסיסי חיל האוויר.
פעילות ציבורית.
ואטורי היה חבר סניף תנועת הנוער הלאומי בית"ר בראשון לציון ושם היה חניכו של דוד ביטן (לימים חבר הכנסת מטעם הליכוד). מאז, השניים נחשבים למקורבים, וניסים הוא ששינה את שמו של ביטן לדוד חי לאחר שחלה (בסוף 2020). בשנת 1991 מונה ואטורי ליו"ר נוער הליכוד.
ב־2013, במהלך הבחירות לכנסת התשע עשרה, התמודד על מקום ברשימת הליכוד, אך לאחר האיחוד עם ישראל ביתנו ויצירת הסיעה המשותפת הליכוד - ישראל ביתנו הוצב בה במקום ה-94 הסמלי.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל בשנת 2018 נבחר למועצה האזורית גולן כנציג היישוב בו הוא מתגורר, אלוני הבשן.
במהלך 2019, בבחירות לכנסת העשרים ואחת התמודד שנית, וזכה במשבצת המועצות האזוריות, שהוצבה במקום ה-37. לאחר שהכנסת העשרים ואחת התפזרה, הוחלט בליכוד להשתלב עם מפלגת כולנו, ולכן מקומו הועבר למקום ה-40. גם בבחירות לכנסת ה-22 ולכנסת ה-23 מוקם במקום זה. מפלגת הליכוד זכתה בשלוש מערכות אלו ב־32–36 מנדטים, וכך לא נכנס ואטורי לכנסת במערכות הבחירות הללו. ב־11 בדצמבר 2020 נכנס ואטורי לכנסת לאחר התפטרותו של גדעון סער. עם פרישת מספר חברים נוספים (בעיקר לתקווה חדשה של סער) קודם למקום ה־37. לאחר כארבעה חודשים, בבחירות לכנסת ה-24, זכתה המפלגה בשלושים מנדטים בלבד וכך לא נכנס ואטורי לכנסת.
השכלה.
ב-2011 קיבל תואר דוקטור במנהל עסקים, שאינו מוכר בישראל, מאוניברסיטת IUBL האוקראינית, לאחר שלמד שנה בהתכתבות וללא תארים מוקדמים יותר. בהמשך השלים תואר ראשון במשפטים ממכללת שערי מדע ומשפט והמשיך לתואר שני בלימודי המזרח התיכון בן זמננו, בתוכנית לבכירים של אוניברסיטת תל אביב.
פעילות עסקית.
היה יזם בנייה במשרד הביטחון. בהמשך הקים בקצרין בית קפה בזיכיון של רשת "קפה קפה", אך הוא לא הצליח. בשנת 2015 הגיש בקשה לפשיטת רגל עקב חובות על סך 2.4 מיליון ש"ח. הוצא בעניינו צו כינוס ב-2016 וצו פשיטת רגל ב-2018, ואלו בוטלו ב-1 בינואר 2020.
חיים אישיים.
ניסים ואטורי הוא דתי לאומי. במאי 1998 נישא לאביטל, גננת במקצועה, והם הורים לשבעה. אשתו אף תרמה לו כליה, לאחר שחלה החמרה במחלת כליות ממנה סבל כבר מגיל תשע. בשנת 2001 עברו למושב אלוני הבשן שברמת הגולן. בינואר 2021 הודיע כי בכוונתו להתגורר במקביל גם במצפה יהודה שבגוש עציון.
בתו בת-אל הקימה בשנת 2015 את סניף נוער הליכוד בגולן, ובשנים 2017–2019 עמדה בראשות נוער הליכוד, כאביה.
שקוץ משמם
בוב וינדל
רוברט ג'ורג' "בוב" וינדל (באנגלית: Robert George "Bob" Windle; נולד ב-7 בנובמבר 1944) הוא שחיין אוסטרלי בעבר, אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 1 זהב ושיאן עולם.
ביוגרפיה.
וינדל נולד בסידני, ניו סאות' ויילס וגדל בוייברלי פרבר של סידני.
באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בשנת 1960 זכה וינדל במדליית כסף במשחה ל-1650 יארד חופשי, אחרי ג'ון קונרדס וניכלל בנבחרת האוסטרלית לאולימפיאדת רומא, אך המאמנים הלאומיים שלו בחרו לשלוח אותו רק לחוש את אווירת האולימפיאדה ולכן הוא לא השתתף בתחרויות עצמן. לאחר המשחקים הוא עבר להתאמן עם קונרדס בהדרכתו של דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (יאן אובריאן, קווין ברי, אילזה קונרדס אחותו של ג'ון). מאמנו כינה אותו "גרייהאונד" בשל מבנה גופו הרזה.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בשנת 1962 זכה וינדל ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחים 4x220 יארד חופשי בשיא עולם חדש של 8:13.4 דקות, מדליית כסף במשחה 1650 יארד חופשי (17:44.5 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-440 יארד חופשי (4:23.1 דקות) .
שיאן עולם.
בתחרות שחייה שנערכה בטוקיו, יפן ב-21 באפריל 1963 קבע וינדל שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.3 דקות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה וינדל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 17:01.7 דקות, לפני ג'ון נלסון מארצות הברית (17:03.0 דקות) ובן ארצו אלן ווד (17:07.7 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:39.1 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:33.2 דקות וגרמניה (3:37.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:05.7 דקות, את המשחה שלו הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:58.7 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.6 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים נרשם וינדל ללימודים באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית והתאמן בהדרכתו של דון קונסילמן, מאמנם של אלופים אולימפיים רבים ביניהם מארק ספיץ, ג'ים מונטגומרי, גארי הול סניור, צ'ארלס היקוקס ועוד.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה בשנת 1966 זכה וינדל ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-440 יארד חופשי (4:15.0 דקות) במשחה שליחים 4x110 יארד חופשי (3:35.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x220 יארד חופשי (7:59.5 דקות). שלוש התוצאות הללו היוו שיאי עולם חדשים.
באולימפיאדת מקסיקו (1968) זכה וינדל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:53.7 דקות, אחרי ארצות הברית (7:52.3 דקות) ולפני ברית המועצות (8:01.6 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 3:34.7 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:31.7 דקות וברית המועצות (3:34.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.9 דקות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.6 שניות.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש מספורט תחרותי.
עפרה נחמד
עפרה נחמד (נולדה ב-8 בספטמבר 1950) היא אשת רדיו ישראלית. שימשה כתבת, עורכת ומגישה ב"קול ישראל".
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים וגדלה במושב בית זית שליד ירושלים. שרה במקהלת הנוער של "קול ישראל". עם סיום שנות חטיבת הביניים, עברה ללמוד בתיכון "הר הנגב", הסמוך לשדה בוקר, והיא בוגרת המחזור הראשון שלו. שירתה בגרעין הנח"ל "אל מול אדום" של בני המושבים, שהקימו את היאחזות הנח"ל ארגמן בבקעת הירדן. למדה לשון וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.