ב-1943, בעת שהעיירה הייתה תחת הכיבוש הנאצי, כתבה לסקר יומן שתיעד שלושה חודשים בחייה. באוגוסט 1943 שולחה כל המשפחה למחנה ההשמדה אושוויץ. עד 2008 הייתה קיימת הסברה כי לסקר הומתה בתאי הגזים יחד עם אמה ואחיה הצעיר מיד עם הגעתה לאושוויץ, אולם ב-2008 פורסמה עדות של חברתה לבלוק באושוויץ, זופיה מינק, בה התברר כי לסקר שהתה כאסירה באושוויץ עד אשר חלתה בכולרה בהתפרצות של המגפה בדצמבר 1943. מינק העידה כי נשאה את לסקר, שעדיין הייתה בחיים, על גבי מריצה אל תאי הגזים. לסקר ביקשה ממנה לקחת אותה אל הגדר החשמלית כדי שתוכל להתאבד, אולם שומר אס אס שליווה אותן מנע זאת ממנה.
אביה של לסקר היה בן המשפחה היחיד ששרד את השואה. לאחר המלחמה עלה לישראל, נישא מחדש ונולדה לו בת, זהבה שרץ. האב, שנפטר ב-1986, לא סיפר לה על משפחתו הקודמת עד שמלאו לה 14 וגם לאחר מכן לא הוסיף מידע רב אודות המשפחה שנספתה בשואה. על קיום היומן נודע לזהבה שרץ רק ב-2006 לאחר שפורסם בחוץ לארץ.
היומן.
לסקר כתבה את היומן במשך שלושה חודשים - מינואר 1943 ועד אפריל באותה שנה. שלושה חודשים לפני הגירוש לאושוויץ שהתרחש ב-1 באוגוסט. ביומן, שנכתב במחברת לימודים, היא חשפה את עולמה הרגשי של נערה מתבגרת ותיארה את האכזבות והאימה תחת הכיבוש הנאצי בצד התפתחות של אהבות ראשונות.
גילוי היומן ופרסומו.
היומן נשמר במשך 62 שנים על ידי סטניסלבה ספינסקה, פולנייה שהייתה בזמן המלחמה נערה מעט מבוגרת מלסקר. משפחתה של ספינסקה התגוררה בבנדין ופונתה מביתה כדי לאפשר את יצירת הגטו. ספינסקה נכנסה לגטו מדי פעם כדי לראות מה עלה בגורל בית המשפחה ונפגשה עם רותק'ה לסקר שמשפחתה התגוררה בגטו באותו בית. בין הנערות נוצרו קשרי חברות ולסקר סיפרה לה על היומן. הן קבעו מקום מחבוא בבית שבו אמורה הייתה לסקר להסתיר את היומן לפני שתגורש. לאחר חיסול הגטו, שבה ספינסקה למקום, מצאה את היומן במקום המסתור ושמרה אותו אצלה כמזכרת אישית.
רק ב-2005 שוכנעה ספינסקה על ידי אחיינה לחשוף את היומן. העתקו נמסר לאדם שידלובסקי מקרן "יונה" בבנדין, המשמרת אתרים יהודים בעיר. מציאת היומן זכתה במהרה לפרסום באזור וב-2006 הוציאה עיריית בנדין את היומן כספר בפולנית והעיתונות הפולנית הדביקה ללסקר את הכינוי "אנה פרנק הפולנית". ב-2007 הוציא מוסד יד ושם את היומן בתרגום לאנגלית ולעברית תחת השם, "דפי רותק'ה". ביוני 2007 מסרה ספינסקה בטקס חגיגי את היומן המקורי למשמרת ביד ושם. ב-2008 הפיקה רשת BBC האנגלית סרט אודות סיפורו של היומן.
ליאונרד אורנשטיין
ליאונרד סלומון אורנשטיין (באנגלית: Leonard Ornstein; 12 בנובמבר 1880 – 20 במאי 1941) היה פיזיקאי תאורטי יהודי הולנדי שנודע בעיקר בזכות עבודתו בתחום המכניקה הסטטיסטית.
קורות חיים.
נולד כבן יחיד לסוחר נתן לאונרד אורנשטיין ורעייתו סופיה מריה מנסון בניימכן.
בשנת 1898 החל בלימודיו באוניברסיטת ליידן תחת הנחייתו של הנדריק לורנץ, נושא עבודת הדוקטורט שלו היה התאמת הפורמליזם של גיבס למולקולות. משוואת אורנשטיין- זרניקה, אותה פיתח במשותף עם חתן פרס נובל פריץ זרניקה, מיושמת לחישוב פונקציות קורלציה בתאוריית הזורמים תחת הנחות קירוב שונות כדוגמת פוטנציאלי כדורים קשיחים, לנרד ג'נוס יוקאווה ופוטנציאלים נוספים. תהליך אורנשטיין-אולנבק מתאר את התנועה של חלקיק בראוני מאסיבי תחת השפעת כח חיכוך או כח מרכזי.
ב-1914 מונה לתפקיד פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת אוטרכט שם היה ממשיך דרכו של פטר דביי. בין השנים 1918 ועד 1922 עמד בראש החברה הציונית ההולנדית (NZB). כשהוקמה המחלקה לפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים אורנשטיין סייע למאמציו של חיים ויצמן במציאת פיזיקאי חוקר מהמעלה הראשונה שימונה לחבר סגל. ב-1921 במשותף עם גיליסט הולסט דחף להקמת האגודה הפיזיקלית ההולנדית ועמד בראשה מ-1939 עד נובמבר 1940. ב-1922 מונה למנהל המעבדה הפיזיקלית, שם הרחיב את תחום התעניינותו למחקר של עוצמות קווי פליטה ספקטרליים.
לאחר כיבוש הולנד על ידי גרמניה במלחמת העולם השנייה הוצע לאורנשטיין להגר עם משפחתו לארצות הברית אולם אורנשטיין סירב לעזוב את מעבדתו באוטרכט. בספטמבר 1940 סולק מן האוניברסיטה ונאסר עליו להיכנס למעבדתו ובנובמבר 1940 פוטר באופן רשמי. אורנשטיין ביטל את חברותו באגודה הפיזיקלית ההולנדית ב-29 בנובמבר 1940, בתקופה זו התרחק מן החיים הציבוריים והסתגר בביתו עד למותו במאי 1941.
האוניברסיטה העברית ארגנה אזכרה לכבודו סמוך למותו, בה נאמו יהודה לייב מאגנס, נשיא האוניברסיטה ושמואל סמבורסקי, שעשה חלק מעבודת הדוקטורט במעבדה שלו באוטרכט.
לכנר
לכנר (Lachner) הוא שם משפחה ממקור גרמני.
דוזייר
מיזם GNOME
מיזם GNOME זו הקהילה העומדת מאחורי סביבת העבודה GNOME. אלו כוללים את מפתחי התוכנה והמשתמשים בה.
קרן GNOME.
באוגוסט 2000 הוקמה קרן GNOME כדי לנהל את מיזם GNOME, להוציא הודעות מסודרות לתקשורת בנושא ולקשר בין חברות המעוניינות בפיתוח תוכנות GNOME. אמנם הקרן אינה מעורבת באופן ישיר בהחלטות הטכניות, אך היא מרכזת את גרסאות GNOME וקובעת אילו מיזמים יהיו חלק מסביבת העבודה. חברות בקרן פתוחה לכל מי שתורם תרומה לא פשוטה למיזם. חברי הקרן זכאים להיבחר למועצת המנהלים ולהצביע בבחירותיה. רק חברים בקרן יכולים להציע את מועמדותם למשרות בקרן.
תוכניות ואירועים.
מיזם GNOME מחזיק תוכניות קהילתיות כמו אירועים וכנסים, המתאימים לרוב למשתמשים ולמפתחים מקומיים. הכינוס המרכזי של GNOME הוא כנס משתמשי ומפתחי קרן GNOME (GUADEC), הכנס השנתי בנושא קידום ופיתוח של GNOME. הרעיון של אירועי GUADEC מגיע מהמפגש הראשון של משתמשי ומפתחי הקרן בפריז, צרפת ומהמפגש הבא אחריו בקורוניה, ספרד. GNOME אף משתתפת בוועידת שולחנות העבודה, שהוא כנס משותף אשר אורגן על ידי קהילות GNOME ו־KDE, המתקיים מדי שנה באירופה.
שיתוף פעולה עם מיזמים אחרים.
מיזם GNOME משתף פעולה באופן פעיל עם מיזמים נוספים של התוכנה החופשית. מאמצי שיתוף פעולה קודמים היו מאורגנים לרוב על בסיס מיזם למיזם. כדי להרחיב את שיתוף הפעולה, קיים freedesktop.org.
יונקרס (ניו יורק)
יונקרס (באנגלית: Yonkers) היא עיר במחוז וסטצ'סטר הממוקמת צפונית לניו יורק ושייכת למטרופולין שלה. יונקרס היא העיר השלישית בגודל אוכלוסייתה בניו יורק (אחרי ניו יורק ובאפלו) והעיר המאוכלסת ביותר במחוז וסטצ'סטר. נכון לשנת 2020 חיים בעיר כ-211,569 אלף תושבים.
היסטוריה.
תחילתה של יונקרס בשנת 1646 כאשר אדריאן ואן דר דוק קיבל שטח מהולנד החדשה, בנה חווה וקרא לה "קולן דונק". בסוף המאה ה-17 השטח נרכש על ידי פרדריק פיליפס, מהגר הולנדי אמיד מאוד שהחזיק בבעלות על שטחים עצומים, אשר מהווים כיום חלק גדול משטח העיר. נכדו של פיליפס, פרדריק פיליפס השלישי, שירש את האדמות, היה מן התומכים הבולטים בכתר הבריטי, וברח לבריטניה בזמן המהפכה האמריקאית. האדמות שהיו בבעלותו הוחרמו ונמכרו, ובמקום הוקם כפר. הכפר החל לגדול רק במהלך המאה ה-18, בזכות התפתחות התעשייה והתפתחותה של ניו יורק. בשנת 1853 הציג אלישע אוטיס לראשונה את ההמצאה שלו, המעלית. זמן קצר לאחר מכן הוקמה חברת המעליות הראשונה בעולם, חברת מעליות אוטיס. היה זה אחד המפעלים הגדולים בעיר דאז. החלק הצפוני כיום של יונקרס הוכרז ככפר בשנת 1854 (אז חיו בה כ־12 אלף תושבים) וכעיר בשנת 1872. החלק הדרומי של יונקרס סופח לרובע הברונקס. באותה עת הוצע לתושבי העיר לספח את יונקרס לעיר ניו יורק אך הם סירבו.
גאוגרפיה.
יונקרס משתרעת על שטח של 52.6 קמ"ר וגובלת ברובע הברונקס מדרום, במאונט ורנון ובנהר הברונקס ממזרח, בהסטינג-על-ההדסון מצפון ובנהר ההדסון ממערב. קרבתה למנהטן (כ־15 דקות נסיעה) הפכה אותה לעיר פופולרית למבקשים לחיות מחוץ לניו יורק הומת האדם ולמחפשי דירות במחירים נמוכים יותר.
דמוגרפיה.
במפקד האוכלוסין שנערך בעיר בשנת 2010 נמנו בה 195,976 תושבים.
אוכלוסיית העיר מגוונת מבחינת מעמדות חברתיים, עם אוכלוסייה מבוססת יותר בשכונות הצפוניות והשכונות הדרומיות, הגובלות בברונקס, עניות יותר.
ישנה קהילה יהודית בחלק הדרומי-מערבי של העיר ושוכן בה בית חב"ד ואף בית קברות יהודי.
שכונות.
החלק הדרומי של העיר מורכב בעיקר מבניינים רבי קומות כמו בשכונות רבות בניו יורק. החלק הצפוני של העיר הוא בעיקר בתים פרטיים, כמו בפרברים רבים ברחבי ארצות הברית.
יאנוש מורגנשטרן
יאנוש "קובה" מורגנשטרן (בפולנית: Janusz Morgenstern, 16 בנובמבר 1922 – 6 בספטמבר 2011) היה במאי ומפיק קולנוע יהודי פולני.
ביוגרפיה.
יאנוש מורגנשטרן נולד למשפחה יהודית בשנת 1922, בעיירה מיקולינצה (כיום בגבולותיה של אוקראינה) לדוד מורגנשטרן ואסתר (לבית דרוקס). עם סיום בית הספר העממי בעירה המשיך את לימודיו התיכוניים בעיר פשבורסק שם גר דודו, אחי אמו מארק דרוקס, שבביתו גם גר באותן שנים. הדוד מארק היה עורך דין ופילוסוף, והשפעתו הרוחנית והאינטלקטואלית על קובה הייתה רבה.
בשנת 1939, עם כניסת הגרמנים לעיירה, גורשו כל היהודים לגטו בעיר הסמוכה טרנופול. ערב האקציה הצליח קובה ועוד חברים לברוח מהגטו אל היערות סביב העיר - שם הסתתרו חודשים רבים על סף מוות מקור ורעב. הוריו שנשארו בגטו התאבדו. בחודשים האחרונים של המלחמה, כשהצבא הרוסי התקדם אל העיירה, ביקש קובה את עזרתו של מנהל בית הספר בו למד בילדותו והלה החביא אותו במרתף ביתו.