מרטין אוסר על בנו מייקל להתקרב לחופים ומפטרל על המים תוך שבית המלון החדש נחנך. אך מרטין נבהל, מוציא אנשים מהמים ויורה בלהקה של דגים שחשב שהם כריש. בעקבות האירוע הוא מפוטר מתפקידו אף שמצא צילומים דהויים של הכריש ואת מקומו מקבל סגנו ג'ף הנדריקס.
מייקל לא מציית לאביו ובורח לצד אחיו הקטן שון מהבית מוקדם כדי להפליג עם חברתו. הם מצטרפים לשיט קבוצתי בים ופוגשים גם בחבורת צוללנים בראשות טום אנדרוז. טום נתקל בהמשך בכריש ונפצע אך חבריו לוקחים אותו לחוף. בינתיים הכריש עוקב אחרי הסירות ותוקף את חבריו של מייקל, אדי וטינה. אדי נופל למים ונטרף וחברתו בורחת לירכתי הסירה מחכה לעזרה.
בינתיים מרטין מגלה שילדיו נעלמו ומחפש על החוף סימנים לכריש. הוא מאתר את ג'ף שהופך לשריף במקומו ולצידו ולצד אשתו אלן עוקב אחרי הסירה של טינה ומציל אותה. אז הוא ממשיך לחפש את ילדיו, אשר בינתיים מותקפים שוב והכריש הורס את הסירות ודוחף את חרטומיהם קדימה. שון נופל למים והכריש דולק אחריו וטורף את מארג', שקפצה למים להציל אותו. הוא מוצא את מייקל שהתעלף אך ניצל בידי חבריו לסירה שמצליחה להתקרב לחוף ומפנה אותו למקום מבטחים בחיפושו אחרי שון ושאר המפליגים.
הילדים נקעים קרוב לאי בעל תחנת חשמל ומרטין מגיע אליהם בזמן. אך סירתו נתקעת בסלעים על התחתית והכריש מעיף את הסירה לחוף ושובר אותה. מרטין מנסה להגיע לשון ולג'קי, חברתו של מייק הנמצאים הרחק מהחוף ומפחדים לשחות לאי. כדי למנוע מהכריש לטרוף אותם הוא מפתה אותו עם כבל חשמלי תת-ימי והכריש תוקף אותו ומתחשמל למוות. מרטין מתקרב לשון וג'קי ועוזר להם להגיע לאי הבטוח שם הם ממתינים להצלה.
מניות בהלכה
מעמדן ההלכתי של מניות נתון בדיון מתמשך בין פוסקי ההלכה. הופעת החברה ומושג המניה כגורם כלכלי משמעותי בכלכלה המודרנית, והעובדה שהמקורות ההלכתיים הקלאסיים אינם דנים במציאות כלכלית כזו, הביאה לדיון בין הפוסקים על שאלת מעמדן הממוני של חברות ומעמדם ההלכתי-משפטי של בעלי מניות בחברה. הנידון ההלכתי העיקרי הוא השאלה האם ההלכה מכירה בחברה כאישיות משפטית נפרדת, או שהיא נידונה כנכס הרגיל המצוי בשותפות של בעלי המניות בחברה או בעלי השליטה בה. לשאלה זו ישנן השלכות הן ביחס אל החברה בדיני ממונות במשפט העברי והן בשאלות הנוגעות לדיני איסור והיתר, ובפרט בשאלה האם יש לבעלי מניות בחברה אחריות לאיסורי תורה הנעשים בה (כאיסור ריבית, חילול שבת, בל יראה ועוד).
גישות שונות.
בעלות תלויה בהשפעה.
רבי יצחק אהרן הלוי ופוסקים נוספים סברו שבעלי מניות אינם נחשבים כבעלי ממון החברה, לפי שאין להם שום השפעה על הנעשה בה, וכל מעשיה נקבעים על ידי חברי הדירקטוריון. אך לא ביארו מי נחשב כבעלי הממון.
ויש שכתבו כי לפי המציאות בזמן הזה שיש לבעלי מניות מרובות יכולת להשפעה על ניהול החברה, נראה כי גם לשיטה זו יחשבו לבעלים, וכמבואר לקמן שיטת רוב פוסקי הזמן הזה.
מניה זה הלוואה לחברה.
רבי משה שיק ופוסקים נוספים כתבו שבעלי המניות נחשבים רק כמלווים ממון לחברה, ואין להם חלק בגוף ממון החברה, אך בשו"ת מנחת אלעזר כתב כי מציאות החברות בארצו של מהר"ם שיק הייתה שונה משאר הארצות.
הכרה בחברה כישות משפטית נפרדת.
רבי יוסף רוזין (הרוגצ'ובר) למד מהמציאות של ממון הקדש או הקדש לעניים, בהם אין הממון עומד בבעלות או שותפות שום אדם, ואפילו הכי הוא עומד בבעלות של טובת המטרה אשר לה הועמד הכסף, שניתן ליצור רשות ממונית שהבעלות בה אינה של השותפים באופן ישיר, אלא של טובת המטרה אותה קבעו השותפים. ומזה שלא ניתן לגבות את החובות של החברה מבעלי המניות, הוכיח שהרשות הממונית של החברה חלוקה מהרשות הממונית של בעלי המניות, וזה רק ממון העומד לטובת בעלי המניות, ולא בעלות ישירה של השותפים בעלי המניות. וכן העלו פוסקים נוספים
יש שכתבו שמאחר ומצאנו במשפט העברי שניתן לקבוע מתחילה שהלוואה תשעבד ותיפרע דווקא מנכס מסוים, בהכרח שדעת הצפנת פענח נסמכת בעיקר על אומדן דעת המשתתפים, ולא רק על הערבון המוגבל.
חילוק בין מחזיק מניות מרובות למועטות.
דעת רוב פוסקי הדור לחלק בין מחזיק מניות מועטות שכל דעתו רק על הרווח היוצא ואינו בעלים בגוף ממון החברה, אבל בעל מניות מרובות שמחזיק ביכולת השפעה אמיתי בחברה, נחשב לבעלים גמור בממון החברה, ולכן אפילו שלפי החוק נחשבת החברה תמיד כאישות משפטית נפרדת, הפוסקים ראו בזה כלפי בעל מניות מרובות פיקציה משפטית ולא אמת ממונית.
בדעה זו החזיקו: רבי משה פינשטיין רבי שלמה זלמן אוירבך רבי עובדיה יוסף רבי יוסף שלום אלישיב ועוד.
כעין זה כתב גם רבי יצחק יעקב וייס לתלות את הבעלות באומדן כוונת המשתתפים, כי בזמנו היו מניות עם זכות הצבעה, אשר עלו יותר כסף, ממניות שאינם בעלי זכות הצבעה רק בעלי זכות דיבידנדים, וכתב שהקונה מניות עם זכות הצבעה בוודאי דעתו להיות מעורב ובעלים בחברה, אבל הקונה מניה רגילה כל דעתו רק על הרווחים, ולא כשותף בחברה.
כל מניה מהווה בעלות.
רבי יעקב בלוי השיג על דברי המנחת יצחק וכתב שכל בעל מניה נחשב לבעל ממון החברה, וכפשטות לשון החוק.
יוסף ראש הסדר
תרועה (מערכת התרעה)
רוח זדונית 2
רוח זדונית 2 (באנגלית: Sinister 2; מעוצב: Sinister II) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2015 בבימויו של סיארן פוי. הוא נכתב בידי סקוט דריקסון וסי. רוברט קרגיל, ומשמש כסרט המשך לסרט "רוח זדונית" מ-2012. בסרט מככבים ג'יימס רנסון מהסרט המקורי, לצד שאנין סוסאמון. הסרט עוקב אחר סגן לשעבר שמנסה לשים קץ לקללת "בוגול" ("Bughuul"), בזמן שילד מתייסר על ידי צפייה בקורבנות הקודמים של הישות שגרה בבית שבו מתגוררים הוא, אחיו התאום ואמו, כשהם מסתתרים מפניו.
"רוח זדונית 2" הופק באופן משותף בידי אוטומטיק אנטרטיינמנט, בלאמהאוס הפקות, אנטרטיינמנט ואן, IM גלובל וטנק קטרפילר, בע"מ, ועלה לאקרנים בקולנוע בארצות הברית ב-21 באוגוסט 2015, בהפצת גרמרסי פיקצ'רס. הסרט זכה לביקורות רבות מטעם מבקרי הקולנוע ברחבי העולם; חלקם ציינו את הג'אמפסקרס המרובים שבו, כמו גם את קלישאות האימה והסיפור שלו, בעוד שהמשחק של רנסון זכה לשבחים מסוימים. הסרט הכניס למעלה מ-54 מיליון דולר מתקציב של 10 מיליון דולרים בלבד.
בניגוד לסרט הראשון שצולם ב-8 מ"מ, את "רוח זדונית 2" צילמו ב-16 מ"מ. הוא הוגדר כסרט סנאף בשם התכנים הגרפיים הקשים שהוא הציג.
עלילה.
הסרט נפתח בסצנה בה ניתן לראות משפחה בת שלוש נפשות. סביב צווארם של בני המשפחה כרוך חבל והם תלויים כמו דחלילים עם שקים על ראשם בשדה תירס; הם נשרפים בזה אחר זה בעודם בחיים. בהמשך, זה מתגלה כסיוט של דילן קולינס (רוברט דניאל סלואן) בן ה-9, שמתגורר בבית חווה כפרי באילינוי ליד כנסייה לותרנית עם אחיו התאום, זאק (דרטניאן סלואן), ואמם, קורטני (שאנין סוסאמון). המשפחה בורחת מקלינט (לי קוקו), בעלה המתעלל של קורטני ואביהם של זאק ודילן.
הפקה.
הסצנה שבה חולדות הלכודות בגוף של אדם צריכות לאכול דרך הגוף שלהם כדי לצאת, נוצרה בהשראת סצנה דומה בסרט הניצול הנאצי "La Bestia" ב-1977.
פיתוח.
סרט המשך ל"רוח זדונית" הוכרז במרץ 2013, כאשר סקוט דריקסון הצהיר שהוא במגעים לכתיבת התסריט ביחד עם סי. רוברט קרגיל.
ב-17 באפריל 2014, הוכרז שסיארן פוי יביים את הסרט, ובריאן קוואנו-ג'ונס, צ'ארלס לייטון, קסבייר מרצ'נד ופטריס ת'רו יפיקו את סרט ההמשך עם אנטרטיינמנט ואן.
צילום.
הצילום הראשי החל ב-19 באוגוסט 2014 בשיקגו. הוא צולם במשך שישה שבועות במקומות כמו סנט אן ומחוץ לגרנט פארק.
שיווק.
הטריילר לסרט הועלה ב-9 באפריל 2015, כשהשיר "Hush, Hush, Hush, Here Comes the Bogeyman" הוא הקטע המרכזי בטריילר.
מניה (הלכה)
איש המרתון
איש המרתון (באנגלית: Marathon Man) הוא מותחן מ-1976 המתאר את התמודדותו של סטודנט תמים (דסטין הופמן) שהופך להיות מעורב, בעל כורחו, בפרשה שבה מעורבים סוכנים ממשלתיים, פושע נאצי (לורנס אוליבייה) ועוזריו, הרודפים אחרי יהלומים שנשדדו מיהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה. הסרט, בבימויו של ג'ון שלזינגר, התבסס על ספר שכתב ויליאם גולדמן. הסרט זכה להצלחה רבה, ואוליבייה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בסרט.
עלילת הסרט.
גיבור הסרט, תומאס בבינגטון "בייב" לוי (דסטין הופמן), הוא סטודנט לתואר שלישי בהיסטוריה באוניברסיטה בניו יורק ורץ מרתון חובב. לוי הלך בדרכי אביו, שעסק אף הוא בהיסטוריה והתאבד לאחר שנחשד בקומוניזם בתקופת המקארתיזם. אחיו של לוי, הנרי "דוק" לוי (רוי שיידר), עובד באופן רשמי כמנהל בחברת נפט אך בפועל משמש כסוכן ממשלתי לתפקידים מיוחדים תחת פיקודו של פיטר "ג'ני" ג'נוואי (וויליאם דביין ).
במסגרת תפקידו הממשלתי מסייע "דוק" לפושע נאצי בשם ד"ר כריסטיאן זל (לורנס אוליבייה) על מנת שיסגיר פושעים נאצים אחרים. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת ד"ר זל במחנה אושוויץ, שם כונה "המלאך הלבן" (der weiße Engel) בגלל שערו הלבן. בתקופת שהותו במחנה הריכוז אסף זל יהלומים של יהודים שנרצחו שם וברח לאחר המלחמה לדרום-אמריקה לאחר שהיהלומים הופקדו בכספת בניו יורק. זל משתמש בבלדרים כדי להעביר יהלומים מהכספת בניו יורק לשימושו בדרום אמריקה. תחילה השתמש בשירותיו של אחיו קלאוס זל, ולאחר שנהרג החליף אותו הסוכן "דוק" לוי.