הרברט ג'ונתן קייפ נולד בלונדון ב־15 בנובמבר 1879, הצעיר מבין שבעת ילדיהם של ג'ונתן קייפ, פקיד מאיירבי במה שהיא כיום קאמבריה, על גבול סקוטלנד, ושל אשתו קרוליין, לבית פייג'. הוא קיבל השכלה בסיסית ובגיל 15 מצא עבודה בחנות הספרים האצ'רדס בפיקדילי כנער שליחויות.
כארבע שנים מאוחר יותר, ב־1899, הצטרף קייפ למשרד הלונדוני של המוציאים לאור האמריקאים Harper and Brothers, שם עבד כפקיד, ואחר כך כאיש לוגיסטיקה וכסוכן נוסע, תחילה ברחבי אנגליה ואחר כך בלונדון. בשנת 1904 הצטרף קייפ לבית ההוצאה של Duckworth כסוכן נוסע בלונדון, ומ־1911 כמנהל. ב־1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קיבל לידיו את האחריות הבלעדית על העסק כאשר הבעלים, ג'רלד דאקוורת', נעדר בשל שירותו במלחמה. ב־1915 חזר דאקוורת'. בדצמבר של אותה שנה התגייס קייפ לצבא, ושירת למשך שארית המלחמה.
בתום המלחמה שב קייפ להוצאת דאקוורת'. ב־1920 מונה למנהל אגודת מדיצ'י, אשר הוציאה לאור בעיקר הדפסי ציורים, אך גם רשימה קטנה של ספרים. בתפקיד זה פגש את ג'ורג' רן הווארד, הצעיר ממנו ב־14 שנים, שלמד את מקצוע ההוצאה לאור באגודת מדיצ'י. הביוגרף (ובמשך תקופה מסוימת שותף זוטר) של קייפ, רופרט הארט-דייוויס כותב:
מו"ל עצמאי.
הווארד הצליח לגייס כסף ממשפחתו. קייפ, שלא נהנה מאפשרות כזו, גייס את חלקו בהון ההתחלתי על ידי מכירת מהדורות זולות של רומנים מאת אלינור גלין. דאקוורת' החזיקה בזכויות על ספריה, אך לא רצתה להוציא מהדורות מוזלות; קייפ ניהל משא ומתן על הזכויות בתחילת 1920 והצליח להוציא את המהדורות הזולות, בכריכה רכה, תחת המותג Page &amp; Co. משגויס ההון, החלה חברת ג'ונתן קייפ לפעול ב־1 בינואר 1921, בכתובת גאוור 11, ברובע בלומסברי בלונדון.
קייפ והווארד גייסו את אדוארד גארנט כעורך וכלקטור ראשי. גארנט, שתואר על ידי "הטיימס" כ"נסיך הלקטורים", עבד בחברה עד מותו ב־1937. כל אחד משלושתם הביא תרומה משלו להצלחת החברה: קייפ היה מנוסה בהוצאה לאור; הווארד דאג לעיצוב ולייצור באיכות גבוהה; וגארנט קיבל את החופש לטפח כישרונות ולבנות רשימת מחברים משובחת. הארט־דייוויס זוקף לזכות השיפוט הספרותי של גארנט וההפקה של הווארד את "מוניטין יוצאי דופן של איכות במהלך שני העשורים הבאים".
הפרסום הראשון של ההוצאה נתפס כהימור: קייפ פרסם מהדורה חדשה בת שני כרכים, במחיר גבוה של תשע גינאות, של הספר "מסעות בערב המדברית" ("Travels in Arabia Deserta") מאת צ'ארלס מונטגיו דוכטי. הספר, שפורסם לראשונה ב־1888 ולא זכה להצלחה, אזל מהדפוס במשך 30 שנה. מהדורת קייפ נמכרה כולה והיה צורך להדפיס את הספר במספר מהדורות נוספות. בין אלה שהעריצו את הספר היה תומאס אדוארד לורנס, שהתיידד עם קייפ, וכתב הקדמה למהדורה בת הכרך היחיד של הספר, שהוציאה קייפ בשנת 1926. ג'ונתן קייפ בע"מ הפכה למו"ל של לורנס, והוציאה את "מרד במדבר" (1927), "שבעת עמודי החכמה" (1935) ואת "המטבעה" (1955).
ב־1922 רכשה חברת ג'ונתן קייפ את השליטה בבית ההוצאה לאור הקטן AC Fifield, ואיתה את הזכויות על יצירות של מחברים כמו הרברט ג'ורג' ולס, ויליאם הנרי דייויז, סידני וב וסמואל באטלר. קייפ היה בין המו"לים הבריטיים הראשונים שחיפשו גם סופרים אמריקאים. הארט־דייוויס מציין שההוצאה גייסה שלושה זוכי פרס נובל לעתיד – סינקלר לואיס, ארנסט המינגוויי, יוג'ין או'ניל – וסופרים אמריקאים רבים אחרים כגון ה. ל. מנקן, רוברט פרוסט ומרגרט מיד. סופרים בריטים ואירופים אחרים שספריהם ראו אור בהוצאת קייפ הם הרברט ארנסט בייטס, פיטר פלמינג, רוברט גרייבס, כריסטופר אישרווד, ג'יימס ג'ויס, מלקולם לאורי, אנדרה מורואה, דאגלס ריד והנרי וויליאמסון. על רבי המכר של החברה נמנו ספרי ההרפתקאות של ארתור רנסום, סיפורי דוקטור דוליטל של יו לופטינג, והרווחיים מכולם, ספרי סדרת ג'יימס בונד של איאן פלמינג.
בשנת 1929 פתחה ההוצאה בית הוצאה בארצות הברית, תחילה בשותפות עם האריסון סמית', ולאחר מכן עם רוברט באלו. החברה לא הצליחה, ופשטה רגל בשנת 1932.
נישואים ומשפחה.
קייפ היה נשוי שלוש פעמים ושלוש פעמים התאלמן. ב־1907 התחתן עם אדית לואיזה קריק, והוליד איתה שתי בנות. אדית קייפ מתה ב־1919. ב־1927 נישא קייפ לאוליב וידה ג'יימס, והוליד איתה בן ובת; אוליב קייפ מתה ב־1931. ב־1941 התחתן עם קת'לין מרי ווב, והוליד איתה בן; קת'לין קייפ מתה בשנת 1953.
בשנת 1954 לקה קייפ פעמיים בשבץ מוחי, שפגע בכושר הדיבור שלו, אך הצליח להתאושש. כשחגג את יום הולדתו ה־80, בנובמבר 1959, עדיין ניהל את ההוצאה. הוא מת בפתאומיות בדירתו בלונדון ב־10 בפברואר 1960. הוא נקבר בכנסיית פטרוס הקדוש, פיטרשם.
ההוצאה אחרי מות ג'ונתן קייפ.
בהמשך שנות ה-60, חיזרה ההוצאה בהצלחה אחר מחברים שייצגו את הדור הצעיר, ופרסם ספרים מאת ג'ון לנון, סולן הביטלס ו"הצעיר הזועם" לשעבר קינגסלי אמיס. קייפ החתימה והוציאה לאור גם את לן דייטון, שסדרת רומני הריגול שלו (תיק איפקרס, הלווייה בברלין [תורגם בשם "מבצע ברלין"]) היוותה אלטרנטיבה עגומה להרפתקאות המופרכות של ג'יימס בונד. בשנות ה-70 פרסמה הוצאת ג'ונתן קייפ סופרים פופולריים בז'אנרים רבים, כולל הסופרים ג'יימס גראהם באלארד וסלמאן רושדי, וסופר הילדים רואלד דאל.
בשנת 1969 התמזגה ההוצאה עם צ'אטו ווינדוס כדי להימנע מלהיקנות בידי אחרים; לאחר מכן נוספו לקבוצה ההוצאות The Bodley Head ו־Virago Press. בשנת 1987 נרכשה קייפ והפכה למותג של רנדום האוס.
הוצאת ג'ונתן קייפ
זנטרופה
זנטרופה (באנגלית: Zentropa) היא חברה להפקת סרטים שנוסדה ב-1992 על ידי הבמאי לארס פון טרייר והמפיק פטר ינסן. לשם החברה נבחר שם של חברת הרכבות Zentropa מהסרט "רכבות לילה" שהיה הסרט הראשון בו מייסדי החברה שיתפו פעולה.
החברה הפיקה מעל ל-70 סרטים והפכה להיות חברת הפקת סרטים הגדולה בסקנדינביה. החברה הקימה מרכז ליצירת סרטים Filmbyen בקרבת קופנהגן. המרכז מנוצל על ידה לצילום סרטים והוא מושכר לחברות אחרות. החברה הייתה החברה המובילה של תנועת "דוגמה 95". בשנת 1998 היא הייתה חברת הפקת סרטים ממוסדת ראשונה שהחלה להפיק סרטי פורנו. סרטים היו מיועדות לנשים וזכו לפופולריים. הם היו בין הגורמים שהביאו ללגליזציה של סרטי פורנו בנורווגיה בשנת 2006.
בשנת 2017, בעקבות פעילות של Me Too תשעה עובדות של החברה הגישו תלונות על הטרדה מינית נגד ינסן, מייסד החברה והמנכ"ל שלה עד לשנת 2016. כתוצאה מכך הוא הורחק מאתרי החברה וישיבות פנימיות.
בין הסרטים שהחברה הפיקה נמנים "לשבור את הגלים" (1996, זכה בפרס גרנד פרי בפסטיבל הקולנוע בקאן), "פאקינג אמאל" (1998), "רוקדת בחשכה" (2000, זכה בפרס דקל הזהב), "דוגוויל" (2003), "מנדרליי" (2005), "נימפומנית" (2013), "הגאולה" (2014), "הבית שג'ק בנה" (2018) ורבים נוספים.
בנוסף לסרטי קולנוע החברה הפיקה גם סדרות טלוויזיה דוגמת "הממלכה" וסרטי תעודה דוגמת "The Ambassador".
יאנוש קורווין-מיקה
יאנוש רישארד קורווין-מיקה (בפולנית: Janusz Ryszard Korwin-Mikke; נולד ב-27 באוקטובר 1942, הידוע גם בראשי התיבות שלו JKM או כקורווין) הוא פוליטיקאי ומחבר פולני. הוא היה חבר בפרלמנט האירופי מ-2014 עד 2018. הוא היה מנהיג מפלגת קונגרס הימין החדש (KNP), שהוקמה ב-2011 מ-חירות וחוקיות, שאותה הוביל מהקמתה ב-2009, ומהאיחוד הפוליטי הריאלי ("Unia Polityki Realnej"), שגם אותו הוא הנהיג מ-1990 עד 1997 ומ-1999 עד 2003. נכון לעכשיו, הוא יושב ראש המפלגה KORWiN, ומאז 2019 הוא חבר בסיים, שנבחר בתור חבר בקונפדרציה לחירות ועצמאות.
ביוגרפיה.
ילדות.
יאנוש קורווין-מיקה נולד בוורשה הכבושה ב-27 באוקטובר 1942. הוא היה הילד היחיד של רישארד מיק ומריה רוסוצ'אקה. אביו היה ראש מחלקת הנדסה של מפעלי התעופה הממלכתיים. לאחר מות אמו במהלך מרד ורשה ב-1944, הוא היה תחת השגחת סבתו ואחר כך אמו החורגת. סבא רבא של יאנוש קורווין-מיקה היה Gustaw Izydor Mikke aka Mücke, בנו של סמואל Beniamin Mücke (שהיה מבשל בקיילצה) ונכדו של סמואל Mücke.
מעצר על ידי הקומוניסטים.
קורווין-מיקה למד בפקולטה למתמטיקה ובפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת ורשה. בשל פעילותו האנטי-קומוניסטית, ב-1964 נעצר על ידי השלטונות הקומוניסטיים תוך כדי לימודי פסיכולוגיה, משפטים, פילוסופיה וסוציולוגיה. במהלך מהומות מרץ 1968, הוא שוב נעצר, נכלא וגורש מהאוניברסיטה בשל השתתפותו בהפגנות סטודנטים. למרות פעילותו האנטי-קומוניסטית, ג'.ק.מ הוחזר לתפקידו והורשה לסיים את לימודיו אצל הדקאן קלמנס סזנאבסקי. הוא הגן בהצלחה על עבודת המאסטר שלו "Metodologiczne aspekty poglądów Stephena Toulmina" (eng. היבטים מתודולוגיים של דעותיו של סטיבן טולמין), נכתב תחת המדריך של הנריק ינקובסקי.
פגישה עם מילטון פרידמן.
קורווין-מיקה נפגש עם מילטון פרידמן כאשר פרידמן סייר באירופה כשדגל במדיניות שוק חופשי. פרידמן כתב על יאנוש קורווין-מיקה בזיכרונותיו:
פוליטיקה.
מ-1962 עד 1982 היה חבר בברית הדמוקרטים. באוגוסט 1980 הוא תמך בשביתה הפוליטית של עובדי מספנות שצ'צ'ין, ולאחר מכן היה יועץ של NSZZ Rzemieślników Indywidualnych "Solidarność" (איגוד בעלי מלאכה עצמאי). בשנת 1987 הוא הקים מפלגה פוליטית שמרנית לאומית וליברלית מבחינה כלכלית בשם "Ruch Polityki Realnej" (תנועת ריאל פוליטית), ששמה שונה מאוחר יותר - "Unia Polityki Realnej" (UPR, איחוד פוליטיקה ריאלית).
ב-1990 הקים עיתון שבועי בשם "Najwyższy Czas!" (הגיע הזמן!).