סיאדה עבד ככבאי. ביוני 2003, נשלח לכיבוי השרפה בבית מרכזים בתל אביב. שרפה זו הייתה אירוע הדליקה הקשה ביותר בתל אביב, ומהשריפות הגדולות בשטח בנוי בישראל. במשך שלושה ימים פעלו 22 כבאיות ממחוז גוש דן, ובהן כ-60 כבאים, לכיבוי השרפה. סיאדה שהשתתף בכיבוי וסיכן את חייו, נפצע קשה מנפילת קורה במשקל שני טונות. הוא שותק בפלג גופו התחתון ורגלו הימנית נקטעה. לאחר תקופת שיקום חזר לעבוד בתחנת הכיבוי בתפקיד מנהלה.
סיאדה היה ספורטאי עוד בצעירותו. כבר מגיל 16 שיחק טניס שולחן והיה חבר במועדון "הפועל בת ים". לאחר הפציעה המשיך להתאמן בבית הלוחם תל אביב בהדרכת זאב גליקמן, ומגיל 24 החל לשחק טניס שולחן בכיסא גלגלים. הוא הוכתר במשך מספר שנים משנת 2004 ועד היום ברציפות כאלוף ישראל בטניס שולחן לדרגת הנכות שלו. ארבע שנים לאחר הפציעה דורג 26 בעולם.
בטורניר שנערך ברומניה ב-2011 הוא זכה במדליית זהב זוגותעם לירן גבע. באליפות ארגנטינה הפתוחה שנערכה ב-2011, המהווה קריטריון השתתפות באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) הוא זכה במדליית כסף. הוא נכנס לאולימפיאדה מהמקום ה-18 והאחרון זאת בעקבות מספר תחרויות טובות שהשיא הגיע בתחרות בארגנטינה שם זכה במדליה וגם זכה להבטיח את מקומו במשחקים האולימפיים לונדון 2012.
באליפות אירופה שנערכה ב-2013 הוא זכה במדליית ארד.
באליפות ספרד הפתוחה שנערכה ב-2016 הוא זכה במדליית כסף לאחר הפסד במשחק הגמר ליריב מטורקיה המדורג ראשון בעולם. ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).
באליפות איטליה הפתוחה במאי 2017 זכה סיאדה במדליית כסף אחרי שניצח ברבע הגמר יריב מרומניה 1:3 ובחצי הגמר גבר על יריב מצרפת 2:3. במשחק הגמר הוא הפסיד לשחקן מפולין 3:1.
חיים אישיים.
סיאדה היה נשוי, התגרש ומשנת 2016, יש לו חברה בשם שירן.
טביעת רגל פחמנית
טביעת רגל פחמנית (באנגלית: Carbon Footprint) היא סך של פליטות גזי חממה (GHG) שנפלטים ממוצר, ארגון, אדם, מדינה או אירוע. לשם פשטות הדיווח ויכולת השוואה, לרוב, טביעת הרגל הפחמנית נמדדת ביחידות של כמות הפחמן דו-חמצני (CO2) וגז המתאן (CH4) הנפלטת, הגורמת להתחממות עולמית.
אלו כוללים בראש ובראשונה שריפת דלק מאובנים מפחם, נפט וגז טבעי לצורך יצירת אנרגיה, אך גם ייצור וצריכה של מזון ומוצרי צריכה, בדים, מוצרי עץ, כבישים, מבנים, תחבורה ושירותים נוספים, שימוש בכלי תחבורה המבוססים על שריפת דלק ועוד. גם לבירוא יערות טביעת רגל פחמנית משמעותית שכן כריתת עצים מפחיתים את תהליך הפוטוסינתזה, וריכוז פחמן דו-חמצני עולה.
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית ברמה האישית, כוללת שינוי הרגלים אישיים בתחומים רבים, כגון הפחתה או ויתור על שימוש ברכב פרטי לטובת תחבורה ציבורית, אופניים או הליכה, הפחתת טיסות, הקטנת צריכה עודפת של מוצרים ושירותים, חסכון בחשמל, אימוץ תזונה מבוססת צמחים, ואף שינוי בגודל המשפחה. ברמה המסחרית והתעשייתית הקטנת טביעת רגל פחמנית תכלול התייעלות אנרגטית, מעבר לאנרגיות מתחדשות כגון אנרגיה סולארית ואנרגיית רוח, צמצום בזבוז של חומרי גלם ומזון, ועוד.
מקור השם "טביעת רגל פחמנית" נובע מהמושג טביעת רגל אקולוגית. טביעת רגל פחמנית מהווה חלק מהחישוב של טביעת הרגל האקולוגית וכן חלק מניתוח מחזור חיים של מוצרים ופעילויות.
מדידת טביעת רגל פחמנית.
ב-2011 רייט, קמפ ויליאמס, הציעו לדייק את ההגדרה את טביעת הרגל הפחמנית: מדד לכמות הכוללת של פליטת פחמן דו-חמצני (CO2) ומתאן (CH4) שנפלטת על ידי אוכלוסייה, מערכת או פעילות מוגדרים, בהתחשב בכל המקורות, המשקעים והאחסון הרלוונטיים בתוך גבולות המרחב והזמן של האוכלוסייה, המערכת או הפעילות. טביעת רגל פחמנית מחושבת כשווה ערך לפחמן דו-חמצני ביחס לפוטנציאל ההתחממות הגלובלית הרלוונטי למשך 100 שנים (GWP100).
ניתן למדוד את טביעת הרגל של הפחמנית של אדם, מדינה או ארגון על ידי ביצוע הערכת פליטות של גזי חממה, הערכת מחזור חיים (של מוצר) או פעילויות חישוביות אחרות המכונות חשבונאות פחמן. בשעה שחושבה טביעת רגל פחמנית, ניתן לתכנן אסטרטגיה שתצמצם אותה, למשל על ידי התייעלות אנרגטית, ייעול תהליכים וניהול מוצרים בצורה חסכונית יותר, לכידה ואחסון של פחמן, קיזוז פחמן ועוד.
לצורך חישוב טביעות רגל פחמנית של אדם קיימים מספר מחשבונים מקוונים חינמיים. חלק מהמחשבונים מבוססים על נתונים וחישובים שנבדקו בביקורת עמיתים, למשל רשת CoolClimate של אוניברסיטת ברקלי ו-CarbonStory. אתרי אינטרנט אלו מבקשים מהמשתמש לענות על שאלות לגבי הרגלי התזונה, שימוש בתחבורה, גודל הבית, פעילויות קניות ופנאי, שימוש בחשמל, חימום ומכשירים כבדים כגון מייבשים ומקררים ועוד. על בסיס הנתונים, האתר מעריך את טביעת הרגל הפחמנית האישית. רוב המחשבונים משתמשים ב-13 עקרונות לחישוב טביעת הרגל הפחמנית. במאמר מ-2011 טוענים החוקרים כי אין עיקביות בהגדרות ובחישובים של עקבות פחמן במחשבונים השונים. ישנם חילוקי דעות בבחירת הגזים, ומערך הפליטות שיש לכסות בחישובי טביעות הרגל. אולם, החוקרים לא מפקפקים בחשיבות המדידה וגורסים שיש לשכללה.
חישוב טביעת הרגל הפחמנית של מפעלי תעשייה, מוצרים או שירותים היא משימה מורכבת. אחת המתודולוגיות היא הערכת מחזור חיים (LCA), כמודל מוביל לכימות השפעות סביבתיות כאשר טביעת הרגל הפחמנית עשויה להיות אחד הגורמים הרבים שנלקחים בחשבון בעת הערכת מוצר או שירות. ארגון התקינה הבינלאומי קבע תקן ISO 14040: 2006 להערכת מחזור חיים וניהול סביבתי. שיטת מדידה נוספת היא באמצעות פרוטוקול גזי חממה, הקובע סטנדרטים למעקב אחר פליטות גזי חממה.
פליטות פחמן ישירות ועקיפות.
פליטות גזי חממה מתחלקות לפליטות פחמן ישירות ועקיפות. הפליטות מחולקות לשלושה מכלולים:
חישוב פליטות עקיפות במכלול שתיים ושלוש מבוסס על חישוב של מקדמי פליטה. מקדם פליטה הוא ערך מייצג שמנסה לקשר את כמות המזהם המשתחרר לאטמוספירה עם פעילות הקשורה לשחרורו של אותו מזהם. מקדמי הפליטה מקלים על הערכת פליטות ממקורות שונים והשפעתם על זיהום הסביבה. ברוב המקרים, גורמים א\לה הם ממוצעים של כל הנתונים הזמינים ומייצגים את הממוצעים לטווח הארוך עבור כל המתקנים בקטגוריית המקור. המקדמים לתעשייה מחושבים על פי נתונים של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים.
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית.
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית האישית.
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית כוללת שינוי הרגלים של פרטים בתחומים רבים, כגון העדפות מזון, אמצעי תחבורה למרחקים ארוכים וקצרים, שימוש באנרגיה בבית, צריכת סחורות ושירותים וגודל משפחה. הדוח החמישי של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים שהתפרסם בשנת 2014, קבע כי שינוי באורח החיים יש פוטנציאל להפחתה משמעותית בטביעת הרגל האישית, במגזרים מסוימים, ובמיוחד כאשר שינוי ההתנהגות כולל שינויים טכנולוגיים ומבניים. באופן כללי, לאורח חיים צרכני יש השפעה רבה יותר על הסביבה. מספר מחקרים מדעיים הראו כי ישנן ארבע פעולות מרכזיות "בעלות השפעה גבוהה" שאזרחים יכולים לנקוט על מנת להקטין את טביעת הרגל הפחמנית האישית. ההמלצות נוגעות בעיקר, אך לא רק, לאנשים החיים במדינות מפותחות:
הקטנת טביעת הרגל הפחמנית של התעשייה.
טביעת רגל פחמנית של חברה מושפעת ממספר גורמים מרכזיים: מקורות אנרגיה וצריכתם וחומרי גלם. גורמים נוספים שיכולים להשפיע הם סוג התעשייה ומיקום המפעל. כן משפיעה הובלה ימית ואווירית ושינוע יבשתי. ישנן מספר פעולות להקטנת תביעת הרגל הפחמנית של התעשייה. חישוב ההפחתה בתעשייה הוא מצטבר לשנת 2050, ולא לשנה אחת, מכיוון שלפעולות להקטנת טביעת הרגל הפחמנית יש זמני פעילות ארוכים:
פעולות הפחתה עבור ארגונים כוללות פעילות חובה וולנטריות. במרבית המדינות המפותחות אימצו מגוון של גישות וולונטריות להפחתת פליטות בתעשייה, החל מהסכמים בלתי מחייבים מרצון בנושא דיווח על פליטות, דרך יעדים מוגדרים עצמאית ועד הסכמים המחייבים מבחינה משפטית, הכוללים מדידה, הערכת ביצועים וסנקציות במקרה של אי עמידה ביעדים.
פעילות בינלאומית להפחתת טביעת הרגל הפחמנית.
החל משנת 2019 כמעט כל המדינות בעולם הן חברות של האו"ם בנושא שינויי אקלים אמנת היסוד של האומות המאוחדות לשינויי אקלים (אמנת המסגרת של האו“ם בדבר שינויי האקלים, UNFCCC). מטרת האמנה היא למנוע התערבות אנושית המסכנת את מערכת האקלים. אמנת המסגרת מחייבת את המדינות החתומות לפעול להתייצבות ריכוזי גזי חממה באטמוספירה ברמה בה מערכות אקולוגיות יכולות להסתגל באופן טבעי לשינויי אקלים, למנוע איום על ייצור מזון ולאפשר להמשיך בפיתוח כלכלי. אמנת המסגרת נוסחה ב-1992, אולם מאז הפליטות הפחמניות גדול. בכל שנה תקיימת ועידת שינויי האקלים של האו"ם בה מתקיימת משא ומתן בין המדינות.
פרוטוקול קיוטו הוא תוספת לפרוטוקול מאשרר חלקים מאותה אמנה ומגדיר יעדים ולוחות זמנים מחייבים מבחינה חוקית לקיצוץ פליטת גזי חממה של מדינות מתועשות שאשררו אותו. מדינות שחתמו על הפרוטוקול מתחייבות להפחית פליטת פחמן דו-חמצני וחמישה גזי חממה אחרים וכל דבר שעשוי להגביר פליטת גזים הקשורים להתחממות כדור הארץ. הפרוטוקול מבוסס על עקרון האחריות המשותפת אך מובחנת: הוא מכיר בכך שלמדינות בודדות יש יכולות שונות במאבק בלשינויי אקלים, על בסיס התפתחות כלכלית. מתוך הכרה בכך שמדינות מפותחות הן האחראיות העיקריות לרמות הגבוהות הנוכחיות של פליטות גזי חממה באטמוספירה כתוצאה מיותר מ-150 שננים של פעילות תעשייתית, הפרוטוקול מטיל נטל כבד יותר על המדינות המפותחות. הסכם פריז מהווה המשך להסכם קיוטו.
טליה טוקטלי