הכתר המשולש יכול להינתן רק לאחת מאומות הבית (אנגליה, אירלנד, סקוטלנד או וויילס), כאשר מדינה אחת מנצחת את כל שלושת המשחקים שלה מול האחרות. הכתר המשולש מתוארך לאליפות אומות הבית המקורית, אך גביע הכתר המשולש הוענק רק מאז 2006, כאשר הבנק המלכותי של סקוטלנד (נותן החסות העיקרי של התחרות) הזמין גביע כתר משולש מיוחד. מאז זכו בו ויילס ואירלנד ארבע פעמים, ואנגליה שלוש.
גביעי יריבות.
מספר יריבויות ספציפיות מתקיימות תחת הטורניר. חלק מהגביעים הללו מוענקים גם עבור משחקים אחרים בין שתי הקבוצות מחוץ לשש האומות.
כפית העץ.
כפית העץ היא פרס מטפורי שניתן לקבוצה שמסיימת במקום האחרון, או לחלופין לקבוצה שמפסידה את כל משחקיה באליפות. מאז טורניר שש האומות הראשון בשנת 2000, רק אנגליה ואירלנד נמנעו מלסיים אחרונות. איטליה סיימה 15 פעמים אחרונות בעידן שש האומות, והפסידה את כל משחקיה 11 פעמים.
מקומות.
החל מתחרות 2021, משחקי שש האומות מתקיימים באצטדיונים הבאים:
תוצאות.
כפית העץ.
אומות הבית וחמש האומות.
מודגש מציין שהקבוצה לא ניצחה אף משחק.
שש האומות.
מודגש מציין שהקבוצה לא ניצחה אף משחק.
רובע צ'אויאנג (בייג'ינג)
צָ'אוֹיָאנְג (בסינית מפושטת: 朝阳区; בסינית מסורתית: 朝陽區; בפין-יין: Cháoyáng Qū; תעתיק: צָ'אוֹיָאנְג צ'וּ') הוא רובע במרכז המחוז העירוני בייג'ינג שבצפון הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הרובע מנתה 3,452,460 תושבים, זהו הרובע המאוכלס ביותר בבייג'ינג והוא מחולק ל-24 תתי-רבעים ו-19 אזורים חצי-עירוניים.
הרובע משתרע על פני 464.9 קילומטרים והוא גובל מצפון ברבעים צ'אנגפינג ושוניי, ממזרח ברובע טונגג'ואו, מדרום ברובע דאשינג וממערב ברבעים האידיין, פנגטאי, שיצ'נג ודונגצ'נג.
ברובע נמצאות מרבית השגרירויות הזרות, הממוקמות בבייג'ינג, וכמו כן גם רחוב הברים הנודע סאנליטון, מרכז העסקים הראשי של בייג'ינג, האצטדיון האולימפי, שנבנה לקראת אולימפיאדת הקיץ של שנת 2008 ונמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל.
מיקולה ליסנקו
מיקולה ויטליוביץ' ליסנקו (באוקראינית: Мико́ла Віта́лійович Ли́сенко; במרץ 1842 – 6 בנובמבר 1912) היה מלחין אוקראיני, פסנתרן, מנצח ואתנומוזיקולוג. ליסנקו נחשב כמייסד אסכולת המלחינים הלאומיים של אוקראינה, והמלחין הלאומי של אוקראינה.
ביוגרפיה.
ליסנקו נולד בהרינקי שבאוזד קרמנצ'וגסקי, מחוז פולטבה (כיום ראיון קרמנצ'וק, אובלסט פולטבה). אביו, ויטלי רומאנוביץ' ליסנקו (באוקראינית: Віталій Романович Лисенко) היה בעל אדמות עשיר. ליסנקו למד מוזיקה החל מגיל צעיר, והמשיך בלימודיו בפנימייה בקייב ובגימנסיון של חרקוב. כבר מילדותו, ליסנקו התעניין במיוחד בשירי העם של האיכרים האוקראיניים ובשירתו של טאראס שבצ'נקו. הוא אף היה מנושאי ארונו של שבצ'נקו לאחר שהוא מת ב-1861 וגופתו הוחזרה לאוקראינה מסנקט פטרבורג. במהלך לימודיו של ליסנקו באוניברסיטת קייב, ליסנקו אסף וארגן שירי עם אוקראיניים, ופרסם אותם ב-7 כרכים. אחד ממקורותיו הראשיים היה הקובזר (משורר נודד אוקראיני) העיוור אוסטאפ ורסאיי (בהמשך, ליסנקו קרא לבנו על שמו של ורסאיי).
תחילה, ליסנקו היה סטודנט לביולוגיה באוניברסיטת חרקוב, ולמד מוזיקה באופן פרטי. ואמנם, לאחר שזכה במלגה מהאגודה למוזיקה רוסית החל בלימודי מוזיקה מקצועיים בקונסרבטוריון של לייפציג. שם, הוא הבין את החשיבות שבאיסוף, פיתוח ויצירת מוזיקה אוקראינית, במקום לשכפל את המוזיקה הקלאסית המערבית. בכוונת ליסנקו היה לייסד אסכולה מוזיקלית לאומית אוקראינית, והתמיד בכך באוסף שירי העם האוקראיניים שלו, תוצר של כמעט שני עשורים של איסוף.
עם חזרתו לקייב, הוא המשיך ליצור יצירות עם תמות אוקראיניות. הגישה האוקראינופילית שלו להלחנה לא נתמכה בידי האגודה למוזיקה רוסית, שהייתה אימפריאלית באופייה ורצתה לשמר דומיננטיות רוסית באוקראינה, מתוך תפיסת "רוסיה הגדולה". כתוצאה מכך, מערכת היחסים של ליסנקו איתם הדרדרה. הוא סירב להלחין כל מוזיקה ברוסית, ואף לא הותיר לבצע תרגומים של יצירתו לרוסית. האמס אוקז , צו שאסר על הדפסה של השפה האוקראינית, היווה מכשול בפני ליסנקו; הוא פרסם כמה מהפרטיטורות שלו מחוץ לאוקראינה. בנוסף, הביצוע של יצירותיו דרש אישור של הצנזור האימפריאלי.
בכדי לשפר את כישורי התזמור וההלחנה שלו, ליסנקו הצעיר נסע לסנקט פטרבורג, שם לקח שיעורי תזמור מניקולאי רימסקי-קורסקוב בשנים 1874 – 1876. ב-1904 הקים בית ספר למוזיקה ודרמה משלו בקייב. ואמנם, העמדה הלאומית האוקראינית הנלהבת שלו והבוז שרחש כלפי האוטוקרטיה של האימפריה הרוסית פגעו בקריירה שלו. הוא תמך במהפכת 1905 ואף נכלא לזמן קצר ב-1907. ב-1908, הוא כיהן כראש "המועדון האוקראיני", אגודה של אנשי ציבור לאומיים אוקראיניים שהתקיימה בקייב.
ליסנקו התעקש על שימוש בשפה האוקראינית בלבד בליברטי לאופרות שכתב. בכוונתו היה לקדם ולהעלות קרנה של התרבות האוקראינית, והוא סירב לבקשות תרגום של האופרה שלו "טאראס בולבה" (לפי הרומן באותו השם של ניקולאי גוגול), אף שהתעקש כי היא הייתה שאפתנית מידי לבימוי בבתי האופרה האוקראיניים של זמנו. כך, למרות שפיוטר צ'ייקובסקי התרשם מהאופרה ורצה לביים אותה במוסקבה, היא לא בוצעה שם לבסוף בשל התעקשותו של ליסנקו שתבוצע בשפה האוקראינית ולא הרוסית.
בשנותיו האחרונות, ליסנקו אסף תרומות לפתיחת בית ספר אוקראיני למוזיקה. ביתו מריאנה הלכה בדרכו והייתה לפסנתרנית, וגם בנו אוסטאפ לימד מוזיקה בקייב.
מוזיקה.
מוזיקה קולית.
ליסנקו הלחין יותר מ-120 שירים אמנותיים, רבים למילותיו של טאראס שבצ'נקו, וכן למילותיהם של לסיה אוקראינקה, איוואן פרנקו, היינריך היינה, אולקסנדר אולס, אדם מיצקביץ' ואחרים. הוא עיבד בערך 500 שירי עם לגרסה לזמר/ת ופסנתר, מקהלה ופסנתר, או מקהלה וקפלה.
היצירה המקהלתית שלו מ-1885 לשיר פטריוטי של אולקסנדר קוניסקי, שבמקור נכתבה למקהלת ילדים, הפכה לידועה בעולם כ"תפילה לאוקראינה", המנון רוחני של אוקראינה.
בנוסף, ליסנקו כתב שלוש קנטטות למקהלה ותזמורת, כולן לטקסטים של טאראס שבצ'נקו.
מוזיקה קאמרית ולפסנתר.
בין העבודות הגדולות של ליסנקו לפסנתר נכללות "סוויטה אוקראינית במבנה של ריקודים עתיקים", שתי רפסודיות (השנייה מביניהן, "דומקה-שומקה", היא בין יצירותיו הידועות ביותר), "סקרצו הרואי" וסונטה ב-A מינור. הוא גם כתב עשרות יצירות קטנות יותר, כמו נוקטורונים, פולונזים, שירים ללא מילים, וקטעי מוזיקה תוכניתית. בכמה מיצירותיו ניכרת השפעתו של פרדריק שופן. המוזיקה הקאמרית כוללת רביעיית מיתרים, שלישייה לשני כינורות וויולה, ומספר יצירות לכינור ופסנתר.
אופרות.
ליסנקו כתב מספר יצירות אופראיות, בהן האופרה האוקראינית הקלאסית "נטלקה פולטבקה", "אוטופלנה" (בעקבות סיפור של גוגול, "יום מאי, או העלמה המוטבעת"), וכן "טאראס בולבה", "נוקטורן", ושתי אופרות לילדים: "קוזה-דרזה" ו"פאן קוצ'קי".
לימודי מוזיקולוגיה.
ליסנקו פרסם את המחקרים האתנומוזיקולוגיים שלו, של מוזיקה שאסף בעיקר מהקובזר אוסטאפ ורסאיי, ב-1873 ו-1874; הם נחשבים למופתיים עד היום. הוא המשיך במחקרו ואסף מוזיקה מהעבודות של קובזארים אחרים מאזורים נוספים. הוא גם ערך מחקר מעמיק של כלי נגינה אוקראיניים מסורתיים נוספים חוץ מהבנדורה, כמו הטורבן. בשל אוסף מחקריו זה, ליסנקו נחשב למייסד ענף אורגנולוגיה באוקראינה, ומהחוקרים הראשונים של ענף זה באימפריה הרוסית.
וונדסוורת'
וונדסוורת' (באנגלית: Wandsworth) הוא פרוור של לונדון שבממלכה המאוחדת, הממוקם ברובע ונדסוורת', לאורך הגדה הדרומית של נהר התמזה. הפרוור ממוקם כ-7.4 קילומטרים, דרומית-מערבית למרכז העיר לונדון.
המשורר הצרפתי הנודע וולטר חי בוונדסוורת' במהלך המאה ה-18.
הפרבר משתרע על פני כ-6.8 קמ"ר.
בתחום הפרבר נמצא בין היתר בית הכלא הגדול ביותר בבריטניה "HMP Wandsworth" שמכיל מעל ל-1,800 אסירים.
קינגסטון על ההול
אוניברסיטת הול
רובע האידיין
הָאיְדְייֵן (בסינית: 海淀区; בפין-יין: Hăidiàn Qū; תעתיק: הָאיְדְייֵן צ'וּ') הוא רובע במרכז המחוז העירוני בייג'ינג שבצפון הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הרובע מנתה 3,133,469 תושבים החיים ב-22 תתי-רבעים ו-7 אזורים חצי-עירוניים, זהו הרובע השני בגודלו בבייג'ינג לפי מספר התושבים, אחרי רובע צ'אויאנג.
ארמון הקיץ, הממוקם בשוליים המערביים של הרובע, הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית תרבותי בשנת 1998.
הרובע משתרע על פני 431 קמ"ר והוא גובל מצפון ברובע צ'אנגפינג, מדרום ברובע פנגטאי, ממזרח ברבעים צ'אויאנג ושיצ'נג וממערב ברבעים שה-ג'ינגשאן ומנטואוגואו.
האידיין הוא הרובע בו ממוקמות רוב האוניברסיטאות של בייג'ינג, בהם שתיים מהאוניברסיטאות המפורסמות ביותר בסין - אוניברסיטת פקין ואוניברסיטת צינגהואה.
מחוז האידיאן מכיל גם את אזור עמק הסיליקון של בייג'ינג .
גרופה וגנרה
כח וגנר
אדמירל משנה
הר טיירי
הר טיירי או הר טאירי (באנגלית: Mount Tyree) הוא הר ברכס סנטינל, שבהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 4,852 מטרים מעל פני הים, והוא ההר השני בגובהו באנטארקטיקה.
הר טייר ממוקם 13 קילומטרים צפונית-מערבית ממסיב וינסון.
ההר מתנשא מעל קרחון פאטון שמצפון להר, ומעל קרחון צ'רבלאטי, שמדרום-מזרח להר.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
הר. טיירי התגלה בינואר 1958 (אמצע הקיץ האנטארקטי) במהלך טיסות סיור שבוצעו על ידי טייסת VX-6 של צי ארצות הברית,