לאחר שהשלימה את לימודיה לתואר ראשון בביולוגיה במינסטר ובמרבורג, וקיבלה תואר דוקטור לרפואה בביולוגיה אנושית בשנת 1979, היא עברה לדאלאס, טקסס (ארצות הברית). את פוסט הדוקטורט שלה היא עשתה באוניברסיטת טקסס בתחום הגנטיקה המולקולרית יחד עם ו. עם סיום לימודיה חזרה למרבורג, שם עבדה כעוזרת מחקר במשך שנתיים, ולאחר מכן החלה לעבוד במרכז הרפואי האוניברסיטאי בהמבורג כיועצת אקדמית בשנת 1984. כשש שנים לאחר מכן, (1990), קיבלה הביליטציה באוניברסיטה, אשר אפשרה לה להפוך לפרופסור, תואר אותו קיבלה שש שנים נוספות אחר כך.
פועלה כדמות ציבורית.
מלבד היותה פרופסור באוניברסיטה, בשנת 2000 בייסיגל נבחרה לכהן כחברת מועצה בקרן המחקר הגרמנית. לאחר שסיימה את כהונתה שם, כשנתיים אחר כך, נבחרה לחברה בוועדת הערכת הסנאט של איגוד לייבניץ, ובשנת 2005 מונתה גם ליו"ר ועדת נציב תלונות הציבור של קרן המחקר הגרמנית, שמטרתה לקבוע כללים לשיטות מדעיות טובות ולפקח על התנהלות מדעית פסולה.
בשנת 2006 הפכה לחברה ב (GCSH) ומאוחר יותר, נבחרה לתפקיד של יו"ר ועדת המחקר של GCSH (German Council of Science and Humanities) בשנת 2008. באותה שנה (2008) הוענקה לבייסיגל מדליית רודולף שנהיימר, שהיא הפרס הגבוה ביותר שניתן על הישגים בתחום מחקר טרשת העורקים, וזהו תואר מכובד וראוי לשבח.
שנה לאחר מכן הפכה לסנאטורית של איגוד לייבניץ ומונתה לנשיאת אוניברסיטת גטינגן. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד זההיא כיהנה בתפקיד עד לשנת 2019 כאשר הוחפה על ידי ריינהרד יאן. במקביל היא הוסיפה לפעול כמנהלת המכון לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת המבורג (תפקיד אשר קיבלה בשנת 2011) ומונתה לתפקיד פרופסור מדרגה C4.
פעילות אקדמית.
לאחר שסיימה את הלימודים באוניברסיטה, המשיכה בייסיגל להתמקצעות בלימודי ביולוגיה אנושית בפקולטה לרפואה, בשימת דגש על תחומי הביוכימיה, גנטיקה אנושית, ופיזיולוגיה. עבודת הדוקטורט שלה, אותה החלה בשנת 1979, עסקה גם היא בתחום הביולוגיה האנושית. לפני שעברה לטקסס, היא שימשה כעוזרת מחקר במכון לגנטיקה אנושית באוניברסיטת מרבורג, ובדאלאס עשתה את פוסט-הדוקטורט שלה בחוג לגנטיקה מולקולרית, במרכז מדע הבריאות. לאחר כמה שנים נוספות של ייעוץ בנושאים הללו, בשנת 1990 קיבלה הביליטציה בתחום הביוכימיה, דבר אשר קידם אותה לעבר קבלת תואר פרופסור באוניברסיטת המבורג.
לאורך חיה האקדמיים פרסמה שני מאמרים בולטים;
פרסים והוקרה.
בין הפרסים שבהם זכתה אולריקה בייסיגל נמנים:
אסלן קרצב
בוזמא
בוזמא (בערבית: بوزما) הוא נווה מדבר במדבר לוב במחוז כופרה בלוב, כ-150 ק"מ צפונית-מערבית לכופרה. בשטח של 230 קמ"ר. בנוי בצורת חצי עיגול סביב אגם מלח באורך 18 ק"מ. בוזמא שוכן בתחתית רכס הרים שבו נראים שרידי מערכת ביצור שלב בני הטואבו.
עצי נווה המדבר, דקל, תאנה, אשל ושיטה, מניבים פרי רב בגלל שפע המים המתוקים. בחוף הצפון מערבי של האגם שוכן כפר.
פני סאקט
פני דיאנה סאקט (באנגלית: Penny D Sackett; נולדה ב-1956) היא פיזיקאית ואסטרונומית אמריקאית-אוסטרלית, שהייתה המדענית הראשית של אוסטרליה. היא גילתה יחד עם נבחרת מדענים את הכוכב הידוע הראשון בגודל כדור הארץ שמקיף כוכב אחר שאינו השמש בשביל החלב הפנימי.
קורות חיים.
ראשית חייה.
פני דיאנה סאקט נולדה בשנת 1956 בלינקולן בירת נברסקה, ארצות הברית, וגדלה באומהה. אמה הייתה רואה חשבון ואביה טכנאי מחשבים. בתור ילדה סאקט הרבתה לקרוא רומנים בלשיים, ורק לאחר הרבה שנים הפנתה את תשומת לבה לתעלומות היקום. בתור נערה, היא התעניינה בעיקר בביולוגיה וברפואה והחשיפה הראשונה שלה לפיזיקה הייתה כאשר למדה פיזיקה בבית הספר בגיל 16. בהתחלה סאקט לא אהבה את הנושא אבל אביה ומורה מעוררת השראה שכנעו אותה ללמוד אותו והיא התאהבה בנושא.
לימודים אקדמאים ועבודות ראשונות.
סאקט השלימה את התואר שלה בפיזיקה באוניברסיטת נברסקה ועשתה את ה-PhD שלה בפיזיקה תאורטית באוניברסיטת פיטסבורג בשנת 1984. מיד לאחר מכן התמנתה סאקט לעבודות באוניברסיטת אמהרסט בהולנד, במכון למחקר מתקדם באוניברסיטת בפרינסטון ובמכון לאסטרונומיה "קפטין".
פרויקטים מרכזיים.
לאחר שהחלה לעבוד על פרויקט שיזמה לחיפוש אחרי כוכבי לכת מסוימים, בו היה צורך בקשרים בין חוקרים ברחבי העולם, החלה סאקט לעבוד באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. כמו כן, סאקט הייתה חברה בוועדה של החברה המלכותית לאסטרונומיה שמטרתה לעורר עניין באסטרונומיה, לקדם ולהרחיב את הידע באסטרונומיה תוך כדי פרסום כתבי עת וספרים, לרכוש ולתחזק ציוד למען בשביל מטרות הוועדה ולתרום ולסייע לאנשים פרטיים החוקרים ופועלים בחקר וקידום אסטרונומיה.
סאקט הייתה גם בחבר המנהלים של AURA, שמנהל, יחד עם עוד מרכזי אסטרונומיה, את מצפה הכוכבים "Gemini " ואת המכון המדעי לטלסקופ חלל "האבל", ובנוסף לכך היא לקחה חלק בדירקטוריון של Giant Magellan Telescope, שמטרתו הייתה לבנות טלסקופ איכותי ומתקדם בהשוואה לטלסקופים שהיו באותה עת בעולם.
סאקט ניהלה את בית הספר למחקר באוניברסיטת אוסטרליה, והשיגה תרומות של מיליוני דולרים לבנייה מחדש של מצפה הכוכבים "Mt Stormlo " אחרי שזה נהרס בשריפה בשנת 2003. היא פיתחה אותו מחדש כמרכז בינלאומי למחקר, לתרגול ולחידושים טכנולוגים.
המדענית הראשית של אוסטרליה.
באוקטובר 2008 סאקט מונתה למדענית הראשית של אוסטרליה (Chief Scientist), ובמקביל המשיכה להדריך ולקדם סטודנטים באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. עקב כך, עברה סאקט לגור יחד עם בעלה, במשך זמן כהונתה בתפקיד זה, באוסטרליה מארצות הברית.
היא עבדה במשרת המדען הראשי של אוסטרליה עד שנת 2011, אז עזבה בשל סיבות אישיות ומקצועיות כשהיא אומרת כי בכוונתה לתרום למדע בדרכים אחרות. היא מתארת ​​את עצמה כפיזיקאית בהכשרתה, אסטרונומית במקצועה ומחנכת בטבעה. ( "Institutions, as well as individuals, grow and evolve, and for both personal and professional reasons the time is now right for me to seek other ways to contribute").
דעותיה.
פרופסור סאקט תומכת בקריאה לפעול כנגד שינוי האקלים. לשם כך היא פעלה כראש הוועדה האוסטרלית לשינוי האקלים והייתה חברה של המועצה לייעוץ עסקי של קרן החדשנות לאנרגיה מתחדשת של ACT. כמו כן, בשנת 2010 סאקט תמכה בקריאה בינלאומית של מדענים בנושא פעולות דחופות בנוגע לשינוי האקלים.
לדברי פני סאקט, הרגעים החשובים ביותר שהיו לה בעבודה הם:
סאקט נשואה לאסטרונום ללא ילדים. היא עובדת באופן קבוע כ-55 שעות בשבוע. תחביביה העיקריים הם לצייר, לקרוא, לצלם ולטייל.
פעילותה המחקרית.
בזמן כהונתה בתפקיד המדענית הראשית, סאקט ייעצה לממשל אוסטרליה בנושאי מדע, טכנולוגיה וחדשנות. היא פתחה ערוצי תקשורת חדשים לחברה האוסטרלית בנושאי מדע, בעיקר בנושא הקיימות כמו אנרגיה, מים, שינוי אקלים, אבטחה והבטחת מזון ולמידה לאורך השנים. כל זאת על מנת לחשוף את החברה ברמה לאומית ואף גלובלית למדע ולחדשנות לצורך קידום הבנה וחשיבה.
סאקט השתתפה בכמה ועדות ליצירה של הדור הבא של הטלסקופים, שכולל טלסקופים איכותיים יותר ומתקדמים יותר וביניהן הוועדות לבניית הטלסקופ הענק "מגלן" וטלסקופ החלל "האבל".
תגליות חשובות.
בזמן שעבדה בקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, המכון לאסטרונומיה "קפטיין" בהולנד, ובמכון למחקר מתקדם בפרינסטון, היא פיתחה התמחות חדשה במיקרו-גרביטציה לצורך חיפוש פלנטות מחוץ למערכת השמש, חקרה גם בנושאים של חומר אפל ומבנים גלקטים ופרסמה מאמרים רבים בנושא.
ב-2006 היא הייתה חלק מצוות בינלאומי שכלל 73 אסטרונומים שגילו את הכוכב הידוע הראשון בגודל כדור הארץ שמקיף כוכב אחר שאינו השמש בשביל החלב הפנימי.
תאזרבו
תאזרבו (בערבית: تازربو) הוא נווה מדבר, הממוקם במדבר לוב במחוז כופרה בלוב, כ-250 ק"מ מצפון-מערב לאל-כופרה. פירוש השם הוא "מושב ראשי" בשפת תֻבו , מכיוון שזה היה מקום מושבו של סולטאן טובו לפני השתלטות שבטי הבדואים מקירנאיקה ומפזאן במאה ה-18. גודל נווה המדבר הוא 25–30 ק"מ באורך ו-10 ק"מ ברוחב. הנוף מישורי. במרכז תאזרבו ובמקביל לו עובר אפיק רדוד ובו בריכות מלח.
האזור מכיל אקוויפר עשיר מאוד במים פוסיליים ומספק אותם באמצעות הנהר המלאכותי העצום למאגרים בעיר אג'דאביא וממנה לריכוזי יישובים לחוף הים התיכון.
בתאזרבו ישנם כעשרה כפרים, והחשוב בהם נקרא "אל-ג'זירה".
בין צמחי נווה המדבר: אשל, שיטה, אספרטו ויונקוס. כמה קילומטרים מצפון לכפר זה נמצאים שרידי מצודה ישנה, ושמה "גאסר ג'ירנגהדי", מקום מושבו לשעבר של הסולטאן. האירופי הראשון שביקר בנווה המדבר היה הגרמני גרהרד רולפס באוגוסט 1879.
Golden Hour (אלבום של קייסי מאסגרייבס)
Golden Hour (בעברית: שעת הזהב) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קייסי מאסגרייבס. האלבום יצא לאור ב-30 במרץ 2018 על ידי חברת התקליטים MCA נאשוויל. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.
לירון מיוחס
לירון מיוחס (נולדה ב-10 ביוני 1985) היא זמרת-יוצרת, מורה ונגנית כלי הקשה. יצירותיה מושפעות בעיקר מן המוזיקה האפריקאית, היהודית והמזרחית.
ראשית חייה ותחילת הקריירה.
מיוחס נולדה בשנת 1985 בירושלים. בתור ילדה למדה גיטרה ופסנתר ולאחר שנחשפה למוזיקה מצרית, עת נפשה עם משפחתה בסיני, התחילה ללמוד נגינה על דרבוקה ודג'מבה. בגיל 20 פנתה למסלול של לימודי מוזיקה מזרחית.
ב-2007 נסעה לאירופה כדי לעבוד בפרויקטים חקלאיים, שם נחשפה למסורות עתיקות של שירות פלמנקו (דרום ספרד), ומוזיקת טרנטלה בדרום איטליה.
ביוגרפיה.