התמורה המשמעותית ביותר בדרכי עיבוד המזון הייתה תחילת השימוש באש לצלייה, קלייה או בישול, אשר העלה את הערך התזונתי של המזון וחיטא אותו. בני האדם הפלאוליתיים הסתגלו בהדרגה לאכילת מזון צלוי או מבושל, והתאמה זו הייתה כה מוצלחת עד שנעשתה מאפיין אנושי אוניברסלי, לכל המאוחר בתקופה הפלאוליתית התיכונה.
יש דרכי תזונה הנהוגות בראשית המאה ה-21 שאימצו את התזונה הפלאוליתית, ומדמות מזון מן הבר שצרכו ציידים-לקטים בתקופה זאת. השוני העיקרי בדיאטה בת זמננו הוא שהמזון מגיע ממקורות מבויתים. תומכי גישה זו מאמינים כי התזונה ששימשה הומינידים במשך שני מיליון שנה ויותר יצרה בהכרח התאמה גנטית, כתוצאה של ברירה טבעית. מגישה זו נובע כי תזונה שמקורה בגידולים חקלאיים (המצאה חדשה בקנה מידה אבולוציוני, 11,000 שנה לכל היותר), לא עברה את אותה התאמה גנטית בזמן כה קצר.
סיתות כלי אבן.
סיתות כלי האבן התחיל מבחירת חלוק מתאים של אבן קשה, בדרך כלל צור. בחלוק היו מכים בעזרת מקבת (אבן קשה ומעוגלת) ולעיתים בעזרת קרן אייל או חומר קשה אחר. ההכאה יצרה נתז (הפריט שהותז מהחלוק) והפכה את החלוק לגרעין, כלומר לחלוק עם צלקת אחת לפחות כתוצאה מהתזה מכוונת. בתרבויות מסוימות הנתזים היו התוצר המבוקש, ולעיתים קרובות התבצע שברור (סיתות עדין של קצוות הנתז) בשביל לעצבו לצורה הרצויה, למשל לחוד משולש המתאים לשמש כראש חנית. בתרבויות אחרות הגרעין היה הכלי המבוקש, ומטרת הסיתות הייתה לעצבו לצורה המבוקשת (למשל אבן יד) על ידי הורדת הנתזים.
ניתן לחלק את מסורות סיתות כלי האבן בתקופה הפלאוליתית לחמישה "סגנונות" (Modes), מהקדום (Mode 1) למאוחר (Mode 5). מדובר בחלוקה גסה שאינה מקובלת על חלק מהחוקרים. עם זאת, חלוקה זו מראה את הטעם לחלוקת התקופה הפלאוליתית לשלבי משנה, לפי סגנונות כלליים אלה. הסגנונות הראשון והשני שייכים לתקופה הפלאוליתית התחתונה, הסגנון השלישי אופייני לתקופה הפלאוליתית התיכונה, הסגנון הרביעי אופייני לתקופה הפלאוליתית העליונה והסגנון החמישי אופייני לתקופה האפיפלאוליתית והמזוליתית.
שימוש באש.
השגת שליטה באש על ידי האדם במהלך התקופה הפלאוליתית התחתונה או התיכונה הייתה נקודת מפנה באבולוציה של האדם בשל הוספת חלבונים ופחמימות מבושלים לתזונה, הרחבה של הפעילות האנושית לשעות הלילה, והגנה מפני טורפים. קיים ויכוח במחקר מתי בדיוק החלה השליטה באש, והאם האדם השתמש תחילה באש באופן מזדמן ורק לאחר מאות אלפי שנים למד לנצלה באופן שיטתי לצרכיו. יש הטוענים כי שימוש שיטתי באש התקיים כבר לפני כמיליון שנה, לפי עדויות באתרים ספורים באפריקה, ישראל וסין. לדוגמה, ניתוח מיקרוסקופי של האדמה בשכבת התרבות האשלית הקדומה בתוך מערת וונדרוורק (Wonderwerk) בדרום אפריקה, שגילה כמיליון שנים לפני זמננו, הצביע על נוכחות חומר שרוף (פיסות מיקרוסקופיות של צמחים ועצמות בעלי חיים) באתרו. באתר האשלי גשר בנות יעקב בישראל נמצאו ריכוזים מובחנים של שבבי צור שרופים וזרעים שרופים בכמה שכבות ארכאולוגיות רצופות שגילן כ-790,000 עד 690,000 שנים לפני זמננו. ריכוזים מובחנים כאלה יכולים להיות רק שרידים למדורות שהצית הומו ארקטוס או הומו ארגסטר כאשר ישב באתר.
במספר אתרים מסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה בישראל ובאירופה נמצאו עדויות לשימוש קבוע באש החל מלפני כ-350,000 שנים: כמויות גדולות של עצמות שרופות, פריטי צור שרופים וגושי אדמה שרופים. לדעת חלק מהחוקרים, שימוש רגיל ויומיומי באש ושליטה מלאה בה, להבדיל משימוש מזדמן שלא שינה בהרבה את אורחות החיים, החל רק בתקופה זו.
חיי הרוח.
שפה תחבירית מורכבת, עולם רוחני מפותח, אמונות וטקסים, וכן מוזיקה ואמנות הם מאפיינים אוניברסליים של חברות אנושיות במהלך כל ההיסטוריה המתועדת בכתב. תופעות אלה נחשבות לתמצית ה"אנושיות" ולפיכך אחת השאלות החשובות במחקר התקופה הפלאוליתית היא מתי הופיעו ואיך התפתחו. מטבע הדברים, מאפיינים אלה בדרך כלל אינם "מתאבנים" אך ניתן ללמוד על קיומם לפי עדויות ארכאולוגיות עקיפות המייצגות פעילות שמעבר לקיום היומיומי.
החל מ-100,000 שנים לפני זמננו (התקופה הפלאוליתית התיכונה) קיימות בממצא הארכאולוגי עדויות קדומות ביותר לחשיבה מופשטת וסמלית, למשל הופעת החרוזים הראשונים במערת הגדי, מערת קפזה שבישראל ומערת בלומבוס בדרום אפריקה; אבנים או מינרלים עם דגמים גאומטריים חרוטים במערת בלומבוס וקבורת המתים באתרים רבים. עם זאת, אין עדויות משכנעות לפיסול, ציור או כלי נגינה.
לעומת זאת, החל מהתקופה הפלאוליתית העליונה (לפני כ-40,000 שנה) קיימים ממצאים רבים שהם יצירות אמנות מובהקות: מסכות אבן מעוצבות, ציורי מערות ופסלונים.
אתרים.
בין האתרים הפלאוליתיים הידועים ניתן למנות את:
אנציקלופדיה גלאקטיקה
אנציקלופדיה גלאקטיקה היא מושג מעולם המדע הבדיוני שמתאר אנציקלופדיה הכוללת את כל הידע הקיים אצל בני האדם וגזעי החייזרים ביקום.
האנציקלופדיה בספרות.
הסופר אייזק אסימוב מתאר בסדרת המוסד שלו שהתפרסמו בשנות ה-50 של המאה העשרים, את כתיבתה של האנציקלופדיה גלאקטיקה בידי האנציקלופדיסטים שמנסים לשמר את הידע האנושי לפני שהאימפריה תדרדר לחשכת ימי ביניים.
בסדרת "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" מזכיר הסופר דאגלס אדמס לעיתים קרובות את המדריך שלו כתחליף מקובל יותר לאנציקלופדיה גלאקטיקה. לדוגמה, ההקדמה לספר הראשון בסדרה:
האנציקלופדיה בטלוויזיה.
בסדרה "קוסמוס" של קרל סייגן הופיע פרק בכותרת "אנציקלופדיה גלקטיקה", ובו סייגן מציע שהאנציקלופדיה תשודר בעזרת גלי רדיו לחלל כדי שתקלט על ידי טלסקופי רדיו כדוגמת פרויקט סט"י (SETI).
האנציקלופדיה באינטרנט.
ברשת האינטרנט מופיעים מספר אתרים המתיימרים להיות אנציקלופדיה כזו. חלקם מנסים להכיל את האנציקלופדיה של אסימוב ואחרים כוללים מידע כללי על היקום.
הנדסה גרעינית
הנדסה גרעינית הוא ענף בהנדסה העוסק ביישום של פיזיקה גרעינית. יישומים כגון טיפול במתקנים, המשתמשים בריאקציות גרעיניות לשם הפקת אנרגיה, חומרים ומחקר. מתקנים כאלה נקראים כורים גרעיניים. תכנון כורים גרעיניים והמתקנים הקשורים לבנייתם לתחזוקתם ולמעקב אחריהם יכולים להיכלל גם בתחום זה של ההנדסה. התחום כולל גם פיתוח של נשק גרעיני, מחקר כללי כגון היתוך גרעיני, דימות רפואי כדוגמת PET.
תוכניות לימוד.
תוכניות לימוד בישראל.
כיום אין בישראל מסלול אקדמי לתואר ראשון בהנדסה גרעינית. המחזור האחרון סיים ב-2013 במחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועימו נחתם הגולל על הכשרת מהנדסי גרעין בארץ לתואר ראשון. בעבר, אפשרה המחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון שלושה מסלולי בחירה: מגמת חשמל (מסלול משולב עם הנדסת חשמל), מסלול אנרגיה ומסלול משולב עם הנדסה ביו-רפואית. המסלול היה מסלול מהנדסים בן ארבע שנים וכלל קורסים רבים במתמטיקה, פיזיקה, כימיה, הנדסת חומרים ועוד.
בעבר הייתה בטכניון יחידה שעסקה הנדסה גרעינית אך וברבות השנים עברה אל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עם סגירת המסלול לתואר ראשון במחלקה להנדסה גרעינית הפכה המחלקה ליחידה וכיום מתקיימים בה לימודים לתארים גבוהים (תואר שני ושלישי) בלבד.
חברי הסגל האקדמי הבכיר ביחידה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב הם: פרופ' יצחק אוריון (ראש היחידה), פרופ' ארז גלעד ודר' ליאור ארזי.
בין חברי הסגל ביחידה שפרשו לגמלאות: פרופ' אמריטוס יגאל רונן, פרופ' אמריטוס אלכסנדר גלפרין, פרופ' אמריטוס יצחק יעקב ופרופ' אמריטוס מאיר שגב.
יישומים.
היתוך גרעיני.
תהליך שבו גרעינים של אטומים מתמזגים לגרעין גדול יותר. תהליך זה כרוך בפליטת אנרגיה רבה, והוא מתרחש בכוכבים ובפצצת מימן.
גבעת חלפון אינה עונה
גבעת חלפון אינה עונה הוא סרט קומדיה ישראלי, משנת 1976 ונמנה עם סרטי הבורקס, בבימויו של אסי דיין ובכיכובם של חברי שלישיית "הגשש החיוור", שהפך לימים לסרט פולחן. הסרט מציג את ההוויה האבסורדית של שירות המילואים בצה"ל בראי התקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים. שמו של הסרט הוא פרפרזה על שמו של הסרט הפטריוטי "גבעה 24 אינה עונה" שהופק כעשרים ואחת שנה קודם לכן. את שיר הנושא של הסרט ואת השיר "תן לשים ת'ראש על דיונה" כתב במאי ותסריטאי הסרט אסי דיין והלחין נפתלי אלטר, שהיה גם שותף בהפקה ובכתיבת התסריט ואף הופיע בתפקיד משני (הש"ג).
עלילה.
עלילת הסרט מתרחשת במוצב עלום שם בסיני חודשים אחדים לאחר מלחמת יום הכיפורים. המ"פ שמגר (טוביה צפיר) פוקד על סמ"ר רפאל מוקד "ג'ינג'י" (גברי בנאי) לגייס למילואים את המשתמט סרג'יו קונסטנצה (ישראל פוליאקוב), לאחר שזה השתמט מהצבא במשך כ-15 שנים. סרג'יו הוא נוכל מקסים ורב-תחומי, ממוצא רומני, שטומן ידו בעסקים רבים.
ג'ינג'י יוצא לתל אביב להביא את סרג'יו למילואים, ובדרך עוצר לבקש את ידה של חברתו יעלי (ניצה שאול), בתו הצעירה והנאה של סוחר הנדל"ן המצרי ויקטור חסון (שייקה לוי), אך מר חסון מסרב להשיאה לפני שאחותה הבכורה, הגמלונית והביישנית, שפרה (מיקי קם) תינשא.
בינתיים סרג'יו הקלפן מרוויח כסף בפוקר, והוא מתקשר למר חסון להודיע לו שהוא יכול לכסות את החוב עבור עסקת נדל"ן שביצעו בעבר. עוד הוא מסיים את השיחה, המפסידים במשחק מבינים כי הוא הונה אותם ומאיימים עליו. סרג'יו ניצל הודות להופעתו המפתיעה של ג'ינג'י, ומיד מחליט שעדיף לו לצאת למילואים מאשר להסתבך עם המפסידים. מר חסון, המגיע למקום דקות ספורות לאחר מכן, מגלה את אשר אירע, ומחליט לרדוף אחרי סרג'יו למילואים שבסיני כדי לגבות ממנו את החוב.