מאפיינים אידאולוגיים: חלק מן הקיבוצים העירוניים מהווים קהילות משימתיות. קהילות צעירים משימתיות הן קבוצות אשר בחרו להתיישב התיישבות קבע ביישובים ובשכונות בפריפריה הגאוגרפית והחברתית בישראל ולפעול למען החברה הישראלית. החברים בקהילות הללו חיים חיי קהילה פעילים הכוללים לימוד משותף, אורחות חיים משותפים וחזון חברתי. הם פועלים להובלת שינוי משמעותי וארוך טווח מתוך מטרה לקדם שוויון הזדמנויות וצמצום פערים בחברה הישראלית.
בישראל פועלות נכון ל-2021 255 קהילות משימתיות המתגוררות ביותר מ-89 קיבוצים עירוניים. הקהילות מייצגות קשת רחבה של מגזרים, עמדות ודעות בחברה הישראלית, כאשר "המשימה" מופנית למטרות שונות: בוגרי תנועות נוער, צעירים מהציונות הדתית, עולים מאתיופיה וממדינות ברית המועצות לשעבר וקהילות של צעירים בני המקום מהמגזר היהודי, הערבי, הדרוזי והבדואי. בין הקבוצות המשימתיות המתגוררות בדיור שיתופי ניתן למצוא את דרור ישראל, בני עקיבא, החלוץ, תנועת תרבות, השומר הצעיר, גרעינים תורניים ועוד.
אתגרים: בעוד שהקבוצות פועלות על פי סדר כלכלי שיתופי פנימי, הרי שהעולם ש"בחוץ" פועל לפי כללי המשחק הליברליים. בתחום הדיור המשמעות היא קושי ברכישת דירה בעקבות מחירי הדיור המאמירים. שינויים קבועים אלו מתנים את מעמד הקבע של קיבוץ עירוני בסימן שאלה. שנית, מרבית האנשים נרתעים מחיי שיתוף. "חיי השיתוף מותגו על ידי החברה הישראלית כחלק מהעבר שלה (קיבוצים), ולכן היא לא רואה בהם משהו שיכול להשתייך להווה ולעתיד שלה."
אתגר נוסף קשור במגבלות הנתונות בתחום השכירות בעיר. נכון ל-2021 אין בישראל מודל מפותח לשכירות ארוכת טווח, ועל כן התלות בחוזה שכירות העלול שלא להתחדש מהווה אתגר (ביתר שאת מכיוון שמלאי הדירות הזמינות בטווח הקיבוץ הוא מוגבל). דבר זה מניע קיבוצים רבים לשאוף למגורי קבע.
דיור קואופרטיבי.
דיור קואופרטיבי הוא התאגדות עצמאית של אנשים, המתאגדים מרצונם החופשי על מנת לספק את צורכיהם הכלכליים, החברתיים והתרבותיים באמצעות מיזם עסקי שהוא בבעלותם המשותפת ובשליטתם הדמוקרטית (על פי הגדרתם של ica-international cooperative alliance). דוגמאות בישראל: דיור מוגן קואופרטיבי לגיל השלישי, דיור שיתופי לאמהות יחידניות בעיר פרדס חנה, משפחות צעירות בעיר חריש ועוד.
מאפיינים כלכליים: קואופרטיב דיור הוא ישות משפטית המחזיקה בבעלות משותפת על נדל"ן, כאשר כל אחד מחברי הקואופרטיב מחזיק במניה, המקנה לו זכות על יחידת דיור אחת וקול אחד בתהליך קבלת ההחלטות הדמוקרטי של קואופרטיב הדיור. חברי הקואופרטיב יוצרים את הונו, לרוב ההון הראשוני המושקע אינו נושא ריבית. "הבית הוא לא בבעלות החבר ולא רשום בטאבו, אבל גם אין ישות אחרת שהיא הבעלים, אלא האנשים שגרים הם הבעלים. עיקר הפעילות של הקואופרטיב היא אחרי שרכשו את הבניין. ממשיכים לגור ברכוש משותף לכולם ומנהלים אותו בצורה דמוקרטית. אם מישהו מחליט שהוא רוצה לעזוב, הוא יקבל את מה שהוא השקיע, לא בערך נדלני אלא לפי המדד, ובמקומו ייכנס חבר אחר." כך מעידה מרכזת תחום הקואופרציה בתנועה הקיבוצית.
פילוסופיה: בבסיס הדיור הקואופרטיבי עומדת תפיסה חברתית-כלכלית המבססת צורת ארגון לפיה מתבצע שיתוף באמצעי הייצור או בכח הקנייה של החברים המאוגדים בארגון. קואופרטיבים לדיור מרחיבים את שליטת החברים בהם על חיי וסביבות המגורים שלהם ושומרים את ההון בידי הדיירים על ידי התאגדות ובניית מנגנון שיתוף ואיגום משאבים משותפים. קואופרציה בדיור עשויה לספק מענה למגוון צרכים בתחום הדיור והקהילה, כגון ייצור מלאי דיור בר-השגה לאורך זמן, העצמת אוכלוסיות הנזקקות לדיור ציבורי, פלטפורמה לקהילתיות, הרחבת הפרקטיקה הדמוקרטית בחיי תושבים ודיירים ועוד.
מודלים כלכליים קיימים:
מיזמים עסקיים של דיור שיתופי.
במאה ה-21 החלו להתפתח ברחבי העולם מיזמים עסקיים לדיור שיתופי, שמציעים מודל אלטרנטיבי של שכירות לרווקים, זוגות ואף משפחות אשר מחפשים לשלב בין החיים בעיר לתחושת קהילתיות. מיזמים אלה משווקים עצמם כיוזמה קהילתית-עירונית (לרוב בשכונה או מתחמים מסוימים) המציעה הסכמי שכירות ארוכת טווח, מרחבים משותפים וחיי קהילה תוססים.
מיזם דיור שיתופי של חברת Venn שהתחיל בשכונת שפירא בתל אביב בשנת 2016, והתרחב לפרויקטים נוספים בשכונת בושוויק בברוקלין ופרידריכסהיין בברלין. מקימי החברה מגדירים את המיזם שלהם כ-NAS — Neighborhood As Service, שכונתיות כשירות.
מאפיינים פיזיים: הדיירים במתחם המגורים של Venn יכולים לבחור בין דירות שכורות בגדלים שונים המתאימים ליחידים, שותפים, זוגות ומשפחות. כמו כן הם נהנים ממרחבים משותפים לעבודה, יצירה, סלון קהילתי, חדר תנועה ומדיטציה ועוד. בנוסף, הפלטפורמה של Venn מספקת לחברי הקהילה גישה לאירועים ופעילויות, חיבור לעסקים מקומיים ומתן הנחה בהם, תמיכה וליווי ביוזמות ועוד. הכל דרך אפליקציה ייעודית שמפעילה החברה.
מאפיינים כלכליים: Venn למעשה מתווכת בין הדיירים לבין בעלי נכסים ברחבי השכונה, כאשר היא מתקשרת איתם בהסכמי ניהול נכסים ארוכי טווח של 10–20 שנה (עם עליות מחירים ידועות מראש), אחראית על שיפוץ וריהוט הדירות והחללים המשותפים ומנהלת את השכירות. במקביל החברה גם שותפה בהפעלת נכסים מסחריים של יזמים מהשכונה — כמו מסעדות ובתי קפה. בנוסף לדמי השכירות, הדיירים משלמים דמי ניהול בעלות של כמה מאות שקלים. דמי הניהול מכסים שירות דיירים הכולל טיפול בתקלות וסיוע בהתנהלות מול בעל הנכס והרשויות, וכן נגישות לכלל המרחבים המשותפים, השירותים והפעילויות המוצעות לדיירים.
ביקורת: כניסת Venn לשכונת שפירא גררה על כך שהיא גורמת להשבחת נדל"ן ועידוד תהליכי ג'נטריפיקציה. תושבי שפירא מדווחים כי מאז כניסת החברה לשכונה, מחירי השכירות עלו באופן משמעותי, ושהחברה מציעה לבעלי דירות סכומים גבוהים על מנת לשכור מהם את הנכסים. גורם בשוק ההון מתאר את המודל של Venn כמודל להשבחת נדל"ן: רכישת או שכירת נכסים לטווח ארוך, שיפוצם, הוספת ערך מוסף בדמות שירותים קהילתיים ושיתוף משאבים לדיירים המשלמים דמי מנוי, ויציאה מהשכונה ברווח כעבור כמה שנים. בכך ניתן לראות את המהלך כשכלול ועידוד של תהליכי ג'נטריפיקציה שהיו מתרחשים גם ללא Venn, אך זו כנראה מאיצה אותם. תושבים מהשכונה מתארים את התהליך כיצירת מונופול אורבני, מצב בו החברה צוברת כח כה רב בשכונה עד כדי כך שהיא הופכת לגורם ביניים בין התושבים לעירייה, המנהל בפועל את המתרחש בשכונה מבחינת עליית מחירי הדיור, פתיחה או סגירה של עסקים וכו'. ביקורת נוספת נוגעת למיסחור יוזמות קהילתיות עצמאיות: Venn שמה תג מחיר על התארגנויות ספונטניות של תושבים. בכך היא עושה עליהם רווח מצד אחד ומבטלת את כוחה הספונטני של קהילתיות שכונתית מצד שני. כך למשל, לפני כניסת החברה לשכונה תושבים רבים נהגו לשתף ביניהם כלי עבודה דרך קבוצות וואטסאפ ופייסבוק, עד ש-Venn הקימה את החנות "משאלה" כפלטפורמה מתחרה, בתשלום או בחינם לחברי Venn.
נח לוין-אפשטיין
קפטן נח לוין-אפשטיין (6 באוקטובר 1921 – 17 בנובמבר 1944) היה צעיר ארץ ישראלי, שהתגייס לשירות בחילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא שירת כטייס קרב בזירה האירופית עד שנפל בקרב. עוטר במדליית האוויר.
ביוגרפיה.
נח לוין-אפשטיין נולד בתל אביב. אביו היה ד"ר שמואל לוין אפשטיין, ממייסדי רפואת השיניים בארץ ישראל וממנהלי הוצאת א. לוין אפשטיין, בנו של אליהו זאב לוין אפשטיין. בגיל חמש עבר עם משפחתו לירושלים. הוא למד בגימנסיה העברית והיה חבר בתנועת הצופים. בילדותו הרבה לקרוא על טיסה ולבנות דגמי מטוסים. לאחר תום לימודיו התיכוניים נסע עם אחיו ללמוד בארצות הברית. הוא החל ללמוד הנדסה אווירונאוטית באוניברסיטת מישיגן.
במלחמת העולם השנייה.
לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמה רצה לוין-אפשטיין להתגייס לשירות צבאי. בשל גילו נדרש להציג אישור לכך מהוריו. כדי לקצר את הליכי הגיוס פנה במכתב לנשיא ארצות הברית רוזוולט ובו ביקש את התערבותו על מנת שלא יבוזבז הזמן הנדרש לקבלת תשובת הוריו. לאחר שהנשיא התערב הוא גויס לשירות במרץ 1942. הוא סיים קורס טיס ועסק מ-1943 בהטסות ניסיון של מטוסי קרב חדשים. לאחר מכן הוצב בחזית מערב אירופה והשתתף בקרבות מהמערכה על נורמנדי. הוא השתתף בכ-90 קרבות אוויר.
ב-17 בנובמבר 1944 הוביל לוין-אפשטיין רביעיית מטוסים לתקיפת מטרות על הקרקע ליד העיירה הצרפתית ולדוויס (Waldwisse) שבקרבת העיר מץ. מטוסו נפגע מאש נגד מטוסים והתרסק. גופתו נמצאה רק בינואר 1947 באדמת שדה חקלאי ליד מץ וזוהתה לפי מסמכים. הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי האמריקאי של הארדנים ליד לייז' שבבלגיה.
לוין אפשטיין עוטר במדליית האוויר עם 11 צרורות עלי אלון (שמשמעם שהמדליה הוענקה לו מספר פעמים נוספות).
אחיו של נח לוין אפשטיין הוא פרופסור יעקב לוין אפשטיין, שהיה מנהל המחלקה לכירורגיית פה ולסת בבית הספר לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית והדסה בירושלים. בנו של יעקב הוא פרופסור נח לוין אפשטיין, נשיא האגודה הסוציולוגית הישראלית, שנקרא על שם דודו.
הנצחה.
שמו של לוין-אפשטיין הונצח באנדרטה בתיכון שבו למד וכן באנדרטת מתנדבי היישוב במלחמת העולם השנייה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.
הלן קרופורד
הלן קרופורד (באנגלית: Helen Crawfurd; 9 בנובמבר 1877 – 18 באפריל 1954) הייתה סופרג'יסטית ופעילה חברתית סקוטית.
ביוגרפיה.
נולדה בשנת 1877 בגלאזגו, אחת מבין ארבע אחיות ושלושה אחים. אביה ויליאם היה אופה וחבר בכנסייה הפרסבטריאנית, וכן פעיל באיגודי עובדים.