בדצמבר 2012 עודכנה מפת אזורי העדיפות הלאומית. במאי 2013 החליטה הממשלה לתקן את החלטה 1060 ולהאריך את תוקפה עד ל-4 באוגוסט 2013. באוגוסט 2013 עודכנה רשימת היישובים באזורי העדיפות הלאומית.
חוק אזורי עדיפות לאומית
מכללת הנטר - האוניברסיטה העירונית של ניו-יורק
בורלסקה
בּוּרְלֵסְקָה או גַּחְכִּית (Burlesque) היא סוגה תיאטרונית הומוריסטית העושה שימוש בפרודיה ובהגזמה גרוטסקית. הבורלסקה מזוהה עם חשפנות, אך קדם לכך זיהויה עם פרודיה מוזיקלית ועם פרשנות לא-הולמת לקטעי אופרה ויצירות קלאסיות שהייתה רחוקה מהמקור. בנוסף זוהתה הבורלסקה עם היפוך-מינים. המילה בורלסקה שאולה מספרדית ואיטלקית, שבהן burla פירושו הלצה, מהתלה. היא הופיעה בצרפת ובאיטליה של המאה ה-17 כביטוי ספרותי המתייחס לחיקוי גרוטסקי של הנשגב או הפאתטי.
הצורה הבימתית הבורלסקית נהייתה פופולרית במאה ה-19, והחלה כהלעגה קומית של נושאים חשובים או אישים ידועים. משם, היא צמחה לפואטיקה עממית ותיאטרון עממי. אולם כצורה ספרותית, שורשיה הם כבר במאה ה-14 באנגליה, ביצירתו הסאטירית של ג'פרי צ'וסר, "סיפורי קנטרברי". בספרד של המאה ה-16 היה זה המשורר והמחזאי מיגל דה סרוואנטס שהלעיג על רומנסות ימי-ביניימיות ברבות מעבודותיו הסאטיריות. מראשית המאה ה-18 היה המונח בורלסקה בשימוש ברחבי אירופה כבא לתאר יצירות מוזיקליות שבהן יסודות רציניים ומצחיקים הוצבו זה לצד זה ועורבבו לכדי אפקט גרוטסקי. התיאטרון דובר-הגרמנית בלט בין אמצע המאה ה-19 ושנות ה-20 של המאה ה-20 כשהעלה יצירות בורלסקה שהתאפיינו בפארסה והגזמות. יוהאן שטראוס הבן ומלחינים אחרים כתבו אופרטות בורלסקיות. גרטרי, סטרווינסקי, קרנק, רגר ובארטוק יצרו גם הם, בזמנים שונים, סביב תמות בורלסקיות.
בורלסקה תיאטרונית צמחה סביב ראשית התקופה הוויקטוריאנית, כשכללי האריסטוקרטיה פגשו את חברת מעמד הפועלים. היא לעגה רבות לצורות הבידור שזוהו עם המעמד הגבוה - כאופרה, דרמה שייקספירית ובלט. בעבודות הבורלסקה המוקדמות שהועלו בלונדון החל מראשית שנות ה-30 של המאה ה-19 המילים נכתבו למוזיקה פופולרית, באותו האופן שנעשה מוקדם יותר עם "אופרת הקבצנים" של ג'ון גיי. מאוחר יותר מיזג הז'אנר אופרטות ומופעי רביו (Revue) ומיוזיק הול (Music hall), וכמה ממופעי הבורלסקה הגדולים נודעו כאקסטרווגנזה. ויליאם שוונק גילברט כתב חמש אופרות-בורלסק בתחילת הקריירה שלו, ובשנות ה-70 של אותה מאה התפרסמה חבורת הבורלסקה של לידיה תומפסון, הן בבריטניה והן בארצות הברית. תיאטראות לונדוניים מסוימים התמחו בבורלסקה בין שנות ה-60 לשנות ה-90. מופעי בורלסקה היו לרוב בני מערכה אחת ונמשכו פחות משעה, ועשו שימוש בפסטישים ובפרודיות על שירים מוכרים ואריות פופולריות. החל משנות ה-80 של המאה, מלחינים תרמו מוזיקה מקורית והמופעים התארכו לפורמט של שתיים-שלוש מערכות.
הדיאלוג הבורלסקי נכתב פעמים רבות כצמדים מחורזים והיה גדוש בלשון נופל על לשון. עד שנות השמונים של המאה ה-19 נוצרו כמה מכללי הז'אנר, ובהם:
הגרסה האמריקנית של הבורלסקה התפתחה ממופעי הבידור של המיוזיק-הול והוודוויל של המאה ה-19, אולם בתחילת המאה ה-20 התגבשה הבורלסקה האמריקנית כשילוב עממי של סאטירה, מיצגים ו"בידור למבוגרים"
שבו נכחו סטריפטיז, פעולות קומיות וגימיקים.
על בימות הבורלסקה נתקיימו ההופעות הראשונות של צ'ארלי צ'אפלין, מיי וסט, אל גולסון, ועוד.
פרומתאוס (עץ)
אנרגיה הידרו-אלקטרית
ריצ'רד רוג'רס (מלחין)
ריצ'רד צ'ארלס רוג'רס (אנגלית: Richard Charles Rodgers; 28 ביוני 1902 - 30 בדצמבר 1979) היה מלחין יהודי-אמריקאי, שכתב מוזיקה ל-43 מחזות זמר בברודוויי (19 מתוכם עובדו לקולנוע) וליותר מ-1,000 שירים. רובם עם שותפיו הפזמונאים לורנץ הארט ואוסקר המרשטיין. בכך היה לאחת הדמויות החשובות בעיצוב ספר השירים האמריקאי הגדול. הוא אחד משני האישים הבודדים שזכו בפרס אוסקר, פרס טוני, פרס גראמי, פרס אמי ופרס פוליצר (השני הוא המלחין מרווין האמליש).
תולדות חייו.
ראשית דרכו.
רוג'רס נולד למשפחה יהודית אמידה ברובע קווינס בניו יורק. אביו היה רופא, ששינה את שם משפחתו מאברהמס לרוג'רס על מנת שיישמע אמריקאי יותר. משפחתו ביקרה עמו באופרטות ומחזות זמר וכך נחשף לתרבות ובידור ניו-יורקיים מגיל צעיר. הוא למד נגינה בפסנתר החל מגיל שש והלחין שירים כבר כנער. החל מ-1919 למד באוניברסיטת קולומביה, שם פגש באוסקר המרשטיין ולורנץ הארט, אשר למדו בשנה מתקדמת יותר באותה אוניברסיטה. בשנת 1921 עבר ללמוד ב"מכון למוזיקה אמנותית" (שלימים נקרא בית הספר ג'וליארד).
רוג'רס והארט.
רוג'רס שיתף פעולה עם הפזמונאי לורנץ הארט משנת 1919 תחילה כצמד כותבי שירים בסמטת טין פאן ולאחר מכן גם ככותבי מחזות זמר. הם כתבו יחדיו 28 מחזות הזמר מצליחים שהוצגו בברודוויי וכ-500 שירים. בשנות השלושים, עקב המשבר אליו נקלעה ברודוויי עברו רוג'רס והארט להוליווד בה כתבו שירים לסרטים מוזיקליים. ב-1935 חזרו לברודוויי וכתבו מחזמר בכל שנה. שיתוף הפעולה בין השניים נפסק עקב שקיעתו של הארט באלכוהוליזם. ב-1943, עוד לפני מותו של הארט, שיתף רוג'רס פעולה עם אוסקר המרשטיין בכתיבת המחזמר "אוקלהומה!". הארט נפטר בהמשך אותה שנה.
רבים מהשירים שחיברו הפכו לסטנדרטי ג'אז, בהם "Blue Moon", " I Wish I Were in Love Again", "My Favorite things", "The Lady is a Tramp", "Bewitched, Bothered and Bewildered"ו-"?Have You Met Miss Jones".
רוג'רס והמרשטיין.
שיתוף הפעולה השני של רוג'רס במהלך הקריירה שלו היה עם אוסקר המרשטיין. הם התפרסמו בזכות מחזות הזמר המצליחים שכתבו ושהוצגו בברודוויי בשנות הארבעים והחמישים, מחזות שהיו להצלחה יוצאת דופן, ביניהם: "אוקלהומה!", "קרוסל", "דרום פסיפיק", "המלך ואני" "שירת תוף הפרח", ו"צלילי המוסיקה". השניים זכו ביחד ב-34 פרסי טוני (פרסי התיאטרון האמריקני), חמישה עשר פרסי אוסקר, שני פרסי פוליצר, שני פרסי גראמי (פרסי המוזיקה האמריקנית) ושני פרסי אמי.
הם כתבו תשעה מחזות זמר וסרט מוזיקלי אחד, "יריד המדינה" (באנגלית: "State Fair"). כמפיקים הביאו השניים לבמה את המחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות". שותפותם נמשכה למעלה מעשרים שנה, עד למותו של המרשטיין ב-1960.
לאחר מותו של המרשטיין.
לאחר מותו של המרשטיין ב-1960 כתב רוג'רס מילים ולחן למחזה "ללא מיתרים" (No Strings) שזכה לשני פרסי טוני. לאחר מכן שיתף פעולה עם התמלילן, תלמידו של המרשטיין, סטיבן סונדהיים ואחרים.
הוא נפטר בן 77, לאחר ששרד את מחלת סרטן הלסת, התקף לב וניתוח להסרת מיתרי הקול (laryngectomy).
חייו האישיים.
רוג'רס נשא לאשה את דורותי בל פיינר בשנת 1930, בתם מרי היא סופרת ילדים.
מבצע ארבעת המינים
מבצע "ארבעת המינים" הוא מבצע צבאי שנערך בנובמבר 2009 על ידי שייטת ספינות הטילים של חיל הים הישראלי, שבמהלכו נתפסה אוניית המשא "פרנקופ" (Francop), שהובילה נשק, תחמושת ואמצעי לחימה מאיראן בדרכה לארגון חזבאללה שבלבנון.
המבצע הסתמך מבחינת החוק הבינלאומי על החלטה 1803 של מועצת הביטחון של האו"ם שקבעה בין היתר כי: המדינות נקראות גם לבדוק את המטען מאיראן או אליה של מטוסים וכלי שיט שבבעלות או המופעלים על ידי Iran Air Cargo ו-Islamic Republic of Iran Shipping Line בתנאי שקיים "יסוד סביר" להאמין כי כלי הטיס או השיט שימש להעביר סחורה אסורה.
מהלך המבצע.
תשאול ועיכוב בלב ים.
המבצע נערך ב-3 בנובמבר 2009. על סמך מידע מצטבר התבררה כוונה להברחת נשק איראני דרך מצרים לארגון החזבאללה בלבנון. במהלך המבצע נתפסה אוניית המשא "פרנקופ", שנשאה דגל אנטיגואה. מכולות הנשק והתחמושת הועמסו על האונייה בנמל דמיאט שבמצרים, אליו הגיעו באונייה אחרת מנמל בנדר עבאס שבאיראן. ממצרים הפליגה האונייה לכיוון סוריה. ובדרכה ליד קפריסין במרחק של כ-180 ק"מ מחופי ישראל, נעצרה על ידי אח"י אילת (סער 5) בפיקוד סא"ל יואב אברג'יל, סגן מפקד שייטת ספינות הטילים.
אח"י אילת (סער 5) הקימה קשר עם האנייה באלחוט דיבור, בעורק בינלאומי וביצעה תשאול מקובל:
למבצעים היה ברור שהאירוע יקבל חשיפה והייתה חשיבות להקפיד על נוהל בינלאומי מקובל. אף כי התשובות לתשאול היו סטנדרטיות, הועברה הודעה לרב החובל כי מרגע זה ואילך האנייה מעוכבת על ידי חיל הים. ניתנו הפקודות לרב החובל לשנות את כיוון ההפלגה לדרום מזרח ולשמור את המהירות. כמו כן נדרש לרכז את הצוות על הסיפון.
אח"י אילת ביצעה סריקה היקפית מסביב ל"פרנקופ" עם מערכות תצפית מתקדמות על מנת לשלול ניסיון לפגוע בספינת הטילים או לתחבולה מצד אנשי הספינה נגד לוחמים שעתידים לעלות לבידוק. רב החובל שהיה אזרח פולין פעל במקצועיות, קיים את ההוראות כלשונן ולא ניסה להפריע. למקום הגיעה ספינת טילים נוספת. עם הגעתה עלה כוח של שייטת 13, עליו פיקד סגן מפקד השייטת, סא"ל גור שרייבמן, על הפרנקופ ואיתר את אמצעי הלחימה. תחת פיקוח כוחות צה"ל האונייה הפליגה לנמל אשדוד.
חיפושים בנמל וגילוי החימוש.
בנמל אשדוד בדקו לוחמי יחידת סילוק פצצות של יהל"ם את המכולות באניה וב-36 מהן נמצא נשק ותחמושת בתוך מטען הפוליאתילן. במכולות נמצאו כ-500 טונות של תחמושת ואמצעי לחימה. על פי ספירת צה"ל כלל המשלוח שהוסלק בתוך סחורה אזרחית במכולות, את הפריטים הבאים:
במערכת הביטחון הגיעו למסקנה שמקור הנשק שעל הספינה הוא איראני והוא יועד לארגון חזבאללה שבלבנון. לאחר פריקת הנשק והתחמושת, שוחררו האונייה ואנשי צוותה, שלא ידעו כי יש עליה נשק.
תגובות לתפיסת הנשק.