הרומן תיקון אחר חצות, יצא לאור בהוצאת כתר, 2015, בעברית. המהדורה בתרגום לאנגלית זכה בפרס "קרן וינגייט" הבריטי (Jewish Quarterly-Wingate Prize) ואחד משמונת "ספרי שנה" בעיתון הבריטי האקונומיסט, ואחד מעשרת "ספרי השנה" בעיתון הבריטי טיימס וחוץ מאנגלית תורגם לשפות רבות: פאני קייזמן יוצאת בעקבות הבעל שנטש את אחותה הבכורה. אם לא תגרור אותו באוזנו לאשתו ולילדיו – לפחות תחתים אותו על גט. השנה היא 1894, ופאני נקלעת למסע ברחבי האימפריה הרוסית שיטלטל את כל עולמה. ממש כמוה, גם שותפיה המשונים לדרך עומדים לאבד ולמצוא את עולמם. מצטרפים אליה ז'יז'ק ברשוב, ילד יהודי שנחטף ממיטתו כדי לשרת בצבא הצאר, ועשרות שנים לאחר מכן שב לעיירה כדי לגלות שמשפחתו אינה מכירה בו; פטריק אדמסקי, יהודי מומר שהפך לאנטישמי בשל האופן שבו משפחתו נבגדה על ידי הקהילה היהודית; שליימל קנטור, חזן זייפן שמתפרנס מקטיעת שירתו וצבי-מאיר שפייזמן, הבעל שנטש את אחותה של פאני, ומי שמדמה את עצמו לנביא זעם. התנועה שמחוללת פאני לא רק מסחררת את הנפשות של הדמויות, היא גם מרעידה את אמות הסיפים של האימפריה הרוסית. העקבות שמשאירה פאני מעוררים את פיוטר נובאק, מפקד הפלך של המשטרה החשאית וקצין צבא נכה בדימוס, לצאת אחרי החבורה המשונה. החקירה מובילה את נובאק אל התנגשות בלתי נמנעת עם צבא הצאר, ומה שמתחיל כפרשייה מקומית במוטלה, עיירה יהודית זניחה, מצליח לפרוץ מתחומי השטעטל ולערער את יסודות השלטון.
"אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" (2020).
הרומן אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו, יצא לאור בהוצאת כתר, 2020 : בפקולטה לרפואה של הטכניון מתגלה גופה אחת מיותרת. כך נפתחת פרשיית הרצח שתהפוך את עולמה של איריס אברמוב, חוקרת משטרה בהליכי גירושים שנוהגת לאסוף מזכרות מזירות רצח. דרכה של איריס עומדת להצטלב בזו של עידן לוריא, נער בן טובים שבורח ממשפחתו ונקלע לקומונה שיש בה חוקים מעורפלים; שנים אחר כך ייכנס לתמונה גם נוח קֶני, פקיד בנק רמוס שמשנה את גורלו בשל רגש נקם, וגם בנו יותם, שיוצא לטיול אחרי צבא אך במקום להעפיל אל האוורסט הוא משוטט בעיר התחתית של חיפה ושומע את קולה של אימו המתה. הרומן רב–הפנים הזה, הישראלי כל כך, מתרחש על פני שני עשורים אך נקרא בנשימה אחת. חרף מרחק השנים והמקומות, חייהם וחלומותיהם של הגיבורים נושקים זה לזה. לכולם משותף הגעגוע, השאיפה לחופש בלתי מושג והחיפוש אחר מוצא אל הים.
ניב רסקין
ניב רסקין (נולד ב-12 ביולי 1975) הוא עיתונאי, שדרן, מנחה ושדר ספורט ישראלי.
ביוגרפיה.
רסקין למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב. הוא בוגר תואר ראשון במשפטים וממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה ומוסמך בתקשורת מאוניברסיטת תל אביב.
רסקין עשה את שירותו הצבאי בגלי צה"ל ולאחר מכן, גם עבד בתחנה כמפיק במחלקת החדשות, שדרן ועורך הספורט שלה. ב-1995 חשף פרשה של הימורים בליגת העל בכדורסל. במקביל הצטרף גם לערוץ הספורט כשדר כדורסל, לאחר שנה בה שידר חדשות מקומיות. ב-28 בנובמבר 2001 חשף בגלי צה"ל את פרשת שופטים באדום, פרשת מכירת משחקים בכדורגל שלוותה באיומים על חייו.
עד תחילת 2009 המשיך רסקין בתפקידו כעורך הספורט של רשת גלי צה"ל, במסגרת תפקיד זה הגיש את התוכנית "עושים ספורט" ובנוסף הגיש את פינת הספורט בתוכנית "נכון להבוקר" בהנחייתו של רפי רשף. בספטמבר 2008 הוכרז על ידי רשף כי הוא רואה את רסקין כיורשו בהגשת התוכנית, והוא אכן מונה למגיש הראשי לאחר פרישתו של רשף, בדצמבר באותה שנה סיים את תפקידו כעורך הספורט.
החל מעונת 2008/2009 משדר רסקין את משחקי מכבי תל אביב ביורוליג (למעט עונת 2013/14, בה שידר יורם ארבל). בנוסף לכך משדר רסקין את משחקי ליגת העל בכדורסל. רסקין מנחה את התוכנית "יציע העיתונות" מראשיתה, לצד העיתונאי רון קופמן, הפרשן שלמה שרף ופרשנים נוספים.
רסקין הנחה גם את התוכנית "המושכים בחוטים" בערוץ HOT בידור ישראלי ובטלוויזיה החינוכית (2010–2012), תוכנית ראיונות עם אנשים מעולם התקשורת הישראלי. לאחר מכן הנחה את התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית בשנים 2013–2014, ושוב בין החודשים ינואר-אוקטובר 2016.
ביולי 2017 פורסם כי רסקין צפוי להגיש את "חדשות הבוקר", תוכנית הבוקר של הזכיינית "קשת" לאחר עזיבתו של יואב לימור, ולטובת תפקיד זה יעזוב את גלי צה"ל. כחודשיים לאחר מכן, תשע שנים לאחר שהחליף את רפי רשף בהנחיית תוכנית הבוקר של גל"צ, "נכון להבוקר", הגיש רסקין את התוכנית בפעם האחרונה. את הגשת תוכנית הבוקר של "קשת" החל ב-22 באוקטובר אותה שנה.
בקיץ 2018 החל לשמש כפרשן בתוכנית "נינג'ה ישראל", שמשודרת בקשת 12.
חיים אישיים.
רסקין נשוי לנועה ואב לשתי בנות.
בריסל איירליינס
קואופרציה
קוֹאוֹפֶּרַצְיָה היא שיטה כלכלית, אידאולוגיה ופילוסופיה חברתית-כלכלית המעמידה במרכז המערכת הכלכלית צורת ארגון המבוסס על שיתוף באמצעי הייצור או בכוח הקנייה של חברי הארגון, תוך שוויון בין החברים הן בהשקעה והן בפירותיה. עקרון הקואופרציה הוא שלב בסוציאליזם שבו ריכוז אמצעי הייצור והבעלות על מפעלים נמצאים בידי הפועלים ולא בידי בעלי הון. למימוש הרעיון מאורגנים החברים בקואופרטיבים ייעודיים לתחבורה, תעשייה, חקלאות וכדומה, כאשר לכל חבר יש מניה בקואופרטיב. לעיתים מתייחס המושג לארגון כלכלי-חברתי נרחב הפועל תחת עקרונות הקואופרציה ומורכב ממספר התארגנויות קואופרטיבית (למשל ההתיישבות העובדת היא קואופרציה).
עקרונות.
"קואופרטיב הוא ארגון אוטונומי של אנשים המתאגדים על מנת לקדם את צורכיהם ושאיפותיהם הכלכליים, החברתיים והתרבותיים בדרך של בעלות משותפת על מיזם המנוהל בדרך דמוקרטית."
עקרונות התנועה הקואופרטיבים הוגדרו לראשונה על ידי חלוצי רוצ'דייל ב-1844. הברית הבינלאומית של הקואופרטיבים (The International Cooperative Alliance) שהוקמה ב-1895 אימצה את עקרונות רוצ'דייל ב-1937 וערכה תיקונים והתאמות ב-1966 וב-1995. ועדת העקרונות, בראשות פרופ' איאן מקפירסון, ניסחה את העקרונות לאחר שנתיים של דיונים ובהשתתפות נציגי התנועות הקואופרטיביות מכמאה מדינות. עקרונות התנועה הקואופרטיבית הם:
היסטוריה.
הוגה הדעות הראשון שהעלה בראשית המאה ה-19 את רעיון הקואופרציה כמנוף לשיתוף הפועלים בייצור היה קלוד-אנרי דה סן-סימון. ממשיכי דרכו היו שארל פורייה בצרפת, אשר התמקד בקומונות חקלאיות ורוברט אואן בבריטניה שהתמקד בצורות שיתוף בתעשייה.
בשנת 1844 התארגנה ברוצ'דייל (Rochdale) שביורקשייר, אנגליה קואופרציה צרכנית שנקראה "אגודת חלוצי רוצ'דייל הישרים", שמטרתה הייתה רכישה סיטונאית של מצרכי יסוד במחירים נמוכים יחסית, תוצאה של כוח הקנייה של הקבוצה, וחלוקתם לחברים תמורת תשלום נמוך. מטרות ההתאגדות חרגו מן התחום הצרכני וכללו גם עידוד החינוך, האחווה, הצדק החברתי והשלום. חוקי ההתאגדות מגדירים עד היום את מתווה החוקה של כל אגודה קואופרטיבית.
באנגליה הוקמו קואופרציות רבות נוספות לצרכנות ולמלאכה (בזיקה לתנועת ארטס אנד קרפטס, שהוקמה כדי לשפר את מצבם של בעלי המלאכה) אך לא לתעשייה, עקב התנגדות בעלי ההון.
בשנת 1892 נוסד האינטרנציונל הקואופרטיבי הנקרא כיום "הברית הקואופרטיבית הבינלאומית" כגוף כלל-עולמי לאיחוד כל הקואופרטיבים והאגודות השיתופיות בעולם. האינטרנציונל הקואופרטיבי מתכנס כל שנה בוועידה בה נערכים דיונים על מהות הקואופרציה ועקרונותיה בעולם המשתנה. במסגרת זו חברים למעלה מ-800 מיליון איש ברחבי העולם החברים בכ-700 אלף אגודות שיתופיות.
כשלים ואתגרים.
רעיון הקואופרציה, בעיקר הקואופרציה היצרנית, מתקשה להתמודד עם הכלכלה המודרנית ועם תנאי השוק החופשי. בשוק חופשי נדרשת יוזמה, גמישות ותגובה מהירה לשינויים. הקואופרציה, מעצם טבע הניהול הדמוקרטי שבה, איטית בתגובה בשל הצורך לשכנע את החברים לקבלת החלטות, דבר שמנהל או מועצת מנהלים של חברה עסקית מבצעים במהירות רבה יותר.
היזמים, הכוחות המניעים והשאפתנים מעוניינים מעצם טבעם לקצור את פירות השקעתם. גם אם "דור המייסדים" של הקבוצה היה מונע מאידאולוגיה והסתפק בחלקו כשווה בין שווים, הרי שבקרב בני הדור השני "האופי האנושי מביא שוב ושוב את אותם מצליחנים אידאולוגים לנטוש את הרעיון ולפרוט את ההצלחה למעמד כלכלי אישי."
עקרונות הקואופרציה מכתיבים הכנסת שיקולים לא כלכליים בניהול כגון עזרה הדדית ומחויבות חברתית וקהילתית. שיקולים אלה עלולים לייקר את מחיר התוצר (למשל ייצור טקסטיל במתפרה קואופרטיבית בעיירת פיתוח כגון מצפה רמון יעלה יותר מייצור אותו מוצר בסין, עקב הרצון של הקואופרטיב לשלם לפועלים שכר הוגן, לספק להם תנאי עבודה נאותים ושעות עבודה מוגבלות, לדאוג לחינוך ילדיהם וכדומה).
הקואופרציה בישראל.
הקואופרציה בישראל היא מקרה ייחודי בעולם כיוון שעד תחילת העלייה לא הייתה בארץ ישראל מסורת מפותחת של משק כלכלי משוכלל והקואופרציה התפתחה בד בבד עם ההקמה למעשה של המשק הכלכלי הארץ ישראלי.
הקואופרטיבים הראשונים התקיימו כבר במושבות העלייה הראשונה. הקואופרטיבים הראשונים היו בתחום היצרני קואופרטיב "פרדס", אגודת הכורמים של ראשון לציון וזכרון יעקב וחווה שיתופית בעתלית, שהוקמה על ידי יק"א, בנוסף היו במושבות קואופרטיבים לשיווק משותף של התוצרת החקלאית.