מרכז מינרבה לזכויות האדם
מרכז מינרבה לזכויות האדם היא מרכז אקדמי המשותף לאוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת תל אביב העוסק בסוגיות הקשורות לזכויות האדם. המרכז מעניק מלגות לתלמידי דוקטורט ופוסט-דוקטורט, מקיים כנסים, ימי עיון, סדנאות והשתלמויות בנושא. המכון נוסד בשנת 1997 והמנהלת היא פרופסור ליאורה בילסקי.
בעבר חנך המרכז מאגר מידע הנוגע לזכויות התלמיד. לאורך השנים המרכז קידם פרויקטים הקשורים למספר נושאים, ובהם:
Sports Rabbi
Sports Rabbi (בעברית: ספורטס רבי) הוא אתר אינטרנט, הסכת ובלוג העוסק בסיקור ספורט ישראלי, בדגש על כדורסל ישראלי וכדורגל ישראלי.
זהו האתר היחידי, אשר מסקר ספורט ישראלי באופן תדיר בשפה האנגלית. לאתר ישנה גם גרסה מקבילה בשפה העברית.
בנוסף, האתר עוקב ומעדכן אחר ספורטאים יהודים ברחבי העולם.
היסטוריה.
האתר הוקם בידי ג'וש הליקמן - יהודי קנדי שעסק בעברו בתיירות בינלאומית, ועלה לישראל בשנת 2004.
בתחילה, הליקמן הפעיל את האתר כבלוג אשר כתבותיו היו מתורגמות לאנגלית ממדורי ספורט בעיתונים.
עם השנים האתר השתדרג וכולל כעת תכנים בלעדיים בשפה האנגלית, כולל ראיונות ודיווחים בזמן אמת מהמגרשים.
מדורים ותכנים באתר.
נכון לשנת 2021, קיימים באתרים באנגלית ובעברית המדורים הקבועים באים:
הסכתים.
ההסכתים באתר הם בנושאים שונים ומגוונים, ולרוב כוללים ראיון אחד או שניים עם דוברי אנגלית.
בין המרואיינים: כדורסלנים וכדורגלנים זרים בליגת העל, ספורטאים יהודים המשחקים מחוץ לישראל או עיתונאי ספורט.
פרויקטים אחרים.
האתר גם מציע סיורים בישראל בשפה האנגלית, אשר משלבים ספורט בישראל, יהדות וציונות.
יעקב שילה (קצין)
יעקב שילה (15 בנובמבר 1935 – 7 ביוני 1967) היה קצין מודיעין של חטיבת שריון, שלחם בחזית הירדנית במלחמת ששת הימים ונפל בקרב. על פעולתו בימי המלחמה עוטר שילה בעיטור המופת.
ביוגרפיה.
יעקב שילה (במקור שילק) נולד בעיר קאליש שבפולין, בן יחיד להוריו. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה שהה עם משפחתו בגטו ורשה. המשפחה שרדה והגיעה לאחר המלחמה לבלגיה. הוא נשלח לזמן מה ללמוד בבית הספר איטון בבריטניה, אך הוריו החזירו אותו לבלגיה בשל חסרון כיס. הוא עלה לישראל בשנת 1949 לפני הוריו, במסגרת עליית הנוער. שהה בקיבוץ משמר העמק ואחר כך בקיבוץ גן שמואל. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו התיכוניים כדי לעזור בפרנסת משפחתו. סמוך למותו עמד להשלים את הלימודים התיכוניים במסגרת אקסטרנית כדי להתקבל ללימודים באוניברסיטה.
שילה התגייס לצה"ל ב-1953. הוא שירת כצנחן, לחם במלחמת סיני וצנח בה בא-טור. היה למדריך צניחה ואף השתתף בתחרות צניחה חפשית בצרפת. סיים קורס קצינים והיה שליש בבית הספר לצניחה. עקב פציעה עבר ב-1960 לשרת בחיל המודיעין כיוון שהיה דובר אנגלית וצרפתית. הוא הוסיף לשרת בצבא הקבע ונשלח גם לשליחות בחוץ לארץ. לאחר מכן הוצב לשרת כקצין המודיעין של חטיבת השריון 37 בדרגת סרן.
במלחמת ששת הימים.
לאחר פרוץ המלחמה יצאה חטיבה 37 לקרב בגדה המערבית והגיעה ממערב אל פאתי העיר שכם. ב-7 ביוני התנדב שילה לכוון את מטוסי חיל האוויר שנתנו סיוע לחטיבה. כדי להגיע לעמדת תצפית מתאימה עבר שני קילומטר בנסיעה בג'יפ בשטח לא מטוהר שנורתה בו אש אויב. לאחר מכן עלה על טנק בודד שפגש והמשיך לנוע אתו אל עמדת התצפית, תוך שהוא משמיד כוח אויב שחסם את דרכו. בהמשך נפגע מאש האויב ונהרג.
יעקב שילה היה בן 31 במותו. הניח אשה ובת בגיל חצי שנה. הוא נקבר בקבורת חירום בעפולה ולימים הועבר ארונו לבית הקברות הצבאי קריית שאול.
על פעולתו בקרב עוטר שילה בציון לשבח מטעם מפקד החטיבה שלו. בשנת 1973 הומר הצל"ש לעיטור המופת.
הנצחה.
שמו של יעקב שילה הונצח על גבי מספר אנדרטאות, וביניהן אנדרטת חטיבה 37 בגליל, אנדרטת יד לשריון בלטרון, אנדרטת הצנחנים בתל נוף ובאתר ההנצחה לחללי קהילת המודיעין בגלילות.
קישורים חיצוניים.
בלה צובל
בלה צובל (בהונגרית: Czóbel Béla; בודפשט, 4 בספטמבר 1883 – בודפשט, 30 בינואר 1976) היה צייר אוונגרד יהודי-הונגרי, זוכה פרס קושוט. אשתו הראשונה ליזה, שנולדה מאיזולדה דאיג הציירת הגרמנייה-הולנדית, שבהמשך הפכה לרקדנית בלט מפורסמת בעולם. אשתו השנייה היא הציירת מריה מודוק.
אחייניתו אנה צובל הייתה צלמת ואחיו ארנה צובל היה היסטוריון ספרותי ופוליטיקאי.
ביוגרפיה.
בלה צובל נולד בבודפשט במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף צובל (1849–1899) סוחר תבואה, וששרולטה קניג (1858–1939). בין 1902 לבין 1906 הוא היה תלמידו של בלה איוואני-גרינוולד בבאיה מארה. הוא למד תחילה באקדמיה במינכן בשנים 1902 וב-1903, ומשנת הלימודים 1903 באקדמיה ז'וליאן בפריז. צובל הציג לראשונה בסלון הסתיו (בצרפתית: Salon d'Automne) בשנת 1905, ומשנת 1906 הופיע שם עם הפוביסטים הצרפתים וב"סלון דה אינדפנדנטס" (Société des Artistes Indépendants). במרץ 1908 נפתחה תערוכת היחיד שלו בגלריה ברטה וייל. חבריו כללו את הציירים דינואר דה סגונזאק (André Dunoyer de Segonzac), ז'ורז' בראק ואת אמדאו מודיליאני. כנציג טיפוסי של "הפראים ההונגרים" (שם מאוחר של סגנון ציור של קבוצת ציירים הונגרים), הוא הפך לחבר מייסד בקבוצת השמונה, על אף ששלח תמונה רק לתערוכה הראשונה שלהם, הוא התחייב להשתייך לקבוצה לאורך כל הדרך.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) נאלץ לברוח מצרפת והתיישב בברגן, הולנד. בין השנים 1919 עד 1925 התגורר בברלין, שם הצטרף לקבוצת הגשר (קבוצת ציירים) ואז הפך חבר ב-Freie Sezession. הוא ערך תערוכת אוסף בבירת גרמניה בשנת 1925, אך חזר לצרפת באותה השנה. בשנת 1927 הציג תערוכה מצליחה בגלריית ברומר (Brummer Gallery) בניו יורק. הוא ביקר בהונגריה לעיתים קרובות יותר ויותר משנת 1931, הוא בילה את הקיץ באופן קבוע בטירת הטוון בהזמנת הצייר פרנץ הטווני. בשנת 1933 הוא זכה בפרס הגדול של חברת פאל סיניאי מרשה. הוא חזר להונגריה באופן קבוע בשנת 1940 והתיישב בסנטנדרה. גם לאחר מלחמת העולם השנייה הציג באופן קבוע בחו"ל, בעיקר בגלרי זאק בפריז. עוד בחייו, בשנת 1975, נפתח מוזיאון בסנטאנדרה שנושא את שמו.
פסלו הוקם בסנטנדרה ועבודותיו מוצגות בתערוכת קבע במוזיאון בלה צובל. את ציוריו ניתן למצוא בין היתר במרכז ז'ורז' פומפידו בפריז, בגלריה הלאומית של הונגריה באוספים פרטיים מקומיים וזרים. בסקשפהרוואר, יותר מעשרים תמונות נשמרות באוסף דיאק.
בהתקרב חילוף המשטר בהונגריה בשנת 1990, ואחריו עבודותיו הוצגו לעיתים קרובות בציבור, לאחרונה בתערוכה השמונה במוזיאון לאמנוות יפה (בודפשט) (2011). ציוריו הוצגו יחד עם שאר חברי השמונה ( רוברט בריני, דז'ה ציגאני, קארוי קרנשטוק, אדן מארפי, דז'ה אורבן, ברטלן פור, לאיוש טיהני).
מאפייני אמנותו.
לאחר הנטורליזם הראשוני מתקופת באיה מארה, צובל התחבר מהר מאוד לפוביזם, שהיה הטרנד הפריזאי המודרני ביותר באותה תקופה, למעשה באותו הזמן שנולדה התנועה. לפיכך, הוא היה אחד הנציגים הראשונים של "הפראים ההונגרים". הוא הוזכר בין הפוביסטים "הפרועים ביותר" בפריז. גרטרוד שטיין אספנית מארצות הברית של אנרי מאטיס "מאשרת דימוי עז אינטנסיבי אידיאלי של הציור של צובל, וג'לט ברג'ס ( Gelett Burgess) האמריקאי שערך ראיונות עם פוביסטים וקוביסטים בפריז בשנים 1908–1909 היה המום במיוחד מ"ברוטליות" בדיו של צובל.
כרכ נוח
כרכ נוח (בערבית: كرك نوح) הוא כפר סמוך לעיירה זחלה במזרח לבנון, בנפת זחלה, במחוז אל-בקאע. התושבים בה הם מוסלמים מתואלים, נוצרים מארונים ומלכיתים. בכפר יש מבנה מקאם המזוהה כ"קבר נח".
היסטוריה.
הכפר היה לאתר דתי חשוב בימי הביניים, ומשך עולי רגל מכפרי הסביבה. הכפר נודע כאל-כרכ בתקופת השושלת האיובית ושמו הוחלף לכרכ נוח תחת הממלוכים. הוא נודע כמרכז למידה של האסלאם השיעי והמרכז המנהלי של דרום הבקאע. קצין ממלוכי הקים את קרן הוואקף הראשונה לכרכ בשנת 1331. תחת האימפריה העות'מאנית, בסביבות 1538 הוגדל הווקף וחמולת אלוואן מונתה לאחראית לאתר הקדוש במקום. רעידת אדמה גדולה פגעה במינרטים של המסגד בכפר בשנת 1705, אשר נבנו מחדש.
במאה ה-20 הכביש הראשי החוצה את הבקאע נסלל למרגלות הכפר. השטח הבנוי של הכפר גדל והוא נכלל בשטח העיירה זחלה.
קבר נוח.
על פי המסורת שהוזכרו על ידי אל-מוקדסי וא-דמשקי, קבר נח היה קיים במקום במאה ה-10 ועדיין ניתן לראותו. מצבת הקבר היא באורך של 31.9 מטר, ברוחב של 2.7 מטר וגובה של 0.98 מטר והיא מכוסה בבד לבד ירוק. בתוך חדר שגודלו 3.1 מטר על 2.5 מטר. ליד בניין הקבר ישנו בית תפילה בה נמצאו כמה כתובות מהמאה ה-14. במקום גם חצר עם נישת תפילה. גודלה של המצבה נובע אולי מסיפורי ענקים עתיקים, אך לפי המחקר מדובר בקטע מאמת מים קדומה שהוסבה לשמש כמקום מקודש.
ישראל באירוויזיון 2022
ישראל השתתפה באירוויזיון 2022. זו הייתה ההשתתפות ה-44 של ישראל בתחרות. נציג ישראל באירוויזיון היה מיכאל בן דוד עם השיר "I.M" איתו הופיע על במת האירוויזיון באולם פאלה אלפיטור בעיר טורינו שבאיטליה. בשנה זו כשלה המדינה בניסיון להעפיל לגמר התחרות - לאחר שש שנים רצופות של עלייה לגמר.
לפני האירוויזיון.
רקע.