במאי 2007, יחד עם 17 אחרים, מטקאלף, הוכנס להיכל התהילה הלאומי של הממציאים באקרון, אוהיו, על עבודתו בטכנולוגיית אתרנט.
באוקטובר 2008 קיבל מטקאלף את פרס העמית מהמוזיאון להיסטוריה של המחשבים "על תרומות יסודיות להמצאה, סטנדרטיזציה ומסחור של אתרנט."
חיזויים שגויים.
מטקאלף ניבא בשנת 1995 כי האינטרנט יספוג "התמוטטות קטסטרופלית" בשנה שלאחר מכן; הוא הבטיח "לאכול את דבריו" אם לא. במהלך נאומו המרכזי בכנס הבינלאומי השישי השישי בשנת 1997, הוא לקח עותק מודפס של הטור שלו שניבא את הקריסה, הכניס אותו לבלנדר עם מעט נוזלים ואז אכל את המסה העיסה. הוא ניסה לאכול את דבריו המודפסים על עוגה גדולה מאוד, אך הקהל לא קיבל את הצורה הזו של "אכילת דבריו".
מטקאלף מתח ביקורת חריפה על תוכנת קוד פתוח, ועל לינוקס בפרט, וחזה כי האחרונה תימחק לאחר שמיקרוסופט פרסמה את Windows 2000.
מאוחר יותר הוא חזר בו במידה מסוימת ואמר בטור שבועיים לאחר מכן:
הוא צפה שרשתות אלחוטיות יסגרו באמצע שנות התשעים.
הוא אמר בשנת 2006 כי Windows ו-Linux לא יוכלו לטפל בווידאו:
גווייאנג
גְווֵייָאנְג (בסינית מפושטת: 贵阳; בסינית מסורתית: 貴陽; בפין-יין: Guìyáng; מילולית: "השיפוע הדרומי של הר גווי") היא נציבות עירונית ובירת מחוז גוויג'ואו שבדרום-מערב הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 5,987,018 תושבים, מתוכם 4,506,134 בשטח האורבני. גווייאנג משתרעת על פני 8,051 קמ"ר במרכז מחוז גוויג'ואו ממזרח ל על הגדה הצפונית של נהר נאנמינג, יובל של נהר וו בגובה 1,275 מטרים מעל פני הים כ-332 ק"מ דרומית לעיר צ'ונגצ'ינג.
העיר מתאפיינת באקלים סובטרופי לח, היא מוקפת הרים ויער. האזור, המיושב לפחות מ"תקופת האביב והסתיו", הפך רשמית לבירת המחוז בשנת 1413, בתקופת שושלת יואן. העיר היא ביתם של רבים מבני המיעוטים האתניים המיאו והבואויי. לגווייאנג כלכלה מגוונת, באופן מסורתי מרכז לייצור אלומיניום, כריית פוספט וייצור מכשירים אופטיים; עם זאת, בעקבות רפורמות, רוב התפוקה הכלכלית של העיר עברה לתחום השירותים. מאז 2015, היא ראתה השקעות ממוקדות בביג דאטה והתפתחה במהירות כמוקד חדשנות.
גווייאנג היא אחת מ-500 ערי המדע המובילות בעולם בתפוקות מחקר מדעיות, על פי Nature Index. בעיר נמצאת אוניברסיטת גוויג'ואו, אוניברסיטת מחקר לאומית השייכת לפרויקט 211 ותחת ההגדרה הסינית של "מעמד מחלקה ראשונה כפולה" בתחומים מסוימים.
כראמל
כראמל היא סדרת ספרי ילדים מאת מאירה ברנע-גולדברג, שאוירה על ידי קרן מאי מטקלף ורמי טל. השם הוא ראשי תיבות של ספרה הראשון של ברנע-גולדברג, "כמה רחוק את מוכנה ללכת" (כראמ"ל).
רקע.
הספר הראשון בסדרה ראה אור בשנת 2014.
בשנת 2018 זכה הספר בפרס דבורה עומר בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער כספר מצטיין לנוער.
נכון לאוגוסט 2022, הסדרה מכרה 200,000 עותקים. סך הכל מתוכננים בסדרה כעשרה ספרים וספר קומיקס.
בינואר 2022 עלתה לכאן חינוכית סדרת הטלוויזיה "כראמל", המבוססת על סדרת הספרים המצליחה.
בימים אלו עובדת מאירה ברנע-גולדברג על כתיבת הספר הבא בסדרת כראמל (הספר השביעי בסדרה), שאמור לצאת לאור בחנוכה 2022. בחודש מאי 2022 ראה אור קומיקס כראמל - על חייו של כראמל כגור קטן. סדרת קומיקס חדשה שמתארת מציאות מקבילה בה כראמל הוא גור חתולים צעיר.
בחנוכה תשפ"ג יצא לאור הספר השביעי בסדרת כראמל, ובמקביל הצגת ילדים בתיאטרון אורנה פורת, בבימויה של שירילי דשא.
באוגוסט 2022 נערך בדיזנגוף סנטר פסטיבל "כראמל בסנטר" שכלל סדנאות, מפגשים עם היוצרים ועוד.
ביקורת.
הספר זכה לשבחי הביקורות, בין היתר ציינו המבקרים את הדמיון החיובי לספרי רואלד דאל ואת התחושות שמעורר הסיפור "עם ניחוח של פעם" המלמד את כולם רוח שטות מהי, בד בבד עם שיעורים חשובים על חברות אמת, אומץ, אמונה בעצמך ואהבת אמת".
עיבודים.
בשנת 2022 יצאה בכאן חינוכית הסדרה "כראמל" המבוססת על הספר הראשון. בדצמבר 2022 צפויה לעלות הצגת תיאטרון המבוססת על הספר בתיאטרון אורנה פורת.
ברומנס
ברומנס (באנגלית: Bromance) הוא קשר קרוב מאוד ולא מיני בין שניים או יותר גברים. הקשר כולל חיבה, הומוסוציאליות ואחוות גברים. הקשר נבדל מידידות רגילה על ידי רמה גבוהה במיוחד של אינטימיות רגשית. המונח משמש מאז תחילת המאה ה-21, והוא נתפס כמוביל שינוי בתפיסה החברתית והעניין בנושא, עם פתיחות הולכת וגוברת של העולם המערבי במאה ה-21 לשקול מחדש מגבלות מגדר, מיניות ובלעדיות.
אטימולוגיה.
ברומנס הוא הלחם בסיסים של המילה "Bro" (בעברית: אח) והמילה "Romance" (בעברית: רומנטיקה). העיתונאי האמריקאי, דייב קרני , טבע את המונח, כאשר היה עורך מגזין הסקייטבורד, "Big Brother" , בשנות ה-90 של המאה ה-20. המונח יוחס במיוחד לסוג היחסים שמתפתחים בין 2 גולשי סקייטבורד שבילו זמן רב ביחד. המונח הורחב לתחומים אחרים רק ב-2005, כאשר הנושא נעשה בולט יותר בתעשיית הקולנוע.
אפיון.
ברומנס נבדק מנקודות מבט כגון היסטוריוגרפיה, חקר השיח, מחקר חברתי ותאוריה קווירית בסקירות רחבה. הופעתה של הברומנס כנושא בעשור האחרון נתפס כשינוי החברה באופן קולקטיבי את תפיסתה ואת התעניינותה בנושא.
המאפיינים העיקריים של הברומנס הם:
לדברי חן, החברה התעניינה באופן קולקטיבי בבדיקה מחודשת של כמה מהאילוצים המסורתיים בידידות גברית, ובעיצוב אפשרי מחדש של מבני המגדר, המיניות והאינטימיות. ברומנס מספקת ברומנס נבדל מהקונוטציות של ידידות רומנטית , מונח מהמאה ה-20 שתיאר בדיעבד קשרים הומוסוציאליים קרובים, שנהיו פחות נפוצים לאחר אינטימיות פיזית פוטנציאלית בין בני זוג שאינם מיניים, נחשבה כחרדה במחצית השנייה של המאה ה-19.
מצד אחד, העניין החברתי בנושא נתפס כמניע את תעשיית הקולנוע, שהחזירה אז את החברה כולה, לבחון מחדש את דעותיה, ומתייחסת לקבלה של בין אנשים. מצד שני, יש שראו את הדגש על אהבה אפלטונית כדחייה מהומוארוטיקה, או כבלבול מכוון של מערכות יחסים הומוסוציאליות והומורוטיות.
ברומנס נתפסה גם כהשתקפות של "אקספרסיביות דיסקורסיבית" גדולה יותר. חוויות הידידות והגבריות, אולי בגלל סגנונות הורות פתוחים יותר משנות ה-70 של המאה ה-20, משקפות מגמה מסוימת לפתיחות רגשית יותר ומוגברת יותר. לדברי הסוציולוג פיטר נרדי, לאחר מכן, גברים מתחתנים, אם בכלל, וזה משפיע על אחוות הגברים. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010, הגיל הממוצע של נישואיו הראשונים של גבר הוא 28, לעומת 23 ב-1960. גברים עם יותר השכלה ממתינים עד לגיל 30, לפני שהם מתחתנים.
בתרבות.
סרטי קולנוע.
סרטי חבר'ה הותאמו במידה מסוימת לסרטי ברומנס, אף על פי שמבקרים מבחינים בין השניים, ומציינים כי סרט חבר'ה נוטה להיות יותר אלים, יותר מפורש ופחות פתוח לגבי התכנים ההומוסקסואליים הסמויים שלו. ההבדל בין סרטי החבר'ה לבין סרטי ברומנס צוין באופן קומדי לראשונה ב-1978, כאשר המגזין האמריקאי, National Lampoon , העביר מודעת פרודיה לסרט החבר'ה, Semi-Tough , ששמו נקרא "Semi-Sweet" (בעברית: חצי מתוק) והציג איור של השחקנים ברט ריינולדס וקריס קריסטופרסון מחזיקים ידיים.
דוגמאות בולטות של קומדית ברומנס כוללים את הסרטים בתול בן ארבעים (2005) והדייט שתקע אותי (2007), סופרבאד - חרמן על הזמן (2007), לדפוק חתונה (2005), זולנדר, "Funny People" (2009), "I Love You, Man" (2009), בדרך לחתונה עוצרים בווגאס (2009) ואיך להיפטר מהבוס (2011).
אף על פי שהרומנים של ג'. ר. ר. טולקין קדמו ל-"עידן הברומנס", הצגת מערכות היחסים ההדוקות לאורך כל החיים בין פרודו בגינס לסמוויז גמג'י, בין מריאדוק ברנדיבאק לפרגרין טוק, ובין גימלי ללגולאס אופיינו כברומנס, כמו כן בסרטים המבוססים עליהם.
הנושא נותר פופולרי, וז'אנרים שונים מסתכלים על המושג בדרכים שונות, כמו בסרט התיעודי "Best of Enemies" – על היריבות בין גור וידאל וויליאם פ. באקלי הצעיר בשנות ה-60 של המאה ה-20.
טלוויזיה.
גם הברומנס הופיע בטלוויזיה ונהיה נפוץ יותר. סדרת הטלוויזיה הראשונה שבה הוצג הברומנס היה The Man from U.N.C.L.E. משנות ה-60 של המאה ה-20, ובסדרת הטלוויזיה סטארסקי והאץ' משנות ה-70 של המאה ה-20, שהמפיק, אהרון ספלינג, כינה את הסדרה כ-. מבקרים מסוימים מצביעים גם על סדרת הטלוויזיה הזוג המוזר משנות ה-70 של המאה ה-20, עליו אמר המפיק הבכיר גארי מרשל,
באוקטובר 2008, העלה המגזין האמריקאי, TV Guide, כריכה שבהם גרגורי האוס (יו לורי) וג'יימס וילסון (רוברט שון לאונרד) עם הכיתוב "האם זה לא ברומנטי?".
ברודי ג'נר , שהוצג בתוכנית הריאליטי של MTV, הוליווד הילס, העלה את הנושא של ברומנסים עם ג'סטין בובי בריסקה וספנסר פראט , בסדרת הריאלטי, "Bromance" , ב-29 בדצמבר 2008. הסדרה, בת ששת הפרקים, הציגה את ג'נר בוחר, מבין המתחרים, מי יהיה חלק מ-"פמלייתו" של ג'נר.
בסדרת הטלוויזיה סקראבס, ג'יי. די הוא רופא רגיש בפרק אחד, הם שרו "". סדרת הטלוויזיה, החבר'ה הטובים , "מקדמת את הקשר הגברי תוך הכרה במודעות עצמית לצלילי ההומרוטי שלו." העיתון הבריטי, אינדפנדנט, ניתח את סדרת הטלוויזיה שרלוק, של ה-BBC, כברומנס, וייחס אליו כנושא. מערכת היחסים בין שרלוק הולמס לדוקטור ווטסון יוחסה כברומנס גם בכלי מדיה אחרים.
מגישי ומפיקי הטלוויזיה הבריטית, אנתוני מקפרטלין ודקלן דונלי , ידועים בידידותם הבלתי-נשברת על המסך ומחוץ למסך.
אחר.