הניגוד בין העיר בשגשוגה לבין מצבה היום נועד להעצים את תחושת האובדן.
חזרה על מילים המביעות צער ואבלות כמו "אבוי", "הוי עירי", וכן שאלות ללא מענה כמו "איך", "איכה" או "עד מתי", הם מוטיבים לשוניים המאפיינים קינות אלו וקינות בכלל.
פריסת תוכנה
במחשבים, המושג פריסת תוכנה (באנגלית: software deployment, ובעברית לעיתים קרובות: דיפלויימנט) מתייחס לכלל הפעולות שהופכות מערכת תוכנה זמינה לשימוש.
התהליך הכללי של פריסת תוכנה מורכב מכמה פעילויות מקושרות עם מעברים אפשריים ביניהן. פעילויות אלו יכולות להתרחש באתר המפתח או באתר הצרכן, או בשניהם. כיוון שכל מערכת תוכנה היא ייחודית, קשה להגדיר את התהליכים או הפרוצדורות המדויקים שבמסגרת כל פעילות. לפיכך, יש לפרש את המושג "דיפלויימנט" כתהליך כללי אשר יש להתאים אותו לדרישות או לאפיונים ספציפיים. תיאור קצר של כל פעילות יוצג בהמשך.
תפקידים בפריסת תוכנה.
המורכבות והשונות של מוצרי תוכנה הצריכה יצירת תפקידים מיוחדים לתיאום והינדוס של תהליכי הפריסה. במערכות המיועדות למחשבים אישיים, לעיתים קרובות משתמש הקצה הוא גם "פורס התוכנה" כאשר הוא מתקין את חבילת התוכנה על המחשב שלו. עבור תוכנות enterprise, קיימים תפקידים רבים נוספים. בנוסף לכך, התפקידים המעורבים בתהליך זה בדרך כלל משתנים עם התקדמות היישום מסביבות בדיקה (pre-production) לסביבות ייצור (production). בין בעלי התפקידים בהקשר זה הם: מפתחי תוכנה, system administrator, database administrator, מתאמי דיפלויימנט (ראו: DevOps), מנהלי תפעול (ראו: מתודת ITIL), ועוד.
מרינה צוואטייבה
כלא פלצנזיי
קארסטן ניבור
סאלח אל-עלי
השייח' סאלח אחמד אל-עלי (בערבית: الشيخ صالح أحمد العلي; נולד באל-שייח' באדר, 1884 - מת בטרטוס, 1950) היה מנהיג סורי עלווי חשוב והמפקד של המרד העלווי של 1919 מהמרידות הראשונות כנגד המנדט הצרפתי על סוריה לפני המרד הסורי הגדול.
סאלח אל-עלי נולד בשנת 1884 למשפחת נכבדים עלווים בעיר אל-שייח' באדר שבהרי אנסריה, צפון מערב סוריה. על פי מה שנמסר, הוא לחם כנגד העות'מאנים ב-1918 לפני שנסוגו מסוריה.
המרד העלווי של 1919.
בשנת 1918 כבשה צרפת את אזור החוף של סוריה והחלה להתקדם לפנים הארץ. ב-15 בדצמבר 1918 כינס אל-עלי את כל נכבדי העלווים החשובים בעיר אל-שייח' באדר. אל-עלי הזהיר את הנוכחים שהצרפתים כבר כבשו את אזור החוף במטרה להפריד את האזור משאר המדינה, ושכנע אותם להתקומם ולגרש את הצרפתים מסוריה. השלטונות הצרפתיים ששמעו על הכינוס שלחו כוח צבאי לאל-שייח' באדר על מנת לאסור את אל-עלי. אל-עלי ואנשיו ארבו לכוח ותקפו אותו, והכוח הצרפתי הובס וספג 35 אבדות.
לאחר הניצחון הראשון אל-עלי ארגן את המורדים לצבא ממושמע, עם מפקדים משלו והיררכיה צבאית. המורדים נתמכו על ידי האוכלוסייה המקומית, והיו נשים שסיפקו להם מזון ושתייה ואף החליפו אותם בעבודה בשדות. אל-עלי כרת ברית עם איברהים חנאנו שהנהיג מרד בחלב, עם שבט הדנדשי שמרד בתלכלח' ועם סובחי ברכאת שהנהיג את המרד באנטיוכיה. כמו כן, קיבל אל-עלי עזרה כספית ותחמושת מכמאל אטאטורק שהיה גם הוא במלחמה נגד צרפת.
ביולי 1919, כנקמה על תקיפות הצרפתים כנגד עמדות המורדים, אל-עלי תקף מספר כפרים איסמאעילים שהיו בעלי בריתם של הצרפתים. הסכם הפסקת אש הושג בין שני הצדדים, אך הצרפתים הפרו אותו בכיבוש ושריפת הכפר קאף אל-ג'ז. אל-עלי נקם בתקיפת העיר אל-קדמוס, משם ניהלו הצרפתים את המלחמה נגדו.
מאזן הכוחות החל לנוע לטובת הצרפתים לאחר שהם כבשו את דמשק ב-24 ביולי 1920, כשהם מביסים את הצבא הארעי הסורי בקרב מייסלון. בנובמבר תכנן הגנרל אנרי גורו מערכה נגד אל-עלי ואנשיו בהרי אנסריה. הצרפתים נכנסו לאל-שייח' באדר ועצרו נכבדים עלווים רבים; אל-עלי עצמו נמלט צפונה, אך הצרפתים תפסו את כל העמדות שלו ואל-עלי נאלץ להמשיך להסתתר. בית דין צבאי שכונס בלטקיה פסק לו עונש מוות.
אל-עלי נותר במסתור עד שהגנרל גורו הכריז ב-1922 על חנינה כללית, ואל-עלי חזר לביתו ופרש מכל פעילות פוליטית עד למותו ב-13 באפריל 1950 בטרטוס.
סאלח אל-עלי נעשה לדמות מוערצת לאחר עצמאותה של סוריה. אל-עלי, בהופעתו הפומבית הראשונה לאחר 1922, היה אורח הכבוד של הנשיא שוכרי אל-קוותלי בחגיגות יום העצמאות הסורי ב-17 באפריל 1946.
ג'ון פרי
ג'ון ר. פרי (באנגלית: John R. Perry; נולד ב-16 בינואר 1943) הוא פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת סטנפורד. הוא מוכר בזכות מחקריו הנודעים בפילוסופיה, בתחומי הלוגיקה, פילוסופיה של הלשון, מטאפיזיקה ופילוסופיה של הנפש.
ביוגרפיה.
פרי נולד בלינקולן, נברסקה ב-16 בינואר 1943. קיבל תואר ראשון בפילוסופיה ממכללת דואן בלינקולן ב-1964, ודוקטורט מאוניברסיטת קורנל ב-1968. הוא קיבל את פרס ז'אן ניקו לשנת 1999, והוא חבר באקדמיה הנורווגית למדעים וללשון.
בנוסף לעבודתו כפרופסור הוא מגיש (משנת 2004) יחד עם קנת' טיילור, תוכנית רדיו בשם "Philosophy Talk" ("שיחת פילוסופיה", או "דיבור פילוסופי"), שהמוטו שלה הוא: "התוכנית שמפקפקת בהכל - חוץ מהאינטליגנציה שלכם". כמו כן הוא ראש מכון מחקר עצמאי שהקים.
עבודתו.
זכייה באיג נובל.
בשנת 1995, פרסם פרי מאמר הומוריסטי הנקרא "מבנה הדחיינות" ("Structured Procrastination"), בו נקבע:
על מאמר זה, זכה פרי בפרס איג נובל לספרות בשנת 2011.
מרכה
סטטיסטיקת בוז איינשטיין
אדלייד מסקסה מיינינגן
יוסיף הוסאר
יוסיף הוסאר, לפעמים ז'אן הוסאר (ברומנית: Iosif Hussar, בצרפתית: Jean Hussar, 1867 קהול - 16 באפריל 1933 היה עיתונאי ומתרגם רומני, יהודי יליד בסרביה. היה מהנדס בהכשרתו.
רקע משפחתי ושנות צעירותו.
נולד בבסראביה, בעיר קהול, כבן של רופא. אביו היה מעורה בחברה הרומנית וכיהן בתפקידים ציבוריים כמו זה של רופא נפה, ואחר כך רופא מחוזי.
שם המשפחה המקורי היה, ככל הנראה, האוסטור או האוסטר. אחיו הבכור של יוסיף השתתף במלחמת העצמאות של רומניה, נגד הטורקים, ונמנה עם המאות המעטות של יהודים שזכו לקבל באותן השנים את האזרחות הרומנית והתמנה לתפקיד "סובפרפקט".
יוסיף הוסאר למד ביאשי, עשה לימודי הנדסה, אך נמשך בסופו של דבר אל תחום עיתונאות בשפה הרומנית וצרפתית. כבר בכיתה השלישית של התיכון פרסם בעיתון "לומינה" ("האור").
את תחילת הקריירה העיתונאית הזה עשה הוסאר בעיתון "רומנול" (Românul - "הרומני") ובעיתון ה"לאומי-ליברלי" "נציוניה" (Naţiunea "הלאום") של דימיטריה ברטיאנו. בהמשך עבד במערכת העיתונים "דרפטאטיה" (Dreptatea "הצדק") (1888) של הדיסידנט הליברלי נ.פלֶוָוה, החל משנת 1889 היה בעל טור פוליטי ב "אדוורול (האמת) שבבעלות אלכסנדרו בלדימן, כתב ב"ליברטה רומן" (Liberté roumaine) בשפה הצרפתית בעריכתו של פרדריק דאמה, וב"כרוניקה רומנה" של בלדימן. לעיתים חתם בשם העט "פוקס" או "דמוקרט".
פעילותו העיתונאית וכמתרגם.
בשנת 1891 הצטרף הוסאר לקבוצה ולעיתון "אסימילאריה" (ההתבוללות) שדגל בטמיעת היהודים בלאום הרומני.
בשנת 1893, בעת עבודתו בעיתון "אדוורול" שנקט בעמדות עוינות כלפי בית המלוכה ודגל ברפורמות רבות בחברה הרומנית, גורש הוסאר מרומניה יחד עם גיסו, איש ההפצה והפרסום קרול שולדר, בצו של ממשלת לסקר קטרג'יו, באשמה כי עמד בראש הפגנות בבית הנבחרים..
בשנות הגלות בגרמניה למד הנדסת מכונות והנדסת חשמל בבית הספר הפוליטכני של מינכן.
בשובו לרומניה כעבור מספר שנים הקים משרד טכני, וייסד וניהל כמנהל ספרותי סדרת ספרים בשם "הספרייה להפצת המדע, הספרות והאומנות" של בית הדפוס סמיטקה בקראיובה. עבורה עשה הוסאר תרגומים לרומנית מתוך הספרות העולמית, רובם מצרפתית וגרמנית. בין השאר תרגם את "יסורי ורתר הצעיר" מאת גיתה (1896), "על המים" וסיפורים אחרים מאת מופסאן, "אילקה וסופרים אחרים" מאת אלכסנדר דיומא הבן, "מחקרים ודיוקנאות ספרותיים" מאת ז'ול למטר,"גברת המרקיזה ונובלות אחרות" מאת ווידה, "רשימות ותמונות" מאת יאן נרודה, "רומן בתשעה מכתבים" מאת דוסטויבסקי, "נובלות וסיפורים עממיים" מאת לב טולסטוי, "נובלות סיביריות" מאת קורולנקו, "אנשים וכתבים" מאת גאורג ברנדס, "ליגת הנוער" מאת הנריק איבסן, "שש נובלות" מאת ינס פטר יאקובסן, "נובלות כפריות" מאת ביירנסון, "רשימות מקליפורניה" מאת ברט הארט, "פילונה" מתוך "נובלות איטלקיות" מאת יורגן וילהלם ברגסו, "מחיי העם" מאת אלכסנדר שוויטוכובסקי, "הסגנון באמנות" מאת ה.ס. שמידט.
ב-1901 הקים את הגזטה הכלכלית "בורסה". מאוחר יותר, בסוף שנת 1918 ייסד בבוקרשט את העיתון "ל'אוריאן" -"L'Orient" ("המזרח"), "עיתון פוליטי, כלכלי וספרותי בעל אוריינטציה דמוקרטית", גם כן בצרפתית.
הוסאר נשא אשה רומנייה והיו לו שני ילדים:אלכסנדרו וז'אן.
בנו, ז'או הוסאר (Jean Hussard), משפטן, ניהל את שרות החוץ של "הסוכנות הכלכלית והפיננסית" Agefi בצרפת, ובשנת 1950 הקים את העיתון כלכלי "Agefi" בציריך.
הוסאר הלך לעולמו בבוקרשט בשנת 1933 ובהתאם לבקשתו האחרונה גופתו נשרפה.
נפת חאראגאולי
דניאל דה ליאון
דניאל דה ליאון (באנגלית: Daniel De Leon; 14 בדצמבר 1852 - 1 במאי 1914) היה עורך עיתון, פוליטיקאי, תאורטיקן מרקסיסטי ומארגן איגוד מקצועי אמריקאי.