פירושו המילה טריפוליה הוא שלושה שערים. זוהי דרך הגישה לארמון ממערב. הוא נפתח בשלושה כיוונים, אחד לג'אלב צ'אווק, אחר לארמון מאן סינג והשלישי לזנאנה (בית הנשים) דורהי בדרום.
שער האריה, השער הראשי, היה פעם שער שמור; הוא מוביל למגורים הפרטיים במתחם הארמון וכותרתו 'שער האריה' כדי להביע כוח. נבנה בתקופת שלטונו של סוואי ג'אי סינג (1699–1743), הוא מכוסה בציורי קיר; יש לו צורת זיג-זג, נראה שנעשה כך משיקולי אבטחה לתקוף פולשים.
החצר הרביעית.
החצר הרביעית היא המקום בו חיו הזנאנה (נשים של משפחת המלוכה, כולל פילגשים או מאהבות). בחצר זו ישנם חדרי מגורים רבים בהם התגוררו המלכות ואשר ביקר בהם המלך על פי בחירתו מבלי שנודע לאיזו מלכה הוא מבקר, שכן כל החדרים נפתחים למסדרון משותף.
מדרום לחצר זו שוכן ארמון מאן סינג הראשון, שהוא החלק העתיק ביותר במבצר הארמון. ארמון נבנה במשך 25 שנים והושלם בשנת 1599 בתקופת שלטונו של רג'ה מאן סינג הראשון (1589–1614). זהו הארמון הראשי. בחצר המרכזית של הארמון נמצא הבראדרי או ביתן העמודים; ציורי קיר ואריחים צבעוניים מקשטים את החדרים בקומת הקרקע ובקומות העליונות. ביתן זה (שהיה בעבר סגור בווילונות לפרטיות) שימש כמקום המפגש של המהארנים (מלכות משפחת המלוכה). כל צדדיו של ביתן זה מחוברים למספר חדרים קטנים עם מרפסות פתוחות. היציאה מארמון זה מובילה לעיירה אמבר, עיר מורשת עם מקדשים רבים, בתים מסורתיים ומסגדים.
המלכה האם והפילגשים של הרג'ה התגוררו בחלק זה של הארמון בזאנני דורהי, שהיה גם המגורים של משרתותיהן.
שימור.
קבוצה של שישה מבצרים של ראג'סטאן: מבצר אמבר, מבצר צ'יטורגר, מבצר קומבלגר, מבצר רנתמבור, מבצר גאגרון ומבצר ג'איסלמר נוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשם מבצרי הגבעות בראג'סטאן במהלך הישיבה ה-37 של ועדת המורשת העולמית בפנום פן ביוני 2013. הם נכללו ברשימת אתרי המורשת העולמית כנכס תרבותי סדרתי ודוגמאות לאדריכלות הצבאית של הראג'פוטים.
העיירה אמבר, המהווה את נקודת הכניסה לארמון אמבר, היא כיום עיר מורשת שכלכלתה תלויה בזרם התיירים הגדול (4,000 עד 5,000 ביום בשיא עונת התיירות). עיירה זו משתרעת על שטח של 4 קילומטרים רבועים ויש בה שמונה עשר מקדשים, שלושה מנדירים של ג'יין ושלושה מסגדים. היא רשומה בקרן המונומנטים העולמית (World Monument Fund WMF) כאחד ממאה האתרים הנמצאים בסיכון בעולם; כספים לשימור ניתנים על ידי מענק האתגר של רוברט וילסון.
הרשות לפיתוח וניהול אמבר (Amber Development and Management Authority ADMA) ביצעה עבודות שימור במתחם ארמון אמבר בעלות של 8.88 מיליון דולר. עם זאת, עבודות שיפוץ אלה היו נושא לוויכוח וביקורת אינטנסיביים בנוגע להתאמתן לשמר ולשמור על ההיסטוריות והמאפיינים האדריכליים של המבנים העתיקים. סוגיה נוספת שהועלתה היא מסחור המקום.
יחידת סרטים שצילמה סרט במבצר אמבר פגעה בחופה בת 500 שנה, הרסה את גג אבן הגיר העתיק של צ'אנד מאהל, קדחה חורים לקיבוע סטים ופיזרה כמויות גדולות של חול בג'אלב צ'אווק תוך התעלמות מוחלטת מחוק המונומנטים, האתרים הארכאולוגיים והעתיקות של ראג'סטאן (1961). שלוחת ג'איפור של בית המשפט הגבוה בראג'סטאן התערבה ועצרה את צילומי הסרט תוך הבחנה כי "למרבה הצער, לא רק הציבור אלא בעיקר הרשויות המעורבות הפכו לעיוורים, חירשים ואילמים בגלל נצנוץ הכסף. מונומנטים מוגנים היסטוריים כאלה. הפכו למקור הכנסה".
חששות להתעללות בפילים.
מספר קבוצות העלו חששות בנוגע להתעללות בפילים ובסחר בהם והדגישו מה שחלקן רואות את הנוהג הבלתי אנושי של רכיבה על פילים עד למתחם ארמון אמבר. ארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PETA) ורשות גן החיות המרכזית התייחסו לנושא רציני זה. על פי הטענות מפר "האתי גאון" (כפר הפילים) את כללי הטיפול בבעלי חיים בשבייה, וצוות PETA מצא פילים כבולים עם קוצים כואבים, פילים עיוורים, חולים ופצועים שנאלצים לעבוד, ופילים עם שנהבים ואוזניים מושחתים. בשנת 2017 הודיעה חברת smarTours מניו יורק כי תשתמש בג'יפים במקום פילים לטיול במבצר אמבר, ואמרה "לא כדאי לתמוך ... בהתעללות משמעותית בבעלי חיים".
מרצל מדראשי-בק
הברון ממדראש מרצל מדראשי-בק ( במקור בק עד 1911, בהונגרית: Madarassy-Beck Marcell; בודפשט, 11 בפברואר 1873 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 19 בינואר 1945) היה בנקאי, עורך דין, חבר האספה הלאומית של הונגריה. דודו הוא נאנדור מדראשי-בק.
ביוגרפיה.
מרצל בק נולד במשפחה יהודית כבנם הבכור של מיקשה מדראשי-בק (1838–1924) בנקאי, כלכלן ושל מלווין נטר (1852–1932). הוא למד באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובאוניברסיטת ברלין. מרצל קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים בשנת 1894 ולאחר מכן עבר את בחינות לשכת עורכי הדין בשנת 1900. משנת 1897 עבד ב"בנק הדיסקונט והמרת המטבע ההונגרי" (Magyar Leszámítoló és Pénzváltó Bank), שם עבד במשך 47 שנים. שמו מזוהה עם ארגון מחלקת המשכנתאות, ששימש כראשה הראשון. המחלקה החדשה הייתה נחוצה מכיוון שלבנק הייתה הזכות הבלעדית להפעיל את המחסנים הציבוריים בבירה ולספק הלוואות למשכנתא לכיסוי הסחורה המאוחסנת. בשנת 1901, כמועמד המפלגה הליברלית, נבחר כחבר פרלמנט במחוז נאסוד. הוא התפטר בינואר 1903 בשל ניגוד עניינים.
בשנת 1903 הפך לחבר בדירקטוריון הבנק, ובשנת 1914 מונה למנכ"ל המוסד הפיננסי. בשנת 1912, הבנק יצר דרכו מערכת יחסים כלכלית הדוקה עם משפחת רוטשילד והפך לחבר בקונסורציום בנקים. מתחילת המאה ה-20 מילא מרצל בק תפקיד חשוב בבניית האינטרסים הפיננסיים והתאגידיים של הבנק. תחומי העניין שלו כללו חברות מזון, טחנות קמח, סחר בדגנים, נייר ותעשייה קלה.
משנת 1924 עד 19 במרץ 1944, עד לכיבוש הגרמני של הונגריה (מבצע מרגרטה), עבד כנשיא "בנק הדיסקונט והמרת המטבע ההונגרי". הוא היה היועץ הראשי של הבנק הלאומי ההונגרי במשך עשרות שנים והיה שותף פעיל בניהול החיים הפיננסיים והכלכליים במדינה. הוא היה חבר בדירקטוריון של חברת פסטר לויד.
בשנת 1944 נלקח על ידי הגסטפו. תחילה נשלח למחנה המעצר המרכזי בקישטרצ'ה ולאחר מכן למחנה הריכוז מאוטהאוזן, שם מת ב-19 בינואר בשנה שלאחר מכן.
משפחתו.
רעייתו הייתה יולאן וייס (1882–1935), בתם של ברטולד וייס, תעשיין, ושל הרמינה בלאו. הם נישאו ב-7 במרץ 1903 בבודפשט.
בתם:
אלכסיי פחוב
אלכסיי יורייביץ' פחוב (רוסית: Алексей Юрьевич Пехов; נולד ב-30 במרץ 1978) הוא סופר רוסי מסוגת הפנטזיה ומדע בדיוני.
הוא זכה במספר פרסים בתחום, ספריו תורגמו לאנגלית, גרמנית, צרפתית, ספרדית ושפות אחרות.
פחוב חבר באגודת הסופרים הרוסים ובאגודת סופרי מדע בדיוני ופנטזיה של אמריקה
בשנת 2015 קיבל פרס "סופר פנטזיה ומדע בדיוני של השנה" כסופר שמכר הכי הרבה ספרים בשנת 2014.
קורות חיים.
פחוב נולד ב-1978 במוסקבה. אחרי סיום בית ספר הוא למד רפואת שיניים במכון ע"ש סמשקו . כבר בבית הספר הוא התחיל לכתוב סיפורי פנטזיה. משנת 2001 פחוב סופר מקצועני.
פחוב נשוי. אשתו ילנה ביצ'קובה גם סופרת. חלק מהספרים נכתבו בשיתוף פעולה בין בני הזוג.
נפת אלזי
פינוק
פינקי (פירושונים)
פינקוס
פִּינְקוּס הוא פטרונים הנגזר מהשם פנחס.
בית סנגיריוב
בית סנגיריוב (ידוע ברוסית כ-Доходный дом А. П. Снегирёвой) הוא מבנה, בעל חשיבות אדריכלית הממוקם בעיר מוסקבה ומשמש את סוכנות הביון הרוסית מאז 1951.
היסטוריה.
במחצית השנייה של המאה ה-19, האתר בו נמצאים כיום שני בניינים היה שייך לפיוטר יורגנסון. שני הבניינים הוקמו בשנת 1912 על ידי האדריכל ולדימיר גלזוב.
אחוזה 9 הייתה בבעלות יורגנסון והמחלקות בעלות שלוש הקומות היו בבעלות חתנו של יורגנסון, רופא ופרופסור מאוניברסיטת מוסקבה, קונסטנטין סנגיריוב. בבניין הייתה מרפאת עיניים, בה טופל מיכאיל שולוחוב בן התשע בשנת 1914, שהזכיר מאוחר יותר את ד"ר סנגיריוב ברומנו "הדון השקט" שהיה לספר הנקרא ביותר בסיפורת הסובייטית והועלה על נס כדוגמה איתנה לריאליזם סוציאליסטי.
לאחר מהפכת אוקטובר, רכושו של סנגיריוב הולאם, אבל הוא עדיין חי באחוזה עד סוף 1920 ובאותו הזמן המשיך לתחזק את מרפאתו.
לאחר מכן בברית המועצות המבנה חולק לדירות משותפות. בשנת 1948, שוכנו בו 16 משפחות, והבניין שופץ בעלות של יותר ממיליון רובל, שהועברו מכספי המשרד לביטחון המדינה של ברית המועצות. לפני מעצרו ב-12 ביולי 1951, התגורר בבניין השר לביטחון המדינה ויקטור אבאקומוב. הבניין הפך במהרה לרכוש של הק.ג.ב..
כיום, הבניין משמש כאחד ממשרדיו של שירות הביון הרוסי והבניין הוא אחד האובייקטים בעלי ערך היסטורי חשוב.
הבניין נבנה בסגנון נאו-קלאסי מעוטר בכרכובים. האלמנטים הדקורטיביים העיקריים הם חלונות מפרץ חצי עגולים המוקפים בעמודים למחצה מוארכים מהסדר הקורינתי, מרפסות, מסקרונים מעל חלונות הקשת בקומה הראשונה עם מסגרות מעוקלות האופייניות לסגנון האר נובו. לכניסה יש מאפיינים האופייניים לרנסאנס.
רווח בר מהימנות