בתחילת שנות ה-30 ביסס שילדקראוט את מעמדו ככוכב עולה בהוליווד בזכות תפקידי משנה בסרטיו של דה- מיל "קלאופטרה" בתור המלך הורדוס, "מסעות הצלב" בתור האציל האיטלקי קונרד ממונפראטו ובזכות משחקו במערבון הביוגרפי "ויוה וייה!" ובדרמה "הגן של אללה".
בשנת 1937 זכה שילדקראוט בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד הקצין היהודי צרפתי המפורסם אלפרד דרייפוס המואשם בבגידה בדרמה הביוגרפית של ויליאם דייטרל "חייו של אמיל זולא". שילדקראוט היה לשחקן האוסטרי הראשון שזוכה בפרס האוסקר והשחקן הלא אמריקאי הראשון שזכה בפרס האוסקר לתפקיד המשנה.
שילדקראוט המשיך להחזיק במעמד של שחקן מן השורה הראשונה בקולנוע העולמי והוא השתתף בסרטים המצליחים "מרי אנטואנט" של וו.ס. ואן דייק בתפקיד הדוכס מאורלנס, "סואץ" בתפקיד הפוליטיקאי הצרפתי ויקומט רנה דה לאטור, "יומנה של אנה פרנק" של ג'ורג' סטיבנס בתפקיד אוטו פרנק ו"החנות מעבר לפינה" בתפקיד פרנץ ודאש.
חיים אישיים.
שילדקראוט היה נשוי 3 פעמים, בין היתר גם לשחקנית אליס ברלט ולא נולדו לו ילדים.
הוא נפטר בניו יורק בגיל 67 ונקבר ב"בית הקברות הוליווד לנצח" שבלוס אנג'לס. על פועלו כשחקן קולנוע זכה שילדקראוט לכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חיים דעואל לוסקי
חיים דְעוּאֵל לוּסְקי (נולד ב-1951) הוא דוקטור לפילוסופיה ואמן חזותי ישראלי.
ביוגרפיה.
חיים לוסקי נולד בתל אביב-יפו בשנת 1951. בשנות ה-70, לאחר לימודיו התיכוניים, למד שנה אחת ב"בצלאל" ועבר לפריז, שם המשיך בלימודי אמנות ופילוסופיה. למד בין היתר אצל מישל פוקו וז'יל דלז, באוניברסיטת פריז - סורבון 8 בסן דניז.
בשנות ה-80, לאחר שובו לישראל, פתח, יחד עם מנחם עוז, סטודיו לאופנה. ב-1986 החל לכתוב ביקורת אמנות בעיתונים "הארץ", "ידיעות אחרונות" ו"דבר". בשנות ה-90 הוציא, ביחד עם אריאלה אזולאי, את כתב-העת "רידינג". בשנת 1995 הוסיף לשמו את השם "דעואל", שהיה שם המשפחה של משפחת אמו. בין השנים 1993–2005 ערך את כתב העת לפילוסופיה "מטאפורה". בשנת 1999 היה מיוזמי הוצאת הספר "מגש הכסף" – ספר זיכרון לחילמי שושא. מאמריו הפילוסופיים מנסים לברר את משמעות האפיסטמולוגיה של הפעולה האנושית דרך הגותם של פילוסופיים כפוקו ודלז.
עיקר עבודתו כאמן היא בתחום המצאת המצלמות, וכתיבת ספרי אמן. החל בשנות ה-80 יצר סדרה של מצלמות נקב בעלות צורות שונות, הבודקות את אופן יצירת הדימוי החזותי. בנוסף, לאורך כל פעילותו האמנותית יצר סדרה של ספרי אמן המערבים טקסטים פילוסופיים ודימויים אמנותיים.
לימד באוניברסיטת תל אביב, באקדמיה לאמנות "בצלאל", ב"קמרה אובסקורה", במדרשה לאמנות במכללת בית ברל וב"מנשר".
עבודתו במדרשה לאמנות בבית ברל הופסקה בשנת 2018 לאחר שסטודנטית התלוננה נגדו על הטרדה מינית מתמשכת. בעקבות פרסום תחקיר עיתונאי שחשף טענות רבות להטרדה מינית בבתי ספר נוספים הגיב: "כואב לי לזהות את עצמי בדיוקן שהכתבה משרטטת. זה מחייב אותי כמו כל מי שמוטחות בו האשמות כאלו לחשבון נפש ולהסקת מסקנות…אני מבקש להתנצל בפני כל סטודנטית או סטודנט שפגעתי בהם גם אם שלא במתכוון או שלא ביודעין".
בעקבות פרסום התחקיר ופניות שעלו באוניברסיטת תל אביב, לוסקי, שהיה מורה מן החוץ באוניברסיטה, פרש מההוראה בה.
נשוי לרמה, לשעבר מרכזת האגודה לנפגעות מין בתל אביב, ואב לשניים.
ספרים.
בעריכתו:
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
רודולפו ארואברנה
רודולפו מרטין ארואברנה (בספרדית: Rodolfo Martín Arruabarrena; נולד ב-20 ביולי 1975) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, וכיום מאמן קבוצת נבחרת איחוד האמירויות הערביות.
ארואברנה, המכונה "הבסקי" (בספרדית: El Vasco) על שם מוצאה של משפחתו, מזוהה יותר מכל עם קבוצת נעוריו בוקה ג'וניורס, ובנוסף שיחק תקופה ארוכה בליגה הספרדית, במדי קבוצת ויאריאל, והיה שותף להעפלתה ההיסטורית לחצי גמר ליגת האלופות בעונת . ארואברנה מחזיק בדרכון ספרדי.
קריירת משחק.
ארואברנה גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-25 באפריל 1993, מול ניואלס אולד בויס. הוא כבש את שער הבכורה שלו במועדון ב-24 באוגוסט מול ארחנטינוס ג'וניורס. בשנותיו הראשונות בקבוצה לא היה ארואברנה שחקן הרכב קבוע, עד שהושאל ב-1996 לקבוצת רוסאריו סנטרל לתקופה של שישה חודשים. לאחר ששב מההשאלה, החל לתפוס מקום משמעותי יותר בהרכבה של בוקה, וזכה איתה בשתי אליפויות, ב-1998 (אפרטורה) ו-1999 (קלאוסורה). הישגה המשמעותי של בוקה בתקופתו של ארואברנה היה הזכייה בגביע ליברטדורס בשנת 2000. במשחק הגמר הכפול פגשה בוקה את פלמיירס הברזילאית, ובמפגש הראשון באצטדיון הבונבוניירה בבואנוס איירס, כבש ארואברנה צמד שערים לזכות קבוצתו, והמשחק הסתיים בשוויון 2-2. לאחר שוויון 0-0 במשחק הגומלין, זכתה בוקה בגביע לאחר דו-קרב פנדלים.
לקראת עונת , חתם ארואברנה בויאריאל הספרדית, שחזרה באותה עונה לליגה הבכירה. הוא היה לשחקן הרכב קבוע במדי הקבוצה, ובזכות התמדתו ונחישותו אף זכה לשמש כקפטן הקבוצה במספר משחקים. ארואברנה זכה עם הקבוצה בגביע האינטרטוטו ב-2003, ובזכות כך העפילה הקבוצה לליגה האירופית ונעצרה רק בשלב חצי הגמר. עונה אחר כך הקבוצה זכתה שוב בגביע האינטרטוטו והעפילה לליגה האירופית, שם הודחה בשלב רבע הגמר. בשנה זו הגיע לקבוצה המאמן מנואל פלגריני, והוביל את הקבוצה בעונת לעונת השיא שלה בליגת האלופות, לאחר שהקבוצה נעצרה רק בחצי גמר המפעל על ידי ארסנל. לארואברנה היה חלק חשוב בהעפלת הקבוצה לשלב זה. בשמינית גמר המפעל פגה ויאריאל את גלאזגו ריינג'רס, וסיימה בשוויון 2-2 במשחק החוץ שלה. במשחק הגומלין באצטדיון אל מדריגל, עלתה ריינג'רס ליתרון, וארואברנה כבש את שער השוויון לזכות ויאריאל ארבע דקות בתוך המחצית השנייה וקבע את תוצאת המשחק, שהעלתה את קבוצתו לשלב הבא בזכות שערי חוץ. בשלב רבע הגמר, מול אינטר מילאנו, הפסידה ויאריאל בתוצאה 2-1 במשחק החוץ. במשחק הגומלין במדריגל, כבש ארואברנה את השער היחיד במשחק בדקה ה-58, והעלה את קבוצתו לשלב חצי הגמר.
לקראת עונת חתם ארואברנה בא.א.ק. אתונה מהליגה היוונית. הוא הסביר את מעברו בכך שרצה לשתף פעולה עם המאמן לורנס סרה פרר ונשיא הקבוצה דמיס ניקולאידיס, שחקנה לשעבר של אתלטיקו מדריד. ארואברנה בישל שער לריבאלדו במשחק הבכורה של הברזילאי באתונה, ובחצי העונה הראשונה רשם 25 הופעות במדי הקבוצה במסגרות השונות. בחציה השני של העונה נפצע ולא נטל חלק כמעט כלל, ובסיום העונה הודיע מאמנה החדש של הקבוצה, גיורגוס דוניס, כי ארואברנה לא בתוכניות של הקבוצה לעונה הבאה והוא שוחרר מהקבוצה לאחר עונה אחת בלבד.
ארואברנה חזר לארגנטינה, שם חתם במדי טיגרה. הוא שיחק במועדון במשך שנתיים, ומשם עבר לעונת פרישה בקבוצת אוניברסידד קאתוליקה מליגת העל הצ'יליאנית, אותה אימן אז חואן אנטוניו פיצי. בסיום העונה זכתה הקבוצה באליפות צ'ילה, וארואברנה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת ארגנטינה.
ארואברנה החל את דרכו הבינלאומית במדי בשנת 1994, אז ערך את הופעת הבכורה שלו מול . שנה אחר כך הוא צורף לנבחרת האולימפית תחת המאמן דניאל פסארלה, ובמדיה זכה בטורניר הכדורגל של המשחקים הפאן-אמריקניים בשנת 1995. באותה שנה הוא נכלל בסגל נבחרתו לגביע המלך פהד 1995, שהיה הגלגול הקודם של גביע הקונפדרציות, אך לא שותף במהלכו. הוא שב לשחק במדי הנבחרת רק ב-23 בפברואר 2000 במשחק ידידות מול . אחרי הופעה זו הוא שוב נותר מחוץ לסגל הנבחרת מספר שנים, עד להופעתו האחרונה בשנת 2006. בסך הכל רשם ארואברנה שש הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
קריירה כמאמן.
כחודש לאחר פרישתו ממשחק, מונה ארואברנה לתפקיד המאמן בקבוצת טיגרה. משימתו הייתה להשאיר את הקבוצה בליגה, וסיכויו היו נמוכים מאוד בגלל שיטת הירידה בארגנטינה. למרות זאת, הוביל ארואברנה את קבוצתו להישארות, ואף למקום השני בטבלת הקלאוסורה של 2012. לאחר עונה זו עזבו מספר שחקני מפתח את הקבוצה, ובעקבות פתיחת עונה עגומה ורצף של 11 משחקים ללא ניצחון, התפטר ארואברנה מתפקידו באוקטובר 2012.
ב-26 במרץ 2013 מונה ארואברנה לתפקיד המאמן בקבוצת נסיונל מאורוגוואי, אך רשם קדנציה קצרה בלבד שהסתיימה בהתפטרותו ב-15 בדצמבר באותה שנה לאחר שלא הצליח לזכות באליפות.
ב-29 באוגוסט 2014, בעקבות רצף של תוצאות לא טובות, פוטר קרלוס ביאנצ'י מתפקידו כמאמן בוקה ג'וניורס והוחלף בארואברנה, שחזר לקבוצת הולדתו 14 שנים לאחר שעזב אותה כשחקן. יומיים אחר כך רשמה קבוצתו ניצחון בהופעת הבכורה שלו על הקווים, 3-1 על ולז סרספילד. ארואברנה הוביל את קבוצתו עד לחצי גמר גביע סודאמריקנה 2014, שם הפסידה ליריבתה הגדולה ריבר פלייט והודחה. לאחר עונת 2014 שלא הייתה טובה עבור חניכיו של ארואברנה, פתחה בוקה את עונת 2015 בתבוסה 4-1 לראסינג קלוב, אך מאז התאוששה הקבוצה משמעותית, העפילה לשלב הבתים של גביע ליברטדורס והוסיפה ניצחון מוחץ במשחק ידידות מול ריבר פלייט, בתוצאה 5-0. בהמשך הודחה שוב בוקה על ידי ריבר, בשמינית גמר גביע ליברטדורס. בסוף פברואר 2016 פוטר מתפקידו.
שמס פהלווי
הנסיכה שמס פהלווי (בפרסית: شمس پهلوی, 28 באוקטובר 1917 - 29 בפברואר 1996) הייתה בתו הבכורה של רזא ח'אן ואחותו של מוחמד רזא פהלווי, השאה האחרון של איראן.
במהלך שלטונו של אחיה שמס תפקדה כנשיאת האריה האדום ואיחוד האור. בהוראת אביה, נישאה בשנת 1937 לפרידון ג'ם, בנו של ראש ממשלת איראן דאז, מחמוד ג'ם. הנישואים היו אומללים והתפרקו עם מותו של אביה, רזא ח'אן.