קולטן אדרנרגי
ביג צ'יף
"ביג צ'יף" הוא פסל מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין המוצב בקריית שמונה.
היסטוריה.
במהלך המחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 יצר תומרקין שורה של פסלים המורכבים מאסמבלאז' של חלקי נשק. אחד מאותם פסלים הייתה עבודה בשם "ביג צ'יף", שנועדה להצגה בחלל סגור. ביולי 1967 הציע תומרקין לאלוף פיקוד הצפון, דוד (דדו) אלעזר, להקים פסל שבסיסו טנקים צבועים בצבעי היסוד. בתיווכו של דדו הסכים אשר נזרי, ראש מועצת קריית שמונה, להקים את הפסל בשטח המועצה.
עבור הקמת הפסל קיבל תומרקין במאי 1968 כלי נשק שנתפסו על ידי צה"ל בזמן מלחמת ששת הימים ובהם שלושה משחיתי טנקים מסוג SU-100, חמישה תותחי בופורוס, שישה תותחי נ"מ ועוד מבחר של כלי נשק שהוצאו מכלל שימוש. האנדרטה נחנכה ב-27 באוגוסט 1968.
תיאור.
הפסל מורכב משורה בת שלושה משחיתי טנקים הצבועים בצבע צהוב, כחול ואדום וקשורים בשרשראות אל עמוד שבראשו אסמבלאז' של חלקי נשק בצבע שחור. תומרקין תיאר את הפסל כ"אנדרטה לאלימות ולטירוף", כ"עליונות רוח האדם על איום המכונה" וכקריקטורה של קידמה מודרנית. צביעת הטנקים, טען תומרקין, הופכת אותם ל"קונטרפונקטים" לסביבתם ומעניקה להם מראה של מעין צעצוע מאיים.
הכלה וצייד הפרפרים
הכלה וצייד הפרפרים הוא מחזה ישראלי פרי עטו של נסים אלוני, משנת 1966. ההשראה למחזה הייתה ציור ידוע של הצייר יוסל ברגנר, חברו הקרוב של אלוני ומעצב התפאורה ברבות מהפקותיו.
המחזה הועלה לראשונה ב-1967 ב"תיאטרון בימות", וזיכה את אלוני באותה שנה בפרס גובינסקא-ברץ למחזה המקורי הטוב.
תקציר העלילה.
בגן עירוני רחב-ידיים נפגשות באקראי שתי דמויות: כלה צעירה הבורחת מחתונתה ושמה 'מי'. 'מי' בורחת כשהיא עדיין לבושה בשמלת הכלה שלה ובהינומה, לאחר שהחתן לא הגיע לחתונה. היא פוגשת בצייד פרפרים ושמו 'גץ'. 'גץ', בשנות הארבעים לחייו, עובד לפרנסתו כפקיד בחברת ביטוח. בתור תחביב, פעם בשבוע, ביום רביעי בין ארבע לשש אחר-הצהרים, הוא יוצא לצוד פרפרים בגן. הם מנהלים ביניהם שיחה, בה הם מספרים אפיזודות מחייהם והשקפותיהם בנושאים שונים.
ברקע, נשמע מהרמקול קולו של הקריין, המודיע הודעות משונות ולעיתים חסרות היגיון למטיילים בגן. כמו כן, נשמעים גם כן קולותיהם של אורחים שונים בחתונתה של הכלה, הקוראים לה לחזור ומתייחסים אליה.
הדמויות.
יצחק בן-מרדכי תיאר את אפיון הדמויות:
הפקות.
המחזה הועלה בישראל שש פעמים:
עיבוד טלוויזיוני.
המחזה עובד לסרט טלוויזיה בן 44 דקות, בבימויו של רם לוי, שהוקרן בטלוויזיה הישראלית בשנת 1974. בסרט שיחקו גילה אלמגור את דמותה של מי, יוסי בנאי את דמותו של גץ, יורם ארבל בתפקיד הקריין ואלכסנדר פלג בתפקיד החתן.
נסים אלוני ויוסל ברגנר.
במחזה "הכלה וצייד הפרפרים" יש זיקה הדוקה בין נסים אלוני ויוסל ברגנר. ציור של ברגנר שימש השראה לכתיבת המחזה של אלוני. ברגנר עיצב את התפאורה למחזה בהעלאתו הראשונה ב"תיאטרון בימות" ואיוריו של ברגנר מלווים את הגרסה המודפסת של המחזה.
יצחק בן-מרדכי העיר על זיקה זו:
קישורים חיצוניים.
עם העלאת ההצגה בתיאטרון בימות:
עם העלאת ההצגה בבית ליסין:
אוסטי נד לבם
אוסטי נד לבֶּם (בצ'כית: Ústí nad Labem , בגרמנית: Aussig) היא העיר השביעית בגודלה בצ'כיה, בירת מחוז אוסטי נד לבם, שבצפון-מערב המדינה.
אוסטי שוכנת באזור הררי, בנקודת המפגש של הנהרות אלבה ובילינה.
יהדות אוסטי נד לבם.
קהילת יהודי אוסטי נד לבם היא קהילה יהודית אשכנזית, השוכנת בעיר אוסטי נד לבם שבחבל בוהמיה, בצ'כיה. הגעת יהודים לעיר באופן מאורגן החלה רק לאחר מתן זכויות אזרח ליהודי חבל בוהמיה בשנת 1848. רבים מיהודי העיר ברחו עוד לפני מלחמת העולם השנייה, בעיקר לאחר סיפוח חבל הסודטים. שאר יהודי העיר שנשארו שולחו החל מנובמבר 1941 למחנות ההשמדה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה הקהילה מחדש על ידי מעטים מהקהילה המקורית ניצולי המחנות, ורבים מיהודי רוסיה הקרפטית ומעוד כמה יישובים קטנים.
ערים תאומות.
לאוסטי נד לבם שלוש ערים תאומות:
הכלה וציד הפרפרים
ז'רמן דה ברי
זֶ'רְמֶן דֶּה בְּרִי (בצרפתית: Germain de Brie, בלטינית: Germanus Brixius; 1490 – 1538) היה משורר, מלומד והומניסט צרפתי איש הרנסאנס. הוא היה ידידו הקרוב של ארסמוס מרוטרדם, ונתפרסם בעיקר בשל המריבה הספרותית שהייתה לו עם תומאס מור.
שנותיו הראשונות.
ז'רמן דה ברי נולד באוסר שבצרפת, שם למד משפטים. אחר כך יצא למסע ברחבי אירופה ונעשה "חברותא" להנריקוס קורנליוס אגריפה. מ-1508 למד אצל יאנוס לאסקריס ובאותה תקופה התיידד עם ארסמוס מרוטרדם. הוא שימש מזכירו של לוּאָה דה אַמְבּוּאָז, הבישוף של אלבי, ואחר כך של המדינאי הצרפתי ז'ן דה גֶּנֶה.
אחרי מותו של ז'ן דה גנה ב-1512 פנה אל אן מברטאן, מלכת צרפת, כדי שתהיה לפטרוניתו. היא נעתרה לו אחרי שהציג בפניה יצירה שכתב, "Chordigerae navis conflagratio" ("השריפה של האונייה קורדלייר"), פואמה בלטינית על אובדנה זה לא כבר של אוניית הדגל הברטאנית "קורדלייר" בקרב סן מתייה בין ציי אנגליה וצרפת. היצירה תורגמה עבור המלכה לצרפתית על ידי פייר שוּקִי (Pierre Choqué), והיא המפורסמת ביותר מכל פרי עטו.
המריבה עם תומאס מור.
הפואמה הציתה מריבה ספרותית עם המלומד והמדינאי האנגלי סר תומאס מור, בחלקו משום שמתחה ביקורת על המפקדים האנגליים, אך גם בשל ההפלגה בתיאור אומץ לבו של מפקד האונייה הברטאני, הרווה פורטסמוגה (Hervé de Portzmoguer). באפיגרמות ששלח תומאס מור אל דה ברי הוא מגחך על דברי המשורר אודות "הרווה הנלחם ללא הבחנה עם ארבעה כלי נשק ומגן; אפשר שהדבר חמק מעייניך, אך ראוי שהקורא ידע למפרע כי היו להוורה ארבע ידיים."
דה ברי, שנפגע מהתקפתו של מור, חיבר תשובה תוקפנית, סאטירה בחרוזים בלטינית בשם "אנטימורוס" ("Antimorus", 1519) לה הוסיף נספח ובו "רשימה עמוד-אחר-עמוד של הטעויות בפואמות של מור". סר תומאס לא נשאר חייב וכתב מיד פמפלט עוקצני, "Letter against Brixius", אך כאן התערב ארסמוס ושכנע את מור לעצור את מכירת החיבור ולהניח לעניין.
המשך קורותיו.
דה ברי נתמנה לארכידיאקון של אלבי, ובנוסף לתפקידיו כמזכיר של המלכה אן והממונה על חלוקת כספי הצדקה (אלמונר) מילא גם משרות חשובות נוספות בשורות הכנסייה. ב-1522 שב דה ברי ללימודי יוונית. הוא החל מתרגם את כתביו של התאולוג היווני יואנס כריסוסטומוס, כי חשב שהם ראויים לתפוצה רחבה. ארסמוס סייע לו במלאכה זו. מאוחר יותר התערב דה ברי במריבות בין ארסמוס ומלומדים אחרים, ובמיוחד בזו שנתגלעה עם גיום בידה בעקבות פרסום החיבור "קיקרוניאנוס" ("Ciceronianus") שכתב ארסמוס. ב-1536 כתב דה ברי נקרולוג מלא שבחים על ארסמוס.
הסרט האפל
וולף ארלברוך
ווֹלְף אֶרְלְבְּרוּךְ (Wolf Erlbruch; נולד ב-30 ביוני 1948) הוא סופר ומאייר פוסטמודרני של ספרי ילדים. כמאייר, ארלברוך משלב טכניקות יצירה מגוונות והסגנון שלו, הנוטה לסוריאליזם, הוא מודל לחיקוי. כסופר, למרות קהל הקוראים הצעיר שלו, ארלברוך עוסק לעיתים בנושאים כמו מוות ומשמעות החיים.
עשרות הספרים אותם הוציא לאור זיכו אותו בפרסים רבים וחשובים, ביניהם פרס ספרות הילדים הגרמנית (Deutscher Jugendliteraturpreis) ופרס אנדרסן - הפרס היוקרתי בעולם לספרות ילדים ונוער.
עבודתו כמאייר מתאפיינת בשילוב מתוחכם של קולאז'ים ואיורים המדברים הן אל מבוגרים והן אל ילדים. ספריו תורגמו לשפות רבות, הומחזו ורבים מהם הפכו לקלאסיקות מודרניות. באפריל 2017 זכה ארלברוך בפרס אסטריד לינדגרן לספרות ילדים, בסך 5 מיליון קרונות שוודיות (555 אלף דולר). בנימוקי השופטים לפרס נכתב כי "ארלברוך מרחיב את הגבולות של ספרות הילדים ומתאר דברים קשים בחיים, כמו התמודדות עם מוות של אדם קרוב, בחמימות ובלי סנטימנטליות"..
ארלברוך נולד בוופרטל שבגרמניה ולמד עיצוב גרפי. הוא עבד כפרסומאי ומאייר מגזינים, עד שהחל לאייר ספרי ילדים. בשנת 1990 התמנה כפרופסור לאיור באוניברסיטת דיסלדורף, ובשנת 1997 כפרופסור באוניברסיטת וופרטל.
Twin peaks
Twin Peaks
רצון הלוי ערוסי
גטו דאוגבפילס
גטו דאוגבפילס (ידוע גם כגטו דווינסק) היה גטו שהוקם במעוז של ראש הגשר הצף מעל נהר הדאוגבה, שהיווה חלק ממבצר עתיק ליד דאוגבפילס, העיר השנייה בגודלה בלטביה, בעקבות כיבושה של לטביה על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה בקיץ 1941.
רבים ממעשי ההרג הקשורים לגטו התרחשו ביער פוגליאנקה הסמוך. הוא אמנם ידוע בתור גטו, אולם למעשה היה בו מבצר עתיק שהוסב לבית סוהר על מנת להחזיק יהודים באופן זמני לפני שנרצחו ביער פוגליאנקה. מקומות דומים בשטחי גרמניה נקראו מחנות ריכוז.
תחילת השואה בדאוגבפילס.
לפני מלחמת העולם השנייה, דאוגבפילס הייתה מרכזה של קהילה יהודית משגשגת באזור לטגליה, ואחד מהמרכזים החשובים ביותר של התרבות היהודית במזרח אירופה. מרבית יהודי המחוז נספו בידי הנאצים לאחר הכיבוש הגרמני של לטביה.