עם מהפכת אוקטובר בפורטוגל ב-1910 שהפילה את המלוכה, הוזמן קוסטה לקחת חלק בממשלתו הזמנית של תיופיו בראגה. קוסטה העביר מספר חקיקות בממשלה הרפובליקנית הזמנית להפרדת הדת מהמדינה, התרת גירושים וחוקי משפחה לפי קוד אזרחי חילוני. בתקופת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה היה קוסטה פוליטיקאי רב השפעה. ב-29 באוגוסט 1911 הכריז על הקמתה של 'המפלגה הפורטוגזית הרפובליקנית'. ב-9 בינואר 1913 נקרא בידי הנשיא מנואל דה אריאגה להקים ממשלה חדשה שתונהג בידי המפלגה הרפובליקנית. הממשלה התקיימה במשך שנה וחודש והתקשתה להסדיר יציבות כלכלית. בשנת 1915 התמנה קוסטה לשר האוצר של פורטוגל ובסוף נובמבר אותה השנה התמנה פעם נוספת לראש ממשלה עד לנפילת ממשלתו במרץ 1916. קוסטה כיהן בתור ראש ממשלה למשך תקופה בת חודש אחד בלבד בשנת 1916 ועקב המשבר הפוליטי המתמשך הוא נקרא פעם נוספת להנהיג ממשלה באפריל 1917.
ממשלה זאת הייתה היציבה ביותר מכל ממשלותיו של קוסטה, בעיקר עקב העובדה שהייתה ממשלת אחדות אשר הוקמה עבור טיפול בהתנהלות פורטוגל לנוכח מלחמת העולם הראשונה. עקב יחסיה החמים של פורטוגל עם האימפריה הבריטית, היא נענתה לדרישה הבריטית לעצור אוניות של הצי הקיסרי הגרמני אשר חנו בחופיה. בתגובה, הקיסרות הגרמנית הכריזה מלחמה על פורטוגל, מה שהוביל להתערבותה של האחרונה במלחמת העולם. ב-7 באוגוסט אישר הפרלמנט הפורטוגזי את הקמתו של חיל משלוח אשר נשלח אל החזית המערבית בצרפת, בכדי להילחם לצד מדינות ההסכמה נגד הקיסרות הגרמנית. במקביל נשלחה משלחת צבאית נוספת להסדיר את הסמכות השלטונית הפורטוגזית במושבת מוזמביק, אשר נפלשה בידי הגנרל הגרמני פאול פון לטו-פורבק. המלחמה גררה אחריה שפל כלכלי כבד עבור פורטוגל והתמרמרות על ההתנהלות הממשלתית מתוך שורות הצבא הפורטוגזי. בדצמבר התקיימה הפיכה צבאית שהדיחה את קוסטה והקימה במקום ממשלתו חונטה בהנהגת סידוניו פאיש.
בסיומה של המלחמה, לאחר נפילת החונטה הצבאית, קוסטה נקרא לייצג את פורטוגל בועידת השלום בפריז שהתקיימה ב-1919. ב-28 ביוני חתם קוסטה על חוזה ורסאי מטעמה של ארצו. על פועלו הוענק לו המסדר הצבאי של המגדל והחרב מידי הנשיא ז'ואאו דו קאנטו אה קאסטרו. לאחר ההפיכה הצבאית של 28 במאי 1926, קוסטה התנגד נחרצות אל הדיקטטורה הלאומית ששלטה עד 1932, עת החל שלטונו הסמכותני של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר. קוסטה היה מתנגד נחרץ גם למשטר המדינה החדשה של סלזאר ובהמשך יצא לגלות בצרפת, ממנה המשיך לייצג את התנועה הרפובליקנית כקול מרכזי באופוזיציה למשטר הקיים בליסבון. קוסטה נפטר בפריז, ב-11 במאי 1937.
מרטין ראינוב
מרטין ניקולייב ראינוב (בבולגרית: Мартин Николаев Райнов; נולד ב-25 באפריל 1992) הוא כדורגלן בולגרי.
קריירת מועדונים.
ראינוב, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים יאנטרה גברובו ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של ברואה סטארה זגורה.
בקיץ , ראינוב הושאל לאיטר 1924 מהליגה הבולגרית השנייה. ב-13 באוגוסט, ראינוב ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0-1 נגד ליובימטס. ב-12 בנובמבר, ראינוב הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד דורוסטול. בינואר , הושאל לסילבן 2000.
בקיץ , ראינוב חזר לברואה. ב-11 באוגוסט, ראינוב ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבולגרית, בניצחון 0-4 נגד בוטב וראטסה. בינואר , ראינוב הושאל לבנסקו.
בקיץ , ראינוב עזב את ברואה וחתם בחאסקובו.
בקיץ , ראינוב חזר לליגה השנייה וחתם בלוקומוטיב גורנה אוריאחוביצה. בקדנציה זו, כבש 5 שערים ב-17 משחקי ליגה עד לאמצע העונה, אז חתם בלוקומוטיב פלובדיב. ב-24 בספטמבר 2016, ראינוב הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הבולגרית, בניצחון 1-2 נגד נפטוהימיק.
בינואר , ראינוב חזר לברואה. בקדנציה זו, ראינוב הפך לשחקן הרכב מוביל בקבוצה.
ב-5 בפברואר 2019, ראינוב חתם בלבסקי סופיה.
ב-1 ביולי 2021, ראינוב חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל, שהייתה קבוצתו הראשונה מחוץ לבולגריה. באשדוד, ראינוב רשם שני הופעות במסגרת מוקדמות הליגה האזורית בצמד המשחקים נגד קרבאך. ב-30 באוגוסט 2021, ראינוב שוחרר ממ.ס. אשדוד.
ב-10 בספטמבר 2021 ראינוב חתם בארג'ש פישטש מליגת העל הרומנית.
קריירה בינלאומית.
באוגוסט , ראינוב זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה. כעבור חודשיים, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-0 ל.
עונת 1997/1998 בליגת העל ההולנדית
עונת 1997/1998 הייתה העונה ה-42 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. פ.צ חרונינגן ווולנדם ירדו לליגת המשנה.
מבנה.
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (17 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפה מ.ו.ו. מאסטריכט שעלתה מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בן שני בתים נגד הקבוצות שסיימו במקומות 2–7 בליגת המשנה, כאשר בכל בית שובצה קבוצה אחת מליגת העל ושלוש קבוצות מליגת המשנה, בבית פלייאוף הירידה שיחקה כל קבוצה צמד משחקים נגד כל קבוצה, בסך הכל 6 משחקים לכל קבוצה. בסיום בית פלייאוף הירידה, המנצחת בכל בית זכתה במקום בליגת העל בעונה הבאה, בעוד 6 הקבוצות הנותרות שיחקו בעונה הבאה בליגת המשנה.
גביע אוקיאניה לאומות 2020
גביע אוקיאניה לאומות 2020 תוכנן להיערך בחודש יוני 2020 ולהיות הטורניר ה-11 של גביע אוקיאניה לאומות בכדורגל.
הטורניר תוכנן להיערך בניו זילנד, שהצעת האירוח שלה התקבלה על-ידי קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה ב-10 בינואר 2020. שמונה נבחרות היו אמורות להשתתף בטורניר זה, כאשר נבחרת ניו זילנד היא האלופה המכהנת, לאחר שזכתה בגביע אוקיאניה לאומות 2016.
ב-21 באפריל 2020 הודיעה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה שהטורניר מבוטל בשל מגפת הקורונה והקושי במציאת מועד חלופי לקיומו של הטורניר.
יוסף גז (הראשון)
הרב יוסף גז היה רב תוניסאי ובן למשפחת הרבנים גז. בנו של הרב דוד גז ראש אבות בתי הדין של תוניס (ומחבר הספר "נר דוד"), ואביו של הרב אליהו חי גג'. מכונה הרב יוסף גז "הראשון", להבדיל מנכדו, הרב יוסף גז "השני", גם הוא ראש אבות בתי הדין של תוניס.
ביוגרפיה.
הרב יוסף גז נולד בשנת ה'תקנ"ג לרב דוד חזקיה גז - ראש אבות בתי הדין של תוניס, ונישא לבתו של הרב יהודה הכהן טנוג'י. לזוג נולדו לו שלושה בנים: הרב חיים דוד (מחבר הספר חיים לישראל ואביו של הרב יוסף גז "השני"), הרב בן ציון, והרב אליהו חי גג'.
התפרסם בדרשות שהיה נושא בפני קהל גדול בעירו בשבתות ובאירועים, וכך תיארו נכדו יוסף גז (השני) בהקדמה לספר "חיים לישראל" שכתב בנו חיים דוד: ""צדיק השם והכולל רב ועצום דורש טוב לעמו המזכה את הרבים כמהר"ר יוסף גג'"".
נפטר בשנת ה'תרי"ג, והוספד על ידי גדולי רבני תוניס.
חיבוריו.
חיבוריו שראו אור:
חיבוריו שלא הודפסו (הוכנו לדפוס על ידי המחבר ונותרו בכתב יד):
אינגריד וולברג
אינגריד וולברג (4 במאי 1890 - 23 בינואר 1965) הייתה אדריכלית שוודית. ידועה בעיצוביה הפונקציונליסטים, היא הייתה האשה השוודית הראשונה שעסקה באדריכלות, שהייתה בעלת משרד אדריכלים.
ביוגרפיה.
אינגריד נולדה למשפחה אמידה בהלמסטאד, שוודיה, שם ניהלה המשפחה את ענף הטקסטיל לייצור בדים ולבנים ו- . אביה אלפרד וולברג, היה מנכ"ל החברה .
רוב ילדותה עברה עליה בווילה אקבו שבעיר. היא למדה בבית הספר ג'ורסהולם. בגיל 18 היא חלתה במחלת עיניים, ונסעה לברלין לגור אצל אחת מאחיותיה. בעת שהותה שם, ואף על פי שעדיין לא הייתה לה הכשרה רשמית, כשרונה הוכר והיא זכתה להכין תוכנית-בינוי-עיר שהתקבלה. כשהייתה בת 25 החליטה למסד את כשרונותיה והחלה לומדת אדריכלות. בשנת 1915 למדה אדריכלות ב Königliche Kunstgewerbeschule ובמקביל עברה שיעורים פרטיים בציור קונסטרוקטיבי ורישום פרספקטיווי.
בגיל 17 פגשה וולברג את האדריכל אלברט ליליאנברג . שנתיים אחר כך הם נישאו. לילינברג מונה באותה שנה למשרת מהנדס תכנון ערים ראשון בגטבורג, והזוג עבר , שם נולד בנם במהלך תקופה זו שימשה וולברג כעוזרת לבעלה ויחד הם נכנסו למספר תחרויות תכנון עירוני, כולל אחת בשיקגו, שם זכו במקום השלישי. בשנת 1923 נכנסה ולברג לתערוכת גטבורג, שם עבדה מקרוב עם Förening Hus och Hema והציגה את הדיור בעיר. הנישואים עם אלברט לילנברג היו אומללים וכדי לפצות את עצמה, אינגריד הפכה ל"תולעת ספרים". היא התעמקה במיוחד בספרים העוסקים בתכנון ערים ופילוסופיה ולצידם ספרי מדע בדיוני- צרפתי, גרמני ואנגלי.
אינגריד התגרשה מבעלה הראשון בינואר 1927. ועברה לגור אצל אחותה לוטי, שעברה לפריז כדי להתחתן עם אלברט ז'אנרט.
ז'אנרט היה אחיה של ענק האדריכלות השווייצרית לה קורבוזיה. מתחילת שנת 1928 וולברג זכתה ללמוד אצלו ולהתעמק בסגנון עבודה שונה בתכלית מזה שהכירה. במהלך תקופה זו היא התמחתה בפונקציונליזם. אלפרד רוט, אדריכל בחברת "לה קורבוזיה", הוא שהנחה אותה. בשנת 1928 היא חזרה לשוודיה, והקימה בעזרת רוט בגטבורג. את משרד אדריכלים R&amp;W. משרדה התמחה בתכנון בנייני דירות חדשים ובתים מדורגים, שינוי בתים צמודיי קרקע והקמת בניינים תעשייתיים בסגנון פונקציונלי.
עיקר המוניטין שלה היה על "ביתו של החייט" בו עשתה וולברג שימוש בסלע.