באחת הפעמים, כאשר השופט הרלן סטון העיר בנוגע לדבריו של עורך דין שעתר בפני בית המשפט: " זה היה הטיעון המשעמם ביותר ששמעתי בימי חיי", הגיב מק'רריינולדס: "הדבר המשעמם יותר שאני יוכל לחשוב עליו הוא לשמוע אותך קורא את אחת מחוות הדעת שלך".
גסות רוחו של מק'ריינולדס לא הייתה מוגבלת לעמיתיו לכס השיפוט או ליהודים. כאשר צ'ארלס המילטון יוסטון, אחד מעורכי הדין האפרו-אמריקאים הבולטים ביותר באותה תקופה, הופיע בפני בית המשפט לצורך טיעון לטובת ביטול ההפרדה הגזעית בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מיזורי בתיק "גיינס נגד קנדה" , סובב מק'ריינולדס את כסאו לאחור כדי שהוא לא יצטרך להביט בהמילטון.
כאשר זומן מק'ריינולדס בפני יושב ראש ועדת מועדון הגולף בצ'בי צ'ייס, מרילנד, כדי להשיב לתלונות נגדו, הוא אמר:
השופטים פירס באטלר וויליס ון דוונטר עברו ממועדון זה מפני שמק'ריינולדס הסתכסך עמם מעבר לגבול יכולתם.
כאשר הופיעה באולם בית המשפט עורכת דין אישה, דווח שמק'ריינולדס מלמל: "אני רואה שהנקבה שוב כאן". לעיתים קרובות הוא עזב את מושבו כאשר אישה קמה כדי להציג מקרה. הוא סבר שענידת שעוני יד על ידי גברים היא תופעה נשית ושנשים שצבעו את ציפורניהן בצבע אדום הן וולגריות.
מק'ריינולדס אסר על עישון בנוכחותו. מקובל לומר שהוא האחראי על שלטי האיסור על עישון בבניין בית המשפט העליון שנחנך במהלך תקופת כהונתו. הוא נהג להכריז באוזני כל שופט שניסה לעשן בחדר הישיבות ש"עשן טבק מעורר בי סלידה אישית".
מנגד, סופר על מק'ריינולדס שהוא היה נדיב באופן יוצא מן הכלל לשמשים שעבדו בבית המשפט והוא חש רגשי אהבה לילדיהם. לדוגמה, הוא העניק עזרה נדיבה מאוד ואימץ 33 ילדים שהיו קורבנות של הבליץ על לונדון ב-1940, ובצוואתו הורה על מתן סכום נכבד לצדקה. לאחר מות רעייתו של אוליבר ונדל הולמס הבן פרץ מק'ריינולדס בבכי בטקס ההלוויה שלה. ב-1926 כתב הולמס: "מק'ריינולדס המסכן, אני חושב שהוא אדם של רגשות ושל לבביות סמויה במידה רבה ממה שאנו סבורים".
לעיתים קרובות הוא אירח אנשים בדירתו, ועל אף האיסור שהטיל על עישון לידו בבית המשפט, העביר לאורחיו סיגריות. הוא נהג להזמין אנשים לארוחות ברנץ' בימי ראשון בבוקר. לדבריו של ויליאם אורוויל דאגלס, "בהזדמנויות בלתי רשמיות אלו בביתו הוא היה מכניס אורחים ובן לוויה חביב". באחת הפעמים, כאשר הוא נסע בחשמלית למשרדו, אדם שיכור עלה לחשמלית ונפל במעבר. מק'ריינולדס הרימו, סייע לו לשוב למושבו וישב לצידו עד שהם הגיעו אל הקפיטול, ועזב אותו רק לאחר שנתן הוראות מפורשות לכרטיסן. כאשר הוא נדרש לנהל את הדיון בבית המשפט בשל היעדרותם של שופטים בכירים יותר, "הוא שפע אדיבות, בירך את עורכי הדין משני המגדרים והקשיב קשב רב לטיעוניהם". כלפי חוץ הוא נודע בשל הכנסת האורחים שלו. הוא אירח לעיתים קרובות אנשים במלון ווילרד, ורשימת האורחים שלו הגיעה ל-150 איש, כולל עמיתיו לכס השיפוט, ובמסיבת ליקר ביצים שהייתה אחת מאירועי השיא החברתיים של עונת חג המולד. אליס רוזוולט, שנמנתה על חוג ידידיו, ביקשה לקבל את שירותיה של הטבחית שלו, הגברת פרקר, לארוחת הבוקר של חתונתה.
חיים אישיים.
לאחר ליקוי שמיעה משמעותי שלקה בו ב-1925, גמלה בלבו של מק'ריינולדס ההחלטה להתפטר מכס השיפוט, והוא נמלך בדעתו רק בשל בקשות של ידידים רבים, שראו בו "אחד ממעטים שעמדו באומץ לב למען זכות הקניין וזכויות האזרח". ב-3 בינואר 1941 הוא קיבל "מעמד בכיר" , ולמעשה פרש מכס השיפוט. הוא היה אחרון השופטים מבית המשפט בראשותו של אדוארד דאגלס וייט שנותר על כס השיפוט, וערב מותו הוא היה האחרון משופטי בית המשפט בראשותו של טאפט שנותר בחיים.
מק'ריינולדס התגורר במכלול הדירות רושמבו שבוושינגטון די. סי. החל מ-1915 ועד 1935. לאחר מכן הוא עבר לדירה בבית מספר 2400 ברחוב 16, שם הוא חי עד ליומו האחרון. מק'רריינולדס מעולם לא נשא אישה. הוא היה אחד מששת שופטי בית המשפט העליון שלא נישאו, כשהאחרים היו ויליאם מודי, בנג'מין קרדוזו, פרנק מרפי, דייוויד סוטר ואלנה קגן.
מותו ומורשתו.
ג'יימס קלארק מק'ריינולדס נפטר בוושינגטון ב-24 באוגוסט 1946. הוא נטמן בבית הקברות שבעיר הולדתו אלקטון שבקנטקי. תושבי העיר זכרו אותו בחיבה, והצביעו בגאווה על ביתו ומשרדו שם.
עוזרו המשפטי נוקס כתב, "הוא מת ב-1946 בבדידות בבית החולים, ללא שום ידיד או קרוב משפחתו לצד מיטתו. הוא נטמן בקנטקי, אך אף אחד משופטי בית המשפט העליון לא נכח בהלווייתו, אף על פי שאחד מעובדי בית המשפט נסע עד לקנטקי כדי להשתתף בטקס". בניגוד לכך, ב-1953, כאשר נפטר שליחו המבוגר של מק'ריינולדס, הארי פרקר האפרו-אמריקאי, נכחו בטקס ההלוויה שלו חמישה או שישה שופטים, כולל נשיא בית המשפט העליון. אחיו של מק'ריינולדס, רוברט, ביקר אותו בבית החולים זמן קצר לפני מותו.
בצוואתו ביקש מק'ריינולדס "שלא יתקיים שום טקס בוושינגטון". המרשל של ארצות הברית של בית המשפט העליון נסע לאלקטון לטקס ההלוויה. העיתון The Christian Science Monitor שיבח את מק'ריינולדס בהספד כ"אדם הדגול האחרון והיחידי על כס השיפוט בבית המשפט העליון שנלחם בהשגת הגבול הקבועה של הסמכויות הפדרליות על זכויות המדינות וזכויות האזרח ...שעמד בשנים המאוחרות הללו במעבר תרמופילאי".
מק'ריינולדס הוריש את כל רכושו לצדקה. הוא גם ציווה להעביר כספים לבית חולים לילדים בוושינגטון, שבו הוא תמך במשך שנים, דאג להתקנת מעלית בבניין ולמתן סכום של 10,000 דולר. ספריו ופסקי הדין שלו הועברו לספריית הקונגרס וסכום של 10,000 דולר וגלימתו הועברו לאוניברסיטת ואנדרבילט, בה הוא שימש במשך 30 שנה כחבר חבר הנאמנים.
Peligro (שיר)
2021 באוקראינה
אירועים בשנת 2021 באוקראינה.
אירועים.
מתמשך – מגפת הקורונה באוקראינה
מתמשך - המלחמה בדונבאס (החל מ-2014)
מתמשך - סיפוח חצי האי קרים (החל מ-2014)
2021 בנמיביה
אירועים בשנת 2021 בנמיביה.
אירועים.
מתמשך – מגפת הקורונה בנמיביה
הר קלירי
הר קלירי (באנגלית: Mount Cleary) הוא פסגה ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בקצה הצפוני של מסיב אנדוור.
גובהה של הפסגה 1,400 מטרים מעל פני הים; הפסגה היא ההר ה-3,189 בגובהו באנטארקטיקה.
הפסגה מתנשאת מעל בקע פא טיו טיו, שמצפון לפסגה.
היסטוריה.
מקור השם.
הפסגה נקראת על שמו של פיטר קלירי (Peter Cleary), אשר שירת בחטיבה האנטארקטית של ניו זילנד מאז שנת 1978, ואשר עבד במסגרת תוכניות חקר של ניו זילנד ושל בריטניה, כמפעיל כלבים, ועסק בתמיכה לוגיסטית.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1978)
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התרחשו בפעם השביעית ב-7 בנובמבר 1978. בחירות אלו היו הראשונות שהתקיימו באמצעות שיטת הבחירות הנוכחית שכוללת הפרדה בין הבחירות למועצת העיר לבחירה הישירה של המועצה. בנוסף על כך, היו אלה הבחירות הראשונות שלא הוצמדו ליום הבחירות לכנסת, וכן הבחירות הראשונות שהתרחשו לאחר המהפך ועליית מפלגת הליכוד לשלטון הארצי – מאורע ששינה את המפה הפוליטית במדינה.
תוצאות הבחירות.
בירושלים התמודד לראשונה ראש העיר טדי קולק מטעם רשימה עצמאית ("ירושלים אחת") ולא מטעם המערך. סיעתו של קולק קיבלה רוב מוחלט של 16 מושבים, ואילו שאר המושבים התחלקו בין הליכוד (5), אגודת ישראל (5), המפד"ל (3) ורשימה הדתית נוספת שקיבלה כשני מושבים. בבחירות לראשות העיר קולק קיבל כ-64,622 קולות, שהם 62% מהבוחרים.
בעיר תל אביב-יפו ניצח מועמד הליכוד שלמה להט שקיבל כ-85,000 קולות, שהיוו כ-58% מקולות תושבי העיר. סיעת הליכוד קיבלה כ-15 מושבים מתוך 31 מושבי המועצה, לעומת 10 מושבים שקיבל המערך. החזית הדתית המאוחדת של אגודת ישראל והמפד"ל קיבלה כשישה מושבים ואילו הרשימה הליברלית העצמאית קיבלה כשני מושבים.
בעיר חיפה מספר חברי מועצת העיר גדל מ-25 ל-27 וניצח מועמד המערך אריה גוראל. סיעתו השיגה כ-11 מושבים, ואילו הליכוד קיבל כחמישה מושבים. המפד"ל קיבלה כשלושה מושבים, מפלגת חד"ש קיבלה כמושב אחד ושאר המושבים התחלקו בין 5 סיעות מקומיות. גוראל עצמו קיבל כ-46,500 קולות שהיוו קצת יותר מ-50% מ-91,000 הבוחרים.
באילת התמודדו כשלוש רשימות: הליכוד, המערך והמפד"ל על 13 מושבי מועצת העיר. המערך קיבל רוב מוחלט של כ-7 מושבים, ואילו הליכוד קיבל כחמישה מושבים והמפד"ל כמושב אחד. ראש העיר המכהן מטעם המערך גד כץ ניצח עם כ-58.5% מקולות הבוחרים.
בבאר שבע ניצח ראש העיר המכהן אליהו נאוי, שהתמודד לראשונה במסגרת רשימה מקומית ולא מטעם המערך. סיעתו קיבלה כתשעה מושבים מתוך 21 מושבי המועצה. נאוי עצמו קיבל כ-18,000 קולות, שהיוו 52% מקולות הבוחרים.
בגבעתיים ניצח מועמד המערך יצחק ירון עם כ-48% תמיכה ושבעה מתוך 15 מושבי המועצה.
בהרצליה ניצח ראש העירייה המכהן מטעם המערך יוסף נבו עם כמעט כ-50% מקולות הבוחרים. הליכוד ניצח גם בקריית גת עם ראש העיר המכהן דוד מגן. הליכוד ניצח גם בערים רמת גן (ישראל פלד) ולוד.
בחולון התמודדו שלוש רשימות גדולות על 23 מושבים: המערך בראשות ראש העיר פנחס אילון (14 מושבים), הליכוד (7 מושבים) והמפד"ל (שני מושבים). אילון עצמו קיבל כשני שלישים מקולות הבוחרים.
בכפר סבא ניצח מועמד המערך זאב גלר שקיבל כ-67.8% מהקולות. רשימתו קיבלה כ-9 מושבים ואילו רשימות הליכוד והמפד"ל קיבלו כשלושה מושבים לכל רשימה.
בעיר נהריה ניצח מועמד המערך אפרים שריר עם 54% מהתמיכה. מועמדי המערך ניצחו גם בערים בנצרת עלית (מנחם אריאב), עכו (ישראל דורון), קריית ים (בנימין אברהם), צפת (אהרן-רפאל נחמיאס) ופתח תקווה (דב תבורי).