ב-19 במאי 2017 אושרה החלטת הממשלה שאפשרה לאקיהיטו לוותר על כיסאו. ב-8 ביוני 2017 העביר הדיאט של יפן הצעת חוק המאשרת לאקיהיטו להתפטר ולממשלה להתחיל בהסדרת תהליך מסירת הסמכויות ליורש העצר נארוהיטו. הוויתור על כס אירע רשמית ב-30 באפריל 2019.
הודו.
לפי מקורות ג'ייניים שנכתבו כמעט 800 שנה לאחר שלטונו, ויתר צ'נדרגופטה מאוריה, הקיסר הראשון של האימפריה המאורית, על כיסאו והפך לנזיר ג'ייני בשנים האחרונות לחייו.
דוגמאות נוספות בעת החדשה.
חוסיין בן עלי, שריף מכה, ויתר על ממלכת חג'אז באוקטובר 1924.
במחצית השנייה של המאה ה-20 ובמאה ה-21 מונרכים רבים ויתרו על כיסאם בשל גילם המבוגר: הולנד, בלגיה, לוקסמבורג, קטר, קמבודיה, בהוטן ויפן כאמור לעיל. שלוש מלכות הולנד האחרונות, וילהלמינה, יוליאנה וביאטריקס פרשו כולן מתפקידן במטרה להעביר את שרביט המלוכה ליורש או ליורשת מוקדם.
שכיחות (סטטיסטיקה)
בסטטיסטיקה, השכיחות (או השכיחות המוחלטת ) של אירוע formula_1 הוא המספר formula_2 של פעמים שהתצפית התרחשה/נרשמה בניסוי או במחקר.  שכיחויות אלה מתוארות לעתים קרובות בצורה גרפית או בצורת טבלה.
סוגי שכיחות.
עקומת השכיחויות המצטברות היא סך השכיחויות האבסולוטית של כל האירועים בנקודה מסוימת או מתחתיה ברשימה מסודרת של אירועים.
השכיחות היחסית  (או הסתברות אמפירית ) של אירוע היא השכיחות המוחלטת המנורמלת לפי המספר הכולל של האירועים:
את הערכים של formula_4 עבור כל האירועים formula_1 ניתן לשרטט כדי לייצר התפלגות שכיחויות.
אם formula_6 אז formula_1, ניתן להוסיף פסאודו-ספירות .
מתאר התפלגות שכיחויות.
התפלגות שכיחויות (או פרוס שכיחויות) מציגה קיבוץ מסוכם של נתונים המחולקים למחלקות זרות זו לזו, ואת מספר ההתרחשויות במחלקה. זוהי דרך להציג נתונים לא מאורגנים, בעיקר להראות תוצאות של בחירות, צפיפות האנשים באזור מסוים, מכירות של מוצר בפרק זמן מסוים, סכומי הלוואות סטודנטים של בוגרים וכו'. חלק מהגרפים שניתן להשתמש בהם עם התפלגות שכיחויות הם היסטוגרמות, תרשימי קווים, תרשימי עמודות ותרשימי עוגה. התפלגויות שכיחויות משמשות הן לנתונים איכותניים והן לנתונים כמותיים.
מבנה.
בדרך כלל מרווח המחלקה או רוחב המחלקה זהים עבור כל המחלקות. השיעורים כולם ביחד חייבים לכסות לפחות את המרחק מהערך הנמוך ביותר (מינימום) בנתונים לערך הגבוה ביותר (המקסימלי). מרווחי מחלקות שווים עדיפים בהתפלגות השכיחויות, בעוד שרווחי מחלקות לא שווים (לדוגמה מרווחים לוגריתמיים) עשויים להיות נחוצים במצבים מסוימים על מנת ליצור פיזור טוב של תצפיות בין המחלקות ולהימנע ממספר רב של מחלקות ריקות, או כמעט ריקות.
להלן כמה שיטות נפוצות לתיאור שכיחות:
היסטוגרמות.
היסטוגרמה היא ייצוג של שכיחויות בלוח, המוצגות כמלבנים או ריבועים סמוכים (בחלק מהמצבים), המוקמים על פני אזורים נפרדים, עם שטח פרופורציונלי לתדירות התצפיות במרווח. גובהו של מלבן שווה גם לצפיפות השכיחות של המרווח, כלומר השכיחות חלקי רוחב המרווח. השטח הכולל של ההיסטוגרמה שווה למספר הנתונים. היסטוגרמה עשויה להיות גם מנורמלת המציגה שכיחויות יחסיות. לאחר מכן היא מראה את שיעור המקרים הנכללים בכל אחת מכמה קטגוריות, כאשר השטח הכולל שווה ל-1. הקטגוריות מצוינות בדרך כלל כמרווחים עוקבים, שאינם חופפים, למשתנה. הקטגוריות (מרווחים) חייבות להיות צמודות, ולעתים קרובות הן נבחרות להיות באותו גודל. המלבנים של היסטוגרמה מצוירים כך שהם נוגעים זה בזה כדי לציין שהמשתנה המקורי הוא רציף.
גרפי עמודות.
תרשים עמודות או גרף עמודות הוא תרשים עם עמודות מלבניות עם אורכים פרופורציונליים לערכים שהם מייצגים. ניתן לשרטט את הפסים אנכית או אופקית.
טבלת התפלגות השכיחויות.
טבלת התפלגות שכיחויות היא סידור של הערכים שמשתנה אחד או יותר מהם משתתף במדגם. כל ערך בטבלה מכיל את השכיחות או הספירה של מופעי הערכים בתוך קבוצה או מרווח מסוים, ובאופן זה, הטבלה מסכמת את התפלגות הערכים במדגם.
זוהי דוגמה לטבלת תדרים חד-משתנית (= משתנה יחיד). מתוארת השכיחות של כל תגובה לשאלת הסקר.
סכימת טבלאות שונות אוספת ערכים לקטגוריות, כך שכל חלק מקיף טווח של ערכים. לדוגמה, ניתן לארגן את הגבהים של התלמידים בכיתה בטבלת התדירות הבאה.
התפלגות שכיחויות משותפת.
התפלגויות שכיחויות של משתנים דו-כיווניים מוצגות לרוב כטבלאת שכיחות (דו-כיווניות):
השורה והעמודה המסכמות מדווחות על שכיחויות השוליים או ההתפלגות השולית, בעוד גוף הטבלה מדווח על השכיחויות המשותפות.
פירוש.
לפי פרשנות השכיחות של ההסתברות, ההנחה היא שככל שאורכה של סדרת ניסויים גדל ללא גבול, חלק מהניסויים שבהם מתרחש אירוע נתון יתקרב לערך קבוע, המכונה השכיחות היחסית המגבילה .
פרשנות זו עומדת לעתים קרובות בניגוד להסתברות בייסיאנית . למעשה, המונח 'פרקטיביסט' שימש לראשונה על ידי MG קנדל ב-1949, בניגוד לבייסיאנים, שאותם כינה "non-frequentists", הוא כתב למשל:
יישומים.
ניהול ושימוש בנתוני טבלאות שכיחות הם הרבה יותר פשוטים מאשר שימוש בנתונים גולמיים. ישנם אלגוריתמים פשוטים לחישוב חציון, ממוצע, סטיית תקן וכו' מהטבלאות הללו.
בדיקת השערות סטטיסטית מבוססת על הערכת שונות ודמיון בין התפלגויות שכיחות. הערכה זו כוללת מדדים של נטייה או ממוצעים מרכזיים, כגון ממוצע וחציון, ומדדים של שונות או פיזור סטטיסטי, כגון סטיית התקן או השונות .
נאמר כי התפלגות שכיחויות מוטה כאשר הממוצע והחציון שלה שונים באופן משמעותי, או באופן כללי יותר כאשר הוא א-סימטרי . הקורטוזיס של התפלגות שכיחות הוא מדד לשיעור הערכים הקיצוניים (חריגים), המופיעים בשני קצות ההיסטוגרמה . אם ההתפלגות נוטה יותר לחריגות מההתפלגות הנורמלית, היא נקראת לפטוקורטית ואם היא פחות נוטה לחריגים, היא נקראת פלטיקורטית.
התפלגויות שכיחות עבור אותיות משמשות גם בניתוח תדירויות לפיצוח צפנים, ומשמשות להשוואת השכיחויות היחסיות של אותיות בשפות שונות ושפות אחרות. הן משמשות לעתים קרובות לשפות כגון יוונית, לטינית וכו'.
מיכה ינון
מיכה יוסף ינון (נולד ב-29 ביולי 1942) כיהן כיו"ר רשות השידור, כראש מנהל תרבות במשרד החינוך, התרבות והספורט, וכמנכ"ל לשכת עורכי הדין.
קורות חיים.
מיכה ינון נולד בירושלים לדבורה (לבית מובשוביץ) וליעקב אברהם (בלומברג) ינון שעלו לארץ מפולין.
אביו כיהן כמזכיר מחלקת הכספים בסוכנות היהודית לפני קום המדינה, כמזכ"ל משרד העלייה, כשגריר בקולומביה ובאורוגוואי, כמנכ"ל משרד הדתות (תחת השר ד"ר זרח ורהפטיג), וכשופט בבית הדין הארצי לעבודה ובבית המשפט המחוזי בתל אביב.
בצעירותו למד בבית הספר היסודי הדתי ביל"ו בתל אביב. הוא בוגר מקהלת הילדים ביל"ו בניצוחו של החזן שלמה רביץ. בתיכון למד בבית הספר הדתי צייטלין בתל אביב, ולאחר גיוסו שירת בצבא כמדריך בגדנ"ע. בתום מלחמת יום הכיפורים שירת כקצין חקירות נעדרים במילואים.
ינון בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית (1964). התמחה במשרד עו"ד מיכאל כספי (1964–1966), וכיהן בתפקידים ציבוריים רבים לאורך השנים.
מיכה ינון נשוי לנילי ולהם שלושה בנים: איל, זהר ודרור, ועשרה נכדים.
עשייה ציבורית.
במהלך חייו המקצועיים פעל ינון בארבעה מעגלים מרכזיים: הציונות הדתית, המשפט, התקשורת, והתרבות.
הציונות הדתית.
ינון נמנה עם הפעילים המרכזיים בחוגי הצעירים במפד״ל בראשותו של זבולון המר, לצידם של יהודה בן מאיר, דני ורמוס, שאול יהלום וזבולון אורלב. מטרתם הייתה להרחיב את מעגלי השפעתם של דור הכיפות הסרוגות אל מעבר לתחומי העניין המסורתיים של יחסי דת ומדינה והחינוך הדתי, ולשלבם בכל תחומי הפעילות הציבורית והפוליטית.
הוא שימש כשליח בני עקיבא בלוס אנג'לס (1966–1968), כראש המחלקה לדור הצעיר במפד"ל (1970–1974), וכן היה נציג המחלקה לחינוך ותרבות תורניים של ההסתדרות הציונית העולמית בארצות הברית (1974–1977). בתפקידו זה היה אחראי, בין היתר, על המורים השליחים ברחבי צפון אמריקה.
בעקבות יוזמתו של ראש המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה דאז, משה קרונה, חתם ינון מטעם ההסתדרות הציונית העולמית על הסכם עם הרב יוסף דוב הלוי סולוביצ׳יק, שאיפשר לראשונה את פרסום ספריו של הרב בעברית. כמו כן, ראיין ינון את הרב סולובייצ׳יק בריאיון מקיף שהתפרסם בעיתון 'הצופה'.
בשנת 1971 נמנה עם מייסדי 'האגודה להתנדבות בעם', העמותה שייסדה את השירות הלאומי בישראל.
משפט.
ינון כיהן כמנכ"ל לשכת עורכי הדין (1977–1992), בתקופות כהונתם של ראשי הלשכה יצחק טוניק, מנחם ברגר, אמנון גולדנברג, דוד ליבאי, יעקב רובין ודרור חוטר־ישי.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל לשכת עורכי הדין, ייסד ינון את שמ"ע – שירות משפט עברי, המאפשר לכל משפטן להיעזר במקורות מן המשפט העברי בדיוניו. המערכת פותחה באוניברסיטת בר-אילן. ינון היה מיוזמי הקמת המכון להשתלמות עורכי דין ביחד עם פרופ׳ דוד ליבאי, וכן היה מיוזמי הקמת בית הלשכה בירושלים, וייסד את ביטאון הלשכה 'עורך הדין'. במהלך הכנסת התשיעית יזם את ייצוגה הקבוע של הלשכה בדיוני ועדת חוקה, חוק ומשפט. ינון הוא יקיר הלשכה לשנת 2009.
בשנת 2013 מונה ינון כחבר בוועדה הציבורית לבחינת חוק לשכת עורכי הדין, בראשות השופטת אילה פרוקצ'יה. הוועדה מונתה על ידי שר המשפטים הפרופ' יעקב נאמן.