מהימים הראשונים של מחקרו בווינה, לאוטרפכט דחה את הדעה שמדינות לבדן הן נתונות של המשפט הבינלאומי. בבוא העת התפתחה מחשבתו למעורבות ישירה ועמוקה במה שהפך לפן החשוב ביותר של ירידת ריבונות המדינה המוחלטת, ועלייתה של ההגנה הבינלאומית על זכויות האדם.בעקבות השואה, חשיבתו של לאוטרפכט כללה גם את השאלה כיצד החוק הבינלאומי לא נתן מענה לאירועי השואה, וכיצד ניתן למנוע אירועים שכאלו בעתיד, במיוחד לאור היות המשפט הבינלאומי כמבוסס על כללים ותקדימים קבועים. כאשר נשאל לאוטרפכט על האפשרויות של מדינת ישראל שזה עתה הוקמה לתבוע אזרחות לקורבנות השואה היהודים שנפטרו, קבע לאוטרפכט באמביוולנטיות כי אף על פי שהדבר אינו אפשרי על פי המצב הנוכחי של המשפט הבינלאומי, זו תהיה רק תגובה יוצאת דופן לאירוע יוצא דופן וחסר תקדים.
בשנת 1924 הקים את ארגון הסטודנטים העולמי של סטודנטים יהודים יחד עם אלברט איינשטיין, אשר כיהן כנשיאה הראשון. ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים (באנגלית: World Union of Jewish Students, או בראשי-תיבות: WUJS) הוא ארגון הבינלאומי של קבוצות סטודנטים יהודים עצמאיים ב-43 מדינות.
על שמו של הרש לאוטרפכט הוקמה קתדרא למשפט בינלאומי פומבי בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
פרוקונסול (קוף אדם)
פרוקונסול (שם מדעי: "Proconsul") הוא סוג של פרימט נכחד מקבוצת ההומינואידים, אשר נחשב לעיתים לראשון קופי האדם. הפרימט התקיים במזרח אפריקה במשך המיוקן שלפני 28.4 עד 11.608 מיליון שנה מזמננו. סוג זה השתייך למשפחה הקדומה פרוקונסוליים.
פרימט זה התקיים כנראה בין העצים ביערות לחים עד לסוואנות שהתקיימו בקניה ואוגנדה והחוקרים חלוקים אם נע בדומה לאנשים, לגיבונים, לאורנגאוטן או לשימפנזה (הדעה הכי נתמכת). הסוג תואר בידי החוקר האנגלי ארתור הופווד ב-1933 ו משמעות שמו היא: "לפני הקונסול" - מונח שהיה מקובל בעבר באקדמיה של לונדון לתיאור השימפנזה המצוי. המאובנים שלו התגלו בקרבת קניה ואלה נחשבים למאובנים הראשונים של יונק באפריקה שמדרום לסהרה וכן לראשון ההומנידים המאובנים שנמצאו בעת החדשה.
עם זאת למרות הדימוי הרווח הפרוקונסול היה בעל מאפיינים שונים משל שימפנזה וניחן ברגליים ארוכות יחסית ובמוח קטן. ככל הנראה היה דומה בהתנהלותו לקופים האחרים ואולי היה מאבות כל קופי האדם.
אליזבת רות
אליזבת (ליז) רות (באנגלית: Elizabeth (Liz) Ruth) היא טייסת אמריקאית, והאישה היחידה שטסה במצפה הכוכבים הסטרטוספירי לאסטרונומיה אינפרא-אדום. היא עובדת במרכז לחקר הטיסה של ארמסטרונג. היא טסה עבור חיל האוויר של ארצות הברית, מטיסה את בואינג T-43 ואת T-38 טאלון.
ביוגרפיה.
רות גדלה במשפחה של אנשי צבא. היא גדלה בבסיס של חיל הים האמריקאי במדבר מוהאבי. היא קיבלה השראה להיות טייסת בגלל רופא הילדות שלה, שטס לראות את המטופלים שלהם בבסיסים חיל הים האמריקאי. רות הצטרפה לחיל ההכשרה של קציני המילואים של חיל האוויר האמריקאי ונבחרה להצטרף לתוכנית הטייס. היא סיימה תואר במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה. בסופו של דבר היא קיבלה תואר שני מהאוניברסיטה האווירונאוטית אמברי-רידל.
קריירה.
לאחר שקיבלה את תפקידה, רות הטיסה את T-38 טאלון ואת בואינג T-43. היא עבדה ביונייטד איירליינס כקצינת טיסה והובילה את תוכניות ההכשרה שלהם. היא טסה בבואינג 737, בואינג 757, בואינג 767, בואינג 777. היא הצטרפה למצפה הכוכבים הסטרטוספירי לאסטרונומיה אינפרא-אדום (SOFIA) בשנת 2016, שם היא הטייסת היחידה. היא טסה בגבהים של עד 14 ק"מ, מעל 99% אדי מים. סופיה הוא המצפה המעופף הגדול ביותר בעולם.
משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ'
משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ' הוא משפט בו תבע האוליגרך הרוסי בוריס ברזובסקי את האוליגרך רומן אברמוביץ' בבית הגבוה לצדק בלונדון . בטענה שאברמוביץ' השתמש במרמה ובאיומים, כדי לאלץ אותו למכור את חלקו בחברת הנפט "סיבנפט" במחיר נמוך משוויה האמיתי. עוד טען ברזובסקי כי חלק מהמניות, בהן מניות של חברת האלומיניום "רוסאל", לא נמכרו לאברמוביץ' אלא הושארו אצלו למשמורת, אך זה מכר אותן לאחר מכן לאולג דריפסקה.
חשיבות המשפט הייתה בחשיפה, ממקור ראשון, של השיטות שבהם השתמשו האוליגרכים הרוסים לצבור את הונם, בשנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.
הרקע למשפט.
שני האוליגרכים נפגשו לראשונה בסוף שנת 1994. ברזובסקי, איש אקדמיה שהפך לסוחר מכוניות מצליח ולמקורבו של הנשיא לשעבר בוריס ילצין יצר שותפות עם אברמוביץ', שהיה אז סוחר זעיר בן 29, במטרה להיכנס לעסקי הנפט ברוסיה. אברמוביץ' תרם את כישוריו העסקיים, וברזובסקי ניצל את קשריו עם בכירי השלטון. ברזובסקי ואברמוביץ' הקימו חברת החזקות חדשה בשם "Runicom Ltd" שנרשמה במקלט מס, עם חמש חברות בנות. אברמוביץ' עמד בראש השלוחה במוסקבה של החברה השווייצרית Runicom S.A.
ברזובסקי שכנע את בכירי השלטון להפריט שני שדות נפט בסיביר, ולפתוח חברה פרטית חדשה בשם "סיבנפט". באוגוסט 1995 רכשו אברמוביץ' וברזובסקי גרעין שליטה ב"סיבנפט" במכירה פומבית מזויפת. העסקה התרחשה במסגרת "תוכנית הלוואות למניות" השנויה במחלוקת של רוסיה, כל שותף שילם 100 מיליון דולר עבור מחצית מהחברה, מעל השווי שלה באותה עת - 150 מיליון דולר. העסקה הפכה אותם במהירות למיליארדים והם רכשו שדות נפט נוספים מהממשלה. הערך העולה המהיר של החברה הוביל משקיפים רבים, בדיעבד, להציע שהשווי האמיתי של החברה היה צריכה להיות מיליארדי דולרים. לפי עיתון "הטיימס" הלונדוני אברמוביץ' נעזר באוליגרך בדרי פטרקצישווילי למימון חלקו ברכישת "סיבנפט". בשנת 2000, סיבנפט כבר הפיקה מדי שנה נפט בשווי 3 מיליארד דולר.
אחרי סיבנפט, היעד הבא של אברמוביץ' היה תעשיית האלומיניום ברוסיה שהופרטה. בבאותה עת שררה "מלחמות האלומיניום" שהובילה לרציחות של מנהלי מפעלי אלומיניום, סוחרי מתכות ועיתונאים, כאשר קבוצות נאבקו על השליטה בתעשייה. היא איחד מספר מפעלים, עם שותפים שונים בהם מיכאל צ'רנוי, ליצירת חברת האלומיניום "רוסאל". בתחילת 2001 נתן הקרמלין אישר להקמת החברה המאוחדת, שהחזיקה 70% מתעשייות האלומיניום במדינה והיצרנית השנייה בגודלה בעולם.
ב-1999 ברזובסקי ואברמוביץ' היו מעורבים בקידמו של ולדימיר פוטין כיורש לנשיא ילצין (אברמוביץ' אף התגורר בדירה בתוך הקרמלין באותה עת). אולם לאחר בחירתו של פוטין לנשיא, תקף ברזובסקי בחריפות את הרפורמה החוקתית שהציע פוטין, שתעניק לו סמכויות נרחבות. ב-7 בנובמבר 2000, ברזובסקי, עזב את המדינה, לא התייצב לחקירה שנפתחה נגדו והודיע כי לא יחזור לרוסיה, בגלל מה שהוא תיאר כלחץ מתמיד מצד השלטונות והנשיא פוטין באופן אישי. בנוסף אמר: "אני מעדיף להיות עריק בחו"ל מאשר אסיר פוליטי ברוסיה". אברמוביץ' מצידו נשאר ברוסיה, שמר על קשרים טובים עם פוטין ומונה למושל מחוז צ'וקוטקה (תפקיד אותו מילא עד 2008).
בשנת 2001, בוצע עסקה בה רכש אברמוביץ' מברזובסקי ופטרקצישווילי, תמורת תשלום של 1.3 מיליארד דולר את חלקם ב"סיבנפט". עסקה זו הייתה נושא למחלוקת העיקרית בתביעה המשפטית. בספטמבר 2005 מכר אברמוביץ' את "סיבנפט" לחברת הגז הממשלתית "גזפרום" תמורת 13 מיליארד דולר.
התביעה.
באוקטובר 2007, הגיש ברזובסקי תביעה אזרחית נגד רומן אברמוביץ' בבית משפט בלונדון. את כתב התביעה ניסה להגיש לאברמוביץ' באופן אישי, בעת שעשה קניות בחנות האופנה דולצ'ה וגבאנה בלונדון, בלוויית שלושה שומרי ראש. בצאתו מן החנות הבחין באברמוביץ' בחנות "הרמס" הסמוכה, הוא הורה מיד לאחד משומרי ראשו להביא את צו הזימון למשפט מן הלימוזינה שלו, שחנתה בסמוך. אך כאשר ניסה בריזובסקי להיכנס לחנות עם המסמך, נחסם על ידי שלושת שומרי הראש של אברמוביץ, כולם חניכי SAS, הכוחות המיוחדים הבריטים. בעוד שומרי הראש שלו מתגוששים עם שומרי הראש של אברמוביץ, הצליח בריזובסקי לפתוח את הדלת ולהושיט לו את המסמך. הדרמה הונצחה כולה במצלמות האבטחה של החנות, ובתוך עשרים דקות ביקשו עורכי הדין של בריזובסקי את ההקלטה של המצלמות, כדי להוכיח שהצו שהוצא אכן הוגש לאברמוביץ.
ברזובסקי טען בתביעה לבעלות עבר על חברת "סיבנפט", שהיוותה את עיקר הונו המקורי של אברמוביץ' (הם רכשו את החברה לפי שווי של 200 מיליון דולר ב-1995 ואברמוביץ' מכר אותה ב-2005 תמורת 13 מיליארד דולר). בתביעה האשים את אברמוביץ' בסחיטה, הפרת אמונים והפרת חוזה. לטענת ברזובסקי, הוא מכר את מניותיו לאברמוביץ' ב-2001, לאחר שזה הפעיל עליו לחץ ואיים כי במקרה שהעסקה לא תצא אל הפועל, הוא ישתמש בהשפעתו כדי להשאיר בכלא את חברו ושותפו של ברזובסקי, ניקולאי גלושקו. עוד טען ברזובסקי כי חלק מהמניות, בהן מניות של חברת האלומיניום רוסאל, לא נמכרו לאברמוביץ' אלא הושארו אצלו למשמורת, אך זה מכר אותן לאחר מכן לאולג דריפסקה.
אברמוביץ' ניסה לשכנע את מערכת המשפט הבריטית כי אין לה עניין בפרשה ויש לנהל את ההתדיינות ברוסיה. ברזובסקי, מצידו, טען כי ברוסיה לא יזכה לסעד משפטי הוגן וצדק לא יעשה שם. פתיחת הדיונים במשפט התעכבה במשך מספר שנים, מאחר שהדיונים הראשונים היה על סמכות בית המשפט בלונדון לדון בתביעה על רכוש זר ואירועים שהתרחשו מחוץ ל.
תביעות קשורות.
צ'רנוי נגד דריפסקה.