רייטן החלה לשחק כדורגל ביישוב בו גדלה בקבוצה המקומית סנדאל וערכה בה את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ששיחקה באותה תקופה בליגה השנייה בנורווגיה. בשנת 2011, בגיל 16, עברה לשחק בקבוצת קאטם מליגת העל הנורווגית. בשנה השנייה שלה במועדון הפכה למלכת השערים של הקבוצה לעונת 2012. בתום אותה עונה ומאחר שקבוצתה ירדה ליגה, עברה לשחק ברוזנבורג קווינר למשך 4 עונות.
ב-2017 עברה לל.ס.ק. קווינר ובשלוש העונות בקבוצה זכתה בשלוש אליפויות וגביע כמו גם בתואר מלכת השערים של הליגה בשתי עונות רצופות. בעונת 2018 נבחרה לשחקנית השנה.
ב-2019 חתמה על חוזה בצ'לסי מהסופר ליג האנגלית וכבר בעונה הראשונה הייתה שותפה לאליפות. בעונת 2020/2021 זכתה עם הקבוצה בטרבל והייתה שותפה להישג השיא של הקבוצה עד מועד זה כשהגיעה לגמר ליגת האלופות שם הפסידה לברצלונה. בעונת 2021/2022 זכתה עם צ'לסי בדאבל והשלימה בכך 6 זכיות רצופות באליפות בשתי ליגות שונות.
בנבחרת.
מגיל 15 זומנה ושותפה בכל נבחרות נורווגיה הצעירות ורשמה בהן 80 הופעות בהן כבשה 21 שערים.
בנבחרת הבוגרת ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-2014 מול ספרד. לקחה חלק משמעותי בנבחרת ביורו 2017, מונדיאל 2019 ויורו 2022.
קורבן מוסף של ראש חודש
קורבן מוסף של ראש חודש הוא סדרה של קורבנות שמוקרבת בכל ראש חודש בבית המקדש. הקרבת הקרבן היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות.
מקור המצווה.
בפרשת פנחס מתוארות מצוות הקרבת התמיד והמוספין. לאחר הציווי על קורבן מוסף של שבת מצווה התורה על קורבן מוסף של ראש חודש:
טעמי המצווה.
כתב ספר החינוך שבראש חודש מתחדשת הלבנה ואיתה מתחדשים דברים רבים בעולם ולכן ראוי גם לעם ישראל לחדש ולהקריב קורבן נוסף על שאר הימים כדי להתעורר ולקבוע בלבבות שכל החידושים שבעולם הם מה' לבדו.
בתלמוד מובא מדרש על סיבת קורבן החטאת במוסף:
הרב אורי שרקי מביא את אחד ההסברים למדרש: המצב בו יש אומה שולטת ואומה נשלטת הוא מצב לא רצוי שנובע מכך שהעולם עוד איננו מתוקן מספיק, וצריכים לשאוף למצב בו האומות יהיו שוות ומתקדמות יחדיו.
דיני המצווה.
אחר קורבן התמיד של שחר מקריבים את מוסף ראש חדש שכולל:
לכל פר מביאים גם שלושה עשרונים של מנחת סולת בלולה, לאיל שני עשרונים ועשרון מנחה לכבש.
כמו כן, לפר מביאים חצי הין יין, שלישית הין לאיל ורביעית הין לכבש.
במקרה בו לא הקריבו את קורבן מוסף ראש חודש, זכרי הכהונה חייבים בביטול עשה ואין החטא מושת על שאר עם ישראל.
מקום הנחת האיברים.
מובא במשנה: אֵבָרֵי הַתָּמִיד נִתָּנִין מֵחֲצִי כֶבֶשׁ וּלְמַטָּה בַּמִּזְרָח, וְשֶׁל מוּסָפִין נִתָּנִין מֵחֲצִי כֶבֶשׁ וּלְמַטָּה בַּמַּעֲרָב, וְשֶׁל רָאשֵׁי חֳדָשִׁים נִתָּנִין עַל כַּרְכֹּב הַמִּזְבֵּחַ מִלְמַעֲלָה.
המשנה נתונה במחלוקת גרסאות: לדעת רש"י הגרסה היא כנגד הכרכוב ומדובר על הסובב של המזבח שנמצא באמצעו ומשמש לנוי. בברייתא ובתלמוד הירושלמי וכן לדעת רמב"ם, תוספות, רבי עובדיה מברטנורא ועוד, הגרסה היא על כרכוב ומדובר על הכרכוב העליון שמשמש מקום הליכה לכהנים על המזבח. כלומר, לפי שיטה זו, האיברים הונחו בצד מערב המזבח בין הקרנות. בתלמוד הבבלי כתבו שטעם הדבר ששמים את האיברים במקום בולט הוא כיוון שאת קידוש החודש לא כולם רואים שהרי העדים מעידים רק לפני בית הדין הגדול, צריך להודיע לעם במקום בולט שהחודש קודש.
תפילת מוסף של ראש חודש.
בתחילת תקופת בית שני, אנשי כנסת הגדולה תיקנו להתפלל בכל ראש חודש תפילת מוסף שכוללת את פסוקי הקורבנות של מוסף ראש חודש.
נוהגים לחלוץ את התפילין לאחר הקדיש שלפני תפילת מוסף, כיוון שתפילת מוסף של ראש חודש נחשבת כ'אות', ואין צורך בעוד 'אות' של תפילין.כמו כן, אומרים מזמור "בָּרֲכִי נַפְשִׁי" (תהלים קד). יש הסוברים שזה מפני שכתוב בו: "עָשָׂה יָרֵחַ לְמוֹעֲדִים". ויש סוברים שמזמור נאמר על ידי הלויים בבית המקדש ביום ראש חודש.
שכורה ולא מיין
שכרה ולא מיין או שכורת ולא מיין היא קינה לתשעה באב הנאמרת בשחרית של תשעה באב בקהילות הספרדים והאשכנזים. מחבר הקינה הוא רבי שלמה גירונדי, מתלמידי הרמב"ן ומפייטני קטלוניה במחצית השנייה של המאה ה-13.
תוכן הקינה.
הקינה פונה מגוף שלישי אל כנסת ישראל, בשלושת הבתים הראשונים, ואל אומות העולם, בבית האחרון. בבית הראשון, המקונן קורא אל עם ישראל להתאבל ולזעוק לפני הקב"ה בעקבות חורבן בית המקדש. הבית השני מתאר את מצבו העגום של בית המקדש החרב, אשר היו בו כהנים אשר , וקורא, כמו בסוף כל בית, לזעקת בני ישראל כלפי ה'. הבית השני מגיע מנקודת הפתיחה בה עם ישראל כבר זועק אל ה', אך מהסיבה הלא נכונה - על מצבו הגרוע, ולא כמתחרט ושב בתשובה על חטאיו בדור החרבן ובדורות שלפניו. הבית האחרון, פונה אל אויבי האומה, וקורא להם שלא לשמוח בנפילתה של כנסת ישראל כי עד מהרה יגאל אותם ה', ו.
כחלק מיתר הקינות לתשעה באב, הקינה התפרשה פעמים רבות. בין השאר יש לציין את פירושו של רבי יעקב רקח, בסידור "בית אב", ואת מהדורתו של דניאל גולדשמידט הכוללת מהדורה מדעית וביאור.
מבנה.
הקינה כתובה במבנה של שיר אזור, מבנה מקובל בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד. מלבד מחרוזת הפתיחה, יש בקינה שלוש מחרוזות בעלות מספר משתנה של בתים. הבתים בכל מחרוזת חורזים בחרוז אחיד, ובסופו ישנו אזור החורז בחרוז המבריח -פַיִךְ. הקינה כתובה במשקל הברתי-דקדוקי, וכל בית מורכב משתי צלעיות של שש תנועות.
סיקורסקי UH-60 בלקהוק
סיקורסקי UH-60 בלק הוק
אלוק שארמה
אלוק שארמה (נולד ב-7 בספטמבר 1967) הוא פוליטיקאי בריטי המכהן כשר בממשלת הממלכה המאוחדת ועמד בראש ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים COP26.
ביוגרפיה.
שארמה נולד למשפחה הינדית באגרה שבמדינת אוטר פרדש בהודו. הוריו היגרו לאנגליה כשהיה בן חמש והשתקעו בעיר רדינג. אביו, פרם, היה מעורב בפוליטיקה השמרנית ברדינג, עמד בראש מחוז ברקשייר של המפלגה השמרנית וסייע בהקמת השדולה הפרלמנטרית לידידות עם הודו.
שארמה למד בבית ספר תיכון עצמאי ולאחר מכן סיים תואר ראשון בפיזיקה יישומית ואלקטרוניקה באוניברסיטת סלפורד. הוא הוסמך כרואה חשבון לאחר התמחות בחברת דלויט במנצ'סטר, ועבד כיועץ פיננסי בחברת SMBC היפנית ו-SEB השוודית.
קריירה פוליטית.
ב-2006 נבחר שארמה למועמד המפלגה השמרנית מטעם מחוז הבחירה רדינג מערב, ונכנס לראשונה לפרלמנט לאחר בחירות 2010. תפקידו הפרלמנטרי הראשון היה במסגרת ועדת המדע והטכנולוגיה בשנים 2010-2011. לאחר מכן מונה לתפקיד תחת שר האוצר מארק הובאן, ובמסגרת תפקידו היה שותף לניסוח רפורמות בתחומי הפנסיה והבנקאות. בשנים 2012-2015 כיהן כסגן יו"ר המפלגה השמרנית, וב-2014 עמד בראש השדולה של המפלגה לידידות עם הודו. בהמשך מונה להיות שליח מיוחד של ראש ממשלת בריטניה בהודו, וב-2016 נכנס למשרת תת-שר במשרד החוץ.
שארמה כיהן בממשלתה של תרזה מיי כשר השיכון בין השנים 2017 ל-2018 במקומו של גאווין בארוול שלא הצליח להיבחר מחדש לפרלמנט בבחירות הכלליות באותה שנה. חודש לאחר כניסתו לתפקיד נאלץ להוביל את התגובה הממשלתית לשריפה במגדל גרנפל, וזכה לתמיכה בציבור על ההזדהות שהביע בפרלמנט עם קורבנות האסון.
בתחילת 2018 מונה לתפקיד שר התעסוקה, ולאחר בחירתו של בוריס ג'ונסון לראשות הממשלה והתפטרותו של רורי סטיוארט מהתפקיד, עבר שארמה לעמוד בראש המשרד לפיתוח בינלאומי.
במסגרת חילופי הגברי בקבינט בשנת 2020 קודם לתפקיד שר העסקים, האנרגיה והאסטרטגיה התעשייתית, במקומה של אנדריאה לדסם שפוטרה, והיה אחד מנציגי הממשלה בתדרוכים היומיים לציבור בזמן מגפת הקורונה.
בינואר 2021 התפטר שארמה מתפקידו כדי לעמוד בראש ועידת האקלים COP26 אך המשיך להשתתף בישיבות הקבינט במעמד של שר.
חיים אישיים.
שארמה מתגורר בקאוורשאם, נשוי לאינגלה ולזוג שתי בנות. ב-2019 נשא את שבועת האמונים שלו בפרלמנט כשידו מונחת על עותק של בהגווד גיטא.
דינר המדינה האסלאמית
דינר המדינה האסלאמית (בערבית: دينار الدولة الإسلامية, דִינַאר אִד-דַוְלַה אִל-אִסְלַאמִיֵה), הנקרא גם בפשטות הדינר הזהוב (בערבית: دينار ذهبي, דִינַאר דַ'הְבִּי), הוא המטבע דה-יורה של המדינה האסלאמית, ארגון טרור ומעין מדינה לשעבר בשנים 2014–2019. הוא מחולק ל"דירהם" "ולפילס", ומקורו בדינר הזהב ההיסטורי. בשנת 2016, דינר זהוב אחד הוחלף ב-190 דולר אמריקאי או 91 לירות שטרלינג בריטיות.
רקע כללי.
המדינה האסלאמית (דאעש) הוא ארגון טרור שנפרד מאל-קאעדה ב-2013, והתבססה בתור המדינה האסלאמית של עיראק וסוריה, ולאחר מכן, המדינה האסלאמית ביוני 2014. עד 2015, היא שלטה בכמות גדולה של שטחים בעיראק ובסוריה.
המדינה האסלאמית הכריזה על תוכניותיה להנפיק מטבע משלה בגיליון 2014 של המגזין שלה, דאבק. פורסם עיצוב מטבעות עשויים זהב, כסף ונחושת. בשנת 2015, סרטון שפורסם על ידי דאעש, "עליית הח'ליפה והחזרת דינר הזהב" בו הוכרז כי המטבעות הללו נקבעו לשחרור. שער החליפין המתוכנן לדולר אמריקאי עמד על כ-139 דולר לדינר זהוב אחד. מומחים שקלו שתי אפשרויות להופעתו של מטבע כזה: למטרות תעמולה או לניסיון להדגיש את הממלכתיות של מה שנקרא מדינה. לפי פרסומים של דאעש - הכוונה מאחורי המטבע הייתה אמורה לאפשר למדינות להיות בלתי תלויות בהשפעת המערב על העולם המוסלמי. בשנת 2015, משטרת טורקיה מצאה מטבעה תת-קרקעית המייצרת את מטבעות הדינר הזהוב בשהינביי, עיירה ליד גזיאנטפ, שתיהן ליד הגבול עם סוריה.
בפועל, לעומת זאת, המטבע ראה מחזור מוגבל. באזורים שבהם ראה מחזור, נאסר להשתמש במטבעות אחרים למעט הדולר. אזורים אחרים ראו שימוש בסוגים שונים של מטבעות כמו הלירה הסורית והדינר העיראקי.