לבלנאריו קמבוריו
איטפואה
איטפואה (בפורטוגזית: Itapoá) היא עיר בקצה הצפוני של רצועת החוף של מדינת סנטה קטרינה, ברזיל. שטח השיפוט של העיר הוא 257 קמ"ר והוא גובל במדינת פרנה בצפון, בעיר סאו פרנסיסקו דו סול בדרום, בגרובה במערב ובאוקיינוס האטלנטי במזרח. אוכלוסיית הקבע של העיר מונה כ- 10,000 נפש.
אורך קו החוף של העיר הוא 32 ק"מ ונדל"ן לאורכו נמכר במחיר זול יחסית לערי חוף אחרות בסביבה מכיוון שהפיתוח העירוני בה לקה בחסר, בעיקר בתחום התחבורה והתשתיות. כיום העיר מהווה עיירת נופש ותיירות בעיקר לאנשי הערים השכנות אשר רכשו בתים בעיר.
בעיר נמצאת שמורת הטבע וולטה וליה (Volta Velha) הכוללת יערות גשם חופיים מסוג רסטינגה (יערות הגדלים על דיונות חול) וכן חוצה אותה נהר שלאורכו יערות גלריה.
משה לנדא (איש חינוך)
משה לנדא (לנדאו) (6 בפברואר 1917, י"א בטבת תרע"ז, קרקוב, פולין – 4 בינואר 2009, ח' בטבת תשס"ט, תל אביב) היה מחנך ישראלי, מורה להיסטוריה ומייסד תיכון עירוני ה' בתל אביב.
ביוגרפיה.
לנדא נולד בשנת 1917 בעיר קרקוב שבפולין, כבן בכור להוריו יהודה לייב, שהיה סוכן ביטוח, ורבקה (רגינה) לבית גרינברג. הבית היה בית דתי ציוני, האב נהג לקרוא בתורה בבית הכנסת. בביתו דיבר עברית עם אביו ופולנית עם אמו. בשבע שנות לימודיו הראשונות למד ב"חדר עברי" ולאחר מכן עבר ללמוד בגימנסיה העברית בקרקוב, שם סיים בהצטיינות את לימודיו התיכוניים; בחינות הבגרות כללו גם בחינה בעברית. כתלמיד מצטיין זכה במלגת לימודים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא עלה לארץ ישראל בספטמבר 1936 בסרטיפיקט של סטודנט ולמד היסטוריה. בשנת 1941 סיים תואר שני M.A., ולימים, בשנת 1973, קיבל מהאוניברסיטה העברית תואר דוקטור, על עבודה בנושא "היהודים כמיעוט לאומי בשנותיה הראשונות של פולין העצמאית (1918–1926)" (העבודה עובדה לספר "מיעוט לאומי לוחם", שראה אור ב-1986 בהוצאת מרכז זלמן שזר).
בשנת 1946 נישא לתרצה לבית דוידזון.
פעילות ציבורית.
בנעוריו היה פעיל מאוד בתנועת הנוער "עקיבא" תנועה שערכי הציונות והיהדות היו נר לרגליה. בתנועת "עקיבא" שימש כמדריך בקן בקרקוב, וכאשר סיים את לימודיו בתיכון הקדיש שנה לעבודה בתנועה בארגון קינים ביישובים שונים בגליציה. לנדא פעל להנצחת עיר הולדתו קרקוב, שמרבית יהודיה (בהם הוריו) הושמדו בשואה. בין השאר בהקמת קרן מלגות לתלמידים על שם נספים בשואה ובני משפחותיהם.
פעילות חינוכית.
מיד עם סיום לימודיו, בשנת 1942, החל את פעילותו כמורה ומחנך בבית הספר הריאלי סניף קריית מוצקין. בשנת 1945 קיבל לידיו את ניהול בית ספר התיכון בחדרה, אשר בוגריו היו לאחר שנים ראשי העיר לדורותיהם. בשנת 1951 עבר להתגורר בתל אביב ולימד שנה אחת בגימנסיה הרצליה. בשנת 1952 פנתה אליו עיריית תל אביב בבקשה להקים ולנהל את בית הספר התיכון העירוני החדש תיכון עירוני ה'. הוא ניהל אותו במשך 33 שנה. בשנים אלו חינך דורות של תלמידים להומניזם יהודי, דמוקרטיה וליברליזם. הקנה ערכי מסורת וחתירה למצוינות מחד וסיוע לחלש ולשונה. ערכיות, חברות, נאמנות ומסירות לתלמידים ולמורים, הסברת פנים בחיוך, בהומור, ברגישות ובסלחנות. דוגמה אישית של מורה הרואה בתפקידו ייעוד, שצייד את תלמידיו בכלים לבניית חיים מלאי משמעות ועניין. לנדא היה ראש ועד מנהלי התיכונים בתל אביב ופעל רבות לביסוס החינוך בעיר.
בדצמבר 1989 התאלמן מאשתו תרצה.
לנדא נפטר בינואר 2009, בסמוך למלאת לו 92. נקבר לצד אשתו בבית העלמין קריית שאול.
ספריו.
ספר שירים שכתב בצעירותו, שהתגלו לאחר מותו:
פרסים.
על פועלו בקידום החינוך בתל אביב ועל מחקריו זכה בפרסים רבים.
סאו פרנסיסקו דו סול
סאו פרנסיסקו דו סול (בפורטוגזית: São Francisco do Sul) היא העתיקה בערי דרום ברזיל והשלישית בגילה בברזיל כולה. בעיר מתגוררים כ-39,000 תושבים ושטח השיפוט שלה הוא 493 קמ"ר. העיר ממוקמת במדינת סנטה קטרינה.
שטחה של העיר מחולק בין היבשת - חצי האי סאי (Saí) - לבין האי של סאו פרנסיסקו. בין חלקיה של העיר נמצא מפרץ בביטונגה הנשפך לאוקיינוס האטלנטי. מרכז העיר ממוקם על האי ובאזור היבשת מפוזרים מספר כפרים. במפרץ עצמו 24 איים ורובם נמצאים תחת שיפוטה של העיר.
בנייניה ההיסטוריים של העיר נשתמרו היטב והעיר מהווה נכס תרבותי וארכיטקטוני חשוב למדינה. כמו כן בעיר נמצא נמל ימי מהגדולים והוותיקים בסנטה קטרינה, ואוניברסיטה למדעי הים.
היסטוריה.
בשנת 1504 גילה האציל הצרפתי בינו פולמייה דה גונוויל את המקום בו נמצאת סאו פרנסיסקו - חצי האי סאי, במקום בו נמצא כיום הכפר וילה דה גלוריה. המקום הפך מושבת קבע פורטוגזית רק בשנת 1641. בשנת 1847 זכתה סאו פרנסיסקו למעמד עיר.
תיירות.
לאי רצועת חוף ארוכה ובחלקים ממנה פראית. החופים ומזג האוויר הנוח בעיר מושכים תיירים רבים מהאזורים העירוניים בסביבה לשכונות המגורים הקרובות לים. העיר העתיקה ומוזיאון הימאות מהווים גם הם אטרקציה תיירותית.
נחום רבינוביץ'
Trouble (שיר של פינק)
Trouble (מילולית: צרה) הוא הסינגל הראשון של פינק מאלבומה השלישי "Try This". השיר נכתב על ידי פינק וטים ארמסטרונג. הוא יצא בארצות הברית באוקטובר 2003, ובקנדה בנובמבר 2003 ובשאר העולם הוא יצא בדצמבר 2003. השיר הצליח בכמה מדינות כמו קנדה ואוסטרליה ששם הוא הגיע למקום השני במצעדים, אך הוא לא הצליח במדינות כמו בלגיה, ארצות הברית וניו זילנד. השיר הגיע לעשרת הראשונים בכשמונה מדינות.
ב-2004, השיר זכה בפרס גראמי על ה"הופעה הוולקאלית הטובה ביותר לזמרת רוק".
השיר הופיע בכמה סרטים כמו: "איזה מין שוטרת" (2000) ו"לבנבנות" (2004). קליפ השיר בוים על ידי סופי מולר והשתתף בו השחקן ג'רמי רנר.
מגנוליה (חברה)
קבוצת מגנוליה תכשיטי כסף בע"מ (מוכרת בציבור בשם המותג מגנוליה) היא חברת תכשיטים הפועלת בישראל ופורטוגל.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1996 ופתחה את החנות הראשונה בקניון ערים בכפר סבא. לאחר מכן הוחלט כי כל סניפיה יהיו במודל של דוכני מכירה ולא חנויות. בשנת 2007 נרכשה מגנוליה על ידי קרן ההשקעות מרקסטון. במהלך 2009 התרחבה הרשת באמצעות זכיינים באירופה, בצפון אמריקה ובאוסטרליה, אך רוב הסניפים נסגרו, פרט לפורטוגל.
בשנת 2016 נרכשה הרשת על ידי חברת תכשיטי בן-יהודה שבראשה עומד ניסן בן-יהודה, אשר הייתה לאחת מהספקיות הראשונות של הרשת. הרשת עובדת עם ספקיות שונות ליבוא תכשיטים אך מחזיקה גם בסטודיו לעיצוב תכשיטים אותם היא מייצרת ו/או מייבאת בעצמה מישראל ומחו"ל.
בשנת 2016 הושק לחברה אתר מסחרי. על פי נתוני אתר "SIMILAR WEB" מדורג האתר של מגנוליה במקום הראשון בישראל בתחום התכשיטים.
בשנת 2016 נבחרה הדוגמנית דורון מטלון להיות הפרזנטורית של החברה עד שנת 2017. בשנת 2020 נבחרה בר זומר להיות הפרנזטורית והפנים המובילות של החברה ובכך החליפה את יעל בר זוהר שהייתה פרזנטורית בשנים 2018–2019.
כיום הרשת מונה כ-100 סניפים בישראל ופורטוגל, מעסיקה כ-700 עובדים במטה ההנהלה ובדוכני המכירה, והיא הרשת הגדולה בישראל בתחום התכשיטים. מטה החברה ממוקם בכפר סבא ומשנת 2013 מנכ"ל החברה הוא תומר רייזברג.
אמיליה אטיאס
מריה אמיליה אטיאס (בספרדית: María Emilia Attías; נולדה ב-20 במרץ 1987; בואנוס איירס, ארגנטינה) היא שחקנית, זמרת, רקדנית, די ג'יי ודוגמנית ארגנטינאית. אטיאס ידועה בעיקר בזכות השתתפותה בטלנובלה "כמעט מלאכים", בתפקיד סיילו מחיקו (אנחלס אינצ׳אוסטי), פס באוור.
ביוגרפיה.
אמיליה אטיאס נולדה בשכונת בלגרנו שבעיר בואנוס איירס, ארגנטינה. אטיאס החלה את דרכה כדוגמנית, והופיעה על שעריהם של מספר מגזינים ארגנטינאים נחשבים כמו "חנטה", "מקסים" ו"גבו". בשנת 2006 לקחה חלק בתחרות הארגנטינאית "רוקדים למען החלום", כחלק מהתוכנית "שואו מאטצ'". היא זכתה בתחרות במקום השני, וכך החלה לפתח קריירה בריקוד.
ב-2004, הופיעה אטיאס בתוכנית "No hay 2 sin 3". באותה שנה שיחקה במספר פרקים בסדרה "Los Roldán".
ב-2006 שיחקה בטלנובלה "Gladiadores de Pompeya" בתפקיד ראשי. באותה שנה השתתפה אטיאס בעונה השנייה של הגרסה הארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" וזכתה במקום השני. בהמשך השנה, הופיעה אטיאס בקליפ של ריקרדו ארחונה לשיר "Pingüinos en la cama". באותה שנה, החלו הליהוקים לסדרה חדשה של כריס מורנה, "כמעט מלאכים", שהחלה את שידוריה ב-2007. מורנה זכרה את אטיאס מהופעתה ב"מורדים" וליהקה אותה לתפקיד הראשי של סיילו מחיקו.
משחקה בסדרה הביא לה פרסום רב. אטיאס השתתפה במופע התיאטרון המלווה את הסדרה והמשיכה לשחק בסדרה עד לסוף העונה השלישית. אטיאס המשיכה לשחק בסדרה במספר פרקים נוספים בעונה הרביעית (2010), לבקשתה של מורנה. בנוסף למשחקה בעונה השלישית של "כמעט מלאכים" אטיאס שיחקה בסרט "Matar a Videla" שיצא בינואר 2010 .
אטיאס זכתה בפרס מרטין פיירו בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר" לשנת 2007, על השתתפותה בסדרה. בנוסף, באותה תקופה דגמנה אמיליה לחברות הלבשה ארגנטינאיות מצליחות, כגון "Caras" ו-"47 Street".
בסוכות 2009 הגיעה אטיאס, יחד עם כוכבי "כמעט מלאכים", לסיבוב הופעות בישראל. בנובמבר של אותה השנה נבחרה להחליף את עדי הימלבלוי כמייצגת חברת בגדי הים הישראלית "פלפל", והגיעה לישראל לשם צילום הקטלוג.
בשנת 2010 השתתפה בעונה השישית של הגרסה הארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" והיה למודחת התשע עשרה. בדצמבר 2010 השתתפה כרקדנית אורחת בגרסה הישראלית של "רוקדים עם כוכבים" ובטקס נבחרי הילדים בישראל.