(בעברית: חג המולד לא בוטל (אלא אתה)) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קלי קלרקסון, מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, "". השיר יצא לאור ב-23 בספטמבר 2021, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל המוביל מהאלבום.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים העכשוויים למבוגרים.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קלי קלרקסון, ג'סי קולינס וג'ייסון הלברט והופק על ידי ג'ייסון הלברט וג'וזף טראפנס. לאחר יציאת אלבום האולפן השישי שלה ואלבום חג המולד הראשון "Wrapped in Red" ב-2013, קלרקסון המשיכה להוציא שירי חג כדוגמת "Christmas Eve", "Under the Mistletoe" (ביחד עם ברט אלדרדג' וגרסת כיסוי ל-"Wintersong" של שרה מקלכלן) ו-"All I Want for Christmas Is You" של וינס ואנס &amp; דה ואליאנטס.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-1.5 מיליון השמעות.
הוצאה וקידום.
"" הופץ על ידי אטלנטיק רקורדס ב-23 בספטמבר 2021, כסינגל המוביל מאלבום האולפן התשיעי שלה ומאלבום חג המולד השני שלה. ב-17 בספטמבר 2021, היא שיתפה תצוגה מקדימה של מילות השיר בחשבונות המדיה החברתית שלה. לאחר מכן, עלה לרשתות הסטרימינג השונות.
ירגזי דו-גוני
ירגזי דו-גוני (שם מדעי: "Baeolophus bicolor") הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. הירגזי הדו-גוני מצוי ביערות, חורשים, פארקים וגינות במזרח ודרום ארצות הברית ובדרום קנדה. משמעות שם הסוג ביוונית היא ציצה קטנה, ושם המין בלטינית היא שני צבעים. קרובו ירגזי טקסני, שמצוי בטקסס והחוף המזרחי של מקסיקו, נחשב בעבר לחלק ממין זה, עד שסווג מחדש כמין עצמאי.
מאפיינים פיזיים.
הירגזי הדו-גוני הוא עוף גוץ באורך 15–17 ס"מ, מוטת כנפיים של 23–28 ס"מ ומסה של 18–26 גרם. הראש אפור עם ציצה קטנה, טבעת לבנה מסביב לעין, סנטר ולחיים לבנים ומצח שחור. קשתית העין כהה. הבטן לבנה, המותניים ותת השת בצבע כתום, שנע בין קרם לאפרסק ועד אוכרה, והגב, הזנב והכנפיים אפורים כהים. המקור חד, קצר שחור וחזק, והרגל אפורה. אצל הצעירים, המצח אפור ולא שחור, והציצה בהירה יותר. השיר הוא שריקה חזקה שנשמעת כמו "פי-טי, פי-טי". זוהו 10 קריאות שונות של הירגזי, מהן 3 הן בעלות תדר גבוה ומקושרות להתנהגות אגרסיבית. אחת מהן נשמעת כמו "ז'י ז'י ז'י" בקול רם.
התנהגות.
כמו מיני ירגזי אחרים, זוגות של מין זה מצטרפים ללהקות חורף, שמתפצלות לקראת עונת הקינון, אם כי לרוב אלו להקות קטנות (2–5 פרטים) וכוללות לרוב אך ורק זוג וצאצאיו. גודל הטריטוריה הממוצע של להקת חורף הוא 54 דונם. המדרג החברתי בלהקות חורף הוא ליניארי, לרוב כאשר הזכרים דומיננטיים יותר מנקבות ובוגרים יותר מהצעירים. לזכר ונקבת האלפא סיכוי גבוה יותר לשרוד את החורף בהשוואה לשאר חברי להקת החורף. ירגזי דו-גוני נצפה בלהקות חורף של ירגזי קרוליינה. הפרט המבוגר ביותר שתועד חי לפחות 13 שנים ו-3 חודשים, אם כי תוחלת החיים הממוצעת עומדת על 2.1 שנים. הירגזי מגיע לבגרות מינית בשנתו הראשונה. הירגזי הדו-גוני ער בשעות היום. הירגזי כמעט חסר פחד מבני אדם ואף יאכל מכף יד אנושית, אם כי דבר זה לא נפוץ כמו אצל קרוביהם הירגזים שחורי הכיפה.
תזונה.
הירגזי הדו-גוני ניזון מחרקים (כגון זחלים, עשים, דבורים, צרעות, חיפושיות, פשפשים וזבובאים), חלזונות, עכבישים וחסרי חוליות אחרים, ובחורף גם גרעיני חמנית, שומן, בוטנים, וזרעים אחרים, ופירות יער. הוא דופק במקורו כבפטיש על זרעים גדולים כדי לפצח אותם. הירגזי מחביא מזון בסתיו, ואז אוכל אותו בחורף, כמו מיני ירגזי רבים. הוא מקפץ בזריזות בין ענפים ואף נצפה תלוי במהופך מענפים, תוך חיפוש אחר זחלים. עקב העובדה שהוא ניזון מזחלים, שרובם מזיקים לחקלאות, הירגזי הדו-גוני נחשב לחיה המועילה לאדם. בהשוואה למיני ירגזי אמריקאים אחרים, החיפוש אחר החרקים, הוא אקטיבי מאוד וכולל יותר חיטוט וניקור בעלים יבשים.
רבייה.
הירגזי מונוגמי. עונת הרבייה חלה בין מרץ ומאי. הירגזי הדו-גוני בונה את הקן בחור בעץ בגובה 1–30 מטר, ולעיתים בקני נקר נטושים, חורים במבנים וישתמש גם בתיבות קינון. הקן בנוי מקליפת עץ, עלים יבשים וטחב ומרופד בכותנה, פרווה ושיער. הנקבה מטילה 5–8 (בממוצע 6) ביצים לבנות מנוקדות בחום ודוגרת עליהן 13–17 ימים. הגוזלים פורחים בגיל 17–18 ימים. שני ההורים מאכילים את הגוזלים. הנקבה מטילה עד פעמיים בעונת קינון. לעיתים קרובות, צאצאים מתטולות קודמות, נשארים בטריטוריה של הוריהם במהלך החורף, ולפעמים גם עוזרים לגדל את הגוזלים של התטולה הבאה. לעיתים, נקבת הירגזי תשתמש בנשל נחש כאחד מחומרי הבניה של הקן, דבר שמרתיע טורפים.
תפוצה ובית גידול.
הירגזי הדו-גוני חי באזור הנארקטי, ביערות וחורשים ממזרח למישורים הגדולים בדרום ובמזרח ארצות הברית ובדרום קנדה. הירגזי הדו-גוני חי ביערות, בעיקר נשירים ולחים, כמו בביצות ובאגני נהרות, וגם בחורשות ושטחים עירוניים. הוא יציב לרוב ולא נודד. טווח התפוצה (כ–4,200,000 קמ"ר) וגודל האוכלוסייה של מין זה גדולים מאוד, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח וקריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה בעלייה, ועל כן האוכלוסייה לא מצטמצמת בקצב מהיר מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי דו-גוני מסווג כמין ללא חשש. בעבר הם נודעו רק בנהר המיסיסיפי והאוהיו, אם כי מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 תפוצתם התרחבה מזרחה וצפונה עד דרום קוויבק ואונטריו, ייתכן שבשל שינויי האקלים, כתוצאה מההתחממות הגלובלית. הירגזי מוגן בחוק אמנת הציפורים הנודדות משנת 1918 . הירגזים מאוימים מצד שודדי קינים כמו נחשים, דביבונים, בואשים, אופוסומים וסנאים, ונטרפים על יד חתולים, נצים וינשופים. בחוף המזרחי של ארצות הברית, הטורפים הכי נפוצים הם נץ קופר ("Accipiter cooperii") והנץ ("Accipiter striatus"). הירגזי הדו-גוני הוא המין הכי רחב־תפוצה מסוגו באמריקה הצפונית.
טקסונומיה.
מיני הסוג באולופוס סווגו בעבר בסוג ירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג באולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ITIS, ו-IOC .
הירגזי הדו־גוני והירגזי הטקסני התפצלו לפני 250,000 שנים. מינים אלו מכליאים לעיתים קרובות ונחשבו בעבר למין אחד. הצאצא בן הכלאיים הוא בעל ציצה אפורה ומצח אפרפר חום. הירגזי הטקסני והירגזי הדו־גוני הוכרו כמינים נפרדים בשנת 2002.
העץ הפילוגנטי של הסוג באולופוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
עת לאהוב ועת למות
עת לאהוב ועת למות (באנגלית: A Time to Love and a Time to Die) הוא סרט מלחמה ודרמה רומנטית אמריקאי משנת 1958, בבימויו של דאגלס סירק ובכיכובם של ג'ון גאווין וליזלוט פולבר.
התסריט נכתב על ידי אורין ינינגס ואריך מריה רמארק והוא מבוסס על הרומן של רמארק "Zeit zu leben und Zeit zu sterben" משנת 1954 המתאר את קורותיו של חייל גרמני בחזית הרוסית במלחמת העולם השנייה שמגלה רגשות אנושיים וכן את הסבל של האזרחים הגרמנים בעורף.
רמארק היה מוחרם על ידי הנאצים ששרפו את ספריו. הוא נאלץ לברוח עם עליית היטלר לשלטון ואחותו הוצאה להורג על ידי הנאצים באשמת בגידה. הוא מופיע בסרט בתפקיד של פרופסור שמסתתר מאימת הגסטפו.
המועצה לביקורת סרטים ומחזות פסלה ב-1958 את הסרט להקרנה בטענה שהוא מציג רק את סבלו של העם הגרמני ואין בו דבר על הסבל האיום שהם גרמו לעמים אחרים בכלל וליהודים בפרט. הפסילה עוררה גלי ביקורת בישראל ומחוצה לה, אך לאחר מספר שנים עם הפשרת היחסים עם גרמניה והעם הגרמני, הותר הסרט להקרנה בישראל וב-1962 תורגם הספר לעברית.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר ולפרס דוב הזהב.
ג'ון גאווין זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן חדש ומבטיח ביותר.
תקציר עלילה.
1944, הצבא הגרמני נסוג בחזית הרוסית. ארנסט גרייבר (ג'ון גאווין) מקבל פקודה להצטרף לחוליית הוצאה להורג של שבויים רוסיים ומתקשה ללחוץ על ההדק.
הוא מקבל חופשה של שלושה שבועות ומגיע לעיר מגוריו שרוב בתיה הרוסים וצופרים מופעלים מדי פעם לפני הפצצות מהאוויר. הוא יושב במקלט ביחד עם אזרחים וכואב את סבלם. גרייבר מחפש את ביתו אך מוצא אותו הרוס ומתחיל לברר בקשר להוריו.
הוא פוגש ברחוב את חברו מהלימודים אוסקר בינדינג (טאייר דוד) שהוא כעת קצין גבוה באס אס שמזמין אותו לביתו המפואר ומנסה להרשים אותו במשקאות, אוכל יקר ונערת ליווי ומציע לו לגור בדירתו. גרייבר פוגש שם את קצין האס אס היינה (קורט מייזל) שמספר לו על "חוויותיו, במחנה השמדה. גרייבר מעדיף לגור במעון לחיילים שם הוא פוגש את רויטר (קינן ווין) שמצייד אותו במדי קצין וממליץ על מסעדה יוקרתית.
גרייבר מחפש את ד"ר קרויז שטיפל בהוריו אך מוצא את בתו אליזבת (ליזלוט פולבר) שמגלה לו כי אביה נלקח למחנה ריכוז. גרייבר מזמין אותה למסעדה יוקרתית אך הסעודה נקטעת בשל הפצצה כבדה שמאלצת אותם לרוץ למקלט. ההפצצה זורעת הרס רב בעיר.
גרייבר נפגש עם מורו פרופסר פולמן (אריך מריה רמארק) שמסתתר מאימת הגסטפו ביחד עם פליט גרמני בשם ג'וזף (שארל רנייה). פולמן מספר לו על עריצות המשטר הנאצי. הידידות בין גרייבר ואליזבת מתהדקת והם מחליטים להתחתן. הם נבדקים בגסטפו ומקבלים אישור אף על פי שאביה במחנה ריכוז.
אליזבת מקבלת אחר כך זימון לגסטפו אך גרייבר מגיע במקומה וקצין הגסטפו (קלאוס קינסקי) מוסר לו קופסה עם אפר אביה "שמת בנסיבות טבעיות".