נובלה גרפית דיסטופית. מתארת בריטניה פאשיסטית אחרי מלחמה אטומית. גיבור העלילה הוא אנרכיסט המתלבש כגאי פוקס ונלחם בשלטון הבריטי. רומן זה צויר על ידי David Lloyd ונחשב בידי רבים לאחת מפיסגות היצירה של מור. יצירה זו נחשבת למורכבת ומור העיד על עצמו כי רצה להכניס לתוך העלילה השפעות של דייוויד בואי, האסיר, באטמן, ג'ורג' אורוול (George Orwell), אלדוס הקסלי ועוד דמויות קנוניות רבות מתחום הבידור והקולנוע הבריטי.
The Bojeffries Saga.
קומדיה אודות משפחה אנגלית בת מעמד הפועלים המורכבת מערפדים ואנשי זאב. יצירה זו צוירה על ידי סטיב פארקהאוס (Steve Parkhouse).
Warrior נסגר לפני שמור סיים את יצירות אלו, אך הוא סיים אותם מאוחר יותר אצל מוציאים לאור אחרים.
מיינסטרים אמריקאי.
עבודותיו הבריטיות של אלן מור, משכו את תשומת לבה של DC קומיקס וב-1983, שכר אותו העורך של די. סי., לן וויין, לכתוב את יצור הביצה. (Swamp thing) עד אז, קומיקס מפלצות נוסחתי, עם מכירות נמוכות. מור בשיתוף עם הציירים Stephen R. Bissette, Rick Veitch ו-John Totleben בנו מחדש את הדמות ואף ציירו אותה בצורה שונה. הם כתבו לה סדרה של סיפורים נסיוניים ששילבו נושאים חברתיים וסביבתיים במקביל לאימה ולפנטזיה. עלילת הסדרה גובתה במחקרים אודות תרבותה של לואיזיאנה, מקום התרחשות הסיפורים.
בסדרה, ניתנה למור הזדמנות להחיות רבים מגיבורי DC הקסומים והעל טבעיים שנזנחו במהלך השנים. בין גיבורים אלו, Spectre, The Demon, the Phantom Stranger, Deadman ואחרים. הוא גם הציג בסדרה את ג'ון קונסטנטין, קוסם אנגלי בן מעמד הפועלים אשר חזותית מבוסס היה על סטינג. כעבור שנים ספורות, קיבל קונסטנטין סדרה משלו. כיום, הסדרה הארוכה ביותר שעדיין רצה ב"וורטיגו". הרצתו של מור ליצור הביצה, הייתה הצלחה הן ביקורתית והן מסחרית. בעקבות כך, DC גייסו כותבים אירופאים ובעיקר בריטים כגון ניל גיימן, גראנט מוריסון, ג'יימי דלאנו ופיטר מיליגן על מנת שיכתבו קומיקסים עם הלך רוח דומה, שמכיל לרוב, הצגה רדיקלית מחודשת של טיפוסים/דמויות קודרות.
הכותרים אשר המשיכו את קו זה, היוו את התשתית למה שנהייה מאוחר יותר, "ורטיגו".
מור עצמו, כתב באותה תקופה, מספר קומיקסים נחשבים ל-DC קומיקס. בין אלו, ההוצאה השנתית של סופרמן, ב-1985. שם הכותר היה "For the Man Who Has Everything", נוסף על סיפור זה, הוא גם כתב את שני החלקים האחרונים של סופרמן, "Superman: Whatever Happened to the Man of Tomorrow?" לפני ש-John Byrne החיה אותו מחדש ב-1986. ב-1988 כתב מור את ההוצאה החד פעמית של באטמן, "Batman: The Killing Joke" כשאת הציורים עשה האומן בריאן בולנד. לימים, קיבצו די.סי. את כל עבודותיו מתקופה זו לאוגדן אשר מכיל את כולם.
Watchmen.
יצירה משמעותית נוספת שלו בת התקופה, היא "Watchmen" אשר החל לכתוב ב-1986 ושנאספה לאוגדן ב-1987, שצוירה על ידי דייב גיבונס. סדרה קצרה זו בנתה למעשה את המוניטין שלו. בסדרה הוא יצר תרחיש אשר בו גיבורי העל קיימים כבר משנות הארבעים של המאה העשרים, ובעקבות אירוע כלשהו כמה עשורים אחר-כך הם נמאסים על אוכלוסיית ארצות הברית ומוצאים מחוץ לחוק - חוץ מכמה גיבורי-על שמשתפים פעולה עם ממשלת ארצות הברית. בעולם שבסדרה הטכנולוגיה התפתחה בצורה ניכרת, אבל הוא מאוים באופן קבוע על ידי המלחמה הקרה ואיום אטומי.
הייחודיות של הסדרה הייתה הכנסת האלמנט הפסיכולוגי שמתמרן את גיבורי העל לפעול, עלילה לא ליניארית ומגוון הקולות אשר מספרים את סיפור העלילה. אלמנט מיוחד נוסף אשר משולב בעלילה, הוא העיצוב הסימטרי של חלק מהחוברות. הכוונה, דף ראשון בחוברת הוא זהה כמעט לחלוטין לדף האחרון השני ללפני האחרון וכו'. זו דוגמה מוקדמת להתעניינות של מור בתפיסת הזמן של בני האדם והשפעותיו על הרצון החופשי. זהו הקומיקס היחיד אשר זכה בפרס הוגו בקטגוריה אשר הייתה קיימת פעם אחת בלבד, האומנות השונה הטובה ביותר.
יחד עם יצירות נוספות שנכתבו באותה התקופה כגון "מאוס - סיפורו של ניצול" של ארט ספיגלמן, "באטמן, האביר האפל חוזר" של פרנק מילר, "Love and Rockets" של Jaime Hernandez ו"Gilbert Hernandezpart", נחשב "Watchmen" לקו מסוף שנות השמונים של הקומיקס האמריקאי לפנות לקהל מבוגר יותר ולרגש שלו. מור נהיה במהרה סלבריטי והדבר גרם לו לעזוב את הפנדום שלו ולא לפקוד יותר כינוסי קומיקס. ידוע מקרה מאותה התקופה בו מור, באחד הכנסים בלונדון, נרדף בידי צידי חתימות לבית השימוש.
מארוולמן.
"Marvelman" הודפס באותה התקופה מחדש בשוק האמריקאי ואף הוסיפו לו מספר פרקים. בשוק זה, שונה שם הסיפור ל"Miracleman" ופורסם על ידי המוציא לאור העצמאי, Eclipse Comics. שינוי השם, נעשה בשל תלונות של Marvel Comics על חשש להפרה של סימן מסחרי. על אף סכסוך של המוציאים לאור עם מור והאשמה של מור על כך שלא שילמו לו, סיים מור את הסדרה ביחד עם האומנים Chuck Austen, Rick Veitch ו-John Totleben, והעביר את הגיבור לידיו של ניל גיימן ולאומן Mark Buckingham על מנת שימשיכו את הסדרה.
הבעלות החוקית על הדמות המשיכו לעורר מחלוקת ולהיות לא ברורה. אחרי סיום הסדרה, המשיכו מור ולויד את Vendetta ב-DC סיפור אשר התחילו עוד בתקופת "Warrior". הוא הודפס שם מחדש, נצבע בצורה מלאה אוגד בכריכה רכה ושווק.
דמדומי גיבורי העל.
ב-1987, הסכים לקבל הצעה לכתוב מיני סדרה בשם דמדומי גיבורי העל. שם הסדרה, היווה טוויסט על האופרה של ריכרד וגנר Götterdämmerung שמשמעותה דמדומי האלים. הסדרה מוקמה ביקום די.סי. עתידי כשהעולם נשלט על ידי שושלות של גיבורי על. השושלות מחולקות לבית הפלדה אשר מונהג על ידי סופר-מן וונדרוומן ובית הרעם שמורכב מקפטן מארוול ומקורביו. שני בתים אלו אמורים להתאחד בשל נישואי שושלות. הכוח האדיר המשולב של שני הבתים הוא בעל פוטנציאל אדיר לאיים על החופש וכמה גיבורים ובכללם ג'ון קונסטנטין מנסים לעצור את האיחוד ולשחרר את האנושות מכוחם של גיבורי העל. הסדרה גם אמורה הייתה לשחזר את העולמות האין סופיים של די.סי. אשר חוסלו בסדרה מ-1985, המשבר בעולמות האינסופיים. סדרה זו מעולם לא הופקה אבל עותקים מרשימותיו המפורטות של מור אודות הסדרה, הופיעו באינטרנט ובדפוס, למרות המאמצים של די.סי., המתייחסת לרעיון לסדרה כרכושם. אלמנטים דומים מהסדרה כגון תפיסת ה-Hypertime הופיעה מאז בקומיקסים שונים של DC. המיני סדרה מ-1996, "Kingdom Come", שנכתבה וצוירה על ידי מרק וויד ואלכס רוס מוקמה אף היא בקונפליקט בין גיבורי על ביקום עתידי של די.סי. שני המחברים אמרו כי הם קראו את ההצעה לסדרה לפני שהחלו לעבוד על הסדרה שלהם אבל הדמיון אשר נוצר בין ההצעה לבין הסדרה שלהם הוא קטן ונוצר ללא כוונה.
סיום יחסיו עם DC קומיקס.
יחסיו של מור עם DC החלו להתערער בעקבות ויכוחים לגבי זכויות יוצרים של מחברים ומרצ'נדייס. מור וגיבונס לא קיבלו תמלוגים על צעצועים שונים אשר יצאו בעקבות הקומיקס "Watchmen" כיוון ש-DC הגדירו את החפצים כאמצעי קידום. בנוסף קבוצת יוצרים אשר כללה את מור, פרנק מילר, מארב וולפמן והאוורד צ'ייקין התקוממו מאוד אודות הצעה כוללת של DC להתחיל לציין דירוג מבוסס גיל בקומיקס שהחברה מוציאה לאור, בדומה לשיטת הדירוג של תעשיית הסרטים. אחרי שסיים את "V for Vendetta" ב-1989, הפסיק מור לעבוד עבור DC קומיקס.
תקופתו העצמאית.
אחרי שעזב את DC, החל מור לעסוק במגוון פרויקטים עם מוציאים לאור עצמאיים. פרויקטים אלו כללו בין השאר את "מובא לאור", היסטוריה של הפעולות הסודיות של סוכנות הביון של ארצות הברית. את הספר כתב ביחד עם הצייר ביל סיינקוויצ (Bill Sienkiewicz) לחברת אקליפס קומיקס (Eclipse Comics).
AARGH-Artists Against Rampant Government Homophobia.
באותה התקופה, הוא גם לקח חלק באנתולוגיה AARGH, אומנים נגד הומופוביה ממשלתית משתוללת. האנתולוגיה יצאה כנגד תחיקה אנטי הומוסקסואלית אשר התקבלה באותה התקופה בבריטניה. האנתולוגיה התפרסמה על ידי מור בשיתוף עם אשתו פיליס מור והמאהבת, דבורה דלאנו. הספר התפרסם בחברה הפרטית שלו אשר נוסדה באותה התקופה לערך Mad Love Publishing, כל הרווחים מאותו הספר, נתרמו לארגון למען פעולה הומו לסבית.
מספרים גדולים.
אחרי שדורבן על ידי המאייר והמצדד בפרסום עצמי דייב סים, החל מור לפרסם בהוצאה שלו את הפרויקט הבא, "מספרים גדולים", קומיקס אשר במקור הוצעו לו 12 פרקים ושמוקם בנורט'המפטון של אותה התקופה. עלילת הקומיקס קיבלה השראה מתורת הכאוס והרעיונות המתמטיים של בנואה מנדלברוט המאייר של הסיפור היה Bill Sienkiewicz בסגנון אשר התבסס רבות אודות צילומים. אחרי שתי חוברות, עזב המאייר את הסדרה. יצאה הודעה כי העוזר שלו, אל קולמביה, יחליף אותו אך מעולם לא יצא המשך לסדרה.
From Hell.