בתי הכנסת בלוב היוו מוסד מרכזי בחיי הקהילה היהודית בלוב. בטריפוליטנית כונה בית הכנסת בשם צְלָא.
קיומם של בתי כנסת בלוב ידוע כבר מהמאה ה-4 ומספרם גדל עם הגידול במספרם של היהודים בארץ זו. בשנת 1923 ציין אברהם אלמליח את דבר קיומם של 35 בתי כנסת בעיר טריפולי, ועל כך יש להוסיף את בתי הכנסת בכפרים, אחד או שניים בכל קהילה.
רוב בתי הכנסת בלוב (בעיקר בטריפולי אך גם בעיירות ובכפרים) היו בנויים תחת כיפת השמים, וברובם היו בין 70 ל-100 מקומות ישיבה, למעט מספר מצומצם של בתי כנסת גדולים יותר, מרביתם כאלה שנבנו בתקופת השלטון האיטלקי ולאחריה.
מבנה בתי הכנסת.
בכל בית כנסת ההיכל היה עשוי עץ ומעליו כתר, על פי רוב שני לוחות הברית, קרני שמש (ע"פ הפסוק: "כי באורך נראה אור") או זוג כנפים פרושות (ע"פ הפסוק: "ובצל כנפיך תסתירני"). ספסלי הישיבה היו קבועים וצמודים לקירות וכן מסביב לבימה.
מנהגים בבתי הכנסת.
לכל בית כנסת היה חזן קבוע לכל אחת מן התפילות בימי שבת חג ומועד וכן חזן לימי החול. במשך ימי השבוע היו מתקימים ברוב בתי הכנסת כמה מניינים ולכל מנין היה חזן קבוע.
בימי שבת וחג היה עורך הגבאי מכירה פומבית של המצוות השונות (דְלָאלָה) ובהן פתיחת ההיכל (אותה קנו לרוב אנשים שנשותיהם עמדו לפני לידה), הגבהה, ועליות לתורה, משלישי ואילך, למעט הרביעי. העלייה הרביעית כונתה "מדליק" הואיל וכל ההכנסות מעליה זו היו קודש לרכישת שמן לנר התמיד. עלייה זו נמכרה בתחילת השנה ולכל השנה.
ג'ובאנה ד'ארקו
ג'ובאנה ד'ארקו (ז'אן ד'ארק, איטלקית: Giovanna d'Arco), היא אופרה עם פרולוג ושלוש מערכות מאת המלחין ג'וזפה ורדי ללברית מאת טמיסטוקלה סולרה. הופעת הבכורה נערכה ב-15 בפברואר 1845, בתיאטרון לה סקאלה במילאנו.
סיפור האופרה מבוסס באופן לא מדויק על סיפורה של ז'אן ד'ארק, ונטען כי חלקים ממנו שאובים ממחזה של פרידריך שילר "הנערה מאורליאן" ("Die Jungfrau von Orleans"). סולרה דחה טענות אלו במכתבים למוציא לאור של ורדי, והתעקש כי מדובר ב"דרמה איטלקית אורגינלית".
היסטוריה.
כאמור, העלילה מבוססת באופן רעוע על סיפורה של ז'אן ד'ארק, הגיבורה הצרפתית. בניגוד לגיבורה המקורית, שהובסה בקרבות בסוף ימיה, והוצאה להורג על ידי האנגלים בהתעלמות מוחלטת מצד שארל השביעי על אף שהייתה בידו האפשרות להציל אותה, גיבורת האופרה נאהבת על ידי המלך, ואף זוכה לניצחון טרם מותה בקרב. מאחר שהאופרה נכתבה באיטלקית, תורגמו שמות הגיבורים לאיטלקית - שארל הפך לקרלו וז'אן לג'ובאנה.
האופרה מוצגת לעיתים נדירות, לרוב בפרויקטים מיוחדים המציגים את כל עבודותיו של ורדי. למרות זאת קיימות מספר הקלטות מלאות של האופרה, ואף לפחות גרסה מצולמת אחת שיצאה לאור ב-DVD.
עלילה.
פרולוג.
קרלו, (שארל השביעי - המיועד להיות מלך צרפת), מספר לקציניו וחייליו על חיזיון שבו ראה את הבתולה מריה מורה לו להפסיק ללחום נגד האנגלים, להיכנע להם, ולהניח את כלי הנשק שלו לרגלי עץ אלון ענק. לאחר מכן הוא מביע את תסכולו מההגבלות שמוטלות עליו מתוקף תפקידו כמושל.
תחת עץ אלון ענק, מתפלל ג'אקומו לשלומה של ביתו, ג'ובאנה. זו מתכוננת לשינה, ומתפללת במקדש סמוך לזכות להוביל את כוחות צרפת לניצחון על האנגלים הכובשים. קרלו מופיע להניח את נשקו למרגלות האלון. ג'ובאנה בשנתה רואה חיזיון בו מתגלים לה מלאכים המבקשים ממנה ליטול פיקוד על צבא צרפת ולהוביל אותו לניצחון. ג'ובאנה זועקת כי היא מקבלת על עצמה לעשות כן. קרלו שומע את צעקתה, ומתרשם עמוקות מהאומץ שלה. ג'אקומו מתייפח, בטוח כי ביתו מכרה את נשמתה לשטן בגלל נאמנותה למלך לעתיד.
מערכה ראשונה.
המפקד טלבוט, מעודד את רוחם הנפולה של החיילים האנגלים, בטענה כי כניעתם הצפויה לכוחות הצרפתים לא נגרמה על ידי כוחות הרשע. ג'אקומו מופיע ומציע את ביתו, כשהוא משוכנע שהיא תחת השפעת השטן.
ההכנות בעיצומן למעמד ההכתרה של קרלו. ג'ובאנה מתגעגעת לחייה הפשוטים בביתה בכפר. המלך קרלו מתוודה בפניה על אהבתו אליה, אך היא למרות רגשותיה כלפיו, נרתעת ממנו בטענה כי הקולות השמימיים הזהירו אותה מפני אהבה ארצית. קרלו נלקח אל קתדרלת ריימס לטקס ההכתרה.
מערכה שנייה.
הכפריים והתושבים נאספים בככר כדי לחגוג את ניצחונה של ג'ובאנה על הכוחות האנגלים. החיילים הצרפתים מלווים את קרלו אל תוך הקתדרלה. ג'אקומו רוצה למחות ולהתנער מג'ובאנה, שכרתה ברית עם השטן, הוא מוקיע ומגנה אותה בפני ההמון, שמקבל את דבריו ודורש לעשות משפט בג'ובאנה. המלך אינו מאמין בכך, ומתחנן בפני ג'ובאנה שתגן על עצמה, אך זו מסרבת.
מערכה שלישית.
האנגלים שבו את ג'ובאנה, והיא ממתינה להוצאתה להורג. היא שוב רואה חזיונות של ניצחונות בקרב, ומבקשת מהאל שיעמוד לצידה, ומוכיחה את צייתנותה בכך שלא נכנעה לאהבתה אל המלך. ג'אקומו שומע את הדברים ומבין כי שגה. הוא ממהר לשחרר את ג'ובאנה מכבליה, והיא בורחת אל שדה הקרב כדי להפוך את תבוסת הצרפתים לניצחון מזהיר.
ג'אקומו מתייצב לפני המלך, ומתחנן לעונש אך גם למחילה. קרלו מוחל לג'אקומו. בתוך כך נודע למלך על הניצחון בשדה הקרב אך גם על מותה של ג'ובאנה. כאשר גופתה מוכנסת, היא מתעוררת לרגע. ג'אקומו דורש לראותה, והמלך מביע שוב את אהבתו אליה. המלאכים שרים על גאולה וניצחון, כאשר ג'ובאנה עולה השמיימה.
אריה לואיס פינקוס
דב רמלר
דב רמלר (נולד ב-6 באוגוסט 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בשנות השבעים והשמונים בהפועל פתח תקווה, הפועל תל אביב והפועל באר שבע.
קריירת משחק.
רמלר נולד למשפחה ממוצא פולני אשר עלתה לישראל בשנת 1950 ושוכנה במעברה בלוד. בהמשך עברה המשפחה להתגורר בפתח תקווה.
רמלר החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של מכבי פתח תקווה בעמדת השוער, ובהמשך עבר במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה שם הוסב לעמדת החלוץ. רמלר לבוגרים בשנת 1973, כשהיה בן 17. את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ערך רמלר במשחק גביע מול מכבי לזרוס חולון בגביע, שנערך מספר ימים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, וכבש בו שער בכורה. באותה עונה כבש רמלר שני שערים בליגה ושני שערים בגביע. קבוצתו, הפועל פתח תקווה, הגיעה עד לגמר הגביע, שם הפסידה בהארכה להפועל חיפה.
בעונה הבאה כבש רמלר חמישה שערים, שנה לאחר מכן, בעונת 1975/1976, ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה. רמלר שיחק עם הקבוצה שלוש עונות בליגת המשנה, עד לעלייתה בעונת 1978/1979 כשרמלר כובש שבעה שערים. בעונת 1979/1980 הבקיע רמלר שער ניצחון לרשת הפועל באר שבע וסייע להישארות קבוצתו בליגה. בעונה הבאה רמלר הבקיע שני שערים, כולל שער שוויון במשחק מול הפועל תל אביב שהסתיים בתיקו 3–3.
בעונת 1981/1982, עקב חולשת קבוצתו, החתימה הפועל תל אביב את רמלר בשורותיה. כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש צמד שערים, מול אדמירה ואקר במסגרת גביע האינטרטוטו. בשנת 1983 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 3–2 בדרבי מול מכבי תל אביב. רמלר שיחק במדי הפועל תל אביב שנתיים וחצי, במהלכן כבש 11 שערים בליגה ובסך הכל 17 שערים בכל המסגרות. לאחר מכן עבר להפועל באר שבע. בהמשך שיחק בבית"ר תל אביב, הפועל באר שבע בקדנציה נוספת, מכבי יבנה והפועל אשדוד.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ערך רמלר ב-18 באפריל 1978, במשחק ידידות מול נבחרת הולנד. עד שנת 1983 ערך בסך הכל 3 הופעות במדי הנבחרת.
קריירת אימון.
בשנת 1989 החל רמלר את קריירת האימון שלו כמאמן מכבי לזרוס חולון. רמלר המשיך באימון בליגות הנמוכות בהן אימן את מכבי קריית מלאכי, מכבי רמת עמידר, הפועל אשדוד והכח רמת גן. לאחר מכן התקדם לאימון בליגה הראשונה ואימן בבית"ר תל אביב ובמכבי פתח תקווה.
באמצע עונת 1993/1994 חתם בקבוצת נעוריו, הפועל פתח תקווה, כשהוא מחליף את המאמן משה מאירי שהתפטר. כעבור שלושה שבועות בלבד הלך רמלר בעקבות מאירי והתפטר גם הוא, בעקבות סכסוך עם המנג'ר גיא לוי. לאחר מכן ב-1997 אימן גם ביריבה העירונית מכבי פתח תקווה לתקופה קצרה.
בעונת 2002/2003 חזר רמלר להפועל פתח תקווה, הפעם על תקן מנהל מקצועי במחלקת הנוער, אך בעקבות התערבות של גורמים שנויים במחלוקת מכיוון ההנהלה עזב גם הפעם עוד לפני סיום העונה. בהמשך עבד כמנהל בכיר בחברה תעשייתית.
חיים אישיים.
רמלר מתגורר באורנית, והוא מנהל בכיר בתחום הטקסטיל של שירותי בריאות כללית.
הירי בבית אגודת הלהט&quot;ב בתל אביב
הרצח בבר נוער
שורשים (מושב)
ארנסט פהר
ארנסט פהר (גרמנית: Ernst Fehr; נולד ב-21 ביוני 1956) הוא כלכלן אוסטרי, ראש המכון למחקר אמפירי בכלכלה שבאוניברסיטת ציריך. פהר ידוע בשל מחקריו הבולטים בכלכלה התנהגותית ובתחום המתפתח של נוירו-כלכלה, בהם שיתף פעולה עם חוקרים מענפים אחרים כגון ביולוגיה ופסיכולוגיה.
קורות חייו.
פהר נולד בעיר הרד וגדל בעיר הורברנץ שתיהן במדינת המחוז פורארלברג באוסטריה. את התואר הראשון עשה בקולג' למנהל עסקים שבברגנץ ואת לימודי התואר השני והדוקטורט בכלכלה, אותו סיים ב-1986, עשה באוניברסיטת וינה. במקביל ללימודי הדוקטורט עבד כעוזר מחקר במכון למימון ציבורי ומדיניות כלכלית ובאוניברסיטה לטכנולוגיה של וינה. לאחר שנה בה שימש כעמית מחקר בבית הספר לכלכלה של לונדון חזר פהר ב-1989 לאוניברסיטה לטכנולוגיה, סיים את ההביליטציה והתמנה ב-1991 לפרופסור משנה. מאז 1994 עומד פהר בראש המחלקה למיקרו-כלכלה ומחקר כלכלי ניסויי בפקולטה לכלכלה ומדעי המחשב של אוניברסיטת ציריך.