באפי מתאמנת בהנחייתו של ג'יילס שמתחיל לשיר על תחושותיו לפיהן באפי הפכה תלויה בו מדי ובכך הוא מונע ממנה להתפתח ולגדול, ושהוא מרגיש שעליו לעזוב אותה על מנת לפתח את עצמאותה ("Standing"). טארה מגלה שהפרח שמצאה מתחת לכרית הוא חלק מכישוף שכחה שהטילה עליה וילו, והיא וג'יילס שרים דואט בו הם פונים לווילו ובאפי ומסבירים להם שעליהם לעזוב אותן ("Under Your Spell / Standing—Reprise"). באפי ווילו משוחחות ואינן מודעות לשירה. ספייק נכנס לחנות עם אחד ממשרתיו של סוויט, שמזמין את באפי להציל את אחותה השבויה ב"ברונז". ג'יילס אוסר על החבורה לסייע לבאפי, והיא הולכת לבדה בעודה שרה על מצוקתה לאור חוסר האכפתיות שלה מהמתרחש סביבה ובדידותה לאחר שננטשה על ידי חבריה ("Walk Through the Fire"). ספייק מחליט לעזור לבאפי במטרה להרוג אותה לאחר מכן ולהיפטר מהמצוקה שהיא גורמת לו, ולאחר מכן גם ג'יילס ויתר החבורה משנים את דעתם ומחליטים לעזור לבאפי, ומצטרפים בכך לבית השלישי בשיר. אל השיר מצטרף גם סוויט שמציין שהחבורה נמשכת אליו, ועומדת לגלות על עצמה דברים חדשים.
באפי מגיעה אל "הברונז" למפגש עם סוויט. באפי שרה שיר אירוני על חייה השמחים כביכול ("Something to Sing About"). כשהחבורה מגיעה השיר העליז הופך איטי ושקט כשבאפי חושפת לראשונה בפני החבורה כולה שכשמתה בסוף העונה החמישית היא הגיעה לגן עדן, והכישוף שהטילה החבורה והחזיר אותה לחיים משך אותה משם והחזיר אותה לגיהנום של חייה. וילו המזועזעת פורצת בבכי, ובאפי שמנסה למנוע מעצמה להמשיך לשיר פורצת במקום זאת בריקוד ומתחילה להעלות עשן, עד שספייק עוצר אותה ומסביר לה בשירה שהחיים אינם מאושרים, וכי עליה פשוט להמשיך לחיות. מתברר שלא דון זימנה את סוויט, אלא זאנדר שקיווה לסוף טוב. סוויט מוותר על לקיחת הכלה, ונפרד מהחבורה בשיר ("What You Feel—Reprise"). החבורה מבינה שהאמיתות שצפו אל פני השטח שינו את מערכת היחסים ביניהם לנצח ("Where Do We Go from Here?"). ספייק עוזב את החבורה בכעס בעוד הכישוף של סוויט מתחיל להתפוגג, אך באפי משיגה אותו והשניים שרים עוד מספר שורות של דואט ("Coda") בסופו הם מתנשקים.
הקרנות ציבוריות והמחזות.
לסדרה קהל מעריצים אדוק, שהמשיך לפעול גם לאחר סיום שידוריה. לאחר שהסדרה הסתיימה מעריצי הסדרה החלו לקיים הקרנות פומביות של הפרק, במסגרתן הגיעו הצופים בתחפושות קוספליי של הדמויות בסדרה, שרו יחד עם הדמויות, ולקיים אינטראקציה פעילה במהלך ההקרנה, בדומה להקרנות פעילות של "מופע הקולנוע של רוקי". קלינטון מקלנג, המפעיל הקרנות מסוג זה, קיבל את הרעיון לקיום הקרנות פעילות של הפרק לאחר שצפה בהקרנה פעילה של הסרט "צלילי המוזיקה" ב-2003. בשנה שלאחר מכן החל לקיים הקרנות פעילות של הפרק בבית קולנוע בבוסטון, אך אלה הצליחו כל כך, עד כי ההקרנות החלו לנדוד ברחבי המדינה. הצופים קיבלו אביזרים בהם יכלו להשתמש במהלך ההקרנות, כמו גם הוראות (למשל לצעוק לדון, אחותה הצעירה של באפי, לשתוק בסצינות מסוימות), וצוות שחקנים המחיז את הפרק לצד המסך שעליו הוקרן הפרק.
ההקרנות הפעילות קיבלו תשומת לב תקשורתית שהלכה וגדלה. ב-2007, במסגרת פסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס, הוקרן הפרק בהקרנה פעילה במסגרתה השתתפו גם ג'וס וידון ומרטי נוקסון שהרצו לקהל. באוקטובר 2007, בעקבות ויכוח עם גילדת שחקני המסך על תמלוגים שלא שולמו, החליטה חברת פוקס לבטל את כל הרישיונות להקרנות פומביות של הפרק, מה שהביא לסיומן של ההקרנות הפומביות הרשמיות של הפרק. וידון כינה את ההחלטה "מדכאת מאוד" וניסה להשפיע על האולפנים להפוך אותה, אך ללא הצלחה.
גם קהילת מעריצי באפי הישראלית הציגה את המחזמר מספר פעמים במסגרת פסטיבלים כמו אייקון, הן במסגרות מועדוני מעריצים כמו שגרירות סאנידייל בישראל, והן במסגרות אחרות. בין היתר הומחז הפרק בתרגום מלא לעברית, כשמשפטים שונים עוברתו כך שיתאימו להווי הישראלי. כך למשל, בשיר שבו מתחננת אישה לפקח החניה שיוותר לה על הדו"ח שהוא כותב לה, מסתיים השיר במשפט "Hey, I'm not wearing underwear" שקיבל את התרגום העברי "היי, בעלי במילואים".
ביקורות ומורשת.
מאז שידורו, נחשב הפרק לפורץ דרך ומשפיע במיוחד, וכזה שהביא למגמה לפיה סדרות שאינן מוזיקליות משלבות פרקי מחזמר, והוא מדורג תכופות כאחד מפרקי הטלוויזיה הטובים ביותר בהיסטוריה. בדרוג 100 פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר בכל הזמנים של ה-TV Guide משנת 2009, דורג הפרק במקום ה-14. בשנת 2018 דירגו כתבי האתר The Ringer רשימה של 100 פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר של המאה ה-21, עד כה. בסקירה זו, שבה דורג מכל סדרה פרק אחד בלבד, דורג הפרק במקום ה-25, וכונה "מרהיב וקאמפי". בסקירה שנערכה בשנת 2021 באתר Stacker.com, דורג הפרק במקום ה-40 ברשימת 100 פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר בכל הזמנים.
האתר Cinema Blend פרסם סדרת כתבות במסגרתה נסקר בכל כתבה הפרק הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה נבחרת. הכתבה השנייה שפורסמה עסקה בסדרה באפי, והכתב ציין שלמרות מתחרים כמו הפרק "Hush" או הפרק הכפול "Becoming" שסיים את העונה השנייה, הרי שהזוכה היה ברור. לדבריו הפרק ממצה את כל הפוטנציאל הן של צוות השחקנים והן של הצוות היצירתי שמאחורי הסדרה, ושבפרק זה הצליח ג'וס וידון להרים את הסדרה לפסגתה הגבוהה ביותר.
באתר Movieweb קיבל הפרק את המקום הראשון מבין הסדרות הדרמטיות שידרו פרקי מחזות זמר, ואת את המקום הרביעי ברשימת פרקי הסדרה הטובים ביותר, וצוין בו שבניגוד לפרקי מחזמר אחרים הרי שהפרק הפך את השירה למכשיר עלילתי שקידם את העלילה משמעותית, והביא להתפתחות עלילתית שאת תוצאותיה ניתן היה לראות בכל המשך הסדרה. גם האתר 25 Years Later ציין לטובה את הנקודות הללו, והוסיף שהחוויה מהצפייה בפרק היא כזו שנשארת עם הצופה לאורך כל חייו.
בכתבה שפורסמה בלוס אנג'לס טיימס לרגל 20 שנה לשידורו של הפרק ציינו צוות המבקרים שסקרו את הפרק שנכון למועד פרסום הכתבה, 20 שנה לאחר צאת הפרק, מדובר עדיין בפרק המוזיקלי הטוב ביותר שנעשה אי פעם בטלוויזיה. המבקרים ציינו לטובה את העובדה שבניגוד לפרקי מחזמר רבים שבאו בעקבותיו, הרי שבפרק הזה השירה היא חלק משמעותי בעלילה, מוסברת באופן הגיוני, בעלת מודעות עצמית, ומובילה את העונה קדימה בעזרת אקספוזיציות וגילויים שיא מוציאה מהדמויות. המבקרים ציינו לטובה גם את העובדה שהפרק מציג סצנת אהבה לסבית בימים שבהם ייצוג להט"בי מסוג זה לא היה קיים כמעט בטלוויזיה. המבקרים ציינו עוד שהשפעת הפרק ניכרת עד היום בפרקים רבים של סדרות שונות, בין אם הוגדרו כמחזמר ובין אם לא, באופן שלא היה קיים לפני כן.
בכתבה דומה שפורסמה לרגל עשרים שנה לפרק באתר Bloody Disgusting ציין הכותב שוידון הצליח ליצור מחזמר משובח ומופק היטב, מהטובים בהיסטוריה של מחזות הזמר, שעומד בשורה הראשונה של מחזות הזמר יחד עם קלאסיקות כמו "חנות קטנה ומטריפה". הוא ציין לטובה את העיסוק של הפרק עם התמודדות עם הפרעות נפש, ציין שכל אחד משירי המחזמר הוא בעל זכות קיום בפני עצמו.
פס הקול.
בעקבות הפרק יצא לאור אלבום ובו כל 14 השירים שנכללו בפרק, ובנוסף עוד שלושה קטעים שהלחין כריסטוף בק לפרקים אחרים בסדרה. הפסקול יצא לאור בחברת התקליטים "ראונדר רקורדס" בספטמבר 2002, עם תחילת עונתה השביעית של הסדרה. ג'ון וירנט, נשיא ומנכ"ל החברה, סיפר לוס אנג'לס טיימס האתר Allmusic נתן לפס הקול ציון של 5 מתוך חמישה כוכבים, וציין שהפסקול "כיפי בדיוק כמו הפרק עצמו". האתר ציין לטובה את קולם של אמבר בנסון, ג'יימס מארסטרס ואנתוני סטיוארט הד. המבקרת מלינדה היל ציינה ש"פס הקול הוא חובה לכל מעריץ של באפי, אבל יתאים לאוסף המוזיקה של כל אחד".
האלבום אמנם לא דורג במצעדים בבריטניה, אך בשנת 2022 זכה למעמד אלבום זהב, לאחר שנמכרו ממני למעלה מ-100,000 עותקים.
נירית אנדרמן
נירית אנדרמן (נולדה ב-1 בינואר 1970) היא עיתונאית ישראלית.
קורות חייה.
אנדרמן נולדה וגדלה ברמת גן, למדה בבית הספר היסודי מורדי הגיטאות ובבית הספר התיכון בליך רמת גן. בוגרת תואר ראשון בפילוסופיה ותקשורת באוניברסיטה העברית בירושלים (1995-1992), ובוגרת לימודי עריכה לשונית באוניברסיטת תל אביב (2004-2003) ולימודי אנימציה בבית הספר חשיפה (2005-2004).
אנדרמן החלה את הקריירה העיתונאית ברדיו ובטלוויזיה, כמפיקת תוכנית אקטואליה יומית ברדיו של הרשות השנייה (1996-1995) ואחר-כך עבדה בתפקידי הפקה שונים בטלוויזיה ורדיו. ב-1998 החלה לעבוד כעורכת בדסק החדשות של "הארץ" וכעבור שנתיים מונתה לעורכת במוסף "קפטן אינטרנט" של "הארץ". בשנת 2002 הצטרפה לצוות העורכים של מוסף התרבות היומי "גלריה" בעיתון.
מאז שנת 2006 ועד היום אנדרמן משמשת ככתבת לענייני קולנוע של העיתון "הארץ". בנוסף היא כותבת גם על קומיקס ואנימציה. בין היתר ערכה את מוסף הקומיקס של סוכות 2011 שהוקדש למחאה החברתית.
מתגוררת בתל אביב עם בת זוגה, מיה בנגל. השתיים מגדלות ביחד את בתן ובנן.
יו הולנד
יו הולנד (באנגלית: Hugh Holland; 1569 – 1633) היה משורר ונוסע בריטי.
ביוגרפיה.
נולד בצפון ויילס ולמד בבית הספר ווסטמינסטר בלונדון ובטריניטי קולג' בקיימברידג'. עם סיום תואר שני בלימודים קלאסיים ב-1597 המיר דתו לנצרות קתולית ונסע לרומא, שם דיבר בגנות אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. לאחר מכן המשיך לארץ ישראל וביקר בירושלים, שם היה לאביר כנסיית הקבר. מארץ ישראל המשיך לקונסטנטינופול, שם ננזף על ידי שגריר בריטניה על דבריו בגנות המלכה.