ב-1926 הפך המועדון לראשון שזוכה בשלוש אליפויות ליגה רצופות, הישג שאליו הגיעו שלושה מועדונים נוספים בלבד. ב-2 בפברואר קיבל המועדון את שמו הנוכחי, לאחר שקודם לכן נקרא FA האדרספילד טאון.
המועדון משחק בדרך כלל במדים הכוללים חולצה עם פסים כחולים ולבנים, בנוסף למכנסיים לבנים. היריבים העיקריים של המועדון הם לידס יונייטד וברדפורד סיטי, אם כי ישנן יריבויות בעוצמה פחותה עם בארנסלי, אולדהאם אתלטיק, שפילד יונייטד ושפילד ונסדיי. לקבוצת הנוער של המועדון יש מוניטין טוב, ושחקנים רבים ששיחקו בה משתתפים במשחקי הסגל הבוגר.
משחקי הבית נערכים באצטדיון קירקליס, המונה 24,500 מקומות ישיבה והמשמש גם את קבוצת הרוגבי האדרספילד ג'איינטס.
יושב-ראש המועדון הוא קן דייווי, המכהן באותו תפקיד גם בהאדרספילד ג'איינטס. כפילות התפקידים הזאת עוררה בעבר מספר מחלוקות. ב-10 באפריל 2008 הוכרז כי דייווי יתפטר מתפקידו לאחר שהשלים עסקת מכירה עם איש עסקים בשם דין הויל, שייקח על עצמו את הניהול החל מעונת 2008/2009.
בעונת 2016/2017 סיימה הקבוצה במקום החמישי בצ'מפיונשיפ, וכנגד כל הציפיות עלתה לראשונה לאחר 45 שנים לליגה הבכירה (פרמייר ליג), דרך פלייאוף העלייה.
בעונת 2017/18 סיימה הקבוצה במקום ה-16 בפריימרליג ונשארה עונה נוספת. בעונת 2018/2019 חזרה האדרספילד לליגת המשנה לאחר שתי עונות בפרמייר ליג.
סגל הקבוצה.
נכון ל-15 במרץ 2022
(קפטן)
(בהשאלה מצ'לסי)
(בהשאלה מנוריץ' סיטי)
(בהשאלה מאסטון וילה)
הדרספילד טאון
Beach Boys
ביץ' בויס
הביץ' בויס
ליגת העל האורוגוואית
ליגת העל האורוגוואית (בספרדית: Liga Profesional de Primera División, "ליגה פרופסיונל דה פרימרה דיביסיון") היא ליגת הכדורגל הבכירה באורוגוואי. הליגה החלה לפעול כבר בתחילת המאה ה-20, בשנת 1900 ונשלטה לאורך השנים בעיקר על ידי שני מועדונים, פניארול ונסיונל, שניים ממועדוני הפאר בכדורגל, הן באורוגוואי ובדרום אמריקה כולה.
אלופות הליגה.
התקופה החובבנית (1900 - 1931).
הערות:
התקופה המקצוענית (1932 ואילך).
הערות:
אלופות בתקופה המקצוענית.
הערות:
צבעי פנדה
צבע פנדה
פנדה (פירושונים)
המרכז הארצי לצופיות
אברהם ואן דן קרקהובן
אברהם ואן דן קרקהובן (בפלמית: Abraham van den Kerckhoven; סביבות 1618 -סביבות 1701) היה נגן עוגב ומלחין פלמי.
חייו.
קרקהובן נולד במכלן שליד בריסל בפלנדריה (היום בלגיה), למשפחה שבין בניה היו ציירים, זמרים ונגני עוגב רבים. בשנת 1633 התמנה קרקהובן לנגן עוגב בכנסיית קתרינה הקדושה (Sint-Katharinakerk) בבריסל, במקום פייר קורנה. בשנת 1648 החליף את יוהאן קספר קרל כנגן העוגב בלשכת הארכידוכס לאופולד וילהלם מאוסטריה ומשנת 1659 כיהן כנגן העוגב של החצר האוסטרית למשך 14 שנים לפחות. קרקהובן מת בשנת 1701.
רוב יצירותיו נמצאו בשנת 1905 בכתב-יד, בכרך של יצירות לעוגב משנת 1741 שערך וכינס ז'. קוקיאל, נגן עוגב וכומר בכנסיית וינסנטיוס הקדוש בסואניי. כתב היד הזה נקרא לעיתים על שם קוקיאל ונמצא כיום בספרייה המלכותית על שם אלברט הראשון בבריסל, מס' קטלוגי Ms II 3326. את יצירותיו של קרקהובן הוציא לאור בפעם הראשונה בשנת 1933 י. ואטלה ככרך השני של סדרת Monumenta Musicae Belgicae; בשנת 1982 יצאה לאור פקסימיליה של כתב היד של קוקיאל עם מבוא מאת חודליבה ספיסנס, וזו ההוצאה המקובלת כיום בשימוש.
מכלול יצירותיו של קרקהובן ששרדו מורכב בעיקר מיצירות לעוגב: פנטזיות, פוגות, פרלודים, מיסות ועוד. במוזיקה שלו ניכרת השפעה של סגנונות איטלקיים וצרפתיים; הפוגות והפנטזיות מזכירות את יוהאן יאקוב פרוברגר ולא מעט יצירות מכילות ציוני רגיסטרציה של העוגב, כגון: dessus de tierce ,plein-jeu ,cornet.
פרלודים בפרקים אחדים עם קונטרפונקט חופשי וחיקויי לסירוגין, עשירים בהרמוניות ורחבי-יריעה, מזכירים את מסורת העוגב הצפון-גרמנית.
קרדיף סיטי
קבוצה מוחלשת
אפיפון
אֶפּיפון (באנגלית: Epiphone) היא חברה אמריקאית לייצור כלי נגינה שהוקמה בשנה 1873 על ידי אנסטסיוס סטאתופולוס (Stathopoulos).
לפני שנקנתה על ידי חברת גיבסון בשנות ה-50 המאוחרות, אפיפון הייתה היריבה הגדולה של גיבסון בייצור גיטרות מסוג archtop (גיטרות חשמליות עם גוף נפח). אפיפון ייצרה גם גיטרות בס, בנג'ו וכלי מיתר אחרים.
חולשת החברה אחרי מלחמת העולם השנייה איפשרה לגיבסון להשתלט עליה.
מצב החברה היום.
אפיפון היא חברת בת של חברת גיבסון, ולכן רבים ממוצריה דומים לגרסאות של גיבסון, אך אפיפון עדיין מחזיקה בקו הייצור שלה לדגמי נפח.
אפיפון מייצרת העתקים כמעט מדויקים של גיטרות גיבסון עם דגש על חיסכון, ובכך הן מיועדות להיות גיטרות לתקציב נמוך.
אפיפון מייצרת גם קולקציה של מגברים.
קו המוצרים בימינו.
מגברים.
גיבסון מייצרת מגברי אפיפון מאז שנות ה-60 המהווים העתקים של מגברי פנדר ו גיבסון.
גיבסון החליטה להשיק קו חדש של מגברים ב-2005 ביניהם דגמים מוכרים כמו "So Cal" או "Blues Custom".
גיטרות.
דגמים אלה מיוצרים על ידי אפיפון:
באה מאהבה - קיסריה 2008
"באה מאהבה - קיסריה 2008" הוא אלבום כפול המתעד הופעה של הזמרת הישראלית יהודית רביץ בתיאטרון קיסריה ב-2008.
רקע.
בשנת 2008, 21 שנים לאחר צאת אלבומה המצליח "באה מאהבה" והופעתה בתיאטרון בקיסריה, יצאה רביץ לסדרת הופעות תחת השם "באה מאהבה 2008" כחגיגות 20 שנה לאלבום. בהופעה ביצעה רביץ ממיטב שיריה לאורך השנים, אירחה את יוני רכטר, דני ליטני ורע מוכיח וזכתה להצלחה עצומה, כך שבתוך חודשיים הופיעה בקיסריה ארבע פעמים.
בעקבות הצלחת המופע יצא אלבום הופעה כפול שתיעד אותו וכן סרט DVD שתיעד את ההופעה הראשונה בסדרה. גרסת ה-DVD כללה דיסק בונוס המתעד את העבודה על האלבום "באה מאהבה", באדיבות ערוץ 24.
בתחילת 2009 יצאה רביץ לסיבוב הופעות נוסף עם אלבום זה.
בוץ' ריינולדס
הארי "בוץ'" ריינולדס (באנגלית: Harry "Butch" Reynolds; נולד ב-8 ביוני 1964) הוא אצן אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי (סיאול 1988), אלוף עולם (רומא 1987, שטוטגרט 1993 וגטבורג 1995) ושיאן העולם הנוכחי בריצת שליחים 4x400 מטר ושיאן עולם בעבר בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה.
ריינולדס נולד באקרון, אוהיו.
תחילת הקריירה העולמית של ריינולדס החלה באליפות העולם באתלטיקה בשנת 1987 שנערכה ברומא, איטליה שבה זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית ארד בריצת 400 מטר, בתוצאה של 44.80 שניות אחרי תומאס שנלבה ממזרח גרמניה (44.33 שניות) ואינוסנט אגבוניקה מניגריה (44.56 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא תחרות חדש של 2:57.29 דקות.
שיאן עולם.
ב-17 באוגוסט 1988 שיפר ריינולדס בריצת 400 מטר את שיא העולם בן ה-20 שנה של בן ארצו לי אוונס והעמיד אותו על 43.29 שניות, שיפור של 0.57 שניות.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ריינולדס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.93 שניות, אחרי בן ארצו סטיב לואיס (43.87 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בהשוואת שיא העולם - 2:56.16 דקות.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה ריינולדס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.13 שניות אחרי בן ארצו מייקל ג'ונסון (43.65 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש בזמן של 2:54.29 דקות (הנוכחי 2017). שותפיו לשיא העולם היו אנדרו ואלמון, קווינסי ווטס ומייקל ג'ונסון.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכה שוב ריינולדס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.22 שניות אחרי מייקל ג'ונסון שקבע תוצאה של 43.39 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:57.32 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדה בשנת 1996 הוא סיים שני אחרי מייקל ג'ונסון בזמן המהיר ביותר בהיסטוריה של אצן שלא מנצח, כשקבע תוצאה של 43.92 שניות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) בשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר נפצע ריינולדס בשריר הירך ולא עלה לגמר ובכך נמנע ממנו להשתתף גם בריצת השליחים האמריקאית, מספר ימים מאוחר יותר.
בשנת 1999 מייקל ג'ונסון שיפר את השיא העולמי שלו והעמידו על 43.18 שניות.
הוא פרש מתחרויות בשנת 1999.
ריינולדס ייסד "קרן תמיכה בילדים על שם בוץ' ריינולדס".
כמו כן, הוא אימן את הווייד רסיברס (תופסים) של קבוצת הפוטבול באוניברסיטת המדינה של אוהיו עד שהתפטר באפריל 2008.
השעיה בעקבות חשד לאמרוץ.
ריינולדס הושעה מתחרויות למשך שנתיים על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, (IAAF) עקב אמרוץ בשנת 1990. זה היה ראשיתו של מאבק ארוך וממושך, כשבית המשפט העליון של ארצות הברית דרש מהוועד האולימפי האמריקאי לאפשר לו להשתתף בשנת 1992 במבחנים לאולימפיאדת ברצלונה בכך שמצא שהליך הבדיקות היה פגום. צו מניעה זה גרם לסכסוך עם הוועד האולימפי הבינלאומי והתאחדות האתלטיקה העולמית. למעשה ההתאחדות איימה להשעות כל מי שיתחרה נגד ריינולדס. המבחנים האולימפיים בריצת 400 מטר התעכבו למשך ארבעה ימים עד ש-IAAF ויתרה. ריינולדס עצמו סיים רק במקום חמישי ולא זכה להשתתף בריצת ה-400 מטר האישית, אך זכה להיכלל כמחליף בקבוצת השליחים. למרות זאת IAAF השעתה אותו ולא אפשרה לו להשתתף באולימפיאדה.
אותה שנה הוא זכה בתביעת דיבה במשפט כנגד IAAF בסכום של 27.3 מיליון דולר על הנזקים שלו, אך ערעור של ה-IAAF בפני בית המשפט הפדרלי התקבל והשופטים ביטלו את החלטת המושבעים.
יין מחומם
תוכנת אנטי-וירוס
אייטור בגיריסטיין
איטור בגיריסטיין
איוון קמפו
איוון קאמפו
איבן קמפו
רדיומטר
אוסטריה זלצבורג