נכדתו אודט נשואה לרב מישל גוגנהיים, הרב הראשי לפריז, ורב ראשי זמני לצרפת.
ד.ד.ט
מערכת היחידות הבריטיות
לידת בתולין
רנה ז'יסט אווי
לידת בתולים
תכנית רוג'רס
שלושת השודדים
שלושת השודדים (באנגלית: The Three Robbers) הוא ספר ילדים פרי-עטו של הסופר טומי אונגרר אשר יצא לאור בשנת 1962. הספר עובד בשנת 2007 לסרט אנימציה גרמני באורך מלא.
עלילת הספר.
הספר מספר על שלושה שודדים אשר הטילו אימתם על הכל ללא יוצא מן הכלל: הם הפחידו גברים, נשים וכלבים כאחד. הם נהגו לשדוד נוסעי-כרכרות אגב נסיעתם. ראשית הם זרו פלפל בעיניהם של הסוסים ואילצו את המרכבות לחדול מנסיעתן. אחר כך הם ניפצו את הגלגלים של המרכבות ולבסוף הם סינוורו את הנוסעים על-מנת לשדוד אותם. את הפעולות הללו הם עשו בעזרת שלושה כלי-נשק, כאשר כל אחד מהם היה בבעלותו של שודד אחר: השלב הראשון נעשה בעזרת "אקדחאור", אקדח שכשמו כן הוא אינו פולט קליעים אלא אור. השלב השני נעשה בעזרת "מפוחריף", כלי-נשק המכיל גרגרי פלפל הנתונים במעין "מחסנית". השלב השלישי נעשה באמצעות גרזן בעל מידה גדולה. את השלל שבזזו הם נשאו עימם אל המחבוא. באחד הלילות הכרכרה שהשודדים השתלטו עליה הכילה נוסעת בודדה, טיפאני, ילדה יתומה שהייתה בדרך לדודתה שתוארה בקצרה כ"מרשעת". השודדים לא הטילו עליה אימה כלל, אלא להפך, היא שמחה לראותם. לצערם של השודדים המזל לא שיחק להם הפעם ובמקום שוד הם לקחו את היתומה אל מחבואם הסודי והשכיבוה לישון. בבוקר שלמחרת הבחינה טיפאני בשלל הרב ושאלה אותם מה יעשו בעזרתו. הם נכלמו, זאת משום שטרם חשבו מה יעשו עם סכום העתק שהשיגו. בטוב-לב ורחמנות הם קנו טירה לכל הילדים היתומים שמצאו. מקום מגורים זה היה סיפור הצלחה ואכלס ילדים רבים. השודדים, עקב הדבר הטוב שעשו, הונצחו על ידי שלושה מגדלים.
משפט פעלי
טירת זלצבורג
טירת זלצבורג (בגרמנית: Festung Hohensalzburg, מילולית: המבצר הגבוה של זלצבורג) היא טירה הממוקמת בגובה 542 מטרים, בראש גבעת המבצר בעיר זלצבורג, אוסטריה.
היסטוריה.
בניית הטירה החלה בשנת 1077 על פי הוראת הארכיבישוף של העיר. בראשיתה שימשה כעמדת משמר בעלת חומות עץ אשר נבנתה במטרה להגן על האינטרסים של הכנסייה, אשר בתקופה זו העומד בראשה היה בעל עוצמה פוליטית וכלכלית משמעותית.
העימותים בין הארכיבישוף שתמך באפיפיור גרגוריוס השביעי לבין היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בתקופת האינבסטיטורה, חייבו אותו להרחיב ולעבות את ממדי המבנה ותהליך הבנייה וההרחבה נמשך גם במהלך מאות השנים הבאות.
חומות האבן והמגדלים נבנו בשנת 1462. בשנים 1495-1519 נמשכה הבנייה וההרחבה של שטחי הטירה, ובין היתר תוכנן ונבנה דגם ראשוני של הפוניקולר (Reisszug), המוביל מרגלי הגבעה אל תוך הטירה. זהו ככל הנראה קו הרכבת העתיק ביותר בעולם שעדיין פעיל גם בימינו.
בשנת 1525 במהלך מרד האיכרים הגרמני הושמה הטירה תחת מצור כאשר קבוצת כורים, איכרים, ואנשי העיר ניסו לגרש את הארכיבישוף אך לא הצליחו לכבוש את הטירה.
בשנת 1612 מת בין כותלי הטירה ארכיבישוף שהודח וסירב לפנות אותה.
במהלך מלחמת שלושים השנים חוזקו הטירה וביצוריה כחלך מחיזוק ההגנה על העיר זלצבורג כולה. בין היתר נוספו לטירה מחסנים לנשק ואבק שרפה וכן בתי שער נוספים.
בשנת 1800, בתקופת הקואליציה השנייה של המלחמות הנפוליוניות, נכנעה הטירה לכוחות הצרפתיים ללא קרב, והארכיבישוף נמלט לווינה.
במהלך המאה ה-19 שימשה הטירה כמחנה צבאי, מחסנים ובית כלא עד שנת 1861 בה ננטשה משימושים צבאיים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה נעשה שימוש בטירה כבית כלא לאסירים איטלקיים ובשנות ה-30 של המאה ה-20 נעצרו בה פעילים נאציים בתקופה שקדמה לאנשלוס.
מסוף המאה ה-19 מתנהלת בטירה סדרה של שיפוצים, כולל שיפוץ וחידוש מודרני של הפוניקולר, והיא הפכה למוקד תיירותי מרכזי של העיר זלצבורג.
כיום הטירה משמשת כאתר תיירות וכוללת מוזיאון ותצוגת נשק קטנה. מהטירה נשקף נוף פנורמי של העיר זלצבורג ובפרט העיר העתיקה ונהר הזאלצך.
המבנה הפנימי.
הטירה כוללת מספר אגפים וחצר. השטח הבנוי הוא כ-7000 מ"ר, וכ-14000 מ"ר כשהוא כולל גם את המגדלים. זוהי אחת מן הטירות הגדולות באירופה והגדולה ביותר מן המאה ה-11.
הדירות הפרטיות של הארכיבישוף ממוקמות בקומות העליונות של הטירה.
באחד ממגדלי הטירה מוצב עוגב (המכונה "השור של זלצבורג") ובו יותר מ-200 צינורות. העוגב נבנה בשנת 1502 וחודש בשנת 1735.
קפלת התפילה של הארכיבישוף עשירה בעיטורים וציורי קיר. בקיר הצפוני שלה קיימת יציאה לתוך הכנסייה.
מערכת החדרים הציבוריים של הארכיבישוף, המיועדים לאירוח נבנו בשנת 1498 בקומה השלישית של הטירה מעל מערכת החדרים הפרטית שלו. האולם המוזהב בעל העיטורים העשירים מוכיח כי הטירה שימשה את הארכיבישוף לא רק כמקום מקלט אלא גם לאירוח ולמגורים בימים רגילים.
הלשכה המוזהבת היא החדר המעוטר ביותר בטירה והיא עשירה בציורים ותחריטים של פירות ובעלי חיים.
חדר השינה של הארכיבישוף כולל חדר שירותים הבנוי מעץ ואשר בתקופת בנייתו נחשב לאביזר חדשני במיוחד.
מערכות ההסעה.
פוניקולר המשא (Reißzug).
הפוניקולר הראשון שהותקן במעלה הגבעה לצורך קישור אל הטירה. זהו ככל הנראה קו הרכבת העתיק ביותר שהוקם בעולם ועדיין פעיל. השימוש העיקרי בקו זה כיום הוא לצורך שינוע של מוצרי אספקה שונים לתוך הטירה.
רייסצוג נבנה בשנים 1495 או 1504 ומופיע לראשונה במקורות כתובים בשנת 1515. הקו הנוכחי מתנהל בתוואי המקורי זה למעלה מ-500 שנה ומוליך מרגלי הגבעה בצידה המזרחי של הטירה. הקו מתנהל בשיפוע של 65% עד לתוך החצר המרכזית של הטירה, ועובר בדרכו חמש מן החומות המקיפות אותה. בכל נקודה שבה הקו חוצה את החומה מותקן שער אשר ניתן לפתיחה עם מעבר הקרונית וסגירה לאחר המעבר.
הקרוניות בקו הרכבת המקורי נעו על מעין מגלשיים בדומה למזחלת שלג, ובשלב מאוחר יותר הוחלפו המגלשיים בגלגלים. עד שנת 1910 התנועה התבצעה באמצעות משיכת חבלים בכיוון כלפי מעלה, ושחרור איטי שלהם בדרך למטה. את הכוח למשיכה והשיחרור סיפקו בעלי חיים אשר סובבו כננת ומערכת גלגלים. במשך השנים שופץ הקו מספר פעמים ולאחרונה בשנים 1988-1990. כיום נעות הקרוניות על גבי גלגלי פלדה והמשיכה מתבצעת באמצעות כבל פלדה ומנוע חשמלי.
פוניקולר הנוסעים (Festungsbahn).
פוניקולר הנוסעים משמש לצורך העלאה והורדת נוסעים אל הטירה וממנה. הקו מחבר אל הטירה ממרגלות צידה הצפוני של הגבעה. הקו נפתח בשנת 1892, לאחר שפעילות הטירה כאתר פעילות צבאי נפסקה והיא החלה לשמש כאתר תיירותי, על מנת לאפשר את עליית הנוסעים המטיילים בנוחות. בתחילה הופעלה הרכבת באמצעות מנגנון איזון בעזרת משקולת מים. בשנת 1960 חודשה מערכת ההסעה ובשנים 1975-1976 נבנו תחנות חדשות בקצות הקו. בשנת 1991 עבר הקו שיפוץ ומודרניזציה נוספת. הקרונות הוחלפו והוגדלו ומערכת ההנעה הותאמה לגודלם החדש. בשנת 2011 שוב עבר הקו שיפוץ במטרה להתאימו לתנועת התיירות המתגברת, ומערכת ההסעה הוחלפה כולה בציוד גדול חדיש ומהיר באופן משמעותי.
טירת הוהנוורפן
טירת הוהנוורפן (בגרמנית: Burg Hohenwerfen) היא טירה-אחות של טירת זלצבורג. הטירה ממוקמת מעל העיר וורפן בעמק זאלצך, כ-40 קילומטר מדרום לעיר זלצבורג, אוסטריה.
היסטוריה.
הביצורים הראשונים בשטח הטירה הם משנת 1075 ו-1078, בתקופת מאבק האינווסטיטורה. הביצורים נבנו על גבעה סלעית בגובה 155 מטרים, בהוראת הארכיבישוף של זלצבורג אשר תמך באפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו בהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעניין הזכות למינוי של אנשי הכמורה. מטרת הבניה הייתה להגן על שטחי הנכסים בהם החזיק הארכיבישוף באזור זלצבורג מפני השתלטות עוינת על ידי כוחותיו של היינריך.
במשך השנים שימשה הטירה את אנשי הארכיבישוף לא רק כבסיס צבאי ומקום מקלט, אלא גם כמעון מגורים ואתר נופש. במהלך המאה ה-12 הורחבה הטירה, ובמאה ה-16 בתקופת מרד האיכרים שימשה כעמדת הגנה מפני מהומות כורים ואיכרים שנעו לכיוון העיר זלצבורג. בשנים 1525–1526 ניזוקה הטירה קשות כתוצאה משרפות שהוצתו בתוכה כחלק מן ההתנגשויות במהלך המרד. פרט לכך שימשה הטירה במשך השנים גם כבית כלא בו נכלאו גם אצילים שונים.
בשנת 1838 עברה הטירה לבעלותו של אויגן, הארכידוכס מאוסטריה. בשנת 1931 ניזוקה שוב באורח קשה כתוצאה משרפה שלאחריה עברה תהליך שיפוץ מקיף, נמכרה, ועברה בשנת 1938 לבעלותו של המחוז האדמיניסטרטיבי. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימשה הטירה כאתר הדרכה ואימונים של המפלגה הנאצית, ולאחריה ועד שנת 1987 שימשה הטירה כאתר אימונים של המשטרה האוסטרית.
כיום, ולאחר סידרה נוספת של שיפוצים מקיפים, משמשת הטירה כאתר תיירות.
אזכורים בתרבות.
מבנה הטירה שימש כאתר צילומי החוץ במספר סרטים וסדרות טלוויזיה:
קסטוטיס איבשקביצ'יוס
קסטוטיס איבשקביצ'יוס (בליטאית: Kęstutis Ivaškevičius; נולד ב-15 באפריל 1985 בקלייפדה) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
איבשקביצ'יוס החל את הקריירה במועדון הליטאי אטלנטאס בשנת 2003, ולאחר מכן עבר לשנה וחצי לקבוצת קובנה עד 2005, משם עבר לתקופה קצרה לקבוצת סילצ'. בחלקה השני של עונת 2006 בחזרה לקבוצת קאונאס.
בספטמבר 2006 הגיע לקבוצת הארט אוף מידלות'יאן מליגת העל הסקוטית. ב-29 באפריל 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, נגד סלטיק. בשנת 2008 חזר בפעם השלישית לקבוצתו קאונאס, ובשנת 2009 הגיע למועדון האוקראיני קריוובאס קריבי ריג.