הוילה הרומאית בקזאלה היא וילה רומאית שהוקמה בתאריך כלשהו בין השנים 310–340 ונמצאת כ-5 קילומטרים מן העיירה פיאצה ארמרינה, בסיציליה. באותה תקופה היה המבנה שייך, ככל הנראה, למקסימיאנוס. הווילה בנויה על כמה פי הכללים שהיו מקובלים בבניית וילות רומיות. עם זאת, ווילה זו גדולה ומפוארת בהרבה מכל וילה אחרת, ואין אף וילה דומה לה; במובן זה התואר "ארמון" מתבקש יותר עבור מבנה זה. השטח שנחשף משתרע על 400 מטרים רבועים.
הפסיפסים שנמצאו בווילה הם מוקד העניין העיקרי שבה. הם נוצרו ככל הנראה בידי אומני פסיפס מצפון אפריקה, בשיא פריחתה של אומנות זו. ההערכה היא שלפחות שני רבי-אומן עבדו בווילה: האחד יצר פסיפסים המתארים תמונות מן המיתולוגיה הקלאסית, והשני תיאר תמונות עכשוויות יותר. מגוון הנושאים המתוארים בפסיפסים הוא גדול: מיתולוגיה, תמונות ציד, צמחייה וחי, סצנות ביתיות, ועוד. כמעט כל חמישים החדרים בווילה מעוטרים בפסיפסים, בשטח כולל של 3500 מטרים רבועים. גם העמודים והקירות בווילה היו מעוטרים בגבס צבוע, גם בפנימה של הווילה וגם בחלקיה הצבעוניים. חלק ניכר מעיטורים אלה השתמר.
ספרייה לעיוורים ודיסלקטים
ספרייה לעיוורים ודיסלקטים היא ספרייה המשאילה ספרים המעוצבים באופן נגיש לאנשים עם לקויות והזכות להשתמש בשירותיה ניתנת רק לאנשים שמוכיחים שיש להם לקות שמפריעה לקריאת ספרים. ספרייה כזו משרתת אנשים עם לקות כגון עיוורון, דיסלקסיה או שיתוק בידיים שמונע הפיכת דפי ספרים. ספריות לעיוורים ודיסלקטים עשויות להיות חלק ממוסד גדול יותר המסייע לאנשים עם מוגבלויות ועשויות להשאיל, מלבד ספרים נגישים גם ציוד להקלת השימוש בספרים הנגישים (כמו רשמקולים הנוחים להשמעת קלטות מלל).
רבות מהספריות לעיוורים ודיסלקטים משנות בעצמן את העיצוב של הספרים שברשותן כך שיהיה נגיש לאנשים עם לקויות ומכילות בתי דפוס או אולפני הקלטות לצורך זה. שינוי עיצוב הספרים בספריות אלה הוא תהליך יקר ומסובך כשלעצמו ועשוי להפוך למסובך אפילו יותר בהתאם לדרישות חוקי זכויות יוצרים במדינות שונות. מעבר לזאת, בשל ריחוקן הגאוגרפי מהקוראים שלהן ובשל בעיות הנגישות של קוראים אלה, ספריות אלה נדרשות לשלוח את חומר הקריאה אל הקורא במקום לדרוש ממנו להגיע אליהן ולקחת את הספרים. על כן ספריות אלו תלויות בגיוס הון ובסובסידיה ממשלתית.
התפתחות והוזלת אביזרי הטכנולוגיה המסייעת הביתים מקלה על אנשים שהיו תלויים בספריות אלה להסתדר בכוחות עצמם. אולם, נכון לשנת 2010 ישנם מקרים רבים שבהם נוח יותר באופן משמעותי לקבל ספר נגיש מספרייה לעיוורים ודיסלקטים. ישנם גם מקרים שבהם אף לא אחת מהאפשרויות נוחה.
היסטוריה.
במשך אלפי השנים שקדמו להמצאת הדפוס הספרים היו יקרים ונדירים ובמרבית החברות האנושיות, הקריאה בספרים הוגבלה לשכבת החברה הצרה שהייתה מלומדת. עיוור או לקויי ראייה שהשתייך לשכבה זו היה יכול לקרוא ספרים רק בעזרתו של מסייע אנושי שהקריא לו את הספרים. בחברות יוצאות הדופן שבהן מרבית האוכלוסייה כן ידעה קרוא וכתוב וכן הייתה בעלת גישה לספרים, העיוורים שבין פשוטי העם, שלא יכלו לשכור מקריא אישי, נאלצו להישאר בורים. לאנשים עם דיסלקסיה היה גורל דומה רק שהם לא הבינו מה מפריע להם לקרוא.
עם ההתפתחות הטכנולוגית של ראשית העת החדשה השתנו הן מעמדו של הספר והן מעמדה של ההשכלה בכלל, שלא נחשבה עוד לדבר מותרות. אולם, נגישות הספרים וההשכלה בכלל, לעיוורים ולאנשים עם לקויות בכלל השתפרה בקצב איטי בהרבה. החינוך המיוחד לעיוורים, כבדי ראייה ולחירשים כמו אמצעי נגישות המידע עבורם התפתחו במיוחד במהלך המאה ה-19 (זכוכית המגדלת התפתחה כבר במאה ה-18).
חינוך מיוחד ואמצעי נגישות עבור קבוצות אחרות של אנשים עם לקויות התפתחו בעיקר במחצית השנייה של המאה העשרים. אחת הסיבות לכך הייתה שבעיותיהם של רבים מבני הקבוצות האחרות, בעיקר בעלי הלקויות הקוגניטיביות, טרם הובנו די צורכן. סיבה אחרת היא שרבים מהאנשים שרכשו לקות במהלך חייהם, בעיקר בשל פציעה או מחלה זיהומית, לא שרדו ולא דרשו אמצעי נגישות. הנגישות לאנשים עם לקויות תנועה קודמה בעיקר על ידי לוחמים שנפצעו במלחמות שונות והצליחו להישאר בחיים בזכות הרפואה המודרנית.
במהלך המאה ה-19 הופץ כתב הברייל שאפשר לעיוורים לימוד קריאה כמו גם לקרוא ספרים בכוחות עצמם. באותה מאה הוקמו הספריות הראשונות שנועדו לסייע לעיוורים לקרוא. ספרים עבור קוראים שלא יכלו להגיע לספרייה נשלחו אליהם בדואר או באמצעות שליחים. ההיצע המצומצם של הספרים בברייל חייב ספריות רבות ליצור בעצמן ספרים עבור הקוראים.
התפתחויות טכנולוגיות חשמליות, מגנטיות וממוחשבות אפשרו פתרונות נגישות מידע נוספים לעיוורים, הן בספריות המיוחדות להם והן מחוצה לספריות אלה. עם התפתחות תחום הקלטת הקול החלו הספריות להקליט ספרים באולפני הקלטה ולהציע את ההקלטות לקוראים. תחילה נעשתה ההקלטה על גבי תקליט, ובהמשך, עם התפתחות הטכנולוגיה, על גבי קלטות, תקליטורים וקובצי מחשב הנשלחים בדואר האלקטרוני או מורדים מאתר אינטרנט.
דיסלקטים ואנשים עם לקויות תנועה החלו להשתמש בספריות לעיוורים רק במחצית השנייה של המאה העשרים ובעיקר ברבע האחרון שלה. זאת משום שהמודעות לבעיותיהם פיגרה אחרי המודעות לבעיות העיוורים ומשום שטכנולוגיית הברייל לא יכלה לסייע להם. מסיבה זאת, עד לשנות השבעים, מרבית הספריות שהחזיקו בעיקר בספרים המעוצבים באופן הנגיש לאנשים עם לקויות נקראו "ספריות עיוורים". נכון לשנת 2010, רבות מהספריות האלה מתכנות בשמות כמו "ספרייה לעיוורים ודיסלקטים", "ספרייה לעיוורים ומוגבלים" או בשם שאינו מגדיר את אוכלוסיית הקוראים כמו "ספריית ברייל והקלטות".
עיצובי ספרים נגישים הנפוצים בספריות עיוורים.
הקלטת קול אנושי.
ספרים בהקלטה קולית המוקראים בידי אדם הם הספרים בעיצוב הנפוץ ביותר בספריות אלה. אך עיצוב זה יקר ועריכתו איטית. עיצוב זה דורש אולפן הקלטות, והעסקת קריינים וטכנאי הקלטות. הקלטה טובה דורשת קריינים מקצועיים ששולטים בשפה בה כתוב הספר כמו גם בעלי הכרות סבירה עם הנושא עליו הספר נכתב. הכרות עם הנושא מונעת מהקריין להגות באופן שגויי את המונחים ושמות המקומות המוזכרים בספר. כשמדובר בספרות מקצועית, היכרות עם התחום היא קריטית להקראה של סימנים מוסכמים הקשורים המופיעים בספר כגון שמות משתנים, נוסחאות או קטע הכתוב בכתב רשי.
במקרה בו יש הזמנות רבות של ספרים שטרם הוקלטו, הקורא עשוי להמתין עד שאולפן ההקלטות יתפנה ועד שמלאכת ההקלטה תסתיים. במקרים קיצוניים, הקלטתו של ספר לימוד עשויה להסתיים כאשר המהדורה שהוקלטה כבר מיושנת. ניתן להתפשר בין איכות ההקלטה לבין מהירות עריכתה ומחירה (העסקת קריינים לא מקצועיים ועריכה מרושלת), אולם לא כל ספרייה לעיוורים ודיסלקטים מוכנה לעשות פשרה זו. אם פשרה כזו נעשית, ניתן לשקול את הקלטתה של הקראה ממוחשבת.
ספר מוקלט יכול להישלח לקורא על גבי קלטת שמע או תקליטור בעיצוב דומה או זהה לעיצוב של חומר מוזיקלי המופץ במדיות אלה או כקובץ קול ממוחשב על גבי תקליטור או בדואר האלקטרוני. שוני קל מעיצוב של חומר מוזיקלי, לדוגמה קלטת איטית פי שניים מקלטת שמע של מוזיקה, נועד לדחיסה של חומר רב יותר ממה שהעיצוב של החומר המוזיקלי מאפשר כמו גם בשביל לשמור על חוקי זכויות היוצרים של ארצות הברית. על פי חוקים אלה, ספר המוקלט בספרייה לעיוורים ודיסלקטים חייב להינתן בעיצוב שאינו ניתן לשמיעה בעזרת מכשירים המצויים בידי האוכלוסייה הכללית.
ספרים מוקלטים עשויים להכיל יותר מאשר את המידע המופיע בתמליל הספר, המוקרא כפשוטו. בספרים מוקלטים מקובל לאיית מילים שהקורא עשויי להיתקל בהן בפעם הראשונה בקריאתו של ספר זה. נהוג להוסיף לתמליל הספר גם תיאור של האיורים המשולבים בו ומידע לסיוע בהתמצאות בחומר הכתוב. המידע המסייע להתמצאות בחומר הכתוב כולל הקראה של מספרי העמודים וכולל סימנים שאוזנו של הקורא אינה קולטת אך המכשיר המשמיע את ההקלטה קולט ועשוי להציג למשתמש ביוזמתו של המשתמש.
ספרים המוקלטים על גבי קלטות שמע מכילים סימני התמצאות המוצגים לקורא רק כאשר הוא לוחץ על לחיץ ההרצה המהירה קדימה יחד עם לחיץ הנגינה בו זמנית. על פי רוב ישנם שני סימנים כאלה: צפצוף בודד כאשר נגמרת הקראתו של כל עמוד של הספר ושני צפצופים כאשר נגמרת הקראתו של כל פרק בספר. ספרים המוקלטים על גבי תקליטורים מכילים סימנים המאפשרים למכשיר המשמיע אותם לעבור בלחיצת כפתור מסוימת אל הפסקה הבאה בעמוד הנקרא, בלחיצה אחרת אל העמוד הבא של הספר, בלחיצה מסוג שלישי אל הפרק הבא ובלחיצה מסוג רביעי אל הכרך הבא. מכשיר השמעה של ספרים מוקלטים על גבי תקליטורים עשוי עם להציג למשתמש, על פי בקשתו, את מספר הפסקה, העמוד, הפרק והכרך. המכשיר יכול גם להצליב מידע זה עם תוכן העניינים של הספר ולדווח על שם הפרק ושם הכרך או להגיע לקטע קריאה מבוקש בעזרת קישורים מתוכן העניינים וממפתח העניינים.
בלי קשר לתוכנה של ההקלטה, מכשירים להשמעת ספרים מוקלטים עשויים להכיל סידורי נגישות כמו פתח במכסה בית הקלטת המאפשר מישוש גלגלי הקלטת במטרה לוודא שהם מסתובבים וסימנים קלים למישוש המסייעים בזיהוי הלחיצים של המכשיר. מכשירים אלה עשויים להכיל גם סידורים למניפולציה על הפלט הנשמע כמו כפתור גרירה לשליטה מוחלטת במהירות ההשמעה. סידורי המניפולציה על הפלט הנשמע הם לרוב משוכללים יותר ככל שמכשיר ההשמעה חדיש יותר ואת רמת השכלול הגבוהה ביותר יכולה להציע תוכנת מחשב לשמיעת ספרים מוקלטים.
ספריות לעיוורים ודיסלקטים בישראל.