ב-1948 עלה פרידמן לישראל והתגורר תחילה בירושלים, ולאחר נישואיו עבר לתל אביב ואחרי כן לבני ברק. השתחרר משירות צבאי ב-1953, ואת עבודתו הראשונה בתחום הכלכלה לאחר השחרור השיג באמצעות לשכת העבודה.
קריירה מקצועית.
בשנים 1953–1962 עבד פרידמן במחלקת החשבונות והדיווח במשרד החשב הכללי במשרד האוצר וכחשב משרד השיכון, ולאחר מכן הצטרף לבנק לפיתוח התעשייה כגזבר. ב-1969, בזמן שכיהן כסמנכ"ל הבנק, התמנה לתפקיד מנכ"ל משותף שלישי בבנק א"י-בריטניה, ובשנים 1974–1976 שימש מנכ"ל משותף בבנק לפיתוח התעשייה לצד יהודה גיל. כמו כן היה חבר במועצות המנהלים של החברות "צבע" ו"בת אור".
בשנת 1976 התפטר מתפקיד המנכ"ל המשותף והצטרף לבנק לאומי כמשנה לנשיא השלוחה בניו יורק. עם שובו לארץ לאחר 4 שנים התמנה למשנה למנהל הסניף המרכזי בבנק, ואחר כך למנהל הסניף המרכזי. ב-1984 נכנס לתפקיד ראש החטיבה הבינלאומית והנהיג מהפכה בניהול קווי האשראי של הבנק, ובשנים 1986–1988 כיהן כמנכ"ל בנק איגוד, שהיה אז חברה-בת של בל"ל, וכיו"ר אפריקה -ישראל, חברה-בת נוספת של הבנק.
ב-10 בנובמבר 1988 הוכרז כי יחליף את צדיק בינו בתפקיד מנכ"ל בנק לאומי. בין היתר הוא זכור כמי שהצליח לשקם, בסיוע המשנה למנכ"ל פיוטרקובסקי, את יחסי העבודה בין עובדי הבנק להנהלה. פרידמן נשאר בתפקיד עד לשנת 1996 ולאחר פרישתו התמנה ליושב ראש דירקטוריון הבנק. באוגוסט 1990 ויתר על חוזה העסקה אישי בבנק ועבר להסכם קיבוצי תוך ויתור על פיצויים ותגמולים, ובשנת 1991 התפרסם כי שכרו החודשי בעת שכיהן כמנכ"ל עמד על 38,872 ש"ח (80,000 ש"ח לפי השווי ב-2021). ביולי 1999 הודיע על פרישתו מתפקיד המנכ"ל מסיבות אישיות, ובמקומו מונתה לתפקיד גליה מאור. לאחר פרישתו המשיך לשמש כיו"ר אפריקה-ישראל, עד לרכישתה של החברה בידי לב לבייב. לאחר מכן התמנה פרידמן לדירקטור בחברה עד לשנותיו האחרונות.
חיים אישיים.
פרידמן התגורר בשנותיו האחרונות ברעננה, היה נשוי לשולמית לבית לאבל, ואב לבת ושלושה בנים. בראיון בעת שהיה סמנכ"ל הבנק לפיתוח התעשייה סיפר כי 3 פעמים בשבוע הוא מתפנה מעיסוקיו כדי ללמוד דף גמרא בחברותא.
כמו כן היה בעל תפילה בימים הנוראים, מסר מדי יום שיעור דף היומי בבית הכנסת, והיה מקורבו של האדמו"ר מקרעטשניף.
פרידמן נפטר בגיל 81 ונטמן בבית העלמין כפר נחמן ברעננה.
נמל התעופה הבין-לאומי קמפגוודה
נמל התעופה הבין-לאומי קמפגוודה (באנגלית: Kempegowda International Airport), (IATA: BLR, ICAO : VOBL ) הוא נמל תעופה בינלאומי המשרת את בנגלור, בירת קרנאטקה, בחלק הדרומי של הודו. הנמל ממוקם כ-30 ק"מ צפונית לעיר, והוא בבעלות ומופעל על ידי International Airport Limited.
נמל התעופה נפתח במאי 2008 כחלופה לעומס הגדול בנמל התעופה HAL, נמל התעופה המסחרי העיקרי המשרת את העיר. הוא נקרא על שם קמפה גוודה I, מייסד בנגלור. נמל התעופה הפך לנמל התעופה הראשון של קרנאטקה המופעל על ידי אנרגיה סולארית שפותחה על ידי CleanMax Solar.
נמל התעופה קמפגוודה הוא נמל התעופה השלישי העמוס ביותר בתנועת נוסעים, תנועות אוויריות ומטענים פנימיים בהודו, והוא נמל התעופה ה-29 העמוס ביותר באסיה.
נמל התעופה מחבר בין 23 יעדים בינלאומיים ברחבי העולם, הגבוה ביותר בדרום הודו.
היסטוריה.
נמל התעופה המקורי ששירת את בנגלור היה נמל התעופה HAL, הממוקם 5 ק"מ ממרכז העיר. הוא הוקם בשנת 1942 למטרות צבאיות והגנה, והחל בפעילות מקומית לראשונה בסוף שנות ה-70. הפופולריות הבלתי צפויה של טיסות הפנים החדשות עודדה הרחבה מהירה של שדה התעופה. בסוף שנות ה-90 החלו הטיסות הבינלאומיות הראשונות. אייר אינדיה הייתה חברת התעופה הראשונה שהציעה טיסות בינלאומיות, כשטסה לסינגפור. בשנת 2000, חברת התעופה הזרה הראשונה החלה לפעול מנמל התעופה HAL, עם נפאל איירליינס לקטמנדו, ואחריה ה-A340 לופטהנזה מגרמניה. כמה חברות בינלאומיות גדולות אחרות כמו בריטיש איירווייז ואייר פראנס שירתו את שדה התעופה הישן מ-2005.
עם זאת, כאשר בנגלור גדלה, ותנועת הנוסעים לעיר עלתה, נמל התעופה HAL, שהיה עם מסלול יחיד ומקום חניה מוגבל למטוסים לא היה מסוגל להתמודד עם התנועה המוגברת. בשנת 2007 חווה הנמל ירידה של כ-8 מיליון נוסעים, יותר מכפול מהקיבולת המקורית שהייתה 3.6 מיליון. לא היה מקום להרחבה ונמל התעופה יכול היה להכיל רק שישה מטוסים בו זמנית. לאור זאת, הוחלט על בניית נמל תעופה חדש גדול יותר, שיעמוד בכמות הנוסעים הגדלה.
כמעט עשור חלף מהשלב הראשוני של הקצאת ורכישת הקרקע, ועד לחתימת הסכמי בעלי המניות ב-2002 ועד תחילת הבנייה. הבנייה החלה ב-2 ביולי 2005, והסתיימה תוך 32 חודשים, במאי 2008.
הטיסה הראשונה לנמל התעופה הייתה טיסת אייר אינדיה 609 ממומבאי.
שינוי שם והרחבה.
שמו המקורי של נמל התעופה היה נמל התעופה הבינלאומי נגלור. בפברואר 2009 שלחה ממשלת המדינה הצעה לממשלת האיחוד לשנות את שמו של נמל התעופה על שם מייסד בנגלור, קמפה גוודה I. ההחלטה התקבלה בדצמבר 2011, והשם שונה רשמית ביולי 2013 לנמל התעופה הבין-לאומי קמפגוודה.
פרויקט ההרחבה ב-2013 היה בסך 15 מיליארד דולר, והוא הכפיל את גודלו של מסוף הנוסעים ל-150,556 מ"ר, הכולל בניית מתקנים נוספים לביצוע צ'ק-אין, הגירה, אבטחה והשבת מזוודות. הטרמינל המורחב, שזכה לכינוי "טרמינל 1A", העלה את קיבולת הנוסעים השנתית של שדה התעופה ל-25 מיליון.
אתיופיאן איירליינס החלה את הטיסות הראשונות והיחידות בין בנגלור ליבשת אפריקה בשנת 2019, וקישרה את העיר למרכז שלה באדיס אבבה. שנתיים לאחר מכן, בינואר 2021, הגיע מטוס בואינג 777-200LR של אייר אינדיה מסן פרנסיסקו, שסימן את השירות הישיר הראשון בין ארצות הברית לבנגלור, כמו גם דרום הודו כולה.
באפריל 2022 הכריזה קוואנטס על הטיסה הישירה הראשונה אי פעם בין בנגלור לסידני, אוסטרליה. זוהי גם טיסה ישירה ראשונה אי פעם בין אוסטרליה לדרום הודו. החל מנקודה זו, לנמל התעופה יש טיסות ללא הפסקה ל-5 יבשות.
הוצאת אוניברסיטת ייל
הוצאת אוניברסיטת ייל היא הוצאה לאור אוניברסיטאית הקשורה לאוניברסיטת ייל. היא נוסדה בשנת 1908 על ידי ג'ורג' פארמלי דיי, והפכה למחלקה רשמית של אוניברסיטת ייל ב־1961, אך נותרה עצמאית מבחינה כלכלית ותפעולית.
נכון לשנת 2020, מוציאה הוצאת אוניברסיטת ייל לאור כ־300 ספרים חדשים בכריכה קשה וכ־150 בכריכה רכה מדי שנה, ויש לה קטלוג בן כ־5,000 ספרים מודפסים. ספרים שראו אור בהוצאה זכו חמש פעמים בפרס הספר הלאומי, פעמיים בפרסי חוג מבקרי הספרות של ארצות הברית ושמונה פעמים בפרס פוליצר.
ההוצאה מחזיקה משרדים בניו הייבן, קונטיקט ובלונדון, אנגליה. ייל היא ההוצאה האוניברסיטאית האמריקאית היחידה עם פעילות הוצאה לאור בקנה מידה מלא באירופה. היא מייסדת שותפה של חברת ההפצה TriLiteral LLC, לצד הוצאת המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT Press) ו־הוצאת אוניברסיטת הארוורד. TriLiteral נמכרה ל־LSC Communications בשנת 2018.
סדרות ומיזמי הוצאה לאור.
סדרת ייל למשוררים צעירים.
מאז הקמתה ב־1919, ההוצאה מוציאה לאור את ספרם הראשון של הזוכים בתחרות המשוררים הצעירים של ייל. הזוכה הראשון היה הווארד באק; הזוכה ב־2022 היא מרי־אליס דניאל. זוכים ידועים מן העבר הם אדריין ריץ', רוברט האס, וג'ון אשברי.
סדרת הדרמה של ייל.
ההוצאה נותנת חסות משותפת, יחד עם התיאטרון הרפרטוארי של ייל, לתחרות מחזאות בשם "סדרת הדרמה של ייל". הזוכה בתחרות השנתית מקבל פרס על שם דייוויד צ' הורן על סך 10,000 דולר, הוצאה לאור של כתב היד בהוצאת אוניברסיטת ייל, והקראה מבוימת בתיאטרון הרפרטוארי של ייל. הן את הפרס והן את ההוצאה לאור והפקת ההקראה מממנת קרן דייוויד צ'ארלס הורן.
סדרת עוגן לתנ"ך של ייל.
בשנת 2007 רכשה הוצאת אוניברסיטת ייל את סדרת Anchor Bible, אוסף בן יותר מ־115 כרכים של מחקרים במקרא ובברית החדשה, מקבוצת המו"לות דאבלדיי. כותרים חדשים וכותרים מקטלוג העבר נדפסים כעת תחת המותג Anchor Yale Bible Series.
סדרת עתיד הדמוקרטיה האמריקאית.
בהוצאה רואה אור סדרה בשם Future of American Democracy, ש"מטרתה לבחון, לחזק, ולחדש את החזון ההיסטורי של הדמוקרטיה האמריקאית בסדרת ספרים של הוגי דעות בולטים באמריקה", בשיתוף עם הקרן לעתיד הדמוקרטיה האמריקאית.
סדרת למאר בתולדות המערב.
סדרת למאר להיסטוריה של מערב ארצות הברית (לשעבר סדרת Yale Western Americana) הוקמה בשנת 1962 כדי להוציא לאור חיבורים שישפרו את הבנת החברה במערב האמריקאי, ויתרמו להבנה רחבה יותר של חשיבות המערב בחיים הפוליטיים, החברתיים, והתרבותיים של ארצות הברית.
סדרת הרצאות טרי.
בשנת 1923 החלה להתקיים באוניברסיטת ייל סדרת הרצאות שנתית (4 הרצאות במשך חודש מדי שנה) על שם דווייט ה' טרי, שעניינן עידוד העיסוק בדת במסגרת המחקר המדעי. בחלק גדול מהשנים, נערכה סדרת ההרצאות לכדי ספר, שראה אור בהוצאת אוניברסיטת ייל.
Yale Nota Bene.
בשנת 2000 הכריזה ההוצאה על סדרה חדשה בשם "Yale Nota Bene," שבמסגרתה יראו אור בהדפסה חוזרת כותרים קלאסיים של הוצאת אוניברסיטת ייל, בכל התחומים, הן בתחומי העיון והמחקר והן חיבורי ספרות יפה.
ביקורת ציבורית.
טענה לרשלנות בהוצאת "פעולה אנושית" מאת פון מיזס.