קטרל התחילה את הקריירה שלה לפני שסיימה תיכון ב-1972, עזבה את קנדה לארצות הברית. שם, למדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה, עם סיום הלימודים חתמה חוזה בן חמש שנים עם הבמאי אוטו פרמינגר, ועשתה את הופעת הבכורה שלה בסרטו של פרמינג'ר "רוזבאד" ב-1975. שנה לאחר מכן קנו סרטי יוניברסל את החוזה שלה וקטרל הייתה אחת מהמשתתפים האחרונים ב-Universal Contract Player System. בזמן שקטרל הייתה ביוניברסל הופיעה בתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה רבות מסגנונות וסוגות שונים. ב-1979 גילמה את דמותה של ד"ר גבריאל וייט ב"The Incredible Hulk" במעבר מוצלח לקולנוע כיכבה קטרל לצד ג'ק למון בסרט "הוקרה"(1980) שהיה מועמד לאוסקר. בשנה שאחרי כן שיחקה בסרט "Ticket to Heaven" שזכה לשבחים.
בשנת 1984 שיחקה בסרט "תרגיל לשוטרים מתחילים" המקורי. ב-1985 כיכבה בשלושה סרטים: "Turk 182", "City Limits" ו-"Hold-Up", האחרון עם הכוכב הצרפתי ז'אן-פול בלמונדו. ב-1986 שיחקה ביחד עם קורט ראסל בסרט הפעולה "צרות גדולות בצ'יינה טאון". ב-1987 תפקידה הראשי ב"אהבה בחלון הראווה" נחל הצלחה גדולה מאוד בקופות. אחד מתפקידיה הזכורים ביותר היה כששיחקה את סגן ולריס ב"". ב-1988 שיחקה במותחן הרומנטי "חתיך מבוקש" לצד רוב לאו, על פי תסריט של דיק וולף. ב-1995 שיחקה בקומדיה העצמאית "בנות עירומות חיות" לצד דיינה דלייני.
ב-2005 הופיעה בסרט נסיכת הקרח של וולט דיסני בו הייתה מאמנת ההחלקה על הקרח של הדמות הראשית של הסרט. גילמה את דמותה של קלייר, אישה משותקת שרוצה למות, בתחיית הווסט אנד של הדרמה "Whose Life Is It Anyway?". באוקטובר 2006, הופיעה בהפקת הווסט אנד של דייוויד מאמט ב-Donmar Warehouse בלונדון.
ב-2006 כיכבה לצד ברנדן גליסון בסרט "מראה כפולה" של ג'ון בורמן משנת 2006, קומדיה שחורה שמתמקדת בהשפעה של כלכלת ה-Celtic Tiger על העם האירי. ב-ITV שיחקה לצד דייוויד הייג, דניאל רדקליף וקארי מאליגן ב-"My Boy Jack", המגולל את קורותיו של הסופר רודיארד קיפלינג במסעו אחר בנו האבוד במלחמת העולם הראשונה.
קריירה טלוויזיונית.
ב-1978 כיכבה לצד פיטר פאלק וניקול ויליאמסון בפרק "How to Dial a Murder" בסדרה "קולומבו". גם הופיעה בתפקיד אורח במיני סדרה הטלוויזיונית "Scruples".
ב-1982 קטרל גילמה את דמותה של מיס האניוול (לסי) ב"שחק אותה אצל פורקי: וכן ב"שחק אותה אצל פורקי 2".
ב-2014 החלה להופיע בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הקנדית "עור רגיש" של HBO קנדה, אשר שודרה במשך 2 עונות עד שנת 2016.
בשנת 2020 כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה ""Filthy Rich" ברשת פוקס", בתפקיד מרגרט מונרו, מנחת טלוויזיה שנחושה לשלוט ברשת הטלוויזיה בה היא עובדת בכל האמצעים הדרושים כאשר בעלה המייסד מת באופן בלתי צפוי.
בשנת 2022 החלה לשחק בסיטקום "איך פגשתי את אבא" של רשת הולו, את דמותה הבוגרת של סופי, בעוד את דמותה הצעירה מגלמת הילרי דאף.
הפריצה הגדולה: סקס והעיר הגדולה.
ב-1997 לוהקה לסדרה של דארן סטאר "סקס והעיר הגדולה" ששודרה ברשת HBO החל מ-1998. בסדרה כיכבה לצד שרה ג'סיקה פרקר, קריסטין דייוויס וסינתיה ניקסון. קטרל גילמה בסדרה את דמותה של סמנתה ג'ונס וזכתה להכרה בינלאומית. ניצלה את הצלחתה והופיעה בפרסומות בטלוויזיה וקידמה את "Pepsi One". גם חתמה על חוזה לכתוב ספר בנושא מין עם בעלה השלישי מארק לוינסון. בנוסף לכך, ניתן לשמוע אותה קוראת את שירתו של רופרט ברוק ב-CD Red Rose Music SACD Sampler Volume One.
קטרל שבה לתפקיד סמנתה ג'ונס בסרט הקולנוע "סקס והעיר הגדולה", שיצא לבתי הקולנוע ב-30 במאי 2008. הופיעה בסרט ההמשך "סקס והעיר הגדולה 2" אשר יצא לבתי הקולנוע ב-27 במאי 2010.
קטרל גילמה את קלאופטרה החל מאוקטובר 2010 בליברפול פלייהאוס בליברפול בהפקת "אנטוניוס וקלאופטרה" בבימויה של ג'אנט סאזמן, לצד ג'פרי קיסון. באותה שנה כיכבה בסרט הקולנוע העצמאי "לפגוש את מוניקה ואלור", עליו זכתה לתשבחות המבקרים.
פרסומות.
מאז שלהי 2005 הופיעה במספר פרסומות טלוויזיה בריטיות עבור Tetley Tea. ביולי 2006, פרסומת למכוניות ניסאן מוטורס, שהציגה את קטרל כסמנתה ג'ונס הורדה מהטלוויזיה הניו זילנדית, ככל הנראה בגלל תלונות על רמיזות מיניות.
כוכב בשדרת הכוכבים.
ב-16 ביוני 2009, נודע שקטרל תקבל כוכב בשדרת הכוכבים של קנדה בטורונטו. טקס ההשקה נערך ב-12 בספטמבר 2009.
לה גראן ופור
לה גראן ופור (בצרפתית: Le Grand Véfour; היא מסעדת העילית הראשונה בפריז.
לה גראן ופור נפתחה בפאסאז' פלה רויאל ב-1784 בידי אנטואן אוברטו, כקפה דה שארטר,
ונרכשה ב-1820 בידי ז'אן ופור
שכינה אותה מסעדת ופור, שם שנשאר מאז,
ופור, פרש אחרי שלוש שנים, ומכר את המסעדה לז'אן בואסייה.
רשימת הלקוחות הקבועים במהלך המאות כוללת את שמות נכבדים בתרבות והפוליטיקה הצרפתית, ביחד עם tout-Paris.
רוטב מורניי היה אחד המאכלים הראשונים שהוגשו בגראן ופור. המסעדה הייתה סגורה בשנים 1947-1905 ונפתחה מחדש בידי השף רמון אוליבר, כשז'אן קוקטו עיצב את התפריט.
אוליבר החזיר את המסעדה לימי גדולתה והיא הייתה שוב מוקד משיכה לשמנה וסלתה של צרפת, עד שאוליבר עזב את המסעדה ב-1983.
המסעדה, עם התפאורה הנאוקלאסית שבה מראות גדולות ומסגרות מוזהבות וקירות supraportes מצוירים המשיכה במסורת של הגסטרונומיה באותו מיקום, "מעוז חדור בהיסטוריה של המטבח הצרפתי הקלאסי".
ב-1991 נטל את המושכות כשף גי מארטן (נולד ב-1957, סאבואה עילית) והמסעדה הגיעה לפסגת ההכרה הקולינארית וזכתה בשלושה כוכבים ממדריך מישלן ובתשעה עשר נקודות במדריך הגו מיו.
המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
כשהמסעדה הפסידה אחד משלושת הכוכבים שלה בשנת 2008
תחת גי מארטן שעבד עבור קבוצת טטינג'ה, התפרסמה הידיעה בכותרות החדשות. כיום (2011) מחזיקה המסעדה בשני כוכבים במדריך המישלן.
כעבור עשרים שנה מארטן רכש את המסעדה.
מלון קריון
מלון קריון (בצרפתית: Hôtel de Crillon) בפריז הוא אחד ממלונות הפאר העתיקים ביותר בעולם, ומדורג כבעל הרמה הגבוהה ביותר של "חמישה כוכבים דה-לוקס" בהתאם לשיטת המדד הנהוגה כיום. המלון מכיל 103 חדרי אורחים ו-44 סוויטות. הוא ממוקם בקצה המזרחי של שדרות שאנז אליזה ובקצה הצפוני של כיכר הקונקורד כבניין מספר 10.
הטרקלינים הציבוריים של המלון מעוטרים בשלל חפצים אמנותיים עתיקים - שטיחי קיר רקומים, נברשות, רהיטים מוזהבים, פסלים מהמאות ה-17 וה-18, שידות, וכיסאות בסגנון שהיה אופנתי בתקופת שלטונו של לואי ה-16 על צרפת. סוויטת ליאונרד ברנשטיין שבקומה העליונה של המבנה, מוקפת במרפסת המשקיפה על פריז, וגם מכילה כמה מהפסנתרים של המנצח.
היסטוריה.
המלון מצוי באחד משני בנייני אבן תואמים, שביניהם מפריד רי רואיאל, אשר נבנו בשנת 1758 בידי הארכיטקט לואי פרנסואה טרוּאָר שקיבל את המשימה מידי לואי החמישה עשר, מלך צרפת. בתחילה נבנו שני הבניינים על מנת לשמש את משרדי הממשלה והמזרחי שבהם משמש עד לעצם היום הזה (2010) להיות מפקדת ה-Royale, חיל הים הצרפתי. אולם, הבניין המערבי נהפך למלון פאר בו ביקרה כעבור זמן קצר מארי אנטואנט וחברי האליטה שלה. היא לקחה שם שיעורי פסנתר.
בשנת 1788, פרנסואה-פליקס-דורותה ברטון דה באלב, רוזן קריון, רכש את המלון, אלא שזה הוחרם זמן קצר לאחר מכן בידי ממשלת המהפכה הצרפתית. לבסוף הושב לידי משפחתו של הרוזן קריון, שניהלה אותו עד לשנת 1907, ובאותה שנה החל לעבור שיפוץ מחודש שארך כשנתיים בידי ארגון "חברת הלובר" ("Société du Louvre"), תחת השגחת הארכיטקט גבריאל-איפוליט דטאייר. כיום, באמצעות החברה "קבוצת מלונות הקונקורד" ("Concorde Hotels Group"), מלון קריון הוא עדיין חלק מ-"חברת הלובר" שמניותיה נסחרות בבורסה של פריז, והוא מצוי תחת שליטת חברת ההחזקות של משפחת טטינג'ה, כמו גם היותה של אן-קלייר טטינג'ה יושבת ראש הוועד המנהל של החברה.
בשנת 1918, במהלך סיור ביקורת, שהה במלון הגנרל האמריקני ג'ון פרשינג כמו גם סגן מזכיר הצי האמריקני, פרנקלין דלאנו רוזוולט. שנה לאחר מכן, במהלך ועידת השלום בפריז (1919) שהו בקריון הנשיא וודרו וילסון וכל המשלחת האמריקנית שליוותה אותו. הטרקלין צויד בטלפונים אותן ניהלו האמריקאיות המפורסמות הדו-לשוניות, הידועות בשם "Hello Girls". למעלה מעשרים שנה לאחר מכן, במהלך כיבושה של צרפת במלחמת העולם השנייה, השתלט על המלון הפיקוד העליון הצבאי הגרמני. נשיאים אמריקנים אחרים ששכנו במלון היו תאודור רוזוולט, הרברט הובר וריצ'רד ניקסון. המלון מוצג בסצנת הפתיחה של הרומן "ראבלשטיין" ("Ravelstein") של סול בלו.
מדי שנה מתקיים בקריון נשף צדקה בשם "Bal des Débutantes".
מולי סימס
מולי סימס (באנגלית: Molly Sims; נולדה ב-25 במאי 1973) היא דוגמנית ושחקנית אמריקנית. סימס ידועה במיוחד בשל הופעותיה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ובשל תפקידה בסדרה "לאס וגאס" של רשת הטלוויזיה NBC. היא שגרירה של Operation Smile.
ביוגרפיה.
שנותיה הראשונות.
סימס נולדה בקנטקי לדוטי וג'ים סימס.
היא למדה באוניברסיטת ואנדרבילט במשך שנתיים עד שנשרה ב-1993 בשל רצונה להתחיל לדגמן. בעודה בואנדרבילט, היא הייתה חברת אגודת דלתא-דלתא-דלתא (ΔΔΔ).
קריירה.