גשר הרכבת מעל הנהר התפרסם במלחמת העולם השנייה כמטרה לאחד ממבצעי החבלה הגדולים ביותר במלחמה – "מבצע הרלינג". ב-25 בנובמבר 1942, פוצץ הגשר על ידי כוח בריטי ופרטיזנים יוונים במטרה לנתק את קו האספקה שהועברה בין אתונה לסלוניקי (בעיקר עבור קורפוס אפריקה). הפיצוץ השמיד שניים מתוך ששת מזחי הגשר. בעקבות החבלה תנועת הרכבות נעצרה ל-6 שבועות. גדוד מהנדסי הרכבת ה-IV, מחטיבת מהנדסי הרכבת של הצבא המלכותי האיטלקי, שיקמו את הגשר ב-19 יום, המזחים ההרוסים הוחלפו בקורות פלדה שעדיין קיימות.
מאז המלחמה, האזור סביב הגשר משמש כאנדרטה.
המהנדס שתכנן ובנה את הגשר המקורי היה מהגר איטלקי בשם אגוסטינו טקוני, שהשתמש באותה תקופה בהנדסה חכמה תוך שימוש בחלקים ייחודיים שהקשו על שיקום הגשר. הכוחות הבריטיים בחרו לפוצץ את הגשר הזה מכיוון שכוח האבטחה היה קטן מהכוח התוקף. הגישה, הרתק והנסיגה היו טובים ביעד זה.
עקיל אבן אבי טאלב
עקיל אבן אבי טאלב (בערבית: عَقِيل ٱبْن أَبِي طَالِب) היה אחד מהצחאבה, אחיו של עלי בן אבי טאלב ובן דודו של הנביא מוחמד.
משפחתו.
הורים.
אביו של עקיל היה אבו טאלב בן עבד אל-מוטליב אבן האשם בן עבד מנאף.
אמו הייתה פאטמה בנת אסד בן האשם בן עבד מנאף.
בניו.
יזיד, סעיד, ג'עפר אל-אכּבר, אבו סעיד אל-אחוול, מסלם, עבד אללה אל-אכּבר, עבד אללה אל-אווסט, עבד אללה אל-אסע'ר, עבד אלרחמן, אחמד, אל-פדל, מעין, אל-חכּם, עקיל, עון, עבד מנאף, ג'עפר אל-אסע'ר, חמזה, עת'מאן, מוחמד, עיסא, עלי.
בנותיו.
אום האני, רמלה, זינב, פאטמה, זינב אל-סע'רא, אום לקמאן, אסמאא, אום אל-קאסם, אום אל-נעמאן, אום עבדאללה, עקילה.
טוביה מרגלית
טוביה מרגלית (25 במרץ 1941, כ"ו באדר ה'תש"א, ארץ ישראל – 4 ביוני 2020, י"ב בסיוון ה'תש"ף) היה קצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל. שירת בחיל חימוש (לימים חיל הטכנולוגיה והאחזקה) בשלל תפקידים עד להיותו מפקד החיל – קחש"ר – בדרגת תת-אלוף. לאחר שירותו פנה לתחום העסקי במגוון תעשיות בתחום הביטחוני.
ימי ילדותו.
טוביה נולד בכ"ו באדר תש"א (25 במרס, 1941), בארץ ישראל וגדל בנעוריו בתל אביב. למד בבית הספר דתי, בבית ספר "תחכמוני". בהיותו בן שש פרצה מלחמת השחרור. בכיתה ד' הצטרף לתנועת הצופים הדתיים(שבט העדה) שפעלה בבית ספרו. בתנועת הנוער הכיר את עליזה, אשתו לעתיד. בהמשך, למד בתיכון דתי "תיכון ב'" ברחוב צייטלין בתל אביב, אשר כונה "תיכון צייטלין"; ובמשך כמעט כל שנות התיכון נותר מרכז הכובד החברתי שלו בצופים, כמדריך.
שירותו הצבאי.
בתום לימודיו בתיכון, התחיל מרגלית את מסלול לימודי העתודה האקדמית. במסגרת העתודה למד בטכניון לתואר בהנדסת מכונות.
נכנס לחיל החימוש בתפקיד זוטר של מהנדס מכונות, מהנדס תכנון, בדרגת סמל. את תפקידי הקצונה התחיל כקצין טכני במפקדת קחש"ר, עיקר התמחותו היה בנשק כבד. לאחר מכן מונה לראש ענף נשק, בדרגת סגן-אלוף. מתוקף תפקידו זה היה אחראי על כל תחום הנשק הקל והכבד ועל תחומים נוספים הקשורים בעקיפין לנשק, כמו אמצעֵי כינון ותצפית. בהמשך מונה למפקד יחידת בחינה, שאחראית על בדיקת הציוד שצה"ל רכש לחיל היבשה הן מהתעשייה המקומית, הן מהתעשייה בחוץ לארץ והן מצבאות זרים, ועל הבטחת האיכות. לאחר מכן הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לעוזר קחש"ר.
במש"א (מרכז שיקום ואחזקה) פיקד על מפעל שבנה את טנק המרכבה ועסק בשיקום של טנקים אחרים, על מפעלים של מערכות אלקטרואופטיות ושל נשק כבד. עבד בצוות תחת פיקודו של האלוף ישראל טל - טליק, בתכנון ופיתוח טנק המרכבה. בזמנו הגיע מש"א לשיא פריחתו והעסיק שלושת אלפים עובדים, רובם אזרחים. במהלך שירותו כמפקד מש"א פרצה מלחמת לבנון הראשונה. המפעל, לפחות בחלקו, נשאר לעבוד בשבת בהיתר. ב-1983 מונה לקצין חימוש ראשי והועלה לדרגת תת-אלוף - חובש הכיפה הראשון בצה"ל. ב-1985 פרש מצה"ל לאחר שלא הסכים עם החלטת הרמטכ"ל להעביר את חיל החימוש לפיקודו של ראש אגף אפסנאות (אג"א).
לאחר השירות הצבאי.
לאחר השחרור כיהן בתפקיד ראש העמותה של חיל החימוש, במסגרת תפקידו הקים את אתר ההנצחה של החיל בנתניה. כמו כן, היה שותף בחברת "פלמר", אשר נותנת שיירותי ייעוץ והנדסה לתעשיית הגומי. בשנות ה-2000, פלמר רכשה את חברת תגל ביקנעם, ובה כיהן בתפקיד יושב ראש מועצת דירקטוריון פעיל.
כשהיה בן 79 נפטר טוביה מרגלית ממחלה קשה. השאיר אחריו את עליזה, רעייתו, את ארבעת ילדיהם ונכדים.
10 אחוז
10 אחוז (בצרפתית: Dix pour cent) היא סדרת טלוויזיה צרפתית, ששודרה בערוץ "France 2" מ-14 באוקטובר 2015 עד 4 בנובמבר 2020, וכללה ארבע עונות.
הסדרה עוסקת בארבעה סוכני שחקנים הנאבקים לשרוד ולשמור על מקום עבודתם בסוכנות ASK, המתמחה בייצוג בשחקנים, לאחר שמייסד הסוכנות נפטר. עלילת הסדרה מיטיבה לתאר את התככים ומשחקי הכוחות שמתנהלים מאחורי הקלעים של הסוכנות ושל עולם השחקנים.
הסדרה שודרה בערוץ "Ici ARTV" בקנדה, בערוץ "RTS 1" בשווייץ והיא זמינה ברחבי העולם בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס, למעט בספרד, גרמניה ופורטוגל.
רקע עלילתי.
גיבורי הסדרה הם אנדריאה, מתיאס, גבריאל וארלט – ארבעה סוכנים העובדים בסוכנות לייצוג השחקנים והכישרונות ASK (בצרפתית: "Agence Samuel Kerr"; על שם מייסד הסוכנות ובעליה). הארבעה מצליחים לשלב במיומנות את האמנות והעסקים, אך מנגד, חייהם הפרטיים והמקצועיים מתנגשים זה בזה. בעודם נאבקים להציל את הסוכנות שלהם לאחר מותו הפתאומי של מייסדה, ארבעת הסוכנים לוקחים את הצופים אל מאחורי הקלעים של עולם השחקנים על מורכבויותיו.
צוות השחקנים והדמויות.
שחקנים בתפקיד עצמם.
שחקנים רבים הופיעו בסדרה בתפקיד עצמם, וברוב המקרים הופיעו רק בפרק אחד:
עיבודים.
רימייק טורקי.
בשנת 2020, עלה לשידור רימייק טורקי לסדרה בשם " (בתרגום חופשי מטורקית: תתקשרו לסוכן שלי; בדומה לשם הסדרה האנגלי: "). ברימייק הטורקי, הוסר כל אזכור להומוסקסואליות של הדמויות.
רימייק בריטי.
במאי 2021 נודע שצילומי הרימייק הבריטי החלו במרכז לונדון, בהפקת החברות "אולפני ברון" ו"סרטי הדליין" . בדומה לרימייק הטורקי, שם הסדרה יהיה כשמה האנגלי של הסדרה המקורית: "". "פריים וידאו" רכשה את זכויות ההפצה בממלכה המאוחדת ובאירלנד. את הסדרה מפיק ג'ון מורטון , אשר גם כותב ומביים את שני הפרקים הראשונים. לצוות השחקנים של הסדרה לוהקו לידיה לנארד , ג'ק דוונפורט, ג'ים ברודבנט, מגי סטיד, פראסאנה פואנאראג'ה, הארי טרוואלדווין והיפטו קוואסם. הסדרה תכלול הופעות קמע של קלי מקדונלד והלנה בונהם קרטר.
עבד אל-חפיט', סולטאן מרוקו
מולאי עבד אל-חפיט' (בערבית: عبد الحفيظ بن الحسن; עבד אל-חפיט' בן אל-חסן, 1875 – 4 באפריל 1937) היה סולטאן מרוקו בין השנים 1908–1912. עבד אל חפיט' היה מבניו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו ועלה לשלטון לאחר שהדיח את אחיו הצעיר, עבד אל-עזיז, סולטאן מרוקו במרד עממי. תחת שלטונו הפכה מרוקו רשמית למושבה של האימפריה הקולוניאלית הצרפתית לאחר המשבר המרוקאי השני בשנת 1911. אף על פי שהמרד שהביא אותו לשלטון נועד להתנגד לעליית ההשפעה הצרפתית, עבד אל-חפיט' הביא בסופו של דבר לעליית ההשפעה הצרפתית בלית ברירה. בשנת 1912 הוא אף הודח לפי רצון המנהל הצרפתי והוחלף מבחינה רשמית ביוסף, סולטאן מרוקו, בעוד כוחות מורדים בדרום המדינה המשיכו להילחם נגד הצרפתים.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
עבד אל-חפיט' היה השלישי בבניו של חסן הראשון, סולטאן מרוקו והבכור לשרוד לבגרות. אמו הייתה לאלה אליה, רעייתו הראשונה של הסולטאן חסן הראשון ועבד אל-חפיט' נולד וגדל בפאס, בירת הסולטנות המרוקאית שהייתה תחת שלטון השושלת העלווית. עבד אל-חפיט' גדל בחינוך פרטי והיה עד להיחלשותה הממושכת של הסולטנות המרוקאית לנוכח עליית כוחן של המעצמות האירופאיות. מרוקו הייתה במסגרת המרוץ לאפריקה פרס אשר נחשק בידי הרפובליקה הצרפתית השלישית, הקיסרות הגרמנית והרסטורציה הספרדית.
חסן הראשון העדיף את אחיו הצעיר של עבד אל-חפיט' ובמותו הוא ירש את הכתר ומונה בתור עבד אל-עזיז, סולטאן מרוקו. עבד אל-עזיז היה רפורמר וניסה להגיע להסדר עם המעצמות הקולוניאליות. לאחר המשבר המרוקאי הראשון בשנת 1906 חולקה הסולטנות – רוב שטחיה נפלו לידי אפריקה המערבית הצרפתית ומרכזי האוכלוסין ממערב להרי האטלס היו תחת השפעה צרפתית. הספרדים מצידם כבשו את הצפון של המדינה, את איפני ואת סהרה המערבית ובמטרה להגיע לפשרה עם גרמניה נתנו הצרפתים שטחים ממושבתם במרכז אפריקה לידי מושבת קמרון הגרמנית.
סולטאן מרוקו.
מעמדה הריבוני של מרוקו נחלש ועקב קרבתו לצרפתים החל מרד עממי נגד עבד אל-עזיז. עבד אל-חפיט' ראה במרד הזדמנות, הוא הכריז בשנת 1908, בעודו במרקש, על ג'יהאד (מלחמה קדושה) אשר במהלכו הדיח את אחיו עבד אל-עזיז ומונה לסולטאן החדש. אף על פי שהבטיח למורדים כי יפעל במדיניות קשיחה נגד האירופאים, עבד אל-חפית' גילה במהרה כי הסולטנות נשענת כמעט לגמרי על צרפת וכי מאבק בצרפתים הוא בעל סיכויים נמוכים להצלחה. על כן, לאורך שלטונו של עבד אל-חפיט' הממשל המרוקאי פעל דווקא להתקרב לסמכויות הצרפתיות בשביל לוודא שמעמדה של השושלת העלווית ישמר, אפילו עם יהיה הדבר בצורה סמלית בלבד.