בנובמבר 2000 חוקקה ממשלת ז'וספן חוק המחייב שוויון מיני במקומות העבודה, כולל סעיף המבטל את האיסור על עבודת לילה לנשים, אשר נחקק במטרה לעמוד בדרישות של האיחוד האירופי בנושא שוויון בין המינים. סעיף זה של החוק עורר התנגדות עזה של חוגים פוליטיים ואיגודי מסחר, על אף העובדה שהיו פטורים רבים מאיסור זה. חוק "המודרניזציה החברתית" כלל הוראות הקשורות לעבודה, כגון אמצעים למאבק ב"הטרדה מוסרית" (בריונות) בעבודה, אמצעים להילחם בתעסוקה הנתונה תחת סיכון (באמצעות הגבלות על חוזים לזמן קצוב) והכרה משופרת בכישורים ובניסיון מקצועיים. החוק גם הכיל מגוון רחב של הוראות בנושא יחסי עבודה, כגון דרישה להתכנס למשא ומתן על אודות קיומו של שבוע עבודה בן 35 שעות, קודם לכל תוכנית פיטורים, מתן סמכויות משופרות למועצות עובדים, תרומה להתחדשות של אתרים סגורים על ידי חברות עם כוח עבודה של מעל ל-1,000 עובדים, פריסה של תשעה חודשי חופשה לעובדים מיותרים, והכפלה של פיצויי הפיטורים המינימליים.
הועבר חוק על "תקנות כלכליות חדשות", שנועד להוסיף היבט מוסרי לנהלים כספיים, להבהיר כללי תחרות, שיפור הדיאלוג החברתי ואכיפת זכויותיהם של הצרכנים". במונחים של יחסי עבודה, החוק החדש חיזק במידה מסוימת את סמכויותיהן של מועצות עובדים בעת השתלטויות, מיזוגים וחילופי מניות מוצעים.
הוצגו בנוסף הטבות לילדים פצועים קשה או חולים, כמו גם הטבות שמטרתן לעודד נשים להיכנס מחדש לשוק העבודה.
ממשלת ז'וספן גם הקימה (במסגרת מדיניות שמטרתה שיפור הכיסוי למחלות תעשייתיות) קרן פיצויים לנפגעי אזבסט, והרחיבה את הזכות למקלט מדיני. בוצעה חנינה מותנית למהגרים בלתי חוקיים וכתוצאה ממנה הוצעו מגורים חוקיים ל-75,000 מהגרים כאלו.
ב-1998 חוזקו הצעדים שכוונו לשילובם מחדש בשוק התעסוקה של אנשים המובטלים במשך פרק זמן ממושך. באותה השנה הוקמו קבוצות חירום, בתיאום הנציגים המקומיים הבכירים בממשלה ברמת המחוז, במטרה לבחון תשלומים אישיים לאלו הנמנים עם הנזקקים ביותר.
בוצעה בדיקה של סולמות הסיוע בדיור, והוצג חוק בנוגע לשוויון בין המינים במקום העבודה. חקיקה זו הסירה את האיסור על עבודת לילה לנשים והציגה את התקנות החדשות לסוג זה של עבודה, עם כיסוי לכל העובדים. הועבר חוק מימון ביטוח לאומי לשנת 2002 בו, בין היתר, הוצגה עלייה כללית בפנסיה, וחופשת אבהות מוגדלת, משלושה ל-11 ימים.
הוסרו חלק מהחסמים המבניים לתעסוקה, בכך שנעשה קל יותר לשלב בין הכנסות מתעסוקה להעברות חברתיות. הכנסות הון חויבו במס גדול יותר, בזמן שהוכנסו צעדים שונים לטובת שכבות חברתיות נמוכות, מה ששיפר את כוח הקנייה שלהן. המועסקים היו הנהנים היחידים מתשלומי רווחה מונמכים. הועלו הטבות הרווחה, חוזקה הפרוגרסיביות במס ההכנסה, עם קיצוצי מס שמהם נהנו קבוצות חלשות, יותר מאשר קבוצות חזקות יותר. סעיפי ההכנסה הנמוכה של האוכלוסייה קיבלו תמיכה ממוקדת וכמעט כל אמצעי המס שהונהגו על ידי ממשלת ז'וספן, נועדו להגביר את הביקושים ולהקטין את אי השוויון. בין 1997 ל-2002, כוח הקנייה כשיעור מהכנסות משק הבית, גדל בשיעור של 16%, העלייה החמש-שנתית הגדולה ביותר בפרק זמן של עשרים השנים שקדמו לכך. בנוסף, ההוצאה הממשלתית גדלה ב-8.9% בין השנים 1997 ל-2002. בסך הכל, המדיניות החברתית והכלכלית שיושמה על ידי ממשלת ז'וספן, סייעה לצמצם פערים חברתיים וכלכליים, כשאי השוויון בהכנסות צנח בין השנים 1997 ל-2001, במונחים של מדד ג'יני.
בתחום היחסים הבינלאומיים, ז'וספן בעיקר הקפיד להתרחק מהתערבות בתחום מדיניות חוץ בתקופתו כראש ממשלה. עם זאת, בשנת 2000, גינה ז'וספן את "פעולות הטרור נגד אוכלוסייה אזרחית וחיילים ישראלים" של החזבאללה, עמדה פרו-ישראלית משמעותית במידה ניכרת מזו של הנשיא שיראק. ב-26 בפברואר, בעת ביקורו של ז'וספן באוניברסיטת ביר זית, הושלכו אבנים לעברו על ידי סטודנטים פלסטינים, אירוע שהסתיים בכך שז'וספן נפצע באורח קל, כשסבל מחתך מדמם בחלק האחורי של ראשו ומשברים בידיו.
ז'וספן התמודד במסע הבחירות לנשיאות צרפת בשנת 2002. בשלבים המוקדמים נראה כאילו ז'וספן נהנה ממומנטום, אולם לאחר מכן התברר כי הקמפיין מתמקד בסוגיות של חוק וסדר שבהן, כך נטען, הממשלה לא השיגה תוצאות משכנעות; הדבר עלה בקנה אחד עם דגש חזק של אמצעי התקשורת אודות מספר מקרי פשע מבישים. על ראש הממשלה נמתחה גם ביקורת חריפה מצד השמאל הקיצוני ביחס למדיניותו הכלכלית המתונה אשר, לטענת המבקרים, לא הייתה שונה במידה ניכרת מזו של ממשלת הימין בהעדיפה את העסקים ואת השוק החופשי. בבחירות התמודדו גם מועמדים רבים של מפלגות השמאל, אשר נגסו בתמיכה בז'וספן. כתוצאה מכך סיים ז'וספן במקום השלישי לאחר שיראק ומנהיג הימין הקיצוני ז'אן-מארי לה פן, תוצאה שמנעה מז'וספן להעפיל לסיבוב השני של הבחירות.
בעקבות תבוסתו באפריל 2002 החליט ז'וספן להכריז מיד על פרישתו מפוליטיקה, והתפטר מתפקידו כראש ממשלה. הוא השמיע לאחר מכן תגובות אפיזודיות בעניינים פוליטיים עכשוויים; כך למשל הצהיר על התנגדותו לנישואים חד-מיניים. בשנת 2005 חזר לזירה הפוליטית הלאומית בקמפיין לטובת החוקה האירופית המוצעת.
בשנת 2006 הודיע ז'וספן כי הוא "זמין" להיות המועמד הסוציאליסטי לנשיאות בשנת 2007. כאשר סגולן רויאל הפכה לכוח עולה בסקרים חזר בו ז'וספן ממועמדותו, על מנת שלא "לחלק את המפלגה".
השתייכות טרוצקיסטית.
ב-5 ביוני 2001 התוודה ז'וספן בפני הפרלמנט שהוא שמר על קשרים עם קבוצה טרוצקיסטית "בשנות ה-60" ואף שמר על קשר עם מפלגתו של פייר למבר, ה-Internationalist Communist Organisation לאחר כניסתו למפלגה הסוציאליסטית ב-1971.
נשיאותו של הולנד.
ב-14 ביולי 2012 הודיע נשיא צרפת פרנסואה הולנד כי ז'וספן יעמוד בראש ועדה אודות דאונטולוגיה ואתיקה בחיים הפוליטיים בצרפת. ועדה זו ספגה ביקורת על היותה דומה מדי לוועדה של אדואר בלאדור באותו נושא, אשר נוצרה ב-2007 על ידי הנשיא ניקולא סרקוזי.
אמבר (מכון תערובת)
אמבר הוא מכון התערובת הגדול בישראל ואף במזרח התיכון כולו. המכון מייצר תערובות מזון לכל ענפי המשק החי כגון: ענפי הלול לסוגיהם השונים, פרות החלב, דגים ועוד.
אמבר פועל בשני מפעלי ייצור מרכזיים:
המכון הוקם ב-1961 על ידי קיבוצי גרנות ומושבים שיתופיים ממרכז הארץ והתרחב במשך השנים, ותוכן בידי האדריכל יעקב (קובה) גבר. כיום נמצא המכון בבעלותם של כ-148 קיבוצים ומושבים מכל רחבי הארץ.
במפעל נמצאת שלוחה של המסילה המזרחית, אשר יוצאת מתחנת הרכבת חדרה מזרח. לאחר פירוקה של המסילה המזרחית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 שירות רכבות הנוסעים במסילה נפסק ועד לחידושה של המסילה המזרחית השימוש היחיד למקטע זה של המסילה היה עבור המפעל.
קרב בוסטון
אנטילופה איילית
אנטילופה איילית (שם מדעי: "Pelea capreolus") היא סוג של אנטילופה החיה באפריקה הדרומית, ומהווה מין יחיד בסוגה ובתת-משפחת פֶּלינים. לעיתים מסווגת כשבט בתת-משפחת צבאי סוף.
תיאור.
האנטילופה האיילית מתאפיינת בפרווה צמרירית עבה וצבעה אפור בהיר כשהגחון לבן. הרגליים והראש נוטים להיות בצבע חום בהיר, והחלק הקדמי של הרגליים כהה יותר. זנבם קצר ורחב כזנב האייל, האף והעיניים גדולים ושחורים, עיגולים לבנים מסביב לעיניים והשפתיים, האוזניים ארוכות ודקות, ובדרך כלל זקופות. לזכרים בלבד יש זוג קרניים ישרות דקות וחדות. מיקומם הוא מעל העיניים, ואורכם הוא כ-20 עד 29 סנטימטר. גובהם בכתפיים: 125-105 ס"מ, אורך ראשם וגופם: 80-70 ס"מ, אורך זנבם: 20-10 ס"מ, ומשקלם: 30-18 ק"ג. צבאי סוף ההרים דומים מאוד לאנטילופה האיילית, ונמצאים באותו בית הגידול, אם כי אוזניהם קצרות בהרבה, וקרניהם מתעקלות מעט קדימה.
אקולוגיה.
האנטילופות האייליות פעילות לאורך היום והלילה, ומבלות כ%60-55 מהזמן באכילה או בתנועה. הם נמצאים בדרך כלל בשטחים פתוחים ולא בכיסוי צמחייה. בעת הנדידה, הנקבה בדרך כלל מובילה את העדר, עם זכר אחד שנמצא מאחורה. הזכרים מאוד טריטוריאליים, והם מגינים על טריטוריה בגודל של 0.6 ק"מ שמסומנת בגללים, וכן על עדר נקבות המונה כ 15-12 נקבות וצאצאיהם. הטריטוריה בשימוש מלא בחורף, ומעט מאוד בקיץ. המפגשים בין הזכרים כרוכים במאבק עם קרניהם החדות, ובריצות זה אחר זה. הזכרים הרווקים הם בודדים. ריצתם והילוכם הוא בצורה מתנדנדת. ההריון נמשך כשבעה חודשים, לאחריהם נולד ולד אחד, המוסתר בשלושת השבועות הראשונים בצמחייה, ולאחר שישה שבועות נייד לחלוטין. העופר נגמל בגיל 8-6 חודשים, ומגיע לבגרות בגיל 16 שנים לנקבות, ו24-18 חודשים לזכרים.
תזונתם כוללת: עלים, שיחים, פרחים, שורשים, וזרעים שונים, כמויות קטנות של דשא נאכלות כל ימות השנה. בית גידולם הוא מרעה, סוואנות, סבך שיחים וכרי דשא הרריים בגובה 1400-3000 מטר בדרום אפריקה, ולסוטו בלבד.
איומים.
אויביהם הטבעיים הם: אריה, נמר אפריקאי, צבוע נקוד, זאב טלוא, ופיתון. האיומים עליהם כיום הם: ציד לא חוקי, כלבי בית ואובדן בית גידול. למרות זאת, מאחר שהם מותאמים לרוב בתי הגידול באפריקה הדרומית, לא צפויה להם הכחדה, ומצב שימורם הוא ללא חשש. האוכלוסייה העולמית נאמדת בכ 10,000-18,000 פרטים. תוחלת חייה של האנטילופה האיילית: 8-10 שנים.
אנטילופות אייליות
שנת הירח
נוייה פרייה פרסה
נויה פראייה פרסה
נוייה פראייה פרסה
נויה פראיה פרסה
נויה פריה פרסה
יוסף יאמבור
ולדימיר גולנישצ'ב
ולדימיר סמיונוביץ' גולנישצ'ב (ברוסית: Владимир Семёнович Голенищев; 29 בינואר 1856, סנקט פטרבורג, רוסיה – 5 באוגוסט 1947, ניס, צרפת) היה מראשוני האגיפטולוגים הרוסים, ובעל הישגים רבים.