שבח צבי רוזנבלאט
חומרת בנות ישראל
ראם הצבי
ראם הצבי (שם מדעי: "Oryx gazella") המכונה גם בשם גֵמסבוק ("Gemsbok") או חמסבוק, הוא מין של אנטילופה גדולה בתת-משפחת הראמים החי במרכז ומערב אפריקה, והמין הגדול ביותר במשפחת הראמים. קיים מין נוסף קטן יותר בשם ראם ביסה, הדומה מאוד לראם הצבי ובעבר אף היה נחשב כתת-מין שלו.
שמו המדעי נגזר כדלהלן: ""Oryx" = ראם, " gazella"" = צבי; צירוף של שניהם פירושו "ראם צבי" ומתייחס לכך שלראם זה יש פס שחור עבה במותניים כפי שיש לצבאים.
תיאור.
ראם הצבי הוא הגדול והחזק בין הראמים: כתפיו וצווארו שריריים, גובהו בכתפיים 1.2 מטר, אורך ראשו וגופו 198–240 ס"מ, ואורך זנבו 45–90 ס"מ. משקלם של הזכרים 220–240 ק"ג, ושל הנקבות 100–210 ק"ג. פרוותו בצבע חום אפרפר, בטנו רגליו וחלקו האחורי לבנים, ופס שחור עבה עובר מעל בטנו ומתפשט מעט לחלק העליון של רגליו בדומה לצבי. רעמה קצרה שחורה מתחילה בראש ומסתימת באמצע הגוף, פס שחור דק מתחיל בעורף, מתרחב בחלקו האחורי ומסתיים בסוף הזנב; זנבו ארוך ושעיר כזנב הסוס ובעל צבע שחור, ולעיתים פס שחור דק מתוח לאורך הצוואר ומתחבר עם הכתם השחור שברגליים. אוזניו קטנות יחסית ומתעגלות בקצוות, ראשו לבן עם כתם שחור בקודקוד, ורגליו ארוכות וחזקות. לראם זה יש פס שחור עבה היורד מהעין לסנטר, כתם שחור גדול במרכז האף המחובר בפס שחור דק לכתם בקודקוד, ומחובר לפס השחור שיורד מהעין. הזכרים גדולים יותר מהנקבות ולעיתים פרוותם כהה יותר.
קרניים.
הן לזכרים והן לנקבות קרניים המגיעות לאורך של , אם כי לזכרים קרניים ישרות עבות וקצרות יותר, ולנקבות קרניים ארוכות דקות ומתעגלות מעט לאחורה; הזכרים משתמשים בקרניהם בעיקר כדי להגן על הטריטוריה, והנקבות משתמשות בקרניהן כדי להגן על עצמן ועל צאצאיהן. ראם הצבי ניצוד בעיקר בגלל קרניו המרשימות, והיות ולנקבות קרניים ארוכות יותר, הן מועדות יותר לציד. בשבטים המקומיים משתמשים בקרניו כחוד לחנית, ולדברי מספר רשויות שימור ניתן להכין מקרניו שופר או חצוצרה; באנגליה של ימי הביניים קרניו היו נמכרות כקרני החד-קרן.
ראם ביסה.
ראם ביסה (הקרוי גם ראם מזרח אפריקני) דומה מאוד לראם הצבי, אולם נבדל ממנו במגוון תכונות: הוא קטן יותר, רזה יותר, פחות מוצק, עם פרווה בהירה יותר, הפס שחור שעל בטנו דק יותר, רגליו לבנות (כולל החלק העליון) למעט זוג כתמים שחורים, והוא חסר כתם שחור בחלקו האחורי; האוזניים שלו ארוכות יותר, והכתמים השחורים שעל פניו אינם מתחברים. תפוצתו במזרח אפריקה.
תפוצה ובית גידול.
תפוצתו הטבעית של ראם הצבי היא בדרום-מערב אפריקה, במדינות נמיביה, דרום אפריקה, בוצואנה וזימבבואה. ייתכן כי בעבר היה נפוץ גם באנגולה ומאוחר יותר נכחד משם. ב-1969 הוחלט לייבא ראמים לארצות הברית למטרות שונות ובהן ציד, וכתשעים ושלושה פרטים שוחררו לטבע בין השנים 1969–1977. בהיעדר טורפים טבעיים האוכלוסייה גדלה במהירות וכיום יש בטבע בארצות הברית כ-3,000 פרטים. ראם הצבי הוא בעל חיים חזק המסתגל לאזורים קשים ביותר, בשל העובדה שהוא מסוגל לחיות ימים רבים ללא מים. בית גידולו כולל אזורים צחיחים ביותר כמו מדבר נמיב או דיונות חול. הראמים נמצאים גם בסוואנות, שטחי מרעה ויערות דלילים.
מאפיינים ותזונה.
ראם הצבי חי בעדרים של 10–40 פרטים, המורכבים מזכר דומיננטי אחד ומספר זכרים ונקבות. כאשר יש מזון בשפע ניתן להיתקל גם בעדרים המונים למעלה ממאה פרטים. למרות שהם אינם תלויים במים, בשעות החמות של היום הם ינוחו באזורים מוצלים, ויגבילו את פעילותם לשעות הבוקר המוקדמות, שעות הערב המאוחרות, ולפעמים גם בלילות הקרירים. בגיל חמש או שש, הזכרים יקימו לעצמם שטחים בגודל של 25 קמ"ר עליהם יגנו בקנאות, ועשויים להישמר על ידם במשך שלוש שנים. במהלך עונת הרבייה הזכרים יתנו רק לנקבות וצעירים להיכנס. הקרבות בין הזכרים לעיתים קטלניים ועלולים להסתיים בפציעות חמורות. ההיריון נמשך כ-264 ימים לאחריהם נולד עגל אחד ולעיתים קרובות שניים, השוקל 9–15 ק"ג. העגל שוהה בשבועות הראשונים במקום מסתור, ואמו מגיעה מספר פעמים במהלך היום כדי להניקו; לעיתים העגל יצא בלילה עם אמו כדי להחליף מקום מסתור. לאחר 3–6 שבועות העגל מצטרף לעדר, ובמשך 5 חודשים צבע פרוותו משתנה מחום בהיר לחום אפרפר. העגלים מגיעים לבגרות בגיל שנה עד שנתיים. הראמים מסוגלים לרוץ למרחקים ארוכים במהירות של 60 קמ"ש. תזונתם כוללת בעיקר דשאים ועשבים, אולם אם המזון לא יהיה זמין הם יאכלו גם שיחים עשבי תיבול ועלים וענפים של עצים, בתקופות בצורת הם יחפרו בפרסותיהם כדי להגיע לשורשים ופקעות.
איומים ושימור.
אויביו של ראם צבי מבוגר בטבע הם אריות, צבועים נקודים ונמרים אפריקנים, בעוד שהצעירים יכולים להיטרף גם על ידי ברדלסים, קרקלים וסרוולים; קרניהם החדות כסיף של המבוגרים מספקות להם הגנה מרובם, והם משתמשים בהם גם כדי להגן על העגלים.
ראם הצבי הוא חיה פופולרית בקרב הציידים, ובעבר היה ניצוד במספרים גדולים שגרמו לאוכלסייתו להידלדל, אך כיום מצבו מוגדר כ"ללא חשש" (LC) על ידי IUCN ואין איום רציני על המין, כיוון שברוב המדינות הוא נאסר לציד וחי בעיקר בשמורות מוגנות (כמו הפארק הלאומי אטושה שבנמיביה) או שטחים פרטיים. גם במדינות בהם ציד הראם מהווה תרומה כלכלית, יש פיקוח המבטיח שמספרי האוכלסייה ישמרו. ראם הצבי מופיע בסמל נמיביה ומסמל קשיחות, הסתפקות במועט, ואומץ לב, כמו כן הוא משמש כסמל בפרובינציית הכף הצפוני, ובעבר גם בסמל דרום אפריקה וסמל מושבת הכף. האוכלוסייה העולמית (לא כולל בארצות הברית) נאמדת בכ-373,000. תוחלת חייו של ראם הצבי בטבע עד 20 שנים.
רצף הקיו
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", רצף הקיו (באנגלית: Q Continuum) הוא מישור חוץ-ממדי של קיום המאוכלס בגזע חייזרי, עוצמתי מאוד, שהאינטליגנציה שלו עולה עשרות מונים על כל יצור אחר, הידוע בשם קיו. יחסם לרוב אדיש כלפי ענייניהן של ישויות שאינן Q החיות בממדים המקבילים לשלהם אך הם כן מתעניינים בהתפתחות והתקדמות החיים.
הקיו הופיעו במספר פרקים של הסדרות: , ו. ישות אחת מן הקיו מוכר לצוות הוויג'ר כ"קווין".
במסע בין כוכבים: הדור הבא בפרק "Encounter at Farpoint" קפטן פיקארד וצוות האנטרפרייז נשפטים על מסוכנותם של בני האדם על ידי אחד מן הקיו ונטען כי עליהם להישמד, אך בשל הצלת חייהם של גזעים חייזריים שנחטפו הצוות מוכיח את ערך האנושות. בפרק "Hide and Q", קיו מופיע שוב ומציע לקומנדר רייקר להצטרף לרצף הקיו. קיו חושב כי בני האדם עלולים להתפתח אל מעבר לקיו, והוא רוצה להבין כיצד. רייקר מסרב להצעה והקיו מפסיד בהתערבות עם פיקארד. בשל כך, עליו לעזוב את בני האדם במנוחה לנצח.
בפרק "Q Who" קיו מציע לעזור לאנושות לחקור מחוזות לא נודעים ולשמור עליהם מפני איומים. כשפיקארד טוען כי הם יכולים להתמודד עם האיומים בעצמם, קיו שולח את האנטרפרייז למערכת J-25, שם נפגשים בני האדם לראשונה עם הבורג. פיקארד מבקש מקיו להציל את הספינה וזה נעתר ואומר כי אנשים אחרים לא היו מוחלים על כבודם והיו מעדיפים למות מאשר לבקש עזרה. בפרק נרמז כי הבורג מודעים לקיום האנושות ועושים את דרכם כדי להטמיע אותם וקיו מספק אזהרה לבני האדם מפני האיום הכביר של הבורג.
באחד הפרקים של "" קיו משאיר את בנו להשגחה אצל קפטן ג'נווי לשבוע על מנת שתחנך אותו.
אפרים זורייבין
הרב אפרים ראובן זורייבין (ת"ש, 1940 – ט"ו באייר תש"ע, 29 באפריל 2010) היה ראש ישיבה, ראש כולל, מעורכיה הראשיים של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין ועורך סדרת הספרים "משנת רבי אהרן" של רבו הרב אהרן קוטלר.
תולדותיו.
נולד בארצות הברית. למד בישיבת חפץ חיים בולטימור אצל הרב יעקב בוברובסקי ומשנת 1951 בישיבת לייקווד אצל הרב אהרן קוטלר. לימים ערך כמה מספריו "משנת רבי אהרן". בשנות ה-70 עלה לישראל. בשנות ה-80 הקים בשכונת נווה שאנן בחיפה את ישיבת כנסת בית אהרן, על שם הרב קוטלר. כעבור מספר שנים העתיק את משכנה להר נוף ולאחר מכן לקריית היובל בירושלים. לאחר סגירת הישיבה שימש ר"מ בישיבת הנגב בנתיבות. היה עורך ראשי במהדורת שוטנשטיין.
בעשור הראשון של המאה ה-21 התגורר בלייקווד ועמד בראש כולל "אהבת תורה וחסד".
נפטר בט"ו אייר תש"ע בניו יורק לאחר מחלה, והובא לקבורה בישראל.
משפחתו.
בשנת 2009 נפטרה בתו ליפשה פלדמן, שהייתה נשואה לרב שלמה, בנו של הרב אהרן פלדמן, מחבר הספר "שערי דעת" על סדר טהרות, ו"שערי חכמה" על סדר קדשים. ליפשה ייסדה וניהלה את מוסדות "משי" לילדי חינוך מיוחד בירושלים. בנו הרב אשר זוריבין לקח על עצמו את עול ניהול מוסדות "משי" לאחר פטירתה.
בניו הם אנשי העסקים עקיבא שמחזיק בשליטת חברת היזמות ISA GROUP בע"מ, הלל שמחזיק בשליטת חברת היזמות "הדס קפיטל" בע"מ, רפאל בעל חברה לעיצוב אירועים, והרב מנחם שמשמש כראש כולל באחד מהכוללים החשובים בבית שמש.
אפרים ראובן זוריבין
אפרים ראובן זורייבין
לאון (ספרד)
לאון (בספרדית: León, בלאונית: Llión) היא עיר ומוניקיפיום בספרד, בצפון-מזרחו של חצי האי האיברי, בירת המחוז לאון שבקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון. בשנת 2011 אוכלוסייתה מנתה 132,744 תושבים ושטח העיר הוא 39,03 קמ"ר. אוכלוסיית האזור המטרופוליטני מגיעה ל-204,212 תושבים ושטחו, הכולל 10 מוניקיפיומים, הוא 708,1 קמ"ר. העיר לאון הייתה בעבר בירת ממלכת לאון, אחת הישויות המדיניות שעמדו ביסוד המדינה הספרדית.