גורלו של ארצ'ר מתגלה בפרק "In a Mirror, Darkly Part II", כשנראה מסך מחשב על סיפון הדיפאיינט (NCC-1764) מהמאה ה-23. בהתאם לפרופיל שבמחשב, ארצ'ר היה אדמירל וראש המטה בפיקוד צי הכוכבים בעת פרישתו. מאוחר יותר הוא המשיך לשרת כשגריר באנדוריה בשנים 2165-2175. בשנים 2175-2183 ארצ'ר כיהן כחבר במועצת הפדרציה, ולאחר מכן כיהן שמונה שנים כנשיא הפדרציה (2184-2192). הוא גם היה חבר כבוד במשמר הקיסרי של אנדוריה.
על פי עבודות עיצוביות שלא נעשה בהן שימוש, ארצ'ר מת בשלווה בשנתו בביתו באפסטייט ניו יורק בשנת 2245, בדיוק יום אחד אחרי שהוא השתתף בטקס ההשקה של האנטרפרייז NCC-1701 - ספינת החלל של קפטן קירק ב (זהו אישור קאנוני ראשון של תאריך ההשקה של האנטרפרייז NCC-1701). עם זאת, על פי תצוגת המחשב, שנת 2160 היא השנה האחרונה בה תקופת כהונתו של ארצ'ר כמפקד על האנטרפרייז הגיעה לסיומה, הסותר את 2161 כשנה הנתונה בפרק "These Are the Voyages..."".
בסרט "סטארטרק" משנת 2009 הייתה התייחסות קצרה לארצ'ר, כאשר מונטגומרי סקוט מקבל עונש על תקרית בה מעורבים טרנספורטר ו-"כלב הביגל היקר של אדמירל ארצ'ר". היה קצת בלבול אם זו הייתה התייחסות לג'ונתן ארצ'ר עצמו, שכן זה יגרום לו להיות בן 141 שנה. כותב מסע בין כוכבים בוב אורקי ניסה להבהיר את הבעיה, ואמר כי "אדמירל ארצ'ר הוא התייחסות לארצ'ר שכולנו מכירים ואוהבים, וכן, הוא יהיה בן למעלה מ-100 שנה, שזו תוחלת חיים סבירה בעתיד".
פורתוס.
פורתוס הוא כלב המחמד של קפטן ארצ'ר. אחד מארבעת גורים זכרים שנולדו בהמלטה אחת של ​​כלבת ביגל-אנגלי; פורתוס ואחיו, אתוס, ארמיס ודארטניאן, נקראים על שם דמויות מהרומן המפורסם "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומא האב. הוא היה המלווה הנאמן של ארצ'ר מאז גיל שישה שבועות, וליווה אותו במהלך כל עשר השנים שבהן שימש ארצ'ר כקפטן האנטרפרייז.
במהלך העונה הראשונה, את דמותו של פורתוס גילמה נקבת ביגל בשם פראדה. לאחר מכן, את התפקיד גילמו שתי נקבות ביגל אחרות, ווינדי ובריזי, למרות שדמותו של פורתוס הייתה ונשארה כלב זכר. פראדה אף גילמה את דמותה של לו, בסרט הקולנוע "Cats &amp; Dogs" (שנת 2001).
ארצ'ר, מדי פעם, כאשר היה צריך לצאת לתקופה ממושכת או שהיה לא-זמין, היה משאיר את פורתוס בטיפולו המסור של ד"ר פלוקס.
ארצ'ר דואג מאוד לפורתוס. בפרק הפיילוט, טרוויס מייוות'ר אומר שארצ'ר לא ישתמש בטרנספורטר לעצמו ובוודאי שלא לכלב שלו. בפרק "A Night In Sickbay", פורתוס כמעט מת לאחר שנדבק בפתוגן קטלני על כוכב הבית של הקריטאסיאנים, אבל ניצל כאשר ד"ר פלוקס משתיל לתוכו בלוטה מיצור דמוי זיקית.
למרות שפורתוס איננו חיית המחמד המבויתת הראשונה שמופיעה בסדרות "מסע בין כוכבים" (דאטה היה הבעלים של חתול בשם ספוט, ב; קפטן ז'אן לוק פיקארד היה בעליו של דג זהרון בשם ליווינגסטון), פורתוס נבדל מהיתר בכך שהוא חיית המחמד הראשונה ששמרה על נוכחות קבועה בסדרה, וגם - כפי שמודגם לעיל - הפך למוקדו של פרק.
ביקום המראה שמתואר בפרק "In a Mirror, Darkly", פורתוס הוא רוטוויילר. על פי הפודקאסט של הפרק באתר StarTrek.com, הכלב שגילם את פורתוס ביקום המראה היה ידוע על סט בתור "תינוק" גדול הרבה יותר אפילו מהכלבים ששיחקו את פורתוס הרגיל. כותב הפרק מייק זוסמן העיר כי בעל-חיים זה היה "הכלב המתוק ביותר שאי פעם פגש[תי]".
בפרק "Acquisition", פורתוס נחקר על ידי קבוצה של פרנגים פיראטים בעוד שאר צוות היה מושבת, אבל המתרגם אוניברסלי של החייזרים לא הצליח לפענח את הנביחות שלו. הפירטים לא ידעו מה לעשות עם הכלב, אפילו שיערו כי ייתכן והוא משמש למאכל.
בסרט הקולנוע "סטארטרק" משנת 2009, נרמז כי כלב הביגל היקר "של אדמירל ארצ'ר" היה מעורב בתאונה מוזרה, כאשר מונטגומרי סקוט השתמש בו כנושא מבחן לניסוי טרנספורטר. פורתוס, לעומת זאת, היה צריך להיות בן למעלה מ-70 שנים כאשר סקוטי נולד, ולכן זה כלל לא בטוח אם הביגל אליו התייחס היה פורתוס, למרות שזה אפשרי, כי זה ייתכן שעד לאותו הזמן, מתאפשר לכלבים לחיות זמן רב יותר; זה גם אפשרי שארצ'ר המשיך להחזיק כלבי ביגל בלבד כחיות מחמד. על פי הרומן המבוסס על הסרט, הכלב שוגר אל האנטרפרייז.
יקום המראה.
ביקום המראה, ג'ונתן ארצ'ר הוא הקצין הראשון של האנטרפרייז, ודרגתו קומנדר. ביקום זה, הוא משרת תחת פיקודו של קפטן מקסימיליאן פורסט (גרסת יקום המראה של אדמירל מקסוול פורסט). שלא כמו ביקום מסע בין כוכבים "הנורמלי", שבו פורסט וארצ'ר הם חברים קרובים, דמויותיהם ביקום המראה אינן מסתדרות יחד בכלל.
כמו רוב הדמויות השייכות לאימפריית הארצנים, ארצ'ר של יקום המראה הוא בוגדני וערמומי. הוא הוביל מרד נגד פורסט, והשתלט על האנטרפרייז. עם זאת, עם עזרתם של ט'פול ווולקנים אחרים, פורסט שוחרר וחזר וכבש את הספינה. ארצ'ר נכנע, אבל כבר נעל את השליטה במערכות הניווט של הספינה ולכן לא ניתן עוד לשנות את יעדה. הסיבה שלו למרד הובאה לאור, כשנודע לו על ספינה שנראית מממד אחר. ללא יכולת לשנות את מסלולה הספינה, וצי הכוכבים כעת סקרן בנוגע לדברים שארצ'ר מודע אליהם, פורסט נצטווה לחקור, והוא אף מעניש את ארצ'ר ושולח אותו לתא עינויים למשך זמן שיא של עשר שעות, ונותן לו שעה אחת בלבד כדי להתנקות ולהתכונן לישיבת צוות, לאחר שחרורו. עם הגעתם ליעד, הם מגלים את הדיפאיינט (NCC-1764), ספינת חלל של צי הכוכבים שחזרה בזמן 100 שנה מהעתיד של היקום "הנורמלי".
ארצ'ר מוביל צוות אל הדיפאיינט על מנת להשתלט עליה, בעוד האנטרפרייז מושמדת על ידי הת'וליאנים. הוא, צוותו ועוד מספר ניצולים מהאנטרפרייז, מגלים כי הדיפאיינט היא לא רק ממימד אחר, אלא גם שבהיסטוריה העתידית של אותו יקום - מעולם לא הייתה אימפריה ארצנית. לאחר שהביס בהצלחה את המרד נגד האימפריה, ארצ'ר מנסה לקחת את ספינת החלל העתידנית אל כדור הארץ, ולהכריז על עצמו כקיסר. עם זאת, לפני שהוא עושה זאת, הוא נהרג על ידי הושי סאטו של יקום המראה, אשר הרעילה אותו, לקחה מידיו את הספינה לעצמה, וככל הנראה - גם את כס הקיסר (ית) של הארצנים.
החברה הגאוגרפית המלכותית
החברה הגאוגרפית המלכותית (באנגלית: Royal Geographical Society (עם מכון הגאוגרפים הבריטיים) היא אגודה מדעית בריטית, שנוסדה בשנת 1830 למטרת קידומם של מדעי הגאוגרפיה. כיום, זהו מרכז עולמי לגאוגרפיה, התומך במחקר, חינוך, משלחות גילוי ומחקר ועבודת שדה, ומקדם עניין ציבורי והבנה מיודעת של העולם - אוכלוסיות, מקומות וסביבות.
היסטוריה.
החברה הגאוגרפית של לונדון נוסדה בשנת 1830 כמכון שמטרתו "קידום מדע הגאוגרפיה". בהמשך הטמיע אל תוכו את האגודה האפריקאית, הוותיקה יותר, שייסד ג'וזף באנקס בשנת 1788, כמו גם את "מועדון ראלי" ואת "אגודת ארץ ישראל" שנוסדה ב-1805. כמו הרבה אגודות מדעיות אחרות, החלה גם היא את דרכה כמועדון סועדים בלונדון, שם קיימו, סביב שולחן הסעודה, חברים נבחרים דיונים לא רשמיים בסוגיות ורעיונות שוטפים בתחומי המדע.
החברים המייסדים של החברה היו סר ג'ון בארו, סר ג'ון פרנקלין ופרנסיס בופור. בחסות המלך ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת, נודעה החברה בהמשך בשם "החברה הגאוגרפית המלכותית" (RGS) וקיבלה כתב הרשאה מלכותי מן המלכה ויקטוריה בשנת 1859.
משנת 1830 עד 1840 נערכו פגישות החברה הגאוגרפית בחדרי "החברה לגננות" ברחוב ריג'נט בלונדון ומ-1854 עד 1870 בכיכר וייטהול בלונדון. ב-1870 מצאה החברה לבסוף בית משלה כשעברה אל סביל רו 1 בלונדון - כתובת שהתקשרה עד מהרה עם מסעות והרפתקנות. החברה השתמשה גם באולם הרצאות בגני ברלינגטון בלונדון, שהשאילה לה הוועדה לשירות אזרחי. אולם מקומות אלה נחשבו לצפופים ומוזנחים למדי.
החברה הייתה שותפה ותומכת ראשונה במעלה למספר רב של חוקרים ידועי-שם ומשלחות מחקר מפורסמות, בהן משלחותיהם של:
תנופה חדשה ניתנה לענייני החברה בשנת 1911, עם בחירתו של ארל קרזון, מושל הודו לשעבר, לנשיאה (1914-1911). הבית בסביל רו נמכר
והאתר הנוכחי, לאותר לודג' בקנסינגטון גור, נקנה תמורת 100,000 ליש"ט ונפתח לשימוש באפריל 1913. באותה שנה בוטל איסור ההשתתפות על נשים בחברה.
לאותר לודג' נבנה ב-1874 על ידי נורמן שו, אחד האדריכלים הבולטים ביותר בתקופתו לבתי מגורים. בשנת 1929 נבנו תוספות לאגף המזרחי, שכללו את חדר המפות החדש ואולם הרצאות בן 750 מושבים. האגף החדש נחנך פורמלית בידי דוכס יורק (בהמשך המלך ג'ורג' השישי) בחגיגות המאה, ב-21 באוקטובר 1930.
תולדות החברה עמדו בקשר הדוק, במשך רבות משנותיה הראשונות, עם המחקר ה"קולוניאלי" באפריקה, בתת-היבשת ההודית, באזורי הקטבים ובייחוד במרכז אסיה. היא מילאה תפקיד חשוב כשותפה ותומכת בחוקרי ארצות ידועי שם ובמשלחות, בהן משלחותיהם של דרווין, ליווינגסטון, סטנלי, סקוט, שקלטון, האנט והילרי. מאמצע המאה ה-19 עד סוף מלחמת העולם הראשונה, הופיעו משלחות במימון החברה הגאוגרפית המלכותית לעיתים קרובות בכותרות העיתונים, ודעות נשיאה ומועצת מנהליה היו חומר מבוקש ביותר מצד עיתונאים ועורכים.
קורות החברה בשנותיה הראשונות שזורות בתולדות הגאוגרפיה, חקר הארצות והגילויים של בריטניה. מידע, מפות, טבלאות וידע שנאספו במשלחות מחקר נשלחו אל החברה ויצרו את אוספיה הגאוגרפיים, שאין להם מתחרה כיום. החברה הוציאה לאור את כתב העת הראשון שלה ב-1831 ומ-1855, התפרסמו פרוטוקלים של ישיבות ושאר עניינים ב"דיווחי החברה". בשנת 1893 הוחלף פרסום זה בכתב העת הגאוגרפי, שעודנו יוצא לאור בימינו אלה.