יש המזהים את העיר עם "ח'רבת בית תול", כשני ק"מ צפונית מערבית לנווה אילן, על שלוחת הר הרוח, בשל הדמיון בשם ובשל הסמיכות היחסית לתל איילון ולתל שעלבים.
על סמך זיהוי זה, נתנה ועדת השמות הממשלתית את השם "נחל יתלה" לנחל היוצא מאזור הר הרוח.
בחורבה שרידי מבנים קדומים, ובהם גם אבן מיל רומית.
מנגד יש המזהים את יתלה על פי כתב יד ותיקנוס B שם נכתב SILTHA, עם ח'רבת שלתא היא תל שילת אשר נמצאת ליד המושב שילת, אך בינתיים לא נמצאו באתר זה שרידים המוקדמים לתקופה הפרסית. זיהוי נוסף שהוצע הוא עם חורבת תִּתּוֹרָה שליד מודיעין, שם נמצאו חרסים מהתקופה הכנענית (ברונזה) והישראלית (ברזל), ושרידי מתקנים חקלאיים מאוחרים יותר.
חושה (עיר מקראית)
חוּשָׁה הייתה עיר מקראית בהרי יהודה, הנזכרת בתנ"ך.
חושה במקרא.
העיר נזכרת בספר דברי הימים לצד גדור ובית לחם, ברשימות היחש של בני שבט יהודה: .
הביטוי "אבי X" ברשימות היחש של ספר דברי הימים, מורה על אפונים של בית אב, שהתיישב במקום מסוים שכבר היה קיים או שיסד יישוב חדש במקום כלשהו. לכן "עזר אבי חושה" מכוון לכך שחושה הוא שם מקום, הקשור משפחתית לבית לחם ולגדור כעדות הפסוק.
רשימות היחש שבספר דברי הימים הן המקור המפורט ביותר להכרת משפחות ישראל ויהודה. משפחות יהודה זוכות ברשימות לפירוט הרב ביותר ברשימות: -, וביניהן דומיננטיות משפחות השוכנות בהר יהודה. על סמך ריבוי שמות זהים ברשימות יחש אחרות במקרא נראה שלאוכלוסייה שהתיישבה ביהודה הייתה מערכת זיקות מסועפת עם קבוצות בדרום הארץ ובעבר הירדן: שמעון, ראובן, ואף אדום. גרשון גליל סבר שמדובר ברשימה קדומה שעודכנה בימי דוד, ואילו לדעת אהרן דמסקי הן משקפות תהליכים שהחלו בהתנחלות ונסתיימו בשיבת ציון. לדעת אבי עופר תארוכן הוא אכן בחלק הראשון של תקופת המלוכה, והממצא הארכאולוגי בסקר הר יהודה שערך מחזק בדרך כלל השערה זו. הקבוצות הגדולות של משפחות יהודה מתקבצות תחת שמותיהם של ירחמאל, כלב (שניהם בני חצרון) ואפרת (או חור בכור אפרתה), ומקובל להניח שהללו היו קבוצות-העל השבטיות של יושבי הנגב, הר חברון, בית לחם/צפון הר יהודה, בהתאמה. לאור כל האמור, נראה כי חושה השתייכה לקבוצת האפרתים, שעירה הראשית הייתה בית לחם.
כמו כן, אחד או שניים מגיבורי דוד המלך מוצאם כנראה בעיר חושה, האחד נקרא סִבְּכַי הַחֻשָׁתִי, והשני נקרא מְבֻנַּי הַחֻשָׁתִי. למעשה, סביר להניח שמדובר בגיבור אחד, סִבְּכַי, אשר במקום יחיד במקרא שובש שמו למְבֻנַּי. סבכי נזכר באופן דומה בתיאור המלחמה בפלשתים בספר שמואל א "וַיְהִי אַחֲרֵי כֵן וַתְּהִי עוֹד הַמִּלְחָמָה בְּגוֹב עִם פְּלִשְׁתִּים אָז הִכָּה סִבְּכַי הַחֻשָׁתִי אֶת סַף אֲשֶׁר בִּילִדֵי הָרָפָה" ובספר דברי הימים א "וַיְהִי אַחֲרֵיכֵן וַתַּעֲמֹד מִלְחָמָה בְּגֶזֶר עִם פְּלִשְׁתִּים אָז הִכָּה סִבְּכַי הַחֻשָׁתִי אֶת סִפַּי מִילִדֵי הָרְפָאִים וַיִּכָּנֵעוּ."; ישנם כמה הבדלים בין שני התיאורים המעידים כנראה על טעויות מעתיק. ברשימת גיבורי דוד גם כן ישנם שני קטעים מקבילים, שבאחד מהם כתוב מבני במקום סבכי, אבל סביר שגם כאן טעות מעתיק: שמואל א "חֶלֶץ הַפַּלְטִי עִירָא בֶן עִקֵּשׁ הַתְּקוֹעִי. אֲבִיעֶזֶר הָעַנְּתֹתִי מְבֻנַּי הַחֻשָׁתִי" מול דברי הימים א "עִירָא בֶן עִקֵּשׁ הַתְּקוֹעִי אֲבִיעֶזֶר הָעַנְּתוֹתִי. סִבְּכַי הַחֻשָׁתִי עִילַי הָאֲחוֹחִי."
הזיהוי והממצא.
שימור השם בכפר חוסאן.
יש המזהים את העיר עם הכפר הערבי חוסאן, כ־6 ק"מ מערבית לבית לחם, וצפונית ל"ח'רבת ג'דור" (היא לפי הסברה גדור המקראית). אולם אין אישוש ארכאולוגי לזיהוי זה. בעוד שאין עוררין על השתמרות השם בחוסאן, הרי תוצאות הסקר הארכאולוגי אינן תומכות בהשערה שהאתר הקדום נמצא בתחומי הכפר עצמו. אמנם משה כוכבי, הסוקר, נטה להניח כך, אולם ממצאיו שלו עצמו אינם תומכים בדבר. החרסים הקדומים ביותר שנמצאו בשיפולי הכפר לכיוון עין עמוד, כולל אלו שמצא כוכבי, הם מתקופת הברזל 2ד (בודדים) ואילך, ואינם מתאימים לאתר המיוחס לראשית תקופת המלוכה, או לאתר משמעותי בכלל בתקופה זו; מצד שני ראויה לציון טביעת חותם יהד מהתקופה הפרסית, היא ימי שיבת ציון.
זיהוי האתר עצמו בח' חמודה.
לעת עתה האתר הבא בחשבון היא ח' חמודה הסמוכה לכפר חוסאן. שמה במפות ח' אום קלעה. השיבוש מצוין על ידי כוכבי, אך בפרסום שלו נפל שיבוש נוסף. נראה שאתר זה נתקיים בתקופת הברזל 2 לכל ארכה, וככל הנראה גם בתקופת הברזל 1.
וירוס DNA
וירוס דנ&quot;א
קוקיה מצויה
ארטופן
אדויל
אדקס
איבופן
ז'אן בטיסט אניבאל אובר דה בייה
צנן
צְנָן (גם: צַאֲנָן) הייתה עיר מקראית בשפלת יהודה, הנזכרת פעמיים בתנ"ך.
בתחילה, העיר נזכרת בספר יהושע, בתיאור ערי השפלה בנחלת שבט יהודה, באזור העיר לכיש: .
לאחר מכן, נזכרת העיר בנבואות החורבן של מיכה הנביא על ערי השפלה: .
העיר נזכרה, בהקשר המקראי שלה, גם אצל חז"ל.
במאה ה-19 הציע החוקר יהוסף שוורץ את זיהויה של העיר בכפר הקטן "צאנאברא", כחמישה ק"מ מזרחית לבית גוברין.
בחורבה, המכונה כיום "חורבת צנובר", שרידי חומות, מבנים, מערות רבות ופסיפס, ולצדה תל קטן עם חרסים החל מתקופת הברונזה הקדומה.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 נעשה ניסיון לקנות אדמות ליישוב יהודי חקלאי במקום, בידי דוד גוטמן, ממייסדי פתח תקווה.
עונת 1983/1984 ב-NBA
עונת 1983/1984 היא העונה ה-38 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה ה-15 של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-3, ולארי בירד זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. בירד זכה גם בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לראשונה בקריירה. ב-1 באפריל 1984 נכנס דייוויד סטרן לתפקידו כנציב ליגת ה-NBA (קומישינר) כשהחליף בתפקיד את לארי או'בריין. בעונת 1983/84 הורחב מספר הקבוצות בפלייאוף מ-12 ל-16, ושלב שמינית הגמר עבר משיטת הטוב משלושה משחקים לטוב מחמישה משחקים. ב-13 בדצמבר 1983 ניצחה דטרויט פיסטונס את דנוור נאגטס בתוצאה 186-184 ובכך קבעו הקבוצות את שיא ה-NBA לסך הנקודות הנקלעות במשחק אחד.
דראפט 1983.
דראפט 1983 התקיים ב-28 ביוני 1983 במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. יוסטון רוקטס בחרה במקום הראשון את רלף סמפסון מאוניברסיטת וירג'יניה שזכה בסיום העונה בתואר רוקי השנה ב-NBA. בסך הכל נבחרו בדראפט 1983 חמישה שחקני אולסטאר: רלף סמפסון, דייל אליס (בחירה תשיעית), ג'ף מלון (10), קלייד דרקסלר (14) ודוק ריברס (31). שחקנים בולטים אחרים בדראפט זה כוללים את ביירון סקוט (בחירה רביעית), ת'ורל ביילי (7), דרק הארפר (11), ג'ון פקסון (19), רנדי ויטמן (22), קרייג אילו וסדייל ת'ריט (לא נבחרו בדראפט). כמו כן נבחרו בדראפט מיטשל ויגינס - אביו של הכדורסלן אנדרו ויגינס (בחירה 23), וקרייג רובינסון, אחיה של הגברת הראשונה של ארצות הברית מישל אובמה, אשר נבחר בסיבוב הרביעי בדראפט אך לא שיחק מעולם בליגת ה-NBA.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך עשרה סיבובים):
אולסטאר.
משחק האולסטאר נערך ב-29 בינואר 1984 בדנוור, קולורדו.
המאמנים במשחק היו קיי סי ג'ונס מבוסטון סלטיקס ופרנק ליידן מיוטה ג'אז. חמישיית המזרח כללה את אייזיאה תומאס שזכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר, סידני מונקריף, ג'וליוס אירווינג, לארי בירד ורוברט פאריש. חמישיית המערב כללה את מג'יק ג'ונסון, ג'ורג' גרווין, אלכס אינגליש, אדריאן דאנטלי וכרים עבדול-ג'באר. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 154-145.
פלייאוף 1984.
סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: לארי בירד, רוברט פאריש, קווין מקהייל, דניס ג'ונסון, סדריק מקסוול, ג'רלד הנדרסון, דני איינג', סקוט ודמן, קווין באקנר, אם. אל. קאר, גרג קייט וקרלוס קלארק.מאמן ראשי: קיי. סי. ג'ונס.
יוהאן וילהלם רנגל
יוהאן וילהלם (יוקה) רנגל (באנגלית: Johan Wilhelm (Jukka) Rangell; 25 באוקטובר 1894 – 12 במרץ 1982) היה פוליטיקאי פיני, ראש ממשלת פינלנד בשנים 1941–1943.
ביוגרפיה.
רנגל רכש השכלה כעורך דין. בתחילת הקריירה עבד כבנקאי בבנק המרכזי של פינלנד. עוד לפני מלחמת העולם השנייה הייתה לו היכרות קרובה עם ריסטו רייטי, קודמו בתפקיד ולאחר מכן נשיא פינלנד בתקופת כהונתו. הוא מילא תפקיד מרכזי סביב אולימפיאדת הקיץ 1940, שהועברה מטוקיו להלסינקי אך לבסוף בוטלה בשל פרוץ מלחמת החורף בין ברית המועצות לפינלנד ב-1939.
לאחר שרייטי נבחר לנשיא פינלנד (בעקבות התפטרות קודמו קיוסטי קליו), התקדם רנגל לתפקיד ראש הממשלה, ב-4 בינואר 1940. במסגרת תפקידו עסק בעיקר בסוגיות כלכליות, בעוד מדיניות החוץ הייתה נתונה בעיקר להשפעתם של רייטי, שר החוץ ויטינג, ומפקד הכוחות הצבאיים מנרהיים. פעולותיו הלוחמניות של הקבינט בראשותו במלחמת ההמשך מול רוסיה, זכו לתמיכת הפרלמנט. הוא הגן על כיבוש מזרח חבל קרליה, אך הפינים נאלצו לסגת מהאזור בהסכם מוסקבה (1944).
במהלך ביקורו של היינריך הימלר מגרמניה הנאצית בפינלנד באוגוסט 1942, היסה רנגל את שאלותיו של הימלר לגבי המיעוט היהודי בארצו, באמירתו הידועה "Wir haben keine Judenfrage" ("לנו אין בעיה יהודית").
לאחר המלחמה, ב-1946, הורשע לצד פוליטיקאים רבים בבית המשפט בפשעים נגד השלום (במשפטים שנערכו לפי דרישת ברית המועצות) ונידון ל-6 שנות מאסר. הוא זכה לחנינה ב-1949. לאחר שחרורו הוא לא חזר לפוליטיקה, אך המשיך להיות מעורב באולימפיאדת הלסינקי (1952) ובוועד האולימפי הבינלאומי, עד 1967. כן היה חבר במועצת המנהלים של בנק קנסליס-אוסק-פנקי.
המג&quot;ן
ש&quot;פ
תקופת הויקינגים
התקופה הוויקינגית
קנזס סיטי קינגס
רקוויאם פולני