חלק מהנגטיבים שצילם הצליח לשמור, אך רבים אבדו. לאחר מותו העבירה בתו, הציירת חנה בן דב, את שארית עיזבונו ובו כ-3,000 תשלילים למוזיאון ישראל ולארכיון הציוני. שרידי סרטיו שהתפזרו ושנאספו בכמה ארכיונים בעולם עברו תהליכי שימור בארכיון שפילברג באוניברסיטה העברית ובסינמטק ירושלים ורבים מהם רוכזו על ידי יעקב גרוס. גלויותיו מצויות באוספים רבים בעיקר באוסף ד"ר ירמיהו רימון ואוספו של האדריכל אביה השמשוני.
בשנת 1993 הוכן סרט תיעודי באורך של 30 דקות בבימויו של יעקב גרוס על יצירתו ופעלו של בן דב.
בשנת 2007 נערכה תערוכה רטרוספקטיבית מעבודותיו בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד.
ב-1926 אמר:
הערכת פעולתו.
בן דב היה יוצר עצמאי שהצליח לשכנע את ראשי היישוב בכוחה התעמולתי של אמנותו וגייס את תמיכת ההנהגה הציונית והמוסדות הלאומיים להפקת סרטיו. למרות הקשיים הכלכליים והטכניים הצליח להפיק מדי שנה סרט תעודה באורך מלא במשך 16 שנים רצופות.
"תצלומיו אידיאליסטיים והם מדגישים את המטרות הלאומיות, בקומפוזיציות מעוצבות להפליא.".
אלעזר בן אהרון
דנה לפידות
דנה לפידות (נולדה ב־22 בינואר 1983) היא זמרת, פזמונאית ומלחינה ישראלית.
ביוגרפיה.
דנה לפידות נולדה וגדלה בבאר שבע בבית מוזיקלי. מגיל צעיר היא הכירה את עולם המוזיקה, דרך אמה, חנה לפידות, בה היא נעזרת עד היום לכתיבה והלחנה של שירים מקוריים. סבה של דנה היה זמר אופרה, ואחותה הגדולה, קרין לפידות, היא זמרת בארצות הברית.
לפידות החלה לכתוב שירים בגיל 12. אחד השירים שכתבה בגיל זה הוכנס לאלבומה הראשון.
בגיל 17 התקבלה לפידות להרכב הראשון של להקת "חמסה".
קריירה.
בשנת 2001, כשהיא בת 18, החלה לפידות בעבודה על אלבום הבכורה שלה, כשפנתה לנדב ביטון, המפיק המוזיקלי שהפיק את אלבומיו של עמיר בניון. ביטון הדריך את לפידות לגבי תהליך ההפקה והמשאבים הכלכליים. לאחר גיוסי כספים החלה לפידות לעבוד על האלבום, כשבמקביל עבדה כזמרת. שנתיים לאחר מכן, כששמעה את המוצר המוגמר ולאחר שבחנה אותו מזווית מקצועית החליטה לגנוז את האלבום. בטרם גניזת האלבום יצא לתחנות הרדיו סינגל בשם "חיפושים", שלא זכה להצלחה גדולה.
באותה השנה לפידות התאחדה עם להקת חמסה, והתמודדו בקדם האירוויזיון עם השיר "תן לי בדרבוקה" שכתבה ארלט ספדיה, אך לא עלו לשלב התחרות.
בשנת 2006 הגיעו הקלטותיה של לפידות לחברת "הד ארצי", ומשם היא התחילה את דרכה לאלבום בכורה. שנתיים לאחר החתמת החוזה בחברה, בשנת 2008, יצא הסינגל הראשון, "מוניות". ביולי 2008 יצא הסינגל "משוגעת", שזכה להשמעות רבות והגיע לראש מצעדי הפזמונים השונים. ב-28 באוגוסט יצא האלבום השלם, דנה לפידות, בעיבוד מוזיקלי של משה דעבול. סינגלים נוספים שיצאו היו "בובת קברט", שהיה למעשה גרסה מחודשת של השיר "חיפושים", ו"הפוכים".
בחודשים מרץ ואפריל 2009 יצאה לפידות לסיבוב הופעות אקוסטי ברחבי ישראל. בחודש אוקטובר 2010 יצא לתחנות הרדיו סינגל בשם "הלו אדון שלום גברתי" מתוך האלבום השני של לפידות.
בחודש דצמבר 2010 יצא לרדיו הסינגל השני מתוך האלבום השני של דנה לפידות –"הרגלים רעים", מילים, לחן והפקה מוזיקלית: הנרי.
בחודש מרץ 2011 הוציאה דנה לפידות לתחנות הרדיו את הסינגל השלישי מהאלבום השני, "בגלל געגועיי". מילים: שי מור יוסף, לחן: אייל ניסים, הפקה מוזיקלית: ניצן קייקוב. באותה השנה כתבה והלחינה את השיר "יש לך" לשלומי שבת. ביולי 2012 הוציאה את השיר "ואולי היום" לרדיו, לשיר צולם קליפ. בנובמבר 2012 יצא הסינגל "גן המשחקים" לרדיו. בחודש יוני 2013 הוציאה את הסינגל "ניו יורק" לרדיו, לשיר צולם קליפ. בנובמבר 2013 הוציאה את הסינגל "רק טוב" לרדיו. עם זאת כל הסינגלים שהוציאה בשנתיים הללו לא נכנסו לאלבומה השני. הסינגל הראשון שהוציאה היה "כמו בהתחלה" בחודש מאי 2015. הסינגל השני "מסתובב בעולם" יצא לרדיו בחודש יולי 2015. השיר זכה להשמעות רבות ואף נכלל בפלייליסט של גלגלצ. השיר לווה בקליפ. באוגוסט 2015 הוציאה את השיר "יום שישי" כסינגל לרדיו. עם צאת האלבום הוציאה כסינגל רביעי את השיר "חיבוק של אמא" לרדיו.
ביוני 2014 נישאה לשמוליק וקסלר. ב-2015 כתבה והלחינה את השיר "מנגינה" של עדן בן זקן והשיר "ברצלונה" למשה פרץ. בחודש דצמבר 2015 הוציאה את הדיסק השני הנושא את השם "כמו בהתחלה". בנוסף לכך, כתבה והלחינה את השיר "מחכה לו" עבור נטלי פרץ. ביולי 2017 בשיתוף פעולה נוסף עם הנרי הוציאה את הסינגל "Comme Ci Comme Ca" השיר משולב בטקסטים בעברית ובצרפתית.
בנוסף כתבה עוד להיטים לאומנים ליאור נרקיס, שלומי שבת, עדן בן זקן, מאיה בוסקילה, מיכל אמדורסקי ועוד.
ב-2019, אחרי 10 שנים שלא הופיעה על הבמות, החלה להשתתף בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון".
ב-2020 הוציאה שיר חדש בשם "אתה צוחק אני בוכה".
ביוני 2020 נישאה ליוסי ברנס. ב-30 באוקטובר באותה השנה, ילדה בן בכור.
נאסר א-דין
נאסר א-דין (בטורקית: Nasrettin Hoca, בתעתיק: נאסרטין הוג'ה; באוזבקית: Nasriddin Afandi, נסרדין אפנדי; בפרסית: ملا نصرالدین) היה דמות ספרותית ממוצא ערבי, יליד טורקיה ואימאם שחי, לפי המסורת, בבוכרה בין השנים 1208–1284. פירוש שמו מערבית הוא "ניצחון האמונה" (نصرالدين). הוא נולד בכפר הורטו והיה פילוסוף, מיסטיקן ומספר סיפורים. דמותו מתערבבת בזאת של ג'וחא בארצות דוברי ערבית, בגלל ההומור בסיפוריו.
הסיפורים.
מעשיות נאסר א-דין מוכרות בכל ארצות ים התיכון וגם מופיעות בתרבויות וארצות אחרות בעולם. במבט ראשון, הסיפורים נראים כבדיחות או משלים הומוריסטים. הם מסופרים שוב ושוב בבתי תה ובחאנים, בבתים וברדיו. אחת ממטרות הסיפורים היא תיאור מצבים בחברה או במחשבות הפרט, כאשר אלה מיוצגים על ידי הדמויות והתנהגותן בסיפור.
דוגמאות.
מתי משקרים?
ג'וחא הוכיח את בנו בן השש על שקריו התכופים ואמר לו שבהיותו בגילו - לא שיקר אף פעם.
"יפה אבא." ענה לו הבן. "באיזה גיל התחלת אתה לשקר?"
למה אנחנו כאן?
בהליכת ערב שלו לאורך דרך ריקה מאנשים, מולא נסאר א-דין ראה מרחוק קבוצת פרשים מתקרבת אליו. דמיונו התחיל לעבוד. הוא ראה את עצמו לכוד על ידי הפרשים ונמכר כעבד, או לשירות בצבא.
נסאר א-דין ברח, טיפס מעל חומת בית קברות וקפץ ונשכב בתוך קבר פתוח.
סקרנים על ההתנהגות המוזרה שלו, האנשים, עוברי אורח, הלכו בעקבותיו. הם מצאו אותו שוכב, מתוח ורועד.
"מה אתה עושה שם בקבר? ראינו אותך בורח. אפשר לעזור לך?"
"שאלה לכאורה פשוטה. אבל זה לא מבטיח שהתשובה פשוטה." אמר המולא, שתיאר לעצמו עכשיו מה קרה. "הכל תלוי בנקודת המבט. אם בכל זאת אתם חייבים לדעת: אני כאן בגללכם, ואתם כאן בגללי."
אזכורים והתייחסות בתרבות.
ב-1940 הוציא הסופר הרוסי ליאוניד סולוביוב את הספר "חודג'ה נסר א-דין" שמבוסס על אגדות מהמזרח התיכון ובו מוצג נאסר א-דין כאדם פיקח שנלחם בשלטון הרשע של האמיר בבוכרה, ומציל עניים מעושק.
הספר תורגם לעברית רק ב-1968, אך עוד ב-1953 נכתב על בסיסו המחזמר המצליח "תעלולי נאסר א-דין", שהופק על ידי יוסף מילוא (במאי) ויוסף בן ישראל (מעבד מוזיקלי, מלחין ומנצח) והוצג בתיאטרון הקאמרי. גרסה שנייה של מחזמר זה הופקה ב-1965 ושלישית ב-2000. השיר הידוע ביותר במחזמר היה "שיר המשפט", המכונה גם "בבוכרה היפה". הוא נכתב על ידי חיים חפר, הלחן היה לחן בוכרי עממי, בעיבודו של יוסף בן ישראל, שגם ניצח על מקהלת הליווי הבוכרית ו"האחים אליעזרוב" והביצוע היה של אריק לביא (אחד מלהיטיו הראשונים של זמר זה). בשנים שלאחר מכן זכה השיר לביצועים רבים נוספים.
אידריס שאה הקדיש פרק שלם של ספרו "הסופים" לנאסר א-דין, שבו הוא טוען שזו דמות מלמדת שהומצאה על ידי הדרווישים. שאה אסף והוציא לאור באנגלית ארבעה אוספים של סיפורי נאסר א-דין.
בתחילת שנות ה-90 הוא שב והתפרסם בישראל, בזכות ספרו של שלמה אבס, "עלילות נאסר א-דין", שמבוסס עליו. א-דין נתן השראה לדמות ידועה אחרת שהמציא שלמה אבס - טיל ארנסטויל (מטייל הרים אוסטרלי וטיפש, שחברו הטוב ביותר הוא ציפור).
ארגון אונסק"ו הכריז על שנת 1996–1997 כשנת הזיכרון הבינלאומית לנאסר א-דין.
פסל בדמותו ניצב בעיר בוכרה שבאוזבקיסטן.
המצור על ירושלים (1187)
המצור על ירושלים בשנת 1187 הוביל לכיבוש העיר על ידי צלאח א-דין ולהתפרקותה המוחלטת והמהירה של ממלכת ירושלים הצלבנית לאחר קרב קרני חיטין.
המצור, גולת הכותרת של מסע המלחמה והג'יהאד של צלאח א-דין, נמשך מה-20 בספטמבר 1187 עד לכניעת מגיני העיר ב-2 באוקטובר. המצור היה קצר יחסית אך אפקטיבי ואלים, כאשר שני הצדדים חשים כי הם נלחמים על עיקרי אמונתם ועל הסמלים המרכזיים בתרבותם. כניעת העיר והעברת השליטה בה מידי הצלבנים סימנה את סיומו של פרק ייחודי בתולדות ירושלים, סיום פרק מרכזי בתולדות ממלכת ירושלים הצלבנית, וכן את תחילתה של התיישבות מחודשת של קהילה יהודית בעיר.
כיבוש העיר החזיר את ירושלים לשלטון מוסלמי לאחר 88 שנים של שלטון נוצרי. אירועים אלו, ששיאם היה אובדן השליטה הנוצרית על המקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל בכלל ובירושלים בפרט, זיעזעו את אירופה, הביאו לכינונו של מסע הצלב השלישי, ועל פי האגדה אף גרמו למותו הפתאומי של האפיפיור אורבנוס השלישי.
רקע.
כיבוש צלבני של ירושלים.
כיבוש ירושלים על ידי הצלבנים בתום מסע הצלב הראשון סימן את סופו של מסע הצלב ואת ייסודה של ממלכת ירושלים, הישות המדינית שהביאה לידי ביטוי גשמי-ארצי את האידאולוגיה והרעיונות הדתיים שהיו בבסיסם של מסעי הצלב.