הצביון של 'אודסה החדשה' לא היה יהודי. כעבור זמן קצר הצטרף אליה האוטופיסט הרוסי ויליאם פריי, שהטיף ל"דת האנושות" שלו ברוח הפילוסופיה הפוזיטיביסטית. במהרה הפכו קפלן ופריי ליריבים מרים בכל הנוגע להנהגת המושבה, והאחרון נאלץ לעזוב את 'אודסה החדשה'. המציאות החקלאית הסיזיפית לא היטיבה עם הבחורים והבחורות היהודים העירוניים. התמשכות העבודה הקשה הפיגה עם הזמן את ההתלהבות הראשונית, והיחס המעוות במספרם הגדול של הגברים לעומת מיעוט הנשים, יצר מתחים רומנטיים קשים שגרמו לאווירה בלתי אפשרית. סיבות חיצוניות דוגמת היעדר בסיס כלכלי יציב, שאפיינו את שאר המושבות החקלאיות היהודיות באמריקה, תרמו גם הן לפירוק המושבה. ב-1887 התפרקה 'אודסה החדשה', וחבורה מתוך אנשיה הלכה בעקבות קפלן לסן פרנסיסקו, שם החזיקה מכבסה קואופרטיבית שהתקיימה 4 שנים נוספות, וסימלה את שירת הברבור של "עם עולם" הקומונלית. כיחידים, חברו אנשי "עם עולם" למושבות חקלאיות יהודיות נוספות שקמו בשנות ה-80 במקומות שונים באמריקה – בעיקר בחוף המזרחי (דוגמת "אליאנס", "כרמל", "וויינלנד"), אך גם בארקנסו וקנזס.
המגמה הקומונלית של חברי "עם עולם" סתרה כביכול, גם בעיני חלק מהם עצמם, את הפעולה הסוציאליסטית בשדה האיגוד המקצועי והפוליטיקה המפלגתית. הרדיקליזם המהפכני הרוסי, וחלום האוטופיה החקלאית הקומונלית לא עלו בקנה אחד עם הסוציאליזם המערבי, שהחל בסוף המאה ה-19, באירופה ובארצות הברית, ללבוש צורה מפלגתית וטרייד-יוניוניסטית.
אולם דווקא חברי "עם עולם" הם שעברו טרנספורמציה עמוקה בדפוס הפעולה הסוציאליסטי שלהם. בהגירתם לאמריקה, קל וחומר לאחר פירוקן של שתי המושבות היחידות שהוקמו באופן רשמי על בסיס אנשי התנועה, עברו אנשי התנועה מסוציאליזם אנרכי, קומונלי באופיו, לסוציאליזם מעמדי, בעל אופי ציבורי ופוליטי. הקולקטיביזם של "עם עולם", ותביעותיה בדבר תיקון המציאות, באו לידי ביטוי בפעולתו המעשית של אייב קאהאן; זה גרס כי על חברי התנועה שהיגרו לאמריקה מוטלת האחריות לפעול לשיפור מצבו של הקיבוץ היהודי ההולך וגדל, בעיקר בחוף המזרחי, אך לא רק. מנהיגי "עם עולם" החלו לייסד ארגוני פועלים יהודיים קטנים החל מקיץ 1882. ב-1888 הוקם האיגוד היהודי המאוחד ("פאראייניגטע אידישע געווערקשאפטען") על ידי קאהאן ומנהיגים נוספים. הייתה זו במובנים רבים יריית הפתיחה של תנועת הפועלים היהודית, ופריצתה לתוך תנועת העבודה האמריקאית הכללית, בה זכתה למקום של כבוד.
אחרית דבר.
העובדה כי מפגשם המטלטל של חברי "עם עולם" עם זרם המהגרים הגדול - שהביאם למסקנה בדבר נחיצותה של מגמת הפרודוקטיביזציה - מעידה על כך שהם הבינו לעומק את בעיית הקיום היהודי בתחום המושב, מעבר לפרעות הזמניות: כאוכלוסייה עירונית, סבלו היהודים יותר בתקופות משבר, והקיום הכלכלי שלהם התבסס על 'מקצועות אוויר' בלתי פרודוקטיביים ובלתי יציבים. הפרעות היוו זרז למגמה קריטית שהייתה נחוצה בלי קשר להתפרצותן. הדבר מאיר באור שונה את האידיאליזציה של "עם עולם": הייתה זו הגירה קולקטיבית לאמריקה, המאורגנת תחת אתוס שיתופי וחקלאי, שבא להציל את חבריה משכפול הקיום היהודי של תחום המושב - בעת שהיה זה על סף-רעב.
נהירתם של מאות אחר "עם עולם", גם אם עשו זאת רק בדרכי ההגירה מערבה, נבעה מתוך הדחייה הכפולה: הראשונה על רקע הקיום היהודי המעורער, כלכלית ופיזית, והשנייה על רקע אי-הצלחתו של הסוציאליזם הרוסי לחולל את תנועת המהפכה הנכספת. בימי הצאר הקמת קומונות הייתה מעשה חתרני, ומי שביקש להגשים את הרעיון שומה הייתה עליו לעזוב לארץ אחרת.
בציטוט שהביאה מרגלית שילה מדבריו הכנים של חיים חיסין, עולה כי ההתלבטות בין א"י לאמריקה טמנה בחובה מניע עומק נסתר: נערי האינטליגנציה היהודית-רוסית, בוגרי הגימנסיות והסטודנטים באוניברסיטאות, ראו באמריקה מחוז חפץ לשתי שאיפות סותרות: הקמת קומונות למספר מוגבל של שנים, וסיום הלימודים האקדמיים. בארץ ישראל אי אפשר היה להגשים את שתי השאיפות יחד, בשל מצבה הבלתי מתקדם של הארץ. באמריקה לעומת זאת, 'יתגשמו כל התקוות': לא צריך לבחור בין הקמת קומונה או בין סיום הלימודים - אפשר לעשות את שניהם גם יחד, בזו אחר זו. מנקודת מבט זו, הנחשפת מבלי משים בדבריו של חיסין, ההגירה האידאולוגית לאמריקה מסתירה שאיפה שהוסיפה והתקיימה בקרב חברי "עם עולם", חרף שאיפותיהם הקומונליות. גם טורטל מציינת כי האינטליגנציה היהודית-רוסית השליכה "אחרי גווה 'קריירות' ומעמד כלכלי איתן". במבחן התוצאה, השתלבו הצעירים הנלהבים במסגרות התעסוקה והאקדמיה האמריקניות, כאשר פרק הקומונה בחייהם חלף לו.
רעיונות שמיזגו תפיסות סוציאליסטיות ושאיפות יהודיות היו קיימות עוד קודם לשנות ה-80, אולם רק בסיטואציה כה משברית נולד ציבור שהיה מוכן לאמצן. התבוננות ב"עם עולם" תוך היפוך נקודת המבט, מלמטה למעלה, מראה כי לרעיונות הללו היה דורש – הם הרי לא הומצאו באביב 1881 – והיו מאות שהיו מוכנים לאמץ את אתוס העלייה לאמריקה, ולהקים בה מסגרות קומונליות, עירוניות וחקלאיות. הסוציאליזם הקומונלי באמריקה הכזיב בסופו של דבר; יעקב עובד ציין כי שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 היו באופן כללי תקופה בלתי מוצלחת לניסיונות התיישבות שיתופית ברחבי ארצות הברית.
רוב רובם של שני המיליונים ושבע מאות אלף היהודים שהיגרו לארצות הברית בין 1924-1875 לא הלכו לעבוד בחקלאות. "עם עולם" והאתוס האגררי שלה דיברה למעטים, אולם היסוד הסוציאליסטי שלה יצר דפוסי התארגנות בקרב חבריה, שתורגמו לאחר מכן להקמתה של תנועת הפועלים היהודית בארצות הברית; חלק ניכר מחבריה הבולטים של "עם עולם" לקחו חלק בייסוד מסגרותיה של תנועת הפועלים היהודית האמריקנית. אנשיה נשאו את הקולקטיביזם שבהגירתם אל תוך החברה הפועלית היהודית, והשכילו להחדיר את היסוד הזה לקהילה היהודית בכללה, תוך מיזוג ייחודי של "סוציאליזם, לאומיות יהודית-עממית ודמוקרטיה אמריקאית".
ולדימיר טקצ'נקו
ולדימיר פטרוביץ' טקצ'נקו (ברוסית: Владимир Петрович Ткаченко; נולד ב-20 בספטמבר 1957) הוא כדורסלן סובייטי לשעבר. כוכב סטרויטל קייב (1974-1982), צסק"א מוסקבה (1983-1989) ונבחרת ברית המועצות בכדורסל (1976-1987). הוביל פעמיים את נבחרתה האולימפית של ארצו לזכייה במדליית ארד באולימפיאדת מונטריאול (1976) ובאולימפיאדת מוסקבה (1980). ב-1979 זכה בפרס יורוסקאר, פרס מר אירופה ופרס שחקן השנה בכדורסל באירופה. ב-1985 עוטר בעיטור אות הכבוד. ב-2015 נבחר להיכל התהילה של פיב"א.
תולדות חייו והקריירה שלו.
טקצ'נקו נולד בסוצ'י ומתנשא לגובה של 2.21 מטרים. הצטיין בעמדת סנטר. כשחקן הגנה ביכולתו לבלום שחקני יריב ובכך לאפשר לשחקני קבוצתו לקלוט ריבאונדים. בהתקפה התבסס על תרגילים פשוטים והיה קלע טוב, יחסית לשחקן בממדיו. במשקל של כ-140 ק"ג ופניו עטורות שפם גדול גיבש תדמית של שחקן בעל מראה מאיים על המגרש.
הוא החל לשחק בגיל 16 במסגרת ליגת ברית המועצות בכדורסל גברים עבור קבוצת סטרויטל קייב. בשנת 1983 עבר לצסק"א מוסקבה, עמה שיחק עד לסיום עונת 1988/1989. בשנותיו האחרונות בקבוצה סבל משורת פציעות כולל פריצת דיסק שהקשתה על תפקודו. בסיום שירותו בצסק"א (שהשתייכה לצבא האדום) קיבל דרגת סרן ופנסיה צבאית. טקצ'נקו שיחק עונה נוספת במועדון הספורט של גואדלחרה בליגה השנייה בספרד ופרש בסיומה, ב-1990. בהמשך שיחק בליגה לשחקנים בוגרים עד שפרש.
טקצ'נקו זומן לראשונה לסגל נבחרת ברית המועצות בגיל 19, על ידי המאמן אלכסנדר גומלסקי. הוא השתתף במשחקי נבחרת ברית המועצות מ-1976 ועד 1987. בשנת 1977 זכה עם הנבחרת במדליית כסף באליפות אירופה בכדורסל, ב-1979, 1981 ו-1985 זכה במדליית זהב וב-1987 שוב במדליית כסף. למקום השני באליפות 1979 הגיעה נבחרת ישראל בכדורסל, שהתמודדה לראשונה עם "הענק הרוסי". ב-1982 זכה עם הנבחרת באליפות העולם בכדורסל, ב-1978 וב-1986 זכתה נבחרת ברית המועצות במקום השני באליפות.
בישראל.
על אף שהיה שחקן צסק"א מוסקבה, יריבתה המושבעת של מכבי תל אביב במסגרות גביע אירופה לאלופות בכדורסל, היה טקצ'נקו "הענק" או "הנפיל" דמות אהובה על הקהל הישראלי ושם נרדף לענק.
ולדימיר טקאצ'נקו
סופרגירל (סדרת טלוויזיה)
סופרגירל (באנגלית: Supergirl) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על חוברות הקומיקס "סופרגירל" ו"סופרמן", מבית DC קומיקס והיא חלק מיקום החץ.
הגיבורה הראשית מבוססת על דמות סופרגירל שנוצרה על ידי אוטו בינדר וקורט סוואן. בסדרה משולבות דמויות מעולמו של סופרמן ומיקום DC, והיא עלתה לשידור באוקטובר 2015 ברשת CBS בעונתה הראשונה. ב-2016 עברה לרשת The CW לקראת עונתה השנייה.
בישראל זמינה הסדרה באתר נטפליקס החל מ-12 ביוני 2017.
ב-30 במרץ 2021 עלתה לשידור העונה השישית והאחרונה לסדרה.
עלילת הסדרה.
קארה זור-אל נשלחה לכדור הארץ כשהייתה בת 13. לפני שקריפטון התפוצץ, הוריה של קארה שלחו אותה בחללית לכדור הארץ אחרי בן דודה קאל-אל, עליו קארה הייתה אמורה להגן. החללית שלה נפגעה כאשר קריפטון התפוצץ, ויורטה לאזור הפנטום שהזמן לא עובר בו, שם היא הייתה תקועה במשך 24 שנה. עד שהחללית שלה נחתה בכדור הארץ, קאל-אל גדל והפך לסופרמן. עלילת הסדרה מתחילה 11 שנים לאחר הנחיתה, כאשר קארה בת ה-24 לומדת לאמץ את כוחותיה והופכת ל"סופרגירל".
עונה 1.