הסתייגותה של הקהילה המדעית מפון דניקן הייתה אחד הגורמים לפרסומו ב-1976 של הספר "The Space-Gods Revealed" ("חשיפת אלי-החלל") מאת רונלד סטורי. הספר מפריך ביסודיות, עמוד אחר עמוד כמעט, את הטענות והראיות בספר "מרכבות האלים". פון דניקן הודה כי זייף חרסים שהראו כביכול "צלחות מעופפות", אשר הופיעו בספרו.
אליעזר יערי
אליעזר יערי (נולד ב-25 ביולי 1949) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. היה טייס קרב וכיהן כמנכ"ל הסניף הישראלי של "הקרן החדשה לישראל".
ביוגרפיה.
יערי נולד וגדל בירושלים. הוא בוגר הגימנסיה העברית רחביה (סיים ב-1967), בוגר שבט מצדה של תנועת הצופים, והתגייס לצה"ל ב-1967. סיים קורס טיס בשנת 1969, ושירת כטייס קרב, שירת בטייסת 101 וטס במטוסי "נשר". ב-8 בינואר 1973 רשם הפלת מטוס מיג 21 סורי בקרב אוויר, ובמלחמת יום הכיפורים רשם שתי הפלות נוספות. בין השנים 1974–1975 שימש כקצין החינוך של בית הספר לטיסה. השתחרר מהצבא בשנת 1976. לאחר השחרור שרת במילואים בטייסת 253, ומשזו הוסבה ל F16 עבר לשרת בטייסת 254 עד לסגירתה בשנת 1985.
ב-1982 סיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1983–1986 שימש שליח קהילתי מטעם מחלקת הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית העולמית בבוסטון ארצות הברית. לאחר חזרתו לישראל המשיך לעבוד בערוץ הראשון כעורך ומגיש חדשות.
כעיתונאי טלוויזיה, יערי הגיש כתבות רבות בערוץ הראשון, שימש עורך ומגיש של "יומן השבוע" בערוץ בין השנים 1988–1992, וכן כיהן כמנהל חטיבת התוכניות של הערוץ בשנים 1992–1995. פרש מהטלוויזיה ונסע ללמוד באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל ב-1996 תואר שני במינהל ציבורי. חזר לישראל ובין השנים 1996–1997 שימש עורך "מבט שני". בשנת 1997 התמנה למנהל הסניף הישראלי של "הקרן החדשה לישראל", בה היה חבר. שימש כמנהל עד שנת 2010. במסגרת הקרן, מחולק גם פרס יפה לונדון יערי, על שם אמו. מאז שנת 2010 משמש יו"ר פעיל של חברת ההזנק give2gether.
במרץ 2008 היה שותף להקמת עמותת "הכל חינוך" שיזם דב לאוטמן. עמותה שביקשה להביא לשיפור והתחדשות מערכת החינוך בישראל.
ביולי 2008 חזר להגיש בערוץ הראשון, בסדרת תוכניות הארוח "מפגש יוצרים", העוסקות בסרטי תעודה שהופקו במהלך השנים על ידי רשות השידור.
החל משנת 2011 משמש כתב וכעורך ב"חדשות 10".
יערי כתב שלושה ספרים: "בחזרה לטיטאניק" (1989), אוסף סיפורים קצרים; "הצטלבויות" (2004), רומן על נזירה בירושלים; ו"מעבר להרי החושך" (2015), סיפור מסע בירושלים. סיפור אחד מתוך ספרו "בחזרה לטיטניק", "טיסה 016", זכה לעיבוד טלוויזיוני, בדרמה שביים יצחק חלוצי למחלקת הדרמה של הערוץ הראשון ב-1990.
תנין הים
תַּנִּין הַיָּם (שם מדעי: "Crocodylus porosus"; באנגלית: Saltwater Crocodile) הוא מין של תנין מסדרת התנינאים. תנין הים הוא הגדול ביותר במשפחת התנינים ואחד הזוחלים הגדולים ביותר שחיים: אורכו המרבי מגיע ללמעלה מ-6 מטרים וייתכן שאף ל- ומשקלו המרבי ל-, וייתכן שאף לכ- אצל פרטים גדולים במיוחד. אורכם הממוצע של זכרים הוא כ-5 מטר ומשקלם הממוצע כ-600 ק"ג. תנין הים הוא טורף-על בתחומי מחייתו. הוא ידוע באופיו התוקפני והאלים, ואף נוהג לתקוף בני אדם – דבר ההופך אותו למין התנינאי המסוכן ביותר כיום לצד תנין היאור. כפי ששמו מרמז, תנין הים מסוגל לחיות במקווי מים מלוחים, כולל בים הפתוח. עם זאת, הוא בעיקר נפוץ בשפכי נהרות, בדלתאות, בנהרות, בביצות מנגרובים, בלגונות, במפרצי מים מליחים ובחופי גאות ושפל. תפוצתו היא הרחבה ביותר מבין מיני התנינאים: הוא מצוי בדרום-מזרח אסיה, בצפון אוסטרליה, בחופיה המזרחיים של הודו ובאזורי המים שמסביב, ובעבר אף הגיע לחופיה המזרחיים של אפריקה. מספר גני חיות וגנים זואולוגיים מחזיקים תניני ים בשבי.
שם ואטימולוגיה.
שמו המדעי של תנין הים, "Crocodylus porosus", נגזר מיוונית עתיקה ומלטינית. שם הסוג "תנין" "Crocodylus" נגזר מצירוף המילים κροκόδιλος שפירושו "תולעת חלוקי-אבן" (κροκό = חלוק אבן, διλος = תולעת) ומתייחס לקשקשי השריון על גופו הארוך והגלילי דמוי התולעת. שם המין "porosus" הוא הטיה לטינית של המילה היוונית porosis ופירושו "מלא בפיסות עור קשה ומשופשף" המתייחס למשטח הגבשושי והמחוספס שעל חוטם תניני ים בוגרים וגדולים.
באנגלית נקרא תנין הים בשם Saltwater Crocodile שפירושו: "תנין מים מלוחים", או "estuarine crocodile" כלומר: "תנין שפך הנהר". תנין הים מכונה בחיבה "Saltie" (בעיקר באוסטרליה).
בעברית נקרא תנין הים גם בשם "תנין הינדו-פסיפי" על שם אזור תפוצתו, ממזרח הודו ועד האוקיינוס הפסיפי.
לתנין הים מספר רב של שמות גם בתרבויות העתיקות המקומיות, כגון "פוקפוק" בקרב האבוריג'ינים של צפון אוסטרליה.
מראה ואנטומיה.
תנין הים הוא תנין גדול במיוחד ובעל כל המאפיינים של התנינאים: גולגולת ארוכה עם לסתות ארוכות וחזקות, גוף גדול שמכוסה בקשקשי שריון (הנקראים אוסטאודרמים) וזנב ארוך וחזק המשמש אותו לשחייה במים ולזינוק על טרפו.
ראשו של תנין הים גדול מאוד. זואולוגים הצליחו לאשר במדידה גולגולות שאורכן והיו גם דיווחים על עצמות לסת תחתונה באורך 98.3 ס"מ. גולגולות הנקבות קצרות יותר וגולגולות שאורכן מעל 50 ס"מ נדירות ביותר. משקל הראש בלבד יכול להגיע עד ל-200 ק"ג. השיניים גדולות וחדות, והן מותאמות לתפיסת הטרף ולא ללעיסה. הגדולות שבהן מגיעות לאורך של 9 ס"מ.
חרטומו של תנין הים רחב ביחס לרוב התנינים, אך ארוך יותר מזה של תנין הביצות. אורך החרטום כפול בממוצע מרוחב הבסיס. לצווארו פחות קשקשי שריון ביחס לתנינאים אחרים והוא חסר את הקשקשים הגדולים העורפיים (post-occipital scutes) שנמצאים בשאר מיני התנינים. בנוסף, שני רכסים (נמוכים) נמתחים מעיניו ועד למרכז החרטום. קשקשיו בעלי צורה אליפטית והם קטנים יחסית למיני תנינאים אחרים.
גופו של תנין הים רחב מאוד ביחס לרוב התניניים, דבר שגרם בהתחלה (כאשר נתקלו בו המהגרים האירופאים לראשונה, בסביבות המאה ה-19) לזואולוגים לסבור בטעות שמדובר באליגטור, והשם השגוי השתרש בתרבות המקומית. מחקר מדעי מאוחר יותר הבהיר שמדובר במין של תנין ולא באליגטור.
צבעו של תנין הים משתנה עם גילו. תנין צעיר הוא בעל צבע צהוב חיוור עם פסים שחורים ונקודות כהות על גופו וזנבו. כעבור מספר שנים, אחרי התבגרותו, הצבע משתנה לירוק-זית כהה עם מספר אזורים אפורים בהירים יותר. גם בקרב הבוגרים יש מספר ואריאציות של צבע הגוף וגווניו (בהיר או כהה). צבע הגחון בהיר יותר ונע בין צהוב ללבן. הזנב בדרך כלל אפור עם פסים כהים.
לתנין הים יש בלוטות המפרישות מלחים ובכך מסייעות לו לשמור על מאזן הידרואוסמוטי תקין גם במקווי מים מלוחים. תכונה זאת, בין השאר, הופכת אותו למתאים ביותר מבין התנינאים לחיים במקווי מים מלוחים ובים.
גודל.
אחד המאפיינים הבולטים של תנין הים הוא גודלו הרב: הוא הזוחל והתנינאי הגדול ביותר שחי כיום (בעבר חיו תנינאים גדולים יותר דוגמת הדיינוסוכוס והפורוסזאורוס). משקלם של זכרים בוגרים נע בין ל- ואורכם בדרך כלל נמצא בטווח של , אם כי בוגרים עשויים להגיע לאורך ויותר ולמשקל של ויותר. זכרים בוגרים גדולים במיוחד עשויים להגיע אף לאורך של כ- ולמשקל של כ-. תנין הים הוא מין התנין הנפוץ ביותר שפרטיו ארוכים יותר מ- באופן סדרתי.
גודלו המרבי של תנין הים נתון במחלוקת. ד"ר גרגורי מ. אריקסון העריך שאורכו המרבי של זכר בוגר הוא . הפרט המתועד הארוך ביותר היה באורך אם כי מכיוון שחלק מזנבו אבד, אורכו הוערך בכ- ומשקלו בכ-. אורכו של פרט בשם לולונג שנלכד ומת בשבי נמדד בדייקנות ועמד על . ישנם דיווחים וטענות על פרטים באורך 7 מטר ואף מעבר, אך לא נמצא כל תיעוד המאשש טענות אלו. ספר השיאים של גינס הסכים לקבל את הטענה כי תנין זכר בוגר באורך ומשקל של 2 טונות חי בפארק במדינת אודישה, הודו, אך לאור הקושי הרב בתפיסת פרט בוגר חי ומדידתו, דיוק ממדיו טרם אושש. בעקבות שימור אזורי המחיה של התנין וירידה בציד שלו, ייתכן כי קיימים בוגרים באורך 7 מטר ויותר. פרט שנורה בשנת 1957 בקווינסלנד דווח כבעל אורך של , אך גם לדיווח זה אין אישוש. למרות זאת, נבנה דגם בגודל מלא של תנין זה והוא משמש כיום כאטרקציה תיירותית.
אורכו של תנין ים שאך בקע הוא 25–30 ס"מ ומשקלו כ-70 גרם. בשנתו השנייה הוא מגיע לאורך של 100 ס"מ ומשקל של 2.5 ק"ג. הזכר מגיע לבגרות מינית בסביבות גיל 16 שנים ואורך של 3.3 מטר. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בסביבות גילאי 12–14 ואורך 2.1 מטר. משקלו של תנין הים תלוי באורך, וגדל באופן ניכר כאשר התנין גדל ונהיה ארוך יותר (זו הסיבה שפרט באורך 6 מטר יכול לשקול פי 2 מפרט באורך 5 מטר). בגלל היתרון שבגודל, תנינים גדולים נוטים לגדול יותר ולשקול יותר, זאת עקב שליטה על טריטוריה עדיפה שבה יש שפע מזון.
דו הצורתיות הזוויגית בולטת: אורכן הממוצע של הנקבות הוא 2.1–3.5 מטר, כאשר הנקבה הארוכה ביותר שתועדה הגיעה לאורך של . משקלן הממוצע של הנקבות מגיע ל- בלבד.
לתנינאים עוצמת הנשיכה החזקה ביותר בטבע כיום, גבוהה אפילו משל העמלץ הלבן. מבין כל התנינאים, עוצמת הנשיכה של תנין הים היא בין החזקות ביותר עם כוח של עבור פרט באורך והערכה של כ- עבור פרטים באורך של 6.0–6.7 מטר. לתנין היאור עוצמת נשיכה הקרובה בכוחה לזו של תנין הים: .
התנהגות ואורח חיים.
תנין הים הוא בעל חיים אלים ותוקפני במיוחד, גם כלפי תניני ים אחרים וגם כלפי האדם. התוקפנות שלו בין השאר נובעת מאופיו הטריטוריאלי.