לאחר מותו של הרב גרינפלד בשנת 1991, מינו לרב הקהילה את בנו הרב דוד יהודה ליב גרינפלד, שכיהן לפני כן כמו"צ בבית הדין זיכרון מאיר בבני ברק של דודו הרב שמואל וואזנר. אולם כמעט מחצית מהחברים הקודמים באגודת ישראל לא הכירו ברבי חיים גרינפלד כסמכות דתית מספקת, התנתקו והקימו קהילת "מחזיקי הדת". הוא היה מבוסס בתחילה ברחוב Seitenstettengasse, בבית שמעל מקדש העיר, והוא ממוקם כעת ברחוב Grosse Mohrengasse ברובע השני שבעיר.
רב הקהילה הראשון של "מחזיקי הדת" היה הרב בצלאל שטרן. בשנת תשמ"א הוא עלה לישראל ואת מקומו מילא בנו, הרב חיים שטרן, עד לפטירתו בשנת תשס"ז. כיום רב הקהילה הוא הרב משה אליעזר וייס, שכיהן לפני כן בלוגאנו, בנו של הרב יוסף וייס ז"ל, שהיה שו"ב באנטוורפן.
דווקא הרצף הרבני הזה - יחד עם כמה חילוקי דעות אחרים - כל כך הכעיס כמה מחברי קהילת "מחזיקי הדת", והם נפרדו שוב והקימו את קהילת "אהל משה" על שם רבי משה פאָרהַאנד רבה של העיר מאקו (מאקאווא). את הבית המדרש הקימו ברחוב לילינברונגאסה ברובע השני שבעיר, כאשר בראשה שירת אז הרב אברהם יונה שוורץ, שהובא מלונדון בגיל 35.
בשנת 2000 בגין סכסוכים בתוך הקהילה התפטר הרב שוורץ וחזר ללונדון, אך חזר לאחר שישה חודשים כראש קהילה חדשה שהוקמה בשם "קהל חסידים" על ידי חלק מחברי קהילת "אוהל משה" שפרשו ממנה. הבית הכנסת הקימו במבנה קטן על שטח בית הכנסת המפורסם של הקהילה החרדית שנחרב בשואה, השיף שוהל.
אחרי הרב שווארץ, הועמד בראש קהל "אהל משה" הרב אשר מרגליות יליד לונדון (נכדו של רבי ישראל לייב מפרמישלאן לונדון), שהיה מקודם הראש-כולל של הקהילה.
הקהילה כהיום.
בתי כנסת.
נכון ל-2021, יש ארבעה בתי כנסת פעילים, שקיימים בהם מנינים לתפילה מדי יום (במקביל לבתי כנסת אחרים שפתוחים רק בשבת וחגים). כולם ברובע השני בעיר (לפלדשטאדט).
בית ספר.
בשנת 1956 פתחו מחדש תלמוד תורה לבנים ברחוב מלצגסה בנין 16, במקום התקיים תלמוד תורה מאז שנות ה -70 של המאה ה -19, בתוספת בית כנסת בשנת 1906 והמוזיאון היהודי הראשון בעולם בשנת 1913. במהלך הפוגרום שבוצע בין התאריכים 9–10 בנובמבר 1938, בית הספר ובית הכנסת נסגר.
חוות ההכשרה בצ'רניאקוב
חוות ההכשרה בצ'רניאקוב (Czerniakow) הייתה חוות הכשרה של ארגון החלוץ שהוקמה בקרבת וורשה. החווה החלה לפעול לפני מלחמת העולם השנייה והמשיכה לפעול גם בתקופת המלחמה. שימשה, בנוסף כמפקדת מחתרת אי"ל מחוץ לגטו ורשה.
רקע היסטורי.
מתחילת המאה ה-20 שאפה התנועה הציונית להכשיר את הנוער היהודי בתפוצות לעבור למקצועות ולענפי עבודה יצרניים (תהליך שנקרא גם "פרודוקטיביזציה"). תהליך זה השתלב (בחלקו) עם הרצון להכין את היהודים לקראת העלייה ארצה והרחבת ההתיישבות החקלאית בארץ. ארגון החלוץ היה בין הארגונים שהובילו תהליך זה תוך הסתייעות בשליחים שהגיעו לאירופה מקיבוצים בארץ. תהליך המעבר למקצועות יצרניים התייחס למגוון של מלאכות כשאחד המקצועות להם ייחסו חשיבות גדולה היה החקלאות ולכן המאמץ המרכזי של ארגון "החלוץ" התמקד בהקמת חוות הכשרה חקלאיות אליהן הגיעו צעירים יהודים כדי לקבל הכשרה בחקלאות ולהתכונן לעליה. החווה הראשונה הוקמה בפברואר 1918 בעיר בנדין ובמהלך השנים הבאות הוקמו עשרות חוות נוספות בקרבת הערים וילנה, קילצה, לוצק, ברנוביץ', ביאליסטוק, צ'נסטוחובה, ראדום, לודז', קרקוב, וורשה ועוד. אחת מהן הייתה החווה שהוקמה בצ'רניאקוב שבפרברי וורשה.
יישום רעיון ה"פרודוקטיביזציה" לווה במחלוקת בין התנועות הציוניות לבין חלק מהארגונים היהודיים בגולה וזאת על רקע הוויכוח על מטרות התהליך כולו. תומכי ה"פרודוקטיביזציה" ראו בשינוי תחומי התעסוקה של היהודים לכיוון יצרני את מטרתו העיקרית של התהליך, בעוד שארגונים אחרים ראו כמטרה עיקרית את ההכנה לקראת חיים בארץ-ישראל. גם בתוך ארגון "החלוץ" עצמו היו דעות שונות בנושא.
ההיסטוריה של החווה.
החווה בצ'רניאקוב הוקמה עוד לפני מלחמת העולם השנייה (כנראה בסביבות 1920) על ידי תנועת החלוץ והיא שמשה את חברי תנועת דרור. החווה נמצאת מדרום למרכז וורשה והיא הוחכרה מאציל פולני בשם זאטווארניצקי (זאטבארניצקי). בעל החווה איפשר לחברי החווה אוטונומיה מלאה בניהול החווה.
ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש פולין, נסגרה החווה וחבריה נשלחו לגטו ורשה. במאי 1940 הסכימו השלטונות הגרמנים לאפשר את פתיחת החווה מחדש ולאה פרלשטיין ארגנה קבוצה של כ-70 חלוצים שיצאה מוורשה והקימה מחדש את החווה. לאה שימשה כמזכירת החווה וניהלה את הקשרים מול בעל החווה זאטווארניצקי. בחורף 1941 אולצו החברים לחזור לגטו אך לאחר משא ומתן שניהלה לאה הסכים בעל האחוזה לקבל את חברי "החלוץ" בחזרה לחווה ובאביב 1942 הגיעו 140 חלוצים לחווה.
בנוסף לתרומתה של החווה להכשרת החלוצים היא שימשה גם כמרכז של תנועת "דרור", כמקום מסתור לחברי מחתרת אי"ל שפעלו מחוץ לגטו, מרכז לבניית קשרים לארגונים אחרים, אתר להכנת ניירות מזויפים ומקום להצטיידות במזון ונשק. הקשרים הטובים עם בעל האחוזה הביאו לכך שהוא התריע לפני חיפושים שערכו הגרמנים במקום דבר שאיפשר לשוהים בלתי חוקיים להסתתר "עד יעבור זעם".
בשלהי 1942 הורו הגרמנים על סגירה סופית של החווה וחבריה נאלצו לחזור לגטו. רבים מהחלוצים, שעבדו בחווה בתקופת המלחמה, השתתפו ב-1943 במרד גטו ורשה וחלקם הגדול נהרג במהלך הקרבות.
מורשת החווה.
תנועות הנוער כחולות החולצה (דרור-ישראל, השומר הצעיר וכו') מקיימות מסעות חניכים בפולין לגילוי שורשי המהפכה הציונית. מסעות אלו כוללות ביקורים בחוות הכשרה שהיוו מרכיב מרכזי בפעילותן של תנועות הנוער בפולין לפני מלחמת העולם השנייה. ב-2010 הפכה החווה בצ'רניאוב לאחת מנקודות הביקור של המסע וזאת לאחר הריסת הבית האדום בחוות ההכשרה בגרוכוב שהיה נקודת ביקור עד 2010. כחלק מחידוש הביקורים בחווה הציבה התנועה שלט במקום.
מקום החווה.
החווה נמצאת משני צידיו של רחוב Aleja Polski Walczacel, כ-6 ק"מ מדרום למרכז וורשה.
אברהם יונה שוורץ
הרב אברהם יונה שוורץ (נולד בשנת 1948) מכהן כרב בקהילה חרדית בווינה בירת אוסטריה.
ביוגרפיה.
נולד בבודפשט בשם אברהם יונה פרקאש לרבי יקותיאל זלמן זאב פארקאש, שכיהן כרב בעיירה נאדאודוואר ולאחר מכן שירת כמורה צדק בעיר פעסט. שורשי משפחתו מחצרות חסידיות שונות: חסידות ספינקה, חסידות בעלז, וחסידות סדיגורה.
האב נפטר בשנת 1954 בגיל 28 מההשלכות ארוכות הטווח של שהייתו במחנה במאוטהאוזן, כשהבן היה רק ​​בן 6. אמו נסעה לישראל בשנת 1956 והתחתנה שם בפעם השנייה והילדים לקחו את שמו של אביהם החורג - שורץ - ולאחר מכן עברו איתה לבריטניה.
רבותיו.
בבריטניה למד בישיבת בית יוסף גייטסהד, ולאחר נישואיו בלונדון למד בכולל של דודו הרב שלום שניצלר אב"ד טשאבא. הוסמך להוראה על יד הרב חנוך דב פאדווא רבה הראשי של התאחדות קהלות החרדים, הרב יצחק יעקב ווייס, הרב משה פיינשטיין והרב משה אריה פריינד.
הרב שוורץ הוא חסידם של האדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים (1887–1979) והאדמו"ר רבי מרדכי הגר מוויז'ניץ מונסי.
כהונתנו כרב בווינה.
בשנת 1982 הגיע הרב שוורץ לוינה, ומנה לשמש כרב קהילת 'אהל משה'. בשנת 2000 בגין סכסוכים בתוך הקהילה התפטר הרב שוורץ וחזר ללונדון, אך חזר לאחר שישה חודשים כראש קהילה חדשה שהוקמה בשם "קהל חסידים". בית התפילה של הקהילה ממוקמת ברחוב שיפגאסה 8 ברובע השני בעיר . שם מתאספים חסידיו, אורח חייהם חסידי - שמרני.
הרב שוורץ מחזיק במספר שיעורים, ומפקח על פרסום רשימת הכשרות השנתית עבור קהילת ווינה. הוא גם מארגן אמצעי תמיכה לנזקקים מכל חוגי הקהילה היהודית.
מרקוס זודר
צומות החורבן
שיר המעלות ממעמקים
חריץ סטרומבוסי
חריץ סטרומבוסי הוא מאפיין אנטומי הנראה כשקע או חריץ בשולי פתח הקונכייה של מינים בוגרים ממשפחת הסטרומבוסיים.
לחלזונות ימיים ממשפחת סטרומבוסיים יש חריץ בקצה פתח הקונכייה לא רחוק מהתעלה הסיפונלית. שקע זה נקרא חריץ סטרומבוסי. תפקידו לאפשר לבעלי החיים להאריך את אחד ממשושיו ולהציץ החוצה החוצה דרך החריץ מבלי לחשוף את כל הפתח הקונכייה ולסכן את גופו. לכל מין צורת חריץ אופיינית, לעיתים החריץ עמוק ולעיתים נראה כמו שקע רחב. החריץ ניכר בעיקר בקונכיות בוגרות ולעיתים חסר לחלוטין אצל צעירים.
סוזאן ואסום-ריינר
דקל הסאגו
דקל הסאגו (שם מדעי: "Metroxylon sagu") הוא מין של צמח ממשפחת הדקליים הנפוץ ביערות הגשם באי גינאה החדשה, איי מאלוקו, הפיליפינים והועבר בידי האדם לתאילנד, האיים האינדונזיים ג'אווה, סומטרה ובורנאו ואיי שלמה.
מאפיינים.
דקל זה פורח רק פעם בודדת בחיו. גובהו של דקל הסאגו הוא שבעה עד עשרים וחמישה מטרים. כל גבעול בעל עשרים עלים שבכול אחד מהם כ-150 עד 180 עלעלים באורך 1.75 מטרים. גובה התפרחת 3 עד 7.5 מטרים. לדקל יש חשיבות רבה בהפקת סאגו, עמילן שמקורו בגזע הדקל, על ידי שטיפת הגרעינים במים. עמילן זה משמש לבישול פודינג, אטריות ולחם. מחקרים אחרונים מצביעים על כך שדקל הסאגו היה מקור מזון לאנשים שחיו בחופי סין בתקופה שקדמה לגידול האורז.
אגוסטין אלברס (חלוץ)
אגוסטין אלברס מרטינז (בספרדית: Agustín Álvarez Martínez; נולד ב-19 במאי 2001) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בססואולו ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה.
אלברס גדל באקדמיית הנוער של פניארול. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ב-13 בספטמבר 2020, וב-19 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו. במדי קבוצת הנוער כבש 113 שערים ב-170 משחקים.