עם סיום תקופת העוצרות, פיטר גוסטב אדולף באופן מידי את יועצו הראשי השנוא של העוצר, גוסטב אדולף רויטרהולם, ובכך הגביר את האהדה הציבורית כלפיו. ב-31 באוקטובר 1797 נשא גוסטב לאישה את פרדריקה מבאדן, נכדתו של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן. נראה היה שנישואין אלו יגרמו למלחמה נגד רוסיה, אך השנאה הפנאטית המשותפת של פאבל הראשון, קיסר רוסיה, ושל גוסטב אדולף כלפי הרפובליקה הצרפתית, הובילה לכריתת ברית בין השניים. ואכן, אימתו של המלך מנגע היעקוביניזם, היה עז, וגרם לו להיות מחויב בהדרגה לשרידותה של אירופה, עד לנקודה שבה הוא החליט לדחות את טקס ההכתרה שלו בכמה שנים, ולו כדי להימנע מכינוס הפרלמנט. עם זאת, אי הסדר במצבה הפיננסי של שוודיה, שברובו היה ירושה מהמלחמה שניהל גוסטב השלישי נגד רוסיה, בנוסף לבצורת שהתחוללה בשנים 1798 ו-1799, אילצו אותו לזמן את הפרלמנט במרץ ובאפריל 1800. כאשר ראה גוסטב שהוא נתקל בהתנגדותם של חברי הפרלמנט, הוא היה נחוש בדעתו לא לכנסו יותר לעולם.
אובדן פינלנד.
שלטונו של גוסטב אדולף היה כושל ועתיד היה להסתיים באופן פתאומי. ב-1805, הוא הצטרף לקואליציה האנטי-צרפתית השלישית נגד נפוליאון. מסע המלחמה שלו התנהל בצורה גרועה ושוודיה איבדה את פומרניה השוודית לצרפתים. כאשר בעלת בריתו, רוסיה, כרתה שלום והפכה להיות בעלת בריתה של צרפת בטילזיט ב-1807, נותרו שוודיה ופורטוגל בעלות הברית היחידות של בריטניה באירופה. ב-21 בפברואר 1808, פלשה רוסיה לפינלנד, שהייתה עד אז בשליטת שוודיה, כדי לכפות על שוודיה להצטרף לאימפריה הנפוליאונית. במקביל, הכריזה גם דנמרק מלחמה על שוודיה. תוך כמה חודשים, איבדה שוודיה את כל שטחה של פינלנד לטובתה של רוסיה. כתוצאה ממלחמה זו, ב-17 בספטמבר 1809, במסגרת הסכם פרדריקסהאמן, מסרה שוודיה השליש המזרחי של שטחה לרוסיה. כתוצאה מכך הוקמה הדוכסות הגדולה של פינלנד במסגרת האימפריה הרוסית.
ההפיכה וההתפטרות.
התבוסה במלחמה ומנהיגותו הכושלת והבלתי יציבה של גוסטב אדולף, זירזו את הדחתו במסגרת קשר של קציני צבא.
ב-7 במרץ 1809, הצית לוטננט קולונל גאורג אדלרספאר, מפקד הצבא שהוצב בוורמלנד, מהפיכה, על ידי הנפת דגל המרד בקרלסטד והחל לצעוד לכוון סטוקהולם. כדי למנוע מהמלך להצטרף לכוחות הנאמנים לו בסקונה, התפרצו ב-13 במרץ, שבעה מהקושרים בהנהגתו של קרל יוהאן אדלרקרויץ, לאגף המגורים של המלך בארמון, עצרו את המלך וכלאו אותו ואת בני משפחתו בטירת גריפסהולם. דודו של המלך, קרל, שוכנע לאחר מכן לקבל על עצמו את מנהיגות הממשלה הזמנית, שעל הקמתה הוכרז באותו יום.
ב-29 במרץ, כדי לשמור את כס המלכות עבור בנו, התפטר גוסטב אדולף מרצונו, אך ב-10 במאי הכריז הפרלמנט, שנשלט על ידי הצבא, שלא רק גוסטב אדולף, אלא כל משפחתו תנושל מהכתר, אולי על רקע השמועות על היותו בן בלתי חוקי. סיבה הגיונית יותר להחלטה זו, הייתה שהמהפכנים חששו שבנו של גוסטב אדולף, אם הוא יירש את כס המלכות, ינקום בהם כאשר יגיע לפרקו. ב-5 ביוני, הוכרז הדוכס קרל, דודו של גוסטב אדולף, כקרל השלושה עשר, לאחר שקיבל על עצמו חוקה ליברלית חדשה, שאושררה על ידי הפרלמנט למחרת היום. בדצמבר, הועברו גוסטב ומשפחתו לגרמניה.
בתקופת גלותו, נשא גוסטב אדולף מספר תארים, כולל רוזן גוטורפ ודוכס הולשטיין ובסופו של דבר התיישב בסנט גאלן שבקנטון סנט גאלן שבשווייץ. שם הוא התגורר במלון קטן בבדידות ובעוני תחת השם קולונל גוסטבסון. שם הוא גם לקה בשבץ מוחי ומת. על פי הצעתו של אוסקר השני, מלך שוודיה, הועברה בסופו של דבר גופתו לשוודיה ונטמנה בכנסיית רידרהולם שבסטוקהולם.
משפחתו.
גוסטב אדולף ופרדריקה מבאדן הביאו לעולם חמישה ילדים:
ב-1812 התגרש גוסטב אדולף מאשתו וניהל מערכות יחסים עם מספר פילגשים. עם אחת מהן, מריה שלגל, הוא הביא לעולם בן בשם אדולף גוסטבסון.
השחר המוזהב (פירושונים)
משיכת חבל במשחקים האולימפיים
משיכת חבל הייתה ענף במשחקים האולימפיים בין אולימפיאדת פריז (1900) לאולימפיאדת אנטוורפן (1920). בתחרויות השתתפו גברים בלבד.
היסטוריה.
בטורניר משיכת החבל הראשון, באולימפיאדת פריז (1900) התחרו רק שתי קבוצות: נבחרת צרפת ונבחרת מעורבת של ספורטאים שוודים ודנים. ארצות הברית הייתה אמורה להשתתף אף היא, אך היא ביטלה את השתתפותה בשל סמיכות לתחרויות האתלטיקה שבה השתתפו חבריה. כל נבחרת כללה שלושה ספורטאים, והתחרות נערכה בשיטת הטוב משלושה ניסיונות. הנבחרת המעורבת ניצחה בשני הסיבובים, ולא נזקקה לסיבוב נוסף.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) השתתפו 6 מועדונים, מהם חמישה אמריקנים ואחד יווני, שבכל אחד מהם חמישה ספורטאים. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט, כאשר ארבע מהקבוצות החלו בשלב רבע הגמר, ושתיים נוספות העפילו אוטומטית לשלב חצי הגמר. המנצחת בשלב הגמר, קבוצה ממילווקי, זכתה במדליית זהב. המפסידה, קבוצה מניו יורק, הייתה אמורה להמשיך להתחרות מול שתי המפסידות האחרות בחצאי הגמר על מדליות הכסף והארד, קבוצות מסנט לואיס, אך לא התייצבה, והפסידה להן אוטומטית.
באולימפיאדת לונדון (1908) השתתפו שלוש קבוצות של שוטרים בריטים, וכן נבחרות של ארצות הברית ושוודיה. הקבוצות כללו הפעם שמונה ספורטאים. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט, כאשר שתיים מהנבחרות החלו בשלב רבע הגמר, והיתר העפילו אוטומטית לשלב חצי הגמר. בשלב הגמר גברה משטרת לונדון על משטרת ליברפול. נבחרת משטרת המטרופולין של לונדון זכתה במדליית ארד לאחר שנבחרת שוודיה לא התייצבה.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) השתתפו רק שתי קבוצות - משטרת לונדון מטעם בריטניה ומשטרת סטוקהולם מטעם שוודיה, שזכתה בתואר.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערכו תחרויות משיכת חבל בפעם האחרונה. 5 נבחרות השתתפו בטורניר. 2 מהן החלו בשלב רבע הגמר, ו-3 בשלב חצי הגמר. נבחרת בריטניה זכתה במדליית הזהב לאחר שגברה על נבחרת הולנד. לאחר מכן המשיכו הנבחרות שבריטניה ניצחה לטורניר על מדליית הכסף, שבו זכתה הולנד, לאחר ניצחון על בלגיה. שלוש הנבחרות הנותרות (איטליה, ארצות הברית ובלגיה) המשיכו לטורניר על מדליית הארד, והזוכה הייתה בלגיה.
ג'ורדן מיירון
עונת 1995/1996 ב-NBA
עונת 1995/1996 היא העונה ה-50 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה הרביעית של שיקגו בולס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה שיקגו את סיאטל סופרסוניקס בתוצאה 4–2, ומייקל ג'ורדן זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. ג'ורדן זכה גם בתואר ה-MVP של העונה הסדירה בפעם הרביעית בקריירה לאחר שסיים כמלך הסלים של ה-NBA עם 30.4 נקודות בממוצע למשחק והוליך את הבולס למאזן העונה הסדירה הטוב ביותר של קבוצת NBA אי פעם (72–10). מספר חודשים לאחר סיום העונה נבחרו הבולס של עונה זו לאחת מ-10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA.
בעונת 1995/1996 התרחבה ליגת ה-NBA לראשונה מעבר לגבולות ארצות הברית כשצירפה שתי קבוצות קנדיות - ונקובר גריזליס וטורונטו ראפטורס - שהגדילו את מספר קבוצות הליגה ל-29 בסך הכל. במהלך העונה, ב-29 בינואר 1996, חזר מג'יק ג'ונסון מפרישה וחתם בלוס אנג'לס לייקרס על חוזה עד לסיום העונה. ג'ונסון, ששיחק מעמדת הפאוור פורוורד לאחר שהעלה במשקל בזמן הפרישה, שיחק 33 משחקים במהלך העונה והעמיד ממוצעים של 14.6 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-6.9 אסיסטים למשחק, הנמוכים ביותר בקריירה בקטגוריות אלו. בסיום עונת 1995/1996 הודיע ג'ונסון על פרישה סופית ממשחק פעיל.
דראפט 1995.
הדראפט בשנה זו התקיים ב-28 ביוני 1995 באולמה של טורונטו ראפטורס, הסקיי דום שבטורונטו, קנדה. בהגרלה (לוטרי) זכו הגולדן סטייט ווריורס בבחירה הראשונה, שניצלו אותה כדי לבחור את ג'ו סמית' מאוניברסיטת מרילנד. סמית' שיחק 16 עונות בליגת ה-NBA אך לא בלט ונחשב בעיני פרשנים רבים כבחירת דראפט לא מוצלחת. בבחירה החמישית בחרה מינסוטה טימברוולבס את קווין גארנט, שזכה בתואר ה-MVP של עונת 2003/04. בסך הכל נבחרו בדראפט 1995 שישה שחקני אולסטאר: קווין גארנט, אנטוניו מקדייס (בחירה שנייה), ג'רי סטאקהאוס (3), ראשיד וולאס (4), ת'או ראטליף (18) ומייקל פינלי (21). הבחירה השביעית בדראפט, דיימון סטודמאייר זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט 1995 כוללים את בראיינט ריבס (בחירה שישית), קורט תומאס (10), קורליס ויליאמסון (13), ברנט בארי (15), בוב סורה (17), גרג אוסטרטאג (28), אריק סנואו (43) ודיאן בודירוגה (51). ג'ון אמיצ'י, שהעמיד עצמו לבחירה בדראפט 1995 ולא נבחר, יצא מהארון בשנת 2007 ובכך הפך לשחקן ה-NBA הראשון שחושף את עצמו כהומוסקסואל.
אולסטאר.
סוף שבוע האולסטאר של שנת 1996 נערך באולמה של סן אנטוניו ספרס, האלמודום שבסן אנטוניו, טקסס. הוא החל ב-9 בפברואר 1996 והסתיים במשחק האולסטאר ב-11 בפברואר.
המאמנים במשחק האולסטאר היו פיל ג'קסון משיקגו בולס המזרחית וג'ורג' קארל מסיאטל סופרסוניקס המערבית. את החמישיות למשחק האולסטאר בחרו האוהדים ואת השחקנים המחליפים בחרו המאמנים בליגה. בהצבעת הקהל לשחקני החמישייה הובילו גרנט היל מדטרויט פיסטונס ומייקל ג'ורדן משיקגו בולס שקיבלו 1,358,004 ו-1,341,422 קולות, בהתאמה, אשר הקנו להם מקום בחמישיית המזרח. פני הארדוויי, סקוטי פיפן ושאקיל אוניל השלימו את חמישיית המזרח. חמישיית המערב כללה את ג'ייסון קיד, קלייד דרקסלר, צ'ארלס בארקלי, שון קמפ והאקים אולאג'ואן. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 129-118, ול-MVP של משחק האולסטאר נבחר מייקל ג'ורדן שקלע 20 נקודות. שאקיל אוניל הוביל את קלעי קבוצת המזרח עם 25 נקודות, בעוד גארי פייטון ודייוויד רובינסון קלעו 18 נקודות כל אחד עבור קבוצת המערב.
פרסים.