לאמנת ליסבון אין סמל ייחודי דמוי מדינה כגון דגל או המנון ומשמרת בתוכה את מרבית ההישגיים המהותיים שלה. לאיחוד האירופי אין סמכויות בלעדיות נוספות מעבר למה שכתוב באמנה, אך עם זאת, זה משנה את האופן בו האיחוד מפעיל את סמכויותיו הקיימות וכן גם את הסמכויות החדשות והמשותפות, זאת על ידי הגברת השתתפות והגנה על האזרחים, יצירת מערך מוסדי חדש, שינוי תהליכי קבלת ההחלטות למען הגברת יעילות ושקיפות וכן, רמה גבוהה יותר של ביקורת פרלמנטרית ודמוקרטית. אמנת ליסבון איננה מכילה סעיף פורמלי המעגן בתוכו את עליונות חוקי האיחוד, זאת בניגוד לאמנה החוקתית, אך כן קיימת הצהרה המצורפת לאמנה בעניין זה (הכרזה מספר 17) תוך התייחסות לחוות הדעת של השירות המשפטי של המועצה החוקתית. אמנת ליסבון מציגה ומבהירה לראשונה מזה שנים את סמכויות האיחוד ומבדילה בין שלושה סוגי סמכות שונים וביניהם, סמכות בלעדית אשר מקנה לאיחוד האירופי לבדו יכולת חקיקה ועל המדינות החברות תפקידן ליישם, סמכות משותפת בה המדינה החברות יכולות לחוקק ולאמץ אמצעיים משפטיים המחייבים את האיחוד האירופי להיות כפוף אליהן וכן, סמכות בכשירות, בה האיחוד האירופי מאמץ אמצעים לתמיכה או משלים את מדיניות המדינות החברות.
אמנת ליסבון מקנה לאיחוד האירופי אישיות משפטית מלאה, לכן, מקבל האיחוד את הזכות לחתום על אמנות בינלאומיות בתחומי הסמכויות המיוחסות לה ואף להצטרף לארגון בינלאומי. המדינות החברות רשאיות לחתום רק על הסכמים בינלאומיים התואמים את חוקי האיחוד האירופי. האמנה גם קובעת לראשונה הליך רשמי (סעיף 50) בו מדינות חברות המעוניינות לפרוש מן האיחוד יוכלו לעשות זאת בהתאם לחוקים. בנוסף, מגילת זכויות היסוד, שהוצעה לראשונה במועצת ניס בשנת 2000, נכנסה לתוקף כחלק מאמנת ליסבון. היא פירטה שורה של זכויות אזרחיות, פוליטיות, כלכליות וחברתיות המובטחות לכל אזרחי האיחוד האירופי. בנוסף, אחד הסעיפים המרכזיים באמנה הוא צמצום מספר הנציבים לשני שלישים ממספר זה עד 2014, כך שלאחר מכן המדינות החברות יספקו לנציבות האירופית נציבים על בסיס רוטציה.
תפקידים וסמכויות.
הפרלמנט יכול להציע תיקונים לאמנות, תיקון שכזה יחייב לרוב כינוס או ועידה אשר תמליץ על התיקונים אך בכוחה של המועצה האירופית להחליט שלא לכנס ועדה זו בכפוף להנחיות הפרלמנט. עם זאת, ביכולתה של המועצה גם לערוך תיקונים ללא כינוס כלשהו כאשר התיקון נוגע במדיניות ובפעולות הפנימיות של האיחוד אך עדיין נשארת כפופה לכללי האשרור הלאומיים
אמנת ליסבון שומרת על עיקרון של הצבעת רוב כפול של אזרחים ומדינות חברות. רוב מיוחס מושג כאשר 55% מחברי המועצה התומכים בהצבעה, בפועל 15 מדינות סך הכול, המהוות לפחות 65% מהאוכלוסייה. כאשר המועצה אינה פועלת על פי הצעה של הנציבות, הרוב הדרוש של המדינות החברות גדל ל 72% זאת בשביל לבנות פרלמנט אירופי חזק יותר שירכיב בית מחוקקים דו ביתי לצד מועצת השרים. בכדי לחסום חקיקה, חייבות לפחות 4 מדינות חברות באיחוד להצביע כנגד ההצעה. המועצה מתכנסת בפומבי רק כאשר היא דנה ומצביעה על טיוטות חוק חקיקה. לשם כך, כל ישיבת מועצה מחולקת לשני חלקים העוסקים בהתאמה עם פעולות חקיקה וגם כאלה שלא. המספר המרבי של חברי כנסת נקבע ל 751 ומספר המושבים המרבי לכל מדינה חברה מצטמצם ל96.
האמנה יצרה בין היתר את משרת נשיא המועצה האירופית אשר תקופת הכהונה שלו מוגבלת לשנתיים וחצי. הנשיא אחראי על הארגון הפנימי כגון, מינוי נציבים, חלוקת תיקים ובקשות התפטרות על פי נסיבות מיוחדות. כמו כן, האמנה יצרה בית משפט לצדק של האיחוד האירופי כאשר סמכות השיפוט של בית המשפט הם בעניינים כלכליים, ביטחוניים ובמדיניות חוץ וביטחון משותפים לכלל האיחוד. בתחומים שבהם אין לאיחוד סמכויות בלעדיות יוכלו לפחות תשע מדינות חברות ליצור שיתוף פעולה ביניהן. אמנת ליסבון מחזקת במידה רבה את עקרון הסודיות על ידי מעורבות הפרלמנטים הלאומיים בתהליך קבלת ההחלטות של האיחוד האירופי. בשנים האחרונות, הוכנסו מספר מדיניות חדשות ומורחבות הכוללת כעת את המאבק בשינוי האקלים ומדיניות האנרגיה אשר מראה את הסולידריות והביטחון של האיחוד כלפי המדינות החברות שלו. כמו כן, גם זכויות קניין רוחני, תיירות והגנה אזרחית הם נושאים בהם דן האיחוד האירופי כחקיקה. על מדיניות הביטחון וההגנה המשותפת מציגה האמנה סעיף הגנה הדדי הקובע כי על כל המדינות החברות לספק עזרה וסיוע ככל האפשר למדינה חברה אשר נפגעה עקב אירוע טרור או אסון טבע המבקשת עזרה. במצב כזה, מתחייבות המדינות ל "שיתוף פעולה מובנה קבוע" המחייב לקחת חלק בתוכניות ציוד צבאי אירופאיות ולספק יחידות קרביות אשר זמינות לפעולה מידיית.
אמנת ליסבון מבטאת את שלושת העקרונות הבסיסיים של שוויון דמוקרטי, דהיינו, דמוקרטיה השתתפותית ודמוקרטיה ייצוגית. אמנת זכויות היסוד אינה באה מבוטאת באופן ישיר באמנה אך מקבלת אופי משפטי מחייב המעניק את אותו ערך משפטי כמו שאר האמנות. תהליך ההצטרפות של האיחוד האירופי לאמנה האירופית לזכויות אדם (ECHR) נכנסה לתוקף ב-1 ביוני 2010, ההצטרפות דורשת אישור של כל המדינות החברות וכן גם על ידי האיחוד האירופי עצמו.
סטפן פפריקוב
סטפן גאורגייב פפריקוב (בבולגרית: Стефан Георгиев Паприков; 24 באפריל 1858, פירדופ, האימפריה העות'מאנית – 30 במאי 1920, סופיה, ממלכת בולגריה) היה לוטננט גנרל בצבא בולגריה, ראש המטה הכללי ב-1887, דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין 1908–1910 כיהן כשר החוץ הדתות של בולגריה בממשלתו של אלכסנדר מלינוב.
קורות חייו.
סטפן פפריקוב נולד בעיירה פירדופ שבאזור סופיה הוא נטל חלק במרד אפריל הבולגרי ובהמשך לחם כמתנדב במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בהמשך סיים את בית הספר הצבאי בסופיה, וב-1883 סיים את האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית. ב-1885, במהלך מלחמת בולגריה סרביה כיהן כראש המטה של הקורפוס המערבי של צבא בולגריה, וניהל את קרב סליבניצה במהלכו נהדף הצבא הסרבי. בין השנים 1899–1903 כיהן כשר המלחמה של בולגריה. בין 1906–1908 כיהן כנספח הצבאי הבולגרי לאימפריה הרוסית. בינואר 1908 מונה לשר החוץ בממשלתו של אלכסנדר מלינוב, ובאפריל הועלה לדרגת לוטננט גנרל. בין 1910–1912 כיהן כשגריר בולגריה לאימפריה הרוסית. בין 1914–1919 היה חבר האספה הלאומית הבולגרית.
F-16 ברק 2020
Ain't Shit
Ain't Shit הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית דוג'ה קאט, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, "Planet Her" (2021). הוא יצא לאור ב-22 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס ו-RCA רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. במקור, הוא נקרא "Niggas Ain't Shit" (בקיצור: "").
השיר הגיע למקום העשירי במצעד שירי ה-R&amp;B/היפ-הופ.
רקע וכתיבה.
באפריל 2020, דוג'ה קאט השמיעה את השיר במלואו בזמן שידור חי באינסטגרם, לפני שהגרסה הסופית שלו זכתה לפופולריות בפלטפורמת שיתוף הסרטונים טיקטוק. דוג'ה קאט רמזה על יציאת השיר הזה בשם הקודם שלו, "" באוגוסט 2020, אך הוחלט לשנות את שמו לבסוף.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-355 מיליון השמעות.
הופעה.
ביולי 2021, דוג'ה קאט ביצעה לראשונה באופן רשמי את "Ain't Shit" בסרטון שהוקלט מראש עבור "Vevo" על סט עם מבני זהב במדבר קליפורניה.
ג'וזף דאנקן
ג'וזף דאנקן (באנגלית: Joseph Duncan; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, שכיהן כמושל אילינוי השישי בשנים 1834–1838, היחידי מטעם המפלגה הוויגית שמשל במדינה. לפני היותו מושל, כיהן דאנקן ארבע תקופות כהונה בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ראשית חייו.
ג'וזף דאנקן נולד בפריז, קנטקי. הוא שירת במלחמת 1812 וב.
ראשית הקריירה הפוליטית.
ב-1818, השנה בה הפכה אילינוי למדינה בארצות הברית, עבר אליה דאנקן, והתיישב בבראונסוויל שבמחוז ג'קסון. כאן הוא היה חבר בלשכת הבונים החופשיים. ב-1830 הוא עבר לג'קסונוויל.
לפני היותו מושל, הייתה לדאנקן קריירה פוליטית מרשימה. הבחירות הראשונות בהן הוא ניצח היו לתפקיד נציג בבית הנבחרים של אילינוי, בו הוא כיהן בשנים 1825–1829. ב-1829 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, אז הייתה אילינוי בכללותה מחוז בחירה אחד לקונגרס. הוא נבחר לתפקיד לאחר שניצח את מתנגד העבדות וחבר בית הנבחרים הוותיק, דניאל פופ קוק. כוחם של חברי סיעתו של אנדרו ג'קסון במפלגה הדמוקרטית עלה אז באילינוי, וחנו של קוק סר בעיניהם כאשר הוא הצביע נגד ג'קסון בבחירות לנשיאות של 1824, שהוכרעו בהצבעת בית הנבחרים. דאנקן התמודד בבחירות בהצלחה כחבר סיעת הג'קסונים, וזכה ב-6,322 קולות מול 5,619 הקולות של קוק. הוא נבחר לשתי כהונות נוספות בבית הנבחרים כנציג אילינוי בכללותה, וב-1832 הוא נבחר לכהונה רביעית, הפעם מטעם מחוז הבחירה השלישי שנוצר אז. בראשית ימיו בקונגרס היה דאנקן דמוקרט ג'קסוני, אך יחסיו עם מפלגתו של הנשיא ג'קסון הורעו במהלך שנותיו כמחוקק. ב-1834 הוא כבר הצביע יותר ויותר עם האופוזיציה הוויגית. הניתוק הסופי שלו עם הדמוקרטים התרחש ביוני 1834,כאשר הוא הצביע בעד הארכת הזיכיון של . בסיועם של הדמוקרטים, שלא היו מודעים לשינוי בעמדתו הפוליטית של דאנקן, הוא נבחר באותה שנה כמושל אילינוי, זאת מבלי שניהל כלל מסע בחירות, ומבלי שהגיע בכלל לאילינוי.
מושל אילינוי.