אי-ספיקה חריפה של מסתם אבי העורקים היא התוויה לניתוח מידי להחלפת המסתם. במרבית המקרים הניתוח נדרש בתוך 24 שעות מן האבחנה. באי-ספיקה כרונית של המסתם ההתוויה לניתוח היא בחולים עם תסמינים שלהם אי-ספיקת מסתם בדרגה קשה או לחולים ללא תסמינים עם תפקוד ירוד של החדר השמאלי בסדרה של בדיקות אקוקרדיוגרפיות. כל זאת בהיעדר התוויות נגד ברורות לביצוע הניתוח. בקביעת עיתוי הניתוח נלקח בחשבון כי התסמינים באי-ספיקת מסתם קשה מופיעים רק לאחר שכבר יש פגיעה בתפקוד החדר השמאלי וכי ניתוח אשר מבוצע יותר משנה לאחר הופעת התסמינים והפגיעה בתפקוד חדר שמאל אינו משיב את תפקוד החדר לקדמותו. בחולים עם מחלת לב כלילית ברקע נדרש צנתור כלילי טרום הניתוח.
הגישה הניתוחית המקובלת לאי-ספיקת מסתם אבי העורקים היא החלפת מסתם. אם הסיבה לאי-ספיקת המסתם נעוצה בהתרחבות אבי העורקים, מוחלף גם שורש אבי העורקים. ישנן עדויות כי בחולים נבחרים במרכזים רפואיים מיומנים ניתן לבצע במקום ניתוח לתיקון המסתם, אך הרוב הגדול של החולים דורשים ניתוח להחלפת המסתם.
הסיכון בניתוח ושיעור התמותה בשנים שאחריו תלויים מאוד בחומרת המחלה ותפקוד החדר השמאלי טרם הניתוח. שיעור התמותה הכללי מניתוח להחלפת מסתם אבי העורקים בלבד הוא 3%. בחולים עם הגדלה ניכרת של הלב ותפקוד ירוד של חדר שמאל שיעור התמותה עולה ל-10%, עם שיעור תמותה מאוחרת של 5% בשנה למרות הצלחת הניתוח ברמה הטכנית. עם זאת, לחולים כאלה אין פרוגנוזה עדיפה במתן טיפול תרופתי בלבד.
פרוגנוזה.
באופן כללי, לחולים עם אי-ספיקת מסתם אבי העורקים בדרגה בינונית, ואף בדרגה קשה, יש פרוגנוזה טובה לאורך שנים. לפי הקווים המנחים של המועצה האמריקנית לקרדיולוגיה ושל איגוד הלב האמריקני, אשר מסכמים תשעה מחקרים שנערכו בנושא, בחולים ללא תסמינים ועם תפקוד חדר שמאלי שמור, שיעור ההחמרה להופעת תסמינים או לפגיעה בתפקוד החדר עומד על פחות מ-6% בשנה. שיעור התמותה הפתאומית בחולים אלה עומד על 0.2% בשנה. כמו כן, חולים ללא תסמינים עם תפקוד ירוד של החדר השמאלי מפתחים תסמינים בשיעור של למעלה מ-25% בשנה. אולם, כאשר החולים מפתחים תסמינים קצב החמרת המחלה עולה, עם שיעור תמותה של למעלה מ-10% בשנה. ממידע שנאסף טרם עידן הניתוח להחלפת מסתם, אשר מעיד על המהלך הטבעי של המחלה, עולה כי ללא הערבות ניתוחית השרידות של חולים שפיתחו תעוקת לב עומדת על עד ארבע שנים ושל חולים שפיתחו אי-ספיקת לב על עד שנתיים.
אי-ספיקת המסתם האאורטלי
אי ספיקת המסתם האאורטלי
אי-ספיקת המסתם הוותיני
אלווין רות
אלווין אליוט רוֹת (באנגלית: Alvin Elliot Roth; נולד ב-18 בדצמבר 1951) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2012 (יחד עם לויד שפלי).
לרות תרומות נכבדות לתורת המשחקים, תאוריית התכנון המכניסטי וכלכלה ניסויית. הוא ידוע בתרומתו ליישום תאוריות כלכליות לבעיות מעשיות.
ביוגרפיה.
אלווין רות נולד בשנת 1951 להורים שעסקו בהוראה. בגיל צעיר ובמקביל ללימודיו בבית הספר החל לקחת קורסים באוניברסיטת קולומביה ובגיל 16 התקבל ללימודים באוניברסיטת קולומביה ללא שסיים את בית הספר התיכון. שם קיבל בשנת 1971 תואר ראשון בחקר ביצועים. עבר לאוניברסיטת סטנפורד, שבה קיבל בשנת 1973 תואר שני בחקר ביצועים, ובשנת 1974 קיבל תואר דוקטור.
הצטרף לסגל אוניברסיטת אילינוי, ממנה עבר בשנת 1982 לאוניברסיטת פיטסבורג, שבה מונה לפרופסור לכלכלה. בשנת 1998 עבר לאוניברסיטת הרווארד. בשנת 2012 עבר כפרופסור אורח לאוניברסיטת סטנפורד, מתוך כוונה להפוך בשנת 2012 לחלק מהסגל של אוניברסיטה זו, ולהיות פרופסור אמריטוס של אוניברסיטת הרווארד.
רות הוא עמית סלואן, עמית גוגנהיים ועמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. חבר גם בלשכה הלאומית למחקר כלכלי ובחברה האקונומטרית.
מחקריו.
עיצוב השוק.
רות תרם מספר תרומות בסיסיות לאסכולת "עיצוב השוק" (Market Design) , החל משנות ה-90 של המאה ה-20. בתיאור הדינמיות של עיצוב השוק, רות הציע כי "ככל שתנאי השוק משתנים, התנהגותם של אנשים משתנה וזה גורם לביטול חוקים ישנים וליצירת כללים חדשים".
במסגרת זו רות ידוע בתרומתו ליישום תאוריות כלכליות לבעיות מעשיות, ובהן:
כלכלה ניסיונית.
רוט הוא אחד החלוצים המוקדמים של הכלכלה הניסיונית ותרם מספר תרומות בסיסיות לתחום החל מתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. גישתו של רוט הרחיבה את האפשרויות של ניסויים כלכליים והביאה לגישה פתוחה יותר בכלכלה, להשפעה של מדעי החברה האחרים עליה. רות ועמיתיו פנו למושגים סוציולוגיים ופסיכולוגיים כדי להסביר כיצד נבדקים חרגו מתוצאות חזויות רציונליות. רוט גם תיאר סוגיות מתודולוגיות שגם יצרנים וגם צרכני מחקר ניסויים חייבים לשקול בפענוח תוצאות ניסויים ופרסם את מערכי הנתונים המלאים של הניסויים שלו בזמן שהתחום היה עדיין בחיתוליו, והניח את הבסיס לחלק גדול מהוויכוחים המטא-מדעיים בנוגע לניסויים בכלכלה.
חיים אישיים.
רות נשוי לאמילי ולהם שני ילדים: הבכור, אהרון הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת פנסילבניה, הצעיר, בן, הוא פרופסור חבר בפקולטה למינהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
אלווין רות'
קונסרבטוריון שטרן
קונסרבטוריון שטרן (בגרמנית: 'Stern'sches Konservatorium) היה בית ספר פרטי למוזיקה בברלין, שמנה הן בסגל המורים שלו והן בין בוגריו מוזיקאים רבים ידועי-שם. כיום בית הספר הוא חלק מן האוניברסיטה לאמנויות בברלין.
היסטוריה.
קונסרבטוריון שטרן נוסד במקורו בשנת 1850 כ"בית הספר הברלינאי למוזיקה", על ידי יוליוס שטרן, תיאודור קולאק ואדולף ברנהרד מרקס. קולאק פרש מן הקונסרבטוריון בשנת 1855 כדי להקים אקדמיה חדשה לפיסול ולאמנות תלת-ממדית. לאחר פרישתו של מרקס בשנת 1856, נשאר הקונסרבטוריון בבעלותה ובניהולה הבלעדיים של משפחת שטרן וקיבל את שמה. בשנת 1894 עבר המוסד לידי גוסטב הולנדר (דודו של מלחין הסרטים פרידריך הולנדר, שהעתיק אותו לאולם הקונצרטים של הפילהרמונית של ברלין ברחוב ברנבורגר ברובע קרויצברג בברלין.
במהלך ההאחדה ("Gleichschaltung"), בשנת 1936, שונה שוב שמה של אקדמיית שטרן ל"Konservatorium der Reichshauptstadt Berlin" בפיקוח המשטר הנאצי. יורשיו של גוסטב הולנדר סולקו מן המוסד, אבל למשך שנים אחדות התאפשר להם לנהל את "בית הספר היהודי הפרטי למוזיקה של הולנדר" עד לשילוחם למחנות ההשמדה בשנת 1941.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, שונה שוב שם בית הספר והוא נקרא "הקונסרבטוריון העירוני", ששכן במערב ברלין. ב-1966 התמזג הקונסרבטוריון יחד עם "בית הספר האקדמי הגבוה למוזיקה" תוך "בית הספר הממלכתי למוזיקה ואמנויות הבמה של ברלין", הנקרא מאז 2001 האוניברסיטה לאמנויות בברלין.
עמית גוגנהיים
ד&quot;ר קראשר
טהא חוסין
תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת
תנועה קדמית חצי-פתוחה בלתי-מעוגלת היא צליל תנועתי, המצוי בחלק מן השפות המדוברות. סמל ה-IPA לתנועה הוא אפסילון יוונית קטנה /ɛ/.
מ. קפליוק
מ. אבי-עודד
מ' אבי-עודד
ההואה
הָהוֹאֶה (בקוריאנית: 하회) הוא כפר במחוז צפון גיונגסאנג, במזרח קוריאה הדרומית, דרומית-מערבית לעיר אנדונג. הכפר משמר מסורות ואדריכלות מתקופת ממלכת ג'וסון, והוא הוכר בשל כך כאתר מורשת לאומית, ובשנת 2010 הוכרז גם כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, יחד עם הכפר יאנגדונג. בשנת 2010 התגוררו בכפר כ-230 תושבים.
גאוגרפיה ומתאר.
הכפר מוקף בשלושה מעבריו (צפון, מערב ודרום) בנהר נקדונג, ועיקול זה של הנהר הוא שנתן לכפר את שמו ("הָא" פירושו נהר ו"הואה" פירושו עיקול). צוק בויונגדה חולש על הכפר מצפון, מעברו השני של הנהר. גובהו כ-100 מטרים מעל פני הים, שהם כ-30 מטרים יותר מגובהו של הכפר. מדרום לכפר מתנשא הר נמסאן, שגובהו כ-300 מטרים מעל פני הים (כ-230 מטרים מעל הכפר). הכפר נבנה לפי עקרונות הפנג שווי, וצורתו מזכירה את פרח הלוטוס. הכפר יוצא דופן בכך שבניגוד למסורת לפיה הבתים נבנו כשפניהם לדרום או לדרום-מזרח, מרבית הבתים בההואה פונים לכיוון הנהר, ובשל התוואי שלו, הם פונים למעשה לכיוונים שונים.
היסטוריה.
הכפר הוקם בידי בני משפחת רְיוּ בסוף המאה ה-14, והוא אוכלס מאז בצאצאיהם. לפי המסורת המקומית, עץ זלקובה בן כ-600 שנים המצוי בלב הכפר ניטע בידי מייסדי הכפר. שניים מילידי ההואה היו לדמויות מפתח בממלכת ג'וסון במאה ה-16, האחים ריו אונריונג וריו סונג-ריונג. הראשון היה מלומד קונפוציאני והשני מילא תפקיד המקביל לראש ממשלה בתקופת הפלישות היפניות לקוריאה (1592–1598).
הכפר התרחב במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19, אך לא התפתח לכדי עיר. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הידלדלה אוכלוסיית הכפר במהירות, בשל תופעת העיור המואץ שאפיינה את קוריאה הדרומית הדרומית. התמעטות התושבים, ובמיוחד הצעירים שהם, הביאה לסגירת בית הספר היחיד בו, ב-1991.
מבנים בכפר.
בכפר השתמרו מבני מגורים בני מאות שנים, שמשמרים את דמותם של הכפרים השבטיים שהיו נפוצים בתקופת ג'וסון. בשל כך, הוכרז הכפר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2010. מתחמי המגורים כללו בדרך כלל מבני מגורים נפרדים לגברים ולנשים, במתחמי המגורים של המשפחות האמידות היו גם מבנים המיועדים למשרתים, ובמתחמי המגורים של ראשי המשפחות היו גם מקדשים. בעוד שבתי האצולה היו עשויים אבן, נתמכו בקורות עץ והיו מכוסים רעפים, בתיהם של פשוטי העם היו עשויים בוץ ובעלי גגות קש. בנוסף לבתי המגורים, הוקמו בכפר גם פביליונים שנועדו למנוחה וללימוד.
עם הבתים הבולטים בכפר נמנים הבתים המפורטים להלן.
בתי מגורים:
אתרי לימוד קונפוציאניים:
ריקוד המסכות.