בטורניר זה השתתפו לראשונה בהיסטוריה 24 נבחרות. שיטת הטורניר הייתה שני שלבי בתים, בשלב הראשון התמודדו ארבע נבחרות בכל בית על שני המקומות הראשונים. בשלב השני התמודדו שלוש נבחרות בכל בית על המקום הראשון שמוביל לשלב חצי הגמר.
נבחרת איטליה הוגרלה בשלב הבתים הראשון לבית א', לצד נבחרות , ו. איטליה לא השיגה ולו ניצחון אחד בשלב זה, כשסיימה את שלושת משחקיה בטורניר בתוצאות תיקו. גם לנבחרת קמרון היה מאזן זהה של שלוש תוצאות תיקו בשלושה משחקים, אך איטליה העפילה בזכות מספר שערי הזכות שלה, שעמד על שניים לעומת אחד של קמרון. מלך שערי הטורניר, פאולו רוסי, לא כבש כלל בשלב זה.
בשלב הבתים השני איטליה פגשה את הפייבוריטית לזכייה בטורניר, , ואת אלופת העולם המכהנת, . במשחקה הראשון בשלב זה גברה איטליה על ארגנטינה בתוצאה 1-2 משערים של מרקו טארדלי ואנטוניו קבריני במחצית השנייה. לאחר שגם ברזיל גברה על ארגנטינה, אך בתוצאה גבוהה יותר, 1-3, נפגשו איטליה וברזיל במשחק על ראשות הבית, כשאיטליה חייבת ניצחון בעוד לברזיל מספיקה תוצאת תיקו. פאולו רוסי כבש שלושה שערים, שהיו הראשונים שלו בטורניר, בעוד נבחרת ברזיל מצליחה להשוות זמנית פעמיים, והעלה את איטליה לחצי הגמר שם פגשה איטליה את פולין. גם הפעם רוסי לא הסתפק בשער בודד, כבש צמד שהעלה את מאזנו לחמישה שערים בטורניר, והעלה את איטליה לגמר הטורניר.
נבחרת גרמניה המערבית הוגרלה בשלב הבתים הראשון לבית ב', לצד נבחרות , ו. גרמניה, שהעפילה לטורניר עם מאזן מושלם בשלב המוקדמות, הגיעה בטוחה בעצמה וזלזלה בנבחרת האפריקאית מולה הוגרלה לשחק במשחק הפתיחה. למרות זאת גרמניה נוצחה 1-2 מול אלג'יריה, אך הצליחה לנצח את צ'ילה בתוצאה 1-4, בזכות שלושה שערים של חלוץ הנבחרת קרל היינץ רומניגה. למשחק האחרון בשלב הבתים הראשון הגיעה גרמניה יום לאחר משחקה של אלג'יריה, כשניצחון שלה בהפרש של עד שני שערים מעלה אותה ואת יריבתה, אוסטריה, לשלב הבא. במשחק, שנודע כחרפת חיחון, הצליחה גרמניה לנצח 0-1 את אוסטריה משער כעבור 10 דקות, שלאחריו הפסיקו הקבוצות להתקיף ובעיקר התמסרו בחצי המגרש שלהן, כך ששתיהן העפילו לשלב הבא. רומניגה סיים את שלב הבתים עם ארבעה שערים לזכות גרמניה. בשלב הבתים השני, פגשה גרמניה את ו. שוויון 0-0 מול אנגליה וניצחון 1-2 על ספרד, שהיה המשחק היחיד שהוכרע מבין שלושת המשחקים בבית, שלחו את גרמניה לחצי הגמר מול . בסיום 90 הדקות התוצאה עמדה על שוויון 1-1. בתוך שמונה דקות בהארכה, צרפת עלתה ליתרון 1-3, אך גרמניה הצליחה לאזן ל-3-3, והמשחק עבר לבעיטות הכרעה. גרמניה גברה על צרפת בתוצאה 4-5 אחרי שש בעיטות, והעפילה למשחק הגמר.
שופט המשחק.
ארנלדו סזאר קואליו (Coelho) הברזילאי נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, וויטק כריסטוב (Christov) הצ'כוסלובקי ואברהם קליין הישראלי, נבחרו לשמש כקוונים במשחק.
קואליו היה לשופט הראשון בהיסטוריה שאינו אירופאי ששפט משחק גמר מונדיאל. הוא שובץ כשופט גם במהלך מונדיאל 1978.
במהלך הטורניר קואליו שפט במשחק נוסף, שגם בו הייתה מעורבת נבחרת גרמניה. היה זה המשחק משלב הבתים השני בינה לבין (0-0).
עוזר השופט הישראלי, אברהם קליין, היה לישראלי היחיד בהיסטוריה שמשובץ למשחק גמר מונדיאל. קליין שימש כשופט ראשי בניצחונה של איטליה 2-3 על בשלב הבתים השני. הוא זכה להערכה בינלאומית רחבה, ואף היה אמור לשפוט בגמר מונדיאל 1978, אך בשל יחסי ישראל-הולנד, ביקשה לפסול אותו משיפוט המשחק.
מהלך המשחק.
אל המשחק התייצבו הנבחרות עם שני מלכי השערים של הטורניר בהרכבן הפותח, פאולו רוסי האיטלקי וקרל היינץ רומניגה הגרמני, כשכל אחד מהם כבש עד לגמר חמישה שערים.
המשחק נפתח בדקות ארוכות של משחק זהיר מצד שתי הנבחרות, והיה רווי בעבירות ובעצירות. כבר בדקה השביעית נאלצה איטליה לבצע חילוף ראשון, כשפרנצ'סקו גרציאני נפצע והוחלף על ידי אלסנדרו אלטובלי. בדקה ה-23, איטליה קיבלה הזדמנות ממשית לעלות ליתרון לאחר עבירה של האנס-פיטר בריגל על ברונו קונטי (Conti) בתוך הרחבה. אנטוניו קבריני בעט את הפנדל נמוך לפינה הימנית, אך הכדור יצא החוצה. בבעיטת הפנדל השלישית בהיסטוריית הגמרים (היו שתיים בגמר 1974), נרשמה ההחמצה הראשונה בהיסטוריה. מאז ההחמצה, איטליה החלה לתקוף ולחפש את שער היתרון, אך המחצית הסתיימה בשוויון, 0-0.
במחצית השנייה, איטליה עלתה ליתרון ראשון בדקה ה-57. היא זכתה בכדור חופשי בתוך חצי המגרש של גרמניה, ומרקו טארדלי זיהה את פריצתו של קלאודיו ג'נטילה באגף ימין, והוציא אליו כדור מהיר, בזמן שחלק משחקני שתי הקבוצות עדיין עסוקים בהכנות לאחר השריקה לעבירה. ג'נטילה הגביה כדור לכיוון הרחבה, הכדור קפץ פעם אחת על הרצפה ועבר שני שחקנים בדרך לראשו של פאולו רוסי, שמקרוב נגח לקרקע ואל הרשת, כדי לקבוע 0-1 לאיטליה.
בדקה ה-69, יצאה איטליה להתקפה מתפרצת ומצאה את עצמה עם שלושה תוקפים מול שלושה מגנים. גאטאנו שיראה פרץ לרחבה מאגף ימין, והעביר כדור החוצה, אל עבר המרכז. טארדלי עצר את הכדור ובעט תוך כדי נפילה מ-16 מטרים אל הרשת, כדי לקבוע 0-2. לאחר השער, טארדלי פרץ בריצה לעבר הספסל, תוך כדי שהוא מנופף בידיו לצדדים וצועק "גול! גול!", במה שזכורה כאחת מחגיגות השערים המפורסמות בהיסטוריה, וזכתה לכינוי "צעקתו של טארדלי". שערו של טארדלי הגיע לאחר שאת ששת השערים הקודמים לזכות איטליה כבש פאולו רוסי.
בדקה ה-81, קונטי פרץ לאורך אגף ימין עד לתוך הרחבה כשהוא חופשי לגמרי, והעביר כדור רוחב לאלטובלי, שהטעה את שומאכר וגלגל פנימה, 0-3 לאיטליה. כעבור שתי דקות בלבד, בעט פול ברייטנר מן האוויר כדור שהוגבה אליו, כדי לקבוע 1-3. ברייטנר כבש גם בגמר מונדיאל 1974, שמונה שנים קודם לכן. נשיא איטליה, סנדרו פרטיני, חגג ביציע, וחואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, העניק את הגביע לשוערה של איטליה וקפטן הנבחרת, דינו זוף, שהיה לאיטלקי הראשון שמניף גביע עולם מזה 44 שנים.
שופט: ארנלדו סזאר קואליו
קוונים: אברהם קליין, וויטק כריסטוב
דורה הלר
דורה הלר (נולדה ב-28 במרץ 1968, מזרח ברלין) היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל בתחרות ישראמן (2011 ו-2013) ואלופת ישראל בתחרות חצי ישראמן (2010).
ביוגרפיה.
דורה הלר נולדה במזרח ברלין שבגרמניה. הוריה, קלאוס וקרלה, רופאים במקצועם ושחיינים חובבים. להלר אח הצעיר ממנה, אולי (1970), המתגורר במינכן. בילדותה נהגה לרכוב על אופניים, לשחות, לרוץ למרחקים ארוכים ולרכב על סוסים להנאתה. היא רכבה על אופני פלדה לבית הספר וחזרה, כעשרה קילומטרים ביום.
בשנת 1984 עברה יחד עם משפחתה לפרנקפורט שבמערב גרמניה, ובשנת 1988 עלתה לישראל לבדה מטעמי ציונות במסגרת הסוכנות היהודית וחיה בקיבוץ עין השופט.
הלר למדה באוניברסיטת תל אביב בחוג להיסטוריה בשנים 1990–1998 וקיבלה תואר ראשון ותואר שני. בשנים האלה גם הכירה את בן זוגה הראשון, גדי אלגזי, ונולדו להם שלושה ילדים, מיתר (1991), ענבר (1994) וזמיר (1998).
בין השנים 2000–2002 למדה הלר סיעוד בבית חולים איכילוב ובשנים 2003–2007 עבדה באסותא במחלקה לטיפול נמרץ, שם פגשה את בן זוגה לשעבר, מייק מילגרם, וילדה את בנם המשותף, אייבי (2007) . בשנת 2007 עברה להתגורר עם משפחתה במצפה רמון.
בין השנים 2003–2005 הלר התמודדה עם מחלת האנורקסיה שנבעה מהאופי התחרותי וההישגי שלה. לאורך כל חייה היא הציבה לעצמה סטנדרטים גבוהים, גם בתחומים שלא עוסקים בספורט כמו לימודי התואר הראשון והשני. הלר מספרת כי בתקופה שהתמודדה עם המחלה היא התחרתה נגד עצמה; הן בגוף והן בנפש. בן זוגה חשף אותה לעולם הספורט התחרותי, דבר שתיעל את יצר התחרות למקום בריא וספורטיבי, בעזרת הגוף והנפש ולא נגדם.
כיום, היא עובדת כאחות במרפאה בשדה בוקר.
הלר, משמשת כשופטת בתחרויות טריאתלון, ריצות קצרות וריצות ארוכות בישראל ומחוצה לה.
קריירה ספורטיבית.
עד גיל 35 עסקה הלר בספורט באופן חובבני בלבד, היא התאמנה על אופני כושר, שחייה, ריצה ורכיבה על סוסים. בן זוגה, מייק, עודד אותה לעזוב את אופני הכושר לטובת רכיבה על אופני כביש, ומשם החלה את דרכה המקצועית בשילוב של ריצה למרחקים ארוכים, רכיבה על אופניים ושחייה תחרותית. הלר משתתפת בתחרויות לפי קבוצות גיל הנבדלות מתחרויות מקצועיות, והמתחרה העיקרית המתמודדת מולה בישראל היא נינה פקרמן המשתתפת אף היא בתחרויות מקצועיות.
בשנת 2009 השתתפה הלר בטור טראנס אלפ. בשנת 2010 היא זכתה במדליית זהב בתחרות חצי ישראמן בתוצאה של 5:53 שעות וסיימה במקום עשירי בקבוצת הגיל שלה בתחרות איירון-מן שנערכה בגרמניה. ב-18 ביולי אותה שנה היא השתתפה בתחרות צ'אלנג' רות בתוצאה של 10:52 שעות, שנערכה אף היא בגרמניה.
אלופת ישראמן.
בשנת 2011 זכתה הלר במדליית זהב בתחרות ישראמן בתוצאה של 11:44:04 שעות. בשנת 2012 היא זכתה במדליית כסף בתחרות ישראמן בתוצאה של 11:48:14 שעות, אחרי אירנה מאזין (11:45:45 שעות), שניצחה אותה לאחר קרב צמוד שהוכרע רק בשלב מאוחר בריצה ולפני מרים בר און (13:04:02 שעות). אותה שנה, היא סיימה במקום חמישי בקבוצת הגיל שלה בטריאתלון אבו דאבי (3 ק"מ שחייה, 200 ק"מ רכיבה באופניים ו-20 ק"מ ריצה). בשנת 2013 היא זכתה בפעם השנייה במדליית זהב בתחרות ישראמן בתוצאה של 12:41:41 שעות, לפני אירנה מאזין (13:01:11 שעות) וקרן מרץ (13:06:57 שעות). אותה שנה היא קבעה את שיאה האישי בתחרות איירון-מן בפרנקפורט, גרמניה בתוצאה של 10:44 שעות.