בסיס חיל-האוויר נחשון
שפשאון
הרי הריף
אור סבתייה
מלגת מנהיגי שוליך
מלגת מנהיגי שוליך היא תוכנית המעניקה מלגות לתלמידי תואר ראשון בקנדה ובישראל. המלגה מוענקת לסטודנטים נבחרים בתחומי המדעים, ההנדסה, הטכנולוגיה והמתמטיקה.
רקע.
תוכנית המלגה הוקמה בשנת 2011 בעקבות תרומה על סך 100 מיליון דולר מהפילנתרופ ואיש העסקים הקנדי-סימור שוליך. התוכנית מנוהלת על ידי ארגון פדרציית יהודי טורונטו. מטרת התוכנית לקדם סטודנטים מובילים בתחומי המדעים, ההנדסה, הטכנולוגיה והמתמטיקה בקנדה ובישראל ובכך לחזק את התחרותיות הכלכלית של מדינות אלו.
בשנת ההקמה, 977 בתי ספר על-תיכוניים וקולג'ים ברחבי קנדה הגישו מועמדים לתחרות הפרס השנתית. בשנת 2014, 1147 סטודנטים הוגשו כמועמדים. עשרים האוניברסיטאות המשתתפות בחרו מתוכם ארבעים זוכים.
בישראל הוגשו כ-500 בקשות למלגה בכל שנה החל מ-2011.
תהליך הבחירה.
בקנדה, עשרים אוניברסיטאות משתתפות בתוכנית המלגה. כל אוניברסיטה בוחרת שני זוכים מתוך המועמדים שנרשמו ללימודים בה, זוכה אחד מתחום ההנדסה והשני משלושת התחומים האחרים. בישראל התוכנית פועלת בחמש אוניברסיטאות. כל אוניברסיטה בוחרת עשרה מנהיגי שוליך בכל שנה: חמישה מתחומי ההנדסה וחמישה נוספים מתחומי המדעים, הטכנולוגיה והמתמטיקה.
המועמדים נדרשים לעמוד בשניים מתוך שלושה קריטריונים: צורך כלכלי, הצטיינות אקדמית ו/או מעורבות חברתית.
שבתאי קשב קלוגמן
שבתאי קשב קלוגמן (23 בספטמבר 1898 - 24 בספטמבר 1981; מוכר בשם העט ק. שבתאי) היה עיתונאי ישראלי, לפני הקמת מדינת ישראל פרסם בעיתונות העברית בפולין, מולדתו. חתן פרס סוקולוב לעיתונות לשנת 1965. נודע גם בפרסום חוברות בנושא השואה, בהן הספר "כצאן לטבח?" (פורסם ב-1962 ואיגד מאמרים מן המחצית השנייה של שנות החמישים), בו תקף את המיתוס לפיו היהודים הלכו למותם "כצאן לטבח" ותיאר את מורכבות הסיטואציות והדילמות של היהודים בשואה, גם אלו שלא פנו אל דרך "הגבורה והמרד".
תולדות חייו.
נולד בעיירה פינצ'ב וגדל בזבריצה, למד לימודי קודש ולימודי חול. בשנת 1925 עבר לוורשה, עבד בלשכת הקרן הקיימת ופרסם פיליטונים ב"היום", תחת שם העט "שבתאי חכם".
בתקופת השואה (1944-1941) היה בגטו קובנה וגטו וילנה.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה היה בין מייסדי הוועדה ההיסטורית היהודית בפולין, במסגרת זו חקר וחיבר כמה עבודות על גורל היהודים בשנות השואה במדינות שונות. בין 1945 ל-1948 היה כתב סוכנות הידיעות JTA במשפטי נירנברג, דיווחיו הופיעו במספר עיתונים בעברית וביידיש.
בסוף 1948 עלה לארץ ישראל. היה חבר מערכת "דבר" עד 1964 . לאחר מכן יצא לגמלאות, אך המשיך להשתתף בכתיבה בעיתון ובכתבי עת אחרים.
במאמרו הגדול "אגדת הפחדנות", שראה אור בעקבות משפט אייכמן, הדגיש את תרומת ניצולי השואה במלחמת העצמאות. בין היתר כתב: "מספרם של הנופלים במלחמת הקוממיות מבין צעירי ישראל יוצאי הגטאות הוא גדול יותר – בכל אופן לא קטן בשום פנים ואופן – ממספרם של צברי ישראל".
ק. שבתאי
רוברט ספולסקי
רוברט מוריס סַפּוֹלסקי (באנגלית: Robert Morris Sapolsky; נולד ב-6 באפריל 1957) הוא נוירואנדוקרינולוג יהודי אמריקאי, פרופסור לביולוגיה, מדעי המוח ונוירוכירורגיה באוניברסיטת סטנפורד, חוקר וסופר. בנוסף הוא יועץ מחקרי במוזיאונים לאומיים של קניה.
קורות חיים.
ספולסקי נולד בשנת 1957 בברוקלין שבניו יורק, למהגרים יהודים מברית המועצות.
גדל כיהודי אורתודוקסי והעביר את זמנו בקריאה ומחשבות על חיים עם גורילות.
בגיל 12 כבר כתב מכתבי הערצה לפרימטולוגים.
ספולסקי למד בתיכון ג'ון דיואי (John Dewey High School) ובזמנו קרא ספרים בנושא פרימטים ולימד עצמו את השפה הסווהילית (Swahili).
ספולסקי מגדיר עצמו כאתאיסט.
בשנת 1978 ספולסקי קיבל את תעודת הBA שלו באנתרופולוגיה (B.A. in biological anthropology summa cum laude) מאוניברסיטת הרוארד. לאחר מכן נסע לקניה כדי לחקור התנהגות חברתית של בבונים בטבע. לאחר זמן מה כשחזר לניו יורק, למד באוניברסיטת- Rockefeller University ,שם קיבל את תואר Ph.D. ב נוירואנדוקרינולוגיה - Neuroendocrinology, תוך כדי עבודה במעבדתו של ברוס מקאיוון - Bruce McEwen, אנדוקרינולוג בעל שם עולמי.
לאחר המחקר הראשון של ספולסקי באפריקה הוא נהג לחזור לשם כל קיץ במשך כעשרים וחמש שנים על מנת לחקור את אותה להקת בבונים, זאת החל משנות ה-70 המאוחרות ועד שנות ה-90 המוקדמות של המאה הקודמת. במשך ארבעה חודשים בכל שנה הוא הקדיש 8-10 שעות ביום לתיעוד התנהגותם של אותם בבונים.
בטקס קבלת פרס "המלך הוא עירום" מטעם הקרן למען חופש מדת , שהתקיים בשנת 2002, הצהיר ספולסקי: "גדלתי בבית יהודי דתי-אורתודוקסי וחונכתי בחינוך דתי אדוק עד גיל 13 לערך. בשנות בגרותי, אחד הדברים המגדירים ביותר בחיי היה עזיבת הדת ואמונות דתיות למיניהן".
קריירה.
כיום ספולסקי משמש כפרופסור בבניין על שם - "John A. and Cynthia Fry Gunn", שבאוניברסיטת סטנפורד. הוא מחזיק במינויים בכמה מחלקות הכוללים את: מדעי הביולוגיה, נוירולוגיה, מדעי המוח, ונוירוכירורגיה.
כנוירואנדוקרינולוג הוא התמקד במחקר על בעיות המתח/לחץ וניוון מוחי, כמו כן עסק באפשרויות טיפול בגנים על מנת להגן על נוירונים רגישים במיוחד מפני מחלות. כעת, ספולסקי עובד על טכניקות של העברת גנים לחיזוק הנוירונים כנגד תופעות הדיכוי של גלוקוקורטיקואידים ( glucocorticoids) . בכל שנה ספולסקי מעביר את זמנו בקניה בחקר אוכלוסיית בבונים החיים בטבע במטרה לזהות את המקור למתח/לחץ בסביבתם, ואת יחסי הבין אישות ודפוסים של מחלות הקשורות ללחץ/מתח בחיות אלו. במדויק יותר, ספולסקי חוקר את רמות הקורטיזול השונות בין זכרי ונקבות אלפא ובין יחידים נחותים יותר על מנת לקבוע רמות מתח/לחץ שונות. דוגמה מוקדמת אך עדיין רלוונטית למחקריו של בבוני הזית (Olive Baboon) אפשר למצוא במאמר מדעי שלו משנת 1990 - "Stress in the Wild". ספולסקי כתב בין היתר גם על ליקויי הנוירולוגיה ואי שפיות מערכת המשפט האמריקנית.
נחום ברוך גינזבורג
אליהו אריה שלייפר
אליהו אריה שלייפר (נולד ב-8 ביוני 1939) הוא מוזיקולוג וחזן ישראלי.
ביוגרפיה.
אליהו שלייפר נולד בירושלים והחל את עיסוקו במוזיקה בגיל חמש, כאשר שר במקהלה של מכון "שירת ישראל" ולמד חזנות. במקביל למד כינור וקרן יער בקונסרבטוריון למוזיקה בירושלים. בשירותו הצבאי ניגן בתזמורת צה"ל. לאחר שחרורו מן הצבא למד המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה בירושלים ובמקביל למד פילוסופיה יהודית וקבלה באוניברסיטה העברית. בשנת 1970 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת שיקגו.
כיהן כמורה ומרצה באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובאוניברסיטת תל אביב. הוא עומד בראש בית הספר לחזנות של ההיברו יוניון קולג' בירושלים ובראש הסמינר להכשרת חזנים בקולג' אברהם גייגר באוניברסיטת פוטסדאם (גרמניה). אליהו שלייפר הוא פרופסור למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית.
משפחה.
אחותו המנוחה של אליהו שלייפר הייתה עדינה מרקס, שייסדה את האגודה לזכויות החולה בישראל והייתה יושבת הראש שלה. אחותו יהודית אבניר היא חוקרת בכירה בתחום עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית ונשואה לדוד אבניר, פרופסור לכימיה באוניברסיטה העברית.
יעקב חיים בן נאים
רבי יעקב חיים בן נאים (או אבן נאים; נפטר בכ"ח בתשרי ה'תקס"ד, 1803) היה מחכמי צפון-אפריקה וממנהיגיה במאה ה-18. רב, מקובל ופוסק.
בקרב יהודי אלג'יר נהגו לכנותו בשם "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים". חיבר פיוטים לפורים של יהודי אלג'יר.
קורות חיים.
נולד לרבי שמואל, כנראה בעיר פאס שבמרוקו, ובהמשך עלה לארץ ישראל וחזר לגולה ומכאן כינויו "שליח ירושלים".
רבי יעקב חיים היה רב בפאס שבמרוקו, ונחשב לתלמידו של הרב יעקב אבן מלכא ושל רבי אפרים מונסונייגו. בשנת ה'תק"כ (1760) עזב את פאס בדרכו לארץ-ישראל, אך התעכב בעיר מסקרה, שם שימש כרב ודיין. עלה לארץ-ישראל וישב בה זמן קצר. בשנת ה'תקכ"ד (1764) ירד לאלג'יר, שם שימש כרב ודיין כעשר שנים. נהג בתקיפות ובחריפות ועורר נגדו מתנגדים, ועקב כך, נאלץ לעקור לליוורנו שבאיטליה, שם הדפיס את חיבוריו: "זרע יעקב" - שו"ת; "ישועות יעקב" - דרשות; "חסד ואמת" - מחידושיו לתלמוד. כן הדפיס את ספר הזוהר. באלג'יר נהגו להזכיר בליל יום הכיפורים את נשמת "שליח ירושלים ר' יעקב אבן נאים".
פורים אלג'יר.
בתקופת הנהגתו של רבי יעקב חיים אירע חג הפורים של יהודי אלג'יר, שנחגג בעקבות הניצחון על הספרדים. בעקבות כך, חיבר רבי יעקב פיוטים לכבוד חג זה.
רבי יעקב נטמן, ככל הנראה, בליוורנו שבאיטליה, העיר האחרונה ברשימת נדודיו.
קישורים חיצוניים.
חכם יעקב חיים בן נאים, באתר החכם היומי
ח'וזאעה
ח'וזאעה (בערבית: خزاعة) או ח'ירבת אִח'זעה הוא יישוב פלסטיני בדרום רצועת עזה בנפת ח'אן יונס, הממוקם כ-500 מטר מהגבול עם ישראל, כ-1.5 קילומטר ממערב לקיבוץ ניר עוז. אוכלוסייתו מונה כ-10,000 תושבים.
על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, אוכלוסיית היישוב מנתה באותה עת 990 נפש, ושטחי האדמה של הכפר היו 8,197 דונם.
על פי מקור ישראלי, היישוב הוקם לאחר מלחמת העצמאות.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 מנתה אוכלוסייתו כ-2,000 נפש, מחציתם - פליטים בדווים שהתיישבו בשוליו המערביים והפחות פוריים של אזור המרזבה המזרחית ברצועת עזה. באותה עת (סוף שנות ה-70) היו בבעלות הכפר כ-4,500 דונם, מהם רק 1,000 דונם בהשקיה, וזאת בשל מי התהום העמוקים יחסית (60 מטר ויותר) והקושי לשאוב אותם.