את שמו של האבידוזאורוס טבעו בשנת 2010 דניאל צ'ור (Daniel Chure) ועמיתיו למחקר. שם הסוג מתייחס למיתולוגיה המצרית: אבידוס הוא השם היווני של עיר היושבת על שפת הנילוס, שבה נקברו ראשו וצווארו של אל המוות המצרי אוסיריס. זאת בעוד שהממצא המקורי שזיהה את הסוג, הנמצא בסלעים המשקיפים על הנהר גרין, יובל של נהר הקולורדו, כלל ממצאי ראש וצוואר. שם המין המקושר לסוג הוא "A. mcintoshi", לכבודו של ג'ון ס. ("ג'ק") מק'אינטוש (John S. "Jack" McIntosh), פרופסור אמריטוס לפיזיקה מאוניברסיטת וסליין (Wesleyan University), על שום תרומותיו למונומנט הלאומי דינוזאור והמחקר שהקדיש לדינוזאורים הזאורופודים.
דונגנון סוויפטס
אי וולקנו (הפיליפינים)
ויליאם פיטרסן
ויליאם פיטרסן (באנגלית: William Petersen; נולד ב- 21 בפברואר 1953) הוא שחקן ומפיק אמריקאי, המוכר בעיקר כ"גיל גריסום", דמותו בתוכנית המצליחה של רשת CBS זירת הפשע CSI. בנוסף הוא מוכר כ"וויל גראהם" בסרט הצייד.
ביוגרפיה.
פיטרסן נולד באוונסטון שבאילינוי, הוא הצעיר מבין ששת ילדיהם של ארתור פיטרסן והלן ג'ון. אביו היה ממוצא גרמני ודני, הוא עבד בעסקי רהיטים. לפיטרסן יש שני אחים ושלוש אחיות. הוא סיים את לימודיו בשנת 1972 בבית הספר התיכון בישוף קלי שנמצא בבויסי שבאיידהו. לאחר מכן פיטרסן התקבל לאוניברסיטה של מדינת איידהו בעזרת מלגת פוטבול.
בזמן שהותו באיידהו, הוא לקח שיעורי משחק ששינו את דרכו בחיים, פיטרסן עזב את האוניברסיטה בשנת 1974 והגיע אל חבל הבסקים שם למד משחק. פיטרסן התעניין בתרבות הבסקית, למד את השפה הבסקית ונתן לבתו את השם הבסקי "מייטה ניריאה" (אהובתי); היא נולדה בשנת 1975 ביישוב "מונדרגון" שבחבל הבסקים.
פיטרסן חזר לאיידהו עם מטרתו להיות שחקן, והופיע בתיאטרון הסטפנוולף.
קריירה.
בשנת 1985, פיטרסן עשה את פריצת הדרך הראשונה שלו כאשר כיכב בסרט האקשן של ויליאם פרידקין, לחיות ולמות בלוס אנג'לס. בשנה שלאחר מכן, פיטרסן כיכב בסרט הצייד כששיחק כ"וויל גראהם", סוכן FBI. בגלל שתפקידו בסרט היה כל כך מתיש מבחינה רגשית, אחרי שלב הצילומים הוא עשה ככל שיכל כדי לפטור מעצמו את דמותו של גראהם. הוא גילח את הזקן שלו, הסתפר וחימצן את השיער שלו לבלונד. פיטרסן דחה תפקיד בסרט פלאטון של אוליבר סטון מכיוון שצולם בפיליפינים, דבר שהיה משאיר אותו רחוק ממשפחתו. במקום זאת הוא עבד בסרט הטלוויזיה של HBO משנת 1987 "Long Gone". פיטרסן גם הופיע כחלק מהסט של הסרט 12 המושבעים משנת 1997, סרט זה היה רימייק לאותו סרט משנת 1957.
בין השנים 2000 עד 2010 הוא שיחק כד"ר גיל גריסום בדרמת הפשע "CSI" של רשת CBS. ב-3 בפברואר 2009 הוא זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, רוב צוות הסדרה CSI השתתף בטקס זה.
בשנת 2015, הוא גילם את תפקידו של קולונל אמט דארוו בסדרת הטלוויזיה "מנהטן".
ב-9 בנובמבר 2017, עלה בבכורה המחזה של טרייסי לטס "הדקות" בתיאטרון "סטפנוולף" בשיקגו, בו גילם פיטרסן את דמותו של ראש העיר סופרבה.
חייו האישיים.
לפיטרסן יש בת, מייטה (נולדה ב-1975) מנישואיו הקודמים, ולה יש שני בנים. פיטרסן התחתן עם בת זוגו ג'ינה סירון ביולי 2003. ב-5 ביולי 2011, נולדו להם תאומים, בן ובת, מפונדקאות.
איגנסיו מטה בלנקו
איגנסיו מטה בלנקו (בספרדית: Ignacio Matte-Blanco; 3 באוקטובר 1908 - 11 בינואר 1995) היה פסיכואנליטיקאי צ'יליאני.
מטה בלנקו נולד בסנטיאגו דה צ'ילה, למד רפואה והוסמכך כרופא. בשנת 1933 הוא עבר ללונדון והחל לעסוק בפסיכואנליזה תחת הדרכה של אנה פרויד ובפסיכיאטריה. בשנת 1940 הוא עבר לארצות הברית ובשנת 1943 חזר לצ'ילה. תוך זמן קצר הוא הקים בצ'ילה ארגון לפסיכואנלידה.
בשנת 1966 מטה בלנקו נסעה לאיטליה והתחחשב ברומא בה נפטר בשנת 1995.
מטה בלנקו פיתח, על יסוד התכונות של הלא-מודע על פי פרויד, מבנה מבוסס-חוקיות של הלא-מודע במטרה להסביר את הפן האי-רציונלי של המחשבה. בין ספריו: "The Unconscious as Infinite Sets" ו-"Thinking, Feeling and Being".
אל ג'זירה (מדינה בסודאן)
אל-ג'זירה (סודאן)
אלבחר אלאחמר
דוד גינצבורג
הברון דוד גינצבורג (ברוסית: Барон Давид Горациевич Гинцбург ; 5 ביולי 1857 קמניץ-פודולסקי – 22 בדצמבר 1910 סנקט פטרבורג) היה מזרחן, סופר ומנהיג ציבור יהודי ברוסיה, בנו של הוראצי גינצבורג ונכדו של יוסף גינצבורג.
קורות חיים.
דוד גינצבורג נולד במשפחה יהודית של בנקאים ידועים, אחת המשפחות היהודיות המעטות שנשאו תואר אצולה באימפריה הרוסית.
את חינוכו קיבל גינצבורג בבית. מוריו לשפות שמיות היו החוקרים שניאור זק"ש ואדולף נויבאואר. לאחר מכן למד מזרחנות ומדעי היהדות באוניברסיטאות של פריז, סנקט-פטרבורג וגרייפסוואלד.
ב-1886 הוציא לאור ספר מחקרים ראשון שלו, אוסף שירי משה אבן עזרא ספר הענק (ספר התרשיש) ופירוש לתרגום מערבית של השירים מהספר. ב-1903, ביחד עם ולדימיר סטאסוב, הוציא לאור בברלין ספר "אורנמנט יהודי עתיק" ("L'ornement hébreu") מחקר מקיף שמביא דוגמאות לאורנמנט יהודי מתוך כתבי היד עתיקים של קהילות יהודי תימן, סוריה וצפון אפריקה. הוא ערך קטלוג של כתבי היד במכון לשפות מזרחיות של משרד החוץ הרוסי. מחקריו פורסמו בכתבי עת שונים כמו ביטאון המחלקה המזרחית של האגודה האימפריאלית לארכאולוגיה, Revue des Études Juives, המליץ, Revue Critique, ראזסוויט.
האוסף של דוד גינצבורג.
הספרייה האישית של דוד גינצבורג הייתה אחת הספריות הפרטיות הגדולות באירופה, האוסף כלל 14 אלף ספרים, 45 אינקונבולות וכתבי יד נדירים בשפות שמיות שונות (בהם מעל אלפיים כתבי יד עבריים ועוד כאלף כתבי יד בערבית). את הספרים התחילו לאסוף עוד סבו ואביו של דוד, את חלק המשמעותי אסף דוד בעצמו.
רשימה החלקית של פרטי האוסף:
באוסף הזה ניתן לראות את הנאמנות העמוקה של ברון דוד גינצבורג לספרות עם ישראל.
לאחר פטירתו של הברון דוד גינצבורג ב-1910 אליעזר בן-יהודה ופעילים אחרים יצרו קשר עם הברונית מתילדה במטרה להביא את האוסף לארץ ישראל. במאי 1917 נחתם חוזה לרכישת האוסף בין הרוסים לבית הספרים הלאומי בירושלים תמורת חצי מיליון רובל. הרכישה מומנה בכספי תרומות של ציונים רוסים. עם העברת הכסף כל פרטי האוסף: ספרים, אינקונבולות וכתבי יד נארזו והוכנו לשליחה לארץ ישראל. אך העברת המשלוח התעכבה עקב מלחמת העולם הראשונה. לאחר מהפכת אוקטובר אסרו הבולשביקים את הוצאת האוסף, הוא הולאם והועבר לספרייה הממלכתית של רוסיה. גם אחרי התפרקות ברית המועצות סירבו שלטונות רוסיה להעביר את האוסף לידי ישראל, גם אחרי שישראל השיבה בעלות על חצר סרגיי לידי רוסיה. ב-1992 בוצע צילום חלק גדול מכתבי היד והספרים שבאוסף, שאיפשר לחוקרים לעיין בהם.
פעילות ציבורית.
דוד גינצבורג נודע בפעילות הציבורית הרחבה שלו. בין התפקידים הציבוריים שמילא היו יושב ראש קהילת יהודי סנקט פטרבורג, חבר בהנהלת חברת מרבי השכלה והאגודה למלאכה מקצועית, יו"ר הוועד המרכזי של יק"א, מייסד האגודה לחקר המזרח, יו"ר אגודת "חובבי שפת עבר", אחד מעורכי אנציקלופדיה היהודית בשפה רוסית ותרם חלק גדול למימון הוצאתה לאור.
השתתף בארגונים אקדמיים שונים ברוסיה ובצרפת.
ייסד "קורסים גבוהים למדעי המזרח", שהיו בעצם המוסד האקדמי היהודי הראשון ברוסיה והיה לרקטור הראשון שלו, כמו כן לימד שם ספרות תלמודית, ספרות רבנית, ספרות ערבית, בלשנות שמית ופילוסופיה דתית של ימי הביניים.
עסק רבות גם בפעילות פילנתרופית, כמו אביו וסבו לפניו. הגן על זכויות יהודים ברוסיה, תרם לארגוני צדקה, בתי יתומים ובתי תמחוי יהודים.
משפחה.
דוד גינצבורג היה נשוי למתילדה ולהם שלושה ילדים: יבגני (גינו), סופיה, יוסף (יוסל).
תואר ברון.
הדוכס הגדול של הסן לודוויג השלישי (אח של אשת הקיסר הרוסי) העניק את התואר 'ברון' לאביו ולסבו של דוד גינצבורג בתחילת שנות השבעים של המאה התשע-עשרה. ב-1879 אביו וסבו קיבלו אישור מיוחד של הצאר אלכסנדר השני להשתמש בתואר הזה בתחומי האימפריה הרוסית ולהוריש אותו לצאצאיהם, הודות לתרומתם לרוסיה. כלומר דוד היה ברון גינזבורג השלישי.
עמנואל קרסו
עמנואל קרסו (שם משפחה נקרא קָרָסוֹ, עיירה ליד אגם קומו, או קָרָסוּ, צורה טורקית שמתפרשת בטורקית כ"מים שחורים") (1862, סלוניקי, האימפריה העות'מאנית - 1934, טריאסט, ממלכת איטליה), צאצא משפחה יהודית ספרדית בסלוניקי (כעת ביוון), היה עורך דין וחבר בטורקים הצעירים.
קרסו היה חבר ולפי חלק מן המקורות אף מייסדה ולאחר מכן נשיאה של לשכת הבונים החופשיים "תחיית מקדוניה" ("Macedonian Risorta") בעיר סלוניקי והוא שהתחיל עם תנועת הבונים החופשיים באימפריה העות'מאנית. הלשכות וקבוצות סתר אחרות היו למקום מפגש אוהדי הטורקים הצעירים כולל טלעת פאשה. קרסו גם היה בין ראשוני החברים הלא מוסלמיים באיגוד החופש העות'מאני שלאחר מכן נהיה חלק של מועצת האיחוד והקידמה ונהיה לנציג סלוניקי מטעמה בפרלמנט העות'מאני. הוא סירב להתמנות לממשלה העות'מאנית אך היה אחד משלושת האנשים שהודיעו לסולטאן עבדול חמיד השני ב-27 באפריל 1909 על הדחתו מן הכס.
הוא שיתף פעולה עם ארגונים יהודיים שונים באימפריה וראה ביהודים טורקיים קודם כל טורקים ורק לאחר מכן יהודים. לאחר המלחמה האיטלקית-עות'מאנית השתתף בכתיבת החלטת ועידת שלום על העברת סלוניקי תחת פיקוח בינלאומי.
לאחר עלייתו של אטאטורק לשלטון גלה לאיטליה.
נפטר ב-1934 ונקבר בבית הקברות היהודי בארנאוטקוי, פרבר איסטמבול.
עמנואל הוא דוד של יצחק קרסו, מייסד דנונה.
לקריאה נוספת.