ספריו "מאחורי הגדר", "כוכב הצפון", "מחול הגשם", "חומות ירושלים", "האל והפרח", "מאחורי החיים", "ימי עיראק" ו"מצרים בלבי" ראו אור בשפה בערבית. הספרים "יציאת עיראק" ו"בית בבגדאד" יצאו לאור בערבית וכן בתרגום לעברית. בשנת 2019 בקש מחמוד עבאס יו"ר הרשות הפלסטינית להוציא מהדורה מחודשת של הספר "יציאת עיראק". ספרו "שני ימים ביוני" נדפס ב-2004 לאחר מותו והוא רואה עתה אור בתרגום לעברית של נורמה בר-משה (אלמנתו) ועדית שמר (בתו). "שני ימים ביוני" הוא ספר זיכרונות העוסק בסיפורה של משפחה וקהילה שלמה בעיראק, בימים שקדמו ל"פרהוד" (פרעות הביזה והרצח שנערכו ביהודי בגדאד ביוני 1941), מנקודת מבטו של ילד יהודי בן 14.
ארתור ריד
ארתור טימותי ריד (באנגלית: Arthur Timothy Read) הוא הדמות הבדיונית הראשית בסדרת הספרים ובסדרת הטלוויזיה המונפשת האמריקאית-קנדית "ארתור".
בתוכנית, ארתור הוא שנבוב בן 8, תלמיד כיתה ג' המתגורר בעיר הבדיונית "אלווד סיטי".
הופעה חיצונית.
ארתור הוא שנבוב דמוי אנוש, נוהג ללבוש סוודר צהוב שמתחתיו חולצה מכופתרת לבנה, ג'ינס כחול חלק ונעלי אולסטאר אדומות-לבנות. הוא מרכיב משקפיים חומים עם מסגרת עגולה.
משפחה.
המתיחות בין ארתור לאחותו בת הארבע, גילי, היא נושא נפוץ בסדרה. לעיתים גילי מנסה להכניס את ארתור לצרות, ורוב הפעמים הוא סולח לה לבקשת הוריו ובניגוד לרצונו.
הוריו של ארתור הם אמו, ג'יין ריד, רואת חשבון, ואביו דייוויד ריד, מנהל עסק קייטרינג. ארתור הוא בנם הבכור, ובנוסף לגילי אחותו הצעירה, לארתור אחות קטנה בשם קייט וכלב מחמד בשם "חבר".
הופעות ממשפחתו המורחבת של ארתור כוללים את סבתו תורה (אמו של דייוויד), סבו דייב (אביה של ג'יין), הדוד פרד (אחיה של ג'יין), הדוד ריצ'רד, הדוד באד, הדוד שון, הדודה ג'סיקה, הדודה לורטה, הדודה לוסי, ובני דודיו קורה, מוניק, ריקי, ג'ורג', וקרובי משפחה אחרים ללא שם. עם זאת, שני בני משפחתו המורחבת של ארתור שהופיעו במספר פרקים הם סבתא תורה וסבא דייב. מוצג כי ארתור ביחסים טובים עימם.
סבתא תורה גרה באלווד סיטי לא רחוק מביתו של ארתור וידועה כטבחית גרועה. תורה שחקנית גולות ברמה עולמית. בחלק מהפרקים בסדרה היא צריכה לשמור על ארתור וגילי.
סבא דייב גר בחווה, מרוחקת מביתו של ארתור, שלטענתו נמצאת במשפחה כבר 150 שנה.
חברים.
לארתור יש חברים רבים המוצגים בסדרה, וביניהם:
כישורים ואישיות.
ארתור הוא פסנתרן מצטיין. עם זאת, הוא נוטה לשכוח לתרגל. בתחילה למד אצל גברת קרדיגן, ובהמשך עבר ללמוד אצל דוקטור פוגה. כתלמיד הוא די טוב, ולעיתים מקבל עזרה מחברו מוח, שציוניו נעים בין A- ו-A+ (בין 90 ל-100). נוהג לעזור לחברו בסטר, שחש סלידה משיעורי בית מה שמאיים עליו לעיתים להישאר כיתה.
למרות היותו מנומס, הוא לפעמים מפר הבטחות להוריו מה שגורם לו להסתבך בצרות, כמו לסדר את החדר ולהתאמן בנגינת פסנתר. כשארתור מסתבך עם הוריו הם נוהגים להשתמש בשמו המלא.
הדמות בזיכרונות ובחזיונות.
ארתור כתינוק.
כתינוק לבש ארתור חולצת טריקו צהובה, חיתולים חד-פעמיים, ונעל נעלי ספורט. בתקופה שבין כיתה א' ל-ב' לבש חולצות עם שרוולים ארוכים, מכנסיים קצרים, נעלי ספורט, ולעיתים סרבל. בלילות ישן עם פיג'מה בצבעים שונים. לאחר שמלאו לו 7 שנים, במחצית השנייה של כיתה ב', ראייתו החלה להתקהות. כתוצאה מכך, החל להרכיב משקפיים.
חייו העתידיים.
חייו העתידיים של ארתור מוזכרים בדקות מועטות בשלושה פרקים בלבד. כבוגר ארתור דומה לאביו. בעתיד המתואר בפרקים ארתור לובש חולצה לבנה שמעליה סוודר צהבהב, מכנסיים אפורים ונעליים אפורות. באחד הפרקים מופיע ארתור כנשוי לפרנסין.
הפקה.
יצירה.
בנו של מארק בראון, ביקש מאביו ליצור לו סיפור שכולל "חיה מוזרה". בראון הקשיב לבנו וכתב את הספר הראשון של ארתור.
דיבוב.
בעברית, בין השנים 1997–2005 דובב ארתור על ידי דבי בסרגליק, עד לפטירתה. בשנת 2006, הוחלפה בסרגליק על ידי שירי גדני, שמדבבת את ארתור עד היום.
באנגלית לעומת זאת, המדבבים של ארתור מתחלפים מפני שמדובר בילדים צעירים. כיום המדבב של ארתור הוא רומן לוטרטי .
ביקורת.
הדמות, יחד עם הסדרה, זכתה בשלושה פרסי האמי הקטן. בנוסף, ארתור מדורג כדמות המצוירת ה-26 האהובה ביותר כחלק מרשימת "50 הדמויות המצוירות הטובות ביותר" של מגזין TV Guide.
נובורו טראדה
נובורו טראדה (ביפנית: 寺田 登; 25 בנובמבר 1917 - 26 בספטמבר 1986) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי (ברלין 1936) במשחה ל-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
טראדה נולד וגדל באיווטה שבמחוז שיזוקה.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה טראדה במדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:13.7 דקות, לפני ג'ק מדיקה מארצות הברית (19:34.0 דקות) ובן ארצו שונפיי אוטו (19:34.5 דקות). בעיר הולדתו, חגגו את ניצחונו עד עלות השחר בריקודים, בסירנות בעששיות נייר ובזיקוקים.
טראדה בוגר אוניברסיטת קיו.
קבוצות באלינט
שיטת באלינט לקבוצות
ג'ק קירבי
ג'ק קירבי (באנגלית: Jack Kirby; 28 באוגוסט 1917 - 6 בפברואר 1994) היה כותב, אמן וקומיקסאי יהודי-אמריקני, אשר נחשב בעיני היסטוריוני קומיקס ומעריצים רבים לאחד מהיוצרים החלוציים והמשפיעים ביותר במדיום הקומיקס. מתואר בידי הכותב גרנט מוריסון כ"ויליאם בלייק של הקומיקס".
חייו.
נולד בשם ג'ייקוב קורצברג (Jacob Kurtzberg) בלואר איסט סייד של מנהטן, ניו יורק, שם גדל והתחנך. הוריו, רוז ובנג'מין קורצברג, היו מהגרים ממוצא אוסטרי-יהודי, ואביו הרוויח כסף למחיה מממכר בדים.
עוד בנעוריו, קירבי שאף לברוח מהשכונה בה גדל. הוא אהב לצייר, וחיפש מקומות בהם יוכל ללמוד יותר על אמנות. בהיותו אוטודידקט, קירבי ציין שהשראתו הייתה אמני רצועות קומיקס כמילטון קאניף, האל פוסטר, אלכס ריימונד ודינג דרלינג.
נודע גם בכינוי "המלך" ("The King") בקרב מעריצי קומיקס רבים. במהלך חייו השתמש גם בשמות העט: ג'ק קרטיס, קרט דייוויס, לאנס קירבי, טד גריי, צ'ארלס ניקולס, פרד סנדי, טדי.
כניסתו של קירבי לתעשיית הקומיקס החלה בסינדיקט העיתונות לינקולן בשנת 1936, שם עבד על רצועות קומיקס וקריקטורות עד לשנת 1939 תחת שם העט ג'ק קרטיס. בהמשך עבד עבור אולפני ההנפשה פליישר סטודיוס בסרטוני פופאי המלח. בתקופה זו, תעשיית הקומיקס פרחה, וקירבי החל לכתוב ולאייר עבור חברת קומיקס בבעלותו של ויל אייזנר תחת שמות העט קורט דייוויס, פרד סאנד וטד גריי. הוא החל להשתמש בשם המשפחה "קירבי" כלאנס קירבי בסיפורי מערבונים (אוקטובר-נובמבר 1939), לפני שהחליט על שם העט ג'ק קירבי, משום ששם זה הזכיר לו את השחקן ג'יימס קאגני. אולם, הוא נעלב מאלה אשר רמזו שהוא בחר בשמות אחרים כדי להסתיר את מוצאו היהודי.
עם מעברו של קירבי לברוקלין בקיץ של שנת 1940, הוא הכיר את אשתו לעתיד רוזלינד גולדשטיין והחל לעבוד עבור פוקס הוצאה לאור. חקר סיפר גיבורי-העל הוביל אותו להיכרות עם הכותב ג'ו סיימון, שגם עבד כעצמאי. בהמשך, קירבי החל לעבוד בטיימלי קומיקס (לימים מארוול קומיקס), הוצאה לאור של עורך הספרות הזולה מרטין גודמן. סיימון וקירבי יצרו את דמותו הפטריוטית של קפטן אמריקה, והצלחת המכירות הביאה ליצירתה של שותפות משפיעה ורבת שנים.
הונצח בהיכל התהילה ע"ש ויל אייזנר בשנת 1987.
נפטר ב-1994, ונטמן בחלקה היהודית של בית הקברות של , קליפורניה.
לה קורוניה
לה קוֹרוּנְיָה (בגליסית: A Coruña, בספרדית: La Coruña) היא עיר ורשות מקומית בגליסיה שבצפון-מערב ספרד, השוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי. זוהי העיר השנייה בגודלה בגליסיה וה-17 בגודלה במדינה כולה. היא בירת מחוז לה קורוניה והייתה עיר חשובה כבר בממלכת גליסיה, כשמעמד העיר המרכזית באזור התחלף בינה לבין סנטיאגו דה קומפוסטלה. יש בה נמל גדול שממנו מיוצא יבול חקלאי וסחורות. כמו כן, קיימת בעיר תעשיית נפט.
היסטוריה.
על פי הידוע כיום, ההתיישבות הראשונה באתר הייתה של שבט גאלי, בחיבור חצי האי האיברי ליבשת, סביב המקום בו ניצב כיום מגדל הרקולס. הרומאים הגיעו לאזור במאה ה-2 לפנה"ס, ויוליוס קיסר שהה בה בשנת 62 לפנה"ס בתפקידו כמושל היספניה. העיר נקראה אז "פלאוויום בריגנטיום" (Flavium Brigantium), ועיקר חשיבותה נבעה מהנמל שלה, עובדה שעליה מעידה בניית מגדלור הרקולס. הנמל אפשר מסחר עם ערים בשטחים שנקראים היום צרפת, אנגליה ופורטוגל. במאה ה-4 סבלה העיר מפלישות הנורמנים, ורבים מתושביה נמלטו אל פנים היבשת.
ימי הביניים.
לאחר נפילת האימפריה הרומית, בתחילת ימי הביניים, המשיכה העיר להסתמך בכלכלתה על הנמל, אולם חשיבותה ירדה והיא הייתה ללא יותר מאשר כפר במאה ה-7 וה-8.
מהכיבוש המוסלמי של ספרד לא נשארו כל עדויות, כפי הנראה בשל החשיבות הפחותה של המקום אז. לאחר הרקונקיסטה ובמאה ה-9, המשיך הכפר לסבול מפשיטות הנורמנים והויקינגים. ב-991 חיזק ברמודו השני מלך לאון את הגבולות, שיפץ וחיזק את חורבות מגדל הרקולס והציב בו משמר. כדי לממן זאת, הוא מסר את שטח העיר לשליטתו של בישוף סנטיאגו דה קומפוסטלה, ושליטה זו נשארה עד המאה ה-15. ב-1208, בנה אלפונסו התשיעי, מלך לאון, את העיר מחדש והעניק לה הטבות, כגון מכירת מלח ללא מס. תחום הדיג והמסחר התפתחו בה מחדש, ושטחה גדל. בסוף המאה ה-14 בנה אנריקה השלישי מקסטיליה חומות להגנת העיר, ששרידים ממנה נשארו עד היום בתחומי העיר העתיקה. ב-1446 העניק לה מלך קסטיליה ולאון, חואן השני, את התואר עיר. המלכים הקתוליים קבעו בעיר את בית המשפט המלכותי במקום בסנטיאגו דה קומפוסטלה, שם הוא שכן עד אז, וכן את הקפיטניה של גליסיה.