ביטולה הסופי של הדוקטרינה הגיע בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך מ-1954. בעידודה של התנועה לזכויות האזרח, הגישו 13 הורים שחורים מהעיירה טופיקה שבקנזס תביעה נגד מועצת החינוך של העיירה, בדרישה לאפשר לילדיהם ללמוד בבית ספר קרוב יותר לבתיהם, אף שיועד רק ללבנים. בניגוד לפרשת סוויט, ההורים לא טענו כי התנאים בבית הספר לשחורים פחות טובים מאשר בבית הספר ללבנים, אלא כי עצם ההפרדה מהווה אפליה.
בית המשפט בקנזס דחה את התביעה בהסתמכו על הלכת פלסי, ועל סמך העובדה כי אכן ניתנים שירותים שווים בשני בתי הספר. בבית המשפט העליון, בו אוחד הדיון עם מקרים דומים שעלו בדלאוור, דרום קרוליינה ווירג'יניה, נהפכה ההחלטה. נשיא בית המשפט העליון, ארל וורן, קיבל את טענות התובעים, ופסק כי "חינוך נפרד מפלה מעצם טיבו". בכך, קבע בית המשפט כי דוקטרינת "נפרד אבל שווה" מנוגדת לתיקון ה-14 לחוקה, ולפיכך אינה חוקתית.
יישום פסק הדין נתקל בתחילה בקשיים, שכן מדינות רבות סירבו לקבל את ההחלטה. המאבקים בעניין הגיעו לשיאם במשבר ליטל רוק ב-1957, לאחר שמושל ארקנסו הורה למשמר הלאומי למנוע את כניסתם של תשעה תלמידים שחורים לבית ספר תיכון בליטל רוק. רק לאחר שהנשיא דווייט אייזנהאואר שלח כוחות צבא לבית הספר התאפשרה כניסתם.
לאחר מתן פסק הדין בעניין בראון ניתנו פסיקות נוספות בהן פסל בית המשפט העליון הפרדות גזעיות. בין היתר, בפסק הדין בעניין בראודר נגד גייל (1956), שניתן על רקע חרם האוטובוסים של מונטגומרי והרשעתה של רוזה פארקס בכך שסירבה לפנות את מקומה באוטובוס לאדם לבן, נאסר על הפרדה גזעית בתחבורה ציבורית. בפרשת לאבינג נגד וירג'יניה (1967) פסל בית המשפט העליון חוק של מדינת וירג'יניה שאסר על נישואים בין-גזעיים.
המחוקק האמריקני נתן אף הוא את דעתו לסוגיה, וב-1964, לאחר מאבק ממושך, נחקק חוק זכויות האזרח (1964), שבין היתר אסר על הפרדה גזעית בשירותים הניתנים לציבור הרחב.
יוחנן עמוס קומניוס
יוחנן עמוס קומניוס (בצ'כית: Jan Amos Komensky, בלטינית: Johannes Amos Comenius), 28 במרץ 1592 - 15 בנובמבר 1670. היה פילוסוף צ'כי, פדגוג ותאולוג, שנחשב לאבי החינוך המודרני. הוא כיהן בתור הבישוף האחרון מטעם האחים הצ'כים, לפני שהפך לפליט על רקע דתי. היה מן הראשונים שקראו לזכות אוניברסלית לחינוך, וניסח את התביעה בספרו הידוע "Didactica Magna." כמחנך ותאולוג, הוביל שורה של בתי ספר וייעץ לממשלים ברחבי אירופה הפרוטסטנטית במהלך מחצית המאה ה-17.
קומניוס היה יוצר פורה מבחינה פדגוגית והגותית. הוא יצר ספר לימוד מאוייר שנכתב בשפות מקומיות במקום בלטינית. את תוכניות הלימודים שלו בנה בהדרגתיות, מצורות פשוטות של תוכן, לתכנים מקיפים יותר, ודגל בלמידה ארוכת טווח שמתמקדת יותר בחשיבה לוגית ופחות בשינון. בנוסף, האמין קומניוס בשוויון הזדמנויות לילדי עניים, בחינוך לנשים, ובהשכלה כללית ומעשית לכל. מלבד מוראביה, האזור שבו נולד ופעל, הוא חי ועבד באזורים שונים של האימפריה הרומית הקדושה, ובמדינות כמו שוודיה, האיחוד הפולני-ליטאי, טרנסילבניה, אנגליה, ארצות השפלה והונגריה.
חייו, פועלו ויצירותיו.
קומניוס נולד במוראביה כבן למשפחה שנמנתה עם "איגוד האחים הצ'כיים". הדתיות לפי נוסח הרפורמציה הייתה אחת היסודות העיקריים בהגותו ובפועלו. קומניוס נתייתם בגיל צעיר, חינוכו הוזנח ורק כשהיה בן 16 התחיל ללמוד בבית ספר לטיני. בשנת 1611 התחיל ללמוד תאולוגיה בהרבורן שבגרמניה, שם התוודע לרעיונותיו של ראטקא, יליד צפון גרמניה שהיה הראשון לנסח דידקטיקה משוכללת והציע דרכים קלות ויעילות להוראת הלשונות העתיקה, וגם לדרכי החינוך של הישועים. הדבר עורר בקומניוס צורך להנהיג תיקונים גם בחינוך הפרוטסטנטי. לאחר שחזר למולדתו התמנה למנהל בית ספר לטיני ולאחר מכן לכומר של האחים הצ'כיים. כשנתיים לאחר פרוץ מלחמת 30 השנים נרדפו הפרוטסטנטים בבוהמיה. קומניוס רצה לחזק את בני עמו וכתב בצ'כית את "מבוך העולם וגן העדן של הלב". באותו זמן האמין להוזים ונביאים שהבטיחו ישועה לעמו. בשנת 1628 הוא שימש כמורה בגימנסיה. עם כניסת שוודיה למלחמה ב-1631 ביקש קומניוס להכשיר את תחייתה באמצעות חינוך מתוקן, לשם כך עיין בספרות הדידקטית של תחילת המאה ה-17 ובכתבי פרנסיס בייקון, את התוצאות סיכם בספריו שנכתבו בצ'כית: "הדידקטיקה הגדולה", בית ספר של הילדות-על החינוך בגיל הרך. יצירה זו משכה את דעת הקהל גם מחוץ לגבולות המדינה. בספר זה הוא הציע שיטה מהפכנית: הסבר של העולם באמצעות איקונוגרפיה - תמונות ממוספרות ולידן הסברים כתוב. עקב מפלות הפרוטסטנטים ב-1632, גנז קומניוס את הנוסח הצ'כי של שני הספרים. בזמן מאוחר יותר בשנת 1657, פרסם בתרגום לטיני ספרים המכוונים אל העולם הרחב, ובנוסף כתב את שער הלשונות הפתוח שתורגם לעותקים רבים ובזכותו התפרסם שמו ברבים. הוא זכה להצלחה מרובה עם ספר הלימוד שלו "השקפה מקיפה...של חוכמת הטבע ברוח נוצרית".
באותה תקופה החל קומניוס להגות את רעיונותיו הפאן-סופיים כלומר חכמה כוללת, או מדע אוניברסלי שישמש את ידיעת הרוב בכל התחומים והכין תוכנית לאנציקלופדיה של כל החוכמות והמדעים ברוח הנצרות, אותה רצה להוציא בשיתוף עם מלומדים אחרים. בשנת 1641 הוזמן קומניוס לאנגליה, אך משום שהמצב הפוליטי החריף במדינה לא התגשמו שם תוכניותיו. כעבור שנה נענה להזמנה של שוודיה וחיבר שם ספרי לימוד ללטינית. קומניוס לא התלהב מתפקיד זה, כי הוא הרחיק אותו מענייני הפאנסופיה, אך נענה מתוך תקווה ששוודיה תסייע בשחרור מולדתו. בשנת 1643 קומניוס כתב בלטינית את ספרו הדידקטי השני והוא היה הראשון שיצא לאור, שמו: "השיטה החדשה בהוראת לשונות".
בשנת 1650, נענה קומניוס להזמנה לתקן את בית ספר התיכון בצפון מזרח הונגריה ברוח "בית ספר הפאנאסופי" בעל 7 כיתות, אך הוא הצליח להקים רק 3 כיתות ראשונות.
כשהיה בהונגריה חיבר שניים מספריו המפורסמים ביותר: "העולם המצויר" (1658), ספר לימוד מעוטר, ו"בית ספר כמקום משחק" (1656). זמן קצר לאחר שובו ללאשנו נהרסה העיר במלחמה בין שוודיה ופולין, קומניוס איבד שם את כל רכושו, את ספריו ואת כתב היד שלו. הוא מצא מקלט בהולנד והוציא שם לאור ב-1657 את כל כתביו הדידקטיים ובתוכם לראשונה את "הדידקטיקה הגדולה". בשנות חייו האחרונות חיבר כתבים דתיים לנחמת האחים הצ'כים בתפוצותיהם והמשיך בכתיבת חיבורו הפאנסופי הגדול, שהתחיל בשנות ה-40.
כתבי יד שלו נתגלו רק ב-1935.
האסטרואיד שהתגלה על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק, נקרא על שמו.
Raw (צילום דיגיטלי)
פורמט Raw (באנגלית: גולמי, לא מעובד) הוא פורמט לקובצי תמונות המופקים ממצלמה דיגיטלית. המצלמה שומרת לקובץ את המידע מחיישן האור אחרי פעולות עיבוד מינימליות וללא פעולת עיבוד הצבע.
ייחודיות פורמט Raw.
חיישן אור במצלמה דיגיטלית מכיל לרוב מערך מסנני צבע. תבנית באייר היא הנפוצה ביותר ובה כל פיקסל מייצג צבע בודד (אדום, ירוק או כחול). כדי לקבל ייצוג צבע מלא, מתבצעת פעולת עיבוד דימוזייק (Demosaic) אשר על פי ערכי צבע שכנים משחזרת את הצבע המלא של כל פיקסל.
כאשר המצלמה שומרת תמונה בפורמט JPEG, TIF או כל פורמט השונה מ-Raw, היא חייבת לבצע את פעולת הדימוזייק ורק אחר כך את שאר פעולות העיבוד הנדרשות לעיבוד התמונה ולפורמט הקובץ (איזון לבן, הפחתת רעשים, ניגודיות, רווית צבע, דחיסה, אינטרפולציה...). הייחודיות של קובצי Raw היא בכך שהמידע הנשמר לא עבר את פעולת הדימוזייק ולכן רוב פעולות העיבוד יתבצעו מאוחר יותר בשלב עיבוד קובץ ה-Raw. צלם העובד עם קובצי Raw יכול לבחור את כל הפרמטרים לעיבוד התמונה לאחר הצילום בזמן העיבוד במחשב וכך להגיע לתוצאות איכותיות ומדויקות יותר מהעיבוד הפנימי המתבצע במצלמה.
נהוג לחשוב שמאחר וקובץ ה-Raw מכיל מידע "גולמי" הוא אינו מעובד אך בפועל קובצי Raw עוברים עיבוד מינימלי על ידי המצלמה: הגברת אות בהתאם ל-ISO הנבחר, ניקוי רעשים, דחיסה מאבדת נתונים או דחיסה ללא איבוד נתונים ועוד עיבודים נוספים.
המצלמה שומרת את הנתונים כקובץ מחשב, שבדרך כלל גדול בהרבה מתמונת JPEG באיכות גבוהה.
כדי להפוך את קובץ ה-Raw לתמונה, יש להשתמש בתוכנת גרפיקה (כמו פוטושופ עם פלאג-אין Adobe Camera Raw או GIMP בעזרת התוסף UFRaw) שיודעת לקרוא את קובץ ה-Raw ולהציג אותו כתמונה. בדרך כלל תוכנות כאלה גם מאפשרות עיבוד נוסף של הקובץ כגון חיתוך תמונה (crop), תיקוני חשיפה, איזון ללבן (white balance), תיקוני צבע, משחק עם הניגודיות וחידוד התמונה.
פורמט על פי יצרן.
לכל מצלמה דיגיטלית יש פורמט raw משלה, שמתבטא במבנה חיישן שונה, מבנה קובץ שונה וסיומת קובץ שונה, בהתאם לטבלה הבאה:
חלק מהפורמטים של ה-Raw מבוססים על פורמט TIFF. בשנים האחרונות מנסה חברת אדובי לקדם את פורמט DNG (ראשי תיבות של Digital Negative) שנועד להיות פורמט Raw אוניברסלי, אחיד ותקני לכל המצלמות.
המידע שמכיל קובץ Raw.
קובץ Raw מכיל:
עמיחי שי
עמיחי שי (נולד ב-1952) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, בתפקידו האחרון כיהן כראש אגף משאבי אנוש.
ביוגרפיה.
שי שירת בצה"ל בחיל השריון, לאחר שיחרורו ב-1973, גויס לשב"כ וביצע תפקידי אבטחה ומבצעים. בהמשך עבד כמבקר פנים בבנק דיסקונט.