הנצרות הגיעה ליפן ב-1549 עם המיסיונר הישועי פרנסיסקו חאווייר. האמונה החדשה זכתה למאמינים רבים כשהתפשטה מנגסאקי, כולל מספר דאימיו. טויוטומי הידיושי, ואחריו טוקוגאווה איאיאסו, רדפו את המתנצרים. לאחר מרד שימבארה של 1637–1638, שולב הדיכוי הרשמי של הפולחן הנוצרי עם מדיניות של הסתגרות לאומית שנמשכה למעלה ממאתיים שנה. עם פתיחתה מחדש של יפן בלחץ מעצמות המערב בשנות ה-50 של המאה ה-19, והרפורמות של רסטורציית מייג'י, חודשה הפעילות המיסיונרית. נוצרים שחיו בהיחבא, לרוב בכפרים נידחים, החלו לגלות את נוכחותם בציבור. בשנת 1864 נבנתה כנסייה ראשונה ביפן לאחר יותר ממאתיים שנה, . ב-1873 הוסר האיסור על הדת הנוצרית ביפן. "הנוצרים הנסתרים", צאצאי המומרים מן המאה ה-17, נחלקו לשלוש. חלק הסתפחו לכנסייה הקתולית, שחידשה את נוכחותה במדינה, אחרים סירבו לסור למשמעתה והתמידו בדת המשפחתית-עממית שהתפתחה במחתרת, וחלק נוסף בחר לאמץ את אמונת הרוב היפני, ונעשה בודהיסטי או שינטואיסטי.
רשימת אתרים.
הרשימה כוללת עשרה כפרים, טירה אחת וקתדרלה אחת מהמאות ה-17 וה-19. הרשימה משקפת את השלבים השונים בתולדות הנצרות ביפן: הגעת המיסיונרים, המרות ראשונות, האיסור על הכנסייה ורדיפת מאמיניה, הקיום בסתר, ולבסוף תחיית הכנסייה לאחר צו הסובלנות ב-1873.
את 12 האתרים האלו (הממוספרים בהתאם בטבלה להלן) אפשר לסווג לארבעה שלבים, המקבילים לארבע תקופות בהתפתחות הנצרות החשאית ביפן:
And Just Like That...
סכר קשת-כבידה
סכר קשת-כבידה או סכר קשתי הוא סכר בעל מאפיינים של סכר קשת וגם של סכר כבידה. זהו סכר שפניו הקמורות פונות אל מעלה הזרם ורוחבו הולך ומצטמצם מהבסיס. לחץ המים כנגד הסכר, הלחץ ההידרוסטטי, דוחס ומחזק את מבנה הסכר כשהוא נלחץ אל יסודותיו ואל משענותיו. מבנה זה מאפשר להעביר מעט מלחץ המים אל קירות הסלע של הקניון, שכן היותו גם סכר כבידה מקנה לו יכולת לעמוד עם העומסים בזכות משקלו העצמי. הוא משלב את החוזקות של שתי צורות הסכר נפוצות ונחשב לפשרה בין השניים שכן, סכר כבידה דורש נפח גדול של מילוי פנימי ושימוש רב יותר בבטון מאחר שהוא חייב לעמוד בכל כוח מים המופעל עליו מבלי להעביר את כוחות הלחיצה אל קירות הקניון. בעוד סכר קשת מעביר את רוב (אם לא כל) כוחות הלחיצה אל קירות הקניון. סכר קשת-כבידה יכול להיות דק יותר מסכר הכבידה הטהור ודורש פחות בטון ומילוי פנימי שכן הוא מעביר חלק מכוחות הלחיצה הפועלים עליו אל קירות הקניון. למעשה, לטיב הסלע ממנו עשויים קירות הקניון יש השפעה מכרעת על איזה סוג סכר יבנה.
סכרים אלו עשויים מבטון קונבנציונלי, בטון מהודק על-ידי מכבש (RCC), או בנייה בלבנים. סכרי קשת-כבידה אינם מזוינים אלא במברציהם בלבד. דוגמה טיפוסית לסכר קשת-כבידה בטון קונבנציונלי הוא סכר הובר. סכר צ'אנגוינולה הוא דוגמה לסכר קשת-כבידה מבטון מהודק על-ידי מכבש.
רקע.
סכרי קשת-כבידה הם סכרים מאסיביים מבטון המתנגדים לדחף המים בזכות משקלם הרב תוך שימוש בכוח הכבידה ופעולת הקשת. סכר קשת-כבידה מנצל את הצורה המעוגלת של הקשת, היעילה כל כך בתמיכה במים במקומות צרים וסלעיים, שבהם דפנות הערוץ הם מסלע קשה והמים נדחפים לתוך ערוץ צר. לפיכך, המפתח הסטטי הדרוש לסכר כזה הוא צר; הצורה המעוגלת של הסכר מתנגדת ביעילות ללחץ המים במאגר ומאפשרת להשתמש בכמות פחותה של חומרי בנייה.
כשהוא ממוקם כראוי באתר המתאים, סכר קשת-כבידה, המשלב את איכויות ההתנגדות לעומס של סכר כבידה וסכר קשת, מעורר את אמון הציבור הרב ביותר בזכות המראה המאסיבי שלו.
These Days
This Days הוא סינגל של הלהקה האנגלית, רודימנטאל, בהשתתפות הזמרת הבריטית, ג'ס גלין, הראפר האמריקאי, מאקלמור, והזמר הבריטי, דן קפלן , שיצא, על ידי אסיילום רקורדס, ב-19 בינואר 2018 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי של רודימנטאל, "Toast to Our Differences". השיר נמצא גם במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השני של ג'ס גלין, "Always In Between".
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-877 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ, שצולם ברחבי לונדון ובוים על ידי ג'וני ולנסיה, הועלה לערוץ היוטיוב של רודימנטאל ב-25 בינואר 2018. הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-451 מיליון פעמים.
פין אליוט
פין אליוט (באנגלית: Finn Elliot; נולד ב-16 ביוני 2002) הוא שחקן אנגלי, אשר התפרסם בעיקר בזכות תפקידיו בסרט הקולנוע "האוקיינוס שבינינו" ובסדרות הטלוויזיה "הממלכה האחרונה" ו"הכתר".
ביוגרפיה.
אליוט נולד בהונג קונג. כשהיה בן שנה עברה משפחתו לקואלה לומפור ולאחר מכן לסינגפור. בגיל תשע עברה המשפחה לבריטניה. הוא גדל בצ'צ'יסטר , מערב סאסקס.
קריירה.
אליוט החל את קריירת המשחק שלו כשהצטרף לתיאטרון הנוער של פסטיבל התיאטרון בצ'יצ'סטר.
בשנת 2015 שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Outcast". על תפקידו זכה בביקורות מצוינות.
בשנת 2017 אליוט גילם את הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו בילדותו כשלמד בבית הספר גורדונסטון. הוא שב לגלם את הנסיך פיליפ בפרק בעונה השלישית בשנת 2019.
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע האוקיינוס שבינינו .
בשנת 2020 לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הממלכה האחרונה. הוא מגלם את בנו של אותרד (אלכסנדר דריימון).
ויליאם מארי
ויליאם הנרי דייוויס מארי (באנגלית: William Henry Davis Murray; ) היה איש חינוך, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוקלהומה התשיעי. הוא היה פעיל בפוליטיקה לפני קבלתה של אוקלהומה כמדינה בארצות הברית כיועץ המשפטי של מושל אומת הצ'יקאסאו, דאגלס ג'ונסטון. אף על פי שלא היה יליד אמריקאי, הוא מונה על ידי ג'ונסטון כנציג אומת הצ'יקאסאו לוועידה להצעת כינונה של מדינת סקוויה שהתקיימה ב-1905. מאוחר יותר הוא נבחר כנציג וועידת החוקה של אוקלהומה שהתקיימה ב-1906, ושהתקבלה כמדינה ב-1907.
מארי נבחר כחבר בית הנבחרים של אוקלהומה לאחר היותה למדינה, וכיושב ראש הבית הראשון. מאוחר יותר הוא גם נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכמושל אוקלהומה. במהלך כהונתו כמושל בשנות השפל הגדול, הוא קבע שיא במספר הפעמים בו הוא עשה שימוש במשמר הלאומי כדי לבצע את תפקידיו במדינה ובהכרזה על ממשל צבאי בזמן שלום.
ראשית חייו.
ויליאם מארי נולד בעיירה טואדסאק שבטקסס (שמה שונה לקולינסוויל בשנות ה-80 של המאה ה-19). הוריו היו אוריה דאו תומאס מארי, חוואי, וברתה אליזבת לבית ג'ונס. אמו נפטרה כאשר הוא היה בן שנתיים, ואביו נישא בשנית, והמשפחה עברה לעיירה מונטגיו שבטקסס. בגיל 12 עזב מארי את הבית.
במשך רוב שנות נעוריו עבד מארי בחוות במהלך עונת הקיץ ובחורף למד בבתי ספר ציבוריים. הוא עבד קשה ולמד בשקידה, והתקבל לקולג' היל בספרינגטאון, טקסס. ב-1889 הוא סיים את לימודיו בקולג' עם תעודת הוראה והחל ללמד בבית ספר ציבורי במחוז פרקר שבטקסס.
מארי החל להיות פעיל בפוליטיקה והצטרף לברית החקלאים ולמפלגה הדמוקרטית. הוא היה נואם מוכשר ופעיל במסע הבחירות של ג'ים הוג, כאשר זה התמודד בבחירות על משרת מושל טקסס.
ראשית הקריירה.
מארי עבר לעיירה קורסיקנה שבטקסס, שם הוא הקים עיתון שהיה פעיל שנתיים. במהלך זמן זה הוא התמודד פעמיים בבחירות לסנאט המדינתי, אך בשני הפעמים כשל. הוא עבר לפורט וורת', שם הוא עבד כעיתונאי בעיתון פורט וורת' גאזט. עוד כאשר למד בקולג' היל, הוא החל לגלות עניין במשפטים, וכאשר התגורר בפורת וורת' הוא למד את המקצוע בקריאה עצמית. ב-1897 הוא עבר את מבחני לשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע בפורט וורת'.
בטריטוריה האינדיאנית.
ב-1898 עבר מארי לטישומינגו, בירתה של אומת הצ'יקאסאו שבטריטוריה האינדיאנית (כיום בחלקה המזרחי של אוקלהומה), שם הוא המשיך את עיסוקו בעריכת דין. הידע המשפטי של מארי ואישיותו הצבעונית משכו את תשומת ליבו של דאגלאס ה. ג'ונסטון, מושל אומת הצ'יקאסאו, שמינה אותו כיועצו המשפטי. ב-1899 נשא מארי לאישה את אחייניתו של ג'ונסטון, מרי אליס הירל. לזוג נולדו חמישה ילדים. בנם, ג'ונסטון מארי, הלך בעקבי אביו, וכיהן כמושל אוקלהומה בשנים 1951–1955.
בנוסף לעיסוקו בעריכת דין בטישומינגו, החל מארי לרכוש ידע בחוואות. ב-1902 בערך הוא קיבל את הכינוי "אלפלפה ביל" (Alfalfa Bill) כאשר עבד כפעיל פוליטי של פאלמר ס. מוסלי, מועמד למשרת מושל . מארי נסע לעיתים תכופות כדי לשאת נאומים בפני החוואים המקומיים בנוגע לפוליטיקה ולחקלאות. לעיתים קרובות הוא התייחס לשטחים הגדולים של האלפלפה שהוא גידל. ארתור סינקלייר, ששמע את אחד מנאומיו, דיווח לעורך העיתון "קפיטל דמוקרט" שבטישומינגו שהוא זה עתה ראה את "אלפלפה ביל" נושא את אחד מנאומיו הטובים ביותר. הכינוי דבק במארי במשך כל ימי חייו.
המהלכים להקמת מדינות סקוויה ואוקלהומה.
מערכת היחסים של מארי עם מושל אומת הצ'יקאסאו דאגלאס ג'ונסטון הועילה לקריירה הפוליטית שלו. ב-1903 ניהלו חמשת השבטים המתורבתים דיונים על הפיכת הטריטוריה האינדיאנית למדינה עצמאית שאמורה הייתה להיקרא מדינת סקוויה.
ב-1905 כינסו השבטים וועידה כדי לנסח את חוקת המדינה. המושל ג'ונסטון מינה את מארי כנציג אומת הצ'יקאסאו בוועידה שהתקיימה בעיר מוסקוגי. מתוך ששת הנציגים לוועידה, ארבעה היו אינדיאנים. מארי וצ'ארלס הסקל היו הלבנים היחידים. הנציגים ניסחו חוקה שאושרה ברוב גדול במשאל עם בו הצביעו ציבור הבוחרים של חמשת השבטים.