בשנותיו האחרונות, אושצ'פקוב החל להיאבק בבעיות בריאות. תלמידיו של אושצ'פקובה ציינו שהוא מעולם לא הראה את עצמו עירום. חלקם הגיעו למסקנה שהוא מסתיר מחלת עור כלשהי. חניך בשם חרלמפייב ובודזינסקאיה סיפרו שהיו בביתו של המורה בתחילת 1937 בסמטת מדבדב. לדבריהם, "וסילי סרגייביץ' שכב על המיטה והיה חולה, הוא סבל ממחלת לב, והוא מעולם לא נפרד מניטרוגליצרין.
מורשת.
ב באזורים שונים של רוסיה אורגנו מועדונים וטורנירי במבט לזכר אושצ'פקוב, כולל טורניר נוער לאומי בסמבו קרבי לזכרו של ואסילי אושצ'פקוב. במהלך ישיבת מועצת המנהלים של APEC בוולדיווסטוק בספטמבר 2012, נחנכה אנדרטה לזכרו. על מנת לקדם סמבו ברוסיה ובעולם, כמו גם יצירת התודעה הציבורית של גיבורי המולדת מדוגמת חייו ושליחותו של אושצ'פקוב אורגנו ביוזמת תלמידיו מספר ארגוני ספורט ברוסיה והושק פרויקט בשם פרויקט וסילי אושצ'פקוב.
ב-9 בספטמבר 2012, נחגג 120 שנה ליום הולדתו של אושצ'פקוב במרכז הספורט של ולדיווסטוק, בהשתתפות ג'ודוקאים מיפן ורוסיה.
באוקטובר 2014, נערכה לראשונה ביפן אליפות העולם בסמבו, בה למד אושצ'פקוב ג'ודו.
בספטמבר 2016, בפורום הכלכלי המזרחי בוולדיווסטוק, ראש הממשלה היפני אבה, תוך שימת דגש על הידידות הרוסית-יפנית, הזכיר בנאומו: "אני מקווה לבקר בסוללת קורבלנאיה 21 שבה, כפי שמר פוטין ידע היטב, וסילי אושצ'פקוב פתח את בית הספר הראשון לג'ודו ברוסיה".
ב-24 בספטמבר 2016, פסלו של פיטר צ'גאדייב של ווסילי אושצ'פקוב המקבל חגורה שחורה מג'יגורו קאנו, שכותרתו "נלחמים בגורי נמרים", נחשף במקום בו פתח אושצ'פקוב את בית הספר הראשון לג'ודו ברוסיה.
פרס המוזיקה האמריקאית לאמנית הנשמה/R&amp;B האהובה ביותר
פרס המוזיקה האמריקאית לאמנית הנשמה/R&amp;B האהובה ביותר מוענק מאז 1974. השנים משקפות את השנה שבה הוענקו הפרסים, עבור יצירות שיצאו בשנה הקודמת. שיאני הזכיות בקטגוריה זו היא ריהאנה עם 7 זכיות. ביונסה היא שיאנית המועמדויות, עם 11 מועמדויות.
יער פארק פתוח
פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הנשמה/R&amp;B האהוב ביותר
פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הנשמה/R&amp;B האהוב ביותר מוענק מאז 1974. השנים משקפות את השנה שבה הוענקו הפרסים, עבור יצירות שיצאו בשנה הקודמת. שיאן הזכיות בקטגוריה זו הוא מייקל ג'קסון עם 4 זכיות. ביונסה, מריה קארי וג'קסון הם שיאני המועמדויות עם 6 כל אחד.
הארמייה הראשונה (יוון)
הארמייה הראשונה (ביוונית: 1η Στρατιά) היא הארמייה היחידה בצבא יוון. היא מוצבת בלאריסה ואמונה על הגנת צפון הארץ ומזרחה.
היסטוריה.
מקורות שונים מזכירים בטעות את קיומה של הארמייה כבר במהלך מלחמת איטליה-יוון, אולם מדובר בטעות. באותה העת ליוון לא היו ארמיות, והקורפוסים היו כפופים ישירות לפיקוד המרכזי. הארמייה הוקמה ב-1947, במהלך מלחמת האזרחים היוונית, ובסיסה הראשון היה בוולוס. היא כללה באותה תקופה את הקורפוסים השני והשלישי. היא פורקה ב-1948, אולם הוקמה מחדש ב-1951, והוצבה בלאריסה. הארמייה אמונה על הגנת צפון הארץ ומזרחה, והמפקד עליה הוא בדרגת אנטיסטרטגוס (מקביל ללוטננט גנרל).
הארמייה כוללת כיום את הקורפוס הרביעי, הדיוויזיה הראשונה ודיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה.
המוטו של הארמייה הוא "כל עוד השמש תמשיך במהלכה" (ביוונית מודרנית: εφόσον πορεύεται τον ίδιο δρόμο). מימרה זו מבוססת על סיפור המובא בהיסטוריות של הרודוטוס, על פיו לפני קרב פלטאיה הציע המצביא הפרסי מרדוניוס ליוונים להיכנע, ותשובתם הייתה שכל עוד השמש תמשיך במהלכה (ביוונית עתיקה: ΕΣΤ' ΑΝ ΤΗΝ ΑΥΤΗΝ ΟΔΟΝ ΙΗ) הם לא יכנעו.
הכוח היווני בקפריסין
הכוח היווני בקפריסין (ביוונית: Ελληνική Δύναμη Κύπρου או בראשי תיבות: ΕΛΔΥΚ) היא גדוד מיוחד של צבא יוון אשר מוצב בקפריסין, ותפקידו הוא לסייע למשמר הלאומי הקפריסאי במקרה של פלישה לאי.
היסטוריה.
ב-1959 הוחלט באמנות ציריך ולונדון על הענקת עצמאות לקפריסין. יוון, בריטניה וטורקיה ערבו לעצמאותו של האי. לשם כך, הוחלט להקים כוח משותף של צבא יוון וצבא טורקיה. יוון שלחה לאי כוח בן 950 חיילים בפיקודו של דיוניסוס ארבוזיס (אשר הוביל גם את חיל המשלוח היווני לקוריאה). היוונים הקימו מחנה ליד ניקוסיה, בצמוד למחנה של החיילים הטורקים. בשנים הראשונות נערכו עימותים רבים בין החיילים היוונים לאזרחים הטורקים של האי, וכמה חיילים יוונים אפילו נרצחו בידי המקומיים. ב-1964 טורקיה דרשה מיוון להגדיל את הכוח שלה בקפריסין במטרה להשליט סדר באי. יוון העבירה את ההחלטה למועצת נאט"ו, אשר החליטה לדחות את הבקשה הטורקית.
ב-1974 הנחיתה טוריקה בקפריסין 40,000 חיילים, במטרה לכבוש את כל האי. יוון נחלצה לעזרת קפריסין ותגברה את הכוח באי ל-2,000 חיילים. במהלך הפלישה, נאלצו היוונים לנטוש את המחנה שלהם ליד ניקוסיה, והוא נהרס בידי הטורקים. יוון נלחמה לצד קפריסין בניסיון נואש לעצור את הפלישה הטורקית. כעבור חודש הגיעו שני הצדדים לשביתת נשק, וטורקיה הכריזה על הקמת צפון קפריסין כמדינה עצמאית.
יוון הקימה מחדש את המחנה ליד ניקוסיה, ומאז מחזיקה לפחות 950 חיילים בקפריסין. למרות שחלק מהחיילים ביחידה הם מתנדבים, רובם נבחרים בקפידה בידי המטה הכללי על בסיס יכולות וכישורים. חיילי הכוח עוברים אימונים קפדניים, ונחשבים לאחת היחידות האיכותיות ביותר ביוון. כפיצוי על האימונים המפרכים והשירות בחו"ל, זוכים חיילי הכוח לשכר גבוה. חיילי הכוח זוכים לכבוד והערכה רבים ביוון, וידועים בכינוי Eldykarioi (מבוסס על ראשי התיבות ELDYK, אשר בהן מכונה הכוח בדרך כלל).
קיילב פורטר
קיילב פורטר (באנגלית: Caleb Porter, נולד ב-18 בפברואר 1975 בטקומה), הוא מאמנה של קבוצת ה-MLS קולומבוס קרו. קודם לכן, בשנים 2013–2017, אימן את קבוצת פורטלנד טימברס, גם היא מהליגה האמריקנית הבכירה. פורטר זכה עם הטימברס באליפות ארצות הברית בשנת 2015, ועם קולומבוס (אותה ניצח בגמר של 2015) זכה באותו תואר בשנת 2020.
קריירת אימון.
בשנת 2000 לאחר קריירה קצרה ולא מוצלחת כשחקן, פורטר חזר לאינדיאנה כמאמן כדורגל בליגת הקולג'ים. תחילה שימש כעוזר מאמן באינדיאנה הוסיירס, בה שיחק כנער, ולאחר מכן הפך למאמן ראשי. בשנת 2006 עבר לאמן את קבוצת הקולג' אקרון זיפס מהעיר אקרון שבאוהיו. קבוצה זו ייצגה את שלוחת אוניברסיטת אוהיו באקרון. בשנת 2010 הוא הצליח לזכות עם אקרון באליפות הכדורגל לגברים של ה-NCAA. במקביל לעבודתו באוהיו, בשנים 2011 – 2012, שימש פורטר כמאמנה של נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 23. עם הנבחרת הצעירה, הוא הצליח להעפיל למשחקים האולימפיים בלונדון, אך הנבחרת לא הצליחה לעלות לשלב הנוקאאוט, וסיימה את דרכה בשלב הבתים.
מאמן ראשי ב-MLS.
בשנת 2012 זכה פורטר למינוי המקצועני הראשון שלו, עת מונה למאמנה הראשי של הפורטלנד טימברס, שהחלה את עונתה השנייה בליגה. בשנת 2014 אימן את קבוצת הליגה במשחק האולסטאר של ה-MLS (אשר שוחק בפורטלנד, בה אימן), בו ניצחו כוכבי הליגה את אלופת גרמניה, באיירן מינכן, בתוצאה 2-1. בשנת 2015 הוביל את הטימברס לזכייה ראשונה באליפות, במשחק בו הם ניצחו את קולומבוס קרו, אותה מאמן פורטר נכון לעונת 2021, 2-1 באצטדיון מפרה. פורטר סיים את דרכו בפורטלנד בתום עונת המשחקים של 2017.
בשנת 2019 מונה פורטר למאמנה של הקולומבוס קרו, והוביל אותה בתוך שנה לזכייה באליפות (השנייה בתולדותיה). באופן אירוני, קבוצתו זכתה באליפות באותו אצטדיון בדיוק בו זכה פורטר עם הטימברס בשנת 2015, ומול היריבה המושבעת של הטימברס – סיאטל סאונדרס.
חיל המשלוח היווני לקוריאה
חיל המשלוח לקוריאה (ביוונית: Εκστρατευτικόν Σώμα Ελλάδος) היה כוח של צבא יוון אשר השתתף במלחמת קוריאה לצד כוחות האו"ם. הכוח כלל גדוד ומאוחר יותר רגימנט של צבא יוון, וכן טייסת של חיל האוויר היווני אשר כללה שבעה מטוסים.
היסטוריה.
ב-1950 החליטה ממשלת יוון לסייע לכוחות האו"ם במלחמת קוריאה. במקור, תכננה יוון שלוח לקוריאה בריגדה שלימה, אולם לנוכח ההצלחות המרשימותש קצרו כוחות האו"ם בסוף אותה שנה, החליטה ממשלת יוון להסתפק בסיוע סמלי בסדר גודל של גדוד. 849 חיילים יוונים התנדבו לשרת בקוריאה, והם רוכזו בגדוד מיוחד שנקרא "גדוד ספרטה". ב-1953 נשלחו לקוריאה גדודים נוספים שאוחדו לרגימנט אחד שכלל 1,063 חיילים. הכוח הוגדל בהדרגה, ובתחילת 1955 כלל 2,163 חיילים. עם זאת, לנוכח פרעות איסטנבול באותה שנה, התקשו היוונים ללחום שכם אל שכם לצד החיילים הטורקים בכוחות האו"ם, ועד סוף השנה נותרו בקוריאה רק 191 חיילים יוונים. בהמשך הוציאה יוון גם את שאר אנשיה מהארץ, והותירה רק נציגות סמלית של קצין אחד ותשעה חיילים שהוחזרו ב-1958.
במקביל לסיוע הקרקעי, יוון שלחה לקוריאה גם טייסת בת שבעה מטוסי דאגלס C-47 דקוטה. כל אנשי הטייסת היו בוגרי מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים היוונית, ולפיכך בעלי ניסיון רב. הם השתתפו בהצטיינות בשלל משימות. יוון גם שלחה לקוריאה כמרים שסייעו בהחייאת הכנסייה האורתודוקסית של קוריאה, שכמעט ונכחדה.
הסרט האמריקני "בריגדת התהילה" מ-1953 עוסק במפגש של חיילים אמריקנים ויוונים בקוריאה.
דיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה (יוון)
דיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה (ביוונית: 2η Μηχανοκίνητη Μεραρχία Πεζικού) היא דיוויזיה של צבא יוון. הדיוויזיה בגלגולה הנוכחי הוקמה ב-2014, אולם היא מהווה המשך ישיר של הדיוויזיה השנייה של צבא יוון, אשר הוקמה כבר ב-1897.
היסטוריה.