סטיבן אלופ מונה למנכ"ל נוקיה בספטמבר 2010, וב-11 בפברואר 2011 הודיע על שותפות עם מיקרוסופט וכי נוקיה תאמץ את Windows Phone כפלטפורמת הסמארטפונים הראשית שלה, ותפסיק בהדרגה את התמיכה בסימביאן, יחד עם פלטפורמת MeeGo שהושקה רק שנה קודם. כתוצאה מכך, נתח השוק של סימביאן צנח, ומפתחי אפליקציות עבור סימביאן נשרו במהירות. מחקרים שנערכו ביוני 2011 הצביעו על כך שמעל 39% ממפתחי המובייל שהשתמשו ב סימביאן בזמן הפרסום תכננו לזנוח את הפלטפורמה.
ב-22 ביוני 2011, נוקיה סיכמה עם אקסנצ'ר על תוכנית מיקור חוץ. אקסנצ'ר תספק שירותי פיתוח ותמיכה בתוכנה מבוססי סימביאן לנוקיה עד 2016; כ-2,800 עובדי נוקיה הפכו לעובדי Accenture החל מאוקטובר 2011. ההעברה הושלמה ב־30 בספטמבר 2011. הגרסה האחרונה של סימביאן פורסמה בשם 'נוקיה בל' בדצמבר 2011
נוקיה סיימה את תמיכתה בפיתוח ותחזוקת תוכנת סימביאן החל מ-1 בינואר 2014, לאחר מכן סירבה לפרסם יישומים או תוכן חדש בחנות נוקיה והפסיקה את תוכנית 'סימביאן חתומה' לאישור תוכנה.
פירמאן
פירמאן (מפרסית فرمان; טורקית Ferman) הוא צו מלכותי שנהג במספר מדינות מוסלמיות בתקופות שונות בהיסטוריה, ובהן האימפריה העות'מאנית, האימפריה המוגולית ובאיראן בתקופתו של השאה מוחמד רזא שאה פהלווי. פירמנים הוצאו לעיתים גם על ידי שליטים שאינם המונרך, או על ידי עושי דברו. משמעות נוספת שקיבלה המילה פירמאן היא "זיכיון" או חזקה. למשל, הזיכיון שניתן לקהילות דתיות שונות לניהול המקומות הקדושים ניתן כצו והובן כזכיון.
באימפריה העות'מאנית עסקו הפירמאנים בנושאים חילונים, שכן סמכותו הדתית של הסולטאן הייתה טבועה בו מהיותו הח'ליפה. הפירמנים קובצו לקודקס, או קנון (Kanun), שהיה מעין קובץ צווים וחיקוקים.
מקורו של המושג במילה הפרסית שמשמעותה "צו" או "פקודה".
תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח
תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח (באנגלית: Münchausen syndrome by proxy) היא תסמונת נפשית מוכרת בתחום הפסיכיאטריה, המסווגת לקבוצת התסמונות הנוגעות לזיוף (באנגלית: factitious disorders), אשר עיקר ביטויה בכך שאדם מנסה בכוונה לגרום לפציעה או למחלה של אדם אחר, בדרך כלל במטרה לזכות בתשומת לב או רווח אחר. זאת בניגוד לתסמונת מינכהאוזן שלא באמצעות שליח, שבה אדם מביים מחלות חמורות, שכביכול יש לו. יש הרואים בביטויה של תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח צורה של התעללות בילדים (ולא תסמונת נפשית שבמקרים רבים פוטרת מאחריות פלילית).
הלוקה בתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח הוא בדרך כלל הורה, משמורן, או בן זוג, והקורבן הוא בדרך כלל ילד, או בגיר חסר ישע. ברוב המקרים הלוקה בתסמונת גורם למחלה גופנית אצל הקורבן, אולם קיימים אף מקרים שבהם הלוקה בתסמונת יוצר מראית עין של מחלת נפש אצל הקורבן או מחלה גנטית.
תיאור ראשון.
תיאור ראשון של התסמונת הובא בספרות הרפואית בשנת 1977 על ידי רוי מדואו, פרופסור לרפואת ילדים באוניברסיטת לידס, באנגליה. הוא תיאר את התנהגותן יוצאת הדופן של שתי אמהות, האחת הרעילה את תינוקה בשימוש מופרז במלח והשנייה מהלה מדמה לתוך דגימת שתן של תינוקה. הוא התייחס להתנהגות זו כתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח. בתחילה התייחסה הקהילה הרפואית בספקנות לעובדת קיומה של התסמונת, אולם בהדרגה הוכרה תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח כתסמונת נפשית.
אבחנה.
באבחנת מחלות מומצאות, או כאלה הנגרמות בכוונה, נדרש משנה זהירות. רבים מן הסימנים המפורטים להלן הם אף תסמינים של ילד עם מחלה אמיתית, שטרם אובחנה. אבחנה מהימנה ומקצועית של תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח חייבת לכלול הערכה של הילד, הערכה של ההורים ושל הדינמיקה המשפחתית. הערכה מקצועית באשר לקיומה של התסמונת, המתבססת באופן בלעדי על הערכתו הרפואית של הילד, עשויה שלא לעמוד במבחן משפטי.
המבוגר, האחראי להתעללות בילד, עשוי להיראות לעיתים קרובות כמי שאינו מוטרד מאשפוזו של הילד. אנשי מקצוע הרפואה חייבים לעקוב ולנטר את ביקורי המבוגר אצל הילד בעודו מאושפז, זאת כדי לזהות פעולות שהמבוגר מבצע כדי לגרום להחמרת מצב בריאותו של הילד. ברבות ממדינות העולם חלה חובה על הצוות הרפואי לדווח לשלטונות על מקרי התעללות בילדים.
בין הסימנים העשויים להצביע על תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח:
שכיחות התסמונת.
בעוד שתסמונת מינכהאוזן שכיחה יותר אצל גברים, תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח שכיחה יותר בקרב נשים. מחקר אחד מצא כי ב-90 אחוז ממקרי תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח הגורם המתעלל היה האם. במקרים אחרים הלוקה בתסמונת הוא משמורן נשי אחר. רק במקרים מועטים ביותר דווח על אבות אשר לקו בתסמונת. ריבוי זה של מקרי התסמונת דווקא בקרב נשים עשוי להיות תוצאה של דפוסי חיברות המעודדים נשים לחפש אהדה ועזרה מאחרים. יש המייחסים את שכיחות התסמונת בקרב נשים אף לדפוס חיברות נוסף, זה המטיל על נשים את נטל הדאגה והטיפול.
בדיקות נוירופסיכולוגיות של הלוקים בתסמונת הניבו תוצאות בלתי חריגות, או תוצאות חריגות שאינן ניתנות להגדרה.
מחלוקת.
פרופסור מדואו הוא אשר פרסם לראשונה את תיאור התסמונת, ובשנות ה-90 של המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, הוא הופיע כעד מומחה במאות משפטים, כולל מספר משפטי רצח בהם התעורר חשד של גרימת מוות בעקבות תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח. בשלושה מקרים נמצא כי אמהות הורשעו בטעות על ברצח ילדיהן על יסוד עדותו של מדואו ונשלחו למאסר. בעקבות מקרים אלה עמד מדואו על סף שלילת רישיונו לעסוק ברפואה בבריטניה. בשנת 2003 האשים ארל האו, שר הבריאות בממשלת הצללים הבריטית, את מדואו בכך שהמציא "תאוריה ללא מדע" וסירב להביא ראיות לכך שתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח אכן קיימת. חשוב לעמוד על האבחנה בין הטענה העובדתית לפיה הורה עלול לגרום נזק לילדו, אירוע פיזי שניתן לאוששו בקלות (ואשר קיימות ראיות מוצקות רבות לכך שהוא מתרחש לעיתים), לבין הטענה באשר למניע להתנהגות זו, טענה שקשה יותר לאוששה ואשר אותה מנסה להסביר תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח. הורה, או משמורן, עשוי להזיק לילד שבמשמורתו ממניעים רבים ושונים (למשל, התפרצות זעם), לאו דווקא מתוך רצון לרכוש אהדה ותשומת לב.
שאלת המניע להתנהגות עשויה להיות מכרעת בהליכים פליליים, בהם התובע חייב להוכיח לא רק את ההתנהגות, אלא אף את היסוד הנפשי ההופך התנהגות זו לעבירה פלילית. ברוב הערכאות המשפטיות, רופא יכול להעיד כמומחה בשאלה אם הילד ניזוק בידי הורהו, אולם יתקשה עד מאוד לשער את המניע המסתתר מאחורי ההתנהגות. העובדה שמחלת ילד נגרמה, או הומצאה, על ידי הורה, איננה מגדירה את המניעים של ההורה בגרימת הנזק ואיננה מצביעה בהכרח על הצורך של ההורה המזיק בתשומת לב או אהדה. בספרות הרפואית קיימים למעלה מ-2,000 דיווחי מקרה של נזקים לילדים, או המצאת מחלה של ילד, שנגרמו על ידי הוריהם.
מזריק הנפט.
תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח יוחסה למקרה שהתפרסם בישראל בשנת 1984, עת אשפז משה לוי בחורה שהתאהב בה בשם סוזאן אמויאל, בבית החולים שיבא בתל השומר בגלל מורסות קשות שכיסו את גופה. לאחר שאושפזה בבית החולים חדר לוי בלילה אל חדרה והזליף לעיניה חומר חיטוי, דבר שהשאיר אותה משותקת בשתי רגליה. נפתחה חקירה משטרתית, לאחר שרופא מבית החולים וולפסון שהיה שם, חשד בו והבחין כי קיים דמיון בין מקרה זה למקרה קודם שאירע ארבע שנים קודם לכן בשנת 1980, אצל מי שהייתה רעייתו של לוי, אילנה, אשר אושפזה בבית החולים דונולו שם מתה בשל המורסות. בחקירתו, הודה לוי בהזרקת נפט לרעייתו משום שביקש להוכיח לה את אהבתו, כדי שלא תתגרש ממנו, וכי הזריק נפט וחומר ניקוי לבחורה שהתאהב בה משום שביקש להינשא לה. לוי, אשר כונה גם "המזריק מיפו" או "מזריק הנפט", הורשע במשפט שנערך בתל אביב, ונידון למאסר של 46 שנים. בבית הכלא פגע באותה דרך בדרור לוי, אסיר שעימו התיידד, וגרם גם לו לחבלות קשות. על כך נידון ל-20 שנות מאסר נוספות. בשנת 1991 מת משה לוי בכלא ממחלת הסרטן.
אשנונה
אֵשְנוּנָה הייתה ממלכה זעירה, שתחילתה בשומר בתקופת הממלכה הקדומה באלף השלישי לפנה"ס. שרידי ממלכת אשנונה נמצאו במספר אתרים, תל אסמר (Tel-Asmar) שבו שכנה עיר הבירה של אשנונה השוכן כ- 50 ק"מ צפונית-מזרחית לבגדאד. אתר חָפָגֶ'ה, ותל חַרְמַל, האתר של העיר העתיקה שדופום, שבה נמצאו לוחות חרס אשר כללו את חוקי אשנונה. הממלכה שכנה בעמק נהר דיאלא – אחד היובלים של החידקל בחלקה הצפוני של מסופוטמיה הדרומית אשר בעיראק של היום.
היסטוריה.
המאפיין את האתרים הוא המשכיות שומרית של תרבויות דרום מסופוטמיה – תרבות ג'מדט נאסר וארך. העיר הייתה מאוכלסת בתקופת ג'מדט נאסר. העיר הייתה עיר גדולה בתקופת הממלכה הקדומה בשומר. עם עליית האימפריה של אכד התנדנדה ממלכת אשנונה בין תקופות של עצמאות ותקופת של שליטת אחרים בה כגון השושלת השלישית של אור ואיסין. אשנונה שלטה בנתיבי הסחר ושימשה לעיתים כשער מעבר בין התרבות של מסופוטמיה ועילם. דרכי הסחר נתנו לאשנונה גישה לסחורות כגון נחושת, בדיל, אבנים יקרות וסוסים. בתקופה הבבלית הקדומה הגיעה העיר לחשיבות, השפיעה על בבל וכבשה את אשור ואת אכלתום. הכיבוש הביא לבריחתו של שמשי אדד הראשון מאכלתום לבבל.