לאחר מכן נבחר הסנגור החדש כאשר הוא היה דאגלס טינקר, עורך דין בן 30 אשר היה נחשב לאחד מעורכי הדין הטובים ביותר להגנה פלילית בטקסס והונו נאמד הוערך בכ-50 מיליון דולר. אשתו אשר חששה שהם יסבלו מחרם ביקשה מטינקר לשמור בסוד את העובדה כי הוא מעורב בתיק. ארנולד גרסיה, תובע מחוזי לשעבר, נבחר על ידי טינקר כיועץ המשפטי שלו. השופט נענה לבקשתו של טינקר לחוקר פרטי. מועד המשפט נקבע ל-17 באוגוסט אך מסיבות לא ידועות הוא נדחה ל-9 באוקטובר. ב-18 במאי טינקר וולדז התווכחו על האפשרות להפחית את הערבות של סלדיבר ל-10,000 דולר. טינקר טען כי היא לא צריכה להיות בכלא מכיוון שעדיין לא נמצאה אשמה ברצח והגיעה לה לצאת בערבות. ולדז טען כי סלדיבר עלולה לברוח למקסיקו במיוחד לאור הקשרים שיש לה שם ולכן לא כדאי להוריד את מחיר הערבות. משפחתה וחבריה של סלדיבר טענו כי היא לא תוכל לברוח מכיוון שאין לה את היכולת הכלכלית לעשות זאת ואין לה קשרים עם אף אחד וכי היא בכל מקרה לא אשמה מכיוון שהיא אינה הייתה מסוגלת לרצוח אף אחד. ולדז זימן כתוצאה מכך את החוקר בחקירה פול ריברה. ריברה חיזק את טענותיו של ולדז וטען כי במהלך עבודתה עבור סלינה סלדיבר קשרה קשרים עם אנשים זרים. בנוסף הוא טען כי לסלדיבר עלולים להיות גישה לכספים שהחקירה טרם חשפה. השופט קבע כי הערבות לא תופחת וכתוצאה מכך סלדיבר נשארה במעצר.
המשפט.
השבוע הראשון למשפט.
ב-9 באוקטובר הורכב חבר המושבעים אשר ישמש עבור המשפט. המושבעים כללו שבעה אמריקאים בהירי עור, ארבעה אמריקאים כהי עור וארבעה אמריקאים ממוצא היספני. השופט קבע כי המשפט לא ישודר בטלוויזיה ולא יוקלט והגביל את מספר העיתונאים אשר יכלו להיכנס למשפט בעקבות המשפט של או ג'יי סימפסון. ב-11 באוקטובר החל המשפט באופן רשמי. המשפט נפתח בכך שולדז טען כי סלדיבר רצחה את סלינה כאשר ירתה בגב שלה. הוא טען כי המעשה לא נעשה מתוך הגנה עצמית או כל סיבה משמעותית אחרת וכתוצאה מכך היה חסר טעם. לעומת זאת טינקר טען כי ההאשמות הן האשמות שווא. הוא האשים את אביה של סלינה כאשר כינה אותו כ"אב שולט ושתלטן ששואף לשלטון ולכסף כאשר המטרה היחידה שלו היא להרוויח כסף". הוא טען כי הוא פגע בפרטיות של המשפחה שלו בכך שביקש מהם לגור במתחם בו יוכל לפקח על כל צעד שלהם. הוא טען כי סלינה רצתה להיות עצמאית ולהתנתק משליטת אביה על ידי ניהול עסק משלה. בנוסך הוא טען כי סלדיבר לא באמת רדפה אחריי סלינה במלון בשביל לירות בה שוב אלא היא רצה אליה כדי שתוכל לקחת אותה לטנדר שלה ולהסיע אותה לבית חולים. הוא טען כי אביה של סלינה לא אהב מלכתחילה את סלדיבר ואמר כי היא "אובססיבית" ו"לסבית". בנוסף הוא טען כי אביה איים על סלדיבר כי הוא ישמיד את החברות שלה עם סלינה.
לאחר מכן החל שלב זימון העדים. ולדז זימן את אביה של סלינה, אברהם, כעד הראשון. הוא שאל אותו תחילה אם הייתה לו מערכת יחסים מינית עם סלדיבר או האם הוא אנס אותה. לאחר מכן הוא שאל אותו האם אי פעם הוא כינה את סלדיבר לסבית. אביה של סלינה השיב בשלילה על שתי השאלות. לאחר מכן הוא שאל אותה על העובדה כי האשים את סלדיבר בגניבה. אביה טען כי סלדיבר אכן גנבה מסלינה כספים. לאחר מכן הוא זימן את בעלה של סלינה, כריס כעד נוסף. כריס טען כי למעשה הוא וסלינה הפסיקו לתמוך בסלדיבר עוד לפניי שהוכח שהיא פושעת. לאחר מכן גם בעלי החנות בה נקנה האקדח העידו, הם העידו כי אכן סלדיבר קנתה אצלם את האקדח והם אף הנחו אותה איך להשתמש בו. לאחר יומיים היא החזירה את האקדח בטענה שהיא קיבלה אקדח במתנה מאביה אך לאחר 10 ימים היא חזרה שוב לחנות בשביל לרכוש את האקדח.
ב-12 באוקטובר ולדז זימן את אחד מעובדי המוטל כעד נוסף. העובד טען כי הוא ראה את סלדיבר רודפת אחריי סלינה ומכוונת לכיוונה אקדח בזמן שסלינה בורחת ממנה. לאחר מכן הוא עצר את סלדיבר והוריד את האקדח לכיוון הרצפה וסלדיבר חזרה לחדרה כאילו לא קרה כלום. לאחר מכן הדיון נקטע מכיוון שאמה של סלינה מרסלה התמוטטה במהלך המשפט בעקבות עלייה בלחץ הדם שלה ופונתה לבית חולים. לאחר מכן זומנה עובדת נוספת במוטל כעדה של התביעה וטענה כי היא אכן ראתה את אותם אירועים ואף שמעה את סלדיבר מכנה את סלינה "כלבה". בתגובה לך טינקר ביקש ממנה להראות במפה של זירת הפשע בדיוק איפה היא הייתה באותו זמן. לאחר מכן הוא טען כי היא לא יכלה לראות או לשמוע שום דבר מכיוון שהייתה רחוק מזירת הפשע.
התביעה הראתה לחבר המושבעים שסלדיבר לבשה כביכול במהלך האונס שטענה שחוותה. התביעה טענה כי ניתן לראות שמישהו עשה בכוונה חורים בלבוש וגזר את הבגדים עם מספריים כדי שזה ייראה כביכול אמין. ב-13 באוקטובר עוזרת המנהל של המוטל הוזמנה להעיד. היא טענה כי סלינה הגיעה לדלפק הקבלה ואמרה כי סלדיבר היא זאת שירתה בה ואת מספר החדר בו היא הייתה. גם איש המכירות של המוטל אמר אותו הדבר. גם פקידת הקבלה העידה את אותן דברים ואף הוסיפה שסלינה אמרה תנעלו את הדלת כי היא תירה בי שוב. בנוסף היא אמרה שסלינה הייתה מלאה בכל כך הרבה דם עד שנגרמה לה בחילה. האחרון שעיד היה הפרמדיק שפינה את סלינה שתיאר את מצבה ואף אמר כי היא אחזה בטבעת ביד שלה באותו הזמן. לטענת העיתונאים ששהו במקום משפחתה של סלינה בכתה זמן התיעוד של הפרמדיק בעוד סלדיבר "בהתה בחלל האוויר".
השבוע השני למשפט.
המשפט התחדש ב-16 באוקטובר. ביום זה הושמעה הקלטה של ה-FBI של המשא ומתן שהתנהל עם סלדיבר. ההקלטה החלה בכך שסלדיבר אמרה כי היא רוצה למות בעוד לארי יאנגף הסוכן שניהל את המשא ומתן ניסה לשכנע אותה להוריד את האקדח שכיוונה לראשה. סלדיבר בתגובה לכך אמרה כי היא לא יכולה להוריד את האקדח אך יאנג אמר לה בתגובה כי היא תפגע בהורים שלה אם היא תעשה זאת. בתגובה לך סלדיבר ביקשה ליצור קשר עם אימה בפעם האחרונה כדי להיפרד ממנה ולהגיד לה שהיא מצטערת. היא המשיכה לחזור על המשפט "אני רק רוצה למות" בעוד יאנג החל לדבר איתה על דת כדי לקבוע האם היא מאמינה באמונה אשר עשויה לגרום לה לשקול מחדש את ההתאבדות. יאנג אמר שאם היא תיכנע למשא ומתן הוא יניח מעליה מעיל כדי שהתקשורת לא תוכל לצלם אותה ויצחק ולנסיה הסוכן השני שהיה מעורב במשא ומתן אמר כי הם יכבו את האורות שהופנו לרכב שלה. סלדיבר נענתה בחיוב לבקשה וירדה מהרכב. אך לאחר שירדה מהרכב היא ראתה עשרות שוטרים וסוכני FBI שהפנו לעברה אקדחים ורובים. כתוצאה מכך היא חזרה בחזרה לרכב תוך כדי שהיא צועקת "הם נושאים אקדחים! הם נושאים אקדחים! הם רוצים להרוג להרוג אותי! הם יהרגו אותי!". הרבה מהעיתונאים אשר סיקרו את המקרה הביעו פליאה על כך שסלדיבר רצתה למות אך מצד שני רגע אחריי שירדה מהרכב פחדה שיהרגו אותה.
לאחר מכן סלדיבר קלטה באמצעות הטלפון שלה אות רדיו ובה שמעה כי דווח על מותה של סלינה. לאחר מכן סלדיבר התרגזה על יאנג ואמרה לו מדוע הסתיר ממנה את מצבה של סלינה מכיוון שרצתה לבקר את סלינה בבית החולים מתוך אמונה שהיא עדיין חיה. יאנג אמר לה בתגובה לא להאמין למה שאמרו ברדיו וכי הוא אינו יודע מה מצבה. סלדיבר הפנתה את האשמה כלפיי אביה של סלינה וטענה כי הוא רצה להרוג אותה. היא אמרה ליאנג שהיא קנתה את האקדח רק אחריי שראתה שחתכו את הצמיגים של האוטו שלה. בנוסף היא טענה שאסיה של סלינה תקע סכין בנרתיק שלה ואיים לרצוח אותה אם תלך למשטרה. כשנשאלה לגביי האקדח שקנתה היא טענה כי היא קנתה את האקדח כדי להתאבד ושהיא ניסה להתאבד בזמן שסלינה הייתה בחדר בעוד סלינה הפצירה בה שלא לעשות זאת זה. לאחר מכן היא טענה שסלינה פתחה את הדלת והיא הפצירה בה שלא לעשות את זה ולאחר מכן נפלט כדור מהקדח והוא פגע בסלינה. היא טענה כי האקדח היה מקולקל ולכן זה קרה.
התביעה טענה כי סלדיבר טענה כי "הירי היה מקרי" ולא השתמשה במילה "תאונה" כדי לחדד את דבריה מה שמעורר חדש. ההגנה לעומת זאת טענה כי זה שהיא לא השתמשה במילה "תאונה" לא אומר שהיא התכוונה לפגוע בסלינה. אחד מקציני המשטרה שנכח בזמן המשא ומתן נשאל האם סלדיבר הצהירה בזמן המשא ומתן שהאקדח היה מקולקל והוא טען שלא. לאחר מכן המשפט נגמר והתחדש שוב ב-18 באוקטובר. רוברט גרזה מסוכנות אכיפת החוק טקסס ריינג'רס אמר בדיונים המקדימים כי סלדיבר אכן עשתה תנועות שהעידו על כך שהירי היה מקרי אך היא לא ציינה זו בהודאה שלה. לאחר מכן ההגנה קראה לפול ריברה, החוקר בחקירה לעלות לדוכן העדים. ההגנה טענה כי ריברה לא יכול להמשיך בתפקידו מתוך ניגוד אינטרסים. הם טענו כי לריברה יש פוסטר של סלינה בביתו ואף חולצת טריקו שלה שאביה של סלינה נתן לו. לאחר טינקר אמר למושבעים כי סלינה לא הודתה בכך שהירי הייתה תאונה מכיוון שהיא הייתה מותשת לאחר 11 שעות של תשאול בהם לא ישנה, לא שתתה, לא אכלה ולא הלכה לשירותים. לאחר מכן טינקר פנה שוב לריברה ושאל אותו מדוע מדוע זרק את הדברים שרשם בחקירה, מדוע לא הקליט את החקירה ולא סיפק לסלדיבר עורך דין על פי הנדרש בחוק ואף לא הרשה לה לראות את קרוביה לאחר שחתמה על הודאתה. לאחר כמה ימים נודע כי טינקר קיבל גלויה מהמאפיה המקסיקנית שהצהירה על כוונתם לפגוע בו ובמשפחתו בגלל המשפט.