בספטמבר 2018, שתי נשים הורשעו בניסיון לקיים יחסי מין במכוניתן, ונקנסו ב-3,300 רינגיט מלזי והצלפת 6 מלקות בפני קהל באולם בית המשפט במדינת טרנגנו. ראש הממשלה מאהאטיר מוחמד גינה את עונשן ואמר כי הוא "לא משקף את הצדק או החמלה של האסלאם".במאי 2019, גורמי משטר ואנשי אכיפה דתיים פשטו על בר הומוסקסואלי בקואלה לומפור. באותו החודש, אישה טרנסג'נדרית הוכתה על ידי קבוצת תוקפים בסרמבאן, ליד עיר הבירה. השר הממונה על עניינים אסלאמים זכה לביקורות שליליות מצד פעילים ומחוקקים אחרים במפלגת השלטון, לאחר שהורה להסיר דיוקנאות של שני פעיל להט"ב מלזים מתערוכת אמנות באותה תקופה.
בנובמבר 2019, בית משפט גזר עונש על חמישה גברים באשמת "ניסיון לקיום יחסים הומוסקסואלים", על פי סעיף 28 בחוק הפלילי של סלנגור (על רקע דין השריעה) וגזר עליהם קנסות, מאסר והצלפת 6 מלקות עבור כל אחד. התיק התרחש לאחר הרשעה של 11 גברים בבית מגורים פרטי בסלנגור בשנת 2018, בו הורשעו באשמת הומוסקסואליות.
מקרה של בחינת העברת אי-הפללה עבור פעילות הומוסקסואלית בהסכמה התקיים במאי 2020, בו אדם הגיש ערעור לבית המשפט הפדרלי נגד החוקים האסלאמים האוסרים על "קיום יחסי מין נגד סדרי הטבע" בסלנגור. ב-25 בפברואר 2021, בית המשפט הפדרלי הכריז פה אחד כי הוראת חוק מדינת סלנגור שהפכה "קיום יחסי מין נגד סדרי הטבע" לעבירה של דין שריעה אינה תקפה לאור העובדה שהיא "סותרת את החוקה הפדרלית" בעוד עבירות מסוג זה "נתונות בסמכות השיפוט של הפרלמנט". תקציר פסק הדין הוקרא על ידי השופט העליון טנגקו מימון טואן מט.
בפברואר 2021, בית משפט מקומי הכריז כי כל חוקי המדינה במלזיה "אינם יכולים להתנגש או לעקוף את החוקים הפדרליים האוסרים על פעילות הומוסקסואלית".
הרשעתו של אנואר איברהים.
בשנת 1998 הואשם הפעיל הפוליטי אנואר איברהים בשחיתות וביצוע "מעשה סדום" (פעילות הומוסקסואלית). בשנת 2000, הוא נידון לתשע שנות מאסר על רקע אשמה בעיסוק במעשי סדום עם נהגו בן ה-19 וכותב הנאומים שלו לשעבר. אף על פי מחאות בינלאומיות נגד מעצרו, איברהים נאלץ לשרת 4 שנות מאסר מעונשו לפני ששוחר בשנת 2004, כאשר בית המשפט הפדרלי של מלזיה זיכה אותו מכל ההאשמות. לאחר שחרורו, איברהים הצהיר כי הוא חף מפשע בעוד האשמותיו היו חלק מקנוניה ממשלתית לסיום הקריירה הפוליטית שלו. בנוגע לחוקי מלזיה המפלילים פעילות הומוסקסואלית, איברהים הצהיר כי הוא "מרגיש שיש לתקן את החוקים הפליליים הלאומיים נגד הומוסקסואליות כדי להגן על זכויותיהם של מבוגרים בעלי הסכמה לקיים חיים פרטיים" אם כי הצהיר שהכשרת נישואים חד מיניים "הולכים קצת רחוק מדי".
בשנת 2007, ראש הממשלה לשעבר, מאהאטיר מוחמד, הגיב לתביעה אזרחית שהגיש איברהים בכך שקבע כי הומוסקסואל לא צריך לכהן בתפקידים ציבוריים במלזיה בעוד כי הוא "יודע שאיברהים הוא הומוסקסואל מכיוון שהנהג הגברי שלו וכותב הנאומים הצהירו שניהם בבית המשפט כי קיימו יחסי מין".
ביולי 2008, איברהים נעצר שוב והואשם במעשה סדום עם עוזר שלו לשעבר בפעילותו הפוליטית. מעצרו הגיע זמן קצר לאחר שאיברהים טען כי הוא בעמדה לערער על הקואליציה השולטת לאחר ההצלחות של האופוזיציה בבחירות הכלליות במלזיה במרץ 2008. עם זאת, שוחרר לאחר מכן בערבות.
בתחילת שנת 2015, איברהים נעצר שוב ונידון לחמש שנות מאסר. ב-16 במאי 2018, מלך מלזיה לשעבר, הסולטן מוחמד החמישי, חנן רשמית את איברהים לאחר שנפגש עם חברי מועצת החנינות ועם ראש הממשלה מאהאטיר מוחמד. חנינתו המלכותית המלאה של איברהים נעשתה על בסיס עיוות דין.
זהות מגדרית.
ארגון זכויות האדם הבינאלומי "Human Rights Watch" דיווח לאורך השנים כי דין השריעה האסלאמי ברמת המדינה אוסר על ביצוע קרוס-דרסינג במלזיה, בעוד טרנסג'נדרים "עומדים בפני מעצר שרירותי, תקיפה פיזית ומינית, מאסר, שלילה מפלה של שירותי בריאות ותעסוקה והתעללויות אחרות". ב-1998, כ-45 טרנסג'נדרים מוסלמים הואשמו והורשעו בבית משפט מקומי על רקע ביצוע קרוס-דרסינג, בעוד 23 טרנסג'נדרים נוספים עמדו בפני קנסות ועונשי מאסר דומים בשנת 1999.אזרחים טרנסג'נדרים מלזים נעצרו לעיתים קרובות על ידי שוטרים במסגרת החוקים האזרחיים המפלילים "מעשה מגונה ציבורית", בעוד אם היו מוגדרים כמוסלמים, נידונו לאישום על ידי קצינים דתיים על פי דין השריעה בגין "התחזות לנשים". דו"ח של "Human Rights Watch" משנת 2014 טען כי טרנסג'נדרים היו נתונים ל-"תקיפה, סחיטה והפרות של זכויותיהם הפרטיות על ידי המשטרה, והשפלה, תקיפה פיזית ומינית על ידי פקידי המחלקה הדתית".
בנובמבר 2014, שלוש נשים טרנסג'נדריות ממדינת נגרי סמבילן שנעצרו בגין ביצוע קרוס-דרסינג על רקע דין השריעה ערערו לבחינת החוק בבית המשפט לערעורים על לבוש מתאים של אנשים עם דיספוריה מגדרית. בית המשפט הכריז פה אחד על ביטולו של דין השריעה נגד התרת קרוס-דרסינג בעודו צוין כמי שמפר את הזכות החוקתית של "חופש הביטוי, התנועה והזכות לחיות בכבוד ובשוויון". ב-8 באוקטובר 2015, בית המשפט הפדרלי של מלזיה ביטל את הפסיקה מ-"טעמים פרוצדורליים" בעודו קבע כי שלוש הנשים היו צריכות לקבל אישור שיפוטי משופט בית המשפט הפדרלי כשהחלו בתביעה החוקתית שלהן. אף על פי ששופט בג"ץ נתן את אישורו בנובמבר 2011, בית המשפט הפדרלי קבע כי "עשה זאת בטעות".
באוגוסט 2016, בית המשפט העליון בבירה קואלה לומפור הורה למחלקת הרישום הלאומי (NRD) לעדכן את המידע של גבר טרנסג'נדר בתעודת הזהות שלו כדי לשקף טוב יותר את זהותו המגדרית ואת שמו המועדף. השופט טען כי "לתובע ישנה זכות חוקתית יקרת ערך לחיים על פי סעיף 5(1) של החוקה הפדרלית, ותפיסת החיים על פי סעיף 5 חייבת לכלול בהכרח את זכותו של התובע לחיות בכבוד כגבר כזכות המוענקת על פי חוק". מחלקת הרישום הלאומי ערערה לאחר מכן על פסק הדין.
טיפולי המרה.
בפברואר 2017, ממשלת מלזיה תמכה בקיומם של טיפולי המרה וטענה כי ניתן "לרפא הומוסקסואליות באמצעות הכשרה מקיפה". ביוני 2017 החל משרד הבריאות בתחרות קולנועית למציאת הדרך הטובה ביותר "לרפא ולמנוע הומוסקסואליות". עם זאת, התחרות בוטלה מאוחר יותר בעקבות זעם ציבורי עצום.
תנאי מחיה.
פוליטיקה.
מספר חברי פרלמנט ממפלגת השלטון, פקטן הראפאן, הביעו תמיכה בזכויות להט"ב. המפלגה הסוציאליסטית המלזית (PSM) מוגדרת נכון לשנת 2022 כמפלגה הפוליטית היחידה שתומכת בגלוי ומגינה על זכויות להט"ב לצד זכויות מיעוטים אחרות.
בשנת 2001, בקדנציה הקודמת שלו כראש הממשלה, מאהאטיר מוחמד, הצהיר כי המדינה "תגרש כל שרים או דיפלומטים זרים המבקרים בממשלה" שידועים כהומוסקסואלים. מוחמד הזהיר בנוסף שרים הומוסקסואלים במדינות זרות שלא להביא את בני זוגם בעת ביקורם במדינה. בניגוד לעמדתו, בתו של מהאטיר, מרינה מהאטיר, קראה להפסקת אפליה על רקע נטייה מינית במלזיה בשנים 1998-1999. במהלך הרצאה בפני סטודנטים באוניברסיטה בבנגקוק, תאילנד, באוקטובר 2018, הצהיר מוחמד בהיותו מכהן כראש ממשלה כי מלזיה "לא תעתיק את הגישה של מדינות מערביות כלפי זכויות להט"ב". ביוני 2019, חזר על עמדתו, כאשר נאם באיחוד קיימברידג' באנגליה, בו הצהיר כי "מלזיה לא יכולה לקבל נישואים חד מיניים או זכויות להט"ב" והוסיף כי "אני לא מבין נישואי הומוסקסואלים. במלזיה ישנם כמה דברים שאנחנו לא יכולים לקבל, אף על פי שזה נתפס כזכויות אדם במדינות המערב".
ראש ממשלת מלזיה לשעבר, נג'יב רזאק, הבהיר בנאום באוגוסט 2015 בסמינר בינלאומי של "מתינות אסלאמית" בסלנגור, כי הוא "מאמין שמלזיה לא צריכה לתמוך בזכויות להט"ב". רזאק הצהיר כי ממשלתו "תעשה כמיטב יכולתה לשמור על זכויות אדם אך רק בגבולות האסלאם" בעוד כי מלזיה "אינה יכולה להגן על ההיבט הקיצוני יותר של זכויות האדם, כגון זכויות הומוסקסואלים, לסביות וטרנסג'נדרים". הצהרתו הובילה לקריאה של ארגון זכויות האדם "Human Rights Watch" להציע למלזיה "לפרוש מארגון האו"ם" אם ממשלת המדינה "אינה עומדת עבור שמירה על זכויות אדם לכולם".
במרץ 2019, שר התיירות, האמנות והתרבות, מוחמדין קטאפי, הכחיש את קיומם של אזרחי להט"ב במלזיה, והצהיר לכתבים גרמנים ביריד התיירות "ITB" בברלין באותה שנה באומרו כי "אני לא חושב שיש לנו דבר כזה במדינה שלנו". עם זאת, מאוחר יותר פרסם הצהרה בחשבונו בטוויטר בה אמר כי הצהרתו "התייחסה לאי-קיומם של קמפיינים תיירותיים ספציפיים ממוקדי להט"ב במדינה". כאשר נערכה צעדת יום האישה הבינלאומי בקואלה לומפור באותו החודש, היא גונתה על ידי פקידי ממשל והמפלגות הפוליטיות של הארגון הלאומי של מלזיה (UMNO) ושל המפלגה האסלאמית של מלזיה (PAS), שכן כללה זכויות להט"ב בין דרישותיה המוצהרות.
באפריל 2019, הרשויות במלזיה הואשמו בהפחדה של פעיל זכויות הלהט"ב נומן עפיפי על ידי חקירתו בתחנת משטרה מקומית על נאום שנשא במועצת זכויות האדם של האו"ם (UNHCR) בז'נבה במרץ 2019 בו ציין את העובדה כי מלזיה דחתה את ההמלצות של קואליציית 12 ארגוני זכויות להט"ב מלזיים בנושאי זהות מגדרית ונטייה מינית.
במאי 2019, השחקן האמריקאי ג'ורג' קלוני הזהיר את מלזיה ואינדונזיה מפני חקיקה של חוק המאפשר להן להטיל עונש מוות על פעילות הומוסקסואלית בהסכמה, כפי שחוקקה ברוניי אשר הטילה עונש מוות בסקילה נגד הומוסקסואלים, אם כי החוק הוקפא לאחר מכן. בתגובתו של סגן שר החוץ, מרזוקי יחיא להצהרת קלוני, הוא ציין כי "מלזיה לא הורגת הומוסקסואלים, ולא תפנה להרוג מיעוטים מיניים" בעודו הוסיף כי "אף על פי שאורחות חיים כאלה חורגים מהאסלאם, הממשלה לא תטיל עונש כזה על קבוצה זו".
ארגוני זכויות להט"ב.