גרונר הצליח קצת לצייר בסופי שבוע, וב -1901 החל לשלוח עבודות לתערוכות של אגודת האמנים בסידני. מסביבות 1907 עבודתו החלה למשוך תשומת לב רצינית מצד הצייר נורמן לינדזי. [3] בשנת 1911 הוקמה חנות קטנה ברחוב בלי, סידני, למכירת יצירות אומנות שצוירו באוסטרליה, ולמשך תקופה מסוימת גרונר לקח עליה את האחריות. לאחר מכן הפך לעוזרו של ג'וליאן אשטון בבית הספר לאמנות בסידני, ובמהלך מחלתו של אשטון נתן את שיעורי הלימוד בבית הספר במשך כשלושה חודשים.
בשנת 1916 הוא היה זכה בפרס ויין עם ציור נוף קטן, "אור הבוקר", ציור המציג את החווה של ג'ים איננס במישורי אמו. ציור זה נרכש על ידי הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס (AGNSW). גרונר זכה שוב פרס ויין בשנת 1919 עם ציורו המתאר את חוות ג'ים אינס בבוקר. בשנה שלאחר מכן נאמני הגלריה הזמינו אותו לצייר תמונה גדולה לגלריה "עמק הטוויד". אף על פי שהפרס הוענק לו שוב בשנת 1921 היצירה אינה נמנית עם ציוריו הטובים ביותר.
בשנת 1923 ביקר גרונר שנתיים באירופה. השפעת הנסיעה על עבודתו ניכרה מאוד: בדרך כלל הייתה הרבה יותר פשוטה, תשומת לב רבה יותר נתן לקומפוזיציה, ותנועות המכחול היו חופשיות ורחבות יותר .
הוא התעניין פחות בבעיות האור ומדי פעם עבודתו קיבלה היבט מעט קר. מעריציו לא תמיד קיבלו את השינויים בברכה, אך גרונר צדק שלא הרשה לעצמו לשנות את סגנונו. הוא ערך תערוכת יחיד בשנת 1927, אבל הוא לא היה אמן פרודוקטיבי במיוחד.
גרונר השקיע זמן רב במציאת נושא מתאים, ויותר מכך, בחשיבה מדוקדקת לפני ביצוע משיכות המכחול. מאוחר יותר, גרונר התחיל להתעניין בחקר האור, וכמה יצירות מצוינות בתקופתו האחרונה שילבו את איכויות האמנות שלו ואת התשוקה שלו.
גרונר סבל מדלקת פרקים כרונית ומת בביתו בווברלי ב־17 באוקטובר 1939.
הוא מעולם לא התחתן אך השאיר צאצאים באוסטרליה ובניו זילנד.
Fight Song
Fight Song (בעברית: שיר הקרב) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת היהודייה-אמריקאית, רייצ'ל פלאטן, שיצא על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס ב-19 בפברואר 2015. שיר מופיע במיני-אלבום "Fight Song" (2015) ובאלבום האולפן השלישי שלה, "Wildfire" (2016). פלאטן כתבה את השיר יחד עם דייב באסט .
רקע כללי.
רייצ'ל פלאטן אמרה כי השיר בנוסף, היא אמרה כי:
ביקורת.
"Song Fight" ספג ביקורות חיוביות מצד מבקרים, שמסכימים כי המסר החיובי של השיר וקולו של פלאטן היו המאפיינים החזקים ביותר של השיר. סקירתו של מרקוס פפטדוס מכתב העת "Digital Journal" קבעה כי:
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ בבימויו של ג'יימס ליס יצא ב-19 במאי 2015, לאחר 4 ימי צילומים. פלאטן אמרה על הרעיון כי:
הופעות חיות.
ב-25 באפריל 2015, ביצעה פלאטן את השיר לראשונה בטקס פרסי המוזיקה לרדיו דיסני 2015. פאלטן הופיעה כאורחת מיוחדת בסיבוב ההופעות של טיילור סוויפט, The 1989 World Tour בפילדלפיה, פנסילבניה, ב-13 ביוני 2015, שבו פלאטן וסוויפט ביצעו את השיר 'Fight Song' ביחד. ב-16 באוגוסט 2015, ביצעה פלאטן את השיר בטקס פרסי בחירת הנוער 2015 בלוס אנג'לס, קליפורניה. ב-12 ביולי 2016, ביצעה פלאטן את "Fight Song" ב-MLB All-Star Game 2016 בפטקו פארק , סן דייגו, קליפורניה. באותו ביצוע, אוהדי ושחקני בייסבול החזיקו קלפים עם שמות האנשים שנאבקים בסרטן, בשביל להקדיש להם. בסילבסטר שבין 2016 לבין 2017, פלאטן ביצעה את השיר כחלק ההרכב שלה במהלך הפסטיבל של כדור טיימס סקוור , וחגיגות ניו יורק לשנה החדשה בטיימס סקוור, שבו היא כיכבה.
Fire on Fire
Fire on Fire (בעברית: אש על אש) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר/ת הבריטי/ת סם סמית'. השיר נכתב והופק על ידי סמית' וסטיב מק. השיר הושמע במיני-סדרה "גבעת ווטרשיפ", ששודרה בנטפליקס. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים "קפיטול רקורדס" ב-21 בדצמבר 2018. הוא הגיע לארבעים השירים המובילים במצעדי המוזיקה בהונגריה, שוודיה, נורווגיה, פינלנד, שווייץ ואירלנד. הוא נכלל כרצועת הבונוס באלבומו/ה השלישי של סמית', "Love Goes".
רקע.
בחודש ספטמבר 2018, הוקלט השיר באולפני אבי רוד שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. סמית' אמר/ה בההכרזה על צאתו כי:
ביקורות.
גיל קאופמן ממגזין הבילבורד כינה את השיר "בלדה רודפת ומסעירה". "סמית' כתב/ה שיר רגיש, המתחבר לפחד, תקווה וחברות.
שברולט טריילבלייזר
מכון כתר
הלגיון הרביעי מקדוניקה
הלגיון הרביעי מקדוניקה (בלטינית: Legio IIII Macedonica) היה לגיון רומאי.
היסטוריה.
הלגיון הוקם ככל הנראה בשנת 48 לפנה"ס בידי יוליוס קיסר, במהלך מלחמתו כנגד פומפיוס מגנוס. הלגיון השתתף בקרב דיראכיום (באותה שנה) ולאחר מכן נשלח למוקדון וקיבל את הכינוי "מקדוניקה". קיסר תכנן להשתמש בלגיון בפלישתו המתוכננת אל האימפריה הפרתית, אולם עם רציחתו באידו של מארס בשנת 44 לפנה"ס, נגנזו תוכניות הפלישה. עם מותו של קיסר פרצה ברומא מלחמת אזרחים חדשה בין סיעתו של מרקוס אנטוניוס אשר חפצה לשמר את מורשתו של קיסר, לבין סיעת רוצחיו של קיסר שהונהגה בידי גאיוס קסיוס לונגינוס ומרקוס יוניוס ברוטוס. אנטוניוס זימן את הלגיון הרביעי לאיטליה כדי להילחם בקסיוס וברוטוס, אולם אז הצטרף למלחמה גורם חדש ומפתיע: אחיינו של קיסר אוקטביאנוס אשר הכריז על עצמו כיורש הליגיטימי של דודו. כמה לגיונות, ובתוכם הלגיון הרביעי, הצטרפו אל אוקטביאנוס והנחילו לאנטוניוס תבוסה ניצחת בקרב מוטינה.
בשנת 42 לפנה"ס החליט אוקטביאנוס לכרות ברית עם אנטוניוס במטרה להביס את אויביהם המשותפים, היינו רוצחיו של קיסר. הלגיונות הנאמנים להם, ובתוכם הלגיון הרביעי, הפליגו בחזרה למוקדון ושם הביסו את צבאם של רוצחי קיסר בקרב פיליפי. לאחר הקרב חזר הלגיון עם אוקטביאנוס לאיטליה, שם סייע בדיכוי המרד של לוקיוס אנטוניוס. בשנת 31 לפנה"ס הפר אוקטביאנוס את בריתו עם מרקוס אנטוניוס ותקף את נחלותיו במצרים. הלגיון הרביעי השתתף בפלישה זו, ובין היתר נכח בקרב אקטיום. לאחר ניצחונו במלחמה, הציב אוקטביאנוס (שכעת קיבל את התואר אוגוסטוס) את הלגיון הרביעי בהיספניה טארקוננסיס והשתמש בו כדי לדכא מרידות של שבטים מקומיות. החל משנת 13 לפנה"ס הגזרה הייתה שקטה, ובמשך קרוב לחמישים הבאות הועסקו חיילי הלגיון בעיקר בעבודות תחזוקה שונות.
לאחר מכן הועבר הלגיון לגרמאניה סופריור והוצב באזור שהוא כיום מיינץ. על פי השערה אחת הקיסר קליגולה היה זה שהעביר את הלגיון מהיספניה לגרמאניה מכיוון שנזקק לתגבורת במלחמתו כנגד שבט הקאטים. השערה אחרת גורסת שהלגיון הועבר רק בשנת 41 בידי הקיסר קלאודיוס. הסיבה להעברה הייתה ככל הנראה מכיוון שקלאודיוס נאלץ להוציא הלגיון הארבעה עשר גמינה למלחמתו בבריטניה וחיפש לגיון חדש שימלא את מקומו. על כל פנים, בגרמאניה נאלצו חיילי הלגיון לחלוק את המחנה שלהם עם חיילי הלגיון העשרים ושניים פרימגיניה. חיילי הלגיון הרביעי קיבלו את הצד הימני המכובד יותר של המחנה, בעוד החיילים הוותיקים של הלגיון העשרים ושניים נאלצו לעבור לחלק השמאלי.
בשנת 68 התאבד הקיסר נירון, ובכך נפתחה מלחמת האזרחים אשר נודעה בתור "שנת ארבעת הקיסרים". הלגיון הרביעי והלגיון העשרים ושניים הכריזו על תמיכה בטוען לכתר ויטליוס והצטרפו אליו בצעדתו מגרמאניה לאיטליה. הם הביסו את אנשיו של הטוען לכתר אותו בקרב קרמונה, והשתלטו על רומא. חלק מהחיילים תוגמלו על נאמנותם בכך שהועברו למשמר הפרטוריאני. אולם באותה שנה צעד אספסיאנוס עם לגיונותיו מארץ ישראל והביס את צבאותיו של ויטליוס. הלגיון הרביעי הוחזר בחזרה למיינץ ובמשך כמה שנים המשיך להגן על גבולות האימפריה מפני השבטים. בשלב מסוים החליט אספסיאנוס כי הלגיון איננו אמין, ולפיכך פרק אותו והקים משרידיו את הלגיון הרביעי פלביה פליקס.
סוזן פיינשטיין
סוזן פיינשטיין (באנגלית: Susan Fainstein; נולדה ב-1938) היא פרופסור לתכנון ערים בבית הספר לתארים מתקדמים באוניברסיטת הרווארד. היא תאורטיקנית פוליטית וחוקרת תכנון ערים. מחקריה וכתיבתה מתמקדים בהשפעות ההפצה של אסטרטגיות פיתוח עירוני ומגה-פרויקטים, תפקיד הדמוקרטיה והשליטה בקהילה במוסדות ציבוריים מקומיים, ובקביעת תיאוריה מוסרית של "העיר הצודקת". היא כתבה ספרים רבים, הידוע שבהם הוא "העיר הצודקת" (2010), וערכה כרכים רבים במגוון נושאים מתיירות עירונית, למגדר ותכנון. פיינשטיין מוכרת במיוחד בכך ששמה לה למטרה לתכנן עיר צודקת שפיתוחה ותכנונה יהיו על פי אלמנטים של צדק בקביעת מדיניות העיר ותכנון העיר.
ביוגרפיה.
סוזן פיינשטיין נולדה ב-1938 בקליבלנד, אוהיו, בארצות הברית. היא בעלת תואר ראשון בממשל מאוניברסיטת הרווארד, בעלת תואר שני בלימודי אפריקה מאוניברסיטת בוסטון ובעלת דוקטורט במדעי המדינה מ-MIT. בסוף שנות ה-60, במסגרת עבודת הדוקטורט שלה, פגשה פיינשטיין את מרסיה מרקר פלד שהזמינה אותה להצטרף אל הפקולטה לתכנון עירוני באוניברסיטת ראטגרס, על אף שפיינשטיין הייתה בכלל חוקרת בתחום מדעי המדינה. פיינשטיין הצטרפה לפקולטה ונשארה שם כ-30 שנים.
לאורך השנים היא לימדה תכנון ושימור באוניברסיטת קולומביה ותכנון ומדיניות ציבורית באוניברסיטת ראטגרס. כמרצה אורחת הרצתה בין השאר באוניברסיטת אמסטרדם ובאוניברסיטה הלאומית של סינגפור.
ב-2006 היא הצטרפה כעמיתה בכירה למחקר בבית הספר לתארים מתקדמים לעיצוב של אוניברסיטת הרווארד, תפקיד אותו היא ממלאה עד היום.