ב-17 במרץ 2016, הוציאה לאור את האלבום "ליבי ער" וכסינגל את שיר הנושא של האלבום. ב-19 ביוני אותה שנה, הוציאה דיין שיר נוסף מתוך האלבום, "שעה חלפה". הסינגלים הבולטים מהאלבום היו; "בדיוק כמו הירח" ו"לילותיי", שזכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ. השיר הגיע למקום ה-21 במצעד השנתי של גלגלצ של שנת תשע"ז.
2017–הווה: פרויקטים נוספים.
בדצמבר 2017 יצא השיר "תשאל את המים".
במרץ 2018 יצא שיר שני ששמו "הסוף הטוב הזה" וביולי 2018 יצא שיר שלישי בשם "דמעות שקופות". באותו השנה דיין גילמה את מיקה במחזמר "מיקה שלי", שעלה בתיאטרון הבימה בשנת 2018, ומבוסס על שירי יאיר רוזנבלום.
ב-7 בינואר 2019 הוציאה את "לפתוח את הלב". ב-20 במאי 2019, עלתה לשידור העונה החמישית של התוכנית המוזיקלית "The Voice ישראל", בה דיין משמשת מנטורית עם שלומי שבת, וב-1 בדצמבר של אותה שנה, פרסמה דיין את השיר "מי אוהב?".
באוגוסט 2020 הוציאה את השיר "שרק תחייך", שזכה להצלחה, והגיע למקום ראשון במצעד הרשמי של גלגלצ. בדצמבר באותה השנה, הוציאה דיין את השיר "כוחך הרם", שהיה שיר הנושא של הסרט התיעודי "צלצולי פעמונים", המתאר את חייה של הזמרת אהובה עוזרי. בקליפ שולבו קטעים מהסרט. ב-8 במרץ 2021, דיין הוציאה לאור את הסינגל "אתה בכולם". ב-15 ביוני 2021, הוציאה דיין לאור את הסינגל "קרוב בינינו". באותו השנה, גילמה דיין את הזמרת שושנה דמארי, בסדרת הטלוויזיה "פלמח" בערוץ TeenNick לילדי yes.
ב-16 ביוני 2022 הוציאה את השיר "אשדודית באליטה", שכתבה יחד עם רביד פלוטניק. שיר בו היא משתפת על הילדות באשדוד, הפרסום בגיל צעיר ותהליך החזרה בתשובה.
ב-14 ביולי 2022 ביצעה במשכן הנשיא את השיר "לו יהי", לצד הזמר רן דנקר בפני נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן בעת ביקורו בישראל. בסיום ההופעה נמנעה מללחוץ את ידו המושטת של ביידן בשל היותה שומרת נגיעה. למחרת פרסמה דיין פוסט בחשבון האינסטגרם שלה, בו הסבירה את הסיבות שהובילו לתקרית. חמישה ימים לאחר מכן שלח הנשיא ביידן לדיין מסר באמצעות שגריר ארצות הברית בישראל תומאס ריצ'רד ניידס, ובו נאמר: "תודה שהיית נאמנה לאמונה שלך, תודה בשם העם האמריקני על שירתך היפהפייה".
חיים אישיים.
בשנת 2016 החלה דיין בתהליך התחזקות ושמירת שבת. היא סיפרה שעוד קודם לכן ביקרה מדי יום שישי בבית כנסת. כיום היא מגדירה את עצמה דתייה. מתגוררת ברמת השרון.
גארת' סאות'גייט
גארת' סאות'גייט (באנגלית: Gareth Southgate; נולד ב-3 בספטמבר 1970) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ומאמן נבחרת אנגליה בכדורגל.
קריירה.
במועדונים.
סאות'גייט נולד בווטפורד, ושיחק בקבוצת הנוער של המועדון הלונדוני קריסטל פאלאס. הוא החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת ב-1988, בעמדת הקשר המרכזי. באותה העת שיחקה קריסטל פאלאס בליגה השנייה. בעונת מונה לקפטן הקבוצה, ובסיום העונה, עלתה קריסטל פאלאס לפרמייר ליג. הוא המשיך לשחק במדיה עוד עונה אחת, וב-1995 עבר לאסטון וילה.
באסטון וילה, שאף בה שימש כקפטן, הוסב סאות'גייט לעמדת הבלם הקדמי. בעונה הראשונה בה שיחק בקבוצה זכה להניף את גביע הפוטבול ליג, והקבוצה גם העפילה לטורניר גביע אופ"א. בשנת 2000 העפילה אסטון וילה לגמר גביע ה-FA, אך הפסידה לצ'לסי. בסיום העונה הביע סאות'גייט את רצונו לעבור לקבוצה אחרת, אך בניגוד לציפיות, כשעזב את אסטון וילה ב-2001, לא היה זה לקבוצה גדולה, אלא למידלסברו.
בעונת מונה סאות'גייט לקפטן של מידלסברו. ב-2004 היה שותף לזכייה הראשונה בתולדות המועדון בגביע הפוטבול ליג, אך סיים את העונה מוקדם מהצפוי בשל פציעה בברכו. הוא המשיך לשחק במדי מידלסברו עד 2006, אך בעונה האחרונה שלו במועדון מיעט לשחק.
בנבחרת אנגליה.
סאותג'ייט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה במשחק מול פורטוגל בדצמבר 1995, והיה חלק מסגל הנבחרת ליורו 1996 שנערך באנגליה. משחק חצי הגמר מול גרמניה, הוכרע בבעיטות עונשין. לאחר ששתי הנבחרות הבקיעו חמישה שערים, היה סאות'גייט לבועט השישי. השוער הגרמני אנדראס קפקה הדף את הכדור שבעט סאות'גייט, והותיר באצטדיון ומבלי עשרות אלפי אוהדים אנגלים מאוכזבים. ההחמצה הייתה לחלק ממורשת הכדורגל האנגלית, וזכתה לאזכורים תרבותיים שונים. להקת The Business הקדישה להחמצה את אחד משיריה, וסאות'גייט עצמו השתתף חודשים מאוחר יותר בפרסומת לרשת פיצה האט, לצדם של סטוארט פירס וכריס וודל, שהחמיצו בעיטות עונשין במונדיאל 1990.
סאות'גייט הופיע במדי נבחרת אנגליה גם בטורנירים הגדולים הבאים, מונדיאל 1998 ויורו 2000. בסך הכל, הוא השתתף ב-57 ממשחקי הנבחרת, וכבש שני שערים, במשחק מול לוקסמבורג במוקדמות יורו 2000, ובמשחק ידידות מול דרום אפריקה ב-2003.
כמאמן.
בשנת 2006 מונה מאמן מידלסברו, סטיב מקלארן, למאמן נבחרת אנגליה. סאות'גייט בן ה-36 היה חתום באותה העת לעונה נוספת בקבוצה, אך כבר בעונה הקודמת מיעט לשחק, והנהלת הקבוצה החליטה למנותו למאמן במקום מקלארן. המינוי התקבל בביקורת, מאחר שסאות'גייט לא עבר כל הכשרה לתפקיד. בתחילה הוגדר כמנג'ר, אך לאחר מספר חודשים אישרה הנהלת הפרמייר ליג את מינויו כמאמן.
שתי העונות הראשונות של סאות'גייט כמאמן היו מוצלחות, אך במהלך עונת ידעה הקבוצה עליות ומורדות, והחלו להישמע קולות נגד המשך העסקתו כמאמן. בסיום העונה ירדה מידלסברו לליגה השנייה, אך סאות'גייט נותר בעמדת המאמן. לאחר פתיחת עונת פוטר סאות'גייט במפתיע, דווקא לאחר משחק בו ניצחה הקבוצה.
באוגוסט 2013 מונה למאמנה של נבחרת אנגליה עד גיל 21 לשלוש שנים.
ב-27 בספטמבר 2016 מונה למאמנה הזמני של נבחרת אנגליה לאחר פיטוריו של סם אלדרייס. ב-30 בנובמבר חתם על חוזה לארבע שנים כמאמן הנבחרת.
הוא העלה אותה לחצי גמר מונדיאל 2018 וגמר יורו 2020 (הראשון בתולדות אנגליה), בו הפסידה לאיטליה בבעיטות העונשין.
תפקידים נוספים.
במהלך מונדיאל 2006 שימש סאות'גייט כפרשן בערוץ ITV Sport. לאחר סיום תפקידו כמאמן, שב לשמש כפרשן הרשת במשחקי גביע ה-FA, בליגת האלופות ובמשחקיה של נבחרת אנגליה.
בראשית 2011 מונה סאות'גייט לראש המחלקה לפיתוח העילית בהתאחדות הכדורגל האנגלית, לצדו של טרוור ברוקינג. הוא עזב את תפקידו לאחר כשנה וחמישה חודשים.
חיים אישיים.
סאות'גייט נשוי לאליסון ואב לשניים.
בשנת 2004 פרסם סאות'גייט, יחד עם חברו לקבוצת הנוער של קריסטל פאלאס, השוער אנדי וודמן, את הספר Woody &amp; Nord: A Football Friendship. הספר זיכה את השניים בפרס ספרי הספורט הבריטיים בשנת 2004, בקטגוריית האוטוביוגרפיה הטובה ביותר.
רצח עמוס מנטין
רצח עמוס מנטין היה רצח של עובד "בזק" בידי נער פלסטיני ביוני 2003, בימי השיא של האינתיפאדה השנייה. כעבור עשר שנים חייב בית משפט, באופן תקדימי, את הרשות הפלסטינית ואת מעבידת הנרצח לפצות את משפחתו בגין הרצח.
עובד "בזק", עמוס מנטין, הגיע בליווי מאבטח אל היישוב באקה אל-גרבייה לשם תיקון תקלות, בעקבות הזמנות תיקון מאת תושבים מקומיים. בזמן שהמאבטח שוחח עם תושב המקום המתין מנטין ברכבו של המאבטח בחלונות סגורים. נער פלסטיני בן 15 וחצי הגיע למקום, ירה במנטין חמישה כדורים והרגו. המאבטח הצליח לפצוע את המחבל וללכוד אותו.
המחבל הרוצח נשפט בבית משפט צבאי ונדון למאסר עולם.
תביעת הפיצויים.
עיזבונו של מנטין ואמו הגישו לבית המשפט המחוזי תביעה לפיצויים נגד "בזק" וכמה נושאי משרה בה; נגד לילית אבטחה בע"מ, אשר הכשירה את בן נעים לתפקידו כמאבטח והעסיקה אותו ב"בזק"; נגד הראל חברה לביטוח בע"מ, אשר הוציאה פוליסות ביטוח ל"בזק" ו"לילית"; ונגד הרשות הפלסטינית והמועצה הפלסטינית. בשנת 2013, 10 שנים לאחר הרצח, לאחר משפט ארוך חייב בית המשפט המחוזי בהחלטה תקדימית את הרשות הפלסטינית בתשלום פיצוי של כ-1.4 מיליון ש"ח למשפחת הנרצח, על הנזקים שנגרמו לה, בנימוק: "משהביעה הרש"פ את נכונותה לאמן נער בן 15.5 בשימוש בנשק במשך 50 ימים... הרי שברור שעודדה אותו ליישם את המידע שצבר במשך לימודיו, ונוכח האווירה ששררה באותם ימים, ליבוי השנאה וההסתה כלפי ישראל וכלפי היהודים, אך טבעי היה בעיני המחבל כי עליו לממש את הידיעות שצבר במחנה האימונים של הרש"פ בהפעלת נשק ברוח התקופה, קרי: בדרך של רצח יהודי". נדחתה תביעת המשפחה להטיל פיצויים עונשיים על הרשות הפלסטינית. חברת "בזק" חויבה בתשלום פיצוי של כ-600,000 שקלים למשפחה, לא כולל הוצאות משפט. נדחתה התביעה נגד חברת האבטחה "לילית" ונגד הראל חברה לביטוח. מדובר בפעם הראשונה שבה חברה נושאת באחריות לרצח עובד שלה כתוצאה מפעולת טרור.
על פסק הדין הוגשו ערעורים לבית המשפט העליון, ונפסק בהם חיוב של הרשות הפלסטינית בפיצויים עונשיים בסך 3 מיליון ש"ח, בנוסף לפיצויים שבהם חויבה בבית המשפט המחוזי. בקשה הרש"פ לדיון נוסף, נדחתה. הדיון בערעורה של "בזק" טרם הסתיים.
אמין (פירושונים)
פליפה מוניוס
פליפה "פפה" מוניוס קפמס (בספרדית: Felipe "Pepe" Muñoz Kapamas; נולד ב-3 בפברואר 1951) הוא שחיין מקסיקני בעבר. אלוף אולימפי במשחה ל-200 מטר חזה. השחיין המקסיקני היחידי שזכה במדליית זהב אולימפית. כמו כן משמש כנשיא הוועד האולימפי של מקסיקו משנת 2008.
ביוגרפיה.
מוניוס נולד במקסיקו סיטי. אביו נולד באגואסקליינטס ואמו, שהיא ממוצא יווני נולדה בריו פריו שבמקסיקו.
אלוף אולימפי.