הזכר בונה קן בקרבת אזור מים, או לחלופין בונה מעין גבעה בתוך מים רדודים. הזכר מזמין את הנקבה להצטרף אליו לבניית הקן באמצעות קולות וזריקת עשב אשר משמש לבניית הקן אל עבר הנקבה. כאשר הנקבה מצטרפת אל הזכר הם בונים את הקן יחדיו בעזרת עשבים וגבעולים שונים. את הקן נוהג התמירון לחזק בעזרת אבנים.
דגירה.
שני בני הזוג דוגרים על הביצים כאשר הם מתחלפים כל כמה שעות. כאשר ההורה המחליף חוזר לקן הוא נוהג להביא עימו חומרי קינון לחיזוק הקן והגדלתו מפני הסכנות של המים המקיפים את הקן. הדגירה נמשכת בין שלושה לארבעה שבועות לאחריהם בוקעים אפרוחים בצבע צהוב-שחור.
התנהגות.
בדומה לכמה עופות מים אחרים, כשטורף מתקרב לקן ובו גוזל, האם מתנהגת כפצועה כדי למשוך אליה את הטורף. כשהטורף מתקרב אליה יתר על המידה, היא מתרחקת ממנו (לכיוון הרחוק מהקן) ומתחזה שוב לפצועה וחוזר חלילה.
קן אולסן
קנת הארי אולסן (אנגלית: Kenneth Harry Olsen; 20 בפברואר 1926 - 6 בפברואר 2011) היה מהנדס אמריקאי, מחלוצי המחשוב. בשנת 1957 ייסד את חברת DEC ("דיגיטל"), יחד עם הרלן אנדרסון, ועמד בראשה במשך 35 שנה. באמצעות חזון וכושר ניהול הביא אותה להיות חברת המחשבים השנייה בגודלה בעולם, שנייה רק ל-IBM, שהעסיקה בשיאה, בשנות השמונים, כ-120 אלף עובדים בכל העולם, כולל מרכז פיתוח ותמיכה גדול בישראל, ומכירותיה הגיעו ל-14 מיליארד דולרים לשנה. עם זאת, אולסן זלזל בתחום המחשוב האישי, וידועה אמרתו "אין שום סיבה שלאדם פרטי יהיה מחשב בביתו". אך שוק גדל והולך זה, יחד עם הריכוזיות של החברה, שייצרה לבדה את כל התוכנה והחומרה למחשביה בניגוד למגמה העולמית, נגסו ברווחיותה של דיגיטל עד שב-1992 אולץ אולסן להתפטר. שש שנים מאוחר יותר נמכרה דיגיטל לחברת קומפאק.
תולדות חייו.
אולסן נולד בעיר ברידג'פורט, בקונטיקט. הורי אביו היגרו לארצות הברית מנורווגיה והורי אמו משוודיה. בנעוריו היה מתקן מקלטי רדיו בבית הוריו. בין השנים 1944–1946 שירת בחיל הים האמריקני. ב-1952 קיבל תואר מוסמך מ-MIT בהנדסת חשמל.
עוד במהלך לימודיו עסק אולסן בפרויקטים של מחשוב חלוצי, בהם בניית מחשב ניסיוני, מבוסס טרנזיסטורים ומדמה טיסה ממוחשב עבור הצי האמריקאי והיה שותף במיזם TX-2 של מעבדות לינקולן ב-MIT ליצירת אינטליגנציה מלאכותית.
בשנת 1957 הקים יחד עם חברו ללימודים, הרלן אנדרסון, חברת הזנק בשם Digital Equipment Corporation שהתבססה על פטנטים לייצוב זיכרון מחשב מבוסס ליבה מגנטית וחוצץ למדפסת (printer buffer), התקן זיכרון שיאפשר למדפסת לקלוט מידע בקצב גבוה מקצב הדפסתה ויאפשר שחרור המחשב מתלות בקצב ההדפסה של המדפסת. בנובמבר 1960 הכריזה החברה על המיני-מחשב הראשון מתוצרתה, PDP-1, שהתבסס על הארכיטקטורה של מחשב TX-0 עליו עבד אולסן במעבדות לינקולן ב-MIT.
אולסן תפס את תפקידו בדיגיטל כמהנדס-מנהיג ולא רק כמנהל. כך למשל הוא פרסם את עקרונות החברה, שנשאבו מחינוכו: מהימנות, יושרה, הצטיינות, איכות, עבודה קשה וחירות. מבחינה ניהולית, היה מבין החלוצים בשימוש במתודולוגיית הניהול המטריציוני, לפיו עובדי מחקר ופיתוח אינם כפופים לפרויקט או מוצר כלשהו, אלא מוקצים באופן דינמי לפרויקטים שונים לפי דרישה ומנוהלים מקצועית על ידי גורם אחד וכפופים פרויקטלית לגורם אחר. אולסן אף הנחיל לחברה שבניהולו עקרונות הנדסיים שהמוביל בהם היה , הוא דאג להעביר את מסריו למנהלים ולעובדים והדגיש את הצורך בהבנה של צורכי הצרכנים ובקשר רצוף ויציב עמם. שורת המוצרים שפותחו בדיגיטל במהלך שנות השבעים והשמונים ובראשם המיני-מחשבים PDP ו-VAX ומערכת ההפעלה VMS, ענו, אכן, על צורכי השוק והובילו את החברה לתור זהב בו הייתה לחברת המחשבים השנייה בגודלה בעולם. בשנת 1986 בחר המגזין Fortune באולסן כיזם המצליח ביותר באמריקה. באותה שנה זכה לפרס על מנהיגות הנדסית מאת IEEE. ב-1987 ארגן יריד עולמי בשם DECWorld expo, עבורו שכר את אוניית הפאר הענקית "Queen Elizabeth II" על מנת שתעגון בנמל בוסטון במהלך ימי היריד. מניית התאגיד הגיעה באותה שנה לשיא של $199.50 למנייה.
עם זאת, נכשל אולסן לתפוס את הצורך במחשב אישי. הוא ראה בו כלי מיותר, שרוב הציבור לא ירצה ולא יוכל לתחזק לאורך זמן. דיגיטל של אולסן שהקפידה לא להתפשר על איכות, גם על חשבון זמן פיתוח, לא התאימה לעולם של "Time to market" (הוצאת מוצר לשוק לשם כיבושו לפני המתחרים, גם תוך התפשרות על בשלות ואיכות). ההתעקשות על סגירות וביצוע כל הפיתוח בתוך דיגיטל לא התאימו עוד לעולם של פתיחות ושילוב כישרונות. כך הפסידה דיגיטל נתחי שוק למערכת ההפעלה UNIX, שגברה בפופולריות על VMS, ולמחשבים אישיים. הניסיון להילחם ב-UNIX באמצעות מערכת ההפעלה הכושלת ULTRIX וב-IBM PC באמצעות המחשב האישי הכושל Rainbow גרמו לדיגיטל הפסדי ענק.
ב-1992 אולץ אולסן לפרוש מהנהלת דיגיטל. את זמנו והונו השקיע בארגון הפוליטי-נוצרי "המשפחה".
אולסן נפטר באינדיאנפוליס בגיל 84.
ב-2011 הופיע במקום השישי ברשימת 150 היזמים בוגרי MIT בעלי החשיבות הרבה ביותר.
פירוגען
ברבק
בּרבּק (באנגלית: Bareback) הוא ביטוי סלנג המתאר יחסי מין בהם יש חדירה ללא שימוש בקונדום. ברבק מתייחס ליחסי מין שבמתוכנן ובמודע נעשים ללא קונדום ולא כולל מקרים בהם נעשה שימוש שגוי או אי-שימוש בשוגג בקונדומים. מקור הסלנג מתחום רכיבה על סוסים ומתאר רכיבה ללא אוכף. הגיית הביטוי מיוחסת לסקוט אוחרה (Scott O'Hara) שבשנת 1997 הציג אותו בספרו, Autopornography, שם הגדיר אותו כסקס ללא קונדום בין גברים המקיימים יחסי מין עם גברים החיים עם איידס. הביטוי ברבק תואר כביטוי כמקושר לסכנה מצד אחד וריגוש מהצד השני. בהמשך הזמן הביטוי התרחב והתייחס גם ליחסי מין שאינם בין גברים.
היסטוריה.
אף על פי שקונדומים נתפסו בתחילה כאמצעי למניעת הריונות לא רצויים במהרה התפתח שימוש בהם כדי למנוע הידבקות במחלות מין. כאשר נגיף ה-HIV קיבל הכרה בשנות ה-80 והתחילו להבין כיצד הוא מועבר, השימוש בקונדום כאמצעי למין בטוח הפך לנפוץ הרבה יותר בקרב הומואים. בתחילת שנות ה-80, תקופת משבר האיידס, סקס מוגן על ידי שימוש בקונדום היה כה נפוץ עד שהשימוש בקונדום הפך לנורמה בקרב הומואים. בשנת 1995 מספר הומואים נשאי נגיף ה-HIV הכריזו על סירובם ללבוש קונדום בעת קיום יחסי מין עם נשאי HIV אחרים. ההכרזה הזו הובילה לפאניקה מוסרית סביב התיאור האירוטי של ברבק, כאשר החשש היה שהתופעה תתרחב מעבר לאנשים שחיים עם נגיף האיידס ותוביל ליחסי מין לא מוגנים גם בקרב כאלה שלא חיים עם נגיף האיידס.
תאוריות על התרחבות התופעה.
התגברות תופעת הברבק במהלך שנות ה-90 העסיקה באופן תדיר את העיתונות הגאה בעולם. טורים רבים ומאמרי מערכת פורסמו באדבוקט ( The Advocate) ובג'נר (Genre magazine). בעיתונות הגאה ובמחקר האקדמי ניסו להבין את הגורמים לכך שתופעת הברבק החלה להפוך למקובלת:
ברבק בסרטי פורנו גאים.
סרטי פורנוגרפיה היוו מוקד פעילות סביב סוגיית הברבק מתוך האמונה כי הם מהווים מודל לחיקוי ויעודדו את הציבור להתנסות בפרקטיקות סיכוניות. במהלך שנות ה-70 וה-80 לפני המודעות לאיידס הקונדום נתפס כלא רלוונטי להומואים שלא חששו מכניסה להריון ופרקטיקת הברבק הייתה הסטנדרט בפורנוגרפיה. משנות ה-90 כשהמודעות לאיידס גברה הופעלו לחצים על מפיקי פורנו להשתמש בסרטיהם בקונדומים וזאת הן מהטעם שהם מהווים מוקד לחיקוי והן מדאגה לשלומם של השחקנים. בתחילת שנות ה-90 רוב סרטי הפורנו שהציגו חדירה אנאלית כללו שימוש בקונדום אך החלו להפיע מספר הולך וגדל של סרטים בהם הופיע מין לא מוגן. במקרים מסוימים היה מדובר בחברות הפקה ייעודיות שהוקדשו לסרטי ברבק ובמקרים אחרים נוצרו סרטים בהם הצופים הניחו שמדובר בברבק אולם המצולמים היו זוגות בחיים האמיתיים או שעל ידי אמצעי עריכה הצליחו לטשטש את הקונדום שלבשו. בניגוד למפיקים הללו יש אחרים שמתעקשים לתת מספרים הפוכים בעד לבישת קונדומים דרך כך שהם נותנים לקונדומים משקל ייחודי אם זה על ידי צילומי תקריב של פתיחת ולבישת הקונדום שמבהירים לצופים שאין בכלל ספק ומדובר ביחסי מין מוגנים.
דוגמה ייחודית לעיסוק בסוגיית הברבק בסרטי פורנו הופיעה בסרט הפורנו-פארודי "אוליבר טווינק", זוכה פרס הגרביז (Grabby Awards) בקטגוריית הסרט הפורנו הקומדי הטוב ביותר בשנת 2008. בסרט זה שלא כמו באחרים סוגיית אמצעי ההגנה נכנסו למרכז העלילה ולא הוצבו כשלב מבין שלבי יחסי המין המצולמים. במאי הסרט, פיטר ז. פן (Peter Z. Pan) מבסס את העלילה על הרומן אוליבר טוויסט של צ'ארלס דיקנס, ומספר על אוליבר שעבר מבית היתומים אל העיר הגדולה כדי לנסות את מזלו. אולם בשונה מן הקלאסיקה הספרותית בסרט אוליבר החל לעבוד בזנות ונחטף על ידי במאי סרטי פורנו ברבק מרושע שרוצח את האסיסטנטית הטרנסג'נדרית שלו לאחר שהיא נותנת לשחקנים קונדומים מבלי שישים לב ומתרה בהם לקיים יחסי מין מוגנים.
דימיטר גרקוב
דימיטר פניוטוב גרקוב (בבולגרית: Димитър Панайотов Греков; 14 בספטמבר 1847, בולגרד, נסיכות מולדובה – 7 במאי 1901, סופיה, נסיכות בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות שר וכן כראש ממשלת נסיכות בולגריה.
ביוגרפיה.