מחקרים אלו היוו את הבסיס לפיתוח הפרספקטיבה של הקרימינולוגיה החיובית. במחקר שהתמקד בתהליכים ובהשפעות של השתתפות בקבוצות NA על החברים בהן נמצאו מגוון של תהליכים משמעותיים והשפעות אינטגרטיביות אותן ניתן לחלק לשלושה מישורים: בין-אישי, תוך-נפשי ורוחני. במישור הבינאישי נמצא שקבוצות NA משמשות עבור החברים כגשר לחברה הנורמטיבית. הקבוצות הן נורמטיביות ומקובלות בחברה הרחבה ככאלו. מאידך, כדי להיות חבר בקבוצה על האדם להצהיר שהוא מכור, קרי, אינו נורמטיבי, כך שעם ההתחברות לקבוצה האדם המגדיר עצמו כמכור וסוטה מהנורמה, למעשה פוסע בחזרה אל החברה הנורמטיבית. בהקשר זה קבוצות NA נמצאו מהוות תת-תרבות של החלמה, כאשר החברים המצטרפים אליהם לומדים את ערכי ונורמות החברה הנורמטיבית, לומדים שפה של החלמה ויכולים למלא תפקידים שהם מכובדים חברתית ואפילו יכולים להנהיג באופן שמכוון החלמה וחזרה לחברה הנורמטיבית. במישור התוך-נפשי נמצא שהכניסה אל והחברות בקבוצות NA מלוות בשינוי הדרגתי בהשקפת העולם של החברים, באופן הנוגע לכל תחומי חייהם. שינוי זה יכול לעיתים להיות כמו קונברסיה, בה המכור שהצטרף לקבוצה משנה את אמונותיו, תפיסותיו ואת התנהגותו. במחקר עדכני, שבחן קבוצה לעזרה-עצמית לגברים אלימים שהוקמה בישראל ביוזמת משרד הרווחה, נמצא שהתהליכים שעברו הגברים החברים בקבוצה משקפים גם כן עקרונות של קרימינולוגיה חיובית: החברות בקבוצה אפשרה לגברים לחוות תיוג חיובי שתיקן את התיוג השלילי אותו חוו מעצם הגדרתם כגברים אלימים. כמו כן, הגברים למדו איך באופן חיובי להמיר את רצונם בשליטה על בנות זוגן בלקיחת אחריות על התנהגותם-הם, וגם זכו לחוויה של חברות במערכת חברתית שיתופית עם שוויון זכויות בין החברים, שקובעים את התנהלותם באופן שיתופי - דמוקרטי.
בשני מחקרים שונים נבחנה ההשפעה של מפגש אישי עם טוּב נתפס, כפי שהוא מתבטא בפעילותם של מתנדבים, שנתפסים כאלטרואיסטים בעיני אלה הנעזרים בהם. מחקרים אלה התמקדו במפגשים של מתנדבים עם נוער בסיכון שפעלו במסגרות ההתנדבותיות הבאות בישראל: (1). ניידות שירות של על"ם עבור נוער בסיכון (מחקר איכותני) ; ו- (2). מרכזי סיוע לנוער בסיכון (מחקר איכותני וכמותני). הממצאים מראים כי בני הנוער היו מודעים לכך שהם מקבלים סיוע ממתנדבים, אשר, כאמור, נתפסו בעיניהם כמייצגים אלטרואיזם אמיתי; הם הביעו סיפוק מפעילותם עד כדי העדפת שירותיהם על פני אלה של עובדים בשכר; והושפעו באופן חיובי באמצעות המפגשים עמם. מפגשים אלה הגבירו את המודעות שלהם לגבי נתינה ללא קבלת תמורה חומרית, אשר הציבה מעין סתירה להשקפת עולמם הקודמת לפיה העולם הוא כמו שדה קרב עוין. במקרים מסוימים, הדוגמה האישית של המתנדבים היוותה השראה עבור בני הנוער לשקול להתנדב בעצמם. היו בני נוער שהצליחו להכליל את התמונה האלטרואיסטית על שאר שירותי הרווחה ולהתגבר על התנגדויותיהם הראשוניות לקבלת סיוע ממסדי. המתנדבים היוו דוגמה חיה לאפשרות קיומו של טוּב אנושי אליו ניתן להיחשף באמצעות מפגשים אישיים, והיוו הוכחה לקיומה של "חברה אכפתית" הפועלת על בסיס אכפתיות הדדית ודאגה חסרת פניות. ההסבר המוצע מתייחס לניגוד בין הדוגמה האישית שייצגו המתנדבים לבין הריכוז העצמי של בני הנוער בסיכון, אשר השתנה במעט כתוצאה מכך. ממצאים אלה ממחישים את ההשלכות היישומיות של התערבויות חדשניות עם נוער בסיכון, ומדגימים את חשיבותו של "מדע הטוּב".
מחקר זה הוא הראשון שתוכנן, עוצב ונערך על בסיס הגדרת הקרימינולוגיה החיובית. מטרת המחקר, שהתבסס על שיטות מחקר איכותניות, הייתה לזהות את הגורמים הפנימיים והחיצוניים שסייעו לעברייני מין כלואים בתהליך השינוי והשיקום שלהם. מרבית המשתתפים (אסירים מבתי הכלא מעשיהו ואיילון) דיווחו כי הם חוו שינויים אישיים וחברתיים חיוביים במהלך מאסרם הנוכחי, אותם ייחסו לתמיכה הרחבה שקיבלו מ"אחרים משמעותיים" בחייהם, בתוך ומחוץ לכלא, כשהכוונה בעיקר לבנות-זוג, הורים, מטפלים ואנשי דת. מהראיונות עם משתתפי המחקר עלה כי תמיכה זו כללה מרכיב של קבלה חברתית ואנושית שלהם. יודגש כי אין מדובר בקבלה ללא תנאי, אלא כזאת הדורשת לקיחת אחריות ועשיית שינוי יסודי מצד עוברי החוק, שניתן להתייחס אליה כאל אהבה מותנית. מדובר במרכיבים הדומים לאלו הכלולים במנגנון הביוש הרה-אינטגרטיבי. המסקנה העיקרית העולה מהמחקר היא, שניתן להשיג שינויים חיוביים גם תחת תנאים קשים כדוגמת מאסר, באמצעות מפגש עם חזקות אנושיות כדוגמת קבלה חברתית, סליחה, חמלה ומתן הזדמנויות להשתקם.
הידבקות רגשית
בית ענות
בֵּית עֲנוֹת היה יישוב מקראי בממלכת יהודה הנזכר ברשימת הערים של נחלת שבט יהודה, ב, בקבוצה 8 של הערים: .
בית ענות במקרא.
בית ענות נזכרת פעם אחת ויחידה במקרא, ברשימת ערי יהודה ב, בקבוצה 8 מבין הערים, קבוצה שמקומה בהר יהודה צפונית לחברון.
רשימה זו היא המקור הטופונימי המפורט ביותר במקרא, והבסיס למחקר הגאוגרפי-היסטורי של יהודה המקראית. ניתוח טקסטואלי והסטורי מראה כי היא חלק מרשימה גדולה יותר שכללה גם את ערי בנימין ב, כלומר את מלוא היקפה של ממלכת יהודה. הרשימה איננה מהתקופה המשוערת של יהושע או של ההתנחלות, שכן היא משקפת שיא יישובי אליו הגיעה ממלכת יהודה רק במאות 7–8 לפסה"נ, בערך ימי חזקיהו או יאשיהו (עדיפות מסוימת לאחרון). אשר למהות הרשימה המקורית יש מחלוקת. היה מקובל להניח שהיא שיקפה חלוקה מנהלית של ממלכת יהודה, שכן הערים ערוכות בקבוצות גאוגרפיות. אולם גבולותיהן של הקבוצות אינם מוגדרים, והן נכנסות לעיתים זו לתוך זו. כל שניתן לומר הוא שהרשימה משקפת את המצב היישובי בממלכת יהודה, כנראה בימי יאשיהו. סקר הר יהודה והמחקר הנלווה אליו תומך במסקנה זו.
גלגולי השם והיישוב לאור המקורות.
שיחזור שמה המקורי של בית ענות הוא בעייתי, לאור הנתונים הטקסטואליים השונים. בנסחי המסורה הוא מופיע תמיד כ'בית-ענות'. אשר לתרגום השבעים, הצורה המשתקפת מנוסח ה-70א היא 'בית-ענון', ומה-70ב 'בית-ענם'. יש הקושרים שם זה ל'בית-ענו' הנזכרת בספר יהודית (א 9) כיישוב ביהודה, כנראה דרומית לירושלים. אוסביוס בספר האונומסטיקון מביא צורה הדומה ל-70א; בערך עין הוא מזכיר כפר בן זמנו בשם 'בית-עניין' או (לפי היארונימוס) 'בית-ענים' (Bethennim), המצוי 2 מילין מהאלה ו-4 מילין מחברון; בערך עינם, אותו הוא מביא בצורה 'עיניים', חוזר ונזכר אותו כפר בצורה 'בית-ענים'. מקובל להניח בעקבות רובינסון כי השם המקראי, וגם שם היישוב מימי אוסביוס, נשתמרו בח' בית-עינון (במפות החדשות: בית-ענון).
לפי דעה נפוצה אין 'בית-ענות' אלא צורה משנית או שיבוש של השם 'בית-ענת', הקשור לאלה הכנענית בשם זה. מרגוליס סבור שגם נוסח ה-70ב אינו אלא שיבוש אופייני לצורה 'בית-ענת'. מאידך, פרט לנוסח המסורה עצמו כל הנתונים הטקסטואליים (לרבות ה-70ב) הם וריאציות על השמות 'בית-ענ{ו}ן' או 'בית-ענ{י}ם', כאשר האותיות 'ם' ו-'ן' בסופי מילים מתחלפות תכופות הן בעברית והן ביוונית. אבי-יונה שיחזר את שם היישוב מימי אוסביוס כ'בית-עיניים'. אנשי הסקר הבריטי הציעו פתרון מקורי, בעקבות גזניוס, לפיו כשם ש'עינון' בערבית הוא ריבוי של המילה עין\מעין, כך גם הצורה 'ענות' (או עיניים) עשויה להיות ריבוי של אותה מילה בעברית. קלאי הציע כי לפנינו אחד מאותם שמות שבמקורם לא נסתיימו בעיצור ולפיכך נהגו בצורות שונות כבר בתקופה קדומה, והגיוונים הטקסטואליים אינם שיבושים אלא משקפים צורות ממשיות שונות של השם. - לסיכום, נראה כי במחקר החדש מתגבשת הדעה כי הצורות 'בית-ענ{ו}ן' או 'בית-ענם\ענים\עיניים' הן המקוריות, ומכל מקום אין הצורה 'בית-ענות' קשורה לאלה ענת. למניעת סירבול מצוין היישוב כאן כ'בית-ענות'.
בעיית הזיהוי.
מקובל היה כמעט ללא עוררין במחקר כי ח'רבת בית-עינון, שבסמוך לכפר הערבי בית עינון, לא זו בלבד משמרת את שם היישוב הקדום, אלא אף יש לזהותו בה. מסתמכים הרבה על סקר החרום של משה כוכבי על בסיס דיווחם של חרסים מהתקופה ה'ישראלית' II. ח' בית-ע{י}נון כוללת שרידי כנסייה ביזנטית (אתר 1) ובמרחק מה חורבה קטנה (אתר 3), שתיהן שוכנות בלב העמק. הגדרת החורבה כ'תל' נראית מופרזת: זוהי חורבה ששטחה כ-6 דונם ואף פחות, אין להבחין בה הצטברות עיים קדומים וחרף דלילות המבנים המאוחרים הממצא הקראמי דל (12 שפות בס"הכ). נראה שבעמק היה יישוב כלשהו בתקופת הברונזה הקדומה 1, ששרידיה נמצאו בסקרים הן בחורבה והן בסמוך למעין. בפעולות בניה בכפר הקטן שבחורבה נתגלו גם כלי חרס משלב המעבר בין תקופת הברונזה התיכונה לתקופת הברונזה המאוחרת: ספק אם מדובר ביישוב, וייתכן שכאן קבורות בלבד. כיוון שהחורבה מצויה בלב עמק מעובד, שבשוליו כמה אתרים גדולים, ייתכן מאוד ששאר השרידים הקדם-ביזנטיים שייכים רק לאתר-בת של אחד היישובים הללו, ושמא אינם אלא חרסי-שדה בלבד. בדיקת קופסאות החרסים והרישומים מורה כי בסקר כוכבי נמצא באתר אך שבר שפה יחיד מתקופת הברזל (שלב 2), ובסקר הר יהודה של אבי עופר אף לא אחד. לאור אופיו של האתר ספק אפוא אם נתקיים בו יישוב של ממש בתקופה זו, אף אין מוכר כל יישוב משמעותי מאותה תקופה בהר-יהודה השוכן כמו ח' בית-ע{י}נון בלב עמק מישורי. האתר הסמוך ביותר לח' בית-ע{י}נון ואשר מתאים לזיהוי בית-ענות\ן הוא ח' רס א-טויל, השולטת על העמק בו שוכנת בית-ע{י}נון וממוקמת רק כ-1,500 מ' ממנה.
ח' רס א-טויל.