בפברואר 1961 ביקר שוב בישראל, ובמהלך ארוחת ערב חגיגת שערך לכבודו שר האוצר אשכול, במלון המלך דוד בירושלים, הכריז שהוא מבטל את כל השקעותיו בישראל. רוגוזין התלונן שוב על הבירוקרטיה ועלויות השכר בישראל. במפעל לא בוצעו השקעות נוספות, ויחסי העבודה בו היו מעורערים ופרצו בו לעיתים שביתות. ב-1965 אף פרצה בו שרפה. בשנת 1964, נחשף כי המפעל קיבל את 800 הדונם שלו במחיר אפסי, אך הם נרשמו בספרי החברה בשווי של מיליוני ל"י ורוב השטח לא נוצל מאחר שהמפעל הוקם על שטח של 100 דונם בלבד. רוגוזין גם הפסיק להיות מעורב במפעל. הוא העביר 70% מהמניות שהחזיק לחברה לנאמנות שהייתה בשליטת מדינת ישראל, 10% למוסדות מדע ו-20% הנותרים היו בידי קבוצת משקיעים מארצות הברית בראשות איש העסקים ארווין מלצר. בשנת 1969 נעשה ניסיון למכור את המניות שהיו בידי הממשלה ורוגוזין הודיע שאינו מתנגד.
בשנת 1965 פרש רוגוזין מ"בוניט" (Beaunit Corporation), התאגיד הרב-לאומי שהקים, העסיק 10,000 איש ושיווק סחורה בהיקף שנתי של 150 מיליון דולר. מאז הקדיש את זמנו לצדקה.
ב-1963 תרם מיליון וחצי ל"י להקמתם של שלושה בתי ספר בארץ. בשנה שלאחר מכן תרם 2.5 מיליון דולר לקרן החינוך בישראל. כמו כן הקים קרנות חינוך שסייעו לבניית בתי ספר ומוסדות נוספים. בישראל הוקמו שמונה בתי ספר תיכוניים על שמו באשדוד (שניים), בקריית-גת, בתל אביב, במגדל-העמק, באור-יהודה, בקריית-אתא ובראש-העין. בית הספר הראשון על שמו היה בית הספר אורט ימי באשדוד ונחנך בנוכחותו. סכום תרומותיו לחינוך בישראל ובארצות הברית נאמד ב-50 מיליון דולר.
בפברואר 1967 ביקר בישראל לכבוד יום הולדתו ה-80, אך שוב התלונן על הכלכלה הישראלית ומוסר העבודה הירוד והודיע שזה ביקורו האחרון.
רוגוזין נפטר באלנהרסט () שבניו ג'רזי. הוא הותיר אחריו בן יחיד, ליונל רוגוזין, במאי קולנוע.
לאחר מותו.
לאחר מותו מדינת ישראל החליטה למכור את המפעל לאיש העסקים האמריקאי ארווין מלצר, שכבר החזיק בחלק מהמניות. מלצר שילם 28 מיליון ל"י עבור מניות המדינה וקרקע המפעל בשטח של 400 דונם. המפעל הוחזק בידי חברה ציבורית בשם "תעשיות רוגוזין בע"מ" שמניותיה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1984 היה המפעל על סף סגירה עקב עלויות העבודה הגבוהות, לעומת מפעלים דומים בעולם. מלצר מינה את עצמו למנכ"ל (בנוסף לתפקיד היושב ראש בו כבר החזיק), קיצץ את מספר העובדים ל-175 בלבד והמפעל חזר להרוויח. המפעל לבסוף נסגר בשנת 1990, לאחר שהעובדים לא הסכימו לקיצוץ נוסף בשכרם. מניות החברה הציבורית "תעשיות רוגוזין" המשיכו להיסחר בבורסה, והחברה הודיעה שהיא מתכוונת להמשיך בעסקיה כחברת שיווק של חומרי גלם שתרכוש מחוץ לישראל. בנוסף ביקשה לפתח פרויקטים של נדל"ן על הקרקע שהחזיקה סמוך לנמל אשדוד. בשנת 1993 נמכרה "תעשיות רוגוזין" לאנשי העסקים עזרא הראל ומנחם עצמון. הפעילות במפעל חודשה, אך בשנת 1995, הם מכרו את קרקעות המפעל, הנמצאות בסמוך לתחנת הכוח אשכול, לחברת החשמל תמורת 62.5 מיליון דולר (בעסקה שקיבלה את השם "פרשת רוגוזין"). הקרקע עברה לחזקת חברת החשמל בשנת 1998 והמפעל נסגר סופית. בשנת 2009 הוגש כתב אישום באשמת שוחד נגד השופט לשעבר דן כהן שהיה דירקטור ויו"ר ועדת הנכסים של החברה. כהן הואשם שפעל לביצוע העסקה במחיר מופקע, לקרקע שלחברת החשמל לא היה צורך בה, תמורת שוחד. בשנת 2013 הורשע, במסגרת עסקת טיעון, במרמה והפרת אמונים (במקום בשוחד) בגין "פרשת רוגוזין", על כך שלא דיווח לדירקטוריון על הקשרים שיש לו עם בעלי "תעשיות רוגוזין", עזרא הראל.
בשנת 2002 נמחקו מניות חברת "תעשיות רוגוזין" מהבורסה, לאחר שנכנסה להליכי פירוק עקב חובות למחזיקי איגרות החוב שלה.
ביולי 2020, לאחר שעמד נטוש למעלה מ-20 שנה, נהרס המפעל באשדוד.
הנצחה והוקרה.
שמו הונצח ברחובות ובבתי ספר רבים בארץ: בין השאר קרויים על שמו בית ספר בקריית גת, בבאר שבע, באשקלון ובמגדל העמק, מספר מוסדות חינוך בקריית אתא ורחוב ראשי ומדרחוב באשדוד.
כמו כן נקרא על שמו מכון מחקר בתחום מחלות הכליות של המרכז הרפואי קורנל (Cornell Medical Center) בניו יורק.
סנסקריט
סנסקריט (בסנסקריט: संस्कृतम्; מילולית: "השפה המלוטשת" או "השפה שחוברה נכון") היא שפה הודו-ארית. היא אחת מתוך 23 השפות הרשמיות בהודו ושפה רשמית באוטראקהאנד. השפעות השפה ניכרות בכל השפות הצפוניות שהתפתחו ממנה ואף באוצר המילים של השפות ההודיות הדרומיות. הסנסקריט נכתבה בסוגי כתב שונים באזורים שונים של הודו, אך מקובל להדפיס ספרי סנסקריט בכתב הדוונאגרי. הסנסקריט נחשבת שפה מתה, מאחר שאין לה דוברים ילידיים.
הסנסקריט היא השפה הליטורגית בה נכתבו הוודות וכתבי קודש נוספים, שפת השירה והספרות הקדומה, שפת הדת והפילוסופיה ושפת המדע. מלומדים מחלקים שונים של תת-היבשת ההודית דיברו והתווכחו זה עם זה בסנסקריט, שהייתה השפה המשותפת להם ושימשה אז כלינגואה פרנקה. החיבורים העתיקים ביותר בסנסקריט הם מהקנון המוקדם של התרבות הוודית - הוודות, והם חוברו בנוסח עתיק של הסנסקריט השונה מן הקלאסי, ויש הקוראים לשפה זו "השפה הוודית". בצורתה הקלאסית התקבעה השפה ב, אז חיבר המדקדק הגדול פניני מאמר שקיבע את כללי הדקדוק שלה. עם זאת, ניתן למצוא גרסאות מקומיות שונות של הסנסקריט והיא השתנתה במהלך הדורות. בנוסף חוברו בה רוב החיבורים האקדמיים בתת-היבשת ההודית וחיבורים טכניים שונים, כגון מדריכים לטיפול בסוסים או מדריכי בישול. קיימים יותר טקסטים בסנסקריט מאשר בלטינית וביוונית גם יחד, מכיוון שחלק ניכר מהם הועבר, בצורה מסורתית, בעל פה.
מאות מיליוני בני אדם משננים מנטרות בסנסקריט מדי יום ורבים לומדים את החיבורים העתיקים הפילוסופיים המדעיים והספרותיים שלה, שרים אותם ומשננים אותם. יש קבוצות בעלות אג'נדה לאומית שמנסות להחיות את שפת הסנסקריט ולהפוך אותה לשפת יומיום מודרנית שמייצגת את הלאום ההינדואי, בדומה למודל העברי של אליעזר בן-יהודה.
ברצלונה (פירושונים)
הפועל ירושלים
הפועל ירושלים היא אגודת ספורט ירושלמית השייכת לתנועת הפועל. האגודה נוסדה בשנת 1926. האגודה היא המובילה בעיר מבחינת ענפי הספורט הפועלים בשמה. כיום ענפי הספורט המובילים בה הם כדורסל, כדורגל, שחייה וכדורעף.
בעבר פעלו כל ענפי הספורט של הפועל ירושלים תחת מסגדרת משפטית אחת אשר נוהלה על ידי ההסתדרות. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הפריטה ההסתדרות את מועדוני הספורט שלה ובכך גם ענפי הספורט של הפועל ירושלים הועברו לניהול של עמותות שונות אשר נקנו על ידי בעלים שונים.
מועדון הכדורסל.
מועדון הכדורסל של הפועל ירושלים נוסד ב-1943 וכיום הוא נחשב לאחד המועדונים הבכירים בישראל. הקבוצה זכתה באליפות המדינה ב-2015 וב-2017, זכתה שש פעמים בגביע המדינה וב-2004 זכתה בתואר השני בחשיבותו באירופה: גביע יול"ב. כמו כן, הקבוצה זכתה גם בשבע סגנויות אליפויות המדינה (1996, 1997, 1999, 2001, 2006, 2007 ו-2016), תואר בעל חשיבות רבה, עקב שליטתה הכמעט מוחלטת של מכבי תל אביב בכדורסל הישראלי.
נכון לעונת 2021/22, מאמן הקבוצה הוא יותם הלפרין ויו"ר הקבוצה הוא אייל חומסקי. הקבוצה משחקת בפיס ארנה הממוקם על הגבול בין השכונות מלחה וקטמונים שבירושלים.
מועדון הכדורגל.
אגודת הכדורגל של הפועל ירושלים נוסדה ב-1926, ובמשך שנים רבות הייתה לקבוצה המובילה של העיר ירושלים. מגרשיה הביתיים התחלפו במהלך השנים: מגרש קטמון, אצטדיון ימק"א, אצטדיון טדי ואצטדיון גבעת רם. הישגה הגדול ביותר היה הזכייה בגביע המדינה בשנת 1973, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על הכח רמת גן. זאת לאחר הפסד שנה קודם לכן 1:0, בגמר מול הפועל תל אביב.
בשנות ה-80 וה-90 איבדה הקבוצה את ההגמוניה העירונית ליריבה העירונית בית"ר ירושלים והקבוצה התנדנדה בין הליגה הראשונה והליגה השנייה, ואף נפלה בעונת 2001 לליגה השלישית. הישג ראוי לציון בשנים אלו הוא ההגעה לגמר גביע המדינה בשנת 1998, בו הפסידה 2:0 למכבי חיפה.
בשנת 2007 הקימו אוהדי הפועל ירושלים את הפועל קטמון ירושלים - קבוצה בבעלות אוהדים אשר מטרתה הייתה להחליף את הבעלות על הפועל ירושלים.
כיום הפועל ירושלים הוא מועדון הכדורגל הבכיר בישראל אשר נמצא בבעלות אוהדים. זאת לאחר שבשנת 2020 קנתה "הפועל קטמון ירושלים" את הזכויות והמוניטין על השם "הפועל ירושלים" ומאז מפעילה את הקבוצה בשם זה.
מועדון הכדורסל נשים.
מועדון הכדורסל נשים של הפועל ירושלים נוסד ב-1952 וכיום משחק בליגה הלאומית. הקבוצה זכתה פעם אחת באליפות המדינה. כמו כן, הקבוצה זכתה גם בשתי סגנויות גביע המדינה (1962, 1971).
הקבוצה היא שריד אחרון ל"הפועל" המיתולוגית ועדיין שייכת להסתדרות – מועצת הפועלים שנותנת את חסותה לעמותה שמנהלת את האגודה.
נכון לעונת 2009/10, מאמן הקבוצה הוא אורי מסיל ויו"ר הקבוצה הוא שמואל גול.
הקבוצה משחקת באולם שטראוס הממוקם ברחוב שטראוס 17, במרכז העיר ירושלים.
מועדון השחיה.
אגודת הפועל ירושלים הנה האגודה המובילה בארץ בשחייה. היא הוקמה ב-1989 על ידי אגודת שחייני ירושלים. מאז קטפה כמעט את כל תוארי האליפות האפשריים.
כיום המנכ"לית של האגודה היא הדר בן דרור.
בין השחיינים הידועים של האגודה בעבר ובהווה נמנים ודים אלכסייב ודן קטלר (השתתפו באולימפיאדת אטלנטה), מיקי חליקה, אורן אזרד, יואב מאירי, יואב גת ושילו איילון.
בריכות האגודה הן: חוות הנוער הציוני, בית הנוער העברי, בית טיילור, נווה יעקב, בית החייל, בית שמש וכפרי עומר (שלוחה בנגב).
מועדון הכדורעף.