012 קווי זהב בע"מ הוקמה בשנת 1997, כשמשרד התקשורת פתח את ענף השיחות הבינלאומיות לתחרות, והייתה אחת מבין שלוש החברות הראשונות שסיפקו שירות זה. החברה סיפקה את השירותים תחת קידומת הגישה 012. בשנת 2006, בעקבות החלטת משרד התקשורת לפתוח גם את ענף הטלפוניה המקומית לתחרות, ניתן לחברה רישיון מפ"א (מפעיל פנים ארצי) עם קידומת 072. סלוגן החברה היה אז: "012 סתם כי בא לי לדבר..." ביוני 1999 שינתה החברה את שמה ל"אינטרנט גולד - קווי זהב בע"מ".
סמייל תקשורת.
בדצמבר 2006, רכשה סמייל תקשורת את חברת "012 קווי זהב", שהייתה ספקית טלפוניה מקומית ובינלאומית ומיזגה אותה לתוכה. החברה הממוזגת שינתה את שמה ל"012 סמייל תקשורת" והחלה להפעיל את מותג 012 smile המחודש
בשנת 2010 רכשה קבוצת אמפל את פעילותה של "012 סמייל תקשורת". ובהמשך נמכרה לקבוצת פרטנר
לאחר המכירה, נותרה אינטרנט זהב בעלת חברת התוכן "סמייל מדיה" בלבד, ששינתה את שמה ל-"גולד-מיינד מדיה". חברה זו פועלת בתחום בניית אתרי אינטרנט ומפעילה מספר אתרי אינטרנט, פורטלים ואת אתר המכירות P1000. עד ל-6 ביולי 2008 הייתה בעלת 50% מאתר MSN ישראל בשיתוף מיקרוסופט ישראל.
בעלי עניין.
בעלת השליטה בחברה היא חברת יורוקום תקשורת המחזיקה כ-70% ממניות החברה. יושב ראש החברה הוא שאול אלוביץ המחזיק כ-0.18% ממניות החברה והמנכ"ל הוא דורון תורג'מן.
ארקדי רייקין
ארקדי רייקין (ברוסית: Аркадий Райкин; (ב-24 באוקטובר 1911, ריגה – 17 בדצמבר 1987 מוסקבה) היה אמן סטנד-אפ סובייטי יהודי בעל תוארים האמן העממי של ברית המועצות (1968), גיבור העמל הסוציאליסטי וחתן פרס לנין (1980). הפופולריות שלו בברית המועצות הייתה חסרת תקדים.
קורות חיים.
ארקדי רייקין נולד בריגה למשפחת סוחר יהודי. במהלך מלחמת העולם הראשונה המשפחה עזבה את העיר והחל משנת 1922 התגוררה בפטרוגרד. בשנת 1929 רייקין החל לעבוד במעבדה במפעל כימי.
בשנת 1935 רייקין סיים לימודים בבית הספר למשחק בו למד בניגוד לרצון הוריו. לאחר סיום לימודי משחק הוא התחיל לעבוד בתיאטרון בלנינגרד. בשנת 1938 השחקן הצעיר הצטלם לשני סרטי קולנוע. לפעילות זו על הבמה ובקולנוע לא הייתה לו הצלחה יתרה.
בשנת 1939 הוא זכה בתחרות סטנד-אפ במוסקבה. באותה שנה רייקין עבר לתיאטרון סאטירי בלנינגרד והחל להנחות הופעות. כעבור שלוש שנים רייקין מונה למנהל האמנותי של התיאטרון הסאטירי בו עבד. במהלך מלחמת העולם השנייה רייקן הרבה להופיע בפני החיילים בקרבת החזית ותרם את ההכנסות מההופעות למאמץ המלחמתי.
לאחר מלחמת העולם השנייה רייקין המשיך את עבודתו בתיאטרון הסאטירי בלנינגרד. במקביל הוא הופיע ברדיו וטלוויזיה. הופעות סטנד-אפ שלו זכו לפופולריות עצומה ברחבי ברית המועצות. פופולריים במיוחד היו קטעים בהם הוא הופיע בדמויות שונות תוך החלפתם תוך זמן קצר. בהופעותיו הייתה סאטירה על הבירוקרטיה הסובייטית ואורח החיים בברית המועצות, ולמרות זאת השלטונות נתנו לו להמשיך בקו הסאטירי והוא לא הוענש.
החל משנות ה-50 התיאטרון של רייקין הופיע במדינות הגוש הסובייטי. בכל ההופעות רייקין למד את התרגום למדינה בה ביקר והתאים את הסטנד-אפ לתרבות המקומית. בשנת 1965 רייקין נסע ללונדון בה הופיע בטלוויזיה, בBBC. במהלך סדרת הופעות באודסה רייקין הכיר את השחקנים והסופרים הצעירים מיכאיל ז'בנצקי, רומן קרצב וויקטור אילצ'נקו. הוא הזמין אותם לתיאטרון שלו ויחד הם הכינו מספר הצגות מוצלחות. שיתוף פעולה זה נמשך עד לשנת 1969.
במהלך שנות ה-70 הפופולריות של רייקין גדלה עוד יותר, הוא צולם במספר סרטים באורך מלא וזכה בפרסים. בשנות ה-70 יחסיו עם ראשי לנינגרד היו גרועים ובשנת 1982 הוא קיבל הרשאה מליאוניד ברז'נייב לעבור עם התיאטרון למוסקבה. בתחילת שנות ה-80 הוא התחיל לשתף בהצגותיו את בנו קונסטנטין רייקין (לאחר פטירת ארקדי רייקין בנו החל לנהל את התיאטרון).
בשנת 1987 רייקין קיבל הרשאה לבקר בארצות הברית ובמהלך ביקורו הוא הופיע במספר ערים.
רייקין נפטר ב-17 בדצמבר 1987 מסיבוכים של מחלת לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
לוחמי הברדלס
סעסע
סַעסַע (בערבית: سعسع) היה כפר ערבי על גבעה סלעית בהרי הגליל העליון 12 קילומטר צפונית-מערבית לצפת.
היסטוריה.
בשנת 1596 מנתה אוכלוסיית הכפר 457 איש, התושבים גרו בבתי בוץ ובתי אבן שהיו צמודים זה לזה, במרכז הכפר הייתה כיכר שוק קטנה ובתי ספר, מסביב לכפר נמצאים מספר מעיינות. תושבי הכפר התפרנסו מגידול דגנים.
הנוסע הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר במחצית השנייה של המאה ה-19, הוא מתאר כפר עם הרבה בתים פרטיים שחציים חרבים. שרידי מתחם מבוצר, בריכה עגולה גדולה חצובה בסלע. לדבריו באותה עת התגוררו בכפר 350 מוסלמים. גרן מצטט בספרו את תיאורו של יצחק חילו נוסע יהודי שביקר בכפר בשנת 1334 ולדבריו התגוררה ביישוב קהילה יהודית והיה בו בית כנסת ובית מדרש. גרן מעלה השערה ששרידים של עמודים ואבני גזית נאות שראה בכפר הם שרידי המבנים מהתקופה אותה מתאר חילו.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 840 תושבים ו-154 בתים נושבים.
בתקופת מאורעות 1936–1939 הכפר שימש כבסיס לפעולות המרד הערבי בצפון.
בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת צפת. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 בארץ ישראל, שטח הכפר היה 14,796 דונם טורקי, מתוכם 1,974 דונם שטחים ציבוריים. מספר התושבים הוערך כ-1,130.
ב-15 בפברואר 1948 פשט כוח מהגדוד השלישי של הפלמ"ח על הכפר במסגרת המדיניות של ערעור ביטחונם של הכוחות הערבים ואילוצם לרתק כוחות אבטחה על הכפר. במהלך הפשיטה פוצצו 20 בתים ונפגעו כ-60 מתושביו.
במלחמת העצמאות שימשה סעסע כבסיס ללוחמים ערבים שבאו מהכפר במלחמתם כנגד היהודים. בסעסע שכנה מפקדת "חטיבת ירמוכ השנייה" ואחת הפלוגות של החטיבה של צבא ההצלה.
ב-30 באוקטובר 1948 נכבש הכפר על ידי חטיבה 7 במבצע חירם. כיבוש סעסע הביא לנסיגה כוללת של צבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י מהגליל ללבנון. תושבי הכפר נמלטו ללבנון.
קיבוץ סאסא הוקם בשנת 1949 על שרידי הכפר, מספר בתים עדיין עומדים על תילם ומשמשים את הקיבוץ, בניין שנפגע וננטש בשנת 1960, נקבע על ידי ארכאולוגים כי נבנה במאה הרביעית לספירה.
נבחרת מונקו בכדורגל
נבחרת מונקו בכדורגל היא נבחרת הכדורגל של מדינת מונקו. הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של מונקו. הנבחרת חברה בקוניפ"א אך אינה חברה בפיפ"א או באופ"א ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל.
הנבחרת חברה בפדרציית הכדורגל של המדינות שאינן חברות בפיפ"א (קוניפ"א). בשנת 2006 הנבחרת הגיעה לגמר הגביע העולמי של ויוה, הטורניר החליפי לגביע העולמי של פיפ"א שמארגנת פדרציית הכדורגל של המדינות שאינן חברות בפיפ"א.
הזר המיסתורי
Vortexx
Vortexx הייתה רצועת שידור לילדים אשר שודרה בערוץ הטלוויזיה The CW בין 25 באוגוסט 2012 ל-27 בספטמבר 2014. רצועת השידור כללה סדרות אנימציה וסדרות לייב אקשן, וזכתה לפופולרית יחסית בקרב קהל היעד שלה..
במקור, נודעה רצועת השידור להחליף את קודמתה, "Toonzai". את רצועת השידור ניהלה חברת סבן אנטרטיינמנט של חיים סבן, וכן הייתה אחראית להפקת מרבית התכנים ששודרו בזו. עם תום שידור הרצועה, הוחלפה זו באחרת, "One Magnificent Morning".
היסטוריה.
ב-6 באפריל 2011, בעקבות צו משפטי הקשור בזיכיון "יו-גי-הו!", נאלצה חברת 4Kids Entertainment, אשר הפיקה את רצועת השידור "Toonzai", לחתום על צ'פטר 11 לפשיטת רגל, ובכך להפסיק את רצועת השידור. ב-1 במאי 2012, הביעה עניין חברתו של חיים סבן לרכוש כמה מנכסי 4Kids Entertainment. ב-26 ביוני 2012, נמכרו נכסי 4Kids Entertainment באופן סופי, כאשר חברת Konami קיבלה את הזכויות האמריקניות לזיכיון "יו-גי-הו!" בעוד חברתו של סבן קיבלה את שאר נכסי 4Kids Entertainment. ב-2 ביולי 2012 הוכרז כי חברתו של סבן תחדש את רצועת השידור לקראת הסתיו של אותה שנה. ב-12 ביולי 2012, הוכרז כי שם הרצועה החדשה יהיה "Vortexx" וכן כי זו תחלה את שידוריה לראשונה ב-25 באוגוסט של אותה שנה.
ב-27 בספטמבר 2014 שודרה הרצועה בפעם האחרונה, כאשר זו הוחלפה על ידי "One Magnificent Morning" ב-4 באוקטובר של אותה שנה.
ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה
ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה (באנגלית: The Rescuers Down Under) הוא סרט הנפשה שהופק על ידי חברת וולט דיסני ויצא לאקרנים ב-16 בנובמבר 1990, כאשר לפני הקרנתו הוקרן הסרט "בן המלך והעני". הוא סרט המשך לסרטם הקודם של חברת דיסני "הרפתקאות ברנרד וביאנקה" שיצא בשנת 1977. העלילה עוסקת בצמד עכברים אשר יוצאים להציל ילד ועיט נדיר מידי צייד.
"ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה" היה לסרט הראשון של חברת וולט דיסני מאז שנות הארבעים שאיננו מבוסס על סיפור קיים. זהו סרט ההמשך השני שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני (אחרי "שלושת הקבלרוס"), ונחשב כחלק מסדרת סרטי ההנפשה הקלאסיים של האולפנים. הסרט הוא הסרט השני שנוצר בתקופת הרנסאנס של דיסני, שהייתה בין השנים 1989–1999, אף על פי כן, בשל הכנסותיו, הוא איננו נחשב כחלק מרשימת הסרטים הכלולים ברנסאנס. זהו היה הסרט השני של דיסני שלא כלל בתוכו שירים (הראשון היה "הקדירה השחורה" משנת 1985), והיה הסרט הראשון שהשתמש באנימציית CAPS (אנימציית מחשב ידנית, כלומר, נצבעת בצבעים על המחשב ולא בדיו).
הסרט הופץ בבתי הקולנוע בארץ אך ורק בגרסה עברית, ולמעשה, עד היום הוא סרט דיסני היחיד שלא הופץ בתרגום, כיוון שגם בגרסת ה-DVD לא קיים תרגום עברי וגם לא בחנויות הדיגיטליות.
עלילה.