קולצ'סטר, בשל מיקומה במזרח אנגליה, היא אחת הערים היבשות ביותר באנגליה. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 453 מ"מ גשם (130 מ"מ פחות מבלונדון).
שלטון מקומי.
מועצת רובע קולצ'סטר היא הרשות המקומית המנהלת את העיר. במועצת הרובע 60 מושבים. כמו כן העיר שולחת נציגים למועצת מחוז אסקס.
תרבות.
מוזיאונים.
בעיר קולצ'סטר מספר מוזיאונים. החשוב שבהם הוא מוזיאון המצודה (The Castle Museum), הממוקם במצודת העיר ומציג ממצאים מהתקופה הרומית. מוזיאון הוליטריז (Hollytrees Museum) הוא מוזיאון המציג את אורח החיים בעיר במהלך השנים ובין היתר מציג צעצועים רבים. כמו כן בעיר ממוקמים מוזיאון להיסטוריה של הטבע, הממוקם בכנסיית כל הקדושים שבעיר, ומוזיאון שעונים (Tymperley's Clock Museum).
אמנויות.
מאז שנת 1972 פועל בעיר תיאטרון מרקורי (Mercury Theatre), הנחשב לתיאטרון המוביל במחוז אסקס. בעיר מרכז אמנות בו נערכים קונצרטים ומופעים.
ספורט.
בעיר פועלת קבוצת הכדורגל קולצ'סטר יונייטד, המשחקת באצטדיון הקהילתי של קולצ'סטר.
כמו כן פועלת בעיר קבוצת כדורגל לנשים, קבוצת רגבי, קבוצת כדורגל אמריקאי, וכן מועדון הקריקט של מחוז אסקס.
השכלה.
קמפוס אוניברסיטת אסקס ממוקם מזרחית לעיר קולצ'סטר, בפארק ויוונהו (Wivenhoe Park). בעיר ממוקמת מכללת קולצ'סטר ומכון קולצ'סטר.
אזכורים ספרותיים.
העיר אוזכרה לראשונה בספרו של ההיסטוריון הרומי טקיטוס המזכיר את קאמולודונום (שמה הרומי של העיר) בספרו "דברי ימי רומא הקיסרית".
העיר קולצ'סטר מקושרת לשיר הילדים האנגלי "המלך קול הזקן", אשר מלך בעיר על פי המיתולוגיה האנגלית. אגדה זו, שמקורה בימי הביניים, פירשה את שם העיר כ"מצודת קול" במקום "מצודת המושבה" (המשמעות המקורית של השם).
העיר היא המקור לשיר הילדים הידוע המפטי דמפטי (בעברית "שמנתי"), המבוסס על מלחמת האזרחים האנגלית בה היה צלף מלוכני ידוע שכונה "תומפסון בעל העין האחת" אשר ישב בראש מגדל כנסיית סנט מרי שליד החומה וכונה "המפטי דמפטי" בשל משמניו. תומפסון נפגע מחץ ונפל מהמגדל, והעיר נכבשה על ידי תומכי הפרלמנט זמן קצר לאחר מכן (ולכן בהמשך השיר מוזכרים "כל סוסי המלך וכל אנשיו", אשר הפסידו לתומכי הפרלמנט).
שיר ילדים שלישי הקשור לעיר הוא "נצנץ נצנץ כוכב זעיר" אשר נכתב על ידי ג'יין טיילור, תושב העיר, ופורסם בשנת 1806.
יש המשייכים את העיר קולצ'סטר עם העיר קאמלוט המופיעה באגדות המלך ארתור (בעיקר לאור שמה הרומי של העיר - קאמולודונום), אולם המלומדים סבורים כי אין בסיס לסברה זו, מאחר שמקור אגדות המלך ארתור בוויילס שבמערב אנגליה, ואילו קולצ'סטר היא במזרחה.
העיר מוזכרת בספרו של ג'ורג' אורוול "1984", בה גיבור הספר, ג'ון סמית', מציין כי העיר נפגעה על ידי פצצת אטום.
ערים תאומות.
לעיר מספר ערים תאומות:
שרוך נעל
שרוך נעל הוא חוט או רצועה, המשמש להידוק הנעליים לכף הרגל. השרוכים מגיעים לרוב כזוג, לקשירת זוג הנעליים. שרוכים ניתנים להידוק או להרפיה, ובכך ניתן לשלוט במידת הלחץ של הנעל על הרגל. השרוכים הפכו לשימוש נפוץ במאה ה-20, והחליפו את הכפתורים ואת האבזמים ששימשו קודם למטרה דומה.
את שרוך הנעל ניתן לקשור במגוון דרכים, כאשר המקובלת בהן היא "קשר שרוך" בסיסי. מיומנות קשירת שרוכים נרכשת בדרך כלל בילדות, אך ילדים עם קשיי התפתחות יתקשו לרכוש מיומנות זו, והם ירכשו אותה רק לאחר הדרכה מיוחדת.
שמה של מעטפת הפלסטיק או הנחושת הכרוכה בקצה השרוך היא אגלט. מטרתה לשמור על צפיפות סיבי החוט, ולהקל על השחלת השרוך לחרירי הנעל.
גבריאל בירנבאום
גבריאל בירנבאום (נולד ב-1951) הוא ד"ר לבלשנות, שמחקריו עוסקים בלשון חכמים ובעיקר בלשונם שבמשנה. בירנבאום משמש כחוקר בכיר באקדמיה ללשון עברית, וכחבר מערכת וכותב הערכים הראשי של המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה.
בירנבאום נולד בבודפשט שבהונגריה הקומוניסטית, ועלה לישראל בגיל שש. הוא למד לתואר ראשון בלשון עברית ובלשנות אנגלית באוניברסיטת בר-אילן, והמשיך לתואר שני באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, שם גם שימש שלוש שנים כרב קהילה. הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופ' שמעון שרביט, עסק בתורת ההגה והצורות של לשון חז"ל.
בירנבאום שימש כמרצה ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן, ועסק בהוראה שנים רבות במסגרות שונות. בשנים 1992–1999 שימש כמזכיר המדעי של האקדמיה ללשון העברית, והחל משנת 2004 הוא עוסק בכתיבת הערכים במילון ההיסטורי ללשון העברית.
בירנבאום הוא יהודי שומר מצוות, צמחוני, ורואה את עצמו כתלמיד של ישעיהו ליבוביץ. הוא נשוי ואב לחמישה.
רידים
רידים (באנגלית: Riddim) הוא מושג שמשמעותו הרקע הקצבי והמקצבי של שיר, בעיקר במוזיקה ג'מייקנית פופולרית משנות השבעים ואילך, ובסגנונות נוספים של מוזיקה מהאיים הקריביים. רידים הוא למעשה קטע תופים ובס, עליו יכולים להיות מולבשים שירים שונים. "רידים" קיים במוזיקת רגאיי, דאב, ראגמאפין ודנסהול, ולעיתים משמש גם כבסיס למוזיקת היפ הופ. המונח המקביל לו בסגנונות אחרים הוא "גרוב" או "ביט".
מקור המילה הוא בשיבוש בפטואה ג'מייקני למילה האנגלית Rhythm שמשמעה "קצב".
בבסיסו, הרידים הוא קטע של בס ותופים, ולעיתים, במיוחד ברגאיי, הוא כולל גם קטעי מלודיה בכלים נוספים, בעיקר כלי נשיפה. לפעמים משתתפת בו כל מחלקת הקצב. כיום רבים מהרידימים הם אלקטרוניים או דיגיטליים ומופקים על ידי מכונות תופים וסינתסייזרים.
פעמים רבות אותו רידים מועתק משיר אחד לשיר אחר, ונבנות עליו מלודיות שונות, מילים שונות או גם וגם. ברגאיי מקובל מאוד לקחת רידים ידוע ולהקליט על בסיסו שיר חדש. בג'מייקה היה נהוג לכלול בצד ב' של תקליטוני רגאיי גרסה כלית של השיר שבצד א', מה שאיפשר לאמנים אחרים לקחת אותה ולהקליט על בסיסה שיר חדש.
רידימים נחשבים מצליחים ככל שהשימוש בהם רב וממושך יותר. ברגאיי קיימים רידימים שמקורם בשירים מאמצע שנות השישים והשבעים, אשר זכו לעשרות ואף מאות שירים שנכתבו על בסיסם. לשיר Real Rock שהוקלט לראשונה ב-1967 קיים תיעוד של למעלה מ-370 גרסאות. שם הרידים נקבע בדרך כלל על פי שם השיר המקורי "(Real Rock, Ali Baba, Stalag)" או על פי גרסה מפורסמת שלו "(Answer, General, M 16)".
בשנות השמונים, עם תחילת התפתחות סגנון הראגא המשתמש במוזיקה אלקטרונית, החלו מפיקי מוזיקה בג'מייקה להפיץ רידימים בשיטה חדשה: הם התמקדו ביצירת רידים דיגיטלי והפיצו אותו במקביל לעשרה עד עשרים אמנים, שהקליטו על גבו שירים שונים, כך גדלו סיכויי המפיק להפיץ להיטים מצליחים מיצירה בסיסית אחת. שיטה נוספת להפצה, שהצליחה יותר מחוץ לג'מייקה, הייתה הפקת "אלבום של רידים אחד", שכלל כ-10 גרסאות שונות של אותו רידים בתקליטי ויניל, או 16 גרסאות ויותר בתקליטורים. שמות הרידימים שהופצו בדרך זו נקבעו בדרך כלל על ידי המפיקים באופן שרירותי, ללא קשר לגרסה מסוימת שלהם.
אוניברסיטת לאוול
אוניברסיטת לאוול (בצרפתית: Université Laval) היא אוניברסיטה ציבורית בקוויבק סיטי. המרכז העתיק ביותר ללימודים גבוהים בקנדה והראשון בצפון אמריקה שהעניק חינוך גבוה בצרפתית.
היסטוריה.
הסמינר הגדול.
ראשיתה של האוניברסיטה הוא סמינר קוויבק (Séminaire de Québec או "הסמינר הגדול של קוויבק" Grand Séminaire de Québec) שהוקם ב-1663 על ידי פרנסואה דה לאוול, הבישוף הראשון של צרפת החדשה (המושבות הצרפתיות בצפון אמריקה). הסמינר הוקם כקהילת כמרים בהתאם לדיונים שנערכו בועידת טרנטו כמרכז ללימודי תאולוגיה ולהכשרת פרחי כמורה. הסמינר שימש גם כמקום מגוריו הזמני של הבישוף של קוויבק עד לחניכת מגוריו הרשמיים ב-1677 והיה לגורם מרכזי בחיי הכנסייה של קנדה.
בשנת 1668 נחנכו המגורים של הסטודנטים בקולג' הישועי בעיר העתיקה של קוויבק. לאחר מכן נוסד גם "הסמינר הקטן של קוויבק" כמוסד שבו למדו המתעתדים להתקבל בסופו של דבר לסמינר הגדול. לאחר כיבוש קנדה בידי הבריטים הפך הסמינר הקטן לקולג'.
אוניברסיטת לאוול.
ב-1852 אישרה המלכה ויקטוריה את הקמת האוניברסיטה על בסיס הסמינר, על מנת להעניק חינוך אקדמי לדוברי צרפתית. האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר אישר את הקתדרה ללימודי תאולוגיה של האוניברסיטה והשיעורים בתאולוגיה, רפואה ומשפטים הועברו על ידי כמרים. הכמרים הללו עודדו את הקמתו של קמפוס נוסף במונטריאול, ב-1878, שהפך לאוניברסיטת מונטריאול.
הקמפוס ההיסטורי.
מבני הקמפוס ההיסטורי של הסמינר נבנו בין 1675 ל-1932. כיום שוכן בסמינר הישן בית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת לאוול. בבניין קמיל רואה שוכן מרכז נוער שהוקם על ידי הסמינר ב-2004 ומרכז הארכאולוגיה של האוניברסיטה. מגורי הנזירות הדומיניקניות הפכו למוזיאון ומבני פקולטות האוניברסיטה הישנים היו לבית ספר.
בניין ז'אן אוליבייה בריאנד (מגורי הכמרים) משמש באופן חלקי את הסמינר לכמרים שממשיך להיות מוסד דתי חשוב בדיוקסיית קוויבק, אך ברמת פעילות מצוצמצת מחוסר ביקוש. מסיבה זו הפך הסמינר הקטן ב-1987 למלכ"ר בבעלות פרטית.
האוניברסיטה כיום.
רוב מחלקות האוניברסיטה והמטה שלה מרוכזים בקמפוס חדיש בקוויבק סיטי. הקמפוס, המכיל כ-30 בניינים, משתרע על פני 1.2 קמ"ר ומרושת ברשת מנהרות תת-קרקעיות להולכי רגל, לצורך תנועה חופשית בין המבנים גם במזג אוויר קשה. בין המבנים משתרע גן רחב ידיים.
נכון ל-2003 לומדים באוניברסיטה 37,000 סטודנטים ב-350 תוכניות. 20% מהם לתארים מתקדמים. כ-2,500 סטודנטים בשנה מגיעים מחוץ לקנדה. האוניברסיטה מציעה גם קורסים ללמידה מרחוק.