מחקרים הראו כי הציפור ממין "Basileuterus lachrymosus"" (מין בסוג "סבכי העולם החדש"; נקרא גם ""Euthlypis lachrymosa"") עשתה לעצמה למנהג לעקוב אחר ארמדיל טאטו כדי לאכול חרקים וחסרי-חוליות אחרים שנעקרו ממקומם על ידיו.
ארמדיל טאטו חשוב מאוד כטרף לפומה בכלל, ולתת-המין הנדיר "פומה צפון-אמריקאית בפרט, אך מצד שני, לעיתים הארמדיל יכול לסכן את הצב מהמין צב גופרי שמוגדר כ"פגיע" בכך שיגרש אותו בתוקפנות ממקום מגוריו ולדרוש אותו לעצמו. יותר מזה, ארמדילים בפלורידה נצפו אוכלים ביצי וצאצאי צבי-ים ואף הורסים את קיניהם (כולל צב הים הגלדי, צב הים החום וצב הים הירוק); הארמדילים אחראים לפשיטות על כ-14 אחוזים מהקנים באזורים המושגחים, ונחשבים לאחראים לכ-95 אחוזים מהפשיטות עליהם. תופעה זו של פשיטה על קנים של צבי-ים היא חדשה יחסית (נצפתה לראשונה ב-1988), נראה כי זו הסתגלות הנובעת מהתרחבות שטח המחיה.
ארמדיל טאטו בתרבות ויחסיו עם האדם.
ארמדילי תשע החגורות משמשים במחקר המדעי, בנוסף למחקרי הצרעת המבוצעים על כלל הארמדילים, בשל מערכת הרבייה המוזרה שלהם, בה כאמור נולדים ארבעה ארמדילים זהים מבחינה גנטית. היות שהם תמיד זהים, רביעיות ארמדילי תשע החגורות שימושיות למחקרים מדעיים, התנהגותיים ורפואיים הדורשים קבוצות של נבדקים ללא הבדל גנטי. החשיבות הגבוהה של ארמדיל תשע החגורות למחקרים נובעת מהעובדה שמלבדו אין אף יונק אחר אשר באופן קבוע ממליט תאומים זהים מבחינה גנטית.
בטקסס, שם הוא היונק הקטן הלאומי, מגדלים ארמדילי תשע-החגורות לשם השתתפות במירוץ ארמדילים; ספורט הנפוץ בקנה מידה קטן יחסית אך מבוסס היטב, בו החיה רצה במהירות על פני מסלול באורך 12 מטר.(ראו קישורים חיצוניים בתחתית הדף, סעיף "מרוץ ארמדילים")
"יום הארמדיל" ("Armadillo/Dillo Day") הוא יום מיוחד בשנה בו אנשים (בעיקר באמריקה) חוגגים את קיומו של הארמדיל. ביום זה נהוג להכין דגלים עליהם מופיעים תמונות וציורים של ארמדילים, בובות בדמות הארמדיל וכן כובעים ופסלים בדמותו. נהוג לשיר את "שירי הארמדיל" ביום זה (ראו קישורים חיצוניים בתחתית הדף, סעיף "יום הארמדיל")
חזירי הובר.
בעת השפל הגדול ארמדיל טאטו ניצוד בשביל בשרו במזרח טקסס, שם הוא כונה כ"חזיר העניים" או כ"חזיר הובר" על ידי מי שכעס על משפטו של הנשיא הרברט הובר "Chicken in every pot" (תרנגולת בכל סיר) וחשב כי הוא האחראי לשפל.
מוות.
ציד והרג.
ארמדיל טאטו מהווה כ 6.1% מהציד לשם מאכל או הנאה של האינדיאנים, ו 9.5% מהארמדילים האלו ניצודים על ידי איכרים (לרוב משום שהם נוטים לגנוב ביצי עופות משק וציד). בשרם יקר, נטען כי טעמו דומה לבשר חזיר; הוא נצלה בדרך כלל עם השריון, שבתורו משמש למוצרי עבודת-יד. בוונצואלה, שמועה רווחת שהארמדילים סובלים מצרעת (מה שנכון לפעמים, בני אדם אף נדבקו ממנו) גרמה לצמצום הציד שלהם.
נכון לסוף שנת 2009, קרוליינה הצפונית החלה שוקלת מיסוד עונת-ציד של המין, בעקבות דיווחים על כך שנכנס לאזורים הצפוניים שלה (בערך באזור שארלוט ווילמינגטון). ציד הארמדילים נעשה בעיקר בלילה עם פנסים, בדרך כלל עם כלבים. לפעמים מנסים לצוד איתם על ידי משיכתם ממאורתם, מלכודות, או המתנה ליד אחד משבילי ההליכה שלהם.
אוכלוסיות מקומיות יכולות להיות מאוימות ובסכנת הכחדה בגלל ציד, אך בכל מקרה נראה כי הארמדילים סובלניים לציד ושינויים בסביבתם, ומספרם באזורים מיושבים על ידי האדם גדול יותר מכאלו בהם הם יכולים לחיות באין מפריע.
תכונה מוכרת של הארמדיל היא קפיצתו באוויר כאשר הוא מופתע. תכונה זו היא הגורם הראשי לתופעה המוכרת של מוות ארמדילים בתאונת דרכים: כאשר מכונית מתקרבת והרעש מבהיל את הארמדיל, הוא קופץ לגובה, ישר אל בין גלגלי המכונית או הפגוש.
טריפה.
לפעמים, טורף יצליח לארוב לארמדיל ולפרוץ את שריונו הקשה עם נשיכה או חבטה ממוקמת היטב. אם הארמדיל רואה שאינו מצליח לברוח מן הטורף, הוא יחפור תעלה רדודה ויתקע עצמו בפנים; נדיר מאוד שטורף יצליח להוציא ממקומו ארמדיל החפור באדמה. בגלל שריונם הרך יותר, סביר יותר שארמדילואים קטנים יפלו קורבן לטריפה, מה שמניע אותם להתנהג בזהירות. הצעירים נוהגים לשוטט אחר מזון בשעות הבוקר, והם חשדנים יותר כלפי התקרבות של זר.
טורפים ידועים של ארמדיל טאטו הם: הפומה (אולי הטורף הטבעי העיקרי שלהם), זאב הרעמה, הקויוט, הדוב השחור האמריקני, הזאב האדמוני, היגואר, האליגטור האמריקני, השונר המצוי ודורסים גדולים. עד כה, ה"מחסל" העיקרי שלהם הוא האדם; האחרון צד אותם הן בשביל הבשר והן בשביל איבריו (בעיקר השריון).
אליהו בעל שם מחלם
רבי אליהו ב"ר אהרן יהודה בעל שם מחלם (1520 לערך - 1583) היה מקובל ורב קהילת חלם.
ביוגרפיה.
נולד בעיר חלם לרבי אהרן יהודה שכיהן ברבנות הערים חלם, לובלין ובעלז בין השנים 1520–1542. בבחרותו למד בלובלין בישיבת המהרש"ל, ואף נסמך להוראה על ידו. המשיך בזמן כהונתו ברבנות בקשריו עם המהרש"ל שכבדו מאוד. כן עמד בקשר עם הב"ח, ואף עמד עמו במשא ומתן הלכתי.
קבלה מעשית ויצירת גולם.
רבי אליהו נודע כבעל קבלה ובעל מופת, ואף נתפרסם בזכות הסיפור על יצירת גולם על פי ספר יצירה. מעשה הגולם מופיע כבר בכתב-יד מהמחצית הראשונה של המאה ה-17. גם החכם צבי שהיה בנה או נכדה של נינתו מביא עדות על יצירת אדם על ידי רבי אליהו. בנו של החכם צבי, רבי יעקב עמדין, כותב בשם אביו כי לאחר שהלך הגולם וגדל מאוד, נתיירא ר' אליהו שלא יחריב את העולם, וניתק את השם הקדוש שהיה דבוק במצחו. אלא שתוך כדי התעסקותו, הזיקו הגולם ועשה שריטה במצחו. בדבריהם דנים החכם צבי והיעב"ץ במעמדו ההלכתי של הגולם – לדוגמה, האם יוכל להצטרף למניין? שניהם מכריעים שלא יוכל להצטרף.
ע"פ הכתוב בהערות מנחם ציון על ספר שם הגדולים בערך של רבי אליהו בעל שם מחלם היה תלמידו של מהר"ל מפראג מה שמסביר ומבסס יותר את המסורת של יצירת הגולם על ידו וכן על ידי המהר"ל.
לפי גרסה עממית הגולם נוצר מחימר, ועמד בשוק וגרזן בידו, כל איכר שרצה להרע ליהודי הגולם הרגו. תפקיד הגולם היה גם לעבוד בבית המדרש ולעזור לרב ולרבנית. כשהתפרסם מעשה הגולם לפריץ לקח ר' אליהו את הגולם לעליית הגג של בית הכנסת, הוציא מפיו את שם המפורש והפכו שוב לחימר.
שני אליהו בעל שם.
באותה תקופה פעל בוורמייזא (גרמניה) רבי אליהו לואנץ, שנקרא אף הוא רבי אליהו בעל שם. עובדה זו יצרה בלבול רב, והיו שבטעות איחדו אותם לכדי אישיות אחת, אף שהיו אלו אנשים שונים שעסקו בענייני קבלה באותה תקופה, אך ללא קשר ביניהם.
בספר הזכרונות לאדמו"ר הריי"צ מחב"ד, בפרק נה מגולל סיפור השתלשלות הקמת "מחנה הנסתרים" על ידי אליהו בן יוסף יוזפא בעל שם מוורמייזא - הוא רבי אליהו לואנץ. ככל הנראה נזכר שם כמי שאביו הוא ר' יוסף, מכיוון שסבו היה רבי יוסף לואנץ.
תנאי הצמצום הזעיר
בתורת החבורות, תורת קנסליישן הקטן (לעיתים מתורגם כ"תנאֵי הצמצום הזעיר") הם תנאים שעשויה לקיים הצגה של חבורה על ידי יוצרים ויחסים. תנאים אלו הם מרכיב חשוב בתורת החבורות הקומבינטורית, החוקרת חבורות על-פי ההצגות שלהן, ומאפשרים לפתור לפעמים את בעיית המילה. התנאים מתייחסים לאופן שבו עשויים להחתך היחסים המגדירים את החבורה, וכשהם מתקיימים הם מאלצים כל מילה w המייצגת את איבר היחידה להכיל פיסה משמעותית מאחד היחסים. תכונה זו מאפשרת לנתח את החבורה בכלים גאומטריים, דרך דיאגרמת ון-קמפן של המילה w, המורכבת מהדבקת יחסים, המהווים שפות של דיסקים דו-ממדיים, לאורך החלקים המשותפים להם. האילוץ על פיסות משותפות, אם הוא חזק מספיק, יוצר עקמומיות שלילית, המכריחה את החבורה להיות היפרבולית.
את היסודות של תנאי הצמצום אפשר למצוא בעבודה של מקס דן, שהראה ב-1910 כיצד לפתור את בעיית המילה של חבורה יסודית של משטח מכוון סגור בעל גנוס 2 לפחות. תנאי צמצום מפורשים הופיעו בעבודות של גרינלינגר בשנות ה-60, ואחר-כך אצל Lyndon ו-Schupp. אולשנסקי (בסוף שנות ה-80) השתמש בגרסה מדורגת של תנאי הצמצום כדי לבנות מפלצות-טרסקי (חבורות אינסופיות שבהן כל תת-חבורה סופית היא ציקלית מסדר ראשוני) ולתת הוכחה חדשה לכך שחבורה מפותלת נוצרת סופית עלולה להיות אינסופית (ראו בעיית ברנסייד).
תנאי הצמצום הזעיר מתייחסים להצגה מצומצמת וסימטרית של החבורה, כלומר, הצגה שבה היחסים מצומצמים-ציקלית (אין יחס מהצורה formula_1 או formula_2), ויחד עם כל יחס מופיע גם ההפכי שלו וגם כל סיבוב של היחס (היינו, יחד עם formula_3 מופיע גם formula_4). מילה המופיעה בשני יחסים שונים (שאינם מהווים סיבוב זה של זה) נקראת פיסה. יש שלוש משפחות עיקריות של תנאי צמצום זעיר:
כל חבורה מקיימת את התנאי formula_14. החבורה formula_15 מקיימת את formula_16.
חבורה המקיימת את התנאי formula_17 מקיימת את formula_18. מהתנאי formula_19 נובע שבדיאגרמת ון-קמפן של מילה טריוויאלית כל תחום פנימי נוגע בלפחות p שכנים. מנימוק כזה נובעת הלמה של גרינלינגר: אם מתקיים התנאי formula_17 עבור formula_21, אז לכל מילה מצומצמת המייצגת את איבר היחידה יש תת-מילה משותפת עם יחס R, שאורכה יותר מ-formula_22.
בחבורה נוצרת סופית המקיימת formula_23 או formula_24, מספר היחסים הדרושים להוכחת טריוויאליות של מילה חסום על ידי כפולה קבועה של ריבוע האורך שלה, ובפרט בעיית המילה פתירה. חבורה נוצרת סופית המקיימת את formula_25, או את formula_26, או את התנאים formula_27 ו- formula_16, היא היפרבולית.
כפר החרש
רפאל קוריאה
תכלית תעודות סל