בתחילת האינתיפאדה השנייה, באוקטובר 2000, השתמשו מחבלים פלסטינים בקזינו כעמדה לירי לעבר תושבי היישוב ורד יריחו ולעבר חיילי צה"ל באזור. בתגובה, ירה צה"ל אש טנקים והמבנה נפגע קשות. בינואר 2001, בזמן מערכת הבחירות לראשות הממשלה נפגשו בווינה אריאל שרון, איש העסקים מרטין שלאף ומוחמד ראשיד, יועצו הכלכלי של יאסר ערפאת. בפגישה התבקש שרון לאפשר כניסת מהמרים ישראלים לקזינו ביריחו, אם ייבחר לראשות הממשלה. באפריל 2001, שופץ הקזינו במהירות והיה מוכן להפעלה מחדש, אך צה"ל אסר על כניסת אזרחים ישראלים לשטחי A. שמועות על שחיתות ומעורבות פוליטיקאים ישראלים ופלסטינים ברווחי הקזינו נפוצו בקרב שתי האוכלוסיות. חמאס טען כי הקזינו היה "מקור למעשים מושחתים בתחומי המוסר, הכספים והביטחון ומנוגד לערכי האסלאם". בצה"ל היו שהמליצו לפתוח את הקזינו מחדש, כחלק מ"צעדים בוני אמון" לטובת המשא ומתן עם הפלסטינים, אך הקזינו נסגר ולא נפתח שוב.
לאחר שנכשל הניסיון לפתוח מחדש את הקזינו ביריחו, הודיעו בנובמבר 2001 נציגי קזינו אוסטריה, מפעילי הקזינו, על כוונתם לרכוש אנייה שתשמש קזינו צף מחוץ למים הטריטוריאליים של ישראל במפרץ אילת. באוגוסט 2002, ספינת ההימורים "קנקון" עשתה את דרכה למפרץ אילת, אך הם לא קיבלו אישור להפעלתה.
בקיץ 2003 דווח עיתון הארץ, כי ראש ממשלת ישראל דאז, אריאל שרון, נפגש שוב עם איש העסקים מרטין שלאף, מספר פעמיים ב-2002, כדי לדון בפתיחה מחדש של הקזינו.
באפריל 2004, הצטברו בידי חוקרי משטרת ישראל מסמכים ועדויות, שהעלו חשד כי שלאף נחשד במתן שוחד לשרון.
ב 15 בפברואר 2022 פורסם בתקשורת כי בעקבות בקשות של הרשות הפלסטינית, גורמים ביטחוניים ישראליים בוחנים את פתיחתו של הקזינו מחדש.
בית המלון הסמוך.
בשנת 2000, הקימו בעלי הקזינו ושותפיהם מלון 5 כוכבים בצמוד לקזינו, בהשקעה של 30 מיליון דולר. המלון נקרא בעבר Jericho Intercontinental (בתרגום חופשי: אינטרקונטיננטל יריחו) ושמו כיום הוא Oasis Jericho לאחר שפסק להיות מנוהל על ידי רשת אינטרקונטיננטל העולמית. המלון בן 9 קומות, כולל 181 חדרים וסוויטות (ג'וניור ושתיים נשיאותיות), חדרי כושר, בריכה עם מים מים המלח, סאונה, מגרש טניס, חנויות ומסעדות. כיום, המלון פעיל ומתארחים בו בעיקר תיירים נוצרים.
לירה דרום סודאנית
לירה דרום סודאנית (באנגלית: South Sudanese pound) היא המטבע וההילך החוקי הרשמי של מדינת דרום סודאן. המטבע מחולק ל-100 פיאסטרים והוא אושר על ידי בית המחוקקים הדרום סודאני ב-9 ביולי 2011, הודפס לראשונה ב-18 ביולי 2011, באחריות הבנק המרכזי של דרום סודאן, והחליף את הלירה הסודאנית בערכה.
שטרות הכסף נושאים את דיוקנו של ג'ון גראנג, המנהיג של תנועת השחרור הדרום סודאנית.
קיימים שישה סוגי שטרות בערכים של 1, 5, 10, 25, 50 ו-100 לירות וחמישה מטבעות בערכים של 1, 5, 10, 25 ו-50 פיאסטרים.
אנחנו שנינו מאותו הכפר
אנחנו שנינו מאותו הכפר (או: שנינו מאותו הכפר) הוא שיר זיכרון שכתבה ב-1966 נעמי שמר, המושמע לרוב בטקסים ובשידורי הרדיו של יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. השיר מספר על חברותם והתבגרותם של שני ידידים, שאחד מהם נופל בקרב.
נסיבות כתיבת השיר.
ההשראה לכתיבת השיר הייתה סיפור חברותם יוצאת הדופן של ויוסף "יוסל'ה" רגב (גרבר) עם יוסף בנטוב שנהרג במלחמת העצמאות ונקבר בנהלל. השניים, בני נהלל וקרובים בגיל (ילידי 1927 ו-1925), היו חברים קרובים וניהלו מסלול חיים דומה שכלל, בצד עבודה חקלאית במשק, חברות במחלקת החי"ש של המושב, שירות בבריגדה, ובחטיבה 8 בקרבות מלחמת העצמאות (ב"גדוד הפשיטה" שעליו פיקד משה דיין, איש נהלל) וביחידה 101 ובצנחנים לאחר קום המדינה, ושירות ב"מוסד" משנות החמישים ועד לשנות השבעים. כבר ב-1955 כתב המשורר יצחק שלו, שיר על חברות זו.
ב-1964 נפגשה שמר בפריס עם צמד חברים בני נהלל, זאבל'ה עמית ויוסל'ה רגב. באחד המפגשים עימה סיפרו לה זאבל'ה ויוסל'ה, (בני גילה ודור תש"ח) סיפור על אחד הקרבות שלהם בדרך לנגב במלחמת השחרור. באחד הקרבות המרים ("הקרב שלא נגמר") ליד מצודת יואב, נפל בן מושבם (להלן: "הכפר") יוסף בנטוב. אף על פי שהפקודה באותם הימים הייתה לקבור את הנופלים קבורת שדה מאולתרת, ביקשו זאבל'ה ויוסל'ה ממפקדם משה דיין לנסוע ולקבור את יוסף בנהלל. דיין (נהללי אף הוא) אישר להם לצאת, וכך נסעו שני החברים בג'יפ עם גופת חברם חזרה לכפר וקברו אותה באדמתו.
השיר הודפס בספרה של שמר "כל השירים" (1967) תחת הכותרת "אנחנו מאותו הכפר", עם הערה: "זכות הביצוע הראשון ליוסי בנאי". השיר לא הוקלט על ידי בנאי, ובוצע לראשונה בחלק האמנותי של פסטיבל הזמר והפזמון של 1969 על ידי להקת פיקוד מרכז בעיבודו של יאיר רוזנבלום, בביצוע הסולן דני וסלי ובלוויית קולות רקע של עמרי ניצן ושלמה בראבא ונגינת חלילו של שם-טוב לוי. לאחר הופעה ראשונה זו, שולב השיר בתוכנית הלהקה, "רד אלינו לבקעה" והגיע עד מהרה לראש מצעד הפזמונים ולמקום החמישי במצעד הפזמונים העברי השנתי תשכ"ט. כמו כן צולם לשיר קליפ ששודר בטלוויזיה ב-1970.
במלחמת יום הכיפורים התנדב זאבל'ה להצטרף למפקדת אוגדה 143 בפיקוד חברו, אריאל שרון, בקרבות בסיני. ב-17 באוקטובר 1973 נהרג בהפגזה מצרית על חצר הצליחה, והבית האחרון בשיר קיבל משמעות חדשה (לימים קראה בתה של שמר, ללי, לבית זה "נבואי").
השפעת השיר.
השיר נחשב עד היום לאחד משירי יום הזיכרון המוכרים ביותר בישראל. את השיר כתבה שמר לזכר לוחמי תש"ח, "אחיה" בני כנרת ואחרים, אשר נפלו בקרבות על הגנת מדינת ישראל. השיר הפך עם השנים, כמו הרבה שירים אחרים של שמר, לשיר שלא איבד מערכו האקטואלי, כשרבים רואים בו את סיפורם האישי או את סיפור יקיריהם.
ב-1993 נבחר השיר, במצעד שירי נעמי שמר ששודר ברשת ג', כשירה האהוב ביותר (פרט ל"ירושלים של זהב", שלא השתתף בתחרות).
בערב יום הזיכרון 2010 שודר בערוץ 10 סרטה של יסמין קיני "אנחנו שנינו מאותו הכפר", המגולל את סיפור השיר וגיבוריו.
בשנת 2011 הוצא בול יום הזיכרון המעוצב על סמך השיר.
השיר, בביצועה של שרית חדד, היה השיר היחיד בטקס האשכבה הממלכתי של אריאל שרון שהתקיים ברחבת הכנסת ב-13 בינואר 2014.
פואטיקה.
מבקר הספרות אריאל הירשפלד מציין את השיר כדוגמה מרכזית ל"ערך האיפוק" בשירת הזיכרון העברית. המוות אינו מוזכר במפורש אלא במרומז ושיר הזיכרון אינו מלא פאתוס אלא מינורי. החריזה ההדוקה והמלודיה השלווה, האלגית, מכסה על האירוע הנורא וממסגרת אותו. לפי הירשפלד, "השיר בונה מתח גבוה מאוד בין ה"תוכן" ל"צליל". המתח הזה מייצג רמת-הדחקה גבוהה באשר לתכניו המאיימים של המוות, אך הוא גם בונה אתוס של איפוק ושתיקה".
לדעת מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי, השיר הוא "מהשירים הנוגים המחלחלים ביותר שנכתבו בזמר העברי... שיר שביטא את כאב השכול והגעגועים של כל המלחמות, מהשירים שמתמצתים את האתוס הישראלי של מן הישוב-מושב-קיבוץ – על כל הטרגיות שבו, המלחמות שקוטעות מסלול חיים של חברות".
ביצועים.
בנוסף ללהקת פיקוד מרכז ביצעו את השיר גם שרית חדד, יוסי בנאי, עבורו נכתב, דודו זכאי, דני גרנות, עוזי מאירי, שולי נתן, יהורם גאון, נורית גלרון, אריק לביא, הגבעטרון, דודו פישר, אריק סיני, אלי לוזון, בועז שרעבי וארכדי דוכין, אביתר בנאי וערן צור, דני רובס, דודו אהרון ודודו אלהרר.
הביטוי.
הביטוי "שנינו מאותו הכפר" ופרפרזות עליו כגון "אנחנו לא מאותו הכפר" או "אנחנו כמעט מאותו הכפר", השתרש בשיח הישראלי לציון מקור ורקע משותף, או היעדרו.
ז'אן וידנוב
ז'אן וסילב וידנוב (בבולגרית: Жан Василев Виденов; נולד ב-22 במרץ 1959, פלובדיב, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן כיושב ראש המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית וכראש ממשלת בולגריה מראשית 1995 ועד ראשית 1997. בתקופת כהונתו החריף מאוד המשבר הכלכלי שפקד את בולגריה, אשר החל עם סיום השלטון הקומוניסטי.
ביוגרפיה.
וידנוב נולד בפלובדיב ואת השכלתו האקדמית בכלכלה רכש במוסקבה. הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית הבולגרית, אשר בראשית שנות ה-90 שינתה את שמה למפלגה הסוציאליסטית ובהמשך הפך ליושב ראשה. ב-1994 זכתה המפלגה הסוציאליסטית בבחירות ועל וידנוב הוטלה מלאכת הרכבת הממשלה. בתקופת כהונתו חלה הרעה משמעותית במצבה הכלכלי של בולגריה, האבטלה והחוב הלאומי האמירו, הורד דירוג האשראי של המדינה והמשבר הוביל לאי שקט חברתי גובר והולך. בשלהי 1996 גברו הקריאות במערכת הפוליטית להתפטרותו של וידנוב וב-21 בדצמבר הוא הודיע על התפטרותו. וידנוב סיים גם את כהונתו כיושב ראש המפלגה הסוציאליסטית ובמקומו נבחר גאורגי פרבאנוב. הוא נותר עוד מספר שבועות בתפקידו עד למינוי ממשלת מעבר בראשות ראש עיריית סופיה, סטפן סופיאנסקי. לאחר סיום תפקידו הועלו בבולגריה טענות לאי סדרים כלכליים בתקופת כהונתו. וידנוב פרש מהחיים הפוליטיים ומועסק כמרצה לכלכלה.
קדחת השוחות
קדחת השוחות היא מחלת חום הנגרמת על ידי החיידק "Bartonella quintana" ומועברת על ידי כיני גוף. המחלה הייתה נפוצה בצבאות הלוחמים במלחמת העולם הראשונה אשר לחמו מתוך שוחות במסגרת מלחמת חפירות שאפיינה את המלחמה, ומכאן שמה. היא תקפה חיילים כמעט בכל חזיתות הלחימה במלחמת העולם הראשונה, כאשר בין השנים 1915–1918 דווח כי בין חמישית לשליש מהחיילים הבריטים חלו בקדחת השוחות, לעומת חמישית מקרב החיילים הגרמנים והאוסטרים. המחלה גם נמצאת בשכיחות גבוהה יותר בקרב מחוסרי בית, וכן בקרב אנשים הצורכים סמים בזריקות.
פתולוגיה ודרך העברה.