החברה החדשה הוקמה במטרה לתת ייעוץ למלונאים, ושירותי ניהול למלונות, ותוך חודשיים מיום הקמתה, בפגישה אקראית בבית קפה בתל אביב עם ליאורה עופר הוצע לדוד לשמש כיועץ למלון "שנגרילה" באילת, שהיה אז בתהליך של בנייה על ידי קבוצת האחים עופר. פתאל יצר קשר עם רשת מלונות מרידיאן העולמית, יצר אצלם את הרושם שהחברה בעלת ניסיון רב בתחום המלונאות, שכנע אותם למסור בידיו את הזיכיון למלונות מרידיאן בישראל, וכך הפך שנגרילה למרידיאן. עם ההודעה לעיתונות, על מסירת ניהול המלון לחברתו, הודיע פתאל על כוונתו לפתח את הרשת למלונות בירושלים, טבריה, חיפה, וים המלח, ואכן תוך פרק זמן קצר צברה הרשת תחת ניהולה, מלונות נוספים ברחבי הארץ, וביניהם השייכים למותגי המלונות המובילים בעולם, כמו הרודס, מלונות לאונרדו, מלון רוטשילד 22 תל אביב, NYX, מג'יק, ומלונות יו. אך דוד לא שקט על שמריו והחל במקביל לניהול, גם לרכוש מלונות כגון: מג'יק נירוונה קלאב בים המלח, פלמירה באילת, פרדייז באילת, בזל ת”א, אשר בנוסף לאחרים, הפכו למלונות שבבעלות הרשת.
בשנת 2013, הוענק לדוד פתאל, על ידי התאחדות המלונות בישראל, אות הוקרה, המוענק אחת לשלוש שנים במהלך וועידת המלונאים השנתית, על הישג אישי מיוחד בתחום היזמות המלונאית.
אבני דרך בהתפתחות הרשת.
1998 - הקמת רשת מלונות פתאל וחתימת חוזה הניהול הראשון (מרידיאן אילת).
2005 - רכישת המלון הראשון: לאונרדו קלאב ים המלח (נירוונה).
2006 - הרחבת הפעילות לאירופה והשקת מותג בינ"ל חדש: Leonardo.
2007 - השקעת מגדל -חברה לביטוח בפתאל והקמת "קרן מלונות פתאל" לרכישת מלונות באירופה.
2009 - נחתמה עסקת אזורים: רכישת "אזורים תיירות" המהווים 11 מלונות (שרתון ואקור בעבר).
2013 - הושלמה עסקת :QMH 20 מלונות בגרמניה המערבית.
2016 - Sale &amp; lease back של מלונות QMH, גיוס חוב סחיר בחברת פתאל (נכסים) אירופה בע"מ.
2017 - עסקת JURYS INN לניהול ושכירת 8,013 חדרים ב-36 מלונות בבריטניה ואירלנד.
2018 - הנפקה ראשונה לציבור (IPO) של מניות החברה.
עסקת Apollo 13 מלונות בהולנד.
עסקת Sale &amp; Lease Back של מלון רויאל מינכן.
2019 - עסקה לניהול ושכירות 4 בתי מלון בלונדון 1,311 חדרים.
2021 - רכישת 50% מבעלות 4 בתי המלון בלונדון.
חיים אישיים.
פתאל היה נשוי להדסה ולזוג שלושה בנים, בנו נדב סמנכ"ל שיווק של החברה, ובנו אסף עובד במחלקת הכספים של החברה. טליה ואמה נולדו לפתאל ולבת זוגו ריקי.
גרושתו הדסה מחזיקה בנתח ממניות החברה.
פתאל תורם לזכרו של אביו, עו"ד יוסף פתאל, את הפרס השנתי לחקר המשפט פרס פתאל, המוענק לחוקרי משפט מובילים באוניברסיטת חיפה.
בתקשורת.
מגזין TheMarker ציין את פתאל כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר על כלכלת ישראל לשנת 2009. בגלובס תואר פתאל כ"טייקון בעשר שנים, ועשר אצבעות".
רחל (שיר)
רחל הוא שירה של רחל המשוררת על דמותה של רחל אמנו שעל שמה נקראה ועם דמותה הזדהתה, גם בשיריה האחרים. חובר בשנת תרפ"ו - 1926. השיר מבטא געגועים, הן לדמות הנשית והאמהית המקראית רחל, בתו של לבן הארמי, רעייתו של יעקב אבינו ואמם של יוסף ובנימין, אשר נקברה וקולה נשמע , ולדמויות תנ"כיות בכלל, שבוטא גם בשירים אחרים של המשוררת; והן לתקופת המקרא, ויש בו הכרזה על המשכיות מהותית בינה לבין תקופתה של המשוררת, בדומה לתודעתם של רבים מחבריה חלוצים וחלוצות אנשי העלייה השנייה והוגים ציוניים בני דורה. "רחל" הולחן על ידי יהודה שרת ונהגו לשיר אותו בתנועות הנוער היהודיות הציוניות ביישוב ולאחר הקמת המדינה.
טירת קאסה לומה
טירת קאסה לומה (באנגלית: Casa Loma) היא טירה בטורונטו שבקנדה, הבנויה בסגנון טירות אנגליות בהשפעת הסגנון הברוניאלי הסקוטי. הטירה נבנתה בשנים 1911–1914 על ידי סר הנרי פלט שהתגורר בה תקופה מסוימת.
הטירה כוללת חדרים ואולמות רבים, מעברים סודיים בין הקומות, חממת צמחים, מרתף יינות, אורווה גדולה ועוד. הטירה ממוקמת על גבעה ונשקף ממנה מראה פנורמי של מרכז העיר טורונטו. בטירה צולמו סדרות טלוויזיה שונות וסרטי קולנוע רבים, בהם "שיקגו".
הטירה נפתחה לביקור תיירים בשנת 1937, מושכת תיירים רבים מדי שנה ומהווה אחד מסמלי העיר טורונטו.
גשר סן דייגו-קורונדו
גשר סן דייגו-קורונדו (באנגלית: San Diego–Coronado Bridge), הידוע גם בשם גשר קורונדו, הוא גשר בטון דרוך/פלדה, החוצה את מפרץ סן דייגו בארצות הברית, ומקשר בין סן דייגו לקורונדו. הגשר נחשב לחלק מכביש מס' 75.
תיאור.
הגשר באורך 3,407 מטר עולה מקורונדו בדרגה 4.67 אחוז לפני שהוא מתעקל ב-80 מעלות לכיוון סן דייגו. הגובה המקסימלי שלו מגיע ל-61 מטר, ומאפשר לספינות הצי האמריקאי, המשרתות מחוץ לבסיס הצי בסן דייגו, לעבור מתחתיו. הגשר אינו יוצר דרך ישרה לקורונדו, אלא יש בו עקומה. הדבר נעשה במכוון על מנת לאפשר לכל ספינות הצי לעבור מתחתיו וכדי לא להיות תלול מידי לעלייה וירידה של מכוניות.
בניית הגשר החלה בפברואר 1967, והגשר נפתח לתנועה ב-3 באוגוסט 1969, בזמן חגיגות ה-200 לעיר סן דייגו. בתחילה האגרה עליו הייתה 60 סנט לכל כיוון. לאחר מספר שנים האגרה שונתה לדולר אחד בכיוון קורונדו בלבד. בשנת 2002 הגשר הפך להיות גשר האגרה האחרון שהפסיק לגבות אגרה, למרות התנגדות תושבי קורונדו בטענה שכמות תנועת הרכבים באי תעלה.
הגשר מכיל 5 נתיבים: שניים מזרחה, שניים מערבה, ונתיב אמצעי בעל מחסום הניתן לשינוי, שיכול ליצור נתיב שלישי לכל כיוון בהתאם לכמות התנועה. הצד המזרחי של הגשר מסתיים ישירות בצומת T עם כביש בין-מדינתי 5, דרומית למרכז העיר סן דייגו. הוא מסומן כחלק מכביש 75. הגשר תוכנן אך ורק לתנועת כלי רכב ממונעים; אין מדרכות או שבילי אופניים. החל משנת 2008, לרוכבי האופניים ניתנת הזדמנות פעם בשנה לחצות את הגשר ביום הכיף "דווש את הגשר".
הגשר הוא הגשר השלישי הכי קטלני, בהקשר של התאבדויות, בארצות הברית. רק גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו וגשר אורורה בסיאטל קטלניים יותר. בין 1972 לשנת 2000, אירעו בו יותר מ-200 מקרי התאבדות. על הגשר הוצבו שלטים רבים המפצירים במתאבדים פוטנציאלים להתקשר לקו החם.
גשר קורונאדו
החייל נופל
באל נשים מבטחנו
"בָּאֵל נָשִׂים מִבְטַחֵנוּ" (באנגלית: In God we trust) הוא המוטו הלאומי של ארצות הברית. הוא אומץ רשמית בחוק כמוטו בשנת 1956, בהחליפו את המוטו הלא רשמי, מתוך רבים אחד, שהתנוסס על החותם הגדול של ארצות הברית מאז 1782. "באל נשים מבטחנו" הוא גם המוטו של מדינת פלורידה, ומופיע גם בדגל ג'ורג'יה ובדגל מיסיסיפי. בנוסף, בגרסתו הספרדית En Dios Confiamos, הוא המוטו של ניקרגואה.
היסטוריה.
מקורו של המוטו הוא ככל הנראה בהמנון הלאומי של ארצות הברית: "הדגל זרוע הכוכבים", שבו מופיעה בבית הרביעי השורה: .
בשנת 1861, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שבה סערו הרגשות הדתיים, עתרו כמרים פרוטסטנטים במכתב למחלקת האוצר של ארצות הברית בבקשה להוסיף אמרה אשר תכיר ב"אל הכל-יכול" בחלק מן המטבעות המוטבעים במדינה. אחד המניעים לכך היה להצהיר כי אלוהים הוא בצדו של האיחוד במלחמה. בתגובה הורה מזכיר האוצר, סלמון צ'ייס, למנהל מטבעת ארצות הברית, ג'יימס פולוק, להכין עיצובים שיכללו ביטויים דתיים מסוג זה. עד אותה עת הגדיר החוק האמריקני את ההתקנים והמוטואים שניתן היה להטביע על המטבעות, אולם ב-1864 שונה החוק, ומזכיר האוצר הוסמך להורות לכלול את הביטוי במטבעות סנט ושני סנט. במרץ 1865 חוקק חוק נוסף שהסמיך את מנהל המטבעה, באישור מזכיר האוצר, לכלול את המוטו במטבעות זהב וכסף. חוק המטבע משנת 1873 הסמיך את מזכיר האוצר לכלול את המוטו ובלבד שיהיה על המטבע מקום לכך. ההופעה של המוטו על גבי המטבעות האמריקניים, עם זאת, לא הייתה רציפה מאז, והיו שנים שבהן הוא לא הופיע על מקצתם. רק מ-1938 נשאו כל המטבעות האמריקניים מוטו זה.
בשנת 1956, בשיאה של המלחמה הקרה, חוקק הקונגרס חוק שקבע את המוטו למוטו לאומי רשמי. שינוי זה הונע בחלקו על מנת להבדיל את הקומוניזם, שקידם את האתאיזם, מדמוקרטיות המערב שהיו ברובן נוצריות. החוק נחתם על ידי הנשיא דווייט אייזנהאואר ב-30 ביולי, והמוטו הוסף בהדרגה לשטרות הכסף האמריקניים. סעיף 302 בסימן 36 בקודקס האמריקני קובע: "'באל נשים מבטחנו' הוא המוטו הלאומי". בשנת היובל לחקיקת החוק אשרר הקונגרס את היות "באל נשים מבטחנו" המוטו הלאומי. סקר גאלופ מ-2003 הראה כי 90% מהאמריקנים תומכים במוטו זה כמוטו הלאומי.
מחלוקת.
קיימת מחלוקת בארצות הברית בעניין חוקתיות הקביעה בחוק של המוטו "באל נשים מבטחנו" כמוטו לאומי, שכן התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית קובע הפרדת הדת מהמדינה וחופש דת. בעוד המתנגדים למוטו טוענים כי התיקון הראשון אוסר כל חקיקת חוק הנוגע למיסוד דת, התומכים בו טוענים כי מוטו מושרש זה אינו מהווה קושי חוקתי, שכן הוא אינו כופה ואינו מבכר דת אחת על פני אחרת. הטענה המרכזית של המתנגדים למוטו היא שהוא מקדם אמונה כלשהי באל – תאיזם, על חשבון השקפות אתאיסטיות וחילוניות, ולא זו אף זו, אלא שהמוטו, שייתכן שמקורו בכתבים דתיים כמו התנ"ך, מקדם השקפה מונותאיסטית על חשבון דתות אחרות כבודהיזם, ויקה, זורואסטריות או הינדואיזם, שבהן מספר האלים שונה מאחד. למרות התנגדות זו, כל העתירות והתביעות שהוגשו בעניין נדחו ובית המשפט השאיר את מעמדו החוקי של המוטו על כנו. באותו אופן, הצהרת הנאמנות לדגל ארצות הברית, אשר כוללת התייחסות ל"אומה אחת תחת האל", נחשבת כלא מפרה את התיקון הראשון. באשר להטבעת המוטו על מטבעות, נשיא ארצות הברית, תאודור רוזוולט, גרס כי מדובר בכפירה לכתוב את המילה "אל" על כסף.