החלק של אמריקה הדרומית הוא גדול ומגוון ביותר, וכולל מינים רבים הייחודיים ליבשת כגון: יגואר, פומה, יגוארונדי, מיני הנמרון, זאב הרעמה, זאב היער, מיני שועל דרום אמריקני, שועל קטן-אוזן, דוב המשקפיים, טפיר הרים, טפיר ברזילאי, טפיר בירדי, איילים שונים כמו אייל הביצות, אייל הפאמפאס, אייל האנדים, מזאמה, פודו, למה, אלפקה, גואנקו, ויקוניה מצויה, סוגי הפקאריים, מכרסמים כמו הקפיבארה, המארה, הצ'ינצ'ילה, קופים רחבי-אף, אולינגיטו, דביבון סרטנים, דביבון לופת, דובי נמלים, עצלנאים, מרבית מיני הארמדיליים, פרפרים, דג הפיראניה, קיימנים, ועופות כמו קוניור גרין צ'יק, קריאמאים, קונדוריים או הראיים.
גאוגרפיה.
גזרת החופים והאיים.
צורתה של אמריקה הדרומית היא כעין משולש, אשר את בסיסו מהווים חופיה הצפון מזרחיים וקודקודו פונה דרומה לעבר יבשת אנטארקטיקה. בצפון נמצא הים הקריבי, ממזרח מקיף אותה האוקיינוס האטלנטי, ובעוד שהקצה הדרומי מגיע עד לאוקיינוס הקרח הדרומי, את גבולותיה המערביים תוחם האוקיינוס השקט.
אין בחופיה של אמריקה הדרומית הסתעפויות רבות ורק חלקו הדרומי של החוף המערבי מבותר מאוד על ידי מפרצים קטנים ועמוקים, הדומים לפיורדים. בכל זאת מצויים בחופיה מספר מפרצים הנוחים לעגינה שבסמיכות אליהם קמו ערי נמל גדולות וחשובות כמו ריו דה ז'ניירו בחוף המזרחי, ולפראיסו בחוף המערבי וקרטחנה בחוף הצפוני. בואנוס איירס, בירת ארגנטינה ועיר הנמל הראשית שלה, שוכנת על חופו הדרום מערבי של שפך הנהר לה פלאטה שהוא כעין מפרץ גדול, ואילו מונטווידאו, בירתה ועיר הנמל הראשית של אורוגוואי, שוכנת על חופו הצפון מזרחי של שפך הנהר הזה. עם ערי הנמל החשובות האחרות שקמו לחופי מפרצים קטנים, נמנות גם קייאו בפרו, גואיאקיל באקוודור וברנקיה בקולומביה.
כשם שקצה הדרומי של אמריקה הדרומית הוא העשיר ביותר במפרצים קטנים, כך הוא גם העשיר ביותר גם באיים קטנים. כאן גם מקומו של גדול האיים של אמריקה הדרומית, הנקרא בשם ארץ האש ("טיירה דל פואגו"). עם אייה החשובים האחרים של אמריקה הדרומית נמנים איי פוקלנד, שמקומם ממזרח לקצה הדרומי של היבשת, האי טרינידד, השוכן בסמוך לחופה הצפוני וכן איי גלאפגוס, הפזורים באזור קו המשווה ממערב.
חלוקה מדינית.
מבחינת החלוקה המדינית באמריקה הדרומית יש 13 מדינות עצמאיות ושתי טריטוריות.
מדינות עצמאיות:
טריטוריות:
אמריקה הצפונית
אמריקה הצפונית (צפון אמריקה) היא היבשת השלישית בעולם בגודל שטחה, הרביעית במספר התושבים וחלק מיבשת-העל אמריקה. היא משתרעת מים הקרח הצפוני בצפון ועד מצר פנמה בדרום, מהאוקיינוס האטלנטי במזרח עד האוקיינוס השקט במערב. שטחה 24,709,000 קילומטרים רבועים (כולל גרינלנד), ומספר תושביה כ-592 מיליון. המדינות הנמצאות בשטחה הן קנדה בצפון, ארצות הברית במרכז ומקסיקו בדרום ובמרכז. בנוסף, חלקה הדרומי ביותר של היבשת (המכונה אמריקה המרכזית) כולל שטח קטן יחסית ובו המדינות: בליז, קוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה ופנמה.
יש המרחיבים את גבולות היבשת וכוללים בה גם את האי גרינלנד שכמעט אינו מיושב, ואף את חציה המערבי של איסלנד. אחרים מצרפים אליה את איי הודו המערבית ואת ארצות אמריקה התיכונה, ורואים במצר פנמה את גבולה הדרומי. ליבשת עצמה צורת משולש, שבסיסו בצפון והוא הולך וצר לכיוון דרום. רכסי הרים גבוהים נמשכים מצפון לדרום במערב היבשת סמוך לאוקיינוס השקט. רכסי הרים נמוכים וקצרים יותר נמשכים מצפון לדרום החוף המזרחי (הרי האפלצ'ים). באמצע היבשת משתרעים מישורים רחבי ידיים, ויש בהם הרים ורמות.. במישורים האלה מצויות כמה ימות: ימת הדובים הגדולה, ימת העבדים הגדולה, אגם ויניפג בקנדה, וחמש הימות הגדולות בגבול שבין קנדה לארצות הברית. אחת מהן היא ימת סופיריור, הימה השנייה בגודלה בעולם. האקלים באמריקה הצפונית מגוון מאוד, מפני שהיבשת הארוכה משתרעת מהחוג הארקטי ועד 800 קילומטרים צפונית לקו המשווה. אמריקה הצפונית עשירה מאוד באוצרות טבע, ובהם נפט, פחם, ברזל, נחושת, אבץ, עופרת, זהב, כסף ואורניום.
מדינות אמריקה הצפונית.
להלן רשימת המדינות הריבוניות באמריקה הצפונית:
טריטוריות שאינן עצמאיות.
הטריטוריות הרשומות להלן מוגדרות מבחינה תרבותית וגאוגרפית. לרובן יש מידה כלשהי של אוטונומיה, אך הן אינן מדינות עצמאיות:
תושבי אמריקה הצפונית.
משערים שתושביה הראשונים של היבשת, האינדיאנים והאסקימואים, באו מאסיה דרך מצר ברינג, לאזור אלסקה, ומשם החלו להתיישב ביבשת. בנדודיהם הגיעו שבטי האינדיאנים עד מקסיקו ואמריקה התיכונה, והקימו בה תרבויות מפוארות כגון התרבות האולמקית, המאיה והאצטקים, זמן רב לפני שהופיעו שם האירופים. המתיישבים האירופים הראשונים באמריקה הצפונית היו מתיישבים נורדיים מאיסלנד, שהקימו במאה ה-11 את התיישבות וינלנד קצרת היומין בדרום-מזרח קנדה של ימינו. חמש-מאות שנה אחר כך, במאה ה-16, הספרדים התיישבו על חופי מפרץ מקסיקו ובכך הובילו גל התיישבות אירופאי נוסף בצפון אמריקה. אחריהם באו הצרפתים, שהתיישבו על גדות נהר המיסיסיפי ונהר סנט לורנס, והבריטים, שהתיישבו בחוף המזרחי. לאחר זמן הובאו עבדים שחורים מאפריקה לעבוד במטעי הכותנה בדרומה של ארצות הברית. מן המאה ה-18 באו אל ארצות הברית וקנדה בזרם בלתי-פוסק מהגרים לבנים מכל חלקי אירופה. במאה ה-19 באו גם מהגרים רבים מן המזרח, מסין ומיפן. הלשון השולטת באמריקה הצפונית היא האנגלית, חוץ מאזורים אחדים בקנדה ובהאיטי, שבהם דוברים צרפתית, וממקסיקו ששפתה ספרדית.
תחבורה
תחבורה היא העברה של אנשים וסחורה ממקום אחד למקום אחר על ידי אמצעי תחבורה. ישנם אמצעי תחבורה אוויריים, ימיים, יבשתיים, חלליים, וכן גם שילוב של כמה אמצעי תחבורה בכלי אחד כגון כלי רכב אמפיביים.
בעבר היה נפוץ השימוש בבעלי חיים וסירות לא ממונעות לשם תחבורה. כיום רוב התחבורה נעשית על ידי כלי תחבורה ממונעים כגון כלי רכב, רכבות, אוניות, מטוסים, מסוקים, סירות מנוע או ספינות מנוע.
היבטים של תחבורה.
המונח תשתית תחבורתית מתייחס לכבישים, מסילות רכבת, שבילי אופניים, תעלות ונתיבי אוויר, כמו גם לתחנות וטרמינלים כמו שדות תעופה, נמלים, תחנות רכבת ותחנות אוטובוס.
כלי הרכב משתמשים בתשתית על מנת להגיע למחוז חפצם, כאשר כלי רכב בקרקע נוסעים על פסי רכבת או כבישים, וכלי רכב בים ובאוויר נוסעים על נתיבי אוויר ומים, וחונים בנמלים.
המונח הכוונה בהקשר של תחבורה מתייחס לרמזורים, תמרורים, סימנורים (ברכבות) ועוד.
תכנון ועיצוב התשתית הוא חלק מתחומי הנדסה אזרחית ותכנון עירוני. תכנון ועיצוב כלי הרכב הוא תחום בהנדסת מכונות, או בתתי-תחומים כמו אווירונאוטיקה או הנדסת חלל-אוויר (תחום העוסק בבניית והנדסת כלי רכב הטסים בים או בחלל).
ראשית התחבורה.
לפני החברה החקלאית חי האדם בחבורות קטנות, הנודדות ממקום למקום בחיפוש אחר מזון, ונשא את הכלים והצידה ממקום למקום. מאוחר יותר, כשביית האדם בהמות בית, היה מעמיס עליהן משא ואף רוכב על גבן, וכך היה יכול לעבור מרחקים גדולים. ביות בעלי חיים אלו עזר מאוד לאדם, אך כושר הנשיאה שלהם היה מוגבל. לא עבר זמן רב בטרם גילה האדם שהבהמות יכולות לדבר ולשאת עומס גדול בהרבה על ידי משיכה, במקום נשיאה. בתחילה השתמשו במגררות גולמיות ובהדרגה גילו כי ככל ששטח המגע של המגררה בקרקע קטן יותר, כך היא מסוגלת לשאת את המשא ביותר קלות.
המצאת הגלגל תרמה להתפתחות התחבורה.
אייר פורס 1
אייר פורס 1 (מאנגלית: Air Force One) הוא אות הקריאה למטוסו של נשיא ארצות הברית. "אייר פורס 1" הוא הכינוי שמקבל כל מטוס של חיל האוויר האמריקני ברגע שנשיא ארצות הברית טס בו. כשהנשיא טס במטוס של הצבא האמריקני המטוס מכונה "ארמי 1", כאשר מדובר במטוס של הצי האמריקני הוא מכונה "נייבי 1", וכאשר המטוס של חיל הנחתים האמריקני - מכונה "מארין 1".
פעילות.
לרוב משמש בתפקיד מטוס מדגם 747-200B מתוצרת בואינג (למעשה ישנם שני מטוסי אייר פורס 1 זהים: SAM 28000 והמטוס התאום SAM 29000). המטוס שוכן בבסיס חיל האוויר "אנדרוז", כ-16 ק"מ מן הבית הלבן, תחת אחריות כנף התובלה 89 של חיל האוויר ה-18 של ארצות הברית.
אייר פורס 1 מצויד ביכולות הגנתיות סודיות ביותר, בהן טכנולוגיה נגד טילים. באייר פורס 1 מותקנים 87 קווי טלפון נפרדים, בהם 28 קווים מאובטחים ומקודדים בעלי טווח בלתי מוגבל – הנשיא יכול לטלפן לכל טלפון בעולם בעודו טס.
אייר פורס 1 בנוי משלוש קומות – הקומה התחתונה מיועדת למטען, רוב חלל הנוסעים ממוקם בקומה האמצעית ואילו הקומה האחרונה מכילה את ציוד התקשורת ואת תא הטייס. השטח הכולל של חלל הנוסעים הוא 371.6 מטרים רבועים. מתחם המחיה של הנשיא כולל חדר שינה, חדר אמבטיה, חדר כושר ומרחב משרדי. פמליית הנשיא מתכנסת בחדר כנסים גדול המשמש גם כחדר האוכל של הנשיא. לאנשיו הבכירים של הנשיא יש חדרים משלהם. הנוסעים יכולים לעלות למטוס דרך שלוש דלתות: שתיים מהן (אחת בקדמת המטוס ואחת בחלקו האחורי) מובילות לסיפון התחתון ואילו הדלת השלישית מובילה לסיפון האמצעי.