ממשלת כווית יצאה לגלות בטאיף ותמכה משם בתנועת ההתנגדות. ממשלת כוויית הגולה תמכה במפורש בהתנגדות והעירה על האסטרטגיות שלה. אף על פי שכוחות עיראק צמצמו כמעט את כל צורות התקשורת בתוך המדינה ומחוצה לה, הצליחה תנועת ההתנגדות להבריח טלפון לווייני מעבר לגבול סעודיה על מנת ליצור קו תקשורת עם ממשלת כוויית הגולה בטאיף, סעודיה. כווית גם הדפיסה חוברות מידע והפיצה אותן לאזרחים אחרים. הדבר היה חשוב במיוחד מכיוון שזרימת המידע הייתה מוגבלת מאוד בכווית במהלך הכיבוש; ערוצי רדיו השמיעו שידורים מבגדד וערוצי טלוויזיה רבים מכוויית הושבתו. עיתון התנגדות שכותרתו סמוד אל-שאאב (יציבות העם) הודפס והופץ בחשאי. חוברות מידע הפכו לאחד ממקורות החדשות היחידים מהעולם החיצון. זרים וכוויתים ממעמדות שונים השתתפו בהתנגדות, ושברו את המחסומים החברתיים המסורתיים של כווית. אחמד אר-רחמי, סגן אלוף בצבא הכוויתי, הצהיר: "בכווית התנגדו כולם מילדים ועד זקנים. לא היו בובות כוויתיות שעיראק תוכל להשתמש בהן להרכיב ממשלה".
באוקטובר 1990, פקידים עיראקיים פגעו בהתנגדות בכך שהוציאו להורג מאות אנשים שלפי החשד היו מעורבים בתנועה וכן ערכו פשיטות וחיפושים אחר משקי בית בודדים. לאחר ההתמודדות החלה ההתנגדות לכוון לבסיסים צבאיים עיראקיים על מנת לצמצם נקמה נגד אזרחים כוויתיים. באוקטובר 1990, הממשלה העיראקית פתחה את גבולות כווית ואיפשרה לכל אחד לצאת. הדבר הביא ליציאה של כווית ושל זרים, דבר שהחליש את תנועת ההתנגדות.
יחיא אל-סומאית, שר הדיור בכווית, אמר באוקטובר 1990 כי תנועת ההתנגדות סייעה לערער את הלגיטימיות של הכיבוש ולהפיג את הרעיון שעיראק פלשה כדי לסייע בהתקוממות עממית נגד ממשלת כווית. התנועה גם הגנה על אמריקאים, בריטים וזרים אחרים שנלכדו בכווית במהלך הכיבוש. אחדים ציינו את תנועת ההתנגדות כחלק מהבסיס לחברה אזרחית חזקה יותר בכווית לאחר הכיבוש.
במהלך הכיבוש שנמשך 7 חודשים, כוחות סדאם חוסיין בזזו את עושרו העצום של כווית והיו גם דיווחים על הפרת זכויות אדם. מחקר שנערך בשנת 2005 העלה כי לכיבוש העיראקי הייתה השפעה שלילית לטווח הארוך על בריאות האוכלוסייה בכווית.
לאחר מכן.
בתוך מספר שעות מרגע הפלישה העיראקית לכווית, דרשו שגרירי כווית וארצות הברית באו"ם התכנסות של מועצת הביטחון. בהתכנסות הועברה החלטה מספר 660, בה גונתה הפלישה לכווית, ועיראק נדרשה להסיג את כל כוחותיה אל קו הגבול הבינלאומי. ב-3 באוגוסט העבירה הליגה הערבית החלטה משלה, בה המדינות נקראו לפתור את הסכסוך במסגרת הליגה, והזהירה מפני התערבות בינלאומית. ב-6 באוגוסט הועברה במועצת הביטחון החלטה מספר 661 שהטילה על עיראק סנקציות כלכליות.
לאחר זמן מה הועברה במועצת הביטחון החלטה מספר 665 שהעניקה הרשאה להסגר ימי על עיראק על-מנת לקיים את הסנקציות הכלכליות. בהחלטה הותר "שימוש באמצעים התואמים לנסיבות הספציפיות כנדרש... על-מנת לעצור כל הובלה ימית פנימית או חיצונית במטרה לפקח ולאשר את המשא והיעד של כל ספינה, ועל-מנת להבטיח יישום קפדני של החלטה מספר 661".
מבצע מגן במדבר החל ב-7 באוגוסט 1990, כשנשלחו אל ערב הסעודית חיילים מהכוחות המזוינים של ארצות הברית. לאחר משא ומתן כושל בין מעצמות העולם הגדולות לעיראק, כוחות הקואליציה בראשות ארצות הברית פתחו במתקפה צבאית מאסיבית על עיראק ועל הכוחות העיראקיים שהוצבו בכווית באמצע ינואר 1991. עד ה-16 בינואר, מטוסי בעלות הברית כיוונו לבסיסי צבא עיראקי וחיל האוויר העיראקי אשר נהרסו במתקפה. פעולות האיבה נמשכו עד סוף פברואר וב-25 בפברואר, כווית שוחררה רשמית מעיראק. ב-15 במרץ 1991 שב אמיר כווית למדינה לאחר שבילה יותר מ-8 חודשים בגלות. במהלך הכיבוש העיראקי נהרגו כ-1,000 אזרחים כוויתיים ויותר מ-300,000 תושבים נמלטו מהמדינה.
לאחר המלחמה.
בדצמבר 2002, סדאם חוסיין התנצל על הפלישה זמן קצר לפני שהודח בפלישה לעיראק ב-2003 . שנתיים לאחר מכן, גם ההנהגה הפלסטינית התנצלה על תמיכתה בסדאם בזמן המלחמה. בשנת 1990, נשיא תימן, עלי עבדאללה סאלח, בן ברית ותיק של סדאם חוסיין, תמך בפלישתו של סדאם חוסיין לכווית. לאחר שעיראק הפסידה במלחמת המפרץ, גורשו התימנים בהמוניהם מכווית על ידי הממשלה המשוחזרת. צבא ארצות הברית ממשיך בנוכחות חזקה והוסיף 4,000 חיילים בפברואר 2015 בלבד.
Marc E. Bassy
רעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011)
קריסצינה צימנואוסקאיה
קריסצינה סְיָארְהְיֵיֵאוּנָה צימנואוסקאיה (בבלארוסית: Крысціна Сяргееўна Ціманоўская; ברוסית: Кристина Сергеевна Тимановская, קריסטינה סרגייבנה טימנובסקאיה; נולדה ב-19 בנובמבר 1996) היא אצנית בלארוסית.
צימנואוסקאיה זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר באליפות אירופה U23 2017, ובמדליית זהב בריצת 200 מטר באוניברסיאדת קיץ 2019 שנערכה בנאפולי, איטליה, וכן במדליית כסף במשחקים האירופיים (2019) שנערכו במינסק, בלארוס.
ביוגרפיה.
צימנואוסקאיה נולדה בעיירה קלימוביץ' במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס. בילדותה רצה להנאתה, ובהמשך הצטרפה לאתלטיקה תחרותית, וקיבלה הצעה ממאמן אולימפי להצטרף לאקדמיה שלו כשהייתה בסביבות גיל 15. הוריה חששו בתחילה, וחשבו שלא תשיג קריירה אתלטית, אך לבסוף הסכימו והשתכנעו על ידי צימאנואוסקאיה וסבתה.
אולימפיאדת טוקיו והמשבר הפוליטי.
צימנואוסקאיה השתתפה באולימפיאדת טוקיו 2020 בריצת 100 ו-200 מטר.
ב-30 ביולי 2021, במהלך המשחקים האולימפיים בטוקיו, מתחה צימנואוסקאיה ביקורת על גורמים בוועד האולימפי הבלארוסי, ואמרה שהם הכריחו אותה להתחרות במרוץ שליחות 4 × 400 מטר ללא הסכמתה. ב-1 באוגוסט היא נלקחה לנמל התעופה טוקיו האנדה על ידי הצוות שלה בניגוד לרצונה, שם סירבה לעלות על טיסה חזרה לבלארוס. היא זכתה להגנה ממשטרת טוקיו, ולבסוף קיבלה מקלט מדיני בפולין בסיוע משטרת יפן ושגרירות יפן בפולין.
יחסי גרמניה–טוגו
יחסי גרמניה–טוגו הם היחסים בין גרמניה לבין טוגו.
היסטוריה.
המושבה טוגולנד הוקמה לקראת סוף תקופת הקולוניזציה האירופית באפריקה המכונה בדרך כלל "המרוץ לאפריקה". שני אזורי חסות נפרדים הוקמו בשנת 1884. בפברואר 1884 נחטפו ראשי העיירה Aného על ידי חיילים גרמנים ונאלצו לחתום על אמנת הגנה. באזור לומה היה החוקר הגרמני, הרופא הרפואי, הקונסול הקיסרי והממונה על מערב אפריקה, גוסטב נכטיגל, הכוח המניע להקמת המושבות המערביות באפריקה של טוגולנד וכן קאמרון. מבסיסו על החזקה של האי הספרדי פרננדו פו במפרץ ביאפרה הוא נסע רבות ביבשת אפריקה. ב-5 ביולי 1884 חתם נכטיגאל על אמנה עם המפקד המקומי, Mlapa III, בו הכריז על פרוטקטורט גרמני על רצועת שטח לאורך חוף העבדים על מפרץ בנין. על ספינת התותחים הקטנה SMS Möwe הונף לראשונה דגל האימפריה ביבשת אפריקה. הקונסול היינריך לודוויג ראנדד הצעיר, סוכן תושב של חברת C. Goedelts באווירה, מונה כנציב הראשון עבור השטח.
בשנת 1899 גרמניה ובריטניה סחרו בשטחים באיי סמואה עבור איי שלמה הצפוניים והשליטה בטונגה, תוך שימוש באזור הנייטרלי של טוגולנד (ינדי) ובמשולש וולטה כקלפי מיקוח.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 נכבשה המושבה במהירות על ידי כוחות בריטים וצרפתים במהלך כיבוש טוגולנד והועברה לשלטון צבאי. בשנת 1916 השטח חולק לאזורי מינהל נפרדים של בריטניה וצרפת, והחלוקה הפכה לרשמית בשנת 1922 עם הקמת טוגולנד הבריטית וטוגולנד הצרפתית.
היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות התקררו בתחילת שנות ה-90 כתוצאה מגירעונות דמוקרטיים חמורים בטוגו, היחסים השתפרו שוב בעקבות רפורמות פוליטיות וכלכליות בשנים האחרונות. שיתוף הפעולה הגרמני עם טוגו התחדש בסוף 2012.
ממשלת גרמניה תומכת בתהליך הרפורמה במדינה. טוגו מבקשת להגביר את שיתוף הפעולה עם גרמניה בכל התחומים והיא מעוניינת למשוך השקעות גרמניות.
שיתוף פעולה לפיתוח.
מאז 2012, גרמניה שיתפה פעולה עם טוגו בתחומי העדיפות הבאים: ביזור וממשל טוב, פיתוח כפרי וחקלאות ופיתוח כלכלי בר קיימא תוך התמקדות בהכשרה מקצועית ותעסוקה בקרב בני נוער.
המשא ומתן הבין ממשלתי האחרון על שיתוף פעולה בפיתוח התקיים בלומה במרץ 2019. התחייבויות שיתוף הפעולה של גרמניה הסתכמו בסכום של עד 181.4 מיליון אירו מאז חידוש שיתוף הפעולה בשנת 2012. בנוסף, גרמניה עוסקת ביוזמות אזוריות וגלובליות בתחומים כגון אבטחת מזון, תחום האנרגיה, הגנת הסביבה ושמירה על המגוון הביולוגי.
בין הארגונים הגרמניים הפעילים בטוגו ניתן למנות את Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ), Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW), סוכנויות סיוע הקשורות לכנסיות וקרנות פוליטיות.
בסך הכל היחסים הכלכליים בין שתי המדינות צנועים. בקיץ 2019 התקיים בלומה פורום כלכלי של טוגו עם האיחוד האירופי.
יחסי תרבות.
מכון גתה בלומה פעיל בטוגו מאז 1961. קיימות מספר שותפויות בין אוניברסיטת לומה לאוניברסיטאות בגרמניה, ביניהן אוניברסיטת מינסטר למדעים יישומיים, אוניברסיטת זיטאו/גורליץ למדעים יישומיים, אוניברסיטת ביירוית, אוניברסיטת קאסל ואוניברסיטת ברלין-הומבולדט.
פייר בושאן
פייר בושאן (בצרפתית: Pierre Beauchamp 30 באוקטובר 1631 - פברואר 1705) היה כוריאוגרף, רקדן ומלחין צרפתי, וכנראה ממציא כתב התיווי בושאן-פוייה. אביו, לואי, היה כנר בלשכת המלך.
ביוגרפיה.