בספטמבר 1963 התכנסה הועדה לדה-קולוניזציה של האו"ם כדי לדון ב"דה-קולוניזציה" של גיברלטר. במהלך הדיון תמכו מדינות דרום אמריקה, מדינות ערב ואפריקה בעמדתה של ספרד של פרנקו בקולניות רבה. פרנקו תרגם את התמיכה בו כלגיטימציה לתוקפנות רבה יותר, וב-1965 הטיל מגבלות תנועה על הכניסה והיציאה מגיברלטר שהפכו בהדרגה למצור כלכלי של ממש. בריטניה התלוננה כי התנועה מסביב לצוק קטנה ב-95%, אך למרות זאת תבעו המדינות התומכות בספרד את השבת גיברלטר לידי ספרד, ובסוף 1966 אף הביאו את העצרת הכללית של האו"ם לגנות את עמדת בריטניה בסוגיית גיברלטר כ"מעשה חמור של תוקפנות בריטית נגד ספרד".
בהתאם ל של העצרת הכללית של האומות המאוחדות (נתקבלה ב-16 בדצמבר 1965), החלו ממשלות ספרד ובריטניה בשיחות רשמיות לגבי סוגיית הריבונות בגיברלטר במהלך שנת 1966. ב-18 במאי 1966 הציע שר החוץ הספרדי פרננדו קסטילה לממשלת בריטניה הצעה בת שלושה סעיפים:
הצעה זו הובאה למשאל עם בגיברלטר, כאשר שתי אפשרויות הועמדו לבחירה:
ההצעה הספרדית הייתה בעלת סיכוי קטן להתקבל על ידי הגיברלטרים. זאת משום שההצעה הגיעה מספרד של פרנקו, הדיקטטורה שצמחה מתוך מלחמת האזרחים האלימה ורווית הדם שהתרחשה בשנות ה-40, שכעת לא איפשרה לתושבי ספרד עצמם את הזכויות האזרחיות הבסיסיות. יתר על כן, הכלכלה הספרדית, אם כי החלה לצמוח, עדיין הייתה נחשלת ומעמד העובדים בצד הספרדי של הגבול חי בעוני רב. לעומת זאת, בריטניה העניקה עד כה לתושבי גיברלטר את מלוא הזכויות האזרחיות, וכעת הציעה גם אוטונומיה. כמו כן, כלכלת גיברלטר הייתה מפותחת לאין ערוך מכלכלת ספרד. סיבות אלו גרמו לכך שהסיכויים לתמיכה בהצעה הספרדית בקרב תושבי גיברלטר היו אפסיים.
תוצאות.
במשאל העם הצביעו 12,138 לטובת ריבונות בריטית ורק 44 לטובת ריבונות ספרדית. ספרד ביטלה את התוצאה של משאל העם, כינתה את תושבי העיר "פסאודו-גיברלטרים" (גיברלטרים מדומים) וקבעה כי הגיברלטרים "האמיתיים" הם צאצאי הספרדים שגלו מגיברלטר ב-1704.
חוקת גיברלטר נתקבלה ב-1969, ומוסד האספה המחוקקת של גיברלטר (יותר מאוחר שונה השם ל"פרלמנט של גיברלטר") נוסד לאחר מכן. מאז 1992 חוגגים תושבי גיברלטר מדי שנה בשנה ב-10 בספטמבר את היום הלאומי של גיברלטר, להנצחת משאל העם של 1967.
אלכסנדר בקוביץ'-צ'רקסקי
הנסיך אלכסנדר בקוביץ'-צ'רקסקי (ברוסית: Алекса́ндр Беко́вич-Черка́сский; מת ב-1717, נולד בשם דבלט גירי-מורזא (Девлет-Гирей-мурза) היה קצין האימפריה הרוסית ממוצא צ'רקסי, ראש המשלחת הראשונה שהוציא פיוטר הגדול למרכז אסיה ("טרנס-כספיה", כלומר ממזרח לים הכספי). יצר את המפה המדויקת הראשונה של הים הכספי, הקים שלושה מבצרים על גדותיו, בהם מבצר קרסנובודסק בקיזיל-סו (כיום העיר טורקמנבאשי בטורקמניסטן) ונרצח בח'אנות חיווה עם משלחתו.
תולדות חייו.
נולד למשפחה מוסלמית, בנו של אחד משליטי קברדינו-בלקריה. במועד לא ידוע התנצר והתגייס לצבאו של פיוטר הגדול. ב-1707 יצא ללימודי ניווט באירופה. ב-1711 שב ונשלח לארץ מולדתו על מנת לשכנע את ראשיה לתמוך בצאר נגד האימפריה העות'מאנית.
שנתיים לאחר מכן הגיעו לאסטרחן ידיעות לפיהן האוזבקים הטו את מימי הנהר אמו דריה על ידי סכר משפכו לים הכספי לכיוון ימת אראל ושבשטח היבש ניתן למצוא גרגרי זהב. הידיעות הגיעו לפיוטר הגדול, שנזקק לזהב באופן דחוף על מנת לממן את המלחמה הצפונית הגדולה.
ב-1715 נשלח לוטננט-קפטן בקוביץ'-צ'רקסקי לים הכספי והפיק את המפה המדויקת הראשונה של האגם וסביבתו. כמו כן וידא בקוביץ'-צ'רקסקי שהאמו-דריה איננו זורם עוד לים הכספי.
ב-16 בפברואר 1716 נשלח בקוביץ'-צ'רקסקי שנית לאזור, הפעם בראש משלחת צבאית-הנדסית בת כ-7,000 איש. מטרות המשלחת היו להתחקות אחר ערוצו של האמו-דריה ולבחון אפשרות להטות אותו חזרה לים הכספי, להכניע את ח'אנות חיווה ולשגר משלחת לאימפריה המוגולית בהודו, על מנת לפתוח עמה ערוץ מסחרי ודיפלומטי ישיר.
המשלחת הקימה שלושה מבצרים על גדת הים הכספי, מבצר פטר הקדוש במפרץ טיוב-קראגאן, מבצר אלכסנדרובסק (כיום פורט-שבצ'נקו, Форт-Шевченко) ומבצר קרסנובודסק ממנו צמחה 150 שנה מאוחר יותר העיר טורקמנבאשי.
בפברואר 1717 יצאה משלחת צבאית בראשותו לכיוון ח'אנות חיווה. על קורותיה נודע רק זמן רב לאחר מכן וסדר האירועים איננו ודאי. ייתכן שהמשלחת נתקלה בכוח צבאי עדיף, נכנעה והובאה בפני הח'אן, או שהח'אן קיבל את המשלחת בסבר פנים יפות ולאחר מכן שינה את טעמו. בכל מקרה, בסופו של דבר נהרגו כל חברי המשלחת, פרט לעשרה אנשים, שלהם הורשה לחזור לרוסיה ולדווח. פיוטר הגדול, שהיה עסוק במלחמה עם שוודיה, לא הגיב. רק יותר ממאה שנה לאחר מכן חזרה האימפריה הרוסית לאזור.
מארינה מקסימיליאן קרני
חיים בזרם (משחק וידאו)
חיים בזרם (באנגלית: Flushed Away) הוא משחק וידאו המבוסס על הסרט חיים בזרם של דרימוורקס אנימציות וארמדן אנימציות.
עלילת המשחק.
המשחק מאפשר לשלוט בשתי הדמויות הראשיות בסרט. השחקן צריך להנחות את הדמויות בסביבה מלאה סכנות ואויבים מהסרט, למרות שישנם כל מיני אויבים שאינם מופיעים בסרט. ישנם גם מיני-משחקים כגון ירי כדורי גולף על האויבים, ניווט סירה במהלך מרדף ועוד.
ביקורת.
רוב הביקורות למשחק היו שליליות. מבקרים טענו שהוא חוזר על עצמו, לא טוב ולא מהנה. אחרים אמרו שהוא סביר.
פרסים.
המשחק זכה בשנת 2006 בפרס אנני על משחק הווידאו באנימציה הטוב ביותר.
הפשיטה על זיברוגה
פר אלמארק
אליעזר בשן
אליעזר בשן (שטרנברג) (24 במאי 1925 – 22 במאי 2020) היה היסטוריון ישראלי, פרופסור במחלקה לתולדות עם ישראל של אוניברסיטת בר-אילן, שהתמחה בחקר יהודי ארצות האסלאם מגירוש ספרד עד המאה ה-20.
ביוגרפיה.
אליעזר בשן נולד בשנת 1925 בבודפשט, בירת הונגריה. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, אשר התיישבה בחיפה. הוא היה בוגר בית ספר "יבנה" בעירו. היה חבר ב"הגנה" ובבני עקיבא, וריכז את סניף הכרמל עד להצטרפותו לקבוצות משואות יצחק (הקיבוץ הדתי) בגוש עציון בשנת תש"ו.
במלחמת העצמאות נפל בשבי הירדני יחד עם מגיני גוש עציון והוחזק בשבי תשעה חודשים עד שחרורו. בהמשך היה לחבר משואות יצחק, שהוקם מחדש ב-1949 וכעבור מספר שנים היה למושב שיתופי.
בשן היה מראשוני הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן במחלקה לתולדות ישראל ולספרות עברית. בשנת 1963 סיים את לימודיו לתואר ראשון והשלים במקביל תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים. בשנת 1964 סיים את התואר השני בתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1967 סיים את בית הספר לספרנות שעל יד האוניברסיטה העברית. בשנת 1972 סיים את התואר השלישי במחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן; הדיסרטציה, שנכתבה בהנחייתו של פרופ' חיים זאב הירשברג, הייתה בנושא פדיון שבויים בחברה היהודית מימי הביניים ועד שנת 1830. תחום התמחותו של אליעזר בשן היה חיי החברה והכלכלה של היהודים במזרח התיכון ובצפון אפריקה מגירוש ספרד עד המאה ה-20.
מחקריו.
אליעזר בשן היה חוקר חשוב של ההיסטוריה והתרבות של יהדות ארצות האסלאם, וחיבר למעלה מעשרה ספרים ו-150 מאמרים אקדמיים. בשנת 2006 יצא לאור הספר "מחקרי אליעזר: אסופת מאמרים ומחקרים בנושאי הפזורה היהודית הספרדית בארצות המזרח והמגרב" בעריכתו של ד"ר משה עמאר, שאסף והוציא לאור מחדש מספר מאמרים מפועלו רב השנים של בשן.
אחד מתחומי המחקר העיקריים של אליעזר בשן היה ההיסטוריה התרבותית והחברתית של יהדות מרוקו. בין הספרים שפרסם בתחום זה: "נשים יהודיות במרוקו: דמותן בראי מכתבים מן השנים 1733–1905" (2005), "יהדות מרוקו: עברה ותרבותה" (2000), "היהודים במרוקו במאה ה-19 והמיסיון האנגליקני" (1998), "הורים וילדים בהגותם של חכמי צפון אפריקה" (2005), "ממזרח שמש עד מבואו: פרקים בתולדות יהודי המזרח והמגרב" (1996) ועוד. לאורך שנות מחקריו חשף בשן מספר רב של תעודות ומקורות ראשוניים שלא נחקרו או היו ידועים לחוקרים לפני כן, וחשף ממדים חדשים למחקר ההיסטורי בתחום.
נפטר ב-22 במאי 2020.
מידה כנגד מידה (מחזה)
מידה כנגד מידה (באנגלית: Measure for Measure) הוא מחזה פרי עטו של ויליאם שייקספיר. יש המעריכים שנכתב בשנת 1603 או 1604. המחזה מסווג כקומדיה, אולם אינו כזה באופיו. כתוצאה מכך ובשל מגוון סיבות, יש מבקרים שמקטלגים אותו כאחד מ"המחזות הבעייתיים" של שייקספיר.
"מידה כנגד מידה" ראה אור לראשונה במהדורת הפוליו הראשונה, 1623 (בה תויג לראשונה כקומדיה), ההצגה הראשונה של המחזה שתועדה הייתה ב-1604. המחזה עוסק בסוגיות של רחמים, צדק ואמת ויחסי הגומלין בינם לבין גאווה וענווה.
תקציר העלילה.
וינצ'נציו, דוכס וינה, מודיע שהוא מתכוון לעזוב את העיר בשליחות דיפלומטית. הוא מוסר את השלטון במדינה לידיו של אנג'לו המחמיר.