במהלך השנים שאחרי המלחמה שמרה ורני על קשר עם חנה, ואף הוזמנה לבר המצווה של בנה.
ורני ביקרה לראשונה בישראל בשנת 1968 בעקבות הזמנתה של חנה, וחזרה לבקר בישראל בשנת 1983.
במהלך ביקורה הכירה את דוד פינק ונשארה לחיות עימו בתל אביב.
ב-25 בנומבר 1987 העניק יד ושם לורני את התואר חסידת אומות העולם.
ורני נפטרה ב-30 ינואר 1999 בבית חולים בהולנד ונקברה על פי בקשתה בישראל בבית הקברות האזרחי בגבעת ברנר.
בגוף אני מבינה
בגוף אני מבינה הוא ספר מאת דויד גרוסמן, שיצא לאור בתחילת 2002 במסגרת "הספריה החדשה". הספר כולל שתי נובלות, הראשונה בשם "אטרוף" והשנייה בשם "בגוף אני מבינה".
עלילה.
הסיפור "בגוף אני מבינה" סובב סביב אמא ובת: נילי, מורה ליוגה, חולה בסרטן, רתוקה למיטה; בתה ששמה רותם, סופרת המתגוררת בלונדון, שכבר נמצאת במאבק מזמן עם אמה ורק חזרה לארץ כדי להקריא לאמה הגוססת סיפור שהיא כתבה על מדריכת יוגה בשם נילי. בסיפור המתרחש בילדותה של רותם, נילי מתבקשת על ידי אב לקיים יחסי מין עם בנו הביישן כדי "שתעשה ממנו גבר". כפי שקרה עד אז לקשריה של נילי עם גברים, גם הקשר הזה מסתיים בהתרסקות ובאסון. נילי יצאה למרדף חסר תועלת אחרי תלמיד היוגה הזה ומעולם לא מצאה אותו. עלילת הרומן של רותם נובעת מחוויות חייה של אמה, והיא, כמו ילדים אחרים, משתמשת ב"פסיפס" לחבר את הזיכרונות על הוריה על מנת לייצג את עלילת הרומן.
רותם מתארת את אמה כאדם קר לב, אכזרי ומרוכז בעצמו, ויחסה לאמה אינו סלחני, והסיפור מלא בהאשמותיה כלפי אמה. אף על פי שנילי ורותם לא נוטות לדבר על מה שקרה באמת, זה לא קשור לנושא העיקרי. הדבר החשוב הוא שרותם מסדרת מחדש את החומר כדי ליצור את הסיפור שהיא צריכה לספר. רותם חושפת את בגידתה של אמה ואף על פי שבגידה זו משפיעה במידה מסוימת על חייה, היא עדיין נותנת לרומן סוף אוהד. בהצהרות נדיבות על העבר, היא מקווה לשנות את העבר בכדי לשנות את עתידה.
על כתיבת הספר.
באפריל בשנת 2001, גופו של גרוסמן אילץ אותו לשנות את אורח חייו. מחושים שחש בגבו הובילו אותו לחוג יוגה, חוויה חדשה שתרמה לעיצוב דמותה של נילי, מורה ומטפלת יוגיסטית, אחת הגיבורות בספרו החדש, "בגוף אני מבינה":
ביקורות.
בספרו החדש "בגוף אני מבינה", שכולל שתי נובלות, מתגלה דויד גרוסמן אחר ובוגר, שאינו חוקר את נפשם של ילדים נעלבים, אלא את נפשם המסוכסכת של המבוגרים.
דחיסותה העלילתית של הנובלה השנייה ("בגוף אני מבינה") מותירה את הקורא וחצי תאוותו בידו. למרות התפירה האיכותית של קרעי-הסיפור, לפעמים, מרוב דחיסות, הכתיבה מעט טלגרפית מדי: אולי זה הפער בין הקצבים השונים של שתי הנובלות שיוצר את התחושה, ואולי זו דווקא ההצלחה המרשימה בשדה-מוקשים אמנותי כמעט בלתי אפשרי. טרנסווסטיזם ספרותי נדון לרוב להפוך לכישלון אמנותי צורב, וכל בוגר סדנה לכתיבה יוצרת יודע עד כמה קשה, ואולי בכלל לא צריך, להתנתק מגבולות המגדר ודימוי הזהות המינית ולכתוב בלשונו ומתוך פיו ומוחו של בן המין השני. מצד שני, הפיתוי לחוות במילים את מה שלעולם לא תוכל, או תוכלי, לחוות בגוף – משותף כנראה לסופרים ולדמויות הבדיוניות שהם בוראים. בדרך כלל אני קוראת מעשי טרנסווסטיזם כאלה בחשדנות עצומה, מפני שמחבריהן, טובים ככל שיהיו, נוטים להיכשל בפרטים.
"בגוף היא מבינה" הוא הצלחה כפולה – גם בנגיעות החריפות בדיוקן ובאמינותן בגופה ובקולה של מספרת (שגם היא מחפשת לעצמה קול), וגם בהתחפשות של גרוסמן ל"סופרת שכתבה ספור שאיננו סיפור של גרוסמן". כל אמנות היא תעתוע: בספר הזה, גרוסמן הוא אמן מרהיב של תעתועים, במרחב האינסופי והלא-נתפס שבין הארוטיקה למלים.
וכמו "הנסיך הקטן", כשם שהופיע כך נעלם מחייה של מורתו (ותלמידתו?), מותיר אחריו משקעים רוטטים של היקסמות, הבטחה והחמצה. בתוך כך נרמזים מטענים מורכבים בסאגה הבלתי נדלית של "אני ואמי": האשמות על חשכים, פגיעות ואי-הבנות, הצלבת זוויות ראייה, קשרי קשרים ומאמצי ההינתקות. דומה כי גרוסמן דחס עד מחנק בכ-120 עמודים את ה"רפרטואר" כולו.
ואכן, בין אם מדובר בפנטסיה או בממשות, גרוסמן מפליג כאן רחוק ועמוק בחקירתו הרגישה במהויות של יחסים ורגשות אנושיים, ובמיוחד של הבגידה ושל הקינאה. כל זה משולב במשולש הקבוע שבתוכו נעות יצירותיו של גרוסמן, והוא השילוש של גוף, נפש ולשון.
עם זאת, יש גם משהו מעורר אי נוחות בספר. נדמה כי יותר משהצליח גרוסמן לברוא כאן עולם, הוא ערך מעין ניסוי מעבדתי שנועד לבודד ולבחון רגשות ומהויות אנושיות באופן טהור ומנותק. אולי משום כך יש משהו מלאכותי מאוד, מתוכנן ומופשט מדי ובעצם מופרך ושרירותי בסיטואציות היסוד שמתוכן מתפתחות שתי הנובלות, עד שנוצרת הרגשה שהמוני הפרטים הרגישים ולעיתים גם המרגשים אינם מתלכדים למערך בעל תוקף אלא נותרים בבידודם.
גרוסמן כותב ספרות קלת-ערך בציפוי של תיחכום ספרותי. לכן מותאמות יצירותיו לטעמו של ציבור קוראים המגיע אל הספרות בעיקר כדי להתבדר, סוג זה של קוראים מחפש גירויים חדשים במחוזות הווירטואליים של הניסיון האנושי, וגרוסמן התאים את כתיבתו לציפיותיהם אלה מהספרות. בעבר גרר אותם חזרה למחוזות הילדות והנעורים תוך הבטחת-שווא לגלות להם את הדקדוק הפנימי של ה״אני״ הייחודי, הנשמר אצל אלה שמידותיהם טרם הושחתו על-ידי הבגרות. באחרונה הוא מזמין את הקוראים האלה אל מחוזות הבגרות, וגם זאת רק לכאורה, כי למעשה הוא מציע להם אסקפיזם מקביל, רק של גיבורים בגיל בשל יותר.
אבל בסופו של דבר, כותרתו של הספר מזמינה קריאה המתייחסת אל אחד הנושאים המרכזיים הטורדים את גיבוריו של גרוסמן לאורך הרומנים השונים שלו: מערך היחסים בין הגוף לבין הנפש. כותרתה של הנובלה השנייה בספר, בגוף אני מבינה, יוצרת, לכאורה, הנגדה קלאסית בין הגוף לבין הנפש. מי שמעידה על עצמה שבגוף היא מבינה אינה מבינה, כנראה, בדברים אחרים, וקרוב לוודאי שהכוונה לנפש.
בבגוף אני מבינה נותן גרוסמן לגיבוריו, אולי לראשונה, את האפשרות להגדיר את עצמם לא רק דרך נפש הלכודה בגוף, או דרך נפש המצויה בתחרות מתמדת עם גוף רודני ושרירותי על הגדרת ה״אני״, אלא גם דרך גוף שעשוי להיות ראי הנפש, מעונה הטבעי והנינוח, או, לעיתים, ביטויה הבלעדי, הגדרתה האמיתית.
דייגו ביססוואר
דייגו ביססוואר (בהולנדית: Diego Biseswar; נולד ב-8 במרץ 1988) הוא כדורגלן סורינאמי-הולנדי, המשחק בעמדת הקשר בפאוק סלוניקי.
קריירת מועדונים.
ביססוואר, נולד באמסטרדם להורים סורינאמי. ביססוואר, התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים דווס וכעבור שנה הצטרף לזו של אייאקס. בהמשך, שיחק בקבוצות הנוער של טלסטאר ופיינורד.
ב-29 באוקטובר 2004, ביססוואר חתם לשלוש שנים בפיינורד. כשנה לאחר מכן, הושעה מהגביע עקב הטענה ששיחק גם עבור קבוצת נעוריו "דווס" במקביל. ב-22 במאי 2005, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בפיינורד בניצחון 3-6 נגד דן האג. ב-20 בנובמבר, ביססוואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון נגד אודה. ב-18 בפברואר 2006, הורחק במשחק הליגה נגד אייאקס.
בקיץ , ביססוואר הושאל להראקלס אלמלו על מנת לצבור דקות משחק. בקיץ , ביססוואר הושאל לדה חראפסחאפ. ב-2 בפברואר 2008, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אקסלסיור רוטרדם. בסיום העונה, חזר לפיינורד.
בינואר , ביססוואר עבר חתם לארבע וחצי שנים בקייסריספור מליגת העל הטורקית תמורת כ-200 אלף אירו. ב-8 בינואר 2012, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאנטליהספור ושלושה ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אקהיסאר בלדייספור.
ביוני , ביססוואר חתם בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית. ב-3 באוגוסט 2016, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לאייאקס במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. ב-11 בספטמבר 2016, ביססוואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פנאטוליקוס. ב-6 במאי 2017, הבקיע בניצחון בגמר הגביע נגד א.א.ק. אתונה. בעונת , ביססוואר רשם את עונת השיא שלו בקריירה, בה רשם 8 שערי ליגה ב-27 משחקי ליגה. בעונה זו, זכתה פאוק בדאבל הראשון בהיסטוריה שלה ובאליפות הראשונה מזה 34 שנים.
ב-19 בינואר 2021, ביססוואר הושאל לאפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, ביססוואר שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד.
ב-27 במרץ 2021, ביססוואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם, בניצחון 0-6 נגד . ביססוואר, נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2021.
יחסי מרוקו–ניו זילנד
יחסי מרוקו–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין ניו זילנד.
סקירה כללית.
במרץ 2018 חתמו מזכיר המדינה לשר לענייני חוץ ושיתוף פעולה בינלאומי של מרוקו, מוניה בוקטה, ומנכ"ל ומזכיר משרד החוץ והסחר בניו זילנד, ברוק ברינגטון על שני הסכמים לשיתוף פעולה. ההסכם הראשון קובע הקמת מנגנון התייעצויות פוליטי, ואילו השני נוגע לשיתוף פעולה כלכלי, טכני ותרבותי. באפריל 2019 מזכירת המדינה לסחר חוץ של מרוקו, רקיה אדדרהם, קיימה שיחות בוולינגטון עם מזכיר המשנה הפרלמנטרי לענייני חוץ של ניו זילנד, פלטשר טבוטו. שיחות אלו, שהתקיימו במסגרת השבוע של מרוקו בניו זילנד, התמקדו באמצעים לחיזוק יחסי הסחר בין שתי המדינות.
יחסים כלכליים.
הסחר בין המדינות הסתכם בשנת 1994 ב-46.9 מיליון דולר ניו זילנדי, בשנת 2004 ב-114.0 מיליון דולר ניו זילנדי, ובשנת 2014 ב-172.3 מיליון דולר ניו זילנדי.
פוגרום מישקולץ