יוצרים פופולרים רבים הלכו בדרכה של אימג' וניסו להשתמש במוניטין שלהם כדי להריץ סדרות משלהם, כאלו שיהיו להם זכויות יוצרים משלהם ושליטה על העריכה. כריס קלרמונט, כותב ותיק של כותרי אקס-מן, יצר את "שבעת השליטים" (Sovereign Seven) עבור חברת DC קומיקס, ג'ו מדוריארה יצר את "רודפי הקרב" עבור חברת ויילדסטורם, ואלכס רוס, קורט בוזיאק וברנט אנדרסון יצרו את אסטרו סיטי עבור חברת אימג'.
מיילסטון קומיקס וגיוון גזעי.
בשנת 1993, קבוצת כותבים ואמנים אפרו-אמריקנים ייסדו את מיילסטון קומיקס, באמונתם כי דמויות של בני מיעוטים לא יוצגו כהלכה בקומיקס האמריקאי. כמה מהסדרות המוכרות של החברה נכתבו בידי דוויין מקדאפי, והן כוללות את "סטאטיק" - נער אפרו-אמריקני שהפך לדמות המפתח של החברה, "הארדווייר" - דוגמה לעתידנות אפרו-אמריקנית, "אייקון" - חייזר שמחקה את מראהו של אפרו-אמריקני ו"סינדיקט הדם" - כנופיה בין-גזעית של גיבורי-על. בשנת 1997, יקום מיילסטון התמזג לתוך יקום DC.
צמיחתו וקריסתו של שוק הספסרות.
עד סוף שנות ה-80, חוברות קומיקס חשובות המציגות לראשונה דמות קלאסית או החוברות הראשונות בהרצה ממושכת נמכרו באלפי דולרים. עיתוני מיינסטרים פרסמו דיווחים שחוברות קומיקס היו השקעה פיננסית טובה, ועד מהרה אספנים רבים קנו כמויות רבות של קומיקסים מתוך מחשבה שהם יהיו יקרי ערך בעתיד.
המפרסמים הגיבו לכך על ידי הפקתם של פריטי אספנים כמו קלפי אספנות ומהדורות מוגבלות של חוברות מסוימות, המציגות כריכה מיוחדת או חלופית. הגיליונות הראשונים של אקס פורס, אקס-מן כרך שני וספיידרמן הפכו לדוגמאות הידועות ביותר לטרנד זה. טרנד נוסף שהחל היה כריכות בחותמת אלומיניום. הראשון שבהם היה גיליון מספר 50 בכרך השלישי של הגולש הכסוף (יוני 1991), ולאחריו כריכה זוהרת בחושך של גוסט ריידר כרך שלישי, גיליון מספר 15 (יולי 1991). הדבר הוביל לפריחה בשוק הקומיקס, היכן שחנויות לממכר אספנות וחברות הוצאה לאור זכו לרווחים גדולים, ומספר חברות - גדולות וקטנות כאחד - זכו להגדיל את הכותרים שלהם. אימג' קומיקס הפכה לידועה לשמצה בכך, כשרבים מסדרותיה יצאו בכריכות חלופיות, שימוש נרחב בכריכות מודגשות ובחותמת אלומיניום ומאפייני אספנות נוספים.
טרנד זה לא היה שמור לקומיקס בלבד. מוצרי זיכיון נוספים כמו צעצועים, אקשן פיגרס וקלפי אספנות זכו לרווחים נאים. חברת "מקפרלן צעצועים" ראויה לציון, שכן היא יצרה מגוון רחב של אקשן פיגרס המבוססות על דמויות מהקומיקס ספון. אולם, רק מעטים משפע הסדרות החדשות החזיקו באיכויות אמנותיות ארוכות טווח. זאת ועוד, הפריטים אשר נחזה כי יהיו יקרי ערך לא הפכו לכך, לרוב עקב מחזורי הדפסה גדולים מאוד שגרמו להם להיראות שגרתיים למדי. במידה וקריסה כלכלית התרחשה, היקף המכירות צנח, מאות חנויות לממכר אספנות נסגרו ורבים מהמפרסמים צמצמו בהוצאות. ואכן, בשנת 1996, חברת מארוול קומיקס - הגדולה שבתעשיית הקומיקס - הכריזה על פשיטת רגל. למרות שמאז החברה התאוששה, לא הייתה זו התאוששות מלאה.
הקריסה הכלכלית הובילה גם לנפילת הזיכיונות הגדולים וכותרי הקומיקס המקושרים יחדיו אשר הביאו לפריחת מסחור האספנות. בשעה שכותרי זיכיונות גדולים עדיין החזיקו במספר רב של סדרות חודשיות ומוצרי מיסחור, כולם נפלו ברמתם מהתקופה שלפני הקריסה. מספר זיכיונות העלו שוב את רף הפופולריות. במקרה של אקס-מן מבית מארוול קומיקס, היה זה בזכות סרטי הלייב אקשן אקס-מן ואקס-מן 2. במקרה של חברת DC קומיקס, היה זה בזכות סדרות האנימציה כדוגמת ליגת הצדק והטיטאנים.
צמיחתו של פורמט האוגדנים.
למרות שמכירות חוברות הקומיקס צנחו בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, המכירות עלו עבור אוגדנים - מהדורות נבחרות שבהן מספר גיליונות חודשיים קובצו והודקו יחדיו, ונמכרו גם בחנויות ספרים בנוסף לחנויות קומיקס. כמו כן, פורמט פרסום זה זכה למנת כבוד כסיפורת עד אשר הפך לחלק חשוב באוספי חנויות ספרים וספריות ציבוריות.
כמה סדרות ניצלו מביטול אך ורק בגלל היקף מכירות האוגדנים וקשתות סיפור של רבות מהסדרות הפופולריות של ימינו (דוגמת JLA ובאטמן של DC; אולטימייט ספיידרמן ואקס-מן החדשים של מארוול) מאוגדים ישירות לאחר סיומה של קשת הסיפור.
לאוגדנים ניתנים מדי פעם מספרי כרכים, מה שהופך אותם לסדרה המשכית. עקב כך, כותבים רבים מחשיבים מראש את עלילותיהם לפי מהדורת האוגדנים, יוצרים תסריט שנמשך על פני ארבע עד תריסר חוברות, היכולות להיקרא כ"רומן גרפי".
הפופולריות של האוגדנים הביאה גם להדפסות מחודשות של חומר ישן. ליין האוגדנים "Essential Marvel" הדפיס מחדש גיבורי-על כספיידרמן וארבעת המופלאים והציגו את סיפורי תור הכסף של הקומיקס לדור חדש של קהל קוראים. מהדורות אלו דומות לספרי טלפונים בכך שהן עבות מאוד ומודפסות בשחור-לבן כדי למנוע עלויות גבוהות. חברת DC יצאה עם ליין משלה בשם "Showcase Presents". ארבעת הראשונים כללו את סופרמן, גרין לנטרן, ג'ונה הקס ומטאמורפו איש האלמנטלים. דמויות נוספות כללו את החץ הירוק, משפחת סופרמן, הטיטאנים הצעירים והאיש המוארך.
הצלחת יוצרי קומיקס המיינסטרים.
בשעה שרבים מאמני וכותבי קומיקס הפכו לנודעים בידי קהל קוראיהם עוד מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, כמה מיוצרי הקומיקס של סוף שנות ה-80 ושנות ה-90 נודעו כבר לציבור כולו. אמנים אלה כללו את טוד מקפרלן, ניל גיימן, אלן מור ופרנק מילר. כמה מהם, כמו גיימן, המשיכו ליצור נובלות מצליחות מבחינה מסחרית. אחרים, כמו מילר, הפכו לתסריטאים ובמאי קולנוע בהוליווד.
בניגוד לכך, במאי ומפיקי קולנוע וטלוויזיה החלו להיות מעורבים בתעשיית הקומיקס. ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצרה של סדרת המדע בדיוני בבילון 5, נשכר כדי לכתוב את סדרת "ספיידרמן המדהים" של חברת מארוול קומיקס. במאי סרט הלייב אקשן ארבעת המופלאים רג'ינלד הדלין הפך לכותב הפנתר השחור. ג'וס וידון, יוצרה של סדרת הטלוויזיה באפי ציידת הערפדים, כתב בין היתר את "אקס-מן המדהימים" ואת Runaways של מארוול. ריצ'רד דונר, במאי הסרט "סופרמן" כתב בסדרת החוברות "Action Comics" על מעלליו של סופרמן, יחד עם עוזר המפיק שלו לשעבר ג'ף ג'ונס. פול דיני, המפיק והכותב של באטמן - הסדרה המצוירת ו, החל לכתוב עבור חברת DC במספר פרויקטים מיוחדים ולקח על עצמו את משרת הכותב בכותרי "Detective Comics" של באטמן בשנת 2006.
הקריירה של פיטר דייוויד כסופר התפתחה במקביל לקריירת הקומיקס שלו. ניל גיימן, כותבו של סאנדמן, זכה להצלחה ככותב פנטזיה וספריו נכללו ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. מייקל שייבון זכה בפרס פוליצר על הרומן "ההרפתקאות המדהימות של קבלייר וקליי" אודות תחילת תור הזהב של הקומיקס ובהמשך כתב עבור חברות DC קומיקס ודארק הורס. הכותב בראד מלצר זכה להצלחה בתחום הקומיקס עם פרסום המיני סדרה נתונת המחלוקת "משבר זהות", נוסף להרצת הסדרות החץ הירוק וליגת הצדק.
השפעת הקומיקס והאנימציה היפנית.
מאמצע שנות ה-80 ועד סופם, מגוון רחב של ספרי מאנגה יפנית תורגמו לשוק הקומיקס המערבי. מבין חברות ההוצאה לאור הראשונות לפרסם מאנגה מתורגמת הייתה אקליפס קומיקס, עם חוברות כמו "אזור 88", "קאמוי" ו"מאי, קוראת המחשבות", אשר נחשבו לחלק מהגל הראשון של חוברות מאנגה שתורגמו לאנגלית. יחד עם עיבודם של קומיקו ואטרניטי קומיקס לסדרת האנימציה של רובוטק, מספר חברות נוספות פרסמו קומיקס בסגנון מאנגה כמו "בית הספר לנינג'ות" ו"סמוראי". חברת דארק הורס הוציאה חוברות מאנגה מתורגמות רבות במהלך שנות ה-90. חותם "אפיק קומיקס" של מארוול קיבל רישיון להוצאת גרסה מתורגמת לאקירה של קצוהירו אוטומו. משנת 2010 ואילך, מרבית המאנגה המתורגמת הופצה על ידי חברות בת של המפיצים המקוריים, כמו קודאנשה, שוגאקוקאן ובנדאי. בעוד תרגומי מאנגה הוצגו בעבר בפורמט רגיל של מגזין קומיקס אמריקני, פרסומים בגודל מסורתי של מאנגה הפכו לשגרתיים. במספר מקרים, הספרים מוצגים בצורתם המקורית ומיועדים לקריאה מימין לשמאל. טוקיופופ הייתה חברת ההוצאה לאור הראשונה לשכור אמנים שאינם יפנים כדי להפיק ולשווק מאנגה מקורית בתרגום לאנגלית, אשר מחקה סגנון יפני, הן בסיפורת והן באיור. קומיקסים קודמים בסגנון מאנגה מורכבים בעיקר מהשאלת אלמנטים איוריים ואנימטיבים של מאנגה לעבודה שלאו דווקא נחשבת כמאנגה.
תור הארד של הקומיקס
תור הארד של הקומיקס (באנגלית: Bronze Age of Comic Books) מתייחס לפרק זמן היסטורי בשוק הקומיקס האמריקאי שנמשך מתחילת שנות ה-70 ועד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. תקופה זו היא ממשיכתו של תור הכסף של הקומיקס, ולאחריה הגיע העידן המודרני של הקומיקס. תור הארד שמר על רבות מהמוסכמות של תור הכסף, אך גם הציג עלילות אפלות וקשתות סיפור בעלות מסרים חברתיים, כמו אלה הנראים בתור הזהב של הקומיקס, של נושאים כשימוש בסמים, אלכוהוליזם וזיהום הסביבה.
מקורות.
הראשונים שהשתמשו במונח "תור הארד" היו מעריצי הקומיקס, הפנדום. מונח זה מתייחס לחוברות קומיקס בוגרות ומודרניות יותר של תחילת שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80. תחילתו של תור הארד הוא לא תוצאה של אירוע יחיד ומיוחד, אלא מקבץ אירועים ששינו את הטון של קומיקסים מהדור הקודם. אירוע אחד שכזה היה החוברת "Green Lantern Vol.2 #76" מאפריל 1970, בכתיבתו של דניס אוניל ובאיורו של ניל אדמס, שבו גרין לנטרן חבר לחץ הירוק, נחשף לראשונה לעוני וחווה ספקות עצמיים.