אימוג'ן קינג (אנגלית: Imogene King; 30 בינואר 1923 - 24 בדצמבר 2007) הייתה חלוצה בפיתוח תאוריות בסיעוד. תאוריית המערכות שלה כמו גם תאוריית השגת המטרות נמצאים בכל טקסט העוסק בתאוריה סיעודית. התאוריות שלה נלמדות בבתי ספר לסיעוד ומיושמות במגוון רחב של אופנים.
השכלה וקריירה אקדמאית.
בשנת 1948 קיבלה תואר ראשון בסיעוד מאוניברסיטת סנט לואיס, שם גם קיבלה תואר שני, בשנת 1957. את הדוקטורט שלה היא קיבלה מהמכללה למורים, אוניברסיטת קולומביה.
קינג לימדה בפקולטה של אוניברסיטת לויולה בין השנים 1961–1966 וכן בין השנים 1972–1980. היא ניהלה את תוכנית הסיעוד באוניברסיטת המדינה של אוהיו בין השנים 1968–1972. היא לימדה באוניברסיטת דרום פלורידה בין השנים 1980–1990.
התאוריות של קינג.
קינג יוצאת מנקודת הנחה שמקצוע הסיעוד מבוסס על הקשר בין בני האדם לסביבתם. קשר זה משליך על מצבם הבריאותי של היחידים וליכולתם לתפקד במצבים חברתיים.
לפי קינג, מטרת הסיעוד היא לעזור ליחיד לשמור ולשמר את בריאותו. מהלך זה מושפע, בין השאר, מהקשר בין האחות והמטופל.
בריאות הוא מצב בו האדם הסתגל למצבי הלחץ בסביבתו הפנימית והחיצונית. הסתגלות זו היא תוצר של שימוש מיטבי בכוחותיו האישיים. חולי, לעומת זאת, הוא מצב שמפריע לקיום התקין של החיים ומקשה על האיזון של האדם עם הלחצים הסובבים אותו.
תאוריית המערכות.
מודל זה משרטט את הגורמים שמרכיבים את ההתנהגות האנושית, והדינימיקה ביניהם. מטרת תאוריה זו היא להסביר את המערכות שבמסגרתן אחיות אמורות לתפקד.
בתאוריה זו מגדירה שלוש מערכות:
תאוריית השגת המטרות.
תאוריה זו עוסקת במערכת היחסים ובאינטראקציות שבין אנשים, ומתמקדת באלו שבין האחיות למטופל. תאוריה זו פועלת במצבים השונים של תהליך הסיעוד: הערכה, תכנון ויישום.
על פי תאוריה זו, בהליכים סיעודיים כל צד מתרשם מהצד השני ולפי התרשמות זו הוא פועל. פעולה זו גורמת לתגובה נגדית, וכך נוצרת אינטראקציה בין שני הצדדים. במידה והלך המחשבה שלהם דומה, אזי אין מכשולים ואפשר ליישם את ההתערבות הסיעודית.
מערכת זו היא פתוחה ומקבלת פידבקים בכל אחד משלביה, פידבקים המאפשרים לשני הצדדים להבין אחד את השני.
בטי ניומן
בטי ניומן (באנגלית: Betty Neuman, נולדה ב-1924) היא תאורטיקנית בסיעוד, הנחשבת לחלוצה בתחום ההתערבות הסיעודית בבריאות הנפש בחברה. התאוריה שלה עוסקת בקשר בין האדם ללחצים סביבו ובתגובתו אליהם.
ביוגרפיה.
נולדה ב-1924, באוהיו. היא הוסמכה לאחות בשנת 1947 מבית הספר לאחיות באקרון, אוהיו. היא עברה לקליפורניה ושימשה כאחות בבית חולים ובהמשך גם כאחות ראשית. בהמשך שמשה גם כמדריכה בבית הספר לאחיות.
בשנת 1957 החלה ניומן את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בתואר דו-חוגי בפסיכולוגיה ובריאות הציבור, ושם קיבלה תואר ראשון בסיעוד. ב-1966 היא קיבלה תואר שני בבריאות הנפש ובריאות ציבורית מאוניברסיטת קליפורניה.
ניומן נחשבת כחלוצה בתחום של מעורבות סיעוד בבריאות הנפש בחברה. היא החלה לפתח את המודל שלה בעת ששימשה כמרצה בתחום בריאות הנפש בחברה, באוניברסיטת קליפורניה. ב-1972 המודל שלה פורסם לראשונה כ"מודל ללימוד גישת האדם השלם לבעיות החולה", במחקר הסיעודי.
ב-1985 קיבלה דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת מערב פסיפיק. בשנת 1998 קיבלה דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת גרנד עמק סטייט, במישיגן.
תאוריית הסיעוד של ניומן.
מושגי יסוד.
ניומן מגדירה בתאוריה שלה ארבעה מושגי יסוד אשר שימושיים לסיעוד כמו גם למקצועות בריאות אחרים. ארבעה מושגי ייסוד אלו מקיימים יחסי גומלין ביניהם.
קווי הגנה.
נימן מגדירה בתאוריה שלה את המושג "קווי הגנה". במושג זה יש את הקו הרגיל, הקו שנחשב למצב היציבות התקין אצל הקליינט. זהו קו דינמי, שמתפתח עם הזמן וכולל את כלל התגובות הנורמליות של הקליינט לגורם לחץ ומשקף את רמת הבריאות הנורמלית שלו. לפני קו זה קיים הקו הגמיש שמגן על הקו הרגיל. לעומתו יש את קווי ההתנגדות שמופעלים במקרה שגורמי הלחץ פורצים את קו ההגנה התקין.
ניומן מגדירה שלוש רמות מניעה. רמות מניעה אלו מייצגות רמות שונות של התערבות של האחות, שבאה מתוך מטרה לחזק את יציבות המערכת.
דוד צבי זילברשטיין
הרב דוד צבי זילברשטיין (תרנ"ז, 1897 – י"ט בחשוון תשל"ט, 19 בנובמבר 1978) היה רב, איש חינוך ופעיל ציבור חרדי בפולין ולאחר מכן ביישוב החדש בארץ ישראל. כיהן כמזכיר מרכז חינוך התורה בארץ ישראל ומרבני תל אביב.
ביוגרפיה.
נולד בפולין, בנו של אביגדור זילברשטיין, מחסידי גור. קיבל חינוך תורני. בצעירותו הצטרף לפועלי אגודת ישראל בפולין והחל בפעילות ציבורית. בשנת תרפ"ג (1923) השתתף כנציג פועלי אגודת ישראל בכנסייה הגדולה הראשונה. במהלך הדיונים הוא דיווח על פעילותה של תנועת פועלי אגודת ישראל והעלה דרישה מבעלי בתי חרושת החרדים להעסיק פועלים שומרי דת. שימש כמנהל ישיבת "תורת חסד" בפולין. פרסם מאמרים בביטאונים האגודאיים בפולין "דרכנו" ו"דגלנו".
בשנת תרצ"ד (1934) עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. היה ממייסדי בית הספר החרדי הראשון בתל אביב "סיני" ונמנה עם צוות מחנכיו ובהם זלמן ינקלביץ ויהודה מאיר אברמוביץ. כמו כן, היה מורה בסמינר שרנסקי בתל אביב.
בשנות ה-30 ייסד הרב שמואל גריינימן את "מרכז חינוך התורה החרדי", שאיגד את מוסדות החינוך הדתיים והתורניים בארץ ישראל, מתוך מטרה לשמור על עצמאות החינוך החרדי. הרב זילברשטיין התמנה למזכיר הארגון והיה הרוח החיה בפעילותו. הוא יזם וערך בתל אביב כינוסי רבנים ואנשי ציבור והיה מהנואמים המרכזיים. בלט בכישרונו הרטורי והרבה לדרוש ברבים ועורר את הצורך לעסוק בחיזוק הדת. היה ממעוררי הרעיון של "מסע התשובה" בערים ובמושבות הארץ והיה יד ימינו של הרב הרצוג במסע זה.
לאחר קום המדינה הוקם "הזרם הרביעי" ולאחר מכן החינוך העצמאי ופעילותו של "מרכז חינוך התורה" פסקה. עם זאת המשיך הרב זילברשטיין בפעילות ציבורית וחינוכית ענפה. הוא ארגן כינוסים שונים בנושאי חינוך, שבהם קרא להגביר את הפעילות בקרב ילדי העולים מארצות אירופה וצפון אפריקה. הוא גם פרסם מאמרים בנושא בכתבי העת החרדים של אותה תקופה, ובהם "הנאמן" ובית יעקב", ובהם הציע את רעיונותיו.
במשך כעשרים וחמש שנה כיהן כרב בתל אביב וראש מחלקת השבת ברבנות המקומית. בתקופת רבנותו המשיך לפעול לחיזוק ענייני הדת בעיר.
נפטר בשנת תשל"ט, ונקבר בבית הקברות קריית שאול. בתו בלה נישאה ליוסף אנגל. הם היגרו לארצות הברית, שם נישאה בתם הניה לרב חיים וואלקין.
עמידת ראש
עמידת ראש היא תנוחה בסיסית בהתעמלות וביוגה, שבה גוף האדם הפוך מאשר בעמידה רגילה - כל הגוף נשען על הראש ונמצא מעליו. בדרך כלל בעמידת ראש הגוף נתמך גם על ידי הידיים, לשם השגת שיווי משקל, אך ניתן לתמוך בו גם על ידי השענת הרגליים על קיר.
לפרסום רב זכתה תמונתו של ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, מבצע עמידת ראש בחוף הים בספטמבר 1957, בגיל 71.
נוית בראל
נוית בראל (נולדה ב-1977 באשקלון) היא משוררת, עורכת, מתרגמת וחוקרת ספרות ישראלית. עורכת את סדרת הספרים "הדשא הגדול" בהוצאת פרדס, עורכת את כתב העת הספרותי "הליקון" ועורכת ראשית של הוצאת הספרים "הליקון".
ביוגרפיה.
בעלת תואר דוקטור מבית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב.
הוסמכה על ידי החוג לתורת הספרות באוניברסיטת ת"א בהצטיינות יתרה. את עבודת התזה כתבה בהנחיית ד"ר תמר יעקבי בנושא "הרטוריקה של הציטוט: דמויות מקראיות בשירה עברית מודרנית כמקרה מבחן". את עבודת הדוקטורט כתבה בהנחיית פרופ׳ מיכאל גלוזמן בנושא הפואטיקה של דליה רביקוביץ'.
במקביל ללימודי הדוקטורט ניהלה את תחום הספרים העבריים של הוצאת ידיעות ספרים במשך כשמונה שנים, במהלכן עבדה עם עשרות סופרים, משוררים ואנשי הגות מן השורה הראשונה וטיפחה כותבות וכותבים צעירים, שזכו בפרסים ובהכרה. ערכה את "ספר קישוני", חמישים הסיפורים הקצרים הטובים ביותר מאת אפרים קישון במלאת עשור למותו וערכה מהדורה מחודשת לסיפור מאחורי הגדר מאת חיים נחמן ביאליק. מ-2020 משמשת עורכת כתב העת ועורכת ראשית של הוצאת הספרים "הליקון".
שירים, מאמרים, רצנזיות ותרגומים של בראל פורסמו בעיתונים ובמגוון כתבי עת, ביניהם עיתון 77, דקה, מעין, אורות, שבו, גג, אפיריון, בינתיים, הכיוון מזרח, כתובת, מאזנים והליקון. בשנים האחרונות מפרסמת משיריה וממסותיה כמעט רק בכתב העת הו! בעריכת דורי מנור.
ב-2005 הוציאה את ספר שיריה הראשון, "רֹשֶם" בהוצאת גוונים. "זו שירה המשרטטת מציאות קיומית אפופת מתיחות בין זיכרון לשכחה. תהליך הכתיבה רומז להתכנסות פנימה ולעתיד מצמצם", נכתב עליו ב בלקסיקון הקשרים לסופרים ישראליים.
ב-2011 הוציאה ספר שירים נוסף, "ממש". על ספרה זה זכתה בפרס רמת גן לספרות ליצירת ביכורים, אך ויתרה עליו כשהתברר שמדובר בספרה השני. ב-2016 פרסמה את קובץ השירים מחדש בהוצאת עם עובד. "רוב שירי הספר הם שירי אהבה", אומרת בראל, "החלטתי באופן שקול, ואחרי שבספרי הקודם הפניתי את המבט החוצה, להפנות את המבט אל תוך קירות הבית". האהבה ב"מחדש" מתרחשת בתוך הבית ובאמצעות הבית, שלעיתים הוא רק דירה שכורה. כלומר, האהבה היא לעיתים בית ולעיתים דירה שכורה.