יהודים חיו בגיירצ'קה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה
אטילה צולר
אטילה קורנליוס צולר - Attila Cornelius Zoller ( 13 ביוני 1927 - 25 בינואר 1998) היה גיטריסט ג'אז יליד הונגריה.
ביוגרפיה.
צולר נולד בוישגרד, הונגריה בשנת 1927. בילדותו למד כינור מאביו, שהיה כנר מקצועי. בעת לימודיו, הוא ניגן בפלוגלהורן ובס לפני שבחר לנגן בגיטרה. הוא נשר מבית הספר וניגן במועדוני ג'אז בבודפשט בזמן שרוסיה הטילה מצור על בודפשט וכבשה את הונגריה. הוא נמלט מהונגריה בשנת 1948 כאשר ברית המועצות ביססה שלטון צבאי קומוניסטי. הוא ברח ברגל, כשהוא נושא את הגיטרה שלו דרך ההרים, לאוסטריה. הוא התיישב בווינה, הפך לאזרח אוסטרי, והקים להקת ג'אז עם האקורדיוניסטית ונגנית הויברפון, ורה אאואר.
בשנות החמישים עבר צולר לגרמניה וניגן עם הפסנתרנית הגרמניה יוטה היפ ונגן הסקסופון הנס קולר. לאחר שנפגש עם נגני ג'אז אמריקאים, וביניהם נגן הבס אוסקר פטיפורד והסקסופוניסט לי קוניץ, שוכנע על ידם לעבור לארצות הברית. הוא עבר לארצות הברית לאחר שקיבל מלגה לבית הספר לג'אז "לנוקס" (Lenox School of Jazz). אחד המורים שלו היה הגיטריסט ג'ים הול וחברו לחדר היה נגן הסקסופון אורנט קולמן, שגרם לו להתעניין בג'אז חופשי.
בשנים 1962–1965 הופיע צולר בהרכב עם נגן החליל הרבי מאן, ולאחר מכן עם לי קוניץ ונגן הטרומבון אלברט מנגלסדורף.
לאורך השנים, הוא ניגן והקליט עם בני גודמן, סטן גץ, נגן הויברפון רד נורבו, ג'ימי רייני, הרבי הנקוק, רון קרטר, נגנית האורגן שירלי סקוט, המוזיקאי קאל טג'אדר, ועם ג'ימי הנדריקס. הוא אף ניגן במועדוני הג'אז בניו יורק בשנות השישים עם הפסנתרן דון פרידמן.
בשנת 1974, הוא הקים את "Attila Zoller Jazz Clinics" בוורמונט,שלימים שינה את שמו ל"מרכז הג'אז של ורמונט", שם לימד עד 1998. הוא המציא פיק אפ דו כיווני, מיתרים מעוצבים וסדרת גיטרות ייחודית. בין השנים 1989–1998 הוא ניגן יותר ויותר עם הוויברפוניסט הגרמני וולפגנג לקרשמיד והם גם עשו כמה הקלטות יחד. הוא הופיע עם טומי פלנגן וג'ורג' מראז בניו יורק שלושה שבועות לפני מותו בשנת 1998 בטאונסהנד, ורמונט.
יער פסגת זאב
בעיית מטריצת האפסים
מחוז גרודנו
קומורו (הונגריה)
קומורו (בהונגרית: Komoró) הוא כפר על גדות נהר הטיסה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה, כ-10 קילומטרים ממפגש הגבולות עם אוקראינה וסלובקיה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קומורו קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,428 תושבים ובשנת 2020 רק 1,216 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13.
יהודי קומורו.
יהודים חיו בקומורו במאה ה-18 ובמאה ה-19. החל משנת 1867 הייתה הקהילה כפופה לקהילת מאנדוק, בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה
פנייה
פסגת שרווין (אנטארקטיקה)
פסגת שרווין (באנגלית: Sherwin Peak) היא פסגה בחלקו הצפוני של רכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,290 מטרים מעל פני הים; פסגת שרווין היא ההר ה-860 בגובהו באנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת לגדתו המזרחית של קרחון אוטאגו.
הפסגה ממוקמת 9 קילומטרים דרומית - מזרחית להר צ'יוורס.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הפסגה.
הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 – 1962.
מקור השם.
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של ג'יימס אס. שרווין (James S. Sherwin), מדען יונוספירה, בתחנת אמריקה הקטנה V, בשנת 1958.
פסגת שרווין
אלומה (ארגון)
הארמייה השמינית (האימפריה העות'מאנית)
הארמייה השמינית של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: Sekizinci Ordu) הייתה ארמיית שדה של הצבא העות'מאני. היא הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה.
ביוני 1917 הקים אנוור פאשה את קבוצת ארמיות ילדרים (המכונה גם קבוצת צבא הרעם) בפיקודו של הגנרל הגרמני אריך פון פאלקנהיין, וחיזק אותה עם עודפי יחידות עות'מאניות שהועברו מגליציה, רומניה ותראקיה.
לאחר הקמת קבוצת ארמיות ילדרים הועברו כוחות מהותיים לסוריה ולארץ ישראל, שם המשיכה להחזיק בהגנות הארמייה הרביעית. בארץ ישראל כבר היו הדיוויזיות ה-3, ה-7, ה-16, וה-54, בזמן שהדיוויזיות ה-26, ה-27, וה-53 הועברו במהלך הקיץ. הדיוויזיות ה-3, ה-7 ה-16 וה-26 נלחמו במערכה בגליפולי ודיוויזיית הפרשים ה-3 נלחמה במערכות הקווקז.
ב-2 באוקטובר 1917 הוא הפעיל את הארמייה השמינית החדשה, בפיקודו של פרידריך קרס פון קרסנשטיין, ופרס אותה יחד עם הארמייה השביעית, בפיקודו של מוסטפא כמאל אטאטורק תחת קבוצת ארמיות ילדרים. שבע דיוויזיות חי"ר ודיוויזיית פרשים אחת שכבר שירתו באזור, הוכפפו לארמייה השמינית. הם היו דיוויזיות החי"ר ה-3, ה-7, ה-16, ה-26, ה-27, ה-53 וה-54 ודיוויזיית הפרשים ה-3.
סדר הכוחות, ינואר 1918.
בינואר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
סדר הכוחות, ספטמבר 1918.
בספטמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
אחרי מודרוס.
סדר הכוחות, נובמבר 1918.
בנובמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
נפט תמורת מזון
תוכנית נפט תמורת מזון (באנגלית: Oil for Food Programme – OFFP; בערבית: النفط مقابل الغذاء; תעתיק מדויק: אל-נפט מקאבל אל-ע'ד'אא'), הייתה תוכנית של מועצת הביטחון של האו"ם לצמצום הפגיעה בעם העיראקי לנוכח הקשיים ההומניטריים שחווה, תוך מניעת השתלטותו של סדאם חוסיין על הכנסות הנפט של עיראק. המשבר שאליו נקלע העם העיראקי נבע במידה רבה כתוצאה מהעיצומים שהוטלו על עיראק בשנת 1990, תחת משטרו של סדאם חוסיין, לאחר הפלישה לכווית שהובילה למלחמת המפרץ הראשונה. התוכנית נוסדה על-ידי מועצת הביטחון בשנת 1995 והחלה לפעול בשנת 1996.
ההחלטה איפשרה לעיראק למכור נפט ותוצריו בשוק העולמי, חרף אמברגו הנפט שהטיל עליה האו"ם. ההחלטה קבעה כי ההכנסות שייתקבלו מהייצוא יוקדשו לרכישת סחורות לשימושים אזרחיים חיוניים בלבד, בעיקר מזון ותרופות. התוכנית הוגדרה על-ידי מזכ"ל האו"ם, קופי אנאן, כ"תוכנית ההומניטרית היחידה שאי-פעם מומנה במלואה ממקורות השייכים לאומה שלה הם נועדו לסייע". במהלך שבע שנות הפעלתה, סייעה תוכנית 'נפט תמורת מזון' רבות לתושבי עיראק מבחינה תזונתית, בריאותית, תברואתית וחינוכית.
התוכנית הופסקה בשנת 2003, עם פלישת ארצות הברית לעיראק. במהלך התוכנית ולאחריה עלו טענות רבות אודות הונאה ושחיתות, וכן הוקמו ועדות חקירה לבדיקת החשדות.
רקע והקמת התוכנית.
החלטה 661 של מועצת הביטחון משנת 1990 הטילה על עיראק עיצומים הכוללים סנקציות כלכליות ומסחריות, וכחלק מהן אמברגו נפט. באותה עת, נפט עמד בבסיס הכלכלה העיראקית, והיה מקור ההכנסה העיקרי שלה. על פי דוחות שונים, הסנקציות פגעו פגיעה קשה בכלכלה העיראקית ועקב כך גם בעם העיראקי. הדבר בא לידי ביטוי במחסור במזון, במים, בציוד רפואי ובחשמל במהלך שנות התשעים.
הצעות שונות עלו כפתרון למשבר ההומניטרי שחוו תושבי עיראק. ביניהן החלטות קודמות של מועצת הביטחון, 706 ו-712, שאותן דחה השלטון העיראקי.בדומה לתוכנית 'נפט תמורת מזון', גם החלטות אלה אישרו לעיראק לייצא נפט בתמורה למימון רכישת מוצרים הומניטריים.
למרות סירוב השלטון העיראקי להחלטות הקודמות, בשנת 1995 אימצה מועצת הביטחון את תוכנית 'נפט תמורת מזון', תחת החלטה 986. קלף המיקוח ששיחק לידי עיראק היה שסירוב מצידה להשתתף בתוכנית ולמכור נפט היה עלול להתבטא במחסור עולמי בנפט, מה שהיה מוביל לעלייה חדה במחירו.
במאי 1996, הסכים הממשל העיראקי לבסוף להפעלת התוכנית בעקבות פשרה פוליטית שאפשרה לו מעין עצמאות בהחלטה למי תמכור עיראק את הנפט שלה וממי תקנה ציוד סיוע. משלוח הנפט הראשון ייוצא מהמדינה בדצמבר 1996 ומשלוחי המזון הראשונים הגיעו במרץ 1997.
עיקרי התוכנית ויישומה.
עיקרי התוכנית מובאים בהחלטת מועצת הביטחון 986, שאושרה ב­-14 באפריל 1995. התוכנית התירה, באופן זמני ולשם סיוע הומניטרי לאוכלוסייה העיראקית, ייצוא נפט ומוצריו שמקורם בעיראק למדינות העולם, תוך התניה שלפיה ההכנסות מהייצוא לא יעלו על סכום של מיליארד דולר בכל מחזור זמן של 90 יום. כמו כן, נקבע כי ההכנסות מהייצוא יופקדו בחשבון נאמנות בשליטת האו"ם וישמשו למטרות ספציפיות בלבד, בהן רכישת מזון ותרופות.
בשלבים הראשונים של התוכנית הורשתה עיראק למכור נפט בשווי רב יותר של שני מיליארד דולר מדי חצי שנה, כששני שלישים מהסכום אמורים לשמש כמענה לצרכיה ההומניטריים. בשנת 1998 הופחתה המגבלה על רמת ייצוא הנפט העיראקי במסגרת התוכנית, ל-5.26 מיליארד דולר מדי חצי שנה. בדצמבר 1999 הוסרה לחלוטין התקרה שהציבה מועצת הביטחון לייצוא נפט עיראקי במסגרת התוכנית. זאת לאור קלף המיקוח שעמד לרשות הממשל העיראקי, שסגר את צינורות הנפט במדינה בהתרסה נגד הגבלות האו"ם, צעד שבעקבותיו האמירו מחירי הנפט העולמיים.
נתוני האו"ם על התוכנית.