ב-2011 זכו סלע וקליגר במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי. בהמשך השנה זכו במדליית ארד בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה בויימות', האתר שאירח שנה לאחר מכן את תחרויות השייט באולימפיאדת לונדון (2012). הישג זה הקנה להם את הקריטריון האולימפי הישראלי. באליפות העולם בפרת' ב-2011 סיימו במקום הרביעי שהקנה להם את הקריטריון הבינלאומי והבטיחו את השתתפותם, באולימפיאדת לונדון. באפריל 2012 הגיעו קליגר וסלע למקום ה-6 בתחרות גביע העולם שנערכה בפלמה דה מיורקה. באולימפיאדת לונדון לא הצליחו קליגר וסלע לשחזר את הישגיהם, וסיימו במקום ה-15.
חיים אישיים.
סלע יליד חדרה, ומתגורר בקיבוץ שדות ים. אביו עוסק בתחזוקת כלי שיט ומעניק שירותים ימיים), ואמו עובדת בחברה שאמצה אותו אבן קיסר. יש לו שני אחים, רועי שפועל בפרויקט הקשור לספינות, ועופרי שעבדה כעוזרת "סקיפר".
בצבא שירת בבסיס השייטת בעתלית במעמד של ספורטאי מצטיין.
הפשיטה על מצודת אבן אמאל
קרפור
תרנגולת (פברז'ה)
תרנגולת או תרנגולת ראשונה (ברוסית: Курочка) הוא שמה של ביצת הפברז'ה הראשונה, מבין הביצים הקיסריות שהוכנו על ידי "בית פברז'ה", בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה עבור המשפחה הצארית ברוסיה. ביצה זו הוכנה עבור הצאר אלכסנדר השלישי בשנת 1885 כמתנה לרעייתו, הצארינה מריה פיודרובנה. הצאר ורעייתו, התלהבו מהביצה והחליטו כי יזמינו מבית פברז'ה ביצה נוספת עבור חג הפסחא מדי שנה לאחר מכן.
הביצה כיום ממוקמת ברוסיה ומהווה חלק מאוסף ביצי הפברז'ה במוזיאון פברז'ה, שבבעלות ויקטור וקסלברג.
תיאור הביצה.
הביצה עשויה זהב, ומצופה אמייל לבן כך שהאמייל מדמה קליפת ביצה רגילה. במרכז הביצה ניתן לראות פס מוזהב המסמן את המקום שבו ניתן לפתוח את הביצה, לשני חצאים שווים.
אורכה של הביצה 66 מ"מ ורוחבה 35 מ"מ.
בתוך הביצה מסתתרת ה"הפתעה" - חלמון עשוי זהב, המכיל בתוכו "הפתעה" נוספת - תרנגולת עשויה זהב עם עיני אודם. גם התרנגולת נפתחה ובתוכה היו שתי הפתעות נוספות: דגם מוקטן עשוי זהב ויהלומים של הכתר הקיסרי, וכן תליון עשוי אבן אודם. לביצה צורפה שרשרת עשויה זהב על מנת שהצרינה תוכל לענוד את התליון. הדגם של הכתר והתליון אבדו.
היסטוריה.
בהתאם למסורת הנוצרית האורתודוקסית לחג הפסחא חשיבות דתית רבה, מאחר שהחג מציין את תחיית ישו לאחר צליבתו. במסגרת החג נוהגים להעניק מתנות. הצאר אלכסנדר השלישי הזמין את הביצה כמתנה לאשתו, הצארינה. בתכתובת מיום 21 במרץ 1885 הזמין ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, אחיו של הצאר את הביצה. לקראת חג הפסחא של 1885 היו תקיפות נגד משפחתו של הצאר והיו ניסיונות לפגוע במשפחה הקיסרית. הצאר ביקש להזמין את ביצת ההפתעה על מנת לעודד את רוחה של הקיסרית. ביצה זו התבססה על מנהג להעניק ביצי הפתעה בדנמרק. הצארינה גדלה בחצר המלוכה של דנמרק והכירה מנהג זה.
פברז'ה עיצב את הביצה בדומה לביצת הפתעה שניתנה בדנמרק (והייתה עשויה שנהב והכילה אף היא תכשיט הפתעה).
בעקבות שמחתה של הצארינה מהביצה הזמין הצאר ביצה נוספת לשנה הבאה, הרשה לבית פברז'ה לשאת את התואר "ספק החצר הקיסרית" והתיר לו לשאת את סמל המדינה לצד סמל חנותו.
הביצה הוחזקה בארמון אניצ'קוב עד המהפכה הרוסית בשנת 1917. במהלך המהפכה נתפסו הביצים ועברו לארמון הנשקייה בקרמלין שבמוסקבה. בשל מחסור בכספים נמכרו חלק מהביצים. סוחר תכשיטים לונדוני בשם פרדריק ברי רכש את הביצה בשנת 1920. הביצה נמכרה במכירה פומבית בבית המכירות כריסטי'ס במחיר של 85 ליש"ט למר ר. סוונסון טיילור בשנת 1934. בשנת 1955 קיבל טיילור את התואר לורד גרנטצ'סטר והעביר את הביצה לאחוזת גרנטצ'סטר. לאחר מותו של טיילור בשנת 1976 נרכשה הביצה על ידי בית המכירות "אה לה ויל רוסי" (La Vieille Russie) מניו יורק, ומכר אותה יחד עם ביצת התחייה בשנת 1978 לאפסן מלקולם פורבס. בשנת 2004 רכש ויקטור וקסלברג את הביצה מאת המגזין שאותו ייסד פורבס והעביר אותה לסנקט פטרבורג, לארמון נרישקין-שובאלוב, שם היא מוצגת כיום.
בית פברז'ה
בית פברז'ה (ברוסית: Дом Фаберже) הוא בית מלאכה וחברה לייצור תכשיטים שנוסדה בשנת 1842 בסנקט פטרבורג שברוסיה. מייסד החברה היה גוסטב פברז', אשר קרא לחברה בשם משפחתו, בהגייה צרפתית. את גוסטב פברז' ירש בנו פטר קארל פברז'ה בניהול החברה. פטר קארל פברז'ה ניהל את החברה והביא לה את פרסומה העולמי והמוניטין שלה בייצור ביצי פברז'ה עבור משפחת קסרי רוסיה.
החברה הולאמה בשנת 1918 על ידי הבולשביקים בעקבות המהפכה הרוסית.
בשנת 1924 אלכסנדר פברז'ה, בנו של פטר קארל פברז'ה, ואחיו למחצה אז'ן פברז'ה פתחו את בית העסק "Fabergé et Cie" בפריז, וייצרו תכשיטים תחת הסימן המסחרי "פברז'ה, פריז" (FABERGÉ, PARIS). בשנת 1937 נמכר המותג "פברז'ה", ובשנת 1964 נמכר בשנית לחברת הקוסמטיקה רייט (Rayette Inc), אשר שינתה את שמה ל-"רייט פברז'ה". הסימן המסחרי נמכר מספר פעמים נוספות.
היסטוריה.
מקורה של משפחת פברז'ה במשפחת פאוורי (Favri) שהתגוררה בפיקארדי שבצרפת של המאה ה-17. המשפחה ההוגנוטית נמלטה מצרפת בשנת 1685 לערך בשל ביטולו של צו נאנט.
המשפחה נמלטה לגרמניה והתגוררה צפונית מזרחית לברלין במחצית השנייה של המאה ה-18. באותה עת השתנה כיתוב שם המשפחה מ- Favri ל- Favry. בשנת 1800 לערך עברה המשפחה לליבוניה שבסמוך לים הבלטי (באסטוניה של ימינו), ושם המשפחה השתנה ל-Fabrier. בשנת 1814 נולד בעיר זו גוסטב פברייר, אשר בשנת 1825 שינה שמו לפברז' (Faberge), ובהמשך לפברז'ה.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 עברה המשפחה לסנקט פטרבורג וגוסטב פברז'ה למד צורפות תחת אנדראס פרדיננד שפיגל, אשר התמחה בהכנת קופסאות תכשיטים עשויות זהב.
הקמת בית המלאכה.
בשנת 1842 ייסד גוסטב פברז' את בית המלאכה וקרא לו "פברז'ה" (Fabergé) - הגייה צרפתית של שם המשפחה, במטרה למשוך לקוחות אריסטוקרטים (באותה עת האצולה הרוסית הייתה פרנקופילית ודיברה צרפתית). בית המלאכה נוסד במרתף בית ברחוב בולשיה מורסקיה. באותה שנה נשא גוסטב לאישה את שארלוט יוגשטדט, ביתו של קארל יונגשטשט, אמן דני, ובשנת 1846 נולד בנם הבכור - פטר קארל פברז'ה.
בעקבות הצלחת העסק, פרש גוסטב פברז'ה ממנו (כשהוא נותר הבעלים היחיד), והמשפחה עברה בשנת 1860 לדרזדן שבגרמניה. פטר קארל פברז'ה למד ב-Dresden Handelsschule, ובהיותו בן 18 יצא לטיול הגדול ברחבי אירופה, ובמסגרתו למד צורפות והתמחה אצל צורפים בפרנקפורט, צרפת ואנגליה.
בשנת 1872 שב פטר קארל פברז'ה לסנקט פטרבורג, והחל לעבוד בעסק המשפחתי, שנוהל באותה עת על ידי היסקיאס פנדין. בשנת 1881 הורחב בית המלאכה. קארל פברז'ה עבד בעיקר עם מוזיאון הארמיטאז', והתמחה בשחזור תכשיטים עתיקים.
בשנת 1882, עם מותו של פנדין החל קארל פברז'ה לנהל את העסק המשפחתי. באותה שנה הוא קיבל את התואר תכשיטן מומחה, ואחיו, אגתון פברז'ה (שהיה אז בן 16) הצטרף לעסק המשפחתי.
בעקבות עבודתו של פברז'ה בארמיטאז, הוזמן להציג בתערוכת כל רוסיה שנערכה בשנת 1882 במוסקבה. בין המוצגים שהוצגו על ידי בית פברז'ה בתערוכה, הוצג חיקוי של צמיד סקיתי מהמאה הרביעית לפנה"ס. הצאר אלכסנדר השלישי הכריז, כאשר ראה את הצמיד, כי אינו מסוגל להבדיל בין המקור לחיקוי, והורה כי עבודתו של פרבז'ה תוצג בארמיטאז' כדוגמה ליכולת הגבוהה של התכשיטנות הרוסית המודרנית.
בשנת 1885 קיבל בית העסק את התואר "תכשיטנים במינוי מיוחד של החצר הקיסרי".
ביצי פברז'ה.
ביצת פברז'ה הראשונה ה-"תרנגולת" נוצרה על ידי קרל פברז'ה בשנת 1885 בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי. אלכסנדר רצה להפתיע את רעייתו, הצאריצה מריה פיודרובנה במתנה לכבוד חג הפסחא. המתנה שנבחרה הייתה תכשיט בצורת ביצת פסחא מעוטרת. הביצה הייתה עשויה זהב ומצופה אמייל, אולם ניתן היה לפתוח אותה, בדומה לבובת מטריושקה, ובתוכה היה חלמון מוזהב, שבתוכו תרנגולת עשויה זהב, ובתוכה כתר עשוי אבני אודם.
הצאריצה כה התלהבה מהמתנה עד כי הצאר אלכסנדר מינה את פברז'ה לתכשיטן המלכותי והורה לו ליצור ביצת פסחא חדשה מדי שנה, ובלבד שבתוך כל ביצה תהיה הפתעה. בנו של אלכסנדר, הצאר ניקולאי השני המשיך מנהג זה, והעניק מדי שנה מתנה לאשתו אלכסנדרה פיודרובנה, ולאימו האלמנה. מסורת זו הופסקה בשל פרוץ המהפכה הרוסית בשנת 1917. הביצה של שנת 1917 לא הושלמה.
במהלך השנים נוצרו 54 ביצים עבור בית המלוכה הקיסרי, מהם 42 שרדו עד ימינו.
פסלי אבנים יקרות.
בית המלאכה נודע גם בפסלים אשר יצר באבנים יקרות. פסלים אלו כללו פסלי בני אדם, בעלי חיים ופרחים. הפסלים זכו לפופולריות רבה והיו חביבים בין היתר על משפחת המלוכה הבריטית.
הפסלים היו באיכות גבוהה, ודמו לצמחים חיים, כאשר פרחי וצמחי האבן הוצגו בתוך אגרטלים, העשויים קוורץ, כאשר הם פוסלו כאילו האם מלאים מים (העשויים אף הם קוורץ). באוסף המלכותי של בית המלוכה הבריטי 250 פסלים שנוצרו על ידי בית המלאכה.
התרחבות בין העסק וסגירתו.
בראשית המאה ה-20 הפך בית העסק לחברת ייצור התכשיטים הגדולה ברוסיה, ואחת הגדולות בעולם. בבית המלאכה עבדו למעלה מ-500 עובדים (תכשיטנים ומעצבים), ונפתחו סניפים של בית המלאכה במוסקבה, אודסה, קייב ולונדון.