ליברה אנגלית (פאונד בריטי).
לאורך השנים השתנתה הגדרת הליברה באנגליה ובממלכה המאוחדת.
הפאונד אוורדפואה (Avoirdupois pound) שימש למדידת מוצרים כבדים. סוחרים עשו שימוש ב"פאונד הסוחרים" (Merchants' pound) ובלונדון נעשה שימוש ב"פאונד לונדון" (London pound) או ב"פאונד המצודה" (Tower pound). מקור שמו של המטבע הבריטי, הפאונד, או הלירה שטרלינג, הוא בכסף סטרלינג במשקל פאונד אחד.
פאונד אווארדיפואה.
מקורו של הפאונד אווארדיפואה (Avoirdupois מאנגלית-נורמנית "aveir de peis" - "משקל של סחורות") בהסדרה שבוצעה על ידי סוחרי העיר לונדון בשנת 1303. בתקופת שלטונו של הנרי השמיני, מלך אנגליה הוסדרה יחידת המידה תוך הגדרת היחידה על בסיס ליברת טרואה (פאונד טרוי), אולם בפועל המשיך השימוש בשתי היחידות זו לצד זו כאשר משקל האחת היה 7,002 גריין ומשקל השנייה 6,999 גריין.
חוק המידות והמשקלות משנת 1878 של הפרלמנט הבריטי הגדיר את יחידת הפאונד וקבע את משקלה 0.453592338 ק"ג (היינו קילוגרם אחד היה שקול ל־2.20462278 פאונדים). יחידת משקל זו נודעה בשם "פאונד אימפריאלי" ("Imperial pound").
בשנת 1883 נקבע משקל הפאונד ב־0.4535924277 ק"ג, ובשנת 1889 נחקק חוק הקובע את משקל הפאונד ב־0.45359243 ק"ג.
בארצות הברית נעשה שימוש בפאונד זה כאשר הוא מוגדר בחקיקה משנת 1893 במסגרתה נקבע כי קילוגרם אחד שקול ל־2.20462 פאונדים. בשנת 1894 שונה יחס זה ונקבע כי קילוגרם אחד שקול ל־2.20462234 פאונדים.
פאונד בינלאומי.
בשנת 1959 הוסכם בין ארצות הברית ומדינות חבר העמים הבריטי על הגדרה בינלאומית של פאונד האוורדפואה והוא שקול ל־0.45359237 קילוגרם. פאונד זה הוסדר בחקיקה באנגליה בשנת 1963.
בהתאם להסדרה זו שקול פאונד אחד ל־16 אונקיות ול־7,000 גריין.
ליברת טרוי (פאונד טרוי).
מקורו של ליברת טרוי במידות שהיו נהוגות בעיר הצרפתית טרואה בה נהגו סוחרים אנגלים לסחור החל מתקופת שלטונו של קרל הגדול (ראשית המאה התשיעית). השימוש בשיטה זו הייתה נפוצה בעיקר בקרב רוקחים, תכשיטנים ויהלומנים באנגליה.
ליברת טרוי שקולה ל־12 אונקיות ול־5,760 גריין (כיום ליברה זו הייתה שקולה ל־373.2417216 גרמים).
יחידה זו אינה בשימוש כיום. בממלכה המאוחדת בוטל השימוש ביחידה פאונד טרוי זו ב־6 בינואר 1879. אונקיית טרוי עדיין בשימוש בקרב תכשיטנים ויהלומנים.
ליברת המצודה (פאונד טאוור).
יחידה זו התבססה על גרעין חיטה (השוקל כ־50 מ"ג), בניגוד ליתר השיטות שהתבססו על גרעין שעורה (השוקל כ־65 מ"ג). יחידה זו הייתה בשימוש על ידי המטבעה המלכותית של הממלכה המאוחדת, אשר שכנה במצודת לונדון (ומכאן שמה). ליברת המצודה הייתה שקולה ל־350 גרמים. היחידה בוטלה בשנת 1527.
ליברת הסוחרים (פאונד סוחרים).
ליברת הסוחרים ("Libra mercantoria") או פאונד הסוחרים ("Mercantile pound") הייתה שקולה ל־9,600 גרעיני חיטה (15 אונקיות המצודה). השימוש בליברה זו היה נפוץ באנגליה עד אמצע המאה ה־14 במרבית ענפי המסחר, למעט מסחר בתבלינים וזהב.
פאונד לונדוני.
פאונד לונדוני היה שקול ל־7,200 גרעיני טרוי:
פאונד צמר.
פאונד צמר (Wool pound) היה שקול 6,992 גרעינים, ושימש למדידת משקל של צמר.
פונט רוסי.
הפונט (Фунт) שימש כיחידת משקל ברוסיה הצארית. יחידה זו הייתה שקולה ל־409.51718 גרמים.
סקולפונד.
הסקולפונד (Skålpund) הייתה יחידת משקל נפוצה בסקנדינביה. יחידה זו התפתחה מהפפונד הגרמני, והשתנתה במשקלה מאזור לאזור. 20 יחידות סקולפונד היו שקולות לליספונד (Lispund) אחד.
החל מראשית המאה ה־17 הייתה יחידה זו שקולה ל־425.076 גרמים בשוודיה, ל־498.1 גרמים בנורווגיה, ול־471 גרמים בדנמרק.
בשנת 1889, בעקבות המעבר לשיטה המטרית, זנחה שוודיה את היחידה.
דנמרק המירה את היחידה לשיטה המטרית בעקבות גרמניה באמצע המאה ה־19, והיחידה הפכה שקולה ל־500 גרמים.
ליברת ג'רזי (פאונד ג'רזי).
באי ג'רזי נעשה שימוש ביחידת הפאונד החל מאמצע המאה ה־14 ועד המאה ה־19. פאונד זה היה יחידת המשקל של 7,561 גרעיני חיטה (490 גרמים). ככל הנראה יחידה זו התקבלה לשימוש בהשפעת ליברת פריז הצרפתית.
ליברת טרון (פאונד טרון).
ביחידת הפאונד טרון (trone pound) נעשה שימוש בסקוטלנד במהלך ימי הביניים, עד שיחידה זו, כמו גם יחידות המידה הסקוטיות האחרות, בוטלו בצו של הפרלמנט הבריטי בשנת 1685. יחידה זו הייתה שקולה ל־21 עד 28 אונקיות (כתלות במיקום ובתקופה), היינו היחידה הייתה שקולה ל־600 עד 800 גרמים.
פאונד מטרי.
בעקבות המעבר לשיטה המטרית, במדינות רבות הוסדר משקל הפאונד כשקול ל־500 גרמים (מחצית הקילוגרם), בתור יחידת מידה של מסה המקבילה ליחידת מידת הלח של פינט מטרי (מחצית הליטר).
במדינות רבות באירופה, ואף שאין מדובר ביחידת מידה רשמית, משמשת היחידה בלשון העם כיחידת משקל המסמלת 500 גרמים – כך משמשת הליברֶה (Livre) בצרפת, הפפונד בגרמניה, הליבּרַה ("Libra") בספרד, פורטוגל ואיטליה (נכתב: "Libbra"), הפוּנד בדנמרק ("Pund") והפוֹנד ("Pond") בהולנד.
מבצע רז'ב-סיצ'בקה
קרב רז'ב
ארכיון מפלגת העבודה
ארכיון מפלגת העבודה על שם משה שרת (בראשי תיבות: אמה"ע) הוא ארכיון היסטורי-אדמיניסטרטיבי ודוקומנטטיבי של מפא"י ומפלגת העבודה, השוכן בבניין הספרייה המרכזית של מכללת בית ברל.
מפא"י, ואחריה מ-1968 "העבודה", הייתה מפלגת השלטון במדינת ישראל עד "המהפך" ב-1977, וגם לאחריו המשיכה להיות מהכוחות הפוליטיים הדומיננטיים במדינה.
כתוצאה מכך בארכיון התרכז תיעוד רב (תיקים, תצלומים, מפות, שרטוטים, כרזות, גלויות, עיתונים, סרטים, קלטות-קול, פרטי אפמרה וכו') לא רק על אודות מפא"י ופעילותה בגלגוליה השונים, אלא גם על תולדות ארץ ישראל ומדינת ישראל, על הכלכלה, התרבות הישראלית והקשרים עם מדינות ומפלגות זרות החל מ-1887 ועד ימינו.
הארכיון נוסד ב-1965 (על-פי החלטת מזכירות מפא"י מה-24 במאי 1963) במסגרת קרן ברל כצנלסון, הוכר על ידי ממשלת ישראל כארכיון ציבורי והוא ממלא אחר כל הוראות חוק הארכיונים ותקנותיו. פרט למסמכים של מפא"י ומפלגת העבודה, שמורים בו אוספים של משרדי 'הברית העולמית של פועלי ציון', 'האיחוד העולמי', תנועת העבודה הציונית העולמית, רפ"י, קרן ברל כצנלסון וארכיונים אישיים.
חומר מקריש
מקריש
מסמיך
העלאה באוב
העלאה באוב או דרישה אל המתים הוא טקס מיסטי, שבו מנסים המשתתפים ליצור קשר עם נשמה של אדם שמת, ולקבל מסר ממנה. וריאציות של הטקס קיימות בתרבויות רבות. בין הנפוצות שבהן: רופא אליל או מדיום, המכניס עצמו למצב טראנס באופן טקסי בניסיון לתקשר עם המתים או ישויות רוחניות אחרות. התורה אוסרת ביצוע טקסי העלאה באוב, הנקראים "דרישה אל המתים" (, י-יא). על פי ההלכה, ניתן להעניש בעל אוב שהעלה באוב במזיד בבית דין בעונש סקילה (בזמן בו נוהגים דיני נפשות), ואם לא נענש בסקילה חייב בעונש כרת. אם עבר על העבירה בשוגג חייב להביא קרבן חטאת.
בתנ"ך.
בספר שמואל מסופר על שאול המלך שפונה לבעלת אוב מעין דור, שתעלה אליו את שמואל הנביא באוב, על מנת שהוא יוכל לדעת מה תהיה תוצאת המלחמה עם הפלשתים. שאול מתחפש ובא אל האשה בלילה, יחד עם עוד שני אנשים, ומבקש להעלות את שמואל הנביא.
כאשר שמואל עולה בצורה ישרה מכיוון שהוא עולה בפני מלך ולא בצורה הפוכה כפי שעולים בפני כל אדם אחר, בעלת האוב פורצת בזעקה גדולה כלפי שאול: . שאול מרגיע אותה ושואל מה ראתה, ושאול מזהה את שמואל לפי תאורה.
בין שמואל לשאול מתפתח דו-שיח של ממש. בתחילה שמואל מתרגז, ושואל את שאול: , ושאול מתנצל בפניו, ואומר שצר לו מאוד מן הפלשתים, ואלהים אינו עונה לו. שמואל בתגובה שואל את שאול בתמיהה: , ומודיע לשאול שאלהים סר מעליו, וגם קרע את הממלכה מידו, ונתן לרעהו - דוד.
על האירוע הזה ואישיותו של שאול המשתקפת בו, כתב שאול טשרניחובסקי את שירו "בעין דור".
פרשנות.
חכמי ישראל נחלקו מהי העלאה באוב, כאחד ממחלוקתם בנושאי מאגיה. הרציונליסטיים שבהם לא מקבלים את קיומו של האוב, ולדעתם כל הטקסים הללו קשורים לתרגילים פסיכולוגיים וליכולות של דיבור מהבטן וכדומה, ואילו המיסטיים שבהם מקבלים את האפשרות הטכנית לבצע העלאה באוב.
גם בקרב המיסטיקנים, יש הטוענים שאין בידינו כיום היכולת לעשות זאת (למשל, רבי יעקב חגיז בספרו עץ החיים).
כך מתייחס הרמב"ם להעלאה באוב בספרו "משנה תורה":
אדום 2G
אדום 2G (Red 2G) הוא צבע אזו אדום סינתטי, מסיס במים ובאתנול. הצבע מלח דו-נתרתי (disodium salt) של 8-אצטאמידו-1-הידרוקסי-2-פנילאזונאפתאלין-3,6 דיסולפונט (8-acetamido-1-hydroxy-2-phenylazonaphthalene-3,6 disulphonate).
שימושים.
בצבע נעשה שימוש כתוסף מזון כצבע מאכל, והוא סומן במספר E - E128. חשדות להיות החומר חומר מסרטן הביאו לכך שהאיחוד האירופי אסר על מרבית השימושים בחומר זה בשנת 2007 בתעשיית המזון ב-20 ביולי 2007. חשוד גם בהפרעה להמוגלובין.
הצבע אסור בשימוש כתוסף מזון גם באוסטרליה, אוסטריה, קנדה, יפן, נורווגיה, אירלנד, ישראל ויוון.
הצבע משמש כדיו לכתיבה, וכן לצביעת נייר, ניירות קרפ, בדים וממחטת נייר.
אדום חומצה 1
אדום מזון 10
לגו עיר
קורניי צ'וקובסקי
קוֹרניי איוואנוביץ' צ'וּקוֹבסקי (ברוסית: Корней Ива́нович Чуко́вский, 31 במרץ 1882 - 28 באוקטובר 1969) היה סופר ומשורר ילדים נודע בשפה הרוסית, ממוצא יהודי. יצירותיו כ"דוקטור אוי-כואב" (מוכר בשם העברי "לימפופו"), "כך ולא כך" (בתרגום לעברית של לאה גולדברג), "הקרוקודיל" ואחרות היו לחביבות על דורות של ילדים דוברי רוסית. הוא גם היה מבקר ספרות ומסאי.
ילדותו.