בשל סביבה מסוימת ייתכן כי תיווצר הטיה והחוקר לא יהיה מודע אלייה. ההטייה נובעת מכך שבקרב מאושפזים עלולה התפלגות החשיפה לגורם הסיכון הנבדק להיות בלתי מייצגת מבחינת אוכלוסיית הייחוס, בפרט אם מדובר בגורם סיכון המשותף הן לתוצא הנחקר והן למחלה בעטיה אושפזו הביקורות.
מאחר שלחולים ביותר ממחלה אחת יש יותר סיכוי להתאשפז. למאושפזים בבתי החולים יש הסתברות גבוהה להיות חולים במחלה נוספת אשר יכולה אף היא להיות קשורה לתוצאה או לחשיפה .
דוגמה לכך היא בדיקת הקשר בין העישון בקרב חולי סרטן ריאה, לעומת ביקורות בית-חולים החולים של חולים במחלות לב. כאשר עישון הוא גורם סיכון גם לסרטן ריאה וגם למחלות לב ולפיכך תיווצר הטיה במדד הקשר.
הטיית בחירה במחקר עוקבה.
מחקר עוקבה בודק את החשיפה של המשתתפים במחקר לגורם המחלה. במידה ויציאת המשתתפים מקבוצה נבדקת לא קשורה לסטטוס המחלה, הדבר לא ישפיע על הקשר סיבה ותוצאה שגורם למחלה.
במחקרי עוקבה- הקבוצה הבסיסית מכילה אוכלוסיית חשופים ולא חשופים, אלו נבחרים לפני הופעת התוצאה. בעקבות זאת בחירה דיפרנציאלית של המשתתפים לפי פרמטרים הנקשרים לחשיפה ולתוצאה, דבר המוביל להטיה פחות סבירה.
הטית היענות מתנדבים.
הטיית מתנדב נובעת מהבדל בין מאפיינים של אלו שמסכימים או בוחרים להשתתף במחקר ואלו שמסרבים. ההבדלים יכולים להיות במאפיינים סוציודמוגרפיים, תרבותיים, הרגלי חיים וגם רפואיים.
ניתן לטפל בהטיה מסוג כזה באמצעות מזעור שיעור הלא נענים ואפיונם לפי משתנים קיימים או ראיון מסרבים.
הטיית נשירה.
הטיית נשירה (Withdrawal bias) נובעת ממאפייני מי שלא נשאר במחקר (הנושרים מהמחקר). הנושרים ממחקר עשויים להיות שונים מאלו הממשיכים במחקר עד סופו. לדוגמה נשירה מניסוי קליני יכולה להיות עקב תופעות לוואי מהן סובלת קבוצה מסוימת / אי יעילות הטיפול בקבוצה מסוימת. לכן, יש לאפיין את הנושרים ממעקב ככל האפשר, על מנת לשלול אפשרות של הטיה בעקבות נשירה דיפרנציאלית. אומדן הקשר יהיה מוטה כאשר ההסתברות לנשירה ממעקב תהיה קשורה לסטטוס החשיפה ולסטטוס המחלה. מכאן כי בקרב הנושרים ייראה שיעור גבוה יותר של גורם החשיפה, ושיעור גבוה יותר של בעלי הסתברות רבה יותר לקבל את התוצאה.
אפקט העובד הבריא.
אנשים שעובדים מייצגים אוכלוסייה בריאה יותר מאנשים שאינם עובדים. במחקרים על חשיפה תעסוקתית בהם המקרים או החשופים הם אנשים עובדים יש לשקול בחירת אוכלוסיית ביקורת או לא חשופה גם מקרב אנשים עובדים. הטיה זו תהיה פחות רלוונטית בהקשר של מחלות כרוניות עם זמן חביון ממושך.
הטיית הישרדות
הטיית הישרדות היא עיוות בניתוח סטטיסטי הנובעת מהישרדות מוטה של חלק ממדגם המחקר. כאשר הפרטים שבמדגם עברו תהליך בררני הקשור למאפייני הניסוי, נותרו רק הפרטים ששרדו את התהליך. אם הניתוח הסטטיסטי יתחשב רק באוכלוסיית המדגם שסיימה את הניסוי, יוטו הנתונים בהטיית ההישרדות.
דוגמאות.
ברפואה, מחקר העוקב אחר חולי לב הנוטלים תרופה מסוימת עשוי להראות שהתרופה מובילה לשיפור במצב הבריאותי של החולים – אם מתעלמים מקבוצת החולים שמתו תוך כדי נטילת התרופה. כדי לתקן את ההטיה אין לדגום את החולים רק בסיום המחקר, אלא להביט באוכלוסיית הנוטלים את התרופה כולה, ולהכניס לנתונים גם את אלו שנפטרו במהלך הניסוי.
בכלכלה, תיתכן הטיית הישרדות כלפי משקיעים מצליחים: מחקר שיסקור את כל חברות ההשקעה הקיימות בבורסה לניירות ערך, יראה אחוזי הצלחה מוטים הישרדותית, מכיוון שהמדגם אינו כולל את החברות שנכשלו וחדלו לסחור. כדי לתקן את ההטיה על המחקר לסקור חברות השקעה לאורך השנים, כאשר אוכלוסיית המדגם היא לא "קבוצת חברות ההשקעה הנוכחית" אלא "קבוצת חברות השקעה בנקודה כלשהי בעבר", כאשר בקבוצה זו תהיינה כמובן כמה חברות שנכשלו בהמשך התקופה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הסטטיסטיקאי היהודי אברהם ולד לקח בחשבון הטיית הישרדות כאשר בחישוביו ניתח כיצד למזער אובדן מפציצים מאש האויב. חוקרים ממרכז המחקר של הצי ערכו מחקר של הנזק הנגרם למטוסים ששבו ממשימות והציעו להוסיף מיגון לאזורים שבהם נצפו מספר הפגיעות הרב ביותר. ולד הבחין כי המחקר התבסס רק על מטוסים ששבו ממשימות, ומפציצים שהופלו לא נכללו בהערכה. החורים במטוסים שחזרו ייצגו לפיכך אזורים שבהם המפציץ יכול להיפגע ועדיין לשוב בבטחה. ולד הציע שמטוסים ימוגנו באזורים שבהם לא נפגעו המטוסים שחזרו, שכן אם אזורים אלו נפגעו הם עשויים לגרום לנפילת המטוס. עבודתו של ולד הייתה בעלת השפעה רבה בתחום החדש באותו הזמן של חקר ביצועים.
תיאור ההטיה במקורות היסטוריים.
דיאגוראס ממלוס, שחי במאה ה-5 לפנה"ס, מוזכר על ידי קיקרו כמתאר את ההטיה. כאשר אחד מידידיו של דיאגוראס ניסה לשכנעו בקיומם של אלים בהציגו בפניו את הכמות הרבה של צלמי האנשים שאותם האלים הצילו מטביעה בים – השיב דיאגוראס כי עדיין לא ראינו את צלמיהם של האנשים הרבים שנספו בין שברי אוניות.
FYI (ערוץ טלוויזיה אמריקאי)
FYI הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי השייך לחברת A&amp;E Television Networks ומשדר תוכניות בנושאי לייף סטייל, ריאליטי, קולינריה ושיפוצים.
בדצמבר 2013 הערוץ מותג מחדש בתור FYI, כערוץ לייף־סטייל וריאליטי. בישראל הערוץ הוחלף בערוץ Lifetime.
היסטוריה.
ערוץ ביוגרפיה (באנגלית: Biography Channel) היה ערוץ אמריקאי בבעלותה של חברת A&amp;E Television Networks, שעלה לשידור ב-1 בינואר 1999 בארצות הברית. הערוץ שידר תוכניות דוקומנטריות, מיני סדרות וסרטים אודות אישים מובילים בתחומי התרבות, אמנות, בידור, היסטוריה, פוליטיקה, עסקים, כלכלה וחברה. בין המדינות בהן הופץ ערוץ ביוגרפיה: קנדה וארצות הברית, ספרד, אנגליה, אוסטרליה, גרמניה, איטליה, אמריקה הלטינית וישראל.
בישראל שודר הערוץ בזכיינות על ידי חברת טלעד. הערוץ שידר במשך 18 שעות ביממה בעברית ובאנגלית (עם תרגום לכתוביות בעברית). הערוץ עלה לשידור בנובמבר 2005 ב-yes הטלוויזיה בלוויין, ועלה לשידור גם ב-HOT בספטמבר 2008. לאחר מיתוגו מחדש, HOT ו-yes החליפו אותו בערוץ Lifetime הפונה לקהל צופים נשי, ושייך גם כן לחברת A&amp;E Networks.
הטיית זיכרון
הטיית זיכרון (לפי האקדמיה ללשון: הטיית היזכרות) היא הטיה בנתוני מחקר הנובעת מחשיבה סלקטיבית של הנחקרים. הטיית זיכרון היא סוג של הטיית דיווח.
דוגמה לכך היא בשאלון שניתן להורי ילדים עם ובלי מוגבלות. להורי ילדים עם מוגבלות יש נטייה לזכור גם את הפרטים הקטנים בחיי ילדיהם ועל כן ייתכן עיוות ברמת הפירוט של הדיווח שלהם ביחס לקבוצה השנייה. אם ההטיה לא נלקחת בחשבון ניתן להגיע למסקנה שגויה כי אירוע מסוים בחיי הילדים הוא שגרם למוגבלות, על אף שבפועל הוא התרחש גם אצל קבוצת הבריאים.
הטיית דיווח
הטיית דיווח היא עיוות בנתוני מחקר הנובע מהטייה בדיווח של הנחקרים. לדוגמה, אם משווים בין שתי קבוצות נשים ושואלים האם הם עברו הפלה מלאכותית, ייתכן ובפועל אחוז ההפלות בשתי הקבוצות שווה, אך נוצר פער בנתונים בעקבות נכונות שונה לדווח על הפלה, מסיבות דתיות הומניות ומצפוניות. לעיתים הטיית דיווח נובעת מהטיית זיכרון. סוג נפוץ של הטיית דיווח בסקרים נובע מהרצון של הנבדק לרצות את הסוקר ומושפע רבות מאופן ניסוח השאלות.
איסור טלטול בין רשויות היחיד
בהלכות ערובין, איסור טלטול בין רשויות היחיד הוא איסור דרבנן על טלטול חפצים בשבת בין שתי רשויות היחיד שהבעלות עליהם אינה זהה. לדוגמה, טלטול חפצים מבית מגורים פרטי לבית פרטי אחר, מבית פרטי לחדר מדרגות משותף (שנחשב כחצר משותפת) או מחצר משותפת למבוי משותף.
רקע.
מדין התורה מותר לטלטל ללא הגבלה בין רשויות היחיד ללא תלות בבעלות עליהם, ואיסור זה הוא גזירה מאוחרת מדרבנן. הסיבה לאיסור דרבנן זה הוא חשש מחוסר הבחנה בין הוצאה מרשות היחיד פרטית לרשות היחיד משותפת (כגון מבית לחצר), לבין הוצאה מרשות היחיד לרשות הרבים, שאף היא רשות משותפת, ואיסור ההוצאה אליה הוא מהתורה. בעקבות חשש זה נאסרה הוצאת החפצים לא רק בין רשות יחיד פרטית למשותפת, אלא גם בין שתי רשויות היחיד פרטיות בבעלות שונה, (בין שני בתים פרטיים או בין שני חדרים בבית אחד שנמצאים בבעלות נפרדת) ובין שתי רשויות היחיד משותפות בבעלות שונה (מחצר משותפת למבוי משותף).
האיסור.
כאשר אסרו חכמים את טלטול החפצים בין רשויות היחיד בבעלות נפרדת, הם אסרו דווקא את טלטול החפצים שהיו בשעת כניסת שבת בתוך הבתים. אולם מותר לטלטל חפצים שהיו בשעת כניסת שבת בתוך החצר או במקומות אחרים, כגון בתוך גינה או על גג, בכל השטח שבו הם נמצאים, ואף להכניסם לבתים.
היתרים.
ניתן להתיר איסור זה באמצעות תיקון עירוב חצרות, שהוא מזון בשיעור מסוים המונח באחד הבתים ומשותף לכל הדיירים, ובאמצעותו משתפים כל הרשויות הפרטיות והמשותפות והופכים אותם לרשויות בבעלות זהה, דבר המתיר את טלטול החפצים ביניהם. (במבוי דווקא באמצעות שיתוף מבואות). עצה אחרת היא ביטול רשות.
כיום מקובל להקיף מקומות מיושבים בעירוב, שהוא מחיצה הלכתית המקיפה בשלמות שטח גדול, והופכת את כל השטח הפתוח באזור מכרמלית לרשות היחיד. אולם גם לאחר הקמת העירוב עדיין אסור לטלטל בין בתים פרטיים לשטח הפתוח, בגלל איסור זה של טלטול בין רשויות היחיד בבעלות שונה. על מנת להתיר את טלטול החפצים בלי לעבור על איסור דרבנן זה, דואגות הרבנויות המקומיות לתיקון עירוב חצרות משותף לכל דיירי המקום, דבר המתיר את טלטול החפצים בכל השטח המוקף בעירוב.
האוסרים את הטלטול לחצר זה על זה.