ארצות הברית () ניצחה בתחרות עם 17 מדליות זהב, לפני סין עם 8 מדליות זהב. מזרח גרמניה שזכתה באליפות הקודמת ובלטה בכולן, השתתפה יחד עם מערב גרמניה כנבחרת אחת, גרמניה (), לאחר נפילת חומת ברלין וזכתה ב-4 מדליות זהב בלבד, אך עם 22 מדליות בסך הכל.
מאט ביונדי () שזכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, כולל אחת אישית במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ומדליית כסף אחת, היה השחיין הבולט באליפות.
אליפות אירופה בשחייה 1991.
אליפות אירופה בשחייה נערכה באתונה שביוון ב-18 באוגוסט – 25 באוגוסט.
ברית המועצות () זכתה באליפות עם 16 מדליות זהב ו-25 מדליות בסך הכל, לפני גרמניה () שזכתה במרב המדליות עם 30 מדליות בסך הכל ו-7 מדליות זהב (מקום שני).
משפט החלקה
שמואל אדלשטיין
שמואל אדלשטיין (14 בינואר 1944 – 12 בינואר 2022) היה ביוכימאי ישראלי, פרופסור חבר בפקולטה לביוכימיה במכון ויצמן למדע, מפתח התרופה Alpha D3 לטיפול במחלות עצם מטבוליות.
ביוגרפיה.
אדלשטיין נולד בעפולה לבטי וליעקב. אמו בטי עלתה לארץ ישראל מבסרביה בשנת 1930, ואביו עלה מרומניה באותה שנה. אביו היה ממייסדי קואופרטיב האוטובוסים "אגד" וניהל את תחנת החברה בעפולה. כשהיה בן אחת עשרה התייתם מאביו. ב-1961 התגייס לצה"ל ושירת כמדריך גדנ"ע. ב-1963 החל לימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ב-1967 קיבל תואר שני בהצטיינות מהמחלקה לביוכימיה, וב-1970 קיבל תואר דוקטור בתזונה, מטעם הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית.
בשנת 1965 נישא לאניטה ליבסון ולזוג נולדו שלושה ילדים. התגרשו בשנת 1990.
בשנים 1971–1972 שהה בהשתלמות לצורך פוסט-דוקטורט במכון לתזונה על שם Dunn של המועצה הבריטית למחקר רפואי MRC ואוניברסיטת קיימברידג' באנגליה.
בשנת 1973 שב לישראל ומונה למנהל המחלקה לחקר ויטמינים של אוניברסיטת תל אביב ומרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי. כמו כן החל לשמש כיועץ לחטיבת מחקר ופיתוח בחברת טבע תפקיד בו שימש עד שנת 1995.
בשנת 1977 הצטרף למחלקה לביוכימיה במכון ויצמן למדע ברחובות ובשנת 1980 מונה לפרופסור. כיהן כפרופסור חבר בפקולטה לביוכימיה במכון ויצמן עד שנת 2000, עת פרש לפרישה מוקדמת מרצון.
מחקריו של אדלשטיין התמקדו בחקר חילוף החומרים של ויטמין D והקשר של נגזרותיו הפעילות של הוויטמין עם מטאבוליזם העצם. מחקריו אלו, בשיתוף עם פרופ' יהודה מזור מהמחלקה לכימיה אורגנית הובילו לפיתוחה של התרופה אלפא-D3 שהופצה ברחבי העולם על ידי חברת טבע. התרופה הביאה מזור לחולים באי-ספיקת כליות, אשר סובלים ממחלת עצם קשה, ומאוחר יותר נמצא שבמינונים מסוימים התרופה מועילה לסובלים מדלדול עצם.
בשנים 1983 ו-1985 כיהן אדלשטיין כפרופסור אורח במחלקה לפיזיולוגיה של בית הספר לווטרינריה של אוניברסיטת קורנל שבניו יורק.
בשנת 1988 מונה למנהל המחקר והפיתוח של חברת טבע.
לאחר פרישתו, בשנים 2003–2005 כיהן כמנהל אקדמי של רשת מכללות "מדי-סין" לרפואה משלימה שהוביל למינויו לנשיא המכללה האקדמית להכשרת מורים "אוהלו" שבקצרין בשנים 2008–2010.
לאורך הקריירה שלו שימש אדלשטיין גם כיועץ מדעי לחברות ישראליות ובינלאומיות בתחומי הפארמה והתזונה כדוגמת רוש, נוברטיס, מעבדות אבוט, היינץ, GNC ועוד.
בנו הצעיר, ירון אדלשטיין הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי.
אדלשטיין נפטר ב-12 בינואר 2022, מעט לפני יום הולדתו ה-78.
דודה ליזה
דודה ליזה: מלודרמה ישראלית הוא מחזה ישראלי פרי עטו של נסים אלוני, משנת 1968. המחזה הועלה ב"תיאטרון הבימה" בינואר 1969, בבימויו של אלוני, וזיכה אותו בפרס נשיא המדינה לספרות בשנת 1971 (אז הוענק פרס זה לראשונה).
תקציר העלילה.
עלילת המחזה מתרחשת בסתיו של שנת 1966 בגן ובטרקלין של אחוזתה של ליזה בלנק, כאשר בני משפחתה עלו לארץ ישראל בעלייה השנייה והקימו מושבה. האחוזה ממוקמת במושבה השוכנת בקרבת מועצה מקומית ישראלית.
ברקע המחזה ז'אק בלנק קינא באהבתו של בנו יוסף לאביגיל, לה עמד להינשא, ונתן את אביגיל לאחיו אלכסנדר במקום. בתגובה לכך יוסף בלנק רצח את אביו במרתף היין הביתי לעיניה של הדודה ליזה, אחותו של ז'אק.
לאחר מכן יוסף גורש לארצות הברית, שם הפך לג'ו, וישב בכלא במשך חמש עשרה שנה. מתא כלאו שלח יוסף שליחים במטרה לרצוח את הדודה ליזה. אך ליזה הפיקחית נישאה לשליחים, ובעזרתו של האגרונום ד"ר אטלס, השתלטה עליהם, סרסה אותם והפכה את השלישייה לגננים חסרי בינה. ובתמורה לעזרתו דודה ליזה הפכה את אטלס לארוסה הנצחי.
כעת, עם תחילת המחזה, יוסף שב לישראל מתוך כוונה להשיב לעצמו את רכוש אביו שנתון בידיה של ליזה. ליזה מעמידה פני נכה על כיסא גלגלים, ונעזרת באטלס האגרונום וביאשה, משרתה הזקן, כדי שיוסף (ג'ו) ישחק לידיה. אך היא חוששת גם ממרים, בתה של אביגיל, השבה מלימודיה בז'נבה ודומה לאמה כשתי טיפות מים, שכן גם היא רוקמת ברית עם יוסף לרצוח את ליזה. ויוסף (ג'ו) מתאהב במרים, בתה של אהובתו לשעבר. ליזה נעזרת בוויקטור קדוש, אמן שנשכר על ידה בעבר כדי ליצור דמויות שעווה של בני משפחתה המתים, ובשלב מסוים אף מבקשת ממנו ליצור את דמותה שלה, כך שהגננים חסרי הבינה שבאים לרצוח אותה, טועים ו'רוצחים' בסופו של דבר את דמות השעווה, במקום את ליזה עצמה. לבסוף ד"ר אטלס רוצח את יוסף ואת דודה ליזה, שבעבר הייתה מאוהבת באחיינה, מצטערת על כך בדיעבד.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי.
תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 18 בינואר 1969; מספר הצגות: 67
נאור גילון
יהודית שילת
יהודית שילת (נולדה בשנת 1955, תשט"ו) היא מנהלת "פורום תקנה". שימשה סגנית יו"ר אמונה בעבר.
ביוגרפיה.
שֵילת גדלה באשדוד וברחובות ולמדה באולפנת כפר פינס. ולאחר מכן למדה במכללת בית וגן במסגרת לימודי ייעוץ חינוכי ותורה שבעל פה. למדה לימודי ייעוץ חינוכי ופילוסופיה של החינוך באוניברסיטה העברית. בעלת תואר שני מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
בעברה שימשה כיועצת שר הדתות למעמד האישה, ובמהלך תפקיד זה פתחה לראשונה את המקצוע טוענות רבניות בפני נשים. שימשה כסגנית יו"ר תנועת הנשים"אמונה" וניהלה את אגף משפחה. הייתה מיוזמי הקמת עמותת ישפה. מייסדת "פורום תקנה" לטיפול בהטרדות מיניות ומניעתן, ומנהלתו מיום היווסדו.
שֵילת משמשת כחברת מזכירות בסיעת האיחוד הלאומי, ואף שימשה כחברת מרכז המפד"ל לשעבר, ושובצה במקום ה-11 ברשימת המפד"ל לכנסת ה-16. הייתה מתומכי האיחוד בין המפד"ל-הבית היהודי לאיחוד הלאומי ב-2012. ב-2014 הודיעה על מועמדותה לפריימריז של הבית היהודי לכנסת ה-20. היא נבחרה למקום 14/15 ברשימה, המשוריין לנשים, אך עד סגירת הרשימות נדחקה לאחור בעקבות שריון ענת רוט.
נשואה לרב יצחק שילת ולהם תשעה ילדים. בנה משה, הפך לחסיד חב"ד והוא מנהל את ארגון "תורת חב"ד לבני הישיבות".
הקמת פורום "תקנה".
את פורום תקנה ייסדה שֵילת בשנת 2003 בעקבות תלונות שהגיעו אליה נגד רב ידוע ומקובל של אחת הקהילות של הציונות הדתית. היא מספרת כי: תסכול זה היה אפוא הגורם להחלטתה של שֵילת להקים גוף שיתמודד עם הטרדות מיניות על ידי בעלי מרות וסמכות בחברה הדתית-לאומית. אל הגוף שהקימה הצטרפו דמויות מפתח בציבור הדתי לאומי מתחומים שונים, כולל נשים. כמו כן שילת הצליחה לצרף לפורום רבנים מזרמים שונים ואף מנוגדים בתוך הציונות דתית, דוגמת הרב שרלו והרב שפירא. בראש הארגון עמדו הרב יעקב אריאל והרב אהרון ליכטנשטיין. שֵילת העידה כי תחילת הפעילות של "תקנה" נעשתה בשיתוף פעולה עם לשכת היועץ המשפטי לממשלה. מאידך שֵילת סוברת כי המדינה לא יכולה לספק את הצרכים של כל הקהילה, ולכן ראתה צורך בהקמה של גוף חיובי שלא מהווה חלק ממערכת המשפט אך בו בזמן יקבל ממנו סיוע במילוי החלל.
שֵילת מרחיבה כי: עוד מסבירה שֵילת כי "תקנה" מהווה עבורה ביטוי מעשי .
את המניע לפרסום פרשיית הרב מוטי אלון בעיתונות על ידי פורום "תקנה" הסבירה בכך ש- .
שֵילת הוסיפה כי
גם אם היא ושאר חברי הפורום שילמו מחיר אישי כבד בשל הצעד שלהם לצאת עם הפרשה בפומבי, לאחר הרשעת מוטי אלון בבית המשפט, היא הביעה את תקוותה כי .
על פעילותה בהקמת הפורום זכתה בשנת ה'תשפ"ב בפרס ירושלים לחברה מטעם ערוץ 7.
עמדות נוספות.
שֵילת לא מזהה את עצמה כפמיניסטית, אך יחד עם זאת אמרה כי: .
שֵילת אמרה בעבר כי .
בנושא פמיניזם דתי אמרה בעבר בישיבה בכנסת כי:.
שֵילת גם כותבת על רווקות מאוחרת ומעמדו של מוסד המשפחה בעולם המודרני. כמו כן כתבה מאמר דרשני בשם "מדרשה" העוסק בנושא לימוד תורה לבנות ישראל, בספר "דרשוני - מדרשי נשים". בביקורת ספר זה, נאמר כי קולה נחשב כ
הפדרציה של מאלי
הפדרציה של מאלי (בצרפתית: Fédération du Mali) הייתה מדינה פדרטיבית מורכבת מהרפובליקה הסודאנית (סודאן הצרפתית לשעבר, בימינו מאלי) וסנגל, שתי מושבות צרפתיות לשעבר במערב אפריקה, ושהתקיימה לזמן קצר בשנים 1959–1960. בהתחלה הייתה מדינה אוטונומית ואחר כך למשך חודשיים בשנת 1960 הייתה עצמאית. בירתה הייתה דקר.