פיוטר סמיונוב נולד באחוזה משפחתית בכפר במחוז ליפצק למשפחת קצין. עד לגיל 15 הוא התחנך בבית. בגיל 15 פיוטר סמיונוב החל ללמוד בפנימייה של קציני חיל הפרשים בסנקט פטרבורג. עם סיומה הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1849, לאחר סיום האוניברסיטה סמיונוב התקבל לחברה הגאוגרפית הרוסית.
מסע החקר הראשונה של פיוטר סמיונוב היה במרכז רוסיה, בעיקר במחוז וורונז' של היום. על בסיס המחקרים שבוצעו הוענק לו תואר שני בבוטניקה. בשנת 1851 פיוטר סמיונוב נסע לאירופה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין, נפגש עם אלכסנדר פון הומבולדט וביקר במדינות אירופה רבות.
בשנת 1856 פיוטר סמיונוב פרסם תרגום של הכרך הראשון של ספרו מעת קרל ריטר בהקשר לגאוגרפיה של אסיה. התרגום כלל הרחבה משמעותית. בשנת 1856 פיוטר סמיונוב נסע לשנתיים לאזור אסיה המרכזית וחקר הרי אלטאי, אזור איסיק קול ובעיקר הרי טיין שאן. במהלך המסע נאסף חומר רב בתחום בוטניקה, גאולוגיה והיסטוריה של האזור. בהתאם לצו קיסרי מ-23 בנובמבר 1906 לאות הוקרה על פעילותו לחקר האזור לשם משפחתו התווספה סיומת "טיין-שאנסקי".
בשנת 1858 פיוטר סמיונוב הוזמן להשתתף בהכנת רפורמה בתחום האיכרים באימפריה רוסית. הרפורמה שבוצע בשנת 1861 הוכנה בהשתתפות פעילה של פיוטר סמיונוב.
בשנת 1863 פורסם הכרך הראשון של "מילון גאוגרפי-סטטיסטי של האימפריה הרויסת" שסמיונוב שקד על הכנתו. בשנים 1865, 1867, 1870 ו-1880 יצאו לאור כרכים נוספים.
בשנת 1864 פיוטר סמיונוב התמנה ליו"ר הוועדה לסטטיסטיקה. הוא היה פעיל בתחום עד לשנת 1897. בשנת 1897 בהתאם להנחיותיו אורגן לראשונה מפקד אוכלוסין ברוסיה. בשנת 1873 הוא נבחר לסגן נשיא של החברה הגאוגרפית הרוסית. באופן פורמלי הנשיא של החברה היה נציג המשפחה הקיסרית ומעשית סמיונוב עמד בראש החברה במשך עשרות שנים וניהל את פעילותה. בהיותו בראש החברה הגאוגרפית הרוסית פיוטר סמיונוב קידם מסעות לאסיה המרכזית של פיוטר קוזלוב וניקולאי פרז'וואלסקי.
בשנת 1888 סמיונוב השתתף במסע לחקר אסיה המרכזית. ממסע חקר זה סמיונוב הביא אוסף עשיר של חרקים.
בשנים 1894 ו-1895 סמיונוב פרסם שני כרכים נוספים של ספר מעת קרל ריטר עם תוספות רבות בהתאם למחקרי האזור שהוא ביצע. לקראת יובל ה-50 של החברה הגאוגרפית הרוסית סמיונוב פרסם "היסטוריה של עבודת החברה הגאוגרפית" ב-3 כרכים.
בשנת 1897 סמיונוב התמנה לחבר בהמועצה המדינית.
על פעילותו המדעית והציבורית פיוטר סמיונוב קיבל מספר רב של עיטורים של האימפריה הרוסית כולל עיטור אנדריי הקדוש בשנת 1911 שהיה העיטור הגבוה ביותר של המדינה. כמו כן הוא קיבל עיטורים של מדינות אחרות.
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי נפטר מדלקת ריאות והוטמן בית העלמין סמולנסקי בעיר.
לפיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי היה אוסף גדול של ציירים הולנדים. לאחר פטירתו האוסף נתרם לארמיטאז'.
על שמו נקראו מספר מקומות באסיה, קווקז, אלסקה ומעל 100 מינים של צמחים וחיות.
מוניקה טסלר
פרח השכונות
פרח השכונות הוא מחזמר להיטים שכתב קובי אוז וביים ניר ארז, המבוסס על שיריהם של קובי אוז ולהקת טיפקס, הועלה לראשונה בתיאטרון באר שבע בנובמבר 2012.
זהו המחזה הראשון שכתב קובי אוז. בשנת 2010 פנה תיאטרון באר שבע לקובי אוז בהצעה לכתיבת מחזה קומי, המבוסס על שיריו, המתמקד בעיר דרומית, הסופגת טילים ונתונה באווירה מסורתית. המחזה מדבר בצורה הומוריסטית ובשילוב שירים מוכרים, על היחס המזלזל והמנוכר של החברה הישראלית המתגוררת במרכז הארץ, אל העולים ממדינות ערב, שהתיישבו בפריפריה בדרום הארץ, אל המצב הכלכלי הקשה באזור, הקסאמים, ומתאר בהומור את החברה שרבנים שונים הפכו בה למפלט מקשיי היומיום.
המחזה מספר את סיפורה המצחיק-עצוב של משפחת בוזגלו המתגוררת בעיירת פיתוח בדרום הארץ. רוב המערכות במחזה הן פלשבקים אל העבר, במהלך ימי השבעה, לאחר שאבי המשפחה, מסעוד בוזגלו, נהרג מפגיעה ישירה של קסאם; והמערכה האחרונה היא חתונתם של גיבורי המחזה.
שם המחזה לקוח מהשיר "פרח השכונות", בו מתואר בצורה אירונית סיפורה של נערה צעירה, שמפיק מנוסה מנסה לשכנעה לעבוד איתו כזמרת, ולאחר הצלחתה היא זורקת אותו.
רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול
פארק הרצליה
פארק הרצליה הוא פארק בשטח 700 דונם בהרצליה, ליד קניון שבעת הכוכבים, ספורטק הרצליה ואצטדיון עירוני הרצליה. אזור הפארק תחום בין רחוב ז'בוטינסקי במזרח, נתיבי איילון במערב, שדרות מנחם בגין בצפון ושדרות בן ציון מיכאלי מדרום.
היסטוריה.
שטח הפארק נקבע בתוכנית המתאר של הרצליה שאושרה בשנת 1974, בכל השטח שממערב לרחוב ז'בוטינסקי ועד מסילת החוף. חלקו על שטחה של שלולית חורף רחבה, שקרויה "הבאסה". אולם עיריית הרצליה החליטה לקדם תחילה בשטח את בנייתם של מתקני ספורט, כולל המרכז האולימפי הלאומי לקליעה (שנפתח ב-1983) והאצטדיון עירוני (שנחנך ב-1985) ואחר כך ספורטק הרצליה.
הקמת הפארק בפועל החלה בשנת 1996, כאשר העירייה הודיעה כי בכוונתה לשנות את ייעוד השטח מייעוד חקלאי לשטח ציבורי פתוח, לצורכי פארק עירוני, כולל הפקעת 220 דונם שהיו בבעלות פרטית. עם זאת במקביל הסבה את ייעוד חלק מהשטח להקמת קניון שבעת הכוכבים. בשטח שהיה בבעלות העירייה ושאותו חכרה חברת "הכשרת היישוב" מעיריית הרצליה, בפברואר 1998, תמורת 12 מיליון דולר. הדבר הביא לפתיחת מאבק משפטי של בעלי הקרקעות הפרטיים, תחילה מאחר שהעיירה ייעדה חלק מהשטח שהופקע מהם לא לטובת הקמת הפארק, אלא עבור חניון של קניון שבעת הכוכבים. בעלי קרקע הגישו התנגדות לתוכנית ואחר כך תביעה משפטית שהגיעה לדיון פעמיים בבית המשפט העליון. הם גם התלוננו שהעירייה אישרה הקמת קניון במקום חלק מהפארק בשטח שברשותה, ובשטחים שבבעלותם לא אושרה בנייה, אף על פי שביקשו להקים שכונת מגורים בחלק מהשטח, כפיצוי על ההפקעה.
בדצמבר 2006, דחתה סופית ועדת המשנה לעררים של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, ערר נוסף של בעלי הקרקע הפרטית שהתנגדו לתוכנית להקמת הפארק. שבמקביל כבר פורסם מכרז להקמתו.
החלק המרכזי של הפארק, בשטח 220 דונם, תוכנן על ידי משרד האדריכלים שלמה אהרונסון בשיתוף עם עיריית הרצליה, בין השנים 2004–2009. ונבנה, תוך שימור חלק מ"הבאסה" במצבה כשלולית חורף, כחלק מנוף הפארק. ב-18 באוקטובר 2008 נפתח הפארק רשמית לאחר שהסתיים שלב א' בבנייתו, על שטח של 120 דונם. לאחר עבודות הרחבה שהסתיימו ב-2011, וחתמו את שלב ב' בהקמת הפארק, גדל שטחו ל-180 דונם.
בשנת 2015 זכו, על תכנון פארק הרצליה, אדריכלית הנוף ברברה אהרונסון בשיתוף האדריכל איתי אהרונסון בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף. באותה שנה נפתח שלב ג' בדרומית לשלב א' ובשלב ג' נמצא: בית קפה, גינת כלבים, חנייה ומסלול ופארק חבלים.
בפברואר 2016 הושקה רכבת לילדים המבצעת סיור בפארק.
בעלי הקרקע שעליה הוקם הפארק המשיכו במשך שנים רבות בהליך המשפטי לקבלת פיצויים על ההפקעה. בפברואר 2017 קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב כי עיריית הרצליה תפצה את בעלי הקרקע על ירידת הערך ואובדן הפוטנציאל של שינוי ייעוד הקרקע לבנייה, בסכום של 45 אלף דולר לדונם, או 120 מיליון שקל בסך הכל.
מבנה הפארק.
הפארק כולל אזורי מדשאות רחבים, אזור למנגל, בית קפה, פאב, אגם, מתקני כושר, עמדות תצפית על ציפורים ומתחם מתקני שעשועים, הכולל גם אומגה. בפארק יש במה ואמפיתיאטרון שבהם מתקיימות הופעות, ובכלל זה מופעי מוזיקה קלאסית ומופעים המשלבים מוזיקה קלאסית ומוזיקה פופולרית בניהולו של המנצח גיל שוחט.
בפארק יש מסלול הליכה וריצה באורך 1,000 מטר ושביל אופניים באורך 1,200 מטר, שמתחבר לשבילי אופניים אחרים באזור. את הפארק פוקדים באופן יומיומי מבקרים לשם פעילות ספורטיבית וריצה, וכן לפעילויות פנאי.
בית קינן.
בקרן הרחובות ז'בוטינסקי ואלתרמן נמצא "בית קינן" בתוך פארק המהווה חלק מפארק הרצליה.
ב-1937 קנה אפרים קינן את השטח המבודד הזה ובנה שם חווה חקלאית בשם "חוות הבשן" ובה בניין בעל קומה אחת למגורי הפועלים.
ב-1946 הפך הבית למגוריהם של בנו דוד שהתגורר בו עם רעייתו עפרה וילדיו במשך 60 שנים.
ב-2007 עבר הבניין והשטח לידו לבעלות עיריית הרצליה. הבניין שופץ וניטע פארק גדול לידו. הבית נקרא "בית קינן" ונערכות בו פעולות חברתיות בתחום הקהילה, הטבע והסביבה.
"Q Who" הוא הפרק ה-16 של העונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "", והפרק ה-42 מתוך סך כל פרקי הסדרה.
פרק זה היה מועמד לשלושה פרסי אמי וזכה בשניים מתוכם: עריכת הסאונד הטובה ביותר ועיבוד הסאונד הטוב ביותר.
תקציר.
הישות הכל-יכולה המכונית "קיו" משליכה את צוות האנטרפרייז אל המפגש הראשון וההרסני שלהם עם הגזע הקיברנטי הכובש הידוע בשם "הבורג".
תיאור העלילה.