בראשית יוני 2014 זכה הארגון להישג בולט כשכבש את רוב שטחה של מוסול - העיר הגדולה והחשובה ביותר בצפון עיראק, והביא למנוסת מאות אלפי פליטים מאזור הלחימה. כמו כן השיג הארגון שליטה בעיר תכרית. ב-15 ביוני דווח כי דאעש כבש גם את העיר תל עפר וכי הוציא להורג כ-1,700 חיילים מצבא עיראק שנשבו על ידו. ב-29 ביוני הודיע הארגון על הקמת ח'ליפות אסלאמית, בהנהגתו של אבו בכר אל-בגדאדי, שכונה "אמיר המאמינים".
המורדים המשיכו לתקוף שטחים בצפון עיראק במה שזכה לכינוי המתקפה בצפון עיראק. ראש ממשלת עיראק, אל-מאליכי קרא בתחינה לקהילה העולמית לעזרה והכריז על מצב חירום במדינה. כיבוש העיר סמן את תחילת התפוררות המשטר הדמוקרטי בעיראק שהחליף את משטרו הדיקטטורי של סדאם חוסיין. עיר זו הייתה האחרונה אשר אותה כבשו כוחות אמריקאיים בעת מלחמת עיראק וסימלה את הדרך לשלום. למרות קריאות חוזרות ונשנות של שר החוץ העיראקי, הושאיר זברי לסיוע מברק אובמה, נשיא ארצות הברית, הוא נענה בסירוב. בתום הלחימה הכריז הארגון כי הוא מתקדם לכיוון בגדאד וכרבלא. עיתון הוושינגטון פוסט פרסם כי הממשל האמריקאי מוכן לסייע בעיראק מפני ההשתלטות של ארגוני טרור בצפון אולם אין לה עניין לסייע בשמירה על שלטונו של אל-מאליכי, הפועל למען האינטרסים השיעיים. בערב של אותו יום התכנסה מועצת הביטחון לדון במשבר בעיראק. באופן כזה ארצות הברית מצהירה על עצמאותה וזכותה של עיראק להגן על עצמה ולהתנהל בהתאם למדיניותה בארצה. מנגד, בשיחות סגורות, מציבה אולטימטום לעיראק שעל השלטון החדש לשתף סונים וכורדים כדי שהממשל יפעל לטובת עיראק.
לנוכח אטימות אמריקה פנה הממשל העיראקי לאיראן, התומכת בכוחות השיעים בעיראק. איראן ששלחה כוחות האיראניים שסייעו להשיג מחדש את השליטה על העיר תיכרית. בהמשך הגיעו כוחות לעיר בגדאד והתארגנו כדי לכבוש מחדש את הערים מוסול, תיכרית, אל-מאליכ ועוד אזורים בכרוכ ודיאלי. ברק אובמה הצהיר כי ארצות הברית תכנס לעיראק רק אם האינטרסים האמריקניים יהיו תחת סכנה. כנגד יצא יו"ר בית הנבחרים האמריקני, ג'ון ביינר, וטען כי אובמה "תופס תנומה" בעת שהמורדים כובשים את עיראק וקרא להתערבות מידית שלה בעיראק. בתגובה, פרסם אובמה, . מנגד, דובר הבית הלבן, ג'יי קרני חיזק את אובמה וטען לארצות הברית יש אינטרס מובהק בעיראק, בניגוד לסוריה שכן עיראק היא יצרנית הנפט הגדולה ביותר במזרח התיכון אחרי סעודיה.
במקביל מיליציות כורדיות הלוחמות במטרה לחדש את עצמאות כורדיסטן התערבו במלחמה. עם נסיגת כוחות הממשל העיראקי לעבר דרום עיראק מילאו כוחות כורדים מכורדיסטן העיראקית את החלל, כאשר כבשו חלק מהשטחים הנתונים במחלוקת בין עיראק וכורדיסטן. ב-12 ביוני 2014 השתלטו כוחות כורדים על העיר כירכוכ.
לאורך 2014 המשיכו המורדים לצבור כוח בעיראק ובסוריה כשהם כופים את חוקי השריעה במקומות שנכבשו ומבצעים פשעים חמורים כנגד אוכלוסיות שיעיות ונוצריות ב-14 באוגוסט פרש אל-מאכי מתפקידו כראש ממשלת עיראק וחיידר אל-עבאדי מונה במקומו בסוף השנה החלו מדינות המערב להתערב בקורה בעיראק ובסוריה בתחילת אוגוסט הצטרפו הכוחות המזוינים של ארצות הברית בהוראת ברק אובמה למלחמה בארגון המדינה האסלאמית באמצעות תקיפות אוויריות.לאחר מכן הודיע אובמה כי ארצות הברית לא תשלח כוחות קרקעיים לעיראק אך תמשיך בפעילות אווירית מתמדת. בהמשך אוגוסט נבלמו במעט כוחות ארגון המדינה האסלאמית בכיבוש עיראק על ידי הכורדים בעזרת התקיפות האוויריות של ארצות הברית, אם כי בתחילת ספטמבר הצליחו כוחות ארגון המדינה האסלאמית לכבוש שטחים נוספים ולהתקרב לשליטה מלאה בעיראק. בסוף חודש אוגוסט, אובמה הודה שעדין לא גובשה החלטה כיצד להתמודד עם המלחמה בדאעש וספג ביקורת קשה מצד הקונגרס. ב-31 באוגוסט, שוחררה העיר אמירלי ממצור בידי המדינה האסלאמית.
בתחילת שנת 2015 הכריזה ארצות הברית על תחילת מבצע נחישות טבועה הראשונה להצטרף לקואליציה הייתה בריטניה, בעקבות רצח אזרחיה בעריפות ראש מול המצלמה לצד אמריקאים. שתי המדינות גייסו לקואליציה מדינות נוספות מהעולם המערבי לצד מדינות העולם הערבי. הקואליציה, מלבד העברת נשק למורדים המתונים בסוריה וללוחמים הכורדים בעיראק, מבצעת גם תקיפות אוויריות כנגד יעדים של הארגון. בתחילה ארצות הברית תקפה לבדה, אך עד מהרה הצטרפו לתקיפות ירדן, סעודיה, בריטניה, צרפת, ובלגיה, ומדינות נוספות, כמו הולנד ואוסטרליה ששלחו את מטוסי הקרב שלהן לצורכי איסוף מודיעין בסוריה ובעיראק. איראן, גם היא תקפה את כוחות דאעש מהאוויר, וכוחות משמרות המהפכה אף מעורבים בלחימה הקרקעית. שיתוף הפעולה של ירדן בהתקפות הקואליציה התהדק, לאחר שפרסם הארגון כי הוציא להורג בשריפה טייס ירדני שנפל בשבי במהלך גיחה מבצעית נגד מטרות של הארגון בעיראק. ב-27 בפברואר הודיעה בלגיה שהיא תשלח 35 חיילים לעיראק כדי לסייע באימון צבא עיראק. החיילים ישהו ב"מקום סודי" למשך שישה חודשים ולא ישתתפו בלחימה.
ב-28 בפברואר ביצעו מטוסי קרב וכלי טיס בלתי-מאוישים של כוחות הקואליציה שבע תקיפות באזור אל-אסד, אל-קאים, כרכוכ ומוסול ובמהלכן הושמדו יחידות טקטיות, סירות, מתקן אחסון, מבנים ומטרות אחרות של המדינה האסלאמית. במאי דווח כי מנהיג המדינה האסלאמית אבו בכר אל-בגדאדי נפצע בתקיפה מן האוויר, נפגע בחוט השדרה, והפך לנכה. וכי מאז מנהיג את הארגון בפועל סגנו אבו עלאא אל-עפרי
על פי דיווחים בטלוויזיה העיראקית ב-13 במאי 2015, אבו עלאא אל-עפרי חוסל בתקיפת כוחות הקואליציה.
הוואיט
הוואיט הוא סלע יסוד געשי בהיר דמוי בזלת. הסלע מוגדר כסוג של טרכיבזלת (S1 במיון TAS), בין בזלת למוגריט, עשיר בנתרן המכיל פנוקריסטים של אוליבין. הפלגיוקלז הכלול בו הוא או אוליגוקלז או אנדסין. מינרלים משניים נפוצים הם אוגיט, היפרסתן, סנידין ואוליבין, ובדרך כלל אין בו קוורץ.
מקור שם הסלע על שם המיקום המייצג, האי הוואי. את הכינוי לסלעים אלו נתן הגאולוג האמריקני ג'וזף אידינגס (Joseph Paxson Iddings; 1920-1857) ב-1813 לסלע בזלת מהוואי שבו היו גבישי אוליבין, והפלגיוקלז הנפוץ היה אנדסין העשיר בנתרן (ובכך שונה מבזלת שבה הפלגיוקלז עשיר יותר בסידן).
ההגדרה המודרנית של הוואיט מבוססת על ההרכב הכימי. הוואיט הוא טרכיבזלת נתרני שבו Na2O - 2 ≥ K2O. הסיליקה שוקלת בין 45% ל-52%, Na2O וה-K2O בין 5% ל-7.3% ו-MgO בין 4% ל-8%.
ההוואיט מהוואי נוצרת בשלהי הפעילות הגעשית, הרכב הכימי של המאגמה בשלב זה יותר אלקלי (הלבה מכילה יותר נתרן ואשלגן). תופעה זו אינה ייחודית להוואי, געשיות בעל אופי אלקלי קיימת גם באיים האזוריים.
בגמולוגיה הוואיט הוא כינוי בשפת הדיבור לפרידוט שמקורו באיי הוואי, שהוא אוליבין באיכות של אבן חן.
הר תת-ימי
הר תת-מימי
הפגנת עולי אתיופיה בתל אביב
המשחקים האירופיים
המשחקים האירופיים הם תחרות ספורט רב-ענפית בהשתתפות ספורטאים ממדינות אירופה. ההחלטה על קיום המשחקים התקבלה בכינוס הוועדים האולימפיים האירופיים ברומא ב-8 בדצמבר 2012. המשחקים הראשונים נערכו בבאקו ב-2015, ולאחר מכן ימשיכו להיערך בתדירות של אחת לארבע שנים. משחקים דומים נערכים גם ביתר היבשות: משחקי אסיה והמשחקים הפאן-אמריקאיים נערכים מאז 1951, המשחקים הפאסיפיים נערכים מאז 1963, ומשחקי אפריקה נערכים מאז 1965. אירופה היא היבשת האחרונה המקיימת אירוע במתכונת זו.
הולנד נבחרה לארח את המשחקים האירופיים בשנת 2019, בתשע ערים שונות, אך שבועות ספורים לאחר בחירתה, ושלושה ימים לפני פתיחת המשחקים האירופיים בבאקו, הודיעה כי היא מוותרת על האירוח, בשל העלויות הגבוהות. בסופו של דבר, בשנת 2016 בחרו הוועדים האולימפיים האירופיים בבירת בלארוס, מינסק, לארח את המשחקים. מינסק הייתה העיר היחידה שהגישה את מועמדותה לאירוח.
ענפים.
התחרויות במשחקים האירופיים הראשונים בבאקו ב-2015 נערכו ב-20 ענפים שונים. חלק מהענפים (כדורגל חופים, סמבו וקראטה) אינם ענפים אולימפיים. גם בענפים אולימפיים נערכו תחרויות במקצועות שאינם אולימפיים, כגון התעמלות אירובית והתעמלות אקרובטית, ואילו בכדורסל, למשל, נערכו תחרויות במתכונת של 3x3. ענפים אולימפיים שבהם אין תחרויות במשחקים האירופיים הם הוקי שדה, הרמת משקולות, טניס, כדורגל, כדוריד, קרב חמש מודרני, רוגבי שביעיות, רכיבה על סוסים ושיט.
20 הענפים בהם התקיימו תחרויות הם:
השתתפות ואירוח.
50 מדינות השתתפו במשחקים אלו
בוב מקדו
אנתוני מקדייס
אנטוניו דיוויס
המשחקים האירופיים (2015)
המשחקים האירופיים הראשונים נערכו בבאקו בירת אזרבייג'ן בין 12 ל-28 ביוני 2015, בהשתתפות כ-6,000 ספורטאים מ-50 מדינות אירופיות, שהתחרו ב-20 ענפים.
בחירת העיר המארחת.
באקו נבחרה לארח את המשחקים בכינוס הוועדים האולימפיים האירופיים ברומא ב-8 בדצמבר 2012, באותו מעמד בו הוחלט על עצם קיום המשחקים. היא הייתה המועמדת היחידה, והיא נבחרה בתמיכתם של 38 ועדים אולימפיים, בעוד שמונה ועדים התנגדו ושניים נמנעו.
ארגון.
בראש הוועדה המארגנת של המשחקים עומדת מהריבן אלייבה, רעייתו של נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב. שר הנוער והספורט של אזרבייג'ן, אזאד רחימוב, משמש כמנכ"ל הוועדה המארגנת, וסמנכ"ל התפעול הוא סיימון קלג, שכיהן בעבר כיושב ראש הוועד האולימפי הבריטי.
מתקנים.
המשחקים נערכו ב-15 מתקנים, רובם מרוכזים בשלושה מתחמים שונים. רק חמישה מהמתקנים הם מתקנים קיימים, והיתר, בהם האצטדיון האולימפי, הוקמו במיוחד לקראת המשחקים. מבין עשרה מתקנים אלה, חמישה יפורקו בקרוב. בנוסף, הוקם כפר ספורטאים, ובו 13 מבנים בהם דירות בנות 3 עד 4 חדרים.
מתחם כפר הספורטאים