תרגום בשם "הזמרת הקרחת", בידי עדה בן-נחום, יצא לאור בהוצאת אור-עם בשנת 1986.
ב-31 בדצמבר 2008 החלה הצגתה של אופרה בשם "הזמרת הקרחת", המבוססת על מחזהו של יונסקו. את המוזיקה הלחין ישראל שרון
ההצגה עלתה גם בתיאטרון החאן, בתרגומו של דורי פרנס ובבימויה של מור פרנק, במופע בשם "הזמרת קירחת יותר" שבו הוצג מיד בהמשכה מחזה נוסף של יונסקו, "סיוט בשניים".
הזמרת בעלת הקרחת
גי לרוש
גי לרוש (בצרפתית: Guy Laroche; 16 ביולי 1921 – 17 בפברואר 1989) היה מעצב אופנה צרפתי ומייסד חברה הנושאת את שמו.
ביוגרפיה.
גי לרוש נולד בלה רושל, צרפת. הוא החל את קריירת האופנה שלו בכובענות ומ-1949 עבד עבור ז'אן דס עד שנעשה לעוזרו. ב-1955 הוא ביקר בארצות הברית ובדק שיטות חדשות לייצור בגדים המוניים. הוא ייסד את בית המלאכה שלו לאופנה הגבוהה ב-1956 או 1957 בשדרת פרנקלין רוזוולט ב-1956 או 1957, פריז. בקולקציה הראשונה שלו שהתקבלה באהדה, הוא הציג מחדש צבעים מלאי חיים כמו ורוד, תפוז, אלמוג, טופז, וטורקיז. בגדיו גם הציגו מחשוף בצוואר ובאזור הגב. הוא היה ידוע כצנוע ואדיב בחייו הפרטיים – בניגוד לטבעם היהיר של רוב המעצבים הפריזאיים – הוא עיצב אופנה עילית אבל גם כזו שנשים יוכלו ללובשה ביום יום. והוא השיק קו ביגוד נפרד לשוק האמריקאי.
ב-1961 הוא עבר למגורים חדשים, לבניין בשדרות מונטיין 29, פריז, שם פתח בוטיק והציג את קולקציית הבגדים הראשונה שלו שיועדה לייצור המוני.
ב-1966 השיק לרוש את פיג'י (Fidji), הבושם הראשון שלו לנשים, הוא עיצב קולקציה ביגוד לייצור המוני עבור גברים ופתח את בוטיק הגברים של גי לארוש. הוא יצר בשמים נוספים כמו:
לרוש הלך לעולמו ב-17 בפברואר 1989 בפריז.
סינתיה רות'רוק
סינתיה רות'רוק (באנגלית: Cynthia Rothrock; בסינית מסורתית: 羅芙洛; נולדה ב-8 במרץ 1957) היא אמנית לחימה ושחקנית אמריקאית, שהופיעה בסרטי אמנויות לחימה רבים.
חייה, אמנויות לחימה והישגים.
סינתיה רות'רוק נולדה בווילמינגטון, דלאוור, וגדלה בסקרנטון, פנסילבניה. היא זכתה חמש פעמים ברציפות (בלתי מובסת) באליפות העולם בקראטה בקאטות ובנשק בשנים 1981–1985. אלו הן תחרויות שלא כוללות קרבות, אלא תצוגה של ביצוע תנועות קרב, ולכן אינן מחולקות בנפרד לגברים ולנשים, אלא פתוחות לשני המינים גם יחד.
היא בעלת שש חגורות שחורות באמנויות לחימה של המזרח הרחוק, בכללם טנגסודו הקוריאנית, טאקוונדו (קוריאנית), Eagle Claw (סינית), וו-שו (סינית עכשווית), שאולין צפוני סיני מסורתי (Northern Shaolin) ופאי לום טאו קונג פו (סינית עכשווית). היא הגיעה לחגורה שחורה דאן שש בטנג סודו מו דוק קוואן ב-2006, נבחנה בידי רב האמן רוברט קובלסקי וזכתה בחגורה שחורה דאן שבע ובראשות ארגון I.T.M.A. היא גם עובדת כמדריכת אמנויות לחימה, והנשק האהוב עליה הוא חרבות מגל (hook swords).
קריירת הסרטים.
סינתיה רות'רוק גרה בצפון קליפורניה עד 1983, שם היא עבדה עם קבוצת התצוגה של החוף המערבי. כשחברת הסרטים Golden Harvest חיפשו בלוס אנג'לס אחרי ברוס לי הבא. גולדן הרבסט בחנו את יכולותיה של רות'רוק וחתמו איתה על חוזה. כעבור שנתיים (1985) היא עשתה את סרט אמנויות הלחימה הראשון שלה Yes, Madam (הידוע גם בשם Police Assassins או Line of Duty Part 2), שבו גם כיכבה מישל יאו. הסרט זכה להצלחה בקופות. רות'רוק נשארה בהונג קונג עד 1988 ושיחקה שם בשבעה סרטים. ייתכן שהיא השחקנית הלבנה הראשונה שהופיעה אי-פעם בתפקיד ראשי, בתפקיד הגיבורה, בסרט סיני. באותה עת, התפקיד האופייני ללבנים בסרטים סיניים היה או של רשעים או של בדחנים.
רות'רוק נהייתה אחד מהאנשים הלבנים היחידים שהגיעו למדרגת כוכבות אמיתית בתעשיית הסרטים ההונג קונגית המקומית Hong Kong film industry, לפני שהם הצליחו בארץ מולדתם. המפיק פייר דייוויד הזמין את רות'רוק לעבור ולעבוד בתעשיית הסרטים האמריקאית. הוא הציע לה לככב לצד צ'ד מקווין. בסרט Martial Law, שהיה ההפקה הראשונה של רות'רוק בארצות הברית. במשך עשר השנים הבאות הייתה לה קריירה מצליחה בסרטי פעולה מסוג ב'. בין שלושים הסרטים בהם הופיעה היו: China O'Brien ו- China O'Brien 2, Guardian Angel, Honor &amp; Glory, No Retreat, No Surrender 2 ו- Prince of the Sun.
רות'רוק שיחקה גם כברטה ג'ו בסרט הטלוויזיה משנת 1997 The Dukes of Hazzard: Reunion. היא הייתה ההשראה לגיבורת משחקי הווידאו סוניה בלייד
מסדרת מורטל קומבט ודיבבה בסדרת ההנפשה Eek the Cat.
רות'רוק הצהירה ש"לאורך חיי, פתחתי את הדלת לנשים אחרות לקחת חלק (בסרטי אמנויות הלחימה). אני הייתי האשה הראשונה שהיה על השער של מגזין קרטה והאשה הראשונה שניצחה בתחרות לגברים."
חייה האישיים.
לסינתיה רות'רוק יש בת בשם סקי והיא שותפה בבעלות על מכון לאמנויות לחימה בסטודיו סיטי, קליפורניה, שהוא חלק מרשת המכונים להגנה עצמית של "יונייטד סטודיו" (United Studios of Self Defense).
משחק אדטיבי
בתורת המשחקים משחק אדטיבי הוא משחק בצורה קואליציונית.
הגדרה פורמלית.
משחק formula_1 נקרא משחק אדטיבי אם לכל קואליציה לא ריקה formula_2 מתקיים formula_3.
לכל קואליציה formula_2, הווקטור formula_5 המוגדר ע"י: formula_6.
זהו וקטור התשלומים היחיד במשחק העומד בתנאים הדרושים להיותו בליבה, ולכן וקטור התשלומים היחיד בה.
משחק אדיטיבי
מוחמד בראכה
נדה אגא-סולטאן
עיזבת א-טביב
עיזבת א-טביב (בערבית: عِزبة الطَبِيب) הוא כפר פלסטיני בשומרון השייך לנפת קלקיליה. הכפר שוכן כ-6 ק"מ מזרחית למרכז העיר קלקיליה, צפונית-מזרחית להתנחלות אלפי מנשה, מערבית לעיירה עזון וצמוד לכביש 55 המוביל לשכם. נכון לשנת 2010 חיים בכפר כ-250 תושבים.
היסטוריה.
מרבית תושבי הכפר הם צאצאי פליטים פלסטינים. בשנת 1948 נאלץ רופא פלסטיני ערבי להימלט מהכפר טאבסור שעל אדמותיו שוכנות היום רעננה ובצרה. בבעלות הרופא (רופא - "טביב", בערבית) היו 125 דונם אדמה עליהם התיישבו הוא ומשפחתו והמקום נקרא עיזבת א-טביב. תושבי המקום רכשו אדמות נוספות בסביבתו ובמרוצת השנים והצטרפו אליהם משפחות נוספות, בהם גם מיעוט ממוצא בדואי. בתקופת השלטון הירדני סווג הכפר כשטח חקלאי, ורק שישה בתים בו היו בעלי היתר מהרשויות הירדניות.
מאז החלת הממשל הצבאי הישראלי בשטחים בשנת 1967, הכפר אינו מוכר רשמית, ולא ניתנו בו אישורי בנייה, אף לא למבנים ציבוריים כגון גן ילדים, כך שכ-90% מ-50 מהמבנים בכפר נחשבים כלא-חוקיים, ולרבים קיימים צווי הריסה. בעקבות מצב זה הכפר גם לא מחובר למערכות חשמל וביוב, אך בשנת 2004 ניתן אישור ישראלי לחברו למערכת המים של מקורות, במימון תוכנית הפיתוח של האו"ם. בשנת 2004 בעקבות בניית גדר ההפרדה באזור ג'יוס, שהתוואי שלה חדר אל שטח יהודה ושומרון, הופרד הכפר מכ-40% מאדמותיו, עליהם גדלו בעיקר עצי זית וחיטה.
ביום האדמה בשנת 2010 התקיימה בכפר עצרת בהשתתפות ראש ממשלת הרשות הפלסטינית הד"ר סלאם פיאד, מזכ"ל היוזמה הלאומית הפלסטינית ד"ר מוסטפא ברגותי, חבר הכנסת וראש מפלגת חד"ש מוחמד ברכה, ראש תנועת גוש שלום אורי אבנרי, תושבי הכפר, מאות פלסטינים ועשרות פעילי שמאל ישראלים. ראש הממשלה הפלסטיני נטע עץ בכפר.
עיזבאת א-טביב
סופוט
סופוט היא מילה בסלאבית עתיקה שפירושה מעיין.
מוזיאון הדואומו
מוזיאון הדואומו (באיטלקית: Museo dell'Opera del Duomo; מילולית: מוזיאון יצירות האמנות של הדואומו) הוא מוזיאון בפירנצה המציג יצירות אמנות מקוריות מהקתדרלה סנטה מריה דל פיורה, הבפטיסטריום של פירנצה ויצירות שהוצמדו אל מגדל הפעמונים קמפנילה די ג'וטו. המוזיאון, שנפתח ב-1891, צמוד לקתדרלה ממזרח.
מוצגים.
במוזיאון נמצאים התבליטים המקוריים של שער גן העדן מעשי ידי לורנצו גיברטי, גלריית המוזיקה (ה"קנטוריה") ובה תבליטי שיש של נערים שרים ומנגנים מעשי ידי לוקה דלה רוביה, התבליטים המשושים ובהם תיאור האמנויות שעיטרו את הקמפנילה די ג'וטו, מעשה ידי אנדריאה פיזאנו וחברי סדנתו והפסלים שניצבו בגומחותיו מעשי ידי טובי פסלי הרנסאנס, בהם חבקוק ועקדת יצחק של דונטלו. כמו כן מוצג במוזיאון פסל הפייטה הפלורנטינית של מיכלאנג'לו ופסל מרים המגדלית בעלת התשובה של דונטלו.
בשנת 1966 עלה נהר הארנו על גדותיו והציף חלקים מהכנסייה וסביבותיה. עקב כך נפגעו יצירות אמנות מקוריות רבות שניצבו במקומן המקורי בכנסייה. לאחר שיחזור הוחזרו היצירות הפגועות למוזיאון ובמקומן הוצבו העתקים, גם יצירות מקוריות יקרות ערך שלא נפגעו הוכנסו למוזיאון ובמקומן הוצבו העתקים (למשל התבליטים המשושים בקומת המסד של מגדל הפעמונים).
ארנולפו די קמביו
ארנולפו די קמביו (באיטלקית: Arnolfo di Cambio; סביבות 1240–1300 עד 1310), היה אדריכל ופסל איטלקי.
חייו.
די קמביו נולד בעיירה קולה די ואל ד'אלזה (Colle di Val d'Elsa) שבטוסקנה.
הוא היה בין עוזריו ותלמידיו של ניקולא פיזאנו בהקמת דוכן ההטפה בדואומו (קתדרלת סיינה ב-1265. בין השנים 1266–1267 עבד ברומא עבור שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, ויצר פסל שלו בדמות סנטור רומי הנמצא במוזיאון הקפיטוליני בקמפידוליו.