שייטת היא יחידה צבאית בחילות ים, המורכבת ממספר רב של כלי שיט ועשויה להיות יחידה אוטונומית או חלק מצי המכיל מספר שייטות. שייטת, בדרך כלל מורכבת מקבוצה הומוגנית של כלי שיט צבאיים מאותו סוג כגון: סטי"ל, קורבטה, פריגטה, צוללות ועוד. לעיתים שייטות מחולקות לתתי יחידות הנקראות פלגות. על פיקוד השייטת, בדרך כלל, מופקד קצין בכיר בדרגות המקבילות לאלוף-משנה או לתת-אלוף. על הפלגות, המרכיבות את השייטת, לעיתים קרובות מפקד קצין בדרגה המקבילה לסגן-אלוף.
בציים מודרניים שייטות הן בדרך כלל, יחידות קבע אדמיניסטרטיביות שמוצבות בגזרה ימית מסוימת ובעלות משימות אזוריות מוגדרות. לעיתים נוצרות שייטות משימתיות הטרוגניות, ממספר רב של כלי שיט, מציים שונים ומסוגים שונים, כל זאת על מנת להילחם ביעדים מרוחקים או כדי לבצע משימה ביעד מרוחק מבסיסי האם.
לשייטת אין מושג מקביל בצבא היבשה אך באופן מסוים ניתן להקבילה לחטיבה, כתלות בסוג השייטת או בגודלה.
שייטת בחיל הים הישראלי.
בחיל הים הישראלי קיימות שלוש שייטות:
טוריט
טוריט היא העיר המרכזית בנפת טוריט ובירת מחוז אקווטוריה המזרחית, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן.
מיקום.
העיר טוריט נמצאת בנפת טוריט במחוז אקווטוריה המזרחית, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם אוגנדה. העיר מרוחקת כ-150 ק"מ מזרחית מהעיר הגדולה במדינה ובירתה, ג'ובה.
הקואורדינטות של העיר הם: 4° 24' 28.80"N, 32° 34' 30.00"E והגובהה הממוצע מעל פני הים הוא 615 מטר.
רקע.
העיר טוריט נמצאת בנפת טוריט במחוז אקווטוריה המזרחית, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן. בעיר קיים שדה תעופה, מספר בתי ספר יסודיים, שני בתי ספר תיכוניים ושני בתי חולים.
העיר נמצאת באמצע הדרך המקשרת בין ג'ובה הבירה לעיר לוקיצ'וגיו שבקניה.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית העיר טוריט מוערכת בכ-20,050 נפש נכון לשנת 2004.
שדה התעופה טוריט
שדה התעופה טוריט (באנגלית: Torit Airport) הוא שדה תעופה המשרת את העיר טוריט שבדרום סודאן.
מיקום.
שדה התעופה טוריט נמצא בנפת טוריט במחוז אקווטוריה המזרחית שבדרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם אוגנדה.
שדה התעופה ממוקם בצפון מזרח העיר בסמוך למרכז העסקים הראשי של העיר ובמרחק 120 ק"מ (מרחק אווירי) משדה התעופה ג'ובה, הגדול ביותר במדינה..
בשדה התעופה מסלול המראה ונחיתה יחיד לא סלול באורך של 1,097 מטרים.
רקע.
שדה התעופה טוריט הוא שדה תעופה אזרחי המשרת את העיר טוריט והסביבה. לשדה התעופה אין לוח זמנים מסודר.
תחום-דעת
תחום דעת
טאנוטר
טאנוטר(בארמנית: Տանուտեր, מ"טון" = "בית" + " טר" = אדון)
היה תואר אצולה ארמני מימי קדם וימי הביניים ועד לתקופה המודרנית.
מקור השם במילים "טון" שמשמעותו "בית, ו "טר" שמובנו "אדון".
התואר היה בשימוש מימי קדם בשביל זקני השבט ("פטריארכים"), שנקראו "אקו", "טאנמץ" או "טאנוטר".
גם לאשה הזקנה של השבט היה תואר מקביל – "טאנטיקין".
המצביא ורטן ממיקוניאן, אחד הגבורים הלאומיים של הארמנים, ידוע גם כוורטן הקדוש, נבחר על ידי האצילים ל"האיוץ טאנוטר", במובן של "המנהיג של ארמניה".
Segunda Division
ליגת המשנה הספרדית בכדורגל
מדינת האגמים
מדינת האגמים (אנגלית: Lakes; ערבית: البحيرات, אלבחיראת) היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. שטחו הכולל היה כ-40,235 קמ"ר, גודל האוכלוסייה בו היה כ-695,730 נפש (נכון ל-2008) ובירתו הייתה העיר רומבק. מדינת האגמים הייתה אחת מארבעת המחוזות הנמצאים בחבל ארץ בחר אל-ע'זאל.
בחר אל ג'באל היה מחוז בחבל ארץ אקווטוריה שהופרד ממנה ב-1948 . בצידו המזרחי גובל מחוז מדינת האגמים במחוז ג'ונגליי כשאת קו הגבול משרטט תוואי הנילוס הלבן, מצפון נמצא מחוז מדינת האיחוד, מצפון מערב נמצא מחוז ואראפ, מדרום מזרח נמצא מחוז אקווטוריה המערבית ומדרום גובל במחוז אקווטוריה התיכונה.
בדומה לשאר המחוזות בדרום סודאן גם מדינת האגמים חולקה לנפות. בראש כל נפה עמד נציב שמינה נשיא המדינה, סאלווה קיר מאיארדיט.
סן ז'רמן דה פרה
זכויות האדם באיראן
מצב זכויות האדם ברפובליקה האסלאמית של איראן מבוקר לעיתים קרובות הן על ידי גופים פנים-איראניים והן על ידי גופים חיצוניים. המבקרים הם בדרך-כלל ארגוני זכויות אדם, סופרים, ארגונים חוץ ממשלתיים, ואזרחים מן השורה. איראן אף מגונה כמעט מדי שנה, על ידי העצרת הכללית של האו"ם וועדת האו"ם לזכויות אדם, עקב הפרות זכויות אדם והחלטות שקיבלה הממשלה בנושא.
הביקורת הנמתחת על ממשלת איראן היא גם על הגבלות ועונשים הניתנים בעקבות עבירות על החוקה האסלאמית של הרפובליקה, וגם על פעולות שאינן קשורות לאסלאם, כעינויים, אונס, ורצח של אסירים פוליטיים, וכן הכאתם ורציחתם של מתנגדי המשטר על ידי אזרחים אחרים.
רוב הביקורת נסובה על פעילויות באיראן החורגות מתקני זכויות אדם בינלאומיים, כענישה על "פשעים ללא קורבנות" (לדוגמה ניאוף והומוסקסואליות), ענישה שאינה מידתית, הענשת קטינים מתחת לגיל 18, הגבלת חופש הדיבור והעיתונות ובכלל זה מאסר עיתונאים, אי שוויון מובנה בחוקת המדינה בענייני דת ומין, ובכלל כך רדיפת המיעוט הבהאי ומניעת זכויות בסיסיות מנשים והדרתן.
אחמד רזא ג'לאלי נעצר במהלך ביקורו באיראן בשנת 2016. בשנת 2017 הוא נשפט לעונש מוות ללא נוכחות עורך דין. למרות הלחץ הבין לאומי הוא לא שוחרר עד היום (2022).
רשימת המבורכים
רשימת המבורכים (בגרמנית: Gottbegnadeten-Liste) הייתה רשימה שהופצה בשנת 1944 על ידי משרד התעמולה הנאצי ואשר כללה את שמותיהם של 1,041 אמנים מתחומי האמנות השונים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר בנושא זה.
היסטוריה.
כבר מימיו הראשונים של השלטון הנאצי נקבעה רשימת אמנים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר באשר לטיבה ואופיה של האמנות הרצויה מבחינתו. עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה, הוכנה רשימה של אמנים מתחומים שונים כגון ציירים, פסלים, מוזיקאים, סופרים, ואדריכלים אשר שוחררו מחובת השירות הצבאי אך התגייסו למערך התעמולה הממשלתי ליצירת אומנות מגויסת לטובת המשטר ולהאדרת שם הנאציונל-סוציאליזם.
החל משנת 1943, עם התקדמות המלחמה, ותבוסותיה של גרמניה בחזיתות השונות, הוחל במדינה מצב של "מלחמה כוללת", כלומר גיוס מוחלט של כל המשאבים לטובת המשך ההישרדות של המשטר. תיאטראות נסגרו, ואמנים רבים גויסו לשירות צבאי או ממשלתי אחר. באותה העת היו רשומים ב"לשכת הרייך לתרבות" שמותיהם של כ-140,000 אמנים אך רק 1041 מתוכם הוכרו כ"מבורכים" והורשו להמשיך בעבודתם האמנותית ובתנאי שתכוון כולה לטובת המשימה של חיזוק רוחם של החיילים, הציבור והמשטר. בקרב הרשימה היה רוב מוחלט לשחקני קולנוע ומקצועות נלווים לתעשייה זו, כגון תסריטאים ובמאים, במטרה לאפשר יצור מוגבר של סרטי תעמולה עבור המשטר.
האמנים אשר זכו להכלל ברשימת המבורכים קיבלו לידיהם כתב מינוי אשר משחרר אותם משירות צבאי אך מחייב אותם לשרת את המדינה באמצעות כישרונם האומנותי כמיטב יכולתם על פי דרישות משרד התעמולה.
לקראת סוף שנת 1944 כאשר קיצו של המשטר הנאצי נראה קרוב מתמיד, התחזק הצורך בגיוס של משאבים זמינים נוספים וגם כמה מן המוזכרים ברשימת המבורכים קיבלו צווי גיוס לשירות.
מבין רשימת המבורכים ניתן למנות את האמנים הבאים:
נחל בית העמק
נַחַל בֵּית הָעֵמֶק הוא נחל אכזב בגליל המערבי. הוא נקרא על שם היישוב בית העמק בו הוא עובר. בערבית נקרא הנחל ואדי מג'נונה על שם המעיין שבערוצו. תחילתו של הנחל בין היישובים הר חלוץ וכיסרא-סומיע, חוצה את הכפר מזרעה ונשפך לים תיכון בין היישוב שבי ציון לעיר נהריה. תוואי הנחל הוא מפותל והוא עובר דרך חורשים ים תיכוניים רבים.
מקור השם.
הנחל קרוי על שם היישוב הקדום בית העמק, המוזכר כנקודת ציון בגבול נחלת שבט אשר.
יובלי הנחל.
נחל חשק, נחל כישור, נחל גיתה, נחל ינוח, נחל זיתון ונחל יחיעם
שמורת הנחל.
שמורת טבע (כ-2 קמ"ר) במערב הגליל העליון בגבולה המזרחי של השמורה, בקרבת היישוב לפידות (שטרם הוקם אז) מסומנת כשטח המיועד לנטיעות קק"ל בתחום השמורה נכלל חלקו העמוק והמרשים של הנחל. באזור זה הנחל חולף בין מדרונות תלולים המתנשאים לגובה 200 מ' מעל לערוץ. בשמורה נכללים כ- 2.5 ק"מ מאפיק נחל בית העמק עצמו, וכן אפיקו התחתון של נחל כישור (היובל העליון של נחל בית העמק).
אתרים בנחל.
בתחום השמורה כמה אתרים מרכזיים, ביניהם מצוקי גיתה, מעיין עין יפעם, מערת נטיפים ושרידי מצודה קדומה.
מערת הנטיפים תפן.
מערת הנטיפים תפן סמוכה ליישוב לפידות. המערה נפגעה על ידי מבקרים ומטיילים בעבר, וחשיבותה העיקרית כאתר משכן ורבייה לאוכלוסיית עטלפי חרקים אם כי לא תמיד יש פעילות עטלפים באתר. הכניסה למערה זו אסורה כדי למנוע פגיעה בעטלפים שבה.
מצודת תפן.
מצודת תפן מעל הנחל ליד קיבוץ כישור נמצאת המצודה שהייתה חלק ממערך הביצורים שהגן העיר ההלניסטית פטולמאיס (עכו)
מעיין עין יפעם.
מעיין עין יפעם (עין אל-מג'נונה) - מעיין פועם בעל שפיעה חזקה באביב (עשוי להתייבש לחלוטין בקיץ).
בור כיסא.
בור כיסא בור בעומק כ- 10 מ', הנמצא עשרות מטרים מצפון לכביש תפן-לפידות. הבור גדול יחסית (אורכו כ- 50 מטרים מצפון לדרום ורוחבו כ- 20 מטרים ממזרח למערב). ניתן לרדת אל הבור מצידו הצפוני. בקרקעית הבור יש שפע עצי מיש ומעט עצי תאנה, וכן מערות קטנות ובהן נטיפים וזקיפים יבשים. הבור מהווה גוש נפרד של שמורת נחל בית העמק.
צמחייה בנחל.