בשנת 1939 עם הקמת המוסד לעלייה ב' בראשות שאול אביגור, החל כרמיל לעבוד כמזכיר, מרכז הארגון והתאום ובהמשך היה ראש המטה במוסד לעלייה ב' במקביל לעבודתו בתנובה. בשנת 1942 עבר לפעילות כמעט מלאה בענייני ההעפלה. העבודה בתנובה, רשמית עד שנת 1946, אפשרה לו כיסוי לפעילות וחופש תנועה בימי העוצר. במוסד לעלייה ב' ניתן לו הכינוי "מיכאל", על שם סבו, ובהמשך כינוי נוסף "גד".
בתקופות בהן שהה שאול אביגור בחו"ל, ריכז כרמיל את פעולות המשרד של המוסד לעלייה ב' בתל אביב. בין השאר, ליוה כרמיל את גיוס צנחני היישוב, הכשרתם, שליחתם וקיום הקשר עם משפחותיהם והיה איש הקשר בין תחנת השידור קול ישראל של ההגנה שפעלה בתל אביב, לבין המפקדה והיה אחראי לארגון השידורים מבחינה אדמיניסטרטיבית. בשנת 1942 מונה משה כרמיל לנציג המוסד לעלייה ב' במפקדת הש"י, יחד עם זאב שרף וכתריאל כ"ץ.
בסוף אוקטובר 1944 הצטרפו כרמיל, מנחם קלר איש כפר גלעדי ויהושע גלוברמן, למשלחת שאורגנה על ידי ליגה V, שהובילה אמבולנסים וציוד רפואי מתקדם, מתל אביב לטהראן כסיוע לצבא האדום שנלחם בנאצים. מטרת כרמיל וחבריו הייתה להיפגש עם שליחים וחברי התנועה הציונית בעיראק ובאיראן, לחפש דרכי מילוט לארץ ישראל ליהודים, ולמצוא דרכי מגע ותקשורת עם יהודים בברית המועצות. הם הביאו איתם לבגדאד חוברות, ספרים וחלקי חילוף למכשיר האלחוט שכונה "גדעון" שעליו התבסס הקשר עם תל אביב. בנוסף, הם פקחו עין על חברי המשלחת "האדומים" שנודעו בנטיותיהם הפרו סובייטיות.
לאחר מלחמת העולם השנייה חידש המוסד לעלייה ב' את מבצעי ההעפלה מאירופה. כרמיל עבד בפאריס מספטמבר 1946 ועוד יוני 1947. אהוד אבריאל כתב: "משה כרמיל היה, כך הובהר לי, יד-ימינו של הבוס (שאול אביגור) ... כוחו היה בכך... שתמיד מצא מלה טובה, חיוך חם והערה מעודדת וליכד את צוות העובדים. אולי יותר מכל אישיות אחרת הוא אשר עשה אותנו חבורת ידידים היכולים לסמוך זה על זה".
בקיץ 1947 ארגן משה כרמיל עם דוד נמרי חבר קיבוץ אשדות יעקב וגרישא שיינקמן חבר קיבוץ כפר גלעדי מבצע ראשוני של הברחת יהודים בדרך האוויר מעיראק לארץ ישראל, מבצע הידוע בשם מבצע מייקלברג או "מבצע כנף". משה כרמיל גייס את שלמה הלל להיות מפקד המבצע.
לאחר קום המדינה.
שאול אביגור ומשה כרמיל המשיכו גם אחרי קום המדינה בניהול עליית יהודים מארצות המצוקה ובין השאר ארגנו את מבצע עזרא ונחמיה.
מסוף שנת 1950, עם פירוק המוסד לעלייה ב' ועד למרץ 1953 היה משה כרמיל חבר מטה שירות הביטחון הכללי ושמש כסגן ראש השרות למינהל.
כרמיל היה בין הראשונים שגויסו לארגון נתיב שקיים את הקשר עם היהודים בארצות שמעבר למסך הברזל שאסרו על פעילות ציונית ודכאו תרבות יהודית. כרמיל ניהל את "המטה העורפי" של נתיב, השלוחה בישראל שפעלה בקריה בתל אביב. עבודתו כללה גיוס אנשים וטיפול במשפחות השליחים שנותרו בישראל. לקראת סיום מבצע סיני בשנת 1956 פיקדו שאול אביגור ומשה כרמיל על מבצע תושייה להעלאת יהודים ממצרים.
בשנים 1958–1961 יצא כרמיל עם משפחתו בשליחות נתיב לווינה. תפקידו הרשמי היה מזכיר ראשון בשגרירות ישראל. בפועל הוא מונה לאחראי על פעילות שליחי נתיב במזרח אירופה.
בשנת 1961 לבקשת משרד החוץ, סופח משה כרמיל כיועץ לתפקידים מיוחדים במחלקה לשיתוף פעולה בין לאומי עם אהרן רמז. בשנת 1965 בין מאי לאוגוסט יצא לשליחות בדרום אמריקה לגיוס תמיכה כספית ודעת קהל לטובת המאבק למען יהודי ברית המועצות. באוקטובר 1965 עבר למחלקת מזרח אירופה, כסגנו של יוחנן כהן. בשנת 1966 עזב כרמיל את נתיב ועבר באופן רשמי למשרד החוץ.
לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1975 סייע בעצה ובהדרכה לעולים מברית המועצות.
שלמה הלל כתב על כרמיל"אם תשאל את אלה שעבדו אתו ויצאו לשליחויות מסוכנות לפי בקשתו, מה היה תפקידו הפורמלי של משה'לה במוסד לעליה ב', לא רבים ידעו להשיב במדויק, אך כולם יגידו כי משה'לה היה המוסד לעליה ב'".
אילן אליה
אילן אליה (נולד ב-5 בנובמבר 1970) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. עד לתאריך 26 ביולי 2022 כיהן כקצין הטכנולוגיה והאחזקה הראשי (קטנא"ר).
ביוגרפיה.
אילן אליה גדל והתחנך בעיר באר שבע ולמד בתיכון מקיף א' באר שבע.
לאחר שסיים לימודי טכנאי מכונות במקיף ד' באר שבע, בשנת 1999 התגייס לצה"ל למסלול 'ייעודי לקצונה'.
לאורך שירותו כיהן במספר נרחב של תפקידים, בין היתר, רמ"ד אחזקה, רע"ן קד"צ (ראש ענף קדם צבאי), קט"א מל"י (מרכז לאימונים ביבשה), ס' מטל"פ דרום (סגן מפקד טכנולוגיה ואחזקה פיקודי), מטל"פ דרום (מפקד טכנולוגיה ואחזקה פיקודי), רמ"ח האחזקה וההפעלה.
ב-18 באוגוסט 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף והחל לכהן כקצין הטכנולוגיה והאחזקה הראשי.
בעל תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון באוניברסיטת בן-גוריון שבנגב, תואר שני בלימודי צבא וביטחון באוניברסיטה העברית שבירושלים, ותואר שני נוסף במדעי המדינה במכללה לביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה (במסגרת פו"מ ברק).
מתגורר ביישוב עומר, נשוי ואב לשלושה ילדים.
Id Tech 5
id Tech 5 הוא מנוע משחק קנייני מבוסס OpenGL אשר פותח על ידי id Software, ונועד לשמש במקור את המשחק Rage משנת 2011, אך מאז יציאתו בוצע בו שימוש גם עבור מספר משחקי וידאו נוספים.
המנוע הוצג על ידי ג'ון קארמק בכנס המפתחים העולמי של אפל לשנת 2007 והציג שיפורים רבים לעומת קודמו. עם זאת, זהו המנוע האחרון שקארמק היה מעורב בפיתוחו, עקב פרישתו מניהול החברה בשנת 2014. כמו כן, זהו המנוע הראשון מבית החברה שלא יצא כתוכנה חופשית אלא נשאר ברישיון קנייני, וכן המנוע הראשון שלא יצא עבור לינוקס.
תכונות.
ההדגמה הראשונית של המנוע, אשר הוצגה בכנס המפתחים העולמי של אפל לשנת 2007 והודגמה על גבי מחשב חד ליבתי בעל כרטיס מסך NVIDIA Quadro עם 512 מגה בייט זיכרון, כללה 20 גיגה בייט של מידע טקסטורות, שעובדו באמצעות גרסה מתקדמת יותר של טכנולוגיית MegaTexture. טכנולוגיה זו הוצגה עוד במנוע הקודם, id Tech 4, אך עברה מקצה שיפורים, דוגמת התמיכה בטקסטורות ענק בגודל של 128,000 על 128,000 פיקסלים, ושווקה תחת השם Virtual Texturing. טכנולוגיה זו אפשרה למנוע להזרים טקסטורות באופן אוטומטי לזיכרון הגרפי של כרטיס המסך, דבר הנועד לטפל במגבלות זיכרון אפשריות ולהקל על המפתחים. כמו כן, המנוע נכתב כך שיבצע באופן אוטומטי אופטימיזציה של משאבים בתלות בפלטפורמה - מחשב או קונסולת משחקים, דבר המאפשר פיתוח מרובה-פלטפורמות ומקל על המפתח כך שלא יצטרך לפתח מודלים תלת-ממדיים עבור פלטפורמות שונות עקב הבדלי הביצועים.
שיפורים נוספים שכלולים במנוע כוללים, בין היתר:
כמו כן, המנוע תומך בצורה מלאה בריבוי ליבות וריבוי תהליכונים (Multi-threading), כאשר המשימות אשר המנוע מטיל על המעבד (רינדור, בינה מלאכותית, מכניקת משחק, פיזיקה ועוד) מחולקות באופן שווה בין משאבי המעבד.
המנוע סופק ביחד עם כלי ליצירת תוכן בשם id Studio, שנועד להיות ידידותי יותר למשתמש מאשר כלי יצירת תוכן שסופקו (או נוצרו עבור) דורות קודמים של המנוע, שחלקם דרשו מיוצרי מודים לכתוב קוד עבור פעולות שונות של המנוע, נוסף על העבודה עם כלי עריכת התוכן עצמם.
בעוד שהמנוע נועד, במקור, לפיתוח משחקי יריות ממוחשבים, ציינו המפתחים כי המנוע תומך גם ביצירת משחקים מז'אנרים אחרים וכן ציינו כי הם "מאוד מעוניינים לראות משחקים כאלו (מחוץ לז'אנר) מפותחים" על ידי המנוע.
משחקים המשתמשים במנוע.
בכנס QuakeCon של שנת 2010, הכריז טוד הולנסהד, מנכ"ל איד, על כוונתו להשאיר את המנוע אך ורק בתחום חברות הבת של תאגיד ZeniMax (הבעלים של איד), ולא להעניק רישיון שימוש במנוע לחברות חיצוניות. על כן, תפוצתו מצומצמת בהרבה מאשר מנועי משחק קודמים של איד. הסטודיו הראשון מחוץ לאיד שביצע שימוש במנוע היה הסטודיו השוודי MachineGames, חברת בת של ZeniMax שהשתמשה במנוע על מנת לפתח את .
אמריקה לא יכולה לעשות שום דבר נגדנו
אמריקה לא יכולה לעשות שום דבר נגדנו היא סיסמה ששימש במקור המנהיג העליון של איראן לשעבר, האייתוללה רוחאללה חומייני במהלך משבר בני הערובה באיראן, בפעם הראשונה כדי להבטיח לאיראנים שארצות הברית לא תוכל להחזיר את השאה המודח מאיראן בחזרה לכס המלכות הפרסי. ההצהרה הפכה אז לסיסמה לא רשמית עבור המהפכה האיראנית שהביאה להקמת רפובליקה אסלאמית תחת שלטונו של חומייני.
יישום.
בתגובה לבקשת איראן להסגרת השאה מאיראן מוחמד רזא פהלווי, נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר, סיפק את תוכניות הנסיעה של השאה לפנמה. בכך ביקש קרטר לבטל את אפשרות ההסגרה בתמורה לבני ערובה שהוחזקו על ידי איראן המהפכנית למשך 444 ימים (4 בנובמבר 1979, עד 20 בינואר 1981) לאחר קבוצה של סטודנטים מהפכנים איראנים המזוהים עם סטודנט מוסלמי חסידי קו האימאם פרצו ונכנסו לשגרירות ארצות הברית בטהרן ולקחו את הצוות הדיפלומטי שלה כבני ערובה. זו, בתורה, הייתה פעולה בתגובה לארצות הברית שהציעה מקלט מדיני לשאה. שבוע לאחר התקרית, הסדינים והכספים של איראן הוחרמו על ידי ארצות הברית. עם זאת, למרות מה שנחשב על ידי איראן כאיומים בינלאומיים, עדיין הייתה אפשרות לקיים משפטים עבור מרגלים אמריקאים לכאורה, ותגובתו של האייתוללה חומייני נגד איום קרטר המתפרסמת באופן קבוע על ידי כלי תקשורת בינלאומיים, הייתה הסיסמה "אמריקה לא יכולה לעשות דבר ארור נגדנו".
הסיסמה הופיעה על קירות וכרזות רבים כמו שלט חוצות לאורך הגבול בין איראן לעיראק, ועל כרזה שנתלתה מול מזל"ט אמריקאי מסוג RQ-170 שנתפס באירן.