האשמן קצר האוזן מתאפיין בגוף קומפקטי שמנמן, בראש רחב וחרוטי עם שקע עמוק ייחודי במרכז המצח ובפנים קצרות וצרות. האוזניים שלו קצרות ומעוגלות עם שוליים קמורים בצורה בולטת. עיניו שחורות ובולטות ואפו קטן עם נחיריים צינוריים. החרטום צר, מחודד ופונה כלפי מעלה. האשמן קצר האוזן הוא עטלף קטן למדי: אורך ראשו וגופו 47–55 מ״מ, אורך הזרוע 45–47 מ״מ, אורך הזנב 20–25 מ״מ ומשקלו 7–11 גרם. הנקבות גדולות יותר מן הזכרים. המין חסר שקיקי עור על הכנפיים.
הפרווה של האשמן קצר האוזן צפופה ומסולסלת עם מרקם משי רך. צבעה הכללי נע בין אפור כהה לאפור-סגלגל, אפור פיח, חום אפרורי או שחור מעורב בכסף, כשהגחון והכתפיים בהירים יותר. על הסנטר יש זקן ארוך שבולט בעיקר כשהאשמן נח. הכנפיים, הרגליים והאוזניים בצבע שחור מבריק או פחם, והזרועות ופנים האוזניים בצבע בורדו. הפנים החשופות עשויות להיות שחרחרות, אפורות או צהבהבות.
תפוצה וביולוגיה.
האשמן קצר האוזן מצוי לאורך קו החוף הצפוני של אמריקה הדרומית ובמידה פחותה גם באמריקה המרכזית. טווח התפוצה שלו משתרע על צפון ברזיל, גיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם צפון וונצואלה וקולומביה, מזרח פנמה, קוסטה ריקה וניקרגואה. יש אוכלוסייה מבודדת בעומק אגן האמזונס שנמצאת במשולש הגבולות ברזיל-בוליביה-פרו. מכיוון שהמין נלכד לעיתים נדירות בטבע, ייתכן שהטווח שלו רחב מהידוע. בית הגידול של האשמן כולל בעיקר יערות לחים והוא מצוי בשפלות עד רום 500 מטר מעל פני הים.
מעט מאוד ידוע על האשמן קצר האוזן בשל נדירותו. הוא פעיל בלילה ויוצא לתור אחר מזון כ-45 דקות לאחר השקיעה. את שעות היום, האשמן מבלה על כפות של דקלי קוקוס, וחי בבדידות או בקבוצות קטנות עד 10 פרטים. מקומות המקלט ממוקמים בדרך כלל באזורים פתוחים כמו חורשות, סוואנות וגינות. כאשר האשמנים יוצאים לפעילות, הם טסים לעבר אתרי האכלה במשך רבע או חצי שעה, ורק לאחר מכן מתחילים לצוד בגובה 3–4 מטר מעל הקרקע. התזונה של האשמן קצר האוזן מורכבת מחרקים מעופפים, אותם הוא מתאר באמצעות איכון-הד עם סדרת פולסים שעוצמתם מגיעה עד ל-100 קילוהרץ.
מצב.
האשמן קצר האוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור טווח התפוצה הרחב. האיומים על מין זה אינם ידועים, ונדרשים מחקרים נוספים על האקולוגיה, טווח התפוצה ובית הגידול של המין כדי להעריך את האיומים עליו. אומדן האוכלוסייה אינו ידוע, שכן האשמן קצר האוזן נחשב לנדיר למדי ונלכד לעיתים רחוקות בטבע.
אשמן הכיס
אשמן הכיס (שם מדעי: "Saccolaimus") הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת האשמניים ובו 4 מינים שחיים באוקיאניה, דרום אסיה ומרכז אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הגרמני יעקוב קונרד טמינק ומשמעות שמו המדעי היא ״גרון עם שק״. המינים בסוג נכללו בעבר בסוג אשמן והם גדולים יחסית לבני המשפחה.
תיאור.
לאשמן הכיס גוף גוצי וכבד, ראש גדול, משולש ופחוס וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום קצר ושטוח, הלוע מוארך במעט והשפתיים שסועות. האוזניים קצרות, עגולות ומחודדות בקצה והצפירים שלהן קצרים ועגולים. העיניים גדולות ובולטות והנחיריים רחבים וצינוריים. הזנב מכוסה בקרום התעופה להוציא את הקצה החשוף דמוי הנדן.
בניגוד לרבים ממשפחת האשמנים, לסוג זה אין כלל שקיקים על הכנף, אולם מאידך, הוא מתאפיין בכיס עור גדול על הגרון שהעניק לו את שמו. הכיס הגרוני נמצא רק אצל הזכר ומשמש כנראה לסימון טריטוריה, בעוד שאצל הנקבה יש במקומו מספר קפלי עור עירומים. אורך הראש והגוף של אשמני הכיס 72–135 מ״מ, אורך הזרוע 61–95 מ״מ ואורך הזנב 22–36 מ״מ. משקלם נע בין 21 ל-114 גרם.
הפרווה של אשמן הכיס ארוכה וחלקה. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין ונע בין חום ערמוני לאדמדם, אוכרה, חום אפרורי, חום קפה או שחור. אצל כל המינים הגחון בהיר יותר ונע בין חום בהיר לאפרפר, צהבהב או לבן בוהק ואצל מין אחד הפרווה מנומרת בלבן. הכנפיים והאוזניים בצבע שחור פיח או חום כהה והזרועות והשוקיים בצבע אדום או ורוד.
תפוצה וביולוגיה.
המינים בסוג נפוצים באפריקה, אסיה ואוקיאניה. התפוצה של הסוג כוללת את אוסטרליה, גינאה החדשה, איי שלמה, איי סונדה, חלק מאיי מאלוקו, איי הפיליפינים, חצי האי המלאי, חלק מהודו-סין, סרי לנקה, הודו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, אוגנדה, גבון, גינאה המשוונית, קמרון, ניגריה, גאנה, חוף השנהב וליבריה. בית הגידול של הסוג כולל יער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים, חורש ים-תיכוני, סוואנה צחיחה או טרופית, ומדבריות.
אשמני הכיס פעילים לאחר רדת החשיכה במשך מספר שעות ומבלים את שעות היום בשינה בסבך, מחילות, קברים, מערות, מבנים נטושים, עצים וסלעים. הם חיים בדרך כלל בבדידות או במושבות קטנות (29-2 פרטים) אך מינים מסוימים נראים לעיתים במושבות של מאות בודדות. במקומות מסוימים יש נדידות עונתיות מאזורים חמים לאזורים קרירים יותר.
אשמני הכיס צדים עשים, פשפשאים, חגבאים, טרמיטים וחיפושיות ובשל מבנה גופם הכבד הם אינם יכולים לתמרן ביעילות ומחפשים מזון באזורים פתוחים יחסית כמו חופת היער הגבוהה, בקצה היער או בקרחות יער. מאידך, הטיסה שלהם מהירה יחסית. האשמנים מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד, וחלק מהפולסים שהם מפיקים נשמעים לאוזן אנושית. הנקבה ממליטה גור יחיד מדי שנה.
מינים.
בסוג זה 4 מינים:
אשמן זנב-נדן
אשמן זנב-נדן (שם מדעי: "Coleura") הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת האשמניים ובו 3 מינים שחיים ביבשת אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1867 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס, והוא קרוי על שם זנבו המחודד. הסוג קרוב מבחינה אנטומית ומורפולוגית לסוג אשמן זנב-נדן זקוף שחי באסיה ואוקיאניה.
תיאור ואנטומיה.
אשמן זנב הנדן מבנה גוף קומפקטי וגוצי, ראש עדין, צר ומחודד וכנפיים ארוכות. החרטום החרוטי דמוי המקור פונה מעט כלפי מעלה. העיניים חרוזיות ובולטות, השפתיים גדולות והאף זעיר. האוזניים גדולות, קמורות ועגולות עם רכסים בולטים וצפירים קטנטנים. לאשמן 32 שיניים, כאשר בלסת העליונה יש לו 2 חותכות בלבד ובלסת התחתונה לא פחות מ-6 חותכות. כנף הזנב של האשמן רחבה ומכסה את מרבית הזנב, וקצהו מזדקף כלפי מעלה ומזכיר נדן של חרב. אורך הראש והגוף של מיני האשמן 52–66 מ״מ, אורך הזרוע 43–57 מ״מ, אורך האוזן 13–18 מ״מ ואורך הזנב 10–20 מ״מ; משקלם 12.5-8.4 גרם. הנקבות גדולות במעט מהזכרים.
הפרווה של אשמן זנב הנדן רכה ושעירה. צבעה הכללי אפור בהיר, חום אפרורי, קפה עמוק, אוכרה, ערמוני או חום שחרחר, והגחון חיוור יותר. הפנים החשופות בצבע בורדו, ורוד או חום. האוזניים שחורות בקצה וורודות בבסיס. הזרועות והשוקיים ורודים והכנפיים שחרחרות.
תפוצה ואקולוגיה.
אשמן זנב הנדן מצוי ביבשת אפריקה. טווח התפוצה של הסוג משתרע על איי סיישל, מדגסקר, מוזמביק, אנגולה, טנזניה, אוגנדה, קניה, סומליה, ג׳יבוטי, אתיופיה, קונגו הדמוקרטית, דרום סודאן, סודאן, הרפובליקה המרכז אפריקאית, אריתריאה, ניגריה, בנין, טוגו, גאנה, חוף השנהב, גיאנה, גינאה ביסאו ואולי גם ברוואנדה ובורונדי. בית הגידול של המין מגוון למדי וכלל יער גשם טרופי, יער סובטרופי יבש, סוואנה טרופית, צחיחה למחצה או דוקרנית, בתה חופית ואפילו אזורים מדבריים.
המינים בסוג מבלים את שעות היום במערות פתוחות, נקיקים ובקתות נטושים וחיים בקבוצות קטנות או במושבות ענקיות עד 50,000 פרטים. שעות היום מנוצלות בעיקר לטיפוח, שינה והחלפת מיקום, ופחות לאינטראקציות חברתיות. האשמנים אינם נתלים בדרך כלל על תקרת המערה, אלא נשכבים על משטח אנכי כשראשם כלפי מטה.
בתוך הקבוצות או המושבות, כל זכר מנסה להקים לעצמו טריטוריה קטנה עם הרמון של עד 20 נקבות (לעיתים עם זכר כפוף) עליו הוא מגן פני זכרים אחרים. הרמונות כאלה מזוהים בקלות בשל הנטייה של הפרטים בתוכם להתקבץ באשכול צפוף זה על זה. האשכולות מתפרקים בהתאם לטמפרטורת הסביבה: במזג אוויר קר, האשמנים זונחים את האשכולות ומתקבצים בהמונים כדי לשמור על חום גופם, ומאידך, במזג אוויר חם מדי האשכולות מתפרקים לתת-קבוצות קטנטנות. האשמנים יוצאים לפעילות בערב וניזונים כיתר בני המשפחה מחרקים. הטורפת העיקרית של הסוג היא התנשמת.
מחזור הרבייה של הנקבה מורכב משתי עונות המלטה מדי שנה שמקבילות לשתי עונות גשם. הרבייה מתרחשת בסוף עונת הגשמים, והזכרים עולים במשקל לפני כן. ההיריון נמשך כ-114 ימים, וכ-50% מהנקבות ממליטות בטווח של 3–4 ימים. הנקבה ממליטה גור יחיד שאותו היא נושאת על גופה מספר שבועות. נקבות עשויות לטפח גם גורים של נקבות אחרות. הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנה, והזכרים הצעירים עוזבים ראשונים את המושבה שבה נולדו ולאחר מכן הנקבות הצעירות.
מינים.
בסוג זה 3 מינים:
אשמן זנב-נדן זקוף
אשמן זנב-נדן זקוף (שם מדעי: "Emballonura") הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשמניים ובו 8 מינים שחיים בדרום-מזרח אסיה ובאוקיאניה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1838 על ידי הזואולוג הגרמני יעקוב קונרד טמינק ומשמעות שמו המדעי היא ״זנב זקוף/שלוח״. סוג זה קרוב מבחינה גנטית בעיקר לסוגים אשמן זנב-נדן מדומה ואשמן זנב-נדן שנפוצים ביבשת אפריקה.
תיאור.