הסרט עוסק במקס ומוריס, צמד עבריינים. הסרט נפתח בחזרתו של מקס (אורי גבריאל) לארץ שמעלה סיפורים קומיים משהותו בחו"ל. לאחר האיחוד המחודש בין צמד העבריינים הוותיק חולמים השניים על "מכה", שתסדר אותם, ותגרור לאחריה את פרישתם מעולם הפשע. השניים מתכננים לגנוב את הכסף מהכספת של "הגרוזיני". במהלך הסרט פורצים השניים לישיבה של ג'קי אמזלג וגונבים את הקופה של הגרוזיני בעזרת שואב אבק. הם מתכננים לטוס לחו"ל עם הכסף עד שמתברר להם שחברתו של מוריס גנבה את הכסף וברחה לחו"ל.
מוזיקה.
המוזיקה לסרט הולחנה על ידי יוני רכטר והמלל נכתב על ידי חיים מרין ועלי מוהר. "שירו של מקס" ("חו'ל") ו-"שיר התשובה" בוצעו בעבר על ידי גידי גוב וחיים צינוביץ' בערב שירי רכטר ומוהר, "העיקר זה הרומנטיקה", ב-1991.
מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה
מרכז תיעוד יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה הפועל במסגרת מכון בן-צבי ויד יצחק בן-צבי בירושלים, הוקם ביוני 2006 בסיוע ובתמיכת ועידת התביעות ועל ידי המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח, במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך. מטרתו העיקרית של מרכז התיעוד היא הרחבת המודעות הציבורית והנגשת מידע אודות הקהילות היהודיות באלג'יריה, לוב, מרוקו ותוניסיה בתקופת השואה.
המרכז, מייסודו של פרופסור חיים סעדון, פועל כדי להרחיב את המידע הודות הקהילות היהודיות בתקופה זו, מתוך הנחה שגם אם גורלן שפר בהשוואה עם גורל יהודי מזרח ומערב אירופה, אף הם נפגעו מאובדן קרובי משפחה שנשלחו למחנות עבודה ומחנות הסגר, גירוש למחנות ריכוז באירופה, גיוס ילדים לעבודות כפייה, החרמת רכושם ונזק חומרי רב כתוצאה מאירועי המלחה. כמו יהודי אירופה, אף הם נדרשו לענוד טלאי צהוב וחיו בחשש מפני מה שצפן להם העתיד.
פעילויות המרכז.
בצוות מרכז התיעוד משמשים חיים סעדון מכהן כיושב ראש המרכז, ועופר ברזילי, בתפקיד מתאם. בוועדת ההיגוי חברים פרופ' פרנסואז אוזן, ד"ר חנן חריף, ד"ר חיים גרטנר, ד"ר יהודית לובינשטיין-ויצטום, ד"ר יעקב לוזביק, פרופ' דן מכמן, עדי עופר, יעקב יניב ומשה זעפרני.
הפעילויות העיקריות של מרכז התיעוד הן:
מאגר מידע.
המרכז הקים מאגר מידע באינטרנט המאפשר קבלת מידע והפניות על סמך מילות מפתח במצאי המסמכים הקיימים בארכיונים בישראל ובעולם על יהודי צפון אפריקה בתקופת המלחמה. מאגר זה מהווה חלק מאתר אינטרנט אשר כולל לוח תאריכים, ביבליוגרפיה, עדכון שוטף על כינוסים ואפשרויות להפקדת מערכי שיעור מקוונים לתלמידים ולמורים. האתר המחודש הושק באפריל 2018 והוא זמין בשפות עברית, אנגלית, צרפתית וערבית.
פעילויות בתחום החינוך.
מרכז התיעוד פועל בדרכים שונות כדי לקדם את נושא יהודי צפון אפריקה בתקופת השואה ברמה האקדמית, ולהטמיע אותו במערכת החינוך הישראלית ובשיח הציבורי. בגזרה האקדמית, הוא מארגן כנסים ופגישות בין חוקרים, כגון בוושינגטון (2009), בפריז (2012), וברומא (2016), ומשתתף באירועים בינלאומיים כמו הפורום הגלובלי השישי למאבק באנטישמיות (2018). הוא פיתח שני מערכי שיעור מקוונים על יהודי לוב ועל יהודי תוניסיה בתקופת השואה, שנועדו לסייע למורים במסגרת ההשכלה העל-יסודית. בשנת 2017 הציג מרכז התיעוד את התערוכה "משולחן למזווגה" במסגרת פסטיבל הצילום הבינלאומי בתל אביב.
פרסומים.
מרכז התיעוד השתתף בתהליך הפרסום של שני ספרים עיוניים ויומן מלחמה אחד:
חשיפה במדיה החברתיות ובתקשורת מסורתית.
מרכז התיעוד מנהל ארבעה דפי פייסבוק פעילים, בעברית ("יהודי צפון אפריקה בתקופת השואה"), בערבית, בצרפתית ובאנגלית, המהווים בישראל ובעולם הערבי צוהר בלעדי לתולדות יהודי צפון אפריקה בתקופת מלחמת העולם השנייה. התוכן כולל היבטים היסטוריים, חינוכיים ומחקריים. שני הסרטים התיעודיים שהופקו בשיתוף עם משרד החוץ הגיעו לחשיפה של למעלה ממיליון איש בעולם הערבי.
לרגל יום הזיכרון הבינלאומי לשואה ויום הזיכרון לשואה ולגבורה, מרכז התיעוד חושף את פעילותיו באופן מקיף בערוצי טלוויזיה, ברדיו ובעיתונים.
ברני מרינבך
ברני (דוב) מרינבך (נולד ב-1946) הוא נגן קלרינט של מוזיקת כליזמר.
ביוגרפיה.
מרינבך נולד וגדל בשכונות יהודיות בניו יורק וסיים תואר דוקטור בהיסטוריה יהודית. הוא הרצה באוניברסיטאות בארצות הברית ובישראל ובמקביל ניגן בתזמורות חסידיות. בשנת 1975 עלה לישראל. בין השנים 1980–2001 עבד כנגן בתזמורת משטרת ישראל ואף שימש בה כנגן ראשי. במקביל הופיע בחתונות ופיתח את סגנון הכליזמר. בשנת 1987 הקים את "להקת הכליזמר הישראלית" המבוססת בירושלים ומופיעה בכל רחבי ישראל. מרינבך ולהקתו זכו בפרס הראשון בשנת 1992 בפסטיבל הכליזמרים בצפת ובעוד פרסים במשך השנים. מרינבך משתתף כל שנה בפסטיבל בצפת.
מרינבך מנגן בסגנונות שונים בקלרינט ובסקסופון, ובמהלך השנים, הוא הפיק מספר תקליטורים:
מרינבך גר בירושלים בשכונת גילה ולו חמישה ילדים.
וילהלמינה מביירוית
מוחמד נשיד
מוחמד נשיד (בדיבהי: މުހައްމަދު ނަޝީދު) היה הנשיא הרביעי של האיים המלדיביים, שכיהן מאוקטובר 2008 עד לפברואר 2012.
נשיד נולד ב-17 במאי 1967 במאלה והוא מוסלמי-סוני, כיום (2021) נשוי ללילה אלי ולהם שתי בנות. בתחילת דרכו היה דייג, לאחר מכן יצא ללימודים בסרי לנקה ובבריטניה, שבסיומם הקים מפלגה פוליטית והתמודד על הנשיאות בבחירות הדמוקרטיות הראשונות של האיים המלדיביים. בסיומן גבר על הנשיא הקודם מאומון עבדול גאיום. ב-7 בפברואר 2012 התפטר נשיד לאחר שבועות של הפגנות נגדו במדינה, בטענה כי: "חמושים הכריחו אותו להתפטר". סגנו מוחמד וואהיד חסן החליף אותו בתפקיד הנשיאות.
ב-6 במאי 2021 נשיד נפצע בניסיון להתנקשות בחייו על יד ביתו במאלה, אשר במהלכו התפוצץ לידו מטען צד. נשיד ועוד ארבעה אנשים - שניים משומרי הראש של נשיד, ושני עוברי אורח, אחד מהם בריטי - נפצעו מהרסיסים וההדף של הפצצה. הרשויות המלדיביות מייחסות את הפיגוע לקבוצה של דתיים קיצונים. נעצרו שלושה חשודים.
לימודים.
בשנים 1971 עד 1981 למד בבית הספר majeediyya במאלה שבאיים המלדיביים. בשנת 1981 עבר לבית הספר overseas school of colombo בעיר קולומבו בירת סרי לנקה, שם למד עד 1982. באוגוסט 1982 עבר נשיד לבריטניה ולמד בבית הספר dauntsey's בעיר ווילטשייר עד שנת 1984 ולאחר מכן המשיך בלימודיו באוניברסיטת ג'ון מוריס בעיר ליברפול עד 1989.
קורות חיים.
בשנת 1990 עזר מוחמד נשיד לייסד את העיתון הפוליטי "סאנגו", העיתון נסגר לאחר שנה על ידי השלטונות והוא נשלח למאסר. ב-1991 הכריז עליו ארגון אמנסטי אינטרנשיונל בתור אסיר מצפון. ב-8 באפריל 1992 הוא נשלח לכלא לשלוש שנים, אך שוחרר ביוני 1993. הוא נאסר שוב ב-1994 וב-1995. ב-1996 הוא נשלח לכלא לשנתיים. ב-1999 נכלא וישב שנה וחצי בכלא. ב-10 בנובמבר 2004 הוא חבר למוחמד לטיף ויחד הקימו את מפלגת האופוזיציה הראשונה באיים המלדיבים המפלגה הדמוקרטית המלדיבית (MDP) ממקום מושבו בסרי לנקה. ב-2004 הוכר נשיד בבריטניה כפליט פוליטי. ב-30 באפריל 2005 הוא חזר למאלה לאחר שנה וחצי בסרי לנקה. ב-12 באוגוסט 2005 הוא נעצר שוב תוך כדי הפגנה לא אלימה והואשם בפעילות טרור.
הניצחון בבחירות לנשיאות.
באפריל 2008 נערכו פרימריס במפלגת MDP ונשיד נבחר להיות מועמד המפלגה לנשיאות. ב-28 באוקטובר 2008 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות באיים המלדיביים, נשיד התמודד בראשות מפלגתו לנשיאות. בסיבוב הראשון קיבל 44,293 קולות (כ-25%), ואילו גאיום (הנשיא המכהן) קיבל 71,731 קולות (כ-40%). שניהם עלו לסיבוב שני, ובו קיבל נשיד כ-54% מהקולות, לעומת 46% בלבד לגאיום, 30 שנות נשיאות של מאומון עבדול גאיום הגיעו לסיומן. ב-11 בנובמבר 2008 הושבע נשיד כנשיא.
התפטרות.
ב-7 בפברואר 2012 התפטר נשיד מהנשיאות לאחר שבועות של הפגנות באיים המלדיביים שנערכו נגדו לאחר שהורה לצבא לעצור את נשיא בית המשפט העליון. חלק מן אנשי הצבא תמכו במפגינים ונשיד התפטר בטענה שאם לא היה עושה כך, הייתה מתרחשת הפיכה צבאית עקובה מדם במדינה. סגנו מוחמד וואהיד חסן החליף אותו בתפקיד.
לאחר ההתפטרות יצא להפגין כנגד השלטון החדש ונעצר והוכה על ידי הצבא.
פועלו כנשיא.
כנשיא הציב נשיד בראש סדר העדיפויות את עצירת ההתחממות הגלובלית אשר מסכנת מאוד את קיומם של האיים המלדיביים. כדי להעלות את הנושא לתודעה הציבורית בעולם ערך נשיד ב-17 באוקטובר 2009 ישיבת ממשלה מתחת לפני המים.
צ'אז פלמינטרי
קאלוגרו לורנזו "צ'אז" פלמינטרי (באנגלית: Calogero Lorenzo "Chazz" Palminteri; נולד ב-15 במאי 1952) הוא שחקן קולנוע וסופר אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1994 על תפקידו בסרט "קליעים מעל ברודוויי", התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "החשוד המיידי" ו"סיפור מרובע ברונקס".
ביוגרפיה.
פלמינטרי נולד למשפחה אמריקאית ממוצא סיציליאני ברובע הברונקס, ניו יורק. אזור מגוריו היה חלק מאוד חשוב ומשפיע על חייו ועבודתו המקצועית של פלמינטרי, את תפקידו המשמעותי הראשון בתחום הקולנוע במותחן הפשע של רוברט דה נירו "סיפור מרובע ברונקס" כתב פלמינטרי לעצמו וכמו כן גם את תסריט הסרט בהשפעת חוויותיו האישיים באזור הברונקס. בסרט גילם פלמינטרי את בוס המאפיה סוני לוספיצ'יו, תפקיד אשר פתח לפלמינטרי דלתות רבות לאחר מכן.
בעקבות הופעתו בסרט קיבל פלמינטרי פנייה מוודי אלן לשחק בקומדיית הפשע שלו "קליעים מעל ברודוויי", בסרט גילם פלמינטרי את דמותו של צ'יץ', גנגסטר המתלווה אל שחקנית הקולנוע אוליביה ניל, אט אט מתחיל צ'יץ' לחשוף צדדים אומנותיים באישיותו ומשתלט על ההצגה של המחזאי הצעיר דייוויד שיין (ג'ון קיוזאק).