בין היצירות המפורסמות, נודע השיר "Canción con todos" ("שיר עם כולם", הידוע בגרסה העברית כ"שיר לדרום אמריקה") כהמנון הבלתי-רשמי של אמריקה הדרומית; שירה של ויולטה פארה "Gracias a la vida" ("תודה לחיים") זכה לגרסאות כיסוי רבות, שהמפורסמת בהן היא של מרסדס סוסה; "הקנטטה סנטה מריה דה איקיקה" של להקת קילאפאיון, שנכתבה לזכר טבח סנטה מריה דה איקיקה, הופצה בצ'ילה בראשית שנות ה-70, אך נאסרה להשמעה תחת שלטון פינושה משום שקראה להתאחדות הפועלים למאבק על זכויותיהם; השיר הברזילאי "Pra não dizer que não falei das flores" ("כדי שלא יאמרו שלא דיברתי על פרחים"), הידוע גם בשם "Caminhando" ("בהליכה"), זכה במקום שני בתחרות זמר בינלאומית ב-1968, אך מיד לאחר מכן נאסר להשמעה על ידי הדיקטטורה הצבאית בברזיל, ועקב כך הפך לסמל המאבק בדיקטטורה.
Shareware
בזילוזאוריים
חואקין סאנצ'ס
חואקין סאנצ'ס רודריגס (בספרדית: Joaquín Sánchez Rodríguez; נולד ב-21 ביולי 1981 באל פוארטו דה סנטה מריה שבמחוז קדיס) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני בריאל בטיס.
קריירת משחק.
חואקין החל את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת המשנה של ריאל בטיס ולאחר עונה אחת בה הבקיע 2 שערים עלה לקבוצה הבוגרת, בה שיחק במשך שש עונות, בהן הבקיע למעלה מ-30 שערים ומסר למעלה מ-50 בישולים. בנוסף על כך סייע לקבוצה לזכות בגביע המלך הספרדי בעונת .
באוגוסט 2006 נקנה חואקין על ידי ולנסיה תמורת מיליון אירו. בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה כבש 16 שערים וזכה שוב בגביע המלך הספרדי בעונת . בקיץ 2011 נמכר חואקין לקבוצת הכדורגל מלאגה. ב-13 ביוני 2013 לראשונה עבר לקבוצה לא ספרדית - פיורנטינה האיטלקית לחוזה לשלוש שנים. ב-31 באוגוסט 2015 חזר לספרד, וחתם לשלוש שנים במועדון נעוריו ריאל בטיס.
ב-16 ביולי 2020, הפך לכדורגלן השני עם מספר ההופעות הגבוה ביותר בלה ליגה, כשהגיע ל-551 הופעות ועקף את ראול גונזלס.
באפריל 2022, כשהוא בן 40, זכה עם הקבוצה בגביע המלך.
נבחרת ספרד.
חואקין היה שותף לסגל נבחרת ספרד במונדיאל 2002, ביורו 2004 ובמונדיאל 2006 וב-51 משחקים במדי ספרד כבש 4 שערים.
באתר
חתחור
חתחור (או ח'וואת או חר) היא אלת היופי, האהבה, המוזיקה והמלחמה (בתור סח'מת) במיתולוגיה המצרית. חתחור מתוארת לעיתים בדמותה של אישה יפה שעל ראשה קרני פרה, ולעיתים כפרה מעוטרת בדיסק השמש המצרי. פירוש שמה: הבית (חת) של הורוס (חר). חתחור מקושרת לאהבה הנשית, לאימהות, לפריון, לידה ושמחת חיים, ונחשבת לאחת האלות החשובות ביותר בתרבות המצרית הקדומה, בכל תקופותיה. היא לעיתים נחשבת לבת מלוכה, ול"אדונית המערב" שמקבלת בברכה את המתים בעולם שאחרי-המוות. עיר בה התרכז הפולחן לחתחור הייתה העיר דנדרה במצרים העליונה. סמליה הם ענק החרוזים הגדול שעל צווארה (menat) וכלי הנגינה- הסיסטרום - עם החרוזים המשקשקים. היא גם אלת המראות, אלת קצווי תבל, אלת הארצות הזרות, אלת הטורקיז, אלת המלכית (פוך לעיניים) אלת עץ השקמה (Sycamore) ואלת השמים. החיה המזוהה אתה היא הלביאה (בדמותה כסח'מת). לחתחור שני בנים, אחד מהם Ihy, אל המוזיקה, שמתואר באמנות כתינוק שמנמן המחזיק בסיסטרום. גם הפולחן שלו התבצע בדנדרה. דמותה של חתחור התגלגלה במהלך הזמן באלה איסיס.
מוצאה.
ישנן גרסאות רבות לגבי לידתה של חתחור. הגרסה המקובלת ביותר אומרת, שהיא כמו האלים תחות וסח'מת, למעשה נוצרה מחלק בגופו של אל השמש רע, במקרה הזה, מעינו של רע, שנקראת גם "העין הקדושה", ונחשבה לאשתו. אך אחרי שרע התאחד עם האל הורוס וקושר למלוכה המצרית, הפכה חתחור לאימו, וקושרה לאלת פרה מינורית בשם "מהט וורט" (בתירגום מילולי- שיטפון גדול), שהייתה האלה המולידה של רע בעת בריאת העולם, ונשאה אותו בין קרניה. כאימו של רע, חתחור ילדה אותו מרחמה כל בוקר (תכונה שמיוחסת גם לאלה נות), וכאשתו, היא הייתה מתייחדת איתו כל לילה מחדש.
מיתוס האלה הלוחמת.
כאשר שליט מצרים התחתונה, פרעה מנטוחוטפ ה-3, איחד את שתי הממלכות, הוא עשה זאת דרך מלחמה קשה ומרובת שפיכות דמים שנערכה במשך עשרים ושמונה שנים. אך בתום אותה המלחמה, מנטוחוטפ חזר להיות שליט רגוע, ותקופת שלטונו נודעה כהרמונית ושקטה. אנשי מצרים התחתונה כתבו אגדת עם ("ספר הפרה השמימית"), שהתבססה והתפתחה על שתי התקופות הללו. לפי האגדה, עינו השלישית של רע, הלא היא האלה מע'ת, הבחינה שבארץ מצרים ישנם אנשים המתכננים להתנקש בחייו. כאשר שמעה זאת חתחור, היא כעסה כל כך על אותם מתנקשים, עד שזעמה הפך אותה לאלה סח'מת (אלת המלחמות והמדבר), על מנת להרוג אותם. חתחור נעשתה צמאת דם, והטבח שביצעה באנשי מצרים הגיע לממדים עצומים, כיוון שאיש לא יכול היה לעצור אותה. כאשר ראה האל רע את הטבח והכאוס בעולם שמתחת, הוא גמר בליבו לעצור אותה. בתוך כדים ענקיים הוא עירבב בירה עם מיץ רימונים, והניח אותם כמנחה לכאורה עבור חתחור-סח'מת. היא שתתה מהכדים העצומים, בחושבה שמדובר בדם, עד שנעשתה שיכורה לחלוטין, ומתוך שכרונה חזרה לדמותה השקטה והעדינה כחתחור.
הפסטיבלים לכבודה.
במשך השנה חגגו המצרים מספר פסטיבלים שהוקדשו לחתחור. במרכז הפולחן שלה בדנדרה נמנו 25 פסטיבלים, כאלה שמוקדשים רק לה או ביחד עם אלים אחרים. הפסטיבלים לחתחור כללו שירה, ריקודים ושתיית בירה. המלך השתתף באופן פעיל בפסטיבלים כולל ריקוד בפני פסלה. ב'פסטיבל הסד' היה לחתחור תפקיד משמעותי. האלה ביקרה - בתהלוכה שבה נשאו את דמותה על גבי סירה - בקומפלקס הפולחן המלכותי בטקס המציין 30 שנות מלכות של המלך.
מכתב ח&quot;י המשפחות
מכתב ח"י המשפחות היה מכתב שנשלח באוגוסט 1969 על ידי ראשי 18 (ח"י) משפחות יהודיות מגאורגיה שבברית המועצות, לוועדה לזכויות האדם של ארגון האומות המאוחדות.
יוזם המכתב הוא שבתי אלהשווילי, שבקשתו לעלות עם משפחתו לישראל נדחתה. הוא קבץ סביבו עוד משפחות, רובן ממשפחתו המורחבת, ובהנהגתו ראשי כל המשפחות חתמו על מכתב שהביע את השאיפה היהודית לעלות לארץ ואת נחישותם של הפונים. לפי דברי בנו של שבתי, משה (מיכאל) בר-אל, המכתב נוסח בידיהם של אביו שבתי, חברו בן ציון יעקבשווילי והפיזיקאי הדיסידנט אנדרי סחרוב, ולפני שליחתו עבר עליו גם שר החוץ הגרוזיני, שהיה ידיד ליהודים. אלהשווילי חדר את השמירה של שירותי הביטחון הסובייטיים והצליח להיכנס לשגרירות הולנד, שייצגה את זכויות ישראל בברית המועצות לאחר מלחמת ששת הימים. הוא מסר באופן אישי את המכתב לידיו של שגריר הולנד עם בקשה לעשות כל מאמץ כדי שהמכתב יימסר לשגריר ישראל באו"ם יוסף תקוע ולממשלת ישראל.
באותם ימים הסתירו השלטונות הסובייטיים את רצונם של יהודים בברית המועצות לעלות לישראל, והכחישו בתוקף טענות בעניין. התכחשות של אזרח בברית המועצות מהכרה בברית המועצות כמולדתו נחשבה כמעשה בגידה שיש בו סכנת עונש מוות או גלות.
המכתב היה ניסיון קבוצתי ראשון של יהדות גאורגיה להודיע למערב על רצון היהודים לעלות לישראל.
המכתב נחתם ביום כ"ב אב תשכ"ט, 6 באוגוסט 1969, ופורסם על ידי ישראל רק בעשרה בנובמבר, אחרי כשלושה חודשים. גולדה מאיר הקריאה אותו בכנסת ושגריר ישראל באו"ם יוסף תקוע מסר אותו למזכיר האו"ם. ההסבר לפער הזה נתון בספק - לטענת נחמיה לבנון, שהיה אז ראש "נתיב", המכתב הגיע לידי הממסד הישראלי רק בתחילת נובמבר והוחלט מיד לפרסמו. לפי משה בר-אל, שנפגש עם ראש הממשלה מאיר לאחר עלייתו ארצה, ההסבר שנתנה היה דחייה מכוונת בפרסום, עד הזדמנות מתאימה בוועדה הבינלאומית לזכויות האדם שהתכנסה באותו זמן. ההבדל הזה פותח פתח להשערה שמעלה יעקב קדמי, לפיה הממסד בישראל התלבט ארוכות לגבי פרסום המכתב - צעד של התמודדות חזיתית מול הסובייטים, שישראל נמנעה עד אז מלעשות.
בעקבות המכתב התפרסמו פניות דומות של קבוצות יהודים מברית המועצות. הפגנות תמיכה נערכו בעולם תחת הסיסמה "שלח את עמי".
ביולי 1971 קיימה קבוצה של יהודים גאורגים שביתת רעב בחזית בית הדואר במוסקבה. מאבקם של יהודי גאורגיה הוביל לשינוי בעמדת השלטונות הסובייטים, ובמהלך שנות ה-70 יצאו כ-30,000 יהודים גאורגים לישראל ולמדינות אחרות.
בעקבות המכתב כתב יורם טהרלב את שירו "אנחנו ואתם"..
דומניטור
דומניטור (ברומנית: Domnitor), היה תוארו של שליט הנסיכויות הרומניות המאוחדות, שהפכו לרומניה, בין השנים 1859–1881.
את התואר דומניטור נשאו רק שני שליטים. האחד, אלכסנדרו יואן קוזה, שנבחר בנפרד בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה ובכך נוצרה אוניה פרסונלית שכונתה בשם "הנסיכויות הרומניות המאוחדות" ומאוחר יותר רומניה, והשני, קרול הראשון, מלך רומניה, שנשא בתואר עד להכתרתו כמלך ב-1881.
התואר דומניטור מיוחד לרומניה ונגזר מהמילה הרומנית Domn, שמשמעותה: "אדון". השליטים הקודמים של הנסיכויות הרומניות כונו בתואר וויווד או חוספודר.
תי&quot;ו
האחווה הפרה-רפאליטית
האחווה הפרה-רפאליטית (או "הפרה-רפאליטים", באנגלית: Pre-Raphaelite Brotherhood או "Pre-Raphaelites"), הייתה קבוצה של ציירים, משוררים, מבקרים ופסלים אנגליים, שהוקמה בשנת 1848. מייסדיה היו ויליאם הולמן האנט, ג'ון אוורט מיליי ודנטה גבריאל רוזטי. אל השלושה הצטרפו ויליאם מייקל רוזטי, ג'יימס קולינסון, פרדריק ג'ורג' סטפנס ותומאס וולנר על-מנת להקים אחווה בעלת שבעה חברים. האחווה עצמה התפרקה רשמית שלוש שנים מאוחר יותר, אך דרכם נמשכה.