התבוסה של רפובליקת מהאבאד הביאה למכה קשה לתנועה הלאומית הכורדית באיראן ולמעשה עד שנות ה-70 הייתה מעט מאוד פעילות. אומנם באמצע שנות ה-60 פרצו מספר מרידות כורדיות שבטיות בתמיכת המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן שקראו לאוטונומיה כורדית, אך אלה נחלו כישלון ולחץ איראני קשה הופעל כנגד כל פעילות כורדית לאומית. השינוי הגדול בא עם המהפכה האיראנית שפרצה בשנת 1979. עם נפילתו של מוחמד רזא שאה פהלווי, המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן החלה גישושים עם ההנהגה האיסלאמית החדשה לקיום קונפדרציה באיראן עם הענקת זכויות למיעוטים לרבות אוטונומיה. למרבה האכזבה של המפלגה הכורדית, התגובה הייתה שלילית והחלטית וכל ניסיון כורדי לאוטונומיה בדרכי שלום היה לאכזבה - מה שהביא לפרוץ המאבק האלים. כבר בחודש מרץ 1979 החלו עימותים באזורים כורדיים המערביים של איראן, אך יש לציין שאותה עת המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן נשארה כמעט לבד אל מול השלטון המרכזי - הרבה מנהיגים שבטיים ובעיקר כורדים שיעים הביעו נאמנות מוחלטת לשלטון האיראני החדש ועברו לצד המפלגה האיסלאמית. דיכוי המרד הכורדי הייתה המשימה הראשונה של משמרות המהפכה. הקרבות בין הכורדים למשמרות המהפכה התנהלו במהלך כל קיץ 1979 וערים שלמות עברו בין הכוחות הלוך וחזור. עיקר הקרבות התנהלו במחוז כורדיסטן האיראני, כאשר יתר המחוזות עם אוכלוסייה כורדית (כולל מערב אזרביז'אן) נשארו שקטים יחסית. עם פרוץ מלחמת איראן–עיראק, הכוחות האיראניים כבר היו עם ידם על העליונה במאבק נגד לאומנים כורדים, אך הפלישה העיראקית גרמה להפניית כוחות איראניים לחזית העיראקית וכתוצאה לעיכוב רב במיגור ההתנגדות הכורדית. למעשה, התקלויות באזור המחוז כורדיסטן המשיכו עד שנת 1983, אז נסוגו אחרוני נאמני המפלגה הכורדית מהמדינה.
מרד המפלגה הדמוקרטית 1989-1996.
למרות ניסיון לחזור לפעילות בדלנית לאחר חיסולו של קסימלו - מנהיג המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן ב-1989, התנועה למעשה נחלה תבוסה מוחצת ורב מנהיגיה חוסלו על ידי סוכנים איראנים אירופה. מאז כינון הרפובליקה האיסלאמית ועד תחילת שנות ה-90 נהרגו יותר מ-40 אלף כורדים ומאות כפרים נהרסו. ב-1996 הכריזה המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן על הפסקת כל אלימות בניסיון למצוא מקום לשילוב באיראן עם זכויות למיעוט כורדי.
מרד המפלגה לחיים חופשיים בכורדיסטן 2004-2015.
למרות התבוסה של המפלגה הבדלנית העיקרנית בשנות התשעים, מוקדי בדלנות כורדים אחרים המשיכו במאבק ובשנת 2004 מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן (PJAK) החלה במתקפות על הצבא האיראני במערב המדינה. במהלך פעילות מרדנית זו, מאות מורדים כורדים וחיילים איראנים איבדו חייהם, ולמרות הפסקת האש שהוכרזה בספטמבר 2011, המאבק המשך גם לאחר מכן. פעמים רבות האשימה איראן את ארגון PJAK בקבלת תמיכה מארגון ה-PKK ואף מארצות הברית וישראל; הכורדים מעולם לא אישרו אישומים אלה. החל משנת 2013 ועד חודש ספטמבר נהרגו לפחות 12 חיילים איראנים ו-2 מורדים כורדים; מספר כורדים גם עומדים לפני הוצאה להורג על חשד בפעילות חבלנית.
מרד במערב איראן ב-2016.
לאחר אירועי פרעות מהבאד בשנת 2015, והוצאות רבות של פעילים פוליטיים כורדיים, המתח העדתי-פוליטי במערב איראן הגיע לשיא בתחילת 2016, אז איימו מספר ארגונים כורדים בחידוש המאבק האלים. באפריל 2016 החלו תנועות כורדיות חמושות שונות לרכז כוחות בגבול איראן-כורדיסטן העיראקית והתקלות ראשונה אירעה באותו החודש בין מפלגת החופש של כורדיסטן (PAK) לבין הצבא האיראני. במאי ויוני 2016, המפלגה הדמוקרטית הכורדית של איראן לראשונה החלה בפעילות חמושה במערב איראן מאז שנות התשעים, ומספר רב של התקלויות בינם לבין כוחות הביטחון האיראניים הביאו לעשרות הרוגים בשני הצדדים. במקביל, גם התנועה המרקסיסטית מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן המשיכה בפעילות חמושה ושתי התקלויות אירעו בהשתתפותה.
נבחרת ואליס ופוטונה בכדורגל
נבחרת ואליס ופוטונה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל של איי ואליס ופוטונה שבשליטת צרפת הנמצאים באוקיינוס השקט, בין פיג'י וסמואה.
הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של ואליס ופוטונה. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א או ב OFC ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או בגביע אוקיאניה לאומות. הנבחרת משתתפת במשחקי דרום הפסיפיק.
חנה סמוך
חנה סמוך-רום (נולדה בשנת 1947) היא אתלטית עבר ישראלית, אלופת ישראל (1966), ושיאנית ישראל בקפיצה לרוחק ובקרב חמש.
ביוגרפיה.
סמוך גדלה בחיפה. היא בוגרת בית ספר תיכון ליאו בק בעיר.
סמוך התאמנה בקבוצת הפועל חיפה בהדרכת יצחק מנדלברוד. בתחרות שנערכה ביוני 1964 היא קבעה בקפיצה לרוחק תוצאה של 5.55 מטר, הטובה ב-3 ס"מ מהשיא הישראלי אך שיא זה לא אושר בטענה שהייתה רוח גבית חזקה מדי. באליפות הפועל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט בתחילת יולי אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות זהב, בריצת 60 מטר בשיא ישראלי חדש לנערות של 7.8 שניות, בריצת 100 מטר בשיא הפועל חדש לנערות של 12.6 שניות, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.35 מטר ובקפיצה לגובה בתוצאה של 1.47 מטר.
באליפות ישראל באתלטיקה לנוער שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1965 זכתה סמוך ב-4 מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.7 שניות, בריצת 80 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש לנערות של 12.9 שניות, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.35 מטר ובקפיצה לגובה בתוצאה של 1.40 מטר. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 12.9 שניות, אחרי אנדרה אביגל (12.5 שניות) ולפני אילת לרון (13.1 שניות), בקפיצה לגובה בתוצאתה של 1.40 מטר, אחרי מיכל למדני (1.65 מטר) ולפני בתיה עופר (1.30 מטר). מדליות ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.0 שניות, אחרי מרים סידרנסקי (12.0 שניות) ואילנה קרוך (12.7 שניות) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.14 מטר, אחרי גאולה גדישביץ (5.41 מטר) וסמדר מודעי (5.33 מטר).
שיאנית ישראל בקרב חמש.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בריצות שליחים ובקרב רב שנערכה במכון וינגייט ביולי 1965 זכתה סמוך במדליית זהב בקרב חמש בשיא ישראלי חדש (שיא יסוד) של 3664 נקודות (ברזל: 8.43 מטר, 80 מטר משוכות: 13.1 שניות, גובה: 1.45 מטר, רוחק: 5.16 מטר ו-200: 27.1 שניות), לפני מרים סידרנסקי (3659 נקודות). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-7 שנערכה בסוף אוגוסט היא זכתה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.45 מטר, אחרי גאולה גדישביץ שקבעה שיא ישראלי חדש ושיא מכביה חדש של 5.61 מטר וסמדר מודעי (5.53 מטר).
שיאנית ישראל בקפיצה לרוחק.
במסגרת תחרות ליגה באתלטיקה שנערכה בתחילת ינואר 1966 קבעה סמוך בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 5.69 מטר. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בתל אביב ב-22 בינואר היא שיפרה את שיאה הישראלי והעמידה אותו על תוצאה של 5.85 מטר. שיא זה החזיק מעמד 8 חודשים וחצי ונשבר על ידי סמדר מודעי (5.90 מטר).
אלופת ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באצטדיון רמת גן לאור זרקורים בסוף יוני 1966 זכתה סמוך במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.60 מטר, לפני סמדר מודעי (5.43 מטר) ושירי קרינסקי (5.21 מטר).
חודש לאחר מכן, בתחרות מבחן לקראת משחקי אסיה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 1966 זכתה סמוך במדליית כסף בקרב חמש, בשיא אישי חדש של 3842 נקודות, אחרי אנדרה אביגל שקבעה שיא ישראלי חדש של 4065 נקודות, שיפור לשיא הישראלי של סמוך (3664 נקודות) ולפני מיכל למדני (3443 נקודות). בתחרות במסגרת הליגה באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט בסוף נובמבר אותה שנה, היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק (5.51 מטר) ובקפיצה לגובה (1.40 מטר). מדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.5 שניות המהווה שיא ישראלי חדש אך הקדימה אותה אביבה בלץ שקבעה תוצאה זהה.
תארים והישגים.
באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001" זכתה סמוך לכבוד.
אובארה-טוטו
הקואליציה הסורית הלאומית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים
שורופק
שוּרוּפָּק או שורופג (בשומרית: "מקום הריפוי"; תעתיק נוסף בעברית שורופךּ) הייתה עיר שומרית עתיקה. שרידי העיר נמצאו באתר הארכאולוגי תל פארה (Tall Fa'rah) השוכן 35 ק"מ דרומית לעיר השומרית ניפור בעיראק, על גדות נהר הפרת במחוז אל-קאדסיה של היום, כ-175 ק"מ דרומית-מזרחית לבגדאד.
לפי רשימת המלכים השומרית, שורופק הייתה העיר האחרונה ששלטה על שומר לפני בוא המבול. האלה של העיר הייתה נינליל (Ninlil), שנקראה גם סוד, אלת התבואה והאוויר ובת זוגו של אנליל.
היסטוריה.
באלף השלישי לפנה"ס הייתה שורופק עיר ראשית חשובה על גדות הנהר פרת, במרכז ארץ שומר. שורופק שימשה כעיר של אחסון והפצת תבואה. בעיר נמצאו יותר אסמי תבואה מאשר בכל עיר שומרית אחרת. השכבות הקדומות ביותר שנחפרו בשורופק שייכות לתקופת ג'מדט נאסר 3200–2900 לפנה"ס. העיר ננטשה תקופה קצרה לאחר שנת 2000 לפנה"ס. הארכאולוג אריך שמידט מצא חותם גליל אחד מתקופת איסין-לרסה ומספר לוחות חרס המתוארכים לתחילת האלף ה-2 לפנה"ס. על פני השטח נמצאו ממצאים השייכים בעיקר לתקופת השושלות הקדומות המחצית הראשונה של האלף השלישי לפנה"ס.
ממצאים ארכאולוגיים באתר של חימר וחול מעידים שהתרחש במקום שיטפון בסוף תקופת ארך במאה ה-29 לפנה"ס. כלי חרס פוליכרומיים נמצאו בשכבת חורבן מתחת לשרידי השיטפון, והם תוארכו לתקופת ג'מדט נאסר שקדמה לתקופת השושלות הקדומות.