נטרר היה אחד ה"מאסטרים הסכיזופרניים "כך כינה אותו הנס פרינהורן בעבודתו שהגדירה את תחום "אומנותם של חולי נפש". הרישומים שלו הם ניסיונות לתפוס את "10,000 התמונות" של ההזיות מאותו היום. הם תמיד מועברות בסגנון ברור ואובייקטיבי, כמו בציור טכני, אולי בגלל הרקע שלו כחשמלאי.
יחסי ארגנטינה–תאילנד
יחסי ארגנטינה–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הארגנטינאית לבין ממלכת תאילנד.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 בפברואר 1955. ב-14 באוגוסט 2017 דנו שתי המדינות בנושאים על סדר היום הרב-צדדי והעולמי, וכן על ההתקדמות בדיאלוג MERCOSUR-ASEAN, שתאפשר שיתוף פעולה אפקטיבי ופורה יותר בין שני האזורים.
ביקורים רמי דרג.
במשך השנים הוחלפו מספר ביקורים. הנשיא הרלוונטי ביותר, הנשיא ארתורו פרונדיזי, ערך את ביקור ראש המדינה הראשון בתאילנד, בדצמבר 1961. הוא התקבל על ידי ראמה התשיעי, מלך תאילנד והמלכה סיריקיט וראש הממשלה שרית תמרת.
באוקטובר 1996 ערך נסיך הכתר מהא וג'יראלונגקורן ביקור רשמי בארגנטינה, שם נפגש עם הנשיא קרלוס מנם וחנך תערוכה על תאילנד לרגל חגיגות החמישים להכתרתו של המלך בהומיבול אדולידי. מאוחר יותר, הנשיא מנם נסע רשמית לבנגקוק בפברואר 1997, אירוע בו התקבל על ידי המלך בהומיבולולידיג וראש הממשלה הכללי חוואליט יונגג'איוט.
ישוב (דמות מקראית)
ישוב (נקרא ישיב או יוב) הוא דמות מקראית, בנו השלישי של יששכר ונכדם של יעקב ושל לאה. ליישוב היו שלושה אחים: תולע, פוה או פואה ושמרון. למשפחתו של ישוב קראו משפחת הישובי.
שמו.
לפי רוב החוקרים ישוב היא הצורה הנכונה של שמו, ולא יוב או ישיב, כך גם מופיע בתרגום השבעים ובמסורה.
פירוש השם מגיע מלשון ציווי, כמו שובאל, שפירושו שוב-נא-אל.
פירוש השם הוא כנראה בקשה לאל שישוב כמנצח במלחמה או שפירוש השם הוא בקשה לאל שיפנה אל הילד ויושיעו.
יוב
ישיב
דגל מלייה
דגל מלייה, מובלעת ספרדית בצפון אפריקה, מוסדר במאמר השלישי בהצהרת האוטונומיה של מלייה, החוק האורגני 2/1995, מה-13 במרץ, שמתאר אותו כ"כחול השמיים המסורתי עם מגן העיר במרכז". יחס הדגל הוא 2:3, והוא מורכב מרקע כחול בהיר שבמרכזו סמל העיר שגובל בשני עמודי הרקולס, אותם ניתן לראות גם בדגל ספרד. הדגל אומץ ב-13 במרץ 1995.
שמרון
ולדיסלב קוליקוב
ולדיסלב קוליקוב (ברוסית:Владислав Куликов, נולד ב-7 בינואר 1971) הוא שחיין עבר רוסי, זוכה מדליית ארד אולימפית (אטלנטה 1996), זוכה מדליית ארד באליפות עולם (פרת' 1991) ואלוף אירופה (אתונה 1991) במשחה ל-100 מטר פרפר. סגן אלוף אולימפי (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996), סגן אלוף עולם (פרת' 1991) ופעמיים אלוף אירופה (אתונה 1991 וסביליה 1997) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
ביוגרפיה.
קוליקוב נולד וגדל במוסקבה והתאמן בקבוצת צסק"א מוסקבה.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 זכה קוליקוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ולדימיר שרנטוב, דמיטרי וולקוב ווניאמין טאיאנוביץ' בתוצאה של 3:40.41 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:39.66 דקות ולפני גרמניה (3:42.13 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.74 שניות, אחרי אנתוני נסטי מסורינאם שקבע שיא אליפות חדש של 53.29 שניות ומיכאל גרוס מגרמניה (53.31 שניות).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה קוליקוב במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.25 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 54.23 שניות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה קוליקוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.13 שניות, אחרי דניס פנקראטוב חברו לנבחרת שקבע שיא עולם חדש של 52.27 שניות וסקוט מילר מאוסטרליה (52.53 שניות).
באליפות העולם שנערכה בפרת' בינואר 1998 זכה קוליקוב במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם רומן יגורוב, דניס פימאנקוב ואלכסנדר פופוב בתוצאה של 3:18.45 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:16.69 דקות ואוסטרליה (3:16.97 דקות). כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.28 שניות. נוסף לכך, הוא סיים בשלב המוקדמות במקום 16 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.70 שניות ופרש מגמר ב'.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2001 זכה קוליקוב במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ולדיסלב אמינוב, דמיטרי קומורניקוב ודמיטרי צ'רניצ'ב בתוצאה של 3:36.12 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:35.35 דקות וגרמניה (3:36.34 דקות).
בשנת 2002 פרש משחייה תחרותית לאחר ששבר את ידו. הוא המאמן הראשי של נבחרת רוסיה בשחייה לנוער.
הכד מירושלים
הכד מירושלים (בגליסית: Hidria de Xerusalén) הוא אגן אבן אשר גובהו כמטר, אשר נשמר בכנסיית סנטה מריה דה קמברה, בכפר קמברה במחוז לה קורוניה בגליסיה, ספרד. על פי המסורת המקומית הכלי הוא אחד מששת הכלים שבהם ישו הפך מים ליין בחתונה בקנה. לאורך השנים התדרדר מאוד מצבו של הכלי בגלל המנהג עממי לגרד מעט מן האבן ולהכין עם האבקה תרופות לטיפול במחלות שונות. הכלי הוצג בתערוכת הפתיחה של המוזיאון של גליסיה בסנטיאגו דה קומפוסטלה בשנת 2012.
אזכורים היסטוריוגרפיים.
הכד מירושלים הנשמר בכנסיית קמברה אינו הכלי היחיד אשר נחשב לאורך מאות שנים לאחד מן הכלים בנס הפיכת המים ליין בחתונה בקנה. נכון למאה ה-21 ידועים יותר משלושים כלים באירופה, המיוחסים לחתונה בקנה, אשר כולם זכו להכרה בין המאות העשירית וה-16.
ההתייחסות המתועדת הראשונה שהשתמרה על הכד מירושלים השמור בקמברה מתוארכת לשנת 1519, זאת בהליך תביעה אשר התברר בפני אנשי הכמורה בכנסיית סנטה מריה דה קמברה. באותה המאה דיווחו גם שני חוקרים, ליסנצ'יאדו מולינה ואמברוסיו דה מוראלס, על השריד בעבודותיהם על "ממלכת גליסיה".
בשנת 1615 טיפל הנזיר אנטוניו דה יפס בכלי ונתן דין וחשבון על הידרדרות מצבו למסדר הבנדיקטיני וכתב: "...בקרב המקומיים שם הוא נמצא יש כל כך הרבה אמונה ומסירות שהם מבקשים לגרד אבקה מן הכלי, אותה הם שותים ומאמינים שהם חווים אירועים חיוביים, שיפור בבריאות; לכן הכלי חסר חלקים מסוימים שהפכו לאבקה."
ככל הנראה על רקע חשיבותו של הכד בקרב המאמינים ניסה אב המנזר של סן מרטין פינריו להעבירו לסנטיאגו דה קומפוסטלה בסביבות שנת 1675, אולם התנגדותם של אנשי קמברה מנעה ניסיון זה. במאה ה -19 חקרו כמה חוקרים גליסיאניים את הכלי, תוך התעלמות מחשיבותו הדתית
מקור הכלי.
הנתונים הידועים על הכלי מצביעים כי מקורו במזרח:
כמו כן, קיימות שתי תיאוריות המנסות להסביר את אופן הגעתו של הכלי לכנסיית סנטה מריה:
פרננדו פרז דה טראבה.
התיאוריה הראשונה, הנתמכת על ידי ההיסטוריון הגליסי בן המאה ה-19, אנטוניו לופז פריירו, טוענת כי הכלי הובא מארץ ישראל ידי הרוזן פרננדו פרז דה טראבה (1090–1155). שכן לדעת פריירו רק אדם עשיר וחזק כמוהו יכול היה להעביר את הכלי הענק מן המזרח ועד לקצה המערבי של אֵירוֹפָּה.
אלמנטים אחרים בחיי הרוזן תומכים בהשערה זו:
אבירי היכל שלמה (הטמפלרים).
השערה שנייה באשר למקור הכלי היא שהכלי הובא לגליסיה על ידי אחד מחברי מסדר אבירי היכל שלמה אשר שב מארץ הקודש קודם לשנת 1187. על פי תיאוריה זו היצירה הועברה לכנסייה הטמפלרית של סנטה מריה ומשם הועברה לכנסיית סנטה מריה דה קמברה, כאשר המסדר פורק בתחילת המאה ה-14.
שמרון (דמות מקראית)
שִׁמְרֽוֹן (בכתיב מלא: שימרון) הוא דמות מקראית, בנו הרביעי והאחרון של יששכר ונכדם של יעקב ושל לאה. לשמרון היו שלושה אחים: תולע, פוה או פואה וישוב או ישיב או יוב. למשפחתו של שמרון קראו משפחת השמרוני.
יש מעט מן החוקרים הסוברים שליששכר כלל לא היה בן שמרון, אלא זה שם של ישוב בשם שמרון. ואין זה היישוב שבנחלת זבולון אלא שבנחלת יששכר. דעה זאת מאוד קיצונית ולא מקובלת.
ארכיון האינטרנט העולמי
ימואל
ימואל (נקרא גם נמואל) הוא דמות מקראית, בנו הבכור של שמעון ונכדם של יעקב ושל לאה. לימואל היו חמישה אחים: ימין, אהד, יכין, צחר ושאול. למשפחתו של ימואל קראו משפחת הנמואלי על שם שמו "נמואל".
שמו.
יש חוקרים הסוברים שהשם ימואל מורה על אלוהות הים, כמו השם האוגריתי ים-אל.
יש חוקרים הסוברים שהשם המינאי מואל מגיע מהשם ימואל, אך לא ידוע מה פירוש השם הזה.
נמואל
תיאודור פיקסיס
תאודור אוגוסט לודוויג פיקסיס (בגרמנית: Theodor August Ludwig Pixis; 1 ביולי 1831 – 19 ביולי 1907) היה צייר ושרטט, מאייר וחרט גרמני.
קורות חייו.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1849 בגימנסיה במינכן, החל ללמוד משפטים, שאותם הפסיק במהרה לטובת אמנות. הוא הפך לתלמידם של הציירים פיליפ פון פולץ ווילהלם פון קולבאך וערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1854 בתערוכה עם יצירתו קוריולנוס.
בתמיכת מוריו נסע פיקסיס לאיטליה לשנתיים בשנת 1856. שם הוא למד בין היתר את ציורי המאסטרים הקדומים ברומא והתלהב מהנוף. בסתיו 1858 שב לגרמניה והתיישב במינכן. אחת העבודות הגדולות הראשונות שלו לאחר שובו הייתה מחזור איורים לאגדת גודרון.
משנת 1859 פיקסיס עסק בעיטור המוזיאון הלאומי של בוואריה. על פי בקשתו של המלך מקסימיליאן השני, הוא יצר שלושה ציורי קיר שעסקו בתקופת קרל העשירי וקרל האחד עשר עד 1861.