ערכיו של המעמד השליט בחברה וכן האידאולוגיה השלטת מועברים לציבור באמצעות מנגנון שליטה לא כוחני של חשיפה לתכנים תקשורתיים מתוך בחירה. הקהל צורך תכנים אלו מרצון, ולכן הללו נתפסים כמובנים מאליהם, והצופים סוברים שכך החברה אמורה להיראות. הציבור מאמץ מרצון את האידאולוגיה, סמלי הסטטוס וסגנון החיים של המעמד השליט כפי שהם מוצגים בתקשורת. האליטה למעשה איננה צריכה לכפות את שלטונה בכוח הזרוע, אלא באמצעות הטמעת ערכים בחברה. לפי גישה זו, יש לבחון את התכנים שנצפים בתקשורת על מנת לאתר את הערכים האידאולוגיים החבויים בהם, כמו קפיטליזם צרכני ותחרותיות. על ידי מנגנון שליטה זה, האליטה שואפת לדכא את העם מבלי ידיעתו, משיגה את הסכמת הנשלטים ובכך מונעת מרידה והתנגדות של המעמד הנשלט.
מיקיאגי
מייקל (מיקי) הירשמן (נולד ב־24 באפריל 1968), הידוע בשם הבמה מיקיאגי, הוא זמר ומאפר ישראלי, המוכר בעיקר כסולנה של להקת "נוער שוליים".
ביוגרפיה.
הירשמן נולד וגדל בפתח תקווה. הוא התפרסם כ"מיקיאגי" כשהיה לסולן להקת "נוער שוליים", שפעלה מ־1986 עד 1991. לאחר התפרקות הלהקה הופיע בפסטיגל של שנת 1991 בשיר "רציתי להחליף" שזכה במקום הרביעי. השיר הגיע למקום הראשון במצעד של התוכנית "להיט בראש" בערוץ הראשון וב-1992 ונכלל ב"תקליט ילדים", אלבום הסולו הראשון והיחיד שהוציא מיקיאגי ויצא ב-3 ביולי 1992. האלבום כלל גם את השירים "חרק במרק" ו"אני והצל שלי" שהושמעו גם הם ברדיו, אך האלבום לא זכה להצלחה רבה. לאחר מכן הופיע גם בפסטיגל 1992 עם השיר "זה פחד" שזכה במקום החמישי. לאחר כישלון קריירת הסולו שלו פנה לתחום האיפור.
מראהו של מיקיאגי בתקופת נוער שוליים היה חריג ובלתי מובחן מבחינה מגדרית (מראה שאינו לחלוטין נשי או גברי). נטייתו המינית לא עלתה בתקשורת עד שיצא מהארון בריאיון לעיתון "העיר" במרץ 2006. מיקיאגי עצמו טען כי .
בשנת 2007 הלחין שיר שכתבה קרן פלס עבור אמיר פרישר גוטמן, בשם "יום אחרון". השיר נכלל באלבומו של פיי גוטמן "דבש בכוורות". באותה שנה השתתף באלבומו של אלון אולארצ'יק "רוק &amp; רוך", בו שר יחד עם אולארצ'יק את "מתגעגע לזמר שלך".
ב-9 בספטמבר 2013 הוציא מיקיאגי סינגל ראשון מתוך אלבום שני, "לא כל אחד יכול". את הסינגל כתב שמוליק קלוסקי. הלחן והעיבודים של מיקיאגי. בעקבות הצלחתו הרבה של הסינגל, הוציא מיקיאגי ב-11 בנובמבר 2013 את הסינגל השני והקצבי, "נפשי" אותו כתב שמוליק קלוסקי, הלחן והעיבוד של מיקיאגי.
השתתף בעונה השישית של תוכנית המציאות "האח הגדול", והודח עשירי, לאחר 88 ימי השתתפות בתוכנית. במהלך תקופה זו, סיפר על מחלת הסוכרת שהוא מתמודד איתה מאז גיל 13.
ב-6 בנובמבר 2014 מיקיאגי התחיל לשדר תוכנית רדיו ראשונה מסוגה לקהילה הגאה בישראל (קהילת להט"ב) בתחנת הרדיו האינטרנטית, תוכנית לילית על הכרויות, יחסי מין ורוחניות, וב-2 ביוני 2015, לאחר 7 חודשים כשדרן רדיו, מיקיאגי הגיש את תוכניתו האחרונה ברדיו האינטרנטי, לייק מיי רדיו ועזב את התחנה.
בפברואר 2018 שיתף פעולה לצד דודי לוי בשיר שאביב גפן כתב בשם "את לא לבד", שיר שבמקורו היה מכתב תגובה של גפן למעריצה.
חיים אישיים.
מתגורר בשדה ורבורג.
השאל-החכר
השאל-החכר (באנגלית: lend-lease) הוא כינויו של חוק אמריקאי, אשר נחקק בתקופת מלחמת העולם השנייה ואיפשר לנשיא ארצות הברית לספק לבעלות הברית אספקה ומזון כראות עיניו.
החוק, אשר חוקק ב-11 במרץ 1941, תחת הכותרת "כדי לקדם עוד את ביטחונה של ארצות הברית, ולשם מטרות אחרות", הסמיך את נשיא ארצות הברית "למכור, להעביר, להחליף, להחכיר, להשאיל, או להשתמש באופן אחר, לרשות כל ממשלה אחרת (שהנשיא חושב שביטחונה חשוב לביטחונה של ארצות הברית) כל פריט הקשור בהגנה", עד לסך ערך כולל של 1.3 מיליארד דולרים. למעשה, החוק איפשר לארצות הברית לעזור לבעלות בריתה תוך שהיא נשארת נייטרלית להלכה, בהתאם למדיניות הבדלנות על פי דוקטרינת מונרו, שהייתה פופולרית באותה תקופה בקרב הציבור האמריקאי.
בהתחלה הוגבל החוק רק לבריטניה, אך כשברית המועצות הצטרפה למלחמה ונראה היה שהיא נתונה בסכנת התמוטטות, הודיע פרנקלין דלאנו רוזוולט לסטלין כי ארצות הברית מעמידה את הפוטנציאל התעשייתי האדיר שלה לעזרת ברית המועצות. האמנה לסיוע בריטי-אמריקאי לברית המועצות נחתמה ב-13 ביולי 1941 וארצות הברית סיפקה מאז נחתם הסכם "השאל והחכר" (30 באוקטובר 1941) ועד סוף המלחמה 1000 מטוסים, כ-1500 טנקים, 151,053 משאיות מדגם שברולט G506 לברית המועצות שתעשייתה נפגעה קשה. כמו כן, הועמד לזכות הסובייטים אשראי בסך של מיליארד דולר ללא ריבית, מטעם ממשלת ארצות הברית.
בין המבצעים הראשונים של המהלך להעברת מטוסים לברית המועצות הייתה מבצע CEDAR.
תוכנית השאל-החכר תרמה רבות לחיזוקן של המדינות שלחמו נגד גרמניה הנאצית והתמשכה גם אחרי שארצות הברית הצטרפה למלחמה באופן רשמי וצבאה נטל בה חלק. השווי הכולל של ציוד שהועבר במסגרת תוכנית השאל החכר הגיע ל-48.9 מיליארד דולר, מתוך זה 493 מיליון דולר למדינות מרכז ודרום אמריקה.
השאל החכר למדינות מרכז אמריקה.
לאור החשש מכך שארצות הברית תגרר למלחמת העולם השנייה, הייתה ארצות הברית מעוניינת לחזק את שכנותיה במרכז אמריקה. בעקבות כך שבמחלקת ההגנה של ארצות הברית הייתה הערכה נמוכה מאוד של צבאות מדינות מרכז אמריקה, לא ראו טעם לחזק את צבאותיהן מבחינת יכולתן לסייע בהגנה כנגד גרמניה, אולם מתוך רצון לשמור על היציבות הפנימית באותן מדינות, הוחלט לשתף אותן בתוכנית השאל-החכר. באוקטובר 1941 הייתה ניקרגואה המדינה הראשונה במרכז אמריקה לחתום עם ארצות הברית על חוזה השאל החכר. בתחילת 1942 נחתמו הסכמים עם קוסטה ריקה, אל-סלבדור והונדורס ובנובמבר 1942 נחתם הסכם עם גואטמאלה, הסכם שהיה בהיקף הגדול ביותר משאר מדינות מרכז אמריקה. ההיקף הכולל של ההסכמים עם חמש מדינות מרכז אמריקה היה 9.75 מיליון דולר, אך בפועל הועבר ציוד בערך של 5.4 מיליון דולר בלבד, מתוך זה 4.1 מיליון דולר עד סוף המלחמה והיתרה לאחר המלחמה. תקציב הביטחון הכולל של מדינות אלו נע בשנת 1941 בין 0.5-2 מיליון דולר, כך שהציוד שסופק היה בעל ערך רב למדינות מרכז אמריקה. רוב הציוד שסופק למדינות מרכז אמריקה יועד להגנה מפני האיום של הצוללות הגרמניות על תעלת פנמה ונתיבי השיט בקריביים. כאשר האיום הגרמני פחת בסוף שנת 1942 גם היקף העברת הציוד למדינות מרכז אמריקה פחת.
לאחר המלחמה.
במהלך השנים עלו טענות כנגד ארצות הברית על כך שהעברת אמצעי לחימה למדינות מרכז אמריקה במסגרת תוכנית השאל-החכר סייעה לקיומן של דיקטטורות ארוכות שנים ומאבקים רוויי דם בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2022, הסנאט האמריקני העביר חקיקה שנועדה לאפשר לנשיא ג'ו ביידן להשתמש בתוכנית השאל-החכר לזירוז העברת ציוד צבאי לאוקראינה, אשר נלחמה ברוסיה. השימוש הידוע האחרון בשיטה זו בוצע במלחמת העולם השנייה.
שארונאס יאסיקביצ'יוס
שארונאס "שאראס" יאסיקביצ'יוס (בליטאית: Šarūnas "Šaras" Jasikevičius , נולד ב-5 במרץ 1976), הוא כדורסלן עבר ליטאי ומאמן קבוצת היורוליג ברצלונה. שיחק בנבחרת ליטא, ובקבוצות שונות ובהן מכבי תל אביב, ברצלונה, פנאתינייקוס וריטאס וילנה באירופה, ובגולדן סטייט ווריורס ואינדיאנה פייסרס בליגת ה-NBA. זכה ב-4 אליפויות היורוליג, באליפות אירופה לנבחרות ובמדליית ארד באולימפיאדת סידני.
קריירה כשחקן.
שארונאס יאסיקביצקיוס נולד בקובנה שבליטא הסובייטית דאז, למשפחה נוצרית. בגיל מוקדם עזב יאסיקביצ'יוס את מולדתו אל עבר ארצות הברית, במטרה לשכלל ולשפר את צורת משחקו. בארצות הברית שיחק תחילה בבית הספר "בקווארוויל", פנסילבניה, שם כישרונו הרב במשחק הכדורסל זיכה אותו בזימון לאוניברסיטת מרילנד, בה שיחק בהצלחה יתרה בין השנים 1994 ל-1998, עם ממוצעים של 14.5 נקודות ו-2.3 אסיסטים למשחק.
לקראת עונת חזר לשחק במולדתו ליטא, בקבוצת ריטאס וילנה, בה רשם ממוצעים מרשימים של 17.5 נקודות ו-5 אסיסטים.בעונת עבר לשחק תחת הדרכתו של המאמן הידוע זמאגו סגאדין, בקבוצה הסלובנית אולימפיה ליובליאנה, בה העמיד ממוצעים של 19.3 נקודות ו-3.4 אסיסטים.
ההצלחה הרבה שלה זכה הביאה את קבוצת הפאר הספרדית ברצלונה להחתימו בקיץ של שנת 2000. יאסיקביצ'יוס שיחק בסך הכול שלוש עונות בקבוצה הספרדית, במהלכן זכה פעמיים באליפות ספרד, פעמיים בגביע הספרדי, ובעונת באליפות היורוליג. הוא הפך במהירות לאחד מעמודי התווך של ברצלונה, והישגיו המשמעותיים בקבוצה הוציאו לו שם של אחד הרכזים המשובחים באירופה.
לקראת עונת הוא שוחרר מהקבוצה הספרדית, למרות יכולתו הגבוהה והקשר המיוחד שנוצר בינו לבין אוהדי הקבוצה, בטענה שהמועדון לא יכול לעמוד בעלות הכספית של חוזהו (הסיבה האמיתית היא, ככל הנראה, ריב שפרץ בינו לבין מאמן הקבוצה, סווטיסלאב פסיץ').