בערך באותה תקופה החל את עיצוביו המפורסמים הממחישים את ההיסטוריה של האנושות עבור המוזיאון החדש בברלין, שבוצעו על ידי תלמידיו והושלמו בשנת 1860. הם מורכבים משישה ציורי קיר, המייצגים את מגדל בבל, הומרוס והיוונים, חורבן ירושלים, קרב ההונים (Hunnenschlacht) - ציור שנתן השראה לסימפוניה ה-11 של פרנץ ליסט. כמו כן יצר את כניסת הצלבנים בשערי ירושלים ועידן הרפורמציה. חורבן ירושלים היה עותק של ציור שמן קודם, שזכה להערכה רבה של פרידריך וילהלם הראשון מפרוסיה, והיה אז כבר באוסף של לודוויג הראשון מבוואריה.
הציורים הגדולים האלה שכל אחת מהן כולל למעלה ממאה דמויות, הוקפו בקומפוזיציות משניות סך הכל יותר מעשרים ציורים. הרעיון היה להתכנס סביב הדרמות ההיסטוריות בעולם כגורמי הציוויליזציה. כך צוירו דמויות אלגוריות של אדריכלות ואמנויות אחרות, של מדע ותחומי ידע אחרים. התצוגה שנבחרה הייתה דידקטית מרשימה לאורך גרם המדרגות הגדול במוזיאון החדש בברלין. גרם המדרגות ניזוק קשות במהלך מלחמת העולם השנייה ונותרו רק עקבות מעבודתו של קולבאך.
דרכו הבולטת והראוותנית גם זיכתה אותו בעיסוק כמאייר ספרים. בין העיצובים החקוקים שלו גלריית איורים לשייקספיר, וגלריה לגתה ועוד.
בקומפוזיציות גדולות כמו חורבן ירושלים וקרב ההונים, קולבאך מגלה דמיון יצירתי. הוא משול למשורר דרמטי המספר את הסיפור, מתאר את האופי האנושי, תופס את הפעילות והסיטואציה, וכך כובש בסערה את עיני הצופה. הסגנון אולי רעשני מדי פעם, אך האפקט הוא חזק.
בשנים האחרונות לחייו היה קולבאך בעיקר עסוק בעבודה על הציור המונומנטלי קרב סלמיס.
משפחה.
וילהלם פון קולבאך היה מייסד משפחת ציירים מפורסמת, כולל בנו הרמן פון קאולבך (1846-1909), בן דודו [12] פרידריך קולבאך (1822-1903) ובנו פרידריך אוגוסט פון קולבאך (1850-1920).
You (שיר של תורניקה קיפיאני)
You (בעברית: אתה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הגאורגי תורניקה קיפיאני. השיר יצג את גאורגיה באירוויזיון 2021.
רקע.
תורניקה קיפיאני נבחר לייצג את גאורגיה בתחרות האירוויזיון 2020 ב-31 בדצמבר 2019 לאחר זכייתו בתוכנית Georgian Idol. לאחר שהתחרות בוטלה בעקבות מגפת הקורונה, הודיעה רשות השידור הגאורגית, ב-26 בינואר 2021 כי קיפיאני יישאר וייצג את המדינה באירוויזיון 2021.
ב-1 במרץ 2021 נודע שם השיר עימו בואנו ייצג את גאורגיה באירוויזיון, "You". השיר שובץ להופעה בחציו השני של חצי הגמר השני של אירוויזיון 2021.
באירוויזיון.
ב-20 במאי 2021, קיפיאני ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות ולא הצליח להעפיל לגמר, לאחר שהגיע למקום ה-16 עם 16 נקודות.
המונורייל של מוסקבה
המונורייל של מוסקבה (ברוסית: Московский монорельс) הוא סוג של תחבורה ציבורית במוסקבה, מורכב מקו אחד הממוקם במחוז המנהלי הצפוני-מזרחי של מוסקבה. עובר במלואו מעל הקרקע. מונורייל הוא באופן רשמי חלק מההובלה המהירה במוסקבה, המייצגת את אחת ממחלקות המשנה של הרכבת התחתית של מוסקבה. טכנית, מונורייל לא קשור לקווי המטרו. במערכת התחבורה המהירה במוסקבה, מונורייל מסומן תחת מספר 13.
חנן זלינגר
חנן זָלִינְגֶר (13 בספטמבר 1921 - 1 בינואר 1948) היה מפקד פלוגה 13 בגדוד 21 בחטיבת כרמלי. נהרג במלחמת העצמאות בפעולת נקם נגד הכפר הערבי בלד א ש'ייח בעקבות טבח בתי הזיקוק. לזכרו נקרא היישוב תל חנן (כיום שכונה בעיר נשר) על שמו.
קורותיו.
נולד ב-13 בספטמבר 1921 (י' באלול תרפ"א), למרגרטה ומקס בברלין, במשפחה משכילה ומתבוללת. אביו היה סוחר. בעקבות עליית הנאצים לשלטון עבר לבית הספר היהודי ע"ש תאודור הרצל ברובע שרלוטנבורג בעיר. זה היה בית ספר פרטי, בעל זיקה לציונות, שלימד על פי שיטת מונטסורי. בנעוריו התבלט בכישוריו הספורטיביים. הוא נמנה עם טובי שחקני הטניס בקרב הנוער היהודי. בנוסף שיחק גם כדורגל וכדוריד. בעקבות ליל הבדולח בנובמבר 1938, נסגרו כל בתי הספר היהודיים הפרטיים וזלינגר החל לעבוד בבית חרושת לכובעים.
זלינגר עלה לארץ ישראל במרץ 1939 במסגרת "עליית הנוער", יחד עם אחיו שלום-פריץ, תאום זהה. הוא המשיך בלימודי נגרות בארץ בבית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ בקיבוץ יגור ביחד עם אחיו, שלמד מסגרות. אח נוסף שלהם, וולף, שהיה מבוגר יותר, לא קיבל אישור עלייה לארץ ישראל והיגר לאנגליה. ההורים, שנשארו בגרמניה, נספו בשואה.
חנן זלינגר היה חברו של אהרון דורון, שלמד עמו (לימים אלוף בצה"ל).
לאחר סיום לימודיו התיכוניים הצטרף לקיבוץ, התנדב ל"הגנה" ושרת כנוטר. במקביל הצטרף ל"הפועל", נמנה עם טובי הרצים ביישוב למרחקים בינוניים ואף הגיע ראשון בתחרות ריצה למרחק 400 מטר של כל נוטרי הארץ. זלינגר שימש כמפקד בגדנ"ע ופעל לעודד את פקודיו לעסוק בספורט.
בעקבות אירועי "השבת השחורה" ביוני 1946 פוטר ממשטרת המנדט בטיעון של "אי-שיתוף פעולה" עם השלטונות הבריטיים. בסתיו 1947 מונה כמא"ז (מפקד אזור) במסגרת "חטיבת לבנוני" בחי"ש, שהוקם באותה עת. בדצמבר 1947, לאחר החלטת כט בנובמבר האו"ם, הוטל על זלינגר לגייס לוחמים לחי"ש. הוא גייס חברים מכפר חסידים ומיגור.
בעקבות הטבח בעובדי בתי הזיקוק ב-30 בדצמבר 1947, בו נהרגו 39 יהודים ועשרות נפצעו, הוחלט לפשוט על הכפר בלד א-שיח' ושכונת חוואסה (כיום שכונת בן דור) שממערב לו. בשכונה גרו רבים מהעובדים הערבים של בתי הזיקוק. להחלטה תרמה גם העובדה שרכבו של מפקד הגדוד הראשון, דן לנר, נפגע גם הוא מאש הכפריים כשעבר בדרך לחיפה בכפר. בי"ט בטבת תש"ח שלחה ההגנה 4 מחלקות מהגדוד הראשון של הפלמ"ח ("גדוד העמק") ושתי מחלקות חי"ש מחיפה. מפקד הפעולה היה חיים אבינועם, וזלינגר פיקד על שתי מחלקות החי"ש ("האוסטרים"). הכוח כלל כ-120 לוחמים ויצא מיגור בשעה 23:30 בליל 31 בדצמבר 1947.
הכוח התארגן לתקיפה ממערב לבלד א-שיח, אולם התגלה סמוך לכפר, ונפתחה עליו אש. הכוח פרץ לכפר תחת אש. בפשיטה, שנמשכה כחצי שעה, נהרגו, לפי ההיסטורון יואב גלבר, בין 15 ל-20 ערבים, בהם גם נשים וילדים. בתום ההתקפה עזב הכוח והגיע ליגור בסביבות 5:30 בבוקר.
בקרב נהרגו שלושה מלוחמי ההגנה: המפקד חנן זלינגר והלוחמים חיים בן-דור ועמוס גלילי. חנן זלינגר היה בן 26 בנופלו. הוא נטמן בחלקה הצבאית בבית העלמין בקיבוץ יגור. לאחר מותו הועלה לדרגת סרן.
אחיו התאום, שלום, התחתן ונולדו לו 3 ילדים: חנן, על שמו של חנן זלינגר, אורית ויורם. שלום נפטר בשנת 1971. גם לאח וולף באנגליה היו צאצאים.
הנצחתו.
תל חנן נוסדה מיד לאחר יציאת הערבים מבלד א-שייח' ב-24 באפריל 1948. במקביל אוכלס הכפר הערבי חוואסה על ידי יהודים ובהמשך שונה שמו לבן דור על שם חיים בן-דור. שני היישובים היו עצמאיים. ביולי 1952 הוחלט לאחד את היישובים העצמאיים תל חנן, בן דור ונשר למועצה מקומית אחת בשם "נשר". לימים הוכרזה בעיר גם שכונת גבעת עמוס לזכר עמוס גלילי.
חנן זלינגר מונצח באנדרטה לחללי מלחמות ישראל בעיר נשר השווכנת בגבעת נשר. באנדרטה השוכנת ביגור בחזית בית יד למגינים. בעבר היה מונצח גם בלוח הנצחה מאבן שהונח בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 במרכז שכונת תל חנן, על לוח ההנצחה נכתב: , לוח זה נעלם בתחילת שנות ה-90 כשהמבנה עליו היה מונח נהרס כדי לבנות את היכל התרבות של נשר. לוח זה התגלה מחדש בסליק הגדול ביגור והוחזר לנשר ב-12 באפריל 2021, ויוצב מחדש במקום מרכזי בשכונת תל חנן.
פרידריך קולבאך
פרידריך קולבאך (בגרמנית: Friedrich Kaulbach; 8 ביולי 1822 - 17 בספטמבר 1903) היה צייר גרמני מבאד ארולסן.
ביוגרפיה.
אביו היה כריסטיאן קולבאך (1777–1847), יצרן ארונות בארולסן. הוא היה גם בן דודו ותלמידו של הצייר וילהלם פון קולבאך.
לאחר ביקור בוונציה בשנת 1844, הוא ודודו נפרדו. הוא צייר באופן עצמאי עד 1848, אז ביצע את הציור "אדם וחוה ליד גופתו של הבל". הציור הזה הוביל להצעה למנות אותו לפרופסור באקדמיה לאמנויות, במינכן, שאותה הוא דחה.
בשנת 1850 נסע לפריז, שם הפיק ציורים היסטוריים, ותמך בעצמו באמצעות דיוקנאות. בשנת 1850, מקסימיליאן השני מבוואריה הזמין אותו לצייר את הכתרת קרל הגדול למוזיאון מקסימיליאנום. התמונה הושלמה בשנת 1861.
כצייר החצר בהנובר.
קולבאך שימש כצייר החצר של המלך גאורג החמישי מהנובר, אותו צייר שוב ושוב, והיה צייר דיוקנאות מועדף על האצולה המקומית. בזמן שהיה צייר החצר בהנובר, קיבל תואר פרופסור באוניברסיטה הטכנית. בין היתרונות של המינוי - המלך העניק לו סטודיו ובניין מגורים משלו, ברחוב ווטרלו בהנובר. הבית כעת הוא חלק מ- Waterloo Beergarden. בזיכרונותיה תיארה בתו איזידורה את המבקרים בבית המשפחה, שכללו את יוהנס ברהמס, קלרה שומאן, פרנץ ליסט, יוזף יואכים, אנטון רובינשטיין ואחרים.
דיוקנאותיו הרבים, כמו אלה של הקיסרית אליזבת, נסיך הכתר אלברכט והרוזן והרוזנת סטולברג, מפורטים במיוחד. דיוקנאות הנשים הטובות ביותר הגדילו את המוניטין שלו. קולבאך קיבל את מדליית הזהב מהאקדמיה לאמנות בברלין ביריד העולמי בווינה ב-1873.
קברו של פרידריך קולבאך נמצא בבית העלמין בעיר אנגסודה בהנובר.
גם בניו של קאולבך, פרידריך אוגוסט פון קולבאך, אנטון וזיגמונד (1854–1894) היו ציירים.
צפיון
צִפְיוֹן (נקרא גם צפון) הוא דמות מקראית, בנו הבכור של גד ונכדם של יעקב ושל זלפה שפחת לאה. לצפיון היו שישה אחים: חגי, שוני, אצבון, ערי, ארודי ואראלי. למשפחתו של צפיון קראו משפחת הצפוני על שם שמו "צפון".
בבראשית נכתב בבני גד צפיון ובמדבר נכתב עליו השם צפון, וכך גם בתרגום השבעים. גם שמו של אצבן שונה והוא נקרא שם אוזני.