כאשר שב לאנגליה המשיך ללמוד באוקספורד ולאחר מכן המשיך ללונדון, שם היה חבר בקבוצת אינטלקטואלים (Mermaid Tavern) שכללה את בן ג'ונסון, ג'ון דאן וכותבים נוספים בהם אולי גם ויליאם שייקספיר. הולנד כתב שירה, הקובץ הידוע ביותר של שיריו הוא Cypress Garland משנת 1625 והתקבל אצל המלך ג'יימס הראשון.
סונטה שלו בשבח שיקספיר (שכותרתה: "Upon the lines and life of the famous scenick poet, master William Shakespeare", על שורותיו וחייו של המשורר המפורסם, מאסטר ויליאם שייקספיר), נדפסה בראש מהדורת הפוליו הראשונה.
נקבר במנזר וסטמינסטר ב-28 ביולי 1633.
שמואל סבאג
ויקטור סטניסלבסקי
ויקטור סטניסלַבסקי (נולד בנובמבר 1982 באוקראינה) הוא פסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה.
סטניסלבסקי נולד בנובמבר 1982 באוקראינה הסובייטית. עם עלייתו לישראל עם משפחתו ב-1990 החל את לימודיו בפסנתר אצל ריאטה לסוכין בחיפה. בגיל 10 כבר זכה בפרס ראשון בתחרות כישרונות צעירים בחיפה ומאז זכה בלמעלה מ-13 פרסים ראשונים בהם בתחרות הבינלאומית לפסנתר באנדורה ב-2009, התחרות הבינלאומית "פוצולי" באיטליה ב-2007 ובאותה שנה גם בתחרות הבינלאומית לפסנתר של סין. ב-2006 זכה בפרס הראשון בתחרות ע"ש ויארדו בניו יורק וב"תחרויות האביב" בישראל, במסגרתן זכה בפרס שר התרבות.
על אף גילו הצעיר, נתן סטניסלבסקי כיתות אמן במוסדות מוזיקה חשובים כגון הקונסרבטוריון למוזיקה של שאנגחאי והאוניברסיטה של קלגרי. הוא זכה במלגות הצטיינות של קרן התרבות אמריקה-ישראל משנת 2002 ברציפות ושירת שירות מלא בצה"ל במעמד "מוזיקאי מצטיין". סיים בהצטיינות יתרה את לימודי התואר הראשון והשני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, במהלכם למד עם דניאל גורטלר ועם פרופ' אריה ורדי. במהלך לימודיו קיבל פרסים ראשונים בתחרויות בית הספר. הוא מכהן בסגל ההוראה של מוסד זה.
הופיע במדינות רבות באירופה, באמריקה הצפונית והדרומית וכן גם במזרח הרחוק. קצר הצלחה בפסטיבלים בינלאומיים חשובים, בהם פסטיבל "רבינייה" (שיקגו), פסטיבל הפסנתר של שאנגחאי, הפסטיבל הלאומי של בייג'ינג, "פסטיבל ישראל" בירושלים ופסטיבל "קלאסי בים האדום" באילת. הופיע במספר אולמות מהיוקרתיים בעולם, בהם "המרכז הלאומי לאומנויות הבמה" ו"אולם הקונצרטים של העיר האסורה" בבייג'ינג, כנסיית סן מרטין שבכיכר טרפלגר בלונדון וארמון "צריצינו" המלכותי במוסקבה. כמו כן הופיע במרכז האמנויות של סיאול, בהיכל התרבות של שיקגו וב"מרכז רוזה" בקלגרי והקליט לתחנות רדיו רבות לרוחב ארצות הברית ול"קול המוסיקה" בישראל.
ויקטור סטניסלבסקי הופיע כסולן עם תזמורות מהשורה הראשונה בישראל, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בחו"ל הוא הופיע עם תזמורות כגון התזמורת הלאומית של סין, התזמורת הסימפונית של הבלט הסיני הלאומי, התזמורת הפילהרמונית של רומניה, והתזמורת הסימפונית של מילאנו.
נכון לאוקטובר 2012 מתוכננות לסטניסלבסקי הופעות בחו"ל הכוללות סדרות של אולם הקונצרטחבאו באמסטרדם ושל אוניברסיטת ייל, בנוסף להופעות בכל רחבי ישראל.
דמבוביצה (מחוז)
מחוז דמבוביצה (ברומנית: Judeţul Dâmboviţa) הוא מחוז (ז'וּדֶץ) בחבל ולאכיה – או ברומנית: מונטניה – שבדרום רומניה, למרגלות רכס בוצ'ג' ובירתו העיר טרגובישטה.
המחוז דמבוביצה גובל בצפון במחוז בראשוב, במזרח במחוז פרחובה, בדרום-מזרח במחוז אילפוב, בדרום במחוזות ג'ורג'ו וטלאורמן, ובמערב במחוז ארג'ש. מספר התושבים הוא 501.996 (2011).
במחוז 7 ערים, מתוכן שתיים במעמד מוניקיפיום (מוניצ'יפיו) - טרגובישטה ומורן, כמו כן 82 כפרים גדולים ("קומונות") הכוללים 353 יישובים כפריים.
השם.
המחוז נקרא לפי הנהר דמבוביצה, ששמו ממקור סלאבי, הנגזר מהמילה Дъб - דב, דמב - שמשמעותה המקורית היא "עץ אלון" . הנהר זרם פעם בין יערות האלונים של המישור הרומני או הוולאכי.
היסטוריה.
בשנים 1386 -1418 קבע שליט ולאכיה מירצ'ה הזקן את מושבו בעיר טרגובישטה.
אחר כך הייתה העיר בירתם של עוד נסיכי ולאכיה כמו ולאד דראקול, ניאגויה בסאראב, ראדו הגדול, פטרו העגיל, ולאד צפש, ראדו מאפומאץ, מיכאי האמיץ, מאתיי בסאראב ואחרים. בימי הביניים נודע כעיר שוק חשובה שבה שווקו סחורות מקומיות ומשלוש יבשות.
בשנת 1660 נהרסה החצר הנסיכותית בפקודת הטורקים העות'מאנים ובוקרשט הפכה לעיר הבירה של ולאכיה. טרגובישטה המשיכה למלא תפקיד חשוב מבחינה כלכלית ומדינית. בימי השליט קונסטנטין ברנקוביאנו (1714-1688) ידעה העיר תקופה של פריחה מחודשת. אחר כך נזנחה העיר ובנייניה על ידי השליטים הפנריוטים .
בשנת 1821 מילאה העיר תפקיד חשוב המרד בראשותו של טודור ולדימירסקו שנרצח כאן בפקודת אלכסנדרו איפסילנטה, מפקד המורדים היוונים מאתריה שהאשימו אותו בבגידה. גופתו הושלכה לבאר נטושה בשולי העיר.
גאוגרפיה פיזית.
שטחו של מחוז דמבוביצה הוא 4054 קמ"ר, המהווה 1.7% משטח רומניה. הוא נמצא בחלק המרכזי-דרומי של רומניה וחופף את אגן הניקוז של הנהרות יאלומיצה ודמבוביצה
בצפון המחוז מתרוממים הרי בוצ'ג' וליאאוטה (חלק מהרי הקרפטים הדרומיים) ודרומה מהם גבעות הסובקפרטים של מונטניה (ולאכיה), הרמה או ההדום של קנדשט ובהמשך יותר דרומה - המישור המוגבה של טרגובישטה ומישור טיטו.
ליד הכפר דמבוביצ'וארה נמצאת מערת נטיפים הפתוחה לציבור.
פירוט צורות התבליט הגאוגרפי.
הגובה המרבי במחוז הוא 2,505 מטר בפסגת אומול בהרי בוצ'ג' והגובה המיקטי הוא כ-120–125 מטר במישור טיטו.
שטח המחוז כולל שלוש מדרגות תבליט עיקריות, עוקבות, מהצפון אל הדרום, כשסך הרווח ביניהן מגיע ל 2,400 מטר. הן כוללות
הרים (9%), גבעות (41%) ומישור (50%).
המחוז מתאפיין במגוון רב של נופים - מן המישור ועד הפסגות הגבוהות של הרי בוצ'ג'.
הרי ליאוטה מורכבים מצפחות גבישיות והם שונים במורפולוגיה שלהם מהרי בוצ'ג', המורכבים מאבני גיר, אבני חול וקונגלומרטים.
צביון התבליט מוכתב על ידי גלישות מדרון וסחיפה מימית המוציאות שטחים נרחבים מתוך מעגל החקלאות.
הדום ההרים קנדשט (Piemontul Cândești) הוא מדרגת תבליט מיוחדת, שונה בהרכבה הגאולוגי, הטקטוני והמורפולוגי כן מגבעות ה"סובקרפטים" וכן מהמישור.
מדרגת התבליט הנמוכה והצעירה ביותר היא המישורים המכסים כמחצית משטח המחוז.
ה"אינטרפלובים" (רמות שבין הנהרות) הם חלקים, מיוערים, משופעות שיפוע קל דרומה. הם מתאפיינים בכיוונם - צפונית-מערבית ודרומית -מזרחית, בשיפועם הרדוד, ברוחבם ובקיטוע מסוים . בקידוחים נתגלתה כסות של חצץ שמעליה משקעי לס או פשטי הצפה של נהרות. בתנאי האקלים והצומח הספציפיים, על המשקעים האלה נוצרו כמה מהקרקעות הפוריות ביותר במחוז.
הרי הקרפטים הדרומיים (Carpaţii meridionali).
א. מסיב הרי ליאאוטה המורכב מצפחות גבישיות מתאפיין במדרונות מתונים ופסגות מעוגלות המגיעות לגובה של 2,133 מטר
(פסגת ליאאוטה). העמקים בהם עמוקים.
ב. המסיב בוצ'ג' הבנוי מאבני חול וקונגלומרטים ורק חלקית מאבני גיר, מגיע בנקודות רבות לגבהים מעל 2,000 מטר: הפסגות אומול (Omul = האדם) (2,505 מטר), דואמנלה ("הגברות") (Doamnele)- - 1,402) מטר, בטרנה (Bătrâna - הזקנה) 2,181 מטר. להרי בוצ'ג' שוליים עם שיפועים תלולים.
הנוכחות לסירוגין של אבני חול, חוואר וקונגלומרטים, חוסר האחידות הליתולוגית של הקונגלומרטים יצרה באמצעות התפרקות וסחיפה דיפרנציאלית תבליט שאריתי עם מגדלים ועמודים הלובשים צורות ביזריות ביותר, ביניהם הידועות ביותר הן
"באבלה" (Babele = "הקשישיות") והספינקס.
באגן העליון של נהר יאלומיצה שולט התבליט הקרסטי עם קירות תלולים, "ארובות" (הורנורילה צאפולוי (Hornurile Ţapului), בולענים, קניונים (הורואבלה - Horoabele, אורשילור ("של הדובים") - Urşilor, פשטרי Peşterii ("של המערה"), טטרולוי (Tătarului) ("של הטטרי"), זנואג'יי (Zănoagei), אורזיי - Orzei), מערת יאלומיצה.
באגן הניקוז העליון של יאלומיצה ניתנים לראות שרידי עידן הקרח האחרון: הקרקס קרחוני שמתחת לצוק "מצ'טול טורצ'סק" ("המסגד הטורקי") ובהתחלת עמק סוגרילור, עמקים קרחוניים, גבי הר חדים ומשוננים ומורנות.
הגבעות.
מדרגת הגבעות הגבוהה שבאזור המרכזי-צפוני של המחוז מורכבת מגבעות הסובקרפטים של יאלומיציה. הם מתאפיינים בצירוף של גבעות וגאיות. בשורה הראשונה נמצאים הסובקרפטים הפנימיים, המורכבים מ"פליש" מן הקרטיקון ומן הפלאוגן, ובהם מתפתחים "דרבנים" מוארכים בעלי גובה של 800–900 מטר, הנמצאים בבסיס רכסי בוצ'ג' וליאאוטה.
לאורך הגאיות מופיעים עמקי מגע ראשונים: מורויין-פטרושיצה (Moroieni Petroşita) על נהר יאלומיצה ורונקו על הנהר יאלומיצ'וארה.
דרומה מתפרס רצף של גבעות ועמקים: גבעת מיקלושאן (Dealul Micloşanilor, , 800 מטר), דיאלול מארה (Dealul Mare) ("הגבעה הגדולה"), גבעת פלאטול סרניי (Platul Sârnei), עמק ברבולצו - ראול אלב (Bărbulețu-Râul Alb) ועמק בזדיאד (Bezdead). ההופעתן של אבני חול ולחלופין חוואר וחרסית מקומטים, ושל קמרים והערים גורמת להתעצמות ה סחיפה, לתהליכי מדרון פעילים: לאורך העמקים הראשיים מופיע חריץ עמקי חדש : וויינשט (Voineşti) - אלוניש (Aluniş),-וולקאנה (Vulcana)- פוצ'ואסה (Pucioasa) -וישינשט (Vişineşti) - סולטאנו (Sultanu)-ואליה לונגה (Valea Lungă).