לאחר עבודתו כפקיד משפטי, החל כהן לעבוד לראשונה כעורך דין במשרד עורכי הדין "מילר, קאידי, לרוקה &amp; לוין", "בוטיק להגנה פלילית" בוושינגטון הבירה והתמחה בהגנה על עברייני צווארון לבן ובליטיגציה אזרחית. בשנת 1999 התקבל לעבודה במחלקת האוצר של ארצות הברית כעוזרו היועץ המשפטי למחלקה ניל וולין. מאוחר יותר כיהן כיועץ המשפטי בפועל. במחלקת האוצר, עובדי המחלקה ייחסו לכהן עיצוב חקיקה שהיוותה הבסיס לפרק השלישי בחוק הפטריוט, העוסק בהלבנת הון. בשנת 2001 הוא עזב את השירות הציבורי והצטרף למשרד עורכי הדין וילמר-הייל השוכן בוושינגטון הבירה. במשך שבע שנים עבד שם, וב-2004 נעשה שותף. תחומי העיסוק שלו כללו ליטיגציה אזרחית מורכבת, הגנה על עבירות צווארון לבן ותחומי עניין משפטיים אחרים.
בשנת 2009, מונה כהן בידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לעוזר מזכיר האוצר לענייני מימון טרור, וב-1 במאי אותה שנה אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו. שנתיים אחר כך מונה לתת-מזכיר האוצר לטרור ומודיעין פיננסי. בתפקיד זה עמד בראש משרד בן 700 עובדים ובעל תקציב של 200 מיליון דולר אמריקני לשנה, אשר נוסד לאחר פיגועי 11 בספטמבר. המשרד פיקח על נכסים זרים בארצות הברית ועל סנקציות כלכליות שהטיל הקבינט של ארצות הברית על אישים וארגונים שונים. במהלך שימוע שנערך בסנאט לשם אשרור מינויו, אמר כהן כי ממשלת כווית היא הממשלה היחידה במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ שאינה מממנת טרור בצורה כלשהי.
בשנת 2015 מונה כהן לסגן מנהל סוכנות הביון המרכזית. בזמן מינויו היו מי ששיערו כי בחירתו של כהן נובעת מחוסר הרצון של ממשל אובמה לבחור מישהו הקשור לדו"ח ועדת המודיעין של הסנאט על עינויי ה-CIA. את תפקיד סגן ראש ה-CIA מילאו באופן מסורתי קצינים בכירים בכוחות המזוינים או ותיקי קהיליית המודיעין האמריקאית. במגעיו עם קהילת המודיעין הישראלית הוא עסק וסייע לשירות הביטחון הכללי במאמצים למנוע את הזרמת כספים לחמאס ובמיוחד למוסד העוקב אחר כספי טרור של חזבאללה, ולפיקוח שנועד למנוע מאיראן להצליח להערים על העיצומים שהוטלו עליה.
בינואר 2021 הכריז נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן כי בחר בכהן להיות סגן ראש ה-CIA בממשלו העתידי ותחת ראש ה-CIA הנכנס, ויליאם ברנס.
גלעד אבנים
חוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל
הנחש הגדול (ספינה)
הולנד באירוויזיון 1956
הולנד באירוויזיון 1956 השתתפה עם השירים "De vogels van Holland" ו-"Voorgoed voorbij" שבוצעו על ידי הזמרות ההולנדיות, יטי פרל וקורי ברוקן בהתאמה.
לפני האירוויזיון.
פסטיבל השירים הלאומי 1956.
הקדם נערך ב-24 באפריל 1956. בשנה זו נערכה תחרות קדם בשם "National Songfestival" עם 8 שירים מתחרים. שלושה זמרים לקחו חלק בתחרות כאשר כל אחד מהם שר שלושה שירים, פרט לברט ויסר שביצע שני שירים. הזוכה בתחרות נבחר על ידי הקהל בבית שהצביע על ידי שליחת גלויה לשיר המועדף עליו. השיר "Voorgoed voorbij" שבוצע על ידי קורי ברוקן, זכה במקום הראשון, עם 1,854 קולות, ואילו השיר "De vogels van Holland", שבוצע על ידי יטי פרל, זכה במקום השני עם 1,530 קולות. על פי תקנון אירוויזיון 1956, כל מדינה שולחת שני נציגים, לכן שני המקומות הראשונים הוטסו ללוגאנו, שווייץ, שם התקיימה התחרות.
באירוויזיון.
ב-24 במאי 1956, שני השירים בוצעו על בימת האירוויזיון. המשלחת ההולנדית לאירוויזיון נוהלה על ידי המפיק, פרננדו פאגי. מיקומם הסופי של השירים אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד.
לאומיות קווירית
לאומיות קווירית (באנגלית: Queer nationalism) היא תופעה הקשורה הן לתנועה לשחרור הגייז וללאומיות. חסידי תנועה זו תומכים ברעיון כי הקהילה הגאה מהווה עם מובחן בזכות תרבותם ומנהגיהם הייחודיים.
מדינה קווירית.
ההיבט ההומופובי של תרבויות רבות הביא לתסכול הולך וגובר ולרצון להיפרד מרוב הטרוסקסואלי עוין. תחושות אלו מצאו את ביטוין ב-1990 עם הקמתו של הארגון הרדיקלי, Queer Nation, שידוע בעיקר הסיסמה "We're here. We're queer. Get used to it" ("אנחנו כאן. אנחנו קווירים. תתרגלו לזה").
ב-1969, הפעיל הגאה דון ג'קסון מקליפורניה הציע להשתלט על מחוז אלפיין , פרויקט המכונה גם כסטונוול ניישן .
הניסיון הראשון לטעון טענות טריטוריאליות נעשה ב-2004 על ידי קבוצה של פעילים הומוסקסואלים אוסטרלים שהכריזו על האיים הזעירים של קאטו ריף כממלכה ההומו-לסבית של אי האלמוגים ודייל פרקר אנדרסון כקיסר הממלכה. בעקבות חילוקי הדעות בקבוצה ב-2005, הממלכה ביטלה את השתייכותה לאנדרסון. קיימות קבוצות אחרות בעלות סיבות דומות, למשל קרן המולדת הגאה (Gay Homeland Foundation) ומדינה לכאורה בשם הרפובליקה המקבילה הגאה (Gay Parallel Republic). ב-2007, פרסם גארט גרהם תוכנית וחוקה למדינה קווירית, הקשורה למדינת היהודים של בנימין זאב הרצל ().
תנועת הפנתרים הוורודים.
קבוצת פעילי זכויות הלהט"ב, תנועת הפנתרים הוורודים (PPM) בדנוור, קולורדו, כמו כן הסניפים שלהם ברחבי ארצות הברית, כולל קבוצה גדולה הממוקמת בפרזנו, קליפורניה, זיהו את עצמם לא רק כקיצוניים ומיליטנטיים, אלא גם כלאומנים קווירים. הקבוצה הקימה מספר מפלגות קטנות ברחבי ארצות הברית וקנדה שנותנת סולידריות חברתית רק לאלו שמזדהים כתומכים באומה הקווירית הישנה.
מחקר על לאומיות קווירית.
ניתוחו של מחקר מתקדם פורסם ב-1996 על ידי בריאן ווקר. במאמר, ווקצר ציין שכה מאפיינים של היצירה הלאומית של הזהות התרבותית חלים גם על התנועה הלאומית הקווירית. ווקר סיווג את הלאומיות הקווירית כאחת מהצורות התרבותיות החדשות של הלאומיות הנבדלות מהסוגים הלאומיים האתניים והדתיים של הלאומיות, ומסיקה כי הקהילה הגאה ממלאת קריטריונים רבים כדי להיחשב לעם מהסיבות הבאות:
ווקר רואה בטכנולוגיות מידע ותקשורת מודרניות, כמו אינטרנט, כמציע הזדמנות לקהילה הגאה להשתלב עוד יותר כאומה לא-טריטוריאלית.
תזה זו נתמכת על ידי פול טרינור, הרואה בסדר עולמי חלופי (לא-לאומי) אפשרי. בהקשר זה, טרניור מזכיר את הקהילה הגאה כ-.
הפילוסוף הקנדי, ויל קימליקה, מודה שאנשים להט"בים פיתחו זהות קבוצתית ותרבות קבוצתית הדומה לאלה של קבוצות אתנו-תרבותיות, אך הוא טוען בעד שילוב במקום בדלנות.
גיורגי לזר
יפה בורוד
אדית פיאף – החיים בורוד
המהומות בעקבות מצעד הגאווה בבלגרד (2010)
המהומות בעקבות מצעד הגאווה בבלגרד (בסרבית: Нереди поводом параде поноса) הייתה תקרית של אלימות נגד להט"ב שהתרחשה ב-10 באוקטובר 2010 במהלך מצעד גאווה, שאורגן לקידום זכויות הלהט"ב בסרביה . מצעד הגאווה היה הראשון בבלגרד מאז 2001; מצעד מתוכנן ב-2009 בוטל בגלל איומים לאלימות.
מפגינים אנטי-להט"בים ואנטי-ממשלתיים לחמו עם כ-5,000 שוטרים חמושים, והשליכו בקבוקי תבערה, לבנים, סלעים, בקבוקי זכוכית וחזיזים; המשטרה השתמשה בכדורי גומי ובגז מדמיע. לא היו הרוגים.
תוצאות.
מהמשטרה נמסר כי 78 שוטרים ו-17 אזרחים נפצעו, ו-101 בני אדם עוכבו בשל התנהגות אלימה. המוסך של בניין המפלגה הדמוקרטית הסרבית הועלה באש, וגם בניין הטלוויזיה הממלכתית ומטה מפלגות פוליטיות אחרות נפגעו. המצעד נתפס כמבחן לממשלת סרביה , שהצהירה כי היא תגן על זכויות האדם בסרביה , כאשר היא בתהליכים לקבלת חברות באיחוד האירופי. הפוליטיקאי הסלובני, ג'לקו קאצ'ין , העומד בראש הצוות בתהליך קבלת חברות של סרביה לאיחוד האירופי, אמר כי כישלונה של סרביה לעצור את המהומה עלולה הייתה לפגוע בהצעתה להצטרף לאיחוד האירופי. במהלך ביקור בבלגרד יומיים לאחר המהומה, שיבחה מזכירת המדינה של ארצות הברית, הילרי קלינטון, את ממשלת סרביה על שמירה על זכויות האדם של משתתפי המצעד.
מבצע טורברוש
מפלגת הישראלים
קבוצת SK (ישראל)
נסקא תעשיות - אס קיי גרופ בע"מ, המוכרת בשם קבוצת SK, היא חברת החזקות ישראלית בבעלותו של סמי קצב, שבשליטתה חברות תעשייתיות אחדות שעיקר פעילותן היא בתעשיית הנשק. החברה הוקמה בשנת 2004.
הקבוצה כוללת את:
רום פלין
רומא טרמיין פלין (באנגלית: Rome Trumain Flynn; נולד ב-25 בנובמבר 1991) הוא שחקן, דוגמן ומוזיקאי אמריקאי, זוכה פרס אמי לשנת 2018 על תפקידו באופרת הסבון "היפים והאמיצים", לאחר מכן התפרסם בתפקידו כגבריאל מדוקס בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" ברשת ABC.
ראשית חייו.
הוא נולד בספרינגפילד, אילינוי. פלין הוא אפרו-קובני. לפלין יש שישה אחים. פלין סיים את בית הספר התיכון לנפייר בשנת 2010.
הוא שיחק כדורסל בתיכון שעליו קיבל מלגה לקולג'. לפני שעבר ללוס אנג'לס עבד פלין כדוגמן בשיקגו. פלין שר ומנגן בגיטרה והוציא כמה סינגלים. פלין למד באוניברסיטת בנדיקטין במלגת כדורסל עד שהתגלה על ידי צייד כישרונות.
קריירה.
פלין התגלה לאחר שנצפה על ידי צייד כישרונות ברשת החברתית. באביב 2014 לוהק פלין לסרט הטלוויזיה "" ברשת VH1, סרט ההמשך לסרט "שורת המתופפים", משנת 2002. פלין היה בצילומים כשבתו נולדה.
במאי 2015 לוהק פלין ללתפקיד ראשי באופרת הסבון, "היפים והאמיצים". בנובמבר 2016 פרסם פלין כי הוא לוהק לעיבוד הקולנועי לרומן של גרטשן מקניל "TEN" לצד צ'יינה אן מקליין.
בשנת 2017, פלין שיחק בתפקידי אורח בפרקים של דרמות הפשע "" ו"מקגייבר". מאוחר לוהק פלין לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "The Haves and the Have Nots". ב־17 באוגוסט 2017 הודיע פלין ברשתות החברתיות כי בחר לעזוב את אופרת הסבון "היפים והאמיצים" לאחר שנתיים בסדרה.