ל'ספרנס נולדה ביורקטאון שבניו יורק בשנת 1878 לאלברט וקייט דפו סטראנג, השנייה מבין שלוש אחיות. אלברט פרנס את הבית בעבודתו כרופא. משום שלא היו לו בנים, החליט לעודד את בתו אליז ללמוד רפואה וחקר תרופות, וכך נכנסה לתחום הרפואה. בילדותה למדה בבית הספר St. Mary’s שבפיקסיל, ובבית הספר St. Agnes Episcopal שבאלבני.
חיים אישיים.
בשנים 1896 - 1900 עשתה תואר ראשון ברפואה בוויל קולג' . בשנים אלו פגשה את עורך הדין דייוויד ל'ספרנס, והשניים התחתנו. הנישואין ביניהם היו קצרים, ולא היו להם ילדים.
ל'ספרנס נפטרה בגיל 80 באחוזתה שבניו יורק, היא לא עזבה את עבודתה והמשיכה לפעול לטובת בריאות הציבור עד יומה האחרון.
חקר התפשטות מחלת הסרטן.
לאחר סיום לימודיה החלה לעבוד כרופאת ילדים בדטרויט, ובשנת 1902 עברה למרפאת ילדים בניו יורק. ל'ספרנס חשה תסכול מחוסר היכולת לעזור לחולים, כיוון שלא היה מספיק מידע על מחלות רבות. ב-1908 התחילה לחקור את מחלת השחפת וגילתה עניין בתחום חקר המחלות. בפרט התעניינה במחלת הסרטן שגבתה את חייהם של רבים ממטופליה. ב-1910 החלה לחקור את התפשטות מחלת הסרטן בגוף האדם, נושא שכמעט ולא נחקר בתקופתה.
ל'ספרנס ערכה מספר מחקרים על התנהגות מחלת סרטן בגופי מטופלים. ב-1910 התחילה לחקור במכללה הרפואית של אוניברסיטת קורנל, לצד ד"ר ג'יימס איווינג, שהיה חוקר סרטן מוכר. בשנת 1912 פרסמה את מחקרה הראשון, והפכה לחוקרת מוכרת בתחום חקר מחלת הסרטן. ב-1914, קיבלה ל'ספרנס את מלגת מארי פוטמג'אקובי, ועברה למינכן כדי להמשיך את מחקרה. לאחר חצי שנה, הסתיימה המלגה שלה, והיא חזרה לאוניברסיטת קורנל. המחקר שערכה בגרמניה, פורסם בכתב העת "Journal of Medical Research" ב-1915, והיה מחקר משמעותי בקריירה שלה. ב-1920, לאחר פרסומים רבים, מונתה ל'ספרנס כפרופסורית עוזרת באוניברסיטת קורנל, שם נערכו רוב מחקריה. מחקריה היו חשובים מאוד לעולם הרפואה וקידמו מאוד את תחום חקר הסרטן.
המחקר.
במחקריה, בחנה ל'ספרנס את הסרטן בתחילת התפרצות המחלה ואת קצב ההתפשטות המהיר שלו בגוף. היא זיהתה שככל שהסרטן מתפשט יותר, כך הוא נהיה מסוכן יותר, קטלני יותר, ויותר קשה לריפוי. המסקנה אליה הגיעה ממחקריה הייתה שהדרך הטובה ביותר לטיפול בסרטן, היא לזהות את המחלה בתחילתה, ולמנוע את התפשטותה בתאים ובגוף. ל'ספרנס הייתה בין הראשונים שלמדו לזהות רקמות המכילות תאים סרטניים בתחילת דרכם, גילוי פורץ דרך בעולם הרפואה.
המרפאה של פרופ' ל'ספרנס.
בשנת 1930 נפטרה אמה של ל'ספרנס מסרטן, ובשנת 1932 נפטר גם דודה, צ'אנסי דפו, ממחלת הסרטן. דודה הוריש לל'ספרנס כסף ורכוש רב. ל'ספרנס השתמשה בכסף כדי להקים מספר מרפאות לטיפול ולמניעת מחלת הסרטן. אחת המרפאות הייתה ה-"Kate Depew Strang Tumor Clinic" (היום קרוי ה –"Strang Cancer Prevention Center") לזכר אמה. מרפאה זו הוקמה לצורך אבחון מוקדם של סרטן צוואר הרחם בנשים ועבדו בה רק נשים, דבר שנחשב ליוצא דופן באותה תקופה והיווה צעד פמיניסטי בולט. במרפאה נערכו בדיקות משטח צוואר הרחם לאבחון מוקדם של סרטן צוואר הרחם. המרפאה נחשבת להישג החשוב ביותר של ל'ספרנס ולתרומתה הגדולה ביותר לעולם הרפואה. ב-1937 הקימה מרפאה נוספת באותו הדגם, ובמשך השנים הקימה מרפאות רבות ברחבי ארצות הברית. בנוסף לסרטן צוואר הרחם בוצעו במרפאות גם בדיקות מוקדמות לאבחון סרטן המעי על ידי הסתכלות ישירה. המרפאה הדגימה את החשיבות של בדיקת סקר שנתית לסרטן לצורך גילוי מוקדם שיאפשר טיפול.
בשנת 1950 זכתה ל'ספרנס בפרס לסקר.
מרגרט הארווד
מרגרט הארווד (באנגלית: ; 19 במרץ 1885 – 6 בפברואר 1979) הייתה אסטרונומית אמריקאית, זוכת פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה. המנהלת הראשונה של , והייתה האישה הראשונה שעמדה בראש מצפה כוכבים. בנוסף, הייתה האישה הראשונה שזכתה בדוקטורט של כבוד מאוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. האסטרואיד "7040 הארווד" קרוי על שמה.
קורות חיים.
הארווד נולדה ב-1885 בליטלטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית לאמילי אוגוסטה גרין הארווד, והרברט ג'ון הארווד.
הארווד סיימה תואר ראשון באסטרונומיה במכללת רדקליף בשנת 1907, ובשנת 1916 סיימה תואר שני באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, גם הוא באסטרונומיה. לאחר שסיימה את לימודי התואר הראשון היא עבדה כאחת מ-"מחשבות הרווארד" ובשנת 1912 הייתה הזוכה הראשונה במענק בשווי $1,000 של איגוד "מריה מיטשל". כחלק ממענק מחקר זה, עברה הארווד לננטקט שבמסצ'וסטס בכדי לעבוד במצפה הכוכבים של האגודה. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1916, מונתה הארווד למנהלת המצפה, ונשארה בתפקיד זה למשך ארבעים ואחת שנים.
בין השנים 1912–1916, כאשר עבדה הארווד במצפה כחלק מאותו מענק שנתי בו זכתה ארבע פעמים ברצף, שנותיה היו מחולקות לחצי: בחצי הראשון של השנה, היא עבדה במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, ובחצי השני במצפה "מריה מיטשל".
לאחר פרישתה הרשמית בשנת 1957, חזרה הארווד לעבוד בשנית במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד למשך 20 שנים נוספות, עד לפטירתה ב-1979. הארווד קבורה בבית הקברות ווסטלאון שבליטלטון.
קריירה.
במהלך שנותיה במצפה הכוכבים "מריה מיטשל" חקרה הארווד בעיקר כוכבים משתנים, כאשר תחום התמחותה העיקרי היה פוטומטריה.
במהלך תקופה זו במשך ששת החודשים בהם לא עבדה הארווד במצפה "מריה מיטשל", ובמהלך השנים 1907–1912, עבדה הארווד בנוסף לעבודתה כעוזרת לאדוארד פיקרינג במכללת הרווארד, וגם כמורה למדעים במספר בתי ספר ברחבי העיר.
בשנת 1917 גילתה הארווד את האסטרואיד "886 וושינגטוניה", כארבעה ימים לפני שהתגלה באופן רשמי על ידי ג'ורג' פטרס. פטרס הוכר כמגלה האסטרואיד מכיוון שבאותה התקופה, לא היה נחשב זה לנאות שתגלית שכזו תיוחס לאישה. חרף חוסר ההכרה, החליטה הארווד לשלוח את תמונות ממצאיה לפטרס כדי שיוכל לכלול אותן בפרסום מחקרו.
בתקופתה כמנהלת מצפה הכוכבים בננטקט נהגה הארווד לקיים "ימים פתוחים" בהם יכלו מבקרים לבוא למצפה ולצפות בכוכבים, ואף ללמוד כיצד להשתמש בסקסטנט ואיך לנווט בעזרת הכוכבים.
מעבר לעבודתה במצפה הכוכבים בננטקט, שירתה הארווד כיועצת לאיגוד האסטרונומיה האמריקאי בין השנים 1927 - 1930. בנוסף, השתתפה באגודות מדעיות רבות ביניהן האגודה האמריקאית לקידום המדע ובאגודה האסטרונומית המלכותית והייתה לאישה הראשונה שהורשתה להיכנס למצפה הר וילסון, שהיה באותה התקופה מצפה הכוכבים הגדול ביותר בעולם. במהלך מלחמת העולם השנייה, לימדה הארווד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בבקרים, ובערבים לימדה חיילים בחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ניווט. בנוסף, לקחה חלק במועצת בתי הספר של ננטקט בין השנים 1936 - 1940, ובין השנים 1925 - 1927 הייתה חברה בחבר הנאמנים של בית חולים בננטקט. בין השנים 1918–1922 התנדבה לעבוד שירות בצלב האדום.
פרסים והוקרה.
בשנת 1960, כאשר גילה צוות חוקרים מקליפורניה את האסטרואיד 7040, הוחלט לקרוא לו “7040 Harwood” כאות הוקרה לפועלה של מרגרט הארווד. אחת הסיבות שהביאו לכך שהוחלט לקרוא לאסטרואיד 7041 “7041 Nantucket” היא שהארווד רצתה לקרוא כך לאסטרואיד 886, לו הייתה מקבלת את ההזדמנות לעשות זאת. בשנת 1962 זכתה הארווד בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה. הארווד קיבלה מדליה מקולג' רדקליף על הישגיה.
נח גורדון
נח גורדון (באנגלית: Noah Gordon; 11 בנובמבר 1926 – 22 בנובמבר 2021) היה סופר יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה.
גורדון נולד בווסטר שבמסצ'וסטס, ארצות הברית, בנם השני של רוברט ורוז גורדון, הוא נקרא על שם אביה של רוז, נח מלניקוף. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית, למד רפואה ואז גילה משיכה לכתיבה ולמד גם עיתונאות. ב-1950 קיבל את התואר הראשון שלו בעיתונאות, ממנו המשיך לתואר שני בכתיבה יוצרת ובאנגלית.
לאחר נישואיו והולדת בנו הראשון ולאחר תקופת מגורים בניו יורק, עבר לבוסטון והשתקע בה. במשך שנים ארוכות התפרנס מעבודתו בבוסטון הראלד . רומן הביכורים שלו שבא אחרי סיפורים קצרים שפרסם בבמות שונות, היה ספרו "הרבי" (The Rabbi; בעברית בהוצאת לוין אפשטיין, תשכ"ט), שזכה להצלחה רבה מיד עם צאתו ועמד ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס במשך 26 שבועות ברציפות. הרומן עוסק בשלושה דורות של יהודים בארצות הברית מנקודת מבטו של הנכד, רב בכמה קהילות רפורמיות, למן ילדותו המוקדמת ועד לחייו הבוגרים.
ספרו "הרופא" (The Physician) שראה אור ב-1986, ראשון בטרילוגיה על משפחת קול, שושלת רופאים בדיונית, פרסם אותו מאוד באירופה, בעיקר בגרמניה ובאיטליה.
בשנת 2000 הוציא לאור את ספרו "אחרון היהודים" (The Last Jew, בעברית בהוצאת כתר, 2007), רומן היסטורי על חיי האנוסים תחת שליטת האינקוויזיציה הספרדית.
ספרו האחרון, "היינן" או "הקטלוני" (באנגלית: בשמות "The Winemaker" (היינן), "The Bodega" (הבודגה ). בגרמנית: "Der Katalane" ) מתרחש בין לנגדוק שבצרפת ובין כפר בדיוני בקטלוניה במחצית השנייה של המאה ה-19.
גורדון נפטר ב-22 בנובמבר 2021 בגיל 95 בבית האבות שבו התגורר בשנותיו האחרונות עם אשתו לוריין. הוא הניח אחריו שלושה ילדים.
סקרנוזאורוס
סקרנוזאורוס (שם מדעי: Secernosaurus; מילולית: "לטאה קטועה") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת ההדרוזאוריים אשר חי באמריקה הדרומית במשך הקרטיקון העליון לפני 82 עד 70 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1979 והתקיים בו מין אחד - "Secernosaurus koerneri", כשמין נוסף הועבר לסוג קריטוזאורוס.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בתצורות "Los Alamitos Formation" ו-"Lago Colhué Huapí Formation" שבארגנטינה.