ברזיס היא בעלת תואר שלישי מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). תחומי המחקר העיקריים שלה הם מקרו-כלכלה, כלכלה בינלאומית וצמיחה כלכלית. ברזיס פרסמה מאמרים יחד עם חתן פרס נובל לכלכלה הפרופ' פול קרוגמן. בעברה שימשה בתפקידים בכירים בבנק ישראל. בנוסף למחקריה האקדמיים היא מפרסמת טורים כלכליים אקטואליים בכלי תקשורת ישראליים ובינלאומיים.
תחומי מחקר עיקריים.
אליטות.
אליס ברזיס בוחנת את התפתחות האליטות עד לעידן הנוכחי וחוקרת את השלכותיה על הכלכלה. היא טוענת שבתחילה האליטות היו נבחרות על בסיס מריטוקרטיה כך שבעלי היכולות הגבוהות היו האליטות בחברה. אלא שבעשורים האחרונים המגמה היא הנצחה עצמית של האליטות כאשר האליטות הם אותם אנשים שגדלו בבתים ובמשפחות של אליטות. ברזיס טוענת שהתהליך מוביל לאי שוויון ובעל השפעה שלילית על הצמיחה הכלכלית.
צמיחה כלכלית.
בתחום הצמיחה הכלכלית פרסמה ברזיס מאמרים משותפים עם פול קרוגמן בו הם חוקרים את המניעים המביאים מדינות לגדולה ומניעים המורידים מדינות מגדולתן. הם מסבירים את הקשר הקיים בין התפתחות טכנולוגית ובין עליית ונפילת אימפריות. במסגרת זאת, פיתחו תאוריה חדשה הנקראת תיאורית "קפיצת הצפרדע" ('leapfrogging') ולפיה אחד המרכיבים המשמעותיים ביותר במכניזם של מעמד אימפריות הוא היכולת לפתח טכנולוגיות.
אוכלוסייה ודמוגרפיה.
ברזיס פרסמה מאמר מקיף ובו הם חוקרת את המספר האופטימלי של ילדים במשפחה מבחינת התועלת הכלכלית. היא בוחנת את המודל של תומאס מלתוס ומרקס אשר הראו כי קיים מספר כלשהו אשר מהווה את האיזון בין העלות של הילד לבין התועלת המתקבלת להוריו ומראה כי הטענה נכונה אך ורק במדינות מפותחות בהם הילדים הם צרכנים בלבד. במדינות מתפתחות לעומת זאת טוענת ברזיס, כי מכיוון שהילדים אינם צרכנים גרידא כי אם גם נוטלים חלק בשוק העבודה ומכניסים כסף למשפחה אזי מספר הילדים האופטימלי יהיה גדול יותר. אשר על כן במדינות מתפתחות יש להכניס למודל של מלתוס ומרקס גורם נוסף.
חינוך.
ברזיס חקרה את נושא ההשכלה הגבוהה ומעמדה ומצאה כי הגורם אשר הופך מוסד לימודים למוצלח הוא מדיניות של חופש פעולה מצד המוסד, ללא התערבות המדינה, בבחירת מי יהיו חברי הסגל, מי יהיו הסטודנטים שיתקבלו, קביעת שכר הלימוד וחופש משא ומתן על משכורות חברי הסגל. שאלת הבעלות (ציבורית או פרטית) היא בעלת חשיבות משנית.
קישורים חיצוניים.
מכתביה
אליס פניבש
Boids היא תוכנת חיים מלאכותיים שפותחה בידי קרייג ריינולדס בשנת 1986, ומדמה את ההתנהגות הלהקתית של עופות ודגים. מאמרו על הנושא פורסם בשנת 1987 במהלך ועידה של אגודת המחשוב ACM. מקור השם boids בהגייה הניו-יורקית של המילה האנגלית Birds, ציפורים. בדומה לסימולציות חיים מלאכותיים אחרות, פעולתה של התוכנה מהווה דוגמה להתנהגות מופיעה (emergent behavior) - רוצה לומר, ההתנהגות המורכבת הנצפית נובעת מהאינטראקציה בין הסוכנים העצמאיים (במקרה זה, ה-Boids) הפועלים כל אחד לפי מספר כללים פשוטים, ולא מתכנון מרכזי. בסימולציה קיימים שלושה חוקים עבור כל Boid:
ניתן להוסיף גם מרכיב אקראי מסוים לתנועה. כמו כן, ניתן להוסיף כללים מורכבים יותר, כמו הימנעות ממכשולים ותנועה לעבר אתר מסוים. המודל הבסיסי פותח והורחב מאז ריינולדס פרסם אותו. כך, לדוגמה, דלגדו-מאטה ושותפיו הרחיבו את המודל וכללו בו השפעה של פחד - נעשה שימוש ב"חוש ריח" כדי להעביר רגשות בין חברי הלהקה, באמצעות פורומונים שמודלו כחלקיקי גז. הרטמן ובנס הוסיפו כלל מקביל ל"הערכות", לו הם קראו קריאת תיגר על מנהיגות. כלל זה מבטא את הסיכוי של חבר להקה להיהפך ל"מנהיג" ולנסות לברוח מהלהקה.
התנהגות הלהקה יכולה להיות כאוטית או מסודרת, כתלות במשקל שניתן לכללים השונים. התנהגויות לא צפויות, כמו פיזור של הלהקה כתוצאה מהתקלות במכשול, ואיחוד מחדש לאחר מכן, יכולות להחשב להתנהגויות מופיעות. התוכנה מהווה סימולציה להתנהגות להקתית הנפוצה מאוד בטבע ולתופעות של התנהגות נחילית (Swarm behaviour), כגון זרזירים העפים במהירות ובתיאום מושלם בלהקות ענק ומשנים את כיוון התעופה באופן תכוף וחד או להקות דגים צפופות שמתפזרות במהירות כאשר מתקרב טורף וחוזרות ומתאחדות מיד לאחר העלמות הסכנה. בעבר נטען שהתנהגויות אלו מעידות על היותן של הלהקות "אורגניזם-על" בעל אינטליגנציה קבוצתית, אך המודל מראה שניתן להסביר התנהגות כזו - לפחות במידה מסוימת - על בסיס מספר כללים פשוטים הנשמרים על ידי כל אחד מחברי הלהקה, גם ללא תיאום מכוון ביניהם וללא תכנון מרכזי.
בסימולציית ה-Boids ובסימולציות מתקדמות יותר נעשה שימוש תכוף בגרפיקה ממוחשבת, כדי לשוות מראה ריאליסטי ללהקות ציפורים ודגים ועדרי בעלי-חיים שונים. כך, לדוגמה, נעשה בסימולציה שימוש במשחק Half-Life כדי לדמות את התנועה של יצור דמוי-ציפור. פיתוח הסימולציה על ידי ריינולדס היווה קפיצה משמעותית קדימה ביחס לטכניקות המסורתיות שנעשה בהן שימוש בגרפיקה ממוחשבת למטרות אלו. האנימציה הראשונה שנוצרה באמצעות המודל נקראה ולאחר מכן נעשה בה שימוש בהפקת הסרט באטמן חוזר ליצירת להקות עטלפים ממוחשבות שעפו ברחובות גוטהם.
למודל נמצאו שימושים נוספים, כגון המחשה של אינפורמציה ומשימות אופטימיזציה שונות.
מוחמד עודה
מוּחַמַּד דאוּד עוֹדֶה (בערבית: محمد داود عودة) הידוע בכוניה אבו דאוד (19 במאי 1937 - 3 ביולי 2010) היה פלסטיני ממנהיגי ארגון פת"ח, ממקימי ארגון ספטמבר השחור ומיוזמי ומתכנני טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים בשכונת סילוואן והתגורר בה עד לשנת 1967. באותה שנה לאחר מלחמת ששת הימים, עבר עם משפחתו לירדן שם התגייס לארגון אש"ף. בשנת 1970 היה ממייסדי ארגון פת"ח ושנה לאחר מכן, בשנת 1971, היה מבין אלה שהקימו בחשאי את הארגון "ספטמבר השחור", שהוקם על מנת לנקום את גירושם של הארגונים הפלסטינים מירדן שנה קודם לכן, במה שכונה חודש ספטמבר השחור. כאחד ממנהיגי הקבוצה, היה אחראי לתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בשנת 1972 בה נהרגו 11 ספורטאים ישראלים.
לאחר פעילותו בארגון ספטמבר השחור חזר עודה לפעילותו בפת"ח ואש"ף ופעל בשיתוף פעולה הדוק עם אבו איאד וגורמים נוספים בארגון. בפברואר 1973 נעצר בירדן לאחר שנחשד והודה בתכנון פיגוע נגד מטרות במדינה, אולם לאחר כמה חודשים שוחרר במסגרת חנינה כללית שהעניק המלך חוסיין לאסירים בארצו. לאחר מכן פעל בלבנון ובמהלך מלחמת האזרחים בלבנון פיקד על קבוצות פלסטיניות חמושות. בינואר 1977 נעצר בצרפת לאחר שביקר בה תחת זהות בדויה. מערב גרמניה ביקשה את הסגרתו אולם בגלל פגמים בבקשת ההסגרה וככל הנראה בגלל חוסר רצון של צרפת להתעסק עם הארגון, הוא לא הוסגר ושוחרר ממעצרו. שחרורו זכה למחאות רבות בעולם, בהם של ארצות הברית וישראל. הוא טס לאלג'יריה ולאחר תקופה ממושכת שב לירדן.
ב-1 באוגוסט 1981 נורה עודה בידי אלמוני כאשר ישב בבית הקפה של מלון סופיטל ויקטוריה בוורשה. הוא נפצע וטופל תחילה בבית חולים מקומי ולאחר מכן במזרח גרמניה. עודה ייחס את ניסיון ההתנקשות למוסד ואמר כי מדובר בתגובת נקם על טבח הספורטאים במינכן.
לאחר החתימה על הסכמי אוסלו בשנת 1993, הוענקה לעודה חנינה והוא שב לרמאללה, ולאחר כמה שנים עבר עם משפחתו לסוריה והתיישב בה. בתקופה זו הרבה לדבר והעניק ראיונות לאל ג'זירה ולתקשורת הבינלאומית על חייו ועל אירועי מינכן. בשנת 1996 הותר לעודה לעבור בישראל כדי שיוכל להשתתף בוועידה של אש"ף שהתקיימה ברצועת עזה במטרה לבטל את הסעיף באמנת אש"ף הקורא לחיסולה של מדינת ישראל.
בשנת 1999 פרסם את ספרו "פלסטין: מירושלים למינכן", בו הודה לראשונה כי היה שותף לטבח במינכן וגולל את חלקו בפרשה. כמה שנים לאחר מכן, כאשר פורסם הסרט מינכן, התראיין על כך וסירב להתנצל על חלקו באירוע.
ב-3 ביולי 2010 מת עודה בבית חולים בדמשק מאי-ספיקת כליות. הוא נקבר במחנה הפליטים אל-ירמוכ בדרום העיר דמשק.
קסקט
קסקט (מצרפתית: Casquette; ביטוי הקטנה של casque - כובע) הוא כובע עגול ורך, ללא שולים ועם תיתוֹרָה נמוכה ונוקשה מלפנים. כובעים אלו מיוצרים לרוב באמצעות טוויד (הגרסה הנפוצה ביותר), צמר, כותנה או עור (הגרסה הפחות נפוצה). הכובעים לרוב מכילים ריפוד משי מבפנים.
הצורה הנוכחית של הכובע הפכה פופולרית במהלך המאה ה-19 בקרב גברים ממעמד הפועלים בבריטניה, ונחשבה בהמשך גם לפריט לבוש של יום יום בקרב המעמד הגבוה בבריטניה, ולכן הוא זכה בהמשך גם לכינוי "כובע גולף".
על אף שכיום הכובעים הללו לעיתים רבות מיוחסים אסוציאטיבית לאוכלוסייה מבוגרת, בעשורים האחרונים הכובע חזר להיות אופנתי בקרב צעירים רבים, ובמיוחד מוזיקאים ושחקנים, כאשר חלקם נוהגים לחבוש את הכובע הפוך. בעקבות כך הכובע הפך לסימן ההיכר של ידוענים שונים בהם הבמאי קוונטין טרנטינו, הזמר קלאוס מיינה והשחקן סמואל ל. ג'קסון.
קישורים חיצוניים.
מדריך לחבישת כובע קסקט (באנגלית)
קלפאק
קלפאק (בטורקית: kalpak, בקזחית: қалпақ, קירגיזית: калпагы, בולגרית וסרבית, רוסית: калпак) הוא כובע גבוה בצורת חרוט או חרוט קטום או חרוט קטום הפוך, מעוגל, בדרך כלל עשוי מלבד, עור כבשים או פרווה, שנוהגים לחבוש גברים במרכז אסיה, קווקז, איראן, טורקיה, בולגריה וסרביה. יכול להיות עם שולי פרווה או חסר תיתורה.
המילה "קלפאק" נכנסה לשפות סלאביות בבלקן - בולגרית, סרבית, וגם במזרח אירופה - רוסית ואוקראינית - "קולפאק", "קובפאק".