ב-2000 גילם את סורין בהצגה "השחף" מאת צ'כוב שביימה אופירה הניג וגילם את סאבלון בהצגה "השיבה למדבר" שכתב ברנאר-מארי קולטס וביימה אופירה הניג. ב-2002 גילם רופא בהצגה "מילה של אהבה" שכתב וביים מיכאל גורביץ' וגילם את ראש הממשלה בהצגה "מלחמה על הבית" שכתב אילן חצור (בהשראת המחזות "האכארנים" "הפרשים" ו"ליסיסטרטה" מאת אריסטופאנס) וביים מיכאל גורביץ'. ב-2003 גילם את המשרת ואת ז'רונט בהצגה "אשליה" מאת פייר קורניי שביים יוסי יזרעאלי. ב-2003 גילם את דוד המלך בהצגת היחיד "למה לא אני?" שכתבה וביימה גילי שנית (על פי הספר "אלוהים יודע" מאת ג'וזף הלר) והחל לשחק בהצגה "הקמצן" מאת מולייר שביים מיכאל גורביץ'.. ב-2004 גילם את פרופ' גרגורי בהצגה "לוקאס הפחדן" מאת נסים אלוני שביימה קארין סיגל בשיתוף עם תיאטרון הבימה; גילם את בעל הבית בהצגה "חטא" מאת דייוויד פ'ר שעיבד וביים בן לוין; וגילם את האב בהצגה "אושר" שכתב וביים מיכאל גורביץ'. ב-2006 גילם גבר וכומר בהצגה "מאכינל" מאת סופי טרדוול שביים סיני פתר, ושיחק בהצגה "המצליחים" מאת דניאל לפין ומיכאל גורביץ שגם ביים. ב-2008 שיחק בהצגה "בידרמן והמציתים" מאת מקס פריש שביים אודי בן-משה.
בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1967 שיחק בסרט "ארבינקא" שכתב וביים אפרים קישון. ב-1969 שיחק בסרט "שני קוני למל" שכתב וביים ישראל בקר (על פי המחזמר "שני קונילמל" מאת אברהם גולדפדן). ב-1973 שיחק בסרט "הזמנה לרצח" שכתב נפתלי אלטר וביים אסי דיין. בשנים 1974-1978 גילם את אישוני הכבאי בסדרת הטלוויזיה הלימודית הילדים משכונת חיים. ב-1982 גילם את אליהו בסדרה "מישל עזרא ספרא ובניו" שכתב וביים נסים דיין על פי ספר בעל אותו שם מאת אמנון שמוש. ב-1988 גילם את לוי בסרט "מלך הסלים" שכתבו נתן נתנזון ודובי גל שגם ביים, ושיחק בסרט "חתול במגפיים" שביים יוג'ין מרנר בהפקת מנחם גולן ויורם גלובוס. ב-1992 גילם את משה (אבא של אביב (אביב גפן)) בסדרה "עניין של זמן" שביימה יעל גרף. ב-1995 שיחק בפרק "דירה להשכיר" בסדרה "אני לא כזה" ששודרה בטלוויזיה החינוכית, וגילם את מנהל בית הספר בסדרה "סיטון" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-2001 שיחק בסדרת הטלוויזיה "דום לב" שביים שמואל אימברמן בערוץ 1. ב-2005 גילם רב בעונה הרביעית של הסדרה "החיים זה לא הכל" שכתב דניאל לפין וביים עדי בנימינוב. ב-2009 שיחק בסרט סטודנטים בשם "אני מוכן" שכתבה וביימה אסתר סיטון וזכה בפרסים ברחבי העולם. ב-2010 שיחק בסרט "היו לילות" שכתב וביים רוני ניניו. ב-2013 שיחק בסדרה "בית המשאלות" שכתב וביים חיים בוזגלו. ב-2013 גילם מורה למתמטיקה בסרט "איגור ומסע העגורים" שכתבו דיתה גרי ואיתן לונדנר וביים יבגני רומן.
חיים אישיים.
מור-חיים היה נשוי לרות (נפטרה ב-2015), ולזוג נולדו שלושה ילדים. ב-24 במאי 1993 שכל את בנו, (יליד 1972), שנהרג מאש כוחותינו במהלך פעילות מבצעית בלבנון. בטקס הדלקת המשואות לרגל יום העצמאות ה-59 של מדינת ישראל ב-2007 נבחר להשיא משואה לזכרו.
Speedy Gonzales (שיר)
Speedy Gonzales הוא שיר הומוריסטי משנת 1961 מאת דוד דנטה העוסק בדמות העכבר המקסיקני ספידי גונזלס מהסרטים המצוירים של האחים וורנר. השיר הפך פופולרי רק ב-1962 בגרסת הכיסוי של פאט בון.
היסטוריה.
בשנת 1961 פורסם השיר לראשונה בביצוע המקורי של דוד דנטה. השיר בגרסתו של דנטה לא זכה להצלחה רבה ונשכח עד מהרה.
אף על פי כן, הזמר פאט בון שמע במקרה את השיר בפאב בפיליפינים, ובהמשך החליט להקליט גרסת כיסוי לשיר. המדבב מל בלאנק השתתף גם הוא בהקלטת השיר כאשר ביצע את קולו של ספידי גונזלס (דמות אותה דיבב בסרטי האנימציה של האחים וורנר).
גרסת הכיסוי של פאט בון שפורסמה במהלך שנת 1962 זכתה להצלחה רבה בארצות הברית וברחבי העולם. גרסת הכיסוי של בון הגיעה בשנת 1962 למקום ה-6 במצעד הבילבורד הוט 100 ונשארה במצעד במשך 13 שבועות.
הסינגל זכה להצלחה עצומה באירופה, שם נמכרו ממנו כמיליון עותקים.
פרסית עתיקה
פרסית עתיקה היא אחת משתי השפות האיראניות העתיקות שלהן יש עדות ישירה (השנייה היא אווסטית). השפה מתועדת לרוב בכתובות חרוטים, בלוחות חרס ובחותמות של התקופה האחמנית (שנת 600 לפנה״ס עד שנת 300 לפנה״ס בערך). טקסטים בפרסית עתיקה נמצאו בשטחי איראן, עיראק, טורקיה ומצרים של ימינו. הטקסט החשוב ביותר שנמצא עד כה היא כתובת ביסותון (המתוארכת לשנת 525 לפנה״ס). מחקר חדש בארכיון המבצר בפרספוליס של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו חשף לוחות בפרסית עתיקה (2007). הטקסט החדש מראה כי הפרסית העתיקה הייתה שפה כתובה שהייתה בשימוש גם לתיעוד פרקטי ולא רק לתצוגה מלכותית.
מקור וסקירה.
כשפה כתובה, פרסית עתיקה מתועדת בכתובות אח'ימניות מלכותיות. זו שפה איראנית וככזו היא חלק ממשפחת השפות ההודו־איראניות, שהיא ענף של השפות ההודו־אירופיות. הטקסט הקדום ביותר הידוע שנכתב בפרסית עתיקה הוא כתובת ביסותון. הפרסית העתיקה היא אחת מהשפות ההודו־אירופיות העתיקות ביותר המתועדות בטקסטים מקוריים.
הזמן הקדום ביותר בו הייתה פרסית עתיקה שפה מדוברת אינו ידוע בוודאות. לפי מספר הנחות היסטוריות על אודות ההיסטוריה הקדומה ועל מקור הפרסים העתיקים במחוז פארס שבדרום־מערב איראן (אשר משם הגיעו האח'ימנים), הפרסית העתיקה דוברה במקור בפי שבט הנקרא פַארְסֻוַש שהגיע מהמישור האיראני בתחילת האלף הראשון לפנה״ס, ולבסוף היגר מטה אל האזור הידוע כיום כמחוז פארס. שפתם, כלומר הפרסית העתיקה, הפכה לשפה הרשמית של המלכים האח'ימנית. רישומים אשוריים, שלמעשה מספקים את העדות הקדומה ביותר לנוכחות איראנית עתיקה (הן פרסית והן מדית) במישור האיראני, מספקים כרונולוגיה טובה אך אינדיקציה גאוגרפית משוערת בלבד של הפרסים העתיקים. ברישומים אלו מהמאה התשיעית לפני הספירה, פארסוש (יחד עם מַתַי של מדי) מוזכר לראשונה באזור של אגם אורמיה ברישומים של שלמנסר השלישי. הזהות הידועה של שבט פארסוש אינה ידועה עדיין, אך מנקודת מבט בלשנית, המילה תואמת למילה הפרסית העתיקה pārsa, המגיעה עצמה מהמילה הקדומה יותר *pārćwa. בנוסף, כיוון שהפרסית העתיקה מכילה מילים רבות משפה איראנית אחרת שנכחדה, מדית, פ' א' שרוו (איראניס מאוניברסיטת הרווארד) טוען כי סביר להניח שהפרסית העתיקה הייתה מדוברת עוד לפני הקמת האימפריה האח'ימנית ובמשך רוב החצי הראשון של האלף הראשון לפני הספירה.
שיוך.
הפרסית העתיקה שייכת למשפחת השפות האיראניות, שהיא ענף של המשפחה ההודו־איראנית ואחות של משפחת השפות ההודיות. השפות ההודו־איראניות נמצאות עצמן בתוך משפחה גדולה יותר הנקראת משפחת השפות ההודו־אירופית. האבות הקדמונים המשותפים להודו־איראנים מהגיעו ממרכז אסיה מתישהו בחצי הראשון של האלף השני לפני הספירה. השפה המדית, שהיא שפה שנכחדה ושאין לה תיעוד מקורי, היא גם שפה איראנית עתיקה הקשורה לפרסית העתיקה (שתיהן מסווגות כשפות איראניות מערביות ושמות מדיים רבים מופיעים בטקסטים הכתובים בפרסית עתיקה). קבוצת השפות האיראניות העתיקות הייתה קבוצה גדולה, סביר להניח; עם זאת, הידע שלנו מוגבל כרגע לפרסית עתיקה, לאווסטית ולמדית. פרסית עתיקה ואווסטית השאירו טקסטים כתובים מקוריים, בעוד שמדית ידועה בעיקר בזכות שאילת מילים מדיות לתוך פרסית עתיקה.
התפתחות.
כתובות המיוחסות לארתחששתא השני ולארתחששתא השלישי שונות כל־כך מכתובות של דריווש הראשון עד שקוראים להם ״פרסית אמצעית מוקדמת״ או ״בתר פרסית עתיקה״. הפרסית העתיקה התפתחה ברצף לפרסית אמצעית, שבתורה הפכה לאב הקדמון של הפרסית החדשה.
פרופ' גילברט לזרד, איראניסט ידוע ומחבר הספר ״דקדוק פרסי״ מציין:
השפה הידועה כפרסית חדשה, הקרויה בתקופה זו (בתקופה האסלאמית המוקדמת) פּרסי־דרי, ניתנת לסיווג בלשני של המשך הפרסית האמצעית, השפה הדתית הרשמית ושפת הספרות של איראן הסאסאנית, שהיא בעצמה המשך של הפרסית העתיקה, שפת האח'ימנים. בניגוד לשאר השפות ולשאר הניבים, הן עתיקים והן מודרניים, של הקבוצה האיראנית כדוגמת האווסטית, הפרתית, הסוגדית, הכורדית, הפשטו ועוד, הפרסית העתיקה, האמצעית והחדשה מייצגות שפה אחת בשלושה מצבים בהתפתחותה. מקורה במחוז פארס והיא מובדלת בתכונות דיאלקטליות, אך עדיין ניתנת לזיהוי בדיאלקט הצפון־מערבי ובדיאלקט המזרחי.
פרסית אמצעית, הנקראת גם פהלוי, היא המשך ישיר של הפרסית העתיקה, והייתה השפה הכתובה הרשמית של המדינה. השוואת ההתפתחות של כל שלב בשפה מראה פישוט אדיר בדקדוק ובתחביר. עם זאת, פרסית חדשה היא צאצא ישיר של הפרסית האמצעית והעתיקה.
רבדים.
״ככל הנראה״ קיים בפרסית העתיקה רובד מדי. האלמנט המדי ניתן לזיהוי כיוון שהוא לא היה חלק בהתפתחויות שהיו מוזרות בפרסית העתיקה. צורות מדיות ״נמצאות רק בשמות פרטיים או גאוגרפיים [...] וחלק מהן לרוב מאוצר מילים דתי ולכן יכולות להיות עקרונית גם בהשפעת האווסטית.״
לעיתים, צורות מדיות ופרסיות עתיקות נמצאות, מה שנתן לפרסית מבט מבלבל ולא עקבי במידת מה: 'סוס', למשל, מתועד בפרסית עתיקה הן כ־asa (פרסית עתיקה) והן כ־aspa (מדית).
שיטת הכתב.
טקסטים בפרסית עתיקה נכתבו משמאל לימין בכתב היתדות ההברתי הפרסי עתיק , שלו היו 36 תווים פונטיים ושמונה לוגוגרמות. השימוש בתווים שכאלו איננו חובה. על אף העובדה שפרסית עתיקה נכתבה בכתב יתדות, שיטת הכתב ואופן יצירת המלים לא היו המשך ישיר של המסורת המסופוטמית. לפי שמידט, הייתה זאת ״יצירה מכוונת במאה ה־6 לפני הספירה״.