אחיו של רוברט, וטוען לכס הברזל, והוא אכן המלך על פי חוקי הירושה של ווסטרוז. מקים צבא וצי גדול במטרה להשתלט על ווסטרוז ולזכות במלכות. הוא מסתייע במליסנדרה, הכוהנת האדומה של אל האור, שסבורה שהוא "הנבחר". לסטאניס יש אשה ומספר ילדים, בהם הילדה שירין שמוחבאת במגדל בגלל שפניה הושחתו בקשקשת אפורה. לצד מליסנדרה מייעץ לו גם דאבוס סיוורת', מבריח ימי לשעבר שתיקן את דרכיו ובעל מידות טובות.
סטאניס תוקף את מעלה מלך באמצעות הצי שלו אך נהדף על ידי תחבולה של טיריון לאניסטר וצבא מאוחד של בית לאניסטר ובית טיירל שגייס טיווין לאניסטר. במקביל הוא מתנקש ביריביו לכתר באמצעות כישופי דם ואש שמטילה מליסנדרה. כישופים אלה דורשים לרוב קורבן אדם לאל האור. כך למשל, הוא מתנקש באחיו, רנלי, ומשתלט על צבאו.
בהמשך הוא מסייע עם צבאו למשמר הלילה להדוף את מתקפת הפראים על החומה ומנסה לגייס את תמיכתם של ג'ון שלג והפראים במסע לכיבוש וסטרוז ובפרט כיבוש וינטרפל מידי בית בולטון.
מעיינות הירדן
צלפיים
צְלָפִיִּים (שם מדעי: Capparaceae) - משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הצלפאים. משפחה זו כוללת 700 מינים הכלולים ב-33 עד 50 סוגים. 3 סוגים מהמשפחה מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל. המשפחה קרויה על שם הסוג צלף, שהוא הגדול במשפחה.
משפחה זו תוארה לראשונה על ידי הבוטנאי הצרפתי אנטואן-לורן דה ז'יסייה. זוהי משפחה בינונית בגודלה מבחינת מספר המינים והסוגים, וגם מבחינת חשיבות המשפחה לאדם, חשיבותה משנית.
היבטים סיסטמטיים.
משפחה זו מראה קרבה רבה למשפחת המצליבים, ועל פי כמה חלוקות, אף כלולה בה. מלבד המחלוקת הזו, לגבי שיוכה או היבדלותה של משפחת הצלפיים מן המצליבים, קיימת מחלוקת לגבי השייכות של הסוג באשן למשפחה זו. יש הסוברים כי ראוי שהבאשן ייכלל במשפחת המצליבים, ואילו על-פי חלוקה אחרת הסוג באשן וקרוביו התפתחו במקביל לצלפיים, ובשל מספר תכונות המבדילות ביניהם, אינו שייך למשפחה זו. לכן, הבאשן וקרוביו יוצרים משפחה אחרת- באשניים (Cleomaceae).
תיאור מורפולוגי.
משפחה זו כוללת בני-שיח, שיחים ועצים נשירים או ירוקי עד. העלים לרוב פשוטים, לעיתים ערוכים בצורה מאוצבעת, כמו בסוג באשן. שפת העלה תמימה. התפרחת לרוב דמוית אשכול.
הפרח על פי רוב דו מיני, מאופיין בסימטריה רדיאלית או דו-צידית. עלה הגביע מופרדים, מספרם 4. עלי הגביע צמודים למצעית, ומספרם 4. מספר האבקנים 6 עד 250. עמוד העלי בודד, בעל צלקת יחידה.
הפרי מטיפוס בית גלעין או ענבה. צבע הזרעים לרוב בגווני חום או צהוב.
צלפיים בצמחיית ארץ ישראל.
11 מינים ממשפחה זו מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל. הם לרוב גדלים בדגם פזור, פרט למין צלף קוצני שמרובה בבית גידולו-סלעים וחומות בחבל הצומח הים תיכוני. תשעה מינים גדלים בחבלי הארץ המדבריים. 3 מהם מינים נדירים מאוד הנמצאים בסכנת הכחדה בישראל ('מינים אדומים').
מין אחד- "Cleome gynandra"- הוא מין פולש שמקורו ביבשת אמריקה.
חשיבות המשפחה לאדם.
בקרב משפחה זו, אין צמחים המגודלים בהיקף רחב לצורכי האדם. לעומת זאת, כמה צמחים משמשים את האדם למאכל, רפואה ולמספוא. השימוש המוכר ביותר הוא בניצנים כבושים של הצמח צלף קוצני, הנחשבים למעדן ומשמשים במטבח הצרפתי והמטבח איטלקי.
מספר מינים משמשים למאכל באופן מסורתי, כאשר הם מלוקטים על ידי חברי תרבויות ילידיות לצורכי מאכל, בייחוד בעת רעב. מהם נמנה את ה-"Pentadiplandra brazzeana", ומינים מהסוג קדבה ("cadaba"). כמו כן משמשת לשם כך מרואה עבת עלים מהסוג מרואה. האחרונה גם חשובה לצורכי מרעה.
מינים רבים מהסוג באשן משמשים כצמחי נוי, משום יופי פרחיהם. מן הצד השני, חלק ממיני סוג זה הם עשבים שוטים.
הפרח של צלף קוצני משמש כסמל שמורת נאות קדומים.
סוגי המשפחה.
המשפחה כוללת, על-פי חלוקות שונות, 30-50 סוגים. שלושה מהם מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ-ישראל:
ריצ'רד הרדינג דייוויס
ריצ'רד הרדינג דייוויס (באנגלית: Richard Harding Davis, כונה גם RHD; 18 באפריל 1864 - 11 באפריל 1916) היה סופר ועיתונאי אמריקאי. נודע במיוחד ככתב צבאי במלחמת ארצות הברית–ספרד, מלחמת הבורים ובמלחמת העולם הראשונה. כתיבתו סייעה לקידום הקריירה הפוליטית של תאודור רוזוולט. כן היה כתב לענייני אפנה וכתב גם על פרהפסיכולוגיה.
תולדות חייו.
נולד בפנסילבניה, אמו רבקה הרדינג דייוויס הייתה סופרת ועיתונאית ואביו למואל הרדינג דייוויס נטש קריירה של עורך דין והיה אף הוא לעיתונאי. הרדינג דייוויס למד באוניברסיטת לי (Lehigh University) ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אך לא הצטיין.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 עבר לניו יורק ושימש ככתב עבור ה-New York Sun, וסיקר בעיקר נושאים סנסציוניים כהוצאות להורג, התאבדויות ואסונות. במסגרת זו סיקר את הוצאתו להורג של ויליאם קמלר ב-1890, שהייתה ההוצאה הראשונה להורג בכסא חשמלי. בהמשך היה כתב צבאי ועורך בפועל של ה-Harper's Weekly. בין היתר דיווח ממלחמת ארצות הברית–ספרד (1898), נטל חלק בקרבות והעלה על נס את פועלו של רגימנט הפרשים המתנדבים הראשון ("Rough Riders"), שסגן המפקד שלו היה תאודור רוזוולט, לימים נשיא ארצות הברית. במהלך המלחמה קשרו ביניהם הרדינג דייוויס ורוזוולט קשרי ידידות אמיצים. כתבותיו של הרדינג דייוויס על האומץ והמנהיגות שגילה רוזוולט סייעו לתדמיתו של האחרון. בכך עבר שינוי מעיתונאי העוסק ב"עיתונות צהובה" לכתב פופולרי ומספר סיפורים מרתק. רשמיו ממלחמה זו ראו אור בקבצים "Cuba in War Time" ו-"The Cuban &amp; Porto Rican Campaigns".
ב-1899 דיווח ממלחמת הבורים בדרום אפריקה, כנציג מדינה נייטרלית דיווח הן מן הצד הבריטי והן מצידם של הבורים. דיווחיו התפרסמו בניו יורק הראלד, בטיימס ובכתבי עת אחרים ואף יצאו כספרים, "The Lion and the Unicorn" ו-"With Both Armies ". בהמשך דיווח מרודזיה, ממרכז אמריקה וכן סיקר את מלחמת רוסיה–יפן מן הצד היפני. כתבותיו וסיפוריו ממרכז אמריקה ראו אור כספר בשם "Three Gringos in Central America and Venezuela" ("שלושה גרינגוס במרכז אמריקה וונצואלה").
בשנת 1897 פרסם את הרומן "Soldiers of Fortune" (חיילי המזל), שעובד למחזה ולשני סרטי קולנוע (ב-1914 וב-1919). ב-1910 ראה אור קובץ סיפוריו "Notes of a War Correspondent" וב-1913, "The Lost Road and Other Stories".
במלחמת העולם הראשונה דיווח מהחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ונלקח בשבי צבא הקיסרות הגרמנית כמרגל, הוא שוחרר אך נפטר מהתקף לב שבוע לפני יום הולדתו ה-52.
הרדינג דייוויס נישא פעמיים. ב-1899 נשא לאשה את האמנית ססיל קלרק וב-1912 התחתן עם אמנית הוודוויל בסי מקוי, נולדה להם בת אחת, הופ.
ארץ הגר
אונגארין
סרז' הרוש
סרז' הרוש (בצרפתית: Serge Haroche; ) הוא פיזיקאי יהודי-צרפתי יליד קזבלנקה, המתמחה במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2012.
קורות חייו.
הרוש נולד בקזבלנקה, מרוקו. אביו, אלברט הרוש, היה עורך דין צרפתי יליד מרוקו, ואמו, ולנטין רובלב, הייתה מורה ילידת אוקראינה, שמשפחתה היגרה למרוקו בעקבות מהפכת אוקטובר ברוסיה, משום ששם הוכרו הסמכותיהם כרופאים ויכלו לעבוד. סבו וסבתו מצד אביו למדו בבית הספר הראשון שפתח ארגון כל ישראל חברים בתטואן, השלימו לימודים גבוהים במימון הארגון בפריס ובהמשך ניהלו בתי ספר שונים במרוקו. אביו היה בין התלמידים הראשונים בבית הספר של הארגון במרקש בשלהי המאה ה-19.
משפחתו, שכללה אז שני אחים מלבד סרז', היגרה לצרפת ב-1956 לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות, במטרה להמשיך את חינוכם במסגרות צרפתיות.
הרוש גר בפריז, נשוי ואב לשני ילדים. הוא דודו של הזמר הצרפתי רפאל הרוש.
השכלתו.
הרוש למד באקול נורמל סופרייר וקיבל דוקטורט מהאוניברסיטה של פריז בשנת 1971 בהנחיית קלוד כהן-טנוג'י, בעצמו חתן פרס נובל לפיזיקה, לשנת 1997.
מ-1975 ועד 2001 שימש פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי, משנת 1982 ועד 2001 היה אף פרופסור באקול נורמל סופרייר. הוא פרופסור בקולז' דה פראנס משנת 2001. עיסוקו העיקרי הוא עריכת ניסויים במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית.
פרסים והכרה.
הרוש זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2012 יחד עם דייוויד וינלנד, על "שיטות מחקר פורצות דרך שמאפשרות מדידה ומניפולציות של מערכות קוונטיות".
היסטוריה של אלימות
היסטוריה של אלימות (אנגלית: A History of Violence) הוא מותחן משנת 2005 שבויים על ידי דייוויד קרוננברג ונכתב על ידי ג'וש אולסון. הסרט הוא עיבוד של ספר הקומיקס היסטוריה של אלימות של ג'ון וגנר ווינס לוק. בסרט מככב ויגו מורטנסן, מסעדן שנשאב לאור הזרקורים לאחר שחיסל שני שודדים כהתגוננות עצמית.
הסרט היה מתחרה בולט לפרס דקל הזהב ב-2005. הסרט יצא לאור בהפצה מוגבלת ב-23 בספטמבר 2005 ושוחרר בצורה נרחבת ב-30 בספטמבר 2005.
ויליאם הרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו וג'וש אולסון היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על כתיבת התסריט.
תקציר העלילה.
טום סטול (ויגו מורטנסן) הוא בעלים של מסעדה מקומית בעיירה קטנה במילברוק, אינדיאנה. באחד הלילות לאחר שעת הסגירה מגיעים שני אנשים שמנסים לשדוד את המסעדה. אחד השודדים פונה להרוג את המלצרית; אך סטול מצליח לגבור עליו ולחסל אותו ואת השודד השני, לעיני עובד אחר וזוג שסועד במסעדה. פעולותיו של סטול מתפרסמות והוא הופך בין לילה לגיבור ותמונותיו מתפרסמות בעיתונות המקומית.