בשנת 1947 חתמו ההונגרים על חוזה פריס, בו שבה הונגריה לגבולות שנקבעו בחוזה טריאנון בשנת 1920, לאחר שבמהלך בריתם עם אדולף היטלר הרחיבו ההונגרים מאוד גבולות אלו. כל הישגיהם הטריטוריאליים אבדו. הן ברית המועצות והן מדינות המערב, תמכו בהחזרת הונגריה לגבולות אלו. אזור זקרפטיה, שנגזל על ידי הונגריה מצ'כוסלובקיה במהלך "בוררות" שקוימה בשנת 1938 ובמהלך מלחמה קצרה שנוהלה בשנה זו עם סלובקיה, סופח על ידי ברית המועצות, ומהווה כיום חלק מאוקראינה. הסכמי פריס שנחתמו ב-10 בפברואר 1947 הכריזו על בוררות זו כמבוטלת, והשיבו את הונגריה לגבולות שבהם הייתה ב-1 בינואר 1938. כל שביקשו ההונגרים להשיג בבריתם עם אדולף היטלר ירד לטמיון. בנוסף לכך נהרגו מאות אלפי הונגרים במהלך המלחמה עם ברית המועצות, ומאות אלפי יהודים הונגרים הושמדו בשואה.
השתלטות המפלגה הקומוניסטית.
על אף שהרוסים הכריזו בעיר דברצן בדצמבר 1944 על הקמת ממשלה חלופית לממשלת צלב החץ, עם כיבושה של בודפשט הוקמה ממשלת קואליציה המורכבת מנציגי מפלגות המרכז והשמאל, ביניהן מפלגת "האיכרים הזעירים" בראשות הכומר זולטאן טילדי. טילדי היה ממתנגדי הברית שכרת מיקלוש הורטי עם היטלר, ועוד בימי שלטון הורטי קרא בפומבי ליציאתה של הונגריה ממלחמת העולם השנייה. לאחר כיבוש הונגריה על ידי הנאצים בשנת 1944 ירד טילדי למחתרת, אך מששוחררה הונגריה על ידי הרוסים, שב לפעילות והוכרז כראש הממשלה.
ממשלת הקואליציה בראשות טילדי החלה בפעילות נמרצת לשיפור מצבה של הונגריה. האינפלציה הודברה, התשתית נבנתה מחדש, הגשרים שנהרסו הוקמו, והחלה רפורמה אגררית שבה חולקו האחוזות הגדולות לאיכרים היושבים בהן.
בבחירות שנערכו בנובמבר 1945 זכתה מפלגתו של טילדי ב-57% מן הקולות. המפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית זכו ב-17% כל אחת. לכאורה יכול היה טילדי לשלוט בהונגריה על בסיס תוצאת הבחירות, אך הממשל הרוסי לא ראה בעין יפה אפשרות זו ואילץ את טילדי להמשיך בקיומה של ממשלת הקואליציה עם הקומוניסטים. ב-1 בפברואר 1946 הוכרז על הקמת רפובליקה חדשה. טילדי הוכרז כנשיא, איש מפלגתו פרנץ נאדי הוכרז כראש הממשלה, והקומוניסט מתיאש ראקושי כסגנו. כשר הפנים שימש הקומוניסט לאסלו רייק.
רייק השתמש בתפקיד זה על מנת להקים משטרה חשאית (שכינויה "ÁVH"). בפברואר 1947 החלה המשטרה לעצור מנהיגים של מפלגת טילדי, ושל מפלגת האיכרים הלאומית, שאף היא הייתה חברה בקואליציה.
בבחירות שהתקיימו באוגוסט 1947 היו הקומוניסטים למפלגה הגדולה ביותר. ב-26 במרץ 1948 הולאמו כל מפעלי התעשייה בהונגריה והקומוניסטים נטלו שליטה מלאה על המדינה. ביוני 1948 התאחדו הקומוניסטים והסוציאל-דמוקרטים למפלגה אחת היא "מפלגת הפועלים ההונגרית". בהדרגה החלו הקומוניסטים להחזיק בכל המשרות הבכירות במדינה, והסוציאל-דמוקרטים חדלו מלהתקיים. מנהיגם בלה קובאץ' נאסר ונשלח לגלות בסיביר. מנהיגי מפלגת האיכרים הזעירים ומפלגת האיכרים נאסרו אף הם. טילדי התפטר בעקבות שערוריית שחיתות, ונשלח למאסר בית. רבים ניסו לברוח מהונגריה לאוסטריה ובמאי 1949 הקימו השלטונות גדר תייל על הגבול כדי למנוע בריחה מהונגריה. ב-18 באוגוסט 1949 הכריז הפרלמנט ההונגרי על קבלת חוקה חדשה למדינה, שבה הוכרזה המדינה כרפובליקה עממית ועל אימוץ סמל חדש עם מוטיבים קומוניסטיים.
יחסי ונואטו–סין
הרפובליקה של ונואטו והרפובליקה העממית של סין החלו לקיים יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-26 במרץ 1982. סין הקימה שגרירות בוונואטו בשנת 1989, ואילו ונואטו הקימה קונסוליה בסין בשנת 1999. קונסוליה זו הפכה לשגרירות בשנת 2005. שגריר סין הנוכחי בוונואטו הוא ליו קוואן. השגריר הנוכחי של ונואטו בסין הוא שר האוצר לשעבר וילי ג'ימי. היחסים שבין המדינות נחשבים למשגשגים מאוד.
יחסים כלכליים.
בשנת 2006 חתמה ונואטו על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי עם סין, שלפיו סין אמורה לסייע להתפתחות הכלכלית של ונואטו ולהסיר מכסים על היבוא מהמדינה. סין גם הוסיפה את ונואטו לרשימת יעדי התיירות המאושרים לתיירים סינים. שר הסחר של ונואטו, ג'יימס בול, אמר כי מדינתו ביקשה גם את הסיוע של סין באספקת מכונות להקמת מפעל לייצור דלק ביולוגי.
בשנת 2002 שווי הסחר הדו -צדדי של המדינות היה 1.294 מיליון יורו, מתוכם קצת יותר ממיליון אירו שיובאו על ידי ונואטו מסין, ויותר מ-200 אלף אירו שיובאו על ידי סין מוונואטו. ונואטו מייבאת בגדים, נעליים, טקסטיל, תרופות, מזון ומוצרים תעשייתיים קלים, ואילו סין מייבאת צמחים, כפתורים ומוצרים חקלאיים. נכון לשנת 2018, ונואטו חייבת לסין כ-220 מיליון דולר.
יחסים צבאיים.
על פי דיווחים של "פיירפקס מדיה", ונואטו וסין מנהלות משא ומתן על מנת לאפשר לסין לפתוח בסיס צבאי קבוע בשטח ונואטו. משרד החוץ הסיני ושר החוץ של ונואטו ראלף רגנוונו, דחו את הדיווח. בשנת 2017 תרמה סין לוונואטו 14 כלי רכב צבאיים.
יחסי תרבות וחינוך.
ביולי 2002 הופיעה להקת האקרובטיקה של מחוז חביי בוונואטו. להקת התזמורת האקרובטית והעממית הסינית הופיעה במדינה ביוני 2007. הטלוויזיה המרכזית של סין משדרת בוונואטו מאז 2005. הרדיו הבינלאומי של סין זמין בוונואטו מאז 2007. מאז 1995 סיפקה סין מלגות לסטודנטים ונואטים ללימודים בסין. בשנת 2008 תשעה סטודנטים ונואטים קיבלו מלגות. החל מאותה השנה היו בונואטו שני מורים לסינית שנשלחו על ידי סין.
יחסים עם טייוואן.
בשנים 1982–2004 הכירה ונואטו ברפובליקה העממית של סין. בנובמבר 2004 כוננה ממשלת ונואטו בראשותו של סרז' ווהור יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הסינית (טאיוואן). ממשלה זו נפלה בהצבעת אי אמון בחודש שלאחר מכן. לאחר מכן היחסים עם הרפובליקה העממית הסינית חזרו למוטב.
התפתחויות אחרונות.
ביולי 2019 גורשו שישה אזרחים סינים (חלקם עם דרכונים ונואטים) לסין באשמת הונאה באינטרנט. האירוע עורר גינוי בינלאומי מכיוון שלא ניתנה לאנשים אפשרות להופיע בפני בית משפט והוחזקו ימים ללא במעצר. בנובמבר 2019 העיתונאי דן מקגארי שהתגורר מחוץ לוונואטו (מן העיתון הוונואטי "דיילי פוסט"), לא הורשה לחזור למדינה לאחר שהואשם על ידי ראש הממשלה שרלוט סלוואי בדיווח שלילי על קשרי ונואטו עם סין.
המרכז הבינתחומי הרצליה
אוחה
אוחה (ברוסית: уха) הוא מרק רוסי העשוי מדגים כשפמנון אירופי, זאב נהרות צפוני ואחרים. האוחה מכיל בדרך כלל גם פטרוזיליה, כרישה, תפוח אדמה, לענה דרקונית ושבת ריחני. נהוג לטבל אותו בפלפל שחור, זעפרן, אגוז מוסקט וזרעי שומר פשוט. יש המוסיפים לאוחה גם טינקה ופרקה.
ברנהרד פרנק
אובר-שטורמבאנפיהרר ברנהרד פרנק (בגרמנית: Bernhard Frank; 15 ביולי 1913 – 29 ביוני 2011) היה מפקד אס אס באוברסלצברג, שעצר את הרמן גרינג ב-25 באפריל 1945 בהוראת אדולף היטלר, ששוכנע על ידי מרטין בורמן, כי גרינג ניסה לגזול את סמכותו של הפיהרר. פרנק הכניס את גרינג למעצר בית, אך התעלם מהוראות מאוחרות יותר להוציא להורג את הרייכסמרשל.
על פי הדיווחים, היה פרנק אחד הקצינים הבודדים של האס אס שנכנסו לטקסים בטירת וולסבורג.
פרנק הוא זה שגרם לכניעתה של העיר ברכטסגאדן, בה נהג היטלר לנפוש. לאחר המלחמה הוא טען שעשה זאת כדי למנוע נזק מיותר.
ביוגרפיה.
פרנק בא ממשפחת סוחרים מפרנקפורט. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הלמהולץ שבעיר הולדתו בשנת 1932. לאחר מכן החל ללמוד גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת פרנקפורט, אך עבר לכלכלה לאחר סמסטר אחד.
לאחר שהשלטון בגרמניה הפך לנאצי, הצטרף פרנק לאס אס, ב-30 במאי 1933. ביוני 1934, נבחר פרנק לקורס מנהיגי אס אס. לכאורה בגלל עבירת ביטחון, הוא הועבר בסתיו 1934 לשרת במחנה הריכוז דכאו.
מדצמבר 1935 הועסק פרנק כעוזר מחקר לפולקלור בטירת וולסבורג. בתפקיד זה הקים את "משרד ההיסטוריה המקומית" של בית הספר לאס אס. בסתיו 1936, הוא נרשם לאוניברסיטת מינסטר שם למד גרמנית ופולקלור. בנובמבר 1938 עבר את בחינת הדוקטורט בעל פה במינסטר.
זמן קצר לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, כתב פרנק לראש טירת וולסבורג זיגפריד טאובר וביקש להצטרף לאחת מיחידות האס אס במקרה של מלחמה. בספטמבר 1939 פיקד פרנק כמנהיג מחלקה בבית הספר למנהיגות של האס אס. בדצמבר 1940 שהה פרנק שוב מספר חודשים בטירת וולסבורג ועסק בפיתוח העבודה המדעית של בית הספר לאס אס.
באפריל 1941, הועבר פרנק להיות קצין מסודר באחד מצוותי הפיקוד של בית הספר למנהיגות.
בנובמבר 1941 מונה פרנק למפקד פלוגה בלגיון המתנדבים של האס.אס. בספטמבר 1942, הוא חזר כקצין מטה לצוות הפיקוד של בית הספר למנהיגות, שם עמד בראש מחלקה.
בסוף המלחמה הוא אמר שהוא גרם למעצרו של הרמן גרינג, על פי פקודתו של היטלר, אך התעלם מפקודות מאוחרות יותר להרוג אותו.
בתחילת מאי 1945 נתפס פרנק על ידי חיילים אמריקאים והוכנס לכלא. לאחר שחרורו בתחילת שנת 1948 הוא עבד כאיש עסקים. בשנות השמונים הוא פרסם ספרים ביוגרפיים והיסטוריים וכן ספרי שירה.
בשנת 2006, הוא פרסם ספר אוטוביוגרפי.
בדצמבר 2010, אדם בשם מארק גולד הודיע ​​כי הוא בילה מספר שנים בהתיידדות עם פרנק והוציא ממנו את סיפורו, וכי פרנק הודה בפניו על כך שתפקידו ב היה נרחב בהרבה ממה שהיה ידוע. גולד הקליט את שיחותיהם, ואומר שבאחת מהן פרנק סיפר לו שב-28 ביולי 1941 הוא חתם על צו שהביא לטבח אס אס ביהודים בקורץ, כולל קרובי משפחה של אביו המאמץ של גולד. גולד פרסם תמצית ערוכה של ההקלטות שלו באינטרנט.
מצרים (איילט)
פוג'ואו (פוג'יין)
איילט מוראה
איילט מוראה (בטורקית עות'מאנית: ایالت موره) היה מחוז (איילט) של האימפריה העות'מאנית, שמרכזו חצי האי פלופונסוס בדרום יוון.
היסטוריה.