אדטוקומבו נולד בספוליה, שכונה באתונה, בירת יוון, להורים שהיגרו ליוון מניגריה, האח הקטן מבין חמישה בנים. ברשותו דרכון ניגרי, שניתן לו כדי שיקבל אשרת כניסה לארצות הברית. הוא התחיל לשחק כדורסל בגיל 9 ובשנת 2013 עבר למילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית ביחד עם משפחתו כשאחיו יאניס נבחר בדראפט של אותה שנה על ידי מילווקי באקס. בתיכון שיחק בתיכון דומיניקן בווייטפיש ביי, ויסקונסין. בעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 2.9 נקודות בלבד, אבל בעונתו הרביעית נבחר פעמיים לנבחרת המחזור של המדינה והעמיד ממוצעים של 20 נקודות ו-7 ריבאונדים. בעקבות כך הוא קיבל הצעות למלגה מהמכללות של אוהיו, גרין ביי ודה פול, אך הוא הודיע שלאחר התיכון ישחק באירופה ולא במכללות.
קריירה מקצוענית.
מורסיה (2020/2021).
ב-22 ביוני 2020 חתם אדטוקומבו במורסיה מליגת העל הספרדית, וב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בליגה הרביעית, כשרשם 28 נקודות ו-6 ריבאונדים, כולל 6 מ-9 מהשלוש, בניצחון 69–83 על SCD קרולינס.
אחרי שלא נבחר בדראפט ה-NBA של 2021, אדטוקומבו הצטרף לסקרמנטו קינגס לליגת הקיץ של ה-NBA, עימה זכה באליפות. לאחר מכן חתם על חוזה של 10 ימים עם טורונטו ראפטורס, אך נופה לאחר מכן מסגל קבוצת ה-NBA וחתם בקבוצת הבת בליגת הפיתוח של ה-NBA של טורונטו, ראפטורס 905.
אלכס אדטוקמבו
אינו לפיק פון וירן
אינו לפיק פון וירן (באסטונית: Aino Lepik von Wirén; נולדה ב-28 באוקטובר 1961) היא דיפלומטית ומשפטנית אסטונית המכהנת כשגרירת אסטוניה באירלנד.
ביוגרפיה.
לפיק פון וירן נולדה בסטוקהולם למשפחה אסטונית שנאלצה לעזוב את אסטוניה כשזו הפכה לחלק מברית המועצות. אביה, קליו לפיק, לחם בשורות הוואפן אס אס במהלך מלחמת העולם השנייה, ונמלט לשוודיה בשלבים האחרונים של המלחמה.
בשנת 1987 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת סטוקהולם. לאחר מכן למדה באוניברסיטת סארי.
בשנים 1987–1990 הייתה עורכת דין בבית המשפט לעניינים מינהליים בארברו. בשנים 1990–1992 הייתה תובעת במשרד התובע הכללי בסטוקהולם, ובמקביל הייתה שרת המשפטים בממשלתה האחרונה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה.
בשנים 1993–1994 הייתה היועצת המשפטית של ממשלת אסטוניה, ובשנים 1997–1999 הייתה ראש לשכת זכויות האדם במחלקה המשפטית במשרד החוץ ומנכ"לית המחלקה. בשנים 1994–1999 הייתה נציגת אסטוניה בוועידת מועצת אירופה.
מ-25 במרץ 1999 עד 8 באוגוסט 2003 הייתה מזכירת המדינה של אסטוניה.
בשנים 2003–2006 הייתה שגרירת אסטוניה בפורטוגל, בשנים 2007–2010 הייתה שגרירת אסטוניה בישראל ובשנים 2010–2014 הייתה שגרירת אסטוניה בממלכה המאוחדת. מאז 2018 היא שגרירת אסטוניה באירלנד.
בשנים 1995–2020 הייתה חברת מפלגת המולדת.
גרינשטיין
גרינשטיין הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי. פירוש השם הוא סלע מותמר מסוג נפריט או גלאוקוניט.
שורש 65
שורש 65, או ג'י בּוּ (בסינית: 支部, פיניין: Zhībù) הוא השורש השישים וחמישה של הכתב הסיני. פירושו "ענף" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 26 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
מיתוס הוורמאכט החף מפשעי מלחמה
המיתוס של הוורמאכט החף מפשע הוא התפיסה השגויה כי הכוחות המזוינים הגרמניים הסדירים (ורמאכט) לא היו מעורבים בשואה או בפשעי מלחמה אחרים במהלך מלחמת העולם השנייה. המיתוס, שקודם באופן מסיבי על ידי סופרים ואנשי צבא גרמנים לאחר מלחמת העולם השנייה, מכחיש את אשמת הפיקוד הצבאי הגרמני בתכנון ובביצוע פשעי מלחמה. כשהוכרו פשעי מלחמה וניהול מלחמת השמדה, במיוחד בברית המועצות – שם הנאצים ראו את האוכלוסייה כ"תת אדם שנשלטו על ידי קושרים יהודים בולשביקים" – יוחסו אלה ל"חיילי המפלגה הנאצית" האס-אס, ולא לצבא הגרמני הרגיל.
המיתוס החל במשפטי נירנברג שנערכו בין 20 בנובמבר 1945 ל-1 באוקטובר 1946. פרנץ האלדר ומפקדי ורמאכט אחרים חתמו על תזכיר הגנרלים שכותרתו "הצבא הגרמני משנת 1920 עד 1945". התזכיר היה ניסיון לפטור את הוורמאכט מאחריות לפשעי מלחמה. בעלות הברית היו מודאגים יותר מהמלחמה הקרה הגוברת ורצו שמערב גרמניה תתעצם ותשתקם כדי להתמודד עם מה שהחשיבו כאיום סובייטי. בשנת 1950, קנצלר מערב גרמניה קונראד אדנאואר וקצינים לשעבר בוורמכט נפגשו בחשאי במנזר הימרוד (Himmerod) כדי לדון בהתחדשותה של גרמניה המערבית והסכימו על תזכיר הימרוד. תזכיר זה קבע את התנאים שבהם תתחדש גרמניה המערבית: יש לשחרר את פושעי המלחמה הגרמנים בגרמניה המערבית, להפסיק להשמיץ את החייל הגרמני ולשנות את דעת הקהל הזרה על הוורמאכט. עקב כך אייזנהאואר, שתיאר בעבר את הוורמאכט כנאצי, שינה את דעתו כדי להקל על חימוש צבא מערב גרמניה. הבריטים נרתעו מלנהל משפטים נוספים ושחררו מוקדם עבריינים שהורשעו.
אדנאואר חיזר אחר קולות ותיקי הצבא הגרמני וחוקק חוקי חנינה. האלדר החל לעבוד באגף ההיסטורי של צבא ארצות הברית. תפקידו היה לאסוף קציני ורמאכט לשעבר כדי לכתוב היסטוריה של החזית המזרחית. הוא פיקח על כתביהם של 700 קצינים גרמנים לשעבר והפיץ את המיתוס באמצעותם. קצינים וגנרלים של הוורמאכט כתבו זיכרונות של הצדקה עצמית, זיכרונות שעיוותו את התיעוד ההיסטורי. כתבים אלה זכו לפופולריות עצומה, במיוחד זיכרונותיהם של היינץ גודריאן ואריך פון מאנשטיין, וכך הופץ המיתוס בציבור הרחב.
שנת 1995 הייתה נקודת מפנה בתודעת הציבור הגרמני. תערוכת פשעי המלחמה של הוורמאכט של מכון המבורג למחקר חברתי, שהציגה 1,380 תמונות של חיילי הוורמאכט "הרגילים" השותפים לפשעי מלחמה, עוררה דיון ציבורי ארוך והערכה מחודשת של המיתוס. האנס היר (Hannes Hier) כתב כי פשעי המלחמה טויחו על ידי חוקרים וחיילים לשעבר. ההיסטוריון הגרמני וולפרם וטה (Wolfram Wette) כינה את הטענה שהוורמאכט היה נקי מפשעים "עדות שקר קולקטיבית". בני דור המלחמה שמרו על המיתוס. הם דיכאו מידע ותמרנו את מדיניות הממשלה. לאחר פטירתם לא היה מניע לשמור על ההונאה ולהמשיך את הכחשת הוורמאכט בדבר שותפותו המלאה לרצח העם המתועש של היהודים בידי הנאצים.
בשנת 2020, במלאת 76 שנה לקשר העשרים ביולי - ההתנקשות בחייו של אדולף היטלר בשנת 1944 - אמרה שרת ההגנה הגרמנית אנגרט קראמפ-קארנבאואר: "חייל הוורמאכט הפשוט אולי נלחם באומץ, אך אם גבורתו משרתת אידאולוגיה של כיבוש והשמדה, אז זה היה לחינם".
מתווה המיתוס.
המושג "ורמאכט נקי", פירושו היה שחיילים גרמנים, מלחים ואנשי צוותי אוויר לא רצחו שבויי מלחמה, יהודים או אזרחים. הוורמאכט היה הכוחות המזוינים של גרמניה הנאצית בשנים 1935 עד 1945. הוא כלל צבא (Heer), חיל ים (Kriegsmarine) וחיל אוויר (Luftwaffe). הוורמאכט נוסד ב-16 במרץ 1935 עם העברת חוק ההגנה של אדולף היטלר שקבע גיוס חובה לכוחות המזוינים. הוורמאכט כלל מתנדבים ומתגייסים, ובסך הכל שירתו בו כ-18 מיליון גברים. כמחצית מכלל האזרחים הגרמנים הגברים ביצעו שירות צבאי.
לפי המיתוס, היטלר והמפלגה הנאצית בלבד הם שתכננו את מלחמת ההשמדה ופשעי מלחמה בוצעו רק על ידי האס-אס. במציאות, מפקדי הוורמאכט השתתפו מרצון במלחמת ההשמדה של היטלר נגד אלו שנתפסו כאויבי המדינה. חיילי הוורמאכט היו שותפים לפשעי מלחמה רבים או ביצעו אותם, וסייעו באופן שגרתי ליחידות האס-אס, באישור בשתיקה של קציניהם. לאחר המלחמה, ממשלת מערב גרמניה ביקשה במכוון לדכא הפצת מידע על פשעים אלה כדי לפטור את פושעי המלחמה לשעבר מאחריות, וזירזה את שילובם מחדש בחברה הגרמנית.
רקע.
מלחמת השמדה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ממשלת גרמניה הנאצית, הפיקוד העליון של הכוחות המזוינים (OKW) והפיקוד העליון של הצבא (OKH) הניחו יחד את היסודות לרצח עם בברית המועצות. המלחמה נגד ברית המועצות תוכננה כמלחמת השמדה. המדיניות הגזעית של גרמניה הנאצית ראתה בברית המועצות ובמזרח אירופה מאוכלסות ב"תת-אדם" לא-אריים שנשלטו על ידי קושרים "יהודים בולשביקים". הנאצים קבעו ויישמו מדיניות של רצח, גירוש או שעבוד מרבית האוכלוסיות הרוסיות והסלאביות על פי תוכנית-האב למזרח.
לפני מבצע ברברוסה ובמהלכו, ספגו הגרמנים אינדוקטרינציה אנטי-בולשביקית, אנטישמית ואנטי-סלאבית. לאחר הפלישה המשיכו קציני הוורמאכט לתאר את הסובייטים בפני חייליהם כ"תת-אדם בולשביקים יהודים", "המוני המונגולים", "השיטפון האסייתי" ו"החיה האדומה". כתוצאה מכך, חיילים גרמנים רבים ראו את המלחמה במונחים גזעניים נאציים וראו באויביהם הסובייטים תת-אדם. בנאומו בפני ארמיית הפאנצר הרביעית, הדגיש הגנרל אריך הפנר את תוכניות הגזע הנאציות בטענה שהמלחמה נגד ברית המועצות היא "חלק חיוני במאבק הקיום של העם הגרמני", וכי "המאבק חייב לכוון להשמדת רוסיה של ימינו ולכן יש לנהלו בחומרה שאין שנייה לה".
רצח יהודים היה דבר מקובל בוורמאכט. במהלך הנסיגה מברית המועצות השמידו קצינים גרמנים מסמכים מפלילים. חיילי הוורמאכט עבדו יחד עם חוליות המוות של האס-אס (איינזצגרופן) שהיו אחראיות לרצח ההמוני והשתתפו בהרג ההמוני, למשל בבאבי יאר. קציני הוורמאכט והאיינזצגרופן היו ביחסים קרובים.
פשעים בפולין, סרביה, יוון וברית המועצות.