יאונג-ג'ין גדל בצ'ונגג'ין, עיר בחוף המזרחי של קוריאה הצפונית. במהלך ילדותו התאהב יאונג-ג'ין בנער שהיה חבר שלו בשם סון-צ'אול, ידידות שנמשכה עד לבגרותו במהלכה היו ג'ין וצ'אול היו מחזיקים ידיים וחולקים מיטות יחדיו. יאונג-ג'ין וסון-צ'אול עבור מאוחר יותר לבירה פיונגיאנג עבור למידה במכללות שונות. הם הופרדו ב-1976 כאשר שניהם הצטרפו לצבאה של קוריאה הצפונית אשר מחייב ניהול אורח חיים צליבט לאורך 10 שנות גיוס החובה. לדברי יאונג-ג'ין, "בחורף, כאשר חיילים קיבלו רק שתי שמיכות מרופטות כל אחת ומעט חום, היה מקובל שמצאנו בן זוג וישנו מחבקים זה את זה בלילה כדי להתחמם. ראינו את זה חלק ממה שהמפלגה כינתה "חברות מהפכנית'". יאונג-ג'ין הצהיר גם כי ביחידה הקדמית שלו, חיילים וקצינים בכירים שיחדו אותו בתפוחים ומזון אחר כדי לפתות אותו "להיכנס לשמיכותיהם". בשנת 1982, יאונג-ג'ין שוחרר מהצבא לאחר שחלה בשחפת. לאר מכן החל לעבוד בצ'ונגג'ין כפקיד תקשורת אלחוטית.
בשנת 1987, יאונג-ג'ין התחתן עם מורה נקבה למתמטיקה בנישואים מאורגנים, אך לא נמשך אליה או לנשים באופן כללי. לאחר שנים של נישואים ללא ילדים, הזוג ביקר רופא על לבחינת בעיות פיזיות. יאונג-ג'ין ראה בעבר נוירולוג בזמן שלמד באוניברסיטה כי תהה "למה הוא כל כך שונה מאחרים" אם כי לדבריו "ברגע שהתחלתי לדבר על הרגשות שלי, נאלצתי לברוח מהמשרד כי הרופא התחיל לצעוק עליי". יאונג-ג'ין הגיש מאוחר יותר תביעת גירושים אם כי נדחה. מחשש לאבד את עבודתה כמורה, אשתו של יאונג-ג'ין ביקשה ממנו להישאר נשוי לה. יאונג-ג'ין יצר מחדש את קשריו עם בן זוגו לשעבר, סון-צ'אול, שחזר מהצבא, התחתן עם אחות והביא לעולם שני ילדים. השניים ביקרו זה את זה מדי פעם ונשותיהם הניחו להם לישון יחד, מתוך מחשבה שזהו "הרגל מילדותם".
עריקתו, מעברו לקוריאה הדרומית ונישואיו.
בחורף 1996, יאונג-ג'ין נמלט מקוריאה הצפונית על ידי חציית גבולה של המדינה עם סין על פני נהר קפוא, אם כי לא הצליח להגיע לקוריאה הדרומית מסין. לאחר מכן נכנס שוב לשטחי קוריאה הצפונית ולאחר חמישה ימי נסיעה, נמלט לדרום קוריאה ב-27 באפריל 1997 בזחילה דרך האזור המפורז הקוריאני (DMZ), מה שהפך אותו לאחד האנשים הבודדים שעשו זאת בהצלחה. עריקתו של יאונג-ג'ין עלתה לכותרות ומשפחתו נענשה על מעשיו, כשהיא גורשה לכפר נידח בצפון. לאחר הגעתו, גורמים רשמיים בדרום קוריאה תחקרו את יאונג-ג'ין במשך חמישה חודשים לפני ששחררו אותו לאחר שדיבר על נישואיו הקשים בצפון קוריאה. יאונג-ג'ין לא יבין עד תום את נטייתו החד-מינית עד תחילת 1998, כאשר גילה שהוא הומוסקסואל מקריאת מאמר מגזין על זכויות להט"ב וגברים הומוסקסואלים שהוצא לאור. המאמר הראה תמונות של זוג מאותו המין מנשקים אחד את השני ודיווח על כך שישנם ברים הומוסקסואלים בבירת קוריאה הדרומית, סיאול.
בשנת 2004, יאונג-ג'ין התאהב בדייל אוויר מקומי אותו הכיר לו הבעלים של הבר האהוב עליו. לאחר שלושה חודשים של היכרויות, יאונג-ג'ין נתן לדייל את כל חסכונותיו, חפציו, ובית להשכרה כדי שיוכל לקנות להם בית גדול יותר לחיות בו. למרות ההבטחה להיות בן זוגו, יונג-ג'ין לא ראה שוב את הדייל וניסה לדווח עליו למשטרה במשך חמישה עשר ימים רצופים אם כי המשטרה הודיעה ליאונג-ג'ין לוותר. תקרית זו הפחיתה את האמון של יאונג-ג'ין באנשים אחרים על פי דבריו. לאחר מכן, יאונג-ג'ין חלה ואושפז למשך חודש, אירוע אשר הוביל לאיבוד המפעל בו עבד, מה הפך אותו לחסר בית. לאחר מכן יצר קשר עם פעילי זכויות להט"ב עבור עזרה. באותו הזמן, ליאונג-ג'ין נודע ששלושה מאחיו ואחת מאחיותיו בצפון קוריאה נפטרו לאחר שגורשו מהכפר שלהם לאחר שערק מהמדינה. עריק צפון קוריאני אנונימי שהכיר את משפחתו של יאונג-ג'ין הצהיר שגם אשתו גורשה מהכפר שלה לאחר עריקתו, אך לאחר מכן הוחזרה.
מאוחר יותר מצא יאונג-ג'ין העבודה כמנקה והצליח לחסוך לשכירת בית חדש. לאחר מכן החל לבלות את זמנו הפנוי בכתיבה ובסוף אפריל 2015, פרסם אוטוביוגרפיה בשם "A Mark of Red Honor", שתורגמה מאוחר יותר לאנגלית ב-2017. במאי 2015, יאונג-ג'ין הצהיר כי הוא כותב רומן בדיוני "על נשים בצפון קוריאה, כמו אימו ואחיותיו". החל מיוני 2015, עבד כמנקה בבניין במרכז סיאול. בראיון בפברואר 2016, יאונג-ג'ין אמר שהוא עזב את עבודתו כמנקה עבור "התמקדות לחלוטין בכתיבה". בשנת 2020, פגש את בעל המסעדה הקוריאנית-אמריקאית מין-סו באתר היכרויות. ארבעה חודשים לאחר מכן, יאונג-ג'ין פגש את מין-סו בארצות הברית וחודשיים לאחר מכן, הציע לו מין-סו נישואים. בני הזוג דיווחו כי הם מתכננים להינשא מאוחר יותר ב-2021.
דניאל קורן
דניאל קורן (נולד ב-23 בינואר 1984) הוא מוזיקאי, קומיקאי, שחקן ובמאי ישראלי.
ראשית חיים.
קורן נולד וגדל בחולון, הוריו ניהלו בתי ספר למוזיקה. כשהיה בן 3 הוא החל ללמוד פסנתר קלאסי אצל מירה ברוסלבסקי. הופעתו הפומבית הראשונה הייתה ב-1997 כשניגן בקלידים בערוץ הילדים.
בשנת 2002 החל דניאל לעבוד עם יוני בלוך בהפקותיו כקלידן וכמעבד. בתקופה זו קורן החל להופיע ולהקליט עם אפרת גוש. בתום שירותו הצבאי בלהקה צבאית נרשם ללימודים ברימון בית ספר למוסיקה ומשם המשיך ב-2006 ללימודי קומפוזיציה במכללת ברקלי למוזיקה, בבוסטון וכעבור שנתיים סיים את הלימודים בהצטיינות. עם סיום לימודיו קורן היגר לניו יורק והחל לעבוד כפסנתרן בבית הספר ג'וליארד, בבלט היספניקו וב-92Y , שם ליווה בפסנתר להקות מחול והלחין עבורן.
קריירה.
בשנת 2009 החל קורן לעבוד כמוזיקאי בסדרת רשת של PBS בשם "Fizzy's Lunch Lab" , והלחין את שיר הנושא של ואת פסקול הסדרה. על עבודתו היה מועמד לפרס אמי בשנת 2012.
בשנת 2011 יצא לאור בהוצאת NMC אלבום האולפן שלו היא נופלת בכאילו, שקיבל ביקורות חיוביות. מבקר המוזיקה שי להב כתב ב-ynet: "החיבור בין המקוריות לבין הנגישות הופך את "היא נופלת בכאילו" לאלבום שממש מאפשר לכם להישען אחורה וליהנות מכישרון מוזיקלי מבטיח, מבלי להזדקק להרבה רוח, צלצולים או פוזה מעיקה. ואם זאת לא תרומה לצליל הישראלי, מהי כן?". ב-MusicaNeto נכתב: "קורן ממשיך להפתיע ולאתגר את המאזין". קורן הלחין, כתב ותזמר את כל שירי האלבום ובשיר אחד שיתף פעולה עם הפזמונאי ברק פלדמן. באותה שנה גם הקים "אנסמבל קורן" (באנגלית: Koren Ansambel או Koren Ensemble) יחד עם נגן הוויבראפונאט קלאודיו מארקס, הגיטריסט אלון אלבגלי, הבסיסט דייוויד סגל, החצוצרן בריאן צ'הלי והמתופף אור זובלסקי. הם התחילו להופיע במועדונים בניו יורק, והוציאו באופן עצמאי את אלבומם "Declaration Of Intent".
בשנת 2010 קורן עיבד את כלי המיתר באלבומו של אברהם טל "אורות" שהפך לאלבום זהב.
בשנת 2011 דניאל קורן פיתח פורמט מוזיקלי-ווידאו המורכב בשםFloating Heads (ראשים מרחפים) שבו הציג את עצמו כאוסף של ראשים חסרי צוואר משוכפלים על רקע שחור, ויוצר עיבודים א-קפלה הומוריסטיים ללחנים ידועים ולחנים מקוריים. הסרטונים זכו למאות אלפי צפיות והופיעו בבלוג Tosh.0 של קומדי סנטרל וב-סמוש. בהמשך להצלחת הפרויקט, שנתיים לאחר מכן הפיק קורן גרסת הופעה חיה מבוימת של Floating Heads, בשילוב וידאו, קומדיה ומוזיקה חיה.
בשנת 2012 קורן ביים סרטון עבור Shell Corp בשם "Sounds of Energy". חווית וידאו אינטראקטיבית שבה המשתמש יוצר תערובות שונות תוך שימוש במגוון של אובייקטים הקשורים לאנרגיה בכל יום. הפרויקט, שהתבסס על באולם מלך ההר מאת אדווארד גריג, זכה לצפיות מרובות והוצג בפסטיבל הפרסום בקאן.
בשנת 2013 קורן הקליט את אלבום האולפן הישראלי השני שלו (והחמישי סך הכל) "זה כלב או חתול", בהפקת יונתן לוי, בסיסט להקת "איזבו".
בשנת 2015 קורן השתתף בתוכנית היום בלילה עם גורי אלפי ככתב התוכנית בניו-יורק המדווח על הנעשה בארצות הברית באמצעות קטעי ראפ.
בשנת 2019 יצא אלבומו השישי "בין האיילות".
בשנת 2020 יצא אלבומו השביעי "Thought diary".
בשנת 2021 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה "האחיין שלי בנץ" הכאן 11. החל משנה זו הוא מביים ומככב בפרסומות של חברת CELLO.
חיים אישיים.
קורן נשוי לדני מורא.
בראיון בפודקאסט של נדב פסח קורן סיפר שהוא מתרגל מדיטציה, לומד ומלמד בודהיזם טיבטי.
שחזור (אמנות)
דוד מג'אר
רבי דוד מג'אר ( - ירושלים, כ' באדר ה'תק"ס), היה מקובל ומחבר ספרי קבלה, מחכמי ישיבת המקובלים בית אל.
תולדותיו.
אביו היה ר' אליעזר משה. שמו של רבי דוד נזכר בשנת תקי"ח בין חכמי ישיבת המקובלים בית אל. היה שליח ציבור בישיבה זו בימי מהרי"ט אלגזי.
רבי יעקב שאלתיאל ניניו מציין שיש בידו סידור עם כוונות שסודר על פיו. הרב ניניו גם הוציא לאור את חיבורו המפורסם של רבי דוד מג'אר, חסדי דוד, שהוא "קיצור חכמת האמת", ובנוי מ-120 סעיפים. הרב מנחם מנכין היילפרין צירף חיבור זה למהדורת הספר עץ חיים שהוציא. הרב יצחק גינצבורג פירש חיבור זה בסדרת שיעורים (שלאחר מכן יצאה לאור במספר כרכים), ולדבריו "חסדי דוד הוא הקיצור המוסמך, המתומצת והמדויק ביותר שנכתב על ידי אחד מגדולי תלמידי האריז"ל".
נפטר בכ' באדר ה'תק"ס.
בתו נישאה לרבי יחיאל יעקב אליקים, בנו של רבי ישראל חיים יוסף אליקים, מחבר "שם יוסף" על הרמב"ם.
הואובי
סטפן נמאניה