הבניין נבנה בסגנון טמפלרי ב-1893 על ידי משפחת פרוס מגרמניה, בשכונת הטמפלרים כרמלהיים. הוא שימש תחילה כבית מלון שהיווה תוספת לבית המלון של פרוס במושבה הגרמנית בחיפה. ב-1904 נמכר הבניין לכומר מרטין שניידר, שהפך אותו לאכסניה למסיונרים. ב-1908 הוא נמכר למיסיונרית אנגליה מנצרת, פרנסיס ניוטון. ניוטון הסתכסכה עם שכניה היהודים, ולבסוף עזבה את הארץ ב-1938 והבריטים אסרו עליה לחזור בעקבות פרסום שכתבה נגד הציונות. ביולי 1920 התאכסן המלך פייסל לתקופה קצרה מאוד בבית, אחרי תבוסתו בקרב מייסלון. פייסל הגיע לשם עם עם תריסר עוזרים, 25 נשים, 175 שומרי ראש, שתי מכוניות, 25 סוסים ומטען במשקל 4 טונות.
ב-1948 נרכש הבית על ידי ג'יימס דה רוטשילד, והוא שיכן בו את משרדי חברת ההתיישבות היהודית שלו פיק"א. במהלך מלחמת העצמאות שוכנו בבית משפחות מקיבוץ אילון שפונו לחיפה במהלך הקרבות.
ב-1959 העבירה משפחת רוטשילד את הבית לרשות עיריית חיפה. מאז נודע הבית בשם "בית רוטשילד", ושימש כמרכז קהילתי לתושבי חיפה, בו הוצעו מגוון חוגי תרבות ואמנות. בשנות ה-60 הוספו לבניין אולם ודוכן קופות (ובכך נפגם, מעט, המבנה הטמפלרי). פרופ' יעקב מלכין היה המנהל הראשון של בית רוטשילד וסגנו היה מיכאל קשטן, המנהל השני היה שמעון גפן.
בשנות ה-90 עלה הצורך לשפץ את בית רוטשילד, ועיריית חיפה חיפשה מקורות מימון, לאחר שלא הוצע מימון ממשפחת רוטשילד. במקביל, הועבר לרשות העירייה "בית הכט" המקורי הממוקם ברחוב היובל 3 בשכונת הכרמל הצרפתי - ביתם של ראובן הכט ורעייתו אדית, שנפטרו בשנות ה-90. העירייה התקשתה לתחזק את הבית, והציעה לקרן הכט למכור את בית הכט לאדם פרטי, ובכספי המכירה לשפץ את בית רוטשילד במרכז הכרמל. בשנת 2001 החל פרויקט שיפוץ ושימור הבית, במימון קרן הכט, הקרן לחיפה ועיריית חיפה. ב-2002 נחנך הבניין, ובהסכמת משפחת רוטשילד, הוסב שמו ל"בית הכט", ע"ש ראובן ואדית הכט.
בשנת 2005 הוקם "תיאטרון הסטודיו" בקומה העליונה של הבית, ובו מתקיימות הצגות מוזמנות של יוצרים מכל הארץ, הצגות מקוריות של אמנים מקומיים שהקימו אותו, הצגות של תיאטרון הטכניון ועוד.
בעשור השני של המאה ה-21 משמש המבנה כמרכז תרבות ואמנות, ומתקיימים בו תערוכות, קונצרטים, הרצאות, חוגים וסדנאות.
מרתף 10.
בתחילת שנות ה-70 יזם הרב ברנרד הוך, מנהלו של ארגון "בית הלל" ודיקן הסטודנטים באוניברסיטת חיפה, את הקמתו של מועדון סטודנטים בסגנון "בית תה" במרתף בית הכט.
המועדון (אם כי בשנת 2000 עבר לרחוב ירושלים בהדר עקב הפסקת התמיכה מצד בית הלל), הפך לאבן שואבת לסטודנטים, בייחוד בערבי שבת, בהם ניגן ד"ר אורי אייזנצוויג על הפסנתר גרסאות משלו לשירים מוכרים.
ליד המועדון, על המדשאה, פרחה בשנות ה-70 וה-80 קבוצת צעירים, אנשי שמאל ברובם, שהפכו את המקום למועדון ויכוחים, תוך התחמקות מתמדת מאנשי מפלג הסמים.
בית רוטשילד (חיפה)
חנה גולדברג (ציירת)
חנה גולדברג (נולדה ב-1959) היא ציירת ישראלית, ומורה לציור במכללת אמונה לאמנות בירושלים.
ביוגרפיה.
גולדברג ילידת קיבוץ שעלבים בוגרת חינוך דתי-חרדי "בית יעקב" ו"חורב". סיימה בהצטיינות תואר שני בספרות חז"ל באוניברסיטה העברית בירושלים. למדה אמנות בבית הספר לאמנות Tyler School of Art של אוניברסיטת טמפל בפילדלפיה. ריכזה את מגמת האמנות באולפנה הדתית לאמנויות. מלמדת אמנות במכללת אמונה. חיה בשכונת הקטמונים בירושלים.
גולדברג היא מהאמניות הראשונות שנולדו בציבור הדתי, חיות ופועלות בתוכו. מתוך שיוך זה ניתן להבין חלק ניכר מעבודותיה.
גולדברג עוסקת בתחומים מגוונים אולם ניתן להתרשם ממספר תמות חוזרות.
בתערוכה "אמהות" בגלריית בית הספר טיילור בפילדלפיה, ובתערוכה "שולחן ערוך" שהוצגה בבית מדרש אלול בירושלים, עוסקת גולדברג בקשייה של האשה הדתית המשועבדת לתחזוקת המשפחה.
בתערוכה שהוצגה בבית האמנים בירושלים ב-2002 נראו פורטרטים ענקיים (של האמנית עצמה) מכוסים בשקיות פלסטיק. הייתה זו זעקה ויזואלית על כיסוי הראש של האישה הדתית. התערוכה נקראה "תערוכה צנועה" בעקבות הביקורת החריפה שספגה גולדברג על תערוכה קודמת שהוגדרה "כלא צנועה" ( בעיקר על עבודה בשם "הסעודה האחרונה").
בתערוכה "ירושלים של מעלה" שהוצגה בגלריה דוויק בירושלים מתארת גולדברג את עליבותן של שכונות הקטמונים בירושלים כפי שבאה לידי ביטוי בגגות הבתים עטויי כבלי חשמל ואנטנות.
המשותף לתערוכות אלה, ולתערוכות שהוצגו בהמשך, הוא ניסיון חישוף של הסבטקסט החברתי והדתי. בעבודותיה מתמודדת גולדברג עם תוכן מודחק זה ומאפשרת את העלאתו לדיון.
מלון פרוס
באנר
באנר (אנגלית Banner - בעברית: מודעה גרפית) היא מודעה בדף באתר אינטרנט, המשמשת לפרסום, ומטרתה בדרך כלל למשוך גולשים מהאתר שבו מופיע הבאנר אל האתר המפרסם.
מודעות באנר מורכבות בדרך כלל מקובצי תמונה או סרטונים, וכן מאמצעי מולטימדיה המפעילים טכנולוגיות כמו Java, Microsoft Silverlight, אדובי פלאש ו-shockwave. מודעות המשתמשות באמצעים אלו, כוללות בדרך כלל גם אנימציה, קול, ווידאו, שנועדו למשוך את תשומת לב הגולשים בצורה אפקטיבית יותר למודעה.
התשלום עבור באנר מתבצע בדרך כלל במודל CPM, כלומר, המפרסם משלם למפעילי האתר שבו מופיע הבאנר, על פי כמות החשיפות שהבאנר קיבל. מודלים נוספים לתשלום הם ה-CPC, על פיו המפרסם משלם בהתאם לכמות האנשים שהקליקו על הבאנר, ומודל המקובל פחות, ה-CPL, שלפיו משלם המפרסם לאתר שבו מופיע הבאנר, רק אם הפרסום הניב עסקה.
יש המותחים ביקורת על האופן בו הבאנרים מפריעים לחוויית הגלישה, וחושפים את הגולשים לתוכן פרסומי ללא הסכמה מראש. עוד קובלים המבקרים על בזבוז רוחב הפס שנגרם מפרסום מודעות הבאנר. ישנן תוכנות המאפשרות מניעה של חלק מהיישומים המופעלים על ידי הבאנרים, ומרבית הדפדפנים הקיימים כיום בשוק, מספקים אפליקציות כאלה כחלק מובנה בדפדפן.
השם באנר נגזר מהעובדה שמודעות אלו בדרך כלל מופיעות ברצועות צרות הדומות בצורתן לפס (Banner באנגלית).
יוהאן יואכים בכר
יוהאן יואכים בכר (בגרמנית: Johann Joachim Becher; 6 במאי 1635 - אוקטובר 1682) היה רופא ואלכימאי גרמני, ממבשרי הכימיה, מלומד והרפתקן. בכר ידוע במיוחד בזכות פיתוח תאוריית הפלוגיסטון.
בכר נולד בעיר שפייר. אביו, כומר לותרני, נפטר כאשר יוהאן היה ילד, והותיר אחריו אלמנה ושלושה ילדים. כאשר היה בן 13 מצא עצמו בכר אחראי לפרנסתו שלו, ולפרנסת אימו ואחיו. הוא למד ועסק במספר מלאכות יד, הקדיש את לילותיו ללימודים מגוונים, והרוויח מעט בהוראה. בשנת 1654, בגיל תשע-עשרה, פרסם בשם הבדוי סולינוס זלצתל ספר בשם "De potentissima philosophorum medicina universali, lapis philosophorum trismegistus dicta", ספר רפואה המבוסס על האלכימיה, שעסק באבן החכמים ככלי לריפוי כל מחלה.
ב-1660 פרסם את ספרו "Metallurgia"; ושנה לאחר מכן את החיבור "Character pro notitia linguarum universali", בו כלל 10,000 מילים לשימוש כשפה מתוכננת אוניברסלית. המילון כולל ערכים בלטינית, שלכל אחד מוצמד מספר. בשפה המתוכננת הייתה כל מילה אמורה להיות מיוצגת על ידי שלישיית מספרים: מספרה במילון, וכן שני מספרים נוספים לציון תפקידה במשפט. ניתן לראות בעבודה זו, לצד עבודות נוספות מאותה תקופה (למשל מילונו של ג'ון וילקינס) כמבשרות מוקדמות של המחקר בתרגום מכונה. המילון של בכר מומש בתוכנת מחשב שנכתבה ב-1962.
ב-1663 פרסם את ספרו "Oedipum Chemicum", וספר על חיות, צמחים ומינרלים, "Thier- Kräuter- und Bergbuch".
הסופר ביל ברייסון כתב בנושא:
חוקר נודד.
ב-1660 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת מיינץ. ב-1666 מונה לפרופסור לרפואה באוניברסיטת מיינץ ורופא לארכיבישוף-נסיך בוחר. באותה שנה התמנה גם לתפקיד חבר-מועצה למסחר בווינה, שם קיבל את התמיכה החשובה של הרוזן זינצנדורף, ראש ממשלה וחצרן לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בכר נשלח למשימה מטעם הקיסר להולנד, שם כתב בעשרה ימים את "Methodus Didactica", ולאחר מכן את "Regeln der Christlichen Bundesgenossenschaft" ו-"Politischer Discurs von den eigentlichen Ursachen des Auf- und Abnehmens der Städte, Länder und Republiken". ב-1669 פרסם את ספרו "Physica subterranea", ובאותה שנה עסק עם הרוזן של הנאו (Hanau) בתוכנית ליישוב חלקת אדמה גדולה בין נהרות האורינוקו והאמזונאס.
באותה עת התמנה גם לרופא של הנסיך הבוחר של בוואריה; אך ב-1670 היה שוב בווינה, שם ייעץ להקמת מפעל משי והציג תוכניות להקמת חברה גדולה לסחר עם ארצות השפלה, ולכריית תעלה שתחבר בין הריין והדנובה. בשנת 1678 נסע לאנגליה, ובחן מכרות בסקוטלנד וקורנוול. הוא נפטר באנגליה, באוקטובר 1682.
סוואן
סוּואן (בהנגול: 수원시, בהנג'ה: 水原市) היא בירת מחוז קיונגי בצפון-מערב קוריאה הדרומית. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 1,210,150 תושבים, עובדה ההופכת אותה לעיר הגדולה ביותר בקוריאה הדרומית שאינה במעמד מטרופוליטני, לפרוור המאוכלס ביותר של הבירה סיאול ולאחת הערים הגדולות בקוריאה הדרומית כולה. הכינוי המסורתי של העיר הוא "העיר בת החסידוּת".