האטד הרב פרחים הוא שיח תרמופילי (אוהב חום) הגדל באזורי ערבה ובאזורי חורש ים תיכוני. בארץ ישראל נפוץ האטד הרב-פרחים במישור החוף, בגליל אך גם בערבה.
פרחי האטד דו מיניים, והוא פורח בחודש אפריל. צבע עלי הכותרת צהבהב וורוד.
עלי אטד החוף פשוטים בצורתם ואינם בשרניים, העלים מסורגים (עלה אחד בכל מפרק).
מסדה (יצחק למדן)
אורי כוכבא
אורי כוכבא (8 בפברואר 1910 – 23 בנובמבר 2001) היה חבר קיבוץ נען, אמן ומנהל ארכיון יד טבנקין.
תולדות חייו.
כוכבא נולד בשם ואלטר קוֹך (Walter Koch) בעיר ליסא (Lissa) שבגרמניה. למד ארכיטקטורה בשטוטגרט. היה פעיל בתנועה הציונית, ועלה לארץ ישראל בשנות ה-30. ב-1934 הצטרף לקיבוץ נען, והיה חבר בו עד יום מותו. ב-1938 נשלח להולנד כדי להכשיר בני נוער לעלייה לארץ במסגרת תנועת החלוץ. עם פלישת הגרמנים להולנד במהלך מלחמת העולם השנייה נעצר כנתין מדינת אויב (פלשתינה-א"י) ונשלח למחנה מעצר. בסיום המלחמה במאי 1945 שוחרר ונישא לעדינה לבית ון-קובורדן, שאותה הכיר בעת פעילותם בתנועה הציונית. בשנת 1957 יצא שוב לגרמניה המערבית להדריך בני נוער יהודי. לאחר חזרתו היה פעיל בקיבוץ וב-1976 החל לעבוד בסמינר אפעל של הקיבוץ המאוחד והיה מנהל ארכיון יד טבנקין.
כוכבא נפטר בקיבוצו ב-23 בנובמבר 2001.
משפחתו.
כוכבא היה אחיהם של שמעון אבידן (1911–1994), מייסד ומפקד חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות ורכז הביטחון של הקיבוץ הארצי ושל חנה. הוא היה גיסו של יהודה שמעוני (לואי ון-קובורדן), מבכירי חברת אל על וקצין המבצעים שלה, שהיה מאלו שסייעו לצוות המוסד שלכד את אייכמן. אשתו עדינה (1917–2008) הייתה אלמנתו של יואכים סימון (שושו) (1919–1943), לוחם המחתרת היהודית שהתאבד לאחר שנאסר על ידי הנאצים ועונה קשות. אורי ועדינה השאירו אחריהם שלושה בנים: יכין, קברניט באל על ואמן מוערך; יוסף, איש היי-טק בכיר; ובן מאומץ - אפרים, שהוריו נספו בשואה - חבר קיבוץ נען; נכדים ונינים.
אמנותו.
כוכבא היה אמן מוערך. מירב פעילותו השקיע בציור ובנגינה (קלרינט בעיקר). את פעילותו כצייר החל בעת היותו עצור במחנות בגרמניה, ואכן רוב יצירותיו תרם לבית לוחמי הגטאות. גם לאחר שחרורו המשיך באמנות הציור בסטודיו בקיבוץ. בנו יכין ממשיך את מסורתו.
ביברס אל-ג'אשנכיר
אל-מלכ אל-מוזפר רוכן א-דין בייברס אל-ג'אשנכיר אל-מנסורי (בערבית: الملك المظفر ركن الدين بيبرس الجاشنكير المنصورى), הידוע גם כבייברס השני (מת ב-1310), היה סולטאן ממלוכי, השנים-עשר מבין הסולטאנים הבחרים, אשר שלט במצרים בשנים 1308–1309.
ביברס אל-ג'אשנכיר היה בכיר ממוצא ממלוכי-צ'רקסי בחצרו של הסולטאן קלאוון, ושל שני בניו ח'ליל בן קלאוון ומוחמד בן קלאוון. בין השאר מונה לאמיר, לג'אשנכיר (נושא גביע) ולמשנהו של מוחמד יורשו ובנו של קלאון, בתקופת שלטונו השנייה (1299–1308). ב-1303 פיקד על הצבא הממלוכי והביס את קוטלושאה המונגולי בקרב מרג' א-סאפר ליד דמשק.
הממלוכים הבורג'ים התחזקו בתקופת שלטונו השנייה של מוחמד בן קלאון, והחלו לגבות דמי חסות, שכונו "חימאיה" (حماية, "מס שמירה") . יריביהם של הממלוכים הבורג'ים היו ממלוכים מבית א-צאלח ואל-מנצור, שמנהיגם כונה סלאר, וממלוכים שכונו "אשרפיה" בהנהגתו של ביברס אל-ג'אשנכיר. בסופו של דבר נמלט הסולטן, מוחמד בן קלאון, מקהיר לכרכ שבעבר הירדן ב-1308, בשל חוסר היציבות הפוליטי במדינה.
על ביברס אל-ג'אשנכיר נכפה להחליפו, והוא שלט במדינה כ-11 חודשים. בתקופת שלטונו נמשך חוסר היציבות, וגם הוא נמלט לבסוף עם נאמניו מקהיר בשנת 1309. את מקומו שב ותפס מוחמד בן קלאון, אשר החל את תקופת שלטונו השלישית והאחרונה. ביברס אל-ג'אשנכיר נתפס והוצא להורג ב-1310.
ביברס השני
בייברס אל-ג'אשנכיר
בייברס אל-ג'שנכיר
ביברס אל-ג'שנכיר
השרף ממוגלינצא
תייר סקס
פאני ברייס
פאני ברייס (באנגלית: Fanny Brice; 29 באוקטובר 1891 – 29 במאי 1951) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון, קומיקאית וזמרת יהודיה-אמריקאית, אחת הכוכבות הקומיות הגדולות של שנות העשרים והשלושים. ב-1968 גולמה דמותה על ידי ברברה סטרייסנד בסרט "מצחיקונת", עליו זכתה סטרייסנד בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
תולדות חייה.
פאני בורך (Borach) נולדה בניו יורק למשפחה יהודית שהיגרה לארצות הברית מהונגריה. ב-1908 עזבה את בית הספר והחלה להופיע במופעי בורלסקה (וודוויל המוני עם בסיס גרוטסקי ומיני). ב-1910 שכר אותה פלורנץ זיגפלד למופע "שיגיונות זיגפלד" שלו (Ziegfeld Follies), שבמסגרתו הופיעה בעונות 1910, 1911, 1916, 1917, 1919, 1920, 1921, 1923, 1924, 1934 ו-1936.
ב-1921 הופיעה ב"שיגיונות זיגפלד" עם השיר "My Man" (שהתפרסם גם בביצועה של בילי הולידיי) והקליטה אותו לחברת תקליטי ויקטור. התקליטון היה להצלחה ופרסם את ברייס כזמרת. ההקלטה נכנסה לאחר מותה להיכל התהילה של פרס גראמי.
ב-1929 ו-1930 הופיעה במחזות-זמר בברודוויי, בין השאר במופעי הרביו של בילי רוז, "Sweet and Low" ו-"Crazy Quilt" שכללו קטעים מאת אוסקר לבנט, ג'ורג' מ. קוהאן, איירה גרשווין ואחרים. היא נישאה לרוז ב-1929, השניים התגרשו כעבור עשר שנים. במקביל הופיעה במספר סרטי קולנוע בהם "My Man" (1928), "Be Yourself" (1930), "Everybody Sing" עם ג'ודי גרלנד, ו"זיגפלד הגדול" (1936) ו"שיגיונות זיגפילד" (1946) יחד עם ריי בולג'ר.
"בייבי סנוקס".
ב-1936 החלו שידורי תוכנית הרדיו "שיגיונות זיגפילד באוויר" (The Ziegfeld Follies of the Air) ב-CBS. ברייס הופיעה בתוכנית בדמות הפעוטה Baby Snooks (בייבי סנוקס, התינוקת סנוקס), דמות שניהלה דיאלוגים שנונים בטון ילדותי עם "אביה" (בגילומו של אלן ריד) והפכה ללהיט. הדיאלוגים כללו סדרת שאלות "תמימות" שהובילו את האב למבוכה ולהסתבך בלשונו, דבר שגרר עוד פרץ שאלות, שהציגו את המוסכמות החברתיות באור מגוחך. ברייס הופיעה בדמות זו ברדיו עד מותה והפכה להיות מזוהה עמה. בדצמבר 1937 עברה עם הדמות לתוכנית הבוקר של NBC, ב-1944 עברה שוב ל-CBS במסגרת חצי-שעה קומית בלעדית וב-1948 שבה ל-NBC לתוכנית שנקראה "The Baby Snooks Show". בשלבי התוכנית המאוחרים גילם את דמות האב הנרי סטאפורד, וריד הופיע לעיתים בהופעות אורח כמעסיקו.
ביוני 1950 הופיעו סטאפורד וברייס בדמויותיהם כאב ובתו בתוכנית טלוויזיה בודדת, הייתה זו הופעתה היחידה של ברייס בטלוויזיה.
חייה האישיים.
ב-1911 נישאה למספר ימים בספרינגפילד (מסצ'וסטס) לספר מקומי.
ב-1912 הכירה מהמר מקצועי בשם ניקי אורנסטין, האיש נכלא בכלא סינג סינג ל-14 חודשים וברייס ביקרה אותו שם, לאחר שש שנות חברות נישאו השניים ב-1924, באותה שנה הואשם בגנבת איגרות חוב ונכלא לאחר מאבק משפטי בכלא פדרלי לשלוש שנים. לאחר שחרורו ב-1927 לא שב לביתו והותיר את ברייס עם שני ילדים.
בין 1929 ל-1939 הייתה נשואה לאמרגן בילי רוז.
ברייס נפטרה בהוליווד משבץ מוחי בגיל 59. עשרה ימים לאחר מותה, ב-29 במאי 1951 שודרה תוכנית "בייבי סנוקס" לזכרה.
היטל עובדים זרים
צ'ריטי המתוקה
צ'ריטי המתוקה הוא מחזמר, פרי עטו של המחזאי ניל סיימון. כל שירי צ'ריטי המתוקה נכתבו על ידי דורותי פילדס והולחנו על ידי סיי קולמן. המחזמר, שהועלה בברודוויי בוים על ידי בוב פוסי, אשר תרם את חלקו גם בכוריאוגרפיה.את צ'ריטי גילמה גוון וורדוֹן, אשתו של בוב פוסי, ולצידה שיחק ג'ון מק'מרטין כאוסקר לינדקוויסט.
המחזמר מבוסס על סרטו של פדריקו פליני - לילות כביריה, המתמקד בעליות ובמורדות של פרוצה בעלת תקווה אינסופית. לעומת זאת במחזמר הומר תפקידהּ של הדמות הראשית, צ'ריטי, לרקדנית בתשלום במועדון ריקודים בטיימס סקוור. המחזמר הועלה לראשונה בברודוויי בשנת 1966, והועמד ל-12 פרסי טוני. בנוסף, הוצג המחזמר גם בווסט אנד וכן הועלה פעמים רבות בהפקות מחודשות ברחבי העולם. המחזמר אף זכה לגרסה קולנועית ב-1969 בכיכובה של השחקנית שירלי מקליין וג'ון מק'מרטין לצידה, המגלם את דמותו של אוסקר לינדקוויסט. גם בַּגִּרְסָה הקולנועית נטל בוב פוסי, את שרביט הכוריאוגרף והבמאי.
עלילה.
מערכה ראשונה.
צ'ריטי הופּ ולנטיין היא בחורה צעירה, העובדת כרקדנית בתשלום באולם הריקודים "פאנְדַנְגוֹ" בניו יורק. עם תיק וקעקוע בזרועהּ השמאלית, פוגשת צ'ריטי את בן-זוגהּ צ'ארלי בסנטרל פארק. בעוד צ'ארלי מתגנדר בשתיקה, צ'ריטי היא זו האומרת את משפטי החיזור שבדמיונה הייתה רוצה לשמוע את צ'ארלי אומר לה. היא מחניפה לו ומחמיאה ליופיו ("אתה צריך לראות את עצמךָ") ואילו הוא בתגובה חוטף את התיק שלה ודוחף אותה אל האגם ובורח (לרוב, במחזמר, השחקן מפיל את השחקנית המגלמת את צ'ריטי לבור התזמורת). החולפים-ושבים שמים-לב לצ'ריטי הטובעת אך לא עושים דבר, עד אשר בחור ממוצא ספרדי מצילה לבסוף.
באולם הריקודים, צ'ריטי מנסה לשכנע את עצמה ואת חברותיה כי צ'ארלי דווקא ניסה להציל אותה, אולם ניקי, חברתהּ, מעמידה דברים על דיוקם ואומרת לה: "את מנהלת את הלב שלך כאילו היה זה בית מלון - תמיד יש לך גברים שעושים צ'ק-אין וצ'ק אאוט". הרמן, המנהל, מגיע ומסביר לצ'ריטי וחברותיה כי הגיע שעת-העבודה. הבנות מתייצבות בקדמת הבמה לתחילת השיר המפורסם ביותר במחזמר, Big Spender - בזבזן גדול. הלן וניקי מנסות לנחם את צ'ריטי על חסרונו של צ'ארלי דרך השיר - "נאום מונולוג של צ'ריטי".