על פי הזכות לעיר, חברות בקהילה של בעלי זכויות נרכשת באמצעות קיום שגרה קבועה של חיי היומיום בתוך המרחב העירוני ולא כתוצאה מקרית של לידה, לאום, או של מוצא אתני. לדברי לפבר, הזכות לעיר עשויה לשנות את זכויות האזרח ולהפכן למעשיות וקונקרטיות יותר. התושבים שמשתמשים בשירותים אורבניים רבים זכאים להשמיע את הרעיונות שלהם לגבי המרחב והזמן של פעילויות שלהם בשטח האורבני. כל המשתמשים האורבניים זכאים להשתמש במרכז העיר שהוא אזור מועדף, ולא להתפזר ולהיאלץ להתיישב בגטאות.
אקטיביזם מרחבי הוא האמצעי למימוש הזכות לעיר בהתבסס על מחקרים מתחום האזרחות, הדמוקרטיה, המחאה וההתארגנות. כלומר קיים קשר בין אקטיביזם לבין אזרחות בהקשר העירוני ובפוליטיקה העירונית, כך שקיימת זיקה בין הזכות התאורטית לעיר למימוש המרחבי שלה בפעילות אקטיביסטית . היעדרה של הזכות לעיר –הזכות לנכס, להשתתף, ולייצר מרחבים אורבניים בהתאם לצרכיהם והאינטרסים של תושבי העיר עשוי להזיק למבנה החברתי הפוליטי והתרבותי של העיר ולעורר סכסוכים פנימיים בתוכה.
הרפובליקה הטריפוליטאית
הרפובליקה הטריפוליטאית (בערבית: الجمهورية الطرابلسية, תעתיק מדויק: אלג'מהוריה אלטראבלסיה) הייתה רפובליקה ערבית שהכריזה על עצמאותה של טריפוליטניה מלוב האיטלקית לאחר מלחמת העולם הראשונה.
רקע כללי.
הכרזת הרפובליקה הטריפוליטנית בסתיו 1918 באה בעקבות הכרזת עצמאות רשמית בוועידת השלום בפריז בשנת 1919. הרעיון החל בעיר מיסראתה בעקבות פגישתם של סולימאן אל-בארוני, רמדאן א-סוויחלי, עבד א-נבי בלח'יר ואחמד אל-מריד. זו הייתה צורת השלטון הרפובליקנית הראשונה שהוכרזה רשמית בלוב, אך היא זכתה לתמיכה מועטה של המעצמות הבינלאומיות והתפרקה עד 1923.
איטליה הצליחה לבסס שליטה מלאה על לוב עד 1930. טריפוליטניה האיטלקית, שנוהלה במקור כחלק ממושבה אחת, הייתה מושבה נפרדת מ-26 ביוני 1927 עד 3 בדצמבר 1934, כאשר מוזגה לתוך לוב האיטלקית.
בית פשקוב
בית פשקוב (ברוסית: Дом Пашкова) הוא אחד המבנים הקלאסיציסטים הכי ידועים במוסקבה.
כיום המבנה שייך לספרייה הממלכתית של רוסיה. בית פשקוב נבנה בשנים 1784–1786 ועם השלמת בנייתו הפך לאתר מורשת, ובמשך שנים רבות נחשב לאחד הבניינים היפים במוסקבה.
בית פשקוב ממוקם ליד כיכר בורוביצקאיה. הבעלים הראשון של הבניין היה איש צבא פיוטר פשקוב, שעל שמו הבניין נקראה.
טייסת תחזוקה פלמחים
טייסת תחזוקה פלמחים היא הטייסת המובילה באחזקת, העצמת ובניין הכח במערכי מסוקי הינשוף והכטמ"ם בבסיס פלמחים.
הקמת הטייסת.
פקודת הקמת של טייסת תחזוקה הופצה בשנת 1977, כחלק מהערכות חיל האוויר להקמת בסיס מסוקי קרב מרכזי במדינת ישראל. מפקדה הראשון של הטייסת סא"ל (מיל') שלמה להב, היה זה שהניח את היסודות המוצקים להקמתה של טייסת תחזוקה, שבעקרונותיה המובילים היו הקמת טייסת העוסקת באחזקת מסוקי הקרב בהתאם למדיניות אחזקת מטוסי קרב בחייל. ראשוני הטכנאים בטייסת תחזוקה החלו את שירותם הצבאי בשנת 1979 עם קליטתה של טייסת 190 – טייסת ה"להטוט" ועם פתיחתה של טייסת 160 – טייסת המסק"ר הראשונה, טייסת מסוקי "הצפע" שזה עתה נרכשו מארצות הברית. במקביל לקליטת טכנאים לאחזקת מסוקי הקרב, החלו להקלט גם טכנאים ואנשי מלאכה לאחזקת מערכים קיימים בבח"א 30 – מערכי המל"טים (מלטי מטרה וצילום) בטייסת 200, אחזקת טילים ביחידת ינ"ט ויחידות מבצעיות וייחודיות, אתגר שהפך את טייסת תחזוקה, על 14 גפיה, למובילה ומשמעותית, אתגר שהוביל את אנשיה למתן מענה לצרכים ייחודיים ומתקדמים בצורה עצמאית, לרוב ללא ליווי המטה, שהיה חסר בידע באותם ימים, יחד עם הגדרת תורות אחזקה מתקדמות ופורצות דרך בחיל האוויר.
סמל טייסת תחזוקה.
סמל טייסת תחזוקה שעוצב על ידי אנשי גף מבנה הראשונים עם פתיחתה בשנת 1977, והשתמר עד לימים אלה, הכיל מוטיבים מרכזיים משנות ההקמה – להבי מסוק הלהטוט וחצים המסמלים את המל"טים, גלגל שיניים מכני, ברק אדום לייצוג מערכות החשמל והאלקטרוניקה. רקע הסמל כחול – כרקע הים השוכן לצידו המערבי של בח"א 30.
סמלה הנוכחי של טייסת תחזוקה מייצג את הרעיון המסדר שעל בסיסו הטייסת עובדת כיום ובעתיד לעבוד – שיתוף פעולה מנצח, סינרגיה והרמוניה, חדשנות ויצירתיות, הזנקת זמינות כלי טיס, העצמת האנשים המשרתים בה והנגשת מידע בין כלל המערכים עליהם אמונה טייסת תחזוקה. הסמל כולל בתוכו את האלמנטים הבאים ואשר מביאים לידי ביטוי באמצעות מרכיביו את הפעילות השוטפת בטייסת תחזוקה: תנועה של גופים בתנועה אחת עם כיוון השעון, תנועת להבי מסוק, תנועת להבי מנועי הכטמ"ם, צמצם מטעד"י הכטמ"ם, גלגל שיניים המייצג את רעיון האחזקה, רשת המייצגת הן את רשתות התקשורת בעידן המודרני בכלל המערכים ואת התקשורת שבין אנשי הטייסת. גוני הצבעים שבסמל מותאמים לסרבל הטכנאים ובוצע שימוש ב-4 גוונים בלבד לחידוד ויחודיות המסרים שבסמל תחזוקה. סמל הטייסת העדכני נחנך ביום ער"ח אדר התשפ"א 11/02/21 במסדר טייסתי בראשות מטת"א סא"ל א.
היסטוריה.
במהלך שנות ה-80 וה-90 עסקו טכנאי טייסת תחזוקה באחזקת 2 מערכים מובילים – מערך המסק"ר/מסע"ר (אנפה וצפע) ומערך המטוסים הלא מאוישים (זהבן, חוגלה, כוכב לבן ועוד). האחזקה בוצעה בבסיס ובאתרי הפריסה בימי לחימה (מלחמת שלום הגליל, לבנון הראשונה, מלחמת המפרץ, ענבי זעם) במבצעים מיוחדים, בבט"ש ובשגרה. אחזקה כלי הטיס והאמל"ח כללה לראשונה אחזקה מרכזית ואחזקת דרג ב' למכלולים מוטסים וקרקעיים. בשנת 1982, עברה מפקדת טייסת תחזוקה למשכנה הנוכחי עד היום, למבנה שפורק מבח"א 10 - בסיס "עציון" שבדיונות בקעת הירח בסיני והועתק בשלמותו לחוף פלמחים. יחד עם מבנה מפקדת הטייסת, פורקו מבנים נוספים מבח"א 10 שהיוו תשתית להקמת מבנים לגפי הטייסת דוגמת גף מערכות, מוסכי המסוקים, גף אלקטרוניקה ומודיעין אוויר וכו'.
שנות ה-2000 ואילך מסמנות את המעבר מניהול מסורתי לניהול תהליכים ותוכניות עבודה ושיטות עבודה הנהוגות באזרחות (TQM, ISO9000, תקן איכות ח"א) באמצעות מחשבים ותוכנות ייעודיות לניהול האחזקה וכ"א, מאחזקה מסורתית לאחזקה מבוססת מתקני בדיקה ממוחשבים ורשתות תקשורת וקליטת כלי טיס עתירי טכנולוגיה במערכי המסוקים (ינשוף) והכטמ"ם (זיק, שובל). קליטת המטוסים, מתקני הבדיקה והמערכות הממוחשבות היוותה אתגר ענק לאנשי טייסת תחזוקה, אתגר שבסיכומו תרם רבות להבאת יכולות אסטרטגיות למדינת ישראל ושיפור ביכולות האיסוף, ההגנה והחילוץ של מערכי המסוקים והכטמ"ם בבח"א 30 ובחיל האוויר.
בשנת 2013, במסגרת אירוע "סקר רלצ"ד" שבו התארחו רלצ"ד, ראשי מחלקות במטה ומפקדי טייסות תחזוקה בבסיסי חיל האוויר, עודכן סלוגן טייסת תחזוקה – "מנצחים ביחד" – סלוגן המתכלל את סלוגן הבסיס "שיתוף פעולה מנצח" וסלוגן להק הציוד "מצוינים ביחד".
בשנת 2017 יצא לאור, במעמד מפקדי הטייסת בעבר ובהווה, הספר "40 שנות עשייה בטייסת תחזוקה", ספר המאגד בתוכו את מורשתה של הטייסת, סיפורי מפקדים, נקודות ציון מרכזיות החל מימי ההקמה ועד ימינו, פעילות אנשי הטייסת במלחמות ישראל ובשגרה.
נירבלטק
נירבלטק (בהונגרית: Nyírbéltek) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך לגבול הרומני.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית אנצ'נץ' קטנה בעשרות השנים האחרונות, מ-2,915 תושבים בשנת 1990 עד 2,880 תושבים בשנת 2020.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-14
יהודי נירבלטק.
יהודים התיישבו בנירבלטק בתחילת המאה ה-19. היו ביניהם סוחרים, בעלי מלאכה ובעלי משקים חקלאיים. בזמן הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי בעקבות חילוקי דעות בקונגרס יהודי הונגריה בשנים 1869 ו-1868. במקום היו חברה קדישא, בית כנסת, תלמוד תורה, "חדר" ומקווה.
עם פרסום "החוקים היהודיים" של ממשלת הונגריה בשנת 1938, שהיפלו לרעה את היהודים בתחומי הכלכלה והחברה, החל גל רדיפות חדש שבעקבותיו נושלו רבים מיהודי נירבלטק מפרנסותם.
בשנת 1942 נלקחו צעירים יהודים מנירבלטק לעבודות כפייה.
בדף הקהילה שנכתב בשנת 1944 במסגרת מפקד קהילות הונגריה כתבו יהודי הכפר שיש בקהילה היהודית 117 חברים ואין רב למקום. במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה ובאפריל הועברו 117 יהודי נירבלטק לגטו בנירג'האזה, בו רוכזו רוב יהודי המחוז. כעבור שבוע הועברו משם למשק האראנגוד (HARANGOD) והועסקו בחפירת תעלות. במאי 1944 שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו לכפר כ-20 יהודים ששרדו. הם מצאו את בניין בית הכנסת ואת בית העלמין הרוסים. חיי הקהילה לא נתחדשו והיהודים עזבו את המקום תוך זמן קצר.
מנז'
מנז' המוסקבאי (ברוסית: Московский Манеж) הוא מבנה היסטורי, הנמצא בכיכר מנז' במרכז מוסקבה.
הבניין נבנה ב-1817 כהוקרה ליום השנה החמישי לניצחון במלחמה להגנת המולדת.
בשנים 1824–1825 אוסיפ בובה עיצב את חזיתות המנג' בסגנון האמפירי.
מאז 1831 החלו להתקיים תערוכות וחגיגות בבניין, ואחר כך - קונצרטים ונשפים. לאחר המהפכה הקימו הבולשביקים צריף בשטחיה, ואז מוסך למכוניות ממשלתיות. בשנת 1957 קיבל הבניין מעמד של אולם התערוכות המרכזי, ותערוכות ואירועים ציבוריים אחרים נערכו בו באופן קבוע.
זילנדיה (דמות)
זילנדיה (באנגלית: Zealandia) היא ההאנשה המדינית של ניו זילנד. בצורתה הסטריאוטיפית, זילנדיה מופיעה כאישה הדומה בלבושה ובמראה לבריטניה, שנאמר שהיא אמה של זילנדיה.
היסטוריה.