מנדל שיחקה בתפקיד לאה רוקח במיני-סדרה "גיא אוני" ששודרה בערוץ 1, בבימויו של דן וולמן (2011) ובתפקיד אורח בסדרה "רמזור". הופיעה בוידאו קליפים "איפה את" של אייל קופמן (2004) ו"תוך כדי תנועה" של דנה ברגר (2009). עשתה סרטי תדמית לקוקה-קולה והתעשייה האווירית ושיחקה בפרסומות לביטוח ישיר, 013 ברק ופפסי קולה.
שלומית מנדל למדה פסיכודרמה במשך שנה בשלוחת אוניברסיטת לסלי בישראל. אחר-כך סיימה תואר שני בטיפול באמצעות דרמה תרפיה באוניברסיטת חיפה. בעבודת התזה שלה בדקה באיזו אופן משפיעה הפסיכודרמה על התמודדותם של אחים ואחיות לפגועי הנפש. היא עבדה עם פגועי נפש בבתי חולים פסיכיאטרים, עם מבוגרים בעלי פיגור שכלי, עם קשישים במצב סיעודי ועם ילדים המצויים על הספקטרום האוטיסטי. היא בעלת קליניקה "דרך הדרמה" ומטפלת באופן פרטי, עורכת סדנאות והרצאות.
בן זוגה הוא ויליאם בלאש, במאי, תסריטאי וקופירייטר.
ג'ינה מקי
ג'ורג'ינה "ג'ינה" מקי (באנגלית: Georgina "Gina" McKee; נולדה ב-14 באפריל 1964) היא שחקנית אנגלייה, זוכת פרס באפטא. ידועה בזכות תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "ידידינו בצפון" (1996), "הנסיך האבוד" (2003), "ההגדה לבית פורסייט" (2002), תפקידה כבלה בסרט "נוטינג היל" (1999), וכן כקתרינה ספורצה בסדרת הדרמה של Showtime "הבורג'ס".
ביוגרפיה.
מקי היא בתו של כורה פחם, גדלה בפיטרלי ואיזינגטון שבמחוז דורהם ובסאנדרלנד. לראשונה התנסתה במשחק בסיום בית הספר היסודי כאשר מורתה סיימה את שנת הלימודים באלתורים. היא זוכרת את החוויה כפנטסטית וכתקופה הטובה ביותר עבורה. היא הגיעה למשחק במקרה, כשראתה מודעה להקמת קבוצת דרמה לצעירים בחלון של חנות. היא וחבריה החליטו להיענות למודעה בשביל הבידור שבדבר. מקימי ומנהלי הלהקה, רוס וגריים ריגבי, הצליחו לעורר בצעירים הספקנים התלהבות מתיאטרון. הופעתה המקצועית הראשונה הייתה בסדרת טלוויזיה לילדים "Quest of Eagles" של רשת Tyne Tees.
החל מגיל 15 בילתה מקי שלושה קייצים בלונדון עם תיאטרון הנוער הלאומי. אחרי שסיימה את לימודיה בקולג' איסט דורהם, החליטה להרשם לבית ספר למשחק. בתי הספר "בריסטול אול ויק", "האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון" ו-"Central School of Speech and Drama" דחו את פנייתה, אך למרות שלא הייתה לה הכשרה פורמלית, לא ויתרה על המקצוע שבחרה.
קריירה.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתפקידים קטנים בטלוויזיה בין השאר ב"מופע של לני הנרי". הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה ב-1988 בסרטו של קן ראסל "The Lair of the White Worm" בו כיכב יו גרנט. ב-1996 גילמה את מרי בסדרת הטלוויזיה "ידידינו בצפון", התפקיד זיכה אותה בשלושה פרסים כשחקנית הטובה ביותר, פרס באפט"א, "Royal Television Society Award" וכן "Broadcasting Press Guild Award".
בתיאטרון השתתפה מקי במחזות של הרולד פינטר "המאהב" ו-"The Collection" ב"קומדי תיאטר" בלונדון.
ב-2008 הופיעה ב-"Fiona's Story" דרמה של ה-BBC ובהפקה מחודשת של הווסט אנד למחזה "איבנוב" של צ'כוב. ב-2010 גילמה את דמותה של גונריל ב"המלך ליר" בתיאטרון "דונמר ורהאוס", בבימויו של מייקל גרנדייג' ובכיכובו של דרק ג'קובי. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר. עוד ב-2010 שיחקה בדרמת האימה הטלוויזיונית "The Silence" בתפקיד אם לנערה מתבגרת חרשת.
ב-2012 שיחקה בדרמה הפוליטית "מדינה סודית", מיני סדרה בכיכובו של גבריאל ביירן, בתפקיד העיתונאית אליס קיין.
חיים אישיים.
מקי נשואה לקז קרי מאז 1989, הם חיים בסאסקס המזרחית שבאנגליה. היא צמחונית מאז 1982.
ב-2002 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנדרלנד.
ח'רמיה
החֻ'רמיה (מפרסית: خرمدينة כלומר "[הדת] השמחה") או ח'ראמדין היא תנועה או מספר תנועות דתיות שקמו בעקבות ההתנקשות בחייו של המצביא אבו מסלם איש ח'ראסאן בשנת 755 לספירה על ידי הח'ליפה העבאסי אל-מנסור. תנועות הח'ראמיה התבססו על סגידה כמעט אלילית לאבו מסלם, מתוך אמונה שהוא לא מת אלא ניצל בדרך נס ונמלט אל משכן נסתר בהרי איראן, שם הוא שוכן עם דמויות אחרות כמו הנביא מחמד וזורואסטר ועתיד לחזור כדי לנקום את הבגידה בו ואף לגאול את האנושות.
רקע.
אבו מסלם, מתאסלם מדור ראשון ממוצא איראני, היה האישיות הצבאית שהקימה את ה'מהפכה' (דַוְּלה) העבאסית. הוא היה מצביא מוכשר ומנהיג כריזמטי בקרב תושבי ח'ראסאן, מחוז חשוב בשולי האימפריה המסלמית דאז בגוש האיראני (כיום חלק מאפגניסטן) ומקור תמיכתם הפוליטית של העבאסים. נראה כי אחרי אבו מסלם נהו בעיקר אנשים ממוצא פרסי, בין אם מתאסלמים שזכו למעמד נחות ( מֵוֵאלי ) ביחס למסלמים ערבים ובין אם אנשים בעלי זהות דתית לא ברורה ואף עם נטייה לכיוון הדת הזורואסטרית שטרם נעלמה מאיראן.
אבו מסלם זכה למעמד חשוב בזמנו של הח'ליף העבאסי הראשון אל-צפאח ובתקופתו של הח'ליף אל-מנסור אף סגדו לו ולח'ליף תנועה שנקראה רואנדיה, שהאמינה שהח'ליף העבאסי הוא גלגול של רוח אלוהים ואבו מסלם הוא הנביא שלו. הם התקבצו כדי לסגוד לח'ליף מול ארמונו, והח'ליף נאלץ להרוג אותם. לאחר מכן, הוזמן אבו מסלם לחצר הח'ליף ונרצח בשנת 755 מחשש שהפופולריות שלו תאיים על שלטונו של אלמנצור.
תחילת המרד.
הח'רמיה היו תנועה ששילבה אמונות אליליות זורואסטריות עם יסודות אסלאמיים (בעיקר שיעיים) ועם דמותו ההיסטורית של אבו מסלם. במרידות, שהתרחשו בח'ראסאן ובאזרבייג'ן, השתתפו גם קציניו של אבו מסלם, כמו האשם בן אלחכים המכונה אלמֻקַנַע (רעול הפנים). המרד התחיל על ידי לבלר איראני בשם סנפאד' (סנבאד האמגוש) אשר, בטרם תצא שנה מאז מותו של אבו מסלם, קרא לצעוד על מכה ולהשמיד את הכעבה! סנפאד' טען כי אבו מסלם לא נרצח אלא הפך ליונה ועף אל הרי זגרוס שם הוא חי עם המהדי ומזדק.
שיא המרד וסיומו.
שיא המרד הגיע עם יציאתו לפומבי של אלמקנע ב-759, לשעבר קצין בצבאו של אבו מסלם שהציג את עצמו כנביא של אבו מסלם אשר היה, לטענתו, גלגול של אלוהים ומכריז על אלהותו של אבו מסלם. הוא נכלא עקב דעותיו, אבל השתחרר והתחיל מרד ב-770 בערך למשך כעשרה שנים. ב-755, בחלוף עשרים שנים ליום הירצחו של אבו מסלם, פרץ מרד נוסף בשמו של אצחאק אלטורקי, שטען שאבו מסלם נמצא עם זורואסטר ושניהם יחזרו לגאול את האנושות. גם מרד זה סוכל ב-780 כאשר הצבא העבאסי הגיע לח'ראסאן הרחוקה, ואז אצחאק התאבד עם כל נשותיו.
אבל המרד המשמעותי והארוך ביותר מבחינת השפעתו ואורכו היה המרד של באבכ ח'ראמדין שפרץ ב-817 ונמשך עד 837. זאת הודות למקום ביצורו הטוב בהרי טבריסטאן במצודת באז ואף למספר ניצחונות צבאיים של באבכ ותומכיו. ייתכן כי באבכ היה זורואסטרי מלידה וביקש להחזיר את דת מזדק ואת מלכות ח'וסראו הסאסאנית שקדמה לאסלאם. נפילתו של באבכ נגרמה הודות לבגידתו של סהל אבן סונבט ,נסיך ארמני שאירח אותו . הח'ליף אל-מעתצם הורה לכרות את גפיו בפומבי ואז לתלות את גופתו למשך מספר ימיו בבגדאד. אחר כך, הופשט עורו ונמתח על גבי עורו של שור.
גי'נה מקקי
ארסנאל דה סרנדי
ארסנאל פוטבול קלוב (בספרדית: Arsenal Fútbol Club) היא קבוצת כדורגל ארגנטינאית מהעיר סרנדי שבגראן בואנוס איירס אשר משחקת בליגת העל הארגנטינאית נכון ל-2015.
מועדון הספורט של הקבוצה משתתף גם בסוגי ספורט אחרים כגון כדוריד והוקי שדה.
היסטוריה.
מועדון הספורט ארסנאל סרנדי נוסד בשנת 1957 על ידי חוליו הומברטו גרונדונה, שקיבל השראה לשם ממועדון הכדורגל האנגלי ארסנל. צבעי הקבוצה הם תכלת ואדום, אשר משלבים את צבעי המדים של שתי הקבוצות הוותיקות בעיר, אבז'נדה, ראסינג קלוב (תכלת) ואינדפנדיינטה (אדום). שחקנה הידוע ביותר של המועדון הוא חורחה בורוצ'גה, שהחל את הקריירה שלו בקבוצה ומונה פעמיים למאמן הקבוצה.
הקבוצה העפילה לראשונה לליגת העל הארגנטינאית ב-2002. ב-6 בספטמבר 2006, ארסנאל חתמה על עסקה עם מועדון הכדורגל הספרדי ברצלונה שלפיה ארסנאל תשאיל לברצלונה שחקנים שלא שיחקו יותר משנה בהרכב, ובתמורה לכך ברצלונה תעזור לפתח מתקני אימון לארסנאל. עסקה זו הופסקה בשנת 2007 היות שארסנאל לא יכלה לרשות לעצמה יותר את הסכום שעולה שיפור המתקנים.
בשנת 2004, שיחקה ארסנאל לראשונה בטורניר בינלאומי, גביע סודאמריקנה. בהדרכתו של המאמן בורוצ'גה, הגיעה ארסנאל לשלב רבע הגמר בטורניר והודחה על ידי מועדון מבוליביה.
בעונת 2006/2007 ארסנאל הגיעה למקום ה-5 פעמיים בליגת העל הארגנטינאית (אפרטורה וקלאוסורה), מה שהעניק לה לראשונה מקום בגביע הליברטדורס.
בטורניר גביע סודאמריקנה 2007 הגיעה הקבוצה לגמר לאחר שניצחה את הקבוצות סן לורנסו, גויאס הברזילאית, גואדלחרה המקסיקנית, וריבר פלייט. בגמר שיחקה ארסנאל נגד קלוב אמריקה המקסיקנית. במשחק הראשון בין השתיים ניצחה 3-2 באצטדיון האצטקה. המשחק השני היה אמור להיערך באצטדיונה של ארסנאל, אך האצטדיון לא עמד בקריטריונים של הגמר (40 אלף מקומות ישיבה) ולבסוף המשחק נערך באצטדיון חואן דומינגו פרון, אצטדיונה של ראסינג קלוב. בסוף המשחק ארסנאל הפסידה בתוצאה 2-1, אך בגלל יתרון שערי הזכות היא זכתה בתואר הבינלאומי הראשון שלה.
בשנת 2012 זכתה ארסנאל בתואר הלאומי הראשון שלה, אליפות הליגה בטורניר קלאוסורה 2012. מאוחר יותר התווספו לתואר זה שני גביעים לאומיים: הסופר קאפ הארגנטינאי (2012) וגביע ארגנטינה (2012/13).
קורטדריה מכסיפה
קורטדריה מכסיפה (שם מדעי: "Cortaderia selloana"), המכונה גם עשב הפמפס, היא צמח ממשפחת הדגניים.
מאפיינים.