בשנת 2020 הוכרז כי נטפליקס תעבד את הספרים לסרט לייב אקשן. בסרט יככבו ג'סי טיילר פרגוסון (Jesse Tyler Ferguson), ג'יין לינץ' (Jane Lynch), סשה פיטרס (Sasha Pieterse), ניה ורדלוס (Nia Vardalos), ג'ייסי דוטין (Jaycie Dotin), גארפילד ווילסון (Garfield Wilson) ומארסי טי האוס (Marci T. House).
Grian (יוטיובר)
צ'ארלס בצ'לור, הידוע יותר בכינויו גריאן (באנגלית Grian; נולד ב-9 באוגוסט 1993) הוא אושיית רשת ויוטיובר אנגלי, המוכר בעיקר מסרטוני מיינקראפט שהוא מעלה לערוץ היוטיוב שלו Grian מאז 2014.
ראשית חייו.
צ'ארלס בצ'לור נולד באנגליה. בגיל 7 עבר עם משפחתו ליפן ולאחר כמה שנים – לארצות הברית, שם הוציא תואר בביולוגיה.
קריירה.
גריאן עיצב תפאורות לערוץ CraftedMovie, שיצר סרטונים קצרים של מיינקראפט. הפופולריות של הערוץ פחתה וגריאן עזב אותו. גריאן פיתח את פרויקט Wynncraft עם כמה מחבריו הוותיקים מהערוץ.
בשנת 2018 הצטרף ל-Hermitcraft.
גריאן הוא משתתף קבוע בתחרות משחקי מיינקראפט MCC (Minecraft Championship) וניצח כמה פעמים.
Hermitcraft.
Hermitcraft הוא שרת מיינקראפט הישרדותי רב-משתתפים פרטי ולמוזמנים בלבד, המורכב מהשחקנים הטובים בעולם, שנוצר ב-2012 (שרת המיינקראפט ביוטיוב הוותיק ביותר).
מיולי 2018, מהעונה השישית, גריאן משתתף בשרת, מה שחיזק את הפופולריות של השרת ושל הערוץ שלו.
Wynncraft.
גריאן הוא אחד ממנהלי Wynncraft, שרת מיינקראפט פומבי שמבוסס על ז'אנר משחק תפקידים המוני ברשת (MMORPG), שנוצר ב-2011.
השרת מבוסס על משחקי MMORPG ומשתתפים בו 2 מיליון שחקנים, שיא העולם בכמות השחקנים בשרת מיינקראפט MMORPG.
חיים אישיים.
התחתן בקיץ 2020.
דינה שיהאבי
דינה שיהאבי (בערבית: دينا شهابي; באנגלית: Dina Shihabi; נולדה ב-22 בספטמבר 1989) היא שחקנית סעודית, אשר חיה ועובדת בארצות הברית.
קורות חיים.
שיהאבי נולדה בריאד בירת ערב הסעודית, וגדלה בערב הסעודית, בביירות בירת לבנון, ובדובאי, לשם עברה משפחתה בהיותה בת 7. היא מייחסת לעצמה רקע רב-אתני, משום שאביה, עלי שיהאבי, הוא סעודי למחצה ונורווגי למחצה, ואמה נאדיה, היא ממוצא פלסטיני-גרמני-האיטי, אך גדלה בצרפת.
בדובאי, שיהאבי למדה ראשית בבית הספר היסודי "אל-מוואקב", ובבית הספר הבין-לאומי של האמירויות . בגיל 11 התחילה שיהאבי שיעורי מחול בסטודיו למחול של שארמילה קאמטי במרכז הקהילתי לתיאטרון ואמנויות בדובאי, למדה ריקוד רחוב , ג'אז והיפ הופ, והשתתפה בלהקת המחול המקצועית של קאמטי, "Sharmila Dance". מכיתה ח' עד י"ב היא למדה באקדמיה האמריקאית של דובאי , שם עודדה אותה המורה לתיאטרון לטפח קריירה במשחק, משום שסברה שלשיהאבי יש כישרון טבעי כשחקנית.
קריירת משחק.
דינה שיהאבי עברה לניו יורק בשנת 2007, בהיותה בת 18, במטרה לפתח קריירת משחק. היא למדה במשך שנתיים באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה, והמשיכה לרקוד בזמנה הפנוי. בשנת 2011 היא התקבלה לשני מוסדות: בית הספר ג'וליארד ובית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק . על אף שהיא לא סיימה תואר ראשון, אוניברסיטת ניו יורק ויתרה על תנאי זה, ושיהאבי סיימה שם לימודי תואר שני באמנויות יפות בשנת 2014. בכך הייתה שיהאבי לאישה הערביה הראשונה שהתקבלה לשני מוסדות אלה.
במהלך לימודיה ב"טיש", קיבלה שיהאבי תפקיד קטן, וגילמה דמות משנה בשם עאישה בסרט "David" המספר על דאוד, ילד מוסלמי בן 11 בברוקלין, המסתיר את זהותו המוסלמית, ומתחבר לחבורת ילדים יהודים. פריצת הדרך שלה הייתה בשנת 2014, כאשר שיחקה לצידו של מרטין סטאר בקומדיה הרומנטית "אמירה וסאם" , בה גילמה את דמות אמירה ג'עפרי, מהגרת לא חוקית מעיראק המתאהבת בסאם סנקה, חייל אמריקאי שלחם באפגניסטן ובעיראק. בשנת 2018 היא גילמה את חנין עלי בסדרה "ג'ק ראיין", תפקיד שעליו היא הועמדה לפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2019. בעונה השנייה של הסדרה "פחמן משודרג" (2020), גילמה את הבינה המלאכותית "דיג 301"/"אנאבל".
בסדרת האימה "ארכיון 81" (נטפליקס, 14 בינואר 2022) משחקת שיהאבי בתפקיד מלודי פנדראס, לצידו של מאמדו אצ'יי.
חיים פרטיים.
שפתה הילידית של שיהאבי היא ניב של ערבית לבנטינית, וכמו כן היא דוברת ערבית פלסטינית וערבית לבנונית.
שיהאבי רוקדת, כתחביב.
אלישבע גיל
אלישבע גיל (1936–2016) הייתה כוריאוגרפית, במאית, מורה לתנועה ולמחול ומטפלת בתנועה ישראלית. יצרה עשרות כוריאוגרפיות, שהוצגו במספר רב של קיבוצים ומוסדות בישראל ובארצות הברית.
קורות חיים.
אלישבע גיל נולדה ב-25 בנובמבר 1936 באמסטרדם, למשפה זעיר-בורגנית. כשהייתה בת שש החל הכיבוש הנאצי בהולנד, ובשנת 1942 נשלחה גיל למשפחת אומנה הולנדית, שהסתירה אותה עד לתום המלחמה בביתה בעיירה דוונטר במזרח הולנד. לפי גיל, תנאי הבדידות בהם שהתה גרמו להתהוות של כוחות יצירתיים, אותם תיעלה בהמשך חייה. בעת שהותה במחבוא, נהגה גיל לספר לעצמה סיפורים דרך ידיה, כאשר יד ימין יצגה את כוחות הטוב ויד שמאל את הרוע. בשנת 1945 חזרה גיל לחיק משפחתה. בינואר 1946 נפטר אביה ממחלה, ובאוגוסט 1947 עלתה גיל לישראל עם משפחתה בעלייה בלתי לגאלית. המשפחה עברה בקיבוצים בית קשת ובית השיטה, ועם הפילוג בקיבוץ המאוחד עברו לאיילת השחר.
בשנת 1952, בגיל 15, יצרה גיל עבור קבוצת נוער אותה הדריכה את הכוריאוגרפיה "ריקוד רועים", אותו תיארה כ-"מחול נאיבי המבוסס על מוטיבים עממיים ישראלים, שמח וקליל". הריקוד זכה להצלחה, כאשר הילדים הופיעו עמו מספר פעמים בקיבוץ ובכנסים מחוצה לו. את הריקוד יצרה גיל ללא כל הכשרה מוקדמת במוזיקה או במחול, כאשר את מניעה היא תיארה כ-"כוח
לא מוסבר, תשוקה ליצירה ורצון לתת ביטוי לתכנים החבויים בנפשי". לאחר מכן, יצרה גיל עבור ילדי הקיבוץ את המחולות "ריקוד הפרחים", "חלום ליל קיץ", "תמונה של דגה" "חד גדיא" ועוד. כאשר הייתה בכיתה י"א יצרה גיל את המחול "המהפכה התעשייתית", בעת שכיתתה סיימה ללמוד את הנושא. במחול הייתה במה הבנויה משתי קומות, כאשר הקומה העליונה סימנה את בני הבורגנות, והתחתונה את בני מעמד הפועלים; תוך כדי המחול מתחוללת המהפכה, המעמד השליט פינה את מקומו ובסיום רקדו הפועלים על שתי הבמות. שנה לאחר מכן יצרה גיל את המחול "איילת השחר". בשנת 1955 התגייסה אלישבע גיל לחיל הצנחנים כאלחוטאית, והשתתפה יחד עם אריאל שרון בקרב המיתלה.
לאחר שחרורה מן הצבא נישאה גיל ליגאל ועברה עמו לקיבוץ גונן. בעת חגיגות העשור למדינת ישראל יצרה גיל עבור הקיבוץ את המופע "אלי עשור", בו השתתפו מאות מחברי הקיבוץ. בין השנים 1959–1961 למדה גיל במימון הקיבוץ חינוך גופני בסמינר הקיבוצים, והושפעה בעיקר מגישת המורות יהודית בינטר ולוטה קריסטלר. לאחר מכן החלה גיל ללמד את ילדי גונן, והשתלמה אצל גרטרוד קראוס, אריה כלב, עמוץ חץ, נעמי בהט, תרצה ספיר ועוד. כמו כן לימדה גיל קבוצות של מבוגרים בגונן, וכן ילדים בכפר בלום ונאות מרדכי.
בשנת 1960 יצרה גיל את המחול "גלגוליו של מעיל", בהשראת השיר בעל אותו השם של קדיה מולודובסקי. המחול נצמד לעלילת השיר ומתאר באמצעים שונים את הוויית השטעטל. הריקוד בוצע בשנות השישים עשרות פעמים בידי חברי גונן, בין היתר בגליל, במרכז, בהיכל התרבות בתוכנית "קליידוסקופ", במועצת החינוך של התנועה הקיבוצית, ובכנס להקות מחול.
ב-1962 יצרה גיל את המחול "ריקוד החתונה לפי פיטר ברויגל". הריקוד מתחיל בהקרנת שקופית של הציור חתונה כפרית של פיטר ברויגל האב, ועם העלמות השקופית ניצבים על הבמה 30 משתתפים קפואים, בדיוק לפי ההעמדה בציור שהוקרן, אשר מתחילים בריקוד המתאר את הווי האיכרים. הריקוד עלה עשרות פעמים בקיבוצי האזור, בפרט בחתונות ואירועים שונים.
ב־1966 שיתפה גיל פעולה עם עמוס אטינגר באירוע לציון חמישים שנה להתיישבות היהודית בגליל.
בשנת 1968 יצרה גיל את הריקוד "כובע טמבל" שעלה בכנס מחולות העם בדליה, על בסיס מוטיבים מריקוד אחר של גיל, בעל אותו שם ורעיון, שהוצג בלהבות הבשן. לפי שולמית בת-דורי, חברת קיבוץ משמר העמק, הריקוד זכה לעיון מיוחד בעיתונות, וצוין כ’מסמר הערב׳ כ׳דרך לסגנון חדש ומתגבש במחול הישראלי׳.
בשנת 1969 יצאה אלישבע גיל ללימודים בניו יורק, והסתייעה במלגה שהעניקה לה חסיה לוי-אגרון, מטעם המועצה הציבורית לתרבות ואמנות. שם, למדה גיל בבית ספרם של הכוריאוגרפים מורי לואיס, אלווין ניקולאיס וקרולין קרלסון, וכן קורס בכתב מחול לפי שיטת לאבאן. כמו כן לקחה גיל קורס בתרפיה בתנועה לפי שיטת מריאן צ'ייס, בתקופה בה התחום רק החל להתפתח בארצות הברית. בשהותה בניו יורק העלתה גיל יחד עם המלחין מנחם צור את ההצגה "My Jerusalem", שהוצגה בתיאטרון הילדים היהודי בניו יורק.
בשנת 1971 חזרה גיל לישראל ועבדה במשך עשור כמורה לתנועה בבית הספר האזורי בכפר בלום, והפכה את לימודי התנועה לחלק בלתי נפרד מתוכנית הלימודים בבית הספר, ובמקביל לימדה מחול ותנועה לשחקנים באולפן המחול תל חי. בשנות השמונים לימדה גיל תנועה למורים במכללת אורנים. בשנים 1989–1991 לימדה גיל בסמינר הקיבוצים. בשנת 1984 נבחרה גיל למזכירת גונן.