יום אחד שורה שומעת את ולנטינה מדברת עם ארוסה הברון קונסטנטין, שגם הוא אחד מחייליו של סאיט, על כך שלאביהן ז'וליאן אין הרבה סיכוי להבריא ממחלתו, על אף שעבר ניתוח מוצלח. שורה המיוסרת בורחת ורצה אל העיר. בדיוק כשמגיעה לשוק, פורצים בסערה מורדים בולשביקים ומטילים חיתתם בקרב האנשים. סאיט, שהיה בקרבת מקום כי הריח את ריח היסמין שאפיין את שורה, מציל אותה ומחזיר אותה אל בית בורינסקי. סאיט מבהיר לשורה שאינו רוצה להרע לה, ושמה שאמר לה לפני שהתנשקו בארוחה ההיא היה רציני ואמיתי. באותו הזמן לסאיט נודע שיצא לחזית המלחמה באזור גליציה כנגד האימפריה העות'מאנית, וזה כואב לו, מכיוון שנאמנותו לצאר תעמוד במבחן. סאיט מפחד מאוד ממה שהולך להתרחש בקרב, עד שמנסה להעלות כל עניין ולפתור אותו אל מול פטרו, שחוץ מדיבורים אודות מכתב ההתפטרות מהצבא שהגיש, דואג להזכיר לסאיט שסיכוייו לאהבה עם שורה קלושים, היות שהבטיח לאביו שיתחתן עם אישה טורקייה. פטרו ממליץ לסאיט, שכתב מכתב לשורה ובו הוא מתוודה על אהבתו, שלא לשלוח לשורה את המכתב כדי שלא יעורר מהומה אצל שתי המשפחות, וכך למעשה מונע מסאיט להתקרב אל שורה.
לאחר זמן מה, טטיאנה (טטיה), רקדנית בלט מפורסמת של תיאטרון הבולשוי וארוסתו של גֵ'ליל קמילוב, חברו לנשק של סאיט, משיגה את מכתבו של סאיט, ומוסרת אותו לשורה, על אף שגֵ'ליל המליץ לה שלא יתערבו, כדי לתמוך בסאיט. לאחר ששורה מקבלת את המכתב מטטיאנה, היא נפגשת בעזרתה עם סאיט באמצע קונצרט. שורה וסאיט עוברים לחדר בתוך המבנה שבו יוכלו לדבר ביחידות, ומתוודים זה בפני זו על דבר אהבתם. לאחר מכן סאיט ושורה מתנים את אהבתם ומבלים עד הלילה. דרכיהם של שורה וסאיט נפרדות לזמן ארוך כשהוא יוצא לחזית המלחמה באזור גליציה יומיים אחרי-כן. כל אותה העת שסאיט נמצא בשדה הקרב, פטרו משמש כחברה הטוב ואיש סודה של שורה, ומנצל את ההזדמנות להתקרב אליה, אפילו שכל נושא שהיא מדברת איתו עליו נוגע לסאיט ולחדשות ממנו, אותן היא בקושי מקבלת. בתקופה הזו הוריו של פטרו חשים שבנם מעוניין בשורה, ורוצים להשיא את השניים, מפני שהנישואים ישפיעו לטובה על עסקיהם עם אביה של שורה. לאחר שאמו של פטרו מספרת על רעיון הנישואים לאמה ולדודתה של שורה, גם הן תומכות ברעיון, אבל בדיוק באותו הרגע אחותה הקטנה של שורה, נינה, הסובלת מלקות שכלית, פולטת בחטף ששורה אוהבת את סאיט. מאז בני משפחתה של שורה מתביישים בה ודואגים לעתידה, מפני שבת אצילים ששמה נכתם על ידי רודף שמלות כסאיט לא תמצא בעל.
יום אחד שומע פטרו את שורה מספרת לטינה עד כמה היא אוהבת את סאיט, ושבכוונתם להינשא ברגע שישוב מהחזית. פטרו זועם ושולח מכתב לברונית פולנסקיה, ומזמין אותה לנשף האירוסים של ולנטינה וקונסטנטין, אשר שורה תכננה שלא תוזמן אליו. פטרו משקר לשורה ואומר שהיא הוזמנה על ידי משפחתו של קונסטנטין כדי לא ליצור אי-נוחות. שורה ממשיכה לסבול מנוכחותה של הברונית, ובמהלך עימות בין השתיים היא שופכת עליה יין. כתוצאה מכך ולנטינה מובכת מאוד. ביום למחרת קונסטנטין חוזר להילחם. באותו הזמן בחזית בגליציה, סאיט מפקד על חייליו בתנאים הקשים בקור. הוא מדבר עם גֵ'ליל על כך שברגע שתסתיים המלחמה הוא יבקר את אביו ויבקש את רשותו להינשא לשורה. לאחר מכן חברו ולדימיר נהרג בקרב והוא עצוב. הוא מבטיח שישחה במי קאראגול למענו עם כל חבריו, ומבטיח לגֵ'ליל שישובו ליקיריהם. בקיסלובודסק, שורה מתוודה בפני ולנטינה שהתנתה אהבים עם סאיט. זו מספרת להורים, ואלה, בעקבות כך, מאשרים את אירוסי שורה לסאיט.
אולם בחלוף הזמן, בחורף 1917, סאיט אובד ביער במהלך קרב ומוגדר כנעדר. כל האחראים מהצבא אוסרים על הגדרתו כמת עד שתימצא גופתו, אך פטרו מנצל את אי הוודאות כדי להשפיע על הורי שורה שהיא תינשא לו, בהודיעו שסאיט נהרג, ושמעתה הוא ייקח עליה ועל כל משפחתה אחריות. שורה מתעלפת ונכנסת לדיכאון, ומתחילה לסבול מהתקפי פאניקה, שבעקבותיהם רופא המשפחה מזריק לה תרופות הרגעה פעם אחר פעם. כמה ימים לאחר מכן, ז'וליאן, שמחלתו החמירה, נופח את נשמתו. הוריו של פטרו שמים לב שהוא נעלם בלילות, ומודאגים מפני שלא רוצים שיבלה עם נשים אחרות כשהם מתכננים להשיאו לשורה. אולם, מה שמתגלה הוא שפטרו משתף פעולה עם המורדים הבולשביקים כדי לוודא שמצבו יהיה טוב לאחר המהפכה המתקרבת. באותו הזמן, גֵ'ליל מחפש את סאיט ללא הרף, ומוצא אותו שוכב פצוע בבית חולים צבאי מחוסר הכרה. כמה ימים אחרי כן סאיט שב להכרתו. דיכאונה של שורה מחריף לאחר מות אביה, והיא מנסה להתאבד בשתיית רעל. פטרו מונע ממנה להתאבד וכך מגדיל את חובותיהן המוסריות של בנות ורז'נסקי כלפיו, ומקווה שזה ימריץ את אירוסיו לשורה. אולם הדודה נדיה אינה נחפזת לאשר את העניין. פטרו, שיודע כי מצבו יהיה טוב אחרי המהפכה שקרבה ובאה, מנסה לשכנע את בנות ורז'נסקי להתלוות אליו לפטרוגאד, מבלי לגלות להן את הסיבה להתעקשותו הנחרצת. הדודה מתנגדת ומעדיפה לעזור להן בעצמן.
המהפכה פורצת והצאר מודח. עתה לכל החיילים מסוכן להיחשף ברחובות, וסאיט וג'ליל מתכננים לשוב לאלושטה ולקחת עמם את טטיאנה ואת שורה. באפריל 1917 הם עוצרים לביקור בביתו של פטרו, ההמום לגלות שסאיט חי, לאחר שהיה בטוח שהוא מת, ואף ציין זאת בפגישה עם בכירים בולשביקים שמטרתה הייתה חשיפת שמות חיילי הצאר שצריך להרוג. כך למעשה הוא הציל את סאיט. לעומת זאת הוא לא אמר דבר בפגישה ההיא בדבר ג'ליל או מישה, ולכן כשהוא רואה את ג'ליל וסאיט בביתו, פניו מחווירות והוא מתקשה להסתיר את חרדתו מפניהם. סאיט וג'ליל מגלים לו שמישה עומד לפגוש אותם בבקתה, והוא חומק החוצה כדי להודיע למורדים על כך. באותו הערב המורדים תופסים את מישה, וסאיט וג'ליל, אשר באו דקות אחר-כך, חושבים שמישה רצה במותם. בינתיים בקיסלובודסק המורדים משחיתים את הכניסה לביתן של בנות ורז'נסקי, מה שגורם להן לארוז מהר ולברוח עם הדודה כל עוד נפשן בן. במאי 1917 סאיט, ג'ליל וטטיה מגיעים לבית ורז'נסקי בקיסלובודסק ומגלים שהבית הושחת ושהבנות אינן. בעודם שוהים בבית מלון, ג'ליל פוגש בשורה וכך סאיט ושורה מתאחדים בשנית. בתחנת הרכבת, לפני שבנות ורז'נסקי עוזבות, סאיט מבקש את ידה של שורה מאמה קטרינה, אולם היא והדודה נדיה אינן מסכימות שהיא תתלווה אליו לאלושטה, מפני שהמורדים רוצים במותו של סאיט וזה עלול לסכן את שורה. ג'ליל מגלה שישנם מורדים נושאי נשק מחוץ לתחנה וקורא לסאיט להבריח אותם כדי להגן על הנוסעים בתחנה. לאחר שהיריות נפסקות כל האנשים בתחנה בורחים החוצה. סאיט מחלץ את שורה מבין ההמונים, אך מסכים עם אמה ודודתה שעליה לנסוע איתן, ושעניין הנישואים יתקדם כהלכה בקיץ. אולם, לאחר ששורה עולה לרכבת אחותה נינה שואלת אותה מדוע החליטה להיפרד שוב מסאיט, והאם זה מפני שהיא מפחדת להיות לצידו כשהוא מבוקש. בעקבות כך שורה מבינה שליד סאיט היא לא תירא מדבר לעולם, ולכן היא קופצת מהרכבת ונוסעת עם סאיט, ג'ליל וטטיאנה לאלושטה.
לאחר אירועים אלה, הסדרה מעמידה את שורה וסאיט מול מכשולים רבים שמאיימים על אהבתם.
אלרן מוראש
אלרן מוראש הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש מפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים. קודם לכן שימש מפקד חטיבת ביסלמ"ח, קצין אג"ם של פיקוד הצפון ומפקד עוצבת חירם.
ביוגרפיה.
מוראש התגייס לצה"ל, והחל את שירותו בקורס טיס. לאחר שנשר מהקורס התנדב לצנחנים ושובץ בפלס"ר צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס מונה למפקד צוות בפלנ"ט צנחנים. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדס"ר צנחנים. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה מבצעית בגדוד 202. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 202. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח צנחנים.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שמשון, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בהמשך שירת כראש ענף לחימה אורבנית במל"י בין השנים 2012–2013. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת האש, ושימש בתפקיד בין השנים 2013–2015. ב-12 ביולי 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושירת בתפקיד זה עד 20 באפריל 2017. במאי 2017 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2019. בסיום תפקידו יצא ללימודים בחו"ל. ב-25 באוגוסט 2020 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח, ושימש בתפקיד עד יוני 2022. בשנת 2022 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים.
קנושה
קנושה (באנגלית: Kenosha) היא בירת מחוז קנושה במדינת ויסקונסין בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות ימת מישיגן בדרום-מזרח ויסקונסין, בקרבת הגבול עם אילינוי. בעיר מתגוררים 99,218 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר הרביעית מבחינת גודל אוכלוסייתה הן בין ערי ויסקונסין (אחרי גרין ביי, מדיסון ומילווקי) והן בין הערים השוכנות על גדות ימת מישיגן (אחרי גרין ביי, מילווקי ושיקגו).
היסטוריה.
במקום בו נמצאת העיר כיום ישבו שבטים אינדיאנים שונים, בהם הפוטאוואטומי (Potawatomi) והאוג'יבווה (Ojibwe).
המתיישבים הראשונים ממוצא אירופי הגיעו לאזור בסביבות 1830. ההתיישבות גדלה וב-1835 הוקמה העיירה "פייק קריק" (Pike Creek). תוך זמן קצר הוקם נמל בעיירה שהפך לנמל חשוב באזור הימות הגדולות וכבר ב-1837 שם העיירה שונה ל"סאות'פורט" (Southport, "נמל דרומי"). ב-1850 השם שונה פעם נוספת, הפעם ל"קנושה", אינגלוז של השם האינדיאני של המקום.
מתחילת המאה ה-20 בעיר היו מפעלים לייצור כלי רכב שעברו בהדרגה לשליטת אמריקן מוטורס. מפעלים אלו נסגרו עם מכירת החברה לקרייזלר בשנות ה-80 של המאה ה-20.
כלכלה.