דוקטרינת סינטרה (באנגלית: Sinatra Doctrine; ברוסית: Доктрина Синатры) היה השם שנתנה הממשלה הסובייטית של מיכאיל גורבצ'וב, בבדיחות הדעת, כדי לתאר את המדיניות שנתנה למדינות החברות בברית ורשה הזכות להחליט בעצמן על ענייניהן הפנימיים. השם רמז לשירו המפורסם של פרנק סינטרה "בדרכי שלי" – ברית המועצות איפשרה למדינות אלה ללכת בדרכן.
היה זה שינוי מהותי מדוקטרינת ברז'נייב, שהכתיבה שליטה הדוקה על ענייניהן הפנימיים של מדינות הלוויין הקומוניסטיות. דוקטרינת ברז'נייב שימשה כדי להצדיק את הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה בשנת 1968, כמו גם את הפלישה לאפגניסטן, שלא הייתה חברה בברית ורשה, בשנת 1979. בסוף שנות ה-80 הפכו סדקים מבניים בשיטה הסובייטית, בעיות כלכליות גוברות והולכות, עלייה ברגשות האנטי-קומוניסטיים והאפקט המצטבר של ההסתבכות הסובייטית במלחמה באפגניסטן את כפיית רצונה של ברית המועצות על שכנותיה לבלתי-מעשית.
הביטוי נטבע ב-25 באוקטובר 1989 על ידי דובר משרד החוץ הסובייטי גנדי גרסימוב , אשר הופיע בתוכנית הטלוויזיה האמריקנית הפופולרית "בוקר טוב אמריקה" כדי לדון בנאומו של שר החוץ הסובייטי אדוארד שוורדנדזה, שאמר כי ברית המועצות מכירה בחופש הבחירה של כל המדינות, כשהוא מכליל במיוחד את המדינות האחרות בברית ורשה. גרסימוב אמר למראיין: "עתה יש לנו את דוקטרינת פרנק סינטרה. יש לו שיר, "אני עשיתי את זה בדרכי" (My Way). כך שכל מדינה צריכה להחליט בעצמה באיזה דרך לבחור". כאשר נשאל אם זה כולל את הסכמתה של מוסקבה לדחייתן של המפלגות הקומוניסטיות בגוש המזרחי, השיב: "זה בטוח... המבנה הפוליטי צריך להקבע בידי האנשים שגרים שם".
"דוקטרינת סינטרה" נראתה כאישורה של מוסקבה לכך שבנות בריתה יחליטו על עתידן בעצמן. למעשה, הייתה זאת מדיניות שנקבעה בדיעבד, מאחר שבנות בריתה של ברית המועצות כבר זכו ליותר חופש פעולה. כחודש לפני הצהרתו של גרסימוב נבחרה בפולין הממשלה הלא קומוניסטית הראשונה מאז שנות ה-40. ממשלת הונגריה פתחה את גבולותיה עם אוסטריה באוגוסט 1989, ובכך פירקה את מסך הברזל בגבולותיה. מכיוון שהונגריה הייתה לאחת המדינות הבודדות שאליהן הורשו תושבי מזרח גרמניה לנסוע, אלפים מהם נסעו לשם כדי שיוכלו לנצל את הגבול הפתוח ולהימלט למערב. למרבה טרדתה של ממשלת מזרח גרמניה, סירבו ההונגרים לעצור את ההגירה ההמונית.
התפתחויות אלה הטרידו קשות את תומכי הקו הקשה של הקומוניזם כמו אריך הונקר, מנהיגה של מזרח גרמניה, שגינה את סיומה של מסורת "האחדות הסוציאליסטית" של הגוש הסובייטי, ופנה למוסקבה בבקשה כי תטיל את מרותה על ההונגרים. הונקר ניצב בפני משבר קשה מבית, עם הפגנות גדולות נגד השלטון בלייפציג ובערים אחרות במזרח גרמניה. נאומו של שוורדנדזה ותיאורו הבלתי נשכח של גרסימוב לגבי המדיניות החדשה הובנו כדחיית פניותיו של הונקר. המסר היה "אל תטריד אותנו עם בעיותיך, פתור אותן בעצמך".
להכרזה על "דוקטרינת סינטרה" הייתה השפעה דרמטית על הגוש המזרחי; ממשלת מזרח גרמניה קיוותה כי ברית המועצות תתערב להגנת הקומוניזם במזרח גרמניה ובמקומות אחרים. לעומת זאת, ההכרזה על "דוקטרינת סינטרה" סימנה כי ברית המועצות לא תעזור לקומוניסטים המזרח-גרמנים. כמה שבועות לאחר מכן נפלו המשטרים במזרח גרמניה, צ'כוסלובקיה ובולגריה, וחודשיים לאחר מכן סבל גם המשטר ברומניה מגורל דומה, מסמן בכך את סופן של המלחמה הקרה ושל חלוקתה של אירופה.
חדקן לבן
חדקן לבן (שם מדעי: "Acipenser transmontanus"), הידוע גם בשמות "חדקן האוקיינוס השקט" ו"חדקן קולומביה", הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, מסוג החדקן. המין מצוי בחוף המערבי של אמריקה הצפונית מאזור האיים האלאוטיים עד לקליפורניה.
הוא המין הגדול ביותר שחי במים מתוקים באמריקה הצפונית והמין השלישי בגודלו במשפחת החדקניים. החדקן הלבן ידוע בגודלו העצום. הוא מגיע למשקל של 816 ק"ג ולאורך של 6.1 מטר.
מאפיינים פיזיים ומראה.
החדקן הלבן בעל מבנה גוף צנום וארוך (הכולל ראש ואף ארוכים וצרים). לדג אין קשקשים, במקום זאת הוא בעל מעטפת שריון.
יש כ-11-14 חוליות שריון בחלק העליון, בעל סנפיר גבי, 38-48 חוליות שריון צדיות ו9-12 חוליות שריון בטניות בכל צד. צבע מעטפת השריון הוא אפור, כסוף או חום אפרפר. הסנפירים בדרך כלל בצבע אפור כהה. באזור התחתון הוא לבן. יש לו 4 מחושים שבעזרתם הוא שולח מזון לאזור הפה (חסר השיניים) שלו.
החדקן הלבן משתייך לקבוצת דגי גרם אך בגופו יש יותר סחוס מאשר עצם ולכן דומה יותר לכריש. במבנה גופו של החדקן הלבן חל שינוי מועט מאוד מאז הופעתו לפני כ-175 מיליון שנה ולכן צורתו נראית עתיקה.
אזור מחיה ורבייה.
החדקן הלבן חי בתחתית נהרות, מפרצים שופכי נהר הזורמים באיטיות כולל באזורי מים מליחים שנמצאים בכניסה לנהרות גדולים. רוב הזמן יחיה בסביבה ימית ויגיע לאזור הנהר על מנת להשריץ.
החדקן הלבן מיומן במציאת מזון בסחף, בשל חוש הטעם וחוש הריח המעולים. כאשר המזון אינו מספק, הם מסוגלים גם לעבור למים רדודים ולאכול צדפות החיות במים המתוקים.
במשך עונת הרבייה החדקן הלבן עובר למים נקיים ולאזורים מהירים יותר בנהר כמו מתחת לאשד
עם החצץ וסלעים גדולים אשר נמצאים בתחתית הנהר.
חדקן אירופי
חִדְקָן אירופי (שם מדעי: "Acipenser sturio"), הידוע גם בשמות "חדקן בלטי" ו"חדקן מצוי", הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, מסוג החדקן.
מאפיינים.
אורך החדקן האירופי כ-2-1 מטר אורך כשפרטים יכולים להגיע ל-3.5 מטר. בממוצע המשקל שלו הוא 150 ק"ג אך יכול להגיע ל-315 ק"ג. הם מגיעים לבשלות ובגרות מינית בגיל מאוחר (הזכרים בגיל 14-12 והנקבות בגיל 18-16) ויכולים לחיות 40 שנה לכל היותר.
הם מצויים בכל חופי אירופה למעט הים השחור ואף בעלי יכולת לחצות את האוקיינוס האטלנטי ולהגיע לחופי אמריקה הצפונית. כמו שאר החדקנים הם משריצים בנהרות של החופים.
הם אוכלי צדפות וסרטנים שהם מוצאים בעזרת הבינים שלהם.
בתחילת המאה ה-19 הדג היה נפוץ לשם הכנת קוויאר אך הפך לדג מוגן ברחבי אירופה בשנת 1982 ונחשב למין במצב "פגיע" לפי הרשימה של IUCN.
חדקן סיבירי
חדקן סיבירי (שם מדעי: "Acipenser baerii") הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, מסוג החדקן. תפוצתו בסין, רוסיה וישנה האפשרות שחי גם בקזחסטן.
מגיע עד לאורך של 2 מטרים ולמשקל של כ-100 ק"ג. הזכרים מגיעים לבשלות ולבגרות מינית בגיל 9–15 והנקבות בגיל 16–20. הם חיים 60 שנה לכל היותר. הוא ניזון בעיקר מרכיכות ודגים קטנים שמאתר בעזרת פיו.
החדקן נחשב למין בסכנת הכחדה לפי מדד ה-IUCN.
סאעד ג'לילי
קסקטס
חצר כבוד
European Organisation for the Safety of Air Navigation
הדס קלדרון
הדס קלדרון (נולדה ב-10 בדצמבר 1975) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע, מחזאית, תסריטאית, מפיקה ודרמטורגית ישראלית. שימשה בעבר כמנהלת האומנותית של התיאטרון הארצי לילדים ולנוער מיסודו של סמי לוי.
ביוגרפיה.
קלדרון היא בתם של האדריכל משה קלדרון, יליד ישראל; והציירת רינה סוצקבר, ילידת מוסקבה. היא נכדתו של משורר היידיש זוכה פרס ישראל אברהם סוצקבר.
חיה עם בן זוגה טל שטרן, מסעדן, ולהם שני ילדים.
בגיל עשר השתתפה במבחן בד בתיאטרון "הבימה" ונבחרה לשחק בהצגה "המלך מתיא הראשון" בבימוי אורי פסטר. בנעוריה המשיכה לשחק ב"הבימה" ובתיאטרון לילדים ולנוער, בין היתר את דורותי ב"הקוסם מארץ עוץ", ותפקיד של בן ב"בעל זבוב".
בצה"ל שירתה כמפקדת פלוגת טירוניות בבה"ד 12 וסיימה בדרגת סגן. במהלך שירותה הצבאי נטשה את המשחק וחזרה אליו רק לאחר השחרור. ב-2001 סיימה 3 שנות לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. הצגת הסיום שלה, "ברטה והים הגדול", בוימה על ידי מיכאל גורביץ'. עם סיום הלימודים נסעה קלדרון למוסקבה להשתלם במשחק אצל אנטולי וסילייב. כשחזרה לישראל הצטרפה לאנסמבל עיתים של רנה ירושלמי וגילמה את קליטמנסטרה בפרויקט "מיתוס". לאחר שנה וחצי קיבלה הצעה לגלם את התפקיד של סטלה ב"חשמלית ושמה תשוקה" שכתב טנסי ויליאמס והועלתה בתיאטרון בית ליסין. מאז ועד 2018 שימשה קלדרון כשחקנית בית בתיאטרון זה.
במקביל, קלדרון היא גם שחקנית-יוצרת. היא הייתה שותפה ביצירת "", הצגה שזכתה בפסטיבל עכו לשנת 2006, וכן יזמה את ההצגה "הגר" שלאחר מכן הועלתה ב"תיאטרונטו".
בשנת 2010 נסעה קלדרון לגרמניה להשתתף בפרויקט "קשרי משפחה", שיתוף פעולה בין תיאטרון היידלברג ותיאטרון בית לסין, שם יצרו את ההצגה "קוראים לי ייקה" בשיתוף השחקנים. בערב הפרמיירה של ההצגה בגרמניה הלך לעולמו סבה של קלדרון, המשורר אברהם סוצקבר, שבהשראתו נוצרה ההצגה.
ב-2012 יזמה והפיקה את ההצגה "התאומות" בבימוי דורונה בן דור, על פי סיפור של סבה, שעלתה בפסטיבל ישראל וכן בפסטיבל בווילנה.
מחזות ובימוי:
ב-2017 כתבה וביימה ביחד עם עודד אהרליך את הצגת הילדים ׳החבר הכי טוב שלי׳, אשר הופקה בתיאטרון הקיבוץ.
ב-2018 כתבה עם עודד אהרליך את מחזה הילדים ״לציונה יש כנף אחת״ בהפקת תיאטרון הקיבוץ.
ב-2019 כתבו הדס ועודד את המחזה ׳בוא אלי פרפר נחמד׳ בהפקת תיאטרון המדיטק.
כתבה את המחזה ׳פלאפל׳ שהועלה בתיאטרונטו 2019 בהפקת תיאטרון הקיבוץ בכיכובו של יניב סויסה, וכן את המחזה ׳הניגון שבלב׳ בהפקת התיאטרון הארצי לנוער מיסודו של סמי לוי.
ב-2020 כתבה יחד עם עודד אהרליך את ההצגה ׳הכל זהב׳ עם השירים של להקת התרנגולים בבימויו של משה נאור, הפקה משותפת של תיאטרון חיפה והתיאטרון הארצי לילדים ולנוער.
תיאטרון.