תומפסון נולד בבלפונטה שבמרכז פנסילבניה וגדל בעיירה הווארד הסמוכה. אביו היה יוצא צי ארצות הברית. תומפסון בעל תואר ראשון בטיפול תרבותי (therapeutic recreation) מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, ותואר שני כפול באותו המקצוע ובמדעי הבריאות מאוניברסיטת טמפל. במשך 28 שנה עבד תומפסון כמטפל ומנהל בית אבות במחוז לייקומינג, ובמשך שש שנים היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז סנטר. טרם היבחרו לקונגרס התנדב כלוחם אש והיה פעיל בשירותי הצלה ועזרה ראשונה מקומיים.
במהלך 2008 נבחר תומפסון אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס החמישי של פנסילבניה, אחרי שגבר על מארק מקרקן, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ברוב של 58% מקולות הבוחרים לעומת 42% שסחף מקרקן. ב-3 בינואר 2009 תומפסון הושבע לתפקידו. כאשר הקונגרס ה-112 התכנס ב-5 בינואר 2011 לשם בחירת יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, קולו של תומפסון היה ה-218 עבור ג'ון ביינר, מה שהעניק לביינר רוב קולות. במהלך הקונגרס ה-112 מונה תומפסון ליו"ר ועדת המשנה של ועדת החקלאות של בית הנבחרים לענייני ייעור, שימור ואנרגיה.
עם התכנסות הקונגרס ה-115 של ארצות הברית מונה תומפסון לסגן יו"ר ועדת החקלאות של בית הנבחרים, ובדצמבר 2020, לקראת הקונגרס ה-117, מונה לחבר הבכיר בוועדה, והחליף בתפקיד זה את מייק קונאוויי. באוקטובר 2017 הציג תומפסון ביחד עם חבר הקונגרס ג'ו קורטני מקונטיקט את "חוק תזונת החלב בבתי הספר משנת 2017", הצעת חוק לקידום צריכת חלב בידי תלמידים בבתי ספר. לאחר הטבח בתיכון דאגלס ב-2018, אמר תומפסון לקהל תלמידים שהוא אינו מסכים עם הרעיון לחמש מורים, וכי הצביע בעד מימון מערכת בדיקת רקע לאומית משופרת.
בדצמבר 2020 נמנה תומפסון בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
לאחר שהסנאטור הרפובליקני פט טומי הודיע על כוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2022, עלה שמו של תומפסון כמועמד פוטנציאלי לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית.
גל הקור בטקסס (2021)
גל הקור בטקסס הוא גל קור קיצוני, שהכה במדינת טקסס שבדרום ארצות הברית בחודש פברואר 2021. גל הקור גרם להפסקות חשמל ולפגיעה במערכת המים בכל רחבי טקסס, וגבה את חייהם של מעל ל-60 בני אדם.
סיבות להופעת הסופה.
בשל הימצאותה בדרום ארצות הברית וקרוב לרצועת המדבריות העולמית, טקסס לרוב מוגנת מפני פגעי חורף למיניהם. עם זאת, גל קור שפקד את צפון ארצות הברית באמצע פברואר 2021 'גלש' אל טקסס והכה בה קשות. יש שייחסו את התופעה יוצאת הדופן למשבר האקלים
טקסס סבלה ממכת קור דומה ב-2011, שגרמה אף היא לקריסה נרחבת של מערכת החשמל.
פגיעה ונזקים.
הסופה הכתה בחלקים נרחבים של טקסס כבר ב-10 בפברואר, ועד מהרה צנחה הטמפרטורה ברוב המדינה אל מתחת ל-0 מעלות צלזיוס. באותו יום נרשמה בחלקים של טקסס טמפרטורה של מינוס 22 מעלות צלזיוס. עם הצטברות שכבה עבה של שלג על שטחים רבים, הפסקות חשמל יזומות דווחו במספר ערים בארצות הברית, ועוד בסוף אותו יום דיווחו כלי התקשורת על למעלה מ-2 מיליון אזרחים ללא חשמל. ב-13 בפברואר, עם החמרת המצב, דרש המושל גרג אבוט כי בטקסס יוכרז מצב חירום פדרלי, כדי לאפשר למדינה לקבל תקציבים עודפים מהקבינט. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן נענה לדרישה למחרת היום, ב-14 בפברואר.
לאחר מכן החלה הסופה לגבות קורבנות. ב-20 בפברואר עלה מניין הקורבנות ל-60. כאשר הסופה הגיעה לשיאה, כ-4 מיליון בני אדם נותקו מהחשמל באזורים שונים בטקסס, וכ-12 מיליון ללא גישה למים זורמים, שכן אלה קפאו
הגורמים לקריסת התשתיות.
חשמל.
כמעט כל מדינות ארצות הברית היבשתית שייכות לאחת משתי רשתות חשמל גדולות: המזרחית (Eastern Interconnection ) והמערבית (Western Interconnection ), אך רוב טקסס מחוברת לרשת נפרדת משלה. לטקסס יש אמנם כמה חיבורים לרשתות החשמל האחרות כדי לעזור לאספקה בעת חירום, אך בעת הסופה רשתות אלה סבלו מתנאים דומים, ללא יתרת חשמל משמעותית שיכלו לספק.
לטקסס אקלים חם בדרך כלל, ולכן הציוד שם לא בנוי לעמוד בטמפרטורות נמוכות. בטמפרטורות כאלו מצטבר קרח במקומות שונים והדלקים הנוזליים, בעיקר גז טבעי, מתמצקים.
מקורות ייצור החשמל בטקסס מגוונים למדי, וערב הסופה כושר הייצור הכולל בטקסס היה כ־108,000 מגה-ואט: כ-50% מיוצר בתחנות כוח המופעלות בגז טבעי, 30% בטורבינות רוח והשאר בתחנות כוח פחמיות, גרעיניות, ופוטו-וולטאית.
כבר השבוע שלפני הסופה היה קר במיוחד, וכשפרצה הסופה רבע מיכולת יצור החשמל בטקסס היה מחוץ לכלל פעולה: מחצית מהמחסור נבע מתחנות גז טבעי, ששותקו בעיקר בשל קפיאת הגז בצינורות, ומחצית מטורבינות רוח שצופו בקרח שמנע מהן להסתובב. תכסית העננים מנעה מהתחנות הפוטו וולטאיות לייצר חשמל, ואחת מהתחנות הגרעיניות הבודדות יצאה מכלל פעולה בשל קפיאת המים שהיו דרושים לה.
אך הקור הקיצוני גרם לעליה בדרישה לאנרגיה חשמלית, בעיקר לצורך חימום. הדרישה לחשמל עלתה לשיא של מעל 70,000 מגה-ואט (השיא הקודם היה 66,000 מגה-ואט). כושר הייצור ירד במהירות, כאשר תחנת כוח אחר תחנת כוח יצאה מכלל פעולה. עד לבוקר ה-15 בפברואר איבדה טקסס מחצית מכושר יצור החשמל שלה, במצב בו הביקוש לחשמל בשיא של כל הזמנים.
מצב זה חִייב פתרון של השלת עומסים: חלקים מהמדינה נותקו למשך פרקי זמן שונים, כאשר מתקנים חיוניים ממשיכים לקבל את מלוא אספקת החשמל. בסופו של דבר, מערכת החשמל בטקסס לא קרסה, אם כי רבים נותרו ללא חשמל לפרקי זמן ארוכים ביותר.
מים.
מעבר לכשל של מערכות החשמל, צינורות מים רבים קפאו והתפוצצו ובכך גרמו לתקלות רבות במערכת המים.
אריה פלקוב
אריה (ליב) פלקוב (25 במאי 1919, רזקנה – 19 באפריל 2012, ירושלים) היה סירובניק סובייטי, אסיר פוליטי, מפעילי התנועה היהודית בלטביה הסובייטית למען חופש היציאה לישראל.
ילדותו.
פלקוב נולד בשנת 1919 ברזקנה, במשפחתו של שמרל מובשביץ 'פלקוב (21 בדצמבר 1879 – אוגוסט 1941), סוחר ובעל בית, ופרומה רובינובנה גורדינה (1883 או 1884 – אוגוסט 1941); אח – רובין שמרלביץ פלקוב (14 בינואר 1913 – אוגוסט 1941), מורה. אביו, אמו ואחיו של אריה פאלקוב נספו בשואה.
הדוד של אריה פאלקוב – זאב וולף גורדין היה נחשב למומחה הטוב ביותר לעברית בלטביה.
פלקוב למד בחדר, מגיל שמונה היה חבר בארגון "השומר הצעיר", בגיל שלוש עשרה עבר לבית"ר, ארגון נוער שנוצר על ידי זאב ז'בוטינסקי, שם מילא את תפקיד מזכיר ה"קן" (זה היה שם התא ב"בית"ר"). בשנת 1938 סיים את לימודיו בגימנסיה היהודית הממלכתית ברזקנה. לאחר שהחליט לעזוב לארץ ישראל באופן בלתי חוקי, פלקוב התחיל לעבוד במחסן דלק במטרה לצבור את הסכום הדרוש של 650 לאט לשלם עבור הגירה בלתי חוקית. בארץ ישראל הוא רצה להתקבל לאוניברסיטה העברית, אך התוכניות לא התגשמו עקב כניסת כוחות סובייטים ללטביה.
פעילויות בברית המועצות.
באוקטובר 1940, לאחר שצבר את הסכום הדרוש לתשלום למבריחים, מנסה פלקוב ללא הצלחה להפליג לשוודיה על סירת דייגים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה בתחילת יולי 1941, הוא ברח מהצבא הגרמני המתקרב לעיר הולדתו על אופניים לאופוצ'קה, כפר במחוז קלינין. מאופוצ'קה הוא פונה לאזור ליפצק, שם עבד בקולחוז.
פלקוב מחליט להגיע לארץ ישראל דרך איראן, בזמן שהוא מסתתר, עבר דרך גורקי ואסטרחן לבאקו. משלא הצליח לסכם עם המבריחים האזרבייג'ניים, פלקוב מגיע לסטאלינבאד בחיפוש אחר יהודי בוכרי המעביר אנשים מעבר לגבול אפגניסטן. כשלא מצא את מבריח, הוא שוחה עם קבוצת יהודים מעבר לנהר פיאנג ', הגבול הטבעי של ברית המועצות ואפגניסטן, ונופל לידי משמר הגבול האפגני. האפגנים חושדים שהבורחים הם מרגלים סובייטים ומעבירים אותם לידי משמר הגבול הסובייטי.
במשך שמונה חודשים פלקוב נמצא בחקירה של הנ.ק.וו.ד ובשנת 1942 הוא נידון לעשר שנות מאסר ולחמש שנות גלות. הוא ריצה את עונשו במחנות שונים בקזחסטן וברוסיה, מאז 1948 – במחנה מיוחד לאסירים פוליטיים. בעת שהיה במחנה מיוחד הוא הסברה ציונית בקרב אסירים יהודים, הכין, בהוראת סגן ראש המחנה לעבודות תרבות, שתי הרצאות של שלוש שעות על מדינת ישראל.
משנת 1951 עד 1956 בגלות באזור קרסנויארסק עבד בייצור אדני רכבת.
באפריל 1956 הוא שוחרר וחזר ללטביה עם איסור זמני להתגורר בריגה. הוא שהה אצל בת דודה ז'ניה טולצ'ינסקאיה, לאחר מכן התגורר זמנית בביתו של בן דודו זאב וולף גורדין. בריגה הוא ארגן לימוד תורה לצעירים, תולדות ישראל תוך מתן תשומת לב מיוחדת לחינוך הפטריוטי של ילדים. הוא היה אחד מממריצי ההתכנסויות של הנוער היהודי ביער רומבולה והנצחת אתר הרצח ההמוני של יהודים.
לאחר שקיבל אישור שהייה בריגה פלקוב התקבל לעבודה כמנהל מחסן. במטרה לצאת לישראל דרך פולין, הוא התחתן נישואים פיקטיביים עם אישה מווילה שהייתה בעלת אזרחות פולנית בעבר, אך הרשויות לא שיחררו את בני הזוג פלקוב לפולין.
אריה פלקוב הלך בתדירות גבוהה לפגישות עם השר הפנים של לטביה הסובייטית בדרישה לשחררו לישראל, כתב יותר מאלף מכתבים לאלכסיי קוסיגין, לליאוניד ברז'נייב, לניקולאי פודגורני, למערכת העיתונים פראבדה ואיזבסטיה, בה ביקש לתת לו לצאת מחוץ לברית המועצות.