כתב וולטר: "מאז ומעולם לא נולד בעולם אדם עם כשרון גדול יותר ומתאים יותר לשירה אפית... ירושלים המשוחררת, בכמה מחלקיה, היא חיקוי של האיליאדה. הנושא של טאסו אצילי יותר מזה של הומרוס... טאסו למד מהומרוס את אמנות הציון של גוונים שונים של אותו צבע, כוונתי לסוגים שונים של אותה מידה, להבחין בין נועז לנועז, ובין זהיר לזהיר, וכו'. כך גופרדו מתון ונבון, אלדין טרוד ואכזר. הגבורה הנדיבה של טאנרדה נוצצת בניגוד לנמהרות הברוטלית של ארגנטה. אהבה אצל ארמידה היא מיזוג של התגנדרות וזעם, אצל הרמיניה רכות עדינה. לכל אחד מדמויותיו איזה סימן היכר, כמו באיליאדה, וכולם פועלים בהתאם לצביון, מה שלא תמיד קיים בהומרוס; ומבחינה זו הוא שיפר את האמנות שהומרוס לימדו, אך אמנות שלא למד מאף אחד... באשר לסגנונו, הוא נהיר ואלגנטי לכל אורך השיר, ובתארו תאורים הדורשים כח ותפארת, זה נהדר איך העדינות הטבעית של הלשון האיטלקית מתעלה לשגב והוד, ולובשת צורה חדשה בידיו."
כתב פרנצ'סקו קולגרוסו: "האפוס של טאסו אינו האפוס של הומרוס - פרימיטיבי וספונטני, אלא רפלקטיבי והיסטורי. הוא אינו קרוב לאיליאדה ולאודיסיאה, אלא לפארסליה (אפוס היסטורי של המשורר הרומאי לוקאנוס). האפוס ההיסטורי הוא חיקוי של הפרימיטבי והספונטני, אולם חיקוי הכולל סתירה. הסתירה נולדת משני יסודות בעלי טבע שונה המרכיבים את היצירה, ההיסטורי והפנטסטי, דואליות שלא קיימת בשיר ההומרי, בו יש יסוד אחד... מה שייחודי לטאסו הוא תנועה לירית, גוון סנטימנטלי ומלנכולי, שמבדיל את יצירתו מכל האחרות, ונותן לה חשיבות כלשעצמה."
כתב צ'ארלס נייט: " 'ירושלים המשוחררת' הוא המכרה בו עלינו בעיקר לחפש אבנים יקרות של הבנתו האיתנה (של טאסו). אמנם לא נמצא לעיתים תכופות יצירות נפלאות השייכות לדנטה או לשייקספיר; אך נגלה, במידה נכבדת, כמה מהתכונות הנעלות ביותר של שירה נעלה ביותר. הדקות והעקביות ברישומי דמות אין כמוהם אצל אף משורר אפי אחר: העניין בסיפור נשמר ברעננות על ידי אמנות נאותה, לפעמים היישר עם הנושא הראשי, ולפעמים מגוון באפיזודות מאוד יפות ומרגשות. תיאוריו של תופעות טבעיות מקוריים ומגוונים באופן מופלא: הרישומים הרבים המקסימים של שחר מספקים הוכחה שטאסו התבונן בעין של משורר בפנים הלעולם מתחדשות, רעננות, ויפות של הטבע. טאסו הוא המשורר לשכלים צעירים ונלהבים: אין שום דבר שפל במושגיו: גיבוריו, אף על פי שכוחם הפיזי מוגזם במידת מה, הם אנשים של מחשבות נעלות ונלהבות, של רגשות נדיבים ומכובדים."
האפוס "ירושלים המשוחררת" התקבל כאחת מפסגות היצירה של הספרות המערבית, ועד שלהי המאה ה-19 היה נדבך מהחינוך הספרותי האירופאי. היצירה השפיעה במיוחד על השירה האנגלית, תוך השפעה ניכרת על האפוסים "מלכת הפיות" מאת אדמונד ספנסר, "תלאות דוד" מאת אברהם קאולי, ו-"גן העדן האבוד" מאת ג'ון מילטון; ועל "המסע מפריס לירושלים" מאת פרנסואה-רנה דה שאטובריאן. כן "גודפרי מבולוניה", התרגום האליזבתני ל-"ירושלים המשוחררת" של אדוארד פיירקפס, נחשב ליצירת מופת והשפיע על דריידן ועל וולר. בשנת 1762 חובר הדיאלוג "טאסו", המיוחס לריצ'רד הרד, המפגיש את מילטון וטאסו לשיחה על שירתם. אפוסים אחרים שחוברו בהשראת "ירושלים המשוחררת": "כיבוש גרנדה" מאת ג'ירולמו גרציאני, "עוסמן" מאת איוון גונדוליץ', "פן טדיאוש" מאת אדם מיצקביץ', "מלחמות דוד בפלשתים" מאת יל"ג, ועוד.
במהלך הדורות חוברו באירופה יצירות מוזיקליות רבות בהשראת "ירושלים המשוחררת", ביניהן עשרות אופרות (על ידי מונטוורדי, ויוואלדי, הנדל, אלבינוני, גלוק, היידן, דבוז'אק, ומלחינים אחרים).
טאסו כנקודת שבר בין העולם העתיק והעולם החדש.
טאסו נחשב בתקופה הרומנטית לאב טיפוס של המשורר הרומנטי, וכסמל למשורר הגאון הנאבק בחברה שלא מבינה אותו, זה המנסה להתאים את מסורת השירה העתיקה לזמנו. יש קוי דמיון בין המלנכוליה של טאסו לבין זו של המלט, הדמות השייקספירית האהובה על המבקרים הרומנטיים, זו המבשרת את התקופה המודרנית.
להלן יצירות שעסקו בטאסו כנקודת שבר בין העולם העתיק לעולם המודרני:
קליבלנד קבאלירס
Final Fantasy (סדרות משחקים)
Ring-A-Ding-Ding
Ring-A-Ding-Ding הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה 25 של סינטרה והראשון שיצא בחברת ההקלטות הפרטית שלו, רפרייז רקורדס.
הרעיון היה ליצור אלבום ללא בלדות ובעל צליל שמח וקליל יותר. בזמן הקלטת האלבום הראט פאק בהנהגתו של סינטרה הייתה בשיאה ודבר זה השתקף באווירה הכללית של האלבום, קלילה, מעט פזיזה ובעיקר משקפת הנאה מהחיים הטובים.
על אף שבמקביל להוצאתו שחררה גם חברת ההקלטות הקודמת של סינטרה קפיטול רקורדס אלבום נוסף ששמו, "Sinatra's Swingin' Session!!! אותו הקליט במסגרת השלמת התחייבויותיו לחברת ההקלטות. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים האמריקאי ושהה במצעד סך של 35 שבועות.
האלבום יצא על גבי תקליטור בשנת 1991 ואל השירים המקוריים התווספו שלושה שירים חדשים.
הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו
הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו הן סדרת צוללות גרעיניות המשרתות בצי ארצות הברית. בסדרה 18 צוללות, מתוכן 14 הן צוללות טילים בליסטיים המצוידות בטילים גרעיניים ו-4 הן צוללות טילי שיוט המצוידות בטילי טומהוק. הצוללות מסדרה זו הן הגדולות ביותר בצי האמריקני ושניות בגודלן רק לצוללות האקולה הרוסיות. 14 צוללות הטילים הבליסטיים נושאות כמחצית מכלל ראשי הנפץ הגרעיניים של ארצות הברית. הצוללות פותחו בעת המלחמה הקרה כחלק מהשילוש הגרעיני של הטלת פצצות גרעיניות ממטוסים, שיגור מהקרקע ושיגור מהים. הצוללות מהוות חלק חשוב ביותר מיכולת ההרתעה של ארצות הברית, וישארו בשירות פעיל לפחות שני עשורים לתוך המאה ה-21.
בנייה ופיתוח.
לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-20, החל צי ארצות הברית בפיתוח סדרת צוללות טילים בליסטיים חדשה, שתוכל לשגר טילים בליסטיים בין-יבשתיים. בתחילה תוכננו להבנות 10 צוללות בסדרה, ובשנת 1989 הזמין 24 הצי צוללות נוספות, אולם בשנת 1991, בעקבות הסכם START I להפחתת כלי נשק גרעיניים עליו חתמה ארצות הברית, צומצמה ההזמנה ורק 18 צוללות שנכנסו לשירות פעיל אושרו.
הצוללת הראשונה הוזמנה בשנת 1974 מחברת אלקטריק בוט השייכת לחברת ג'נרל דיינמיקס, ונבנתה במספנה בגרוטון, קונטיקט. הצוללת הייתה אמורה להיכנס לשירות בשנת 1977, אך הבנייה התארכה מעבר לצפוי והיא נכנסה לשירות רק בסוף 1981. למרות העיכוב, אלקטריק בוט המשיכה לבנות גם יתר הצוללות בסדרה. הצוללת האחרונה מסדרת אוהיו נכנסה לשירות פעיל בשנת 1997.
עלות בניית הצוללת הראשונה הייתה 780 מיליון דולר. הצוללת השמינית, שנבנתה בשנת 1980 עלתה 1.12 מיליארד דולר ואילו בשנת 1985 האמיר מחיר הצוללת ל-1.8 מיליארד דולר.
היסטוריית שירות.
שמונה הצוללות הראשונות חומשו בטילים בליסטיים מדגם טריידנט 1 C4, החל מהצוללת התשיעית והלאה הן חומשו בטילים גדולים יותר מדגם טריידנט 2 D5. בשנת 2000 החל תהליך הסבה של השמונה הראשונות לשיגור הטילים החדשים יותר, שהסתיים באמצע שנת 2008.
המסלול משימות סיורי הצוללות המדויק הוא סוד שמור ביותר, אשר ידוע רק למעטים המעורבים בתכנון המשימה והוצאתה לפועל. ככל הידוע, סיור ממוצע נמשך 70 יום - בשנת 2014 שברה הצוללת פנסילבניה את שיא משך הסיור כאשר ביצעה בין החודשים ינואר ליוני סיור רצוף שנמשך 140 יום.
עקב היותן הצוללות השקטות ביותר בכל צי ארצות הברית ומהשקטות בעולם כולו, הן משתתפות גם בסיורי איסוף מודיעין מול חופי מדינות אויב ואזורים בהם כל פעילות גלויה נחשבת מסוכנת מדי.
אתנוקרטיה בישראל
אתנוקרטיה הוא מונח מתחום הממשל המתאר מצב בו קבוצה אתנית אחת אוחזת ברוב עמדות הכוח הממשלתיות. אחוז הגבוה אף מאחוז קבוצה זו באוכלוסייה של אותה מדינה.
במשטר אתנוקרטי, קבוצות המיעוט באוכלוסייה מופלות לרעה באופן קבוע על ידי המדינה ועלולות לסבול מדיכוי, רדיפה ו/או הפרות של זכויות האדם והאזרח שלהן.
אתנוקרטיה.
על פי החוקר אורן יפתחאל ישנם מספר סממנים מאפיינים למשטר פוליטי אתנוקרטי:
אתנוקרטיה בשיח הפוליטי בישראל.
אתנוקרטיה הוא מונח שהוטבע בשיח הישראלי על ידי החוקר אורן יפתחאל שבא לבקר את המונח 'דמוקרטיה אתנית' של הסוציולוג הפוליטי סמי סמוחה. באתנוקרטיה השלטון מכונן על ידי, ולמען, קבוצה אתנית דומיננטית אחת המתגוררת בשטחי המדינה, אך גם מחוצה להם. שלטון זה אינו דמוקרטי, אך גם אינו סמכותי או עריצי. בהיותו מושתת על "היגיון אתני", שלטון זה מחזק או יוצר רבדים של זהויות אתניות על בסיסים לאומיים ומעמדיים, וממעיט את חשיבות האזרחות הטוטלית.
המשטר האתנוקרטי, מעצם מהותו המעצימה את ההשתייכות האתנית על זו האזרחית-טריטוריאלית, מעמעם את גבולות המדינה כאסטרטגיה של שליטה בקבוצות להן מוענקת אזרחות מלאה. כך גם בישראל בה ערערו מערכת הבעלות הקרקעית ומדיניות ההתיישבות היהודית את קיומה של המדינה הישראלית כיישות טריטוריאלית חוקית.
אתנוקרטיה קיימת בארצות שבהן קיימת פתיחות פוליטית, אך בו זמנית קבוצה אתנית אחת מנכסת לעצמה את המדינה ופועלת להבטחת התפשטותה ושליטתה בטריטוריה שנויה במחלוקת. המשטר האתנוקרטי דוחק קבוצות אחרות למעמד של אזרחים או תושבים סוג ב'.