ב-31 באוגוסט 2015 הושאל בלשצ'יקובסקי לפיורנטינה האיטלקית עבור מיליון אירו, עם אופציה לרכישה בתום השנה בסכום של 6 מיליון אירו.
ב-1 באוגוסט 2016 חתם בלשצ'יקובסקי בוולפסבורג לשלוש שנים. בינואר 2019 הותר חוזהו של קובה עם וולפסבורג והוא הפך לשחקן חופשי.
ב-8 בפברואר 2019 הודיע קובה כי הוא יחתום במועדון בו שיחק בעבר, ויסלה קרקוב. קובה ביקש לחתום במועדון זה שסובל מקשיים כלכליים, והודיע כי ישחק תמורת שכר נמוך במיוחד, שגם אותו יתרום לבתי יתומים.
קריירה בינלאומית.
בלשצ'יקובסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין ב-28 במרץ 2006, כאשר זומן למשחק הידידות נגד ערב הסעודית. בלשצ'יקובסקי החמיץ את מונדיאל 2006 עקב פציעה. בלשצ'יקובסקי כבש את שערו הראשון בנבחרת ב-22 באוגוסט 2007, במשחק הידידות נגד רוסיה. לבלשצ'יקובסקי היה חלק משמעותי בהצלחתה של נבחרת פולין במוקדמות יורו 2008, אך החמיץ את הטורניר עצמו עקב פציעה. ב-17 בנובמבר 2010, בלשצ'יקובסקי ערך את הופעת הבכורה שלו כקפטן הנבחרת במשחק הידידות נגד חוף השנהב.
ב-8 ביוני 2012, במשחק הפתיחה של יורו 2012 נגד יוון, בישל בלשצ'יקובסקי לרוברט לבנדובסקי, חברו לקבוצה את שער השוויון במשחק שהסתיים בתוצאה 1:1. בשלב הבתים במשחק נגד רוסיה, הוא כבש שער בבעיטה מרחוק ונבחר על ידי פרשני אופ"א לאיש המשחק.
בלשצ'יקובסקי היה מלך שערי הנבחרת בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2014, עם ארבעה שערים.
חייו האישיים.
בלשצ'יקובסקי איבד את אמו בגיל 10 לאחר שאביו רצח אותה. מאז הפך לקתולי. ביוני 2010 נישא בלשצ'יקובסקי לאגתה גולסזווסקה. ב-20 באפריל 2011 נולדה בתו הבכורה, אוליביה.
פרסי ג'קסון וים המפלצות (סרט)
פֶּרְסִי ג'קסון וים המפלצות (באנגלית: Percy Jackson: Sea of Monsters) הוא הסרט השני בסאגת "פרסי ג'קסון והאולמפיים". זהו סרט ההמשך של פרסי ג'קסון וגנב הברק. הסרט ממשיך את הרפתקאותיו של פרסי ג'קסון במסע אחר גיזת הזהב. הסרט יצא לאקרנים ב-16 באוגוסט 2013, ובישראל, הוא יצא ב-25 באוגוסט 2013. הסרט הכניס מעל ל-199,850,315 דולר בעולם.
תקציר העלילה.
לוק מרעיל את העץ של תאליה. העץ שומר על גבולות המחנה מפני המפלצות (שתוקפות חצויים), והרעלתו חושפת את המחנה למתקפה. פרסי ג'קסון, בנו של פוסידון, יוצא למסע עם אנבת' גרובר וטייסון כדי למצוא את גיזת הזהב הקסומה. הכוח של גיזה יכול להציל את המחנה. את הגיזה מחזיק פולימפוס הקיקלופ, שגם לוכד את גרובר. הקבוצה נאלצת להיכנס לתוך ים המפלצות (שידוע לבני אדם כמשולש ברמודה) ולהילחם ביצורים מפחידים, צבא זומבים ארור וברוע האולטימטיבי. פרסי לומד על הנבואה בעניינו, ונלחם בלוק וקרונוס, שליט הזמן. הוא מצליח להחזיר את קרונוס למצב של תרדמה, והוא וחבריו מצליחים להחזיר את הגיזה למחנה החצויים. הגיזה מרפאת את העץ, ואת הגבולות של המחנה, אך היא גם מרפאת את תאליה, שחוזרת לחיים. פרסי מבין כי הנבואה עלולה להיות על תאליה, ולא עליו.
הפקה.
צילומים.
הצילומים לסרט החלו ב-16 באפריל 2012. הסרט היה צריך במקור להשתחרר ב-15 במרץ 2013, אך הוחלט לדחות את תאריך השחרור ל-16 באוגוסט 2013. רוב הסרט צולם בוונקובר וחלק מסצנות הספינה צולמו בניו אורלינס.
שיווק.
חמש תמונות סטילס רשמיות שוחררו ב-21 במרץ ב-2013. הטריילר הראשון שוחרר ב-29 במרץ. ב-2 באפריל 2013, הטריילר הרשמי לסרט הועלה ל-YouTube. הפוסטר שוחרר ב-6 באפריל 2013.
ביקורות.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. מבקרים ציינו שיש הרבה אקשן, וקרבות יפים, אך העלילה לוקה בחסר. מבקרים ציינו את הדמיון בין העלילה של סדרת פרסי ג'קסון לעלילה של סדרת הארי פוטר, אך ציינו כי הסרטים שהופקו בסדרת הארי פוטר עולים בהרבה על הסרטים שהופקו בסדרת פרסי ג'קסון.
פון אוסטינוב
הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה
הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה (באנגלית: The Royal Conservatory of Music, הנודע בשם הקונסרבטוריון המלכותי,
הוא ארגון ללימודי מוזיקה ואולם קונצרטים, שהמטה הראשי שלו נמצא בטורונטו, קנדה. המוסד הוקם בשנת 1886 בידי אדוארד פישר, בשם הקונסרבטוריון למוזיקה של טורונטו. בשנת 1947 הוציא המלך ג'ורג' השישי כתב הרשאה מלכותי להפיכת הארגון לחברת מניות.
היסטוריה.
משכן הקונסרבטוריון בטורונטו הוכרז ב-1995 כאתר היסטורי לאומי של קנדה כאות להכרה בחשיבות המוסד כגורם משפיע על החינוך המוזיקלי בקנדה,
מייקל פוקס הוא יו"ר הוועד המנהל הנוכחי ופיטר סימון הוא הנשיא.
הקונסרבטוריון נוסד בשנת 1886 בשם הקונסרבטוריון למוזיקה של טורונטו ונפתח בספטמבר 1887, בשתי קומות מעל חנות מוזיקה בפינת הרחובות דונדאס ויונג. מייסדו, אדוארד פישר, היה נגן עוגב צעיר, יליד ארצות הברית. היה זה המוסד הראשון בסוגו בקנדה, בית ספר שנועד להכשרת זמרים ונגנים בד בבד עם הקניית אהבת המוזיקה לילדים.
בראשיתו מנה הקונסרבטוריון 100 תלמידים בלבד, אך תוך זמן לא רב יצא שמו ברבים והמספר גדל ל-300. בשנת 1897 רכש הארגון נכס חדש בטורונטו כדי להכיל את ההתרחבות המהירה. כבר בראשית ימיו סופח הקונסרבטוריון לאוניברסיטת טורונטו כדי להכין את התלמידים לבחינות תואר ומאז 1919 חלק את משכנו עם הפקולטה למוזיקה של האוניברסיטה.
ב-1906 ייסד פרנק ולסמן - שהיה למנהל הקונסרבטוריון - את תזמורת הקונסרבטוריון של טורונטו וניהל אותה. כעבור שנתיים היה גוף זה לתזמורת הסימפונית של טורונטו. בשנת 1924 התמזגה האקדמיה הקנדית למוזיקה עם הקונסרבטוריון. גלן גולד - שיש הטוענים כי תלמידו הבולט ביותר של המוסד - למד תאוריית המוזיקה, עוגב ופסנתר בקונסרבטוריון ובגיל 12, בשנת 1946, סיים את לימודיו שם עם תעודת ARCT בהצטיינות יתרה.
בשנת 1947 העניק המלך ג'ורג' השישי כתב הרשאה מלכותי לקונסרבטוריון לאות הכרה במעמדו כאחד מבתי הספר הגדולים למוזיקה בחבר המדינות.
בתקופתו של המנהל אטורה מאצולני (1968-1945) גדל הקונסרבטוריון במהירות. מאצוֹלֶני היה מנהל התזמורת מאז 1934. עוד שתי דמויות בולטות שתרמו להישגי התקופה הזו היו יו"ר מועצת המנהלים אדוארד ג'ונסון (בשנים 1947–1959) וארנולד וולטר, שהתמנה למנהל החטיבה העליונה, שנוסדה בשנת 1946. החטיבה העליונה הציעה תוכנית דו-שנתית שכללה הכשרה לביצוע מקצועי בשילוב עם קורסים נוגעים לדבר בתאוריה ובתולדות המוזיקה. הצלחתו הראשונית של המיזם הניבה תוכנית תלת-שנתית שבסופה יהיו הבוגרים זכאים לתעודת אמן. לצד מיזמים אלה נפתח ב-1946 בית הספר לאופרה של הקונסרבטוריון, שסיפק הכשרה בכל ההיבטים של הפקה אופראית. פיתוחים אלה הוליכו ליצירת להקת האופרה של הקונסרבטוריון המלכותי, שהייתה בהמשך, בשנת 1959, ללהקת האופרה הקנדית.
עקב הצפיפות הגדלה והולכת, עבר הקונסרבטוריון בשנת 1962 אל משכנה לשעבר של אוניברסיטת מקמסטר. לאולמות הקונצרטים והרסיטלים
בכתובת הקודמת נמצא תחליף חלקי בלבד במעבר, והקונסרבטוריון איבד את הספרייה, המעונות ושלושת עוגבי הצינורות שלו.
הקונסרבטוריון היה בשליטת אוניברסיטת טורונטו משנת 1963 עד 1991, אז חזר להיות שוב מוסד עצמאי לחלוטין, בעל השליטה בבניין ובתוכניות המוזיקה השונות שלו.
בשנת 1991 גם פיתח הקונסרבטוריון תוכנית-על לחידוש הבניין ההיסטורי שלו ולהרחבתו בבניית אגפים חדשים באותו מגרש. התוכנית בוצעה בשלבים, שראשיתם בשנת 1997, בשיפוץ אולם הקונצרטים ע"ש מאזולני בבניין אינאטוביץ'. המבנה החדש קרוי "מרכז טלוס להופעות וללימודים" וכולל חדרי לימוד ואולמות חזרות וביצוע, ספרייה ואולם הקונצרטים ע"ש קרנר, בעל אקוסטיקה מעולה ו-1,135 מושבים. בספטמבר 2008 חזר הקונסרבטוריון למשכנו המשופץ והמורחב. אולם קרנר נחנך ב-25 בספטמבר 2009 ופתח עידן חדש של מופעים בקנה מידה גדול בקונסרבטוריון המלכותי.
שמו של הבניין המקורי, מקמסטר הול, שונה ב-2005 לאינאטוביץ' הול, להנציח את תרומת בוגרי הקונסרבטוריון יאן אינאטוביץ' ומרטה ויטר. אדריכלי הבניין הקפידו על שימור רוב חומרי הבניין המקוריים ותוכנותיו הצורניות, כדי לאפשר את הכרזתו כבניין מורשת לאומית.
רבים מבוגרי הקונסרבטוריון הם מוזיקאים בולטים ().
מחנה הריכוז אוהרדרוף
מחנה הריכוז אוהרדרוף (בגרמנית: Zwangsarbeitslager Ohrdruf) היה מחנה ריכוז ומחנה עבודה נאצי ששכן ליד העיר ויימאר בגרמניה. הוא היה חלק מרשת מחנות הריכוז שסבבו את מחנה הריכוז בוכנוואלד.
אוהרדרוף היה מחנה הריכוז הראשון ששוחרר על ידי כוחות צבא ארצות הברית.
היסטוריה.
המחנה הוקם בנובמבר 1944 בסמוך לעיר גותה במדינת תורינגיה שבמרכז גרמניה. האסירים במחנה היו עובדי הכפייה ששימשו ככוח עבודה להקמת מסילת ברזל שהובילה למרכז תקשורת תת-קרקעי שהקמתו מעולם לא הושלמה, וזאת בשל ההתקדמות המהירה של הכוחות האמריקאים.
בסוף מרץ 1945, מנתה אוכלוסיית המחנה כ-11,700 אסירים, אבל בתחילת אפריל יחידות גולגולת המת של האס אס פינתה כמעט את כל האסירים לצעדות המוות למחנה בוכנוואלד. אנשי האס אס הרגו רבים מהאסירים שנותרו במחנה מכיוון שהיו חולים מדי לצאת לצעדה.
שחרור המחנה: אפריל 1945.
המחנה שוחרר ב-4 באפריל על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-4 (4th Armored Division) ודיוויזיית הרגלים ה-89 (89th Infantry Division) של צבא ארצות הברית. כשחיילי הדיוויזיה המשוריינת נכנסו למחנה הם גילו ערימות של גופות, חלקן מכוסה בסיד, וחלק אחר של הגופות כשהן שרופות באופן חלקי.