במלחמת לבנון השנייה פיקד על השייטת במספר מבצעים, ובהם הפשיטה בצור. לאחר המלחמה שלח אל"ם ארז מכתב חריף לרמטכ"ל דן חלוץ ולמפקד חיל הים דודו בן בעש"ט, ובמרכזו טענה כי בן בעש"ט גילה הססנות במהלך המלחמה ומנע את קיומם של מבצעים חיוניים אותם ביקשו לוחמי היחידה לבצע.
בפברואר 2007 סיים לכהן כמפקד שייטת 13.
בוקר בהיר וצח
בוקר בהיר וצח (אנגלית: Bright Shiny Morning) הוא רומן שנכתב על ידי ג'יימס פריי, ופורסם בשנת 2008. הספר עוקב אחרי חייהן של מספר דמויות: אברטון וקייסי, סלבריטאים נשואים; זוג צעיר, מאדי ודילן; משרתת ממוצא מקסיקני בשם אספרנסה וחסר בית המכונה ג'ו הזקן. הספר עוקב לא רק אחר חייהם של הדמויות הראשיות אלא כולל גם פרופיל של דמויות משניות אחרות, כמו גם התייחסות למחוז לוס אנג'לס.
ביקורות.
הספר קיבל ביקורת טובה בניו יורק טיימס, שתיאר את ג'יימס פריי כך: "הוא קיבל הזדמנות נוספת. תראו מה הוא עשה איתה. הוא הפך להיות מספר סיפורים טוב הפעם." מבקר אחד כתב: "שורה תחתונה: אם, על אף השערורייה, אהבת את הספר מיליון רסיסים קטנים, סביר להניח שתרצה לטרוף את בוקר בהיר וצח. כמו מחברו, הוא יכול להיקרא בהרבה שמות, אבל אף פעם לא משעמם. או ביישן."
קרא לזה "דף טרנר", אך הצהיר גם כי פריי "מוביל אותך אל הגבעות הגבוהות מעל הוליווד, מראה לך את הנוף המרהיב ביותר של הכיעור הזה שהוא לוס אנג'לס, ולאחר מכן נוטש אותך לבצע את הבחירה היחידה שבאפשרותך: לקפוץ ".
ב-2 באוגוסט 2008, העיתון Guardian פרסם "אירווין וולשי מוקסם מסיפור הגאולה של ג'יימס פריי-'הקאמבק הספרותי של העשור' ג'יימס פריי הוא בוודאי אחד הכותבים הטובים ביותר והחשובים ביותר שהתגלו בשנים האחרונות."
מפלגות פועלים ביישוב
שלמה פינטו
שלמה פינטו (1954 - יוני 2011) היה ספורטאי פאראלימפי. הוא אלוף ושיאן עולם פאראלימפי. השתתף בחמישה משחקים פאראלימפיים משנת 1976 ועד שנת 1992 וזכה ב-15 מדליות בתחרויות השחייה, מהן 6 מדליות זהב.
ביוגרפיה.
פינטו שירת בחטיבת גולני ולחם במלחמת יום הכיפורים. במהלך הקרבות על החרמון נפצע ושותק בפלג גופו התחתון.
בתקופת שיקומו החל להתאמן בבית הלוחם והיה ספורטאי בענפים שונים: שחייה, בדמינטון וכדורסל כיסאות גלגלים.
מדליות בשחייה.
באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) זכה פינטו ב-3 מדליות, זהב, כסף וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 3x50 מטר מעורב בתוצאה של 2:07.83 דקות, מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 32.51 שניות ומדליית ארד במשחה ל-25 מטר פרפר בתוצאה של 20.76 שניות. באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים, במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:09.75 דקות וסיים במקום רביעי במשחה ל-25 מטר פרפר בתוצאה של 17.84 שניות. עם נבחרת הכדורסל היה שותף לזכייה במדליית זהב. באולימפיאדת הנכים סטוק מנדוויל (1984) זכה ב-5 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:57.78 דקות ו-4 מדליות כסף.
אולימפיאדת השיא.
באולימפיאדת הנכים סיאול (1988) זכה בחמש מדליות, מהן שלוש מדליות זהב ושתי מדליות כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:09.12 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 3:06.40 דקות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 36.49 שניות. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:47.11 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:44.07 דקות.
באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) סיים פינטו במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 30.87 שניות, 16 מאיות השנייה לאט ממדליית ארד ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.79 דקות.
לאחר שפרש פינטו מספורט פעיל, המשיך בריקוד בכיסא גלגלים.
פינטו נפטר ביוני 2011, מספר שבועות לאחר שעבר אירוע מוחי. היה נשוי ואב לשני ילדים.
אדית אוונס
דיים אדית מרי אוונס (באנגלית: Dame Edith Mary Evans; 8 בפברואר 1888 - 14 באוקטובר 1976) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אנגלייה זוכת פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א ומועמדת 3 פרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
אוונס נולדה בלונדון, בתם של קרוליין אן פוסטר ואדוארד אוונס.
בצעירותה עבדה בהכנת כובעים.
הופיעה לראשונה על במה בגיל 12 במחזה של ויליאם שייקספיר "הלילה השנים עשר".
התגלתה על ידי המפיק וליאם פול והופיעה בפעם הראשונה באופן מקצועי בהצגה "שאקונטלה". אוונס זכתה לתשבחות ואהדה רבה בתחילת דרכה על הופעתה במחזה השייקספירי "טרוילוס וקרסידה".
קריירת משחק.
אוונס החלה את דרכה בקולנוע הבריטי בגיל 17 במספר סרטים שקטים.
התגלתה כשחקנית בגיל מאוחר בעיבודים הקולנועיים למחזה "חשיבותה של רצינות" בו שיחקה בתפקיד ליידי אוגוסטה בראקנל הנוקשה (חשיבותה של רצינות) ולאופרה "פיק דאם" בתור הרוזנת רנווסקיה.
ב-1959 הועמדה אוונס לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה" והופיעה בסרטו של טוני ריצ'רדסון "הבט אחורה בזעם".
אוונס הועמדה פעמיים לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בתחילת שנות ה-60 על הופעותייה בסרטים "טום ג'ונס" בתפקיד מיס וסטרן דודתה של סופי וסטרן (סוזנה יורק) ו"גן הגיר".
בשנת 1963 קיבלה אוונס בטקס האוסקר את פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בשמו של טוני ריצ'רדסון שלא נכח באירוע.
ב-1965 זכתה לגלם את דמותה של המחזאית ליידי אוגוסטה גרגורי בדרמה "קאסידי הצעיר".
בשנת 1967 זכתה אוונס בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר, בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי ובפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל ברלין על תפקידה בסרט "הלוחשים" בתור הגברת רוס.
את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לו הייתה מועמדת הפסידה אוונס לקתרין הפבורן.
התפרסמה בשנותיה האחרונות בסרטים המוזיקליים המצליחים "סקרוג'" בתפקיד רוח חג המולד של העבר, "סנדל הזכוכית והורד" בתפקיד המלכה האלמנה
ובעיבוד הקולנועי למחזה "בית בובות".
חיים אישיים.
אוונס הייתה נשואה במשך 10 שנים לג'ורג' בות' אותו הכירה במסגרת עבודתה עד למותו ממחלת סרטן.
בשנת 1946 זכתה לתואר ממסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לתחום המשחק.
קיבלה תוארי כבוד גם מהאוניברסיטאות המובילות ביותר באנגליה.
אוונס המשיכה לשחק ולהופיע על במות עד לפטירתה ב-14 באוקטובר 1976 בגיל 88.
דמי אבטלה
דמי אבטלה הם תשלום המשולם לתושב מטעם ממשלת המדינה שבה הוא מתגורר, והמיועד להבטיח לו הכנסה במהלך התקופה שבה הוא מובטל מעבודה ועד אשר ימצא לעצמו תעסוקה. לרוב משלמת מדינה דמי אבטלה במסגרת מערכת הביטחון הסוציאלי שלה, ודמי אבטלה משולמים רק למי שנרשם כמובטל ובתנאים המיועדים להבטיח כי הוא יעסוק בחיפוש עבודה.
הענקת דמי אבטלה.
תשלום דמי אבטלה למחוסרי עבודה הוא סוגיה בתחום הביטחון הסוציאלי השנוייה במחלוקת חריפה. המצדדים בתשלום דמי אבטלה טוענים, בתמצית, כי תשלומם הוא חיוני בבחינת מתן רשת ביטחון לאדם אשר איבד את מקור פרנסתו, ומיועד להעניק אמצעי קיום לו ולמשפחתו עד אשר ישוב וימצא את מקומו בשוק העבודה. מנגד טוענים המתנגדים לתשלום דמי אבטלה כי הם מהווים נטל על קופת הציבור והוצאת כספים ממנה למטרה בלתי-יצרנית, וכי הם אינם מספקים למובטל תמריץ – או אף נותנים לו תמריץ שלילי – לחפש ולמצוא לעצמו עבודה.
היתרונות של דמי האבטלה:
החסרונות של דמי האבטלה:
תשלום דמי אבטלה איננו נוהג בכל מדינות העולם, בין משום המחלוקת העקרונית בדבר ההצדקה לשלמם ובין משום מצבן הכלכלי הרעוע של חלק מן המדינות והחולשה של מערכת הביטחון הסוציאלי בהן בכלל.
היסטוריה.
ראשית דמי האבטלה בקופות עזרה הדדית של אגודות פועלים. בשנת 1893 הנהיגה עירית ברן ביטוח רשות נגד אבטלה. ביטוח זה סובסד במידה מועטה על ידי העירייה. בשנת 1895 הורשו העיריות בקנטון סנט גאלן להנהיג בתחומן ביטוח חובה נגד אבטלה. ביטוח כזה הונהג בעיר סנט גאלן, אך נתבטל בשנת 1901 לאחר שנכשל בהגבלת מספר המקבלים דמי אבטלה.
באירופה הונהג ביטוח חובה נגד אבטלה במחצית הראשונה של המאה העשרים – בבריטניה בשנת 1911, ובגרמניה ב-1927. בבריטניה, הממשלה השתתפה בשליש מדמי הביטוח, אולם הדבר לא הספיק ונוצרו גירעונות גדולים שכוסו בידי הממשלה. בבריטניה שולמו דמי אבטלה קבועים לכל מובטל ללא קשר לשכר שלהם לפני האבטלה, אולם לנשים שולמו תשלומים מופחתים. בגרמניה, לעומת זאת, שולמו תשלומים בהתאם לשכר לפני האבטלה. עד שנת 1931 היו דמי אבטלה גם באירלנד, איטליה, אוסטריה, פולין, ברית המועצות, בולגריה, אוסטרליה וחלק משווייץ. באותה שנה היה ביטוח רשות נגד אבטלה בבלגיה, הולנד, צרפת, דנמרק, פינלנד, נורווגיה, צ'כוסלובקיה וחלק משווייץ. בצרפת הונהגו דמי אבטלה ב-1940.
תנאים להענקת דמי אבטלה.
הענקת דמי אבטלה כפופה לתנאים שונים - בנוגע לזכאות להם, לשיעור דמי האבטלה ולמשך הזמן שבו ניתן לקבלם. במדינות שבהן נוהג תשלום דמי אבטלה קיים גיוון רב בתנאים אלו, המבטא את הבדלי המדיניות ביניהן בסוגיה זו.
התנאים העיקריים הנוהגים הם אלו:
במרבית המדינות שבהן נוהג תשלום דמי אבטלה הם משולמים בדרך כלל רק למי שנרשם כמובטל בלשכת העבודה המקומית, על מנת ליצור לו תמריץ לחפש עבודה ולא להישאר מובטל. על הנרשם בלשכת העבודה לשתף פעולה עם הניסיונות למצוא לו עבודה. לעיתים מחויבים מובטלים לקבל גם עבודה שאיננה תואמת את מקצועם והכשרתם ערב תחילת האבטלה, או עבודה המרוחקת ממקום מגוריהם, וממי שמסרב לקבל עבודה המוצעת לו נשללים דמי האבטלה או חלקם.