מיס סייגון (באנגלית: Miss Saigon) הוא מחזמר שנוצר על ידי קלוד-מישל שנברג ואלן בובליל, המבוסס חלקית על האופרה "מאדאם באטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, ומביא באופן דומה סיפור רומנטי-טרגי על אישה אסיאתית שננטשה על ידי המאהב האמריקאי שלה. העלילה במחזמר עברה לסייגון בסוף מלחמת וייטנאם, ועוסקת ברומן בין חייל אמריקאי ובחורה וייטנאמית.
העלאה ורקע.
המחזמר הועלה לראשונה בתיאטרון דרורי ליין בלונדון בספטמבר 1989, זכה להצלחת ענק וירד אחרי יותר מ-4,000 הופעות, באוקטובר 1999. במקביל עלה בתיאטרון ברודוויי בשנת 1991, ושיחק לאחר מכן בערים רבות אחרות. לפני עלייתו מחדש בלונדון 2014, נטען כי "מיס סייגון" קבע שיא עולם חדש למכירת כרטיסים ליום הפתיחה. הצגה זו היא ההצלחה הגדולה השנייה של שנברג ובובליל, לאחר "עלובי החיים" ב-1985. נכון ל-2017, מיס סייגון עדיין מוצג בברודוויי.
ההשראה לכתיבת המחזמר הייתה תמונה עם כיתוב, ששנברג מצא במקרה במגזין. בתמונה נראית אם וייטנאמית שהשאירה את הבת שלה בשער היציאה של בסיס חיל האוויר "טאן סון נוט" בסייגון, לקראת עלייתו על מטוס בדרך לארצות הברית, שם עמד לאסוף אותה אביה, חייל משוחרר. שנברג ראה את האם כקורבן האולטימטיבי, שמוכנה להקריב את אושרה על מנת לספק לבתה חיים טובים יותר, מה שהניב את הרעיון המרכזי לעלילה של "מיס סייגון".
הקטע הבולט במחזמר כולל את הפינוי של האמריקנים במסוק מגג השגרירות בסייגון בזמן שקהל וייטנאמים נטושים צורחים בייאוש, מצעד הניצחון של המשטר הקומוניסטי החדש וסצנת מועדוני הלילה המטורפת בעת התבוסה.
עלילה.
סייגון, אפריל 1975, השבועות האחרונים של מלחמת וייטנאם. במועדון "ארץ החלום" מתקיימת תחרות יופי. בין הבנות מופיעה גם הנערה הווייטנאמית קים בת ה-17, שמבלה את הלילה הראשון שלה שם. אחד האורחים, החייל האמריקאי הצעיר כריס, נמשך אליה. ידידו ג'ון קונה מבעלי הבר (המכונה "המהנדס") ראש טבעת על מנת לתת לכריס לבלות ליל אהבים עם קים. שניהם מתאהבים, אבל האושר הוא קצר מועד: המצב הצבאי בסייגון מגיע לסופו, וכריס עוזב אותה עם המסוקים האמריקאים שנחתו בעיר. זמן קצר לאחר מכן, כוחות הוייטקונג נכנסים לסייגון.
שלוש שנים מאוחר יותר. קים ילדה לכריס ילד בשם טאם וחיה את חייה תחת הדיקטטורה של השליטים החדשים. היא עדיין מאמינה בחזרתו של כריס, שאינו יודע דבר על בנו. יום אחד, מצווה בן דודה של קים, טְהוי, שנעשה לקומיסר בממשלה הקומוניסטית החדשה, לחפש אחר קים, אשר שודכה לו בגיל שלוש עשרה, על מנת לממש את נדר הנישואין. כאשר קים מסרבת לו, הוא מתרתח. לאחר שהיא מציגה בפניו את בנה, הוא מנסה בכעס להורגו. בייאושה, קים יורה בו ונמלטת עם "המהנדס" ואלף פליטים אחרים בספינה לבנגקוק.
בארצות הברית, כריס עתה נשוי לאלן האמריקאית והקים חיים חדשים, אבל לא יכול לשכוח את קים ואת וייטנאם. שוב ושוב הוא מתייסר מסיוטים. בכנס על גורלם של ילדים וייטנאמיים אמריקאים, "בּוּי דּוֹי", כריס סוף סוף לומד מחברו ג'ון כי קים עדיין בחיים וכי יש לו בן. הוא מחליט לעשות מעשה וטס יחד עם אלן וג'ון לבנגקוק כדי לראות את ילדו. קים המאושרת לומדת על הגעתו ומספרת ל"מהנדס" שכריס בא לקחת את שלושתם לאמריקה. הוא חושב שזו ההזדמנות שלו לממש את "החלום האמריקאי", וקים היא הכתובת שלו לכך. קים עוברת סיוטים על השעות האחרונות עם כריס לפני שעזב: מאות ווייטנאמים מסתערים על שגרירות ארצות הברית, מבקשים נואשות לצאת מווייטנאם וצופים בחוסר אונים איך המסוק עוזב בלעדיהם, אבל כריס לוקח את קים לגג השגרירות.
במציאות, קים רצה למלון שבו שוהה כריס. היא מלאה בציפייה לפגישה המחודשת ורוצה להפתיע אותו בחדרו. אבל שם היא פוגשת את אשתו של כריס, אלן, שאומרת לה את האמת על החיים החדשים של כריס. קים יוצאת מהמלון נסערת ונואשת. אלן מספרת מאוחר יותר לכריס על המפגש שלה עם קים ושואלת אותו האם החליט בינה לבין קים. כריס חושף בפניה את האירועים הדרמטיים בסייגון ואומר לה שעכשיו היא מרכז חייו. לאחר מכן החליט לתת לבנו לחיות עם אמו בבנגקוק ולתמוך בהם מבחינה כלכלית. קים, לעומת זאת, לא רוצה יותר מאשר לתת לבנה לגדול בבית מוגן בארצות הברית. כאשר כריס, אלן וג'ון מתארחים אצל קים, היא רואה רק דרך אחת להעניק לבנה חיים טובים יותר: היא מתאבדת ומתה בזרועותיו של כריס.
אינמקולדה קונספסיון מרטינז ברנאט
חיל הנחתים המלכותי של תאילנד
חיל הנחתים המלכותי של תאילנד, (בתאית: นาวิกโยธินแห่งราชอาณาจักรไทย), הם כוח הנחתים של הצי המלכותי התאילנדי, שהוא זרוע בכוחות המזוינים של תאילנד. חיל הנחתים הוקם ב-1932, כאשר נוסד הגדוד הראשון בסיועו של חיל הנחתים של ארצות הברית. הגדוד הורחב לרגימנט ב-1940 והיה פעיל בלוחמה נגד אנשי הגרילה הקומוניסטית במשך שנות החמישים והשישים. במהלך שנות השישים הורחב הרגימנט לבריגדה, שוב בסיועו של חיל הנחתים של ארצות הברית. חיל הנחתים המלכותי של תאילנד השתתף בקרבות על גבול מלזיה בשנות השבעים וכיום סדר הכוחות שלו עומד על שתי בריגדות.
היסטוריה.
מבחינה היסטורית לא היה הבדל בממלכת תאילנד בין חיילי יבשה רגילים ובין נחתים, כאשר הצבא המלכותי של תאילנד ביצע את שני התפקידים. המונח בשפה התאית "תאהן מא-רין", שמשמעותו "חיילים ימיים", נוצר בשנת 1833, בתקופת מלכותו של המלך ראמה השלישי. המושג "מא-רין" הוא פשוט תרגום של המילה האנגלית "מרין" (Marine). את התפתחותו של החיל ניתן לחלק לשלוש תקופות.
התקופה הראשונה.
הנחתים של המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 היו מעטים במספרם ושירתו בעיקר כמשמר כבוד שסיפק הגנה למלך במסעותיו ברחבי הארץ.
ב-2 במרץ 1913, משרד הצי ארגן מחדש את הנחתים. מחלקת הארטילריה של הנחתים סופחה "לפיקוד המבצעים של הספינות והמבצרים", בעוד שמחלקת הרגלים של הנחתים בבנגקוק סופחה ל"דיוויזיה הרכובה של קבוצת התקיפה האמפיבית של משרד הצי".
במסגרת ההפיכה של שנת 1932 הפך המשטר של תאילנד ממשטר של מלוכה אבסולוטית למשטר של מלוכה חוקתית. זמן קצר לאחר מכן בוצע ארגון מחדש בצי המלכותי התאילנדי והגדוד הממוכן שלו הפך להיות גדוד הנחתים של בסיס הצי בבנגקוק. גדוד זה נחשב לגדוד הנחתים הראשון של תאילנד.
1932-1955.
גדוד הנחתים השני הוקם בטאטאהיפ (Sattahip) ב-1937. שנתיים לאחר מכן הגדוד השני הורחב להיות משרד חיל הנחתים. זמן קצר לאחר מכן, סכסוך הגבול עם הודו-סין הצרפתית, הפך להיות אלים ונשלחו כוחות של הנחתים להגן על הגבול הדרומי עם מלאיה וכן הגן על מחוז פוקט מפני מתקפה אפשרית.
לאחר כניעתה של יפן בספטמבר 1945, הנחתים של תאילנד סייעו לפרוק מנשקו את הצבא היפני הקיסרי בנפת באן פונג (Baan Pong) שבמחוז רטבורי (Ratchaburi). ב-1950, כאשר האלימות במלזיה גלשה מעבר לגבולה עם תאילנד, כוח של חיל הנחתים נשלח להשיב את השקט במחוז נרטיוואת (Narathiwat ).
באופן מפתיע ב-29 ביוני 1951 פירקה ממשלת תאילנד את משרד חיל הנחתים והנחתים פוזרו בתוך יחידות של הצי. יחד עם זאת, היה זה במהלך מלחמת קוריאה והן צבא ארצות הברית והן הצי המלכותי התאילנדי הפצירו בממשלה לחזור בה.
1955 עד היום.
ארבע שנים מאוחר יותר הבינה ממשלת תאילנד שחיל הנחתים יוכל למלא תפקיד מועיל בהגנת המדינה. ב-30 ביולי 1955 הקימה הממשלה את משרד חיל הנחתים. ב-1961 התגלעו מתחים על שטחו של מקדש מקדש פראה ויהאר, שממוקם על צוק גבוה בצידו התאילנדי של הגבול עם קמבודיה, אך על פי המפות הצרפתיות הוא סומן כנמצא בקמבודיה. במסגרת מתיחות זו, במחוזות צ'נטחאבורי (Chanthaburi) וטרט (Trat), הייתה המשימה הראשונה של חיל הנחתים לשמור על קו החוף ועל הגבול הדרום-מערבי. מאז 1970 ועד היום, כוח המשימה של צ'נטחאבורי-טרט של חיל הנחתים, הוא האחראי על באופן רשמי על הגנת האזור.
במהלך השנים 1972 ו-1973 חיל הנחתים היה מעורב בפעולות האנטי-קומוניסטיות במחוז פתשבון (Phetchabun) ובמחוז צ'יאנג ראי (Chiang Rai). וב-1973 וב-1974 במחוזות פטאני (Pattani), ילה (Yala) ובנרטיוואת (Narathiwat ).
מאז 1975 הכוחות המיוחדים של חיל הנחתים מוצבים בנרטיוואת. ב-1977 הם כבשו את הבסיס הקומוניסטי בקרונג צ'ינג (Krung-Ching) שבמחוז נקון סי טמרט (Nakhon Si Thammarat ) ונשארו שם עד לשנת 1981.
רבים מחיילי חיל הנחתים איבדו את חייהם במשימותיו של החיל. עד היום הם ממשיכים להיות פעילים בפעולות הביטחון. במיוחד במחוזות שבדרום המדינה כנגד המורדים המוסלמים. אנדרטה לציון הקרבתם מוצבת בבסיס הראשי של הצי בסאטאהיפ.
קישורים חיצוניים.
אתר מידע על חיל הנחתים
משטרת העזר הליטאית
משטרת העזר הליטאית (בגרמנית: Litauische Hilfspolizei; בליטאית: Tautinio Darbo Apsaugos Batalionas (TDA), מילולית: "גדודי ההגנה על העבודה הלאומית") הייתה כוח צבאי-למחצה בתקופת הכיבוש הנאצי של ליטא שיועד להלכה לסייע לשלטון הגרמני בשמירה על מקומות בעלי חשיבות אסטרטגית ולמעשה היה כוח רצחני שיועד לרצח יהודים. בין יוני 1941 לאוקטובר אותה שנה עסקו גדודי משטרת העזר ברצח שיטתי של יהודי ליטא (בין השאר רצח יהודי וילנה בפונאר). לאחר חיסול כמעט כל יהדות ליטא, הועברו על ידי הגרמנים לשטחי הכיבוש במזרח אירופה וחלקם שימשו כשומרים במחנות הריכוז. בעת המלחמה הוקמו כשלושים גדודים, 25 בטליוני משטרת עזר ועוד חמישה גדודי בנייה ויחידות מקומיות למטרות מיוחדות, בשני גדודים ליטאיים שירתו גם חיילים מעמים אחרים. מספור הגדודים, הרכבם והיקפם לא היה קבוע והשתנה מדי פעם. רבים מחיילי משטרת העזר נהרגו בקרבות עם פרטיזנים סובייטיים והצבא האדום.
היקף.