לאחר שרכבי הקרל גרט היו מחוסרי פעילות במשך יותר משנה, ב-13 באוגוסט יצאה הוראה מהמטכ"ל להקים במהירות סוללה עם קרל גרט 54 ס"מ ו-250 פגזים, ולשלחה לארמייה ה-9 כדי לבלום את המרד בוורשה. למחרת הוקמה סוללה 638 עם גרט 60 ס"מ, מאחר שתותח 54 ס"מ לא היה זמין עדיין בגלל מחסור בתחמושת. המרגמה הכבדה שונעה על גבי מסילת רכבת והגיעה לתחנת הרכבת המערבית בורשה ב-17 באוגוסט.
לאחר שהמטכ"ל ראה שהקרל גרט הצליח בקרבות בורשה, הוא הורה לשלוח רכב בודד לפריז, אולם מספר ימים לאחר מכן שונתה הפקודה והרכב נשלח גם הוא לוורשה. קרל גרט 040 שלישי נשלח לוורשה ב-10 בספטמבר, ורביעי ב-25 לחודש. שלושה ימים לאחר מכן נשלחה סוללה 638 עם גרט 040 אחד לבודפשט, ובעקבותיה גם סוללה 428 ב-11 באוקטובר 1944. שתי הסוללות נשלחו חזרה לוורשה ב-19 באוקטובר, בהגיעם לעיר ב-28 לחודש.
סוללה 428, עם רכבים מספר 2 ו-6, שניהם עם מרגמת 60 ס"מ נשלחו לחזית המערבית למבצע "משמר הריין" (הקרב על הבליטה), אולם הגיעו לחזית רק ב-29 בדצמבר. סוללה 628 עם גרט מספר 4 מצויד בתותח 54 ס"מ נשלחה גם היא להשתתף במבצע. ב-6 בינואר 1945 גרט מספר 2 נשלחה חזרה לגרמניה לאחר שנפגעה בדרכה לחזית מפצצה. גרט מספר 4 נפגעה מספר פעמים והוחזרה לבסיס ב-31 בינואר. גרט מספר 6 עודנה הייתה בחזית ב-19 בינואר. ב-11 במרץ, סוללה 638 נשלחה לגשר לודנדורף, שם הקרל גרט ירתה 14 פגזים על ראש הגשר, כפי שנכתב ביומן המלחמה של ה-OKW ב-20 במרץ 1945. ב-11 באפריל סוללה 638 פורקה, ואנשיה שולבו לתוך סוללה 428.
כלים ששרדו.
בין ה-21 במרץ ל-11 באפריל 1945, תפסו הכוחות האמריקאים את רכבים מספר 2 ("אווה") ו-5 ("לוקי") כאשר אלו היו על מסילת הרכבת. אחד מאלו נשלחו למתחם אברדין בארצות הברית, ומאוחר יותר נגרס. גורלו של השני אינו ידוע. קרל גרט מספר 6 ("זיוו") נתפס על ידי הסובייטים, וכיום מוצג במוזיאון קובינקה ברוסיה. גורלם של שאר הרכבים גם הוא אינו ידוע.
דני אשר
דניאל (דני) אשר (נולד ב-1 בדצמבר 1944) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, היסטוריון וחוקר היסטוריה צבאית ישראלי. תחום התמחותו העיקרי הוא מחקר צבאי של צבאות ערב, צה"ל ומלחמות ישראל, בעיקר מלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה.
דני אשר נולד וגדל בכפר סבא. התגייס לצה"ל בנובמבר 1962 ושירת בחיל השריון וכקצין במערך המודיעין במחקר ובמודיעין השדה. במהלך שירותו היה קצין פענוח תצ"א במלחמת ששת הימים, ראש מדור מצרים במודיעין פיקוד הדרום במלחמת ההתשה, קמ"ן החטיבה הירושלמית (16) בלחימה מול הפח"ע ביהודה ושומרון, ובמלחמת יום הכיפורים נערך עמה בבקעת הירדן ובאזור אסמאעיליה ממערב לתעלת סואץ, קמ"ן חטיבת שריון, עוזר קמ"ן גיס צפון עם הקמתו, קמ"ן אוגדה בפיקוד המרכז, עורך כתב העת "מערכות", ראש ענף וראש מחלקה באמ"ן מחקר. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה בשנת 1987, לאחר שהושאל והיה בשליחות ציונית עם משפחתו באדמונטון שבקנדה, והמשיך באינטנסיביות בשירות מילואים שם קיבל דרגת תא"ל כקמ"ן גיס דרום.
לאחר השחרור.
לאחר שחרורו היה בצוות ההקמה והדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה במגמת "ברק" ובקורסים נוספים במכללות צה"ל ובמכללה לפיקוד טקטי (מלט"ק). שם פיתח, בין השאר, משחקי מלחמה כולל כאלה נתמכי מחשב, במקביל עסק במחקר ובכתיבה צבאית. בשנת 2002 השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת חיפה בתחום היסטוריה צבאית ולימודי המזרח התיכון. עבודת הדוקטור שלו עסקה בהכנות המצריות למלחמת יום הכיפורים ויצאה לאור בספרו "לשבור את הקונספציה". חקר והוציא לאור מחקרים במחלקה להיסטוריה אודות מלחמת של"ג ובהם המחקר שפורסם בחלקו בדבר הקרב על הבופור. במקביל בנה מרכז מידע מוחשב במפלגת העבודה ובמשך כ-30 שנה סייע במשרד הביטחון למפא"ת / חק"ב במחקר
ובהכנה של תרחישים מבצעים לטובת פיתוח אמצעי לחימה. במהלך השנים עסק כמרצה וחוקר באוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת בר-אילן, מכללת בית ברל ומכון אבשלום. היה מראשוני המרצים בתוכנית חבצלות של אמ"ן באוניברסיטת חיפה. הוא מתרכז במחקר ובכתיבת ההיסטוריה של אמ"ן. במקביל הוא חבר בצוות ההיגוי של העמותה לחקר כוח המגן, הנהלת העמותה למורשת המודיעין (מל"מ), הנהלת העמותה להיסטוריה צבאית וחבר בוועדה הבינלאומית לביבליוגרפיה של היסטוריה צבאית ליד העמותה הבינלאומית להיסטוריה צבאית (ICMH). לאחרונה משמש אשר גם כעורך "אלומון", רבעון עמותת "אלומה" העוסקת בהנצחה והנחלת מורשת השואה והגבורה.
פרסם ספרי מחקר ומאמרים רבים בהיסטוריה צבאית, בעברית ובאנגלית וספרי יחידות ומערכים בצה"ל. הוא מוכר במיוחד כחוקר מלחמת יום הכיפורים וצבאות ערב. בנוסף לכתיבתו הוא מרצה במכללות צה"ל.
על ספרו "לשבור את הקונספציה" זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית בשנת 2004 ובפרס צ'צ'יק למחקרי ביטחון של מרכז יפה באוניברסיטת תל אביב (2003).
משפחתו.
אשתו מנוחה אשת חינוך, שהייתה גם מנהלת חט"ב "אלון" ברעננה ומנהלת המחלקה לחינוך על יסודי במט"ח. בנו איתי אשר הוא סופר ועיתונאי וכיום איש תקשורת יוצר ב"כאן" בתחום הדוקו. בתו נועה אשר-מרקו הייתה הציר הכלכלי של ישראל ביפן וכיום עומדת בראש מעבדת החדשנות של NTT היפנית בישראל. בתו נורית אשר-פניג היא עו"ד המתמחה בזכויות אמנים ומנהלת את מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ הזורע.
ערן צלגוב
ערן צלגוב (נולד ב-25 בינואר 1974) הוא משורר, עורך, מתרגם, צייר, מאייר ומוציא לאור ישראלי.
ביוגרפיה.
צלגוב נולד באינדונזיה ומגיל שלושה חודשים גדל בבאר שבע. הוא בוגר אוניברסיטת בן-גוריון בספרות עברית ובספרויות זרות. את לימודי התואר השני והשלישי בספרות ישראלית העביר באוניברסיטת ניו יורק. טרם לימודי הספרות למד שנתיים הנדסת חשמל. במהלך חייו, גר כחצי שנה בכפר פרואני, צ'ינצ'רו שבעמק הקדוש לבני האינקה, שם למד ספרדית וקצ'ואה ולימד את ילדי הכפר. צלגוב הוא מורה במכללת מנשר לאמנות ומרצה בשלוחת אוניברסיטת בן-גוריון באילת ובאוניברסיטה הפתוחה. צלגוב מרבה להרצות בישראל ומחוצה לה על פואטיקה ואתיקה בתרגום, תרבות בכלל ושירה בפרט והקשר המיידי שלהן לפוליטיקה של חיי היום-יום.
יצירה ספרותית.
בשנת 2005 הקים צלגוב את קולקטיב השירה "ינשוף האבן" יחד עם בעז יניב שמטרתו הייתה להוציא את השירה לרחוב ובין השאר להקריא שירה בפיצוציות, קניונים ותחנות דלק. מתוך יוזמה זו הוקם בשנת 2006 כתב העת "דקה" בעריכתו ובעריכת בועז יניב ורוני הירש. בחורף 2013, לאחר שבעה גיליונות נסגר כתב העת וזאת למרות ההצלחה הרבה לה זכה כתב העת והעובדה שהמבקר אלי הירש ציין במפורש כי "דווקא כתב העת הצנוע 'דקה' מייצג טוב מאחרים את השירה הישראלית הצעירה".
צלגוב מתרגם מאנגלית, אנגלית תיכונה, ספרדית וצרפתית ופרסם שירים ויצירות של סמואל בקט, לואיז גליק, אוקטביו פאס, אלן גינסברג, דילן תומאס, לורקה, בורחס, ד"ר סוס, ורבים אחרים. בראיון עמו, טבע צלגוב את המושג שירגום, נאולוגיזם המלחים יחד המילים "שיר" ו"תרגום" המדגיש את הפן הפואטי של פעולת התרגום. להבחנתו, "שירגום קיים גם אצל מתרגמי פרוזה, הערים להבדיל בפואטיקה של כל מושא תרגום שלהם ומתחשבים בכך בהעתקתם את היצירה משפת המקור אל שפת היעד".
בסתיו 2015 ראה אור תרגומו למילקווד של דילן תומאס בהוצאת שוקן בשם "בצל חורש חלב". התרגום זכה למענק מפעל הפיס לספרות מתורגמת בשנת 2014. על התרגום כתב המבקר אלי הירש כי "התרגום החדש ל'בצל חורש חלב' מבליט את אופיו המסחרר של דילן תומאס... והתוצאה מענגת". באביב 2018 זכה התרגום לעיבוד בימתי של נועה לב ועלה על במת בית הספר לאמנויות הבמה של סמינר הקיבוצים. בביקורת שפורסמה באתר יקום תרבות מאת שני כהן נכתב על המחזה:
בשנת 2012 יצאה לאור האסופה "כּוּשִׁילָאִמָּאשֶׁלָּהֶם". האסופה היא אסופת שירה שחורה מתורגמת בעריכתם של צלגוב ואפרת ירדאי כיוזמה משותפת. וזאת כחלק מהוצאת "רעב", שהקימו באותה השנה. האסופה, שכללה שירים של משוררים כמו לוסיל קליפטון, אודרי לורד, לנגסטון יוז ועוד, זכתה לביקורת חיובית מאוד ואף נבחרה לאחד משנים עשר הספרים המומלצים של עיתון "הארץ" לשנת 2012.
בשנת 2012 שימש צלגוב כחבר בצוות השופטים של תחרות הסיפור הקצר של "הארץ".
החל משנת 2012 שותף צלגוב, עם אילן "בורחס" בר-דוד, להנחיה בסדרת שירה בהקשר במכון הקשרים באוניברסיטת בן-גוריון. בסדרת מפגשים אלו מגיעים משוררים לאוניברסיטה ומספרים על יצירתם.
בשנת 2013 התפרסם ספר שיריו הראשון של צלגוב, "בחירות", שיצא בהוצאת פרדס. על כתב היד של הספר זכה בציון לשבח בתחרות השירה על-שם פסח מילין לשנת 2012. הספר המוגמר זכה בפרס שרת התרבות והספורט בתחומי היצירה הספרותית התשע"ה. כך נימקו השופטות, ד"ר ורד אריאל נהרי (יו"ר), פרופ' חביבה פדיה והגב' תמי ישראלי, את הזכייה:
בקיץ 2016 ראה אור ספרו השני "גם החתול: שיר-בוטים" (פרדס), ספר שירה שכלל רישומים לצד שירי מקור. על הספר כתבה העורכת והמשוררת טלי וייס כי בו "נשזרים השירים בקווים דקים של חן, המעוררים את העין ואת הלב. הקול הייחודי שהתגלה בספר ביכוריו... נמצא גם בספר זה, בסגנון מהודק ומשובח." (יקום תרבות). מנגד ציין אילן ברקוביץ' שלמרות אכזבתו הראשונית מהספר "הנה כאן הרגש המובע הוא אמיתי, כאן אכן נשמעת יללה, אבל אין צורך בחתול, כי זו יללה של משורר אמיתי."
בביקורת מאוחרת חוזרת המבקרת הופמן אל הספר ומסכמת כך את התרשמותה