החוקר שלמה רוזאניס כותב בספרו "קורות היהודים בתורקיה" כי שם המשפחה ארולייא הושאל מהכפר Panarolla אשר ליד טולידו שבספרד, וככך השם מראה את מוצא המשפחה מבין יהודי ספרד אשר גורשו.
מעט ידוע על חייו הפרטיים וכפי הנראה שפסקיו ההלכתיים הובאו על ידי הרב חיים פלג'י ובנו הרב אברהם מסתבר שהרב אהרן היה מקובל כפוסק אמין ומוסמך בדורו. כמו כן, הרב חזקיה די מדינה מצטט דבריו בחיבורו ההלכתי שדי חמד.
אלברט אליס
אלברט אליס (באנגלית: Albert Ellis, 27 בספטמבר 1913, פיטסבורג, פנסילבניה – 24 ביולי 2007, ניו יורק) היה פסיכולוג יהודי-אמריקאי, מאבות גישת הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי, ומפתח גישת הטיפול הרציונלי אמוטיבי (REBT). אליס כתב ופרסם מעל 75 ספרים, 200 קלטות ו-1,200 מאמרים.
חייו.
ילדותו.
אליס נולד בשנת 1913 בפיטסבורג, פנסילבניה, הבכור מבין שלושת ילדיהם של הטי והנרי אליס. כאשר היה בן 4 משפחתו עברה לעיר ניו יורק, שם חי כל חייו. אביו היה איש שיווק שנעדר מהבית לתקופות ארוכות. כאשר אביו היה בבית, אליס מתאר אותו כאדם אשר היה מרוכז בענייניו ובילה עם ילדיו מספר דקות ביום. הוריו של אליס התגרשו כאשר היה בן 12, ומאז אביו שמר על קשר רופף עם ילדיו ותמך כלכלית במשפחה במידה מועטה. לדברי אליס, אמו אף היא הייתה מרוכזת בחייה האישיים ולא הקדישה תשומת לב משמעותית לילדיה או למטלות משק הבית.
נוסף להזנחה ההורית שאליס חווה, הוא גם היה ילד חולני שסבל מנפריטיס, אושפז לעיתים קרובות לתקופות ארוכות ולא הורשה להשתתף במשחקי ילדים. בעת שהיה מאושפז לעיתים עברו שבועות מבלי שהוריו ביקרו אותו. אליס מתאר את עצמו כילד ביישן ומופנם אשר נמנע ממצבים חברתיים דוגמת הצגות בית הספר ויצירת קשר עם בנות המין השני. לאור ההגבלה לשחק במשחקי ילדות, אליס גילה התעניינות בפעילות אינטלקטואלית, ועד גיל 8 הוא קרא את כל כרכי האנציקלופדיה אשר היו ברשות משפחתו. אליס סבר כי הנסיבות הקשות של ילדותו תרמו לכך שהפך לפותר-בעיות נחוש ויעיל והשתמש בכישרון האינטלקטואלי שלו למצוא דרכים להפיק את המיטב מנסיבות חיים קשות במקום להיכנע למצוקה רגשית.
הבגרות המוקדמת.
אליס סיים את לימודיו בבית הספר התיכון למסחר בגיל 16, כשהוא מדורג שביעי מבין כ-150 תלמידים. הוא רצה להיות סופר אך לאור הבנתו שיהיה עליו להתפרנס עד שיזכה להצלחה כסופר, נרשם בגיל 17 לקולג' לעסקים ומינהל ציבורי במטרה לקבל הכשרה כרואה חשבון. אולם משבר השפל הגדול שהתרחש בתקופה זו פגע בתוכניותיו להתעשר.
בשנות ה-20 המוקדמות לחייו הצליח אליס להתגבר על חרדת הקהל שלו והפחד לגשת ולדבר עם נשים. הוא זוקף הישגים אלו לתובנות שרכש בקריאת כתבי פילוסופיה פרקטית וליישום של טכניקות הקהיה שיטתית.
בין הגילאים 19–28 אליס השלים את כתיבתם של 28 רומנים, מחזות וספרי שירה, אך אף לא אחד מהם פורסם. בנוסף, הוא כתב מספר עבודות על מיניות, פילוסופיה ופוליטיקה, שאף הם לא זכו לפרסום. על מנת לפרסם את ספרו בנושא מין, אליס ביצע מחקר מקיף בתחומים של אהבה, יחסי מין ונישואים. לאור עיסוקיו בנושאים אלו, החלו רבים מחבריו לפנות אליו על מנת לקבל ייעוץ בנושאים אלה, ואליס גילה כי הוא מפיק הנאה ממתן ייעוץ זה. כך, בגיל 28 הוא החליט ללמוד פסיכולוגיה.
השכלה.
בשנת 1942 החל אליס ללמוד באוניברסיטת קולומביה, השלים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית תוך שנה, והמשיך ללימודי הדוקטורט. נושא המחקר שלו היה תחילה רגשות האהבה של סטודנטיות באוניברסיטה. לאור התנגדות המרצים לנושא השנוי במחלוקת, אליס נטש את המחקר שלו והשלים את עבודת הדוקטורט שלו בנושא השוואה בין שימוש בניסוח ישיר וניסוח לא ישיר בכתיבת שאלוני אישיות. עם זאת, הוא מצא כי המחקר והכתיבה אודות שאלוני אישיות אינם מעניינים אותו, ונושאים של מין, אהבה ופסיכותרפיה חזרו להיות מוקד עיסוקו.
התפתחות מקצועית.
אליס החל את דרכו כמטפל בקליניקה פרטית קטנה ב-1943, לאחר שקיבל את התואר השני בפסיכולוגיה קלינית. לאחר שקיבל את הדוקטורט, התמנה לתפקיד פסיכולוג קליני בכיר במרפאה לבריאות נפש. באותה תקופה אליס כבר פרסם מספר מאמרים בנושא מין ומבחני אישיות. בשנת 1949 התמנה אליס לפסיכולוג הראשי של מרכז האבחון בניו ג'רזי, וכעבור שנה קודם. עד סוף שנות ה-50 אליס פרסם 46 מאמרים וכתב ספר בשם "הפולקלור של מין".
שנות ה-70-80.
אליס המשיך להפיץ את התאוריה שלו דרך כתיבה והרצאות הן לאנשי מקצוע והן לקהל הרחב. התאוריה הקוגניטיבית-התנהגותית שפיתח זכתה לכבוד בקרב מטפלים בתחום בריאות הנפש בארצות הברית במהלך שנות ה-70, אז החלו להתפרסם מאמרים וספרים אשר עסקו בתאוריה ובתוצאות הטיפולים.
בתחילת שנות ה-80 כבר הייתה לאליס השפעה מעמיקה על תחומי הפסיכותרפיה והייעוץ בארצות הברית, ובשנת 1985 אליס קיבל את פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה על תרומה יוצאת דופן לידע המקצועי. בנוסף, בשנות ה-80 הייתה לגישתו על טיפול רציונלי - אמוטיבי השפעה כלל עולמית, מכונים לטיפול והכשרה בתחום זה נוסדו במדינות כמו אוסטרליה, בריטניה, קנדה, גרמניה, מקסיקו וישראל. כמו כן, בשנים אלו פורסמו מספר ספרים מקצועיים אשר עסקו ביישום של טיפול זה בהקשר של בעיות רבות, בהן אלכוהוליזם, התמכרות, הפרעות חרדה, ובהקשר של טיפול פרטני, זוגי ומשפחתי.
השנים המאוחרות.
עד שחלה, בגיל 92, אלברט אליס עבד לפחות 16 שעות ביום כשהוא כותב ספרים, מטפל ומלמד. גם כאשר היה חולה בצורה משמעותית הוא המשיך לפגוש סטודנטים במרכז השיקום ואף לימד ממיטת בית החולים. בשנותיו המאוחרות אליס המשיך לעבוד על אף אובדן שמיעה משמעותי, כשהוא נעזר בעבודתו באשתו, דבי אליס, לבית יופה. להומור היה חלק חשוב בפילוסופיה של אליס, והוא יישם אותו באתגרים בחייו, כשהוא משתמש בעצמו כדוגמה בעודו מלמד אנשים כיצד להתמודד עם מצוקות קשות.
טיפול רציונלי אמוטיבי – REBT.
טיפול רציונלי-אמוטיבי (REBT - Rational Emotive Behavior Therapy) הוא שיטת טיפול קוגניטיבית התנהגותית אשר מתמקדת בקשר בין המערך החשיבתי ובין התגובות הרגשיות וההתנהגותיות הנלוות לו. מודל ABC של טיפול זה קובע שבפעילות הגומלין בין אירוע למחשבות ולתוצאות, לא האירוע (A) גורם לתגובה רגשית או התנהגותית, אלא המחשבות (B) על האירוע הן שתקבענה את התוצאות. על פי מודל טיפולי זה, מערך חשיבה אי-רציונלי גורם לתגובות רגשיות והתנהגותיות שליליות ובלתי-פונקציונליות. מטרת הטיפול על פי מודל זה היא לזהות, להעריך ולשנות מערך חשיבה אי-רציונלי למערך חשיבה רציונלי, באמצעות טכניקות קוגניטיביות, אמוטיביות והתנהגותיות.
הפיתוח המקורי של התאוריה של אליס הושפע ממספר תחומים: קריאה של כתבי פילוסופים עתיקים, מודרניים ובני ימינו (קאנט, קרל פופר וברטראנד ראסל), חשיפה לעבודתם של פסיכותרפיסטים אחרים (אלפרד אדלר, קארן הורני), וחוויותיו האישיות דוגמת התגברותו על הביישנות בצעירותו. המקורות הפילוסופים העתיקים של REBT הם כתבי הפילוסופים הסטואים, ובמיוחד של מרקוס אורליוס ואפיקטטוס. הציטוט של אפיקטטוס "אנשים אינם מוטרדים מדברים אלא מנקודת הראות בה הם רואים אותם", מצוטט רבות בספרות של REBT, מאחר שהוא מייצג את אחד העקרונות המרכזיים של תאוריה זו.
בפרקטיקה שלו כפסיכואנליטיקאי, אליס גילה כי שילוב טכניקות טיפול ישירות בטיפול (ייעוץ, מתן מידע) תרמו להתקדמות רבה יותר בטיפול מאשר הפסיכואנליזה בלבד, והחל להיות ביקורתי כלפי הגישה הפסיבית והבלתי-מדעית של הפסיכואנליזה. בד בבד החל אליס לגבש עקרונות וטכניקות טיפול למה שהוא כינה "טיפול רציונלי". עד שנת 1953 זנח אליס כמעט לחלוטין את הפסיכואנליזה, והחל לקרוא לעצמו "פסיכותרפיסט" ולא "פסיכואנליטיקאי". אליס הציג לראשונה את הטיפול הרציונלי בכנס השנתי של איגוד הפסיכולוגים האמריקאי בשנת 1956, ופרסם את מאמרו הראשון בנושא ב-1957. אליס כינה את גישתו החדשה "טיפול רציונלי", מאחר שרצה להדגיש את הקשר בין חשיבה רציונלית והסתגלות פסיכולוגית. אליס הואשם כי התאוריה שלו מתעלמת מהרגש בהקשר של התפקוד האנושי ובעיות פסיכולוגיות, ועל מנת לתת מענה לחוסר הבנה זה הוא שינה את שם גישתו ל"טיפול רציונלי-אמוטיבי". בשנת 1993 שינה שוב את שם גישתו ל"טיפול רציונלי-אמוטיבי-התנהגותי", על מנת להדגיש את השימוש בטכניקות התנהגותיות ומטלות של "שיעורי בית" כחלק מהטיפול.
אליס המשיך לכתוב על טיפול זה ולהרצות עליו, והעניין של אנשי המקצוע והציבור הרחב בטיפול זה גבר בשנות ה-50 המאוחרות. בשנת 1957 אליס פרסם את הראשון מבין ספרי העזרה העצמית שכתב, אשר מבוססים על התאוריה שפיתח. ב-1959 ייסד את המכון לטיפול רציונלי אמוטיבי, ארגון לימודי שלא למטרות רווח, בו החל להשתמש בטיפול רציונלי אמוטיבי בקבוצות ובטיפול פרטני.
ברמת הפרקטיקה, טיפול רציונלי-אמוטיבי, ניתן להעברה בפורמט אינדיבידואלי או קבוצתי, כאשר הוא מבוסס על התאוריה ועל בצורה של מודל ABC, והוא מתייחס לשיפור אנושי מעשי, קידום הבריאות הנפשית ומניעת בעיות קליניות וטיפול בהפרעות נפשיות ומצבים קליניים אחרים.
ב-1962 שכלל אליס ופרסם את מירב המאמרים המוקדמים שלו בספר בשם "תובנה ורגש בפסיכותרפיה", בו ניסה לראשונה להציג את רעיונותיו לגבי הטיפול בצורה שיטתית ומקיפה. בספר זה הוצגו המקורות והמרכיבים המרכזיים של REBT, נערכה השוואה בין גישה זו לגישות טיפוליות אחרות, ונערך ניסיון להגיב על ביקורת כלפי התאוריה.
תרומתו המקצועית.