בשנת 2005, במסגרת מערך הגיור, הוקם בתוך משרד ראש הממשלה "אגף הגיור" אשר אמון על ניהול הליכי הגיור בישראל. בשנת 2008 אימצה ממשלת ישראל ה-31 בראשות אהוד אולמרט את חלק מהמלצות "ועדת חלפון" (בראשה עמד ארז חלפון, מנכ"ל משרד הקליטה), וקבעה בין היתר כי מערך הגיור יהיה אחראי לתפעול בתי הדין, תקצוב נתיב ותמיכה בעמותות נוספות, פרסומים שונים, גיור בצה"ל, ועוד. כן נקבע כי בראש המערך האדמיניסטרטיבי יעמוד "מנהל אגף הגיור". עד כה שימשו בתפקיד: שמואל מולי יסלזון (2009–2014), הרב עו"ד ירון קטן (2014–2018), אפני אלון (2018–2022) ויוחאי רביבו (2022 – מכהן).
בשנת 2013, עם הקמת ממשלת ישראל ה-33, שב מערך הגיור ממשרד ראש הממשלה אל משרד הדתות, בראשות השר יעקב מרגי ממפלגת ש"ס. בשנת 2015, עם כינונה של ממשלת ישראל ה-34 וכהונת נפתלי בנט כשר הדתות וסגנו אלי בן דהן כסגן שר במעמד שר, שב אגף הגיור ממשרד הדתות אל משרד ראש הממשלה.
דייני הגיור והליך המינוי.
כדי לכהן כדיין במערך הגיור נדרש הדיין לכושר לרבנות "יורה יורה" מטעם הרבנות הראשית לישראל. דייני המערך נחשבים כעובדי מדינה ומתמנים בידי ממשלת ישראל, בהתאם ל לחוק שירות המדינה (מינויים), על פי המלצת ועדת איתור. רוב הדיינים מועסקים בתפקידם במשרות חלקיות.
עד שנת 2009 כיהנו במערך הגיור עשרים וחמישה דיינים. בשנת 2009 מינתה ממשלת ישראל ה-31 בראשות אהוד אולמרט עשרה דיינים. בשנת 2021 מינתה ממשלת ישראל ה-35 בראשות בנימין נתניהו שישה דיינים. בדומה לועדה לבחירת דיינים, מפתח המינויים נעשה באופן זה: שליש המזוהים עם סיעת יהדות התורה, שליש המזוהים עם מפלגת ש"ס ושליש המזוהים עם הציונות הדתית. כיום מכהנים במערך הגיור כ-30 דיינים.
סמכויות הרבנות הראשית במערך הגיור.
בשנת 2005 הסמיכה ממשלת ישראל ה-30 בראשות אריאל שרון את הרב הראשי המכהן כנשיא בתי הדין הרבניים, לקבוע את כללי הדיון בבתי הדין לגיור במערך הגיור, לרבות ערעורים על החלטות בתי הדין. בפועל שימש בתפקיד זה הרב שלמה משה עמאר. בשנת 2004, במסגרת תקנות שקבע, העמיד הרב עמאר נציג מטעמו בתוך מערך הגיור. מאז ועד היום משמש בתפקיד הרב ד"ר רפאל דיין.
בשנת 2013 הסמיכה ממשלת ישראל ה-33 בראשות בנימין נתניהו את הראשון לציון הרב יצחק יוסף "להנחות הלכתית את מערך הגיור הממלכתי". כעבור חמש שנים, בשנת 2018, הסמיכה ממשלת ישראל ה-34 בראשות נתניהו את הרב הראשי המכהן כנשיא בית הדין הרבני הגדול להיות אמון על תפקיד זה. נכון לשנת 2022 מכהן הרב הראשי הרב דוד לאו בתפקיד זה.
מבצע מוקינגברד
מבצע מוקינגברד (באנגלית: Operation Mockingbird) היה כינוי לתוכנית של סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית (CIA) בתקופת המלחמה הקרה, שנועדה לגרום להטיות פוליטיות בדיווחי החדשות בכלי התקשורת לצורכי תעמולה אמריקאית. כחלק מהמבצע ה-CIA סיפק מימון לארגוני סטודנטים, ארגוני תרבות ועיתונאים.
המבצע נחשף בשנת 1967 בכתב העת Ramparts, שפרסם ידיעה בולטת על כך שאגודת הסטודנטים האמריקאית מקבלת מימון מה-CIA. לאחר מכן הוקמה ועדת חקירה של הקונגרס בראשותו של פרנק צ'רץ', שפרסמה בשנת 1976 דו"ח המפרט את הקשרים של הסוכנות עם עיתונאים וארגונים אזרחיים.
היסטוריה.
בשנים הראשונות של המלחמה הקרה נעשו מאמצים מצד ממשלות ארצות הברית וברית המועצות להשתמש בכלי תקשורת המונים כדי להשפיע על דעת הקהל הבינלאומית. החל משנות החמישים ברית המועצות מימנה את "ארגון העיתונאים הבינלאומי" שבסיסו היה בפראג, ועיתונים מובילים באירופה פרסמו ידיעות שקידמו את האידאולוגיה הקומוניסטית. על פי ספר שפרסמה דבורה דייוויס, מבצע מוקינגברד נהגה על ידי ה-CIA כתגובה לפעילות סובייטית זו.
בתחקיר שפרסם קארל ברנסטיין הוא מציין כי כבר בשנת 1953 ייחס אלן דאלס, מנהל ה-CIA, חשיבות עליונה לדיווחי כלי התקשורת. הסוכנות נהגה להעביר דיווחים בעלי מידע מודיעיני לעיתונאים ששיתפו פעולה, ביודעין או שלא ביודעין. דיווחים אלה פורסמו בתחילה בעיתונים בעלי תפוצה קטנה, ולאחר מכן צוטטו וזכו לפרסום רחב יותר בכלי התקשורת המרכזיים בארצות הברית. הדיווחים כללו תעמולה חיובית אודות צבא ארצות הברית ותאגידים אמריקאיים, ומידע שלילי על ברית המועצות.
על פי ספר של אלכס קונסטנטין, מחלקת התעמולה של ה-CIA בשנות החמישים מנתה כ-3,000 איש. למנהל המחלקה הייתה סמכות לצנזר עיתונים ולמנוע דיווחים על אירועים, בהם ההפיכה באיראן (1953) וההפיכה הצבאית בגואטמלה שבה הודח הנשיא חקובו ארבנס גוסמן.
מבצע מוקינגברד מומן כחלק מהתקציב שהוקצה לתוכנית מרשל. ה-CIA נהג להעביר סכומי כסף גבוהים לעיתונאים ולבעלי עיתונים, בהם ויליאם ס. פיילי, קתרין גרהאם והנרי לוס, וכן לממן פרויקטים מיוחדים שהסוכנות ראתה בהם הזדמנות להפצת תעמולה אנטי-קומוניסטית. בין השאר גייס ה-CIA כספים למימון ההפקה הבריטית של הסרט "חוות החיות" (1954), המבוסס על ספרו של ג'ורג' אורוול. ספרו של אורוול לגלג הן על הקומוניזם (המיוצג על ידי חזירים) והן על הקפיטליזם (המיוצג על ידי בני אדם), אך לבקשת ה-CIA שונתה העלילה המקורית כך שתדגיש יותר את הפן האנטי-קומוניסטי, כחלק ממלחמת התעמולה כנגד ברית המועצות בזמן המלחמה הקרה. כמו כן שילמה הסוכנות לסופרים ידועים, בהם היינריך בל ובוריס פסטרנק, שהוציאו לאור ספרים אנטי-קומוניסטיים.
ועדת צ'רץ'.
חברי הקונגרס של ארצות הברית ביקשו לחקור מקרים שנויים במחלוקת של ה-CIA, לאחר שבשנת 1974 נחשפה פרשת ווטרגייט, ובשנת 1975 פרסם סימור הרש תחקיר לפיו הסוכנות מבצעת מעקב אחר אזרחים. בהוראת הקונגרס, הוקמו מספר ועדות חקירה שבדקו את הקשרים של הסוכנות עם עיתונאים וארגוני חברה אזרחית. במאי 1976 פורסם דו"ח של ועדה בראשותו של פרנק צ'רץ' שפירט את הקשרים בין הסוכנות לגורמי תקשורת בארצות הברית ומחוצה לה.
בדו"ח נאמר שה-CIA מתחזק רשת של מאות עיתונאים, סוכנויות חדשות, תחנות רדיו וטלוויזיה, הוצאות ספרים וכלי תקשורת נוספים ברחבי העולם, המקבלים ידיעות מודיעיניות לצורכי תעמולה סמויה. פעולות דומות נעשות בתוך ארצות הברית, כאשר חלק מהעיתונאים אינם מודעים למקור המידע.
ועדת צ'רץ' פרסמה את ממצאיה בשישה כרכים, בהם נחשפו פעולות רבות השנויות במחלוקת של ארגוני קהילת המודיעין האמריקאית. כל הפעילויות שנחשפו על ידי ועדת צ'רץ' לא קיבלו אישור חוקי והוסתרו מחברי הקונגרס. בין ממצאי הוועדה, בנוסף למבצע מוקינגברד, נמנו הפרויקטים הבאים:
תגובת ה-CIA.
בשנת 1973, עוד לפני שפורסם דו"ח ועדת צ'רץ', הוציא ויליאם קולבי הנחיה לעצור את השימוש המוסווה בעיתונאים להפצת תעמולה. בשנת 1976 הוציא ג'ורג' הרברט ווקר בוש הנחיה מחמירה יותר, האוסרת על כל התקשרות חוזית או כספית בין ה-CIA לגורמי עיתונות רשמיים. ועדת צ'רץ' ציינה שהנחיה זו אינה מספקת, כי היא מתירה התקשרות לא-רשמית עם עיתונאים, והתקשרות חוזית או כספית עם עיתונאים עצמאיים.
מונית לטוברוק
מונית לטוברוק (בצרפתית: Un taxi pour Tobrouk) הוא סרט צרפתי משנת 1961 בבימויו של דניס דה לה פאטליאר, עם מוזיקה מאת ז'ורז' גרווארנץ. הסיפור מתרחש במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה במדבר צפון אפריקה בקרב אל-עלמיין.
במהלך המלחמה אנשי קומנדו צרפתים משתפים פעולה עם קצין גרמני נאצי כדי לשרוד במדבר.
וסר
וסר (בהונגרית: Vaszar) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בוסר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,729 ובשנת 2020 רק 1,443 תושבים.
יהודי וסר.
בוסר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
וינאר
וינאר (בהונגרית: Vinár) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי וינאר.
בוינאר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
רשות נחל הירקון
רשות נחל הירקון היא גוף סטטוטורי הכפוף למשרד להגנת הסביבה ומטרתה היא לשקם ולטפח את נחל הירקון. היא הוקמה בשנת 1988 על פי חוק רשויות נחלים ומעיינות וצו רשות נחל הירקון. הרשות, המאגדת 7 רשויות מקומיות ו-18 גופים נוספים, מנוהלת על ידי מועצה בת 26 חברים שבראשה עומד ראש עיריית תל אביב-יפו, וחברים בה גם מנכ"ל משרד הפנים וראשי הרשויות המקומיות בני ברק, רמת השרון, הוד השרון, רמת גן, פתח תקווה ומועצה אזורית דרום השרון. יושב ראש ההנהלה הוא חזי צאיג והמנהל הכללי של הרשות הוא עורך הדין אילן רוזנבלום. מתוך המועצה, כתשעה חברים מכהנים בהנהלתה של הרשות, הנבחרת על ידי השר לאיכות הסביבה.
לפי צו רשות נחל הירקון, תפקידי הרשות מוגדרים כ"מניעת זיהום הנחל, שיקומו והכשרתו לצורכי קיט ונופש". כמו כן, היא אחראית על סילוק מפגעי תברואה, קביעת תוואי לנחל והסדרת דרכי השימוש בו.
משרדי הרשות שוכנים בסמוך לנחל הירקון בתל אביב.
שומג
ג'רי מרסדן
ג'רי (ג'רארד) מרסדן (באנגלית: Gerard Marsden; 24 בספטמבר 1942 – 3 בינואר 2021) היה זמר-פזמונאי אנגלי, מוזיקאי ואיש טלוויזיה, הידוע בעיקר בזכות היותו מנהיג להקת המרסי-ביט "ג'רי והפייסמייקרס". הוא היה אחיו הצעיר של חבר הלהקה פרדי מארסדן.
ג'רי והפייסמייקרס היו הלהקה השנייה המצליחה מליברפול, אחרי הביטלס, שזכתה ללהיטים במצעדי הפופ של ארצות הברית, אם כי מעולם לא זכו להגיע למקום הראשון בארצות הברית. סרטם המוזיקלי משנת 1965 "Ferry Cross the Mersey" נכתב בשיתוף טוני וורן.
ראשית חייו.
מרסדן נולד ברחוב מנזיס 8, טקסטת', ליברפול לפרדריק מרסדן ומרי מק'אלינדין. העניין שלו במוזיקה החל כבר בגיל צעיר. הוא סיפר על זיכרונות מכך שעמד על גג מקלט, וששר " Ragtime Cowboy Joe ", לקול תשואות הצופים.
קריירה.