העיתון "הצופה" חולל שערורייה כשפרסם את ההשערה כי שמעון פרס עמד מאחורי קנוניית הרצח, אף שהעיתון הכחיש שהשערה זו מבטאת את עמדתו. בערב יום השנה העשירי לרצח רבין, ב-3 בנובמבר 2005, זכו תאוריות הקשר לעידוד מסוים כאשר נחשף במשדר מיוחד של "קשת" שכלל סרט דוקומנטרי של נפתלי גליקסברג כי בחולצתו ובגופייתו של רבין יש חור נוסף מצדן הקדמי. המומחים שבדקו את בגדיו של רבין נחלקו בדעותיהם האם מדובר בירייה נוספת שלישית שנורתה באיש. בנוסף הועלתה העובדה שאין בנמצא תצלומים רלוונטיים לסוגיה מנתיחת גופתו של רבין. במהלך המשדר עלתה ההשערה שמא מדובר בכדור שנפלט מאקדחו של אחד המאבטחים והושם דגש על כך שלא מדובר בממצא שחייב להתפרש באופן קונספירטיבי. סברה אחרת לגבי חוסר התאימות בין מספר החורים בגופיה ובגופה של יצחק רבין היא שמדובר בחור רגיל בגופייתו, אולי של סיגריה. חולשתה של התזה שהוצגה בתחקיר הערוץ השני היא היעדר חור כניסה במקטורן מחד, והיעדר דווח על פצע כניסה התואם את הנקב בחולצה מאידך, כמו גם היעדר ממצאים תואמים בצילומי הרנטגן והסי טי לנזק רקמתי כלשהו התואם את מיקום החור בחולצה.
בהפגנת תמיכה בבנימין נתניהו, שנערכה באוקטובר 2019, אמר המזרחן מרדכי קידר: "מי שרצח את רבין היה אדם שראשי התיבות של שמו זה י"ר - לא יצחק רבין. מי שעמד מאחורי העניין הזה כנראה פוליטיקאי מוביל שרצה לחסל את יצחק רבין מכיוון שהוא רצה לצאת מהסכמי אוסלו". קידר הוסיף: "אני קורא מכאן להסיר את הכותרת השקרית 'סודי ביותר' מעל המסמכים שלא משתלבים עם התאוריה שהימין רצח את רבין". אוניברסיטת בר-אילן גינתה את דבריו אלה, וגם נתניהו גינה את דבריו וכינה אותם "דברי הבל".
ביקורת על התאוריה.
המבקרים את תאוריות הקונספירציה טוענים כי התאוריה נוצרה על רקע ההאשמות שהוטחו בימין בעקבות הרצח ורצונו לנקות את עצמו מאחריותו לו.
מבשר התאוריה הוא יהודי קנדי, ברי חמיש, שהושפע לטענת המבקרים מתאוריות הקונספירציה הנפוצות בצפון אמריקה, בעיקר תאוריית הקשר על רצח קנדי. כמו כן הביקורת טוענת לחוסר הבנה של חמיש את החברה והתרבות הישראלית. כך נטען, כי אין התאוריה מביאה בחשבון כי ישראל היא מדינה קטנה ומסוגרת אשר סוד כה גדול לא היה יכול להישמר בה; ובעיקר כאשר עם חילופי השלטון התכופים במדינה, נחשפו כל סודות השב"כ ושאר גופי המודיעין והביטחון בפני שלטון הימין (לרבות אנשי המחנה הלאומי שנכללו בקואליציה). יתרה מכך, המבקרים אינם נמנעים מטענות ספציפיות לגופם של חלק ממפיצי תאוריות הקשר.
ביקורת חריפה על תאוריית קשר זו רואה בעצם קיומה חטא העומד בפני עצמו, המהווה נדבך נוסף על הפשע של רצח רבין. לפי ביקורת זו, על הימין הרדיקלי בישראל להתמקד בשאלה איך יצא ממנו הרוצח יגאל עמיר, ומי האנשים שהעניקו לרוצח את הרקע האידאולוגי שממנו צמח. על פי המבקרים, יצירת תאוריית הקשר מסיטה את הדיון משאלות אלה והעובדות שמאחוריהן, ועלולה ליצור את התשתית לרצח הפוליטי הבא.
חגי עמיר, אחיו של יגאל עמיר שסייע בהכנות לרצח, שלל את תיאורית הקונספירציה בדברים שכתב לאחר שחרורו מהכלא ב־2012, אך הודה כי גם לו ישנן שאלות לגבי פרטים שונים סביב הרצח.
תאוריית הקשר מצדה השמאלי של המפה הפוליטית.
על פי גרסתה השמאלנית של תאוריית הקשר, גורמי ימין רדיקליים בשב"כ, הפעילו את יגאל עמיר וחברו לו בקשר חתרני באמצעות סוכן השב"כ אבישי רביב, במטרה לרצוח את יצחק רבין. תאוריה זו מנסה להסביר את הקלות שבה חדר יגאל עמיר לשטח הסטרילי בכיכר רבין. נושא הדגל של תאוריה זו היה פרופ' מיכאל הרסגור. הוא טען שרק משפט חוזר ליגאל עמיר יחשוף את האמת, ויגלה שידו של הימין הייתה מאחורי רצח זה.
תיעוד הרצח וספיחיו.
לאחר הרצח התברר כי רוני קמפלר, רואה חשבון במקצועו העובד במשרד מבקר המדינה, תיעד במצלמת וידאו את ההתנקשות ברגע התרחשותה. קמפלר השתתף בעצרת התמיכה בהסכמי השלום בכיכר מלכי ישראל בתל אביב, ב-4 בנובמבר 1995. לדבריו ביקש להנציח את האירוע לצורך הכנת סרט אישי, בהיותו צלם חובב. במהלך העצרת הסתובב עם מצלמתו ברחבה הסמוכה למדרגות בית עיריית תל אביב, מאחורי בימת הנואמים, וצילם את הנעשה בה בזמן שבו נשמעו הנאומים על הבמה. לקראת סיום העצרת עלה לגג קניון "גן העיר" הסמוך, ממנו נשקפה אותה רחבה. בין היתר התמקדה עדשת מצלמתו ביגאל עמיר, שהסתובב ברחבה. בהמשך הסרט נראה רבין יורד במדרגות ומתקרב למכוניתו, ועמיר מתקרב אליו עם אקדח שלוף ויורה בו בגבו. לאחר מכן תועדה המהומה המתפתחת במקום, עד שהצילום הסתיים בחטף.
מעלי תאוריות הקונספירציה העלו תמיהות הנוגעות לתיעוד זה, שנחשב לחדשני מסוגו באותה העת. חלקן התמקדו בהתרחשויות שתועדו במצלמתו בזירת הרצח, וחלקן התמקדו במקריות של התיעוד ההיסטורי, וייחסו אותה לקשר אפשרי בין קמפלר לבין גורמים הקשורים כביכול ברצח. הוא עצמו סיפק הסברים לשאלות ולתהיות שהתייחסו אליו. חלק אחר התמקד בכך שהתיעוד לא פורסם במלואו.
הנקודות שהתייחסו לצלם:
Getting Things Done
Getting Things Done - GTD היא שיטת ניהול שפותחה על ידי דייוויד אלן והמתוארת בספר באותו שם. השיטה מבוססת על העיקרון שאדם צריך להוציא את המשימות מראשו ולהציבן במקום חיצוני, בדרך זו הראש משתחרר מהצורך לזכור את המשימות ויכול להתפנות לטיפול בביצוען.
מתודולוגית ה-GTD.
כפי שמתאר דייוויד אלן באתר האינטרנט שלו, בניהול זמן מסורתי, סדר עדיפויות משמש עקרון מרכזי. לחלופין מציע אלן שני עקרונות אחרים לניהול הזמן, שליטה ופרספקטיבה. אלן מציע שלושה מודלים עיקריים להשגת שליטה ופרספקטיבה:
המודל העיקרי הראשון הוא עיבוד מהלך העבודה, מטרתו, השגת שליטה על המשימות וההתחייבויות שנדרשות לביצוע.
שיטה זו מכילה 5 שלבים ברורים
אלן משתמש באנלוגיה לגובה כדי לתאר את המודל השני, 6 דרגות שונות של מיקוד, אשר נותנות פרספקטיבה למשימות וההתחייבויות. 6 דרגות המיקוד, מלמטה למעלה, הן:
עליית רמה אחת ב"גובה" מאפשרת לקבל מבט מקיף יותר על הפרויקט, פעולה, עסק לא גמור או התחייבות (לולאה פתוחה בטרמינולוגית GTD), וקלט נוסף ברמות שונות מאפשר פרספקטיבה רחבה
אלן מציע לבצע סקירה שבועית תוך התמקדות ברמות שונות. הפרספקטיבה שמתקבלת מסקירה זו צריכה להשפיע על קביעת סדר העדיפויות, אשר קובע את סדר העדיפויות של המשימות וההתחייבויות שנאספו במהלך עיבוד תהליך העבודה. במהלך הסקירה השבועית, המשתמש מגדיר את ההקשר עבור המשימות וממקם אותם ברשימות המתאימות. דוגמאות לקיבוץ יחד של משימות דומות: רשימה של שיחות טלפון שנדרש לבצע או שליחות שיש לעשות כאשר מגיעים לעיר. רשימות הקשר יכולות להיות מוגדרות אופי העבודה של המשתמש ומאילוצים בסביבת העבודה, כמובן, ניתן לצור גם רשימות לנושאם פרטיים.
אלן צופה כי שני המודלים הראשונים מספיקים, בדרך כלל, כדי לקבל שליטה ופרספקטיבה על מרבית המשימות והפרויקטים. עם זאת, ישנם מקרים בהם נדרש יותר תכנון וחשיבה. מקרים אלה מובילים אל המודל העיקרי השלישי, שיטת התכנון הטבעי. בעוד שמודל עיבוד תהליך העבודה מבצע מיקוד אופקי בביצוע משימות בודדות, שיטת התכנון הטבעי מבצעת מיקוד אנכי בתכנון פרויקטים וחשיבה דרך נושאים. מודל התכנון הטבעי מכיל 5 שלבים:
GTD מבוססת על קלות ביצוע שמירה, מעקב ושליפת כל המידע הקשור לדברים שנדרשים לביצוע. אלן מעריך כי רבים מהחסמים המנטליים הקיימים אצלנו נגרמים מתכנון לקוי של 'front-end', זאת אומרת, לכל פרויקט אנחנו צריכים להבהיר מה נדרש להשיג ומהן הפעולות הספציפיות שנדרשות כדי להשיג זאת.
זה מאוד מעשי, לפי אלן, לבצע חשיבה מוקדמת ויצירת סדרה של פעולות אשר נוכל לבצע מאוחר יותר ללא תכנון נוסף.
אלן טוען כי "מערכת התזכורות" המנטלית שלנו אינה יעילה ורק לפעמים מזכירה לנו את מה שאנחנו צריכים לעשות באותו זמן ומקום שניתן לבצע זאת. לכן, רשימת ההקשר "הפעולה הבאה" פועלת כתמיכה חיצונית אשר מבטיחה שאנחנו מצוידים בתזכורות הנכונה בשעה הנכונה. מאחר ש GTD נשען על זיכרון חיצוני, ניתן לראות אותו כיישום של תאוריות מדעיות של מודעות מופצת או מוח מורחב.
תיאור מעטפת ל GTD מהספר של אלן "מוכן לכל דבר":
עקרונות הליבה של GTD.
איסוף.
הרעיון של פרודוקטיביות נקייה מלחצים מתחיל בפריקת כל הנדרש לעשיה מראשנו, לכידת כל מה שנדרש למעקב, לתזכורת או לנקיטת פעולה, אל תוך, מה שאלן מכנה, "סל". סל פיזי, תא דואר נכנס באימייל, רשמקול, מחשב, מחשב כף-יד וכו'. הרעיון, להוציא הכל מהראש אל מתקן אגירה, מוכן לעיבוד. כל ה"סלים" צריכים להיות מרוקנים (מעובדים) לפחות אחת לשבוע.
אלן אינו מייעץ על שיטת איסוף כלשהי והוא משאיר את הבחירה בידי המשתמש, אולם הוא מדגיש את חשיבות ריקון הסלים בקביעות. כל שיטה שמעובדת בקביעות על ידי המשתמש, מקובלת עליו.
עיבוד.
כאשר מעבדים "סל", יש להקפיד על תהליך העבודה, לפי הסדר הבא:
אם לוקח פחות משתי דקות לבצע משהו, יש לבצעו מיידית. חוק השתי דקות משמש קו מנחה, שזה הזמן שלמעשה לוקח לדחות פעולה.
ארגון.
אלן תיאר מערכת רשימות מומלצת שניתנת לשימוש לביצוע מעקב על פריטים ממתינים להתייחסות:
לוח שנה הוא כלי חשוב לשמירת מעקב של פגישות והתחייבויות, עם זאת, אלן ממליץ שלוח השנה ישמר רק עבור המקרים הנוקשים, דברים שבאופן מוחלט נדרשים לביצוע עם זמן מוגדר לסיום או פגישה אשר קבועה בזמן ובמקום. משימות "עשה" (To-Do) צריכות להישמר ברשימת הפעולה הבאה.
גורם מסכם לארגון פריטים של GTD הוא מערכת האגירה. מערכת אגירה חייבת להיות קלה, פשוטה ומהנה.