בדצמבר 1949 חגג סטלין את יום ההולדת ה-70 שלו לכאורה (בפועל סטלין נולד בדצמבר 1878). יום ההולדת של סטלין נחגג ברחבי ברית המועצות בחגיגיות רבה, פסלים ומוסדות שונים על שמו סטלין נחנכו באותו יום. ב-2 בדצמבר 1949 הוציאה נשיאות הסובייט העליון צו להקמת וועדת ממשלתית שתעסוק בחגיגות יום ההולדת של סטלין. 18 ימים לאחר מכן העניק הסובייט העליון לסטלין את עיטור לנין. ב-21 בדצמבר, יום לאחר הענקת הפרס התקיים בתיאטרון בולשוי מפגש חגיגי שהוקדש ליום ההולדת של סטלין. מנהיגים בולטים מהעולם נכחו באירוע, בהם המנהיג העליון של סין, מאו דזה-דונג, סגן ראש ממשלת גרמניה המזרחית, ולטר אולבריכט והמזכיר הכללי של המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה, יומג'אגין טסדנבאל. עבור מאו, החגיגות היו הביקור הממלכתי.
שמות ערים שנקראו על שם סטלין.
בתקופת שלטונו של סטלין נקראו מקומות רבים על שמו. אלו הערים המרכזיות, עם שם המקורי או שמם לאחר מותו של סטלין
דה-סטליניזציה ושקיעת פולחן האישיות.
הדה-סטליניזציה היה תהליך הרפורמה הפוליטית שהתרחש לאחר מותו של סטלין, במסגרתו גונו מרבית פעולותיו של סטלין, בפברואר 1956 התקיימה הוועידה ה-20 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שבה נשא חרושצ'וב את הנאום הסודי, שבו האשים את סטלין במדיניות של דיכוי. מדיניות זו הגיעה לשיאה בשנת 1961, כאשר גופתו של סטלין הוצאה מהמאוזוליאום של לנין והוטמנה בבית הקברות של חומת הקרמלין ושמה של העיר סטלינגרד שונה לוולגוגרד..
ברחבי ברית המועצות פורקו פסלים של סטלין שהיו מוצבים בכיכרות הערים, ושונו שמותיהם של מפעלים ורחובות רבים. המנון ברית המועצות, שמילותיו כללו אזכור של סטלין, החל להתבצע ללא מילים והושמעה מנגינה בלבד. כל המוזיאונים הרבים שהוקמו ברחבי ברית המועצות והוקדשו לסטלין נסגרו, למעט המוזיאון בעיר שבה הוא נולד, גורי.
בשנת 1953 הוקמו וועדות למתן חנינה לאסירים, למולדתם שוחררו עשרות אלפי שבויים גרמנים ויפנים. בשנת 1955 חרושצ'וב נפגש עם ראשי ארצות הברית ומדינות נוספות. בניגוד למדיניות של סטלין, החל חימום יחסים עם יוגוסלביה.
מכון המחקר העירוני ע&quot;ש סקליפוסובסקי
מכון המחקר העירוני ע"ש סקליפוסובסקי (ברוסית: Московский городской научно-исследовательский институт скорой помощи имени Н. В. Склифосовского) הוא מוסד ממלכתי לבריאות של העיר מוסקבה. זהו מרכז מדעי ומעשי רב-תחומי, אחד הראשונים ברוסיה והגדול ביותר במוסקבה. עוסק בבעיות רפואת חירום, ניתוחי חירום, החייאה, טראומה גופנית, קרדיולוגיה דחופה והרעלה חריפה
המכון הוקם בשנת 1923 על בסיס בית החולים הוותיק ביותר במוסקבה, בית החולים שרמטבסקאיה. הוא הוקם כמכון לרפואה דחופה ונקרא על שם המנתח הרוסי המצטיין, דוקטור לרפואה, מדען חדשני, מארגן ההשכלה הרפואית הגבוהה ניקולאי סקליפוסובסקי.
המכון כפוף למחלקת הבריאות של העיר מוסקבה.
מרת קילה
מרת קילה (לעיתים מאוית מרת קילא) - הייתה פרשנית על של רש"י, אשר חיה בסוף ימי הביניים באשכנז. מרת קילה היא האישה היחידה הידועה עד לעת החדשה אשר שימשה פרשנית על.
פירושיה של מרת קילה שרדו בספר "פירוש ותוספות על פירושי רש"י", שכתב הרב הרומניוטי דוסא בן משה מוידין.
בכתב היד היא מכונה "מרת קילה ז"ל", והחוקרים משערים שהיא הייתה בת תקופתו של המהרי"ל.
שמואל בונה
שמואל בונה (1930 – 1999) היה צייר ואמן ישראלי.
ביוגרפיה.
שמואל בונה נולד לחוה ושלמה בונק במזריטש (מינדזיז'ץ פודלסקי) שבפולין. אביו, שלמה בונק, היה חייט במקצועו. טרם נישואיו גר חמש שנים בלונדון. שמואל בונה גדל בבית ציוני ובשנת 1933 נסע האב להכין את עליית המשפחה לארץ-ישראל. המשפחה עלתה בשנת 1936 והתיישבה בחיפה. למד בבית הספר עממי א' ובבית הספר המקצועי שליד הטכניון בחיפה. החל ללמוד ציור באולפן לציור של ההסתדרות בחיפה אצל הציירים מנחם שמי ואברהם ישכיל. בשנת 1942 הצטרף אל תנועת "המחנות העולים", ובשנת 1947 התגייס לגדוד השלישי של חטיבת יפתח במסגרת הכשרת חולתה. לחם בגליל במלחמת העצמאות ונפצע בכיבוש המצודה בצפת. בקרב על צפת. לאחר שחרורו שב ללימודי אמנות באולפן של ההסתדרות בחיפה. ב-1950 החל לעבוד כמודד קרקעות במחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. בשנת 1952 ערך את תערוכת היחיד הראשונה שלו ושמו החל להתפרסם. בשנת 1958 זכה בפרס על שם הרמן שטרוק של עיריית חיפה. בשנים 1964–1965 שהה בפריז שבצרפת בעקבות מלגת השתלמות בה זכה.
בונה הרבה להציג בתערוכות יחד ובתערוכות קבוצתיות וייצג את ישראל בתערוכות בינלאומיות חשובות ובהן ארבע ביאנאלות. חמישה ספרי אמנות המכילים את ציוריו יצאו לאור: הגדה של פסח "הגדת ירושלים", 1968, "ציורי התנ"ך", 1974, "ל"ח שערים לתנ"ך", 1977, "ארץ לחם וכרמים", 2016, ומארץ קדם עד חוף ים ", 2021. בונה לימד ציור באוניברסיטת חיפה (1977), בבית הספר לאמנות בעין הוד (1978) ובסמינר לחינוך אורנים (1979). השאיר אחיו יצירה עשירה ומגוונת רבת פנים וסגנונות.
הוא נישא לרחל, אמנית וצירת. לזוג שני בנים ובת כל שנותיו גר בחיפה
יצירותיו.
עבודותיו המוקדמות הושפעו מן הציור הפוסט-אימפרסיוניסטי, וכללו דיוקנאות ותיאורי טבע דומם. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו להופיע בעבודותיו דימויים מהיהדות ומספורי התנ"ך. בנוסף הרבה ליצור אמנות במרחב הציבורי שכללה ויטראז'ים ועבודות דקורטיביות אחרות. בונה הקדיש מקום מרכזי ביצירתו לתיאור מראות הכפר, עבודת האדמה והנוף הישראלי. ציור הנוף קיבל את מיצויו בסדרת הציורים "מפות ארץ ישראל". בסדרת ציורים זו עיצב סגנון חדש ומקורי "אקספרסיוניזם גאומטרי אורנמנטלי", וביטא תחושה אותנטית של נוף הארץ.
ב-1968, בעקבות מלחמת ששת הימים, הוציא בונה הגדה של פסח מעוטרת באיוריו, שהושפעו מאירועי המלחמה. בונה הסמיך מראה מסורתי של משיח על חמור לבן לדימוי עכשווי של צנחן בשערי העיר ירושלים.
סדרה של 150 ציוריו משנת 1974 שצוירו בטכניקת מונוטייפ נכללו בספר "ציורי התנ"ך" שאצרה אשתו, האמנית רחל בונה.
בונה הציג בתערוכות בינלאומיות רבות, בהן הביאנלה של ונציה (1958, 1960), הביאנלה הבינלאומית הראשונה של אמנים צעירים בפריז (1959), "סינגוגה", רקלינגהאוזן ופרנקפורט שבגרמניה (1960), "אקול דה פארי", הגלריה הלאומית שרפנטייה שבפריז (1963).
מרי למב
פרס המדינה על שם סטלין
יחסי אזרבייג'ן–סין
יחסי אזרבייג'ן–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה העממית של סין.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 באפריל 1992. היחסים בין שתי המדינות התפתחו בצורה חלקה ואזרבייג'ן העניקה תשומת לב ליחסים עם סין ותמיכה בעמידה העקרונית של סין בנושאים כמו טאיוואן, טיבט, שינג'יאנג ו"פאלון גונג". סין הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות אזרבייג'ן. הנשיא אלייב הגיע לסין באוגוסט 2008 ובמאי 2014 כדי להשתתף בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים בבייג'ינג ובפסגה הרביעית של ועידת אסיה לשיתוף פעולה ואמון. במרץ 2005 ובדצמבר 2015 הוא נסע פעמיים לסין בשל עניינים מדיניים. ביוני 2018 ביקר נשיא האספה הלאומית אסדור בסין. ביוני 2016 ביקר ז'אנג גאולי, חבר הוועדה הקבועה של הלשכה המדינית של הוועד המרכזי של ה-CPC וסגן ראש ממשלת מועצת המדינה, באזרבייג'ן.
יחסי הכלכלה והסחר בין סין לאזרבייג'ן התפתחו בצורה חלקה. בשנת 2017, היקף הסחר בין סין לאזרבייג'ן עמד על 964 מיליון דולר, גידול של 27.3% לעומת השנה שקדמה לה. ביניהם, הייצוא של סין עמד על 387 מיליון דולר, עלייה של 11.9% לעומת השנה המקבילה, והיבוא של סין עמד על 577 מיליון דולר, עלייה של 40.1% לעומת השנה המקבילה. מינואר עד נובמבר 2018, היקף הסחר בין סין לאזרבייג'ן היה 1.165 מיליארד דולר.
בשנת 1999 קיימו שני הצדדים את הפגישה הראשונה של הוועדה לשיתוף פעולה כלכלי וסחר בין-ממשלתית סין-אזרבייג'ן והפגישה השישית התקיימה בשנת 2016.
שני הצדדים שיתפו פעולה בצורה חלקה בתחומי החינוך, התרבות, המדע והטכנולוגיה, הספורט, התיירות והמדיה. שני הצדדים שיתפו פעולה בפתיחתם של שני מכוני קונפוציוס.
היסטוריה.
1992–2000.
ב-2 באפריל 1992 כוננו יחסים דיפלומטיים בין סין לאזרבייג'ן. בין שתי המדינות קיימים קשרים דיפלומטיים ותרבותיים חזקים.
בתאריכים 7–10 במרץ 1994 ערך נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב מסע עבודה לרפובליקה העממית של סין. הוא נפגש עם יו"ר הרפובליקה העממית של סין, ג'יאנג דזה-מין וראש הממשלה לי פנג. במהלך הביקור נחתמו 8 הסכמים בין שתי המדינות. בפגישה חתמו המנהיגים על הצהרה משותפת על בסיס שיפור הקשרים הידידותיים בין סין לאזרבייג'ן. כמו כן נחתמו הסכמים על פתיחת נתיב האוויר בין שתי המדינות, שיתוף פעולה בתחום המדעי, הטכני, התרבותי, הרפואי, הטלוויזיה והתיירות.
ב-8 במרץ נפגש היידאר אלייב עם ראש ממשלת מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין לי פן.
בנוסף ליחסים פוליטיים, ישנם גם יחסי תרבות בין שתי מדינות המזרח. על פי ההסכם על שיתוף פעולה תרבותי שנחתם בין אזרבייג'ן לסין, נפתחה תערוכת עבודות של האמן האזרבייג'ני המפורסם סאטאר בהולולזאדה במרכז התערוכות הבינלאומי של בייג'ינג בתאריכים 12–21 באפריל 1995.
בין התאריכים 17–18 באפריל 1996, סגן ראש ממשלת הרפובליקה העממית של סין ג'יאנג דזה-מין ביקר באזרבייג'ן ונפגש עם היידר אלייב.