לאחר מלחמת העולם השנייה פעל עם אביו להצלת ילדים יתומים בשואה, בעיקר ברומניה. בית אביו התמלא במאות יתומים. לאחר החרפת המצב בקרב יהודי העיר צ'רנוביץ שבאוקראינה בשל רדיפות הבולשביקים הבריחו יחדיו את הילדים לבוקרשט. אביו נכלא ברומניה בשל הצלת הילדים ולאחר ששוחרר חזר לפעילות זו. הרב אליעזר זוסיא נכלא שוב, במשך חמישה חודשים, וכן נכלא בנפרד גם הרב ישראל אברהם. בשנת ה'תשי"ט בערב שבת נחמו, הם שוחררו, אך נותרו לשבת בכלא עוד כמה ימים מכיוון שלא רצו לחלל את השבת.
ההגירה לארצות הברית והאדמו"רות.
שנה לאחר ששוחרר עם אביו מהכלא הרומני, עזבו את רומניה והיגרו לארצות הברית, שם התגורר אביו בשכונת קראון הייטס בברוקלין שבמדינת ניו יורק. בקראון הייטס פתח ביחד עם אביו בית כנסת קהילתי והמשיך בהצלת היהודים מהשואה. לאחר פטירת אביו בל' באב, ה'תשמ"ב הוכתר הרב ישראל אברהם לאדמו"ר השני מסקולען.
הוציא את כתבי סבו רבי ישראל אברהם בספר "שם ושארית ישראל".
בית המדרש המרכזי של חסידות סקולען בראשותו שוכן בבורו פארק. בתקופות החגים היה האדמו"ר שוהה בשכונת וויליאמסבורג בקרב חסידיו. חסידי סקולען מתגוררים גם בבני ברק, בלונדון, בויליאמסבורג, במונסי ובליקווד.
בחודשים האחרונים לחייו חלה ואושפז בבית החולים בבולטימור, בכ"ה באדר ב',ה'תשע"ט נפטר. בהלווייתו שיצאה מבית מדרשו 'ישועות ישראל' שבבורו פארק, השתתפו עשרות אלפים. נקבר סמוך לציון אביו בבית הקברות במאנסי.
צאצאיו.
הוליד שלוש בנות וחמישה בנים:
ישראל אלימלך אונגר
רבי ישראל אלימלך אונגר (ה'תק"ף – ז' באלול ה'תרכ"ז) נכדו של הרב מרדכי דוד אונגר אבי חסידות דומברובה. היה האדמו"ר השלישי בשושלת.
ביוגרפיה.
נולד בשנת ה'תק"ף לרבי יוסף אונגאר מדומברובה ולגיטל בתו של רבי משה אליקים בריעה הופשטיין מקוז'ניץ. נישא למאטיל בתו של רבי יחיאל קוריצר (נכדו של החוזה מלובלין). לאחר פטירת אביו בב' בחשון ה'תרכ"ז מילא רבי ישראל אלימלך את מקומו כרבה של דומברובה טרנובסקה. לאחר זמן עבר לדז'בנה שם ציווה עליו הרב חיים הלברשטאם מצאנז לכהן כאדמו"ר. מקובל כי רבי חיים הגיש לו קוויטל ובכך הכתיר אותו לאדמו"ר השלישי בשושלת.
בז' באלול ה'תרכ"ז, לאחר פחות משנה מאז מינוי לאדמו"ר, נפטר בגיל שבעים. שני בניו הגדולים מילאו את מקומו ברבנות ובאדמו"רות; הבכור רבי יעקב יצחק אונגר ייסד את חסידות דז'בנה בעיר מגורי אביו ואחיו רבי משה אליקים בריעה אונגר היה ממשיכו המרכזי בדומברובה.
קרב יער טאוטובורג
ישראל הורוביץ (מעליץ)
הרב ישראל הורוביץ (ה'תר"י – ה'תר"ס) היה רבה של קהילת חסידי דז'יקוב בעיר מעליץ, כונה בפי חסידיו "האדמו"ר מדז'יקוב-מעליץ".
ביוגרפיה.
נולד בסביבות שנת ה'תר"י לרב יהודה הורוביץ, רב במעליץ ובנו של הרב יעקב הורוביץ מייסד חסידות מעליץ, משושלת אדמו"רי רופשיץ. ולבתו של הרב חיים מאיר יחיאל "השרף ממוגלינצא". נישא למלכה בת הרב מאיר הורוביץ מחבר הספר "אמרי נועם".
לאחר פטירת אביו ביקש להתמנות כרב תחתיו, אך אחיו הרב נפתלי הורוביץ נבחר לתפקיד. סביב ר' ישראל התאגדה קהילה מחסידי דז'יקוב בעיר, והוא הוכתר בידיהם כאדמו"ר מדז'יקוב-מעליץ. בתפקידו זה כיהן, לצד אחיו שהיה רבה של העיר, עד פטירתו בשנת ה'תר"ס.
משפחתו.
לרב ישראל ומלכה הורוביץ נולדו שלושה בנים:
ישראל יוסף אונגר
הרב ישראל יוסף אונגר (ה'תרכ"ח – א בתמוז ה'תש"ב) היה אדמו"ר בעיר טרנוב. נרצח בשואה במחנה ההשמדה בלז'ץ.
תולדותיו.
נולד בשנת תרכ"ח לרבי יעקב יצחק אונגר (האדמו"ר הראשון מחסידות דז'בנה ומייסדה) ולחנה בתו של רבי מאיר הורוביץ (האמרי נועם)
בנערותו היה הרב ישראל יוסף תלמידו של הרב יהושע הורוביץ שהיה אז האדמו"ר השלישי מדזיקוב. בי"א בטבת תרע"ג כאשר נפטר הרב הורוביץ היגר הרב ישראל יוסף לעיר טרנוב שבדרום-מזרח פולין והתקבל שם כאדמו"ר. בניגוד לאחיו שהחלו לכהן כאדמו"רים לאחר מותו של אביהם, התמנה הרב ישראל יוסף לאדמו"ר מיד לאחר פטירת רבו. הוא נודע בתפילותיו בימים הנוראים אותם היה עורך בנוסח חסידי רופשיץ עליהם נמנה רבו.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה סירב להצעה להימלט לשטח שנשלט על ידי רוסיה והועבר לגטו שהקימו הנאצים בעיר. ביום ראשון של ראש חודש תמוז של שנת תש"ב צורף הרב ישראל יוסף אונגר עם רוב בני משפחתו לאקציה השנייה שערכו הנאצים בגטו ונשלח למחנה ההשמדה בלז'ץ, שם נרצח. בנו הרב ראובן אונגר מילא את מקומו של באיו והיה אדמו"ר בעיירה קוזמיר אך גם הוא נרצח בשואה.
משפחתו.
הרב ישראל יוסף אונגר היה נשוי לרבנית ברכה הורוביץ. שלושה מילדיהם נרצחו בשואה:
ישראל פרידמן (בויאן)
רבי ישראל פרידמן (כ"ד באלול תרל"ח, 22 בספטמבר 1878 - ל' באב תשי"א, 1 בספטמבר 1951) היה האדמו"ר מבויאן בלייפציג. בנו של האדמו"ר הראשון מבויאן, רבי יצחק פרידמן.
ביוגרפיה.
נולד בסדיגורה למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. בשנת תרנ"ה נישא למרים, בת דודו רבי שלמה'ניו מסדיגורה. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז החל לכהן באדמו"רות והקים את חצרו בלייפציג הגרמנית.
בשנת תרצ"ה ביקר בארץ ישראל ובשובו ללייפציג אמר שבדעתו לחזור חזרה לארץ ישראל. בשנת תרצ"ט נמלט מהנאצים לשווייץ ולאחר מספר חודשים עלה לארץ ישראל והתיישב ופתח בית מדרש ברחוב יבנה בתל אביב, כמו שאר אדמו"רי רוז'ין שעלו ארצה.
רבי ישראל היה חולה במשך כל שנות חייו ולא הרבה לצאת ולהסתובב בין החסידים, אך בכל שנות שהותו בארץ נסע בל"ג בעומר למירון להדליק את ההדלקה המסורתית שהייתה בחזקת משפחתו. נפטר בא' דר"ח אלול תשי"א (1951) ונטמן בבית הקברות העתיק בצפת.
השאיר שתי בנות, גיטל לאה אשת בן דודה רבי מרדכי שרגא בנו של רבי מנחם נחום מבויאן-צ'רנוביץ', בשנית אשת רבי ישעיה שפירא האדמו"ר החלוץ ובשלישית אשת רבי אברהם יעקב מדרוהוביץ' וחוה אשת קרובה רבי מרדכי שרגא השיל בנו של רבי יצחק מאיר השיל מקופיטשניץ, שתיהן נפטרו ללא ילדים.
על שמו בית הכנסת של חסידות בויאן בשכונת הגפן בביתר עילית, "נחלת ישראל".
ישראל פרידמן (סדיגורה)
רבי ישראל פרידמן (כ' בשבט תרי"ב 10 בפברואר 1853 - י"ג בתשרי תרס"ז 2 באוקטובר 1906) היה האדמו"ר השלישי בחצר סאדיגורה. מכונה בחסידות ה"אור ישראל".
תולדותיו.
נולד בסדיגורה כבן רביעי לרבי אברהם יעקב פרידמן, בנו השני של רבי ישראל מרוז'ין, ולמרים בתו של רבי אהרן פרלוב, ה"בית אהרן" מקרלין. אביו כיהן כאדמו"ר המרכזי של חסידות רוז'ין, לאחר שאחיו הגדול רבי שלום יוסף נפטר מעט לאחר פטירת אביהם רבי ישראל. נישא בשנת תרכ"ח, לאסתר בתו של בן דודו רבי יצחק מבוהוש, בנו של רבי שלום יוסף מסדיגורה. לאחר פטירתה בשנת תרמ"א, נישא בשנית לדודתה של אשתו הראשונה, בת שבע בת רבי שלום יוסף מסדיגורה.
אחיו וגיסו היו מיועדים לרשת את החסידות, אך שניהם נפטרו בחיי אביהם. לאחר פטירת אביו בשנת תרמ"ג, מונה יחד עם אחיו רבי יצחק לכהן באדמו"רות. בשנת תרמ"ו נעשתה בין האחים חלוקת ירושה, רבי ישראל זכה בחצר בסאדיגורה ובחלקת אבותיו, ואילו רבי יצחק זכה בנשיאות כולל ווהלין ועבר לבויאן.
שלושה ימים לאחר יום הכיפורים תרס"ז נפטר, ונטמן בסאדיגורה. בנו רבי אהרן פרידמן מילא את מקומו והוכתר לאדמו"ר השלישי מסאדיגורה. חלק מהחסידים פנו לאחיו רבי שלום יוסף מסאדיגורה - טשרנוביץ, וחלק פנו לאחיו רבי אברהם יעקב פרידמן מסאדיגורה, וחלקם פנו לאח נוסף רבי שלמה חיים מסאדיגורה ולאחר פטירתו של רבי אהרן הוכתר לאדמו"ר בנו רבי מרדכי שלום יוסף מסאדיגורה.
ילדיו.
חמשת ילדיו הראשונים נולדו מאשתו הראשונה.
ישראל שלום יוסף השיל
רבי ישראל שלום יוסף השיל (חשוון ה'תרי"ג - כ"ט באב ה'תרע"א) היה אדמו"ר חסידי, החמישי בשושלת אפטא-זינקוב.
ביוגרפיה.
רבי ישראל שלום יוסף נולד בשנת ה'תרי"ג לרבי אברהם יהושע העשיל, האדמו"ר הרביעי בשושלת אפטא-זינקוב וללאה רחל בתו של רבי שלום יוסף פרידמן האדמו"ר מרוזין. נישא בזיווג ראשון לשרה רבקה בתו של רבי הרב אברהם יעקב פרידמן (האדמו"ר מסדיגורה) ובזיווג שני לבת שבע טריינא בתו של רבי יעקב שמשון חודורוב מבאהופולי. עם פטירת אביו בי"ט בתשרי ה'תרמ"א נקרא רבי ישראל שלום יוסף כדי למלא את מקומו במז'יבוז' שם כיהן במשך כשלושים שנה כאדמו"ר החמישי מאפטא-זינקוב. היו לו כתבי מגידות שך חסידים מהרבה ערים שמסביסו והיה נוהג לערוך מסעות של חיזוק אצל חסידיו.
רבי ישראל שלום יוסף נפטר בכ"ט באב ה'תרע"א ונטמן באוהל אדמו"רי ויז'ניץ בסמוך לרבי מנחם מנדל הגר, אבי חסידות ויז'ניץ. בנו רבי אברהם יהושע השיל מילא את מקומו כאדמו"ר ממז'יבוז'-טרנופול והשישי בשושלת אפטא-זינקוב. בנו רבי יצחק מאיר מילא את מקומו בעיר מזבוז כאדמו"ר ממזבוז.
דברי תורתו כונסו בספר "שורש ישי".
ישראל שלום יוסף פרידמן (בוהוש)
יריעה סימפלקטית
ג'ואיש פרס
הג'ואיש פרס - "עיתון היהודים", הוא שבועון אמריקני המופנה לקהילות היהודים שומרי ההלכה בארצות הברית. לפי הגדרתו זהו העיתון היהודי העצמאי הנפוץ ביותר בארצות הברית. העיתון נוטה לדיעות שמרניות.
היסטוריה.
העיתון נוסד בידי הרב שלום קלאס (ה'תרס"ו (1916) - ה'תש"ם (1980) וחמיו רפאל שרייבר (ה'תרמ"ה (1855) - ה'תש"ם (1980)).
העיתון נוסד בעקבות פניה של הרב משה פיינשטיין והרב שמחה אלברג, על מנת למלא את החסר בעיתונות יהודית, שהלכה ודעכה בסוף העשור של שנות ה-1950.
המהדורה הראשונה פורסמה ב-29 בינואר 1960.
עורך העיתון כיום הוא יאסון מעוז. עורכיו הקודמים היו פרל הרצוג, הסופר ארנולד פיין ולתקופה קצרה גם מאיר כהנא.
תוכן ומדיניות העריכה.