לאחר שנסגר בית הספר, התהדק הקשר בין רשיד רידא ושייח' חסין אלג'סר. אלג'סר פרש חסותו על רידא, ובשנת 1897 הסמיך אותו ללמד את ההלכה והחשיבה המוסלמית. במקביל למד רידא חדית' מפי שייח' מחמוד נשאבה אשר הסמיך את רידא ללמד את מסורת החדית'. הוא גם למד אצל חכמי דת נוספים בטריפולי.
רידא כונה בפי רבים "דוברו של מוחמד עבדו", אותו פגש כשהאחרון היה בגלות בביירות. בשנים 5–1884 הוא נחשף לראשונה ל"אל-ערוה אל-ות'קה" ("הקשר האמיץ"), כתב העת של ג'מאל א-דין אל-אפגאני ומוחמד עבדו. בשנת 1897 הוא עזב את סוריה על מנת לשתף פעולה עם עבדה בקהיר, ובשנה שלאחר מכן הם ייסדו את "אל-מנאר", שבועון שלימים הפך לירחון שכלל פרשנות על פי הקוראן וכן דברי תמיכה במוחמד אבן עבד אל-והאב. רידא עבד באל-מנאר עד מותו בשנת 1935.
בדומה לקודמיו, רידא התמקד בחולשה היחסית של החברות המוסלמיות אל מול הקולוניאליזם המערבי, הוא האשים את הסופים בהפרזות, חיקוי עיוור של העבר על ידי ה"תקליד" והקיפאון של אנשי העולמא. לדעתו, אחד מסימני הכישלון היה חוסר ההתקדמות במדע ובטכנולוגיה. הוא קבע כי ניתן לטפל בליקויים אלה על ידי חזרה למה שהוא ראה כ"עקרונות האמיתיים של האסלאם - סלפיה, עקרונות המבקשים לחדש את האסלאם בצורה הקרובה לזו שהייתה קיימת בימיו של מוחמד. אסלאם שהיה טהור מהשפעות המערב, אף על פי שניתן לפרשו על ידי אג'תהאד כדי להתאים למציאות המודרנית. זה לבדו יכול להציל מוסלמים מנחיתות מול המעצמות הקולוניאליות.
סביב רידא וכתב העת החל להתגבש חוג מקומי נוסף של תנועת הסלפיה אשר אמרו שיש לחזור אל דרכם של הראשידון לשם חידוש ורפורמה. הסלפיה הרפורמיסטית שכבר החלה להתפשט בין השאר בבגדאד ודמשק בסוף ימי האימפריה העת'מאנית, מצאה לה במה נוספת על ידי רידא ואנשיו. המסר העיקרי של רידא והסלפיה היה הפעלת שיקול דעת שכלי בהתאמת השריעה לצרכים החדשים והסתמכות ישירה על הקוראן והסונה כאמצעי להגנה על האסלאם מפני חדירת המערב. על פי רידא, התמודדות עם אתגרי העת החדשה חייבת לבוא דרך אנשי הדת אשר אחראים על פירוש ההלכה ופיתוחו, ועליהם להשתחרר מהמכלול ההלכתי שגובש בתקופה הקלאסית. בהשקפותיו הוא הושפע מעבודות של אל שאטבי.
על פי התאולוגיה, רעיונותיו הרפורמיסטיים, כמו אלה של עבדה, היו מבוססים על הטענה כי השריעה מורכבת מפולחן, עבאדה (عبادة),וקשרים בין-אישיים, מעאמלאת (معاملات). יש לתאם בין מצוות "בין האדם לחברו" לאתיקה האסלאמית, אך ישנן נקודות ספציפיות בהן ייתכן כי יש להיערך מחדש ולשנותם בהתאם לתנאים, בחברות שהשתנו. רידא תבע להתיר את האג'תהאד אך ורק בדינים העוסקים ביחסים שבין אדם לחברו (מעאמלאת).
רידא פעל להחייאת תפארת הערבים למען האחדות האסלאמית אבל נמנע מלפגוע בשלטון העות'מאני. עבור רשיד רידא הדרך לאותה התחדשות של האסלאם עוברת דרך חידושה של הערביות.
את עיקר תורתו הפוליטית גיבש על רקע המהלך שהביא לביטול הח'ליפות העות'מאנית בשנת 1924. בספר שכתב עוד בתחילתו של המשבר הציע דוקטרינה להחייאת מוסד החליפות באופן שיתאים לעולם החדש. בספר מוזכרת מועצה עליונה של חכמי דת בכירים שיעסקו באג'תהאד ויפרשו את המקורות האסלאמיים כך שיתאימו לצורכי הזמן החדש. בראש מועצה זו יעמוד ח'ליפה בעל כוח דתי, אך לא פוליטי. הדבר לא התקבל, בין השאר משום שח'ליפה זה מקבל כוח דתי גדול יותר מחכמי העולמא, דבר המנוגד לאסלאם הסוני שלא ראה ברצינות את דברי רידא.
בשנת 1921 הוא מונה לסגן נשיא של הקונגרס הסורי-פלסטיני. בשנת 1927 נתן את ברכתו להקמת אגודת הצעירים המוסלמים בקהיר, שהייתה תנועת אם לאגודות אסלאמיות רבות שצמחו במצרים בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20.
בשנים האחרונות לחיו רחש רשיד רידא שנאה גדלה ומתעצמת כלפי המערב. הוא נמנע מהיחשפות למערב, מיעט לבקר בבירות אירופה ולא דיבר אף שפה אירופית. הוא ראה בשלטון הבריטים במצרים לא רק כאיום פוליטי אלא כאיום דתי במידה שווה.
נאמר עליו שהוא היה "אחד החוקרים המשפיעים ביותר על משפטנים בדורו" וכי הוא "תלמידו הבולט ביותר של מוחמד עבדו".
חסן אל-בנא, מייסד תנועת האחים המוסלמים, נחשב לחכם הדת שהושפע יותר מכל השאר מרשיד רידא.
אפשר לצמצם
מודלים להערכת עלות
מודלים להערכת עלות הם אלגוריתמים מתמטיים או משוואות פרמטריות המשמשים לצורך הערכת העלות של מוצר, פרויקט או תהליך מוגדר. התוצרים של מודלים להערכת עלות משמשים על פי רוב לתכנון תקציבים, קביעת תמחיר וקבלת החלטות בנוגע לפרויקטים.
קיימות שלוש שיטות עיקריות להערכת עלויות וכולן מתבססות לחלוטין על ניסיון העבר:
בעוד שבעבר השימוש במודלים אלו היה ידני בעיקרו, כיום הם ממוחשבים כמעט לחלוטין. המודלים הממוחשבים מקבלים כקלט את הפרויקטים הדומים מהעבר, ובהינתן הערכים של הפרמטרים של הפרויקט המוערך מייצרים הערכת עלות על בסיס אותם הנתונים.
התחומים שבהם רווח השימוש בהערכת עלות הם בנייה, פיתוח תוכנה, ייצור ומחקר ופיתוח.
איזבלה סקורופקו
איזבלה סקורופקו (בפולנית: Izabella Scorupco; נולדה ב-4 ביוני 1970) היא שחקנית פולנית-שוודית שידועה במיוחד בשל היותה נערת בונד נטליה סמיונובה בסרט ג'יימס בונד "גולדן איי" משנת 1995. היא ילידת פולין הראשונה שמגלמת את תפקיד נערת בונד.
ביוגרפיה.
נולדה בשם איזבלה דורותה סקרופקו (Izabela Dorota Skorupko) בביאליסטוק שבפולין למשפחה נוצרית. הוריה הם לך ומגדלנה, אך בהיותה בת שנה הם נפרדו ואיזבלה עברה לגור עם אימה. ב-1978 עברו השתיים ל-Bredäng בסטוקהולם, שוודיה. היא הגיעה לשוודיה בהיותה בת 8 ולמדה לדבר שוודית ואנגלית, בנוסף לשפת אמה הפולנית.
סקורופקו עבדה כדוגמנית וב-1989 גילה אותה הבמאי סטפן הילדרבנד והיא כיכבה בסרט Ingen kan älska som vi ("אף אחד לא אוהב כמונו"). בראשית שנות התשעים; הייתה לה קריירה קצרה אבל מוצלחת כזמרת פופ, והיא הוציאה אלבום זהב בשוודיה.
מלבד להופעתה בסרט גולדן איי התפרסמה סקורופקו בנוסף גם בשובר הקופות "מעבר לגבול הסכנה" בתור מוניק אוברטין, הרופאה של צוות החילוץ על הר ה"K2" ובסרטים "שלטון האש" בתור טייסת ההליקופטר האמריקאית בלונדון העתידנית אלכס ג'נסן ו"" בתור הרופאה שרה.
הייתה נשואה לשחקן הוקי הקרח הפולני Mariusz Czerkawski בשנים 2000-1996. יש להם בת אחת, ג'וליה (נולדה ב-16 בספטמבר 1997). ב-30 בינואר 2003 היא נישאה לאמריקאי ג'פרי ריימונד. יש להם ילד, ג'ייקוב (נולד ב-24 ביולי 2003) והמשפחה מתגוררת בלוס אנג'לס.
לואיס צ'ילס
לויס קליבלנד צ'ילס (באנגלית: Lois Cleveland Chiles ; נולדה ב-15 באפריל 1947) היא שחקנית אמריקאית ודוגמנית לשעבר הידועה בשל תפקידה כד"ר הולי גודהד (Holly Goodhead) בסרט ג'יימס בונד "מונרייקר" משנת 1979.
שנותיה הראשונות.
צ'ילס נולדה ביוסטון, טקסס, בתם של ברברה ויין קירקלנד ומריון קליי צ'ילס, שהיה אחיו של איל הנפט והבעלים של קבוצת הבייסבול טקסס ריינג'רס אדי צ'ילס.
אחיה, קליי קירקלנד צ'ילס, נפטר בגיל צעיר ולה אח נוסף, ויליאם אדמונדס צ'ילס, נשיא ומנכ"ל של חברת Bristow Helicopters. צ'ילס גדלה באליס, טקסס. היא למדה ב-Finch College בעיר ניו יורק ואחרי כן באוניברסיטת טקסס באוסטין, שם גילה אותה עורך מגזין Glamour שחיפש אישה צעירה שתופיע על עטיפת גיליון המגזין העוסק בקולג'ים.
היא קיבלה את העבודה ובמהרה חתמה על חוזה עם סוכנות הדוגמנות וילהלמינה בניו יוקר ועם סוכנות הדוגמנות אלית בפריז. אחרי כן היא למדה משחק אצל רוי לונדון.
קריירה.
בראשית שנות השבעים הייתה לצ'ילס קריירת דוגמנות מצליחה. הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בסרט "Together For Days" משנת 1972, ואחריו בסרט "כך היינו" משנת 1973, שם היא שיחקה לצד רוברט רדפורד וברברה סטרייסנד את אהובתו של רדפורד מימי הקולג'. אחר כך היא לוהקה כג'ורדן בייקר בסרט "גטסבי הגדול" לצד מיה פארו ושוב לצד רוברט רדפורד. ב-1978 היא הופיעה בעיבוד לקולנוע של הרומן של אגתה כריסטי "מוות על הנילוס" כקורבן רצח לנט רידג'ווי דויל, וב-1979, היא הופיעה במה שהוא ככל הנראה תפקידה המפורסם ביותר, של אסטרונאוטית נאס"א, מדענית ונערת ג'יימס בונד, דר' הולי גודהד, לצידו של רוג'ר מור, גיימס בונד ב"מונרייקר". צ'ילס הייתה מועמדת לככב בסרט ג'יימס בונד הקודם "המרגלת שאהבה אותי", אולם סירבה לתפקיד מכיוון שהיא לקחה חופשה ממשחק באותו זמן.
היא גם הופיעה בתפקיד קטן במותחן "עלפון חושים" (1978); אחד מסרטים רבים בהם היא שיחקה קורבן רצח.
צ'ילס שכלה את אחיה הצעיר שהלך לעולמו ממחלת Non-Hodgkin's lymphoma ב-1978, הדבר הניע אותה לקחת הפסקה בת שלוש שנים ממשחק בדיוק בזמן שנדמה שהקריירה שלה לבלבה. קריירת המשחק שלה מעולם לא התאוששה, והיא נאבקה על מנת למצוא תפקידים בקנה המידה שמהם נהנתה בעבר, אם כי מבקרת הסרטים פולין קיל (Pauline Kael) חלקה לה מחמאות בשל הופעתה בסרט "Sweet Liberty" (1986) של אלן אלדה. צ'ילס גילמה את דמותה של העיתונאית ג'ניפר מק בסרט "משדרים חדשות" (1988) של ג'יימס ברוקס שזכתה אף היא לביקורות טובות, כמו גם השתתפותה בסרט האימה "Creepshow 2"(1987) של George Romero כנהגת בתאונת פגע וברח, אם כי ניכר שהסרט הוא דל תקציב.
מאז היא הופיעה כמנהלת בית ספר קשוחה בסרט "Wish Upon a Star" (1996) של וולט דיסני וכנוסעת שיט מפוחדת בסרט שספג ביקורת קשה, "Speed 2: Cruise Control" משנת 1997, והיא הופיעה בהופעה קצרה בהפצה הבינלאומית של הפרודיה על סרטי בונד "", אלא שהסצנה שלה קוצצה בגרסת הסרט שהופצה בארצות הברית.