ג'יסונדו נולד במחוז פאלם ביץ', פלורידה. הוריו, סטייסי (לבית ברקה) ורון, הם מהנדסים. שם המשפחה שלו מגיע מסבו מצד אביו, שהיה איטלקי-אמריקאי. הסבים והסבתות האחרים היו יהודים. לאחר שהחל לעבוד בתדירות גבוהה, הוא למד בבית הספר במשך כמה שנים. הוא בילה מספר שנים בתיכון והיה מעורב בארגון היהודי USY ובמסגרתו ביקר בישראל. הוא למד בבית הספר התיכון הקהילתי מילקן בלוס אנג'לס וסיים את לימודיו בשנת 2014.
בשנת 2015 החל ללמוד בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה, תחילה במשרה מלאה ובהמשך, במשרה חלקית לפני שהפסיק כדי להצטלם לסדרת הטלוויזיה "דיאטת סנטה קלריטה". הוא הצהיר כי הוא מתכנן לסיים את לימודיו במכללה.
קריירה.
ג'יסונדו החל לשחק בטלוויזיה בגיל שש. בדרום קליפורניה, אמו שלחה תמונות שלו לסוכנויות כישרונות, מה שהוביל לאודישן מוצלח לפרסומת בקנה מידה ארצי של פיצה האט. מאוחר יותר הופיע ג'יסונדו בפרסומות אחרות, בסדרות טלוויזיה ובסרטים.
חיים אישיים.
ג'יסונדו גדל בפלורידה ועבר מאוחר יותר לסאות' ביי, לוס אנג'לס. הוא תושב מנהטן ביץ'.
במהלך הצילומים של הסרט "", שהתקיימו בוונקובר, ביקש ג'יסונדו מבן סטילר ורובין ויליאמס שיעזרו לו לצלם "הזמנה" לחברתו לנשף הסיום. הם צילמו סרטון קומי בן שלוש דקות עם קריסטל הקופה.
סקיילר מנהל מערכת יחסים עם ארי האגן מאז יולי 2018.
רפק תקשורת ותשתיות
רפק תקשורת ותשתיות בע"מ היא חברת החזקות ישראלית, שנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה.
רפק נוסדה בשנת 1964 בשם "רפק אלקטרוניקה" ועסקה בתחילת דרכה ביבוא ושיווק רכיבים אלקטרונים לישראל. בשנת 1978 הונפקו לראשונה מניות החברה בבורסת בתל אביב. בהמשך החברה החלה גם לייצר רכיבים אלקטרונים בישראל באמצעות חברת בת - "אורפק". באותן השנים הייתה החברה בבעלות חברת ההשקעות "פריון" שהייתה בבעלות איש העסקים שאול אייזנברג, אך בפועל נוהלה על ידי מיכאל אלבין. ב-1989 נרכשה השליטה בחברה על ידי חברת ההשקעות אינטרגאמא שהייתה אז בשליטת החברה לישראל. ב-1998 רכש מנכ"ל אינטרגאמא, תנחום אורן, את החברה תמורת 23 מיליון דולר, כולל השליטה ברפק. שאר המניות שהחזיקה החברה לישראל נמכרו למשפחת ספרא.
בשנת 1991 השיקה חברת הבת "אורפק" את "דלקן", מערכת המאפשרת תדלוק אוטומטי של מכוניות ותשלום מרוכז עבור הדלק בידי ארגונים. בשנת 1997 נמכרו 20% ממניות "אורפק" לחברות דלק וסונול. בנוסף החלה החברה לשווק את המוצר באירופה. עד שנת 2005 כבר מכרה כ-7,000 מערכות ברחבי העולם.
בדצמבר 1999 הקימה רפק במשותף עם חברת SCI מארצות הברית את חברת "SCI ישראל". החברה רכשה מחברת ECI Telecom את פעילות הייצור של מפעל שמר בפתח תקווה. מפעל הייצור לשעבר של חברת תדיראן תקשורת, אשר בעצמה נרכשה על ידי ECI בראשית 1999. המפעל ייצר לוחות מעגלים מודפסים ומוצרים נוספים. באוגוסט 2000 רכשה השותפות גם את מפעל הייצור של חברת טלרד במעלות תרשיחא. בשנת 2005 מכרה רפק את חלקה בחברת "SCI ישראל".
בשנת 2000 הקימה רפק חברה משותפת להפצת רכיבים לתעשייה האלקטרונית עם חברת ארו אלקטרוניקה (Arrow Electronics) מארצות הברית, החברה המובילה בעולם בתחום ההפצה של רכיבים אלקטרונים. בסוף שנת 2005 מכרה רפק אלקטרוניקה את החזקותיה בחברה המשותפת ויצאה מהפעילות בתחום הרכיבים האלקטרוניים.
פיצול החברה.
באפריל 2001 פוצלה החברה לשתי חברות, ביחס של 1:1, כאשר הוקמה חברה חדשה בשם "רפק טכנולוגיות" שקלטה את פעילות החברה בתחום הטכנולוגיה, הכוללת את החברות "אורפק תעשיות" ו"אקספק הולדינג", וכן החברות שהיו המוחזקות על ידן, שעסקו בעיקר בייצור מונים למוניות, וייצור מערכות כירטוס אוטומטיות לתחבורה ציברית באמצעות חברת הבת "טרנסווי". במסגרת הפיצול כל מחזיק מניית רפק אלקטרוניקה קיבל מניה אחת של רפק טכנולוגיות. חברת הבת "טרנסווי"הוקמה ב-1994, ועוסקת בפיתוח מערכות תשלום אלקטרוניות, כרטיסים חכמים ומערכות ניהול ובקרה לתחבורה הציבורית. הלקוח העיקרי של החברה מאז הקמתה היא חברת אגד. המערכות שסיפקה החברה החלו לפעול בשנת 1999, ומאז חודש החוזה מספר פעמיים ופותחו גרסאות חדשות של המערכת.
ביוני 2001 הונפקה "רפק טכנולוגיות" בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באפריל 2006 שונה שם החברה ל"או.אר.טי. טכנולוגיות" (O.R.T. Technologies).
בדצמבר 2005, "אורפק" החברה הבת של רפק טכנולוגיות הנפיקה את מניותיה בבורסת AIM, בורסת משנה לחברות הזנק של הבורסה לניירות ערך בלונדון, וגייסה כ-25 מיליון דולר לפי שווי חברה של 80 מיליון דולר. באוגוסט 2017, השלימה או.אר.טי את מכירת מלוא החזקותיה באורפק בתמורה לסכום של כ-120 מיליון דולר, לפי שווי חברה של 225 מיליון דולר. לאחר השלמת העסקה, או.אר.טי נותרה כמעט ללא פעילות עסקית משמעותית, והפכה לחברת השקעות. באוגוסט 2018, השקיעה עם שותפים ברכישת חברת "גלידות פלדמן". באותה שנה חברת האם אינטרגאמא גם העבירה את חברת הבת "דלתה הנדסה" לשליטת רפק ובתמורה קבלה מניות רפק.
כניסה לתחום האנרגיה.
בשנת 2010 נכנסה רפק לתחום ייצור החשמל כאשר חתמה על הסכמים להשתתפות בשני מיזמים בתחום ייצור החשמל, האחד בשיתוף קונצרן ויאוליה הצרפתי, להקמת תחנת כוח מונעת בטורבינות גז במרכז הארץ והסכם נוסף, עם קבוצת דוראל אנרגיה, לייזום פרויקטים בתחום האנרגיה סולארית. באותן השנים הרחיבה את פעילותה בתחום התקשורת שרכשה את חברת סולגוד תקשורת, יבואנית של מכשירים סלולריים ומוצרי תקשורת. והשתתפה במיזם " Unlimited" לפריסת סיבים אופטיים על גבי הרשת של חברת החשמל.
בספטמבר 2018, רכשה קרן ג'נריישן קפיטל 50% מחברת הבת "רפק אנרגיה" תמורת 70 מיליון שקל.
תחומי פעילות.
נכון לשנת 2020 החברה מחזיקה בתחומי הפעילות הבאים:
המילטון (ניו זילנד)
המילטון (באנגלית: Hamilton) היא עיר באי הצפוני של ניו זילנד. העיר ממוקמת על גדות נהר וואיקטו, וזוהי העיר המושבת ביותר בחבל וואיקטו. נכון לשנת 2020, בעיר מתגוררים כ-176,500 נפשות – מה שהופך את המילטון לעיר הרביעית המאוכלסת ביותר במדינה. שטח העיר הוא כ-. המילטון מהווה מרכז מטרופוליני הכולל את העיירות הסמוכות נגארוואאהיה, טה אוואמוטו וקיימברידג'. בשנת 2020 הוענק להמילטון התואר "העיר הגדולה היפה ביותר בניו זילנד".
אמנם בתחילה המילטון היוותה כמרכז חקלאי, אך כיום בעיר ישנה כלכלה מגוונת והיא העיר בעלת הצמיחה השלישית בגובהה במדינה לאחר פוקקוהה ואוקלנד. חינוך, מחקר ופיתוח ממלאים תפקיד חשוב בכלכלת המילטון, מכיוון שבעיר מתגוררים כ-40,000 סטודנטים לתואר שלישי ו-1,000 מדענים בעלי תואר זה.
מבין התושבים הידועים שנולדו או התגוררו בעיר, ניתן למנות את: ג'סינדה ארדרן, ג'ודית קולינס, הלן קלארק, דניאל גיליס, קימברה ג'ונסון, דניס ליל, מלווינה מייג'ור, ריצ'רד או'בריאן, פטסי רדי ומרקו רוחאס.
היסטוריה.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 הגיעו מיסיונרים לסביבת העיר. בתקופה זו התגוררו כ-200 ילידים באזור זה. בתחילה ההתיישבות האירופאית התקיימה כשתי עיירות נפרדות על גדותיו של הנהר המקומי.
בשנים 1845–1855 יוצאו יבולים כגון חיטה, פירות ותפוחי אדמה לאוקלנד. הייבוא לעיר כלל שמיכות, ביגוד, גרזנים, סוכר, רום וטבק.
הדרך מאוקלנד להמילטון נחנכה בשנת 1867 והרכבת הגיעה לעיר בדצמבר 1877. באותו חודש, שתי העיירות שמשני צידי הנהר התמזגו תחת מועצה מקומית אחת. גשר התנועה שתי גדות הנהר ("גשר האיחוד"), נפתח בשנת 1879. שמו של הגשר שונה ל"גשר ויקטוריה" בשנת 1910.
גשר הרכבת הראשון, גשר קלודלנדס, נפתח בשנת 1884. הוא לכביש למכוניות בשנת 1965. אוכלוסיית המילטון הגיעה ל-1,000 איש בשנת 1900, והעיירה פרנקטון התמזגה עם העיירה בשנת 1917. המילטון הוכרזה כעיר בשנת 1945.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית המילטון צומחת מדי שנה, ובשנת 2020 התגוררו בעיירה 176,500 תושבים, שהיוו כ-3.5% מכלל תושבי ניו זילנד. 46.5% מתושבי המילטון אינם דתיים, 36.3% הם נוצרים, ואילו 11.5% היו בעלי דתות אחרות.
לפי מפקד האוכלוסין של 2013, הקתולים הם הקבוצה הנוצרית הגדולה בעיר עם 12% מהתושבים, ואחר מכן אנגליקניזם (9.9 אחוז) ופרביטריאניזם (6.3 אחוז). ההינדואיזם (2.9 אחוז), האסלאם (1.9 אחוז) והבודהיזם (1.6 אחוז) היו הדתות הגדולות ביותר שאינן נוצריות.
ממשל ופוליטיקה.
המילטון מנוהלת על ידי מועצה המורכבת משלושה עשר חברי מועצה וראש עיר (כיום פולה סאות'גייט). חברי המועצה נבחרים בשני מחוזות בחירה-מזרח ומערב. הגבול בין שני המחוזות הוא נהר וואיקטו. הבחירות למועצה מתקיימות אחת לשלוש שנים והבחירות האחרונות התרחשו באוקטובר 2019. בשנת 2020 שונתה שיטת הבחירות מהשיטה רובנית לשיטת הקול הנייד. בשיטה תמכו כ-78% מתושבי העיר.
כלכלה.
החינוך והמחקר מהווים מרכיב משמעותי לכלכלת העיר. בהמילטון פועלים שני מכונים להשכלה גבוהה- אוניברסיטת וואיקטו והמכון הטכנולוגי של וואיקטו (ווינטק). מקור ההכנסות משמעותי נוסף של המילטון הוא תעשיית החלב.
המילטון מארח מדי שנה פסטיבלים חקלאיים, וכן פסטיבל המוזיקה הנוצרית, תערוכת הרכב הלאומית ותערוכת הסירות הלאומית.
בתי חולים.
בית החולים הציבורי של המילטון הוא בית החולים וואיקטו עם 600 מיטות וצוות של כ-2,500 עובדים הממוקם בין מלוויל להמילטון ווסט. ישנם שני בתי חולים פרטיים גדולים נוספים בהמילטון – בית החולים ברמר ובית החולים Southern Cross הממוקם במזרח המילטון. בהמילטון יש גם שני בתי חולים פרטיים ליולדות, הממומנים במלואם על ידי מועצת הבריאות של מחוז וואיקטו – מרכז הלידה ווטרפורד ומרכז הלידה ריבר רידג'.
קלימטולוג
ההשבעה הראשונה של חסן רוחאני לנשיאות איראן