דייוויד רוברט מלפאס (נולד ב-8 במרץ 1956) הוא כלכלן אמריקאי, המכהן כנשיא קבוצת הבנק העולמי מאפריל 2019. מלפאס כיהן בעבר בתפקיד סגן מזכיר האוצר בממשל דונלד טראמפ, ובתפקידים שונים בממשל רייגן ובממשל ג'ורג' וו. בוש. הוא היה הכלכלן הראשי של חברת במשך שש השנים שקדמו לקריסתה.
קורות חייו.
מלפאס נולד בצפון מישיגן. סיים תואר ראשון בפיזיקה במכללה בקולורדו ספרינגס, ותואר שני במנהל עסקים ב. לאחר מכן למד כלכלה בינלאומית בבית הספר לשירות החוץ באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא דובר ספרדית, רוסית וצרפתית. משנת 1977 עד 1983 עבד כרואה חשבון ויועץ כלכלי בחברות פרטיות בפורטלנד ובשיקגו.
שימש כיועץ בממשל רונלד רייגן ובממשל ג'ורג' וו. בוש. בין השאר עסק בנושאי תכנון תקציבי ומדיניות חוץ, בהם תוכנית לקידום עסקים קטנים באמריקה הלטינית, ותוכנית להפחתת מיסים שיושמה בשנת 1986. שימש כאחד הנציגים של המפלגה הרפובליקנית בוועדת הכלכלה של הקונגרס בשנים 1989―1990, והיה חבר בוועדת ניהול התקציב של הקונגרס בשנים 2002–2003.
מלפאס היה הכלכלן הראשי של חברת במשך שש השנים שקדמו לקריסתה במשבר הכלכלי העולמי של 2008. החברה נמכרה לג'יי פי מורגן צ'ייס במרץ 2008 תמורת 6% מערכה.
בשנת 2010 ניסה להיבחר לנציג מחוז ניו יורק של המפלגה הרפובליקנית בסנאט של ארצות הברית, אך לא זכה. הוא כתב טורים כלכליים עבור פורבס ועבור וול סטריט ג'ורנל, ומתארח בתוכניות טלוויזיה. כמו כן הוא ישב במועצת המנהלים במספר חברות.
תחזיות כלכליות.
לפני המשבר הכלכלי העולמי (2008) פרסם מלפאס תחזיות כלכליות לפיהן בועת הנדל"ן בארצות הברית לא קיימת. בשנת 2007 כתב מלפאס בוול סטריט ג'ורנל: "שווקי הדיור והמשכנתאות אינם חלק גדול מכלכלת ארצות הברית, ואינם מייצרים הרבה מקומות עבודה ... תיקונים בשוקי הדיור והמשכנתאות יוסיפו ככל הנראה להתרחש במקביל לצמיחה כלכלית בארצות הברית."
לאחר המשבר, בשנת 2011, הוא קרא להעלות את שער הריבית, בזמן שרוב הכלכלנים האמינו שהדבר יפגע במשק.
סגן מזכיר האוצר של ארצות הברית.
החל מחודש מאי 2016 מלפאס השתתף בקמפיין לנשיאות של דונלד טראמפ כיועץ כלכלי בכיר. הוא הופיע לעיתים קרובות בטלוויזיה וברדיו, ופרסם מאמר בניו יורק טיימס תחת הכותרת "למה הכלכלה שלנו זקוקה לטראמפ."
במרץ 2017 הודיע הבית הלבן כי מלפאס הוא המועמד של הנשיא טראמפ לתפקיד סגן מזכיר האוצר של ארצות הברית לעניינים בינלאומיים. המינוי אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-3 באוגוסט 2017. מלפאס יישם בתפקידו את המדיניות שהותוותה על ידי טראמפ, ונקט עמדה תקיפה נגד הרפובליקה העממית של סין.
נשיא הבנק העולמי.
בפברואר 2019 הכריז הנשיא טראמפ על מלפאס כמועמד לנשיא הבנק העולמי, לאחר שג'ים יונג קים הודיע על התפטרותו. הכרזה זו הפתיעה רבים, מכיוון שמלפאס הביע ביקורת רבה על המוסד ואמר שהוא מעוניין לבצע שינוי כולל בהתנהלות הבנק העולמי. הוא החל לכהן בתפקיד זה ב-9 באפריל 2019.
עם התפשטות מגפת הקורונה בעולם הודיע כי הבנק העולמי יתמוך במדינות עניות בהתמודדותן עם המגפה. בתחילת שנת 2021 הודיע כי הבנק העולמי יממן חיסונים נגד קורונה באפריקה בסך 12 מיליארד דולר.
חיים אישיים.
דייוויד מלפאס נשוי לאדל, פעילה במפלגה הרפובליקנית. הם מתגוררים במנהטן.
שמשון בלוך (לוחם)
שמשון בלוך (יוני 1894 – 17 ביולי 1976) היה חייל בגדודים העבריים, מפקדה הראשון של קבוצת קדם, מראשוני חברי ארגון ההגנה ומפקד ההגנה של אזור יפו, מפקד בית"ר ביאסי, רומניה ואחד ממפקדי בית"ר באוניית המעפילים "אסתיר".
ביוגרפיה.
בלוך נולד בעיר פשקאן שבמחוז יאשי ברומניה, אחד משמונת ילדיהם של אפרים פישל ופרלה בלוך. על רקע אי רצונו להישלח על ידי הוריו לחינוך תורני בישיבה בעירו, עזב בשנת 1908 את בית הוריו ועבר להתגורר בפריז, צרפת. בשנת 1914 היגר מצרפת לארצות הברית על גבי האונייה "צרפת" והתגורר זמן מה בניו-יורק. כשנה לאחר מכן הגיע למצרים והתגייס לגדוד נהגי הפרדות, תחת פיקודם של לוטננט־קולונל ג'ון הנרי פטרסון וסגנו יוסף טרומפלדור. על רקע שליטתו במספר רב של שפות, שימש בין היתר כמתורגמן בגדוד. במסגרת זו גם נטל חלק פעיל כחייל במערכה בגליפולי. עם פירוק הגדוד התגייס בלוך מחדש לגדוד 39 של קלעי המלך, ולאחר שהייה במחנה אימונים בהליפקס, קנדה, נשלח עם הגדוד בספטמבר 1918 להשתתף בקרבות המאסף בבקעת הירדן - הקרבות האחרונים של כיבוש ארץ־ישראל על ידי הצבא הבריטי. עם תם מלחמת העולם הראשונה החל לעבוד כאזרח במחנה סרפנד (צריפין) כמומחה לתיקון מכונות כתיבה עבור הצבא הבריטי.
קבוצת קדם.
ביוני 1920 הקים ועמד בראש קבוצת קדם, אשר פעלה להגן על האוכלוסייה היהודית באזור יפו וסביבתה. ראשיתה של הקבוצה בהתארגנות עצמאית של קבוצת פועלים עברים, רבים מהם אנשי הגדודים העבריים לשעבר. חברי הקבוצה הזאת, שמנתה בשיאה ככל הנראה סדר גודל של 50 איש, התגוררו במבנה בן שלוש קומות, שבו שכן בעבר המלון המפואר בלה ויסטה ובבתי פיינגולד הסמוכים לו. מבנה זה שכן בשכונת מנשייה שעל חוף ימה הדרומי של תל אביב - בלב שכונות ערביות על גבול יפו.
קבוצת קדם לקחה על עצמה להוות כוח מגן ליהודי האזור שחיו בתוך שכונות ערביות ביפו ובסביבתה או בסמוך אליהן. זו הייתה אחת מכמה קבוצות דומות שפעלו על בסיס מקומי ללא תיאום או פיקוד אזורי. כמה מהן ניהלו חיי קומונה, מלאה או חלקית, ופעולות ההגנה שלקחו על עצמן השתלבו בחיי החברה והעבודה של חבריהן.
שמה של הקבוצה נגזר משמה של חברת הבנייה "קדם", שמשרדיה ומחסניה היו ממוקמים במבנה שבו שכן בעבר המלון. המבנה שימש בסיס של הקבוצה ומקום מגוריה. בדומה לקבוצות האחרות שעסקו בפעולות הגנה וביטחון ביישוב העברי - גם קבוצת קדם פעלה באופן חשאי ותחת מסווה - זאת בשל החשש לחשיפתם על ידי שלטונות המנדט הבריטי בארץ־ישראל שאסרו על התארגנויות מן הסוג הזה. עיסוקו האזרחי של בלוך כמתקן מכונות כתיבה בבסיס הצבא הבריטי במחנה סרפנד אִפשר לו גישה נוחה לאמצעי לחימה שהיו במחנה. בלוך רכש את כלי הנשק ואמצעי הלחימה מכספו האישי, וחילק אותם לחברי הקבוצה. בשל שירותו כלוחם בגדודים העבריים, היה לבלוך ניסיון רב בהפעלת נשק, ועל כן ראה עצמו אחראי לאימון בסתר של יתר חברי הקבוצה. אימונים אלו נערכו בבית־הספר לבנות בנווה צדק, ומטווחי הירי נערכו במקווה ישראל.
במאורעות תרפ"א (מאי 1921) בלטה הקבוצה בפעילותה להגנת יהודי האזור מפני הפורעים הערבים. זאת, היות שהייתה היחידה אשר החזיקה בנשק מבין מסגרות ההגנה שפעלו באזור. פעילותה של קבוצת קדם לא נעלמה מעינם הפקוחה של מנהיגי ארגון ההגנה בתל־ אביב. זמן לא רב לאחר מאורעות תרפ"א, ובמקביל לאימונים החשאיים שערכה, הגיע מפקד "ההגנה" הראשון של אזור תל אביב, יצחק אולשנסקי (אולשן), לבניין קדם, והציע למפקדיה, בהם בלוך, להצטרף לשורות ארגון "ההגנה" שהוקם זמן קצר קודם לכן. במסגרת זו, מונה בלוך למפקד ארגון ההגנה על אזור יפו וסביבתה, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1929.
פעילות בתנועת בית"ר.
לאור פעילותו המחתרתית, היה בלוך נתון למעקב ופיקוח ממושכים של הרשויות הבריטיות בא"י ובשנת 1929 נאלץ להימלט לרומניה. בתקופה זו התקרב בלוך לתנועה הרוויזיוניסטית ובספטמבר 1930 מונה כמפקד ארגון בית"ר בעיר יאסי מטעם התנועה ובהמשך כאחד מארבעת המפקדים במפקדה הארצית של 'החלוץ הלאומי' שהקימה בית"ר ברומניה. לאחר שהות זו ברומניה, במהלכה רכש השכלה כטכנאי שיניים, חזר ארצה בשנת 1933 והמשיך לעסוק לצד עיסוקיו האזרחיים בפעילות הגנה וביטחון של היישוב העברי. בשנת 1939 סייע במאמצי העלייה הבלתי לגאלית לא"י ובמסגרת זו נטל חלק כאחד ממפקדי בית"ר באוניית המעפילים "אסתיר" אשר הביאה מעפילים מרומניה.
היה נשוי לחיה לבית גלבר ולזוג נולדה בת. המשפחה התגוררה ברחובות ובאשקלון. בלוך נפטר בשנת 1976 ונטמן בבית העלמין ברחובות.
החלטה 476 של מועצת הביטחון של האו&quot;ם
החלטת 476 של מועצת הביטחון של האו"ם, היא החלטה שהתקבלה ב-30 ביוני 1980. ההחלטה מצהירה כי "לכל הצעדים והפעולות החקיקתיות והמינהליות שננקטו על ידי ישראל, הכוח הכובש, המתיימרים לשנות את אופייה ומעמדה של העיר הקדושה ירושלים אין כל תוקף חוקי. וכי הם מהווים הפרה בוטה של אמנת ז'נבה הרביעית".
ההחלטה התקבלה, לאחר שבאותו היום, ב-30 ביולי 1980 אושר בכנסת .
ההחלטה התקבלה: 14 מתוך 15 מדינות תמכו, וארצות הברית נמנעה ולא ממשה את זכות הווטו שלה.
בהמשך, קיבלה מועצת הביטחון של האו"ם ב-20 באוגוסט 1980 את החלטה 478 שקוראת לביטול חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל. בעקבות ההחלטה, העבירו כל 13 המדינות את שגרירויותיהן מירושלים, רובן לתל אביב, אולם (פרגוואי ובוליביה מחזיקות שגרירויות במבשרת ציון, שאיננה נחשבת כחלק מהעיר. הולנד השאירה בירושלים משרד של השגרירות לשירות תושבי העיר.
פול נמני
פאל נמני (במקור נוימן, מחוץ להונגריה הוא נקרא: פול פליקס נמני, בהונגרית: Neményi Pál; רייקה, 6 ביוני 1895 – וושינגטון, 1 במרץ 1952) היה מתמטיקאי, פיזיקאי, מהנדס יהודי-הונגרי-אמריקאי. תחומי המחקר שלו כללו מכניקת קוונטים, הידרוסטטיקה ומכניקה סטטיסטית. יש המשערים כי הוא היה אביו הביולוגי של בובי פישר, אף על פי שלא שמו רשום בתעודת הלידה של פישר. פאל נמני היה אחיינו של אמברוש נמני ואביו של פטר נמני.
ביוגרפיה.
לימודים בברלין.