האוניברסיטה של פרנקפורט ידועה במכון למחקר חברתי (Institut für Sozialforschung) שנוסד ב-1924 והיה ביתה של אסכולת פרנקפורט שהעמידה משנה פילוסופית וחברתית. כמה מן המלומדים הגדולים של אוניברסיטת פרנקפורט קשורים לאסכולה זו, ובהם תיאודור אדורנו, מקס הורקהיימר ויורגן הברמאס וכן הרברט מרקוזה, אריך פרום וולטר בנימין. אישים אחרים שפעלו באוניברסיטה היו הסוציולוג קרל מנהיים, הפילוסופים פרנץ רוזנצוייג, מרטין בובר ופאול טיליך.
בתקופה הנאצית פוטרו כמעט שליש מן המרצים וסטודנטים רבים הודחו בשל סיבות גזעיות ופוליטיות, הרבה יותר מאשר בכל אוניברסיטה גרמנית אחרת.
אוניברסיטת גתה בפרנקפורט הייתה אחד המרכזים של תנועת הסטודנטים בגרמניה בשנות ה-60 של המאה ה-20 ושל מהומות הסטודנטים ב-1968.
בשנים האחרונות מתמקדת אוניברסיטת גתה במיוחד במשפטים, היסטוריה וכלכלה והיא יצרה מכונים חדשים כמו המכון למשפטים ומימון (Institute for Law and Finance) והמרכז למחקרים פיננסיים (Center of Financial Studies). אחת מהשאיפות של האוניברסיטה היא להפוך לאוניברסיטה המובילה בגרמניה בתחום הפיננסים והכלכלה בהתחשב בקרבתה של האוניברסיטה למרכזים הפיננסיים של אירופה. אוניברסיטת גתה ייסדה פרס בינלאומי למחקר בכלכלה פיננסית – פרס הבנק הגרמני בכלכלה פיננסית (Deutsche Bank Prize in Financial Economics).
14 חוקרים מאוניברסיטת פרנקפורט זכו בפרס נובל במשך השנים.
רנה אוברז'ונואה
רנה מורה אוֹבֶּרְז'וֹנוּאָה (במקור: René Murat Auberjonois; 1 ביוני 1940 – 8 בדצמבר 2019) היה שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאי ומדבב. הוא מוכר בעיקר מתפקידיו בסרטי הקולנוע "מ.א.ש", "הקלפן והיצאנית" ו"בת הים הקטנה" ובסדרות הטלוויזיה "בנסון", "" ו"בוסטון ליגל".
ילדותו.
אוברז'ונואה נולד בעיר ניו יורק. אביו, פרנאנד אוברז'ונואה (1910–2004, יליד שווייץ), היה סופר, כתב לענייני חוץ בעידן המלחמה הקרה, סופר ומועמד לפרס פוליצר. סבו, שגם שמו רנה אוברז'ונואה, היה צייר פוסט-אימפרסיוניסט. אמו נולדה כנסיכה לור לואיז נפוליאון יוג'ין קרוליין מוראט (1913-1986), נינתו של הנסיך ז'ואקים מירא, בנו של איכר, אחד מנאמניו של נפוליאון בונפרטה; מעמד מלוכני הוענק לה, במקרה זה על כס המלוכה של נאפולי למרות היותה רפובליקנית נלהבת; אשתו הייתה קרוליין בונפרטה, אחותו של נפוליאון בונפרטה. סבתו מצד אמו, הלנה מקדונלד סטאלו (1820-1860), הייתה אמריקנית, מסינסינטי, אוהיו; אמו של סבו מצד אמו היא בת אצולה רוסית, יודוקסיה מיכאלובנה סומובה (1830-1870), וסבתו של סבו מצד אמו מצד אביו, קרוליין ג'ורג'ינה פרייזר שהייתה נשואה לנסיך צ'ארלס נפוליאון לוסיין מוראט, הייתה גם אמריקנית, מצ'ארלסטון שבדרום קרוליינה.
לאוברז'ונואה יש אח, אחות ושתי אחיות למחצה מנישואיה הראשונים של אמו. משפחתו עברה לפריז לאחר מלחמת העולם השנייה, שם, בגיל צעיר, החל להיות שחקן.
לאחר מספר שנים בצרפת, חזרה המשפחה לארצות הברית והצטרפה למושבת אמנים במחוז רוקלנד שבניו יורק, שבין תושביה האחרים נמנים ברג'ס מרדית', ג'ון האוסמן והלן הייז. הסביבה אישרה את החלטת אוברז'ונואה לעסוק במשחק, והוא יצר קשרים חשובים אשר לימים סייעו לו בקידום הקריירה שלו. אחד מהקשרים המשפיעים ביותר שיצר בתקופה זו היה עם האוזמן, אשר בגיל 16 נתן לו את העבודה הראשונה שלו בתיאטרון, כמתמחה. השניים יעבדו יחד שוב שנים מאוחר יותר, כאשר אוברז'ונואה, תחת האוזמן, ילמד בבית הספר ג'וליארד; אוברז'ונואה הצהיר, בראיון שהעניק בשנת 1993 כי האוזמן הוא האדם בעל ההשפעה הרבה ביותר על הקריירה שלו. כמו כן, משפחת אוברז'ונואה חיה גם בלונדון, שם סיים אוברז'ונואה בית ספר תיכון, בלומדו תיאטרון. על מנת להשלים את השכלתו, הוא למד וסיים לימודים במכון קרנגי לטכנולוגיה (כיום אוניברסיטת קרנגי מלון).
קריירה.
תיאטרון.
לאחר שסיים את לימודיו בקולג', אוברז'ונואה עבד עם מספר להקות שחקנים שונות, הראשונה בהם היא "Arena Stage" היוקרתית שבוושינגטון די. סי.. לאחר מכן הוא נסע ללוס אנג'לס ולניו יורק, ועבד בהפקות תיאטרון רבות. אוברז'ונואה עזר להקים את "American Conservatory Theatre" בסן פרנסיסקו, את "Mark Taper Forum" בלוס אנג'לס ואת "Brooklyn Academy of Music Repertory Company" בניו יורק. הוא היה חבר בתיאטרון הקיץ "Peninsula Players" במהלך עונת ההצגות של 1962.
בסופו של דבר אוברז'ונואה "נחת" בברודוויי בשנת 1968, והופיע במקביל בשלוש הצגות שונות: כשוטה, בהפקת "המלך ליר" של לי ג'יי קוב (ההפקה הרצה הארוכה ביותר של מחזה בתולדות ברודוויי); כנד, ב-""A Cry of Players" (ביחד עם פרנק לנגלה); וכן כמרקו ב-"Fire!". בשנה שלאחר מכן הוא זכה בפרס טוני על הופעתו ב-"Coco", כסבסטיאן ביי, לצידה של קתרין הפבורן. מועמדויות לפרס טוני קיבל אוברז'ונואה על הופעתו ב-"The Good Doctor" של ניל סיימון (1973, ביחד עם כריסטופר פלאמר); תפקיד כדוכס ב-"Big River"" (בשנת 1984) - תפקיד עליו זכה בפרס "Drama Desk Award"; וכן בתפקיד באדי פידלר/ארווין ס. ארווינג ב-"City of Angels" (בשנת 1989), אשר נכתב על ידי לארי גלברט וסיי קולמן.
הופעותיו הבולטות האחרות בברודוויי: מלווליו ב-"הלילה השנים עשר" (1972); סקאפין ב-"טריקים" (1973); מר סמסא ב-"הגלגול", ביחד עם מיכאיל ברישניקוב (1989); פרופ' אברונסיוס ב-"ריקוד הערפדים"; יתרו קראוץ' ב-"Sly Fox", שעבורו היה מועמד לפרס המבקרים של המעגל החיצוני (2004). אוברז'ונואה הופיע פעמים רבות ב-"Mark Taper Forum", בעיקר כמלווליו ב-"הלילה השנים עשר", וכסטניסלבסקי ב-"צ'כוב ביאלטה". כחבר ב-"Second Drama Quartet", אוברז'ונואה הופיע ביחד עם אד אסנר, דיאן ווסט ואריס יולין. כמו כן, הופיע ב-""Every Good Boy Deserves Favor" מאת טום סטופארד ואנדרה פרווין במרכז קנדי ובמטרופוליטן אופרה.
אוברז'ונואה הופיע לראשונה במסגרת ה-"Shakespeare Theatre Company"" שבוושינגטון די. סי., במחזהו של מולייר "החולה המדומה", בתאריך 27 ביולי 2008.
כמו כן, אוברז'ונואה ביים הפקות תיאטרון רבות.
קולנוע.
כבר בתחילת דרכו בקולנוע השתתף בארבעה מסרטיו של רוברט אלטמן, "מ.א.ש" (1970), "ברוסטר מקלאוד" (""), כמומחה לציפורים, אשר בהדרגה הופך בעצמו לציפור, "הקלפן והיצאנית" (McCabe &amp; Mrs. Miller) בכיכובו של וורן בייטי, ו"מראות" (, 1970). ב-1972 השתתף בסרט "פיט וטילי" לצדה של קרול ברנט. תפקידיו הקולנועיים האחרים כוללים את הגנגסטר טוני ב-"" (1988) והכומר אוליבר ב-"הפטריוט" (2000, בכיכובו של מל גיבסון). הוא הופיע בהופעות קמאו במספר סרטים, לרבות כד"ר ברטון, רופא במוסד לחולי נפש, בן-דמותו של טים ברטון, ב-"באטמן לנצח", וכקולונל ווסט ב-"" (1991). הופעות קולנועיות בולטות נוספות שלו כוללת את "ההינדנבורג" (1975, בכיכובו של ג'ורג' סי. סקוט), הרימייק הראשון של "קינג קונג" (1976), "האוטובוס הגדול" (1976), "Eyes of Laura Mars" (1978), "Where The Buffalo Roam" (1980), "My Best Friend Is a Vampire" (1988), "Eulogy" (1999), "The Feud" (1999), "Inspector Gadget" (1999). כמו כן, אוברז'ונואה גילם את דמותו של הולנדר בסרט של חברת מירמקס משנת 1993 ""The Ballad of Little Jo". בנוסף, הוא דיבב את הפרופסור הגאון ב-"Little Nemo: Adventures in Slumberland"", השף לואי ב-"בת הים הקטנה" וב-"", ובאטלר ב-"יוסף נסיך החלומות". בשנת 2004 גילם את אב המשפחה שנפטר בסרט "מת על ההספד", דרמה קומית לצד זואי דשנל ופמקה ינסן. בשנת 2016 שיחק בסרטה של קלי רייכארט "נשים מסוימות" לצידם של קריסטן סטיוארט ומישל ויליאמס, ובשנת 2020 שיחק בסרטה החדשה של רייכארט "פרה ראשונה".
טלוויזיה.
בנוסף להשתתפותו כאיש צוות קבוע בארבע תוכניות טלוויזיה שונות, בשלושה ז'אנרים שונים ("בנסון" - קומדיית מצבים; "" - מדע בדיוני; "וונדר וומן" - מדע בדיוני; "בוסטון ליגל" - דרמת בית משפט), אוברז'ונואה הופיע כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה רבות, לרבות: "האנטומיה של גריי", ""Hogan's Heroes", "The Rockford Files"", "המלאכיות של צ'רלי", "סטארסקי והאץ'", "The Jeffersons", "בגבולות המסתורין", ""Night Gallery", "Matlock", "Murder, She Wrote", "The Bionic Woman"", "פרייז'ר", ""Judging Amy", "Chicago Hope", "The Bob Newhart Show", ", "סטארגייט SG-1", "פרקליטי אל איי", ""Warehouse 13", "Archer"", "הפרקליטים" (הופעה שעבורה זכה במועמדות לפרס אמי), "Saving Grace", "פילדלפיה זורחת" ו-"מחשבות פליליות". בין סרטי הטלוויזיה בהם הופיע: ""Geppetto" של דיסני, "Billy The Kid" מאת גור וידאל, "A Connecticut Yankee in King Arthur's Court" וכן המיני-סדרה "Sally Hemings: An American Scandal", בשנת 2000. את המועמדות השלישית שלו לפרס אמי קיבל על הופעתו בהפקת רשת ABC של "The Legend of Sleepy Hollow"". בשנת 2012 הוא שיחק דמות של מדען נאס"א בפרק "Phoenix" של הסדרה "NCIS".