סבתו מצד האם, לואיז, הייתה חברה בלהקת "האחיות קינג" שכיכבה בתוכנית שבועית ברשת ABC שנקראה, המופע של משפחת קינג.
אמו, ליזה ריי, שגם כן הופיעה בתוכנית הטלוויזיה המשפחתית מנגנת בנבל ונוהגת לשיר.
בהיותו בן 15, החל וין את לימודיו באקדמיית פיליפס בעיירה אקסטר, ניו המפשייר (תיכון פרטי אשר בין בוגריו ניתן למצוא גם את מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג וגם את הסופר ג'ון אירווינג). שם שיחק בנבחרת הכדורסל ובנבחרת הסופטבול. בנוסף נהג להופיע עם כמה להקות תלמידים. אחרי סיום לימודיו שם, החל בלימודי צילום וכתיבה יצירתית בקולג' הפרטי לאמנות, "שרה לורנס" הממוקם ביונקרס, ניו יורק, אך כעבור שנה עזב.
בשנת 2000, עבר למונטריאול על מנת ללמוד באוניברסיטת מקגיל. שם פגש באשתו לעתיד, רז'ין שסיין. השניים נישאו ב-2003. באטלר בעל תואר בלימודי דת.
בשנת 2001 הקים את ארקייד פייר.
וין ורז'ין, כתבו יחד את המוזיקה לסרטו של הבמאי ריצ'רד קלי, הקופסה משנת 2009.
ב-2 באפריל 2011, LCD Soundsystem קיימו את הופעתם האחרונה. איתם הופיעו ארקייד פייר לביצוע השיר "North American Scum". במהלך דברי בפתיחה של ג'יימס מרפי לשיר, צעק וין "!shut up and play the hits". מה שהפך לימים להיות, שם הסרט הדוקומנטרי שמלווה את ההופעה הזו ושם הדיסק של הביצועים שהוקלטו בהופעה זו.
ב-21 באפריל 2013, ילדה רז'ין את בנם הראשון של הזוג.
ג'וואד תאבאתאבאי
אטלס-אגנה
תור-אגנה
תוראד-אגנה
אלקסנדרוס פנגוליס
נחמן כהנא (ירושלים)
הרב נחמן כהנא (נולד בשנת 1937). למד ונסמך לרבנות בישיבת נובהרדוק. הוא רב בית הכנסת "חזון יחזקאל" בעיר העתיקה בירושלים ומחבר סדרת הספרים מי מנוחות.
פעילות.
חיבר את סדרת "מי מנוחות", שבה ביאור שיטתי לדברי התוספות על התלמוד בבלי. הסדרה כוללת 15 כרכים, ויצאה משנת 1972 ועד 1991. חלקה תורגם לאנגלית. היה זה מפעל ראשון בתחום, שהקל על לומדי התלמוד בהבנת דברי התוספות הנחשבים למשימה קשה יחסית. כמו כן, הוא היה שותף לתרגום לאנגלית של מסכתות ברכות ומסכת סוכה עם פירוש פנחס קהתי.
הרב כהנא היה ממקימי אגודת עטרה ליושנה. הוא יו"ר הוועדה הציבורית של מכון המקדש שאחראית על קורבן פסח, וערך "מפקד כהנים" עולמי, בציפייה לגאולה והקמת בית המקדש השלישי.
הרב כהנא הוא אחיו של מאיר כהנא ואביו של מרדכי כהנא.
בית הכנסת חזון יחזקאל.
בית הכנסת חזון יחזקאל, שהקים הרב כהנא וקרוי על שם אביו, נמצא ברובע המוסלמי בעיר העתיקה. המבנה שבו שוכן בית הכנסת נקרא "בית הג'ורג'ים", וקודם לכן שכן בו בית כנסת שניטש לאחר פרעות תרפ"ט. בית הכנסת הוקם בכ"ג באלול ה'תשמ"ג הרב כהנא שילם פיצויים לערבים שגרו שם.
בבית הכנסת קהילה קטנה המורכבת מעולים חדשים, בעיקר מארצות הברית. בנוסף קבוצת אברכים לומדת בכולל במקום והוא משמש כחדר שיעורים של ישיבת עטרת ירושלים.
במתחם מתגוררות שתי משפחות יהודיות.
טחנת הרוח הטמפלרית
טחנת הרוח הטמפלרית היא טחנת רוח ישנה הנמצאת בשכונת בת גלים שבחיפה. הטחנה נבנתה בשנת 1874 בידי הטמפלרים, שהתיישבו בחיפה החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19, ושימשה לטחינת גרעיני חיטה לקמח. כיום הטחנה משמשת למגורים, ונמצאת ברחוב העלייה השנייה 22, סמוך לבית החולים רמב"ם ולבסיס ההדרכה של חיל הים.
היסטוריה.
בשנת 1868 הגיעו הטמפלרים לחיפה והקימו בה את המושבה הגרמנית. בתחילת דרכם בעיר ניסו הטמפלרים לעסוק בחקלאות וזרעו שדות חיטה, בעיקר באזור שכונת קריית אליעזר של היום. לצורך טחינת החיטה הם הקימו שתי טחנות קמח, אחת בתחומי המושבה ואחת בשכונת בת גלים של היום. הטחנה הייתה המבנה הראשון שנבנה באזור בת גלים של היום. היא שירתה את תושבי האזור כולו לרבות יישובים מרוחקים דוגמת זכרון יעקב, אולם הרוח שבאזור לא הייתה חזקה מספיק, והטחנה עברה הסבה להנעה בקיטור. הטחנה פעלה עד סוף התקופה העות'מאנית, ככל הנראה בשל העובדה שהטמפלרים נטשו את העיסוק בחקלאות והתמקדו בעיקר בתעשייה ובתיירות, וייתכן גם בשל הקמת טחנות מתחרות גדולות יותר בחיפה בתחילת שנות ה-20 בתמיכת הברון רוטשילד.
במסגרת הסכם השילומים בשנות ה-50 של המאה ה-20 עברה הטחנה, עם שאר הרכוש הטמפלרי בארץ, לידי מדינת ישראל. המבנה נותר נטוש לאורך השנים, אך לעיתים התגוררו בו משפחות לתקופות שונות.
החל משנת 1977 התגורר במקום הפסל פיני וינברג.
מבנה הטחנה.
הטחנה היא מבנה גבוה בנוי מאבן. בראשה עמד קרון עץ מסתובב, שעליו הותקנו כנפי התחנה (בדומה לקרון הקיים כיום בטחנת הרוח במשכנות שאננים). במהלך השנים נעלמו הקרון והכנפיים, ולאחר זמן שעמד נטוש הוסב המבנה לבית מגורים. וינברג, שהתגורר בו עד שנת 2017, שיפץ אותו כך שהוא כולל כיום חמש קומות וביניהן מדרגות לולייניות.
תרפיה בטבע
חנה ריבר
חנה ריבר (28 בינואר 1927 – 9 בספטמבר 2014) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
ריבר נולדה ברומניה. הייתה שחקנית בתיאטרון הממשלתי של בוקרשט במשך 20 שנה, שם זכתה בפרס הלאומי למשחק על תפקידה ב"אופרה בגרוש" וב"יומנה של אנה פרנק". כמו כן, הייתה ממקימי תיאטרון היידיש הרפרטוארי בבוקרשט. בשנת 1964, בגיל 37, עלתה לישראל והייתה בין מייסדי התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון הילדים והנוער והתיאטרון העירוני באר שבע. שיחקה בהצגות רבות בתיאטראות שונים, בעיקר בתיאטרון הבימה.
בתיאטרון.
במהלך השנים שיחקה בעשרות הצגות שונות בתפקידים נבחרים. תפקידה המפורסמים הם "פפינה" בהצגה השושנה המקועקעת, ו"אידה" בהצגה חבילות מאמריקה, שתי הצגות שהעלה תיאטרון הבימה.
כמו כן שיחקה ריבר בהצגות פיגמליון והרשלי מאוסטרופולי שהעלה התיאטרון העירוני חיפה, בהצגה מתחם התפודים שהעלה תיאטרון תמונע, ובהצגה אינגעלע שהעלה תיאטרון מראה מקריית שמונה, ושזכתה בפרס השופטים ובפרס חביב הקהל בפסטיבל אקט 2 בחיפה.
ריבר שיחקה ושימשה כיוצרת שותפה בהצגת המחול גילה שעלתה בבכורה בפסטיבל אשה 2008 ומאז הופיעה במרכז סוזן דלל, בטקס פרס דן דוד 2011 וזכתה להצלחה רבה.
מאוחר יותר החלה לשחק גם במסגרת תיאטרון היידישפיל, בהצגות רטרו או שנות החורף המאוחרות והחייט המכושף.
שיחקה בתאטרונים העירוני חיפה, גיורא גודיק, אורנה פורת לילדים ולנוער, צוותא תל אביב, בימת קדם, הבימה, העירוני באר שבע, יידישפיל, הספרייה, בית ליסין, צוותא תל אביב.
שיחקה בהצגות ימים של זהב, פיגמליון, ריצ'רד השלישי, אדם וצילו, פיטר פן, יומנה של אנה פרנק, שרה גבורת נילי, תעלולי סקאפן, המכשפה, אופרה בגרוש, אגדות מיערות וינה, יונו והטווס, לצאת מכאן, תופים בלילה, עמודי החברה, מקהלת אי ההסכמה, תמונות צייד מבוואריה, רק בימי ראשון, קומדיה של טעויות, השושנה המקועקעת, ימים מתוקים של חורף, החייט המכושף, קשה להיות יהודי, המערב האמיתי, שירת הלוויתן, טווס הקסמים, גן הדרור, רס"ר האוצר, הכושי נשאר במשפחה, בית קטן בערבה, חתלתולה שחורה עם כתם לבן, חופשת שבת, מפיסטו, המערב האמיתי, הדה גבלר, בית קטן בערבה, הכושי נשאר במשפחה, שיחות עם אבי, בורגנים, סדום סיטי, כסף אהבה וחרפה ועוד.
העלתה הצגה ליחיד האם (עיבדה ושיחקה במחזה ליחיד על פי מחזהו של קרל צ'אפק 1992).
בשנת 2013 הוענק לה פרס קיפוד הזהב על מפעל חיים בתיאטרון הפרינג'.
בקולנוע.
ב-1972 שיחקה בסרטו של אלפרד שטיינהרדט, "סלומוניקו" וגילמה את גברת צימרמן, אמא של בועז (מני פאר). ב-1981 שיחקה בסרטו של אבי נשר, "הפחדנים" וגילמה את בעלת המכולת.
בשנות התשעים שיחקה בסרטים "קיץ אצל אריקה" של הבמאית דליה הגר, ובסרט "זיכרון דברים" של הבמאי עמוס גיתאי .
ב-2005 שיחקה ריבר בסרט הקצר "ביקור חולים" שביימה מיה דרייפוס. הסרט זכה בפרס שני בתחרות ה-Cinéfondation בפסטיבל קאן 2005, בפרס הסרט הטוב בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות 2005, ובפרס הסרט הטוב בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב, 2006.
ב-2010 השתתפה בתפקיד עצמה בסרט "שונד" שביימה יעל ליבוביץ' זנד. ב-2011 שיחקה בסרט "בדרך אל החתולים" שביים חורחה גורביץ' וגילמה את נחמה.
ב-2014 הצטלמה ריבר לשלושה סרטי קולנוע, ביניהם: הסרט "מיתה טובה" (שרון מימון, טל גרניט) זוכה פרס חביב הקהל בפסטיבל ונציה 2014, הסרט "המסע של האנה" (ג'וליה פון היינץ), והסרט "בכל מקום אחר" (אסתר עמרמי) שעלה במהלך שנת 2015.
בטלוויזיה.
ב-1982 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מישל עזרא ספרא ובניו" ששודרה בערוץ הראשון ובבימויו של ניסים דיין. ב-1999 שיחקה בקומדיית המצבים "ספי" ששודרה בערוץ 2 של הזכיינית טלעד.
בשנת 2007 גילמה ריבר את סבתא מרים בסדרת הטלוויזיה "הכל דבש" ששודרה בערוץ 2 וזכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-2010 לוהקה לתפקיד הסבתא בסדרת הטלוויזיה "מעצר בית" גם הוא בערוץ 2 ובכיכובם של טל פרידמן ואיל קיציס. באותה שנה שבה לגלם את דמותה של סבתא מרים בעונה השנייה של הסדרה "הכל דבש" .
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד גברת טרכטנברג בגרסה הישראלית של הסדרה "בנות הזהב" ששודרה בערוץ 10, וב-2013 שיחקה בתפקיד באבע מלכה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה של yes, "שטיסל" וזכתה לשבחים רבים ולאהדת הקהל והביקורת. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת המתח של HOT, "מתים לרגע" וגילמה את מרים.
אורי ניר
אורי ניר (נולד ב-1976) הוא אמן, פסל ויוצר סרטים ישראלי החי ועובד בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה.
אורי ניר נולד בתל אביב-יפו להייצ'יק, מורה לפיסול, והאדריכל מאיר ניר. בצעירותו למד בבית הספר לאמנויות בתל אביב ובתיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין.