התשאול הוא אחד מכלי החקירה הפלילית אך אינו היחיד בהם. לצדו קיימים, למשל, גביית הודאה בכתב, מסדר זיהוי, חיפוש ותפיסה, בדיקות פורנזיות וזיהוי פלילי. המתושאל עשוי להיות חשוד בעבירה, קורבן לעבירה, עד לעבירה או כל אדם שעשוי להיות לו קשר למאורע הנחקר.
טכניקת התשאול.
מטרת הביניים של המתשאל, שמסייעת בהשגת המידע התקף ובהערכת תקפותו היא אבחון המתושאל. האבחון מזהה סימנים לאמירת אמת ושקר ומתחקה אחר האישיות, האינטרסים והמניעים של המתושאל כמו גם אחר סוג הלחצים שיש להפעיל עליו. בכל שיטת תשאול מופעלת מידה של לחץ, בגבולות ההתנהגות הסבירה, החוק וכללי האתיקה המקצועית. ככלל, מתבססות הטכניקות על פנייה להגיון ולרגשות, והכול על-פי נסיבות העבירה, מהותם של הנחקר והחוקר, והנסיבות בהן מתקיימת החקירה.
הצלחתו של התשאול תלויה בשני הצדדים - המתשאל והמתושאל. דהיינו, כמות המידע המופקת בתשאול, כמו גם חשיבותו ותקפותו תלויה הן ביכולות של המתשאל והן באלה של המתושאל. התשאול הוא מקצוע הכולל מיומנויות הניתנות ללמידה ולרכישה בעזרת התנסות, כמו גם כישרון בסיסי. הליך התשאול מוגבל גם במשאביו וסמכויותיו של המתשאל.
הטכניקה הנלמדת ביותר בצפון אמריקה היא של ג'ון רייד. הטכניקה מבוססת על תשעה שלבים דינמיים ובעיקרם התגברות על התנגדויות הנחקר.
מבחינת לוח הזמנים, תהליך התשאול כולל בדרך כלל ארבעה שלבים עיקריים והם:
עם זאת, במקרים רבים יחולו שינויים בסדר שני השלבים הראשונים, לדוגמה באירוע בלתי מתוכנן, מבחינתו של החוקר, כמו תפיסת חשוד "על חם". במצב כזה, תושלמנה המטלות החסרות בדיעבד, או במקביל למהלך התשאול, על ידי החוקר עצמו או על ידי עמיתיו.
מניפולציות מקובלות.
המתשאל צריך להשיג מן המתושאל מידע אמין. מותר לו להציג למתושאל מידע בעל הגזמות או שקרים כדי לגרום למתושאל לומר את האמת. טכניקות מניפולציה מקובלות בתשאול המכוונות לתשאול חשודים:
סוגי מידע המושגים בתשאול.
לפי העניין, עשויות להיות מטרות נוספות לתשאול, לרבות:
הודאות שווא.
הודאת שווא היא הודאה שמוסר אדם בביצוע עבירה אותה ביצע אדם אחר או בעברה שלא בוצעה כלל. מקובל לסווג לשתי קטגוריות: הודאות שווא שנמסרו בגלל תקלה בהליך התשאול והודאות שווא שנמסרו למרות הליך תשאול תקין.
תקלה בהליך התשאול שגורמת למסירת הודאות שווא עשויה להיות הפעלת עודף לחץ על המתושאל. תקלה כזו עשויה להיעשות במזיד על ידי חוקר לא ישר או בשוגג על ידי חוקר שלא העריך נכון את המצב או שאינו מיומן מספיק. הנחקרים עשויים להיכנע ללחץ הרב ברמה ההתנהגותית בלבד, דהיינו לשקר במטרה להשיג הפוגה מלחצי החקירה או, במקרים קיצוניים, להתחיל להאמין שהם אכן ביצעו את העבירה המיוחסת להם. במקרה האחרון התשאול הופך לשטיפת מוח. אחד האמצעים המקובלים למניעת הפעלת לחץ יתר בשוגג הוא איתור קבוצות סיכון להודאת שווא והכשרת מתשאלים מיוחדים עבור קבוצות אלה. תשאול קטין או אדם עם לקות שכלית, למשל, מצריך מתשאל עם סמכויות והכשרה מיוחדים.
תקלה אחרת בהליך התשאול שיכולה לגרום להודאת שווא היא אי הבנה. דהיינו, פירוש לא נכון של דברי המתושאל בידי המתשאל, של המתשאל בידי המתושאל (חשב ששואלים אותו שאלה אחרת), שגיאה בתמלול הקלטת התשאול וכיוצא בזה. כדי להוריד את שכיחות השגיאות האלה, יש שאיפה לקבלת הודאות מפורטות ולא לקוניות, כולל, אם אפשר, שחזור הפשע בזירת הפשע עצמה.
הודאת שווא המתקבלת שלא בשל תקלה בתשאול, עשויה להימסר בשל לחצים המופעלים על המתושאל שלא על ידי המתשאל, למשל, אם האשם האמיתי עשוי לאיים על המתושאל, או שמרצונו החופשי של המתושאל. מתושאל שמוסר הודאת שווא מרצונו החופשי עשוי לחפות על האשם האמיתי, כאשר זה יקר ללבו של המתושאל, או שלא להיות שפוי.
קיום תופעת הודאות השווא קיבל אישוש מדעי עם השתפרות טכנולוגיית הזיהוי הפלילי ובמיוחד במחקרים שנעשו על מדגם תיקי חקירה סגורים בעזרת בדיקת סמני DNA, שנעשו בכמה מדינות מערביות. במסגרת זאת לא רק שנתגלו העבריינים האמתיים, אלא התברר כי אנשים רבים ישבו בבית הסוהר על לא עוול בכפם; חלקם אף הודו בעבירות שיוחסו להם. במקרים בהם ניתנה הודאת שווא ונתקיימה בדיקה על הליכי החקירה, התברר כי נפלו בה ליקויים משמעותיים כתוצאה מחוסר במקצועיות, חריגה מהוראות ומכללי האתיקה, או כתוצאה מהטיות מכוונות.
היבטים חוקיים.
ככלל, פועלות הסוכנויות לאכיפת החוק בישראל מכוח חוק ספציפי שהעניק להן את סמכויותיהן, ובכלל זה הסמכות לתשאל נחקרים. ככל שנוגע הדבר למשטרת ישראל, הסמיך המחוקק שוטרים לחקור כל אדם בקשר לביצוע עבירה כלשהי ( לפקודת הפרוצידורה הפלילית (עדות)). חקירת חשודים תתבצעת רק בתחנת משטרה, ובעבירות שהוגדרו בחוק חלה חובה לתעד את החקירה קולית (אודיו), או חוזית (וידאו).
החוק מתייחס גם לזכויותיו של המתושאל. חשוד, בשונה מעד, אינו חייב לומר דבר לשוטר ואינו חייב להשיב לשאלותיו. דהיינו, מוקנית לו האפשרות להשתמש בזכות השתיקה. הודאת חשוד יכולה לשמש נגדו כראיה, אך אם עשה זאת מרצונו הטוב והחופשי. על פי הדין בישראל, חובה להזהיר חשוד לפני תשאולו, או גביית הודעתו, כי סכנת הפללה מרחפת מעל ראשו, בעבירה שהחוקר הגדירה בפניו, וכי אין הוא חייב להפליל עצמו. כמו כן, על המתשאל חלה חובה לוודא כי החשוד הבין את האזהרה.
לקריאה נוספת.
דוידוביץ, אבי (2010). "ושיודע לשאול: על התשאול המקצועי והאפקטיבי". יהוד מונסון: אופיר ביכורים.
שטורה
לאה מיכלסון
לאה מיכלסון (28 במאי 1921 - 11 ביולי 2018) הייתה פסלת, ציירת ומשוררת ישראלית. פסלה המפורסם "זעקה אילמת" מוצב ב"יד ושם" בירושלים.
מרבית פסליה מוצבים כיום, במשכן לאמנות - לאה מיכלסון, בכפר הנוער בן שמן.
ביוגרפיה.
לאה ליפשיץ נולדה בלודז' שבפולין למשפחה ציונית. אביה חיים ליפשיץ היה ממקימי רשת בתי הספר "תרבות" בפולין, ולימים היה הבעלים של מפעל טקסטיל. אמה, דינה לבית סורדות, הייתה מורה, פעילה בהסתדרות הציונית וחברה בהנהלת גורדוניה. משחר ימיה חונכה לאהבת ארץ ישראל, ותשומת לב מיוחדת הוקדשה ללימוד ולשימוש בשפה העברית.
בשנת 1938 הצליחה משפחתה של מיכלסון לקבל עבורה סרטיפיקט, והיא עלתה לבדה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. משפחתה שנשארה בפולין נספתה בשואה. עם בואה ארצה נשלחה לבית הספר החקלאי בן שמן, שם למדה בכיתה אחת עם נשיא המדינה, שמעון פרס, ושם יצרה את פסליה הראשונים מאבני גיר.
בשנת 1940 נישאה לאברהם מיכלסון, שהקים את המפעל הראשון בארץ ישראל לייצור חלקי אופניים, M.C.I. Michelson Cycle Industry.
מיכלסון למדה אמנות במכון אבני בתל אביב בהדרכתם של דב פייגין ואביגדור סטימצקי ולאחר סיום לימודיה החלה להציג בתערוכות קבוצתיות ולפסל דיוקנאות של אישים שונים, כדוגמת דוד בן-גוריון, יצחק נבון, שמעון פרס ואחרים. בנוסף, נמצאים בביתה פסלים של גולדה מאיר ולוי אשכול. בבית יד לבנים בפתח תקווה נמצאים פסלים של קדיש לוז, יושב ראש הכנסת לשעבר, ו, מעשה ידיה.
בשנת 1968 עברה לערד והפכה לדמות משמעותית ביצירה ובתרבות העירונית. 22 מפסליה, וכן ציורים פרי יצירתה, מוצבים במוסדות חינוך ותרבות ברחבי העיר.
בינואר 2011 בט"ו בשבט בטקס שנערך בכפר הילדים "נרדים" שבערד, הוסר הלוט מעל פסלה החדש של מיכלסון, דוד המלך: "למען אחי ורעי אדברה-נא שלום בך".
נוסף לעיסוקה כפסלת וציירת, הוציאה מיכלסון 11 ספרי שירה בהוצאה עצמית. בשירתה הקפידה מיכלסון להגיב על אירועים אקטואליים בעיר, במדינה ובעולם. שירתה מאופיינת בחריזה ומרבית שיריה התפרסמו בעיתונות המקומית בערד.
ביוני 2012 נופץ פסלה של מיכלסון, אהבה (הפסל האדום).
ב-29 בדצמבר 2014 נחנך המשכן לאומנות - לאה מיכלסון, בבריכת המים של כפר הנוער בן שמן, בו נמצאים כ-70 מפסליה.
נפטרה ב-11 ביולי 2018, בגיל 97.
חסידות מקובה
מסדר גיזת הזהב
מסדר גיזת הזהב (בצרפתית: Ordre de la Toison d'Or; בהולנדית: Orde van het Gulden Vlies; בספרדית: Orden del Toisón de Oro; בגרמנית: Orden vom Goldenen Vlies) הוא מסדר אבירות שנוסד ב-1430 בעיר ברוז' על ידי פיליפ הטוב, דוכס בורגונדיה. במסדר יכלו להיות חברים מספר קבוע של אבירים (בעת ייסודו 24 ולאחר מכן עלה המספר) ובראשו עמד הריבון (הדוכס ולאחר מכן המלך), דבר שהפך אותו למסדר הגבוה ביותר בתחום השליטה (הדוכסות או הממלכה, בהתאמה). בהמשך, כאשר ירש בית הבסבורג את הדוכסות, עבר המסדר לראשות בית הבסבורג, ובעקבות מלחמת הירושה הספרדית התפצל המסדר לשניים: מסדר גיזת הזהב הספרדי ומסדר גיזת הזהב האוסטרי. הקדוש המגן של המסדר הוא אנדראס הקדוש.
המסדר עד הפיצול.
לרגל נישואיו עם איזבלה מאביז, נסיכת פורטוגל, החליט פיליפ הטוב לייסד מסדר אבירים במתכונת דומה לזו של מסדר הבירית הבריטי. עם ייסודו של המסדר נקבע מספר חבריו ל-24 (לא כולל הריבון), ב-1433 הועלה המספר ל-30 וב-1516 הועלה שוב המספר ל-50. פירוש המספר הקבוע הוא שרק מוות או הדחה של חבר מאפשרת כניסת מועמד אחר.