מבוסס על ספר באותו שם. לאחר שנשיא רוסיה מת ומוחלף באיש בעל עבר מסתורי, ארצות הברית חוששת מפני התחדשות המלחמה הקרה ומנהל סוכנות הביון מגייס את מנתח המודיעין הצעיר ג'ק ראיין (בן אפלק) כדי לספק ייעוץ. ראיין מגלה שארגון טרור נאו-פאשיסטי מתכנן לעורר מלחמה בין רוסיה לארצות הברית, באמצעות פיצוץ פצצה גרעינית בעת משחק פוטבול בבלטימור, ארצות הברית.
ג'ק ראיין: גיוס הצללים (2014).
לאחר אירועי ה-11 בספטמבר, ג'ק ראיין (כריס פיין), סטודנט לכלכלה בלונדון, נשלח לאפגניסטן כנחת אמריקאי, אך הוא נפצע קשות בגבו ונשלח לשיקום בבית החולים הצבאי שבו הוא מכיר את שותפתו לחיים, קטי. עד מהרה הוא מגויס על ידי ה-CIA כמנתח מודיעין ובחסות עבודתו כפקיד מניות בוול סטריט. במסגרת עבודתו הוא עולה על מזימה רוסית למוטט את כלכלת ארצות הברית, במבצע שמונהג בידי איש העסקים, ויקטור צ'רבין. הסרט מתבסס על דמויות שיצר קלנסי ולא על ספר מסוים.
פרידריך נאומן
פרידריך נאומן (בגרמנית: Friedrich Naumann; 25 במרץ 1860 - 24 באוגוסט 1919) היה פוליטיקאי ליברלי גרמני וכומר פרוטסטנטי. יחד עם תאודור וולף והוגו פראוס ייסד את המפלגה הדמוקרטית הגרמנית והיה נשיאהּ עד מותו.
תולדות חייו והגותו.
נולד בשטורמטל (Störmtal) ליד לייפציג ולמד תאולוגיה באוניברסיטת לייפציג. ככומר ועובד סוציאלי צעיר נחשף לתנאי החיים הקשים של מעמד הפועלים, בעיקר עובדי בתי החרושת בסקסוניה וביקש לעניין את בני מעמדו, מעמד הביניים המבוסס ומעלה, בנתונים החמורים שצבר בנוגע לפועלים. נאומן הליברל ביקש להיטיב את תנאי הפועלים ברוח החסד הנוצרי על מנת שלא יתפתחו בקרבם רעיונות מהפכניים-מרקסיסטיים מסוכנים. בשנת 1890 היה לחבר המפלגה הסוציאליסטית נוצרית, אך פרש ממנה כעבור שש שנים.
ב-1894 ייסד את העיתון " Die Hilfe" ("העזרה"), בו פרסם את רעיונותיו שביקשו ליצור גשר בין-מעמדי, עוזרו באותה תקופה היה תיאודור הויס, לימים נשיאה הראשון של מערב גרמניה. בשנת 1895 פרסם את ספרו Soziale Briefe An Reiche Leute ("מכתבים חברתיים לאנשים עשירים"). בספר זה הציג נאומן את הגותו שהיוותה הרכבה של ליברליזם כלכלי, מוסר וערכים פרוטסטנטיים, לאומיות גרמנית ומלוכנות. ב-1896 ייסד את "הארגון הלאומי-חברתי" (Nationalsozialer Verein, NSV) שהתמזג ב-1898 לאיגוד הליברלי (Freisinnige Vereinigung) שאיחד בעלי רעיונות דומים, חברתיים, ליברלים, לאומיים, הנתמכים על ידי הבורגנות (למרות שהייתה זו מטרתו המוצהרת של הארגון, הוא לא צבר תמיכה בקרב מעמד הפועלים).
ב-1899 נסע למסע בלבנט, שכלל ביקור באתונה, קונסטנטינופול, בעלבכ, נצרת, ירושלים, קהיר ונאפולי וחיבר את ספרו Asia. Eine Orientierungsreise über Athen, Konstantinopel, Baalbek, Nazareth, Jerusalem, Kairo, Neapel.
ב-1907 נבחר כחבר הרייכסטאג בהיילברון וכיהן עד 1918. בהמשך ביקש לאחד כל התנועות הליברליות, על מנת ליצור ברית רחבה מהליברלים הלאומיים ועד הסוציאל-דמוקרטים, שהייתה אמורה להוות בסיס לרפורמה במערכת הפוליטית והכלכלית של הקיסרות הגרמנית. נאומן מימש חלק מתוכניותיו באמצעות הקמת "מפלגת האיגוד השמאלנית-ליברלית" ויצירת קשרים בין מפלגות ליברליות וסוציאל-דמוקרטיות ערב הבחירות לרייכסטאג ב-1912. בשנת 1916 הוציא את ספרו "Mitteleuropa" ("מרכז אירופה") שהציג תפיסת עולם לפי על גרמניה לספח שטחים גרמניים.
מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, בנובמבר 1918 נמנה עם מייסדי המפלגה הדמוקרטית הגרמנית ונבחר לנשיאהּ הראשון, תפקיד אותו מילא פחות משנה, עת מותו. לפני מותו הצליח להשפיע על גיבוש חוקת ויימאר.
על שמו קרויה הקרן הגרמנית לקידום החירות (Friedrich-Naumann-Stiftung für die Freiheit), המקושרת למפלגה הדמוקרטית החופשית. מיד לאחר מלחמת העולם השנייה פרסם תיאודור הויס ביוגרפיה מקיפה על נאומן - Friedrich Naumann: der Mann, das Werk, die Zeit.
זלמלה מוולוז'ין
זלמן מוולוז'ין
רבי זעלמעלע
זעלמעלע מוולוז'ין
יעקב גינצבורג
רבי יעקב גינצבורג (פראג תק"ג 1743 - תקע"ה 1814) היה רב ודיין בפראג ומחבר הספר זרע יעקב.
תולדות חייו.
נולד בפראג לרבי יצחק דוד בכ"ב באלול תק"ג (11 בספטמבר 1743).
רבו היה רבי מאיר פישלס, ולאחר פטירתו התמנה ללמד בישיבה בפראג לצד רבי ליב פישלס בן רבו. שימש כדיין בבית הדין של רבי יחזקאל סגל לנדא בעל הנודע ביהודה. בספרים רבים נדפסה הסכמה ממנו בין השנים תקכ"ח-תק"ס. לאחר פטירת הנודע ביהודה כיהן בבית הדין לצד בנו הרב שמואל לנדא ולצד הדיין הרב מיכאל בכרך.
תלמידו הוא רבי נחום טרייביטש שאף מילא את מקומו לאחר פטירתו.
נישא לשפרינצה. נפטר בי"ג בחשון תקע"ה (27 באוקטובר 1814) ונקבר בפראג.
נשיא הפרלמנט האירופי
נשיא הפרלמנט האירופי הוא העומד בראש הפרלמנט האירופי ואחראי לפעילות ולדיונים המתקיימים בו. הוא מייצג את הפרלמנט באיחוד האירופי ובמסגרות בינלאומיות שונות. חתימתו נדרשת כדי להוציא לפועל את מרבית החוקים באיחוד האירופי וכן את תקציב האיחוד.
נשיאי הפרלמנט משרתים בתפקידם שנתיים וחצי. מאז הקמת האיחוד ב-1952 כיהנו בתפקיד זה 28 נשיאים, מתוכם כיהנו 13 נשיאים מאז שהחלו הבחירות לפרלמנט ב-1979. פעמיים שירתו בתפקיד זה נשים (סימון וייל וניקול פונטיין).
נשיאת הפרלמנט בפועל החל מינואר 2022 היא רוברטה מצולה ממלטה, שנכנסה לתפקיד בעקבות מותו של קודמה דוד ססולי מאיטליה.
תפקידו של הנשיא.
הנשיא מייצג את הפרלמנט בכל העניינים המשפטיים וקשרי חוץ, במיוחד ביחסים בינלאומיים. כאשר יש מפגש של המועצה האירופית, הנשיא הוא זה שמנסח את עמדת הפרלמנט בנושאים שעל סדר יומה של המועצה. הנשיא גם לוקח חלק בכנסים על הסכמים חדשים. חתימתו של הנשיא נדרשת גם עבור תקציב האיחוד האירופי.
ברוב המדינות, הפרוטוקול של ראש המדינה בא לפני כל האחרים. עם זאת, באיחוד האירופי הפרלמנט מופיע בתור המוסד הראשון, ומכאן פרוטוקול של נשיאו מגיע לפני כל הפרוטוקולים האחרים.
בחירת הנשיא.
הנשיא נבחר על ידי חברי הפרלמנט לכהונה בת שנתיים וחצי, כלומר פעם בחצי קדנציה של הפרלמנט, ומכאן ששני נשיאים עשויים לשמש במהלך כל תקופת כהונה פרלמנטרית אחת. מפלגת העם האירופי ומפלגת הסוציאליסטים האירופים החלו לשתף פעולה בשנת 1980, ומאז יש להם מסורת של פיצול שתי הודעות ביניהם. לדוגמה בשנים 2004–2009 למשל, מפלגת העם תמכה במועמד הסוציאליסטי לנשיאות, כאשר כהונתו תמה בשנת 2007, ומפלגת הסוציאליסטים תמכה במועמד מפלגת העם לנשיאות. התוצאה היא שיש רוב גדול עבור נשיאים, אם כי יש כמה יוצאים מן הכלל:. למשל בשנים 1999–2004, תחת עסקה מפלגת העם ליברלים תמכה בנשיא עבור המחצית השנייה והיה ליברל, ולא סוציאליסט
הנשיא צריך להיבחר על ידי רוב מוחלט של הפרלמנט. במקרה שאין רוב כזה לאחר שלוש הצבעות המועמד שזכה במרבית הקולות הוא זה שמנצח.
עוגת שוקולד מותך
עוגת שוקולד מותך או עוגת לבה היא קינוח פופולרי המשלב את האלמנטים של עוגת שוקולד נטולת קמח, וסופלה. שמות אחרים לקינוח: "שוקולד מותך", שוקולד רך (בצרפתית moelleux) ועוגת לבה משוקולד. במסעדות בישראל מכונה עוגה זו בטעות "סופלה שוקולד".
היסטוריה.
השף האמריקאי-צרפתי ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן טען כי הוא המציא את עוגת השוקולד המותך בניו יורק בשנת 1987, אך יצרן השוקולד והשף הצרפתי ז'ק טורס חלק על טענה זו וציין כי מקור הקינוח בצרפת. לפי גרסתו של וונגריכטן, הוא הוציא מהתנור עוגת ספוג-שוקולד טרם סיום אפייתה וגילה שמרכזה נותר נוזלי, אך הוא היה חם וגם המרקם וגם הטעם שלו מצאו חן בעיניו. בין אם אכן המציא את העוגה או לא, וונגריכטן עזר לעוגה להיות פופולרית בארצות הברית, וכיום היא מוצעת בתפריטי קינוחים במסעדות רבות.
הכנה.
עוגות שוקולד מותך תמיד נאפות בצלוחיות והן כוללות ארבעה רכיבים עיקריים: חמאה, ביצים, סוכר ושוקולד. החמאה והשוקולד מומסים ביחד. דרך אחת להשתמש בביצים היא להקציף אותן עם הסוכר עד ליצירת עיסה עבה, המעניקה לעוגה מרקם דחוס. דרך שנייה היא להפריד בין החלמונים לחלבונים, להקציף את האחרונים וכך לתת לעוגה מרקם אוורירי וקל יותר.
הגשה.
במקום להגיש לסועדים את העוגה בצלוחית או להניחה על צלחת, האופה יכול לבחור בדרך נאה יותר להגשת העוגה. גרגרי פטל, מיץ פטל ו/או רוטב שוקולד עם אבקת סוכר - כל אלה יכולים להעצים את טעמה של העוגה, וכן עלה נענע יכול להוסיף אסתטיות למנה. על מנת להעשיר את טעם השוקולד של העוגה, האופה יכול להוסיף כף של קפה חזק למנה.
אמיר אולו
אמיר אולו (נולד ב-9 במאי 1971) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד מחוז דן בפיקוד העורף, שירת כמפקד גדוד 601 במלחמת לבנון השנייה וכמפקד יהל"ם במבצע עופרת יצוקה.
חייו.
אולו נולד וגדל בשכונת קריית מנחם בירושלים, הוא אחד משבעה ילדים להורים שעלו ממרוקו ב-1964. עשה את מרבית שירותו הצבאי בחיל ההנדסה הקרבית.
באוקטובר 1994, בעת ששירת כמפקד פלוגה בקורס מ"כים, נפצע ואיבד את רגלו במהלך משימת הנחת מוקשים בלבנון. הוא עבר תקופת שיקום ממושכת במהלכה למד במכללה לפיקוד ולמטה וסיים תואר ראשון במזרחנות ומדע המדינה. הוא חזר לשירות קרבי מבצעי ומונה לסגן מפקד גדוד הנדסה.