מקור התיקון בהצעת חוק של חברת הפרלמנט קתרין ברטשי, להכשרת נישואים חד מיניים. ב-18 בדצמבר 2020, בית המחוקקים הפדרלי אימץ חקיקה מתאימה, המספקת גם גישה להפריה חוץ גופית לזוגות לסביות. הצעת החוק הייתה כפופה לקיום משאל עם לאחר שמפלגת האיחוד הפדרלי הדמוקרטי של שווייץ, אשר כללה נציג אחד במועצה הלאומית, אספה 61,027 חתימות עבור כפיית קיומו בנושא. בשיטת הדמוקרטיה הישירה למחצה של שווייץ, משאל על בנוגע לחקיקת הצעת חוק מתקיים אם מתנגדיה אוספים כ-50,000 חתימות בדרישה לכפייתו בתהליך חקיקתה בתוך שלושה חודשים.
קהילות דתיות.
ביוני 2019, הנשים הפרוטסטנטיות של שווייץ הודיעו על תמיכתן בחקיקת נישואים חד מיניים וטכנולוגיית רבייה מסייעת לזוגות לסביות. באותו החודש, האיחוד השווייצרי של נשים קתוליות הביע את תמיכתו בהנהגת נישואים חד מיניים וטכנולוגיית רבייה מסייעת לזוגות לסביות גם כן. בנובמבר 2019 הצביעה הכנסייה הפרוטסטנטית של שווייץ בעד הנהגת נישואים אזרחיים לזוגות חד מיניים. באוגוסט 2020 הצביעה הכנסייה הקתולית העתיקה בשווייץ בעד ביצוע נישואים חד מיניים בכנסיות שלה.
הורות ואימוץ.
רווקים, ללא קשר לנטייה מינית, עשויים לאמץ בשווייץ. הצעת חוק המתירה אימוץ חורג לזוגות חד מיניים אושרה בפרלמנט באביב 2016 בעוד מתנגדי החקיקה ניסו ללא הצלחה לכפות משאל עם על העברת ההצעה. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2018. עד סוף דצמבר 2018, כשנה לאחר כניסת חוק האימוץ לתוקף, הוגשו כ-173 בקשות לאימוץ ילדים חורגים על ידי זוגות חד מיניים (נתונים אלה אינם כוללים את הקנטונים של לוצרן, תורגאו וציריך) אשר מתוכן, כ-22 הוגשו בקנטון ז'נבה ו-20 בעיר לוזאן.
אימוץ משותף הוגדר כבלתי חוקי עבור זוגות חד מיניים כיוון שהיה מוגבל עבור זוגות נשואים הטרוסקסואלים בלבד. התיקון הסטטוטורי שלפיו נישואים חד מיניים הוכשרו במשאל העם בספטמבר 2021, המתיר לזוגות חד מיניים נשואים לאמץ במשותף ולגשת לטיפולי הפריה חוץ גופית עבור זוגות לסביות, עתיד להיכנס לתוקף החל מ-1 ביולי 2022.
הגנה מפני אפליה.
משפט חוקתי ואזרחי.
אפליה במקום העבודה נגד אזרחי להט"ב בשווייץ הוכחה כבעיה מתמשכת בדו"ח משנת 2014 של המכון ללימודי מגדר באוניברסיטת ז'נבה והפדרציה של איגודי הלהט"ב של ז'נבה. החוקה השווייצרית (סעיף 8) מבטיחה יחס שווה בפני החוק, תוך ציון "אורח חיים" כאחד מהקריטריונים המוצהרים הרבים המוגנים מפני אפליה בלתי הוגנת. החוק השווייצרי מכיר בעיקרון חזק מאוד של חופש ההתאגדות, וככזה, יש לו רק הוראות מוגבלות לאסור אפליה במגזר הפרטי או בין אנשים פרטיים. יוצאי דופן בולטים הם החוק לשוויון יחס לגברים ולנשים וסעיף "261bis" של חוק העונשין האוסר אפליה על בסיס "גזע, מוצא אתני, דת או נטייה מינית". בשל מצב זה, תביעות פרטיות נגד אפליה לעיתים קרובות מוגשות על רקע האיסור של "פגיעה אישית" (סעיף 28א לחוק האזרחי). הפסקת עבודה מפלה מוגנת במקרים בהם ניתן להוכיח שהעבודה הופסקה על סמך "נכס שהצד השני זכאי לו מתוקף אישיותו, למעט מקום שבו רכוש זה קשור לאופי חוזה העבודה או באופן משמעותי משפיע על סביבת העבודה". עם זאת, היו מעט מאוד הליכים משפטיים בפועל המבוססים על תביעות נגד אפליה לכאורה על רקע זה, בעוד סקר משנת 2015 מצא שבעה מקרים בודדים, שאף אחד מהם לא כלל אפליה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית.
כמו כן, קיימות הוראות נגד אפליה בחוקים ובתקנות של חלק מהקנטונים והעיריות בשווייץ. בספטמבר 2017 אימצה הרשות המבצעת הקנטונית של ז'נבה תקנות חדשות נגד אפליה על רקע מין, נטייה מינית וזהות מגדרית.
חוק העונשין.
מאז פברואר 2020, אפליה על רקע עילת "נטייה מינית" של אדם אסורה על פי סעיף "261bis" של הקוד הפלילי השווייצרי. קטגוריה זו נוספה על ידי חוק משנת 2018, שאומץ על ידי משאל עם ב-9 בפברואר 2020, להוראה שאסרה אפליה בשל "גזע, מוצא אתני או דת". המעשים האסורים הספציפיים בתוכן החוק על רקע העילות הם,
שינוי חוק זה התרחש בשנת 2013 על ידי מתיאס ריינארד, חבר הפרלמנט השווייצרי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עם הצעת חוק להחריג כל "אפליה והסתה לשנאה" על בסיס "גזע, אתני, דת או נטייה מינית". ב-11 במרץ 2015, המועצה הלאומית הצביעה ברוב של 103 בעד מול 73 נגד כדי לאפשר להצעת החוק להמשיך בתהליך החקיקה. הוועדה לעניינים משפטיים של מועצת המדינות אפשרה את המשך חקיקת ההצעה ב-23 באפריל 2015. בפברואר 2017 אישרה הוועדה לעניינים משפטיים של המועצה הלאומית, בהצבעה של 15 בעד ו-9 נגד, תיקון להצעת החוק המוסיף "זהות מגדרית" כעילת אפליה אסורה. להצעת החוק התנגדו מספר מחברי מפלגת העם השווייצרית, אשר ראו בה כ-"מיותרת", אף על פי שהמפלגה כולה לא נקטה עמדה לגבי הצעת החוק בעוד המפלגות האחרות תמכו בעיקר בהצעתה, וכך גם 86% מהעם השווייצרי על פי דיווחי סקרים.
באוגוסט 2018 הודיעה המועצה הפדרלית על תמיכתה בהצעה, אך המליצה להסיר את המונח זהות מגדרית בשל "עמימותו". המועצה הלאומית סירבה להסיר את המונח, ואישרה את הצעת החוק ב-25 בספטמבר 2018, בהצבעה של 118 בעד, 60 נגד ו-5 נמנעים. ב-7 בנובמבר 2018, הוועדה לעניינים משפטיים של מועצת המדינות אישרה בהצבעה של 9 מול 2 (עם נמנע 1) את השינוי החוקי להפיכת אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית לפלילית. בקביעת החלטתה לכלול גם את מונח הזהות המגדרית, הוועדה הצהירה כי "אנשים טרנסג'נדרים ואינטרסקסים היו קורבנות לאפליה גם כן לצד הומוסקסואלים וביסקסואלים". בנובמבר 2018 אישרה מועצת המדינות את הצעת החוק בהצבעה של 32 בעד מול 10 נגד. עם זאת, ב-23 קולות בעד מול 18 נגד, הצביעה על הסרת המונח "זהות מגדרית" בשל היותו "עמום מדי". צירים רבים וארגוני זכויות להט"ב בירכו על הרחבת החוק כך שיכלול נטייה מינית, אך הביעו אכזבה מכך שהזהות המגדרית לא נכללה, אשר לדברי הארגון "Transgender Network Switzerland", "מוציאה ושוללת עוד יותר אינטרסקסים וטרנסג'נדרים. החוק יושלם רק כאשר הוא יגנה אפליה על בסיס זהות מגדרית". מכיוון שהנוסח המשפטי שונה, המועצה הלאומית נאלצה להצביע על כך מחדש. ב-3 בדצמבר, למרות דרישת זוג מפלגות, בהצבעה של 107 בעד ו-77 נגד, המועצה הצביעה על אי הכללת זהות מגדרית בהצעת החוק אותה העבירה. עד אפריל 2019, מתנגדי החקיקה אספו 70,000 חתימות כדי לכפות משאל עם על החוק. משאל עם ב-9 בפברואר 2020 בנוגע לחקיקת החוק. בסיומו, כ-63.1% מאזרחי שווייץ הצביעו בעד חקיקת ההצעה.
חוקים נגד פשעי שנאה ואלימות.
בנובמבר 2016 החלו קבוצות למען זכויות להט"ב בשווייץ להציע קו סיוע טלפוני עבור חברי הקהילה השווייצרית לתמיכה בקורבנות אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
באוגוסט 2017, המועצה הפדרלית השווייצרית הביעה התנגדות להצעה שהוצעה על ידי המפלגה השמרנית-דמוקרטית שתאלץ את המדינה לספור ולרשום פשעי שנאה שבוצעו נגד אזרחי להט"ב בטענה כי מדיניות זו תהיה "קשה מדי עבור מעקב, שכן לא תמיד ברור אם הנטייה המינית או זהותו המגדרית של הקורבן היו הגורם". עם זאת, המועצה הלאומית הצביעה ברוב בספטמבר 2019 לתמוך בהצעה (97–94).
סקר משנת 2018 אשר נערך בקרב 1,700 ילדי בית ספר בעיר נשאטל בגילאי 14–15, מצא כי 10% מהבנות ו-5% מהבנים זוהו כחלק מקהילת הלהט"ב. מבין אלה, 38% דיווחו על קבלת "סטירות, בעיטות או אגרופים", 25% דיווחו על הטרדה תכופה, 16% דיווחו על היותם קורבן לאלימות פיזית ו-7% דיווחו על קבלת אפליה על ידי מורה.
שירות צבאי.
לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בצבא שווייץ. מאז 1992, הומוסקסואליות וביסקסואליות אינן מוזכרות עוד בחוק הפלילי הצבאי (MCC). לאחר קיום משאל עם ב-17 במאי 1992, בוטל סעיף 127 אשר עסק בקיום "זנות לא טבעית" בצבא אשר כוון נגד קיום מערכות יחסים חד מיניות.
מאז 2013, מספר טרנסג'נדרים החלו להיות רשאים לשרת בגלוי בצבא המדינה. באותה שנה, מקרה של טבחית שעתידה הייתה לשרת בכוח קוסובו בוטלה תחילה לאחר שההצהרה על היותה טרנסג'נדרית נדון בתוכנית טלוויזיה מתוקשרת. כתוצאה מכך, הצבא שינה את מדיניותו כדי לאפשר שירות של טרנסג'נדרים אם בדיקה רפואית קובעת ש-"בריאותם הגופנית והנפשית טובה, עמידים מספיק ללחץ ויכולים להיות כפופים". הצבא הקים לאחר מכן "משרד גיוון" בנושא. מאז 2019, הטיוטה אפשרה למתגייסים לציין את זהותם המגדרית בנפרד מהמין המוקצה להם, שינוי שהוצע על ידי ארגוני זכויות להט"ב. עם זאת, טרנססקסואליות או דיספוריה מגדרית נותרו סיבות לפיטורים בהתאם לתקנות הצבא. גורמים רפואיים בצבא הצהירו כי 18 מגויסים מאובחנים במונחים אלה מדי שנה. בשנת 2019, גבר טרנסג'נדר סורב לגשת לגיוס בשל התקנות, אם כי ראש הכוחות המזוינים, פיליפ רבורד, הצהיר שהוא ותיקו ייבדקו. בספטמבר 2019, סא"ל כריסטין האג הפכה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שפיקדה על גדוד בצבא השווייצרי.
זהות מגדרית.
טרנסג'נדרים בשווייץ רשאים לשנות את מינם הרשמי באמצעות הליכים משפטיים. המועצה הפדרלית של שווייץ כתבה במאי 2018 כי "היעדר כל פסיקה ברורה בחוק פירושו שאנשים טרנסג'נדרים ממשיכים להתמודד עם מכשולים אדירים. עליהם להגיש תביעה בבית המשפט כדי ששינוי המגדר שלהם יוכר משפטית. הפרקטיקה המשפטית אינה עקבית, ונמצא שההליכים יכולים להיות ממושכים ויקרים שלא לצורך".