הקריירה הקולנועית של קונסטנטין נמשכה עד לראשית שנות ה-90, בסמוך למותו. הוא הופיע בסרטי עלילה וסרטים מוזיקליים. הסרט "אלפאוויל" (Alphaville) משנת 1965, בבימויו של ז'אן-לוק גודאר, הבמאי של סרטי זרם "הגל החדש" בקולנוע, נחשב לאחד מסרטיו החשובים של קונסטנטין. הסרט בסוגת המדע הבדיוני, שצולם בפריז, הציג עיר שהיא מגלופוליס עצומה, הנשלטת בידי מחשב-על שאוסר על התושבים לגלות רגשות. אדי קונסטנטין, בתפקיד למי קושן, הופיע בו כדמות של מעין אורפאוס המנסה להציל את אהובתו מהגיהנום הטכנולוגי. סרטו האחרון בסדרת למי קושן היה "גרמניה בשנת 90 תשע" (במקור: Allemagne 90 Neuf ) משנת 1991, אף הוא בבימויו של ז'אן-לוק גודאר. היה זה הסרט ה-15 והאחרון מסדרת סרטי למי קושן שבהם הופיע.
כוכב בישראל.
שני הסרטים הראשונים של אדי קונסטנטין בסדרת למי קושן שהוצגו בישראל היו "איש זה הוא מסוכן" ו"לנשים לא אכפת" (שמו המקורי Les femmes s'en balancent), שהוקרנו בסוף שנת 1955 וזכו מיד להצלחה קופתית רבה. הפופולריות של סרטי אדי קוסטנטין בישראל נשמרה במשך כשני עשורים נוספים. הם קיבלו את הכינוי "אופרה של מכות" והיה להם קהל מעריצים גדול. בראשית שנות השישים הנהיג אחד מבתי הקולנוע בירושלים הקרנת סרטים במה שנקרא "הצגת חצות", בה הוצגו סרטי פעולה בשעת לילה מאוחרת. רוב הצופים בהם היו סטודנטים של האוניברסיטה העברית וההקרנה הייתה בגדר ריטואל קבוע שבו עודדו הצופים את גיבורי הסרט בקריאות עידוד, בשריקות ובמחיאות כפיים. סרטי אדי קונסטנטין שהוקרנו במסגרת זאת נתקבלו בהתלהבות על ידי קהל הצופים.
גם זמרתו הייתה באותה עת פופולרית בישראל. שירו l`homme et l`enfant נקרא בישראל בשם "אב יקר" וזכה גם לגרסה עברית בביצוע הזמר פרדי דורה ובתו אריאלה.
זיהויו עם דמותו של למי קושן היה כה רב, שחלק מסרטיו נקראו בישראל בשמות ששולב בהם השם אדי, כמו "אדי חף מפשע" או "אדי נגד האף בי אי" או "המזל משחק לאדי".
בישראל פורסמו סדרות חוברות על "אדי" כשהכוונה בבירור הייתה לאדי קונסטנטין. בשנות החמישים פורסמה סדרה בשם "תעלולי אדי" מאת "אלי בן חנן" (שם עט של אמנון שפאק) על עלילות איש אף בי איי בשם זה ועם צילומי עטיפה של אדי קונסטנטין. סדרה מתחרה בהוצאה מתחרה בשם "תעלולי טרזן" פרסמה כתגובה חוברת בשם "טרזן נגד אדי" שבו טרזן פוגש את איש האף בי איי "אדי קוסטנין" והשניים נאבקים במרגלים. ב-1965, במקביל להקרנת הסרט "אלפאוויל", פורסמה בעברית סדרת ריגול חצי מקורית מתחזה לסדרה מתורגמת בשם "אדי קרסון" שבה הדמות התבססה על זאת של "אדי קונסטנטין", ועל הכריכות הופיעו צילומים של אדי קונסטנטין.
בינואר 1970 הגיע אדי קונסטנטין לביקור פרטי בישראל עם בתו טניה, שהייתה רקדנית בלט. במאי 1971 הגיע עם להקתו ובה זמר נוסף וחמש עשרה יפיפיות, לסדרת הופעות במועדון הלילה "זורבה" ביפו. בביקורו זה השתתף עם להקתו בחגיגות יום הסטודנט בתל אביב.
דוב קצר-פנים
דוב קצר-פנים, דוב הבולדוג או ארקטודוס (שם מדעי: "Arctodus"; מילולית: "שן דוב") הוא סוג קדום של דוב צפון-אמריקני שחי בתקופת הפליסטוקן לצד חיות כמו ממותה, טיגריס שנחרבי, זאב בלהות, עצלן קרקע ועוד. בנוסף לציד, הארקטודוס גנב את הטרף של טורפים אחרים. היו לו לסתות חזקות ביותר כדי לכרסם עצמות פגרים. מחקרים אחרים מציעים, כי הדוב קצר-פנים, כמו גם קרובו דוב המערות היו אוכלי כל, כמו הדובים המודרניים, ועיקר תזונתם הייתה צמחונית אם כי ייתכן וטרפו מעת לעת.
הדוב קצר-הפנים היה אחד הדובים הגדולים ביותר שהתקיימו אי-פעם (אך עדיין היה קטן מקרובו הארקטותריום). משקלו הגיע לכ-900 ק"ג, ומחקרים מצביעים כי ייתכן שאף לטון. סימני טלפיים בגובה של 4.6 מטרים על קירות מערת ריברבלוף סמוך לספרינגפילד, מיזורי מצביעים על גודלו העצום של הדוב.
הדוב נכחד בסוף הפליסטוקן, לפני כ-11,600 שנה. המין החי הקרוב אליו ביותר שחי כיום הוא דוב המשקפיים.
לדיסלב מניאצ'קו
לָדִיסְלַב מְניַאצְ'קוֹ (בסלובקית: Ladislav Mňačko; 29 בינואר 1919 - 24 בפברואר 1994) היה סופר ועיתונאי סלובקי.
חייו.
מניאצ'קו נולד בעיר המוראבית ולשסקה קלואובוקי. העביר את ילדותו בעיר מרטין שם עבד לאחר מכן תחילה כמוכר בבית מרקחת ולאחר מכן באתר בניה.
ניסה לחצות את הגבול עם ברית המועצות ב-1939 ללא הצלחה ושנה לאחר מכן ניסה לחצות את הגבול בין גרמניה הנאצית והולנד, נתפס ונשלח למחנה ריכוז ובהמשך לעבודות כפייה בתוך גרמניה. ב-1944 הוא הצליח לברוח והצטרף לפרטיזנים.
ב-1945 הצטרף כחבר למפלגה הקומוניסטית הצ'וסלובקית ומונה לעורך העיתון הצ'כי "רוּדֵה פרָאווֹ" ("הזכות האדומה") והעיתון הסלובקי "פראבדה" ("אמת") בהם המשיך לעבוד עד 1953. מ-1954 עד 1966 היה כתב במדינות אירופה ואסיה. ב-1956 היה העורך הראשי של המגזין "חיי התרבות". בשנות ה-60 כתב את "ריפורטאז'ות שנתאחרו", בו ביקר בחריפות תופעות סטליניסטיות. הספר הוצא לאור בעקבות לחץ של אלכסנדר דובצ'ק.
התאכזב מרעיונות הקומוניזם ובעקבות התגובה של צ'כוסלובקיה למלחמת ששת הימים היגר לישראל בסתיו 1967. הוא חזר לאחר כמה חודשים והאזרחות הצ'כוסלובקית נשללה ממנו.
לאחר סיום האביב של פראג היגר לאוסטריה. בעקבות כך יצירותיו נאסרו והוצאו מספרי לימוד.
לדיסלב חזר לצ'כוסלובקיה בינואר 1990. בזמן גט הקטיפה ולאחר הפירוק יצא נגד עצמאותה של סלובקיה. ב-1993 עבר לפראג. נפטר מהתקף לב ב-24 בפברואר 1994 בעת ביקורו בברטיסלאבה, שם גם נקבר.
לנקום
לנקום (בצרפתית: Lancôme) היא חברת קוסמטיקה וטיפוח צרפתית. משנת 1964 החברה שייכת לחברת לוריאל.
היסטוריה.
החנות הראשונה של לנקום הוקמה בבריסל. החברה החלה בייצור בשמים ועבדה בשיתוף עם חברות אחרות. עקב הצלחתה התרחבה החברה והתמחתה גם בהכנת מוצרי טיפוח וקוסמטיקה.
מובילות מותג.
ב-1978 נבחרה הדוגמנית קרול אלט למובילה של מוצרי החברה ובכך הייתה לדוגמנית הצעירה שנבחרה לתפקיד. מאז נבחרו דוגמניות שונות ביניהן ראיסה אוליברה ושלום הרלו. הדוגמנית שהייתה מובילת המותג לזמן הארוך ביותר היא איזבלה רוסליני שהוחתמה בשנת 1982 והייתה מובילת המותג במשך 14 שנה. משנת 2005 מובילת המותג היא הדוגמנית דריה ורבובי. בשנת 2009 הפכה ביתה של רוסליני למובילת המותג.
בפרסומות של המותג הופיעו ידועניות רבות, ביניהן ז'ולייט בינוש, אומה תורמן, דרו ברימור, מינה סוברי, קייט וינסלט, ג'וליה רוברטס, פנלופה קרוז, אמה ווטסון ואן האת'וויי. הגבר הראשון שנבחר להיות מוביל מותג עבור מוצרי הטיפוח לגבר הוא קלייב אוון. החל מ-2019 הזמרת והשחקנית זנדאיה הצטרפה בתור הפנים של הבושם אידול.
גלקסי אס 4
הכול לטובה
הכול לטובה (באנגלית: Happy Endings) היא קומדיית מצבים אמריקאית, אשר נוצרה על ידי דייוויד כספי ושודרה ברשת ABC. הסדרה החלה את שידוריה באפריל 2011 ושודרה ב-23 מדינות ברחבי העולם. ב-10 במאי 2013, לאחר סיום העונה השלישית, הודיעה רשת השידור ABC על ביטולה של הסדרה. מאמצים של חברת ההפקה "סוני" להמשיך את הסדרה ברשת אחרת לא צלחו, וב-28 ביוני 2013 הודיעה החברה באופן רשמי על סיום הסדרה.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הוט קומדי סנטרל.
תקציר העלילה.
עונה 1.
פרקים 1–13 (13 פרקים). החלה ב-13 באפריל 2011 והסתיימה ב-24 באוגוסט 2011.
הסדרה המתרחשת בשיקגו, נפתחת עם נטישתה של אלכס את דייב ביום חתונתם. שאר החבורה חוששים שייאלצו לבחור צד, אך מתברר שאלכס ודייב מנסים להיפרד בצורה ידידותית. החבורה מארגנת לפני מסיבת יום הולדת. פני לא מרוצה מהביקורת המתמידה של מקס ומתיידדת עם דריק. ג'יין עוזרת לאלכס למצוא שותף חדש לדירה לאחר עזיבתו של דייב שעבר להתגורר עם מקס. ג'יין מנסה לשכנע את אלכס לצאת לדייטים שוב ובראד מנסה לסדר לה בחור שעובד איתו. דייב מחליט לעזוב את עבודתו במשרד ולהגשים את חלומו שהיה מאז ומתמיד להקים מסעדה. בסוף העונה כל החבורה מוזמנת לחתונה של חבר ותיק של כולם וכל אחד בדרכו מנסה ליצור רושם אחר ממה שהוא באמת.
עונה 2.
פרקים 14–34 (21 פרקים). החלה ב-28 בספטמבר 2011 והסתיימה ב-4 באפריל 2012.
העונה נפתחת כאשר החבורה מחליטה לחגוג שנה מאז היום שהיה אמור להיות החתונה של אלכס ודייב. מקס מתחיל לעבוד במשאית המזון המהיר של דייב אך מתייאש מהר ומוצא עבודה כנהג לימוזינה. פני וג'יין עוזרות לאלכס להתחיל לצאת אך פני מתאכזבת שאלכס מתחילה לצאת עם בחור איתו יצאה בעבר. מקס עוזר לדייב לצלם פרסומת לדוכן המזון שלו. חברה מהעבר של ג'יין מגיעה לבקר ובראד משקר שיש לו נסיעה עסקית כשהוא בעצם מתגורר במלון בעיר. אביו של דייב מגיע לבקר ומציג את חברתו החדשה, דנה, אמא של פני. אלכס מאמצת תוכי אך מתחרטת על כך מהר מאוד. מקס מתחיל לצאת עם בחור בשם גרנט שכל החבורה מחבבת אך מקס עצמו לא בטוח לגביו. דייב משיג רישיון לאלכוהול לעסק. החבורה מתחילה להתחמק ממנו לאחר שהמשקה המיוחד שהוא מכין גורם לכולם לחלום עליו בצורה מינית. אלכס שותה יותר מידי ומתעוררת למחרת בבוקר במיטה של דייב. החבורה חוגגת לפני יום הולדת ומתחילה להאמין שהיום הזה מקולל. העונה מסתיימת כאשר כל החבורה מוזמנת לחתונה כאשר הפעם זו החתונה של דריק יחד עם בן זוגו, אריק.
עונה 3.
פרקים 35–57 (23 פרקים). החלה ב-23 באוקטובר 2012 והסתיימה ב-3 במאי 2013.
האני בו בו