בשנת 1303 חילקו בניו של אוטו הראשון, רוזן נסאו את נחלותיו; היינריך, רוזן נסאו-זיגן קיבל את רוזנות נסאו-זיגן, יוהאן, רוזן נסאו-דילנבורג קיבל את רוזנות נסאו-דילנבורג, ואילו אמיך הראשון, רוזן נסאו-הדמר שקיבלתי את רוזנות נסאו-הדמר. אחרי מותו של יוהאן, עברה נסאו-דילנבורג לאחיו היינריך. בשנת 1343 מת היינריך, ונחלותיו חולקו בין בניו, אוטו השני, רוזן נסאו-זיגן והיינריך הראשון, רוזן נסאו-בילשטיין. בשנת 1416 מת יוהאן הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג, וארבעת בניו, אדולף, יוהאן השני, אנגלברט הראשון ויוהאן השלישי שלטו ברוזנות במשותף.
בשנת 1515 בעקבות נישואיו של היינריך השלישי, רוזן נסאו-ברדה עם קלודיה משאלון, שהגיעה מדוכסות בורגונדי הצרפתית. בנם, רנה משאלון, היה היורש של נסיכות אורנז' שבצרפת, ובעקבות כך אימץ את שם המשפחה "אורנז'-נסאו". בן דודו ויורש העצר שלו, וילם מנסאו-דילנבורג ארגן את המרד ההולנדי נגד הספרדים, שהוביל להקמת הרפובליקה ההולנדית. חלק מחברי השושלת מילאו תפקידים במלחמה, ולאחר מכן בממשלה שהוקמה. במשך רוב שנות קיומה של השושלת נשאו שליטי בית אוראניה-נסאו בתואר סטאדהאודר של רוב (או כל) שבע הארצות בפדרציה של ארצות השפלה והיו השליטים בפועל. תומכיהם כונו "אורנז'יסטים" והצבע הכתום הפך בסופו של דבר לצבע המייצג של הולנד.
בשלהי המאה ה-17 התפרסם וילם השלישי, נסיך אורנז', כמחולל המהפכה המהוללת. הוא מת ללא יורשים ישירים בשנת 1702, והתואר של נסיכי אוראניה-נסאו עבר ליוהאן וילם פריסו, נסיך נסאו-דיאץ, אולם נסיכות אורנז' נשללה מבית נסאו במהלך המהפכה הצרפתית, וסופחה בסופו של דבר לצרפת.
Septicflesh
Septicflesh (מאנגלית: בשר רקוב) היא להקת דת' מטאל סימפוני גותי יוונית.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה ב-1990 באתונה על ידי סוטיריס ויינאס (גיטרה), ספירוס אנטוניו (גיטרת באס וזמר) וכריסטוס אנטוניו (גיטרות) ונקראה Septic Flesh. כבר ב-1991 הוציא דמו בתצורת מיני-אלבום ואת אלבומה המלא הראשון הוציאה ב-1994. עד 2003 הקליטה הלהקה עוד 4 אלבומים מלאים. ב-2003 הוקפאה הלהקה וחבריה עברו ללהקות אחרות ועסקו גם בפרויקטים מוזיקליים צדדיים. ב-2007 התאחדה הלהקה מחדש ושינתה את שמה ל-Septicflesh והחלה להקליט מספר אלבומי מטאל סימפוני המבוססים על מטאל גותי ודת' מטאל בליווי תזמורת מלאה ומקהלה. ב-2008 יצא אלבומם Communion. ב-2011 יצא אלבומם The Great Mass וב-2014 יצא אלבומם Titan.
ב-2019 הופיעה הלהקה בישראל.
SepticFlesh
פוקוס (סרט)
פוקוס (באנגלית: Focus) הוא סרט דרמת פשע קומית משנת 2015, שבוים ונכתב על ידי גלן פיקארה וג'ון רקווה. בסרט מככבים השחקנים ויל סמית', מרגו רובי ורודריגו סנטורו.
עלילה.
ניקי ספורגון (ויל סמית'), רמאי מנוסה, הולך למועדון לילה, שבו רמאית חסרת ניסיון, ג'ס בארט (מרגוט רובי), מנסה לפתות אותו על ידי העמדת פנים שהם נתפסו במיטה על ידי בעלה הקנאי, על מנת להבריח אותו ולקחת את ארנקו. ניקי חושף את תוכניתם ומייעץ להם לא לאבד את המיקוד כאשר הוא מתמודד עם מצבים בלתי צפויים לפני שעזב. כמה ימים לאחר מכן, ג'ס מוצאת אותו במועדון לילה אחר ומשכנעת את ניקי להפוך למורה שלה. בשיעורים, ניקי מספר לה הכול על עצמו, ובפרט על אביו, באקי ספורגון, שנאלץ לירות בסבו של ניקי אחרי הונאה שהשתבשה, תכסיס הידוע כ "לחצן מצוקת טולדו".
ניק לוקח את ג'ס לניו אורלינס, שם היא מבצעת סדרה של הונאות קטנות כמבחן. לאחר שהוכיחה את עצמה, ג'ס הוצגה כחברה חדשה בצוות של ניקי, ועד מהרה ניקי וג'ס מפתחים מערכת יחסים רומנטיות שמרגיזה את ניקי, שלמד מאביו שלא מעורב רגשית עם אף אחד בעסק. במשחק פוטבול שהתקיים בלואיזיאנה סופרדום, ניקי וג'ס הונו מהמר כפייתי, צ'ה ליאויאן. ההונאה התבצעה כאשר צ'ה בחר מספר של שחקן מהמשחק, 55 - מספר מתוכנת מבחינה פסיכולוגית על ידי ניקי והצוות שלו אשר במהלך כל אותו היום ביצעו הטרמה במוחו של צ'ה, שיהיה אותו המספר שרשום על חולצת משחק של שיקגו, על ידי אדם שג'ס בקלות תכיר: פרהאד (אדריאן מרטינז), חבר צוות. ניקי מאוחר יותר מסביר שג'ס הייתה "העכבר העיוור הקטן" שלא היה אמור לדעת על ההונאה בזמן שניקי מהמר עם צ'ה. לאחר מכן, ניקי נותן לג'ס את הנתח שלה, אבל בחוסר רצון שולח אותה משם, משאיר אותה בלב שבור.
שלוש שנים לאחר מכן, ניקי בבואנוס איירס, עובד עבור מנהל צוות של ספורט מוטורי, המיליארדר רפאל גאריגה (רודריגו סנטורו). גאריגה צריך לנצח קבוצה בראשות איש עסקים האוסטרלי מקיואן (רוברט טיילור) כדי לזכות באליפות. ניקי מתיימר להיות טכנאי הממורמר על הצוות של גאריגה וימכור רכיב מזויף למקיואן, האטת המכונית שלהם על מנת שתיחלש במהלך המרוץ. במסיבה לפני המרוץ, ניקי מחזר אחרי אלג'ס, שהיא כעת חברתו של גאריגה. ניקי רב עם גאריגה בפומבי, ומגויס על ידי מקיואן לספק הרכיב.
ניקי מתחיל לחזר אחרי ג'ס שוב, והם סופו של דבר מציתים מחדש את מערכת היחסים שלהם. ראש הפמליה הביטחון של גאריגה, אוונס (ג'רלד מקראני), חושד בניקי וג'ס ועוקב אחריהם. ניקי מספק את הרכיב למקיואן תמורת שלושה מיליון יורו, אך גם מוכר אותו לקבוצות האחרות בסכומים דומים. בזמן שהוא מחכה לג'ס בחדר המלון שלו, הוא מקבל הודעת טקסט ובה כתוב המשפט "נשרפת, עזוב עכשיו", כלומר הוא נחשף, וצריך לעזוב מיד.
ניקי וג'ס מתכננים לחזור לארצות הברית יחד. עם זאת, הם נתפסים על ידי אנשיו של גאריגה ונלקחו למחסן נטוש, שבו ניקי מתחנן על חייה של ג'ס, ומוכה על ידי גאריגה. ג'ס מגלה שהיא מנסה לפתות את גאריגה כדי לגנוב השעון היקר שלו, ואז אוונס יורה לניקי בחזה, וגורם לגאריגה המזועזע לעזוב. לאחר מכן, אוונס חושף את עצמו ומגלה לג'ס שהוא אביו של ניקי, באקי, ומבטיח לה שהוא נמנע מלפגוע בכל העורקים הראשיים, אלא הוא פשוט הפעיל את "לחצן מצוקת טולדו."
בקי מסיע את ניקי וג'ס לבית החולים לטיפול הריאה המנוקבת של ניקי ויוצא עם הכסף של ניקי, כתזכורת להשלכות של אובדן מיקוד. לאחר שהוא עוזב, ג'ס מגלה לניקי שהיא חטפה את השעון של גאריגה לפני שהוא עזב את המחסן, ניקי מחייך אליה והם הולכים לבית החולים ביחד.
מיהו העם הנבחר?
מיהו העם הנבחר? הוא ספר שכתב ד"ר אבי בקר, לשעבר מזכ"ל הקונגרס היהודי העולמי, פרופסור אורח באוניברסיטת ג'ורג'טאון ומרצה ללימודי תואר שני בדיפלומטיה באוניברסיטת תל אביב ולמשפט בינלאומי בקריה האקדמית אונו. הספר יצא לאור בנובמבר 2013 בהוצאת ידיעות ספרים והופיע ברשימות רבי המכר.
טענתו העיקרית של הספר היא כי רעיון העם הנבחר (או הדת הנבחרת) היה מאז ומתמיד מקור השראה והשפעה מרכזי להתפתחות היחסים בין עמים, דתות וציוויליזציות ולעיתים רבות הזין את המאבק האידאולוגי והחיכוך הפוליטי ביניהם. לדברי המחבר, לא ניתן להבין את התפתחותה של האנושות, כפי שאנו מכירים אותה כיום מבלי להתייחס לרעיון הבחירה ולקיומה של ברית מסתורית בין עמים לבין האל. היהודים היו הראשונים שהכריזו "אתה בחרתנו מכל העמים" ובעקבותיהם צמחו הנצרות והאסלאם בטענה כי הן המחליפות של היהדות כעם נבחר. הספר מציג את הוויכוחים הגדולים וההתנגשויות האלימות במאבק הרעיונות ומדגים כיצד היהודים שהיו המודל האולטימטיבי לחיקוי הפכו גם ליעד לשנאה שלא נודע כמותה.
רעיון הבחירה.
כפי שמסביר בקר "אין כמעט עם על פני האדמה שאין לו מרכיב מיתולוגי או דתי המסמן בחירה וייחודיות" ולרוב זו בחירה של כוח עליון. אך המיוחד בגלגולו של רעיון הבחירה היהודי הוא בעובדה כי שתי הדתות המונותיאיסטיות הגדולות, הנצרות והאסלאם עם מיליארדים של מאמינים, מבוססות על האמונה כי כל אחת מהן היא המחליפה של היהדות כעמו הנבחר של האלוהים. מיהו העם הנבחר? מנסה להדגים עד כמה דומיננטית הייתה תפיסת "החילופין" בהתפתחותם של הנצרות והאסלאם ועד כמה עיצב המאבק על הבכורה והבחירה את ההיסטוריה האנושית. גם במחקר האקדמי, כפי שמציג בקר, הבוחן את צמיחת הלאומיות מודגשת תרומתה הבלעדית של היהדות להתפתחותו של רעיון הבחירה בהיבטיו הדתיים והפוליטיים, ובמיוחד בעולם המערבי הנוצרי.
מול מבקרי רעיון העם הנבחר בתוך העם היהודי טוען בקר כי המדובר בגורל שלא ניתן לברוח ממנו, כי תמיד יבחן העולם את היהודים דרך המיתוס של ה"נבחרות", לטוב ולרע. למעשה, הוא מסביר, אין כפירה בטענה כי תפקיד העם הנבחר אינו ערובה לחיים טובים ונעלים. גם חכמי התלמוד התלבטו, ובנימה הרחוקה משחצנות וגזענות קבעו, כי בני ישראל קיבלו את התורה בניגוד לרצונם וכי היא נכפתה עליהם "הר כגיגית", עד כדי איומים שהם עתידים להיקבר בסיני. הם הבינו, כי אין המדובר בגורל בלבד אלא בברית ייעוד. לכן הם הסבירו כי ייעודו של עם סגולה כרוך מן הסתם בחובות וסבל שיהיה קשה לעמוד בהם, ובוודאי גם יגררו שנאה מצד בני אנוש אחרים. לא משנה מה חושבים היהודים על עצמם כי העולם ממשיך להתייחס אליהם כעם נבחר. מסתבר, כי גם בקרב היהודים מקננת תפיסת הנבחרות, כל אחד על פי תפיסתו, כפי שמוכיח סקר של המכון הישראלי לדמוקרטיה (2012), כי 70% מאזרחי ישראל היהודים מאמינים שהם העם הנבחר.