ישנן בעיות מורכבות יותר ויותר אשר מבקשות להיפתר באמצעות טכניקות משוכללות יותר לניתוח טוב יותר של מידע קיים. במקום ליצור סקריפט פשוט לצבירה של ערכים מספריים שונים לערך בודד, הגיוני להתמקד בעיבוד מוקדם של נתונים מבוסס סמנטי. הרעיון הוא לבנות אונטולוגיה ייעודית, שמסבירה ברמה גבוהה יותר על מה הבעיה. בכל הנוגע לכריית נתונים סמנטיים ועיבוד מקדים סמנטי, אונטולוגיות הן דרך להמשגה ולהגדיר רשמית ידע ונתונים סמנטיים. ה-Protégé (תוכנה) הוא כלי סטנדרטי לבניית אונטולוגיה. באופן כללי, השימוש באונטולוגיות מגשר על הפערים בין נתונים, יישומים, אלגוריתמים ותוצאות המתרחשות מחוסר התאמה סמנטית. כתוצאה מכך, לכריית נתונים סמנטיים בשילוב עם אונטולוגיה יש יישומים רבים שבהם אי בהירות סמנטית יכולה להשפיע על התועלת והיעילות של מערכות נתונים. היישומים כוללים את התחום הרפואי, עיבוד שפה, בנקאות, ורבים נוספים.
גזה הטני
גזה הטני (במקור הכט - Hecht, בהונגרית: Hetényi Géza; בודפשט, 29 בספטמבר 1894 – בודפשט, 29 בינואר 1959) היה רופא פנימי יהודי-הונגרי שזכה פעמיים בפרס קושוט (המקביל לפרס ישראל בהונגריה), פרופסור, חבר מלא באקדמיה ההונגרית למדעים (1950). בנו הבכור היה רופא פנימי שברח לקנדה במרד ההונגרי ב-1956. בנו הצעיר, ד"ר אישטוואן הטני, היה מאוחר יותר שר האוצר של הונגריה.
תחומי המחקר שלו: חילוף חומרים של חולי כבד וסוכרת, חילוף חומרים של סידן; ליפודיסטרופיה (תסמונות ליפודיסטרופיה הן קבוצה של הפרעות גנטיות או נרכשות שבהן הגוף אינו מסוגל לייצר ולשמור על רקמת שומן בריאה); משמעותן של הפרעות תפקודיות של מערכת העצבים האוטונומית בפתוגנזה של מחלת כיב ויתר לחץ דם.
ביוגרפיה.
גזה הטני נולד במשפחה בורגנית יהודית כבנם של ד"ר יוז'ף הטני (הכט), עורך דין ושל סידוניה וִישוֹפֶר (1868–1951). אחיו הגדול היה ינה הטני. סבו וסבתו מצד אמו היו איזידור וישופר (1824–1903) עצמאי וארנסטינה פיטינגר. גזה הטני סיים את בחינות הבגרות בגימנסיה הראשית המלכותית ברובע 6 של בודפשט. בשנים 1913–1919 למד רפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). לימודיו נקטעו בעקבות מלחמת העולם הראשונה שבה זכה לעיטור. הוא איבד את אביו במהלך המלחמה. הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ביולי 1919. בספטמבר של אותה שנה התחיל לעבוד בקליניקה לרפואה פנימית מס' 3 תחת ניהולו של ד"ר שאנדור קוראני. הוא התקבל לאחר מכן למרפאה פנימית מס' 1, שם פעל שבע עשרה שנים. ב-18 בדצמבר 1922, בבודפשט, נשא לאישה את מרגיט הרמין וברוש, מורה (1894–1967) בתם של קארוי וברוש ושל ברתה בֶּרְנְדט ממנה נולדו שני בנים. הם התגרשו ב-1948.
הוא הוסמך כפרופסור חבר בשנת 1931 בתחום המחלות המטבוליות. עבד במרפאת קוראני גם לאחר הסגירה הכפויה בשנת 1934 במשך שנה נוספת עם קוראני. בין השנים 1938–1944 היה ראש מכון לרפואה פנימית ורק בשנת 1944 פוטר בשל יהדותו. בין 1946 לבין 1947 עבד במכון לרפואה פנימית במארטונהג'. הוא זכה בתואר פרופסור מן המניין בשנת 1947 ומונה בסגד לנהל את המחלקה לרפואה פנימית. ב-1948 נשא את אתלקה ראדו בבודפשט. בשנת 1949 נבחר כחבר באקדמיה ההונגרית למדעים. בנוסף להיותו ראש החוג באוניברסיטת סגד, בשנת 1949 קיבל על עצמו גם את תפקידי סגן הרקטור. הוא היה חבר באגודה הפיזיולוגית ההונגרית ובחברה הסובייטית לרפואה פנימית.
בסוף שנת 1957 נפרד מהמרפאה בסגד ונפטר לאחר שנה של מחלה,
ת'ום (רוטב)
מרוסיה מוטורס
פימצ'יואין אקי
פימצ'יואין אקי (באנגלית: Pimachiowin Aki) הוא אתר מורשת עולמי של אונסק"ו הממוקם ביער של הטייגה המכסה חלקים בפרובינציות מניטובה ואונטריו בקנדה. שטח האתר הוא יותר מ-29,000 קילומטרים רבועים, וכולל אדמות אבות של ארבע משבטי האומות הראשונות: , , ו. האזור כולל גם את הפארק הפרובינציאלי הבראשיתי מניטובה (Manitoba Provincial Wilderness Park) של ואת של אונטריו. ההצעה המקורית להכרה באזור כאתר מורשת עולמית החלה עם החתימה על הסכם ניהול משאבי האומות הראשונות והאזורים המוגנים ב-2002. משמעות השם היא "ארץ הנותנת חיים" ב (ᐱᒪᒋᐅᐃᐧᓂ ᐊᑭ).
תיאור.
האתר המשתרע על שטח של 29,000 קילומטרים רבועים מייצג את השטח המוגן הגדול ביותר של שילד הטייגה, האזור שבו חופף לטייגה באמריקה הצפונית. באתר יש מעל ל-3,200 אגמים ומעל ל-5,000 ביצות ובריכות יער.
באתר נמנו מעל ל-700 מינים של צמחים וסקולריים וכ-400 מינים של יונקים, עופות, דו-חיים, זוחלים ודגים. בין המינים הנפוצים: צוללנים, אחד העדרים הגדולים ביותר דרומית למפרץ הדסון של תת-המין "Rangifer tarandus caribou" של אייל הצפון, אייל קורא, זאב מצוי, דוב שחור אמריקני, גרגרן, שונר קנדי, חדקן האגם וצפרדע נמרית. מיני הצמחייה כוללים: , , צפצפה בלסמית, פטל, אוכמנית ואורז בר.
היסטוריה.
העדות הקדומה ביותר לפעילות אנושית היא חוד חנית, המתוארך בין לפני 9,000 ל-7,000 שנים שנמצא באזור אגם ראודי (Rowdy Lake). באתר יש 285 אתרים ארכאולוגיים, הכוללים פיקטוגרפים ומקומות יישוב. על פי העדויות נהגו בני ה הקדמונים ליישם סוג של מחזור משאבים כאשר נהגו להחליף אתרי ציד, דיג וליקוט על מנת לתת לצמחים ולבעלי חיים זמן להתאושש. באמצעות שיטות אלו, הבטיחו בני האנישינאבג שפעילות אנושית לא תדלדל את המשאבים של פימצ'יואין אקי. האזור כולל גם אתרים קדושים רבים, אולם מעטים זוהו בפומבי על ידי האנישינאבג כדי לשמור על מיקומם בסוד.
אתר מורשת עולמית.
האתר הוצע כמועמד להכרה כאתר מורשת עולמית ב-2004, ולאחר הבהרות צורף האתר לרשימת אתרי המורשת העולמית בהחלטה מ-1 ביולי 2018. בדברי ההסבר להכרזה נכתב:
Together Again (אלבום של טוני בנט וביל אוונס)
Together Again (בעברית: יחד שוב) הוא האלבום משותף השני של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט והפסנתרן ביל אוונס. זהו האלבום ה-39 של בנט, וה-63 של אוונס.
אלבומם המשותף הראשון, "The Tony Bennett/Bill Evans Album", יצא לאור בשנת 1975. בשנת 2009 יצא אלבום האוסף "The Complete Tony Bennett/Bill Evans Recordings" המאגד את שני האלבומים הקודמים, ועוד כמה שירים שלא יצאו לאור.
מערכת חניה אוטומטית
מערכת חניה אוטומטית (APS) היא מערכת מכנית שנועדה למזער את השטח או הנפח הנדרשים לחניית מכוניות. המערכת מספקת חניה למכוניות במספר מפלסים הממוקמים אנכית כדי למקסם את מספר מקומות החניה תוך צמצום השימוש בקרקע. בשונה מחניונים מרובי מפלסים רגילים, מערכת החניה האוטומטית, מובילה באופן מכני מכוניות אל מקום החניה וממנו (ללא נהג) ובכך נכנס הרבה מהשטח המבוזבז לעומת חניון רב קומות רגיל. הפטרנוסטר (מוצג מונפש משמאל) הוא דוגמה לאחד הסוגים המוקדמים והנפוצים ביותר של המערכת.
מערכת חניה אוטומטית יידועה בשמות נוספים כגון: מתקן חניה אוטומטי (APF), מערכת אחסון ושליפה אוטומטית של כלי רכב (AVSRS), מערכת חניה לרכב, חניה מכנית וחניה רובוטית.
היסטוריה.
הרעיון של מערכת החניה האוטומטית נולד בעקבות שני גורמים: צורך במקומות חניה ומיעוט קרקע זמינה. השימוש המוקדם ביותר של מערכת חניה אוטומטית היה בפריז, בשנת 1905 בחניון Rue de Ponthieu. המערכת כללה מבנה רב קומות מבטון עם מעלית מכוניות פנימית להובלת מכוניות למפלסים העליונים, שם החנו את המכוניות.
בשנות ה-20 הוקמה מערכת חניות דמוית גלגל ענק (עבור מכוניות ולא אנשים) בשם מערכת פטרנוסטר אשר הפכה לפופולרית מכיוון שהיא מאפשרת להחנות שמונה מכוניות בשטח המשמש בדרך כלל לחניית שתי מכוניות. המערכת הייתה פשוטה מבחינה מכנית עם והייתה קלה לשימוש במקומות רבים, כולל בתוך מבנים.
החניון הראשון ללא נהג נפתח בשנת 1951 בוושינגטון די. סי., אך הוחלף לטובת שטחי משרדים עקב עלייה במחירי הנדל"ן באזור.
בסוף שנות ה-40 וה-50 חל זינוק בשימוש במערכות חנייה בארצות הברית. וחלק ממערכות אלה נותרו פעילות עד היום. עם זאת, העניין במערכות האלה דעך עקב בעיות מכניות תכופות וזמני המתנה ארוכים לקבלת הרכב בחניון. החניון הרובוטי האמריקאי הראשון נפתח בשנת 2002 בהובוקן, ניו ג'רזי.
בעוד העניין במערכות חנייה אוטומטיות פחת בארצות הברית עד שנות ה-90, אירופה, אסיה ומרכז אמריקה התקינו מערכות מתקדמות יותר מבחינה טכנית מאז שנות ה-70. בתחילת שנות ה-90, כמעט 40,000 מקומות חניה נבנו מדי שנה באמצעות מערכות חניה אוטומטיות ביפן. נכון לשנת 2012, יש כ-1.6 מיליון מקומות חניה אוטומטיות ביפן.
המערכות הגדולות ביותר.
מתקן החניה האוטומטי הגדול בעולם נמצא באל-ג'הראא, כווית, ומספק 2,314 מקומות חניה.מערכת החניה האוטומטית המהירה בעולם נמצאת בוולפסבורג, גרמניה, עם זמן שליפה של דקה ו-44 שניות.
דם האלפים
דם האלפים (בפולנית: Krew elfów, באנגלית: Blood of Elves) הוא ספר פנטזיה שנכתב על ידי הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, ויצא לאור לראשונה בשפה הפולנית ב-1994. זהו הספר הפותח את "סאגת "המכשף"", בת חמשת הספרים, ומבחינה כרונולוגית ועלילתית קדמו לו קובצי הסיפורים הקצרים "המשאלה האחרונה" משנת 1993 ו-"חרב הגורל" משנת 1992.
הספר זכה להערכה ולפרסים רבים דוגמת הפרס ע"ש יאנוש א' זיידל המוענק בפולין לספרי מדע בדיוני ופנטזיה, והפרס ע"ש דייוויד גמל הבריטי. כמו כן, הספר תורגם למספר שפות נוספות, וביניהן אנגלית. עם זאת, תרגום עברי לספר עדיין לא יצא לאור.
עלילה.
רקע.