ב-2021 ספא הוכרזה כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם ערי הספא הגדולות של אירופה ביחד עם עוד עשר ערים במדינות נוספות.
פרובה 2
פרובה 2 (PROBA2, ראשי תיבות של Project for On-Board Autonomy) הוא לוויין קטן שתוכנן ונבנה על ידי סוכנות החלל האירופית ושוגר ב-2 בנובמבר 2009. זהו הלוויין השני בסדרת הלוויינים הקטנים והזולים של סוכנות החלל האירופית שנועדו להדגים טכנולוגיות שונות ליישומי חלל.
המטע"דים המדעיים.
בלוויין פרובה 2 מותקנים ארבעה מטע"דים מדעיים, למגוון ניסויים בחלל:
מטילדה (סרט)
מטילדה (באנגלית: Matilda) הוא סרט קומדיה אמריקני בהפקתו, בימויו ובכיכובו של דני דה ויטו. הסרט מבוסס על הספר מטילדה מאת רואלד דאל.
עלילת הסרט.
הסרט מספר את סיפורה של מטילדה וורמווד (באנגלית: Wormwood - "לענה" (סוג של צמח) בתרגום חופשי. בספר השם מתורגם לסטמבל), ילדה חכמה באופן מיוחד, בתם של הארי וורמווד, מנהל של מגרש מכירת מכוניות משומשות אשר אינו בוחל באמצעים להרוויח כסף, כולל רמאות הלקוחות, ושל זיניה וורמווד, המכורה לבינגו ואינה דואגת לילדיה. שני הוריה אינם מבחינים בכישרונות של מטילדה, כמו העובדה שהיא יודעת קרוא וכתוב טרם הלכה לבית הספר או יכולתה לחשב מספרים גדולים בעל פה, והם עסוקים בעסקיהם ובצפייה ממושכת בטלוויזיה.
כאשר מגיעה מטילדה לבית הספר לראשונה, היא מתוודעת למנהלת אגאתה טראנצ'בול (בספר השם מתורגם לטרופדרוס), מתעמלת אולימפית בתחומים הדיפת כדור ברזל, יידוי פטיש והטלת כידון, והיא אינה מהססת להשתמש בכישוריה על מנת להעניש תלמידים על לא עוול בכפם (לדוגמה, הסתובבות עם צמות). כמו כן היא ידועה בעונשים יצירתיים נוספים, כמו החנקרון (ארון צר שקירותיו הפנימיים מכוסים בחודי מסמרים ושברי זכוכית, כך שמי שנמצא בתוכו חייב לעמוד דום על מנת לא להיפצע) או לתת לילד שגנב עוגה לאכול עוגה ענקית עד תומה.
כמו כן, היא מכירה את מורתה, ג'ניפר "ג'ני" האני (בספר השם מתורגם למרשמלו), שמנסה לגרום לתלמידיה ליהנות מהלימודים. מטילדה והאני מתחברות, והעלמה האני מגלה למטילדה שהיא אחייניתה של טראנצ'בול, ושלאחר שאביה של האני מת השתלטה טראנצ'בול על הבית והתייחסה אל האני כאל שפחה, ושרק לאחר שנים הצליחה העלמה האני לעבור לבית משלה ובו היא חיה בדלות.
מטילדה מגלה כי היא ניחנה ביכולת טלקינזיס, והיא מלמדת את עצמה לשלוט בה. לאחר שהיא מגיעה לידי שליטה מלאה, היא גורמת לכך שבזמן אחד מהשיעורים בהם טראנצ'בול נוכחת בכיתה, הגיר יכתוב על לוח הכיתה, לכאורה בשם אחיה מגנוס (אביה של האני), שעליה להחזיר להאני את רכושה, או שתתחרט על כך. בסופו של דבר טראנצ'בול משאירה להאני את הבית ואת הכסף ובורחת מהעיר.
בסוף הסרט מסתבר כי הרשויות עלו על מעשי הרמאות של הארי, והוא ומשפחתו צריכים לעזוב את המדינה. מטילדה מבקשת להישאר ולגור אצל העלמה האני, ומשפחתה נעתרת לה ונמלטת מהמדינה בלעדיה.
מסרים בסרט.
הסרט מבקר את נקודת ההנחה לפיה מבוגרים חכמים יותר מילדים. הדבר מתבטא בכך שגם הארי וגם טראנצ'בול אומרים למטילדה את המשפט הבא: "אני חכם/ה -את טיפשה; אני גדול/ה - את קטנה; אני צודק/ת - את טועה" (המשפט אינו מצוי בספר). בסופו של דבר מטילדה מוכיחה לשניהם שהיא יכולה להביס אותם.
הסרט גם מבקר את תרבות הצפייה בטלוויזיה. כך למשל, במשפחת וורמווד המצב מגיע עד לכדי קיצוניות, מפני שמלבד מטילדה כולם שם מתנגדים לקריאת ספרים. בנוסף קיימת ביקורת נגד תוכניות הטלוויזיה עצמן. התוכנית שגורמת למטילדה לפוצץ את הטלוויזיה היא שעשועון טלוויזיה בו על המתמודד לענות על שאלות וזוכה בכסף שנדבק על גופו הנמרח בחומר דביק. במאי הסרט דואג להעביר את העובדה שמדובר בסוגה נחותה.
הסרט מבקר גם את ההסתכלות על החיצוניות של האדם במקום על אופיו: כאשר האני מבקרת בבית משפחת וורמווד זיניה אומרת להאני שבגלל שהיא (זיניה) השקיעה ביופיה החיצוני יש לה בעל וילדים, בעוד שהאני השקיעה בפיתוח מוחה וכעת היא רווקה שמלמדת ילדים לקרוא.
ביקורת.
הסרט זכה לביקורות חיוביות, ואף זכה בשלושה פרסים בפסטיבלים שונים: מארה וילסון זכתה בפרס שחקנית הקומדיה הטובה ביותר בטקס פרסים לשחקנים צעירים, ודני דה ויטו זכה בשני פרסי הבמאי הטוב ביותר בטקס פרסי הקהל ובטקס פרסים נוסף. כמו כן הסרט היה מועמד לפרס שחקן המשנה בקומדיה או במחזמר (דני דה ויטו) בטקס פרסי טלוויזיית הלוויין ובשתי מועמדויות בטקס פרסי היוצרים הצעירים: שחקנית ראשית (מארה וילסון) ושחקנית משנה (קירה ספנסר הסר).
למרות הפרסים והביקורות החיוביות, הסרט לא הצליח לכסות את כל ההוצאות ונשאר עם הפסד של כמעט 3 מיליון דולר.
פרובול
חיפושיות זבל
חיפושית זבל הוא שם עממי כוללני לחיפושיות אשר ניזונות בלעדית או בעיקר מגללי חוליתניים. מרביתן שייכות למשפחת הזבליתיים, אך יש גם מינים ממשפחות אחרות, כגון משפחת הקברניתיים, אשר ניזונים מזבל בעלי חיים. כמו כן יש מיני חיפושיות ממשפחת הפגרוניתיים אשר חיים בתוך זבל. מחקרים מצאו כי חיפושית הזבל יכולה להרים פי 1,141 ממשקל גופה.
הידועה ביותר מבין הזבליות היא זבלית פרעה, היא ה"חרפושית" של תרבות מצרים העתיקה, המתוארת להלן.
התנהגות.
התנהגות חיפושיות הזבל לגבי הזבל שונה ממין למין. שני סוגי ההתנהגות הראשונים אופייניים בעיקר לזיבליות, הניזונות מהזבל:
לעומתן יש חיפושיות "דַיָרוֹת" אשר פשוט חיות את כל חייהן בתוך הזבל; חלקן ניזונות ממנו וחלקן לא.
חיפושיות זבל חיות במגוון גדול של בתי גידול, כולל מדבריות, יערות, כרי מרעה ושדות חקלאיים. מוצאים אותן בכל היבשות מלבד אנטארקטיקה, אך לא באזורים קרים במיוחד או יבשים מאוד.
בוגרי הזבליות ניזונים רק מהנוזלים שבגללים. באיברי הפה שלהם הם סוחטים ומוצצים את הזבל ובולעים את הנוזל המכיל מיקרואורגניזמים, חומרי תזונה, ולעיתים גם זחלים של חרקים אוכלי זבל אחרים. לעומת זאת, הזחלים ניזונים מנוזלי הגללים וגם מהמוצקים שבה, אותם הם לועסים באיברי הפה שלהם.
מרבית חיפושיות הזבל מוצאות את הפרשות בעלי החיים באמצעות חוש הריח המפותח שלהם. חלקן, בעיקר הקטנות שביניהן, עומדות על בעל החיים עצמו ומחכות למתנה שהוא מעניק להן.
החוקר הצרפתי ז'אן-אנרי קזימיר פאבּר (Fabre) הפריך במאה ה-19 את האמונה העממית לפיה קיים שיתוף פעולה בין זבליות מכדררות במעבר מכשולים בעת גלגול כדור הזבל. הוא גילה שהמסייעות-לכאורה הן למעשה מתחרות האורבות להזדמנות לשדוד את כדור הזבל.
יחסים עם בני האדם.
תועלת לאדם.
חיפושיות הזבל תורמות תרומה חיובית לחקלאות. באכילת הזבל ובקבורתו הן תורמות למחזור המזון בקרקע ולאיכותו. כמו כן, בסילוק הזבל מסביבת הבקר והצאן הן מקטינות את זמינותו למזיקים כגון זבובים. לפיכך משתמשים בהן גם להדברה ביולוגית יזומה במשק החי.
המכון האמריקאי למדעי החיים העריך חיסכון שנתי של כ-380 מיליון דולר במשק החי האמריקאי בזכות חיפושיות הזבל.
ברפואה העממית הסינית משתמשים בחיפושיות הזבל יחד עם חרקים רבים נוספים.
נזק לאדם.
לאחר השלב הראשון של התפתחות הזחלים (שבו הם ניזונים מכדור הזבל שבו נולדו), ברוב תהליך הגדילה שלהם (באביב ובסתיו) הם ניזונים משורשים. במדשאות, למשל, דבר זה גורם לנבילה ולקרחות בדשא.
במצרים העתיקה ובארץ ישראל.
מינים שונים של חיפושיות זבל, ובעיקר זבלית פרעה (Scarabaeus sacer), נחשבו קדושים בעיני המצרים הקדמונים. הם האמינו שהחיפושית היוצאת מתוך הזבל נוצרה יש-מאין במעשה אלוהי שסימל עבורם את יצירת העולם מתוך השמש בידי אל השמש. דמות הזבלית המגולפת באבן, בחֵמָר ובחמרים אחרים נקראת "חרפושית". החרפושיות שמשו
כקמעות, אלילים זעירים, עדיים וחותמות, והם מהממצאים הארכאולוגיים השכיחים ביותר ממצרים העתיקה.
חרפושיות שנמצאו בארץ ישראל מעידות על השלטון וההשפעה התרבותית המצרית בארץ בעת העתיקה. בין הסמלים על חותמי חזקיהו מלך יהודה נמצאו דמויות של חרפושיות ושל כדוריהן.
בספרות.
במשל "חיפושית הזבל והעיט" מספר איזופוס על עיט הטורף ארנב למרות בקשותיה של החיפושית שלא יעשה כן. החיפושית נוקמת בעיט בהשחתת ביציו. ביאושו, מתעופף העיט לאולימפוס, מניח את הביצים בחיקו של זאוס, ומבקש ממנו להגן עליהן. החיפושית בתגובה ממלאת עצמה בזבל, ומתעופפת בעוצמה לתוך פניו של זאוס, ובבהלתו הוא קופץ על רגליו והביצים נופלות ונשברות. כאשר זאוס למד על בקשת החרפושית ממנה התעלם העיט, הוא נוזף בעיט ומבקש מהחרפושית לשמור מרחק מהעוף. כאשר בקשתו זו נדחית, הוא משנה את עונת הדגירה של העיט לזמן בו חיפושיות הזבל אינן נמצאות מעל פני האדמה.
אריסטופאנס התייחס למשל זה כמה פעמים במחזותיו.
מריה צ'ובאנו
מריה צ'ובּאנו (ברומנית: Maria Ciobanu; נולדה ב-3 בספטמבר 1937) היא זמרת רומנית, הפכה לכוכבת בארצה כמבצעת של שירי-עם בעיקר מהאזור הדרומי של רומניה, ממונטניה ואולטניה. בדומה לזמרי פולקלור אחרים, היא שרה גם כן רומנסות ( "רומנצות" ברומנית) ושירים עירוניים שהולחנו על ידי מלחינים מקצועיים והפכו חלק ממסורת העם.
חייה.
מריה צ'ובאנו נולדה ביישוב הקטן הוטרואיה Hotăroaia, חלק מהכפר רושיאילה Roşiile שבמחוז ולצ'ה במונטניה במשפחה ענייה ומרובת ילדים, אך בעלת כישרונות מוזיקליים.
אביה, יון, המכונה צ'ובאנו ("רועה הצאן"), צאצא של רועים רומנים
שעברו לוולאכיה מטרנסילבניה, היה נגן עממי בקונטרבס ובכלי הנקרא צמבאל שהוא חלק חשוב בתזמורות הלאוטרים ברומניה והונגריה. האם, ניקוּליצה, אשתו השנייה של יון, הייתה, מצידה, מבורכת בקול מצוין.
מימי ילדותה קלטה מריה מהר את שירי הלאוטרים והצטיינה בזמרתה בזמן שליוותה את הכבשים למרעה, בעת עבודות השדה ובחגיגות בכפר.