ממשלת איראן מבטיחה תגמול כספי לכל ארגוני הטרור שימשיכו להילחם נגד ישראל דרך מוסד השהיד וקרן אנצאר, הסהר האדום, הוועדה לסיוע ע"ש האמאם ח'ומייני וחלפני כספים.
חימוש.
פלוגות אל קודס חפרו מנהרות תת-קרקעיות כדי לחטוף חיילים ישראלים לשם עסקאות חילופי שבויים.
לפלוגות אל קודס מחרטת טילים לטווח רחוק וכן טילים תקניים מתוצרת איראן.
גדודי אל-קודס
ארין מוריארטי
ארין אלייר מוריארטי (באנגלית: Erin Elair Moriarty; נולדה ב-24 ביוני 1994) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כאנני ג'נוארי/סטארלייט בסדרה "הבנים" של פריים וידאו, וכן שיחקה ב"ג'סיקה ג'ונס" של נטפליקס וב"בלש אמיתי" של HBO. בנוסף, הופיעה בסרטים כגון "" ו"נמלטת".
ביוגרפיה.
מוריארטי נולדה וגדלה בניו יורק. היא החלה לשחק בגיל 11, וכיכבה כאנני בהפקת תיאטרון קהילתית של "אנני" משנת 2005. עם סיום לימודיה בתיכון, היא דחתה את לימודיה בקולג' כדי להמשיך לשחק.
קריירה.
מוריארטי לוהקה לתפקידיה המקצועיים הראשונים כנערה, ושיחקה בסדרת הטלוויזיה "חיים אחד לחיות" ו"". תפקידיה הראשונים היו כבתו של וינס ווהן בסרט הקומדיה "שומרים על השכונה" משנת 2012. קלי, אהבתה של דמותו של ניק רובינסון, בקומדיית האינדי "מלכי הקיץ" מ-2013; ונטלי, בתה של הדמות הראשית, בסדרת הדרמה קצרת הימים של ABC "האלמנה האדומה".
לאחר מכן היא לוהקה לתפקיד משנה בסרט המדע הבדיוני "אחרי האופל", שהוקרן בבכורה ב-2013, והיה לה תפקיד חוזר בעונה הראשונה של "בלש אמיתי" בתור אודרי הארט, הילדה הבעייתית של דמותו של וודי הרלסון. בספטמבר, ארין מוריארטי נבחרה לאחת השחקניות הטובות ביותר מתחת לגיל עשרים על ידי IndieWire. שנה היא לוהקה ל"אוויג'ה", אך הסצנות שלה הוסרו מהסרט האחרון, בעקבות צילומים חוזרים.
בפברואר 2015 הוכרז כי היא הצטרפה לצוות השחקנים הראשי של "ג'סיקה ג'ונס" של נטפליקס. בעונה הראשונה של הסדרה, שיצאה לאקרנים בנובמבר 2015, גילמה מוריארטי את הופ, סטודנטית בקולג' שחייה נהרסים על ידי קילגרייב, הנבל הראשי.
היא הופיעה ב"אבא בדם", סרט משנת 2016 בכיכובו של מל גיבסון. באותה שנה הכיכבה גם בסרט האימה "מבפנים". למוריארטי היה גם תפקיד משנה בסרט עטור השבחים "קפטן פנטסטיק", שבו היא מגלמת את עניין האהבה של דמותו של ג'ורג' מקיי. על סרט זה, היא הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת דופן של צוות שחקנים בסרט קולנוע.
ביוני 2016 לוהקה לתפקיד הראשי בסרט "עונת הנסים" של LD Entertainment יחד עם דניקה יארוש והלן האנט; הסרט יצא לאקרנים בשנת 2018. כמו כן, בשנת 2018, היא הופיעה בסרטים "המסע יוצא הדופן של פקיר" ו"מסיבת מפלצת. מאוחר יותר באותה שנה, היא הופיעה ב""דרייבן" שבמרכזו מבצע העוקץ שהפיל את איל הרכב ג'ון דלוריאן; הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל ונציה 2018 וצולם בפוארטו ריקו בשנת 2017 במהלך הוריקן מריה.
בדצמבר 2017, היא לוהקה לתפקיד אנני ינואר/סטארלייט בהסדרה "הבנים", של אולפני אמזון המבוססים באופן רופף על עיבוד לגארת' אניס וספר הקומיקס של דריק רוברטסון באותו שם. הסדרה יצאה ביולי 2019. העונה השנייה של הסדרה עלתה לשידור בספטמבר 2020 עם עונה שלישית שהייתה אמורה לצאת לאקרנים ב-2021, אך נדחתה עד ל-3 ביוני 2022.
עומר אבו רישה
עֻמַר אַבּוּ רִישַׁה (בערבית: عمر أبو ريشة; 10 באפריל 1910 - 15 ביולי 1990) היה משורר ודיפלומט סורי.
חייו.
אבו רישה נולד למשפחה משכילה ואמידה במנבג' שבסוריה, הסמוכה לעיר חלב. התחנך בסוריה והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת דמשק. למד גם במכללה הפרוטסטנטית הסורית ב-1931, ולאחר מכן למד כימיה תעשייתית באוניברסיטת מנצ'סטר, אך לא השלים את לימודיו וחזר לסוריה ב-1932.
אף שבתחילה היה חובב שירה עבאסית, הוא תר בהמשך אחר קולות עצמאיים יותר בשירה, וראה ב"ונוס ואדוניס" של שייקספיר את שיר האהבה הגדול ביותר שנכתב אי פעם. המשוררים האהובים עליו היו שארל בודלר ואדגר אלן פו.
הוא כתב את השיר "ח'אתמת אל-חוב" (סוף האהבה) לאחר מות אהובתו, נורמא, בגיל 17. פרט לכך פרסם ארבעה ספרי שירה וכן קובצי דרמה שירית.
אבו רישה היה למנהל הספרייה הציבורית בחלב, ובהמשך גם לנספח תרבות בליגה הערבית. ב-1949 מינתה אותו ממשלת סוריה לשגריר בברזיל. הוא המשיך בתפקידים שונים כדיפלומט עד 1964, וכיהן כשגריר בארגנטינה, בצ'ילה, בהודו, באוסטריה ולבסוף בארצות הברית.
אבו רישה נפטר משבץ מוחי בריאד שבערב הסעודית ב-14 ביולי 1990. הוא נטמן בעיר חלב.
אל-קודס (רקטה)
רקטת אל-קודס היא רקטה מיצור מקומי של ארגונים פלסטינים, שמשמשת את פלוגות אלקודס של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני לשיגור רקטות פלסטיניות לעבר ישראל. רקטת אל-קודס דומה לסדרת רקטות הקסאם שנמצאת בשימוש החמאס.
ב-11 בפברואר 2006, דיווח דובר הג'יהאד האסלאמי, אבו חמזה, כי הרקטה החדשה שפותחה היא באורך של 2.3 מטרים ומסוגלת להגיע עד אשקלון מרצועת עזה.
הג'יהאד האיסלאמי פרסם סרטון המראה את הפיתוח של רקטת Quds-4 גדולה בהרבה. לא ניתן לירות רקטות אלו בדיוק כדי לכוון מטרות צבאיות ספציפיות באזורים אזרחיים או בקרבתם. ארגון Human Rights Watch פרסם ניתוח, וקבע כי "נשק כזה הוא אפוא חסר הבחנה כאשר משתמשים בהם נגד מטרות במרכזי אוכלוסייה. היעדר כוחות צבא ישראלים באזורים שבהם נפלו רקטות, כמו גם הצהרות של מנהיגי קבוצות חמושות פלסטיניות לפיהן ממוקדים מרכזי אוכלוסייה, מעידים על כך שהקבוצות החמושות תקפו בכוונה אזרחים ישראלים ומבנים אזרחיים". התקפות חסרות הבחנה על אזרחים ומבנים אזרחיים שאינם מפלים בין אזרחים לבין מטרות צבאיות אינן חוקיות לפי החוק הבינלאומי.
רקטות אל-קודס
ייצור נשק על ידי ארגונים פלסטינים
כבר לפני פרוץ האינתיפאדה השנייה, ארגוני טרור פלסטינים ייצרו נשק לתקיפות נגד ישראל. עיקר המאמץ הושקע בפיתוח וייצור רקטות ארטילריות, אם כי חמאס בנה גרסאות משלו גם לטילים נגד טנקים ורקטה נגד טנקים. למרות שבדרך כלל הנשק שבידי הפלסטינים מוברח מהגבול המצרי לרצועת עזה ומהגבול הירדני ליהודה ושומרון, נשק קל מיוצר גם בשטחים הפלסטיניים.
אבביל 1
אבביל 1 (בערבית: أبابيل1) הוא מל"ט חמוש, שיוצר בעזה על ידי גדודי עז א-דין אל-קסאם.
רקע כללי.
מוחמד זוארי, מהנדס תעופה וחלל מספאקס, עבר תוניסיה לסוריה ב-1991 כשנמלט ממפלגת א-נהדה. עם ידע באווירונאוטיקה ותכנון מל"טים, הוא הצטרף לגדודי עז אלדין אלקסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, שם פיקח על תוכנית ייצור המטוסים הבלתי מאוישים שלו, מה שהוביל בסופו של דבר לפיתוח אבביל-1.
שימוש.
השימוש הראשון בשדה הקרב באבביל1 היה במבצע צוק איתן. ב-14 ביולי 2014, היום השישי למבצע צוק איתן, בשעות הבוקר, שוגר כטב"ם מסוג אבאביל 1 לעבר ישראל. הכטב"ם יורט על ידי סוללת טילי נ"מ "פטריוט".
חמאס טוענים מנגד ששוגרו שלושה מטוסים כאלה לעבר ישראל, אחד יורט ושניים נוספים חזרו בשלום לשטחם ואף צילמו את הקריה בתל אביב. לדיווח שהכטב"ם הגיע עד ת"א לא היה אישור מישראל, אולם אזרח תושב יפו טען כי דיווח למשטרה בזמן אמת על שהבחין בכטב"ם. בדצמבר 2014 שיגר ארגון החמאס את הכטב"ם אבאביל במהלך תהלוכה צבאית של הארגון ופרסם תמונות של תהלוכה זו שצולמו באמצעות הכטב"ם.
בהמשך (כנראה בסוף 2019) נכנס לשירות החמאס גם הכלי אבאביל 2 שבעזה מכונה שיהאב במהלך מבצע שומר החומות (מאי 2021) דווח על 7 יירוטים של כטבמי"ם מסוג זה (לראשונה) על ידי מערכת כיפת ברזל.
אבאביל 1
אל קודס 3
אל קודס 3 היא רקטה המבוססת על הגראד והקטיושה הרוסים. הרקטה, שנורתה לראשונה על אשקלון ב-28 במרץ 2006, שוקלת 66 ק"ג ונושאת 17 ק"ג של חומר נפץ. היא פותחה ברצועת עזה, במימון הרשות הפלסטינית ואיראן. באפריל 2006, DebkaFile דיווח כי חמושים פלסטינים מייצרים את אל קודס 3 יחד עם מערכת משגר מרובה רקטות.
מערכת משגר מרובה רקטות יורה 10 רקטות בו זמנית למרחק של 18–30 קילומטרים. המערכת, המסוגלת לירות 40 רקטות תוך 20 שניות, שוקלת 13 טון ומאפשרת לפלסטינים ברצועת עזה לפגוע באשקלון, אשדוד, נתיבות ואופקים. הרקטות משוגרות על ידי צוות הנסוג לאחור כ-60 מטרים מהמשגר ומשחרר את הרקטות על ידי משיכת חוט.
ביולי 2006, דיווחים בתקשורת הצביעו על כך שחמאס פיתח בהצלחה גרסה מקומית של גראד עם טווח של 24 קילומטרים. ה-122 החדש מ"מ גראד נורה (ב-18 ביולי) למרחק של כ-19 קילומטרים מרצועת עזה. הרקטה הגיעה למרחק של 24 קילומטרים.
ייצור נשק מקומי על ידי ארגונים פלסטינים
וילה נובה דה גאיה
וילה נובה דה גאיה (בפורטוגזית Vila Nova de Gaia, או בקיצור גאיה) היא עיר במחוז פורטו שבפורטוגל, הממוקמת דרומית לעיר פורטו על נהר הדורו. בשנת 2011 התגוררו בגאיה כ-302,295 תושבים, ושטחה הוא 168.46 קמ"ר.
היסטוריה.
וילה נובה דה גאיה התקיימה תחת האימפריה הרומית וכונתה "קאלה". עיר זו התפתחה על פני ישוב קלטי או נאוליתי.
במהלך המאה ה-8 הגבול בין פורטוגל הנוצרית לשטח המוסלמי של המורים עבר בסמוך לעיר. האזור המוסלמי נכבש על ידי הנוצרים בשנת 1035. המוסלמים שעזבו השאירו אחריהם אדמות חקלאיות פוריות, מה שתרם לפיתוח האזור.
אל באטאר
אל באטאר (בערבית: البتار) הוא משגר רקטות נגד טנקים שפותח על ידי גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס במהלך האינתיפאדה השנייה. לפי הדיווחים, הנשק נוצר ויוצר בבתי מלאכה חשאיים ברצועת עזה בניצוחו של עדנאן אל-גול עד לחיסולו על ידי ישראל. הוא שימש לשיגור רקטות פלסטיניות לעבר ישראל.