ב-13 ביולי התקיימו לוויות מרבית ההרוגים, כולל זו של הקפטן יואנידיס.
התבדו השמועות לגבי אפשרות של הרעלה עקב הפיצוץ, אך התושבים בסביבה נתבקשו להישאר במעקב רפואי כאמצעי זהירות.
השלכות פוליטיות.
מברקים של השגרירים האמריקאים, כולל השגריר פרנק אורבנצ'יץ', שהודלפו על ידי האתר ויקיליקס דיווחו כי הנשיא כריסטופיאס עיכב את סילוק או הפיצוץ המבוקר של חומר הנפץ שנמצא בבסיס הימי, מתוך חשש לתגובה של הנשיא הסורי בשאר אל-אסד, שאצלו עמד לבקר. מסמכים נוספים הצביעו על כך ששלטונות קפריסין דחו הצעות לסילוק חומר הנפץ שבאו מארצות הברית, וארצות אחרות.
שר הביטחון קוסטס פפקוסטס ומפקד המשמר הלאומי פטרוס צליקידיס הגישו את התפטרותם. השלטונות הודיעו על פתיחת חקירה עצמאית של נסיבות התאונה והמשטרה הודיעה כי תחקור בכיוון הפלילי.
ב-12 ביולי 2011 אורגנה בניקוסיה הפגה של כמה אלפי אנשים נגד הממשלה, בגלל כישלונה בטיפול בסוגיית סילוק חומר הנפץ. כחמישים מפגינים ניסו לפרוץ לארמון הנשיאות בדרישה להתפטרות הנשיא דימיטריס כריסטופיאס.
הם נעצרו מיד על ידי המשטרה שנעזרה בגז מדמיע כדי לפזר את המפגינים.
גל המחאות המשיך גם ב-13 ביולי כשנעצרו 20 מפגינים.
ב-19 ביולי התפטר גם שר החוץ של קפריסין, מרקוס קיפריאנו. ב-3 באוקטובר, החוקר העצמאי שתמנה על ידי הממשלה, פוליס פוליביו, הציג את ממצאיו והטיל אשמה על הנשיא כריסטופיאס בנוגע לאירועים שהביאו לתאונה. בהתאם לתוצאות החקירה הנשיא נשא באחריות אישית לאסון.
הנשיא דחה את המסקנות והאשים את פוליביו כי חרג מסמכויותיו.
השלכות כלכליות.
לפי הערכות של האיחוד האירופי שווי הנזקים לכלכלת האי הגיעו ל-2.83 מיליארד דולר, כשרק שווי תחנת הכוח וסיליקוס מגיע לידי 992 מיליון דולר. וכל זה שבועות אחדים לפני שהבנק של קפריסין ומנהיגים כלכליים אחרים הביעו את דעתם כי המדינה זקוקה בדחיפות לקיצוצים עמוקים בהוצאות.
אסי שריב
אסף (אסי) שריב (נולד ב-6 באפריל 1972) הוא עורך דין, יועץ תקשורת, עיתונאי ודיפלומט ישראלי.
חייו.
בשנת 1990 התגייס שריב לצה"ל כעיתונאי ב"במחנה". בשנת 1993 מונה להיות עורך העיתון. בין השנים 1994 ל-1995 שימש כעורך משנה בעיתון הכלכלי "גלובס".
בשנת 1997 קיבל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה. התמחה במשרד עורכי הדין ויסגלס-אלמגור. בשנת 2002 החל לשמש כעוזרו של דב וייסגלס, מנהל לשכת ראש הממשלה אריאל שרון. אחר כך שימש כיועץ התקשורת של אריאל שרון ושל אהוד אולמרט.
בין השנים 2007 ל-2010 שימש קונסול כללי של ישראל בניו יורק.
ביולי 2011 מונה למנכ"ל זמני של מרכז פרס לשלום, ובסוף אותה שנה סיים תפקיד זה.
Revista mea
Revista Mea (רביסטה מיה, מרומנית: "כתב העת שלי") הוא שבועון ישראלי בשפה הרומנית, אשר יוצא לאור החל משנת 1953.
בשנת 1991 נרכש המגזין, כחלק מקבוצה של עיתונים ישראלים בשפות אירופאיות בעלות קהילת דוברים ישראלית קטנה, על ידי ג'ורג' אדרי, ומאז הוא בבעלותו. בתגובה לרכישה זו חלק מהעורכים ייסדו שני כתבי עת חדשים ומתחרים, "Ultima oră" (השעה האחרונה) ו-"Orient Expres".
באפריל 2011 יצא גיליון מספר 2,500 של המגזין.
בין עורכי המגזין היה סבסטיאן קוסטין.
ברומניה.
ברומניה, בשנים 1935 - 1936, הופיע כתב עת שנשא את אותו שם, שהיה בעל נטייה אנטישמית, מחוגי התנועה הלגיונרית.
מאפיות לוטוס
מאפיות לוטוס (באנגלית: Lotus Bakeries) היא חברה בלגית העוסקת בייצור של עוגיות, ממרחים ומאפים.
אודות.
החברה הוקמה 1932 על ידי האחים בון (Boone) והתמחתה בייצור ביסקוויט מתובל (ספקולוס). בשנת 1974 התמזגה עם מאפיית קורונה.
נכון לשנת 2009 החברה הרוויחה כ-256 מיליון אירו, מתוכם כ-16 מיליון רווח נקי. היא מעסיקה כ-1,850 עובדים.
בישראל היא מוכרת בעיקר בזכות עוגיות הספקולוס או הביסקוף אותן היא מייצרת, העשויות מבצק קינמון ותבלינים ואחר כך מקורמלות, אשר בישראל מוכרות בשם "עוגיות לוטוס".
לואיג'י ורדרמה
לואיג'י ורדרמה (באנגלית: Luigi Verderame, מוכר בכינויו לואיג'י; נולד ב-9 ביולי 1950) הוא זמר בלגי, אשר זכה להצלחה בישראל בשנות השישים והשבעים.
ביוגרפיה.
לואיג'י נולד בעיירה קטנה שליד לייז' שבבלגיה, להורים ממוצא סיציליאני. יש לו כשלושה אחים ושלוש אחיות בוגרות. הוא החל לשיר בגיל צעיר, והשתתף בלהקה יחד עם אחיו ואחיותיו הבוגרים.
בדצמבר 1968 הגיע לואיג'י לראשונה לישראל וזכה להצלחה גדולה בהופעותיו. הוא שב לישראל עוד מספר פעמים, ואף הקליט תקליט בעברית בשם "לואיג'י בישראל", על אף שבאותה עת לא דיבר את השפה. כעבור מספר שנים למד את השפה העברית. הוא הקליט שיר בשם "12 שעות", אותו כתבו אהוד מנור ונורית הירש, אשר הפך ללהיט בתקופתו. כמו כן הוא התפרסם בביצוע השיר "מפרשי זהב" של לאה גולדברג, (בלחן של עקיבא נוף) בפסטיבל שירי הילדים השלישי ב-1972. שיר נוסף שהיה להיט שלו הוא השיר "המנהיג" (ידוע גם כ"נלך בעקבותיו") ב-1971 שגם נכתב על ידי אהוד מנור, אך הולחן על ידי צביקה פיק.
לואיג'י סירב להחרים את ישראל, ולכן הוחרם על ידי מדינות ערב.
בשנת 2005 יצא ללואיג'י אוסף כפול בהוצאת הד ארצי בעריכת אילן בן-שחר.
לוחם (עוף)
לוחם (שם מדעי: "Philomachus pugnax") הוא עוף מים והמין היחידי בסוג Philomachus שבמשפחת החרטומניים בסדרת החופמאים, הנפוץ באסיה ובאירופה. בישראל נפוץ בעיקר בצפון, לרוב במהלך נדידה דרומה לאפריקה. הוא מתרבה באזורים צפוניים יחסית ולעיתים גם בהאזור הארקטי.
הוא מצוי באזורי ביצות וגדות לחות וכן לאורך החופים ובהם הוא מחפש בעזרת מקורו המחודד חרקים ויצורי מים קטנים.
הלוחם מפגין דו-צורתיות זוויגית, כאשר הזכר של הלוחם יכול להגיע לגודל של עד 32 ס"מ, בעוד שהנקבות מגיעות עד לגודל של 26. במופע הקיץ שלו, הזכר מגדל "רעמת נוצות" אדומה-שחורה ועל החזה מופיעים כתמים שחורים גדולים. הזכרים מציגים את עצמם בזירות תצוגה ובהם הם קוראים יחדיו לנקבות, בעזרת נוצותיהם הבולטות. נוצות אלה גדלו בדומה לזנב הטווס בלחץ הברירה הזוויגית. לאחר החיזור הזכר עוזב את הנקבה ואינו עוזר לה לטפל בביצים ובצאצאים.
אספרטה
אספרטה (בטורקית: Isparta) היא עיר בדרום-מערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים התיכון. העיר שוכנת במרחק 312 ק"מ דרום-מערבית לבירה אנקרה ובשנת 2021 אוכלוסייתה נאמדה ב-266,982 תושבים. העיר ידועה בתעשיית מי הוורדים שלה וידועה גם בכינוי "עיר הוורדים".
היסטוריה.
בתקופה הביזנטית הייתה ידועה העיר בשמות בָּאריס או סְבָּאריטָה. במאה ה-14 שונה שמה לחאמיד, על שם הנסיכות הבייליקית ששלטה באזור. ב-1381 נמכרה העיר לסולטאן מוראט הראשון. ב-16 בינואר 1869 פקדה את העיר רעידת אדמה שגרמה לה נזקים כבדים. במהלך המאה ה-19 התיישבו בעיר פליטים מוסלמים מהבלקן, והם שייסדו בה את תעשיית מי הוורדים. במהלך רפורמות אטאטורק ב-1922, הוחזר שמה המקורי של העיר, אך בהגייה טורקית - אספרטה.
העיר כיום.
כלכלת העיר מבוססת כיום על תעשיית מי ורדים ושטיחים, וגם התיירות מתחילה להתפתח בה. ב-1992 נפתחה בעיר אוניברסיטת סוליימאן דמירל, הקרויה על שם נשיא טורקיה התשיעי, סוליימאן דמירל, יליד העיר. הגעתם של סטודנטים מאזורים שונים בטורקיה שינתה מעט את אופייה של העיר, שאוכלוסייתה נחשבת שמרנית.
אף שרוב המבנים בעיר מודרניים, נותרו בה כמה מבנים מהתקופה העות'מאנית, ואף מתקופות מוקדמות יותר. עם מבנים אלה נמנים מסגד חיזיר ביי (נבנה בסביבות 1325), המסגד הגדול (נבנה ב-1429 ושופץ במאה ה-19), מסגד האצ'י אבדי (1569), מסגד פירדווס פאשה (בתכנונו של סינאן, המאה ה-16).
את העיר משרת שדה תעופה, ממנו מתקיימות טיסות סדירות לאיסטנבול. ב-30 בנובמבר 2007 התרסק בו מטוס של חברת אטלס ג'ט, וכל 57 נוסעיו נהרגו.
הפקולטה למדעי המחשב (הטכניון)
הפקולטה למדעי המחשב ע"ש הנרי ומרילין טאוב של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1969, והיא עוסקת בהכשרת אנשי מדעי המחשב. דקאן הפקולטה הוא פרופ' דן גייגר.
הפקולטה כיום.
הפקולטה למדעי המחשב היא היחידה האקדמית השנייה בגודלה בטכניון (לאחר הפקולטה להנדסת חשמל), עם כ-1,800 תלמידי הסמכה וכ-300 תלמידי מוסמכים. בפקולטה מעל 50 חברי סגל.
מבנה הפקולטה.
הפקולטה שוכנת בבנין חדש, הכולל 7 כיתות מולטימדיה, 3 אודיטוריומים, מרכז רב-תכליתי הכולל (בין השאר) פסנתר וחדר מוזיקה, ספרייה המשמשת גם כמרחב לימוד, מעבדות: מעבדה למערכות נבונות (רובוטיקה, ראייה ממוחשבת, גאומטריה, גרפיקה ממוחשבת ובינה מלאכותית), רשתות תקשורת מחשבים, תכנון מעגלי VLSI, הנדסת תוכנה, מערכות מחשב, עיבוד שפות טבעיות, ביולוגיה חישובית, חישוב מדעי, מרכז סייבר ואבטחת מידע, אחסון מידע וזכרונות, ועיבוד אינפורמציה קוונטית.
FK יורמאלה
יוג'ה ואנג
יוג'ה ואנג (בסינית: 王羽佳 Wáng Yǔjiā, נולדה ב-10 בפברואר 1987) היא פסנתרנית סינית למוזיקה קלאסית, שהתיישבה בארצות הברית.
יוג'ה ואנג נולדה בבייג'ינג כבת לאם רקדנית ואב נגן בכלי הקשה. היא התחילה לנגן בפסנתר מגיל שש, כשלמדה אצל לואו ז'ן מין. מגיל 7 למדה בקונסרבטוריון המרכזי בבייג'ינג בכיתות של לינג יואן וצ'ו גואנגיין. בגיל 14 היא נסעה לקלגרי בקנדה ונרשמה שם במכללת הקונסרבטוריון "מאונט רויאל", בו הייתה תלמידתם של הואנג קואן צ'ן ושל טמה בלקסטון. אחרי שנת 2002 עברה לארצות הברית ולמדה אצל גרי גופמן במכון קרטיס למוזיקה, אותו סיימה בשנת 2008.
בשנת 1998 זכתה יוג'ה ואנג בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית אטלינגן לפסנתרנים צעירים.
ב-2001 זכתה בפרס השלישי לפסנתר וב"פרס המיוחד של חבר השופטים" בתחרות הבינלאומית הראשונה למוזיקה בסנדאי שביפן.