באפריל 1943 יצאה לכיוון בגדאד במשאית צבאית בריטית כחלק משיירה, מחופשת לחייל בריטי. בידה פנקס תשלומים ותעודת חייל על השם: אליהו מזרחי. שותפה לנסיעה בתא המטען היה כלב זאב ענק שתפקידו היה להסיח את דעתם של השוטרים בנקודות הביקורת בדרך לבגדאד. היה זה רעיון של ישעיהו דיסטניק, קצין ביחידת הובלה בצבא הבריטי, שליווה אותה במסעה. בספרו על המחתרת בעיראק תיאר זאת יהודה אטלס: "כאשר, במהלך הדרך, לא הצליח לעקוף אחת מתחנות הביקורת, ושוטר צבאי ניסה להציץ אל תא המטען - היה ראשו הנוהם של הכלב גומל אותו מיד מן הסקרנות".
את הלילה הראשון במסווה של חייל בריטי עברה בקיבוץ בית הערבה. איש ממכריה לא זיהה אותה. לאחר מכן בילתה את רוב זמנה במשאית. בבוקר, כשהתקרבו לגבול עבר הירדן-עיראק, פרשה משאיתם מן השיירה והתקדמה לכיוון בגדאד. לאחר מספר שעות נסיעה ניסה דיסטניק לאתר את השליחים עזרא כדורי מקיבוץ מעוז חיים ושמריהו גוטמן מקיבוץ נען, ממקימי המחתרת הציונית בעיראק, איתם היו אמורים להיפגש, אך ללא הועיל. הם נאלצו לחנות במחנה צבאי הודי סמוך מבלי לעורר חשד. היא ישנה בתא המטען בעוד השניים האחרים ישנו משני צדי הרכב כדי לשמור עליה, כנראה מחשש כי יתגלה שבין המסתתרים נמצאת אישה.
למחרת חברו לשליחים והיא הועברה לרכב הפרטי בו פגשה אישה רעולת פנים בשם שמחה כהן. היא פשטה את מדי החייל הבריטי והסוותה את עצמה כאישה רעולת פנים. בשהותה בבגדאד כונתה "רשל", כינוי אשר ניתן לה עוד ביחידת הגדעונים. היא התגוררה בבית משפחת סחייק, משפחה יהודית וציונית בעיר, שקיבלה אותה בחום. בחודשים הראשונים לוותה על ידי שמחה כהן. אחרי היא שהכירה מקרוב את התרבות המקומית, למדה ערבית והתלבשה בהתאם למנהגי המקום. כך צברה ביטחון עצמי ולא הייתה זקוקה עוד לליווי הצמוד.
לשליחותה בבגדאד היו שתי מטרות: הקמת תחנת אלחוט שתקיים קשר עם הארץ, שלא היה קיים עד אז, ועבודה בתנועה החלוצית להכנת היהודים בעיראק לעלייה לארץ. מעטים היו שותפי סוד למטרה הראשונה.
הקמת תחנת הקשר בבגדאד.
בכל תקופת שהותה בבית משפחת סחייק לא הצליחה ליצור קשר עם הארץ באמצעות מכשיר הקשר. עם הזמן, נוכחותה עוררה את חשדם של השלטונות ושוטרים החלו להסתובב שוטרים באזור הבית. היה עליה להפסיק את ניסיונות יצירת הקשר מחשש שתתגלה. כשהחלו להתפשט ידיעות על מרגלת יהודייה עברה לגור בבית משפחה אחרת, משפחת בבאי. גם שם נכשלו הניסיונות ליצירת הקשר עם הארץ. בתום תשעה חודשים בבגדאד הצליחה במשימה. בספרו על המחתרת בעיראק כתב יהודה אטלס: "הוקם הגשר האלחוטי בין נהרות בבל לבין המוסד לעלייה ב' בתל אביב [...] באמצעות המכשיר ניתן היה לתאם ישירות את יציאתן והגעתן של קבוצות מעפילים, לקבוע את נקודות המפגש, ולדון על כל המתרחש ב"שורה" ובתנועה".
לאחר שהחשדות בדבר "פולניה מוזרה המצויה בבגדאד", הוחלט להבריחה חזרה לארץ ישראל. תחילה ניסו להבריחה באוטובוס יחד עם חיילות פולניות כשהיא לבושה כחיילת, בהמשך חשבו להבריחה בתוך ארגז, אך הרעיון ירד מהפרק כשהחלו לבדוק בצורה קפדנית ארגזים בנקודות הביקורת. בסופו של דבר, השתמשה באישור עלייה של נערה בגדאדית, שהחליטה לא לעלות לארץ. אלבר שמש, שעבד עם פעילי העלייה הבלתי לגאלית והיה מקושר עם המשטרה, התחזה לבעלה וליווה אותה עד שדה התעופה בלוד.
הפעלת תחנת אלחוט באירופה.
בארץ שירתה כמדריכת אלחוט. הדריכה צנחנים לפני יציאתם מעבר לים ואחרים שיצאו לשליחויות שונות. בנוסף, שידרה מתחנת האלחוט המרכזית בתל אביב שעמדה בקשר עם ארצות אירופה: תחילה לאיטליה ובהמשך ליוון ולצרפת. כאשר יצאו אניות מעפילים מארצות אלה השתתפה ביצירת הקשר עם האניות.
בפברואר 1946 נשלחה למרסיי שצרפת והפעילה את תחנת האלחוט עד אוגוסט 1946. היא חזרה לארץ באניית המעפילים "יגור" בפיקודו של משה מרק, שמונה על ידי שאול אביגור וימאי הפלי"ם, ישראל אורבוך. מכשיר הקשר באנייה לא היה מהסוג שמלכה הכירה. היא לא הצליחה להפעילו לכן פירקו את המכשיר והשליכו אותו לים על מנת לטשטש ראיות אם ייתפסו. כשעגנה האניה מול נמל חיפה גורשה לקפריסין. במחנה בקפריסין הפעילה בית תינוקות. לאחר מספר חודשים ברחה מהמחנה כשהיא מחופשת לאחות יחד עם איה פינקרפלד, גדעונית ואלחוטאית במוסד להעפלה, ובספינת מבריחים ערביים הגיעה לחוף נהריה. תקופה קצרה לאחר מכן נשלחה שוב לתחנת אלחוט בצרפת.
אחרי הקמת המדינה ופירוק הפלמ"ח מילאה תפקידים שונים בקיבוץ מעוז חיים, ביניהם בהנהלת חשבונות ובמטבח הילדים. לא נישאה ולא נולדו לה ילדים. הקדישה את חייה לפעילות ציבורית. שנים רבות עבדה בבית הקיבוץ המאוחד בתל אביב. אחיה, בני משפחתו ובני משפחתו של יצחק חופי הם שארי בשרה הקרובים.
נפטרה ב-4 באוקטובר 1996 ונקברה בבית העלמין בקיבוץ מעוז חיים.
New Horizons
ג'ון מאייל
ג'ון מאייל (באנגלית: John Mayall; נולד ב-29 בנובמבר 1933) הוא מוזיקאי בלוז בריטי, זמר, נגן גיטרה חשמלית, פסנתר, תופים ומפוחית פה. ידוע בעיקר כמנהיג להקת John Mayall's Bluesbreakers בה ניגנו כנגנים צעירים אריק קלפטון, מיק טיילור (לפני שעבר ללהקת האבנים המתגלגלות), שלושת מייסדי להקת פליטווד מק (פיטר גרין, ג'ון מקווי ומיק פליטווד) ורבים אחרים שיצאו לאחר מכן לקריירות סולו או הפכו לנגנים מבוקשים. כישרונו באיתור כישרונות וטיפוחם זיכה אותו בכינוי "סנדק הבלוז הבריטי". מאייל פעיל לאורך חמישה עשורים והוציא תחת שמו למעלה מ-60 תקליטים.
תולדות חייו.
נולד בכפר בצ'שייר, בריטניה לא רחוק ממנצ'סטר, אביו היה נגן ג'אז. כבר מגיל צעיר נמשך מאייל למוזיקת ג'אז ובלוז מאוסף התקליטים של אביו ובפרט לגיטריסטים אדי לאנג ולדבלי ונגני פסנתר בסגנון בוגי ווגי. בגיל 18 התגייס לחיל ההנדסה המלכותי ושירת שלוש שנים בקוריאה. בשנת 1962 חבר לאלכסיס קורנר וניגן עמו במועדון מרקי ובהיותו בן 31 (ב-1964) ייסד את להקתו, ה-John Mayall's Bluesbreakers, הלהקה ליוותה בין היתר אמני בלוז מארצות הברית בהופעותיהם בבריטניה, בהם ג'ון לי הוקר, טי-בון ווקר וסוני בוי וויליאמסון. באפריל 1965 פרש אריק קלפטון מלהקת היארדבירדס ומאייל צירף את הגיטריסט בן ה-20 ללהקתו. קלפטון פרש פחות משנה לאחר מכן, יחד עם נגן הבס של הלהקה, ג'ק ברוס, על מנת להקים את להקת קרים, אך לא לפני שהקליט את התקליט "John Mayall's Bluesbreakers featuring Eric Clapton" שהיה לרב-מכר ושאתר Allmusic הכתיר כ"תקליט הבלוז הבריטי הטוב ביותר". לאחר מכן ניגנו בגיטרה מובילה בהרכב, פיטר גרין (1966–1967; פרש עם נגני הלהקה ג'ון מקווי ומיק פליטווד ללהקת פליטווד מק) ומיק טיילור (1967–1969; פרש ללהקת האבנים המתגלגלות). אתר Allmusic מציין שנגנים צעירים ומוכשרים אלה האפילו על כישרונו הבינוני יחסית של מאייל עצמו, אך שהוא היה זה שגילה אותם והעניק להם תנאים ליצירה והקלטה.
לאחר שהכריז מאייל על פירוק הלהקה במאי 1969 הקליט תקליט בעל צליל שונה, אקוסטי, ללא גיטרה חשמלית דומיננטית וללא מתופף בשם "The Turning Point". בתקליט ניגן מאייל בגיטרת פנדר טלקסטר, מפוחית פה ומגוון כלי הקשה ויחד עמו ניגנו ג'וני מרק בגיטרה אקוסטית, ג'וני אלמונד בסקסופונים וחלילים ונגן הבס סטיב תומפסון, שאף חיבר חלק מהלחנים והעניק לתקליט גוון ג'אזי. התקליט, שהוקלט בהופעה חיה והופק על ידי מאייל עצמו, זכה להערכה ודורג כאחד מתקליטיו הטובים ביותר. לאור הצלחת האלבום בחוף המערבי של ארצות הברית יצא מאייל למשך מספר שנים לארצות הברית.
ב-1982 קיבץ מחדש את ה-Bluesbreakers לסיבוב הופעות בו צולם הסרט התיעודי "Blues Alive" בהשתתפות ג'ון מקווי, מיק טיילור ועם אורחים כאלברט קינג, באדי גאי ואטה ג'יימס. ב-1984 הקים הרכב חדש וצעיר של ה-Bluesbreakers בלוס אנג'לס. במהלך השנים הופיעה הלהקה עם חברים רבים מן העבר של ה-Bluesbreakers ומוזיקאי בלוז אורחים בהם ג'ון לי הוקר, בילי גיבונס מלהקת זי זי טופ, בילי פרסטון, גארי מור וג'ף הילי. הופעה גדולה של ההרכב ביום הולדתו ה-70 של מאייל שהתקיימה בליברפול ב-2003 עם נגנים אורחים רבים מחבריו ובני טיפוחיו צולמה ונמכרה כצדקה עבור UNICEF.
ב-2001 יסד את חברת התקליטים שלו, Private Stash Records. בשנת 2005 העניקה לו אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית.
טורקמנים בארץ ישראל
תורקמנים בארץ ישראל
איש הנמלה (אריק אוגריידי)
איש הנמלה (באנגלית: Ant-Man) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Civil War: Choosing Sides #1" מדצמבר 2006 ונוצרה על ידי הכותב רוברט קירקמן והמאייר פיל הסטר.
איש הנמלה הוא האלטר-אגו של אריק אוגריידי, סוכן S.H.I.E.L.D זוטר בעל מוסר ירוד שלקח את חליפת איש הנמלה מגופתו של חברו והשתמש בה בתחילה למטרותיו האישיות והאנוכיות. חליפתו שודרגה והוספו לה מגוון כלי נשק שונים, ביניהם זרועות רובוטיות ותרמיל ריחוף. הוא נעשה חבר בקבוצות ת'נדרבולטס והאוונג'רס הסודיים, והקריב את חייו כגיבור.
אריק אוגריידי הופיע בהופעת קמע ב כסוכן S.H.I.E.L.D. דמותו של אריק אוגריידי כאיש הנמלה מדורגת במקום ה-82 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN.
ביוגרפיה בדיונית.
תחילת דרכו כאיש הנמלה.