ב-29 ביוני 2017, מצעד הגאווה הראשון במזרח טימור התקיים בעיר הבירה דילי עם דיווחים של השתתפות 500 איש. נזירה קתולית נאמה בתחילתו. באותו שבוע, ראש הממשלה, רועי מריה דה אראוג'ו הכריז כי "אפליה, חוסר כבוד והתעללות באנשים בגלל נטייתם המינית או זהותם המגדרית אינם מספקים שום תועלת לאומה שלנו" וכי "לכל אדם יש פוטנציאל לתרום להתפתחות האומה שלנו, כולל קהילת הלהט"ב", ובכך הפך למנהיגה הדרום-מזרח אסייתי הראשון שתמך בפומבי בזכויות להט"ב.
מצעד הגאווה השני בעיר נערך ב-20 ביולי 2018 אשר במהלכו, כ-1,500 איש השתתפו, פי שלושה מזה של השנה הקודמת. האירוע החל בהקרנת סרט תיעודי ובעקבותיו מצעד בהובלתה של להקה מקומית שניגנה שירי התנגדות טימוריים מסורתיים למדיניות השלטון ונגד אפליה. מצעד הגאווה השלישי נערך ב-12 ביולי 2019 עם כ-3,000 איש, כפול מזה של השנה הקודמת, ו-6 פעמים מכמות האנשים שהשתתפו בשנת 2017. השרה לסולידריות חברתית והכלה ארמנדה ברטה דוס סנטוס תמכה באירוע. נשיא מזרח טימור, פרנסיסקו גוטרש, פרסם הצהרה לתמיכה במצעד, באומרו "אני נשיא של כלל האנשים! אני מכבד את כולם! כבוד ואהבה קושרים אותנו כמשפחה, כקהילה, כעם. אני מבקש מכולם לראות את המגוון והעושר של האומה שלנו. יחד אנו מחזקים את הכוח והידע הקולקטיבי. יחד אנו נלחמים למען חברה צודקת יותר. יחד אנו בונים עם מלא כבוד ואהבה לכולם!".
מיאנמר.
מיאנמר ציינה את מצעד הגאווה הראשון שלה במספר ערים ברחבי המדינה בשנת 2012, לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, ביפוביה וטרנספוביה. בשנת 2018 נתנו גורמים מקומיים הרשאה למסיבת גאווה ציבורית, במהלכה כמעט כ-6,000 איש התייצבו לאירוע, שהוגדר כעלייה מהפעמים הקודמות. מספרם עלה בהמשך ל-10,000 למחרת.
מלזיה.
סקסואליטי מרדקה, אירוע שנתי לזכויות למיניות חופשית במלזיה אשר הוקם בשנת 2008, התרכז סביב הנושא "קוויר ללא פחד" בשנת 2011. הפרסום לאירוע כלל סרטונים של מספר אזרחים מלזיים המכריזים על זהותם הקווירית, וקוראים לשוויון עבור זכויות להט"ב במדינה בעוד פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית הנושאת עד 20 שנות מאסר עם הצלפת מלקות, קנסות וגירוש (בעוד הוצאות להורג, מכות ועינויים הוגדרו כנסבלים לאורך השנים). לאחר פרסום האירוע באותה שנה, פרסמה משטרת מלזיה המלכותית הצהרה האוסרת על האירוע, בהתבסס על הנחות היסוד של "סיכון הפרעה לסדר הציבורי ופגיעה בחופש הדת". בשנת 2014, סעיף 27 א(1)(ג) לחוק המשטרה, ששימש לאיסור האירוע, הוחלף על ידי חוק האספה השלווה 2012 (PAA) אשר הביא לביטול האיסור על קיום האירוע.
במאי 2017, מצעד הגאווה שאורגן על ידי אוניברסיטת טיילורס בסובאנג ג'איה, אשר עתיד היה להתקיים ביוני, בוטל עקב לחץ איסלאמיסטי.
נפאל.
מדי שנה מקימים ארגוני להט"ב שונים מצעדי גאווה בנפאל. אגודת "Blue Diamond" ארגנה בשנת 2010 את האירוע "Gai Jatra Gay March", כאשר מרבית המשתתפים היו עם מסכות על מנת למנוע את זיהוים מפני התקפות הומופוביות. בשנים האחרונות נערכו מצעדי גאווה רבים בתקופות שונות שמשכו כ-1,500 משתתפים. המצעדים מסתיימים בהדלקת נרות עבור זיכרונותיהם של אלה אשר נפטרו מהקהילה בשנה האחרונה.
מצעד הגאווה בקטמנדו מתקיים מדי שנה ב-29 ביוני ומאורגן על ידי קבוצת הנוער "Queer" בשיתוף עם "Queer Rights Collective" בעוד שצעדות עבור זכויות להט"ב נוספות מתקיימות במהלך השנה, זו הפכה לראשונה שמצוינת במהלך חודש הגאווה (יוני). קיום המצעד הראשון משך כ-400 איש ברחובות של מייטגה.
בשל מגפת הקורונה בשנת 2020, נערך המצעד השני של נפאל באופן מקוון. אירועים נוספים ברחבי המדינה כוללים את שבוע המודעות המינית (השבוע האחרון של חודש אוקטובר), יום הדו-מיניות (23 בספטמבר), יום המודעות לקאסטת ההיג'רה (17 באפריל) ויום המודעות האינטרסקסי (26 באוקטובר).
סינגפור.
"Pink Dot SG" הוא אירוע שנתי שהחל בשנת 2009 לתמיכה בזכויות להט"ב בסינגפור. האירוע הראשון נערך ב-16 במאי, עם סרטון קמפיין שכותרתו "RED + WHITE = PINK" אשר היה לאירוע הציבורי הראשון, באוויר הפתוח, הנושא תמיכה בקהילת הלהט"ב הסינגפורית, ששבר את שיא ההשתתפות הגדולה ביותר בפארק הונג לים בו מתקיים (2,500 משתתפים) מאז הקמת המקום.
במשך השנים זכה האירוע לסיקור נרחב בתקשורת הבינלאומית והמקומית כאחד בעוד כי הומוסקסואליות מוגדרת כפלילית במדינה על פי החוק הקולוניאלי הבריטי נכון לאוגוסט 2021. ציונו השני בשנת 2010, התקיים עם מעל ל-4,000 מספר משתתפים. באירוע השלישי בשנת 2011, מספר המשתתפים המשיך לעלות והגיע לכ-10,000 לצד קיום אירועים בינלאומיים של "Pink Dot" שנערכו באותו יום באנקורג', אלסקה, גאושיונג ולונדון. בשנת 2012 מספר המשתתפים עלה ל-15,000.
מארגני "Pink Dot" בשנת 2013 טענו כי שיעור ההשתתפות היה כ-21,000 איש, אשר הפך אותו לאספה הגדולה ביותר של החברה האזרחית במדינה. כדי להכיל את המספר הגדול של המשתתפים, נוצר מוקד לוויני שני כדי לתעל את תנועתם. בשנים האחרונות השתתפו בעצרת קהל שיא של כ-28,000 משתתפים עם נטייה לעבר דמוגרפיה צעירה יותר. ב-29 ביוני 2019, במהלך קיום האירוע ה-11 במדינה, השתתפו באירוע לי הסיין יאנג, אחיו של ראש הממשלה ה-3 של סינגפור, לי הסיין לונג, כמו גם אשתו ובנו השני לי הוואנו ובעלו, הנג ירוי.
קוריאה הדרומית.
מצעד הגאווה בסיאול, הוא אירוע הלהט"ב הגדול בקוריאה הדרומית אשר נערך לראשונה בשנת 2000 בעודו משך כ-50 איש. שיעור משתתפיו גדל בעקביות מדי שנה מאז. בשנת 2015, בעקבות מחאות של קבוצות נוצריות שמרניות, סוכנות משטרת המטרופולין של סיאול אסרה על קיום האירוע תוך ציון דאגות לבטיחות הציבור והפרעות בתנועה כסיבות הביטול. ההחלטה בוטלה על ידי בית המשפט לעניינים מנהליים בסיאול, מה שאיפשר את קיומו לאחר מכן, בו השתתפו כ-20,000 איש. שנה לאחר מכן, מספר משתתפיו נאמד בכ-50,000 איש. ביולי 2017, כ-85,000 איש צעדו ברחובות סיאול לתמיכה בזכויות להט"ב בקוריאה הדרומית במהלכו. לקראת מהדורתו ב-2018, כ-200,000 אזרחים שמרנים חתמו על עצומה מקוונת בפנייה לגורמים רשמיים לפעול עבור מניעת קיום המצעד. עם זאת, התקיים לבסוף וכלל השתתפות של כ-120,000 איש. במאי 2018, התקיים מצעד הדראג הראשון בדרום קוריאה עם עשרות משתתפים במהלכו ללא תקריות ברחבי הבירה כחלק מההפגנה השנתית. ביולי 2019, קבוצות נוצריות שמרניות ניסו שוב לחסום את קיומו של ההפגנה השנתית, בטענה שציונה "יהיה מזיק לילדים ותפגע בזכויותיהם". בית משפט דחה את בקשתם בטענה שהיא "בלתי הגיונית". ימים לאחר מכן, נערכה המהדורה ה-19 של המצעד עם מספר שיא של 150,000 מפגינים.העיר הדרום-מזרחית דאיגו מקיימת מצעדי גאווה שנתיים בשטחה מאז 2009, בעוד העיר פוסאן ערכה את מצעדה הראשון ב-23 בספטמבר 2017. בשנת 2018, במהלך ציונו השני של מצעד פוסאן, נפרסו כ-2,000 פקידי משטרה עבור שמירה על קיום האירוע מפני אלימות מצד מפגינים הומופובים, והגנת 15,000 המשתתפים. קוואנגג'ו וג'ג'ו ערכו את אירועי ההפגנות למען זכויות להט"ב הראשונים בשטחן ב-2017, בעוד בציונן בקוואנגג'ו התקיימה מחאה נגדית על ידי מפגינים שמרנים. ערים נוספות, בהן אינצ'ון וג'ונג'ו, ערכו את אירועי הגאווה הראשונים שלהן בשנת 2018. גורמים רשמיים בבאינצ'ון שללו תחילה את האישור לקיום האירוע, בנימוק של "חוסר חניה". המארגנים הגישו ערעור על האיסור ונשבעו לקיימו. האירוע התרחש לבסוף והסתיים בעימותים אלימים לאחר שכ-1,000 מפגינים נוצרים החלו לתקוף באלימות את המשתתפים. באפריל 2019, מארגני האירוע הגישו כתב אישום נגד מספר כמרים נוצרים ששיבשו באלימות את האירוע, לצד תלונות לגוף זכויות האדם הלאומי של קוריאה הדרומית בעודם האשימו את המשטרה בחוסר מעש למניעת האלימות. בשנת 2020, כשלוש ערים ביטלו את קיום המצעד השנתי בשטחן עקב התפרצות מחלת הקורונה. סטארטאפ המדיה החדש "Dotface" ערך מצעד מקוון במקום אשר במהלכו, המשתתפים הוצגו על ידי יצירת דמויותיהם דרך דף הבית של "Dotface" והעלאתן באינסטגרם עם ההאשטאג של ציון המצעד.
קירגיזסטן.
ב-8 במרץ 2019 התרחשה צעדה שלווה של כ-400 איש בעיר הבירה של קירגיזסטן, בישקק. אף על פי שהצעדה נועדה להנציח את יום האישה הבינלאומי, היא ראתה נטייה חזקה כלפי מעמד זכויות להט"ב בקירגיזסטן שכללו משתתפים בעלי מסכות בצבעי דגל הגאווה אשר כונתה על ידי התקשורת המדינית "מצעד הגאווה הראשון במדינה". אולם, האירוע עורר מחלוקת בולטת במיוחד מצד חברי פרלמנט שמרנים שהביעו איומים רצחניים על המשתתפים. חברת הפרלמנט ג'ילדיז מוסאבקובה כתבה בחשבונה בפייסבוק בתגובה לצעדה כי "הגברים שאינם רוצים להביא ילדים והבנות שאינן רוצות לשפוך תה... אסור לקלל רק, יש להכות אותם". תגובתה נידונה במהירות על ידי חברי פרלמנט אחרים.
ארגוני זכויות אדם והמארגני הצעדה הגנו על קיומה ועל נוכחותם של דגלי הגאווה. בקטור איסקנדר, מייסד אתר החדשות הפופולרי "Kloop" אשר השתתף במהלכה, הגיב באומרו כי, "אני חושב שזה מאוד מגניב שקהילת הלהט"ב הגיעה לצעדה, כי זה קשור גם לזכויות נשים אם אנחנו מדברים על לסביות. ונערות טרנסג'נדריות שמתמודדות עם אלימות אדירה בקירגיזסטן". פעילי להט"ב קירגיזים תיארו את האירוע כ-"נקודת מפנה".
קמבודיה.
ציון אירוע הגאווה הראשון של קמבודיה נערך בשנת 2003 בעיר הבירה פנום פן. כיום זהו אירוע שנתי "שחוגג בגלוי את המגוון של קמבודיה". בשנת 2006 נרשמה נוכחות של כ-400 משתתפים במהלך ציונו. מצעד הגאווה הרשמי הראשון של קמבודיה נערך בסיאם ריפ בשנת 2018.
תאילנד.