לוצרן היא אתר תיירות פופולרי, בשל מיקומה במרכז שווייץ, לצד אגם לוצרן והרי האלפים, ובשל העובדה שהעיר עתיקה, שממנה צמחה, השתמרה במלואה, לצד העיר המודרנית. אזור הבילויים המרכזי של העיר, לחוף האגם, הוא קטן יחסית וניתן לטייל בו ברגל. העיר העתיקה מהווה מדרחוב ובו מסעדות וחנויות רבות, בעיקר לשעונים ותכשיטים. נהר הרוס (Reuss) חוצה את העיר ומפריד בין העיר העתיקה לזו החדשה.
האתר הידוע ביותר של העיר הוא קאפלבריקה (גשר הקפלה)- גשר עץ מקורה באורך 204 מטרים שנבנה על נהר הרויס ב-1333 כחלק מביצורי העיר.מקור השם הוא בקפלת סנט פטר הסמוכה אליו. את חלקו הפנימי של הגשר מעטרים ציורים המתארים ארועים מההסטוריה של שוויץ. רוב חלקי הגשר המקורי,כולל הציורים, הוחלפו ושוחזרו לאחר שרפה שאירעה ב-1993, . הגשר עובר ליד מגדל מים עתיק בצורת אוקטגון. גם הוא היווה חלק ממערכת הביצורים של העיר, אך במשך השנים שימש כבית כלא, חדר עינויים וגם מקום מושבו של משמר האוצר. היום חלקו מוזיאון וחלקו משמש את מועדון התותחנים.
גשר מפורסם נוסף הוא , אשר בעבר נקרא גם גשר הטחנה. השם הנוכחי פרושו גשר המוץ, משום שממנו נהגו עובדי הטחנות להשליך לנהר את הפסולת, שכללה מוץ ועלים. זהו גשר עץ עתיק, מקורה, המיועד להולכי רגל. הגרסה הראשונה של הגשר, אשר הוקמה במאה ה-13, חיברה בין כיכר הטחנה שבעיר העתיקה לבין הטחנות שפעלו על אי,באמצע נהר הרויס.החלק הזה של הגשר קדם לקפלבריקה, ולכן הוא גשר העץ העתיק ביותר באירופה. בשנת 1408 נבנה החלק השני שלו,אשר השלים את הגשר עד לגדה הנגדית.הגשר עצמו מעוטר בסדרת ציורים מהשנים 1616-1637, אשר צויורו ע"י הצייר השוויצרי . הסדרה כללה במקור 67 ציורים, מהם נשמרו 45, והם יוצרים את סדרת מחול המוות, ומתארת את שליטת המוות בכל אדם, ללא קשר למעמדו.
ליד גשר שפרוייר נמצא סכר הסטורי הנקרא "סכר המחטים"- Reusswehr. הסכר מווסת את גובה המים באגם לוצרן ואת זרימת נהר הרויס, למניעת הצפות. ברוב המקומות בהם היו סכרים ממין זה, שונתה השיטה למערכות אוטומטיות, אך בלוצרן נשמר המנגנון הידני של ויסות הזרימה ע"י שליפת המוטות ("מחטים"). במקרה של משקעים מרובים, דרושה עבודה ידנית,מפרכת ומסוכנת, של 4-5 אנשים, השולפים חלק מהמוטות, שאורך כל אחד הוא 3.5 מטר. הסכר נוצל להפקת חשמל כבר בשנת 1888, שודרג בשנת 1926 ושודרג שוב ב1996.
אתר ידוע נוסף בעיר הוא מוזיאון ובו תמונת פנורמה, הנקראת פנורמת בורבקי (Bourbaki Panorama). זהו ציור עצום ממדים מאת הצייר קאסטרס, המתאר את נסיגת צבא צרפת מפני צבאו של ביסמרק במלחמת צרפת–פרוסיה, בשנת 1871. מקום ההתרחשות הוא הצד השוויצרי של הרי היורה, ונראים בו התושבים המקומיים מטפלים בפצועים הצרפתים. בדי הציור מודבקים זה לצד זה במעגל באולם גדול, שהצופה ניצב במרכזו ומקבל רושם של מעין צפייה בהתרחשות אמיתית.
בקרבת מקום לשם מוצבת אנדרטת "האריה הגוסס", יד זיכרון לאנשי המשמר השווייצרי של לואי ה-16, מלך צרפת, שנפלו על משמרתם בהגנה על ארמון טווילרי בצרפת, בשנת 1792, במהלךהמהפכה הצרפתית.האנדרטה נחצבה בסלע המקומי, ומתארת אריה פצוע, אשר חנית נעוצה בגבו, והוא שומר על מגן המעוטר בסמלי מלכי צרפת.
אתר נוסף, הסמוך לאנדרטת "האריה הגוסס", הוא גן הקרחון - מוזיאון המציג את התהוות הקרחונים והשינויים המתרחשים בהם במורדות ההרים. כן מוצגים ממצאים לגבי התקופה הפרה-היסטורית של אזור לוצרן, לפני כ-20 מיליון שנים. בגן של המוזיאון מוצגות עדויות לקרחונים שכיסו פעם את האזור. המוזיאון כולל גם מבוך מראות רחב לתיירים.
מרכז התרבות והקונגרסים-KKL.
ראשי תיבות של המרכז,KKL, מקורן בשמו בשפה הגרמנית "Kultur- und Kongresszentrum Luzern." הוא נבנה על פי תוכניותיו של האדריכל הצרפתי ז'אן נובל בין השנים 1995 ו 2000. שתי תעלות מים מחברות בין אגם לוצרן הסמוך לבין המבנה ומחלקות את המבנה לשלושה חלקים נפרדים. החלקים הללו מאוחדים ע"י גג נחושת ענק, משופע ובולט 20 מטר מהחזית הראשית. את הפן האקוסטי של המתחם תיכנן מהנדס אקוסטיקה אמריקאי מפוקסם,בשם ראסל ג'ונסון, בעוד האפקטים המיוחדים של התאורה הם יצירה של אינגו מאורר .
באולם הקונצרטים הראשי יש קרוב ל 2000 מקומות ישיבה, אורכו 46 מטר, בעוד רוחבו וגובהו 22 מטר. מעל הבמה ממוקם עוגב בעל 4387 קנים. אולם זה נחנך כבר בשנת 1998, בהופעה של התזמורת הסימפונית של ברלין, בניצוחו של קלאודיו אבדו. תודות לאקוסטיקה המיוחדת שלו, אשר עברה גם שדרוג בשנים האחרונות, האולם מוכר כאחד הטובים באירופה.
באגפי המרכז האחרים מתקיימים כנסים, וועידות ותערוכות.
פסטיבל המוסיקה.
לוצרן ידועה בפסטיבל המוסיקה שלה, המתקיים מדי שנה מאמצע חודש אוגסט, במשך למעלה מחודש.הוא נקרא "קיץ של מוזיקה קלאסית". תחילת דרכו בשנת 1938 וידוע כאחד הפסטיבלים האיכותיים באירופה. המנצח הידוע קלאודיו אבאדו יסד בשנת 2003 את תזמורת הפסטיבל של לוצרן והיה המנהל המוזיקלי של הארוע השנתי עד מותו, בשנת 2014. רוב הקונצרטים של הפסטיבל מתקיימים במרכז התרבות והקונגרסים של לוצרן, ה-KKL.
הקרנבל של לוצרן.
מדי שנה, בחודשים פברואר- מרץ, מתקיים בעיר הקרנבל הידוע בשם "פאסנכט" (Fasnacht), בו נהוגים מסיבת תחפושות, מוזיקה, ותהלוכות המוניות ברחובות העיר העתיקה. מקור החגיגות בתקופה הפגאנית, ונועדו לגרש את שדי החורף ולזרז את בוא האביב. בנצרות, ובעיקר בזו הקתולית, הקרנבל קיבל פן אחר, של חגיגות פרועות לפני צום הלנט, המהווה תקופה של איפוק וחשבון נפש. בלוצרן החגיגות סובבות סביב דמותו האגדית של פריצ'י, אך אין תמימות דעים לגבי מקור הדמות.
בסביבה.
- המוזיאון השוכן על גדות האגם הוא מוזיאון התחבורה הגדול ביותר באירופה. במקום מקבץ עצום ומגוון של למעלה מ-3,000 כלי תחבורה עתיקים וחדשים: מכוניות עתיקות, קטרים, חשמליות, ספינות ומטוסים, וכן תצוגות על התפתחות התחבורה בעולם.
לא הרחק מלוצרן מתנשא הר פילאטוס, שהוא אחד מאתרי הסקי והטיול המפורסמים ביותר של שווייץ. הגישה אל ראש ההר היא באמצעות רכבל או רכבת הרים על גלגלי שיניים ( cogwheel railway), ששיפועה הוא הגדול בעולם.
עיריית לוצרן.
במועצת העיר, שהיא הרשות המבצעת, 5 חברי מועצה. בפרלמנט של העיר, שהוא הגוף המחוקק שלה, 48 מושבים.
יהדות לוצרן.
הקהילה היהודית בלוצרן נוסדה בשנת 1867, אך מנתה כעשרים משפחות בלבד ולא קיימה שירותי קהילה מסודרים. לאחר מספר שנים הגיע למקום אברהם ארלנגר שארגן את יהודי המקום לכדי קהילה ממוסדת, בנה מקווה (בין היחידים בשווייץ כולה בתקופה זו), בנה סוכה בחג הסוכות ובשנת 1912 יזם את הקמת בית הכנסת של העיר (הפעיל עד היום). ארלנגר גם שימש כנשיא החברה קדישא בלוצרן. לאחר פטירתו נכתב עליו כי היה המייסד והמנהיג של הקהילה. בשיאה מנתה הקהילה כ-150 משפחות, אך כיום חיות בה משפחות יהודיות בודדות. הקהילה היהודית מפעילה ישיבה בבית הכנסת הישן ברחוב Bruchstrasse 51, מקווה לנשים ולגברים, וכן מספקת מזון כשר. נוסף לקהילה המקומית קיים בלוצרן מאז 2003 בית חב"ד הנמצא ברחוב Pilatusstrasse 20.
בעבר התקיימה בעיר ישיבה ותיקה מיסודו של הרב משה סולובייצ'יק (בהתחלה מקום מושבה היה בלוגאנו), שהתפרסמה בעיקר בזכותו של מחליפו בתפקיד, הרב יצחק דוב קופלמן, שנפטר בשנת 2011. הישיבה נסגרה בסוף שנת הלימודים תשע"ה (2015), עקב חובות. באייר תשע"ו נפתחה ישיבה קטנה בבית הכנסת של הקהילה היהודית אשר מטפלת בכל ענייני הדת, מארגנת תפילות בחגים ושבתות ותפילות בכל יום עם מניינים ושיעורים. במשך תקופה מסוימת עמדה הישיבה תחת הנהגתו של הרב אברהם אשי בוללאג בוגר ישיבת לוצרן הישנה ותלמידו של הרב יצחק דוב קופלמן. לאחרונה נפתחה הישיבה שוב לצעירים תחת הנהגתו של רה"י ר' יעקב יוסף יודקאווסקי (רב ק"ק אמנדינגן בגרמניה).
בלוצרן התקיימה ועידת הקונגרס הציוני העולמי ה-19 בשנת 1935. ואף קודם לכן התקיימו בו ועידות ציוניות שונות.
לוגאנו
לוגאנו (באיטלקית: Lugano) היא עיר בקנטון טיצ'ינו בדרום שווייץ, השוכנת לחופיו הצפוניים של אגם לוגאנו. בעיר מתגוררים 63,500 תושבים והיא העיר הגדולה ביותר בקנטון והתשיעית בגודלה בשווייץ. העיר היא מרכז הבנקאות השלישי בגודלו בשווייץ (אחרי ציריך וז'נבה) ויעד מוביל בתיירות פנים וחוץ. אוכלוסיית העיר ברובה דוברת איטלקית.
בלוגאנו נערך האירוויזיון הראשון ב-1956.
גאוגרפיה.
העיר שוכנת למרגלות הרי האלפים ולחופו של אגם לוגאנו, בשפך נהר קסרטה, בין הר סאן סלבטורה (925 מטרים) להר ברה (912 מטרים). האקלים בלוגאנו הוא אקלים סובטרופי גשום, חם וממוזג יותר מהאקלים בחלקיה האחרים של שווייץ.
תחבורה.
שדה התעופה של לוגאנו משמש בעיקר לטיסות פנים אך גם לטיסות בינלאומיות. טיסות מישראל מגיעות לשדה התעופה מלפנסה שבמילאנו, כ-100 ק"מ מהעיר, אך לא מגיעות לשדה התעופה של לוגאנו.
רכבת המגיעה ממילאנו עוברת דרך לוגאנו בדרכה אל ציריך. בתוך העיר אין מטרו אך יש אוטובוסים וחשמליות.
יהדות.
בעיר הייתה קהילה יהודית אורתודוקסית גדולה, בעלת גוון חסידי אך היא הצטמצמה עם השנים. עד תחילת שנות ה-2000 פעל בלוגאנו מלון יהודי כשר אשר נסגר עקב הירידה בתיירות הדתית והחרדית לעיר. עד שנות ה-90 פעל בלוגאנו בית ספר חרדי פרטי אך הוא נסגר מכיוון שמרבית המשפחות החרדיות שנותרו מבוגרות. בעיר ישנו בית חב"ד.
בין רבני העיר: הרב שלמה זלמן פרידמן (בנו של הרב ישראל חיים פרידמן מראחוב), הרב משה אליעזר וייס (כיום רב קהילת "מחזיקי הדת" בווינה), ורבי בן ציון רבינוביץ, האדמו"ר מביאלה.
ג'נבה
פוליטיקה של שווייץ