כל משלחות ישראל למשחקים האולימפיים כללו קלעים, למעט באולימפיאדת מלבורן (1956). בסך הכל, ייצגו את ישראל 26 קלעים, בהם 25 גברים ואישה אחת, ילנה טריפולסקי, שהשתתפה באולימפיאדת ברצלונה (1992). את ההישג הגבוה ביותר רשם יצחק יונסי, שסיים במקום השמיני בירי ברובה אוויר באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
דונבס
שאה-נאמה
אליעזר כגן
אליעזר כגן (3 באפריל 1914 – 2000) היה משורר, מתרגם, חוקר ספרות ומחנך ישראלי. מנהל בתי ספר, פרופסור בחוג לספרות עברית באוניברסיטת חיפה. עסק בתורת המשקל (פרוזודיה) והחרוז ובספרות ההשכלה. חתן פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת (1981) על תרגומו לאפוס הפרסי "שאהנאמה" ("ספר המלכים").
ביוגרפיה.
אליעזר בן נחמן כגן נולד ב-3 באפריל 1914 (ז' בניסן תרע"ד) בעיירה סוויסלוץ' שברוסיה הלבנה. בשנת 1925 עבר עם משפחתו לברסט ליטובסק (בריסק) שבפולין, שם למד בבית הספר התיכון 'תרבות' והיה פעיל בתנועת גורדוניה. בשנת תרצ"ג סיים את לימודיו התיכוניים וגויס לצבא הפולני, לקורס קצינים.
בסוף תרצ"ה (1935), לאחר סיום שירותו הצבאי, עלה לארץ ישראל ולמד באוניברסיטה העברית בירושלים. לפרנסתו עבד בבניין. בשנת 1940 קיבל תואר שני בספרות עברית, לשון עברית ופילוסופיה. בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס למשטרת המנדט ושירת בירושלים ובים המלח עד שנת 1943. בתקופה זו התגורר בחדר שכור בביתו של הרב צבי יהודה הכהן קוק, עימו שמר על קשר אישי לאורך שנים.
בשנת 1943 החל לעסוק בהוראה בבית הספר "כפר ילדים" שבגבעת המורה (בית הספר המחוזי בעפולה), ובו היה מורה ומנהל במשך 11 שנים. בשנת תשי"ד-1954 מונה למנהל בית הספר התיכון תיכון עירוני מקיף קריית חיים בקריית חיים, והתמיד בכך 28 שנים, עד 1982.
בשנת תשי"ז החל לימודים לתואר דוקטור בחוג לספרות באוניברסיטה העברית, וב-1960 קיבל תואר דוקטור על עבודה שנושאה "מראות שתייה בשירת ביאליק", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' שמעון הלקין. באותה שנה החל ללמד ספרות עברית בבית הספר הגבוה למדעי היהדות והחברה בחיפה, ועם ייסודה של אוניברסיטת חיפה היה בה פרופסור לספרות עברית במשך עשרים שנה.
פעל להנהגת לימודי יידיש ולאדינו בבתי הספר התיכוניים, ובשנת 1976 אישר משרד החינוך את הוראת השפות האלה. היה יושב ראש הוועד של אגודת הסופרים בחיפה, ומייסד-שותף (ביחד עם פרופ' חיים שוהם) של כתב העת הספרותי של אגודת הסופרים העברים "צפון: שנתון לספרות ואמנות", שאותו ערך (עם אחרים) בשנים 1989–1998 והיה הרוח החיה בו. פרסם מחקרים ותרגומים גם ב"מאזנים", "תרביץ", "כרמלית" (שנתון סופרי חיפה) ו"עקד".
כגן פרסם 10 ספרי שירה. לשם תרגום האפוס הפרסי "שאהנאמה" למד פרסית בהיותו בן 50. על תרגומו זה זכה בשנת 1981 בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת.
בשנת תשנ"ח זכה בפרס ש. שלום לספרות מטעם עיריית חיפה על מפעל חייו בשירה.
אליעזר כגן נפטר בשנת 2000, בגיל 86. אלמנתו היא חוקרת הספרות פרופ' ציפורה כגן. נכדו הוא השחקן יובל סגל.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
מתרגומיו:
קאוונע
קאוונה
קאווני
הוראדנה
הוראדנע
הוראדני
האראדנא
האראדנע
פרננדו מוניוס
פרננדו מוניוס גארסיה (בספרדית: Fernando Muñoz García, נולד ב-30 באוקטובר 1967 בסביליה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ונודע בכינוי ננדו. מוניוס שיחק החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 עד תחילת המאה ה-21 במדי סביליה, ברצלונה, ריאל מדריד ואספניול. במקביל ייצג מוניוס את נבחרת ספרד, במדיה הופיע 8 פעמים. מוניוס היה שותף עם ברצלונה לזכייה בשתי אליפויות ובגביע אירופה, תחת אימונו של יוהאן קרויף ההולנדי.
קריירה.
קריירת מועדונים.
מוניוס נולד וגדל בסביליה ובנעוריו הצטרף למחלקת הנוער של הקבוצה המקומית סביליה. במהלך עונת 1986/87, כשהיה בן 19, החל לקבל הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של המועדון. מוניוס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ב-22 בפברואר 1987, כשפתח בהרכב הקבוצה עת ניצחה 0–1 את אתלטיק בילבאו. עד סוף העונה נכנס מוניוס פעמיים כמחליף ופתח בהרכב בשלושה משחקים נוספים. בעונת 1987/88 המשיך תהליך ההשתלבות של מוניוס, הוא פתח בשלושה משחקים ונכנס כמחליף ב-7 נוספים. בעונה הבאה, על אף שמאמן הקבוצה התחלף פעמיים במהלכה, התבסס מעמדו של מוניוס, ובליגה הוא ערך 15 הופעות בהרכב הקבוצה לצד 2 הופעות כמחליף. בתום עונה הפכפכה סיימה סביליה את הליגה במקום ה-9. בעונת 1989/90 הפך מוניוס לשחקן קבע בהרכב הקבוצה, הוא פתח בהרכב ב-37 מתוך 38 מחזורי הליגה וסייע לקבוצתו לסיים במקום ה-6.
בקיץ 1990 חתם מוניוס בברצלונה, אותה אימן יוהאן קרויף ההולנדי, והוא חבר לחברו מימיו בסביליה, ריקרדו סרנה. מוניוס היה לשחקן הרכב החל מהרגע הראשון בו הצטרף למועדון, והוא היה חלק משמעותי בזכייתה באליפות ראשונה מזה 6 שנים. כמו כן, הגיע מוניוס עם הקבוצה לגמר גביע מחזיקות הגביע, שם פגשו את מנצ'סטר יונייטד. במשחק הגמר הורחק מוניוס בכרטיס אדום בדקה ה-84, וקבוצתו הפסידה 1–2. בעונה הבאה, עונת 1991/92, המשיך מוניוס להופיע בדרך קבע בהרכב ברצלונה. הוא סייע לקבוצה לזכות בסופר קאפ הספרדי הודות לניצחון בתוצאה מצטברת 1–2 על אתלטיקו מדריד. בתום העונה זכתה ברצלונה באליפות שנייה ברציפות. בנוסף, הצליחה ברצלונה לזכות לראשונה בתולדותיה בגביע אירופה, לאחר שגברה במשחק הגמר 1-0 בהארכה על סמפדוריה משער של רונאלד קומאן. מוניוס, שהופיע 25 פעמים בליגה ו-8 פעמים נוספות בגביע אירופה, שיחק בגמר בכל 120 הדקות. במחזור לפני האחרון בליגה הורחק מוניוס בכרטיס אדום בדרבי מול אספניול.
בתום העונה שב מוניוס לסביליה, אך תוך זמן קצר שילמה ריאל מדריד את סעיף השחרור שלו, התירה את חוזהו בסביליה והחתימה אותו במדיה ל-4 שנים. בעונתו הראשונה במדריד, עונת 1992/93, היה מוניוס שחקן הרכב והוא הופיע במדיה 32 פעמים בליגה, אך נאלץ לראות את קבוצתו הקודמת זוכה באליפות שלישית ברציפות. אף על פי כן, זכתה ריאל מדריד בגביע המלך, כשניצחה את ריאל סרגוסה 2-0 במשחק הגמר, עם מוניוס בהרכבה. בעונה הבאה הידרדר מעמדו והוא מיעט לשחק כבעונה הקודמת. הוא הופיע 14 פעמים בליגה, 8 פעמים מתוכן כמחליף. הוא נכנס כמחליף בשני משחקי הסופר קאפ הספרדי מול ברצלונה, אז זכתה מדריד בתואר בתוצאה המצטברת 2–4. ריאל מדריד סיימה את הליגה במקום ה-4 בלבד, בעוד ברצלונה זוכה באליפות פעם נוספת.
בשתי העונות הבאות נדחק מוניוס לקצה הספסל של מדריד והוא הופיע ב-6 משחקים בלבד בכל המסגרות. הקבוצה אמנם זכתה באליפות בעונת 1994/95 אך חלקו של מוניוס היה מזערי. בחלון ההעברות באמצע עונת 1995/96, בינואר 1996, עזב מוניוס את ריאל מדריד והצטרף לאספניול שבברצלונה, אותה אימן חוסה אנטוניו קמאצ'ו. שם הפך מוניוס לשחקן הרכב באופן מידי ועד תום העונה השתתף ב-15 משחקי ליגה, תוך שהוא מסייע לקבוצתו לסיים במקום ה-4 בליגה. בעונה הבאה היה מוניוס ברוטציה בהרכב הקבוצה, והוא ערך 24 הופעות, 17 מתוכן בהרכב, עת סיימה הקבוצה במקום ה-13 בליגה. בעונת 1997/98 היה מוניוס הבלם העיקרי בהרכב הקבוצה לצדו של מאוריסיו פוצ'טינו והוא ערך 25 הופעות. בעונת 1998/99 שותף מוניוס ב-34 מתוך 38 מחזורי הליגה והוא עזר לקבוצתו לסיים במקום ה-7. בעונה זו הבקיע מוניוס לראשונה בקריירה שלו, בניצחון 0–3 על ריאל סרגוסה ב-15 בנובמבר 1998. בעונת 1999/2000, בה הבקיע את שערו השני בקריירה בניצחון 0–3 על ריאל בטיס ב-16 באפריל 2000, זכה מוניוס עם אספניול בגביע המלך. אספניול ניצחה בגמר את אתלטיקו מדריד בתוצאה 1–2, אף על פי שמוניוס הורחק בכרטיס אדום בדקה ה-76. בתום העונה הבאה, בה צומצם חלקו של מוניוס ל-12 הופעות בליגה, פרש מוניוס ממשחק.
קריירת נבחרות.
מוניוס סייע לנבחרת ספרד הצעירה להעפיל לאליפות אירופה לנוער 1990 לאחר שסיימה במקום הראשון בביתה בשלב המוקדמות. בטורניר עצמו השתתף מוניוס בגומלין רבע הגמר מול , בו ניצחה ספרד 0–1 אך הודחה מכיוון שהפסידה במשחק הראשון 1–3.
ב-12 בספטמבר 1990 ערך מוניוס את הופעת הבכורה בנבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות מול בו ניצחה ספרד 0–3. מוניוס השתתף עם הנבחרת במוקדמות יורו 1992, אליו לא הצליחו להעפיל, שכן סיימו במקום השלישי בלבד בביתם. בהמשך שותף מוניוס במשחק אחד במהלך מוקדמות מונדיאל 1994, בניצחון 0–3 על ב-22 באפריל 1992. אולם, הייתה זו הופעתו השמינית והאחרונה במדי הנבחרת הספרדית.
עידו שמי
עידו דוד שמי (נולד ב-18 באוקטובר 1963) הוא אמן רב-תחומי וקבליסט ישראלי. עוסק בפיסול, מיצבים, מוזאיקות, איור, הולוגרמות, קומיקס, וידאו-ארט וצילום.
קורות חיים.
סבו מצד אמו של שמי, יעקב גבאי, נולד באיזמיר למשפחת דפסים מפורסמת, שהקימו את בית הדפוס הראשון באיזמיר במאה ה-17, על ידי אברהם בן ידידיה גבאי שהגיע מליוורנו, איטליה. בשנת 1657 הספר הראשון שיצא לאור באיזמיר היה "ראש יוסף" מאת הרב אסקאפה. בנוסף לספרים עבריים, הדפיס גבאי גם מהדורה שנייה של "מקוה ישראל" מאת הרב מנשה בן ישראל (בספרדית), רבה של העיר אמסטרדם, ואת Apologia por la noble nacion de los Judios מאת אדוארדו ניקולס, שתורגם מאנגלית לספרדית בידי מנשה בן ישראל.
הדפסה זו השפיעה מאוד על שבתאי צבי שהיה חבר הקהילה. בסתיו 1665, הפכה העיר למרכז של התעוררות משיחית.