השועל המעופף האלדברני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN, במצב השימור סכנת הכחדה (EN), מכיוון שהאוכלוסייה כולה מוגבלת לאטול יחיד ששטחו היבשתי והימי 374 קמ״ר בלבד עם שטח תפוסה קטן עוד יותר (השטח היבשתי כולל 155 קמ״ר בלבד). מכיוון שהאטול אינו מיושב והגישה אליו מוגבלת (למעט חוקרי טבע), העטלף אינו מאוים מצד אובדן בית גידול או ציד ומגמת האוכלוסייה שלו יציבה.
מאידך, המין מאוים במיוחד מצד שינויי אקלים: גובה האטול מעל פני הים 8–20 מטר לכל היותר, מה שהופך אותו לנתון בסיכון תמידי מפני ציקלונים חזקים ועליית מפלס מי הים. שינויי האקלים עשויים לפגוע גם בדפוס הגשמים לגרום לנזק בלתי הפיך לבית הגידול המצומצם באי. איום אחר הוא הכנסה לא מכוונת של מינים פולשים.
על אף שהעטלף לא נחשב למוגן על פי החוק בסיישל, היותו של אטול אלדברה אתר מורשת עולמית והכללתו של המין באמנת CITES מספיקים בשביל למנוע פגיעה בו.
בהתחשב בטווח התפוצה המצומצם, האוכלוסייה העולמית של שועל-מעופף אלדברה קטנה במיוחד, וכוללת 200–250 עטלפים בוגרים לכל היותר. החל משנת 2019, מתבצעים באטול מחקרים שבודקים תרחישים שונים שקשורים לשינויי אקלים בשביל להארך טוב יותר למצבים כאלו.
שועל-מעופף ביסמרק
שועל-מעופף ביסמרק (שם מדעי: "Pteropus capistratus") הוא מין של עטלף ססגוני בינוני בסוג שועל-מעופף שאנדמי לארכיפלג ביסמרק במלנזיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1867 על ידי חוקר הטבע הגרמני וילהלם פיטרס ונחשב עד שנת 2001 כתת-מין של שועל-מעופף טמינק. המין חי ביערות טרופיים הררים, ניזון מפירות וידוע בפניו הצבעוניות. יש לו 2 תת-מינים. הוא מאוים מצד בירוא יערות איטנסיבי ומגמת אוכלוסייתו נמצאת בירידה.
תיאור ואנטומיה.
לשועל המעופף הביסמרקי גוף מוארך, ראש שועלי גדול וחרטום מחודד וקצר. הלוע חרוטי ובעל נחיריים נפוחים וגדולים. האוזניים קצרות, עגולות ודקיקות. העיניים גדולות ומותאמות לראיית לילה. אורך ראשו וגופו של שועל-מעופף ביסמרק 15–18 ס״מ, אורך הזרוע 10–18 ס״מ, ומשקלו 170–270 גרם. כיתר המינים בסוג, הזנב נעדר וקרום התעופה האחורי מצומצם. בצביעה הייחודית של פניו, השועל המעופף הביסמרקי חולק קווי דמיון מסוימים עם שועל-מעופף מסיכתי ושועל-מעופף ממושקף.
הפרווה של שועל-מעופף ביסמרק ארוכה, צפופה ורכה ומשתרעת לעבר הזרועות והקרסוליים. צבעה הכללי צהבהב קרם, לבנבן או בז׳ בצד העליון וחום בהיר בצד התחתון. הכתפיים, העורך והצוואר צבועים בצהוב או באוכרה. סימן ההיכר של המין הוא מסיכת הפנים הצבעונית והייחודית שלו שנדירה יחסית אצל עטלפים: הפנים צבועות בלבן-קרם או בשנהב ומוקפות בטבעת שחורה גדולה; במרכז הפנים יש צלב שחור בולט שמורכב מפס אנכי עבה על החרטום ופס אופקי מתחת לעיניים. נוסף על כך, העיניים עצמן מוקפות בסימון שחור דמוי איפור שמזכיר את העין של הורוס מהמיתולוגיה המצרית. הלוע והלחיים לבנים והסנטר והאוזניים שחורים. הכנפיים של השועל המעופף חומות עם ורידים מודגשים בצבע שחרחר שמעניקות להן מראה מפוספס או מנומר. השוקיים והזרועות בצבע בורדו או ורדרד.
תפוצה וביולוגיה.
כפי שמרמז שמו, השועל המעופף הביסמרקי אנדמי לארכיפלג ביסמרק במלנזיה ששייך לפפואה; הוא מצוי באיים הבאים בארכיפלג: בריטניה החדשה, אירלנד החדשה, אומבוי, מיוקו, אי הדוכס יורק והאי סאקר. אוכלוסיות מסוימות של השועל המעופף בקצה הטווח הדרום-מערבי, נודדות מדי שנה לעבר חצי האי הואון בצד הפפואני של האי גינאה החדשה. בית הגידול של המין כולל יער גשם טרופי, יער עננים עד רום 1,200 מעל פני הים ובתה חופית נמוכה.
השועל המעופף הביסמרקי פעיל בשעות הדמדומים והלילה, ומבלה את שעות היום בשינה על צמרות העצים. הוא חי בבדידות, בזוגות או בקבוצות קטנות. התזונה שלו מורכבת בעיקר מפירות ומתפרחות של קוקוס. יש מדי שנה עונת רבייה אחת, ובתום היריון של 7 חודשים הנקבה ממליט גור יחיד. הן הזכר והן הנקבה משתתפים בהנקת הצאצא (באופן חריג, גם לזכר יש בלוטות חלב). הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנה עד שנתיים. תוחלת החיים של המין בטבע 8–10 שנים.
השועל המעופף הביסמרקי חולק ספציאציה אלופטרית עם שועל-מעופף אדמירלתי, שועל-מעופף ג׳יליארד, שועל-מעופף גדול ושועל-מעופף קטן.
מצב.
השועל המעופף הביסמרקי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN, במצב השימור קרוב לסיכון (NT), בשל מגמת הירידה המתמשכת במספריו, שנובעת מאובדן בית גידול נרחב בדמות בירוא יערות איטנסיבי בבריטניה החדשה ובאירלנד החדשה לצורך הקמת מטעים של שמן דקלים. בירוא היערות חמור בעיקר באזור השפלה והחוף, והמין הופך לנדיר מאוד באזורים נמוכים.
על אף ששיעור הירידה בעשור השני של המאה ה-21 עדיין היה קטן מ-30% (בין השאר בשל סובלנות מסוימת להפרעות בבית הגידול), המין צפוי להגיע לשיעור ירידה כזה בעשור השלישי ולהעפיל לקטגוריית פגיע (VU). שועל-מעופף ביסמרק מופיע בנספח II של CITES המחייבת פיקוח על סחר במין ובאיבריו. ככל הנראה, אין לו נוכחות באזורים מוגנים.
שועל-מעופף מריאנה
שועל-מעופף מריאנה (שם מדעי: "Pteropus mariannus") המכונה גם פאניהי, הוא מין של עטלף בינוני נדיר בסוג שועל-מעופף שאנדמי לאיי מריאנה באוקיינוס השקט. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1822 על ידי הזואולוג הצרפתי אנסלם גאייטאן דמארה ויש לו 3 תת-מינים. המין נתון בסכנת הכחדה עקב אובדן בית גידול מתמשך וציד לבשרו, והוא רשום כמין מאוים על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
תיאור.
השועל המעופף המריאני מתאפיין בגוף מוארך, בראש גדול דמוי-שועל ובלוע גדול, ארוך ומחודד. האף רחב ובעל נחיריים גדולים, העיניים גדולות והאוזניים קצרות ועגולות. השוקיים נטולות שיער. אורך ראשו וגופו של שועל-מעופף מריאנה 19–24 ס״מ, אורך הזרוע 13–15 ס״מ, ומשקלו עשוי לעלות על חצי ק״ג (577-330 גרם). מוטת הכנפיים נעה בין 86 ס״מ עד מטר וקצת. הזנב נעדר וכנף-הזנב צרה. הזכרים גדולים מן הנקבות ופרוותם נוקשה ושומנית יותר.
לשועל-מעופף מריאנה פרווה צפופה וצמרירית. צבעה הכללי שחור מבריק, שחור מפוחם או חום שוקולד כהה, והיא שזורה בשיער כסוף ובז׳. סביב הצוואר והכתפיים יש טבעת עבה וצמרירית בצבע זהוב, צהוב עז, אוכרה או בז׳, והיא החלק הבהיר היחיד בגוף העטלף. הראש גם הוא שחור או חום כהה ושזור בשיער כסוף ובז׳. כנפיו של העטלף שחורות לחלוטין, והן מתמזגות היטב עם הגוף השחור. האוזניים, הפנים, השוקיים, הזרועות והרגליים - שחורים כולם.
תפוצה.
כפי שמרמז שמו, שועל-מעופף מריאנה מצוי בעיקר באיי מריאנה שנמצאים בשליטת ארצות הברית, ומופיע ב-14 איים מתוך איי מריאנה הצפוניים וכן בגואם. הוא מצוי גם על אטול אוליטי מאיי קרוליין ששייכים למדינת מיקרונזיה, ואולי גם באטולים הסמוכים: פייס, וולאיי וסאטאוול. הן איי מריאנה והן איי קרוליין נמצאים בתוך האזור המכונה מיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט - מזרחית לפיליפינים וצפונית לאינדונזיה. בתוך הטווח, שטח התפוסה הכולל הוא 485 קמ״ר לכל היותר.
בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, יער מנגרובים, סוואנה טרופית, יער ביצות, בתה חופית ומטעי קוקוס. שועל-מעופף מריאנה חלק ככל הנראה ספציאציה אלופטרית עם המין הנכחד שועל-מעופף גואם.
אקולוגיה.
השועלים המעופפים המריאנים פעילים בלילה ובדמדומים וחיים במושבות או בבדידות. למרות שהם נוטים להישאר במקום קבוע, העטלפים דווקא מסוגלים לטוס למרחקים ארוכים בין האיים כשהשיא המתועד הוא 90 ק״מ. בדרך כלל, מדי לילה הם טסים בסביבות 10–12 ק״מ בדרכם לאתרי האכלה מועדפים. רוב שעות היום מנוצלות לשינה, אך גם לטיפוח, רבייה, סימון שטחים ותקשורת. העטלפים מבלים את היום בשינה על צמרות העצים, לעיתים קרובות על מורדות צוקים שבהם יש הגנה מפני רוחות והפרעה אנושית מינימלית.
כרבים מבני משפחתו, השועל המעופף המריאני ניזון בעיקר מפירות; פריטי המזון המועדפים עליו הם פפאיה, פרי עץ הלחם, צ׳יקס, קוקוס, פנדן, שקד טרופי, מנגו ומינים מקומיים של תאנה ובננה. הוא מגוון מדי פעם את תזונתו בפרחים, צוף ועלים. הרגלי המזון והניידות של המין, הופכים למאביק בולט באיי מריאנה. הטורף העיקרי של המין הוא הנחש הפולש בויגה עצים חום ואולי גם דורסי לילה.
לשועל המעופף המריאני התנהגות רבייה פוליגמית. הזכרים הבוגרים מקימים לעצמם בתוך המושבה טריטוריה עם הרמון שמכיל 2–15 נקבות, ומגינים עליו מפני זכרים פולשים. הזכרים המתבגרים מתקבצים בקבוצות רווקים עד שיהיו חזקים מספיק כדי להילחם ולהקים הרמון משלהם. הנקבות עוברות מהרמון להרמון כשהן חפצות.
הרבייה מתרחשת בכל השנה ללא עונה קבועה. הנקבה ממליטה גור יחיד לאחר היריון של 6-4.5 חודשים, והוא מגיע לבגרות בסביבות 6–18 חודשים. השועלה המעופפת נושאת את הגור עד שמשקלו כבד מדי עבורה, ואז מטמינה אותו בעלווה הצפופה כשהיא יוצאת לתור אחר מזון. תוחלת החיים של המין הספציפי איננה ידועה, אך סביר להניח שהיא עומדת על לפחות 10 שנים בטבע.
מצב.
שועל-מעופף מריאנה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN, במצב השימור סכנת הכחדה (EN), בהתבסס על טווח התפוצה המצומצם, מגמת האוכלוסייה ובית גידול המקוטע. האיומים הטבעיים על המין כוללים התפרצויות הרי געש שעלולות לחנוק מושבות שלמות, ופגיעות של טייפונים מהירים באיים שמובילים להרס בית הגידול, לשבירת עצי פרי ולרעב.