בשנת 1985 נישאה רואיז למייקל אנתוני קונפורטו, שחקן פוטבול בפן סטייט. בנם, מייקל קונפורטו הוא שחקן מצטיין בבייסבול וביתם ג'קלין משחקת כדורגל.
הישגים ותארים.
במהלך הקריירה זכתה רואיז ב-41 מדליית זהב בתחרויות לאומיות ובינלאומיות.
בשנת 1993 נכללה רואיז בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ג'ילי CK
ג'ילי CK (בשפות סיניות: 吉利自由艦, באנגלית: Geely CK) היא מכונית משפחתית קומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ג'ילי, אשר יוצרה בין השנים 2016–2005
באורוגוואי "ג'ילי CK" יוצרה על ידי Nordex, ברוסיה "ג'ילי CK" יוצרה על ידי יצרנית הרכב הרוסי AMUR (Ural Automobiles and Motors) בין השנים 2008–2007.
זכי
קרב עוג'ה אל-חפיר
זאכי
אליז ריווה
אליז ריווה, הידועה גם בשם מר מארי אליזבת דה ל'אוכריסטי (בצרפתית: Élise Rivet, Mère Marie Élisabeth de l'Eucharistie; 19 בינואר 1890, דרריה, אלג'יריה – 30 במרץ 1945, מחנה הריכוז ראוונסבריק, גרמניה) הייתה נזירה קתולית וגיבורת מלחמת העולם השנייה. ריווה התנדבה ללכת לתא הגז, במקום אם לילדים שנשלחה לתא הגזים, במחנה ראוונסבריק, מספר שבועות לפני שחרור המחנה.
ביוגרפיה.
ריווה נולדה לאם אלזסית ואב לקצין הצי הצרפתי באלג'יריה. לאחר מות אביה בשנת 1910, עברה עם אמה לליון. היא עבדה זמן במספרה לפני שהצטרפה למנזר האחיות "Notre Dame de Compassion" בליון בשנת 1912. בשנת 1933 שינתה את שמה לאם מארי אליזבת דה ל'אוכריסטי, אם המנזר.
מלחמת העולם השנייה.
לאחר נפילת הרפובליקה הצרפתית השלישית בידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, היא החלה להסתיר פליטים מהגסטפו ובסופו של דבר השתמשה במנזר שלה לאחסון נשק ותחמושת של הרזיסטאנס (MUR) לבקשתו של אלברט צ'מבונט.
ב־24 במרץ 1944, היא ועוזרתה נעצרו על ידי הגסטפו ונלקחו לכלא מונטלוק בליון. משם היא הובלה לרומאנוויל, לפני שנשלחה למחנה הריכוז ראוונסבריק בגרמניה. שם, הפשיטו אותה מבגדיה הדתיים והיא נשלחה לעבודות כפייה. ב-30 במרץ 1945, התנדבה ריווה ללכת לתא הגזים, במקום אם לילדים רק שבועות לפני שגרמניה נכנעה ללא תנאי. היא הייתה בת 55 במותה.
הנצחה.
בשנת 1961 כיבדה אותה ממשלת צרפת את דיוקנה על בול דואר "הגיבורים של ההתנגדות". רחוב הנושא את שמה נחנך בבריגנאי (ליון) ב-2 בדצמבר 1979. בשנת 1996 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם. בשנת 1997 הוענקה לה לאחר מכן בשם "Médaille des Justes" (מדליית הצדק). בשנת 1999, נקרא אולם הרצאות במכון למדעי דה לום בליון לכבודה "Salle Élise Rivet."
ויליאם פיגני
ויליאם פיגני (באנגלית: William Piguenit ; 27 באוגוסט 1836 - 17 ביולי 1914) היה צייר נוף אוסטרלי.
ראשית חייו.
פיגני נולד בהובארט, טסמניה, לפרדריק לה גיט פיגני ומרי אן לבית איגלסדן. פרידריך עבר לארץ ואן דימן בשנת 1830, ומרי אן עקבה אחריו. הם התחתנו בהובארט בשנת 1833. ההשפעות האמנותיות הראשונות שלו הגיעו מאימו, שהקימה בית ספר לנשים צעירות בו לימדה "צרפתית, מוזיקה וציור".
קריירה.
בשנת 1850 הוא הפך לשרטט במחלקת המדידות של טסמניה, ועבד במיוחד על הסקר הגאולוגי של טסמניה. במהלך עבודה זו סיפק פיגני איורים ליתוגרפיים. הוא לקח שיעורי ציור מהאמן המהגר הסקוטי פרנק סי. דנט (1822–1891). עד שקיבל מחיר טוב עבור ציור של המושל סר ג'יימס אגניו וזכה להצלחה מסוימת כצייר. פיגני עזב את השירות הציבורי בשנת 1873 כדי להקדיש את זמנו לציור. ציוריו של נופי טסמניה הביא במהרה ביקורות חיוביות. הוא היה שותף לחקירה, לתיאור ולסקר של החלק המערבי של טסמניה. הציורים שהפיק ממערב טסמניה נרכשו על ידי ממשלת טסמניה במסגרת אישור מיוחד של הפרלמנט.
ניו סאות' ויילס.
לאחר שעבר לניו סאות' ויילס בשנת 1880 עבודותיו של פיגני כללו את נהרות דרלינג, נפאן והוקסברי וכן את נהר ליין קוב קרוב לביתו באנטרס היל. בשלב זה הוא הפך למייסד חברת האמנות של ניו סאות' ויילס. מאוחר יותר, במהלך ביקורו בטסמניה, הבחינה ליידי המילטון, אשתו של המושל רוברט המילטון, ברישומים רבים שלו, והם נרכשו על ידי הממשלה לגלריית הובארט.
בשנת 1898 ובשנת 1900 ביקר באירופה והציג בלונדון ובפריז. בשובו לאוסטרליה הוא זכה בפרס וויין בשנת 1901 עם "סערת הרעם" שלו. בשנת 1903 הוזמן על ידי נאמני האמנות בניו סאות' ויילס לצייר את הר קושצ'יוסקו. בסוף המאה הוא נחשב לצייר הנוף המוביל יליד אוסטרליה.
מוות.
פיגני נפטר ב־17 ביולי 1914 בביתו, בפרבר האנטרס בסידני. הוא נקבר בבית העלמין שדה מארס.
יונדאי ix35
עמרי שרת
עמרי שרת (נולד ב-25 באוקטובר 1989) הוא משורר ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
שרת נולד בגבעתיים לאריה, מהנדס בניין, ורותי, אדריכלית. בצבא שירת בחיל חימוש ולאחר מכן עבר לחיל האיסוף הקרבי.
סיים תואר ראשון בלשון ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. למד בתוכניות המצטיינים של בית הספר מנדל ללימודים מתקדמים במדעי הרוח. הוא דוקטורנט למקרא באוניברסיטה העברית. שימש כעוזר הוראה במקרא ובעברית מקראית, וכיום עוזר מחקר לפרופסור ברוך שורץ. הוא בין מקימיו של בית המדרש העברי, בית מדרש ירושלמי וקהילתי ללימוד מעמיק בתחומי הרוח. הוא מרצה, והרצה בין היתר בכנס החברה למדעי היהדות בסן דייגו, בשנת 2019, על מחקרו בנושא תאולוגיית המקדש בתקופת שיבת ציון.
שרת עוסק גם בניקוד ספרי שירה וכתבי עת. בין היתר ניקד את ספריהם של המשוררים ישראל דדון, שרי שביט ועמנואל יצחק לוי.
כתיבה.
שרת החל לכתוב בגיל 15. את שירו הראשון "משקע" פרסם בעיתון "הארץ". את ההשראה לשיריו הוא שואב בין היתר ממקורות יהודיים, ואותם הוא משלב בשיריו.
שיריו פורסמו בעיתונות ובכתבי עת רבים, בהם "הארץ", "הו!", "משיב הרוח" ו"עיתון 77". הוא מופיע גם בערבי שירה רבים. הוא הקריא משיריו בין היתר בתוכנית הרדיו "ברית מילה" בהנחיית שלומי חתוכה.
הוא ערך את גיליון ע"ב של כתב העת "משיב הרוח": "לפני ולפנים - שירים על ספר ויקרא".
שיריו התפרסמו בין היתר באנתולוגיה "קצה הנפש", אנתולוגיה על שירי מצוקות נפש, שערכו גל נתן ואמיר סומר. הוא פרסם את המסה "על חוט העלילה ועל חוט החיים" בכתב העת "הו!" בשנת 2020, בגיליון "מהי ספרות". טורים לשוניים שלו פורסמו גם באתר "929 - תנ"ך ביחד".
ספרו.
ספרו "אל תעשה מזה עניין" יצא לאור בשנת 2019 בהוצאת מוסד ביאליק, במסגרת סדרת "כבר" בעריכת ליאת קפלן. הספר זכה לביקורות חיוביות.
על שיריו שהתפרסמו בספרו זכה בפרס שרת התרבות למשוררים בראשית דרכם לשנת תשע"ו ובפרס רחל נגב לשירה לשנת תשע"ז. ספרו זכה במלגת בוסתן לשנת 2021.
קרולין ולדו
קורלין ג'יין ולדו, OC (באנגלית: Carolyn Jane Waldo, OC; נולדה ב-11 בדצמבר 1964) היא שחיינית צורנית קנדית בעבר. היא אלופה אולימפית (סיאול 1988) בעלת 2 מדליות זהב, סגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984) ואלופת עולם (מדריד 1986).
ביוגרפיה.
ולדו נולדה וגדלה במונטריאול.
סגנית אלופה אולימפית.
לראשונה נערכה תחרות שחיה צורנית במשחקים האולמפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וולדו, זכתה במדליית כסף, בתחרות אישית (195.300 נק') אחרי טרייסי רואיז מארצות הברית (198.467 נק') ולפני מיוואקו מוטויושי מיפן (187.050 נק').
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, סקוטלנד ביולי 1986 זכתה ולדו עם מישל קמרון במדליית זהב בתחרות הזוגות.
אלופת עולם.
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות זהב, בתחרות אישית (200.033 נק'), לפני שרה ג'וזפסון מארצות הברית (194.967 נק') ומוריאל הרמין מצרפת (188.250 נק'), בתחרות זוגות ביחד עם מישל קמרון (196.267 נק'), לפני האחיות התאומות קארן ושרה ג'וזפסון (193.401 נק') ומגומי איטו ומיקאקו קוטאני מיפן (185.467 נק') ובתחרות הקבוצתית לפני קנדה ויפן.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת סיאול (1988) היא זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית (200.150 נק') לפני טרייסי רואיז (197.633 נק') ומיקאקו קוטאני (191.850 נק') ובתחרות הזוגות ביחד עם מישל קמרון (197.717 נק') לפני קארן ושרה ג'וזפסון (197.284 נק') ומיקאקו קוטאני ומיאקו טנקה (190.159 נק').
הישגים ותארים.
בשנת 1994 נכללה ולדו בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הרולד ספטימוס פאוור
הרולד ספטימוס פאוור (באנגלית: Harold Septimus Power; 31 בדצמבר 1877 - 3 בינואר 1951) היה אמן אוסטרלי יליד ניו זילנד, שהיה אמן מלחמה רשמי של אוסטרליה במלחמת העולם הראשונה.
ראשית חייו.
הרולד ספטימוס פאוור נולד ב-31 בדצמבר 1877, בדנידין, ניו זילנד, לפיטר פאוור, כובען יליד אירלנד, ולאשתו הסקוטית ג'יין. משפחתו נדדה לאוסטרליה עוד כשהיה צעיר. בשנות העשרה המוקדמות שלו הוא עזב את בית המשפחה כדי לחיות חיים כאמן.
ציורים מוקדמים.
לאחר עיסוקים מגוונים עבר פאוור לאדלייד שם החל את לימודי האמנות. הוא הציג בשנת 1899 עם מועדון האמנות במלבורן וזמן קצר לאחר מכן עבר לאדלייד שם עבד כמאייר וכקריקטוריסט פוליטי עבור "האובזרוור" של אדלייד, ומגזינים נוספים. בשנת 1904 הוזמן על ידי נאמני הגלריה לאמנות של דרום אוסטרליה לצייר תמונות בעלי חיים. ב-17 בספטמבר, באותה שנה, נישא לאשתו הראשונה איזבל לורה באטרוורת'.
בין 1905 ל-1907 פאוור למד באקדמיה ז'וליאן בפריז, והתיישב מאוחר יותר בלונדון. הוא הפך לחבר במכון המלכותי לציירי שמן ובחברה לציירי בעלי חיים. במהלך תקופה זו, הציג גם באקדמיה המלכותית לאמנויות.
תערוכת היחיד הראשונה התקיימה באולם הגילדה במלבורן, אוסטרליה ביוני 1913. במהלך תערוכה זו הציג ציורי צבעי שמן וצבעי מים של נופים כפריים ששימשו תפאורות לסצנות סוסים ולצייד.