שתי הקבוצות עלו במערך טיפוסי לאותה תקופה: שני מגנים, שלושה קשרים (אחד מרכזי ושניים בצדדים), וחמישה חלוצים (שני חלוצי כנף, שני חלוצים שניים וחלוץ מרכזי אחד). תוכנית המשחק של וסטהאם הייתה מבוססת על שני החלוצים המהירים דיק ריצ'רדס וג'ימי ראפל, אך שחקני בולטון הצרו את צעדיהם של השניים מתחילת המשחק. לאחר שתי דקות בלבד הקשר ג'ק טרסאדרן נתקל באנשים מהקהל לאחר שזרק כדור חוץ, והתמהמה לחזור למגרש. דייוויד ג'ק מבולטון ניצל זאת על מנת להבקיע את השער הראשון במשחק. אחד מהצופים שעמד בצמוד לרשת השער התעלף לאחר שהכדור שבעט ג'ק פגע בו בעוצמה. שלוש דקות לאחר מכן קלט ויק ווטסון מסירה כאשר הוא עמד מול השער של בולטון, אך בעיטתו לא הייתה מדויקת והכדור חלף מעל למשקוף השער. בדקה ה-11 של המשחק פרץ הקהל פעם נוספת למגרש, והמשחק הופסק עד שהצופים פונו על ידי השוטרים הרכובים על סוסים. חלק מהצופים נזקקו לעזרה ראשונה, וקיבלו טיפול מהצלב האדום הבריטי בזמן שהשחקנים המתינו לחידוש המשחק. לאחר שהמשחק חודש החלו השוטרים לסייר בסמוך לגבולות המגרש על מנת למנוע הפרעות לעבודת הקוונים.
זמן קצר לאחר חידוש המשחק הצליח דיק ריצ'רדס מווסטהאם להתחמק משני מגנים של בולטון, ובעט את הכדור לכיוון השער. השוער של בולטון דיק פיים לא הצליח לאחוז היטב בכדור, אך למרות זאת הצליח להרחיקו מתחומי המגרש. בולטון הייתה הקבוצה הדומיננטית על המגרש גם בדקות הבאות, ושחקניה לא הצליחו להבקיע בעיקר בזכות יכולותיו הגבוהות של המגן בילי הנדרסון מווסטהאם. שחקני בולטון עצמם הצליחו להסתגל במהירות למשחק, וחיזקו את המערך ההגנתי שלהם במטרה להתמודד עם משחקה ההתקפי של וסטהאם. הרעיון הצליח, והביא לבלימת התקפותיה של וסטהאם עד לסיום המחצית הראשונה. השחקנים לא יכלו לרדת לחדרי ההלבשה בגלל הצפיפות של הקהל מסביב למגרש, ובמקום זאת נותרו על המגרש למשך חמש דקות שבסיומן החלה המחצית השנייה.
וסטהאם הצליחה להתאושש בסופו של דבר, ובפתיחת המחצית השנייה היא הייתה הקבוצה הדומיננטית יותר. כמה דקות לאחר תחילת המחצית, ויק ווטסון מווסטהאם קלט מסירה בעמדה נוחה להבקעה אך החמיץ הזדמנות להשוות את התוצאה. בדקה ה-53 הובקע שער שני לטובת בולטון, אך בנסיבות שנויות במחלוקת. החלוץ טד ויזארד בעט את הכדור לכיוון מרכז ההתקפה של בולטון, שם היה ג'ק סמית' שהצליח להכניע את השוער האפטון. שחקני וסטהאם טענו שהכדור לא חצה את קו השער וניתז מהקורה, אך השופט ד.ה אסון שלל את טענתם, וקבע כי הכדור חדר לתוך השער וניתז ממנו על יד אחד הצופים. כמו כן, שחקני וסטהאם טענו שבולטון קיבלה יתרון לא הוגן כיוון שאחד מאוהדיה שעמד בסמוך למגרש בעט בכדור לכיוון ויזארד. השופט ביטל גם את הטענה הזו ואישר את השער.
בשלב זה, צופים רבים החלו לנוע לכיוון היציאות מהאצטדיון כיוון שחשו כי ניצחונה של בולטון מובטח. שתי הקבוצות לא הגיעו למצבי הבקעה טובים, ובדקות שנותרו שתי הקבוצות לא גילו מוטיבציה ונטו למשוך זמן. תוצאת המשחק לא השתנתה עד לשריקת הסיום. המלך ג'ורג' העניק את גביע ה-FA לג'ו סמית', ולאחר מכן עזב את האצטדיון לקול מחיאות כפיים מהקהל. צ'ארלי פיינטר, מאמן הכושר של וסטהאם, ייחס את הפסד קבוצתו לנזק שנגרם לכר הדשא לפני בעיטת הפתיחה על ידי הסוסים שעזרו לפנות את הצופים.
לאחר המשחק.
הכאוס והצפיפות לפני המשחק ובזמנו הביאו למספר נפגעים בגוף. כ-900 צופים קיבלו טיפול רפואי בעקבות פציעות קלות, ו-22 פונו לבית חולים, מתוכם שוחררו עשרה בתוך זמן קצר. בזמן המשחק נפצעו גם שני שוטרים. כתוצאה מהאירועים הכאוטיים שהתרחשו במשחק נערך דיון בבית הנבחרים הבריטי, ובו שיבח מזכיר הפנים הבריטי ויליאם ברידג'מן את פעילותה של המשטרה ואת התנהגות הקהל. בזמן הוויכוח נזף יושב ראש בית הנבחרים באוסוולד מוזלי על כך שקרא לאוהדים שנכחו במגרש בשם הגנאי "חוליגנים". ברידג'מן התבקש לשקול את פתיחתה של חקירה ציבורית, אך לבסוף סיכם ואמר שהמשטרה טיפלה באירועים בצורה מוצלחת, וכי הוא סומך על רשויות האצטדיון והמשטרה שיצליחו להגות תוכנית שתמנע אירועים דומים בעתיד.
חודש לאחר המשחק נבדק האצטדיון על ידי ועדה מטעם בית הנבחרים, שנתנה להנהלת האצטדיון מספר המלצות. בדו"ח המסכם הוצע להחליף את השערים המסתובבים לשערים יותר מודרניים, הקמת שערים וגדרות נוספים, וחלוקת טבעות המושבים למקטעים נפרדים עם כניסות עצמאיות. כמו כן, נקבע כי במשחקי הגמר הבאים לא תתאפשר מכירת כרטיסים ביום המשחק, על מנת שאוהדים לא יגיעו לאצטדיון בתקווה להשיג מקום.
ההכנסה ברוטו מהמשחק הייתה 27,776 לירות שטרלינג. לאחר הפחתת עלויות השימוש בוומבלי נותרו 19,095 לירות שטרלינג שהתחלקו באופן שווה בין ההתאחדות ושתי הקבוצות. ההחזרים לאוהדים שלא הצליחו להיכנס שולם מהחלק של ההתאחדות.
לאחר המשחק נערכה ארוחה משותפת לשחקנים ולמספר פקידים בכירים בנוכחותו של ראש הממשלה דייוויד לויד ג'ורג', שערך את הרמת הכוסית. שחקני בולטון חזרו לעירם ברכבת. כשהגיעו לתחנה הם התקבלו על ידי יושב ראש מועצת מחוז פרנוורת', ולאחר מכן הלכו לקבלת פנים אצל ראש העיר. המועדון העניק לכל אחד מהשחקנים שעון זהב כמתנה. שחקני שתי הקבוצות קיבלו מדליות על השתתפותם במשחק. בשנת 2005 נערכה מכירה פומבית שבה נמכרה המדליה של ג'ורג' קיי מווסטהאם תמורת 4,560 לירות שטרלינג, בנוסף לכרטיסים ולתוכניות מהמשחק שנמכרו במחיר גבוה.
הנצחה.
תמונתו של הסוס הלבן ביליי נחשבת לאחת התמונות המפורסמות ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי, ובמקרים רבים מכונה המשחק "גמר הסוס הלבן". בשנת 2005 נערך משאל ציבורי על שמו של הגשר להולכי רגל המוביל אל אצטדיון ומבלי החדש, והשם שנבחר היה "גשר הסוס הלבן". מנהל רשות הפיתוח של לונדון, שארגנה את המשאל, הצהיר כי השם שנבחר ראוי ביותר כיוון שהגשר (בדומה לסוס) יגביר את רמת הבטיחות בוומבלי. ג'ורג' סקורי, שרכב על הסוס, קיבל מההתאחדות כרטיסים למשחקי הגמר הבאים, אך הוא לא נכח בגלל חוסר העניין שלו בכדורגל. בשנת 2007 נערך מחזה בתיאטרון בבולטון, שעלילתו עסקה בתגובתה של קבוצה מתושבי העיר לאירועי הגמר.
לקריאה נוספת.
Belton, Brian (2006). The Lads of '23: Bolton Wanderers, West Ham United and the 1923 FA Cup Final. Soccerdata.
גמר הסוס הלבן
תל חזקה
תל פארס
גמר הגביע האנגלי 1923
הידו טורקוגלו
הידאייט "הידו" טורקוגלו (בטורקית: Hidayet "Hedo" Türkoğlu; נולד ב-19 במרץ 1979 באיסטנבול, טורקיה) הוא כדורסלן עבר טורקי ששיחק במשך 15 עונות בליגת ה-NBA וכן היה חבר נבחרת טורקיה בכדורסל. טורקוגלו, המתנשא לגובה של 2.08 מטרים, שיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד ונחשב לאחד מהכדורסלנים הטורקים והאירופים הבולטים בעשור הראשון של המאה ה-21.
קריירת המועדונים.
ראשית הקריירה.
טורקוגלו נולד וגדל ברובע ממעמד הביניים באיסטנבול והחל לשחק כדורסל במספר קבוצות מאזור הולדתו, ואף מאוחר יותר, בגיל 16, בקבוצת הכדורסל של בית ספרו באזור מגוריו ובמסגרת קבוצות הנוער של מועדון הכדורסל אפס פילזן.
טורקוגלו החל לשחק כדורסל מקצועני בהגיעו לגיל 18, באפס פילזן, לאחר ששיחק מספר שנים בקבוצת הנוער של המועדון. בקבוצת הבוגרים של פילזן שיחק במשך ארבע עונות בהן עזר לפילזן לזכות פעמיים באליפות טורקיה (1995/1996, 1996/1997), שלוש פעמים בגביע הטורקי (1996, 1997, 1998), כשאת עונתו האחרונה במועדון שנחשבה לטובה ביותר שלו, סיים עם ממוצעים של כ-13 נקודות ו-5 כדורים חוזרים.
קריירה ב-NBA.
השנים הראשונות.
לאחר תקופה מוצלחת של ארבע עונות בפילזן, טורקוגלו נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-16 הכללי על ידי הסקרמנטו קינגס. בעונת הרוקי שלו טורקוגלו קיבל הזדמנויות רבות להשתלב למשחק וקיבל דקות משחק רבות למרות היותו שחקן צעיר. באותה עונה סיים עם ממוצעים של 5.5 נקודות ו-4.5 כדורים חוזרים בממוצע ל-74 משחקים ועזר לקינגס להעפיל אל משחקי הפלייאוף, עד לשלב חצי הגמר של פלייאוף המערב, בה הפסיד ביחד עם קבוצתו ללוס אנג'לס לייקרס למרות יכולת מצוינת של טורקוגלו הצעיר שקלע שיא קריירה של 20 נקודות בנוסף ל-6 כדורים חוזרים ו-4 אסיסטים. בעקבות הצלחותיו נבחר לחמישייה השנייה של שחקני הרוקי בסיום העונה.
בעונתו השנייה בקבוצה, מעמדו המקצועי של טורקוגלו השתפר מאוד בעקבות יכולתו הגבוהה עונה אשתקד. טורקוגלו ביחד עם קבוצתו, הקינגס, העפילו שוב אל עבר משחקי הפלייאוף כדומה לעונה אשתקד, אך, הפעם הקינגס וטורקוגלו העפילו עד לסדרת גמר הפלייאוף של המערב, כששוב הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4:3 בסדרה. למרות זאת, טורקוגלו העמיד יכולת גבוהה במשך כל חלקי העונה ופיתח כושר מנהיגות ואחוזי קליעה גבוהים מטווח חצי מרחק ומטווח השלשה. במשחקי הפלייאוף קלע 8.6 נקודות והוריד כ-5.5 כדורים חוזרים בממוצע ל-16 משחקים בהם שותף שמתוכם פתח שמונה פעמים בחמישייה הראשונה.