המתנגדים לאנרכיזם, טוענים שבלתי אפשר לקיים דמוקרטיה ישירה בקבוצות גדולות. האנרכיסטים מציעים מערכת של באי כוח על מנת להעביר מידע בפדרציות ורשתות גדולות, ועל מנת להתמודד עם נושאים ברמה עולמית. בהצעה האנרכיסטית לבאי כוח אין הכוונה ל"נציגי ציבור" כפי שאנו מכירים אותם כיום, והם אינם אפילו "נציגים". מבנה באי הכוח שמציעים האנרכיסטים הוא בעצם מערכת של שיטות בהן שליחים פשוט מעבירים מידע והחלטות שהוחלט עליהן בקהילות השונות. באי הכוח נבחרים (בניגוד לכאלו שמחפשים עבודה), וניתן "לפטר" אותם ברגע בו הם חורגים מהמנדט שניתן להם (בניגוד למצב בדמוקרטיה ייצוגית, בו ניתן להחליף נציג רק בסיום תקופה קבועה מראש).
הסביבה.
סביבה וקיימות היו נושאים עבור אנרכיסטים לפחות מאז החיבור של קרופוטקין "שדות, מפעלים וסדנאות", אבל החל משנות ה-1970 אנרכיסטים במדינות מערביות היו מעורבים מאוד בפעילות למען הסביבה. אקו-אנרכיסטים ואנרכיסטים ירוקים דוגלים ברובם באקולוגיה עמוקה. זוהי ראיית עולם שתומכת במגוון ביולוגי ובקיימות. לעיתים קרובות אקו-אנרכיסטים נוקטים בפעולה ישירה כנגד מוסדות שגורמים לדעתם לנזק לסביבה ולקהילות. דוגמה בולטת לתופעה זו היא תנועת "כדור הארץ תחילה!", אשר חבריה נוקטים בפעולות כמו "התנחלות על עצים". גם לתנועה המיליטנטית יותר "החזית לשחרור כדור הארץ", אשר התפצלה מתוך "כדור הארץ תחילה!", יש קשרים עם התנועה האנרכיסטית. מרכיב חשוב נוסף הוא האקו-פמיניזם, אשר רואה בשליטה ובניצול הטבע על ידי האדם מטפורה של שליטה גברית באישה.
אנרכו-פרימיטיביזם היא פילוסופיה מערבית בעיקרה שתומכת בחזרה לחברה פרה-תעשייתית ובדרך כלל גם פרה-חקלאית. תומכי זרם זה פיתחו את הביקורת על הציוויליזציה התעשייתי. בביקורת זו טכנולוגיה ופיתוח הטכנולוגיה הובילו לניכור של אנשים מהעולם הטבעי. פילוסופיה זו פיתחה נושאים שקיימים בפעילות הפוליטית של הלודיטים ובכתבים של ז'אן-ז'אק רוסו. כמה פרימיטיביסטים תומכים בתהליך מלא של "השבת הטבע לפראותו" וחזרה לאורח חיים הנוודי של ציידים-לקטים, בעוד אחרים רק מעוניינים בסופה של החברה התעשייתית ולא מתנגדים לביות וחקלאות. תאורטיקנים מובילים בזרם הראשון הם דריק ג'נסן, וג'ון זרזן, בעוד שה"יונבומבר" טד קזינסקי משתייך לזרם השני. כיום יש חילוקי דעות רבים בין פרימיטיביסטים לבין צורות מסורתיות יותר של אנרכיזם המתמקדות במאבק מעמדי, כמו האקולוגיה החברתית של מוריי בוקצ'ין.
החל מפרודון ובאקונין ועד לאנרכו-סינדיקליסטים הספרדים, אנרכיסטים באופן מסורתי התנגדו או שהיו חשדנים כלפי דת מאורגנת. הם האמינו כי רוב הדתות המאורגנות הן היררכיות מטבען, וברוב המקרים, משתפות פעולה ותומכות במבני הכוח הקיימים כמו מדינה או הון. יחד עם זאת, יש הכורכים יחד אנרכיזם עם תפיסות דתיות.
אנרכיסטים נוצרים מאמינים כי אין סמכות גבוהה יותר מאשר אלוהים, ומתנגדים לסמכויות ארציות כמו ממשלות ולהיררכיה של הכנסיות. הם מאמינים כי התורה של ישו והמנהגים של הנוצרים הקדומים היו אנרכיסטים בבירור. חלק מהם מרגישים שהכתבים של "נצרתיים" וקבוצות נוצריות קדומות אחרות הושחתו על ידי הדעות הדתיות הנוכחיות - בעיקר כאשר פאולוס הכניס דעות של הפרושים, וכאשר קונסטנטינוס הכריז על הנצרות כדת הרשמית של רומא.
הסופר לב טולסטוי נחשב לאנרכיסט-נוצרי המפורסם ביותר, למרות שלא כינה את עצמו אנרכיסט, כיוון שהוא השתמש במונח זה כדי לתאר את אלו שרצו לשנות את החברה באמצעות אלימות, הספר שלו "ממלכתו של אלוהים נמצאת בתוכך" נחשב לטקסט יסודי באנרכיזם הנוצרי. תנועת הקתולי העובד היא ארגון אנרכיסטי-נוצרי מודרני.
אנרכיזם בודהיסטי נבע מתוך התנועה האנרכיסטית הסינית של שנות ה-1920. טאיקסו (Taixu)
אחד ההוגים והכותבים המובילים של זרם מחשבה זה, הושפע עמוקות מאנרכיסטים נוצרים כמו לב טולסטוי, ומהמערכת באר-שדה הסינית העתיקה. ביטוי חדש יותר לזרם מחשבה זה קיבל ביטוי פופולרי בספרו של ג'ק קרואק, "בטלני הדהרמה" שיצא לאור בשנת 1958.
אנרכיזם בישראל.
התנועה האנרכיסטית מאז הקמת המדינה הייתה בעיקרה ספרותית, עם סופרים יוצאי פולין כמו אליעזר הירשאוגה, אבא גורדין ויעקב מאיר זלקינד שכתבו ספרים וכתבים רבים בנושא אנרכיזם, בעיקר ביידיש. התנועה האנרכיסטית בישראל הפכה לאקטיבית בתחילת שנות ה-60, כשישעיהו תומא שי"ק ייסד את תנועת סרבנות המצפון בישראל, והפכה לאקטיבית אף יותר בתחילת שנות ה-90, כשסצנת הפאנק רוק בישראל החלה להיות פוליטית ונוסדו להקות רבות כמו נכי נאצה וסמרטוט כחול לבן שהוציאו בני נוער לרחובות והזרימו דם חדש בתנועה האנרכיסטית בישראל. קבוצות פעולה החלו לקום, כמו מאבק אחד- קבוצה אנרכיסטית לזכויות בעלי חיים, פעולה ירוקה- קבוצת פעולה ישירה למען הגנה סביבתית, כביסה שחורה- להט"ב וקווירים נגד הכיבוש הישראלי בגדה המערבית ורבות אחרות. בשנת 2003 פעילי שמאל רדיקלי ישראלים התכנסו למאהל מחאה ליד הכפר הפלסטיני מסחה ויזמו פעולות ישירות נגד גדר ההפרדה, ומאוחר יותר התגבשו לקבוצה הידועה בשם אנרכיסטים נגד הגדר, שזאת הקבוצה הפעילה והידועה ביותר בשמאל הרדיקלי הישראלי ובתנועה האנרכיסטית בישראל. מאז 2003 חברי הקבוצה יזמו פעולות ישירות רבות נגד גדר ההפרדה בגדה המערבית תוך שיתוף פעולה עם קבוצות פלסטיניות מקומיות ועם קבוצות התנגדות לכיבוש מהעולם, כמו תנועת הסולידריות הבינלאומית.
יוסף סטלין
19 בנובמבר
19 בנובמבר הוא היום ה-323 בשנה, (324 בשנה מעוברת), בשבוע ה-47 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 42 ימים.
12 באפריל
12 באפריל הוא היום ה-102 בשנה (103 בשנה מעוברת), בשבוע ה-15 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 263 ימים.
15 במאי
15 במאי הוא היום ה-135 בשנה (136 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 230 ימים.
16 ביולי
16 ביולי הוא היום ה-197 בשנה (198 בשנה מעוברת), בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 168 ימים.
15 באוקטובר
15 באוקטובר הוא היום ה-288 בשנה, (289 בשנה מעוברת), בשבוע ה-42 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 77 ימים.
משכני דת ומקומות קדושים
וושינגטון (מדינה)
מדינת וושינגטון (State of Washington, ) היא מדינה בצפון-מערב ארצות הברית ועיר בירתה היא אולימפיה. וושינגטון גובלת באוקיינוס השקט ממערב, בפרובינציה קולומביה הבריטית שבקנדה מצפון, וכן במדינות אורגון השוכנת בדרומה ואיידהו במזרחה.
המדינה נקראת על שמו של ג'ורג' וושינגטון, נשיאה הראשון של ארצות הברית, ובכך היא המדינה היחידה שנקראת על שמו של נשיא אמריקאי. היא נוצרה מן החלק המערבי של טריטוריית וושינגטון שהופרדה מחלקה הבריטי עם אמנת אורגון, שיישב את המחלוקת סביב אזור הפסיפיק נורת' וסט וקבע את הגבול עם מה שמאוחר יותר יהיה קנדה.
בוושינגטון ממוקמים מפעלים של חברות רבות כמו בואינג, וכן המטות הראשיים של החברות מיקרוסופט ואמזון.
מקור השם.
טריטוריית וושינגטון נקראה על שם ג'ורג' וושינגטון, נשיאה הראשון של ארצות הברית. שטח זה היה במקור חלק מאזור הנקרא "מחוז קולומביה", ששמו נלקח מנהר קולומביה הזורם בו. באופן אירוני, שמו של האזור שונה כדי למנוע בלבול עם מחוז קולומביה, בו שוכנת עיר הבירה וושינגטון.
וושינגטון היא המדינה היחידה הנקראת על שם נשיא ארצות הברית. בירת ארצות הברית, הנקראת גם כן על שם ג'ורג' וושינגטון, מכונה וושינגטון די. סי..
היסטוריה.
עד להגעת האירופים, התקיימה בסביבת וושינגטון תרבות אינדיאנית מבוססת. כלכלתה התבססה על ציד, חקלאות ודיג. מרבית אוכלוסייה זו נפגעה ממגפת אבעבועות שחורות.
חוקרים ספרדים היו האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור בשנת 1775, והשטח סופח לאימפריה הספרדית. חוקרים נוספים שעברו בסביבת החוף היו האנגלים ג'יימס קוק וג'ורג' ונקובר. בשנת 1790 ויתרה ספרד על תביעותיה המסחריות, הפוליטיות והמחקריות על אזור זה, והוא נפתח לחוקרים וסוחרים ממדינות רבות, במיוחד מבריטניה ומרוסיה. ביולי 1811 בריטניה הכריזה על סיפוח האזור. באמנה משנת 1818 ארצות הברית והממלכה המאוחדת הסכימו על בעלות משותפת על האזור מערבית לקו פרשת המים של אמריקה (שטח הכולל בין השאר את וושינגטון), אך בעשורים שלאחר מכן החל משא ומתן לגבי מציאת גבולות אחרים. בתהליך זה הייתה מעורבת גם חברת מפרץ הדסון, שהייתה מאוד דומיננטית בסחר האזורי, ותמכה בבעלות בריטית על השטח השנוי במחלוקת, עד כדי כך שבשנת 1841 יישבה אנשים בסביבת נהר הקולומביה. בריטניה לבסוף ויתרה על תביעותיה על השטח ביוני 1846.
כמה שנים קודם לכן (1836) הוקמה התיישבות של מיסיונרים בדרום המדינה של ימינו. בעשורים שלאחר מכן גברה ההגירה מכיוון אורגון, והחלו לעלות דרישות לאוטונומיה. מדינת וושינגטון נפרדה מטריטוריית אורגון בשנת 1853. בשנת 1889 וושינגטון הפכה רשמית למדינה ה-42 של ארצות הברית. באותה התקופה, מרבית הכלכלה התבססה על חקלאות.
גאוגרפיה.
וושינגטון שוכנת בצפון-מערב ארצות הברית, לחוף האוקיינוס השקט. שטחה 176,620 קמ"ר והיא ברֻובה ארץ הררית, ורק במערבה, לחופי מפרץ פיוג'יט והאוקיינוס, משתרעות שפלות. במרכזה מתפתל הנהר הגדול קולומביה, אשר בשטחו התחתון הוא מציין את גבולה הדרומי של המדינה. באפיקו של נהר זה הוקמו סכרים רבים לצורכי השקיה וכח, אשר הגדולים והמפורסמים שבהם הם סכר גרנד קולי וסכרי בונויל.
אקלים.