בינואר 1944 העביר צ'רצ'יל בקבינט החלטה עקרונית להקים מדינה יהודית בחלק מארץ ישראל, אך הטיל איפול כבד על פרטי התוכנית. הדבר העיקרי שיש להתמקד בו היה, לשיטתו, הניצחון על היטלר וכל דבר אחר יש לדחותו. "חכו לאחר המלחמה" נהג להגיד לפעילים הציוניים, בהם לידידו הוותיק, חיים ויצמן. עם סיום המלחמה השיב לקריאתו של ויצמן לפתוח את שערי הארץ בפני הפליטים היהודים ולהכריז על מדינה יהודית ולאחר פרישתו מראשות הממשלה, תקף את מדיניותו של שר החוץ ארנסט בווין ודרש מבריטניה לצאת מארץ ישראל ולהכיר במדינה היהודית.
בשנת 1964 הוענק לו פרס הרצל של הסתדרות ציוני אמריקה על פועלו למען הציונות. עם זאת יש לזכור כי מדיניות הספר הלבן נמשכה גם בתקופת כהונתו, מדיניות שמנעה בפועל את אפשרות ההמלטות של יהודים מאירופה לארץ ישראל (פלסטינה), ולמעשה חרצה גזר דין מוות על יהודים אלה ומשפחותיהם.
על פי אתר עיריית ירושלים, רחוב שדרות צ'רצ'יל בירושלים קרוי על שמו.
מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה
מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה (ברומנית: Partidul Democraţiei Sociale din România, בראשי תיבות: PDSR) הייתה מפלגה פוליטית ברומניה.
המפלגה נוצרה ביולי 1993, כאשר החזית הדמוקרטית להצלה לאומית שינתה את שמה למפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה וקלטה לתוכה את המפלגות Partidul Solidarității Sociale (מפלגת הסולידריות הסוציאלית), Partidul Republican (המפלגה הרפובליקנית) ו-Partidul Cooperatist (מפלגת הקואופרציה). במקביל בוצע המיזוג בקליטה עם מפלגת הסולידריות החברתית, המפלגה הרפובליקנית, המפלגה השיתופית והמפלגה הדמוקרטית הסוציאליסטית של רומניה. בשלטון בבית המחוקקים 1992–1996, ה-PDSR סבלה מתהליך שחיקה קשה והפסידה בבחירות בסתיו 1996. בין השנים 1996–2000, ה-PDSR הייתה באופוזיציה. באותה תקופה היא צברה ניסיון חשוב ביותר ובנתה באופן מציאותי ופרגמטי את האסטרטגיה שלה לחזור לשלטון.
בשנת 2001, כדי שיוכלו להיות חברים באינטרנציונל הסוציאליסטי, התאחדה מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה עם Partidul Social-Democrat Român (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית) בשם Partidul Social Democrat (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית). בקונגרס באפריל 2005 מונתה ההנהגה החדשה של המפלגה, והנשיא החדש מירצ'ה גאואנה הצהיר על רצונה של PSD לגבש את בסיס הדוקטרינה שלה ולהקים אופוזיציה בונה בתקופה הבאה. תקופה של מיצוב מחדש פוליטי ומבני, שבאה לכיוון מודרניזציה. מספר מנהיגים, שחלקם נחקרו על ידי מערכת המשפט, עזבו את המפלגה או הודחו מתפקידם. הקונגרס שנערך ב-10 בדצמבר 2006 אישר מחדש את מירצ'ה גאואנה כנשיא PSD, והביא להנהגת המפלגה צוות צעיר ודינמי, המציין את סוף תקופת המשבר של המפלגה.
משה גרדון
משה גרדון (קרי: גורדון; (1892 או 1894 – 17 בספטמבר 1974) היה מחנך עברי בפולין בין מלחמות העולם, מראשי רשת החינוך העברי "תרבות" (1919–1932), ומנהל מוסד ביאליק מ-1935 ועד 1969. משפטן בהכשרתו.
ביוגרפיה.
משה גרדון נולד ביפו, בנם הבכור של זוג יהודים ליטאים שעלו ארצה. אביו היה המחנך, המשורר ופרשן המקרא שמואל לייב גורדון (של"ג). אמו, מלכה לבית בלומגארטן, הייתה אחותו של המשורר ומתרגם התנ"ך ליידיש יהואש, ואחותה של אשתו של הסופר העורך והמו"ל בן אביגדור (אברהם ליב שַלקוביץ). בילדותו שבה משפחתו לרוסיה, והתיישבה בעיר ורשה שבפולין הרוסית.
למד משפטים באוניברסיטת ורשה ובבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים, והוסמך כעורך דין. בעת לימודיו בוורשה היה פעיל ציוני וחבר אגודת הסטודנטים הציונים "ירדניה". שם הכיר את אשתו לעתיד, עֵדי סְמוּש, ילידת ורשה, אף היא תלמידת הפקולטה למשפטים באוניברסיטת ורשה וחברת "ירדניה". אשתו סיימה את לימודיה שם, וכן סיימה לימודי נגינה בפסנתר, ולימדה היסטוריה וצרפתית בבתי ספר תיכונים בוורשה ובלודז'. לאחר המלחמה היה ממייסדי רשת בתי הספר היהודיים העל-יסודיים העבריים בפולין "תרבות", והיה חבר הוועד המנהל שלה. משנת 1919 כיהן כמנהל בית הספר התיכון של תרבות בלודז', שהיה בית הספר התיכון העברי הראשון בפולין (ולבסוף נסגר על ידי השלטונות). בשנות ה-20 נמנה, לצד יהודה אייגס ואברהם לוינסון, עם מנהיגי המפלגה הציונית-סוציאליסטית "התאחדות הפועל הצעיר–צעירי ציון" בפולין, והיה חבר הוועד המרכזי שלה (השלושה היו גם ממנהיגי מרכז "תרבות"). חיבר ספרי לימוד, בעיקר בגאוגרפיה.
ב-1928 שב לוורשה, וכיהן כמנהל מרכז הסתדרות "תרבות" עד עלייתו לארץ ישראל ב-1932. בשנים אלה כיהנה אשתו כחברת הנהלת ויצו בוורשה, בשנים 1931–32 הייתה עורכת המדור לנשים בעיתון היהודי-פולני "Nowe Słowo". (בארץ ישראל שבה לפעול בארגון החל בשנת 1946, כיהנה כיו"ר הראשונה של המחלקה המשפטית שלו בשנים 1955–1968 וכיו"ר סניף ירושלים.)
ב-1934 עברה המשפחה לירושלים, ושם התמנה כמנהל מוסד ביאליק, בית ההוצאה לאור שייסדו ההנהלה הציונית העולמית והנהלת הסוכנות היהודית במלאת שנה לפטירתו של המשורר חיים נחמן ביאליק.
גרדון כיהן כמנהל המוסד במשך יותר משלושה עשורים, עד פרישתו לגמלאות ב-1969. שם דגש ניכר על עיצוב הספרים שראו אור בהוצאה. במסגרת תפקידו היה חבר הנהלת מפעל הביבליוגרפיה העברית.
כן היה חבר החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, החברה הארץ־ישראלית להיסטוריה ואתנוגרפיה וחבר מערכת הוצאת התנ"ך בפירוש ש"ל גורדון.
התגורר בדרך עזה, בשכונת רחביה שבירושלים.
נפטר בסתיו 1974, ונקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו עדי נפטרה באלול תשמ"ו ונקברה לצדו.
משפחתו.
לגרדון היו שלושה אחים צעירים: ד"ר יהואש גורדון (1894–1974; הרופא המוסמך הראשי והיועץ הרפואי של משרד הביטחון); ימימה ארנון (1900–1992; בתה, איה, היא אשתו של המוזיקולוג דון הרן) ובן-עמי גורדון (1979–1904; ממנהיגי השומר הצעיר, ממייסדי קיבוץ ד' ומשמר העמק).
בנו ד"ר יורם (רמי) גורדון (1928–2006) היה מהנדס מומחה להידרולוגיה. לחם במלחמת העצמאות ולאחר מכן היגר לארצות הברית, שם למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וסיים דוקטורט באוניברסיטת אריזונה. עבד בחברת הנדסה שונות, כיהן כמהנדס הראשי של הוועדה הבין-מדינתית לאגן נהר הפוטומק, יועץ לבנק העולמי ולבסוף כסגן נשיא וחבר מועצת המנהלים של חברת הייעוץ ההנדסי Greenhorne and O'Mara.
היה נשוי לג'ודית גֶסֶלוביץ במשך 52 שנה, עד מותו), השתקע ברֶסטון שבווירג'יניה, והיה אב לשניים.
בנו ד"ר גלעד של"ג גורדון (Gilad Shalag Gordon) הוא פנימאי המתגורר בבולדר (Boulder) שבקולורדו, ובנו לירן גורדון, המתגורר בפוטומק (Potomac) שבמרילנד, הוא עורך דין העוסק בתחום הטלקומוניקציה.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
משה גורדון
מ. גרדון
מ' גרדון
קו סאמוי
הוריקן סנדי
הוריקן סנדי (באנגלית: Hurricane Sandy) היא הסופה הטרופית ההרסנית ביותר של עונת ההוריקנים האטלנטיים של 2012, ומדורגת במקום השני בהיסטוריה (אחרי קתרינה) במדד גרימת נזק לרכוש, כשהנזק שגרמה נאמד ב-75 מיליארד דולר. סנדי התפתחה בים הקריבי ופגעה בחופי ג'מייקה, קובה, איי בהאמה, האיטי, החוף המזרחי של ארצות הברית וחופי מזרח קנדה.
מהלך הסופה.
הסופה החלה כשקע טרופי באזור מערב הים הקריבי ב-22 באוקטובר 2012, וכעבור שש שעות הפכה לסופה טרופית. בהמשך היא התחזקה וגרמה לחשש מהצפות נרחבות בניו יורק ובכל אזור החוף המזרחי של ארצות הברית. ב-24 באוקטובר, באזור חופי קובה, היא התחזקה לסופת הוריקן בדרגה 2 בסולם סאפיר סימפסון. הסופה פגעה גם בחופי ג'מייקה.
הסופה הביאה למותם של 253 איש: 104 בהאיטי, 131 בארצות הברית, 11 בקובה, 2 ברפובליקה הדומיניקנית, 2 באיי בהאמה, 1 בג'מייקה ו-2 בקנדה. ו-15 נעדרים בהאיטי ובנוסף גם לכ-30,000 איש שנאלצו לעזוב את ביתם.
במהלך הסופה טבעה הספינה ששימשה לשחזור המרד על הבאונטי.
השפעות.
השפעות על תשתיות התחבורה.
בעקבות התחזקות הסערה בוטלו כ-14 אלף טיסות מרחבי העולם אל ניו יורק והרכבת התחתית של ניו יורק הוצפה בחלק מהתחנות עד פתחיה והושבתה. המסחר הופסק בבורסות בניו יורק, וכ-8 מיליוני אנשים ב-11 מדינות בחוף המזרחי של ארצות הברית נותקו מאספקת החשמל בשל קריסת עמודי חשמל והשבתה של תחנת כוח. כמו כן נפגעו מספר ספינות נוסעים אשר שהו באוקיינוס באזור הסופה, ומספר ספינות, בהן מכלית ענק, הושלכו אל היבשה.
גורמים רשמיים מסרו כי נזקי הסופה בארצות הברית היו מהיקרים ביותר בתולדות ארצות הברית. בעקבות הסופה, פימ"ה (רשות החירום לטיפול בנפגעי אסונות טבע) מיפתה וסימנה מחדש את אזורי הסכנה בעיר ניו-יורק, תוך שהיא ממליצה לתושבי אזורים אלו לנקוט בפעולות מנע לקראת סופות דומות. שלשה חודשים לאחר הסופה אישר הסנאט תקציב חירום של 50 מיליארד דולר לשיקום תשתיות ולפיצוי מאות אלפי אזרחים שנותרו ללא בית ורכוש.
השפעות על מערכות הבחירות לנשיאות.
עיתוי פרוץ הסערה, כשבוע לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, הביא להקפאת מסעות הבחירות של המועמדים: הנשיא המכהן, ברק אובמה, נאלץ להתפנות לניהול המדינה ולניהול מצב החירום שהתפתח במספר מדינות בחוף המזרחי עקב הנזקים הרבים שזרעה "סנדי", ואילו המועמד הרפובליקני מיט רומני הוריד הילוך בביקורתו כלפי הנשיא, על מנת שלא להפנות כנגד עצמו חיצי ביקורת על ניצול פוליטי של מצב חירום.
הקטור חוסה קמפורה
הקטור חוסה קמפורה (בספרדית: Héctor José Cámpora; 26 במרץ 1909 - 18 בדצמבר 1980) היה רופא ופוליטיקאי ארגנטינאי, כיהן למשך תקופה קצרה כנשיא ארגנטינה.
ביוגרפיה.