בֶּן-הֲדַד השני בתעודות ארמיות הוא מופיע בשם בר-הדד וגם הדד-אידרי. היה מלך ארם דמשק אשר שלט באמצע המאה ה-9 לפנה"ס בימי אחאב מלך ישראל. נלחם שלוש פעמים נגד ישראל והיה אחד ממנהיגי ברית הממלכות שנלחמו נגד אשור בקרב קרקר. הוא היה בנו או נכדו של בן-הדד הראשון. אחריו מלך חזאל.
במלחמתו הראשונה (ככל הנראה בשנת 855 לפסה"נ) נגד ישראל הצליח בן הדד יחד עם 32 מלכים שהיו וסלים של ארם להביס את צבא ישראל ולהטיל מצור על הבירה שומרון, המצור גרם ללהט פטריוטי בקרב תושבי ישראל ואחאב הצליח להביס את בן הדד. שנה לאחר מכן כינס בן הדד שנית את צבאו ונערך בעיר אפק (ככל הנראה פיק בגולן, או תל עין גב). גם בקרב זה הצליח אחאב להכות את הארמים, וניצחון זה הביא לשינוי ביחסים בין הצדדים: בן הדד התחייב להחזיר לאחאב את הערים שנלקחו מידי עמרי אביו, ולהעניק לסוחרי ישראל זכויות סחר ("חוצות") בדמשק.
בן הדד היה אחד משלושת המנהיגים העיקריים של ברית שתים עשרה הממלכות (יחד עם אחאב ואירחולינה מלך חמת) שבשנת 853 לפנה"ס נלחמו באימפריה האשורית בקרב קרקר והצליחו לבלום את התפשטותה מזרחה. לפי המונולית מכורח צבאו של בן הדד היה הגדול ביותר מצבאות הברית וכלל 1200 מרכבות, 1200 פרשים ו-20 אלף רגלים.
לאחר בלימת הצבא האשורי שבו הממלכות האזוריות להילחם זו בזו. שלוש שנים לאחר המלחמה הקודמת של בן-הדד עם ממלכת ישראל, יצא אחאב בשנת 852 לפנה"ס יחד עם יהושפט מלך יהודה למלחמה כנגד בן הדד ברמות גלעד, אך הוא נהרג בקרב וצבאו נסוג. בשנת 842 לפנה"ס התרחשה הפיכה שלטונית בארם, ובן-הדד השני נרצח על ידי חזאל שמלך אחריו.
במדרש תנחומא נכתב שבן הדד אמר את המילים "והיה כל מחמד עיניך ישימו בידם ולקחו" הוא התכוון לתורה.
אבון (עיר)
אבון (בהונגרית: Abony) היא עיר במחוז פשט שבהונגריה.
הכפר אבון הוקם ככל הנראה במאה ה-13. תיעוד כתוב לקיומו של הכפר ולבעלות מקומית עליו קיים מהמאה ה-15. במאה ה-16, עם פלישת העות'מאנים, נפל הכפר תחת שטחי שליטתם ונהרס כמעט לחלוטין. בתחילת המאה ה-18 גדלה אוכלוסיית הכפר והוא הוכר כעיר. ליד העיר התחולל אחד הקרבות ב.
בעיר נמצאים מוזיאון עממי, טירה, בית כנסת, כנסייה קתולית, כנסייה פרוטסטנטית ומאוזוליאום של נכבדים מקומיים.
הקהילה היהודית.
אזכור ראשון של יהודים באבון קיים מהמחצית הראשונה של המאה ה-18. בית הכנסת הוקם ב-1756,
וב-1788 נוסד בית הספר היהודי. ב-1840 נמנו ביישוב 912 יהודים אך מאז מספרים הלך והתמעט. בינואר 1941 היו בעיר 315 יהודים, רובם נאולוגים. הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרץ 1944. במאי הוצאה פקודה להקים גטאות במחוז, ובגטו אבון רוכזו יהודי העיר ויהודי הנפה. ביוני גורשו יהודי הגטו בשני טרנספורטים שיצאו לאושוויץ.
בן-הדד הראשון
בֶּן-הֲדַד בֶּן טַבְרִמֹּן בֶּן חֶזְיוֹן היה מלך ארם דמשק אשר שלט במחצית הראשונה של המאה ה-9 לפנה"ס בימי אסא מלך יהודה, ובעשא מלך ישראל. מלך בין השנים 865-885 לפנה"ס. אביו היה טברימון וסבו היה המלך חזיון.. אחריו מלך בן-הדד השני.
כאשר עלה בעשא וצר על יהודה הוציא המלך אסא כסף וזהב מאוצרות בית ה' ושלח לבן הדד, מלך ארם, בבקשה שיפר את בריתו עם בעשא וילחם בו, כדי להסיר את המצור מעל אסא. ובן הדד שלח את צבאו, שכבש שטחים גדולים בצפון ארץ ישראל, ואילץ את בעשא להסיר את לחצו מממלכת יהודה ().
מצבת בן הדד הראשון.
בן הדד הראשון הקים מצבה בסמוך לחלב. הכיתוב על המצבה על פי ויליאם פוקסוול אולברייט:
על פי המצבה אפשר להסיק שממלכת ארם השתרעה בזמנו עד הפרת. על פי ספר , ממלכת ארם דמשק הוקמה בסוף ימיו של שלמה על ידי שר מצובא ככתוב במקרא: ומכאן ניתן להניח שהיא כללה גם את ממלכת צובה.
בן-הדד השלישי
בֶּן הֲדַד בֶּן חֲזָאֵל (קרוי גם מרא) היה מלך ארם דמשק ובנו של המלך חזאל. הוא מלך בתחילת המאה ה-8 לפנה"ס בתקופת יהואחז ויהואש מלכי יהודה וישראל. אחריו מלך רצין, אחרון מלכי ארם.
כשבן הדד ירש את חזאל אביו ועלה על כס המלוכה, ארם כבר נחלה מספר ניצחונות על ישראל, ובן הדד המשיך בהם. הוא הכה קשות את הצבא הישראלי, וצר על הבירה שומרון, אולם נסוג בעקבות שמועה על כוונת מלכי החתים ומצרים לסייע לישראל.
בן הדד יצא למלחמה גם כנגד זַכֻּר מלך חמת על השליטה במחוז לעש שבצפון סוריה שזכר סיפח לממלכתו. בן הדד צר על חדרך בירתו של זכר אולם הובס בסופו של דבר על ידיו. הסיפור על המצור מופיע בכתובת זכור.
ארם סבלה מעלייתה מחדש של אשור. אדד-ניררי השלישי מלך אשור פלש לממלכה תוך שהוא זורע הרס ופוגע פגיעה אנושה בכוחה. הוא הטיל בשנת 806 לפנה"ס מצור על דמשק, הביס את בן הדד והכריח אותו לשלם לו מס כבד. לאחר נסיגתו של אדר ניררי יצא בן הדד למלחמה חדשה כנגד ישראל ויהודה והצליח להטיל מצור על ירושלים. אולם, תוכניותיו השתבשו כשאדר ניררי חזר ופלש לארם.
הפלישות של אשור החלישו את ארם ואיפשרו ליואש מלך ישראל יואש לפתוח בסדרת מלחמות שבהם הצליח להביס את בן-הדד להחזיר את כל השטח שארם כבשה מממלכת ישראל.
עלי עין
הקוריה הרומאית
הקוריה הרומאית (בלטינית: Curia Romana) היא גוף המהווה את הרשות המבצעת של הכס הקדוש, הגוף העליון המנהל את העולם הקתולי. בראשו ניצב האפיפיור, והוא מורכב ממחלקות (הנקראות דיקסטריה, ביחיד: דיקסטריום "Dikasterium"), בראש כל אחת מהן פרפקט שהוא בדרך כלל במעלת קרדינל, המתמנה על ידי האפיפיור. משרדי הקוריה נמצאים בקריית הוותיקן, אך ניהול קריית הוותיקן עצמה איננו חלק ממטלות הקוריה הרומאית. מקור המילה במונח "קוריה" (מילולית: חצר) ששימש במובן מנהלי עליון בקיסרות הרומית. המונח "קוריה" מתייחס לוועד העליון של כל דיוקסיה, אך הקוריה הרומאית איננה הוועד המנהל של דיוקסיית העיר רומא.
היסטוריה של הקוריה הרומאית.
בסיסה של הקוריה נמצא ב"קנצלריה של מדינת האפיפיור", חבר הכמרים "של הקפלה של האפיפיור" שהיוו את הבסיס הפוליטי של ממלכת מדינת האפיפיור. הקנצלריה עוצבה בסוף המאה ה-12 ובראשית המאה ה-13, בעיקר בימי האפיפיורים אינוקנטיוס השלישי ואינוקנטיוס הרביעי. ב-1199 קבע האפיפיור אינוקנטיוס השלישי מס מעשר חד פעמי מכל נתיני מדינת האפיפיור עבור מימון מסע הצלב הרביעי. גביית המעשר המשיכה גם לאחר מכן והוא הפך למס קבע למימון המנגנון הפוליטי של חצר האפיפיור.
גיבוש התפקידים והמחלקות השונות התמשך לאורך הדורות וקיבל צורה קבועה במאה ה-16.
הרפורמה בקוריה הרומאית.
בשנת 1969, בעקבות ועידת הוותיקן השנייה פרסם האפיפיור פאולוס השישי את הבולה "Pontificalis Domus", שתפקידה לארגן מחדש את התפקידים והמשרות של הקוריה, להפוך אותה לגוף מתפקד באופן יעיל מול אתגרי החיים המודרניים באמצעות ביטול משרות רבות ששימשו כתארי-כבוד בהם נשאו באופן מסורתי נציגים ממשפחות רומא העשירות ומינוי מועצות אפיפיוריות לטיפול בנושאים שונים כגון הכוונה דתית וקשר עם מאמינים ובני דתות אחרות. בנוסף למחלקות ולתפקידים מלאי-תוכן, נמצאו בין התארים והמשרות בקוריה גם תפקידים שהם התואר בלבד ("טיטולריים"), זכר לתקופה בה מדינת האפיפיור הייתה מדינה ריאלית למשל מרשל הכנסייה הרומית, שומר הוורד המוזהב ועוד. התפקיד היחיד שלא בוטל הוא תפקיד נסיך מדינת האפיפיור (Principe assistente al Soglio pontificio), תפקיד בו מכהנים בכל עת זוג נסיכים משתי משפחות אצולה רומאיות שונות המתמנים על ידי הקוריה הרומאית.
ב-1988 פרסם יוחנן פאולוס השני את הפרק בחוקת הוותיקן הקרוי "Pastor Bonus" ("הרועה הטוב"), הכולל הגדרת מבנה ותפקיד למחלקות השונות.
הדיקסטריה - מחלקות הקוריה.
מזכירות המדינה.
מזכירות המדינה אחראית על ההתנהלות הפוליטית ועל יחסי החוץ של הכס הקדוש. זו היא המחלקה הוותיקה ביותר של הקוריה (נוסדה ב-1551) ובראשה ניצב הקרדינל מזכיר המדינה (Cardinalis Secretarius Status), אינוקנטיוס העשירי קבע ב-1644 שמזכיר המדינה יהיה תמיד קרדינל.
הוועדות.
הוועדות (בלטינית: "Congregatio", מילולית: קהילה) החלו להתגבש במאה ה-16 והן מייצגות את הנושאים העיקריים במנהל האדמיניסטרטיבי והדתי של העולם הקתולי. חברי הוועדות נפגשים במליאה המתכנסת פעם בשנה או שנתיים, אך החברים הנמצאים בעיר רומא מקיימים פגישות לעיתים מזומנות.
הטריבונלים (בתי הדין).
שלושת בתי הדין בוותיקן הם פסגת פירמידת מערכת המשפט הקתולית.
המועצות האפיפיוריות.
תפקידן של המועצות האפיפיוריות לסייע לאפיפיור בנושאים נקודתיים. מספרן ותוכנן קבוע פחות מזה של הוועדות. נכון לפרישתו של בנדיקטוס השישה עשר ב-2013 היו קיימות המועצות:
אדמוב (עיירה)
אדַמוּב (בפולנית: Adamów) היא עיירה במחוז לוּקוּב (Łuków), פרובינציית לובלין (Lublin), פולין. בשנת 2009 היו בעיירה כ-2,200 תושבים.
היסטוריה.
מהמאה ה-16 עד המאה ה-19 היה לאדמוב מעמד של עיר, אותו העניק למקום המלך זיגמונד הראשון. העיר הייתה בבעלות פרטית. בעלי העיר הקימו בה כנסייה, ובמהלך המאה ה-16 גדלה אוכלוסיית המקום עד לכ- 700 איש. לאחר חלוקת פולין השתייכה אדמוב לקיסרות ההבסבורגית, ובמאה ה-19 – לפולין הקונגרסאית.
לאחר מרד 1863-1864 נושלה אדמוב ממעמד עיר. בסוף המאה ה-19 היו בעיירה כ-1,000 תושבים ו-90 בתים.
במהלך , באוקטובר 1939, הייתה אדמוב זירת קרבות בין צבאות פולין וגרמניה. בשנת 1943 פרצה בעיירה שרפה, בה נשרפו רוב בתיה.
יהודי אדמוב.
ראשיתו של היישוב היהודי באדמוב הוא בתחילת המאה ה-19. היהודים בעיירה התפרנסו ממלאכה ומרוכלות בכפרי הסביבה. בין שתי מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה הרב יהודה גרינוולד.