מאוחר יותר עבר אוסמונד לאוניברסיטת אלבמה בברמינגהם. שם עבד על רפורמה בבית חולים לחולי נפש גדול והיה פרופסור לפסיכולוגיה עד לפרישתו בשנת 1992. למרות שאוסמונד המשיך לחקור את הסכיזופרניה, הוא התאכזב כי לא יכול היה להמשיך לעבוד עם הלוצינוגנים. התרופות, שירדו למחתרת, נותרו מקור להערצה פולחנית, אך הפסיכיאטריה שכחה אותן במהירות. מבחינתו של אוסמונד, עשרות השנים של עבודה, לאחר שעזב את וויבורן, המשיכו בהסתכלות על יחסי רופא -מטופל, אך הפרופיל שלו היה נמוך בהרבה. אלה היו עשורים של רפלקציה. השנים הטרנסצנדנטיות עמדו כעת מאחוריו. אין ספק שאוסמונד הקדים את זמנו, חמישה עשורים לאחר שעזב את וייבורן, הפסיכדליים חזרו והמחקר על הלוצינוגנים כיום בעיצומו. מחקרים על פסילוסיבין, LSD, מסקלין, MDMA, קטמין, ועוד, מוכיחים היום את תועלתם לטיפול בדיכאון, PTSD, חרדה, התמכרות, הפרעות קשב וריכוז ואפילו אלצהיימר.
לאורך הקריירה שלו, אוסמונד פרסם אחד עשר ספרים ומאמרים רבים (ראה). הוא נפטר מהפרעת קצב לב ב-6 בפברואר 2004. השאיר אישה, שלושה ילדים וחמישה נכדים.
קישורים חיצוניים.
Hofmann's Potion - Albert Hofmann LSD Documentary
Remembering Humphry Osmond: A Pioneer in Orthomolecular Medicine
מאיר בידרמן
מאיר בידרמן (נולד בשנת 1984) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת הבקעה. קודם לכן שימש סגן מפקד חטיבת הצנחנים, מפקד גדוד 195 ומפקד גדוד 53.
ביוגרפיה.
בידרמן נולד וגדל בירושלים. למד בתיכון הדתי הימלפרב והוא בוגר ישיבת מעלה גלבוע של הקיבוץ הדתי. התגייס לצה"ל לחיל השריון בשנת 2003, ושובץ בגדוד 53 בחטיבה 188. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. בסיום הקורס שב לגדוד 53 ומונה למפקד מחלקה, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שירת כסגן מפקד פלוגה, והשתתף בין היתר במלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה א' בגדוד 53, והוביל את הפלוגה בין היתר במבצע עופרת יצוקה. בהמשך שירת כקצין המבצעים (קמב"ץ) הגדודי. יצא ללימודים במהלכם שימש כמפקד פלוגת חי"ר במילואים השייכת לחיל השריון. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 53 בין השנים 2013–2014, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. לאחר מכן מונה לראש לשכת מפקד פיקוד הצפון, אביב כוכבי בין השנים 2014–2016. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2017 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 53, תפקיד בו שירת עד 4 ביולי 2018. ביולי 2018 מונה למפקד גדוד 195, תפקיד אותו מילא עד 30 ביולי 2020. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים בין השנים 2020–2021, בכך היה לקצין שריון הראשון שמילא תפקיד זה. ב-9 באוגוסט 2021 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הבקעה.
חיים אישיים.
בידרמן נשוי ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
איילט חלב
איילט חלב (בטורקית עות'מאנית: ایالت حلب) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. לאחר הכיבוש העות'מאני הוא נשלט מדמשק, אך עד 1534 הפכה חלב לבירת איילט חדש. שטחה המדווח במאה ה-19 היה . עיר הבירה שלה, חלב, הייתה העיר השלישית בגודלה באימפריה העות'מאנית במהלך המאות ה-16 וה-17.
היסטוריה.
הודות למיקומה הגאוגרפי האסטרטגי בנתיב הסחר בין אנטוליה למזרח, חלב עלתה לגדולה בעידן העות'מאני, בשלב מסוים הייתה השנייה רק לקונסטנטינופול באימפריה. באמצע המאה ה-16 תפסה חלב את מקומה של דמשק כשוק העיקרי של סחורות המגיעות לאזור הים התיכון ממזרח. זה בא לידי ביטוי בכך שחברת חברת הלבנט בלונדון, חברה למסחר משותף שנוסדה בשנת 1581 במטרה לקיים מונופול על הסחר של אנגליה עם האימפריה העות'מאנית, מעולם לא ניסתה ליישב גורם, או סוכן, בדמשק, למרות שהיה לה אישור לכך., אלא חלב שימשה כמטה החברה עד סוף המאה ה-18.
כתוצאה מההתפתחות הכלכלית, מדינות אירופיות רבות פתחו קונסוליות בחלב במהלך המאות ה -16 וה-17, כגון הקונסוליה של הרפובליקה של ונציה בשנת 1548, הקונסוליה של צרפת בשנת 1562, הקונסוליה של אנגליה בשנת 1583 והקונסוליה של הולנד בשנת 1613.
עם זאת, השגשוג שחלב חוותה במאות ה-16 וה-17 התחיל לדעוך ככל שייצור המשי באיראן ירד עם נפילת השושלת הספווית בשנת 1722. באמצע המאה כבר לא הגיע משי מאיראן לחלב, והייצור הסורי המקומי לא הספיק לדרישת אירופה. סוחרים אירופיים עזבו את חלב והעיר נכנסה לירידה כלכלית שלא התהפכה עד אמצע המאה ה-19 כאשר כותנה וטבק מתוצרת מקומית הפכו למצרכי העניין העיקריים של האירופאים.
כלכלת חלב נפגעה קשות מפתיחת תעלת סואץ בשנת 1869. זה, בנוסף לחוסר היציבות הפוליטית שאחרי יישום הרפורמות המשמעותיות בשנת 1841 על ידי השלטון המרכזי, תרם לירידת חלב ולעליית דמשק כמתחרה כלכלית ופוליטית רצינית של חלב.
חטיבות מנהליות.
האיילט כלל חמישה סנג'קים בין השנים 1690–1740 כדלקמן:
איילט אדנה
איילט אדנה (בטורקית עות'מאנית: ایالت ادنه) היה איילט של האימפריה העות'מאנית, שהוקם בשנת 1608, כשהוא מופרד מאיילט חלב. שטח המדווח במאה ה-19 היה .
היסטוריה.
הרמדנידים מילאו תפקיד מרכזי ביחסי העות'מאנים והממלוכים מהמאה ה-15, בשל היותם מדינת חיץ הממוקמת באזור הגבול הממלוכי אל-עוואסים. בשנת 1517 שילב סלים הראשון את הבייליק באימפריה העות'מאנית לאחר כיבוש המדינה הממלוכית. הביים של הרמדנידים החזיקו את השליטה בסנג'ק אדנה באופן תורשתי עד 1608.
פיגוע הירי בהנאו (2020)
פיגוע הירי בהנאו (בגרמנית: Anschlag in Hanau) התרחש במהלך 19 בפברואר 2020, בו פעיל ימין רדיקלי רצח 11 איש ופצע 5 אחרים בבר, הנמצא בעיר הנאו הקרובה לפרנקפורט, שבהסן בגרמניה. לאחר הפיגוע חזר המחבל אל ביתו, ושם הוא רצח את אימו ושם קץ לחייו. הטבח הוכרז כאירוע טרור על ידי משרד הפנים של גרמניה.
הירי.
הירי התבצע בסביבות השעה 22:00 (CET) ב-19 בפברואר 2020, בשני ברים - האחד בבר חצות בכיכר המרכזית של האנאו, והשני בבר ארנה ובקפה בקסלשטאדט. דיווחים הראו שאת שני הברים פוקדים בעיקר אזרחים טורקים. בהתחלה כיוון התוקף את נשקו לעבר 3 אורחים, מייד לאחר שהמלצר הגיש להם את מנתם. המשטרה פתחה בחקירה נרחבת. המחבל, שלאחר מכן זוהה כטוביאס ראטה'ן, נסע לביתו, שם ירה באמו עם נשקיו, בזמן שאביו הצליח לברוח מן הירי, ואז שם קץ לחייו בכך שירה בעצמו. המשטרה פרצה אל ביתו בשעה 05:15, וגילתה כי הוא ואמו שוכבים ללא רוח חיים.
הקורבנות.
תשעה מבני האדם שנהרגו על ידי המחבל במהלך שתי היריות זוהו כ: ארבעה גרמנים גוקאן גולטקין (37), פרחת אונוואר (23), מרצדס סראפץ' 35), סעיד נזר השמי (21) (מתוכם שניים ממוצא כורדי, אחד ממוצא צועני, ואחד בעל אזרחות אפגנית), סדט גורבוז (29) ופטיח סראסוגלו (34) שני טורקים, חמזה קורטוביץ' (22) בוסני, קלויאן ולקוב (33) בולגרי ווילי ויאורל פאון (22) רומני. הבעלים של אחד מהברים היה בין הקורבנות. 3 מתו מייד בירי הראשון, 5 מתו מייד שניות לאחר מכן והקורבן התשיעי מת בבית החולים יום לאחר מכן. התוקף ירה באמו (גבריאלה ראטיאן, בת 72) והרג אותה לפני שהתאבד.
בין חמשת הפצועים היו שני טורקים-גרמנים, אפגני-גרמני וקמרוני.
המפגע.
המחבל זוהה כטוביאס ראטיאן בן ה-43, ימני רדיקלי. הוא פרסם מניפסט וסרטוני וידאו באתר האישי שלו, המציג את אמונותיו הפוליטיות והתאוריות קונספירציה שלו סביב נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ שגונב את סיסמאותיו, איגניקה, והביע תסכול מכך שלעולם לא יוכל לחוות יחסים אינטימיים עם אישה בשל בעיות פסיכולוגיות במהלך חייו. הוא הצהיר כי הוא הונחה על ידי קולות בתוך ראשו מאז הלידה, וכי הוא נעקב על ידי סוכנים חשאיים. ראטיאן הביע שנאה למהגרים, במיוחד לאנשים מהמזרח התיכון, מרכז אסיה, דרום-מזרח אסיה וצפון אפריקה. הוא גם הביע שנאה כלפי אזרחים גרמנים שאפשרו למהגרים להיכנס לארצם, וראה בהם "לא טהורים".
על פי התובע הכללי של גרמניה, פטר פרנק, יצר ראטיאן קשר עם הרשויות הגרמניות על תיאוריות הקונספירציה שלו שלושה חודשים לפני הפיגוע: ב-6 בנובמבר 2019 כתב ראטיאן מכתב לתובע הכללי בדרישה לפעול נגד ארגון "שירות חשאי", אותו הוא לטענתו, הקשה למוחם של אנשים לשלוט באירועים בעולם. הוא קרא לרשויות "להתקרב אלי ולתקשר איתי". בתגובה לא ננקטה כל פעולה. חלקים ממכתב זה בן 19 עמודים היו זהים כמעט למניפסט שלו בן 24 העמודים שפורסם באתר שלו בפברואר 2020, אך לא היה ברור אם הוא כולל איומים על מיעוטים אתניים.
החקירה.
התובעים הפדרליים מתייחסים לפיגוע כאל טרור, כאשר גורמים רשמיים טוענים כי ישנן ראיות כי החמוש היה ימני קיצוני, כמו גם סימנים בעלי מוטיבים קסנופוביים לאירוע הירי. פטר בוט, שר הפנים של הסן, הצהיר ב-20 בפברואר כי נמצא אתר ימני בעל מוטיביים אפשרים לרצח. על פי הדיווחים, מכתב וסרטון וידוי התגלו ומנותחים על ידי המשטרה.
ביקורות.
כתוצאה מהירי ביטלה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל את הטיול המתוכנן להאלי והביעה את תנחומיה למשפחות הקורבנות. נשיא הפרלמנט האירופי, דוד ססולי, הביע גם הוא תנחומים. כמה אזרחים טורקים בין קורבנות הירי; ממשלת טורקיה הגדירה זאת כגזענות ודחקה כי דרושה בחקירה מהירה. נשיא גרמניה פרנק-ולטר שטיינמאייר, אשתו אלקה ביודנבנדר ונשיא שר הסן וולקר בופייר השתתפו במשמרת באחד מאתרי הירי. האפיפיור פרנציסקוס מסר את תנחומיו למשפחות שאיבדו את יקיריהן במהלך אירוע הירי בהנאו, באמצעות מזכיר המדינה של הוותיקן, הקרדינל פייטרו פארולין.
ב-23 בפברואר צעדו 10,000 אזרחים ברחובות הנאו, כדי להפגין אחדות ותמיכה בקורבנות. ראש עיריית הנאו נשא נאום בכינוס.