ספרו החשוב ביותר פורסם בשנת 2008 ונקרא "הנה באים כולם: ארגונים ללא ארגונים". שירקי מציג עמדה אופטימית מאוד בנוגע לפוטנציאל של הרשת לשנות מציאות פוליטית. הוא טוען, כי מאז שהופיעו כלי תקשורת המונים כמו גוגל, ויקיפדיה ופייסבוק, ההמונים מדברים עם ההמונים, מתארגנים, ויוצאים לפעולה בשטח. זאת ועוד, בזכות רשתות חברתיות עלות שיתוף הפעולה בין בני אדם רבים נעשתה זולה יותר ביחס לעלות התקשורת של ממשלות וארגונים. הירידה בעלות השיתוף והמהירות בה אנשים מתארגנים באמצעות הרשתות החברתיות הדירה את רגליהם של המבנים הארגוניים המסורתיים.
שירקי מסביר כיצד שיטות של מיקור המונים ושיתוף פעולה בין חברי רשת חברתית, תוך שימוש בכלי שיתוף ובטכנולוגיות אינטרנט, יכולים לקדם מטרות חברתיות. הוא מצביע על ארבעה שלבי מפתח, על מנת להוציא פרויקט באשר הוא לפועל: שיתוף, שיחה, שיתוף פעולה ופעולה קולקטיבית.
ספרו השני "עודף קוגניטיבי", שיצא לאור בשנת 2010, מהווה המשך לרעיונות אותם ביטא בספר "הנה באים כולם". בספר זה מסביר שירקי, כיצד שעות הפנאי של המערב נוצלו לרב לצפייה בטלוויזיה, אלא שעם פריצתו של האינטרנט אנשים החליפו את מסך הטלוויזיה במסך המחשב - שינוי שהוביל לניצול הזמן הפנוי לטובת פרויקטים משותפים כדוגמת מיזם ויקיפדיה, הפרויקט הקנייתי Ushahidi ועוד.
שירקי מגלה כי, אנשים לא היו מכורים לטלוויזיה בגלל שהם אהבו זאת, אלא בגלל שזו הייתה ההזדמנות היחידה שניתנה להם. בעידן האינטרנט, כך מתברר, גילו האנשים את אהבתם לשני דברים: ליצור ולשתף.
השיתוף, לדבריו של שירקי, אינו מתבטא רק בתמונות מצחיקות שאנשים שולחים זה לזה, אלא מביא עמו שיתוף של מאמצים וידע תוך כדי שימוש בטכנולוגיה וברשתות חברתיות, על מנת לבנות פרויקטים שיקדמו את האדם והחברה.
חילוקי דעות.
כמה חודשים לפני שפרצה המהפכה במצרים טען מלקולם גלדוול, כתב השבועון "הניו יורקר", שכל הדיבורים על אודות פייסבוק כמחוללת מהפכות חברתיות אינם נכונים. ה"אקטיביזם בפייסבוק לא מגביר את המוטיבציה בקרב אנשים שנדרשים להקריב קורבן אמיתי, אלא מגביר את המוטיבציה לעשות דברים שאנשים עושים כאשר אין להם מספיק מוטיבציה כדי להקריב קורבן אמיתי". מהפכות אמיתיות זקוקות להיררכיה, ארגון וחלוקת משימות ואלו בדיוק מסוג הדברים שרשתות חברתיות, דוגמת פייסבוק, אינן טובות בהן, שכן הן מייצרות מבנה חברתי שטוח: אין מנהיגות מרכזית, אין סמכות ולכן קשה להגיע לקונצנזוס. גלדוול הגיע למסקנה שכדי שאנשים ייצאו לרחוב ויסתכנו במגע עם שוטרים עוינים, במעצר או באלימות, צריך קשרים חזקים – קשרי ידידות של ממש. את הקשרים שיוצרים באמצעות רשתות חברתיות הוא הגדיר כקשרים חלשים. להערכתו, אנשים לא ייצאו לרחוב רק כי מישהו שהם הכירו בפייסבוק אמר להם לעשות את זה.
שירקי דחה את הטענות של גלדוול. הוא הסביר כי ישנם גם אנשים שרוח המהפכה מפעמת בלבם והם מוכנים להקריב. מעבר לכך, הדבר המרכזי שפייסבוק מעניקה לאזרחים היא תשתית להתארגנות: היא מאפשרת להמון להיות מתואם.
יבגני מורוזוב, עיתונאי בלארוסי, הביע ספק רב באשר ליכולתה של רשת האינטרנט להשפיע על תהליכי דמוקרטיזציה במדינות דיקטטוריות. יתר על כן, מורוזוב מזהיר מפני השימוש שעלולים לעשות מנהיגים עריצים בטכנולוגיות האינטרנט החדשות על מנת להפיץ תעמולה קיצונית ולרדוף את מתנגדי הממשל, כשם שהדבר נעשה באיראן בזמן "המהפכה הירוקה". בספרו "אשליית הרשת: הצד האפל של חירות האינטרנט", שיצא לאור ב-2011, טוען מורוזוב, כי רשתות חברתיות יוצרות אשליה של חירות, שכן דווקא באמצעותם יכול משטר רודני לטפטף ביתר קלות אידאולוגיה קיצונית. הוא טבע את המונח "ספינטרנט" (Spinternet) כדי לבטא את הספין שממשלות שמתחילות לשלוט באינטרנט עושות לכלי הזה.
הפארק הלאומי בנדינגילו
הפארק הלאומי בנדינגילו הוא פארק לאומי שהוקם ב-1992 בחבל הארץ אקווטוריה, במחוזות אקווטוריה התיכונה ואקווטוריה המזרחית, הנמצאים כיום בדרום סודאן. הפארק נמצא בשטח מיוער בסמוך לנהר הנילוס הלבן, ומשתרע על פני 10,000 קמ"ר.
הפארק ידוע ב"נדידה הגדולה" השנייה בגודלה בכדור הארץ (גדולה ממנה רק הנדידה בסרנגטי) של בעלי החיים שבו כמו מיני אנטילופה שונים, צבי סוף הסוואנה, קובוס שחור-רגל, והוא מהווה בנוסף בית גידול לאוכלוסיות עופות רבות ולבעלי חיים גדולים כגון הג'ירף. הפארק מכיל גם אדמות ביצה שמתפרשות עד מחוז ג'ונגליי. למרות חיות הבר הרבות שחיות בו, נמצא הפארק בזיכיון של החברה הצרפתית הבינלאומית לחיפוש גז ונפט, טוטל.
ב-6 ביולי 2011, שלושה ימים לפני שדרום סודאן התנתקה מסודאן והכריזה על עצמאותה, ראשי המנהל פתחו באופן רשמי את הפארק בטקס גזירת סרט במעמד מושל מחוז אקווטוריה התיכונה ומנהל השלוחה הסודאנית של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. הפארק הוא אחד מהפארקים הלאומיים המתויירים בעולם וחלק מהכנסותיו מיועדות להקל על העוני הרב ופיתוח שירותים חיוניים שחסרים במדינה.
קפה קוסטה
קפה קוסטה (באנגלית: Costa Coffee) היא רשת בתי הקפה השנייה בגודלה בעולם, אחרי סטארבקס, והגדולה ביותר בממלכה המאוחדת. בשנת 2018 נרכשה על ידי חברת קוקה-קולה תמורת כ-5 מיליארד דולר.
היסטוריה.
בשנת 1971 יסדו האחים ברונו וסרג'יו קוסטה מפעל לקליית קפה בלונדון, אשר סיפק את תוצרתו לספקי שירותי הסעדה ובתי קפה באזור. בשנת 1978 פנתה החברה לעסקי קמעונאות עם פתיחת החנות הראשונה בדרך ווקסהול ברידג' בלונדון. בשנת 1995 העסק נרכש על ידי חברת ויטברד הבריטית והפך לחברת בת בבעלות מלאה. בשנת 2009 נפתח הסניף ה-1,000 של החברה בקארדיף. מאוחר יותר ויטברד רכשה גם את רשת בתי הקפה "Coffeeheaven" שפעלה בעיקר במרכז ומזרח אירופה ומיתגה את החנויות מחדש כחלק מרשת קוסטה. בסוף 2010 הפכה קוסטה לרשת בתי הקפה המובילה בממלכה המאוחדת עם נתח שוק של 37.6% (מן ההכנסות).
כיום מפעילה החברה כ-3,900 סניפים, מרביתם בממלכה המאוחדת, וכמה מאות במרכז ומזרח אירופה, במזרח התיכון ובסין. סניפים רבים מצויים בחנויות הספרים "Waterstones", בחנויות "W H Smith", במלונות "רשת מריוט", ברשת בתי הקולנוע הבריטית "אודאון", ברשת חנויות "טסקו", ובסניפי "פיצה האט". הסניף הגדול ביותר ברשת נמצא בדובאי ובו 320 מקומות ישיבה.
שובו של הג'דיי
סטורן טורף את אחד מבניו
Ron Howard
שמורת הציד ג'ובה
שמורת הציד ג'ובה היא שמורת ציד מוגנת ובית גידול לשימור אוכלוסיות ציפורים בסביבת עיר הבירה של דרום סודאן, ג'ובה, שבאפריקה. גודלה 200 קמ"ר ושטחה מוגדר כסוואנה. היא מהווה סביבת המגורים הטבעית של מינים כמו חוברת ערב ו-Heuglin's Francolin.
להקת המחול הקיבוצית
להקת המחול הקיבוצית היא להקת מחול ישראלית שנוסדה בשנת 1970 על ידי כלת פרס ישראל יהודית ארנון ששימשה גם המנהלת האמנותית של הלהקה עד לשנת 1996. בשנת 1980 הצטרף ללהקה הכוריאוגרף רמי באר ומשנת 1996 הוא משמש כת
מנהלה האמנותי.
מקום משכנה של הלהקה בכפר המחול בקיבוץ געתון אשר בגליל המערבי, הכפר משמש מרכז ללימוד תנועה ומחול לכל הגילאים ומרכז אירועים ומפגשי מחול, בו פועל בית הספר למחול.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה בשם להקת המחול הבין-קיבוצית. באותה תקופה הרקדנים היו כולם חברי קיבוץ והיו נפגשים לחזרות והופעות בצורה מצומצמת יחסית. הלהקה התבססה רק על כוריאוגרפיה של יוצרים ישראלים, הן בשל העקרון של קידום ויצירה תרבותית עצמאית והן בשל מחסור בתקציב. בין היוצרות באותן שנים היו: יהודית ארנון, עופרה אכמון, הדה אורן ואשרה אלקיים-רונן. שתי הראשונות יצרו בסגנון מחול ההבעה, ששלט בישראל עד אמצע שנות ה-50.
החל משנת 1994 נוספה להקת המחול "קיבוצית 2" המופיעה בעיקר עבור קהל צעיר יותר ביצירות כדוגמת: "פטר והזאב", ״קרנבל החיות״, "Kיבוצית 360" ו-"סיפורי קודמכל".
חלק מרקדני הלהקה בעבר הם בוגרי התוכנית נולד לרקוד ובהם: שי פרטוש, איתי פרי ולוטם רגב.
צמד הרקדנים והכוריאוגרפים, בני הזוג ליאת דרור וניר בן גל, החלו את דרכם בלהקה.
עם יצירותיה הבולטות של הלהקה: "המוות בא אל סוס העץ מיכאל", "שומר מסך", "בין קודש לחול".
מנכ"לית הלהקה היא אמירה תאומי, בתו של השחקן עודד תאומי.
דה מארס וולטה
דה מארס וולטה (באנגלית: The Mars Volta) הם להקת רוק מתקדם אמריקאית מאל פאסו, טקסס, שהוקמה ב-2001. הלהקה כוללת את עומר רודריגז-לופז, סדריק ביקסלר-זוולה, חואן אלדרטה, מרסל רודריגז-לופז ודיאנתוני פארקס.&lt;br&gt;
הלהקה נוצרה עקב פירוק להקתם הקודמת של עומר רודריגז-לופז וסדריק ביקסלר-זוולה, At The Drive-In.&lt;br&gt;
דה מארס וולטה משלבים השפעות רבות כולל רוק מתקדם, אקספרימנטל רוק, פיוז'ן, ומוזיקה לטינית.
&lt;br&gt;
הם ידועים בשל ההופעות החיות האנרגטיות שלהם, ובשל אלבומי הקונספט שלהם.
&lt;br&gt;
ב-2009 הלהקה זכתה בפרס גראמי בקטגוריה "ביצוע הרוק כבד הטוב ביותר" עם שירם "Wax Simulacra".&lt;br&gt;
ב-2008 נכתב עליהם במגזין "הרולינג סטונז" שהם להקת הרוק מתקדם הטובה ביותר.
ב-2012 הכריז הגיטריסט שלהם עומר רודריגז-לופז, על הפסקה זמנית, אך אמר שלא יודע אם הלהקה תחזור לנגן בעתיד.
ב-2013 התפרקה הלהקה.
קפה נרו
קפה נרו (Caffè Nero) היא רשת בתי קפה שנוסדה בלונדון בשנת 1997 ומפעילה כ-500 סניפים בממלכה המאוחדת ועוד כמה סניפים בטורקיה ובאיחוד האמירויות הערביות.