משמעות מותו בטרם עת הייתה שהוא לא הספיק לתקן את התחושות הרעות שנבעו מהסכסוכים שבהם הוא היה מעורב במפלגתו, במיוחד אלו שנבעו מההתמודדות מול קלם בזמן הקצר שלפני מותו. מערכת היחסים שלו עם הפוליטיקאים של שיקגו הייתה אנטגוניסטית באופן תמידי במשך השנים, והם לא חשו שום נטייה לזכור אותו לטובה.
טאנר התנגד באופן אישי לשימוש בכוח הן נגד המעסיקים והן נגד העובדים במהלך סכסוכי העבודה, והוא העדיף את העלאתם של האפרו-אמריקאים מהמעמד החברתי הנחות למעמד של שוויון. בשעה שאף אחד מעקרונות אלו לא זכה לתמיכה מהפוליטיקאים הבולטים בשתי המפלגות, לפני ואחרי תקופות כהונתו של טאנר כמושל, ראוי לייחס אליו את העקרונות הללו, ולציין שהם לא תאמו את גישתם של בני תקופתו.
טאנר זכור בחיבה הן על ידי ארגוני העובדים הן על ידי האפרו-אמריקאים, שהפיקו תועלת ממדיניותו. בתרומתם הוקמה המצבה הגדולה שעל קברו.
אוניברסיטת ג'קסונוויל
אוניברסיטת ג'קסונוויל (באנגלית: Jacksonville University; בראשי תיבות: JU) היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת בעיר ג'קסונוויל במדינת פלורידה שבארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה כמכללה דו-שנתית בשנת 1934, בשם ג'קסונוויל ג'וניור קולג'. ב-1956 הוקמה גם אפשרות לתואר ארבע-שנתי ובשנת 1958 היא הוכרזה כאוניברסיטה. היא חברה באגודת המכללות ובאוניברסיטאות הפרטיות בפלורידה ומוסמכת על ידי האגודה הדרומית למכללות ובתי ספר (SACS) והאגודה לקידום בתי ספר קולגיים לעסקים (AACSB).
באוניברסיטה לומדים סטודנטים המגיעים ממעל ל-40 מדינות בארצות הברית ומעל ל-45 מדינות ברחבי העולם. באוניברסיטה ישנן 18 קבוצות אתלטיקה.
היסטוריה.
המוסד נוסד בשנת 1934 על ידי ויליאם ג'יי פורטר. וכונה במקור אוניברסיטת ויליאם ג'יי פורטר. הממוסד התחיל כמכללה פרטית של תארים דו-שנתיים. מאחר שטרם נרכש מקום קבוע, השיעורים התקיימו באודיטוריום בקומה השלישית של בניין החינוך של הכנסייה הבפטיסטית, במרכז העיר ג'קסונוויל. 60 סטודנטים נרשמו בשנה הראשונה.
בשנת 1935, שינתה המכללה את שמה לג'קסונוויל ג'וניור קולג'. המוסד עבר שלוש פעמים במהלך חמש עשרה השנים הבאות, כולל תקופה בבניין תיאטרון פלורידה, אך עקב ריבוי תלמידים לאחר מלחמת העולם השנייה, הצריך מקום קבוע. בשנת 1947 נרכשה קרקע בשכונת ארלינגטון בג'קסונוויל שעליה הוקם הקמפוס הנוכחי. הבניין הראשון הושלם ב-1950 והשיעורים החלו באופן רשמי. באותה שנה קיבל המוסד הסמכה מלאה כמכללה דו שנתית מהאגודה הדרומית למכללות ובתי ספר.
בשנת 1958 התאחד ג'קסונוויל ג'וניור קולג' עם מכללת ג'קסונוויל למוזיקה, והשם החדש של המוסד היה אוניברסיטת ג'קסונוויל. בשנת 1959 סיים המחזור הראשון, שכלל 100 תלמידים, את התואר הארבע-שנתי. בשנת 1961 קיבלה האוניברסיטה הסמכה מלאה כבית ספר ארבע שנתי מהאגודה הדרומית למכללות ובתי ספר. בשנות ה-60 של המאה ה-20 האוניברסיטה גדלה באופן משמעותי. עקב כך, נבנו מעונות, שני מתחמים חדשים הוקמו ונבנה אצטדיון באוניברסיטה. מעונות הסטודנטים הראשונים נפתחו בסמסטר הסתיו של 1965 בחלק הדרומי של הקמפוס, בסכום כולל של 2.4 מיליון דולר. המעון השישי נפתח בשנת 1968.
בשנת 1970, השתתפה לראשונה נבחרת הכדורסל של האוניברסיטה באליפות NCAA.
לאחר פתיחת אוניברסיטת צפון פלורידה בשנת 1972, כמות הנרשמים לאוניברסיטה ירדה, בנוסף למצב הכלכלי הקשה אליו נקלעה האוניברסיטה, לאחר הסרת המימון הציבורי שלה והעברתו לאוניברסיטת צפון פלורידה. בשנות ה-90 אוניברסיטת ג'קסונוויל הגדירה את עצמה מחדש, כמכללה לאמנויות ליברליות ופתחה במסע גיוס כספים משמעותי, שסיפק בניית מבנים חדשים ועדכון של תוכנית האב של הקמפוס.
בשנת 1997 נבנתה קפיטריה חדשה, נפתח אגף לאמנות חזותית, ודירות הכפרים בקמפוס סיימו את בנייתו ונפתחו לסטודנטים בחלק הצפוני של הקמפוס. שניים ממעונות הסטודנטים נהרסו ב-2007 על לפנות מקום למתחם מעונות מודרני בן 500 מיטות, וחניון חדש.
לימודים.
באוניברסיטה יש מעל ל-100 קורסים ומגמות לתואר ראשון ו-23 לתואר שני ודוקטורט. האוניברסיטה מחולקת לארבע מכללות ושני מכונים: המכללה לאמנויות ומדעים, מכללת דייויס לעסקים, המכללה לאמנויות, המכללה למדעי הבריאות, מכון המחקר למדעי הים והמכון למדיניות ציבורית.
הלימודים במכללה לאמנויות ומדעים כוללים את בית הספר לחינוך, בית ספר למדעים ומתמטיקה, לימודי מדעי החברה, מדעי הרוח, וחיל ההכשרה לקציני מילואים של הצי. לאוניברסיטה יש את תוכנית ההדרכה של קציני מילואים מהצי השנייה בגודלה במדינה והתוכנית הארוכה ביותר בפלורידה.
רוטוסקופינג
רוטוסקופינג (מאנגלית: Rotoscoping) היא טכניקת הנפשה שבה אנימטור מאייר פריימי אנימציה מעל קטעים מצולמים (לייב אקשן) על מנת לחקות תנועה מציאותית. במקור היו האנימטורים מאיירים על גבי יריעת זכוכית שעליה היה מוקרן פריים מתוך התנועה המצולמת. ציוד ההקרנה הזה, שהומצא על-ידי האנימטור הפולני-אמריקאי מקס פליישר, כונה "רוטוסקופ", והאנימציה שהופקה ממנו נקראה "רוטוגרף". הטכניקה המקורית הוחלפה במרוצת הזמן על-ידי תוכנות מחשב, אך התהליך עצמו עדיין נקרא בשמו המקורי.
בתעשיית האפקטים החזותיים, הטכניקה מיושמת ליצירת "מסכה" (באנגלית: matte) דיגיטלית סביב אובייקט או שחקן, כך שניתן להפרידם מן הרקע ולשנות אותו. מסכים ירוקים או כחולים משמשים לרוב למטרה זו, אך רוטוסקופינג מספקת רמת דיוק גבוהה יותר ולרוב משומשת יחד עם מסכים אלו ואף בלעדיהם.
הטכניקה.
לרוב נעשה שימוש ברוטוסקופינג ככלי לאפקטים חזותיים בסרטי לייב אקשן. העורך יוצר צללית נעה (שנקראת "מסכה" או "matte" באנגלית) סביב הסובייקט על מנת להפרידו מן הרקע. טכניקות הפרדה כגון המסך הכחול הפכו את תהליך ההפרדה לפשוט ומהיר יותר, אך טכניקת הרוטוסקופינג עדיין משחקת תפקיד גדול בתהליך. עם התפתחות תוכנות העריכה, כלים אוטומטים כגון איכון תנועה (motion tracking) יכולים לזרז את תהליך הרוטוסקופינג.
ניתן גם להשתמש ברוטוסקופינג על מנת ליצור אפקט חזותי המבוסס על המסכה עצמה. שימוש קלאסי ברוטוסקופינג למטרה זו נמצא בשלושת הסרטים המקוריים בסדרת "מלחמת הכוכבים", בהם הטכניקה שומשה ליצירת קו לבן מעל אביזרי השחקנים כדי ליצור חרבות אור זוהרים.
היסטוריה.
יצירותיו של פליישר.
הטכניקה הומצאה על ידי האנימטור מקס פליישר בשנת 1915 וזכתה לפטנט בשנת 1917. פליישר השיק אותה באמצעות סדרת סרטים קצרים בשם Out of the Inkwell ("מחוץ לקסת הדיו") שיצר בין השנים 1918–1927. בזמנו הטכניקה נודעה בשם "תהליך פליישר". הקלטות של דייב פליישר, אחיו של פליישר, היוו את הבסיס המצולם לאיור הדמות הראשית קוקו הליצן בסדרת הסרטים.
אף על פי שרוטוסקופינג הומצא כדרך להפחית את זמן ההנפשה, מדובר בהליך איטי ומסובך לאור הדיוק הנדרש במעקב אחר הסובייקט המצולם. בנוסף, כיוון שבמקור הטכניקה התבססה על הקרנת סרטים על משטח שקוף, עלולות להיווצר סטיות קלות בין הדמות המאוירת לדמות המצולמת, כגון קווי מתאר עקומים ולא עקביים. על מנת למנוע שגיאות אלו, איורי רוטוסקופינג עברו עיבוד נוסף שמתמקד בעקביות וביצירת תנועה חלקה.
פליישר הפסיק להשתמש ברוטוסקופינג כטכניקה השלטת ביצירותיו בשנת 1924, בה דיק היומר התמנה לבמאי אנימציה וניצל את ניסיון האנימציה הרב שצבר בזמן שעבד על סדרת הסרטים הקצרים Mutt and Jeff ("מוט וג'ף"). פליישר חזר להשתמש ברוטוסקופינג בשנות ה-30 על מנת לחקות תנועות ריקוד מורכבות בסרטי פופאי ובטי בופ. הדוגמאות הבולטות ביותר לשימוש נקודתי זה הם ריקודים שבוצעו על ידי זמר הג'אז קאב קאלווי והופיעו בסרטי בטי בופ בשנים 1932–1933, בהן הטכניקה שומשה בעיקר כקו מנחה למיקום הדמויות ולתזמונם.
פליישר השתמש בטכניקה מספר פעמים נוספות כדרך לחקות תנועה אנושית ריאליסטית עבור הדמויות הראשיות בסרט "מסעות גוליבר" (1939) וכן הדמויות האנושיות בסרטו האחרון באורך מלא, Mr. Bug Goes to Town (1941). פליישר יישם את הטכניקה באופן היעיל ביותר בסדרת הסרטים הקצרים "סופרמן" משנות הארבעים, בה הצליח לחקות תנועה מציאותית באופן שלא היה ניתן להשיג בטכניקות הנפשה קונבנציונליות.
לאחר פליישר.
הפטנט המקורי של פליישר פג ב-1934, מה שאיפשר למפיקים וליוצרים להשתמש בטכניקה באופן חופשי. וולט דיסני והאנימטורים שלו השתמשו בטכניקה כחלק מהסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" משנת 1937.
לאון שלזינגר הפקות, שהפיקה את סדרת לוני טונס עבור האחים וורנר, השתמשה מדי פעם ברוטוסקופינג.
סרט האנימציה הסיני הראשון, "Princess Iron Fan" משנת 1941, עשה שימוש נרחב ברוטוסקופינג. הסרט הופק וכן יצא לאקרנים תחת התנאים הקשים של מלחמת סין-יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה.
רבים מן הסרטים שיישמו את הטכניקה היו עיבודים של סיפורי עם או שירים, כגון הסרט הרוסי "הלילה שלפני חג המולד" . רק בתחילת שנות ה-60, לאחר ההפשרה של חרושצ'וב, החלו אנימטורים רוסים לחקור אסתטיקות שונות של אנימציה.
יוצרי הסרט "צוללת צהובה" של הביטלס השתמשו ברוטוסקופינג בסצנת השיר "Lucy in the Sky with Diamonds". הבמאי מרטין סקורסזה השתמש בטכניקה כדי למחוק גוש גדול של קוקאין שניגר מאפו של ניל יאנג בסרט ההופעה "הואלס האחרון".
ראלף בקשי השתמש לראשונה ברוטוסקופינג כדי לסיים את סצנות הקרב בסרטו "קוסמים" (1977) לאחר שאולפני 20th Century Fox סירבו להעניק לו תוספת תקציב בגובה 50 אלף דולר. מאז השתמש בקשי בטכניקה בסרטים "שר הטבעות" (1978), "אמריקן פופ" (1981), "אש וקרח" (1983) ו"עולם מגניב" (1992).