חידוני התנ"ך של צה"ל התקיימו גם בשנות ה-80, הפעם באמצע הקיץ בסביבות ט"ו באב. בתקופה זאת השתתפו בחידוני התנ"ך של צה"ל משתתפים רבים מחידון התנ"ך העולמי לנוער והזוכים היו לרוב חתני תנ"ך עולמיים לנוער, בהם נריה פנחס (1984, חתן לנוער ב-1980), יואב שלוסברג (1988, חתן לנוער ב-1986) ויחזקאל שץ (1990, חתן לנוער ב-1987).
חידון התנ"ך לנוער.
בשנת 1963 הוחל בקיום חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי ביום העצמאות. חומר הלימוד לחידון התנ"ך לנוער כולל לרוב למעלה מ-400 פרקים, מתוך 929 הפרקים שבתנ"ך. רשימת הפרקים מוחלפת בכל 3 שנים.
החל משנת תש"ע (2010), חידון התנ"ך הארצי לנוער נערך במתכונת חדשה, לפיה מתמודדים בחידון תלמידים מזרם החינוך הממלכתי ומזרם החינוך הממלכתי - דתי בנפרד. זאת כדי לעודד תלמידי בתי ספר ממלכתיים להשתתף בחידון. מאותה שנה, ארבעת נציגי מדינת ישראל לחידון העולמי היו שניים מהחינוך הממלכתי ושניים מהחינוך הממלכתי דתי.
סורה
סוּרָה (בערבית: سُورَة. ברבים: سُوَر, סֻוַר) היא מילה בשפה הערבית שמשמעותה "פרק". יש המייחסים את המילה "סורה" למילים שונות בשפה העברית, כגון "בשורה" או "שורה". המילה בדרך כלל מתייחסת ל-114 הסורות אשר מרכיבות את הקוראן.
סורות הקוראן ערוכות לפי אורכן, מן הסורות הארוכות ביותר (סורת "הפרה" שאורכה 286 פסוקים) ועד לסורות קצרות שאורכן פסוקים מועטים. פסוק נקרא "איה" (פירוש המילה בערבית: "אות", "סימן") וברבים "אַיאַת". "איה" פירושו כל סימן לקיומו של אלוהים. הקוראן כולו מורכב מ-6235 איאת. הספירה הכוללת של איאת עשויה להשתנות. לפעמים זה תלוי בספירה של ה"בסמלה" ("בשם האלוהים") או לא. אם נספור את ה"בסמלה" נקבל יותר איאת.
עם זאת, יש כמה חריגות מכלל זה כפי שאפשר לראות בהמשך. הסורה הראשונה היא סורת הפתיחה - "סורת אל-פַאתִחַה", בת שבעה פסוקים - תפילה קצרה לאללה. סדר זה אינו תואם את סדר התגלות הסורות לנביא מוחמד.
הסורות מחולקות לסורות שנתגלו במכה, והן הראשונות בהתגלותן, ולרוב הקצרות יותר, ומכילות במיוחד את חזיונות הנביא, ועיקרי אמונה; ולסורות שנתגלו באל-מדינה, והן מאוחרות יותר, ארוכות יותר, ומכילות הוראות מעשיות, חוקים ומצוות. למעשה מתייחסת החלוקה לסורות שנתקבלו לפני ההג'רה, כלומר כשהיה מוחמד במכה, ולאלו שנתנו אחריה, עת שהה מוחמד רוב הזמן באל-מדינה. כך, סורות שקיבל מוחמד לאחר ההג'רה, גם אם שהה במכה, נחשבות כסורות שנתנו באל-מדינה. בנוסף, לא שוררת תמימות דעים בקרב מפרשי הקוראן השונים לגבי המקום בו ניתנו כמה סורות.
איזופוס
אַיְזוֹפּוֹס או אַיְסוֹפּוֹס (מיוונית: Αἴσωπος; 620 לפנה"ס – 562 לפנה"ס) היה ממשיל משלים יווני.
חייו.
מקום היוולדו לא ידוע בוודאות; גרסאות שונות מציעות את פריגיה, אתונה, סרדיס, תראקיה או מקומות אחרים. בין היתר תואר כמוקיון בעל חטוטרת, מכוער, כבד פה, אך בעל שכל חריף וכישרון הלצה ושנינה.
כוהני דלפי הרגו את איזופוס משום שעלב בדבריו את האורקל שלהם, ששכן במשכן האלים והיה משיב לשאלות של האזרחים הפשוטים. איזופוס אמר שהאורקל מסייע לכוהנים להרוויח ממצוקותיהם של המאמינים הפשוטים. בתגובה הסתירו כוהני דלפי קערת זהב קדושה בין חפציו של איזופוס, האשימו אותו בגנבה, וכעונש זרקו אותו מראש צוק אל המים.
איזופוס הוזכר לראשונה בכתבי ההיסטוריון היווני הרודוטוס מן המאה ה-5 לפנה"ס, אך הרודוטוס אינו מציין את תכונותיו הגופניות (כיעור, חטוטרת וכדומה), ואלו התווספו לדמותו בתקופה מאוחרת בהרבה. הרודוטוס גם אינו מסביר את הסיבות להריגתו, וגם הסבר זה הופיע מאוחר יותר, אצל היסטוריונים רומאים.
משליו.
במשך דורות רבים נלמדו משליו של איזופוס, שהשתמש בדמויות של אדם וחיה בצורה אלגורית. כמו האפוסים של הומרוס, גם משלי איזופוס עברו במשך שנים רבות מפה לאוזן, עד שבערך בשנת 300 לפנה"ס הם תועדו בכתב. בתקופה ההלניסטית נלמדו משליו בבתי הספר, ופילוסופים השתמשו בהם להבהרת טיעוניהם. אף חז"ל עשו בהם שימוש (למשל רבי יהושע בן חנניה במשל האריה והחסידה). משליו הם מקור למטבעות לשון רבים, כגון "ענבים חמוצים" (ראו השועל והענבים). משלי איזופוס תורגמו לשפות רבות.
מחברים רבים הלכו בעקבותיו של איזופוס, ובהם המשורר וממשיל המשלים הנודע ז'אן דה לה פונטן (1621–1695).
ממשליו הידועים של איזופוס:
דייב ברובק
דייוויד וורן "דייב" ברובק (באנגלית: David Warren "Dave" Brubeck; 6 בדצמבר 1920 – 5 בדצמבר 2012) היה פסנתרן ג'אז אמריקאי שהלחין שורה של סטנדרטי-ג'אז, בהם "In Your Own Sweet Way" ,"The Duke".
סגנונו של ברובק הושפע הן מהנגינה הקלאסית שניגנה אמו, והן מיכולות האלתור שלו. ברבים מקטעי הנגינה שלו נעשה שימוש במקצבים בלתי שגרתיים.
ביוגרפיה.
אמו של ברובק למדה נגינה בפסנתר באנגליה והתעתדה להיות פסנתרנית קונצרטים. היא לימדה נגינת פסנתר בביתה כהשלמת הכנסה. ברובק לא התעניין בלמידה על פי שיטה כלשהי, אלא העדיף ליצור את מנגינותיו בעצמו, וכך נמנע מלימוד קריאת תווים. כשאחד ממוריו במכללה גילה שברובק אינו יודע לקרוא תווים, הוא כמעט סולק מלימודיו. כמה ממוריו יצאו חוצץ נגד החלטה זו בזכות יכולות ההרמוניה והקונטרפונקט של ברובק, אך בית הספר חשש מיצירת שערורייה. לבסוף, הסכימה הנהלת המכללה לתת לברובק לסיים את לימודיו, אך ורק בתנאי שיתחייב שלא ילמד נגינה בפסנתר לעולם.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה ב-1942, התגייס ברובק לצבא ושירת בארמייה השלישית של ג'ורג' פטון. הוא שוחרר מהשתתפות בקרב על הבליטה (1945-1944) לאחר שהתנדב לנגן על פסנתר בהופעות לפני החיילים. הצלחתו הייתה כה גדולה עד שנתבקש להקים הרכב מוזיקלי. הוא גיבש במהירות הרכב מוזיקלי ונעשה מקובל וייחודי בעת ובעונה אחת. הוא חזר למכללה אחרי ששירת כמעט 4 שנים בצבא, והפעם למד אצל דריוס מיו, שעודד אותו ללמוד פוגה ותזמור אך לא נגינה קלאסית בפסנתר. (עם זאת, רוב מבקרי המוזיקה רואים בברובק פסנתרן קלאסי המנגן ג'אז).
לאחר שסיים את לימודיו תחת מיו, הקים ברובק הרכב מוזיקלי של שמינייה שכללה את קל צ'יידר ופול דזמונד. השמינייה הייתה ניסיונית במיוחד, הקליטה מספר קטעים, והשיגה מספר קטן של הופעות. מעט מאוכזב מכישלונה של השמינייה, ברובק הקים שלישייה עם שניים מחברי השמינייה, ללא דזמונד, שהופיע לבדו, ובילה מספר שנים בנגינה של סטנדרטי ג'אז בלבד. לאחר מספר שנים הקים ברובק את רביעית דייב ברובק, שהייתה מורכבת מג'ו דודג' בתופים, בוב בטס בבס, פול דזמונד בסקסופון, ודייב ברובק בפסנתר.
באמצע שנות ה-50 הוחלפו בטס ודודג' ביוג'ין רייט וג'ו מורלו. בגלל מוצאו של יוג'ין רייט כאפריקאי-אמריקאי, ביטל ברובק הופעות רבות כיוון שבעלי המועדון ששכרו אותו רצו שיביא בסיסט אחר. הוא ביטל גם הופעה בטלוויזיה כשגילה שההפקה התכוונה שלא לכוון את המצלמה אל רייט. ב-1959 הוציאה הרביעייה את התקליט "Time Out". כיוון שהאלבום הכיל רק מנגינות מקוריות, וכמעט אף אחת מהן לא במקצב מקובל, היה לחברת התקליטים ספק בקשר להוצאתו לשוק. אף על פי כן, לאחר שחרורו, התקליט הגיע במהירות לדרגת תקליט פלטינה.
עמיתו, של ברובק, סקסופוניסט האלט פול דזמונד, הלחין את מה שנחשב לקטע המפורסם ביותר של הרביעייה, "Take Five" (שמשקלו חמישה רבעים), שנהפך לקלאסיקת ג'אז. היצירה נכללה באלבום "Time Out" שיצא ב-1959. היצירה ידועה במקצב הלא רגיל שלה, ובסולו הסקסופון הידוע בה. היא נהפכה לאחת מיצירות הג'אז הראשונות שכבשה את לב המיינסטרים - והגיעה עד למקום החמישי בדירוג הסינגלים של "בילבורד". ברובק התנסה במקצבים שונים רב שנות יצירתו. בין השאר הקליט את "Pick Up Sticks" במשקל שישה רבעים, "Unsquare Dance" בשבעה רבעים, ואת "Blue Rondo A La Turk" בתשע שמיניות. ניסיונות אלו החלו בניסיון להלחין מנגינות למקצבים משונים שהפיקו מכונות שונות בסביבת חוות הבקר של הוריו בעיירה קטנה במערב ארצות הברית. "Blue Rondo A La Turk" הוא משחק על "Rondo alla Turca" של מוצארט, ומשקל התשע שמיניות של המוזיקה המסורתית של טורקיה, המדינה בה הופיעה הלהקה כשנכתב הקטע.
הרביעייה התפרקה ב-1967. ברובק המשיך לנגן עם דזמונד ואז החל להקליט עם ג'רי מאליגן. דזמונד נפטר ב-1977 והוריש את כל רכושו, כולל תמלוגים נכבדים על "Take Five" לצלב האדום האמריקאי. מאליגן וברובק ניגנו יחד במשך שש שנים, שלאחריהם הקים ברובק להקה אחרת עם ג'רי ברגונזי בסקסופון, ושלושה מבניו: דן, דריוס, וכריס, בתופים, בס וקלידים. ברובק המשיך לכתוב יצירות חדשות, ביניהן תזמורים ויצירות לבלט, והופיע בכ-80 ערים מדי שנה, בדרך כלל 20 מהן באירופה באביב. בשנים האחרונות הרביעייה שלו כללה את סקסופוניסט האלט בובי מיליטלו, הבסיסט אלק דנקוורת' (שהחליף את ג'ק סיקס), והמתופף רנדי ג'ונס.
דייב ברובק נפטר ב-5 בדצמבר 2012 כתוצאה מהתקף לב, יום לפני יום הולדתו ה-92.
אמיל יאנינגס
אמיל יאנינגס (בגרמנית: Emil Jannings; ) היה שחקן קולנוע גרמני, האדם הראשון שזכה בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר. יאנינגס התפרסם בזכות הופעתו בסרטים אילמים הוליוודיים רבים, והיה שחקן מפורסם גם בימי המשטר הנאצי. הופעתו בסרטי תעמולה נאציים הביאה להחרמתו ולקץ הקריירה שלו לאחר מלחמת העולם השנייה.
תולדות חייו.
יאנינגס נולד בשווייץ לאם שהייתה גרמניה אתנית ילידת רוסיה ואב אמריקאי. בנעוריו עברה משפחתו לגרמניה והוא הופיע כשחקן תיאטרון בלייפציג ובברמן ולאחר מלחמת העולם הראשונה בלהקת התיאטרון של מקס ריינהרדט בברלין.