לצוצלת זנב ארוך, היא צנומה, ואורכה כ-25–30 סנטימטר. גבה, כנפיה וזנבה בעלי צבע חום-אדמדם וכנפיה כחולות-אפורות. ראשה וחלקיה התחתונים ורדרדים ונוטים ללבן בבטן התחתונה. הצוואר מעוטר בנקודות שחורות והוא בגוון חום חימר אדמדם, הרגליים אדומות. הזכרים והנקבות בעלי מראה זהה. הצעירים אפרפרים ובעלי פחות נקודות בצוואר.
הצוצלות אוכלות גרעינים, זרעים, צמחים אחרים וחרקים זעירים. הן נוטות לשהות זמן רב על הקרקע וניתן למוצאן בערבות ושטחים מעובדים. בדומה ליונים אחרות ממשפחת היוניים, הצוצלות אינן מרבות לחיות בלהקות ולרוב הן בודדות או חיות בזוגות. זמן קצר לפני הקינון, מבצע הזכר מעופים כלפי מעלה ודאייה ספירלית כלפי מטה במטרה לחזר אחר הנקבה. הצוצלת מקננת בין 3–5 פעמים בשנה, בכל מקום כמעט כל עוד הוא מוגן מרוחות, גשמים ישירים, טורפים וסכנות אחרות. הקן נבנה על ידי שני בני הזוג מזרדים וענפים דקים יותר במרכז. בניית הקן נמשכת מספר ימים ומייד לאחר השלמתו, יושבת הנקבה בקן לצורך הטלת הביצים. הנקבה מטילה שתי ביצים לבנות בהפרש של יום אחת מהשנייה. הדגירה מתבצעת על ידי שני בני הזוג והיא נמשכת 14 ימים, אך לרוב דוגרת הנקבה יותר מהזכר והוא מחליף אותה על מנת שתאכל למשך מספר שעות, בדרך כלל בשעות הצהריים.
הגוזלים הבוקעים מן הביצים עוטים פלומת נוצות צהובה ועיניהם עצומות. בגיל 6 ימים הם פוקחים את עיניהם ואוכלים מזון מתוך הזפק של הוריהם. בששת הימים הראשונים לחייהם, מאכילים אותם הוריהם בחלב יונים שהוריהם מחדירים להם לתוך הלוע במקורם. בגיל 16 ימים עוזבים הגוזלים את הקן, אך יכולת התעופה שלהם מגיעה לשיאה בגיל 20 ימים. במשך מספר ימים נוספים שוהים הגוזלים בקרבת הוריהם, עד שנפרדים מהם. לבגרות מגיעה הצוצלת בגיל חודשיים בערך.
מקובל כי מקור הצוצלות בארץ ישראל הוא בפרטים שהובאו על ידי המוסלמים למסגדיהם מאפריקה, לקישוט ולהנאה מקול המייתה, ולמעשה נחשבת כמין פולש – העוף הפולש הראשון בארץ ישראל.
זברת גרבי
זברת גְּרֶבִי (שם מדעי: "Equus grevyi") היא מין בסוג סוס. זברת גרבי היא הזברה הגדולה ביותר. היא חיה חיי בר בקניה ובאתיופיה. בהשוואה למיני זברה אחרים, היא גבוהה, אוזניה גדולות והפסים המכסים אותה צרים יותר. היא קרויה על שמו של ז'יל גרווי, נשיא צרפת שקיבל בשנות השמונים של המאה ה-19 זברה ממין זה מהאימפריה האתיופית. זברת גרבי שונה מיתר הזברות בכך שהיא בעלת מאפיינים פרימיטיביים והתנהגות ייחודית. היא דומה יותר לחמור, בעוד שיתר מיני הזברה דומים יותר לסוס. בישראל אפשר לראות פרט אחד בספארי ברמת גן.
מאפיינים פיזיים.
אורכה של זברת גרבי מראשה עד לזנבה 2.5–3 מטרים, מתוכם 38–75 ס"מ מוקדשים לזנב. גובהה בכתף 1.25–1.6 מ'. משקלם של הזכרים נע בין 380 ל-450 ק"ג, ושל הנקבות נע בין 350 ל-400 ק"ג. הפסים המכסים את גופה צרים וצפופים. הם נמשכים גם על צווארה ועד לפרסות. פסים אלו מסייעים בבריחה מטורפים המאיימים עליה. בטנה של זברת גרבי, כמו גם בסיס הזנב, צבועים בלבן ללא פסים. אוזניה גדולות ומעוגלות. ראשה גדול, ארוך וצר, בדומה לזה של הפרד. רעמת הזברה גבוהה וסמורה. רעמתם של הפרטים הצעירים משתרעת לאורך כל הגב.
התנהגות ותזונה.
זברת גרבי דומה לחמור מכמה בחינות. מבחינה התנהגותית, למשל, המבנה החברתי של זברות גרבי מאופיין בהתארגנות בקבוצות קטנות של פרטים בוגרים המקובצים למשכי זמן קצרים של כמה חודשים. הזכרים הבוגרים מבלים את מרבית זמנם בגפם בטריטוריות שגודלן 2.7–10.2 קמ"ר, שהן מהטריטוריות הגדולות ביותר של בעלי חיים צמחוניים. עם זאת, נצפו גם עדרים של זכרים "רווקים".
הטריטוריות מסומנות באמצעות ערימות גללים. בשונה ממינים אחרים, זכרי זברת גרבי לא מגלים התנהגות טריטוריאלית כלפי זכרים אחרים הנמצאים בטריטוריה שלהם, אולם ראוי לציין שנקבות הנמצאות בתוך טריטוריה מסוימת יזדווגו אך ורק עם הזכר החי בטריטוריה זו, בעוד שזכרים הנמצאים בטריטוריה לא להם לא יפריעו להליך. זכרי זברת גרבי נלחמים בינם לבין עצמם על טריטוריה ועל נקבות. במהלך הקרבות הזכרים נוערים, בדומה לסוסים.
זברת גרבי ניזונה בעיקר מעשבים, אולם היא תאכל גם פירות, שיחים וקליפות עץ. היא עשויה לבלות כ-60 אחוזים מיומה באכילה.
רבייה ומצב שימור.
זברות גרבי מגיעות לבגרות מינית בגיל ארבע. תקופת הייחום של הנקבות נמשכת בין יומיים לתשעה ימים, כאשר בין מחזור ייחום למשנהו מפרידים 19–33 ימים. תקופת ההריון של זברת גרבי נמשכת 350–400 ימים, שבסופם (אוגוסט–ספטמבר באופן טיפוסי, אולם לידה תיתכן בכל שלב בשנה) ממליטה הנקבה עַיִר יחיד. העיר יעמוד על רגליו לאחר 6–14 דק' מרגע לידתו. כעבור חצי שעה יצליח ללכת, וזמן קצר אחר כך הוא יוכל לרוץ למרחקים קצרים. העיר ייגמל מיניקה לאחר 275 ימים לערך. לאחר הלידה, העיר עלול להתבלבל בזיהוי אימו, ולכן האימהות מגלות אגרסיביות רבה כלפי נקבות אחרות הנמצאות באזור בזמנים הקריטיים המדוברים.
תוחלת חייה של זברת גרבי בבר עשויה להגיע ל-18 שנים, בעוד שבשִׁבְיָה הגיעו זברות גרבי לגיל 30.
זברת גרבי נחשבת למין בסכנת הכחדה, במידת מה בשל ציד הנועד לניצול עורה של הזברה. בנוסף, הזברה סובלת מהרס של בתי גידול בהם היא חיה, הפרעות של האדם (במקווי מים למשל), ואף נאלצת לעמוד בתחרות עם חיות מרעה מבויתות. מספרן של זברות גרבי החיות בבר נאמד בכ-6,000 פרטים, ובצד זאת – זברות גרבי נפוצות גם בשִׁבְיָה ובגני חיות.
החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון
החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון, הידועה יותר בקיצור חד"ש (בערבית: الجبهة الديمقراطية للسلام والمساواة, תעתיק מדויק: אלג'בהה אלדימקראטיה ללסלאם ואלמסאואה' לרוב נקראת בקיצור אלג'בהה, כלומר "החזית") היא תנועה של ארגוני שמאל ושמאל רדיקלי בישראל, המהווה רשימה וסיעה סוציאליסטית בישראל, ומתמודדת כרשימה לכנסת מאז הבחירות לכנסת התשיעית. חד"ש מגדירה את עצמה כרשימה יהודית-ערבית והיא הרשימה היחידה בכנסת שאינה מגדירה את עצמה לאומית או דתית.
חד"ש דוגלת בפינוי כל ההתנחלויות הישראליות בשטחים שנכבשו ב-1967, הקמת מדינה פלסטינית לצד ישראל ושוויון זכויות לאזרחי ישראל הערבים. חד"ש תומכת במשא ומתן לשלום ולא בנסיגות חד-צדדיות. התנועה דוגלת בצדק חברתי, בסוציאליזם ובשוויון מגדרי. בכך, התנועה גם מאמינה בצדק סביבתי כהגדרתה, ודוגלת בקשר שבין סביבה ירוקה-בריאה וחברה שוויונית. חד"ש מורכבת מתנועות ומזרמים שונים והמרכזי בהם הזרם המרקסיסטי-לניניסטי.
הרכב החזית.
המרכיב המרכזי ברשימה הוא המפלגה הקומוניסטית הישראלית, המרכיבים האחרים - ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי (בנק"י), ועד היוזמה הדרוזי והפורום העיראקי. בעבר לקחו חלק בחזית גם תנועות אחרות, ביניהן פלג מהפנתרים השחורים. על פי תקנון חד"ש, כל ארגון אשר מסכים למצע החזית, מוזמן להגיש בקשת הצטרפות לחזית. בקשה כזו יכולה להיות מאושרת על ידי מועצת חד"ש, המורכבת מכ-800 צירים.
מלבד חברות בתנועה אשר לוקחת חלק בחזית, לא קיים תהליך רשמי אשר מאפשר להתפקד כחבר בחד"ש (מלבד בסניפים מסוימים אשר בחרו מיוזמתם לקיים מפקד סניף). עם זאת, כל אדם אשר תומך במצעה של חד"ש מוזמן להיות פעיל בה, להיות ציר בוועידה ובמועצה שלה מטעם הסניף המקומי ולקחת בה כל תפקיד רשמי.
מצע חד"ש.
מצע החזית הושתת בעבר על 9 סעיפים מרכזיים. אשר נקראו בין פעילי חד"ש "תשע הנקודות של החזית". בעת בחירות 2020, המצע פורט ל-12 סעיפים עיקריים.
היסטוריה.
חד"ש הוקמה על ידי רק"ח (כיום – מק"י) בשנת 1977 לקראת הבחירות לכנסת התשיעית, לאחר שהחליטה להתמודד ברשימה משותפת יחדיו עם הפנתרים השחורים, שמאל סוציאליסטי ישראלי וחוגי שמאל לא-קומוניסטים נוספים. הקמת חד"ש באה לאחר שני אירועים חשובים בישראל. האחד, יום האדמה והשני, הקמת חזית נצרת הדמוקרטית וזכייתו של תאופיק זיאד בתפקיד ראש עיריית נצרת. מטרת הקמת הרשימה הייתה להרחיב את בסיס התמיכה של רק"ח בקהלים שלא היו מעוניינים להצטרף למפלגה, כמו כן בהקמתה רק"ח נטשה את ההתנגדות המסורתית שלה לפוליטיקה מבוססת על השתייכות חמולתית וחד"ש כללה בין חבריה נכבדי חמולות שתמכו ברשימה.
חד"ש, בחודשים הראשונים להקמתה, התנגדה להסכמי קמפ דייוויד ולהסכם השלום בין ישראל למצרים מתוך ראייה שהסכמים אלו משרתים את ה"אימפריאליזם האמריקאי" ופוגעים בזכויות הפלסטינים, מסיבה זו סיעת חד"ש הצטרפה לימין הרדיקלי והצביעה נגד הסכמים אלו כשהם הובאו לאישור הכנסת.
בבחירות לכנסת השלוש עשרה (1992) זכתה חד"ש בשלושה מנדטים, ותמכה בממשלה בראשות יצחק רבין. ואחרי חתימת הסכמי אוסלו, כאשר פרשה ש"ס מהממשלה, הרימו חברי הכנסת של חד"ש את ידם בעד הממשלה בכל הצעות האי-אמון שבהן יכלה ליפול.
בבחירות לכנסת הארבע עשרה (1996) התמודדה ברשימה משותפת עם בל"ד שזכתה להצלחה יחסית כשגרפה חמישה מנדטים, מהם שלושה לחד"ש. האיחוד לא החזיק זמן רב, ובבחירות לכנסת החמש עשרה חזרה חד"ש להתמודד לבדה.
בבחירות לכנסת השש עשרה (2003) התמודדה ברשימה משותפת של חד"ש ותע"ל בראשות מוחמד ברכה. בבחירות אלו זכתה הרשימה המשותפת ב-3 מנדטים. המועמד היהודי המרכזי של חד"ש דב חנין נדחק בעקבות שיתוף הפעולה עם תע"ל למקום הרביעי ולא נכנס לכנסת, דבר שיחד עם פרישתה של תמר גוז'נסקי מהכנסת גרם לכך שלראשונה מאז הקמת המדינה - לא היו חברים יהודים בסיעת חד"ש (על גלגוליה השונים).