לביא החלה את דרכה העיתונאית ברשת האמריקאית ABC News בשנת 1994 כתחקירנית עבור הסדרה "המאה ה-20" בהנחייתו של פיטר ג'נינגס. בסוף שנות ה-90 קודמה לעורכת חדשות חוץ ראשית עבור שידורי הבוקר של הערוץ והוצבה בלונדון בין השנים 2003-2000. בתפקידה זה הפיקה וערכה שידורים מיוחדים ממלחמת אפגניסטן כמו גם מהמלחמה בעיראק, הפיקה ספיישל מספינת המלחמה האמריקאית "האנטרפרייז" בשובה מהמזרח התיכון לנורפוק שבווירג'יניה, כמו גם שידרה עם צות אי בי סי ראשונה מן השטח בתיכרית שבעיראק יום לאחר תפיסתו של סדאם חוסיין.
לביא הייתה חלק מצוות הפקה מיוחד ששידר 90 שעות ברצף בזמן ולאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001. בהפקה זו הייתה חלק מצוות מפיקים זוכי פרס אמי האמריקאי לחדשות ודוקומנטציה בשנת 2001.
בשנת 2003 שבה לביא מלונדון לניו יורק כעורכת וכבמאית במחלקה הדוקומנטרית של ABC News. בתפקידה זה הפיקה מספר שעות דוקומנטריות עבור הערוץ, ביניהן "ישו, מרי ודה וינצ'י" ו"טסונאמי - גל ההרס" עבורו הייתה מועמדת לפרס אמי בשנת 2005.
Sky News.
בשנת 2006 חזרה לביא לישראל והתמנתה כעורכת ראשית לענייני המזרח התיכון עבור רשת החדשות הבריטית Sky News בין השנים 2006 - 2011. בתפקידה זה הפיקה וערכה ספיישל מעיראק בשנת 2007 לציון ארבע שנים של נוכחות בריטית צבאית בבצרה, נשלחה לארצות הברית כדי להפיק ולערוך ספיישל בחירות ארצות הברית 2008. לביא גם נשלחה להנחות צוות כתבים במומבאי שבהודו לאחר התקפת הטרור ב-2008. עבור סיקור זה היה הצוות מועמד לפרס הבאפט"א הבריטי לחדשות ודוקומנטציה.
ספרה "מפיקת מלחמות" יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים באפריל 2011. בספר מספרת יעל על 15 שנות עבודתה ברשת החדשות האמריקאית ABC News לאורך ה-9/11 וכיצד התקשורת האמריקאית בזמנו סיקרה את התהליך שהוביל את ממשל ארה״ב למלחמת עיראק ב-2003
בנובמבר 2011 מונתה לביא כמפיקה ראשית אחראית על הקמת מחלקת הווידאו של אתר עיתון "הארץ". במסגרת עבודתה גם פרסמה מספר מאמרים בנושא דיווח שטח בעיתות מלחמה, מאמרי מוסף כמו גם מאמרי דעה.
סרטים.
בספטמבר 2013 שודר סרטה ״האם ניצחנו״ בשידורי רשת ערוץ 2 - הסרט בבימויה עסק בנרטיב מלחמת יום הכיפורים מן הצד המצרי במלאת 40 שנה למלחמה, וצולם כולו בקהיר ובאלכסנדריה.
באוקטובר 2017 שודר סרטה ״למה לא אמרת לי״ בערוץ השידור הוט שמונה. בסרט לביא יוצאת למסע בעקבות חייו הסוערים של אביה, מילדותו בגרמניה, עליה סירב לדבר, דרך מערכת יחסיו הסוערת עם אמה שושיק שני, ונשים אחרות, בניסיון להבין את הכוח המניע מאחורי "הקטר", שלמרות אהבתם של כה רבים אליו, תמיד חיפש עוד.
בשנת 2022 זכתה לביא במענק קרן רבינוביץ עבור פיתוח הסרט ״ לאן נעלם ג׳ורג׳ חליל״.
הגשה.
בין יולי 2013 ליוני 2017 הגישה לביא מהדורת חדשות בוקר יומית כמו גם מהדורות מיוחדות עבור הערוץ האנגלי איי-24 i24news.
לביא דוברת עברית, אנגלית וגרמנית. נשואה לעודד טורי ומתגוררת בתל אביב.
החל משנת 2014 מרצה לביא בבית ספר סמי עופר לתקשורת, במרכז הבינתחומי, בנושא אתיקה תקשורתית בעידן הדיגיטלי. בשנת 2021 החלה להרצות בנושא אתיקה תקשורתית ב.
במעלה
"בַּמַּעֲלֶה" היה עיתון תנועת הנוער העובד. ההחלטה על יסודו נתקבלה במועצת התנועה בירושלים בה' באב תרפ"ה והוא נוסד בשנת תרפ"ו-1925. בשנת 1959, עם איחוד התנועות, הפך לעיתון הנוער העובד והלומד. בתחילה יצא כדו-שבועון אולם בשנות השבעים הפך לירחון. עקב קשיים כספיים הוא פסק מלהופיע בין השנים 1975–1978, ולאחר מכן פעל עד שנת 1996.
העיתון היה אחד מעיתוני הנוער העבריים הראשונים, וייחודיותו בכך שהוא נכתב ברובו על ידי בני הנוער עצמם, נערך ונמכר על ידי בני הנוער. העיתון שימש ככלי חינוכי חשוב של תנועת הנוער העובד, להפצת ערכיה בקרב בני הנוער, ואף כיצירה מקורית של הנוער עצמו. העיתון שנכתב על ידי חניכים ממגוון החטיבות ואופני הפעילות של התנועה גם שימש ככלי מאחד בתנועה לבני נוער מרקעים שונים, מן העיר המושב והקיבוץ. תפקיד נוסף שנטל על עצמו העיתון היה לחשוף את בני הנוער חברי התנועה שנשרו מלימודיהם לתרבות פועלית, לסוגיות אקטואליות ולנעשה בשדה הספרות העברית - כל זאת ערוך באופן המתאים לבני נוער. בין המדורים הקבועים בעיתון בשנותיו הראשונות היו מדור ספרות, הבה נשירה (שיר עם תווים), מדור לידיעת הארץ, מדור "הידעת?", מדור ההכשרה של ההגנה "ללמד בני יהודה קשת", ומדורים המוקדשים ל"דברי החברים".
דוד כהן טיפח מאוד מפעל זה והיה חולק מניסיונו העיתונאי לעורכים, מסייע בעריכה ואף מצרף מכתבים אישיים לכותבים שנשלחו אליהם בלווית העיתונים הראשונים שיצאו מהדפוס - טרם הופץ הגיליון. כהן אף היה כותב בעיתון, לרוב במגוון שמות בדויים ומפרסם טורי דעה וסיפורי אגדה.
בין השאר שימש העיתון בתחילתו כמענה אידאולוגי לתעמולת השמאל הרדיקלי - הלא-ציוני בארץ ישראל, שניסה לפגוע בפעילות התנועה ולגייס את חבריה. כותרתו "במעלה" מתקשרת הן עם העלייה העברית והציונות, והן עם תפיסת ההגשמה כ"עליה שלב אחר שלב" ולא כ"מהפכה" חד פעמית נוסח המהפכה הקומוניסטית ברוסיה.
העיתון היה מודפס בקואופרטיב דפוס אחדות, שפועליו הסכימו לקבל את שכר העבודה באופן רטרואקטיבי לאחר מכירת העיתון - משום הדלות התקציבית בה עמדה התנועה. עם איחוד הנוער העובד עם "התנועה המאוחדת" נכלל עיתון תנועה זו "ניבים" שנערך על ידי משה שלו בתוך במעלה.
בין עורכי העיתון בתקופות השונות נמנו: אברהם ברוידס (העורך הראשון), משה בן אלול, דב מיזל, משה מוסנזון, אורי סלע (1950), משה (מושקה) שלו, עמוס כרמל (1959–1960), מרדכי נאור (1961-1960). התנועה הוציאה גם עיתון לגיל הצעיר בעריכת יוסי יזרעאלי.
בין הכותבים, שרבים מהם פרסמו בעיתון זה את שיריהם הראשונים: אברהם ברוידס - משורר הנוער העובד, זרובבל גלעד, שלמה אבן-שושן, אסתר קל, דבורה עומר, אורי ברנשטיין. המלחין דוד זהבי פרסם את תווי הלחן שלו להמנון הפלמ"ח לראשונה בין דפי "במעלה". כן כתב בו מרדכי גילת, לימים כתב תחקירים מוערך.
בשנת 2010 החלה יוזמה להשקתו מחדש של עיתון "במעלה" בפורמט של "עיתון מקוון" באתר הנוער העובד והלומד.
בנוסף יוצא בתנועת הנוער העובד עיתון המחדשים (האיגוד המקצועי לנוער) "חברים" - אף הוא פרי כתיבתם של בני הנוער עצמם.
פרוטין הגדול
גלות (פירושונים)
חוג קומוטטיבי
האגודה לסוכרת נעורים
האגודה לסוכרת נעורים (סוג 1) בישראל היא מוסד ללא כוונת רווח, שהוקם בשנת 1983 על ידי הורים לילדים סוכרתיים מסוג 1 (סוכרת נעורים). האגודה היא שלוחה של קרן המחקר העולמית JDRF, הפועלת למימון וקידום מחקרים פורצי דרך בתחום הטיפול ומציאת המרפא לסוכרת סוג 1. לצורך מציאת המרפא למחלה נדרש מחקר, והאגודה פועלת מזה עשרות שנים לקידום ולעידוד המחקר בישראל, באמצעות גיוס כספים למטרה זו.
לצד קידום המחקר, פועלת האגודה לשיפור חייהם של סוכרתיים מסוג 1, תוך חתירה לזיהוי והבנת צורכי הקהילה, וקידום מענה הולם לצרכים אלו. האגודה פועלת לקידום זכויות הסוכרתיים מול גופים ממשלתיים וציבוריים, סנגור וסיוע במיצוי זכויות, תמיכה וליווי לסוכרתיים ולבני משפחותיהם, הנגשת מידע ועוד. כמו כן, האגודה מפעילה מגוון פרויקטים למתן כלים להתמודדות עם המחלה בחיי היום-יום וכן להעלאת המודעות למחלה בקרב הציבור.
כיום, מונה העמותה אלפי חברים ומתנדבים רבים, המסייעים לאגודה לקדם את מטרותיה. כמו כן, לאגודה ועד מנהל, אשר נציגיו הם סוכרתיים בוגרים והורים לילדים סוכרתיים, הפועלים בהתנדבות לשיפור חייהם של סוכרתיים מסוג 1 בישראל ולהעלאת המודעות למחלה בקרב הציבור.
סוכרת נעורים.
סוכרת נעורים הנה מחלה כרונית שאינה ניתנת לריפוי. היא מתפרצת כאשר מערכת החיסון של הגוף תוקפת את תאי הבטא בלבלב, שמייצרים אינסולין ומביאה להרס מוחלט שלהם. כתוצאה מכך הגוף מפסיק להפריש את ההורמון אינסולין והסוכר (גלוקוז) נותר בדם ואינו נכנס לתאים.
חיי הסוכרתיים תלויים בהזרקת אינסולין מספר פעמים ביום, לכל משך חייהם. מכיוון שטרם נמצא לה מרפא, סוכרת מסוג 1 מחייבת את החולים בה להתמודדות קיומית יום-יומית. סוכרתיים מסוג 1 מנהלים מרדף הישרדותי יום-יומי אחר ערכי הסוכר ואיזונם. הם נאבקים מדי יום, כדי להימנע ממצבי חוסר איזון של היפוגליקמיה (מחסור בסוכר בדם) והיפרגליקמיה (עודף סוכר בדם) להם השפעה הרת-גורל על חיי הסוכרתי, על תוחלת ואיכות החיים בהווה ובעתיד. חוסר איזון ברמות הסוכר גורם בטווח הארוך למגוון סיבוכים אפשריים: ליקויי ראייה ועיוורון, פגיעה בכלי דם, קטיעת גפיים, סיכון גבוה להתקפי לב כשל כליות (עד צורך בדיאליזה), שבץ מוחי ועוד.
תחומי הפעילות של האגודה לסוכרת נעורים.
קידום מדיניות ואכיפת זכויות.
האגודה פועלת כל העת לקידום זכויותיהם של סוכרתיים בכל קשת הגילאים, במגוון צמתי החיים. זאת, מתוך החשיבות העליונה שאנו רואים ביצירת תנאים אופטימליים לחיים נורמטיביים ובריאים ככל הניתן עבור קהילה זו. עבודתה המאומצת של האגודה לאורך השנים הובילה למספר הישגים משמעותיים, ביניהם: הנגשת טכנולוגיות וטיפולים מתקדמים המאפשרים טיפול ושמירה על איזון הסוכרת בשגרת היום-יום במסגרת סל הבריאות, זכאות לסייעת אישית לכל ילד סוכרתי בגילאים 3-9 במהלך יום הלימודים, זכאות מימון לימודים לתואר אקדמי/מקצועי לסוכרתיים מסוג 1 מעל גיל 18 (שיקום מקצועי בביטוח לאומי), פתיחת האפשרות לשירות משמעותי בהתנדבות בצה"ל, זכויות במשרד התחבורה (טיפול בכל הנוגע לרישיון נהיגה לסוכרתיים) ועוד.
תמיכה וליווי לקהילה.