בשנים 1820–1822 שימש מקינלי כחבר בית הנבחרים של אלבמה. ב-1826 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית, במקומו של הנרי צ'יימברס, שנפטר בעת כהונתו. הוא כיהן כסנאטור עד מרץ 1831. בשנים 1833–1835 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1837 הוא נבחר שוב לסנאט, אך כיהן רק מה-4 במרץ ועד להתפטרותו ב-22 באפריל, כאשר קיבל את מינויו של הנשיא מרטין ואן ביורן במינוי פגרה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, כדי לאייש מושב חדש מתוך שניים בבית המשפט העליון שנוצרו על פי חוק של הקונגרס להגדלת מספר השופטים. ב-25 בספטמבר אותה שנה הוגש מינויו באופן רשמי וב-25 בספטמבר אושר המינוי על ידי הסנאט. מקינלי כיהן על כס השיפוט 14 שנים. הוא גם החזיק בבעלותו עבדים ובמפקד האוכלוסין של 1850 נרשמו בבעלותו 12 עבדים.
מותו.
ג'ון מקינלי נפטר בלואיוויל ב-19 ביולי 1852, בגיל 72. על שמו נקרא יישוב באלבמה. במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי.
מצלמת גוף
מצלמת גוף היא מצלמה מסוג טכנולוגיה לבישה, המשמשת להקלטה, צילום, הסרטה וטכניקות אחרות. למצלמות גוף מגוון שימושים ועיצובים, והשימוש השכיח בהן הוא כחלק מציוד כוחות אכיפת החוק בכלל וכוחות משטרה בפרט. משטרת ישראל מגדירה מצלמת גוף כ"מצלמה הנישאת על גוף השוטר, והמתעדת התרחשויות בתיעוד חזותי וקולי".
שימושים אחרים כוללים צילומים לצורכי פנאי וחברה או ספורט (כולל רכיבה על אופניים), לצד שימושים בתחומי רפואה, בריאות, מסחר, עיתונות, כמו גם פעילויות צבא ומעקב סמוי.
מחקרים מתפתחים על ההשפעה של מצלמות גוף בידי רשויות אכיפת החוק מצביעים על השפעה כלשהי של נוכחות המצלמה על שימוש בכוח ועל אמון הקהילה במשטרה.
מצלמות גוף מתוכננות לרוב לנשיאה באחד משלושה מיקומים: בגו, על קסדה, או על התקן מוגדר במשקפיים. חלק מההמלצות כוללות פונקציות סטרימינג בשידור חי, ואילו אחרות מבוססות על אחסון מקומי.
"המרכז הלאומי למחקר, בדיקה והערכה של צדק פלילי", גוף במכון הלאומי לצדק של מחלקת המשפטים של ארצות הברית, ערך סקר שוק, בדבר מצלמות גוף במטרה לסייע לארגונים ברכישת מצלמת הגוף הטובה ביותר. הסקר דן בפונקציונליות, באופטיקה, יכולות השמע וטכנולוגיות ה-GPS של המכשירים, לצד קטגוריות נוספות. מחירן של מצלמות אלה נע בין כ-200 לכ-2,000 דולר אמריקני.
במצלמות לבישוֹת עושים שימוש משטרות וארגוני אכיפת חוק אחרים במגוון מדינות בעולם. המצלמות נועדו לשפר את האינטראקציה בין המשטרה לציבור. הדור הראשון של מצלמות גוף "מודרניות" לשימוש משטרתי הוצג בבריטניה בסביבות 2005, ומאז 2014 נעשה במצלמות אלה שימוש מסיבי בידי כוחות המשטרה ואכיפת החוק בארצות הברית, בעיקר כדי להגביר את השקיפות ואת האחריות המשטרתית.
בישראל השיקו בשנת 2016 השר לביטחון הפנים גלעד ארדן ומפכ"ל המשטרה רוני אלשיך מיזם למצלמות גוף במשטרת ישראל, במהלכו הוחלט לצייד כ-8,000 שוטרים ושוטרות במצלמות גוף עד 2019. במהלך תקופת ניסיון שתמה בראשית 2017, בוצע מחקר מלווה שבחן את השפעת המצלמות על שוטרים ואזרחים. המחקר הוכיח כי בתחנות משטרה בהן חל פיילוט זה, נרשמה ירידה בת כ-35% בתלונות ציבור. בנוסף, נמצא כי מצלמות הגוף היו כלי משמעותי בשקיפות של פעילות משטרת ישראל, וגורם מרסן של כלל המעורבים בהתחככויות בין שוטרים לאזרחים ובהפחתת אלימות משטרתית.
גריבס
Shackle code
shackle code היא מערכת הצפנה להעברה של מספרים, ששימשה בתקשורת רדיו בשדה הקרב את הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכוחות הביטחון של רודזיה בעבר. לכל אחת מאותיות האלף-בית האנגלי הוקצה ערך מספרי, למספר יכולות להיות מוקצות מספר אותיות. ההקצאה שונתה בתדירות גבוהה והצריכה הפצת קודים מסוכמים לכל צד מראש. כאשר כוח רצה להעביר מסר, הוא שידר "SHACKLE" ואז נאמרה ספרה (או צירוף ספרות) סוף המילה סומנה במילה "UNSHACKLE".
במהלך מלחמת העולם השנייה, הצפנה ופיענוח של הקוד לקחו זמן רב, ולכן לעיתים במהלך הקרב, חיילים שדרו מידע לא מוצפן. כאלטרנטיבה השתמשו גם בדוברי קוד נאוואחו.
פיטר ויויאן דניאל
פיטר ויויאן דניאל (באנגלית: Peter Vivian Daniel; ) היה משפטן אמריקאי, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ראשית חייו.
פיטר דניאל נולד ב"קן העורבים" ("Crow's Nest"), אחוזת מטעים במחוז סטפורד שבווירג'יניה לפרנסס מונקור, בת לאחת מהמשפחות הראשונות של וירג'יניה, ולטרוורס דניאל, בעל אחוזת מטעים, שכיהן במושבים הראשונים של בית הנבחרים של וירג'יניה החל מ-1790. פיטר דניאל נקרא על שם סבו מצד אביו. הוא היה צאצא של ראלי טרוורס, שכיהן פעמיים בבית הנבחרים של וירג'יניה מטעם מחוז לנקסטר עד 1670.
דניאל התחנך על ידי מורים פרטיים בחינוך ביתי עד גיל 18, אז החל את לימודיו בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון). לאחר שנה הוא שב לווירג'יניה כדי ללמוד משפטים בהדרכתו של מושל וירג'יניה והתובע הכללי של ארצות הברית לשעבר אדמונד רנדולף.
קריירה פוליטית ומשפטית בווירג'יניה.
ב-1807 התקבל דניאל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה והחל לעסוק בעריכת דין במגזר הפרטי בפאלמות' הסמוכה לפרדריקסבורג שבווירג'יניה. בנובמבר 1808 הוא היה מעורב בסכסוך עם ג'ון סדון, איש עסקים מפרדריקסבורג, והשניים הסכימו לקיים דו-קרב. מאחר שדו-קרב היה אסור בווירג'יניה, השניים קיימו אותו במרילנד. במהלך הדו-קרב פצע דניאל את סדון והוא עצמו יצא ללא פגע. סדון נפטר מפצעיו זמן קצר לאחר שובו לווירג'יניה.
מקרה זה לא פגע בקריירה של דניאל. ב-1809 הוא נבחר מטעם מחוז סטפורד לבית הנבחרים של וירג'יניה, ולאחר מכן הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת, כך שהוא שירת בתפקיד זה לצד קרוב משפחתו ג'ון מונקור ולאחר מכן לצד ויליאם ברנט. דניאל היה תומך של עקרונות זכויות המדינות כפי שהתבטאו בהחלטות וירג'יניה וקנטקי של 1798, וקידם סוגיות חקלאיות ופירוש קפדני של חוקת ארצות הברית.
ב-1810 עבר דניאל לריצ'מונד וב-1812 בחרו בו עמיתיו לשעבר בבית הנבחרים של וירג'יניה כחבר המועצה המייעצת המדינתית. הוא נבחר מחדש לתפקיד זה ושירת בו עד 1835, שלוש שנים לאחר אימוץ חוקת 1832 של המדינה. במקביל לכהונתו במועצה המייעצת, נבחר דניאל ב-1818 כסגן מושל המדינה. בשנות ה-30 הוא היה חבר ב"ג'ונטו של ריצ'מונד" (Richmond Junto), קבוצה חזקה של חברי הסיעה הג'קסונית במפלגה הדמוקרטית ומחזיקי עבדים, והוא היה תומך נלהב של אנדרו ג'קסון ומרטין ואן ביורן. ב-1830 התמודד דניאל ללא הצלחה על משרת מושל וירג'יניה.
קריירה שיפוטית.
בית המשפט הפדרלי של המחוז המזרחי של וירג'יניה.
ב-16 באפריל 1836 מינה הנשיא אנדרו ג'קסון את דניאל כשופט בבית המשפט הפדרלי של המחוז המזרחי של וירג'יניה, בעקבות קידומו של פיליפ ברבור כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. ב-19 באפריל אישר הסנאט את המינוי. בעת כהונתו על כס השיפוט הוא התנגד לרעיונות שיפוטיים רוחביים.
בית המשפט העליון של ארצות הברית.
ב-26 בפברואר 1841 מינה הנשיא היוצא מרטין ואן ביורן, איש המפלגה הדמוקרטית, את דניאל כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, שוב במקומו של פיליפ ברבור שנפטר. מינויו של דניאל במהלך השבוע האחרון לנשיאותו של ואן ביורן לקראת השבעת הנשיא החדש ויליאם הנרי הריסון מהמפלגה הוויגית ב-4 במרץ, גרם בתחילה להתנגדות הוויגים בסנאט לאישור המינוי. בכל אופן, ב-2 במרץ אישר הסנאט את מינויו של דניאל ברוב גדול של 25 תומכים מול 5 מתנגדים וביום המחרת הוא הושבע לכהונתו. באופן מעשי, שירותו בבית המשפט העליון החל ב-10 בינואר 1842 והסתיים במותו ב-1860.
דניאל היה השופט שהגיש חוות דעת מיעוט בתדירות הרבה ביותר בתקופה בה כיהן רוג'ר טוני כנשיא בית המשפט העליון, כשכמעט שני שלישים מפסקי הדין שהוא כתב היו נגד דעת רוב השופטים, כלומר מבין 74 פסקי הדין שהוא כתב, 50 היו חוות דעת מיעוט. השקפותיו הפוליטיות היו ראקציונריות, ונראה שבהשוואה אליו היו שאר השופטים בעלי דעות מתונות. ניתן לומר שהוא היה התומך חזק ביותר בעבדות מבין כל השופטים באותה תקופה, והוא גם התנגד לכוח שניתן לממשלה הפדרלית. בפסק הדין "פריג נגד פנסילבניה" מ-1842 הוא כתב חוות משלימה שאישרה את תקפותו של חוק העבד הנמלט של 1793.
דניאל גם הצטרף לדעת הרוב בפסק הדין "ג'ונס נגד ואן זנדט" מ-1847 וכתב חוות דעת משלימה עשר שנים לאחר מכן בפסק דין דרד סקוט נגד סנדפורד, בה הוא כתב ש"גזע הכושים האפריקאי מעולם לא הוכר כשייך למשפחת האומות".
בכל שנותיו על כס השיפוט כתב דניאל את פסק דין הרוב המשמעותי היחידי בפסק הדין "חברת גשר הנהר המערבי נגד דיקס" (West River Bridge Co. v. Dix) מ-1848.
חיים אישיים.
ב-1811 לאחר שעבר לריצ'מונד, נשא דניאל לאישה את לוסי, בתו של אדמונד רנדולף. עד למותה ב-1847 נולדו להם בן, פיטר ויויאן דניאל הבן, ושתי בנות, אליזבת ואן. אשתו השנייה, אליזבת הודג'סון האריס, אלמנה ילידת פנסילבניה, איבדה את חייה בנסיבות טרגיות כאשר התלקחו בגדיה מנר דולק. דניאל הוכה ביגון כתוצאה ממותה. בתם מרי נפטרה זמן קצר אחרי אביה, ובנם טרוורס האריך ימים, אך לא נולדו לו ילדים.