הצבא הצלבני הקטן, שלא היה כבול על ידי חיל רגלים איטי יצא ממחנה המצור באנטיוכיה בלילה של ה-8 בפברואר ונע במהירות אל שדה הקרב שנבחר בקפידה באזור גשר הברזל. על פי המקורות הנוצריים הצלבנים בחרו תא שטח צר, שימנע מהצבא המוסלמי לנצל את יתרונו המספרי ולאגף את כוחם הקטן, בין נהר האורונטס לאגם אנטיוכיה. הצלבנים, שכוחם היה מחולק לשישה גדודים, חששו לחייב את כל כוחם להתקפה חזיתית על הצבא המוסלמי העדיף, ולכן שמרו גדוד אחד ככוח עתודה.
הצבאות נפגשו ב-9 בפברואר. עיקר הכוח הצלבני תקף את כוח החלוץ המוסלמי, וכאשר בא הכוח העיקרי של צבא חלב לעזרת חיל החלוץ, גרם הלחץ של הכוחות המוסלמים העדיפים לנסיגה צלבנית. בשלב זה תקף גדוד העתודה הצלבני בפיקודו של בוהמון את המוסלמים מהאגף. ההימור הצלבני השתלם במלואו - בהתקפת פתע מחצו הפרשים הצלבנים את המערך המוסלמי, שברו את רוח אויביהם והביאו אותם לנסיגה מבוהלת משדה הקרב.
שנות שלטון אחרונות.
כניסת הצלבנים אל הזירה הסורית והפעילות הנמרצת של הנסיכויות הצלבניות כנגד האמירויות הסלג'וקיות, ובעיקר התפשטות נסיכות אנטיוכיה, העמידו את רידואן במצב קשה בו הוא נאלץ לתמרן. הוא אימץ אל חיקו את כת החשישיון והפעיל אותם כרוצחים שכירים כנגד מתנגדים מבית ומחוץ. כאשר אטאבג טוגתכין הגיע להוביל את הצבאות המוסלמים בצעדותיהם נגד צידון או טריפולי, הוא עבר ליד דמשק, שם ניסה רידואן להתנקש בו. כאשר פלש בולדווין הראשון מירושלים לדמשק, ביקש טוגתכיןעזרה מרידואן, אולם הלה הסתפק רק בשליחת כוח קטן של 100 פרשים. אירועים אלו ובידודו הפוליטי הולך וגובר החמירו את מצבו הכלכלי של רידואן.
רידואן נפטר ב־10 בדצמבר 1113 בחאלב, לאחר מותו השתוללו קבוצות של אנשי מיליציה חמושים ברחובות חלב, ורבים מתומכיו של רידואן, ובמיוחד חברי מסדר המתנקשים, נרצחו בהאשמה של בגידה ושיתוף פעולה עם הצלבנים. תחת לחץ ההמון והתוהו שיצר מותו של רידואן הועבר השלטון לבנו בן ה-16, אלפ ארסלן, ששלט תחת הפיקוח של האטאבג לולו אל-יאיא . בתחילה פעל אלפ ארסלן על בסיס המדיניות הידידותית לכת החשישיון של אביו, אך תחת לחץ של הסולטן הסלג'וקי ואוכלוסיית חלב, נקט בסדרה של צעדים נמרצים נגד החשישיון והוציא להורג את מנהיגיהם. כך נשלל מאלפ ארסלן בסיס התמיכה היחיד שלו. המצב הפוליטי בתוך חאלב הידרדר כשאלפ ארסלן איבד רסן, הוציא להורג שניים מאחיו שלו, כמה קצינים, כמה משרתים ובהמשך כל מי שנחשד כי הוא עוין לשליט הצעיר. באנרכיה שנוצרה נרצח אלפ ארסלן בשנת 1114, כל הנראה בפקודת האטאבג.
יאן באנינג
יאן באנינג (נולד ב-4 במאי 1954, אלמלו) הוא צלם ואמן הולנדי.
ביוגרפיה.
באנינג נולד בהולנד להורים מהאזור ההולנדי לשעבר בדרום-מזרח אסיה. הוא למד היסטוריה חברתית וכלכלית באוניברסיטת רדבויי ניימכן, ועובד כצלם מאז 1981. נושא מרכזי בגוף העבודות של באנינג הוא כוח המדינה, והוא יוצר סדרות על ההשלכות ארוכות הטווח של המלחמה ועולם הבירוקרטיה הממשלתית.
שורשיו האסיאתיים באים לידי ביטוי בבחירת הנושאים שלו. למשל, נשים אינדונזיות שאולצו לשרת את הצבא היפני במהלך מלחמת העולם השנייה כזונות וכונו נשות הניחומים, או עובדי כפייה לשעבר בדרום מזרח אסיה באותה תקופה תוארו בסדרה ""עקבות מלחמה: ניצולי רכבת בורמה וסומטרה"." חזרתם של קשישים מהולנד בחזרה למולדתם באיי מאלוקו תוארו בסדרה "פולאנג: בחזרה למאלוקו" . השכלתו האקדמית באה לידי ביטוי במחקרים היסטוריים קפדניים שמקדימים כל אחד מהפרויקטים שלו.
MG ZS הוא רכב שטח בתצורת קרוסאובר סאב קומפקט (SUV), המיוצר על ידי היצרנית הסינית סאיק מוטור, תחת מותג הרכב MG.
MG ZS הוא רכב השטח השני שיוצר על ידי SAIC תחת המותג MG, הראשון היה MG GS, הגדול יותר, שהושק באפריל 2015. נכון לשנת 2021 זהו הדגם הנמכר ביותר של המותג MG בשווקים הבינלאומיים. MG ZS מחייה את השם ששימש בעבר דגם המשפחתית ה-MG ZS, שהתבססה על הרובר 45 , ויוצרה בעבר על ידי קבוצת MG Rover, בבריטניה מיולי 2001 עד אפריל 2005.
היסטוריה.
MG ZS הוצג לראשונה בשנת 2016, בתערוכת הרכב בגואנגז'ו בסין. ה-ZS היה המיזם השני של MG Motor לשוק הקרוסאובר / רכב שטח. הוא נועד לשבת מתחת ל-GS הגדול יותר, אך גדול יותר מאשר ה-MG 3 הקטן יותר. ה-ZS הושק לאחר מכן בסין, במרץ 2017.
ה-ZS הושק בתערוכת הרכב בלונדון במאי 2017 עבור בריטניה, והוא נמכר רשמית החל מסוף 2017. ה-ZS הוצג גם בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2017, לצד רכב הקונספט החדש MG E. כדי למנוע בלבול עם MG ZS המקורית, הוכרז כי הרכב ייקרא XS בבריטניה, אולם שינוי שם זה בוטל זמן קצר לאחר השקתו במדינה.
ה-ZS הושק באוסטרליה בנובמבר 2017. החל מהשקה זו, הוא הגיע בשתי גרסאות, עם רמת גימור Soul ו-Essence. רמת הגימור הבסיסית Core הושקה בשנת 2018. אפשרויות המנוע היו מנוע 1.5 ליטר המפיק 84 כ"ס, ומנוע עם יחידת טורבו המפיק 82 כ"ס.
בשנת 2019 נחשף בסין ה-ZS שעבר מתיחת פנים, והוא כולל פאסיה קדמית מחודשת עם פנסים קדמיים חדשים שמנותקים כעת מהסורג שעוצב מחדש. מאחור הוא קיבל פגוש אחורי חדש ומנורות אחוריות מעוצבות מחדש. לוח המחוונים המעודכן כלל מסך מידע גדול יותר, בגודל 10.1 אינץ'.
ה-ZS שעבר מתיחת פנים נחשף ב-24 במרץ 2020 בתאילנד, ובו מנוע 1.5 ליטר SAIC NetBlue Blue Core Power Technology I4, שמונה הילוכים CVT, יחד עם חבילת מערכות סיוע לנהג, שש כריות אוויר וצג תצוגה של 360 מעלות. ב-3 ביולי 2020 הושק ה-ZS שעבר מתיחת פנים בבריטניה. בספטמבר 2020 השיקה MG את הדגם כ-MG ZST באוסטרליה.
גרסה חשמלית.
הגרסה החשמלית של הדגם הושקה בתור EZS בתערוכת הרכב של גואנגג'ואו 2018, וכוללת סוללה של 44.5 קוט"ש, ומנוע שמוצב מלפנים המפיק 143 כ"ס, והייתה זמינה בבריטניה, בחלקים של אירופה, תאילנד, סין והודו.
היא נחשפה באוסטרליה בנובמבר 2020 כמכונית החשמלית הזולה ביותר בשוק בכל הזמנים. MG אוסטרליה חזתה יעד מכירות של 3,000 יחידות לשנת הדגם 2021.
פרט לסין, רכב השטח החשמלי נקרא רשמית כ- ZS EV, ואילו השם הרשמי בסין הוא EZ.
בישראל הושק הדגם בסוף שנת 2019. בשנת 2020, הוא היה המכונית החשמלית הנמכרת ביותר בישראל, עם כמעט 700 מסירות.
נורדואין נורסמן
קרטיס רייט C-46 קומנדו
RWD-13
ישראל צנטנר
ישראל צנטנר (25 בדצמבר 1898, פולין – 1 באוקטובר 1976) היה קומוניסט ישראלי, רב-סמל בגדוד הפולני בבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים הספרדית ובמלחמת העולם השנייה. מחבר ומו"ל של הספר "ממאדריד עד ברלין: לוחמים ארץ-ישראלים בעד החופש שלהם, ושלנו.".
ביוגרפיה.
צנטנר נולד ב-1898 בפולין לאברהם צנטנר. גדל במשפחה דתית ולמד בישיבה. בבגרותו נחשף לפעילות ציונית ועלה ארצה בשנת 1924. עבד כפועל בחדרה, אך כעבור זמן מה החליט לעזוב את הקבוצה בשל התנגדותו לדחיקת רגליהם של הפועלים הערביים. צנטנר עבר לתל אביב, שם עבד בבניין והתמקצע כטייח, וב-1925 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פק"פ). ב-1930 הוא נשפט והוצא מההסתדרות בשל פעילותו במפלגה הקומוניסטית.
כמו רבים אחרים מחברי הפק"פ, צנטנר הוטרד לעיתים תכופות על ידי המשטרה הבריטית, ולאחר פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית ביולי 1936 התנדב להילחם לצד הצד הרפובליקאי. צנטנר התבקש על ידי ראשי המפלגה בארץ לרכז ולתעד את פעילות הלוחמים הארץ ישראלים בספרד.
כחלק מהלחץ שהפעילו הבריטים על המזוהים כקומוניסטים, לא קיבל צנטנר דרכון ארץ ישראלי, אך הצליח, לאחר מאמצים, לקבל דרכון פולני מהקונסול המקומי, תוך הבטחה שלא יחזור לפולין. ב-2 באוקטובר 1936 עלה צנטנר על אנייה בחיפה, וב-10 באוקטובר הגיע לפריז. מפריז המשיך לדרום צרפת, ואת הגבול לספרד עבר ליד העיירה פרפיניאן ב-17 באוקטובר.
צנטנר הגיע לאלבסטה, שם הוקם ב-24 באוקטובר 1936 מטה הבריגדות הבינלאומיות. הוא שירת בגדוד הפולני, שבהמשך הפך לחטיבת דומברובסקי (Dąbrowski). לאחר תקופת אימונים קצר הצטרפו חברי הבריגדה ללחימה, והשתתפה בקרבות ההגנה על מדריד בנובמבר 1936. הגדוד הפולני השתתף גם בקרבות בלאס רוסאס (Las Rozas) ובקאסה דה קמפו (Casa de Campo).
בקרב בקאסה דה קמפו נפגע צנטנר מרסיסי פגז. הוא הובהל לבית חולים שדה, ובהמשך טופל בבתי חולים במדריד, מורסיה, שם נותח מספר פעמים, ובניקאסים (Benicàssim). לאחר החלמתו (ידו נשארה מוגבלת לצמיתות) הוכשר לעבוד כאח בבית החולים באלבסטה, וכן השתתף בכוח הרפואי בפעילות מבצעית בברונטה (Brunete) ובהואסקה (Huesca), שם נפצע שוב ופונה לבית החולים בבניקאסים. לאחר החלמתו נשאר לשרת כחלק מהצוות הרפואי בבית החולים. צנטנר השתתף בטקס ההקמה של הגדוד היהודי על שם נפתלי בוטווין ב-12 בדצמבר 1937.
בסוף ספטמבר 1938 פורקו הבריגדות הבינלאומיות, בהחלטת ממשלת הרפובליקה הספרדית בראשות חואן נגרין. צנטנר קיבל את אישור מפקדיו ואסף חומרים ועדויות של ועל לוחמים יהודיים בבריגדות, ובמיוחד על המתנדבים מארץ ישראל. הוא הצליח לשלוח חלק מהחומרים מחוץ לספרד.
לאחר טקס ההוקרה לבריגדות בברצלונה ב-27 באוקטובר 1938, ניסה צנטנר, יחד עם שאר המתנדבים, להגיע לצרפת. רק לאחר כשלושה חודשים, בתשעה בפברואר 1939 הותר להם לעבור את הגבול. בצרפת כונסו צנטנר וחבריו לבריגדה במחנה Argelès-sur-Mer, שם שהה בתנאים קשים. באפריל הועבר למחנה גירס (Gurs), שהוקם במיוחד לפליטי מלחמת האזרחים, ובו היו תנאים משופרים לעומת המחנה הקודם.