בשנת 2020 הופיעה ליסט בסרט המוזיקלי "איזה מין נוער", גרסה מחודשת לסרט באותו שם משנת 1983, שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הילדים האוסטרלי ""Swimming for Gold"," והיה לה גם תפקיד קטן בסרט הקומדיה של נטפליקס "יובי יציל את האלווין" בכיכובו של אדם סנדלר. באותה שנה לוהקה לככב בסרט הדרמה "Paper Spiders" לצד איאן נלסון ולילי טיילור, סרט שייצא במהלך 2021.
בשנת 2021 שבה עם תפקידה המשני כטורי ניקולס בעונה השלישית של הסדרה "קוברה קאי", אך הפעם תחת שירות הסטרימינג של נטפליקס. וחזרה לתפקיד אורח בעונה החמישית של הסדרה "" בערוץ דיסני.
Textron
עדי קיסר
עדי קיסר (11 בדצמבר 1980) היא משוררת ישראלית, מייסדת תנועת "ערס פואטיקה".
ביוגרפיה.
קיסר נולדה וגדלה בשכונת גילה שבירושלים, בת שלישית מבין ארבעה ילדים במשפחה ממוצא תימני. אמה, ציונה קיסר, היא גננת לחינוך מיוחד, ואביה, בני קיסר, הוא דפס. משפחתה של אמה עלתה לישראל בשנות ה-50 מהכפר גדס שבתימן. משפחת אביה עלתה לישראל בשנת 1882 מהעיר צנעא. סבא רבא של קיסר, שלום כסאר, היה מורי.
מגיל צעיר, חוותה קיסר עלבונות על רקע צבע עורה והבינה לדבריה כי היא שייכת לקבוצה ממעמד חברתי נמוך. במהלך שירותה הצבאי כמדריכת חי"ר, החלה לפתח תודעת זהות מזרחית. לאחר שירותה הצבאי, טיילה בדרום אמריקה ולאחר מכן התגוררה מספר חודשים בניו יורק. בשובה לישראל, עבדה ככתבת תרבות במקומון הירושלמי 'ידיעות ירושלים'. בשנת 2009 עברה להתגורר בתל אביב והחלה לכתוב בעכבר העיר.
בשנת 2017 נולדה בתה.
יצירתה ופועלה.
לאורך חייה, עסקה קיסר בכתיבה עיתונאית ובכתיבת תסריטים אולם לא בכתיבת שירה. לתחום השירה הגיעה בגיל 32 לאחר שנתקלה במקרה בשירים על גזרי עיתון. עד לאותה עת, שירה נתפסה בעיניה כאליטיסטית ומנוכרת. בשנת 2012, לאחר שקיסר התוודעה ליצירותיהם של המשוררים סמי שלום שטרית, יונה וולך, יהודה עמיחי, דליה רביקוביץ', מירי בן שמחון, ויקי שירן וארז ביטון - איתן, לדבריה, הצליחה לראשונה להזדהות - החלה לכתוב שירה בעצמה. קיסר יוצאת נגד התפיסה לפיה שירה היא נחלתה של אליטה מובחרת אלא טוענת כי השירה שייכת לכולם. לדבריה, שירה צריכה להיות נוכחת בבתים וברחובות ולא להיות מרוחקת על מדפים בספריות, אחרת אין בה טעם. משנת 2017, החל משרד החינוך לכלול את שיריה בתוכנית לימודי החובה בשיעורי ספרות בבתי הספר העל יסודיים ממלכתיים, ושיריה נלמדים גם בתוכנית ללימודי תרבות ערבית-יהודית באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בן-גוריון.
ערס פואטיקה.
קיסר, שתפסה את ערבי השירה הישראלים כמתנשאים וזרים, החליטה בינואר 2013 לייסד ערב שירה לו קראה 'ערס פואטיקה' (משחק מילים עם המושג 'ארס פואטיקה') כדי לכונן מקום בו תרגיש בנוח לשתף את יצירותיה. קיסר בחרה בכינוי הגנאי ערס על מנת לבצע ניכוס מחדש למושג זה ולהפוך אותו ממקור עלבון למקור גאווה. כוונתה הראשונית הייתה להפיק ערב שירה חד פעמי, אולם לאור התעניינות ופופולריות גוברת, החלה להפיק ערב זה אחת לחודש.
קיסר טוענת כי הקאנון הספרותי הישראלי הוא אשכנזי-מערבי-גברי בעוד האמנות המזרחית והנשית נדחקות ומודרות מהקונצנזוס. ערבי ערס פואטיקה מהווים לדבריה מקום בו חברי קבוצות השוליים בחברה הישראלית יכולים לבטא את שירתם בציבור. לטענתה, אירועי ערס פואטיקה הם פלטפורמה לשיח בנושאים פוליטיים-חברתיים כגון מגדר, זהות חברתית והשסע העדתי בישראל שהיה נעדר מעולם הספרות הישראלי ומהתרבות הישראלית בכלל. ערבי השירה כוללים גם חפלה מזרחית עם רקדניות בטן, מוזיקה מזרחית והקראת שירים של משוררים שונים בהם: רועי חסן, ישראל דדון עליו גם כתבה שיר הנושא את שמו, תהילה חכימי, מתי שמואלוף ושלומי חתוכה. ערבי שירה אלו שהתחילו כאירוע מחתרתי, הפכו לתופעה ישראלית חדשה שגררה תשומת לב תקשורתית רבה, שבחים וביקורות. קובי מידן טען כי פרויקט זה יצר זרם אמנותי חדש שטלטל את השירה, הספרות והתרבות הישראלית.
פרסומים והופעות.
יצירותיה של קיסר פורסמו במגוון עיתונים וכתבי עת בישראל וברחבי העולם, בניהם: ידיעות אחרונות, מעריב, הארץ, Mantis (כתב העת לספרות של אוניברסיטת סטנפורד, ארצות הברית), Merkur (מגזין תרבות ופוליטיקה גרמני), Berlin Quarterly (מגזין אירופאי לעיתונות, ספרות ואומנות), אנתולוגיה ערס פואטיקה 1 ו-2 בהוצאת גרילה תרבות, כתב העת גג, אנתולוגיה "מחזור 95" בהוצאת דרור לנפש, אנתולוגיה "שתיים" יצירה עברית וערבית צעירה ועכשווית בהוצאת כתר, ספר שתף בהוצאת מקום לשירה, כתב עת משיב הרוח, Time Out תל אביב, כתב עת מרחב, באסטה - מדור שירה באתר העוקץ, מדור תרבות - ynet, ביטאון זו הדרך, קפה גיברלטר וסלונה. כמו כן, קיסר ערכה את מדור השירה 'באסטה' באתר העוקץ וכן ערכה את האנתולוגיות ערס פואטיקה 1 ו-2 בהוצאת גרילה תרבות.
קיסר מופיעה ומרצה בכנסים, בפסטיבלים ובמוסדות לימוד בישראל ובעולם. בין המקומות בהם השתתפה ניתן למנות את אוניברסיטת טקסס באוסטין (ארצות הברית), מכללת שנקר, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון, עזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה ירושלים, אוניברסיטת תל אביב, בצלאל, בתי ספר בישראל, פסטיבל שער בינלאומי לשירה של הליקון, פסטיבל ירושלים לשירה 'מטר על מטר', פסטיבל שירה במדבר, פסטיבל הג'אז הבינלאומי ירושלים, פסטיבל קולנוע דרום, אירוע 'רגע אחד' בהפקת עיריית תל אביב, מופע 'נקודת מגע' במוזיאון ישראל, אירוע 'עונג שבת' בהפקת עיריית תל אביב, פסטיבל אינדינגב, פסטיבל מקודשת בהפקת עיריית ירושלים, פאנל תרבות מטעם הסוכנות הפדרלית המרכזית לחינוך אזרחי (ברלין, גרמניה), פאנל שירה בפסטיבל בזל Lyrikfestival Basel (בזל, שווייץ), אירוע ספוקן וורד בפסטיבל 'BIGSAS Festival' (ביירוית, גרמניה), אירוע הקראת שירה במסגרת Inter_Poems- A series of poetry in migration (ברלין, גרמניה), הפסטיבל הבינלאומי לשירה Meridian Czernowitz (אוקראינה), כנס Limmud (ברמינגהאם, אנגליה), הכנס הישראלי-גרמני 'Living Diversity in Germany and Israel' (ויטנברג, גרמניה), פסטיבל Literarisches Colloquium Berlin (ברלין, גרמניה), אירוע ערס פואטיקה בתיאטרון מקסים גורקי (ברלין, גרמניה).
ספריה.
קיסר הוציאה לאור ארבעה ספרי שירה בעריכתו של המשורר אלמוג בהר.
המסע הראשון של ג'יימס קוק
המסע הראשון של ג'יימס קוק (באנגלית: First voyage of James Cook) היה משלחת ימית משותפת של הצי המלכותי הבריטי ושל החברה המלכותית שנערכה בין 1768 ל-1771, על סיפונה של אוניית המחקר אה"מ אנדוור בפיקודו של רב החובל לוטננט ג'יימס קוק.
מטרת המסע הייתה ביצוע תצפית אסטרונומית של מעבר נוגה על פני השמש וניסיון לגלות יבשת דרומית.
המשלחת יצאה לדרך מנמל פלימות' שבאנגליה באוגוסט 1768, חצתה את האוקיינוס האטלנטי, הקיפה את כף הורן שבארץ האש ומשם המשיכה עד לטהיטי, על מנת לבצע את התצפית. מנקודה זו הפליגה דרומה, אל אזורים שבעיקרם היו לא ממופים, שם גילו אנשיה מספר איים חדשים. המשלחת המשיכה אל חופי ניו זילנד ובכך היו לאירופאים השניים שהגיע למקום זה, לאחר משלחתו של ההולנדי אבל טסמן שעשו זאת למעלה ממאה שנים קודם לכן. במשך מחצית השנה קוק וצוותו מיפו את חופי שני האיים הגדולים של ניו זילנד ולאחר מכן המשיכו מערבה. באפריל 1770 היו לאירופאים הראשונים שהגיעו לחוף המזרחי של אוסטרליה, אותו מיפו לכיוון צפון. משם המשלחת המשיכה אל עבר איי הודו המזרחיים ההולנדיים, חצתה את האוקיינוס ההודי, הקיפה את כף התקווה הטובה ועגנה בחזרה באנגליה ב-12 ביולי 1771. בסיכומו של דבר ארך המסע כ-3 שנים.
אנשי צוות האונייה קיימו אינטראקציה, לרבות קשרי מסחר, עם השבטים הילידיים שפגשו בדרכם, ביניהם הפולינזים שבטהיטי והאבוריג'ינים שבאוסטרליה, ותיעדו ואספו אלפי פריטים של בעלי חיים וצמחים שלא היו מוכרים עד אז לאירופאים.
כשנה לאחר שובו יצא ג'יימס קוק למסע נוסף וב-1776 יצא למסעו השלישי והאחרון, במהלכו נדקר למוות על ידי ילידים בני הוואי באירוע שנסיבותיו אינן ברורות די הצורך.
רקע.
ב-16 בפברואר 1768 פנתה החברה המלכותית של לונדון אל ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, בבקשה לממן משלחת מדעית אל עבר האי טהיטי שבאוקיינוס השקט, זאת לשם תצפית במעבר של כוכב הלכת נוגה על פני השמש שצפוי היה לקרות בראשית יוני 1769. התצפית תוכננה להתבצע ממקומות שונים על פני הגלובוס על ידי מדענים בני לאומים שונים וכך על ידי שימוש בתופעת ההיסט ניתן יהיה לחשב בדיוק רב את המרחק בין כדור הארץ לשמש (אורכה של יחידה אסטרונומית אחת).
המשלחת קיבלה את האישור המלכותי. האדמירליות בחרה לשלב במסע המחקר גם שליחות חשאית לאיתור עדויות לקיומה של היבשת המשוערת והעשירה טרה אוסטרליס אינקוגניטה ("הארץ הדרומית הלא-נודעת") בדרום האוקיינוס השקט. אישים בחברה המלכותית, ובייחוד הגאוגרף אלכסנדר דאלרימפל, האמינו שיבשת היפותטית זו אכן קיימת וכי יש לנצל את השליחות האסטרונומית בחיפושה. אם תתגלה, בריטניה תוכל לתבוע חזקה עליה ועל השפע האגדתי שבה, לפני שכל מעצמה אירופאית אחרת הניצבת מולה תצליח בכך.
העיתונות הבריטית והצרפתית דיווחו על המסע הצפוי. בחלק מן הכתבות נכתב כי ייתכן והמשלחת תנסה לבחון את קיומה של טרה אוסטרליס.
ההכנות למשלחת.
הספינה.
הספינה שהאדמירליות בחרה הייתה ספינת-פחם פרטית בשם "הרוזן מפֶּמְבְּרוֹק" (Earl of Pembroke), אותה רכשה תמורת כ-2,800 ליש"ט. לצורך המסע, הוחלט לשנות את שמה ל-"אֶנְדֶוֶר" (Endeavour, "מאמץ").