בשנת 622 הגיע לית'ריב ממכה הנביא מוחמד, וארגן ברית בין הצדדים הנצים. אחר כך גבר המתח בין האוכלוסייה המוסלמית הפורחת לבין האוכלוסייה היהודית. בשנת 627 שבטו של מוחמד, קורייש, צר על העיר עם בעלי בריתו, בקרב שנקרא "קרב השוחה" (غزوة الخندق, The Battle of the Trench). בני שבט בנו קוריט'ה קיימו משא ומתן עם מקימי המצור, ללא תועלת, ובסופו של דבר הם נאלצו להיכנע למוסלמים. המוסלמים, תחת פיקודו של מוחמד, הרגו כמעט את כל הגברים, בין 400 ל-900 איש, בעריפת ראש, מלבד כמה מן הגברים, שהתאסלמו. כ-1,000 נשים וילדים מבני השבט נשבו, אולצו להתאסלם ונמכרו לעבדות.
אמינותו ההיסטורית של האירוע.
לאורך השנים היו חוקרי אסלאם שהטילו ספקות בקיומו של האירוע או במניין ההרוגים. לדבריהם, המקור העיקרי לסיפור הוא כתביו של ההיסטוריון אבן אסחאק, שהסתמך על עדויותיהם של צאצאי בני קוריט'ה, ואלה כנראה הגזימו בתיאוריהם. ההיסטוריון אבן חג'ר אל-עסקלאני התייחס לסיפור בספקנות, והאימאם מאלכ אבן אנס הגדיר אותו כשקר מוחלט, שמטרתו היא הכפשת היהודים. חוקרים נוספים הצליבו את תיאור האירוע עם מקורות נוספים ומצאו בו סתירות רבות.
בין החוקרים המודרניים המטילים ספק באמינותו ההיסטורית של האירוע נמנים פטרישה קרון ומייקל קוק.
דיין קוק
דיין ג'פרי קוק (באנגלית: Dane Jeffrey Cook; נולד ב-18 במרץ 1972), שחקן, קומיקאי וסטנדאפיסט אמריקאי. הוציא חמישה אלבומים קומיים, בהם האלבום המצליח "Retaliation" שזכה למעמד אלבום פלטינה כפולה בארצות הברית.
כשחקן, ידוע בעיקר בשל משחקו בסרטים: "מיסטר ברוקס", "בין הסדינים של צ'אק" ו"החברה של החבר הכי טוב שלי".
השנים הראשונות.
קוק נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. גדל בארלינגטון. אביו, ג'ורג' עבד במגרש גולף, לפני שניהל מגרש גרוטאות ומועדון רוק בקיימברידג'. אמו, דונה הייתה עקרת בית. שני הוריו מתו מסרטן בין 2006 ל-2007.
קריירה.
סטנד-אפ.
ב-1994 עבר קוק לעיר ניו יורק והחל להופיע. שנתיים מאוחר יותר עבר ללוס אנג'לס, ונשאר לגור שם עד היום.
פריצתו הגדולה בתחום הקומדיה הייתה ב-1998, כשהופיע בתוכנית "Premium Blend", בערוץ הטלוויזיה קומדי סנטרל. בשנת 2000 קיבל קוק תוכנית יחיד בת חצי שעה. התוכנית זכתה פעמיים ברציפות בתחרות "Comedy Central Stand-up showdown".
ב-2003 הוציא את אלבומו הראשון, "Harmful If Swallowed". הצלחת האלבום קישרה אותו לחברת התקליטים קומדי סנטרל רקורדס, והאלבום זכה למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית. ב-2005 הוציא לאור את אלבומו השני, "Retaliation", שזכה למעמד של אלבום פלטינה כפול, והפך אותו לקומיקאי הראשון מזה 29 שנה שאלבומו דורג במקום הרביעי בטבלאות הבילבורד. האלבום הקנה לו מקום לצידם של הקומיקאים הוותיקים ביל קוסבי, ג'ורג' קרלין וסטיב מרטין. לאחר הצלחת האלבום, השתתף בהופעה קומית בטקס פרסי ה-MTV, והציג לצד סנופדוג את פרס "הזמר החדש הטוב ביותר".
ב-15 באפריל 2005, הופיע בספיישל משלו בשם "Vicious Circle" ברשת הטלוויזיה HBO. באותה שנה צילם שני פרקים ראשוניים (פיילוט) לסיטקום עתידי בשם "Cooked", אולם המיזם לא עלה ושני הפרקים והופצו בגרסת DVD. כמו כן, באותה שנה פצח, לצד מכרים משותפים, בסבב ההופעות "Tourgasm" בן 30 הימים אשר כלל 20 הופעות. מסע ההופעות צולם וראה אור ב-HBO בתור סדרה דוקומנטרית בת תשעה פרקים.
ב-3 בדצמבר 2005 הנחה קוק את תוכנית המערכונים סאטרדיי נייט לייב. הוא הופיע עם המונולוג הארוך ביותר בתולדות התוכנית, והיה לאחד הקומיקאים המדורגים ביותר של העונה (highest-rated SNLs). שנה לאחר מכן הוא הנחה את הצגת הבכורה של העונה ה-32 של סאטרדיי נייט לייב.
ב-2006 כיכב קוק בסבב ההופעות "Dave Attell's Insomniac Tour", והנחה את טקס נבחרי הנוער (Teen Choice Awards) של רשת פוקס לצידה של ג'סיקה סימפסון. בהמשך השנה זכה בפרס הקומיקאי הטוב ביותר. ב-12 בנובמבר 2007 היה לקומיקאי השני שמכר את כל מלאי הכרטיסים של מדיסון סקוור גארדן. ההופעה במדיסון סקוור גארדן צולמה ויצאה לאור ב-DVD, בתור אלבומו הקומי השלישי במספר של קוק. האלבום הופיע במקום הראשון ב-Billboard Top Comedy Albums chart. בנוסף, באותה שנה זכה בפרס הבדרן הגדול של ערוץ VH1, והקומיקאי החתיך של השנה של מגזין רולינג סטון.
ב-10 באפריל 2007, שבר קוק את שיא הסיבולת (אשר ריצ'רד פריור החזיק לפניו) של מועדון הקומדיה The Laugh Factory ("מפעל הצחוק"), בכך שהופיע על הבמה במשך שלוש שעות וחמישים דקות. דייב שאפל שבר את השיא חמישה ימים מאוחר יותר. אמנם, ב-1 בינואר 2008, שבר קוק את שיאו של שאפל, בכך שהופיע על הבמה במשך 7 שעות.
אלבומו החמישי של קוק, "ISolated INcident", אשר הוצג ב-17 במאי 2009, הוא ספיישל של הערוץ קומדי סנטרל. ה-CD/DVD יצא לאור ב-19 במאי.
סגנון.
סגנונו הקומי של קוק הוא בעיקר אנרגטי ופיזי. הוא משלב הומור על חיי היום יום ומשחקי מילים, עם גישה סתמית לדברים. קוק מספר שאישיות הבמה שלו היא שילוב אישיותם של שני הוריו.
קוק מסביר על סגנונו:
ביקורות.
פרשנים רבים תיארו את סגנונו הקומי של קוק כלא מצחיק ובנאלי. הקומיקאי רון וויט מתח ביקורת על מחסור בחומר אמיתי במופעי הסטנד-אפ של קוק, ועל האגו המנופח שלו באומרו: "הוא לא גורם לי לצחוק בכלל, בשום מצב, דרך או צורה." כשהקומיקאי ניק דיפאלי נשאל לדעתו על קוק במופעו: "The Howard Stern Show", אמר: "הוא לא גורם לי לצחוק, אך זה לא אומר שהוא לא מצחיק." ברשת הרדיו בבוסטון WBCN בתוכנית Toucher and Rich, הוצג קוק במקום הראשון בטורניר: "הקומיקאים הגרועים ביותר" שהתבסס על הצבעת המאזינים.
קולנוע.
ב-2006 שיחק לראשונה בתפקיד ראשי, בסרט "סופר בלונדינית" לצד השחקנית ג'סיקה סימפסון.
ב-2007 כיכב קוק בסרט "מיסטר ברוקס" לצד השחקנים קווין קוסטנר, דמי מור וויליאם הרט. הסרט נחל הצלחה רבה וגרף $10,017,067 בשבוע הפותח לצאתו לקולנוע. עוד באותה שנה, שיחק בסרט "בין הסדינים של צ'אק" לצד השחקנית ג'סיקה אלבה, ובסרט "העולם על פי דן" לצד השחקנים סטיב קארל, ז'ולייט בינוש ודיאן ויסט. שם כתב והופיע עם השיר: "Ruthie Pigface Draper", בעזרתו של נורברט ליאו בוטץ'.
ב-2008 כיכב בסרט "החברה של החבר הכי טוב שלי" לצד השחקנים קייט הדסון, ג'ייסון ביגס ואלק בולדווין.
פרשת מעילת הכספים.
אחיו למחצה, דאריל מק'לאוי, שימש כמנהל הכספים של קוק במשך הקריירה שלו. בשנת 2008 התגלה כי אחיו וגיסתו אריקה מק'לאוי, מעלו במיליוני דולרים מכספו של קוק. הזוג הואשם במעילה ונאסר ל-3 שנים.
נטבוק
נטבוק (באנגלית: Netbook) הוא מחשב נייד קל משקל וקטן ממדים. מקור השם הוא בפרפרזה על הכינוי המקובל למחשבים ניידים בשפה האנגלית Notebook, תוך שימוש בהלחם עם המילה "נט" (אינטרנט). השם הגנרי נטבע על שם המוצר הראשון מסוג זה - הנטבוק של פסיון (Psion).
מחשבי נטבוק נוטים להיות חלשים ממחשבים ניידים אחרים, אך מנגד - קלים וזולים יותר. קהל היעד שלהם הוא משתמשי ענני מחשוב, אשר לא צריכים כוח עיבוד גדול, או משתמשים אחרים אשר דרישותיהם בתחום זה צנועות.
מאפיינים.
מחשבי הנטבוק לרוב שוקלים כקילוגרם וגודלם לרוב קטן מזה של מחשבים ניידים רגילים, על אף שישנן גרסאות באורך של כ-30 ס"מ. כתוצאה, לרוב צג המחשב יהיה קטן מידות אף הוא (לרוב 9-10 אינץ'), ובמידה רבה יכתיב את גודל המחשב עצמו. מקלדת המחשב תהיה אף היא פעמים רבות קטנת מידות ולעיתים בסידור מעט שונה ממקלדות מחשב רגילות, על אף שסידור QWERTY למקשי האותיות נותר בעינו.
עקב הגודל הקטן, והרצון לחסוך באנרגיה ובכך לאפשר אורך חיי סוללה ארוך, יכולת העיבוד גם היא נחותה לרוב מזו של מחשבים ניידים רגילים. רוב מחשבי הנטבוק מתבססים על מעבדי Atom של אינטל או מעבדי AMD ו-VIA Technologies. מגבלות אלו משפיעות בהתאם גם על היכולת לשאת מערכות הפעלה המצריכות כושר עיבוד גבוה, ולכן מקובל במחשבים אלו להשתמש ב-Windows XP או מערכות הפעלה מבוססות לינוקס, בעוד מערכות הפעלה חדישות יותר, כגון Windows Vista, עלולות להכביד על משאבי העיבוד של הנטבוק או, במקרה שאלו מוגבלים במיוחד, לא לפעול כלל.
הנטבוק מתבסס על יכולת התקשרות לרשת האינטרנט, לרוב באמצעים אלחוטיים, לשם ביצוע משימות שונות שאינן יכולות להתבצע על גבי המחשב עצמו. רוב מחשבי הנטבוק מצוידים באמצעי להתחברות WiFi לרשתות מחשבים ולאינטרנט, ולעיתים גם יכולות בלוטות'. הדיסק הקשיח של הנטבוק גם הוא איננו גדול במיוחד, ולעיתים אף אין מדובר בדיסק קשיח של ממש, אלא בזיכרון פלאש. אלו נוטים להכיל כמות זיכרון פנוי קטנה במיוחד, בעוד אחרים, הכוללים דיסק קשיח של ממש, מגיעים לעיתים גם ל-150 ג'יגה בייט ויותר.
בשנת 2011 גוגל השיקה נטבוק ייחודי, שמתבסס כמעט אך ורק על חיבור לאינטרנט, בדמות מחשב ה-Chromebook.
היסטוריה.
פסיון היו הראשונים שייצרו נטבוק, ואף טבעו את המונח כמותג למספר מחשבים שיצרו החל באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. עם עליית הדרישה למחשבים ניידים זולים יותר על חשבון יכולת עיבוד, בין השאר בעקבות פרויקט מחשב נייד לכל ילד, החלו בשנות ה-2000 חברות שונות לעסוק בפיתוח מחשבי נטבוק.
פריצת הדרך הייתה ככל הנראה מחשב ה-ee PC של חברת ASUS, שצבר פופולריות רבה לקראת סוף 2007. בעקבות הצלחתו מיהרו חברות נוספות לפתח מחשבי נטבוק, בהן MSI ,Acer ועוד. חברות אחרות, כגון HP ו-דל, יצרו גרסאות "מיני" של המחשבים הניידים הרגילים שלהן. מכירות הנטבוק המשיכו לנסוק ואט-אט החלו לנגוס בנתח השוק של המחשבים הניידים, וב-2009 צפויים להימכר כ-35 מיליון מחשבי נטבוק.