1. ה4 ג5 2. פו3 ד6 3. רב5+ פד7 4. ד4 פזו6 5. ה5 מהא5+ 6. פג3 פה4 7. רד2 פ:ג3 8. ר:ד7+ ר:ד7 9. ר:ג3 מהא6 10. ה:ד6 ה:ד6 11. מהה2+ מה:ה2+ 12. מ:ה2 ו6 13. ב3 רב5+ 14. מד2 רג6 15. צאד1 מו7 16. מג1 רה7 17. ד5 רד7 18. צב2 ב5 19. פד2 א5 20. צחה1 צחה8 21. צה3 ו5 22. צדה1 ז5 23. ג4 ב4 24. ז3 רו8 25. צ:ה8 ר:ה8 26. פו3 מז6 27. צה6+ מח5 28. ח3 רו7 29. צו6 רז6 30. צה6 צה8 31. רו6 ז4 32. ח:ז4+ מ:ז4 33. פח2+ מח3 34. פו3 ו4 35. ז:ו4 מז4 36. פז5 צא8 37. צה3 מו5 38. רב2 א4 39. פה6 רח6 40. צח3 ר:ו4+ 41. פ:ו4 מ:ו4 42. רו6 צא7 43. צה3 רה4 44. רח4 א:ב3 45. רז3+ מו5 46. א:ב3 צא1+ 47. מד2 צא2+ 48. מה1 צא6 49. ו3 רב1 50. מד2 ח5 51. מג1 ח4 52. ר:ח4 מו4 53. רז5+ מ:ז5 54. מ:ב1 מו4 55. צה6 מ:ו3 56. מב2 1/2-1/2
הסטוריה למכירה
הכשרה (פירושונים)
ריאה ירוקה
ריאה ירוקה היא כינוי לשטח פתוח בתחומי שטחים עירוניים בנויים, כדוגמת פארקים וגינות ציבוריות. בריאות הירוקות מייצרים העצים והצמחים חמצן נקי בתהליך הפוטוסינתזה. העצים והצמחים נחשבים ריאות ירוקות כי הם גם מסננים רעלים בתהליך הפוטוסינתזה.
השפעות אקולוגיות.
בערים בעלי ריאות ירוקות נערך מחקר שגילה כי אזור הפארק קריר ב-0.6-2.8 מעלות צלזיוס לעומת האזור העירוני בנוי, עוצמת הקירור משתנה אך משפיעה למרחק של 1.4 ק"מ בערך מעבר לגבולות הפארק. הבדלים אלו נצפו גם בשעות היום וגם בשעות הלילה.
צורת פני הקרקע והצמחייה משפיעים רבות על יכולת הקירור של הפארק עצמו ונמצא כי פארק עירוני עם צמחיית עצים גבוהה יהיה בעל יכולת קירור של עד כ-3.5C° במהלך היום ויכול להוריד את הטמפרטורה בצורה משמעותית. פארק עם צמחיית עצים בינוניים הנטועים בצורה צפופה יכולים להוריד את טמפרטורת החוץ עד לC°2.5 ומפחיתים עומסי חום במשך היום. פארק עירוני בצורת מדשאה עלול להיות חם ולח יותר מסביבתו הבנויה כיוון שלא נמצא בו צל.
איומים על עתידן של הריאות הירוקות בישראל.
כיום ישנם איומים רבים המקשים על שמירה ויצירה של ריאות ירוקות בארצנו. קצב הגידול של האוכלוסייה מהיר בהרבה מקצב פיתוח של שטחי דיור ומכאן נוצרת מצוקת דיור גדולה אשר לעיתים גוברת על חשיבותן של הריאות הירוקות. הוועדה הארצית לתכנון ובנייה של מתחמים מועדפים לדיור, מורידה את הסיכויים משמעותית לכך שישמרו על הריאות הירוקות. במקום הריאות הירוקות, שטחים אלו יוכרזו כמתחם לאומי מועדף למגורים. כלומר יש תיעדוף לדיור. מצד אחד חשיבותן של הריאות הירוקות ברור, ומהצד השני ישנה מצוקת דיור וזו מטרת הוועדה, אשר סמכותה גוברת על מרבית המוסדות ותוכנותיהן ולכן מעמדן של הריאות הירוקות בסכנה. אין כרגע מוסד או תוכנית שתגבר על החלטות הוועדה ולכן אין גורם שיוכל לדאוג ולשמור על הריאות הירוקות עף על פי חשיבותן הרבה.
גורדון פרקס
ראלף ריצ'רדסון
דב קולר
דב קוֹלֶר (Koller; 28 ביולי 1925 – 29 באפריל 2007) היה מבכירי הבוטנאים בישראל, פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
קולר נולד בתל אביב, בנו של המחנך ד"ר אלכסנדר קולר. בגיל 16 סיים את לימודיו בגימנסיה והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. אולם, הוא הפסיק את לימודיו והתנדב לחיל האוויר הבריטי, ושירת ביחידת חיפוש והצלה במצרים במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך שירותו סייע להבריח נשק וציוד לארגון "ההגנה".
לאחר המלחמה שב קולר לאוניברסיטה העברית. הוא קיבל ממנה תואר שני ב-1951, ותואר דוקטור בביולוגיה בשנת 1954 על עבודה שנושאה "מנגנוני הכוונת נביטה בזרעי מדבר", בהדרכת פרופ' מיכאל אבן-ארי. קולר המשיך לעבוד כעמית מחקר עם אבן-ארי גם לאחר קבלת התואר, והשתתף איתו בניהול מחלקת הפיזיולוגיה של צמחי המדבר שעסקה בחקר צמחי הנגב בחווה ליד שבטה. קולר חקר את השיטות החקלאיות של הנבטים ואת הדרכים שבהן הם הצליחו לקיים חקלאות באזורים צחיחים. בשנים 1957–1959 היה עמית מחקר במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) שבפסדינה, עם מלגות מטעם קרנות רוקפלר ואירהרט.
קולר השתתף עם פרופ' אלכסנדרה פוליאקוב-מייבר ואברהם מקס מאיר בכתיבת הספר "פיזיולוגיה של הצמח" (תל אביב: עם עובד ודביר, תש"ך 1959). בשנת 1960 התמנה כמרצה באוניברסיטה העברית. בשנות ה-50 חקר קולר את צמחי המדבר וקיבל לצורך כך מענק לחקירת הנביטה בצמחי המדבר. בעקבות מחקריו השתתף במשלחת מחקר שיצאה לוונצואלה למשך שישה שבועות בהזמנת ממשלת ונצואלה. בשנת 1961 קיבל מענק ממשרד החקלאות של ארצות הברית לצורך מחקר על דגני מרעה רב־שנתיים. בשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1970 הקים את המחלקה לבוטניקה חקלאית בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה ברחובות, שהתמקדה בחקר הליכים התפתחותיים של הצמח. במשך יותר מ־25 שנה חקר קולר את תנועת הצמחים ובמיוחד את התנועה של צמחים בתגובה לאור. בשנותיו האחרונות כתב ספר שנועד לסכם את הידוע על תנועות של צמחים עבור הקהל הרחב, אולם הוא לא הספיק להוציאו לאור, ובתו דפנה דאגה להוצאתו לאור.
בשנת 2002 יצא בהוצאת שוקן ספרו "מדריך אנציקלופדי למדעי הצמח".
דב קולר נפטר בשנת 2007.
בתו, דפנה קולר, היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד.
אולם סאראוואק
אולם סאראוואק הוא מערת ענק הנמצאת בגואה נסיב בגוס (Gua Nasib Bagus), שפירושו "מערת המזל הטוב", וממוקמת בפארק הלאומי גונונג מולו הנמצא על האי בורנאו שבמלזיה. האולם נחשב לאולם התת-קרקעי הגדול ביותר בעולם.
גילוי המערה.
האולם התגלה על ידי שלושה אנגלים בשנת 1981. אנדי אויס, דייב צ'קלי וטוני ווייט חקרו את האזור הצפוף והלא-מיושב של הג'ונגל בסביבת הפארק הלאומי גונונג מולו, הנמצא בצפון בורנאו, במשלחת בראשותו של האנגלי בן ליון. בזמן שהם סקרו חלק מן המערות החדשות באזור הם נקלעו למשהו שנראה כמו מערה ענקית. גם לאור העששיות שלהם הם לא ראו את קצה האולם; הם נכנסו למה שנודע כמרחב הסגור הגדול בעולם.
האולם, שנקרא מאוחר יותר אולם סאראוואק, גדול פי שלושה מהאולם הגדול שבמערת קרלסבד בניו מקסיקו, שנחשבה עד אז לאולם הגדול ביותר. אולם סאראוואק הוא באורך 700 מטר, ברוחב 400 מטר וגובהו לפחות 70 מטר. האולם נחשב כיום באופן רשמי לגדול ביותר בעולם. החלל גדול דיו כדי להכיל את כל בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן או כמה מטוסי נוסעים מדגם בואינג 747.
המערה נמצאת באזור מלא במערות חדשות שרק נתגלו בתוך הפארק הלאומי גונונג מולו, וספציפית בזו הקרויה גואה נסיב בגוס. על מנת להגיע לאולם סאראוואק נדרשים לעקוב במעלה הנהר היוצא מפתח המערה. למעבר הארוך הזה יש תקרה בגובה של 60 מטר לפחות ונדרשת קצת שחייה וחצייה של הקצה.
מבנה וגאולוגיה.
האולם קיים הודות לשני גורמים: הראשון הוא עליית הקרקע שקרתה לפני 2 עד 5 מיליון שנים. השני הוא הסחף של סלע הגיר הרך ועוד סוגי סלעים בשילוב עם גשמים רבים מיערות הגשם המקיפים. שני גורמים אלה יצרו את האולם שאנו רואים כיום.
Scarface
הפיתום (קומיקס)
אנדרטת אראס
אנדרטת אראס (אנגלית: Arras Memoria) היא אנדרטה הניצבת בעיר אראס בצפון צרפת. היא מנציחה את שמותיהם של חללים של צבאות האימפריה הבריטית, שנהרגו בקרבת העיר במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. האנדרטה, מהגדולות שבאנדרטאות החזית המערבית, נחנכה בשנת 1932. כיום מונצחים על גביה שמותיהם של 34,793 נעדרים.
האנדרטה.
האנדרטה ניצבת במערבה של אראס, בירת מחוז פה דה קאלה, כ-170 קילומטרים מצפון לפריז. היא הוקמה לאורך פאתו המערבית של בית הקברות פאבור-ד'אמיאן (Faubourg-d'Amiens), שבו נקברו למעלה מ-2,600 מחללי צבאות האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה.
האנדרטה היא אכסדרת עמודים באורך של כ-75 מטרים, בעלת גג משופע, שבה משולבות שלוש חצרות. בחצר המרכזית, הפונה אל חלקות הקבורה הסמוכות, ניצבות אנדרטת שירותי התעופה (ראו להלן) ואבן הזיכרון. שמות הנעדרים נרשמו על גבי 11 לוחות ענק שהוצמדו אל קירותיה הפנימיים של האנדרטה.
על גבי חזיתה המזרחית המעוגלת של החצר המרכזית נחרתה באנגלית ובצרפתית כתובת זו:
1914-1918
כאן נרשמו שמות 35942 קצינים וחיילים של כוחות האימפריה הבריטית
שנפלו בקרבות אראס או במבצעים אוויריים מעל החזית המערבית
ואין להם קבר ידוע
האנדרטה מנציחה את שמותיהם של 34,791 נעדרים מצבאות בריטניה, דרום אפריקה וניו זילנד שנהרגו בקרבות בקרבת העיר מאביב 1916 ועד ל-7 באוגוסט 1918. 13 מן הנעדרים ששמותיהם נחרתו על גבי האנדרטה עוטרו בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית.
שמות נעדרי צבאות קנדה, אוסטרליה והודו שנהרגו בקרבת אראס בתקופה האמורה הונצחו על גבי שלוש אנדרטאות אחרות. כמו כן, אנדרטת קאמברה שבקרבת אראס מנציחה שמות נעדרים נוספים מצבאות האימפריה הבריטית, שנהרגו בקרבת העיר.
אנדרטת נעדרי שירותי התעופה הבריטים.
בחצר המרכזית של האנדרטה ניצבת אנדרטה נוספת - ל-990 נעדרי חיל האוויר המלכותי הבריטי, שירות התעופה של הצבא הבריטי (שקדם לחיל האוויר המלכותי) ושירות התעופה של הצי הבריטי, שנהרגו בצרפת ובבלגיה במהלך המלחמה כולה. אנדרטה זו מעוצבת כעמוד אבן שבראשו ניצב גלובוס (בדומה לאנדרטת חיל האוויר המלכותי שבלונדון). שמות הנעדרים שלזכרם הוקמה האנדרטה נרשמו על גבי האנדרטה העיקרית.
שתי האנדרטאות תוכננו על ידי האדריכל הבריטי סר אדווין לאצ'נס. פריטי הפיסול בהן פוסלו על ידי ויליאם ריד דיק. הן הוקמו ומתוחזקות על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
האנדרטאות נחנכו על ידי הלורד טרנצ'רד, המפקד הראשון של חיל האוויר המלכותי, בטקס שנערך ב-31 ביולי 1932.
BlackBerry Tablet OS