ספרינגמן ייצגה את בריטניה בטריאתלון בשנים 1983–1993. היא התחרתה במשחקי חבר העמים הבריטי בשנת 1990. היא זכתה ב-21 מדליות בתחרויות טריאתלון ודואתלון של ה-ETU (European Triathlon Union) (בכל המרחקים), שלוש מדליות זהב אישיות וחמש קבוצתיות. כמו כן, היא גם סיימה מקום חמישי בתחרות איש הברזל העולמית בשנים 1985 ו-1987. בנוסף, היא התחרתה בשני גביעי עולם לחתירה של פדרציית החתירה הבינלאומית (FISA) בקטגוריית יחיד בשנת 1997.
ספרינגמן נבחרה לראשונה לכהן כחברת דירקטוריון של פדרציית הטריאתלון הבריטית (BTF) בשנת 1984, והחזיקה בתפקיד עד שנת 1985. בשנים אלו היא יזמה והובילה מספר מחנות אימונים במחירים מופחתים כדי להכיר לנשים את עולם הספורט. היא ייסדה את ועידת הנשים בהתאחדות הטריאתלון העולמית (ITU) בשנים 1990–1992, ונבחרה לסגנית נשיא ה-ITU בשנת 1992, תפקיד בו החזיקה עד שנת 1996.
בתקופת כהונתה המוצלחת כסגנית נשיא הארגון, היא קידמה את כניסת ענף הטריאתלון למשחקים האולימפיים, ולמשחקי חבר העמים הבריטי. בשנת 2007 מונתה ספרינגמן ליושבת ראש ונשיאת ה-BTF.
בשנת 2009 היא מונתה לארבע שנים נוספות בתפקיד, לאחר שנבחרה לכהן כאחת מארבעה סגני הנשיא של הITU. היא הייתה אחראית להובלת המהלך של ה-ITU להכללת ענף הפאראטריאתלון במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת ריו 2016. כמו כן, הייתה אחראית על קידום המכרז להכללת מקצה הטריאתלון המעורב במשחקי חבר העמים הבריטי. היא נבחרה בשנית לדירקטוריון של ה-ITU כסגנית נשיא ראשונה בדצמבר 2012 וכיום היא חברת כבוד של הארגון. כיום היא משמשת כיועצת לדירקטוריון של ה-BTF לקשרים בינלאומיים עם ה-ITU וה-ETU.
פרס ההוקרה על שם ג'יין טומלינסון עבור תרומה מיוחדת לענף הטריאתלון הוענק לה בשנת 2011. בשנים 1993–1997 היא הייתה חברת המועצה של הספורט בבריטניה.
פרסים.
בשנת 1997 פרופסור ספרינגמן קיבלה את התואר קצינה במסדר האימפריה הבריטית עבור תרומתה לספורט, ובשנת 2012 את דרגת המפקד במסדר. בשנת 2013 היא קיבלה את התואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת באת'. בשנת 2009 היא נבחרה להיות חברה באקדמיה המלכותית (של בריטניה) להנדסה.
ננסי קרי גרג
ד"ר ננסי ג'יין קרי גרג (באנגלית: Nancy Jane Currie-Gregg; נולדה ב-29 בדצמבר 1958) היא מהנדסת אמריקאית, קצינה בצבא ארצות הברית ואסטרונאוטית מטעם נאס"א. במסגרת שירותה בנאס"א, קרי גרג השתתפה ב-4 משימות בחלל: STS-57 (1993), STS-70 (1995), STS-88 (1998) ו – STS-109 (2002). סך הכל, היא שהתה בחלל 41 ימים, 15 שעות ו-32 דקות. בנוסף לתרומתה כאסטרונאוטית, קרי גרג שירתה בצבא ארצות הברית במשך כ-23 שנים. כיום, היא מכהנת כפרופסור להנדסה, תעשייה וניהול באוניברסיטת A&amp;M במדינת טקסס.
קורות חיים.
ננסי ג'יין קרי גרג נולדה בשנת 1958 בעיר וילמינגטון שנמצאת במדינת דלאוור שבארצות הברית. אף על פי שנולדה בדלאוור, העבירה את רוב ילדותה בטרוי, אוהיו ומחשיבה אותה כעיר מולדתה.
בשנת 1980, קרי גרג סיימה בהצטיינות תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת אוהיו. בשנת 1985, סיימה תואר שני בהנדסת בטיחות באוניברסיטת דרום קליפורניה. לאחר מכן, בשנת 1997, סיימה את לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת יוסטון להנדסה תעשייתית בדגש על מערכות אוטומטיות והנדסת אנוש מטעם .
קרי גרג שירתה בצבא ארצות הברית במשך כ-23 שנים והגיעה עד לדרגת קולונל, אחת הדרגות הגבוהות ביותר בסולם הדרגים הצבאיים.
קרי גרג השתתפה ב-4 משימות שונות במסגרת הקריירה שלה בסוכנות החלל האמריקאית נאס"א ושהתה במצטבר יותר מ-1000 שעות בחלל.
כיום, קרי גרג בת 62 ונשואה לטימות'י גרג. יחד עם בן זוגה, היא הקימה משפחה בת 3 נפשות (ילדה אחת). לשניים יש גם נכדה אחת מאותה ילדה.
פעילות מחקרית.
קרי גרג השתתפה ב – 4 משימות שונות במסגרת הפעילות שלה בחלל מטעם נאס"א. המשימה הראשונה, STS – 57, ונערכה בין התאריכים 21 ביוני עד 1 ביולי בשנת 1993. במסגרת המשימה, קרי גרג ושאר החזירו לחלל נשא לוויני. בנוסף, שני אסטרונאוטים מחברי הצוות הלכו הליכת חלל (space walk) כאשר קרי גרג הייתה אחראית על הפעלת הזרוע הרובוטית ששומרת עליהם. במשימה זו, האסטרונאוטים הקיפו את כדור הארץ 155 פעמים במשך 239 שעות ו-45 דקות.
המשימה השנייה, STS – 70, נערכה בין התאריכים 13 ביולי עד 22 ביולי 1995. כאשר שהתה בחלל במשימה זו, היא ערכה עשרות אלפי ניסויים אשר עוסקים במדעי החיים והרפואה.
המשימה השלישית, STS-88, נערכה בין התאריכים 4 בדצמבר עד 15 בדצמבר 1998. משימה זו הייתה משימת ההרכבה הראשונה של תחנת החלל הבינלאומית. המטרה העיקרית של המשימה הייתה לחבר בין המודול האמריקאי ((Unity למודול הרוסי (Zarya). גם במשימה זו, תפקידה העיקרי של ד"ר קרי גרג היה להפעיל את הזרוע הרובוטית של המעבורת. הזרוע הרובוטית שלפה את המודול הרוסי וחיברה אותה למודול האמריקאי, Unity. בנוסף, צוות המשימה פרש שני לוויינים קטנים בחלל. במשימה זו, הקיפו האסטרונאוטים את כדור הארץ 185 פעמים במשך 283 שעות ו-18 דקות.
המשימה הרביעית, STS-109, נערכה בין התאריכים 1 במרץ עד 12 במרץ,2002. המטרה העיקרית במשימה זו הייתה לתקן מספר תקלות שאירעו בטלסקופ האבל. כמו בשאר המשימות הקודמות, גם פה קרי גרג הפעילה את הזרוע הרובוטית ואחזרה את הדאטה
פרסים והוקרה.
קרי גרג זכתה בשלל פרסים לאורך חייה, ביניהם:
• Arts and Sciences Award for Scholarship, Ohio State University (1980)
• Distinguished Graduate of the Army Air Defense Artillery Officer Basic Course (1981)
• Honor Graduate of the Army Rotary Wing Aviator Course (1982)
• Honor Graduate of the Army Aviation Officer Advanced Course (1986)
• Defense Superior Service Medals (2)
• Legion of Merit
• Defense Meritorious Service Medal
• National Defense Service Medal
• Army Service Ribbon
• NASA Outstanding Leadership Medal (2005)
• NASA Exceptional Service Medal (1998, 2012)
• NASA Flight Simulation Engineering Award (1988)
• NASA Space Flight Medals (4)
• Silver Snoopy award
• Ohio Veteran's Hall of Fame (1994)
• (Troy, Ohio Hall of Fame (1996
• Ohio State University Army ROTC Hall of Fame (1996)
• Silver Order of St. Michael, Army Aviation Award (1997)
לי אן וילסון
לי אן וילסון (Lee Anne Willson; נולדה ב-1947) היא אסטרונומית אמריקאית, המתמחה בכוכבי מירה.
השכלתה וראשית חייה.
לי אן מורדי וילסון נולדה ב-14 במרץ 1947, הונולולו, הוואי. וילסון התעניינה במדעים כבר מגיל צעיר. בתור ילדה של מדען, היא בילתה זמן רב בילדותה בקריאה של ספרי מדע בדיוני. בשנה האחרונה שלה בתיכון, היא החליטה שהיא רוצה להיות אסטרונאוטית, אבל היא הבינה שהחלום הזה לא מציאותי בשל ראייתה הפגומה, ברך עקומה ( בשפה המדעית – "genu valgum"),ובשל היותה אישה. מאחר שהיא בכל זאת רצה ללמוד על החלל, היא החליטה שהיא רוצה להיות אסטרונומית.
וילסון קיבלה תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת הרווארד ב-1968. וילסון רצתה לקחת קורס לפיזיקאים מתקדמים על אף שלא היה לה את כל הידע המוקדם הדרוש, לכן שוחחה עם הפרופסור אשר העביר את הקורס, הוא ייעץ לה לא לקחת את הקורס כי הוא לא כל כך אוהב בנות. בתגובה לדבריו של הפרופסור, היא הגיבה, "אני אראה אותך בכיתה ביום שני". לא היו לה קשיים יוצאי דופן לסיים את הקורס. החל מ-1968 ועד 1969, היא למדה בסטוקהולם במסגרת תוכנית חילופי הסטודנטים – תוכנית פולברייט ובתמיכת הקרן האמריקאית-סקנדינבית.
וילסון למדה באוניברסיטת מישיגן שם היא סיימה בשנת 1970 תואר שני באסטרונומיה ובשנת 1973 דוקטורט באסטרולוגיה. במהלך לימודיה, היא העבירה סמינר על משתני מירה. המחקר שלה התעמק בהם והיא המשיכה לחקור אותם באוניברסיטת איווה.
קריירה והישגים.
בשנת 1973, וילסון הועסקה באוניברסיטת איווה. שם הוענקה לה משרת קביעות. היא מעידה כי היה לה עמוס כפול מזה של שאר הפרופסורים, מאחר שההנחה של הקולגות שלה הייתה שהיא מלמדת באוניברסיטה על-מנת להישאר עסוקה. על אף הקושי היא המשיכה לעבוד באוניברסיטת איווה על מנת לשפר את תוכנית האסטרונומיה של המוסד.
וילסון עבדה יחד עם המדען סטיבן היל ויחד הם פיתחו תאוריה על פעימות של כוכבי מירה. לטענתם, כוכבי מירה פעמו באופן שונה ממה שטענו שאר התיאוריות על כוכבי מירה באותה תקופה, אך היא אושרה לאחר עשר שנים. היא חקרה אם כוכבים אשר נמצאים בסדרה הראשית מאבדים ממסתם בזמן שהם פועמים, היא ציינה ש"-לאיבוד מסה בקרב כוכבים כאלה יהיו השלכות רבות, כולל את האפשרות שהכוכבים הכי עתיקים בעצם לא כל כך עתיקים כמו שאנשים חושבים. זה יהיה טוב מאחר שאחרת היקום צעיר יותר מחלק מהכוכבים – וזה פשוט לא אפשרי!". השפעות נוספות יסבירו למה יש יותר כוכבים במסות מסוימות ופחות במסות אחרות.
בין תפקידה הנוספים שמילאה באקדמיה: עמיתה אורחת במכון המחקר הקנדי לאסטרופיזיקה תאורטית בשנת 1985; אסטרונומית אורחת באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 2007; פרופסורית אורחת באוניברסיטת אופסלה בשנת 1991 ובשנים 2003 – 2004; פרופסורית אורחת באוניברסיטת מינסוטה בשנת 1991 ובשנים 2003 – 2004; פרופסורית אורחת במרכז האסטרופיזיקאים של הארוורד-סמית'סוניאן בשנים 2003 – 2004. וילסון פעלה במשך כמעט 20 שנים מחייה באגודה האסטרונומית האמריקאית, שם היא הייתה חלק מהמועצה (1993–1996), ועדת הפרסום (2006–2010) וסגנית נשיא (2009–2012).