רשימת השירים הזו מייצגת את הופעתה של אייליש בעיר פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית שנערכה ב-20 באוקטובר 2017.
אדוארדס פיירפונט
אדוארדס פיירפונט (באנגלית: Edwards Pierrepont; ) היה עורך דין, דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית וכשגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת ייל ב-1837, למד פיירפונט משפטים וב-1840 התקבל ללשכת עורכי הדין. במלחמת האזרחים היה פיירפונט חבר המפלגה הדמוקרטית, ואף על פי כן הוא תמך בנשיא אברהם לינקולן. בתחילה תמך פיירפונט בצעדי המדיניות השמרנים של הנשיא אנדרו ג'ונסון בתקופת השיקום והתנגד להשקפתם של הרפובליקנים הראדיקליים. ב-1868 וב-1872 תמך פיירפונט במועמדותו של יוליסס סימפסון גרנט לנשיאות. על תמיכתו זו מינה אותו גרנט ב-1869 כתובע פדרלי. ב-1871 קנה פיירפונט שם של רפורמטור, לאחר שהצטרף ל"וועדת השבעים" של ניו יורק וחיסל את הטמאני הול המושחת בהנהגתו של ויליאם טוויד. ב-1872 הוא שינה את דעותיו בנוגע לשיקום והצהיר שיש להגן על זכויותיהם של העבדים המשוחררים האפרו-אמריקאים.
באפריל 1875 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט כתובע הכללי של ארצות הברית. יחד מזכיר האוצר, בנג'מין בריסטו הוא פעל ללא ליאות להעמדתם לדין של אנשי רשת , שהייתה רשת ארצית להעלמת הכנסות בה היו מעורבים יצרני ויסקי, מתווכים ופקידי ממשל, כולל מזכירו האישי של גרנט, אורוויל בבקוק. עם כניסתו לתפקיד, דאג פיירפונט למיגור השחיתות בדרום ארצות הברית. הוא המשיך את פעילותו של קודמו, ג'ורג' הנרי ויליאמס, להעמדה לדין של חברי הקו קלוקס קלאן. בשנים 1871–1873 פעלו ויליאמס וקודמו בתפקיד איימוס טפן אקרמן להעמדתם לדין של חברי הארגון על פגיעה בזכויות האזרח של האפרו-אמריקאים בדרום. פיירפונט קבע שבנו של מהגר פרוסי, שנולד בארצות הברית לא היה מחויב לשרת בצבא הפרוסי. בקביעתו בתביעות צ'ורפנינג, ציטט פיירפונט את פסק הדין של בית המשפט העליון של ארצות הברית "ג'ורדן נגד ארצות הברית", והסכים שהמנהל הכללי של הדואר ומזכיר המלחמה שירתו כשרים ולא כבוררים שפסיקתם מחייבת כלפי אזרחים פרטיים. לאחר תום כהונתו כתובע הכללי מונה פיירפונט על ידי הנשיא גרנט כשגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת ובתפקיד זה הוא שירת בשנים 1876–1877. לאחר ביקורים רבים שערך בצרפת, היה פיירפונט לתומך בהנפקת מטבעות הן מזהב והן מכסף. לאחר שובו מבריטניה הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין עד למותו ב-1892.
ראשית חייו.
אדוארדס פיירפונט נולד בנורת' הייבן שבקונטיקט. הוא היה בנם של גילס פיירפונט ושל יוניס מנסון פיירפונט. גילס פיירפונט היה צאצא מניו אינגלנד של ג'יימס פיירפונט, ממייסדי אוניברסיטת ייל. אדוארדס פיירפונט הוטבל בשם מנסון אדוארדס פיירפונט, אך הוא שינה את שמו לאדוארדס, השמיט את השם מנסון והוסיף r נוספת לשם משפחתו. שם זה היה גרסה מוקדמת של שם משפחתו.
פיירפונט התחנך בכמה בתי ספר באזור נורת' הייבן. לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת ייל, וב-1837 הוא סיים שם את לימודיו. לאחר מכן הוא נסע לחקור את המערב, ולאחר מכן למד בבית הספר למשפטים של ניו הייבן. ב-1840 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. לאחר מכן ועד 1841 הוא לימד באוניברסיטת ייל, ולאחר מכן עבר לקולומבוס, אוהיו, שם הוא עסק בעריכת דין בשותפות עם פיניאס ב. וילקוקס עד 1845. ב-1846 הוא עבר לניו יורק, שם הוא הקים משרד משל עצמו.
נישואין ומשפחה.
ב-27 במאי 1876 נשא פיירפונט לאישה את מרגרטה וילוובי מברוקלין, בתו של סמואל וילוובי. לזוג נולדו בן ובת. הבן, אדווין, נפטר ב-1885 ברומא, כאשר שירת שם כממונה על היחסים, לאחר שהחליף את ויליאם אסטור, שגריר ארצות הברית שפרש. בתו, מרגרטה, נישאה ללאונרד פ. בקווית' מניו יורק.
ב-1852 השלים פיירפונט את בניית ביתו בשדרה החמישית בניו יורק. בית זה יהיה מעונו הקבוע במשך ארבעים השנים הבאות. ב-1867 הוא בנה מעון כפרי בכפר גריסון הסמוך לעיר, שתוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ג'קסון דייוויס. בית זה נרשם ב-1982 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים כ"אחוזת הרסט-פיירפונט".
ראשית הקריירה הפוליטית.
עם הגעתו לניו יורק נעשה פיירפונט לפעיל בפוליטיקה וב-1846 הצטרף למפלגה הדמוקרטית. בשנים 1857–1860 הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ניו יורק.
פיירפונט שימש כיועצו האישי של אברהם לינקולן לפני בחירתו של זה האחרון לנשיאות וגם אחריה. ב-1862, במהלך מלחמת האזרחים, מינה הנשיא לינקולן את פיירפונט כחבר הוועדה הצבאית לשפיטת עצורים שהיו במשמורת רשויות הצבא הפדרלי. במהלך הבחירות לנשיאות של 1864, תמך פיירפונט בלינקולן בנאום פוליטי שנשא בקולג' קופר יוניון בניו יורק, בהאמינו שהנשיא יוביל לשיקומו של האיחוד. בנאומו הכריז פיירפונט שלינקולן ניצב במערכה למען החופש, החירות והתהילה הלאומית.
משפט ג'ון סוראט.
ב-1867 ניהל פיירפונט את התביעה נגד ג'ון סוראט, שזוהה כשותף לקשר לרצח לינקולן. סוראט, שהיה מרגל בשירות הקונפדרציה, היה האדם האחרון שנשפט על ידי בית דין צבאי על רצח הנשיא. לאחר הרצח נמלט סוראט מארצו הברית למונטריאול, ומשם לליברפול, רומא, ולבסוף נלכד במצרים ב-2 בדצמבר 1866, שם הוגש נגדו כתב אישום והוא הוחזר לארצות הברית כדי לעמוד בפני משפט צבאי. המשפט נפתח ב-10 ביוני 1867 בניהולו של השופט ג'ורג' פ. פישר ומשך תשומת לב ציבורית רחבה בארצות הברית. פיירפונט טען שסוראט היה מעורב בקשר להפלת ממשלת ארצות הברית והיה בקשר עם ג'ון וילקס בות' בנוגע לרצח לינקולן. פיירפונט טען שהמשפט הצבאי תואם למקרה של סוראט וציטט פסוקים מכתבי הקודש כחיזוק לתפקיד הממשלה בחסדי האל למצוא את האשמים. הוא טען שבשל העובדה שסוראט עשה שימוש בשם מזויף, ג'ון הריסון, כאשר התאכסן במלון, ונמלט מארצות הברית, ניתן להוכיח את אשמתו. המשפט נמשך עד 10 באוגוסט והסתיים כאשר לאחר דיון שארך 70 שעות, לא עלה בידי חבר המושבעים להגיע לידי החלטה. כתוצאה מכך שוחרר סוראט.
נציג לוועידה החוקתית של ניו יורק.
באפריל 1867 נבחר פיירפונט כנציג לוועידה החוקתית של מדינת ניו יורק, שם הוא שימש כחבר בוועדת המשפט. 19 ועדות הוקמו כדי לחקור את כל אחד מהתיקונים לחוקה כשוועדת המשפט בה היה פיירפונט מנתה 15 חברים. הוועידה החוקתית הפכה לתהליך ארוך למדי שנמשך עד יוני אותה שנה ושמטרתה הייתה לשרש את כל הפגמים החוקתיים שהיו בנוסח החוקה של 1846. אחת הסוגיות השנויות המחלוקת הייתה אם לתת זכות בחירה לנשים ולמחוק את המילה "זכר" בהגדרת ציבור המצביעים של המדינה.
תובע פדרלי בניו יורק.
מאפריל 1869 ועד יולי 1870 שימש פיירפונט כתובע פדרלי של המחוז הדרומי של ניו יורק, לאחר שמונה לתפקיד על ידי הנשיא יוליסס סימפסון גרנט. בתפקיד זה הוא ניהל את התביעה נגד המהפכנים הקובנים שהפרו את חוק הנייטרליות. ב-15 ביוני אותה שנה נעצרו והואשמו חברים של "החונטה הקובנית", ארגון שסייע למרד הקובני. בין העצורים נכללו נשיא החונטה וחברים נוספים. החונטה התארגנה במאי כמשלחת צבאית שהתארגנה ללחום במסגרת המרד נגד ספרד. לאחר תום שירותו כתובע הפדרלי שב פיירפונט לעסוק בעריכת דין במגזר הפרטי.
ועדת השבעים.
לאחר מלחמת האזרחים השיגה המפלגה הדמוקרטית בשליטת טמאני הול בהנהגתו של ויליאם טוויד את השליטה במועצת העיר ניו יורק ובבית המחוקקים של המדינה. עד מהרה עלו חשדות לשחיתות כאשר נפוצו השמועות שטוויד ושותפיו לטמאני הול עסקו בהלבנת כספי משלם המיסים ברכישת מקרקעין ובמתן שוחד לחברי בית המחוקקים לטובת צעדי חקיקה מועדפים. לפועלי העיר ניו יורק תחת טמאני הול שולם שכר מופרז על חשבון משלמי המיסים. ב-1871 דרשו תושבי העיר והעיתונות שתתבצע חקירה של מעשי השחיתות ומיגורה. ב-4 בספטמבר, בקולג' קופר יוניון, הוקם ארגון גדול של אזרחים מכובדים שנודע בשם "ועדת השבעים" , שחקר את השחיתות של טמאני הול. פיירפונט מונה כחבר בוועדה והיה פעיל בוועד החקיקה שלה. ועדת השבעים הבטיחה לחקור ביסודיות את השחיתות בטמאני הול ועודדה בוחרים הוגנים לחדול מלקבל שוחד מהארגון בבחירות. עד סוף אוקטובר אותה שנה הצליחה ועדת השבעים לבלום את המימון של טמאני הול באמצעות צו מניעה של בית משפט שלמעשה חיסל את הארגון. טוויד נעצר, נשפט ונכלא.
התמיכה בנשיא גרנט.
ב-25 בספטמבר 1872 נשא פיירפונט בניו יורק נאום לטובת בחירתו של גרנט לכהונה שנייה לנשיאות. הוא ציין שיריבו של גרנט, הוראס גרילי, ציין שגרנט היה נשיא טוב מעל הצפוי ושתקופת נשיאותו השנייה תהיה טובה מזו הראשונה. פיירפונט ציין שהנשיא גרנט הושמץ ללא הצדקה על ידי העיתונות, ושהוא מאמין ש"ביטחון, אמון, פיתוח ושגשוג חסר תקדים" יתרחשו במהלך תקופת נשיאותו הראשונה של גרנט. פיירפונט, שסייר ברחבי הדרום בפברואר אותה שנה, דיבר על מדיניות השיקום של גרנט. הוא הגיע למסקנה שהלבנים העניים בדרום תמכו בגרילי, בעוד שהאפרו-אמריקאים היו נאמנים לנשיא גרנט. אף על פי שהוא הכיר בכך ששיקום הממשל במדינות צריך לעבור רפורמות, האשים פיירפונט את "הגאווה הנפוחה והרצון העקשני" של תושבי הדרום בעוני שאליו נקלעו. פיירפונט האמין שמדיניותו של גרנט בדרום הייתה טובה לתושביו, שהאפרו-אמריקאים היו זקוקים להגנה על זכויותיהם, ושהממשלה הייתה צריכה למשול באופן צודק ונדיב. הוא האמין שבחירתו של גרילי תהפוך את ממשלות המדינות למורדות והזכיר לקהל שומעיו את השבויים של הצפון שמתו באנדרסונוויל ואת התנאים הקשים בכלא ליבי . כמוביל רפורמות, ציין פיירפונט שהוא יעשה כמיטב יכולתו להבטיח שהנשיא גרנט יהיה מוקף באנשים ישרים.