ב-10 בפברואר 2021 הכריזה קרן פרס בראשית על היותו של ספילברג חתן פרס בראשית לשנת 2021. הפרס ניתן לו בשל היותו אחד הקולנוענים המשפיעים ביותר בתולדות הקולנוע, מחויבותו לעשייה חברתית ולפילנתרופיה ועמדתו הברורה כנגד אנטישמיות וצורות אחרות של שנאת חינם וחוסר סובלנות. קרן הפרס הודיעה כי היא מוקירה את מסירותו יוצאת הדופן לשימור והעברת זיכרון השואה לדורות הבאים דרך פרויקטים חדשניים, ופעילותו הציבורית הענפה לשבירת מעגלי שנאה אלימים בעולם ומניעת רצח עם. הבחירה בשנה זו נפתחה לראשונה להצבעת הקהל הרחב בישראל וברחבי העולם. מיליוני בני אדם לקחו חלק בהצבעה, בה נבחר ספילברג עם למעלה מ-200,000 איש שהצביעו עבורו.
אלברט בורלא - 2022.
בורלא קבל את הפרס על הובלת פיתוח חיסוני הקורונה בזמנים קצרים, ובכך שמנע תמותה גדולה יותר מהמגפה ברחבי העולם. בורלא מתכוון לתרום את כספי הזכייה לשימור זכר נספי השואה בסלוניקי, בדגש על קהילת יהדות יוון.
ביאטה קלרספלד וסרז' קלרספלד-2022.
הזוג קלרספלד קבלו את הפרס על מפעל חיים משותף לחשיפתם והענשתם של פושעי מלחמה נאצים.
יסעור השלג
אולג יפרמוב
אולג יפרמוב (ברוסית: Олег Ефремов; 1 באוקטובר 1927, מוסקבה - 24 במאי 2000, מוסקבה) היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה שלוש פעמים פרס ברית המועצות (עבור בימוי הצגות תיאטרון) ובשנת 1976 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון הוא קיבל מספר עיטורים כולל גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1987.
ביוגרפיה.
אולג יפרמוב נולד במוסקבה למשפחת פקיד במערכת גולג. חלק מילדותו הוא העביר ביחד עם אביו במחנות עבודה בו הכיר את העולם התחתון. הוא אהב תיאטרון ונרשם לחוג תיאטרון לילדים. בשנת 1945 הוא התקבל ללימודים בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. בשנת 1949 לאחר סיום לימודי משחק יפרמוב לא התקבל לתיאטרון אמנותי אך קיבל הזמנה לתיאטרון לילדים העירוני. כישלון לכאורה זה הפך להצלחה כי בתקופתו תיאטרון לילדים התפתח לתיאטרון פופולרי של העיר. בתיאטרון זה יפרמוב עבד עד לשנת 1957 כאשר כבר בשנת 1955 הוא ביים את הצגתו הראשונה.
במקביל לעבודה בתיאטרון יפרמוב לימד בבית הספר למשחק בו למד מספר שנים קודם לכן. תוך זמן קצר התגבשה סביבו קבוצה של שחקנים צעירים (אולג טבקוב, גלינה וולצ'ק, יבגני יבסטיגנייב ועוד) שהיו מעוניינים להקים תיאטרון חדש. בשנת 1956 הקבוצה הציגה את המחזה הראשון בבימוי אולג יפרמוב. לתיאטרון לא היה בניין קבוע ולכן הם נדדו בין במות שונות. התיאטרון קיבל את השם "סוברמניק" (בן זמננו). בשנת 1961 הוקצב לתיאטרון החדש בניין ישן בכיכר מאיאקובסקי. זה היה מקרה נדיר שתיאטרון חדש הוקם על ידי השחקנים ולא על ידי החלטת השלטונות. בשנת 1970 יפרמוב העלה על במת התיאטרון שהוא הקים את ההצגה האחרונה.
בסוף שנות ה-60 התיאטרון האמנותי במוסקבה היה במשבר קשה ואולג יפרמוב קיבל הזמנה לבוא לתיאטרון בתוך מנהלו. באותה תקופה היו בתיאטרון כ-150 שחקנים (לעומת כ-36 ב"סוברמניק" ממנו יפרמוב בא) שחלקם לא שיחקו כבר מספר שנים. תוך מספר שנים יפרמוב הצליח לשנות את מצב התיאטרון ועם פרוץ השינויים מספר שחקנים פופולריים הסכימו להצעת יפרמוב להגיע לתיאטרון. אומנם הגעת שחקנים חדשים החזירה לתיאטרון את הקהל, אך היא גם הגדילה עוד יותר את להקת התיאטרון. יפרמוב הצליח להחזיר לבמה את השחקנים של הדור הוותיק וכן לעלות הצגות עם השחקנים הצעירים, אך עם דור הבינים של השחקנים הוא לא הצליח למצוא שפה משותפת. בשנת 1987 המשבר בתיאטרון התפרץ מחדש והוא התפצל לשני תיאטראות נפרדים. יפרמוב המשיך להוביל את ה"תיאטרון האמנותי על שם צ'כוב" עד סוף חייו.
במקביל לעבודה בתיאטרון יפרמוב הצטלם בעשרות סרטי קולנוע החל משנת 1955 ועד לשנת 1998. הוא השתתף במספר סרטים פופולריים אצל במאים כמו אלדר ריאזנוב (הזהר מהמכונית), סרגיי בונדרצ'וק ורולאן ביקוב.
בנו מיכאיל יפרמוב גם הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ידוע.
אלמנת קש
אלמנת קש (צה&quot;ל)
תאודוריק הגדול
שי דנון
שי דנון (1937 – 17 במרץ 2006) היה שחקן, מנהל גלריה לאמנות ומנחה מכירות פומביות ישראלי.
דנון נולד בטורקיה. בשנת 1949 עלה לישראל, במסגרת "עליית הנוער" והתחנך בכפר הנוער "מאיר שפיה". שם, הצטרף לקבוצת התיאטרון בהנהלתם של בני הזוג פרנצ'יסקה אוקומיאנסקי וד"ר פאול יעקב, והשתתף בהצגות שהעלתה: "הקטר", "אוי לשקרן", "בגדי המלך החדשים" ו"האציל המדומה".
להקה צבאית.
עשה את שירותו הצבאי בלהקת פיקוד הצפון בתוכניות "על דא ועל הא" (1956) ו"פגע וברח" (1957) עם הלהיט "על ראש הג'ינג'י", לצדם של יעקב בודו, רינה רוזנבאום ולוליק. בשנת 1960, הצטרף במסגרת שירות הקבע ללהקת פיקוד המרכז ושימש כמפקדה בתוכנית "ככה זה". יחד עמו שרתו בלהקה דני ליטאי, שייקה לוי, צדי צרפתי, עפרה פוקס ואחרים. להיטי התוכנית היו "הסיידים" ו"הרם את המוראל".
קריירה בתיאטרון.
ההפקות האזרחיות הראשונות בהשתתפותו היו במסגרת תיאטרון זירה בהנהלת מיכאל אלמז. ההצגה הראשונה הייתה "נחטוף אותו בשקט" (על פי מנדראגולה של ניקולו מקיאבלי), לצדם של יעקב בודו, ריקה זראי, דודיק סמדר ויוסף באשי. בהצגה בוצעו לראשונה השירים "איפה המוסר?" ו"הנשים" ללחניו של יוחנן זראי.
ההפקה הבאה בתיאטרון זירה הייתה "הפינג'אן - ילקוט מוזיקלי ב-22 כזבים" מאת אורי סלע ואלכס מסיס שהתבסס על ספרם של חיים חפר ודן בן אמוץ, "ילקוט הכזבים". בין משתתפי ההצגה היו: יעקב בודו, ריקה זראי, דודיק סמדר, עודד תאומי ויוסף באשי. את שירי ההצגה כתב דידי מנוסי, בהם "רוחמה", "אביגדור מלך החיות" ו"צביקה א,ב,ג" ללחנים של יוחנן זראי.
בנוסף השתתף בהצגות "הדיקטטור הקטן" ו"פתקאות בכובע" (בה בוצע לראשונה השיר "אמא אמא" שהתפרסם בביצועו של יהורם גאון), אף הן בתיאטרון זירה.
עם פירוק תיאטרון זירה הוזמן להשתתף בתוכניתה של להקת בצל ירוק, "אף מילה למורגנשטיין". במסגרת ההצגה גילם את תפקיד השוטר לסירוגין עם אורי זוהר. חברי ההרכב בתוכנית היו חיים טופול, גליה טופול, יונה עטרי, אברהם מור, אליהו ברקאי ועודד קוטלר. בתוכנית בוצעו הלהיטים "ונצואלה" ו"שברו את הכלים".
בשנת 1961 הצטרף שי ללהקת פיטר פריי והופיע בהצגה "על עכברים ואנשים" מאת ג'ון סטינבק ובבימויו של פריי. עמו השתתפו מיכאל כפיר, איצקו רחמימוב, יוסף באשי, שמעון סיאני, חנה רוט, דודיק סמדר, יצחק בן נסים ופרץ הלוי.
ב-1962 הצטרף לצוות המחזמר "אירמה לה דוס" שהועלה בתיאטרון הבימה. בהצגה גילם דנון לצד דינה דורון (אירמה) ואריק איינשטיין (נסטור) מספר תפקידים, בין היתר את תפקיד הקטגור. המחזמר שהועלה ב-6 בנובמבר 1962 הוצג כ-242 פעמים.
שנתיים לאחר מכן גילם דנון במחזמר "גברתי הנאווה" של תיאטרון גיורא גודיק את זולטן קרפאטי לצידם של רבקה רז, שייקה אופיר, בומבה צור ואברהם בן-יוסף. בהמשך, היה מחליפו של בן יוסף בתפקיד קולונל פיקרינג. בשנה זו הקים יחד עם השחקנים אלברט כהן וחיים פורמן את "שלישית כובע הקש".
בין השנים 1964 - 1965 למד משחק בארצות הברית אצל המורה הוטה האגן יחד עם יהורם גאון.
עם חזרתו ארצה השתתף בהפקה השנייה של המחזמר "חמש חמש" מאת אהרן מגד שהועלתה ב"תיאטרון הוורוד". דנון, גילם את מפקד המחלקה לצידם של יעקב טימן, יוסף אוקסנברג, נתן וולפוביץ', ג'יטה לוקה, נורית כהן, שלמה ניצן, אתי גרוטס, אביבה פז ואחרים. שירי ההצגה שהולחנו על ידי יוחנן זראי, נעמי שמר ואריה לבנון הודפסו ע"ג תקליט, ביניהם "רב האור והתכלת", "בא הגדוד", "שיר הבר" ו"שיר התרנגול" (תרנגול בן-גבר).
ב-1967 הופיע דנון במחזה "בודדה באפלה" בתיאטרון "השדרה" של מנחם גולן, בכיכובה של דינה דורון ובבימויו של אילן אלדד. יחד איתם השתתפו יוסף שילוח, חנן גולדבלט, ראובן זינגר ואחרים.
כמו כן השתתף בעשרות תסכיתי רדיו ובהצגות ילדים בתיאטרון "תילון טליל" בהנהלתו של מנחם גולן.
בין השנים 1967 - 1973 היה חבר בלהקת שחקני תיאטרון "הבימה" והופיע ב-17 הצגות : "עלי כינור", "יתוש בראש", "אות בארץ הפלאות" (הסופר), "אמילי", "ארתורו אוי", "בקט או כבודו של אלוהים", "בקץ הימים", "דודה ליזה", "דוקטור פאוסטוס", "הורדוס ומרים", "שש נפשות מחפשות מחבר", "הרוצחים הקטנים", "השקרן", "חג הסנדלרים", "ידיד הבעלים", "סטמפניו", "צוואתו של כלב או: משחק הבתולה" ו"קולומב".
במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים הופיע שי במשך חודשים רבים במוצבים השונים, במסגרת צוות הווי ובידור צה"לי.
ב-1973 השתתף בסרטו של נסים דיין, "אור מן ההפקר".
אחת ההצגות האחרונות שבהן השתתף דנון לפני פרישתו מעולם הבמה הייתה "מחכים לגודו" בבימויה של עדנה שביט. יחד עמו השתתפו שמעון לב-ארי, אלי כהן וגד קינר. בהפקה זו שהועלתה ב"צוותא" גילם דנון את תפקיד פודזו.
משפחה.
בשנת 1969 נישא לדליה דנון לבית הופטמן. לשניים נולדו שני בנים: דני וגילי. המשפחה התגוררה בחולון.
בנו הבכור, דני, נולד בשנת 1971. שי, שבאותה עת היה שחקן בתיאטרון הבימה הקדיש את זמנו הפנוי לגידול בנו ובין השניים שררו יחסי קרבה. דני, שגדל והתחנך בחולון, סיים בבגרותו לימודי משפטים בהצטיינות באוניברסיטת סאסקס, אנגליה. עבד כעורך דין בתל אביב ולאחר מכן חי בהובוקן, ניו ג'רזי והיה בעל משרד לנדל"ן "Urban Sanctuary". ב - 6.05.2005 נפטר דני והוא בן 34 ויום.
בנו השני, גילי, נולד בשנת 1975. למד בבית הספר לאמנויות תלמה ילין, ובהמשך סיים את החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. כמו כן, פועל כמשורר, מחזאי ואמן וידאו.