סימונס נולד במונטגומרי, אלבמה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. והוא גדל והתחנך בדאלאס שבטקסס. הוא למד בבית הספר היסודי "נתן אדמס". בשנת 2005 סיים את לימודיו בתיכון על שם וורן טראוויס וויט.
קריירה.
סימונס קיבל את תפקיד הקולנוע העלילתי הראשון שלו בקומדיה "מבול של צרות" משנת 2007. הוא גילם את דילן בקסטר, הבכור מבין שלושת בניו של אוון בקסטר בגילומו של סטיב קארל ושל ג'ואן בקסטר שגילמה לורן גרהאם. לאחר מכן שיחק במספר סרטים, בהם "בית מלון לכלבים" משנת 2009, לצד ג'ייק ט. אוסטין ואמה רוברטס. באותה שנה כיכב בסרט האימה הקומי "הגוף של ג'ניפר" כג'יפ דב, החבר של הדמות אותה גילמה אמנדה סייפריד.
בשנת 2010 שיחק בסרט הקומדיה "האקסים של החברה שלי". הוא מגלם את ניל, גיטריסט בס בן 20 וחובב הלהקה הבדיונית סקס בוב-אומב. בשנת 2011 הוא לוהק לתפקיד משנה לצד ג'ונה היל וצ'נינג טייטום בסרט "רחוב ג'אמפ 21". הסרט הופץ בבתי הקולנוע ב־16 במרץ 2012.
בנוסף בשנת 2012 סימונס השתתף בתפקיד הקוורטרבק בראד הייז, לצד לוגאן לרמן, אמה ווטסון ועזרא מילר, בסרט הקולנוע "כמה טוב להיות פרח קיר". הסרט הוא עיבוד לרומן של סטיבן צ'בוסקי באותו שם.
בפברואר 2013 לוהק לסרט הדרמה שצולם לטלוויזיה "בלינק". באותה שנה הוא הופיע בהופעת קמע בקליפ לסינגל Hold On, We're Going Home של דרייק. בהמשך אותה שנה שיחק סימונס בסרט הקומדיה "פרנק וסינדי" בתפקיד ג'יי ג'יי ארכטרנקמפ, לצד רנה רוסו ואוליבר פלאט. בנוסף, באותה שנה שיחק בסרט הקצר "Whiplash", שהגרסה המלאה שלו הפכה לסרט בעל אותו שם.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ג'ק לונדון במיני-סדרה "קלונדייק" בערוץ דיסקברי, סדרת התסריטים הראשונה של הערוץ, אשר תיארה את תקופת "הבהלה לזהב" בשנות ה-90.
בשנת 2015 הוא השתתף בתפקיד ג'ף יאנסן בסרט המותחן "ניסוי כלא בסטנפורד" ובשנת 2016 שיחק בתפקיד הראשי בארבעה סרטים, "Transpecos", "ארץ החלומות", "The Phenom", והקומדיה של קווין פולאק "The Lome Bloomer".
קינג וון
דייוון דקוואן בנט (באנגלית: Dayvon Daquan Bennett; 9 באוגוסט 1994 – 6 בנובמבר 2020), הידוע בשם הבמה קינג וון (King Von), היה ראפר ופזמונאי אמריקאי משיקגו, אילינוי. הוא חתם בחברת התקליטים של הראפר ליל דורק, Only the Family ובאמפייר דיסטריביושן.
קריירה.
לאחר שחברו, הראפר ליל דורק החתים את וון בחברת תקליטיו Only the Family, בדצמבר 2018 הוציא וון את סינגל הבכורה שלו, "Crazy Story", שהיה לסינגל הפריצה שלו ואף קיבל את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
במאי 2019 הוציא וון את הסינגל "Crazy Story 2.0" בהשתתפות ליל דורק, המהווה המשך לסינגל הבכורה שלו. מאוחר יותר, ב-20 במאי, פורסם וידאו קליפ עבור השיר. השיר הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד השירים מתחת להוט 100. ב-13 בספטמבר 2019, הוציא את הסינגל "Crazy Story 3.0", המהווה המשך לשני הסינגלים הקודמים שלו.
ב-9 ביולי 2019 הוציאו ליל דורק וקינג וון את הסינגל המשותף שלהם, "Like That". ב-2 בספטמבר 2019 הוציא וון את הסינגל "What It's Like", מתוך המיקסטייפ הראשון שלו, "Grandson, Vol. 1". ב-19 בספטמבר 2019 הוציא וון את המיקסטייפ בן 15 הרצועות שלו, בו מתארח ליל דורק בצמד רצועות. האלבום הגיע למקום ה-75 במצעד הבילבורד 200 ולמקום ה-27 במצעד אלבומי ה-R&amp;B\היפ הופ. ב-16 בנובמבר 2019 הוציא וון את הסינגל "". ב-29 בנובמבר 2019 הוציא את הסינגל "Rolling" בהשתתפות YNW מלי , בליווי וידאו קליפ.
ב-10 בינואר 2020 יצא הסינגל "Pressin" של הראפר מדטרויט, סאדה בייבי , בהשתתפות קינג וון. ב-21 בפברואר 2020 הוציא וון את "Took Her to the O", שהפך לאחד משיריו הפופולריים ביותר. השיר נכלל במיקסטייפ שלו, "Levon James", שיצא ב-6 במרץ 2020 והגיע בשיאו למקום ה-63 במצעד הבילבורד 200. המיקסטייפ כולל הופעות אורח של NLE צ'ופה, פולו ג'י, טי גריזלי, ג'י הרבו, ליל דורק ו-YNW מלי, בין היתר.
ב-29 באפריל 2020 הוציא קינג וון את הסינגל "Grandson for President", שזכה לפופולריות. לאחר מכן, הוציא את הווידאו קליפ לשיר "Broke Opps" מתוך המיקסטייפ "Levon James". ב-27 ביולי 2020, הוציא סינגל נוסף בשם "Why He Told", ולאחר מכן את הסינגל "All These Niggas", בו משתתף ליל דורק, שגרף למעלה מ-21 מיליון צפיות ביוטיוב. לאחר מכן, ב-26 באוגוסט 2020, הוציא סינגל נוסף בשם "How It Go".
ב-9 באוקטובר 2020 הוציא קינג וון את "I Am What I Am", בהשתתפות הראפר הניו יורקי פיביו פוריין , שיצא לקראת אלבום הבכורה שלו, "Welcome to O'Block". האלבום יצא ב-30 באוקטובר 2020. בעקבות מותו של הראפר כשבוע לאחר צאת האלבום, זכו שירי האלבום לפופולריות רבה והוא הגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הבילבורד 200. ב-24 בדצמבר 2020, הוציא ליל דורק את המיקסטייפ "The Voice" כמחווה לקינג וון, המופיע גם על עטיפת האלבום ובשיר "Still Trappin".
מותו.
ב-6 בנובמבר 2020, קינג וון היה מעורב במריבה מחוץ למועדון לילה באטלנטה שהתקיימה בסביבות השעה 03:20 בין שתי קבוצות גברים, אחת מהן קשורה לראפר קוואנדו רונדו . המחלוקת עלתה מהירות לירי, ולאחר מכן שני שוטרים ניסו לעצור את הירי עם ירי נוסף. לאחר שנורה, בנט הועבר לבית חולים במצב קשה ומת שם מאוחר יותר באותו יום; בגיל 26. לשכת החקירות בג'ורג'יה דיווחה בתחילה כי שלושה בני אדם נהרגו, אך דובר משטרת אטלנטה אמר כי רק שניים מהם מתו. ארבעה אנשים נפצעו; אחד מהם הושם במעצר המשטרה בגין רצח קינג וון בעת שטיפל בפצע ירי. החשוד זוהה כטימותי ליקס, ראפר המכונה ליל טים, בן 22. ב-14 בנובמבר 2020 נקבר קינג וון בעיר הולדתו שיקגו.
סנהדרין של נפוליאון
פדור פלינצר
פדור אלכסיס פלינצר (בגרמנית: Fedor Alexis Flinzer; 4 בפברואר 1832 - 14 ביוני 1911) היה צייר, סופר, מחנך ואחד מגדולי המאיירים הגרמנים.
ראשית החיים.
מאז 1849 ביקר פלינצר באקדמיה לאמנויות של דרזדן. מוריו היו אדריאן לודוויג ריכטר ויוליוס שנור פון קרולספלד. משנת 1859 מילא תפקיד כמורה לאמנות בקמניץ, שם היה גם ממייסדי הקונסטהוטה (אגודת האמנות) וחבר בלשכת הבונים החופשיים. בשנת 1862 התחתן פלינצר עם מארי וולפרם, אחייניתו של המלחין ריצ'רד וגנר.
חינוך לאמנות.
ב-1876, זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד כמפקח עירוני לחינוך לאמנות ולאחר תחילת עבודתו כמורה לאמנות בלייפציג, סיכם פלינצר את הידע המעשי המצטבר שלו בספר לימוד. ספרו התפרסם גם במדינות אירופאיות אחרות ובאמריקה. בגלל ספר הלימוד שלו נחשב פלינצר כמבשר של מה שמכונה "תנועת החינוך לאמנות", חלק מתנועת החינוך הפרוגרסיבי. פלינצר הצטרף לדיונים עם הנציגים המובילים של תנועה זו. כתוצאה מהתנועה לחינוך לאמנות דעכה השפעתו.
אמן.
שורשו באומנות ברומנטיקה, ואחר כך יצר עבודות עם עקבות ברורים של היסטוריציזם ועם רמזים לארט נובו. ההעדפה האמנותית שלו הייתה לעולם החי, התשוקה שלו הייתה חתולים. זו הייתה הסיבה לכינוייו כ"רפאל הסקסוני של החתולים". המאפיין את האמנות של פלינצר הוא התיאור האנושי והסאטירי של בעלי חיים, בין השאר בנוסח וילהלם פון קולבך וגרנדוויל.
בשנותיו הראשונות של פלינצר הוא יצר ציורי שמן וציורי קיר בבית הספר לאריגה בקמניץ. דוגמאות ליצירות האמנות המסחריות שלו הן החתול, מותג מפורסם בעולם עבור מפעל של הופמן בבאד זלצופלן, ועיצובים לצעצועים של דרזדנר וורקסטטן.
מלבד זאת, פלינצר עבד עבור קהל מבוגר, כמו במגזינים משפחתיים. מעבר לכך הוא יצר איורים לפרסומי ילדים, נוער וספרי תמונות. עבודתו העיקרית של פלינצר היא ספר התמונות קוניג נובל (1886), המשכו של הספר על ריינאקה השועל המפורסם שפורסם בשיתוף עם הסופר הגרמני יוליוס לוהמאייר (1834–1903). סופרים אחרים, עימם עבד פלינצר, הם פרידה שנץ (1859–1944), ויקטור בלוטגן (1844–1920), גאורג כריסטיאן דיפנבאך, יוהנס טרויאן (1837–1915), אדווין בורמן (1851–1912) וגיאורג בוטיכר (1849– 1918).
לבסוף, יש להזכיר את תרומתו של פלינצר למגזין הנוער המשפיע "דויטשה יוגנד". שם הוא אייר את המהדורה הראשונה של סיפורה של תיאודור סטורם לנה ויז עבור כתב העת הזה. יתר על כן, פלינצר תרם לפרסום בריטי ידוע לצעירים בשם מגזין הדודה ג'ודי.
פלינצר היה חבר בעמותת האמנים של לייפציג. בין תלמידיו היו המעצב הגרפי האנס דומיזלאף (1892–1971), צייר הנוף ארתור פודל (1857–1929), הפסל אלברכט לייסטנר (1887–1950) וכן האמן וסוכן קג"ב גרד קאדן (1891–1990).
זיכרון.
קברו של פלינצר נמצא בבית העלמין החדש של סנט ג'ון בלייפציג.
בשנת 1914 הוסיף הפסל יוהנס הרטמן (1869–1952) את מצבתו של פדור פלינצר לקבר זה.
הצבעים הלאומיים של ארצות הברית
הצבעים הלאומיים של ארצות הברית (באנגלית: The National Colors of The United States) הם אדום, כחול ולבן, כפי שהם מופיעים בדגל ארצות הברית, ונחשבים לסמל חשוב בתרבות האמריקאית. הגדרתם המדויקת של הצבעים הלאומיים של ארצות הברית (כצבעי הדגל) הם להלן:
היסטוריה.
מקור הצבעים הלאומיים של ארצות הברית הוא מבטסי רוס ומדגל שלוש עשרה המושבות הראשונות של ארצות הברית.
המסורת מציינת כי ג'ורג' וושינגטון, נשיאה הראשון של ארצות הברית, הכריז כי:
שימושים.
שימושים מדיניים.