לנארד זכה פעמיים בתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, נבחר פעמיים לחמישיית העונה ב-NBA, וזכה פעמיים בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA – בשנת 2014, כשהוביל את סן אנטוניו לאליפות, ובשנת 2019, כשהוליך את טורונטו ראפטורס לזכייתה הראשונה באליפות הליגה; הוא השחקן השלישי בתולדות ה-NBA שזוכה בתואר זה עם 2 קבוצות שונות. כפות ידיו הגדולות במיוחד העניקו לו את הכינוי The claw (הצבתות), פעם אף צולם מחזיק שני בקבוקי מים ביד אחת ללא כל בעיה במהלך פסק זמן.
ביוגרפיה.
לנארד נולד בריברסייד, קליפורניה, בנערותו שיחק כדורסל בתיכון על שם מרטין לותר קינג בעיר. בינואר 2008, במהלך עונת ה, נרצח אביו במתקן לרחיצת מכוניות שהיה בבעלותו. על אף הטרגדיה האישית, רשם לנארד 17.3 נקודות ו-6.5 ריבאונדים ב למשחק, והוביל את קבוצת התיכון למאזן של 32 ניצחונות מול שלושה הפסדים לאורך העונה, ולמשחק הגמר של החטיבה הדרומית בקליפורניה לתיכונים.
בעונת ה בתיכונים רשם לנארד ממוצעים של 22.6 נקודות, 13.1 ריבאונדים, 3.9 אסיסטים ו-3.0 חסימות למשחק. הוא הוביל את קבוצתו למאזן של 30 ניצחונות מול שלושה הפסדים, ולאליפות החטיבה הדרומית בקליפורניה לתיכונים. בסיום העונה זכה לנארד בתואר "", ונבחר לשחקן התיכונים המצטיין גם מטעם העיתון לוס אנג'לס טיימס לאחר שסיים בשישה משחקים עם לפחות 20 נקודות ו-20 ריבאונדים.
קריירת מכללות.
עם סיום לימודיו התיכוניים, לא נחשב לנארד כאחד מבכירי שחקני התיכונים בארצות הברית כולה. הוא דורג במקום ה-48 באתר rivals.com, ובמקום ה-56 בדירוג של רשת ESPN, והחל לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של סן דייגו הקטנה, המשחקת בחטיבת ה-Mountain West (הנקראת גם MWC).
כבר בעונת ה היה לנארד לשחקן מפתח בקבוצה. הוא היה לקלעי המצטיין של הקבוצה עם 12.7 נקודות למשחק, ועם 9.9 ריבאונדים למשחק היה לקוטף הריבאונדים המצטיין בחטיבה כולה. הוא הוביל את קבוצתו לסיים במקום הרביעי בעונה הסדירה עם מאזן של 11 ניצחונות מול חמישה הפסדים, נבחר לפרשמן המצטיין של העונה בחטיבה, והיה לשחקן הראשון בהיסטוריה של החטיבה שנבחר לחמישייה המצטיינת של העונה. בטורניר האליפות של החטיבה, הוביל לנארד את קבוצתו עד למשחק הגמר, בו קלע 16 נקודות, קבע שיא לטורניר החטיבה כשקטף 21 ריבאונדים במשחק הגמר והוביל את הקבוצה לניצחון 45–55 ולאליפות החטיבה.
בעונתו השנייה במכללות, הוביל לנארד פעם נוספת את קלעי האוניברסיטה עם 15.7 נקודות למשחק, ועם 10.6 ריבאונדים היה שנית לקוטף הריבאונדים המצטיין בחטיבה, ולתשיעי בליגת המכללות כולה. הוא נבחר לחמישייה העונה של החטיבה, ולחמישיית העונה השנייה במכללות. בטורניר החטיבה הוליך לנארד את סן דייגו סטייט לאליפות שנייה ברצף, ובטורניר אליפות המכללות סייע לקבוצה להעפיל לשלב שמינית הגמר לראשונה בתולדות האוניברסיטה.
קריירת ה-NBA.
סן אנטוניו ספרס.
לאחר שנתיים במכללות העמיד עצמו לנארד לבחירה בדראפט ה-NBA ב-2011. הוא נבחר במקום ה-15 על ידי אינדיאנה פייסרס, וזמן קצר לאחר מכן הועבר ב אל סן אנטוניו ספרס. בעונת הרוקי, שהייתה עונה מקוצרת בשל שביתת שחקנים, שותף לנארד ב-64 משחקים ועלה בחמישייה הפותחת ב-39 מהם. הוא תרם 7.9 נקודות ו-5.1 ריבאונדים בממוצע, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה.
בעונת הגיע לנארד עם סן אנטוניו ספרס לגמר ה-NBA נגד מיאמי היט. הספרס גברו 4–1 בסדרה על ההיט, בעזרתו של לנארד שגם זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA. הוא תרם 17.8 נקודות למשחק, ב-61% מהשדה, ב-58% בזריקות לשלוש ו-6.4 ריבאונדים בממוצע למשחק בסדרת הגמר.
בעונת זכה לנארד בפרס שחקן ההגנה של העונה. הוא נבחר לשחקן ההגנה של העונה גם בעונת .
בעונת הוביל לנארד את הספרס למאזן השני בטיבו במערב, עם 61 ניצחונות, כשהוא קולע 25.5 נקודות למשחק. בסיומה של העונה הגיע למקום השלישי בבחירות ל-MVP, ונבחר לחמישיית העונה הראשונה. בפלייאוף הוביל את סן אנטוניו לגמר המערב, שבו נפצע לאחר צעד מעורר מחלוקת של שחקן גולדן סטייט ווריורס, זאזה פאצ'וליה. אחרי שנפצע לא הצליחה סן אנטוניו לנצח בסדרה, והפסידה לווריורס בארבעה משחקים.
בשל הפציעה לא שיחק לנארד ב-27 המשחקים הראשונים של הספרס בעונת . הוא חזר בדצמבר 2017, ולאחר מספר משחקים נפצע שנית. גם כאשר החליטו אנשי הצוות הרפואי של סן אנטוניו שהוא כשיר לשחק, בחר לנארד להתייעץ עם צוות רפואי משלו, שלפיו לא יכול היה לשחק. על מנת לנסות לשכנעו לשוב ולשחק ערכו הספרס פגישה בהשתתפות השחקנים, שתוארה כ"מתוחה ואמוציונלית".
טורונטו ראפטורס.
לקראת עונת הודיע סוכנו שהוא גם דודו, דניס רוברטסון, כי ברצונו לעזוב את הספרס. קבוצות רבות התעניינו בצירופו באמצעות טרייד, אך עקב העובדה שהיה לו חוזה לעונה אחת בלבד לא מיהרו להחתימו. בסופו של דבר, ב-18 ביולי 2018 הועבר בטרייד לקבוצת טורונטו ראפטורס ביחד עם דני גרין, תמורת דמאר דרוזן, יאקוב פולטל ובחירת סיבוב ראשון מוגנת בדראפט 2019.
לנארד הצטיין במדי הקבוצה והוביל אותה לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ה-NBA. לאורך סדרת הגמר, מול הווריורס, רשם לנארד ממוצעים של 28.5 נקודות, 9.8 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים ו-2.0 חטיפות למשחק, ובסיומה זכה בשנית בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
לוס אנג'לס קליפרס.
ב-10 ביולי 2019 חתם לנארד בלוס אנג'לס קליפרס. ביחד איתו הגיע לקבוצה גם פול ג'ורג' והיו ציפיות גדולות מהקבוצה שתצליח לקחת אליפות. אולם לאחר עונה סדירה ממוצעת אותה סיימו הקליפרס במקום השני, הודחו הקליפרס על ידי דנוור נאגטס בחצי גמר המערב, לאחר שהובילו בסדרה 3–1. בסיום העונה נבחר לנארד לחמישייה השנייה של העונה.
מיכאל הירש
מיכה הירש
הצדעת הכוח השחור באולימפיאדת מקסיקו (1968)
הצדעת "הכוח השחור" הוא שמה של תמונה שצולמה באולימפיאדת מקסיקו סיטי, ומתעדת מחאה של האתלטים אפרו-אמריקאים טומי סמית' וג'ון קרלוס במהלך טקס הענקת המדליות באצטדיון האוניברסיטאי האולימפי במקסיקו סיטי. בזמן שדגל ארצות הברית הונף ונוגן המנון ארצות הברית, הניפו שני הספורטאים את אגרופיהם כשהם עטויים כפפה שחורה, והורידו אותם רק בתום ההמנון.
שלושת המדליסטים, כולל פיטר נורמן האוסטרלי שזכה במדליית הכסף, ענדו תגים של זכויות האדם על מעיליהם. באוטוביוגרפיה שלו, "Silent Gesture" ("מחווה דוממת", בתרגום חופשי), כתב סמית' כי ההצדעה לא הייתה "הצדעת כוח שחור", אלא "הצדעת זכויות אדם". האירוע נחשב לאחת ההצהרות הפוליטיות הידועות בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים בעת המודרנית.
המחאה.
בבוקר של ה-16 באוקטובר 1968, ניצח האתלט האמריקאי טומי סמית' בריצת 200 המטרים כשהוא קובע שיא עולם חדש, 19.83 שניות. האתלט האוסטרלי פיטר נורמן סיים שני, בזמן של 20.06 שניות, והאתלט האמריקאי ג'ון קרלוס סיים שלישי עם זמן של 20.10. בתום המירוץ, עלו השלושה על הפודיום לטקס הענקת המדליות. שני האתלטים האמריקאים קיבלו את המדליות כשהם ללא נעליים, עם גרביים שחורים לרגליהם, לציין את העוני ששרר אז בקרב הקהילה השחורה בארצות הברית. סמית' לבש צעיף שחור סביב צווארו כדי לייצג את הגאווה של הקהילה השחורה, וקרלוס לבש את האימונית שלו פתוחה להבעת הזדהות עם עובדי הצווארון כחול וענד שרשרת חרוזים עבור מי שהוא תיאר כ"אותם יחידים שעברו לינץ' או נהרגו ואיש לא התפלל עבורם, שנתלו וזופתו. היה זה עבור אלה שנזרקו מהסירה במעבר הביניים".
שני האמריקאים תכננו להביא כפפות שחורות, אך קרלוס שכח את הכפפות שלו בכפר האולימפי. האתלט האוסטרלי, נורמן, הציע שקרלוס ישתמש בכפפה השמאלית של סמית'. לפיכך בתמונה נראה קרלוס מניף את ידו השמאלית, בניגוד למנהג של הנפת אגרוף, בו מרימים את האגרוף הימני. כשהמנון ארצות הברית נוגן, הניפו סמית' וקרלוס את אגרופיהם והרכינו את הראש, מחווה שהופיעה בדף הראשון בעיתונים רבים ברחבי העולם. כשהם עזבו את הפודיום, הקהל שרק שריקות בוז. סמית' אמר מאוחר יותר ש"אם אני מנצח, אני אמריקאי, לא שחור אמריקאי. אבל אם עשיתי משהו רע, אז הם יקראו לי כושי. אנחנו שחורים, ואנחנו גאים בהיותנו שחורים. אמריקה השחורה תבין מה עשינו הלילה."
תגובת הוועד האולימפי הבינלאומי.
נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי דאז, אוורי ברנדג', ראה בכך הפרה חמורה של כללי הוועד האולימפי, לפיהם אין לערב פוליטיקה במשחקים האולימפיים. הוא הורה להשעות את סמית' וקרלוס מנבחרת ארצות הברית ונאסרה עליהם השהות בכפר האולימפי. כאשר הקהילה האולימפית סירבה לכך, הוא איים שישעה את כל נבחרת האתלטיקה של ארצות הברית. האיום הוביל להשעיית השניים מהמשחקים.
דובר הוועד האולימפי אמר ש"זוהי הפרה מכוונת ואלימה של עקרונות היסוד של הרוח האולימפית". ברנדג', שהיה נשיא הוועד האולימפי של ארצות הברית בשנת 1936, לא הביע שום התנגדות להצדעות במועל יד שהתרחשו במהלך אולימפיאדת ברלין. הוא טען שההצדעה במועל יד, הייתה הצדעה לאומית באותה עת, ולכן מקובלת במשחקים האולימפיים, בעוד הצדעת "הכוח השחור" לא הייתה הצדעה לאומית ולכן לא מקובלת.
נכון ל-2013, באתר הרשמי של הוועד האולימפי הבינלאומי עדיין נטען כי "מעל ומעבר לזכייה במדליות, הספורטאים האמריקאים השחורים עשו לעצמם שמות על ידי אקט של מחאה גזענית".
השלכות.
סמית' וקלרוס נודו בצורה חמורה על ידי מוסדות הספורט האמריקאים והיו מושא לביקורת. מגזין טיים הציג את לוגו חמש הטבעות האולימפיות עם המילים: "כועס יותר, מרושע יותר, מכוער יותר" במקום המילים של המוטו האולימפי: "מהר יותר, גבוה יותר, חזק יותר".
כשהם חזרו לביתם, הם הפכו מטרה להתעללות והטרדה, וקיבלו איומים על חייהם ועל חיי משפחותיהם.