2010 - "כיסא=מקום", גלריה אפארטארט, תל אביב. אוצרת: רותם ריטוב, הודפס קטלוג.
2012- "פרספקטיבה", גלריה באר צבע, באר שבע. אוצר: זכריה שדה.
2015- "פורמת זכרונות", גלריה לאמנות מכללת קיי, באר שבע, אוצרים: אביבית מרציאנו, משה בלמס וישראל רבינוביץ.
2019 - "חרוט בזיכרון", גלריית תיאטרון הפרינג' באר שבע.
2020 - "חיים ארוזים" , גלריית טרומפלדור בארשבע, אוצר:חיים מאור. הודפס קטלוג.
תערוכות קבוצתיות נבחרות.
1986- Mid Atlantic Regional Watercolor Exb.,Baltimore הודפס קטלוג.
1987- Mid Atlantic Regional Exb.,Baltimore
1987- Baltimore Hebrew Congregation Show, Baltimore
1989 - "נגב", מוזיאון דימונה, דימונה, הודפס קטלוג.
1989 - מוזיאון הנגב, באר שבע.
1990 - בית ציוני אמריקה, תל אביב.
1991- גלריית המכללה לאמנות חזותית, באר שבע.
1991- DCC Gallery, Baltimore,Maryland הודפס קטלוג.
1993- Salt Lake Art Center,Utah הודפס קטלוג.
1994- "נגב", גלריית בית העירייה באר שבע הודפס קטלוג.
1997- "ישן מול חדש", גלריית בית העירייה, באר שבע.
1997- "על נייר", גלריית התחנה הטורקית, באר שבע.
1998- ביאנלה לקרמיקה, באר שבע, אוצרת: יוכבד מרקס. הודפס קטלוג.
2001- "פן אחר", אוניברסיטת בן-גוריון, אגודת האמנים ועובדי האוניברסיטה. הודפס קטלוג.
2001- "צבע משחק באור", גלריית מרכז ג'ו אלון, קיבוץ להב.
2002- "עלה של זית", דלית אל-כרמל". הודפס קטלוג.
2002- "התחדשות" היכל התרבות אשקלון.
2003- "קרנבל צבעים", ספריה עירונית באר שבע.
2003- "משואה לתקומה", יד לבנים באר שבע.
2003- "ואהבת לרעך", מרכז הקונגרסים חיפה.
2004- "פתחים", גלריה קסטרא, חיפה.
2006- "תחריטים", מוזיאון הנגב באר שבע. הודפס קטלוג.
2007- "דור במדבר", בית האמנים ירושלים.
2007- "מקלות הקסם", סימגלרי, מושב מגדים. אוצרות: מרים ברוק-כהן, סימה סלע.
2007- "רקמות, רקמה וקליגרפיה באמנות העכשווית בישראל", אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הודפס קטלוג.
2008- "הדפסים אמנותיים", בית האמנים בנגב, באר שבע.
2008- "קיץ ישראלי", מוזיאון חניתה, האגף לאמנות עכשווית, חניתה.
2008- "אדום", בית האמנים בנגב, באר שבע.
2009 - "בית", 100 שנה לתל אביב, אפארטארט, תל אביב, הודפס קטלוג.
2009 - "שנות טובות - מנאיביות למציאות", מוזיאון לתולדות היישוב, גדרה.
2009 - "תפר", סימגלרי, מושב מגדים.
2009 - "תחריטים", מכון סדנת ההדפס נירים, ההדפס ירושלים, נירים.
2009 - "תבשילי חיים", לציון יום האשה הבינלאומי, היכל התרבות, כפר סבא.
2009 - "קווים - אמני הדפס ותחריט", גלריה לאמנות, גן שמואל.
2009 - "עציץ בחווה", גלריית החווה, לאמנות אקולוגית בינתחומית, חולון.
2010 - "טכניקה אובססיבית", בית דניאל, יפו. אוצר:צחי כהן.
2010 - "2/2 דונם בלב", גלריה גרוס, תל אביב. אוצרת:נעמי שלו.
2010 - "יש ליופי פה עקבות של מלחמה", בית האמנים חיפה, אוצרת: בת שבע גרניט.
2010 - "אין חיות כאלה", המוזיאון לתולדות גדרה.
2010 - "הכול חוזר עלינו", גלריה- הסדנה לאמנות יבנה, הודפס קטלוג.
2010 - "מיתרים", על הגבעה, גלריה לאמנות, מיתר.
2010 - "מקלות הקסם 2", גלריה לעיצוב חנקין, חולון.
2011- "אוהבים אמנות בתל אביב", סטודיו זיו פלג, תל אביב.
2012- "1 במאי", אוסף מכון תחריט בבית בלבן, נירים.
2012- "אמץ אמן", בית האמנים באלחריזי, תל אביב.
2012- "שחור לבן + צבע", גלריה בגן שמואל,
2015- "טרנספורמציה-אוהבים אמנות בתל אביב, סטודיו זיו פלג, תל אביב.
2015- "70 שנה לניצחון על הנאצים", בית האמנים חיפה.
2016- "מלאכת נשים", גלריית העירייה ברעננה.
2016- "עסק משותף", מרכז קניות בשדרות, בגלנטריה של ולנטינה.
2016- "מכון תחריט", גלריה ציאורים, קיבוץ אורים.
2017- "יורדים העירה", גלריה טרומפלדור, באר שבע.
2017- "אמנות בהגירה", גלריה על שם אברהם בראון, אוניברסיטת בן-גוריון.
2017- "דד-ליין", תיאטרון הפרינג', באר שבע.
2019 - "פריפריית זכרונות", תיאטרון דימונה.
2020 - "נגב-ארץ מול שמים" גלריית המדרגות מלון הנגב באר שבע.
2020 - "נשים יוצרות מציאות בעמק", גלריה מרחב, הרדוף.
2020 - "מה נשמע בבית", מוזיאון הנגב, באר שבע.
2020 - "הונק-הון", בתים פתוחים, אום אל פחם.
2020 - "דל"ת אמות", פארק השקמה, ראשון לציון.
יצירות במקומות ציבורים.
יצירות קרמיקה בחוצות העיר, במסגרת הביאנלה לקרמיקה 1998, בניהול יוכבד מרקס.
ציור על אריחי קרמיקה, שבוצעו במפעל נגב קרמיקה בירוחם.
יצירה אחת תלויה בכביש העוקף של באר שבע.
יצירה תלויה בקיר חזיתי בבנין המחלקות הפנימיות בבית חולים סורוקה.
פרסים ומלגות.
2017 מלגת שהייה, Red Line באר שבע.
ארתור פיטגר
ארתור פיטגר (בגרמנית: Arthur Fitger; 4 באוקטובר 1840 – 28 ביוני 1909) היה צייר, מבקר אמנות, מחזאי ומשורר גרמני.
ביוגרפיה.
ארתור פיטגר היה אחד מעשרת ילדיו של פטר דידריך פיטגר ( 1804-1865). רשם בדוכסות אולדנבורג וירש תואר אצולה שהוענק לסבו היינריך פיטגר וצאצאי הגברים שלו מאז פעולת שדה הקרב במלחמת שבע השנים. אשתו של פטר הייתה קלרה מריה קרוליין פלייט ( 1815-1891), שאמה, קרוליין (סבתו של ארתור), בתו של רוזנת מהולשטיין והתחתנה עם יועץ מלכותי פרנץ פלייט בשנת 1800. בזמן נישואיה לאביו של ארתור, קלרה מריה קרוליין הייתה אלמנה עם שתי בנות.
ארתור פיטגר גדל בדלמנהורסט, בבית שהיה גם פונדק ותפקד כנקודת ביניים להחלפת סוסים וחילופי דואר / מכס בין אולדנבורג לברמן. אחיו הצעיר אמיל פיטגר היה עורך ראשי של ה"ווזר-צייטונג" בברמן במשך שנים רבות. ארתור פיטגר למד בבית הספר היסודי בדלמנהורסט ולאחר מכן בגימנסיה באולדנבורג, שם התגורר בביתו של באוראט אוטו לאסיוס (1797–1888).
ציור.
בשנת 1858 נסע פיטגר לאקדמיה של מינכן, שם למד אצל מוריץ פון שווינד (1804–1875), פטר פון קורנליוס (1783–1867) ואחרים. הוא נסע לאנטוורפן בשנת 1861 ואז לפריז. בין השנים 1863 ל־1865 הוא שהה ברומא, בתמיכת מלגה מהדוכס הגדול של אולדנבורג. לאחר מכן בילה את השנים הבאות לסירוגין בווינה ובברלין לפני שעבר לברמן בשנת 1869.
פיטגר נודע בזכות עבודות הדקורציה הגדולות שלו, שבוצעו בעיקר בברמן. הוא קישט את הכנסייה בשתי תמונות: "הבן האבוד" ו"השומרוני הרחום ".
בהשפעת מלחמת צרפת-פרוסיה בשנת 1870, הוא הפיק את יצירות האמנות "התעוררותו של ברברוסה", שנדדה בגרמניה והגדילה את המוניטין שלו עוד יותר.
בין השנים 1883–1884 צייר ציורי קיר גדולים בהמבורג. לאחר מכן שב לברמן שם צייר ציורי קיר של נימפות באולם הקיסרי בבניין הדואר האימפריאלי החדש.
במקור צייר בסגנון קורנליוס, ומאוחר יותר השתמש בצבע באופן מודרני יותר, בדומה להנס מקארט (1840–1884). ארתור פיטגר זכה במדליית זהב על ציורו "איקרוס" כשהוצג בתערוכה העולמית בשיקגו 1892-1893
כתיבה.
פיטגר היה ידוע גם בכתיבתו. מחזותיו, אדלברט פון ברמן (אולדנבורג 1873). Die Hexe ("המכשפה", אולדנבורג, 1878), "מחסדי האל", אולדנבורג, 1884. הוצגו לעיתים קרובות. הוא כתב גם על אלברכט דירר, יוהאן קפלר ומיכלאנג'לו. יצירותיו החשובות ביותר של פיטגר הן אוספי השירה "אנשים מטיילים (מהדורה 2, אולדנבורג, 1883) ולילות חורף ( אולדנבורג, 1880). הוא תרגם לגרמנית (1886) יצירות של לורד ביירון, וכתב על ההיסטוריה של האנדרטאות והאמנות של ברמן 1877.
ביקורת אמנות.
פיטגר נחשב לאדם חשוב באמנות בברמן בסביבותיה ב־1900. לביקורות האמנותיות שלו, שפורסמו בעיתונות, הייתה השפעה מתמשכת על הטעם האמנותי. הוא היה יו"ר אגודת האמנים ושמר על התפיסה השמרנית באמנות. הוא מתח ביקורת חריפה על אמנים שעקבו אחר אופנות שהיו מודרניות באותה תקופה, כולל הציירים הצרפתים המודרניים.
עם זאת, ביקורתו לא הצליחה למנוע פריצת דרך של האמנות המודרנית בצפון גרמניה.
פיליפ פון פולץ
פיליפ פון פולץ (בגרמנית: Philipp von Foltz; 11 במאי 1805 – 5 באוגוסט 1877) היה צייר גרמני.
ביוגרפיה.
פיליפ פון פולץ היה בנו של הצייר לודוויג פולץ, ממנו קיבל גם את שיעורי האמנות הראשונים שלו, ואחיהם של לודוויג ופרידריך פולץ. בגיל 20 נסע למינכן בשנת 1825, שם התקבל כתלמיד על ידי מנהל האקדמיה המלכותית לאמנות, הצייר פטר פון קורנליוס. עד מהרה הותר לפולץ לסייע למורה שלו בעבודה על ציורי הקיר בגליפטותק ותחת ארקדות הופגארטן.
בקניגסבאו החדש עיצב פולץ יחד עם וילהלם לינדנשמיט הזקן, סצנות מהבלדות של פרידריך שילר כנושא שלהן. בנוסף הוקם סלון קטן ובו 19 תמונות המכילות את שיריו של גוטפריד אוגוסט בורגר.
במהלך תקופה זו יצר פולץ גם מספר ציורי שמן, חלקם בסגנון רומנטי וחלקם ציור ז'אנרי. יצירתו המפורסמת ביותר מתקופה זו הייתה בשנת 1833 "פרידתו של המלך אוטו הראשון מיוון".
בסתיו 1835 יצא פולץ למסע לימודים לרומא. שם נוצרה בחורף שלאחר מכן, היצירה המונומנטלית "קללתו של הזמר", על פי שיר באותו שם מאת לודוויג אולנד. לאחר שהייה של שלוש שנים באיטליה, חזר למינכן וזמן קצר לאחר מכן מונה לפרופסור באקדמיה לאמנות על ידי המלך מקסימיליאן השני.
בשנת 1869 הוענקה לפולץ דרגת אצולה, והיה חבר באגודת מינכן לאמנות נוצרית.
בגיל 72 נפטר פון פולץ ב־5 באוגוסט 1877 במינכן.
כנציג ציור ההיסטוריה ייחס פולץ חשיבות רבה לציור מדויק ולביצוע מצפוני של עבודותיו.
כצייר ז'אנר, התמקד בקלילות ובשירה. ניתן לסווג את עבודתו כשמרנית ואקדמית.
אחיו לודוויג פולץ היה אדריכל ידוע.
יפו ד'