ב-1977 שיחקה בסרטו של קן ראסל על שחקן הקולנוע האיטלקי רודולף ולנטינו (רודולף נורייב) "ולנטינו" בתפקיד שחקנית הקולנוע הרוסייה אלה נאזימובה והשתתפה בסרטו של פרנסואה טריפו "האיש שאהב נשים".ב-1984 שיחקה קארון בסרטו של רישאר דמבו זוכה פרס האוסקר לסרט הזר "מהלכים מסוכנים" בתור הניה אשתו של שחקן השחמט היהודי רוסי עקיבא ליבסקינד (מישל פיקולי). ב-1992 השתתפה בדרמה של לואיס מלה "משיכה גורלית". בשנת 2000 השתתפה קארון בדרמה הרומנטית "שוקולד" בתפקיד מאדאם אודל. בשנותיה האחרונות כשחקנית התבלטה בעיקר בהפקות הטלוויזיה-"The Last of the Blonde Bombshells" ו"" בהופעת אורח עליה זכתה בפרס אמי בשנת 2007.
חיים אישיים.
קארון דוברת אנגלית, צרפתית ואיטלקית שוטפת.
בעלה הראשון היה המוזיקאי גורדי הורמל לו הייתה נשואה במשך שלוש שנים.
בעלה השני היה הבמאי ושחקן התיאטרון האנגלי פיטר הול לו נישאה בשנת 1956, לזוג נולדו שני ילדים, המוזיקאית והשחקנית ג'ניפר קארון הול והמפיק כריסטופר הול. קארון והול התגרשו אחרי תשע שנות נישואים לאחר שקארון ניהלה רומן מתוקשר עם השחקן וורן בייטי.
נישאה בפעם השלישית בשנת 1969 למפיק הסרט "אהבה על גלגלים" מייקל לאלין ממנו התגרשה ב-1980.
בסוף שנת 2009 קיבלה קארון כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
STS-76
STS-76 הייתה משימתה ה-16 של מעבורת החלל אטלנטיס, ומשימת המעבורות החמישית בתוכנית מיר ומעבורות החלל. המשימה שוגרה ב-22 במרץ 1996 מ-LC-9B ממרכז החלל קנדי ונחתה ב-31 במרץ 1996 בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה. STS-76 הייתה משימת המעבורת השלישית שעגנה בתחנת החלל מיר הרוסית, והיא נשאה עימה את האסטרונאוטית שאנון לוסיד לשהייה ממושכת בתחנה (בתחילה כחלק ממשלחת EO-21 ולאחר מכן כחלק ממשלחת EO-22), שהחלה את השהייה הרציפה של אסטרונאוטים אמריקאיים על גבי מיר, שהסתיימה בינואר 1998. המשימה נשאה עימה גם מודול מעבדה של ספייסהאב ובמהלכה בוצעה הליכת החלל הראשונה של ארצות הברית מחוץ לשני רכבי חלל מעוגנים.
הנדר
הַנֵּדֶר הוא שירו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי. נכתב בשנת תרצ"ד 1934, בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת.
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, השיר היה ועודנו אהוד בקרב אנשי התנועה הרוויזיוניסטית וחניכי תנועת הנוער בית"ר, ונהוג לקרוא אותו בכינוסים, טקסים, אזכרות והתקהלויות חגיגיות.
תכנים ואמירות.
"הנדר" מנסח בלשון שירית מדויקת ומחורזת, בשבעה בתים, שבעה עקרונות במשנתו של ז'בוטינסקי. העקרונות הם משנתו המתומצתת של ז'בוטינסקי עיצוב דמות הצעיר הלוחם למען ריבונות עברית בארץ ישראל, ובכלל זה חניכי תנועת הנוער בית"ר, ועל פי חוקר הספרות פרופ' דן מירון, הוא נכתב "כהכנה וכתימוכין ל'נדר הבית"רי', שעל אימוצו כשבועה המחייבת כל חבר בתנועה הוחלט בכינוס העולמי השני של בית"ר בקרקוב, בינואר 1935".
שבעת העקרונות הם:
על פי פרופ' דן מירון השיר הוא אחד משמונת שיריו הציוניים פוליטיים של ז'בוטינסקי, ורב "המשקע שהותירו בתודעה הספרותית והציבורית ואפילו בזיכרון הלשוני העברי כשלעצמו. המטבעות הלשוניות שטבע בהן המשורר נעשו ל"חלק מהמטווה הקיים והעומד בשיח הציבורי העברי במשך שבעים שנה"; בשמונת שירים אלו "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ... את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".
הנדר אשר נכתב בידי זאב ז'בוטינסקי מגלם בתוכו שבעה רעיונות מרכזיים של תנועת בית"ר. השיר "הנדר" נכתב בשנת תרצ"ד כהכנה וכחיזוק ל"נדר הבית"רי", אשר הוחלט בכינוס העולמי השני של בית"ר בקראקוב, ב-1935, כי הוא יהיה שבועה מחייבת לכל חבר בתנועה. בכינוס העולמי השלישי של בית"ר בווארשה, בספטמבר 1938, נאם מנחם בגין הצעיר על הצורך של הציונות הרוויזיוניסטית לעבור מ"הציונות המדינית" אל "הציונות הצבאית" - ליצור כוח צבאי שלא יהיה תלוי בחסדי האומות אשר הכזיבו וודאי שלא יהיה תלוי בבריטניה אשר העלתה לגרדום את שלמה בן יוסף. הוא הציע גם לתקן את השורה הרביעית שכתב ראש בית"ר- "אכין זרועי להגנת עמי ולא אשא זרועי אלא להגנה" ל-"אכין זרועי להגנת עמי ולכיבוש מולדתי". הכינוס העולמי אישר את התיקון. גם כיום נלמד הנדר המקורי על ידי הבית"רים בתנועה והוא מופיע על תעודות בית"ר אותן פודים בוגרי התנועה.
שבע מצוות הנדר הבית"רי:
א. אני מקדיש את חיי לתחיית המדינה העברית ברוב תושבים עבריים על שתי גדות הירדן קדמה וימה.
ב. לתועלת הבניין הממלכתי אשעבד את תועלתי אני, את תועלת ביתי, את תועלת מעמדי.
ג. השפה העברית תהא שפתי ושפת בני אם בארץ ואם בגולה.
ד. אכין זרועי להגנת עמי ולכיבוש מולדתי.
ה. שאוף אשאף להדר בכל הרהורי, בכל ניבי שפתי, בכל מעשי כי בן מלכים אנוכי.
ו. לקראת הגיוס הבית"רי אם ללגיון ואם לעמל, אם לעליה ציונה ואם לשירות בגולה, אם מקרוב ואם ממרחקים - אבוא.
ז. אשמע לחוקי בית"ר ולצוי מפקדיה כשמע בן אדם לקול מצפונו כי חוקת בית"ר היא הד למשאת נפשי ומפקדיה הם שליחי.
ואת הנדר הזה בשבע מצוותיו, אשר על כל אחת מהן הרהרתי והחלטתי, הנני נודר מתוך הכרת אחריותי.
STS-79
STS-79 הייתה משימתה ה-17 של מעבורת החלל אטלנטיס, משימת המעבורות השישית במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל ומשימת העגינה הרביעית בתחנת החלל מיר. המשימה שוגרה ב-16 בספטמבר 1996 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה ב-26 בספטמבר 1996 גם כן במרכז קנדי. המעבורת נשאה עימה אל תחנת החלל מיר אספקה ואת האסטרונאוט ג'ון בלאהא, שהחליף את האסטרונאוטית שאנון לוסיד, שחזרה על גבי המעבורת לכדור הארץ לאחר שהייה בת 6 חודשים במיר. בנוסף בוצעו במהלך המשימה מספר ניסויים מדעיים על גבי יחידת המעבדה ספייסהאב שנשאה המעבורת.
Circle in the Square Theatre School
Circle in the Square Theatre School הוא בית ספר למשחק, מוסד ללא כוונת רווח, הקשור לתיאטרון Circle in the Square Theatre, הוא בית הספר היחידי השייך לתיאטרון בברודוויי.
הוא מציע מסלולי לימוד של שנתיים: מסלול משחק מקצועי ומסלול מחזמר מקצועי. תוכנית המחזמר מיוחדת בכך שהיא זהה לתוכנית המשחק ובנוסף לה לוקחים התלמידים שיעורים נוספים במוזיקה.
בית הספר נוסד בידי תיאודור מאן ב-1961. בשנתו הראשונה הוא שכן ברחוב בליקר שבגריניץ' וילג' ולמדו בו 15 תלמידים, באותה עת תיאטרון Circle in the Square Theatre היה באוף ברודוויי. ב-1971, הוא עבר למקומו הנוכחי בפרמאונט פלזה. לומדים בו כמאתיים תלמידים.
בוגרים ידועים.
מילי אביטל, קווין בייקון, ריצ'רד ברוקס, רייצ'ל שאגאל, שרה קלארק, בניסיו דל טורו, ליסה אדלשטיין, לינדה פיורנטינו, ג'ינה גרשון, פיליפ סימור הופמן, פליסיטי האפמן, קריסטן ג'ונסטון, ג'סטין קירק, ג'ונתן לה-פאליה, מת'יו לילארד, אנדרו מקארתי, ג'ון מקגינלי, אידינה מנזל, קן אולין, ניקול ארי פרקר, רוברט פיקרדו, מולי שאנון, רונדל שרידן, ננסי טראוויס, קווין וייזמן ועוד.
שיר אל-על
שיר אֶל-עָל הוא שיר מאת המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי, שנכתב בשנת תרצ"ה.‬ לימים הולחן על ידי המלחין והזמר חנן יובל.
תכנים ואמירות.
ב"שיר אל-על" הובאו סדרת כללים, צווים והנחיות פעולה וחיים, מעין קודקס אתי בלשון פואטית, הנדרש מהלוחם העברי, ובכלל זה חניך תנועת הנוער בית"ר, שז'בוטינסקי עמד בראשה. ההנחיות כוללות הסתכלות על הנשגב והנעלה („שָׂא אֶל-עָל מֶבַּט עֵינַיִ”) כאמת מידה לניהול החיים ונכונות למאבק תקיף ומתמיד על שיכלול החיים הציבוריים והפרטיים, אשר יביא למימושם.
מצבי החיים של הכלל והפרט נדמים בשיר לחלקי היממה ומובאים כסדרו של יום: אישון „הַלַּיִל”, שחר וצהריים; אליו מצורף מנעד צבעים, כמו בשירו "שיר הדגל" שבו הוצגה קשת הצבעים הנראים בעין האדם; אולם אל "שיר אל-על" נלקחו צבעי השמים, הטלית והדגל העברי, והם: תכלת, כחול, שחור, צחור (כמו לבן) ולבן.
השיר המחורז הכולל שישה בתים, הוא אחד משמונת שיריו הציוניים פוליטיים של ז'בוטינסקי; על פי פרופ' דן מירון רב "המשקע שהותירו בתודעה הספרותית והציבורית ואפילו בזיכרון הלשוני העברי כשלעצמו. המטבעות הלשוניות שטבע בהן המשורר נעשו ל"חלק מהמטווה הקיים והעומד בשיח הציבורי העברי במשך שבעים שנה"; בשמונת שירים אלו "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ... את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".
השיר נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת.
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, השיר היה ועודנו אהוד בקרב אנשי התנועה הרוויזיוניסטית וחניכי תנועת בית"ר, ונהוג לקרוא או לשיר אותו בכינוסים, בטקסים, באזכרות ובהתקהלויות חגיגיות.
בואדייה דל מונטה