ב-1968 התמנה כשגריר מצרים באוסטריה, וכעבור שנה, ב-1969, כשגריר מצרים בצרפת. ב-1971 חזר לקהיר, כדי לשמש בתפקיד סגן שר החוץ, תפקיד אותו מילא עד נובמבר 1973.
בעקבות מלחמת יום הכיפורים מינה אותו הנשיא המצרי אנוואר סאדאת לתפקיד שר החוץ של מצרים, בתפקידו פעל להידוק יחסי ארצות הברית–מצרים והפחתת התלות המצרית בברית המועצות. בעקבות ביקור הנשיא סאדאת בישראל, שפהמי האמין כי יפגע ביחסי מצרים עם יתר מדינות ערב ויהרוס את ההגמוניה של מצרים בעולם הערבי, התפטר פהמי מתפקידו. מאז עסק בכתיבת ספרים ובפעילות אקדמית, שהתמקדה בעמדה המצרית לכינון שלום במזרח התיכון. ב-1984 הוא ניסה ללא הצלחה לחזור לפוליטיקה.
פהמי נפטר ב-21 בנובמבר 1997 בגיל 75.
בנו, נביל פהמי, שירת בעקבות אביו בשירות החוץ המצרי, בין היתר כשגריר מצרים ביפן ובארצות הברית, וכיהן אף הוא כשר החוץ של מצרים בממשלת המעבר של חאזם אל-בבלאווי לאחר הדחת הנשיא מוחמד מורסי (2013–2014).
מלחמת אוקטובר 1973
יחסי ארצות הברית - מצרים
ניקיל אלכסנדר-ווקר
ניקיל אלכסנדר-ווקר (באנגלית: Nickeil Alexander-Walker; נולד ב-2 בספטמבר 1998) הוא כדורסלן קנדי, המשחק בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע. בן דודו של הכדורסלן שיי גילג'ס-אלכסנדר.
קריירת מכללות.
אלכסנדר-ווקר נולד בטורונטו, קנדה, ובנערותו עבר ללמוד בצ'טנוגה שבטנסי, לצד בן דודו שיי גילג'ס-אלכסנדר. בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה טק, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 13.5 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 2019 נבחר אלכסנדר-ווקר בבחירה ה-17, על ידי ברוקלין נטס, ומיד הועבר בטרייד לניו אורלינס פליקנס. לאחר עונת רוקי מאכזבת, בה קלע 5.7 נקודות למשחק בלבד, הציג שיפור בעונתו השנייה ותרם 11.0 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים בממוצע למשחק עבור הפליקנס.
ב-8 בפברואר 2022 הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס. ב-10 בפברואר 2022 הועבר בטרייד ליוטה ג'אז.
ניקייל אלכסנדר-ווקר
ניקיל אלכסנדר ווקר
נט-או-דאג
Natt och Dag (משוודית: [ˈNatː ɔ ˈdɑːɡ], בתרגום לעברית: "לילה ויום") היא משפחת אצולה שוודית ואחת המשפחות השוודיות הוותיקות ביותר. המשפחה ידועה באופן רשמי מאז שנת 1280, על פי מסמכים בארכיון הלאומי השוודי.
היסטוריה.
האב הקדום הוותיק ביותר של המשפחה, לפי התיעוד המוקדם ביותר מאז 11 במאי 1280, הוא נילס סיגרידסון, אשר היה ידוע כאביר, דובר החוק וורנד, וחבר המועצה הסמוי (מ-1299 לכל המוקדם). בני המשפחה החלו להשתמש בשם "Natt och Dag" לראשונה במאה ה-18, ומשמעותו בעברית היא "יום ולילה". השם רומז להבדל הניגודיות בין הצבעים כחול וזהב בשלט האצולה של המשפחה. בתחילת המאה ה־16 הוטבע המטבע השוודי בסמל "נאט או דאג", מפני שבני המשפחה היו יורשי העצר של שוודיה.
נכון ל־31 בדצמבר 2007, 56 אנשים נשאו את השם "Natt och Dag" בשוודיה. בני המשפחה, המתגוררים בארצות הברית, נושאים את השם DeRemee ו-Dagg.
שלט האצולה.
צבעי הזרועות הם סמליים: צבע התכלת (כחול) מסמל את הלילה והצבע הזהוב את אור היום.
לאונהרד גל
פרופסור לאונהרד גל (בגרמנית: Leonhard Gall; 24 באוגוסט 1884 - 20 בינואר 1952) היה אחד מאדריכליו של אדולף היטלר.
גל עבד עבור פאול לודוויג טרוסט ותכנן את קנצלרית הרייך החדשה במינכן. הוא עזר לטרוסט בתכנון פרויקט האדריכלות הגדול הראשון של הרייך השלישי: המשכן לאמנות במינכן. לאחר מותו של טרוסט ב־1934, לקח גל את האחריות על הפרויקט לצד אלמנתו של טרוסט, גרדי. שמו הוסף הוסף לרשימת המבורכים של אמנים בעלי ערך למשטר הנאצי בשנת 1944.
חייו ועבודתו.
לאונהרד גל היה אדריכל ראשי במשרד האדריכלות של פאול לודוויג טרוסט במינכן, אדריכל שאדולף היטלר העריך.
ליאונהרד גל הפך לחבר במפלגה הנאצית בשנת 1932.
לאחר מותו של טרוסט בשנת 1934 ניהל גל את המשרד יחד עם האלמנה גרדי טרוסט. המשכן לאומנות במינכן שתוכנן על ידי טרוסט הושלם בהנחייתו של גל ונחנך על ידי היטלר בשנת 1937. בשנת 1938 הציג גל את חדר קבלת הפנים של קנצלריית הרייך בברלין בתערוכת האדריכלות הגרמנית הראשונה בבית האמנות במינכן. גל היה עורך משותף של כתב העת "האמנות ברייך הגרמני" (Die Kunst im Deutschen Reich). בשנת 1943 הפך גל לסגן נשיא לשכת אומנות הרייך ולנאמן קרן קונסטלרדנק שיזם יוזף גבלס.
גל זכה להערכה כה רבה על ידי היטלר כאדריכל, עד שבאוגוסט 1944 לא רק הכניס אותו לרשימת המבורכים, אלא גם כלל אותו ברשימה המיוחדת של שנים עשר האמנים החזותיים החשובים ביותר.
לאונהרד גל היה פרופסור והיה חבר מועצה בעיר מינכן. הוא היה נשוי לפאני ריזבק ממינכן. אשתו נפטרה בשנת 1933. קברם של פאני ולאונרד גל נמצא באוסטפרידהוף שבמינכן.
פרויקטים.
הפיהררבאו.
הפיהררבאו נבנה במינכן בין השנים 1933 ל-1937 על פי תוכניותיו של האדריכל פאול לודוויג טרוסט. התוכניות הראשונות לבניין תוכננו עוד בשנת 1931. בנייתו הושלמה רק שלוש שנים לאחר מותו של טרוסט על ידי גל. במהלך תקופת המפלגה, שימש הפיהררבאו בניין מייצג עבור אדולף היטלר. הבניין הקיף את הקניגספלאץ יחד עם בניין הממשל של המפלגה הנאצית מבחינת התכנון העירוני לכיוון מזרח. בבניין זה, בין היתר, נחתם הסכם מינכן בשנת 1938.
בניין הממשל של ההמפלגה הנאצית (מינכן, גאבלסברגרשטראסה).
גל היה מעורב בבניינים מייצגים רבים של הנאציונל-סוציאליזם, כולל בניין הממשל של ההמפלגה הנאצית ברחוב גאבלסברגרשטראסה במינכן. עם זאת, בשל תחילת המלחמה, התגלו קשיים ותקלים בבנייתו, ולכן הוא מעולם לא הושלם. לאחר המלחמה הוקם על יסודות אלה בניין חדש לאוניברסיטה הטכנית במינכן, שנהרס שוב בשנת 2007 כדי לפנות מקום לבניין החדש לאוניברסיטת הטלוויזיה והקולנוע במינכן (HFF).
ברגהוף.
לאונהרד ברג לקח חלק בעיצוב פנים, על סמך הצעותיו של היטלר בשיתוף פעולה עם גרדי טרוסט.
אנדראה בנטי
אנדראה בנטי (באיטלקית: Andrea Benetti; 15 בינואר 1964, בולוניה, איטליה) הוא צייר, צלם ומעצב איטלקי, יוצר "המניפסט של אמנות המערות החדשה" שהוצג בשנת 2009 בביאנלה של ונציה ה-53 באוניברסיטת קה פוסקארי של ונציה .
ביוגרפיה.
בנטי נולד בבולוניה בשנת 1964. למד בבית הספר התיכון הממלכתי לאמנות בבולוניה ואחר כך באקדמיה לאמנויות בעיר הולדתו.
. בשנת 2006 יצר את "המניפסט של אמנות המערות החדשה" אותו הציג בביאנלה לאמנות ה-53 בוונציה בשנת 2009. אמנותו קיבלה השראה ישירה ועקיפה מביטויי האומנות הראשונים שנוצרו על ידי האדם הקדמון. מציורי המערות שאל בנטי תכונות סגנוניות ומוטיבים זואומורפיים ואנתרופומורפיים מסוגננים, צורות גאומטריות וצורות מופשטות, עם שדות צבע, תוך יצירת מעין גשר אתי ופילוסופי בין פרהיסטוריה לבין עכשוויות, באמצעות הדגשת שימוש בפיגמנטים צמחיים וטכניקות כגון תבליט וגרפיטי.
עבודותיו של בנטי מוצגות באוספי אמנות לאומיים וזרים חשובים, כגון אלה של האומות המאוחדות, הוותיקן, וארמון הקווירינאלה. בין תערוכותיו נמנות "צבעי המקורות וצליליהם" (בולוניה, פאלאצו ד'). 'Accursio, 2013), "VR60768 · anthropomorphic figure, 2015), "VR60768 · דמות אנתרופומורפית" (רומא, אתר בית הנבחרים, 2015), "פטר לומינום" (גליפולי, המוזיאון האזרחי, 2017) ו"פנים נגד האלימות" (בולוניה, פאלאצו D'Accursio, 2017).
בשנת 2020 זכה בנטי ב"פרס נפטון הזהב" של העיר בולוניה.
מוזיאונים ואוספים.
מוזיאונים פרטיים ומוסדיים ואוספי אמנות שרכשו את יצירותיו של אנדראה בנטי
הלחימה ברצועת עזה לאחר מבצע שומר החומות
עימותים בין ישראל לרצועת עזה התחדשו זמן קצר לאחר סיום מבצע שומר החומות, עם הפרחת בלוני תבערה מרצועת עזה לישראל, הפגנות אלימות ליד גדר הגבול, ירי מנשק קל, ירי רקטות מרצועת עזה לישראל ולעומתם ירי צלפים של צה"ל ותקיפות של מטוסי חיל האוויר הישראלי.
ביוני 2022, מבחינת נתוני צה"ל, השנה שעברה מאז המבצע הייתה השנה השקטה ביותר בעוטף עזה ביחס לשנים שהגיעו אחרי המבצעים הקודמים שלאחר ההתנתקות, והיא התרחשה על רקע צעדים אזרחיים משמעותיים שממשלת ישראל יזמה בחודשים האחרונים. למשל, הוגדלה כמות הפועלים העזתים שעבדו בשטח ישראל.
באוגוסט 2022, התחולל מבצע מול ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני כאשר חמאס לא השתתף בעימות בין הצדדים שכלל שיגור רקטות פלסטיניות לעבר ישראל, תקיפות של צה"ל ברצועה וסיכול ממוקד של בכירי הג'יהאד וכדומה. במבצע נהרגו 25 מחבלים ו-11 אזרחים בתקיפות צה"ל, ועוד 15 פלסטינים נהרגו משיגורים כושלים של הג'יהאד. בצד הישראלי לא היו הרוגים אלא פצועים בלבד.
כרונולוגיה.
יוני 2021.
בחודש זה חלה התחממות נוספת כשלושה שבועות בלבד אחרי סיום מבצע "שומר החומות". טרור הבלונים חזר וגם תקיפות צה"ל ברצועה.
אוגוסט 2021.
בחודש זה חלה התחממות נוספת הכוללת המשך טרור הבלונים, שיגור שתי רקטות מהרצועה, וגם, לראשונה מזה זמן רב, מהומות בגבול עזה-ישראל בין מתפרעים עזתים לבין כוחות צה"ל.
ספטמבר 2021.
בחודש זה חלה עלייה בשיגורי הרקטות אחרי שקט יחסי מאז מבצע "שומר החומות".
אפריל 2022.
בחודש זה אחרי יותר מחצי שנה של שקט: חודש ירי הרקטות מעזה על רקע מבצע "שובר גלים" של צה"ל וכוחות הביטחון בשטחי יהודה ושומרון וירושלים.
מהפכת יולי 1952
הרי בלקוול
הרי בלקוול (באנגלית: Blackwall Mountains; מילולית: "הרי קיר שחור") הם רכס הרים, באזור חוף פאלייר - בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.