העלילה המתוארת בפלאשבק היא על כומר קתולי החוזר בזקנתו לכפרו בסקוטלנד לאחר ששירת עשרות שנים כמיסיונר בסין.
תקציר עלילה.
האב פרנסיס צ'ישולם (גרגורי פק) חוזר בשנת 1938 לכפרו בסקוטלנד. הוא רוצה להמשיך בתפקידו. מונסיניור סלית' (סדריק הרדוויק) מגיע לכפר מסרב בתחילה לבקשתו ומציע לו לצאת לפנסיה. בלילה מוצא בלית' את יומנו של צ'ישלום וקורא בו כל הלילה. בבוקר הוא משנה את דעתו ומתיר לצ'ישולם להמשיך בתפקידו ככומר הכפר.
היומן מתחיל ב-1878. פרנסיס צ'ישולם הצעיר (רודי מקדואל) הוא בן לאם פרוטסטנטית ואב קתולי. ביום גשום יוצא האב לפאב ומותקף בידי פרוטסטנטים. האם יוצאת לעזרתו אבל שניהם נסחפים אל מותם בטביעה בשיטפונות. פרנסיס היום גדל אצל דודתו אנה ובתה נורה (ג'יין בול). נורה מתאהבת בו אך הוא מתקרב לדת ונוסע ללימודי כמורה עם חברו אנגוס (וינסנט פרייס).
בתום לימודיו נכנסת נורה להריון מגבר לא ידוע, יולדת בת, ג'ודי ומתה. פרנסיס המדוכא חוזר להיות כומר בכפרו אך אינו מרוצה מתפקודו. הכומר מק'נב (אדמונד גוון) מציע לו לנסוע לסין והוא מסכים. הוא מגיע לעיר פאיטן ומוצא שהמיסיון נהרס בשיטפונות.
הוא שוכר דירה בעיר ומפרסם את המקום אבל "המאמינים" מחבלים במקום. הם "מאמיני אורז" כלומר מאמינים בישו רק אם הם מקבלים אורז.
בעזרת ג'וסף (בנסון פונג), מאמין נוצרי, הוא מסדר את המקום ופותח בו מרפאה קטנה אף על פי שאינו רופא מוסמך. חברו ד"ר וילי טולוך (תומאס מיצ'ל) שולח לו חומרי רפואה. כאשר פרנסיס מצליח לרפא ילד גוסס של עשיר סיני, בונה לו האב מיסיון מרווח. באות אליו נזירות ובראשן מריה (רוז סטרנדר) והם פותחים שם בית ספר לילדים העניים.
אנגוס מבקר במקום בתור מבקר מיסיונים ומותח ביקורת על עבודתו מאחר שפרנסיס לא מצליח לנצר מספיק מאמינים כמו במיסיונים אחרים.
וילי מגיע מסקוטלנד ועוזר לפרנסיס. הם נקלעים למלחמה בין מורדים לכוחות הממשלה. וילי נהרג ופרנסיס בעזרת ג'וזף מצליחים לחדור לסוללת תותחים שמאיימת על המיסיון ולפוצץ אותה.
פרנסיס נפגע בפיצוץ ומאז נשאר צולע.
כך עברו עשרות שנים ופרנסיס חוזר לכפר ומטפל בבנה היתום של ג'ודי.
בבוקר, למרות הביקורת של אנגוס, מאשר לו סלית' להמשיך בתפקידו לאחר שקרא את כל היומן והתרשם מתפקודו בעת משברים.
פרסים.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר:
אריק פאפ
אריק פאפ (באנגלית: Frederic L. Pape; 17 באוקטובר 1870 - 7 בנובמבר 1938), היה צייר, חרט, פסל ומאייר אמריקאי.
ביוגרפיה.
פאפ נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ב-17 באוקטובר 1870 לפרידריך לודוויג ומריה (מאייר) פאפ.
בשנות העשרה שלו, פאפ למד בבית הספר לעיצוב בסן פרנסיסקו בהדרכת אמיל קרסן. הוא עזב את ארצות הברית ב-1888 לצרפת, שם למד בפריז אצל ז'אן-לאון ז'רום, ובאקדמיה ז'וליאן. הוא גם למד אצל ז'ול ז'וזף לפבר וז'אן-ז'וזף בנז'מן-קונסטן בסטודיו הפרטי שלהם.
פאפ נסע רבות בזמן שהותו באירופה. ב-1889 הוא חי במשך שנה בצפון גרמניה בין איכרים ויצר את ציור הסלון הגדול הראשון שלו, "הטווה הצעיר מזבן" שהוצג בשנה שלאחר מכן בחברה הלאומית לציור. הציור זכה במדליה בתערוכה הבינלאומית בקליפורניה של 1894.
פאפ נהנה מעלייה מהירה בקריירה שלו. בשנת 1890 נסע למצרים שם חי ועבד במשך שנתיים. במשך תשעה חודשים הוא חי ליד הפירמידות הגדולות והספינקס, חקר וצייר בהרחבה את המונומנטים העתיקים. פאפ גם שט בנילוס וצעד לתוך מדבר סהרה בזמן שחי במצרים. עבודותיו הוצגו בפריז; במצרים ובשיקגו בתערוכה הקולומביאנית העולמית של 1893.
פאפ חזר לארצות הברית ב-1894 והתחתן עם המאיירת אליס מונרו בבוסטון, מסצ'וסטס, ב-16 באוגוסט; נולד להם בן אחד, מוריץ פאפ.
אליס מתה ב-1911. תשע שנים מאוחר יותר, הוא התחתן עם אליס בירן ב-1920.
פאפ לימד שנה אחת בבית הספר לאמנות קאולס בבוסטון. ב-1898 הקים את בית הספר לאמנות אריק פאפ בבוסטון. יצירותיו המשיכו להיות מוצגות בעולם והוא זכה לתערוכת יחיד במוזיאון דטרויט לאמנות, במוזיאון סינסינטי לאמנות ובמוזיאון סנט לואיס לאמנות.
ב-1901 הוזמן פאפ להציג 97 מציוריו בארמון הארכאולוגיה והאתנולוגיה האמריקאית בתערוכה הפאן-אמריקאית בבאפלו; הוא זכה במדליה על האוסף. יצירותיו של פאפ המשיכו לזכות בהערכה ובפופולריות, הוצגו גם באגודת האמנים האמריקאים, באקדמיה של פנסילבניה לאמנויות יפות, במכון לאמנות בשיקגו ובאקדמיה הלאומית לעיצוב.
אף שהיה פורה מאוד בציור, פאפ הפך גם למאייר מצליח. הוא אייר באופן קבוע מאמרים עבור מגזינים, כגון מגזין Scribner's, Cosmopolitan, ו-The Century Magazine, ו-Women's World. פאפ גם אייר מספר רב של ספרים במהדורות מיוחדות כמו של הנרי ג'יימס בנוסף, פאפ עבד כמעצב במה להפקות תיאטרליות.
בשנת 1906 פאפ עיצב ושלח עצומה ממסצ'וסטס לקונגרס האמריקני כדי לשמר את חוקת USS. מגילה מוארת זו מוצגת כעת במוזיאון הלאומי של צי ארצות הברית בוושינגטון הבירה. בשנה שלאחר מכן עיצב פאפ אנדרטה מברונזה להנצחת ייסוד מושבת מפרץ מסצ'וסטס, אשר נחנכה בשנת 1907 בגלוסטר, מסצ'וסטס.
ארגונים מקצועיים וחברתיים.
פאפ היה חבר במועדון האמנויות המאוחדות של לונדון ועמית באגודה המלכותית לאמנויות. הוא גם היה חבר בארגון "השחקנים", לאחר שהומלץ לחברות על ידי מארק טוויין.
מוות ומורשת.
לפי ההספד של פאפ ב"ניו יורק טיימס", הוא נפטר בניו יורק ב-4 בנובמבר 1938 כשהתמוטט מהתקף לב. הוא נלקח לבית החולים העירוני שם נשאר מחוסר הכרה עד מותו שלושה ימים לאחר מכן.
התערוכה הרטרוספקטיבית הרטרוספקטיבית הראשונה של יצירות אמנות של אריק פאפ מזה 100 שנים הוצגה בזבן גרמניה, העיירה שממנה היגרו הוריו לארצות הברית, נערכה מספטמבר 2021 ועד מרץ 2022.
וילהלם בראסה
וילהלם בראסה (3 בדצמבר 1917 – 23 באוקטובר 2012) היה צלם פולני ואסיר באושוויץ במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא נודע בתור "הצלם המפורסם של מחנה הריכוז אושוויץ". חייו ויצירתו היו הנושא של סרט הטלוויזיה הפולני הדוקומנטרי "The Portraitist" משנת 2005 (Portrecista), ששודר לראשונה בסדרה "גאה להציג" ברשת TVP1 הפולנית ב-1 בינואר 2006.
בראסה היה ממוצא אוסטרי-פולני. הוא למד צילום בקטוביץ בסטודיו של דודתו. לאחר הפלישה הגרמנית לפולין ב-1939 וכיבוש עיר הולדתו של ז'יבייץ, בדרום פולין, הוא נחקר על ידי האס אס. הוא סירב להישבע אמונים להיטלר, ונכלא לשלושה חודשים. לאחר שחרורו, עדיין סירב להיכנע וגויס בכפייה לצבא הגרמני, הוא ניסה להימלט להונגריה ולהצטרף לצבא הפולני בצרפת, אך נתפס, יחד עם צעירים נוספים, בגבול פולין-הונגריה וגורש למחנה אושוויץ-בירקנאו כאסיר מספר 3444.
הוא הוצב ביחידת הצילום Erkennungsdienst של המחנה, שצילמה אירועים במחנה, כולל ניסויים רפואיים, ויצר פורטרטים עבור תיקי האסירים. בראסה העריך שצילם 40,000 עד 50,000 "תמונות זהות" מ-1940 עד 1945, לפני שהועבר למחנה ריכוז אחר באוסטריה, שם שוחרר על ידי הכוחות האמריקאים במאי 1945.
בעוד רבים מתצלומיו של לא שרדו, חלקם נמצאים בתצוגה במוזיאון אושוויץ-בירקנאו ובבית יד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה ולגבורה ומרכז ההנצחה הרשמי של הקורבנות היהודים של השואה.
היסטוריה אישית.
וילהלם בראסה נולד ב־3 בדצמבר 1917 לצאצא של קולוניסטים אוסטרים ולאם פולניה בז'יבייץ, בפולין המחולקת. אביו היה חייל פולני במלחמה הפולנית-סובייטית בשנים 1919–1921.
לאחר הפלישה לפולין בספטמבר 1939, הנאצים לחצו עליו להצטרף אליהם, סירב, נחקר שוב ושוב על ידי הגסטפו וניסה להימלט לצרפת דרך הונגריה, אך הוא נתפס בגבול פולין-הונגריה ונכלא לארבעה חודשים. לאחר שהמשיך לסרב להצהיר על נאמנותו היטלר, ב־באוגוסט 1940, גורש למחנה הריכוז אושוויץ, זמן קצר לאחר פתיחתו.
בפברואר 1941, לאחר שנקרא למשרדו של רודולף הס, מפקד אושוויץ, יחד עם ארבעה אחרים, ונבחן עבור "כישורי צילום", הוא נבחר במיוחד בשל "כישורי מעבדה" ו"יכולת טכנית עם מצלמה" ויכולתו לדבר גרמנית, ולאחר מכן הוטל עליו לתעד את האסירים הנאצים במחנה במסגרת יחידת הצילום של אושוויץ, Erkennungsdienst. שנה וחצי מאוחר יותר, בראסה נתקל ביוזף מנגלה, הרופא הנאצי הידוע לשמצה שאהב תצלומיו ורצה לראות אותו מצלם תאומים ואנשים עם מחלות תורשתיות לכן הועבר למרפאה של מנגלה ותמיד את ה"ניסויים". לאחר שהסובייטים נכנסו לפולין, במהלך מתקפת ויסלה-אודר, מיום 12 בינואר עד 2 בפברואר 1945, בראסה, יחד עם אלפי אסירים באושוויץ אחרים, הועבר בכפייה למחנה הריכוז אבנזה, מחנה אוסטרי, חלק ממתחם מחנה הריכוז מאוטהאוזן-גוזן (האחרון שנותר באזור שעדיין נשלט על ידי הנאצים), שם הוא נשאר כלוא עד שהכוחות האמריקאים שחררו אותו בתחילת מאי 1945.
לאחר שחזר הביתה לז'יבייץ, כמה קילומטרים מאושוויץ-בירקנאו, בראסה ניסה להתחיל לצלם שוב, אך מצא את עצמו רדוף על ידי רוחות הרפאים של המתים - נושאי עשרות אלפי תמונותיו מאושוויץ - ולא הצליח להמשיך בעבודתו כצלם פורטרטים. כשהוא נטש את הצילום, הקים את מה שהפך לעסק "משגשג בינוני" למארזי נקניקיות.
למרות שהוא ביקר מאוחר יותר במוזיאון הממלכתי באושוויץ-בירקנאו כדי לשוחח עם מבקרים על חוויותיו, ולמרות שעדיין החזיק מצלמת קודאק הוא מעולם לא צילם תמונה נוספת.
מוות.
הוא מת בז'יבייץ בגיל 94. הוא היה נשוי עם שני ילדים וחמישה נכדים, וחי עם אשתו עד מותו. מותו הוכרז על ידי היסטוריון במוזיאון אושוויץ-בירקנאו
תצלומי אושוויץ.
הוכשר לפני תחילת מלחמת העולם השנייה כצלם דיוקנאות בסטודיו של דודתו, הוא נצטווה על ידי האס אס לצלם "עבודות אסירים, ניסויים רפואיים פליליים, [ו]דיוקנאות של האסירים עבור התיקים".