בתחילת 2008, הודיע שוורצמן כי תרם 100 מיליון דולר להרחבת הספרייה הציבורית של ניו יורק, שהוא שימש כנאמן שלה. שם הבניין המרכזי של הסיפריה ברחוב 42 ובשדרה החמישית שונה ונקרא "בניין סטיבן א. שוורצמן". בשנת 2018 תרם שוורצמן 10 מיליון דולר לספרייה הלאומית של ישראל.
ב-21 באפריל 2013, הכריז שוורצמן על מתנה אישית של 100 מיליון דולר להקמת תוכנית מלגות לימוד בסין, לפי מודל של תוכנית מלגות רודוס. שוורצמן הכריז במקביל על קמפיין גיוס כספים עם יעד של 200 מיליון דולר, לטובת אוניברסיטת טסינגואה הסינית ולטובת המפלגה הקומוניסטית הסינית.
באביב 2015, פיטר סאלוביי, נשיא אוניברסיטת ייל, הודיע כי שוורצמן תרם 150 מיליון דולר למימון מתחם הסעדה באזור ההיסטורי שנקרא "Commons", במרכז הקמפוס של האוניברסיטה.
בתחילת 2018, פורסם כי שוורצמן נתן 25 מיליון דולר לתיכון אבינגטון, בו למד בצעירותו. עם זאת, תרומה זו הייתה מותנית בכמה תנאים, כולל שינוי שמו של בית הספר. לאחר שנודע לציבור על העסקה, נערך הסכם חדש עם שוורצמן והוא הסיר כמה מהתנאים לתרומתו, כולל שינוי שם בית הספר.
באוקטובר 2018, שוורצמן תרם 350 מיליון דולר למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס להקמת מכללת שוורצמן למחשוב.
ביוני 2019, אוניברסיטת אוקספורד הודיעה כי שוורצמן תרם 150 מיליון פאונד להקמת מרכז שוורצמן למדעי הרוח, שבנייתו עתידה להסתיים עד שנת הלימודים האקדמית של האוניברסיטה 25–2024.
שוורצמן הודיע בפברואר 2020 שהוא הצטרף למיזם התחייבות הנתינה, והוא מתחייב לתת את רוב עושרו למטרות פילנתרופיות.
באוקטובר 2020, שוורצמן התחייב לתת 8 מיליון דולר לקרן הספורט של ארצות הברית לקראת אולימפיאדת טוקיו 2021 ופריז 2024 .
בדצמבר 2021, שוורצמן ואשתו כריסטין נתנו 25 מיליון דולר למרכז הרפואי לבעלי חיים בניו יורק . שם בית החולים שונה למרכז רפואי לבעלי חיים, סטיבן וכריסטין שוורצמן.
חיים אישיים.
שוורצמן התחתן עם אשתו הראשונה אלן פיליפס ב-1971, שהייתה נאמנה של אוניברסיטת נורת'ווסטרן והמרכז הרפואי הר סיני . הם התגרשו ב-1990. יש להם שני ילדים משותפים, אחד מילדיו הוא מפיק הסרטים והסופר טדי שוורצמן
שוורצמן התחתן עם אשתו השנייה כריסטין הרסט ב-1995, היא עורכת דין לקניין רוחני שגדלה בלונג איילנד, ניו יורק. יש לה ילד אחד מנישואים קודמים.
הוא מתגורר בדירת דופלקס שהייתה בבעלותו של ג'ון ד. רוקפלר ג'וניור.
פרסים והוקרה.
בשנת 1999 קיבל שוורצמן את פרס צלחת הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים .
שוורצמן שימש פרופסור מורה מן החוץ בבית הספר לניהול באוניברסיטת ייל והיה יו"ר חבר הנאמנים של מרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה בין השנים 2004 ל-2010.
בדצמבר 2018, הוענק שוורצמן עיטור מסדר הנשר האצטקי , הכבוד הגבוה ביותר של מקסיקו לזרים, על ידי הנשיא אנריקה פניה נייטו, כהוקרה על עבודתו של שוורצמן בשם ארצות הברית בתמיכה בהסכם ארצות הברית-מקסיקו-קנדה .
בשנת 2019 כתב שוורצמן את ספרו הראשון שכותרתו, "מה שצריך: הם שיעורים במרדף אחר מצוינות """ הספר שואב מניסיונותיו בעסקים, בפילנתרופיה ובשירות הציבורי. ספרו הפך לרב מכר על פי הניו יורק טיימס .
המשמר הסינגפורי
המשמר הסינגפורי (באנגלית: Singapore Guards) הוא יחידה מובחרת בצבא סינגפור המתמחה בעיקר בתגובה מהירה ובלוחמה בשטח בנוי.
המשמר הוקם ב-1 בינואר 1975 בתחילה כבריגדה, ולאחר מכן צומצם לגודל של רגימנט בן 3 גדודים. לוחמי המשמר הם חיילים רגליים סדירים שעוברים אימונים מפרכים והכשרה מגוונת. הם מתאמנים בלוחמה אמפיבית, בסנפלינג ובנחיתה ממסוקים. חיילי המשמר לובשים כומתות ייחודיות בצבע חאקי ועל שרוולים ישנה לשונית מיוחדת שעליה כתוב "המשמר".
רשימת המבנים והבניינים הגבוהים ביותר בעולם
סחר בינלאומי
סחר בינלאומי בפסולת
הטרלה
סחר בין לאומי בפסולת
סחר בינלאומי בפרימטים
סחר בין לאומי בפרימטים
משפט בינלאומי פומבי
משפט בין לאומי פומבי
הבחירות לנשיאות ברית המועצות 1990
הבחירות לנשיאות ברית המועצות ב-14 במרץ 1990 היו הבחירות הראשונות והיחידות מסוגן לבחירת נשיא ברית המועצות - משרה שהפכה למשרת ראש המדינה דה פקטו ודה יורה בעקבות הרפורמות של מיכאיל גורבצ'וב (גלאסנוסט ופרסטרויקה). השינויים החוקתיים והרפורמות שהוליכו לבחירות נעשו כחלק מהדמוקרטיזציה של ברית המועצות שנועדה למנוע את קריסתה הפוליטית והתפרקותה. כיוון שהיו אלו הבחירות הראשונות מסוגן, הוחלט שוועידת נציגי העם תבחר את הנשיא בבחירות עקיפות ולא בבחירות ישירות בידי הציבור כדרש בחוקה.
המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1985, מיכאיל גורבצ'וב, שהנהיג את הרפורמות שהובילו לבחירות, התמודד לנשיאות. הבחירות נועדו להעניק מנדט כהונה בן חמש שנים לנשיא הנבחר. פגישת ועידת מרכז המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מינתה את גורבצ'וב, שר הפנים ואדים באקאטין וראש ממשלת ברית המועצות לשעבר, ניקולאי ריז'קוב, כשלושת המועמדים לנשיאות. בהמשך, ריז'קוב ובאטאקין נסוגו מההתמודדות שלהם ופרשו מן המירוץ. מכאן שרק גורבצ'וב נותר מועמד לנשיאות. במהלך הבחירות הצביעו 1,878 מתוך 2,245 נציגי העם. מתוכם 1,329 (72.9%) בחרו בגורבצ'וב, 495 (27.1%) הצביעו נגד גורבצ'וב ו-54 הצביעו פתק לבן. בכך נבחר גורבצ'וב לכהונה בת חמש שנים כנשיא ברית המועצות. כהונתו לא הושלמה במלואה, שכן בסוף 1991 התפרקות ברית המועצות הובילה לפירוק מוסדות השלטון הסובייטיים כולל משרת הנשיא.
ברק לופן
ברק לופן (2 בינואר 1987 – 8 באפריל 2022) היה קיאקיסט ומאמן ישראלי, זוכה מדליית ארד בקיאק זוגי למרחק 200 מטר באליפות אירופה יחד עם מיכאל קולגנוב בשנת 2006. מאמן נבחרת ישראל בקיאקים פאראלימפיים (2016–2019). נרצח בפיגוע הירי ברחוב דיזנגוף.
ביוגרפיה.
נולד לבהירה ורולי לופן, האח הצעיר מבין ארבעה אחים. גדל והתחנך בקיבוץ גינוסר, ונכד למייסדי הקיבוץ. דודו הוא הפסל יובל לופן.
בשלב מאוחר יותר עבר להתגורר בגבעת שמואל, התחתן עם דנה ולהם שלושה ילדים.
קריירה.
תחרויות.
באליפות אירופה בספרינט קאנו/קיאק שנערכה ברצ'יצה שבצ'כיה ב-9 ביולי 2006, זכה במדליית ארד ביחד עם מיכאל קולגנוב בקיאק זוגי למרחק של 200 מטר בתוצאה של 31.994 שניות, אחרי האלופים האולימפיים טים וייסקיטר ורונלד ראף מגרמניה (31.818 שניות) ואלופי העולם אגידיוס בלציונס אלווידאס דונלה מליטא (31.958 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי ביחד עם מיכאל קולגנוב בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר.
כחודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בסגד בהונגריה, באוגוסט אותה שנה, הוא סיים עם מיכאל קולגנוב במקום חמישי בקיאק זוגי למרחק של 200 מטר (33.368 שניות) ובמקום שישי בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר (1:30.209 דקות).
באליפות אירופה בספרינט קאנו/קיאק שנערכה בפונטבדרה שבספרד, בסוף יוני 2007 סיים ביחד עם מיכאל קולגנוב במקום רביעי בקיאק זוגי ב-200 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדואיסבורג שבגרמניה באוגוסט 2007 הוא הגיע ביחד עם מיכאל קולגנוב לגמר ב' בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר, אך לא התייצבו לתחרות בגלל כאבי גב של קולגנוב. לאחר האליפות שיתוף הפעולה הספורטיבי בין השניים פסק.
קריירה כמאמן.
לאחר פרישתו שימש כמאמן קיאקים במועדון הפועל תל אביב, והיה מאמנה של החותרת הפאראלימפית פסקל ברקוביץ. בשנים 2016–2019 היה מאמן נבחרת הקיאקים הפאראלימפית.
בשנת 2022 זמן קצר טרם מותו, הוסמך במכון וינגייט כמאמן בכיר.
מותו.
לופן נפצע באורח אנוש בפיגוע הירי ברחוב דיזנגוף שהתרחש ב-7 באפריל 2022 על ידי מחבל פלסטיני. יממה לאחר מכן, נפטר מפצעיו, והותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. הובא לקבורה בקיבוץ גינוסר.
שר התרבות והספורט חילי טרופר ספד לו. הודעות ניחומים פורסמו גם על ידי הוועד האולימפי בישראל, הוועד הפאראלימפי בישראל ומכון וינגייט.
בני גרבר
רוברט בני גֶרְבֶּר (Robert Benny Gerber; נולד ביולי 1944) הוא כימאי תאורטי ישראלי, פרופסור אמריטוס במכון לכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת קליפורניה באירוויין.
ביוגרפיה.
בני גרבר נולד באשגבאט בירת טורקמניסטן הסובייטית, ברית המועצות (כיום בירת טורקמניסטן) במהלך מלחמת העולם השנייה. הוריו, שמוצאם בעיירה קטנה בפולין, הצליחו להימלט מאימי הנאצים ב-1941. מעט לאחר קום מדינת ישראל עלו הוא ומשפחתו והתיישבו בעיר תל אביב.
בשנת 1962 החל את לימודיו לתואר ראשון בכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, והשלים אותם בהצטיינות בשנת 1965. אחד ממוריו של גרבר בתואר הראשון, פרופ' שאול פטאי, היה זה שעודד אותו לנסוע ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת אוקספורד, בהנחייתו של פרופ' צ'ארלס קולסון , ואכן כך היה. התזה שלו שעסקה בתורת הפיזור המולקולרית, הוגשה בשנת 1968. בהמשך שהה כעמית בתר-דוקטורי באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של פרופ' מרטין קרפלוס (לימים חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2013).
עם שובו לישראל בשנת 1969, הצטרף לסגל מכון ויצמן למדע, והוא בן 25 בלבד. בשנת 1976 עבר לאוניברסיטה העברית וקיבל דרגת פרופסור חבר, ובשנת 1980 קודם לפרופסור מן המניין.
בשנת 1989 הופקד על הקתדרה לכימיה ע"ש סארי ולואיס פידלר וכן החל לכהן כראש מרכז פריץ הבר לדינמיקה מולקולרית, בראשו עמד משך כשנתיים. בשנת 1990 הצטרף כחבר סגל גם לאוניברסיטת קליפורניה באירווין, שם שהה שלושה חודשים מדי שנה. נוסף על כך, בשנים 2011–2015 כיהן במשרה מיוחדת בשם Finland Distinguished Professor באוניברסיטת הלסינקי וכמו כן היה לפרופסור אורח באוניברסיטאות נורת'ווסטרן, פרינסטון ופריז-סאקלה.