סוכובולסקי עסק גם בכתיבה, כתב את הפרק "ראשית הפועל הצעיר" בספר "העלייה השנייה", פרסם עשרות טורים ומאמרים בעיתונות בענייני הציבור והיישוב, רבים מהם מהווי המושבה רחובות. פרסומיו כונסו לאחר מותו בספר "אדם ועמלו" (בהוצאת המרכז החקלאי, 1973) בעריכת יוסף שפירא.
ב-1913 נישא לדבורה פדוה, ילדיהם: זאב, יוכבד ונירה.
פעילותו החלוצית בארץ ישראל וברחובות בפרט הוכרה באירועים שונים במהלך השנים, בהם הוזמן לשאת דברים כנציג העלייה השנייה.
על שמו רחוב "סוחובולסקי צבי" בעירו רחובות.
טלסטאר ספורטקלאב
טלסטאר ספורטקלאב (בהולנדית: Telstar voetbalclub) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר הימאודאן שבצפון הולנד, המשחק בליגת המשנה ההולנדית.
היסטוריה.
המועדון נוסד ביולי 1963 כאיחוד בין שני מועדונים מליגת המשנה "rivals VSV" ו-"Stormvogels" ונקרא טלסטאר על שם לוויין החלל טלסטאר 1.
את עונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום השני בליגת המשנה והעפילה לראשונה לליגת העל ההולנדית. הקבוצה שיחקה כ-14 עונת רצופות בליגת העל ההולנדית כאשר הישג השיא היה המקום ה-6 בעונת 1973/74. בעונת 1977/78 סיימה הקבוצה במקום ה-18 והאחרון ונשרה לליגת המשנה בה היא משחקת ברציפות עד היום. בעונת 1991/92 רשמה הישג שיא בגביע ההולנדי כאשר העפילה מליגת המשנה לחצי גמר הגביע, אז הודחה לאחר הפסד 0–3 לרודה. בין השנים 2001 ל-2008 נקראה הקבוצה סטורמווגלס טלסטאר ובשנת 2009 חזרה לשמה המקורי.
מאמנים בולטים בעבר.
ג'ק מנסל
תארים.
"rivals VSV"
"טלסטאר ספורטקלאב"
שמונים אלף שעות
80000 שעות
תחנת ארבטסקאיה
תחנת ארבטסקאיה (ברוסית: Арбатская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה.
תחנת ארבטסקאיה נפתחה ב-5 באפריל 1953, והיא ממוקמת בין התחנות פלושאד רבוליוציי וסמולנסקאיה.
התחנה קיבלה את שמה מרחוב ארבאט, כמו גם תחנה בשם זהה בקו פיליובסקאיה.
התחנה היא חלק ממחלף הגדול ביותר במוסקבה, ויש לה מעבר לתחנות הבאות: "ביבליאוטקה אימני לנינה" של קו סוקולניצ'סקאיה, "אלכסנדרובסקי סאד" של קו פיליובסקאיה, ו"בורוביצקאיה "של קו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה.
ג'ון לה פרג'
ג'ון לה פרג' (באנגלית:John La Farge; 31 במרץ 1835 - 14 בנובמבר 1910) היה אמן אמריקאי, שהקריירה שלו כללה ציורים, ציורי קיר, עיצוב פנים, ציור ספרים פופולריים על מסעותיו באסיה ונושאים אחרים הקשורים לאמנות.
לה פרג' ידוע בעיקר בזכות ייצור ויטראז'ים, בעיקר עבור כנסיות בחוף המזרחי האמריקני, לה פרג' עיצב ויטראז'ים כאמן, כמומחה לצבע וכחדשן טכני. לה פרג' היה נערץ בכנסייה האפיסקופלית, וחולק יום חג ב -16 בדצמבר בלוח השנה הליטורגי, יחד עם האדריכלים האמריקאים ראלף אדמס קראם וריצ'רד אפג'ון.
ראשית חייו.
לה פרג' נולד בניו יורק להורים צרפתים עשירים. בילדותו, הוא ואחיו הפיקו מגזין בצרפתית.
התעניינותו באמנות החלה במהלך לימודיו באוניברסיטת מאונט סנט מרי במרילנד ובמכללת סנט ג'ון (אוניברסיטת פורדהאם) בניו יורק. הוא למד משפטים. בביקורו הראשון בפריז, צרפת, בשנת 1856 הוא למד ציור אצל תומאס קוטיר, ולהתוודע למעגל חברתי של אמנים וסופרים. הרישומים והנופים הראשונים של לה פרג' הראו מקוריות ניכרת, במיוחד בטיפול בצבע.
לה פרג' חזר מאירופה באוקטובר 1857, והמשיך בלימודי המשפטים. נסיבות אלה השתנו עם מות אביו ביוני 1858 - הלחץ ללמוד בבית הספר למשפטים נעלם, והייתה לו ירושה משמעותית שנתנה לו את החופש לתפוס מקום בסטודיו בבניין הסדנאות החדש ברחוב העשירי בגריניץ' וילג'. החללים הציבוריים של הבניין היוו תנאים טובים לקיום רשתות חברתיות בין האמנים. האטריום המרכזי וקבלות השבת המסורתיות היו חשובים בקריירה של דייריו ולמוניטין האמנותי של המקום. האדריכל ריצ'רד מוריס האנט המליץ ללה פרג' ללמוד אצל אחיו ויליאם מוריס האנט בניופורט, רוד איילנד.
קריירה.
בשנות השבעים של המאה ה-19 החל לה פרג' לצייר ציורי קיר, שהפכו פופולריים במבני ציבור ובכנסיות. ציור הקיר הראשון שלו צויר בכנסיית טריניטי, בוסטון, בשנת 1873. אחר כך צייר בכנסיית העלייה ובקפלה של סנט פול, ניו יורק. הוא גם קיבל עבודה פרטית מצד פטרונים עשירים (כקורנליוס ואנדרבילט). לה פרג' המשיך ליצור ציורי קיר במהלך הקריירה שלו: עבור הקפיטול של מדינת מינסוטה. בגיל 71, בכנסיית סנט פול, הוא ביצע ארבעה ציורים המייצגים את ההיסטוריה של החוק. בין עבודותיו האחרונות היו שישה ציורי קיר עבור בית המשפט העירוני בבולטימור.
ג'ון לה פרג' היה מורה לציור, לאון דאבו היה בין תלמידיו ובהמלצת לה פרג' המשיך את הלימודים בפריז.
לה פרג' טייל רבות באסיה ובדרום האוקיינוס השקט, מה שנתן השראה לציוריו. הוא ביקר ביפן בשנת 1886 בחברת הנרי אדמס ובים הדרומי בשנת 1890 וב־1891, ובמיוחד בילה זמן בלימוד התרבות של סמואה, טהיטי ופיג'י, שוב בחברתו של אדמס. בהוואי בספטמבר 1890 הוא צייר נקודות נוף על ואהא ונסע לאי הוואי כדי לצייר הר געש פעיל. מסעות אלה מתוארים בהרחבה בספרו "זכרונות הים הדרומי" ובמכתביו של אדמס.
בשנת 1863 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב; בשנת 1877 הוא ייסד את האגודה לאמנים אמריקאים. שנת 1892 היה לה פרג' מדריך במוזיאון המטרופוליטן בבית הספר לאמנות כדי לתת הכשרה מקצועית לסטודנטים בניו יורק. הוא כיהן כנשיא החברה הלאומית לציירי קיר בשנים 1899 עד 1904. [2] בשנת 1904 הוא היה אחד משבעת האמנים הראשונים שנבחרו לחברות באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומכתבים. לה פרג' קיבל גם את צלב לגיון הכבוד מממשלת צרפת.
ויטראז'ים.
לה פרג' התנסה בבעיות של שינוי צבע והידרדרות הציור, במיוחד במדיום של ויטראז'. עבודתו התחרתה ביופיים של חלונות מימי הביניים והוסיפה מראות חדשים על ידי שימוש בזכוכית מיוחדת ועל ידי שינוי הצבעים והריתוך של הזכוכית המקורית. זכוכית אופלצנט שימשה במשך מאות שנים בכלי שולחן, אך היא מעולם לא נוצרה כיריעות שטוחות לשימוש בחלונות ויטראז' ובחפצי נוי אחרים. לצורך הניסויים המוקדמים שלו, נאלץ לה פרג להזמין משטחי זכוכית שטוחה המיוחדת מיצרן זכוכית מברוקלין.
לה פרג' הגיש בקשת פטנט ב -10 בנובמבר 1879, וקיבל פטנט מס. 224,831 ב־24 בפברואר 1880, עבור "חלון זכוכית צבעונית", עם פרטים טכניים אודות ייצור זכוכית שטוחה מיוחדת והנחתה בשכבה ליצירת חלונות.
חיים אישיים.
ב־15 באוקטובר 1860 הוא נישא למרגרט מייסון פרי (1839–1925) בניופורט, רוד איילנד. היא הייתה בתו של כריסטופר גרנט פרי, ונכדתו של אוליבר פרי. הם היו צאצאי המנהיגים הקולוניאליים המושל תומאס פרנס (1599–1673) וויליאם ברוסטר (כ־1567–1644), שהיה מנוסעי מייפלאואר.
למרגרט וג'ון נולדו שמונה ילדים, חלקם הפכו לאמנים ואדריכלים.
לה פרג' נפטר בבית החולים באטלר, בפרובידנס, רוד איילנד, בשנת 1910. הוא קבור בבית העלמין גרין ווד, בברוקלין, ניו יורק.
דרך בנו הבכור כריסטופר, הוא היה סבא של כריסטופר לה פרג', סופר ומשורר, ואוליבר לה פרג', סופר ואנתרופולוג ידוע. פיטר לה פרג', בנו של אוליבר, היה משורר מהולל בגריניץ' וילג' בשנות השישים. הוא כתב את "הבלדה של איירה הייז", שהתפרסם על ידי ג'וני קאש.
FIPS 140-3
FIPS 140-3 (בשם המלא: Federal Information Processing Standard Publication 140-3, תרגום: הפרסום הסטנדרטי לעיבוד מידע פדרלי 140-3) או FIPS PUB 140-3 הוא תקן אבטחת מחשבים פדרלי אמריקאי, המשמש לאישור מודולים קריפטוגרפיים. כותרת התקן היא דרישות אבטחה עבור מודולים קריפטוגרפיים (Security Requirements for Cryptographic Modules). הפרסום הראשוני היה ב-22 במרץ 2019 והוא מחליף את קודמו בסדרת FIPS-140, הוא FIPS 140-2 שפורסם בשנת 2001.
מטרה.
המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה (NIST) פרסם את סדרת FIPS 140 כדי לתאם את דרישות ותקנים למודולי הצפנה הכוללים רכיבי חומרה ותוכנה כאחד. סוכנויות ומחלקות פדרליות יכולות לאמת שהמודול שבשימוש מכוסה בתעודת FIPS 140 קיימת המציינת את שם המודול המדויק, חומרה, תוכנה, קושחה או מספרי גרסת יישומון. המודולים הקריפטוגרפיים מיוצרים על ידי המגזר הפרטי או קהילות קוד פתוח לשימוש ממשלת ארצות הברית ותעשיות מוסדרות אחרות (כגון מוסדות פיננסיים ובריאות) שאוספים, מאחסנים, מעבירים, חולקים ומפיצים מידע רגיש אך לא מסווג (SBU) .
עמית טריינין
עמית טריינין (נולד ב-11 במאי 1965) הוא מאייר ישראלי ומרצה לאיור במחלקה לתקשורת חזותית וראש תחום התעסוקה בבצלאל.
ביוגרפיה.
נולד בקיבוץ בית ניר. בוגר בהצטיינות של המחלקה לעיצוב גרפי בבצלאל.
עמית טריינין בן לאילנה ורני טריינין, שכיהן כסגן ליושב-ראש הסוכנות היהודית וכראש מועצה אזורית יואב. לעמית שני אחים- האמנית יפעת טריינין ליסאי ובמאי הקולנוע התיעודי ישראלי אופיר טריינין (זוכה דוקאביב 2010 וזוכה דוקאביב 2018 "משפחה בטרנס").
יצירתו.
עבודותיו התפרסמו בתערוכות, מגזינים וספרים בישראל ובעולם.
הקליפ "ירח" שיצר עבור הזמר ברי סחרוף הוצג בתערוכה "24 תמונות לשנייה" במוזיאון תל אביב בשנת 2022 כמו כן זכה בפרס הצטיינות מטעם אגודת המאיירים האמריקאית. בשנת 2017 יצר את האיור הגדול בעולם שהודפס על 1500 מזרני יוגה והוצג בכיכר רבין לכבוד יום היוגה הבינלאומי . עבודתיו הוצגו בתערוכות במוזיאונים שונים ביניהם מוזיאון תל אביב, מוזיאוני חיפה, מוזיאון לאומנות האסלאם, איגוד המוזיאונים הבינלאומי, ועוד.