במשך שנים רבות, המשרד הראשי של מרקס אנד ספנסר, לשעבר הקמעונאית הגדולה ביותר בבריטניה, היה ממוקם ב"מייקל האוס" (נקרא במקביל למותג הקבוצה "סנט מייקל"), ברחוב בייקר 55, עד שהחברה עברה להתגורר באגן פדינגטון ב-2004. זה היה אחד מבנייני התאגידים הידועים ביותר בבריטניה, ומאז הוא פותח מחדש כמתחם משרדים מודרני על ידי London &amp; Regional Properties לתכנון בידי MAKE אדריכלים ו-Expedition Engineering.
שלט כחול של מועצת מחוז לונדון מנציח את ראש הממשלה ויליאם פיט הבן שהתגורר ברחוב בייקר 120 בין השנים 1803–1804. הזמרת הבריטית דאסטי ספרינגפילד התגוררה ברחוב בייקר בשנות ה-60.
המאה ה-21.
בפברואר 2019 הוסב רחוב בייקר מרחוב חד כיווני לכיוון דרום לרחוב דו כיווני.
בניינים.
איי סיישל מקיימים קונסוליה ברחוב בייקר 111.
תחבורה.
ברחוב מיוצגת הרכבת התחתית של לונדון על ידי תחנת הרכבת התחתית רחוב בייקר, אחת התחנות התחתיות הוותיקות ביותר ששרדו בעולם.
אלסנדרו פארנזה, דוכס פארמה
אָלֵסַנְדְּרוֹ פָארְנֶזֵה, דּוּכַּס פַּארְמָה (באיטלקית: Alessandro Farnese, בספרדית: Alejandro Farnesio; 27 באוגוסט 1545 – 3 בדצמבר 1592) היה אציל איטלקי וגנרל בצבא ספרד ההבסבורגית. בין השנים 1586–1592 שירת בתפקיד מושל ארצות השפלה ההבסבורגיות תחת פליפה השני, מלך ספרד ונאבק נגד התקוממות הולנדית פרוטסטנטית בארצות השפלה שהיוותה חלק מהשלבים המוקדמים של מלחמת שמונים השנה. לאלסנדרו היה תפקיד חשוב במהלך ההתערבות הספרדית הפרו-קתולית במלחמות הדת בצרפת.
ביוגרפיה.
משפחת הקונדוטיירי (ראשי אגודות של שכירי חרב) אליה נולד אלסנדרו פארנזה השיגה את מעמדה הגבוה במאה ה-15 בשירות מדינת האפיפיור, וכן באמצעות מנהג לכרות נישואין מועילים פוליטית. בשנת 1534, בן למשפחת פארנזה, פאולוס השלישי, נבחר לאפיפיור (מאוחר יותר נראה אלסנדרו איתו בדיוקן "פאולוס השלישי ונכדיו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה"). נכדו של פאולוס, אוטביו (דוכס פארמה בין השנים 1547 ל-1586), התחתן עם מרגרט, בתו הלא-לגיטימית של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה; ומאיחוד זה נולדו תאומים, רק אחד מהם, אלסנדרו, שרד.
שנותיו הראשונות.
שושלת אמו ומריבות אביו עם הקיסר קבעו את גורלו של אלסנדרו. עוד כשהיה ילד, הוא נשלח לחצרו של פליפה השני, מלך ספרד, בן למשפחת הבסבורג, כבן ערובה לנאמנותו של הדוכס אוטביו לבית הבסבורג. פליפה היה אז בבריסל, ארצות השפלה ההבסבורגיות, ואלסנדרו שהה שם בין השנים 1556 ל-1559, והתוודע לאישים שהיו מאוחר יותר בעלי תפקידים עיקריים בסכסוך הדתי והפוליטי שעמד לפרוץ בארצות השפלה. בשנת 1559 נסע למדריד, שם הפך לחבר של משפחת המלוכה. לאחר מכן הוא שב לארצות השפלה, בשנת 1565, שם אמו מרגרט מפארמה הייתה מושלת בשם ספרד במשך שש שנים. באותה שנה, בגיל 20, הוא התחתן עם הנסיכה היורשת הפורטוגזית מריה לאחר משא ומתן זוגי ממושך. הוא לא פגש את ארוסתו עד ליומיים לפני נישואיו.
הקריאה לפעולה שכל כך ציפה לה מידי הכתר הספרדי הגיעה באופן בלתי צפוי בשנת 1571, כאשר מונה לסגנו של דון חואן מאוסטריה, הוא נלחם נגד האימפריה העות'מאנית במהלך קרב לפנטו. אולם בשנה שלאחר מכן פרנזה חזר לפארמה בדרישת פליפה השני. הפרות הסדר הדתי בין הפרוטסטנטים והקתולים בארצות השפלה הביאו להתערבות הצבא הספרדי תחת פרננדו אלווארז דה טולדו, הדוכס השלישי מאלבה ולתחילת המרד ההולנדי. בשנת 1578 פרנזה נלחם במרץ בקרב גמבלוקס, בו העניש בחומרה ובזז את העיירות של אוכלוסיית הפרוטסטנטים.
מושל ארצות השפלה.
בשנת 1578, עם פטירתו של חואן מאוסטריה, אלסנדרו מונה למושל ארצות השפלה ההבסבורגיות והיה עליו להתמודד נגד המרידות של האוכלוסייה הפרוטסטנטית בהנהגת וילם הראשון, נסיך אורנז'. איחוד הכוחות של תושבי ארצות השפלה נגד המס החדש של הכתר הספרדי החל מתפרק עקב משברים דתיים פנימיים. בסופו של דבר נוצר איחוד הראס בולוניה שהביע נאמנותו לכתר הספרדי ואיחוד אוטרכט בכל שאר ארצות השפלה שקרא לקבלה דתית ואוטונומיה מספרד. בהמשך הכריזו באיחוד אוטרכט על עצמאות ארצות השפלה והדחת פליפה השני. הניסיון ההולנדי להכתיר את פרנסואה, דוכס אנז'ו כשל ושנה מאוחר יותר התנקשות פוליטית סיימה את הקריירה של וילם הראשון. הודות לפיקודו של אלסנדרו הספרדים נחלו סדרת ניצחונות אל מול המרד ההולנדי, מה שהביא להאדרת יוקרתו של אלסנדרו והעלאתו לדרגת גנרל בצבא הספרדי.
בשנת 1586 נכבשו רוב שטחי ארצות השפלה חזרה לידי הכתר הספרדי ובשנה לאחר מכן נכבשה גם בירת איחוד אוטרכט, אנטוורפן. לאחר משבר ירושה, בשנת 1588 הוכרזו ארצות השפלה בתור קונפדרציה ורפובליקה תחת מאוריץ, נסיך אורנז' והמשיכו להילחם נגד הספרדים. בשנת 1589, בהמשך למלחמות הדת בצרפת, אנרי הרביעי, פרוטסטנטי, הפך למלך צרפת. החשש מצרפת פרוטסטנטית הביא את פליפה השני לשלוח את כוחותיו להילחם נגד המלך הצרפתי החדש ובשנת 1590 שחרר אלסנדרו את פריז מידי מצור פרוטסטנטי אך בו בזמן האחיזה הצרפתית בארצות השפלה נחלשה.
בשלב זה פרנזה חלה וטופל בספא (כיום בבלגיה), בעוד שסגניו נותרו להתמודד מול הצבא ההולנדי, שהוקם מחדש על ידי מאוריץ, ככל שיכלו. מותש ממחלה, הוא נפטר באראס, ממלכת צרפת, בגיל 47, בדיוק לפני שנקרא לזימון ולנזיפה בידי פליפה השני על היחלשות האחיזה בארצות השפלה. ההישג הגדול ביותר שלו היה החזרת השלטון הספרדי בפרובינציות הדרומיות והנצחת הקתוליות הרומית שם. אפילו כאשר ספרד הוקירה בעצמאות הרפובליקה ההולנדית, דרום ארצות השפלה נותרו בחזקתה בתור ארצות השפלה הספרדיות.
Advanced Encryption Standard
אויגן פון קהלר
אויגן פון קהלר (בגרמנית: Eugen von Kahler; 6 בינואר 1882 – 13 בדצמבר 1911) היה צייר, גרפיקאי ומשורר דובר גרמנית, ממוצא יהודי. עבודתו מיוחסת לאקספרסיוניזם.
חיים ועבודה.
אויגן קהלר, שמשפחתו התעשייתית העשירה שינתה את שמה מקאהן לקהלר בשנת 1894. אויגן למד אצל היינריך קניר בין 1901 ל-1905 ואצל פרנץ פון שטוק באקדמיה לאמנות במינכן. סטודנטים עמיתים היו רודולף לוי והנס פורמן. הוא גם קיבל שיעורים פרטיים מהוגו פון הברמן. קהלר סבל משחפת מאז שנת 1900, מה שגרם לשהות שונות בבתי הבראה.
באביב 1907 עבר קהלר קורסים בציור עירום בבית ספר פרטי לציור בפריז וביקר במוזיאונים בעיר כמו הלובר. בבית הקפה דו דום פגש אמנים כמו פרידריך אהלרס-הסטרמן , אוסקר מול, ז'ול פסקין, אליזבת אפשטיין וסוניה טרק והשתתף בתערוכות בסלון ד'אוטומן ובסלון האינדיפנדנטים.
בגלל מחלת הריאות שלו, הוא שהה באקלים החם של מצרים מאמצע ינואר ועד סוף מרץ 1908. בתחילת דצמבר 1909 ערך את נסיעתו הראשונה לתוניס ולאלג'יר, שנמשכה עד לאביב 1910. הטיולים עוררו בו השראה לנושאים אוריינטליים.
ממאי עד סוף אוגוסט 1910 שהה אויגן קהלר בלונדון; בספטמבר חזר להתגורר במינכן, והציג כמה עבודות בתערוכה. ב־8 באוגוסט 1911 אביו קיבל תואר אבירות בזכות שירותיו בתחומי התרבות והכלכלה בבוהמיה, וכל בני המשפחה קיבלו תואר אביר. באוקטובר, נערכה תערוכת היחיד הראשונה של קהלר התקיימה בגלריה המודרנית של היינריך תנהאוזר במינכן.
ב־13 בדצמבר 1911 נכנע אויגן פון קהלר, היה בן פחות מגיל שלושים שנה, למחלתו הקשה ונקבר בבית העלמין היהודי בפראג.
הוא הותיר אחריו ציורי שמן רבים, צבעי מים, רישומים ותחריטים. בן דודו וחברו, הסופר אריך פון קהלר, דאג לעיזבונו של האמן. לאחר מותו של אויגן פון קהלר, נמצא מספר רב של שירים שהתפרסמו על ידי חבריו בשנת 1914.
כמה ימים לאחר מותו של קהלר, ב־18 בדצמבר 1911, נפתחה במינכן התערוכה הראשונה של קבוצת האמנים "דר בלאוה רייטר" (הרוכב הכחול) בה הוצגו שתי עבודותיו של קהלר לאחר מותו.
וסילי קנדינסקי כתב הספד על עמיתו שנפטר מוקדם, שהודפס באלמנך "דר בלאוה רייטר" במאי 1912, יחד עם שתי רפרודוקציות של תמונות האמן.
בקונסנטקיראי
בקונסנטקיראי (בהונגרית: Bakonyszentkirály) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבקונסנטקיראי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 919 ובשנת 2020 רק 834 תושבים.
בשנת 1926 התאחד הכפר עם כפר קטן בשם מגיארסנטקיראל (Magyarszentkirály).
יהודי בקונסנטקיראי.
בבקונסנטקיראי חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה.
הסופר קאפ האפריקאי
גביע הסופר קאפ האפריקאי (באנגלית: CAF Super Cup) היא תחרות קבוצות כדורגל בינלאומית שנתית, בין הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בגביע הקונפדרציה האפריקאי לבין הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בליגת האלופות האפריקאית. התחרות שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). קבוצת אל-אהלי המצרית היא שיאנית הזכיות בטורניר עם 7 זכיות, ומצרים היא המדינה שקבוצותיה זכו הכי הרבה בתואר (10 פעמים).
היסטוריה.
הטורניר החל בשנת 1993 והוא הפגיש בעבר בין מחזיקת גביע אפריקה למחזיקות גביע למחזיקת גביע אלופות אפריקה למועדונים, עד 2004, לאחר מכן הפסיק להתקיים גביע אפריקה למחזיקות גביע, וגביע זה אוחד עם "גביע CAF" לתחרות "גביע הקונפדרציה האפריקאי" שמתקיימת מאז ומהווה את התחרות השנייה בחשיבותה באפריקה.
בריחת יעקב מעשו
בריחת יעקב מעשו היא אירוע מקראי המופיע בספר בראשית (כז, מא-כח, ט) סוף פרשת תולדות.
הסיפור במקרא.
לאחר שיעקב גנב את הברכה שתכנן יצחק לברך את עשו, תכנן עשו להרוג את יעקב. כשהדבר נודע לאימם רבקה היא הורתה ליעקב לברוח לחרן, אל אחיה לבן, ולשבת שם עד שתשוב חמת אחיו, ורבקה תשלח ותקרא לו לשוב.