הודות למידע של ריי, קלייר מצליחה להראות גיבורה בפני מעסיקיה, ולתפוס את פעילות הריגול של Equikrom לאחר מעשה או למנוע אותם במידה מסוימת בבהאמה. טולי בבורקט ורנדל מתיימר להתרשם, מודה לקלייר שהגנה בהצלחה על המוצר החדש של החברה והוא מגלה לה שמדובר בתרופה להתקרחות. היא מודיעה לגארסיק בחברת Equikrom, שעוזב לישיבת בעלי מניות בלאס וגאס בציפייה שתשיג את הנוסחה הכימית והוא יודיע על ההתפתחות החדשה לבעלי מניותיו לפני שבורקט ורנדל יפרסמו את המידע.
ההתרגשות נבנית בצוות של Equikrom, המשתמש בקלייר כמקור העיקרי במשרדי יריבתם ומצליחים להשיג עותק של הנוסחה. קלייר וריי מגיעים לשדה התעופה של ציריך, כל אחד מהם עם עותק של הנוסחה שהם מתכננים למכור לחברה שווייצרית תמורת 35 מיליון דולר. במקביל, גרסיק אומר לבעלי מניותיו שהם נמצאים בשלבי בדיקה אחר מוצר שמרפא התקרחות. הנוסחה, מכריזים השווייצרים בפני ריי וקלייר, היא לא מה שהם חושבים, אלא רק קרם לא מזיק. הם בתורם מאוכזבים, אך מתרשמים מהאופן המושלם שעברו עליהם מניפולציות של החברות המתחרות. כעת יש להם רק אחד את השני ובקבוק שמפניה שנשלח כתודה מטולי.
ווט טיילר
וולטר טיילר (מאנגלית: Walter Tyler), המכונה ווֹט טיילר (Wat Tyler; 4 בינואר 1341 – 15 ביוני 1381) היה מנהיג מרד האיכרים באנגליה בשנת 1381.
קורות חיים.
פרטים מועטים ידועים על חייו של טיילר קודם למרד האיכרים. ההיסטוריונים סבורים כי טיילר נולד באסקס, אולם בעת תחילת מרד האיכרים התגורר בקנט. לא ידועה סיבת מעברו מאסקס לקנט.
מרד האיכרים.
השמועות בדבר מרידה בקרב המעמדות הנמוכים בצרפת ובפלנדריה עוררו את איכרי אנגליה למרוד בעצמם. ג'ון בול וג'ק סטרו החלו להטיף כנגד הפאודליזם, מתוך השקפה אגליטרית (דרישה לשוויון זכויות מעמדי).
בעת עלייתו לשלטון של המלך ריצ'רד השני, לאחר מותו של המלך אדוארד השלישי, היה ריצ'רד בן 14 בלבד. בשל גילו הצעיר משלו הדוכסים לנקסטר, יורק וגלוסטר בשמו. בתקופה זו ערכו הדוכסים מספר מתקפות כושלות כנגד צרפת. המיסוי הנדרש למימון מתקפות אלה - אשר כלל מס דרכים, ומס על חיטה, הכבידו על האיכרים ופשוטי העם.
המורדים לא יצאו כנגד המלך עצמו (באשר גם הם הכירו בזכותו האלוהית לשלוט) אלא כנגד הדוכסים, אשר לטענת המורדים, בגדו במלך ופגעו בסמכותו.
בעקבות הטלת מס הדרכים, יצא טיילר בראש קבוצת איכרים ותפס את השלטון בקנטרברי. בעקבות ניצחון זה התקדם לעבר העיר לונדון ונכנס אל העיר בראש צבא איכרים המונה כ-50,000 לוחמים.
טיילר חצה את גשר לונדון בלא התנגדות, נכנס אל מצודת לונדון, כלא את סיימון סדברי, ארכיבישוף קנטרברי הלא פופולרי, וכרת את ראשו. המורדים המשיכו לארמון סאבוי, העלו אותו באש והרגו את דודו של המלך.
ריצ'רד מוולינגפורד נפגש עם המלך ריצ'רד השני והגיש לו את דרישות המורדים. המלך נפגש עם צבא המורדים באזור מייל אנד והבטיח לבחון את דרישותיהם, ולפעול להפחתת המיסים הלא פופולריים.
בעוד ש-20,000 מחייליו המתינו באזור סמית'פילד, טיילר רכב לבדו להיפגש עם המלך. טיילר נפגש עם המלך בנוכחות הלורד ראש העיר של לונדון, סר ויליאם וולוורת'. לא ברור מה התרחש בפגישה, אולם ככל הנראה טיילר העליב את המלך בן ה-15, וסר ויליאם וולוורת' שלף את בייסלארד ודקר את טיילר שהיה בלתי חמוש. ראלף דה סטאנדיש, אחד משומרי המלך, דקר אף הוא את גופתו של טיילר ווידא את מותו.
מותו של טיילר הביא לסיום מרד האיכרים.
הירשל לוין
וולטר טיילר
ויליאם וולוורת'
סר ויליאם וולוורת' (באנגלית: Sir William Walworth; נפטר בשנת 1385) היה הלורד ראש העיר של לונדון, בירת אנגליה. במהלך כהונתו הרג את ווט טיילר, מנהיג מרד האיכרים וכך הצליח במו ידיו לסיים את המרד.
קורות חיים.
וולוורת' היה בן למשפחה שהתגוררה בדורהאם. הוא התמחה אצל ג'ון לאבקין (John Lovekyn) חבר החברה המאמינה של מוכרי הדגים (גילדת הדייגים של לונדון).
וולוורת' ירש את מקומו של מורו כאלדרמן של רובע ברידג' (Bridge ward) במועצת הסיטי בשנת 1368, נבחר לתפקיד שריף בשנת 1370 ולתפקיד הלורד ראש העיר בשנת 1374.
במהלך כהונתו הוא נהג להלוות כספים רבים לריצ'רד השני, מלך אנגליה ותמך בדודו של המלך ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר.
וולוורת' עבד זמן קצר בבית המכס של לונדון תחת ג'פרי צ'וסר ונחשב באותה עת לאחד הסוחרים העשירים בלונדון.
מרד האיכרים.
וולוורת' ידוע בכך שהרג את ווט טיילר במהלך הפגישה שנערכה בין המלך לבין טיילר, ובכך הביא במו ידיו לסיום מרד האיכרים.
בעקבות הטלת מס הדרכים, יצא טיילר בראש קבוצת איכרים ותפס את השלטון בקנטרברי. בעקבות ניצחון זה התקדם לעבר העיר לונדון ונכנס אל העיר בראש צבא איכרים המונה כ-50,000 לוחמים.
טיילר חצה את גשר לונדון בלא התנגדות, נכנס אל מצודת לונדון וכלא את סיימון סדברי, ארכיבישוף קנטרברי הלא פופולרי, וכרת את ראשו. המורדים המשיכו לארמון סאבוי, העלו אותו באש והרגו את דודו של המלך.
ריצ'רד מוולינגפורד נפגש עם המלך ריצ'רד השני והגיש לו את דרישות המורדים. המלך נפגש עם צבא המורדים באזור מייל אנד והבטיח לבחון את דרישותיהם, ולפעול להפחתת המיסים הלא פופולריים.
בעוד ש-20,000 מחייליו המתינו באזור סמית'פילד, טיילר רכב לבדו להיפגש עם המלך. טיילר נפגש עם המלך בנוכחותו של וולוורת'. לא ברור מה התרחש בפגישה, אולם ככל הנראה טיילר העליב את המלך בן ה-15, וסר ויליאם וולוורת' שלף את חרבו ודקר את טיילר שהיה בלתי חמוש. ראלף דה סטאנדיש, אחד משומרי המלך דקר אף הוא את גופתו של טיילר ווידא את מותו.
בשל ההגנה על המלך קיבל וולוורת' את תואר האבירות "סר" וכן קיבל משכורת חודשית לשארית חייו מאוצר המלך.
וולוורת' התמנה לשתי ועדות מלכותיות שנועדו להחזיר את השלום למחוז קנט.
וולוורת' נפטר בשנת 1385 ונקבר בכנסיית סנט מייקל שבקרוקד ליין (כנסייה בה התפלל במהלך חייו, ותרם לה כספים רבים).
בשל מעשיו נחשב וולוורת' לגיבור עממי, והוא מוזכר בספרו של ריצ'רד ג'ונסון משנת 1592 "תשעת הגיבורים של לונדון".
מוסדות אור תורה סטון
קמפוס ביאליק-רוגוזין
קמפוס ביאליק-רוגוזין הוא קמפוס עירוני ממלכתי בדרום תל אביב, הכולל איחוד של בית ספר יסודי ובית ספר תיכון ובסך הכל מערכת של 12 שנות לימוד.
הוא נוסד בשנת 1955, ובשל מיקומו ברחוב העלייה בשכונת פלורנטין בדרום תל אביב, באזור בו השתכנו מהגרי עבודה מרחבי העולם ופליטים מאפריקה, כמו גם עולים חדשים וסייענים ששוכנו מחדש, יש בבית הספר מיזוג ייחודי של תרבויות. בבית הספר מתחנכים ילדים ובני נוער מ-51 מדינות ברחבי העולם.
תוכנית הלימודים הותאמה לאופיו הייחודי של בית הספר, וכוללת לצד תוכנית הלימודים הממלכתית לבתי ספר יהודיים גם התייחסות לחגים נוצריים ומוסלמיים. בית הספר התיכון מציע, לצד בגרות באנגלית ברמת חמש יחידות לימוד גם את האפשרות להיבחן ברמה זו בשפות רוסית וספרדית.
בית הספר שנקרא בעבר "תיכון עירוני ו'" ולאחר מכן "בית ספר רוגוזין", ושמו כיום כאמור ביאליק-רוגוזין, מכיוון שהוא המבנה החדש של בית ספר ביאליק שהועבר אליו ב-2005 ממשכנו הקודם ברחוב לוינסקי מול התחנה המרכזית החדשה.
בטקס האוסקר זכה הסרט "כבר לא זרים" העוסק בבית הספר ובתלמידיו, בפרס הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 2010.
ביסוד הגישה החינוכית הבית ספרית עומדת התפיסה ההוליסטית המתייחסת אל התלמיד כשלם. שואפת לבחון את צרכיו האישים של כל תלמיד בהיבט הלימודי, החברתי והרגשי ולאור כך לבנות מערכת של מענים הולמים. בית הספר משתף פעולה עם ארבעה גורמים מרכזיים לצורך הגשמת מטרותיו: משרד החינוך והתרבות, עיריית תל אביב-יפו, קרן סקטא רש"י והפדרציה היהודית של לוס אנג'לס ובסיוע של ועד הפעולה של בית הספר בראשותה של גב' רינה זמיר.
יחזקאל עזרא רחמים
הרב יחזקאל עזרא בן רחמים (כונה גם היע"ר; 25 באפריל 1876, בגדאד – 3 בפברואר 1908, ירושלים) היה רב ומקובל בבגדאד ובסוף ימיו בירושלים. חיבר ספר הלכה בשם "עצי היער" וספר חידושים על הש"ס בשם "כנסת יחזקאל".
קורות חיים.
נולד בבגדאד לאביו מולא רחמים, והיה אחיו הגדול של הראשון לציון הרב יצחק נסים. כפי שנכתב על ידי המו"לים של ספרו, עוד מצעירותו היה שקדן וחכם, ובגיל צעיר התכתב עם חכמי הדור בשו"תים וחידושי תורה. הרב חיים חזקיהו מדיני בספרו "שדי חמד" מכתיר את הרב יחזקאל עזרא, שהיה אז בן 15, בתארים נכבדים.
גם הרב רחמים נסים יצחק פלאג'י, בספרו "יפה ללב", מכנה את הרב יחזקאל עזרא "ארי שבחבורה" ו"אספקלריה המאירה". בין הרבנים שהכירוהו והעריכוהו ניתן למנות גם את הרב יוסף חיים מבגדאד, הרב אברהם ביג'אג'ו, הרב בן ציון אברהם קואינקה והרב יוסף חיים זוננפלד.
עלייתו לארץ ישראל.
בשנת 1904 עלה הרב יחזקאל עזרא לארץ ישראל יחד עם הרבנים יעקב חיים סופר וצדקה חוצין. עם בואם פקדו את המקומות הקדושים, והשתטחו על קברי צדיקים. הם בקרו אצל חכמי ארץ ישראל, ביניהם רבי חיים חזקיהו מדיני ורבי אליהו מני. את רשמיו מהפגישה עם רבי אליהו מני העלה על הכתב, ושלחם ל"בן איש חי" שבעצמו היה תלמידו של רבי אליהו מני. הרב יחזקאל עזרא השתקע בירושלים ולא יצא ממנה עד יום מותו, בה הקדיש את כל זמנו ללימוד עצמי ולימוד תלמידים, בין השאר בישיבת שושנים לדוד. הרב עזרא עטיה שהיה לאחר מכן ראש ישיבת פורת יוסף, היה תלמידו וראה בו את רבו המובהק. בירושלים שם דגש מיוחד על לימודי חכמת הקבלה אותם למד אצל רבו המקובל רבי חיים שאול הכהן דוויק.
אחריתו.