כתוצאה מהמהלך נתבטלו כל הצווים והמינויים של פרידריך בהיותו עוצר והוראותיו של קונראד כפי שניתנו על ידי נציגיו. צבא שגויס על ידי משפחת איבלין עלה על העיר צור בה ישבו נציגי המלך, ובזכות הסכם סודי עם בורגני העיר נפתחו בפניהם השערים והם דחקו את הכוח הקיסרי אל מצודת העיר. לאחר חודש של מצור נכנעו מגיני המצודה ביום 10 ביולי 1243. משדרשו אליס מקפריסין ובעלה ראול מסואסון לקבל לידם את העיר הודיעו להם האיבלינים כי מאחר ששאלת השלטון בממלכה לא נפתרה באופן סופי הם יחזיקו בהם עד שיהיה ברור למי עליהם למסור אותם.
מלך גרמניה.
ישיבתו של פרידריך השני, אביו של קונראד הרביעי, בסיציליה כמרכז שלטונו הביא להתפוררות הסדר השלטוני בגרמניה. בנו מנישואים ראשונים היינריך השביעי, מלך גרמניה קיבל את השלטון על הפדרציה של הנסיכויות הגרמניות כווסל ושליט מטעם פרידריך, עצמאותו ההולכת וגוברת של היינריך, הצלחתו בהשלטת מרותו על נסיכי גרמניה ולבסוף ניהול מדיניות עצמאית מול מלכי אירופה, הביאו את פרידריך ביום 5 ביולי 1235 להורות על הדחתו של היינריך. המלך הגרמני החליט למרוד כנגד אדונו הפיאודלי וחבר לליגה הלומברדית - קואליציה של ערי מדינה מצפון איטליה שהוקמה כתגובת נגד לשאיפות הטריטוריליות של האימפריה הרומית הקדושה. צבא קיסרי עלה צפונה לכוון גרמניה ובואו שבר את המרד והביא את היינריך לכדי כניעה לאביו, ועוד בשנת 1235 נכנע נשפט ונכלא.
כסא המלוכה הגרמני הועבר לקונראד הרביעי, מלך גרמניה, שנשא גם בתואר של מלך ירושלים אותו ירש מאימו איזבל השנייה. על מנת לבסס את מעמדו ושלטונו בגרמניה העניק פרידריך לדוכסים הגרמנים זכויות-יתר וסמכויות חסרות תקדים בהיקפן ובמהותן, שלא תישללנה מהם על ידי קיסרים אחרים. תחילת תהליך הענקת הזכויות החל בהכתרה בוועידה שנערכה ב-1220. פרידריך העניק לנסיכים-הגמונים סמכות עצמאית לקבוע מכסים, לטבוע מטבעות, לעצב מערכות משפט ואף לבצר את הטריטוריות שלהם באופן עצמאי. בשנת 1232 הוענקו הזכויות הללו גם לנסיכים החילוניים (שכונו לראשונה domini terrae, אדוני אדמתם; שינוי מובהק בטרמינולוגיה הפוליטית), באמצעות מתן הפריבילגיות הללו, ביקש פרידריך להשקיט את הטריטוריות שמצפון להרי האלפים ואת שליטיהן, על מנת שיוכל להתרכז באדמותיו באיטליה ובסיציליה.
ביום 25 ביולי 1243 נבחר אפיפיור חדש אינוקנטיוס הרביעי לתפקיד. אפיפיור זה - מתנגד חריף לקיסרות וקנאי למעמד הכס הקדוש עתיד להתגלות כיריב העקשן ביותר של הקיסר. ביום 24 ביוני 1245 נערך בליון סינוד בראשות האפיפיור החדש המורכב בעיקר מקרדינלים צרפתים וספרדים. בנאומו בוועידה קרא האפיפיור לקיסר כופר וקרא להדיחו מכיסא הקיסר, קריאה שנתקבלה בוועידה ביום 17 ביולי. השלכות נידוי והדחה אלו היו מרחיקות לכת, וגלי הלם הכו בכל מדינות אירופה. הקרבות בין הקיסר לתומכי האפיפיור החריפו והתפשטו אל תוך גרמניה.
שליחים של האפיפיור ובהם הארכיבישוף של קלן ושל מיינץ חזרו על הכרזת האפיפיור על פרידריך כמי שהודח מכיסאו, יורש חדש לכיסא הקיסרות הוכרז וקרבות נערכו בפרנקפורט ובנסיכויות אחרות, אך ללא הכרעה. בשנת 1247 בחרו הנסיכים המורדים את הרוזן ויליאם השני מהולנד כקיסר, והוא הוכתר בשנת 1248 לאחר שהעיר אאכן נפלה לידיו. בסדרת קרבות שנערכו בשנת 1250 הצליח קונראד לדחוק את רגלי ויליאם השני לאזור הריין וביסס את שלטונו והשפעת הקיסר על רוב שטח גרמניה.
נישואים.
בשנת 1246 התחתן קונראד הרביעי עם אליזבת מבוואריה, בתם של אוטו השני, דוכס בוואריה ואגנס מפפאלץ, ובשנת 1252 נולד בנם קונרדין (ידוע גם כקונראד השלישי, מלך ירושלים).
לאחר מות פרידריך השני.
ביום 13 בדצמבר 1250 נפטר פרידריך השני מדיזנטריה בטירת טורמגיורה (איטלקית: Torremaggiore) שבחבל פוליה. על פי הסיפורים הוא היה לבוש בבגדים של נזירים ציסטרציאנים כמו אינוקנטיוס השלישי - אפוטרופוסו. בצוואתו שנכתבה ביום 7 בדצמבר הוא הוריש את כתר סיציליה ונחלותיו הקיסריות לבנו קונראד הרביעי, שכבר נשא את התואר "מלך גרמניה". על פי הצוואה אם קונראד ימות ללא יורש עתידות נחלותיו לעבור לשליטת היינריך, בנה של איזבל מאנגליה. קונראד אמור היה להעביר - לפי בחירתו - לשליטתו של היינריך את ממלכת ירושלים או ממלכת אראס שבצרפת. 100,000 אונקיות זהב אמורות היו להיות מועברות לממלכת ירושלים. מנפרד, בנו מחוץ לנישואים, קיבל את רוזנות טאראנטו.
בשנת 1251 נכנס קונראד לאיטליה בתמיכה של צי העיר והקומונה ונציה. תחילה הוכנע מנפרד ובאוקטובר 1253 נכבשה נאפולי אחד ממרכזי ההתנגדות לקיסרות הרומית. בשנת 1254 הטיל האפיפיור חרם על קונראד ובאותה שנה מת קונראד ממלריה.
מותו הסעיר את המערכת הפוליטית בגרמניה, והתקופה שבין 1246 (שנת בחירתם של היינריך ראספ ווילם השני, רוזן הולנד) ועד שנת 1273, או אז נבחר רודולף הראשון, מלך גרמניה מבית הבסבורג, מכונה על פי רוב האינטררגנום הגדול (התקופה שבין הקיסרים).
קונרד הרביעי, מלך גרמניה
קונראד השני, מלך ירושלים
נשקי מוט
ממשות
למברט מהרשפלד
למפרט מאשאפנבורג
למברט מאשאפנבורג
גארי קולמן
גארי ויין קולמן (באנגלית: Gary Wayne Coleman; 8 בפברואר 1968 – 28 במאי 2010) היה שחקן אמריקאי. נודע בעיקר בשל התפקיד אותו גילם בקומדיית המצבים המצליחה "על טעם ועל ריח" בשנים 1978–1986.
ביוגרפיה.
נעוריו.
קולמן נולד בעיר ציון שבאילינוי בשנת 1968. הוא אומץ על ידי אדמוניה סו, אחות מומחית (nurse practitioner) במקצועה וו.ג. קולמן, מפעיל מלגזה במקצועו. קולמן סבל ממחלה קשה בכליות (focal segmental glomerulosclerosis – FSGS) אשר גרמה להפסקת צמיחתו בגיל צעיר – בשל כך נשאר קולמן בגובה 1.42 מ' ובעל מראה של ילד צעיר במשך כל חייו. הוא עבר בהמשך שתי השתלות כליה, אחת בשנת 1973 ואחת בשנת 1984, ובשל כך טופל בדיאליזה בקביעות.
קריירה.
על אף שקולמן נודע בעיקר בזכות התפקיד אותו גילם בקומדיית המצבים "על טעם ועל ריח", קולמן הופיע עוד קודם לכן, בשנת 1977 בתפקיד אורח בסדרות "משפחת ג'פרסון" ו-"Good Times".
פריצת הדרך הגדולה של קולמן הייתה כאשר שיחק בתפקיד ארנולד ג'קסון בסדרה "על טעם ועל ריח" בתור ילד שאומץ על ידי אלמן עשיר. התוכנית שודרה בשנים 1978 - 1986 וזכתה להצלחה רבה. קולמן הפך לדמות הפופולרית ביותר בתוכנית באותה העת ונודע בעיקר בשל אמרת הכנף הקבועה שלו בסדרה "על מה אתה מדבר, וויליס?" ("?What'choo talkin' 'bout, Willis").
בשנת 1979 הופיע בתפקיד אורח בסדרה באק רוג'רס במאה ה-25.
בשנת 1996 קולמן שיחק בפרק האחרון של "הנסיך המדליק מבל אייר" כארנולד, שם היה עם קונרד ביין בבדיקה בבית של משפחת בנקס במטרה לקנות אותו.
בשנת 2006 גארי השתתף בתפקיד אורח בסדרת הקומדיה לילדים "דרייק וג'וש" בתור האיש שמוכר גרילים.
בשנת 2008 שיחק בדרמה הקומית "באק האוורד הגדול" בכיכובם של טום הנקס וג'ון מלקוביץ', וגילם תפקיד קטן בסרט "שיר הלל אמריקאי".
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכה, לאורך השנים כיכב קולמן במספר סרטי קולנוע וסרטים אשר הופקו לשידור בטלוויזיה.
ב-26 בפברואר 2010 קולמן לקה בהתקף אפילפטי על הסט של תוכנית הטלוויזיה "The Insider".
שיחק בשני פרקים בנשואים פלוס.
מותו.
קולמן אושפז בתחילה ב-26 במאי 2010 במרכז הרפואי בפרובו שביוטה במצב קשה עם דימום תוך-גולגולתי, לאחר שנפל וקיבל מכה בראשו בביתו אשר בפאתי סולט לייק סיטי. בהמשך שקע קולמן בתרדמת. לבסוף, החליטה משפחתו לנתק אותו ממכשירי ההנשמה. קולמן מת ב-28 במאי 2010.
חיים אישיים.
קולמן נישא בחשאי לחברתו מזה חמישה חודשים, שאנון פרייס, בת ה-22, ב-28 באוגוסט 2007. הזוג נפגש לראשונה על הסרט הקומי משנת 2006 "Church Ball".
בחודש מאי 2008 הופיעו קולמן ואשתו בתוכנית הריאליטי "Divorce Court" במטרה להסדיר את חילוקי הדעות ביניהם ולהציל את נישואיהם.
מאבקים משפטיים.
בשנת 1989 תבע קולמן את הוריו ואת היועץ עסקי שלו לשעבר על כך שלקחו שלא בצדק 3.8 מיליון דולר מקרן הנאמנות שלו. ב-23 בפברואר 1993 החליט בית המשפט שהנתבעים יפצו את קולמן בסכום של 1,280,000 דולרים.
ב-1998 הואשם בתקיפה, לאחר שתקף אישה שביקשה ממנו חתימה. הוא הורשע ונגזר עליו עונש של מאסר על תנאי וכן תשלום פיצויים לאישה שתקף בסכום של 1,665 דולר.
M23 (מ-Messier 23, או NGC 6494) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-2,150 שנות אור ממערכת השמש ומכיל לפחות 150 כוכבים שזוהו.
היסטוריה.
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-20 ביוני 1764 ותואר על ידיו כ"צביר של כוכבים קטנים קרובים זה לזה". ויליאם הרשל ציין בשנת 1786 כי הצביר מכיל כוכבים רבים ומפוזרים בעלי בהירות נראית דומה. בשנת 1953 בסקר שבוצע במצפה הכוכבים נורמן לוקייר שבאקסטר, נספרו בצביר 149 כוכבים.
לצביר דרגת בהירות 6.9 וקל לזהותו באמצעות משקפת כ-4.3 מעלות מצפון-מערב לכוכב μ (מו) בקשת. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 9.2, וניתן לצפות בהם ובעשרות כוכבים עמומים יותר באמצעות טלסקופ חובבים.
מאפייני הצביר.