ב-10 בספטמבר 1980, עיראק, בתקווה לנצל את חולשתה של איראן בעקבות המהפכה האסלאמית שנה לפני כן, כבשה בכוח שטחים במדינה שהיו אמורים לעבור לריבונותה לפי הסכם אלג'יר מ-1975. השטחים הללו מעולם לא נמסרו לעיראק על ידי איראן, מה שהוביל לכך שגם איראן וגם עיראק הכריזו על ביטול האמנה, ב-14 בספטמבר וב-17 בספטמבר, בהתאמה. ב-22 בספטמבר החלו להפציץ מטוסים עיראקים עשרה שדות תעופה בתוך איראן כדי לשתק את חיל האוויר האיראני על הקרקע. למרות שמתקפה זו נכשלה, הכוחות העיראקיים חצו את הגבול בכוח והתקדמו לתוך איראן בשלושה דחפים בו-זמנית לאורך חזית של כ-644 ק"מ למחרת. מתוך שש הדיוויזיות של עיראק שפלשו ביבשה, ארבע נשלחו לח'וזסטאן העשירה בנפט, ששכנה בסמוך לקצה הדרומי של הגבול, במטרה לנתק את השאט אל-ערב משאר איראן ולהקים אזור ביטחון טריטוריאלי.
מטרת הפלישה, לפי נשיא עיראק סדאם חוסיין, הייתה להקהות את תנועתו של המנהיג העליון האיראני רוחאללה ח'ומייני ולסכל את ניסיונותיו לייצא את המהפכה האסלאמית של איראן לעיראק החילונית תחת שלטון סדאם ולמדינות המפרץ הפרסי. תוכניתו של סדאם הייתה להשתלט על כל נתיב המים של שאט אל-ערב במערכה מהירה ונחרצת, שבאמצעותה קיווה שתגרום מכה כזו ליוקרתה של איראן שתוביל לנפילת הממשלה החדשה, או, לכל הפחות, לסיום את הקריאות של איראן להפלת שלטון מפלגת הבעת'. הוא גם רצה לבסס את מעמדו בעולם הערבי. הוא גם שאף לנתק את מחוז ח'וזסטן העשיר בנפט מאיראן, וראה במלחמה הזדמנות לעשות זאת. סדאם ציפה שהערבים המקומיים של ח'וזסטאן - שבה כבר התנהלה התקוממות בדלנית כלל-ערבית נגד איראן - יתקוממו נגד ממשלת איראן. עם זאת, יעדים אלה לא התממשו, ורוב הערבים האיראנים המקומיים לא סייעו לכוחות העיראקים.
חיים שמשון (הרברט) גולדשטיין
חיים שמשון (הרברט) גולדשטיין (י"ח בשבט ה'תר"נ – ה'תש"ל; 8 בפברואר 1890– ינואר 1970) היה רב אמריקאי, נשיאה הראשון של הסתדרות הרבנים דאמריקה, נשיא ה-OU (הקהילות היהודיות האורתודכסיות של אמריקה שמכוחו ארגון הכשרות היהודי הגדול בצפון אמריקה) ונשיא . היה פעיל בוועד ההצלה ובאגודת ישראל בארצות הברית.
חייו.
חיים שמשון גולדשטיין נולד בי"ח בשבט ה'תר"נ (8 בפברואר 1890) בניו יורק למשפחה מקהילת בית המדרש הגדול, שם פגש את חמיו לעתיד הארי פישל. למד ב, בתיכון ובאוניברסיטת קולומביה. במקביל נסמך לרבנות מבית המדרש לרבנים באמריקה ומהרב שלום אלחנן יפה.
ב-1917 היה ממייסדי המרכז הקהילתי היהודי, ברחוב 37 ווסט 116 בהארלם, והיה שותף בפיתוח הקהילה סביב בית הכנסת. בהמשך, התפתחו סביב הקהילה מוסדות נוספות, דוגמת אולם התעמלות, בריכה אולימפית ומועדונים חברתיים. בשיאו שירת המרכז כ-3,000 איש מדי יום (בהמשך הוכר כ"מרכז הקהילתי היהודי של ווסט סייד"). ב-1921 היה אמור לרשת את מקומו של הרב ד"ר פריירה מנדס כרב קהילת שארית ישראל, בית הכנסת העתיק ביותר באמריקה, אולם המינוי לא יצא אל הפועל.
בין השנים 1938–1940 שימש כנשיא הראשון של הסתדרות הרבנים דאמריקה, לאחר המיזוג בין המועצה הרבנית של התאחדות הקהילות היהודיות האורתודוקסיות לבין האגודה הרבנית של ישיבת רבינו יצחק אלחנן, חלק מישיבה יוניברסיטי.
שימש כנשיא הOU במשך 10 שנים, במהלכן הוביל הקמת גופי כשרות לאומיים שהפכו לסמל הO.U. כמו כן בתקופתו כנשיא מילא תפקיד בהכרה של ישיבה יוניברסיטי כאוניברסיטה על ידי מועצת האוניברסיטאות של מדינת ניו יורק.
עמד בראש המחלקה לדרשנות של בית הספר לרבנות המסונף לישיבה יוניברסיטי במשך עשרות שנים, והדריך למעשה את שני הדורות הראשונים של הרבנים האורתודוקסים באמריקה. אייש את התפקיד זמן קצר לאחר שהוסמך לפני מלחמת העולם הראשונה וכמעט עד מלחמת וייטנאם.
היה נשיא של קרן "היישוב" למען ההתיישבות בארץ ישראל כמו גם הנשיא של הצל-ילד (Save-A-Child) שתרמה למציאת בתים לילדים בארץ ישראל.
הוביל מאבקים רבים למען זכויות היהודים והחברה, כמו למשל המאבק לחשיפת קצביות שמתחזות לכשרות והמאבק המוצלח למען חוק שכר המינימום.
היה ממייסדי הועידה הלאומית של נוצרים ויהודים.
נפטר בינואר 1970.
משפחתו.
ביתו, הרבנית ד"ר נעמי כהן הייתה מחלוצות הפמיניזם הדתי בארץ וחוקרת באוניברסיטת חיפה. נשאה לרב שאר יישוב הכהן רבה של חיפה.
קרן לדוד
הוצאת האוניברסיטה הווסליאנית
Sacrifice
S-70 &quot;אוחוטניק&quot;
אסיר מלחמה
וונגוט
ז'אן קאוואג'י
גווין קסלניו
גווין קסלניו (באנגלית: Gavin Casalegno; נולד ב-2 בספטמבר 1999) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
קססלניו נולד בלואיוויל, טקסס. אחותו, אשלין קסלניו, ילידת 17 באוגוסט 2007, גם היא שחקנית.
קריירה.
בשנת 2014 שיחק בסרטו של דארן ארונופסקי, "המבול", לצד ראסל קרואו ואנתוני הופקינס.
בשנת 2017, הוא כיכב בדרמה "תשע שניות" בבימויו של ג'ארד קליין.
בשנת 2021, הוא לוהק לתפקיד טרבור סטרנד, אחד התפקידים החוזרים בסדרת הטלוויזיה "ווקר", אתחול מחדש של הסדרה "ווקר", לצד ג'ארד פדלקי, לינדזי מורגן, אוסטין ניקולס וקיגן אלן.
ב-2022 גילם את ג'רמיה פישר, אחד התפקידים הראשיים בסדרה "The Summer I Turned Pretty", עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ני האן . העונה הראשונה הוקרנה לראשונה ב-17 ביוני 2022 ב"פריים וידאו" .
חיים אישיים.
הוא היה במערכת יחסים עם הדוגמנית לארסן תומפסון במשך חמש שנים.
אפוס גילגמש
האפוס של גילגמש
ז'אן קהווג'י
האפוטרופסה הכללית
675 לפנה&quot;ס
640 לפנה&quot;ס
559 לפנה&quot;ס
תדיר
תומאס פורד
תומאס פורד (באנגלית: Thomas Ford; ) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, שכיהן כמושל אילינוי השמיני בשנים 1842–1846. הוא היה מושל אילינוי הראשון שגדל במדינה, ונודע כמי ששיקם את יכולת הפירעון של המדינה וצמצם את הפלגנות האזורית, וכמי שהוביל את בית המחוקקים המדינתי על אף חוסר ניסיונו הפוליטי המוקדם. כמי שכל חייו היה איש המפלגה הדמוקרטית, זכור פורד גם כמתנגד למורמונים וכמי שפעל בהססנות שהובילה למותו של ג'וזף סמית' הבן ול"מלחמת המורמונים של אילינוי" בשנים 1844–1845.
ראשית חייו.
תומאס פורד נולד ליד יוניונטאון שבמחוז פאייט, פנסילבניה. אמו, אליזבת לוג פורד דלייני, אישה ממוצא אירי שהתאלמנה פעמיים, עברה יחד עמו ועם אחיו מערבה ב-1804 בתקווה לחצות את נהר המיסיסיפי ולהקים בית על קרקע שרכישתה תהיה בחינם או במחיר נמוך. כאשר הם התקרבו לסנט לואיס, היא שמעה על רכישת לואיזיאנה, ושהקרקעות שם כבר לא יהיו זולות יותר בשל העובדה שהן הפכו לטריטורייה אמריקאית. תחת זאת התיישבה המשפחה בניו דיזיין שבמחוז מונרו, אילינוי.
אחיו למחצה של פורד, ג'ורג' פורקר, שהיה מבוגר ממנו בשש שנים, סייע בגידולו, ולימים כיהן בשני בתי המחוקקים של אילינוי, וכן כתובע הכללי וכמזכיר המדינה שלה, אך כאשר הוא ניסה להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית הוא הפסיד למועמד הוויגים ג'וזף דאנקן. פורקר היה בתחילה סוחר, ולאחר מכן שותף של דניאל פופ קוק, שאיתו הוא הקים את העיירה ווטרלו, גם היא במחוז מונרו. בתמיכתו של פורקר למד פורד משפטים במשך סמסטר אחד באוניברסיטת טרנסילבניה שבלקסינגטון, קנטקי, אך חזר לביתו לאחר שנודע לו על כישלון עסקיו של אחיו למחצה. לאחר מכן הוא עבד בחוות מקומיות, לימד בבית ספר ולמד משפטים בקריאה עצמית בהדרכתו של קוק, שהיה התובע הכללי הראשון של אילינוי, וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. על שמו נקרא לימים מחוז קוק, שם כיהן פורד במשך כמה שנים כשופט.
ב-1828 נשא פורד לאישה את פרנסס המבו בת ה-15. המשפחה מעולם לא הייתה אמידה. אביה של פרנסס, הנרי המבו, היה איש ממוצא גרמני שעבר מווירג'יניה דרך קנטקי ולימד בבית ספר באדוארדסוויל במשך זמן מה עד שרכש ב-1828 חווה בוורסיילס, אילינוי. אחיה, סטיבן המבו, שהיה קתולי אדוק, החזיק בבעלותו עסק לתחבורה בין אדוארדסוויל לבין סנט לואיס עד שעבר לוורסיילס כדי לעסוק בחקלאות. לתומאס ופרנסס פורד נולדו שלוש בנות ושני בנים.
קריירה משפטית.
לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין של אילינוי, בערך ב-1820, עבד פורד זמן קצר בעיתון בסנט לואיס שתמך באנדרו ג'קסון. לאחר מכן הוא עבד בעריכת דין בווטרלו, ולאחר בחירתו של קוק לכהונה שנייה בבית הנבחרים ב-1824, הוא עבד בעיר מגוריו של קוק, אדוארדסוויל.
לאחר נישואיו של פורד, עברו הוא ורעייתו יותר צפונה במעלה נהר המיסיסיפי לעיר המכרות המשגשגת שנוסדה אז, גאלנה, שבמחוז החדש, מחוז ג'ו דייוויס. אף על פי כן, הקריירה המשפטית שלו לא שגשגה. פורד נוצח בבחירות למשרת שופט שלום מקומי. תחת זאת הוא היה לחבר בוועדה להגדרת הגבול הצפוני של אילינוי עם ויסקונסין, שהעבודה בה הצריכה זמן מרובה והיא פעלה בבירת המדינה ואנדליה.
פורד גם רכש ידע על בית המחוקקים של המדינה כאשר הוא שימש בו כפקיד בכמה ועדות של הבית, ומאוחר יותר הוא טען שהוא נכח בכל ישיבה של בית המחוקקים בשנים 1825–1847. ב-1829, בסיועו של פורקר, קיבל פורד מינוי של המושל כתובע מטעם המדינה של האזור הצבאי במערב אילינוי, מחוז רחב ממדים בין נהר אילינוי לבין נהר המיסיסיפי. עד מהרה הוא עבר עם משפחתו לחווה של חותנו בוורסיילס.