קלייר מופיעה בראש "האחווה להגנת הדינוזאורים" (DPG) - ארגון הפועל בסן פרנסיסקו הקורא להציל את הדינוזאורים מההר הגעשי שבאי. היא מקבלת הזמנה לאחוזת לוקווד לצורך ניהול מסע להצלת הרפטורים, שם היא פוגשת באלי מילס, אחראי החשבון בקולג' שלה שהתקדם לעבוד עם בנג'מין לוקווד. הוא מבקש ממנה להוביל את אוון שיכול למצוא את בלו וקלייר נוסעת אליו, לאחר שנפרדו שוב. היא קובעת עם אוון פגישה והוא מנסה לשכוח מהאירועים של הפארק אך נכנע ונוסע איתה להציל את הרפטורית שלו. באי היא ופרנקלין מחכים במבנה בעוד שאר החבורה יצאו לחפש את בלו. לפתע דלתות המבנה ננעלות ובריוניקס חומק פנימה. הם נמלטים אל הגג ואז נאלצים להימלט מהר הגעש ומדינוזאורים בורחים. הם מוצאים כדור עגלגל ונכנסים אליו אך הוא נופל לים ומתמלא לאיטו מים. אוון מגיע ומחלץ אותם ויחד הם מצליחים להסתנן לספינה של שכירי החרב הבוגדניים. הם מגיעים ליבשת אך קלייר ואוון נכלאים בידי וויטלי בתוך האחוזה לצד כלובי דינוזאורים. אוון מסיח את הסטיגמולוק שלידם ששובר את חומות כלובם ופורץ את הדלת ושם הם פוגשים את מייזי, בתו המשובטת של לוקווד. שלושתם מגיעים לאזור המכירה של הדינוזאורים, בו יצור כלאיים חדש, ה"אינדורפטור" עומד להימכר אך אוון קוטע את המכירה. היצור נמלט מכלובו וקלייר, אוון ומייזי בורחים ממנו לחדר הגלריה ומשם לעבר המדרגות. היצור מפתיע אותם בתוך כלוב מוצגים ושובר את רגלה של קלייר, אך היא שורדת ועולה לגג להסיח את דעתו. כאשר היצור המוסח כמעט נופל מהגג בלו הרפטורית קופצת עליו ומפילה אותו למותו בשיפודי מוצג. לאחר מכן קלייר וחבריה יורדים למטה ורואים את הדינוזאורים הנחנקים. קלייר רוצה שישרדו ועומדת לפתוח את השער, אך אוון משכנע אותה לוותר. מייזי פותחת את השער במקומה והם בורחים החוצה. בסוף הסרט אוון וקלייר מחליטים לאמץ את מייזי שמשפחתה מתה והם נראים נוסעים באוטו ומביטים בבלו רצה בערבות אמריקה.
בסרט השישי.
קלייר גרה לצד אוון ובתם המאומצת מייזי, בהרי סיירה נבדה בבידוד כדי להגן עליה תוך שהיא פועלת עם פרנקלין וזיה בהצלת נסוטוצרטופס צעיר ממרביעים לא-חוקיים. ציידים שכירים של "ביוסין" תופסים הן את "בטא", בתה של הרפטורית "בלו" והן את מייזי. קלייר ואוון מחפשים עליו מידע ומוצאים שהוא בשוק במלטה, המגיע בהמשך ל"ביוסין". הם נוסעים למלטה ופוגשים בבארי שהפך לסוכן ביון צרפתי וזה מיידע אותם על השוק הלא-חוקי ללחימת דינוזאורים. קלייר מוצאת בשוק את קיילה הטייסת ומבקשת ממנה עזרה אך נתקלת בסירוב. היא מנסה לזהות את החוטפים ונתקלת במבריחה סויונה סנטוס. לאחר עימות אלים מולה היא מקבלת מידע על מיקומה של מייזי אך נאלצת להימלט עם קיילה מחבורת אטרוסירפטורים מאומנים של סויונה ובמרדף מצליחה להפיל אחד מהם במוט ברזל. קיילה מטיסה מטוס וקלייר איתה, כשאוון מאיץ לעבר המטוס על אופנוע. המטוס מתקרב לאיטליה אך בקרבה לעמק המטוס מותקף בידי קוואצלקואטלוס, שדודג'סון דאג שיימלט וזה פוגע במנועי המטוס, מה שגורר את קלייר להיפרד מאוון וקיילה בשימוש בכיסא מפלט, אך תקיפת פטרנודונים מחוררת את המצנח והיא נופלת למכלאה של תריזינוזאורוס עצבני ולצידו הטירנוזאורוסית. קלייר מתחבאת למים בריכה מהתריזינוזאורוס ובהמשך מותקפת בידי דילופוזאורוס אך אוון וקיילה מצילים אותה. החבורה מתאחדת עם מייזי, אלן ואלי שנמצאים הפוכים במכונית ואז נאלצים להימלט מגיגאנוטוזאורוס. קלייר לצד החבורה מצליחה לחזור הביתה ואז יושבת למדורה עם אוון ומייזי.
מנהיג ברית המועצות
בן שרפסטין
בנג'מין שרפסטין (באנגלית: Benjamin Sharpsteen; 4 בנובמבר 1895 – 20 בדצמבר 1980) היה במאי ומפיק קולנוע אמריקאי בחברת וולט דיסני. הוא ביים 31 סרטים במהלך הקריירה שלו, שהייתה בין השנים 1920–1980. כאשר הוא הצטרף לאולפני וולט דיסני בשנת 1929, הוא הפך במהירות ליד ימינו של וולט דיסני בהפקת סרטי הנפשה ולייב אקשן. כפי שכתב פעם וולט, "לגבי בן שרפסטין ותרומתו לפיתוח ארגון דיסני, אני רוצה לומר שהוא מילא תפקיד חשוב מאוד". על עשייתו בחברה הוא הוגדר בשנת 1998 כאגדת דיסני.
ביוגרפיה.
שרפסטין נולד בטקומה, וושינגטון, ב-4 בנובמבר 1895 וגדל במחוז אלמידה, קליפורניה. הוא למד חקלאות באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס ובשנת 1917 הצטרף לחיל הנחתים האמריקאי במלחמת העולם הראשונה.
כאמן מוכשר, הוא זכה בעבודה לאחר המלחמה בשירות הסרטים הבינלאומי של חברת הרסט, ועבד על סדרות הנפשה מוקדמות כמו "Happy Hooligan". הוא המשיך לעבוד כאנימטור בסרטי פרמאונט, סרטי ג'פרסון ובאולפנים של מקס פליישר בניו יורק.
חבר משותף המליץ על בן לוולט דיסני, ששלח מכתב שהזמין אותו לבקר בסטודיו בלוס אנג'לס. ביום שבן הגיע, וולט הציג לעובד הפוטנציאלי שלו קרטונים של מיקי מאוס. "תגובתי הראשונה", נזכר בן מאוחר יותר, "הייתה שהם היו מצוינים, בהשוואה להנפשה שאני הכרתי..."
וולט העריך את בן על הניסיון שלו בסטודיו בניו יורק ושכר אותו ב-125 דולר לשבוע, משכורת גבוהה משלו עצמו, 50 דולר, ושל האנימטור הבכיר אב אייוורקס, שהרוויח 90 דולר. במשך שש השנים הבאות, בן הנפיש ב-97 סרטים מצוירים של מיקי מאוס, ביניהם "השטויות של מיקי", "כנופיית השלשלאות" ו"המופע של מיקי", כמו כן כמה סרטים בסדרה "סימפוניות טיפשיות", ביניהם "הצרצר והנמלה". בשנת 1933, לבקשתו של וולט, הוא הקים תוכנית פנימית להכשרת הנפשה ופעל כצייד כישרונות, וגייס אמנים כוכבים כמו אגדת דיסני ביל טייטלה.
בשנה שלאחר מכן, בן ביים את הסרט הראשון מבין 21 סרטי ההנפשה הקצרים, "Two Gun Mickey", וכשהסטודיו עבר לסרטי הנפשה באורך מלא הוא שימש כבמאי רצף בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים". הוא המשיך לשמש כמנהל מפקח ב"פינוקיו" וכמפיק בפועל של "פנטסיה", "סינדרלה" ו"עליסה בארץ הפלאות". בשנת 1947, בן הפיק את סרט הלייב אקשן הראשון שלו, "Seal Island". זה היה הראשון בסדרת הסרטים "הרפתקאות החיים האמיתיים", וזכה באוסקר עבור הסטודיו. הוא המשיך להפיק 12 מתוך 13 "הרפתקאות החיים האמיתיים", שמונה מהן זכו בפרסי אוסקר. במהלך שנות ה-50 הפיק בן גם את הסדרה "אנשים ומקומות"; שלושה מהם זכו באוסקר.
בשנת 1954 החל בן להפיק את סדרת הטלוויזיה של דיסנילנד, "עולמו המופלא של דיסני", והופיע בפרק הראשון שלה. לאחר 33 שנים בחברה, הוא פרש ב-1962.
בן שרפסטין נפטר ב-20 בדצמבר 1980 בקליסטוגה, קליפורניה, שם ייסד את מוזיאון שרפסטין המוקדש לחלוצי האזור ומתעד את חייו של המיליונר הראשון של קליפורניה, סמואל בראנן, את ההיסטוריה של מחוז נאפה וכן עוד על חייו ויצירתו של שרפסטין.
אונומסטיקון (אוסביוס)
האונומסטיקון ("Onomasticon") שחיבר אוסביוס מקיסריה (ביוונית: Περὶ τῶν τοπικῶν ὀνομάτων τῶν ἐν τῇ Θείᾳ Γραφῇ, "על שמות המקומות בכתבי הקודש") הוא מדריך של שמות מקומות, או "גאזטיר", מקור ראשוני המספק לגאוגרפים היסטוריים ידע על ארץ ישראל ועבר הירדן בתחילת המאה ה-4. הוא נמצא בין התחומים העתיקים של הגאוגרפיה והלקסיקוגרפיה. לדעת חוקרים רבים, זהו הספר החשוב ביותר לחקר ארץ ישראל בתקופה הרומית.
על היצירה.
מבנה החיבור.
כך מתאר אוסביוס את שיטתו שלו: "אאסוף את הערכים מכל הכתבים שבהשראה אלוהית, ואסדר אותם מקובצים לפי האותיות הראשוניות שלהם, כך שניתן יהיה להבחין בקלות במה שנמצא פזור לכל אורך הטקסט". תיאור זה מרמז שלאוסביוס לא היה סוג ספר דומה לעבוד על פיו; חיבורו מקורי לחלוטין, ומבוסס על הטקסט של הביבליה בלבד. אחרים הציעו שלרשותו של אוסביוס היו מפות רומיות מוקדמות של האימפריה הרומית שיכול היה לעבוד איתן, ושאפשרו לו לתעד את המרחקים המדויקים בין מקומות במילים רומיים. חיבור זה היה שימושי מאוד למחקר המודרני. מתוך כ-980 שמות מקומות הכלולים במקרא ובברית החדשה, אוסביוס מזהה כ-340 עם מקומות ידועים בתקופתו.
המקור הראשוני לאונומסטיקון הוא כתב היד קודקס ותיקנוס של ספריית הוותיקן (Codex Vaticanus, Gr. 1456), המתוארך למאה ה-11 או ה-12. בשנת 1904 פרסם קלוסטרמן (Klostermann) מהדורה מדעית של כתב היד, תוך שימוש בארבעה כתבי יד נוספים. תלוי בכתב היד של קודקס ותיקנוס הוא קודקס פאריסינוס (Codex Parisinus Gr 464), שמתוארך למאה ה-16. שני כתבי היד הללו נערכו ופורסמו על ידי פאול דה לגארד ב-1870.
אוסביוס מארגן את הערכים שלו בקטגוריות נפרדות לפי האותיות הראשונות שלהם ביוונית, ולפי ספרי התנ"ך. תחת כל אות, הערכים מאורגנים תחילה לפי הספר שבו הם נמצאים, ולאחר מכן לפי מקומם בספר זה. כמעט בכל הערכים ביצירה הגאוגרפית שלו, אוסביוס מציין את המרחקים המתאימים ב"אבני מיל" רומיות ("semia") מנקודות התייחסות מרכזיות, כגון מירושלים, בית גוברין (אלאותרופוליס), חברון, עכו (פטולמאיס), קיסריה וכו'. באונומסטיקון של אוסביוס, המרחקים בין כל "אבן מיל" היו בדרך כלל 1,600–1,700 מטר, אם כי המיל הרומי הסטנדרטי היה 1,475 מטר. מכיוון שרוב הכפרים באונומסטיקון רחוקים מדרכים רומיות, הגיעו החוקרים למסקנה שאוסביוס לא ליקט את המידע הגאוגרפי ממפות שהתבססו על סקר אבני מיל, אלא אסף את המידע ממקור אחר.
היכן שיש עיר באתר או בקרבת מקום, אוסביוס מציין זאת בערך המתאים.
אוסביוס משתמש בשמות יוונים-רומיים במקום שמות עבריים, כמו איליה (ירושלים), ניקופוליס (אמאוס), דיוספוליס (לוד), אלאותרופוליס (בית גוברין), אזוטוס (אשדוד), ימניה (יבנה), ניאפוליס (שכם), סקיתופוליס (בית שאן), דיוקיסריה (ציפורי), פילדלפיה (רבת עמון), ופטולמאיס (עכו).
תארוך.