ההשפעה של השיח הלאומי והשיח הקולוניאליסטי על כיווני המחקר ניכרת עד עצם היום הזה. כך למשל, התפיסה שלפיה הצלבנים כוננו במזרח "מדינה", שהייתה מוקפת בגבולות קוויים והתפיסה שלפיה המבצרים נועדו להגן על הגבולות הללו היא תפיסה אנכרוניסטית, המושפעת מתפיסת מדינת הלאום במאה ה–19. גבולות בין מדינות במובן המודרני של המילה אינם נזכרים בתעודות מימי הביניים וקרוב לוודאי שלא הייתה להם משמעות בתפיסת המרחב של בני התקופה. אלנבלום כפר גם בתקיפות של המושג "מבצר" עצמו. בכל יישוב ימי ביניימי היה מרכיב מבוצר, ובכל יישוב ימי ביניימי עסקו בחקלאות. המבצר (Castellum/Castrum) אינו אלא יישוב יותר גדול שהעניק שירותים שאי אפשר היה לספק במקומות קטנים יותר, כמו שווקים, כנסייה וכדומה. אחד השירותים שנדרשו בימי הביניים היה הביטחון וה"מבצרים" העניקו לאוכלוסיית הסביבה גם את השירות הזה.
אלנבלום הראה שהרוב המוחלט של מבצרי הצלבנים נבנה בתקופות שלום ולא בתקופות של מלחמה, ורובם הוקמו באזורים שבהם לא הייתה סכנה של התקפות חיצוניות.
העדיף להשתמש בביצור (Fortification) כאל טכנולוגיה צבאית יקרה ההולכת ומתפתחת ככל שמתפתחת טכנולוגיית המצור וכיבוש המבצרים של הצד שכנגד. המלחמה היא דיאלוג אלים המונצח בביצורים.
מאז המאה ה-19 יש ויכוח במחקר אם טכנולוגיית הביצור הקונצנטרי הומצאה במזרח או הובאה מאירופה. לדעתו של אלנבלום טכנולוגיית הביצור הזאת הומצאה במזרח לאחר שהסתבר לפרנקים כי הביצורים הישנים, הפשוטים יותר, אינם עמידים עוד בפני מלאכת המצור המוסלמי והיה צורך בטכנולוגיות ביצור מתקדמות יותר. כוכב הירדן (Belvoir) הוא לדעת אלנבלום הביצור הקונצנטרי השלם הראשון שהוקם במזרח.
מצד עתרת (Vadum Iacob).
החפירה במצד עתרת היא פרויקט חפירה מרכזי שאלנבלום עמד בראשו מאז 1993. מצד עתרת הוא מבצר צלבני, המצוי ליד גשר בנות יעקב, שהיה קיים במשך אחד עשר חודשים בלבד למן היום שבו החלו בבנייתו (באוקטובר 1178) ועד לכיבושו ולהריסתו ב-29 באוגוסט 1179. הכיבוש שהסתיים בטבח של מגיניו מתועד היטב במקורות הכתובים הערביים, כיוון שמדובר היה במבנה מונומנטלי צלבני שנכבש לאחר שנים של תבוסות מוסלמיות. החפירה הניבה ממצאים ארכאולוגיים עשירים ובהם שרידים המתוארכים בצורה חד משמעית לשנים 1178–1179, עקבות של קרב וטבח ועדויות על תהליך הבנייה בימי הביניים. המחקר במקום עוסק בכמה רבדים. שאלות מרכזיות:
שינויי אקלים בימי הביניים.
אלנבלום טען שבמאה ה-11, לפני בוא הצלבנים, היה שינוי אקלימי דרמטי במזרח אגן הים התיכון שבא לידי ביטוי בשתי צורות: בצורות חסרות תקדים בנילוס שהארוכות שבהן נמשכו חמש, שש ושבע שנים ושמצרים לא יכלה לעמוד בהן, וגלי קור בעיראק. בעניין זה עוסק ספרו האחרון שראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 2012: "The Collapse of the Eastern Mediterranean".
פרויקטים בעשור השני של המאה ה-21.
אלנבלום עסק בפיתוח גישה תאורטית מכלילה ל"שבריריות" שלפיה, תקופה קצרה יחסית של עשור אחד או שניים שבה מתרחשות הפרעות אקלימיות, עלולה לגרום לתופעות חברתיות קשות ביותר ואילו התייצבות או שיפור קל יחסית בתנאי האקלים למשך כמה עשורים עשויה ליצור תנאים של שפע.
אלנבלום השתתף במיזם העדכון וההרחבה של אוסף התעודות והמכתבים של המדינות הצלבניות במזרח (Revised Regesta Regni Hierosolymitani Database), שראשיתו במפעלו של הביבליוגרף וחוקר מסעי הצלב ריינהולד ריריכט.
קישורים חיצוניים.
מכתביו
ז'אק לה-גוף
חזה ושוק
בהלכה היהודית, חזה ושוק הם חלקים של קורבן שלמים המונפים בעזרה וניתנים במתנה לכהן. החזה והשוק הם מכ"ד מתנות כהונה שניתנות לכהנים מאת בני ישראל.
הגדרת החזה והשוק.
החזה הוא הבשר שנמצא מתחת לצלעות (כאשר הבהמה עומדת על רגליה), מהכרס ועד הצוואר. השוק היא ברגל הימנית האחורית. רגלי הבהמה מורכבות משלוש עצמות (בניגוד לרגל האדם, שמורכבת מעצם הירך עד הברך ועצם השוק מהברך ועד הקרסול), ונחלקו תנאים איזו מהן נכללת בשוק הניתנת לכהנים: הדעה הסתמית במשנה היא שמדובר על הבשר שבשתי העצמות העליונות (ולהבנת הרמב"ם בפירושו למשנה שם, הכוונה היא לשתי העצמות התחתונות). דעת רבי יהודה שרק בשרה של עצם אחת ניתן לכהן ונחלקו המפרשים האם כוונתו לעצם האמצעית (רש"י) או התחתונה (תוספות).
אכילתם.
בשונה מקורבנות כמו קורבן חטאת וקורבן אשם שנאכלים על ידי כהנים זכרים בלבד ורק בעזרה - חזה ושוק נאכלים לכהנים זכרים ונקבות: "לך נתתים לבניך ולבנותיך" (לפי ההלכה גם אשת הכהן ועבדו) ונאכלים בכל העיר ירושלים, שנאמר "וְאֵת חֲזֵה הַתְּנוּפָה וְאֵת שׁוֹק הַתְּרוּמָה תֹּאכְלוּ בְּמָקוֹם טָהוֹר". התורה מבחינה בין "מקום קדוש" שהוא העזרה, לבין "מקום טהור" שהוא כל מחנה ישראל במשכן, שהמקביל לו בזמן בית המקדש הוא כל ירושלים.
הסיבה העיקרית להבדל זה היא שהחזה והשוק הם תרומה מ"זבחי שלמי בני ישראל" - כלומר מהחלק של בעל הקורבן שאינו כהן, ואילו בשר קדשי קדשים ניתן לכהן "מאישי ה'" - כלומר מהחלק שהופרש לה' ובהם אכילת הכהן היא כדי להשלים את הקורבן ולכפר על המקריב.
גאטסון בורגלם
ג'ון גאטסון דה לה מות' בורגלם (באנגלית: John Gutzon de la Mothe Borglum; 25 במרץ 1867 – 6 במרץ 1941) היה אמן ופסל אמריקני, הידוע בשל הקמת הפסלים המונומנטליים לזכר ארבעה מנשיאי ארצות הברית בהר ראשמור שבדקוטה הדרומית. ידוע גם בשל פיסול הר סטון ליד אטלנטה שבג'ורג'יה.
ביוגרפיה.
בורגלם נולד בסנט צ'ארלס שבאיידהו לזוג מהגרים מדנמרק. אביו היה מורמוני ובנישואים פוליגמיים.
אימו הייתה אשתו השנייה של אביו של בורגלם. כשאביו של בורגלם החליט לעזוב את זרם המורמונים, הוא עבר עם המשפחה לאומהה, נברסקה שם פוליגמיה הייתה בלתי חוקית וטאבו. אביו עזב את אמו הביולוגית של ובורגלם גדל על ידי אביו ואשתו הראשונה. בגיל שבע עבר עם משפחתו לנברסקה, שם סיים את בית הספר קרייטון. הוא למד באקדמיה ז'וליאן (Académie Julian) שבפריז, הכיר שם את אוגוסט רודן והושפע מהמשטחים תופסי האור האימפרסיוניסטיים שלו.
פעילותו האומנותית.
ב-1901 לאחר שחזר לניו יורק, פיסל בורגלם קדושים ושליחים עבור קתדרלת יוחנן הקדוש השמימי החדשה ברחוב 110. הוא הצליח למכור פסל למוזיאון המטרופוליטן לאמנות. זו הייתה הפעם הראשונה שיצירת אמנות התקבלה כאשר האמן היה עדיין בחיים. צייר מספר דיוקנאות. הוא זכה גם במדליית לוגן לאמנויות מטעם מוסד האמנויות של שיקגו.
בשנת 1915 פנו לבורגלם אגודת אמריקאית של נשים שעסקו בהנצחת חיילי מלחמת האזרחים בקונפדרציה בשם "הבנות המאוחדות של הקונפדרציה" (The United Daughters of the Confederacy (UDC)) כדי להתחיל לעבוד על מה שהפך לאנדרטת הר האבן.
בעשור הבא בורגלם עבד על הפרויקט שמומן ברובו על ידי קו קלוקס קלאן (KKK). אשר שיערו כי בורגלם, יצטרף בשל כך לארגון. בורגלם עצמו הכחיש את הדבר. אין זה משנה אם בורגלם היה חבר ב- KKK, הלחימה בארגון הובילה לכך שבורגלם נקלע לעין הסערה.
בשנת 1925 הרס בורגלם את דגמי החימר והטיח שלו וזנח את הפרויקט. הוא הוחלף על ידי אמן אחר שהשמיד, בדינמיט, את כל העבודות שבורגלם ביצע בסטון מאונטיין.
פרויקט הר ראשמור.
עבודה זו שעשה בורגלם על אנדרטת הר האבן, העניקה לו כישורים וכלים אשר עזרו לו מאוחר יותר בפרויקט הר ראשמור. זה כלל את מה שכינה בורגלם "פנס הקסמים" שלו שאפשר לו להקרין תמונות על פני הסלע לצורך גילוף.
בשנת 1927 החל בורגלם לעבוד על פרויקט הר ראשמור. הוא עבד על כך עד סוף ימיו. הניסיון הראשון שלו להציב את דמותו של תומאס ג'פרסון על ראשמור היה כישלון והוא פוצץ כדי לפנות מקום לפיסול החדש.
בסופו של דבר הוצבו דמויותיהם של ג'ורג' וושינגטון ותומאס ג'פרסון במקום ואחריהם הונחו אברהם לינקולן וטדי רוזוולט, שהיה ממעריצי עבודתו של בורגלם.
ב-1928 הוא תכנן להקים לחופי מפרץ קורפוס כריסטי שבטקסס פסל של ישו בגובה של כ-6 מ'. הפרויקט לא יצא אל הפועל.
בורגלם נפטר ב־6 במרץ 1941 עקב סיבוכים מניתוח.
בורגלם היה אח במסדר הבונים החופשים בלשכת בהווארד מספר 35 בעיר ניו יורק, ניו יורק. הוא קודש ב־10 ביוני 1904 ושימש מאוחר יותר כנשיא הלשכה. הוא הצטרף לנוסח הסקוטי בשנת 1907.
לילה טוב
לילה טוב, את ממש פרה (Bona nox, bist a rechta Ochs) הוא קאנון בלה לארבעה קולות א קפלה מאת המלחין האוסטרי וולפגנג אמדאוס מוצרט ומספרו 561 ברשימת קכל. מוצרט הכניס את היצירה לקטלוג יצירותיו ב-2 בספטמבר 1788 כאחד מעשרה קאנונים. היצירה בת 16 תיבות כאשר כל 4 תיבות מצטרף קול נוסף לשיר.
מילות השיר.
מילות השיר הן ככל הנראה מאת מוצרט עצמו. ישנו דמיון רב בינו לבין טקסט ממכתב שכתבה אימו של מוצרט לאביו ב-26 בספטמבר 1777. טקסט דומה נמצא במכתבו של מוצרט לאחותו משנת 1770. השיר נכתב בגרמנית עם ברכות לילה טוב במספר שפות. השיר מכיל שפה גסה ביותר ולכן חוברה לו גרסה מרוככת בגרמנית (זו המובאת בהמשך), כאשר שימש כשיר ערש.
ברוך צ'יזיק
ברוך צ'יזיק (נכתב גם צ'יז'יק, ציזיק) (1885 – 2 באוגוסט 1955) היה חוקר ומפתח מפעלי חקלאות בארץ ישראל. התמחה בהתאמת הצרכים הנדרשים לחקלאות בארץ ישראל ובחקר צמחי האזור. בעל מפעל "אוצר הצמחים". חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת תרצ"ח 1938.
חייו ומפעלו.
צ'יזיק נולד לשמואל ובריינה צ'יזיק בטומשפול שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה). היה אחד מעשרה ילדיהם; ובין אחיו ואחיותיו: חנה, יצחק, שרה ואפרים צ'יזיק.
בצעירותו למד מקרא, משנה ותלמוד, והוא הוכשר בבית ספר חקלאי.