יעקב סלומון נולד בירושלים, בן לחיים סלומון ונכד ליואל משה סלומון. למד בבית הספר תחכמוני. למד משפטים בליברפול שבאנגליה והוסמך ב-1928 כבאריסטר. שב לירושלים והצטרף למשרד ש. הורוביץ ושות'. ב-1930 פתח שלוחה של המשרד בחיפה, שהפכה למשרד "יעקב סלומון, ליפשיץ ושות'".
היה בא כוחן של משפחת רוטשילד וחברת פיק"א. בשליחותם יצא לסוריה כדי רכוש קרקעות ברמת הגולן, נעצר שם והואשם בריגול, וישב בכלא במשך שלושה חודשים, עד לשחרורו באמצעות שוחד.
עמד בראש יחידת הקשר לממשל הבריטי בחיפה שבראשות יו צ'ארלס סטוקוול, שימש כיועצו של דוד בן-גוריון בחיפה והיה חבר ועדת המצב בעיר. שימש יועץ משפטי לראשי עיריית בתקופת המנדט. יחד עם שותפו, עו"ד נפתלי ליפשיץ, והמפקד הצבאי משה כרמל חתם בשם "ההגנה" על הסכם הכניעה של ערביי חיפה בערב פסח תש"ח.
סלומון היה עורך דין בולט, ובין השאר ייצג את כלואי ההגנה בימי "השבת השחורה", את הנאשמים בפרשת סילבסטר, את ראש הש"י איסר בארי, את ראש אמ"ן בנימין גיבלי ("הקצין הבכיר") בפרשת "העסק הביש", את הפיזיקאי שנאשם בריגול קורט סיטה, את יששכר שדמי בפרשת טבח כפר קאסם ועוד.
בתחילת 1948 היה חבר במועצה המשפטית של המוסדות הלאומיים, שתפקידה היה לגבש את מערכת המשפט שתקום לאחר הקמת המדינה. במסגרת זו היה יושב ראש ועדת חוקי הים והאוויר וחבר בוועדת החוק המסחרי ובוועדת חוק הקרקעות.
בשנת 1955 היה חבר בוועדת רטנר - ועדת חקירה בראשות יוחנן רטנר שבה השתתף גם דניאל אוסטר, שבדקה האם יש לבטל את הממשל הצבאי על ערביי ישראל והחליטה כי אין מנוס מהמשך הממשל הצבאי.
נמנה עם מייסדי החבל הימי לישראל, המוזיאון הימי הלאומי, הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה והמועצה הלאומית למניעת תאונות. בשנת 1967 נרתם לשיקום בית הכנסת החורבה שבמרכז הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים, ובהמשך הצליח לעניין את לואי קאהן מפילדלפיה, שנחשב לגדול האדריכלים היהודיים בעולם דאז, לסייע בתכנון המבנה החדש וסביבתו.
היה יושב ראש הדירקטוריון של חברת תעשיות אלקטרוכימיות עם הקמתה.
היה נשוי עד לפטירתו לשרה, שנמנתה עם מייסדי בית הספר חוגים, ולהם שתי בנות.
נפטר ב-16 בינואר 1980 ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל.
בשנת 1980, לאחר מותו, יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "בדרכי שלי".
על שמו נקרא רחוב בחיפה.
טרון (בלוקצ'יין)
קנת נולנד
יעקב סלומון
חיות השטן
חיות השטן (באיטלקית: Bestie di Satana) הוא שמה של כת שטניסטית איטלקית שחבריה הורשעו במספר רציחות שבוצעו בין השנים 1998 ל-2004.
הפשעים והחקירה.
הרציחות הראשונות.
התקרית הראשונה התרחשה בינואר 1998, עם ביצועו של רצח כפול ביער בקרבת סומה לומברדו, מצפון-מערב למילאנו. צ'יארה מרינו, מוכרת בחנות, בת ה-19, וחבר שלה, פאביו טוליס, סטודנט בן 16 ומוזיקאי הבי מטאל, הוכו ונדקרו למוות על ידי אנדראה וולפה ועוד שני אנשים במהלך טקס של חברי הכת, טקס שכלל בין היתר סקס, סמים, והבי מטאל. הזוג הצעיר בילה ערב שבת רגיל בשתיית בירה והאזנה למוזיקת מטאל ב"מידנייט פאב", שהיה מרכז סצנת המטאל בעיר, אך מעולם לא חזר הביתה. גם טוליס וגם מרינו נדקרו למוות על ידי חבריהם אנדריאה וולפה, ניקולה סאפונה ומריו מאצ'וני. פאביו טוליס, שהיה צעיר חסון, ניסה נואשות להגן על עצמו ועל חברתו מרינו, אך הוכרע על ידי הקבוצה הגדולה יותר. וולפה, סאפונה ומאצ'וני קברו מאוחר יותר את הגופות בקבר גדול ביער ורקדו על הקברים, בעודם צוחקים וצורחים "עכשיו שניכם זומבים! נסו לצאת מהבור הזה, אם תעזו!". המסקנה שהסיקו בתחילה הרשויות אז הייתה שהם ברחו יחד לרגל רומן אהבים, כפי שהציע חברם, אך הסבר זה לא התקבל על ידי אביו של טוליס, מישל טוליס, שהחל בחקירה משלו. רק כמה שעות לפני הרצח, ניקולה סאפונה אילץ את פאביו טוליס להתקשר הביתה ולומר לאביו שהוא לא מתכוון לחזור הביתה באותו ערב כי הוא מעדיף לשכב עם חברתו. מישל טוליס, שהבין שמשהו לא בסדר בשיחה שקיבל, פנה מיד אל בנו בחצות כדי לדבר איתו. לרוע המזל, זה היה מאוחר מדי: פאביו וצ'יארה כבר עזבו עם חברם המשוער לסומה לומברדו ולא חזרו שוב. מישל טוליס גילה עד כמה עמוק הם הפכו מעורבים בשטניזם ובתורת הנסתר, שניהם נושאים נפוצים של ז'אנר הבלאק מטאל והדת' מטאל שבהם התעניינו בנו וחבריו. משהשתכנע בקשר בין השטניזם להיעלמותם, מישל טוליס בילה בשש השנים הבאות בונה בהתמדה קובץ על פעילותם ועל הלהקות שבהן ניגנו. כאשר התרחש הרצח השלישי, טוליס לקח את ממצאיו למשטרה, שהשתמשה בהם כדי לקשר את כל שלושת מקרי הרצח לאנדראה וולפה ולכת השטן הרחבה יותר.
הרצח השלישי.
הרצח השלישי בוצע בינואר 2004, כאשר מריאנג'לה פזוטה, מוכרת בחנות בת 27, חברתו שלעבר של אנדראה וולפה, נורתה תחילה בגרון, הושחתה ולאחר מכן נקברה בעודה בחיים, בחממה בעיירה הסמוכה גולסקה, לא הרחק מסומה לומברדו. אנדראה וולפה נעצר זמן קצר לאחר מכן עם ארוסתו הצעירה, תלמידת תיכון בת 18 בשם אליזבטה בלארין, בת למשפחה מהמעמד הגבוה שברחה מהבית עם וולפה כשהייתה רק נערה. וולפה ובלארין היו מוטרדים מהתמכרות לאלכוהול וסמים. וולפה התוודה שהוא הזמין את פזוטה לארוחת ערב ידידותית, אך החליט להרוג אותה כי היא ידעה יותר מדי פרטים על הכת ועל הרצח של טוליס ומרינו. וולפה ירה בה לאחר קרב אלים, ואז צלצל לסאפונה לעזרה והם הבינו שלמרות הייסורים, פזוטה עדיין בחיים. וולפה נזכר שסאפונה האשים אותו "אתה אפילו לא יכול להרוג אדם!" ואיים עליו; הם ניסו בכוח להסתיר את גופתה הגוססת של פזוטה בחממה של בית הוריה של בלארין והכו אותה מספר פעמים לפני שקברו אותה בחיים. לאחר מכן, סאפונה חזר הביתה והעמיד פנים ששום דבר לא קרה. שעות לאחר מכן וולפה ובלארין לקחו מנה כבדה של קוקאין והרואין והחליטו להיפטר מהמכונית של פזוטה על ידי הסעתה לתוך נהר סמוך, אך הם עברו תאונת דרכים ונעצרו. לאחר רצח פזוטה, וולפה נעצר, הודה ברציחות המוקדמות יותר, והוביל את המשטרה לגופותיהם של טוליס ומרינו. בחקירת המשטרה נעשה שימוש במידע שנמסר בעבר שחשף לראשונה את קיומה של הכת. ככל שהחקירה נמשכה, מריו מאצ'וני, שהציג את עצמו כ"מדיום" של הקבוצה ונחשב על ידי טוליס כחברו הטוב ביותר, הודה כי הכה את טוליס למוות בפטיש, לאחר שוולפה וסאפונה דקרו למוות אותו ואת חברתו צ'יארה מרינו.
בנוסף, חברי כת הואשמו בכך שדחפו את המתופף שלהם, אנדריאה בונטדה, להתאבד, וזאת מכיוון שסירב להצטרף לוולפה וסאפונה בסומה לומברדו ולעזור להם להרוג את מרינו וטוליס. בספטמבר 1998, אנדריאה בונטדה שתה בכבדות, ואז התאבד בהתרסקות מכוניתו. הרשויות גם חקרו אם לקבוצה יש קשרים כלשהם לרשת רחבה יותר של שטניסטים ברחבי איטליה.
רציחות נוספות לכאורה.
מעורבות של "חיות השטן" נחשדה בעד ארבעה עשר מקרים נוספים לא פתורים באותו אזור ובאותו פרק זמן, כולל התאבדויות לכאורה, היעלמויות ומוות אלים של אנשים הקשורים לכאורה לחברי הקבוצה. בין אלו:
עם זאת, מעולם לא הוכחה מעורבות של חברי הקבוצה במקרים אלו. מריו מק'יונה האשים חברי קבוצה אחרים (סאפונה, וולפה, ליאוני, זמפולו ומונטרוסו) באחריות לפשעים אלו, אך האשמות אלו הוכחשו על ידם ומעולם לא הוכחו.
לאחר הרציחות.
ב-22 בפברואר 2005 נידונו אנדריאה וולפה ופייטרו גרירי בעיר הצפונית בוסטו ארסייו ל-30 ו-16 שנות מאסר בהתאמה. וולפה, בנוסף לרציחות ב-1998, נמצא אשם גם ברצח של פזוטה ב-2004. במקרה של וולפה גזר הדין היה ארוך בעשור ממה שביקשו התובעים. חשוד שלישי, מריו מאצ'וני, הודה גם הוא במעשי הרצח, ונידון ב-2007 ל-16 שנות מאסר, אך שוחרר ב-2017.
התגובות של משפחות הקורבנות לגזר הדין היו מעורבות. מישל טוליס, אביו של פאביו טוליס, אמר "היום הצדק גמל לי". לינה מרינו, אמה של צ'יארה מרינו ההרוגה, זעמה על העונשים הקלים יחסית שקיבלו וולפה וגרירי, בשל שיתוף הפעולה שלהם עם התובעים. היא הצהירה "הם רוצחים. זה לא הוגן".
חמישה חברים נוספים בקבוצה עמדו למשפט ביוני 2005 ונידונו לתקופות מאסר ארוכות בתחילת 2006. ניקולה סאפונה, מנהיג הקבוצה והמוח שחשוד מאחורי הרציחות, קיבל מאסר עולם. ארבעת האחרים - פאולו ליאוני, מרקו זמפולו, ארוס מונטרוסו ואליזבטה בלארין - נידונו ל-24 עד 26 שנים בגין תפקידיהם בכל שלושת הרציחות. ב-2007 אישר בית המשפט לערעורים את מאסר עולם לסאפונה והאריך את הרשעותיהם של שלושה חברים נוספים בקבוצה: 26 שנותיו של פאולו לאוני הפכו למאסר עולם, מרקו זמפולו עבר מ-26 שנים ל-29 שנים וחודשיים, וארוס מונטרוסו מ-24 שנים ל-27 שנים ו-3 חודשים (אותה עליה כמו זמפולו). עונשה של אליזבטה בלארין הופחת מ-24 שנים ו-3 חודשים ל-23 שנים. במאי 2008 אישר בית המשפט האחרון, בית המשפט של קסציונה, את כל החלטות בית המשפט לערעורים.
אנדריאה וולפה שוחרר מהכלא בשנת 2020, וכיום לומד מדעי החינוך.
אליזבטה בלארין, שהייתה מעורבת ברצח מריאנג'לה פזוטה ב-2004 ונכלאה בגין עזר לרצח ב-2006, משוחררת כעת, ועובדת במסעדה בצפון איטליה.
בתגובה לפשעים, הכומר דון אלדו בונאיטו קרא לאסור את דת' המטאל, ואמר "אם המוזיקה הופכת את עצמה לכלי של מעשים מרושעים ומוות, יש לעצור אותה". לאור הגילויים של חיות השטן, החקירה והמשפט, כמו גם הדאגה הציבורית הגוברת, המשטרה האיטלקית הצהירה על כוונתה להקים יחידה מיוחדת שתתמקד בכתות דתיות חדשות, במיוחד שטניסטים וקבוצות פולחניות אלימות אחרות. היא תתאם חקירות ארציות לגבי תנועות דתיות חדשות שעלולות להיות מסוכנות, ותכננה לכלול פסיכולוגים וכומר מומחה לתורת הנסתר.
שוק באר שבע
הקלאסיקו הישראלי בכדורסל
Moth to a Flame