רוזן התגייס לצה"ל ב-1987 ושירת בחיל התותחנים. שימש סגן מפקד גדוד 411 בתקופת מבצע דין וחשבון. היה בקורס תותחנים מתקדם בפורט סיל שבארצות הברית במשך כשנה. בשובו מונה לקצין אג"ם של אגד ארטילרי 282 ושימש מפקד בקורס קציני תותחנים. בשנים 1996 עד 2000 למד משפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה. בתקופת הנסיגה מלבנון שירת בפיקוד הצפון. ב-2001 מונה למפקד גדוד 405 ושירת בתפקיד עד 2003. בהמשך שירת ביחידת הקישור לכוחות זרים. ב-2005 מונה לראש ענף עמדה במרכז לאימוני יבשה, ב-2006 מונה לסגן מפקד אגד ארטילרי 215 ושירת בתפקיד במהלך מלחמת לבנון השנייה. ב-2007 מונה למפקד מרכז תותחנים במרכז לאימוני יבשה.
באוגוסט 2009 מונה למפקד בית הספר לתותחנות שדה, באוגוסט 2011 מונה לנספח יבשה בארצות הברית. על שירותו הוענק לו אות לגיון ההצטיינות ממחלקת צבא ארצות הברית. באוגוסט 2013 מונה למפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום ושימש מפקד מרכז האש של הפיקוד, תפקיד בו שירת במהלך מבצע צוק איתן. כיהן בתפקיד עד פרישתו מצה"ל בשנת 2015.
חיים אישיים.
רוזן נשוי ואב לשלושה.
דיק לוגאר
דיק לוגר
בוריסלאב סטויצ'ב
בוריסלאב סטויצ'ב (בבולגרית: Борислав Стойчев Христов; נולד ב-26 בנובמבר 1986 בחאסקובו שבבולגריה) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת הבלם בספורטיסט סבוגה.
קריירה.
סטויצ'ב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לבסקי סופיה. בקיץ הושאל לוידימה-רקובסקי סבליאבו על מנת לצבור דקות משחק. בתום העונה עזב וחתם בצ'רנומורץ בורגס בה לא מצא את מקומו עד שהושאל לנפטקס בורגס בינואר . בקיץ חתם בסליבן 2000 בה מיעט לשחק. בתום העונה חתם בליובימץ 2007 מהליגה השנייה.
בינואר חזר לליגת העל כאשר חתם במיניור פרניק בה שיחק שנתיים. בינואר חתם בברואה סטארה זגורה בה שיחק במשך עונה וחצי. עם המועדון הוא זכה בגביע הבולגרי. בקיץ חתם בלבסקי סופיה בה הפך לבורג מרכזי ואף זכה לזימון לסגל נבחרת בולגריה לקראת משחק הידידות נגד בו אף ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים. בהמשך השנה הוא הופיע במדי הנבחרת במסגרת במשחקי מוקדמות יורו 2016.
ב-22 באוגוסט 2015 סיכם בהפועל רעננה, אך בסופו של דבר העסקה לא יצאה לפועל והוא חתם באטרומיטוס היוונית.
לאחר שלא מצא את מקומו ביוון, בינואר חזר לבולגריה כאשר חתם בצ'רנו מורה ורנה. ביולי חתם באתניקוס אחנס.
בינואר חתם בארדה קארדז'ילי.
שרון סספורטס
שרון סספורטס (נולד ב-1971) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד אגד ארטילרי וראש מחלקת תכנון בחטיבת המבצעים.
ביוגרפיה.
סספורטס עשה את מרבית שירותו הצבאי בחיל התותחנים, הוא החל במערך הקני, ושימש מפקד סוללה בקורס מפקדי תותחנים. ב-1993 עבר למערך החימוש מונחה מדויק שהוכפף באותה עת לחיל התותחנים ומונה למפקד פלוגה ביחידת מורן. בשנים 2002 עד 2004 פיקד על גדוד 411 בעוצבת גולן. לאחר מכן שימש ראש ענף קצינים וסגן מפקד בית הספר לתותחנות שדה. ב-2008 מונה למפקד עוצבת התקומה בשנים 2010–2012 פיקד על עוצבת קלע דוד. ב-2012 מונה לראש מחלקת תכנון בחטיבת המבצעים, שירת בתפקיד זה במהלך מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.
לאחר שחרורו הצטרף לקבוצת משקיעים שהקימה מרכז לחדשנות דיגיטלית (CDI) בבאר שבע בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
סספורטס בוגר תואר ראשון במשפטים ובמנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני בלימודי ביטחון מאוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים.
לסספורטס שני בנים.
הגידול בנפח המוח באבולוציה של המין האנושי
המאפיין הפיזי יוצא הדופן של סוג האדם הוא היחס החריג בין משקל הגוף לנפח המוח. בעלי חיים הדומים לאדם במשקלם מתאפיינים במוח קטן הרבה יותר, של פחות מ-500 סמ"ק בהשוואה ל-1300 סמ"ק בממוצע לזכר אנושי בוגר.
מקובל לראות בחריגה זו את הסיבה ליכולת השכלית יוצאת הדופן של המין האנושי בכלל, ובפרט את מה שאפשר למיני האדם לפתח כלים, תרבות, מדע וטכנולוגיה. במסגרת תהליך זה השתנה מעמד אבות האדם מקופי אדם בעלי תפוצה מצומצמת לטורפי-על בעלי תפוצה כלל עולמית, ממועמדים להכחדה למכחידים הגדולים ביותר בין בעלי החיים.
להתפתחות זו באבולוציה של האדם, של הגידול בנפח המוח ממעט יותר מ-400 סמ"ק ללמעלה מ-1300, יש מחיר לא קטן: המוח העצום בגודלו צורך משאבים הרבה מעבר למשקלו. כ-20 אחוז מתצרוכת החמצן של האדם מופנית למוח, למרות שהוא מהווה רק כשני אחוזים ממשקל הגוף. בנוסף, הגודל הפיזי החריג של המוח מהווה בעיה קשה בעת הלידה, ונשים מוּעדות לסיבוכי לידה קטלניים הרבה מעבר ליונקים אחרים.
במונחים אבולוציוניים, התפתחות כה חריגה וכה יקרה מחייבת מניע אבולוציוני חזק.
גישות מוקדמות.
עד שלהי המאה ה-20 נהוג היה לחשוב שהתפתחות נפח המוח קשורה באופן הדוק לשני תהליכים: המעבר להליכה על שתי רגליים עקב הירידה מהעצים, והשימוש בכלים. על פי סברות אלו, ראשית התהליך בתקופת היובש שארעה לפני כ-2.5 מיליון שנים באפריקה, שבעטיה נאלצו אבות המין האנושי להסתגל לחיים בשטח פתוח. הסתגלות זו, המעבר מסביבת היער לסביבת הסוואנה, העניקה יתרון לעמידה זקופה, ומשם למעבר להליכה על שתי רגליים. בכך השתחררו ידי אבות האדם וניתן היה להתחיל לייצר כלים. על פי סברות מוקדמות אלו, בכך נוצר תהליך שהגביר את עצמו, משוב חיובי שנתן עדיפות למוח גדול יותר שמאפשר עיצוב טוב יותר של כלים וחוזר חלילה.
פסילת הגישות המוקדמות.
עם זאת, הצטברו עדויות שסתרו הסברים אלו. הסתבר שקופי אדם דוגמת האורורין הלכו על שתיים חמישה מיליון שנים לפני המעבר לסוואנה, מה שפוסל את המעבר להליכה זקופה כמניע התהליך. יתר על כן, תהליך גידול המוח החל בשושלת האדם כבר אצל האוסטרלופיתקוס אפרנזיס, לפני ארבע מיליון שנים לכל המאוחר, כמיליון וחצי שנים לפני תקופת היובש המדוברת. עדיין ניתן לקבל את הסברה שיצירת כלים האיצה את גידול המוח במידה רבה.
גישות חליפיות.
מספר הצעות חלופיות הוצע על מנת להחליף את הגישות המוקדמות. הגישות החדשות הללו מציעות תהליכים סבירים, שאפשר והתקיימו במקביל, ואינם סותרים את הידע הפלאונטולוגי הקיים. למרות ויכוחים עזים בתחום, אין אפשרות כרגע להעדיף הסבר זה או אחר, או לפסול אחד מהם.
ריצת סיבולת ו"אני רץ, משמע אני חושב".
האנתרופולוג פיאלקווסקי התבסס על מחקרים בדבר יכולתו יוצאת הדופן של האדם לריצת סיבולת בתנאי עקת חום, כמו גם בשימוש שנעשה עד ימינו בתרבויות תקופת האבן ביכולת זו למטרות ציד.
למין האנושי יכולת יוצאת דופן לקיים ריצה קלה לאורך זמן ממושך וטווחים ארוכים, בתנאי עקת חום. ליכולת זו אין מתחרים בין החיות היבשתיות. רק באזורים קרים יכולות חיות אחרות להתחרות באדם בריצת סיבולת.
ציידים בני תרבויות תקופת האבן הקיימות בימינו, דוגמת בני הסאן (בושמנים), משתמשים ביכולת יוצאת דופן זו לציד גם כיום. הם מנהלים מרדף התשה אחרי טרפם בשעות החום, חמושים בנשק קל יחסית ובמים. היתרון של ציד בשיטת ההתשה הוא כפול: הם נמנעים ממפגש בטורפים, שאינם מיטיבים להתמודד עם החום ולכן אינם פעילים בשעות אלה, והחיה הניצודה מותשת הרבה לפני האדם הרודף אותה עד שאינה מסוגלת לברוח עוד.
פיאלקווסקי ראה קשר בין היכולת לריצת סיבולת לנפח המוח. לשיטתו נפח מוח מוגדל מביא עמו יתירות בתאי העצב, כך שגם בתנאי סף-כשל, המוח כולו יכול להמשיך ולתפקד. על פי פיאלקווסקי, התהליך מתחיל בתת-אוכלוסייה של אבות האדם, האוסטרלופיתקנים, שהחלה לנצל נישה חדשה של מרדף-סיבולת בשעות החום למטרת צייד, נישה שנפתחה בזכות המוח הגדול יחסית של קופי האדם. תת-אוכלוסייה זו זוכה ביתרון, משום שבשר הוא מקור תזונה עשיר לאין ערוך מפירות, שורשים ואפילו דגנים. כך מתחיל משוב חיובי חדש, בו יתרון בנפח המוח גורר הצלחה גוברת בציד, וחוזר חלילה. על פי השערה זו האינטליגנציה האנושית אינה אלא תוצר לוואי של תהליך זה. כמובן מאליו, התהליך הואץ במידה רבה מרגע שאבות האדם החלו בייצור כלים.
ממשיכיו של פיאלקווסקי, דוגמת דניאל ליברמן, ממשיכים את הקו, שהתפתחות המוח חלה בזכות יכולת הריצה, אך אינם מייחסים חשיבות מיוחדת למוח כיתרון בריצה בתהליך. לשיטתם שפע החלבון שזכו בהם הציידים הראשונים שנקטו ציד-התשה די בו להסביר את ההתפתחות המוח הבזבזני.
משפחת הגישות הסוציאליות.
מספר גישות דומות מבארות את הגידול בנפח המוח במונחים של יתרון חברתי. מוח מפותח יותר מוצלח יותר בראיית מקומו של הפרט בחברה, בהבנה של מניעי הפרטים האחרים, בתחזית-מראש של מעשיהם והתנהגותם. על פי גישה זו המוח הגדול של האדם הוא תוצאה של מרוץ-חימוש חברתי: מאחר שהאדם הוא חיה חברתית, הצלחתו תלויה ביכולותיו החברתיות.
ככלל גישה זו לוקה בביסוס חסר של ידע על המבנה החברתי ומידת החיברות (סוציאליזציה) של אבות האדם האוסטרלופיתקנים. כמו כן, אין בה כדי לבאר מדוע איננו חוזים במירוץ-חימוש מקביל בקרב שימפנזים, גורילות, או אפילו זאבים או כלבי-הדינגו. אף על פי כן, משפחת הבאורים מגישה זו הולכת ומתרחבת.
מספר דונבאר והמספר האופטימלי של חברי קבוצה לכידה.