בשנת 1565 היו בעיירה כ-1,800 תושבים, רובם פולנים. עקב ניהול מושחת, מלחמות בין פולין לאוקראינה ופלישות השוודים, הידרדר מעמדה הכלכלי של העיר במאה ה-17 והעיירה ננטשה מרוב יושביה.
בתחילת המאה ה-20 היו בעיירה כמה אלפי תושבים אך מספרם פחת שוב עקב ההרס שחוותה העיירה במלחמת העולם הראשונה. הגרמנים שלטו בעיירה בשנות המלחמה ולא אפשרו את בנייתה מחדש.
במלחמה הפולנית-סובייטית נהרסה העיירה אך שוקמה לאחר מכן. בשנת 1930 חיו בה כ-4,800 תושבים.
יהודי אוסטרוב לובלסקי.
יהודים התיישבו בעיירה החל מהמחצית השנייה של המאה ה-17. במחצית השנייה של המאה ה-18 כבר הייתה בעיירה קהילה יהודית עצמאית, ומבין רבניה הראשונים ידועים הרב שמשון זליג בר יוסף יוזפא, בעל החיבור "תשואות חן", והרב אליקום גץ. באמצע המאה ה-19 נבנה בעיירה בית כנסת מאבן.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם שמרו רוב היהודים על עיסוקיהם המסורתיים, והתפרנסו בעיקר ממסחר, ומתעשיית ההלבשה והאפייה בעיירה. בשנות העשרים נוסדו בעיירה סניפים של תנועות ציוניות, ובהן החלוץ, השומר הצעיר ובית"ר. כמו כן, פעלו בעיירה סניפים של אגודת ישראל ושל הבונד, ופעלו בה מספר ספריות עבריות. בשנת 1929 נפטר בפתאומיות רבה של הקהילה, רבי משה ריבק, ומאז נותר ריק כס הרבנות בעיירה. בשנות השלושים נפגעו יהודי העיירה מהחרם הפולני על עסקי יהודים באותה תקופה.
בשואה.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה כ-1,500 יהודים. בשבוע הראשון למלחמה נכבשה העיירה בידי הגרמנים. ביום 17 בספטמבר 1939 תפסו את מקומם חיילי הצבא האדום, אך בסוף החודש הם נסוגו על פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, והגרמנים שבו לעיירה. צעירים יהודים רבים נלוו לחיילים הסובייטיים, ופנו מזרחה.
בימים הראשונים לכניסת הגרמנים נשללו מיהודי העיירה זכויותיהם, עסקיהם הוחרמו, והם נתבעו לשלם סכום כופר לגרמנים. בין היתר, נאסר על היהודים בעיירה לבוא במגע עם לא יהודים, הם חויבו לענוד סרט מזהה על זרועם, ונאסר עליהם ללכת על מדרכות, ולהימצא מחוץ לבתיהם אחרי 6 בערב. העונש על העבירות היה מוות.
בשלהי 1939 הוקם בעיירה יודנרט, ומאוחר יותר הועברו יהודי העיירה לגטו. עם גירושם של יהודים מכפרי הסביבה, הגיע מספר תושבי העיירה היהודים במאי 1940 לכ- 3,300 איש. בשנת 1941 הובאו לגטו כ- 500 מגורשים מלוברטוב, ובדצמבר אותה השנה הובאו אליו עוד כ- 500 יהודים מפוזנן. במרץ 1942 הובאו לגטו כ- 200 יהודים מלובלין, ובאפריל ובמאי נוספו עליהם כ- 200 יהודים מצ'כיה ו- 307 יהודים מסלובקיה. מחמת הצפיפות, תנאי התברואה הירודים והרעב, פרצו בגטו מגיפות.
באוקטובר 1942 הקיפו את הגטו אנשי ס"ס ומשטרה גרמנים ועמם שוטרים אוקראינים. היהודים נצטוו להתאסף בכיכר השוק, ושם הופקדה עליהם שמירה כבדה. במקביל נערכו סריקות בבתים, ומי שלא התייצב בכיכר, ובכלל זה חולים וקשישים, נורה במקום. היהודים שנאספו בכיכר הובלו לתחנת הרכבת בעיירה, ושולחו בקרונות בקר למחנות ההשמדה סוביבור ובלז'ץ.
זמן קצר לפני האקציה, נמלטו צעירים יהודים מן הגטו ליערות, והצטרפו ברובם ליחידות פרטיזנים. באביב 1943 התארגנה גם קבוצת פרטיזנים יהודית בפיקודו של יחיאל גרינשפן, יליד העיירה, אשר פעלה בעיקר ביערות פרצ'ב.
הסרגל
פיל שילר
פיליפ ו. שילר (באנגלית: Philip W. Schiller) הוא סגן הנשיא הבכיר לשיווק עולמי בחברת אפל. שילר הוא דמות בולטת בציבור ההרצאות והכנסים של אפל. הוא מסייע למנכ"ל החברה טים קוק, והיה חבר בצוות ההנהגה הבכירה של החברה, לאחר שסטיב ג'ובס חזר לאפל בשנת 1997.
קריירה.
לשילר יש למעלה מ-24 שנות ניסיון בניהול ושיווק מוצרים, ביניהן 17 שנים בחברת אפל בתפקידים שונים. הניסיון שלו כלל גם תפקידים בחברת "מקרומדיה" (כסגן נשיא לשיווק מוצרים), בחברת "FirePower מערכות" (כמנהל שיווק מוצרים), בחברת "נולאן", "Norton &amp; Company" ובבית החולים הכללי במסצ'וסטס (כמתכנת ומנתח מערכות).
באפל, שילר סייע בפיתוח ושיווק המוצרים iMac, iBook, PowerBook G4, אייפוד, Mac OS X והמוצרים שבאו אחריהם.
שילר לעיתים השתתף בכנסי החברה ובנאומים של המנכ"ל שלה לשעבר סטיב ג'ובס, בדרך כלל בהצגה של מוצרים חדשים כמו האייפון והאייפוד. במהלך היעדרותו של ג'ובס בעקבות המחלה שהייתה לו, שילר הציג מצגות ונאם בכנסי החברה פעמים רבות בעצמו (עם תמיכה של עובדים אחרים בחברה), כולל הופעתו האחרונה בתערוכת ה-"Macworld" של IDG ב-6 בינואר 2009, וכן בכנס ה-WWDC המרכזי ב-8 ביוני 2009. שני הכנסים, שנערכו בסן פרנסיסקו, הוצגו בדרך כלל על ידי ג'ובס עצמו. המוצרים העיקריים שהציגו בכנסים אלו היו ה-מקבוק פרו (הליין העדכני), ה-אייפון 3GS, גרסאות ועדכונים חדשים של חבילות ה-iLife ו-iWork. כמו כן הוצגו גם שינויי מחירים ושינויים ב-DRM (ניהול זכויות דיגיטלי) בחנות ה-iTunes. נכון להיום, שילר הוא האדם העיקרי אשר מקיים את כנסים אלו ונואם בהם.
ב-19 בינואר 2012 נאם שילר באירוע המרכזי של אפל, שם הוצגו ה-iBooks (2) ותוכנת ה-iTunes U, עבור מכשירי iOS.
ב-11 ביוני 2012, הציג שילר את ה-מקבוק פרו החדש עם תצוגת הרשתית (Retina Display) באולם הכנסים "מוסקון" בסן פרנסיסקו. אירוע זה היה גם ביום הפתיחה של כנס ה-WWDC בשנת 2012, הכנס השנתי העולמי של חברת אפל למפתחים של תוכנות ויישומים.
לאורה (סרט)
לאורה (באנגלית: Laura) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת פילם נואר בבימויו של אוטו פרמינגר. בסרט משחקים ג'ין טירני, דיינה אנדרוז, קליפטון ווב, וינסנט פרייס וג'ודית אנדרסון. תסריט הסרט עובד על ידי ג'יי דארלטר, סמואל הופנסטין ואליזבת' ריינהרדט ומבוסס על ספר בעל אותו שם של ורה קאספרי משנת 1943.
בשנת 1999, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע. מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-73 ברשימת "מאה שנים... מאה מותחנים", במקום ה-7 ברשימת "מאה שנים... מאה פסקולים" ובמקום ה-4 ברשימת "מאה שנים... עשרת הגדולים".
עלילה.
הסרט מגולל את סיפורו של השוטר מארק מק'פרסון (דיינה אנדרוז) החוקר את רציחתה של נערת הזוהר לאורה האנט (ג'ין טירני). לאורה נורתה בפתח ביתה. מק'פרסון חוקר את וולדו ליידקר (קליפטון ווב) פטרונה של לאורה, צ'לבי קרפנטר (וינסנט פרייס) ארוסה של לאורה, אן טריידוול (ג'ודית אנדרסון) דודתה העשירה של לאורה שמתאהבת בצ'לבי ובסי קלרי (דורותי אדמס) עוזרת הבית של לאורה.
במהלך החקירה מק'פרסון מתחיל להיות אובססיבי כלפי לאורה. הוא אף מואשם על ידי וולדו שבכך שהוא מתאהב בלאורה המנוחה. מק'פרסון מגלה גם שוולדו נהיה קנאי ללאורה והוא אף ניסה למחבל לה במערכות יחסים. באחד הערבים כשמק'פרסון נשאר בדירתה של לאורה היא נכנסת להפתעתו ללא ידיעה על מותה הפיקטיבי. מק'פרסון מגלה שמי שנורתה הייתה דאיין רדפארן, דוגמנית שניהלה רומן עם צ'לבי.
בעת מסיבה שלאורה עורכת בביתה מק'פרסון מחליט לעצור אותה כדי לבדוק את תגובות החשודים. לבסוף מתברר שמי שהרג את דאיין היה וולדו ליידקר שבסוף הסרט גם ניסה להרוג את לאורה עקב קנאתו אליה.
הפקה.
אוטו פרמינגר היה מעוניין לביים סרט המבוסס על מחזה. הוא פנה לורה קאספרי ולסוכניה במטרה לעבד את המחזה "Ring Twice for Laura". פרמינגר וקאספרי חלקו על אופן העיבוד של המחזה. מרלן דיטריך הייתה אמורה לשחק בתפקיד הראשי, אך היא זנחה את הפרויקט עקב חוסר תקציב. פרמינגר רצה ללהק את ליירד קרגר לתפקיד וולדו ליידקר, אך מפיקי הסרט סירבו עקב תדמיתו השלילית של קרגר. לבסוף קליפטון ווב לוהק לתפקיד. לאחר מכן לוהקו וינסנט פרייס, דיינה אנדרוז, ג'ין טירני וג'ודית אנדרסון.
קבלה.
ביקורות.
הסרט זכה לביקורות מהללות ממבקרים כמו רוג'ר איברט. הסרט זכה לדירוג של 100% באתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 45 ביקורות.
פרסים ומועמדויות.
ג'וזף לאשל זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר. אוטו פרמינגר היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לבמאי לאו מקארי מהסרט "הולך בדרכי". קליפטון ווב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לבארי פיצג'רלד מהסרט "הולך בדרכי". ג'יי דארלטר, סמואל הופנסטין ואליזבת' ריינהרדט היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, אך הם הפסידו לפרנק באטלר ולפרנק קאבט מהסרט "הולך בדרכי". לייל ווילאר, לילנד פולאר ותומאס ליטל היו מועמדים לפרס אוסקר לתפאורה הטובה ביותר, אך הם הפסידו לסדריק גיבנס, לוויליאם פרארי, לאדווין וויליס ולפול הדנישסקי מהסרט "אורות הגז".
NXT Wrestling
NXT Wrestling היא ליגת פיתוח למתאבקים מתחילים של ארגון ההיאבקות המקצועית האמריקאי, WWE, המפיק מופעי בידור בתחום זה, שהחלה את דרכה ב-23 בפברואר 2010, בשם "NXT". בין השנים 2007–2012, פעלה ליגת פיתוח נוספת, בשם "Florida Championship Wrestling) "FCW), ובשנת 2012 שונה שמה ל-NXT Wrestling, מה שלמעשה איחד בין 2 הליגות לליגת פיתוח אחת. משנת 2008 היא מהווה ליגת הפיתוח הרשמית של WWE. הנהלת הליגה ממוקמת בטמפה, פלורידה. התוכנית "WWE NXT", המשדרת את סבב הפיתוח NXT, משודרת כיום בטלוויזיה ליותר מ-60 מדינות ברחבי העולם. בשנת 2021 התוכנית שינתה את צורתה ואת שמה ל-NXT 2.0
היסטוריה.
הליגה הוקמה במתכונתה כ-FCW Wrestling ב-26 ביוני 2007 על ידי סטיב קיירן, והיא נקבעה כליגת הפיתוח השנייה של WWE, לאחר סיום ההתקשרות עם ליגת הפיתוח "Deep South Wrestling" שמושבה בג'ורג'יה. בסוף שנת 2008 היא הפכה לליגת הפיתוח היחידה של WWE, לאחר שהסתיימה גם ההתקשרות עם ליגת הפיתוח Ohio Valley Wrestling) OVW).