הסרט, לא רק שחיסל כמעט את אולפני קולומביה, הוא גם חיסל את הקריירה של איליין מאי, ומאז היא לא שבה לביים עוד (אך המשיכה לשחק בסרטים). ביטי, בהיותו מפיק שותף, ניזוק אף הוא קשות ומאז הוא ממעט להופיע בסרטים. אג'אני, אחת מהשחקניות הצרפתיות המוכשרות ביותר, נעלמה ולא הצליחה לפרוץ יותר בהוליווד. גרודין, הצליח איכשהו להתאושש ושיחק שנה לאחר מכן ב"מרדף חצות", אולם מיד לאחר מכן, גם הוא נעלם. היחיד שלא ניזוק מ"קללת אישתר", הוא דסטין הופמן. שנה לאחר מכן, זכה באוסקר על משחקו ב"איש הגשם", ועוד נותר בקדמת השחקנים בהוליווד.
סעדיה איתין
סעדיה (איסיי) איתין (לעיתים אתין) (20 באפריל 1890 – 11 באפריל 1971) היה המהנדס הראשון של חברת החשמל וראשון למתכנני רשת החשמל בארץ ישראל, וכן המהנדס הראשי שלה מפתיחתה הרשמית ועד לפרישתו לגמלאות באוגוסט 1955.
קורות חייו.
סעדיה איתין נולד בבריאנסק שבפלך אוריול ברוסיה להוריו רבקה ואהרן איתין. אביו היה בעל בית דפוס גדול בבריאנסק, ציוני נלהב ומורשה של חובבי ציון בעירו. בשנת 1906 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה ביפו, ברחוב בוסטרוס היוקרתי דאז. אביו, אהרן, שהיה חלוץ הדפוס העברי בעיר העברית הראשונה, פתח בית דפוס ביפו ועם הקמת תל אביב העביר אליה את בית הדפוס שלו לדרך יפו 5. בשנת 1909 נמנתה משפחת איתין עם 66 המשפחות אשר ייסדו את העיר תל אביב. ביתה נבנה ברחוב יהודה הלוי 19, ובית שני בעיר נבנה ברחוב לוינסקי 69.
סעדיה היה הבן הבכור במשפחה. הוא עלה ארצה בגיל בוגר יחסית ואת לימודיו התיכוניים סיים עוד ברוסיה. אחרי העלייה ארצה נסע סעדיה לגרמניה, במימון אביו, ללימודים אקדמאיים. הוא בחר בהנדסת חשמל, בתקווה לפתח תחום זה בארץ ישראל, וסיים את לימודיו האקדמיים בגרמניה בשנת 1912. באוקטובר 1921 נשא סעדיה את רבקה חנוך לאישה. רבקה הייתה מורה לנגינה בפסנתר ובתם של מלכה ואברהם-גרשון חנוך אשר נמנו גם הם בין 66 המשפחות המייסדות של תל אביב. בדצמבר 1924 נולדה בתם אריאלה, שהייתה הנכדה הראשונה לשניים ממייסדי העיר.
מאוחר יותר עבר סעדיה איתין לחיפה, ובנה את ביתו על הר הכרמל, ברחוב ווג'ווד 13 א' (תוכנן על ידי משה חת). הבית כלל 6 דירות ש-5 מתוכן הושכרו, ובחזיתו הייתה נטועה חורשת עצים. בתקופה טרם נישואיו לא הייתה בארץ ישראל תעסוקה למהנדסי חשמל, ובמשך 4 שנים (1914–1918) מצא איתין את פרנסתו בהוראת מתמטיקה ופיזיקה בבית הספר הריאלי בחיפה. הוא כתב, קרא ודיבר בחמש שפות: עברית, גרמנית, רוסית, אנגלית וצרפתית.
חברת החשמל.
עם סיום לימודיו ובמקביל לעבודתו בהוראה תר איתין אחר מקורות להפקת חשמל. במסגרת סיוריו הגיע לנהריים, ושם מצא את הפוטנציאל למבוקשו. על פי העובר מפה לאוזן במשפחתו, סעדיה יצר קשר עם פנחס רוטנברג, שהיה מהנדס סכרים, איש אשכולות ויזם רב פעלים, אשר התמקד בהקמת מפעל לאנרגיה חשמלית, במטרה לקדם את חזונו. מידע על היקף פועלו ותרומתו של סעדיה איתין לתכנון ולפיקוח על הקמת רשת החשמל בישראל ניתן ללמוד מסיפורו האישי, השמור בארכיון חברת החשמל. להלן מספר ציטוטים מתוך מסמך זה:
ב-23 בדצמבר 1919 החל סעדיה איתין את עבודתו עם פנחס רוטנברג בחברה שלימים הייתה חברת החשמל לישראל:
במהלך שנות עבודתו בחברת החשמל פעל איתין בתפקידים רבים, אשר דרשו גם נסיעות תכופות לחו"ל (חלקן יחד עם פנחס רוטנברג), דבר שלא היה עניין של מה בכך בימים ההם. במהלך שנות עבודתו בחברה כתב איתין את הספר "קווים עיליים של מ.ג. רשתות עילייות ומקומייות" שיצא לאור בהוצאת מסדה ב-1963 ובו הדרכה לבאים אחריו גם בנושאים שלא נלמדו אז בבתי הספר הגבוהים. הספר מלווה ב-259 ציורים ו-48 טבלאות.
סעדיה-איסיי איתין נפטר ב-11 באפריל 1971 ונטמן בבית הקברות הישן חוף הכרמל. המצבה על קברו הוקמה ומומנה על ידי חברת החשמל לישראל כאות הוקרה.
אריה לאון מאיר
לאון אריה מאיר
קסאדה
קֵסָאדָה (בספרדית: Quesada) היא עיירה ורשות מקומית בקומרקת סיירה דה קסורלה במחוז חאאן בקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבספרד. קסאדה היא מולד נהר הגואדלקיביר.
תיירות.
בשטח העיירה נמצאות הריסות העיר הרומית ברונייל (Bruñel) שם נשמרו מספר פסיפסים מהתקופה הנוצרית המוקדמת. בקסאדה נמצאות גם מספר מערות ונקרופוליס אך הם אינם נגישים לציבור.
התיירות בעיר אינה מפותחת דיה.
טיסקאר.
13 ק"מ מדרום לעיר נמצא הכפר טיסקאר. לרגלי מבצר טיסקאר ישנה כנסייה לפטרונית קסאדה, הבתולה מטיסקאר. מהמבצר שהיה בטיסקאר שרד מגדל אחד במצב טוב. ליד המבצר נמצאת מערת מים וכן מפל מים מרשים.
דמוגרפיה.
בשנים האחרונות עוברת קסאדה תהליך של הידלדלות אוכלוסין. בשנת 1950 חיו בקסאדה 12,224 איש, ואילו נכון לשנת 2000 חיו בה כ-6,000 איש.
מקסאדה יצאו מספר אישים:
אנשי קסאדה מכונים בספרדית Quesadeños או Quesadentes.
חקלאות.
רוב החקלאות בקומרקת קסורלה מבוססת על זיתים, ובעבר נהוג היה לגדל באזור גם דגנים.
הסנאט ואנשי רומא
יפה נוף (שכונה)
אינטרפרון בטא 1b
אינטרפרון בטא 1b (שמות מסחריים: בטאפרון, Betaseron [בצפון אמריקה], Extavia, ZIFERON) היא תרופה לטיפול בטרשת נפוצה הן בשלב הראשוני של המחלה, שלב המוגדר מסוג התקפי- הפוגתי, והן לאלו שנמצאים בשלב השני של המחלה (50% מהחולים) המוגדר מהלך משני- מתקדם, בשלב זה מתפתחים תסמינים כרוניים ונכות בקרב החולים. האינטרפרון בטא 1b הוא האינטרפרון היחיד המאושר לשלב זה, ומאפשר לסייע בטיפול במחלה עצמה ולא רק בתסמיניה, בניסיון להאט את התקדמות המחלה.
במחקר BENEFIT הוכח כי טיפול מוקדם בבטאפרון יכול לעכב את התקדמות המחלה באופן משמעותי ולדחות את הסיכון להופעת התקף שני. כמו כן טיפול מוקדם באינטרפרון בטא 1b תורם להפחתה בתדירות התקפים לאורך השנים, להפחתה בהופעת נגעים במוח ולשמירה על יכולת קוגניטיבית. אינטרפרון בטא 1b הוא התרופה היחידה לטרשת נפוצה המאושרת בהתוויות רחבות החל מטיפול מוקדם ועד לשלבים מאוחרים במחלה, מה שמעיד על רמת יעילותה הגבוהה.
מנגנון הפעולה.
אינטרפרון בטא-1b מווסת את פעילות מערכת החיסון בגוף האדם. אינטרפרונים מיוצרים על ידי תאים בתגובה לנגיפים. שמם ניתן להם על יכולתם "להתערב" בפעולת שעתוק הנגיפים, להפחית את התגובה הדלקתית ובכך למנוע נזק לסיבי העצבים.
אינטרפרון- בטא פעיל בכמה אזורים בגוף, לרבות מחסום הדם-מוח והדם ההיקפי. באמצעות פעולותיו בדם ההיקפי ובמחסום הדם-מוח, אינטרפרון- בטא פועל ישירות במערכת העצבים המרכזית להפחתת התגובה הדלקתית האוטואימונית.
המנגנונים שבאמצעותם אינטרפרון- בטא פועל ב טרשת נפוצה אינם מובנים די הצורך, אך ידוע כי התכונות המשנות את התגובה הביולוגית של אינטרפרון- בטא מתווכות באמצעות יחסי הגומלין שלו עם תאים קולטנים ספציפיים המצויים על פני השטח בתאי גוף האדם. ההתקשרות של אינטרפרון- בטא אל קולטנים אלו משרה את פעולתם של כמה תוצרי גנים שנחשבים למתווכים של הפעולות הביולוגיות .
גילוי האינטרפרונים הביא להתקדמות חשובה ביותר בטיפול בטרשת נפוצה מסוג התקפי- הפוגתי.
ממצאים.
הניסוי הקליני המכריע של בטאפרון היה המחקר הגדול הראשון, האקראי ומבוקר הפלצבו בטרשת נפוצה, והוביל לאישורה באירופה ובארצות הברית לטיפול בטרשת נפוצה מסוג התקפי- הפוגתי. מחקר זה אף קבע סטנדרטים חדשים לניסויים אקראיים מבוקרים בטרשת נפוצה.
הניסוי הקליני המכריע של בטאפרון הוכיח כי הטיפול מסייע להפחתת מספר ההתקפים שהחולים חווים, מאריך את פרק הזמן שבין ההתקפים, מפחית את חומרת ההתקפים ומקטין את מספר הפגיעות הנוספות הנראות בהדמיית תהודה מגנטית.
מחקר בנפיט (BENEFIT)בקרב חולים עם אירוע קליני ראשון המרמז על טרשת נפוצה, הדגיש את החשיבות של טיפול מוקדם בבטאפרון.
במחקר זה, הפגין טיפול בבטאפרון את ההשפעות הבאות:
מינון ונטילת התרופה.
בטאפרון ניתנת אחת ליומיים באמצעות זריקה תת-עורית, המספקת את אחד המינונים הגבוהים ביותר של אינטרפרון-בטא הזמין לטיפול בצורות שונות של טרשת נפוצה. בטאפרון היא הנוסחה הלא-חומצית היחידה של אינטרפרון-בטא, ועשויה לכן לסייע להקלת הכאב בעת ההזרקה. בנוסף לכך, בטאפרון הנה התרופה היחידה לטרשת נפוצה שאינה מצריכה אחסון בתנאי קירור. בטאפרון ניתן גם לאחסן בטמפרטורת החדר למשך יותר משלושים יום, מה שמקל על האחסון, ההזרקה והנסיעות של החולים.
פרופיל בטיחות.
התגובות השליליות הנפוצות ביותר שדווחו עד כה הן תגובה עורית באזור ההזרקה, חולשה, מערך תסמינים דמוי שפעת וכאב ראש.
לשליטה טובה על תופעות עוריות יש לבצע סבב במקומות ההזרקה וליטול משככי כאבים.
יש להשתמש באמצעי מניעת הריון בקרב נשים בגיל הפוריות.
בדומה לשימוש בכל קבוצת האינטרפרונים יש לבצע ניטור בחולים הסובלים מפגיעה בכבד או בכליות, ולבצע בדיקות דם על פי הוראת רופא.
ג'ודקה
ג'ודקה (באיטלקית: Giudecca) הוא אי במרכז לגונת ונציה ומהווה אחת משכונות העיר ונציה, וחלק מרובע דורסודורו של העיר.
האי ממוקם דרומית לאיים המרכזיים המהווים את העיר, ובינו לבין יתר האיים המרכזיים מפרידה תעלת ג'ודקה.
באי ממוקמות כנסיית איל רדנטורה שתוכננה על ידי אנדראה פאלדיו.
היסטוריה.
בעבר נקרא האי בשם "ספינאלונגה" (Spinalunga - "הקוץ הארוך"), בשל צורתו. בשלהי ימי הביניים החל האי להיקרא בשם "ג'ודקה". ישנה סברה כי מקור השם ביישוב היהודי שהיה בו קודם להקמת הגטו של ונציה, אולם פרט לשמו של האי אין ראיות לקהילה יהודית שהתגוררה בו.