וילם למד בבית הספר לאמנויות יפות בארנהם בהולנד בין השנים 1962–1967. באותה תקופה הצטרף לתנועת הפרובו ובשנת 1966 ייסד את העיתון הסאטירי "God, Nederland &amp; Oranje". העיתון ספג ביקורות נוקבות עקב פרסומים בעיתיים, בהם איור של יוליאנה, מלכת הולנד המוצגת כזונת רחוב, אך בו בזמן העלה את מעמדו של וילם כקומיקסאי מוכשר ובועט, והוא קיבל הצעת עבודה במגזין ההולנדי "אלוהה".
בשנת 1968 עבר להתגורר בצרפת והחל לכתוב עבור המגזין הסאטירי l'Enragé ("הזועם") כחלק מאירועי מאי 1968. החל משנת 1970 עבר לעבוד במגזין חרה-קירי, שלימים הפך לשרלי הבדו. במסגרת עבודתו במגזין פרסם שני מדורים קבועים פעם בשבוע.
רצועות הקומיקס שכתב וילם בצרפת אופיינו בשגיאות כתיב ותחביר מדי פעם לאור העובדה ששלט בשפה הצרפתית אז באופן לא מושלם. עורכי מגזין שרלי הבדו מצאו את שגיאות הכתיב מצחיקות ותורמות למסרים ההומוריסטים שהעביר. על כן, הם בחרו שלא לתקן את שגיאותיו והן הוצגו כבכוונה תחילה. גם לאחר שנים, כששלט בצרפתית היטב, המשיך לכתוב עם שגיאות כתיב ותחביר כחלק מהסמל המסחרי שלו.
במשך מספר שנים היה כותב קומיקס וקריקטורות עבור המגזין החודשי של שרלי הבדו, עד שבסופו של דבר, בשנת 1981, נכנס לתפקיד העורך הראשי, תפקיד אותו מילא במשך שנים. בשנת 1992 הצטרף לצוות העורכים של מערכת שרלי הבדו כולה.
בשנת 2013 הפך וילם להולנדי הראשון שזכה בפרס הגדול של אנגולם (אחד הפרסים הנחשקים בתחום הקומיקס), ובגיל 71 שנים ו-9 חודשים, מה שהופך אותו לזוכה המבוגר ביותר מאז רנה פלוס.
ב-7 בינואר 2015 ניצל וילם מהפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" בו פעילים מוסלמים תקפו את מערכת העיתון בתגובה לפרסום קריקטורות מבזות של הנביא מוחמד. וילם נמלט בזמן מהמשרדים לפני שפעילי הטרור הגיעו אל הקומה שבה היה נמצא. בו-11 בינואר השתתף וילם בצעדה רפובליקאית בפריז במחאה על האסלאמיזם הגואה במדינה.
ב-1 באפריל 2021 פרש וילם מתפקידו כמאייר הקריקטורה היומית של שרלי הבדו.
דעותיו הפוליטיות.
וילם נודע בדעותיו הפוליטיות המוצהרות, שהיוו חלק חשוב מעבודתו. וילם הוא פעיל שמאל חשוב, ובמהלך חייו הביע התנגדות למוסד הדת, המלוכה, הקפיטליזם והציונות. בשנת 2019 חתם על עצומה להחרמת אירוויזיון 2019 כחלק ממאבק ה-BDS בשלטון הישראלי ביהודה ושומרון.
ג'אז ג'נינגס
ג'אז ג'נינגס (באנגלית: Jazz Jennings; נולדה ב-6 באוקטובר 2000) היא יוטיוברית, פרזנטורית, אישיות טלוויזיונית ופעילת זכויות להט"ב. ג'נינגס בולטת בהיותה מהצעירות ביותר שתועדו בפומבי כטרנסג'נדריות.
ג'נינגס זכתה לתשומת לב לאומית בשנת 2007, כאשר ראיון עם ברברה וולטרס שודר ב-20/20, מה שהוביל לראיונות והופעות אחרות. כריסטין קונלי, חברת מועצת המנהלים של הברית של בוסטון לנוער הומואי, לסבי, ביסקסואלי וטרנסג'נדרי, אמרה, "היא הייתה הצעירה הראשונה שהרימה את הזרקור הלאומי, הגיעה לטלוויזיה והצליחה לבטא את נקודת המבט שלה. ונקודת מבט עם תמימות כזו". הוריה ציינו כי לג'נינגס היה ברור שהיא בת מהרגע שהיא יכלה לדבר.
ג'נינגס היא מייסדת כבוד של ה-TransKids Purple Rainbow Foundation, שהיא והוריה הקימו בשנת 2007 במטרה לסייע לבני נוער טרנסג'נדרים. בשנת 2013 היא הקימה את Purple Rainbow Tails, חברה בה היא מעצבת סנפירי בת ים מגומי כדי לגייס כסף לילדים טרנסג'נדרים.
ג'נינגס מארחת סדרת סרטוני יוטיוב על חייה, שכותרתה "I Am Jazz". ג'נינגס מככבת בסדרת הטלוויזיה של TLC, I Am Jazz, המתמקדת בחייה עם משפחתה כנערה וכצעירה טרנסג'נדרית. הסדרה הוקרנה בבכורה ב-15 ביולי 2015.
ילדותה.
ג'נינגס נולדה בדרום פלורידה לגרג וג'נט ("ג'נינגס" הוא שם עט). משפחתה היא יהודייה, ושם המשפחה שלהם תואר כ"שם משפחה מאוד יהודי וארוך". לג'נינגס אחות גדולה, ארי, ושני אחים תאומים גדולים, סנדר וגריפן.
ג'נינגס ייועדה כזכר בלידה. היא אובחנה בדיספוריה מגדרית בגיל חמש, מה שהופך אותה לאחת הצעירות ביותר המתועדות בפומבי כטרנסג'נדריות. ג'נינגס הבהירה ברגע שהיא יכולה לדבר שהיא בת, ואף על פי שהמשפחה הציגה אותה בפומבי בלבוש נייטרלי-מגדרי, היא רצתה להיות מוצגת בלבוש נשי.
בילדותה נסעה ג'נינגס למחנה אראנוטיק, המחנה הראשון לילדים טרנסג'נדרים.
ג'נינגס למדה בבית הספר הווירטואלי של ברווארד, שם היא הייתה הנושאת של נאום הפרידה בכיתה של 2019. היא התקבלה לאוניברסיטת הרווארד, אך עיכבה את כניסתה בשנה.
קריירה.
בגיל שש, ג'נינגס ומשפחתה החלו להופיע בטלוויזיה כדי לדבר על האתגרים של התבגרות כטרנסג'נדרית. סיפורה סוקר בתוכניות הטלוויזיה הלאומיות 20/20 ו-The Rosie Show, שם הופיעה לצד צ'אז בונו.
בשנת 2007, ג'נינגס והוריה הקימו את TransKids Purple Rainbow Foundation כדי לסייע לבני נוער טרנסג'נדרים.
בשנת 2011, I Am Jazz: A Family in Transition, סרט תיעודי על חייה ומשפחתה, הוקרן לראשונה ב-Oprah Winfrey Network.
בשנת 2013 ייסדה ג'נינגס את Purple Rainbow Tails, חברה בה היא מעצבת זנבות בת ים מגומי כדי לגייס כסף לילדים טרנסג'נדרים. באותה שנה, בראיון המשך עם ברברה וולטרס ב-20/20, הם דנו במאבק של ג'נינגס במשך שנתיים וחצי עם פדרציית הכדורגל של ארצות הברית (USSF), הגוף האמריקני השולט בתחום הספורט, כדי לאפשר לה לשחק בקבוצות בנות. בסיוע המרכז הלאומי לזכויות לסביות, היא הצליחה לשנות את מדיניות הפדרציה כדי לאפשר לסטודנטים טרנסים לשחק.
באותו ספטמבר כתבה ג'נינגס יחד עם ג'סיקה הרטל, מנהלת פרויקט החינוך הלאומי סטונוול, ספר ילדים בשם "אני ג'אז". הספר מפרט על חייה כילדה טרנסג'נדרית.
בשנת 2014 התארחה ג'נינגס בטקס פרסי התקשורת של GLAAD, וחלקה את הבמה עם זאק ווהלס ולורן פוסטר. באותה שנה היא גם כונתה כאחת מ"25 בני הנוער המשפיעים ביותר של 2014" על ידי טיים, ומוכרת כאדם הצעיר ביותר שהופיע ברשימות "אאוט 100" של אאוט ו"40 אנדר 40" של אדבוקט. היא גם הוזכרה ברשימת הטרנסים של 2014 של אאוט, כונתה "שגרירה צעירה של הקמפיין לזכויות האדם", וקיבלה את פרס "נוער פורץ הדרך" של לוגו ל-2014.
במרץ 2015 הודיעו ג'ונסון אנד ג'ונסון על עסקה להופעתה של ג'נינגס בפרסומות של Clean &amp; Clear. ג'נינגס הפכה לדוגמנית של מסע הפרסום הדיגיטלי "See The Real Me" של Clean &amp; Clear ושיתפה את "הקשיים של לגדול כטרנסג'נדרית". היא גם דגמנה לקמפיין NOH8.
ג'נינגס ומשפחתה מופיעים בתוכנית המציאות I Am Jazz, שהוקרנה לראשונה ביולי 2015 ברשת TLC ושודרה למשך ארבע עונות שלמות. העונה החמישית, המתעדת את השבועות שהובילו לניתוח ההתאמה המגדרית של ג'אז, הוקרנה לראשונה ב-1 בינואר 2019.
בשנת 2016 פרסמה ג'נינגס ספר זיכרונות בשם Being Jazz: My Life as a (Transgender) Teen.
בשנת 2017, רוברט טונר וחברת בובות טונר הודיעו כי הם מתכננים לייצר בובה בדוגמת ג'נינגס. זו הבובה הראשונה שמשווקת כטרנסג'נדרית. באותה שנה דיבבה ג'נינגס נערה טרנסג'נדרית, זאדי, בסיום העונה של סדרת האנימציה "Danger &amp; Eggs" של פריים וידאו, ששרה על קבלה, ועוזרת לשני הגיבורים להבין את המשמעות של משפחה נבחרת. ג'נינגס תיארה את החוויה כ"פורצת דרך", ואמרה שהיא גאה להיות חלק מהתוכנית, במיוחד בפרק שמתרחש ב"אירוע גאווה", באומרה שזה הופך את התפקיד לבעל משמעות, חשוב, עוצמתי ומיוחד.
בשנת 2018 הוכרז שג'נינגס תככב בסרט קצר בשם "Denim". הסרט התמקד בנערה טרנסג'נדרית בשם מיקיילה ובפעולות שלה בעקבות תמונה שלה בשירותי הנשים שצולמה והודלפה על ידי חברה לשעבר. הוא יצא לפריים וידאו ב-20 ביולי 2019.
בשנת 2019 ג'נינגס הופיעה בהופעת אורח בעונה ה-15 של התוכנית , ובאותה שנה דיבבה את לילי הפיה בפרק "Cedric &amp; the Fairies" של סדרת האנימציה The Bravest Knight.
חיים אישיים.
בשנת 2012 דנה ג'נינגס בנטייה המינית שלה עם ברברה וולטרס במהלך הראיון שלה ב-20/20, ואמרה שהיא נמשכת רומנטית לבנים וכי היא שומרת בליבה חשש לגבי דייטים בגלל זהותה הטרנסג'נדרית. בסרטון שאלות ותשובות שפורסם בערוץ היוטיוב שלה ביולי 2014, ג'נינגס הצהירה שהיא פאנסקסואלית, וכי היא אוהבת אנשים "בגלל אישיותם", ללא קשר לנטייתם המינית או מגדרם.
בשנת 2013 דנה ג'נינגס בפומבי לגבי רצונה להיות אמא בעתיד.
בראיון שהתפרסם ב-11 באפריל 2018 במגזין פיפל, ג'נינגס חשפה כי לפי הוראות המנתחים שלה, היא איבדה לפחות 14 ק"ג על מנת לעבור ניתוח להתאמה מגדרית, שתוכנן ל-20 ביוני 2018. בזמן שהניתוח הצליח, ג'נינגס סבלה מסיבוכים שדרשו הליך מעקב נוסף.
רווקות
רווקוּת, מבחינה משפטית, מתייחסת לאדם שאינו רשום במרשם האוכלוסין כנשוי או כ"ידוע בציבור". המונח "רווק" יכול לשמש לתיאור כל אדם אשר אינו נמצא במערכת יחסים זוגית רומנטית, בין אם מבחירה ובלי קשר לאם הוא מגדיר עצמו כשייך לקטגוריית "פנויים ופנויות". בתרבות המערבית, קטגוריית הרווקוּת לרוב מוצגת כמצב של היעדר זוגיות ולא כתולדה של בחירה אישית.
נכון ל-2018, אחוז הגברים הרווקים בגילאי 35–44 בישראל עמד על כ־16.9%, כאשר אחוז הרווקות עמד על 13.5%, אחוז הגרושים עמד על 6.5% ו-0.107% הוגדרו כאלמנים מצב הנשים 10.2%, 0.63% בהתאמה. במחקר שנערך בארצות הברית ב-2019 עלה כי בקרב גברים בגילאי 35–44, 28.2% רווקים, 9.8% גרושים ו-0.4% אלמנים, וכי בקרב נשים בגילאי 35–44, 22.7% רווקות, 12.2% גרושות ו-0.9% אלמנות.