היו ציפיות גדולות לקראת המשחק בין ארגנטינה המארחת לאורוגוואי. סבסטיאן גארסיה, נשיא ליגה רוזרינה דב פוטבול, סידר שמי שהגיע לצפות במשחק שבבואנוס איירס מהעיר רוסאריו מחיר הכרטיסים ירד. קרוב ל-3,000 איש מרוסאריו הגיעו לתמוך בנבחרתם שכללה את השחקנים חוליו ליבונטי, סראפו, אדולפו סלי ופלורינדו ברזוטי. הרכבת יצאה בשעה 6 בבוקר, חוזה לרוסאריו בשעה 18:00.
בכדי להוריד לחץ מהשחקנים, מנהלי ארגנטינה נשאו אותם למחנה אימונים בטיגר שבמחוז בואנוס איירס. בוקצ'ה, דיג ומוזיקה היו חלק מהפעילויות במהלך שהותם שם.
ביום שישי שלפני משחק הסיום בטורניר, בעוד ששחקני אורוגוואי שיחקו כדורסל במחנה שלהם בויסנטה לופס, העבירו מנהלי ארגנטינה את השחקנים שלהם מטיגר למלון במרכז העיר של בואנוס איירס, שם הם היו תחת פיקוח קפדני. אף אחד לא היה יכול לברוח משם, על אף שצמד הזמרים קרלוס גרדל וחוסה ראזאנו הופיעו בתיאטרון אסמרלה, לא רחוק מהמלון.
ארגנטינה ניצחה את כל משחקיה וזכתה בטורניר, שהיה גם לתואר הרשמי הראשון שלה. חלוצה חוליו ליבונטי זכה בתואר הכובש המצטיין עם שלושה שערים, ואילו שוערה אמריקו טסוריירה נבחר לשחקן המצטיין.
בנג'מין ד'יזראלי
אייזק ד'יזראלי
מייגן ג'נדריק
מייגן מ. ג'נדריק-קוואן (באנגלית: Megan M. Jendrick-Quann נולדה ב-15 בינואר 1984) היא שחיינית עבר אמריקאית. אלופה אולימפית (סידני 2000) במשחה ל-100 מטר חזה וסגנית אלופת העולם (מלבורן 2007) במשחה ל-200 מטר חזה. במהלך הקריירה שלה היא זכתה ב-13 תוארי אליפות ארצות הברית, קבעה 4 שיאי עולם ו-27 שיאי ארצות הברית.
ביוגרפיה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בכלוביס, קליפורניה בשנת 1998 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני 1999 זכתה ג'נדריק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:03.09 דקות, לפני אוסטרליה (4:05.74 דקות) ויפן (4:07.14 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.54 דקות, אחרי שיאנית העולם פני היינס מדרום אפריקה (1:07.08 דקות) ולפני בת ארצה כריסטי קאוול (1:08.56 דקות).
אלופה אולימפית ושיאנית עולם.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה ג'נדריק בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.05 דקות, לפני לייזל ג'ונס מאוסטרליה (1:07.49 דקות) והאלופה היוצאת פני היינס (1:07.55 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ברברה בדפורד, ג'ני תומפסון ודארה טורס בשיא עולם חדש של 3:58.30 דקות, לפני אוסטרליה (4:01.59 דקות) ויפן (4:04.16 דקות).
מדליית כסף במשחה שליחות באליפות עולם.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ב-2001 היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם נטלי קוגלין, מרי דסנזה וארין פניקס בתוצאה של 4:01.81 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 4:01.50 דקות ולפני הרפובליקה העממית של סין (4:02.53 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.55 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.80 דקות.
באוניברסיאדה שנערכה באיזמיר, טורקיה בשנת 2005 היא זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה ב’וצאה של 30.88 שניות, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.20 דקות, לפני בת ארצה רבקה סוני (1:08.77 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:07.00 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה 2006 זכתה ג'נדריק במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.58 דקות, אחרי בת ארצה טרה קירק (1:07.56 דקות) ולפני שרה קסוליס מאוסטרליה (1:08.12 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.98 דקות
סגנית אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה במרץ 2007 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה ביחד עם קירסטי בלפור בריטניה בתוצאה של 2:25.94 דקות, אחרי לייזל ג'ונס (2:21.84 דקות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
חיים אישיים.
ג'נדריק נשואה לסופר האמריקאי נייתן ג'נדריק. לזוג שני ילדים בן, דית'ן (2011), ובת, סידני (2014).
אלכסנדר ארקטוב
אלכסנדר ארקטוב (1888 – 1961; Могилевский, Александр Аркадьев) היה מבקר תיאטרון, תסריטאי ובמאי קולנוע יהודי. אחד מבמאים הבולטים של קולנוע אילם וממקימי מערך תעמולה סוביטית בקולנוע.
ראשית חייו.
אלכסנדר ארקטוב נולד בשנת 1888 ברצ'יצה, האימפריה הרוסית.
קריירה.
ארקטוב החל את דרכו כמבקר תיאטרון ועיתונאי. משנת 1910 עבד כתסריטאי ומשנת 1912 התחיל גם לביים סרטים על חיי יהודים בתחום המושב.
בשנת 1910 כתב ארקטוב את התסריט הראשון לסרט העלילתי המקורי הראשון של הקולנוע היהודי אשר צולם על ידי הבמאים הצרפתיים מטרום וגנזן. היה זה סרט מלודרמה המבוסס על עלילת השיר העממי היהודי הפופולרי "לחיים". הסרט הוצג בבתי קולנוע רבים ברוסיה.
בשנת 1911 כתב תסריט לסרט בשם "הכינור" המבוסס על סיפור מאת הרצמן. בשנת 1912 ארקטוב כתב שני תסריטים וגם ביים לראשונה שני סרטים, "אל נקמה" ו"רייצ'ל".
בשנת 1913 ארקטוב ביים את הסרט "" שנחשב לאחד משיאי הסרטים היהודיים. עם הופעה זו החלה עליית הקריירה של איוון מוז'וחין. ארקטוב הצליח להעביר בסרט את הידע שלו על הפרטים היומיומיים של חיי העיר הקטנה. הסרט זכה להצלחה גדולה, אבל לא בקרב יהודים בתחום המושב.
כל הסרטים שביים ארקטוב עד למהפכת אוקטובר ברוסיה מתמקדים בסיטואציות דרמטיות של החיים הפנימיים של הקהילה היהודית בתחום המושב, בהתנגשויות שנגרמו על ידי החוקים והמסורת היהודית. העלילות שיקפו את עמדתו של חלק משמעותי מהנוער היהודי, שעזב את תחום המושב, קיבל השכלה חילונית באוניברסיטאות ולאחר מכן התבולל.
בשנים 1917–1918 ביים ארבעה סרטים עבור אולפני הסרטים "מזרח" בעיר אודסה. נושאי הסרטים האלה היו שונים. הם התמקדו בדיכוי והשפלה שתושבי תחום המושב חוו תחת שלטון הצאר. הצגת סרטים אלה עד 1917 הייתה בלתי אפשרית עקב הצנזורה. סרטו היהודי האחרון של ארקטוב "רוצה להיות רוטשילד" מבוסס על אחד המונולוגים המפורסמים של שלום עליכם בשם "לו הייתי רוטשילד".
בשנים 1918–1920 היה ארקטוב אחד ממקימי מערך התעמולה הסוביטית בקולנוע.
ארקטוב התאכזב מהר מממשל הסוביטי ופנה לשר התרבות הקומיסר לונצ'רסקי בבקשה לנסוע אל מחוץ לברית המועצות. ב 1921 נשלח במסגרת עבודתו לאוסטריה ולא חזר יותר לברית המועצות.
באוסטריה ביים ב 1921 סרט היסטורי "ז'אן טורוט".
בשנת 1923 ארקטוב עבד ככתב של "המסך הסובייטי" באנגליה ובשנת 1924 היגר לארצות הברית, שם הקים סטודיו לצילום. בזמן מלחמת העולם השנייה ביים סרטים חינוכיים עבור צבא ארצות הברית. ב 1945 הקים אולפן סרטים בהוליווד בו צילם סרטים בנושא דת עבור קהל צעיר. הרצה באוניברסיטת קליפורניה.
מותו.
אלכסנדר ארקטוב נפטר ב 1961 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית.
עדי קשת כהן
גריגורי בוריסוביץ' דרנובסקי
גריגורי בוריסוביץ' דרנובסקי ברוסית: Григорий Борисович Дерновский; 13 בספטמבר 1910 - 19 בינואר 1974 ) משתתף מלחמהעולם השנייה, מפקד רגימנט ארטילריה נגד מטוסים מס' 1181 של אוגדת התותחים החמישית בארמיית המשמר השביעית בחזית הערבות, שקיבל עיטור גיבור ברית המועצות, אלוף-משנה. .
ביוגרפיה.
נולד בכפר קולבו, כיום נפת נבלסקי שבמחוז פסקוב, במשפחת איכרים יהודית. קיבל השכלה תיכונית לא שלמה. עבד כמכונאי במפעל בלנינגרד. למד ברבפק באקדמיה למכונאות יערות .
בצבא האדום מאז 1933. בשנת 1936 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי לחשמלאות-טכני, וב-1942 - קורסים באקדמיה הצבאית על שמו של דזרז'ינסקי. חבר במפלגה הקומוניסטית מאז 1937.
עם תחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות היה בחזית. מפקד רגימנט התותחנים מס' 1181 נגד מטוסים (האוגדה החמישית לארטילריה נגד מטוסים, תחילה בארמייה ה-40 שבהמשך הועברה לארמיית המשמר השביעית, חזית הערבות), בדרגת מאיור התארגן וסיפק הגנה אווירית ליחידות של ארמיית המשמר השביעית בקרב קורסק ובצליחת דנייפר.
ב-5 ביולי - 24 בספטמבר 1943, גדוד הארטילריה נגד מטוסים בפיקודו הפיל תשע עשרה מטוסי לופטוואפה, ובצליחת נהר דנייפר ליד הכפר בורודאייבקה שבנפת ורחנדנייפרובסקי במחוז דנייפרופטרובסק הפיל שישה כלִי טיס נוספים.
היה בין הראשונים בין יחידות התקפיות שחצו דנייפר, לקח חלק בהדפת תקיפות נגד של חי"ר וטנקים במובלעת שייצרו בגדה הימנית של הנהר. בסך הכל, במהלך שנות המלחמה, רגימנט התותחנים מס' 1181 נגד מטוסים בפיקודו הפיל ארבעים ושישה מטוסים לרגע הענקת עיטור גיבור ברית המועצות ובהמשך בהענקת עיטור מלחמת המולדת צוינו עוד שתי הפלות בלחימה על שברומניה ובקבלת עיטור הכוכב האדום (שהומר מעיטור אלכסנדר נייבסקי) צוינו עוד 11 מטוסים שהופלו בפיקודו בקרבות על שטחה של הונגריה עד להגעת רגימנט צפונית-מזרחית לבודפשט: סך הכל במהלך המלחמה חמישים ותשעה מטוסי לופטוואפה לכל הפחות.
לאחר המלחמה המשיך לשרת בצבא הסובייטי. בשנת 1954 סיים את לימודיו בקורסים האקדמיים הגבוהים. מאז 1958, פולקובניק (הדרגה המקבילה לאלוף-משנה בצה"ל) שוחרר מהצבא הסדיר לכוחות המילואים.
התגורר בטאלין, אז בירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה. משנת 1959 עבד במפעל "דוויגטל" ("מנוע") במחלקת ניהול הדיור והשירותים הקהילתיים ובמחלקת כוח אדם. מאז 1964 - ראש ההגנה האזרחית במפעל, בהמשך עבד בוועדת המפעל ל- DOSAAF (בפעילותה גדנ"ע הסובייטית).
נפטר ונקב בטאלין בבי הקברות (בתרגום "שביער").