גרסאות Windows 9x תמכו בשימוש במרחב כתובות זיכרון בגודל formula_1 בתים כאשר מחציתם שמורים למרחב המשתמש והמחצית השנייה שמורה לליבה ומנהלי ההתקנים.
מנהל הקבצים.
מערכת הקבצים התבססה על FAT16, המערכת אפשרה שימוש ב-Vfat כך שתוכניות תואמות Windows 95 ותוכניות DOS הרצות מתוך מערכת ההפעלה יכלו להשתמש בשמות קבצים הכוללים עד 256 תווים. במהלך שדרוג המחשב תוכנת ההתקנה הייתה מזהה תוכניות העשויות לפגוע בקבצים אלו ומונעת את השימוש בהן. כאשר המשתמש היה מעלה את המחשב בתצורת DOS הייתה נמנעת ממנו גישה ישירה לדיסק.
תמיכה ב-32 סיביות.
תת-מערכת הרצת תוכניות ה-32 סיביות נקראה Virtual Machine Manager (VMM) והייתה חלק מהליבה. תפקידה היה ליצור, להריץ, ולפקח על יצירת המכונות הווירטואליות המריצות את התוכניות. VMM סיפקה ממשק לניהול זיכרון, תהליכים ופסיקות. VMM ומנהל ההתקנים הווירטואליים חלקו מרחב כתובות יחיד בעל מבנה שטוח ופעלו בו ברמת הרשאות 0 (נקרא גם Ring 0). VMM אפשר ריבוי תהליכונים באמצעות הפקעת מעבד ולכן מסוגל להריץ מספר תוכניות החולקות מעבד בחלוקת זמן.
מנהלי ההתקנים הווירטואליים אפשרו למערכת ההפעלה לגשת ישירות למשאבי חומרה ולספק ממשק עבודה ברמה נמוכה. מנהל ההתקנים (Msgsrv32) אפשר לטעון מנהלי התקנים וירטואליים בזמן אתחול המערכת וסיפק את הממשק לתקשורת עם מנהלי ההתקנים. בנוסף, מנהל ההתקנים היה אחראי על ביצוע מספר פעולות רקע כטעינת המעטפת.
תמיכה לאחור ב-16 סיביות.
לצורך תמיכה בתוכנות 16 סיביות שעבדו באופן ישיר מול התקני חומרה סיפקה Windows 95 אפשרות לגשת לממשק הישן. כאשר המערכת זיהתה שתוכנה הפעילה את פסיקה 21h לצורך גישה ישירה ל-DOS היא הייתה בודקת את סוג הפעולה וטוענת במידת הצורך את IFSMGR.SYS אשר היה מריץ את התוכנית בתצורת 16 סיביות ומחליף את צורת העבודה חזרה ל-32 סיביות כדי שהמערכת תוכל להמשיך לעבוד.
שימוש בקובצי Registry.
בניגוד לגרסאות קודמות של Windows שטענו הגדרות באמצעות קובצי האתחול AUTOEXEC.BAT, Config.sys או קובצי הגדרות מסוג ini, השתמשו מערכות ההפעלה ממשפחת 9x בקובצי Registry כדי לאחסן הגדרות. גרסאות 95 ו-98 השתמשו בשני קובצי Registry שנקראו User.dat ו-System.dat, בחלונות ME התווסף הקובץ Classes.dat. בקבצים אלה נשמרו הגדרות המשתמש, הגדרות התצורה והגדרות חומרה שונות. המערכות המשיכו לתמוך בקובצי ini עד ליציאת Windows XP ואילך, שם ההגדרות נשמרות כקובצי hive (קבצים ללא סיומת, תחת השמות SYSTEM, SOFTWARE, SECURITY ועוד)
ועדת ראשי השירותים
ועדת ראשי השירותים (בראשי תיבות: ור"ש) היא ועדה המורכבת מראשי שירותי המודיעין של ישראל, שתפקידהּ לתאם בין פעולות השירותים השונים. ראש הוועדה הוא ראש המוסד.
הוועדה הוקמה באפריל 1949 בשם ועדת התיאום הבין-שירותית העליונה בעקבות פרשת הוצאתו להורג של מאיר טוביאנסקי, ביוזמת ראובן שילוח, יועץ לתפקידים מיוחדים במשרד החוץ ואיש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בעברו, וראש אמ"ן חיים הרצוג, במטרה למנוע אירועים דומים בעתיד.
בוועדה היו חברים נציגי השב"כ, המחלקה המדינית, מחלקת המודיעין הצבאי ומשטרת ישראל.
בסוף אותה שנה הטיל דוד בן-גוריון על שילוח להקים את "המוסד לריכוז ותיאום פעולות המודיעין", לימים "המוסד", שבשנה הראשונה לקיומו שימש רק כגוף לתיאום בין שירותי המודיעין והביטחון בישראל, ולעמוד בראשו.
יש המבקרים את הוועדה וטוענים כי סמכויותיה מוגבלות מדי וכי החלטותיה אינן מחייבות למעשה את גופי המודיעין.
ור&quot;ש
ועדת ראשי השירותים החשאיים
ועדת התיאום הבין-שירותית העליונה
מאיר צבי ברגמן
הרב מאיר צבי ברגמן (נולד בשנת ה'תר"צ 1930) הוא ראש ישיבת רשב"י וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים בין החומות לרב משה ברגמן ולאלטא ליבא רייזיל, בתו של רבי יונה זאב הרשלר. הוא דור שביעי בירושלים, נצר לרב אליעזר ברגמן ולרב אברהם שאג-צוובנר.
התייתם מאמו שחלתה בטיפוס בהיותו בן שבע. בשנות ה-50 התיישב אביו במירון, והיה בין מקימי ישיבת בני עקיבא במקום. בשנת ה'תשכ"ה עבר אביו להתגורר בבני ברק והקים בה את ישיבת רשב"י.
בשנת תש"א למד למשך שנה בישיבה קטנה שבשכונת מקור חיים בראשות רבי משה טיקוצינסקי, לימים משגיח ישיבת סלבודקה.
בגיל 11 החל ללמוד בישיבת תפארת ציון אצל הרב מיכל יהודה ליפקוביץ. במהלך לימודיו התאכסן במשך כשנתיים בביתו של ה"חזון איש" שלמד אתו. לאחר מכן למד בישיבת לומז'ה שבפתח תקווה אצל הרב ראובן כץ, המשגיח הרב אליהו דושניצר והרב אלעזר מנחם מן שך - שמאוחר יותר היה לחותנו. הרב ברגמן שימש כשליח ציבור בימים הנוראים אצל החזו"א ולאחר מכן בהיכל כולל חזון איש.
בח' בסיוון ה'תשי"א נשא את דבורה, בתו של הרב שך. את הקידושין סידר קרוב המשפחה, הרב איסר זלמן מלצר. השדכן היה החזון איש. לאחר נישואיו למד בכולל חזון איש, בחברותא עם הרב יעקב ישראל קניבסקי, עם ידידו מישיבת לומז'ה הרב גדליה נדל ועם הרב חיים קניבסקי.
לימד בישיבת קלצק-רחובות (ישיבת הדרום) בה כיהן קודם לכן חמיו הרב שך.
לאחר מכן בהוראת חותנו הקים את כולל רשב"י בשכונת זכרון מאיר בבני ברק, במסגרתו הוא מוסר שיעורים ושיחות לאברכים. עם הקמת הכולל מימן הרב שך את משכורתם של האברכים כשבהמשך הורה לו הרב שך לנסוע לחו"ל למען החזקת הכולל. בעשור השני של המאה ה-21 הפסיק את נסיעותיו לחו"ל, ובנו הרב בן ציון מסייע בניהול והחזקת הכולל.
במהלך השנים נמנע מלעסוק בענייני ציבור, למעט מקרים יוצאי דופן, כגון בשנת הקמת תנועת 'דגל התורה' אז שימש כשלוחו של חמיו מייסד התנועה הרב שך בכל העניינים הקשורים להקמת והצלחת התנועה החדשה.
בערב פסח בשנת תשס"ג מונה לכהן כחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה יחד עם הרב שמואל אויערבאך והרב גרשון אדלשטיין. מאז החל לעסוק ולהביע את דעתו בעניינים ציבורים.
בשיחותיו הוא נוהג להתייחס לנושאי השקפה העומדים על סדר יומה של היהדות החרדית, בהם הוא משמיע ממשנתו השמרנית של חמיו הרב שך, כגון בסוגיית עליית יהודים להר הבית, החזרת שטחים, וגיוס בני הישיבות. לאחר הפיגוע בעיר בני ברק ב-29 במרץ 2022 תקף את הקריאות שהופנו למגזר החרדי לעשות רישיון להחזקת נשק.
בעת המחלוקת בציבור הליטאי הוא נמנע מליטול עמדה באופן אקטיבי, אך המשיך לתמוך במפלגת דגל התורה ובעיתון יתד נאמן. לאחר האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי קרא לחשבון נפש נוקב בציבור החרדי, נוכח המחלוקות הרבות שיש בין איש לרעהו באומרו כי האסון הוא מידה כנגד מידה על כך "שאנו דוחפים אחד את השני".
משפחתו.
נשוי לדבורה, בתו של הרב שך. לזוג תשעה ילדים, שמונה בנים ובת הנשואה להרב חיים פאס.
בנו הרב אשר ברגמן התפרסם בהוצאת הספרים "מכתבים ומאמרים" של סבו, הרב שך
בין גיסיו הם, גיסו, רבי ישראל צבי יאיר דנציגר, הוא האדמו"ר מאלכסנדר, ורבי יעקב גולדמן רב חסידי זוויעהל בבני ברק אביו של רבי אליעזר גולדמן האדמו"ר מזוויעהל ארצות הברית.
גשר מקטעים בדחיקה
גשר מקטעים בדחיקה (אנגלית: Incremental Launching bridge) הוא גשר הנבנה בטכנולוגיה לבניית גשרים עיליים ובה מורכב הגשר באמצעות מקטעים טרומיים או מקטעים יצוקים באתר - המחוברים ביניהם בטור. לרוב, בניית גשר עילי מחייבת שינוי בשגרת השימוש בדרך שמתחת לאזור העבודה וזאת בשל פיגומים ותמיכות המתבקשים לבניית הגשר. שיטת הדחיקה מאפשרת הקמת גשר עילי מבלי להפריע להמשך הפעילות הסדירה המתקיימת מתחת לגשר.
מניעים לפיתוח השיטה.
הקמת גשר עילי בשיטות אחרות מחייבת יצירת אזור עבודה שבו נבנה הגשר. אם מדובר בתוואי דרך, ניתן לנקוט בשתי אפשרויות:
שיטת הבנייה של גשרים בשיטת הדחיקה מאפשרת הקמת גשר עילי מבלי להפריע להמשך הפעילות הסדירה המתקיימת מתחת לגשר (מסילת רכבת, נתיבי תנועה, מעבר מים וכדומה).
עקרונות השיטה.
האלמנט הראשון שנבנה הוא האלמנט המוביל. לאלמנט זה מחברים קונסטרוקציית פלדה של מסבך זיזי המכונה "אף פלדה" (Steel Nose), אשר מתפקדת כנקודת השענה בשעה שהמקטעים שבאוויר נמשכים או נדחפים (לפי שיטת הדחיקה) ומחליקים על סמכים זמניים עד להגעה לצידו השני של המפתח.
בשלב ראשון בונים נציבים (עמודים) לפני המכשול אותו חוצה הגשר ולאחריו כשעל ראש הנציבים מתקינים סמכי החלקה זמניים המאפשרים החלקה של אלמנטי הגשר. סמכים אלה מפורקים בתום הדחיקה. בשלב זה נבנית חצר היציקה לאלמנטים (אם הם נוצקים באתר) ונבנה האלמנט הראשון. לאחר מכן מונף אף הפלדה ומרוכב בקצה האלמנט הקשוי.
בשלב השני, דוחקים את האלמנט הראשון כשאף הפלדה מוביל את ההחלקה כשהוא נשען על העמוד הבא ובכך מקטין את העומסים הפועלים על המקטע. פעולה הדחיקה ובניית האלמנטים חוזרת על עצמה על ידי חיבור אלמנטים בטור עד לחציית המכשול והשענה סופית של הגשר במקומו המיועד. בכל דחיקה נדחקים האלמנט האחרון שנוצק וכל האלמנטים שמחוברים לפניו (חיבור בטור).
לאחר שהגשר ממוקם באופן סופי מפרקים את אף הפלדה ומחליפים את הסמכים הזמניים שהורכבו בסמכים קבועים עליהם מניחים את הגשר במצבו הסופי.
אפשרות נוספת לדחיקה מבוססת על עקרון דחיקת האלמנטים משני צידי המפתח כשכוון הדחיקה מנוגד ובסופו נפגשים שני מקטעי הגשרים. בשיטה זו ניבנים שני חצאי הגשר משני צידי המפתח ונדחקים עד שמתאפשרת השלמת יציקה ביניהם (יציקה באתר). בסופו של תהליך מתקבל גשר מונוליטי הנשען על סמכים שנמצאים מחוץ לאזור המכשול. דוגמה לגשרים שנבנו בשיטה זו הם מחלף חולון מזרח וגשר הולץ במחלף קיבוץ גלויות.
זיקת הנאה