הצד המערבי והמזרחי של האי נתונים לכוחות סחיפה מתמידים מצד גלי הים, ומוגנים על ידי מכשולים ורצועות אדמה שהוקמו על ידי תושבי האי לאורך ההיסטוריה. העיירה יארמאות', לשפך נהר היאר המערבי, הייתה בעבר אי בפני עצמה, וכעת מחוברת לאי וייט ברצועת אדמה צרה ממזרח לה.
חיי הבר באי עשירים למדי, וכוללים מספר מינים מוגנים, בהם מיני עטלפים, נמנמניים וסנאיים.
תרבות.
ההפרדה הפיזית בין האי וייט לבריטניה הגדולה מתבטאת כיום במעמדו של האי וייט כמחוז עצמאי. מצב זה אינו ייחודי, ובעבר האי היה, לתקופה קצרה, אף לממלכה תחת הכתר הבריטי. אף על פי כן, זמן לא מבוטל היה האי לחלק ממחוז המפשייר, אשר עיקרו בכלל בבריטניה הגדולה, או מחולק לרבעים. ההשתייכות להמפשייר במשך השנים תרמה להתפתחות המבטא והדיאלקט המאפיין את האי, אך מאז ההפרדה מהמפשייר בסוף המאה ה-19 השימוש באלו הולך ופוחת.
קאוז היא מרכז שיט ספורטיבי גדול באזור והעיירה מארחת מספר מרוצים במהלך השנה, ובראשם "שבוע קאוז", הרגאטה הוותיקה ביותר בעולם. במרוץ זה משתתפים מאות יאכטות ואלפי אנשי צוות ב-50 מרוצים שונים. באי נהוגה גם ריצת מרתון שנתית, מהוותיקות ביותר בממלכה המאוחדת. לצד אירועים שנתיים אלו באי קבוצות ומועדוני ספורט מקצועיים בתחום מרוצי האופנועים, ההוקי שדה וראגבי. באי גם ליגות כדורגל חובבניות.
האי וייט ידוע גם בזכות פסטיבלי המוזיקה הגדולים אשר נערכו בו במהלך המאה ה-20, ובראשם פסטיבל האי וייט בשנת 1970.
הלהקה Level 42 אשר זכתה להצלחה באמצע שנות השמונים במקורה מן האי וייט: סולן הלהקה והבסיסט מארק קינג והאחים פיל גולד (תופים) ובון גולד (גיטרה) הכירו כשגדלו באי והתקרבו בזכות חיבתם המשותפת למוזיקת פיוז'ן. כאשר עברו ללונדון, הקימו את הלהקה וחברו למייק לינדאפ (קלידים).
כלכלת האי.
כלכלת האי מתבססת בעיקר על תיירות וחקלאות, שתיהן בעלות מסורת ארוכת שנים במקום. חקלאי האי מגדלים כבשים וגידולים שונים. עלויות השינוע הגבוהות יחסית על פני תעלת למאנש מקשות על יצוא התוצרת המקומית, חקלאי האי מתמודדים עם הבעיה במציאת נישות ייחודיות בשווקים ובהתמקצעות בגידולים שהביקוש להם, ולפיכך גם מחיריהם, יכולים לפצות על עלויות אלו. תנאים אלו, בנוסף לאקלים הטבעי של האי, הביאו לפריחת תעשיית גידולי הכרמים ליין ומבשלות הבירה באי.
בתקופות שונות במהלך ההיסטוריה יוצרו באי גם מוצרי ימאות, כגון בדי מפרשים וסירות. במהלך המאה ה-20, התפתחה באי תעשיית כלי הטיס, ובאי פעלו מספר חברות שעסקו בכך.
תחבורה.
התנועה ברחבי האי מבוססת בעיקר על מערכת כבישים ודרכים, בה פועלת תחבורה ציבורית המבוססת על אוטובוסים. בעבר פעלה באי מערכת רכבות ענפה, אך פעילותה דעכה וכיום נותר קו פעיל אחד בלבד. התחבורה בין האי לאירופה או לבריטניה הגדולה נעשית באמצעות טיסות סדירות, שירותי סירות ואף שירות רחפת הפועל בין האי לבריטניה הגדולה.
בתי כלא.
מיקומו הגאוגרפי של האי, נפרד אך עדיין קרוב לבריטניה הגדולה, עשה אותו אידיאלי להקמת בתי סוהר מאובטחים. שני בתי סוהר שכאלו הוקמו לצד העיר ניופורט ובמשך שנים רבות נחשבו בין המאובטחים ביותר ברחבי בריטניה. הם איבדו מוניטין זה בעקבות בריחת שלושה אסירים ב-1995, אשר הצליחו להסתתר מפני רשויות החוק מספר ימים בטרם נתפסו. ברבות הימים אוחדו שני בתי הסוהר, וכן אחד שלישי בעל רמת אבטחה נמוכה יותר, לכדי מתקן כליאה אחד גדול - בית סוהר הוד מלכותה האי וייט .
דיוויד קריין
התנגשות הלוויינים אירידיום 33 וקוסמוס 2251
התנגשות הלוויינים אירידיום 33 וקוסמוס 2251 היא אירוע ההתנגשות החמור ביותר שהתרחש במסלול סביב כדור הארץ, בו היו מעורבים שני לוויינים. ההתנגשות בין הלוויינים התרחשה ב-10 בפברואר 2009, בגובה 776 ק"מ מעל סיביר. זו גם הפעם הראשונה בה שני לוויינים מתנגשים בחלל (בעבר אירעו התנגשויות בין לוויינים לפסולת חלל או שלוויינים נפגעו במכוון על ידי טילים).
הלוויינים המעורבים בהתנגשות.
בהתנגשות היו מעורבים שני לוויינים:
תחזיות והתראת התנגשות.
פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה (NORAD), שבתחומי אחריותו מעקב אחרי גופים בחלל, כולל פסולת חלל, לא העביר התרעה לחברת אירידיום על התנגשות אפשרית עם הלוויין קוסמוס 2251.
גם חברת Analytical Graphics (AGI), המפעילה את התוכנה של מיזם סוקרטס (SOCRATES, ר"ת שלSatellite Orbital Conjunction Reports Assessing Threatening Encounters in Space), חזתה שהמרחק הקרוב ביותר בין שני הלוויינים יהיה 584 מטר ולא תתרחש התנגשות.
פסולת חלל שנוצרה.
ההתנגשות בין הלוויינים שארעה במהירות גבוהה השמידה את שניהם, ויצרה שני ריכוזים של שברי לוויינים רבים, שנעו במסלולים ההתחלתיים של הלוויינים. עם הזמן, יתרחשו סחיפות במסלול התנועה של השברים והם ינועו בגבהים שונים ובנטיות שונות כלפי קו המשווה, דבר שיציב לוויינים נוספים או את תחנת החלל הבינלאומית בסכנת פגיעה תמידית. פיקוד החלל של ארצות הברית, העוקב אחר לוויינים ושברים שונים בחלל, דיווח מספר שעות לאחר ההתנגשות על למעלה מ-600 שברים גדולים יחסית, אולם מספר השברים שנוצר גדול בהרבה, ודרוש זמן מעקב נוסף על מנת לבחון את מספרם ולהתחקות בדיוק אחר מסלוליהם.
פסולת החלל שנוצרה מהווה איום משמעותי על חקר החלל ובעיקר על הלוויינים בחלל, שכן נשקפת להם סכנה בכל רגע שאחת מהחתיכות תפגע בלוויין, מה שיגרום ללווין לחדול מלהתקיים, ולהצטרף לפסולת בחלל שתמשיך בתהליך זה.
נכון ל-1 באוקטובר 2009, נשרפו באטמוספירה 50 שברים מתוך 1,800 שברים בגודל 10 ס"מ או יותר, שנוצרו בהתנגשות.
נכון לאפריל 2016, נשארו 1141 חלקים במסלול.
ההתנגשות כהדגמה לנשק חלל אמריקני.
גנרל רוסי בדימוס טוען כי ההתנגשות בין הלוויינים לא הייתה מקרית, וכי ארצות הברית ביצעה ניסוי מכוון בו שימש הלוויין אירידיום 33 כנשק להשמדת הלווין הרוסי (שתפקד כלוויין צבאי ולא אזרחי ולכן יותר הגיוני כי ארצות הברית תפגע דווקא בו). לטענה זו אין כל סימוכין, ומסיבות רבות היא איננה סבירה.
קולנוע אמריקאי
קולנוע אמריקאי (שם נפוץ אחר: קולנוע הוליוודי; באנגלית: Cinema of the United States) הוא מונח הכולל את מגוון התוצרים הקולנועיים המופקים בארצות הברית, נודע גם בשם "קולנוע הוליוודי" על שם השכונה הסמוכה "הוליווד", בה קמו האולפנים הגדולים הראשונים המדינה.
הקולנוע האמריקאי הוא מענפי הסרטים המפותחים והמצליחים ביותר בעולם, ותעשיית הסרטים בארצות הברית מפיקה מאות תוצרים מדי שנה, לקולנוע ולטלוויזיה. אף על פי שלא כל הסרטים האמריקאים מופקים בהוליווד – הפך המחוז המפורסם בלוס אנג'לס לשם נרדף לתעשיית הסרטים המקומית. לקולנוע האמריקאי נודעת השפעה רבה על הקולנוע העולמי מתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 ועד היום, וההיסטוריה של הקולנוע שזורה בסיפורו של הקולנוע האמריקני ובהיסטוריה של ארצות הברית.
היסטוריה.
סרטי הראינוע הראשונים באמריקה.
בשנת 1878 הציג לראשונה הצלם האמריקני אדוארד מויברידג' את שיטת הצילום החדשה שפיתח, בעזרתה הצליח להפיק סדרת תמונות של סוס בתנועה. הוא צילם את התמונות בפאלו אלטו שבקליפורניה באמצעות מערך של מצלמות סטילס אותן הציב בשורה זו אחר זו. ההישג של מייברידג' הניע ממציאים רבים נוספים לנסות וליצור התקנים דומים שיהיו מסוגלים ללכוד תנועה באותו האופן. בארצות הברית, תומאס אלווה אדיסון היה בין הראשונים שייצר מכשיר מסוג זה.
לדברי אן מורה, אוצרת המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, הקולנוע האמריקאי נולד בשנת 1893, עם הופעתו של סרט סצנת הנפחות, סרטון בן שלושים שניות שתיעד שלושה נפחים בעבודתם, וזהו הסרט המוקדם ביותר המוכר.
ההקרנות הראשונות של סרטים בפני קהל גדול התבצעו בארצות הברית, לרוב במהלך ההפסקות בין מופעי בידור שונים של זמרים, להטוטנים, בדרנים וכדומה, כשבהמשך, יזמים שונים החלו להקרין ברחבי העולם את הסרטים אותם צילמו. סרט הקולנוע האמריקאי הראשון שזכה להצלחה משמעותית היה "שוד הרכבת הגדול" שבוים על ידי אדווין סטנטון פורטר.
הקמתה של הוליווד.
לפני מלחמת העולם הראשונה, הופקו הסרטים במספר ערים שונות בארצות הברית, אך ככל שתעשיית הקולנוע האמריקנית התפתחה החלו יוצרי הסרטים להימשך אל האזור הדרומי של קליפורניה, במיוחד בשל מזג האוויר הנוח שאיפשר להם לצלם סרטים בחוץ במהלך כל עונות השנה, וכן בשל מגוון סוגי הנוף הקיימים באזור זה. בהמשך החלו להפתח אולפני סרטים ברובע שקט של העיר לוס אנג'לס שבקליפורניה בשם הוליווד.