במאי 2007, UN Watch וארגון Freedom House הגישו דו"ח משותף לגבי בחירות למועצת האו"ם לזכויות אדם אשר קבע כי אנגולה, בלארוס, מצרים וקטר אינן מתאימות לשבת בגוף העוסק בזכויות אדם כיוון שהן בעצמן מפירות זכויות. הדו"ח טען כי ארבע המדינות "הן משטרים רודניים בעלי רקע שלילי בהצבעות האו"ם (בנושאי זכויות) ואינן מתאימות לתפקיד חברות מועצה". הדו"ח הוסיף ותיאר את המועמדות סלובניה, דנמרק, איטליה והולנד כ"בעלות כישורים מתאימים" למועצה והגדיר את המועמדות בוליביה, הודו, אינדונזיה, מדגסקר, ניקרגואה, הפיליפינים ודרום אפריקה כ"מפוקפקות".
במאי 2008, UN Watch ו-Freedom House קראו לעצרת הכללית של האו"ם להצביע נגד המועמדות בחריין, גבון, פקיסטן, סרי לנקה וזמביה בשל רקע עגום בזכויות אדם. לפי משמר זכויות האדם, למועמדותה של סרי לנקה היו מתנגדים נוספים: קואליציה של 20 ארגונים לא ממשלתיים מרחבי העולם ושלושה זוכי פרס נובל לשלום: הנשיא לשעבר של ארצות הברית ג'ימי קרטר, דזמונד טוטו הדרום-אפריקאי ואדולפו פרז אסקיבל הארגנטינאי.
במאי 2009, UN Watch ו-Freedom House הגישו שוב דו"ח משותף על הבחירות למועצת זכויות האדם של האו"ם. הדו"ח תיאר את המועמדות סין, קובה וערב הסעודית כ"גרועות שבגרועות" במונחי זכויות אדם. הדו"ח גם תיאר את המועמדות אזרבייג'ן, קמרון, ג'יבוטי ורוסיה כ"חסרות את הכישורים הנדרשים", ואת בנגלדש, ירדן, קניה, קירגיזסטן, ניגריה וסנגל כ"מפוקפקות". UN Watch ו-Freedom House תיארו את פעילות המועצה בשלוש השנים הראשונות לפעילותה כדלה. הם קבעו שמדינות מוסלמיות, בתמיכה קובנית, כתבו מחדש חלק מהחוקים לפיקוח על חופש הביטוי בדרך שמגבילה את הביטוי, וכן ש"ברית של משטרים בנסיגה" הצליחה לגרום למועצה לבטל את חוקרי זכויות האדם לאזורים בעייתיים כגון בלארוס, קובה, ליבריה, קונגו ודארפור. בניגוד לכך, כתבו UN Watch ו-Freedom House, הצליחה הברית לגרום למועצה למנות חוקר אשר היה מעורב בכינונו של הפרס הבינלאומי לזכויות האדם על שם מועמר קדאפי, פרס שנוי במחלוקת, לכבודו של מועמר קדאפי ואדם נוסף אשר מאמין כי פיגועי 11 בספטמבר הם עבודה פנימית (של אנשי ארצות הברית). הלל נוייר אמר "החזון היה שהמועצה תהיה קולם של הקורבנות, אבל היא כעת במצב של משבר".
UN Watch הביע דאגה בשל דו"ח אשר קבע כי מדינות אסייתיות עלולות לסייע לבחירתה של איראן במאי 2010 כאחת מ-47 החברות של מועצת האו"ם לזכויות אדם.
UN Watch קיבלה קרדיט על הנהגת הקמפיין כנגד מתן מושב לסוריה במועצה.
פעילויות או"ם אחרות.
ועידת האו"ם נגד גזענות (2009).
ב-19 באפריל 2009, יום לפני פתיחת ועידת דרבן השנייה, UN Watch וארגונים לא ממשלתיים אחרים אירחו את "וועדת הפסגה בז'נבה למען זכויות אדם, סובלנות ודמוקרטיה", כדי לעורר תשומת לב ציבורית לנושאי אפליה ועינויים על רקע גזעני. בין הדוברים שהוזמנו לנאום נכללו ניצולים מרצח העם ברואנדה ומתנגדים לשעבר מאיראן, קובה ומיאנמר. בנוסף אירח UN Watch "ועדה נגד גזענות, אפליה ורדיפות" בז'נבה. הנואמים בוועידה האחרונה כללו את שר המשפטים הקנדי לשעבר ארוין קוטלר, הפילוסוף הצרפתי ברנאר-אנרי לוי ואת מיס קנדה ונשיאת ארגון "עצרו הוצאות להורג של ילדים" ("Stop Child Executions") נזנין אפשין-ג'ם.
דו"ח גולדסטון.
UN Watch הגיש עצומה בת 29 עמודים לצוות הבדיקה של האו"ם בנושא העימות בעזה בבקשה לפסילה עצמית של כריסטין צ'ינקין מחברות בצוות הבדיקה, כיוון שהיא הייתה אחת מ-31 אקדמאיים ועורכי דין אשר חתמו על מכתב שפורסם בסאנדיי טיימס לפני שנבחרה לתפקיד, והאשימה את ישראל בחוסר ציות למשפטים ולחוקים הבינלאומיים להומניטריות ולזכויות אדם. המכתב תיאר את תקיפתה הצבאית של ישראל בעזה כ"מעשה תוקפנות" תוך קביעת "פלישה והפצצה כללית של עזה כהענשה קולקטיבית של 1.5 מיליון תושבים בניגוד לחוק הבינלאומי להומניטריות וזכויות אדם" והוסיף ש"חסימת העזרה ההומניטרית, הריסת תשתית אזרחית ומניעת גישה לדברים נחוצים כמו מזון ודלק נראים על פניו כפשעי מלחמה". UN Watch קבע שמאחר וצ'ינקין כבר גיבשה והביעה את דעתה על הנושאים שצוות החקירה היה אמור לחקור, היא אינה עומדת בדרישה להיות בלתי משוחדת בנושא, דרישה אשר הכרחית לצוות חקירה שמטרתו למצוא ולקבוע את העובדות. העצומה מצטטת דמויות סמכות מהמשפט הבינלאומי כולל קביעה תקדימית משנת 2004 מהמשפט של סיירה לאון, בה נקבע שהשופט ג'ופרי רוברטסון אינו כשיר לשפוט בשל מראית עין של הטיה.
השקפת הארגון לגבי הטיות אנטי-ישראליות ואנטישמיות באו"ם.
UN Watch פעיל באו"ם במאבק כנגד מה שלהשקפתו מהווה אנטישמיות ודעות אנטי-ישראליות, ומה שהוא מכנה טיפול סלקטיבי ופוליטי בישראל בידי גופים רבים באו"ם. הארגון תמך במטרתו המוצהרת של מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן להפסיק את הטיפול הלא מאוזן בישראל. הארגון הוגדר כפרו-ישראלי בידי "Jewish Telegraphic Agency".
קלאודיה רוסט ציטטה את מנהל UN Watch הלל נוייר, אשר אמר שמאז הקמת המועצה לזכויות אדם של האו"ם באמצע 2006 ועד תחילת 2010, הוציאה המועצה 33 החלטות גינוי; מתוכן, שש עסקו בקוריאה הצפונית ובבורמה בעוד 27 האחרות התמקדו בגינויה של ישראל, נוייר טען כי האו"ם פטר את ארגוני הטרור חמאס וחזבאללה אשר מגובים על ידי איראן מהחלטות דומות.
נאום במועצת האו"ם לזכויות אדם במרץ 2007.
ב-27 במרץ 2007 מנכ"ל UN Watch הלל נוייר נשא נאום ביקורתי וקשה במועצת האו"ם לזכויות אדם והצהיר שהמועצה בגדה בחלומם של מייסדיה והפכה ל"סיוט". נוייר האשים את מועצת האו"ם לזכויות אדם בהתעלמות מהפרת זכויות אדם בכל רחבי העולם תוך בחירה לחוקק "החלטה אחרי החלטה כדי לגנות מדינה יחידה: ישראל". נוייר הוסיף וטען כי דאגת האו"ם לזכויות האדם הפלסטיניות מטעה, וסיפק דוגמאות למצבים בהם המועצה התעלמה ממעשי זוועה כלפי הפלסטינים "כיוון שלא ניתן היה להאשים את ישראל... לעריצים אשר מפעילים את המועצה לא היה יכול להיות אכפת פחות מהפלסטינים, או מזכויות אדם. הם שואפים ליצור דמוניזציה לדמוקרטיה הישראלית, לגרום לדה-לגיטימציה כלפי המדינה היהודית, להפוך את היהודים לשעיר לעזאזל".
נשיא מועצת האו"ם לזכויות אדם, לואיס אלפונסו דה אלבה ממקסיקו, הגיב באיום "למחוק מהפרוטוקול" את העדות, ואמר שהוא לא "יודה על הצהרה זו... אני לא אסבול הצהרות דומות במועצה. הדרך בה התייחסו לחברות במועצה, ולמעשה הדרך בה התייחסו למועצה עצמה, כל זה בלתי קביל". מועצת זכויות האדם של האו"ם הצהירה מאוחר יותר כי לא נמחקו מהפרוטוקול.
נאומו של נוייר קיבל שבחים במספר מאמרי מערכת ובמדורי דעות בעיתונים. הWall Street Journal סבר כי גילוי הלב של נוייר הפריע ל"ערפולה" ול"הונאתה" של המועצה. כותב אשר הביע דעה ב-"The National Post" הצהיר כי הנאום הפך "ללהיט ענק ביוטיוב". מאמר מערכת בניו יורק סאן קרא לנאום "דקה דיפלומטית (נדירה) הראויה להיזכר" ופרסם את מלוא הערותיו של נוייר. אלן גולד, פעיל זכויות אדם אוסטרלי, הביע את דעתו כי נאומו של נוייר היה "ארגון לא ממשלתי המציג ברורות את השקרנות והדעה הקדומה של גוף מפתח באו"ם".
אחר.
ניצול מיני.
UN Watch ותנועת YWCA העולמית וכן ברית ימק"א העולמית פרסמו הצהרה נגד ניצול מיני ופורנוגרפיית ילדים. "כיום הרבה יותר מדי ילדים מנוצלים מינית או חווים התעללות והדבר גורם לנזקים ארוכי טווח, לכל החיים. יותר מ-2 מיליון ילדים נוצלו בתעשיית המין אשר מגלגלת ביליוני דולרים רבים כל שנה. 1.2 מיליון ילדים נסחרים באופן סדרתי," נאמר בהצהרה.
מדליית החירות הנשיאותית של מרי רובינסון.
ביולי 2009, נשיא ארצות הברית ברק אובמה העניק למרי רובינסון, נשיאת אירלנד לשעבר ונציבת זכויות האדם העליונה של האו"ם לשעבר את מדליית החירות הנשיאותית. הענקת המדליה לרובינסון גררה תגובות מעורבות. ג'ון בולטון, שגריר ארצות הברית באו"ם לשעבר הביע את הדעה שהיא לא הייתה צריכה לקבל את המדליה בשל התנגדותה "לביטחון או לאינטרסים הלאומיים של ארצות הברית". ננסי רובין, השליחה לשעבר של ארצות הברית לוועדת האו"ם לזכויות אדם, אמרה שרובינסון "הדגישה את הזכויות של נשים וילדים וקידמה פיקוח ודיווח ברחבי העולם" וכן הוסיפה "כיהודיה אמריקאית אשר מצהירה כי הגנה על זכויות אדם לכל היא מרכיב חשוב מהאמונה שלי, אני מאשרת בלב שלם בהכרתך (בתרומתה של) במרי רובינסון בשל סיפור חייה". יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי, דין רובין המדורג שני במפלגה הדמוקרטית בקונגרס ואיש הקונגרס הניו-יורקי מייקל מק'מהון תמכו במתן הפרס לרובינסון. 55 אנשי קונגרס רפובליקנים חתמו על מכתב לנשיא ארצות הברית אובמה בו ביקשו שלא להעניק את הפרס לרובינסון וציטטו את "עברה המוטה והמאכזב כנציבה העליונה של האו"ם לזכויות אדם". איש הקונגרס הדמוקרטי אליוט אנגל מניו יורק קרא בנפרד להענקת המדליה לרובינסון "טעות".
רובינסון טענה שבהתנגדות להענקת המדליה, "אלמנטים מסוימים" של הקהילה היהודית העלו האשמות "חסרות בסיס לחלוטין". במכתב תגובה גלוי לדבריה של רובינסון, דחה הלל נוייר מ-UN Watch את טענותיה וביקר את חלקה בועידת דרבן הראשונה תוך הצהרה כי "מנהיגות פירושה לקחת אחריות. אולי לא היית האשמה העיקרית בנסיגה של דרבן, אבל לעולם תהיי הסמל הבולט שלה".
היחס אל הארגון.
מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן אמר "אני מאוד מעריך את העבודה החשובה שמבצע ארגון UN Watch. אני מאמין שאבולוציה עצמאית ומעודכנת של פעולות האו"ם יוכיחו את עצמן כמקור חיוני, כאשר אנו שואפים להתאים את הארגון לצרכיו של העולם המשתנה".
בית הכנסת של האדמו&quot;ר מהוסיאטין