ההלכות שמסר רב יהודה בר שילא מועטות. כלל יסודי בהלכות שניות לעריות נמסר על ידו: , כלומר כל אדם שאם הוא היה נקבה הוא - היא הייתה אסורה מהתורה, גזרו על אשתו ואסרו אותה. ככלל זה זכה לתמיהה רבתי על ידי רבא, מכך שידוע שאשת חמיו מותרת למרות שחמותו אסורה מהתורה, ואשת בן חמיו (אשת גיסו) למרות שבת חמותו (אחות אשתו) אסורה מהתורה, כמו כן אשת בנו חורגו (בן אשתו) מותרת למרות שבת אשתו אסורה ("את אשה ובתה לא תיקח"), ועל כן סייג רבא את הכלל וקבע שתקנה זו תוקנה רק על קרובות שהקשר המשפחתי בינו לבינה הוא על ידי קשר נישואין אחד, כמו אשת אחיו של אמו מצד אמה, שהדוד עצמו הוא קרוב משפחה אמיתי ואשתו הצטרפה למשפחה על ידי נישואין, ולא אסרו אשת חמיו, שהיא הצטרפלה למשפחת חמיו על ידי נישואין, וגם חמיו עצמו הצטרף למשפחת קרוביו על ידי נישואין.
כלל נוסף בהלכות מקווה נמסר על ידו: הוא פירש את המשנה , כלומר מקוה שיש בה ארבעים סאה בדיוק, ואדם הוסיף לתוכה יין או מים (ראו להלן) בכמות של סאה ואחר כך נט מתוכה מים בכמות שסאה, המקווה כשר ואין בעיה בכך שכעת ישנם רק שלושים ותשעה סאה מי גשמים. על כך פירש רב יהודה בר שילא בשם רב אסי בשם רבי יוחנן, שדין זה אמור דווקא , מכיוון שרוב המקווה הוא מי גשמים נחשב הדבר כאילו כולו עשוי ממי גשמים. הפרשנות הרווחת היא שמדובר באדם שהוסיף למקווה יין או משקה אחר, אבל אם אדם הוסיף לתוך המקווה מים שאובים נהפכים המים להיות מים כשרים ודינם כמי גשמים, על ידי דין זריעה. כלל נוסף שמסר בשם רב אסי שמסר משם הוא רבי יוחנן הוא בהלכות מוקצה.
בסוף ימיו ירד רב יהודה בר שילא לבבל עם כל הנחותי.
האמירות ההאשמית של עבר הירדן
ידידיה טיאה וייל
רבי ידידיה טיאה וַיְיל (בגרמנית: Tia Weil; י' בתשרי ה'תפ"ב, 30 בספטמבר 1721 – י"ז בתשרי ה'תקס"ו, 10 באוקטובר 1805) היה רב העיר קרלסרוהה, בנו של "הקרבן נתנאל", ותלמידו של הרב יהונתן אייבשיץ.
תולדותיו.
רבינו ידידיה נולד בליל יום הכיפורים (י' בתשרי) ה'תפ"ב (1721) בפראג, בנו של הרב נתנאל וייל.
עד גיל עשר למד אצל אביו ואחר כך למד בישיבתו של הרב יהונתן אייבשיץ. בשנת ה'תק"ג עזב את פראג ונסע לברסלאו, לאחר שרבו הרב אייבשיץ עזב שנה לפני כן את העיר ונסע למץ.
בשנת ה'תק"ד חזר לפראג ונשא את גיטל בת רבי יעקב איגר ראש הקהל בפראג. בפראג למד גם אצל הנודע ביהודה.
בשנת ה'תקי"ד התמנה לרב באוטיץ , שם ישב ארבע שנים. באותה תקופה חלה בעיניו ונסע לעיירת המרפא קרלסבד להתרפא.
בשנת ה'תקי"ח חזר לפראג ושהה שם חמש שנים.
באלול ה'תקכ"ג (1763) נסע עם אחיו אליעזר ליפמן לקרלסרוהה, מקום כהונת אביהם. כשנפטר אביו בל' בניסן ה'תקכ"ט (מאי 1769), התמנה לרב העיר; בתחילה סירב, אך בשבועות ה'תק"ל (1770) התרצה והנהיג את הקהילה עד יום מותו.
בי"ט בטבת ה'תקמ"ח (1787) נפטרה אשתו גיטל, והוא נישא לשיינכא בת מרדכי אופנהיים. באותה שנה נפטרה גם היא, והוא נשא אישה שלישית: פראדא בת גבריאל ממנהיים, שגם היא נפטרה לאחר זמן מועט בשנת ה'תקס"א.
הרב וייל נפטר בי"ז בתשרי (חול המועד סוכות) ה'תקס"ו (1805), ונקבר ליד קבר אביו בקרלסרוהה.
בין בניו: הרבנים אברהם וייל רב בזולצבורג (1754–1831) ונתן וייל (1756–1829).
ספריו.
בחייו של וייל נדפס רק ביאורו להגדה של פסח, וזאת בעילום שמו והוא אף נתן הסכמה לספר. שאר ספריו נותרו בכתב יד, וחלקם יצא לאור בשנות השבעים ואילך של המאה העשרים.
אביו, הקרבן נתנאל, מביא מחידושי בנו מספר פעמים בספרו.
צריר הכרני
רוברט הורביץ
רוברט הורביץ (באנגלית: Howard Robert Horvitz, נולד ב-8 במאי 1947) הוא ביולוג יהודי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2002, יחד עם סידני ברנר וג'ון סלסטון.
קורות חיים.
הורביץ נולד בשיקגו, אילינוי, להורים יהודים צאצאי מהגרים יהודים ממזרח אירופה. סבו מצד אימו, דוד סביצקי, נולד באוסטר, ליד קייב, רוסיה (כיום אוקראינה), בן שני מתוך עשרה ילדים. הסב היגר לשיקגו ב-1904, בהיותו בן 25, שינה את שם משפחתו לסביט ועבד כחנווני ויצרן בגדים. סבתו של הורביץ מצד אימו, רוז, הגיעה לשיקגו ב-1902, מהעיירה דאביקה, שליד קרקוב, גליציה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית ולימים חלק מפולין. רוב קרוביה שנשארו שם, נרצחו על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה. השניים נישאו ב-1908 ואמו של הורביץ, מרי סביט (סביצקי), נולדה בשיקגו ב-1921, בתם הרביעית והצעירה ביותר.
סבו של הורביץ מצד אביו, סולומון בן מיכאיל גורביץ, נולד למשפחה עשירה יחסית, בעיירה יהודית שנקראה שצ'דרין, ליד מינסק, רוסיה (כיום בלארוס). הוא היגר לארצות הברית עם אשתו הראשונה ב-1904 ועם הגעתו שינו לו פקידי ההגירה את השם, לסם הורביץ. ב-1908 נפטרה אשתו הראשונה והוא נותר אלמן עם שתי בנות. הוא עבד כמגהץ בגדים והשתתף בשביתה הגדולה של 1910, נגד בעלי תעשיית הטקסטיל של שיקגו, שניצלו את עובדיהם בצורה מחפירה. השביתה הגיעה לכדי אלימות של ממש בין המעסיקים לפועליהם בכל רחבי שיקגו וכתוצאה מכך הוכנס הסב לרשימה שחורה ונאלץ להחליף מקצוע. הוא הפך לסוכן ביטוח עבור חברה פולנית ולאחר מכן פתח עסק לניקוי יבש. סיליה (ציפורה) בולוטין, סבתו של הורביץ מצד אביו נולדה בנובגורד - סיובורסק, ליד קייב, רוסיה, כיום אוקראינה. היא השתתפה במהפכת 1905, נאסרה על ידי המשטרה החשאית של הצאר, האוכרנה, הוזהרה שתוצא להורג אם תיתפש שוב וברחה מרוסיה לארצות הברית. ב-1909 היא נישאה לסם הורביץ, גידלה את שתי בנותיו ונולדו להם עוד ארבעה ילדים, שהצעיר בהם היה אוסקר, אביו של הורביץ, שנולד ב-1918.
אוסקר הורביץ ומרי סביט, הוריו של הורביץ נפגשו בשיקגו, ונישאו ב-1942. במהלך המלחמה היו שניהם עובדי מדינה, האב כרואה חשבון והאם במוסד לביטוח לאומי. כשנתיים לאחר המלחמה, עבר האב לשוק הפרטי, נעשה עם השנים סמנכ"ל בחברת הובלה, ואף חיבר ספר הדרכה לחקלאים בנוגע למס הכנסה. הוא נפטר ב-1989 ממחלת ALS. האם החלה ב-1948 לעבוד כמורה, למדה וקיבלה תואר שני והפכה בהמשך ליועצת בבתי ספר יסודיים עד פרישתה ב-1988. במשך שנים רבות היא הייתה פעילה מאוד במסגרת המועצה הלאומית של נשים יהודיות.
הורביץ היה בנם הבכור ונולדה להם גם בת, שלוש שנים צעירה ממנו, קרול, כיום נאט, שהייתה בהמשך אף היא לדוקטור ולמרצה לביולוגיה באוניברסיטת מיאמי.
לימודים.
ב-1960, כשהורביץ היה בן 13 עברה המשפחה משיקגו לסקוקי הסמוכה, משום שבתי הספר שם היו ברמה גבוהה יותר מאשר בשיקגו. בכיתה ט' הוא זכה בפרס בגין פרויקט מדעי שהכין, והשתתף לראשונה בתערוכה מדעית של מדינת אילינוי. לאחר מכן היה עוזר עורך עיתון בית ספרו וערך מגזין משל עצמו, אשר הרוויח כספים ממכירת פרסומות, בנוסף לעיסוקו בשורת עבודות צדדיות אחרות.
בגיל 17 התקבל הורביץ ל-MIT. בתקופת לימודיו שם לתואר ראשון הוא היה עורך עיתון הסטודנטים ונבחר כיו"ר אגודת הסטודנטים, בנוסף לחברותו בארגון הסטודנטים היהודי - "אלפא אפסילון פאי". הוא סיים ב-1968 עם תואר ראשון כפול, במתמטיקה ובכלכלה. עם זאת, לפחות בשנה האחרונה הוא התחיל ללמוד גם מספר קורסים בביולוגיה, אשר מהר מאוד הפכה למקצוע המועדף עליו. באחד הקורסים הללו הוא גם פגש את פטרישיה פוסטר, שהפכה כעבור שנתיים לבת זוגו עד 1983.
הורביץ הגיש בקשה להתקבל ללימודי תואר שני בביולוגיה באוניברסיטת הרווארד, MIT ואוניברסיטת סטנפורד, התקבל לשלושתן ובחר להמשיך את לימודיו בהרווארד, שם סיים תואר שני בביולוגיה ב-1972 ודוקטורט ב-1974. אחד ממנחי עבודת הדוקטורט שלו היה ג'יימס ווטסון מגלה מבנה ה-DNA.
ב-1991 הוא נישא למרתה קונסטנטין פטון, פרופסור לביולוגיה מאוניברסיטת פרינסטון ולאחר מכן אוניברסיטת ייל וחוקרת המערכת העצבית גם היא. עבורה היו אלה נישואין שניים והיא הייתה באותה עת כבר אם לשני בנים. נולדה להם בת אחת - אלכסנדרה קונסטנטין הורביץ (1993).
מחקר.
הורביץ המשיך את לימודיו לפוסט דוקטורט, בקיימברידג', אנגליה, במעבדה לביולוגיה מולקולרית של סידני ברנר. הוא הצטרף לברנר בחקר הנוירוביולוגיה של נמטודה (תולעת עגולה) בשם "Caenorhabditis elegans". בעקבות העבודה במעבדתו של ברנר, הייתה תולעת זו לאחד מיצורי המודל הנחקרים ביותר בגנטיקה ובביולוגיה ההתפתחותית ובמיוחד בחקר ההתמיינות התאית. עמית מחקר של הורביץ במעבדתו של ברנר היה ג'ון סלסטון. שלושתם זכו בהמשך, ביחד, בפרס נובל על מחקרם על התולעת הזעירה.
בינואר 1978 חזר הורביץ לארצות הברית, כשהוא מביא עמו לא פחות מ-500 זנים שונים של התולעת נשוא מחקרו. הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת MIT במסצ'וסטס וקיבל שם מעבדה משלו, בה המשיך בחקר הנמטודה, הגנטיקה של התפתחותה ותאי העצב שלה. בין השאר, הוא החל לחקור את מותם המתוכנן מראש של תאים (אפופטוזה), מה שהוביל לחקר מחלות גנטיות אנושיות, לרבות המחלה ממנה מת אביו, ALS. במקביל הוא החל גם לעבוד כיועץ לחברות רפואיות שונות, בנוגע ליישום מחקרים ביולוגיים ורפואיים בסיסיים ותאורטיים, לייצור תרופות ספציפיות למחלות ספציפיות.
ב-1995 מונה הורביץ לנשיא האגודה הגנטית של אמריקה. לאחר מכן הוא כיהן כחבר במספר ועדות ציבוריות לקביעת מדיניות בנושאים ביולוגיים שונים, כגון מימון מחקר ביו רפואי, ביולוגיה של התא וכיוצא באלה.