אירווינג לאונרד פינקל (באנגלית Irving Leonard Finkel ;נולד ב-1951) הוא פילולוג ואשורולוג בריטי. כיום הוא משנה לאוצר השפות והתרבויות המסופוטמיות העתיקות במחלקה למזרח התיכון במוזיאון הבריטי, שם הוא מתמחה בכתב יתדות על לוחות חרס ממסופוטמיה העתיקה.
ראשית חיים וחינוך.
פינקל נולד בשנת 1951 לאב רופא שיניים ולאם מורה, אחד מחמישה ילדים, וגדל בפאלמרס גרין, צפון לונדון. הוא גדל כיהודי אורתודוקסי אך הפך לאתאיסט כנער. הוא סיים תואר דוקטור באשורולוגיה מאוניברסיטת ברמינגהאם בהנחייתו של וילפרד ג. למברט עם עבודת גמר על לחשים בבליים נגד שדים.
קריירה.
פילולוגיה.
פינקל בילה שלוש שנים כעמית מחקר במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. בשנת 1976 חזר לבריטניה, והוא מונה כמשנה לאוצר במחלקה לעתיקות אסיה מערביות במוזיאון הבריטי, שם היה (ונשאר) אחראי לאוצרות, קריאה ותרגום אוסף המוזיאון המקיף כ-130,000 לוחות של כתב יתדות.
בשנת 2014 פרסם את ספרו "התיבה לפני נח", בו פירט את מחקרו על "לוח התיבה", לוח בכתב יתדות מתחילת האלף השני לפנה"ס, המכיל קטע מסיפור אתרחסיס, גרסה של מיתוס המבול המסופוטמי הדומה לסיפור תיבת נח. ספרו פורסם בהרחבה בתקשורת ההמונית. התיבה המתוארת בלוח הייתה מעגלית, בעצם סירת קורקל או כופר גדולה, קלועה מחבלים על מסגרת עץ. הלוח כלל פרטים מספקים על מידותיו, כך שנבנה עותק של התיבה בקנה מידה של כ-1 ל-3 שצף בהצלחה, כפי שתועד בסרט תיעודי טלוויזיה משנת 2014: "סודות תיבת נח" ששודר כפרק מסדרת NOVA של PBS.
פינקל הוא חבר כבוד במכון לארכאולוגיה ועתיקות באוניברסיטת בירמינגהם וחבר מועצה בחברה לארכאולוגיה אנגלו-ישראל.
משחקי לוח.
פינקל חוקר את ההיסטוריה של משחק לוח ונמצא במועצת המערכת של האיגוד הבינלאומי ללימודי משחקי לוח. בין עבודותיו פורצות הדרך היא קביעת הכללים של המשחק המלכותי של אור.
פרויקט היומן הגדול.
פינקל הקים את "פרויקט היומן הגדול", פרויקט לשימור יומני אנשים רגילים. בשיתוף עם מכון בישופסגייט, פינקל סייע בארכוב של למעלה מ-2,000 יומנים אישיים. בשנת 2014, מוזיאון הילדות V&amp;A ערך תערוכה של יומני הילדים שנכתבה בין השנים 1813 - 1996.
ספרות.
פינקל כתב מספר יצירות בדיוניות לילדים.
הוא הופיע בזכרונות הספר "הילד בספר" מאת נתן פנלינגטון משנת 2014.
חיים אישיים.
פינקל חי בדרום מזרח לונדון עם אשתו ג'ואנה ויש לו חמישה ילדים.
200 Km/h in the Wrong Lane
Firestarter (שיר של סמנתה ג'ייד)
Firestarter הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, סמנתה ג'ייד.
רקע והוצאה.
"Firestarter" נכתב על ידי סמנתה ג'ייד ו-DNA Songs והופק על ידי DNA Songs. ג'ייד הצהירה כי השיר נועד להתחיל את המסיבה ולהנות.
השיר, באמצעות סוני מיוזיק אוסטרליה, יצא ב-28 ביוני 2013. גרסה אקוסטית של השיר יצא ב-iTunes ב-9 באוגוסט 2013.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר, שיצא ב-13 ביולי 2013, בוים על ידי כריסטופר פריינד. באותה שנה, השיר זכה בקטגוריית וידאו קליפ השנה בפרסי המוזיקה ARIA .
הופעות חיות.
ג'ייד ביצעה את השיר לראשונה בתוכנית הבוקר האוסטרלית, "Sunrise", ב-28 ביוני 2013. היא ביצעה את השיר גם בתוכנית הראשונה של העונה החמישית של The X Factor האוסטרלי ב-26 באוגוסט 2013.
מורשת.
השיר הוכרז כהמנון גאה ב-2019, לאחר שג'ייד הביעה את הפתעתה והודתה על אתר המעריצים הגאה שלה.
Firestarter
אלכסנדר לפשין
אלכסנדר לפשין (נולד ב-4 בפברואר 1976) הוא בלוגר ועיתונאי רוסי-ישראלי ידוע שביקר ביותר מ-146 מדינות. אף על פי כן, התקשורת העולמית החלה לסקר באופן נרחב את פעילותו של לפשין כאשר בשנת 2016 נעצר במינסק לבקשת הרשויות האזריות והוסגר לבאקו בשל ביקור תיירותי בחבל השנוי במחלוקת נגורנו קרבאך. זה גרם למתיחות ביחסים בין ארמניה לבלארוס והפך גם לנושא בסדר היום של מדיניות החוץ בישראל וברוסיה. שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב, אמר כי רוסיה מתנגדת באופן מוחלט להסגרת הבלוגר לאזרבייג'ן, כמו גם נגד הפללה על ביקורים של רוסים באזורים מסוימים בעולם. ישראל מחתה גם נגד ההסגרה. כתוצאה מכך, חמש מדינות היו מעורבות בשערורייה בינלאומית הנוגעת לבלוגר.
ביוגרפיה.
אלכסנדר לפשין נולד בשנת 1976 בסברדלובסק (כיום יקטרינבורג), לאב רוסי ואם יהודייה. בגיל 13 עלה לארץ עם משפחתו. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת חיפה שירת שלוש שנים בצבא ההגנה לישראל, הן ברצועת עזה והן בגבול לבנון-ישראל. במשך כשנה הוא למד בארצות הברית.
בשנים 2003–2008 הוא התגורר במוסקבה ועסק בנדל"ן מסחרי ובשוק המט"ח. לאחר המשבר הפיננסי בשנת 2008 שב לישראל. עד שנת 2016 התגורר בראש הנקרה בישראל, סמוך לגבול עם לבנון, ועבד כעורך מרחוק של פורטל תיירות רוסי באינטרנט.
מעצרו.
ב-15 בדצמבר 2016 נעצר לפשין במינסק לבקשת אזרבייג'ן, שהעלתה אותו ל"רשימה שחורה" לביקור ברפובליקה של נגורנו קרבאך ללא אישור מבאקו. לפשין ביקר פעמיים בנגורנו-קרבאך, ב-2011 וב-2012, וכתוצאה מכך הוכנס ל"רשימה השחורה" של אזרבייג'ן, כלומר נאסר עליו לבקר באזרבייג'ן. עם זאת, אלכסנדר לפשין הצליח לבקר בבאקו ביוני 2016, לאחר שנכנס למדינה עם הדרכון האוקראיני שלו, שהשתמש באיות "אולכסנדר" במקום "אלכסנדר" (עקב התעתיק האוקראיני).
הפרקליטות הכללית בבלארוס החליטה להיענות לבקשת אזרבייג'ן והסגירה את לפשין לאזרבייג'ן ב-7 בפברואר 2017 על המטוס האישי של הנשיא אילהם אלייב. דיפלומטים מרוסיה וישראל ניסו באופן פעיל למנוע את הסגרתו לאזרבייג'ן. ארמניה מחתה באופן אקטיבי גם על הסגרתו. כתוצאה מכך, דיפלומטים ופקידים מחמש מדינות היו מעורבים במקרה. נציג מחלקת המדינה האמריקנית ג'ון קירבי דיבר על פרשת לפשין. בירוואן ארגן ראש ממשלת ארמניה לעתיד ניקול פשיניאן הפגנות מול שגרירות בלארוס לאחר שלפשין הוסגר ממינסק לבאקו. מאוחר יותר, לפשין הודה באופן אישי לפשיניאן על התמיכה הזו. המחאה בקשר להסגרתו של לפשין הוכרזה גם על ידי OSCE.
פוליטיקאים רוסים רבים התבטאו נגד הסגרתו של לפשין לאזרבייג'ן, כמו טטיאנה מוסקאלקובה, נציבת זכויות האדם בפדרציה הרוסית, שכינתה את האירוע פגיעה חמורה בזכויות העיתונאים. מנהיג מפלגת LDPR ולדימיר ז'ירינובסקי גינה את החלטתו של לוקשנקו להסגיר אזרח רוסי לאזרבייג'ן ואמר כי לעיתונאי הזכות ללכת לכל מקום שהוא רוצה כדי למלא את תפקידו המקצועי.
כמה פוליטיקאים ואישי ציבור מטורקיה התבטאו נגד הסגרתו של לפשין, כמו סגן יו"ר המג'ליס הטורקי ומייסד המפלגה הירוקה Ufuk Uras ופעיל זכויות האדם שנאר יורדטאפן.
מספר פוליטיקאים צ'כים גינו את הסגרתו של לפשין, בעיקר נציג צ'כיה בפרלמנט האירופי, ג'רומיר שטטינה ושגריר צ'כיה בארמניה, פטר מיקיסקה.
כמו כן, חברי הפרלמנט האירופי פרנק אנגל (לוקסמבורג) ואלני תיאוס (קפריסין) הצטרפו לקריאה לשחרר מיד את הבלוגר.
זמן קצר לפני מעצרו של לפשין, הגיע אלכסנדר לוקשנקו לביקור בבאקו בסוף נובמבר 2016, במהלכו קיבל הנשיא הבלארוסי את הפרס הגבוה ביותר במדינה, מידיו של אילהם אלייב, נישק אותה והבטיח "להסדיר" את הנושא.
בית משפט בבאקו גזר שלוש שנות מאסר על לפשין. שלושה חודשים לאחר מכן, ב-11 בספטמבר 2017, חתם אילהם אלייב על חנינה לאלכסנדר לפשין, שלאחריו הצליח לטוס מבאקו לתל אביב.
ניסיון רצח.
בליל ה-11 בספטמבר 2017, לפשין הותקף בתא הבידוד של בית המעצר לפני משפט בבאקו. בבוקר ה-11 בספטמבר, עלי חסאנוב, יועצו האישי של הנשיא, הצהיר כי לפשין ניסה להתאבד, אך סוהרי הכלא הצליחו להציל את חייו. עוד צוין כי, בקשר לאירוע זה, הוחלט לחון אותו בצו נשיאותי. לפשין שהה שלושה ימים במחלקה לטיפול נמרץ בבית חולים באקו ואז גורש לישראל. לאחר שהגיע לישראל הצהיר לפשין לעיתונות כי לא התאבד וכי הותקף בבאקו במטרה לרצוח אותו. בדיקות רפואיות שנערכו בישראל אישרו את גרסת הבלוגר לניסיון הרצח, הסותרת את עמדתן הרשמית של רשויות באקו. מומחים עצמאיים ברוסיה ובהולנד אישרו גם את גרסת ההתנקשות, שהפכה לבסיס להגשת תלונה נגד אזרבייג'ן לבית הדין בשטרסבורג.
נסיבות המעצר והחנינה.
מעצרו והסגרתו של לפשין מבלארוס לאזרבייג'ן נותר נושא לוהט עבור התקשורת והפוליטיקאים במדינות רבות. לפשין עצמו פרסם שוב ושוב מסמכים המצביעים על כך שרשויות בלארוס עצרו אותו שלא כדין, המציאו אישומים שאינם קיימים ופעלו בניגוד לחקיקה. שלטונות בלארוס החזיקו את לפשין באותו תא עם מנהיג האופוזיציה הבלארוסית והפעיל אלס יורקויט וכן עם האמן היפני דאיצ'י יושידה. לפשין העניק שוב ושוב ראיונות בנושא בבריונות וחוסר חוק המתרחשים בבתי כלא בבלארוס. באשר לאזרבייג'ן, לפשין טען שהוא הוחזק ליד הגנרל האזרי המורשע, אריף צ'ובדרוב, והכיר את הבלוגר מבאקו, מהמן גלאנדרוב, גם הוא אסיר שמת מאוחר יותר בתא כלא בנסיבות לא ברורות.
נשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו, הצהיר שלפשין נעצר במינסק לבקשת אינטרפול, ואילו באינטרפול דיווחו ששמו של הבלוגר מעולם לא היה ברשימת המבוקשים.
הסגרתו של לפשין מאזרבייג'ן לישראל כתוצאה מחנינה שהעניק נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב עברה גם היא בשערורייה. שלטונות המדינה טענו כי הם הסכימו זה מכבר להסגירו לישראל, אך משום מה הצד הישראלי לא הסכים על ההליך הדרוש וכתוצאה מכך לפשין ניסה להתאבד, לפשין הכחיש לאחר מכן וטען לניסיון לרצח. בנוסף, הבלוגר שנעצר כאזרח רוסי הוסגר לישראל כאזרח ישראלי. הסתירות בשאלה האם לפשין הודה באשמה במעשים שהפלילו אותו (ביקור בנגורנו-קרבאך ללא הסכמת אזרבייג'ן) ראויות לציון, מכיוון שהתקשורת האזרית טוענת כי לפשין הודה באשמה, בעוד שהתקשורת הרוסית טוענת שהוא לא הודה.