בין מפקדי היחידה: זאב לירון (מייסד יחידת המשל"קים), רון חולדאי (מפקד יחידת המשל"קים), נחמיה דגן (מייסד יחידת תלס"ם), שאול שפי (מפקד יחידת תלס"ם), נחמיה דגן (מפקד היחשת"פ), מנחם שרון, דן פסח, אסף אגמון (1991-1993), יצחק ברנדט, גיל רגב, תמיר ספרא, שלמה שש, רז גור אריה (2000-2002), יעקב שהרבני (2006-2007), ירון רוזן, אורן אבן, אביעד דגן (2013-2014).
מארק ראפלו
מארק אלן רָאפָלוֹ (באנגלית: Mark Alan Ruffalo; נולד ב-22 בנובמבר 1967) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, שהיה מועמד לשלושה פרסי אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2010 על תפקידו בסרט "הילדים בסדר", לשנת 2014 על תפקידו בסרט "פוקס קצ'ר" ולשנת 2015 על תפקידו בסרט "ספוטלייט". ידוע בנוסף בשל משחקו בסרטים "הנוסע", "זודיאק", פתאום 30", "זוג משמיים", השמועה אומרת ש...", "שאטר איילנד" ובתור הענק הירוק בסרטי היקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה.
ראפלו נולד בקנושה, ויסקונסין שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. אמו, מריה רוז, היא מעצבת שיער וסטייליסטית, ואביו, פרנק לורנס ראפלו, הוא צבע בניין. יש לו שתי אחיות, ב-1 בדצמבר 2008, אחיו של ראפלו נורה בראשו בבית הדירות שלו בבוורלי הילס. הוא נפטר ב-8 בדצמבר 2008. שני אנשים נלקחו למעצר. דווח שאחד מהשניים סיפר שסקוט ירה בעצמו במהלך משחק רולטה רוסית, העדים שוחררו לאחר מכן והחקירה של המשטרה עדיין נמשכת.
ראפלו למד גם בבתי ספר קתוליים וגם בבתי ספר פרוגרסיביים, וגדל לצד הקהילה המקומית הבהאית, בה היה אביו חבר. בנעוריו עברה משפחתו לסן דייגו, קליפורניה, ומאוחר יותר ללוס אנג'לס שם היה שותף בהקמת "חברת תיאטרון אורפוס" (Orpheus Theatre Company). במסגרת חברה זו הוא כתב, ביים ושיחק בכמה הצגות, ובנוסף עבד במשך 9 שנים כברמן.
קריירה.
ראפלו החל את קריירת המשחק שלו עם תפקידים קטנים בסרטים כמו: "The Dentist" משנת 1996, Safe" Men" משנת 1998 ובסרטו של אנג לי "לרכוב עם השטן". לאחר פגישה מקרית עם המחזאי קנת' לונרגן, החל ראפלו לשתף עמו פעולה, ואף הופיע בכמה מחזות שלו, מה שבסופו של דבר הוביל אותו לשחק בסרט מועמד פרס אוסקר "מישהו לסמוך עליו". על משחקו בסרט קיבל ביקורות מעודדות, שבכמה מהן נערכו השוואות בינו לבין מרלון ברנדו הצעיר, ואף זכה בפרסים מטעם חוג מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס ומטעם פסטיבל מונטריאול.
בעקבות זאת ראפלו קיבל תפקידים גדולים בסרטים כמו "XX/XY" משנת 2002, בסרט "החיים בלעדיי" משנת 2003, בסרטו של מישל גונדרי "שמש נצחית בראש צלול" משנת 2004, ובסרטים "הנוסע" של מייקל מאן, "פתאום 30", "זוג משמיים" ו"השמועה אומרת ש..." .
ב-2006 הופיע במחזה "!Awake and Sing" של קליפורד אודטס, עליו היה מועמד לפרס טוני. במרץ 2007 הופיע בסרט "זודיאק" של דייוויד פינצ'ר, ובאוקטובר 2007 הופיע בסרט "דרך לא שמורה".
בשנת 2008 גילם נוכל בסרט "הנוכלים בלום". בשנת 2009 שיחק תפקיד קצר בתור החבר של אמא של מקס בסרט "ארץ יצורי הפרא".
ב-2010 שיחק במותחן "שאטר איילנד" של מרטין סקורסזה ובסרט "הילדים בסדר", בתפקיד פול הטפילד, בעל המסעדה ואביהם הביולוגי של שני הילדים ג'וני ולייזר. על הופעתו בסרט זה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. באותה שנה ביים והפיק את הסרט "סימפתיה למתוק", בו גם כיכב לצד ג'ולייט לואיס ולורה ליני.
בשנת 2012 השתתף בסרט גיבורי העל "הנוקמים", המבוסס על קומיקס באותו שם, שם גילם את דמותו של הענק הירוק ברוס באנר. הוא שב לגלם את הדמות בסרטים "איירון מן 3", "," ו"".
בשנת 2013 ו-2016 שיחק בסרט "האשליה" 1 ו2 את דמותו של דילן רודס
ב-2014 הופיע ראפלו בדרמת הפשע הביוגרפית של בנט מילר "פוקס קצ'ר" בתפקיד המתאבק זוכה מדליית הזהב האולימפי דייב שולץ, בעבור התפקיד היה ראפלו מועמד לפרס האוסקר לתפקיד המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. באותה שנה הופיע בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "הלב הרגיל". על תפקידו בסרט זכה בפרס גילדת שחקני המסך.
ב-2017 שיחק בסרט האקשן "", בו גילם את הענק הירוק, זהו הסרט השלישי בטרילוגיית "תור" וגם הוא חלק מהיקום הקולנועי של מארוול. ב-2020 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה של HBO "שומר אחי". על תפקידו בסדרה זכה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה.
חיים אישיים.
מאז יוני 2000 הוא נשוי לשחקנית האמריקאית-צרפתייה סאנרייס קויגניי, ולהם שלושה ילדים.
בשנת 2002 ראפלו עבר בדיקה רפואית שבה הועלה חשד כי הוא סובל מנוירומה אקוסטית (סוג של גידול שפיר במוח) ועבר ניתוח. הגידול היה שפיר אך הניתוח גרם לשיתוק זמני בפניו. הוא החלים מהשיתוק במלואו, וחזר לפעילויות הקודמות בהן עסק.
דעות פוליטיות.
ראפלו מזדהה עם הצד השמאלי-הפוליטי והוא דמוקרט. ב-4 באוקטובר 2006 הופיע ראפלו בתוכנית של הדיילי ניוז, "דמוקרטיה עכשיו!" (!Democracy Now), ומתח ביקורת נגד מלחמת עיראק והנשיא ג'ורג' בוש. ראפלו תרם למסע הבחירות לנשיאות ב-2008 של מייק גרייבל. בנוסף, ראפלו תומך בתאוריית הקשר על פיגועי 11 בספטמבר. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 תמך ראפלו בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית בברני סנדרס.
ב-2014, במהלך מבצע צוק איתן ראפלו ביקר את התנהלות מדינת ישראל מול עזה ואמר כי טענת ישראל ש"חמאס משתמש בתושבי עזה כמגן אנושי" היא שקר. בנוסף כתב ש"ישראל משמידה את בית חולים אל-וואפה בזמן שהצוות הרפואי מפנה את הפציינטים". ראפלו גם שיתף כתבה של ישראלי שכתב בעד הצד הפלסטיני.
ב-2021 חזר על טענותיו במהלך מבצע שומר החומות, אולם מאוחר יותר חזר בו מדבריו
קריסטל אייג'
קריסטל אייג' (אנגלית: Crystal Age) היו להקת דת' מטאל שוודית שפעלה בשנים 1993 - 1995.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה ב-1993 על ידי הגיטריסט אוסקר דרוניאק שעזב את להקת הדת' מטאל צרמוניאל אות' (Ceremonial Oath), יחד עם האסה נילסן ומוֹזאֶז ג'ונתן. הם הקליטו גרסת כיסוי לשיר דמג' אינק (Damage Inc) של להקת מטאליקה, כחלק מאלבום המחווה "מטאל מיליטיה" (Metal Militia).
ב-1995 הלהקה הוציאה לאור את אלבומה היחיד, אלבום הקונספט, Far Beyond Divine Horizons. בניגוד להרבה להקות מטאל, שמשלבות נושאי פנטסיה בשיריהן, קריסטל אייג' משלבים מדע בדיוני בשיריהם. לאחר מכן הלהקה פורקה מכיוון שאוסקר דרוניאק החליט להתמקד בהאמרפול (Hammerfall).
Crystal Age
גבאי צדקה
גבאי צדקה הוא כינוי במסורת היהודית-הלכתית לממונה (ייתכנו גם כמה ממונים) בקהילה היהודית על הצדקה הכוללת קופה לכסף ולאוכל הדרוש למחיה, ותמחוי למצרכים בסיסיים – אך הכרחיים פחות.
בתנ"ך מצוות צדקה חשובה ביותר, אך חיובה חל על הפרט בלבד. חז"ל בתלמוד תיקנו תקנות קהילתיות על כל מקום ישוב או קהילה יהודיים, בנוסף לחיוב הפרטני, למנות גבאי צדקה שינהל "קופה" ציבורית. ואכן קיימות עדויות לקיומן של קופות ותמחויים ציבוריים וגבאי צדקה בקהילות ברחבי העולם; מפרנקפורט שבגרמניה וקהילות צרפת, ועד קהילות יהדות תימן, טורקיה וספרד. אף בימינו מנוהלים באופן ציבורי בתי תמחוי ועמותות חסד שונות.
על הגבאי להיות איש נאמן וידוע, חכם ונבון – ולא עם הארץ, והוא אף נחשב כדיין היושב בבית דין ומחליט על חלוקת המגבית. בתלמוד מסופר כי חכמים בולטים שימשו כגבאי צדקה, בהם רבי עקיבא ורב יוסף, ורבי חנינא בן תרדיון:
מצוות צדקה במישור הציבורי.
ההלכה קובעת בכמה מקומות כי מצוות צדקה היא הכרחית, ועל חשיבותה נאמר: בהלכה, גם במישור הציבורי מוסד הצדקה מחויב להתקיים, וידוע על מוסדות כאלה עוד בימי בית המקדש. הרמב"ם אף כותב, בהמשך לקביעה כי עיר שאין בה מוסד צדקה אין תלמיד חכם רשאי לגור בה, ש
נכון לתקופת המשנה והתלמוד, מוסד הצדקה הקהילתי היה בנוי מ"קופה" ומ"תמחוי". "קופה" – למגבית הכספים ומצרכים בסיסיים למחיה, "תמחוי" – למגבית של שאר המצרכים והשירותים – הפחות הכרחיים. החלק ההכרחי על פי ההלכה הוא הקופה, אך התמחוי אינו הכרחי והוא רק מנהג נפוץ. ואכן במרוצת השנים הנוהג ההלכתי המחייב נותר על כנו רק בנוגע לקופה, ולאור ההיתר של ביטול התמחוי, תחום זה הופסק בתחילת האלף השני לספירה (אם כי בפרנקפורט של עד שלהי ימי הביניים ניתן היה למצוא קופה ותמחוי במקביל). הקהילות השונות השתמשו בסמכויות התיקנון שלהן, והוסיפו תקנות שונות בנוגע לניהול קופת הצדקה הקהילתית. סמכויות תיקנון אלו כתובות בתלמוד: אמר רבה בר אבוה: ממשכנין על הצדקה. כלומר, ניתן להכריח אדם לתת צדקה, ואף למשכן את רכושו אם אינו מסכים לכך.
לא די, אלא שבכינוס רבנים ומנהיגי ציבור יהודיים בראשות רבנו גרשום, תוקנה תקנה מיוחדת המסמיכה את ראשי הקהילות לתקן תקנות קהילתיות בנוגע לניהול קופת הצדקה, וזהו לשון התקנה:
אספה זו לא התקיימה בחלל ריק, היא היוותה מענה לבעיות שהתמודדו עימן פרנסי הקהילות השונות. בספרות השו"ת מופיעים דיונים רבים של חכמים ורבני קהילות לאורך הדורות, שהתמודדו עם בעיות מצד התושבים אודות מוסד הצדקה; רבים לא רצו לתת או שביקשו לקבוע בעצמם את כללי הנתינה. דוגמה לכך היא בעיה קלאסית שהועלתה לדיון אצל הרשב"א - המציג אותה באופן הבא: