הומוסקסואליות היא פלילית באלג'יריה, ונענשת ב-3 שנות מאסר, קנסות, עינויים או הוצאה להורג. דוגמאות לפשעי שנאה הומופובים לאורך השנים כוללים סקילה של שני גברים ברחוב בשנת 2001, והריגת שני גברים הומוסקסואלים בשנים 1994 ו-1996. דו"ח של האיגוד הבינלאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס הצהיר בשנת 2008 כי הוצאות להורג, מכות ועינויים כלפי הומוסקסואלים מותרים לצד הצטרפות המשטרה המוגדרת כשותפה או מעלימה עין.
אסיל בלטלה היה סטודנט אלג'ראי אשר נרצח בשל חשד לכך שהיה הומוסקסואל בשנת 2019. בלטלה נרצח במעונותיו במחוז האוניברסיטה בה למד והמילים "הוא הומו" צוירו על הקיר בדמו. הרוצח הצהיר כי בהזכרת נטייתו המינית של בלטלה, ימנע מהעמדה לדין על ידי הרשויות. חוארי מנאר, זמר אלג'יראי פופולרי אשר אורך השנים הועלו ספקולציות כי הוא הומוסקסואל, נמצא מת באותה שנה. בעקבות מותו הועלו מספר הערות הומופוביות ברשתות חברתיות במדינה.
אנגולה.
אף על פי שהומוסקסואליות עברה אי-הפללה בפברואר 2021 לצד חוקים האוסרים על כל אפליה מינית או מגדרית באנגולה, הומופוביה דווחה לאורך השנים במדינה בשל עמדות דתיות רווחות. בשנת 2010 התקיימה תקרית דיפלומטית בין יסי ישראל-אנגולה, כאשר ממשלת המדינה סירבה לקבל את מינויו של יצחק ינוקא כשגריר ישראל באנגולה בשל היותו הומוסקסואל מוצהר. עם זאת, אנגולה נחשבת לאחת המדינות הפחות הומופוביות באפריקה בעוד כי על פי סקר שנערך על ידי "ILGA" בשנת 2017, 61% מהאנגולים הסכימו כי אנשי להט"ב אמורים לחיות תחת אותן זכויות שוות כגון הטרוסקסואלים בעוד מיעוט של 20% הגיבו בשלילה.
אסוואטיני.
הומוסקסואליות באסוואטיני היא פלילית מאז 1907 ונענשה בעבר בעונש מוות על פי החלטת השופט אם כי לא נאכף בהווה. הומוסקסואליות נשית היא חוקית. שר המשפטים במדינה הצהיר מספר פעמים כי מדיניות הממשלה היא לא העמדת דין מבוגרים בגין מעשים הומוסקסואלים בהסכמה. אף על פי כן, קבוצות להט"ב הביעו ביקורת על הגישה באומרן כי "נשמעת כמו החזקת אקדח בעוד שהמדיניות שלכם היא לא לירות" וטענו כי הדרך היחידה לביטול חוק ההפלה היא בתי המשפט. מסוואטי השלישי, מלך אסוואטיני, כינה מערכות יחסים הומוסקסואליות כ-"שטניות" וראש הממשלה לשעבר ברנבאס סיבוסיסו דלאמיני כינה הומוסקסואליות כ-"חריגה ומחלה".
במרץ 2015 נרצחה אישה לסבית בת 26 מנהלנגאנו על ידי אזרח שלא רצה לדבריו "להיות בנוכחות לסביות". כמה חודשים קודם לכן דווח כי נרצח בעיר הומוסקסואל מוצהר.
במרץ 2019 הושעה כומר בכנסייה לאחר שהואשם בהיותו ביסקסואל.
ביוני 2019 סירבו גורמים רשמיים לרשום את ארגון הלהט"ב "ESGM" "מטעמי מוסר".
על פי סקר שנערך בשנת 2013, 43% מהנשאלים הלסביות והטרנסג'נדריות באסוואטיני ניסו להתאבד במהלך השנה האחרונה, ו-78% לקחו באופן קבוע "חומרים משכרים כדי להרגיש נורמלים ולשכוח". סקר שנערך בשנת 2019 הראה כי 59% מאנשי הלהט"ב הופלו לרעה או חוו יחס שלילי במתקני בריאות הציבור כאשר ל-30% מתוכם נשללו שירותי בריאות מצד מקצוענים.
אריתריאה.
הומוסקסואליות היא פלילית באריתריאה משנת 1957 על פי סעיף 600 ניתן להעניש "עבירות גשמיות לא טבעיות" במאסר של בין 10 ימים ל-3 שנות מאסר. בפועל, מעט מאוד ידוע על השימוש בחוק זה, שכן העיתונות האריתראית בשליטת המדינה אינה מדווחת כלל על העמדה לדין של הומוסקסואליות. עם זאת, שגרירות הממלכה המאוחדת באסמרה דיווחה כי אנשים שנמצאו משתתפים בפעילות הומוסקסואלית מועמדים לדין באופן קבוע ונמצאים אשמים. התעללות, עינויים והכאת אסירים היא דבר שבשגרה, וחלקם דיווחו כי אסירים הומוסקסואלים מוצאים להורג ללא משפט. מתנגדי המשטר באריתריאה מתויגים בדרך כלל כ-"הומואים, בוגדים, אנסים ופדופילים".
הנציב העליון לפליטים של האו"ם הצהיר כי קיים "טאבו חברתי חזק" נגד התנהלות הומוסקסואלית בתוך אריתריאה. באופן דומה, משרד החוץ האמריקאי דיווח כי הומואים ולסביות ניצבים בפני "אפליה חברתית חמורה". ממשלת אריתריאה טענה פעמים רבות שהומוסקסואליות מנוגדת "לערכים ולנורמות המסורתיות במדינה", ובתחילת שנות האלפיים שידרה מספר תוכניות רדיו וטלוויזיה בתחנות המופעלות על ידי המדינה, אשר פירטו את "הסכנות הנטענות מהומוסקסואליות". דיווחים על הומואים ולסביות המשרתים בצבא האריתראי "שעברו התעללות קשה" אינם נדירים אם כי דיווחים מסוג זה נותרו ללא אישור. מבקש מקלט משנת 2002 בממלכה המאוחדת דיווח כי הוא ושותפו, אשר שירתו בכוחות המזוינים, סבלו מהתעללות פיזית ומילולית כולל איומים, מצד שני הממונים עליהם וחיילים אריתראים נוספים.
בשנת 2004 גורשו שלושה עובדי מלונות מאריתריאה בשל פעילות הומוסקסואלית. אחד העובדים המגורשים תואר כהומוסקסואל גלוי.
בשנת 2013 פוטר פאולו מנינה, אזרח איטלקי הומוסקסואל מעבודתו כפרופסור לספרות בבית ספר באסמרה וגורש מהמדינה. מנינה הסכים לעזוב, על פי הדיווחים מחשש לשלומו. לא ניתן הסבר רשמי להדחתו מהמדינה, אך ממשלת אריתריאה הצהירה כי מנינה הוא "אדם מסוכן שעלול לערער את היציבות לסדר המוסרי ולציבור המדינה". גורמים דיפלומטיים איטלקים גינו את גירושו.
אתיופיה.
הומוסקסואליות היא פלילית באתיופיה ונענשת ב-15 שנות מאסר. בדצמבר 2008, כתריסר דתיים אתיופים (כולל מנהיג המוסלמים האתיופים וראשי הכנסיות האורתודוקסיות, הפרוטסטנטיות והקתוליות) אימצו החלטה נגד הומוסקסואליות, וקראו למחוקקים האתיופיים לאשר על איסור פעילות הומוסקסואלית בחוקה.
ביוני 2012 התקיים במטה האיגוד האפריקאי ועידה נגד הומוסקסואלים בה הואשמה הומוסקסואליות כסיבה "להתפשטות מחלות ה-HIV/איידס והפרעות פסיכולוגיות רבות".
ב־26 באפריל 2014, נערכה עצרת הומופובית על ידי קבוצות נוצריות במטרה להפקת הצעת חוק אשר תקבע הומוסקסואליות כעבירה ללא אפשרות לחנינה. במהלכה ראש העצרת דרז'ה נגש הצהיר כי "ילדים נאנסים על ידי הומואים במדינה הזו". אם כי באפריל 2014, דובר הממשלה, רדואן חוסיין, דחה את מטרת העצרת באומרו, "הומוסקסואליות אינה פשע חמור... הממשלה סבורה כי תקופת המאסר הנוכחית מספיקה".
בוטסואנה.
הומוסקסואליות הייתה בדרך כלל נושא טאבו בבוטסואנה, ונתפסה בהיסטוריה כ-"מחלה מערבית" ו-"לא אפריקאית" בעוד כי בפברואר 2011 הצהיר סגן יו"ר האספה הלאומית של בוטסואנה, פונו מואטלודי, כי אם תהיה לו את האפשרות, "יהרוג את כל מי שעוסק בהומוסקסואליות". עם זאת, בתחילת המאה ה-21 חלה התקדמות משמעותית בתפיסות החברתיות במדינה כלפי קבלת אנשי להט"ב, ובשנת 2019 הומוסקסואליות עברה אי-הפללה במדינה ונחקקו חוקים האוסרים על אפליה מוחלטת על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית כלפי אנשי להט"ב בתעסוקה, מתן שירותים ופשעי שנאה.
בורונדי.
הומוסקסואליות היא פלילית בבורונדי ועונשה בין 3 חודשים עד שנתיים שנות מאסר וקנס של 50,000 עד 100,000 פרנק. ב-1 ביולי 2009 נעצר צעיר בגין ביצוע אלימות מינית לכאורה נגד מאבטח מועדון בבוג'ומבורה. המשטרה הצהירה מאוחר יותר כי הנער נעצר על היותו הומוסקסואל אך הציעה לשחררו תמורת תשלום. תמיכה מצד ארגונים לא ממשלתיים לזכויות אדם וקהילת הלהט"ב סייעה לשחרורו ממעצר המשטרה.
גינאה.
הומוסקסואליות פלילית בגינאה ונענשת בחצי שנה עד 10 שנות מאסר וקנסות של 100,000 עד 1,000,000 פרנק גינאי.
גאנה.
הומוסקסואליות היא פלילית בגאנה ונענשת ב-3 שנות מאסר מאז 1860, כאשר הומוסקסואליות נשית חוקית. בשדה התעופה הבינלאומי של אקרה, שלט מציין, "גאנה אינה מקבלת בברכה פדופילים וסוטים", אף על פי שאינה מתייחסת במפורש ללהט"ב, גנאנים משייכים לעיתים קרובות פדופיליה עם הומוסקסואליות. על פי דיווח ב-"Afrol News" מ-19 באוגוסט 2004, פרינס מקדונלד, מנהיג ארגון להט"ב בגאנה, הצהיר כי "ישנם הרבה מאוד אנשים בבית הכלא שלנו שהועמדו לדין על רקע הומוסקסואליות. המשטרה מכה ומענישה אזרחים הנמצאים כהומואים".
ב-21 ביולי 2011 הורה פול אוונס איידו, שר אזור המערב, "לאסוף את כל ההומואים במערב המדינה ולעצור אותם" וקרא לבעלים דירות ודיירים ליידע אזרחים שהם חושדים כהומואים.
פרל, אשה לסבית בת 30 מגאנה, שיתפה בספטמבר 2009 כי נלקחה לחדר ישיבות בכפר שלה, בין 50 תושבי הכפר האחרים בו נשאלה שוב ושוב אם היא לסבית, וכאשר הצהירה בשלילה, חברי הכפר הכו אותה. סיפורה של פרל משותף לגהאנים הומוסקסואלים נוספים, אמיליה, אישה בת שלושים, שיתפה שכאשר אביה גילה שהיא לסבית, הכה אותה באגרופים ובקבוק בירה שבור. באופן דומה, אגנס, בת 26, שיתפה שכאשר אביה גילה את היותה לסבית, גירש אותה מביתה בעזרת מצ'טה, ואיים לרצוח אותה אם תחזור.
בשנת 2013, אזרח הומוסקסואל גנאי היה נתון למצוד, לאחר שפקידים מוסלמים איימו לקבור אותו חי.
בשנת 2015, קבוצת נשים לסביות "הופצצו באבנים" על רקע ההומוסקסואליות שלהן.
באירוע נדיר באפריל 2017 עצרה המשטרה באקרה שני גברים שסחטו והתעללו בהומוסקסואל ואיימו לפרסם תמונות עירום שלו. המשטרה עצרה את העבריניים ושיתפה פעולה עם הקורבן במציאתם.
גמביה.