קארוי קרונשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של דניאל קרונשטיין ושל קרולינה הוברט (1867–1945). הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) עם תואר ביוונית-לטינית, הוא קיבל את הדוקטורט שלו כבר ב-1907 וקיבל את תעודת ההוראה לבית ספר תיכון ב-1908. הוא נסע מחוץ לבודפשט כמורה בבית ספר תיכון. בשנת 1917 קיבל משרת מרצה בכיר חיצוני (לא חלק מהסגל) באוניברסיטת קולוז'וואר בתחום "הפולקלור היווני והיסטוריה של הדת". מ-1924, בנוסף להוראה בבית ספר תיכון, לימד גם במכון לפילולוגיה קלאסית באוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד (כיום אוניברסיטת סגד), ואף התקבל למחלקה בשנות ה-30 של המאה ה-20 כחלק מהסגל. הוא ערך כמה מסעות לימוד קצרים בתקופה זו ב: מערב אירופה, שוודיה (1929) וצרפת (1937).
בשל יהדותו והחוקים היהודיים בממלכת הונגריה (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) נאלץ להסתתר מהרדיפות הגזעניות בשנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה, אך ברגע שהכוחות הסובייטים כבשו את סגד, חזר מארוט במהרה והחל להפעיל מחדש את הקתידרה. בינואר 1946 מונה לפרופסור חבר. בשנת הלימודים 1945/1946 מונה לראש המחלקה לפילולוגיה קלאסית ונבחר לסגן - דקאן. ב-27 באוגוסט 1947 עזב לאוניברסיטת בודפשט, שם הפך לפרופסור מן המניין במחלקה לפילולוגיה קלאסית, ולאחר מכן לראש המחלקה בשנת 1962 עד פרישתו בחודש יולי. הוא ערך שוב כמה מסעות לימודים קצרים למערב אירופה, בלגיה (1948) ואיטליה (1955, 1958) במהלך פעילתו בבודפשט.
משנת 1958 היה נשיא "האגודה ללימודים קלאסיים". הוא פיתח יצירה מחקרית-ספרותית גדולה. רוב מחקריו דנו בתקופה ובהיבטים האתנוגרפיים של האפוס היווני.
יצירתו.
הוא מיקד את האפוסים של הומרוס במרכז המחקר שלו. רבות מהמאפיינים הללו הוטמעו בתורת השירה שפותחה על ידו באופן אינדיבידואלי, שהסתמכה על הלקחים של האסכולה האנגלית לאתנולוגיה ואנתרופולוגיה (בעיקר ה-The Golden Bough של ג'יימס ג'ורג' פרייזר) ונתמך בחקירת האינסטינקטים של הפסיכולוגיה. תוך חיפוש השורשים החברתיים של היווצרות ההאפוסים היווניים הנאיביים חיפש טרמינולוגיה חדשה והציע הכנסת מונח כ"שירת הכלל'. כמורה, התאפיין קארוי מארוט בדרישות גבוהות ביותר.
Luigi's Mansion 3
Luigi's Mansion 3 הוא המשחק השלישי בסדרת משחקי הסולו של הדמות לואיג'י מסדרת משחקי מריו. המשחק יצא בשנת 2019 לקונסולת הנינטנדו סוויץ' ועלילתו היא המשך ישיר ל־. המשחק זכה להצלחה גדולה ומכר עד כה כ-12 מיליון עותקים.
עלילת המשחק.
עלילת המשחק היא המשך ישיר ל-Dark Moon. לואיג'י וחבריו, מריו, הנסיכה פיץ', ושלושה טודים נוסעים לנופש במלון מפואר לאחר שקיבלו הזמנה מיוחדת. לואיג'י מגלה שרוחות רפאים מנהלות את המקום, וביחד עם King Boo (האויב הגדול מהמשחק הקודם), הם מנסים לנקום בלואיג'י על כך שכלא אותם מלכתחילה. בתחילת המשחק מנהלת המלון, King Boo והרוחות מצליחים לכלוא את כל החבורה, מלבד לואיג'י שחומק מהם במטרה להציל את החבורה. אל לואיג'י מצטרף פרופסור גד, שגם עזר ללואיג'י במשחקים הקודמים. הוא מצייד אותו בשואב-הרוחות ובכלים נוספים, כדי להביס את הרוחות ולהציל את החברים שכלואים בין 17 קומות המלון.
משחקיות.
במהלך המשחק עומדים לרשות השחקן מספר כלים נרחב בהם עליו להשתמש. חלקם מופיעים במשחקים הקודמים, וחלקם חדשים למשחק הנוכחי.
ביקורות.
המשחק קיבל ביקורות מצוינות מרוב המבקרים. באתר Vgames נכתב: .
באתר IGN בעברית הגדירו את המשחק:
נח אנגלהרד
נח אנגלהרד (נולד ב-21 בינואר 1996) הוא משורר, מוזיקאי, מלחין שחקן ודוגמן ישראלי.
ביוגרפיה.
אנגלהרד נולד בגבעתיים למשפחה דתית-ציונית, הבן הצעיר משישה ילדים, לאב גינקולוג ואמא מורה לפסנתר. בגיל 14 החליט לחזור בשאלה. בגיל שבע-עשרה פרש מבית הספר והחל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה הפתוחה. כשלוש שנים לאחר מכן השלים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
כתיבת שירים.
אנגלהרד הוא חבר מערכת כתב העת "הבה להבא". בעבר שימש כמבקר הספרות של טיים אאוט תל אביב.
מאז 2012 הוא מפרסם שירה בכתבי העת "הבה להבא", "הו!", "עירובין", "ננופואטיקה", ועוד. בשנת 2020 פורסם סיפורו הקצר "מיינדפולנס" במסגרת תחרות הסיפור הקצר של העיתון "הארץ" כסיפור מומלץ.
בשנת 2018 ראה אור ספר שיריו הראשון "אורה נובה", בהוצאת "הבה לאור".
קריירה מוזיקלית.
אנגלהרד רכש השכלה מוזיקלית מגיל צעיר.
בשנת 2013 ניגן יחד עם להקת טייגר לאב במופע הפותח ללהקת הפט שופ בויז בהיכל נוקיה בתל אביב.
בשנת 2018 הקים פרויקט סולו בשם One Room Hotel, שלו כיום שני אלבומים שיצאו בהוצאה עצמאית. שנה לאחר מכן נבחר להיות המופע הפותח בטור של הלהקה Isolation Berlin ברחבי גרמניה. מאז הוא מופיע עם הרכב זה בברלין ובשאר רחבי אירופה.
בטלוויזיה.
בשנת 2022, ללא רקע קודם במשחק, גילם אנגלהרד את דמותו של אביב גפן בסדרה "שנות הירח".
אלישבע וייל
אלישבע וייל (נולדה ב-26 באפריל 1996) היא שחקנית ויוצרת קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
וייל נולדה וגדלה בצפת בבית חרדי עם 11 אחים ואחיות, בגיל 13 היא חזרה בשאלה, ברחה מהבית וחיה שנתיים ברחוב. לאחר מכן נקלטה על ידי משפחת אומנה.
וייל היא בוגרת המכינה בבית הספר למשחק של ניסן נתיב ב-2013 (שם למדה עם הזמרת יסמין מועלם) ובוגרת בית הספר למשחק מול מצלמה "טכניקה" מ־2016. בוגרת לימודי בימוי ובכתיבה במגמת קולנוע בבית הספר מנשר לאמנות 2021.
בקולנוע.
וייל החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2015 בסרט "חופשת הקיץ" של הבמאי ניר סער, הסרט הוצג בפסטיבל קאן, פסטיבל הקולנע בירושלים ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
בשנת 2019 השתתפה וייל בשני סרטים קצרים: "תענוגות" של הבמאי דור פאר, "פיתה לב" של הבמאי עומרי דקל קדוש ובסרט "קצפת ודובדבנים" של הבמאי גור בנטביץ׳.
בשנת 2021 הופיעה וייל בתפקיד הראשי בסרט "הביקור" של הבמאית מיה קפלן. הסרט השתתף בפסטיבל קאן.
באותה שנה שיחקה בסרט "מישהו יאהב מישהו" של הבמאית הדס בן ארויה. על משחקה בסרט זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים 2021.
בטלוויזיה.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "רק להיום" של ניר ברגמן.
במרץ 2022 החלה וייל להופיע בסדרה שנות הירח של היוצר אביב גפן בה היא מגלמת את דמותה של שירה גפן.
חיים אישיים.
כיום מחלקת את זמנה בין פריז לישראל.
ירגזי אדום-בטן
ירגזי אדום-בטן (שם מדעי: "Sittiparus castaneoventris") הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים.
מאפיינים פיזיים.
הירגזי אדום-הבטן הוא עוף קטן באורך 11–13 ס"מ. ראשו, עורפו וגרונו שחורים, הלחי לבנה, גבו בצבע אפור מתכתי וגחונו אדמדם, ומכאן שמו. הירגזי אדום-הבטן דומה לירגזי הרבגוני, אך קטן יותר ובעל פנים לבנים יותר, וגחונו כהה יותר וחסר את קו הגחון.
תפוצה ובית גידול.
הירגזי אדום-הבטן חי ביערות ממוזגים ובאזורים כפריים ופרווריים. ירגזי זה אנדמי לטאיוואן. הערכת טווח התפוצה (40,300 קמ"ר) גדולה, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך מוערך כי מין זה לא עומד בקריטריון גודל האוכלוסייה. למרות העובדה שמגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה, הירידה אינה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. כתוצאה מכך, הירגזי אדום-הבטן מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה.
הירגזי הרבגוני תואר על ידי ג'ון גולד ב-1863. הסוג סיטיפרוס תואר לראשונה על ידי אדמון דה סליס לונשאן בשנת 1884 עם זאת, הסוג נחשב שנים רבות לתת־סוג של ירגזי, והמין נכלל בסוג ירגזי עם רוב הירגזיים האחרים. מחקר משנת 2005 מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג פויסילה, אליו שויך בעבר הירגזי אדום-הבטן. מחקר מאוחר יותר מצא קשר גנטי בין הירגזי הרבגוני (שנחשב אז למין בסוג פויסילה) והירגזי לבן־המצח (שנחשב אז למין בסוג ירגזי), והמליץ על פיצולם לסוג נפרד, סיטיפרוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ו-IOC . לעומתם, ITIS עדיין מציג את מיני הסוג סיטיפרוס בסוג פויסילה.
המינים ירגזי אדום-בטן ("Sittiparus castaneoventris"), ירגזי איריומוטה ("Sittiparus olivaceus") וירגזי איזו ("Sittiparus owstoni") נחשבו בעבר לתת־מינים של הירגזי הרבגוני, אבל סווגו מחדש כמינים עצמאיים בעקבות פרסום של מחקר פילוגנטי ב–2014.
גפן גנני
גפן גנני (23 ביולי 1987) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון ובמאית ישראלית.
ביוגרפיה.
גנני, ילידת תל אביב, היא בתו של גדעון גנני, מייסד קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה. היא בוגרת תיכון עירוני ה' במגמת תיאטרון. בוגרת בית הספר לביטוי בימתי "הדרך".
קריירה מקצועית.
קולנוע וטלוויזיה.
בשנת 2013 שיחקה גנני בתפקיד ראשי בסרט "סופעולם" בבימויה של רוני קידר. בשנת 2014 שיחקה בסרט "יונה" בבימויו של ניר ברגמן.
בשנת 2016 כתבה וביימה את הסרט הקצר "מי שטוב לו", בשיתוף עם מורן רוזנבלט, אשר זכה לתמיכה של הפסטיבל הגאה TLV FEST וזכה בתואר הסרט העצמאי הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסטודנטים ה-18. הסרט הוצג בפסטיבלים שונים בעולם.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "תפקיד משנה" בבימויו של ניר גילת.
במרץ 2022 החלה להופיע בסדרה שנות הירח של היוצר אביב גפן, בדמותה של איגי וקסמן.
תיאטרון.
בשנת 2015 ייסדה גנני את קבוצת "אנסמבל טירסטיק". היא כתבה וביימה את המחזמר "טירסטיק – מחזמר על רצח". המחזמר מוצג כיום בתיאטרון תמונע.
חיים אישיים.
גנני חיה בתל אביב עם בת זוגה.
ליגת העל של קוראסאו