אפל קיבלה רישיון לשם iCal ממערכת ההפעלה Brown Bear שהשתמשה בו ליישום לוח השנה שלה מאז שנת 1997. עם שחרורה של OS X v10.8 ביולי 2012, iCal נקראה Calender (לוח שנה), בדומה לגרסת הiOS.
פיתוח.
פיתוח iCal הוא די שונה מתוכנה אחרת של אפל משום שהיא תוכננה באופן עצמאי על ידי צוות צרפתי קטן שעבד "בסתר" בפריז, בראשותו של ז'אן-מארי הולוט, חברו של סטיב ג'ובס. מאז, הפיתוח של iCal הועבר למפקדה האמריקנית של אפל בקופרטינו.
לוח שנה (אפליקציה)
השבתת הממשל בארצות הברית
בפוליטיקה האמריקנית, השבתת הממשל (באנגלית: Government shutdown) היא מצב שבו הקונגרס נכשל בהעברת אשרור תקציב לפעולות הממשלה. אם ההקצבות הזמניות או השנתיות אינן מעוגנות בחוק, מתרחש "פער מימון", ולכן הממשל הפדרלי של ארצות הברית מתחיל כתוצאה מכך בהשבתת פעילויות ממשל, לרבות שחרור כוח אדם ממשלתי לחופשה ללא תשלום וקיצוץ פעילויות ושירותים של סוכנויות פדרליות שאינם בגדר פעילויות חירום. תוכניות שתוקצבו על פי חוקים שאינם נסמכים על חוקים מנדטוריים (כמו ביטוח לאומי) עשויות לסבול אף הן "פער במימון", בהיעדר אשרור לתקציב כולל.
היסטוריה.
לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית אירעה פעמים ספורות בלבד השבתת ממשל: בתקופת ממשלי פורד וקרטר בוצעו שש השבתות ממשל חלקיות, שהביאו רק לסגירת מחלקות במשרדי ממשל כמו מחלקת העבודה, מחלקת הבריאות, מחלקת החינוך, ומחלקת הרווחה. ההשבתות החלקיות נמשכו בין 8 ל־18 יום, והסיבה העיקרית הייתה מחלוקת בנושא המימון הפדרלי. בתקופת ממשל רייגן בוצעו שמונה השבתות ממשל מלאות שנמשכו בין יום אחד ל־3 ימים, כל אחת. ההשבתות בוצעו עקב גידול בגירעון התקציבי. בתקופת ממשל בוש האב בוצעו השבתות שנמשכו ארבעה ימים.
השבתות ממשל ממושכות יותר אירעו בתקופת ממשלו של ביל קלינטון, לאחר שהרפובליקנים הגיעו להישג מרשים בבחירות 1994 וזכו ב-54 מושבים בבית הנבחרים ושמונה מושבים נוספים בסנאט, וכך סיימו 40 שנה של שליטה דמוקרטית בקונגרס. בוצעו שתי השבתות ממשל (ב-1995 וב-1996) שנמשכו 5 ו־21 ימים בהתאמה; ההשבתה השנייה הייתה השבתת הממשל הארוכה ביותר עד אז, כשהנושא העיקרי היה שוב החוב הלאומי של ארצות הברית. ההשבתה הייתה תוצאה של סכסוכים בין הדמוקרטים והנשיא ביל קלינטון לבין הרפובליקנים בקונגרס בנושא המימון לתוכניות הבריאות הציבורית, חינוך, ואיכות הסביבה בתקציב הפדרלי לשנת 1996. השבתת הממשל באה לאחר שקלינטון הטיל וטו על הצעת החוק של הרפובליקנים שנשלחה אליו. ההשבתה הביאה את הממשל הפדרלי לשחרר באותה עת עובדים ממשלתיים לחופשה ללא תשלום ולבטל שירותי ממשל לא חיוניים, החל מ־14 בנובמבר 1995 ועד 19 בנובמבר 1995 כשהממשל חזר לעבוד ולאחר מכן שוב הושבת, הפעם ל-5 ימים, מ־16 בדצמבר 1995 ועד 6 בינואר 1996. בספירה הכללית נמשכה ההשבתה 28 ימים.
באוקטובר 2013, בתקופת ממשלו של ברק אובמה, בוצעה השבתה ב־1 באוקטובר לאחר שהסנאט הנשלט על ידי רוב דמוקרטי ביקש להצביע על התקציב הפדרלי לשנת 2014, אולם בית הנבחרים שבו רוב רפובליקני היתנה את אישור התקציב בהקפאת התחלת הרפורמה בשירותי הבריאות ובדחיית יישום חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה לשנת 2015. ההשבתה נמשכה 16 יום וחדלת הפירעון נמנעה משהושג הסכם להעלאת תקרת החוב.
עם זאת השבתה ממושכת יותר אירעה בתקופת ממשלו של דונלד טראמפ: תחילה ב-20 בינואר 2018, בוצעה השבתה לאחר שהסנאט נכשל יום קודם לכן בהעברת חוק התקציב עקב הצבעת הדמוקרטים נגד ההצעה, לאחר שתבעו שעניין המהגרים יוכנס לסעיף החקיקה ודרישתם להצמיד סעיף לחוק התקציב, שיגן על קבוצה גדולה של מהגרים צעירים בלתי חוקיים. הרפובליקנים סירבו, עד שבית הנבחרים העביר את ההצעה והממשל חזר לבסוף לפעילות ב-23 בינואר. במהלך ההשבתה הממשל נאלץ לשחרר לחופשה ללא תשלום 692,900 עובדים. ב-9 בפברואר שוב בוצעה השבתה, אך היא הסתיימה כבר יום לאחר מכן.
ההשבתה הארוכה אי פעם החלה ב-22 בדצמבר 2018, בפעם השנייה בתקופת טראמפ, הפעם לאחר שהרפובליקנים לא השיגו רוב להצעת החוק על התקציב, עקב לחץ הממשל להשיג מימון לבניית החומה לאורך הגבול עם מקסיקו, כפי שהבטיח טראמפ בקמפיין הבחירות שלו. המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים לא הסכימה לממן את החומה לאשר את התקציב והממשל נאלץ לבטל שירותים חיוניים, לסגור פארקים לאומיים ולשחרר לחופשה כפויה ללא תשלום למעלה מ-800,000 עובדי ממשלה (אלה שאולצו להמשיך לעבוד עקב תפקידם הביטחוני הרגיש עשו זאת ללא תשלום). בעקבות זאת, תשעה מתוך 15 משרדי ממשלה סגורים בכללם משרדים חיוניים כמו המחלקה לביטחון המולדת, מחלקת המדינה, מחלקת החקלאות, מחלקת המשפטים, מחלקת האוצר מחלקת התחבורה, משרד הבית הלבן וסוכנויות פדרליות שונות כמו המינהל לביטחון סוציאלי, הוועדה לרגולציה גרעינית, הוועדה למונומנטים, המועצה הלאומית ליחסי עבודה, מועצת הריפוי הלאומית, עבודת עובדי מחוז קולומביה, אנשי FBI והלשכה הלאומית לבטיחות בתחבורה.
ההשבתה הסתיימה ב-26 בינואר 2019 ההשבתה מנתה 36 יום והיא ההשבתה הארוכה ביותר בתולדות המדינה.
סקירה.
19 השבתות של הממשל הפדרלי בשנים 1977—2018 הסתיימו בפשרות שהביאו לסיום ההשבתות וחידוש פעילות הממשלה.
ג'ון אאוקי
ג'וּן אַאוֹקי (ביפנית: 青木 淳; נולד ב-22 באוקטובר 1956 ביוקוהמה) הוא אדריכל ומעצב יפני. אאוקי התפרסם, בין היתר, כאדריכל שתכנן את רוב חנויות רשת האופנה לואי ויטון ביפן ובדרום מזרח אסיה. עבודה בולטת נוספת שלו היא תכנון המוזיאון לאמנות בעיר הצפונית אאומורי.
אאוקי למד ארכיטקטורה באוניברסיטת טוקיו והחל לעבוד במשרדו של אראטה איסוזאקי. שם עבד, בין היתר, לצידו של האדריכל שיגרו באן. ב-1991 פתח משרד עצמאי.
סגנון והשקפת עולם.
אאוקי טוען כי סגנונו אינו מוכתב על ידי תאוריה, עיקרון או סגנון כלשהם. הוא אומר כי הדור של האדריכלים היפנים שקדם לו פעל ברוח האתוס הלאומי היפני באותן שנים של שיקום ארץ שנהרסה בעקבות מלחמת העולם השנייה. "עתה, כשהמטרה של מודרניזציה של יפן הושגה, הנושא שהאדריכלות ניצבת בפניו אינו יצירת דברים חדשים לחלוטין, אלא, כיצד לראות את המציאות."
אאוקי מכנה את סגנונו בשם "אדריכלות של שדה פתוח". הוא נזכר בילדותו, בעת ששיחק עם חבריו בשטחים פתוחים שסביב לשכונה בה גדל: "אולי הם היו מיועדים לסוג מסוים של בניה, אבל אז הם נותרו ריקים, כך שעשבים גדלו שם והם הפכו למרחבים מוזנחים. שדות פנויים אלה הפכו לגן משחקים מושלם עבורנו כילדים. תפקידם לא היה קבוע, כך שהם היו לחללים בהם אנשים יכולים לתקשר באופן חופשי. ביצירת מבנים אני רוצה להחיות את המנטליות של "שדות פנויים."
מבקר האדריכלות, נועם דביר, כתב אודות החנות של לואי ויטון בשדרות אומוטסנדו: "בחנות הזאת התמקד האדריכל בדימוי הקלאסי של מזוודות לואי ויטון הנערמות זו על זו. תחת ידיו נהפכו המזוודות לחללים מגוונים, הקשורים זה לזה באמצעות גרמי מדרגות, בעיצוב שקורא תיגר על הסדר המסורתי בחנות קמעונאית, שבה יש הפרדה בין קומות. במעבר הבלתי-אמצעי מחלל לחלל נפגש הקונה עם קני מידה משתנים וחווה חוויה שונה בכל חלק של החנות."
האגודה לרווחת הפלאשים
האגודה לרווחת הפלאשים (באנגלית: Falasha Welfare Association, ר"ת: FWA) הוא גוף בין ארגוני שהתקיים ומימן פעילויות רווחה וסיוע בקרב ביתא ישראל באתיופיה בהם את בתי הספר של בית ישראל, פעילות דתית, פרויקטים חקלאיים והתיישבותיים ומרפאות.
בשנת 1960 קיבל הקונגרס היהודי העולמי בקשת עזרה מראשי ביתא ישראל ושלח את נורמן בנטוויץ' לבירור מצבם. שנה לאחר מכאן ביקר בנטוויץ' באתיופיה ולאחר זאת הקים בישראל את הוועד הציבורי לסיוע לפלשים שריכז את הפעילים למען ביתא ישראל. כנשיא כבוד של הוועד כיהן הנשיא יצחק בן-צבי כאשר יושב הראש היה אריה טרטקובר, ציר ירושלים בקונגרס היהודי. בראשיתו פעל הארגון למען עליית ביתא ישראל, אך בעקבות התנגדות ממשלת ישראל לקח על עצמו לסייע לקהילה בצורות אחרות.
במקביל לפעילות הוועד בישראל פעל בנטוויץ' בבריטניה וגייס מספר ארגונים כאשר בשלהי מאי 1967 התכנסה ועידה של הארגונים בלונדון שהפכה לאחר מכאן לגוף בין ארגוני בשם "הוועידה הנמשכת לארגונים המעוניינים ברווחת הפלאשים שבאתיופיה" (Standing Conference of Organizations Interested in the Welfare of the Falashas of Ethiopia). הארגונים שנכללו בגוף היו: אליאנס, הקרן הבריטית המרכזית לסיוע יהודי עולמי , ג'וינט, ההתאחדות האנגלו-יהודית, אוז"ה, הסוכנות היהודית, החברה היהודית להתיישבות, הקונגרס היהודי העולמי ואורט. בנוסף קיבל הארגון מימון מארגונים פילנתרופיים בצפון אמריקה בהם הוועד האמריקאי למען הפלאשים והחברים של קהילת ביתא ישראל שבאתיופיה וזאת בנוסף לזרוע הישראלית של הארגון, הוועד הציבורי לסיוע לפלשים, וממשלות זרות בהן ארצות הברית, קנדה, גרמניה המערבית, שווייץ והולנד.
לאחר מותו של בנטוויץ' ב-1971 הפך דייוויד קסלר לראש הארגון ושינה את שמו ב-1972 ל"אגודה לרווחת הפלאשים". עד ל-1971 הנציג הרשמי של הגוף באתיופיה היה יונה בוגלה ולאחר מכאן, בעקבות סכסוכים בינו לבין ראשי וכהני הקהילה, הועבר תפקידו לנציגים מחוץ לקהילה.
ב-1977 לקחו על עצמם הארגונים אורט וג'וינט מערבות גדולה יותר בגוף.
הגוף סיים את פעילותו באתיופיה ב-1981 כאשר גורש על ידי השלטונות לאחר שעודד ועזר ביציאתם של ביתא ישראל לסודאן במסגרת מבצע אחים וזאת בעקבות הוראות שקיבל מישראל. במהלך שנות ה-80 הסתפח הארגון אל הקרן הבריטית המרכזית וחדל מלהתקיים.
M.E.S.S
Mr. Error Sound System (מיסטר ארור סאונד סיסטם), או בקיצור M.E.S.S, הייתה להקת הארדקור פאנק ישראלית.