מן הצד השני, סוגים ספציפיים של חרקים, כמו התיקן הגרמני, עוברים בעקבות הדברות שונות תהליכי אבולוציה מואצים, שגורמים לדורות האחרונים של תיקנים אלו לפתח עמידות לכל שיטות ההדברה המוכרות נכון לשנת 2019.
בתרבות האנושית לחרקים שונים דימוי שונה. חלק מהחרקים - הפרפרים, למשל - נחשבים כסמל ליופי; אחרים נחשבים בדרך כלל למעוררי סלידה. יש חרקים - דבורת הדבש, למשל - המשמשים את האדם זה אלפי שנים, וזוכה לדימוי של חרוצה, בדומה לנמלה, המואנשת לעיתים קרובות בספרות. מקרב החיפושיות, מושית השבע זוכה לחיבה מיוחדת משני טעמים: היותה מדביר טבעי של כנימות המזיקות לחקלאות והמראה שלה, שנחשב לחמוד ויפה. לעומתם, חרקים רבים - הזבוב, היתוש והתיקן (ג'וק) - הם מטרד עבור רוב האנשים, אשר עלול להיות רציני בשל יכולתם של חרקים אלו להעביר מחלות. חרקים אחרים, כגון הארבה (כינוי לחגבים אשר מתאגדים בקבוצות גדולות), ניזונים מגידולים חקלאיים ומסבים נזק כלכלי רב לאדם, וכן מוזכרים במיתולוגיה היוונית או בהגדה של פסח.
נדידה.
גם חרקים מבצעים נדידה, הגדולה בכמותה יותר מאשר נדידת העופות. החרקים שאינם שורדים את הנדידה נופלים ומשמשים כמדשני קרקע.
רב-תאיים אמיתיים
רב-תאיים אמיתיים (שם מדעי: "Eumetazoa") היא קבוצה בממלכת בעלי חיים הכוללת את מרבית המינים בקבוצה וכן את המפותחים והמצליחים שבה. מרביתם הם ניידים ולרובם סימטריה דו-צדדית. למעשה כל החיות נחשבות לרב-תאיים, למעט הספוגיים והמינים הנכחדים "Thectardis avalonensis" ו-"Iotuba chengjiangensis" ואולי גם את הקבוצה הנכחדת "Vendobionta" (בעבר נכללו מספר חד-תאיים כמו האמבה בתור בעלי חיים אך כיום נחשבים לפרוטיסטים). ראשיתם עם ראשוני החיות במשך הקמבריון שלפני 635 מיליון שנה מזמננו.
רב-תאיים אמיתיים היא קבוצה גדולה אך פרימטיבית והיא מתפצלת לארבע קבוצות: מסרקנים, "Trilobozoa" שנכחדה ופרה-הולוזואה ("ParaHoxozoa"), בה הפלקוזואה, הצורבים והבילטריה, הכוללת את רוב מיני החיות.
צורבים
צורבים או צורבנים (שם מדעי: Cnidaria) היא מערכה של בעלי חיים. במערכה זו כלולים כ-10,000 מינים של בעלי חיים פשוטים יחסית (בעלות שתי שכבות נבט בלבד) המצויים בסביבות מימיות בלבד, בעיקר בים. שמם המדעי של הצורבניים, Cnidaria, מקורו במילה קנידוציט (cnidocyte) – תאים מיוחדים שנושאים אברוני עקיצה. במערכה זו נכללים בין היתר אלמוגים, שושנות ים, מדוזות סוכך, נוצתאים וצרעות ים. בעבר זכתה הקבוצה לשמות "Coelenterata" ו-"Coelentera", אך מכיוון ששמות אלו כללו את המסרקניות, הם נזנחו. כל העיכול של הצורבניים עשוי חלל עיכול אחד.
המיון המדעי של הצורבים.
הערה
נבוביים
נבוביים (שם מדעי: Coelenterata), היא קבוצה, הנחשבת כיום לחלוקה שגויה, של בעלי חיים הכוללת את המערכות:
כיום הקבוצה נחשבת כשגויה ורוב המיונים לא משתמשים בה.
אנטומיה של הנבוביים.
הם מתאפיינים בארגון רקמות פשוט, הכולל שתי שכבות של תאים בלבד, חיצונית ופנימית. בין שתי שכבות התאים שכבת מזוגליאה שהיא שכבת מקפא שאין בה תאים.
אצל חלק מהנבוביים השכבה דקה ואצל אחרים היא עבה מאד.
השכבה החיצונית קרויה אקטודרמה או אפידרמיס תפקידה בידוד הגוף, הגנה, השגת מזון, אוסמורגולציה, חילופי גזים וכדומה.
לעומת זאת, השכבה הפנימית קרויה אנדודרמה או מעי וכוללת בעיקר תאים המתמחים באספקטים שונים של העיכול: בלוטות העיכול, ספיגת מזון וכו'.
הנבוביים הם בעלי סימטריה רדיאלית או כמעט רדיאלית. ישנו רק פתח אחד לכניסת מזון ולפליטת שאריות.
אחד המאפיינים של הנבוביים היא יכולת מסוימת של רגנרציה.
מסרקנים
מסרקנים או מסרקניות (שם מדעי: Ctenophora) היא מערכה בתת-ממלכת רב-תאיים אמיתיים בה כלולים בעלי חיים ימיים דמויי מדוזה. בעבר השתייכה לנבוביים, קבוצת-על אשר פוצלה בעקבות ראיות מדעיות חדשות לשתי מערכות נפרדות. התכונה הבולטת ביותר של מינים רבים במערכה זו היא קבוצות ריסונים דמויי מסרק המשמשות לשחייה, ומכאן שמם. המסרקניות הם בעלי החיים הגדולים ביותר ששוחים באמצעות ריסונים - גודלו של הבוגר במגוון מינים נע מכמה מילימטרים ועד 1.5 מטר.
מאפיינים.
המסרקניות היא מערכה של חיות ימיות. אפשר למצוא אותן בכל האוקיינוסים ובכל עומק. הם טורפים ימיים הניזונים בעיקר מפלנקטון. רוב המסרקניות נחשבים ליצורים פלנקטונים (הנישאים במים) פלגיים מלבד סדרה אחת המתקיימת על קרקעית הים. למרות דמיונן השטחי של המסרקניות למדוזות, האנטומיה שלהם שונה. כמו הצורבים, גופן מורכב ממסה של ג'לי, המכונה מזוגלאה. שכבת המזוגלאה, בניגוד לצורבים, מורכבת משכבה בת שני תאים עם שכבת תאים אחת חיצונית ושכבה שנייה בחלל הפנימי.
מערכת המסרקניות כוללת כ-150 מינים, גודל גופן נע בין מספר מילימטרים עד לשני מטר. רוב המינים בעלי יכולת הארה ביולוגית. לרוב גופן שקוף כדורי או דמוי אגס, והם בעלי סימטריה דו-צדדית. כדי לנוע צריכים המסרקניות 8 טורים של לוחיות תנועה, הנמשכים על פני הגוף מלמעלה למטה. כל הלוחיות עשיות ריסונים רבים מלוכדים המזכירים מסרק (מכאן שמם), כשכל לוחית משמשת כמשוט. המסרקניות הם היצורים הגדולים ביותר אשר משתמשים בשיטה זו של שחיה בעזרת הלוחיות. לרובם שתי זרועות ציד, שלעיתים הן ארוכות מאוד, אך בדרך כלל הן מסוגלות להתכווץ ולהיכנס לתוך שקעים שבצידי הגוף. הזרוע עשויה ציר שרירי שלאורכו קבועים תאים דביקים, המיוחדים למסרקניות ולא תאים צורבים בניגוד לבני מערכת הצורבים. כל תא דביק מחובר לזרוע בשני סיבים וצורתו כשל גביע ועל פניו פרושה הפרשה דביקה. בדומה לבני מערכת הצורבים אין למסרקניות איברים פנימיים, וכן להם חלל גוף יחיד שהוא המעי. המזון עובר מהפה לתוך בית בליעה ארוך ומשם לקיבה.
במערכה זו שתי מחלקות:
אקווריום
אקווריום או אקוואריון הוא מיכל להחזקת ולהצגת בעלי חיים מימיים או צמחי מים, בעל לפחות דופן אחת שקופה. האקווריום משמש להחזקה, גידול והצגה של דגים, דו-חיים, יונקים ימיים, זוחלים מימיים (כגון צבים ופרוקי-רגליים מימיים (כגון סוגי סרטנים שונים).
אקווריום מכיל מים; שורש המילה אקווריום היא אקווה שפירושה מים, או תכלת. מכל זכוכית ללא מים המאכלס בעלי חיים יבשתיים לשם חקירה, לימוד או הנאה נקרא טרריום.
את האקווריום הראשון ששימש לחקר בעלי חיים ימיים בנתה הביולוגית הימית ז'אן וילפרו-פאוור.
ישנם אקווריומים ציבוריים המוצבים בגני חיות או בפארקי מים ויכולים להכיל חיות גדולות כמו כרישים ואף לווייתנים והם מעוצבים מזכוכית עבה ביותר. אקווריומים אחרים נועדים לשימוש ביתי או למחקר.
סוגי אקווריומים.
האקווריומים מתחלקים לסוגים שונים על פי סוג המים שהם מכילים (מלוחים או מתוקים) וויסות הטמפרטורה שלהם (חמים או קרים). באקווריום מים חמים מווסתת טמפרטורת המים על ידי תרמוסטט וגוף חימום, כדי לאפשר סביבת חיים נוחה לדגים שמקורם באזורי אקלים טרופי. דולפינריום הוא סוג אקווריום גדול ממדים המיועד להצגת יונקים ימיים גדולים.
מים מתוקים טרופיים.
האקווריום הנפוץ ביותר הוא אקווריום המים המתוקים החמים. הסיבה לכך היא מגוון הדגים שהוא מאפשר לאכלס בשל ריבוי המינים הטרופיים, עלויות האחזקה והקנייה הראשונית נמוכות באופן יחסי ורובם הגדול של הדגים קלים לגידול .
מים מתוקים קרים.
אקווריום המיועד לדגים המעדיפים מים קרים, בדרך כלל בטמפרטורה נמוכה מ-20 - 22 מעלות צלזיוס. באירופה ובצפון אמריקה חובבים רבים מגדלים מיני דגים מקומיים, אשר לא דורשים חימום מיוחד באקווריום. אך הדג הנפוץ ביותר בסוג זה של אקווריום הוא הזן המבוית של "Carassius auratus", שהוא דג זהב. לגידול באקווריום מתאימים במיוחד הצורות קצרות הגוף של דג זה, כגון טלסקופ, ראש אריה, ראנצ'ו וכו'.
מים מלוחים טרופיים.
האקווריום של המים המלוחים החמים זוכה לפופולריות רק בקרב מגדלים מתקדמים יותר, בשל מספר סיבות:
לכן אקווריום זה מתאים לבעלי אמצעים וידע נרחב בתחום.
מים מלוחים קרים.
האקווריום של המים המלוחים הקרים הוא נדיר יחסית, למרות עלותו הנמוכה מאוד. הוא אינו דורש ציוד חימום, ציוד הסינון שלו פשוט מאוד ואת חסרי החוליות המאכלסים אותו ניתן למצוא על כל שובר גלים בקרבת חוף הים.
ציוד האקווריום.
אקווריום מורכב בדרך כלל מהחלקים הבאים:
מכל זכוכית או פלסטיק.
מכל פלסטיק עלול להתעוות עם הזמן ולאבד משקיפותו. באקווריום זכוכית, על עובי הזכוכית להתאים לנפח האקווריום (מעל 200 ליטר - זכוכית 8 מ"מ). כמו כן באקווריום שאורכו גדול מ-1 מטר, יש להוסיף חיזוקים בחלקו העליון והתחתון של האקווריום.
חצץ.
ישנם סוגים שונים של חצץ בהתאם לתנאי המחיה שאותם מנסה מעצב האקווריום לחקות. חצץ צבוע עלול לזהם את המים בחומרים רעילים.
מערכת חימום.
באקווריום מים חמים נשמרת טמפרטורה קבועה של 26–28 מעלות צלזיוס. גוף החימום נמצא בתוך האקווריום ומכיל תרמוסטט אותו ניתן לכוון לטמפרטורה הרצויה (לעיתים יש להעלות את הטמפרטורה מעל 28 מעלות לשם טיפול במחלות). יש להתאים את ספק גוף החימום לנפח האקווריום - ככלל אצבע, 0.5W לליטר מים. בכל מקרה יש לבדוק את הנחיות היצרן.
צמחייה.