חשיפתם הגדולה התרחשה בתחרות הקדם-אירוויזיון 1987, בו הם שרו את השיר "קופידון" שזכה במקום הרביעי. באותה שנה גם הוציאו את אלבומם הראשון "באותה המיטה", שכלל את שיריו של משה מצוות "חופים". את שיר הנושא שלו כתבה חני ליבנה (גם היא מצוות "חופים") והלחין מירון מינסטר. שירים נוספים בולטים באלבום היו "שיר דרכים" ו"שיר למענך". למרות הצלחת השירים, האלבום לא זכה להצלחה מסחרית ולפירגון מצד המבקרים. את שירי האלבום עיבד רון דרויאן.
הצמד הוציא את אלבומם השני "בדרכי האהבה" ב-1989. חוה אלברשטיין, שהוציאה באותה תקופה את אלבומה "לונדון", הייתה היועצת האמנותית והמפיקה המוזיקלית באלבום זה, ורמי לוין עיבד. האלבום זכה לתואר אלבום זהב. להיטי האלבום היו "מי", שכתבה והלחינה אלברשטיין, "בדרכי האהבה", "כל פעם מחדש" (שהשתתף כעבור שנתיים בפסטיגל, בחלק האומנותי), "לאן" ו"למה באת". הוא יצא מאוחר יותר על גבי תקליטור. יוצרין נוספים באלבום, נוסף לאלברשטיין היו עוזי חיטמן, רחל שפירא, מירון מינסטר ויורם צדוק.
באותה שנה שודרה בטלוויזיה סדרת הילדים והנוער "הצצקנים", שאת שיר הנושא שלה ביצעו השניים.
בניסיונם השני בקדם-אירוויזיון, בשנת 1991, זכה הצמד עם השיר "כאן" במקום הראשון ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1991 ברומא בו זכה שירם במקום השלישי, מרחק שבע נקודות בלבד מהמקום הראשון. השיר הוצע במקור לירדנה ארזי עבור קדם האירוויזיון הפרטי שלה ב-1988, אבל זו דחתה את ההצעה.
ביוני 1992 יצא לאור אלבומם השלישי "פעמון הזכוכית". האלבום הופק על ידי אילן וירצברג. האלבום קיבל ביקורות צוננות. בין שירי האלבום בלטו: "חללית", "לכי אחרי במדבר", "בואו נשתגע", הבלדה "לב אחד", "ככה נועדנו לאהוב" ושיר הנושא, שתורגם מרוסית על ידי רחל שפירא. יוצרים נוספים באלבום היו: אהוד מנור, חמוטל בן-זאב עפרון, חוה אלברשטיין, יוני רועה, אברהם חלפי, נתן זך, חיים קינן, עוזי חיטמן, אריאל זילבר וברוך פרידלנד.
באוגוסט 1993, הוציא הצמד את אלבומם הרביעי "אריס - משל יווני". האלבום זכה להצלחה רבה והוקדש לחמישה לחנים עזובים של הזמר אריס סאן, שנפטר שנה קודם לכן. כבונוס צורפה גרסה מחודשת שלהם לשיר "חייך וחיי" של בועז שרעבי. את שירי האלבום כתבו אהוד מנור, חמוטל בן-זאב עפרון, יואב גינאי ואיזי מן, ועיבד יהודה (יוג'י) גבאי).
ב-1994 ביצעו את שיר הפתיחה החדש של התוכנית לילדים "המחסן של כאילו".
באותה השנה הוציא הצמד את אלבום האוסף הראשון שלו, "האוסף וכל מה שקדם", אשר כלל שירים מכל אלבומיהם הקודמים, ולראשונה נכלל באחד מאלבומיהם השיר "כאן" (אשר קודם לכן צורף כבונוס בלבד ל"בדרכי האהבה"). בנוסף, באלבום נכללה כבונוס גרסת הרמיקס לשיר "כאן".
השיר החדש היחידי שנכלל באלבום האוסף היה "כל מה שקדם", שיר של סזן אקסו הטורקיה שחמוטל בן-זאב כתבה לו מילים בעברית. בהמשך צורף לאלבום באופן רשמי גם הסינגל "אנה", שגם אותו כתבה חמוטל בן-זאב ללחן טורקי. גם השיר הזה זכה להצלחה לא מבוטלת.
ב-1995 הוציאו את קלטת הווידאו "בא לי מסיבה לי עם דץ ודצה", שהתבססה על שירים לימי הולדת מספרה של סמדר שיר "בא לי מסיבה לי".
ב-1996 יצא לאור אלבומם החמישי "אורנה ומשה דץ השישי". האלבום הצליח וכלל את השירים "כך אלוהים ברא אותנו" בסגנון הקאנטרי, וחידושים ל"ילד השדה" של גדעון כפן ו"הוא יהיה לי בעל" של עדנה גורן מהסרט "שני קוני למל", אותו שרו עם דורי בן זאב, שגם שר בשיר קטע ראפ. מחבר השיר, משה סחר, אף כתב במיוחד בית חדש לשיר עבור משה דץ, מנקודת מבטו של "הבעל". כיוון שמלחין השיר, שאול ברזובסקי כבר לא היה בין החיים, הלחין משה דץ את הבית החדש בעצמו. "זרע השלום" הוא הקטע הקצר המסיים את האלבום.
באותה השנה ביצעו את הפתיח לטלנובלה הישראלית-ארגנטינאית "המוסד" שיצר יאיר דורי.
בינואר 1999 הוציא הצמד את אלבומם השישי "אורנה ומשה דץ", המוכר גם בשם "הגבר הראשון". באלבום מצליח זה בלטו השירים "אני שר לך", "תאכל אותה" עם ליאור פרחי, חידוש ל"חידה את לי", חידוש ל"דרך ארוכה" עם להקת עדן והדואט עם דקלון לשירו "ונמתי שיר" ("איילת חן"). את שירי האלבום עיבדו דודי רוזנטל וגדי גולדמן.
בחנוכה 1999 שיחקו הצמד במחזמר ״סינדרלה״ את סינדרלה והנסיך.
בשנת 2000 הוציא הצמד את אלבום האוסף השני, "אתה בלבי", אשר כלל מספר שירים חדשים, בהם הדואט "שיהיה רק טוב" עם הזמר הרוסי הפופולרי פיליפ קירקורוב, השיר "ברכת הארץ" אותו ביצעו עם להקת חיל האוויר והלהיט "אתה בלבי", המבוסס על להיט של הזמר המצרי עמר דיאב.
בשנים 2000-1997 הוציא הצמד עוד שלושה אלבומים עם שירים לילדים, בסדרה העונה לשם "טיף וטף".
בשנת 2001 הנחו את קדם האירוויזיון.
בשנת 2002 הוציאו את קלטת הילדים "בא לי מסיבה לי עם דץ ודצה" (מהדורת הדי.וי.די), קלטת נוספת מתוך הסדרה המדוברת. בנוסף, בשנת 2003 יצאה לאור קלטת נוספת מהסדרה "בארץ הדמיון עם טיף וטף".
הצמד המשיך בעולם הילדים ובשנת 2004 הוציא קלטת נוספת בשם "טיף וטף - המשפחה שלי".
בחנוכה 2004 הם השתתפו בפסטיגל עם השיר "ונשיר כולם" שזכה במקום השביעי.
בשנת 2005 יצאה לאור הקלטת החמישית והאחרונה בסדרת "טיף וטף" בשם "טיף וטף 5 - אני ישראלי".
בחנוכה 2005 שיחקו הצמד במחזמר ״נסיך האגדות״ את הנסיכה אידה והנס כריסטיאן אנדרסן.
באוקטובר 2006 הוציאו השניים משחק מחשב המבוסס על שירי "טיף וטף".
במרץ 2012 חזרו השניים להופיע יחד. באותה השנה הצמד הופיע יחדיו במופע החנוכה לילדים מותק של פסטיבל. והופיע יחדיו הצמד במופע גם בשנים 2010 ו-2013, השניים גם הופיעו בנפרד במופע כאשר דץ הופיע לבד בשנת 2008 ואורנה בשנים 2009 ו-2016.
בחנוכה 2014 הופיעו יחדיו במחזמר "101 כלבים דלמטים" לצד ירון ברלד, חני נחמיאס ודנה אינטרנשיונל.
ביולי 2015 חזרו השניים לשתף פעולה בתוכנית בוקר בשם "הדצים" ששודרה בערוץ המוזיקה 24.
בחנוכה 2018 חזרו השניים לשתף פעולה בהצגה "קסם של משחק" לצד יובל המבולבל, דוד חיים, מני ממטרה וליאור דטאוקר (בובו).
ב-10 בנובמבר 2020 השתתפו ביחד בתוכנית "מי רוצה להיות מיליונר" וזכו בסכום של 16,000 ש"ח.
חיים אישיים.
ב-22 בדצמבר 2006 השניים התגרשו לאחר 21 שנות נישואין שבמהלכם נולדו להם שני ילדים.
באוקטובר 2013 בנם עומר דץ השתתף בתוכנית הריאליטי "הכוכב הבא".
המלך ג'ורג'
קינג ג'ורג'
חיים ברעם
חיים ברעם (נולד ב-13 במאי 1941) הוא איש שמאל ישראלי, פובליציסט ופרשן ספורט.
ביוגרפיה.
ברעם נולד וגדל בשכונת נחלת אחים בירושלים לגרציה ולמשה ברעם שהיה מזכיר מועצת פועלי ירושלים וממנהיגי מפא"י בעיר, ולימים שר העבודה. אביו היה פעיל גם באגודה לידידות ישראל-ברית המועצות. בילדותו שמע פעמים רבות את אביו מתבטא בזכות הסוציאליזם ובזכות הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד.
קריירה פוליטית.
לאחר שירותו הצבאי, בהנדסה קרבית, היה ברעם חבר במפלגת העבודה. לאחר פרישתה של גולדה מאיר מההנהגה, היה לחבר במטהו של יצחק רבין במאבקו על ראשות המפלגה מול שמעון פרס. בהמשך פרש ממפלגת העבודה, הצטרף לסוציאליסטים העצמאיים בראשות לובה אליאב, ואיתם היה שותף מהקמתה של של"י. ברעם שימש כדובר מפלגת של"י בכנסת, ועם פיצולה נמנה עם האגף השמאלי בה, שהיה שותף להקמת הרשימה המתקדמת לשלום.
קריירה עיתונאית.
את עבודתו העיתונאית החל ב"העולם הזה", בסוף שנות ה-70, ככתב פרלמנטרי, בנוסף כתב בעיתון מדור לעניינים בינלאומיים בשם "עולם קטן". בשנות השמונים במקביל ערך ופרסם, יחד עם מקסים גילן, את כתב העת "במרחב" שהופץ בישראל. בשנת 1990, לאחר סגירת העיתון "העולם הזה", עבר לכתוב בעיתון "כל העיר" הירושלמי, כבעל טור בנושאי פוליטיקה וכדורגל. בנושאי כדורגל כותב ברעם בעיקר על קבוצות הכדורגל הירושלמיות ועל כדורגל אנגלי וספרדי (בין השאר כותב ברעם בקביעות על קבוצת וסטהאם יונייטד, אותה הוא אוהד).
בשנות ה-90 עבד ברעם במקביל כפרשן כדורגל במשך 10 שנים בערוץ הראשון של רשות השידור.
בשנת 1985 הנחה ברעם ערב זיכרון שנערך בתל אביב לפעיל אש"ף הד"ר עיסאם סרטאווי, שבו ראה שותף לשלום ישראלי-פלסטיני.
בשנת 2002 נטל חלק בדיון הפומבי בין עירית לינור ובין עורך "הארץ", עמוס שוקן, שבו תקפה לינור את עמדתו של העיתון כלפי הסכסוך הישראלי-פלסטיני והאשימה אותו באנטי-ציונות ואנטי-פטריוטיות. במאמרו "קרנפים" צידד ברעם בעמדת שוקן.
עם הקמת המגזין האינטרנטי הגדה השמאלית בשנת 2002, החל לפרסם את מאמריו גם באתר זה.
בשנת 2007, היה מעורב ביוזמה של אוהדי הפועל ירושלים שהתנגדו לאופי הניהולי של המועדון, והקימו את הפועל קטמון ירושלים, מועדון הכדורגל הראשון בישראל הנמצא בבעלות אוהדיו.
במרץ 2020, בעקבות מגפת הקורונה בישראל, התבקש לצאת לחופשה ללא תשלום מעיתון כל העיר. שנתיים קודם גם התבקש לא לכתב יותר פובליציסטיקה על נושאים שנויים במחלוקת בטורו השבועי, אלא רק סיפורים. באוקטובר 2020 הפסיק לכתוב עבור כל העיר.
חיים אישיים.
חיים ברעם הוא אחיו של עוזי ברעם, שהיה שר התיירות. ברעם נשוי בשנית למימי, ואב לארבעה ילדים. בתו הבכורה דפנה פרסמה באנגליה ספר על עיתון "הגארדיאן" והיחס שלו למדינת ישראל.
עמדותיו הפוליטיות.
ברעם התבטא פעמים רבות בטוריו בזכות תנועת חד"ש, שעם רוב עמדותיה הוא מזדהה. כמו כן הוא חבר בתנועת "יש גבול", והשתתף מטעמה ב"טקס הדלקת משואות אלטרנטיבי" ביום העצמאות בשנת 2005.