בסרטים היפניים והאמריקאיים מאפייני הדמות זהים: קיאקו היא רוח נקמנית בעלת עור לבן כסיד הלבושה בכותונת לילה לבנה. מפיה בוקעים חרחורי גסיסה (מכיוון שטאקאו שבר לה את המפרקת) ולרוב היא נראית כשהיא זוחלת על ארבע או משתמשת בשיערה הארוך כדי לתקוף את קורבנותיה. לבושה של קיאקו מזכיר את האונריו מהפולקלור היפני (שד הדומה לאישה הלבושה בקימונו לבן).
למרות שמפרקתה שבורה, בסרטים היפניים קיאקו מסוגלת לדבר ומתקשרת עם בנה טושיו ועם חלק מקורבנות הקללה (בין אם בדרך ישירה או על ידי השתלטות על אדם אחר). אך בסרטים האמריקאים קולה נשמע רק בסרט "הטינה" בפלאשבק שבו היא מקריאה מתוך יומנה.
כוחותיה של קיאקו כוללים בין היתר יכולת טלפורטציה, שינוי צורה, הארכת שיערה וחניקת בני אדם בעזרתו, לקיחת בני אדם לעולם הרוחות, שינוי מרחב הזמן (שתי דמויות משני קווי זמן שונים נפגשים אחד עם השני בגלל הקללה), יכולת התחזות לאנשים אחרים (היא התחזתה לקאטסויה טוקונאגה ולמת'יו וויליאמס).
צ'יילדיש גמבינו
גבריאל לבל
גבריאל לבל (באנגלית: Gabriel LaBelle; נולד ב-2003) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
קריירה.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Dead Shack". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "".
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "הטורף". בשנת 2021 שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה "טעם דובדבן חדש לגמרי".
הוא לוהק לתפקיד הראשי, בסרט הדרמה הסמי-אוטוביוגרפי של סטיבן ספילברג, הפייבלמנים שיוקרן במהלך 2022. בסרט יגלם את סמי פייבלמן יוצר קולנוע צעיר ושאפתן המבוסס על סיפור חייו של ספילברג, ולתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה, "ג'יגולו אמריקאי" המבוססת על הסרט באותו שם.
קלמן שטורם
קלמן שטורם (בסלובנית: Klemen Šturm; נולד ב-27 ביוני 1994 בסלובניה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל חדרה מליגת העל.
קריירת מועדונים.
הקריירה בסלובניה.
שטורם גדל במחלקת הנוער של טריגלב קראן. ב-12 במאי 2012 ערך שטורם את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-3 על נ.ק צליה במסגרת ליגת העל הסלובנית. הוא שיחק במועדון במשך חמש עונות במסגרת ליגת העל הסלובנית והליגה הסלובנית השנייה, וערך 110 הופעות ליגה.
ב-13 ביולי 2016 חתם שטורם בנ.ק. קרשקו מליגת העל הסלובנית. ב-16 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד רודאר ולניה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת . ב-17 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, שערו היחיד במועדון, בהפסד 2-1 למריבור במסגרת המחזור התשיעי באותה עונה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 61 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-1 ביולי 2018 חתם שטורם בנ.ש. מורה מליגת העל הסלובנית. ב-21 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טריגלב קראן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת . בעונתו הראשונה במועדון ערך 30 הופעות ליגה. ב-10 באוגוסט 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על טריגלב קראן במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת . ב-24 ביוני 2020 זכה שטורם בגביע הסלובני יחד עם נ.ש. מורה לאחר ניצחון 2-0 בגמר על נ.ק. נפטה, בו שיחק 90 דקות. בעונת הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שער אחד, ובעונת , שהסתיימה בזכייה של נ.ש. מורה באליפות סלובניה, ערך 27 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-16 בספטמבר 2021 שיחק שטורם לראשונה בשלב בתים של מפעל אירופאי, בהפסד 2-0 לוויטסה ארנהם במסגרת שלב הבתים של הליגה האזורית לעונת עונת 2021/2022 בליגה האזורית. בסך הכל שיחק שטורם במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 107 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
הפועל חדרה.
ב-26 במאי 2022 חתם שטורם על חוזה בהפועל חדרה מליגת העל הישראלית, שיחל ב-1 ביולי 2022.
פאזל (המסור)
אנדור באש
אנדור באש (בהונגרית: Basch Andor; בודפשט, 19 במאי 1885 – בודפשט, 24 ביוני 1944) היה צייר יהודי-הונגרי. בנו של הצייר דיולה באש.
ביוגרפיה.
אנדור באש נולד במשפחה יהודית אמידה בבודפשט. אמו הייתה רוזה קראוס (תרזיה) ואביו היה דיולה באש, צייר תמונות טבע ודיוקנאות מפורסם בתקופתו. אנדור באש סיים את לימודיו בבית ספר תיכון קתולי לאחר שהוטבל בגיל 14 ב-1899. הוא היה תלמידו של טיבדאר זמפלני, שייצג את "הסגנון האקדמי", בבית הספר לעיצוב בבודפשט. משנת 1904 המשיך את לימודי האמנות שלו בפריז, שם למד באקדמיה ז'וליאן המפורסמת אצל ז'אן פול לורן ובילה שנה בבית הספר הפרטי של אנרי מאטיס. בשנת 1908 נסע למושבת האמנים של באיה מארה, שם במשך שלוש שנים היה אחד האישים המגדירים של בית הספר לציור, קארוי פרנצי היה המאסטר שלו. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה, מה שנקרא, צייר מלחמה.
את ציוריו הציג לראשונה בתערוכה משותפת במוזיאון ארנסט ב-1919. הוא סייר באיטליה במשך השנים הבאות ולאחר מכן עבר לפריז ב-1925. הוא השתתף בקביעות בתערוכות, הצליח למכור את ציוריו וזכה הן להכרה חומרית והן למוסרית כאחד. הוא מצא בקושי רב את סגנונו האישי. לזמן מה הוא נסוג מ"ריקוד המכשפות המשובח של האמנות" (כך כתב במכתב) ומאורח חייו בבודפשט עבר לדרום צרפת. בשנת 1931 הציג עצמו בתערוכת אוסף בפריז. "אנדור באש עשה מהפכה פרטית קטנה משלו." כתב אימרה קלן, מעריץ בן זמננו.
עקב המשבר הכלכלי חזר הביתה ב-1932 והתיישב בבודפשט. הוא חי הרחק מחיי האמנות ההונגרים, אך עדיין הוצג בתערוכות בבודפשט ומחוצה לה. הוא היה חבר בחוג גרשם ובקבוצת האמנים של האגודה החדשה לאמנים בתחילת שנות ה-40.
אמנם לא ראה עצמו כיהודי, הרי הוטבל לנצרות בגיל 14, אך בשל החוקים היהודים (במיוחד החוק היהודי השלישי) הוא נחשב ליהודי. במהלך רדיפת היהודים ובמיוחד בעקבות הכיבוש הגרמני של הונגריה (מבצע מרגרטה) הוא שם קץ לחייו ביריית ראש ב-24 ביוני 1944. "הוא נמלט להתאבדות מהגורל היהודי", כתבה עליו קטלין ס' נאג'. אשתו הייתה ארז'בט גוטמן.
זמן קצר לפני התאבדותו, צייר את "הדיוקן העצמי" (1944) שהוא "וידוי קודר ולירי של אדם טהור בתוך הזוועות של עולם רצחני מלא שנאה". תערוכה לזכרו נערכה ב-1965 בגלריה הלאומית של הונגריה.
אליעזר שלוסברג
אליעזר שלוסברג (נולד ב־29 ביוני 1956, כ' בתמוז תשט"ז) הוא פרופסור מן המניין לערבית המשמש כדקאן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת בר־אילן משנת 2017.
ביוגרפיה.
שלוסברג נולד ב־1956, בתל אביב, למנחם ולאה שלוסברג. התחנך בבית הספר היסודי "בר־אילן" בעיר ולמד בתיכון העירוני־דתי "צייטלין". בשנת 1974 התגייס לצה"ל, שירת ביחידת האיסוף "חצב" של חיל המודיעין, ובשנת 1978 השתחרר לאחר שחתם קבע לשנה נוספת.
בשנת 1981 סיים בהצטיינות תואר ראשון דו־חוגי במחלקות לערבית וללשון עברית. במקביל ללימודיו לתואר הראשון (1979–1981) למד במכון הגבוה לתורה של אוניברסיטת בר־אילן. אחר כך המשיך בלימודיו במסלול הישיר לתואר שלישי, ובין השנים 1982–1989 השלים את התואר השלישי במחלקה לערבית של אוניברסיטת בר־אילן. עבודת הדוקטורט שלו נכתבה בהדרכת פרופ' אוריאל סימון וד"ר חגי בן־שמאי ועסקה בפירושו של רב סעדיה גאון לספר דניאל.
בין השנים 1999–2007 ו־2010–2012 כיהן כראש המחלקה לערבית באוניברסיטת בר־אילן. משנת 2012 ועד שנת 2016 שימש סגן דקן בית הספר ללימודים מתקדמים. בשנת 2013 שימש כנציג הפרופסורים החברים במועצה האקדמית העליונה של האוניברסיטה והחל מ־1 בינואר 2017 הוא מכהן כדקאן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת בר־אילן.
בשנת 1991 החל ללמד בחוג לערבית במכללת "בית ברל" במקביל לעבודתו באוניברסיטת בר־אילן. בשנת 2000 פרש ממנו בשל מינויו לראש המחלקה לערבית באוניברסיטת בר־אילן. בין השנים 1994–2017 לימד גם בחוג למחשבת ישראל במכללת "אורות ישראל" שבאלקנה. עד שנת 2022 היה חבר ב"מועצה האקדמית העליונה" של המכללה וחבר במערכת כתב העת "אורשת", היו"ל מטעמה.
בין השנים 2013–2019 כיהן כיושב ראש ועדת המקצוע להוראת ערבית ואסלאם במשרד החינוך לסקטור היהודי.
שלוסברג היה גם חבר הנהלת "המכון לחקר המחתרות ע"ש מנחם בגין" באוניברסיטת בר־אילן; חבר בוועדת המשמעת לסטודנטים (2006–2009); ראש אקדמי של תוכנית "יריחו" – במסגרת התוכניות לזרועות הביטחון במינהל המכללות באוניברסיטה (2009–2010); חבר בוועדת ההוראה האוניברסיטאית (2007–2010); חבר בוועדת הקבע של בית הספר ללימודים מתקדמים (2010–2015); חבר בוועדת המשנֶה לתואר שלישי למדעי היהדות והרוח של בית הספר ללימודים מתקדמים וחבר בוועדה לשמירה על אוֹפְיָהּ של האוניברסיטה (2012–2013). הוא חבר במערכת כתב העת "תימא" לחקר יהדות תימן ותרבותה, וכן במערכת כתב העת "מעיינות" היו"ל על ידי מכללת תלפיות (2022).
שלוסברג מלמד במחלקה לערבית באוניברסיטת בר־אילן משנת 1981, ובינואר 2017 מונה לדקאן הפקולטה למדעי הרוח.
חיים אישיים.
מתגורר בפתח תקווה, נשוי לשרונה, ולהם שלושה ילדים.
מחקריו.