הוריו של דניאל שלחו אותו ללמוד ב-1978 בבית ספר בווזבה, שם החל ללמוד את שנתו הראשונה. לאחר כשנה הוריו עזבו לכפר מאורי, ואת כיתה ב' למד במשך שנתיים כיוון שבית הספר היה רחוק ממקום מגוריו, והיה חייב להתחזק על מנת שיוכל ללכת כל יום 14 ק"מ הלוך ושוב. ב-1982 עבר ללמוד בבית ספר האזורי אמבובר, וב-1983 לאחר שבית הספר של היהודים אמבובר נסגר מפני שהשלטון אסר אז על כל פעילות יהודית באתיופיה, עבר ללמוד בעיירה טדה, שם גר אצל סבתו עד שנת 1984. שם גם ידע השפלות וחוויות אנטישמיות שעיצבו את חייו בהמשך עבודתו כמרצה בנושא הקהילה ובנושאי כתיבת הספרים. ב-1984 עבר לאמבובר לאחר שנפתח שוב, שם למד עד עלייתו לארץ.
את מסעו לישראל עשה דניאל כשהיה בגיל 15, מסע שהשפיע עליו רבות. בסודאן נפרד ממשפחתו במהלך כישלון העלייה שהיה. במסע הזה משפחתו ניסתה לעלות דרך המדבר ובעזרת חיל האוויר הישראלי, אך ניסיון זה כשל לאחר שהמשפחה איבדה זה את זה ומתוך אלפי אנשים שהיו שם במדבר, לא הצליחו לפגוש זה את זה. אביו, שחשב שחלק ממשפחתו עלו למשאית שבאה לאסוף אותם מהמדבר ומשם למטוס, עלה עם בתו בת הארבע ולבסוף התברר לו שאשתו ושלושה מילדיהם נשארו שם והוא עלה לארץ לבד עם בתו בת הארבע. בסודאן נשאר במחנה פליטים למשך חמישה חודשים וב-17 בספטמבר 1984 עלה לישראל יחד עם משפחתו.
לאחר עלייתו למד בישיבת מירון, שם עשה את דרכו הראשונה בארץ, ולאחר שלמד שלוש שנים ביקש לעבור לבית ספר שלומדים בו לימודים עיוניים יותר. ניסיון זה לעבור לבית ספר חילוני לא היה פשוט, ולאחר מאבק שעלה לו בהפסקת לימודים של חודשים הצליח לעבור לכפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים, שם סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1990.
את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחטיבת גבעתי. לאחר סיום מסלול בגבעתי והצטיינותו במבחני כושר גופני, יצא לקורס מדריכי ספורט, ושימש מדריך ספורט בחלק משירותו הצבאי.
בשנת 1995 החל ללמוד במכללת וינגייט, שם סיים את לימודיו בשנת 1999. הוא נהג לספר את סיפורי הקהילה לחברה הישראלית ולקהילה בכלל. לאורך חייו שאף תמיד למצוא כלי שיכול להנגיש את הקהילה לחברה הישראלית. בית הספר באתיופיה, המסע לארץ ובין היתר הישארות במחנה הפליטים בסודאן, דרכו הראשונה בארץ כולל הלימודים במכללת וינגייט, השפיעו עליו רבות והוא הבין שהדרך הטובה ביותר שיוכל לעזור לקהילה להיקלט בישראל היא על ידי כתיבת סיפורי העדה ותיעוד העבר.
משנת 1997 מקדיש בלטה את זמנו לחיפוש חומרים ותיעוד אנשי הקהילה. הוא מעביר הרצאות רבות בנושא הקהילה וסדנאות הורים וילדים, ואף זכה בפרס מטעם ג'וינט ישראל בשנת 2003 על עבודתו במציאת כלי עבודה להורים וילדים. בין היתר מעביר הרצאות במערכת החינוך, צה"ל, משטרת ישראל ובקרב בני הקהילה האתיופית.
בשנת 2012 זכה בפרס שרת הקליטה על ספרו "עשן ואמיץ" - ספר פתגמים מתרבות יהודי אתיופיה.
בשנת 2015 הוציא את ספרו "ראש וראש", במטרה שיהווה גשר בין-תרבותי בין יוצאי אתיופיה לכלל הציבור הישראלי.
בשנת 2017 הוציא את ספרו השמיני - "טביבאן" בגרסתו העברית. ספר זה מתאר את קורות יהודי אתיופיה במאתיים השנים האחרונות, ומכיל מסמכים ועדויות מהתקופה. את הספר כתב יחד עם אסלף טקטל, מקהילת הטביבאן של יהודי אתיופיה. קהילה שהממסד הדתי בישראל ומדינת ישראל אינה מכירה ביהדותם.
קנון הולדינגס
קנון הולדינגס (באנגלית: Kenon Holdings) היא חברת החזקות שפוצלה מהחברה לישראל. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב, וכלולים במדד תל אביב 125.
היסטוריה.
ב-7 בינואר 2015 נוצרה החברה במהלך של ספין-אוף מהחברה לישראל. לחברה הועברו החזקותיה של החברה לישראל בחברות הבאות: 32% מחברת הספנות צים, 24% מחברת השבבים טאואר-ג'אז סמיקונדקטור, 50% מיצרנית הרכב הסינית קורוס אוטו ו-100% בחברת תחנות הכוח איי.סי. פאואר. בגין כל מניה אחת של החברה לישראל קיבל בעל המניה 7 מניות של חברת קנון הולדינגס.
ב-11 בינואר 2015 החלה מניית החברה להיסחר בבורסת תל אביב, ומיד צורפה למדד תל אביב 25, וב-14 בינואר החלה מניית החברה להיסחר בצורה רגילה גם בבורסת ניו יורק. עם תחילת המסחר במניותיה בבורסה בת"א נקבע לחברה שווי שוק של 960 מיליון דולר.
בעדכון חודש יוני 2015 נגרעה מניית החברה ממדד תל אביב 25, והתווספה למדד תל אביב 75.
בחודש יולי 2015 חילקה קנון את רוב מניותיה בחברת טאואר-ג'אז בתור דיבידנד לבעלי מניותיה של קנון.
המהלך בוצע כחלק מהאסטרטגיה של חברת קנון, לפיה על החברה להתמקד בהשקעה בחברות איי.סי. פאואר וקורוס מצד אחד, ומצד שני למכור או לחלק את שאר החברות שבבעלותה. עד אפריל 2021 מכרה קנון את כל אחזקותיה בקורוס.
הפיגוע במרכול היהודי בפריז
הפיגוע במרכול היהודי בפריז היה פיגוע מיקוח שהתרחש ביום שישי, 9 בינואר 2015. טרוריסט מוסלמי פרץ ל"היפר כשר" ("Hyper Cacher"), אחד מהסניפים של רשת מרכולים למכירת מוצרי מזון כשרים בבעלות יהודית, ברובע ה-12 בפריז בירת צרפת. המחבל תפס בני ערובה מקרב לקוחות המרכול ועובדיו. לאחר מספר שעות מצור על המרכול פרצו אליו שוטרים מיחידת לוחמה בטרור וירו למוות במחבל. בפיגוע נרצחו ארבעה מבני הערובה.
הפיגוע.
המחבל, אמדי קוליבאלי (Amedy Coulibaly), בן 32, יליד צרפת למשפחה של מהגרים ממאלי, ירה למוות בשוטרת ביום שלפני הפיגוע. הוא פרץ בשעת הצהריים למרכול מרשת המרכולים "היפר כשר" שבבעלות משפחת אמסלם, כשהוא חמוש בשני רובי סער מדגם קלשניקוב. באותה עת נמצאו במרכול למעלה מעשרים איש, שעסקו בקניות לקראת השבת. עם כניסתו למרכול ירה המחבל למוות בשניים מבני הערובה לפחות. 15 אנשים ששהו במרכול נמלטו למרתף והסתתרו שם בתוך חדר קירור, בסיועו של אחד העובדים, לסאנה באטילי, מהגר מוסלמי ממאלי.
הפיגוע התרחש יומיים לאחר הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" בפריז, בעת שכוחות הביטחון הצרפתים צרו על שני החשודים בביצוע אותו פיגוע, שהתבצרו בבניין בעיירה דמרטן-אן-גואל שמצפון לפריז. המחבל, שתיאר עצמו בפני בני הערובה כחבר בארגון המדינה האסלאמית, אמר כי בחר בעסק יהודי כמטרה על מנת לגמול על פעולות ישראל נגד הפלסטינים. הוא איים כי אם המשטרה לא תשחרר את שני החשודים שהתבצרו מצפון לפריז הוא יוציא להורג בני ערובה.
משטרת פריז צרה על המרכול והורתה על סגירת חנויות יהודיות באזור הסמוך מחשש לביטחונן. יהודי האזור נקראו שלא להגיע לבתי הכנסת בערב השבת. למקום הובאו אנשי RAID (יחידת ההשתלטות של משטרת צרפת). השוטרים הצליחו להתחבר למצלמות טלוויזיה שצילמו את פנים המרכול ועקבו אחרי תנועות המחבל.
לקראת השעה חמש אחר הצהריים הסתיים המצור מצפון לפריז ושני המחבלים שם נהרגו. מחשש שהמחבל במרכול יממש את איומו להרוג בני ערובה ניצלו אנשי RAID הזדמנות בעת שהוא כרע לתפילה, פרצו למרכול, ירו בו למוות ושיחררו את בני הערובה. הפריצה צולמה על ידי צלמי כלי התקשורת שסיקרו את המאורע.
בתוך המרכול נמצאו גופות של ארבעה מבני הערובה שנרצחו על ידי המחבל, כולם גברים יהודים.
לאחר הפיגוע.
יומיים לאחר הפיגוע נערכה בפריז עצרת מחאה על פיגוע זה והפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" בהשתתפות למעלה ממיליון משתתפים ובהם עשרות מנהיגי מדינות. עצרות המונים דומות נערכו באותו ערב במקומות נוספים בצרפת. לאחר העצרת נערך בבית כנסת בפריז טקס לזכר ארבעת ההרוגים במרכול בהשתתפות נשיא צרפת, פרנסואה הולנד, וראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, שהגיע לעצרת ההמונים בפריז. נתניהו נשא נאום בעברית, עם תרגום סימולטני לצרפתית.
ארונות ארבעת נרצחי הפיגוע הוטסו לישראל, וב-13 בינואר הם הובאו לקבורה בהלוויה ממלכתית בהר המנוחות בירושלים.
הפיגוע גרם לתחושות קשות וחשש ממשי לביטחונה של הקהילה היהודית בצרפת. התקשורת דיווחה על יהודים רבים בצרפת השוקלים עלייה לישראל.
בעקבות פעולותיו של לסאנה באטילי, עובד בסופר ממאלי, שסייע ל-15 יהודים להסתתר מהמחבל, ממשלת צרפת העניקה לו אזרחות צרפתית בהליך מזורז ובטקס רשמי.
בשנת 2018 פורסם כי מאז הפיגוע במרכול, לא ביצע ארגון דאעש פיגועים נוספים נגד מטרות יהודיות.
פדרציית מלאיה
פדרציית מלאיה (במלאית: Persekutuan Tanah Melayu, בג'אווי: ڤرسكوتوان تانه ملايو, באנגלית: Federation of Malaya; לעיתים בקיצור מלאיה) הייתה פדרציה של 11 מדינות בחצי האי המלאי שהתקיימה בין 1948 ו-1963. הפדרציה החלה את דרכה כחלק מהאימפריה הבריטית, קיבלה עצמאות ב-1957 והייתה אחת המרכיבות של מלזיה.
היסטוריה.
ב-1946 נוצר האיחוד המלאי, קולוניה פדרלית שאיגדה בתוכה את כל המושבות של בריטניה בחצי האי המלאי. מסיבות מגוונות הייתה התנגדות מקומית רחבה לאיחוד במתכונתו כפי שהייתה שהונהגה על ידי הארגון הלאומי של המלאים המאוחדים (UMNO).
רוב חברות הפדרציה היו במעמד של מדינת חסות של בריטניה, למעט פננג ומלאקה שהיו במעמד של קולוניות.
ב-31 באוגוסט 1957 הפדרציה קיבלה את עצמאותה. ב-1963 מלאיה התאחדה עם סינגפור, מושבת הכתר של סראוואק ומושבת הכתר של צפון בורנאו וכך נוצרה מלזיה. סינגפור פרשה מהמדינה החדשה כעבור שנתיים.
פדרציית מאלאיה
הפדרציה של מאלאיה
הפדרציה של מלאיה
דן מלוי
דאנל פטריק "דן" מלוי (באנגלית: Dannel Patrick "Dan" Malloy; נולד ב-21 ביולי 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קונטיקט ה-88, מינואר 2011 עד ינואר 2019. הוא כיהן בתפקיד זה מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה.