על יחסי חילוניים-דתיים כתב: "בנושאים של חילוקי דעות בין חילונים לדתיים העדפתי תמיד הידברות על כפייה בכוח. אבל הלובי הדתי מתנהג בחוצפה כזו, שאין לנו החילונים ברירה אלא להגיב על זה, כי אורח החיים שלנו מותקף... התחושה היא שהדתיים נכנסים לך לבית, לצלחת, לכל מקום." באותו מאמר הוא מביע את דעתו גם על הציבור הדתי: "הם תומכים בכיבוש ולא מרימים שום קול צעקה לגבי הנעשה בשטחים. אף אחד מהרבנים לא ראוי להיות מורה הדור מבחינה מוסרית."
וכך הוא מתאר את המצב הסוציו-פוליטי הישראלי בעשורים האחרונים: "ישראל, שנטשה אפילו את היומרה להיות סוציאל-דמוקרטיה, אימצה לעצמה את כל דפוסי ההתנהלות של הימין האמריקאי, את האתוסים שלו ואת השיטה החברתית, ולזה הוסיפה רשלנות וסדרי ממשל קלוקלים מתוצרת עצמית. השילוב בין הניכור החברתי, קידוש הפערים הכלכליים והאמונה המיסטית בכוחות השוק מצד אחד, והמורשת הביורוקרטית המזרח אירופית מן הצד האחר, הביא אותנו אל עברי פי פחת."
על מצעד הגאווה שהתקיים בירושלים בשנת 2007 כתב: "לא ייתכן שצעדות פאשיסטיות למען התנחלויות הן דבר מקובל בעיר, למרות העובדה שהן פוגעות מאוד ברגשותינו, ואילו צעדה שמחה ואנושית מאוד של אנשים המאמינים בדרכם, היא פסולה."
ספריו.
כתיבתו של ברעם על כדורגלנים:
אורית זוארץ
אורית זוארץ (ברוסית: Орит Зуарец; נולדה ב-21 בפברואר 1967) היא פוליטיקאית ישראלית לשעבר, חברת הכנסת ה-18 מטעם סיעת קדימה וסיעת התנועה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם סבטלנה מויסייבנה צ'רניאק (Светлана Моисеевна Черняк) בסיביר שבברית המועצות דאז (כיום ברוסיה). היא עלתה ארצה בשנת 1971 עם משפחתה למגדל העמק. בישראל עברה תהליך גיור יחד עם אמה ואחיה, בליוויו של הרב יצחק דוד גרוסמן ורעייתו במגדל העמק.,
זוארץ, שאובחנה כמחוננת, למדה בפנימיית שטיינברג ובתיכון כצנלסון בכפר סבא. שירתה בצה"ל ביחידת ממר"ם וביחידה 8200 של חיל המודיעין, כולל שירות קבע. בעלת תואר ראשון במדעי החברה והרוח עם התמחות בניהול ופיתוח קהילתי מהאוניברסיטה הפתוחה ובית ברל, ותואר שני במזרח התיכון בעת החדשה מאוניברסיטת תל אביב.
פעילות ציבורית.
זוארץ שימשה כסגנית ראש המועצה המקומית קדימה-צורן בשנים 2003 - 2006. הייתה חברה בהנהלת פורום נבחרי ציבור יוצאי רוסיה בסוכנות היהודית וחברה בשתי"ל, פורום ראשי ארגונים חברתיים כלכליים סביבתיים, שדולת הנשים בישראל והפורום המוניציפלי.
חברת כנסת.
בכנסת ה-18 הייתה זוארץ חברה בוועדה לקידום מעמד האישה וכיהנה כיושבת ראש ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים בישראל. כחלק מפעילותה בוועדת המשנה למאבק בסחר בנשים קידמה את הצעת חוק "איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה", לפיו יופללו לקוחות של שירותי זנות. הצעת החוק מאפשרת לחשודים שנתפסו בפעם הראשונה לעבור "טיפול בקהילה" שהשלמתו תביא לכך שהחקירה נגדם תיסגר בשל חוסר עניין לציבור.
במהלך כהונתה, יזמה זוארץ מספר חוקים, ובהם:
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה פרשה מ"קדימה" והצטרפה למפלגת "התנועה" בראשות ציפי לבני, הוצבה במקום העשירי ברשימתה ולא נבחרה לכנסת התשע עשרה.
לאחר פעילותה הפוליטית.
במרץ 2018 מונתה זוארץ למנהלת תוכנית "מסלול" לזהות יהודית של קרן "טריגובוף" והסוכנות היהודית בסנט פטרבורג.
חיים אישיים.
זוארץ היא תושבת קדימה-צורן. נשואה ואם לשלושה.
דן אקרויד
דניאל אדוארד (דן) אקרויד (באנגלית: Daniel Edward "Dan" Aykroyd; נולד ב-1 ביולי 1952) הוא שחקן וקומיקאי קנדי, זוכה פרס אמי, שהיה מועמד לפרס האוסקר. אקרויד הוא גם מוזיקאי ותסריטאי, וכן יינן וחוקר עב"מים. אקרויד הוא אחד מחברי הצוות המקורי של סטרדיי נייט לייב. בתחילת הקריירה שלו שיתף פעולה כצמד קומי עם השחקן ג'ון בלושי, ששיחק לצידו בסטרדיי נייט לייב. הם הקימו את הלהקה האחים בלוז והופיעו בסרט המצליח "האחים בלוז" לו כתב את התסריט. לאחר מותו של בלושי פיתח קריירה ארוכה ומגוונת, שכללה להיטים כמכסחי השדים ומשנה מקום משנה מזל.
ביוגרפיה.
ילדות ונעורים.
אקרויד נולד בשנת 1952 באוטווה שבאונטריו, קנדה. אביו היה מהנדס, ואמו מזכירה ממוצא צרפתי קנדי. המשפחה הייתה קתולית אדוקה, ואקרויד התכוון להפוך לכומר, ולמד בבתי ספר קתוליים. עם זאת, התנהגותו הפרועה הביאה לסילוקו מבית הספר התיכון. זמן מה ניסה ללמוד קרימינולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת קרלטון, אך לא השלים את לימודיו. הוא החל לעבוד כקומיקאי במועדוני לילה בטורונטו, וכן עבד כשדר עבור רשת טלוויזיה מקומית.
סטרדיי נייט לייב.
פריצתו של אקרויד לתודעת הקהל כקומיקאי מוכשר הייתה במסגרת תוכנית הטלוויזיה סטרדיי נייט לייב בה שיחק בין 1975 ל-1979. אקרויד היה חלק מן הצוות המייסד של התוכנית, ובלט בכישרונו הקומי, ובכישרון החיקוי שלו, הוא גם כתב חלק ניכר מהמערכונים בהם הופיע. פרט לדמויות כ"אלווד בלוז", ומגוון של דמויות שיצר במערכונים, הצטיין אקרויד בחיקוי אישים בני התקופה כג'ימי קרטר או ריצ'רד ניקסון. כן השתתף בפינת "עדכון סוף השבוע" (Weekend Update) ביחד עם ג'יין קרטין, מעין מהדורת חדשות מזויפת, שהייתה לפינה הקבועה והנמשכת ביותר בסדרה. בשנת 1977 זכה אקרויד בפרס אמי על המערכונים שכתב עבור הסדרה. לאחר מכן היה מועמד לפרס פעמיים נוספות על כתיבתו, ופעמיים על משחק, והופעה יוצאת דופן בקומדיה.
במהלך הזמן בו בילה בתוכנית התקרב למשתתף אחר בתוכנית, ג'ון בלושי, והשניים הפכו למעין צמד קומי. עם זאת אקרויד היה מאופק יותר, וחסרה לו הנטייה של בלושי להרס עצמי. בשנת 1979 עזב את הסדרה על מנת להתרכז בקריירה קולנועית. בעשורים שלאחר מכן שב לעיתים כאורח בסדרה. לפעמים היה שב לדמויות המוכרות שיצר בשנות השבעים, כאלווד בלוז (כשלצידו ג'ון גודמן, המחליף את בלושי, שמת בשנת 1982), לעיתים המשיך בחיקויים, והצטיין בחיקויו של בוב דול. מספר פעמים שימש כמארח של התוכנית, והופיע לאורך כל התוכנית.
האחים בלוז.
המערכון המשפיע ביותר של אקרויד בסטרדיי נייט לייב, שבהשראתו נוצרו יצירות מוזיקליות, ושני סרטי קולנוע, היה "האחים בלוז". "האחים בלוז" הם שני בחורים משיקגו הפועלים במסגרת להקת רית'ם אנד בלוז. הם לבושים בחליפות שחורות ועניבות שחורות, חובשים כובע שחור ועוטים תמיד משקפי שמש. אקרויד שיחק את האח "אלווד בלוז", ובלושי שיחק את האח "ג'ולייט ג'ייק בלוז".
אקרויד סיפר כי כבר בפגישתו הראשונה עם בלושי נוצר הניצוץ ממנו נוצר המערכון על האחים בלוז. הם נפגשו בפאב בו היה אקרויד אורח קבוע. אקרויד השמיע תקליט בלוז כרקע לפגישה, ובלושי נדלק על המוזיקה ששמע, על אף שהיה חובב של רוק כבד. אקרויד השפיע על בלושי, הכיר לו את מוזיקת הבלוז, והדבר הוביל ליצירת "הצמד המוזיקלי" והמערכון שהיה להצלחה.
"האחים בלוז" היו להקת רית'ם אנד בלוז מן המניין. בשנת 1978 יצא לאור תקליטם "מזוודה מלאה בלוז" (Briefcase Full of Blues), והלהקה הופיעה בהופעות חיות. עם הזמן התגבש צוות נגנים שכלל את לו מריני, סטיב קרופר, אלן רובין ודונלד (דאק) דאן כמו גם את הזמר אדי פלויד.
בשנת 1980 יצא לאקרנים הסרט "האחים בלוז", בבימויו של ג'ון לנדיס, שזכה להצלחה רבה בארצות הברית ובעולם. הסרט הציג את האחים בלוז, היוצאים להשיג כסף להצלת בית היתומים בו גדלו בשיקגו. בסרט השתתפו שחקנים ידועים רבים כקארי פישר, אך הוא ידוע במיוחד בשל הופעות האורח של כמה מגדולי הזמרים בארצות הברית באותה התקופה, כג'יימס בראון, ריי צ'ארלס, ארית'ה פרנקלין, ג'ון לי הוקר ואחרים. הפסקול של הסרט זכה אף הוא להצלחה מרובה.
בשנת 1982 מת בלושי ממנת יתר של סמים. בשנת 1998 נעשה ניסיון להחיות את הצלחת הלהקה בסרט האחים בלוז 2000 בו החליף ג'ון גודמן את בלושי. הסרט נחשב לכישלון קופתי.
קריירה קולנועית.
את דרכו התחיל אקרויד כשחקן טלוויזיה. במקביל להופעתו בסטרדיי נייט לייב, הופיע כדמות של מפעיל מעלית בסדרה הקומית לילדים "Coming Up Rosie", ששודרה ברשת CBS בין 1975 ל-1978.
לאחר שעזב את צוות סטרדיי נייט לייב, החל בקריירה קולנועית. הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1977 בקומדיה רומנטית בשם "אהבה ממבט ראשון" (Love at First Sight) בה שיחק אדם עיוור המתאהב באישה צעירה, כן שיחק ודיבב מספר סרטי טלוויזיה. בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 שיחק במספר סרטים מצליחים לצידו של ג'ון בלושי. הסרט הראשון 1941, היה ניסיון כושל של סטיבן ספילברג ביצירת קומדיה. הסרט נכשל הן בקופות, והן מבחינה ביקורתית. אך לאחריו באו האחים בלוז שהיה להצלחה גדולה, וקומדיה בשם שכנים, שזכתה להצלחה בינונית. "שכנים" היה סרטו האחרון של בלושי, שמת ממנת יתר של סמים בחודש מרץ 1982. מותו היווה מכה אישית ומקצועית כואבת לאקרויד.
אקרויד המשיך בקריירה כקומיקאי מצליח, ובשנת 1983 יצא לאקרנים הסרט "משנה מקום משנה מזל" בו שיחק. הסרט היה להצלחה גדולה, והוכיח כי אקרויד יכול לשמש כבן זוג קומי למגוון של דמויות, גם ללא בלושי לצידו. ב-1984 היה חלק מן הצוות שיצר את מכסחי השדים, להיט נוסף, בו שיחק. פרט למשחק, היה לאקרויד חלק בכתיבת התסריט, והוא שילב בכתיבה את הידע והעניין שגילה בעל טבעי.
ב-1985 השתתף אקרויד בהקלטת השיר We Are the World שיועד למטרות צדקה, ובו השתתפו רבים מהזמרים והשחקנים הבולטים באותה התקופה. בשנת 1989 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט הנהג של מיס דייזי.