חומר הנוצר בהולודק (המכונה: הולו-חומר; באנגלית: "holomatter") מחייב כי פולטי ההולוגרמה יישארו יציבים, והוא יתפורר במהירות וייעלם, אם יוסר מההולודק ללא פולט-נייד שיקיים אותו, על אף שגם בנוגע לעיקרון זה קיימות "טעויות", בפרקים מסוימים. לעיתים תכופות, התסריטאי פיל פראנד ציין כי בפרקים רבים חומר מההולודק, אשר נמצא על אדם אמיתי - עדיין קיים כאשר האדם האמיתי יוצא מההולודק. בפרק ""Encounter at Farpoint", וסלי קראשר נופל אל תוך נחל הולוגרמי, אך עדיין רטוב כאשר הוא יוצא מההולודק.
בפרק "The Big Goodbye", לקפטן פיקארד יש סימן של שפתון על הלחי שלו, לאחר שהוא נתקל בסימולצית-הולודק של אישה מהמאה ה-20. בפרק "Elementary, Dear Data"", דאטה וג'ורדי לה פורג' יוצאים מההולודק עם פיסת נייר שמקורה בהולודק. ניתן להסביר זאת - לא באמצעות הולו-חומר, כי אם באמצעות שימוש במשכפל חומר.
ברוב הפרקים, ההולודק נשלט על ידי פקודות קוליות, אם כי הגדרת פקודות באופן ידני נראתה גם כן, במספר פרקים. ההולודק כוללים פרוטוקולי בטיחות, שנועדו להגן על המשתמשים.
משתמשים מסוימים עלולים לפתח התמכרות להולודק (מצב המכונה "הולו-התמכרות"; באנגלית: "holodiction"), מה שמוביל לבילוי כמויות זמן בלתי בריאות ולהאנשת דמויות מלאכותיות (התייחסות לדמויות מלאכותיות כאילו היו בני אדם אנושיים אמיתיים). מצב זה הודגם על ידי קצין צי הכוכבים האנושי רג'ינלד בארקלי, בפרקים "Hollow Pursuits" (") ו-"Pathfinder" (").
למרות שעל פי העונה הראשונה של " ההולודק היא טכנולוגיה חדשה יחסית (על ספינות חלל), בפרק "Once Upon A Time"" קפטן ג'יינוויי והארי קים מזכירים כי השתמשו בהולודק כילדים. גם כן, בסדרה "ווייאג'ר", לוטננט טום פאריס, בפרק "bride of chaotica"' במחווה לסרטי הקולונוע החללים של הוליווד בשנות ה-30, יוצר סיפור הולודק בשם "קפטן פרוטון", פרודיה לפלאש גורדון, למרות ששמו לא מוזכר בצורה רשמית. יצורים פוטונים ממימד אחר כולאים את הוויאג'ר בתוך שכבה מוסתרת של תת-חלל, והדרך היחידה להימלט היא לסיים את הסיפור ולהביס את הנבל המגוחך, כאוטיקה, פרודיה לקיסר מינג חסר הרחמים מזיכיונות פלאש גורדון. בפרק "worst case scenrio" קומנדר טובוק יוצר תרחיש צבאי בהולודק, שבו המאקי מתכננים מרד, אבל נוטש את הסיפור. כמה שנים אחרי זה, לוטננט ב'לאנה טורס מגלה את הקובץ ומתחילה לשחק בו, ומהר מאוד הוא נעשה נושא שיחה על הוויאג'ר. אווטאר הולוגרפי של הדמות "ססקה" כולא את פאריס וטובוק בתוך התוכנה. בפרק הזה מוזכרת בפעם הראשונה אהבתו של פאריס לכתיבת סיפורי הולודק. בפרק "human eror", שבע מתשע יוצרת תוכנה בהולודק שבה היא אנושית לחלוטין, מסוגלת להרגיש רגשות ובמערכת יחסים רומנטית עם קומנדר צ'קוטאי. שבע מתמכרת לתוכנה וזה מפריע לה בעבודתה. בפרק "exstreme risk" לוטננט ב'לאנה טורס משתמשת בתוכנות הולודק ספורטיביות מסוכנות על מנת לשכוח ולהכחיש את מות חברי מחבורת המאקי.
פיתוח.
ההולודק של "מסע בין כוכבים" נעשה בהשראת הממציא וההולוגרפר ג'ין דולגוף הניו יורקי, שהוא גם הממציא של המקרן הדיגיטלי. מעבדת ההולוגרפיה שלו, אשר נבנתה בשנת 1964 הייתה הראשונה בניו יורק.
בשנת 1973, דולגוף העביר הרצאה טכנית אודות המודל ההולוגרפי של המוח האנושי שלו, בכנס בפראג. שם הוא פגש את מלאני טויופוקו מניו יורק, והשניים הפכו לחברים קרובים. לאחר שהקדישה זמן רב יחד עם דולגוף, ולמדה אודות עבודתו החלוצית בתחום ההולוגרפיה, לרבות ביקור במעבדת ההולוגרפיה שלו בניו יורק, מלאני הפגישה אותו עם חברה הקרוב ג'ין רודנברי, אשר ביקר בניו-יורק עם אשתו מייג'ל בארט, בסוף 1973.
דולגוף בילה את היום עם רודנברי ואשתו, הראה להם הולוגרמות רבות והסביר את התאוריות שלו אודות "חומר הולוגרמות", הטבע ההולוגרפי של היקום והטבע ההולוגרפי של המוח האנושי. דולגוף הדגיש את חשיבות של ההולוגרפיה בעתיד, ושאם ג'ין רודנברי רוצה להיות מדויק, עליו לכלול הולוגרפיה אל תוך תסריטי "מסע בין כוכבים", לרבות הרעיון של "חדר הולוגרפי" עבור הצוות, לשימוש לצורך בידור, אימונים ומטרות אחרות.
ג'ין רודנברי כתב את הרעיון לתוך ", בפרק הבכורה של הסדרה, בשנת 1987. עם זאת, הרעיון כבר נבחן בשנת 1974, ב-".
יישומים.
אנשי צי כוכבים עושים שימוש בהולודק לצורכי הדרכה, אבחון ונופש. הולודקים משמשים לצורך מנוחה או לדמות מקומות או אירועים שיש לנתח, כגון לחקור ממצאים בזירת פשע למטרת אכיפת החוק, או לניסויים מדעיים. באופן כללי, ההולודק "מתפקד כמאגר תרבותי של מספר רב של אפשרויות נרטיביות", וכן "מספק לצוות האנטרפרייז מקום אשר בשום אופן לא פולש למרחב היומיומי של הספינה".
ההולוגרמה לרפואת חירום שעל ספינות חלל, כגון הוויאג'ר, מיישמת טכנולוגיית הולודק לצורך הצגת "דמות" בודדת, בתוך הסביבה הטבעית שלה - מרפאת הספינה.
דוגמה לשימוש לצורכי פנאי בהולודק היא ההולוסוויטה, אשר מושכרת על ידי הבעלים - לעיתים קרובות למטרות מיניות. למשל: קווארק, מ-"".
כתיבת סיפורים וקווי עלילות עבור ההולודק היא פעילות המבוצעת על ידי מחברי הולו-רומנים ("holonovelists"). טום פריס מהוויאג'ר בחר במקצוע זה, לאחר שהספינה חזרה מרביע דלתא, בסיום הסדרה "".
ההולוסוויטות וההולודקים עושים שימוש בשני מערכות עיקריות: הדמיית תמונה הולוגרפית והמרה של חומר. מערכת ההדמיה ההולוגרפית יוצרת סביבות ונופים מציאותיים. מערכת המרת החומר יוצרת אובייקטים פיזיים מתוך מאגר מרכזי של חומרי גלם מהספינה. בתנאים רגילים, משתתף בסימולציה הולוגרפית לא אמור להיות מסוגל להבחין בין אובייקט אמיתי לבין אובייקט מדומה.
ההולודק מייצר ייצוגים מרשימים של דמויי-אדם וצורות אחרות של בעלי חיים, באמצעות שדות-כוח בעלי צורות מדויקות, אשר מכוסים בהדמיות הולוגרפיות, עם האפקט שם נראים מוצקים למגע. הם עשויים לנוע על ידי שימוש בקרן גרירה, וכתוצאה מכך - מתקיימת הצגה של "בובות", הנשלטות על ידי המחשב בארכיטקטורה גבוהה מאוד; ההצגה מציאותית בצורה יוצאת דופן, וכמעט זהה בהתנהגותה לזו אשר מופקת על ידי יצורים חיים, תוך מגבלות התוכנה. עם זאת, מערכת טלפורטציית החומרים, המבוססת על טכנולוגיית המשכפלים, איננה יכולה ליצור יצורים חיים.
חפצים דוממים, מוצקים על ההולודק - פריטים כגון ספרים, אבנים, או תפוחים - מורכבים מחומר שאורגן על ידי מערכת המבוססת טכנולוגיית המשכפלים; במידת הצורך, על פי שיקול הדעת של המחשב, ניתן לבוא איתם במגע, או אפילו לאכול מהם. אובייקטים שנוצרו על ידי משכפל חומרים - הם אמיתיים מבחינה פיזית, ואכן ניתן להוציא אותם מההולודק, רק שאז הם כבר לא יהיו עוד תחת שליטת המחשב, מהרגע שבו הם יוסרו מתוך הסימולציה. עם זאת, אובייקטים אשר נוצרו על ההולודק, שהם אך ורק הדמיות - לא ניתן להוציא מתוך הסביבה המדומה, גם אם הם נראים כמציאותיים פיזיקלית בשל השימוש בשדות-כוח. על מנת שניתן יהיה אפשרי להוציאם מההולודק, אדם אמיתי חייב לאחוז בהם בעת שהוא/היא יוצאים מחדר הסימולציה.
המנגנון הבסיסי מאחורי ההולודק נקרא "הולו-דיודה כל-כיווני" (באנגלית: "omnidirectional holo-diode"; או בראשי תיבות: "HDO" או "OHD"). ה-"OHD" מורכב משני סוגים של מכשירים מיקרו-זעירים, אשר מקרינים מגוון של שדות-כוח מיוחדים. הצפיפות של ה-"OHD" על פני משטח הולוגרפי היא 400 יחידות לכל סנטימטר רבוע, המוזנים על ידי חשמל ממקור אלקטרו-פלזמה בינוני. קירות שלמים מכוסים ב-"OHD", המיוצרים בתהליך לא יקר של הדפסת מעגלים על גליל.
משטח הולודק טיפוסי כולל 12 תת-שכבות מעובדות בעובי כולל של 3.5 מ"מ, הממוזגות אל תוך פאנל אור תרמי מבני, בעל עובי ממוצע של 3.04 ס"מ. החומרים העיקריים כוללים תת-מעבד/פולט ("sub-processor/emitter") של מוליכי חומר. עוביו של כל "HDO" בודד הוא 0.01 מ"מ.
חוץ מהיכולת להקרין הדמיות צבעוניות, יחידות ה-HDO מתפעלות את שדות-הכוח בשלושה ממדים, ובכך ליצור בקרב המבקרים תחושה, שמקורה באובייקטים שלא באמת שם. גירוי חוש המישוש באופן שכזה מספק מענה הולם, שניתן לצפות מסלע המונח על הקרקע, או מעץ הגדל ביער. הגורמים היחידים המגבילים את כמות או סוג האובייקטים - זיכרון המחשב והזמן לאחזר או לחשב את הדפוס ההתחלתי של האובייקט, בין אם אמיתי או מדומה.
[גרסת ה-HDO של] האופטיקה שולחת תמונה שלמה של הסביבה או נוף, המבוסס על המיקום היחסי אל הפאנל המלא. עם זאת, המבקר רואה רק חלק קטן מכל HDO, באופן דומה לתפיסת הראייה של הזבוב. כאשר המבקר זז - משתנים ה-HDO-ים הנראים לו, ובכך משתנה הפרספקטיבה. במציאות, האנרגיה הנפלטת היא לא פליטה אלקטרומגנטית הנראית לעין, אלא למעשה דפוסים מקוטבים של הפרעה. התמונה משוחזרת במקומות שבהם הדפוסים מצטלבים עם העדשה של העין, או כל מקלט חזותי אחר.
הופעות בולטות.
הפרק הראשון אשר כלל שימוש בהולודק היה "The Practical Joker", מתוך "", אשר בו התייחסו אליו כאל "חדר מנוחה". בשל הפרעה למחשבים של הספינה, כמה אנשי צוות נלכדו בו, עד אשר צוות מהנדסים מצליח לפרוץ את הדלתות.
ב-"מסע בין כוכבים", היו כמה מקרים בהם אנשי צוות נלכדו או נפגעו מתקלות שהתרחשו בתוך ההולודק. בפרק "A Fistful of Datas" של הסדרה "", לוטננט וורף, בנו אלכסנדר והיועצת טרוי נלכדים בהרפתקאה של המאה ה-19 במערב הישן של אמריקה עם פרוטוקולי הבטיחות כבויים, כתוצאה מניסוי כושל, בו מעורב לוטננט-קומנדר דאטה. וורף נפצע באורח קל מירי אקדח, כאשר המחשב החל להחליף את כל הדמויות בהעתקים של דאטה. אולם, הוא הצליח לסיים את עלילת הסיפור, וברגע שהסיפור הסתיים - התאפשר לשלישייה לעזוב את ההולודק.