אתר הטלת הגופה נבחר להיות לחופי ספרד שהיתה, לכאורה, מדינה נייטרלית במהלך המלחמה, שכן היה צורך לבנות סיפור כיסוי סביר להימצאות גופה הנושאת מסמכים מסווגים באזור שבו אין סכנה לנפילת מסמכים כאלה לידי הגרמנים. הקשרים שבין ספרד לגרמניה היו כאלה שלא השאירו מקום לחשש שמא לא יועברו לידי הגרמנים. עם זאת, היה "חשש" שאם יימצאו המסמכים בידי הצי הספרדי, אשר היו יחסים מצוינים בין ראשיו לבין ראשי הצי הבריטי, יוחזרו התיק וכל מסמכיו לידי הבריטים, מבלי שיגיעו לידיים נאציות. לאחר התעמקות בפרטי הסוכנים הגרמנים על אדמת ספרד וגזרות פעולותיהם, הוחלט להטיל את הגופה באופן שתיסחף לחופי פונטה אומבריה, לשפך הריו טינטו, הסמוכה להואלבה, שם יהיה המקרה בטיפולו של קארל-אריק קיהלנתהל , סוכן האבווהר שהיה גם מפעילו של גארבו.
העברת הגופה.
לאחר קבלת אישורו של צ'רצ'יל למבצע וקבלת ההחלטה שהגופה תוטל סמוך לחוף מצוללת, נבחרה למשימה הצוללת סראף בפיקודו של נורמן (ביל) ג'וול . הסראף עגנה בגרינוק שבסקוטלנד ועמדה להפליג לים התיכון. מונטגיו וצ'ולמונדליי יצאו מלונדון לגרינוק במשאית עם המיכל ובו הגופה ושם הועלה המכל אל הצוללת. ב-19 באפריל 1943 הפליגה הסראף וב-29 באפריל לפנות בוקר הועלה המכל לסיפון, נפתח, והגופה הוטלה לים במרחק של כקילומטר מהחוף, אליו נסחפה ברוח המערבית. למחרת נמצאה הגופה על החוף על ידי דייג סרדינים, שמיהר לדאוג לדיווח על הימצאה ליחידת הגנת החוף הספרדית.
תוצאות המבצע.
דבר הימצאות הגופה נמסר לאנשי הקונסוליה הבריטית. נערך ניתוח קצר ולא ממצה שלאחר המוות. הרופא, בעידוד איש הקונסוליה הבריטית שנכח בנתיחה, קבע שמדובר בטביעה, והגופה הועברה לקבורה בבית הקברות בהואלבה. התיק, המסמכים ושאר הפריטים שנמצאו על הגופה מצאו את דרכם לפיקוד הצי הספרדי. נדרשו עוד לא מעט בחישות מצד הבריטים במטרה להעביר מסר שהם עומדים על קבלת כל הפריטים מבלי שאיש יצפה בהם, וזאת בכוונה הפוכה, לגרום לספרדים לצפות בהם ולהעביר את תוכנם למודיעין הנאצי. בנוסף, הפעיל קיהלנתהל לחץ מצדו, על מקורביו הספרדים, להעביר את המסמכים לעיונו.
תוכן המסמכים עבר בנתיבי פיקוד המודיעין הגרמני לאלכסיס ברון פון רון , לוילהלם קנריס, ממנו לוילהלם קייטל ולבסוף לאדולף היטלר. ב-12 במאי הוציא היטלר פקודה לפיה יש לצפות לתקיפת בעלות הברית ביוון ובסרדיניה.
מכיוון שהודות לפיצוח האניגמה קיבלו אנשי אולטרה בבלצ'לי פארק אימות לכך שהמודיעין והצבא הגרמני אימצו לחלוטין את מסרי מבצע קציצה, נשלח לצ'רצ'יל, ששהה באותו הזמן בארצות הברית, מברק שלשונו: "הקציצה נבלעה על כרעיה וקרביה" ("Mincemeat swallowed rod, line and sinker by the right people and from the best information they look like acting on it.").
הצלחת ההונאה סייעה לבעלות הברית בפלישתן לסיציליה, בשל הזזת חלק ניכר מכוחות התגבור הגרמניים מהאי האיטלקי אל עבר יוון וסרדיניה. ההיסטוריון יו טרבור-רופר כינה את המבצע "האפיזודה המרשימה ביותר בתולדות ההונאה".
על חלקם ב"מבצע קציצה" זכו יואן מונטגיו וצ'ארלס צ'ולמונדליי בתוארי אבירות של מסדר האימפריה הבריטית.
המבצע בתרבות.
דאף קופר השתמש בעלילת הסיפור ברומן דמיוני, כביכול, "מבצע הרטברייק", שחיבר בשנת 1950. בהמשך התגלה הסיפור כנכון בספרו של יואן מונטגיו "האיש שמעולם לא היה" , אשר יצא לאור בשנת 1953 והוסרט ב-1956. את דמותו של מונטגיו בסרט משחק קליפטון וב, מונטגיו עצמו מופיע בסרט בתפקיד סגן מרשל של חיל האוויר המלכותי, המותח ביקורת צינית על תוכנית "מבצע קציצה".
בנוסף אורה מורג הוציאה ספר נוער הנקרא "אניגמה במבצע קציצה".
ב-2020 הופק סרט מותחן בשם "האיש שלא היה" בכיכובם של קולין פירת', ג'ייסון אייזקס ומת'יו מקפדיין.
ראו גם.
מדיה וקבצים בקטגוריה בויקיפדיה האנגלית
הערות שוליים.
סימוכין.
המקור לסימוכין הבאים הוא: בן מקנטייר, מבצע קציצה: פרשיית הריגול האמיתית ששינתה את מהלכה של מלחמת העולם השנייה, תרגום מאנגלית כרמית גיא, תל אביב: עם עובד, 2010
מבצע זיקוקית ב
מבצע זיקוקית ב הייתה תקיפה שביצע חיל האוויר הישראלי במסגרת מלחמת ההתשה על נמל ע'רדקה במצרים בתגובה לפגיעה של צוללנים מצריים בספינות ישראליות בנמל אילת. בתקיפה הוטבעה מקשת של חיל הים המצרי.
רקע.
ב-5 בפברואר 1970, חדרו צוללנים מצריים שיצאו מעקבה לנמל אילת והצמידו "מוקשי עלוקה" לשתי ספינות ישראליות שעגנו בנמל וחמקו חזרה לעקבה. כתוצאה פיצוץ המוקשים הוטבעה ספינת עזר ישראלית וניזוקה נחתת של חיל הים. התקיפה המצרית תואמה עם ירדן שהסכימה שהמתקפה תצא משטחה. בתגובה הוחלט בישראל לפגוע בספינות מצריות במעגן ע'רדקה שבים סוף.
התקיפה.
יום למחרת התקיפה המצרית, ב-6 בפברואר 1970 החל מהשעה 16:00 יצאו בהפרשי זמן של דקות זה מזה 18 מטוסי תקיפה ישראלים מדגם סקייהוק מטייסות 102, 109 ו-115 לעבר מעגן ע'רדקה כשהם חמושים בפצצות לשימוש כללי סימן 82 ובכוורות רקטות. המטוסים הסתדרו בזוגות כאשר הזוגות מגיעים בזה אחר זה אל מעל לנמל במטרה לפגוע בספינות של חיל הים המצרי. הזוג הראשון הבחין במקשת מדגם T-43 (ספינה להנחה ושליה של מוקשים ימיים) מחוץ לנמל והטילו עליה את החימוש. הפצצות נפלו אל הים בקרבת המקשת ולא גרמו לה נזק. הזוג השני הטיל את חימושו ואחת הפצצות פגעה ישירות במקשת וגרמה לה נזק אך לא הטביעה אותה. המקשת המצרית הפגועה החלה בתנועה ונצמדה לספינה אזרחית ששהתה בקרבתה ובכך מנעה מהזוגות הבאים להמשיך ולהפציץ אותה. הזוגות הבאים הגיעו כמתוכנן אל מעל הנמל אך נמנעו מלתקוף את המקשת וביצעו פטרולי המתנה ותצפית לאיתור ספינות צבאיות אחרות מעל מעגן ע'רדקה ונמל ספג'ה הסמוך. בחלוף דקות אחדות ומשנראה היה למפקד המקשת המצרית שהמתקפה עליו נפסקה ניסה לחמוק פנימה אל הנמל. בשלב זה ולאחר שהתרחק מהספינה האזרחית פתחו שוב ארבעה זוגות מטוסי הסקייהוק ביעפי הפצצה אך לא הצליחו לפגוע בה. שלושת זוגות המטוסים האחרונים שהגיעו אל מעל הנמל הצליחו לפגוע במקשת מספר פגיעות קשות ובעודם מבצעים את היעפים נטתה המקשת על צידה וטבעה.
במהלך התקיפה נורתה לעבר המטוסים אש נ"מ קלה שלא פגעה בהם. במקביל למטוסי הסקייהוק, הוזנקו זוג מטוסי מיראז' 3 ישראליים במטרה להגן על מטוסי הסקייהוק מפני מיירטים מצריים אולם במהלך כל התקיפה לא הזניק חיל האוויר המצרי מטוסי יירוט.
תוצאות התקיפה.
מקשת מצרית טובעה וכ-80 חיילים מצריים נהרגו. לצה"ל לא היו נפגעים.
קישורים חיצוניים.
מקשת מצרית טובעה בים סוף, מעריב, 8 בפברואר 1970
פאלאצו פובליקו
קיו סקמוטו
קיו סקמוטו (ביפנית: 坂本 九; נולד בשם היסשי אושימה; ביפנית: 大島 九; 10 בדצמבר 1941 - 12 באוגוסט 1985) היה זמר ושחקן יפני, הידוע מחוץ לגבולות יפן בעיקר בזכות להיטו הבינלאומי סוקיאקי, אותו שר ביפנית. סינגל שיר זה נמכר בלמעלה מ-13 מיליון עותקים והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית.
תולדות חייו.
קיו סקמוטו נולד ב-10 בדצמבר 1941 בעיר קווסאקי. אביו עבד כפקיד משלוחים בחברה מסחרית. קיו סקמוטו היה הצעיר בין תשעת אחיו ואחיותיו וכינויו היה "קיו", אשר משמעותו תשע. בקיץ 1944, במהלך ההפצצות האוויריות של חיל האוויר האמריקאי על יפן, נמלט אביו עם ילדי המשפחה לבית הורי אשתו אשר חיו בכפר. בקיץ 1949 אוחדה המשפחה ושבה להתגורר בקווסקי. במשבר הכלכלי ביפן, לאחר תום מלחמת העולם השנייה, פוטר אביו ממשרתו ובני הזוג פתחו מסעדה.
בשנת 1956, בעוד קיו תלמיד בבית הספר, התגרשו הוריו על רקע התמכרותו של אביו לאלכוהול ומצוקה כלכלית שאליה נקלעה המשפחה. כל ילדי המשפחה הקטינים נמסרו למשמורת האם ושם משפחתם שונה לשם נעוריה, אושימה. כאשר החל קיו בלימודיו בבית הספר התיכון גבר עניינו במוזיקה והוא החל לנגן בחצוצרה בתזמורת בית הספר. זמן מה אחר כך החל אף לשיר ובחודש מאי 1958, בעודו בן 16, הצטרף כזמר ללהקת פופ יפנית בשם הדריפטרס אשר נוסדה שלוש שנים לפני כן. בעודו בלהקה נקלע לסכסוכים חוזרים עם חבריה לאחר שלא היה מרוצה מתפקידו כזמר שני והוא עזב את הלהקה בנובמבר 1958.
עם תום עבודתו בדריפטרס התמקד לתקופה קצרה בלימודי התיכון, מתוך כוונה להתקבל לאוניברסיטה, אולם כבר בדצמבר 1958 הצטרף ללהקה של חבר כיתתו, היסהיקו לידה, אשר נקראה Danny Iida and Paradise King. קיו החליף את זמר הלהקה הקודם, הוא סיים לימודיו והחל לזכות בהצלחה כזמר. בחודש יוני 1959 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים JVC ובאוגוסט 1960 יצא לאור סינגל ראשון של הלהקה, אשר הפך ללהיט גדול ביפן. אף שירים נוספים שהקליטו זכו להצלחה רבה ביפן, בעקבותיה עזב קיו את הלהקה וחתם על חוזה הקלטות, כזמר סולו, בחברת התקליטים טושיבה.
להיטו הגדול.
את קריירת הסולו שלו החל קיו בהקלטת שיר אהבה בשם "אצעד ומבטי מעלה" (ביפנית: 上を向いて歩こう). השיר שודר לראשונה בתוכנית בידור של NHK ב-16 באוגוסט 1961. השיר זכה להצלחה גדולה ויצא לאור כתקליטון ויניל אדום ב-15 באוקטובר 1961. הוא עמד בראש מצעד המכירות ביפן באופן רצוף עד לינואר 1962.
הצלחתו של קיו מחוץ לגבולות יפן באה בשנת 1963 לאחר שלואי בנג'מין, בעל חברת התקליטים הבריטית Pye Records ביקר ביפן. לאחר ששמע את השיר מספר פעמים, בנג'מין החליט להביא את הלהיט לאנגליה. כיוון שחשש ששם השיר ביפנית לא יהיה קליט לקהל הבריטי, השם שונה ועתה הוא נקרא סוקיאקי. השם החדש היה קליט, אך בה בעת עדיין נשמע יפני, אף שלא היה לשם זה כל קשר לתוכן השיר.