לאחר האסון, אנה ילדה שלושה ילדים, הוריישו גרטנר (1877), ברטה הדגס (24 במרץ 1878) וגרייס (18 בינואר 1881). ב־11 בפברואר 1880 נפטר בנם הוריישו ממחלת השנית בגיל שלוש. בקרב חברי קהילת הכנסייה שלהם נפוצו שמועות כי האל מעניש את משפחת ספאפורד. הטרגדיה הנוספת, לאחר עשור של אבל ומפלה כלכלית, ודחיקתם על ידי חברי קהילתם, התניעו מהלך של שינוי אמוני עמוק, התרחקות מהצלחה חומרית לעבר מסע פילוסופי ופיזי של עלייה לרגל. אנה והורשייו ספאפורד עזבו עד מהרה את הקהילה הפרסביטריאנית יחד עם כמה מחברי הקהילה והנהיגו קבוצה משיחית שהאמינה כי קץ הימים קרוב והעולם עומד בפני הביאה השנייה. הכת המשיחית שלהם כונתה על ידי העיתונות האמריקאית "The Overcomers " (מילולית: "המתגברים").
באוגוסט 1881 נסעו אנה והורשייו ספאפורד לירושלים עם קבוצה של 13 מבוגרים ושלושה ילדים והקימו את המושבה האמריקאית בירושלים, קהילה נוצרית אוטופית. חברי המושבה, אליהם הצטרפו נוצרים שוודים, עסקו בעבודה פילנתרופית בקרב תושבי ירושלים ללא קשר לשייכתם הדתית וללא מניע להמרת דת וזכו לאמונם של הקהילות המוסלמיות, היהודיות והנוצריות המקומיות.
בירושלים אימצו הוריישו ואנה ספאפורד נער, יעקב (ג'ייקוב) אליהו (1864–1932), שנולד ברמאללה למשפחה יהודית טורקית. ג'ייקוב ספאפורד גילה את כתובת השילוח בהיותו תלמיד בית ספר בסיור עם קונרד שיק.
ספאפורד נפטר ממלריה ב־16 באוקטובר 1888 ונקבר בבית העלמין בהר ציון בירושלים. אשתו אנה נפטרה ב-1923.
מורשתו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה תמכה המושבה האמריקאית בקהילות המוסלמיות, היהודיות והנוצריות בירושלים בחזית המזרחית ובמהלך רצח העם האשורי ורצח העם הארמני, באמצעות בתי תמחוי, בתי חולים ובתי יתומים.
בתו, ברטה ספאפורד ווסטר, הקימה ב-1925 "בית תינוקות" על שם אנה ספאפורד, בית חולים לילדים בעיר העתיקה בירושלים. המוסד תיפקד במתכונת זו עד שנת 1970, מאז שינה את שמו ל"מרכז ספאפורד לילדים" ושימש כמרפאת חוץ, ובהמשך כמרכז טיפולי וחינוכי לילדים ומשפחותיהם, כולל תוכניות להעצמת נשים.
איווקו סטרליס
איווקו סטרליס (באיטלקית: Iveco Stralis) היא קשת רחבה של דגמי משאיות כבדות כולל משאיות סמי-טריילר ורכבות כבישים (באוסטרליה) המיועדים למגוון שימושים כולל לשימוש ארוך טווח, להובלת סחורות כבדות למרחקים גדולים, מתוצרת יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו חברת בת של פיאט אשר מיוצרים ב-ספרד, גרמניה, ברזיל, לוב, ארגנטינה ואוסטרליה.
חלב צמחי
חלב צמחי הוא משקה המופק מן הצומח, בניגוד לחלב המופק מבעלי חיים. חלב צמחי מתאים לטבעונים ולנמנעים מחלב מן החי מטעמים שונים. הוא משמש כתחליף חלב במקום חלב פרה, ונארז באריזה דומה, אך ברוב המדינות קיימות תקנות האוסרות על השימוש במילה "חלב" למשקאות אלה כדי לא ליצור בלבול עם חלב פרה.
ניתן להכין חלב צמחי ממקורות רבים מן הצומח – בעיקר קטניות ואגוזים. הסוגים הנפוצים ביותר הם חלב שקדים, חלב סויה וחלב קוקוס. שווי שוק החלב הצמחי העולמי נאמד בשנת 2018 בכ-16 מיליארד דולר.
משקאות חלב צמחי היו ידועים כבר בימי קדם, ושימשו כמשקה מסורתי בתרבויות שונות, הן למאכלים מתוקים והן למלוחים. לדוגמה, במאכלי קארי מקובל להשתמש בחלב קוקוס. חלב צמחי משמש כיום גם לייצור מאכלים דמויי גלידה, שמנת, גבינה ויוגורט (למשל מעדן סויה). מחקר משנת 2018 מצא כי 54% מהצרכנים מעוניינים לצרוך יותר מזון ומשקאות מן הצומח.
היסטוריה.
השימוש בחלב צמחי היה נפוץ במהלך ההיסטוריה בעיקר במדינות מחוץ לעולם המערבי, בין השאר מפני שבמדינות אלה שכיחה יותר הרגישות ללקטוז בהשוואה לאוכלוסיות אירופאיות. במהלך המאה ה-20 החלו לייצר סוגים רבים של חלב צמחי בייצור תעשייתי, והם הפכו לפופולריים גם בעולם המערבי.
החלב הצמחי העתיק ביותר המוכר כיום הוא , שהופק באפריקה הצפונית משורשי גומא. במאה ה-9 הוא התפשט לחצי האי האיברי, והוא נפוץ עד היום בספרד ובמקסיקו.
חלב קוקוס וחלב שקדים נמצאים בשימוש מאות או אלפי שנים. בשנת 1200 נעשה לראשונה שימוש באנגלית במילה "חלב" לתיאור משקאות מן הצומח. חלב קוקוס משמש כמרכיב מסורתי במטבחי דרום-מזרח אסיה והאיים הקריביים. חלב שקדים היה נפוץ במזרח התיכון, ומוזכר בספרי בישול מוסלמיים מהמאה ה-13 ואילך, ובימי הביניים הפך לפופולרי גם באירופה, ובספרי מתכונים מאנגליה מאותה תקופה קיימים מתכונים לפודינג אורז ועוף ברוטב קארי בהם משתמשים בחלב שקדים. חלב שקדים מוזכר גם בשולחן ערוך, שם מצוין שאם מכינים תבשיל בשרי עם חלב שקדים אז יש לשלב בו כמה שקדים משיקולי מראית עין.
בסין החלו לייצר משקה שהופק מפולי סויה במהלך המאה ה-14, אך הוא היה מאוד דליל ונועד לשימוש רפואי, ורק בשלב מאוחר יותר הוא התפתח לחלב סויה המוכר בימינו. בשנת 1897 הגדירה מחלקת החקלאות של ארצות הברית את המוצר "חלב סויה" (השם המקורי היה "חלב פולי סויה"), ובשנת 1910 נפתח בקולומב, צרפת, המפעל הראשון בעולם שייצר חלב סויה באופן תעשייתי.
סוגי חלב צמחי.
סוגי החלב הצמחי הנפוצים בייצור תעשייתי הם חלב שקדים, חלב קוקוס, חלב אורז, חלב סויה ו.
ניתן להכין סוגי חלב צמחי ממקורות רבים, בהם:
לעיתים מייצרים חלב צמחי מתערובת של שניים או שלושה סוגי מקורות. אחת התערובות הנפוצות היא שקדים וקוקוס.
השפעה על איכות הסביבה.
לכל סוג של חלב צמחי יש השפעה שונה על איכות הסביבה מהיבטים של פליטות גז חממה, שימושי מים ושימושי קרקע. הטבלאות הבאות מתייחסות להיבטים אלו, ומשוות סוגים שונים של חלב.
ייצור חלב צמחי.
קיימות מספר שיטות לייצור חלב צמחי, אך השלבים הבסיסיים דומים. להלן השלבים להכנת חלב סויה:
בחלב צמחי יש בין 2% ל-18% מהחומר המקורי ממנו הופק. במהלך הייצור לרוב מוסיפים למוצר חומרים מתחלבים (למשל לציטין צמחי), משפרי טעם, וכן רכיבים תזונתיים, בהם ויטמינים ומינרלים, כדי שיהיו דומים בערכם התזונתי לחלב פרה.
מבין סוגי החלב הצמחי, ייצור חלב שקדים נחשב למזיק יחסית לאיכות הסביבה, מכיוון שהוא נזקק לכמויות גדולות של מים וחומרי הדברה.
אך חלב פרה הרבה יותר מזיק לסביבה כיוון שנזקק לייצורו כמויות גדולות יותר של מים ומזון על מנת להאכיל את הפרות.
אריזה, שיווק ותיוג.
חלב צמחי נארז בדרך כלל באריזות קרטון בנפח של ליטר אחד, בדומה לחלב פרה.
בדצמבר 2013 נקבע בתקנות האיחוד האירופי כי ניתן להשתמש במונחים "חלב", "חמאה", "גבינה", "שמנת" ו"יוגורט" רק כדי לשווק ולפרסם מוצרים שמקורם בחלב מן החי. הוחרג מספר מועט של מוצרים, בהם חלב קוקוס, חמאת בוטנים וגלידה. בשנת 2017 הוגשה עתירה נגד תקנות אלו בבית הדין לצדק של האיחוד האירופי, אך העתירה נדחתה. תקנות דומות נקבעו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ועל ידי משרד הכלכלה בישראל.
גיום מרטן
גיום מרטן (בצרפתית: Guillaume Martin; נולד ב-3 ביוני 1993) הוא רוכב אופני כביש צרפתי בקבוצת קופידיס.
קריירה.
כחובבן, מרטן סיים עשירי באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2011.
ב-2014 רכב מרטן כסטאז'ר בקבוצת FDJ.fr, אך לא הצליח לקבל חוזה קבוע בקבוצה. את עונת 2015 רכב בקטגוריית עד גיל 23 וניצח את לייז'–בסטון–לייז' בקטגוריית הגיל הזו. הוא המשיך לבלוט וסיים רביעי גם ב"Ronde de l'Isard" ו-12 בטור ד'לאן. לקראת סוף העונה ניצח את הקטע החמישי בטור דה ל'אווניר וסיים עשירי כללי, 7:25 דקות אחרי מארק סולר המנצח.
ואנטי–גרופ גובר (2016–2019).
ב-2016 הפך למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת ואנטי–גרופ גובר הבלגית מדרג הפרו קונטיננטל. הוא ערך הופעת בכורה במונומנט לייז'–בסטון–לייז' וסיים אותו במקום ה-120. התוצאה הבולטת הראשונה שלו בעונה הייתה מקום 8 ב-Rhône-Alpes Isère Tour, 1:58 דקות מלנארד הופשטדה המנצח. בהמשך העונה סיים שני בטור של אוסטריה, מרוץ בן שבעה קטעים, שבסופו הקדים אותו יאן הירט ב-1:17 דקות. לאחר מכן סיים רביעי בטור ד'לאן, 11 שניות מסם אומן המנצח. מרטן גם התחרה ב, וסיים 11 כללי, 2:52 דקות מסטיב קמינגס המנצח.
ב-2017 זכתה ואנטי באחד מארבעת כרטיסי ה-"Wild Card" שמחולקים לקבוצות פרו קונטי להשתתפות בטור דה פראנס, כנראה גם בזכות העובדה שהטור באותה שנה התחיל בבלגיה. מרטן פתח את עונתו עם מקום שלישי ב-"Tour de Jura" ולאחר מכן מקום 18 בקריטריום דו דופינה. הוא היה אחד מתשעת רוכבי ואנטי שנבחרו להשתתפות הראשונה של הקבוצה בטור ואף סיים שלישי בקטע ה-8, כשהוא מוביל את הפלוטון שהגיע 50 שניות אחרי מנצח הקטע, ליליאן קאלמז'אן. הוא סיים במקום ה-23 את הטור וחמישי בקטגוריית הרוכב הצעיר. גם לאחר הטור המשיך להתחרות בצרפת, כשסיים שישי במרוץ החד יומי, "La Poly Normande", ולאחר מכן במקום ה-11 בטור ד'לאן. מרטן השיג את הניצחון הראשון שלו כמקצוען בטור דו לימוסיין, לאחר שחצה את קו הסיום לצד בן קבוצתו ז'רום באוגניס, מרטן סיים את המרוץ במקום ה-18 הכללי. מרטן המשיך לבלוט במרוצים חד יומיים, כשסיים עשירי ב-Tour du Doubs ו-14 בגרנד פרי דה וואלני. לאחר מכן הוא השיג את הניצחון הראשון שלו במרוץ קטעים, לאחר שניצח את הקטע הראשון ואת הדירוג הכללי בTour du Gévauda Languedoc-Roussillon. גם את הג'ירו דלה טוסקנה, מרוץ בן שני קטעים, מרטן ניצח. מקדים ב-10 שניות את ג'ובאני ויסקונטי ואת מאטיה קאטאנו, לאחר שניצח גם ניצח את הקטע השני במרוץ. מרטן המשיך לבלוט באיטליה, עם מקום שביעי בקופה סאבטיני ומקום 14 בג'ירו דל'אמיליה.