מאורר נטל את חייו בתלייה, בגיל 64, מספר שבועות לאחר מות אביו בגיל 100. הוא נקבר בבית העלמין גרין ווד בברוקלין, ניו יורק.
אלפרד סטיגליץ רצה לארגן תערוכה של פועלו לאחר מותו בגלריה שלו, An American Place, אך לא הצליח לעשות זאת.
חמש שנים לאחר מותו של מאורר כתב מבקר האמנות הנרי מקברייד, שסקר את הצגת עבודתו בגלריה ההדסון ווקר בניו יורק: "הוא חי אך ורק למען אמנותו ובניגוד חריף לרוב הציירים ... היה לו אומץ להאמין בעקרונותיו."
בהווה, ההכרה בתרומתו גבוהה מאוד, ועבודותיו של מאורר נכללות באוספי אמנות רבים ברחבי ארצות הברית.
אלימות נגד יהודים בצ'כוסלובקיה, 1918–1920
האלימות האנטי-יהודית בצ'כוסלובקיה בשנים 1918–1920 כללה שורה של תקריות בצ'כוסלובקיה, שהתרחשו לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת צ'כוסלובקיה. האלימות נבעה בעיקר בפריצה ושדידת חנויות של יהודים.
גורמים.
ההאשמות העיקריות שהופנו כלפי יהודים בסלובקיה היו כי הם דוברי הונגרית ושהם סוכנים שהופעלו על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית והם מנסים לכבוש מחדש את המדינה. בבוהמיה ובמוראביה, יהודים רבים תמכו באימפריה האוסטרו-הונגרית, במיוחד בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ועוררו את שנאת הצ'כים. כמו כן, היהודים הואשמו בכך שסחרו בשוק השחור במהלך המחסור שהיה בתקופת המלחמה.
הפוגרומים בנובמבר.
בסלובקיה התרחשו פוגרומים רבים בחודש נובמבר של שנת 1918. אחד מהמאורעות הראשונים התרחש בפובאז'קה ביסטריקה, שם נשדדה חנות של יהודי, ולאחר מכן גם הושמדה. שדידה זו גרמה לנזק של 300,000 קורונות צ'כוסלובקיות (8,880 דולר ב-1920). קבוצות חיילים לשעבר הסתובבו בכפרים וחיפשו חנויות לשדוד, שרובן היו שייכות ליהודים.
הפוגרומים בדצמבר.
בדצמבר 1918 התרחשו הפוגרומים הקשים ביותר בבוהמיה ובמוראביה. הגרוע ביותר היה בהולשוב ב-3-4 בדצמבר. בהולשוב, נשדדו עשרות בתים וחנויות של יהודים, בית הכנסת ומשרדי הקהילה הושחתו ושני יהודים נרצחו, אך לבסוף הצבא התערב.
בעולם.
בעוד האלימות נמשכת, בוועידת השלום בפריז הפוליטיקאים הצ'כוסלובקים הציגו את צ'כוסלובקיה כמדינה ליברלית וסובלנית ונקייה יחסית מהאנטישמיות שפקדה את המדינות השכנות. עיתונים צ'כוסלובקים טענו כי האלימות נעשתה על ידי יהודים גרמנים שרוצים להרוס את המוניטין של צ'כוסלובקיה.
לאחר האלימות.
האלימות נמשכה עד שנת 1920. היא לא הייתה חמורה כמו בפולין ובאוקראינה, שם נרצחו רבבות יהודים. לאחר שנת 1920, צ'כוסלובקיה הייתה המדינה הבטוחה ביותר והפחותה ביותר באנטישמיות במרכז אירופה, עבור יהודים.
אלימות נגד יהודים במרכז אירופה ובמזרחה, 1944-1946
אלימות נגד יהודים בצ'כוסלובקיה, 1918-1920
יחסי סין–סמואה
סמואה וסין (PRC) כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1976. שתי המדינות מקיימות כיום יחסים לבביים; סין מספקת סיוע כלכלי לסמואה.
השגריר הנוכחי של סין בסמואה הוא מא צ'ונגרן. סמואה טרם מינתה שגריר תושב בסין, אך הודיעה כי בכוונתה לעשות זאת.
סקירה כללית.
אוקיאניה מהווה, לרפובליקה העממית של סין ולרפובליקה הסינית (טאיוואן), במה לתחרות דיפלומטית מתמשכת. שמונה מדינות באוקיאניה מכירות ב-PRC, ושש מכירות ב-ROC. מספרים אלה משתנים כאשר מדינות האיים הפסיפיים מעריכות מחדש את מדיניות החוץ שלהן, ומדי פעם מעבירות את ההכרה הדיפלומטית בין בייג'ינג לטייפה. בהתאם למדיניות "סין האחת", אין אפשרות למדינה כלשהי לקיים יחסים דיפלומטיים רשמיים עם "שתי המדינות הסיניות", ולכן זה הביא לכך ש-PRC וה-ROC מחזרים באופן פעיל אחר טובות דיפלומטיות מהמדינות הקטנות של האוקיינוס השקט. בשנת 2003 הודיעה הרפובליקה העממית של סין כי בכוונתה להגביר את קשריה הדיפלומטיים עם פורום איי האוקיינוס השקט ולהגדיל את חבילת הסיוע הכלכלי שהעניקה לאותו ארגון. במקביל, הוסיף נציג PRC, ג'ואו ווז'ונג: "PIF צריך להימנע מכל חילופי אופי רשמי או שותפות דו-שיח בכל צורה שהיא עם טאיוואן". בשנת 2006 הודיע ראש ממשלת סין, ון ג'יאבאו, כי סין תגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי שלה עם מדינות האיים הפסיפיים. סין תספק סיוע כלכלי רב יותר, תבטל את המכסים לייצוא ממדינות הפחות מפותחות באוקיינוס השקט, תבטל את חובותיהן של אותן מדינות, תפיץ תרופות נגד מלריה בחינם ותספק הכשרה לאלפיים פקידי ממשל ותושבי איי האוקיינוס השקט ואנשי הצוות הטכני. כמו כן, בשנת 2006 הפך וון לראש הממשלה הסיני הראשון שביקר באיי האוקיינוס השקט, שאותו תיאר טייפה טיימס כ"זירת קרב דיפלומטית ותיקה עבור סין וטאיוואן". באופן דומה, לדברי רון קרוקומב, פרופסור ללימודי האוקיינוס השקט באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט, "נערכו יותר ביקורים של שר איי האוקיינוס השקט בסין מאשר בכל מדינה אחרת".
יחסים עכשוויים.
סמואה הכירה בעקביות ברפובליקה העממית של סין מאז 1976.
בשנת 2007 סיפקה PRC לסמואה מכונת רנטגן וכמה רופאים מתנדבים. בשנת 2008 תרמה PRC לסמואה מעל 1,360,000 אירו למימון מדיניות החינוך שלה.
במרץ 2008, בעקבות התסיסה בטיבט, הצהיר יו"ר האספה המחוקקת של סמואה פונו (Tolofuaivalelei Falemoe Leiataua) כי מנהיגים זרים אינם צריכים להתערב לסין כיוון שהיא עוסקת ב"ענייני פנים", וכי עליהם לא לפגוש את הדלאי לאמה.
ביוני 2008 הודיעה סמואה כי תפתח נציגויות דיפלומטיות בסין וביפן - המשרדים הדיפלומטיים הראשונים במדינה באסיה. בספטמבר פרסם משרד החוץ הסיני הצהרה על כך שסין וסמואה תמיד "ערכו שיתוף פעולה פורה בתחומי הכלכלה, המסחר, החקלאות, הספורט, התרבות, החינוך והבריאות, כמו גם עניינים בינלאומיים", וכי סין התכוונה "לעשות מאמצים מוחשיים יותר לתמוך בהתפתחות הכלכלית והחברתית של סמואה".
טויו שיבטה
טויו שׁיבַּטַה (柴田 トヨ, "Shibata Toyo"; 26 ביוני 1911 – 20 בינואר 2013) הייתה משוררת יפנית, שספריה היו לרבי מכר.
קורות חיים.
שיבטה נולדה בעיר טוצ'יג'י שביפן בשנת 1911 למשפחת סוחרי אורז אמידה, שמאוחר יותר ירדה מנכסיה. בגיל 20 התחתנה לראשונה, אך נישואים אלו הסתיימו לאחר חצי שנה. בגיל 33 נישאה בשנית ונולד לה בנה היחיד, קנאיצ'י.
שיבטה החלה לכתוב שירים בהמלצת בנה, כאשר הייתה בת 92, וספרה הראשון "אל תיפול רוחך" (קוּג'יקֵנָיְדֶה - くじけないでׂׂ, יצא לאור בעברית בשם "הבוקר בא תמיד") התפרסם בשנת 2010, בגיל 98.
בספטמבר 2011 התפרסם ספרה השני "אני, בת המאה" (היאקוּסַאי נוֹ וַטַאשִי - 百歳の私).
שיריה עוסקים בזקנה ובזכרונות, והם מתאפיינים באופטימיות ושמחה לצד ההתמודדות עם קשיים שונים לאורך השנים.
ספריה הפכו לרבי מכר. ספרה הראשון נמכר במיליון וחצי עותקים, כאשר מכירת ספר שירה ביפן ב-10,000 עותקים נחשבת להצלחה.
שיבטה הלכה לעולמה בגיל 101 בבית אבות בעיר אוצונומיה, צפונית לטוקיו.
שפיכה הפוכה
שפיכה הפוכה (בלועזית: Retrograde ejaculation) היא מצב רפואי בו נוזל הזרע שאמור להיפלט דרך השופכה אל מחוץ לפין מנותב במקום זאת לשלפוחית השתן. שפיכה הפוכה נגרמת כתוצאה מסוגר שלפוחית שאינו מתפקד כראוי או עקב חסימת צינור השופכה. במצב תקין, סוגר שלפוחית השתן מתכווץ טרם השפיכה ומונע מעבר של נוזל הזרע לתוך שלפוחית השתן. עם זאת, במצבים בהם סוגר השלפוחית אינו מתפקד כראוי, נוזל הזרע עלולה להיפלט לשלפוחית השתן ובכך להיווצר שפיכה הפוכה. הזרע שנפלט לשלפוחית השתן מופרש במהלך ההשתנה הבאה. שפיכה הפוכה מכונה לעיתים גם "אורגזמה יבשה" או "שפיכה רטרוגרידית". שפיכה הפוכה היא אחד הגורמים לאי-פוריות גברית. בתרבויות מסוימות, כמו בקהילת אונידה, שפיכה הפוכה שומשה כאמצעי מניעה ובפילוסופיית הדאואיזם, שפיכה הפוכה שומשה על מנת "לשמור את האנרגיות בתוך הגוף".
לעיתים קרובות, גברים מבחינים במצב זה במהלך אוננות בכך שהם מבחינים בכך שאין להם שחרור זרע, אך הם חשים אורגזמה. אבחון שפיכה הפוכה מתבצע בדרך כלל באמצעות דגימת שתן המתקבלת זמן קצר לאחר השפיכה, כשבדיקה של נבדק עם שפיכה הפוכה תכיל רמה לא תקינה של זרע. בדיקה זו משמשת להבחין בין שפיכה הפוכה לבין מצבי חוסר שפיכה. סיבות אפשריות לפגיעה בסוגר שלפוחית השתן כוללות פגיעה עצבית המכונה דיסאוטונומיה, סיבוך של ניתוח בפרוסטטה או באשכים, תופעת לוואי של תרופות מסוימות כמו טמסולוסין ותרופות נוגדות דיכאון וסיבוך של סוכרת. הטיפול בשפיכה תלוי בסיבה העומדת בבסיס ההפרעה. תרופות כמו אימיפראמין, כלורפנירמין, אפדירין ופנילאפרין עשויות לעזור במקרים הכוללים נזק עצבי קל שנגרם כתוצאה מסוכרת, טרשת נפוצה או פגיעה קלה בעמוד השדרה. עם זאת, בשאר המקרים התרופות לרוב פחות יעילות ובמקרים אלו ניתן לבצע ניתוח לתיקון הסוגר. בנוסף, באשר לאי-פוריות שנגרמת עקב מצב רפואי זה ניתן לבצע הפריה באמצעות הזרעה או הפריה חוץ גופית.
ורוניקה צוואגרמן
ורוניקה (ורני) צוואגרמן - מונש (20 במאי 1915 - 30 בינואר 1999) הייתה חסידת אומות העולם, שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר סנייק, הולנד.
ורני ובעלה וילם החביאו בין אפריל 1943 עד מאי 1945 נערה יהודיה בת 16 בשם חנה וייס גוטמן, בזמן חיפושיהם האינטנסיביים של הגרמנים הנאצים אחר יהודים בתקופת השואה בהולנד.
קורות חיים.
ורני נולדה בשנת 1915 בהולנד, והתחתנה עם וילם מונש, מורה לכימיה במקצועו.
בני הזוג מונש השתייכו לזרם הרפורמי פרוטסטנטי אך לא היו אדוקים.
בתקופת השואה בהולנד, בזמן החיפושים האינטנסיביים של הנאצים אחרי יהודים, הזוג מונש הסתירו בביתם, אשר היה בעיר סנייק, את חנה וייס גוטמן מאפריל 1943 ועד מאי 1945.
בתום המלחמה הציעה ורני לחנה להישאר עימם ולהתחיל ללמוד בית הספר המקומי אך חנה סירבה.