ב-3 בפברואר, נסע בונין מדאוני להוליווד בחברת חברו מיילי בן ה-18 במטרה לבצע רצח נוסף. השניים מצאו את צ'ארלס מירנדה בן ה-15 בסמוך למועדון הלילה סטארווד, שם חיפש טרמפ. לפי עדותו של מיילי, בונין ומירנדה החלו לקיים יחסי מין בהסכמה בתוך הרכב בזמן שהוא נהג, עד שבונין לחש באוזנו, "הילד הולך למות". מירנדה הוכנע ונקשר בידי בונין, אשר שאל אותו כמה כסף הוא מחזיק עליו. כשמירנדה השיב, "בערך שישה דולרים", ציווה בונין על מיילי להחרים את ארנקו, והחל לאנוס אותו. מיילי ניסה להשתתף באונס, אך לא הצליח לשמור על זקפה. בתסכולו, החל לדקור את מירנדה עם חפצים חדים לפני שהוא ובונין הכו אותו בצוותא. לאחר מכן חנק אותו בונין למוות עם חולצתו בזמן שמיילי קפץ עם מלוא משקלו על חזהו. גופתו הערומה הושלכה לתוך פח זבל בסמטה בלוס אנג'לס.
חמש דקות לאחר שנפטרו מגופתו של מירנדה, אמר בונין למיילי, "אני שוב פעם חרמן, בוא נלך למצוא עוד אחד". כעבור כמה שעות הגיעו השניים להנטינגטון ביץ', שם נתקלו בג'יימס מקייב בן ה-12 מחכה בתחנת אוטובוס. הוא פותה להיכנס לרכבם לאחר שהבטיחו לו כי ייקחו אותו לדיסנילנד. לפי עדותו של מיילי, מקייב נכנס לאחורי הרכב בזמן שבונין נסע לכיוון מגרש חנייה סמוך, שם חנה ועבר לשבת לידו. לאחר מכן נסע מיילי באקראיות במשך פרק זמן שתיאר כ"ארוך מאוד, מאוד". בזמן שנהג, שמע מיילי את מקייב בוכה תוך כדי שבונין מכה ואונס אותו, בטרם כפה עליו להירדם בין זרועותיו. מיילי עצר את הרכב והצטרף לבונין, ויחדיו הם הכו אותו ומחצו את צווארו באמצעות מפתח גלגלים. לבסוף חנק בונין את מקייב למוות עם חולצתו, והשניים השליכו את גופתו בפח זבל בוואלנט.
ב-4 בפברואר נעצר בונין שנית בשל הפרת תנאי שחרורו ונותר במשמורת בבית הכלא במחוז אורנג' עד ל-4 במרץ.
רציחות נוספות.
ב-14 במרץ, עשרה ימים לאחר שהשתחרר ממעצר, חטף בונין את רונלד גטלין בן ה-14 לאחר שעזב את בית חברו. הוא הוכה, נדקר באוזנו ובצווארו באמצעות דוקרן קרח, נאנס ונחנק למוות. גופתו הקשורה נמצאה כעבור שבוע בדוארט.
ב-21 במרץ פיתה בונין את גלן ברקר בן ה-14 להיכנס לרכבו בזמן שניסה לתפוס טרמפ בדרכו לבית הספר. ברקר נאנס, הוכה ונחנק למוות באמצעות חבל. גופתו הייתה מלאה בסימני כוויות שנגרמו כתוצאה מסיגריה דלוקה, ופי הטבעת שלו הושחת בצורה חמורה על ידי החדרת חפצים זרים.
באותו היום נחטף ראסל רו בן ה-15 מתחנת אוטובוס בגרדן גרוב. הוא הוכה במשך שמונה שעות עד שלבסוף נחנק למוות. גופתו נמצאה ערומה לצד זו של ברקר ביער הלאומי של קליבלנד ב-23 במרץ.
ערב שישי אחד באותו החודש, הציע בונין לוויליאם ריי פו בן ה-17 טרמפ לביתו לאחר שהשניים עזבו את דירתו של פרייזר. כעבור מספר דקות שאל אותו בונין אם ירצה לקיים עמו יחסי מין. פו נלחץ למשמע השאלה החל לגמגם, ולאחר מספר דקות בהן לא דיברו, ניסה לצאת מהרכב בזמן שעצרו ברמזור. בונין נשען קדימה ותפס אותו בצווארון חולצתו, גורר אותו חזרה לרכב. הוא סיפר לו כי נהנה לחטוף גברים צעירים בערבי שישי ושבת, לקשור ולאנוס אותם בטרם חנק אותם למוות. לאחר מכן אמר לו, "אם אתה רוצה להרוג מישהו, כדאי שתהיה לך תוכנית טובה ומקום להיפטר מהגופה עוד לפני שבכלל מצאת קורבן". הוא התוודה בפניו שלא נמנע לרצוח אותו מתוך חמלה, אלא שחס על חייו כי שניהם נראו עוזבים את מסיבתו של פרייזר יחדיו. פו הגיע לביתו בריא ושלם.
ב-24 במרץ חטפו בונין ופו את הארי טוד טרנר בן ה-15 מרחוב בלוס אנג'לס לאחר שהציעו לו עשרים דולר בתמורה ליחסי מין. משסיימו לקשור ולאנוס אותו, הורה בונין לפו להכות אותו. פו חבט בראשו ובגופו של טרנר בעזרת אלה במשך מספר דקות, ובונין חנק אותו למוות עם חולצתו. הם השליכו את הגופה בפתח הדלת האחורית של בית עסק בלוס אנג'לס. הנתיחה שלאחר המוות חשפה כי איבר מינו של טרנר הושחת, וכי גולגולותו נופצה בשמונה מקומות שונים בעזרת חפץ קהה.
רציחות מאוחרות.
ב-10 באפריל חטף בונין את סטיבן ג'ון ווד בן ה-16 בזמן שהיה בדרכו לבית הספר. גופתו החבולה והעירומה נמצאה בסמטה בלונג ביצ'. לא התגלו בזירה בגדים או ראיות כלשהן, והנתיחה שלאחר המוות גילתה כי ווד מת כתוצאה מחניקה.
ב-29 באפריל חנו בונין ובאטס את רכבם במגרש חנייה של סופרמרקט בסטנטון, משם חטפו את אחד העובדים, דרין קנדריק בן ה-19, לאחר שהציעו למכור לו סמים. קנדריק נלקח לדירתו של באטס, בה השתלטו עליו והכניעו אותו. בנוסף למעשי הסדום והחניקה האופיינים לכלל רציחותיהם, עליהם לא פסחו גם במקרה הזה, הכריחו השניים את קנדריק לשתות חומצת מימן כלורי ובכך גרמו לו לכוויות כימיות בפיו ובקיבתו. לאחר מכן דקר אותו בונין עם דוקרן קרח באוזנו וקטע את חוט השדרה שלו. גופתו הושלכה מאחורי מחסן כשדוקרן הקרח עדיין תקוע בראשו.
ב-12 במאי חטף ורצח בונין את לורנס שארפ, מכר בן 17 שהכיר מבעוד מועד. מאוחר יותר אמר שהחליט להורגו כשהתעורר באותו הבוקר והחליט שנמאס לו להיות בסביבתו. גופתו הושלכה מאחורי תחנת דלק בווסטמינסטר ונמצאה כעבור שישה ימים ב-18 במאי.
ב-19 במאי ביקש בונין מבאטס להתלוות אליו לרצח נוסף, אך לפי עדותו של באטס הוא סירב, ובונין נאלץ להמשיך לבדו. הוא חטף את שון קינג בן ה-14 מסאות' גייט בזמן שחיכה בתחנת אוטובוס בדאוני, רצח אותו, ונפטר מגופתו ביוקאיפה. לאחר מכן חזר לדירתו של באטס והתרברב בפניו על מעשיו.
מעקבים.
בראשית 1980 החלו לקבל הרציחות שביצעו בונין ושותפיו תשומת לב רבה מצד התקשורת, ופרס בסך חמישים אלף דולר הוצע עבור מידע שיוביל לתפיסתם. בונין אסף בלהיטות גזרי עיתונים שתיעדו את המצוד אחריו.
משזוהה קשר מוחלט בין מקרי הרצח החדשים ובין אלו שבוצעו ב-1979 החלו הרשויות מתחומי השיפוט השונים להצליב את המידע שברשותם בניסיון קולקטיבי לתפוס את הרוצח. שישה שוטרים הקימו כוח מיוחד שהוקדש כולו למעצר חשודים אפשריים ולאיסוף ראיות.
בחודש מאי נעצר פו בגין גניבת רכב ונכלא בבית מעצר לקטינים בלוס פדרינוס. ב-29 במאי שמע ברדיו שידור שעסק ברציחות וסיפר ליועץ משפטי מבית המעצר את המודוס אופרנדי שלפיו, לדעתו, פועל הרוצח, כפי שבונין סיפר אותו לו, חודשיים קודם לכן. היועץ דיווח על חשדותיו של פו למשטרה, שבתורה ערכה ראיון מקיף עם פו. המידע שסיפק יצר חשד חזק כי בונין אכן עלול להיות הרוצח, וחקירה מעמיקה יותר על הרקע שלו חשפה היסטוריה של הרשעות בגין הטרדה מינית ותקיפה של נערים. צוות מעקב החל לבלוש אחר בונין ב-2 ביוני.
באותו היום שבו הונחו המעקבים נסע בונין יחד עם ג'יימס מייקל מונרו, הומלס ביסקסואל בן 18 שהתגורר בביתו, עד שנתקלו השניים בסטיבן ג'יי וולס בן ה-18 אשר חיכה בתחנת אוטובוס. הם הזמינו אותו להיכנס לרכבם והציעו לו להתלוות לדירתם בהבטחה שיקבל מאתיים דולר אם יסכים לכך שיקשרו אותו בטרם יקיימו עמו יחסי מין. בדירתו של בונין, וולס נקשר, נאנס והוכה. השניים אמרו לו שהוא עומד למות לפני שחנקו אותו למוות עם חולצתו. בונין הניח את גופתו בתוך קופסת קרטון, אותה השליכו הוא, מונרו ובאטס, מאחורי תחנת דלק נטושה בהנטינגטון ביץ'.
מעצר.
ב-11 ביוני, כעבור תשעה ימי מעקב, הבחינה המשטרה בבונין נוסע באקראיות ברחבי הוליווד ומנסה לשכנע נערים צעירים לעלות לרכבו ללא הצלחה, עד שלבסוף אסף את הרולד יוג'ין טייט בן ה-17. המשטרה עקבה אחריהם עד שהחנה בונין את רכבו במגרש חנייה שומם. כאשר שמעו צרחות חנוקות וקולות דפיקה בוקעים מתוך הרכב, פרצו פנימה שלושה שוטרים סמוים בכדי לגלות את בונין אונס את הנער הכפות.
בונין נלקח למעצר והואשם באונס קטין וברצח של מירנדה. נקבעה עבורו ערבות בסך מאתיים וחמישים אלף דולר. ברכבו התגלו ראיות רבות ששימשו אותו לעינוייו כגון סכינים, חבלים וכלי בית חדים. פנים הרכב היה מוכתם בדם רב. בתא הכפפות מצאו החוקרים מחברת עם גזרי עיתונים המתארים את הרציחות.
הודאות וכתבי אישום.
אף על פי שבהתחלה טען לחפותו, הודה בונין באשמה לאחר שקיבל מכתב מאמו של קינג אשר הפצירה בו לחשוף היכן נמצאת גופתו של בנה. במהלך מספר ימים התוודה בונין שחטף, אנס ורצח עשרים ואחד ילדים ונערים. הוא לא הביע חרטה על מעשיו, אולם הפגין מבוכה רבה וצער על כך שנתפס. שותפו העיקרי במסע ההרג, כך הצהיר, היה באטס, בעוד שמיילי ומונרו היו שותפים רק בכמה רציחות בודדות. מאוחר יותר אמר לעיתונאי ששאל אותו מה היה עושה אם לא היה נתפס, "הייתי ממשיך להרוג, אני לא יכול להפסיק. זה נהיה קל יותר אחרי כל אחד שהרגנו".
בונין קושר למרבית הרציחות באמצעות כתמי דם וזרע שהשאיר על הגופות, וכן בשל עשרות סיבי בד ירוקים בצורת טריסקל אשר הוכחו כשייכים לשטיח שנמצא ברכבו. בנוסף לכך מצאו החוקרים שערות שהיו שייכות לבונין על שלושה מהקורבנות. ראיות רפואיות חשפו כי שישה מהנרצחים נחנקו למוות באמצעות קשירה מיוחדת שהייתה אופיינית לבונין, דבר שהוגדר מאוחר יותר מפי התביעה כ"חתימה, סמלו של הרוצח".
אף על פי שעד ה-25 ביולי הואשם רק ברצח של גרבס, עד ה-29 ביולי הוגשו נגדו חמישה עשר אישומי רצח נוספים עליהם התוודה בחקירותיו, ושהפרקליטות האמינה כי ביכולתה להרשיע אותו בהם. לסעיפים אלו נוספו אחד עשר סעיפי שוד, סעיף אחד של ביצוע מעשה סדום וסעיף אחד של ניסיון תקיפה. ערבותו בוטלה וכתב אישום הוגש נגדו באופן רשמי ב-8 באוגוסט. ארל הנסון, עורך דין בשירות המדינה, מונה להגן על בונין, ונותר בצוות ההגנה עד לאוקטובר 1981, אז הוחלף בויליאם שרבט ובטרייסי סטיוארט.