אנדרטת נידרוואלד (בגרמנית: Niederwalddenkmal) היא אנדרטה הממוקמת בנידרוואלד, ליד רידסהיים על הריין (Rüdesheim am Rhein) בהסן, גרמניה. האנדרטה, שנבנתה בין השנים 1871–1883 לציון איחוד גרמניה, ממוקמת בתוך אפיק הריין. מ-2002 האנדרטה היא חלק מאתר המורשת העולמית "עמק הריין המרכזי העילי" של אונסק"ו. האנדרטה משקיפה על עמק הריין ועל העיירה בינגן שבצד הרחוק.
היסטוריה.
האנדרטה הוקמה לציון הקמת האימפריה הגרמנית בשנת 1871 לאחר סיום מלחמת צרפת–פרוסיה. אבן הפינה הראשונה הונחה ב-16 בספטמבר 1871 על ידי הקיסר וילהלם הראשון. הפסל היה יוהנס שילינג והאדריכל היה קרל וייסבאך. העלות הכוללת של הקמת האנדרטה נאמדה במיליון גולדמרקים. האנדרטה נחנכה ב־28 בספטמבר 1883. האנדרטה נישאת לגובה של 38 מטר.
תיאור.
המיצג המרכזי הוא דמות גרמאניה בגובה 10.5 מטר. ידה הימנית אוחזת בכתר וידה השמאלית אוחזת ברייכסשוורט, "חרב קיסרית".
מתחת לגרמאניה נראה תבליט גדול המתאר את הקיסר וילהלם הראשון רוכב על סוס עם האצולה, מפקדי הצבא והחיילים. בתבליט חקוקים מילות השיר "Die Wacht am Rhein" ("משמר הריין").
צידה הימני של האנדרטה נחשב ל"פסל השלום", ואילו צידה השמאלי נחשב ל"פסל המלחמה".
כיתוב.
הכותרת העיקרית של האנדרטה נחקקה על מעמד פסל גרמאניה:
יום הזיכרון והפעולה על אלימות נגד נשים
יום הזיכרון והפעולה על אלימות נגד נשים (בצרפתית: Journée Nationale de Commémoration et d'Action Contre la Violence à l'Égard des Femmes) המכונה לעיתים "יום הסרט הלבן" (בצרפתית: Jour du Ruban Blanc), הוא יום הנצחה בקנדה שמצוין מדי שנה ב-6 בדצמבר, שהוא יום השנה לטבח אקול פוליטכניק שאירע ב-1989, בו רצח הסטודנט החמוש מרק לפין ארבע עשרה נשים ופצע עשר אחרות בעיר בשם "הלחימה בפמיניזם". מועד ההנצחה נקבע על ידי הפרלמנט של קנדה שנתיים לאחר מכן, ב-1991. החקיקה הוצעה גם בית הנבחרים של קנדה כהצעת חוק פרטית על ידי דון בלאק , חברת הפרלמנט של מטעם מחוז הבחירה "ניו ווסטמינסטר-ברנבי". הצעתה של בלואק זכתה לתמיכה של כל המפלגות.
דגלי קנדה על כל הבניינים הפדרליים כולל הדגלים במגדל השלום שבגבעת הפרלמנט מורדים לחצי התורן, הקנדים מוזמנים לשמור על דקת דומייה ב־6 בדצמבר וללבוש סרט לבן (או סרט סגול המסמל גם את מכלול התופעה של אלימות במשפחה) כמחויבות לצמצם ולהפסיק את האלימות נגד נשים.
בתגובה לאירוע, קנדים רבים עבדו קשה להקים אנדרטאות בכל רחבי קנדה כדי להבטיח שתהיה מספר מודעות שתמנע מקרה נוסף מסוג זה, זה נועד לאלץ את החברה להכיר באיזו תדירות אלימות מתרחשת כלפי נשים, ולהעריך את חייהן של הנשים שנהרגו בטבח. תומכי פמיניזם ופעילים פמיניסטיים המנסים להפסיק את האלימות המופנית כלפי נשים הראו דאגה משימוש בטבח כמקרה היחיד שמייצג את האלימות נגד נשים.
אלנקר
אלנקר (בפורטוגזית: Alenquer) היא עיירה הממוקמת בחלקה המערבי של מחוז ליסבון בפורטוגל.
העיירה נמצאת במרחק של כ-45 ק"מ מהעיר ליסבון, כ-156 ק"מ מהעיר קוימברה וכ-137 ק"מ מהעיר אבורה.
היסטוריה.
אלנקר קיבלה את מסמך הפוראל המלכותי להקמת עיירה בשנת 1212 על ידי הנסיכה סאנצ'ה (Sancha) בתו של מלך פורטוגל סנשו הראשון.
כלכלה.
אלנקר נחשבת ליעד פופולרי לתיירים שמעידיפים סביבה כפרית ונופים ירוקים.
כלכלת העיירה מבוססת בעיקר על מחצבות אבני גיר, חקלאות, גידול דגנים, כרמים וייצור יין.
דמוגרפיה וסטטיסטיקה.
העיירה מחולקת ל-11 רבעים:
הורה ממטרה
הורה ממטרה הוא שיר שכתב יחיאל מוהר בשנת 1953, ובשנת 1954 הלחין אותו משה וילנסקי עבור להקת הנח"ל.
בשיר המילה הורה לא מוזכרת, אך הוא נקרא כך בגלל ריקודי ההורה. השיר נכתב על הנחת ובניית התשתיות של המוביל הארצי קו המים ירקון, נעמי פנקס הייתה הזמרת הראשונה שהקליטה את השיר הורה ממטרה עם העיבוד של משה וילנסקי לפסנתר.
השיר בוצע על ידי אמנים שונים: שושנה דמארי, שמשון בר נוי, נעמי פנקס ודודו זכאי.
תוכן השיר.
לשיר שלושה בתים ופזמון, השיר נקרא הורה ממטרה אף על פי שהמילה הורה בכלל לא נמצאת בו, הוא קרוי כך בשל ריבוי ריקודי ההורה של אותם ימים.
לימים התפרסם השיר בביצועה של שושנה דמארי והפך גם לריקוד עם, בשנות השבעים הוא התפרסם בביצועו של דודו זכאי.
בכל הגרסאות הקיימות של השיר הושמט הבית השני.
לגונדה 14/60
לגונדה 14/60 (באנגלית: Lagonda 14/60) היא מכונית סלון בתצורות סדאן וקבריולה אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית Lagonda בין השנים 1925–1933.
סך הכול יוצרו 1,440 יחידות.
פיטרונלה פיטרס
פיטרונלה פיטרס (בגרמנית: Pietronella Peters; 4 במרץ 1848 – 1924) הייתה ציירת גרמניה, שיצרה בעיקר דיוקנאות וסצנות של ילדים.
ביוגרפיה.
פיטרונלה פיטרס נולדה ב-4 במרץ 1848 כבתם של צייר הנוף פיטר פרנסיס פיטרס ואשתו היינריקה גרטרוד מאלי בשטוטגרט. סבה פיטרס כבר עבד כצייר זכוכית בניגמן. היא הייתה אחותה של הציירת הידועה יותר אנה פיטרס. אמה הייתה אחותו של כריסטיאן מאלי, צייר בעלי חיים מבית הספר במינכן, שהתקבל למשפחת פיטרס עם אחיו בשנת 1845 לאחר מות הוריהם.
לאחר מות הוריה התגוררה פיטרונלה פיטרס עם אחיותיה בשטוטגרט.
אביה, פיטר פרנסיס פיטרס, נתן לה, לאחיותיה אנה פיטרס (1843–1926) ואידה פיטרס (1846–1923) וכן לדודה הבכור כריסטיאן מאלי ולאחיו יוהנס קורנליוס יעקובוס מאלי (1828–1865) והוברטוס מאלי. (1818–1839) שיעורי הציור הראשונים.
מבחינה נושאית, פיטרונלה פיטרס עסקה בעיקר בתיאורים רגישים של ילדים (דיוקנאות וסצנות משחק) ויצרה יצירות בעלות קסם מיוחד. בנוסף, היא ציירה את בני המשפחה בעבודה.
היא שהתה עם משפחתה בין השנים 1894–1904 מדי שנה ובהפרשי זמן לא סדירים בין השנים 1907–1924 בקיץ בטירת קונגן, דרומית-מזרחית לשטוטגרט, כדי לעשות עבודות אמנותיות. היא מצאה כמה דוגמנים בקרב ילדי תושבי הטירה.
יש גם אוסף ניכר של עבודות של משפחת פיטרס, מוזיאון בריית מאלי בביברך.
את שנות חייה האחרונות מ-1912 בילתה עם אחיותיה בבית בשטוטגרט-זוננברג, שם נפטרה בשנת 1924.
המסע לארץ ישראל
המסע לארץ ישראל הוא שיר נכתב על ידי חיים אידיסיס, הולחן על ידי שלמה גרוניך ובוצע על ידי ילדי מקהלת "שבא" בשנת 1991. לשיר זה יסודות סיפוריים וליריים, הוא שיר שמזכיר סיפור ושנותן ביטוי לרגש. נוסף על כך הונצחה עבודה מוזיקלית זו באלבום בשם "שלמה גרוניך ומקהלת שבא", שיצא ב־1993.
רקע.
השיר "המסע לארץ ישראל" מספר על סיפור מסעם המפרך של יהודי אתיופיה בדרכם לארץ ישראל ועל בעיותיהם בהגיעם לארץ. השיר נכתב בעקבות עלייתם של קהילת ביתא ישראל בשנות ה-80 במבצע "מבצע משה", במהלך מבצע זה עלו לארץ ישראל 16 אלף יהודים מאתיופיה. רבים מהעולים מתו בדרך הארוכה.
בנוסף לכך בשיר מתוארים קשיי המסע: הקשיים הפיזיים בהליכה האינסופית ("הַמִּדְבָּר לא נִגְמָר"), הסכנות שארבו בדרך ("וּבַלַּיְלָה תָּקְפוּ שׁוֹדְדִים"), ולאחר הגיעם לארץ, קשיי ההתאקלמות המשותפים לכל העולים, והדבר הקשה הנוסף שהיה לעולים מאתיופיה, הממסד הרבני שלא הכיר ביהדותם.
תוכן השיר.
השיר מחולק לארבעה בתים שביניהם הפזמון חוזר בשינוי. בשלושת הבתים הראשונים מופיעים תיאורים של קשיי המסע:
נוסף לכך, השיר מציג מבנה של שיר-זמר בעל בתים ופזמון חוזר. הוא מתאר מצד אחד, את הקושי הקשור לעלייה ולתלאות של המסע ומצד שני, את האהבה לארץ ישראל. בשיר כאשר נשברת החריזה היא מציינת משבר כלשהו.
הדמויות בשיר.
בשיר יש שיח בין שלוש דמויות:
דמות הדובר במרכז השיר עוברת מעברים משמעותיים:
הירח בשיר.
הירח הוא גרם שמימי הקרוב ביותר לכדור הארץ, בלילה הירח לאדם משמש כמנחה ונותן אור. הירח מופיע ביצירות ספרות רבות למבוגרים ולילדים, כדמות בעלת אופי ייחודי ומגוון. הירח בשיר מגשר בין חוויית הדובר: מארץ המוצא (אתיופיה) למסע במדבריות סודאן, וכן למסגרת החיים בארץ ישראל. בנוסף לכך הירח ממלא תפקיד משמעותי בשיר. בסיפור מתרחשת האנשה לירח. נוצרת הדמיה בינו לבין האם במסע. כאשר האם משגיחה על בניה ומעודדת אותם להמשיך ללכת, הירח מהווה מקור לאור חומרי, אך גם רוחני, שמנחה את ההולכים במסע. בכל בית בשיר לירח יש תפקיד:
הדמיון לעליית בני ישראל בתנ"ך.
הסיפור מתייחס לשכבות שונות של זהויות יהודיות-ציוניות. ניתן לראות במהלך הסיפור את הגעגועים והרצון להגיע לציון, אפילו במחיר של הקרבה גדולה כמו הקרבת חיים, כמו בסיפור התנכי בו בני ישראל עברו מסע קשה ומפרך כדי להגיע לארץ ישראל. אבל בשיר מצוין גם שהחברה הישראלית אינה מקבלת את יהדותם של העולים החדשים.
Aquí Yo Mando
Aquí Yo Mando (בעברית: כאן אני מצווה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית-אמריקאית קאלי אוצ'יס, ביחד עם הראפרית האמריקאית ריקו נאסטי, מתוך אלבום האולפן השני של אוצ'ס, "". השיר יצא לאור ב-7 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר היה לראשון שהוציאה אוצ'יס, מאז צאת המיני-אלבום "To Feel Alive", ב-24 באפריל 2020.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קאלי אוצ'יס, ריקו נאסטי, סרוונדו פרימרה, טייני, ג'ון ליאונה, RVNES, קריס צ'יל ואלברט הייפ והופק על ידי הייפ, ליאונה, RVNES וטייני גם כן. קטע מהשיר הוצג לראשונה בפרק של הסדרה "לא בטוחה", המשודרת על ידי HBO, במאי 2020. ב-2 באוגוסט 2020, נודע כי ריקו נאסטי תשתתף בשיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-13 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.