בית המשפט החוקתי יכול באופן חריג לבטל את החלטות בית המשפט העליון אם הייתה פגיעה בזכויות ובחירויות האזרחים המגולמות בחוקה הספרדית (סעיפים 14 עד 29 ו-30.2, הנוגעים לזכויות יסוד) - או בהחלטות הנובעות מבית הדין האירופי לזכויות אדם וסעיפי האמנה האירופית לזכויות אדם.
קרן טנא
קרן טנא (באנגלית: Tene Capital) היא קרן השקעות פרטית ישראלית שנוסדה בשנת 2004 על ידי ד"ר אריאל הלפרין. ההשקעות של הקרן מתרכזות בחברות תעשייה ישראליות עם פוטנציאל פיתוח וצמיחה מחוץ לישראל, אחרי שבתחילת דרכה הדגש שלה היה השקעות בחברות קיבוציות.
היסטוריה.
בשנת 2004 גייסה את הקרן הראשונה שלה, בגובה 70 מיליון דולר, וביצעה 6 השקעות בחברות: אבן קיסר, נטפים, בלו - אי טכנולוגיות מים, EMI Microwave, אמן יציקות בלחץ גבוה, ו- Hanita Coatings.
בשנת 2006 גייסה קרן שנייה בגובה 160 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: קיונרג'י, ח.א.ג. מוצרים רפואיים (1992), אס.סי.אר. (מהנדסים), פישמן טכנולוגיות תרמיות, פלזית תעשיות, אבן קיסר, טלדור כבלים ומערכות, כרומגן, ריקור מערכות ואקום וקריאוגניקה.
בשנת 2013 גייסה קרן שלישית בגובה 310 מיליון דולר וביצעה 9 השקעות בחברות: אבן קיסר, טלפייר, מעבדות שרון, סקודיקס, Ortal, תנובות שדה ומטע, TIBA Parking, גדות אגרו, קבוצת גדות.
בשנת 2017 גייסה קרן רביעית בגובה 410 מיליון דולר וביצעה 7 השקעות בחברות: noga, חוליות, habonim, דלתות חמדיה, אופטימקס, טרפילוג, Ahern.
קרל ראל
קרל ראל (בגרמנית: Carl Rahl; 13 באוגוסט 1812 – 9 ביולי 1865) היה צייר אוסטרי.
קורות חייו.
ראל נולד בווינה לקרל היינריך ראל (1779–1843), חרט. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה וזכה בפרס בגיל 19. משם נסע למינכן, שטוטגרט, הונגריה ובשנת 1836 לאיטליה. הוא נשאר באיטליה בין השנים 1836 עד 1843, שם למד במיוחד בבתי הספר האמנותיים הוונציאניים והרומאים.
סגנונו של ראל, במיוחד השקפותיו על צבע ופרספקטיבה, התגבשו במידה רבה במהלך שנותיו ברומא. הוא חזר לאחר 1843 לווינה למשך שנתיים, ואז ניהל חיי נודד במשך חמש השנים הבאות, נסע דרך הולשטיין, פריז, רומא, קופנהגן ומינכן, והתפרנס כצייר פורטרטים.
בשנת 1850 הוא מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, אך מסיבות פוליטיות פוטר עד מהרה מהתפקיד. לאחר מכן פתח בית ספר פרטי לאמנות, שהתרחב במהירות לסטודיו שהפיק ציורים בקנה מידה מונומנטלי וזכה להצלחה ניכרת. בין תלמידיו הבולטים היו אדוארד ביטרליך, אוגוסט אייזנמנגר, יוזף מתאוס אייגנר, קרולי לוטס, כריסטיאן גריפנקרל, גוסטב גאליה.
יצירתו.
ראל הוזמן על ידי הפילנתרופ היווני סימון סינאס לצייר מספר עבודות לחזית ולמבוא הכנסייה היוונית בווינה, שנבנה אז על ידי האדריכל הנאו-קלאסי הדני-אוסטרי תאופיל הנסן. בנוסף הזמין סינאס ארבעה ציורים המתארים את גיבורי מלחמת העצמאות היוונית, וארבעה ציורים נוספים לקישוט מקום מגוריו.
ראל עיטר את ארמון טודסקו עם ייצוגים מהמיתולוגיה היוונית. בשנת 1864 הוא צייר מספר דמויות אלגוריות בחדר המדרגות של המחזיאון. בתקופה זו הוא צייר גם כמה ציורי קיר בווילה של גמונדן, וקומפוזיציה לאולם אירועים של טירת אולדנבורג ומחזור מסיפור הארגונאוטים.
כמו כן, הוא צייר בבניין האקדמיה באתונה, שתוכנן על ידי תיאופיל הנסן בשנת 1859 ובוצע על ידי ארנסט זילר (הושלם בשנת 1885), וציורים באכסדרה של הבניין המרכזי של האוניברסיטה הלאומית באתונה, שתוכנן על ידי כריסטיאן הנסן (אחיו של תיאופיל הנסן). הציור המרכזי מציג את מייסד האוניברסיטה, מלך אוטו הראשון מיוון, מוקף במוזות; בפרסקו השמאלי נראה פרומתאוס מוריד אש מהר אולימפוס.
בשנותיו המאוחרות הוא צייר ציורי נוף לבניין האופרה החדשה (Neue Oper), שנמשכו לאחר מותו על ידי תלמידיו. הוא תכנן את המסך הראשי בווינה, ששימש בהופעות של אופרות טרגיות. העיצוב הושלם לאחר מותו על ידי תלמידו כריסטיאן גריפנקר, וצויר על ידי אדוארד ביטרליך.
אין שום אלטרנטיבה
"אין שום אלטרנטיבה" (באנגלית: There is no alternative, ובראשי תיבות: TINA) הייתה סיסמה אשר שימשה לעיתים קרובות את ראש ממשלת בריטניה השמרנית מרגרט תאצ'ר.
הביטוי נועד להדגיש את טענתה של תאצ'ר כי כלכלת השוק היא המערכת היחידה שעובדת, ומכיוון שאין שום דרך כלכלית ברת קיימא אחרת הדיון על כך הסתיים. אחד ממבקריה, אשר התנגד לשיטה כלכלית זו, אפיין את משמעות הביטוי כ"קפיטליזם גלובלי, כלומר שווקים חופשיים וסחר חופשי היו הדרכים הטובות ביותר לבנות עושר, להפיץ שירותים ולפתח את כלכלת החברה. חוסר הפיקוח הוא מעולה, אם לא אלוהי". לעומת זאת, תאצ'ר תיארה את תמיכתה בשווקים כתוצאה מטיעון מוסרי בסיסי יותר- היא טענה כי המוסר האנושי חייב להתבסס על בחירתו חופשית.
ב-2013, ראש הממשלה השמרן דייוויד קמרון החיה את הביטוי, זאת כשציין ביחס לתוכנית הצנע כי .
Alte Kameraden
Alte Kameraden, מגרמנית (מילולית: "חברים ותיקים") הוא מארש גרמני מפורסם אשר משמש גם כהמנונו הרשמי של בית הספק לקצינים של חיל האוויר הצ'יליאני.
היסטוריה.
Alte Kameraden הוא מארש אשר נכתב בסביבות 1889 באולם, גרמניה, על ידי המלחין הצבאי קארל טייקה. טייקה כתב קטעים רבים ללהקת הצעדה של הגדוד המלך קארל מס. 123. כשהביא את הטיוטה הראשונית של היצירה, אמר לו הקאפלמייסטר אולטה בפשטות: "יש לנו מספיק צעדות מוזיקליות, זרקו את זה לתנור!". פרשה זו הובילה לעזיבתו של טייקה את הגדוד, בעוזבו, כינה טייקה את היצירה אז בשם: Alte Kameraden. מו"ל רכש ממנו את השיר תמורת 25 מארקים מזהב. בשנת 1895 היצירה הוצגה לראשונה על ידי פריץ קולר. בהמשך הפך Alte Kameraden לאחד המארשים הפופולרים ביותר בעולם. הוא הושמע בשנת 1937 בטקס ההכתרה של מלך אנגליה, ג'ורג' השישי. את הצעדה ניתן גם כן לשמוע בסרט המלאך הכחול (Der blaue Engel).
חואן ורגאס
חואן קרלוס ורגאס (באנגלית: Juan Carlos Vargas; נולד ב-7 במרץ 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-51 של מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 2013. טרם היבחרו לקונגרס היה חבר בית המחוקקים בקליפורניה וחבר מועצת העיר סן דייגו.
ביוגרפיה.
ורגאס נולד בחווה לגידול תרנגולים בעיר נשיונל סיטי שבמחוז סן דייגו, קליפורניה. בילדותו משפחתה הייתה נתונה לעוני רב. הוא השלישי מבין עשרת ילדיהם של תומאס וסלינה ורגאס, שהיגרו לארצות הברית ממקסיקו בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 כחלק מתוכנית בראסרו (Bracero program). ורגאס השלים בכבוד רב את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטן סן דייגו, ומאוחר יותר קיבל תואר שני במדעי הרוח באניברסיטת פורדהם השוכנת בברונקס שבניו יורק. לאחר לימודיו הגבוהים הצטרף ורגאס למוסד של חברת הישועים בסנטה ברברה. אצל הישועים עבד ורגאס בבית יתומים בג'ונגלים של אל סלוודור, שסבלה באותם ימים ממלחמת אזרחים. לאחר שעזב את המוסד הישועי בו עבד, החליט ללמוד משפטים ובשנת 1991 קיבל תואר שני מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1992 החליט ורגאס להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-50 אשר נוסד זה עתה, ובסיסו בסן דייגו. בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית, הפסיד וסיים במקום הרביעי עם 19% מהקולות. בוב פילנר זכה בפריימריז עם עם רוב יחסי בן 26% מהקולות בלבד, ובבחירות הכלליות הוסיף להיבחר לקונגרס. תקוותיו הפוליטיות של ורגאס לא נגוזו, ובשנים 1993–2003 היה חבר במועצת עיריית סן דייגו. כחבר מועצת העיר, הוא יצר את "מבצע שחזור" כדי להעסיק חסרי בית בהסרת כתובות גרפיטי ולמען שיקום בתי מגורים. בשנת 1996 החליט ורגאס להתמודד בשנית מול פילנר בפריימריז הדמוקרטים. ורגאס לא היה מעוניין להתעמת עם פילנר, לכן פילנר נאלץ להתעמת מול מגזרת קרטון בגודלו הטבעי של ורגאס. ורגאס אמר שהוא מסכים עם פילנר ב"99 אחוזים" מהסוגיות, אך פילנר גבר עליו שוב עם 55% מהקולות.
בשנת 2000 החליט ורגאס להתמודד למחוז הבחירה ה-79 של האספה המדינתית בקליפורניה. הוא נבחר לתפקיד אחרי שגבר על יריבו מהמפלגה הרפובליקנית עם 77% מהקולות. כהונתו החלה ב-4 בדצמבר 2000. בשנתו הראשונה באספה מונה לעוזר מנהיג הרוב. הוא חיבר את הצעת החוק "AB 188", האוסרת על עישון בגני שעשועים לילדים. הוא גם הציג חקיקה שמטרתה להגן על ילדים ממשחקי וידאו ארקייד. בנוסף, ורגאס גם חיבר חקיקה הטלת מאסרי עולם על אנשים שביצעו עבירות מין בילדים. ב-2006 שוב ניצב בפני פילנר, הפעם במחוז הקונגרס ה-51 של קליפורניה. הוא האשים אותו בהיותו חלק מתרבות שחיתות השלטונית בוושינגטון די. סי., וטען כי פילנר שילם לרעייתו למעלה מחצי מיליון דולר אמריקני מכספי קמפיין עבור שירותי ייעוץ פוליטי שבוצעו מבית המשותף בוושינגטוןף בסופו של דבר פילנר הביס את ורגאס בשנית.
לאחר שעזב את האספה המדינתית בשנת 2006 עקב הגבלת כהונה, פתח ורגאס בקריירה עסקית. ב-2010 נבחר אל הסנאט המדינתי של קליפורניה, מטעם מחוז הבחירה ה-40. ב-2012 הודיע פילנר על התמודדותו לראשות עיריית סן דייגו וורגאס תמך במועמדותו חרף יריבותם המרה. ורגאס החליט להתמודד שוב אל בית הנברים, והפעם ללא התמודדותו מחדש של פילנר. הוא גבר על יריבתו מרי סאלאס ב-22 קולות בלבד וזאת לאחר שבוצעה ספירה חוזרת בקלפיות שהוצבו במחוז סן דייגו ובמחוז ריברסייד. כהונתו החלה עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית. ורגאס חבר בוועדת החוץ ובוועדת החקלאות.
טרור קומוניסטי