הגיבוי של הקרמלין לחוק פנה לימין הקיצוני הלאומני הרוסי, אך זכה לתמיכה רחבה בקרב העם הרוסי והכנסייה הרוסית האורתודוקסית. החוק גונה על ידי ועדת ונציה של מועצת אירופה (בה רוסיה חברה), על ידי ועדת האו"ם לזכויות הילד ועל ידי ארגוני זכויות אדם בהם אמנסטי אינטרנשיונל ומשמר זכויות האדם. על החוק נמתחה ביקורת בשל הנוסח הרחב והמשמעי שלו (אשר כולל את האמירה "מעלה עניין" ו-"בקרב קטינים" כאמור), שמבקרים רבים אפיינו כאיסור לקידום זכויותיה ותרבותה של קהילת הלהט"ב הרוסית. החוק ספג ביקורות שליליות רבות על כך שהביא להגברת והצדקה של אלימות הומופובית ברחבי המדינה, בעוד שההשלכות של החוקים ביחס לאולימפיאדת החורף הקרובה שאירחה סוצ'י היו מעוררות גם דאגה, מכיוון שהאמנה האולימפית חוסמת במפורש צורות שונות של אפליה בהם אפליה על רקע נטייה מינית.
החקיקה הובילה על פי הדיווחים לעלייה באלימות נגד להט"ב ברוסיה. יו"ר רשת הלהט"ב הרוסית ("Russian LGBT Network"), איגור קוצ'טקוב, טען כי זהו למעשה "חוק אלימות נגד להט"בים" בעוד כי "קבוצות לאומניות מצדיקות את פעולותיהן בחוקים אלה", וזאת בתמיכה באמונתם כי הומואים ולסביות אינם "מוערכים כחלק מהחברה". על ידי הממשלה הפדרלית. דיווחים הופיעו על ידי קבוצות כמו "כיבוש פדופיליה" ו-"הורי רוסיה" שפיתו "פדופילים" לכאורה ל-"דייטים" למיקומים ספציפיים שם עונו והושפלו. באוגוסט 2013 דווח כי נער הומוסקסואלי נחטף, עונה ונרצח על ידי קבוצת ניאו נאצים רוסים. האלימות גברה גם במהלך קיומם של עצרות למען זכויות להט"ב ברוסיה. ב-29 ביולי 2013, הפגנה בשדה המאדים של סנקט פטרבורג הביאה להתנגשות אלימה בין הפעילים, מפגינים הומופובים והמשטרה. כחלק מסדרת שידורו, ערוץ 4 הבריטי שידר סרט תיעודי במהלך שבוע טקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף בסוצ'י, "Hunted," שתיעד התעללויות פיזיות וכליאות נגד חברי קהילת הלהט"ב ברוסיה בעקבות החוק.
רקע כללי.
למרות העובדה כי בערים מוסקבה וסנקט פטרבורג כבר ידועה הצמיחה המשגשגת של קהילות הלהט"ב, חלה התנגדות גוברת כלפי זכויות להט"ב ברוסיה בקרב פוליטיקאים מאז 2006. העיר מוסקבה סירבה באופן פעיל לאשר מצעדי גאווה, וראש עיריית מוסקבה לשעבר, יורי לוז'קוב, תמך בסירובה של העירייה לאשר את שני אירועי הגאווה הראשונים במוסקבה, ותיאר אותם כ-"שטניים" ואת משתתפי כ-"מתרוממים" (כינוי גנאי להומוסקסואלים) בעודו האשים קבוצות מערביות בהפצת "סוג כזה של הארה" במדינה. חבר הפרלמנט מטעם רוסיה הוגנת, אלכסנדר צ'וב, התנגד גם כן לזכויות להט"ב וניסה להכניס חוק "תעמולה" דומה בשנת 2007. בתגובה, פעיל זכויות הלהט"ב הבולט ומייסד מצעד הגאווה במוסקבה ניקולאי אלכסייב חשף בתוכנית הראיונות בטלוויזיה "К барьеру!" כי צ'וב היה מעורב בפומבי במערכות יחסים חד-מיניות לפני תקופת כהונתו.בשנת 2010 נקנסה רוסיה על ידי בית הדין האירופי לזכויות אדם על רקע טענותיו של אלכסייב לפיהן ערים רוסיות מפלות אנשי להט"ב בסירובם לאשר עצרות גאווה. אף על פי שטען כי קיים סיכוי לאלימות, תמך בית המשפט בהחלטות ככאלה שתומכות בקבוצות המתנגדות לקיומם (ראו: פסק דין אלכסייב נגד רוסיה). במרץ 2012 חסם שופט רוסי את הקמתו של בית הגאווה בסוצ'י לקראת אולימפיאדת החורף 2014, וקבע כי הוא "יפגע בביטחון החברה הרוסית", וכי הוא נוגד את "המוסר הציבורי והמדיניות בתחום המשפחה, אמהות והגנת ילדות". באוגוסט 2012 אישרה מוסקבה פסק דין החוסם את בקשותיו של ניקולאי אלכסייב לאישור של 100 שנה לקיום עצרות במוסקבה מדי שנה, תוך ציון האפשרות לאי סדר ציבורי.
הצעת החוק אשר כללה את הנימוק "הגנה על ילדים מפני מידע הפוגע בבריאותם והתפתחותם" הציגה חוקים האוסרים על הפצת חומר "מזיק" בקרב קטינים אשר כולל תוכן ה-"עשוי לעורר פחד, אימה או בהלה בקרב ילדים" פורנוגרפיה, לצד חומרים המהללים אלימות, פעילויות בלתי חוקיות, שימוש בסמים או פגיעה עצמית. תיקון לחוק שהתקבל בשנת 2012 ייסד מערכת דירוג תוכן חובה לחומרים המופצים באמצעות "רשת מידע וטלקומוניקציה" (המכסה טלוויזיה ואינטרנט), והקימה "רשימה שחורה" לצנזורה אתרים המכילים פורנוגרפיית ילדים או תכנים המהללים שימוש לרעה בסמים והתאבדות.
התיקון משנת 2013, שהוסיף "תעמולה של יחסים מיניים לא מסורתיים" כמעמד של תוכן מזיק על פי החוק נועד, לדברי ממשלת רוסיה, "להגן על ילדים מפני חשיפה לתכנים המציגים הומוסקסואליות כהתנהגותית נורמלית" בו הושם דגש במטרה להגן על ערכי המשפחה "המסורתיים". מחברת הצעת החוק ילנה מיזולינה (יו"ר ועדת הדומא למשפחה, נשים וילדים, שתוארה על ידי חלקם כ-"צלבנית מוסר"), טענה כי יחסים מסורתיים בין גבר ואישה "דרשו הגנה מיוחדת על פי החוק הרוסי". מיזולינה ידועה בהיותה מתנגדת בולטת להומוסקסואליות בעוד ציינה לאורך השנים כי הביטוי "הומואים הם גם בני אדם" צריך להיחשב כקיצוני על ידי השירות הפדרלי לפיקוח על זכויות הצרכן ורווחת האדם, בנוסף מיזולינה תומכת בהחרמת ילדים מהורים הומוסקסואלים, כולל הורים ביולוגיים. תיקון החוק התרחב גם על חוקים דומים שנחקקו על ידי כמה אזורים ברוסיה, כולל ריאזאן, ארכנגלסק (שביטל את חוקו זמן קצר לאחר העברת הגרסה הפדרלית) וסנקט פטרבורג.
תוכן החוק.
סעיף 1 להצעת החוק תוקן בנושא הגנה על ילדים מפני מידע הפוגע בבריאותם והתפתחותם בהוראה המסווגת "תעמולה של יחסי מין לא מסורתיים" כמעמד של חומרים שאסור להפיץ בקרב קטינים. המונח מוגדר כחומרים שמטרתם "לגרום לקטינים ליצור נטיות מיניות לא מסורתיות, מושגים של אטרקטיביות של יחסים מיניים לא מסורתיים, רעיונות מעוותים לגבי הערך החברתי השווה של יחסים מיניים מסורתיים ולא מסורתיים, או הטלת מידע אודות יחסי מין לא מסורתיים אשר מעלים עניין ביחסים כאלה אם מעשים אלה אינם מסתכמים בעבירה פלילית", סעיף 2 מבצע תיקונים דומים ל-"על ערבות בסיסית לזכויות הילד בפדרציה הרוסית", המצווה על הממשלה להגן על ילדים מפני חומר כזה.
סעיף 3 להצעת החוק תיקן את קוד הפדרציה הרוסית לעבירות מנהליות בסעיף 6.21, הקובע עונשים בגין הפרות של איסור התעמולה: אזרחים רוסים שנמצאו אשמים יכולים לקבל קנסות של עד 5,000 רובל, ופקידים ציבוריים יכולים לקבל קנסות של עד עד 50,000 רובל. ארגונים או עסקים יכולים להיקנס בסכום של עד מיליון רובל ולהיאלץ להפסיק את הפעילות עד 90 יום. ניתן לעצור זרים ולעצור אותם עד 15 יום לאחר מכן לגרשם, או להטיל קנסות של עד 5,000 רובל ולגורש. הקנסות ליחידים גבוהים בהרבה אם העבירה בוצעה באמצעות מדיה המונית או באינטרנט.
תגובות.
על פי סקר שנערך ביוני 2013 על ידי המרכז הרוסי לחקר דעת הקהל (הידוע גם בשם VTsIOM), לפחות כ-90 אחוז מהרוסים שנשאלו היו בעד החוק. למעלה ממאה קבוצות שמרניות ברחבי העולם חתמו על עצומה לתמיכה בחוק, כאשר לארי ג'ייקובס, מנהל הקונגרס העולמי למשפחות, תמך במטרתו "לאסור על הסברה שמטרתה לשתף קטינים באורח חיים שיפגע בבריאותם הגופנית והמוסרית". נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ענה להתנגדויות מוקדמות להצעת החוק שהוצעה אז באפריל 2013 ואמר כי "אני רוצה שכולם יבינו שברוסיה אין פגיעה בזכויות המיעוטים המיניים. הם אנשים, בדיוק כמו כולם, והם נהנים מזכויות וחירויות מלאות". בהמשך אמר כי בכוונתו לחתום על הצעת החוק משום שהעם הרוסי דרש זאת. כלשונו, "האם אתה יכול לדמיין ארגון המקדם פדופיליה ברוסיה? אני חושב שאנשים באזורים רבים ברוסיה היו מתחילים לאחוז בנשק... הדבר נכון גם לגבי מיעוטים מיניים: אני בקושי יכול לדמיין שנישואים חד מיניים יהיו מותרים בצ'צ'ניה. אתה יכול לדמיין את זה? זה היה מביא לפגיעות בבני אדם". פוטין ציין בנוסף כי הוא מודאג משיעור הילודה הנמוך ברוסיה, באומרו כי מערכות יחסים חד-מיניות אינן מייצרות ילדים. באוגוסט 2013 הגן שר הספורט הרוסי ויטאלי מוטקו על החוק, והשווה אותו להגנה על ילדים מפני "תכנים המעודדים שימוש באלכוהול או התמכרות לסמים".
גינויים.
העברת החוק נתקלה בתגובה בינלאומית גדולה, במיוחד מהעולם המערבי, שכן המבקרים ראו בכך ניסיון לאסור את שיפור מעמד זכויות הלהט"ב במדינה. סעיף 19 חולק על כוונת החוק הנטענת, וסבר כי רבים מהמונחים המשמשים בתוכם מעורפלים מדי, כגון "יחסי מין לא מסורתיים", הארגון טען כי הוא "יכול להכיל באופן אפשרי על כל מידע הנוגע לנטייה מינית או זהות מגדרית שאינו תואם את מה שהמדינה רואה כמתאים ל-"מסורתי". על המונח "בקרב קטינים" נמתחה ביקורת גם כמשמעות דו-משמעית, מכיוון שלא ברור אם הכוונה היא לנוכחות קטינים, או מקום כלשהו בו קטינים יכולים להיות נוכחים. הם טענו כי "חיזוי נוכחותם של ילדים בכל מרחב, מקוון או לא מקוון, הוא בלתי אפשרי למדי והוא משתנה שתומך כל ביטוי לעיתים רחוקות יהיה בשליטה מוחלטת עליו".
החוק גונה על ידי ועדת ונציה של מועצת אירופה (בה רוסיה חברה), ועדת האו"ם לזכויות הילד, וארגוני זכויות אדם בהם אמנסטי אינטרנשיונל ומשמר זכויות האדם. מזכ"ל האו"ם, באן קי-מון, מתח ביקורת עקיפה כלפי החוק.