דינרי נולד ב-1930. הוא סיים עבודת דוקטור ב-1968 באוניברסיטה העברית, בנושא "חכמי ההלכה באשכנז במאה ה-15 וחיבוריהם: מהרי"ל, מהרי"ו, ומהרא"י" (לימים ראתה הדיסרטציה אור כספר).
בשנת תשמ"ה, זכה בפרס שזר לחקר תולדות ישראל הראשון.
היה נשוי לדבורה. התגורר בבני ברק. היה אב לשלושה, רות, אסתר ולשמואל אבא דינרי.
ידידיה אלתר דינרי
ידידיה אלטר דינרי
ספר מתכונים
בלקלאווה
בלקלאווה (הקרויה גם "מסכת סקי") היא כיסוי ראש המכסה את כל הראש ומותיר רק חלק מהפנים חשוף. מקורו של השם הוא בעיירה בלקלאווה שבחצי האי קרים. במלחמת קרים הוענקו לחיילים הבריטים בלקלאוות סרוגות כדי להגן עליהם מפני הקור העז. הבלקלאוות הוכנו בדרך כלל מצמר, וניתן היה לגלגלן לצורה דמוית כובע כדי שרק החלק העליון של הראש יהיה מכוסה.
בלקלאוות מודרניות מיוצרות ממספר חומרים, כגון משי, כותנה, פוליפרופילן, נאופרן, צמר, סיבים אקריליים או פליס. הן מצויות בשימוש בענפי ספורט חורף כגון סקי, גלישת שלג, גלישה במזחלות, ריצה או רכיבת אופניים בחורף. מטרתן במקרים אלו היא להגן על הפנים מפני הרוח החורפית ולשמור על חום הגוף. רוכבי אופנועים נוהגים לחבוש בלקלאווה כשכבה נוספת מתחת לקסדת הבטיחות שלהם. הבלקלאוות עוזרות במניעת הידבקות לכלוך לצד הפנימי של הקסדה.
מומחים סבורים כי בלקלאוות מסייעות לאתלטים להימנע מאסתמה מושרית הנובעת מפעילות גופנית נמרצת, באמצעות מיחזור של הלחות הנפלטת מגוף האדם, ובהתאמה לתאוריה שלפיה אוויר יבש, ולא טמפרטורה, עשוי לגרום לסוגים מסוימים של אסתמה.
לפי התקנות, נהגי מרוצים חייבים ללבוש מתחת לקסדה בלקלאוות העשויות מחומר חסין אש, על מנת להגן על ראשיהם במקרה שתפרוץ שרפה בעקבות תאונה או התנגשות. בדרך כלל מכסה הבלקלאווה את האף והפה של הנהג, על מנת למנוע שאיפה של עשן ואדים.
לעיתים משמשת הבלקווה גם למטרות פליליות, כגון פושעים המבצעים שוד. מנגד, הבלקלאווה מצויה גם בשימושם של יחידות המשטרה המיוחדת SWAT או כוחות מיוחדים, הרוצים להימנע מחשיפת מראה הפנים של אנשיהם. כוחות גרילה, כגון מחבלי החמאס, מרבים להשתמש בבלקלאווה מסיבות דומות.
בלנדסטון
בלנדסטון (באנגלית: Blundstone Footwear) היא חברת הנעלה אוסטרלית. מוכרת בעיקר בזכות מגפי העבודה מבוססות העור שלה, בשל גמישותם ועמידותם.
החברה הוקמה במאה ה-19 על ידי מתיישבים שהגיעו מאנגליה לאי טסמניה שלחופי אוסטרליה. בשנת 1853 האחים ג'יימס ותומס קטברסטון הגיעו מאנגליה להובארט שבטסמניה שם הקימו עסק לייצור ולייבוא נעליים. באותה תקופה ג'ון ואליזה בלנדסטון ייסדו בהוברט את חברת בלנדסטון. בשנת 1932 רכשה חברת ההנעלה בבעלות משפחת קטברסטון את בלנדסטון ואיחדה את החברות תחת השם "בלנדסטון".
בשנת 2007 הודיעה החברה על העתקת חלק מפעילותה ממפעליה בניו זילנד ואוסטרליה לתאילנד ולהודו. כתוצאה מכך, 360 משרות אמורות היו להיות מבוטלות. בעקבות לחץ מצד האיגודים המקצועיים, שהודיעו כי יחרימו את תוצרת החברה, התוכניות בוטלו.
בישראל מיובא המותג על ידי חברת "קולנוע חדש", בעלת רשת החנויות Weshoes.
מצעד הקדמה
מצעד הקדמה (באנגלית: March of Progress) הוא איור המתאר את האבולוציה של האדם, הנחשב לאחד האיורים המדעיים המפורסמים והמוכרים ביותר שנוצרו. האיור מציג בצורה מתומצתת 25 מיליון שנים של אבולוציית האדם, ומתאר 15 שלבים באבולוציה בצורה של אנשים הצועדים במצעד בזה אחר זה משמאל לימין.
האיור נוצר על ידי הצייר רודולף זלינגר, והופיע לראשונה בספרו של האנתרופולוג פרנסיס קלארק האוול, "Early Man" ("האדם הקדמון"), משנת 1965. מאז הועתק, שונה וזכה לפארודיות פעמים רבות. לאחר שהפופולריות של האיור גדלה והוא זכה למעמד של אייקון תרבות, הוצמד לו השם "מצעד הקדמה".
ביקורת.
האיור ספג ביקורת על כך שהוא מטעה ומציג את ההיסטוריה כהתקדמות ליניארית ובלתי נמנעת, בעוד שמדענים קבעו, שהאבולוציה האנושית בראשיתה לא התקדמה באופן ליניארי, רציף והמשכי, וכן כי היא לא צעדה בדרך אידיאלית שנקבעה מראש.
המבקר הבולט ביותר של האיור היה המדען ומחבר ספרי המדע הפופולרי סטיבן ג'יי גולד, שגינה את מעמדו האייקוניסטי של האיור, והקדיש לו מספר עמודים בספרו משנת 1989 "חיים מופלאים", בו כתב בין היתר:
הבריאתנים הוקיעו את האיור, בטענה שהוא מייצג תעמולה אבולוציונית גסה.
בהתייחסו למוניטין השלילי שנוצר לאיור, ציין האוול, מחבר הספר שבו הופיע האיור לראשונה: "האמן לא התכוון לצמצם את האבולוציה של האדם לרצף ליניארי אחד, אבל כך תפסו זאת הצופים... האיור האפיל על הטקסט. הוא היה מאוד עוצמתי ואמוציונלי".
פארודיות ואזכורים תרבותיים אחרים.
האיור זכה במהלך השנים לעשרות ציטוטים, העתקים, פארודיות ואזכורים תרבותיים, ביניהם:
פיליפ סארד
פיליפ סארד (צרפתית: Philippe Sarde; נולד ב-21 ביוני 1945) הוא מלחין צרפתי. מרבה להלחין פסי-קול לסרטים. סארד זכה להערכה על עבודתו והיה אף מועמד לפרס אוסקר על מוזיקה מקורית בעבור הסרט "טס", זכה בפרס סזאר בעבור המוזיקה שחיבר לסרט Barocco והיה מועמד 9 פעמים נוספות לפרס.
נולד בנאויי סור סיין בצרפת. הוא אחיו של השחקן והמפיק אלאן סארד. משנת 1988 הוא חבר בוועדת השיפוט בפסטיבל הקולנוע בקאן.
סארד עבד מספר פעמים עם יוצרים ישראלים. הוא הלחין פסקול בעבור הסרט “כל החיים לפניו” של הבמאי משה מזרחי אשר זכה באוסקר לסרט הזר ב-1977. בשנת 2010 הלחין את הפסקול בעבור “פעם הייתי”, סרטו של הבמאי הישראלי אבי נשר.
הסוכנות לתיאום ביון לאומי (הפיליפינים)
הסוכנות לתיאום ביון לאומי של הפיליפינים (פיליפינית: Pambansang Sangay para sa Pagsasamang Kaalaman, בראשי תיבות PSPK) הוקמה ב-1949 כזרוע עיקרית של ממשלת הפיליפינים האחראית לאיסוף מודיעין וניתוח והיא מופקדת על מבצעים חשאיים. מוטו הארגון הוא: "ידע הוא ביטחון" (פיליפינית: Ang Karunungan ay Kaligtasan).
הארגון כפוף למשרד הנשיא של הפיליפינים והוא יורש הרשות למודיעין ולביטחון לאומי. בראש הארגון עומד מנכ"ל הממונה ישירות על ידי נשיא הפיליפינים.
היסטוריה.
הארגון הוקם ב-1949 על ידי נשיא הפיליפינים, אלפידיו קירינו, כארגון ביון לאומי. בספטמבר 1972, הנשיא פרדיננד מרקוס החליף את הארגון בארגון אחר, רשות המודיעין והביטחון הלאומית (NISA). הארגון תמך בנשיא מרקוס ופעל כנגד מתנגדיו, לאחר יציאת הנשיא מרקוס לגלות, הואשם הארגון בהפרת זכויות אדם.
ב-1987 הארגון הפך לסוכנות לתיאום ביון לאומי והתמזג עם הסוכנות לביטחון ומודיעין אזרחי.
ב-1990 ליועץ הנשיאותי לביטחון לאומי הוענקו סמכויות פיקוח על קהילת המודיעין של הפיליפינים, בין השאר על הסוכנות לתיאום ביון לאומי, והסוכנות מחויבת לדווח למועצה הנשיאותית לביטחון לאומי.
ב-2006 הוקם המרכז הלאומי לסיור ופיקוח אווירי וימי (National Maritime Aerial Reconnaissance and Surveillance Center) והארגון החל להתמקד במאבק בטרור, סוכני הארגון נטלו חלק בלכידת מחבלי אל-קאעידה מתאי טרור מקומיים ולוחמי אבו סיאף. הסוכנות היא חברה פעילה במועצה למלחמה בטרור, שהוקמה ב-2007 על בסיס החוק לביטחון אנוש, שנחתם על ידי הנשיאה גלוריה מסאפאגאל ארויו.
מבנה.
ב-2005 הוקמו מחלקת המודיעין הכלכלי והמחלקה לסיכול ריגול וחתרנות
מנכ"לים נודעים.
פביאן וֵר היה ראש רשות המודיעין והביטחון הלאומית, בתקופת הנשיא מרקוס והוא הואשם בהפרת זכויות אדם, כשהנהיג את הרשות כסוכנות משטרה חשאית שביצעה מעקבים כנגד מתנגדי המשטר.
אלפרדו פילַר, היה מנכ"ל הארגון ולאחר מכן מונה לסגן הרמטכ"ל.
ויסנטה יוּמוּל, שהיה מנכ"ל ב-1986, לאחר פיטורי פביאן ור, פוטר אף הוא על ידי הנשיא הנכנס קורי אקינו.
חיים קליין
חיים קליין (נולד ב-30 ביוני 1949) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. שימש מנכ"ל המשרד לביטחון פנים וכיום דירקטור ויועץ ביטחוני.
קליין נולד בחיפה להוריו חווה וסנדר, וגדל בקרית אתא. היה חבר תנועת הנוער השומר הצעיר, שירת בצה"ל בנח"ל בגרעין אל הר להראל, והשתחרר בשנת 1975 בדרגת סרן. לאחר מכן התגייס למשטרה ומילא שורת תפקידים בכירים: מפקד היחידה המרכזית במרחב מרכז, מפקד תחנת רחובות, קצין חקירות מרחב שפלה, ראש ענף חקירות מחוז מרכז, סגן מפקד מרחב השרון, סגן מפקד מרחב השפלה, מפקד מרחב השפלה, סגן ראש המשמר האזרחי, ראש המשמר האזרחי (1996–1998) וראש אגף מודיעין. בשנת 2002 שוחרר במטרה להתמנות למנכ"ל המשרד לביטחון פנים, בראשו עמד כשנתיים.
בסיום תפקידיו במערכת הביטחון עבר לשמש מנכ"ל החברה לפיתוח של עיריית פתח תקווה. בשנת 2006 מונה לחבר במועצת הנפט ובשנת 2007 לדירקטור בחברת "מנופים פיננסים". עד 2009 שימש יועץ ביטחון לחברה מקבוצת איי די בי. שר התקשורת משה כחלון הציג מועמדותו ליו"ר חברת דואר ישראל, גם בה משמש קליין דירקטור.
בוגר קורס פיקוד ומטה במכללה לביטחון לאומי, בוגר החוג לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במדע המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
נשוי ואב לשניים. כלתו, טופז אבן-חן קליין (בתו של ניצב בדימוס זאב אבן-חן), נספתה בשרפה בכרמל.
ארגון הביון הלאומי (טורקיה)
ארגון הביון הלאומי של טורקיה (בטורקית: Milli İstihbarat Teşkilatı - MİT) הוא סוכנות הביון הממשלתית של טורקיה. הארגון משתף פעולה עם סוכנויות ביון מערביות במאבק בטרור. לארגון גם סמכויות שיטור ומשום כך נחשב הארגון למשטרה חשאית.