תנועת הריפוי הטבעי נוסדה במאה ה-19 בארצות הברית מראשי התנועה באותה תקופה היו ד"ר ג'ון ה. טילדן ועוד מס' מטפלים. שיטות הריפוי של חסידי התנועה התבססו על שינוי בתזונה, צומות קצרים וארוכים, טיפול במים (הידרותרפיה), חשיפה מבוקרת לאור השמש (אמבטיות שמש), התעמלות מתקנת כגון פלדנקרייז ועוד. הם הפיצו כתבי עת ופרסמו ספרים בנושאים הנ"ל. בשנת 1948 הקים המטפל האמריקאי הרברט שלטון, יחד עם מטפלים אחרים, את תנועת ההיגיינה הטבעית בארצות הברית: Natural Hygiene Movement. התנועה דוגלת באורח חיים בריא המבוסס על מזון טבעי, אוויר ומים נקיים ופעילות גופנית. הטיפול הטבעי בחולים נעשה בעיקר על ידי צום ושינוי תזונתי.
עקרונות השיטה וביסוסה.
השיטה מבססת את יעילותה על מקרים המפורטים במס' ספרים שיצאו תחת ידי המטפלים בשיטה.
העקרונות העיקרים של השיטה הם:
ביקורת.
כנגד השיטה ישנה ביקורת חריפה אשר התעוררה עוד בהתחלת הקמת השיטה. המבקרים טוענים כי מדובר בתעלול ואשליה ואפילו כי המטפלים בשיטה עלולים לגרום למוות וכי השיטה אינה בטוחה ולא מבוססת על מחקרים אמינים או סיפורי מקרה מספיקים כדי להוכיח את יעילותה.
איסתא
ביושוק לנצח
ביושוק לנצח (באנגלית: BioShock Infinite; בתעתיק לעברית: ביושוק אינפינייט) הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון והשלישי בסדרת ביושוק שפותח על ידי Irrational Games והופץ על ידי 2K Games ב-26 במרץ 2013 למערכת ההפעלה Microsoft Windows ולקונסולות משחקים Xbox 360 ו-PlayStation 3, ב-29 באוגוסט 2013 למערכת ההפעלה macOS, ב-17 במרץ 2015 למערכת ההפעלה לינוקס, ב-13 בספטמבר 2016 לקונסולות המשחקים Xbox One ו-PlayStation 4 וב-29 במאי 2020 לקונסולת המשחקים נינטנדו סוויץ'. אינפינייט ומהווה פריקוול למשחק הראשון בסדרה. למשחק יצאה חבילת הרחבה בשם "" ("BioShock Infinite: Burial at Sea") בצורה של שני פרקים באורך של מספר שעות כל אחד, אשר יצאו לאור ב-12 בנובמבר 2013 וב-25 במרץ 2014 בהתאמה.
תקציר.
רקע.
עלילת המשחק של "Bioshock Infinite" מתרחשת בעיר הדמיונית "קולומביה" הקרויה על שם נקבת ההאנשה של ארצות הברית. העיר קולומביה תלויה לגמרי באוויר באמצעות "ריחוף קוונטים", ספינות אוויר ענקיות וכדורים פורחים. לא כמו העיר התת-ימית ראפצ'ר שנבנתה באופן סודי ושימשה כהעיר שבה התרחשו המשחקים "Bioshock" ו-"Bioshock 2", קולומביה נבנתה באופן גלוי בשנת 1901 בידי הממשל האמריקאי תחת הוראתו של הנשיא ויליאם מקינלי, לקול תרועה ופרסום רב. קולומביה נועדה לסמל את רעיונות האמריקניזם, ונראית כאילו עוצבה כ"עיר יריד" שיכלה לנוע ברחבי העולם. אולם, זמן מה לאחר השקתה אך לפני אירועי המשחק, העיר התגלתה כחמושה והייתה מעורבת בתקרית בינלאומית כאשר ירתה לעבר קבוצה של אזרחים סיניים במהלך מרד הבוקסרים. לאור זאת, הממשלה האמריקאית ניתקה כל קשר עם העיר והמיקום של העיר אבד.
כתוצאה מהניתוק של העיר עם שאר העולם, מלחמת אזרחים לא איחרה לבוא בין המפלגות השונות בקולומביה. בזמן עלילת המשחק, רק שתי מפלגות עיקריות נשארו: אחת היא "המייסדים", קבוצה פטריוטית קיצונית הרוצה להשאיר את השליטה בעיר בידי זכריה הייל קומסטוק. המפלגה השנייה נקראת "Vox Populi" (בלטינית: "קולו של העם"), מפלגה קומוניסטית קיצונית, אשר חבריה הם שחורים. קבוצה המתנגדת לשלטון ומונהגת בידי דייזי פיצרוי.
עלילה.
במהלך עלילת המשחק אנחנו נגלם את בוקר דוויט, גבר בשנות ה-30 לחייו, לחם למען צבא ארצות הברית והיה חלק מטבח הברך הפצועה. דוויט עבד כסוכן בסוכנות הבילוש פינקרטון, אך פוטר מעבודתו לאחר שהתנהג באופן קיצוני מדי. בעקבות הפיטורים, הוא החל לעבוד בתור סוכן פרטי. דוויט עבר תקופה קשה בחייו שבמהלכה מתה אשתו בזמן הריון ילדתם, והוא צבר חובות רבים בגלל הימורים. לאור זאת, בשנת 1912 יוצר קשר אדם אנונימי עם דוויט והציע לו עסקה - להחזיר את אליזבת', ובתמורה לכך הוא ימחק את חובותיו. לאחר שדוויט מגיע לעיר הדמיונית קולומביה בה הילדה מוחזקת כשבויה, הוא מוצא את אליזבת' ובמהלך המשחק מנסה לברוח איתה מהעיר ולהגיע לניו יורק.
המשחק מתחיל כאשר בוקר דוויט נמצא על סירה קטנה יחד עם גבר ואישה בעלי מבטא בריטי, שמדברים ביניהם. הזוג מביא את בוקר למגדלור ישן, שם מוצא בוקר פתק שבו נכתב ״הבא לנו את הנערה (אליזבת׳) ואנו נמחק את חובותיך״.
בוקר עולה במגדלור עד שהוא מגיע לסופו, ומגלה כי פנס המגדלור הוא תא שיגור, שבעזרתו מגיע בוקר לעיר קולומביה.
כשהוא מגיע לקולומביה, הוא מגיע אל כומר שמציע לו להיכנס לעיר, אם הוא יבצע את טקס ה״הטבלה״. בוקר מסכים, אבל במהלך ההטבלה כמעט וטובע.
בשלב זה עולה לבוקר חיזיון בו הוא נמצע בתוך ביתו ואדם דופק על דלתו ודורש ממנו שיפתח אותה. כשבוקר פותח את הדלת הוא רואה ספינות אוויר שמשמידות את ניו יורק.
כשבוקר מתעורר, הוא מתחיל לסייר בקולומביה בחיפושו אחר הנערה. באמצע הדרך, פוגש בוקר בזוג בעל מבטא בריטי (דומה לזה של הזוג שהביא אותו אל המגדלור), שמבקשים ממנו להטיל מטבע, כשהתוצאה הייתה ״עץ״. בהמשך דרכו מבחין בוקר ב״אי האנדרטה״, אי מעופף בעל אנדרטה גדולה בצורת מלאך, ומבין כי שם הוא יימצא את הנערה, אולם אז מגיע אליו ילד שליח ומוסר לו מברק ב נאמר לדוויט שלא ייתן לקומסטוק להבחין בנוכחותו, ושלא ייבחר את מספר 77. בהמשך מבחין בוקר בכרזה שמזהירה את התושבים מפני ״הרועה הכוזב״ שבא לגנוב את ״הכבשה״, ובנוסף רואה סימן של AD, הזהה לאחד שנמצא על ידו, על ידו של הרועה.
דוויט מגיע למרכז העיר ושם הוא ראה טקס בו הוא לקח חלק בהגרלה כשנטל כדור בייסבול שמספרו היה 77. המנחה מכריז כי מספר 77 הוא הזוכה, אבל אז דוויט מבחין בגבר לבן ובאישה שחורה (שככל הנראה היו פעילים במפלגת ״קולו של העם״), והקריין מורה לו לזרוק את כדור על הזוג, אבל לפני שהוא מספיק, מבחין הקריין בסימן ה AD שעל ידו של דוויט, ומורה לשוטרים להרוג אותו, אבל זה מתגונן בפניהם ומתחיל לברוח ברחבי קולומביה, אל עבר ״אי האנדרטה״.
פסקול.
פסקול המשחק הולחן על ידי גארי שיימן בהשתתפותם של ג'ים בוני, אדה רות' הברשון וצ'ארלס הוצ'ינסון גבריאל ובביצועי שירה של טרוי ברקר, ג'ניפר האל, אוליבר קאאואר, מאורי מרפי, אלווי מילר, רודני מילר, דויד פורטר וקורטני דרפר. הפסקול יצא כחלק ממהדורות הפרימיום והאולטימייט ב-26 במרץ 2013 וכולל 28 רצועות באורך כולל של 45 דקות ו-8 שניות.
לאו רוזנבליט
הגמ&quot;ר
זאב צורנמל
זאב צוּרנָמָל (בורנשטיין) (לעיתים נכתב צור-נמל; 28 באוגוסט 1899 – 27 ביולי 1986, כ' בתמוז תשמ"ו) היה מחנך ישראלי, איש פתח תקווה, אמן ופסל חובב ואספן שירי עם יהודיים.
ביוגרפיה.
צורנמל נולד בשם זאב (וולף, וועלוועל) בורְנשטיין (באָרנשטיין) בקיץ 1899 בעיירה לאסק (Łask) שבפולין הרוסית (בפלך פיוטרקוב ), על קו מסילת הברזל ורשה–קאליש, לא הרחק מלודז', במשפחה יהודית אדוקה מחסידי גור, אחד מעשרת ילדיהם של דבורה-מירל ומשה בורנשטיין, שהיה סוחר בעצים וכבול.
לאחר שלמד שש שנים ב"חדר" בעירו, נשלח ללמוד בישיבת גור יחד עם אחיו הבכור אפרים. כעבור שנתיים, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלצו השניים לשוב לביתם בלאסק, ובה סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר פולני כללי. כן למד נגינה בחליל.
עם סיום לימודיו התגייס לצבא הפולני בפיקודו של יוזף פילסודסקי והשתתף במלחמה הפולנית-סובייטית כסַמל קשר. במהלך הקרבות שנערכו באביב 1920 ליד העיר קייב, נפצע. עם החלמתו שוחרר משירות צבאי ושב לעירו לאסק, ובה שימש במשך שנה כמורה כללי בבית ספר יהודי. בשעות אחר-הצהריים השתלם בלימודי מוזיקה אצל מוזיקאי פולני בעיר לודז', והתוודע לפעילות ציונית.
עם היווסדו של הסמינר הממלכתי למורים יהודים בבירה ורשה, נסע צורנמל ללמוד במחזור הראשון שלו. מלבד הוראה למד ציור ופיסול.
עם סיום לימודיו בסמינר עבד בהוראה בבית ספר עברי בלוטוטוב (בדרום-מרכז פולין). שם הכיר את ליבה (לובה) הילֶרוביץ', מורה להיסטוריה, גם היא בראשית דרכה, ונישא לה. השניים היו הורים לבן, משה.
ב-1927 עבר עם אשתו לקוֹסטוֹפּוֹל (בחבל ווהלין, בדרום-מזרח המדינה), שם כיהנו השניים כמנהלי בית הספר העברי "תרבות".
הוא ארגן חוגים מוזיקליים, מקהלות וקבוצות דרמטיות, ביים ואף שיחק בעצמו. בנוסף פעל כמחנך ומדריך בתנועה הציונית.
מבית הוריו קיבל את החיבה העזה לשירי עם יהודיים. אביו היה בעל קול ערב ונחשב למומחה לנעימות המסורתיות של הסליחות. הוא נהג לנסוע מספר פעמים בשנה לטיש בגור בשבת וחג, ולכבוד כל ביקור חיבר ניגון חדש שלימד את החסידים.
לימים כתב צורנמל: "שרתי שירי עם בכל רמ"ח אברי ושס"ה גידי. כל שיר עממי היה בעיני חשוב, יקר מציאות". הוא אסף כ-300 ניגונים ושירי עם יהודיים בפולין. רבים מהם מסר למנחם קיפניס, שאמנם לא פרסם אותם, אך שר אותם במופעיו עם אשתו זמרה זֶליגפֶלד.
בנובמבר 1933 עלה לארץ ישראל עם אשתו ובנם. (בסוף שנות ה-30 עִברת את שמו ל"צורנמל" לכבוד בוני נמל תל אביב.) באותה שנה (תרצ"ד) התגוררה המשפחה בצריף בשכונת נוֹרְדִיָּה בתל אביב הקטנה, וצורנמל לימד מלאכת יד, אמנות ועברית בבית הספר הפרטי "ספרא" שבעיר. לאחר פחות משנה, לקראת שנת הלימודים תרצ"ה, עברו למושבה פתח תקווה, והוא לימד בכיתות היסוד של גימנסיה אחד העם. בארץ הוסיף לשלב הדרכה אמנותית בחינוך: הוא הלחין וניצח על מקהלות תלמידים, ביים הצגות וצייר תפאורות, והיה אחראי על קיום הטקסים.