Gardner, H.&amp; Hatch, T.(1989).Multiple intelligence go to school:Educational implications of the theory of multiple intelligences. Educational Researchers, 18(8), 4-10
גורם g
גורם g הוא מושג בחקר האינטליגנציה, אשר טבע צ'ארלס ספירמן בניסיון להסביר כיצד קורה שבין כל שני מבחנים לאינטליגנציה יש מתאם גבוה. לכאורה אפשר היה לצפות שכישור מסוג אחד יבוא על-חשבון כישורים מסוג אחר (למשל בכך שהראשון תופס חלק מן המקום במוח, או בכך שהוא נובע מתרגול וגוזל זמן מתחומים אחרים), אבל בפועל מתברר שכל מדדי האינטליגנציה מתואמים זה עם זה. ספירמן פיתח שיטות סטטיסטיות (כמו ניתוח גורמים מקבילים) כדי לארגן את המידע רב-הפנים על אינטליגנציה באופן חסכוני, וקרא בשם "גורם g" לציר הראשי של הנתונים.
הביצוע של אדם במבחן מסוים מבוסס על שני גורמים אלו. הגורם הכללי g הוא החשוב ביותר והמשפיע ביותר. המתאם הגבוה בין כל שני מבחני אינטליגנציה נובע מהדומיננטיות של גורם g בכל אחד מהמבחנים. ספירמן אפיין את גורם g כשילוב של כושר הפשטה וכושר הסקה לגבי קשרים ויחסים.
ישנם כמה ניסיונות להסביר את קיומו של גורם g (שהוא עובדה סטטיסטית).
קשר חיובי רב פנים
אינטליגנציה גבישית ונוזלית
בפסיכולוגיה, אינטליגנציה גבישית ונוזלית היא שני גורמים של אינטליגנציה כללית אשר הוגדרו על ידי ריימונד קאטל.
לפי תאוריה זו, כישורי האינטליגנציה נחלקים לשני סוגים:
שני סוגי האינטליגנציה מתפתחים באופן שונה. אינטליגנציה גבישית ממשיכה להשתפר לאורך כל החיים ומושפעת מאוד מהסביבה שבה מתפתח האדם. אינטליגנציה נזילה מושפעת משינויים נוירולוגיים בכלל ומניוון בפרט, ולפיכך היא מתפתחת במהירות בגיל צעיר ומתייצבת בהמשך, מחקרים מצאו שהיא בדרך כלל מפסיקה להתפתח בסביבות גיל 16. היא אינה מושפעת מהשפעות סביבתיות.
יש המחלקים את גורם g ל-g נוזלי (בראשי תיבות Gf) ול-g גבישי (בראשי תיבות Gc), כאשר יש מתאם גבוה במיוחד בין גורם האינטליגנציה הכללי g ל-g הנוזלי.
אינטליגנציות מרובות
אינטליגנציות מרובות היא תאוריה המבחינה בין סוגים שונים של אינטליגנציות ולא רואה בה יכולת אחת כללית. התאוריה הוצעה על ידי הווארד גרדנר בשנת 1983 ויש לה השפעה רבה בתחומי הפסיכולוגיה והחינוך. אף על פי שהתיאוריה מקובלת בציבור הרחב, היא שנויה במחלוקת בקהילה המדעית וזוכה לביקורת.
רקע.
בראשית המאה ה-20 פנו פרנסי העיר פריז לפסיכולוג אלפרד בינה בבקשה לבנות מבחן שיאפשר לחזות מראש אילו תלמידים יתקשו בלימודים ובכך לאפשר להם לקבל עזרה מיידית. המבחן שפיתח בינה הוא הבסיס למבחן IQ. מבחני האינטליגנציה צברו תאוצה במשך השנים והפכו לכלי מדידה עיקרי לסיווג שִׂכְלָם ופיקחותם של פרטים לפי כלי מדידה כמותי.
תוך כדי התפתחות מבחן ה-IQ פותחו גם תאוריות נוספות שתמכו בו. בבסיס תאוריות אלו עמדה הנחת היסוד כי האינטליגנציה היא ישות אחידה, תורשתית ובלתי ניתנת למדידה. כלומר, יש סוג אחד של אינטליגנציה ובני האדם נולדים עם כמות ידועה של אינטליגנציה ולא ניתן לשנותה.
אינטליגנציות מרובות.
שמונה עשורים לאחר מכן ערערו החוקרים הווארד גרדנר, דייוויד פרקינס ורוברט סטרנברג על עמדה זו. לטענתם, לא ניתן להסביר את ההתנהגות האנושית באמצעות פרופיל קוגניטיבי אחד ולאור אינטליגנציה אחת בלבד. במקום זאת, יש להרחיב את מושג האינטליגנציה ולחלקו לכמה סוגים של יכולות למידה. מתאוריה זו עולה מושג חדש של אינטליגנציה המחייב פיתוח מבחני אינטליגנציה שונים מהקיימים ותפיסה חינוכית חדשה.
על פי גרדנר, אינטליגנציה היא היכולת לפתור בעיות או לעצב תוצרים המוכרים כבעלי חשיבות במסגרת חברתית-תרבותית נתונה. לטענתו, האינטליגנציה האנושית מכילה סדרות רבות של כשרים שכליים, ולהן שלושה תפקידים מרכזיים: איתור קיומן של בעיות, הצגת שאלות בקשר לבעיות אלה, ופתירתן. בני האדם הם בעלי אינטליגנציות רבות, אוטונומיות במידה רבה ובלתי ניתנות למדידה כמותית פשוטה. לכן אין לראות במבחני ה-IQ כמשקפים את רמת האינטליגנציה של האדם.
הממצאים שתומכים בקיומן של מספר אינטליגנציות נפרדות הם: פגיעה מוחית שגורמת להפרעה קוגניטיבית ספציפית, כששאר התפקודים נשארים תקינים; אנשים בעלי כישרון יוצא דופן בתחום מסוים ובו בלבד; פעולות שכליות מרכזיות שמאפיינות תחום התנהגות אחד בלבד.
אבחון אינטליגנציות.
אין בנמצא אפשרות לאבחן באופן מדויק את האינטליגנציות המרובות של האדם. ארמסטרונג (1996) סבר כי אבחון האינטליגנציות יכול להיעשות בדרכים שונות כגון שאילת שאלות שונות או תצפית על סיטואציות שונות שבהן ניתן להבחין בהתנהגותו השונה של כל אדם. האבחון יכול להיעשות על ידי הורים, מורים, אנשי מקצוע ואף האדם עצמו תוך הערכת הביצועים במגוון הקשרים - בבית, בכיתה ובהקשרים חברתיים. ארמסטרונג (1996) הציע שאלון שבאמצעותו ניתן לאבחן את האינטליגנציות הדומיננטיות של האדם. הערכת הביצועים או התנסויות מסוימות מבטאות אצל האדם סוג מסוים של אינטליגנציה (ארמסטרונג, 1996). ארמסטרונג טען כי יש לפנות לדרכים טבעיות יותר לאבחון אדם מאשר מבחנים, על מנת להעריך את היכולות והמיומנויות שלו.
ביקורת.
התאוריה של גרדנר לא התקבלה בפסיכולוגיה. כך למשל, ניתן לטעון שכל אחת מהאינטליגנציות המובחנות על ידי גרדנר היא היבט כלשהו באינטליגנציה הכללית וכי למרות קיומם של גורמים ספציפיים לתחומים שונים, עדיין קיים גורם אינטליגנציה כללי, גורם g בנוסף התאוריה לוקה בכך שקשה מאוד להוכיח או להפריך אותה מה שהופך אותה לתיאוריה לא-מדעית.
מבחינת יישום התיאוריה בחינוך, עולה כנגדה ביקורת כי היא מעודדת בינוניות ואי חתירה להרחבת והעשרת האינטליגנציה.
יישום בחינוך.
התאוריה של גרדנר זכתה לתהודה גדולה במערכת החינוך בארצות הברית. מערכת החינוך בארצות הברית ובישראל נוטה לשים דגש על לימוד מקצועות הליבה מתמטיקה ולשון. בעקבות כך, אין התייחסות לסגנונות למידה שונים של תלמידים וכך רבים אינם מצליחים בלימודיהם אף על פי שהם בעלי יכולות גבוהות . התייחסות למגוון אינטליגנציות בתהליכי ההוראה ובאופני הערכה יכולה להביא ללמידה טובה יותר. לשם כך יש צורך להבין את נקודות החוזק של כל תלמיד ובאיזו אינטליגנציה הם מצטיינים. מכון ברנקו וייס מציע מערך של פרמטרים ואמצעים הנובעים מתאוריית האינטליגנציות המרובות. לפי אמצעים ופרמטרים אלו מחנכים יכולים ליצור תוכניות לימוד, בניית מערכי שיעור ויחידות לימוד שלמות, בדרך שתפעיל את האינטליגנציות של כל התלמידים לפחות בחלק מהזמן. התאוריה ניתנת ליישום בכל בתי הספר, גם במסגרות מסורתיות במיוחד (ארמסטרונג, 1996). מורה הפועל ברוח האינטליגנציות המרובות משתמש בכלים "הרגילים" ללימוד בשיעור כגון: כתיבה על הלוח או הרצאה, אך גם משתמש בטכניקות מסירה שונות בכיתה, כגון: ציור על הלוח, הקרנת סרט, השמעת מוזיקה, חלוקה לקבוצות ומאפשר לתלמידים התנסויות מעשיות. לאחרונה, נחנכה חצר בבית ספר יסודי במושב אביטל, בתכנון אדריכלית הנוף יעל בר מאור, המיישמת את עקרונות התאוריה. בתי ספר של רשת שלהבות חב"ד פועלים בשיטה זו הבאה לידי ביטוי בכל תחומי הלמידה בבית הספר.
פסיכולוגיה חברתית - מונחים
Java Enterprise Edition
Java Platform, Enterprise Edition או Java EE (בעבר הייתה ידועה בשם J2EE) היא פלטפורמת Java של חברת אורקל לפיתוח תוכנות enterprise. הפלטפורמה מספקת ממשקי תכנות יישומים (API) וסביבת הרצה (runtime environment) המשמשים לפיתוח והרצה של network services ,web services ויישומי רשת מורכבים אחרים, הבנויים בארכיטקטורת שרת–לקוח רב-שכבתית, ומאופיינים בסילומיות (scalability), אמינות ואבטחת מידע.
Java Enterprise Edition מרחיבה את ה-Java Standard Edition, על ידי הוספת ממשקי תכנות יישומים התומכים במיפוי אובייקטי-רלציוני (עבודה עם בסיסי נתונים), ארכיטקטורות מבוזרות ורב-שכבתיות, web services ועוד. הפלטפורמה מבוססת על רכיבי תוכנה מודולריים אשר רצים על גבי שרת יישומים. תוכנה עבור Java EE מפותחת בעיקר בשפת התכנות Java ומשתמשת ב-XML לצורכי קונפיגורציה.
נומנקלטורה, סטנדרטים ומפרטים.
עד גרסה 5, הפלטפורמה הייתה ידועה בשם "Java 2 Platform, Enterprise Edition" או "J2EE". הגרסה הנוכחית (נכון לחודש אפריל 2014) נקראת "Java EE 7".
Java EE מוגדרת על ידי המפרט (specification) שלה. כמו במקרה של מפרטים אחרים של ה-Java Community Process, מפתחים צריכים לעמוד בדרישות תאימות מסוימות על מנת שיוכלו להצהיר על המוצרים שלהם כתואמי Java EE.
Java EE כוללת מפרטים לממשקי תכנות יישומים (APIs), כדוגמת XML ,web services ,JMS ,e-mail ,RMI ,JDBC ועוד, ומגדירה כיצד לתאם ביניהם. כמו כן, Java EE כוללת גם כמה מפרטים לרכיבים הייחודיים לפלטפורמה זו; ביניהם נכללים JavaServer Pages ,servlets ,Connectors ,Enterprise JavaBeans וכמה טכנולוגיות ל-web services. כל אלה מאפשרים לפתח תוכנות enterprise פורטביליות וסילוּמיוֹת, הניתנות לאינטגרציה עם מערכות מורשת.
שרת יישומים של Java EE יודע לטפל בטרנזקציות, אבטחת מידע, סילומיות, מקביליות וניהול של הרכיבים הפרוסים עליו, וזאת על מנת לאפשר למפתחים להתרכז בלוגיקה העסקית של הרכיבים במקום במשימות תשתית ואינטגרציה (שילוב מערכות).
דימיטרי איוונוביץ' מנדלייב
שם עט
שם עט, שם ספרותי או פְּסֶבְדוֹנִים (פְּסֵידוֹנִים, על פי חוקי התעתיק לעברית) הוא שם בדוי, לרוב מתוך בחירת הכותב, שתחתיו מתפרסמים חומרים ספרותיים, שירים, ספרים או מאמרים, לעיתים משום שהמחבר חפץ בעילום שם, ולעיתים מסיבות אחרות.