החרמת ישראל, ספורטאים ישראלים, ומועדוני ספורט ישראלים נהוגה בפרט על-ידי מדינות מוסלמיות וערביות במזרח התיכון (שבאסיה) ובצפון אפריקה, וספורטאים מטעמן. אולם גם צפון-קוריאה הצטרפה אליהן נגד נבחרת ישראל בכדורגל בשנות ה-70. בין המדינות המוסלמיות המובילות בהחרמה נמצאות איראן וכוויית. מדינות ערביות נוספות בהן החרימו ספורטאיהן את הספורטאים הישראלים הן סודאן, אלג'יר ותוניסיה. עם זאת אירעו מקרים חרם בודדים גם מצד ספורטאים סינים. החרמה זו כוללת הימנעות ופסילה טכנית שלהן מהשתתפות בתחרות ספורט כאשר המתחרה הישיר הוא מישראל, או לעיתים (כמו בשנות ה-70 במסגרות אסייאתיות בכדורגל של AFC) הצבעתן נגד השתתפותה של נבחרת ישראל.
ההתאחדות לכדורגל בישראל הייתה חברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה בשנים 1954–1974. בעקבות החרם הערבי על ישראל, מדינות ערביות ומוסלמיות סירבו להתחרות נגד ישראל. במוקדמות מונדיאל 1958 שולבה ישראל בבית עם מתחרות מאפריקה ומאסיה. ישראל העפילה אוטומטית לסיבות השני עקב פרישתה של טורקיה מהתמודדות מולה. אינדונזיה פרשה לאחר שפיפ"א דחתה את בקשתה לשחק מול ישראל במיקום נייטרלי. ישראל העפילה לסיבוב האחרון אוטומטית, ובעקבות פרישת מצרים גם סודאן העפילה אוטומטית. סודאן סירבה לשחק נגד ישראל, כך שמבחינה טכנית ישראל הייתה אמורה להעפיל אוטומטית. אולם, לפני תחילת טורניר המוקדמות קבעה פיפ"א שנבחרת לא תוכל להעפיל אם לא שיחקה לכל הפחות משחק אחד (למעט האלופה המכהנת והמארחת), ולפיכך ישראל הייתה צריכה להשתתף במשחק אחד לפחות. בשל כך הוגרלה ישראל מול ויילס, הפסידה ולא העפילה למונדיאל. בשנת 1974 הורחקה ישראל מקונפדרציית הכדורגל של אסיה (ה-AFC), בלחץ מדינות ערביות ומוסלמיות ובראשן כוויית (אולם גם צפון-קוריאה הצטרפה אליהן בהצבעה נגד ישראל). ישראל שהייתה ללא התאחדות יבשתית שיחקה באופן זמני במוקדמות המונדיאל נגד קבוצות מאירופה, ולאחר מכן הועברה זמנית לשחק בבית האוקיאני הכולל את נבחרות אוסטרליה ניו זילנד ופיג'י.
ישראל התקבלה בשנת 1992 כחברה נלווית לאיגוד התאחדויות הכדורגל האירופיות (UEFA), ולבסוף,בשנת 1994 כחברה מלאה באופ"א. ניסיונות של הפלסטינים ובראשם יושב ראש התאחדות הכדורגל הפלסטינית ג'יבריל רג'וב להרחיק את ישראל מכל פעילות בפיפ"א (FIFA, הפדרציה הבין־לאומית לכדורגל) לא-צלחו. בשנת 2018 הטילה פיפ"א עונש השעייה לשנה וקנס כספי על רג'וב, שקרא לשרוף חולצות של ליונל מסי בעקבות כוונתה של נבחרת ארגנטינה בכדורגל להגיע למשחק ידידות בישראל.
החרמת ספורטאים ישראלים גוררת פעמים רבות ענישה כלפי המחרימים הערבים והמוסלמים, מצד הגורם המארגן של תחרות עולמית או יבשתית כזו או אחרת – אך זה מעולם לא-עצר בעד המחרימים.
במקרים מסוימים עמדו ספורטאים ממדינות ערב והאסלאם בפני לחץ שלא להשתתף בתחרות בה משתתף גם נציג ישראלי, בעודם מייצגים מועדונים בינלאומיים וקבוצות ממדינות זרות אף מחוץ לשטח מולדתם ובפרט החרמה של הגעתם לישראל.
דוגמאות להחרמת ספורטאים ישראלים.
בשנת 2007 רץ הקנייתי שהתחרה תחת דגל בחריין התחרה בישראל במרתון טבריה וזכה במקום הראשון. הוא איבד בשל כך את אזרחותו הבחריינית, חזר למולדתו, ולאחר מכן התחרה במרתון בישראל.
בשנת 2009
בשנת 2012 סרבה הנבחרת המצרית בהוקי גלגיליות לעלות לשחק מול נבחרת ישראל.
הג'ודאי סעיד מולאי, אולץ על ידי השלטונות האיראנים להפסיד בחצי גמר אליפות העולם 2019, במטרה להימנע ממפגש בגמר עם הישראלי שגיא מוקי. מולאי נאלץ להפסיד בקרב בכוונה. בעקבות כך הוא עזב את מדינתו ועבר למונגוליה. בשנת 2021 ביקר מולאי בישראל לצורך השתתפות בתחרות גראנד סלאם תל אביב.
הטניסאית הישראלית שחר פאר סורבה מקבלת אשרת כניסה לדובאי (בירת איחוד האמירויות הערביות) לצורך השתתפות בטורניר.
ג'ודוקאים מצריים התחרו נגד ישראלים, אך סירבו ללחוץ את ידם בתום הקרב, כמקובל
לוחמי הטאקוונדו, אבישג סמברג ודניאל גויכמן, העפילו לאולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) באמצעות כרטיס חופשי לאחר שתוניסיה, בניגוד לחוקת הוועד האולימפי הבינלאומי, מנעה את כניסתם של הספורטאים הישראלים לאליפות העולם לנוער בטאקוונדו לשנת 2018.
קלמן פרפליץ'
קלמן פרפליץ' (בסלובנית: Klemen Prepelič; נולד ב-20 באוקטובר 1992) הוא כדורסלן סלובני, שמשחק בקבוצת ולנסיה מליגת העל הספרדית, בעמדת הקלע. כמו כן, מאז שנת 2014 חבר בנבחרת סלובניה בכדורסל.
קריירת משחק מקצועית.
פרפליץ' נולד בשנת 1992 בעיר מריבור שבסלובניה, ובשנת 2009 החל לשחק כדורסל באופן מקצועי, בקבוצת בראניק מריבור מליגת המשנה הסלובנית.
בין השנים 2010–2012 שיחק עבור הליוס דומז'אלה מליגת העל הסלובנית. בעונת 2011/2012 רשם ממוצע של 15.4 נקודות למשחק.
בשנת 2012 עבר לשחק באולימפיה ליובליאנה, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע הסלובני.
לקראת עונת 2013/2014 חתם על חוזה בקבוצת באנוויט מליגת העל הטורקית.
בנובמבר 2014 חזר לשחק באולימפיה ליובליאנה, עד לסיום עונת 2014/2015. באותה עונה קלע 10.7 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2015 הצטרף לקבוצת אולדנבורג מליגת העל הגרמנית.
ביוני 2016 עבר לשחק בלימוז', וב-33 משחקיו במדיה קלע 16.0 נקודות בממוצע למשחק בליגה הצרפתית.
בעונת 2017/2018 שיחק עבור פריז לבלואה. ב-40 משחקיו עם פריז בליגה הצרפתית וביורוקאפ קלע 15.5 נקודות למשחק.
בעקבות הצטיינותו בבפריז לבלואה, זכה בשנת 2018 לחוזה בריאל מדריד. בעונתו היחידה בקבוצה זכתה ריאל באליפות הליגה הספרדית, והעפילה לפיינל פור היורוליג. ב-43 משחקיו בשתי הליגות קלע 4.0 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
בעונת 2019/2020 עבר בהשאלה מריאל מדריד לחובנטוד בדאלונה. את אותה עונה סיים כ"מלך הסלים" של הליגה הספרדית, עם ממוצע של 22.3 נקודות למשחק, ובמקביל קלע 17.0 נקודות למשחק ביורוקאפ (שלישי בליגה).
ביולי 2020 חתם על חוזה בקבוצת ולנסיה. ב-72 המשחקים בהם שותף בעונת 2020/2021 קלע 11.8 נקודות למשחק בליגה הספרדית וביורוליג.
נבחרת סלובניה.
מאז שנת 2014 חבר פרפליץ' בנבחרת סלובניה בכדורסל. ביורובאסקט 2017 סייע לנבחרתו לזכות באליפות הטורניר, עם ממוצע של 13.8 נקודות למשחק.
יחסי מקדוניה הצפונית–צ'כיה
יחסי מקדוניה הצפונית–צ'כיה הם היחסים המדיניים הדו-צדדיים בין צ'כיה למקדוניה הצפונית. שתי המדינות חברות במועצת אירופה ובנאט"ו. כמו כן צ'כיה היא חברה באיחוד האירופי ומקדוניה הצפונית היא מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי.
היחסים הדו-צדדיים מצוינים ולמרות העובדה שמקדוניה הצפונית הפכה למדינה עצמאית רק בשנת 1991, ליחסים בין המדינות יש מסורת ארוכה.
יחסים היסטוריים.
לפני 1991, רוב היחסים התרחשו כחלק מהיחסים בין יוגוסלביה לצ'כוסלובקיה.
בין שתי מלחמות העולם, בין השנים 1924–1938, הייתה לרפובליקה הצ'כוסלובקית קונסוליה בסקופיה, אשר באותה תקופה הייתה (כמו כל מקדוניה הצפונית של ימינו) חלק מממלכת יוגוסלביה.
קונסול צ'כוסלובקיה בסקופיה בשנת 1928, ולדימיר זנוימסקי, הדגיש בדוחותיו את קיומה של אומה מקדונית באזור מקדוניה, שהיא "שונה מהלאומים האחרים, שאנשיה מדברים בשפה אחרת ומרגישים אחרת".
בתקופה שבין 1918 למלחמת העולם השנייה צ'כוסלובקיה תמכה בכמה יוזמות מקדוניות בנושא הכרה באומה המקדונית. באותה תקופה, האומה המקדונית לא הוכרה על ידי רשויות ממלכת יוגוסלביה. במקום זאת, המקדונים נחשבו לסרבים (דרומיים).
בשנת 1968, כאשר נערכה פלישת ברית ורשה לצ'כוסלובקיה, הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה (באותה תקופה רפובליקה בתוך הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) תמכה בצ'כוסלובקיה. הרבה הפגנות נערכו שם במטרה לתמוך בצ'כוסלובקיה ולמחות נגד המתרחש.
היחסים כיום.
שגרירות צ'כיה במקדוניה הצפונית נפתחה בספטמבר 2006 והיא ממוקמת בסקופיה, ואילו שגרירות מקדוניה הצפונית בצ'כיה, שנפתחה בינואר 2008, ממוקמת בפראג.
צ'כיה מציעה תמיכה מתמשכת במקדוניה הצפונית בהתחשב בהצטרפותה של המדינה לאיחוד האירופי, שהיא בין העדיפויות האסטרטגיות המובילות במקדוניה הצפונית.
שיתוף הפעולה בתחום הכלכלה בין מקדוניה הצפונית לצ'כיה טוב ומשתפר כל העת. רמת חילופי הסחר בין שתי המדינות מציגה מגמה חיובית. חברות צ'כיות רבות השקיעו במקדוניה הצפונית. תחומים אחרים של שיתוף פעולה טוב בין שתי המדינות הם תיירות וחינוך.
צ'כיה היא גם מדינה שהכירה בצפון מקדוניה בשמה החוקתי לשעבר רפובליקת מקדוניה, לפני הסכם פרספה. לפיכך הייתה צ'כיה אחת מבין 131 מדינות בסך הכול, שהכירו במקדוניה הצפונית בשמה החוקתי לשעבר.
אופנהיים (עיר)
אופנהיים (מגרמנית: Oppenheim) היא עיירה במחוז ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. העיר ממוקמת ממערב לריין, בין מיינץ לוורמס וידועה ביין שלה.
בשיא ימי הביניים וימי הביניים המאוחרים הייתה אופנהיים עיר קיסרית חופשית ב.
היסטוריה.
בזמן הרומי.
במהלך עבודות בנייה בשנות החמישים באתר כנסיית סנט סבסטיאן, שנהרסה בשנת 1837, נמצאו שרידי קירות, לבנים, אגן מים ותעלת בנייה. ממצאים אלה מצביעים על כך שהיו בניינים רומאיים בנקודה בה נבנתה עיר זו.
ימי הביניים.
אופנהיים הוזכרה לראשונה בשנת 765.
בשנת 1008 קיבלה אופנהיים זכויות שוק. באוקטובר 1076 התפרסמה אופנהיים במהלך מאבק האינווסטיטורה כאשר נסיכי אופנהיים ביקשו מהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להתנתק מהאפיפיור. זה היה הטריגר של היינריך להליכה לקנוסה. אופנהיים נהרסה על ידי ארכיבישוף מיינץ אדלברט הראשון מסארבריקן בשנת 1118 לאחר מחלוקת עם דוכס שטאופר פרידריך השני.