חלוצה המרכזי, חואן קרלוס אירורייטה, נפצע במשחק הפתיחה ובמקומו נכנס מנואל סיאונה, שלא שיחק טוב כמו בדרך כלל בשל שינוי עמדתו (מקיצוני שמאלי לחלוץ מרכזי). התקשורת כמעט ולא מתחה ביקורת על הופעותיהם של גראסיני, אלחנדרו דה לוס סנטוס, אנטוניו קרוטי וחואן באינצ'י. מצד שני, השחקנים דומינגו טראסקוני, מנואל סיאונה ומרטין סאנצ'ס הוזכרו כמצטיינים בארגנטינה. במקרה של טראסקוני, הדריבל היעיל שלו, סגנון המסירה וכדורי הקרן המדויקים שלקח זכו לשבחים רבים. גם יכולת הכיבוש של סיאונה הוזכרה כאחת מנקודות החוזק של ארגנטינה, כשכבש 6 שערים ב-4 משחקים בלבד. אם על פי כן, סיאונה ספג גם ביקורת על היותו לא בכושר בשל עודף משקל.
מגזין "אל גראפיקו", על ההופעה של אמריקו טסוריירה בקופה אמריקה
אמריקו טסוריירה, שוער נבחרת ארגנטינה, גם הוא ספג ביקורת קשה:
"טסוריירה אינו "קוסם השער" שהערצנו כל כך בזכות הביטחון שלו, האומץ, הדם הקר, הזריזות המפתיעה ותחושת המיקום הבלתי מתפשרת שלו. על אף שהיריבות המעיטו לתקוף את שערו, בכל זאת ספג 4 שערים, שלא היו בעיטות קשות לעצירה. מלבד השערים שספג, טסוריירה הראה את עצמו כחסר ביטחון ואיטי, מה שיכול היה להיות גרוע יותר. אין ספק שאנחנו לא מתכוונים שהופעותיו היו אסון, אך אנחנו רוצים לקבוע שהוא מתקשה בקריירה הספורטיבית שלו, או שפרישתו מתקרבת..."
הפארק הלאומי עבר הבאיקל
Child's Play (קרן צדקה)
קרן הצדקה "Child's Play" הוקמה על ידי ג'רי "טיכו" הולקינס ומייק "גייב" קרהוליק - יוצרי קומיקס הרשת "Penny Arcade" בשנת 2003, לאחר שטור המציג משחקי וידאו כמחנכים ילדים לאלימות ולהרג היה עבורם דיווח מוטה אחד יותר מדי. הקרן התהדרה בתת-הכותרת: "גיימרים נותנים בחזרה", כשהרעיון מאחוריה היה להציג בפני העולם תמונה שונה של קהילת שחקני משחקי הווידאו מזו שסיפקה התקשורת, אשר בעיני הולקינס וקרהוליק הונעה יותר מהרצון להציג אירועים שנויים במחלוקת כדי לעורר עניין בצופים מאשר לדווח את האמת.
במקור, פרסמו השניים באתר Penny Arcade קריאה למי שמעוניין לתרום לשלוח משחקים וצעצועים לביתו של מייק. הדבר התברר כטעות כשבמשך כמה ימים רצופים הגיעו שליחי החבילות לביתו של מייק שלוש פעמים ביום, והנהלת הבניין שלו הגישה נגדו תלונה על שמילא שלוש מכולות אשפה שלמות בקרטוני אריזה. בסוף דצמבר, משנגמר מבצע משלוח הצעצועים, העניקו הולקינס וקרהוליק לבית החולים לילדים בסיאטל צעצועים בשווי 250,000 דולר.
בינואר 2004 פרסם ביל פראנס, כותב הטור שהניע את הולקינס וקרהוליק לפעולה, טור התנצלות בו הודה לצמד ולכל התורמים.
בנוסף לתרומות פרטיות הקרן מקבלת תרומות ממסודות ומארגון תחרויות משחק מחשב דוגמת "Desert Bus For Hope".
בשנת 2006 לראשונה נערכה ארוחה ומכירה פומבית שכול הכנסותיהם הועברו לתרומות. בשנת 2011 לראשונה נערכה תחרות גולף שאורגנה על ידי הקרן. החל משנת 2013 מועברות תרומות לתמיכת ילדים שסובלים מאלימות במשפחה.
עם השנים, נוספו בתי חולים נוספים ברחבי העולם וצמחו התרומות - נכון לקיץ 2021, גייסה הקרן כ-45 מיליון דולר שהועברו לטובת בתי החולים ומוסדות נוספות. בסך הכול התרומות הועברו לכ-190 בתי חולים ברחבי העולם.
Child's Play
מפה אסטרולוגית
קברט גרמני
קברט גרמני (בגרמנית: Kabarett) הוא מופע סאטירי המתמקד בביקורת חברתית ואירועים פוליטיים. מופעי קברט בידוריים ואמנותיים החלו בצרפת בשנת 1881 ואומצו על ידי דוברי הגרמנית בשנת 1901 עם הקמתו של אולם בברלין בירת גרמניה ואולם למופעי קברט בתיאטר אן דר וין בווינה בירת אוסטריה. מופעים אלה היו לפופולריים בשנות ה-20 של המאה ה-20, והתאפיינו בסאטירה פוליטית ובהומור שחור. הם זכו לפופולריות נמשכת, וכיום הקברט הוא חלק חיוני בנוף התרבותי בשתי המדינות.
אטימולוגיה.
המילה "קברט" (בצרפתית: cabaret) מתארת מופע בידור הכולל קומדיה, זמרה, ריקוד ותיאטרון; גם בגרמנית המונח באיות זה (Cabaret) משמש בהוראה זו. לעומת זאת, מופע קברט גרמני (Kabarett) מתאר מופע מסוג שונה – רק סאטירה בסגנון סטנד-אפ על נושאים פוליטיים וחברתיים. מופעים אלה משתמשים בדרך כלל בטכניקות כמו ציניות, סרקזם ואירוניה. בניגוד לסטנד-אפ, המציג באופן משעשע סיטואציות משגרת החיים האישית, הקברט הגרמני מתמקד בנושאים פוליטיים וחברתיים, ולעיתים קרובות משולבים במופע אלמנטים אמנותיים.
היסטוריה.
מופעי קברט בידוריים ואמנותיים החלו בצרפת בשנת 1881 ואומצו על ידי דוברי הגרמנית בשנת 1901 עם הקמתו של אולם בברלין בירת גרמניה ואולם למופעי קברט בתיאטר אן דר וין בווינה בירת אוסטריה. באותה שנה ייסד גם פליקס זאלטן תיאטרון קברט. לאחר מכן הוקמו תיאטרונים דומים בערים נוספות בגרמניה, ומופעי קברט צברו פופולריות בשנות ה-20.
בתקופת הקיסרות הגרמנית הוטלה צנזורה כבדה על הצגות תיאטרון, ונאסרה הבעת ביקורת על השלטון. צנזורה זו בוטלה עם תום מלחמת העולם הראשונה, ואז החלה פריחה של מופעי סאטירה על נושאים חברתיים ועל התפתחויות פוליטיות. הפופולריות של מופעי הקברט הגרמני הגיעה לשיאה בגרמניה של ויימאר לאורך שנות ה-20. בשנים אלה אמני קברט רבים זכו להצלחה בגרמניה ובאוסטריה, בהם וילי רוזן, קרל פלנטין ופאול מורגן. באוסטריה, חלק ניכר מכוכבי הקברט היו יהודים. לעיתים קרובות הטקסטים במופעים נכתבו על ידי סופרים ידועים, בהם ברטולט ברכט, קורט טוכולסקי, אריך קסטנר, קורט וייל, יורה זויפר, אלפרד הנשקה וקלאוס מאן.
עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 דוכאה הביקורת האינטלקטואלית והקברט הגרמני נפגע קשות. (המחזמר "קברט" של ברודוויי, המבוסס על רומן של כריסטופר אישרווד, עוסק בתקופה זו.) כמעט כל אמני הקברט הגרמני ברחו לשווייץ, צרפת, סקנדינביה או ארצות הברית. בשנת 1935 נכלא אמן הקברט לזמן קצר ונשלח למחנה ריכוז. בסוף אותה שנה התאבד קורט טוכולסקי.
עם סיום מלחמת העולם השנייה חודשו מופעי הקברט בגרמניה, והתייחסו גם לזוועות השלטון הנאצי. בשנות החמישים החלו שידורי קברט בטלוויזיה, ובשנות ה-60 עברו לעסוק במלחמה הקרה ובבנס הכלכלי בגרמניה.
במזרח גרמניה התפתחה במקביל סצנת קברט צנועה יותר. בשנת 1953 נפתח לראשונה מועדון קברט במזרח ברלין, וב-1954 בלייפציג. המופעים שם נערכו תחת צנזורה קשה, ונאסר להעביר בהם כל ביקורת על הממשלה או על הקומוניזם.
מופעי הקברט המשיכו ללוות את ההיסטוריה של גרמניה ולצבור פופולריות לאורך המאה העשרים והמאה ה-21. בשנות התשעים התרבו תוכניות הטלוויזיה בז'אנר זה.
בשנת 2004 נחנכה בעיר מיינץ "שדרת התהילה של כוכבי הקברט" (בדומה לשדרת הכוכבים של הוליווד) ובה הוצבו כוכבים עם שמותיהם של שחקני קברט ידועים. הקברט כיום הוא חלק חיוני בנוף התרבותי בגרמניה ובאוסטריה.
Think like a machine
Think like a machine (חשוב כמו מכונה) הוא ספרם המשותף השני של נעם מנלה וזאב זהר. הספר יצא בהוצאת הספרים Quality Chess בעריכת רב האמן רם סופר ורב האמן . מנלה הוא חוקר רשתות דיגיטליות וחברתיות ובעל דרגת מועמד בכיר לאמן בשחמט; זהר הוא רואה חשבון, דירקטור בחברות ציבוריות ובעל דרגת מועמד לאמן בשחמט. זהו ספר השחמט השני שנכתב במשותף על ידי נעם מנלה וזאב זהר. בספר 102 משחקים ו-30 תרגילים. כל עמדה מוצגת בשני חלקים: חלק אנושי - מה חשב השחקן וחלק מחשבי: איך המחשב מנתח את העמדה. זה בכדי להראות את ההבדל בין שני סוגי ההתייחסות לעמדה. במונח "מכונה" מתכוונים המחברים למחשב שחמט.
פרס.
הספר זכה בתחרות Yuri Averbakh/Isaac Boleslavsky Award שמארגנת פיד"ה על ספר השחמט הטוב ביותר שנכתב בשנת 2020 במקום השני.
בנימוקי השופטים נאמר בין היתר:
דוגמאות מהספר.
אלכסיי שירוב - אולג ניקולנקו (מוסקבה, 1991).
בספרו "אש על הלוח" Fire on Board מנתח שירוב את המשחק בעמודים 75–78.
לפני כן נכתבו ההערות לכרך 53 של האינפורמטור
עמדת ניתוח לאחר המסעים : 22...פה7 23. מהז3 מה:ו1 24. פה4+ מו7 25. רח6. בזמן כתיבת ההערות לאינפורמטור שירוב היה משוכנע שעמדת הלבן טובה אך כאשר הכין את החומר לספרו "אש על הלוח" בדק שירוב את הניתוחים של עצמו בעזרת תוכנת שחמט פריץ4 (שנחשבת היום כחלשה מאוד). התוכנה מצאה מסע מפתיע שמביא לשוויון בעמדה. הקורא המתענין ימצא את המסע בהערת השוליים.
בספרם של נעם מנלה וזאב זהר "Think like a machine" מביאים המחברים דוגמה זו בעמוד 10 כדוגמה לעמדה שגם שחקנים מוכשרים ביותר לא מביאים בחשבון את המסע הנכון, כפי ששירוב עצמו, אחד השחקנים הטקטיים הטובים בעולם בתחילת שנות ה-90 לא בדק כלל משום שהמסע מנוגד לאינטואיציה האנושית.
ג'פרי שיונג - סם שנקלנד 2018.
בספרם של נעם מנלה וזאב זהר "Think like a machine" מביאים המחברים דוגמה זו בעמוד 38 כדוגמה לעמדה שגם שחקנים מהטובים בעולם לא מביאים בחשבון את המסע הנכון. המסע ששוחק במשחק הוא מסע טבעי - הכאת רץ - אך אילו שנקלנד היה בוחן חלופות אחרות היה יכול לאתר את החלופה החזקה שמובאת בהערת השוליים.
חואו ייפאן - פביאנו קרואנה.
בספרם של נעם מנלה וזאב זהר "Think like a machine" מביאים המחברים דוגמה זו בעמוד 181 כדוגמה לעמדה שבה אלופת העולם לנשים לא העלתה על דעתה את החלופה ה"לא הגיונית" של ויתור על הרגלי המאוים בטור א'.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ספרי שחמט]]
[[קטגוריה:ספרי 2012]]
צל כבד
בוטראל
דארן בארנט
דארן צ'ארלס בארנט (באנגלית: Darren Charles Barnet; נולד ב-27 באפריל 1991) הוא שחקן אמריקאי, אשר מוכר מתפקידו בתור פקסטון בסדרה "אמת או חובה" של נטפליקס ובשל תפקידו בתור טאג בקומדיה הרומנטית "מתה לאהוב" של נטפליקס.
ביוגרפיה.