הוא גם בדרך כלל יותר רגיש לתנועות חדות הנעשות לידו, אבל אין הדבר פוגע מאיכותו כחיית מחמד, אך הדבר מחייב את הבעלים להיות עם ניסיון בגידול ופסיכולוגיית תוכים. סוג זה גם נוטה להיות לעסן כבד ולכן דורש אספקה קבועה של ענפים קשים וגזעים ללעיסה. כאשר התאקלם הוא נועז, חסון ובריא. ניתן לגדלו עם ארות אחרות מחוץ לעונת הרבייה. בעונת הרבייה ניתן לגדלו עם תוכים קטנים יותר. אוהב להתקלח בקיץ, או להיות מרוסס בזמן תעופה מחוץ לכלוב או למתחם בו מגדלים אותו. ל-ארה סקארלט יש נטייה להיות יחסית אגרסיבי וצובט (עם המקור בעיקר, אך לפעמים גם עם ציפורניי רגליו הלא קטנות) אך הדבר תלוי באופן בו גודל. בנוסף, לארה סקארלט יש יכולת "דיבור", ופוטנציאל לעשות חיקויי קולות וצלילים ומילים או משפטים מסוימים שנאמרים על ידי אנשים, אך בדרך כלל אינו נחשב לדברן גדול.
תזונה.
מגוון של פירות בשלים ולא בשלים, מנגו, אגוזים, זרעים, פרות קטנים (ענבים, אוכמניות וכדומה), פרחים וחומרים ירוקים הנמצאים בעצים. מקורו חזק מאוד, ובעזרתו הוא מפצח את ציפות האגוזים הקשים. קרוב לוודאי שגם חרקים וזחליהם. כמעט כל יום עף בבוקר ובערב לקירות טיט, המשמשים מקור עשיר של מינרלים. בנוסף, מנטרל הטיט את החומרים הרעילים שנמצאים בפירות לא בשלים.
רבייה.
בטבע.
הארות מגיעים לבגרות מינית בגיל 3–4 שנים. אין להם דו-צורתיות זוויגית כך שזכר ונקבה נראים אותו הדבר ואין דרך להבדיל ביניהם. עונת הרבייה בדרום אמריקה ופנמה היא בין אוקטובר למרץ, ובאמריקה המרכזית בין פברואר למאי. מקננים בעצי דקל חיים ומתים, ומשתמשים באותו הקן כל שנה, למרות שבאזורים רבים הזוגות אינם מתרבים כל שנה. שיעור הילודה נמוך. גוזלים וביצים רבים נטרפים על ידי טורפים, טובעים/נסחפים על ידי מים גבוהים, מתים ממחלות או נשדדים. 1–2 ביצים בתטולה. משך הדגירה הוא 26–28 יום. 90–100 יום אחרי בקיעתם מתכסים הגוזלים בנוצות. הצעירים נשארים עם הוריהם עד שנתיים לאחר עזיבת הקן. גודל הביצה – 47X34 מ"מ.
בשבי.
רבייה בשבי מושגת בקלות ובקביעות ואינה קשה. עונת הרבייה מתחילה באפריל. בתקופה זו נהיים הארות אגרסיביים מאוד ויתקפו את בעליהן. 1–3 ביצים בתטולה, אם כי בדרך כלל חלקן אינן מופרות. משך הדגירה 25–27 יום. 12 שבועות לאחר הבקיעה מתכסים הגוזלים בנוצות. בארצות קרות, הרבייה מוצלחת יותר בתוך הבית מאשר מחוצה לו. אם מוציאים את הביצים מהכלוב כאשר ההורים שם הם לעיתים מתרגשים ואף פוגעים בביצים ובגוזלים. גוזלים רבים מגלים עניין רב בצביטת בעליהם בגיל 3–5 חודשים. אם לא מטפלים בבעיה כאשר היא מתחילה, הצביטות עלולות להפוך עם הזמן לנשיכות.
מארקו מטראצי
אלברטו ג'ילרדינו
מתקני המים בטירת צבי
מתקני המים בטירת צבי כוללים מספר מתקני מים מתקופת הקמת קיבוץ טירת צבי ב-1937. מתקנים אלו הוגדרו כאתרי מורשת מטעם המועצה לשימור אתרים. מתקנים אלו כוללים:
צ'זארה פרנדלי
אורן כהן (קצין צה&quot;ל)
אליקים בן חלקיהו
אֶלְיָקִים בֶּן-חִלְקִיָּהוּ, אֲשֶׁר עַל-הַבָּיִת הוא דמות מקראית הנזכרת ב. אליקים היה מופקד על בית המלך בימי חזקיהו מלך יהודה. היה בין שלושת השרים אשר היו מופקדים על המשא ומתן עם רבשקה בשם חזקיהו.
תפקידו.
התפקידים המוזכרים בפסוק מסודרים לפי סדר חשיבות התפקיד: וַיִּקְרְאוּ, אֶל-הַמֶּלֶךְ, וַיֵּצֵא אֲלֵהֶם אֶלְיָקִים בֶּן-חִלְקִיָּהוּ, אֲשֶׁר עַל-הַבָּיִת; וְשֶׁבְנָה, הַסֹּפֵר, וְיוֹאָח בֶּן-אָסָף, הַמַּזְכִּיר. מִשְׂרָתוֹ של אליקים הייתה קיימת עוד בזמנו של שלמה והייתה מופקדת בידי אחישר. בזמנו של אחאב, המשרה הייתה מופקדת בידי עובדיהו.
שמות שני השרים הראשונים מעלים קושי. ישעיה, אשר ניבא בזמנו של חזקיה, מנבא על גירושו של שבנא:
ייתכן כי ישעיה ייעד את התפקיד לאליקים בן חלקיהו. יש הסוברים, כי שבנא לא היה יהודי ולא התקבל בעין יפה בחצר המלך ובחוגים נוספים בעם וזאת ערב המרד בסנחריב. לדעת חוקרים אלו העלה חזקיה את אליקים בדרגה.
לפי הכתוב ניכר נושא המשרה אֲשֶׁר עַל-הַבָּיִת בלבושו. כמו כן ניכר גם מעמדו הרם המשתקף בכתוב: בידיו הופקד "מַפְתֵּחַ בֵּית-דָּוִד", סמל למעמדו הרם משאר נושאי התפקידים אשר בבית המלך.
אליקים היה בין שלושת השרים, אשר נשלחו לנהל משא ומתן עם רבשקה. ביחד עמם הוא מבקש מרבשקה לדבר ארמית. הם חוזרים אל המלך, אבלים וקרועי בגדים. לאחר נאומו של רבשקה נשלחים השרים מטעם חזקיה ואליקים ביניהם לישעיה הנביא. תפקידו של אליקים על פי יוסף בן מתתיהו הוא סוכן הממלכה. כמו כן במשלחת אל רבשקה, אליקים אצל בן מתיתיהו הוא הדובר היחידי, אשר חשש שהעם יבין את דבריו של רבשקה וביקשו לדבר סורית. רבשקה על פי בן מתיתיהו מסרב ומדבר עברית.
סרבנות מיסים
התנגדות למיסים היא סירוב לשלם מיסים מתוך התנגדות לממשלה שמטילה את המיסים (למשל, במקרה של שלטון זר), או למדיניות הממשלה, או התנגדות מוחלטת למיסים. סרבנות מיסים היא צורה של פעולה ישירה, ואם היא מפירה חוקים או תקנות שנוגעים למיסים, היא צורה של מרי אזרחי. דוגמאות למאבקים שכללו סרבנות מיסים הן צעדת המלח שהוביל מוהנדס קרמצ'נד גנדי, ומאבקים מסוימים למען זכות בחירה לנשים.
סרבנות מיסי מלחמה היא הסירוב לשלם חלק או את כל המיסים שמיועדים למימון מלחמה, והיא סוג של התנגדות לא אלימה. סרבנות מיסי מלחמה יכולה להתבצע בידי סרבני מצפון, פציפיסטים, או כאלו המוחים נגד מלחמה מסוימת. כאשר רק חלק ממס הכנסה מופנה לשימוש צבאי, סרבני מיסי מלחמה יכולים להימנע או לסרב לשלם חלק או את כל מה ההכנסה. למשל, יש כאלו שיבחרו להימנע מלשלם מס על ידי כך שיחיו חיים פשוטים מתחת לסף מס ההכנסה.
בארצות הברית נהוג להבחין בין מוחי מיסים , המאמינים שחוקי המס (או חלקם) מנוגדים לחוקה, או בלתי תקפים מסיבה אחרת, ובין מתנגדי מיסים , שמסרבים לשלם מיסים (או חלק מהמיסים) מסיבות שונות אך לא מתוך אמונה שחוקי המס הם בלתי חוקתיים או בלתי תקפים.
היסטוריה.
הצורות העתיקות והנפוצות ביותר של מיסים היו הקורווה והמעשר כספים, שתיהן היו קיימות מראשית הציוויליזציה. הקורווה היו עבודות כפייה שהוטלו מטעם המדינה על איכרים שהיו עניים מדי מכדי לשלם מיסים ("עבודה" בספרות מצרים העתיקה היא מילה נרדפת למיסים).
מאחר שמיסוי נתפש לעיתים קרובות כמדכא, ממשלות תמיד נאבקו בסרבנות מיסים. סרבנות מיסים הייתה חלק משמעותי בנפילתן של אימפריות רבות, כגון: מצרים העתיקה, האימפריה הרומית, האימפריה הספרדית והאימפריה האצטקית.
דיווחים על סרבנות מיסים קבוצתית כוללים את הסירוב של הקנאים לשלם מס גולגולת במהלך המאה ה-1, דבר שהגיע לשיאו במרד הגדול. אירועים היסטוריים נוספים שכללו סרבנות מיסים הם המגנה כרטה, המהפכה האמריקאית והמהפכה הצרפתית.
סרבני מיסי מלחמה לרוב מדגישים את הקשר בין מס ההכנסה למלחמה. בבריטניה מס ההכנסה הונהג ב-1799, בשביל לשלם על כלי נשק ואספקה בהכנה למלחמות הנפוליאוניות, בעוד שהממשלה הפדרלית של ארצות הברית הטילה מס הכנסה לראשונה ב-1861, בשביל לשלם על מלחמת האזרחים האמריקנית.
תפישות ומטרות.
סרבני מיסים באים ממגוון רחב של רקעים וממגוון רחב באותה מידה של אידאולוגיות ומטרות. לדוגמה, הנרי דייוויד תורו וויליאם לויד גאריסון שאבו השראה מהמהפכה האמריקנית והפציפיזם של אגודת הידידים. חלק מסרבני המיסים לא מוכנים לשלם מיסים מאחר שהמצפון שלהם לא מאפשר להם לממן מלחמות, ועוד אחרים לא משלמים מיסים כחלק מניסיון לבצע הפיכה של הממשל.
ישנם סרבני מיסים המבצעים פעולות אלימות כגון ג'ון אדמס ופציפיסטים כגון ג'ון וולמאן; קומוניסטים כגון קרל מרקס וקפיטליסטים כגון ויויאן קלמס; אקקטיביסטים התומכים באי אלימות כגון אמון הנסי, ומנהיגים של תנועות לשחרור כגון מוהנדס גנדי.
לב טולסטוי, אנרכיסט נוצרי, הפציר במנהיגי הממשל לשנות את תפישתם וגישתם ביחס למלחמות ולמיסים:
שיטות.
כדוגמה למספר העצום של השיטות לסרבנות מיסים, להלן מוצגות מספר דרכים, חוקיות ולא חוקיות שסרבני מיסים משתמשים בהן:
חוקיות.
תשלום תחת מחאה.
ישנם אזרחים המשלמים את מסיהם, אבל מצרפים מכתבי מחאה לטופסי המיסים. דרך אחרת למחות היא כתיבת ההמחאה על גבי מושב אסלה או על טיל דמה. אחרים משלמים בדרך שיוצרת אי נוחות לאוספי כספי המיסים, לדוגמה, בתשלום כל סכום המיסים במטבעות בעלי ערך נמוך. השיטה האחרונה יעילה פחות במדינות בעלות הגבלה על כמות הכסף המזומן בעסקה אחת, כגון אנגליה, בה מותר לשלם עד מקסימום של עשרים מטבעות של פאונד אחד.
שינוי אורח החיים.
סרבני מיסים מסוימים משנים את סגנון חייהם כך שיהיו חייבים למדינה פחות מיסים. למשל, כדי להימנע מלשלם מיסי צריכה על אלכוהול, סרבן מיסים יכול לייצר בביתו משקאות אלכוהוליים מסוימים, כגון יין ובירה. כדי להימנע ממיסים על דלק, אדם יכול להשתמש בטכניקות של מיחזור. כדי להימנע ממס הכנסה, אדם יכול להוריד את רמת הכנסתו מתחת לסף מס ההכנסה, על ידי אימוץ של חיים פשוטים. לדוגמה, אדם בישראל לא משלם מס הכנסה אם הכנסתו היא מתחת למשכורת מינימום חודשית.
התנגדות למלחמה הובילה מספר אנשים להוריד את רמת הכנסתם מתחת לסף מס ההכנסה על ידי אימוץ סגנון חיים פשוט. אנשים אלו מאמינים כי ממשלתם מעורבת בפעולות לא מוסריות, לא אתיות או הרסניות כגון מלחמה, ותשלום מיסים מממן פעולות אלו.
בלתי חוקיות.
התחמקות.
סרבן מיסים יכול להחליט להוריד את סכום המיסים אותו הוא משלם דרך התחמקות לא חוקית מהתשלום. לדוגמה, דרך אחת להימנע מתשלום מס הכנסה היא לעבוד רק עם כסף מזומן, ובכך להימנע מהידיעה של רשויות המיסים על ההכנסה.
בחירת נמען המס.