ערב המלחמה, קיבל גדוד 74 בפיקודו של נפשי את האחריות על צפון רמת הגולן ממוצב 111 וצפונה, בעוד שהגדוד הסדיר השני של חטיבה 188, גדוד 53, קיבל את האחריות על דרום הרמה. למרות חלוקה זו, פלוגות ומחלקות שני הגדודים התפרסו על כלל הרמה וכל גזרה פיקדה גם על כוחות מהגדוד השני. לפני המלחמה ייעד נפשי את רכס הבוסטר (צפונית לעיר קוניטרה) להיות נקודת השליטה שלו לפיקוד הגזרה הצפונית, עם פרוץ המלחמה בצהרי ה-6 באוקטובר 1973 הוא נע לשם בדהרה עם צוות הטנק שלו. מעמדתו ברכס הבוסטר פיקד נפשי על הכוחות בגזרה הצפונית וניהל את קרבות הבלימה הראשוניים, בקור רוח ובטון דיבור רגוע הקפיד נפשי לדבר ברשת הקשר עם מפקדי הפלוגות והמחלקות שבגזרתו, מודע לחשיבות נוכחותו בקשר.
במהלך ארבעת הימים הראשונים למלחמת יום הכיפורים פיקד נפשי על הגזרה, תצפת על הכוחות הסורים ונלחם בגזרת צפון קוניטרה, רכס הבוסטר והר חרמונית. על פיקודו בימים אלו ועל הצלחתו בהחזקת השטח כנגד ההתקפות הסוריות, הוענק לנפשי עיטור העוז במאי 1975 על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור. ציטוט מתיאור המעשה בתעודת העיטור:
אחרי המלחמה.
לאחר המלחמה התקדם בתפקידי הפיקוד, כיהן כמפקד עוצבת ראם, מפקד חטיבה 188 בשנים 1976–1977, מפקד עוצבת סיני ומפקד אוגדה 440 במלחמת לבנון הראשונה.
בשנים 1985–1988 שימש בתפקיד רמ"ט פיקוד הדרום, תחת אלוף הפיקוד אורי שגיא. בתפקידו הצבאי האחרון שימש כנספח הצבאי של ישראל בוונצואלה.
לאחר שחרורו.
לאחר שחרורו משירות צבאי נבחר נפשי למועצת העיר קריית אתא ושימש חבר הנהלת קבוצת הכדורעף הפועל קריית אתא.
ורדן
ורדן (בצרפתית: Verdun, מגרמנית של ימי הביניים: Wirten) היא העיר הגדולה ביותר במחוז מז שבחבל גראנד אסט בצפון-מזרח צרפת. סביב העיר התרחש קרב ורדן, חלק מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
ורדן הוקמה על ידי הגאלים והייתה מקום מושבו של הבישוף של ורדן מאז המאה ה-4, למעט מספר הפסקות. בשנת 843 נחתם חוזה ורדן שלפיו חולקה האימפריה של קרל הגדול לשלושה חלקים. בשנים 1624–1636 נבנתה מצודה גדולה על חורבותיו של מנזר חשוב. בשנת 1670 ביקר בוורדן מרשל צרפת שהכין תוכנית שאפתנית לבצר את כל העיר. אף שחלק גדול של תוכניתו נבנה בעשורים הבאים, כמה אלמנטים לא הושלמו עד לאחר המלחמות הנפוליאוניות. למרות ביצורים נרחבים, ורדן נכבשה על ידי הפרוסים ב-1792, אבל אלו נטשו אותה לאחר קרב ואלמי. במהלך המלחמות הנפוליאוניות שימשה המצודה להחזקת שבויי מלחמה בריטים. במלחמת צרפת–פרוסיה הייתה ורדן המבצר הצרפתי האחרון שנכנע ב-1870. זמן קצר לאחר מכן החלה בניית המערכת החדשה של הביצורים בסביבות העיר.
קרב ורדן.
בשנת 1916, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, התרחש סמוך לוורדן אחד מהקרבות המפורסמים במלחמה – קרב ורדן. במסגרת הקרב תקפו הכוחות הגרמניים את הצרפתיים בארטילריה כבדה, והתקדמו לעבר החפירות הצרפתיות תוך שימוש בלהביורים, לראשונה במלחמה זו. על אף שהכוחות הגרמניים התקדמו לאט, וכבשו את מבצר דואומון, הם לא הצליחו לכבוש את ורדן עצמה. מטרתה העיקרית של המתקפה בוורדן הייתה לגרום לצבא הצרפתי "לדמם עד כניעה", אך זו כשלה, כפי שהראה מספר האבדות הנכבד בצד הגרמני.
אוזן-גדי צהובה
אֹזֶן גְּדִי צְהוּבָּה או אֹזֶן הַגְּדִי הַצְּהוּבָּה (שם מדעי: "Catananche lutea") הוא מין בסוג אוזן-גדי, צמחים חד שנתיים, ממשפחת המורכבים.
אוזן-הגדי הוא צמח עשבוני. עלי הצמח מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). שפת העלה משוננת או מסורית.
בראש גבעול הפרח מצויות קרקפות צרות וארוכות, דמויות משפך.
הצמח פורח בחודשים מרץ ואפריל. פרחיו דו מיניים וצבעם צהוב חיוור.
לפרח קשקשי מעטפת ארוכים שצורתם כאוזן גדי, ומכאן שמו של הפרח.
הזרעים הפנימיים נושאים ציצית, והחיצוניים חסרי ציצית. לצמח שלושה טיפוסי זרע - הזרעים הבהירים נובטים כעבור שנה, והזרעים הכהים נובטים לאחר מספר שנים.
ביוון העתיקה נהגו להשתמש בצמח זה לצורך הכנת שיקויי אהבה.
אוזן הגדי הצהובה
אזן הגדי הצהבה
שבעת עמודי החכמה
שבעת עמודי החכמה (באנגלית: Seven Pillars of Wisdom) הוא יומן מסע אוטוביוגרפי של החייל הבריטי לורנס איש ערב, אשר נכתב כאשר שימש כקצין קישור במהלך המרד הערבי שפרץ כנגד האימפריה העות'מאנית במהלך 1916 עד 1918.
צ'ארלס הילס כינה את שבעת העמודים "סיפורת תחת מעטה של אוטוביוגרפיה", תוך ציון הגרסה האישית במיוחד של לורנס אודות האירועים המתוארים בספר.
מממ
רומאו וג'ולייט
רומיאו ויוליה (פירושונים)
הר קיניאטי
הר קיניאטי הוא ההר הגבוה ביותר בדרום סודאן והפסגה הגבוהה ביותר של הרי הימטונג. גובהו 3,187 מעל פני הים ונמצא בנפת איקוטוס שבמחוז אקווטוריה המזרחית, בסמוך הגבול הבינלאומי עם אוגנדה. רכס הרים זה נקרא גם לומריטי או הרי לולובאי.
הנקודה הנמוכה של רכס ההרים מכוסה ביער עבות ופסגתו סלעית. אחד האירופאים הראשונים שהגיעו להר היה הבוטנאי תומאס פורד ציפ שגילה את Coreopsis chippii הגדל קרוב לפסגת ההר.
חוקר פרטי (מחזה)
חוקר פרטי הוא מחזה פרי עטו ובבימויו של מיכאל גורביץ', השזור בשירים אותם הלחין יוני רכטר. הצגת בכורה בתיאטרון החאן הירושלמי הייתה ב-24 בדצמבר 2011.
הפקה.
המחזה נולד במהלך עבודת אלתור בת שמונה חודשים שערך הבמאי מיכאל גורביץ בשיתוף שחקני הלהקה. שיטה זו, של כתיבה בצורת ניסוי וטעייה תוך כדי החזרה, מאפיינת את צורת עבודתו של גורביץ' בעת כתיבת מחזות מקוריים. בחודש העבודה הראשון קראו השחקנים את "המשתה" של אפלטון בהדרכתה של פרופסור מרגלית פינקלברג (שתרגמה אותו עשור קודם לכן לעברית), מתוך כוונה להעלות הצגה שתצא מתוך תוכני "המשתה". עם זאת, במהלך החזרות לבש המחזה צורה אחרת והפך למחזה בלשי-פסיכולוגי.
עלילה.
אישה מגיעה לחוקר פרטי ומבקשת ממנו למצוא את בעלה שנעדר מביתו זה חמישה ימים. די מהר מגלה החוקר, כי האישה הסתירה ממנו פרטים הדרושים לו, כדי להשלים את חקירתו. למען האמת הוא מגלה, כי הוא עצמו מסתיר פרטים הקשורים לחקירה. על כל פנים הקשר בין האנשים שהוא פוגש ורצף האירועים שהוא חושף, מוזר מכדי להיות מקרי. הבעל נעלם מביתו, הבן נכנס למיטת הוריו ואינו יוצא ממנה, ואולי רק דרך חלומותיו של הבן יוכל החוקר להתחיל להבין את פשר התעלומה.
מוזיקה.
ההצגה נפתחת בשירו של גתה "שר היער", עם לחנו של שוברט, בביצוע הקלטה של זמר הבריטון דיטריך פישר-דיסקאו ונגן הפסנתרן ג'רלד מור. הומאז' נוסף המופיע בהצגה הוא לשירו של נתן זך, "המוות בא אל סוס העץ מיכאל". לאורך כל המחזה מרחף צילו של המחזה "המשתה" של אפלטון, המנסה לבחון את מושג הארוס בדרכים שונות. בהצגה משולבים שירים אותם כתב מיכאל גורביץ', והלחין יוני רכטר.
תימות וסוגיות במחזה.
ההצגה מבוססת על שני מוטיבים עיקריים: ים וחלום.
על אף שההצגה נראית כדרמה בלשית, היא מתבררת כדרמה פילוסופית ופסיכולוגית וכמסע אל נפש האדם. עולות בה תימות פילוסופיות כגון מקריות מול סיבתיות. כך למשל, גברת ויצמן הפונה לחוקר שיחפש את בעלה פולטת דבר מה על כך שמדובר בצירוף מקרים, והוא עונה לה: "זה לא צירוף מקרים גברת ויצמן היקרה, זהו הערפל שאופף את התודעה הקטנה והמוגבלת שלנו. כשהתעלומה הזאת תיפתר, יתפזר הערפל".
כמו כן עוסקת ההצגה בזוגיות ובוחנת את סוגיית האהבה שמשתנה בהתאם לאידיאל שיש לנו של האהוב. כך למשל, נוהג מיכאל (שנושא את שמו של המחזאי) לצלם את תמרה חברתו בכל הזדמנות אפשרית, בעוד שיום אחד הוא נוכח לדעת שתמרה האמיתית אינה דומה לתמרה שהוא צילם.
פרסים.
ההצגה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2012 בארבע קטגוריות שונות:
קישורים חיצוניים.
ראיונות
ביקורות
מרלה מייפלס
מרלה אן מייפלס (באנגלית: Marla Ann Maples; נולדה ב-27 באוקטובר 1963) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בשל נישואיה לשעבר לדונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית ה-45. יש להם בת אחת משותפת.
ביוגרפיה.
מייפלס נולדה בדלטון, ג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה ממוצא סקוטי, אנגלי ואירי. בתם של פקידה במשרד לשעבר, ומפתח נדל"ן. השחקנית הת'ר לוקליר היא דודניתה מדרגה שנייה. כשהייתה בגיל צעיר מאוד, הוריה התגרשו, ואביה התחתן בשנית עם חברתה לספסל הלימודים.
במהלך לימודיה בתיכון שיחקה בנבחרת הכדורסל של בית ספרה. היא זכתה במקום ראשון בתחרות יופי מקומית בעיר הולדתה, ובמקום שני בתחרות "מיס ג'ורג'יה"' ובשנת 1985 זכתה בתואר "מיס הוואין טרופיק". היא החלה ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'יה בשנת 1981, אך עזבה לפני שסיימה את לימודיה.
מייפל הופיע בסרטים "מקסימום אוברדרייב" (1986), "החלטת ההנהלה" (1996),For Richer or Poorer (1997), "אושר" (1998), משאלת חג המולד של (1998), "שחור ולבן" (1999), "שני לבבות" (1999), "לאהוב את אנבל" (2006), "חג המולד אחד יותר מדי "(2007), ו"מטפלת לחג המולד" (2010).
היא השתתפה גם בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "נני" ובסדרת האגרוף של האלק הוגאן.
חיים אישיים.
מייפלס החלה לצאת עם טראמפ ב-1989 בחשאי כאשר היה עדיין נשוי. פרשת היכרותם התגלתה בסוף 1989, כאשר מייפלס ואשתו של טראמפ נפגשו ביחד במדרון סקי באספן, בעת שמייפלס באה לבקר את בעלה, דבר שהוביל לגירושיו של טראמפ בדצמבר 1991. מייפלס וטראמפ ניהלו מערכת יחסים מתוקשרת מאוד, בה נפרדו וחזרו להיות זוג לפחות פרידה אחת, והופיעו במדורי הרכילות בקביעות. באוקטובר 1993 נולדה בתה היחידה, טיפאני טראמפ.