השיר "חנה'לה התבלבלה" הפך ללהיט הגדול ביותר מאלבומה של להקת צלילי העוד – "להקת צלילי העוד: ביצוע מקורי" (1975). בביצוע השיר שולבו כלים מזרחיים כקאנון של דוד גזלה, עם כלים מערביים כגיטרה החשמלית של יהודה קיסר. זמן קצר אחר כך, יצא האלבום של צלילי הכרם "בזכרי ימים ימימה" שכלל את אותו שיר בביצוע דומה. "חנה'לה התבלבלה" היה אחד מארבעה שירים שהופיעו בשני האלבומים. האופי הלא פורמלי של ההופעות הפרטיות הביא להשפעה ההדדית בין שתי הלהקות ויצר את הבסיס לתחרות העזה שנטשה ביניהן לכל אורך שנות ה-70. השיר חנה'לה התבלבלה הפך ללהיט המזרחי הגדול ביותר של המחצית השנייה של העשור; למעשה, ניתן להתייחס אליו כלהיט הראשון והמכונן בסגנון המוזיקה המזרחית – כיוון שהיה הלהיט הראשון שהכיל את המאפיינים הטיפוסיים לסגנון במאה ה־20. הפופולריות של השיר הביאה להשמעתו ברדיו, דבר נדיר מאוד באותה תקופה עבור שירים מסגנון המוזיקה המזרחית. לאחר ה-16 ביוני 1976 השתמשה להקת צלילי העוד בלחן של "חנה'לה התבלבלה" למלים שחברה לשיר "בית"ר" שהפך למעין המנון אצל אוהדי בית"ר ירושלים. השיר חובר לאחר זכית הקבוצה בגביע המדינה בכדורגל.
קומפוזיציה.
הביצוע של צלילי העוד נפתח בריף גיטרה מהיר בסגנון אריס סאן. בין הבתים מפרידים קטעי סולו בגיטרה החשמלית בסגנון דמוי בוזוקי, ובסיום הבתים של "חנהל'ה התבלבלה" נמצא מעבר רצוף אל השיר "הביאני אל בית היין" (שיר עממי המבוסס על פסוקים ממגילת "שיר השירים"). החוקר אדווין סרוסי טען כי עירוב זה אפיין את הלהקות העממיות ששרו בחפלות "לפני עליית המודעות 'המזרחית': מחרוזת שירים ארוכה וערבובייה של סגנונות מוזיקה וסוגי טקסטים [...] זאת הייתה סצנה אקלקטית ועממית, לפני הליטוש של העיבוד, צמצום השיר לשלוש דקות, וההתמסחרות. חסימת המוזיקה הזאת ברדיו ובתקשורת, שהייתה בשליטה ממשלתית עד תחילת שנות ה-90 הולידה מאבק [... וכך] השיר 'מעפולה', ניגון חסידי שהותאם תחילה לפזמון אלתרמני ונהפך אחר כך לשיר עממי, סלל את הדרך, בראשונה, לחדירת ה'מזרחיות' לליבה של המוזיקה הישראלית".
קישורים חיצוניים.
ביצועים:
גאורגי פארבאנוב
חוג הקווטרניונים של המילטון
Toy model
טיפוסיות ברווז
פרץ קורנברג
המפלגה החופשית דמוקרטית
מבחני סאלד
הגביע היווני בכדורסל
הגביע היווני בכדורסל (ביוונית: Κύπελλο Ελλάδος καλαθοσφαίρισης ανδρών) הוא טורניר כדורסל שנתי הנערך במתכונת נוקאאוט, משחק בודד בו המפסידה מודחת מהמפעל, ונערך בחסות איגוד הכדורסל היווני.
בטורניר לוקחות חלק 46 קבוצות כאשר שש הקבוצות שסיימו במקומות הגבוהים ביותר בליגת העל היוונית בכדורסל מעפילות אוטומטית לשלב רבע הגמר של הטורניר בשנה העוקבת, ואילו יתר 40 הקבוצות המשתתפות מתחרות ביניהן על שני המקומות הנותרים.
הציונות
המדינה היהודית
בית לאומי בארץ ישראל
מייקל גלדיס
מייקל ג'יימס גלדיס (באנגלית: Michael James Gladis; נולד ב-30 באוגוסט 1977) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי. ידוע בעיקר מתפקידו הכפול בתור קינסי בסדרת הטלוויזיה "מד מן", בה שיחק בשלוש העונות הראשונות. בעקבות הופעתו במד מן, הוא קיבל תפקיד קטן בסדרה "משמרת שלישית". כיכב בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "לב של נשר".
קריירה.
הופיע באחד מפרקי "". מדבב במשחק הווידאו "L.A. Noire".
בשנת 2013 שיחק לצד קולין פירת' וריס וית'רספון בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. באותה שנה שיחק בסרט "תגובה קטלנית". בשנת 2015 הצטרף לעונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני "אקסטנט" ברשת CBS, בכיכובה של האלי ברי.
בשנת 2016 גילם את פטריק וויצ'יק בדרמת הפשע של AMC "להאכיל את המפלצת" בכיכובו של דייוויד שווימר.
בשנת 2020 שיחק בסדרת המתח "".
חיים אישיים.
גלדיס נולד בטקסס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית בעיקרה, אם כי סבו מצד אימו היה יהודי.
מאז 2018 נשוי לשחקנית האמריקאית בת' ברס.
הערות שוליים.
אן דודק
אן לואיז דודק (באנגלית: Anne Louise Dudek; נולדה ב-22 במרץ 1975) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בעיקר בשל השתתפותה בסדרות הטלוויזיה "האוס", "מד מן", "אהבה גדולה" ו"פרשיות סמויות".
ביוגרפיה.
דודק נולדה בעיר בוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. היא גדלה בניוטון, מסצ'טוסטס. אביה היה ארכיטקט ממוצא פולני. דודק למדה בתיכון "ניוטון היי סקול", וקיבלה תואר אקדמי באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
החל מאמצע שנות התשעים, כשהייתה תלמידה בנורת'ווסטרן, ועד לשנת 2001, השתתפה דודק במספר הפקות תיאטרון בברודוויי. הפריצה הגדולה שלה בתיאטרון הגיעה בעקבות הופעתה בהצגה "Wrong Mountain" בשנת 2000. באותה שנה כיכבה בהצגה "ביבר הזכוכית".
לאחר הצלחתה בברודוויי עברה דודק למסכי הטלוויזיה, כשקיבלה תפקיד ראשי בדרמה הקומית הבריטית "מועדון הספר". מאז ביצעה הופעות אורח במגוון סדרות טלוויזיה, בין היתר ב"עקרות בית נואשות" (כבת זוגו של קארל מאייר, עונה 1), ב"איך פגשתי את אמא" (כמאמנת הקרב מגע וחברתו לשעבר של טד), ב"חברים" (כבת זוגו של מייק הניגן), ב"מכושפות", ב"עצמות" (כעורכת הדין ובת זוגו של סילי בות'), ב"מחשבות פליליות" בעונה 8 פרק 5 בתור רוצחת סדרתית, ב"מספ7ים" וב"עמוק באדמה". בנוסף, גילמה את לוסינדה ברי בפרק הבכורה של הסדרה "בניחוש חוקר", ומורה בעלת קשר מיני עם אחד מתלמידיה בסדרה "".
בשנת 2003 גילמה את בתו של קולמו סילק (אנתוני הופקינס) בסרט "הכתם האנושי".בשנת 2004 גילמה את טיפני וילסון בקומדיה "לבנבנות" בכיכובו של מרלון ויינס, ובשנת 2006 שיחקה בדרמה הרומנטית "עד 10 פריטים" לצידו של מורגן פרימן.
ב-2007 החלה לגלם את אמבר ווקאליס בעונה הרביעית של הסדרה "האוס". דמותה, שכונתה על ידי דמותו של האוס "כלבה רצחנית", המשיכה להופיע בקביעות עד לסוף העונה, אך "נהרגה" בפרקה האחרון. ב-2007 קיבלה תפקיד בסדרה "מד מן" כשכנה של בטי ודון דרייפר, פרנסין הנסון. בנוסף גילמה את לורה גרנט בסדרה "אהבה גדולה".
בשנת 2010 החלה לככב בסדרת הדרמה של USA Network "פרשיות סמויות" בתפקיד דניאל ברוקס, אחותה של הדמות הראשית. דודק שבה לתפקידה שנה לאחר מכן בעונה השנייה, ובעונה השלישית דמותה קיבלה פחות זמן מסך, ולעונה הרביעית היא כבר לא שבה.
בשנת 2014 כיכבה בסדרת הדרמת פשע "מחשבות רצחניות" בדמותה של בנדיקט שפר, אשתו של תומאס (ג'יימס ד'ארסי). הסדרה שודרה ברשת הטלוויזיה A&amp;E, ובוטלה לאחר עונה אחת. בנוסף, התארחה בסדרות "גרים" ו"האנטומיה של גריי".
בשנת 2016 גילמה את אליס בסרט המתח "השכן הטוב" לצד ג'יימס קאן. בנוסף, התארחה בסדרות הטלוויזיה "לונגמייר", "הקוסמים" ו-"מינדי".
בשנת 2018 החלה לשחק בסיטקום "תאגיד" בערוץ קומדי סנטרל, בתור קייט גלאס לצדו של לאנס רדיק. ב-2019 עלתה עונתה השנייה, וב-2020 תשודר העונה השלישית והאחרונה.
חיים אישיים.
נישאה לאמן מת'יו הלר בשנת 2008. לשניים בן (נולד ב-14 בדצמבר 2008) ובת (נולדה בפברואר 2012). הם התגרשו ב-2016.
סילבסטר דה סאסי
אנטואן־איסאק, ברון סילבסטר דה סאסי (בצרפתית: Antoine-Isaac, baron Silvestre de Sacy; 21 בספטמבר 1758 - 21 בפברואר 1838) היה בלשן ואוריינטליסט צרפתי ממוצא יהודי.
קורות חיים.
דה סאסאי נולד בפריז, בנו של אברהם סילבסטר, נוטריון ממוצא יהודי שאימץ את היאנסניזם. כדי להבדיל את עצמו מאחיו, אימץ את השם "דה סאסי" על שם העיירה סאסי במחוז יון. ב-1809 קיבל את התואר אביר האימפריה, וב-1813 את תואר ברון האימפריה, תואר שאושרר על ידי המלך לואי השמונה עשר.
אביו נפטר כשהיה בן שבע והוא קיבל חנוך דתי מאימו. הוא גילה חוש טבעי לשפות כבר בגיל צעיר. הנזיר הבנדיקטיני ז'ורז' פראנסואה ברתרו לימד אותו עברית כבר בגיל 12 כשחייב אותו ללמוד את התפילות בשפת המקור.
לאחר העברית למד סורית, שומרונית, כשדית, ערבית, פרסית וטורקית ולאחר גם אנגלית, גרמנית, ספרדית ואיטלקית. לאחר לימודי ספרות, הוא למד משפטים וב-1781 מונה כיועץ ל-"Cour des monnaies" (בית משפט המתמחה בפשעים של מתכות יקרות).
תוך כדי עבודתו, המשיך במחקריו בבלשנות. משנת 1780, החל לפרסם ב-"Répertoire de littérature biblique d' Eichhorn" הערות על התרגום הסורי של ספר מלכים ועוד, וב-1785 התקבל כחבר ל-"Académie des Inscriptions et Belles-Lettres". הוא פרסם מאמרים על תולדות הערבים לפני תקופת מוחמד ועל תולדות ספרותם. בין 1787 ל-1791 עבד על כתב פהלווי של מלכי האימפריה הסאסאנית.
ב-1781 הוא מונה לחבר מועצה ב"Cour des monnaies" וקודם ב-1791 לאחד מארבעת הניצבים האחראים להטבעת מטבעות ושנה לאחר מכן מונה כחבר ב-Cour des monnaies.
עקב התנגדותו לרפורמות שהובילה המהפיכה הצרפתית, התפטר ב-1792 מתפקידיו ופרש לבית במחוז ברי, ושם המשיך במחקריו ובהם גם מחקר על הדת הדרוזית.
ב-1795 האספה הלאומית ייסדה את "בית הספר לשפות האוריינט" (École speciale des langues orientales vivantes) והוא מונה לפרופסור לשפה הערבית. באותה שנה הוקם גם המכון של צרפת והאוריינטליסטים צורפו כחברים במחלקה לספרות ואומנויות. סירובו להתכחש לבית המלוכה מנע ממנו להתקבל למוסד המכובד כחבר והוא פרש ממנו ב-1803, אם כי המשיך להחזיק במשרת המרצה לערבית וכן החל לערוך את העיתון המדעי "Journal des savants". מאמריו המרובים הקנו לו כבוד רב ופרסום כמוביל בין המזרחנים ומומחה בעל שם בשפות ערבית ופרסית.
ב-1806 נשלח לג'נובה לחשוף מסמכים מהאוריינט, אך נכשל במאמציו והסתפק במסמכים היסטוריים שונים.