לבד מהדגם המיוצר עבור הצבא, עשרות דגמים של "אולר צבאי שווייצרי" מתוצרת שני היצרנים הרשמיים מוצעים בשוק האזרחי. הם נבדלים ביניהם בגודל ובמספר הלהבים והכלים הנכלל, החל מאולר בעל להב סכין מתקפל יחיד ועד הדגם הנקרא "הענק" (the giant) ובו 87 כלים שונים (מתוצרת ונגר, יצא ב-2006).
בין הכלים הקיימים, בצירופים שונים, בדגמי האולרים:
להבי סכין בגדלים שונים; פינצטה; קיסם שיניים; מספריים; מברג; מברג פיליפס; פותחן קופסאות; חולץ פקקים; זכוכית מגדלת; פצירה; מסור; מחזיק מפתחות; דוקרן; פלייר; עט כדורי ועוד.
בצד כלי העבודה מסורתיים, מציעים דגמים מהשנים האחרונות גם אביזרים טכנולוגיים חדישים כגון שעון דיגיטלי, סמן לייזר, כרטיס החסן נייד, פנס LED ועוד.
הפנומנולוגיה של הרוח
הפנומנולוגיה של הרוח (בגרמנית: Phänomenologie des Geistes) הוא כותר אחד מחיבוריו הנודעים של גאורג וילהלם פרידריך הגל, פילוסוף גרמני אשר פעל במאות ה-18-ה-19. הספר ראה אור בשנת 1807.
כמו בחיבוריו האחרים, כגון "מבוא לתולדות-הפילוסופיה", גם ב"הפנומנולוגיה של הרוח" הציג הגל את תפיסתו על הפילוסופיה: כי יצירתה, תכניה והשיטה העצמית שלה קשורים בקשר הדוק לתקופה ולזמן שבו נוצרה. המושג הפילוסופי מתפתח בתוך הקשר היסטורי מסוים, פוליטי, כלכלי וחברתי. הגל סבר כי הפילוסופיה נוצרת ב"רוח הזמן" (גרמנית: Zeitgeist, צַיִיטְגַיִיסְט). המושגים הפילוסופיים, לדעתו, התפתחו בהתאמה להתפתחותה של התרבות האנושית בכללה.
הצעותיו של הגל ב"הפנומנולוגיה של הרוח" ניכרות במשנתם על הוגים שונים וזרמי מחשבה ממחצית המאה ה-19 כגון של קרל מרקס והמרקסיזם, סרן קירקגור והאקזיסטנציאליזם.
הדיאלקטיקה של האדון והעבד.
הדיאלקטיקה של האדון והעבד הוא רעיון מתודולוגי שעומד בבסיס השיטה ההגליאנית, ומטרתו לחשוף את הדרך שבה תודעה יודעת את עצמה (תודעה עצמית, במונחיו של הגל) כשלב בדרך לחירות הסופית של התודעה. הרעיון עצמו מופיע באופנים דומים גם בכתביו המוקדמים של הגל, שם האדנות והעבדות מתוארים באופן מופשט יותר כשני מרכיבים מנוגדים בתודעה. לעומת זאת, בפרק מתוך ה"פנומנולוגיה של הרוח" הנושא את השם "עצמאותה ואי-עצמאותה של התודעה העצמית; אדנות ועבדות", הדיאלקטיקה של האדון והעבד מקבלת צורה מוחשית במפגש בין דמותו של האדון לדמותו של העבד:
דיאלקטיקה, במובן ההגליאני, היא אופן ההתפתחות של דבר מתוך עצמו, דרך הניגודים שבו, לכדי צורתו הסופית. כך, הדיאלקטיקה של האדון והעבד היא אופן ההתפתחות של התודעה מתוך עצמה לתודעה עצמית, בדרך לצורתה הסופית, הרוח. הגל טוען שהצורך הבסיסי ביותר בתודעה העצמית הוא באובייקטיבציה של עצמה, כלומר לתפוס עצמה, על ידי עצמה, כאובייקט. התודעה מסוגלת לתפוס את עצמה כאובייקט רק דרך הכרה בתודעה אחרת כסובייקט שהיא האובייקט שלו. אופן חשיבה זה מוביל למסקנה שהתודעה העצמית כרוכה במה שהוא קורה לו ההכרה ההדדית, הכרה בזולת כסובייקט. כלומר שתודעה עצמית אפשרית רק בהקשר חברתי. הגל מתאר את המפגש בין אדם לזולתו (מפגש בין שתי תודעות) כמאבק לחיים ולמוות שמטרתו ההכרה של הזולת באנושיות של האדם. לטענתו, המאבק הוא הכרחי על מנת להוכיח את עצמאותה של התודעה מזולתה. לא ברור מהכתוב האם תיאור מאבק זה הוא בגדר מטאפורה לדינמיקה שבין התודעות או התייחסות למאבק ממשי בין שני אנשים. תוצאות המאבק מובילות לכינונן של שתי הדמויות, האדון והעבד, כאשר דווקא העבד, על פי הגל, הוא הקרוב יותר לחירות מהאדון שכבול לשיעבוד. העבד שהתנסה במוות, חווה את עצמו דרך האדון כאובייקט ולכן יכול לדעת את עצמו ולחוות עצמו כתודעה עצמאית, לעומת האדון שמוצא עצמו תלוי בעבד ובלתי עצמאי.
הפרק זכה למגוון פרשנויות והיה בסיס לרעיונות שונים מאוד זה מזה, כשהבולט מביניהם הוא המרקסיזם של קרל מרקס. עם הפרשנים הבולטים של הפרק ושל הגל בפרט, נמנה גם את אלכסנדר קוז'ב אשר לו מיוחסת ההתעניינות המחודשת בהגל במאה ה-20.
גרונטוקרטיה
גרונטוקרטיה (מיוונית: γέρων: זקן וקרטיה, שלטון; מילולית שלטון הזקנים) היא גרסה של שלטון אוליגרכי שבו ישות נשלטת על ידי מנהיגים שהם זקנים יותר באופן משמעותי מן הגיל של רוב האוכלוסייה הבוגרת. לעיתים אופיו של המבנה הפוליטי בחברה הוא כזה שהכוח במעמד השולט מצטבר בהדרגה ככל שהגיל עולה, כך שהזקנים ביותר מחזיקים ברוב הכוח השלטוני. אלה המחזיקים בעמדות הכוח השלטוני אינם בהכרח מחזיקים במשרות שלטוניות רשמיות, אלא לעיתים קרובות בעלי השפעה מכרעת על האוחזים במשרה השלטונית.
עיקר כוחה של הגרונטוקרטיה הוא ביציבותה, מאפיין המתאים יותר למוסדות שלהם עקרונות שאינם משתנים לאורך זמן. גרונטוקרטיה עלולה להיות שיטת ממשל לא יעילה במוסדות שבהם שינויים תכופים ומהירים.
מקור המונח.
אף שתופעת הגרונטוקרטיה ידועה מזה אלפי שנים בהיסטוריה האנושית, המונח גרונטוקרטיה הוא מונח מודרני אשר מקורו, ככל הנראה, במחצית הראשונה של המאה ה-19. בעלון פוליטי, אשר התפרסם בשנת 1828 על ידי מחבר בשם ז'אן-ז'אק פאזי, הוא כותב: . תמיכה לטענה כי המונח לא היה מוכר קודם לתקופה זו ניתן למצוא בעובדה כי מילונים היסטוריים אינם מכילים את המונח, ואילו מילון לארוס (Dictionnaire Larousse Lexis), במהדורת 1975, קובע כי מקור המילה בשנת 1825 לערך, מבלי שהוא נוקב בשמו של פאזי כמקור. אף מילונים אנגלים, דוגמת המילון האנגלי של אוקספורד, מתארכים את המונח למחצית הראשונה של המאה ה-19.
גרונטוקרטיה במערכות ממשל מדיניות.
גרונטוקרטיה היא צורת ממשל נפוצה במדינות קומוניסטיות, בהן תקופת שרותו של אדם למפלגה היא אחד הכישורים העיקריים להתמנות כמנהיג. כך מנהיג המפלגה הקומוניסטית הסינית, מאו דזה-דונג, היה בן 82 במותו. בשנות ה-80 וה-90 בסין שלטו במדינה מי שכונו "שמונת בני האלמוות". ביניהם: דנג שיאופינג אשר שמר על כוחו בשלטון גם לאחר שהיה כמעט בן 90. צ'ן יון (1905–1995) היה ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית עד למותו בגיל 89. פנג צן (1902–1997) פרש מתפקידו בהנהגת המפלגה בגיל 86. יאנג שאנגקון (1907–1998) התמנה לנשיא סין בגיל 81 ושימש בתפקיד עד גיל 86.
גרונטוקרטיה החלה להשתרש במערכות השלטון בברית המועצות החל משנות ה-70 ונמשכה עד מרץ 1985 לפחות, כאשר הנהגה צעירה ודינמית יותר, בראשות מיכאיל גורבצ'וב, החלה להתבלט. ליאוניד ברז'נייב מת בשנת 1982, כשהוא עדיין מחזיק בתפקיד המנהיג בגיל 75. אף שסבל מהתקף לב בשנת 1975 ובריאותו הידרדרה לאחר מכן, המשיך לאחוז במשרה הרמה במדינה.
בשנת 1980 הגיל הממוצע של חברי הפוליטביורו היה 70 (לעומת גיל ממוצע של 55 בשנת 1952 ו-61 שנים בשנת 1964). בשנת 1982 היו כל החברים הבולטים בהנהגה הסובייטית קשישים: ברז'ינייב בן 75, שר החוץ אנדריי גרומיקו בן 72, שר ההגנה דמיטרי אוסטינוב בן 73 וראש הממשלה ניקולאי טיחונוב בן 77. יורי אנדרופוב ירש את ברז'נייב בהנהגת המדינה בגיל 68, אף שהיה אז כבר חולה מאוד. לאחר מות אנדרופוב התמנה קונסטנטין צ'רניינקו להחליפו בגיל 72 והחזיק בשלטון 13 חודשים עד למותו.
בקובה החזיק פידל קסטרו (יליד 1926) במשרה הבכירה בשלטון עד גיל 82, אז החליפו אחיו ראול (יליד 1931), שהיה אז בן 76.
גרונטוקרטיה אפיינה אף את השלטון במדינות אחרות בגוש המזרחי, בהן מנהיג המדינה אחז עדיין במשרתו בשנות ה-70 וה-80 לחייו. בין הדוגמאות הרבות לכך ניתן לציין את אנוור הוג'ה שליט אלבניה עד גיל 76, גוסטב הוסאק נשיא צ'כוסלובקיה עד גיל 76, אריך הונקר מנהיג גרמניה המזרחית עד גיל 77, יאנוש קאדאר מנהיג הונגריה עד גיל 75, נוהאק פומסאוואן מנהיג לאוס עד גיל 83, קים איל-סונג מנהיג קוריאה הצפונית עד גיל 82.
יש שטענו גם כי ממשלת ישראל השלושים הייתה גרונטוקרטיה: ראש הממשלה אריאל שרון היה בן 75 בעת שהתמנה לראש הממשלה, כמשנה לראש הממשלה שימש שמעון פרס אשר היה בן 81 בהתמנותו לתפקיד, וסגן ראש הממשלה היה יוסף לפיד בן 70 בעת שהתמנה.
גרונטוקרטיה בתאוקרטיה.
גרונטוקרטיה נפוצה במדינות דתיות תאוקרטיות כגון איראן והכס הקדוש, בהן המנהיגות נמצאת בידי זקני הדת. ח'ומייני (1902–1989) שימש כמנהיג העליון באיראן עד גיל 86, ומחליפו עלי ח'אמנאי (יליד 1939) מחזיק בשלטון נכון לשנת 2020, מעל גיל 80. יחד עם זאת, באיראן שבה מנהיגי הדת הבכירים הם זקנים, קיימת מגבלת גיל מקסימלי של 75 כדי להיות מועמד בבחירות לבית הנבחרים.
האפיפיור פרנציסקוס עומד בראש הכס הקדוש, נכנס לתפקידו בגיל 77, והוא החליף את האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר שפרש בגיל 85 מתפקידו.
גרונטוקרטיה במונרכיות אבסולוטיות.
מונרכיות אבסולוטיות מתאפיינות לעיתים בגרונטוקרטיה. כך ניתן לראות גרונטוקרטיה במערכת השלטון בערב הסעודית, שם אוחזת בשלטון משפחת סעוד, עבדאללה (1924-2015), שלט בממלכה עד גיל 91, סולטאן, יורש העצר הסעודי היה בן 83 במותו בשנת 2011, וסלמאן המלך הנוכחי, נכנס לתפקידו בגיל 80..
ססיליה פיין
ססיליה גפושקין
קרוסין קריק
קרוסין קריק (באנגלית: Kerosene Creek) הוא נחל מים חמים הממוקם כ-30 קילומטרים דרומית לעיר רוטורואה, השוכנת באי הצפוני של ניו זילנד.
השם קרוסין קריק (ערוץ הקרוסין) ניתן לו משום שכאשר מתקרבים אליו ניתן לחוש בריח דומיננטי של נפט, וזאת כתוצאה מריכוז הגופרית הגבוה שבמים, ומשום שאינו מעיין רגיל אשר מימיו עומדים, כשאר המעיינות החמים המאפיינים את האי הצפוני של ניו זילנד, אלא מתקיימת בו זרימת מים חמים של ממש, ולכן נקרא ערוץ.