מחלת מונדור (באנגלית - Mondor's disease) היא מחלה לא שכיחה בה יש תהליך דלקתי עם יצירת פקקת בוורידים שטחיים בשדיים ובדופן החזה, בבית השחי ובפין. המחלה נקראת על שם הכירורג הצרפתי הנרי מונדור (1885–1962) שתיאר את המחלה בשנת 1936.
המחלה בשד.
המחלה יכולה להופיע עד 1% מכלל המנותחות בשד בגלל גידול או ניתוח פלסטי. מופיעה התקשות רגישה במקצת בצורת חוט בשד המגיע עד החזה הקדמי. בתחילה המקום אדום ורגיש אולם לאחר מספר שבועות הפקקת עוברת התארגנות, הוריד נפתח ונשאר "מיתר" קשה ובלתי רגיש שנעלם לבסוף.
המחלה בבית השחי.
מופיעה לאחר ניתוח בבלוטות לימפה בית השחי כמו כריתת הבלוטות או ביופסיה של בלוטת הזקיף במסגרת טיפול בסרטן השד. מופיע "מיתר" לאורך בית השחי. המצב הזה נקרא "תסמונת הקרום האקסילרי" (Axillary web syndrome).
המחלה בפין.
בפין מופיעה התקשות בחלק הקדמי של הפין, לאורך הוריד הראשי. הווריד מתקשה בגלל פקקת דלקתית. יש כאבים קלים בעת מגע מיני. יש להבדיל מצב זה ממחלת פיירוני שהיא כרונית וקשה יותר לטפל בה.
מהלך וטיפול.
המחלה היא שפירה. ההשערה היא שהמחלה נגרמת לאחר טראומה של הוורידים לאחר ניתוח או במקרה של הפין-לאחר מגע מיני סוער או אוננות גסה. מבחינה פתולוגית יש בשלב ראשון דלקת של דופן הווריד, אחר כך נוצר קריש דם שעובר עם הזמן התארגנות ונסיגה עם פתיחת הווריד מחדש. התהליך כולו אורך משלושה שבועות עד ששה חודשים.
חימום מקומי וטיפול נוגד כאב עוזר. נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAID), מזרזים את תהליך ההחלמה. הדבר החשוב ביותר הוא לעודד את החולה בקשר למהלך השפיר של המחלה
החבר אני
החבר אני הוא אלבום אולפן של המוזיקאי והזמר הישראלי רמי פורטיס, שיצא בשנת 2011.
הפקה.
מילות השירים נכתבו על יד פורטיס. שירי האלבום הופקו על ידי כל חברי הלהקה של פורטיס, הכוללת את פורטיס, יובל שפריר, גיל סמטנה ועידו אגמון. לקראת סיום העבודה על האלבום, באמצע הופעה, התמוטט פורטיס, פונה לביה"ח ועבר צינתור לב, עליו אמר ש"טלטל את עולמי קשות ולא הייתי מוכן לו". כעבור חודש חזר לסיים את האלבום. האלבום נוצר בהשראת הממציא הסרבי ניקולא טסלה. עטיפת האלבום עוצבה על ידי האמן פילפלד (ניר פלד) ויצאה בפורמט של ספרון קטן, שגבוה יותר מפורמט רגיל של עטיפת דיסק.
האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית. המבקר שי להב קרא לאלבום "יצירת מופת", למרות שהתקשה להבין את מילות השירים בצורה קוהרנטית. באתר נענע, מתן שרון תיאר את האלבום "מסע מרתק בין סיפורי אגדה בהשראת הממציא ניקולה טסלה לשירי ערש על חבר דמיוני, שלא כולל אפילו רגע אחד מיותר". באתר nrg נתן עמי פרידמן לאלבום ציון ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וקישר את האלבום למחאת האוהלים, שפרצה סמוך ליציאת האלבום, באומרו "אלבומו החדש והמגובש של רמי פורטיס, נחת בדיוק בזמן הנכון כדי לתרגם את המצב הלאומי ולקשר אותו לאישי, והכל ביד אמן".
בושניאקים
מאיר באלאבן
בושנקים
אין פוילישע וועלדער
מישהו (אלבום)
"מישהו" הוא אלבום הבכורה של הזמר רגב דהן.
האלבום, שיצא ב-1,000 עותקים בלבד, הוקלט במרתפו של רגב דהן על 4 ערוצים (טייפ סלילים), מפני שבאותו זמן, לא היה בבעלות רגב מחשב.
עינב דהן, אחותו של רגב, משתתפת בדואט בשיר "מה קרה בארמון"
שירי האלבום.
כל השירים עובדו על ידי רגב דהן, למעט "ריקוד הדממה" שעובד על ידי יעלה רוזנפלד.
שעת האפס (אלבום)
"שעת האפס" הוא אלבומו השני של הזמר רגב דהן.
שלושה סינגלים יצאו מתוך האלבום לרדיו: 'אם', 'חבל שחור' ו'שמש פלסטינית'. שלושת הסינגלים לוו בווידאו קליפים שהגיעו למקומות הראשונים בערוץ 24, והקליפ לשיר "אם", בו משתתפים עידו תדמור ולהקתו, הגיע למקום השישי המצעד האירופאי של MTV. את השירים באלבום כתב והלחין רגב פרט לשיר 'בעיניים חצי עצומות' אותו כתב אהוד מנור והשיר 'בוא נשחק' מאת יונה וולך.
הרדיו של סבתא
"הרדיו של סבתא" הוא אלבומו השלישי של הזמר רגב דהן.
באלבום אירח רגב את חיים צינוביץ' בשיר "המראה". את האלבום כתב והלחין רגב ואף הפיק מוזיקלית ביחד עם אסף אמדורסקי. מהאלבום יצאו הסינגלים 'לחזור', 'מול כל העולם' ו'לתמיד'.
שר האנרגיה והמים
הנפש הטובה מסצ'ואן
הנפש הטובה מסצ'ואן (בגרמנית: Der gute Mensch von Sezuan) הוא מחזה שנכתב על ידי ברטולט ברכט בשיתוף עם מרגרטה שטפין (Margarete Steffin) ורות ברלאו. המחזאים החלו לכתוב את המחזה ב-1938, והוא הושלם רק ב-1943, כשברכט היה בגלות בארצות הברית. הוא בוצע לראשונה ב-1943 ב-Schauspielhaus Zürich שבציריך, שווייץ, עם מוזיקה ושירים מאת המלחין השווייצרי הולדרייך גאורג פרי (Huldreich Georg Früh). הגרסה המוכרת יותר היום כוללת מוזיקה לשירים מאת פאול דסאו, שנכתבה בשנים 1947–1948 וקיבלה את אישורו של ברכט.
המחזה הוא דוגמה לדרמה הלא אריסטוטלית של ברכט, צורה דרמטית האמורה להיות מוצגת בשיטות של תיאטרון אפי. המחזה הוא משל ועלילתו ממוקמת בסין, בעיר הנקראת סצ'ואן (למרות שסצ'ואן הוא שם מחוז ולא עיר).
מוטיבים.
ברכט תכנן לקרוא למחזה, במקור, תוצרת האהבה (Die Ware Liebe) כשהוא מתכוון לאהבה כסחורה. שם זה היה משחק מילים בגרמנית על המושג "אהבה אמיתית" (Die wahre Liebe), המבוטא באותה צורה.
המחזה עוקב אחרי זונה צעירה, שֶן טֶה, במאבקה לנהל חיים טובים וחיוביים (על פי מושגי המוסר הנלמדים מהאלים ושחבריה אזרחי סצ'ואן משלמים מס שפתיים), בלי להיות מנוצלת עוד על ידי אלה המנצלים את טוב לבה. מתברר ששכניה וחבריה הם מאוד ברוטליים, עד כי שן טה נאלצת להמציא אלטר אגו כדי להגן על עצמה - בן דוד בשם שוי טָה שנעשה מגן קר וקפדן של האינטרסים של שן טֶה. המוטיב של טוּב איכותני (הנראה פשוט כל כך בשם המחזה) נעשה לא יציב על ידי יישומו לשני המינים.
התעניינותו של ברכט במטריאליזם היסטורי ברורה מהגדרת המחזה כמוסר עכשווי ואלטרואיזם במונחים חברתיים וכלכליים . האלטרואיזם של שן טה מתנגש עם האתוס הקפיטליסטי של ניצול של שוי טה. המחזה רומז על כך ששיטות כלכליות קובעות את מוסריותה של החברה.
עלילה.
המחזה נפתח כאשר וַנג, מוכר המים, מסביר לקהל שהוא נמצא בפאתי העיר וממתין להופעה של כמה אלים חשובים, שהתנבאו על בואם. האלים מגיעים תוך זמן קצר ומבקשים מוונג למצוא עבורם מקלט ללילה. הם עייפים אחרי מסע ארוך בחיפוש אחרי אנשים טובים שחיים עדיין על פי העקרונות שהם נתנו לבני האדם. במקום זאת הם מצאו רק חמדנות, רוע, חוסר יושר ואנוכיות. אותן תכונות הם מוצאים גם בסצ'ואן. אף אחד לא מזמין אותם להיכנס, לאף אחד אין זמן או אמצעים לדאוג לאחרים; מלבד הזונה הענייה שן טה, שהחסד הטהור הטבוע בה אינו מאפשר לה להשיב ריקם את פני המבקש. שן טה מחליטה לעזור להם אף שהייתה זקוקה לכסף כדי לשלם שכר דירה, והייתה בדרך ללקוח שכספו יכול היה לעזור לה.
ונג בורח מפני האלים ומשאיר את סל המים שלו מאחור.
שן טה באה על שכרה בשל הסברת הפנים שלה, והאלים רואים זאת כסימן מובהק של טוּב. הם נותנים לה כסף והיא קונה חנות טבק. הם רואים בזה מתנה ומבחן: האם תוכל שן טה לשמור על הטוב שבה עם האמצעים החדשים שניתנו לה, על אף שהם קטנים? אם היא תצליח, יחזור אמונם של האלים באנושות. אף שבהתחלה עומדת שן טה בציפיותיהם של האלים, הרי תוך זמן לא רב הופכת החנות שלה לבית מחסה לא מסודר, צפוף יתר על המידה, שמושך פשע והשגחה משטרתית. במובן מסוים נכשלת שן טה במבחן, משום שהיא נאלצת להכניס את הדודן המומצא שוי טה כמשגיח ומגן על האינטרסים שלה: שן טה לובשת תלבושת גברית ומסכה, ומשנה את קולה לקול גברי חזק, כדי ללבוש את דמותו של שוי טה. שוי טה מגיע לחנות ומסביר בקור רוח שדודניתו חייבת לצאת העירה למסע קניות. הוא מסלק את הממתינים ומחזיר את הסדר לחנות.
בהתחלה מופיעה שן טה בדמותו של שוי טה רק במצבים נואשים, אבל ככל שהמחזה מתפתח היא לא יכולה עוד לעמוד בבקשות שמופנות אליה והיא מוכרעת על ידי ההבטחות שהיא מבטיחה לאחרים. לכן היא חייבת לקרוא לשוי טה למשך תקופות ארוכות יותר, עד שלבסוף נדמה שאישיותה האמיתית נעלמת מאחורי הקפדנות והחומרה של ה"דודן" שלה. בעוד שן טה היא רכה, רחומה ופגיעה, מתואר שוי טה כנטול רגשות, פרגמטי ואף מרושע. נראה שרק שוי טה יכול לשרוד בעולם בו הם חיים. תוך זמן קצר הוא הופך את חנות הטבק הצנועה שלה לבית חרושת לטבק שבו יש פועלים רבים.
שן טה פוגשת טייס מובטל, וַנג סוּן, ומתאהבת בו אחרי שהיא מונעת ממנו לתלות את עצמו. אבל ונג סון לא מחזיר אהבה לשן טה, אלא מנצל אותה ולוקח ממנה כסף. שן טה נכנסת להריון ממנו.
לבסוף שומע ונג סון את שן טה בוכה, אבל כשהוא נכנס נמצא שם רק שוי טה. ונג סון דורש לדעת מה קרה לשן טה, וכאשר אינו יכול להוכיח איפה היא, נלקח שוי טה לבית המשפט בטענה שהסתיר את דודניתו, או אף רצח אותה. אנשי העיר גם מגלים צרור בגדים של שן טה מתחת לשולחן של שוי טה, מה שגורם להם לחשוד עוד יותר. במהלך המשפט מופיעים האלים בבגדי שופטים ושוי טה אומר שהוא יתוודה אם האולם יהיה ריק מלבד השופטים. אחרי שאנשי העיר יוצאים, מגלה שוי טה את עצמו לאלים, שנתקלים בבעיה שגרמה התערבותם האלוהית, האקראית כביכול: הם יצרו נסיבות בלתי אפשריות עבור אלה שרצו לחיות חיי טוב.
בסוף המחזה, אחרי "דאוס אקס מכינה" מהיר ואירוני, משליך המספר את האחריות על מציאת פתרון לבעיה המועלית במחזה על הקהל. הצופה במחזה צריך להבין איך אדם טוב יכול להגיע לסוף טוב בעולם, שבמהותו, אינו טוב. המחזה מסתמך על אפשרויות דיאלקטיות של בעיה זו ועל ההנחה שהצופה יראה שהמבנה הנוכחי של החברה חייב להשתנות כדי לפתור את הבעיה המועלית.
בישראל.