גופות החיילים נקברו בעיירה טילווה בין 15 ל-16 במאי, וממשלת ניז'ר הכריזה על שלושה ימי אבל. היכולת המבצעית המרשימה של המארב נחשבה להפתעה עבור אנליסטים המתמחים במלחמת הסאהל, שכן ההערכה הייתה שכוחו של דאעש בסהרה נחלש בעקבות פעולות של צבא ניז'ר ומאלי, צבא צרפת והמיליציות הטוארגיות הפרו-ממשלתיות בגבול ניז'ר-מאלי. מסמכים רשמיים של צבא ניז'ר האשימו את המיליציה הטוארגית האיסלאמיסטית "המועצה העליונה לאחדות אזוואד" בסיוע לדאע"ש ובהשתתפות במארב. המיליציה מצידה הכחישה כל קשר למארב וציינה שהיא עצמה סובלת מפיגועי טרור של דאעש באזור הגבול.
ב-12 ביוני 2019, משרד המדיה המרכזי של דאעש נטל אחריות על המארב וייחס את הפעולה למחוז מערב אפריקה שסניף הסהרה הוא חלק ממנו; בהודעה שפורסמה מטעם הארגון, נטען שהפעולה בוצעה באזור טונגו-טונגו וההודעה כללה במקביל גם לקיחת אחריות על התקפת כלא קוטוקאלה. אף על פי שהמארב בוצע ליד הכפר סווילי שמרוחק כ-14 ק"מ מהכפר טונגו-טונגו, דאעש ניצל את הקרבה הגאוגרפית לאזור המארב בטונגו-טונגו כדי להגביר את ההד התקשורתי של הפעולה בתקשורת העולמית שעסקה רבות שנתיים קודם לכן במארב לשיירה האמריקנית-ניז'רית.
בתחילת 2020, משרד המדיה המרכזי של דאעש הוציא לראשונה הפקה ממחוז מערב אפריקה שמוקדשת כולה לסניף הסהרה. הסרט שאורכו כחצי שעה, הציג פעולות רבות שביצע סניף הסהרה בין 2017 ל-2019 בניז'ר, מאלי ובורקינה פאסו. בין שלל הפשיטות וההתקפות, מובא תיעוד חלקי של ההתקפה על כלא קוטוקאלה והמארב בסווילי; בסרט ניתן לראות את המצוד אחר החיילים הנמלטים ליד סיווילי, ווידוי הריגה, בזיזת ציוד צבאי מגופות החיילים והצגת שלל המארב.
המארב בטונגו-טונגו
המארב בטונגו-טונגו (באנגלית: Tongo Tongo ambush) התרחש ב-4 באוקטובר 2017, כאשר שיירה ממונעת צבאית של הקומנדו האמריקני והצבא הניז'רי שחזרה ממשימת איסוף מודיעין על המדינה האסלאמית בגבול ניז'ר-מאלי, עצרה בכפר טונגו-טונגו לחדש אספקה, ובצאתה מהכפר נפלה למארב קטלני של כוח גדול מסניף הסהרה של המדינה האסלאמית, במהלכו נהרגו 4 חיילים אמריקנים, 5 חיילים ניז'רים ולמעלה מתריסר לוחמי דאעש; המארב היה עשוי להסתיים בהשמדתה של השיירה האמריקנית-ניז'רית כולה, לולא הגעת מטוסי קרב של הצבא הצרפתי ברגע האחרון ממאלי השכנה. אירוע זה היה הפעם הראשונה מאז קרב מוגדישו שבו נפלו חיילים אמריקנים בפעולה קרקעית צבאית על אדמת אפריקה.
המארב בטונגו-טונגו שהתרחש בתקופת קריסת הח'ליפות של המדינה האסלאמית בעיראק, סוריה ולוב, עורר תשומת לב בינלאומית לשלוחות דאעש המתחזקות ביבשת אפריקה ולפעילות הצבאית האמריקנית בסאהל, וגרר ויכוח פוליטי נרחב בארצות הברית על הצדקת הנוכחות של הכוחות האמריקנים ביבשת אפריקה. בעקבות המארב, נפתחה חקירה של הקונגרס ומשרד ההגנה האמריקני אשר הסתיימה ב-2018, וממצאיה העלו פגמים בתכנון הפעולה ובהערכות של צוות הכוחות המיוחדים האמריקנים למשימה.
מספר חודשים לאחר המארב, סניף הסהרה של דאעש פרסם סרטון אשר כלל קטעים ממצלמות הקסדה של החיילים האמריקנים שנהרגו בקרב, שהיווה הישג תעמולתי כביר לארגון בכלל ולסניף בפרט; לקיחת אחריות רשמית של דאעש על האירוע, התרחשה רק במרץ 2019, בכתבה מפורטת בעיתון הארגון על פעולות סניף הסהרה בניז'ר, מאלי ובורקינה פאסו.
המעורבות האמריקנית בסהרה ובסאהל.
המעורבות האמריקנית ביבשת אפריקה שהופסקה בעקבות קרב מוגדישו, חודשה לאחר ההתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה באוגוסט 1998, שהותירו אחריהן 200 הרוגים ו-5,000 פצועים (בהם 12 אמריקנים). ההתקפות הללו שבוצעו על ידי ארגון אל-קאעידה בהנהגת אוסמה בן לאדן, הובילו את ארצות הברית להקדיש תשומת לב לאיום הטרור המתרחב באפריקה: מחלקת המדינה האמריקנית הוסיפה חודשים ספורים לאחר מכן את קניה לתוכנית הסיוע למלחמה בטרור (ATA), והחלה הפעילות המשותפת הראשונה של ארצות הברית וקניה בלוחמה בטרור במזרח אפריקה. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, ארצות הברית פתחה במלחמה העולמית בטרור נגד שלוחות אל-קאעידה, ובין השאר הורחבה הפעילות הביטחונית האמריקנית באפריקה, במטרה להיאבק בניסיונות של הטרור האסלאמי להכות ביבשת. בעוד שמרכז תשומת הלב האמריקנית הופנתה למזרח אפריקה בדגש על סומליה, הקמת המחתרת הסלפית להסלמה ולהטפה בשלהי מלחמת האזרחים האלג'יראית, בישרה את תחילת ההידרדרות הביטחונית בצפון ומערב אפריקה. אף שהמחתרת הסלפית פעלה בתחילה נגד אלג'יריה, בהדרגה, היא החלה לפעול נגד מטרות אירופאיות, והקשר בינה לבין הנהגת אל-קאעידה הלך והתהדק. בתחילת 2007, המחתרת הצטרפה סופית לאל-קאעידה תחת השם אל-קאעידה במגרב האסלאמי, ובהוראתו של איימן א-זוואהירי, הרחיבה את פעילותה לעבר הסהרה והסאהל במטרה לפעול למיטוט הממשלות באזור. בתגובה להקמת השלוחה האפריקנית החדשה של אל-קאעידה, ארצות הברית החליטה על פתיחת מבצע מגן הערער (Operation Juniper Shield; מוכר יותר בשמו הקודם: "מבצע חירות מתמשכת - חוצה סהרה" או בקיצור OEF-TS); מטרתו של מבצע זה, הייתה להגביר את הביטחון, השיטור, הסדר והיציבות באזור הסהרה והסאהל כנגד פעילות טרור וכנגד סחר בסמים ונשק. המבצע התמקד במיוחד בשיפור היציבות של אלג'יריה, צ'אד, מאלי, מאוריטניה, ניז'ר, סנגל, ניגריה ומרוקו, אשר הוגדרו כמדינות המאוימות מהטרור באופן מיידי.
ב-7 בינואר 2007, הקונגרס אישר הקצבה של 500 מיליון דולר למבצע, ובהמשך נשלחו כוחות אמריקניים לסהרה אשר חברו לכוח בינלאומי גדול שכלל גם חיילים קנדים, מרוקאים, אלג'יראים, מאלים, מאוריטנים וסנגלים. העיסוק המרכזי של הכוחות האמריקנים בשנים שלאחר מכן, היה באימון וציוד של הכוחות המקומיים, על-מנת להכשירם ללוחמה בטרור. מלבד ענייני ביטחון, חוק וסדר, עסק הכוח הבינלאומי גם בפעילות הומניטרית באזור, אשר כלל סיוע לאוכלוסייה המקומית, מתן עזרה רפואית, תפעול מערכות חינוך, פיתוח כלכלי ועוד.
בתחילת 2012, נפתח מרד הטוארג בצפון מאלי על ידי שכירי חרב טוארגים ששבו מלוב. לאחר מספר ניצחונות צבאיים של המורדים, יחידות עילית טוארגיות בצבא מאלי שעברו הכשרה אמריקנית, ערקו לצד המורדים כשהם מביאים עימם לשדה הקרב ניסיון וציוד צבאי כבד; העריקה הטוארגית לא רק הורידה לטמיון שנים של אימונים אמריקנים, אלא גם חזקה משמעותית את המרד שהתפתח לכדי מלחמת אזרחים; התוהו ובוהו ששרר בצפון מאלי, אפשר לארגוני טרור אסלאמיסטים להתבסס במרכז הסהרה ולהתפשט דרומה לעבר הסאהל. על אף שהמלחמה הסתיימה בניצחון ממשלת מאלי לאחר ההתערבות הצרפתית, היא הותירה אחריה תשתית גרילה עניפה של אל-קאעידה ברחבי הסהרה והסאהל שאילצה תוך זמן קצר את צרפת לפתוח במבצע ברקן בניסיון למנוע התקוממות ג'יהאדיסטית. בתחילת 2013, קבוצה של 32 מחבלים מאל-קאעידה במגרב, נכנסו לאלג'יריה ממערב לוב ומצפון מאלי והובילו את משבר בני הערובה באתר הגז עין אמנאס במהלכו נהרגו 37 בני ערובה מערביים (בהם 3 אמריקאים). פעולה זאת הובילה את ארצות הברית לחפש מקום מתאים להקמת בסיס צבאי אזורי לאיסוף מודיעין במטרה לסכל התקפות טרור על מטרות מערביות. ניז'ר נחשבה למקום הטוב ביותר עבור בסיס כזה, שכן היא שוכנת על מקום אסטרטגי במרכז הסהרה, בעלת מצב פוליטי וביטחוני יציב יחסית, וגובלת בלוב, אלג'יריה, ניגריה, מאלי ובורקינה פאסו אשר מתמודדות עם פעילות טרוריסטית.
בתחילת 2013, ארצות הברית וניז'ר חתמו על הסכם ביטחוני שכלל הקמת בסיס כטב"מים אמריקני לאיסוף מודיעין בשדה התעופה דיורי המני בבירה ניאמיי, ומטרתו המוצהרת העיקרית הייתה לנטר תנועות ג׳יהאדיסטים בסהרה, לסייע לצרפת במלחמתה במאלי נגד ארגוני הטרור ולספק הדרכה וסיוע לכוחות הניז'רים במלחמתם נגד הטרור. נשיא ארצות הברית ברק אובמה עדכן את יו"ר בית הנבחרים ג'ון ביינר שהפנטגון מתכנן לשלוח כוח של 40 חיילים אמריקנים לניז'ר עבור הקמת הבסיס, אך בשל דרישות מבצעיות נשלחו לבסוף כ-150 אנשי צבא אמריקנים להקמת ותחזוקת בסיס הכטבמ"ים. עם זאת, כלקח ממלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק, ברק אובמה נקט באסטרטגיה של הסתמכות רבה יותר על כוחות הצבא המקומיים, עם תפקיד צבאי אמריקני מוגבל. הקמת הח׳ליפות של המדינה האסלאמית בעיראק וסוריה וההתקוממות המחודשת של הטליבאן באפגניסטן, מיקדה את תשומת הלב של הפוליטיקאים והציבור האמריקני במדינות הללו, ואילו הנוכחות האמריקנית בניז'ר ובמדינות אפריקניות נוספות כמעט ולא הייתה ידועה מעבר לאנליסטים מערביים המתמחים באזור הסאהל. הידרדרות המצב הביטחוני בגבול המערבי והדרום-מזרחי של ניז'ר בין 2015 ל-2017, הובילה את ארצות הברית וניז'ר לחתום על הסכם צבאי המחייב את שתי המדינות לפעול יחדיו במאבק נגד הטרור; כחלק מההסכם הצבאי, נפרסו לראשונה בניז'ר הכומתות הירוקות מהקבוצה השלישית של הכוחות המיוחדים (3rd SFG) אשר העניקו הכשרה צבאית לכוחות המזוינים של ניז'ר. המוערבות האמריקנית ההולכת וגוברת באימונם של הכוחות הניז'רים, לצד בניית בסיס כטבמ"ים ענק באגדז שמטרתו לנטר תנועות טרוריסטים באזור הסאהל, גרמה לעלייה חדה במספרם של הכוחות האמריקנים הנמצאים ניז'ר, ומניינם הגיע ל-800 אנשי צבא.