בן-משה הצטרף לחברת הביטוח מטרופולין בשנת 1995. בהמשך הוא מונה לסמנכ"ל תפעול ופיקח על מערך הביטוח הפרטי, המוסדי והבינלאומי. ב-1998 הוא מונה ליו"ר הדירקטוריון ומנכ"ל, תפקיד שמילא עד לפרישתו ב-2006. במהלך כהונתו הוא פיקח על המעבר המוצלח של החברה מחברה פרטית לחברה ציבורית הנסחרת בבורסה. לאחר שהיה חבר דירקטוריון במשך 11 שנים ב-Credit Suisse AG, בן-משה פרש באפריל 2013.
בעל פונדק ויינן.
בבעלותו של בן-משה וילה מפוארת בדוברובניק, קרואטיה. ב-2001 קנה את הנכס ובילה את שש השנים הבאות בשיפוצו. ב-2006 רכש קרקעות וייבא 1500 צמחי זינפנדל מעמק הנאפה. ב-2011 הפיק כרם בן-משה 3,000 בקבוקי יין תחת המותג המשפחתי "בן-משה".
המהפך של AIG.
באמצע 2009 בן-משה מונה למנכ"ל קבוצת הביטוח AIG, הוא מונה לתפקיד זה ב-10 באוגוסט של אותה השנה. הוא גויס על ידי ג'ים מילשטיין, שהיה ראש המחלקה לארגון מחדש במשרד האוצר האמריקאי. בפגישתו הראשונה עם העובדים, בן-משה הצהיר כי הקונגרס מורכב מ"משוגעים", שהוא לא ישתף פעולה אם יתבקש להעיד בפני הקונגרס, וכי אנדרו קואומו, התובע הכללי של ניו יורק, שחקר את AIG אינו ראוי להיות בממשלה. לאחר מכן הוא ביקש מטוס פרטי ואמר כי הוא עלול לדלג מעל תשלום היטלי הממשל.
ב-26 במאי 2010 בן משה השתתף בוועדת TARP והעיד במסגרתה כי AIG תחזיר במלואה את השקעתה של ממשלת ארצות הברית ומשלם המיסים האמריקאי, עם רווחים. "AIG עולה כעת על דרך חדשה בהחזר חובותיה, ובסופו של יום, ממשלת ארצות הברית תהנה מרווח הגון" הוא העיד.
בן-משה פיקח על מכירת נכסים שאינם נכסי ליבה בתיקה של AIG כדי לשלם את החוב הממשלתי שעמד על 182 מיליארד דולרים. יחידות עסקיות כמו ביטוח החיים של החברה האמריקאית ALICO, ביטוחי המאה ה-21, נן שאן ו-AIA נמכרו.
ב-14 בדצמבר 2012, בן-משה הודיע כי הממשל האמריקאי ומשלם המיסים קיבלו את השקעתם במלואה בתוספת רווח של 22 מיליארד דולרים. כהונתו של בן-משה מתהדרת עם חזרה לרווחיות, פירעון החוב המלא לבנק הפדרלי של ניו יורק, הפחתת חזקתו של משרד האוצר ב-AIG אל מתחת ל-20% ופירעון הלוואה פדרלית של 85 מיליארד דולרים בשנת 2008.
מחלת הסרטן.
ב-2013, אובחן כחולה בסרטן הריאה. הוא המשיך לעבוד גם במהלך טיפול כימותרפי. בראיון שנתן לצ'ארלי רוז בדצמבר 2012, אמר שהוא יישאר בתפקידו הנוכחי בשנתיים הקרובות. באוגוסט 2014 קיצר את לוח הזמנים בשל החמרה במצבו הרפואי ובספטמבר 2014 מונה מנכ"ל אחר במקומו. ב-27 בפברואר 2015 נפטר.
הסכם קיבוצי
הסכם קיבוצי הוא הסכם שנערך בין ארגון עובדים לבין מעביד או ארגון מעבידים, ועוסק בתנאי עבודתם של העובדים אצל המעבידים החתומים על ההסכם.
ההסכם מבשיל במשא ומתן בין ארגון עובדים לבין מעביד או ארגון של מעבידים, הקרוי משא ומתן קיבוצי. לאחר שהגיעו להסכמות על סעיפיו, נחתם בידי הצדדים, והופך להיות בעל תוקף המחייב את המעבידים החתומים עליו ואת כל העובדים של אותם מעבידים, גם אם אינם חברים בארגון העובדים.
המשא ומתן הקיבוצי, וההסכם הקיבוצי שנחתם בעקבותיו, מגבירים את כוחם של העובדים, המתייצבים כקבוצה מאורגנת מול המעביד, בהשוואה למשא ומתן לכריתתו של הסכם עבודה אישי, שבו העובד הבודד ניצב מול המעביד.
יתרונות וחסרונות הסכם קיבוצי.
כברירת מחדל, כוחה של הנהלת חברה גדול מכוחו של עובד בודד, דבר המאפשר לחברה לנצל את העובד, לתגמל אותו במשכורת ותנאים נמוכים, ולהחליף אותו במהרה בעובדים חדשים. לעומת זאת, הסכם קיבוצי עשוי להוביל למצב שבו כוחם של העובדים גובר על כוחה של ההנהלה, דבר שיקשה על החברה בהתמודדות עם קשיים כלכליים (יקשה על התייעלות, פיטורי עובדים והורדות שכר), יקשה על ההנהלה לערוך רפורמות על רקע שינויים גלובליים בתחום הפעילות של החברה, ויוביל למחירים גבוהים של מוצרי החברה, בשל עלות כח-אדם כבדה. חשש זה גובר במיוחד בחברות ממשלתיות ובמונופולים, שם יכולים העובדים להסתייע בתמיכת נציגים פוליטיים כנגד הנהלת החברה, ואף יכולים לנצל את כוחם כנגד הכנסת תחרות לשוק מונופוליסטי.
הסכם קיבוצי יוצר אחידות בתנאי ההעסקה.
בישראל.
הסכם קיבוצי הוא דרך נפוצה להסדרת יחסי העבודה בישראל. הסדרתם של הסכמים קיבוציים נעשית בהתאם לחוק הסכמים קיבוציים, תשי"ז-1957.
באמצעות צו הרחבה אפשר להרחיב את תחולתו של הסכם קיבוצי כללי גם על מעסיקים ועובדים במקומות עבודה שלא נכללו בו.
ברניקי (מלכה סלאוקית)
גאיוס ואלריוס קאטולוס
מוחמד הרביעי, סולטאן גרנדה
אבו עבד אללה מוחמד בן אסמאעיל או בקיצור מוחמד הרביעי (בערבית: أبو عبد الله محمد بن إسماعيل; 1315 - 25 באוגוסט 1333) היה הסולטאן השישי של השושלת הנסרית אשר שלטה על ממלכת גרנדה שבאל-אנדלוס (חצי האי האיברי). הוא היה בנו של אסמאעיל הראשון, ממנו הוא ירש את הממלכה בעודו נער בן 10. הוא מלך משנת 1325 ועד לשנת 1333, אז נרצח בהתנקשות. יורשו היה אחיו הצעיר, יוסוף הראשון.
חייו.
מוחמד היה הבכור מבין ארבעת ילדיו של אסמאעיל הראשון, ובנערותו נודע כפרש מעולה. בגלל צעירותו היה נתון מוחמד הרביעי להשפעתם של שרי הממלכה וכן להשפעתה של סבתו, פאטמה. ב-1325 נרצח אביו, אסמאעיל הראשון, ומוחמד הרביעי ירש את המלוכה. בין השנים 1325-1329 מלך מוחמד תחת עוצרותו של החג'יב איבן אל-מחרוק (ابن المحروق).
בשנת 1325 הכריז אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה מלחמה על ממלכת גרנדה (כחלק מהרקונקיסטה), וקרא למלכים נוצרים נוספים להצטרף אליו. אמנם לא הייתה היענות לקריאה, אך למרות זאת פתח אלפונסו מערכה נגד גרנדה בגבולה המערבי. ב-1327 הצליח אלפונסו לכבוש את המבצרים של אולוורה, פרונה וטורה אלחכים. ב-25 באוגוסט 1330 התרחש קרב טבה ליד העיירה טבה, שהסתיים בניצחון קסטיליאני ובכיבוש העיר.
מוחמד הרביעי כרת ברית עם השליט המריני אבו אל-חסן עלי איבן עות'מאן, מלך מרוקו, ושניהם הטילו מצור משותף על גיברלטר (בין פברואר-יוני 1333), שהייתה נתונה ב-24 השנים הקודמות תחת שליטה קסטיליאנית. ב-17 ביוני נכנע חיל המצב וגיברלטר עברה לידיים מוסלמיות. אלפונסו האחד עשר לא אבה לוותר על השליטה במקום, ובסוף יוני שלח צבא קסטיליאני להטיל מצור על גיברלטר. בתום חודשיים של לוחמה, כאשר שני הצדדים לא הצליחו להגיע לידי הכרעה, חתמו מוחמד הרביעי ואלפונסו האחד עשר על הסכם הפסקת אש ל-4 שנים תוך כדי שהם מסבים לארוחה דשנה ומחליפים ביניהם מתנות. על פי המסופר העניק מוחמד הרביעי לאלפונסו חרב עם נדן זהב, משובצת באיזמרגדים, באבני אודם ובאבני ספיר וכן קסדה משובצת בשני איזמרגדים, כל אחד מהם "בגודל של ערמון", ואילו אלפונסו העניק למוחמד דאובלט (סוג של בגד מימי הביניים שנלבש על ידי גברים).
בלילה שלאחר החתימה על הפסקת האש נרצח מוחמד הרביעי על ידי שניים מאציליו שכעסו על כך שהסולטאן אכל עם נוצרים וחששו שמא התנצר. הוא נקבר במאלגה ב-25 באוגוסט 1333.
יעקב פנחס שיר
הרב יעקב פנחס שיר (י"ז בסיוון תרפ"ג, 1 ביוני 1923 - כ"ו באדר תש"ע, 12 במרץ 2010) היה רבה הראשי האשכנזי של כפר סבא במשך למעלה משלושים שנה.
תולדותיו.
נולד בפולין, בנם של הרב אביגדור וחוה שיר. בשנת 1935, בהיותו בן 12, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, בה כיהן אביו כרב בנשר-יגור. למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה ובישיבת חברון בירושלים. נישא לחיה-אסתר, בתו של שמעון לעוי, שהיה הגבאי של בית הכנסת זהרי חמה בירושלים, ונינת הרב דוד בהר"ן.
בשנת 1949 מונה לרבו של חוואסה, לימים שכונת בן דור של נשר, שהתפנה מתושביו הערבים ואוכלס בעולים חדשים. הוא כיהן בתפקידו זה כעשרים שנה. בשנת 1952 הוא התמודד בראש הרשימה הדתית למועצת נשר.
בשנת 1970 התמנה לרבה של כפר סבא וכיהן בתפקידו עד לשנת 2007, אז פרש לגמלאות עקב בעיות בריאות. הקים בית דין לגיור, שעסק בעיקר בגיור ילדים שאומצו על ידי משפחות ישראליות בחו"ל.
נפטר בכניסת השבת בכ"ו באדר תש"ע, והלווייתו נערכה במוצאי השבת. נקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
בנו הרב חיים אריה שיר משמש משגיח בישיבת מיר מודיעין עילית, בעבר שימש בתפקיד זה בישיבת מאור התלמוד ברחובות. בנו הרב נחום שיר משמש כרב המושב בית יצחק הסמוך לנתניה. חתנו הרב רזיאל מינקה משמש כראש ישיבה לבחורים בעלי תשובה מיוצאי ברית המועצות.
הממשלה (סדרת טלוויזיה)
הממשלה (בדנית: Borgen, מילולית: "הטירה") היא סדרת טלוויזיה דנית מסוגת דרמה פוליטית. היא מגוללת את סיפורה של הפוליטיקאית הכריזמטית בירגיטה ניבורג, שנבחרת במפתיע כראשת ממשלת דנמרק. בתפקיד הראשי של בירגיטה ניבורג-כריסטיאנסן משחקת סידסה באבט קנודסן. שחקנים מרכזיים נוספים בסדרה הם פילו אסבאק, המגלם את היועץ הפוליטי קספר יול; בירגיטה יורט סורנסן מגלמת את הכתבת השאפתנית קתרינה פונסמרק, וסורן מאלינג משחק את בתפקיד טורבן פריס, העורך הראשי של חדשות הערוץ TV1.
יוצר הסדרה הוא מפיק הטלוויזיה אדם פרייס. הוא שימש גם בתפקיד הכותב הראשי שלה, לצד כותבים נוספים כמו יֵפֵּה גרוויג גראם וטוביאס לינדהולם ("ניצוד"). היא הופקה על ידי רשת השידור הממלכתית הדנית DR. ל"הממשלה" הופקו 30 פרקים, הפרושים על פני שלוש עונות בנות עשרה פרקים כל אחת. שתי עונותיה הראשונות שודרו בדנמרק בחודשי הסתיו של 2010 ו-2011. עונתה השלישית נפתחה ב-1 בינואר 2013.
בישראל שודרה "הממשלה" בערוץ yes Oh. באופן סמלי, החל שידורה בערוץ ב-19 בינואר 2013, שלושה ימים לפני הבחירות לכנסת התשע עשרה. בסדרה, נפתח פרק הבכורה כאשר מועד הבחירות בדנמרק צפוי כעבור שלושה ימים. בשנת 2017, ביום עלייתו לאוויר, החל לשדר אותה גם ערוץ כאן 11.