מי יבנה בית הוא שירו של המשורר לוין קיפניס אשר התחבר בשנת תרפ"ט 1929. והולחן על ידי נחום נרדי.
"מי יבנה בית" תיאר את הלך הרוח ואווירת הבנייה מאז תקופת העלייה הראשונה, ובמיוחד בשנות ה-20 של המאה ה-20, ותקופת העלייה הרביעית שבה התחבר; כאשר שררה במגזרי ההתיישבות היהודית השונים בעיר ובכפר תחושה של שמחה התרוממות נפש, בעקבות היצירה היישובית והגשמת הרעיון הציוני. והבנאים ובעלי הבתים היו יוצאים בריקודים ביום ובלילה, ואליהם מצטרפים אליהם, קרובים, ידידים ועוברים ושבים.
השיר המחורז כולל ארבעה בתים הנפתחים בשאלות רטוריות על זהותם של בוני ההתיישבות ומייסדיה שבהן ננקב פעמים הפועל נשוא המשפט, ועל כולן עונה האני השר בגוף ראשון רבים, כי החלוצים יעשו את כל הנדרש לבניה, בתשובות הפותחות במילים: „אֲנַחְנוּ הַחֲלוּצִים ...”.
"מי יבנה בית" נעשה אהוד מאוד ביישוב, התחברו לו מספר גרסאות פרטיות ואו מקומיות, וזכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21.
ההפגנות בתימן (2011)
הפריטנדרז
אח&quot;י חיפה (ק-38)
מוסטולס
מוסטולס (בספרדית: Móstoles) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד, השוכנת במרחק 18 קילומטרים מדרום-מערב לעיר מדריד. מוסטולס היא השנייה בגודלה באוטונומיה (אחרי מדריד הבירה) והעיר ה-25 בגודלה בספרד. במוסטולס 205,015 תושבים (מעודכן ל-2011).
הקרבה למדריד הבירה סייעה להתפתחות דמוגרפית מהירה של היישוב, שהפך בתוך 40 שנה מיישוב כפרי שמנה פחות מ-4,000 תושבים באמצע שנות השישים, לעיר לוויין שאוכלוסייתה מונה מעל 200,000 תושבים בראשית המאה ה-21. אף שמאז שנות השבעים נחשבה מוסטולס בעיקר כ"עיר שינה", שוכנים בה פארק טכנולוגי וכן הקמפוס הראשי של אוניברסיטת "המלך חואן קרלוס", סניף של האוניברסיטה הספרדית ללימודים מרחוק ומכון רישוי התעבורה של הפרובינציה של מדריד.
מוסטולס גובלת מצפון וממערב בוייויסיוסה דה אודון, מצפון-מזרח באלקורקון, ממזרח בפואנלברדה, מדרום בארויומולינוס ומוראלחה דה אנמדיו, ומדרום-מערב, בנבלקרנרו.
מוסטולס שוכנת בעמק נהר גואדראמה, התוחם את גבולה המערבי של העיר. בנוסף, הנחלים "ארויו דה לוס קומבוס" ו-"ארויו דל סוטו" עוברים בה בהתאמה מצפון לדרום וממזרח למערב.
היסטוריה.
אף שמוסטולס הפכה לעיר גדולה רק בעשורים האחרונים, המקום היה מיושב עוד בתקופות קדומות, אם כי לא ידוע אם ההתיישבות הייתה רציפה.
התקופה הפרה-היסטורית:
באפיק נחל "ארויו דל סוטו" התגלו שרידים ארכאולוגיים רבים, בנוסף על מאובנים של יצורים קדומים. כן נמצאו באזור סימוכין לנוכחות בני אדם פרה-היסטוריים, דוגמת כלי-נשק וכלים עשויים מאבן-צור מן התקופה הפלאוליתית.
העת העתיקה:
ככל הנראה התבססה מוסטולס כיישוב קבע בתקופת השלטון הרומי, אם כי ייתכן שהדבר קרה עוד בתקופה מוקדמת יותר, לאור גילוי מכבנות ברונזה באזור.
בתקופת השלטון הרומי ייתכן שהיה יישוב עירוני באזור המהווה כיום את מרכז העיר. במקום נתגלו נקרופוליס לקבורת מתים, תנור קרמיקה ושרידים נוספים.
כפי הנראה, התושבים הראשונים שנודעו בשמם היו פורטונאטה ופלביאנוס, בני המחצית השנייה של המאה השנייה לספירת הנוצרים. מצבתה של פורטונאטה נתגלתה בשנת 2002 באזור נחל ארויו דל סוטו, ועל אף שהדבר אינו ודאי, יש להניח כי היא הוצבה בסביבה הקרובה למקום גילויה.
הארכאולוג והמומחה להיסטוריה המקומית חסוס רודריגז מוראלס מעריך כי בנוסף על ההתיישבות מאז התקופה הרומית, היוותה מוסטולס צומת דרכים ראשיות וחשובות.
ימי הביניים:
בזמן השלטון הוויזיגותי והמוסלמי, הייתה מוסטולס מיושבת. את הדבר מאשרים ממצאים ארכאולוגיים כשרידים של כלי חרס בני התקופה שנתגלו במספר מקומות, ובמיוחד במרכז העירוני, כמו גם מקורות מי תהום תת-קרקעיים המתוארכים, ככל הנראה, בתקופה המוסלמית.
התיעוד המהימן הראשון של מוסטולס הוא מסמך משנת 1144, המציין כי המלך אלפונסו השמיני תרם את היישוב פרגסדוס (כיום בשטח פואנלברדה השכנה) לבישוף של סגוביה. מוסטולס נזכרת במסמך כיישוב סמוך.
העת החדשה:
במאה השש-עשרה נבעה עיקר חשיבותה של מוסטולס מעצם היותה צומת דרכים בו הצטלבו מספר דרכים חשובות.
בשנת 1565 זכתה מוסטולס למעמד עצמאי בנפרד מטולדו, אותו רכשה מידיו של המלך פליפה השני.
נוכחותם של סוחרים ונוסעים תרמה להתפתחות שירותי הלינה וההסעדה במקום.
באותה תקופה, סחר היישוב בעיקר ביין ובשמן שאותם ייצא.
במאה השמונה-עשרה הושפעה מוסטולס באופן שלילי ממלחמות הירושה הספרדית. הדרכים שעליהן חלש היישוב ננטשו כולן, מלבד דרך המלך לאקסטרמדורה (שיצאה ממדריד).
מוסטולס בימינו:
ב-2 במאי 1808 נכתבה הצהרת ראשי העיר מוסטולס, הנחשבת להצהרת מלחמה נגד הצרפתים אשר פתחה את מלחמת העצמאות. למעשה, המסמך חובר על ידי האריסטוקרט חואן פרז וייאמיל (ראשי העיר אנדרס טורחון וסימון הרננדז רק חתמו עליו) ומטרתו הייתה ליידע את היישובים לאורך הדרך לאקסטרמדורה על הצורך לסייע למדריד. אירוע זה נקרא "ההתקוממות הכללית כנגד הצרפתים".
בשנת 1891 נחנך קו הרכבות מדריד-וייה דל פראדו, שעבר במוסטולס. חלק מקו הרכבת הישן הזה (שהשימוש בו הופסק בשנת 1970) היווה בסיס לקו C-5 של רכבת הפרברים המופעלת כיום על ידי חברת הרכבות RENFE.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית מוסטולס ממקמת את העיר במקום ה-25 בספרד מבחינת מספר התושבים. אוכלוסיית העיר גדולה מזו של ערים רבות בספרד, שהן בירות של פרובינציות שונות. מוסטולס משתרעת על שטח של 45.36 קילומטרים רבועים. צפיפות האוכלוסייה גבוהה מאד- 4,584 תושבים לק"מ רבוע.
רוב אוכלוסיית העיר מתגוררת במרכזה, אם כי קיימים מרכזי אוכלוסייה יותר דלילים, דוגמת שכונת "פארק קואימברה" ואזורים נוספים. 22,627 מתושבי מוסטולס, המהווים 10.8% מאוכלוסיית העיר, הם מהגרים שאינם ילידי ספרד.
רשות מקומית- עיריית מוסטולס.
מועצת העיר מורכבת מנציגים מהמפלגה הפופולרית (PP), מפלגת השלטון בספרד. ראש העיר הוא דניאל אורטיס אספחו, שהחליף בתפקיד את אסטבן פארו, אשר ויתר על ראשות העיר על מנת להתמסר לעבודתו בסנאט. לפני פארו כיהן בתפקיד ראש עיריית מוסטולס חוסה מריה ארטטה מהמפלגה הסוציאליסטית הספרדית, שהחזיק בתפקיד זה במשך 8 שנים ופעל בשיתוף קואליציוני עם מפלגת השמאל המאוחדת - זאת אף על פי שהמפלגה הפופולרית החזיקה במספר הרב ביותר של חברי מועצה מאז שנת 1995.
כלכלה.
אף שמוסטולס נחשבת כ"עיר שינה" בשלושת העשורים האחרונים, פועלים בשטחה כעת מספר אזורי תעשייה חשובים ופארק טכנולוגי. אזורי התעשייה מאוכלסים בעיקר על ידי חברות קטנות ובינוניות.
מסחר.
חברות קטנות ובינוניות מהוות את עיקר הפעילות המסחרית בעיר - חנויות שכונתיות, סופרמרקטים וכדומה, אך העיר מוקפת באזורי מסחר וקניונים גדולים השוכנים ביישובים הסמוכים. בשטח היישוב השכן ארויומולינוס- במרחק של כ-250 מטרים משכונת פארק קואימברה המשתייכת למוסטולס, נמצא מרכז הקניות מדריד- קסאנאדו (Madrid Xanadú) ובו גם אתר השלג המלאכותי הגדול באירופה. באלקורקון הסמוכה שוכנים מרכזי קניות נוספים.
לסלי קארון
לסלי קלייר מרגרט קארון (באנגלית: Leslie Claire Margaret Caron; נולדה ב-1 ביולי 1931) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ורקדנית צרפתייה זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי לשנת 1962 על הופעתה בסרט "החדר בצורת L", זוכת פרס אמי לשנת 2007 על הופעתה בסדרה "" ומועמדת שני פרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
קארון נולדה בבולון-סיר-סן שבמערב פריז. בתם של מרגרט, רקדנית אמריקאית שהופיעה בברודוויי וקלוד קארון, כימאי צרפתי.
בילדותה הופיעה כבלרינה על במות לאחר אימונים שעברה עם אמה ושם למעשה התגלתה.
קריירת משחק.
הרקדן והשחקן האמריקאי המפורסם ג'ין קלי גילה את יכולותיה של קארון בהופעה שערכה עבור חברת הריקוד "רולן פטי" והציע לה להשתתף לצידו בסרט המוזיקלי "אמריקאי בפריז".
קארון בת ה-20 הסכימה להצעה וקיבלה את תפקיד הראשון שלה בהוליווד, ליסה בובייה שהיה מיועד בתחילה לשחקנית סיד צ'ריס.
שנתיים לאחר הופעת הבכורה שלה כיכבה קארון עבור חברת ההפקה מטרו גולדווין מאייר בדרמה המוזיקלית "לילי" בתפקיד לילי דרויאר, נערה המצטרפת לקרקס נודד.
קארון ששרה בסרט את השיר המפורסם "Hi-Lili, Hi-Lo" זכתה על הופעתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
באותה השנה השתתפה בתפקיד ראשי גם בדרמה "סיפור שלוש אהבות".
בשנת 1955 שיחקה קארון בקומדיה המוזיקלית המבוססת על הספר "אבא ארך רגליים" בתפקיד הצעירה ז'ולי אנדרה לצידו של הרקדן, הזמר והשחקן המפורסם פרד אסטר והופיעה בתפקיד סינדרלה בסרט "סנדל הזכוכית".
בשנת 1958 זכתה קארון לככב בתפקיד הראשי בסרטו הגדול ביותר של וינסנט מינלי "ז'יז'י", קומדיה מוזיקלית זוכת 9 פרסי אוסקר.
קארון קיבלה על הופעתה בסרט מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי.
ב-1961 הופיעה בדרמה של ג'ושוע לוגן "פאני" בתפקיד הצעירה פאני. הופעה עלייה הייתה קארון מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ב-1963 זכתה קארון בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ובפרס באפט"א על תפקידה בתור ג'יין פוסט בדרמה "The L-Shaped Room", את הפרס האוסקר לו הייתה פייבוריטית הפסידה קארון לפטרישה ניל.
ב-1964הופיעה בקומדיית המלחמה הרומנטית "אבא אווז" בתפקיד המורה הצרפתייה קתרין פרנו.
ב-1966 השתתפה בסרט המלחמה של רנה קלמנט ע"פ תסריטו של פרנסיס פורד קופולה "האם פריז בוערת?".