עוד לפני מיסודו של יום אוסטרליה כיום חג לאומי, ובשנים שחלפו מאז, הוצעו מספר תאריכים חלופיים לחגיגות, ובזמנים שונים האפשרות לשינוי יום החג הועלתה לדיון ציבורי. אחת הסיבות שהועלו לכך היא שהתאריך הקיים חוגג למעשה את ייסודה של מושבת ניו סאות' ויילס והוא חסר משמעות לאומית. סיבה נוספת היא שיום אוסטרליה בתאריכו הנוכחי חל בתקופת חופשת הקיץ של בתי הספר (באוסטרליה, כמו בכל חצי הכדור הדרומי ינואר חל בקיץ), ובכך נמנעת מעורבות ילדי בתי הספר באירועים. סיבה שלישית היא שיום אוסטרליה לא כולל את האוכלוסייה הילידית וקבוצות אוכלוסייה אחרות שרואות ביום אוסטרליה כיום לזכר הפלישה לאדמותיהם.
מהלך שכזה יצריך שיתוף פעולה של הממשלה הפדרלית ושל ממשלות המדינות והוא חסר תמיכה פוליטית וציבורית. ב-2001 אמר ראש הממשלה ג'ון הווארד שהוא מכיר ברגשות של האבוריג'ינים כלפי התאריך, אך עם זאת זהו יום בעל משמעות בהיסטוריה של אוסטרליה, ולפיכך הוא בעד המשך ציון יום אוסטרליה בתאריך הנוכחי. הווארד גם ציין שה-1 בינואר, יום איחוד אוסטרליה, לא מתאים עקב התנגשותו עם ראש השנה האזרחית.
ב-2009 הביע ראש הממשלה קווין ראד את התנגדותו התקיפה לשינוי התאריך. ראד דיבר על כך בתגובה להצעתו של עורך הדין האבוריג'יני, מיק דודסון, שקיבל את אות "אוסטרלי השנה" באותה השנה, לפתוח את הדיון בנושא. מנהיג האופוזיציה, מלקולם טרנבול, תמך גם הוא בהשארת 26 בינואר, אך גם תמך בזכותם של האוסטרלים לדון בנושא. ברמה המדינתית, ציין ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, נייתן ריז, שהוא טרם שמע את "הטיעון המשכנע" לביצוע השינוי. ראשת ממשלת קווינסלנד, אנה בליי, הביעה גם היא את התנגדותה לשינוי.
ביוני 2017 הצביעה האספה הכללית הלאומית השנתית של איגוד השלטון המקומי האוסטרלי, ברוב של 64 מול 62, בעד החלטה שקראה למועצות המקומיות לשקול דרכים לשכנוע הממשלה הפדרלית לשנות את מועדו של יום אוסטרליה.
סקרי דעת קהל.
ב-2004 השיבו 79% מהנשאלים בסקר דעת קהל של מכון Newspoll כי הם מעדיפים שלא יתבצע שינוי במועדו של יום אוסטרליה ו15% מהנשאלים השיבו שהם בעד שינוי.
בינואר 2017 השיבו 68% מהנשאלים בסקר שנוהל על ידי מכון McNair yellowSquare עבור הגרדיאן כי הם חשים תחושות חיוביות בנוגע ליום אוסטרליה. 19% מהנשאלים היו אדישים לשאלה, ל-7% היו תחושות מעורבות ול-6% מהנשאלים היו תחושות שליליות בנוגע ליום אוסטרליה. בקרב האוכלוסייה האבוריג'ינית רק 23% השיבו שהם חשים תחושות חיוביות בנוגע ליום אוסטרליה, 31% חשו תחושות שליליות ול-30% היו תחושות מעורבות. 54% מהמשיבים מהאוכלוסייה האבוריג'ינית הביעו את דעתם החיובית בנוגע לשינוי תאריך החג. בסקר שנערך בספטמבר אותה שנה על ידי מכון Essential Polling עבור הגרדיאן התנגדו 54% מהנשאלים לשינוי תאריך החג, 26% היו בעדו ול-19% לא הייתה דעה בנושא.
בסקר דעת קהל שנוהל ב-2018 על ידי צוות החשיבה למדיניות ציבורית פרוגרסיבית של מכון אוסטרליה השיבו 56% מהנשאלים שלא אכפת להם באיזה יום יצוין יום אוסטרליה. באותה סקר התברר ש-49% מהאוסטרלים מאמינים שהחג לא צריך להיות בתאריך שהוא פוגעני כלפי האבוריג'ינים, אך רק 37% השיבו שהם מאמינים שהתאריך הנוכחי הוא פוגעני.
לפני יום אוסטרליה 2019 פרסם צוות החשיבה למדיניות ציבורית שמרנית של המכון ליחסי ציבור סקר שבו עלה ש-75% מהאוסטרלים מעדיפים שיום אוסטרליה יישאר בתאריך הנוכחי שלו. בסקר של קבוצת הימין החדש "התקדמי אוסטרליה" תמכו 71% מהנשאלים בהשארת תאריך החג, אם כי בשני הסקרים הללו קדמו לשאלה זו שאלות בנוגע לגאוותם של הנשאלים על לאומיותם האוסטרלית.
יעקב צ'רטוק
קפלה ארנה
קלואקה מקסימה
קלואקה מקסימה (בלטינית: Cloaca Maxima, מילולית: הביב הגדול) היא אחת ממערכות הביוב המוקדמות ביותר. מערכת ביוב זו נבנתה בימי רומא העתיקה על מנת לנקז ביצות ושפכים מהעיר רומא, ונשפכה לתוך נהר הטיבר. הקלואקה מקסימה נוסדה ככל הנראה בסביבות שנת 600 לפנה"ס על ידי מלכהּ החמישי של רומא, לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס, שנעזר לשם בנייתהּ במהנדסים אטרוסקים מיומנים ופועלים מקרב הפלבאים.
בראשיתהּ הייתה ככל הנראה תעלה פתוחה אליה נוקזו שלושה פלגי מים משלוש גבעות סמוכות שתועלו דרך הפורום עד לשפך הטיבר. התעלה כוסתה במשך השנים לאחר שנבנו מעליה בתים ומבני ציבור בשל הצפיפות ההולכת וגוברת בתוך העיר. מערכת הביוב המסועפת ניקזה שפכים מבתי מרחץ ציבוריים כמרחצאות דיוקלטיאנוס, מזרקות, שירותים ציבוריים ומבני ציבור. בבתים פרטיים נאלצו עם זאת להסתפק בבורות שופכין.
הקלואקה מקסימה תוחזקה היטב במשך השנים ואף עברה שיפוץ כללי תחת כהונתו של אגריפה כאיידיל בשנת 33 לפנה"ס. בתקופה המודרנית מה שנותר מהקלואקה חובר למערכת הביוב המודרנית.
במספר מקרים השליכו הרומאים גופות של בני אדם לתוך הקלואקה במקום לקברם. המפורסמים שבהם הם השלכתם של הקיסר אלאגבאלוס ושל הקדוש הנוצרי סבסטיאן הקדוש: זו של השני מתוארת בציורו הנודע של לודוביקו קראצ'י.
ניתן עדיין לצפות בשפך של הקלואקה ליד פונטה רוטו וליד פונטה פלטינו. ניתן לצפות בגרם מדרגות המוביל אליו בסמוך לבזיליקה יוליה שבמתחם הפורום.
הרב ליפקוביץ
הנס יונאס
הנס יונאס (בגרמנית: Hans Jonas; 10 במאי 1903 - 5 בפברואר 1993) היה פילוסוף יהודי-גרמני.
ביוגרפיה.
יונאס נולד במנשנגלדבך שבגרמניה. למד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת פרייבורג, באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת היידלברג. קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת מארבורג, שם היה תלמידם של אדמונד הוסרל, של מרטין היידגר ושל רודולף בולטמן. במארבורג פגש בחנה ארנדט שגם היא למדה שם לתואר דוקטור בפילוסופיה, והם נשארו ידידים במשך כל חייהם.
ב-1933 הצטרף היידגר אל המפלגה הנאצית, דבר שפגע באופן אישי בהנס יונאס, שהיה יהודי ופעיל הציונות. העובדה שפרופסור נחשב כמו היידגר היה מסוגל להאמין במה שנתפס בעיני יונאס כמחשבות שיגעוניות גרמה ליונאס להטיל ספק בערכה של הפילוסופיה. הוא עזב את גרמניה והתגורר באנגליה. ב-1934 עלה לארץ ישראל, בה פגש בלורה ויינר, אשתו לעתיד. ב-1940 התגייס לשורות הצבא הבריטי במסגרת הבריגדה היהודית שלחמה נגד הנאצים. הוא נשלח לאיטליה ובשלב הסופי של מלחמת העולם השנייה הגיע לגרמניה.
יונאס שב למנשנגלדבך כדי לחפש את אמו, אך היא נרצחה במחנה ההשמדה אושוויץ. יונאס החליט לעזוב את גרמניה לצמיתות, שב לארץ ישראל ולקח חלק במלחמת העצמאות של ישראל ב-1948. הוא לימד פילוסופיה במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים, ב-1950 נסע לקנדה ולימד שם פילוסופיה באוניברסיטת קרלטון. ב-1955 הגיע לעיר ניו יורק ולימד פילוסופיה בבית הספר החדש למחקר חברתי עד 1976. בשנים 1982–1983 שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת מינכן.
הנס יונאס נפטר ב-1993 בביתו שבעיר ניו רושל שבמדינת ניו יורק.
משנתו הפילוסופית.
ספריו של יונאס הם בעלי חשיבות מרובה בשטחים רבים ושונים. ספרו "הדת הגנוסטית" שיצא לאור ב-1958 שימש כספר הלימוד העיקרי בשפה האנגלית בנושא זה, במשך כמה עשרות שנים. בספרו זה, דן יונאס בתופעה הגנוסטית מנקודת המבט של האקזיסטנציאליזם.
ספרו "תופעת החיים" (1966) מהווה את בסיסו הפילוסופי של מדע הביואתיקה בארצות הברית. בספר זה ניכרת השפעתו של מרטין היידגר. הוא מנסה להעמיד זה לצד זה את עולם החומר ואת עולם הרוח, ובכך היה אחד הפילוסופים הראשונים שעסקו בהשלכותיו המוסריות של המדע.
ספרו "ציוויה של האחריות" שיצא לאור בגרמנית ב־1979 ותורגם לאנגלית ב־1984, מתרכז בבעיות המוסר החברתי שהטכנולוגיה מעמידה בפני המין האנושי. יונאס עומד על כך כי הישרדותו של האדם תלויה במאמצינו לשמור על כוכב הלכת שעליו אנו חיים ועל עתידו. הוא פיתח עיקרון מוסרי חדש: "עלינו ללמוד לחיות כך שפעילותנו תהלום חיים אנושיים אמיתיים ועקביים." ספרו זה המריץ את מדע האקולוגיה ואת הנושא של חשיבה סביבתית.
הרב קניבסקי
ראש הישיבה
אברכים
תורת הפנים
תורת הפנים או פרסונולוגיה (באנגלית: Personology) היא שיטת אבחון פסאודו-מדעית של תכונות אופי המתבססת על התבוננות בתווי הפנים ואשר מקורה בחכמת הפרצוף. השיטה מבוססת על פיזיונומיה, תאוריה לפיה הערכת מראהו החיצוני של אדם, בעיקר פניו, יכולה לספק תובנות על אופיו ואישיותו. מאחר שאין מחקרים מדעיים מבוססים התומכים בשיטה זו, היא מהווה פסאודו-מדע, ובתקופות היסטוריות מסוימות הייתה חלק מהגזענות ה"מדעית" - ניסיונות להשתמש בתאוריות פסאודו-מדעיות כדי לבסס טענות גזעניות נגד קבוצות שונות.
על פי תורת הפנים, אבחון כזה יסייע להבין את אופיו של האדם, שכן אישיותו משתקפת באברי פניו אשר מעבירים מסרים חזקים יותר מכל איבר אחר בגוף. החלקים המאובחנים משתרעים בין המצח לסנטר (עור, שיער, מצח, גבות, עיניים, אף, לחיים, אוזניים, פה, שפתיים, שיניים וסנטר). צורת האיברים אינה משתנה באופן תדיר במהלך השנים ולכן מתייחסים אליהם כאל נתונים בסיסיים או כתכונות מולדות גנטיות.
שיטה זו זכתה לפריחה מחודשת במערב עם העלייה בפופולריות של הרפואה הסינית, פנג שווי, צ'י קונג ואמונות מסוג העידן החדש.
היסטוריה.
במהלך ההיסטוריה האנושית היו מספר רב של ניסיונות לקשר בין תכונות אנטומיות לבין תכונות אישיות. ניסיונות קישור אלו התמקדו במקרים רבים בתווי פניו של האדם.