אחרי מותו של לואי הראשון פרצה בין שלושת בניו מלחמת ירושה, שהסתיימה בשנת 843 בחוזה ורדן, שחילק את האימפריה הפרנקית לשלוש ממלכות: פרנקיה המזרחית ניתנה ללואי השני, פרנקיה התיכונה ניתנה ללותאר (שקיבל לידיו גם את תואר הקיסר), ואילו פרנקיה המערבית ניתנה לשארל השני. בכך תמה תקופת האימפריה הפרנקית והחלו לצמוח הממלכות של צרפת וגרמניה.
Replay (שיר של זנדאיה)
Replay הוא שיר של הזמרת האמריקאית זנדאיה מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, "Zendaya". השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2013, כסינגל המוביל מהאלבום תחת הוצאת הוליווד רקורדס. השיר נכתב על ידי זנדאיה בשיתוף עם מיק שולץ, טיפאני פרד ופול פאמוס והפקת השיר נעשתה על ידי מיק שולץ. מבחינה מוזיקלית, "Replay" הוא שיר אלקטרו-R&amp;B.
הביקורות לשיר היו חיוביות; מבקרים רבים שיבחו את הפקתו. השיר הגיע למקום ה-40 במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית. הוא זכה לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). השיר גם הופיע במצעדים באוסטרליה, שם הגיע לעשירייה הפותחת, ניו זילנד, קנדה ופלנדריה (בלגיה).
וידאו קליפ נלווה צולם ב-1 ביוני 2013 בלוס אנג'לס ובוים על ידי קולין טילי; הקליפ שודר לראשונה בערוץ דיסני ב-15 באוגוסט 2013, ומאוחר יותר באותו יום בערוץ הVevo החדש של זנדאיה. הוא נוצר בהשראת הווידאו קליפ של ג'נט ג'קסון, "The Pleasure Principle", המתייחס לקליפ במספר סצנות. כדי לקדם את השיר, זנדאיה ביצעה אותו במופע של אלן דג'נרס וכללה אותו כחלק מסיבוב ההופעות הראשון שלה.
היכל התהילה של הפוקר
היכל התהילה של הפוקר הוא ארגון אשר נוסד בלאס וגאס ב-1979 על ידי בני ביניון, הבעלים של בית הקזינו ומלון ה-Horseshoe, במטרה לחזק את השם והמורשת של שחקני הפוקר הטובים בעולם, ובמטרה לשמש כאטרקציה נוספת בבית הקזינו שלו. ב-2004 רכשה Caesars Entertainment את הזכויות עבור אליפות העולם בפוקר והיכל התהילה.
הליך הבחירה.
ב-2009 ההליך והתנאים להצטרפות להיכל התהילה פורסמו לקהל הרחב:
בעקבות הדרישה להכנסת טום דוואן להיכל התהילה כשהיה בן 23 בלבד, הוסף "חוק צ'יפ ריס" אשר קובע שעל מועמד להיכל התהילה להיות בן 40 לפחות, הגיל בו נכנס ריס להיכל.
נמל התעופה הבין-לאומי כיש
נמל התעופה הבין-לאומי כיש (בפרסית: فرودگاه بین المللی کیش) הוא נמל תעופה בין-לאומי באי כיש שבאיראן.
נמל התעופה הוא בסיס פעולה מרכזי של חברת התעופה כיש אייר .
תיאור.
נמל התעופה הבין-לאומי של כיש משמש כנקודת הכניסה למאות אלפי התיירים המגיעים לאי כיש. נמל התעופה מעניק לאזרחים זרים ללא ויזה, ויזה ייחודיית (בניגוד למדיניות הנהוגה איראן היבשתית) ל-14 יום.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוקם ארגון האזור החופשי של כיש (KFZO). היא הציעה נסיעות ללא ויזה לאיים לזרים, ופטורים ממס למשך 15 שנה למשקיעים זרים שיבואו להשקיע באי. התוכנית הייתה להתחרות באטרקטיביות של דובאי, ששימשה כבר באותה עת מרכז עסקים, מסחר והשקעות. התוכנית נכשלה מכיוון שנמל התעופה שימש בעיקר חברות תעופה איראניות ולא חברות זרות.
ב-1998 החלה בנייתו של טרמינל 5, המשתרע על שטח של 5,500 מ"ר, עם תקציב של 2,245 מיליון ריאל איראני. העבודות הסתיימו שנה לאחר מכן.
NGC 2359
NGC 2359 היא ערפילית פליטה הממוקמת קבוצת כוכבים כלב גדול במרחק של כ-4000 פרסק מהשמש. הערפילית התגלתה בשנת 1785 על ידי ויליאם הרשל. היא ידועה גם בשם "ערפילית קסדתו של תור". הכוכב המרכזי של הערפילית HD 56925 הוא כוכב וולף-ראייה חם במיוחד ומשוער שהוא נמצא בשלב מתקדם להפוך לסופרנובה.
לערפילית צורת בועה כוללת, אך עם מבנים חוטיים מורכבים. הערפילית מכילה כמה מאות מסות שמש של חומר מיונן, ועוד כמה אלפי טונות של גז מיונן. זהו חומר בין-כוכבי ברובו הנסחף על ידי רוחות מהכוכב המרכזי, אם כי נראה כי חלק מהחומרים מועשרים בתוצרי היתוך וסביר להניח שיגיע ישירות מהכוכב. קצב ההתפשטות של חלקים שונים של הערפילית נע בין 10 קמ"ש ל-30 קמ"ש לפחות, מה שמוביל להערכות גיל של 78,500 - 236,000 שנים. הערפילית נחקרה באורכי גל רדיו וקרני רנטגן, אך עדיין לא ברור אם היא הופקה בשלב הרצף הראשי של Class O של ההתפתחות, כעל-ענק אדום, משתנה כחול זוהר, או בעיקר ככוכב וולף-רייט.
נתיב צ'ילקוט
נתיב צ'ילקוט (Chilkoot Trail) הוא דרך באורך של כ-60 ק"מ המשתרעת בין אלסקה לקולומביה הבריטית ששימשה מעבר למחפשי זהב בדרכם הרגלית מחוף הים לאזורים העשירים במחצב בתקופת הבהלה לזהב באלסקה. הנתיב היה בשימוש משמעותי כ-4 שנים, בשלהי המאה ה-19, עד שהתייתר כשנסללה מסילת רכבת. לפי הערכות עברו בנתיב זה ובנתיב המקביל (White Pass) כ-100,000 מחפשי זהב בדרכם צפונה.
בשנות ה-70 הכריזה ארצות הברית על הנתיב כ"אתר לאומי היסטורי" ובשנות ה-80 הלכה קנדה בעקבותיה והכריזה גם היא על הנתיב כ"אתר לאומי הסטורי" . ב-שנות ה-90 הפך הנתיב לחלק מהפארק הלאומי "הבהלה לזהב בקלונדייק" המשותף לארצות הברית וקנדה.
מאז הכרזתו כאתר לאומי היסטורי הפך הנתיב למסלול טיולים פופולרי באלסקה המושך אלפי מטיילים מדי שנה.
ההיסטוריה של הנתיב.
נתיב צ'ילקוט שימש, במשך מאות שנים, אינדיאנים משבט טינגיט שחיו באזור ונהגו לסחור בעיר הנמל בציד ובפרוות. עם כניסתה של חברת מפרץ הדסון לפעילות באזור נדחקו רגלי האינדיאנים מהמסחר.
ב-16 באוגוסט 1896 גילו כורי זהב מקומיים כמות גדולה של זהב בנהר יוקון והידיעות על כך שהגיעו לקליפורניה הביאו לזרם של כ-100,000 מחפשי זהב ששאפו הגיע ליוקון וקלונדייק. בפני מחפשים אלו עמדו 2 נתיבים רגליים:
המחפשים הפליגו צפונה מערי הנמל של החוף המערבי ורובם נחתו בעיר הנמל סקגווי (נקודת היציאה ל"מעבר הלבן") או בנמל של דאייה (נקודת היציאה לנתיב צ'ילקוט). שלטונות קנדה, שחששו מרעב ומחסור בקרב המחפשים, התירו כניסה לקנדה למחפשי זהב כשברשותם ציוד ומזון מספיק לשנה (כטון ציוד ומזון). כדי לסחוב כמות זה השתמשו המחפשים בבהמות משא או ששכרו את שרותיהם של אינדיאנים מקומיים.
אתגרי הדרך והמשאות הכבדים הביאו לאזור יזמים שהקימו לאורך הנתיב קרוניות חשמליות . טכנולוגיה זו סייעה להאיץ את הגעת מחפשי הזהב לאלסקה.
ב-1898 החלה הקמת מסילת רכבת צרה (91.4 ס"מ) בין עיר הנמל סקגווי לוייטהורס (בירת יוקון) במסלול שעקף את נתיב צ'ילקוט. עם השלמת המסילה העדיפו רוב מחפשי הזהב את הנסיעה ברכבת על המעבר בנתיב צ'ילקוט.
ב-1899 הסתיימה הבהלה לזהב באזור והיקף מחפשי הזהב שהגיעו למקום פחת משמעותית.
המסלול.
נתיב צ'ילקוט התחיל בעיר הנמל דאייה שבאלסקה, לשם הגיעו מחפשי הזהב על גבי אוניות. בתקופת הבהלה לזהב שגשגה העיירה שהגיעה לכ-5,000 תושבים וכללה כ-50 בתי מלון ואף נבנו בה שכונות אוהלים. עם סיום התקופה והשלמת מסילת הברזל ננטשה העיירה וכל הבניינים המקוריים שנבנו בה נהרסו ורק בית הקברות נותר.
מדאייה המשיכו ברגל צפונה לאורך נהר טאייה עד לעיר "בנט" שבקולומביה הבריטית (מרחק של כ-60 ק"מ). משם התפזרו מחפשי הזהב צפונה לעבר חופי נהר יוקון ונהר קלונדייק . לאור המרחק הגדול לנהרות אלו (כ-850 ק"מ) נדרשו מחפשי הזהב לשוט בסירות מאגם בנט צפונה.
בדרכם נאלצו ההולכים לטפס למעבר צ'ילקוט שגובהו כ-1,100 מטר. לאורך הנתיב הוקמו נקודות עצירה עבור ההולכים צפונה.
הנתיב נחלק ל-3 אזורי אקלים כשבכל אזור היו נקודות משמעותיות והוקמו מחנות מנוחה והצטיידות:
שימור הנתיב.
לאחר הכרזתו של הנתיב כאתר מורשת פעלו הרשויות של ארצות הברית וקנדה להנגיש את הנתיב לטיילים וכן להכין תשתית של בקתות ומשטחי קמפינג שמאפשרת לטיילים לישון ולאכול לאורך הנתיב. במספר מקומות מוצגים ממצאים הקשורים לתקופת בהלת הזהב.
התיירים שצועדים לאורך הנתיב בכיוון אחד מוזמנים לחזור לנקודת המוצא דרך תחנת הרכבת לייד אגם בנט.
ב-1978 הכריזה ארצות הברית על הנתיב כ"אתר לאומי היסטורי" וב-1987 הלכה קנדה בעקבותיה והכריזה גם היא על הנתיב כ"אתר לאומי הסטורי" . ב-1998 הפך הנתיב לחלק מהפארק הלאומי "הבהלה לזהב בקלונדייק" המשותף לארצות הברית וקנדה.
צעידה בשביל דורשת תיאום מוקדם מאחר שהרשויות מאשרות כניסה של עד 50 מטיילים ביום. ההערכה היא שכ-3,000 מטיילים עוברים בנתיב בתקופת הקיץ.
קייל יוהנסון
ספר אהלי שם
חיים בן דור
רוברטו מאטה
רוברטו מאטה (באנגלית: Roberto Matta; 11 בנובמבר 1911 - 23 בנובמבר 2002), היה אחד הציירים הידועים ביותר של צ'ילה ודמות מכוננת באקספרסיוניזם מופשט וסוריאליסטי באמנות של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
מאטה היה ממוצא ספרדי, באסקי וצרפתי הוא נולד בסנטיאגו, למד אדריכלות ועיצוב פנים ב-Pontificia Universidad Católica de Chile שבסנטיאגו, וסיים את לימודיו ב-1935. לאחר מכן נסע לפנמה והשלים רישומים סוריאליסטיים של רבים מהמאפיינים הגאוגרפיים שראה. הוא הגיע לראשונה לאירופה כששירת בצי הסוחר לאחר שסיים את לימודיו. מסעותיו באירופה ובארצות הברית הביאו אותו לפגוש אמנים כמו ארשיל גורקי, רנה מגריט, סלבדור דאלי, אנדרה ברטון ולה קורבוזיה.
ברטון הוא זה שסיפק את המניע העיקרי לכיוונו של הצ'יליאני באמנות, עודד את עבודתו והכיר לו את החברים המובילים בתנועה הסוריאליסטית של פריז. מאטה הפיק איורים ומאמרים עבור כתבי עת סוריאליסטיים כמו Minotaure. בתקופה זו הוא הכיר את יצירתם של אמנים אירופאים בולטים רבים, כמו פבלו פיקאסו ומרסל דושאן.