נדב הגיע לרבע הגמר באליפות העולם ב-2018 ו-2019, ולמקום הרביעי באליפות אירופה בשנים 2017 ו-2019.
הבוצ'יה הוא ענף ספורט המיועד לאנשים בכיסא גלגלים בעלי מוגבלות קשה. חוקי המשחק דומים בחלקם לחוקי הפטנק. המשחק משוחק ביחידים, זוגות וקבוצתי, כשהמטרה היא לקרב כמה שיותר כדורים אל כדור המטרה הלבן, אותו ממקם השחקן על פי קשות. הענף אינו דורש מאמץ פיזי או כוח, כך שהמדד המרכזי בהצלחת האתלט הוא ריכוז, דיוק ומיומנות.
פוליטיקה של טורקמניסטן
המערכת הפוליטית בטורקמניסטן מתקיימת במשטר שמוגדר באופן פורמלי כרפובליקה נשיאותית, כאשר בראש המדינה עומד נשיא שהוא גם עומד בראש הרשות המבצעת (ממשלה). בפועל המדינה מוגדרת כרודנות כאשר לנשיא ואנשיו כוח מוחלט במערכת הפוליטית.
רקע פוליטי.
טורקמניסטן כמדינה נוסדה בשנות ה-20 על ידי ברית המועצות שהקימה את הרפובליקה הטורקמנית הסוציאליסטית הסובייטית בשטח טורקסטן. במשך שנים הייתה המדינה בפריפריה הפוליטית, הכלכלית, הגאוגרפית והתחבורתית של ברית המועצות. בשלהי התקופה הסובייטית בעוד שברפובליקות הסובייטיות האחרות החלו תסיסות לאומיות למען עצמאות מברית המועצות ברפובליקה הטורקמנית לא היה כך המצב והרגשות הלאומיים במדינה היו חלשים, בין השאר כיוון שעד התקופה הסובייטית לא הייתה מדינה טורקמנית של ממש. ב-1989 המפלגה הקומוניסטית של טורקמניסטן הייתה הקבוצה הדומיננטית בבחירות לקונגרס נציגי העם של ברית המועצות. בספטמבר 1989 אינטלקטואלים טורקמניים ייסדו את ה-Agzybirlik, התאגדות לא רשמית שהתמקדה בנושאי שפה, כלכלה ואיכות סביבה. באופן הדרגתי היא נהפכה למעין תנועת אופוזציה. הדבר גרם שעל אף שנרשמה כתנועה באופו רשמי, נאסר עליה להתמודד לבחירות לסובייט העליון שנערכו ב-7 בינואר 1990. המפלגה הקומוניסטית של טורקמניסטן קיבלה את מרבית המקומות בפרלמנט בעל 175 הצירים. כאשר הסובייט העליון התכנס, ספטמורט ניאזוב ששימש כמזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית של טורקמניסטן מאז 1985, נבחר להיות יושב הראש של גוף זה. ב-22 באוגוסט 1991 הסובייט העליון של טורקמניסטן אימץ ההכרזה על ריבונות המדינה. ב-27 באוקטובר 1991 נבחר ניאזוב לנשיא ברוב של 98% מהקולות כאשר היה המועמד היחידי. במשאל הכלל סובייטי על עתיד ברית המועצות שנערך ב-17 במרץ 1991, 96% מהמצביעים בטורקמניסטן הצביעו בעד המשך קיומו של האיחוטד, האחוז הגבוה ביותר מבין הרפובליקות של ברית המועצות. התגובה של השלטונות בטורקמניסטן להפיכה של 1991 נגד גורבצ'וב הייתה נייטרלית. עם זאת, לאחר ניסיון ההפיכה ניאזוב שמר על תפקידו כנשיא המדינה והכריז שהמפלגה הקומוניסטית של טורקמניסטן תישאר המפלגה השלטת, בניגוד לרפובליקות אחרות בברית המועצות שהשעו או הפסיקו את פעילותה של המפלגה הקומוניסטית בשטחן. אף על פי כן, באוגוסט 1991 שונה שמה של המפלגה למפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן וניאזוב הוכרז כיושב הראש שלה. ב-26 באוקטובר 1991 נערך משאל עם בקרב תושבי טורקמניסטן אשר במסגרתו הוחלט על עצמאות למדינה זו וב-27 באוקטובר הכריז הסובייט העליון של הרפובליקה הטורקמנית על עצמאות המדינה. ב-18 במאי 1992 חוקת טורקמניסטן אומצה על ידי הסובייט העליון של טורקמניסטן. באוקטובר 2000, הנשיא ניאזוב חזר בבירור כי שלו המדינה עדיין לא הייתה בשלה כדי לבצע את המעבר לא דמוקרטיה רב-מפלגתית, והכחישה את קיומה של פוליטית אסירים בטורקמניסטן. עם זאת, זכויות אדם שונות ארגונים תיעדו את גזר הדין של רבים אנשים שביקרו את מדיניותו של ניאזוב. ב־18 בפברואר 2001,
ניאזוב גיבש את כוחו הפוליטי בכך שהוא קיבל עצמו להישאר בתפקיד בנשיא עד שנת 2010. הוא הצהיר כי אז יתקיימו בחירות חופשיות, בהן כמה צעירים מועמדים יתמודדו עם הנשיאות, אך רק מי שהיה להם כיהן בתפקיד ציבורי במשך 5–10 שנים ומועמדותם הייתה אושרה על ידי הפרלמנט. בנוסף, המועמדים חייבים לחיות בטורקמניסטן במשך 10 שנים לפני ההצבעה לנשיאות. ההפרלמנט אישר בהתאם חוק לקיום בחירות לנשיאות בשנת 2010. בשנת 2001 האיץ ניאזוב את המאמצים שנועדו לבודד
טורקמניסטן מהשפעות תרבותיות מבחוץ. באפריל 2001, ניאזוב הורה על סגירת התיאטראות במדינה והכריז על כך שהם מנוגדים לתרבות הפוליטית של טורקמניסטן ולהבעה העדפה לביטוי אמנותי ש"תואם את המנטליות הלאומית". הוא קבע כי זרים המעוניינים להתחתן אזרח טורקמני יצטרך לשלם אגרה בסך 50,000 דולר. ניאזוב הורה גם איסור יעיל על מדיה בשפה הרוסית, כולל שידורי טלוויזיה, עיתונים ואינטרנט אתרים. ב-25 בנובמבר 2002 בוצע ניסיון הפיכה נגד הנשיא ניאזוב בהובלת בוריס שיחמורדוב, ששימש לפני כן כשר חוץ עד שהודח וערק. מצב זכויות האדם הידרדר במידה ניכרת לאחר ניסיון ההפיכה של 2002, שהממשלה הציגה כניסיון הפיכה. הממשלה התמקדה במהירות במקורות אופוזיציה שנתפסו מבית ומחוץ לבקש כמה ממשלות זרות להסגיר קשרים לכאורה בעלילה. לאחר מכן, ביטחון כוחות המשיכו להכות ואחר כך לטפל בחשודים ואסירים. הרשויות עיכבו מאות קרובי משפחה של אלה שהיו מעורבים בניסיון ההתקוממות, שחלקם עונו, סורבו לגישה לטיפול רפואי, פונו מבתיהם, ופוטרו מעבודתם. היו הפרות שיטתיות רבות של הליכים נאותים על פי החוק, כולל מעצרים שרירותיים.
רוחנמה.
הרוחנמה היא אידאולוגיה של הנשיא הראשון של טורקמניסטן ספרמורט ניאזוב המקובצת בספר בעל אותו שם. על פי ניאזוב, מטרת כתיבת הרוחנמה היא לבטא איך האומה הטורקמנית תרמה רבות למדעים, ספרות, ציוויליזציות ופיתוח העולם בכל אספקט של החיים". תוך העלאת תחושת ההשתייכות הלאומית, ניאזוב הכריז ברוחנמה כי העם הטרקמני הוא צאצא של אוע'וז חאן, לוחם עתיק אליו הממשלה הטורקמנית מתייחסת כאל האב המייסד של האומה הטורקמנית.
הרשות השופטת.
מערכת המשפט בטורקמניסטן כוללת את בית המשפט העליון, 6 בתי משפט מחוזים כולל אחד בבירה אשגבאט, ו-61 בתי משפט אזוריים ועירוניים. על אף שהחוקה קוראת לקיומה של מערכת משפט עצמאית, בפועל היא כפופה למרותו של הנשיא שממנה את השופטים ללא פיקוח ובקרה מצד הרשות המחוקקת פרט לנשיא בית המשפט העליון. כמו כן הנשיא יכול להדיח את השופטים אף לפני סיום מועד כהונתם.
אסנת עקירב
אסנת עקירב (נולדה ב-22 בינואר 1967) היא פרופסורית ישראלית למדע המדינה, ראש החוג לממשל ולחברה אזרחית באקדמית גליל מערבי.
פעילות אקדמית.
נולדה בשכונה ג' בבאר שבע להורים שעלו ממרוקו ומעיראק, ולמדה בתיכון מקיף א' בעיר. שירתה כקצינת חינוך בחטיבת הנח"ל, ובמסגרת תפקידה פיקדה על קורס חינוך וידיעת הארץ (חוי"ה) ועל קורס קציני חינוך.
עם שחרורה מצה"ל החלה ללמוד מדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ממנה היא עברה לאוניברסיטת תל אביב, בה היא השלימה תואר ראשון ושני במקצוע. בעבודת התזה לתואר שני שלה, שהונחתה בידי גדעון דורון, בחנה עקירב את הפעילות הפרלמנטרית של חברי הכנסת. את עבודת הדוקטורט עשתה באוניברסיטה העברית בהנחיית ירון אזרחי. עבודה זו עסקה בכמות פעילות חברי הכנסת ובאיכותה, והובילה לפיתוח שיטות לבחינת נושאים אלו במישור הארצי והמקומי. את הפוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם היא חקרה עם גארי ו' קוקס ומת׳יו ד' מקובינס את יכולת הממשלות לקבוע את סדר היום של הפרלמנט.
עקירב היא פרופסור חבר וראש חוג מדע המדינה במכללה האקדמית גליל מערבי. בנוסף היא ראש המכון לחקר הגליל במכללה ויועצת נשיאהּ להוגנות מגדרית, ומרצה מן החוץ בתוכנית לתואר שני במנהל שלטון מקומי באוניברסיטת חיפה. מחקריה עוסקים בפרלמנטים, בקביעת סדר היום, בשיטת בחירות, בשלטון מקומי, במגדר בפוליטיקה, במיעוטים ובפוליטיקה של ישראל. בשנת 2016 הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 2018 נבחרה לסגנית נשיא האגודה הישראלית למדע המדינה ומשנת 2020 היא חברה בוועד המנהל של האגודה הישראלית לחקיקה.
פעילות ציבורית.
במהלך לימודיה האקדמיים הייתה רכזת עיונית למיזם חונכות ולחברה באייסף - הקרן הבינלאומית לחינוך. בהמשך הייתה עוזרת חבר הכנסת רפאל אלול ממפלגת העבודה. הייתה ממקימי התנועה למלחמה בעוני בישראל בשנת 1994, וניהלה אותה עד 1996.
בשנת 1998 עברה לגור בכפר ורדים הסמוך למעלות-תרשיחא, ושנה אחר כך החלה לייצג את המשפחות הצעירות בוועד המנהל של עמותת משתכני הכפר. בשנת 2002 נבחרה לראשות הנהגת ההורים של בית הספר הקהילתי המקומי, ושנה מאוחר יותר נבחרה למועצה, בה ישבה בראש ועדת החינוך והייתה חברת ועדת ביקורת. בסיום שתי קדנציות, בשנת 2013, לא התמודדה שוב, כפי שלתפיסתה ראוי שיעשה כל נבחר ציבור. כחברת מועצה בדימוס היא חברת איגוד נבחרות ציבור.
בשנת 2009 החלה להתנדב בעמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל. במסגרת פעילותה זו כתבה מחקרים על נשים בפוליטיקה המקומית, ואחד מהם זכה בפרס הצטיינות מהאגודה הישראלית למדע המדינה.
בינואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, שובצה עקירב במקום השני של המפלגה הכלכלית החדשה בראשות ירון זליכה.
פרסים.
האקדמית גליל מערבי:
אחרים:
פרסומים.
אנגלית:
ג'ואן היגינבות'ם
ג'ואן היגינבות'ם (באנגלית: Joan Higginbotham, נולדה ב-3 באוגוסט 1964) היא האסטרונאוטית האפרו אמריקאית השלישית במספר. ג'ואן יצאה למשימתה בשנת 2006 ושהתה בחלל במשך כ-308 שעות. בזמן זה עסקה בהפעלת הזרוע הרובוטית ובביצוע מספר פעולות חשמליות בתחנת החלל הבין לאומית.
לימודים.