אבן הפינה לכנסייה הונחה ב-2 בנובמבר 1898 על ידי פרוטסטנטים מגרמניה ומשווייץ שגרו ביפו, ועל ידי מומרים מזרמים נוצריים אחרים, רובם מומרים מקרב הטמפלרים. המיסיונר פטר מצלר והברון הרוסי-גרמני פלטון פון אוסטינוב, מומר מהכנסייה הרוסית הפרבוסלבית לפרוטסטנטית ובעל בית המלון במושבה, תרמו למטרה זו את הקרקע ב-18 ביולי 1898. הכוונה הייתה שהקיסר הגרמני וילהלם השני ורעייתו יהיו נוכחים בטקס הנחת אבן הפינה, בעת מסעם בארץ ישראל ב-1898; אך בסופו של דבר הטקס התעכב במספר ימים והקיסר לא נכח בו. עם זאת הוא תרם מכספו את פעמון הכנסייה, לאחר שבניית המבנה נשלמה ב-1904. הכנסייה תוכננה על ידי האדריכלים ארנסט פוגט ופאול גרות, אך הפיקוח על הבנייה נעשה על ידי בנימין זנדל, בנו של האדריכל תיאודור זנדל. מאז שנת 1955 מנוהלת הכנסייה בידי המשלחת הכנסייתית הנורווגית בישראל, והמבנה חודש בין השנים 1977–1978.
המבנה.
הכנסייה בנויה בסגנון ניאו גותי. היא ניכרת בצריח המחודד המשמש כמגדל פעמונים והניצב בצידה המערבי. היא עשויה מלבנים חומות ונושאת גג רעפים אדום. בכל קירותיה קבועים חלונות שבהם משולבים ויטראז'ים צבעוניים, מעשה ידיו של האמן הנורווגי ויקטור ספארה (Victor Sparre) ב-1977. מעל האולם תלוי יציע בצורת האות ר'. בצידו הצפוני של היציע מותקן העוגב אשר יוצר על ידי פאול אוט (Paul Ott) מגטינגן שבגרמניה בשנת 1977. בצידו המערבי של היציע מושבים נוספים לקהל, ומעליהם חלון עגול גדול המחולק לשבעה חלונות עגולים קטנים יותר. אלה ערוכים בצורת פרח ובחלון האמצעי נראות שתי ידיים שוככות מעל מנורה. ביתר החלונות נראים פרחים צבעוניים.
בקיר המזרחי של אולם הכנסייה קבוע אפסיס, ובו מזבח עץ פשוט הנושא המנורה. באפסיס שלושה חלונות מעוטרים בויטראז'ים: בחלון השמאלי מתוארת לידת ישו. החלון האמצעי מסמל את אהבת האל, ונראית בו יד אלוהית על רקע לב אדום שהופך לטיפת דם ובמרכזה כתר קוצים בצורת מגן דוד. בחלון הימני נראים רוח הקודש ומלאכים כשהם מרחפים מעל "ירושלים החדשה", כפי שהיא מתוארת בספר חזון יוחנן. זו מתוארת עם 12 שערים ו-12 מגדלים, המסמלים את 12 השליחים ואת 12 שבטי ישראל. מתחת לחלונות קבוע הפסוק:
בכל אחד מקירות הדרומי והצפוני קבועים שלושה חלונות, שהאמצעי שבהם גבוה יותר. בקיר הדרומי מתוארים פטרוס הקדוש מקים את תביטא מן המתים (שמאל), חלום פטרוס (אמצע) וטבילת קורנליוס הרומאי בעקבותיו (שמאל). בקיר הצפוני מתוארים יונה הנביא בבטן הדג (שמאל), חזרתם של תושבי נינוה בתשובה (אמצע) ויונה ישוב תחת העץ (מימין; ראו תמונה להלן).
פתק לבן
כנסיית גאורגיוס הקדוש
כנסיית גאורגיוס הקדוש היא כנסייה יוונית-אורתודוקסית ביפו. כנסיית גאורגיוס הקדוש נמצאת ברחוב לואי פסטר בקצה הצפוני של שכונת עג'מי, מול יפו העתיקה, והיא גובלת מדרום במתחם גבעת אנדרומדה.
בנוסף לכנסייה יש במקום מספר מבנים נוספים של הקהילה, וכן גן ומגרשי ספורט ומשחקים. הכנסייה הוקמה במאה ה-19, והיא מוקדשת לגאורגיוס הקדוש. בצידו המזרחי של המבנה אפסיס קטן ובפינה הצפון-מערבית שלו מתנשא מגדל פעמונים הנושא צריח מחודד. מעל הכנסייה גג רעפים אדום והכניסה אליה היא דרך מבואה בצידה הצפוני. דמותו של הקדוש כשהוא רוכב על סוסו ומביס את הדרקון מופיעה במספר תבליטים במבנה, בין היתר מעל הכניסה למבואה.
מחולל תבנית מרכזי
מחולל תבנית מרכזי (Central pattern generator בקיצור: CPG) הוא רשת עצבית המסוגלת לייצר תנועה תבניתית בלי לקבל קלט מהעולם החיצון או פקודה מהמוח הגבוה. דוגמה לכך היא בפעולת ההליכה שאמנם מתחילה מפקודה רצונית אך יכולה להמשיך לבד ללא צורך במודעות אליה.
הצהרת קהיר מ-1990 על זכויות האדם באסלאם
מיונג-וה צ'ונג
מיונג-וה צ'ונג (באנגלית: Myung-wha Chung; הנגול: 정명화; ) היא צ'לנית דרום קוריאנית ידועת-שם.
חייה.
מיונג-וה צ'ונג נולדה בסיאול, קוריאה הדרומית למשפחה מוזיקלית מאוד. אחותה הצעירה היא הכנרת קיונג-וה צ'ונג, ואחיה הצעיר הוא הפסנתרן והמנצח מיונג-וון צ'ונג.
מיונג-וה סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר לאמנויות בסיאול והופיעה לראשונה עם הפילהרמונית של סיאול, לפני שיצאה להמשיך את לימודיה בארצות הברית, כתלמידתו של ליאונרד רוז בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק, בשנים 65–1961. לאחר מכן למדה אצל גרגור פיאטיגורסקי באוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס, בשנים 68–1965.
קונצרט הבכורה שלה בארצות הברית התקיים בסן פרנסיסקו בשנת 1969 ובאירופה הופיעה לראשונה בספולטו שבאיטליה בשנת 1969. באותה שנה גם הוזמנה לנגן בבית הלבן בוושינגטון.
בשנת 1971 זכתה בשווייץ בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה במדור הצ'לו.
לצד הקריירה הבינלאומית שלה כסולנית קונצרטים, המנגנת עם גדולי המנצחים בעולם ועם תזמורות מן השורה הראשונה, מיונג-וה מנגנת גם מוזיקה קאמרית עם אחיה ואחותה בשלישיית צ'ונג.
הצ'לו שלה הוא הסטרדיוואריוס "בראגה" משנת 1731.
הוראה.
צ'ונג היא פרופסור לצ'לו במאנס קולג' למוזיקה בניו יורק וראש הפקולטה לצ'לו במכון הקוריאני הלאומי לאמנויות בסיאול.
רשימת הקלטות.
מיונג-וה צ'ונג מקליטה לחברות חשובות בתחום המוזיקה הקלאסית, הן כסולנית והן עם שלישיית צ'ונג. מבחר מהקלטותיה כולל:
כנסיית מאר מיכאל
כנסיית מאר מיכאל (או סן מישל) היא כנסייה יוונית אורתודוקסית השוכנת ברחוב נתיב המזלות מספר 8 ביפו העתיקה.
הכנסייה ממוקמת מעל נמל יפו ומאחורי כנסיית פטרוס הקדוש הקתולית. הכנסייה סגורה בימי חול, והיא פועלת רק בסופי שבוע, מועד בו מתקיימות בה מיסות ברוסית וברומנית ונערכים בה אירועים שונים.
הכנסייה מעוטרת בשפע של איקונות, פסיפסי זכוכית של שמונת המלאכים וציורי הקיר המתארים סיפורים מהברית החדשה ואתרי קודש ברחבי הארץ,
היא פעלה מאז התקופה הביזנטית, אך נהרסה ונחרבה כמה פעמים. הכנסייה שנבנתה במאה ה-17, נחרבה ב-1963 בשרפה. לאחר שעמדה בהריסותיה במשך 30 שנה, נבנתה מחדש ונחנכה ב-1994.
מנזר אנטוניוס הקדוש
מנזר אנטוניוס הקדוש (מרוני)
מנזר אנטוניוס הקדוש הוא מנזר מרוני השוכן ברחוב דולפין 22 שבשכונת עג'מי ביפו. המנזר והכנסייה שבו הוקמו בשנת 1904 על ידי סוחר מרוני אמיד, לאחר שהמרונים עזבו את העיר העתיקה של יפו, והכנסייה ומבני הדת האחרים שהיו ברשותם שם נהרסו.
הכניסה לכנסייה פונה לכיוון מזרח ומעליה קבועים שלושה חלונות מוארכים וחלון עגול נוסף. המבנה צבוע בלבן ומשובצות בו לבנים חומות עשויות כורכר. מעל לכניסה מתנשא מגדל פעמונים בן שתי קומות, שבראשו צלב. מימין למבנה שוכן מוסך המשמש כחדר הארחה. במקום שני נזירים הדואגים גם לאחזקת הארכיון שבו.
אוניברסיטת מצ'רטה
אוניברסיטת מצ'רטה (באיטלקית: Università degli Studi di Macerata) היא אוניברסיטה הממוקמת במצ'רטה שבאיטליה והוקמה ב-1290.
מבנה.
באוניברסיטה ישנן 7 פקולטות:
מועדון הכדורגל ויאדוליד
אוניברסיטת סלנטו
אוניברסיטת סלנטו (באיטלקית: Università del Salento; עד 2007: Università degli Studi di Lecce) היא אוניברסיטה הממוקמת בלצ'ה (Lecce) שבאיטליה והוקמה ב-1955.
אוניברסיטת סלנטו החלה את פעילותה בשנת הלימודים 56–1955 ועברה לרשות הממשלה בשנת הלימודים 1967/68.
האוניברסיטה היא האוניברסיטה החמישית הכי מובילה באיטליה. בשנת 2015, הייתה האוניברסיטה מדורגת ב-275 האוניברסיטאות הכי מובילות בעולם, אך ב-2018, הייתה בין המקומות 501–600.
היסטוריה.
האוניברסיטה הוקמה ב-1955. השיעורים הראשונים באוניברסיטה התקיימו ב-22 בנובמבר 1955. כשהוקמה האוניברסיטה, הייתה בה רק פקולטה אחת, הפקולטה לספרות.
הרקטור הראשון של האוניברסיטה היה ג'וזפה קודאצ'י פיזנלי, והוא היה הרקטור במשך עשרים שנה.
ב-1957, נחנכה גם הפקולטה למדעי הרוח, ובשנים 1967–68 נחנכה הפקולטה השלישית, למתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע.
בשנת 1987, נחנכה הפקולטה לכלכלה ובנקאות, שהפכה לאחר מספר שנים לפקולטה לכלכלה. בשנת הלימודים 1990–91 נחנכה הפקולטה לכלכלה. ב-1998 נחנכה הפקולטה למשפטים. הפקולטה לרפואה וכירורגיה נחנכה בשנת 2021.
מבנה.
האוניברסיטה מחולקת ל-9 פקולטות:
רקטורים.
עד 2021, 10 אנשים כיהנו בתור הרקטורים של האוניברסיטה (כולל הרקטור הנוכחי).
ברטי
בלארוס במשחקים האולימפיים
בלארוס השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לילהאמר (1994), ובמשחקי הקיץ השתתפה לראשונה באולימפיאדת אטלנטה (1996). עד אז, התחרו הספורטאים הבלארוסים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו, לצד ספורטאים מ-11 מדינות נוספות שהרכיבו בעבר את ברית המועצות, במשלחת מאוחדת (Unified Team).
בחמש אולימפיאדות הקיץ בהן השתתפה, צברה בלארוס 85 מדליות, מהן 13 מדליות זהב. הענף הבולט ביותר הוא אתלטיקה (14 מדליות, מהן 3 מדליות זהב). לצד ההישגים בענף זה, נקשרו לא אחת שמותיהם של אתלטים בלארוסים בשערוריות של שימוש בחומרים אסורים, ומכמה מהם ניטלו המדליות בהן זכו. באולימפיאדות החורף צברה בלארוס 18 מדליות, בהן 8 מדליות זהב.
היסטוריה.
ספורטאים בלארוסים נטלו חלק במשחקים האולימפיים במסגרת המשלחת הסובייטית החל מאולימפיאדת הלסינקי (1952). הבלארוסי הראשון שזכה במדליה אולימפית היה מיידה הפטיש מיכאיל קריבונוסוב שזכה במדליית כסף באולימפיאדת מלבורן (1956). הראשונים שזכו במדליית זהב אולימפית (לזכות ברית המועצות) היו חותרי הקיאק לאוניד גיישטור וסרגיי מקרקנקו באולימפיאדת רומא (1960).
אולימפיאדת אטלנטה (1996).