חלק מהמספרים הקואנטיים, כגון המטען החשמלי והמספר הלפטוני, נשמרים (conserved) משני צדי התהליך. לעומת זאת, המספר הקואנטי איזוספין (I3) אינו נשמר. האיזוספין הוא מספר קואנטי של טעם (flavor quantum number), הקובע את סוג הקוארק – למעלה או למטה. האיזוספין של קוארק למעלה, כמו זה של הפרוטון, הוא , בעוד האיזוספין של קוארק למטה, כמו זה של הנייטרון, הוא מינוס . על כן, קיים הפרש של יחידת איזוספין אחת בין החלקיקים. האיזוספין של בוזון עצמו הוא 0. לפיכך, האיזוספין פוחת ב-1 במהלך דעיכת בטא פלוס. יכולת זו, לגרום שבירת סימטריה בין החלקיק הנכנס לחלקיק היוצא (שינוי טעם של חלקיק הוא דוגמה לשבירת סימטריה), היא המאפיין הבולט ביותר של הכוח החלש.
היסטוריה.
במשך זמן רב, היה נהוג לחשוב שחוקי הטבע נשארים זהים תחת השתקפות. תוצאות ניסוי שנעשה דרך מראה היו אמורות להיות זהות לתוצאות אותו ניסוי, אם נעשה שלא דרך מראה. זה הוא חוק שימור הזוגיות (parity conservation). באמצע שנות ה-50, הציעו צ'ן-נינג יאנג וצונג-דאו לי שהכוח החלש עשוי להפר את שימור הזוגיות. צ'ין שיונג וו ועמיתיה הוכיחו ניסויית תחזית זו ב-1957. על כך קיבלו יאנג ולי את פרס נובל לפיזיקה ל-1957.
המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים מתאר את הכוח האלקטרומגנטי ואת הכוח החלש כשני ביטויים שונים של כוח אלקטרו-חלש אחד, תאוריה שפותחה על ידי שלדון גלשאו, עבדוס סלאם וסטיבן ויינברג. עבודתם זיכתה אותם בפרס נובל לפיזיקה ל-1979.
בוזוני W ו-Z התגלו ב-1983, במאיץ החלקיקים SPS ב-CERN. על תגלית זו, קיבלו קרלו רוביה וסימון ואן דר מיר את פרס נובל לפיזיקה ל-1984.
רמי פורטיס
רם אפרים פורטיס (נולד ב-7 ביולי 1954 בתל אביב) הוא זמר רוק ישראלי בולט ויוצר משפיע. אלבום הבכורה שלו משנת 1978, "פלונטר", נחשב לפורץ דרך בתולדות המוזיקה הישראלית. אלבומו השני, "סיפורים מהקופסא" (1988), נחשב על ידי המבקרים כאחד מאלבומי הרוק החשובים ביותר שיצאו בישראל.
פורטיס הוא חבר בלהקת מינימל קומפקט ושותפו של ברי סחרוף לצמד פורטיסחרוף.
ביוגרפיה.
1975–1983: השנים הראשונות.
פורטיס הוא יליד תל אביב, אביו היה שנים רבות מנהל מחלקת התרבות של עיריית תל אביב.
פורטיס שירת בנ"מ במלחמת יום הכיפורים והושפע רבות מהתופת בחזית. הוא החל את דרכו המוזיקלית ב-1975 כעובד במה בהופעות של להקת תמוז. אריאל זילבר הזמין אותו לשיר את שירו "אינקובטור" בהפסקה של הופעת הלהקה, כשחברי תמוז מלווים אותו (הביצוע נכלל בקופסה "אוספורטיס" ובהוצאה המחודשת של "פלונטר" מסדרת סימני דרך).
באותה שנה הקים פורטיס את להקת "זבוב" שב-1978 שונה שמה ל"מים חמים". הם הופיעו במועדונים כמו "המרתף העליון" של תיאטרון בית ליסין ויצרו לעצמם קהל קטן אך נאמן.
ב-1978 יצא אלבומו הראשון של פורטיס, "פלונטר", בחברת "סי.בי.אס" (אן אם סי) ובהפקתו המוזיקלית של חיים רומנו. האלבום היה אחד מהאלבומים הרועשים והפרועים ביותר שנעשו במדינת ישראל עד אז, ורק שיר אחד במרוצת השנים הפך ללהיט ידוע מהאלבום והוא "רד מעל מסך הטלוויזיה שלי".
"פלונטר" הקדים את זמנו בצליל רוקיסטי ופאנקיסטי המושפע מאמנים כגון טלוויז'ן, ראמונס, איגי פופ והסטוג'ס, The Fall, והבאזקוקס וכן בנושאים ובסגנון השירה שנחשבו לחריגים בנוף המוזיקלי הישראלי של אז, ונמכר במעט מאוד עותקים בזמן אמת.
בסוף שנות השבעים זכה פורטיס בתקשורת לכינוי "משוגע", בשל סגנונו המוזיקלי הפרוע ולמעשה ייסד את הפאנק הישראלי שנמצא אז בחיתוליו בהשוואה לארצות הברית ולבריטניה. הוא עצמו מעולם לא הגדיר את עצמו כפאנקיסט או אנרכיסט, אך בפועל החלה סצנה הולכת וגדלה שבתחילת שנות השמונים כבר הפכה לסצנת המועדונים של "דאון טאון תל אביב", שמרכזיה היו הפינגווין, ליקוויד, וקולנוע דן.
ב-1980 נסעו רמי פורטיס, ברי סחרוף ומלכה שפיגל לאמסטרדם לנסות את מזלם, מכיוון שסברו שבישראל הרוק יישאר זרם שוליים קטן בחברה ובתרבות. הלהקה, שכינתה את עצמה "S.O.B" (קיצור של "הבנים של בטהובן" וכן של "בן כלבה"), גרה בבית נטוש והתקיימה בצמצום רב. לאחר זמן מה חזר פורטיס לישראל.
ב-1981 שכנע שולץ (דורון אייל) את פורטיס לחזור למוזיקה. הם הקימו ביחד את להקת "כרומוזום", החלו להופיע איתה בסצנת המועדונים של תל אביב והוציאו אלבום אחד בהוצאה עצמית. מאוחר יותר, לאחר שפורטיס פיטר את שולץ, שונה שם הלהקה ל"כרומוזום צוואי". ב-1983 הקים פורטיס את להקת ז'אן קונפליקט שלא זכתה גם היא להתייחסות רבה בישראל של אותם ימים.
ב-1988 התאחדה ז'אן קונפליקט למספר מצומצם של הופעות בפינגווין בעקבות הוצאתו הרשמית של האלבום. בריאיון לקראת האיחוד גרס אז פורטיס: "להקה זו מעולם לא הוקמה ומעולם לא התפרקה".
1984–1987: תקופת מינימל קומפקט.
ב-1984 עזב פורטיס את הארץ לאחר שסחרוף הציע לו להצטרף למינימל קומפקט, שכבר החלה להתבסס באירופה ומצאה חברת תקליטים ("קראמד רקורדס"). הוא הצטרף בתור גיטריסט בעוד שסמי בירנבך ממלא את עמדת הסולן הראשי. מינימל קומפקט זכתה להצלחה באירופה בסצנת האוואנגרד והרוק האלטרנטיבי והוציאה מספר אלבומים וכן פסקולים למחול ולקולנוע (בין היתר השתתפה בפסקול הסרט "מלאכים בשמי ברלין" של וים ונדרס). פורטיס שר כסולן מוביל בלהיטים "Autumn Leaves" ו-"Inner Station".
ב-1986 פורטיס חזר לשהות קצרה לארץ, יחד עם מקס פרנקן וברי סחרוף, ובעזרתם של נגנים מתחלפים ביניהם יובל מסנר, משה לוי, איתמר נוימן, ואורי ברק העלה את המופע "פורטיס וחברים" בקולנוע דן. המופע הורכב מרצף אקראי של שירים לא מגובשים שיצאו מאוחר יותר באלבום של פוריין אפייר, גרסאות כיסוי (Kraftwerk - Radioactivity) ועוד. התיעוד לקוח מהופעה לא רשמית מאותו סיבוב, המסתובבת ברשת, ובה לאחר סיום אחד הקטעים יצוטט פורטיס במשפט הבא: "חבר'ה, תפנו את האולם, יש פה איזה פסיכי שפוצץ משהו."
ב-1987 נקלעה מינימל קומפקט למשבר שגרר אותה להתפרקות. פורטיס וסחרוף החליטו לקחת חופשת קיץ של חודשיים בישראל, להקליט אלבום אחד בעברית ולחזור לאירופה.
1988–1992: תקופת פורטיסחרוף הראשונה.
ב-10 באוקטובר 1988 יצא האלבום "סיפורים מהקופסא" שזכה להצלחה מפתיעה מאוד, נמכר בעשרות אלפי עותקים וכיום נחשב לאחד מאלבומי הרוק הישראלי החשובים ביותר. האלבום פתח את "תור הזהב" של שנות ה-90 ברוק הישראלי. זה היה האלבום הראשון שהוציאה חברת התקליטים העצמאית נענע דיסק. הלהיטים מתוך האלבום הם "שקיעתה של הזריחה", "חתול מפלצת", "כוכב הקופים", "תחנה סופית" ו"אין קשר".
בתחילת 1989 יצאו פורטיס וסחרוף למסע הופעות בארץ, ובסוף 1989 הם חזרו לסיבוב הופעות באירופה עם הרכב ישראלי בשם פוריין אפייר (Foreign Affair) והוציאו את האלבום "East On Fire", שהושר באנגלית ובג'יבריש וכלל בין היתר את השירים "Sandanya","Ghosts Can't Run Away" ו-"Jounieh".
ב-1990 יצא אלבום האוסף "נענע אוספ מספר אחת" שכלל שני להיטים חדשים שיצאו שנה לפני כן: "שועל במנוסה" ו"חלום כחול". באותה שנה החליטו פורטיס וסחרוף להישאר בישראל והוציאו את האלבום "" שזכה גם הוא להצלחה וממנו הצליחו כל שירי האלבום ובהם: "ניצוצות", "חלום כחול" (בגרסה אחרת מהסינגל), "אין קץ לילדות", "אמריקה", "ממתק", "הפוך", "נעליים", "1900", "אגם ענקית", "יומו של העכבר", "יהלומים לנצח" ו"שמיים של שומקום" (בו השתתף מיקיאגי בקולות). פורטיס כתב לבדו את המילים של כל שירי האלבום, והלחין את כולם יחד עם סחרוף. לאחר יציאתו של "" לא נחשב עוד פורטיס בעיני התקשורת לאמן שוליים אלא למוזיקאי רציני.
ב-1991 יצא אלבום הסולו הראשון של סחרוף, "הכל או כלום". פורטיס כתב עבור האלבום את השירים "אמונה עיוורת" ו"חלליות", וכן השתתף בכתיבת השירים "לחץ" ו"למעלה".
ב-1992 הוציא פורטיס את האלבום "להתראות בחלומותי" בעזרתו המוזיקלית של סחרוף, עם הלהיטים "אנ'לא יכול" ו"איזה מין מין". בסוף 1992 הם הוציאו אלבום הופעה בשם "כשהגיטרה מנסרת את הלילה" שסיכם את תקופת פעילותם הראשונה כצמד. מרגע פרידתם הפך פורטיס ליוצר רוק עצמאי ובולט.
1994–1996: תקופת האחים פורטיס.
ב-1994, אחרי הפסקה של שנה מהמוזיקה שבה התרכז בגידול בנו, הקים פורטיס את להקת הליווי החדשה שלו, שכללה את עמיר "ג'נגו" רוסיאנו (בס, קולות, קלידים), אורן קפלן (גיטרות, קולות) ויובל שפריר (תופים, קלידים וקולות). הם הוציאו את האלבום "שוטר פושע והענק הלוחש", שכולל אלמנטים של גראנג' וטקסטים הזויים. רבים רואים באלבום זה את אחד האלבומים החשובים של הרוק הישראלי של שנות התשעים. הלהיטים מתוך האלבום הם "תלוי על הצלב" ו"את לא". על אף שעל עטיפת האלבום מופיע השם "פורטיס", במהלך יחסי הציבור לקידום האלבום כינה פורטיס את להקת הליווי שלו בשם "האחים פורטיס".
בשנת 1995 הוביל פורטיס קמפיין קיצי בטלוויזיה החינוכית לעידוד הגנה מפני השמש, בשיר רוק קצר בסגנונו המוכר.
ב-1996 הוציאו האחים פורטיס (הפעם תחת שם זה באופן רשמי) את האלבום "איפה הסוסים". האלבום, אשר כלל את השיר היחיד המצליח מתוכו "איש השיש" (עם אלי לוזון), זכה לביקורות טובות אך להצלחה מסחרית לא גדולה. לאחר מכן עזב פורטיס את חברת התקליטים נענע דיסק.
1998: שיתוף הפעולה עם שלומי ברכה.
ב-1998 חבר פורטיס לשלומי ברכה מלהקת משינה לשם יצירת אלבום בשם "רץ על הקצה" המשלב את הסגנונות המוכרים של שני המוזיקאים. האלבום כלל ברובו בצליל נקי וקליל יותר מאשר באלבומיו הקודמים של פורטיס והוא הניב מספר להיטים, ביניהם "חול", "לפעמים", "בוסה נובה קטן" ו"משאית פיננסית".