בתחילת 1993 מונה לקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף. במהלך תקופתו בתפקיד בלט חיל התותחנים במבצע דין וחשבון שנערך בדרום לבנון, החל שדרוג המערך הקני לתותחים מתנייעים מדגם "דוהר", בוטל פרויקט השולף, ונשלחה לארצות הברית משלחת הקליטה של מערך "המנתץ", משגרי רקטות M-270 MLRS. ב-1996 מונה לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון ביפן וקוריאה הדרומית.
לאחר שחרורו עבד כמנהל שיווק בחברת אלישרא. בנובמבר 2000 מונה על ידי ממשלת ישראל למנכ"ל רשות העתיקות וב-2006 הוארכה כהונתו לקדנציה נוספת. ב-14 השנים שבהן עמד בראש הרשות היא הפכה לגוף הארכאולוגי הגדול במדינה, והשתכללה באמצעות הכנסת טכנולוגיה מתקדמת יחד עם כלים ושיטות ממדעי הטבע לשם חקר הארכאולוגיה. דורפמן הוביל את פרויקט הקמתה של הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל בירושלים, שאליה יתכנסו כל יחידותיה של רשות העתיקות הפזורות בירושלים. על ביקורת שספג מגורמים שונים על פעילות רשות העתיקות אמר: "כשהשמאלנים חושבים שאתה ימני, הימנים חושבים שאתה שמאלני, החרדים חושבים שאתה לא יהודי וכולם תוקפים אותך - כנראה שאתה בסדר". ב-2012 זכו רשות העתיקות ודורפמן כמנהלה בפרס שומר ציון מטעם מרכז אינגבורג רנרט ללימודי ירושלים שבאוניברסיטת בר-אילן.
ביוני 2015 יצא ספרו של דורפמן לאור. הספר "מתחת לפני השטח" מדבר על יחסי הגומלין בין ארכאולוגיה לפוליטיקה במדינת ישראל מנקודת מבטו של הכותב שכיהן כ14 שנים כמנהל רשות העתיקות. הספר נכתב על ידי דורפמן בזמן מחלתו והושלם זמן קצר לפני מותו.
דורפמן היה בעל תואר ראשון ושני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. היה נשוי לתלמה, ואב לשלושה בנים.
נפטר ב-31 ביולי 2014 ממחלת הסרטן, הובא למנוחות בבית העלמין בגדרה.
ב-3 במרץ 2017 נחנך "מצפור שוקה" על שמו בגשר הישנה.
ב-8 באוקטובר 2018 נחנך חדר ההקרנה, באתר עין הקשתות, על שמו של דורפמן.
ב-26 ביוני 2019 נחנך "מצפור שוקה" על שמו, בתל אשקף אשר בעמק חפר.
שוקה דורפמן
סוכנות ביון ההגנה
סוכנות ביון ההגנה (באנגלית: The Defense Intelligence Agency, בראשי תיבות: DIA מילולית: סוכנות מודיעין ההגנה) היא סוכנות הריגול הצבאית של ארצות הברית, הכפופה למחלקת ההגנה של ארצות הברית. הסוכנות הוקמה ב-1 באוקטובר 1961 על ידי הנשיא ג'ון פ. קנדי בהמלצת מזכיר ההגנה, רוברט מקנמארה.
לאחר מלחמת העולם השנייה עד להקמת ה-DIA, שלוש מחלקות צבאיות (מודיעין הצי, מודיעין חיל האוויר ומודיעין הצבא) עסקו באיסוף, ייצור והפצת מודיעין לשימוש הזרוע שלהן בלבד. הדבר גרם לעבודה כפולה ויקרה, שהייתה לא יעילה וחסרת תיאום.
מבנה.
ה-DIA כוללת שורת מנהלות האחראיות לאיסוף מודיעין צבאי בדרכים שונות, בהן:
דגל הלאום
דייוויד מקולי
דייוויד מקולי (אנגלית: David Macaulay; נולד ב-2 בדצמבר 1946) הוא סופר ומאייר אמריקאי.
חייו.
מקולי נולד בלנקשייר שבאנגליה, ובגיל 11 היגרה משפחתו לניו ג'רזי. הוא החל לצייר בגיל צעיר. בשנת 1964, לאחר שסיים תיכון, נרשם ללימודי ארכיטקטורה בבית הספר לעיצוב של רוד איילנד. את שנתו החמישית ללימודים עשה באיטליה. בשנת 1997 התאזרח בארצות הברית. על עבודתו קיבל מענק של עמיתי מקארתור.
ספרו הראשון, "Cathedral", משנת 1973, היה תיאור מאויר של הקמת קתדרלה גותית.
ספרו המפורסם ביותר, "The Way Things Work", משנת 1988, מתאר באיורים את מנגנוני הפעולה של רבות מהטכנולוגיות המוכרות לקורא מחיי היום יום.
יום שבתון
יום שבתון הוא יום שמרבית האוכלוסייה, או קבוצה מובחנת באוכלוסייה, אינה עובדת בו, עקב אירוע מיוחד שחל ביום זה.
האירוע בגינו הוכרז יום שבתון יכול להיות מסוגים שונים:
בקביעתו של יום שבתון שני מרכיבים:
ימי שבתון בישראל.
ישנן חברות המעניקות לעובדיהן יום חופשה מלא גם בערבי חג.
בישראל, חגי ישראל, שעל פי ההלכה המלאכה אסורה בהם, הם ימי מנוחה ליהודים, בהתאם לחוק שעות עבודה ומנוחה ופקודת סדרי השלטון והמשפט. זכותו של עובד לשכר בימים אלה, אף שאינו עובד בהם, מופיעה בצו הרחבה. חגים של בני דתות אחרות, שהם רשאים לראותם כימי מנוחה, מפורטים בהודעה שפרסמה הממשלה מכוח פקודת סדרי השלטון והמשפט. בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל היה אחד במאי יום שבתון במפעלי ההסתדרות.
כמו כן בשנת 2017 חוקקה כנסת ישראל את חוק יום הניצחון, לרגל ניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית. החוק מאפשר יום שבתון ב-9 במאי.
טנטור (כובע)
טנטור (בערבית: طنطور) הוא כובע מחודד בצורת קונוס אשר מקצהו משתלשל אריג משי או בד המיועד לנשים, בדומה להנין. הכובע היה פופולרי בקרב הנשים הנשואות מהמעמד הגבוה בלבנט במאה ה-19.
M16 (ערפילית)
מסיה 16
מלחמת רוסיה פינלנד
עיניים שלי (אלבום)
עיניים שלי הוא אלבום הסולו הראשון של יהודה פוליקר. האלבום יצא בשנת 1985 בהוצאת CBS. כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי אמנים יוונים ותורגמו לעברית על ידי פוליקר ויעקב גלעד, פרט לקטע אינסטרומנטלי אחד שהלחין פוליקר בשם "שקיעה ים תיכונית".
יצירת האלבום.
ב-1983, בעת חזרה לתוכנית רדיו של רשות השידור בה היו אמורים להשתתף להקות בנזין ותיסלם, שמעה העורכת המוזיקלית של התוכנית, ורדה איתי, את פוליקר מנגן להנאתו מנגינה יוונית. כבת לקהילת יוצאי קורפו, הדבר משך את התעניינותה והיא הציעה לו להקליט תוכנית המורכבת משירים יווניים מתורגמים. לאחר מאמצים, הם הצליחו לשכנע את יעקב גלעד, שהתנגד עד אותו שלב לשילוב מוזיקה יוונית במוזיקה של פוליקר ובנזין, להצטרף לפרויקט. תחילה תוכנן כי ישתתפו בפרויקט אמנים שונים וכל אחד מהם ישיר שיר יווני אחד המתורגם לעברית, אך הדבר לא הסתייע ופוליקר הפך את הפרויקט לתקליט סולו שלו. חברת התקליטים NMC העמידה לרשותו תקציב זעום שאילץ אותו לנגן בחלק גדול מהכלים בעצמו ואף לרכוש מכונת תופים ולהפעילה במקום שימוש במתופף.
מיד עם יציאת האלבום הוא התקבל היטב והושמע רבות בתחנות הרדיו בישראל, אם כי מסע ההופעות שליווה את יציאתו היה מוצלח פחות. עד סוף שנות ה-80 מכר האלבום כ-70,000 עותקים.
השיר "עיניים שלי".
במקור ביוונית: "Μη μου θυμώνεις μάτια μου" ("אהובתי, אל תכעסי עלי") נכתב על ידי סטאוורוס קויומדזיס (Σταύρος Κουγιουμτζής) מהמלחינים היוונים הבולטים של המאה ה-20, עבור הזמר יאניס פולופולוס.
השפעה.
האלבום המשיך מגמה של שילוב אלמנטים של רוק בשירים ים תיכוניים מתורגמים לעברית, כפי שנעשה על ידי דויד ברוזה ב"האישה שאיתי" שנתיים לפני כן. הצלחת האלבום הביאה לשינוי בהתייחסות למוזיקה היוונית שנתפסה עד אותו שלב כמוזיקה של מועדונים ושמחות והביאה אותה אל לב הזרם המרכזי במוזיקה הישראלית הפופולרית.
כמו כן, האלבום היה עיסוק ראשון של גלעד ופוליקר בהיותם דור שני לניצולי שואה, וגלעד הסביר שאף שהשירים אינם עוסקים בנושא ישירות הוא מרחף מעל. הדברים נאמרו בתוכנית הרדיו של גלי צה"ל "אחרי המלחמה", שבה לראשונה דיברו פוליקר וגלעד על חייהם כדור שני, ותוכנית זו הולידה בהמשך את האלבום "אפר ואבק" והסרט "בגלל המלחמה ההיא". כך, החיבור לשירים היוונים שאותם הביאו ניצולי סלוניקי היה הפתח הראשון של גלעד ופוליקר בדרך ליצירה ששינתה את השיח הציבורי על הדור השני.
שותפים באלבום.
יהודה פוליקר ניגן באלבום בגיטרות בוזוקי, גיטרה בס, בגלמה וקלידים
ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים אחדים, ביניהם:
תרגום השירים ביוונית נעשה בסיוען של טילדה איסאיאס ומרתה עזרא.
האלבום הוקדש לורדה איתי (קלג).
צילום העטיפה: מיכל היימן
עיצוב העטיפה: תמיר להב-רדלמסר
פורום ישראלי לאנרגיה
פורום ישראלי לאנרגיה הוא עמותה המקדמת משק אנרגיה בר-קיימא בישראל.
מטרת הפורום היא לייצג את האינטרס האזרחי בתהליכי קבלת ההחלטות במשק האנרגיה. הפורום הוקם כדי להוות ציר מרכזי ומרכז ידע לנושאי האנרגיה בקרב ארגוני הסביבה והחברה. אמנם ישנם ארגונים רבים העוסקים בתחום האנרגיה, אך המורכבות הרבה של תחום האנרגיה מחייבת התמקדות והתמקצעות בתחום.
לפורום מועצה ציבורית הכוללת אנשי אקדמיה ומומחים, אנשי תעשייה ועסקים המייעצת ותומכת בפעילות הפורום, ובהם פרופ' פנחס אלפרט מאוניברסיטת תל אביב.
הפורום פועל בשלושה מישורים:
ועל פי דרכי הפעולה הבאות:
שיין (סרט)
שיין (באנגלית: Shane) הוא מערבון אמריקני מ-1953 שהפיק וביים ג'ורג' סטיבנס על פי תסריט שכתב גאת'רי, בהתבסס על רומן בעל אותו שם אותו כתב ג'ק שפר. כוכבי הסרט הם אלן לאד, ג'ין ארתור וואן הפלין, ובו משחקים גם ברנדון דה ווילד, איליישה קוק, ג'ק פאלאנס ובן ג'ונסון. הצלם הוא לויאל גריגס ומלחין הפסקול הוא ויקטור יאנג.
עלילה.
זר מסתורי שקורא לעצמו שיין (אלן לאד) מגיע לעמק במערב ארצות הברית. במהרה מתברר שהוא אקדוחן, והוא מוצא את עצמו נסחף לריב בין החוואי הפשוט ג'ו סטארט (ואן הפלין) לבין ברון הבקר רב-העוצמה רופוס רייקר (אמיל מאייר), שרוצה להוציא בכוח מאדמתו את סטארט וכל חוואי אחר בעמק. שיין מקבל עבודה כעובד משק שכיר, ומגלה שג'ואי (ברנדון דה ווילד), בנו הצעיר של סטארט, מתיידד עמו ונמשך לכוחו ולמיומנותו בירי באקדח. שיין עצמו נמשך בניגוד לרצונו למריאן (ג'ין ארתור), אשתו המקסימה והנאה של סטארט.