בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב בחודש יולי 1989 זכתה קומן ב-5 מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 27.82 שניות, 7 מאיות השנייה איטי מהשיא הישראלי של ענת לויט שסיימה שלישית בתוצאה של 28.18 שניות, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.50 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם תמי לוין, מיכל אמין ורויטל וילנאי בשיא ישראלי חדש של 4:07.36 דקות, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, ביחד עם אמין, וילנאי ועינת גבאי בשיא ישראלי חדש נוסף של 8:50.58 דקות (השיא הקודם עמד על 8:53.92 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם הדס פדה, אירית אפרתי ווילנאי בשיא ישראלי חדש שלישי של 4:30.12 דקות (השיא הקודם עמד על 4:37.64 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום השישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.38 דקות.
לאחר המכביה, במשך כחודש עד אליפות ישראל בשחייה, התאמנה קומן בשורות הקבוצה העירונית היריבה הפועל נהריה בהדרכת רובי שלו, בשל סכסוך בינה לבין מאמנה הירש. בשל כך, היא נמחקה מאליפות ישראל בשחייה והושעתה למשך שנה מכל פעילות. לאחר שהושגה פשרה, הוחלט שהיא לא תשתתף בתחרות, גם לא מחוץ לתחרות (כמו שעשתה, לבקשת המאמן הלאומי חנן גלעד שביקש לבחון אותה לאור המשימות העתידיות של הנבחרת) וההשעייה תבוטל.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו, נורווגיה באפריל 1990 סיימה קומן בכל שלושת המשחים בהם השתתפה במקום השמיני, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:33.18 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:28.90 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:15.26 דקות.
חייה האישיים.
כיום, קומן נשואה ולה שני ילדים ומתגוררת ביקנעם.
רסדר&quot;פ
יזדגרד השלישי
יזדגרד השלישי (יזדגרד, בפרסית یزدگرد سوم - "בן האלוהים") היה המלך העשרים ותשעה והאחרון של האימפריה הסאסאנית, נכדו של השליט הסאסאני כוסרו פרוויז (כוסרו השני). הוא עלה לכס המלוכה של אימפריה מפוררת ומוכה, ביום 16 ביוני 632, לאחר שמאבק פנימי במשפחת המלוכה הותיר אותו כיורש עצר.
קורות חייו.
עם עלותו לכס המלוכה ובטרם היה בידיו זמן לתפוס את מושכות השלטון הובס הצבא הפרסי על ידי הצבא המוסלמי בקרב אל-קאדסיה שהתרחש בין 634 ל-640, ולפי רוב הדעות ב-636. פרטים רבים לגבי הקרב אינם ידועים, כמו סדרי הגודל של הכוחות הלוחמים והמיקומים של אירועים שונים במהלך הקרב, אך עם סופו נשבר כוחה של האימפריה הסאסנית ועיר הבירה קטסיפון נפלה לידי הלוחמים המוסלמים. יזדגרד נאלץ לפתוח במנוסה מפני הכובשים הערבים מזרחה לכוון מדי, כאשר המוסלמים כבשו את מדי הוא ברח עד לטורקמניסטן ונלחם בעזרת הטורקים בצבא המוסלמי בנהר אוקסוס, אך הפסיד. הוא נרצח על ידי אלמוני בשנת 651 בעיר גאיור קלה (פרסית مرو) שהייתה עיר ונווה מדבר באזור הידוע כטורקמניסטן. שרידי האימפריה היו הבסיס לאימפריה הסמאנית - הישות המדינית הפרסית הראשונה לאחר הכיבוש המוסלמי.
לוח השנה של הדת זרתוסטרא הפרסית, שגרסה שלו עדיין מקובלת באופן רשמי באיראן, משתמשת בשנת ההכתרה של יזדגרד השלישי, שנת 632, כתאריך תחילת הספירה. גרסה זו משמשת גם בסיס לכתיבת הורוסקופים באסטרולוגיה המודרנית.
ביהדות.
על פי אחת המסורות היהודיות, כשראה הח'ליף עלי בן אבי טאלב שבוסתנאי בן חנינאי (618–670), שהיה ראש הגולה בבבל, עדיין לא התחתן, נתן לו את בתו של יזדגרד השלישי ששמה היה דארא או איזדדואר. נולדו לו שני ילדים מנשים יהודיות ושלושה בנים מהנסיכה הנוכרית, שהייתה לשפחה.
משמת בוסתנאי התפרסם הסכסוך על הירושה ועל מעמד הילדים בני הנוכרית. בני איזדדואר טענו שהם יורשים שוים לאחיהם, ואילו בני היהודיות טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה - חלק מהרכוש שבני היהודיות יורשים מאביהם בוסתנאי. בסופו של דבר קיבלו האחרונים שוויון זכויות גמור, ואף בא מיוצאי חלציהם ראש גולה. זאת משום שהגאונים הניחו שאדם כבוסתנאי לא היה בא על שפחה מבלי לשחררה קודם לכן, ולשאת אותה בהיתר. מקרה זה הפך לתקדים הלכתי שנעשה בו שימוש בדיון על הכלל: "אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות", ולמסקנות יש חשיבות הלכתית עד ימינו בעניין משמעותם של נישואים אזרחיים.
בדת הבהאית.
על פי הדת הבהאית, מוצאו של בהאא אללה (1817-1892), נביא האמונה הבהאית וכותבם של חלק מכתביה הקדושים, הוא משושלת המתייחסת (בין היתר) ליזדגרד השלישי.
אנרגית סריג
המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית
המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית (בבולגרית - Българска социалистическа партия, בראשי תיבות : БСП) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בבולגריה, וממשיכתה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית שהייתה מפלגת השלטון בבולגריה בין 1946 ל-1990. המפלגה היא בין הגדולות והחשובות בבולגריה, ובתקופה שלאחר נפילת הקומוניזם הרכיבה את הממשלה מספר פעמים. נשיא בולגריה הרביעי גאורגי פרבאנוב, הוא אחד ממנהיגי המפלגה בעבר. כיום מנהיג את המפלגה סרגיי סטאנישב. המפלגה חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי ובמפלגת הגג של הסוציאליסטים באיחוד האירופי מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.
היסטוריה.
המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית נוסדה לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בבולגריה ב-1989 כאשר המפלגה הקומוניסטית החליטה לנטוש את דרך המרקסיזם-לניניזם. באפריל 1990 קיבלה המפלגה את שמה החדש, וביוני 1990 זכתה בבחירות החופשיות הראשונות שהתקיימו במדינה מאז שנת 1931, והרכיבה את הממשלה בהנהגתו של אנדריי לוקאנוב. כהונתו של לוקאנוב לוותה בקשיים כלכליים, שהביאו לתסיסה אזרחית, ולנפילת הממשלה בדצמבר של אותה שנה. המפלגה שהתה באופוזיציה במשך כחמש שנים, ובשנת 1995 שבה וזכתה בבחירות בהנהגת ז'אן וידנוב. בסוף שנת 1996 נפלה ממשלת וידנוב, בשל כישלון כלכלי שהביא להיפר-אינפלציה, ולאחר שהפגנות ענק בערים ושביתה כללית דרשו את התפטרות הממשלה.
בשנת 2005 זכתה המפלגה בבחירות (עם 31% תמיכה מהציבור), והקימה קואליציה עם מפלגת המרכז התנועה הלאומית סמיון השני. בראשות הממשלה שימש ראש המפלגה סרגיי סטאנישב. בבחירות של שנת 2009 איבדה המפלגה את רוב כוחה (18% בלבד, לעומת 37% בבחירות הקודמות), ונותרה באופוזיציה. נכון לאותה השנה, 50 אלף איש חברים במפלגה, לעומת חצי מיליון חברי מפלגות בכל המדינה.
בבחירות שנערכו בשנת 2013, המפלגה קיבלה 26.6% מהקולות, והייתה המפלגה השנייה בגודלה.
ארגון יוצאי קרקוב
ארגון יוצאי קרקוב בישראל הוא איגוד יוצאיה של העיר קרקוב שבפולין בישראל. הוא נוסד בשנת 1936, ופועל ברצף מאז ועד היום.
פעילות.
בשנים הראשונות להקמתו, טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הייתה מטרתו המרכזית לשמש מעין "מרכז קהילתי" לצעירים הציוניים שעזבו את ביתם ועלו לארץ ישראל. עם פרוץ המלחמה, ולאחריה, השתנו מטרותיו העיקריות של הארגון, ומשימותיו העיקריות הפכו להנצחת זכרה של הקהילה היהודית בקרקוב, עברה המפואר והטרגדיה אשר פקדה אותה, ובנוסף פעילות חברתית-ציבורית וסיוע לניצולי השואה בני העיר.
נכון ל-2009, חברים בארגון למעלה מ-1,500 איש – כמחציתם בני ה"דור הראשון" והאחרים בני דורות ההמשך – ואלה משתתפים בפעילויות החברתיות ובאזכרה השנתית, המתקיימת ביום הזיכרון לשואה ולגבורה בשיתוף עם תלמידי בית הספר המאמץ של הקהילה, תיכון עירוני ה' בתל אביב. במהלך השנה מקיים הארגון מספר התכנסויות, ובהן אירוע בחודש דצמבר לציון פעולת המרד "ציגנריה" של תנועות הנוער היהודי הלוחם בתקופת הגטו בעיר, הרצאות על מורשת יהודי העיר ומפגשים עם אורחים מקרקוב הפעילים בשימור מורשת יהדות קרקוב.
אחת לשנה מצטרפת קבוצה מחברי הארגון למצעד זיכרון המתקיים מדי שנה בקרקוב, ביום ראשון הסמוך לתאריך חיסול הגטו (13–14 במרץ 1942), וביחד עם מאות אנשים מפולין ומחוצה לה צועדים כולם מככר גיבורי הגטו שברובע פודגוז'ה אל האנדרטה שהוקמה במקום בו פעל מחנה הריכוז פלשוב.
הזרוע המבצעת של הארגון היא הוועד, שבו חמישה חברים, הנבחרים אחת לשנה באספה הכללית של הארגון, וכן ועדות אד הוק לביצוע החלטות הוועד.
ארגון יוצאי קרקוב בישראל יוזם גם תערוכות ואירועים כלל ארציים, החורגים מהפעילות השוטפת; כך למשל התקיימו אירועים במסגרת אלף שנות יהדות פולין שבע מאות שנות יהדות קרקוב, שכללו הרצאות וסימפוזיונים. אירוע הסיכום התקיים בנוכחותם של שני חתני פרס נובל על במה אחת: שמעון פרס וויסלבה שימבורסקה. הוצגה תערוכה על תרומתם של החיילים היהודיים בצבאות פולין ותערוכת צילומים על חייהם של יהודי קרקוב בין שתי מלחמות העולם, בשיתוף עם המרכז הבינלאומי לתרבות בקרקוב.
כמו כן הושלם תיעוד בית הקברות היהודי ברחוב מיודובה בקרקוב, אשר בוצע יחד עם משלחות של תלמידי בתי ספר. בסיומו של פרויקט התיעוד הוצא לאור ספר – בעברית, אנגלית ופולנית – המתעד שמות שנמצאו על גבי למעלה מ-7,500 מצבות בבית הקברות.
התנועה לסוציאל-דמוקרטיה
התנועה לסוציאל-דמוקרטיה (ביוונית - Κινήμα Σοσιαλδημοκρατών ΕΔΕΚ) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית קפריסאית. המפלגה נוסדה בשנת 1969 על ידי ד"ר וואסוס ליסארידיס, ובתחילה נשאה את השם "האיחוד הדמוקרטי המאוחד של המרכז", שאף הוא נשא את ראשי התיבות היווניים ΕΔΕΚ, בהם מוכרת המפלגה. במהלך הזמן התפתחה המפלגה למפלגה סוציאל-דמוקרטית. התנועה מונהגת כיום על ידי יאנאקיס אומירו. התנועה חברה במפלגת הגג של הסוציאל-דמוקרטים האירופאים מפלגת הסוציאליסטים האירופאים. נכון לשנת 2021, המפלגה היא החמישית בכוחה בפרלמנט, עם 4 מושבים (מתוך 56).
דב גור
דב גור (1918–1966) היה ראש המועצה המקומית הראשון של אשדוד, אשר מונה לתפקיד על ידי משרד הפנים.