שפיצר סיים את לימודיו התיכוניים במדרשית נעם ושירת בצה"ל כקצין במשטרה הצבאית. סיים את הלימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך לעורך דין בשנת 1981. לאחר מכן עבד כעורך דין עצמאי במשרד עורכי הדין "נטוביץ- שפיצר".
בשנת 2000 מונה שפיצר לשופט בבית הדין האזורי לעבודה בחיפה וכיהן שם עד שנת 2005. באותה שנה מונה לנשיא בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע, ובשנת 2010 עבר לכהן כנשיא בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב.
בחודש מרץ 2012 נבחר שפיצר על ידי שר המשפטים ונשיא בית המשפט העליון למלא את משרת מנהל בתי המשפט. הוא סיים את תפקידו במרץ 2018. אז נכנס לתפקידו כשופט בית הדין הארצי לעבודה.
כשפורסמה מועמדותו של שפיצר כמועמד יחיד לכהונת שופט בבית הדין הארצי לעבודה, פנה הוועד הארצי של העוזרים המשפטיים לשופטים בצעד חריג לוועדה בבקשה לדחות את מינויו - וזאת בשל התנהלותו של שפיצר כמנהל בתי המשפט, ויחסי העבודה העכורים בין הצדדים שהגיעו לא אחת לבתי הדין לעבודה ואף לבג"ץ אשר פסקו מספר פסקי דין כנגד הנהלת בתי המשפט בראשותו. למרות הפנייה נבחר שפיצר לתפקיד.
בתקופת כהונתו כמנהל בתי המשפט יצא הנהלת בתי המשפט במאבק נגד ביקורת קשה שהוטחה בשופטים. במסגרת המאבק הקים מערכת בתי המשפט, ניהלה מערכת בתי המשפט מעקב אחר פרסומים על שופטים והקימה לצורך כך מאגר מידע ללא היתר הנדרש בחוק. המאבק, שכלל דרישה מגוגל להסיר כתבות שפורסמו בעיתונות, עלה לדיון בכנסת ובעקבות זאת שונה הנוהל בעניין התמודדות עם פרסומי ביקורת. במקרה אחד, שפיצר הגיב בהתקפה אישית נגד גיורא איילנד, שכללה פסק דין בתיק תעבורה של איילנד, בגלל מאמר של איילנד בו ביקר את מערכת המשפט.
שפיצר נשוי ואב לשלושה ילדים.
טום דונילון
תומאס אי. "טום" דונילון (באנגלית: Thomas E. Donilon; נולד ב-14 במאי 1955) כיהן כיועץ לביטחון לאומי בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנים 2010–2013. בעל קריירה כיועץ פוליטי אמריקאי, פקיד בממשל הפדרלי של ארצות הברית וכעורך דין. כיהן בצוותא עם הדיפלומטית ונדי שרמן, כראש צוות ביקורת מחלקת המדינה של ארצות הברית בתקופת המעבר לפני כניסת ברק אובמה לתפקידו כנשיא, וכסגן היועץ לביטחון לאומי ג'יימס ג'ונס בתחילת כהונתו של ממשל אובמה.
שנותיו הראשונות והשכלה.
דונילון נולד בפרובידנס, רוד איילנד. אביו היגר לארצות הברית מאירלנד וכך עשו גם הסבא והסבתא שלו מצד אִמוֹ. דונילון סיים את התואר הראשון שלו באוניברסיטה הקתולית של אמריקה (The Catholic University of America) ב-1977, ותואר J.D. במשפטים סיים באוניברסיטת וירג'יניה ב-1985. הוא מילא תפקיד במערכת העיתון של ה-Virginia Law Review.
המגזר הפרטי.
דונילון עבד כסגן נשיא בכיר למשפט ולמדיניות בפאני מאי, חברת מימון המשכנתאות הפועלת בחסות ממשל ארצות הברית, כלוביסט רשום, בין השנים 1999–2005.
קודם למינויו לממשל אובמה, היה דונילון שותף במשרד עורכי הדין הוושינגטוני O'Melveny &amp; Myers, שם ייעץ לחברות ולמועצות המנהלים שלהן, ביחס למגוון של עניינים רגישים בתחומי ממשל, מדיניות ועניינים רגולטוריים ומשפטיים.
עבודה פוליטית וממשלתית.
דונילון עבד כיועץ לביטחון לאומי לנושאים ציבוריים ושירת כראש הסגל של מזכיר מחלקת המדינה של ארצות הברית, וורן כריסטופר, בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.
על אף העובדה שהוא חף מכל ניסיון צבאי ועבד כלוביסט, היה דונילון "מעורב בצורה אינטימית בנושאי מדיניות חוץ חשובים רבים כולל המשא ומתן להשגת הסכם השלום שסיים את מלחמת בוסניה והמגעים להרחבת נאט"ו". דונילון היה אחת הדמויות הבולטות בגיבוש האסטרטגיה האמריקאית ביחס לאפגניסטן והדיונים הקשורים לכך, בספרו של בוב וודוורד "Obama's Wars" מ-2010.
הגנרל ג'ונס השמיץ באחת ההזדמנויות את דונילון בכך שביקר אותו על היעדר הניסיון שלו בתחומי מדיניות חוץ ואמר לו שכתוצאה מכך: "אין לך כל אמינות בצבא", על פי ספרו של וודוורד, "Obama's Wars". ג'ונס טען שדונילון נכשל בהתנהלותו מול הצוות שלו במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית בהציגו "מעט מדי רגש לאנשים שעובדים שם יום ולילה". דונילון ביקר באפגניסטן במהלך ביקורו הלילי בן שש השעות של הנשיא אובמה במדינה.
חיים אישיים.
דונילון הוא אחיו של מייק דונילון, עורך דין ויועץ פוליטי המייעץ לנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן.
יחד מורים
יחד מורים הוא מיזם חינוכי, שנועד לארגן מתנדבים לעסוק בהוראה ובעבודה חינוכית אחרת. המיזם פועל בשיתוף משרד החינוך, חברות עסקיות ורשויות מקומיות בישראל. המיזם הוא אחד מתוך מספר תוכניות המאוגדות תחת השם הטובים בחינוך, שכולן נועדו להפנות אנשים ונשים בעלי מניעים אידיאליסטיים, שבמקורם מגיעים מחוץ למערכת החינוך, לעבודה בהתנדבות או בשכר עם תלמידים כדי לקדם אותם לקראת מטרות חינוכיות שונות.
חזון המיזם:
הולדת המיזם.
במאי 2008, יזמו שני מנהלים בכירים, שבאו מרקעים שונים, את הקמת "צוות המשימה הציבורי" הטובים בחינוך: רם שמואלי, קצין בכיר וטייס בחיל האוויר שפרש מהשירות שנה קודם לכן, ויצחק (קיקי) אוחיון, מנהל בכיר בחברת אינטל בישראל, ביוזמתם של עובדים נוספים באינטל, הקימו את הצוות. מטרתם הייתה לגייס עובדים בעלי מוטיבציה ויכולת מהתעשיות המתקדמות, ממפעלים אחרים וממערכת הביטחון, לעזרת תלמידים מתקשים, כמו גם למען תלמידים מצטיינים, במערכת החינוך.
השם "הטובים בחינוך" נבחר על ידי רם שמואלי, יוצא חיל האוויר, על משקל הביטוי "הטובים לטיס", אולם באופן שונה ומובדל בכוונה; וזאת כדי להדגיש שהמשתתפים בתוכנית אינם "הטובים" שבאים אל מערכת חינוך "רעה", אלא מצטרפים למערכת שיש בה טובים אך היא זקוקה לחיזוק.
המניעים העיקריים להקמת הצוות היו:
מתחילת הפעלת המיזם הוגדרו לו עקרונות פעולה ברורים, כדי לשמור על אופיו הייחודי. בכוונת המייסדים היה לפעול בתיאום מלא עם מערכת החינוך, בתוך מתקניה ומבלי להתחרות בה ובמיוחד מבלי לדחוק את מקומם של המורים; ועם זאת, לשמור על עצמאות כדי שלא לאבד את האופי ההתנדבותי והחוץ-ממסדי של המיזם, במטרה לשמור את המוטיבציה המיוחדת של המשתתפים. על כן, בין העקרונות החשובים שהנחו את מקימי המיזם היו:
בתחילת הפעילות פעל הצוות באופן ניסיוני כמנהלה בתוך משרד החינוך, מטעם מנכ"לית המשרד שלומית עמיחי והשרה יולי תמיר. החל מיוני 2009 החל הצוות לעבוד באופן עצמאי יותר, תוך פיתוח עצמי של רעיונות; וזאת בחפיפה מסוימת עם הזמן בו החלו להצטרף לתוכנית, בין היתר, מהנדסים רבים שפוטרו מחברות עתירות ידע, בשיא הגל של המשבר בענף דאז. עם זאת, שמר הצוות על תיאום מלא עם המשרד, ארגוני המורים, מנהלי בתי ספר, אנשי אקדמיה והרשויות המקומיות.
"הטובים בחינוך" כתוכנית לאומית.
צוות התוכנית פועל ביחד עם משרד החינוך להוביל טיפול עמוק וארוך טווח במשבר ההוראה בישראל, תוך התמקדות בעיקר בטיפול במורים. אחת ממטרות הביניים היא להביא לאימוץ התוכנית על ידי כל הגופים הנוגעים בדבר: משרד החינוך, המוסדות האקדמיים המכשירים מורים, וראשי השלטון המקומי. לצורך כך הגדיר הצוות שני תהליכים מקבילים:
התהליך האסטרטגי.
גיבוש הצעה להסדר בהסכמה של "מדיניות מורים", כלומר מדיניות חדשה בדבר הכשרת מורים, בראייה כוללת. התייחסות מאורגנת לכל שלבי הקריירה של המקצוע, החל מגיוס, הכשרה, פיתוח קריירה, ופרישה. בנוסף לכך, פעולה נמרצת לשיפור מעמד המורה בתודעה הציבורית.
מסגרות בנות של "הטובים בחינוך".
יחד מורים.
מסגרת להתנדבות בבתי ספר. המשתתפים הם עובדים פעילים, בעיקר בחברות עתירות ידע, המקדישים מספר שעות בשבוע, לשמש כ"תומכי הוראה" בבתי ספר לפי בחירתם. משרד החינוך מכשיר את המתנדבים, והתוכנית משדכת בין מתנדבים לבין בתי ספר, בהתאם לצרכים ולהעדפות של כל צד. הפרויקט נסגר עקב ביטול ההכשרות על ידי משרד החינוך והמתנדבים הועברו לעמותות אחרות פעילות.
'שמים פתוחים'.
מסגרת למורים מכהנים, כדי לאפשר להם להביע דעה ולהשפיע על החלטות המשרד, כדי ליצור מעורבות של המורים ולצמצם את תופעת ה"הנחתות" הבלתי צפויות.
'צאל"ה לפריפריה'.
צאל"ה - צעירים איכותיים להוראה - תוכנית לסטודנטים מצטיינים, כיום במכללת אורנים, לעבודה כמתמחים בהוראה בעת לימודיהם בשנה ג' או ד'. התלמידים עובדים בשכר במימון המשרד, מקבלים דיור במימון הרשות העירונית (כיום נצרת עילית), ותוך התחייבות להעסיקם כמורים בתום לימודיהם.
מיטב החת"ב.
חת"ב - חניכי תנועת הבוגרים - תוכנית להכשרת בוגרי תנועות נוער: הנוער העובד והלומד, המחנות העולים, והשומר הצעיר, שסיימו את פרקי שנת השירות והצבא, והתארגנו במסגרות קהילתיות לעבודה חינוכית בערי הפריפריה. בתוכנית הם לומדים לתואר ראשון בהוראה, במסגרת שפותחה בעבורם, ומוכשרים להיות מורי של"ח וידיעת הארץ. הם מועסקים כעוזרי הוראה בתקופת הלימודים, ומתחייבים לתקופת עבודה בסיומם.
קריירה שנייה.
שתי תוכניות להסבת עובדים למקצוע ההוראה. האחת מקרב פורשי מערכת הביטחון, הכוללת קצינים אקדמאים, ברובם בעלי ניסיון פיקודי. זוהי תוכנית שהופעלה בעבר בשיתוף מכללת בית ברל, והופסקה מחוסר תקציב ועקב התנגדות ארגוני המורים על רקע טענות לדחיקתם של מורים מתפקידי ניהול. התוכנית הותנעה מחדש, מתוך כוונה שבוגריה יעסקו בהוראה בלבד. התוכנית השנייה היא בעיקר למפוטרי חברות היי-טק, שבחרו לעבור להוראה. שתי התוכניות כוללות הכשרה של שנה בשכר.
עולים לאנגלית.
תוכנית לעולים חדשים, אקדמאים המעוניינים לעבוד בהוראת אנגלית. הקלות בעבודה בשנה הראשונה.
בת קול.