חברו לכיתה לשעבר הנס-וולף ורנר מתאר את רווחיו של היינץ מקשריו המשפחתיים עם אדולף היטלר: אחיו למחצה של הייניץ, ויליאם פטריק היטלר, לחם בצי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. כך שלמעשה, שני האחים נלחמו משני צידי המתרס.
מיכאיל אדמוביץ'
מיכאיל מיכאילוביץ' אדמוביץ' (ברוסית: Михаил Михайлович Адамо́вич) היה צייר דקורטיבי ומונומנטלי רוסי ואמן פורצלן. הוא ידוע בעבודות החרסינה שלו ודימויים של אמנות סובייטית.
ביוגרפיה.
אדמוביץ' נולד ב-1884. ב-1907 סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות ועיצוב תעשייתי במוסקבה וזכה במלגה ללימודים באיטליה עד לשנת 1909, אז הוזמן לעצב ציורי קיר לבניינים בסנט פטרסבורג ומוסקבה. הוועדה המשמעותית הראשונה שלו הייתה עבור פסיפסים לקברו של המלך ג'ורג' הראשון מיוון.
אדמוביץ' עבד בלנינגרד בעקבות המהפכה הרוסית ושירת שנתיים במשמר המהפכה. מפעל הפורצלן הקיסרי נוסד על ידי הקיסרית אליזבת פטרובנה בשנת 1744 כמפעל הפורצלן הראשון ברוסיה. ב-1918 שונה שמו למפעל הפורצלן הממלכתי ואדמוביץ' הועסק בו. הוא עיצב קרמיקה ששיקפה את מטרות הממשלה החדשה ברוסיה. הוא עבד שם מ-1918 עד 1919 וחזר ב-1921 לעוד שנתיים. מאוחר יותר המשיך אדמוביץ' לעבוד במפעל הקרמיקה וולכוב בנובגורוד. ב-1927 חזר למוסקבה כדי לעצב עבור מפעל הקרמיקה דולבו. הוא ידוע בעבודות החרסינה שלו ודימויים של אמנות סובייטית.
עיצובים.
אחד העיצובים של אדמוביץ' מ-1921, Kapital נבחר על ידי מנהל המוזיאון הבריטי ניל מקגרגור כאובייקט מייצג בתוך סדרת תוכניות רדיו שהחלה ב-2010 כשיתוף פעולה בין ה-BBC והמוזיאון הבריטי. הצלחת שנבחרה עוצבה בשנת 1921 ומציגה פועל סובייטי מטביע את המילה "קפיטל" בסגנון פוטוריסטי. האובייקט מייצג את עובד התורם את כוח התעשייה לטובת העם ולא לקפיטליסטים.
העיצובים שלו משנת 1921 כוללים את הכרזה מי שלא עובד לא אוכל, מה שהמחיש את המחויבות למהפכה. בין העיצובים שיצר על צלחות פורצלן בגודל עשרה אינץ' הציגו את ראש לנין, הכוכב האדום. צלחות אלה נתפסו כצורת ביטוי חדשה של אמנות עבור העובד הרוסי.
צלחת "קפיטל" שנבחרה עבור ה-BBC נוצרה למעשה עשרים שנה לפני כן, ב-1901, כאשר הייצור של מפעל הפורצלן היה שמור כולו למשפחת המלוכה הרוסית. הצלחות הללו נאספו והמתינו לקישוט.
הצלחות מ־1921 הופקו על ידי בית החרושת הממלכתי לפורצלן וצוירו ביד על הזיגוג הקיים. הצלחות לא היו עבור שימוש קבוע ונועדו בעיקר לקישוט. הלוחות נשאו פטיש ומגל כסימן של יוצריהם, אך הם נשאו את הסימן גם של הייצור הקיסרי המקורי שלהם, שהוטבע עשרים שנה לפני כן. הייצור הקטן במפעלים בתקופה זו נועד לפחות בחלקו לייצוא. צוין כי עדיף לא לצבוע מעל סימני היצור המקוריים, שכן הם קיבלו ערך גבוה מרוכשים מחוץ לרוסיה.
אדמוביץ' הועסק מאוחר יותר בציור עיצובים על בנייני במוסקבה.
הוא מת בשנת 1947.
בחייו הציג במספר תערוכות בינלאומיות, ובשנת 1925 זכה במדליה בתערוכה הבינלאומית בפריז.
קוליות ההגאים
תשוקת הנצים
תשוקת הנצים (בספרדית: Pasión de Gavilanes) היא טלנובלה קולומביאנית שנכתבה על ידי חוליו חימנס. הטלנובלה מבוססת על הטלנובלה Las aguas mansas משנת 1994 ששודרה בישראל בין השנים 2003–2004. עלילת העונה הראשונה דיברה על שלושה אחים רוצים לנקום את מותה הטראגי של קרובת משפחה, אבל מתאהבים בבנות של האחראים למותה.
העונה שנייה המתרחשת 20 שנה לאחר אירועי הסדרה המקורית, משודרת החל מיולי 2022 בערוץ ויוה פרימיום.
הטלנובלה זכתה בפרס הראשון בתחרות ה-INTE (תחרות הפרס הבינלאומי לטלנובלות דרום אמריקאיות שנערך בארצות הברית) והייתה לטלנובלת השנה בקולומביה בשנת 2004.
עלילת העונה הראשונה.
לאחר שמזלם לא שפר עליהם במולדתם, החליטו האחים לבית רייס לחצות את הגבול ולפתוח מאפייה למחייתם. חואן האח הבכור הוא ראש המשפחה והאחראי על העסקים. הוא חזק וחרוץ, אך גם קפדן ומעט פרימיטיבי. אוסקר הוא שאפתן ומחושב ומחפש רווחים בדרכים לא שגרתיות. פרנקו הוא בוהמיין בנשמתו והרומנטיקן שבחבורה. ליבייה האחות הצעירה היא רק בת 17, בבת עינם של אחיה הגדולים.
הבעיות מתחילות כשהנערה חסרת הניסיון, מתאהבת בגבר המבוגר ממנה בשנים רבות, ברנרדו אליסונדו, איתו היא מנהלת רומן סודי וסוער, על אף היותו נשוי. כשהיא מגלה לאחיה על הריונה, הם, שאינם יודעים על היותו נשוי, מאלצים את ברנרדו לשאת אותה לאשה. ברנרדו נאלץ להסכים, אך מספר ימים לאחר מכן נהרג בתאונה. כשליבייה שומעת על מותו של אהובה, היא שמה קץ לחייה. מעל קברה נשבעים אחיה לנקום את מותה.
השלושה מגיעים לאחוזת אליסונדו ומתחזים לעובדים שצפויים היו להגיע. בתוכניתם לפתות את הבנות לבית אליסונדו, כשם שברנרדו פיתה את אחותם. תוכניתם משתבשת, כאשר האחים נופלים למלכודת שלהם עצמם והאחוזה הופכת לשדה קרב, בה מעורבים אהבה, שנאה ו...תשוקה.
העונה השנייה.
העונה השנייה משודרת החל מיולי 2022 בערוץ ויוה פרימיום בימים ראשון-חמישי בשעה 20:50.
משפחת רייס-אליסונדו היא המשפחה העשירה בעיירה. שלוותה מתערערת כשבניהם של נורמה וחואן מואשמים ברצח. כעת כולם ייאלצו להתמודד עם מבחן קשה לקשר העז שמאחד ביניהם.
Shake It
דרך אריאל שרון
קבלו אותי
Singular they
Singular they (בעברית: they בלשון יחיד), הוא השם בו מוכר השימוש בכינוי הגוף שמשמש כיום גוף שלישי רבים בשפה האנגלית גם כגוף שלישי יחיד, על כלל הטיותיו ונגזרותיו – them, their, theirs ו-themselves (או themself). כינוי גוף זה היה נפוץ עוד בעבר בשימושים מסוימים, וכיום הוא משמש גם ככינוי גוף נייטרלי מגדרית.
השימוש המקורי ב-singular they מתרחש בדרך כלל כאשר הקודמן (המילה/צירוף אותו מאזכר כינוי הגוף) אינו מפורט או ידוע. לדוגמה:(במשפט לא ידועה הזהות של מי שהשאיר/ה את המטרייה)(אם משפטים אלו נאמרים באופן כללי אין התייחסות לאדם ספציפי ולכן יש צורך בכינוי גוף נייטרלי)
שימוש זה ב-singular they הופיע לראשונה במאה ה-14, כמאה שנה לאחר they ברבים. מאז ועד היום הוא היה נפוץ בעיקר באנגלית יומיומית, וצבר תנופה גם בשימושים רשמיים. מאז אמצע המאה ה-18 נמתחה ביקורת על השימוש בצורת ה-singular they מצד לשונאים שראו בכך טעות. המשך השימוש בו באנגלית הסטנדרטית-מודרנית הפך נפוץ ומקובל יותר עם המעבר לשפה נייטרלית-מגדרית. אף על פי שכמה מדריכי כתיבה מתחילת המאה ה-21 תיארו את צורת ה-singular they ככזו שייכת בעיקר למשלב הדיבורי ופחות מתאימה בכתיבה פורמלית, עד לשנת 2020 רוב מדריכי הכתיבה קיבלו אותה ככינוי גוף.
בתחילת המאה ה-21 עלה הצורך להתייחסות לאדם ללא מגדר, והתפתח השימוש ב-singular they גם כאשר זהותו של האדם ידועה, עבור אנשים שאינם מזדהים כגבר או אישה, כגון במשפט "". המילה "they" בהקשר זה זכתה בתואר "מילת השנה" לשנת 2015 על ידי האגודה לניב האמריקאי , ול-2019 על ידי מרים-ובסטר. בשנת 2020, האגודה לניב האמריקאי בחרה בה גם בתור "מילת העשור" לשנות ה-2010.
הטיות הצורה.
כמו you ביחיד, גם הצורה singular they נעשית עם קודמן (שם העצם המאוזכר) בלשון יחיד, אבל מקבלת את אותן צורות פועל כמו they ברבים, וכן יש להטות אותה כמו they ברבים (כלומר, "them", "their", ו-"theirs"), אלא שבצורת הגוף הרפלקסיבית, גם הצורה "themself" משמשת לעיתים במקום "themselves".
עדויות לשימוש בצורה "themself" קיימות בין המאה ה-14 ל-16. השימוש בה גדל מאז שנות ה-70 או ה-80, אם כי היא עדיין מסווגת לעיתים כ"צורה נדירה". בשנת 2002 כתבו ג'ון פיין ורודני הדלסטון ב-"The Cambridge Grammar of the English Language" כי השימוש בה בדיבור הרגיל "נדיר ומקובל רק בקרב מעט מהדוברים", אך "סביר שיגדל עם ההכרה הגוברת של 'they' גם ככינוי גוף ביחיד". צורה זו שימושית כאשר מתייחסים לאדם יחיד בעל מגדר בלתי-מוגדר, אז צורת הרבים "themselves" עלולה להיראות לא מתאימה, כמו ב:
ממשלת קנדה ממליצה על "themselves" כצורה הרפלקסיבית של singular they לשימוש בטקסטי חקיקה פדרליים קנדיים, וממליצה שלא להשתמש ב-"themself".
שימוש.
כינוי הגוף they בשימוש עם קודמן בלשון יחיד מגיע מהאנגלית התיכונה של המאה ה-14 (מעט אחרי they בשימוש עם קודמן בלשון רבים, שהושאל מהנורדית העתיקה במאה ה-13), אז הוא שימש במשך מאות שנים, על אף שהוחרם על ידי מומחי דקדוק מסורתיים החל מאמצע המאה ה-18.
באנגלית מדוברת בלתי-פורמלית נעשה שימוש אוניברסלי ב-singular they. בדיקה שערך יורגן גרנר מהקורפוס הלאומי הבריטי ופורסמה בשנת 1998, מצאה כי דוברי אנגלית בריטית, ללא קשר למעמד חברתי, גיל, מין או אזור מגורים, השתמשו ב-singular they לעיתים קרובות יותר מאשר ב-he נייטרלי-מגדרית או באפשרויות אחרות מסוג זה.
he גנרי.
בנוסף לכינוי הגוף they, מבחינה היסטורית מקובל להשתמש גם בכינוי he על מנת להתייחס לאדם שאינו-ידוע מכל מגדר, כמו להלן:
ההמלצה המפורשת הראשונה הידועה מצד מומחה דקדוק להשתמש ב-he גנרי ולא ב-they באנגלית רשמית נכתבה בספר "A New Grammar" מאת אן פישר , מאמצע המאה ה-18, בו נכתב כי "צורת הגוף הזכרית עונה לשם הכללי, שכולל הן את הזכר והן את הנקבה; כמו במשפט "."