בהמשך כיהן בבצלאל כסגן מנהל ודיקן הסטודנטים, והפעיל סטודיו בירושלים שבו יצר רישומים וציורי שמן. הוא השתתף במספר רב של תערוכות קבוצתיות בגלריות ובמוזיאונים בישראל ובמדינות נוספות, וגם הציג מספר תערוכות יחיד. ב-1967 זכה בפרס אונסק"ו והנסיך רנייה בביאנלה של האמנויות הפלסטיות בנסיכות מונקו.
בין 1971 ל-1973 היה מרצה אורח במכללה הטכנולוגית Cape Technical College בקייפטאון, דרום אפריקה ובמקביל השלים לימודי תואר שני (MFA) באוניברסיטת קייפטאון, שם הגיש תזה בנושא "המלחמה באמנות" - נושא בו עוסקים גם רבים מציוריו. בשנים 1973-1974 לימד גם בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים, במקביל להוראת אמנות בבצלאל.
ב-1978 הוזמן לשמש מרצה אורח בבית הספר לעיצוב פרסונס בניו יורק ובמחלקה לאמנות באוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק. ב-1980 שב לירושלים להוראה בבצלאל, וב-1983 מונה לדרגת פרופסור חבר. באותה תקופה הוזמן להנחות סדנאות מרתונים של רישום מודל למורים ולסטודנטים באוניברסיטאות ובבתי ספר לאמנות ברחבי ארצות הברית. הוא אייר בעיתונים ובירחונים שונים, ביניהם ג'רוזלם פוסט, הניו יורק טיימס, ידיעות אחרונות, כותרת ראשית ובטאון חיל האוויר, וכן אייר ועיצב עטיפות ספרים.
בתחום העיצוב ייעץ רוזוב וניהל פרויקטים עיצוביים שונים, ובין היתר עיצב את שילוט הרחובות ביישוב רעות (1990), ברובע "לב הפארק" ברעננה ובקריית המדע בנס ציונה (1994). לאורך שנים ארוכות שימש, בהתנדבות, כיועץ ומעצב הבית לשיפור החזות של מחנות צה"ל - בבסיסי חיל האוויר ובחילות השדה. הוא חיבר את האוגדן "צה"ל - אסתטיקה סביבתית בערבון מוגבל" (הוצאת בצלאל ולשכת הרמטכ"ל, 1994) ואת "הקוד האסתטי לבסיסי חיל האוויר" (מפקדת חה"א, 2002). ב-2001 קיבל את פרס השר לאיכות הסביבה עבור תרומה לשיפור החזות של מחנות צה"ל. הוא שימש כמעצב ויועץ חזות למשרד ראש הממשלה, בפרויקטים של לשכת ראש הממשלה, מזכירות הממשלה, אולמות הקבינט ואולם מליאת הממשלה. כן שימש יועץ חזות לחברת הדלק פז, לרפא"ל, ולבנק לאומי לישראל.
ב-2002 זכה רוזוב בפרס הקרן על שם מרדכי איש שלום עבור מפעל חיים באמנות. הוא המשיך בהוראה בבצלאל עד לפרישתו בשנת 2003. ציורים שלו נמצאים באוספים הציבוריים של מוזיאון תל אביב לאמנות ושל מוזיאון ישראל, ובאוספים פרטיים בישראל, באירופה, בארצות הברית ובדרום אפריקה.
ב-2013 התפרסם ספרו של יורם רוזוב "קול דמי אחיך" בהוצאת "נהר ספרים".
ב-2022 התפרסמה אסופת יצירותיו של יורם רוזוב "יורם רוזוב - כל זה ראיתי" בהוצאת לוין.
ויטסאנדיי
האי ויטסאנדיי (אנגלית: Whitsunday) הוא הגדול ביותר בקבוצת איי ויטסאנדיי, הממוקם באוקיינוס השקט סמוך לחופה של קווינסלנד, במזרח אוסטרליה.
האי, כשאר האיים בקבוצה, עשוי חול לבן, שנוצר כתוצאה מסחיפה של אלמוגים משונית המחסום הגדולה. המים הרדודים במפרץ היל שלחופו של האי, מאפשרים ניווט כלי שיט בין דיונות החול הלבן, החורצות את השטח הימי. המראה הנאה הפך את האי ויטסאנדיי ואת קבוצת האיים שסביבו ליעד מבוקש לתיירים ושייטים. היעדים הנודעים של האי הם מפרץ היל, מפרץ גלנר וחוף וייטהֵבֵן (Whitehaven Beach).
האי התגלה על ידי ג'יימס קוק בתחילת יוני 1770, והוא קרא לו בשם זה.
האי וויטסאנדיי
קטלאז
קטלאז הוא אנזים המצוי כמעט בכל האורגניזמים הנחשפים לחמצן, המפרק מי חמצן (H2O2), שהם תרכובת המזיקה לאורגניזם, למים ולחמצן. הקטלאז נמצא בבעלי חיים, בצמחים, בפטריות ובמיקרואורגניזמים רבים. באדם מצוי הקטלאז כמעט בכל תאי הגוף ואיבריו, ונמצא בכמות גדולה בכבד, בכליות ובדם.
קטלאז הוא אחד האנזימים בעלי זמן המחזור (turnover number) הגבוהים ביותר: מולקולת קטלאז אחת מסוגלת לפרק מדי שנייה עד ל-200,000 מולקולות מי חמצן. הקטלאז הוא חלבון המורכב מארבע תתי-יחידות (טטרהמר), כל אחת באורך של יותר מ-500 חומצות אמינו. הוא מכיל ארבע קבוצות הם (ברזל) המאפשרות לאנזים להגיב עם מי חמצן. ה-pH האופטימלי לקטלאז באדם הוא 7. במינים אחרים משתנה ה-pH האופטימלי ועשוי לנוע בטווח של 4 עד 11, תלוי במין.
קטלאז מכיל קבוצת הם; האנזים מיוצג לפיכך בנוסחת התגובה כ-FeCat. לימין סימון הברזל (Fe) מצוין מספר החמצון שלו בספרות רומיות. תגובה זו מתרחשת בשני שלבים:
בשלב הראשון של התגובה אטום חמצן מתנתק ממי החמצן ונקשר לאנזים; מי החמצן הופכים למים. בשלב השני אטום חמצן מתנתק ממולקולה אחרת של מי חמצן, וכן אטום החמצן הקשור לאנזים מתנתק ממנו; שני האטומים חוברים ליצירת מולקולת חמצן, מי החמצן שוב הופכים למים. התוצאה הסופית היא שתי מולקולות מים ומולקולת חמצן אחת:
formula_3
היסטוריה.
לואי ז'אק טנאר אשר גילה את מי החמצן היה הראשון להבחין ב-1811 בקיומו של חומר האחראי לפירוק מי החמצן. ב-1900 הכימאי הגרמני אוסקר לאו העניק לקטלאז את שמו, וכן גילה כי האנזים נמצא בצמחים ובבעלי חיים רבים. ב-1937 ג'יימס בטשלר סאמנר גיבש קטלאז מבקר וב-1938 פרסם את משקלו המולקולרי של האנזים. ב-1969 רוצף קטלאז של בקר. המבנה התלת ממדי של החלבון התגלה ב-1981.
פדרו רודריגס
פדרו אליעזר רודריגס לדסמה (בספרדית: Pedro Eliezer Rodríguez Ledesma; נולד ב-28 ביולי 1987) הידוע בשמו הפרטי, פדרו, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני בלאציו ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים.
פדרו נולד וגדל בטנריפה. כילד, הצטרף פדרו בהמלצת אחיו ואביו לקבוצה המקומית סן איסידרו, שם פיתח את יכולותיו כשחקן כדורגל. ב-2004, כשהיה בן 17, פגשו אותו סקאוטים של ברצלונה והחתימו אותו במועדון. מועדון הכדורגל ברצלונה שילם עבור העברת השחקן אליהם 300 אלף אירו בלבד. הוא שיחק במדי קבוצות הנוער של המועדון, וב-2007 קודם לקבוצת המילואים של ברצלונה, ברצלונה אתלטיק, שאותה אימן ז'וזפ גוארדיולה באותו זמן.
בעונת 2007/2008 היה פדרו שחקן קבוע בהרכב קבוצת המילואים - הוא הבקיע שישה שערים בליגה הרביעית ב-36 הופעות ועזר לה להעפיל לליגה השלישית. במקביל, באותה עונה, הצטרף לעיתים לאימוני הקבוצה הבוגרת, אותה אימן פרנק רייקארד, ואף נכנס כמחליף בשניים ממשחקי הליגה שלה. בעונה הבאה, עונת 2008/2009, הוגדלה כמות הדקות שקיבל פדרו בקבוצה הבוגרת. הוא שיחק בשישה משחקי ליגה, שלושה משחקי גביע המלך הספרדי ובחמישה משחקים בליגת האלופות, בהם גם משחק הגמר לאותה עונה, בה ניצחה ברצלונה את מנצ'סטר יונייטד בתוצאה 0–2. פדרו היה שותף לזכייתה של ברצלונה בטרבל ראשון בהיסטוריה של הכדורגל הספרדי - זכייה באליפות לה ליגה, בגביע המלך ובליגת האלופות. בעונה זו עדיין פדרו שיחק בקבוצת המשנה, בה כבש עשרה שערים ב-17 משחקי ליגה.
בקיץ 2009 הבקיע פדרו שלושה שערים בחמשת משחקי הידידות של המועדון, מה שסימן את הצטרפותו המלאה לקבוצה הבוגרת. באוגוסט, בסופר קאפ הספרדי שיחק פדרו בשני המשחקים, כשבראשון שבהם הבקיע את שער הניצחון מול אתלטיק בילבאו, ובכך עזר לקבוצה לזכות בתואר הראשון לעונה זו. חמישה ימים לאחר מכן הבקיע את השער היחיד במשחק הסופר קאפ האירופי מול שחטיור דונייצק, שהביא לברצלונה גם את התואר הזה. בעונת 2009/2010 המשיך פדרו בקו המגמה הזה, כשהופיע רבות במשחקי הקבוצה, בעיקר כמחליף לאחד משחקני שלישיית ההתקפה ליונל מסי, זלאטן איברהימוביץ' או תיירי הנרי. עד פגרת חג המולד של הליגה הספרדית הבקיע שמונה שערים נוספים - שלושה בליגה, שלושה בגביע ושניים בליגת האלופות - ב-19 משחקים. השערים הבולטים היו שער הניצחון בליגה לרשתה של אלמריה, ואחד משני השערים שכבשה ברצלונה מול אינטר מילאנו. עד סוף נובמבר, הסטטיסטיקה של פדרו עמדה על הבקעת שער כל 108 דקות שהוא משחק.
בדצמבר, באליפות העולם לקבוצות שנערכה באבו דאבי, הבקיע פדרו את השער השלישי בניצחון ברצלונה 1–3 על אטלנטה, ובכך הגיע להישג יחיד במינו - הבקעת שער בשש מסגרות במשך עונה אחת. במשחק הגמר מול אסטודיאנטס, בדקות האחרונות וכשקבוצתו בפיגור 0–1, הבקיע פדרו את שער השוויון שבעקבותיו המשחק המשיך להארכה, בו מסי הבקיע את שער הניצחון.
בשנת 2010 תפס פדרו כמעט לחלוטין את מקומו של הנרי בהרכב, והיה משחקני המפתח בזכייתה של ברצלונה באליפות הליגה. בקלאסיקו הראשון שלו, הבקיע את השער השני של קבוצתו, בניצחון 0–2 על ריאל מדריד בביתה. ארבעה ימים מאוחר יותר, הבקיע שער מ-36 מטרים לרשתה של דפורטיבו לה קורוניה. ברצלונה אמנם הודחה מליגת האלופות על ידי אינטר מילאנו בחצי הגמר, אך פדרו הבקיע את השער היחיד של ברצלונה במשחק החוץ מולה, בהפסד 1–3. ברגעים המכריעים של העונה בליגה הספרדית, בשלושת המחזורים האחרונים, כבש פדרו בכל אחד מהמשחקים - מול טנריפה, סביליה וויאדוליד - בהם ניצחה בסופו של דבר ברצלונה.
בקלאסיקו שנערך בקאמפ נואו ב-2010 הבקיע פדרו את אחד מהשערים שהובילו את ברצלונה לניצחון 0–5 על ריאל מדריד. בסיום העונה ב-3 במאי 2011 הבקיע פדרו את השער היחיד של ברצלונה במשחק הגומלין של חצי גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד בקאמפ נואו, וברצלונה העפילה למשחק הגמר בתוצאה המצטברת 1–3. ב-28 במאי הבקיע פדרו את השער הראשון בניצחון ברצלונה 1–3 על מנצ'סטר יונייטד מבישול של צ'אבי בגמר ליגת האלופות.
ב-11 באוגוסט 2015, הבקיע פדרו בדקה ה-115 את שער ההכרעה בניצחון ברצלונה 4–5 על סביליה בסופר קאפ האירופי.
צ'לסי.