ב-1620, כשהונהגה לראשונה שיטת דירוג האוניות, נקבע כי לאונייה מדרגה ראשונה תיחשב זו שצוותה מונה 300 איש לפחות. רק אחרי 1660 החלו נוקבים במספר התותחים כקריטריון לקביעת הדרגה. לאוניות הראשונות מדרגה זו היו 60 תותחים בלבד, אך כבר ב-1650 בקירוב הן נשאו בין 90 ל-100 תותחים. בתחילת המאה ה-18 נקבע כי בזמן מלחמה ייחשבו לאוניות מדרגה ראשונה אלו הנושאות 100 תותחים או יותר, וכי אוניות החמושות ב-90 תותחים, ולימים ב-98, לאוניות מדרגה שנייה. בימי שלום הוקטן מספר התותחים בכל אוניות הקו והן היו חמושות בחסר. לקראת סוף המאה ה-18 החלו בונים אוניות חמושות ביותר מ-100 תותחים, וגם הן סווגו כאוניות מדרגה ראשונה.
האונייה נשאה תותחים נוספים, שלא הוצבו על עגלות ולא נלקחו בחשבון במספר התותחים הנקוב של הדרגה. עם אלה נמנו תותחים קטנים נגד אדם, שהיו בתחילה בעלי חצובה מסתובבת (swivel gun). מ-1770 לערך העמידו על סיפון האחרה וצור החרטום של אוניות מדרגה ראשונה, כמו גם של אוניות מדרגות נמוכות יותר, תותחים כבדים לטווח קצר מסוג חדש שנקראו קרונדות. עד 1817 לא נכללו הקרונדות במספר התותחים הנקוב של הדרגה, משום שלא הוצבו על עגלות, אלא אם החליפו תותח רגיל.
אוניות מדרגה ראשונה במאות ה-17 וה-18 היו אומנם כבדות חימוש ורבות-עוצמה, אך איטיות וקשות לניהוג. סיפון התותחים התחתון, בו הוצבו התותחים הכבדים ביותר, צריך היה להיות קרוב לקו המים, כדי להוריד את מרכז הכובד ועל ידי כך לשמור על יציבותה של האונייה. המשמעות הייתה, שאת מכסי האשנבים של תותחי סיפון זה ניתן היה לפתוח רק בים שקט, ואם מזג האוויר הורע – לא ניתן היה להשתמש בהם כלל והם היו למעשה חסרי כל תועלת. את הבעיה פתרו בסופו של דבר על ידי הגדלת הבּוֹלֶט (freeboard) – המרחק בין קו המים למפתני האשנבים הנמוכים ביותר.
חיסרון נוסף של האוניות מדרגה ראשונה היה עלות הפעלתן היקרה. בשל כך נבנו רק מעטות שכמותן - הצי המלכותי הבריטי החזיק ב-1794 חמש בלבד - והן שימשו על פי רוב כאוניות הדגל של ציים בפיקוד אדמירל. בעיתות שלום הן הוצאו בדרך כלל משירות פעיל מטעמי חיסכון, והוחזרו לשירות רק בזמני משבר. על ידי כך גם הקטינו במידה משמעותית את הבלאי הרב עקב שהייה ממושכת בים והגדילו את אורך חיי האונייה. ולדוגמה, בקרב טרפלגר הייתה אה"מ "ויקטורי" בת 40, אך חלק גדול מן השירות שלה עשתה בהמתנה (in ordinary).
מאחר שאוניות מדרגה ראשונה היו הגדולות והחזקות ביותר בצי המלכותי, מקובל היה להשוותן עם אלו של ציים אחרים, ולעיתים קרובות כינו את אוניותיהם הגדולות ביותר בשם "אוניות מדרגה ראשונה". ברם, לכל צי הייתה שיטת דירוג משלו, וראוי לציון מיוחד הצי הצרפתי ששיטת הדירוג שלו כללה חמש דרגות.
אוניות מפורסמות.
בשל חשיבותן המיוחדת ליוקרת הצי, ניתן היה לבנות ולהפעיל אוניות מעטות בלבד מדרגה זו בעת ובעונה אחת. על כן, במשך 250 השנים לערך בהם נהגה שיטת דירוג האוניות בצי המלכותי נטלו חלק בקרבות ימיים רק מספר קטן יחסית של אוניות מדרגה זו.
האונייה היחידה מדרגה זו שנשתמרה לימינו היא אה"מ "ויקטורי", אוניית הדגל של אדמירל נלסון בקרב טרפלגר (1805). היא מוצגת בבסיס הצי המלכותי בפורטסמות' ועדיין בשירות. הגוף של אה"מ "סנט לורנס", 112 תותחים, שנבנתה ופעלה רק במים מתוקים במהלך מלחמת 1812, שרד בשלמותו במים רדודים בקרבת חוף קינגסטון (אונטריו), והוא אתר צלילה פופולרי. שתי אוניות מפורסמות נוספות הן אה"מ "רויאל סובריין", שפורקה ונגרטה ב-1841, ואה"מ "בריטניה", שפורקה ב-1825. אוניות מדרגה ראשונה מאוחרות יותר, כמו "קלדוניה" וכמה מאחיותיה, נשאו 120 תותחים. ציים אחרים, ובמיוחד הצי הצרפתי, החזיקו גם הם באוניות דומות בעלות למעלה מ-100 תותחים. האונייה כבדת החימוש מכולן הייתה "סנטיסימה טרינידד" הספרדית, אשר לאחר שיפוצה והגדלתה ב-1802 נשאה 140 תותחים.
שחריאר ממדיארוב
שַׁחְרִיָאר מַמַּדְיָארוֹב (באזרית: Şəhriyar Həmid oğlu Məmmədyarov; נולד ב-12 באפריל 1985 בסומגאיט שבאזרבייג'ן) הוא שחמטאי אזרי בדרגת רב-אמן, אלוף העולם בשחמט מהיר. לממדיארוב שתי אחיות בעלות דרגת רב-אמן לנשים.
נכון ליוני 2022, מדורג במקום ה-14 בעולם לפי מד כושר.
תחילת הקריירה השחמטאית.
בשנת 2003 זכה ממדיארוב באליפות העולם לנוער. הוא חזר על הישג זה בשנת 2005 ובכך הפך לשחמטאי היחיד שזכה פעמיים באליפות העולם לנוער, תוך קביעת ביצוע שחמטאי ברמה של 2953 לאחר שמונה משחקים. הישג זה זיכה אותו בכרטיס כניסה לתחרות אסנט בשנת 2006, ולאחר שזכה בתחרות וכן באותה תחרות בשנה שלאחר מכן קיבל תשומת לב עולמית.
בשנת 2005 התמודד ממדיארוב בתחרות קבוצות על גביע אירופה וקבע את התוצאה השנייה בטיבה (2913) לאחר וסילי איוונצ'וק.
ממדיארוב זכה במקום ראשון משותף בתחרות אירופלוט במוסקבה בפברואר 2006 עם 6.5/9. באוקטובר 2006 זכה בתחרות אסנט עם 4.5/6 לאחר שהקדים את יהודית פולגאר בציון נוישטל.
ממדיארוב השיג את התוצאה הטובה ביותר 8/9 באליפות העולם לקבוצות בשנת 2009. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הודח ברבע הגמר.
בשנת 2010 חלק ממדיארוב מקום ראשון משותף עם ולדימיר קרמניק וגטה קמסקי בגביע הנשיא בבאקו. לאחר מכן זכה במקום הראשון בתחרות לזכרו של מיכאל טל.
ממדיארוב השתתף בתחרות המועמדים לאליפות העולם בשנת 2012 אך נוצח ברבע הגמר על ידי בוריס גלפנד שזכה בתחרות.
ביוני 2013 זכה ממדיארוב באליפות העולם בשחמט מהיר לאחר שצבר 11.5 נקודות מ-15 אפשריות.
ב-2014 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל שנערכה בשחמט מהיר.
בתחרות המועמדים 2014 שחריאר ממדיארוב סיים במקום הרביעי.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2015 הוא הודח ברבע הגמר.
בשנים 2015 ו-2016 הוא ניצח בתחרות העל בשמקיר.
ממדיארוב זכה בסבב הגרנד פרי הרביעי ב-2017. במרץ שנת 2018 הוא סיים במקום השני בתחרות השחמט לזכר טל שנערכה בשחמט מהיר.
סגנון המשחק.
לממדיארוב סגנון משחק התקפי, והוא מוכר כמי שמנסה פתיחות בלתי שגרתיות כגון הגנת אלכין וגמביט בודפשט.
תחרויות קבוצתיות.
ממדיארוב שיחק בנבחרת האולימפית של אזרבייג'ן באולימפיאדות השחמט בשנים 2000, 2002, 2004, 2008 ו-2010. בשנים 2009 ו-2013 הוא זכה במדליית זהב באליפות אירופה לקבוצות, מדליית כסף ב-2011 ומדליית ארד בשנת 2007.
שחריאר ממדיארוב באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 2000 ל-2016 השתתף שחריאר ממדיארוב ב-6 אולימפיאדות שחמט:
שהריאר ממדיארוב
צמריר הקדד
צַמְרִיר הַקֶּדֶד (שם מדעי: "Tomares nesimachus", שם קודם: כחליל הקדד) הוא פרפר יום המשתייך למשפחת הכחליליים. כנפיו בחלקן העליון כתומות אדומות ובעלות שוליים כהים, הכנפיים בצדן התחתון מעוטרות בנקודות כתומות ושחורות, ובחלקן התחתון הקרוב לגוף הפרפר, בגוון ירוק כחול טורקיזי. המין הוגדר בשנת 1893 על ידי בחינת פרטים שנמצאו בסוריה. תפוצת המין כוללת את צפון סוריה, דרום מזרח טורקיה, לבנון, עבר הירדן וישראל. המין הוא פרפר מוגן בישראל.
אזור מחיה.
בישראל הוא נמצא בעיקר באזור רמות מנשה, הרי אפרים ובגליל, יצחק איזנשטיין דווח בספרו אודות פרפרי ירושלים על תצפית בצמריר הקדד בשדה בירושלים במרץ 1987. במשך שנים רבות לאחר תצפית זו לא נמסר דיווח על צפייה בפרפר באזור ירושלים, אך ב-2018 נצפו עשרות פריטים באתר הלאומי הקסטל שבמבשרת ציון.
צמריר הקדד נמצא בישראל בנסיגה מתמדת ונמצא על סף הכחדה. בעיקר בשל פגיעה משמעותית בבתי גידולו . על-כן נבחר פרפר זה להיות בארבעה עשר מיני הפרפרים המוגנים על-פי חוק.
צמריר הקדד מעופף בקרבת הצמח הפונדקאי שלו – קדד גדול-פרי. הפרפרים הבוגרים הם הראשונים להגיח מבין פרפרי היום, הם מגיחים מגלמיהם בסוף החורף עם ראשית האביב, החל מאמצע פברואר ועד אמצע מרץ. הפרפר מותאם להבשלת פירותיו של הקדד גדול-פרי שזחליו ניזונים ממנו. הזחלים מתפתחים בתוך הפירות ובכך הם מוגנים מפני טורפים ומזיקים, וגם זוכים למזון עשיר - הזחלים ניזונים בעיקר מהזרעים.
שלבי התפתחות.
הביצה.
הביצים מוטלות יחידות על הפרחים והעלים, בדומה למיני כחליליים אחרים היא פחוסה ומרושתת בבליטות.
הזחל.
הזחל הבוגר לבן עם נקודות צהובות ומכוסה בשערות שחורות קצרות.
הגולם.
הזחל מתגלם באדמה, הגולם צבעו חום. הוא נכנס לדיאפאוזה של עשרה חודשים עד לאביב הבא. דובי בנימיני מדווח במגדירו על גלמים שנכנסו לדיאפאוזה של שנה-שנתיים.
השמירה על צמריר הקדד בישראל.
הרס בתי הגידול בשל פיתוח מואץ של שכונות וכבישים מהווה גורם משמעותי לפגיעה בצמריר הקדד. בשל פגיעה במרחב תפוצת המין במהלך העבודות לסלילת כביש חוצה ישראל (כביש 6) נשתלו שתילי קדד גדול-פרי באזור מחלף עין תות. במקום נשתלו עשרות פרטים ובסיור שנערך ב-11 במרץ 2007 דווח האקולוג ד"ר רון פרומקין על תצפית בפרט בוגר שעמד על אחד מהקדדים השתולים. עדות זו מחזקת את העמדה ששתילה מכוונת של שתילי קדד גדול-פרי עשויות לסייע בשימור צמרירי הקדד במרחב תפוצתם המשתנה,
בעקבות הנסיגה המתמדת בכמות צמרירי הקדד שנצפו בבתי-גידולם, וכדי לתת הערכה מחקרית נכונה של המצב, יצאו בחודשים פברואר-מרץ בשנת 2014 כמה קבוצות של חובבים המשתייכים ל"אגודת חובבי הפרפרים בישראל" ובראשם דובי בנימיני וגיא פאר בחיפוש אחר צמרירי הקדד במופעם כבוגרים, ובמופעם כזחלים וביצים באזורים שונים ברחבי הארץ אשר בעבר נצפו בהם פרטים, ושישנם באתרים אלה קדדים גדולי-פרי. החיפוש נערך בעיקר באזור הגליל, עמק יזרעאל ורמות מנשה. הנתונים שנאספו מהווים בסיס נתונים למחקר אודות המין ומצבו באזורינו.
בית הקברות העתיק בחברון
אריון (מיתולוגיה)