במהלך עונת 2018/2019 הוכתר פעמיים רצופות למצטיין המחזור, במחזור 24 ו-25, אחרי שהבקיע 3 שערים (שניים מהם במשחק נגד קרסנודאר במחזור 24). בעונת 2019/2020 בלט גם כן לטובה כשהבקיע 11 שערים במחצית הראשונה של העונה ואף הבקיע שלושער במשחק נגד רוסטוב במחזור ה-13, כששניים מהשערים הבקיע בבעיטת עונשין שנפסקה לטובת קבוצתו עקב עבירות של היריבה ברחבת העונשין שלה והוכתר לאחד המבשלים הטובים ביותר בליגה במחצית הראשונה של העונה, כשלרשותו 10 בישולים ב-19 משחקים. ב-9 במרץ 2020 עלה למשחק המחזור ה-21 עם סרט הקפטן בעקבות הרחקתו של ברניסלב איבנוביץ', עקב עודף כרטיסים צהובים. בתום העונה הוכתר שוב למבשל השערים הטוב ביותר עם 15 בישולים (כשהוא עושה זאת עונה שנייה ברציפות) ובמאזנו 17 שערים. לאחר עזיבתו של איבנוביץ' מונה לקפטן הקבוצה. אך לקראת עונת 2021/2022 בליגת העל הרוסית בכדורגל, סרט הקפטן הועבר לדיאן לוברן. במחזור ה-15 מול ניז'ני נובגורוד הוא כבש שלושער במשחק הליגה שבו קבוצתו ניצחה 5:1. זה היה השלושער החמישי שלו במשחקי הליגה, וזה נתון שיא לאליפות רוסיה. לוואגנר לאב, אלכסנדר קרז'אקוב, אולג גארין, דמיטרי קיריצ'נקו וסלומון רונדון יש ארבעה שלושער כל אחד. בעבר, דזיובה כבש שלוש פעמים במשחקים מול אופה (6:0) בספטמבר 2020 ורוסטוב (6:1) באוקטובר 2019. הבקיע גם ארבעה שערים נגד טמבוב (5:1) במאי 2021. ארטיום כבש שלושער נוסף ב־2013 במדי ספרטק נגד רוסטוב במשחק שהסתיים בתוצאה 3:0. במאי 2022 עזב את זניט.
במדי זניט הבקיע 105 שערים ב-230 הופעות בכל המסגרות.
קריירה בנבחרת.
דזיובה זומן לנבחרת הנוער ב-2009 ובמדיה הבקיע 4 שערים ב-9 משחקים.
בנובמבר 2011 זומן לנבחרת הלאומית והופיע לראשונה במשחק הידידות נגד יוון. הוא היה מועמד להשתתף במדי הנבחרת ביורו 2012 אך לבסוף לא נכלל בהרכב. במוקדמות מונדיאל 2014 שיחק באוגוסט 2013 במשחק נגד . לקראת מונדיאל 2014 נכלל ברשימה המורחבת למונדיאל, אבל לבסוף לא הועלה לכר הדשא ונשאר על הספסל.
אחרי הפתיחה הטובה במדי ספרטק מוסקבה בעונת 2014/15 (6 שערים ב-5 משחקים), הוא זומן לנבחרת שוב ונטל חלק בקמפיין מוקדמות יורו 2016 ושיחק נגד ליכטנשטיין ב-8 בספטמבר 2014 והבקיע את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת הלאומית. המשחק הבא במדי הנבחרת היה כשנה לאחר מכן. ב-5 בספטמבר 2015 שיחק נגד שוודיה ושלושה ימים לאחר שיחק נגד ליכטנשטיין והבקיע 4 בניצחון נבחרתו 7:0. במשחק נגד מולדובה ב-9 באוקטובר 2015 הבקיע את השער השמיני שלו לזכות הנבחרת.
השתתף במדי הנבחרת ב יורו 2016, שבו נבחרתו לא הצליחה להעפיל לשלב הפלייאוף. מאז 2017 לא השתתף במשחקי הנבחרת בשל לעגו למאמן הלאומי סטניסלב צ'רצ'סוב (שהועלה לרשתות החברתיות ולא זכה לברכתו של צ'רצ'סוב) ולא זומן לנבחרת עד למונדיאל עצמו; ב-3 ביוני 2018 זומן לנבחרת ליטול חלק במונדיאל הביתי. הוא עלה במשחק הפתיחה נגד ערב הסעודית כשעלה כמחליף לפיודור סמולוב בדקה ה-70 וכבר כעבור דקה הבקיע שער. מאמן הנבחרת סטניסלב צ'רצ'סוב הגיב לשער בהצדעה ומאז דזיובה מצדיע בכל פעם שהוא מבקיע עם יד אחת מצדיעה והיד השנייה מכסה על ראשו. בשמינית גמר המונדיאל הבקיע את אחד השערים נגד שגרר את המשחק לדו-קרב פנדלים שבסיכומו רוסיה הצליחה להפעיל לרבע גמר הטורניר. דזיובה וחברו לנבחרת דניס צ'רישב הוכנסו לרשימת הנבחרת הסמלית של 11 כדורגלנים שפרצו לתודעה במהלך מונדיאל 2018, על פי גרסת ESPN.. בטורניר הוא הבקיע 3 שערים. בספטמבר 2018 נבחר לקפטן הנבחרת במקומו של איגור אקינפייב, במשחק נגד במסגרת ליגת האומות והיה ממלכי השערים של קמפיין מוקדמות יורו 2020 שבמהלכו הבקיע 9 שערים ונבחרתו השיגה 7 ניצחונות רצופים כשהיא מפסידה פעמיים רק ל. ביורו 2020 הציג יכולת רעה יחסית וכבש שער אחד במשחק מול בשלב הבתים של הטורניר. עם זאת, לאחר מינויו של ואלרי קרפין למאמן הנבחרת סירב לשחק תחתיו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022 ולא זומן לסגל הנבחרת למשחקיה מאז אוגוסט 2021.
חיים אישיים.
הוא נשוי מאז 2012 לכריסטינה ולשניים שלושה בנים: ניקיטה (יליד 24 באפריל 2013), מקסים (יליד 25 בפברואר 2016) ואלכסנדר (יליד 15 במאי 2021).
סיגל גונן
סיגל גונן קשת (נולדה ב-28 במרץ 1963) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה השתים עשרה (1985) ושיאנית המכביה בקפיצה לרוחק. היא ייצגה את ישראל באליפות העולם באתלטיקה (רומא 1987).
שיאה הישראלי בקפיצה לרוחק החזיק מעמד כ-28 שנה.
ביוגרפיה.
גונן התאמנה בקבוצת אס"א תל אביב. התאמנה בהדרכתו של דוד קושניר.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1977 זכתה גונן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בשיא נערות חדש לגילאי 14 של 5.66 מטר, אחרי אורנה עוזיאל מהפועל רמת גן (5.78 מטר) ומיה קלה (5.68 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.41 מטר.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ב-4 ביוני 1978 זכתה גונן במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.68 מטר, אחרי אירית שווטיונסקי (5.75 מטר).
אלופת ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה גונן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.11 מטר, לפני דליה נבות (5.80 מטר) ושרה לנצנר (5.60 מטר).
אלופת המכביה.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה בהדר יוסף ב-23 ביולי אותה שנה, היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.13 מטר, לפני דליה נבות (5.80 מטר).
שיאנית ישראל.
בתחרות בינלאומית שנערכה בהדר יוסף במאי 1986 קבעה גונן בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.26 מטר, 1 ס"מ פחות משיאה הישראלי של מאיה בן-צור (6.27 מטר). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפירת שבמערב גרמניה ב-יוני אותה שנה היא סיימה במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.18 מטר. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בתל אביב ב-12 ביולי 1986 היא קבעה בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 6.46 מטר, שיפור לשיא בן השנתיים של מאיה בן-צור. שיא זה הושווה לאחר 18 שנים על ידי סבטלנה גנזדילוב ונשבר לאחר 28 שנים על ידי חנה קנייזבה-מיננקו (6.52 מטר). חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלוזאן שבשווייץ היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.10 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בתל אביב בשנת 1987 זכתה גונן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.01 מטר.
אליפות עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה בספטמבר אותה שנה, היא סיימה במקום 25 בקפיצה לרוחק, בתוצאה של 6.03 מטר.
חייה האישיים.
גונן נשואה ואם לילד.
סעדיה אבן דנאן
רבי סעדיה אבן דנאן (הראשון; רס"ד) היה משורר, בלשן, פרשן מקרא, דיין וכרוניקאי בן המאה ה-15. מחשובי החכמים בספרד וצפון אפריקה בתקופה שלאחר פרעות קנ"א.
ביוגרפיה.
רבי סעדיה בן מימון אבן דנאן נולד בגרנדה שבספרד, כנראה בראשית המחצית השנייה של המאה ה-15. הוא מונה להיות הדיין של העיר וזכה למוניטין רב בזכות ידענותו בתלמוד. אחת מפסיקותיו הנודעות נוגעת למעמדם של האנוסים בספרד לאחר האינקוויזיציה. אבן דנאן פסק שהמומרים, במיוחד בדור הראשון אך גם אחריו, לא נחשבים לגויים אלא ל"אנוסים גמורים" או כאלה שמוגדרים הלכתית כ"יהודים רשעים". לאחר גירוש ספרד רס"ד התיישב באוראן שבאלג'יריה ושם נפטר ב-1493. צאצאיו בני משפחת אבן דנאן היו לשושלת ארוכה של רבנים וחכמים בעיר פאס, שושלת זו מנתה מספר חכמים בשם זהה. ידוע על לפחות תשעה חיבורים פרי עטו של רס"ד:
חיים יחיל
חיים יחיל (הופמן) (25 בספטמבר 1905 - 16 במאי 1974) היה דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל בשוודיה ומנכ"ל משרד החוץ, היה יושב ראש הוועד המנהל של רשות השידור, ממקימי התנועה למען ארץ ישראל השלמה.
חייו.
יחיל נולד בעיירה במוראביה אז בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית, מהיותו נער היה פעיל בתנועות נוער ציוניות, היה ממייסדי סניף בלאו וייס וחבר בתנועת החלוץ. בתום לימודי התיכון עבר סמינר למורים והורה במשך שנה בבית ספר יהודי פראג. למד כלכלה ומדעי המדינה באוניברסיטת וינה.
עלה לארץ ישראל ב-1929 והיה חבר בקיבוץ ג' שייסד את גבעת חיים. חזר לאירופה ללימודי דוקטורט באוניברסיטת וינה. הוא היה ממנהיגי הקהילה הסוציאליסטית היהודית בפראג וסייע בארגון העלייה, הוא נשאר בצ'כוסלובקיה עד פלישת הנאצים במרץ 1939. בשובו לארץ ישראל היה פעיל בהסתדרות העובדים, היה מרכז התרבות של מועצת פועלי חיפה וב-1943 נבחר למועצת פועלי תל אביב. לאחר מלחמת העולם השנייה שימש שליח הסוכנות היהודית לגרמניה, הוא היה מנהל פלוגות הסעד שפעלו במסגרת UNRRA (סוכנות הסעד והשיקום של האומות המאוחדות), טיפל בסיוע לניצולי השואה, בארגון העפלת שארית הפליטה לישראל ופעיל בתנועת הבריחה. לאחר קום מדינת ישראל נותר באירופה ומונה לקונסול וקצין עליה באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה. באפריל 1949 שב לישראל, עבד במחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית ועמד בראש מחלקת הקליטה והעלייה של הסתדרות העובדים.
באוקטובר 1951 מונה לראש מחלקת ההסברה במשרד החוץ. בנובמבר 1952 יצא לגרמניה כסגן לעניינים מדיניים של המשלחת הישראלית שעסקה בהסכם השילומים, כיהן בתפקיד עד יולי 1954 ושב לתפקידו כראש מחלקת ההסברה.
באפריל 1956 מונה לציר ישראל בשוודיה בנורווגיה ובאיסלנד ובמהלך כהונתו שודרגה מערכת היחסים בין ישראל לשוודיה והוא מונה לשגריר במדינה.