הוא היה מועמד באותו זמן לאמן את נבחרת אנגליה בכדורגל ואת נבחרת אוסטריה בכדורגל, אך לא קיבל את המשרות האלה לבסוף. הוא חזר לאינטר כמנהל טכני ולאחר מכן כמאמן זמני לתקופה קצרה.
בעונת אימן את קבוצת גראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית וסיים את העונה במקום הרביעי.
פ.צ. קופנהגן ואודינזה.
ביולי 2000 חתם בקבוצת פ.צ. קופנהגן לאחר שבשתי העונות הקודמות היא סיימה במקומות השביעי והשמיני. הוא הוביל אותה לזכייה באליפות, הראשונה מאז 1993 ולזכייה בסופר קאפ הדני. לאחר סיום העונה עבר לאודינזה, אך פוטר ממנה כעבור פחות משישה חודשים, לאחר שצוטט אומר דברים בגנות המועדון. הוא סירב לפרסם הכחשה של דבריו ומאוחר יותר טען שהוא לעזוב את הקבוצה ולכן שמח להיות מפוטר.
נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל.
באפריל 2002 התמנה למנהל הנבחרות של איחוד האמירויות הערביות, הבוגרת והאולימפית. הנבחרת העפילה ממשחקי המוקדמות לגביע אסיה 2004 מהמקום השני בבית. הוא גם הדריך אותה בטורניר גביע המפרץ לאומות 2003. הוא פוטר בינואר 2004, במהלך הטורניר, כשהנבחרת נמצאת במקום החמישי. בלעדיו, הודחה הנבחרת מגביע אסיה כבר בשלב הבתים, לאחר שסיימה במקום האחרון בבית ולזכותה רק נקודה אחת.
וייקינג ופינלנד.
ביולי 2004 חתם בקבוצה מליגת העל הנורווגית ובעונתו הראשונה סיימה הקבוצה במקום התשיעי בליגה. הקבוצה גם קיבלה הזדמנות להעפיל לגביע אופ"א בזכות היותה הקבוצה ההוגנת באירופה והגיעה לשלב הבתים לאחר שני סיבובי משחקים מוקדמים, אך הודחה בשלב הבתים. בעונת 2005 סיימה הקבוצה במקום החמישי בליגה הנורווגית ובדצמבר 2005 התפטר ממנה.
הוא החל לעבוד בנבחרת פינלנד בכדורגל בינואר 2006 והוביל אותה במשחקי מוקדמות יורו 2008, אליו נכשלה הקבוצה להעפיל. הוא בחר לעזוב את התפקיד בסיום החוזה שלו, בנובמבר 2007, אף על פי שההתאחדות הפינית הציעה לו להישאר בתפקיד.
פולהאם.
הוא החל לאמן את הקבוצה בדצמבר 2007 כשהיא במקום השמונה עשר בליגה ולזכותה רק שני ניצחונות. בחלון ההעברות הוא החתים מספר שחקנים חדשים והקבוצה נמנעה מירידת ליגה רק במחזור האחרון של העונה. בעונה הבאה, , הוא החתים שחקנים נוספים והוביל את הקבוצה למקום השביעי, הדירוג הגבוה ביותר שהגיעה אליו אי פעם והגיעה לרבע גמר גביע ה-FA. בזכות המיקום אליו הגיע בסיום העונה, השתתפה הקבוצה בליגה האירופית בעונת והצליחה בו בצורה לא צפויה. היא העפילה עד למשחק הגמר, בו הפסידה לאתלטיקו מדריד 2-1. המשחקים באירופה השפיעו על מצבה בליגה והיא סיימה את העונה במקום השנים-עשר והגיעה שוב לרבע גמר גביע FA. לאור הישגיו, נבחר הודג'סון למאמן השנה בבחירת של התאחדות מאמני הליגה (LMA).
ליברפול.
ביולי 2010 חתם בליברפול לאחר שזו פיצתה את פולהאם ב-2 מיליון לירה שטרלינג על הפרת חוזהו. לאחר שינויים שערך בסגל, נפתחה העונה בצורה לא טובה, כאשר אחרי 7 משחקים, הייתה במקום השמונה עשר בטבלה. בנוסף, הודחה הקבוצה מגביע הליגה על ידי קבוצה מליגת המשנה, נורת'האמפון טאון. אמנם, מספר ניצחונות החזירו אותה לחצי העליון של הטבלה, אך הוא פוטר בינואר 2011 והוחלף על ידי קני דלגליש.
וסט ברומיץ' אלביון.
בפברואר 2011 מונה למאמן קבוצת וסט ברומיץ' אלביון בחוזה לשנה וחצי. הוא החליף את רוברטו די מטאו שתחת הדרכתו הפסידה הקבוצה חמישה עשר מתוך שמונה עשר המשחקים האחרונים והייתה בהפרש של שער אחד מעל הקו האדום. לאחר מינויו ניצחה הקבוצה חמישה משחקים וסיימה חמישה נוספים בתיקו מתוך שנים עשר, בהם ניצחון 1–2 על ליברפול שזה עתה פיטרה אותו. את העונה סיימה הקבוצה במקום האחד עשר, הגבוה ביותר של הקבוצה מזה שלושה עשורים. בזמן הפגרה הוא ביצע שינויים בסגל והקבוצה פתחה טוב את עונת , אך לאחר משחקי חג המולד הקבוצה איבדה נקודות וירדה לאזור הקו האדום. לאחר החתמות נוספות של שחקנים שערך בחלון ההעברות בינואר, הצליחה הקבוצה לצבור נקודות וסיימה את העונה במקום העשירי, המקום הגבוה ביותר של הקבוצה מאז 1981. לקראת סיום העונה, באפריל 2012, דווח שהתאחדות הכדורגל האנגלית מינתה את הודג'סון למאמן נבחרת אנגליה בכדורגל, אך הוא המשיך לאמן את וסט ברומיץ' עד סוף העונה.
קריסטל פאלאס ווטפורד.
החל מ-2017 שימש כמאמנה של קריסטל פאלאס בפרמייר ליג, ועזב את תפקידו בסיום עונת 2020/2021.
ב-25 בינואר 2022 מונה למאמנה של ווטפורד מהפרמייר ליג עד לסיום העונה, עונת 2021/2022. בסיום העונה ירד עמה לצ'מפיונשיפ.
נבחרת אנגליה בכדורגל.
הוא החל להכין את הנבחרת למשחקי יורו 2012 והוציא את ריו פרדיננד, קפטן הנבחרת לשעבר, מהסגל. בשני משחקי הידידות שנערכו כהכנה ליורו, ניצחה הנבחרת את נורווגיה ואת בלגיה. בטורניר עצמו, עלתה אנגליה מהמקום הראשון בבית, אך הפסידה לאיטליה ברבע הגמר בדו-קרב פנדלים לאחר תיקו 0-0. באוגוסט 2008 דורגה הנבחרת במקום השלישי בדירוג פיפ"א, הגבוה ביותר מאז החל הדירוג. במוקדמות מונדיאל 2014 סיימה אנגליה במקום הראשון בבית 8, לאחר שלא הפסידה אף משחק וניצחונה הגבוה ביותר היה 0–8 על סן מרינו. במונדיאל עצמו הודחה הנבחרת בשלב הבתים, כשסיימה במקום האחרון בבית, לאחר שני הפסדים ותוצאת תיקו. ביורו 2016 עלתה אנגליה לשלב שמינית הגמר לאחר שסיימה במקום השני בבית. בשמינית הגמר הודחה אנגליה במפתיע לאחר הפסד לאיסלנד. בעקבות הפסד סנסציוני זה התפטר הודג'סון מתפקידו.
הדגל הנוצרי
הדגל הנוצרי או דגל הנוצרים הוא דגל דתי הנועד לייצג את כלל העולם הנוצרי על כל זרמיו.
שדה הדגל לבן, עם צלב לטיני אדום בתוך קנטון כחול. הגוון אדום של הצלב מסמל על פי הנצרות את הדם של ישו הנשפך עם צליבתו. הכחול מייצג את המים בהם נטבל ישו ומים קדושים בכלל, כמו גם את הנאמנות לישו. הלבן מייצג טוהרו של ישו ואת אי האלימות של ישו, כמו גם הלבן מסמל את הכניעה של המאמין לאלוהים. לממדי הדגל והקנטון אין מפרט רשמי.
רעיון הדגל הנוצרי הוצג לראשונה ביום ראשון 26 בספטמבר 1897 בקפלה ברייטון בברוקלין, ניו יורק בארצות הברית. המפקח של בית ספר של יום ראשון, צ'ארלס ג' אוברטון, נתן הרצאה מאולתרת לסטודנטים שהתאספו (הרמקול המתוכנן לא הובא לאירוע). הוא נשא נאום ובו שאל את התלמידים איך יראה הדגל של הנצרות. אוברטון חשב על הנאום המאולתר שלו שנים רבות לאחר מכן. ב-1907, הוא וראלף דיפנדר, המזכיר המתודיסטי הצעיר של התנועה המיסיונרית, תכננו והחלו לקדם את הדגל. בנוגע לסמליות הנוצריות של הדגל הנוצרי נאמר:
"השדה הוא לבן, צבע המייצג את שלום, טוהר ותמימות. הפינה העליונה היא ריבוע כחול, הצבע של השמיים הנקיים מענן, סמל של תרומה, ביתו של הנוצרי; גם סמל של אמונה וביטחון. במרכז הכחול יש צלב, הדגל והסמל הנבחר של הנצרות. הצלב אדום, אופייני לדם של ישו".
הארגון הנוצרי אוקמוני, המועצה הפדרלית של כנסיות ישו, אימץ את הדגל ב-23 בינואר 1942. על הדגל הנוצרי אין במכוון פטנט או סימן מסחרי, משום שהמעצב הקדיש את הדגל לכל העולם הנוצרי.
פנחס קנטורוביץ
פנחס קנטורוביץ (ביידיש: קאנטאראוויטש; לעיתים קאנטאראוויץ; הושענא רבה תרכ"ז, ספטמבר 1866 – ח' בכסלו תרפ"ח, 1 בדצמבר 1927) היה מחבר ספרי מדע פופולרי וספרי לימוד, מו"ל ומוכר ספרים יהודי ורשאי.
ביוגרפיה.
פנחס בן אברהם לֶיְבּ קנטורוביץ נולד בסתיו 1866 בעיירה סְלונים שליד גרודנה, בפלך גרודנה של רוסיה (רוסיה הלבנה), בנו של דיין משכיל. בגיל 4 התייתם מאביו. התחנך ברוז'ינוי, שם נישאה אמו בפעם השנייה.
למד ב"חדרים" וישיבות. ב-1886 הגיע לוורשה כמורה פרטי בביתו של זאב יעבץ, שביתו שימש בית ועד לסופרים עבריים כגון יוסף לייב זוסניץ, א"ש פרידברג, שפ"ר, חיים יחיאל בורנשטיין, פסח רודרמן ונחום סוקולוב. עם האחרון התיידד במיוחד, ומאוחר יותר הוציא לאור את כתביו היידיים.
כתב בעיקר מאמרי מדע פופולרי ב"הצפירה", "הצופה", "הזמן", "לוח אחיאסף", "עולם קטן", "הטבע והחיים", "הכוכב" (1924). היה כותב קבוע ב"יודישע פאָלקס-ציַיטונג" שבעריכת מרדכי ספקטור חיים דב הורביץ, וכן ביומון "דער טעלעגראף" של סוקולוב, ב"אידישעס וואָכענבלאט" של הלל צייטלין, וב"דאס יודישע ווארט".
קנטורוביץ היה בעל הוצאת ספרים, בית מסחר ספרים וספריית קריאה ברח' שְליסקָה (Śliska) 35 בוורשה. הוא עצמו התגורר ברח' מַריאנסקה (Mariańska) 2. הוא שימש כמו"ל של ספרים עבריים ויידיים שהוא עצמו חיבר, תרגם או עיבד: "תורת החימיא", "החימיא בחיי יום יום" מאת פרופ' לאסאר-קוהן, "הארץ", "די ערשטע ידיעות פון דער נאטור-לעהרע" ("די ערד" מאת לוּנקֶביץ', "מאגנעטיזם, עלעקטריציטעט" על פי ניצ'אייב, "אנפאנג פון פיזיק" מאת סטניסלב קראמשטיק (Stanisław Kramsztyk); במקור הופיעו ככרכים נפרדים כסדרת "וויסענשאפטליכע פאָלקסביבליאטעק", 'הספרייה המדעית לעם'), "ווי אזוי ווערט מען ווידער יונג", "פרעמד-ווערטערבוך, פאָליטישע בראָשורן, "אויפן דעק" (בשפל) מאת מקסים גורקי, "מאָדערנער יודישער פאָלקסבריוונשטעלער" מאת ד"ר פ. בערלינער (1925, יידיש ופולנית).
בין הספרים שהופיעו בהוצאתו היו גם 34 מחזות, וכן סידורים, חומשים וספרי לימוד שפות (פולנית, עברית וכו').
אולם מכולם הצליח להתפרנס רק בקושי.
קנטורוביץ נפטר בדצמבר 1927 בתום מחלה קשה וממושכת, בגיל 62. נקבר בבית הקברות היהודי בעיר.
הותיר את אשתו רבקה, שני בנים נשואים, לאון ויֶז'י קנטורוביץ, ונכדים.
בארלטה