יחסי מרוקו–קולומביה הם היחסים הבילטרליים בין ממלכת מרוקו לרפובליקת קולומביה. קולומביה רואה חשיבות רבה במרוקו כשותפה אסטרטגית ושער ליבשת אפריקה והעולם הערבי. הדבר בא לידי ביטוי בדינמיות של היחסים הבילטרליים ובמחויבות הפוליטית הגלומה בהחלטה להעלות את רמת הייצוג הדיפלומטי של קולומביה ברבאט, בירת מרוקו.
היסטוריה.
גם קולומביה וגם מרוקו היו בעבר חלק מהאימפריה הספרדית עד לעצמאותן ב-1810 וב-1956 בהתאמה. לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ב-1 בינואר 1979, קולומביה כוננה יחסים דיפלומטיים עם רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית (משטר בעל הכרה מוגבל שתוסע ריבונות על אזור סהרה המערבית שנכבש על ידי מרוקו ב-1975) אך ניתקה את היחסים הדיפלומטיים וההכרה בה בשנת 2000. מאז, ההתפתחות ידידותית ביחסים בין קולומביה ומרוקו המשיכה. הקשר בין שתי המדינות התחזק עוד יותר בזכות הקמת פורומים פוליטיים בינלאומיים כמו פורום מרוקו-אמריקה הלטינית.
ב-6 באפריל 2021, מרוקו וקולומביה חתמו על ארבעה הסכמים, כולל הסכם חשוב הקשור לביטול אשרת השהות הקצרה לאזרחים מרוקאים וקולומביאנים המחזיקים בדרכון רגיל, ומטרתו לפטור את אזרחי שתי המדינות המחזיקים באשרה רגילה, דרכון ודרכון דיפלומטי, מדרישות הוויזה לשהייה קצרה (90 יום). הסכמים אלו נחתמו בין שר החוץ של מרוקו, נאסר בוריטה, ושרת החוץ הקולומביאנית קלאודיה בלום. ב-28 באוקטובר אותה שנה, סגנית נשיא קולומביה, מרתה לוסיה רמירס ביקרה ברבאט, ונפגשה בעיר עם בוריטה, והכריזה כי קולומביה מכירה בריבונותה של מרוקו על סהרה המערבית. עוד הודיעה רמירס כי קולומביה תומכת במרוקו בעימותים בסהרה המערבית מאז נובמבר 2020, וכי מדינתה תרחיב את תחום השיפוט הקונסולרי של שגרירותה במרוקו.
Blue (אלבום של ג'ונאס בלו)
Blue הוא אלבום הבכורה של הדי ג'יי הבריטי, ג'ונאס בלו, שיצא, על ידי פוזיטיביה רקורדס ווירג'ין EMI רקורדס , ב-9 בנובמבר 2018.
רקע.
האלבום מורכב מרוב הסינגלים הקודמים של Blue, כולל "Rise" עם הצמד האמריקאי, ג'ק &amp; ג'ק , "Polaroid" עם המוזיקאי האנגלי, ליאם פיין, והזמרת הקנדית לנון סטלה, ו-"Fast Car" עם דקוטה, לצד שבעה שירים מקוריים חדשים כמו "Wherever You Go" ו-"Come Through". באלבום, הוא שיתף פעולה עם הזמרת-יוצרת הקנדית-קולומביאנית, ג'סי רייז, זמר הפופ האמריקאי, ג'ו ג'ונאס, הזמרת הסקוטית, נינה נסביט, הפזמונאית האנגלית צ'לסי גריימס , הזמרת הארגנטינאית, טיני, והזמרת האלבנית, ארה איסטרפי.
ביקורת.
מייק ואס, מ-Idolator, תיאר את האלבום כ-"אוסף הלהיטים הגדולים ביותר".
פסיול
יעקב ליבנה
יעקב ליבנה (נולד ב-27 במרץ 1967) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי המכהן כשגריר ישראל לפולין וכמנהל מחלקת אירואסיה של משרד החוץ, האחראית על היחסים עם רוסיה, אוקראינה ומדינות נוספות במרחב הפוסט-סובייטי. כיהן כיו"ר ועד עובדי משרד החוץ וכמזכיר האגודה הישראלית לדיפלומטיה.
ביוגרפיה.
נולד במוסקבה. ב-1974 עלה לישראל עם משפחתו. בוגר בית הספר הריאלי בחיפה ב-1985 במגמה מתמטית-מדעית. שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 13 של חטיבת גולני וכן כמפקד ומדריך ראשי בבסיס טירונים במחו"ה אלון. ב-1992 סיים לימודי תואר ראשון בפיזיקה בטכניון בחיפה. באותה שנה התקבל לקורס הצוערים של משרד החוץ.
תפקידים בשירות החוץ.
ב-1994 יצא לתפקידו הדיפלומטי הראשון כדובר שגרירות ישראל במוסקבה, אותו מילא עד 1997. הייתה זו תקופת ההקמה-מחדש של היחסים עם רוסיה, כולל ביקורים היסטוריים ראשונים במוסקבה של ראשי ממשלות ישראל – יצחק רבין ב-1994 ובנימין נתניהו ב-1997.
עם חזרתו לארץ עמד בראש מדור מדינות מרכז אסיה והקווקז באגף מזא"ר (מזרח אירופה) במשרד החוץ.
ב-1999 מונה ליועץ מדיני בשגרירות ישראל בברלין, והיה הדיפלומט הישראלי הראשון שהגיע לברלין עם הפיכתה לבירת גרמניה המאוחדת.
ב-2003 מונה לסגן המחלקה הבינלאומית וראש דסק ארצות הברית במרכז למחקר מדיני.
ב-2009 החל ליבנה לכהן כמנהל מחלקת אירואסיה, האחראית על היחסים עם רוסיה ומדינות נוספות במרחב הפוסט-סובייטי. בתקופה זו חלה התקדמות גדולה ביחסי ישראל עם רוסיה, אוקראינה ומדינות נוספות והודק מאוד השיח המדיני עם רוסיה, כולל ביקורים תכופים של ראשי ממשלה ושרי חוץ. בין היתר, חלה התקדמות רבה בהסכמי אזור סחר חופשי – הסכם ראשון נחתם עם אוקראינה ונכנס לתוקף בינואר 2021. במקביל, החל משא ומתן על הסכם אזור סחר חופשי עם האיחוד הכלכלי האירואסייתי, נושא שקודם גם בפגישתו הראשונה של ראש הממשלה נפתלי בנט עם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. כן נחתמו הסכמים להבאת עובדים זרים מאוקראינה ומולדובה בתחומי הבניין והסיעוד.
בשנים 2020-2019 שימש כממונה על שגרירות ישראל במוסקבה. בתקופה זו טיפל בין היתר בפרשת נעמה יששכר, עד לחזרתה לארץ.
בספטמבר 2020 מונה ליבנה לשגריר ישראל בוורשה. באוגוסט 2021 אישר נשיא פולין, אנדז'יי דודה, חוק מעורר מחלוקת בנושא החזרת רכוש. בתגובה הודיע שר החוץ יאיר לפיד על הורדת דרג היחסים בין ישראל לפולין, כולל החזרת שגרירים. הוא שב לפולין בפברואר 2022.
פעילות ציבורית.
מאז שנת 2004 מכהן ליבנה בוועד העובדים של משרד החוץ. כיהן בין היתר כיו"ר ועד העובדים וכראש צוות המשא ומתן והיה ממובילי המאבק על תנאי ההעסקה ומעמדם המקצועי של עובדי שירות החוץ. מאבק זה הוביל לחתימה על שורה של הסכמים קיבוציים בשנים 2011, 2014 ו-2017. ב-2021 החל מאבק נוסף שמטרתו תיקון עיוותים מתמשכים בשכר ובתנאי השירות של עובדי משרד החוץ בישראל ומחוצה לה, מאבק שליבנה הוא אחד ממוביליו.
ב-2014 היה בין מקימי האגודה הישראלית לדיפלומטיה ומכהן מאז כמזכיר האגודה. במסגרת זו עסק בקידום מעמדו המקצועי של משרד החוץ והמודעות הציבורית לתרומת הדיפלומטיה לחוסן ולביטחון הלאומי של ישראל. בין היתר יזם את רעיון הקמת המרכז לדיפלומטיה ישראלית ויהודית שליד משרד החוץ, ומשמש כיו"ר צוות ההיגוי להקמתו. מטרת הפרויקט היא להציג את ההיסטוריה של מדינת ישראל והעם היהודי מנקודת המבט של הפעילות הדיפלומטית החיונית לביטחון הלאומי של ישראל.
השכלה.
ליבנה הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית ותואר דוקטור מאוניברסיטת אריאל. את עבודת התיזה כתב בנושא השפעת מהגרים על נושאי ליבה במדיניות החוץ. עבודת הדוקטורט שלו עסקה ביחסי ישראל עם ברית המועצות בעשור הראשון והמכונן מאז הקמת מדינת ישראל.
חיים אישיים.
ליבנה נשוי ואב לבת ולבן.
גארי קוניל
גארי קוניל (נולד ב-26 בפברואר 1966) הוא סופר ופוליטיקאי מהאיטי, שכיהן כראש הממשלה בין 18 באוקטובר 2011 ל-16 במאי 2012.
ביוגרפיה.
קוניל נולד בשנת 1966 למארי וסרז', שר הספורט והנוער בממשלתו של פרנסואה דובליה. יש לו 3 אחים, והוא השני במשפחתו.
הוא למד במכללה בפורט-או-פרנס, בירת האיטי, בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת האיטי ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בזכות תוכנית פולברייט.
בין יולי 1994 ליוני 1998 הוא פיתח מערכת רפואית שסיפקה שירותי בריאות בסיסיים לאזורים עניים בהאיטי. לאחר מכן עבד כיועץ בבית החולים אלברט שוויצר. באוקטובר 1999 החל לשמש כאחראי פרויקט בקרן האוכלוסין של האו"ם בהאיטי, ובאפריל 2001 החל לשמש כאחראי תוכנית, עד אוקטובר 2002.
בין השנים 2000–2004 הוא עבד כמנחה של תוכנית רדיו בנושא רבייה.
עד שנת 2011 הוא עבד במספר תפקידים באו"ם.
עד סוף אוגוסט 2011, היו שמועות שקוניל יהיה ראש הממשלה. ב-5 בספטמבר באותה השנה הוא קיבל את המשרה מהנשיא מישל מרטלי. הוא היה המועמד השלישי לנשיאות לאחר התפטרות ז'אן מקס בלריב, לאחר שהשניים הקודמים לא אושרו על ידי הפרלמנט. בפרלמנט נידונה השאלה האם הוא עומד בחוק הקובע שיש לגור 5 שנים רצופות בהאיטי לפני קבלת משרת ראש הממשלה, משום שהוא לא התגורר בהאיטי עקב עבודתו באו"ם. מרטלי טען בתוקף שהוא עומד בחוק משום שהוא התגורר במדינה אחרת בגלל עבודתו עבור האיטי וכן שילם מיסים לאו"ם בעבור האיטי.
תהליך הבדיקה והאשרור של בחירתו החל ב-8 בספטמבר. ב-16 בספטמבר הצביעו פה אחד חברי לשכת הצירים בעד מינויו, וב-5 באוקטובר אושר מינויו גם על ידי הפרלמנט. הוא מונה באופן רשמי ב-18 באוקטובר, וכך היה לראש הממשלה הצעיר ביותר. בזמן כהונתו כראש ממשלה, כיהן גם כשר החוץ.
קוניל התפטר ב-24 בפברואר 2012, בעקבות אובדן אמון שריו בו. הוא נשאר ראש ממשלה עד למינוי מחליפו לורן למות, לפי סעיף 165 לחוקה. בממשלתו של לורן למות הוא נשאר כשר החוץ.
נג'קקנייש
נג'קקנייש (בהונגרית: Nagykökényes) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בנג'קקנייש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 656 תושבים ובשנת 2021 רק 577 תושבים.
האזור מיושב לסירוגין מתחילת המאה ה-12 עד ימינו.
יהודי נג'קקנייש.
יהודים חיו בנג'קקנייש במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
נחלה (בעלי חיים)
חוקר אבטחה
Security.txt
קובץ security.txt הוא תקן למדיניות אבטחת מידע של אתרי אינטרנט, שנועד לאפשר לחוקרי אבטחה לדווח בקלות על פרצות אבטחה. התקן קובע את קיומו של קובץ טקסט, בשם "security.txt" ב-URI שקידומתו, שיכיל פרטי התקשרות לצורכי דיווח.
קובץ ה-Security.txt דומה בתחבירו ל-robots.txt אך מיועד לקריאה על ידי בני אדם המעוניינים ליצור קשר עם הבעלים של אתר אינטרנט בנוגע לבעיות אבטחה, לצורך דיווח עליהן.
קובצי security.txt אומצו על ידי חברות טכנולוגיה גדולות, שלעיתים אף מפעילות תוכניות Bug bounty, שבמסגרתן הן מתגמלות כספית את המדווחים.