באולימפיאדת סידני (2000) שיפרה נבחרת השליחות את הישגה וזכתה במדליית הזהב הראשונה בתולדות בהאמה העצמאית. אחת מארבע האצניות, פולין דייוויס-תומפסון זכתה גם במדליית כסף בריצת 200 מטר. שבע שנים לאחר המשחקים התברר כי הזוכה במדליית הזהב, האמריקנית מריון ג'ונס נטלה חומרים אסורים. הוועד האולימפי הבינלאומי החליט לשלול ממנה את המדליות בה זכתה, וב-2009 הוענקה לדייוויס-תומפסון מדליית הזהב. נבחרת השליחים במירוץ ל-400X4 מטרים סיימה במקום הרביעי. לאחר המרוץ התברר כי האצן ג'רום יאנג, שהתחרה במסגרת הנבחרת האמריקנית שסיימה במקום הראשון, נטל חומרים אסורים. המדליה ניטלה מהנבחרת כולה, ונבחרת בהאמה קודמה למקום השלישי. ב-2005 ביטל בית הדין לבוררות בספורט את החלטת הוועד האולימפי, ונבחרת בהאמה שוב ירדה למקום הרביעי. ואולם, ב-2008 התברר כי אצן אמריקאי נוסף, אנטוניו פטיגרו, השתמש אף הוא בחומרים אסורים, והמדליות שוב ניטלו מהנבחרת האמריקאית. בסיומה של הסאגה, רשומה לזכות נבחרת בהאמה מדליית ארד במרוץ זה. אתלטיות בהאמיות נוספות שבלטו באולימפיאדת סידני כללו את דבי פרגוסון-מקנזי (מקום חמישי בריצת 200 מטר ומקום שמיני בריצת 100 מטר), צ'אנדרה סטאראפ (מקום שישי בריצת 100 מטר), וסוות'ידה פיינס (מקום שביעי בריצת 100 מטר). כל השלוש היו שותפות לזכיית הנבחרת במדליית הזהב.
גם באולימפיאדת אתונה (2004) בלטו הנשים במשלחת של בהאמה. טוניק ויליאמס-דרלינג זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר ודבי פרגוסון זכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר. פרגוסון התחרתה גם בריצת 100 מטר, והגיעה למקום השביעי. נבחרת השליחות ב-100X4 מטר הגיעה למקום הרביעי ונבחרת השליחים ב-400X4 מטר הגיעה למקום השישי. כריסטין אמרטיל הגיעה שביעית בריצת 400 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היו אלה הגברים שהגיעו להישגים הגבוהים. נבחרת השליחים ב-400X4 מטרים זכתה במדליית כסף, וליוואן סנדס זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת, תוך שהוא קובע שיא לאומי חדש (17.59 מטרים). כריס בראון הגיע למקום הרביעי בריצת 400 מטר, 4 מאיות השנייה אחרי האמריקני דייוויד נוויל שסיים שלישי. בין הנשים בלטו דבי פרגוסון, שסיימה במקום השביעי הן בריצת 100 מטר והן בריצת 200 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה נבחרת השליחים ל-400X4 מטרים במדליית הזהב, שהייתה המדליה היחידה בה זכתה המשלחת. כריס בראון, שהיה שותף לזכייה, סיים שוב במקום הרביעי בריצת 400 מטר, ואצן נוסף בנבחרת, דמטריוס פינדר, סיים במקום השביעי. ליוואן סנדס סיים במקום החמישי בקפיצה משולשת. השחיינית אריאנה ונדרפול-וולאס, שהייתה הספורטאית היחידה במשלחת שאינה אתלטית, הייתה לשחיינית הראשונה בתולדות בהאמה שמעפילה לגמר אולימפי. היא סיימה במקום השמיני במשחה ל-50 מטר חופשי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו האתלטים מבהאמה בשתי מדליות. שוני מילר זכתה במדליית הזהב בריצת 400 מטר, ונבחרת השליחים ב-400X4 מטר איבדה את תוארה וזכתה במדליית ארד. פדרייה סימור סיימה במקום השישי בריצת 100 מטר משוכות ודונלד תומאס סיים במקום השביעי בקפיצה לגובה.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
שארל טורנמיר
שארל טורנמיר (בצרפתית: Charles Tournemire; 22 בינואר 1870 - 3 או 4 בנובמבר 1939) היה מלחין ונגן עוגב צרפתי, שנודע בעיקר באלתורים שלו, שצמחו במקרים רבים מן המוזיקה של המזמור הגרגוריאני. יצירותיו כוללות יצירות רבות לעוגב, שמונה סימפוניות (אחת מהן כוראלית), ארבע אופרות, שתים-עשרה יצירות קאמריות ושמונה-עשרה יצירות לפסנתר.
חייו.
טורנמיר היה תלמידו הצעיר ביותר של סזר פרנק, ונשא בתואר נגן העוגב של בזיליקת קלוטילדה הקדושה בפריז משנת 1898 עד 1939. כמו כן היה פרופסור למוזיקה קאמרית בקונסרבטואר של פריז ומורה לאלתור בעוגב.
טורנמיר הקליט בשנת 1930 חמישה אלתורים, שמוריס דיריפלה תיעתק בהמשך מהקלטות פונוגרף.
"ל'אורג מיסטיק'" שלו, קבוצה של 51 קבצים בני חמישה קטעים כל אחד, חוברה בין 1927 ל-1932. היא מקיפה את מחזור השנה הליטורגית של הדת הקתולית, כשכל קובץ בה מבוסס על המזמורים הגרגוריאנים של היום.
טורנמיר מת בארקאשון ב-1939. הסיבה למותו איננה ידועה בוודאות, וכמוה גם תאריך המוות (3 או 4 בנובמבר).
קח אותי לבייסבול
קח אותי לבייסבול (אנגלית: Take Me Out to the Ball Game) הוא סרט מוזיקלי שהופק באולפני MGM. את הסרט ביים באזבי ברקלי והפיק ארתור פריד. הסרט צולם בשיטת הטכניקולור. שם הסרט נלקח משיר ההמנון הבלתי רשמי של משחק הבייסבול, השיר מושר בדרך כלל במהלך ההפסקה במשחק.
עלילה.
קח אותי למשחק הבייסבול הוא סרט תקופתי המתרחש בשנת 1908, העלילה נסובה סביב קבוצת בייסבול מקצוענית, "הזאבים" ושני השחקנים המרכזיים בה, אדי א'ובריין (ג'ין קלי) ודניס ראיין (פרנק סינטרה). בזמן הפגרה בין עונת משחקים לעונה חדשה, עוסקים השניים בוודוויל במשרה חלקית. בזמן עונת המשחקים מושתתת שיטת המשחק על הצרוף של שניהם ושחקן נוסף, "א'ובראיין לראיין לגולדברג". בשעה שגולדברג (ג'ולס מאנשין), חי כדי לשחק את משחק הבייסבול, מעדיפים אדי ודניס להמשיך בקריירת הוודוויל שלהם.
הסטאטוס קוו בקבוצה, שזכתה להצלחה רבה והתנהלה על מי מנוחות, מופר כאשר הקבוצה מחליפה בעלים. המצוקה בקבוצה מתעצמת כאשר מתברר כי הבעלים החדשים היא אשה, קיי.סי. היגינס (אסתר ויליאמס). לאחר זמן קצר מתחילים אדי ודניס להתאהב בבעלים החדשים, ואדי זוכה בליבה, ריאן מפצה את עצמו ומתאהב בשירלי דלווין (בטי גארט) האגרסיבית ורוחשת החיבה.
המאפיונר לו לורגן (אדוארד ארנולד), שמעורב בהימור כבד כנגד הזאבים במשחק הגדול הקרוב, מפתה את אדי לעזוב את הקבוצה על ידי זה שהוא מבטיח לו תפקיד גדול בקומדיה מוזיקלית. לאחר עזיבתו מבין אדי כי איכזב את הבעלים קיי.סי ואת חבריו האחרים לקבוצה ובראשם ראיין וגולדברג ומחליט לכפר על מעשיו ולהשתתף במשחק המכריע. לוגן שומע על תוכניתו של אדי ומורה לאנשיו לטפל בו כך שלא יוכל לשחק. דניס מחליט להגן על חברו הטוב ובמהלך המשחק פוצע את אדי כך שמאבד את הכרתו, ובכך מונע ממנו לשחק בהמשך. בריוניו של לוגן נעלמים וקיי.סי מחליטה לסלוח לאדי על מעשיו. אך כאשר אדי לומד על מה שעשה דניס ושהוא גרם לו לאבד את הכרתו במכוון במהלך משחק כל כך חשוב, הוא מסתער למגרש בכוונה להשיב לדניס כגמולו. כשכוונת נקמה ורצון לפגוע בדניס במחשבתו, עולה אדי לשחק, אך במקום זאת הוא חובט שני הום ראן המנצחים לזאבים את המשחק.
הפקה.
אסתר ויליאמס שהייתה שחיינית כוכבת מחזות זמר, לא נהנתה בזמן הצילומים מחברתו של כוכב הסרט ואחד הכותבים בו, ג'ין קלי. בספרה האוטוביוגרפי, היא מתארת את תקופת הצילומים כאומללה, וטוענת כי קלי וסטנלי דונן התייחסו אליה בזלזול והרבו להתבדח על חשבונה. כמו כן טענה ויליאמס כי ג'ין קלי חש שלא בנוח עם הפרשי הגבהים ביניהם, גובהו של קלי היה כ-170 ס"מ ואילו גובהה של ויליאמס היה כ-179 ס"מ. במקור תכנן הבמאי באזבי ברקלי קטע של שחייה צורנית בעבור ויליאמס, אך הרעיון נדחה בידי קלי. ויליאמס לעומת זאת יצרה קשר חזק עם פרנק סינטרה.
המועמדת הראשונה לתפקיד של קיי.סי. היגינס הייתה קתרין גרייסון איתה שיתף פעולה עם סינטרה בכמה סרטים בעבר, אך מועמדותה נפלה עקב חוסר ההתאמה בין העלילה לבין קולה האופראי, המועמדת השנייה הייתה ג'ודי גארלנד אך מועמדות זו נפלה עקב מחלתה של גארלנד. גם תפקידו של סינטרה כדניס ראיין, היה מיועד בתחילה למאמן של הברוקלין דודג'רס באותה התקופה, לאו דורוצ'ר.
השפלת מי תהום
השפלת מי תהום (באנגלית: Groundwater Lowering) הוא מושג המתייחס לשליטה וויסות גובה פני מי התהום וזאת על מנת לבצע פעילות מקומית באזור יבש בגזרה בה מתבצעת ההשפלה. השפלת מי תהום נעשית בכמה שיטות, אולם המקובלת והנפוצה תתבצע באמצעות שאיבה.
הצורך בהשפלת מי תהום, נובע מהעובדה, כי עבודות מסוימות מצריכות ביצוע באזור הידוע כי רווי במי תהום ולא ניתן לבצע עבודות תת-קרקעיות, במקומות בהם מגיע מפלס מי התהום אל מעל לאזור העבודה (תמונה משמאל). לשם ביצוע העבודות מתחת לקו המים, יהיה צורך להנמיך, או "להשפיל" את מי התהום באופן זמני.
תכנון מערך שאיבה, מצריך קבלת נתונים שונים כדוגמת סוג הקרקע, קביעת מוליכות הקרקע, עומקה הרצוי של ההשפלה ורדיוס ההשפעה הרצוי של ההשפלה.
לדוגמה, במסגרת הקמת מנהרת תשתיות בחיפה, התבצעה השפלת מי תהום 24 שעות ביממה וזאת על מנת לאפשר עבודות של הנחת אלמנטים טרומיים של מובל המנהרה. ברגע שהסתיימה העבודה על מקטע מסוים, הופסקה השאיבה ומפלס מי התהום חזר למפלסו המקורי.
הצורך בהשפלת מי תהום בישראל צומח יחד עם גידול האוכלוסייה המוביל לגידול בצפיפות, בנייה לגובה והעברת התשתיות בתת-הקרקע. היות שחלק ניכר מהבנייה בישראל מתבצעת בגוש דן באזורים הסמוכים לחוף לים, בהם מי התהום רדודים, בהרבה מקרים של חפירת 2 קומות מרתף למבנה, יש צורך בהשפלת מי תהום למשך תקופת הבנייה.
שקיעת הקרקע והיווצרות בולענים.
כאשר שואבים מי תהום הקרקע שוקעת, כי אין מה שמחזיק את הקרקע. שקיעת הקרקע יוצרת לעיתים בולענים שנפערים בכבישים, וכן תחת גשרים ששוקעים ותחת בתים שיורדים מטה. ערים רבות בעולם ובעיקר ערים שקרובות לים, עוברות תהליך של שקיעה, עקב שאיבת מי תהום והעמסת משקל על פני הקרקע.
בקר בר-תכנות
בקר בר תכנות
בוז'י
בזיליקת מקסנטיוס וקונסטנטינוס
מיכל נידרמן
ר' איצל'ה פטרבורגר
טום סייזמור
טומאס אדוארד "טום" סייזמור ג'וניור (באנגלית: Thomas Edward "Tom" Sizemore, Jr.; נולד ב-29 בנובמבר 1961) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, אשר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.