שלוש ממשימות היו בפיקודו של גורג ליין. המשימה שהוביל ליין דרשה סיור של שני קילומטרים בחוף שמור בכבדות. משלחתו מצאה כי במים הסמוכים לחוף, התקינו הגרמנים מוקשי טלר על עמודים. בגאות, המוקשים היו מתחת למים, וכלי הנחיתה לא היו מסוגלים לראות אותם, במיוחד בלילה, וכך יפגעו בהם. עם זאת, ההתקנה לא התחשבה בעובדה שהמוקשים אינם אטומים למים ובכך נפגמו.
בגלל הקורוזיה, המוקשים הפעלו רק מהרקטות של מטוסי חיל האוויר המלכותי. מסקנתו של ליין הייתה כי הפריסה הייתה אלתור מהיר, ולא מייצגת את התקדמות הטכנולוגיית המוקשים של הגרמנים.
במהלך פיקוד על אחד ממבצעי טרבראש על חוף פה־דה־קאלה זמן קצר לפני הפלישה לנורמנדי, נתפס ליין על ידי הגרמנים בתאריכים 18–19 במאי 1944. ליין ציפה להוצאה להורג על פי פקודת הקומנדו של היטלר, אך במקום זאת הוא נחקר על כס תה על ידי רומל. ליין העמיד פנים שאינו יודע גרמנית, והוא בעצם וולשי (הסתיר את מבטאו ההונגרי כשדיבר אנגלית). נכלא בכלא פרזנס ליד פריז ואז באופלאג IX-A / H בטירת ספנגנברג בהסן.
מאוחר יותר נמלט והסתתר אצל גיסו ויקטור רוטשילד בפריס.
על ארבע המשימות פיקד קפטן הילטון-ג'ונס, מהבסיס בדובר. רס"ן ארנסט ליי סמית' (אז קפטן) הוביל את מבצע טורברוש 8 ב־Quend Plage והביא בהצלחה מידע חיוני כולל מוקש טלר. סמית וצוותו עוטרו בצלב הצבאי. מאוחר יותר הצטרף לשתי פעולות דומות בווסטקאפל לקראת נחיתות וולשרן ב־1 בנובמבר 1944.
הניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון במלחמת יום הכיפורים
בלה פניבשי
זלאי בלה פניבשי (בהונגרית: Fenyvessy Béla; בודפשט, 15 באוגוסט 1873 – פץ', 6 בינואר 1954) היה רופא היגייניסט יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, בנו של העיתונאי אדולף פניבשי.
ביוגרפיה.
בלה פניבשי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף פניבשי (1837–1920) וקלרה לוינסון (1846–1925). הוא סיים את לימודיו בתיכון אצל הפיאריסטים וקיבל תואר כרופא באוניברסיטת בודפשט בשמו היום אוניברסיטת אטווש לוראנד. בין השנים 1897–1907 היה מתמחה במכון הרוקחות בבודפשט ואחר כך עוזר מרצה של הפרמקולוג והפנימאי דר' ארפאד בוקאי. בשנת 1905 הוסמך כמרצה לפרמקולוגיה ניסיונית. בשנת 1907 היה עוזר פרופסור במכון בודפשט לבריאות הציבור ושנה לאחר מכן היה מרצה לבריאות הציבור. משנת 1909 היה מרצה בכיר. משנת 1918 היה פרופסור לבריאות הציבור באוניברסיטת בראטיסלבה ואחר כך עד 1944 באוניברסיטת פץ'. בשנים 1919–1920 היה הרקטור של אוניברסיטת בראטיסלבה ואחר כך, בעקבות חוזה טריאנון שהעביר את בראטיסלבה לסלובקיה, עבר יחד עם כל האוניברסיטה לעיר פץ' בהונגריה המצומצמת. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה ראש המכון המרכזי לבריאות של הצבא ההונגרי וניהל את הגנת הצבא מפני מגיפות, כמו גם את ייצור החיסונים נגד טיפוס הבטן והכולרה. הוא הנהיג חיסונים רב-ערכיים. הוא הקים את תחנת הבריאות הציבורית הכפרית הראשונה בפץ'. הוא עסק במשלימים, בחילוף החומרים של ספירוכטים וטריפנוזומים ובתפקיד הפתוגני של וירוס השפעת. הוא תכנן והפעיל היגיינהסוציאלית נרחבת: בדיקות בריאות ושיכון ובדיקות מזון. עבודתו התאפיינה באימות שיטת הבדיקה המורכבת.
לזכרו, איגוד העובדים הרפואיים והבריאותיים ייסד בשנת 1960 את מדליית הזיכרון של בלה פניבשי המוענקת מדי שנה על הישגים מעשיים בתחום בריאות הציבור ואפידמיולוגיה.
חייו הפרטיים.
אשתו הייתה ליאוני הוליטשר (1882–1954), בתם של ליפוט הוליטשר ווילמה המבורגר, אותה נשא לאישה ב-12 במרץ 1907 בבודפשט.
בנו ג'רג' ליפוט פניבשי (1908–1960) היה מהנדס מכונות. אשתו הראשונה הייתה ליוויה וארגה (1911–?), אשתו השנייה הייתה יוליה פרקש-ריכלינג.
פר קרוהג
פר לסון קרוהג (בנורווגית: Per Krohg; 18 ביוני 1889 - 3 במרץ 1965) היה אמן נורווגי. לרוב הוא מזוהה עם ציורי הקיר שיצר עבור אולם מועצת הביטחון של האו"ם, הממוקמת בבניין האו"ם בניו יורק.
ביוגרפיה.
פר קרוהג נולד בנורווגיה, בנם של הציירים כריסטיאן קרוהג ואודה קרוהג. המשפחה גרה בפריז, שם גדל פר קרוהג. הוא גילה כישרון אמנותי מוקדם ולמד תחילה אצל אביו (בין 1903 ל -1907), אחר כך אצל אנרי מאטיס (מ -1909 עד 1910). בשנים הראשונות עבד כמאייר עיתונים ולימד טנגו בפריז.
עבודתו של קרוהג כאמן כיסתה תחום רחב, מרישומי נייר, איורים וכרזות ועד עיצוב תפאורה, פיסול וציורים מונומנטליים. לאחר שחזר לנורווגיה בשנת 1930 לימד במכללה הלאומית לאמנות ועיצוב באוסלו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה עובד כפייה במחנה הכלא וידאל. [3] בשנת 1946 מונה לפרופסור באקדמיה הלאומית לאמנות, ושימש כמנהל שלה בין השנים 1955–1958. בין היתר, תלמידיו כללו את האמנים פרית'וף טידמנד-יוהנסן וטוללה בלומברג רנסלט.
קרוהג יצר את ציורי הקיר עבור אולם מועצת הביטחון של האו"ם, הממוקמת בבניין האו"ם בעיר ניו יורק. הוא קישט מבני ציבור רבים אחרים עם ציורי קיר גדולים, כולל מבני הפיזיקה והכימיה באוניברסיטת אוסלו ובניין עיריית אוסלו. הוא מיוצג עם 6 עבודות באוסף בגלריה הלאומית של דנמרק.
בשנת 1950 קיבל את אות הצטיינות מזהב מהמלך, ובשנת 1955 מונה למפקד מסדר סנט אולב. משנת 1936 היה חבר באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות בסטוקהולם ובשנת 1948 הוענק לו מדליית הנסיך יוגן.
חיים אישיים.
הוא התחתן פעמיים. בשנת 1915 נישא לאמנית טקסטיל והדוגמנית ססיל מארי וידיל (לוסי קרוהג) (1891–1977). נולד להם בן אחד. לוסי ניהלה רומן מתמשך עם הצייר ז'ול פסקין, ונישואיה עם פר הסתיימו רשמית בשנת 1934. בנו היה האמן הנורווגי גיא קרוהג (1917–2002).
פר התחתן שנית בשנת 1934 עם רגנהילד הלנה אנדרסן (1908–1972).
ימי בית המקדש השני
תקופת בית המקדש הראשון
ימי בית המקדש הראשון
חננאל
מאטמן &amp; רובין
מאטמן &amp; רובין הוא צמד של פזמונאים שוודים, שעוסקים בכתיבת שירים והפקה מוזיקלית. הצוות מורכב ממטיאס פר לרסון ורובין לנארט פרדריקסון.
הצלחה מסחרית.
בשנת 2016 הוא זכה בפרס גראמי לאלבום השנה על הפקתו המשותפת באלבום האולפן החמישי "1989 של" הזמרת והיוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. נכון ל-8 במרץ 2015, עקף האלבום את המכירות המצטברות של שני האלבומים הקודמים של סוויפט, בארצות הברית, עם יותר מ-4.5 מיליון עותקים נמכרים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Shake It Off" יצא ב-18 באוגוסט 2014. הוא דורג במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, והפך לשיר השני של סוויפט שמגיע למקום הראשון במצעד זה. הסינגל השני מתוך האלבום, "Blank Space" יצא ב-10 בנובמבר וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבוד הוט 100. הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא השיר "Style" שהגיע למקום ה-6 בבילבורד הוט 100. הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Bad Blood", כלל שיתוף פעולה עם הראפר קנדריק לאמאר והגיע גם כן למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
בשנת 2016 הם זכו ב"פרס הגדול" בטקס פרסי הפופ של דניז.
הנחש הגדול
אוֹרְמוּרִין לַנְגִי (בנורדית עתיקה: Ormrinn Langi, בנורווגית: Ormen Lange, בפרוזאית: Ormurin Langi) או פשוט "הנחש הגדול" הייתה אחת הספינות המפורסמות ביותר שנבנו על ידי הוויקינגים. היא נבנתה עבור המלך הנורווגי אולאף טריגפאסון והייתה הספינה הארוכה, הגדולה והחזקה ביותר בימיה.
מקור השם.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-10 ערך אולאף מסע צלב מוקטן בארצו, נורווגיה על מנת לנצרה. באחד ממסעותיו הוא נסע צפונה והגיע למחוז הולוגלנד (Hålogaland). שם הוא הגיע לממלכה קטנה ששכנה בשקיירסטד (Skjerstad) של ימינו, אשר שם שלט מלך בשם "ראוד החזק" שסירב להתנצר. לכן התחולל קרב בינו לבין אולאף. אך עקב ירידת שלגים כבדה, התגבורת שהייתה אמורה להגיע לאולאף התעכבה והמלך אולאף נאלץ לברוח. הוא המשיך צפונה, אך חזר כעבור כמה שבועות עם תגבורת וצבא מחוזק, הפעם אולאף ניצח בקרב, כבש את ממלכתו של ראוד ונתן לו שתי אפשרויות: למות או להתנצר. הסאגות אומרות שאולאף ניסה להמיר אותו אך ראוד קילל את ישו, והמלך התרגז כל כך עד שהוא תקע "קוואנסטילק" (מין מקל העשוי מגבעול עבה וחלול של הצמח "אנג'ליקה אירופאית") בגרונו של ראוד ודחף לתוכו נחש, ואז סתם את חורו החיצוני של הגבעול עם ברזל בוער כדי לכפות על הנחש להישאר בגרונו. הנחש אכל את דרכו מצד פלג גופו של ראוד והרג אותו. לאחר הניצחון אולאף לקח כשלל את ממלכתו ועושרו של ראוד, וכמו כן את ספינתו הגדולה של ראוד, "Ormen"-הנחש. הוא לקח אותה לטרונדהיים והשתמש בה כעיצוב לספינה החדשה שלו, לעיצוב החדש הוא הוסיף מספר חדרים גדולים וארוכים יותר וגם כן מספר סיפונים גדול יותר מהעיצוב של הנחש המקורי. לספינתו החדשה הוא קרא הנחש הגדול, משום שהייתה גדולה יותר וחזקה יותר מאשר העיצוב המקורי.
תיאור הספינה.
על פי הדיווחים, נבנו בספינה כ-34 חדרים, בכל חדר הייתה עמדת משוט שאוישה על ידי שני אנשי צוות. הספינה נבנתה כדי להכיל 68 חותרים ועוד אנשים נוספים כגון המלך ומשרתיו, אישים חשובים ועוד. על פי עדויות ארכאולוגיות שנאספו מספינות בעלי מבנה דומה, אורכה של הנחש הגדול הגיע לבין 30–60 מטרים (גוף אשר נחשב כארוך ביותר בדגמי הספינות של אז). גובהה גם כן היה גדול מאוד, בין 5–9 מטרים. כאן, תיאור המובא מה"הסאגה של אולאף טריגפסון" מאת אודר סנורסון:
השתתפות בקרב סבולדר.