אניטה או'דיי (אנגלית: Anita O'Day; 18 באוקטובר 1919 – 23 בנובמבר 2006) הייתה זמרת ג'אז בעלת קול אלט. אחת מהזמרות הבודדות בסגנון ה-Cool Jazz. היא נודעה בחוש הקצב שלה, בפיסוק (פרייזינג) הייחודי, במנעד רחב וביכולת שירת סקאט ואלתור שהציבו אותה כזמרת הג'אז לבנת העור היחידה בצמרת הג'אז שלאחר תקופת הסווינג.
ביוגרפיה.
נולדה כאניטה בל קולטון (Anita Belle Colton) בשיקגו ועזבה את בית הוריה בגיל 14. היא עבדה כרקדנית במועדונים ומדי פעם נקראה לשיר. בשנת 1934, בת 15 בלבד כבר יצאה לסיבוב הופעות במערב התיכון. ב-1936 הפכה לזמרת מקצועית בשורת-מקהלה במופעים שהועלו בשיקגו ופגשה את המתופף דון קרטר, שהחל ללמד אותה תאוריה של מוזיקה. בשנת 1937 נישאה לו. בשנת 1938 שכר אותה בעל מועדון "Off Beat" ועורך המגזין דאון ביט, קארל קון, לשיר במועדונו, שהיה מקום מפגש חביב על מוזיקאי שיקגו. שם פגשה את מקס מילר וג'ין קרופה והשתתפה בהופעותיהם.
החל מ-1941 הפכה לזמרת הקבועה בביג בנד של ג'ין קרופה, שם ביצעה את הדואט "Let Me Off Uptown" עם רוי אלדריג', שהפך ללהיט. באותה שנה הוכתרה על ידי דאון ביט כ"כוכב העולה של השנה". ב-1942 נישאה שנית, לקארל הוף. ב-1943, כאשר נעצר קרופה על שימוש במריחואנה השתלבה או'דיי בתזמורתו של וודי הרמן. היא פרשה מהלהקה על מנת לפתח קריירת סולו אך באפריל 1944 הצטרפה שוב לביג בנד, לתזמורתו של סטן קנטון. יחד עם תזמורתו הופיעה בסרט "Artistry in Rhythm". ב-1945 הצטרפה שוב לג'ין קרופה למשך כשנה.
ב-1946 פתחה או'דיי בקריירה של זמרת סולו. היא הקליטה שירים פופולריים כ-"Hi Ho Trailus Boot Whip", "Key Largo", "How High the Moon" ו-"Malaguena". ב-1947 נעצרו היא ובעלה על שימוש במריחואנה והיא נידונה ל-90 יום בכלא. לאחר שהשתחררה הקליטה עם קאונט בייסי. תקליט הסולו הראשון שלה (ראשון בסדרה בת 17 תקליטים עד 1962), "Anita O'Day Sings Jazz", יצא ב-1952. לאורך שנות החמישים הופיעה והקליטה או'דיי עם הרכבים שונים, שכמעט בכולם נטל חלק המתופף ג'ון פול. בין שיתופי הפעולה שלה בתקופה זו ניתן למנות את ביצוע ה"סקאט" הסוחף שלה לסטנדרט "ארבעה אחים" של ג'ימי ג'ופרה ולהקתו של וודי הרמן, שיתופי פעולה עם לואי ארמסטרונג, דיינה וושינגטון, אוסקר פיטרסון (שיתוף פעולה שהפיק את תקליטה המצליח ביותר "Anita Sings the Most"), ג'ורג' שירינג, ת'לוניוס מונק ואחרים. היא הופיעה במסעי הופעות, בתוכניות טלוויזיה, באירועים ובפסטיבלים שונים והייתה שנייה רק לפרנק סינטרה ואלה פיצג'רלד. בד בבד עם הצלחתה, שקעה בהתמכרות לסמים, כולל הרואין. בשנת 1958 הופיעה בפסטיבל הג'אז של ניופורט, וקצרה שבחים רבים. ההופעה מתועדת בסרט התיעודי שנעשה על הפסטיבל באותה שנה - "Jazz On A Summer's Day". בשנת 1959 הצטרפה למסע הופעות של בני גודמן באירופה במצב נפשי רעוע. בשנת 1968 כמעט נפטרה כתוצאה מנטילת מנת יתר של הרואין.
בשנת 1970, לאחר גמילה, הופיעה בפסטיבל הג'אז של ברלין ובסרטים "זיג זג" (1970) ו-(The Outfit" (1973". בשנת 1972 הקימה חברת תקליטים בשם "תקליטי אמילי". בשנת 1981 הוציאה אוטוביוגרפיה בשם "High Times, Hard Times" ובה היא מגוללת את סיפור התמכרותה לסמים. בשנת 1985, לרגל מלאת חמישים שנה לפעילותה, נערך לכבודה מופע בקרנגי הול בניו יורק. ב-2006, כשנה וחצי לפני מותה יצא תקליטה הראשון לאחר 13 שנה, "!Indestructible". ב-2007 פתח סרט תיעודי בשם "Anita O'Day: The Life of A Jazz Singer", המלווה יום בחייה, את פסטיבל טרייבקה. בעיצומו של מה שנדמה כ"קמבק", נפטרה או'דיי בשנתה, בגיל 87.
אניטה אודיי
מרכז הרצל
אלכסנדר פון קלוק
אלכסנדר היינריך רודולף פון קלוק (בגרמנית: Alexander Heinrich Rudolph von Kluck; 20 במאי 1846 – 19 באוקטובר 1934) היה מצביא גרמני בתקופת מלחמת העולם הראשונה בדרגת גנרל-אוברסט.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון קלוק נולד במינסטר, וסטפאליה, ושירת כחייל בצבא פרוסיה במלחמת שבעת השבועות (1866) ובמלחמת צרפת–פרוסיה (1870–1871), שם נפצע פעמיים וזכה בשל כך בצלב הברזל. לאחר מלחמות אלה התקדם בסולם הדרגות בצבא הקיסרות הגרמנית. ב-1902 מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-5, וב-1907 מונה למפקד הקורפוס ה-1. ב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי השמיני וקודם לדרגת גנרל-אוברסט.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הופקד פון קלוק על הארמייה הגרמנית הראשונה, אשר הוצבה בקצה המערבי של הכנף הימנית החזקה בחזית המערבית ולחמה בבלגיה ובצרפת. תפקידה של הארמייה היה להתקדם במקביל לארמייה השנייה בפיקודו של קרל פון בילוב לכיוון פריז ולאגף את העיר ממערב.
לאחר הקרבות נגד חיל המשלוח הבריטי במונס ולה קאטו, המשיכה הארמייה הראשונה של פון קלוק לרדוף אחרי הארמייה הצרפתית החמישית בפיקודו של שארל לנרזאק לכיוון דרום–מערב, אך בה בעת, פון בילוב עצר את התקדמות הארמייה השנייה ודרש מפון קלוק סיוע ישיר. כתוצאה מכך נפער פער של כ-50 ק"מ בין הארמיות הראשונה והשנייה. פון קלוק נעתר לדרישתו של פון בילוב, והארמייה הראשונה פנתה לכיוון דרום-מזרח, תוך שהיא חושפת את האגף הימני שלה.
הארמייה הצרפתית השישית בפיקודו של מישל-ז'וזף מונורי ניצלה את חשיפת האגף הימני של הארמייה של פון קלוק, ופתחה במתקפה כנגדה מכיוון פריז, מתקפה אשר סימנה את תחילתו של הקרב הראשון על המארן. בנוסף, הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, אשר החליף את לנרזאק) פתחה במתקפת פתע על הארמייה השנייה של פון בילוב, אשר גרמה להרחבת הפער בין הארמיות הגרמניות. לתוך פער זה נכנס גם כוח המשלוח הבריטי. לאור מצב זה, הורה המטכ"ל הגרמני לארמיות לסגת לכיוון נהר האן לצורך ארגון מחדש.
לחוסר התיאום בין פון קלוק לפון בילוב הייתה תרומה מרכזית בבלימת המתקפה הגרמנית. עם זאת, מומחים גרמנים טוענים שאילו פון בילוב היה מעז כמו פון קלוק, אזי הכוחות הגרמניים היו יכולים לנצח בקרב על המארן.
ב-27 במרץ 1915 נפצע פון קלוק ברגלו באורח קשה ושנה וחצי לאחר מכן פרש משירות פעיל. הוא פרסם את זכרונותיו בספר "הצעדה על פריז והקרב על המארן", אשר יצא לאור בשנת 1920. פון קלוק נפטר בברלין בשנת 1934.
בנו אגון פון קלוק נהרג במלחמה בתחילת 1915.
אריק שחר
אריק שחר (נולד ב-4 באוגוסט 1964) הוא מוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
שחר גדל בקריית מוצקין, וניגן כמתופף מגיל 10. הוא השתתף באנסמבל של מוזיקה קלאסית בעיבודים מודרניים בקיבוץ גן שמואל. לאחר מכן עבר לנגן על גיטרות וגיטרה בס.
בגיל 16 הקים את הלהקה הראשונה שלו, "Sound &amp; Vision", שניגנה שירים מקוריים בסגנון פרוגרסיב רוק, עם השפעות של להקות בריטיות משנות ה-70 כגון יס וג'נסיס. בין החברים בלהקה היו הקלידן עופר שרון (צמד הלוטוס) ונגן הבס ארקדי דוכין. בהמשך הקימו שחר ודוכין להקה נוספת בשם "זרם מקומי", יחד עם מיכה שטרית, הגיטריסט מיקי הררי והקלידן ניר בן-ציון. חלק מחברי להקה זו הקימו בהמשך את הלהקה הידועה "החברים של נטאשה".
בשנת 1984 חבר אריק שחר להרכב בשם "פאוסט", עם הגיטריסט אמיר בן דוד ועם אייל שכטר. יחד הם ייסדו את להקת הרוק "אבטיפוס".
אומנים נוספים ששחר שיתף עימם פעולה היו צביקה פיק, ברק חנוך, ערן צור, וגיל ליבר מלהקת גאיה.
בשנת 1986 אריק שינה את סגנונו המוזיקלי לפאנק, פיוז'ן וג'אז. הוא הצטרף לדני שלוסברג ותזמורתו,(לאחר שהחליף את הבסיסט ערן צור שעבר לתל אביב כדי להצטרף להרכב "כרמלה גרוס וגנר") יחד עם המתופף אסף מרוז (מלהקת אבטיפוס ואיפה הילד), והקלידן ניר בן-ציון (מ"החברים של נטאשה"). הרכב זה הופיע בכל רחבי הארץ.
במאי 1987 נסע שחר לארצות הברית ללימודי מוזיקה. שם הוא ניגן במספר הרכבים בסגנונות מוזיקה שונים.
ב-2003 הוציא שחר את אלבום הבכורה שלו, "Closer than Ever", שכלל יצירות בסגנון פיוז'ן, בלוז ואר אן בי, שחיבר בתקופת שהותו בארצות הברית. האלבום הופץ על ידי החברה הבריטית "String Jazz".
ב-2005 הופיע האלבום השני,"City Rhythm".
כיום שחר מנגן ומפיק עם אמנים רבים בעיקר במוזיקה חסידית. בנוסף שיתף פעולה עם הזמר דוד דאור ביחד עם המלחין שמואל יונה, להפקת הסינגל "עקבות בחול".
בינואר 2013 הוציא שחר סינגל ראשון "מחשבה טובה" בינואר 2014 שחרר שחר את האלבום השלישי שלו "סיפור קטן" שהוא אלבום בכורה של שחר בו הוא גם שר בנוסף לנגינה על גיטרות קלידים וכלי הקשה. שחר גם אחראי על כל העיבודים וההפקה המוזיקלית באלבום.
כמו כן אריק משתף פעולה עם מוזיקאים ואומנים מובילים בסקטור החרדי חסידי וגם מזרחי כמו
מוטי שטיינמץ, רובי בנט, יואילי דיקמן, אברהם פריד, חיים ישראל ועוד.
חיים אישיים
אריק חזר בתשובה בשנת 1990. שנה לאחר מכן נישא למירי שחר (לבית כהן) - מורה לחינוך מיוחד, ויש להם שמונה ילדים ונכדה.
ויליבלד הקדוש
ויליבלד הקדוש (באנגלית: Saint Willibald; בגרמנית: Willibald von Eichstätt; בלטינית: Willibaldus; 22 באוקטובר 700 לערך בווסקס, אנגליה – יולי 787 או 781 באייכשטאט, בוואריה) הוא קדוש נוצרי ונוסע אנגלו-סקסי, ששימש רוב חייו כבישוף בעיר אייכשטאט בבוואריה. רוב המידע אודותיו השתמר בחיבור ההגיוגרפי שכתבה הנזירה הוגבורק (Hugeburc, המכונה גם Huneberc), שהכירה אותו באופן אישי.