בביולוגיה, תהליכים רבים מבוקרים על ידי מנגנון המשוב. הוא מוגדר כמנגנון שבאמצעותו מווסתות תוצאות תהליך מסוים את שלביו המוקדמים יותר. המשוב השלילי מתבטא בגופם של יצורים חיים רבים באמצעות מנגנונים רבים ושונים לתיקון הסטייה מההומאוסטזיס, העיקרי שבהם הוא הבלוטות האנדוקריניות, המפרישות הורמונים אל מחזור הדם, לדוגמה הפרשת הורמון ה-ADH שאחראי על וויסות כמות המים בשתן, והפרשתו מבוקרת על ידי מנגנון המשוב השלילי. לעומת זאת, את המשוב החיובי ניתן למצוא בגופם של אורגניזמים שונים, בעיקר בבלוטות אקסוקריניות. דוגמאות למשובים חיוביים ניתן למצוא בגוף האדם: מנגנון הבכי, ההנקה, שחרור השתן בשלפוחית השתן - כולם פועלים בדרך של מנגנון משוב חיובי. יש לציין כי סוג המשוב אינו נקבע על פי סוג הבלוטה, וכי ישנם יוצאי דופן, כגון ההורמון פרולקטין שמגביר את ייצור החלב בשד האם בדרך של משוב חיובי, למרות שהורמונים פועלים לרוב על ידי משוב שלילי, כפי שצוין.
דוגמה למשוב שלילי.
רוצים לבנות מנוף שיעלה לגובה מסוים בדיוק רב. ניתן לבנות מנוף מחומרים יקרים ומדויקים, או לחליפין לקחת מנוף רגיל וזול שאינו מדויק, ולהצמיד לו מערכת בקרה חשמלית זולה שתמדוד כל הזמן באיזה גובה הוא -בכל רגע המערכת מחשבת את ההפרש בין הגובה הרצוי שהוזן כפקודה למנוף, והגובה הנמדד - ופועלת לפי הפרש זה. אם הם זהים ההפרש ביניהם אפס והמנוף מקבל פקודה לעצור, בדיוק במקום הרצוי. אם ההפרש אינו אפס אז המנוף מקבל פקודה לנוע לאט, באופן פרופורציוני להפרש, עד שזה מתאפס.
דוגמה למשוב חיובי - משוב אקוסטי.
משוב אקוסטי נוצר כאשר מיקרופון נמצא סמוך לרמקול אשר משדר את מה שהמיקרופון קולט לאחר הגברה. התוצאה היא מין שריקה חדה וחזקה או המהום מתגבר בתדר נמוך. כאן נוצר בעצם מתנד הרמוני שתדר התנודות שלו נקבע על ידי המצב האקוסטי בין המיקרופון לרמקול, וגם מושפע ממאפייני מעגל ההגברה. שריקה צורמת כזו נוצרת למשל כאשר מאזין מתקשר לאולפן רדיו ומוכנס לשיחה בשידור, אך אינו מנמיך את עוצמת מכשיר הרדיו הביתי שלו, כך שהמיקרופון של הטלפון קולט את קולו המוגבר של המאזין גם מן הרמקול של מכשיר הרדיו שלו.
בתהליך זה צלילים מסוימים (דיבור או אפילו רעשים) מומרים לאות חשמלי במיקרופון. האות עובר למגבר, ומושמע ברמקול בעוצמה חזקה יותר מן העוצמה המקורית. אם המיקרופון קולט את אותו צליל בעצמה גבוהה יותר, התהליך חוזר על עצמו שנית, ובפעם הבאה הצליל מוגבר עוד יותר.
דוגמה נוספת למשוב חיובי, שעקרון הפעולה שלה זהה, היא תפיסת ממסר.
סרט מגנטי
סרט מגנטי הוא סרט ארוך, עשוי מחומר פלסטי שבו חומר הניתן למגנוט, המיועד להקלטת אותות אנלוגיים או דיגיטליים.
סרט מגנטי בנוי מבסיס של סרט מחומר פלסטי דק, המצופה בשכבה דקה המכילה חלקיקים של תחמוצת הברזל, אשר משנים את התכונות המגנטיות שלהם בהתאם לשדה מגנטי שיוצר ראש ההקלטה של מכשיר ההקלטה. הסרט משמש להקלטת אותות אנלוגיים או דיגיטליים. רוחב נפוץ של סרטים מגנטיים היה 1/2 אינץ' (במחשבים) ו-1/4 אינץ' (ברשמקולים).
בראשית ימיו סרט מגנטי היה מלופף על גלגל יחיד, ולשם שימוש בו נדרש גלגל נוסף, ריק, שאליו עבר הסרט במהלך קריאתו או כתיבתו. בהמשך הוחלפו סרטים אלה בקלטות, המכילות במארז אחד שני גלגלים, אחד לאספקת הסרט והשני לקליטתו.
סרט מגנטי משמש באלקטרוניקה בידורית, להקלטה של צליל בפורמטים שונים על גבי סרטי הקלטה וכן בקלטת אודיו רגילה או קלטת אודיו דיגיטלית מסוג DAT, וכן להקלטה של תמונה וקול בקלטת וידאו. במחשבים משמש הסרט המגנטי לאחסון של נתונים.
ייצור המוני
ייצור המוני הוא ייצור של מוצרים תעשייתיים בשיטות מתקדמות, כגון פסי ייצור, המאפשרות ייצור בכמויות גדולות, בדרך כלל במחירים נמוכים משמעותית מייצור ידני. הייצור ההמוני הפך לנפוץ על ידי הנרי פורד בתחילת המאה ה-20, ובמיוחד בפס הייצור של מכונית הפורד מודל T.
היסטוריה.
בעוד שהנרי פורד היה הראשון להשתמש בפסי הייצור בתקופה האחרונה, הרעיון פותח לראשונה בוונציה מספר מאות קודם לכן, בה ייצרו אניות באמצעות חלקים שיוצרו קודם לכן ובפסי ייצור. מחסן הנשק הוונציאני ייצר ככל הנראה אנייה אחת ביום, במה שהיה בית החרושת הראשון בעולם אשר, בשיאו, העסיק 16,000 עובדים.
ספרים יוצרו בייצור המוני מאז פיתוח שיטת הדפוס של יוהאן גוטנברג כבר באמצע המאה ה-15.
במהלך המהפכה התעשייתית, שיטות ייצור המוניות פשוטות שימשו את מפעל הגלגלות בפורטסמות' לייצור גלגלות עבור חיל הים הבריטי במהלך המלחמות הנפוליוניות. שיטות ייצור המוניות אלו שימשו גם לייצור שעונים ושעוני יד וכן גם נשק קל.
הייצור ההמוני הביא לאפשרויות הפצה של מוצרים מתקדמים שעד אז היו נגישים לעשירים ביותר, אל הציבור הרחב, דבר שגרם שינויים רבים משמעותיים בחייהם של רבים. השפעה מהותית נוספת שנגרמה מהשימוש בייצור המוני, היא הקטנה של היקף המשרות במפעלים אשר הוכנסו בהם מכונות.
ייצור המוני של מוצר מסוים הופך אותו לנגיש ומאפשר רמת חיים גבוהה יותר ליותר אנשים ושפע של מוצרים בשוק. אולם הוא יכול להיחשב כחסרון במוצרים המשווקים לשכבות מבוססות יותר, שכן פעמים רבות הייצור מתבצע במדינות בהן כח האדם זול מאוד כגון סין, טאיוואן ומדינות נוספות, ולעיתים איכותו פחותה. לכן כיום רואים מוצרים רבים המתהדרים בכך שנעשו בעבודת יד. בתעשיית המזון מודגש לעיתים הצד הביתי, שכן לאוכל תעשייתי יש נטייה להכיל חומרים משמרים, וחומרים אחרים הפוגעים בטעמו ובטיבו הבריאותי.
תועלת וייעול.
החיסכון בייצור המוני מגיע ממספר מקורות. הגורם העיקרי הוא הפחתה משמעותית של תקורות מכל הסוגים. בייצור ידני, האומן צריך להתרוצץ בחנות על מנת להשיג את חלקי המוצר ואז לחברם יחדיו. עליו לאתר ולהשתמש במספר רב של כלים, מספר רב של פעמים, על מנת להרכיב מוצר מורכב כגון שעון. פעמים רבות, האומן נדרש גם לבנות את כליו בעצמו, או לתחזקם באופן יום-יומי. בייצור המוני לעומת זאת, כל עובד מבצע מחדש את אותה המטלה או מספר מטלות, ומשתמש באותם הכלים על מנת לבצע פעולה או מספר פעולות דומות על רצף מוצרים. הכלי והחלק נמצאים תמיד בהישג יד והעובד לא צריך לבזבז את זמנו על הבאתם.
עוד סוג של תועלת היא האפשרות העומדת בפני המפעל לרכוש כמויות גדולות של חומרים. אפשרות זו חוסכת בעלויות כלליות כגון משלוח, משא ומתן ועבודת ניירת, הקשורים לרכישת החלקים.
פסי ייצור.
מערכות ייצור המוני כיום מאורגנות בדרך כלל בפסי ייצור המבוקרים באמצעים אלקטרוניים. החלקים נעים על מסוע, או אם הם כבדים - נתלים על מסילת פס המותקנת על התקרה. במפעל המייצר מוצר מורכב, משתמשים במספר תת-פסי ייצור המתחברים בסופו של דבר לפס הייצור הראשי. תרשים של מפעל ייצור המוני טיפוסי נראה דומה לצורתו של שלד של דג.
אינטגרציה מאונכת.
אסטרטגיה חשובה מאוד היא אינטגרציה מאונכת. באסטרטגיה זו, היצרן מייצר את רוב או כל החלקים וחלקי-משנה אשר מרכיבים את המוצר הסופי. לדוגמה, בנקודה מסוימת, חברת פורד חצבה, כפשוטו ומשמעו, מחצבי ברזל במינסוטה והפכה אותו למכונית בדטרויט. כיום, במקום הרכבת כל המוצר, מנהלי המפעלים בוחרים איזה חלקים לייצר על פי התשואה להשקעה אשר כל שיטת ייצור יכולה להפיק. התוכנית הבסיסית היא לגרום לארגונים אחרים לייצר את חלקי-המשנה הלא רווחיים. לעיתים, חברות יכולות להרשות לעצמן לקנות ציוד מקצועי או ארגונים, כדי להפוך ליעילות יותר ממפעלים מתחרים בענף.
פס ייצור
פס ייצור - שיטת ייצור המורכבת ממספר תחנות עבודה, שבכל אחת מהן, חלקים הניתנים להחלפה מוספים למוצר מסוים באופן עקבי, ולאחריה עובר המוצר לתחנה הבאה, על מנת ליצור בסוף התהליך מוצר סופי.
פס הייצור הוצג לראשונה על ידי אלי ויטני כדי ליצור מוסקטים (סוג של רובה) עבור ממשלת ארצות הברית. מאוחר יותר, הנרי פורד הציג את פס הייצור הנע במפעל "היילנד פרק פורד" על מנת לחסוך בהוצאות ולמסור מוצר סופי זול יותר.
ההיסטוריה של פס הייצור.
עד המאה ה-19, נהוג היה שאדם אחד או מספר אנשים, ייצרו את כל החלקים של מוצר מסוים לחוד, והרכיבו אותם למוצר יחיד, תוך עשיית שינויים קלים בחלקים כך שיתאימו ביחד. שיטה זו נקראת השיטה הבריטית לייצור. אלי ויטני פיתח את השיטה האמריקאית לייצור בשנת 1799, על ידי שימוש ברעיונות חלוקת העבודה וכוח הסבל ההנדסי, על מנת ליצור הרכבה מחלקים באופן עקבי. תהליך ההרכבה הקווי הזה, איפשר גם לעובדים שאינם מיומנים בהרכבת כל המוצר, לחבר חלקים אחדים למוצר מסוים. מכיוון שכל החלקים כבר יוצרו (בפס ייצור פשוט ודומה אחר), כל שהיה צריך לעשות הוא לחבר את החלקים יחדיו.
בתחילה, למוצרי עבודת יד לא הייתה דרישה לאיכות גבוהה, ולכן עיצובים שעוצבו בפס ייצור הצריכו עובדים מיומנים פחות ולכן יוצרו בעלות קטנה יותר. כל החלקים נעו על רצועה או שרשראות, והעובדים היו עומדים בשורה ומרכיבים את המוצרים. מכאן השם "פס ייצור". פסי ייצור מודרניים מורכבים לעיתים מתלות הדדית מורכבת יותר.
בתחילת תקופת התעשייה, פס הייצור רץ בצורה חלקה, אך כאשר התחרות גברה, העובדים נדרשו לעבוד מהר יותר ולמשך יותר שעות, ובכך הגבירו את קצב תקריות הפציעה בעבודה. רבים מהעובדים לא אהבו את פס הייצור, שכן רובם לא חשו את שביעות הרצון מראיית המוצר הסופי, וכן הם היו מתוסכלים מתנאי העבודה המעייפים והלא-בטוחים. בגלל שהעובדים נדרשו לעמוד באותו המקום במשך זמן רב לחזור על אותה פעולה מאות פעמים ביום, הם סבלו לימים ממה שנקרא כיום פציעת מתח חוזרת.