מיקולה קורנילוביץ' פימוננקו (באוקראינית: Микола Корнилович Пимоненко; לעיתים נכתב ניקולאי פימוננקו, ברוסית: Николай Корнилович Пимоненко; ) היה צייר ריאליסט רוסי-אוקראיני, חבר האקדמיה הקיסרית לאמנויות מ-1904.
פימוננקו נולד בעיירה פריורקה הסמוכה לקייב, באימפריה הרוסית, ובעבודתו האמנותית התמקד בציורים ריאליסטיים מחיי היום יום של האיכרים והעיירות באוקראינה. הוא נמנה עם קבוצת האמנים "הנודדים" (Передви́жники, פֶּרֶדְוִויזְ'נִיקִי) שסגנונם נחשב בשל תחום העניין שלו כריאליזם סוציאליסטי.
רוברט סטיבנס
סר רוברט גרהם סטיבנס (באנגלית: Sir Robert Graham Stephens; 14 ביולי 1931 - 12 בנובמבר 1995) היה שחקן אנגלי מהראשונים ששיחקו בתיאטרון המלכותי הלאומי. הוא היה אחד השחקנים המוערכים ביותר בדורו ונחשב ליורש הטבעי של לורנס אוליבייה.
ביוגרפיה.
סטיבנס נולד בשיירהמפטון בעיר בריסטול שבגלוסטרשייר. כשהיה בן 18 קיבל מלגת לימודים לבית הספר למשחק "Bradford Civic Theatre School" של אזמה צ'רץ' שביורקשייר (שם הכיר את אשתו הראשונה נורה שהייתה סטודנטית אף היא). הופעתו המקצועית הראשונה הייתה בתיאטרון קאריל ג'נר , וב-1951 שיחק בתפקידים מאתגרים יותר בתיאטרון הרפטוארי "תיאטרון רויאלטי" במורקמב, ובהמשך בעונה של סיבוב הופעות ובהיפודרום שבפרסטון. ב-1956 ראה אותו הבמאי הלונדוני טוני ריצ'רדסון מופיע בתיאטרון רויאלטי והציע לו להצטרף לעונה הראשונה של "להקת הבמה האנגלית" בתיאטרון רויאל קורט. הצלחתו הייתה מובטחת.
בין הופעותיו הראשונות בקולנוע היו בסרט "קורטוב של דבש" (1961), "קלאופטרה" (1963) ובסרט "האביב של מיס ברודי" (1969) לצידה של מי שהייתה אז אשתו מגי סמית'. עוד שיחק בתפקיד משנה כנסיך בסרטו של פרנקו זפירלי "רומיאו ויוליה" (1968) וכן כיכב ב"חייו הפרטיים של שרלוק הולמס" של בילי ויילדר (1970) ובסרט המדע בדיוני "The Asphyx" מ-1973.
סטיבנס ומגי סמית הופיעו יחד על הבמה ועל מסכי הקולנוע. בין השאר שיחקו במחזה "The Recruiting Officer" בתיאטרון אולד ויק, בגרסה הקולנועית של "פריחתה של מיס ברודי" ב-1969 ובסרט "מסעותי עם דודתי" (1972). לאחר עזיבתו של סטיבנס את התיאטרון הלאומי ב-1970 והתפרקות נישואיהם, הקריירה שלו ירדה לשפל. תרמו לכך גם שתייה מרובה והתמוטטות נפשית.
סטיבנס המשיך להופיע בתיאטרון בעיקר במחזות "The Mysteries" שהועלו בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1986, בקולנוע שיחק בסרט "The Fruit Machine" מ-1988 ובסרטו של קנת בראנה "הנרי החמישי", ובטלוויזיה שיחק בתפקיד אבנר בראון בעיבוד של ה-BBC לספר הילדים הקלאסי "The Box of Delights" ובתפקיד אורח בסדרה "המפקח מורס". הוא חזר לקדמת הבמה רק בשנות התשעים של המאה העשרים כשהוזמן על ידי הלהקה השייקספירית המלכותית לגלם את דמותו של פלסטף במחזה "הנרי הרביעי" בבימויו של אדריאן נובל (באפריל 1991). עוד שיחק בתפקיד הראשי במחזה "יוליוס קיסר" שביים סטיבן פימלוט ובמאי 1993 כיכב במחזה "המלך ליר" שוב בבימויו של נובל. ב-1993 זכה סטיבנס בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר על תפקידו כפלסטף.
ב-1981 השתתף סטיבנס בסדרת התסכיתים של רדיו ה-BBC עיבוד ל"שר הטבעות" ושיחק בתפקיד אראגורן.
לאחר שנים של בריאות לקויה, נפטר סטיבנס בגיל 65 ב-12 בנובמבר 1995 מסיבוכים במהלך ניתוח. הוא קיבל תואר אבירות 11 חודשים לפני כן. לדברי אשתו פטרישה קווין, העבודה הקשה במחזה "המלך ליר" התישה אותו וזירזה את מותו.
חיים אישיים.
סטיבנס היה נשוי ארבע פעמים:
תקליטי אריסטה
Arista Records
חיטת דורום
אלי מקויסט
אליסטייר מרדוק "אלי" מקויסט (באנגלית: Alistair Murdoch "Ally" McCoist; נולד ב-24 בספטמבר 1962) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת החלוץ. לאחר פרישתו שימש מקויסט כפרשן וכמאמן כדורגל.
מקויסט הוא מלך שערי קבוצת גלאזגו ריינג'רס בכל הזמנים, עם 355 שערים בכל המסגרות. הוא רשם 61 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד, וייצג אותה בין היתר בטורניר מונדיאל 1990 ובשני טורנירי אליפות אירופה.
במקביל לתפקידי עוזר מאמן ומאמן בקבוצת ריינג'רס, פיתח מקויסט קריירה תקשורתית. בין היתר שיחק בסרט "בעיטה לתהילה" לצידו של רוברט דובאל, היה פרשן בסדרת משחקי המחשב FIFA, ושימש כפרשן ברשתות BBC ו-ESPN.
קריירת משחק.
מקויסט החל את הקריירה בקבוצת הנוער פיר פארק בויס. מקויסט נבחן בקבוצת סנט מירן, אך נדחה על ידי המאמן אלכס פרגוסון. בסופו של דבר נרכש בשנת 1978 על ידי סנט ג'ונסטון מליגת המשנה, במדיה החל לשחק בעונת . את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה רשם מקויסט ב-7 באפריל 1979, בדרך לארבע הופעות ליגה באותה עונה. לאחר שלא מצא את הרשת באותה עונה, וכן בעונה שאחריה בה רשם 16 הופעות בכל המסגרות, כבש מקויסט את שער הבכורה שלו באוגוסט 1980, בדרך ל-22 שערי ליגה בעונת , שסייעו לקבוצתו לסיים במקום השלישי בליגה.
יכולתו הגבוה בקבוצה ובנבחרת הצעירה של סקוטלנד הביאה להתעניינות גבוהה בשחקן מצד מספר קבוצות אנגליות. לאחר שכבש ארבעה שערים בחמישה משחקים בגביע הליגה הסקוטית, טרם עונת , הוא נרכש על ידי סנדרלנד מהליגה האנגלית תמורת כ-400 אלף ליש"ט, ובכך הפך בגיל 19 בלבד להחתמה היקרה ביותר בהיסטוריה של סנדרלנד עד אז. אמנם, מקויסט לא הצליח להביא את יכולתו לידי ביטוי בקבוצה, שנקלעה למאבקי התחתית, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים בלבד ב-32 משחקים בכל המסגרות. את עונת פתח מקויסט בצורה מוצלחת. הוא כבש שלושה שערים בשלושה משחקי ידידות טרם פתיחת העונה, וכבר במחזור הראשון של הליגה כבש מול אסטון וילה, מחזיקת גביע אירופה לאלופות. לאחר כחודשיים מפתיחת העונה כבר עמד מאזנו של מקויסט על שבעה שערים, מתוכם שישה שערי ליגה, אך בניגוד לתחזיות לא הייתה זו עונת הפריצה של החלוץ, שלא כבש עוד עד לסיום העונה. בסיום העונה הוא נפרד מסנדרלנד עם תשעה שערים בלבד ב-65 הופעות בכל המסגרות.
מקויסט חזר לסקוטלנד לקראת עונת , כשחתם בגלאזגו ריינג'רס תמורת כ-185 אלף ליש"ט, כמחצית מסכום העברתו הקודם. כבר בעונתו הראשונה השתלב מקויסט בהרכב, וסיים את העונה עם 20 שערים בכל המסגרות, כולל שלושער שהביא לקבוצתו ניצחון 3-2 בגמר גביע הליגה הסקוטית על יריבתה הגדולה סלטיק במשחק הדרבי של גלאזגו. בעונת , לצידו של המאמן-שחקן גריים סונס, שיחק מקויסט בכל 44 משחקי הליגה של ריינג'רס, כבש 34 שערי ליגה, והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות סקוטלנד לאחר הפסקה של תשע שנים.
החל מעונת היה שותף מקויסט לזכייתה של ריינג'רס בתשע אליפויות ברציפות. בשלוש האליפויות הראשונות, תחת גריים סונס, מקויסט לא היה שחקן הרכב קבוע, אך הגעתו של המאמן וולטר סמית' לקבוצה לקראת עונת , החזירה את מקויסט לתפקיד חשוב בהרכב הקבוצה. באותה עונה השלימה הקבוצה זכייה בדאבל המקומי, כשמקויסט כובש 34 שערי ליגה ב-38 משחקים, ומוסיף ארבעה שערים בחמישה משחקי הגביע הסקוטי, כולל שער בניצחון 2-1 בגמר מול איירדריוניאנס. בעונה זו זכה מקויסט בתוארי שחקן העונה של הכדורגלנים ושל העיתונאים בסקוטלנד, והיה לסקוטי הראשון אי פעם שזוכה בתואר נעל הזהב האירופית (הפרס לא חולק רשמית באותה עונה עקב מחאת התאחדות הכדורגל הקפריסאית). בעוד ריינג'רס שחזרה את הזכייה בדאבל עונה אחר כך, מקויסט שחזר את הזכייה בנעל הזהב, לאחר שכבש 34 שערי ליגה ב-34 משחקים, ובסך הכל 49 שערים בכל המסגרות - שיא הקריירה של מקויסט בעונה אחת. אמנם, לקראת סיום העונה, שבר את רגלו במדי במשחק מול , ונעדר משלבי הסיום של העונה, כולל ממשחק גמר הגביע.
בשתי העונות הבאות היה מוגבל מקויסט במספר דקות המשחק שלו, עקב התאוששות מאותה פציעה ופציעות נוספות. למרות זאת, הוא הוביל את קבוצתו לזכייה בגביע הליגה בעונת , כשכבש שער ניצחון בבעיטת מספרת מול היברניאן במשחק הגמר. מקויסט החל לחזור לכושר משחק בעונת , ובמשך שתי עונות ברציפות כבש 20 שערים בכל המסגרות בכל עונה. עונת הייתה האחרונה של מקויסט במדי ריינג'רס. באותה עונה הפסידה הקבוצה את האליפות לאחר תשע זכיות רצופות, והסתפקה בסגנות. משחקו האחרון של מקויסט במדי ריינג'רס היה גמר הגביע הסקוטי של אותה עונה, בו כבש בהפסד קבוצתו 2-1 להארטס. בסיום העונה, עם סיום דרכו של המאמן וולטר סמית', סיים גם מקויסט את דרכו בקבוצה. הוא שיחק בריינג'רס במשך 15 עונות, בהן כבש 251 שערי ליגה ו-355 שערים בכל המסגרות, והיה למלך שערי הקבוצה בכל הזמנים. הוא זכה עם ריינג'רס בעשר אליפויות, שלושה גביעים ותשעה גביעי ליגה, סיים שלוש פעמים כמלך שערי הליגה הסקוטית, והיה לאחד מגדולי השחקנים של ריינג'רס בכל הזמנים.
לקראת עונת הצטרף מקויסט לקבוצת קילמרנוק, במדיה שיחק שלוש עונות, עד שב-20 במאי 2001 הודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 38.
נבחרת סקוטלנד.
מקויסט רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד תחת המאמן אלכס פרגוסון ב-29 באפריל 1986, במשחק ידידות מול במסגרת ההכנות לטורניר מונדיאל 1986, אך לא זומן לטורניר הגמר. שעריו הראשונים של מקויסט בנבחרת נכבשו רק כשנה וחצי אחר כך. סקוטלנד אירחה את למשחק ידידות, ומקויסט כבש צמד בניצחון נבחרתו בתוצאה 2-0.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 כבש מקויסט שני שערים בשש הופעות, וזומן לסגל של אנדי רוקסברג לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. לאחר שרשם דקות ספורות כמחליף בשני משחקיה הראשונים של נבחרתו בשלב הבתים, פתח מקויסט בהרכב נבחרתו למשחקה האחרון בטורניר בטרם הודחה בשלב הבתים, בהפסד 1-0 ל.