בשנת 2019 שיחק בסרט הקצר "Silence" שהוצג בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע בבהאמה.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקרב הנשכח. בשנת 2021 שיחק מיני-סדרה, "Close to Me".
בשנת 2017 פורסם כי פלאטרס ישחק בסרט ההמשך שעתיד לצאת לאקרנים בשנת 2022 ובסרטי ההמשך אווטאר 3 ואווטאר 4. כמו כן לוהק לסרט בית הספר לטוב ולרע שייצא אף הוא בשנת 2022.
Get back
בוא נפוצץ מיליון
בוא נפוצץ מיליון הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיית פשע משנת 1977 בבימויו של שמואל אימברמן, עם יהודה ברקן, ראובן בר יותם וז'ק כהן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על שני עבריינים משכונת עוני, שמתבקשים לשדוד מבנק ישראל שטרות כסף שנשלחים לשריפה, ולהקדיש אותו לשיקום השכונה לפי בקשתו של ראש השכונה. ז'ק כהן המשחק בתור ראש השכונה מלווה את עלילת הסרט בדיבור.
תקציר עלילה.
דון יוסף (ז'ק כהן) הוא ראש שכונת עוני בדרום תל אביב. השכונה מוזנחת ומלאה בבני נוער מובטלים ועבריינים ובפרוצות. כל מאמציו של דון יוסף להשיג מימון לשיקום השכונה לא מצליחים. יש לו רעיון איך להפוך את השכונה המנוונת לאתר משגשג, ולצורך זה הוא נזקק לשני פושעי על, שבתאי לוי "שאבי" (יהודה ברקן) וגרקו "היווני" (ראובן בר יותם). הם יבצעו עבור הקהילה את השוד הגדול בתולדות המדינה, שיתבצע בבנק ישראל, וכספי השוד ישמשו לשיקום השכונה.
שאבי והיווני היו פעם שותפים לעבריינות ונתפסו בשוד בנק. היווני נידון למאסר ויושב כבר שמונה שנים וחצי בכלא ושאבי סולק על ידי המשטרה לארצות הברית שם הוא חי בזהות בדוייה. היווני משוכנע ששאבי הלשין עליו ומתכונן לנקום בו.
שאבי מגיע לנתב"ג ומזוהה שם כמבוקש אבל המפקח פלדמן/פלד (אילן דר) נותן לו אישור שהייה לחודש ופוקח את עינו עליו.
שאבי נפגש עם היווני בכלא ומודיע לו כי ישחרר אותו. הוא מעביר לו גלולה שעושה אותו חולה ומגיע לבית הכלא כנהג אמבולנס שמעביר אותו לבית חולים...
דון יוסף מפגיש ביניהם ומבקש מהם להתפייס בגלל המטלה שהוא מטיל עליהם - לנסות לגנוב מבנק ישראל שטרות ישנים שעומדים להישרף. במתקן השריפה עובדים שני קשישים מבית אבות - פומרנץ (רפאל קלצ'קין) ורוזנקרץ (יהושע לוף). היווני מתחפש לזקן ומתקבל לבית האבות. הוא מספק לפומרנץ נערת ליווי ומגיע במקומו למתקן של בנק ישראל כדי לתכנן את השוד.
היווני מספר על כך לחברתו הפרוצה אתי (יונה אליאן) והיא מספרת זאת לעבריין יאלו (יוסי וירז'נסקי) שדורש חלק בשלל אבל הם דואגים לסלק אותו מהשטח. אתי מודיעה זאת גם לקצין פלדמן.
התכנית - ביום השוד הם יגיעו למקום שלידו יש אתר בנייה עם מערבלי בטון. היווני יולבש בבגד חסין אש ויורד לתנור דרך הארובה ביחד עם צינור ליניקת השטרות לפני שיישרפו, ישר למיכל של מערבל הבטון. היות שהשטרות מנוקבים לפני השריפה, בונה היווני מתקן שיאפשר רק ניקוב של השטרות העליונים.
ביום השוד הכל פועל לפי התכנית. השטרות מנוקבים חלקים ואז נזרקים לתנור השריפה שם נמצא היווני בבגד חסין אש ושואב את השטרות בצינור לתוך המערבל שנמצא בחוץ עם שאבי. פלדמן מגיע למקום עם שוטרים אך לא מוצא שום סימן לשוד ואז מבין היווני שאתי הלשינה עליו כפי שעשתה בעבר וסולח לשאבי.
לבסוף שולף שאבי את היווני במנוף אך באותה שעה מחליף דון יוסף את המערבל המלא בשטרות במערבל מלא בטון. הוא רוצה להיות בטוח שכל הכסף יגיע לצורך שיקום השכונה.
שאבי והיווני שמחים וצוהלים ומתכננים מה יעשו בכסף. הם מגיעים עם המערבל לשטח נטוש. שאבי מפעיל את המערבל אבל במקום שטרות כסף הם נשטפים בבטון...
לבסוף מתאר דון יוסף את טקס חנוכת השכונה המשוקמת כשבמרכזה יש פסל של שאבי והיווני בדיוק כפי שנראו לאחר שנשטפו בבטון...
רודני
תעלת בגה
תעלת בגה (ברומנית:Canalul Bega) היא תעלה עבירה ברומניה ובסרביה. הייתה התעלה העבירה הראשונה שנבנתה בשטחי רומניה של היום ומשרתת את העיר טימישוארה. היא נוצרה על ידי תיעול חלקי של הנחל בגה. היא חוצה את המחוז טימיש שבחבל באנאט במערב רומניה ונכנסת לשטח סרביה, בה מתמזגת על יד הכפר קלק (Klek) עם הנחל בגה וקה (בגה הישנה)
במאות ה-18–19 בימי השלטון ההבסבורגי הייתה תעלת בגה דרך התחבורה העיקרית להובלה באזור כשהיא חיברה את העיר טימישוארה דרך הטיסה והדנובה עם בירת הונגריה, בודה, לימים בודפשט, ועם בירת אוסטריה, וינה. כיום משמשת בעיקר לפעילויות ספורט ופנאי.
אורך תעלת בגה הוא 114 ק"מ, מתוכם 44 ק"מ בשטח רומניה ו-70 ק"מ בשטח סרביה.
היסטוריה.
הקמתה.
בשנת 1716 שמו האוסטרים קץ לשלטון העות'מאני בחבל באנאט ובירתו טמשוואר, כיום טימישוארה.. הכיבוש ההבסבורגי הביא להתחלת תהליך של פיתוח באזור.
אחת הפעולות הראשונות של השלטון החדש היה ויסות המים בטמשוואר והסביבה לצורך אספקת מי שתייה לעיר וייבוש הביצות. מטרה חשובה הייתה להבטיח הובלת עצים לחימום וחומרי בניין הדרושים לעיר טמשוואר והובלת סחורות מן האזור לשאר אירופה.
בשנת 1728 הורה המושל האוסטרי הרוזן קלאודיוס פלורימונד מרסי (מרצי) לחפור תעלה שנועדה לנקז את השטחים המועדים להצפות מסביב לעיר טמשוואר. עבודות התיעול של נחל בגה התחילו ממעלה לטמשוואר עד ליישוב פג'ט.
ההרחבה.
בשלב הבא התרחבו העבודות אחרי טמשוואר במורד הזרם ונבנתה תעלה עבירה במסלול חדש, שנקרא בימינו בגה וקה (Bega Veche או בגה הישנה) באורך 116 ק"מ עד לשפך לנהר טיסה.
בנובמבר 1732 כבר שטה על התעלה החדשה ספינה ראשונה עד ליישוב פנצ'בו, הנמצא כיום בשטח סרביה. בסופו של דבר התעלה במסלול הזה ננטשה בגלל מחסומי החול שהפכו אותה לבלתי עבירה, במיוחד בימי הקיץ כשמפלס המים נמוך.
הגרסה השנייה.
בשנים 1735–1754 נבנתה גרסה חדשה של התעלה דרומה יותר, בין טמשוואר ליישוב קלק. המסלול החדש היה יותר ישר ועביר, אולם תלוי מאוד במפלס ובזרימת המים המשתנים לאורך השנה.
עבודות התיעול שהתחילו מיוזמת מרסי נמשכו תחת פיקוחו של המהנדס מקסימיליאן פרמו (Fremaut). הוא בנה סכרים לצורך ויסות הזרימה.
בעקבות בניית התעלה, הסיכון לשיטפונות בעיר טימישוארה פחת בצורה ניכרת והביצות מסביבה התייבשו. ב-1744 הוצא צו קיסרי שחייב את כל הכפרים שעל גדות התעלה לתחזק את גדותיה ואת סכריה ולסייע בוויסות המים בתעלה.
ב-1753 פרצו בחבל באנאט שיטפונות כבדים. לכן בנו תעלה נוספת באורך 30 ק"מ בין איטביי ליאנוקב מוסט (כיום טאנקאיד) שבמרכז באנאט. בשיטפון בזק זרמו בתעלת בגה 455 מטרים מעוקבים, בעוד שהזרימה המרבית המתוכננת בתעלה הייתה של 85 מטרים מעוקבים.
ב-1756 נערכה רגולציה ראשונה של השיט והמסחר בתעלת בגה. ב-1758 במעלה הזרם לפני טמשוואר ביישובים קושטיי וטופולובץ על הנהר טימיש הסמוך, בנה המהנדס פרמו צמתים הידרוטכניים. הצמתים איפשרו העברת מים בין הנהר טימיש לתעלת בגה לפי הצרכים. מיזם זה פתר את בעיות השינויים בזרימת המים בתעלה ושיפר את כלכלת המים באזור שנודע בעבר בביצותיו ובשטפונותיו התדירים.
אירועים ועבודות נוספים.
ב-1775 הוקמה בעיר טמשוואר "לשכת השיט". בשנת 1859 שיטפונות נוספים פגעו בחבל באנאט. 2,850,000 דונם של אדמה חקלאית ועשרות כפרים כוסו במים. מכת השיטפונות חזרה באזור גם בשנת 1886. כתגובה לכך הועלו במטר נוסף כל הסכרים על הנהרוטימיש ועל הבגה. כעבור שנה פרצו שוב שיטפונות והם שברו את הסכרים. בשנים 1900–1916 נבנתה בתעלת בגה מערכת תאי שיט. בעקבות זאת השיט בתעלה עלה בצורה ניכרת.
ב-3 במאי 1910 נחנכה תחנת הכוח ההידרואלקטרית ברובע פבריק של טמשוואר. היא השתמשה באנרגיית מי תעלת בגה לצורך הפקת חשמל והייתה אחת מתחנות הכוח ההידרואלקטריות הראשונות בתחום רומניה של היום. ב-1912 שוב אירעו שיטפונות בחבל באנאט ועם היישובים שנפגעו נמנו צ'בזה, מצ'דוניה ופטרומן במערב המחוז טימיש.
הובלת הסחורות.
ב-1752 תועד קיומו של "נמל טמשוואר" ברובע יוזפין של טימישוארה. באותה שנה כתעלת בגה הובלו 20,000 טון של סחורות.
ב-1912 נטענו בנמל טמשוואר 41,500 טון של סחורות, מתוכן 31,000 טון חיטה וקמח, ונפרקו כ-20,000 טון של סחורות. ב-1917 בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה נרשמו בתעלת בגה 563 כלי שיט מסחריים ששטו במשך 305 ימים בשנה.
בימי שלטון ממלכת רומניה בשנת 1937 הוקם משרד הנמל אוטלק. בשנים 1937–1938 הובלו בתעלה כמות שיא של 250,000 טון בשנה
ב-1945 בעיר טימישוארה וביישוב אוטלק נמשו מאפיק התעלה גשרים שנהרסו על ידי ההפצצות במלחמת העולם השנייה.
הסעות על התעלה.
בשנת 1869 התקיימו ההסעות הראשונות של אנשים בתעלה. טמשוואר-טימישוארה הייתה לעיר הראשונה בשטח הנוכחי של רומניה שהשתמשה בתחבורה ציבורית. ב-1944 בימי השלטון הרומני נרשם מספר שיא של נוסעים בתעלה:500,000.
מלחמת העולם השנייה פגעה קשות בתנועה בתעלה. בשנות השלטון הקומוניסטי בשנת 1958 פסקה הובלת הסחורות בתעלה לחלוטין.
ב-1967 פסקה גם תנועת כלי השיט עם הנוסעים. עם זאת בשנת 1986 עדיין נרשמו בפנקסי מפקדת הנמל טימישוארה 20 כלי שיט מתפקדים.
אחרי המהפכה הרומנית משנת 1989 התחילו לדון בפתיחתה מחדש של התעלה אולם עדיין לא היו לשלטונות הסכומים הנחוצים לעבודות הניקוי ופתיחת התנועה. בשנת 2002 בסיועה של ממשלת הולנד נערך מחקר ייתכנות ראשון לגבי פתיחת התעלה לתחבורה בצד הרומני. מחקר דומה נערך בצד הסרבי. לפי צפי המחקר נפח הובלת הסחורות עשוי להגיע ל-600,000 טון לשנה, בעיקר בזכות הקשר עם כמה חברות תעשייתיות בעיר. המחקר התייחס גם לפתיחת התעלה להסעות נוסעים ולמטרות נופש. בשנת 2005 שוב נפגע אזור אגן המים טימיש -בגע משיטפונות גדולים.
בסוף שנת 2008 החלו עבודות הניקוי ושיקום אקולוגי של תעלת בגה
בשנת 2018 חודש השיט להסעת נוסעים בתעלה.
תאי השיט.