רשת "בית יעקב" מתנהלת בישראל בחסות החינוך העצמאי, ומקבלת אוטונומיה באשר לתכנים הנלמדים במסגרתה. במהלך שנות ה-60 התקבלה החלטה על ידי ראשי הרשת (בהמלצת רבנים בציבור החרדי) כי התלמידות לא ייבחנו בבחינות הבגרות, בין השאר על מנת למנוע מהתלמידות להמשיך את לימודיהן במוסדות אקדמיים, וכן על מנת להפחית חשש להתערבות חיצונית בתכנים הנלמדים. למרות המדיניות העקרונית, במקצת תיכוני בית יעקב (כמו בחיפה ונתניה, למשל) ניגשו התלמידות לבחינות הבגרות באופן מלא, ובחלקם ניגשות התלמידות למבחני הבגרות באופן חלקי.
עם תחילת העשור השני של המאה ה-21, מתרחבת המגמה של שילוב מבחני הבגרות בסמינרי בית יעקב, לצד מבחני חוץ במקצועות אחרים.
בסמינרים רבים נערך מבחן בגרות בודד על יחידת חומר אחת כדי לחסום את האפשרות של התלמידות לפתוח תיק בגרויות אקסטרני.
המבחן.
מבחני החוץ נערכים על ידי מכון הנרייטה סאלד בפיקוח משרד החינוך ובליווי נציג מהנהלת מוסדות בית יעקב במקצועות: היסטוריה כללית, היסטוריה יהודית (לפעמים נקראת תו"י - תולדות ישראל), מתמטיקה, אנגלית, דקדוק תחביר והבעה (כתיבת מאמרים והבנת הנקרא). בנוסף, רוב המוסדות מבצעים מבחן חוץ פנימי בפיוט, שאינו קשור למכון סאלד. אחוזי המעבר של הבחינות עומדים על כ־90%.
בעוד רמת הקושי של המבחנים במקצועות האנגלית והמתמטיקה נמוכה מבחינות הבגרות המקבילות, בשאר המקצועות הרמה משתווה ואף עולה עליהן.
רמת מבחני החוץ אינה מותאמת לרמת הלימוד בחלק המוסדות, שמלמדים את חומר הבחינה (בעיקר באנגלית ובמתמטיקה) ברמה גבוהה יותר מדרישות הבחינה
ציון עובר במבחנים הוא 56, וציון זה הוא גם סף הקבלה למסלולי י"ג י"ד שמקנים תעודת הוראה, תעודת מה"ט או תעודות ממשרד התעשייה המסחר והתעסוקה.
ההכרה במבחנים כשווי ערך לבגרות.
בפברואר 2011 הועלתה על ידי אורי וייס הצעה בעיתון "הארץ" המבקשת להכיר בתעודת הבגרות של בוגרות בית יעקב. באוגוסט 2011 הוגשה הצעת חוק בידי ח״כ ניסים זאב להכיר בה. במרץ 2012 הודיע שר החינוך גדעון סער כי מבחני החוץ יוכרו כ-11 יחידות בגרות (מתוך 21 יחידות הנדרשות עבור תעודת בגרות), על פי החלוקה הבאה: ממוצע ציוני המקצועות של היסטוריה כללית ותולדות ישראל יוכרו כבגרות בהיסטוריה כללית ברמת 2 יחידות, מבחן האנגלית יוכר כבגרות ברמת 3 יחידות, ציוני העברית יוכרו כ-2 נקודות בעברית. המבחן במתמטיקה יוכר רק כשני שאלוני בסיס (בשל היקף החומר נלמד, שהוא מועט מדי במבחן זה) ותידרש בחינת השלמה מרמת 2 יחידות ל-3 יחידות. החלטה זו חלה רטרואקטיבית על כל מי שנבחן במבחנים אלו החל מ-2002 (תשס"ב).
הכרה זו מקלה במידה רבה על השלמת תעודת הבגרות לבוגרות "בית יעקב", מה שמקל על פתיחת אופקי תעסוקה חדשים בפניהן, אך מאידך מטריד גורמים חרדיים שונים, זאת משום שלימודים אקדמיים עדיין מתקבלים בזרם המרכזי של הציבור החרדי בחשש.
כיבוש פסגת שיא החרמון
נתי זייברג
יפית אסולין
יפית אסולין (נולדה ב-8 במאי 1980) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.
ביוגרפיה.
יפית אסולין נולדה וגדלה ביפו למאיר ודליה אסולין. אביה עובד התעשייה האווירית ואמה עקרת בית. יפית היא הבת האמצעית ולה אח ואחות.
אסולין התוודעה לתיאטרון בהיותה בת שש עשרה, כשהתקבלה לקבוצת "הקאמרי הצעיר", שם גם התגבש בה הרצון להיות שחקנית. היא סיימה בהצטיינות במגמות ביולוגיה ואמנות. בצה"ל שירתה כצפ"טית בחיל הקשר. עם שחרורה מהצבא נסעה לטיול של חמישה חודשים ביפן ולמדה את מחול ה"בוטו" בסטודיו של קאוזו אונו. עם שובה לישראל התחילה לימודי משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים (2001–2004). בשנה השלישית ללימודיה הועלתה ההצגה המקורית "המדריך לחיים הטובים", שנוצרה דרך אימפרוביזציות עם השחקנים בבימוי יעלי רונן ועוד לפני סיום הלימודים כבר הציגה עם ההצגה בתיאטראות הבימה ובאר שבע. ההצגה הצליחה מאוד בקרב המבקרים והקהל ורצה כחמש שנים. שם שיחקה אסולין את רוית שטיגליץ, מעין "קלולס", שזקוקה לאהבה ומנסה להיות מי שהיא לא, תפקיד קומי. כעבור שנה שוב עבדה עם יעל רונן ועם אותה הקבוצה על "איזבלה" בתיאטרון באר-שבע, שם גילמה את איזבלה. ההצגה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי ל"קומדיית השנה" 2005. באותה השנה בוימה גם על ידי נולה צ'לטון בהצגה "חורף בקלנדיה" בתיאטרון הערבי-עברי.
בנובמבר 2006 נכנסה אסולין כמחליפה בתפקיד קומי מרכזי בהצגה "חתונה מושלמת" בבימויו של מוני מושונוב בתיאטרון הבימה. שם גילמה את ג'ולי, חדרנית פשוטה ולא חכמה במיוחד שנקלעת לתסבוכת בגידות, אך בפשטותה מבינה את החיים טוב יותר מכולם והיא זו שלבסוף "מסדרת את העניינים". ההצגה הייתה הצלחה ואסולין שיחקה את רוב ההצגות לצד יובל סגל, נתי רביץ, אסנת פישמן וריקי בליך. מאז משחקת אסולין בהבימה בשלל הצגות: בקומדיות ובהן "הזוג המוזר" לצד אלי יצפאן ויעקב כהן, "נודניק" לצד דב נבון, ובדרמות כ"כתם לידה" ו"מישהו ימות בסוף", שבה גם הייתה שותפה לתהליך היצירה דרך אימפרוביציות.
אסולין משחקת ב"מונוגמיה" בבימוי רמי הויברגר, שם היא מגלמת את אלזה, מפיקה אמביציוזית וכוחנית לצד אמנון וולף ודב רייזר. היא שיחקה גם בקומדיה "קוויאר ועדשים", בתפקיד פיורלה, בתם של סלווטורה (מוני מושונוב, שגם ביים) ווולריה (יבגניה דודינה). איתה משחקים גם אבי קושניר, סנדרה שדה ועידית טפרסון.
מאז שנת 2010 משחקת אסולין במופע "החברים של ננה" בתיאטרון תמונע, מופע מערכונים סאטירים מקוריים.
שיחקה בסרט הקולנוע "לך יום אף לך לילה", ובו שיחקה בשפה הצרפתית. הופיעה בסדרות "מעורב ירושלמי", "אולי הפעם" ו"טקסי דרייבר".
בשנת 2011 השתתפה אסולין ב"נבחרת ישראל בטלוויזיה", תוכנית בידור בפריים טיים בערוץ 10, שם ביצעה חיקויים שונים, בהם של אופירה אסייג, טלי מורנו, יונית לוי, אתי לוי, אירית רחמים, אתי חזן, צופית גרנט וגלית גוטמן.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית "צחוק מעבודה" בכמה תפקידי אורח בהם חיקתה מספר דמויות טלוויזיוניות, בהן דלית זריהן (זוכת "היפה והחנון"), ג'ולייטה, זהבה בן, צופית גרנט, יונית לוי ועוד.
אסולין הייתה גם כנרת והיא ניגנה בכינור בגילאים 26–29, בתזמורת הסימפונית רמת גן והשתתפה בכמה קונצרטים.
בשנת 2014 החלה אסולין לשחק בסדרה "זגורי אימפריה" בערוץ HOT3 בתפקיד מירי.
משנת 2017 מדובבת את כל התפקידים הנשיים במדינת הגמדים, תוכנית הסאטירה של כאן 11.
אסולין עברה קורסי משחק מול מצלמה: בהדרכת מיכל בת-אדם, וכן בהנחיית שמי זרחין, יוסי מדמוני, רני בלייר וניר ברגמן. למדה את שיטת מייזנר למשחק בהדרכת סקוט ויליאמס, וסדנאות משחק בהדרכת מרצ'לו מגני ואיוואנה צ'אבק.
במאי 2018 החלה לשחק בסדרה של הוט 3 "שלטון הצללים" לצד אביב אלוש, חן אמסלם ועוד את אורלי אמסלם, חברת כנסת מתנחלת דוברת רוסית. בשנת 2020 החלה לשחק בסדרת הילדים "אבא מטפלת" לצד יובל סמו, רבקה מיכאלי וגיה באר גורביץ', שם משחקת את חמוטל.
בסדרה עלומים שיחקה בשתי סצינות, חוקרת פרטית חרדית מבית שמש.
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "ישמח חתני".
חיים אישיים.
ב-2013 נישאה לערן לאור, במאי ומורה לתיאטרון. ב-2015 ילדה את בנם הראשון. מתגוררת בתל אביב-יפו.
ההיעלמות (סרט)
ההיעלמות (באנגלית: The Vanishing) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מותחן משנת 1993, בכיכובם של ג'ף ברידג'ס, קיפר סאת'רלנד וננסי טרוויס. הסרט בוים על ידי ג'ורג סלויזר, והוא מבוסס על סרט צרפתי-הולנדי משנת 1988, שבוים אף הוא על ידו.
עלילה.
ג'ף הרימן (קיפר סאת'רלנד) נוסע לחופשה עם חברתו דיאן שייבר (סנדרה בולוק) אשר נעלמת ללא עקבות בתחנת דלק.
שלוש שנים מאוחר יותר, ברני קסינס (ג'ף ברידג'ס) מגיע לביתו של ג'ף ומודה שהוא האחראי להיעלמותה. קסינס מבטיח להראות לג'ף מה קרה לדיאן, אך רק אם ג'ף יסכים ללכת בדיוק באותו המסלול שהיא הלכה בו. ג'ף, שעדיין אובססיבי לגבי במקרה, מסכים.
בסדרה קצרה של פלאשבקים, סצנת הרצח מוצגת.
ג'ף נלקח לתחנת הדלק, היכן שאהובתו נעלמה, ונאמר לו שאם הוא ישתה כוס קפה עם סם מרדים הוא יחשוף את גורלה על ידי התנסות עצמית. הוא לוגם מהקפה ומתעורר כדי לגלות שהיא נקברה בעודה בחיים.
החברה החדשה של ג'ף, ריטה (ננסי טרוויס), מאתרת אותו ואת החוטף ומגלה את מה שקרה. היא מדברת עם קסינס ומציעה לו כוס קפה (עם הסם המרדים). ריטה הולכת לחפש את ג'ף אך היא אינה יודעת שלוקח זמן עד להשפעת הסם וקסינס מסכל את משימתה.
למרבה המזל, ג'ף קם לתחייה. הוא מצליח לצאת מהקבר ולהרוג את קסינס עם את חפירה, איתו הוא קבר את ג'ף ודיאן.
ג'ף וריטה חוזרים ביחד ומוכרים את הסיפור כרומן לחברת הוצאה לאור.
ניהול קארמי
הזמריה
הזִּמְרִיָּה היא מפגש מקהלות בינלאומי המתקיים בישראל אחת לשלוש שנים מאז 1952, עת נוסדה על ידי אהרן צבי פְּרוֹפֶּס.
הזמריה הוקמה ביוזמתו של פרופס, איש מחלקת התיירות, אשר הכיר אירועים מקהלתיים מסוג זה בריגה. ב-1935 ייסד פרופס שתי אגודות בשם "זמיר" בוורשה ובתל אביב תחת רעיון של קיום מפגשי מקהלות יהודיות מרחבי העולם. מספר שנים לאחר מכן הציע פרופס לראש הממשלה דוד בן-גוריון לקיים כנס מקהלות יהודיות בישראל. רעיון זה יצא אל הפועל באוגוסט 1952 כאשר ייסד פרופס את "הזמריה". טקס הפתיחה התקיים בהר הרצל בט"ו באב ולאחר מכן התקיימו חגיגות במקומות שונים ובהם קונצרט שנערך באצטדיון רמת גן. מאז מתקיימת הזמריה מדי שלוש שנים. לאחר מותו של פרופס החליטה ממשלת ישראל לקרוא לזמריה על שמו. בשל התמעטות המקהלות היהודיות בעולם, הפכה הזמריה פתוחה לכל מקהלה.