ההשפעות של צפייה בתכנים אלימים נמשכות לאורך זמן, באופן שווה אצל שני המינים.
צפייה בתכנים אלימים אינה הגורם המרכזי לעלייה באלימות. ישנם עוד גורמים אחרים המסייעים להתנהגות אלימה עקב הצפייה בתכנים אלימים; רקע כלכלי קשה, מצב חברתי מסובך, דימוי עצמי נמוך וחשיפה לאלימות במשפחה, הן פיזית והן רגשית.
השפעה על הבחירות.
תקופה מסוימת לפני יום הבחירות לכנסת, מתקיימת מערכת בחירות. במערכת הבחירות מתקיימת פעילות פוליטית נמרצת שמטרתה השגת יתרון יחסי בתוצאות הבחירות, ועיקרה מאבק פרסומי בסיוע של תשדירי בחירות בטלוויזיה וברדיו כאמצעי שליטה רחב ואינטנסיבי על עיצוב דעת הקהל. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 ישנו שימוש מוגבר בטלוויזיה ובתקשורת לוויינית על ידי פוליטיקאים במסע הבחירות שלהם. השימוש ברשתות הטלוויזיה נועד ליצור הזדהות של קהל הבוחרים עם מסריו של המועמד ועל ידי כך רתימתם למערכת הבחירות.
אפקט "מרוץ הסוסים" הסגנון והמהות של מסע הבחירות, אשר השתנו כאמור באופן דרמטי בחלק האחרון של המאה העשרים, הפכו את "מרוץ הסוסים" ואת אישיותו של המועמד לשני ההיבטים שערכם החדשותי היה הגבוה ביותר בסיקור מסעי בחירות פוליטיים. כאמור, הבוחר מהמר על הסוס הפוליטי הנראה כבעל הסיכוי הטוב ביותר לנצח ביום ההצבעה בקלפי. להתעצמותה של תופעת "מרוץ הסוסים" יש שתי תוצאות מיידיות, המאפיינות את עידן "הפוליטיקה החדשה" ו"התקשורת החדשה" תוצאות אלה מכונות "אפקט האנדרדוג" (או "אפקט המפסידן", The Underdog effect) ו"אפקט קרון התזמורת" (או "אפקט סחיפת ההמונים", The Bandwagon effect). ההשפעות העקיפות שלהן לגבי הפוליטיקאים ויועציהם עלולות להיות מסוכנות עוד יותר מההשפעות הישירות.
"אפקט המפסידן" מתאר מצב שבו סקרים בלתי מחמיאים עשויים לדרבן קולות שיושבים על הגדר להצביע בעד המועמד המפגר בסקרים; "אפקט קרון התזמורת" מתאר מצב שבו המצביע מושפע מבחירת הרוב כפי שהיא משתקפת במצג של הסקרים, וקובע את עמדתו על פיה. לכן נאסר בכמה מדינות לפרסם את תוצאות הסקרים במשך תקופה קצובה לפני יום הבחירות. שני האפקטים יכולים להשפיע על פעילים ומתנדבים, להעלות את המורל של המועמדים ולהגדיל גם את היקף התרומות למסע הבחירות. לכן, בעידן "הפוליטיקה החדשה", הפוליטיקאים להוטים כל-כך אחר הסטטיסטיקות ותוצאות הסקרים במהלך מסע הבחירות שלהם. מנקודת מבטם של כתבים ועורכים בטלוויזיה, דיווחים העוסקים ב"מרוץ הסוסים" מבוקשים עד מאוד.
טבעה המהיר של הטלוויזיה דורש מהמועמדים בעידן "התקשורת החדשה" לתמצת את נאומיהם ל"סאונד בייטס" – משפטים שיתאימו לפיסות מידע קצרות וקצובות של מהדורות החדשות. המועמדים נדרשים לספק לתקשורת משפטים אשר מושכים את תשומת הלב, מעבירים מסר מעניין ומשקפים את מסע הבחירות שלהם. מידת הסיקור שהמועמד יזכה בה תלויה בעמידתו בדרישות התקשורת.
התמונה המוצגת בתקשורת מעצבת את התייחסותם של המצביעים למועמדים ואת ההחלטות הפוליטיות שלהם. כיום, הטלוויזיה דורשת מפוליטיקאים רבים ל"עבור מסך", טרם יהגו את דעותיהם, ויציגו עמדתם כלפי מפלגה זו או אחרת. בשלושת העשורים האחרונים שינתה הטלוויזיה באופן דרמטי את פוליטיקת הבחירות. השינוי מוצא את ביטויו בדרך שבה המידע מופץ, בדרך שבה הבחירות מתנהלות, וגם בדרך של שינוי דפוסי התגובה שלנו למתרחש בבחירות.
כאשר ניתנת לציבור המצביעים גישה ישירה למועמדים, מצמצמת הטלוויזיה בעצם את תפקיד המפלגה הפוליטית בתהליך בחירתם של מועמדי המפלגה המרכזיים. בתוך המגמה הכוללת של התמקדות הפוליטיקה באישיות המועמד, המתעצמת בשנים האחרונות מאיצה הטלוויזיה את המיקוד של הגוף הבוחר באישים העומדים לבחירה, הרבה יותר מאשר בסוגיות המפלגתיות הקשורות במדיניות ובמצע.
המיומנות התקשורתית שלה נדרשים הפוליטיקאים של היום מסייעת להם להיבחר, להגשים את מדיניותם, ולשרוד בשלטון. הם חייבים ללמוד כיצד לנצל את הטלוויזיה כדי לרכוש יתרון, הם צריכים ללמוד כיצד להציג את עצמם בטלוויזיה בעיקר בזמן הבחירות, הן במצבים ספונטניים והן בכאלה המאורגנים מראש, ולשם כך עליהם לשכור אנשי יחסי ציבור, בוני תדמית ומומחי שיווק, שייצרו עבורם הופעות טלוויזיוניות שבהן תדמיתם, המסר שלהם והסיטואציה, יועברו כך שיפעלו לטובתם. הטלוויזיה שינתה גם את אופני התקשורת הפוליטית בזמן בחירות. המסרים שעליהם רובנו נשענים קצרים הרבה יותר מבעבר. נאום בחירות של שעה או שעתיים שאפיין את השיח הפוליטי של המאה ה-19 פינה את מקומו לטובת תשדיר של 30 שניות ולסאונד בייטס של 10 שניות בתקשורת המשודרת. באופן גדל והולך הקהל העומד מול הפוליטיקאי אינו אלא הצופה המתבונן ושומע קטע קצרצר של הנאום בחדשות.
המטאפיזיקה של אריסטו
תלמידי אריסטו אחראים להמצאת המילה מטאפיזיקה (ביוונית - אחרי הפיזיקה). בספר הנקרא "פיזיקה" אריסטו מתאר את ההתנהלות של הטבע והספר עוסק בעיקר במה שאנו קוראים לו היום ביולוגיה. המטאפיזיקה הוא החיבור שבא בסדר הדברים אחרי הפיזיקה ומכאן מקור השם. המטאפיזיקה עוסקת במאפיינים המשותפים לכל מה שקיים בעולם ומנסה להגדיר אותם.
מושגים עיקריים במטאפיזיקה של אריסטו:
הסבר שלם, על פי המטאפיזיקה של אריסטו, יהיה מורכב מארבעה יסודות, או סיבות:
מיתולוגיה
מיתולוגיה מתייחסת בדרך כלל לאוסף של מיתוסים הקשורים במסורות הקדומות של קבוצת אנשים, עם או תרבות מסוימת והעוסקים בעיקר בעלילותיהם של אלים וגיבורים.
התפתחות המיתוס.
המיתוסים התפתחו במשך מאות שנים בתוך יחידות של עמים או תרבויות ולשונות וכן נדדו מתרבות אחת לאחרת. המיתוס הוא בדרך כלל סיפור או התגלמות מוצפנת של סיפור שהועבר באופן מסורתי ועוסק לרוב בנושאים שהאדם התקשה למצוא להם הסבר משכנע. המיתוס מופיע פעמים רבות בתור פתיח, אך יכול להיכלל בקטגוריות אחרות כגון סיפורי הבריאה, מיתוסים של מבול וסירקולציות של טבע, המיתוס איננו בהגדרה מקודש ונכללים בו כוחות וישויות על טבעיות.
בתפיסה הרחבה המיתוס הוא למעשה סיפור שנושא בחובו ערך לאדם אך הגרעין שלו אינו אמיתי.
אך בפולקלוריזם (שחוקר סיפורים פשוטים ומיתוסים) המיתוס חשוב גם בגלל האמונה החזקה בו בתרבות שממנה בא. לכן פולקלוריסטים מייחסים למיתוסים חשיבות גדולה יותר מהתפיסה הכללית.
הקשר לדת.
המיתולוגיות מופיעות ברוב הדתות ורוב המיתולוגיות קשורות לדת אחת או יותר.
מיתולוגיה בהקשר של דת היא לרוב:
לגבי המיתולוגיה בדת ישנם כמה תפיסות:
המיתולוגיה המודרנית.
ספרים וסרטים מודרניים כמו "מלחמת הכוכבים", "ההוביט" ו"שר הטבעות" הם בעלי אספקטים מיתולוגיים שלפעמים מתפתחים למערכות פילוסופיות עמוקות.
הם עצמם אינם מיתולוגיה אך לאנשים מסוימים הם עונים לאותם צרכים פסיכולוגיים כמו המיתולוגיות הקלאסיות.
הם אינם עונים להגדרה של מיתולוגיה שהמאמינים בה רואים את האירועים כאירועים שהתרחשו במציאות (אמונה מופשטת או אמיתית).המיתולוגיה בעידן המודרני חיה וקיימת דרך אגדות אורבניות, אמונות ה"ניו אייג'" ודרך אספקטים מסוימים של דתות.
מיתולוגיות.
רשימה חלקית של מיתולוגיות בולטות:
פסטיגל
פסטיגל הוא מחזמר ישראלי לילדים, המוצג בחג החנוכה ומופיעים בו זמרים, שחקנים, דוגמנים, בדרנים, קומיקאים, סטנדאפיסטים וכוכבי רשת. עד 2014, שולבה בו גם תחרות זמר. הפסטיגל החל את דרכו בשנת 1981 ומאז נערך מדי שנה בחיפה, בתל אביב, בירושלים ובבאר שבע.
היסטוריה.
הפסטיגל החל את דרכו בחג החנוכה בדצמבר 1981 כאירוע בן 24 מופעים שנערך בהיכל הספורט רוממה שבחיפה. המופע הופק על ידי האמרגן מיקי פלד, שהתפרסם כמייסד פסטיבל הזמר החסידי. עד היום הפקת המופע נעשית על ידי "סולן הפקות" (מיקי וירון פלד), כאשר בין שנת 2006 לשנת 2015, המופע הופק בשיתוף עם "יוכלמן-אשר הפקות".
מקור השם הוא בהלחם בסיסים של "פסטיבל" ו"גל", כיאה לעיר הנמל בה הוא נערך במקור. עם השנים התרחב הפסטיגל לערים נוספות, אך השם שנתפס כמותג נשמר. מתחילת דרכו ב-1981 ועד שנת 1986, סמליל המופע הכיל דמות ילד בהיר-שיער בבגדי ספן בשם גל.
בראשיתו התחרה אל מול שני פסטיבלי ילדים ותיקים יותר, פסטיבל שירי הילדים (1970-1987), והשירוויזיון (1979-1982), שנערכו בתל אביב. גם בהמשך דרכו הועלה לצד מחזות זמר שהופקו על ידי חברות הפקה שונות שניתן להגדירם כמתחרים בפסטיגל על לב הקהל, דוגמת מותק של פסטיבל.
בשנותיו הראשונות של המופע, האמנים שרו בהופעה חיה את השירים יחד עם תזמורת חיה. החל מאמצע שנות ה-90, השירים מוקלטים מראש ומבוצעים תוך שימוש בפלייבק, ללא תזמורת.
דרך קבע, עד לפסטיגל 2014 ("משחקי הפסטיגל"), המופע היה מחולק לשני חלקים: בחלק הראשון (החלק העלילתי), מוצגים השירים המתמודדים בתחרות השיר הטוב ביותר לאותה שנה, אשר משולבים לרוב בסיפור רקע המקשר בין השירים. לחלקו השני של המופע (המיועד בעיקר להורים ולבוגרים), אין קשר לחלק הראשון העלילתי, ובו מבוצעים שירים של האומנים המשתתפים בפסטיגל ולעיתים מכיל הצדעה לאמן מפורסם ומחרוזת שירים של אמן אורח. לצורך קיום התחרות בין השירים, עד לשנת 2010, מוקמו תיבות הצבעה באולמות הפסטיגל וכל צופה התבקש לבחור בשיר שאהב ביותר, באמצעות שלשול של פתק לתיבה. ב-2011–2012 התאפשרה הצבעה באמצעות רשת הפייסבוק ובמופעים של שנת 2013–2014 ניתנה לקהל אפשרות הצבעה במסרונים.