ב-27 בנובמבר 2007, טען חבר הפרלמנט איאן לוקס מטעם מפלגת הלייבור בבית הנבחרים הבריטי, כי יש לאחד את דגל האיחוד עם דגל ויילס על מנת לשקף את מעמדה של ויילס בתוך הממלכה המאוחדת, וכי יש לשלב את הדרקון הוולשי בתוך דוגמת האדום-כחול-לבן. הוא טען כי כיום מייצג הדגל הבריטי רק שלוש מתוך ארבע האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת. שרת התרבות, מרגרט הודג', הודתה כי מר לוקס העלה נקודה נכונה לדיון, באומרה כי: "הממשלה להוטה לגרום לדגל האיחוד להיות סמל חיובי לבריטים המשקף את הגיוון של מדינתנו כיום ולעודד אנשים לגאווה בדגלם". התפתחות זו הציתה תחרויות עיצוב עם הצעות שהתמודדו מכל רחבי העולם. חלק מן ההצעות שילבו את הדרקון האדום או את צלב דייוויד הקדוש בתוך דגל האיחוד. אולם נכון לשנת 2022 עיצובו של הדגל נותר כפי שהוא.
טרמינולוגיה.
שמו הרשמי של הדגל הוא "דגל הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד" ( Flag of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland) או בקיצור "דגל האיחוד" (Union Flag; זהו גם שמו בתוך הממלכה המאוחדת). אולם לדגל זה כינוי ידוע אף יותר ברחבי העולם והוא "היוניון ג'ק" (Union Jack). הזמן והמקום לכנות את הדגל בשם זה או אחר הם עניין לדיון; הדבר אינו קבוע או מעוגן במסמך רשמי כלשהו, ונשען על מוסכמות ישנות והיסטוריות.
המונח "ג'ק" שימש לתיאורם של דגלים רבים, בעיקר ימיים, ככינויו של דגלון החרטום אשר הונף על כלי שיט שעגנו בנמלים, עוד טרם המאה ה-16. אך בראשית ימיה של האדמירליות כונה הדגל הבריטי "ג'ק" ללא קשר למקום הנפתו או לשימוש שנעשה בו. בשנת 1902 יצא חוזר מטעם האדמירליות, ולפיו ניתן לכנות את הדגל בשני הכינויים הללו. קביעה שכזו קיבלה גושפנקה פרלמנטרית בשנת 1908 אשר קבעה כי , אף על פי שהמונח שהופיע בהצהרתו של המלך צ'ארלס משנת 1634 ובהצהרתו של המלך ג'ורג' השלישי משנת 1801 היה המונח "דגל" תחת "ג'ק".
כאשר הוצג והונף הדגל הראשון בשנת 1606, הוא נודע בפשטות בתור "הדגל הבריטי" או "דגל בריטניה". המונח "ג'ק" שימש עוד קודם לכן לתיאורו של דגלון חרטום, ומשנת 1627 ניתן היה לראות דגלונים קטנים בעמדת החרטום בכלי שיט בריטיים. תאוריה אחת גורסת כי במשך מספר שנים כונה הדגל "ג'ק", "דגל הג'ק" או "הג'ק של המלך", אך משנת 1674 כונה הדגל באופן רשמי "הג'ק של הוד מלכותו" (His Majesty's Jack) או בפשטות "יוניון ג'ק".
בין כל ההצהרות המלכותיות אשר פורסמו בשמו של ג'ורג' השלישי בזמן האיחוד של 1801, פורסמה גם הצהרה בדבר הדגלים הימיים אשר כוונה ל"דגלינו, דגלונינו ונסינו", ואשר אסרה על ספינות מסחר להניף את או כל נס ודגל אשר היו בשימוש ספינותיו של המלך (בדרך כלל היו אלו ספינות הצבא), אולם בהצהרה באותו היום ממש, העוסקת בדגלים ובצבעים של הממלכה המאוחדת (שלא לשימוש בים), מכונה הדגל "דגל האיחוד".
מעמד הדגל.
דגל הממלכה המאוחדת נמצא בשימוש כדגלון חרטום בידי ספינות מלחמה של הצי המלכותי הבריטי אשר קיבלו מינוי כמו גם מינויים מיוחדים בחיל האוויר המלכותי ובצבא הבריטי. בין אם הספינה עוגנת ובין אם היא משייטת לאורך החוף, יונף דגלון החרטום על תורן החרטום של הספינה. הדגלון יונף בשיט רק כאשר הספינה מקושטת לאירועים חגיגיים, או (כאשר הוא מונף על התורן הראשי) לציון נוכחותו של אדמירל הצי או הלורד האדמירל הגבוה - המונרך הבריטי על הסיפון.
דגל הממלכה המאוחדת מעולם לא הוכרז כדגל הלאומי מבחינה חוקית, אם כי הוא הפך לכזה מכוח השימוש. התיעוד הראשון שבו הוא מופיע כדגל לאומי הוא משנת 1908, אז נטען בפרלמנט כי . הצהרה מדויקת יותר ניתנה על ידי משרד הפנים בשנת 1933, שם נכתב . אך באופן רשמי זהו דגלו של המונרך יותר מאשר דגלה של המדינה.
השימוש האזרחי מותר על היבשה, אך שימוש ימי שאינו צבאי או שאינו קשור לצי אסור בהחלט. שימוש לא-מאושר על מנת להימנע מתשלום מסי נמל (פריבילגיה של ספינות צי) גרם במאה ה-17 ליורשו של ג'יימס, המלך צ'ארלס הראשון, לצוות כי הנפת הדגל על ספינות תוגבל לספינות המלכותיות בלבד "בכאב ממורת רוחנו הרבה". כיום, הנפת דגל האיחוד (ולא "ג'ק הנווטים") על סיפונה של ספינה בריטית נחשבת עבירה פלילית.
חצר הלורד ליון, אשר לה הסמכות המשפטית בנושאי הרלדיקה בסקוטלנד, מאשרת כי דגל האיחוד .
ב-5 בפברואר 2008 העלה חבר הפרלמנט השמרני אנדרו רוסינדייל את "הצעת חוק דגל האיחוד" בבית הנבחרים הבריטי. הצעת החוק נועדה לעגן את מעמדו של דגל האיחוד כדגל הלאומי בחוק הבריטי, להסיר את המגבלות הקיימות על הצגתו ולקבע את שמו, ה"יוניון ג'ק", באופן רשמי לצד השם "דגל האיחוד". ההצעה הועמדה לקריאה שנייה ב-17 באוקטובר 2008 אך לא עברה.
גרסאות נוספות.
על אף העובדה כי יחס האורך לגובה הנפוץ ביותר הוא 3:5, קיימות גם גרסאות נוספות. על פי ספר הקודים של הממשל הבריטי "דגלי כל האומות", היחסים 1:2 ו- 3:5 הם הגרסאות הרשמיות של דגל האיחוד (פסקה BR20). יחסי האורך והגובה הרגילים הם 3:5, למעט הדגל אשר בשימוש הצי המלכותי, שם היחס הוא 1:2.
הדגל הצבאי.
הדגל הרשמי של צבא בריטניה הוא דגל האיחוד, אך בשנת 1938 נכנס לשימוש דגל צבא בריטניה הלא-רשמי, הכולל אריה מעל חרבות מוצלבות עם כתר אדוארד הקדוש על רקע אדום. דגל זה אינו שווה ערך לדגליהן של שאר הזרועות, אך הוא משמש באירועים צבאיים, גיוס וספורט כאשר יש צורך לייצג את הצבא הבריטי, ודגלי הגדודים ודגל האיחוד אינם מתאימים לכך.
דגלי "צבעי המלכה" של גדודי הצבא הבריטי הם מרובעים, ועוביים של הפסים הלבנים והאדומים בהם זהה. ספינות, ברצותן להניף דגלון חרטום, יניפו גרסה של הנס הכחול כאשר דגל האיחוד יופיע בקנטון.
דגלים ימיים ואוויריים.
הנסים הבריטיים הם גרסאות הדגל הלאומי המונפות על כלי שיט הרשומים בממלכה המאוחדת וכן הדגלים האוויריים אשר הונפו בעבר על כלי טיס. עיצובם של הנסים הוא עיצוב קבוע המתבסס על דגל בצבע אחיד עם דגל הממלכה המאוחדת בקנטון. הנסים הכחול, האדום והלבן שאובים מצבעי השייטות ההיסטוריות של הצי המלכותי בין המאות ה-17 וה-19. בעקבות ארגונו מחדש של הצי המלכותי בשנת 1864, פורסם צו מלכותי אשר קבע כי הנס הלבן ייועד לשימושו של הצי המלכותי, הנס הכחול לשימוש הממשלה והנס האדום לשימושו של צי הסוחר. בשנת 1921 תוקנן נס חיל האוויר המלכותי כדגל לאומי רשמי, המקביל לדגלים הימיים, לשימושו של חיל האוויר, ובשנת 1931 תוקנן מקבילו האזרחי - דגל האוויר האזרחי של הממלכה המאוחדת.
דגליהם של מרבית הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים מעוצבים על בסיס עיצובו של הנס הכחול (או נס בצבע אחר) בהשחתתו של רקע הדגל בסמל הטריטוריה.
הנסים הבריטיים השפיעו על עיצובי הדגלים של מרבית מושבותיה לשעבר ושטחי החסות של האימפריה הבריטית, ורבים מדגלי המדינות והדגלים הימיים שואבים את עיצוביהם מעיצובי הנסים.
דגלון נווט.
הדגל בעל השוליים הלבנים אשר נראה מפעם לפעם על ספינת סוחר נקרא "דגלון נווט" (Pilot Jack). מקורו בשנת 1823, אז נוצר לראשונה כדגל איתות ולא כדגלון חרטום. ספר אשר יצא לאור בשנת 1855 מציין כי דגל איחוד בעל שוליים לבנים יונף לבקשת נווט לספינה. על אף האמור לעיל, השימוש בדגלון למטרות אחריות של כלי שיט אזרחיים קדם לתקנה אשר משייכת את הנס האדום לצי הסוחר או לספינות אזרחיות משנת 1864. בשנת 1970 הופסק השימוש בדגלון ככלי איתות לבקשת נווט, אך נותר בשימוש כצבעים הלאומיים ולא הורד מתקנת צי הסוחר הנוכחית להנפה על ספינות אזרחיות, כדגלון חרטום, אם ישנו צורך שכזה.
סטטוס זה אושר על ידי Merchant Shipping (Registration, etc.) Act 1993 וה-Merchant Shipping Act 1995 אשר אוסרים על הנפת דגלים לאומיים או דגלים הדומים להם, על ספינות הוד מלכותה, למעט: הנס האדום, דגל האיחוד בעל שוליים לבנים או דוגמאות מסוימות אשר מותרות על פי התקנה.
דגל ראש הנמל של המלכה הוא, כמו דגלון הנווט, דגל איחוד בעל שוליים לבנים אך אורכו ארוך יותר מכפליים הגובה.
דגל האיחוד המלכותי - השימוש בדגל בקנדה.
השימוש בדגל האיחוד החל בקנדה עוד בתחילת ההתיישבויות הבריטיות הראשונות בנובה סקוטיה בשנת 1621. בסיומו של דיון הדגל הגדול בשנת 1964, אשר בסופו אומץ דגל עלה המייפל כדגל הלאומי הקנדי, העביר הפרלמנט הקנדי החלטה אשר הפכה את דגל האיחוד לסמל לחברותה של קנדה בחבר העמים הבריטי ולמחויבותה כלפי הכתר. צעד זה נעשה על מנת להכיר בדרישתם של השמרנים אשר תמכו בהשארת הדגל הישן (שהוא הדגל עם דגל האיחוד בקנטון).
עם החלפת דגלה ב-1965, נותר דגל המושבה בשימוש בדגלי כמה מהפרובינציות לאחר שינוי הסמל בשטח הדגל. כך נוצרו דגלי קולומביה הבריטית, מניטובה ואונטריו. דגל הפרובינציה ניופאונדלנד ולברדור הוא עיבוד של דגל האיחוד. הפרוטוקול הקנדי מתיר שימוש בדגל האיחוד, הידוע בקנדה כ"דגל האיחוד המלכותי" (Royal Union Flag), בידי יחידים, קבוצות וסוכנויות ממשלתיות על מנת לציין את נאמנותם לכתר ולחבר העמים.
דגל האיחוד בדגלים אחרים.