בדצמבר 2007, העורך הבכיר של DC, דן דידיו, דן בתוצאות של "מות האלים החדשים" והצביע על בריאת העולם החמישי; הוא אמר: "זו הופעתו של העולם החמישי. . . אני חושב ששלחנו כל כך הרבה טלגרפים שהאלים החדשים מגיעים ללידה מחדש, והסיפור שאנחנו מספרים איתם עכשיו הוא המשך לסיפור שהתבסס כאשר קירבי הגה לראשונה את הרעיון. מדברים על מוות - קירבי פוצץ עולמות בתחילת הסדרה. הסיפור התחיל ב'האלים הישנים מתו!' מה שפינה מקום לאלים החדשים - אנחנו מרימים את השרשור הזה ומשיקים את ה-DC יוניברס לעתיד".
הסדרה הזו הובילה "למשבר האחרון" . דידיו הבהיר את הדברים עוד יותר, ואמר "העולם הרביעי נגמר. הקרב בין הכוחות של דארקסייד לבין אלה של אב עליון הסתיים, וכיוון חדש נמצא עבור הדמויות במה שייחשב לעולם החמישי". כותב הסדרה, גרנט מוריסון, הוסיף: "בספרי העולם הרביעי של ג'ק קירבי... זה די ברור שהאלים החדשים ידעו על כדור הארץ כבר זמן רב, וב- "JLA (ליגת הצדק של אמריקה)" לפני עשר שנים, הצעתי שחלק מהאינטרסים שלהם נטועים בעובדה שכדור הארץ נועד להפוך לערש של גזע חדש של אלוהויות-על של 'העולם החמישי' - אירוע שדארקסייד להוט למנוע מלהתרחש".
מאוחר יותר, בקו העלילה של "JLA" "מלחמת העולם השלישית", מטרון נושא נאום בו הוא אומר: "כפי שניו ג'נסיס היא לעולם הרביעי כדור הארץ יהיה לעולם החמישי שיבוא".
פרסים.
ג'ק קירבי קיבל פרס שאזאם עבור המקוריות בקטגוריה "הישג מיוחד של אינדיבידואל" בשנת 1971.
בשנת 1998, "אלים חדשים" מאת ג'ק קירבי, בעריכת בוב קאהן, זכה הן בפרס הארווי עבור "פרויקט הדפוס המקומי הטוב ביותר" והן בפרס אייזנר עבור "האוסף/פרויקט הארכיוני הטוב ביותר".
גזרות (עברית)
קאטינג קרו
דוד אלף
דוד אלף (נולד בשם דוד אלקינד; ריגה, האימפריה הרוסית, 1908 – 31 במרץ 1957, אילת השחר) היה אמן ישראלי. בין היתר עיצב את סמלי חטיבת גולני, חברת הארגז, מועצה אזורית גליל עליון, ואייר את ההגדות של איחוד הקבוצות והקיבוצים, הקיבוצים בית השיטה ואיילת השחר, ושירי ילדים.
ביוגרפיה.
דוד אלף נולד בריגה, האימפריה הרוסית (לטביה של היום) בשנת 1908.
ב-1924 משפחתו עלתה לארץ לגדוד העבודה בתל יוסף. דוד למד בבצלאל ולאחר מכן עבר לקיבוץ בית אלפא לעבוד כנוקד וצייר בזמנו הפנוי. ב-1932 עברה משפחתו לקבוצת החוגים בקיבוץ בית השיטה במעיין חרוד. עקב בריאותו הלקויה עזב את רעיית הצאן והפך לצייר.
ב-1940 אייר את ההגדה הראשונה של קיבוץ בית השיטה, ששוכתבה ב-1947 ונשמרה כהגדה הקיבוצית עד 1977. לאחר הפילוג בקיבוץ המאוחד עבר לקיבוץ אילת השחר עם משפחתו, שם כתב את ההגדה הקיבוצית.
חיים אישיים.
נולד למשפחה בת חמישה בנים ותינוקת שנפטרה במהלך המסע לארץ. מתוך חמשת הבנים ארבעה עסקו ברעיית צאן.
נישא לסגלה, עמה גידל שלושה ילדים, מהם שניים ביולוגיים ואחת מאומצת. נפטר ב-1957.
ז'אק לאפיט (בנקאי)
ז'אק לאפיט (בצרפתית:Jacques Laffitte, 24 באוקטובר 1767 - 26 במאי 1844) היה בנקאי ופוליטיקאי צרפתי, שכיהן כראש ממשלה וכשר האוצר של צרפת בשנים 1830–1831 בימי המלך לואי פיליפ.(1830). לאפיט ידע עלייה מהירה בהייררכיה הבנקאית עד שהתמנה לנגיד הבנק של צרפת (1820-1814). הוא נבחר לפרלמנט מטעם המחנה הליברלי בימי הרסטורציה הבורבונית ובימי שלטונו של לואי פיליפ ("המונרכיה של יולי"). הוא מילא תפקיד מפתח במהפכת יולי 1830 שהביאה את לואי פיליפ לכס המלכות במקום שארל העשירי הבלתי פופולרי.
לאפיט מילא תפקיד חשוב בפיתוחן של שיטות בנקאות חדשות בשלבים המוקדמים של התיעוש בצרפת.
בין 2 בנובמבר 1830 - 13 במרץ 1831 כמנהיג "מפלגת התנועה "היה לאפיט למשך 131 יום ראש ממשלה ושר האוצר. גישתו הרפומיסטית לא מצאה חן בעיני המלך שציפה לנפילתו. בעזיבתו את ראשות הממשלה ואת משרד האוצר לטובת קזימייה פרייה. ו"מפלגת הסדר" איבד לאפיט את אמון הציבור והיה ממוטט מבחינה כלכלית. הוא שיקם את עסקיו בשנת 1836 כשהקים את הבנק Caisse Générale du Commerce et de l'Industrie ("קס ז'נרל" - "הקופה הכללית של המסחר והתעשייה") שהיה סנונית ראשונה בין הבנקים להשקעות של צרפת במחצית השנייה של המאה ה-19, כמו למשל Crédit Mobilier (1852).הבנק Caisse Générale לא שרד את המשבר הכלכלי שנגרם על ידי מהפכות 1848 בצרפת
קורות חייו.
ילדות וצעירות.
ז'אק לאפיט נולד בשנת 1767 בבאיון בחבל הבסקים הצרפתי מחוז הפירנאים האטלנטיים של היום כאחד מעשרת ילדיהם של פייר לאפיט, אומן נגר, ושל אטיינט לבית רוז'ר. שורשי המשפחה היו במעמד החברתי-כלכלי הנמוך.
אחדי לימודים יסודיים, בגיל 12 עבד לאפיט כשולייה בבית המלאכה של אביו אחר כך למשך שנתיים שימש כחניך אצל נוטריון בבאיון ובגיל 14 עבד כפקיד אצל סוחר בעיר הולדתו.
הקריירה הבנקאית.
בשנת 1786 בגיל 21 הגיע לאפיט לפריז, עם מכתב המלצה ממעסיקו, על מנת להתקבל כמנהל חשבונות במשרדי הבנקאי השווייצרי ז'או-פרדריק פרגו (Perregaux) . בנק פרגו, שניהל קשרים בינלאומיים ענפים, הפך לבנק של הוועד לשלום הציבור ומאוחר יותר, הפך בעליו, פרגו, לאחד מיועציו הפיננסיים של נפוליאון בונפרטה וממייסדי הבנק של צרפת.
לאפיט הצטיין בזכות אופיו הפתוח, יכולת העבודה שלו, ופיקחותו, ועלה מהר בהייררכיית הבנק של פרגו. ב-1790 זכה כבר בשכר נאה של 3,000 פרנקים. מאוחר יותר התמנה ל עוזר שופט בשכונת מון בלאן בפריז. ב-23 בפברואר 1806 נענה פרגו לבקשתו להעניק לו מעמד של שותף לעסק. כש מצב בריאותו של פרגו הידרדר, ב-29 בדצמבר 1807 הוקמה חברה חדשה שפעלה למשך עשר שנים תחת השם "פרגו, לאפיט ואחרים".
חייו הפרטיים.
עוד אחד מאחיו, מרטן לאפיט, היה לימים איש עסקים ופוליטיקאי, וחבר בפרלמנט. שארל לאפיט, אחיין שלו, בנו של אחיו ז'אן בטיסט לאפיט, בלט גם כן בתחום הבנקאות.
חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות
חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ו-2016 אושר בכנסת העשרים ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2017. מטרת החוק מוצגת ב שלו:
הוראות החוק.
הגדרות:
מי שעוסק בממכר קמעונאי של מוצרים לא יעמיד לרשות לקוח, לא ימסור לו ולא ימכור לו שקית נשיאה שעובייה פחות מ־20 מיקרון. דברי ההסבר להצעת החוק מנמקים את הצורך בהגבלה זו: "בשל עוביין, שקיות אלה נקרעות במהירות ולמעשה מבחינת איכותן הן בבחינת פסולת עוד בטרם נעשה בהן שימוש, ומשום כך יש למנוע את השימוש בהן".
קמעונאי גדול ישלם, בעד כל שקית נשיאה חד־פעמית שמכר, היטל בסכום של 8.54 אגורות. בעקבות מסירת שקית נשיאה חד־פעמית ללקוח יש לחייב את הלקוח בסכום שלא יפחת מההיטל בתוספת מע"מ. ההיטל יועבר לקרן לשמירת הניקיון, וישמש לעידוד צמצום השימוש בשקיות נשיאה חד־פעמיות ולצמצום ההשפעות הסביבתיות השליליות הנגרמות כתוצאה מהשימוש בהן. השר להגנת הסביבה, בהסכמת שר האוצר ולאחר התייעצות עם שר הכלכלה והתעשייה, ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לשנות את גובה ההיטל, בהתחשב בין השאר במידת צמצום השימוש בשקיות נשיאה חד־פעמיות, ובלבד שסכום ההיטל לא יעלה על 60 אגורות.
קמעונאי גדול יגיש למשרד להגנת הסביבה דוח רבעוני ודוח שנתי, על מספר שקיות הנשיאה החד־פעמיות שבעדן הוא חייב בתשלום היטל, בתקופה שלגביה מוגש הדוח, מחירן ללקוח, סוגי החומרים שמהם עשויות השקיות, עוביין ומשקלן.
על העמדת שקית נשיאה חד־פעמית ללא תשלום או בתשלום נמוך מהנדרש, וכן על הימנעות של קמעונאי גדול מהגשת הדוחות שהוא חייב להגיש, רשאי המשרד להגנת הסביבה להטיל עיצום כספי בסכום שך 20 אלף ש"ח על יחיד ו-40 אלף ש"ח על תאגיד. על הפרה של הוראות אחרות, כמפורט בחוק, ניתן להטיל עיצום כספי בסכומים נמוכים יותר. במקום הודעה על כוונה להטיל עיצום כספי, רשאי המשרד להסתפק במתן התראה מינהלית, שבה יציין המשרד מהו המעשה המהווה את ההפרה, יודיע למפר כי עליו להפסיק את ההפרה וכי אם ימשיך בהפרה או יחזור עליה יהיה צפוי לעיצום כספי. הטלת עיצום כספי ומתן התראה מינהלית יפורסמו באתר האינטרנט של המשרד.
היסטוריה חקיקתית.
בשנת 2014 יזם המשרד להגנת הסביבה הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד–פעמיות. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הצורך בחוק:
דברי ההסבר מציגים את החוק כחלק מחקיקה נרחבת להסדרת הטיפול בפסולת בישראל:
החוק אושר בכנסת ב-29 במרץ 2016, ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2017.
החוק לא עבר שינויים מאז חקיקתו.
מימוש החוק.
על פי נתוני המשרד להגנת הסביבה, נכון לשנת 2016 (בטרם יושם החוק) הוציאו רשתות השיווק סכום של כ־90 מיליון ש"ח לשנה עבור סבסוד שקיות פלסטיק לקונים, ישראלי ממוצע צרך כ־75 שקיות פלסטיק לשנה, ובסך הכל נצרכו בישראל כ־2.2 מיליארד שקיות פלסטיק בשנה. לאחר כניסת החוק לתוקף, נמכרו ברבעון הראשון של 2017 כ-55 מיליון שקיות על ידי הקמעונאים הגדולים. זאת, לעומת הרבעון הרביעי לשנת 2016, שבו דווח על יותר מ-280 מיליון שקיות שנרכשו על ידי הקמעונאים לחלוקה. נתון זה מהווה הפחתה של יותר מ-80%, ומעיד על מידת יישום החוק. הפחתה זו הצטמצמה מעט בשנים שלאחר מכן.
לאחר החלת החוק, גילה סקר פסולת שנערך בחודש יוני 2017 בחופי הארץ, שחלה ירידה של כמעט 50 אחוז בפסולת שקיות הפלסטיק.
במקביל להחלת חוק השקיות שנועד לעודד את צמצום השימוש בשקיות נשיאה חד פעמיות, המשרד להגנת הסביבה פעל גם לעידוד השימוש בשקיות נשיאה רב פעמיות: בשבועיים הראשונים שלאחר כניסת החוק לתוקף, סבסד המשרד חלוקה של סלי קניות רב-פעמיים ברשתות השיווק. כמו כן פיתח המשרד מפרט לסלי קניות רב פעמיים אשר יהיו ניתנים לשטיפה ולכביסה, ניתנים לדחיסה או אריזה בעת שאינם בשימוש, ועשויים מחומרים הניתנים למיחזור.