לאחר שנתגלתה אצלו מחלה ממארת הגביר את פעילותו וערך אירועים לרפואתו. לאחר מאבק של שנתיים עם מחלתו, נפטר בי' באדר ב' תשע"ד ונקבר בחלקת חב"ד בבית הקברות הר הזיתים.
היה אב לעשרה ילדים.
בניו, אברהם משה ויוסף יצחק, ממשיכים את דרכו בשליחות ברמת גן.
Die Antwoord
די אנטוורד (Die Antwoord, באפריקאנס "התשובה") הוא הרכב רייב ראפ דרום-אפריקאי אשר הוקם בקייפטאון בשנת 2008 ומשייך עצמו לתרבות נגד דרום-אפריקאית המכונה "זף" (zef). חברי ההרכב הם הראפר נינג'ה (שם הבמה של וטקין טיודור ג'ונס), יולנדי ויסר (שם הבמה של אנרי דו טויט) והדי ג'יי "היי-טק" (ג'סטין דה נוברגה שמאוחר יותר שינה את שם הבמה שלו לגוד). ההרכב שר בעיקר באנגלית ואפריקנס.
Die Antwoord הוציאו את אלבום הבכורה שלהם "$O$" ב-2009 לאינטרנט בחינם ומשכו תשומת לב בינלאומית לקליפ שלהם לשירם "Enter the Ninja". לאחר תקופה קצרה יחסית שהיו חתומים עם חברת Interscope Records, הם הקימו בשנת 2011 חברת הקלטות עצמאית בשם Zef Recordz, דרכה הם שחררו את אלבומי האולפן השני שלהם והשלישי שלהם: "Ten$Ion" ו-"Donker Mag" (באפריקנס: "כוח שחור") בהתאמה.
בשנת 2022, בנם המאומץ של נינג'ה ויולנדי, גבריאל "טוקי" דו פריז, האשים אותם בהתעללות, תקיפה מינית ועבדות שלו ושל אחותו מייזי בסרטון שפורסם ב-YouTube.
הופעות בישראל.
ב-8 ביוני 2016 הופיע ההרכב בישראל בלייב פארק בראשון לציון.
באוגוסט 2016 בעקבות תהליך הלגליזציה של סמים קלים שמתרחש בחלק ממדינות ארצות הברית השיקה הלהקה ליין של מותגי קנאביס בשם Zef Zol.
הלהקה הודיעה שהיא תתפרק בסביבות ספטמבר 2017 אך לבסוף החליטו חברי ההרכב להמשיך לפעול יחד. ההרכב היה אמור לחזור להופעה נוספת בישראל ב-2 באוגוסט 2018 בלייב פארק, ראשון לציון אך ביוני של אותה שנה הודיעה הנהלת ההרכב על ביטול ההופעה.
בוי A
בוי A (באנגלית: Boy A) הוא סרט דרמה בריטי משנת 2007 בבימויו של ג'ון קראולי, המבוסס על רומן בעל אותו השם.
הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2007 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ומככבים בו אנדרו גארפילד (שזכה ב-2008 בפרס BAFTA TV כשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט), פיטר מולאן וקייטי ליונס. עלילת הסרט מתמקדת בבחור צעיר שביצע רצח כילד, אשר מנסה להתחיל חיים חדשים לאחר שחרורו מן הכלא.
תקציר העלילה.
אנדרו גארפילד מגלם את אריק וילסון, "בוי A". הסרט מתחיל בשחרורו של אריק ממוסד לעבריינים צעירים או כלא תחת השם ג'ק בארידג'. עברו מסופר דרך פלאשבקים.
אריק מתחבר לפיליפ קרייג, ילד בעייתי ואלים אשר מציל אותו מחבורת בריונים. מאוחר יותר נחשף שפיליפ הוא קורבן לאונס שבוצע על ידי אחיו הגדול. פיליפ נקלע לוויכוח עם ילדה מבית הספר שלהם הנתקלת בהם באמצע שיטוט בפארק. היא מבקרת אותם ואף מכנה אותם "חלאות" לאחר שהיא עדה למעשה הוונדליזם שפיליפ מבצע בשלט הפארק בעזרת סכין. פיליפ ניגש אליה ומתחיל לחתוך את האמה שלה עם הסכין שבידו. הוא תופס את הילדה ומושך אותה מתחת לגשר. כאשר פיליפ מפיל את הסכין, אריק מרים אותו ועוקב אחר השניים. הילדה נרצחת, למרות שהסרט לא מראה מי ביצע את הרצח ואיך.
אריק (מכונה בוי A במהלך המשפט) ופיליפ נידונים לעונש המרבי ומבלים את שנות העשרה שלהם בכלא. בזמן ריצוי העונש פיליפ נמצא מת, ככל הנראה על ידי התאבדות, אך אריק מאמין שהוא נרצח על ידי אסירים אחרים ונתלה לאחר מכן. אריק משתחרר ומודרך על ידי עובד סוציאלי בשם טרי (פיטר מולאן), ובונה לעצמו חיים חדשים תחת השם ג'ק בארידג'. הוא מוצא עבודה, מתחבר לעמיתו לעבודה כריס (שון אוונס), מתאהב בבחורה העובדת במשרד בשם מישל - ואף מציל ילדה קטנה מתאונת דרכים יחד עם כריס. כתבה בעיתון המקומי מתארת אותו כגיבור יחד עם תמונה של השניים. אריק רוצה להיות ישר עם מישל ולספר לה על עברו, אך טרי אומר לו שלא לעשות זאת מפני שזה מסוכן. טרי מפחד שאנשים יתקפו את אריק בגלל שיש פרס בשווי עשרים אלף אירו בתמורה לגילוי מקום הימצאו, ואומר לו שהוא לא שקרן כי "אריק הוא היסטוריה וג'ק הוא בן אדם חדש."
העובד הסוציאלי לא מרוצה מבנו. הבן מגלה את זהותו האמיתית של אריק מכתבות בעיתון על שחרורו, ומחפש מידע נוסף עליו במחשבו של אביו ללא רשותו. מתוך קנאה, הוא מפרסם את האמת על אריק לציבור, אשר מפסיד כתוצאה מכך את עבודתו ואת החברות שלו עם כריס. באותו הזמן מישל נעדרת ואנשים חושדים שלאריק יש חלק בכך, למרות שמתגלה לאחר מכן שהיא בודדה את עצמה בביתה לאחר הגילוי שג'ק הוא למעשה אריק.
אריק מנסה להשיג את טרי בטלפון שוב ושוב, אך מגיע למענה הקולי שלו בכל פעם. הוא מצליח לחמוק מביתו המוקף בכתבים ונוסע לעיר בלאקפול. שם הוא פוגש את מישל, שאומרת לו שהיא לא זאת שסיפרה לתקשורת על עברו - והייתה מבינה אותו בסופו של דבר אם היה מספר לה את האמת.
לאחר שהשאיר הודעות פרידה במשיבון הקולי של טרי וכריס, הסרט מסתיים בכך שאריק עומד על קצה של מגדל מים (רמז לכך שהוא עומד להתאבד).
ביקורות.
נכון ל-25 באפריל 2014, בוי A מחזיק בכ-88% ביקורות חיוביות בהתבסס על 59 ביקורות מקצועיות ששוקללו באתר Rotten Tomatoes.
האיים הגימנסיים
האיים הגימנסיים (בקטלאנית: Gimnèsies, הגייה: ; בספרדית: Gimnesias הגייה: ), הוא שם קולקטיבי שניתן לחלק המזרחי של האיים הבלאריים בספרד, שמייחדת את האיים מיורקה, מנורקה וקבררה מהאיים איביזה ופורמנטרה המכונים איי האורן.
מקור השם.
השם "האיים הגימנסיים" בא מהמילה היוונית γυμνήτες שפירושה "עירום". לפי "אלכסנדרה" של ליקופרון , השם נובע מנוהג המקומיים ללכת עירומים. אולם, לפי סטראבון, השם מתייחס לחימוש הקל של חיילי האיים.
איה שבא
איה גרניט שבא (נולדה ב-17 באוקטובר 1966) היא שחקנית, מדבבת, תסריטאית ובמאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
איה שבא נולדה וגדלה בתל אביב, היא בתם של השחקנית וכלת פרס ישראל זהרירה חריפאי והעיתונאי והסופר שלמה שבא, ונכדתו של הסופר חיים ליב חריפאי. היא בוגרת בית הספר לתסריטאות של עידית שחורי, ובוגרת בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. היא זוכת מלגת קרן שרת 1989 ללימודי משחק, וכן זוכת קרן "רשת" על שם גילי פתיר לשנת 2000.
בשנת 1997 שיחקה בקומדיית המצבים "איצ'ה". בשנת 2001 עשתה את תפקידה בסרט הטלוויזיה "שחקנית ספסל".
בשנת 2002 שימשה כתסריטאית בסרט הטלוויזיה "לבנה יקירתי", שזכה במקום הראשון בתור סרט הדרמה הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בירושלים של אותה שנה. כמו כן, היא זכתה במקום הראשון על תסריט הסרט.
קריירת דיבוב.
במהלך השנים דיבבה שבא במספר סרטים וסדרות אנימציה. בשנת 1995 דיבבה בסרט האנימציה "לשחרר את וילי". באותה שנה דיבבה בסרט האנימציה "אנדריי כלב הים". בשנת 1999 דיבבה את דמותה של "דיאנה ברי" (המתבגרת) בסדרת האנימציה "האסופית" ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית.
בשנת 2000 דיבבה את "גאבומון", בסדרת האנימציה "דיג'ימון". בין השנים 2000–2001 תרמה את קולה לסדרת האנימציה "טוויפסי". במהלך השנים 2007–2008 תרמה את קולה לסדרת האנימציה "אדגר ואלן", ששודרה בערוץ הילדים.
קריירה בתיאטרון.
משחק.
שבא שיחקה במחזה "שידוכים", שהוצג בתיאטרון הקאמרי בשנת 1998. בשנת 2002 שיחקה במחזמר "עוץ לי גוץ לי" בתיאטרון הקאמרי, בתפקיד החדרונית. בשנת 2011 שיחקה במחזה "קומדיה של טעויות", שהוצג בתיאטרון הקאמרי.
כמו כן, שיחקה במחזות: "בית העלים הקטנים", "ענבי זעם", "פליישר", "הסוחר מוונציה", "בויטרה", "ביקור הגברת הזקנה", "הפלגות", "מסע הניסים והנפלאות", "ליזיסטרטה", "סאלח שבתי" "משפחה חמה" "גם הוא באצילים" ו"קזבלן", שהוצגו בתיאטרון הקאמרי.
היא שיחקה בתיאטרון הילדים והנוער במחזות: "נפלאות הקרקס", "הנסיכה העברית" ו"דלתות". בתיאטרון ארצי לנוער היא שיחקה במחזות "שיטת חנל`ה" ו"קורץ". בתיאטרון הקיבוץ עשתה את תפקידה במחזה "פרה פרה". היא שיחקה במחזה "אימפרוביזציות", אשר הוצג בתאטרונוער.
ב-2014 שיחקה במחזה "תעלת בלאומילך" בתפקיד אותו גילמה אמה בסרט, 45 שנה קודם לכן. ב-2015 שיחקה בתפקיד המשרתת ניקול במחזה "גם הוא באצילים".
בשנת 2015 השתתפה בהצגה "ארוחת טעימות" בתיאטרון הקאמרי בתפקיד נורית. בשנת 2016 שיחקה בהצגה "אנה", אף היא בתיאטרון הקאמרי. בשנת 2016 החלה לשחק ב"עמודי החברה". בשנת 2017 שיחקה ב"סוס אחד נכנס לבר", עיבוד למחזה לספרו של דויד גרוסמן. בשנת 2019 שיחקה בתיאטרון הקאמרי בקומדיה "אניהו" על פי "השמנמן" מאת אתגר קרת. בשנת 2020 החלה לשחק במחזה "תחושת בטן" בתיאטרון הקאמרי בתפקיד ציפי.
על תפקידה "בסוס אחד נכנס לבר" זכתה בפרס התיאטרון הישראלי 2017 לשחקנית המשנה של השנה.
בימוי.
בשנת 2005 ביימה את המחזה "רחוב העלובים", שהוצג בפסטיבל פותחים מסך 6 תיאטרון בית ליסין. בשנת 2006 ביימה את המחזה "השושנה המקועקעת". כמו כן, היא ביימה את המחזה "תמונות ציד מבוואריה התחתית". בשנת 2008 היא ביימה את המחזה "קיץ אחרון". באותה שנה ביימה את המחזה "מכתבים לצופיה".
היא ביימה את המחזות: "הוא הלך בשדות", "פונטילא ומטי משרתו", "משהו יפה", "על עכברים ואנשים", "בלרינה", "הלוויה חורפית", "הא-הא", "אונדין", "כזאת הייתה אמא", "ערב שירי קוואפיס" "הייתי בבית וחיכיתי שהגשם ירד", ו"השפעת קרני הגמא על ציפורני החתול". כמו כן ביימה עבור תיאטרון בית ליסין במסגרת פסטיבל פותחים מסך את המחזות "זואי" ו"מאה אמהות".
חיים פרטיים.
לאיה שבא בן מהשחקן והמדבב ליאור זוהר. מתגוררת בתל אביב עם בת זוגה מיה ושלושת ילדיהן.
מאונט ורנון (ניו יורק)