ארקט הופיע בסדרת סרטי האימה "צעקה" כדיואי ריילי. במהלך הצילומים של הסרט הראשון בשנת 1996 הוא פגש את אשתו לעתיד, קורטני קוקס. בדומה לדמויות שלהם, בני הזוג נישאו בשנת 1999. ביחד הם הופיעו בפרסומת משנת 2003 עבור קוקה-קולה. באותה שנה הם הקימו חברת הפקות בשם "קוקט" (חיבור של שמות המשפחה שלהם ומילה שמשמעותה אישה פלרטטנית) והפיקו מספר סרטים וסדרות טלוויזיה, כולל "דייזי עושה את אמריקה", "לכלוך", ו"קוגר טאון'", שני האחרונים בכיכובה של קורטני קוקס-ארקט. ב-2001 גילם את דמותו של הופמן בתפקיד הראשי בסרט "האזור האפור".
ארקט הופיע בשנת 2007 בסדרת הקומדיה של ABC, "במקרה חירום", אשר בוטלה לאחר עונה אחת בלבד לאחר שידור 12 פרקים. מאז הוא הופיע בסרט "המלט 2" (2008) כגארי. בצעקה 4 חזר לשחק את דיואי ריילי ושוב הוא משחק לצד אשתו.
ארקט הופיע בעונה ה-13 של רוקדים עם כוכבים.
קריירת היאבקות.
לאחר שהשתתף בסרט "רצים לזירה" בשנת 2000, הופיע ארקט בארגון ההיאבקות WCW כדי לקדם את הסרט. במהלך הופעתו, ניצח ארקט בקרב זוגות וזכה בתואר האליפות של הארגון. זכייתו בתואר זכתה לביקורות קוטלות מצד מעריצי ההיאבקות שראו בכך כישלון נוסף של הארגון, שנסגר ב-2001. ארקט עצמו היה נגד הרעיון של זכייה בתואר, אולם תרם את כל כספו מהופעותיו למשפחות של מתאבקים שמתו ונפצעו.
חיים אישיים.
ארקט מזדהה כיהודי.
ארקט התחתן עם השחקנית קורטני קוקס ב-12 ביוני 1999. ב-13 ביוני 2004 נולדה להם בת. ב-11 באוקטובר 2010 נפרדו בני הזוג, ובמאי 2013 התגרשו.
ביוני 2012 ביקר ארקט לראשונה בישראל. במהלך ביקורו קיים טקס בר-מצווה ברחבת הכותל המערבי.
טכנופוב
Advanced glycation end products, בקיצור AGEs, הם התוצרים הסופיים (בלתי הפיכים) שנוצרים מסכרור של חומצות אמינו. הסכרור (גליקציה) הוא תהליך ספונטני (לא אנזימטי), שקצבו נקבע על ידי ריכוז הגלוקוז בדם. גלוקוז הוא חומר ראקטיבי מאוד, זאת אומרת יש לו יכולת חזקה להגיב עם מולקולות אחרות. לכן, ככל שריכוז הגלוקוז יהיה גבוה יותר כך כמות התוצרים הסופיים תגדל.
היווצרות של התוצרים הללו נחשבת מסוכנת, כיוון שהם נוטים לשנות את מבנה הרקמה בה הם נוצרו.
לדוגמה, כך נוצרים אגרגטים (צברים) של החלבון קולגן, דבר שפוגע בשלמות כלי הדם ותורם להאצת התהליך הטרשתי.
מדד טוב לבדיקת כמות AGEs בגוף היא בדיקת המוגלובין מסוכרר HbA1c שנערכת כדבר שבשגרה לאנשים עם מחלת הסוכרת. חשוב להדגיש כי המוגלובין מסוכרר איננו תוצר סופי שכן הסכרור הפיך במקרה זה. זהו כן מדד דיאגנוסטי טוב שממנו אפשר להקיש על כמות התוצרים הסופיים. כאשר רמת הסכרור של המוגלובין עולה על 7%, ישנה עליה גדולה בסיכון לפתח סיבוכים של מחלת הסכרת בכליה, בעיניים, בכלי הדם ובתאי העצב. בנוסף, המוגלובין מסוכרר נחשב מדד פרוגנוסטי המנבא את סיכויי התחלואה ומהווה יעד מטרה לאיזון מחלת הסכרת.
מסוקי
מְסוּקִי הוא תבשיל יהודי-תוניסאי שנהוג להכין לכבוד ליל הסדר. משמעות השם, ככל הנראה, "מוגש". התבשיל מכיל, לפי הנהוג בחלק מקהילות תוניסיה, לקט מירקות העונה, בשר כבש ומצות. מקובל לומר שמרכיבי התבשיל, כבש, מצה וירק, הם כנגד "פסח, מצה ומרור". יהודי תוניסיה, בחלק מהמקומות, נהגו לבשל מצות מרוסקות בתוך התבשיל כדי לרככן, שכן המצות שנאפו בתוניסיה היו עבות וקשות מאוד, עד כי כדי לאפשר את אכילתן נאלצו לכותשן בעלי ומכתש. את התבשיל הכינו גם בשביעי של פסח, כדי לנצל את שאריות הירקות והמצות.
נחליאלי לימוני
נחליאלי לימוני (שם מדעי: "Motacilla citreola") הוא מין במשפחת הנחליאליים, שאורכו נע בין 15.5 ל-17 ס"מ; הנחליאלי הלימוני ניזון בעיקר מחרקים אותם הוא מוצא בדרך כלל בסמוך לפני המים. הוא מאופיין, בדומה לשאר מיני הנחליאליים, בזנבו הארוך אותו הוא מנענע לעיתים קרובות. הנחליאלי הלימוני דומה לנחליאלי הצהוב בגודלו ובצבעי גופו. שם המין המדעי, "citreola", בא מלטינית, בה פירושו "צהוב לימוני".
בעונת הרבייה בטנו וחזהו של הזכר צהובים, העורף שחור, ועל צדי הגוף ישנם כתמים לבנים; הגב אפרפר, ועל החזה ישנו בדרך כלל כתם שחור. חלקו העליון של הזנב שחור, והרגליים חומות-שחרחרות. צבעי גופה של הנקבה חדגוניים יותר, והיא חסרה את הגוון הצהוב האופייני לזכר בעונת הרבייה. בחורף, חזותו של הזכר דומה לזו של הנקבה. לנחליאלי צעיר אין צבע צהוב, וצבע נוצותיו חום-ירקרק.
הנחליאלי הלימוני נודד בחורף לדרום אסיה ולישראל; וחלק קטן מהאוכלוסייה שלו מגיע עד למערב אירופה; בתקופה זו, בתי הגידול המועדפים עליו הם אזורי גבעות. בעונות הקיץ הוא מצוי בצפון-מרכז אסיה, באזורי מישוריים, בסמוך למקווי מים, באדמות ביצה ובאזורי טונדרה. עונת הרבייה נמשכת בדרך כלל בין אפריל ליוני. הקן דמוי-הכוס מוקם על הקרקע, כאשר הוא בדרך כלל מוסתר בתוך השא או תחת שיח. הקן עשוי בעיקר מטחב ומחומרים צמחיים אחרים, ומרופד בצמר, נוצות ושיערות. הנקבה מטילה 4–5 ביצים מנומרות, שנדגרות במשך 14–15 ימים. הגוזלים פורחים מהקן כ-10 עד 13 ימים לאחר הבקיעה. הנחליאלים הלימוניים הם מונוגמיים וטריטוריאליים מאוד.
אוכלוסייתו של הנחליאלי הלימוני גדולה יחסית; לפי מדידות מ-1994, האוכלוסייה באירופה עומדת על כ-200,000 זוגות מקננים, וסביר להניח שהאוכלוסייה בטונדרה הרוסית גדולה עוד יותר.
איחוד הדואר העולמי
קרל מריה קרטבן
דינאבורג
קארל מריה בנקרט
קרל מריה בנקרט
קרטבני
רוג'ר ויטאקר
רוג'ר ויטאקר (באנגלית: Roger Whittaker; נולד ב-22 במרץ 1936 בניירובי) הוא זמר, כותב שירים ומוזיקאי אנגלי. הוא ידוע בקול הבריטון שלו וסימן ההיכר שלו היא יכולת השריקה שלו.
חייו.
רוג'ר ויטאקר נולד בניירובי בירת קניה. הוריו, אדוארד וויולה, הם במקור מסטפורדשיר, אנגליה, שם הייתה להם חנות מכולת. לאחר שאביו היה מעורב בתאונת אופנוע, עברו הוריו לגור בחווה בקניה, בגלל מזג האוויר החם. רוג'ר למד לנגן על גיטרה וזו לא הייתה הפתעה שהוא יהיה מוזיקאי, מכיוון שסבו שר במועדונים ואביו ניגן על כינור.
ויטאקר שירת שנתיים בצבא קניה ולאחר שיחרורו ב-1956, הוא נסע לדרום אפריקה ללמוד רפואה באוניברסיטת קייפטאון. לאחר שנה וחצי, עזב את הלימודים ופנה להוראה. כדי לקדם את קריירת ההוראה שלו, הוא נרשם בספטמבר 1959 לאוניברסיטת ויילס ובמשך שלוש שנים למד שם זואולוגיה, ביולוגיה וביולוגיה ימית. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וקיבל תואר אקדמי.
בעת לימודיו, שר ויטאקר במועדונים מקומיים והוציא כמה משיריו על תקליט חובבים. זמן קצר לאחר מכן, הוא חתם על חוזה עם חברת תקליטים, שהוציאה את תקליטו המקצועי הראשון ב-1962. פריצת הדרך הראשונה שלו הייתה כשהוא הופיע בטלוויזיה של אלסטר, צפון אירלנד. ביוני 1962, יצא תקליטו השני שהצליח להיכנס ל-30 הגדולים באנגליה.
בשנת 1964 התחתן ויטאקר עם נטלי אובריין. לשניים יש 5 ילדים. בשנים האחרונות הוא חי באירלנד.
להיטיו הגדולים הם: "השורק המקסיקני", "הפרידה האחרונה" ו"עולם חדש בבוקר".
להקת מחול בת-שבע
התיאטרון המלכותי (מדריד)
התיאטרון המלכותי (בספרדית: Teatro Real) הוא בית אופרה גדול במדריד, בירת ספרד.
היסטוריה.
התיאטרון המלכותי נבנה בשנת 1850 במקומו של תיאטרון אוריינטה (Teatro de Oriente), בסמוך לארמון המלכותי בו התגוררה המלכה איזבלה השנייה שהורתה על בניית התיאטרון. בין 1867 ל-1925 אכלס התיאטרון את הקונסרבטוריום המלכותי של מדריד, עד שהשימוש בו הופסק בשל נזקים שנגרמו כתוצאה מעבודות בניית הרכבת התחתית של מדריד, שאחד מקוויה עובר מתחתיו.
ב-1966 נפתח התיאטרון מחדש כאולם הופעות וקונצרטים והפך לאולם הבית של התזמורת הלאומית הספרדית ותזמורת רשות השידור הספרדית. ב-1969 אירח התיאטרון את גמר תחרות האירוויזיון, במהלכו הוצב על הבמה פסל מתכת, פרי עבודתו של האמן הספרדי סלבדור דאלי. במהלך שנות התשעים של המאה העשרים עבר התיאטרון חידוש במטרה לשמש שוב כבית אופרה, ונפתח מחדש ב-1997.
בית האופרה כיום.
כיום מעלה בית האופרה כשבעה עשר מופעי אופרה מדי שנה, חלקם בשיתוף עם בתי אופרה גדולים נוספים באירופה, לצד מספר רסיטלים ומופעי בלט בודדים. את בית האופרה מלווה כיום התזמורת הסימפונית של מדריד.
מגדל אלרוב
מגדל אלרוב הוא מגדל משרדים השוכן ברחוב שד"ל בתל אביב, בצמוד לבית השגרירות הרוסית שבשדרות רוטשילד 46.
היסטוריה.
יזם המגדל אלפרד אקירוב רכש את בית השגרירות הרוסית והמגרש עליו הוא ממקום, כשני דונם בלבד, בשנת 1990 תמורת 5.5 מיליון דולר. כמתכנני הבניין נבחרו אברהם יסקי ויוסי סיוון והקמת המגדל החלה בשנת 1992 בשילוב עם שימור בית השגרירות הרוסית. המגדל נקרא על שם חברת אלרוב של אלפרד אקירוב, היזם ובעל השליטה בה, והוא משמש כמטה החברה. עלות הקמת המגדל הייתה כ-40 מיליון דולר והוא הושלם בשנת 1998. אכלוס המבנה החל בשנת 1999, בין השאר שכרו בו משרדים: בית ההשקעות תמיר פישמן, בנק פריווה מלוקסמבורג, שבעלות הברון בנימין דה רוטשילד, בנק מורגן סטנלי ובנק צ'ייס מנהטן.
המבנה.
תכנון מגדל אלרוב שילב בתוכו את שימור המבנה הקיים של בית השגרירות, והיה מיזם בנייה חדשני יוצא דופן הן מבחינה הנדסית והן מבחינת מקרקעין. יזמי הבנייה זכו מהעירייה לאחוזי בנייה נוספים בתמורה לשימור המבנה, עקב הפתרון ההנדסי המורכב, וכן על פי תקדים מגדל ציון השוכן ממולו, בצידן השני של שדרות רוטשילד. במסגרת השימור הורם בית השגרירות כולו על גבי כלונסאות פלדה חדשים אשר הוחדרו מתחת למבנה הקיים בעל היסודות הרדודים, ותחתיו נחפרו מספר קומות של חניון תת-קרקעי, ללא פגיעה במבנה ההיסטורי.