במלחמת העצמאות לחם בשורות הפלמ"ח בגדוד הרביעי בחטיבת הראל. בסיומה היה מפקד מחלקה. מיד לאחר המלחמה נשלח לבית הספר לקצינים. חיים נודע כמפקד נועז, בעל מעוף ודמיון. פיקד על יחידה 30, יחידה מיוחדת שפעלה נגד המסתננים. במסגרת שירותו ביחידה גם יצא למסע בפטרה עם סגנו אהרון קמארה. על בסיס יחידה 30 הוקמה יחידה 101. לאחר מכן עבר לחיל השריון והיה בין בוניו ומיסדיו של חיל זה. במבצע קדש היה סגן מפקד גדוד 9 ובהמשך ממלא מקום מפקד בגדוד. לאחר מכן פיקד על גדוד 61 ובהמשך מונה לראש ענף תורת לחימה במפקדת גייסות השריון. בשנת 1959 נשלח לפו"ם ונחשב בין המצטיינים במחזורו. היה מפקד קורס קציני שריון ומפקד קורס מפקדי פלוגות בחיל השריון. לאחר שפיקד על גדוד טנקים 82 בחטיבה 7 נשלח לשנת לימודים והשתלמות לקורס שריון מתקדם במרכז השריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס, קנטקי בארצות הברית לאחר מכן מונה סמח"ט חטיבה 37 וחטיבה 200. דים עסק רבות בתורת הלחימה של השריון והיה בין מומחי הגייס בתחום הסיור המשוריין. לפני מלחמת ששת הימים מונה לראש מה"ד במחלקת הדרכה תחת אריק שרון שהיה ראש מחלקת הדרכה בצה"ל. בפרוץ מלחמת ששת הימים היה ראש המטה באוגדה 38 של אריאל שרון, אחת משלוש האוגדות שלחמו בסיני. דים תכנן את קרב אום כתף במלחמת ששת הימים שנערך בין צה"ל והצבא המצרי, במתחם המבוצר שבאום כתף בחלקו המזרחי של חצי האי סיני. הכוח הישראלי, בפיקוד אריאל שרון, הצליח לכבוש את המתחם הנמצא ממזרח לצומת אבו עגילה לאחר שבמהלך הקרב שילב בהצלחה מסגרות גדולות של שריון וחיל רגלים בסיוע יחידות הנדסה, תותחנים וחיל אוויר תוך שימוש בהונאה צבאית ובתחבולנות. הקרב נחשב לאחד המוצלחים בתולדות צה"ל ונלמד לאחר מכן באקדמיות צבאיות ברחבי העולם. בתום מלחמת ששת הימים הוענקה לו דרגת אלוף-משנה על ידי הרמטכ"ל יצחק רבין.
נפטר לאחר המלחמה בי"ב בתמוז תשכ"ז, 20 ביולי 1967. בן 38 בפטירתו. התגורר בשכונת נווה מגן ברמת השרון. הניח אשה, יהודית דים, בן ובת.
בדברי ההספד אמר האלוף אריק שרון:
הובא למנוחת בבית הקברות הצבאי בקריית שאול.
פט גלסינגר
פטריק פול "פט" גלסינגר (באנגלית: Patrick Paul "Pat" Gelsinger; נולד ב-1962) הוא מהנדס חשמל ומנהל אמריקאי בתעשיות החומרה והתוכנה, מנכ"ל אינטל החל מפברואר 2021, וקודם לכן מנכ"ל חברת התוכנה VMware מאז ספטמבר 2012.
ביוגרפיה.
גלסינגר גדל בחווה בפנסילבניה. בשנת 1979, בגיל 18, התחיל לעבוד בחברת אינטל כטכנאי בקרת איכות, והמשיך לעבוד בחברה במשך כשלושים שנה.
במהלך עבודתו באינטל קיבל בשנת 1983 תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת סנטה קלרה ובשנת 1985 קיבל תואר שני בהנדסת חשמל מאוניברסיטת סטנפורד.
עבד באינטל בין השאר כארכיטקט של המעבד אינטל 80486, כסגן נשיא ומנהל קבוצת Digital Enterprise Group, כמנהל טכנולוגיות ראשי (CTO). יזם את כנס המפתחים של אינטל . בספטמבר 2009 עבר לחברת EMC, שם ניהל את קבוצת מוצרי תשתיות המידע (Information Infrastructure Products).
בספטמבר 2012 מונה למנכ"ל חברת VMware. בעת ששימש בתפקיד זה רכשה החברה חברות ישראליות אחדות.
ב-15 בפברואר 2021 החל לשמש כמנכ"ל חברת אינטל.
הוא יושב ראש של תנועת Transforming the Bay with Christ, שפועלת להידוק הקשר בין תושבי מפרץ סן פרנסיסקו ובין הכנסייה.
פטריק גלסינגר
ארתור קמפף
ארתור קמפף (בגרמנית: Arthur Kampf; 28 בספטמבר 1864 – 8 בפברואר 1950) היה צייר גרמני. הוא קשור לבית הספר לציור בדיסלדורף.
חיים.
ארתור קמפף, בנו של צייר באאכן וצלם החצר הקיסרית אוגוסט קמפף ומריה (1837–1890), לבית וסטנדורפ, למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף מאז 1879, בעיקר אצל פטר יאנסן . לאחר שסיים את הכשרתו, הוא הפך לעוזר מורה בשנת 1887 ופרופסור באקדמיה לאמנות בדיסלדורף בשנת 1893.
הוא היה חבר מלא בלשכת הבונים החופשיים של דיסלדורף בשנת 1888 הוא יצר את הציור המונומנטלי פריסת גופתו של הקיסר וילהלם הראשון. בשנת 1898 יצא קמפף לברלין, שם הפך לחבר מלא באקדמיה המלכותית לאמנויות, שבראשה עמד כנשיא בין השנים 1907–1912.
בינתיים, קמפף מילא תפקיד מכריע בעיצוב של החלל הכללי של מה שמכונה "היכל מגדבורג", המוזיאון לתולדות התרבות במגדבורג, שנועד להכיל את המוצגים מימי הביניים של ההיסטוריה של מגדבורג, כמו גם את התקרות, את החדרים הנלווים הסמוכים ואת הקפלה של הבית.
לאחר שהשלים את לימודיו, הפך לפרופסור באוניברסיטה ולימד שם עד 1889, אז עבר לברלין. שם המשיך ללמד באקדמיה המקומית לאמנות.
בשנת 1902 הוא קיבל מדליית זהב גדולה בתערוכת האמנות הגדולה בברלין.
בשנת 1911 הוטל על קמפף תפקיד יצירת הביתן הגרמני בתערוכת האמנות הבינלאומית ברומא.
בשנת 1914 הקימו קמפף והיסטוריון האמנות לודוויג יוסטי את "מועדון האמנים", קבוצה חברתית של אמנים גרמנים בולטים: מקס ליברמן, מקס סלפוגט, הוגו לדרר, לואי טואיון, פריץ קלימש, האדריכל לודוויג הופמן, המוזיקאים ריכרד שטראוס ואנגלברט הומפרדינק, ובמאי הקולנוע מקס ריינהרדט. במהלך מלחמת העולם הראשונה לצד פריץ ארלר הוא היה הצייר הצבאי הרשמי של המשטר.
בין השנים 1915–1925 היה מנהל האוניברסיטה לאמנויות יפות בברלין (UdK) והתקבל כחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות. בשנת 1922 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הטכנית של ברלין (TU Berlin).
לאחר עליית הנאצים לשלטון, הוא הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1933. בשנת 1937 מונה ליו"ר המחלקה לאמנות חזותית באקדמיה הפרוסית לאמנויות ובשנת 1938 העניק היטלר לו את התואר פרופסור. בתערוכת האמנות הגרמנית הגדולה בשנת 1939 בבית האמנות הגרמנית במינכן, הוא יוצג עם יצירות שונות, כולל "קרב האור נגד החושך". בשנת 1939 קיבל את מגן הנשר של הרייך הגרמני עם הכיתוב: הצייר הגרמני.
בשנת 1944, בשלב הסופי של מלחמת העולם השנייה, נכלל קמפף באופן אישי על ידי היטלר כאחד מארבעת הציירים היחידים ברשימה המיוחדת של "רשימת המבורכים". לאחר מלחמת העולם השנייה הוא נשכח בהדרגה, גם כיוון שחלק גדול מיצירותיו נהרסו במהלך המלחמה או אבדו.
ארתור קמפף היה נשוי מאז 1889 למתילדה (1869–1950), אחותו הצעירה של הצייר וילי שפאץ . אחותו לידיה ספץ הייתה נשואה לצייר אלכסנדר פרנץ מאז 1887.
אויגן קמפף (1861–1933), אחיו, היה גם צייר ופרופסור באקדמיה לאמנות בדיסלדורף.
עבודה אומנותית.
קמפף היה צייר היסטוריה שתמונותיו מתארות נושאים היסטוריים וסצינות מלחמה. תמונותיו שימשו לתעמולה בשתי מלחמות העולם. השלטון הנאצי העריץ את קמפף כצייר, מה שבא לידי ביטוי בציור ב-30 בינואר 1933 משנת 1938. הוא היה אחד האמנים שעבודתם מכונה גם "אומנות, דם ואדמה".
קמפף עבד רבות גם כמאייר, ותרם רישומים לכרכים מאת שייקספיר (1925), תולדות פרוסיה (1913), פאוסט (1925).
מורשת.
הקשר של ארתור קמפף עם המפלגה הנאצית עורר דיונים במאה ה-21. בשנת 2018, ברחוב ארתור-קמפף-שטראסה בבורטשייד, אאכן, מקום הולדתו של קמפף עלה באש.
ביקורת על שמות רחובות, הודיעה המחלקה למידע גאוגרפי ותכנון קרקע, הנתמכת על ידי ארכיון העיר אאכן, במאי 2020 על יוזמה לבדיקת פרטי חייו האישיים של קמפף.
אויבים
אויבים היא סדרה תיעודית העוסקת במנהיגים מהעולם המוסלמי ומשודרת בערוץ כאן 11 החל מינואר 2021.
רקע.
יוצרי הסדרה הם ירון ניסקי ודני ליבר. עורכים ומפיקים אחראים, שירה מרגלית ואלעד קופרמן. הסדרה בת שני עונות ובהם שנים עשר פרקים, והיא כוללת ניתוח פרופיל של מנהיגים בעולם הערבי שנחשבו לאויבי מדינת ישראל, באמצעות מידע שנאסף על ידי קהילת המודיעין הישראלי ובה המוסד. כל פרק עוסק במנהיג אחר והוא כולל קטעי ארכיון וראיונות עם אישים שהיו קרובים אליהם, וכן אישים ישראלים שעסקו בהם, והיו קרובים למנהיגים באופן אישי.
הפרקים.
עונה 1
עונה 2
אקלים כיפת הקרח
אקלים כיפת הקרח הוא האקלים הקר ביותר בכדור הארץ והוא נפוץ באזורי הקטבים - קווי רוחב 65°–90° צפון וכל יבשת אנטארקטיקה. בין המדינות בהן ניתן למצוא מקומות בעלי אקלים כיפת הקרח ניתן למנות את קנדה, רוסיה ונורווגיה בארכיפלג סבאלבארד.
באזורים בהם האקלים הוא אקלים כיפת הקרח, אין טמפרטורה ממוצעת חודשית מעל C° 0. הטמפרטורה הממוצעת החודשית הסטנדרטית לאקלים כיפת קרח בחודשים הקרים היא בין C° 30- ל־C° 55-. על פי שיטת קפן לסיווג אקלים, מוגדר אקלים זה כסוג EF.
אחת הסיבות לקור העז השורר בקטבים הוא המרחק הרב שנדרשות קרני השמש לעבור באטמוספירה על מנת להגיע לקטבים, והפריסה הרחבה יותר והלא־ספציפית של קרני השמש באזור זה.
תיאור.
בשיטת קפן לסיווג אקלים, מוגדר אקלים כיפת הקרח כ־EF, והוא מוגדר כאקלים בו אין חודשים שהטמפרטורה הממוצעת בהם היא מעל C° 0. אזורים כאלו ניתן למצוא באזורי הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי, ובהרים גבוהים ביותר, למשל הימלאיה.
אקלים כיפת הקרח שונה מאקלים הטונדרה בכך שבאקלים טונדרה יש עונת קיץ ברורה עם מספר חודשים שבהם עולה הטמפרטורה למעל C°‏ 0, והקיץ מספיק חם על מנת להמיס את הקרח שנוצר בחורף. המסת הקרח מונעת בעצם את היווצרותם של הקרחונים באזור.
אקלים כיפת הקרח הוא הקר ביותר בכדור הארץ, ונכללים בתוכו האזורים הקרים ביותר בכדור הארץ. עם ממוצע של C° 55.2-, תחנת ווסטוק שביבשת אנטארקטיקה היא המקום הקר ביותר על כדור הארץ ועם C° 89.2- היא גם המקום בו תועדה הטמפרטורה הנמוכה ביותר.