תרומבוליזה, סטטינג וניתוח.
תרומבוליזה, סטטינג וניתוח אינם נמצאים בשימוש נרחב כמו תרופות נוגדות קרישה או נוגדי טסיות. טיפולים אלו הם פולשניים, ובדרך כלל שמורים למצבים בהם התסמינים מחמירים למרות טיפול רפואי, או בהם הטיפול הרפואי עלול להיות לא בטוח (למשל נטייה לדימום בלתי מקובלת).
טרומבוליזה היא הרס אנזימטי של קרישי דם. הרס זה מושג על ידי מתן תרופה (כגון האוריקינאז או alteplase ) שמפעילה פלסמין, אנזים המצוי באופן טבעי בגוף ומפרק קרישי דם. טרומבוליזה היא טיפול מקובל להתקפי לב ושבץ מוחי שאינו קשור לנתיחה. בניתוח עורק צוואר הרחם, זמינות רק סדרות מקרים קטנות. התרופה הטרומבוליטית ניתנת תוך ורידי או במהלך אנגיוגרפיה מוחית דרך צנתר ישירות לתוך העורק הפגוע. הנתונים מצביעים על כך שטרומבוליזה בטוחה, אך מקומה בטיפול בקרע עורק החוליות אינו ברור.
סטנטינג כולל צנתור של העורק הפגוע במהלך אנגיוגרפיה, והחדרת צינור דמוי רשת; זה ידוע בתור טיפול אנדווסקולרי (בתוך כלי הדם). זה עשוי להתבצע כדי לאפשר לדם לזרום דרך כלי שהצטמצם מאוד, או כדי לאטום מפרצת. עם זאת, לא ברור אם ההצלחה הטכנית של ההליך מתורגמת לתוצאות משופרות, שכן בשני המקרים הבעיה נפתרת פעמים רבות באופן ספונטני לאורך זמן. סטנטינג, כמו גם החדרת סלילים באמצעות אנגיוגרפיה, אם יש מפרצת או הרחבה של הנתיחה למקטע V4 של העורק.
הניתוח טומן בחובו סיכון גבוה לסיבוכים, ובדרך כלל מוצע רק במקרה של הידרדרות בלתי נמנעת או התוויות נגד לכל אחד מהטיפולים האחרים. תוארו הליכי תיקון עורקים שונים.
פרוגנוזה.
פרוגנוזה של דיסקציה ספונטנית של עורקי צוואר הרחם כוללת תוצאות נוירולוגיות ועורקיות. נראה כי הפרוגנוזה התפקודית הכוללת של אנשים עם שבץ מוחי עקב דיסקציה של עורק צוואר הרחם אינה משתנה מזו של צעירים עם שבץ בשל סיבות אחרות. שיעור ההישרדות עם תוצאה טובה (ציון רנקין שונה של 0–2) הוא בדרך כלל כ-75%, או אולי מעט טוב יותר (85.7%) אם נעשה שימוש בתרופות נוגדות טסיות. במחקרים על נוגדי קרישה ואספירין, התמותה המשולבת בכל אחד מהטיפולים היא 1.8-2.1%.
לאחר הפרק הראשוני, 2% עשויים לחוות אפיזודה נוספת במהלך החודש הראשון. לאחר מכן, קיים סיכון שנתי של 1% להישנות. לאלו עם לחץ דם גבוה ונתיחה במספר עורקים עלולים להיות סיכון גבוה יותר להישנות. אפיזודות נוספות של דיסקציה של עורק צוואר הרחם שכיחות יותר בקרב אלה שהם צעירים יותר, בעלי היסטוריה משפחתית של דיסקציה של עורק צוואר הרחם, או שיש להם אבחנה של תסמונת אהלר-דנלוס או דיספלזיה פיברומוסקולרית.
אפידמיולוגיה.
השכיחות השנתית היא כ-1.1 ל-100,000 מדי שנה במחקרי אוכלוסייה מארצות הברית וצרפת . מ-1994 עד 2003, השכיחות עלתה פי שלושה. נתון זה יוחס לשימוש נרחב יותר בשיטות הדמיה מודרניות ולא לעלייה אמיתית. באופן דומה, אלו המתגוררים באזורים עירוניים נוטים יותר לקבל בדיקות מתאימות, מה שאחראי לשיעורי האבחון המוגדלים בקרב המתגוררים בערים. יש חשד שחלק מהמקרים באנשים עם תסמינים קלים נותר לא מאובחן.
ישנה מחלוקת אם קרע עורק החוליות שכיח יותר אצל גברים או אצל נשים, מצטבר של כל המחקרים מראה כי מדובר בשכיחות מעט גבוהה יותר בגברים (56% לעומת 44%). גברים הם בממוצע בני 37–44 באבחון, ונשים 34–44. בעוד דיסקציה של עורקי הצוואר והחוליות מהווה רק 2% ממקרי השבץ (שנגרמים בדרך כלל על ידי לחץ דם גבוה וגורמי סיכון אחרים, ונוטים להתרחש אצל קשישים), הם גורמים ל-10-25% ממקרי השבץ בקרב צעירים ובינוניים. אנשים מבוגרים.
מפרצת מפרצת של עורק החוליה מהוות 4% מכלל מפרצת המוח, ומכאן שהן גורם נדיר יחסית אך חשוב לדימום תת-עכבישי.
היסטוריה.
דיסקציה ספונטנית של עורק חוליות תוארה בשנות ה-70. לפני כן, היו דיווחי מקרה בודדים על דיסקציה של הצוואר. בשנת 1971, סי מילר פישר, נוירולוג קנדי ורופא שבץ העובד בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס, ציין לראשונה את חריגת "סימן המיתר" בעורקי הצוואר באנגיוגרמות מוחיות של חולי שבץ, ולאחר מכן גילה שאותה חריגה יכולה להתרחש בעורק החוליות. הוא דיווח על הגילוי במאמר בשנת 1978.
מקרים בולטים.
שחקן הקריקט האוסטרלי פיליפ יוז מת ב-27 בנובמבר 2014 לאחר שפיתח קרע בעורק החוליה כתוצאה מפגיעת כדור קריקט בצד הצוואר במהלך משחק שפילד שילד ב-25 בנובמבר 2014. הכדור פגע ביוז בבסיס הגולגולת ממש מאחורי אוזנו השמאלית, מה שגרם לקרע של עורק החוליות שהסתבך על ידי דימום תת-עכבישי .
I Miss You
Remedy
Remedy (בעברית: תרופה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. הוא יצא לאור עם פרסום האלבום "25" כרצועה החמישית. השיר פורסם בפלטפורמת הספוטיפיי וצבר כ-182 מיליון השמעות.
רקע.
בריאיון לאתר האינטרנט "NPR" סיפרה אדל כי השיר הראשון שנכתב לאלבום הוא "Remedy". היא כתבה אותו באישון לילה באולפן ההקלטות הביתי שלה, והקדישה אותו לבנה הצעיר.
ביקורות.
העיתון הבריטי "הגרדיאן" ציין לטובה את השיר "Remedy", ושיבח על מילותיו. עוד הוסיף כי השילוב בין אדל לראיין טדר, מפיק השיר, הוא נהדר.
הצלחה מסחרית.
"Remedy" זכה להצלחה מסחרית ברחבי העולם ובעיקר ב. הוא דורג במקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי, ביחד עם שאר השירים מהאלבום שדורגו במצעד גם כן. כמו כן, הוא דורג במקום ה-60 באוסטריה, במקום ה-47 בצרפת ובמקום ה-30 בשווייץ.
Sweetest Devotion
Sweetest Devotion (בעברית: ההתמסרות המתוקה ביותר) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. הוא יצא לאור עם פרסום האלבום "25" כרצועה ה-11 והאחרונה. השיר פורסם בפלטפורמת הספוטיפיי וצבר כ-53.5 מיליון השמעות.
רקע.
השיר נפתח בקולו של בנה שאומר "אני רוצה לשבת ליד אמא שלי". – סיפרה לאתר האינטרנט "NPR" כנשאלה מדוע "Sweetest Devotion" נפתח בקולו של בנה הקטן.
ביקורות.
אל השיר הופנו ביקורות חיוביות. האתר "Vox" טען כי "Sweetest Devotion" הוא אחד מהשירים הבולטים באלבום. בנוסף כתב כי הוא ממשיך את הרצועה השלישית "I Miss You" עם צלילי פסנתר מעומעמים. השיר מאופיין בקצביות שמחה, חרף מילותיו הקודרות, דבר שצוין לטובה על ידי "Vox".
פורט מק'הנרי
פורט מק'הנרי (אנגלית: Fort McHenry) הוא מבצר היסטורי חופי מחומש על חוף בולטימור. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו במלחמת 1812, כאשר הגן בהצלחה על נמל בולטימור מהתקפה של הצי הבריטי ממפרץ צ'ספיק ב-13–14 בספטמבר 1814. הצלחת האמריקאים בקרב זה, לאחר מתקפת לילה כבדה של הבריטים, שימשה השראה לכתיבת השיר שכעבור 117 שנים נקבע כהמנון ארצות הברית.
היסטוריה.
המאה ה-18.
פורט מק'הנרי נבנה בתחילה על בסיס פורט ויסטון שהגן על בולטימור מ-1776 עד 1797. פורט ויסטון הוקם בחופזה, לאחר שמוקדם יותר באותה שנה, פגיעותה של בולטימור נחשפה עם שיוטה של ספינה בריטית במעלה מפרץ צ'ספיק (ראו במפה משמאל). לבולטימור נודעה חשיבות אסטרטגית מיוחדת: גאוגרפית וכלכלית.
בשנת 1793 הכריזה אנגליה מלחמה על צרפת, והמבצר שהיה בשליטת מרילנד, הועבר לידי הממשלה הפדרלית. בשנה שלאחר מכן, הקונגרס אישר ופתח בתוכנית מסיבית של בניית מבצרי חוף לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי כדי להגן על ערי החוף ונמליהן. רס"ן ג'ון ג'ייקוב אולריך ריברדי מונה על ידי שר המלחמה הנרי נוקס לפקח על בניית פורט מק'הנרי שהחלה בשנת 1794. המבצר נקרא על שמו של ג'יימס מק'הנרי, חותם החוקה האמריקאית וחבר הקונגרס הקונטיננטלי אשר שימש כ-מזכיר המלחמה השלישי של ארצות הברית בין 1796 - 1800. התכנון של המבנה המחומש, שהושלם ב-1803, היה הרעיון של המהנדס הצרפתי ז'אן פונצ'ין. לפי עדותו הכתובה משנת 1811 של שר המלחמה ויליאם יוסטיס המבצר נבנה כדי לאכלס 30 תותחים, ועוד סוללה של 10 תותחים ימיים מחוץ למבצר קרוב לקו המים. ובנוסף מבנים ומחסנים ל-2 פלוגות.
המאה ה-19.
מלחמת 1812.
ביום 13 בספטמבר 1814, החל מהשעה 6:00 בבוקר, הפציצו ספינות מלחמה בריטיות בפיקודו של סגן אדמירל אלכסנדר קוקרן ברציפות את פורט מק'הנרי במשך 25 שעות. למגינים האמריקאים היו תותחים של 18, 24 ו-32 פאונד (8, 11 ו-16 ק"ג). לתותחים הבריטיים היה טווח של 2 מייל (3 ק"מ), ולרקטות הבריטיות היה טווח של 1.75 מייל (2.8 ק"מ), אך לא התותחים ולא הרקטות היו מדויקים. הספינות הבריטיות לא הצליחו לעבור את פורט מק'הנרי ולחדור לנמל בולטימור בגלל הגנת התותחים שלו, כולל שרשרת הגנה של 22 ספינות טבועות. כלי השיט הבריטיים הצליחו לירות רקטות ומרגמות לעבר המבצר רק בטווח המרבי של הנשק. הדיוק הגרוע משני הצדדים הביא לנזק קטן מאוד לשני הצדדים לפני שהבריטים, לאחר שכילו את התחמושת שלהם, הפסיקו את התקפתם בבוקר 14 בספטמבר, ובכך נהדף החלק הימי של הפלישה הבריטית לבולטימור. הכוחות המגינים האמריקאיים שתחת פיקודו של רב-סרן ג'ורג' ארמיסטד , איבדו ארבעה חיילים - כולל חייל שחור אחד שברח מעבדוּת - טוראי ויליאם וויליאמס , ואישה אחת שנשאה אספקה לכוחות בעמדות.
הדגל מכוסה הכוכבים.
פרנסיס סקוט קי, עורך דין מוושינגטון הבירה שהגיע לבולטימור כדי לנהל משא ומתן על שחרורו של שבוי מלחמה אזרחי, היה עד להפצצה מספינה נייטרלית סמוכה. לקראת המתקפה הבריטית על המבצר, נתפר דגל אמריקאי גדול ממדים על ידי מרי יאנג פיקרסגיל . כשסקוט קי, אחרי לילה ארוך של הפגזות בריטיות, ראה את הדגל מגיח שלם עם עלות השחר של 14 בספטמבר, הוא התרגש כל כך שהתחיל לכתוב את "הגנת מבצר מק'הנרי", על הלחן של שיר ידוע - "לאנקרון בגן עדן" , אשר לימים שונה השם ל"נס/דגל עטור הכוכבים" והפך להמנון הלאומי של ארצות הברית.
מלחמת האזרחים.