בשנת 1977, השתתף לצד השחקנית עדנה פלידל בתוכנית "מצב משפחתי", בהפקת הטלוויזיה החינוכית.
משנת 1976 – 1979 שיחק בהצגת התיאטרון "קריזה", בבימויה של נולה צ'לטון בתיאטרון חיפה.
בשנים 1985 עד 1989 גילם את הדמות של אבו ראמי, בעל מסעדה ערבי ירושלמי, בסדרת הטלוויזיה המצליחה "המסעדה הגדולה". ב–1988 השתתף בהצגה "חתונה במסעדה הגדולה" עם שאר שחקני הסדרה. תפקידו כאבו ראמי פרסם את כהן במדינות ערב רבות, שבהן שודרה הסדרה וזכתה להצלחה רבה.
בשנת 1999 צילם סרט תיעודי קצר, "ז'אק כהן – ילדות בירושלים המנדטורית", שבו חזר למחוזות ילדותו.
בשנה זו עבר עם אשתו חיה משכונת בית הכרם בירושלים להתגורר בבית שבו נולדה במושב ביצרון בשפלה.
בשנים 2002–2003 השתתף בסדרה "ג'וני" של ערוץ 2 בתפקיד יחזקאל, בעלה לשעבר של דוריס.
משנת 2003 הופיע בפרסומות לחומוס של "צבר".
בשנת 2004 פתח מסעדה בבעלותו בשם "ג'ויס" במושב ביצרון. מאוחר יותר עבר ניהול המסעדה לידי ביתו.
כהן נפטר ב-1 בדצמבר 2016, בגיל 86, בעקבות סיבוכים של דלקת ריאות. נטמן בבית העלמין במושב ביצרון והותיר אחריו את רעייתו, שלושה ילדים ונכדים.
ז'ק כהן
תקשורת קווית
תקשורת קווית היא תקשורת שבמסגרתה המידע (קול, תמונה, נתונים) עובר בין הצדדים המתקשרים באמצעות כבל היוצר קו תקשורת ביניהם: תיל נחושת, כבל קואקסיאלי, סיב אופטי וכדומה. מושג זה ניצב כנגד דרך התקשורת המשלימה אותו, תקשורת אלחוטית, המתבצעת ללא חיבור בקו תקשורת.
שימוש בתקשורת קווית מצריך פריסה של קווי תקשורת. פריסה זו נעשית ברשת מקומית (בבניין מסוים או בקמפוס מסוים) או ברשת אזורית, המצריכה לעיתים פריסת כבל תקשורת תת-ימי המחבר בין יבשות שונות.
בתחילת דרכה של התקשורת האלקטרונית, היא פעלה בתקשורת קווית בלבד, בטלגרף, בטלפון וכדומה. לאחר מכן פותחה תקשורת אלחוטית בגלי רדיו. שתי דרכי התקשורת מתקיימות זו בצד זו:
פעמים רבות מתקיים שילוב של שתי דרכי התקשורת באותה שיחה. דוגמאות:
ממלכת גליסיה
ממלכת גליסיה נוצרה במאה ה-10 לספירה כאשר לאחר מותו של אלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס, הממלכה נחלקה ל-2: ממלכת לאון, וממלכת גליסיה. חשוב להבדיל בין ממלכת גליסיה שהייתה היורשת של ממלכת אסטוריאס ובין הממלכה הסואבית של גליסיה שהוקמה הרבה שנים קודם לכן, בתקופת נדידת העמים, ושפלשו לתחומי האימפריה הרומית המערבית, והתיישבו בתחומי הפרובינקיה גלאקיה. ממלכת גליסיה הייתה עצמאית לסירוגין בין השנים 910 ל-1157, אז היא הסתפחה באופן סופי לתוך ממלכת לאון.
היסטוריה.
ישות יורשת של אסטוריאס.
אחרי המפלה הוויזיגותית ב-711, אחרוני הגותים שחיפשו עצמאות ברחו להרי אסטוריאס ושם לבסוף הקימו מדינה משלהם, בבוחרם את פלאגיוס כמנהיגם. עם זאת, המנהיג הראשון שאפשר לכנותו "מלך" היה אלפונסו הראשון, אשר היה גם הראשון שהרחיב את תחומה של ממלכת אסטוריאס לתוך גליסיה. ממלכה זו המשיכה להתפשט עד ל"מדבר הדואורו הגדול" שהיה שטח הפקר ענק שנוצר בידי אלפונסוס באזור שבין ממלכתו לנהר הדורו כדי להרחיק פולשים אפשריים (קרי המורים), ושיושב מחדש בימי אורדוניו הראשון (ראו הרפובלאסיון). עם מותו של אלפונסו השלישי (910), הממלכה חולקה בין ממלכת לאון לממלכת גליסיה.
בשנת 966 הויקינג גונדרד (Gundered) פשט על גליסיה.
המלכים האסטורים של גליסיה.
הממלכה מעתה והלאה אוחדה עם ממלכת לאון, למעט במקרה של:
ממלכת גליסיה ופורטוגל.
ממלכת גליסיה ופורטוגל נוצרה בשנת 1065 לאחר שרוזנות פורטוגל הצהירה על עצמאותה מהנתינות הוסאלית לממלכת לאון, לאחר מותו של פרננדו הראשון, מלך לאון. ב-1063, פרננדו חילק את ממלכותיו ביו בניו. גליסיה הורשה לגרסיה שהפך (אחרי מות אביו) לגרסיה השני, מלך גליסיה.
רוזן פורטוגל, נונו השני מנדס ניצל את ההזדמנות שנפלה בחלקו כתוצאה מהמלחמות הפנימיות בין בניו של פרננדו כדי להתנתק סופית מממלכת לאון, והוא הכריז על עצמו שליט עצמאי. למרות זאת, ב-1071, המלך גרסיה ניצח והרג אות נונו מנדס בקרב פדרוסו ולאחר מכן סיפח את שטחיו, בהוסיפו את התואר "מלך פורטוגל" לרשימת התארים שלו.
הסתפחות לתוך ממלכת לאון.
ב-1072, גרסיה בעצמו הובס על ידי אחיו סנצ'ו השני, מלך קסטיליה וברח. באותה שנה, לאחר הרצחו של סנצ'ו, אלפונסו השישי הפך להיות מלך לאון, וקסטיליה; הוא אסר את גרסיה לכל ימי חייו, וכמו כן הכריז על עצמו כ"מלך גליסיה ופורטוגל", בכך הוא איחד את כל נחלות אביו. ב-1073 גליסיה נשארה באיחוד פרסונלי עם ממלכת לאון, למעט בתקופתו של אלפונסו השביעי, אשר ירש ב-1111 את התואר מלך גליסיה מאימו אוראקה, מלכת הממלכות המאוחדות לאון-קסטיליה-גליסיה, ואשר ביקשה להבטיח את סיכויי בנה (לרשת אותה) ולהכין אותו לקראת הירושה הצפויה. לאחר מותו של אלפונסו, ב-1157, ממלכת גליסיה הפכה למוסד רשמי בתוך הכתר של לאון.
ממלכת גליסיה בעידן המודרני.
ממלכת גליסיה הייתה מיוצגת בפני המונרכיה המרכזית הספרדית על ידי השונטה, שנוצרה לראשונה בשנת 1528. השונטה הורכבה מנציגים של הערים סנטיאגו דה קומפוסטלה, לוגו, בטאנסוס, לה קורוניה, אורנסה, וטוי. השונטה לא החזיקה הסמכות ממשית. היה זה רק בזמן המלחמות הנפוליאוניות שהשונטה השיגה מעט אוטונומיה בזמן שהשלטון המרכזי נחלש. בתקופת מלחמת העצמאות נגד צרפת השונטה הכריזה על ריבונותה (1808-1813). פרננדו השביעי, מלך ספרד החזיר לבסוף את השליטה על גליסיה באותה שנה.
ממלכת גליסיה המשיכה להתקיים באופן רשמי עד ל-1833. התפרקותה הסופית הייתה בזמן החלוקה לפרובינציות תחת עוצרותה של מריה כריסטינה. גליסיה השיגה מחדש את אחדותה הטריטוריאלית אחרי מרד מזוין בשנת 1846, אך לא השיגה מחדש את מעמדה כממלכה.
רפרן
רֶפְרֵן (refrain; נהגה באנגלית רִיפרֵיין, בעברית: חִזּוֹרֶת) הוא מונח המציין חטיבה שירית בפיוט העברי מהתקופה הביזנטית ובימי הביניים, וכן חטיבה מוזיקלית אשר הייתה נפוצה בתקופת הבארוק ובתקופה הקלאסית המוקדמת במוזיקה המערבית, וכן מתאר "פזמון חוזר", בצורות מוזיקליות שבהן ישנה חטיבה החוזרת באופן קבוע ללא שינוי. בפיוט העברי הקדום - ביסודו המקראי, וכן בפיוטים הארצישראליים של יניי הקלירי, היה שימוש בחזורת קצרה ביותר בת מילה אחת או צירוף קצר, לדוגמה: הללויה, או הושע נא. בפיוטים (וקינות) משוכללים יותר הרפרן יכול להיות "טור" כלומר שורת שירה או בית המורכב מכמה טורים.
במוזיקה אירופית, הרפרן היה נפוץ במוזיקה לריקודים שבצרפת, ובעיקר בריקוד "רונדו" (על בסיס צורה פשוטה זו התפתח הרונדו כצורה מוזיקלית מורכבת יותר). הרפרן מופיע גם בריקודים שהם "דמויי רונדו" (בצרפתית: en rondeau). הרפרן מופיע בראשית הפרק, ובדרך כלל אחרי כל "בית" או "צמד" (הנקרא "קופלה" couplet). עקרון הרפרן הוא הופעה של קטע צלילים החוזר במהלך הניגון, הזהה כמעט לחלוטין להופעה הראשונה עם אפשרות להוסיף מעט קישוטים לקטעים החוזרים. גם כשהבית עבר לסולם אחר, נשאר הרפרן בסולם הטוניקה המקורי. בכך נבדל הרפרן מן הריטורנלו, אשר הופעותיו אינן זהות לגמרי, ועשויות להופיע בסולם שאליו הובילה האפיזודה אשר לפניו.
הרפרן עבר לז'אנרים אחרים במוזיקה, למשל לפרק האחרון של הקונצ'רטו הבארוקי, שגם הוא היה כתוב במתכונת של רונדו. כך יובא לסוגה זו הרפרן דווקא, יחד עם שאר רכיבי הרונדו, ולא הריטורנלו.
אות קריאה
ברשת תקשורת, אות קריאה הוא זיהוי ייחודי של משדר ברשת.
חובב רדיו.
לחובב רדיו שעבר את מבחני הגוף המפקח מוענק אות קריאה ייחודי שמשמש לזיהויו בתקשורת בין החובבים ברחבי העולם. אות הקריאה מציין את המדינה שהעניקה את הרישיון, ספרה שמציינת שהרישיון הוא של חובב רדיו, ושתיים עד שלוש אותיות שמציינות את סימנו הפרטי של החובב.
לדוגמה, אות הקריאה של משה אינגר הוא 4Z1PF. צמד הסימנים 4Z ו-4X מסמנים את ישראל בתקשורת הבינלאומית, מכך נובע שאינגר הוא ישראלי. לאחר מכן, הספרה 1 מציינת שרישיונו של אינגר הוא בדרגה א'. ו-PF הן אותיות ייחודיות לו, וחסרות משמעות, שתפקידן להבדיל בין אינגר לבין שאר חובבי הרדיו הישראלים שרישיונם בדרגה א'.
כמו כן, ישנם אותות קריאה ייחודיים לתחנות ניידות:
כאשר חובב רדיו נמצא במדינה בה אינו מתגורר, ורוצה להפעיל את ציודו בה, עליו להוסיף לאות הקריאה שלו את הקידומת שלה בתחילתו, ולאחריה קו נטוי. לדוגמה, חובב אמריקאי שאות הקריאה שלו הוא W2ABC, בהגיעו לישראל ישתמש באות הקריאה: 4X/W2ABC.
פיקוח טיסה.
אחת מדרישות היסוד להפרדה בטיחותית בין כלי טיס היא מתן אות קריאה ייחודי לכל כלי. אותות הקריאה נקבעים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית. אות הקריאה מורכב משלוש אותיות באלפבית הלטיני ואחריהן מספר הטיסה, למשל AAL872. אות קריאה ייחודי זה מופיע במסמכי תוכנית הטיסה וכן כתגית על גבי מסך המכ"ם במרכז הפיקוח. אות קריאה נוסף, שאינו זהה בהכרח, משמש את טייסי הכלי בקשר הרדיו עם מרכז הפיקוח. כך למשל, קוד הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית של טיסות חברת בריטיש איירווייז הוא BAW, אולם בתקשורת אלחוטית עם מטוסי "בריטיש איירווייז" הם מכונים "Speedbird". בהיעדר מוסכמות אחרות, אות הקריאה האלחוטי לכל טיסה הוא מספר הרישום המופיע על זנב המטוס, או על חלק חיצוני אחר של גופו.
סם דובינר
סם (שמואל) דוּבּינר (Sam Dubiner; 1914 – 6 ביוני 1993) היה תעשיין, סוחר ואספן אמנות ישראלי יליד קנדה.
ביוגרפיה.
דובינר עלה לישראל מקנדה בשנת 1950 כאחד מקבוצת התעשיינים שביחד נקראו נערי ספיר ר״ע פנחס ספיר.