אחיה של ורט, משה (מורס) סורדין היה פיזיקאי שלקח חלק בתוכנית הגרעין של ישראל, ושימש כיד ימינו של חתן פרס נובל לפיזיקה, פרדריק ז'וליו-קירי.
Atlantis Is Calling (S.O.S. for Love)
(בעברית: אטלנטיס קוראת ( לאהבה)) הוא שיר שהוקלט על ידי הצמד הגרמני מודרן טוקינג, מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, "Ready for Romance". השיר יצא לאור ב-28 באפריל 1986, על ידי חברות התקליטים אריולה רקורדס וברטלסמן מיוזיק גרופ, כסיגנל השני מתוך האלבום. "" היה לשירו החמישי ברציפות של הצמד שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הגרמני, לאחר ש-"You're My Heart, You're My Soul", "You Can Win If You Want" ו-"Brother Louie" עשו זאת. בעוד ש-" נכנס לחמישייה הפותחת בשווייץ, אוסטריה ושוודיה, הוא נכנס לעשירייה הפותחת בהולנד ונורווגיה.
ארבע הליגות המקצועניות בצפון אמריקה
ארבע ליגות הספורט המקצועיות הגדולות בצפון אמריקה הן התחרויות המקצועיות הגבוהות ביותר של ספורט קבוצתי בארצות הברית ובקנדה. ארבע הליגות הכלולות בהגדרה זו הן ליגת ה-MLB (בייסבול), ליגת ה-NBA (כדורסל), ליגת ה-NFL (פוטבול) וליגת ה-NHL (הוקי קרח). ליגות בולטות נוספות הן MLS (כדורגל, ארצות הברית) וליגת ה-CSL (כדורגל, קנדה).
ארבעת הליגות מכונות בדרך כלל "ארבעת הגדולות". בארבעתן משתתפות קבוצות הן מארצות הברית והן מקנדה, אך רוב הקבוצות מגיעות מארצות הברית. בכל אחת מהן משתתפים המועדונים המקצועיים העשירים ביותר בענף הספורט שלה ברחבי העולם, ויחד עם הפרמייר ליג הם מהווים את חמש ליגות הספורט עם הכי הרבה הכנסות בעולם. בנוסף, ענפי הספורט של ארבע הליגות הללו פותחו כולם בצורתם המודרנית בצפון אמריקה, וכולם למעט הפוטבול הפכו פופולריים בכל רחבי העולם. מכיוון שהליגות נהנות ממקום משמעותי בתרבות הפופולרית בארצות הברית ובקנדה, השחקנים הטובים ביותר מהליגות האלה הופכים לעיתים קרובות לאייקונים תרבותיים בשתי המדינות, לדוגמה - בייב רות' (MLB) לברון ג'יימס (NBA), טום בריידי (NFL) ו-ויין גרצקי (NHL).
פורמטים.
ארבע הליגות הגדולות כוללות כיום 30 או 32 קבוצות כל אחת, ורובן מרוכזות במטרופולינים המאוכלסים ביותר של ארצות הברית וקנדה. הליגות מחולקות לשני אזורים: האזור המערבי והאזור המזרחי (או ה-AFC וה-NFC ב-NFL), המחולקים גם הם לבתים. העונה מתחילה במשחקי הליגה הסדירה בתוך האזורים ובינם. בסוף העונה עולות מספר קבוצות בשיטות שונות לפלייאוף. משחקי הפלייאוף מפגישים ראשית את הקבוצות מכל אזור עד לקביעת אלופה אזורית, ואז שתי האלופות נפגשות לקרב על הזכייה בליגה. בניגוד לשיטות העלייה והירידה הנהוגות בליגות ספורט ברחבי העולם, בליגות הספורט בצפון אמריקה משתתפות אותן קבוצות מעונה לעונה. הרחבת הליגה מתרחשת בדרך כלל על ידי הוספת קבוצות שהוקמו לאחרונה, או במיזוגים עם ליגות מתחרות. קבוצות לא עוזבות את הליגה אלא אם הן מתפרקות (מה שלא קרה מאז 1954) או מתמזגות עם קבוצה אחרת (מה שלא קרה מאז 1978). שינוי מיקום יכול לשנות את שם הקבוצה, אך בדרך כלל היא עדיין נחשבת לאותה ישות. למשל, פילדלפיה ווריורס זכתה ב-2 אליפויות BAA, שעדיין נחשבות לזכות גולדן סטייט ווריורס.
קהל.
בכל אחת מארבע הליגות הגדולות, כמו גם ה-MLS וה-CSL, ממוצעים של לפחות 15,000 צופים למשחק החל משנת 2018. שתי הליגות המשחקות באולמות, NHL וה-NBA, משחקות באולמות שבהם מתחת ל-19,000 מקומות ישיבה בממוצע, וכתוצאה מכך ה-CFL מחזיקה בממוצע השלישי בגובה הצופים מבין שש הליגות, קרוב ל-24,000 למשחק, אחרי ה-NFL וה-MLB.
הייצוג לקנדה.
בסך הכל, מתוך 124 הקבוצות ב-4 הליגות, יש לקנדה 9 נציגות ב-3 ליגות (חוץ מב-NFL). בסך הכל כל הקבוצות זכו ב-47 אליפויות, 44 מהן בענף ההוקי קרח, בו יש לה 7 נציגות.
השימוש בביטוי "אלופי העולם" לזוכי הליגות.
חוסר התחרות עם קבוצות משאר העולם וההכרה הכלל-עולמית בעליונות ארבע הליגות של צפון אמריקה מבחינת הרמה תרם לפרקטיקה ארוכת השנים אך ששנויה במחלוקת של התקשורת בצפון אמריקה בהתייחס לאלופת ליגות הספורט הגדולות כאלופת העולם. כיום, הביטוי פופולרי יותר בארצות הברית אך הוא שומר על קבלה מסוימת בקנדה. עם זאת, מנהג זה נלעג בדרך כלל על ידי לא-אמריקאים, מכיוון שאין תחרות אמיתית הקובעת מיהי אלופת העולם באף ספורט למעט כדורגל (ר' אליפות העולם לקבוצות).
השימוש בביטוי בבייסבול החל בארגון של סדרות אליפות בין אלופת הנשיונל ליג לבין האמריקן ליג, שלימים נקראה וורלד סיריס. ה-MLB הקימה מאוחר יותר את ה-World Baseball Classic, תחרות בינלאומית ארבע-שנתית, במטרה להכתיר אלופת עולם אמיתית. בשנות החמישים, הביטוי אלופי העולם היה בשימוש גם ב-NBA, והוא משמש עד היום. הסופרבול, גמר ליגת ה-NFL, נקרא במפורש "משחק אליפות העולם" בגרסה הראשונה שלו.
בהוקי קרח.
בהוקי, גביע סטנלי היה פתוח בתחילה רק לקבוצות קנדיות, אך בשנת 1914 אפשרו נאמני הגביע לקבוצות אמריקאיות להתחרות, בתנאי שהזוכים בגביע סטנלי יוכרו כאלופי העולם. הביטוי נחקק שוב ושוב בגביע, והמשיך גם כאשר ה-NHL קיבלה שליטה רשמית בגביע בשנת 1947. ההסכם שהתקבל דרש "שהזוכים בגביע זה יהיו אלופי העולם בהוקי המקצועיים המוכרים" (בניגוד לאליפות העולם בהוקי קרח של IIHF, שנערך אז רק לחובבנים). כאשר איגוד ההוקי העולמי החל לפעול בשנות השבעים, ה-NHL הפסיקה לקרוא לאלופה לאלופת העולם, שכן בשלב זה, ליגת האליפות הסובייטית ניצחה באופן קבוע את ה-NHL בתחרויות בין הליגות ואליפות העולם של ה-IIHF נפתחה רשמית למקצוענים בשנת 1976. מאז קראה ה-NHL לאלופים שלהם אלופי גביע סטנלי.
משחק האולסטאר.
מנהג שהחל בארבע הליגות הגדולות והתפשט לכל העולם הוא משחק האולסטאר, בו משתתפים טובי השחקנים בליגה בעיקר לשם מהלכים יפים ולא לשם הניצחון. לרוב מתנהל האירוע בפורמט של כוכבי האזור המזרחי נגד כוכבי האזור המערבי.
הכיבוש היפני בגואם
הכיבוש היפני של גואם התרחש בין 1941 ל-1944, כאשר הצבא היפני הקיסרי של האימפריה היפנית כבש את גואם במהלך מלחמת העולם השנייה.
רקע.
ב-8 בדצמבר 1941, מיד לאחר ההתקפה היפנית על פרל הארבור, נשלחו כוחות יפניים מאיי מריאנה הצפוניים לצורך כיבוש גואם שהייתה אז תחת שליטת ארצות הברית. יפני. מושל הצי של גואם ג'ורג מק'מלין נכנע לכוחות היפנים בבוקר ה-10 בדצמבר של אותה השנה.
חיים תחת הכיבוש.
ההפצצה על גואם ב-14 ביולי 1944, לפני תחילת הקרב.
במהלך תקופת הכיבוש היפני, נאלצו אנשי שבט הצ'מורו לסבול את לאות הכיבוש הצבאי באי. בארבעת החודשים הראשונים של הכיבוש היפני באי, האי נשלט על ידי הצבא היפני קיסרי ואנשיו השתכנו בבתי ספר ובבנייני ממשל בבירה, האגטנה. באופן ספציפי, המפקד הייאשי הוראס, שהיה אחד ממנהיגי הצבא במהלך הפלישה היפנית בדצמבר, הפך את המבנה ששימש כארמון המושל של גואם למפקדה של הקייביטאי.
יפן התכוונה לשמור על גואם כשטח קבוע גם לאחר תום מלחמת העולם השנייה ובעקבות כך השקיעה באי משאבים רבים, באמצעות מורים וציוד חינוכי וזאת כחלק ממדיניות היפניזציה אותה קידמו. המטרה הייתה להפוך את אנשי שבט הצ'מורו הילידים לחלק מהאומה היפנית באמצעות הטמעה מוחלטת של התרבות והאידאולוגיה היפנית. המשימה נחשבה בתחילה להיות קלה ומהירה, מכיוון שאוכלוסיית גואם הייתה קטנה; אולם מאמצים אלה של היפניזציה התמודדו מאוחר יותר עם קושי, כביכול עקב אמריקניזציה שחוו אנשי השבט במהלך 40 השנים בהם שלטה ארצות הברית באי. הין היפני הפך למטבע האי ומכוניות, מכשירי רדיו ומצלמות הוחרמו ומזון הוקצב עד שהמוצרים התרוקנו.
השליטה במרץ 1942 הועברה לצי הקיסרי היפני, אנשי השבט הורשו להישאר בחוותיהם ולסחור במוצרי החווה שלהם. הותרה פעילות חברתית, פעילויות חברתיות בתקופת הכיבוש כללו בעיקר מסיבות, צפייה בסרטים יפניים ועריכת תחרויות ספורט. בהאגטנה התקיימו מפגשי המונים לחיזוק "הרוח היפנית". בתי הספר נפתחו מחדש ואנשי שבט הצ'מורו למדו בבתי הספר את השפה היפנית ואת המנהגים היפנים, במקביל ללימודי היפנית, השימוש בשפה האנגלית נאסר. מבוגרים וילדים לימדו קריאה, כתיבה ביפנית ולמדו על שירים יפניים.
לפני הכיבוש היפני, כלכלת גואם הייתה למעשה עצמאית למחצה וזאת באמצעות ייצוא פרי הקופרה. עם זאת, הכלכלה הושפעה מאוד מהמלחמה והכיבוש היפני גרם נזק נוסף באמצעות קביעת שער חליפין נמוך של דולר אמריקאי בהשוואה לין היפני. הייתה גם החרמה מסיבית של נכסים, הרס בתים ומחסור במזון ובמצרכים אחרים עבור המקומיים. הצבא היפני כבש גם אדמות שהיו חיוניות לחקלאות ולכלכלת גואם.
סוף הכיבוש היפני.
בתחילת 1944, מאמצי המלחמה היפנים החלו להיכשל במספר קרבות והצבא היפני החליט להיות יותר קשוח עם המקומיים. הפעילות החברתית הופסקה, בתי הספר נאסרו ומרבית הגברים, הנשים והילדים משבט ההצ'מורו נאלצו לעבוד שעות רבות בשדות ולהקים ולבנות מסלולי טיסה ומתקני הגנה לצבא היפני. בנוסף לכך, הם נאלצו לחפור מאות מקלטים ומערות באי, שרובם נמצאיים כיום בפארק ההיסטורי הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט. אנשי השבט לרוב זכו ליחס מזלזל, וחלקם אף הוצאו להורג לאחר שהשלימו את העבודה שהוטלה להם. באותה תקופה ובמספר הזדמנויות שונות, נאלצו בין 10,000–15,000 צ'מורוס מכל הגילאים נאלצו לצעוד לכייון מחנות בג'ונגלים המרכזיים והדרומיים של גואם, בתנאים מחפירים ללא מחסה, מזון או מתקנים סניטריים.
הקרב השני על גואם.