HebrewBooks
HebrewBooks (בעברית: "ספרים עבריים" או "היברובוקס") היא ספרייה דיגיטלית חינמית מקוונת לספרות יהודית-תורנית. האתר מכיל כ-62,383 ספרים וכתבי עת תורניים סרוקים, החל מראשית הדפוס ועד למחברים בני זמננו, רובם בעברית. הספרים ניתנים לצפייה, להורדה ולחיפוש טקסטואלי בתוכן הספר. האתר נגיש בשפות עברית ואנגלית.
מטרתו הראשונית של המיזם הייתה לשמר את הספרים והחיבורים התורניים של יהדות ארצות הברית, אשר חלקם חדלו להיות זמינים. בהמשך, התרחבה מטרת המיזם וכיום שואפת האגודה להנגיש את כל ספרי הקודש העבריים, במטרה "להחיות את זכרם של החיבורים הרבים שנכתבו במהלך השנים ולמרבה הצער נשתכחו ונזנחו, וכמו כן לעשות את עולם הספר התורני לנגיש וזמין לכל דורש ללא תמורה".
מקורות האוספים.
המיזם נוסד על ידי חיים רוזנברג, חסיד חב"ד המתגורר בברוקלין שבניו יורק, מייסד האגודה לשימור ספרים עבריים (The Society for Preservation of Hebrew Books). במסגרת אגודה זו איתר רוזנברג ספרים תורניים רבים שחוברו בארצות הברית, סרק והעלה אותם לאתר האינטרנט להורדה בפורמט PDF. בראשית 2001 הוצעו באתר 60 ספרים. בדצמבר 2006 הושק פורמט האתר הנוכחי, ובו הוצעו 11,000 ספרים.
בהמשך נוספו לאתר 15,000 ספרים מאוסף ספריית חב"ד בניו יורק, 150 אינקונבולות (דפוסי עריסה) מאוסף בית המדרש לרבנים באמריקה, וספרים מאוסף YIVO שבמנהטן. 1780 ספרים נסרקו מאוסף ספרים עתיקים השייך לחיים אלעזר רייך מברוקלין וכן נסרקו ספרים מאוסף פרידברג-ריזמן, המכיל יותר מ-15,000 ספרים.
המיזם מאפשר העלאה של ספרים סרוקים על ידי הציבור ומחברי הספרים עצמם. צוות האתר מונה כעשרה עובדים. בנוסף, מאות מחברים ואחרים העלו ספרים שסרקו בעצמם.
אופי הספרייה.
הספרייה מכילה בעיקר ספרים תורניים, וכלולים בה גם חיבורים היסטוריים וספרים אחרים מארון הספרים היהודי. רוב הספרים בה כתובים עברית, ומיעוטם בשפות יהודיות אחרות הנכתבות באותיות עבריות (בעיקר יידיש). כמו כן ישנם ספרים באנגלית ובשפות נוספות.
תשעים אחוז מהספרים במאגר נדפסו לפני למעלה ממאה שנה, בהם ספרים מראשית הדפוס, משנת 1492 והלאה. קיימים באתר גם ספרים רבים בני זמננו. ספרים אלו אינם נסרקים על ידי צוות האתר אלא נשלחים על ידי הגולשים.
כתבי יד.
בנובמבר 2010 פתח המיזם אתר מיוחד, hebrewmanuscripts.org, שבו סריקות של כתבי יד. בפתיחה היו באתר כאלף כתבי יד מאוסף בית המדרש לרבנים באמריקה. בהמשך נוספו כתבי יד מספריית היברו יוניון קולג'.
אפשרויות השימוש בספרייה.
הספרים ניתנים הן לצפייה מקוונת בדפדפן והן להורדה כקובצי PDF, של הספר בשלמותו או של עמוד בודד, וללא תשלום (אך לשימוש אישי בלבד).
הספרים מעובדים בטכנולוגיית זיהוי תווים אופטי שפיתחה החברה הישראלית ליגטורה (Ligature) ומאונדקסים באמצעות טכנולוגיה שפיתחה חברת dtSearch, ובדרך זו ניתן לערוך בהם חיפוש טקסטואלי מלא וכן להמירם לטקסט רגיל.
לכל ספר נלווה תיאור ביבליוגרפי קצר בעברית ובאנגלית, וקישור לקטלוג המאוחד של הספריות בישראל, ה-ULI, ולקטלוג העולמי המאוחד "worldCat" של ה-OCLC.
באתר קיימים מדריכים לשימוש בעברית, יידיש ואנגלית. מקלדת וירטואלית עברית הנפתחת לצד שדה החיפוש מאפשרת להקליד טקסט עברי ללא צורך בהתקנת מקלדת מתאימה, ותצוגה מקדימה מציגה את שער הספר עם רפרוף עכבר על רשימת התוצאות.
עיון בספרות מקור.
המיזם מציע עיון בתלמוד הבבלי ובמשנה תורה לרמב"ם, כמו גם בשלל פרשנים שלהם. משנה תורה זמין בטקסט מלא והתלמוד הבבלי וחלק ממפרשיו זמינים הן בטקסט מלא, והן בגרסה סרוקה של מהדורת וגשל, הכוללת זיהוי טקסט מלא. החל מספטמבר 2013, בגרסת הבטא, זמינים לעיון באתר (אך לא להורדה) טור ושולחן ערוך במהדורת "שולחן מלכים".
פרויקט הרמב"ם.
הפרויקט מגיש טקסט מוקלד של ספרי משנה תורה לרמב"ם עם ליקוט טקסט מוקלד ממאות מקורות המבארים את דבריו. כל הפרשנים סודרו לפי דברי הרמב"ם, כך שבבחירת הלכה מסוימת מדברי הרמב"ם מוצגים רשימת קישורים לפרשנים וספרי הלכה שהתייחסו לדבריו. הקלקה על קישור מציגה את דברי הפרשן. כמחצית הפירושים שנאספו נלקחו מעשרים כרכי הסדרה המודפסת "מפרשי היד החזקה".
Hebrew Books
היברובוקס
שלום עכשיו
שלום עכשיו (שמה הרשמי: ש.ע.ל - שלום עכשיו לישראל מפעלים חינוכיים) היא תנועת שמאל ישראלית, המגדירה את מטרתה כ"שכנוע דעת הקהל בישראל ושכנוע ממשלות ישראל, בצורך ובאפשרות להשגת שלום צודק ופיוס היסטורי עם הפלסטינים ועם מדינות ערב השכנות - וזאת בתמורה לפשרה טריטוריאלית ועל יסוד העיקרון של שטחים תמורת שלום".
"שלום עכשיו" נוסדה בעקבות ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל בנובמבר 1977, והתפרסמה בפעילותה נגד מלחמת לבנון הראשונה, וכעשור לאחר מכן בפעילותה בקידום תהליך אוסלו. בנוסף, התנועה מקיימת מאבק הסברתי ומשפטי נגד ההתנחלויות והרחבתן. מספר מפעיליה השתלבו במפלגות שונות, והגיעו לעמדות השפעה.
מיוני 2018 מנכ"לית העמותה היא שקד מורג.
היסטוריה.
ייסוד התנועה.
בחודש מרץ 1978, בעקבות ביקור סאדאת בישראל, פנו 348 חיילים וקצינים במילואים לראש הממשלה מנחם בגין, בקריאה שיחתור לשלום עם מצרים ויעדיף את השגת השלום על פני קיום יישובים מעבר לקו הירוק. בעקבות מכתב זה, שנודע בשם "מכתב הקצינים", הוקמה תנועת "שלום עכשיו", לפעולה לגיוס תמיכה ציבורית ב"תהליך השלום", גם במחיר של ויתור על שטחים. בהפגנה שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל, קראו המשתתפים לראש הממשלה, מנחם בגין, להגיע לשלום עם מצרים בתמורה להחזרת סיני. את הלוגו המפורסם של "שלום עכשיו", המשלב בין "אות קורן" לגופן "חיים", יצר הגרפיקאי דוד טרטקובר.
עם מייסדי התנועה נמנים צלי רשף, שהיה דובר התנועה, יולי תמיר, אבשלום וילן, עמירם גולדבלום, ערן שנדר, יוסי בן-ארצי, דדי צוקר, עמר בר-לב, עמרי פדן, מוטי פרי, עמוס אריאלי, ירון בן ארי, עדי בן ארי, יובל נריה, עמרם ירושלמי, עדי אופיר, יגאל סרנה, אורלי לובין, אורגד ורדימון, גרי ברנר, גיורא יעקובוביץ ומייקל סולטמן.
במהלך 1980 הוקמו אגודות ידידות של יהודים תומכי שלום עכשיו, בקהילות מערב אירופה. בכינוס שנערך בפריז הגיעו תומכים מקהילות אלו. בין תומכי הארגון היו הברון אריק דה רוטשילד, הסופר אלבר ממי.
פעילות התנועה עד בחירות 1981.
בראשית דרכה קראה התנועה לתמוך ביוזמת סאדאת כדי לממש את ההזדמנות ההיסטורית להשגת שלום עם מצרים. על התנועה נמנו בשלב זה פעילים ממפלגות ותנועות שונות, על בסיס מכתב הקצינים. לאחר הסכמי קמפ דייוויד המשיכה התנועה לקרוא לחתימת הסכם השלום עם מצרים באביב 1979, ולקראת מועד היציאה מסיני פעלה נגד פעולות המחאה שביקשו למנוע את הנסיגה מסיני. התנועה פעלה גם נגד ההתנחלויות שהיו בראשית דרכן. בין השאר הפגינה בשילה והציבה בכניסה ליישוב פסל שלום של יגאל תומרקין. התנועה פרסמה ניירות עמדה כגון "1000 מילים על הציונות", שבו הציגה את עקרונותיה והוקיעה את מה שתיארה כהתדרדרות בערכי הציונות שבאה לידי ביטוי במדיניות ממשלת בגין. בהמשך פרסמה את "המסמך הפלסטיני" שבו קראה למציאת דרכים להסדר עם אש"ף בתנאי שייסוג בפומבי מהטרור ויכיר בזכות קיומה של מדינת ישראל. לקראת בחירות 1981 החליטה התנועה לא להפוך למפלגה. בבחירות התמודדו אחדים מראשיה, בהם עמרי פדן במפלגת העבודה, ויולי תמיר ודדי צוקר ברשימתה של שולמית אלוני.
מלחמת לבנון.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה, בשנים 1982–1984, מחתה התנועה נגד השהייה בלבנון לאחר השגת מטרות המלחמה כפי שהוצהרו. שיאה של פעילות זו היה בהפגנת ה-"ארבע מאות אלף" שהתקיימה בכיכר מלכי ישראל ב-25 בספטמבר, בדרישה להקים ועדת חקירה לאחר הטבח במחנות הפליטים סברה ושתילה.
אירוע מפורסם בהתנגדות לפעילות הממשלה ותוצאותיה אירע בהפגנת התנועה שנערכה בירושלים ב-10 בפברואר 1983, שבמהלכה השליך איש הימין, יונה אברושמי, רימון יד לעבר המפגינים. אחד המפגינים, אמיל גרינצווייג, נרצח ואחדים נפצעו, בהם אברהם בורג ויובל שטייניץ.
שנות השמונים המאוחרות ושנות התשעים.
בשנות השמונים ובראשית שנות התשעים קראה "שלום עכשיו" להכיר באש"ף כנציג הלאומי של העם הפלסטיני. התנועה תבעה ניהול משא ומתן עם ההנהגה הפלסטינית להשגת הסדר שיסיים את השליטה הישראלית בשטחים. לאורך כל שנות קיומה נאבקה התנועה בהתנחלויות, שבהן ראתה מכשול לשלום.
הסכמי אוסלו מהווים ציון דרך בפעילות התנועה, שצידדה בהתלהבות בממשלת יצחק רבין, והתנגדה מאוחר יותר לממשלת נתניהו שהסתייגה מהם.
תקופת האינתיפאדה השנייה.
בתקופת האינתיפאדה השנייה התמקדה "שלום עכשיו" בעיקר במעקב אחרי הבנייה בהתנחלויות. מאבקה של שלום עכשיו נגד ההתנחלויות, שכלל מאבקים משפטיים ופרסום נתונים על הרחבת הבנייה בהתנחלויות ועל הקמת מאחזים, הפך אותה לשנואה בקרב המתנחלים.
במהלך 2003 פורסמו יוזמות חדשות, שנועדו להביא לסוף הסכסוך, בדמותם של "המפקד הלאומי" ו"יוזמת ז'נבה", אשר זכו לתמיכת התנועה.
ב-2003 פורסם "מכתב הטייסים" ובו קריאה לסרבנות לבצע סיכול ממוקד. שלום עכשיו גינתה את הוקעת החותמים ומכתב הסרבנות, וטענה שהסיכולים הממוקדים הם בלתי מוסריים.
תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2004 הכריז אריאל שרון על תוכנית ההתנתקות שזכתה אף היא לתמיכתה של "שלום עכשיו", שארגנה מספר עצרות תמיכה בתוכנית.
בחודש מאי 2004, לקחה "שלום עכשיו", במסגרת "מטה הרוב", חלק בארגון הפגנה הקוראת ליציאה מעזה בה השתתפו בין 100,000 ל-150,000. הפגנה זו התקיימה בצל נפילתם של 13 חיילים בשני אסונות התפוצצות הנגמ"שים ברצועת עזה בשבוע שקדם לה.