ברכסי החוף של קליפורניה היה ייצור גבוה של כספית, המשמשת בכריית זהב בעקבות גילוי הזהב בסיירה נבדה. משקעי צינובר מהקנוזואיקון באגן , סמוך ל הם הצפוניים ביותר בקבוצה של מרבצים דומים הקשורים לגעשיות ולנדידה של מערכת העתקי חילוף. במהלך 1877 הגיעו מרבצים אלה לשיא ייצור הכספית, והופקו כ-2,776 טון. המכרות הנטושים הללו הם עדיין מקור לנגר של פסולת מכרות בקש קריק ובגופי מים אחרים במורד הזרם.
רכסי החוף הצפוניים.
רכסי החוף הצפוניים הם קטע מרכסי החוף של קליפורניה. הם משתרעים במקביל לחוף האוקיינוס השקט מדרום לצפון מאזור צפון מפרץ סן פרנסיסקו ועד למחוז דל נורטה על החוף. הרי קלאמת, כולל תת-הרכס הרי סיסקיו, שוכנים בצפון ובצפון-מזרח. רכסי החוף הדרומיים שוכנים מדרום.
גאוגרפיה.
רכסי החוף הצפוניים משתרעים מצפון לדרום במקביל לחוף. הרכסים המרכיבים את רכסי החוף הצפוניים כוללים את במערב מחוז מנדוסינו ואת , ו ואת של צפון מפרץ סן פרנסיסקו.
הם כוללים גם את רכס קינג, הפוגש את הים באזור "". הפסגה הדרומית ביותר של רכסי החוף הצפוניים היא .
הנקודה הגבוהה ביותר ברכסי החוף הצפוניים היא , בגובה 2,468 מטרים.
רכסים פנימיים וחיצוניים.
רכסי החוף הצפוני מורכבים משתי חגורות מקבילות עיקריות של הרים, רכסי החוף הצפוני החיצוניים השוכנים לאורך החוף, ורכסי החוף הצפוני הפנימיים המשתרעים פנימה ממזרח. הם מופרדים על ידי מערכת ארוכה של עמקים. העמק הצפוני מנוקז על ידי הנהר ויובליו, והדרומי על ידי הנהר . סדרה של נהרות קצרים, כולל הנהרות , ו, מנקזת את המדרונות המערביים של הרכסים. המדרונות המזרחיים של הרכסים מתנקזים לעמק סקרמנטו. שוכן בחלק הדרום-מזרחי של הרכס, ומתנקז מזרחה דרך .
כביש 101 של ארצות הברית עובר בדרך כלל מצפון לדרום בעמקים בין רכסי החוף הצפוני החיצוניים והפנימיים.
אקולוגיה.
הצד הפונה לים של הרכסים החיצוניים של רכסי החוף הצפוני הוא חלק מהאזור האקולוגי של , משכנם של יערות עבותים של סקוויה נאה ותת-המין החופי של אשוח דאגלס.
הרכסים הפנימיים והצחיחים יותר של רכסי החוף הצפוני הפנימי הם חלק מהאזור האקולוגי , משכנם של מספר חבורות צמחייה כולל: ; ; ו. חבורת צמחייה עיקרית ברכסים הפנימיים היא , התומך במגוון ביולוגי גבוה במיוחד ברכסי החוף של קליפורניה, כולל אלון שחור קליפורני ("Quercus kelloggii") שבשם חבורת הצמחייה.
אייל פרדי שחור-זנב קולומביאני ("Odocoileus hemionus columbianus") הוא היונק הגדול הנפוץ ביותר, אחרי בני האדם, ברכסי החוף הצפוניים. הנהרות ברכסים הם משכן של כמה מינים של אלתית.
רכסי החוף הדרומיים.
גאוגרפיה.
רכסי החוף הדרומיים של רכסי החוף של קליפורניה במערכת רכסי החופים הפסיפיים, משתרעים מצפון לדרום, במקביל לחוף האוקיינוס השקט בצפון-מרכז קליפורניה דרך צפון-דרום קליפורניה. רכסי החוף הדרומיים מתחילים ב וב, ומשתרעים דרומה לתוך מחוז סנטה ברברה. שוכנים מדרום. נמצא במזרח, והאוקיינוס השקט במערב.
רכסי החוף הדרומיים כוללים את , , , , ו, ו.
גם ברכסי החוף הדרומיים קיימת החלוקה לרכסים חיצוניים לאורך האוקיינוס שקט במערב, ורכסים פנימיים במזרח, בפנים הארץ עד ל. מפרץ סן פרנסיסקו המרכזי והדרומי ו נמצאים ביניהם.
הנקודה הגבוהה ביותר ברכסי החוף הדרומיים היא ברכס סנטה לוסיה, בגובה 1,787 מטרים. פסגות אחרות כוללות את בגובה 1,173 מטרים, ו בגובה 1,279 מטרים.
אקולוגיה.
לרכסי החוף הדרומיים יש בעיקר אקלים ים תיכוני, והם נמצאים בעיקר באזור האקולוגי של . עם זאת, האזורים הגשומים ביותר של נמצאים באזור האקולוגי של , המאופיין ביערות של סקוויה נאה בחוף. חורשות מבודדות של עצי סקוויה נאה נמצאים גם באזור של רכס סנטה לוסיה, מה שהופך אותם להופעה הטבעית הדרומית ביותר של המין.
חלק מבתי הגידול של היערות הנדירים ביותר הגדלים ברכסי החוף של קליפורניה הם במערב הרי סנטה קרוז. חורשות מבודדות אלו עשויות לכלול את המינים אורן הזפת, אשוח דאגלס ומין האורן "".
המדרונות הגבוהים ביותר של הרי סנטה לוסיה מכילים חלקות קטנות של יער מחטניים אופייניים לסיירה נבדה, כולל קלוצדרוס מפושק, אורן הזפת, אורן ג'פרי ואורן הסוכר. על מדרונות סלעיים תלולים גדל האנדמי, המין הנדיר ביותר של אשוח על פני כדור הארץ.
באזור האקולוגי של הצ'פארל והיערות של קליפורניה יש מגוון רחב של חבורות צומח ברכסי החוף הדרומיים, כולל , סוואנה, ערבות עשב, וחורשות של ושתי מובלעות חוף אחרות של רכס סנטה לוסיה. השם "צ'פארל" מגיע מהמילה הספרדית , המיושמת בקליפורניה על מיני האלון: ' ו-'.
מיני עצים נפוצים של חורשות אלון כוללים אלונים, ו. מיני גדות של רכסי החוף כוללים דולב קליפורני, , ערבות ו.
אייל פרדי שחור-זנב קולומביאני ("Odocoileus hemionus columbianus") מצוי בחלקים הצפוניים והחופיים יותר של רכסי החוף הדרומיים, ואייל פרדי שחור-זנב קליפורני ("Odocoileus hemionus californicus") מצוי בחלקים הפנימיים והדרומיים ביותר של רכסי החוף הדרומיים.
טירובלה
טִירוּבַלַּה (במלאיאלאם: തിരുവല്ല) היא עיר בנפה בעלת אותו שם, במחוז פאטהנאמטהיטטה במדינת קרלה, הודו. העיר מתפרסת על שטח של 27.94 קילומטרים רבועים. היא שוכנת על גדות הנהר פמבה ונהר מנמלה, היא אזור יבשתי המוקף נחלים ונהרות.
טירובלה ידועה כ"ארץ ההודים שאינם תושביה" יש בה רכוז גבוהה של הודים זרים. היא נחשבת כבירת המסחר והפיננסים של המחוז בשל הפעילות הכלכלית הרבה המתקיימת בה. קבוצת הגיל שמעל גיל 40 מהווה כמעט 54% מאוכלוסיית העיר. טירובלה מפורסמת גם בריקודי הקתקאלי Kathakali הפולחניים, שמתקיימים במקדש Sreevallabha כמעט כל יום בשנה. ארמון נדופורם ליד טירובלה שייך למשפחת המלוכה Valluvanad , אשר במקור היו שליטי אנגדיפורם במחוז מלאפורם בימינו.
דמוגרפיה.
טירובלה משתרעת על שטח של 27.94 קילומטרים רבועים. בשנת 2011 אוכלוסיית העיר הייתה 52,883 תושבים. הגברים בעיר מהווים 48% מהאוכלוסיית העיר והנשים 52%. האוכלוסייה שמתחת לגיל 6 שנים מהווה 5% מאוכלסיית טירובלה. העיר נאבקת באוכלוסייה המזדקנת שמעל גיל 65. התמ"ג של העיר לנפש הוא 10,455 דולר. בטירובלה ישנה קהילה הודית גדולה שחבריה אינם אזרחי הודו (הם ילידי משפחות הודיות, החיות מחוץ להודו).
אטימולוגיה.
מסורת עתיקה מספרת שהשם טירובלה Thiruvalla נובע מצמד המילים "Vala Vaay", על שם הנהר Manimala שהיה ידוע בשם Vallayār בימי קדם. לפני שהכבישים פותחו, התפתח הכפר טירובלה בשפך הנהר Vallayar, שחיבר מקומות רחוקים וקרובים דרך נתיבי המים, באותם ימים המקום היה ידוע בשם Valla vāi (ואי, בשפת מלאיאלאם העתיקה פירושו, שפך נהר). מאוחר יותר נוספה לשם הקידומת Thamizh 'Thiru (שפירושו קדוש/נערץ) והפכה ל-Thiruvala. הפרוש המילולי של השם "שפך הנהר הקדוש/הנערץ".
היסטוריה.
התקופה העתיקה.
ישנן עדויות רבות המצביעות על כך שהאזור היה מיושב מאז שנת 500 לפנה"ס, יישוב מאורגן הוקם באזור רק בסביבות שנת 800 לספירה. האזורים הנוכחיים נירנאם וקדאפרה בחלק המערבי של טירובלה היו שקועים מתחת לים לפני כן.
קיים דיווח על גרזני אבן שנמצאו באזור טירובלה, מהתקופה הנאוליתית ואף מתקופה מוקדמת יותר. טירובלה היא אחת מ-64 יישובי הברהמינים במדינת קרלה וגם אחת החשובות מהן. הגאוגרף הרומי תלמי מזכיר את נהר באריס, המזוהה כנהר "פמבה" הנוכחי.
טירובלה הייתה גם מרכז מסחרי חשוב בצמוד לנמל נירנאם בימים הקדומים, כי שמתאר פליניוס הזקן כ"נלסינדה" . ניתן להסיק מכך, שהעיר "באקארה"ייתכן שהייתה נמל "פורקאד" המודרני. העובדה שהאדמה במערב טירובלה המודרנית היא חול מסוג חול ים הכולל צדפים, מוכיחה שנירנאם וכל מערב טירובלה היו יכולים להיות באזור חוף ים.
המאות ה-10–12 לספירה.
עד תחילת המאה ה-10 לספירה, שושלת מלכי איי הייתה הדומיננטית בקרלה. הם שלטו מטירובלה בצפון ועד Nagercoil בדרום. תלמי הרומאי כתב, מנהר באריס (נהר פמבה) ועד כף קומורין "איוי". לוחות הנחושת שנמצאו בטירובלה מתארות את החיים בקרלה עד המאה ה-12, הלוחות הן תיעוד המתרכז בתיאור חיי החברה סביב המקדש בטירובלה (כולל בכתב עברי). המקדש בטירובלה היה בית ספר גדול ללמידה וודית ("Thiruvalla salai"), שהיה אחד ממרכזי הלמידה הבולטים בקרלה. מרכז הלמידה Thiruvala salai היה אחד העשירים ביותר מבין בתי הספר הוודיים של קרלה, ולפי לוחות הנחושת, תלמידי בית הספר הואכלו ב-350 נאז'ים של אורז מדי יום. מקדש Sri Vallabha היה אחד המקדשים העשירים ביותר של קרלה העתיקה, כפי שעולה מהכתוב בלוחות הנחושת. בשל העובדה שהלוחות עתיקות, אורך התכנים, ואופי השפה, לוחות הנחושת של טירובלה מהווים את "הספר הראשון בשפת מלאיאלאם", לפי פרופ'. אלמקולאם .
גאוגרפיה ואקלים.
טירובלה שוכנת בגובה של 9 מ' מעל פני הים, באגן הניקוז של הנהרות פמבה ומנימלה . בעיר קיימת רשת של נחלים ותעלות טבעיות (הנקראות "תודו" במליאלאם). העיר יושבת על אדמת סחף נהרות, ובחלקים המזרחיים שלה יש אדמה מסוג טיט המסווגת כתחת אזור אגרו-אקולוגי של "דרום מידלנדס", בעוד שבפרברים המערביים כגון נירנאם יש סוג של אדמה חולית יותר הדומה לאדמת חול ים. (אזור אגרו-אקולוגי של קוטאנאד) באזור קוטנאד העליון בטירובלה יש אדמה מסוג "Karappadam", שהיא אדמה במרקם חרסית, בעלת חומר אורגני גבוה, והיא נמצאת באזורים הנמצאים בגובה של כ-1–2 מ' מעל פני הים.