נולד במונאסטירשציזנה מחוז מסטיסלב, פלך מוהילב רוסיה, (רוסיה הלבנה). משפחתו התייחסה לגאון המפורסם מרדכי יפה בעל ה״לבושים״, שהיה בקי גם בהנדסה. אביו, שהתנגד לכל חידוש בתורת ישראל על דרך ההשכלה, נתן לבנו הצעיר חינוך תורני שמרני. עוד בילדותו נודע צבי הירש בכישרונו להנדסה ובעירו יצא לו שם של "בעל חשבון" מופלג. מחוסר ספרי לימוד בעברית ולפי דרכי החינוך בעיירות הקטנות של רוסיה באותם ימים לא ידע עד הגיעו לגיל 20 אפילו את השם אלגברה, ובחשאי הוא היה ממציא לפי תומו, כללים בחשבון. את הצורות ההנדסיות שלמד בעצמו, ידע, לצין רק באותיות האלף בית העברי, ועסק בהמצאת דברים שכבר הומצאו קודם לכן על ידי אחרים. את רוב ידיעותיו שאב מספריהם של פרץ סמולנסקין שהיה בן עירו ושל גבריאל יהודה ליכטנפלד שהיה פרק זמן, חותנו של י"ל פרץ.
אביו אשר הכיר לבסוף בכישרונות בנו השתדל להשיג לו ספרי מתמטיקה בעברית ובשנת תרל"ג הביא לו גם את ספריו של חיים זליג סלונימסקי שפתחו לפני העלם הצעיר אופקים חדשים. צבי הירש היה אוטודידקט וללא מורים ומדריכים הגיע למדרגה עליונה בידיעת המתמטיקה האנליטית. בעידודו של סלונימסקי, החל לכתוב בעצמו מאמרים. בשנת תרל"ז נדפס ב"הצפירה" (גיליון 24) מאמרו הראשון "מופתים מוחשים על סבוב הארץ היומי". מאז היה שולח לעיתון מאמרים: "תמונת הכלים אצל הקדמונים", "הבן במקרא" וכן ביאורים על נושאים הנוגעים לחשבון ומדידה בכתבי אברהם אבן עזרא ובתלמוד. באותו זמן הדפיס גם ב"האסיף" מאמרים בנושאים תורניים כמו: "האור הגנוז באגדות חז"ל", "שעורים של תורה", וגם הוסיף הערות ל"דברי ימי ישראל" לצבי גרץ בתרגומו של שאול פנחס רבינוביץ (בחלקים ד-ז).
בראשית שנת תרמ"א עבר לגור במוסקבה. שנה לאחר מכן (1881) נדפס ברוסית מאמרו החשוב ״מציאת קו ישר השווה בעמדתו לקשת העגול״. בשבתו במוסקבה המציא מכונה להקלת פעולות החשבון בחיבור, חיסור, כפל וחילוק, שהוצגה בעיר בתערוכה בשנת 1882. יפה זכה בשל כך בפרס ובתעודות כבוד. מלבד זאת המציא המצאות שימושיות נוספות כמו לוח תמיד שאליו מחובר מחזיק לעט.
ראובן בריינין כותב עליו בזיכרונותיו: "בשנת 1887 פגשתי את יפה במוסקבה הוא חי בדוחק והיה עסוק ביצירת ה"לוח-תמיד" שלו. כשסידרתי את חברת "שפה ברורה" הצטרף אליה ושם הכיר את יעקב מזא"ה, דר' יחיאל צ'לנוב, מנחם אוסישקין, יחיאל יוסף ליבונטין ואחרים"... "אדם צנוע ביותר, הוא נהג בקפידה ובדייקנות בכל דבר הן בספרות והן בחיים. מעולם לא הרצה אולם השתתפותו בוויכוחים וכן הערותיו הבלשניות בוויכוחים פרטיים הביאו תועלת רבה".
צבי הירש עבר עם משפחתו לוורשה והיה מגיה ב"הוצאת תושיה" וגם עוזר אדמיניסטרציה של ה"ביבליותקה העברית". אסופה זו יצאה לאור באותה ההוצאה, שבבעלותו של בן אביגדור, ובמסגרתה פורסמו ספרים מתורגמים רבים בתחום העיון והספרות היפה. הוא היה בקשר מכתבים הדוק עם חיים יחיאל בורנשטיין, שהיה מורו הרוחני ואף עמית למקצוע, והתייעץ איתו רבות בנושאי העיבור. חיבוריו של צבי הירש בתחום זה: "לוח תמיד אבטומטי לכל ימי השנה ולקביעת הפסחא לפי המנין היוליאני" ולוח כנ"ל לפי הלוח הגרגוריאני, צוינו במאסף מדעי של "חברת הטכניקה הגבוהה" במוסקבה; נכתב שם שבעזרת הלוחות הללו אפשר לפתור שאלות קלנדריות שאי אפשר היה לפתרן קודם לכן. יפה חבר עוד כמה לוחות השוואה לחשבונות הזמנים של העמים העתיקים, ו"לוחות-תמיד" עבריים לפי חשבון העיבור הנהוג בזמננו ולפי חשבונות בזמנים קדומים יותר.
התוכן אדולף ריכטר, שהיה גם חוקר תולדות העיבור בישראל, כותב בלוח שלו לשנת 1908 ״בין החוקרים במקצוע הלוח העברי, שמספרם לא מעט, נודע לתהילה זה שנים רבות ה׳ הירש יפה כאיש בעל מוח חריף ושמו מכובד מאד בין החכמים". בשנות חייו האחרונות התאלמן מאשתו, חיי בסמולנסק ושם גם נפטר.
הגברות המצוירות
אנדורה (מחזה)
אנדורה (Andorra) הוא מחזה אנטי-פשיסטי שכתב מקס פריש מיד אחרי מלחמת העולם השנייה, אולם הוא עלה לראשונה רק בנובמבר 1961 בציריך, ובפברואר 1962 בתיאטרון חיפה. השם "אנדורה" מתייחס לארץ דמיונית ואין לו כל קשר לנסיכות אנדורה האמיתית שבין צרפת לספרד. המחזה החשוב הראשון שנכתב על השואה בגרמנית.
עלילה.
המחזה מתרחש בעיר-מדינה דמיונית ומוצג כאגדה טרגית ללא עיגון היסטורי וללא כל הקשר פוליטי או חברתי. המחזה מחולק ל-12 תמונות.
גיבור המחזה הוא אנדרי, נער הסבור שהוא יהודי, הגדל בבית אביו המאמץ, שהציל אותו מידי כוחות ה"שחורים" האנטישמים (רמז לנאצים) שפלשו לאנדורה בילדותו. אנדרי מתאהב בבת אביו המאמץ, ברבלין.
אולם, במהלך המחזה מתגלה כי אנדרי אינו מאומץ כלל אלא שהוא בנו האמיתי של האב ושל "הסניורה", אשה מן ה"שחורים" והוא אינו יהודי כלל. מתברר כי האב המציא את הסיפור משום שהתבייש בממזר שנולד לו מחוץ לנישואין וביקש להציג עצמו כדמות נאצלת. הדבר מסביר גם את נסיונותיו של האב למנוע קשר רומנטי בין אנדרי לברבלין, שהיא למעשה אחותו למחצה. למרות שאינו יהודי, מוצא עצמו אנדרי במרכזן של התנכלויות אנטישמיות, עם איומם של ה"שחורים" לפלוש שנית לאנדורה. על אף שאביו מגלה את הסוד, שהבן אינו יהודי, על מנת להצילו, תושבי אנדורה אינם מוכנים לקבל זאת.
כאשר פולשים לבסוף ה"שחורים" לאנדורה מתאבד האב. אנדרי נלקח ל"מסדר זיהוי" בו מצביעים עליו כעל יהודי, למרות הפצרות ברבלין, אנדרי מסכים לקבל על עצמו את הגורל היהודי ונהרג מידי ה"שחורים". בסוף המחזה ברבלין יוצאת מדעתה.
הדמויות.
פרט לאנדרי וברבלין לדמויות האחרות במחזה אין שמות, והם נקראים לפי מקצועם: המורה (הוא האב), הכומר, החייל וכו'. במהלך ההצגה מגיעות דמויות שונות ל"דוכן עדים" ומעידות על מותו של אנדרי, בזמן עבר, כך מגלה הקהל, תוך כדי ההצגה, את הסוף הטראגי. כל "עד" מנסה לנקות את עצמו מאשמה במות הנער, תוך הצגת תירוצים והצדקות ואיש מהם, פרט לכומר, אינו מגלה בושה.
המחזה כתיאטרון אפי.
פריש כתב את המחזה באסכולת התיאטרון האפי של ברטולט ברכט. המתאפיין במאפיינים כגון היסטוריפיקציה: מיקום של הדמויות והעלילה באזור ובזמן מרוחק, על מנת ליצור כביכול זרות וניכור. מטרת גישה זו היא להציג לקהל את העוולות המתרחשות במקום ובזמן רחוק מזמנו, כדי שיבין שאותם הדברים קורים גם בחייו כעת, ללא רציונליזציה ותירוצים (כמו הדמויות המעידות). שימוש לא מסורתי בזמן העלילה כי למנוע מהצופים ליצור קשר רגשי לדמויות. בפרט גילוי העתיד לבוא בכל רגע, כדי שהצופה לא יופתע ויתרגש כשהמקרה (הרצח האנטישמי) יקרה. גיבורים בעייתיים מבחינה מוסרית האב שקרן, אנדרי עצמו מבצע כמעט גילוי עריות, כל הדמויות חד-ממדיות ושטוחות במתכוון, הגורל הטראגי הוא גם באשמת הקורבן. שבירת הקיר הרביעי, הדמויות פונות ישירות אל הקהל ובכך מודגש שהמוצג הוא סיפור, משל ומסר ולא אשליה או בידור. סדר מלאכותי, המחזה מחולק בדייקנות ל-12 תמונות, כמעט בסוף כל תמונה יש עדות. בדיוק באמצע המחזה ברבלין נאנסת על ידי החייל. הסידור המלאכותי מיועד גם הוא להזרה וליצירת הריחוק.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
Southampton Dock
נוסחה (לוגיקה מתמטית)
הרדיו בעולם הערבי
דון בלון
דון בלון (בספרדית: Don Balón; בתרגום חופשי: האדון כדור) היה שבועון ספורט ספרדי ששם דגש על כדורגל ספרדי וכלל-עולמי. המגזין הופץ בחמש יבשות ברחבי העולם.
השבועון נוסד ב-1975 על ידי חוסה מריה קסנובס (José María Casanovas), עיתונאי ספורט ספרדי בולט, ששאף להקים מגזין ספורט בעל שם עולמי. באותה שנה ייסד גם את יומון הספורט "Sport", שמתמקד בסיקור קבוצת הכדורגל של ברצלונה. כמו מגזין "Sport", גם מערכת המגזין דון בלון נמצאת בברצלונה.
מגזין הדון בלון נכלל, והיה מהמגזינים המייסדים, של אגודת European Sports Media, שמרכזת הוצאות מגזינים אירופאיות בנושא ספורט. באגודה זו חברים גם מגזינים כמו "World Soccer", "Kicker" ו-"A Bola".
בכל שנה פרסם המגזין מוספים מיוחדים על ליגת העל הספרדית (לה ליגה) ועל טורנירים אירופיים. מאז 1976 העניק המגזין על בסיס שנתי את פרס דון בלון לכדורגלן הספרדי המצטיין, הכדורגלן הזר המצטיין, המאמן הטוב ביותר, השופט הטוב ביותר ותגלית השנה בלה ליגה.
גיליונות המגזין הפסיקו לצאת לאור בספטמבר 2011, לאור המשבר הכלכלי בספרד ולאור פרשיית כספים שבה הסתבך העורך הראשי של המגזין רוחליו רנחל (Rogelio Rengel), שהובילה למעצרו.
דואר בלונים
דואר בלונים הוא סוג של דואר אוויר. זוהי שיטה לשליחת דבר דואר (משיקולי משקל, דבר הדואר הוא לרוב גלויה) הנושא את שמו של השולח, באמצעות בלון ללא אמצעי ניווט, הממולא במימן או בהליום. מאחר שהבלון אינו ניתן לניווט ולשליטה, המשלוח של דואר בלונים מתבסס על רצון הגורל והמזל; לעיתים קרובות אובדות עקבותיהם של הבלון והגלויה שאותה הוא נושא. השולח שולח את דבר הדואר בתקווה שמי שימצא את הבלון במקום נחיתתו, ישלח אותו חזרה אליו (באמצעי דואר רגילים) עם מידע על מקום הנחיתה, כדי שהשולח יוכל לדעת לאיזה מרחק הבלון שלו הגיע. פעמים רבות דואר הבלונים נעשה כחלק מתחרות הפרחת בלונים.