בעקבות עבודת הדוקטורט שלו מרקרם נסע לארצות הברית במלגת מצטיין למכונים הלאומיים לבריאות (NIH), שם חקר על תעלות יונים בשלפוחיות סינפטיות. בהמשך הוא הצטרף למעבדה של ברט סקמן במכון מקס פלאנק, היידלברג, גרמניה, שם הוא גילה שינויים בכמות הסידן בדנדריטים אשר נוצרים בעקבות פעילות תת-סיפית ובעקבות פוטנציאלי פעולה בודדים שמתפשטים מגוף התא בחזרה לדנדריטים. הוא גם החל לחקור על הקישוריות בין תאי עצב, ותיאר בפירוט רב את החיבורים בין תאי עצב פירמידליים בשכבה 5 של קליפת המוח.
נחיתת חירום של מטוס אירופלוט בנהר נייבה
ב-21 באוגוסט 1963 ביצע מטוס טופולב Tu-124 של חברת התעופה הסובייטית אירופלוט נחיתת התרסקות בנהר נייבה ליד לנינגרד.
המטוס המריא השעה 08:55 משדה התעופה בטאלין (באסטונית: Lennart Meri Tallinna lennujaa) (TLL) ועליו 45 נוסעים ו-7 אנשי צוות.
המטוס, בעל מספר זיהוי SSSR-45021 נבנה בשנת 1962 ואמור היה לטוס לנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו שליד מוסקבה (VKO) תחת פיקודו של קפטן ויקטור מוסטובוי, בן 27. לאחר ההמראה, נראה כי קיפול כן הנסע לגוף המטוס נכשל.
בקרת הטיסה הפנתה את המטוס לנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בלנינגראד (LED) בגלל ערפל בגובה נמוך בטאלין.
בשעה 10:00 המטוס החל לחוג סביב לנינגראד בגובה 1650 רגל, במטרה לבזבז דלק, על מנת להפחית את משקל המטוס ולהנמיך את הסיכוי לפריצת שרפה במקרה של נחיתת חירום. צוותי הקרקע בשדה התעופה פולקובו הכינו מסלול עפר לצורך נחיתת חירום. כל סבב של המטוס סביב שדה התעופה ארך כ-15 דקות. בזמן זה, צוות המטוס ניסה לקבע את כן הנסע במצב נעול, על ידי דחיפתו בעזרת מקל שנלקח מארון המעילים.
הסיבוב השמיני והאחרון סביב שדה התעופה החל בשעה 12:10, ואז, 13 מייל משדה התעופה, מנוע מספר 1 כבה עקב מחסור בדלק. המנוע
השני כבה זמן קצר לאחר מכן, כאשר המטוס מעל העיר, נע מזרחה מעל קתדרלת איסק הקדוש ובניין האדמירליות. כאשר כבו שני המנועים, צוות המטוס הבין שהדרך היחידה לשרוד תהיה להנחית את המטוס על פני הנהר נייבה, נהר שרוחבו 300 מטר.
עדי ראייה ראו את המטוס מנמיך במעלה הזרם. המטוס דאה כ-30 מטר מעל מבנה הפלדה הגבוה של גשר בולשאוחטינסקי (רוסית: Большеохтинский мост), ואז עבר ממש מעל גשר אלכסנדר נייבסקי (ברוסית: Мост Алекса́ндра Не́вского), שהיה אז בבנייה, מחמיץ אותו במעט. הטייס הצליח להנחית את המטוס על פני הנהר, קרוב לגוררת מונעת בקיטור, אשר נבנתה בשנת 1898.
המטוס החל להתמלא במים. רב החובל של הגוררת שבר את השמשה הקדמית של המטוס, קשר כבל להגה של תא הטייס, והחל לגרור את המטוס לשפת הנהר. בזמן הגרירה, כל הנוסעים נשארו בתא הנוסעים. הנוסעים וצוות הטיסה התפנו מאוחר יותר דרך צוהר גישה בגג המטוס.
הנרי מארקרם
Let It Go (שיר דיסני)
Let it Go (בעברית: לעזוב) הוא שיר מתוך סרט האנימציה "לשבור את הקרח" של חברת וולט דיסני, שהולחן ונכתב על ידי בני הזוג קריסטן אנדרסון-לופז ורוברט לופז. את השיר בסרט ביצעה השחקנית והזמרת אידינה מנזל תוך גילום דמותה של המלכה אלזה, שנוטשת את ממלכתה לאחר שכוחותיה בשליטת קרח ויצירתו נחשפים בפומבי. בהרים היא מבינה שאין היא צריכה להסתיר עוד את כוחותיה הקסומים, ומצהירה על עצמה חופשית מהמגבלות והחוקים להם נדרשה לציית מילדות בעקבותיהם.
הזוג לופז כתב שירים רבים עבור הסרט, אשר לבסוף סוננו על ידי דיסני וירדו מהפרק, אולם לאחר שנכתב Let It Go הוא היה לשיר הראשון שנכנס לרשימת ההשמעה שלו. הזוג מספר שהמפיקים והכותבים נהגו לתקשר באמצעות הסקיצה הראשונית של העלילה, ושם ראו השניים מקום שבו כתוב "השיר ההורס של אלזה", אשר היה מיועד למנגינה שתחבר בין הכוח והמהומה הפנימיים של הדמות. הצמד שאב את השראתו מסרטים שנוצרו בתקופת הרנסאנס של דיסני כגון "היפה והחיה" ו"בת הים הקטנה", ומזמרים ואמנים, כמו ליידי גאגא, איימי מאן, אדל, אבריל לאבין (אלבומה השני אף נקרא "Let Go") והזמרת-כותבת היהודית-אמריקאית קרול קינג. אנדרסון-לופז מנמקת על כך ש"השיר היה על לשחרר את העבר, ואת הכוחות. לכן, כרקע, הקשבנו לזמרים ה'סובלים', כאלה שמדברים על לשמור סודות ועל דברים שהם מפחדים או מתביישים בהם", ושכשטיילה עם בעלה בפארק פרוספקט שבניו יורק היא חשבה "ממקום של אימו", טיפסה על שולחן פיקניק, שדימה את מסע הטיפוס ההררי של אלזה בסרט, וכך נולד השיר.
Let It Go הפך עד מהרה לאחד הלהיטים הגדולים ביותר של דיסני עד עתה, ועל פי IFPI, ארגון המייצג את תעשיית התקליטים ברחבי העולם, הוא נמכר בכ-10,900,000 עותקים בכל העולם בשנת 2014, עובדה אשר זיכתה אותו גם בתואר האלבום החמישי הכי נמכר של אותה השנה, וגם כאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. קטע ביצוע השיר של מנזל מתוך הסרט התפרסם באתר יוטיוב ב-6 בדצמבר 2013 וזכה עד כה ליותר מ-2 מיליארד צפיות. בנוסף התפרסמה גרסת קריוקי של השיר כחודש לאחר מכן, שזכתה למספר צפיות דומה.
לשיר קיימת גם גרסת פופ שבוצעה על ידי הזמרת דמי לובאטו, אשר הייתה לפסקול הרשמי של הסרט והושמעה במהלך כתוביות הסיום שלו, ואף התווסף אליו וידאו קליפ בכיכובה.
הצלחה מסחרית.
השיר זכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר בטקס חלוקת פרסי האקדמיה ה-86, ואף בוצע במהלך הטקס על ידי אידינה מנזל. בנוסף הוא היה מועמד ואף זכה בפרס גראמי לשיר הטוב ביותר למדיה ויזואלית בשנת 2015. זהו השיר הראשון מסרט אנימציה של דיסני שדורג בעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100 מאז שנת 1995, אז הייתה זו ונסה ויליאמס שהגיעה למקום הרביעי ברשימה עם "Colors of the Wind", נעימת הנושא של הסרט "פוקהונטס".
הגרסה של דמי לובאטו.
Let It Go (בעברית: לשחרר/לעזוב את זה) הוא הפסקול המזוהה עם סרט האנימציה "לשבור את הקרח" מבית היוצר של חברת דיסני. השיר בוצע במהלך הסרט על ידי הזמרת אידינה מנזל, אולם הפסקול שלו התבצע על ידי הזמרת האמריקאית דמי לובאטו, והוא יצא כסינגל ב-21 באוקטובר 2013 דרך חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס, הנמצאת בבעלותה של חברת וולט דיסני.
ההחלטה להפיק את הסינגל Let It Go נתקבלה לאחר שהשיר נכתב והוצג בפני דיסני. כותבי השיר קריסטן אנדרסון-לופז ורוברט לופז, שהם גם בעל ואישה, בחרו את הזמרת האמריקאית וכוכבת הנוער של דיסני לשעבר דמי לובאטו, שעדיין נכללת ברשימת האומנים של חברת התקליטים הוליווד רקורדס בבעלותה של דיסני, לבצע גרסת כיסוי לשיר שיהיה הפסקול של הסרט. אנדרסון-לופז מסבירה שלובאטו נבחרה בשל אופי חייה האישיים: "יש לה עבר שרמת הפתיחות שלה לגביו דומה למסע שאלזה עוברת בסרט, של לשחרר את העבר החשוך והאפל, להשאיר אותו מאחור ולהמשיך קדימה בכל הכוח". לובאטו מצהירה על השיר כי "אפשר להתחבר אליו כל כך בקלות. אלזה מסתירה את הזהות שלה; היא גדלה להיות מי שהיא באמת ומקבלת סוף סוף את החוזק והכוחות הקסומים שלה. במקום להסתיר את זה, כמו שעשתה במשך כל החיים, היא משחררת הכל ומחבקת את זה".
הביקורות על הסינגל קטלו אותו ברובן, בהכרח בהשוואה לגרסתה של מנזל, כאשר הן שמות דגש בעיקר על ההגשה, שלדעתם הייתה חלשה יותר בגרסתה של לובאטו. הסינגל כבש את המקום ה-38 בלבד במצעד המוזיקה האמריקאי בילבורד הוט 100, בעוד שגרסתה של מנזל טיפסה עד למקום ה-5 באותו המצעד, אמנם עדיין הגיע למעמד של פלטינה כפולה. נכון ל-10 באפריל 2014, הסינגל של לובאטו נמכר ביותר ממיליון עותקים ברחבי ארצות הברית.
הבדלים בין הגרסאות.
בעוד שבגרסתה של מנזל הסולם הוא לה במול מז'ור, הגרסה של לובאטו מתבצעת במפתח סול - מפתח הסופרן, כאשר המנעד הקולי שלה בשיר נע בין סול באוקטבה השלישית למי באוקטבה החמישית במקלדת פסנתר. רוברטו לופז מסביר ש"השיר שוכתב קלות במילותיו עבור גרסתה של לובאטו, וחלק שלם מגרסתה של מנזל אף נשמט לחלוטין במהלך השכתוב", ואנדרסון-לופז מוסיפה ואומרת כי "הביצוע של לובאטו טיפה יותר מטאפורי, אם כי שתי הגרסאות נותנות את אותה התחושה של לשחרר לחופשי את כל האנרגיה העצורה שבפנים".
וידאו קליפ.
הסינגל לווה בווידאו קליפ, אשר יצא שבוע וחצי לאחר שחרורו ב-1 בנובמבר 2013. בווידאו משתתפת לובאטו כאשר במקביל נראים קטעים מן הסרט. בתמונת הפתיחה של הווידאו רואים את לובאטו ישובה בגלימה שחורה (בהשראת התקופה) על רצפה בתוך אחוזה נטושה וקודרת, שדומה במראה לארמון בסרט של הדמויות הראשיות, כאשר כל הרהיטים מכוסים בסדינים לבנים. בהמשך נראית לובאטו פושטת את הבגד העליון מעליה, מעשה סימבולי לשמו של השיר. היא נראית מטיילת באחוזה עד שהיא מגיעה לחדר ובו פסנתר כנף. עד מהרה היא מתיישבת לידו ומתחילה לנגן כאשר נראים עליו ומסביבו דפים רבים מפוזרים מכל עבר. לקראת סוף הווידאו, לובאטו נראית פורצת את אחת מדלתות האחוזה ומעיפה את הסדינים הלבנים שמעל הרהיטים, כאשר הפעם צבע גלימתה הוא לבן, ואור שחודר אל האחוזה הופך אותה לזוהרת. הווידאו הופק על ידי דקלן וייטבלום, וקיבל עד כה כ-522 מיליון צפיות.
הופעות חיות.
מנזל היא המובילה בהופעות עם השיר, בעיקר בתוכניות הפריים טיים, אולם לובאטו הספיקה להופיע עם השיר באירועים חשובים, כמו ערב הגאלה של משפחת המלוכה הבריטית אשר הכנסותיו נתרמות, ובאירועים פחות חשובים אך משמעותיים, כמו ספיישל טלוויזיוני ביום חג המולד המתקיים מדי שנה בחסות חברת וולט דיסני, שמשודר מאתר הנופש של דיסני דיסניוורלד שבאורלנדו, פלורידה. בנוסף נכנס השיר לרשימת ההשמעה של לובאטו בשני סיבובי ההופעות האחרונים שלה, 'Neon Lights Tour' ו-'Demi World Tour'.
ויליאם מוריס דייוויס