מוריהירו הוסוקאווה (ביפנית: 細川 護煕; נולד ב-14 בינואר 1938) הוא פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-79. הוא עמד בראש הקואליציה הראשונה בה לא הייתה חברה המפלגה הליברלית-דמוקרטית מאז 1955.
ראשית חייו.
הוסוקאווה נולד בטוקיו, בנו הבכור של המרקיז מוריסאדה הוסוקאווה, ונכדו של ראש ממשלת יפן לשעבר, פומימרו קונואה. כזכות מולדת, ירש הוסוקאווה עם לידתו את תואר הקזוקו של אביו, אך איבד אותו ב-1947, לאחר שרשויות הכיבוש האמריקאיות ביטלו את המוסד.
הוא סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת סופיה ב-1961, ולאחר שעבד מספר שנים כעיתונאי בעיתון אסאהי שינבון, קיבל הוסוקאווה מושב בבית היועצים של יפן כחבר המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1971, שם יצג את מחוז קומאמוטו. לאחר שכיהן במשך שתי כהונות, עזב הוסוקאווה את הדיאט של יפן ב-1983, והתמנה למושל מחוז קומאמוטו, תפקיד אותו מילא עד 1991.
ב-1992 הודיע שאינו מסוגל לסבול את השחיתות שפשתה במפלגה הליברלית-דמוקרטית והודיע על פרישה ממנה, והקמת המפלגה החדשה של יפן (日本新党), ששאפה לערוך רפורמות.
ראשות הממשלה.
בבחירות הכלליות של 1993 איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים של יפן, לראשונה מאז 1955, ואת מקומה תפסה קואליציה של שמונה מפלגות, שהבטיחה לערוך רפורמות חברתיות, כלכליות ופוליטיות. הקואליציה נהנתה מתמיכתן של כל המפלגות שעד אז היו באופוזיציה, מלבד המפלגה הקומוניסטית של יפן, והוסוקאווה נבחר לעמוד בראשה, כראש ממשלה.
אחת מפעולותיו הראשונות הייתה קבלת האחריות על פעולותיה של יפן במלחמת העולם השנייה. בנאום שנשא ב-15 באוגוסט 1993, הכיר הוסוקאווה בעובדה שמלחמת העולם השנייה הייתה מלחמת תוקפנות מצד יפן, ושזו הייתה טעות. הוא אף הטיל את האחריות למלחמה על כתפי יפן והביע את תנחומיו לקורבנות ולניצולים ביפן, אצל שכנותיה, ובכל העולם.
הוסוקאווה ערך ביקור לקוריאה הדרומית ב-6 בנובמבר 1993, ולסין ב-19 במרץ 1994, ובמהלך שני הביקורים חתם עם ממשלות המדינות על הסכמי שיתוף פעולה והגנה סביבתית.
אף על פי שהקואליציה שלו הצליחה לערוך רפורמות בשיטות ההצבעה בבחירות, לא החזיקה מעמד כהונתו של הוסוקאווה זמן רב. ב-1994 נחשף שהוסוקאווה השתמש בכספים שלא כדין, והוא נאלץ להתפטר בהמשך אותה שנה, שמונה חודשים בלבד לאחר שנכנס לתפקיד. לאחר פרישתו החליף אותו צוטומו האטה.
הוסוקאווה הצטרף למפלגה הדמוקרטית ב-1998, אך פרש מהחיים הפוליטיים שנה לאחר מכן.
זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין
זיגמונט השני אוגוסט (בפולנית: Zygmunt II August; בליטאית: Žygimantas III Augustas I; בבלארוסית: Жыгімонт Аўгуст; בגרמנית: Sigismund II. August; 1 באוגוסט 1520 - 7 ביולי 1572) היה מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא באיחוד הפולני-ליטאי. הוא היה המלך האחרון בשושלת היגלונית ומותו ללא יורשים סימן את הפיכתה של מלכות פולין ממונרכיה העוברת בירושה למונרכיה נבחרת. זיגמונט השני הפך את האיחוד הפולני-ליטאי למעצמה מקומית באמצעות הובלת איחוד לובלין שקיבע את האיחוד המדיני בין שתי הישויות. הוא הצליח להגדיל את שטחי ארצו לשיא התפשטותה הגאוגרפית, באשר המדינה השתרעה מהרי הקרפטים עד הים הבלטי, וכללה חלקים נרחבים מהשטח המוחזק כיום בידי אוקראינה ובלארוס על ידי ניצחונותיו במלחמת ליבוניה ובמלחמות-גבול נגד האימפריה העות'מאנית. בתקופתו ידעה ארצו תסיסה חברתית, תרבותית, דתית ופוליטית. מחד שישגש בה הרנסאנס הפולני שהביא לצמיחה והתחדשות תרבותית ומאידך שוסעה הארץ במחלוקות בין קתולים ופרוטסטנטים ובין מעמד האצולה הכפרית (השְלַכְטַה) לבורגנות העולה.
תולדות חייו.
זיגמונט נולד בקרקוב, בנם של זיגמונט הראשון, מלך פולין ואשתו השנייה בונה ספורצה. עם מות אביו באפריל 1548 הוכרז כמלך.
עוד בהיותו יורש עצר, לפני הכתרתו, נשא זיגמונט לאשה את אליזבטה מאוסטריה (1526–1545), בתו הבכורה של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. היא נפטרה בגיל 19, כשנתיים לאחר נישואיה, ללא ילדים.
ב-1547, עדיין יורש עצר, נשא לאשה את ברברה לבית רדזיוויל (1520–1551). היו אלה נישואי אהבה, אך ברברה הייתה פרוטסטנטית, דבר שהעלה על זיגמונט את חמתם של בני האצולה הקתולית (השלאכטה) שנתמכה על ידי בית הבסבורג ואת חמת אמו, בונה ספורצה. ב-8 במאי 1551, כשלוש שנים לאחר הכתרתו של זיגמונט למלך, חלתה לפתע ברברה ומתה ללא ילדים. מותה המפתיע מרמז על כך שהורעלה, כאשר החשד נפל על אם המלך, בונה ספורצה.
ב-1553 נשא זיגמונט לאשה את קתרינה מאוסטריה (1533–1572), אחותה של אשתו הראשונה. היו אלה נישואי תועלת ללא אהבה ורוב הזמן היה זיגמונט פרוש מאשתו. בשנת 1554 הפילה ולד ומאז החליט זיגמונט שהנישואין מקוללים כיוון שנשא לאשה את אחות אשתו הראשונה. אך, בניגוד לבן זמנו, הנרי השמיני, מלך אנגליה, לא קידם אפשרות של גירושין.
זיגמונט נפטר בן 51 בארמון בסיס הציד החביב עליו בקנישין ונקבר בקתדרלת ואוול בקרקוב.
לאחר מותו בחר חבר האצילים (הסיים) באנרי השלישי, מלך צרפת למלך פולין, אך לאחר מספר חודשים נבחר סטפאן באטורי, בעלה של אחותו של זיגמונט, אנה, למלך.
יחסו ליהודים.
בעקבות איחוד לובלין ב-1569 והתפשטותה של פולין מזרחה, נוצרו הזדמנויות חדשות למיעוט היהודי לבטא את כישוריהם ויכולותיהם כמנהלי אחוזות. היישוב היהודי בשטחי פולין-ליטא (כולל שטחים באוקראינה ובלארוס של ימינו) באותה עת מוערך בכ-30,000 נפש. היהודים הוזמנו להתיישב ולעבוד בפולין וניתנו להם זכויות מאת הכתר. ב-1567, למשל, הוציא זיגמונט צו מלכותי המעניק ליהודים רשות לפתוח ישיבה בלובלין.
מעמדם של יהודי פולין הוגדר בפריבילגיות ("כתבי קיום") מטעם השלטון, אשר הכירו בקהל היהודי כנציג בלעדי של הקהילה. הקהל, הנציגות הנבחרת של הקהילה, מנה בעלי אמצעים ותלמידים חכמים ומילא תפקיד חשוב בפיתוח האוטונומיה הדתית והתרבותית של יהודי פולין. באמצע המאה ה-15 הוקמו "ועדים" – ועד ארבע ארצות וועד מדינת ליטא, שהיו מעין קונגרס-על של קהלי הקהילות השונות. תפקידם היה לטפל בנושאים והבעיות המשותפים לכלל הקהילות, ובעיקר להסדיר את חלוקת נטל המסים שהוטלו על היהודים מצד השלטונות.
מקהלת בית לוינשטיין
מקהלת בית לוינשטיין הייתה להקת גראנג' ישראלית שעיקר חשיבותה בכך שהיוותה את הבסיס ללהקת הרוק "זקני צפת". הלהקה הייתה קיימת בשנים 1989–1990 וכללה את מאור כהן (שירה) יוני בן-טובים (בס) ואור דובנוב (גיטרה). את תפקיד התופים מילאה בתחילה מכונת תופים שהייתה שייכת לבן-טובים, והשירים הראשונים נכתבו בביתו. מאוחר יותר צורף עדיאל פורטוגלי (תופים) והלהקה החלה לבצע חזרות מסודרות יותר. כמה שירים מאלבומם הראשון של זקני צפת נכתבו כבר באותה תקופה, כדוגמת "החיים יפים", "הזונה מפרנסיסקו", "ריקי" ועוד. בשלב מסוים החליף אורן לוטנברג (גיטרה) את דובנוב, אשר פנה להתפתח בכיוון מוזיקת מטאל. הלהקה שינתה שמה ל"זקני צפת" זמן קצר לפני תחילת ההופעות במועדון ה"רוקסן".
אלזה הס
אלזה רבין
צוטומו האטה
צוטומו האטה (ביפנית: 羽田 孜 ; 24 באוגוסט 1935 – 28 באוגוסט 2017) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-80.
האטה נולד בטוקיו, בנו של חבר בית הנבחרים של יפן מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית, בושירו האטה. הוא למד באוניברסיטת סייג'ו, וב-1969 קיבל מושב בבית הנבחרים כנציג מחוז נאגנו מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית. במהלך שנות ה-80 הגיע האטה לדרגה בכירה בסיעתם של קקואיי טנאקה ושל נובורו טקשיטה.
האטה התמנה לתפקיד שר האוצר בממשלתו של קיאיצ'י מיזאווה ב-1991. הוא עזב את המפלגה ב-1993 ויסד את מפלגת ההתחדשות של יפן ביחד עם עמיתו איצ'ירו אוזאווה, והמפלגה הפכה לחלק מהקואליציה אותה הנהיג ראש הממשלה מוריהירו הוסוקאווה. בממשלת הקואליציה קיבל האטה את תפקיד שר החוץ.
הוסוקאווה התפטר מתפקידו ב-28 באפריל 1994 והאטה החליפו. עם זאת, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית פרשה מהקואליציה, ובעקבות זאת איבדה הממשלה את הרוב בדיאט. במקום להתמודד עם הצעת אי אמון מצד הדיאט, העדיף האטה להתפטר מתפקידו, ובכך איפשר לטומיאיצ'י מוריאמה להתמנות לראשות הממשלה.
לאחר שהפסיד לאוזאווה את השליטה על מפלגת האופק ב-1996, הקים האטה ביחד עם 12 חברי דיאט אחרים את מפלגת השמש, שבסופו של דבר התאחדה עם המפלגה הדמוקרטית ב-1998. האטה נותר במפלגה הדמוקרטית, שם שימש בהמשך כיועץ בכיר לאוזאווה.
יאן מסייס
יאן מַסֵיְיס (נכתב גם מטסיס או מאסיס, בהולנדית: Yan Massijs; סביבות 1509 – לפני ה-8 באוקטובר 1575) היה צייר פלמי מסורתי.
יאן נולד ונפטר באנטוורפן. יאן היה בנו של הצייר הפלמי קוינטן מסייס, ואביו של הצייר קוונטין מסייס הבן.
יאן מטסיס
יאן מאסיס
קאסל (סדרת טלוויזיה)
קאסל (באנגלית: Castle) היא סדרת דרמה קומית אמריקאית. הסדרה נוצרה על ידי אנדרו מרלו ומגוללת את סיפורם של ריק קאסל, סופר מסתורין מצליח, ובלשית במשטרת העיר ניו יורק, קייט בקט, אשר פותרים יחדיו מקרי רצח חריגים. בקט הפכה לשוטרת לאחר שאמהּ נרצחה והרוצח מעולם לא נתפס (עד העונה השישית שבה נתגלתה זהותו של הרוצח על ידי הצוות). הרצח הלא פתור משמש מקור למספר קווי עלילה שונים.
ב-12 בינואר 2012 הסדרה זכתה בשני פרסים בטקס פרס בחירת הקהל עבור דרמת הפשע הטלוויזיונית הטובה ושחקן הטלוויזיה הטוב ביותר (נייתן פיליון). הסדרה זכתה גם בשלושה פרסים ב-TV Guide Magazine's Fan Favourite Awards לסדרת הדרמה האהובה ביותר והזוג האהוב ביותר במשך שנתיים ברציפות.
הסדרה שודרה ברשת ABC ממרץ 2009 עד מאי 2016. בישראל הסדרה שודרה ב-YES, HOT סלקום tv.
רקע כללי.