סטיבנסון החל את דרכו כשחקן בשנת 1969 בסיטקום בכיכובה של דוריס דיי "המופע של דוריס דיי" בתפקיד מייקל "ניק" ניקולסון עורך המגזין והבוס של דוריס מרטין (דיי). הוא הופיע בסדרה עד לשנת 1971 בה נבחן לסדרה הצבאית הקומית "מ.א.ש" בתפקיד "הוקאיי" פירס. סטיבנסון שוכנע לוותר על התפקיד הראשי ולהיבחן לתפקיד המשני של מפקד המחנה הצבאי רפואי האמריקאי בקוריאה הנרי בלייק
סטיבנסון הופיע בסדרה במשך 3 עונות וזכה בשנת 1973 בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. על אף הצלחת הסדרה סטיבנסון חש שמעמדו על סט הצילומים הוא נמוך בהשוואה לכוכב הראשי אלן אלדה ודרש להתיר את חוזהו בתום שלוש עונות. מהלך זה הסב נזק לקריירה של סטיבנסון ובראיון שהעניק הוא אף טען בעצמו שנטישת התוכנית הייתה טעות מצידו.
סטיבנסון לא הצליח להתרומם מקצועית לאחר "מ.א.ש" והוא השתתף בעיקר כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה כמו "Hello, Larry", "ריקוד מושחת" ו"ספינת האהבה" ובסרט הקולנוע הבדיוני הקומי "החתול מהחלל החיצון".
בשנת 1993 ביצע את תפקיד משחק האחרון שלו במיני-סדרת הטלוויזיה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בערוץ 4 הבריטי ומבוססת על סדרת הספרים מאת ארמיסטד מופין.
חיים אישיים.
סטיבנסון היה אב לשלושה ילדים ממערכותיו נישואיו לקארי ויליאמסון וג'יני פוסדיק.
סטיבנסון סבל בשנותיו האחרונות ממחלת סרטן שלפוחית השתן ממנה התרפא. הוא נפטר מהתקף לב ב-15 בפברואר 1996 בלוס אנג'לס בגיל 68. הוא נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לאוון".
סעיד מורתזווי
סעיד מוֹרתָזָווִי (בפרסית: سعید مرتضوی; נולד בשנת 1967, בעיר טאפט, מחוז יזד, איראן), שנודע בכינוי "שוחט העיתונאים", הוא משפטן איראני, ממקורביו הבולטים של הנשיא לשעבר מחמוד אחמדינז'אד. שימש כתובע רשמי של בית הדין האסלאמי המהפכני, ובין השנים 2003–2009 בתפקיד התובע הכללי של טהראן. בשנת 2010 הוכרז על ידי המועצה הלאומית להתנגדות של איראן כמי שביצע פשעים כנגד האנושות ושהוא היה קשור לעינויים ומוות אסירים במרכז המעצרים קהריזאק. ב-15 בנובמבר 2014 הורחק מכל עמדה פוליטית או משפטית לכל ימי חייו.
מורתזווי נולד בשנת 1967, ובגיל צעיר התייתם מאביו. כדי לסייע בפרנסת המשפחה החל, כנער, לעבוד בבית דפוס. בהגיעו לגיל 23, החל בלימודי משפטים, ובלימודי הדוקטורט שלו התמחה בקרימינולוגיה, וחוק העונשין. את הקריירה המשפטית שלו התחיל כסגן תובע, ולאחר מכן כראש הרשות השופטת בבאבאק, ובשנת 1994 כיהן כראש הענף למשפט ציבורי בטהראן. בהמשך כשופט בבית משפט לעובדי מדינה, ולאחר מכן כתובע הכללי של טהראן.
המלחמות הבלקניות
בוקה וייט
בוקר טי וושינגטון "בוקה" וייט (באנגלית: Booker T. Washington "Bukka" White; 12 בנובמבר 1909 (או 1906) - 26 בפברואר 1977) היה גיטריסט וזמר דלתא בלוז. הכינוי "בוקה" הוא שיבוש פונטי של השם שניתן לו בלידתו, על שם המנהיג האפריקאי אמריקאי בוקר טי. וושינגטון. השם "בוקה" הופיע לראשונה על אלבום שהקליט בשנת 1937. וייט נודע בנגינתו בסגנון סלייד בגיטרת רזונטור מסוג "נשיונל סטיל", בפריטה עוצמתית בטפיחות על המיתרים ובקולו הרם.
תולדות חייו.
וייט נולד ליד אברדין (מיסיסיפי) או ביוסטון (מיסיסיפי). אמו הייתה אחותה של סבתו של הזמר והגיטריסט בי בי קינג. וייט החל כנגן כינור בריקודים והושפע מחלוץ הבלוז צ'רלי פטון לעבור לנגן בגיטרת סטיל (וייט אף נהג לספר שפגש את פטון, למרות שאין לסיפור סימוכין).
בשנת 1930 ראה אור תקליטו הראשון בתקליטי ויקטור בסגנון קאנטרי בלוז וגוספל בסגנונו של וילי ג'ונסון העיוור תחת השם "וושינגטון וייט". ב-1937 עבר לשיקגו בהזמנתו של ביג ביל ברונזי והוציא לראשונה תקליט תחת השם "בוקה וייט". כשנה מאוחר יותר נאסר לשלוש שנים בכלא Parchman Farm במיסיסיפי בעוון הריגה. ב-1939 הקליטו אותו בכלא ג'ון ואלן לומקס (בכינוי שניתן לו בכלא "Washington Barrelhouse White" כלומר וושינגטון בית מרזח). בעת שריצה את עונשו היה תקליטו "Shake 'Em on Down" ללהיט. עם שחרורו מהכלא ב-1940 שב לשיקגו וחבר ללסטר מלרוז (Lester Melrose), שסייע לו להקליט 12 שירים שהיו לטובים שבשיריו של וייט, בהם "Parchman Farm Blues", "Good Gin Blues," "Bukka's Jitterbug Swing," "Aberdeen, Mississippi Blues," ו- "Fixin' to Die Blues". אולם עקב דעיכת העניין בבלוז לקראת סוף שנות הארבעים, נאלץ וייט לעבוד כפועל במפעל לייצור טנקים.
וייט "התגלה מחדש" ב-1963 על ידי אנשי דור הביט שהתלהבו מסגנון הבלוז השורשי והמחוספס שלו. בוב דילן ביצע שנה קודם לכן גרסת כיסוי לשירו של וייט Fixin' to Die Blues (השיר שובץ באלבומו הראשון, בוב דילן). ג'ון פייהי (John Fahey) ואד דנסון (Ed Denson) יצאו לחפש את מוזיקאי הבלוז המסתורי שחיבר את השיר, ושהכל היו סבורים שמת. הם מצאו אותו בממפיס, טנסי ובסוף 1963 כבר הקליט וייט תקליט חדש ובו השיר "". עד מהרה הקליט וייט שלושה אלבומים נוספים, שהאחרון והמשובח בהם היה התקליט הכפול "Sky Songs" שראה אור ב-1965. מאותה עת ועד סוף ימיו הופיע וייט בפסטיבלי פולק ובלוז ברחבי ארצות הברית ואירופה. בשנות השבעים הופיע עם האולין וולף ובי בי קינג.
מורשת.
ב-2012 נבחר השיר Fixin' to Die Blues בביצועו להיכל התהילה של פרס גראמי.
להקת לד זפלין ביצעה שני שירי על בסיס שירו "Shake 'Em on Down". הראשון הוא "Hats Off to (Roy) Harper" מן התקליט Led Zeppelin III והשני הוא "Custard Pie" מהתקליט Physical Graffiti.
עילי בוטנר וילדי החוץ
עילי בוטנר וילדי החוץ הוא הרכב מוזיקלי המורכב מעילי בוטנר, אדר גולד, אוהד שרגאי ותום גפן. בעבר כלל ההרכב גם את גל לוגסי. להרכב שני אלבומים: "תם ולא נשלם" אשר זכה בתואר אלבום זהב והאלבום "בית". בספטמבר 2013 נבחרו חברי ההרכב לאנשי השנה במצעד של גלגלצ ו-ynet.
היסטוריה.
בסוף שנת 2011 החל בוטנר בשיתוף פעולה עם הזמרים אדר גולד ואוהד שרגאי, שהתפרסמו שניהם כשהשתתפו בתוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד". לאורך שנת 2012 יצאו חמישה סינגלים של ההרכב: "רץ אלייך", "תיתן לי יד", "תם ולא נשלם", "נעים עכשיו" ו"קדימה הלאה". שירים אלו זכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים השונים, והביאו לזכייתו של ההרכב בתואר "תגלית השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ב. בינואר 2013 יצא אלבום הבכורה של ההרכב, "תם ולא נשלם", בהפקתם המוזיקלית של הצמד גיא מנטש ויהל דורון. בוטנר כתב והלחין את כל שירי האלבום. בשיר "כל עוד נשאר לאהוב" השתתפה גולד בכתיבה. בוטנר עצמו אף שר שיר אחד באלבום, "נהר".
באוגוסט 2013 זכה האלבום "תם ולא נשלם" בתואר אלבום זהב. בספטמבר 2013 נבחרו עילי בוטנר וילדי החוץ - לאנשי השנה במצעד של גלגלצ ו-ynet, הרכב השנה ברשת ג' ברדיו קול רגע. בשנת 2013 זכה שירם "תם ולא נשלם" בטקס נבחרי הילדים (של ערוץ הילדים) בתואר שיר השנה.
בשנת 2014 התפרסמו שני סינגלים של ההרכב: "בוקר יעלה" ו"תצרח". בינואר 2015 יצא הסינגל "טיפות", בו בוטנר הוא הסולן. שירים אלו נכללו באלבום הכפול "מילים, לחן, גיטרות: עילי בוטנר" שיצא במרץ 2015. תקליטור אחד של האלבום כלל את השירים החדשים של ההרכב וכן אוסף של שירים מאלבומיו הקודמים של בוטנר, והתקליטור השני כלל הופעה חיה של "עילי בוטנר וילדי החוץ". מן השירים החדשים התפרסם כסינגל גם השיר "על קצות האצבעות".
בדצמבר 2016 הצטרפו להרכב שני זמרים נוספים: תום גפן וגל לוגסי. בספטמבר 2017 יצא אלבומם השני של עילי בוטנר וילדי החוץ, "בית". האלבום הוא אלבום קונספט הסובב סביב גירושי הוריו של בוטנר והשפעתם עליו. באפריל 2018 עזבה לוגסי את ההרכב.
באפריל 2020 הוציא ההרכב שיר ראשון מזה שלוש שנים: "ניפגש בחלומות", אותו כתב נעם חורב והלחין עילי בוטנר, העוסק בהתמודדות עם הבדידות שהגיעה בעקבות התפשטות נגיף הקורונה. כל אחד מחברי ההרכב הקליט את השיר וצילם את הקליפ מביתו.
נונאוויק
נונאוויק (בצרפתית: Nunavik, באינוקטיטוט: ᓄᓇᕕᒃ) הוא החבל הצפוני ביותר של פרובינציית קוויבק בקנדה. החבל משתרע צפונית לקו רוחב 55, שטחו 443,685 קמ"ר, בערך שליש משטחה של קוויבק. בנונאוויק מתגוררים 12,090 תושבים (מפקד 2011), 90% מהם אינואיטים. כמעט כל התושבים מתגוררים לאורך קו החוף.
משמעות השם "נונאוויק" הוא "ארץ אדירה" בדיאלקט המקומי של שפת האינוקטיטוט. תושבי האזור קוראים לעצמם בשפתם בשם "נונבימיוט". עד 1912 היה האזור חלק ממחוז אונגבה של הטריטוריות הצפון-מערביות של קנדה.
יישובי החבל:
נונביק
נונאויק
האלידה אדיפ אדיוואר
האלידה אדיפ אדיוואר (בטורקית: Halide Edib Adıvar; בטורקית עות'מאנית: خالده اديب, 1884, קונסטנטינופול - 9 בינואר 1964) הייתה סופרת, פוליטיקאית, אשת אקדמיה וחינוך טורקית. ידועה גם בכינוי "רב"ט האלידה". אדיפ נחשבת לאחת מנשות התרבות המובילות בטורקיה, בעיקר בזכות חיבוריה, שעסקו בבעיות החברתיות במדינה ובסוגיות הקשורות למעמד הנשים שם.
ביוגרפיה.
האלידה אדיפ נולדה בבשיקטש (Beşiktaş) שבאיסטנבול בשנת 1884. אביה, מוחמד אדיפ (מחמד אדיפ ביי), היה אחד ממזכיריו של הסולטאן עבדול חמיד השני. בשלב מאוחר יותר שימש מנהל מנהלת הטבק ביואנינה ובבורסה. אמה, פאטמה בדרפם ח'אנום, נפטרה כשהייתה האלידה ילדה קטנה.