ביוגרפיה.
ברנאפ נולד והתחנך בעיירה סאות' קינגסטאון ברוד איילנד. הוא בוגר תואר ראשון בלימודי דרמה באוניברסיטת רוד איילנד ולאחר מכן למד לתואר שני בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל.
קריירה.
בשנת 2016 השתתף במחזות "טרוילוס וקרסידה" בתפקיד טרוילוס שעלה בתיאטרון דלקורטה ו"This Day Forward" שעלה בתיאטרון הכרם בניו יורק.
בין השנים 2018–2020 גילם את דמותו של טובי דרלינג במחזה "הירושה" שאף עלה בתיאטראות ברודוויי בחודש נובמבר 2019. על תפקידו קיבל ברנאפ פרס טוני לשחקן ראשי במחזה.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד אורח בסדרות "יאנגר" ו"הטובות לקרב".
ב-12 בינואר 2022 פורסם על ליהוקו לסרט "שלגיה" לצד רייצ'ל זגלר וגל גדות.
פרנציסקה גיפי
פרנציסקה גיפי (בגרמנית: Franziska Giffey; נולדה ב-3 במאי 1978) היא פוליטיקאית גרמנייה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD) המכהנת כראש עיריית ברלין מאז דצמבר 2021. היא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד ראש עיריית ברלין. גיפי כיהנה כשרה לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער בממשלתה של הקנצלרית אנגלה מרקל מ-2018 עד 2021. היא הייתה ראש עיריית מחוז נויקלן בברלין מאפריל 2015 עד מרץ 2018.
ביוגרפיה.
גיפי נולדה בפרנקפורט על האודר וגדלה בבריסן. ב-1997 החלה ללמוד אנגלית וצרפתית באוניברסיטת הומבולדט של ברלין כדי להיות מורה, אך נאלצה לעזוב את המקצוע ב-1998 מסיבות רפואיות. לאחר מכן למדה משפט מנהלי ב-"Fachhochschule" למינהל ציבורי בברלין משנת 1998 עד 2001. במהלך לימודיה לתואר שני בניהול אדמיניסטרטיבי באירופה מ-2003 עד 2005, היא עבדה בנציגות ברלין באיחוד האירופי בבריסל ב-2003 ובאסיפה הפרלמנטרית של מועצת אירופה בשטרסבורג בשנת 2005. בשנת 2005 היא החלה בלימודי דוקטורט חוץ-תעסוקתיים באוניברסיטה החופשית של ברלין, שם קיבלה את הדוקטורט שלה בשנת 2010. עבודת הגמר שלה עסקה בהכללת החברה האזרחית על ידי הנציבות האירופית בקבלת החלטות באיחוד האירופי. עם זאת, ב-10 ביוני 2021, הדוקטורט שלה בוטל בשל גניבת דעת על ידי הנשיאות של האוניברסיטה החופשית של ברלין.
בנוסף ללימודיה, היא עבדה כנציבת לענייני אירופה במנהלת המחוז של נויקלן בין השנים 2002 ל-2010.
קריירה פוליטית.
גיפי הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD) ב-2007.
בשנת 2015, ירשה גיפי את היינץ בושקובסקי כראש עיריית מחוז ברלין של נויקלן, ביתם של מהגרים רבים ואבטלה גבוהה.
השרה במשרד למשפחות, אזרחים וותיקים, הנשים והנוער.
לאחר הקמת קואליציה גדולה בין ה-CDU תחת הקנצלרית אנגלה מרקל וה-SPD בעקבות הבחירות הפדרליות ב-2017, מונתה גיפי לחברה בקבינט הרביעי של מרקל במרץ 2018, וכיהנה כשרה הפדרלית לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער. בעקבות הפגנות קמניץ 2018, גיפי הייתה החברה הראשונה בקבינט של מרקל שביקרה במקום בו נדקר למוות נגר גרמני בן 35.
באמצע 2020, גיפי הציגה את אסטרטגיית השוויון הראשונה של הממשלה, ששילבה צעדים שמטרתם להביא יותר נשים לתפקידי מנהיגות, לצמצם את פערי השכר בין המינים ולשפר את האיזון בין עבודה לחיים. עד תחילת 2021, היא הציגה חקיקה המציגה כללי שוויון מגדרי מחמירים יותר עבור חברות בשליטה ממשלתית וצעדים לאלץ חברות בורסאיות גדולות יותר להחזיק לפחות אישה אחת במועצות המנהלים שלהן.
האשמות בגנבה ספרותית והתפטרות.
בשנת 2019, האשמות על בגנבה ספרותית הניעו את האוניברסיטה החופשית של ברלין לסקור את עבודת הדוקטורט של גיפי משנת 2010. בתגובה הודיעה גיפי כי תתפטר אם הדוקטורט שלה ישלל והיא לא תתמודד על ראשות מפלגתה בשל החקירה המתמשכת.
ב-10 ביוני 2021, הנשיאות של האוניברסיטה החופשית של ברלין שללה פה אחד את הדוקטורט של גיפי, ואמרה שהיא אשמה ב'הונאה מכוונת לפחות חלקית' וציטטה 69 מקרים בתזה בת 200 העמודים שבהם הציטוטים לא היו כלל מיוחסים נכונה.
גיפי התפטרה מתפקיד השרה ב-19 במאי 2021 אך זכתה מיד במועמדות לראשות עיריית ברלין מה-SPD, עליה לא ויתרה.
ראש עיריית ברלין.
כאשר ראש עיריית ברלין מיכאל מילר, הודיע ​​על כוונתו שלא להתמודד שוב על ראשות מפלגתו במדינה, גיפי וראד סאלח הביעו את כוונתם להשתלט כמנהיגים כפולים. ב-28 בנובמבר 2021, סוכם הסכם קואליציוני בין ה-SPD, מפלגת הירוקים ומפלגת השמאל בברלין, אם כי התוכנית הממשלתית המוצעת עדיין המתינה לאישור של ועדות מפלגות בודדות לפני שגיפי תוכל להיכנס לתפקיד. ב-5 בדצמבר 2021, 91.5 אחוז מצירי ה-SPD של ברלין אישרו את ההסכם הקואליציוני. ב-21 בדצמבר 2021, גיפי הושבעה לראשות עיריית ברלין לאחר ש-84 סגני בית ברלין הצביעו בעדה, בעוד 52 הצביעו נגדה ושניים נמנעו, והושבעה לאישה הראשונה בתפקיד.
חיים אישיים.
גיפי נשואה לוטרינר משנת 2009, לזוג יש ילד אחד. האחיין שלה הוא הכדורסלן נילס גיפי .
אור אדרי
תומאס זיסלי
תומאס זיסלי (Thomas Süssli; נולד ב-24 בספטמבר 1966) הוא ראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) הנוכחי של צבא שווייץ.
ביוגרפיה.
זיסלי נולד בציריך ב-24 בספטמבר 1966. הוא שירת בחיל הרפואה ונכנס לקורס קצינים. במקביל החל ללמוד תכנות ומנהל עסקים. מאז הוא פיתח את הקריירה העסקית שלו במקביל לקריירה הצבאית. ב-1989 הוא החל למלא תפקידים מנהליים בסניף UBS בבזל, בציריך ובלונדון. ב-1995 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-2000 הועלה לדרגת מאיור. שנה לאחר מכן הפך לשותף בבנק IFBS AG בציריך. ב-2004 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-2008 החל ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטה למדעים יישומיים בכור, ובמקביל הפך לסגן ראש אגף הלוגיסטיקה. ב-2010 סיים את התואר והחל למלא תפקידים בכירים בחברת קרדיט סוויס.
ב-2012 הועלה לדרגת אוברסט, וב-2014 הפך למנכ"ל וונטובל מוצרים פיננסיים בסינגפור. ב-2015 הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקד הבריגדה הלוגיסטית ה-1. באותה שנה החליט לעזוב לחלוטין את העולם העסקי ולהתמקד בקריירה הצבאית בלבד. ב-2018 הוא הועלה לדרגת דיוויזיונר ומונה למפקד בסיס התמיכה לפיקוד. ב-1 בינואר 2020 הוא הועלה לדרגת קורפוסקומנדנט ומונה לראש הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) בידי ממשלת שווייץ. בחירתו ספגה ביקורת רבה בשל הקריירה הלא שגרתית שלו.
איראג' פזשכזאד
איראג' פֶּזֶשְׁכְּזָאד (בפרסית: ایرج پزشکزاد; 1928 – 12 בינואר 2022) היה סופר איראני, מחבר הרומן הפרסי המפורסם "דודי נפוליאון" (دایی جان ناپلئون, מילולית: "דוד נפוליאון היקר") שיצא לאור בתחילת שנות ה-70.
ביוגרפיה.
פזשכזאד נולד בטהראן ב-1928. הוא התחנך באיראן ובצרפת, שם למד משפטים. במשך חמש שנים כיהן כשופט במערכת המשפט האיראנית לפני שהצטרף לשירות החוץ האיראני. פזשכזאד שימש כדיפלומט עד המהפכה האיראנית ב-1979, ועזב את שירות החוץ לאחר המהפכה. הוא עבר לצרפת והצטרף לשאפור בח'תיאר ומפלגתו התנועה הלאומית של ההתנגדות האיראנית נגד המשטר האסלאמי שהוקם באיראן. הוא כתב ספרים פוליטיים רבים עבור המפלגה. פזשכזאד התגורר בפריז ועבד כעיתונאי. מאוחר יותר עבר ללוס אנג'לס, שם נפטר ב-12 בינואר 2022, בגיל 94.
יצירות ספרותיות.
פזשכזאד החל לכתוב בתחילת שנות ה-50 בתרגום יצירותיהם של וולטר ומולייר לפרסית וכתיבת סיפורים קצרים למגזינים. הרומנים שלו כוללים את "חאג'י מאמ-ג'עפר בפריז", "משאללה ח'אן בחצר הארון אל-ראשיד", "אסמון ריסמון, הונאר-א מארד בה זה דולאת-אוסט" ו"דודי נפוליאון". הוא גם כתב כמה מחזות ומאמרים שונים על המהפכה החוקתית האיראנית של 1905–1911, המהפכה הצרפתית והמהפכה הרוסית.
הרומן האחרון שלו היה "משפחת ניכְּאַחְ'תאר". בשנת 2007 פרסם מעין אוטוביוגרפיה בשם "זכרונות גולגשת" (گلگشت خاطرات).
דודי נפוליאון.
יצירתו המפורסמת ביותר של פזשכזאד יצאה לאור ב-1973 וזכתה להערכה לאומית ולשבחים של מבקרים איראנים ובינלאומיים כתופעה תרבותית. זוהי סאטירה חברתית ויצירת מופת של הספרות הפרסית העכשווית. הסיפור מתרחש בטהראן בתחילת שנות הארבעים של המאה הקודמת עם תחילת מלחמת העולם השנייה, בביתו של המספר – אחוזה עם גן עצום – שם חיות שלוש משפחות תחת עריצותו של פטריארך פרנואיד המכונה הדוד נפוליאון.
זמן קצר לאחר פרסום הספר הופקה סדרת טלוויזיה מצליחה מאוד שכבשה את דמיון האומה כולה. הספר הפך לנקודת התייחסות תרבותית ודמויותיו לאייקונים לאומיים. הספר תורגם לרוסית בשנת 1981, לאנגלית בשנת 1996, לצרפתית בשנת 2011, ולשפות נוספות כולל תרגום לעברית על ידי אורלי נוי בשנת 2012, גרמנית, רוסית ונורווגית.
עופר צור
עופר צור הוא ספורטאי ומאמן ספורט נכים שהשתתף בארבע אולימפיאדות נכים. זוכה מדליית זהב באליפות אירופה קבוצתית לקליעה נכים (2022).
ביוגרפיה.
צור התגייס לשירות צבאי ב-1973 בחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים לחם עם גדוד 79 באזור תעלת סואץ. צור נפגע מירי טילים על הנגמ"ש שבו ישב וספג פגיעה בעמוד השדרה שהותירה אותו משותק בפלג גופו התחתון. לאחר שנת שיקום הצטרף לפעילות מרכז הספורט לנכים ולאחר מכן לפעילות בית הלוחם.
פעילות ספוטיבית.
צור החל להתאמן בקליעה, שחייה וכדורסל כיסאות גלגלים.
באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) ובאולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) התחרה בקליעה.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) וב התחרה עם נבחרת הכדורסל בכיסאות גלגלים.
ב-2008 החל לאמן את נבחרת הנשים של ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
במרץ 2022 זכה במדליית זהב באליפות אירופה לקבוצות ברובה מצב שכיבה 10 מטר, יחד עם יוליה צ'רנוי ואלי חברה
חיים אישיים.
מתגורר ברעננה, נשוי לספורטאית בלה ויינשטוק, המרותקת גם היא לכיסא גלגלים, ולזוג ארבעה ילדים (בן בכור ושלישייה).
Gasoline (שיר של דה ויקנד)