לזוגות לסביות ישנה גישה לטכנולוגיית רבייה מסייעת (הפריה חוץ-גופית) מאז יוני 2021. ביוני 2017, דובר נשיא צרפת עמנואל מקרון הצהיר כי הממשלה עתידה לחוקק חקיקה עבור אפשרות לרבייה בסיוע לזוגות לסביות, זאת בעקבות דו"ח של פאנל אתיקה בלתי תלוי בצרפת שהמליץ לתקן את החוק כך שיכלול זוגות לסביות ורווקות בתוכנו. ביולי 2018, חבר הפרלמנט גיום צ'יצ'ה הציג הצעת חוק להכשרת רבייה בסיוע לזוגות לסביות ונשים רווקות. ביוני 2019, ראש הממשלה אדואר פיליפ הצהיר לאספה הלאומית כי החקיקה תיבחן באספה מסוף ספטמבר 2019. הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה על ידי האספה הלאומית ב-15 באוקטובר 2019 בהצבעת רוב של 359–114, ואת הקריאה השנייה ב-31 ביולי 2020 ב-60 קולות מול 37 (שיעור ההצבעה הנמוך נבע מכך שרוב חברי האספה יצאו לחופשת קיץ). הסנאט אישר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ב-4 בפברואר 2020 ב-153 קולות מול 143 ו-45 נמנעים. ההצעה קובעת בנוסף כי המדינה תכסה את עלות הליכי הרבייה בסיוע לכלל הנשים מתחת לגיל 43 ותאפשר לילדים שנולדו עם תרומת זרע לגלות את זהות התורם שלהם כשהם מגיעים לגיל 18.
עד 2015, צרפת לא הכירה בילדים אשר נולדו כתוצאה מהליכי פונדקאות כאזרחים צרפתים מה שהותיר ילדים רבים אלה בסיבוכים משפטיים. ב-5 ביולי 2017, קבע בית המשפט לקאסציה כי ילד שנולד לפונדקאית בחו"ל יכול להיות מאומץ על ידי בן זוגו של אביו הביולוגי. באותה שנה העניק בית הדין של פריז דה גראנדה אינסטנס אזרחות צרפתית לתאומים שנולדו באמצעות פונדקאות באונטריו, קנדה, לזוג חד מיני אשר שניהם אזרחים צרפתים. עם זאת, סירב לרשום את הילדים ברשומות החיוניות. במאי 2019, בית המשפט לערעורים של פריז הפך חלקים מסוימים של ההחלטה, וקבע כי תעודת הלידה הקנדית חייבת להיות מוכרת על ידי המדינה הצרפתית. בדצמבר 2019 קבע בית המשפט לקאסציה כי תעודות לידה זרות המכירות בני זוג חד מיניים חייבות להיות מוכרות במלואן בצרפת.
הגנה מפני אפליה.
בשנת 1985 חוקקה חקיקה לאומית האוסרת אפליה המבוססת על נטייה מינית בתעסוקה, דיור ואספקות ציבוריות ופרטיות אחרות של שירותים וסחורות. בשנת 2008, צרפת נמנתה בין המדינות אשר יזמו את "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" באו"ם, אשר גינתה אלימות ואפליה נגד להט"ב. ביולי 2012 הוסיף הפרלמנט הצרפתי "זהות מינית" לעילות האפליה המוגנות בחוק הצרפתי בעודו שימש שם נרדף ל-"זהות מגדרית". אף על פי ביקורת מסוימת כלפי הנושא מצד ארגון זכויות הלהט"ב האירופי "ILGA-Europe" על עמימותו, הצהיר כי ראה בחקיקתו כצעד כחשוב. ב-18 בנובמבר 2016, חוק חדש שינה את סעיף 1–225 של חוק העונשין הצרפתי בנוגע למונח "זהות מינית" עבור "זהות מגדרית".
פרק 2 של קוד העבודה מצהיר באומרו כי,"אין להוציא אדם מתהליך גיוס או מגישה להתמחות או לתקופת הכשרה בחברה, אין להטיל סנקציות על עובד, לפטר או לכפוף לצעד מפלה, ישיר או עקיף, מטעם [...] של מוצא, מין, מוסר, נטייה מינית, זהות מגדרית, גיל, מצב משפחתי או הריון, מאפיינים גנטיים, מצב כלכלי, חברות או אי-חברות, נכונה או כביכול לקבוצה אתנית, לאום או גזע, דעות פוליטיות, איגוד מקצועי או פעילויות הדדיות, אמונות דתיות, מראה פיזי, שם משפחה, מקום מגורים, מצב בריאותי, אובדן אוטונומיה או מוגבלות, או שימוש בשפה שאינה צרפתית".
אפליה בבתי ספר.
במרץ 2008 הכריז חאווייר דארקוס, שר החינוך, על מדיניות הנלחמת נגד כל צורות האפליה, בהן הומופוביה, בבתי הספר. מדיניות זו הייתה אחת מ-15 סדרי העדיפויות הלאומיים של החינוך לשנת הלימודים 2008–2009. הפדרציה העצמאית והדמוקרטית של תלמידי תיכון, "Fédération Indépendante et Démocratique Lycéenne" - איגוד הסטודנטים הראשון של תיכון בצרפת - השיקה בנוסף קמפיינים נגד הומופוביה בבתי ספר ובקרב צעירים.
בינואר 2019 פתח משרד החינוך בקמפיין חדש להתמודדות עם בריונות והטרדות נגד להט"ב בבתי ספר. הקמפיין, שנקרא "Tous égaux, tous alliés" (כולם שווים, כולם ברית), מסייע לתלמידים לגשת לשירותים לדיווח על בריונות, הקים קו סיוע לשימוש התלמידים וצוותים חינוכיים ודורש מכל בתי הספר בצרפת לספק הדרכה בנושאי להט"ב בעוד היום הבינלאומי נגד הומופוביה (17 במאי) ישמש גם כן ליום מיוחד לקידום פעולות של רגישות זו.
בפברואר 2019, דווח כי צרפת החלה להשתמש במונחים "הורה 1" ו-"הורה 2" בטפסי בקשה עבור רישום ילדים לבתי ספר עבור התאמות בירוקרטיות בקרב משפחות בהן קיימים שני אבות או אימהות. במרץ אותה שנה, פרדריק וידאל, שרת ההשכלה הגבוהה, הודיעה שכל מוסדות ההשכלה הגבוהה ישתמשו בשמותיהן המועדפים של תלמידים טרנסג'נדרים לזהותם המגדרית, כולל בכרטיסי סטודנט, טפסי בחינות וכו'.
חוקים נגד פשעי שנאה.
ב-31 בדצמבר 2004 אישרה האספה הלאומית תיקון לחקיקה הקיימת נגד אפליה, מה שהפך הערות הומופוביות, מיזוגניות וגזעניות בין היתר לבלתי חוקיות. העונש המקסימלי של עבירה על החוק הוא קנס של 45,000 אירו או 12 חודשי מאסר בעוד ממשלת שיראק הצביעה על עלייה באלימות נגד להט"ב כהצדקה לצעד. עם זאת, למרבה האירוניה, חבר פרלמנט במפלגת האיגוד למען תנועה עממית של ממשלת שיראק עצמה, כריסטיאן ואנסטה, הפך לאדם הראשון שהורשע על פי החוק בינואר 2006, אם כי הרשעתו בוטלה מאוחר יותר על ידי בית המשפט לקאסציה לאחר ערעורו שסורב.
החוק מדצמבר 2004 יצר את הרשות העליונה נגד אפליה ולמען שוויון ("French Equal Opportunities and Anti-Discrimination Commission"). שער 3 וסעיפים 20 ו-21 לחוק שינו את חוק חופש העיתונות מיום 29 ביולי 1881 כדי לקבוע הוראות לעבירות ספציפיות יותר לרבות פגיעה, לשון הרע, עלבון, הסתה לשנאה או לאלימות, או אפליה נגד אדם או קבוצה של אנשים בשל מינם, נטייתם המינית או מוגבלותם כאשר תקיפה פיזית או רצח המונעים על ידי נטייתו מינית של הקורבן, היא גורם המחמיר את העונשים שניתנים בדרך כלל.
באוקטובר 2018, לאחר עלייה בסדרה של התקפות הומופוביות, הנשיא עמנואל מקרון גינה את קיומה באומרו כי היא "לא ראויה לצרפת", והכריז על "צעדים קונקרטיים" עתידיים לחיסולה בעודו צייץ בחשבונו בטוויטר "אלימות הומופובית חייבת להיות דאגה לכל החברה שלנו. היא אינה ראויה לצרפת. יוכרזו צעדים קונקרטיים בנושא אבל הם לא יכולים להחליף את האנושות והסובלנות שהם בלב התרבות שלנו".
דו"ח שפורסם ב-16 במאי 2020, יום לפני ציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה (17 במאי), הראה כי התקפות ועלבונות הומופוביים וטרנספוביים עלו ב-36% בשנת 2019 בעוד המשטרה זיהתה כ-1,870 קורבנות של התקפות טרנספוביות והומופוביות לאחר שבשנת 2018, הנתונים היו סביב 1,380 מקרים.
זהות מגדרית.
בשנת 2010, צרפת הסירה הפרעת זהות מגדרית (דיספוריה מגדרית) כאבחנה של מחלת נפש, אך על פי ארגוני זכויות טרנסג'נדרים צרפתיים, מעבר להשפעה של ההודעה עצמה, דבר לא השתנה בפועל דאז.
בשנת 2012, אפליה על רקע "זהות מינית" ששימשה עבור הגנה על טרנסג'נדרים נאסרה בחוק, בעוד בשנת 2016 הוחלף המונח "זהות מינית" ב-"זהות מגדרית".
ב-6 בנובמבר 2015 אושרה על ידי הסנאט הצרפתי הצעת חוק המאפשרת לטרנסג'נדרים לשנות את מינם באופן חוקי ללא צורך בהעברת ניתוח להתאמה מגדרית ועיקור כפוי. ב-24 במאי 2016 אישרה האספה הלאומית את הצעת החוק. חבר הפרלמנט פסקל קרוזון, שהציג את הצעת החוק, הזכיר לחברי הפרלמנט לפני ההצבעה על "ההליכים הארוכים, הלא וודאיים והמשפילים שלפיהם טרנסג'נדרים צריכים לעבור כדי לשנות את מינם ברשומות חיוניות". בשל טקסטים שונים, הוקם מושב משותף לדיון בהצעה. ב-12 ביולי 2016 אישרה האספה הלאומית גרסה מתוקנת של הצעת החוק ששמרה על ההוראות המוציאות מחוץ לחוק חיוב של תעודות פסיכיאטר והוכחות להעברת ניתוח להתאמה מגדרית, ובמקביל ביטלה ההצעה את ההוראה המקורית של הצעת החוק עבור מתן אפשרות לשינוי מגדר על רקע הגדרה עצמית. ב-28 בספטמבר דן הסנאט הצרפתי בהצעת החוק. האספה הלאומית התכנסה אז ב-12 באוקטובר בישיבת מליאה כדי לאשר את הצעת החוק פעם נוספת ודחתה תיקונים שהוצעו על ידי הסנאט שהיו דורשים הוכחה לטיפול רפואי עבור הכרה בשינוי מגדר. ב-17 בנובמבר קבעה המועצה החוקתית כי הצעת החוק היא חוקתית, בעודה נחתמה על ידי הנשיא ב-18 בנובמבר 2016, ופורסמה בעיתון הממשלתי של הרפובליקה הצרפתית "Journal Officiel" למחרת. הצעת החוק נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2017. אף על פי שחיוב של הוכחת העברת ניתוח או התערבויות רפואיות לא קיים עוד מאז העברת החוק, טרנסג'נדרים מחויבים לפנות לבית משפט מקומי כדי לשנות את הסמן המגדרי שלהם.
בשנת 2017, טרנספוביה הפכה לגורם להחמרה בכלל הפשעים שניתן להעניש במאסר.
אינטרסקס.
אינטרסקסים (בעלי סימני מין זכריים ונקביים כאחד) בצרפת נהנים מרוב אותן זכויות השוות לקבוצות נוספות בחברה, אך עם פערים משמעותיים בהגנה מפני התערבויות רפואיות ללא הסכמה והגנה מפני אפליה. בתגובה ללחץ של פעילים אינטרסקסים והמלצות של גופי האמנה של האו"ם, הסנאט פרסם חקירה בנוגע לטיפול באינטרסקסים בפברואר 2017. ארגוני זכויות אדם רואים יותר ויותר בניתוחים אלה כלקויים, אשר לטענתם, יש לבצעם רק אם הפונה הוא מסכים לביצוע הניתוח על ידי דחיית ההתערבויות הרפואיות עד שיהיה רשאי להסכים לביצועם.
תיק משפטי של האזרח הצרפתי גאטן שמיט להשגת סיווג של סמן נייטרלי מגדרי "X" (א-בינארי) נדחה על ידי בית משפט לקאסציה במאי 2017.