"Lost Cause", הוא שיר טריפ הופ שנוצר בהשראת מוזיקת ג'אז וכלי נגינה מעטים. על פי מדיסון וין ממגזין אסקווייר, השיר מאופיין בגיטרה אקוסטית. וין הצהירה כי: "אני יודעת שיש פה ניסיון ליצור בשנית את הלהיט שלה "Bad Guy" משנת 2019, שכבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100". איתן שאנפלד מווראייטי אמר כי אייליש "מציגה קו בס המשולב בתופים". ראן גרייבס ממגזין "Consequence of Sound" סקר את השיר גם כן.
הרן מאמו ממגזין בילבורד הצהיר שהשיר כמו "נשיקה מחוללת" ומאפשר ל"אינטרס האהבה לשעבר של אייליש לדעת שהיא רואה דרכו ומבחין שהוא אינו אלא יותר סיבה אבודה". עם זאת, זואי היילוק ממגזין וולט סברה שאייליש "שרה על להמשיך הלאה, מבן זוגה לשעבר". ברנטון בלאנשט ממגזין "Complex" ציין כי שירתה של אייליש היא על "אדם חסר עבודה שלא יכול אפילו להביא לה פרחים". קלייר שאפר ממגזין רולינג סטון ציינה כי השיר מציג את אייליש "עוזבת מישהו בשל אדישות שלו," תוך שציינה את השורות: "אתה לא אלא מטרה אבודה / וזה לא דבר כמו שהיה פעם. אני יודעת שאתה חושב שאתה פורץ חוק כזה / אבל לא זכית להיות בשום עבודה".
ביקורת.
פ. קלייר דודסון מווג השווה את השיר לסינגל הקודם של אייליש "Your Power" (2021), ותיאר אותו כ"אוורירי יותר [ו]פגיע יותר" בעודו מציין שהראשון "קליל ושובב יותר". קוקו רומאק מ-"MTV" תיארה את השיר כ"המנון העצמה נמוך" והשוותה אותו לסינגל "No Scrubs" של להקת הבנות האמריקאית TLC (1999), ולסינגל "New Rules" (2017) של הזמרת הבריטית דואה ליפה. ג'יימס רטיג מסטריאוגום כינה אותו כ"קליל ונינוח". סטפני אקארדט מ-"W" הצהירה כי "Lost Cause", הוא "האינדיקציה האחרונה לאן פניה של [אייליש] לקראת צאת אלבומה השני "Happier Than Ever"". גבריאל סאנצ'ס מ-"The A.V. Club", אמר שאייליש "נאחזת בסיפורי עצבות מלנכוליים ולוחשת על סיפורי מפלצות מתחת למיטה" אך אמר שהיא "נראית מאושרת יותר ממה שאי פעם הייתה". ג'ו סמית ממגזין גיגוויז הצהיר כי "Lost Cause", הוא "מאמץ גרובי ומאופק מאייליש שתופס בדיוק את מה שהפך אותה לכל כך פופולרית מלכתחילה". מגזין "Complex" דירג את השיר במקום ה-29 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי בילי אייליש, והועלה לערוץ היוטיוב שלה בשידור חי ב-2 ביוני 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו. יממה לאחר צאתו, העלתה אייליש בעמוד הטיקטוק שלה סרטון מאחורי הקלעים. באותו הסרטון ניתן לראות את אייליש ואת הרקדניות שלה מתכוננות לצילומי הקליפ ולביצוע הריקודים בו.
תקציר.
אייליש מזמינה את חברותיה למסיבה באחוזה בלוס אנג'לס ולבצע כמה מהלכי ריקוד סביב מיטת קינג סייז. באחוזה הן יוצאות ונכנסות מחדר ארונות, ומשחקות בפלונטר עושות טוורק, מרססות ספריי חוטים, יורות ברובי מים, שותות משקה מוגז בטעם תפוזים, ואוכלות צ'יפס. אייליש לובשת טי שירט בצבע בז' גדולה במיוחד ומכנסיים אופנתיים בצבע שמנת של "Skims", ואילו חברותיה לובשות גופיות וסוודרים. לאחר מכן אייליש מחליפה לחולצה כחולה, ומכנסיים קצרים וחלוק, בעוד שחברותיה לובשות מכנסי ג'ינס קרועים כחולים, אפורים ופסטלים.
ביקורת.
כריסטיאן אלייר ממגזין ווג, הצהירה כי "התלבושות התואמות הן אלו שבאמת הפכו את המסיבה הזו ללא נשכחת". ג'ורדן דארוויל ממגזין "The Fader", ובריט דוסון ממגזין "Dazed", השוו את הוויזואליות לווידאו קליפ של "7/11", של הזמרת האמריקאית ביונסה, (2014). צוות עובדי מגזין "DIY", סקר את הקליפ והסצנות שבו גם כן.
קרדיטים וצוות.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל.
דילי קין
לואיז מרים "דילי" קין (באנגלית: Louise Miriam "Dillie" Keane; נולדה ב -23 מאי 1952) היא שחקנית, זמרת וקומיקאית בריטית.
קין הייתה מועמדת לפרס אוליבייה.
קין ידועה כחלק משלוש משתתפות הקברט הקומי איידה המופלאה (Fascinating Aïda), מאז שהוקם בשנת 1983.
קורות חיים.
ילדותה.
קין נולדה בעיר פורטסמות' שבממלכה המאוחדת בשנת 1952. קין היא בתו של פרנק קין (Frank Keane), רופא ממחוז מאיו, ושל מרים סלאטרי (Miriam Slattery) שנולדה בעיר טרלי, במחוז קרי שבאירלנד.
קין גדלה בעיר פורטסמות' כקתולית. קין התחנכה בבית הספר וולינגהאם (בית הספר הלב הקדוש) (Woldingham School (or Sacred Heart)). בהיותה בבית הספר היא שרה במקהלת בית הספר, והשתתפה כשניגנה בגיטרה בהקלטת האלבום "מיסה עממית" ("Folk Mass") שהוקלט על ידי כמה מתלמידות בית הספר באולפני אבי רוד (Abbey Road) בשנת 1967.
בגיל שמונה-עשרה הושעתה מבית הספר, כי נסעה לראות את הסרט סטיריקון בלונדון, עם נערים מבית הספר וורת' (Worth School). לאחר שסיימה את בחינות הבגרות (A-levels), ועברה ללמוד מוזיקה בטריניטי קולג ' בדבלין שבאירלנד, אולם עזבה את הלימודים אחרי שלוש שנים (אורך הלימודים הוא ארבע שנים), ועברה ללמוד משחק במשך שלוש שנים באקדמיה למוסיקה ואמנות דרמטית בלונדון.
קריירה.
קרירה תיאטרלית ו"איידה המופלאה".
קין הייתה מועמדת לפרס פרייה (פרס הקומדיה הטובה ביותר) בפסטיבל אדינבורו בשנת 1990 על מופע היחיד שלה "שוב רווקה" ("Single Again").
בשנת 1995, הייתה מועמדת לפרס הבידור על שם לורנס אוליביה עם המופע "איידה המופלאה" (Fascinating Aïda).
בין השנים 1999–2001 הופיע במופע היחיד "שוב איתך" ("Back With You)", בבריטניה ובגרמניה, וזכתה בפרס הקומדיה הטובה ביותר בפסטיבל הקומדיה של מורס (Moers Comedy Festival) בשנת 2001.
כתיבה.
קין כתבה טור בעיתון "מייל און סנדיי" ("Mail on Sunday") בין השנים 1993 - 1995, וכן פרסמה שני ספרים הקשורים לאיידה המופלאה: "ספר השירים של איידה המופלאה" ("The Joy of Sequins—The Fascinating Aïda Songbook") בשנת 1995, ו""מי מופלאה"?" ("?Fascinating Who") בשנת 1985.
פוליטיקה.
בשנת 2017 התמודדה קין מטעם המפלגה הליברל-דמוקרטית למועצת מחוז אוקספורדשייר.
חיים אישיים.
קין גרה באוקספורדשייר עם בן זוגה. היא נוסעת למען עבודתה, ונהנית במיוחד לעבוד באירלנד, מולדת הוריה.
תוארי כבוד.
בשנת 2009 קיבלה קין דוקטור לשם כבוד בכתיבה מטעם אוניברסיטת פורטסמות'.
Drip Too Hard
Drip Too Hard הוא סינגל של הראפרים האמריקאים ליל בייבי וגאנה. השיר יצא לאור ב-12 בספטמבר 2018, על ידי חברות התקליטים YSL רקורדס, קוואליטי קונטרול מיוזיק, מוטאון וקפיטול רקורדס, כסינגל המוביל מתוך המיקסטייפ המשותף שלהם, "Drip Harder". השיר הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר של גאנה שהגיע למיקום הגבוה ביותר ולשיר של ליל בייבי שהגיע למיקום השלישי בטיבו במצעד. השיר הועמד לפרס גראמי לביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-62.
הפקה.
השיר הופק על ידי המפיק האמריקאי טורבו , שאף שימש כמפיק בפועל של המיקסטייפ המשותף של הצמד, "Drip Harder". הוא מכיל דגימה של גיטרה שזכויותיה שייכות לנחלת הכלל מאת המפיק הישראלי J.Viewz.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר יצא לאור ב-5 באוקטובר 2018. הקליפ בוים על ידי ספייק ג'ורדן.
היה היה פה ים
היה היה פה ים היא סדרת רשת תיעודית של כאן תאגיד השידור בבימויה של עדי לביא, ומצולמת ב-360 מעלות. הסדרה עוקבת אחר יחסי הגומלין בין האדם לים המלח, אשר נמצא בתהליך גסיסה מואצת. הסדרת בת שלושה פרקים וסוקרת את השלכות ההרסניות של האסון האקולוגי, והשפעתו על החיים דרך סיפוריהן של שלוש דמויות החיות למרגלות ים המלח.
הסדרה הייתה מועמדת לתחרות רשמית בפסטיבל הסרטים של ונציה, בספטמבר 2020 בתחום המציאות המדומה.
רון צווייג
רונלד (רון) צווייג (באנגלית: Ronald W. Zweig) (נולד ב־1949) הוא היסטוריון ישראלי, העומד בראש מרכז טאוב ללימודי ישראל באוניברסיטת ניו יורק.
ביוגרפיה.
צווייג נולד באוסטרליה והחל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת סידני המערבית ואת הדוקטורט השלים בשנת 1978 באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה. עם סיום הלימודים שימש כחוקר-עמית באוניברסיטת אוקספורד ולאחר מכן כחוקר אורח באוניברסיטת ברנדייס. בשנת 1982 עלה לישראל, הצטרף לסגל המחלקה להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים, ושנה לאחר מכן קיבל הצעה להצטרף לסגל המחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, שם הגיע לדרגת פרופסור מן המניין ואף כיהן כראש המחלקה בין השנים 2003–2004. במקביל, שימש במשך שנים רבות כעורך הראשי של כתב העת היוקרתי Journal of Israeli History וכחוקר בכיר במוזיאון השואה בוושינגטון וביד ושם. בשנת 2004, עם הקמתו של מרכז טאוב ללימודי ישראל באוניברסיטת ניו יורק, הוזמן לעמוד בראש המרכז והעביר את עיקר פעילותו לשם. בין שאר תפקידיו בשנים האחרונות, משמש צוויג חבר בצוות ההיסטוריונים המייעץ לארכיון הלאומי של ארצות הברית.
מחקריו של פרופ' צווייג מתמקדים בתקופת השואה ובארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי והוא המחבר והעורך של ספרים ומאמרים רבים בנושאים אלו.
דיונים גרמניים-סובייטים להכנסת ברית המועצות למדינות הציר
הדיונים גרמניים-סובייטים להכנסת ברית המועצות למדינות הציר התנהלו באוקטובר ובנובמבר 1940 ודנו באפשרות לכניסה פוטנציאלית של ברית המועצות לברית מדינות הציר לצד גרמניה הנאצית, האימפריה היפנית ואיטליה הפשיסטית, במהלך מלחמת העולם השנייה. המשא ומתן, שהתקיים בעידן הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, כלל ועידה בת יומיים בברלין בין שר החוץ הסובייטי ויאצ'סלב מולוטוב, מנהיג גרמניה הנאצית אדולף היטלר, ושר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ. בעקבות השיחות שתי המדינות החליפו ביניהן הסכמים כתובים וחתומים.