הסרט הופק כקופרודוקציה בבימויה של מיה צרפתי ובהפקתם של ניר סער וקורט לנגביין. הסרט השתתף בפסטיבל דוקאביב וזכה בפרס הסרט הישראלי הטוב ביותר. בינואר 2021 שודר הסרט בערוץ yes דוקו וביולי 2021 שודר ב-ARD שבגרמניה. הפרמיירה הבינלאומית של הסרט התקיימה בפסטיבל 2020 באמסטרדם, והפרמיירה הצפון אמריקנית ב-2021 ב-HOTDOCS שבטורונטו.
קובי סודרי
קובי סודרי (נולד ב-26 באפריל 1967) הוא עורך דין פלילי, פרשן משפטי ואיש תקשורת ישראלי שהגיש את יומן החדשות 'יומן הערב' בגלי צה"ל.
ביוגרפיה.
סודרי נולד בלוד, כבן יחיד לזוג עולים חדשים אב יליד מרוקו ואם ילידת אוקראינה. כעבור שנתיים הוריו התגרשו והוא גדל בחזקת אמו, שבהמשך נישאה שנית. ילדותו ונעוריו עברו עליו במציאות חיים לא יציבה, בדוחק כלכלי ובתא משפחתי אלים מצד בן זוגה של אמו. בשנים אלה, התגורר בערים שונות (בני ברק, רמת גן וחולון), למד ב־5 בתי ספר יסודיים (ישורון-חולון; מוהליבר-בני ברק; חשמונאים-רמת גן; שנקר-חולון; שלום עליכם-חולון) ובהמשך ב־3 בתי ספר תיכוניים (קוגל-חולון; אורט-חולון; עירוני ט"ו "שלווה" - תל אביב). מגיל 15, החל לעבוד במקביל ללימודיו, בכדי לסייע בפרנסת המשפחה. בהגיעו לגיל 18, בעודו תלמיד תיכון, עזב את בית אמו ועבר לחיות ברשות עצמו בתל אביב. סיים את לימודיו התיכוניים, ללא תעודת בגרות. חלקים מסיפור חייו נחשפו בפרק בסדרה "איך להצליח בשישה שיעורים" עם רונאל פישר ופרופ' יורם יובל ששודרה בקשת.
סודרי התגייס לצה"ל בשנת 1985 ושירת עד לשנת 1997 ביחידת מצ"ח במגוון תפקידי פיקוד בתחומי החקירות והמודיעין. שירת כמפקד יחידת הסוכנים הסמויים.
לאחר שחרורו מצה"ל שירת במילואים כקצין בדרגת סא"ל, בתפקיד שופט בבית המשפט הצבאי ביהודה ושומרון ובהמשך כחבר צוות ביחידה של חטיבת המבצעים במטכ"ל.
במהלך שירותו הצבאי השלים את לימודי הבגרות שלו ובין השנים 1992–1998 סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, לימודי תואר ראשון במשפטים במכללה למנהל ולימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב, כשבמקביל אליהם התמחה והוסמך כעורך דין.
פעילות משפטית.
מאז הסמכתו כעורך דין בשנת 1998, הוא מחזיק במשרד עצמאי העוסק בעיקר בהגנה במשפטים פליליים. מבין הישגיו, שחלקם זכו לחשיפה תקשורתית:
בעברו שימש כיועץ משפטי לעמותת "תנו לחיות לחיות", ובמסגרת תפקידו עתר לבג"ץ ביחד עם העמותה למען החתול נגד החלטתן של שלוש רשויות מקומיות לנקוט בצעדים לדילול אוכלוסיית החתולים באמצעות המתתם ברעל. בפסק-הדין הוכר קיום סמכות להמית חתולי-רחוב אולם הביצוע מותנה בקיומו של סיכון לבריאות בני-אדם או בקיום מטרד קיצוני.
פעילות תקשורתית.
במקביל לפעילותו המשפטית, החל סודרי להופיע בכלי התקשורת השונים כפרשן משפטי, חבר פאנל (בין השאר בתוכניות הבוקר של ערוץ 10, ערוץ 12 וערוץ 13; "יומן" ברשות השידור; המטה המרכזי בערוץ 13; ובתוכנית "חמש עם שרון גל" בערוץ 13) מגיש טורי דעה, וכמנחה ומראיין בתוכניות רדיו וטלוויזיה ביניהן: מנחה תוכנית הרדיו "הפרקליטים בע"מ" ברדיו 99 FM (בשנים 2008- 2009); מנחה התכנית "דיון נוסף" בערוץ הכנסת (בשנים 2017- 2018); ומאז שנת 2016 ועד 2022 כמגיש בתוכנית "וילנסקי את סודרי" (יומן הערב לסיכום חדשות היום) מדי יום חמישי בגל"צ;
חיים אישיים.
סודרי מתגורר בתל אביב, נשוי לענת, מתכננת ומעצבת פנים, ולהם שלושה ילדים.
אישטוואן אבוני
אישטוואן אבוני, (בהונגרית: Abonyi István; בודפשט, 18 באוגוסט 1886 – בודפשט, 5 ביוני 1942) היה שחמטאי יהודי-הונגרי, אמן שחמט, עסקן שחמט, סופר מומחה לשחמט. ממייסדי "איגוד השחמט ההונגרי" וממייסדי איגוד השחמט הבינלאומי - (פיד"ה). הנשיא לשעבר של "האיגוד הבינלאומי של שחמט בהתכתבות". היה העורך הראשי של "עולם השחמט ההונגרי".
ביוגרפיה.
אבוני נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף אבוני (1858–1914) רופא, רופא שיניים, עורך, ושל פלורה מנגולד (1864–1919). הוא למד משפטים ועבד כעורך דין בבודפשט. לאחר מות אביו, כיורש של הון רב, חלק ניכר מהאנרגיה, הידע והסמכות שלו הוקדשו לטובת עולם השחמט. במקרים רבים העניק תמיכה כספית משמעותית לשחמט או לחלק מנציגיו. אשתו הייתה אנה בויאר, דודתו של איבאן בויאר.
קריירת השחמט.
בשנת 1907 באליפות השחמט ההונגרית דורג במקום 2–3, אחרי ליאו פליישמן. הוא נחשב לאחד משחקני הבליץ החזקים בעולם, דבר שאושר על ידי תוצאותיו: בשנת 1921 בבודפשט וב-1923 בווינה השיג מקום ראשון, בשנת 1924 בפריס מקום שני. בין השיאים שלו נמצא שבין ה-21–22 בינואר 1928 שיחק בו זמנית (סימולטנית) נגד כ-300 יריבים על 105 לוחות. המשחקים נמשכו בין השעה 7 בערב עד השעה 6 בבוקר למחרת. במשחקים אלה ניצח ב-79 השיג תיקו ב-20 והפסיד רק ב-6 משחקים בלבד. במשך זמן מה הוא החזיק בשיא העולמי של משחק השחמט הסימולטני.
הוא גם השתתף בטורנירי שחמט בהתכתבות והשיג תוצאות מצוינות בשנות השלושים. הוא היה מנהל הנבחרת ההונגרית, שניצחה 1.5-0.5 מול גרמניה בשנת 1936 והגיעה ל-1:1 בשנים 1939–1940 מול לטביה.
כעסקן שחמט.
אבוני היה מזכיר, מזכ"ל, נשיא ומנכ"ל "חוג השחמט של בודפשט" בין השנים 1914-1940. הוא היה ממייסדי איגוד השחמט ההונגרי, אחר כך מזכירו, מזכירו הכללי והנשיא בין השנים 1921-1937. בינואר 1928, כהוקרה על מעלותיו בתחום תרבות השחמט, הוענק לו התואר "יועץ ממשלתי מלכותי ראשי של הונגריה".
הוא היה חבר מייסד וחבר הנהלה בפדרציית השחמט הבינלאומית. ונשיא התאחדות ההשחמט בתכתבות הבינלאומית (IFSB) בין השנים 1935-1939.
עבודתו בתאוריית השחמט.
על שמו נקראת תחבולת אבוני (1. e4.3 d5.2 Nf3), אותו שיחק לראשונה בשנת 1912.
יחד עם ז'יגמונד ברס וגיולה ברייר, מילא תפקיד מרכזי בהרחבה ובבדיקה המעשית של תורת גמביט בודפשט.
בשנת 1922 פרסם המגזין הגרמני לשחמט Deutsches Wochenschach את גרסת אבוני של גמביט (תחבולת) בודפשט, שידוע גם בשם "טריק אבוני".
פעילותו המקצועית והעיתונאית.
בין השנים 1917–1919, וכן כאשר הופעל העיתון מחדש בשנת 1922, הוא היה העורך של עולם השחמט ההונגרי (Magyar Sakkvilág). הוא היה מנהל מדורי השחמט של "העולם" (Világ) (1916), "כרוניקה בתמונות" (Képes Krónika) (1922-1923) וב"עיתון המעניין" (Érdekes Újság) (1924).
דן זקס
דן זקס (26 באפריל 1931 - 14 ביוני 2015; נולד כ-פטר יוליוס זקס; בגרמנית: Peter Julius Sachs) היה סוציולוג, עיתונאי, מרצה, סופר ומתרגם ישראלי.
ביוגרפיה.
פטר יוליוס זקס נולד בברלין כבן יחיד להורים יהודים מהמעמד הגבוה. אמו נקראה אספירה ואביו, אריך זקס, היה אמרגן ואיש עסקים מצליח בגרמניה.
עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון ב-1933 מצב המשפחה החל להרע ולאחר ליל הבדולח הם עלו לארץ ישראל, השם פטר עוברת לדן, אריך לאריה ואספירה לאסתר.
באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20 היה חניך בנוער העובד ולמד והתגורר בפנימייה לחקלאות כפר הנוער בן שמן.
במלחמת העצמאות שירת זקס כקשר באזור גוש דן במסגרת הגדנ"ע, הוא היה בין המחברים את הערים היהודיות תל אביב וחולון וחמק מהצלפים הערבים ביפו.
לאחר סיום שירותו הצבאי היה חבר בקיבוץ נחשון, שם נישא בשנת 1955 לחברת הקיבוץ חנה ויחד הם עברו לחולון.
החל מ-1954 עבד בעתי"ם, וב-1957 החל לכתוב את הטור "הבחינה המוסרית", שבו הביע בקיצור את עמדותיו בסוגיות פילוסופיות, לעיתון על המשמר, עיתון ציוני-סוציאליסטי בבעלות השומר הצעיר שהיה מזוהה פוליטית עם מפ"ם.
ב-1962 יצא לטיול במזרח אסיה עם דגש על יפן כולל העיר הירושימה, כשחזר לישראל הרצה במספר מקומות בישראל על ביקורו בעיר שהופצצה בפצצת אטום אך לפני 17 שנים, ב-1963 יצא ספרו הראשון "מסע יפן", יומן המסע שלו במזרח אסיה בשילוב תמונות שצילם. זקס רשם חברת הוצאות לאור בשם "עדה" ובמסגרתה הוציא את הספר.
זקס הרבה לכתוב גם בחותם, מוסף "על המשמר", וכתב מגוון כתבות ומאמרים בעל המשמר במקביל למדור הבחינה המוסרית, ככותב בכיר בעל המשמר זקס היה גם חבר קבוע בוועידת מפ"ם, שהיוותה מעין פרלמנט של המפלגה.
ב-1966 שימש ראש המשלחת של מפ"ם לוועידה העולמית ה-21 נגד פצצות אטום ומימן שנערכה בהירושימה.
ב-1968 השלים תעודת בגרות והתקבל ללימודי מדע המדינה באוניברסיטת תל אביב.
ב-1971 יצא לאור תרגומו של זקס לעברית את הספר היפני הקלאסי מעשה גנז'י בהוצאת שוקן.
ב-1976 השלים תואר שני במדע המדינה, מאוחר יותר הוא השלים גם תואר ראשון בסוציולוגיה, הוא עזב את העיתונות ונעשה מרצה למדע המדינה וסוציולוגיה בבית ברל ולאחר מכן מורה לאזרחות ב"תיכון חדש" בחולון, שם לימד עד 1994.
רוברטו צ'רו
רוברטו צ'רו (בספרדית: Roberto Cherro; 23 בפברואר 1907 – 11 באוקטובר 1965) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא שיחק את הקריירה הרשמית שלו במועדון בוקה ג'וניורס שם היה שיאן הכובשים בכל הזמנים, עד ששיאו נשבר על ידי מרטין פלרמו בשנת 2010.
קריירה.
צ'רו נולד בשכונת באראג'אס, בואנוס איירס שבארגנטינה ובצעירותו שיחק במועדון ספורטיבו באראג'אס. בשנת 1924 כשהוא בן 17 התקבל לסגל המקצועי ובשנה שלאחר מכן עבר לפרו קאריל אואסטה, מועדון שהיה אחד הטובים בארגנטינה באותה תקופה. צ'רו לא שיחק שם זמן רב משום שקיבל הצעה מבוקה ג'וניורס עמה זכה בליגה הארגנטינאית כבר בעונתו הראשונה. באותה עונה הוא גם סיים כמלך שערי הליגה והצליח לחזור על הישג זה גם בשנים 1928 ו-1930.