הוא בוגר תואר ראשון בפילוסופיה וספרות מאוניברסיטת בר-אילן (1994-1990) ובוגר לימודי קולנוע בקאמרה אובסקורה (1999-1995). במסגרת לימודי הקולנוע ביים שני סרטים עלילתיים:
"רווח והצצה" – 1996 8 דקות. ליאור אשכנזי ונתי רביץ
ו"מוזיקה" – 10 דקות. אופליה שטראל, ינון בן דויד בקומדיה ריאלסטית מרירה.
וסרט תיעודי - "חלומות ויצרים", על הרב יצחק חיים פרץ, מנהיג מפלגת ש"ס ושר הפנים לשעבר על תחנות וצמתים מרכזיים בחייו.
בשנים 1997-8 היה עיתונאי בידור ומוזיקה ב"ראש1".
בשנים 2000-1999 היה עיתונאי ספורט וכדורסל בעיתון "העיר" בת"א.
השתתף כשחקן במספר סרטים וביניהם: "היעלמות" - אילן שושן, "הגננת" - נדב לפיד, "10% ילדה שלי" - אורי בר און ועוד.
היה שחקן כדורסל מגיל 10 ועד 31 בקבוצות שונות – מכבי פתח תקווה, אליצור פתח תקווה-תל אביב. כיום הוא מאמן ילדים בהפועל תל אביב.
אלון ויינשטוק נשוי לליאת, רואת חשבון במקצועה ולהם שני ילדים, בעבר היה נשוי לגילי לניאדו, עורכת תוכן. אחיו, שי כרם, הוא מנהלה של דנה אינטרנשיונל.
סרטים תיעודיים שהפיק ו/או ביים.
2002 "כל אחד והבוב שלו" 55 דקות. סרט מחווה ישראלי ליוצר בוב דילן.
תסריט ובימוי - אלון ויינשטוק.
2003 "סיפור שמייח" 65 דקות. סיפורה של להקת פינג פונג שנשלחה על ידי הערוץ הראשון לאירוויזיון בסטוקהולם - שוודיה בשנת 2000. הלהקה, עם שירה: "שמייח", רצתה להפיץ מסרי אהבה ושלום ולנופף בדגלי ישראל וסוריה מעל הבמה כאקט תמיכה בשיחות השלום שנערכו עם סוריה באותה עת. הערוץ הראשון איים שיחזירם לישראל אם יעשו כן. הפקה, בימוי, תסריט, צילום - אלון ויינשטוק. מפיקה שותפה: גילי לאניאדו. צלם ראשי: יורם עברי, עורך: יובל אוצר. שודר בערוץ 8.
2005 "אורי, אתה בנישמתי". תסריט, צילום, בימוי והפקה - אלון ויינשטוק. סרט לזכרו של המפיק אורי הריס, חבר ילדות קרוב של ויינשטוק, שהיה אמרגן בידור במקצועו ונפטר מסרטן בהיותו בן 36. בסרט הקומיקאים הבולטים בישראל מספרים על אורי ועל העבודה עמו. משתתפים: אלי יצפאן, אלי ומריאנו, נדב אבקסיס, שלום אסייג, מיקי גבע, גורי אלפי, חנן סביון, גיא עמיר ועוד.
2006 "הבית השלישי, 50 דקות". הסרט עוסק בסוגיית הקמת בית המקדש השלישי ומביא את הגישות הקיימות על רקע ירושלים המוזהבת. בהשתתפות : א.ב יהושע, פרופ' עדי אופיר, פרופ' הלל וייס, פרופ' שלמה זנד, הרב יובל שרלו, הרב ישראל מאיר לאו, שהרה בלאו, רנה ורבין, פרופ' רות קלדרון, יהודה עציון ועוד. הפקה, בימוי, תסריט, צילום - אלון ויינשטוק. צילום: יורם עברי, אוסקר אבוש. עריכה: עידו זנד. שודר בערוץ 10.
2009 "טרוף טורף יוסף", 50 דקות. סרט לזכרו של יוסי ויינשטוק בן דודו של אלון ויינשטוק, שנפל ב-1995 בלבנון כשהוא חשוף בצריח הטנק. הסרט מביא את דמותו של יוסי כמדריך נערץ בסניף גבעת שמואל שרק הוקם. כיום הסניף הוא הגדול בארץ ונקרא על שמו של יוסי, "בית יוסי". תסריט, צילום, בימוי והפקה - אלון ויינשטוק. עריכה : עידו זנד. שודר בערוץ הראשון.
2010 "זה גילה, זה אני" 73 דקות. סיפור חייה של גילה גולדשטיין. גילה נולדה במחצית השנייה של שנות הארבעים בעיר התחתית של חיפה, כאברהם גולדשטיין. למרות ששיחקה כדורגל כנער במכבי חיפה בהצטיינות, ידעה גילה שהיא רוצה להיות ולחיות כאישה. ביחד עם חברותיה החלה להופיע כרקדנית, סטריפטיזאית וזמרת. תחילה בחיפה ואחר כך בתל אביב ואף באירופה. כל חייה שילבה גילה את אהבתה לבמה יחד עם עבודה בזנות. היא הפכה לדמות מוכרת בקהילה הלהט"ב הישראלית והייתה לאייקון כלוחמת למען שוויון זכויות לכל. בשנת 2003 זכתה גילה באות יקירת הקהילה על תרומתה רבת השנים. הסרט מלווה את חייה של גילה לאורך 13 שנה, מ-1997 עד 2010. פסקול הסרט מעוטר בשירים שנכתבו עבור גילה על ידי מוזיקאים ישראלים בולטים וביניהם: עופר ניסים, דנה אינטרנשיונל, ארז ברזוליק, אלי סורני, ועוד. תסריט, צילום, בימוי והפקה - אלון ויינשטוק. עריכה: חן לוטקין.
2013 "עמוס וטחינה", 73 דקות. סיפורו של עמוס גוטליב, מקלען על ספינת דבור של חיל הים, שנטל חלק בקרב מרסא תלמאת בלילה הראשון של מלחמת יום כיפור. אותו הלילה שינה את חייו של עמוס לעד. עמוס וארבעה לוחמים ששירתו עמו על ספינת הדבור וזכו בציונים לשבח על תפקודם בקרב משחזרים את הלילה הגורלי, על רקע תמונות מחייו הנוכחיים של עמוס בנתניה. עמוס מנסה לשמור על זוגיות יציבה עם רבקה, לחזור בתשובה, להגמל מהסמים אליהם הוא מכור בשנים האחרונות ולהפסיק לספר את אותו הקרב. הסרט צולם ונערך לאורך 9 שנים ושודר ב-2013 בערוץ 8 לציון 40 שנה למלחמת יום כיפורים. בזכות הסרט נרתמו החברים מחיל הים להגשה חוזרת של התביעה בהכרה של עמוס כנפגע של משרד הביטחון. תסריט, צילום, בימוי והפקה - אלון ויינשטוק. עריכה עידו זנד.
2014 "למה אני לא שחקן כדורסל". מסע אישי בעברו של הבמאי שמנסה לברר מה קרה לחלום הילדות להיות שחקן כדורסל. בהשתתפות בני משפחה, חברים וחברות, רבנים, מאמנים, שחקני כדורסל, עיתונאים, עוברי אורח. בעשייה. תסריט, צילום, בימוי, הפקה - אלון ויינשטוק.
"שומרי הזיכרון". סרט על הפלוגה הראשונה ששירתו בה חיילי הסדר ועליית הנוער עם חיילים חילונים מגיוס מאי 1987. אלי שפר ואבשלום בשארי נהרגו בעת שירותם והפלוגה מלווה את המשפחות ומנציחה את הזיכרון למעלה מ-25 שנים.
אחיטוב (נכד עלי)
אחיטוב הוא דמות מקראית, בנו של פנחס בן עלי, ואביו של אחימלך. משפחת כהנים זו הייתה מאוהדות דוד. דמותו נזכרת ב.
ברשימת שרי דוד המופיעה ב: מופיע השם צדוק בן אחיטוב, בניגוד לנאמר במקורות אחרים, לפי אחיטוב היה אביו של אחימלך ומשפחתו ואילו צדוק בא ממשפחת כהונה אחרת. לדעת חוקר המקרא שמעון בר אפרת חל שיבוש בסדר השמות, והסדר הנכון לקריאה הוא: צדוק, ואביתר בן אחימלך בן אחיטוב, כהנים.
ברשימת היחס ב, נאמר כי אמריה הוליד את אחיטוב, ואחיטוב הוליד את צדוק. לדעת מיכאל קוכמן כתיבה זו היא מגמתית ומטרתה לקבוע את ייחוס משפחתו של צדוק למשפחת אהרון הכהן. ברשימת הכהנים בספר נחמיה (), מוזכר אחיטוב כנגיד בית האלוהים וכאביו של מריות. מן הכתוב לא ברור מדוע לא קשר בעל ספר נחמיה את אחיטוב אל בית אהרון. לדעת חוקר המקרא מיכאל קוכמן, זו מגמת ספר נחמיה שלא להתייחס במפורש למשפחת הכהנים השייכת לבית אהרון, שכן מעמדו ניתן לו על ידי המלך הפרסי דווקא ולא מייחוס אבות. לעומת זאת, בספר עזרא מופיע אחיטוב כבן לשושלת אהרון (). לא ברור אם בשני הספרים האלה מדובר באחיטוב נכד עלי או בכוהן מאוחר יותר בעל אותו שם בשושלת.
המושב אחיטוב, מושב במועצה אזורית עמק חפר, נקרא על שמו.
דיר דבאן
דיר דבאן (בערבית: دير الدبان; פירוש שמו הוא "מנזר הזבובים") היה כפר ערבי בנפת ירושלים בסביבת בית גוברין. תושביו נמלטו או גורשו במהלך כיבוש הכפר במלחמת העצמאות ב-24 באוקטובר 1948 על ידי חטיבת גבעתי כחלק ממבצע יואב.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 הכפר מנה 543 איש ו-112 בתים נושבים. על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל אוכלוסיית הכפר נאמדה בכ-730 תושבים, ושטח הכפר הוערך ב-7,784 דונם עות'מאני.
בשנת 1955 הוקם על אדמות דיר דבאן המושב הישראלי לוזית.
הר ווטאי
הר ווּטָאי (בסינית: 五台山, פיניין: Wǔtái Shān; תעתיק ווּטָאי שאן – מילולית "הר חמש הטרסות") או גם הר צִ'ינְגְלְיָאנְג (清凉山, פין-יין: Qīngliáng Shān) הוא אחד מארבעת ההרים הקדושים לבודהיזם בסין. ההר שוכן בצפון מזרח מחוז שאנשי שבצפון מזרח סין.
על ההר שוכנים כמה מהמנזרים והמקדשים הבודהיסטיים החשובים ביותר בסין. בעבר שכנו על ההר כמה מאות מנזרים וכיום פועלים בו 68 מנזרים ומקדשים. ההר והמקומות הקדושים לבודהיזם שבו הוכרזו אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-2009.
מלבד ההיבטים הדתיים ההר נודע ביפי רכסיו, סלעיו, הערוצים העמוקים, המים הצלולים והיערות הצפופים המכסים את מורדותיו.
גאוגרפיה.
תיאור.
המסיב של הר ווטאי מתרומם לגובה של כ-3,000 מטרים בנפת ווטאי (五台县), בצפון מזרח הנציבות העירונית שינז'ואו (忻州) בצפון מזרח מחוז שאנשי שבצפון מזרח סין, כ-150 קילומטרים צפונית לעיר שינז'ואו, וכ-250 קילומטרים מהעיר טאי-יואן בירת מחוז שאנשי. שטח אתר המורשת העולמית הוא 229.5 קמ"ר והוא מוקף באזור חיץ בשטח של 168.5 קמ"ר.
בהר יש חמש פסגות שטוחות מכוסות בצמחיית בתה: פסגה צפונית, פסגה דרומית, פסגה מזרחית, פסגה מערבית ופסגה מרכזית. חמש פסגות שטוחות אלו הן שהעניקו להר את שמו, "הר חמש הטרסות".
אקלים.
האקלים בהר קר, כפי שמרמז שמו השני - צִ'ינְגְלְיָאנְג שָׁאן ("הר קר צלול"). הטמפרטורה השנתית הממוצעת על הפסגות היא ℃3.8-. ינואר הוא החודש הקר ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של ℃17.3-, ויולי החם ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של ℃9.6. בטָאיְחְווָאי הנמוכה יותר האקלים קצת יותר נוח והטמפרטורות גבוהות בכ-℃6. האביב מקדים בחודש והסתיו מאחר בחודש. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא ℃2-3, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה במקום הייתה כ-℃30-, והגבוהה ביותר הייתה ℃30. בקיץ ההר מכוסה עננים וערפל, הלחות גבוהה וגשם יורד לעיתים קרובות.
צמחייה ובעלי חיים.