מלון ענבל (נקרא בעבר מלון לרום) הוא בית מלון יוקרתי בשכונת טלביה בירושלים, בעל דירוג "5+ כוכבים". בשנת 2011 דורג כמלון הטוב ביותר בישראל.
היסטוריה.
המלון הוקם על ידי חברת לרום שהייתה שותפות של אל על וחברת סנשיין אינטרנשנל הוטלס. לצורך בניית המלון הוקצה לחברה מגרש במתחם עמרייה עליו הייתה חורשת זיתים. המלון תוכנן על ידי האדריכל, חתן פרס ישראל, יעקב רכטר. הבנייה במתחם, שתוכנן במקור לכלול שמונה מגדלי מגורים ושני בתי מלון רבי-קומות, זכה להתנגדות רבה, ובעקבות זאת נבנה במקום רק מגדל אחד, מגדל משהב. בעקבות הבקורת קבעה ועדת הבנייה המחוזית שהמלון יכלול רק 7 קומות, בהם 350 חדרים, במקום 11 קומות עם 500 חדרים. כמו כן המלון תוכנן סביב חצר פנימית. שינויים אלו לא ספקו את המתנגדים, בהם דמויות ידועות כמו פרופ' מיכאל ברונו, דן פטינקין, יהודה האזרחי, אשר דרשו לבטל את בניית המלון, אך עמדתם נדחתה על ידי הוועדה בספטמבר 1973, בלחץ הדרג הפוליטי. במהלך הבנייה, עלתה טענה שהמלון הוסיף על 40,000 המטרים הרבועים שהותרו לבנייה עוד 4000 מ"ר בעצה אחת עם גורמים בעריית ירושלים ומשרד הפנים, בטענה שמדובר בשטחי שירות ולא חדרי מלון. מהלך זה נדון בדו"ח ביקורת של יורם בר סלע, היועץ המשפטי של עיריית ירושלים. בניית המלון החלה בסוף שנות ה-70 והוא נפתח בסוף 1982, ללא רישיון עסק מהעירייה בגלל סכסוך על בריכת השחייה. ממזרח למלון הוקם גן הפעמון.
בשנת 2000 הופסקה ההתקשרות בין המלון לרשת והמלון שינה את שמו ל"מלון ענבל" על שם העתק פעמון הדרור שמוצב בגן הפעמון הסמוך. היום המלון מנוהל על ידי לרום אך עדיין נקרא "ענבל".
המלון נבחר על ידי מגזין התיירות קונדה נסט למלון הישראלי הטוב ביותר בישראל והרביעי במזרח התיכון לשנת 2011. ובאותה השנה היה המלון הישראלי היחיד ברשימת מלונות היוקרה של קבוצת Preferred hotel.
בחודש יוני 2016 הותקנה על גג המלון מצלמה פנורמית המצלמת ב-360 מעלות את נופי העיר הנשקפים מהמלון ומשדרת אותם באתר האינטרנט של המלון.
בחודש נובמבר 2016 החלו במלון עבודות להרחבתו, בעלות משוערת של כ-90 מיליון ש"ח הכוללות שיפוץ השטחים הציבוריים והחדרים, הגבהת האגף המזרחי של מבנה המלון בשתי קומות נוספות כך שיתווספו לו 52 חדרים וסוויטות והקמת בריכת שחייה חדשה. את השיפוץ תכנן האדריכל מייקל שוורץ והוא הסתיים בנובמבר 2018.
דייגו דה סלינאס
דון דייגו אסטבאן גומס דה סלינאס אי רודריגס דה בייארואל (בספרדית: Diego Esteban Gómez de Salinas y Rodríguez de Villarroel; 3 באוגוסט 1649 - 27 בנובמבר 1720) היה המושל הספרדי האחרון של גיברלטר. הוא כיהן בתפקיד זה עד לכיבושה של גיברלטר על ידי הצי האנגלו-הולנדי באוגוסט 1704, במהלך מלחמת הירושה הספרדית.
ביוגרפיה.
סלינאס אי רודריגס נולד במדריד, ספרד, לאביו פדרו גומס סלינאס (Pedro Gómez Salinas) ולאימו אוגוסטינה רודריגס דה בייארואל (Agustina Rodríguez de Villarroel), בני האצולה הזעירה (מבורגוס מצד אביו, ומואיאדוליד מצד אמו). הוא החל את שרותו הצבאי כמשרת אישי של איניגו פרננדס דה בלאסקו (Iñigo Fernández de Velasco), המשנה הצבאי למלך קסטיליה. הוא התקדם במהירות בקריירה הצבאית שלו, קודם לדרגת נושא דגל (דרגתו של קצין זוטר ברגלים או בצי, שהיה באופן מסורתי נושא את הדגל ומכאן הכינוי) ולאחר מכן לקפטן בחיל רגלים, זאת עוד לפני שהגיע לגיל 20. בשנת 1670 הוא מונה לקפטן בחיל הפרשים, לאחר מכן נטל חלק במלחמת צרפת-הולנד ונותר בהולנד עד לשנת 1673, אז חזר לספרד והועבר לצבא קטלוניה. בשנת 1675 הוא נפצע בקרבות שהתחוללו במתקפה צרפתית על העיר פגסרדה (Puigcerdà) הסמוכה לגבול עם צרפת. בדצמבר 1677 הוא חזר למורסיה.
בשנת 1685 שירת סלינאס אי רודריגס כמרשל בחיל הרגלים הספרדי בפמפלונה, ובתקופה זו הוא הגיש בקשה להצטרף למסדר סנטיאגו; בקשתו התקבלה לאחר חקירה מעמיקה של אילן היוחסין שלו. בפמפלונה השתתף בקרבות של מלחמת תשע השנים על הגבעות של אלדידה (Alduide), שם הצליח להדוף את הפולשים הצרפתים.
ביוני 1697, כעת בדרגת גנרל, פיקד סלינאס אי רודריגס על הכוחות הספרדיים שניסו להדוף את כוחותיו של הדוכס מוונדום הצרפתי, המתקדמים לעבר ברצלונה. אולם ב-7 ביולי נכנעה העיר וב-15 באוגוסט עזבו כוחותיו של סלינאס את האזור. בשנת 1698 מונה סלינאס למושל העיר ז'ירונה.
בדצמבר 1701 מונה סלינאס אי רודריגס למושל הצבאי של גיברלטר על ידי פליפה החמישי, מלך ספרד. עם פרוץ מלחמת הירושה הספרדית והתגברות האיום על גיברלטר מצד הצי האנגלו-ספרדי, דרש סלינאס תגבורות לגיברלטר אך תגבורות מעולם לא נשלחו. ב-1 באוגוסט 1704, נחתו מלחים אנגלים בפיקודו של גאורג, נסיך הסן-דרמשטט האוסטרי, באיסתמוס צפונית לצוק ממפרץ גיברלטר. לאחר הכנתה של תוכנית תקיפה על גיברלטר, שלח גאורג מסמך ובו דרישה לכניעת חיל המצב הספרדי; אך סלינאס לא נענה לדרישה וב-3 באוגוסט החלו ספינותיו של גאורג להרעיש את גיברלטר. לאחר שהבין את חומרת המצב וכי התנגדות נוספת איננה אפשרית, נכנע סלינאס בבוקר ה-4 באוגוסט.
למרות הביקורת שנמתחה על הכישלון בגיברלטר, שכעת נצטרף גם לכישלון בברצלונה ב-1697, בכל זאת החליט פליפה החמישי למנותו בשנת 1706 למושל בייאסקוסה דה הארו (Villaescusa de Haro) שבקואנקה, שם הוא נשאר כגולה מרצון כמעט עד ליום מותו. בסוף ימיו חזר למדריד וב-27 בנובמבר 1720 הוא מת שם, בהורישו את כל נכסיו לאחותו, פרנסיסקה.
מלון לרום
נתי אדלר
נתי אדלר (נולד ב-1 ביוני 1970) הוא יוצר ובמאי של קולנוע תיעודי ועלילתי, בשנים האחרונות מתמקד אדלר ביצירת סרטים וסדרות תיעודיות. סדרות התעודה שיצר וביים עוסקות בבחינה של התפוררות המשפחה בימינו. בסרטים העלילתיים שביים עסק אדלר בדמויות משולי החברה ובביקורת על המערכת הצבאית.
ביוגרפיה.
אדלר גדל ברמת השרון.
בוגר תיכון אלון ברמת השרון במגמת תיאטרון.
בצה"ל שירת תחילה בנח"ל ובהמשך, בתור צלם ועורך וידאו בחיל האוויר.
בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
במהלך לימודי הקולנוע כתב וביים את הסרט הקצר "אפס בהתלהבות" (1995). קומדיית אבסורד המתרחשת בצבא, בתור לקב"ן, ובה משחקים, בין היתר הקולנוען דורון צברי והמשורר איתן נחמיאס גלס. הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בתחרות המכון הישראלי לקולנוע.
ב-1998 כתב (עם איגור ויזמנסקי) וביים את סרט הגמר שלו "ספסיבה קינג-ג'ורג'". בתפקיד הגברי הראשי שיחק ישראל דמידוב. הסרט זכה בפרס מוגרבי על בימוי וצילום.
ב-1999 אדלר ביים שלושה פרקים בסדרה התיעודית "זום". אחד מהפרקים - "ילדים בעיר זרה" - הוא הסרט התיעודי הראשון שנעשה על ילדי העובדים הזרים בישראל.
אדלר הוא תסריטאי (ביחד עם שלומי פרי) ובמאי של "בוצ'אצ'י" – דרמה בת 52 דק' (2001). "בוצ'אצ'י" הופקה עבור 'רשת', במסגרת פרויקט "שיעור מולדת" בעריכת רנן שור. זוהי דרמה קומית המספרת על תחרות שירה שמתקיימת בבסיס חיל האוויר לקראת יום העצמאות. התחרות נערכת בין הטבחים לטייסים. הדרמה היא בעלת נקודת מבט אירונית על המעמדות בצבא. בדרמה משחקים משה פולקנפליקט, יונתן רוזן, פיני טבגר. דודו טסה, שהיה אז בתחילת דרכו, הלחין את המוזיקה ושיחק בתפקיד משנה.
בשנת 2005 אדלר כתב את התסריט וביים ואת הסרט התיעודי "הכובעים של ירושלים". הסרט עוסק בכובעים בעיר - כסממן תרבותי, דתי, מעמדי ומגדרי. את המוזיקה לסרט כתב יוני בלוך. הסרט זכה בפרס פורום היוצרים התעודיים לעריכה והצילום, השתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל אידפא באמסטרדם, ובעוד פסטיבלים רבים, ונרכש לשידור במספר רב של תחנות טלוויזיה באירופה.
בשנת 2006, אדלר יוצר ובמאי ראשי של "הבטחנו זה לזו" - סדרה תיעודית בת שישה פרקים על תופעת הגירושין בישראל. הסדרה שודרה בערוץ 10 בהנחיית קובי מידן. כל פרק עוסק בנושא אחר שמאפיין גירושין – הילדים, המעבר מאהבה למלחמה, נאמנות ובגידות, המשפחות החדשות שנוצרות בסיבוב השני, החיפוש אחרי בן זוג חדש והפרק האחרון עוסק בבנים להורים גרושים המנסים ליצור זוגיות.
בשנת 2007 חזר לעסוק בקולנוע עלילתי וביים את "קולולוש", סרט טלוויזיה עלילתי באורך מלא, על פי תסריט של שאול ביבי ועופר טבצ'ניק. בסרט משחקים אלון אבוטבול, יונתן רוזן ושושה גורן.
ב-2009 יזם ביחד עם ערוץ שמונה ואתר "פליקס" פרויקט בשם "אלוהים ואני". מטרת הפרויקט הייתה לעשות סרט בשיתוף הגולשים, הגולשים נקראו לשלוח קטעי וידאו על הקשר שלהם עם אלוהים, ששולבו בסרט. זהו סרט שמתאר את הקשר האישי של אדלר עם אלוהים, כאדם חילוני שאינו קשור לדת הממוסדת.
בשנת 2010 אדלר יזם ביים ושימש כעורך הראשי של הסדרה התיעודית "בטבעת זו", ששודרה שתי עונות רצופות ששודרה בערוץ 10. הסדרה, בהנחיית גלית גוטמן, עוסקת במשברים בחיי הנישואין בישראל. כל פרק בוחן סיבה אחרת שגורמת לנישואים להפסיק לתפקד - משבר הילד הראשון, חלוקת התפקידים בין הקריירה לטיפול בילדים. הסדרה זכתה לרייטינג גבוה ולביקורות משבחות, פורמט הסדרה נמכר למספר תחנות שידור בינלאומיות וב-2014 הוא מופק בצרפת.
ב-2011, כהמשך לסדרה "בטבעת זו", יזם וביים אדלר את הסדרה "אחים לכל החיים". הסדרה עוסקת בקשרים בין אחים ואחיות והיא שודרה בערוץ 10.
אדלר היה חבר הנהלת איגוד הבמאים במשך שנתיים (2004-2002). שימש כלקטור וחונך בפרויקט "כרטיס ביקור" בקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. הוא מנחה מאז שנת 2012 בחממה לפיתוח פרויקט דוקומנטארי במסגרת איגוד הבמאים.
קישורים חיצוניים.
הכובעים של ירושלים: 2005
"בטבעת זו" – ביקורות
"אחים לכל החיים: - ביקורות
בוצ'אצ'י: 2001
"אפס בהתלהבות"
"ספסיבה קינג ג'ורג'"