על עיצומים כלכליים מחמירים אלה הוחלט באימוץ ואכיפת החלטה 661 של מועצת הביטחון של האו"ם. בתום מלחמת המפרץ הראשונה ב-1991, עיצומים אלה הורחבו, כולל הדרישה להסרת הנשק הלא קונבנציונלי בהחלטה 687. העיצומים אסרו כל סחר ואספקת משאבים פיננסים למעט תרופות, ומזון "בנסיבות הומניטריות", אספקת מצרכים אלה פוקחה בקפדנות.
קיימות הערכות שונות, לתמותת ילדים שנגרמה עקב העיצומים הללו. הערכות אלה נעות בין 100,000 למעל 500,000 ילדים.
בינואר 2020 איים נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, להטיל שוב עיצומים על עיראק, אם ממשלת המדינה תדרוש פינוי הכוחות האמריקאים מתחומה בעקבות חיסולו של קאסם סולימאני, מפקד כוח קודס והחלטת הפרלמנט של עיראק להוציא את כל הכוחות הצבאיים הזרים מהמדינה.
מטרות.
להחלטת האו"ם הייתה הכוונה המוצהרת של השמדת הנשק להשמדה המונית והטילים הבליסטיים, מניעת התמיכה בטרור, ואילוץ עיראק לשלם פיצויי מלחמה וחובות לנושים זרים.
יש הטוענים כי מטרה בלתי מוצהרת של העיצומים הייתה הפלתו מהשלטון של סדאם חוסיין. לדוגמה ב"חוק שחרור עיראק 1998" מוצהר שמטרת מדיניות ארצות הברית היא "להחליף את המשטר", מטרה שלא מוצהרת בהחלטת האו"ם אך מוזכרת רבות בקרב תומכיה. ב-1991, פול לואיס כתב בניו יורק טיימס: . אחד מאדריכלי מדיניות המלחמה, דאגלס פיית', טען כי העיצומים מפחיתים מכוחה הצבאי של עיראק. ומלומדים כגון ג'ורג' לופז ודייוויד קורטרייט זוקפים לזכותם של העיצומים את הסכמתה של עיראק לביקורות; ובזכייה בוויתורים מצד בגדד בנושאי הגבולות עם כווית; מניעת התעצמות צבאית עיראקית לאחר מלחמת המפרץ הראשונה; ומניעת ייבוא חומרים וטכנולוגיות חיוניים להמשך ייצור הנשק להשמדה המונית. חוסיין אמר לחוקרו ב-FBI שהחימוש העיראקי .
מנהל.
כמתואר על ידי משרד האו"ם לצורכי תוכנית עיראק, החלטת מועצת הביטחון 661 מטילה עיצומים על עיראק בעקבות פלישתה של זו לכווית. עיצומים אלה כוללים מגבלות נוקשות גם על הייצוא וגם על הייבוא.
מגבלות על היבוא.
ועידת העיצומים של האו"ם לא הוציאה רשימה שלמה של סחורות שלא יכולות להיות מיובאות לעיראק. במקום, היא מעריכה בקשות ליבוא פריטים לעיראק על בסיס אינדיבידואלי, ע"פ החלטת מועצת הביטחון המרשה מוצרי מזון, תרופות, ופריטים הכרחיים לצרכים אזרחיים.
אברהם שלום קמנצקי
אברהם שלום קָמֶנֶצקי (נכתב גם קאמיניצקי, קאמנצקי; בפולנית: Kamieniecki; בכתיב מערב-אירופי: Kamenetzky; ברוסית: Каменецкий; 9 במאי / 3 באוקטובר 1874, סלונים, פלך גרודנה, רוסיה (פולין) – 21 ביוני 1943, גטו לודז') היה מלומד ומורה יהודי-פולני, חוקר המקרא. פרסם מסות ומחקרים בביקורת המקרא (בעיקר ביקורת לשונית, התמחה בספר קהלת) ובהיסטוריה של עם ישראל.
ביוגרפיה.
אברהם שלום קמנצקי נולד בשנת 1874 בסלונים שבפלך גרודנה של רוסיה (פולין). קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ולמד לימודי חול מפי מורים פרטיים, ולאחר מכן למד בעצמו לקראת תעודת בגרות אקסטרנית. משנת 1898 למד פילולוגיה שמית ופילוסופיה באוניברסיטאות היידלברג, ברסלאו, ברלין וברן. ב-1903 קיבל תואר דוקטור מברן על עבודתו "הפשיטתא לקהלת", שהתפרסמה ב-"" ב-1904 במחקרו הוכיח כי הפשיטתא (תרגום התנ"ך לסורית) נעזר בתרגום השבעים (התרגום ליוונית).
בשנת 1904 פרסם בכתב העת העברי "השילוח" תרגומים עבריים ביקורתיים להספרים החיצוניים "מזמורי שלמה" (בכותרת "תהִלות שלמה") ו-"עליית משה". בנוסף השתתף בכתב העת "התקופה" ובעיתון "הצפירה", ופרסם גם ביידיש, בגרמנית ובצרפתית.
ב-1908 פרסם ב- "Revue des études juives" את המאמר "שני מכתבים מתקופתו של ראש הגולה האחרון (1020)", וב-1909 (ב-"ZATW") את הביקורת "תעלומת קהלת".
עבודות אלה ביססו את מעמדו בקרב ההבראיסטים, חוקרי המקרא והפילולוגים.
משנת 1911 שימש כעורך המדור המקראי ב"יברייסקיה אנציקלופדיה" (האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית), והיה מרצה למקרא ודקדוק עברי וארמי ב"קורסים למדעי המזרח" (מדעי היהדות) מיסודו של הברון דוד גינצבורג בסנקט פטרבורג עד מלחמת העולם הראשונה (1914). אחרי המלחמה שימש תקופה מסוימת כמנהל הספרייה שליד בית הכנסת הגדול (בית הכנסת טלוֹמַצקָה) של ורשה. לאחר מכן נסע לסלונים, ולבסוף השתקע בלודז' ושימש שם בהוראה.
בראשית שנות ה-20 פרסם ספר לימוד עברי מאויר לגאוגרפיה של ארץ ישראל, שבהמשך אותו עשור ראה אור במהדורות נוספות, מתוקנות ומעובדות. היה עורכה המדעי של המהדורה המלאה בעברית של "דברי ימי ישראל" מאת צבי גרץ (ורשה תרצ"א 1931), ותרגם ממנה את כרכים ג ו-ד.
עם בסתיו 1939 נמצא בלודז' עם אשתו חיה בלה (ילידת גרודנו 1880). עם הקמת גטו לודז' מינה אותו ראש היודנראט מרדכי חיים רוּמְקוֹבְסקי למפקח בתי הספר במחלקת החינוך של הגטו, שכללה בתי ספר יסודיים וגימנסיה עברית. זמן-מה לאחר התפרקותה של מערכת החינוך, באפריל 1942, הועבר לעבוד כארכיבאי בארכיון הגטו תחת המנהל המייסד הנריק נפתלין והשתתף בכתיבת הכרונולוגיה של גטו לודז'.
ב-31 ביולי 1942 נפטרה בגטו אשתו חיה בלה. בתוך כך נפטרה גם גיסתו, והוא נותר בגפו.
קמנצקי נפטר משחפת כעבור שנה, ב-21 ביוני 1943, בגיל 69. נקבר בבית הקברות במרישין שבצפון-מזרח הגטו.
ש&quot;א קמנצקי
א&quot;ש קמנצקי
ש.א. קמנצקי
א.ש. קמנצקי
א .ש. קמנצקי
ש. א. קמנצקי
שלום יונה טשארנו
גלגוליו של מעיל
גלגוליו של מעיל (ביידיש: אַ מאַנטל פון אַ טונקעלן געוואַנטל, מילולית: "מעיל מאריג כהה") הוא שיר ילדים מאת המשוררת היידית קדיה מולודובסקי.
היסטוריה.
השיר נדפס לראשונה ככל הנראה בקובץ שיריה של המשוררת "מעשֹהלעך" ('מעשיות'; התת-כותרת: היא "גייען שיכעלעך אַוועק וווּ די וועלט האָט נאָר אַן עק" – 'הולכות נעליים במקום שבו רק יש לעולם סוף), שהתפרסם בוורשה בהוצאת ארגון בתי הספר היהודיים בפולין (דער יידישער שול-אָרגאניזאציע אין פּולין) ב-1931. השיר התפרסם ביידיש גם בעיתון הילדים "גרינינקע ביימעלעך" ('העצים הירקרקים'), שיצא לאור בווילנה, בגיליון מחודש ספטמבר 1933.
השיר, בתרגומה לעברית של פנינה הלפרין ומלווה באיוריו של נחום גוטמן, התפרסם ב-9 בפברואר 1934 במוסף לילדים של העיתון "דבר" בשם "יקטן". תרגום נוסף, מאת שמשון מלצר, התפרסם במרץ 1937 ב"דבר לילדים" בשם "יגיל והמעיל".
השיר התפרסם בתרגומו של נתן אלתרמן, בשם "גלגוליו של מעיל", ופורסם בספר פתחו את השער: שירי ילדים (איירה: תרצה טנאי; הקיבוץ המאוחד, תש"ו 1945).
השיר מתאר את קורותיו של מעיל שנתפר במיוחד לילד, ולאחר שהילד גדל, המעיל עובר לילדים אחרים. במהלך גלגוליו הרבים, מתבלה המעיל ומאבד אט-אט חלקים ממנו, עד שלבסוף מתפורר לגמרי.
מרינה סירטיס
מרינה סירטיס (באנגלית: Marina Sirtis; נולדה ב-29 במרץ 1955) היא שחקנית אנגלייה-אמריקאית. היא גילמה את דמותה של בת-האדם/הבטאזואידית היועצת דיאנה טרוי בסדרת הטלוויזיה "", ובארבעת סרטי הקולנוע המבוססים על סדרה זו.
שנותיה הראשונות.
מרינה סירטיס נולדה באיסט אנד של לונדון, בת להורים יוונים ממעמד הפועלים, דספינה, עוזרת חייט, וג'ון סירטיס. היא גדלה בצפון לונדון, והיגרה לארצות הברית בשנת 1986, מאוחר יותר התאזרחה שם והפכה לאזרחית אמריקנית. היא נשואה לגיטריסט הרוק מייקל למפר (מאז 21 ביוני 1992 ועד היום). אחיה הצעיר, סטיב, שיחק כדורגל ביוון, ושיחק באוניברסיטת קולומביה בראשית שנות ה-80. בניגוד לרצון הוריה, היא נבחנה לבית ספר למשחק, ובסופו של דבר התקבלה ללימודים בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
קריירה.
סירטיס החלה את דרכה כחברה בלהקה רפרטוארית בתיאטרון "Connaught", בעיר "Worthing", במחוז "West Sussex", בשנת 1976. היא הופיעה במחזה בשם "What the Butler Saw" (מאת ג'ון אורטון; בימוי: ניק יאנג) וכן בדמותה של אופליה ב-"המלט".
לפני תפקידה במסע בין כוכבים, סירטיס הופיעה בתפקידים שונים בכמה סרטים. בסרט ""The Wicked Lady" משנת 1983, בכיכובה של פיי דאנאוויי, היא מעורבת בקטטה עם דאנאוויי. בסרט ההמשך "Death Wish 3", בכיכובו של צ'ארלס ברונסון, דמותה של סירטיס היא קורבן אונס. בסרט "Blind Date" היא מופיעה כזונה שנרצחת על ידי אדם מטורף.
הופיעה בטלוויזיה הבריטית, כולל הופעות ב: ב-"Minder", "Raffles", "The Adventures of Sherlock Holmes", "Casualty"" ו-"הולבי סיטי". היא שיחקה את הדיילת בסרטון פרסומת עבור צ'ינזאנו, יחד עם לאונרד רוסיטר וג'ואן קולינס.
מסע בין כוכבים: הדור הבא.
ג'ין רודנברי קיבל השראה להזמין את סירטיס, בעלת המראה האקזוטי, להיבחן לתפקיד ב-"" לאחר שראה את הסרט "שובו של הנוסע השמיני" עם בוב יוסטמן, אשר בו הוצגה בצורה בולטת טור' ג'נט ואסקז - דמות ממוצא לטיני, בגילומה של ג'נט גולדשטיין. סירטיס ודניס קרוסבי תחילה ניסו להתקבל כל אחת לתפקיד העתידי של השנייה. דמותה של סירטיס תוכננה להיות לוטננט מאצ'ה הרננדז, קצינת הביטחון הראשית. ג'ין רודנברי החליט להחליף ביניהן, ומאצ'ה הרננדז הפכה לטאשה יאר. סירטיס נזכרה, כי היום בו קיבלה את שיחת הטלפון שבה הציעו לה את התפקיד של דיאנה טרוי, היה היום בו התחילה לארוז, בכוונה לשוב לבריטניה, כי פג תוקפה של הוויזה שלה.
דיאנה טרוי היא חצי אנושית, חצי בטאזואידית. יכולותיה הבטאזואידים מאפשרים לה לקרוא את הרגשות של אחרים. תפקידה על האנטרפרייז-D היה יועצת הספינה, הדואגת לרווחתם של אנשי הצוות, וכן משמשת יועצת מהימנה לקפטן פיקארד, עם היושבת לידו על גשר הפיקוד.