אחת הדרכים הנפוצות למימוש מגברי הפרש היא בעזרת טרנזיסטורים ביפולריים. מקור זרם קובע את נקודת העבודה של שני טרנזיסטורים עם פולטים מקוצרים. הבסיס של אחד הטרנזיסטורים הוא הכניסה החיובית והקולט שלו הוא היציאה השלילית. הבסיס של הטרנזיסטור האחר הוא הכניסה השלילית והקולט שלו הוא היציאה החיובית. היחס בין הפרש מתחי היציאה לבין הפרש מתחי הכניסה הוא ההגבר ההפרשי. אם התנגדות הנגדים בשני הקולטים שווה (נסמנה R) אז בכל ענף זורם חצי מזרם מקור הזרם I. אם מתחי הכניסה קטנים ביחס למתחי האספקה, ההגבר ההפרשי הוא:
כאשר formula_9 ו-formula_10 קבוע בולצמן, formula_11 הטמפרטורה (בקלווין) ו-formula_12 מטען האלקטרון. בטמפרטורת החדר: formula_13.
ההגבר ליציאה החד-צדדית החיובית הוא:
וההגבר ליציאה החד-צדדית השלילית הוא:
מימוש דומה למגבר הפרש עושה שימוש בטרנזיסטורים מסוג MOSFET.
אחמדייה
האב פרוספר
האב פרוספר של רוח הקודש (באנגלית: Fr. Prosper of the Holy Spirit; בצרפתית: P. Prosper du Saint Esprit, 1583–1653) היה כומר ממסדר 'הכרמליתים היחפים'. במהלך המאה ה-17 פעל האב פרוספר רבות במיסיון הקתולי באסיה, והפך לאחת הדמויות הנערצות בהיסטוריה של המסדר הכרמליתי כאחראי לשובו של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל.
פעילותו במיסיון באסיה.
האב פרוספר נולד בשנת 1583 תחת השם ריוחאנו (Riojano) בעיר נלדה (Nalda), השייכת לדיוקסיה של קלהורה (Calahorra) בלה-ריוחה (ספרד). פרוספר התחנך בכנסייה, וכבר היה כומר כאשר הצטרף למיסיון בשנת 1607, ונשלח על ידי הכנסייה הקתולית לאסיה. בשנת 1621, כאשר היה כומר בכיר במיסיון בעיר אספהאן בפרס, ניצל מטבח שהתחולל בקרב המיסיונרים הנוצרים בעיר. לאחר מכן ייסד מיסיון בעיר הנמל בצרה (היום בעיראק), ומאוחר יותר שימש ראש המנזר הכרמליתי בעיר חלב בסוריה.
שובם של הנזירים הכרמליתים אל הר הכרמל.
בשנות ה-20 של המאה ה-17 החלה להתגבש תוכנית חזרה של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל. המועצה העליונה של הכנסייה הקתולית ברומא אישרה את בקשת 'הכרמליתים היחפים' ב-30 בינואר 1627, והמשימה הוטלה על האב פרוספר, שיצא מיד לארץ-ישראל. תחילה התגורר האב פרוספר עם נזירים פרנציסקנים בנצרת, שסייעו לו רבות, וב־29 בנובמבר אותה שנה חתם האב פרוספר על הסכם עם שליט הכרמל באותה התקופה, האמיר אחמד טורבאי, ובו נמסרו לכרמליתים מערת אליהו ופסגת ההר לבניית מנזר ונטיעת גנים, כולל שטחים סביב הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. עם חתימת ההסכם, ערך האב פרוספר מיסה במערת אליהו שלמרגלות הכרמל, כמעט בדיוק 400 שנה לאחר שחברי המסדר הכרמליתי הסתלקו משם לאחרונה.
בשנים 1631–1635 הפך האב פרוספר את מערת אליהו לכנסייה, אך מחאת הדרווישים המוסלמים, שהחזיקו במערה לפני כן, הגיעה עד לאיסטנבול, בירת האימפריה העות'מאנית. בנוסף, גם בפסגת ההר התגלעו סכסוכים קשים בין הכרמליתים ובין הכנסייה היוונית-אורתודוקסית.
בעקבות זאת, החליט האב פרוספר בשנת 1635 להקים את המנזר במדרון שבין הכנסייה היוונית ובין מערת אליהו, ובשל המתלול נחצב רוב המבנה בצלע ההר, במקום שקיבל מאז את השם 'מערת פרוספר' או 'מנזר פרוספר'. מקום זה שמש את הנזירים הכרמליתים במשך שנים רבות, עד שנהרס בימי דאהר אל-עומר, בשנת 1767.
החיים בחדרים החצובים בסלע היו דלים וקשים, ומעט הנזירים שהתגוררו במנזר לא האריכו לחיות. בדרך כלל התגוררו במקום 5–6 נזירים, ובנוסף למחלות הם גם סבלו מתקיפות שודדים רבות, ונאלצו לא אחת לנטוש את המנזר למקום מבטחים בחיפה או בעכו. האב פרוספר נפטר אף הוא במנזר שחצב בצלע ההר בשנת 1653.
היום ניתן לראות את שרידי המנזר שהקים האב פרוספר, בשביל היורד אל רכבל חיפה.
מערת פרוספר
גלית אבישי
גלית אבישי (נולדה ב-1 ביוני 1962 בירושלים) היא יושבת ראש מכון התקנים הישראלי. אשת ציבור הפעילה בתחום הגנת הצרכן בישראל, מייסדת ארגון אמון הציבור. בעבר כיהנה כראש לשכת הקשר של ההסתדרות הכללית, כמנכ"לית המועצה הישראלית לצרכנות והייתה חברה במועצת בתי הדין המנהליים, במועצה המייעצת לפיקוח על הבנקים וחברת דירקטוריון במכון התקנים הישראלי.
ביוגרפיה.
בשנת 1994 נתמנתה אבישי לראש לשכת הקשר של ההסתדרות הכללית. ב-1998 מונתה לתפקיד מנכ"לית הרשות להגנת הצרכן של ההסתדרות.
בשנת 2000 מונתה לתפקיד מנכ"לית המועצה הישראלית לצרכנות, וכיהנה בתפקיד עד לתחילת 2005. בין הנושאים שקידמה המועצה בתקופת כהונתה של אבישי ניתן למנות את יישום הדרישה לגילוי נאות בעמלות הבנקים, תחקירים בתחום הבנקאות והביטוח, פעילות בנושא מחירי ספרי הלימוד, הטעיות במכירה ושיווק של יחידות נופש. כמו כן, הגישה עם צוות המועצה עתירה לבג"ץ העוסק בחוסר היעילות בתמחור הבז"ן, מהלך שהוביל לרפורמה בפיקוח בתחום.
בתחילת 2005 התפטרה אבישי מתפקידה על רקע התנגדותה למעורבות משרד התמ"ת בהתנהלות המועצה הישראלית לצרכנות וטענתה לניגוד עניינים מובנה בפעילות המשרד בתחום הגנת הצרכן.
ארגון "אמון הציבור".
במאי 2005 הקימה גלית אבישי את "אמון הציבור" (חברה לתועלת הציבור - מלכ"ר) בשיתוף אנשי מקצוע מהתחום הכלכלי והמשפטי ובסיוע אנשי ציבור. הארגון הוקם במטרה לשנות את כללי ההתנהגות של עסקים וגופים ציבוריים בישראל ולהנחיל תרבות כלכלית המבוססת על הוגנות שתועיל לציבור, לממשלה ולעסקים כאחד.
בתחילת הדרך התמקד הארגון בעיקר בפן הצרכני-כלכלי אך כיום פועל הארגון במגוון רחב של תחומים: זכויות כלכליות וצרכניות, הגנה על הפרטיות, הגנה על הסביבה, העסקה הוגנת וההגבלים עסקיים וקידום זכויות כלכליות-חברתיות בישראל ככלל ובקרב אוכלוסיות מוחלשות בפרט. אחת ממטרותיו המרכזיות של הארגון היא להשפיע דרך כוחות השוק תוך קידום העיקרון הכלכלי כי כיבוד זכויות הצרכנים משתלמת לעסקים ולגופים ציבוריים. הארגון פועל במספר מישורים: מוקד התלונות של ארגון אמון הציבור המטפל בפניות הציבור ללא תמורה, פעילות מול עסקים המתחייבים לכללי אמון הציבור ונמצאים בבקרה שוטפת בתשלום (עסקים אלה רשאים לשאת את תו אמון הציבור), פעילות מול הרגולטור ומקבלי ההחלטות, עריכת דוחות דירוג ודוחות ענפיים ועוד. כמו כן, לאחרונה השיק הארגון את המוסד הארצי ליישוב מחלוקות המציע הליכים אלטרנטיביים של יישוב מחלוקות בין פרטים לעסקים ומוסדות ציבוריים, המהווה חלופה יעילה להליך משפטי ארוך ומסורבל.
כמייסדת ומנכ"לית הארגון יזמה גלית אבישי מהלכים ויוזמות שונות, ביניהם:
בסוף שנת 2013 פרשה ממנכ"לות הארגון והמשיכה כיו"ר שלה.
חיים אישיים.
אבישי נשואה ואם לשניים.
פים ורביק
פיטר טים ורביק (בהולנדית: Peter Tim Verbeek; 12 במרץ 1956 – 28 בנובמבר 2019), שכונה לרוב "פים", היה מאמן כדורגל הולנדי.
קריירה.
ורביק החל את דרכו ככדורגלן במועדונים ההולנדים רודה, נאק ברדה וספרטה רוטרדם, אך בגיל 25, בשנת 1981, נטש את קריירת המשחק והחל בקריירת אימון במדי קבוצת ספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ורביק המשיך לאמן קבוצות בשתי הליגות הבכירות בהולנד עד ל-1997. לאחר מכן עבר למזרח אסיה, והחל לאמן בקבוצה היפנית אומיה ארדיג'ה מהליגה השנייה במדינה.
ורביק המשיך לאמן באזור אסיה ובשנת 2000 התמנה לעוזר המאמן של נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל תחת חוס הידינק. קוריאה הדרומית התכוננה באותה העת לאירוח מונדיאל 2002 (יחד עם יפן), והגיעה בטורניר זה עד לחצי הגמר, הנבחרת האסיתית הראשונה לעשות זאת. לאחר הקמפיין המוצלח חזר ורביק להולנד לתקופה קצרה, אך שימש רק כמאמן קבוצת המילואים של פ.ס.וו. איינדהובן. ב-2003 חזר ליפן, הפעם לקבוצת ליגת העל היפנית קיוטו סנגה, אך בסיום העונה זו ירדה ליגה.
ורביק שוב החל לנדוד בין משרות אימון זניחות, ובתוך שנתיים הספיק לעבור בין תפקיד מאמן נבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל לעוזר מאמן בורוסיה מנשנגלדבך וממנו למאמן נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל, ולבסוף חזר ב-2005 למשרת עוזר המאמן בנבחרת קוריאה הדרומית, הפעם תחת המאמן דיק אדבוקאט. השניים הדריכו הנבחרת במהלך מונדיאל 2006 אך כשלו לשחזר את הישג העבר והנבחרת לא העפילה לשלב רבע הגמר. ורביק מונה תחת אדבוקאט למאמן הנבחרת והובילה למקום השלישי בגביע אסיה בכדורגל ב-2007. על אף שחוזהו היה אמור להסתיים רק ב-2008, ורביק התפטר מתפקידו והכריז כי ברצונו לצאת להפסקה בת מספר חודשים מאימון.
מספר חודשים לאחר מכן מונה ורביק למאמן נבחרת אוסטרליה בכדורגל, אשר תחת הדרכתו עלתה למונדיאל 2010 לאחר ניצחון כנגד נבחרת קטר בכדורגל. ורביק אימן את אוסטרליה גם במהלך הטורניר עצמו.
לאחר הטורניר מונה למאמן נבחרת מרוקו עד גיל 23. בשנת 2014 סיים את תפקידו.
נפטר ב-28 בנובמבר 2019.
פסח בן-עמרם
פסח בן-עמרם (לִיפּוֹבֶצְקי) (14 במאי 1902 – 25 באוגוסט 1962) היה סופר, מתרגם, מורה ופעיל בציונות הסוציאליסטית.
קורות חייו.
נולד כפסח ליפובצקי במריופול אשר על חוף הים האזובי, בפלך טאורידה (קרים) של האימפריה הרוסית. בהיותו בן שלוש ניצל עם משפחתו מהפרעות ביהודים בעיר זו. מגיל שמונה למד בחדר מתוקן. המלמד בחדר זה החדיר לליבות תלמידיו את הכמיהה לארץ ישראל ואהבת השפה העברית. בגיל תשע כתב מכתב למערכת העיתון לילדים "פרחים" (בעריכת י"ב לבנר) שבו סיפר כי קיימת ב"חדר" שלהם "אגודת חובבי שפת עבר" צעירה, שחבריה מתחייבים לדבר ביניהם תמיד עברית.
בשנת 1913, במלאת לו 11 שנה, עלה בגפו לארץ ישראל במטרה ללמוד בגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב. בין המורים בגימנסיה, הושפע במיוחד מיוסף חיים ברנר. בזמן גירוש תל אביב, גלה עם קבוצה מתלמידי הגימנסיה ומוריה למאיר שפיה.