על שמו של פזנר קרוי רחוב בירושלים.
שלישייה מספר 2 לפסנתר (שוסטקוביץ')
השלישייה לפסנתר מספר 2 במי מינור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 67 להרכב של כינור, צ'לו ופסנתר, נכתבה בשנת 1944, בשיאה של מלחמת העולם השנייה. הפרמיירה של היצירה התקיימה בלנינגרד בנובמבר 1944.
אורכה הממוצע של השלישייה עומד על כ-27 דקות.
רקע.
שוסטקוביץ' כתב במהלך חייו שתי שלישיות לפסנתר. הראשונה, מורכבת מפרק בודד, נכתבה בשנת 1923 כששוסטקוביץ' היה סטודנט בן 17 והיוותה חלק מעבודתו האקדמית. השלישייה השנייה לעומתה, מורכבת מארבעה פרקים, נכתבה בהיות שוסטקוביץ' בן 38 וממצה את מירב כישרונו וגיוונו המוזיקלי.
בדומה לצ'ייקובסקי ורחמנינוב, שלישייה אלגית זו נכתבה לזכרו של חברו הטוב של שוסטקוביץ', איבן סולרטינסקי, מוזיקולוג מבריק ואיש אשכולות רוסי, אשר מת בפתאומיות מהתקף לב בגיל 41.
אמנם שלישייה זו הוקדשה לחברו הטוב של שוסטקוביץ', אך המלחין הושפע מאוד גם מהילך התקופה.
מוזיקה.
זוהי יצירתו הראשונה של שוסטקוביץ' בה הוא שוזר מוטיבים יהודיים, אשר מאוחר יותר יכללו ביצירות נוספות של המלחין, כמו הרביעייה מספר 8 בדו מינור.
אבנר נעים
אבנר נעים (נולד ב־31 במאי 1960) הוא עורך ושדרן רדיו ישראלי וכוריאוגרף ומרקיד ריקודי עם ישראליים. זוכה פרס אקו"ם.
ביוגרפיה.
נעים נולד בשכונת הקטמונים בירושלים והיה חניך תנועת הנוער העובד והלומד. בשירותו הצבאי היה קצין בצה"ל.
רדיו.
הוא עבד כ־25 שנים בקול ישראל של רשות השידור, בה ערך והגיש תוכניות רבות של מוזיקה עברית מסוגים שונים, ברשת ג': תוכניות זמר עברי ישן כגון "ציוניוני הדרך" ו"זמר שכזה", ותוכניות זמר ים־תיכוני כגון "אגן הים התיכון" ו"נעים בבוקר".
במאי 2017 נסגרה רשות השידור ונעים המשיך לעבוד בכאן - תאגיד השידור הישראלי. היה ידוע בזכות התוכנית אגן הים התיכון ששודרה במקביל גם בטלוויזיה בערוץ כאן 11, ובה ארח בכל שבוע אומן מוביל מהזמר הים תיכוני.
בשנת 2010 הוענק לנעים פרס אקו"ם לעידוד היצירה הישראלית בתקשורת על הקפדה על מתן קרדיט ליוצרים, מתן יחס חיובי והוגן ליצירה הישראלית המקורית על כל גווניה וקידום התרבות הישראלית.
באוקטובר 2019 הושעה מעבודתו ליומיים לאחר שעבר על נוהלי העבודה.
ביולי 2021 נטען בתחקיר הארץ כי הטריד מינית נשים במקום עבודתו במספר מקרים.
ב-15 בנובמבר 2021 פוטר מעבודתו עקב "חוסר התאמה".
ריקודי עם.
נוסף על עבודתו ברדיו, נעים הוא יוצר, כוריאוגרף ומרקיד בריקודי עם המתקיימים ברחבי הארץ, וחבר בארגון המרקידים והכוריאוגרפים לריקודי עם. הוא חיבר יותר מ־80 ריקודי עם. סגנון יצירתו מבוסס על מסורת ישראל. מריקודיו הידועים: "אני מאמין", "תפילתי", "הללויה בצלצלי שמע", "ערב שבת", "ירדנה", "על סף דלתך", "כלה תימנייה", "הכול פתוח" ועוד. ברשת ג' הוא ערך והגיש במשך שנים את התוכנית "רוקדים ושרים" - משירי ריקודי העם.
חיים פרטיים.
נעים נשוי ואב לשלושה ילדים, ומתגורר בירושלים בשכונת הקטמונים שבה נולד.
זמר ים תיכוני
ליילת אלקאדר
סלב (הר)
הר סלב (בצרפתית: Le Salève) הוא אחד מהרי רכס טרום האלפים (Pre-Alps) הצרפתי שבמחוז סבואה עילית. הוא מכונה גם "המרפסת של ז'נבה". הסלב מתנשא בשיאו לגובה של 1,379 מטרים.
גאוגרפית, הסלב הוא אחד מהרי רכס טרום האלפים בסבואה עילית, אולם גאולוגית הוא חלק מהרי היורה. ממרומי הסלב נשקפים קנטון ז'נבה, אגם ז'נבה, חלקם הדרומי של הרי היורה, רכס טרום האלפים, אגם אנסי והמון בלאן.
למרגלות הסלב שוכנים אזורים מיושבים השייכים לקנטון ז'נבה ולפרבריה שבתחום צרפת, בהם חיים כ-700,000 איש. על הסלב פועל רכבל שנחנך בשנת 1932 ושופץ בשנת 1983.
המרשל טיטו
הבלדה על נערי שגדל
אלי כרמון
אלי כרמון (נולד ב-3 במאי 1941) הוא חוקר בכיר ומרצה על טרור וגרילה בימינו, ב"מכון הבינלאומי ללוחמה בטרור" (ICT) ועמית מחקר בכיר ב"מכון למדיניות ואסטרטגיה", במרכז הבינתחומי הרצליה.
קריירה.
כרמון הוא בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בתרבות אנגלית וצרפתית, ובעל תואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת חיפה, במדע המדינה. בשנים 1992–2000 שימש מרצה בנושאי טרור בינלאומי באוניברסיטת חיפה, אחר כך באוניברסיטת בר-אילן ומ-2003 הוא מכהן כמרצה וחוקר במרכז הבינתחומי הרצליה. היה יועץ למשרד הביטחון והשתתף בהכנות הביטחוניות שארגן האו"ם לקראת שתי אולימפיאדות, אולימפיאדת אתונה (2004) ואולימפיאדת בייג'ינג (2008). כמו כן היה יועץ לענייני ביטחון לרשויות הסיניות בשאנגחאי, לקראת תערוכת אקספו 2010 שם.
בנוסף לתפקידיו במרכז הבינתחומי הרצליה, ד"ר כרמון הוא גם עמית ב"מרכז הבינלאומי לחקר ההקצנה והאלימות הפוליטית" ("The International Centre for the Study of Radicalisation and Political Violence - ICSR"), השוכן בלונדון. חבר ב-"International Permanent Observatory", הבוחן עבור "המכון הבינאזורי של האו"ם, לחקר הפשיעה" ("United Nations Interregional Crime and Justice Research Institute - UNICRI") צעדים ביטחוניים במקרים של אירועים משמעותיים. חבר "המכון הבינלאומי לביטחון ושיתוף פעולה", השוכן בסופיה, בולגריה. חבר "הפורום האטלנטי" בישראל. משתתף בסדנאות של נאט"ו בענייני טרור ודיאלוג מזרח תיכוני והיה עמית מחקר ב-"Proteus Management Group", במרכז למנהיגות אסטרטגית בקולג' המלחמה של צבא ארצות הברית ("United States Army War College") בפנסילבניה.
כרמון הוא גם חבר המערכת של ביטאון המרכז האוניברסיטאי של ברזיליה "Revista Universitas/Relaçoes Internacionais" ואחד היועצים המדעיים של המרכז האיטלקי לחקר הטרור והאלימות הפוליטית, "Centro Alti Studi per la lotta al terrorismo e alla violenza politica - CeAS".
כתיבתו.
כרמון מרבה לכתוב בעיתונות המקצועית וגם הפופולרית, גם בעברית, אף כי בדרך כלל באנגלית, בנוגע לתחומי התמחותו ובעיקר בכל הנוגע לטרור, לוחמה בטרור ואסלאם רדיקלי.
ליגת העל השוודית בכדורגל נשים
אמיר אדרי
אמיר אדרי (נולד ב-26 ביולי 1985 באור עקיבא) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
אדרי גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון ושימש במספר משחקים שוער שני לדודו אוואט כשניר דוידוביץ' נפצע ותום אלמדון שהה עם סגל הנבחרת הצעירה.
כשהחלים דוידוביץ' מפציעתו ואוואט עזב את הקבוצה, שימש אדרי שוער שלישי עד שבעונת הושאל למכבי הרצליה על מנת לצבור ניסיון במשחק פעיל. בתום עונת ההשאלה שב למכבי חיפה, ועם פציעתו של דוידוביץ' בתחילת העונה תפס את מקומו בשער הקבוצה ב-11 משחקים. בעונות הבאות הוסיף לשמש כשוער שני הפותח בהרכב מדי פעם במשחקי גביע הטוטו, ולעיתים תפס את מקומו של דוידוביץ' כשהיה פצוע.
בעונת , לאחר שבויאן שראנוב חתם במכבי חיפה ואדרי היה צפוי לשוב ולהידחק לתפקיד השוער השלישי, הוא הושאל למכבי נתניה, ולראשונה בקריירה שימש כשוער ראשון. אדרי שמר על רשת נקייה ב-8 משחקים וקבוצתו סיימה את העונה במקום הרביעי. בתום העונה שב למכבי חיפה, תחת הדרכתו של מאמנו במכבי נתניה, ראובן עטר. כבר במשחק הפתיחה של העונה נפצע דוידוביץ', ואדרי שוב תפס את מקומו, אך לאחר מספר משחקים הודח מההרכב לטובת שראנוב והמשיך לשמש כשוער המשנה בקבוצה.
בסיום עונת נפצע אדרי ועבר ניתוח שמנע ממנו לשחק בעונה שלאחר מכן. בתום עונת שוחרר ממכבי חיפה לאחר 13 שנה בקבוצה הבוגרת של המועדון.
אלוהים ואלווירה
אלוהים ואלווירה הוא רומן מכתבים פרי עטה של לימור שריר-שרייבמן שראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2005. הספר תורגם לאיטלקית וראה אור באיטליה ב-2012.
תקציר העלילה.
מסגרת הרומן היא חליפת מכתבים בין שני גברים ילידי סיציליה – וינצ'נצו, כומר קתולי וג'וזפה, סטודנט לרפואה, בן למשפחת דייגים, שלקה בצעירותו בשיתוק ילדים. וינצ'נצו הטביל את ג'וזפה ומאז משמש כפטרונו הרוחני, לו הוא מספר את חיבוטי נפשו, את הקורות אותו ועמו הוא מתייעץ לגבי דרכו הרוחנית. ג'וזפה משיב לו, אבל בתגובה מספר לוינצ'נצ'ו על חייו ומעלה תהיות דומות על מסלול חייו.
ג'וזפה מספר על רגשי הנחיתות שמלווים אותו מילדות בשל נכותו הפיזית, רצונו לזכות באהבה לאישה, חששו מכך שנשים לא ירצו בו בשל נכותו, הגשמת האהבה הזוגית והפרידה. וינצ'נצו מספר על החיבוטים בין הבחירה לאהבת האל שמחייבת פרישות, לבין האהבה לאישה - הוא מנהל רומן עם אישה, שממנה נולדה לו ילדה ולבסוף מחליט לבחור בנתיב הכמורה והנזירות. מתברר שיש הרבה מן המשותף בין הסטודנט האתאיסט לכומר המאמין.
סיפור משני המתרחש בספר הוא פגישתו באקראי של הכומר ברב יהודי והתחברותם, ושיחותיהם בענייני אמונה ואהבה.
הספר עוסק בנושאים שונים - היחס שבין הנצרות ליהדות והפיוס ביניהן, אמונה ואפיקורסות, מצפון, התנזרות מינית, אהבה רוחנית מול אהבה גשמית, אהבה רומנטית לאישה לעומת אהבה לאל, שאלת קיומו של האל, שכר ועונש ועוד.
הרקע לכתיבת הספר.
ג'וזפה, גיבור הספר, הוא דמות אמיתית ששריר הכירה בעת שלמדה רפואה באוניברסיטת רומא. הוא הגיע מכפר נידח בסיציליה ללמוד רפואה באוניברסיטת רומא והיה נכה ממחלת שיתוק ילדים.