בורשטיין גילם תפקיד קטן בסרט "שני קוני למל" בכיכובו של בנו, וכן שיחק בסרט "סלאח שבתי" וב"הבו בנות לאילת".
האוטוביוגרפיה שלו התפרסמה ביידיש בישראל ב-1980, ותורגמה לאנגלית בשנת 2003.
בורשטיין נפטר בשנת 1986, שבועיים לפני יום הולדתו ה-90, ונטמן בבית הקברות מאונט הברון שברובע קווינס בניו יורק. באותה השנה זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
במלאת 100 שנה להולדתו ביים הבמאי ארנון גולדפינגר סרט תיעודי על חייהם של בני משפחת בורשטיין. הסרט, שנקרא "הקומידיאנטים", זכה בפרס אופיר בקטגוריה שלו.
אטד רב פרחים
שבועיים מראש
שבועיים מראש (במקור: Two weeks notice) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר קומדיה רומנטית שיצא בשנת 2002 בכיכובם של יו גרנט וסנדרה בולוק, שגם הפיקה אותו. הסרט נכתב ובוים ​​על ידי מארק לורנס. הוא זכה להצלחה בקופות עם הכנסות של 199 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה.
לוסי קלסון (בגלומה של סנדרה בולוק) היא עורכת דין המתמחה בדיני איכות הסביבה בעיר ניו יורק. ג'ורג' ווייד (יו גרנט) הוא מיליארדר, טייקון נדל"ן שיש לו הכל ועדיין מתנהג כמו ילד שרוצה עוד. כשלוסי שומעת על רצונו של ג'ורג' להרוס את המתנ"ס בו גדלה בקוני איילנד לטובת עוד מגדל מגורים היא נפגשת איתו במטרה לעצור את ההרס. ג'ורג' נופל ברשתה ומנסה להעביר אותה לצד שלו תוך הבטחה שאם תעבוד אצלו הוא לא יהרוס את המתנ"ס.
לוסי מתחילה לעבוד כיד ימינו של ג'ורג', אלא שמהר מאוד היא מגלה שהאיש דורש ייעוץ בכל תחומי חייו. חייה הופכים לגיהנום כי הוא מזעיק אותה על כל דבר קטן. בסופו של דבר היא נשברת. במהלך חתונת חברתה הטובה מקבלת לוסי "הודעת חירום" להגיע מיד ומגלה שההיסטריה של ג'ורג' נובעת מהעובדה שהוא לא יודע מה ללבוש לאירוע. לוסי מודיעה לג'ורג' שהיא מתפטרת ויש לו שבועיים למצוא מחליפה.
ג'ורג' מוטרד במיוחד מההתפטרות שלה מנסה לשכנע אותה להישאר. הוא גם מנסה למנוע ממנה למצוא עבודה אחרת במטרה לגרום לה להישאר. בסופו של דבר הוא נכנע ומבקש ממנה רק להכשיר את מחליפתה, ג'ואן קארבר (בגילומה של אלישה ויט) המושכת והפלרטטנית. משום מה, לוסי מתחילה לקנא.
עם עזיבתה מתחיל ג'ורג' להבין עד כמה הזמן איתה שינה אותו. הוא מחליט לקיים את הבטחתו ולא להרוס את המתנ"ס למרות שהוא יודע שזה יעלה לחברה שלו מיליוני דולרים. גם לוסי מרגישה בחסרונו של הבוס הקודם שלה. ג'ורג' יוצא לחפש את לוסי כדי להביע את רגשותיו וכשהוא מוצא אותה הוא מגלה שגם לה יש רגשות כלפיו.
בסצנת הסיום רואים את השניים כשהם עוברים לגור ביחד ומתכוננים לחיים משותפים.
צוות השחקנים.
נורה ג'ונס ודונלד טראמפ הופיעו בסרט בתפקיד עצמם.
ביקורות ותגובות.
הסרט לא הצליח להרשים את המבקרים, קיבל ביקורות שליליות וזכה לציון של 42% מתוך 120 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
תראו מי מדבר
תראו מי מדבר (במקור: Look Who's Talking) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאית משנת 1989 בבימויה של איימי הקרלינג ובכיכובם של ג'ון טרבולטה וקירסטי אלי. עוד משתתפים בסרט: ג'ורג' סגל, אולימפיה דוקאקיס, טווינק קפלן, ג'וי בושל, אייב ויגודה, ג'ואן ריברס, ג'ייסון שאלר, ג'ייקוב היינס וכן ברוס ויליס, כקולו של התינוק מייקי.
תקציר העלילה.
מולי ג'נסן (קירסטי אלי) רואת חשבון שנכנסת להריון מאלברט, גבר נשוי שאיתו ניהלה רומן.
במהלך הריונה, מולי מתיידדת עם נהג מונית בשם ג'יימס (ג'ון טרבולטה) שמסייע לה בהמשך לגדל את התינוק.
בהמשך היא יולדת את התינוק ששמו מייקי. הסרט עוקב בין היתר אחר ניסיונותיה לשכנע את האב לקחת אחריות על הילד ולסייע במזונות.
לאורך הסרט, מייקי משתף את הצופים במחשבותיו ודעותיו על האירועים המתרחשים.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות ולציון 59% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 34 ביקורות.
הסרט הכניס $140,088,813 בארצות הברית, וברחבי העולם - סך של $296,999,813, עובדה שהופכת אותו לסרטו המצליח ביותר של ג'ון טרבולטה מזה 11 שנים, מאז "גריז".
סרטי המשך.
בעקבות הצלחת הסרט, נוצרו שני סרטי המשך: "תראו מי מדברת" (1990) ו-"תראו מי מדבר עכשיו" (1993). ג'ון טרבולטה, קירסטי אלי, ואולימפיה דוקאקיס הם שלושת השחקנים היחידים, אשר הופיעו בכל שלושת סרטי הסדרה.
בעקבות הצלחתם של שני הסרטים הראשונים, רשת ABC יצרה סיטקום שנקרא "Baby Talk", אשר שודר בשנית 1991–1992, בהשתתפות טוני דנזה כקולו של התינוק מייקי.
ב-6 באפריל 2010, דווח כי ניל ה. מוריץ, המפיק של "מהיר ועצבני", מתכנן ליצור סרט "ריבוט" לסדרה.
תראו מי שמדבר
אדי מרסן
המשפט הקוסמולוגי
בעיית האינדוקציה החדשה
משק פועלות
משקי פועלות היו משקים חקלאיים לנשים פועלות וחלוצות ביישוב העברי בארץ-ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20.
מייסדות ויעדים.
במסגרת משקי הפועלות הוכשרו נשים צעירות, בדרך כלל עולות חדשות ורווקות, לעבודה חקלאית ולניהול משק חקלאי עצמאי לפרנסתן ביישובים החקלאיים החדשים: קיבוצים ומושבים. מנהיגות תנועת הפועלות בארץ ישראל אשר רכשו השכלה אקדמית באגרונומיה באירופה, בהן חנה מייזל, רחל ינאית וחנה צ'יזיק, הקימו והשתתפו בהקמתן של משקי הפועלות בארץ.
משק הפועלות הייתה אחת הדרכים של החלוצות להשתלב במעגל היצירה החקלאית ולא להידחק לתפקידיה המסורתיים של האישה - דהינו בישול, כביסה וטיפול בילדים. לעזרתן של החלוצות בא המצב הכלכלי של מלחמת העולם הראשונה, כאשר הצבא הגרמני שחנה בארץ ישראל נזקק לתוצרת חקלאית טרייה והחלוצות היו מסוגלות לספק תוצרת זו על ידי עבודה משותפת בגינות ירק. עדה מימון תיארה את המאבק של הפועלת העברית כמאבק בשלושה מישורים בו זמנית - יכולתה של הפועלת לעבוד בעבודה יצרנית ולהתקיים מתגמולי ופרי עבודתה, התארגנות לשם עזרה הדדית, הכשרה חקלאית לשם עבודה בשדה והעבודה בשדה עצמה. כל אלו לשם השוויון החברתי.
הלימודים והעבודה המעשית במשקים כללו הכרות עם כל ענפי החקלאות, כגון פלחה, מטעים, לול ורפת, וכן כללים לניהול משק בית של משפחה. בנוסף להכשרה המקצועית, היו המגורים בסביבה התומכת של המשקים, שחלקם מוקמו בערים הגדולות, שלב חשוב בקליטתן בארץ של נשים, שכלל גם לימוד השפה העברית, והכרת תנועת העבודה והחברה היישובית בכללה.
החלוץ והמסאי מנחם שמואלי (ממשי) היה הראשון שהגה ב-1910 את רעיון החווה המיוחדת להכשרת פועלות חקלאיות במאמרו הפמיניסטי "לשאלת הפועלת הגלילית"::
האגרונומית והחלוצה חנה מייזל העלתה את רעיון משק הפועלות בהיותה בחוות סג'רה כאמצעי להכשרת החלוצות בעבודה חקלאית ומימשה את רעיון "משק פועלות" בחוות כנרת בשנת 1911 בתמיכה כספית של אגודת נשים יהודית-גרמנית לעבודה תרבותית בארץ-ישראל שנציגתן בארץ ישראל הייתה שרה טהון. בזכות פעולה זו קיבלו לחזקתן 20 חברות מכנרת חלקת אדמה בה שתלו ועיבדו גן ירקות. אספת הפועלות הראשונה התקיימה בכנרת בשנת תרע"א 1911.
משקי הפועלות.
בתקופת העלייה השנייה, ב-1913 הוקם משק פועלות בחוות מגדל בו היו חברות כ-14 נשים. באותה שנה הוקמה "קבוצת הצעירות" בוגרות חוות העלמות בכנרת בחווה החקלאית הלאומית בן שמן, חווה שנסגרה במהלך מלחמת העולם הראשונה וקבוצת הצעירות התפרקה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, בתקופת העלייה השלישית פועלות וחלוצות הקימו ב-1921 משק פועלות בנחלת יהודה, ב-1922 הוקם על ידי 12 בחורות משק פועלות בפתח תקווה, ב-1923 הקימה קבוצה של 8 חברות משק בשכונת בורוכוב. משקים נוספים הוקמו בתקופת העלייה הרביעית.
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, הוקמו משקי פועלות ברחבי הארץ בחדרה, ירושלים, נהלל, עפולה, עיינות ותל אביב.
המשקים נעזרו בהדרכה ובתמיכה של המוסדות המיישבים של התנועה הציונית. התקציב להקמתם של המשקים הגיע מההסתדרות הציונית, ומארגוני פילנתרופיה של נשים יהודיות בארצות הברית ומדינות נוספות, שראו בהם מפעל חיוני לצמיחתו של היישוב.
חבורת פועלות.
במקביל למשקי הפועלות קמו גם קבוצות שנקראו "חבורת פועלות". על הקמת חבורות אלו החליטה ועידת הפועלות השלישית ב-1926. המטרה הייתה להקים קבוצות נשים, שמטרתן אינה עבודה חקלאית אלא עבודה קבלנית וכיבוש עבודה. למעשה, קבוצות כאלו פעלו ביוזמתן, ובתמיכת המוסדות מראשית תקופת העלייה השלישית. מטילדה הלפרין הייתה מנהלת חבורת הפועלות בתל אביב, חיותה בוסל ניהלה חבורת פועלות בטבריה, חבורה אחרת הוקמה בעפולה ואחר כך הוקמו חבורות ביישובים נוספים. חלק מהחבורות שאפו להתיישבות חקלאית ואף מימשו זאת אולם את פרנסתן לא מצאו בעיבוד גינות ירק, אלא בעבודות אחרות תוך ניהול קופה משותפת.
ספר הנר
מלחמות הפנטגון
מלחמות הפנטגון (באנגלית: The Pentagon Wars) הוא סרט טלוויזיה שיצא בשנת 1998 על ידי HBO. הסרט מבוסס על הספר "The Pentagon Wars: Reformers Challenge the Old Guard" שכתב הקולונל גיימס בורטון, פנסיונר של חיל האוויר של ארצות הברית. זהו סרט קומדיה שחורה שמתארת את תהליך הפיתוח של בראדלי M2.
הסרט משמש בקורסי ניהול פרויקטים כדוגמה לאיך פרויקט לא צריך להתנהל.
עלילה.
האלוף פרטרידג' מופיע בפני הוועדה הצבאית של בית הנבחרים של ארצות הברית בו הוא מגן על הליך פיתוח נגמ"ש המלחמה בראדלי M2 עליו הוא ממונה. הסרט בנוי כסדרת פלשבקים בהם האלוף פרטרידג' נזכר בהשתלשלות האירועים שהובילו אותו לשבת בפני הוועדה.