מקרטני הושפע בכך שקרא את המגזין Guitar Playing Magazine בו היה ריאיון עם גיטריסט המי, פיט טאונסנד כשהוא מתאר את שירם, "I Can See For Miles". לבסוף מקרטני כתב את השיר. שם השיר היה סלנג למילה "אי-סדר". השיר תיאר טירוף, רצח, עצבים, כעס ועוד. בשיר יש הרבה מעברים פסיכדליים שעוברים בהארד רוק. יש צלילים של חריקות מתכת ועצירה בשיר. אחד המאפיינים הבולטים בשיר הוא הסוף, שבו המתופף רינגו סטאר צועק את המשפט, "I've got blisters on my fingers". טייק מוקדם של השיר נמשך כ-27 דקות ו-11 שניות.
השיר שימש מקור השראה לצ'ארלס מנסון לביצוע מעשיו.
נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-34 מיליון.
אגן הגיאות
Long, Long, Long
Long, Long, Long הוא שיר פסיכדלי של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן הכפול), 1968. השיר נכתב על ידי גיטריסט הלהקה, ג'ורג' האריסון. כשר אהבה. זהו שיר שכל הלהקה מבצעת ללא ג'ון לנון בשיר יש קטע פסיכדלי. השיר דורג במקום ה-99 במגזין הרולינג סטון בתואר 100 השירים הטובים ביותר של הביטלס. זהו השיר המסיים את הצד השלישי בתקליט הויניל.
דרישות פונקציונליות לרשומות ביבליוגרפיות
דרישות פונקציונליות לרשומות ביבליוגרפיות (FRBR) (Functional Requirements for Bibliographic Records) (מבוטא fɜrbər) הוא מודל ישויות קשרים שפותח על ידי הפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדות (IFLA) המתייחס למשימות של המשתמש באחזור וגישה בקטלוגים מקוונים ומאגרי מידע ביבליוגרפיים מנקודת המבט של המשתמש. היא מייצגת גישה הוליסטית לאחזור וגישה לנתונים כיחסים בין ישויות המספקות קישורים אתם אפשר לנווט דרך ההיררכיה של הֶקשֵרים. המודל הוא משמעותי משום שהוא שונה מתקנים מפורטים של קִטלוג כמו כללי הקטלוג האנגלו-אמריקאים ( Anglo-American Cataloguing Rules AACR2) או מהתקן הבינלאומי לתיאור פריטי מידע (International Standard Bibliographic Description)
ישויות FRBR.
ישויות של קבוצה א' וקשרים בסיסיים (גרסת RDF)
ישויות של קבוצה א' הן הבסיס של מודל FRBR:
כל עותק של תקליט שהודפס ב-1996 של אותה הקלטה הוא פריט. כאשר אנחנו אומרים "שני העותקים של הביצוע של הפילהרמונית הלונדונית לסימפוניה התשיעית הושאלו מהספרייה המקומית בה אני עובד" אנחנו מתכוונים, בדרך כלל לפריטים.
הקשרים.
FRBR בנוי על הקשרים (Relationships) בין ובתוך ישויות. "הקשרים משמשים כמכשיר לשרטוט הקשר בין ישות אחת למשנייה ובכך כאמצעי לעזור למשתמש ל'נווט' בעולם המוצג בפניו בביבליוגרפיה, קטלוג או מאגר מידע ביבליוגרפי.
הקשרים אקוויוולנטיים.
הקשרים אקוויוולנטיים מתקיימים בין עותקים זהים של גילויים זהים של יצירה או בין פריט מקורי ושעתוקים שלו, כל זמן שהתוכן האינטלקטואלי והמקור נשמרים. דוגמאות: שעתוקים כמו עותקים, גליונות, פקסימילים ותדפיסים, צילומים ומיקרופילמים.
הקשרים נגזרים.
הקשרים נגזרים (Derivative relationships) מתקיימים בין יצירה ביבליוגרפית ויצירות אחרות המבוססות עליה. דוגמאות:
הקשרים תיאוריים.
הקשרים תיאוריים (Descriptive relationships) מתקיימים בין ישות ביבליוגרפית ותיאור, ביקורת, הערכה או סקירה של אותה ישות. כמו בין יצירה וביקורת ספרותית המתארת אותה. הקשרים תיאוריים כוללים גם מהדורות מוערות, יומן טיפולים, פרשנויות וביקורות של יצירה קיימת.
Revolution 1
Revolution 1 הוא גרסת בלוז רוק לסינגל של הביטלס, Revolution. השיר ה"בלוזי", מופיע באלבום The Beatles (האלבום הלבן הכפול) משנת 1968. שיר זה נכתב למהפכה בצרפת שהתרחשה באותה שנה. בטייק ה-20 של השיר, השיר נמשך 10 דקות עם קטעים מהקטע האוונגרדי, Revolution 9.
Honey Pie
Honey Pie הוא שיר של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן הכפול), 1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). השיר מדבר על אישה שהפכה לשחקנית מצליחה בארצות הברית, והמאהב שלה שרוצה להצטרף אליה באנגליה. השיר הוקלט בראשון לאוקטובר ולשיר הוקלט רק טייק אחד שהוקלט ביום הראשון.
השיר בוצע מחדש על ידי אמנים שונים, ביניהם ברברה סטרייסנד, רביעיית גולדן גייט וזמרי המלך.
ג'ודית קסטנברג
ד"ר ג'ודית ס. קסטנברג (באנגלית: Judith S. Kestenberg; 17 במרץ 1910 - 16 בינואר 1999) הייתה נוירולוגית, פסיכיאטרית ופסיכואנליטיקאית אמריקאית ממוצא יהודי-פולני, מחלוצות חקר התנועה והטיפול בתנועה. עסקה גם בחקר התפתחות ילדים ובחוויותיהם הרגשיות של ניצולי שואה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם יהודית סילברפנינג, בקרקוב, פולין. בהמשך עברה משפחתה לטרנוב. בצעירותה קיבלה קסטנברג את הכשרתה ברפואה, נוירולוגיה ופסיכיאטריה, בווינה.
קסטנברג התעניינה בתנועה וביחסי גוף-נפש. ב-1937 הוזמנה לארצות הברית כדי לעבוד עם פאול שילדר בתחום זה בניו יורק, שם המשיכה את הכשרתה ברפואה בבית החולים הנודע "Bellevue". מאוחר יותר הייתה מרצה באוניברסיטת ניו יורק ללימודי רפואה, והכשירה מטפלים לעבוד עם מבוגרים וילדים במוסד הפסיכואנליטי "Psychoanalytic Institute - NYU". בנוסף כיהנה בתפקידים מרכזיים בצוות של המרכז הרפואי היהודי בלונג איילנד, והייתה אחת ממייסדי המרכז לחקר התפתחות הילד בסנדס פוינט (Sands Point) בלונג איילנד.
קסטנברג הוציאה שבעה ספרים וכ-150 מאמרים מקצועיים. שימשה כמורה ומנטורית לפסיכיאטריים, פסיכואנליטיקאים, ומטפלים בתנועה ובאומנויות נוספות. היא הוכרה בזכות פועלה בפיתוח תאוריה פסיכודינמית וגישות חדשניות במניעה ובהתערבות טיפולית בילדות המוקדמת. שיטתה, פרופיל התנועה של קסטנברג, מיושמת כיום ברחבי העולם ונלמדת בתוכניות הכשרה לטיפול בתנועה.
נישאה למילטון קסטנברג, עורך דין, באמצע שנות ה-40. בעלה היה שותף למסעותיה ומחקריה בתחומי השואה והתפתחות ילדים. לבני הזוג נולדו בן ובת.
מתה בגיל 88 לאחר מחלה ארוכה, בביתה בסנדס פוינט.
פיתוח פרופיל התנועה של קסטנברג.
קסטנברג הושפעה משיטת האבחון התנועתית של לאבאן, התאוריה הפסיכואנליטית, משלבי התפתחות של המודל הפסיכוסקסואלי של זיגמונד פרויד, מהתאוריה הפסיכואנליטית החל מפסיכולוגיית האגו של אנה פרויד, ומתאוריית יחסי אובייקט.
קסטנברג הכירה את אירמגרד ברטנייף כשחיפשה דרך לנתח ולהבין את תנועת התינוקות. ברטנייף לימדה את קסטנברג את תאוריית התנועה של לאבאן, וקסטנברג יישמה את התאוריה בעבודתה בפסיכואנליזה של ילדים. ב-1955 הן נסעו יחד לבריטניה להכשרה בשיטת לאבאן, שם הן למדו עם וורן לם. קסטנברג פיתחה את התאוריה שלו ל"שיטת קסטנברג". המערכת שפיתחה מותאמת ומקבילה לכל שלב התפתחות בילדות המוקדמת, דבר המאפשר הבנה לתבניות האינטראקציה בין ילדים והורים.
פרופיל התנועה של קסטנברג (באנגלית: (Kestenberg Movement Profile (KMP) הוא מודל תאורטי המספק לאנשי מקצוע מתחומים טיפוליים כלי אבחוני הנוגע לשפה הבלתי-מילולית של מטופלים, שפת התנועה. האבחון מאפשר, באמצעות התבוננות בתנועת גוף האדם, לתאר פרופיל תנועה, ממנו ניתן לקבל מידע לגבי נושאים התפתחותיים וקליניים של האדם, כמו גם לגבי המזג והאישיות שלו, וכן דפוסי הקשר שהוא יוצר עם סביבתו. הפרופיל מתאר רצף צפוי של התפתחות נורמטיבית במונחים תנועתיים, המקבילה להתפתחות הנפשית. בעזרת הפרופיל ניתן לאתר חסרים התפתחותיים מוקדמים ספציפיים ותחומים של קונפליקט נפשי איתם מתמודד האדם כיום. הפרופיל מאפשר לערוך סינתזה בין ההתנהגות הבלתי-מילולית ותאוריות פסיכולוגיות.
פועלה בנושא השואה.
קסטנברג עזבה את פולין ב-1937 כדי ללמוד בארצות הברית, וגם אחותה ואחיה עזבו לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. אך הוריה ושאר קרובי משפחתה נספו שם בשואה. גם מילטון, בעלה של קסטנברג, איבד את אימו ואחיו בשואה.
התנסותה של קסטנברג בטיפול בניצולי שואה החלה בעת שטיפלה בילד ניצול שואה והחלה להתעניין בחוויות של ילדים בשואה. לחלק ממטופליה היו שברי זיכרונות, ובטיפוליה היא רצתה לעזור להם להשלים זיכרונות אלו.
בהמשך הייתה מעורבת בפרויקט "The International Study of Organizied Persecution of Children", בו רואיינו 1500 ילדים ניצולי שואה מרחבי העולם. נתוני המחקר מרוכזים כיום באוניברסיטה העברית בירושלים.
פועלה בישראל.
קסטנברג הגיעה לישראל בקיץ של שנת 1971 ושהתה בקיבוץ שישה שבועות, יחד עם בעלה ובנה. בתחילת ביקורה נפגשה עם מחנכים והורים בקיבוץ, וקיבלה מהם אישור לתצפיות וצילומים בבתי התינוקות בזמן שהאימהות מניקות ומאכילות את ילדן באמצעות בקבוק. את התהליך צילם בעלה מילטון. בקיבוץ נהגו בשיטת האכלה לפיה קשובים לדרישת התינוק לאכול, ולא לפי שעות האכלה; האימהות נקראו מהשדה בעזרת דגלים שאותתו כי התינוק רעב. בין השאר, קסטנברג הציעה להכניס לבתי הילדים את כיסא הנדנדה, ולימדה את האימהות את חשיבותו של ריתמוס המציצה והתיאום הגופני, החשובים במהלך שנת החיים הראשונה.
קסטנברג ערכה תצפיות גם בילדים בוגרים יותר, וכתבה פרופילים לתנועתם. היא ערכה כ-120 פרופילים של תנועה לילדים עד גיל 5.
Savoy Truffle
Savoy Truffle הוא שיר אשר נכתב על ידי ג'ורג' האריסון לאלבום הלבן של הביטלס (The Beatles). השיר נכתב כמחווה לחברו של האריסון, הגיטריסט אריק קלפטון. ג'ון לנון לא משתתף בשיר (כמו בשירו האחר של האריסון באלבום, Long, Long, Long). בשיר יש התייחסות לשיר אחר באלבום Ob-La-Di Ob-La-Da. בשיר יש שישה סקסופונים, עליהם ניגן נגו הסקסופון רוני רוס, שניגן מאוחר יותר באלבומו של לו ריד Transformer.
שם השיר הוא שם של ממתק ורב מילות השיר הן שמות של ממתקים וקינוחים והוא מהווה כביכול הטפה נגד לקקנות.