הקו המחבר את מנקלינן וכוכב הצפון (ועובר בקרוב גם דרך δ בעגלון ו-θ בעגלון) חוצה את גלגל המזלות בנקודת ההיפוך הקייצית שבקבוצת תאומים. המשך הקו עובר סמוך מאוד לביטלג'וז כך שקל לזהות את מנקלינן באמצעות קו המחבר את ביטלג'וז עם כוכב הצפון.
מאפיינים.
מערכת מנקלינן נמצאת במרחק כ-82 שנות אור ובהירותה הכוללת מדרגה 1.90. היא מורכבת מזוג תת-ענקים כמעט זהים המקיפים זה את זה במרחק פחות מעשירית יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של 3 ימים ו-23 שעות, ומננס אדום עמום מאוד המקיף את זוג תת-הענקים במרחק 330 יחידות אסטרונומיות.
מאפייני מנקלינן A ומנקלינן B.
מנקלינן A ומנקלינן B הם שני תת-ענקים כמעט זהים מסוג ספקטרלי A2. מסתו של כל אחד מהם כ-2.3 מסות שמש, רדיוסם כ-2.6 רדיוסי שמש וטמפרטורת פני השטח של שניהם היא כ-9,200 קלווין. הכוכבים דומים בסוגם לסיריוס ולוגה, אך בשלב התפתחות מעט מתקדם יותר ונראה שהם בשלבי סיום היתוך המימן בליבתם ובתהליך של התנפחות והתקררות שיהפוך אותם לענקים אדומים. כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה ורדיוסם הגדול ביחס לשמש, עוצמת ההארה של כל אחד מהם קרובה לפי 50 מעוצמת ההארה השמשית.
בשל קרבתם הרבה, כוחות הכבידה ההדדיים ביניהם מעוותים את צורתם מכדור לאליפסואיד. מישור ההקפה של הזוג כמעט מתלכד עם קו הראיה מכדור־הארץ כך שבכל 47.5 שעות, מסתיר אחד הכוכבים כרבע מפניו של השני וגורם לירידה קטנה של כעשירית דרגת בהירות בבהירות הכוללת של המערכת.
מאפייני מנקלינן C.
מנקלינן C הוא ננס אדום בעל מסה של כחמישית מסת שמש ורדיוסו כשישית מרדיוס מהשמש, עוצמת הארתו כאלפית ממנה ובהירותו הנראית מדרגה 14.
בטא בעגלון
ראזאקסאט
ראזאקסאט (באנגלית: RazakSAT) הוא לוויין הצילום השני של מלזיה, והראשון המאפשר צילום איכותי של כדור הארץ באמצעות מצלמה מתקדמת בעלת יכולת צילום בשחור לבן ובצבע. הלוויין נבנה בסיוע חברת Satrek מקוריאה הדרומית, ושוגר לחלל בהצלחה ביולי 2009 באמצעות משגר הלוויינים פאלקון 1.
הלוויין קרוי על שמו של ראש הממשלה השני של מלזיה, עבדול ראזאק.
הלוויין מופעל על ידי חברה מלזית הקרויה Astronautic Technology Sdn Bhd השייכת למשרד האוצר של מלזיה ופעילותה המדעית-טכנולוגית מפוקחת על ידי משרד המדע והטכנולוגיה של מלזיה.
הפארק הלאומי וירונגה
הפארק הלאומי וירונגה (צרפתית: Parc national des Virunga) משתרע בין רכס וירונגה לרכס רוונזורי שבמזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וגובל בפארק הלאומי וולקנוס שברואנדה ובפארק הלאומי הרי רוונזורי שבאוגנדה. שטחו הכולל של הפארק הוא 7,800 קילומטרים רבועים.
הפארק הוקם ב-1925, והיה הפארק הלאומי הראשון באפריקה. הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו ב-1979, ובהכרזה נכללו שטחים נוספים בסך של 200 קילומטרים רבועים. האתר ידוע בזכות היותו בית גידול עבור גורילות הרים, אך הפאונה שלו ספגה נזקים קשים בשל ציד לא חוקי ומלחמת קונגו השנייה. כמו כן, מאז 1994 נכלל האתר ברשימת אתרי המורשת העולמית בסיכון בשל המלחמות הרבות שפקדו את האזור.
גאוגרפיה ואקלים.
הפארק משתרע על פני חמש ביומות: שולי אגם ביצתיים, יער שפלה, המסיבים המיוערים של רכס וירונגה, המסיבים המיוערים של רכס רוונזורי, וסוואנה. בשטחי הפארק יש שישה הרי געש: קאריסימבי (Karisimbi), מיקנו (Mikeno), ויסוקה, סאבייניו (Sabyinyo), ניאמוראגירה (Nyamuragira) וניאראגונגו (Nyiragongo). בשנת 2001 התפרץ ניאראגונגו וגרם להרס רב ביישובים אחדים באזור. רכס רוונזורי חוצץ בין הפארק לפארק הלאומי רוונזורי שבאוגנדה, ובו שוכנות הפסגות השלישית, הרביעית והחמישית בגובהן ברחבי היבשת. במרכז הפארק נמצא אגם רוטאנזיגה. כל מקורות המים שבפארק עוברים דרך אגם אלברט ומתנקזים אל הנילוס, למעט אגם קיוו המתנקז אל נהר קונגו.
הטמפרטורה הממוצעת באזורי השפלה שבפארק נעה בין 20 ל-23 מעלות צלזיוס. התקופות הגשומות ביותר הן בין מרץ למאי ובין אמצע ספטמבר לאמצע נובמבר, אך הגשם יורד גם בשאר חודשי השנה שבהם האקלים יבש יחסית. כמות המשקעים הממוצעת היא 500 מילימטרים באגם רוטאנזיגה, 900 עד 1,500 מ"מ במישורים המשתרעים מדרום להאגם, ונמוכה יותר באזורים הגבוהים של הרי הגעש. בהרים שבשטח הפארק יורד שלג רב יותר בהשוואה לזה היורד בהר קניה או בקילימנג'רו, והם מכוסים בקרח באופן קבוע.
המערכת האקולוגית.
למרות שגורילות ההרים נתונות בסכנת הכחדה חמורה, עבודות השימור המאומצות הצליחו לסייע לאוכלוסייה שבפארק במידה רבה. במהלך שנות חוסר השקע הפוליטי במדינה (1994–2004), חל גידול במספרן, אך בשל העימותים הצבאיים שהפארק ניזוק מהם החל מאוקטובר 2008, הן נתונות בסכנה פעם נוספת. רוב הגורילות חיות במורדות רכס וירונגה. ב-1980 נמנו 140 פרטים, ובין 1989 ל-2001 גדל מספרן מ-320 ל-355. ב-2003 נמנו כ-380 פרטים. ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו פועלת בשיתוף פעולה עם הממשלות שבשטח מדינתן גובל הפארק, על מנת להגן ולפתח את אוכלוסיית הגורילות.
ההשערה היא כי בפארק יש עדיין אוכלוסיות של פיל יער אפריקני, אוקאפי, ג'ירף, תאו אפריקני ועופות אנדמיים רבים. המלחמות שפקדו את האזור בשנים האחרונות גרמו לעומס רב על רשויות הפארק. מאז 1994 נהרגו כ-157 סיירים במסגרת תפקידם להגן על הפארק מפני ציד לא חוקי והשתלטות לא חוקית על קרקעותיו.
ערבות הדשא שעל גדות הנהרות באזור זה היו בית גידול עבור אוכלוסיות גדולות של בעלי חיים בתקופה שקדמה למלחמות האזרחים. ב-1990 היו באזור 23 מינים מאוימים מתוך 218 בסך הכל. באזור תועדו גם 22 מינים של פרימטים, בהם אוכלוסייה של כ-40 שימפנזים מצויים.
פאונת העופות בפארק מונה למעלה מ-700 מינים, מתוכם 24 הם אנדמיים להרי וירונגה. באזור תועדו גם 109 מינים של זוחלים ו-78 מינים של דו-חיים. אגם רוטאנזיגה רדוד במידת מה, ואוכלוסיית הדגים שלו דלילה. בשל מותם של עשרות אלפי היפופוטמים בעשורים האחרונים איבד האגם את אספקת הנוטריינטים שהם ייצרו במהלך החיפוש אחר מזון.
במהלך המאה ה-20 התרחש באזור תהליך נרחב של בירוא יערות, אך למרות זאת הפארק נחשב לאחד מבית הגידול המגוונים ביותר מבחינת הפלורה שלו. הפארק נכלל בשטחם של מספר אזורים ביוגאוגרפיים, ומאופיין בסביבות הטבעיות הבאות: כרי דשא נרחבים, יערות ממוזגים, סוואנות, מישורי לבה, ביצות וצמחייה אפרו-אלפינית. בשטחי הפארק תועדו למעלה מ-2,000 מיני צמחים, ומתוכם כ-200 הם אנדמיים לאזור השבר הסורי-אפריקני.
השינויים בבתי הגידול הפותחים נובעים מכמות הגשמים, סוג הקרקע, רעיית צאן ושרפות. בתי הגידול המיוערים מאופיינים במעבר מיערות דחוסים וצפופים ליערות דלילים. בתי הגידול ההרריים משתרעים בין האזורים האלפיניים לבין מרגלות הגבעות.
החיים הסודיים של הדבורים
החיים הסודיים של הדבורים (באנגלית: The Secret Life of Bees) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2008, המבוסס על רומן באותו השם מאת הסופרת סו מונק קיד. הסרט בוים על ידי ג'ינה פרינס בית'ווד והופק על ידי הזוג ויל סמית' וג'אדה פינקט סמית' כמפיקים בפועל. הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-5 בספטמבר 2008.
עלילה.
העלילה מתרחשת בדרום קרוליינה בשנת 1964 בתקופת המתיחות הגזענית נגד השחורים. זהו סיפורה של לילי אוונס (דקוטה פנינג), ילדה בת 14 שנרדפת על ידי זכרונותיה מהיום בו אמה (דבורה אוונס המגולמת על ידי הילרי ברטון) נהרגה. לילי חיה עם טי ריי, אביה המלנכולי והמתעלל (פול בטאני). הדמות האהובה היחידה בחייה היא רוזלין, משרתת אפרו-אמריקאית, החיה בביתה.
ביום הולדתה ה-14 של לילי, רוזלין הולכת איתה לטיול בעיירה, במטרה להירשם בבניין העירייה, כדי שרוזלין תוכל להצביע בבחירות הקרובות. בדרכן לעיירה הן נתקלות בשלושה גברים לבנים, שונאי כושים. הם צוחקים על השחורים, אשר הולכים להצביע כשהם אפילו לא יודעים לכתוב את שמם. רוזלין בתגובה כותבת את שמה על נעלו של אחד מהם, באמצעות מיץ טבק. לאחר שהיא כותבת את שמה, רוזלין חוטפת מכות חזקות מהגברים ומושלכת לכלא. כשלילי שומעת מאביה שאולי הולכים להרוג את רוזלין ואמה נטשה אותה, היא בורחת מהבית, מבריחה את רוזלין, מבית החולים של הצמוד לכלא ונוסעת איתה ביחד לטירבורון. לילי נוסעת לטירבורון, כדי לפגוש את אוגוסט בוטרייט (קווין לטיפה), אישה אפרו-אמריקאית המפיקה דבש למחייתה. לאחר חיפוש יסודי הכולל עזרה מבעל מסעדה בטירבור, לילי ורוזלין מגיעות ל"בית הורוד" שם גרות האחיות בוטרייט: אוגוסט, ג'ון (אלישיה קיז) ומאי (סופי אוקונדו). לילי יחד עם רוזלין מתגוררת ב"בית הורוד" שם היא לומדת על חיי הדבורים, איך להפיק דבש, מתאהבת בז'אק (טריסטן ויילדס), בחור אפרו-אמריקאי החולם להיות עורך דין ומגלה פרטים נסתרים על אמא שלה.
בסרט ישנן מספר סצנות, אשר מעידות על אווירת הגזענות הקשה ששררה בתקופת שנות השישים.
הפקה.
הפקת הסרט החלה ב-7 בינואר 2008 בעיירה למברטון בדרום קרוליינה. היא הסתיימה מספר חודשים מאוחר יותר. הסרט הוקרן בפעם הראשונה בספטמבר 2008 במסגרת פסטיבל הסרטים של טורונטו ה-33. ב-17 באוקטובר 2008 הוא יצא לאקרנים בשאר צפון אמריקה.
שיווק.
הקדימון (טריילר) הראשון שוחרר בתאריך 19 באוגוסט 2008 באתר Yahoo! movies.
ביקורות.