בשנת 1987, מק'פאדן לוהקה לתפקיד ד"ר בוורלי קראשר ב-"". דמותה של קרשאר הייתה אמורה להיות מושא אהבתו של הקפטן ז'אן-לוק פיקארד, והיבט זה של הדמות הוא מה שמשך אותה לתפקיד. היבט חשוב נוסף של הדמות היה להיות אלמנה, המנסה לאזן בין אימהות לבין קריירה. בעונה השנייה מק'פאדן פוטרה, והוחלפה על ידי השחקנית דיאנה מולדואר כקצינת הרפואה הראשית של האנטרפרייז. דמותה של מולדאר, ד"ר קתרין פולאסקי, לא המשיכה לעונה השלישית של הסדרה. ג'ין רודנברי תיאר את מולדאר כ-"שחקנית מוכשרת ביותר", ואמר כי ההחלטה "לתת לה ללכת נעשתה אך ורק משום שלא התפתחה הכימיה לה ציפו בינה לבין יתר שחקני ספינת החלל". ההפקה פנתה אל מק'פאדן, והציעה לה לחזור לעונה השלישית. בהתחלה היא הייתה מהוססת, אבל אחרי שיחת טלפון מפטריק סטיוארט, מק'פאדן שוכנעה לחזור ולגלם שוב את תפקידה של ד"ר קראשר. רגעים בולטים של הדמות בסדרה כוללים את: הפרק "The High Ground", בו ד"ר קראשר נחטפה על ידי מחבלים; הפרק ""Remember Me", בו היא נלכדת בתוך מציאות חלופית שבה כל אהוביה מתחילים להיעלם זה אחר זה; הפרק "The Host", שכולל רומן בין הרופאה לבין אדם עם סוד גדול; הפרק "Suspicions"", בו ד"ר קראשר מסכנת את הקריירה שלה על מנת לפתור תעלומת רצח של מדען; הפרק "Sub Rosa", שבו ד"ר קראשר הופכת לקורבן הבא של "רוח רפאים" אשר בעבר פיתתה את סבתה; הפרק "Attached", בו קפטן פיקארד וד"ר קראשר הופכים להיות מקושרים טלפתית כאסירים, ולומדים את הרגשות האמיתיים של האחד כלפי השני. מק'פאדן שבה לגלם את תפקידה של קראשר בכל ארבעת סרטי "", וגם סיפקה את קולה למשחקי המחשב ""Star Trek: A Final Unity" ו-"Star Trek Generations". מק'פאדן גם ביימה את הפרק "Genesis" (ניסיונה היחיד בבימוי נכון לעכשיו), וכן יצרה את הכוריאוגרפיה של קטע הריקוד שנראה בפרק "Data's Day".
לאחר הדור הבא.
בשנת 1990, בסרט הקומדיה "Taking Care of Business" בכיכובו של ג'יימס בלושי השתתפו מק'פאדן, ביחד עם עוד שחקן ", ג'ון דה לנסי (המגלם את קיו). בשנת 1992 היא הופיעה, לצד חברי לצוות השחקנים של " פטריק סטיוארט, ג'ונתן פרייקס, ברנט ספיינר וקולם מיני, בהפקה של המחזה "Every Good Boy Deserves Favour"", שהועלה בארבע ערים. כמו כן, היא כיכבה בסדרת הטלוויזיה "Marker", בשנת 1995, ביחד עם ריצ'רד גריקו, וכן הופיעה בסרט הטלוויזיה ""Crowned and Dangerous"" עם יסמין בלית', בשנת 1997. בין תפקידיה הנוספים בטלוויזיה: דמותה של אליסון רורק, הבוס של פול באקמן, בארבעה פרקים של הסיטקום "משתגעים מאהבה". באביב של שנת 2006, מק'פאדן הופיעה בסדרה של פרסומות טלוויזיה עבור חברת "מיקרוסופט".
היא למדה במספר אוניברסיטאות (AADA, ברנדייס, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת Purdue, Temple, אקדמיית סטלה בהמבורג, ואוניברסיטת פיטסבורג). החל מאוגוסט 2010, היא רשומה כאשת סגל מן החוץ בבית הספר לתיאטרון באוניברסיטת דרום קליפורניה. היא הייתה המנהלת האמנותית של "Ensemble Studio Theatre" של לוס אנג'לס מאז ינואר 2009. במהלך כהונתה היא הובילה את בניית ה-"Atwater Village Theatre Collective", שני חללי תיאטרון חדשים בלוס אנג'לס.
מק'פאדן העניקה את קולה כקריינית במספר ספרי אודיו. בשנת 2010 היא הייתה המספר של "Confessor"
חיים אישיים.
למק'פאדן יש בן אחד, ג'יימס, שנולד בשנת 1991. ההיריון שלה לא נכתב אל תוך העונה הרביעית של ""; במקום זאת, דמותה לבשה חלוק מעבדה מעל המדים.
הצוק הפיסקלי
הצוּק הפִיסְקָלִי (באנגלית: Fiscal Cliff) הוא מונח בכלכלה המתייחס לתוצאות האפשריות של העלאת מיסים, קיצוץ בהוצאות הממשלה והפחתת הגירעון התקציבי.
המונח נטבע בפברואר 2012 על ידי ראש הבנק הפדרלי של ארצות הברית, בן ברננקי, בהתייחסו לגירעון שייווצר בתחילת 2013, אם לא ישונה החוק הקיים המחייב זאת עד סוף 2012.
גירעון הוא הפער שבין הכנסות הממשלה להוצאות. הגירעון בארצות הברית היה צפוי לקטון בכמחצית ב-1 בינואר 2013. הירידה החדה בטווח זמן מיידי נקראת "הצוק הפיסקלי".
מחלקת התקציבים של הקונגרס (CBO) העריכה שהקיצוץ הפתאומי יוביל למיתון בתחילת 2013 כאשר הפעילות הכלכלית תמשיך לדעוך עד סוף 2013.
החוקים הנוגעים לצוק הפיסקלי כוללים את חוק הבקרה התקציבית משנת 2011 שתוקפו צפוי לפוג ביום זה. החוק אושר בזמנו כפשרה בעניין תקרת החוב המותרת לממשל הפדרלי של ארצות הברית. מספר תוכניות מרכזיות, כמו הביטוח הלאומי, מדיקר, תשלומים פדרליים (כולל תשלומי שכר ופנסיה לחיילים) ורווחים וטרניים הוצאו מתוכנית הקיצוצים.
סקוטי (מסע בין כוכבים)
ריק קפלן
ריק קפלן היה מנכ"ל יבמ ישראל, הסניף הישראלי של חברת IBM בשנים 2012–2017.
ביוגרפיה.
למד הנדסת מכונות באוניברסיטת בראון. בתחילת שנות ה-80 הגיע כמתנדב לקיבוץ נווה אור, ושהה בו שלוש שנים. בקיבוץ הכיר את אשתו. לקח קורסים במשפטים באוניברסיטת תל אביב, ואת לימודי המשפטים סיים באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק. היה שותף במשרד עורכי דין בצפון מדינת ניו יורק, ולאחר שנים אחדות של עבודה במשפטים עבר בשנת 1989 לחברת IBM, כעורך דין בחטיבת התמיכה במחשבי מיינפריים. שימש בתפקידי ייעוץ משפטי בחטיבות התפעול והתמיכה בסטארט-אפים ועסקי ה-OEM של החברה. בספטמבר 1993 מונה ליועץ לאגף השיווק של החברה. ב-1995 מונה ליועץ לאזור אמריקה, וב-1999 מונה ליועץ המשפטי של חטיבת המחשוב האישי. בשנת 2000 מונה לסגן נשיא ויועץ משפטי של חטיבת השירותים העולמית (IGS) של החברה. במסגרת זו עבד בקשר הדוק עם ג'יני רומטי, אז מנהלת המכירות הגלובלית של IBM, ולימים מנכ"ל החברה, והוביל את הפעילות העולמית בנושאי נוהגים עסקיים, רגולציה ואתיקה מקצועית.
באפריל 2012 מונה למנכ"ל יבמ ישראל, במקומו של מאיר ניסנסון, שמונה ליו"ר יבמ ישראל. על מעברו לישראל אמר: "יש לי קשר חזק עם החברה בכל העולם והמטרה שלי, בתור מנכ"ל יבמ ישראל, היא להביא את היכולת של יבמ לשוק פה ובמקביל להציג ולהוציא את היכולת של יבמ ישראל לשוק הבינלאומי". ב-1 בפברואר 2017 החליף דניאל מלכה את קפלן בתפקיד המנכ"ל. קפלן מונה להוביל את הפיתוח העסקי הגלובלי ביחידה לפתרונות חדשניים למגזר הפיננסי.
דב בר מלכין
דב בר מלכין (24 במאי 1901, מינסק – 12 בפברואר 1966, חיפה) היה סופר עברי ויידי, מבקר תיאטרון, עיתונאי ומסאי, מתרגם ועורך.
ביוגרפיה.
מלכין נולד בשנת 1901 בעיר מינסק שברוסיה הלבנה. התחנך חינוך מסורתי יהודי, למד בישיבות, אך הניח את העולם הדתי מאחוריו ויצא ללימודים חילוניים באוניברסיטאות חרקוב וסנט פטרבורג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שב למינסק ובסופה יצא לוורשה והיה פעיל בתנועות הנוער של צעירי ציון, פועלי ציון והבונד. הוא החל לכתוב בעיתונות היהודית היידית מגיל צעיר, וכתב בנושאי תרבות ספרות תיאטרון ואמנות. הוא גם החל את הכתיבה בעברית בעודו בפולין, ואף פרסם מדבריו ביומון "דבר" בארץ ישראל.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בארץ הצטרף דווקא לעיתונאים שפרסמו ביומון "משמר", שהפך בשנת 1943 ל"על המשמר". הוא כתב בעיקר בנושאי תרבות ואמנות אך השתתף גם בפולמוסים מענייני היום. בארץ החל גם לתרגם. עיקר תרגומיו לעברית היה מהיידיש וכן תרגם מעט מגרמנית ורוסית. ענף חשוב בתרגומיו היה תרגומים מעברית ליידיש. כך למשל תרגם את סיפורי יוסף חיים ברנר ליידיש. כתב גם בכתבי העת לאמנות ותרם לביקורת האמנותית.
עוד בפולין יצא שמו כמרצה מעולה והוא היה יוצא למסעות הרצאות ממושכים. גם בארץ יצא לו שם של מרצה מאוד מבוקש והוא היה, בין השאר, מרצה נודד בקיבוצים ובמושבים במשך שנים רבות. עשה רבות לקירוב העברית אל היידיש ולקירוב היידיש אל העברית, בעיקר לאחר השואה.
בנו הוא פרופ' יעקב מלכין ונכדו הוא פרופ' עירד מלכין.
קופסת Pinscreen
הצוק הפיסקאלי בארה&quot;ב
סיסטרום
סיסטרום (בלטינית: sistrum, ברבים: sistra) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה, הנקשר בעיקר לעיראק ומצרים הקדומות. הכלי בנוי מידית ומסגרת מתכת בצורת פרסה, עשויה נחושת או ארד, שרוחבה נע בין 30 ל-76 ס"מ. בשעה שמטלטלים את הכלי, טבעות או לולאות קטנות ממתכת דקה, שנמצאות על שלבי הרוחב הניידים שלו מפיקות צלילים שבין נקישה חרישית לצלצול רם. מקור השם הוא בפועל היווני "סיו" ( σείω), לטלטל, ו-"סייסטרון", (σεῖστρον), המטולטל. במצרית עתיקה נקרא הכלי "סֶחֶם" (sḫm) או "סֶשֶשֶת" (sššt). סחם הוא הסיסטרום הפשוט יותר, בצורת לולאה, ואילו סששט (מילה אונומטופאית) הוא הכלי המעוצב כ"נאוס" - מקדש.
הסיסטרום המצרי.
הסיסטרום היה כלי מקודש במצרים העתיקה, שמקורו היה אולי בפולחן בסתת. הסיסטרום המצרי שימש במחולות וטקסים דתיים, בייחוד בפולחן האלה חתחור, בשל הדמיון בין צורת הפרסה של ידית הסיסטרום ומסגרתו לפנים ולקרניים של האלה-הפרה.
טילטול הסיסטרום והשקשוק בו שימש גם להסיט את הצפות הנילוס ולגרש את האל סת. איזיס, בתפקידה כאם ובוראת תוארה כמחזיקה דלי, המסמל את עליית הנילוס על גדותיו, בידה האחת וסיסטרום בידה השנייה לסמל את תפקידה כאלת המחול, השמחה, והחגיגות.
סיסטרה (רבים של סיסטרום) נמצאים עדיין בשימוש בטקסי התפילה בכנסיות הקופטיות והאתיופיות. לצד הנצחתו באמנות המצרית במחול וביטויי שמחה, מוזכר הסיסטרום גם בספרות המצרית העתיקה.
הסיסטרום המינואי.
המינואים השתמשו גם הם בסיסטרום, ומספר רב של דוגמאות עשויות מן החומר המקומי נמצאו באי כרתים. חמישה מן הממצאים הללו מוצגים במוזיאון הארכאולוגי של אגיה ניקולאוס. סיסטרום מתואר גם על "כד הקוצר", מוצג אמנות קדומה שנמצא באתר אגיה טריאדה.
הסיסטרום כיום.