גבולותיה המדויקים של הממלכה אינם ידועים כיום. בשיאה של הממלכה, במהלך המאה השביעית, הייתה ממלכת מזרח אנגליה החזקה בממלכות ההפטרכיה, אולם לימים פחת כוחה וחלקים ממנה נתפסו על ידי ממלכת מרסיה. בשנת 870 נכבשה כולה על ידי הדנים, ובשנת 917 הפכה לחלק ממלכתו של אדוארד הזקן, מלך ממלכת וסקס, והפכה לחלק מממלכת אנגליה. כיום נותר שמה של הממלכה בשמו של חצי האי מזרח אנגליה, ובאזור מזרח אנגליה של ימינו, אולם אין חפיפה בין גבולות הממלכה לאזור כיום.
היסטוריה.
הממלכה האנגלית.
מקורה של ממלכת מזרח אנגליה בהתיישבות שבטים אנגליים באזור שהיה מיושב קודם לכן על ידי האיקני. במשך תקופה קצרה, בראשית המאה השביעית, הייתה ממלכת מזרח אנגליה החזקה בממלכות אנגליה, וככל הנראה שלטה בפועל על כל מזרח האי. בשנת 616 המלך ראדוולד הביס את אתלפירת' מלך ממלכת נורת'מבריה בקרב הנהר איידל, והושיב את אדווין ידידו על כס ממלכת נורת'מבריה. בשל עוצמתו הרבה מתאר אותו בדה ונרביליס כ-"imperium" - שליט עליון של ממלכות ההפטרכיה.
ראדוולד פגש את המיסיונרים הנוצרים שהגיעו אל האי, ואלה שכנעו אותו לטבול לנצרות, אולם הוא לא ויתר על אמונתו באלים הקלטים (דבר הזוכה לביקורת רבה של בדה, המתאר מזבח פגני לצד מזבח נוצרי באותו בניין תפילה).
יורשו, אאורפוואלד נותר נוצרי, אולם במותו עלה לשלטון ריקברט אשר שב אל הפגניות. שלוש שנים לאחר מכן עלה לשלטון אחיו של אאורפוואלד, זיגברט אשר שב אל הנצרות, ואף ויתר על כיסאו לטובת אחיו אקגריק על מנת שהוא עצמו יוכל להפוך לנזיר. בתקופת שלטונו של סיגברט הוקמה ההגמונות של מזרח אנגליה, שמושבה היה בדנוויץ' שבסאפוק.
עוצמתה של הממלכה לא ארכה זמן רב, ובתקופת יורשיו של ראדוולד עלה כוחו של פנדה, מלך ממלכת מרסיה. בשנת 640 הביס פנדה את אקגריק ואת סיגברט והרג את שניהם (סיגברט הוכר לאחר מכן כקדוש נוצרי). אנה, יורשו של אקגריק נהרג אף הוא בשנת 654, וממלכת מזרח אנגליה הפכה לממלכת חסות של מרסיה.
בשנת 655 המלך אתלהרה סייע לפנדה, מלך מלכת מרסיה במלחמה כנגד אוסווי, מלך נורת'מבריה, ובקרב וינוואד נחלו אתלהרה ופנדה תבוסה, ונהרגו שניהם.
במהלך המאה השביעית המשיכה ממלכת מזרח אנגליה להיות מדינת חסות של ממלכת מרסיה, עד שבשנת 794, אופה, מלך מרסיה הרג את אתלברט השני, מלך מזרח אנגליה ואיחד את שתי הממלכות. לאחר מותו של אופה, בשנת 796 זכתה הממלכה מחדש בעצמאותה למשך תקופה קצרה, בזמן שלטונו של אאדוולד, עד שניסיון עצמאות זה דוכא על ידי קואנוולף, מלך מרסיה.
בשנת 825 מרדו תושבי מזרח אנגליה בהנהגת אתלסטאן - ניסיון מרידה שניצל את תבוסת צבא מרסיה בקרב אלאנדון למול אגברט, מלך ממלכת וסקס. לאחר המרד ניסה באורנוולף, מלך מרסיה להשתלט על ממלכת מזרח אנגליה אולם הובס ונהרג בקרב. יורשו, לודקה ניסה אף הוא לכבוש מחדש את מזרח אנגליה ואף הוא הובס ונפל בקרב בשנת 827.
אתלסטאן, מלך מזרח אנגליה הכיר באגברט כשליט מעליו, ובכך זכתה באוטונומיה והמשיך לשלוט בממלכתו, בעד שיתר הממלכות הסמוכות נכבשו על ידי ממלכת וסקס.
הממלכה הדנית.
בשנת 865 פלש לממלכה הצבא הוויקינגי הגדול - כפי שכונו אז הוויקינגים הדנים. הצבא בזז את סוסי הממלכה והמשיך בדרכו לנורת'מבריה. הדנים שבו אל הממלכה בשנת 870, הביסו את אדמונד, מלך מזרח אנגליה בקרב והרגו אותו (ולכן הוא הוכר מאוחר יותר כקדוש נוצרי).
בעקבות כיבוש הממלכה הקים הדנים בממלכה ממשלת בובות אשר מלכה בשמם. צבא דני נוסף נחת בממלכה בשנת 871, על מנת לסייע לדנים במלחמתם בממלכת מרסיה ובנורת'מבריה. בשנת 878 הובסו הדנים על ידי המלך אלפרד הגדול, מלך ממלכת וסקס, ונחתם הסכם שלום בינו לבינם.
בשנת 879 שבו הדנים לממלכת מזרח אנגליה בהנהגת גות'רום, והתיישבו בממלכה. הסכם שלום שנחתם בין אלפרד לבין גותרם בשנת 885 בעקבות כיבוש העיר לונדון על ידי אלפרד, הסדיר את הגבולות ביניהם, ולמעשה קיימברידג', הנטינגדון, בדפורד, נורת'האמפטון, לסטר, סטמפורד, לינקולן, נוטינגהאם ודרבי הפכו לחלק משטח בשליטת הדנים שכונה דיינלו.
בראשית המאה ה-10 ניסה אדוארד הזקן, מלך וסקס להשתלט על הממלכה. אחיינו אתלוולד מווסקס אשר הוגלה בשנת 902 בשל ניסיון לתפוס את השלטון הגיע לאסקס אחרי ששהה בנורת'מבריה. בשנת 903 יצא יחד עם אאוהריק, מלך מזרח אנגליה לקרב כנגד אדוארד, אולם הם נחלו תבוסה, ונפלו בקרב.
בשנת 917 נחלו הדנים תבוסה בקרבות רבים, ותגבורת שהגיעה מאירופה לא סייעה. צבאו של אדוארד כבש את הממלכה והפך אותה לחלק מממלכת אנגליה. נורפוק וסאפוק הפכו למחוזות שייר, והוקם בהם ממשל מקומי הכפוף לשלטון המרכזי. שליטי האזור קיבלו את התואר רוזני מזרח אנגליה ולא נחשבו עוד כמלכים.
נוצת מצנפת
נוצת מצנפת (באנגלית: Hackle) היא נוצה המשמשת לקישוט של כובע, לרוב במסגרת צבאית.
שימוש בנוצות מצנפת נפוץ בצבאות השייכים לבריטניה או לחבר העמים הבריטי, בעיקר אלו בעלי זיקה לסקוטלנד או צפון אירלנד בנוסף ליחידות פוסיליירים. הנוצות מגיעות בצבעים שונים, לרוב לבן, אדום או כחול. בין הצבאות בעולם אשר בהם ניתן למצוא את נוצת המצנפת הם הצבא הבריטי, הקנדי, ההודי, דרום אפריקני, הניו זילנדי, הפקיסטני ועוד.
רב כהנא מפום נהרא
רב כהנא מפום נהרא (מכונה גם: רב כהנא השלישי) היה אמורא בבלי בדור השלישי והרביעי, עמד בראש ישיבת פום נהרא.
הוא היה כהן ממשפחת עלי הכהן.
בימי נעוריו למד אצל רב יהודה, אחרי פטירתו הוא שימש גם את רבה, ולמד אצלו את מסכת סנהדרין יחד עם חבירו רב ספרא. הוא עלה לארץ ישראל יחד עם רב ספרא חבירו, ולמד אצל זעירא ואצל רבי אבהו. כן למד אצל רבי חייא בר אבא, שגם התפלל עבורו שיאריך ימים, ואכן ברכתו התקיימה.
אחרי תקופה מסוימת חזר לבבל, ואז קבע את ישיבתו בפום נהרא, שם למד רב אשי, שנהיה תלמידו המובהק. שהתייחס אליו בכבוד מיוחד, ואף על פי שרב אשי ראה גם באמימר את רבו וקרא לו בלשון כבוד "מר", לא עשה זאת כאשר עמד בפני רב כהנא.
היה חברו של רב נחמן בר יצחק, וביחד נשאו תוכחותיהם על "גסי הרוח" (עשירי העם, המתערבים במינוי דיינים ופרנסים), אשר ברוממות לבם ובעשרם כי רב, ישכחו את חובותיהם.
ישיבתו של רב כהנא בפום-נהרא הייתה כפופה לישיבת סורא, אך עם פטירתו של רבא והלאה, הגיעו ראשי ישיבת נהרדעא, פעמים רבות, לבקר את רב כהנא בפום נהרא, וזאת כנראה מתוך כוונה לבסס את הקשר בין ישיבתם, לישיבת פום נהרא. רב כהנא הספיד בפום נהרא את רב זביד מנהרדעא, שהיה רבו מצד שני נותר קשר גם עם הישיבה בסורא, ומהציטוטים בתלמוד נראה כי רב יימר שהיה ראש ישיבת סורא במתא מחסיא הושפע מרב כהנא.
ישיבת פום נהרא
ישיבת פום נהרא הייתה ישיבה שהתקיימה בבבל בתקופת האמוראים בעיר "פום נהרא" שהייתה בתחום השיפוט של העיר סורא, ושכנה על גדתו המזרחית של נהר סורא, בקרבת שפכו לנהר החידקל ומכאן קיבלה את שמה.
על פי המסופר בתלמוד, היהודים תושבי פום נהרא, היו עניים.
ראש הישיבה שהייתה השלישית בחשיבותה מבין ארבע הישיבות בבבל, היה רב כהנא מפום נהרא רבו של רב אשי, ותלמידו של רבה בר נחמני, שהתגורר בפום נהרא.
אמוראים נוספים שגרו ופעלו בפום נהרא הם: רב אחא בר רב, שהיה מאוחר יותר לראש הגולה, וכן רב בר שבא.
לשכת הפרסום הממשלתית
לשכת הפרסום הממשלתית (בקיצור: לפמ) היא יחידה בתוך משרד התרבות והספורט, שהיוותה בעבר חלק ממשרד התקשורת, העוסקת במתן שירותי פרסום לממשלת ישראל. הלשכה עורכת מסעות פרסום עבור משרדי הממשלה השונים, צה"ל, משטרת ישראל, אוניברסיטאות, תאגידים, הביטוח הלאומי, מוזיאונים, מקורות, הסוכנות היהודית וגופים ציבוריים אחרים.
הלשכה מספקת את כל שירותי הפרסום הדרושים, משלב פיתוח הקמפיין, עריכת סקרים ומחקרי שוק, קריאייטיב, תכנון ורכישת שטחי פרסום. הלשכה מחולקת למספר יחידות, ביניהן יחידת הפרסום/תקצוב, אולפן הסרטים, יחידת פרסום שוטף ומכרזים, יחידת העיצוב הממוחשב, יחידה יצירתית, יחידת מחקר, יחידת מנהל ועוד. הלשכה פועלת גם בחו"ל בעבור משרדים כמו משרד החוץ ומשרד הקליטה.
יהודה צאיג (1926–2018) היה מנהלה הראשון של לשכת הפרסום הממשלתית. בלשכה מועסקים כ-50 עובדים ומשרדיה הראשיים שוכנים במגדל שלום בתל אביב (נכון לדצמבר 2009). בשנת 2008 הכנסות הלשכה היו כ-300 מיליון ש"ח.
הלשכה נמצאת תחת תחום האחריות של המשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה.
בפברואר 2022 הודיע משרד ראש הממשלה על מינויה של מוריה שלום, מנכ"לית עיתון "מקור ראשון", לתפקיד מנכ"לית לשכת הפרסום הממשלתית.
היקף והרכב ההוצאות של לפ"מ.
לשכת הפרסום הממשלתית (לפ"מ) מעניקה שירותים למשרדי הממשלה וגופים ציבוריים שונים. היא אינה מתוקצבת מראש, ופועלת במימון תשלומים שמוסרים המשרדים והגופים השונים בעבור שירותי הפרסום של לפ"מ. ללשכת הפרסום הממשלתית האחריות לפרסום כלל פרסומי החובה של משרדי הממשלה השונים. פרסומי חובה אלו מהווים כ-70% מההוצאות של לפ"מ בעבור העיתונות הכתובה.
מנתוני לשכת הפרסום הממשלתי בין השנים 2015-2021 עולה כי מספר ערוצי תקשורת מתחזקים במעמדם כערוץ פרסום בעוד אחרים נחלשים. נתונים אלו עולים מחלוקת התקציב ואחוז ההשקעה הכספית בין הזירות השונות ביחס להשקעה הכוללת לאותה שנה, ולשנה הקודמת וזו שלפניה.
נתוני הלפ"מ מעידים שקרנה של העיתונות הכתובה כמקום לפרסום ממשלתי ירד באותן שנים. בעוד בשנת 2015 פרסום בעיתונות הכתובה היה כ-22% מסך ההוצאה השנתית על פרסום בתקשורת, בשנת 2018 ירד הנתון ל-20.5% ומהנתונים שנאספו בשנת 2021 ההוצאה השנתית על פרסום בעיתונות כתובה עמד על 12%.