תיאטרון קליפה הוא תיאטרון תנועה חזותי שהוקם בשנת 1995 על ידי השחקן והמוזיקאי דמיטרי טולפנוב (יליד סנט פטרבורג, רוסיה, 1966-הודו 2015) והכוריאוגרפית, הבמאית והמנהלת האמנותית של התיאטרון עידית הרמן. משכנו ברחוב הרכבת 38 בתל אביב. התיאטרון מציג הפקות מקור של חברי הקבוצה ומארח מופעים מישראל ומחוצה לה.
בשנת 2019 קבע תיאטרון קליפה את משכנו החדש ברחוב הרב קוק 37 בתל אביב.
היסטוריה.
המפגש בין בני הזוג הוביל לשפת אמנות המשלבת בין אמנויות רב תחומיות כדוגמת התיאטרון, המחול, המשחק, המיצג והמוזיקה והתיאטרון הוא משכנם של קבוצת "קליפה", שיוסדה על ידי הזוג. הצגות התיאטרון מניחות במרכז את התנועה והחזות, תוך הבעת סמלים שונים במאפיינים ויזואליים, ומדירות, לעיתים לגמרי, את המלל.
המבנה העכשווי של התיאטרון נחנך בשנת 2005, המבנה בן שלוש קומות ובו חלל הופעות מרכזי ואינטימי, ושני אולמות סטודיו לחזרות ומופעים מיוחדים.
שם התיאטרון מתייחס למצע הרעיוני של הקבוצה, ובו השאיפה להתחדשות ולקילוף התפיסות האמנותיות. כך לפי עקרון זה במשך כל עונה מועלים 4-2 מופעים חדשים, בנוסף לרפרטואר הקיים. התיאטרון יצר שיתופי פעולה מיוחדים, בהם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית עבור המופע "פולחן האביב" והיה האירוע הפותח בפסטיבל ישראל בשנים 2001 ("דאוס אקס מכינה") ו-2005 ("משחק מרכבה").
בשנת 2001 זכה התיאטרון בפרס המבקרים של ידיעות אחרונות עבור "דאוס אקס מכינה" כמופע התיאטרלי הטוב של השנה.
אחת לשנה, החל משנת 2007, התיאטרון מעלה את פסטיבל קליפה אדומה, פסטיבל בינלאומי לאמנות המופע ולתיאטרון חזותי המציג מגוון מופעים מהארץ ומחו"ל.
בפברואר 2015 נפטר טולפנוב מהתקף לב במהלך סיבוב הופעות של התיאטרון בהודו, לבקשתו נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
דג חשמל
דג חשמל הוא שם כולל לדגים המסוגלים ליצור שדות חשמליים. דגי החשמל מצויים במי ים, ובמים מתוקים של נהרות דרום אמריקה ואפריקה.
דג המייצר שדה חשמלי נקרא דג אלקטרוגני (electrogenic), ואילו דג המסוגל לזהות שדות חשמליים נקרא אלקטרורצפטי (electroreceptive). רוב הדגים האלקטרוגנים הם גם אלקטרורצפטיים. דגים רבים כגון כרישים, חתולי ים ושפמנונים יכולים לזהות שדות חשמליים, אולם מאחר שהם אינם יכולים ליצור שדות חשמליים הם אינם מסווגים כדגי חשמל.
דגי חשמל חלשים או חזקים.
דגי חשמל מייצרים את השדות החשמליים שלהם באמצעות איברי חשמל מיוחדים. הם בנויים מתאי שריר ועצב שעברו שינוי, ומותאמים במיוחד ליצור שדות ביו־חשמליים. שדות אלו חזקים יותר מהשדות שמייצרים באופן נורמלי השרירים או העצבים. בדרך כלל איברים אלו ממוקמים בזנבם של דגי החשמל או בשרירי החזה. הפלט החשמלי של האיבר הזה נקרא פריקת האיבר החשמלי.
דגי חשמל חזקים הם דגים אשר פריקת האיבר החשמלי היא מספיק חזקה כדי להמם את הטרף שלהם. המשרעת עשויה להיות מ־10 ועד 600 וולט עם זרם של עד 1 אמפר. דוגמאות טיפוסיות לדגים אלו הם; צלופח חשמלי ("Electrophorus electricus"), שפמנוני חשמל ("Malapteruridae"), וחשמלניים.
מנגד, דגי חשמל חלשים מייצרים פריקה במשרעת של פחות מ־1 וולט. זו עוצמה חלשה מידי כדי להמם טרף, אולם הדג משתמש בה כדי לנווט, לאתר אובייקטים (חישת מיקום חשמלית) ותקשורת עם דגי חשמל אחרים (תקשורת חשמלית). קליטת אותות החשמל מתבצעת באמצעות קולטני חישה ביולוגים הנקראים אלקטרורצפטורים.
צורת הגל של פריקת האיבר החשמלי מתבטאת בשתי צורות כלליות, תלוי במין הדג. במינים מסוימים צורת הגל היא מתמשכת וכמעט סינוסואידלית (לדוגמה המינים; "Apteronotus, Eigenmannia ,Gymnarchus"). במינים אחרים, צורת הגל של פריקת האיבר החשמלי מורכבת מפולסים קצרים המופרדים במרווחים ארוכים יותר (לדוגמה המינים; "Gnathonemus, Gymnotus, Raja").
מיון דגי החשמל.
דגי מים מלוחים.
ישנן שתי קבוצות של דגי ים המסוגלים לייצר פולסים חשמליים חזקים:
דגי מים מתוקים.
להלן טבלה (שמות מדעיים) של כל דגי החשמל הידועים במים מתוקים.
בישראל.
המינים הידועים בישראל (ממשפחת החשמלניים והנרקידיים);
במפרץ אילת:
בים התיכון:
קבוצת קליפה
פאול לוקאץ'
פאול לוקאץ' (באנגלית: Paul Lukacs; 1915–1982) היה מחבר בעיות ברידג' ישראלי, שנחשב לאחד מהטובים ביותר בכל הזמנים, ואפילו הטוב שבהם.
לוקאץ' נחשב על ידי רבים כשחקן הברידג' הטוב ביותר בכל הזמנים, שלא ליד שולחן הברידג', על פי הגדרתו של ויקטור מולו. לוקאץ' התמחה במיוחד בבעיות של Single Dummy. בעיות מסוג זה קרובות יותר למשחק הברידג' כפי שהוא משוחק בתחרויות מאשר בעיות מסוגים אחרים.
יש הטוענים שטכניקת המשחק הנקראת Belladonna coup הוצעה על ידי לוקאץ' בבעיה שחיבר, עוד לפני שג'ורג'ו בלאדונה שיחק אותה בתחרות.
ביוגרפיה.
לוקאץ' נולד ב 1915 בהונגריה. בתחילת שנות ה-30 של המאה העשרים שלטה נבחרת אוסטריה בברידג' העולמי. מתחרתה העיקרית הייתה נבחרת הונגריה. לאחר עליית הנאציזם לשלטון בגרמניה ובאוסטריה התפזרו שתי הנבחרות, שמרבית שחקניהן היו יהודים. חלק מהשחקנים ברחו לארצות שונות. לוקאץ' עלה לישראל בשנת 1939 מאז חי בישראל משנת 1939 ועד יום מותו. הוא התגורר ברחוב הירקון בתל אביב. לוקאץ' היה מתמטיקאי וכישוריו האנליטיים הגבוהים באו לידי ביטוי גם במשחק הברידג'.
הוא כתב באופן קבוע מאמרים לעיתון הנחשב The Bridge World. כתב מספר ספרים על בעיות ברידג'. הספר Spotlight on Card Play, שכתב ביחד עם רוברט דרבס (באנגלית Robert Darvas) הוא ספר בעיות ברידג' הראשון שפורסם אחרי מלחמת העולם השנייה ומתייחס לתהליך החשיבה של מומחי ברידג'.
נכדו הוא הראפר והקומיקאי איתי לוקץ'.
פאול לוקאס
Craig David
יוסף קונסטנט
יוסף קונסטנט (קונסטנטינובסקי) (1892 - 3 באוקטובר 1969) היה פסל וצייר יהודי.
ביוגרפיה.
יוסף קונסטנט נולד ביפו בשנת 1892 לאחר שאימו נלוותה לאביו שעבד כמכונאי באוניה שעגנה בנמל זה. את ילדותו בילה קונסטנט באודסה. סבו שימש כאמן ואביו היה חרש מתכת וימאי. בשנת 1900 עברה המשפחה לאומן, שם החל קונסטנט להתנסות באמנות. ב-1907 הוגלה אביו וקונסטנט החל לעבד לפרנסתו במכונאות. ב-1914 הוא למד ציור ופיסול בבית הספר לאמנויות יפות באודסה.
בשנת 1919, לאחר רצח אביו ואחיו בפוגרום, עלה לארץ ישראל על האוניה רוסלאן. עם הגיעו היה שותף להקמת קואופרטיב האמנים "התומר" יחד עם הציירים יצחק פרנקל, לב הלפרין, והציירת חד גדיא (מרים הרון), שביקש לקדם את האמנות המודרנית והאוונגרדית בארץ ישראל. לאחר כישלון הפעילות בא"י נסע למצרים ובשנת 1923 השתקע בפריז. שם רכש שם לעצמו בעיקר כפסל חיות (animalier).
בפריז השתלב קונסטנט בפעילות האמנותית הערה והציג בתערוכות שונות וביניהן סלון הסתיו. הוא פרסם את הספר "אנשי 1905 ברוסיה" תחת שם העט מיכאל מאטווי (Michel Matveev). ספרו השני "הנרדפים" יצא לאור בשנת 1935 ואילו בשנת 1936 פורסם ספרו "המשפחה המוזרה", עליו זכה בפרס "דה-מאגו".
בשנת 1962 רכש בית ברמת גן ושהה לסירוגין בישראל ובצרפת. הוא נפטר בפריז בשנת 1969.
הגלריה לפיסול יוסף קונסטנט.
הגלריה נפתחה לקהל ב-1992 כגלריה לפיסול, ביוזמתה וניהולה של האוצרת אינה ארואטי, ובתמיכתו של מר חנן רוזן- ראש מחלקת התרבות והאמנות של עיריית רמת-גן.
הגלריה לפיסול ע"ש יוסף קונסטנט, הוא המוסד היחיד בישראל שהציג בקביעות תערוכות פיסול: תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. כ-4 תערוכות בשנה (בליווי קטלוגים).
תערוכות הפיסול העמידו את היצירות בחומרים שונים שגויסו על ידי האמנים בגלום רעיונותיהם. האובייקטים המוצבים בפני הצופים ושידרו את המסרים המתבקשים מבחינה רעיונית ואמנותית במרחב אופקים מעמיק ומגוון.
בתחילת שנת 2017, החליטה עיריית רמת-גן לסגור את פעילותה של הגלריה היחידה בארץ לפיסול לאחר פעילות של קרוב ל-120 תערוכות של מיטב אמני הפיסול בארץ, באוצרות של אינה ארואטי.
צ'בי צ'ייס
קורנליוס קריין "צ'בי" צ'ייס (באנגלית: Cornelius Crane "Chevy" Chase; נולד ב-8 באוקטובר 1943) הוא שחקן קולנוע, שחקן טלוויזיה, תסריטאי, וקומיקאי אמריקאי. זכה שלוש פעמים בפרס אמי, הנחשב לפרס החשוב ביותר בתעשיית הטלוויזיה האמריקאית (1976 -פעמיים, ו-1978).
ביוגרפיה.
צ'ייס נולד ב-1943 במנהטן שבניו יורק, ארצות הברית, למשפחה עשירה מהמעמד העליון. אביו, "נד" צ'ייס היה עיתונאי, סופר ועורך ידוע בזכות עצמו, ובנו של צייר לא פחות ידוע. אימו, קתלין לבית בראונינג הייתה לבריתנית - כותבת טקסטים של יצירות מוזיקליות, ופסנתרנית, צאצאית למתיישבים שהגיעו לארצות הברית עוד במייפלאואר, בראשית המאה ה-17. היא אומצה בילדותה על ידי אביה החורג העשיר קורנליוס ואנדרבילט קריין ומכאן גם שמו האמיתי של צ'בי צ'ייס בנה - קורנליוס קריין. שניים מאבותיו של צ'ייס היו ראשי עיריית ניו יורק ואב קדום אחר היה גנרל מפקד המיליציה של המושבה ניו יורק בעת המהפכה האמריקאית והקמת ארצות הברית. את השם צ'בי צ'ייס העניקה לו סבתו, בגלל מוצאה הסקוטי - אנגלי. השם מבוסס על תוכנן של שתי בלדות מפורסמות בשם זה, המספרות על חבורת ציידים אנגלים בראשות אציל אנגלי, שפלשו לאדמותיו של אציל סקוטי וגרמו בכך לקרב עקוב מדם בין אנגליה לסקוטלנד בימי הביניים. הוריו של צ'ייס התגרשו בהיותו בן ארבע. שניהם נפטרו ב-2005.
מוזיקאי.