מלוי נולד בסטמפורד שבקונטיקט, כבן השביעי למשפחה קתולית בת שמונה ילדים ממוצא אירי. בוגר תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בוסטון קולג' בשנת 1980. מלוי החל את הקריירה המקצועית שלו כעוזר ליועץ משפטי במחוז פנימי שבברוקלין, ניו יורק. לאחר ארבע שנים בתפקיד, חזר לסטמפורד ושימש כאיש עסקים ב-Stamford board of finance במשך עשר שנים, בין השנים 1984-1994. בשנת 1995 התמודד לראשות עיריית סטמפורד, ונכנס לתפקידו בחודש דצמבר באותה שנה, לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני סנטלי אספוסיטו שכיהן במשך שתי כהונות בתפקיד. במשך זמן זה, הבוחרים אישרו את הרחבת כהונת ראש העיר של סטמפורד משנתיים לארבע שנים. מלוי נבחר בשנית בשנת 1997, בשלישית בשנת 2001 וברביעית בשנת 2005.
בשנת 2006 ניסה ללא הצלחה למשרת מושל קונטיקט, לאחר שהפסיד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית בקונטיקט לראש עיריית ניו הייבן, שהובס גם הוא בבחירות הכלליות למשרת המושל, מול יריבתו הרפובליקנית ג'ודי רל, שהייתה המושלת המכהנת. מלוי ניסה את מזלו שוב והתמודד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית למשרת המושל, אך הפעם ניצח ברוב גדול את יריבו, המועמד לסנאט מ-2006, נד למונט. הוא סיים את תפקידו כראש עיריית סטמפורד בדצמבר 2009.
מלוי התמודד בבחירות לרוץ למשרת המושל בשנת 2010 מול שגריר ארצות הברית באירלנד לשעבר, תומאס ס. פולי, וניצח אותו ברוב זעום של 6,500 קולות. ב-5 בינואר 2011 הושבע לכהונתו הראשונה בתפקיד כמושל מדינת קונטיקט.
בבחירות לכהונה שנייה בשנת 2014, מלוי התמודד שוב מול יריבו מהבחירות הקודמות, תומאס פולי, וניצח ברוב קטן, עם קצת יותר מחמישים אחוזי תמיכה. הוא הושבע לכהונה שנייה בתפקיד בינואר 2015. ב-13 באפריל 2017 הודיע כי לא יתמודד מחדש לתפקיד במהלך הבחירות ב-2018, וב-9 בינואר 2019 החליפו בתפקיד נד למונט. החל מ-1 ביולי 2019 מכהן מלוי כנשיא המערכת האוניברסיטאית של מדינת מיין.
הוא נשוי מאז שנת 1982, ואב לשלושה ילדים.
וסילי סוקולובסקי
וסילי דנילוביץ' סוקולובסקי (ברוסית: Васи́лий Дани́лович Соколо́вский) (9 ביולי 1897 - 10 במאי 1968), מרשל ברית המועצות, היה אחד מקציני המטה המוכשרים והבולטים ביותר של הצבא הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר תום המלחמה שימש כמפקד הכוחות הסובייטיים בגרמניה, וכראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות בשנים 1952–1960.
ביוגרפיה.
וסילי סוקולובסקי ב-9 ביולי 1897 נולד בכפר קוזליקי שליד ביאליסטוק (אז היה הכפר בתחומי האימפריה הרוסית, כיום נמצא הכפר בשטחה של פולין). הוריו היו איכרים בלארוסים. בשנת 1918 התנדב סוקולובסקי לשרת בצבא האדום. הוא קיבל הכשרה בקורס קצינים מזורז ובהמשך לחם נגד כוחות הצבא הלבן בחזית המזרחית, בחזית הקווקזית ונטל חלק בקרבות בדרום אוקראינה. לאחר תום המלחמה למד באקדמיה צבאית במוסקבה. בשנת 1921, לאחר סיום הלימודים, נשלח לטורקסטן, שם שירת כקצין מבצעים במטה של הכוחות הסובייטים בטורקסטן. בהמשך מונה לראש מטה של דיוויזיית חיל רגלים. בשנים 1926–1930 היה ראש מטה של גיס חיל רגלים. בשנים 1930–1935 פיקד על דיוויזיית חיל רגלים שהוצבה באזור סמרקנד. לאחר מכן היה ראש מטה של אחד המחוזות הצבאיים של ברית המועצות. בשנת 1938 הועבר למוסקבה, שם התמנה לראש מטה של המחוז הצבאי של מוסקבה. בתחילת 1941 עבר לשרת במטה הכללי של הצבא האדום.
לאחר פלישת הצבא הגרמני לברית המועצות ביוני 1941, מונה סוקולובסקי לראש מטה של החזית המערבית. הוא מילא את התפקיד הזה עד לפברואר 1943. סוקולובסקי היה קצין מטה מוכשר. המטה, תחת פיקודו, תכנן את מתקפת הנגד הסובייטית בקרב על מוסקבה. בשנת 1942 תכנן התקפה פחות מוצלחת באזור רז'ב וויאזמה.
בפברואר 1943 מונה סוקולובסקי למפקד החזית המערבית. בתפקיד פיקודי היה סוקולובסקי הרבה פחות מוצלח, מאשר בתפקידי מטה. שני מבצעי התקפה גדולים שביצע החזית תחת פיקודו הסתיימו בכישלון (מתקפה באזור אורשה באוקטובר-דצמבר 1943 ומתקפה באזור ויטבסק בפברואר - מרץ 1944). לאחר כישלונות אלו הודח סוקולובסקי מתפקיד מפקד החזית.
באפריל 1944 הוא מונה לראש מטה החזית האוקראינית הראשונה. המטה תחת פיקודו תכנן את מבצע לבוב-סנדומייז' ומבצע ויסלה-אודר. באפריל 1945 מונה לסגן מפקד החזית הבלארוסית הראשונה (עליה פיקד גיאורגי ז'וקוב) עמה השתתף בקרב על ברלין.
לאחר תום המלחמה פיקד סוקולובסקי על כוחות הכיבוש הסובייטים בגרמניה. בשנת 1949 הוא מונה לסגן שר ההגנה ובשנת 1952 מונה לראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1960, אז פרש למעשה מהשירות הפעיל.
נפטר ב-8 במאי 1965 ונקבר בבית הקברות של חומת הקרמלין.
סדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי
סדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי היא סדרת רשימות מדרג שהפיק המכון לסיכום המאה ה-20 בתעשיית הקולנוע האמריקאית. הרשימות פורסמו מדי שנה בין 1998 ל-2008, עבור רשת הטלוויזיה האמריקאית CBS.
הרשימות נקבעו על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, שבחרו מתוך רשימה של 400 מועמדים בתחומים השונים בתעשייה שנסקרו ברשימות. ידוענים אמריקאים כמו ג'ון טרבולטה וארנולד שוורצנגר נבחרו להגיש את הרשימות בפרקים מיוחדים ששודרו ברשת CBS.
ביקורתיות
קולינדה גרבר-קיטרוביץ'
קולינדה גרבר-קיטרוביץ' (בקרואטית: Kolinda Grabar-Kitarović; נולדה ב-29 באפריל 1968) היא פוליטיקאית ודיפלומטית קרואטית, כיהנה כנשיאת קרואטיה מ-19 בפברואר 2015 ועד 18 בפברואר 2020. גרבר-קיטרוביץ' כיהנה כשרת החוץ בממשלת קרואטיה, כשגרירת קרואטיה בארצות הברית וכעוזרת מזכ"ל נאט"ו.
ביוגרפיה.
גרבר-קיטרוביץ' נולדה בעיר רייקה ובנעוריה התגוררה בארצות הברית. ב-1992 החלה את הקריירה שלה בשירות הציבורי כשמונתה ליועצת במחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי במשרד המדע והטכנולוגיה, שנה לאחר מכן עברה למשרד החוץ, ב-1995 מונתה לראש תחום צפון אמריקה במשרד וב-1997 מונתה לקונסול דיפלומטי בקנדה.
ב-2003 נבחרה לפרלמנט הקרואטי מטעם מפלגת HDC, היא מונתה לשרה לענייני האיחוד האירופי ועסקה בצירופה של קרואטיה לאיחוד. בפברואר 2005 מונתה לשרת החוץ וכיהנה בתפקיד עד ינואר 2008. בתפקידה הבא מונתה לשגרירת קרואטיה בארצות הברית. ביולי 2011 מונתה לעוזרת לענייני הסברה של מזכ"ל נאט"ו. היא חברה בקבוצה האירופאית של ועד השלישייה.
בדצמבר 2014 התמודדה בבחירות לנשיאות קרואטיה, היא זכתה ב-37.22% מקולות הבוחרים לעומת 38.46% לנשיא המכהן איוו יוסיפוביץ'. בסיבוב הבחירות השני שהתקיים בינואר 2015 זכתה במעט יותר מ-50% מקולות המצביעים, גברה על יוסיפוביץ' ונבחרה לנשיאות. היא נכנסה לתפקידה ב-19 בפברואר 2015, והייתה בכך לאישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה. בנאום ההשבעה שלה ציינה ערכים של אחדות לאומית, פטריוטיות וקידמה.
גרבר-קיטרוביץ' זכתה לתשומת לב תקשורתית מיוחדת בעקבות מונדיאל 2018, בו צולמה מעודדת את נבחרתה בעודה לבושה בחולצה עם דגל קרואטיה וכן בשל העובדה שטסה אל משחקי הנבחרת במחלקת תיירים.
גרבר-קיטרוביץ' בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית וספרדית מאוניברסיטת זאגרב ב-1992 ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת זאגרב. זכתה למלגת פולברייט ללימודים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, מלגת לימודים באוניברסיטת הרווארד ושימשה עמיתה אורחת באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. היא נשואה ואם לשניים.
יעקב לוקסנבורג
יעקב לוקסנבורג (לוקסי) (נולד ב-9 באוגוסט 1956) הוא איש עסקים ישראלי ובעל השליטה בחברת "לפידות קפיטל", העוסקת בביצוע קידוחי נפט ומים בשדה הנפט חלץ.
חיים אישיים.
נולד בגבעתיים. למד בתיכון עירוני ט' שבתל אביב. שירת בצה"ל כלוחם בחיל השריון וסיים כמדריך ספורט בווינגייט. כשהשתחרר מצה"ל למד כלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב ובמקביל עבד לפרנסתו כברמן בבית מלון תל אביבי. בהמשך סיקר מסעדות עבור העיתון "ידיעות אחרונות". כשסיים את לימודיו עבד ככלכלן בחברת נייר חדרה ובכמה חברות השקעה בתחומים הפיננסים כלכליים. בגיל 30 נכנס לשוק ההון והחל לבנות את עצמו כאיש עסקים.
כיום גרוש עם שני ילדים בוגרים ומתגורר במתחם "סי אנד סאן" שבצפון תל אביב.
בתו הבכורה היא הקומיקאית שרון לוקסנבורג.
פעילות עסקית.
ב-1987 התחיל לעבוד כמנהל תיקים בבית ההשקעות "בטוחה". ב-1993 הקים משרד עצמאי בשם "לוקסנבורג השקעות" שהתחרה ב"בטוחה". בספטמבר 1996 רכש מניות חברת "גבור ספורט" ולאחר כשלושה חודשים מכר אותן לסגיאל החזקות, ברווח של 4.9 מיליון שקל. ב-1998 רכש אג"ח של חברת בלנטיין. ב-1999 השתלט על דירקטוריון בלנטיין וזמן קצר לאחר מכן מכר אותה לעמי גניש, ברווח של עשרה מיליון שקלים.
במהלך שנת 2000 החל לרכוש מניות "לפידות" בבורסה והגיע עד לאחזקה של 20%. בנובמבר 2000 רכש מאיש העסקים ברוך רפפורט כ-60% ממניות לפידות תמורת 8.6 מיליון דולר והגיע לאחזקה של כ-88% ממניות החברה.
בשנת 2003 רכש מיצחק תשובה את מלוא החזקותיו בחברת הנדל"ן אינוונטק (כ-16%). באוקטובר 2009 מכר 74% ממניות אינוונטק לחברת CEE שהייתה בבעלות יולי עופר. בנובמבר 2009 מונה ליו"ר "לפידות". במאי 2012 רכש אג"ח של "סאני אלקטרוניקה" ו"סקיילקס" ב-35 מיליון ש"ח. באוגוסט 2012 רכש 2% ממניות "שמן גז ונפט" תמורת 10 מיליון שקל. ביוני 2014 השתלט על דירקטוריון "סקיילקס" ומאז מכהן בה כדירקטור.