החוקר דרור שׂטרשון יעקב חולק על טענותיו של פרידמן, לאור התכתבויות של הנשיא בן צבי בשנת 1953, כארבע שנים לפני שהכתר הגיע ארצה, ומהן עולה שכרבע מדפיו של הכתר אבדו כבר אז.
ג'בל עתקה
ג'בל עתקה (בערבית: جبل عتاقة) הוא הר במזרח מצרים הנמצא ממערב לעיר סואץ ולמפרץ עדביה שבצפון מפרץ סואץ. שיאו של ההר הוא בגובה 871 מטר מעל פני הים והוא בולט במצוקיו הגבוהים הנראים מאזור דרום תעלת סואץ. ההר הוא אחד ממספר גושי הרים הנמצאים בצפון מזרח המדבר הערבי שבמצרים. משמעות השם היא "ההר הענק".
הצבא המצרי הקים סמוך לפסגת ההר תחנות מכ"ם שתפקידן העיקרי היה כיסוי שטחים בחצי האי סיני שהוחזקו בסוף שנות ה-60 ובשנות ה-70 על ידי ישראל. במלחמת יום הכיפורים הותקפו אתרים על ההר על ידי ישראל. תחילה, במסגרת מבצע פונטיאק ולקראת סיום הלחימה, במהלך כיתור הארמייה השלישית של מצרים, נכבשו חלקים נכבדים מההר על ידי לוחמי "סיירת שקד" בפשיטה מוסקת. לאחר מכן פרץ חיל ההנדסה הישראלי דרך עפר אל מרומי ההר.
סביבת ההר.
ההר מורכב משכבות עבות של אבן גיר ימית משובצת בצור ומשכבות מעטות של חרסית שמקורה בסחיפה. שכבות אלו הן מתקופת האאוקן.
מצפון להר עובר כביש סואץ - קהיר ומעברו הצפוני נמצאות גבעות עוויביד (שיאן בג'בל עוויביד שגובהו 524 מטר) וצפונה להן, גבעות ג'בל ג'ניפה. מדרום לו, לאורך חופו המערבי של מפרץ סואץ, בולט רכס ג'בל גללה אל-בחריה. מדרום מערב להר נמצא רכס נמוך יותר ובו ג'בל קהיליה וג'בל תרקיה המתנשאים לגובה של כ-550 מטר מעל פני הים. בין ג'בל עתקה ובין רכסים אלו מפריד ואדי חגול ובו עובר כביש המחבר את כביש החוף של מפרץ סואץ עם כביש סואץ - קהיר. מעבר זה הוא בעל חשיבות אסטרטגית והיה אחת הסיבות לכיבוש פסגת ההר על ידי צה"ל במלחמת יום הכיפורים.
היסטוריה.
חלק מהנוסעים וחוקרי המקרא בני המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, שתמכו בתאורית המסלול הדרומי של יציאת מצרים, הציעו לזהות את ג'בל עתקה כבעל צפון המופיע כנקודת ציון לפי החירות - אחת מתחנות בני ישראל.
בזמן השלטון הבריטי על מצרים הוקם לרגלי ההר בסיס צבאי שנשא את השם עתקה (Ataka). לבסיס זה הובאו בדצמבר 1945 פליטים הולנדיים, בדרכם מאינדונזיה להולנד, לאחר שהיו תחת השלטון היפני בזמן מלחמת העולם השנייה ומאוחר יותר, היו נתונים לרדיפות של קבוצות ג'אוויות ששאפו לעצמאות.
הצבא המצרי הקים על ההר מספר תחנות מכ"ם. תחנות אלו היו פעילות כבר במלחמת ההתשה. בשורת מתקפות של חיל האוויר הישראלי שהחלה ב-20 ביולי 1969 ונמשכה כשבוע נפגעו שלוש תחנות מכ"ם על ההר.
מלחמת יום הכיפורים.
בלילה שבין 10 ו-11 באוקטובר 1973, כחלק מחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים, ביצע צה"ל את מבצע פונטיאק ובו ערך כוח קטן, שכלל 22 לוחמים, פשיטה מוסקת על ג'בל עתקה. הכוח כלל תותחנים מיחידה מוסקת ואנשי מילואים מסיירת מטכ"ל בפיקוד עמוס ירון, והיה חמוש בשני תותחים מסוג M102 יבילי אוויר בקליבר 105 מ"מ. הכוח הוטס על ידי שני מסוקי יסעור מטייסת דורסי הלילה והגיע להר מכיוון דרום (דרך ראס סודר). כוח התותחנים ביצע ירי של כ-90 פגזים אל עבר מפקדת הארמייה השלישית המצרית בג'בל ג'פרא ואל עבר מתקני קשר על צומת בכביש סואץ-קהיר.
לקראת סיום המלחמה, פקד המטכ"ל הישראלי לכבוש את כל ג'בל עתקה, שהיה ידוע כבסיס לוחמה אלקטרונית של הצבא המצרי. הפעולה הוטלה על שתי יחידות מובחרות של צה"ל: "סיירת מטכ"ל" ו"סיירת שקד" שהצליחו בפשיטה מוסקת במסוקי יסעור לכבוש את פסגת ההר ואת חלקו הצפון מזרחי. הפשיטה כללה את כל הלוחמים "מסיירת שקד", שהיו בפיקודו של משה ספקטור וכוח מוסק נוסף מסיירת מטכ"ל בפיקוד מוקי בצר. ל"סיירת שקד", שהשתלטה על חלק מההר היה פצוע אחד, סגן רון גפני, שעלה על מוקש.
בהיעדר דרך אל ראש ההר, במשך רוב זמן שהות צה"ל בגדה המערבית של תעלת סואץ, הוצנחה מהאוויר אספקה לכוחות אלו. מאוחר יותר הוכשר על ידי גדוד חימוש 784 מעין רכבל מאולתר אל הכוח שעל ההר. במקביל, החל חיל ההנדסה הישראלי לפרוץ דרך עפר אל מרומי ההר, אולם פריצת הדרך נתקלה בקשיים רבים והושלמה רק בסמוך לפינוי ההר על ידי כוחות צה"ל, בהתאם למתווה הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים. המצרים ניסו מספר פעמים לתקוף את כוחות צה"ל מכיוון ואדי חגול שבדרום אולם נהדפו על ידי הכוח הישראלי.
אזור ג'בל עתקה, שפינויו התרחש בסוף ינואר 1974, היה יחד עם נמל ע'דביה ומבואות העיר סואץ, האזורים הראשונים שפינה צה"ל לאחר סיום מלחמת יום הכיפורים.
תיאור ההר בספרות.
בספרו, "גילוי אליהו", מתאר ס. יזהר את ההר, לאחר שעלה עליו באמצעות מסוק לקראת סיום המלחמה ושהה עליו כיממה. הוא מכנה אותו "ההר הנישפה", בהמשך הערב מצטרף יזהר ללוחמים שהדליקו מדורה בתוך מערה בהר. הוא יוצא בלילה מהמערה ומתאר את השמים הנגלים לעיניו.
מפוצלים
מפוצלים (באנגלית: Divergent) הוא הספר הראשון מתוך טרילוגיה דיסטופית לנוער שנכתבה על ידי הסופרת האמריקאית ורוניקה רות'. בנוסף, יצאו בסדרה ספרים נוספים הנקראים מורדים (באנגלית: Insurgent, יצא לאור בעברית ב-2013) נאמנים (באנגלית: Allegiant, יצא לאור בעברית ב-2014) והספר פור (נובלה נלוות לסדרה שמסופרת מנקודת מבטו של פור).
את הספר כתבה רות' בזמן לימודיה האקדמאיים באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם למדה כתיבה יוצרת. לאחר צאתו זכה הספר להשוואות רבות עם ספרי טרילוגיית "משחקי הרעב", זאת בשל הדמיון בקהל היעד ובאווירה הדיסטופית שבספר. את ההשראה לספר קיבלה רות' לדבריה בעת נהיגה במכוניתה בדרך למינסוטה, כסטודנטית בשנתה הראשונה. בסוף שנת 2012 התחילה חברת Summit Entertainment בעיבוד קולנועי של הספר לסרט בכיכובה של שיילין וודלי.
עלילה.
בספר מסופר על העיר שיקגו העתידית, אשר מחולקת לחמישה פלגים:
לכל פלג תכונה מיוחדת אשר מאפיינת את חבריו, וכן חוקים החלים עליהם. מרבית האנשים נולדים בפלג מסוים וממשיכים את חייהם בו עד מותם, אך יש כאלה שעוברים פלג. כל נער ונערה המגיעים לגיל 16 ניצבים לטקס בחירת הפלג בו ימשיכו לחיות. קודם כל, הם עוברים סימולציה שבודקת את אופיים וממליצה להם על הפלג המתאים להם ביותר. לאחר מכן, הם מגיעים לטקס הבחירה בו הם בוחרים בעצמם את הפלג אליו ישתייכו. לבסוף, הם עוברים מבחני קבלה לפלג בו בחרו; אלה שעוברים את בחינות הקבלה ממשיכים את חייהם באותו הפלג, ואלה שלא צולחים אותן הופכים לנטולי פלג.
הספר מתרכז בסיפורה של נערה בשם ביאטריס פריור, שגרה בעיר עם אמה נטלי, אביה אנדרו ואחיה כיילב. היא גדלה בפלג הקרבה עצמית אך לא מוצאת עצמה מתאימה אליו ואל ערכיו. כאשר היא מגיעה לגיל 16 ועוברת את הסימולציה, היא מגלה שהיא מתאימה ליותר מפלג אחד: היא מתאימה לפלגים הקרבה עצמית, אומץ לב ואוריינות. מפעילת הסימולציה בוחרת לעזור לה ומסבירה לה שעליה להסתיר היטב את זהותה כמפוצלת – נערה המתאימה ליותר מפלג אחד, דבר שנחשב כטאבו. ביאטריס מתעבת את פלג אוריינות, ומוצאת עצמה נמשכת לערכיו של פלג אומץ לב ולחופש הטמון בו.
לקראת טקס הבחירה ביאטריס מתקשה לבחור בין פלג אומץ לב ולבין פלג הקרבה עצמית. בטקס הבחירה אחיה (שבחר לפניה) עובר לפלג אוריינות וכאן בחירתה נעשית אפילו קשה יותר, כי היא מבינה שאם היא תעבור לאומץ לב, היא תשאיר את הוריה לבד. כאשר מגיע תורה של ביאטריס, היא מפתיעה את קרוביה, הבטוחים שתמשיך איתם בפלג, ובוחרת בפלג אומץ לב. היא מתחילה את בחינות הקבלה לפלג, הקשות במיוחד. היא מבינה שהיא צריכה להילחם על מקומה, ובמבחן, בו נדרשים הנבחנים לקפוץ מרכבת נוסעת היישר לגג בניין בן 7 קומות, ומשם לקפוץ אל תהום הפעורה בתוך הבניין. ביאטריס היא הראשונה לקפוץ מגג הבניין ובזאת מוכיחה את אומץ לבה, אשר מתקבל באהדה רבה בקרב חברי הפלג. הנבחנים מובלים ל"בור", המחנה של חברי פלג אומץ לב.
לאחר שביאטריס קופצת מהבניין, היא פוגשת לראשונה את פור, המדריך, ומשנה את שמה לטריס. היא מתיידדת עם שלושה אנשים: הראשונה היא קריסטינה, ילידת פלג כנות. נערה פטפטנית וכנה באופן ברוטאלי. השני הוא ויל, נער שקדן ומלומד שגדל בפלג אוריינות. האחרון הוא אל, גם הוא יליד פלג כנות. אל הוא נער רגיש ונוטה להיות הפכפך למרות מראהו הפיזי המאיים. בנוסף, טריס רוכשת לעצמה אויבים: הראשון שבהם הוא פטר, יליד פלג כנות. פטר מתגלה כנער מאיים ואלים. הוא נוהג ברשעות רבה כלפי אחרים ותחרותי יתר על המידה. לפטר מצטרפים שני עוזרים: מולי ודרו. טריס מפתחת רגשות אהבה כלפי פור.
השלב הראשון של ההכשרה לפלג אומץ לב הוא לחימה פיזית. לאחר קרב סוער של טריס עם פטר בו הוכתה עד לאובדן הכרה, היא מתחילה להתחזק והופכת ללוחמת חזקה יותר שגוברת על מתחריה. למרות גודלו הפיזי של ידידה אל, הוא לא מאמין שהשימוש באלימות הוא הכרחי כדי ללמוד. בהמשך אל מגלה שהוא בחר בפלג אומץ לב רק כדי לגרום לאביו להיות גאה בו, ולפתח אצלו תכונות של גבורה ואומץ שיתגברו על הפחדנות האופפת אותו. ביום האחרון של השלב הראשון, פטר, מולי ודרו תוקפים את ביאטריס, ומשפילים אותה בפומבי. בכעס, טריס מכה את מולי עד לאובדן הכרה ללא רגשות אשם בכלל. לאחר מכן, טריס מופתעת לגלות שהיא דורגה במקומות האחרונים בדירוג הכללי. היא מתחילה לפחד שלא תתקבל לפלג אומץ לב ותהפוך לחסרת פלג – ותיאלץ לחיות בשוליים של החברה, עם נטולי הפלג שחיים בעיר התחתית.