ולרי הרפר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
תקציר העלילה.
ג'ורג' שניידר (ג'יימס קאן) הוא סופר שחי בניו יורק. אשתו מתה לאחר 12 שנות נישואים והוא מתקשה לחזור לחיים רגילים. אחיו ליאו (ג'וזף בולוניה) רוצה לעזור לו ומתחיל להכיר לו נשים אך כל הדייטים אינם מוצלחים.
גם נישואיו של לאו עם מרילין (דברה מוני) הם על סף משבר.
ג'ני מקליין (מרשה מייסון) היא שחקנית שזה עתה התגרשה ומבלה הרבה עם חברתה פיי (ואלרי הרפר). לאו נותן לג'ורג' את מספר הטלפון של ג'ני שקיבל מפיי ומבקש ממנו להתקשר אליה. לאחר התלבטויות קשות הוא מתקשר ומתחיל ביניהם קשר שהולך ומתחזק עד שלאחר זמן קצר הוא מציע לה נישואים והיא מסכימה.
הם מתחתנים ונוסעים לירח דבש באיים הקריביים. הכל מתנהל יפה עד שג'ורג' נפגש עם חבר שמנחם אותו על מות אשתו. ג'ורג' נזכר באשתו המנוחה, נכנס לדיכאון ויחסו לג'ני נהיה גרוע עד כדי כך שהיא עוזבת וחוזרת לביתה שם היא מגלה את לאו ופיי מנהלים רומן.
זמן מה הם פרודים וג'ורג' מתעסק בכתיבת ספר חדש. פיי מגיעה ומתחילה לדבר על יחסיהם עד שלבסוף מתנצל ג'ורג' על התנהגותו והם מתחבקים.
שבורי לב
שבורי לב הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי חנן בן ארי. השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2019, על ידי חברת התקליטים יוניסל.
רקע.
בהשקת אלבומו השני "לא לבד" בקיץ 2018 באמפי שוני, השמיע חנן בן ארי את השיר לראשונה לצופים, אולם כאמור, השיר יצא רק כעבור שנתיים.
וידאו קליפ.
בווידאו קליפ של השיר נראה בן ארי מבצע את השיר על פסנתר, כאשר חלק ממילות השיר מוצגות סביבו כאותיות זוהרות. נכון ליולי 2022, לקליפ כ-5.6 מיליון צפיות ביוטיוב.
גרסאות כיסוי.
מספר חודשים לאחר צאת השיר, אמר בן ארי, בתגובה לשאלה שנשאל על ידי עוקב באינסטגרם, שהיה רוצה שאברהם פריד יבצע את השיר. פריד נענה, וב-9 בנובמבר 2020 פרסם ביצוע משלו לשיר. מלבד גרסה זאת ואחרות, יצאו לשיר גם גרסאות כיסוי ביידיש (על ידי מוטי אילוביץ'), בצרפתית, ובאנגלית. עיבוד נוסף לאנגלית עיבד ושר תמיר גרינברג בתוכנית "הכוכב הבא".
גרסת כיסוי נוספת ביידיש הוציא אברהם פריד יחד עם בנצי קלצקין במסגרת אלבומו פרויקט רילקס עם אברהם פריד 2.
מכללת ויליאמס
ג'ין ביל וילדה
ג'ין ביל וילדה (באנגלית: Gene H. Bell-Villada; נולד ב-1941, האיטי) הוא מבקר ספרות, סופר ומתרגם האיטי ממוצא אמריקאי.
ביוגרפיה.
וילדה נולד בשנת 1941 בהאיטי להורים אמריקאים. מלבד בהאיטי, הוא גדל בפוארטו ריקו, בוונצואלה ובקובה. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אריזונה, תואר שני מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד והוא פרופסור במכללת ויליאמס מאז 1975.
ביקורתו הספרותית בולטת בדעותיה הקשות כלפי ולדימיר נבוקוב.
האספה הלאומית הבולגרית
הרצל בן-ארי
יהודה בן קלונימוס
משרד החוץ (אוזבקיסטן)
עפיפונים (שיר)
קורס הטיס בבייקרספילד
קורס הטיס בבייקרספילד, נפתח במרס 1948 (במלחמת העצמאות) בבייקרספילד שבקליפורניה. הקורס היה קורס טיס מזורז, נמשך ארבעה חודשים בלבד ונערך בחשאיות כדי שלא יתגלה ל-FBI. הקורס נועד להכשיר טייסים יהודים, רובם בני היישוב, לשמש כטייסים במלחמת העצמאות. מארגן הקורס היה טדי קולק ובין בוגריו הידועים: אמנון (זיסט) ברמן, שפיקד על הקורס, זהרה לביטוב, שלמה להט (לנדאו), עמנואל רוטשטיין, ופלטיאל מקלף. הקורס פוזר ביוני 1948 לאחר שסוכני הבולשת הפדרלית גילו על המתרחש.
הקמה.
אלינור רודניק, ביתו של אוסקר רדניק, שהיה אחד מהיהודים העשירים ביותר בארה”ב בשנות ה-40, הייתה בעלת שדה תעופה פרטי שהקימה בעצמה בכניסה הדרומית של העיר בייקרספילד שבקליפורניה. משדה תעופה זה הופעלו מטוסים פרטיים, מוניות אוויר, ופעל בו גם בית ספר לטיסה שהכשיר טייסים פרטיים והכשרת מכשירים.
מששמעה רודניק על פעילות הרכש של אל שווימר, יצרה קשר עם קולק שריכז את משלחת ההגנה בארה”ב ועסק ברכש. קולק נפגש עם רודניק ויחד החלו ברכש מטוסים, חלפים ונשק ליישוב. באחת הפגישות הללו הציעה לו רודניק טייסים בבית הספר שבשדה התעופה שלה, מספר אנשי ה”הגנה” ששהו בארה”ב וצעירים ארצישראלים, כדי שירתו כטייסים במסגרת “שירות האוויר” (הגנה), הגוף שקדם לחיל האוויר.
על משה גורן שיצא ללימודים בארצות הברית, הוטלה משימת הגיוס של חמישה עשר מועמדים לקורס. גורן חיפש בין סטודנטים ארץ ישראליים שלמדו בארה”ב, והתחיל מאלו ששימשו כמפקדים בפלמ”ח. אולם לבסוף הצליח לגייס שלושה עשר מועמדים בלבד.
הקורס.
ב-1 במרץ 1948 הגיעו החניכים לשדה התעופה. חניכי הקורס היו עודד אברבנאל, אמנון ברמן, שרה גוברמן, דן (פיטר) גילברט, דוד דנקנר, משה הירש (עופר), ביל (בר עתיד) וילנצ’וק (ארד), מאיר חופשי, חיים טננבאום, זהרה לויטוב, שלמה לנדאו (להט), פלטיאל מקלף ועמנואל רוטשטיין. מתוכם רק לאברבנאל וחופשי היה ניסיון טיסה.
במשך ארבעה חודשים טסו החניכים בהדרכת שלושה מדריכי טיסה בוגרי הצבא האמריקאי: ג’ים קנילי, פול קליסי ופיט מאבל, שנשכרו ע”י רודניק. החניכים הוכשרו לטיס במטוסים קלים ומטוסי אימון דו מושביים, וגם בססנה AT-17.
מתכונת הקורס הייתה מרוכזת ומהירה כפי שהכשרו טייסים אמריקאים במלחמת העולם השנייה. החניכים למדו ביום את תורות הטיס ואת מקצועות האווירודינמיקה והמטאורולוגיה, ובערב למדו ניווט בשיעורים שהועברו לטייסי מילואים של חיל האוויר האמריקאי במכללה סמוכה.
בשלב הראשוני טסו החניכים על מטוסים קלים: אירונקה צ’מפיון ולוסקומב סילבאייר, ועל מטוסי פיירצ’יילד PT-19 ו-PT-26 כ-70 שעות.
בשלב הבסיסי טסו על מטוסי וולטי BT-13 וליאנט כ-70 שעות ובמתקדם על מטוס AT-16 (גרסה קנדית של ההארוורד T-6 טקסן). בבית הספר היה מטוס אחד מסוג זה, והספיקו לטוס עליו מעט עד שפוזר הקורס ביוני 1948 לאחר שסוכני הבולשת הפדרלית גילו על המתרחש.
הדחת מפקד הקורס.
לאחר שעבר את מבחני הטיסה בהצלחה, הודח מפקד הקורס אמנון ברמן, בשל ויכוחים עם אלינור רודניק. על אף ההדחה שימש כטיס בחיל האוויר במלחמת העצמאות ובתפקיד זה נפל, גם דן גילברט הודח מהקורס לאחר שריסק מטוס באחת מנחיתותיו.
אחרית דבר.
לאחר פיזור הקורס, רודניק העבירה כנפי טייס קטנות ממתכת ועליהן חרוטות המילים: בייקרספילד איירפארק.
רודניק הועמדה לדין בארה”ב באשמה של הפרת הנייטרליות האמריקאית ונידונה לשנת מאסר על תנאי ולקנס כבד.
פלטיאל מקלף ושרה גוברמן נישאו.
השתלבות בחיל האוויר.
חניכי הקורס הגיעו ארצה, הוצבו בטייסת א’ בשדה דב והשתתפו במלחמת השחרור למעט דן גילברט.
הקלע החופשי
הקלע החופשי (בגרמנית: Der Freischütz; באנגלית: The Marksman או The Freeshooter) היא אופרה גרמנית עם דיאלוגים, בשלוש מערכות מאת קרל מריה פון וובר. הלברית שנכתבה על ידי פרידריך קינד, מבוססת על סיפור מאת יוהאן אוגוסט אפל. ופרידריך לאון מאוסף סיפורי רפאים גרמניים (Gespensterbuch) משנת 1811. האופרה הועלתה בבכורה ב-18 ביוני 1821 במה שנקרא היום "היכל הקונצרטים של ברלין" ובשמו אז: Schauspielhaus Berlin. היא נחשבת ל"אופרה הרומנטית הגרמנית" הראשונה (ז'אנר אופרה גרמנית של תחילת המאה התשע עשרה, שלא התפתח מה"זינגשפיל" הגרמני של המאה השמונה עשרה אלא מהאופרה הקומית של המהפכה הצרפתית).
היסטוריה.
קבלת הפנים של "הקלע החופשי" עלתה על תקוותיו של ובר, והיא הפכה במהרה להצלחה בינלאומית, עם הפקות בווינה באותה השנה ואחריה בדרזדן, בלייפציג, בהמבורג, במינכן, בקרלסרוהה, בקניגסברג, בפראג ובמרכזים גרמניים אחרים, וכן בריגה ובקופנהגן. בשנת 1824 התקיימו הפקות בארבעה תיאטראות בלונדון בארבעה עיבודים שונים, וכן עיבוד לא מספק של פרנסואה קסטיל-בלייז בצרפתית, בשם רובין דה בויס בתיאטרון אודיאון.
גרסה בצרפתית עם רצ'יטטיב הוכנה בשנת 1841 על ידי הקטור ברליוז - שהעריץ מאוד את האופרה. העיבוד של ברליוז עמד שוב בבסיס ההפקה באופרה-קומיק בפריז בשנת 2011. הפתיחה של ובר ו"מקהלת הציידים" ממערכה 3 ("עם הנאה נסיכותית ועיסוק גברי") מבוצעים לרוב גם בנפרד כקטעי קונצרט.
תקציר.
מערכה 1.
בתחרות קליעה, בחצר בית המרזח עוזר היערן השני, מקס, מפסיד לאיכר, קיליאן, שמוכרז כ"מלך הקלעים" (מקהלה: ויקטוריה! Der Meister soll leben - "ניצחון! יחי האדון"). קיליאן לועג לו בטוב לב ( Schaut der Herr mich an als König - "תן לו להסתכל עלי כמלך").
מקס רוצה להתחתן עם אגתה, בתו של היערן הראשי קונו. על מנת להתחתן איתה ולהחליף את אביה כיערן ראשי, עליו להוכיח למחרת את קליעתו ואת ציונו במבחן הירי בפני אוטוקר, הנסיך הריבון, מכיוון שלמקס יש מזל רע במשך כמה ימים, הוא מהרהר בסיכויים שלו לאבד את אגתה אם ייכשל במבחן הירי (טריו קונו, קספר ומקס; מקהלה: O diese Sonne - "O this sun"). מקס נותר לבד, במלנכוליה עמוקה והוא נזכר בימים מאושרים (אריה: "דרך היערות, דרך כרי הדשא").
קספר, עוזר היערן הראשון, מנסה בעורמה לשכר את מקס ביין (Hier im ird'schen Jammerthal - "כאן בעמק הדמעות הזה"). הוא קיווה להתחתן עם אגתה בעצמו, אבל היא דחתה אותו ובחרה במקס, אך יותר מכל רצה קספר את המשרה של קונו. הנישואין יהפכו את מקס ליורש של קונו שיראה במקס בן. קספר מבקש לנקום בשלושתם - יריבו, אהובתו לשעבר ואביה. הוא מגיש למקס את הרובה שלו ומקס, לתדהמתו, מצליח לפגוע בעיט שטס בגובה רב. קספר מסביר שהרובה הוטען בכדור הקסם האחרון שלו.