האלכסיאדה נכתב במקור ביוונית בסביבות 1148, ונערך לראשונה על ידי המלומד הישועי פוסינוס בשנת 1651. בניגוד לנהוג בהיסטוריוגרפיה, או לכל הפחות בניגוד למצופה מהיסטוריון, לא נמנעה אנה קומננה מכתיבה בה מעורבים רגשותיה באופן גלוי, דעותיה האישיות ואמונותיה מופיעים בגלוי כן בנקודת המוצא לכתיבה והן ביחס לאירועים המתוארים באלכסיאדה.
תרגום הספר לעברית.
הספר תורגם לעברית מיוונית בשנת 2022 על ידי שי אשל. יצא לאור בהוצאת כרמל בשם האָלֶקְסִיָאדָה.
בית הכנסת צמח צדק (צפת)
בית הכנסת צמח צדק הוא בית כנסת של חסידות חב"ד ב. בית הכנסת נבנה בסביבות ה'תרכ"ד והוא מבתי הכנסת הקדומים הקיימים ברובע היהודי העתיק בצפת.
היסטוריה.
בשנת תרכ"ד נפטר ר' ישעיה הורביץ, שהיה נשוי לבילא, בתה של דבורה, אחות הצמח צדק (רק מצד אביו, רבי שלום שכנא, שנישא בשנית לרבקה בת רבי אהרן הגדול מקרלין, ואחיינית זו הייתה בתם). לבני הזוג נולדו חמישה ילדים. לאחר פטירת בעלה עברה לגור בבית דודה הצמח צדק. זמן קצר אחרי זה שלח אותה הצמח צדק לצפת, ורבי אהרן מקרלין ורבי אהרן טברסקי קיבלו על עצמם לממן אותה בצפת.
לאחר בואה לצפת היו מגיעים גדולי רבני צפת, ובהם הרב שמואל הלר, לבקרה ולשמוע ממנה.
פעם אחת שמעה שיש בצפת מחלוקת בין חסידי חב"ד ובין חסידי פולין בגלל המנהגים השונים, ושלחה דיווח לצמח צדק. בתגובה שלח הצמח צדק סכום כסף, כדי להקים בית כנסת חב"ד. הוקם בניין בן שתי קומות. בקומה השנייה הייתה עזרת נשים ומרתף ששימש למקווה. הקמת בית הכנסת והמקווה החלו לבסס את יישוב קהילת חסידי חב"ד בצפת.
בשנת תרל"ו ואילך עמד בראש עדת חסידי חב"ד בצפת בנה הרביעי של מרת בילא, ר' אשר יחזקאל, בשנת תרס"ח החל בנו הרב ישעיה הורביץ למלא תפקידו, הוא כיהן בתפקידו עד שנת תרפ"ב אז נאלץ לעזוב לצורך פרנסת משפחתו, מאז משפחות רבות עזבו, אך נשארו בקהילת חב"ד מספר משפחות מחסידי חב"ד שדאגו בין השאר גם להחזקת בית הכנסת וגם לתחזוקתו.
בשנת תשכ"ג, כתב הרב ישעיהו הורוויץ לעורכי 'בטאון חב"ד' כי בית הכנסת עתיד להסגר, וכי יש לטכס עצה בנדון על מנת שהמקום ישאר. בשנת תשכ"ח, התחילה פעילות של מספר בחורים חב"דיים בעיר צפת בראשות הרב אברהם אייזנבך, כשבין פעולותיהם קיימו גם התוועדויות בבית הכנסת צמח צדק.
בשנת תש"ל פקדה את צפת סופת שלגים כתוצאה ממנה נגרם נזק כבד לבית הכנסת ועיריית צפת שלחה לאגודת חסידי חב"ד באה"ק הודעה כי בית הכנסת מיועד להריסה. בהוראת הרבי פעלו עסקני חב"ד בהם הרב אפרים וולף נגד ההריסה של המבנה.
באב תשל"ג נשלח על ידי הרבי מלובביץ' לישראל הרב אריה ליב קפלן. בין המשימות הראשונות שהטיל עליו הרבי היה לשקם את חורבות בית הכנסת "צמח צדק" בעיר, באופן שיהיה מוכן לתפילה לפני ראש השנה תשל"ד, הרב קפלן פנה לעירייה להשיג אישורים מתאימים, ולאחר התרוצצויות רבות כתב לרבי שעל פי החוק זה בלתי אפשרי שיהיה מוכן לראש השנה, והרב קפלן הציע שאולי יקימו במקום מאהל לתפילות, והרבי ענה: "דווקא בנין של קבע", הרב קפלן פנה לקבלן משה שלייפשטיין בבקשה לסיוע, האחרון אמר "שאם הרבי ביקש חייב להיות כך!", ובדרך לא דרך כשרבים מתושבי העיר נרתמו לעזור לשיקום, הצליחו לבנות את בית הכנסת באופן שכבר במוצאי שבת סליחות אמרו שם את הסליחות.
בנוסף לזה הקים באותו זמן הרב קפלן את כולל האברכים "צמח צדק" שהתחילו ללמוד בבית הכנסת האר"י האשכנזי בעיר ועם שיקום בית הכנסת, עברו ללמוד בבית הכנסת צמח צדק.
כיום מנהל את המקום שליח חב"ד הרב גבריאל מרזל, הפועל לחיזוק וביסוס המקום.
קלציום אוקסלט
Let's Go Home Together
Let's Go Home Together הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אלה הנדרסון בהשתתפות הזמר-יוצר הבריטי טום גרנן. השיר יצא לאור ב-19 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים אסיילום רקורדס, כסינגל מתוך האלבום של טום גרנן, "Evering Road (Deluxe Edition)".
קלציום-אוקסלט
גאורגיוס גריבס
גאורגיוס גריבס (ביוונית: Γεώργιος Γρίβας; 6 ביוני 1897 – 27 בינואר 1974) היה איש צבא יווני-קפריסאי. ראש מחתרת אֵאוֹקָה – "ארגון לאומי של לוחמים קפריסאים", ארגון מחתרתי יווני-קפריסאי שהיה קיים בשנות החמישים ועשה מלחמת גרילה, כדי לגרש את כוחות הכיבוש הבריטיים מקפריסין הבריטית, למען הגדרה עצמית לתושבי האי ולאיחודו עם יוון.
שנים ראשונות והקריירה הצבאית.
נולד בניקוסיה וגדל בכפר טריקומו שבצפון-מזרח קפריסין.
ב-1916 עבר ליוון, קיבל אזרחות יוונית, למד באקדמיה הצבאית באתונה והתגייס לצבא יוון ב-1919 בדרגת סגן-משנה. במלחמת יוון–טורקיה הוצב בדיוויזיה ה-10 באסיה הקטנה שלחמה בציר איזמיר-בורסה עד לתבוסת היוונים ב בספטמבר 1921, בעקבותיו נסוגה יחידתו. גריבס זכה לציון לשבח על תפקודו, הועלה לדרגת לוטננט ונשלח ללימודים באקול מיליטר בפריז. כששב הוצב כמדריך בבית הספר לקצינים בסלוניקי. קודם לדרגת קפטן ב-1925 ומייג'ור ב-1935.
במלחמת העולם השנייה ואחריה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב במחלקת המבצעים של המטה הכללי היווני על מנת לתכנן את ההגנה על צפון המדינה. עם פרוץ מלחמת יוון-איטליה פעל בחזית אלבניה כראש מטה הדיוויזיה השנייה. בעת כיבוש יוון על ידי מעצמות הציר, הקים גריבס את ארגון הגרילה "אורגנוסיס חִי" (Οργάνωσις Χ), ארגון לאומני-יווני של אנשי צבא יוונים ימניים, שהתנגדו לכיבוש. חבריו עסקו בריגול עבור בנות הברית ומעשי חבלה קטנים נגד כוחות הכיבוש. באירועי דצמבר 1944 ביוון, נלחמו אנשי הארגון, עם נשק שגנבו מהגרמנים הנסוגים, לצד כוחות בריטיים ומלוכנים יוונים נגד הקומוניסטים היווניים.
אאוקה.
ב-1946 פרש מן הצבא לפי בקשתו. בשלב זה החל לטפח את רעיון ה"אנוסיס" (Ένωσις, איחוד יוון וקפריסין) והיה חבר בוועדה הסודית למחצה למאבק לשחרור קפריסין יחד עם הארכיבישוף מקאריוס השלישי. בשנת 1954 שב לקפריסין והחל לארגן את מחתרת אאוקה. ב-1 באפריל 1955 פוצץ הארגון מטעני חבלה בארבע ערים מרכזיות בקפריסין הבריטית ומטרות צבאיות בריטיות והצהיר בגלוי על תחילת הקמפיין לשחרור האי מנוכחות בריטית ואיחודו עם יוון. נוסף על המלחמה נגד יעדים בריטיים, כוונו התקפות הארגון גם נגד קומוניסטים קפריסאים.
את הארגון, שהוציא בעיקר התקפות גרילה שכוונו נגד מטרות בריטיות וכנגד יוונים משתפי פעולה עם הבריטים, הנהיג גריבס ממחבוא בהרי טרודוס. עם זאת, גריבס אסר על כל פעילות מלחמתית נגד מוסלמים תושבי האי. על הפקודות שהוציא חתם גריבס בשמו המחתרתי "דיגאניס" (Διγενής; בעקבות פואמה על גיבור ביזנטי). לפחות פעמיים הצליח להימלט מכוחות בריטיים. לאחר הגלייתו של הארכיבישוף מקריוס במרץ 1956, הוביל גריבס, שהסתתר כעת בלימסול, לא רק את הפעילות הצבאית אלא גם את זו הפוליטית. ב-21 במרץ 1956 ניסה ארגון אאוקה להתנקש בחייו של מושל האי ג'ון הארדינג, אולם פצצת הזמן שהונחה מתחת למיטתו לא התפוצצה. בעקבות כך הציע הארדינג פרס של 10,000 לירות שטרלינג על ראשו של גריבס.
שיבתו ליוון.
בשנת 1959, עם חתימת הסכמי ציריך ולונדון על מתן עצמאות לאי, הסכים גריבס להפסקת אש, אף ששאיפתו הייתה איחוד האי עם יוון ולא עצמאות. במרץ 1959 יצא גריבס ממחבואו ונשלח לגלות ביוון. צעד זה היה חלק מההסכם שחתם הארכיבישוף מקריוס עם הבריטים, לפיו לא יוסגר גריבס לידיהם, אך גם לא יסכן בנוכחותו את העצמאות של הרפובליקה הקפריסאית הצעירה. ביוון זכה לקבלת פנים של גיבור מלחמת השחרור הקפריסאית. הפרלמנט היווני והאקדמיה היוונית העניקו לו את אותות הכבוד הגבוהים ביותר במדינה. הצבא העניק לו דרגת גנרל. לאחר קריירה פוליטית קצרה, פרש ב-1963 מהחיים הציבוריים.
שנות הסכסוך הקפריסאי.
בשנת 1964, על רקע התלקחות הסכסוך הקפריסאי בין קפריסאים יוונים לבין קפריסאים ממוצא טורקי, שב גריבס לאי על מנת לקחת פיקוד על הכוחות היוניים. תחת פיקודו פעלו גם יחידות שנשלחו מיוון כהגנה מפני פלישה טורקית אפשרית. ב-15 בנובמבר 1967 פקד גריבס על פעולה נרחבת נגד יעדים קפריסאים-טורקים בלרנקה, ניקוסיה ולימסול שגרמו להרג של 27 קפריסאים-טורקים. הדבר הוביל לאולטימטום של טורקיה בעקבותיו הסיגה יוון את כוחותיה מהאי וגנרל גריבס אולץ לשוב ליוון.
בין השנים 1968–1969 פעל בחשאי, יחד עם פעילים לשעבר ב"אאוקה" וסטודנטים יווניים להשבת הדמוקרטיה ונגד "משטר הקולונלים" ביוון. ההתארגנות נחשפה, ובאוגוסט 1971 שב גריבס בחשאי לקפריסין, שם הקים מחדש את המיליציה היוונית בשם "EOKA B". מטרתו המוצהרת הייתה שכנועו של מקריוס לוותר על העצמאות ולהשיג איחוד של קפריסין עם יוון. בין השנים 1971–1974 הייתה המיליציה מעורבת במספר רב של פעילויות אלימות וקרבות רחוב. הכוח שהוגדר כארגון טרור, הן על ידי טורקיה והקהילה הבינלאומית והן על ידי הארכיבישוף מקריוס, נתמך בידי משטר הקולונלים היווני.
גריבס מת מהתקף לב בעת ששה באחת מדירות המסתור שלו בלימסול והוא בן 76. הלוויותו נערכה בחצר הבית בו שהה בשנת 1959 והשתתפו בה עשרות אלפי קפריסאים-יוונים. בית הנבחרים של קפריסין הכריז על שלושה ימי אבל, בניגוד לעמדה הרשמית של ממשלת מקריוס.
ג'ון מקינלי
ג'ון מקינלי (באנגלית: John McKinley; ) היה סנאטור מטעם אלבמה ושופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ראשית חייו.
ג'ון מקינלי נולד במחוז קאלפפר שבווירג'יניה. בינקותו עברה משפחתו לקנטקי. הוא למד משפטים בקריאה עצמית וב-1800 התקבל ללשכת עורכי הדין של קנטקי. עם הסמכתו ועד 1819 הוא עסק בעריכת דין בפרנקפורט. לאחר מכן הוא עבר להאנטסוויל שבאלבמה.
קריירה.