ייחודו של המסדר מכל שאר המסדרים בא לידי ביטוי בזכויות המיוחדות לו. המלך התייעץ עם אביריו בהחלטות גורליות, כולל יציאה למלחמה. האבירים התחייבו לפתור סכסוכים בינם לבין עצמם במסגרת המסדר. בכל כינוס של המסדר נסקרו מעשיהם של האבירים בתקופה שחלפה והוטלו עונשים על התנהגות בלתי הולמת, גם המלך עצמו לא היה פטור מהליך זה. מעשי גבורה ואבירות, מאידך, זכו לתיעוד מפורט מאת הכרוניקנים. היה ביכולתם של חברי המסדר לבקש להישפט על ידי עמיתיהם למסדר במקרי האשמתם באשמות בגידה או כפירה. אם עמד אביר למשפט, לא נעצר בטרם ניתן לו פסק דין, אלא היה נתון במשמרתם המכובדת של עמיתיו למסדר. מאסרו של אביר היה חייב בחתימתם של שישה מעמיתיו על מנת לקבל תוקף חוקי. על האבירים, פרט למלך, נאסר להיות חברים בשום מסדר אחר.
אל המסדר התקבלו רק אצילים שהוכיחו דבקות ללא רבב בנצרות הקתולית, וכך הפך למעוז קתולי בעת הרפורמציה.
סמל המסדר היה עור כבש מוזהב ואביריו ענדו אותו כתליון על גבי ענק זהב שחוליותיו מעוצבות בצורת האות B (המסמלת "בורגונדיה"). בחיבורים בין החוליות שובצו אבני חלמיש, סמלו של פיליפ. מוטו המסדר, "Pretium Laborum Non Vile" (בלטינית: אין גמול רע על עשייה טובה), היה חרוט מלפנים והמילים "Non Aliud" (בלטינית: אין אחר) מאחור, לאמור, המסדר הוא מסדר האבירים היחיד אליו שייך האביר. במקור מרמז שם המסדר לסיפור גיזת הזהב מן המיתולוגיה היוונית, אך בישוף שמונה לנשיא המסדר על ידי פיליפ הציע לקשר את השם לגיזת הצמר שמצא גדעון בן יואש בגורן (), שבנצרות מסמלת את התעברות הבתולה מרוח הקודש - וכך הרחיק את המסדר משמו הפגאני.
לחברי המסדר ניתנו שמות טקסיים שציינו תפקידים אותם ביצעו בפגישותיהם. כך למשל היו תפקידי נשיא המסדר, גזבר, מזכיר, הממונה על הטקס, כרוז, עוזרי כרוזות (שכונו בשמות כגון "הר המלך" - Montreal, "אבן צור" - Fusil ושמות נוספים הקשורים לעולם הסמלי של רומן הוורד) וראש עוזרי הכרוזות שנשא בכינוי "גיזת הזהב".
ב-5 בינואר 1477 מת שארל האמיץ, דוכס בורגונדיה ללא יורש. ב- 18 באוגוסט של אותה שנה בתו, מארי, דוכסית בורגונדיה נישאה למקסימיליאן אשר ב- 1487 הפך למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג, וכך ירש בית הבסבורג את דוכסות בורגונדייה ובאופן מסורתי הציב בראשו את ראש בית הבסבורג. מלכי הבסבורג כיהנו כמלכי ספרד עד 1700, אז ירש את כתר ספרד פליפה החמישי. שהיה מבית בורבון. עקב כך פרצה מלחמת הירושה הספרדית. תוצאה משנית של התפתחות זו הייתה פיצול המסדר למסדר אוסטרי ומסדר ספרדי. בכל מקרה, כתבי ההאמנה של שני המסדרים ותכתובתם הרשמית נותרה בשפה הצרפתית.
המסדר הספרדי.
המסדר הספרדי נקלע לבעיה כאשר העניק אבירות לנפוליאון בונפרטה ולאחיו ז'וזף, בעוד לואי סטאניסלא זאבייה, רוזן פרובאנס היה חבר במסדר אף הוא, דבר שגרם לאחרון להחזיר את שרשרת-המסדר שלו במחאה. חברות במסדר הוענקה גם לפילדמרשל הבריטי דוכס ולינגטון, ובכך היה הוא לפרוטסטנטי הראשון שהיה חבר המסדר. ראמה התשיעי, מלך תאילנד היה ללא-נוצרי הראשון שזכה לחברות במסדר.
בשנות הרפובליקה הספרדית השנייה, 1931–1936, ובתקופת שלטונו של פרנסיסקו פרנקו, 1939–1975, החזיק בית בורבון הספרדי בראשות המסדר. כיום עומד בראש המסדר הספרדי פליפה השישי, מלך ספרד.
המסדר האוסטרי.
המסדר האוסטרי לא עמד בפני בעיות פוליטיות ודתיות כמו המסדר הספרדי ונותר בחזקה קתולית. בעיית היותה של מריה תרזה ראש השושלת, אך מנועה מלהיות ראש המסדר בשל היותה אשה, נפתרה על ידי מינוי בעלה פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כראש המסדר.
עם התמוטטות המשטר המלוכני באוסטריה לאחר מלחמת העולם הראשונה דרש אלברט הראשון, מלך הבלגים את ראשות המסדר בעת ועידת השלום בפריז (1919), כיורש שטחי דוכסות בורגונדיה ההיסטורית. אך אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד עירער על דרישה זו ודרש שראשות המסדר תשמר על ידי עמיתו האוסטרי המודח, קרל הראשון, קיסר אוסטריה. ואכן, המסדר מתקיים עד ימינו בראשות צאצאי קרל הראשון לבית הבסבורג.
ישיבת אור תורה
ישיבת אור תורה היא ישיבה השוכנת בטבריה על קבר רבי מאיר בעל-הנס.
היסטוריה.
הישיבה נוסדה בשנת ה'תר"ס (1900) ביוזמתו של האדמו"ר רבי שמואל וינברג מסלונים על ידי הרב משה קליערס, שכעשור מאוחר יותר מונה לרב העיר, בשיתוף הרב נח וינברג והרב יצחק מתתיהו סנדברג אשר עלו לארץ ישראל והשתקעו בטבריה בהוראת האדמו"ר רבי אברהם וינברג (הראשון) מסלונים. בשנים הראשונות כיהן כנשיא הישיבה הרב סנדברג.
בעת הקמתה (1900) שכנה הישיבה מחוץ לחומות העיר ותלמידיה, רווקים ונשואים כאחד, נהגו לשהות במבנה הישיבה כל ימות השבוע, זאת בניגוד לשאר הישיבות באותה תקופה, שלא הייתה בהן פנימיות. גם ראש הישיבה הרב קליערס נהג ללכת לישיבה ביום ראשון ולשהות בה עד יום חמישי ואז שב לביתו בין חומות העיר טבריה.
בשנים שלאחר מכן בעת ששהה הרב אשר זאב וורנר, בארצות הברית הוא גייס בין השאר עבור הישיבה כספים.
בשנת ה'תרע"ד בעת מסע הרבנים אל המושבות, עברה המשלחת וביקרה בישיבת אור תורה וכך מספר אחד התלמידים:
ברעידת האדמה שהייתה בארץ ישראל (1927), ה'תרפ"ז התמוטטו מספר מבנים בחצר הישיבה ובעקבות זאת נאספו כספים כדי לבנות מבנה חדש עבורה, שהוקם בשנת תרפ"ט.
הרב משה קליערס כיהן בראשות הישיבה עד פטירתו בכ"ג בשבט ה'תרצ"ד. לקראת פטירתו ביקש מהרב אשר זאב ורנר לשוב מארצות הברית על מנת שיקבל את תפקיד רב העיר וראשות הישיבה. הרב ורנר כיהן כראש הישיבה עד פטירתו בשנת תשי"ח ומאז ממלא את מקומו, בנו, הרב שמחה בונם וורנר.
הישיבה ניהלה גם תלמוד תורה בתוך העיר העתיקה של טבריה ובהמשך הקימה סניף של התלמוד תורה בשכונת קריית־שמואל[./ישיבת_אור_תורה#cite_note-6 [6]].
ליטל קיימן
ליטל קיימן (באנגלית: Little Cayman; "קיימן הקטן") הוא הקטן בגודלו ובמספר תושביו מבין שלושת איי קיימן שהם טריטוריה שמעבר לים של הממלכה המאוחדת.
גאוגרפיה.
האי נמצא בים הקריבי כ-140 ק"מ צפונית מזרחית לאי גרנד קיימן וכ-8 ק"מ מערבית לאי קיימן בראק. אורכו כ-16 ק"מ, רוחבו כ-1.6 ק"מ, ומתגוררים בו כ-170 תושבים.
האי שטוח, וגובהו מטרים ספורים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא 12 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
האי התגלה לראשונה על ידי כריסטופר קולומבוס ב-10 במאי 1503, במסעו הרביעי והאחרון לאיי הודו המערבית. האי התגלה לאחר שרוחות עזות הסיטו את ספינתו ממסלולה. קולומבוס קרא לו ולאי קיימן בראק בשם "לאס טורטוגוס" בשל הצבים הרבים שהיו בהם. בשנת 1585 הגיע לאי סר פרנסיס דרייק אשר קרא לאי בשם "לאס קיימאנאס", שמשמעה תמסח בשפת הקריב, וזאת בשל מספר רב של איגואנות שראה על האי ואשר זוהו בטעות כתמסחים (ראו קיימן שחור וקיימן גמדי של שניידר).
האי יושב לראשונה במאה ה-17, על ידי דייגי צבי ים שבנו באי מחנות. בעקבות תקיפה של שודדי ים ספרדיים בשנת 1671 ננטשו המחנות. האי יושב בשנית בשנת 1833, והוקם בו כפר בשם "כפר בלוסום" ("כפר הניחוח" - Blossom Village).
כלכלה.
בראשית המאה ה-20 התבססה עיקר כלכלת האי על יצוא פוספטים, גידול אגוזי קוקוס ויצירת חבלים.
כיום עיקר כלכלת האי מבוססת על תיירות. האי ידוע באתרי הצלילה הסמוכים אליו.
חברת התעופה קיימן איירוויז מקיימת טיסות סדירות מקיימן בראק ומגרנד קיימן לשדה התעופה אדוארד בודן שבאי.
באי נמצאת כנסייה אחת וסניף דואר אחד, וכן מרכז מבקרים המציג את בעלי החיים הייחודים של האי, ובהם ציפורי סולה אדומת-רגל ("Sula sula") המקננים באי, האיגואנה הייחודית ("Cyclura nubila caymanensis"), וכן ברווזי הודו המערבית ("Dendrocygna arborea") וצבי הים ("Eretmochelys imbricata") המצויים בסכנת הכחדה.
קיימן הקטן
מקל גשם
מקל גשם הוא כלי נגינה בצורת צינור חלול וארוך העשוי בדרך כלל מעץ ואשר לתוך חללו מזדקרים קוצים, קיסמים או חומרים דומים שננעצו דרך גוף העץ. הצינור מלא בחלוקי נחל קטנטנים או שעועית יבשה. כאשר הופכים את המקל זזים העצמים הקטנים, פוגעים בקוצים לאורכו ומשמיעים קול המזכיר גשם.
מבנה המקל.
גוף המקל הוא גליל ארוך הסגור משני צדדיו. גופו של מקל גשם עשוי מסוגים שונים של עץ או מכמה מינים של קקטוסים כגון Eulychnia acida ו-Echinopsis pachanoi. בגוף הגליל נמצא מבנה בצורת סליל הבנוי ממקלות או מחטים, וחפצים קטנים כגון שעועית יבשה או אבנים קטנות וכאשר הופכים את המקל החפצים מתנגשים בסליל ובדפנות העץ ויוצרים רעש של גשם. הקקטוסים, שהם חלולים, מיובשים בשמש. הקוצים מוסרים ומוחדרים לתוך הקקטוס כמו מסמרים ליצירת סליל, נוספים חלוקי נחל או חפצים קטנים אחרים, והקצוות נאטמים. כאשר מקל הגשם משתנה למיקום אנכי נשמע צליל עדין הדומה למטר גשם.
היסטוריה וגאוגרפיה.
מאמינים כי מקל הגשם הומצא על ידי שבט המפוצ'ה והוא שימש כמשחק מתוך אמונה שהוא יכול לגרום לסופות גשם. הוא נמצא גם בחופי צ'ילה, אם כי לא בטוח אם הוא נוצר על ידי בני האינקה. ניתן למצוא מכשירים דומים גם בדרום מזרח אסיה, אוסטרליה ואפריקה, שם הוא מיוצר לרוב באמצעות במבוק ולא בקקטוס מיובש. ולעיתים קרובות הם נמכרים לתיירים המבקרים בחלקים של אמריקה הלטינית וגם בדרום מערב ארצות הברית (שיש לה היסטוריה של ספרדית והשפעה תרבותית מקסיקנית).
אקו&quot;ם
אקו"ם (ראשי תיבות: אגודת קומפוזיטורים, ומחברים ומו"לים) היא אגודה הפועלת לשמירת זכויותיהם של היוצרים הישראלים מתחומי המוזיקה, הספרות והמו"לים הישראליים למוזיקה. מטרת האגודה היא גביית תמלוגים הוגנים וראויים וחלוקתם ליוצרים.