לאחר שסיים את לימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה כיהן כמפקד גדוד 403, גדוד תותחים מתנייעים בין השנים 1964 ל-1966 ונטל חלק במלחמה על המים. במלחמת ששת הימים היה מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמינוי חירום שימש כמפקד גדוד 871, גדוד מילואים שלחם בחזית רמת הגולן וסייע לחטיבה 8. לאחר המלחמה התמנה למפקד אגד ארטילרי 215 וביולי 1969 מונה למפקד עוצבת כידון, אגד ארטילרי סדיר, תפקיד בו שימש במהלך מלחמת ההתשה. ב-1970 מונה לעוזר ראש מחלקת ההדרכה לתורת הלחימה. ביולי 1972 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד הדרום, באוגוסט 1973 מונה לקצין תותחנים ראשי, תפקיד בו כיהן בזמן מלחמת יום הכיפורים ועד שנת 1976. לאחר המלחמה הופקד על שיקום והתעצמות החיל, שהתרחב מאוד וקלט בתקופתו כלים וחיילים רבים. ב-1976 התמנה לעוזר ראש אג"ם במטכ"ל וב-1978 קודם לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התכנון, תפקיד בו כיהן עד סוף 1981.
לאחר שחרורו שימש כסמנכ"ל לוגיסטיקה וסגן נשיא קבוצת תדיראן, היה מנכ"ל חברת אל-אופ. כיהן כציר כלכלי לארצות הברית וקנדה. ב-1992 הצטרף למטה הבחירות של יצחק רבין ובשנים 1992 עד 1994 כיהן כמנכ"ל משרד התעשייה והמסחר תחת השר מיכאל חריש ולאחר מכן היה נשיא ארגון הבונדס עד 1997. בשנים האחרונות משמש כדירקטור בחברות רבות בהן אורמת, בנק אגוד, אלביט מערכות, התכוף ועוד.
חיים אישיים.
שרוני נשוי לזלדה ואב לשלוש בנות, הצעירה בהן היא השחקנית יעל שרוני. הוא מתגורר ביישוב סביון בו שימש כחבר מועצה וסגן ראש הרשות המקומית.
נתי שרוני
שרוני
אלנה פרנטה
אֶלֶנָה פֶרַנטֶה (באיטלקית: Elena Ferrante) הוא שם העט של סופרת איטלקייה ידועה, שאיננה מוכנה לחשוף את זהותה או תמונתה בפומבי.
ספריה פורסמו באיטלקית, ותורגמו לשפות רבות. בשנת 2016 נבחרה כאחת ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם על-פי המגזין "טיים".
זהותה.
הסיפור סביבה מכונה בעיתונות האיטלקית "תעלומת אלנה פרנטה". לפי השערות שונות, היא ילידת 1950 בערך, חיה ומלמדת פילולוגיה קלאסית בטורינו. ההערצה הציבורית כלפיה רבה, והעיתון האיטלקי "קוֹרִייֶרֶה דֶלָה סֶרָה" כתב עליה שהיא "הסופרת האיטלקייה הגדולה ביותר מאז אלזה מורנטה".
אלון אלטרס, מתרגם ספריה לעברית, אומר עליה:
לפי תחקיר של קלאודיו גאטי שפורסם בצרפת, מאחורי שם העט מסתתרת אניטה ראיה (Anita Raja), יהודייה איטלקית העובדת כעורכת ומתרגמת מגרמנית בהוצאת הספרים שפרסמה את ספריה של פרנטה.
לפי תחקיר של אליזה סוטג'וּ מהעיתון LitHub שפורסם באפריל 2021, מאחורי שם העט מסתתר הסופר דומניקו סטרנונה, שהוא בעלה של אניטה ראיה (Anita Raja).
ביוגרפיה ספרותית.
בשנת 1991 הגיע למערכת הוצאת הספרים האיטלקית E/O ספר ביכורים של מחברת אלמונית בשם "אהבה מטרידה". המו"ל, שהיה נלהב, החליט לפרסם את הספר ופנה אל המחברת, אך זו הודיעה כי היא איננה מוכנה להתראיין, להתפרסם או להיחשף בכל דרך שהיא, ומבחינתה מכירות הספר יתקדמו מעצמן. "אהבה מטרידה" הפך פופולרי למדי באיטליה ובעולם, תורגם לעשר שפות, והמבקרים האיטלקים העניקו לו את "פרס אלזה מורנטה" לשנת 1992.
בטקס קבלת הפרס בחרה פרנטה שלא להיחשף, וביקשה מאנשי ההוצאה לאור לייצגה במקום. פרנטה כתבה למו"לים שלה טקסט שאת תוכנו ביקשה שיקריאו בטקס קבלת הפרס. מכתבה עסק בקשר שבין ספרה ליצירותיה הספרותיות השונות של אלזה מורנטה – אחת הסופרות האיטלקיות הבולטות של המאה ה-20, פרנטה סיפרה במכתבה כי היא איננה מוצאת קשר בין יצירתה ליצירת מורנטה, למעט יחסן המשותף לחוויית האימהות.
בשנת 1995 ביקש הבמאי מריו מרטונה לעבד את ספרה "אהבה מטרידה" לסרט קולנוע, ולשם כך ביקש להיפגש עמה. פרנטה סירבה להיפגש, אך הציעה שידונו על התסריט במכתבים. התכתובת קיבלה הד ציבורי, ולבסוף, כשיצא הסרט לאקרנים, כתבה פרנטה כי היא אינה רוצה לצפות בהקרנה פומבית, ומעדיפה לצפות בסרט ביחידות ולהגיב בכתב לאחר מכן.
בשנת 2002 פרסמה את "ימי הנטישה", ספר שעורר הדים רבים בספרות העולמית ותורגם ל-14 שפות (בהן לעברית, בשנת 2007, בידי אלון אלטרס). "ימי הנטישה" מספר את סיפורה של אולגה, אישה נשואה הנעזבת על ידי בעלה באחר הצהריים אחד באופן בלתי צפוי. הספר מתאר את המשבר שהיא חווה לאחר הנטישה ואת כאבה שמוביל אותה להתנתק אט אט מעולמה הישן ולנסות לבנות את חייה מחדש. הספר בולט בסגנונו הישיר, הרזה והענייני, ונפתח במשפטים:
מבקרים התייחסו ליצירתה זו השנייה כאל יצירה אנטי-פמיניסטית המבטאת את התלות הנשית בבן הזוג והמשבר והריקנות המתחוללים בעוזבו. בתגובה לטענה ציטט מתרגם הספר, אלון אלטרס, דברים שאמרה פרנטה בריאיון למבקר הספרות גופרדו פופי:
פרנטה לא מגדירה את כתיבתה כנשית, וכאמור, על אף חיבתה לפמיניזם, הוא אינו קשור ישירות לכתיבתה. לדבריה היא:
בשנת 2006 פרסמה פרנטה את הרומן "הבת האפלה", שתורגם אף הוא לעברית בשנת 2011. ב-2021 עובד הספר לסרט קולנוע בבימויה של מגי ג'ילנהול ובכיכובה של אוליביה קולמן. בעשור השני של המאה ה-21 החלה פרנטה לכתוב סדרה של רומנים תחת הכותרת "L'amica geniale" ("החברה הגאונה"), כשם הספר הראשון בסדרה, ובתרגומים תחת הכותרת "הרומנים הנפוליטניים". הספר הראשון בסדרה תורגם לעברית בשנת 2015, ובהמשך תורגמו הבאים אחריו. הכרך הראשון עובד למיני-סדרה ברשת HBO בשנת 2018 והעיבוד המשיך לכרך השני. בשנת 2019 ראה אור באיטלקית הרומן שלה 'חיי השקר של המבוגרים', ובספטמבר 2020 הושקו תרגומיו בעולם (ובישראל) באירוע השקה בינלאומי.
נועה סקלי
נועה סקלי (ליפשיץ) (נולדה ב-23 באוקטובר 1942) היא כדורסלנית עבר ישראלית.
סקלי נולדה בקיבוץ גן שמואל והחלה את הקריירה שלה בהפועל גן שמואל. אך את עיקר הקריירה שלה העבירה בקבוצת הפועל תל אביב. בה גם שימשה כקפטנית הקבוצה:
סקלי שיחקה גם כרכזת בשורות נבחרת ישראל.
Heterorhabditis bacteriophora
Heterorhabditis bacteriophora היא נמטודה. נמטודה זו חיה בסימביוזה מוטואליסטית עם חיידק הטרוטרופי אובליגטורי (טפיל מוחלט (טפיל אובליגטורי)) ממשפחת Enterobacteriaceae הנקרא "Photorhabdus luminescens" חיידק זה הוא בעל מחזור חיים יוצא דופן בו הוא מתפקד כסימביונט במעי הנמטודה וכן כאנטומופתוגן לסדרות שונות של חרקים כגון פרפראים, חיפושיות, חגבאים, זבובאים, דבוראים ותיקנים.
מחזור חיים.
הנמטודה הנמצאת בדרגת infective juvenile תרה באופן פעיל אחר פונדקאי תוך חישת CO2 שמנים אתריים המופרשים מהחרק הפונדקאי וחומרים נוספים המופרשים משורשי צמחים. הנמטודה חודרת להמוצל החרק הפונדקאי דרך הפה, האנוס, פתחי הנשימה או על ידי חדירה ישירה דרך ה exoskeleton תוך שימוש במבנה דמוי שן. בהמוצל משתחררים החיידקים הסימביונטים ממעי הנמטודה שם הם משתכפלים במהירות. הנמטודה מעבירה את החיידק מנישת גידול אחת לשנייה ומפרישה רעלן חלבוני המגן על החיידק בשלבי התבוססות ראשונים בגוף החרק ואילו החיידק מפריש מרכיבים המונעים התבססות מתחרים כגון חומרים אנטיביוטיים, nematicide ,antifungal ואף דוחי נמלים וכן מפריש החיידק פקטורים הווירולנטים לחרק המארח כגון חלבונים טוקסים ואנזימים המפרקים את גוף החרק, פוגעים באפיתל המעי ומדכאים את תגובת המערכת החיסונית וגורמים למותו המהיר תוך 24-72 שעות.
נמצא כי נמטודות בהן לא מצויים החיידקים אינן מאריכות חיים וכן אינן גורמות למות החרק הפונדקאי ובנוסף נמצא כי בהזרקת תאי חיידקים להמוצל החרק ערך ה LD50 הוא 5 תאי חיידק לחרק. נתונים אלו מעידים על כך כי החיידק הוא הגורם העיקרי לתמותת החרק. לאחר חדירה להמוצל והפרשת החיידקים IJ מתנשל לדרגה רביעית של זכרים ונקבות בוגרים ואלו מתרבים ויוצרים 2-3 דורות הניזונים מהבקטריות וגוף החרק המתפרק. כאשר מאגר המזון קטן השלב המאוחר של הדרגה השנייה מפסיק ליזון כאשר הוא מכיל בגופו את החיידקים הסימביונטים, הוא מגיע לדרגת IJ מבלי להשיל את הקוטיקולה של הדרגה השנייה ויוצא מגוף החרק המת בחיפוש אחר פונדקאי חדש.
יפו ג'
יפו ג' היא שכונה בדרום יפו שבעיר תל אביב-יפו. היא תחומה בין שדרות ירושלים לרחוב יפת, וגבולה הדרומי, רחוב שמחה הולצברג הוא גבול תחום השיפוט של תל אביב-יפו עם בת ים (רחוב זה נקרא בצדו הבת ימי "רחוב הגבול". בעבר נקרא כך גם בצדו היפואי). בשנת 2005 התגוררו בשכונה 4,115 תושבים.
היסטוריה.
באזור שבו שוכנת השכונה גרו עד מלחמת העצמאות תושבים ערבים, ולאחר שאלה נמלטו אוכלסו בתיהם הנטושים בתושבים יהודים, מרביתם עולים חדשים. עוד התגוררו במקום מפוני כפר עציון, אשר שוכנו באתר המוכר כיום כחורשת עציון.
השכונה הנוכחית נבנתה בשנות ה-70, לאחר הריסת הבתים הערבים שהיו באזור זה, ומרבית הבתים בה הם בתי שיכונים. בשנות ה-80 התיישבו בשכונה עולים רבים מבוכרה, ובשנות ה-90 הגיעו עולים מברית המועצות לשעבר. תושבים רבים בשכונה הם ממעמד סוציו-אקונומי נמוך. 27% מתושבי השכונה מטופלים על ידי גורמי הרווחה, שיעור הגבוה פי שניים מהממוצע בעיר. בצד זאת, בשכונה שיעור גבוה יחסית של שטחים פתוחים וירוקים.
בעשור הראשון של המאה ה-21, לאחר שמצבם של כמה מהבתים בשכונה הידרדר, דרשה עיריית תל אביב-יפו מהתושבים לשפצם על חשבונם, בהתאם להוראות חוק עזר מקומי. לאחר שתושבים רבים לא צייתו לצו, מאחר שלא היו בידיהם האמצעים הכספיים לכך, הגישה נגדם העירייה כתבי אישום.
הרחובות בחלקה המערבי של השכונה נושאים את שמותיהם של פילוסופים יוונים. ליתר שמות הרחובות אין מכנה משותף, ולמקצתם אף אין שמות אלא מספרים.
סיוון ארבל
נחמיה אנטון נובל