Rage Against the Machine הוציאה בשנת 1996 את אלבומה "Evil Empire" אשר נכנס לבילבורד 200 במקום הראשון, ובשנת 1999, אלבום האולפן השלישי שלהם, "The Battle of Los Angeles", עלה לראשונה גם במקום הראשון בבילבורד 200, ונמכר בכ-430,000 עותקים בשבוע הראשון שלו. כל אחד מאלבומי הלהקה הפך לפחות ללהיטי פלטינה. ב־18 באוגוסט 1998, אטלנטיק רקורדס הוציאה אלבום ראפ מטאל של "Kid Rock's Devil" מאחורי הסינגל "Welcome 2 the Party" והלהקה יצאה לסיבוב ההופעות "Vans Warped" כדי לתמוך באלבום. מכירות "Welcome 2 The Party" היו איטיות, אם כי הטור של 1998 ב Northampton, מסצ'וסטס, עורר את העניין האזורי במסצ'וסטס ובניו אינגלנד. גם הסינגל "קאובוי", שילוב של רוק דרומי, קאנטרי וראפ, היה להיט גדול עוד יותר. הוא אפילו הפך לשיר הנושא של ג'ף ג'ארט מ-WCW. הסינגל הבא של "רוק", הבלדה "רק אלוהים יודע למה", היה הלהיט הגדול ביותר של האלבום, והיה במקום 19 במצעד ה- Billboard Hot 100. זה היה אחד השירים הראשונים שהשתמש באפקט האוטומטי. עד שיצא הסינגל האחרון, "Wasting Time", מכר האלבום 7 מיליון עותקים. האלבום הוכרז 11 פעמים כאלבום פלטינה על ידי ה-RIAA ב־17 באפריל 2003. לפי נתוני Nielsen SoundScan, נכון לשנת 2013 המכירות בפועל הן 9.3 מיליון עותקים. "Kid Rock's Devil" היה מועמד לאמן החדש הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי בשנת 2000, אך הפסיד לכריסטינה אגילרה. הוא היה מועמד לפרס "Bawitdaba" לביצועים הטובים ביותר של הרוק, אך הפסיד לשיר "וויסקי בצנצנת" של מטאליקה.
בשנת 1998 הוציא Ice Cube את אלבומו War &amp; Peace Vol. 1 (דיסק המלחמה) שהיו בו כמה אלמנטים של נו-מטאל וראפ מטאל על כמה רצועות. האלבום עלה לראשונה למספר 7 במצעד בילבורד 200, ונמכר 180,000 עותקים בשבוע הראשון שלו בשוק.
השפעה על סגנונות נוספים.
נו-מטאל.
נו-מטאל (הידוע גם בשם nü-metal ו- aggro-metal) הוא ז'אנר המשלב אלמנטים של מוזיקת הבי מטאל עם אלמנטים מז'אנרים אחרים של מוזיקה כמו סגנון ההיפ הופ, מטאל אלטרנטיבי, פאנק, וגרוב מטאל. להקות נו מטאל ציירו אלמנטים והשפעות ממגוון סגנונות מוזיקליים, כולל ראפ מטאל ותת-סגנונות אחרים. להקות נו מטאל נוספות הן קורן (Korn) לימפ ביזקיט (Limp Bizkit) לינקין פארק (Linkin Park) פאפא רוץ' סליפנוט (Slipknot), דפטונס (Deftones) דיסטרבד (Disturbed) לוסטפרופטס (Lostprophets) ועוד.
טראפ מטאל.
טראפ מטאל (Trap Metal בעברית: מלכודת מטאל) הוא ז'אנר פיוז'ן המשלב אלמנטים של מוזיקת ראפ, היפ הופ, פאנק ​​והבי מטאל, וכן אלמנטים מז'אנרים אחרים, כמו נו מטאל. סגנון זה מאופיין בקצבים מעוותים ומשתנים, זרימות היפ הופ, שירה קשה וצעקנית, וגיטרות מתכת כבדות מכוונות. הלהקה "bones" נחשבו על ידי 'קרנג!' להיות אחת מהנסיונות המוקדמים ביותר בז'אנר, כשביצעו רצועות טראפ מטאל החל משנת 2014. הראפר הבריטי Scarlxrd נקשר לעיתים קרובות לז'אנר ונחשב לחלוץ של הטראפ מטאל. WQHT תיאר את ה- EP המפורסם של OG Maco משנת 2014 כחלק מההתפתחות המוקדמת של הז'אנר. אמנים אחרים הקשורים לטראפ מטאל כוללים את Dropout Kings ,Bone Crew, Ghostemane ,ZillaKami ,Fever City ,Morgue ,Kid Bookie ,Rico Nasty ו- Suicideboys ועוד.
בישראל.
אלבומה הראשון של להקת שב"ק ס' הושפע רבות מסגנון הראפ מטאל והיווה ניסיון חלוצי לשלב רוק כבד עם שירת ראפ בשפה העברית. בהמשך, שילבו אמנים נוספים כגון שקל, רביד פלוטניק, אופק סופר, סגול 59 ושאנן סטריט ראפ מטאל ביצירותיהם.
בלאד א-שאם
סווטש
סווטש (swatch) הוא מותג שעוני יד של "קבוצת סווטש", קבוצת חברות שווייצרית לייצור שעונים ומוצרים נלווים. הקבוצה הוקמה ב-1983 על ידי ארנסט תומקה, אלמר מוק וז'אק מולר. המותג פותח כתגובה ל"משבר הקוורץ" שהתפתח שנות ה-70 וה-80 של המאה הקודמת, אז שעונים זולים, מונעי סוללות שיוצרו במזרח הרחוק, התחרו מול היצרניות האירופאיות מבוססות יותר, שהתמקדו בייצור שעונים איכותיים, אומנותיים ומכניים.
היסטוריה.
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 תפסו שעונים זולים מתוצרת יפן ומזרח אסיה את עיקר שוק השעונים בעולם, ונראה היה כי לתעשיית השעונים בשווייץ אין עתיד.
בשנת 1983 אילצו הבנקים השווייצריים את שתי יצרניות השעונים השווייצריות ASUAG ו-SSIH להתאחד, על מנת להתייעל. ניקולאס ג'ורג' חייק הוזמן לגבש טיוטה למיזוג, אך מעבר למה שהתבקש הוא החל הוביל את המיזוג ולאחר מכן הוביל יחד עם משקיעים נוספים את קניית החברה הממוזגת החדשה, כשמטרתו להתחרות ביפנים בזירת המחיר.
חייק ביטל פסי ייצור כפולים, שיפר את האוטומציה, הורה למהנדסים להקטין את מספר החלקים בשעון, ולעבור לפלסטיק.
החברה החדשה נקראה , (Swiss Corporation for Microelectronics and Watchmaking Industries) ובראשי תיבות SMH, ועסקה במיקרואלקטרוניקה ושעונים.
השעון.
בראשית דרכה פיתחה החברה שעון יד בשם המותג "סווטש", על בסיס מנגנון קוורץ, כאשר המשמעות המקורית של שם השעון סווטש נבעה מהלחם בסיסים של המילים באנגלית "Second Watch" ("שעון שני"). זאת משום שבתחילה הוא שווק כשעון חליפי לשעון היוקרתי הקבוע של לקוחותיה, והוצג כרעיון חדש של שעונים יומיומיים פשוטים. השעון הוצג בציריך ב-1 במרץ 1983. מאז יציאתו לשוק, סדרותיו השונות של המותג משווקות בכל העולם וזוכות להצלחה במכירות. מחירו העממי יחסית לשעון בייצור שווייצרי, תורם לפופולריות שלו.
לאחר השנה הראשונה נמכרו 1.1 מיליון שעונים. בשנה השלישית כבר נמכרו 12 מיליון שעונים. ההצלחה הייתה כה גדולה שחייק שינה ב-1998 את שם התאגיד ל- Swatch Group.
המיתוג, החומר והעיצוב הקליל הפכו את מוצרי המותג לפופולריים ומזוהים עם תרבות הפופ, ועם הזמן אף זכו להומאז'ים שונים, בין השאר בטיימס סקוור, ועד שיתופי פעולה עם אמנים ומעצבי אופנה כפראדה. עם הזמן נוספו קווים נוספים למותג הכוללים גם שעונים עשויים בחלקם מתכת, וקולקציית תכשיטים. בראשית המאה ה-21, הציגה החברה את השעון המכני-אוטומטי Sistem51 ובו 51 חלקים בלבד, במקום 91 חלקים ויותר שהיו קיימים עד אז בשעוני יד, ואת תהליך יצור חדשני: בשונה מהשעונים המכניים שקדמו לו, מורכב ה- Sistem51 ברובו באמצעות זרועות רובוטיות על גבי פס-יצור אוטומטי ממוכן, ותוך התערבות מינימלית הנדרשת מצד בני אדם בתהליך יצורו.
קבוצת סווטש.
לאורך השנים פיתחה החברה מוצרים נוספים, בנוסף למוצר המקורי העשוי פלסטיק: סווטש אוריג'ינל - בעל מכסה מארז מפלסטיק; סווטש איירוני – בנוי ממתכת; סווטש כרונו סקין – הכרונוגרף הדק ביותר; סווטש סנואופס – בעל טכנולוגיית "Access Control" שיכולה לשמש כסקי-פס באתרי סקי רבים בעולם; סווטש בייט – מצויד בטכנולוגיית "זמן אינטרנט".
משרדי החברה נמצאים בעיר ביל/ביין בשווייץ.
חייק נפטר ב-28 ביוני 2010 במהלך יום עבודה במטה החברה שבביל/ביין. במותו בגיל 82 היה מדורג במקום 232 ברשימת עשירי העולם, עם הון משוער של $3.9 מיליארד דולר.
בתו ניילה חייק, ילידת 1951, נכנסה לתפקיד יו"ר החברה, ובנו ניק (ג'ורג' ניקולס ג'וניור), יליד 1954, החליפו בתפקיד המנכ"ל.
קבוצת סווטש מחזיקה בבעלותה מספר מותגים ידועים של שעוני יוקרה שווייצריים, בהם סווטש, אומגה, Breguet, Blancpain, Hatot, Glashütte Original/Union, Jaquet-Droz, Léon Hatot, Longines, Rado, Tissot, Calvin Klein, Certina, Mido, Hamilton, Pierre Balmain, Flik Flak ו-Endura.
מרד הפלאחים
מרד הפלאחים היה מרד עממי כנגד שלטונו של הוואלי מוחמד עלי שפרץ בשנת 1834 במקביל בחוף העלאווי, בארץ ישראל, בעבר הירדן, בהר הלבנון ובחורן. הגורם העיקרי לפרוץ המרד היה התמרמרות על חובת גיוס לצבא המצרי שהחיל עלי כחלק ממדיניות המודרניזציה שלו, וזאת במקום צבא של שכירי חרב אשר הגיעו מקרב חברי הקאסטה הצבאית. חובת הגיוס עוררה מרד בארץ ישראל, שבראשו עמדו ראשי חמולות משכם, חברון והאזור שבין ירושלים ליפו.
במהלך המרד ערכו המורדים פרעות באוכלוסייה היהודית בארץ שכללו מעשי רצח, שוד ואונס.
רקע.
המרד של 1825-1826 בשלטון העות'מאני.
עוד לפני כיבוש ארץ ישראל על ידי מוחמד עלי, היה מרד נגד הסולטאן בירושלים ובחברון. המורדים השתלטו על ירושלים ומנעו ממושל איילט דמשק לגבות מיסים מהעיר והכפרים הסמוכים.
עבדאללה פאשא נענה לפניות השער הנשגב ושכנע את המנהיגות הכפרית להפסיק את המרידה, להחזיר את המצודה לצבא העות'מאני וזאת בתמורה להפחתת עול המס.
בתמורה, נתן השער הנשגב ב-1827 לעבדאללה פאשא את הסנג'קים של ג'נין, שכם וירושלים וזו הייתה הפעם השנייה בה אוחדה כל ארץ ישראל תחת שלטון מנהלי אחד. (הפעם הראשונה הייתה בימי אחמד אל-ג'זאר בעת מסע נפוליאון בארץ ישראל)
תחילת השלטון המצרי.
כמו שליטים קודמים של מצרים, שאף מוחמד עלי לשלוט על בלאד א-שאם (הלבנט) בשל חשיבותו האסטרטגית ומשאביו הטבעיים. כמו כן, מחוזות עות'מאניים במזרח הים התיכון הייתה מוקד לסחר בינלאומי ושוק מפותח. נוסף על כך, הוא יכול היה להשיג בדרך זו קהילה צרכנית שתהיה שבויה בידי התוצרת המצרית. השליטה על סוריה הייתה אמורה גם ליצור אזור חיץ בין מצרים לסולטאן העות'מאני באיסטנבול.