בבית ספר מנסה שיזוקו לברר מיהו תורם הספר המסתורי. מתברר לה שבנו של אותו אמסאווה למעשה לומד בכתה המקבילה. בדרכה הביתה עוברת שיזוקו דרך חנות העתיקות אך אין שם איש. בינתיים חברה סוגימורה מנסה לשכנע את יוקו לצאת עם חברו שכתב לה את מכתב האהבה. יוקו המאוכזבת והמדוכאת נשארת למחרת היום בבית ומפספסת את הבחינות הנערכות בבית הספר, ומתפתח וויכוח בין שיזוקו וסוגימורה שבמהלכו חושף סוגימורה את רגשותיו כלפי שיזוקו. היא מבהירה לו שהם לעולם לא יהיו יותר מאשר ידידים.
שיזוקו שבה לחנות העתיקות ופוגשת בשלישית את נכדו של נישי. שיזוקו נכנסת לחנות על מנת להתבונן בברון, ולאחר מכן מתבוננת בנער המגלף בעץ להכנת כינור. היא מבקשת ממנו שינגן למענה והוא מסכים בתנאי שתשיר יחד איתו. אליהם מצטרפים בהמשך סבו וחבריו המוזיקאים. בסוף הניגון מתוודעת שיזוקו לשמו של הנער: סייג'י. כך היא מגלה ששם משפחתו אמסאווה ולא נישי כמו סבו. הוא מלווה אותה הביתה ומתנצל על התנהגותו. למחרת בבית הספר סייג'י מספר לשיזוקו על כך שהוריו אישרו לו לנסוע לחודשיים לקרמונה, איטליה על מנת לנסות את מזלו כבונה כינורות. בנוסף, הוא מתוודה בפניה על כך שהבחין בה לפני זמן רב וניסה למשוך את תשומת לבה על ידי שאילת ספרים חדשים בספרייה לפניה.
עזיבתו של סייג'י לאיטליה על מנת לבחון את כישוריו מעוררת אצל שיזוקו תחושה שגם עליה עצמה מוטלת משימה של בחינת כישוריה שלה. היא מחליטה להשקיע בכתיבה למשך היעדרו של סייג'י ומבקשת מנישי רשות לכתוב ספר על הברון והברונית אהובתו שהגורל הפריד ביניהם. הוא מאשר לה בהבטחה שהוא יהיה הראשון שיקרא את הטיוטה הראשונית. שיזוקו חוששת מן המשימה אך נישי מרגיע אותה ומביא לה אבן חן בלתי מלוטשת כדימוי לשיזוקו עצמה. שיזוקו רואה את סייג'י בפעם האחרונה לפני נסיעתו ומבטיחה לו לעבוד קשה על ספרה. במהלך תקופה זו, מזניחה שיזוקו את לימודיה. בינתיים מחליטה אחותה של שיזוקו לעזוב את הבית בעוד אימן, אשר משלימה את תואר המאסטר שלה, מתחייבת לעזור לה בסיום הלימודים. הוריה של שיזוקו מנהלים איתה שיחה ומקבלים את החלטתה ללכת בדרכה שלה. עם זאת הם מקווים שהיא תתאפס ותשוב ללמוד כמו שצריך.
שיזוקו מביאה את הטיוטה הראשונית שלה לנישי ולאחר שהוא חווה את דעתו עליה, היא פורצת בדמעות. הוא מנחם אותה ומספר שסייג'י חווה את אותה תחושה לאחר שהכין את כינורו הראשון. הוא גם מספר לה על אהובת חייו לואיז, אשר מחזיקה אצלה בברונית אך את עקבותיה איבד לאחר מלחמת העולם השנייה. לפנות בוקר מתעוררת שיזוקו וכאשר היא מביטה מן החלון היא מגלה גם את סייג'י. הוא מרכיב אותה על אופניו אל גבעה ממנה הם מתבוננים על הזריחה. הסרט נגמר בבקשה של סייג'י משיזוקו שתינשא לו יום אחד.
ארנסטו קוהלר
ברדה מודל 35
ברדה מודל 35 (באיטלקית - "(Cannone-Mitragliera da 20/65 modello 35 (Breda") היה תותח נ"מ איטלקי בקוטר 20 מילימטר, ששימש בתקופת מלחמת העולם השנייה.
הכלי תוכנן לשימוש הן כתותח נ"מ והן כנגד מטרות קרקע, והיה יעיל כנגד טנקים קלים, כאשר הפגז חודר השריון בו השתמש היה מסוגל לחדור 30 מילימטרים של שריון בטווח של 500 מטרים. התותח הגיע עם גורר דו גלגלי, אך בשל החולשה המבנית שלו הייתה מהירות הגורר מוגבלת ל-20 קמ"ש, כך שלרוב נגרר התותח על גבי משאית.
בנוסף להיותו תותח נ"מ שימש תותח ברדה מודל 35 כחימוש העיקרי במספר סוגי רק"מ. בתחילה הותקן בארבעה טנקי פאנצר סימן 1 ששימשו את הספרדים הלאומנים במהלך מלחמת האזרחים בספרד על מנת להתמודד יותר טוב עם טנקי T-26 הסובייטיים ששימשו את הכוחות הרפובליקניים. לאחר מכן הותקן בטנק הקל האיטלקי פיאט L6/40 ובשריונית האיטלקית AB 41. בנוסף לכך הותקן כתותח נ"מ בסירות טורפדו מסוג MAS.
לאחר תחילת מלחמת החורף רכשה פינלנד כמות של 88 תותחים מאיטליה. לפחות חמישה מהם הושמדו בזמן מלחמת ההמשך. ארבעה תותחים הותקנו על ידי הצי הפיני בסירות טורפדו. הכלי שימש את הפינים במשך עשרות שנים לאחר המלחמה ככלי אימון נגד מטוסים עד לשנת 1985.
במהלך המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה נפלה כמות גדולה של תותחי ברדה מודל 35 בידי בריטניה במסגרת מבצע מצפן בשנת 1940. התותח הועבר לשימוש כוחות חבר העמים הבריטי ושימש במסגרת המצור על טוברוק על ידי הכוחות האוסטרלים, וכן על ידי קבוצת המדבר ארוכת הטווח, ובכלי שיט שונים של הצי האוסטרלי והצי הבריטי.
פרוסטיוב (כדורסל)
סבויה מרצ'טי
תאוריית הקשר על פיגועי 11 בספטמבר
דוד שטורל
דוד שטורל (בגרמנית: David Storl; נולד ב-27 ביולי 1990) הוא אתלט גרמני, פעמיים ברציפות אלוף העולם (טגו 2011 ומוסקבה 2013), 3 פעמים ברציפות אלוף אירופה (הלסינקי 2012, ציריך 2014 ואמסטרדם 2016) וסגן האלוף האולימפי (לונדון 2012) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה.
שטורל נולד ברוכליץ, סקסוניה, צפונית מערבית לקמניץ.
אלוף העולם לנוער.
באליפות העולם באתלטיקה לנערים שנערכה באוסטרבה, צ'כיה בשנת 2007 זכה שטורל במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) בתוצאה של 21.40 מטר. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל (6 ק"ג) בתוצאה של 21.08 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים שטורל במקום 28 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.19 מטר, באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר במרץ 2010 הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 20.40 מטר ובאליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בסוף יולי אותה שנה הוא סיים במקום חמישי בתוצאה של 20.57 מטר.
אלוף העולם.
באליפות אירופה באתלטיקה, עד גיל 23 שנערכה באוסטרבה ב-14 ביולי 2011 זכה שטורל במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא תחרות חדש של 20.45 מטר ובאליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית, ב-2 בספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 21.78 מטר, לפני דילן ארמסטרונג מקנדה (21.64 מטר) ואנדריי מיחנביץ' מבלארוס (21.40 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 זכה שטורל במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.88 מטר, אחרי ריאן וייטינג מארצות הברית (22.00 מטר) ולפני תומאש מאייבסקי מפולין (21.72 מטר).
אלוף אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביוני אותה שנה זכה שטורל במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.58 מטר, לפני רוטגר סמית מהולנד (20.55 מטר) ואסמיר קולשינאק סרביה (20.36 מטר).
מדליית כסף אולימפי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה שטורל במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.86 מטר, אחרי תומאש מייבסקי (21.89 מטר) ולפני ריס הופה מארצות הברית (21.23 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה שטרול במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.73 מטר, לפני ראיין וייטינג מארצות הברית (21.57 מטר) ודילן ארמסטרונג מקנדה (21.34 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך שווייץ בשנת 2014 זכה שטרול בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.41 מטר, לפני בורחה ויואס מספרד (20.86 מטר) ותומאש מייבסקי (20.83 מטר). באליפות אירופה באולם שנערכה בפראג במרץ 2015 זכה במדליית נוספת בתוצאה של 21.23 מטר.
ליאת תמרי
ליאת תמרי (נולדה ב-18 במרץ 1976) היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה.
ליאת תמרי נולדה בתל אביב, בהיותה בת שמונה עברה לרמת השרון. הוריה, עליזה ומשה תמרי, גדלו בתל אביב. אביה יליד ישראל ואמה עלתה לישראל בגיל שנתיים, יש לה אחות צעירה ממנה, שרון תמרי, שעוסקת באופנה. ליאת תמרי למדה משחק במגמת תיאטרון בתיכון אלון ברמת השרון, באותה תקופה שיחקה בהצגה "בטון רגוע" שהופיעה בפסטיבל עכו. בצה"ל שירתה כפקידת מבצעים בחיל האוויר. היא בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמת תסריטאות.
היא שיחקה במיני-סדרת הטלוויזיה של גור בנטביץ' "בסימן ונוס". תמרי גילמה את דמותה של אתי נבו, אחותה של שירי נבו (טינקרבל), נרצחת בפרשיית רצח.
תמרי שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של יובל שפרמן "תעשה לי ילד". היא גילמה את דמותה של אסנת, עיתונאית אבודה שפוגשת את רם (גל תורן), סולן בלהקת רוק. אסנת עוזבת את עבודתה בעיתונות הופכת למנהלת הלהקה שעובדת על אלבום הבכורה שלה ונסחפת לתוך מערכת יחסית סוערת והרסנית.
תמרי שיחקה בסדרת הטלוויזיה של עופר ויצמן ואורן שקדי "גירושים נפלאים". היא גילמה את דמותה של עדי ארטיג'יאני, שותפה במשרד לעריכת דין המתמחה בגירושים.
ליאת תמרי שיחקה בסרט הסטודנטים של מיה דרייפוס "שעווה זה כואב". היא גילמה את דמותה של תמי בת ה-18, שעושה שמרטפות על אחותה הקטנה זהר (זהר לוטרינגר) בזמן חופשת הפסח, כשאימן רינה (עירית גדרון) יוצאת מהבית. תמי היא בעל נטיות אובדניות, אבל בסרט היא בתקופה טובה. הסרט השתתף בפסטיבלים רבים וזכה בפרס סרט הסטודנטים הטוב ביותר בפסטיבל וינה.
היא הייתה עורכת תוכן משנה בערוץ הילדים. כתבה דיאלוגים לסדרות הטלוויזיה "בובות" "האלופה 3", "חשופים", "ילדי ראש הממשלה",
היא הייתה מלהקת, בין השאר לסדרת הטלוויזיה "האקס המיתולוגי". לאחרונה הייתה מלהקת ויועצת תסריט לסרטו של גור בנטביץ' "לרדת מהעץ" (2013).
שיחקה בעונה הרביעית של הבורר (2013) בתפקיד לירון, פסיכיאטרית בבית משוגעים.
תמרי למדה משחק אצל ערן פסח ולמדה קורס משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.
תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע.
תפקידים בטלוויזיה
תפקידים בקולנוע (חלקי)
מיכל ואשינסקי
מריה סבינובה