לאחר הגשת טיוטת חוק ירושת ראשות המדינה במרץ 1947 נשלח לואיס קאררו בלאנקו על ידי פרנקו לעדכן את הרוזן חואן אודות החוק המיועד, שמשמעו היה שפרנקו הוא שיבחר בבוא היום את יורשו. נמסר לחואן כי הוא יוכל להיות מלך ספרד, ובלבד שהיא תשמור על אופיה הקתולי, האוטוריטרי והאנטי-קומוניסטי. בחודש שלאחר מכן פרסם חואן מניפסט שני, הפעם מאסטוריל שבפורטוגל. בהכרזה זו הגדיר חואן את החוק כבלתי תקף, משום שהוא עמד לשנות את אופי המלוכה בספרד ללא התייעצות עם יורש העצר המיועד.
בפגישה שנערכה בין חואן לבין פרנקו ב-25 באוגוסט 1948 מחוץ לתחומי ספרד הוסכם כי בנו של חואן, חואן קרלוס בן ה-10, ואחיו אלפונסו, שגרו ברומא שבאיטליה, יעברו לספרד להשלמת חוק לימודיהם.
במהלך שנות ה-60 החל פרנקו לעסוק בשאלת מינוי יורשו. ב-22 ביולי 1969 הכריז פרנקו על חואן קרלוס כיורשו. הוא מונה בו ביום על ידי הקורטס כיורש וכנסיך ספרד. פרנקו פסח בכך פסח על חואן, אביו של חואן קרלוס, שכן פרנקו חשש כי הוא ליברלי מדי בדעותיו וכי לא יקיים את מורשתו בספרד. דבר זה בא לחואן כהפתעה. פרנקו האמין שחואן קרלוס יקיים את המשטר שהוא הקים, אך לא כך היה לבסוף.
חואן קרלוס מילא זמנית את מקומו של פרנקו כראש המדינה מה-19 ביולי ועד 2 בספטמבר 1974, בשל מחלתו של פרנקו. פרנקו מת ב-20 בנובמבר 1975 ויומיים אחר כך הוכתר חואן קרלוס למלך בקורטס. בשנתיים הבאות התקיים בהסכמת המלך ובעידודו תהליך המעבר של ספרד למונרכיה קונסטיטוציונית בעלת משטר פרלמנטרי חופשי, שבה מעמדו של המלך הוא סמלי בלבד. ב-15 ביוני 1977 נערכו בספרד הבחירות הכלליות החופשיות הראשונות. באותה שנה ויתר חואן על טענתו למלוכה. בתמורה העניק לו בנו המלך רשמית את התואר רוזן ברצלונה.
חוק ירושת ראשות המדינה בוטל ב-29 בדצמבר 1978, עם כניסתה לתוקף של חוקת ספרד החדשה.
תסקיר נפגע עבירה
תסקיר נפגע עבירה הוא הליך הנעשה במסגרת הטיעונים לעונש.
בית המשפט יכול להורות על עריכת תסקיר זה במקרים של עבירות מין, אלימות קשה והמתה.
התסקיר נערך רק בהסכמתו של קורבן העבירה או משפחתו.
קורבן עבירה שלגביו נערך תסקיר לא ייצטרך לבוא להעיד.
במסגרת התסקיר נערכת סקירה לגבי מצבו של קורבן העבירה. התסקיר בוחן, בין היתר, את שלל הנזקים שנגרמו לקורבן, כגון: נפשי, פיזי, וכו'.
במקרה שקורבן העבירה איננו בין החיים יותר התסקיר ייערך אל מול אחד או יותר מבני משפחתו של הקורבן.
התסקיר מבוצע על ידי איש מקצוע שמונה על ידי שר הרווחה, אשר מתמחה באבחון והערכת טראומה ופוסט טראומה.
תסקיר נפגע
מומנט מוסיקלי
מומנט מוסיקלי הוא קובץ של ארבעה סיפורים קצרים מאת יהושע קנז שיצאה לאור בשנת 1980 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. זהו ספרו השלישי של קנז, והוא נחשב לאחת מיצירותיו הבולטות ואף זכה לניתוחים ספרותיים רבים.
ארבעת הסיפורים פורשים רצף אוטוביוגרפי שתחילתו בילדות המוקדמת במושבה ב, המשכו בחיפה בזמן המנדט הבריטי וסיומו בנעורים, שוב במושבה, בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל. יצירתו הבולטת של קנז, "התגנבות יחידים", נוצרה כפרק החמישי של רצף אוטוביוגרפי זה.
בארבעת הסיפורים בוחן הסופר את התהוותו של ה'אני הפרטי' ואת הבשלתה של העצמיות הנפרדת. ובמקביל, את יחסיו עם הזולת: הוריו, ידידיו בילדותו והחבורה בנעוריו.
שם הספר.
שם הספר הוא כשם הסיפור השלישי שבו. המומנט המוזיקלי המדובר הוא ככל הנראה אחד משישה מומנטים מוזיקליים לפסנתר מאת פרנץ שוברט. יצירה זו נזכרת פעם אחת בלבד בסיפור וכמעט באקראי. וזאת לעומת יצירתו של ארכאנג'לו קורלי, "לה פוליה" - התופסת מקום משמעותי בסיפור.
הסיפורים.
בפתח הספר יש הקדשה "לזכר חברי משה נתן" (העיתונאי והמבקר, משה נתן, שהיה ידיד קרוב של קנז).
התרנגולת בעלת שלוש הרגליים.
הסיפור עוסק בילדותו המוקדמת של המספר בימים שלאחר מות סבו ותגובות משפחת וסביבת הילד לאירוע. עלילת משנה סובבת סביב דמותו של מחדש שמיכות ומזרנים העוקב אחרי שני אנשים נודדים המציגים מופע אטרקציה של תרנגולת בעלת שלוש רגליים. שני צירי העלילה נפגשים בעת שהילד צופה במופע שמשתבש בשערורייה.
סודו של הנריק.
הסיפור עוסק בילדותו של המחבר בהיותו בערך בן שש, בחיפה המנדטורית בזמן מלחמת העולם השנייה, ובעיקר ביחסי החברות-איבה שלו עם הנריק - בן גילו, בן למשפחת פליטים. סודו של הנריק הוא בכך שהוא עוקב בסתר אחרי אחותו הבוגרת והיפה, ואנדה, המבלה עם חיילים בריטיים.
מומנט מוסיקלי.
הסיפור עוסק בחינוכו המוזיקלי של המספר, מילדותו בחיפה בעת שהחל ללמוד נגינה בכינור בקונסרבטוריון דוניה ויצמן (בהנהלת גיטה דוניה-ויצמן המוזכרת בסיפור), המשך בלימודים במושבה אצל המורה אלפרדי, עד אשר הוא מחליט כנער צעיר לפרוש מהנגינה. לאורך הסיפור נבחנים יחסי המחבר עם הוריו, מוריו, חבריו ועם עולמו הפנימי בכלל והמוזיקה בפרט.
בין לילה ובין שחר.
הנובלה נכתבה בפריז בנובמבר 1978 ומוקדשת למתרגמת נילי מירסקי (2018-1943). שמה שאול משורה בבית השישי בשירו של נתן אלתרמן, "אִגרת" ("כוכבים בחוץ").
הסיפור עוסק בגיל הנעורים המתקדם, בכיתה י"א, וביחסיו של המחבר מול ארבעת חבריו הקרובים וביחסם אל גיבור הסיפור - בן כיתתם הבוגר, פסח, נער חריג המגיע ממשפחת מצוקה המתגוררת מחוץ למושבה. עיקר הסיפור מתרחש במחנה גדנ"ע אליו יוצאת הכיתה.
ביקורת.
הספר זכה לביקורות חיוביות במיוחד. חוקרת הספרות, זיוה שמיר, תיארה לאחר יציאת הספר את הסיפורים במילים: "כל אחד מהם מגבש פיסת חיים, מצרפה ומזקקה, עד שהיא עומדת לעצמה כאבן-חן נדירה ומלוטשת.". שמיר מנתחת את הסיפור "מומנט מוסיקלי" ורואה בפסקת הפתיחה הקצרה המתארת ציור ובו טווס מת על גבי טס מתכת, המצוי בבית דודתו, כפסקה המכילה מספר תמות מרכזיות בסיפור: המתח בין הטבע לאמנות, בין החיים לקפאונם שאף בהם (במוות) מצוי שגב ואת חילופי הדורות בין הדור הסמכותי של קרובי הוריו ובין בחירתו של המספר בסוף הסיפור לסיים את לימודי המוזיקה. עוד מציינת שמיר את סגנונו של קנז בסיפורים אלו כנוטה אחר הסגנון הצרפתי הקלאסי - פיוטי, בדומה לסגנונו של אנטול פראנס.
שנתיים לאחר יציאת הספר, כתב חוקר הספרות, אברהם בלבן, כי ארבעת הסיפורים "הם מסיפורי ההתבגרות היפים ביותר שראו אור בעברית". בלבן עוסק בביקורתו, בין היתר, בשיגעון כפי שהוא מצטייר בספריו המוקדמים של קנז, ורואה ב"מומנט מוסיקלי" מעבר של השיגעון אל המישור האחורי. אולם גם במישור האחורי קיים הקונפליקט בין השיגעון ובין השפיות כאשר השיגעון מאיים לפורר את העולם המוכר.
אבנר הולצמן מזהה בספרו השלישי של קנז ערוץ חדש. ארבעת הסיפורים, אליהם הוא מצרף את הנובלה המאוחרת של קנז: "נוף עם שלושה עצים", מציגים שלבים שונים בצמיחתו של גיבור אחד, המתחילים בילדותו ונמשכים עד התבגרותו כנער. הסיפורים, המסודרים על פי רצף הזמן, ממחישים את שלבי ההתערערות של עולמו התמים של הילד. העולם החדש נשלט על ידי הרוע, השיגעון והמוות. לקראת סופו של כל סיפור מתקיימת התפרצות יצרית בריש גלי. גם אם העולם החדש מעורר בילד אימה ומשיכה לסירוגין, הוא מתאים את עצמו אליו.
קיימים בסיפורים מאבקי כוח, פנייה לעזרת ההורים לצורכי חסות וביטחון וגילויים של עולם הארוס בצורה וולגרית ובוטה. "אלה סיפורים ריאליסטיים-ליריים", מסכם הולצמן, "המשלבים בין תיאור דייקני ואמפתי של מציאות חיצונית על כל דקויותיה לבין חקירה עצמית רגישה ואינטנסיבית. מתחת לפני השטח שלהם, הפשוטים לכאורה, רוחשת מערכת מורכבת של קישורים והקבלות בין הפרטים. רשת עשירה במיוחד של מוטיבים ואזכורים ישירים ועקיפים נוגעת לעולם האמנות, לחוויית היצירה והקליטה של אמנות, לדיוקנו של האמן, לקשר בין אמנות למציאות ולערגה ליופי המוחלט – אף אלה נושאים החוזרים ברוב ספריו"
הסופרת רונית מטלון שכחוקרת ספרות עסקה לא מעט ביצירתו של קנז, רואה בראייה ובהתבוננות כנקודה מרכזית בסיפורי "מומנט מוסיקלי": "קשה, כך נדמה לי, להגזים בחשיבות ובמרכזיות שתופסים המבט, העין הרואה והמראֶה. ... "האני המתבונן" בסיפורים הוא רק נקודת פתיחה שממנה מתחילים לבדוק את ההתבוננות כשלעצמה ... "העין המתבוננת" שמציב קנז בסיפוריו היא הכול חוץ מנייטרלית ... היא פולשנית, עיקשת, מעורבת, חסרת גבולות, היא פוגעת ונפגעת בלי הרף, משנה את האובייקט שעליו היא מביטה ומשתנה בעצמה, ולעיתים היא ממש ברוטאלית.
אריק גלסנר מונה את "מומנט מוסיקלי" כאחת משלוש היצירות שהפכו את יהושע קנז לבכיר הסופרים בזמנו. שתי היצירות האחרות הן ספריו: "התגנבות יחידים" ו"בדרך אל החתולים".
השחקן הישראלי של העונה בליגת העל בכדורסל
שחקן העונה של ליגת העל בכדורסל#החל מ-2014/2015
עפרה שונית
עפרה שונית (נולדה ב-1942) היא משוררת ישראלית.
ביוגרפיה.
שונית החלה לפרסם משיריה בעיתונות בסוף שנות החמישים. בגיל מאוחר, לאחר הוצאת ספרה הראשון וגדילת ילדיה, למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת בר-אילן לתואר השני. בשנת 1994 כתבה עבודת תזה בנושא "השפה העברית באוניברסיטאות אנגליה במאה ה-18". עפרה השתתפה בערבי קריאת שירה עם מיטב הסופרים של התקופה.
התחתנה בתאריך ב-1960 עם העורך ומייסד כתב העת "עכשיו" גבריאל מוקד. לאחר גירושיהם התחתנה עם מורה הגיטרה הקלאסית אברהם פרלמוטר. נולדו להם שני בנות, איריס וענבל, לימים הזמרת ענבל פרלמוטר. לאחר שנעזבה על ידי בעלה השני, ולאחר מות בתה האהובה ענבל בתאונת דרכים בשנת 1997, נפטרה כעבור שנתיים משברון לב בשנת 1999.
כתיבתה.