אין דוגמאות ליצירותיו המוקדמות. הוא ויתר על הסגנון המודרני לסגנון ייצוגי וריאליסטי בשנות העשרים של המאה העשרים, במהלכן הגדיל את הקשר עם היטלר. ציגלר הציג אחד עשר בדים בתערוכות האמנות הגרמניות הגדולות בבית האמנות הגרמנית בין השנים 1937–1943. ציגלר היה ידוע בעיקר בקומפוזיציות פרחוניות, ציורי ז'אנר, ציורי אלגוריות בהשראת המיתולוגיה היוונית, דיוקנאות ועירומי נשים רבים. עירום הסטטי והפסאודו-קלאסי שלו תיאר דמויות אריות אידיאליות. בראיון עם המחזאי האמריקאי בארי סטאוויס הסביר ציגלר שציור של גרמניה עירומה יפהפייה מעודד את האידיאל של גוף מושלם ומעניק לגברים גרמנים תמריץ ללדת ילדים גרמנים רבים. עם זאת, ה'נטורליזם' האמנותי של הדמויות הטהורות גזעית לא השאיר דבר לדמיון, והוא זכה לכינוי המזלזל של "מייסטר דה דויטשאן שמאראס" ("אמן שיער הערווה הגרמני").
האמנות המנוונת.
ציגלר מילא כמה תפקידים מנהליים חשובים במהלך הרייך השלישי. הוא מונה לסנטור לאמנויות היפות בלשכת התרבות של הרייך בשנת 1935. מאוחר יותר מינה אותו שר התעמולה יוזף גבלס למועצה הנשיאותית, אז סגן נשיא לשכת האמנות של הרייך. לבסוף, ב-1 בדצמבר 1936, הוא החליף את האדריכל. יוגן האניג כנשיא לשכת האמנות, שהיו בה אז 45,000 חברים. החלפתו של ציגלר את הניג כנשיא הייתה אות מובהק לסלידתו הגוברת של הרייך מחוסר התאמה לאמנויות.
ציגלר עמד בראש ועדה של חמישה אנשים שסיירה באוספי מדינה בערים רבות, ותפסה יצירות שנחשבו כמנוונות. העבודות הובלו למינכן לצורך התקנה בחדרים הצרים של ארקדת הופגארטן לתצוגה. סך הכל כ-16,000 דוגמאות ליצירות אמנות אקספרסיוניסטיות, מופשטות, קוביסטיות וסוריאליסטיות.
ציוריהם של אמנים "מנוונים" כאלה, כולל עבודותיהם של מקס בקמן ואמיל נולדה, הוחרמו בהוראת ציגלר. ציגלר הצליח לארגן את תערוכת האמנות המנוונת במינכן תוך פחות משבועיים. ב־19 ביולי 1937 הוא פתח את התערוכה וגינה את מנהלי המוזיאונים שהציגו תמונות אלה בעבר.
במהלך מלחמת העולם השנייה נשלח ציגלר זמנית למחנה כלא לאחר שהביע ספק בפומבי לגבי כדאיות מהלכיו של היטלר. כאשר נמסר להיטלר על עמדתו ה"תבוסתנית" של ציגלר, הוא הורה לעצרו. ציגלר נעצר על ידי הגסטפו ונכלא במחנה הריכוז דכאו במשך שישה שבועות. עם זאת, היטלר הורה באופן אישי לשחרר אותו מדכאו ולאפשר לו לפרוש.
מכיוון שציוריו היו קשורים לנאציזם, ציגלר לא הצליח להחיות בהצלחה את הקריירה שלו כאמן לאחר המלחמה. הוא עתר שוב ושוב למינויו מחדש לאקדמיה לאמנויות יפות במינכן בין השנים 1955–1958, אך נדחה מכיוון שהאקדמיה קבעה כי בתחילה קיבל את התפקיד עקב מינויו האישי של היטלר.
ציגלר חי בשקט בכפר ורנהאלט ליד באדן-באדן בשנים האחרונות לחייו.
הוא נפטר בספטמבר 1959, בגיל שישים ושש.
וסטצ'סטר
טוני הוק פרו סקייטר 2
לודוויג אדולף-פטר, נסיך ויטגנשטיין
לודוויג אָדוֹלְף-פֵּטֶר, נסיך וִיטְגֶנְשְׁטֵייְן (ברוסית: Пётр Христиа́нович Ви́тгенштейн; 17 בינואר 1769 – 11 ביוני 1843) היה אריסטוקרט גרמני ופילדמרשל בצבא האימפריה הרוסית, נודע בעיקר עקב פיקודו לאורך המלחמות הנפוליאוניות. לאחר מותו של מיכאיל קוטוזוב בשנת 1813 הפך ויטגנשטיין למפקד העליון של כוחות הקואליציה האנטי-צרפתית השישית במערכה בגרמניה.
ביוגרפיה.
פטר ויטגנשטיין הגיע ממשפחה אצולה ממוצא פרוסי. הוא נולד ב-5 בינואר 1769 באימפריה הרוסית, ובגיל 21 ב-1 באפריל 1781 התגייס לשורות צבא האימפריה הרוסית לשירות בגדוד סמיונובסק למשך חייו. הוא היה פרש מצטיין ושירת בחלוקת פולין השלישית, במהלכה הוענק לו עיטור הקדוש גאורגיוס מן הדרגה הרביעית וצלב הזהב. כאשר הכריזה יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, מלחמה על השושלת הקאג'ארית של ממלכת פרס בשנת 1796 והחלה את מלחמת רוסיה-פרס, פטר גויס לחיל המשלוח בעבר הקווקז, שם שירת בתור קצין מודיעין והעביר מידע ממבצר דרבנט (כיום באזרבייג'ן) לסנקט פטרבורג.
ב-9 בפברואר 1798 הוסב ויטגנשטיין לדרגת בריגדיר גנרל, לפני שהפך למפקד גדוד הוסרים ב-5 במאי, שנה מאוחר יותר. לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט גנרל ביוני והמשיך לפקד על הגדוד ב-1 ביולי 1799. הוא השתתף הן בהקואליציה האנטי-צרפתית השלישית נגד הקיסרות הצרפתית הראשונה והן במלחמה העות'מאנית-רוסית של השנים 1806–1812. הוא לחם במספר קרבות, בהם קרב אוסטרליץ שהיה ניצחון מכריע לצבא הצרפתי של הקיסר נפוליאון בונפרטה. כאשר החלה המלחמה הפינית נגד ממלכת שוודיה, פטר הוצב לפקד על בריגדת פרשים בדרום הדוכסות הגדולה של פינלנד.
במערכה של שנת 1812 בעת מלחמת רוסיה–צרפת ויטגנשטיין הצליח להתבלט בעיני המטה הכללי הרוסי ובעיני אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. הוא פיקד על הארמייה הרוסית הראשונה שתפקידה היה לחסום את המסלול לסנקט פטרבורג. על כן הוא נודע בכינוי "המושיע של סנקט פטרבורג" לאחר שהביס את הצבא הצרפתי תחת ניקולא אודינו. תחת הפיקוד של מיכאיל קוטוזוב פטר ניהל מרדף אחר הכוחות הצרפתים שנסוגו ממוסקבה במהלך חורף 1812 שהסתכם במהלך קרב ברזינה, במסגרתו נכשל הניסיון הרוסי להכניע את צבא נפוליאון.
פטר היה פופולרי באותה מידה בקרב החברה הרוסית ומצד כוחותיו שעליהם פיקד, ונהג להעלות את המורל באמצעות פעולותיו הצבאיות ההתקפיות התמידיות שכפו את רצונו על האויב. במערכה של 1813 בגרמניה נפטר קוטוזוב באפריל 1813. ויטגנשטיין קיבל פיקוד כולל על צבאות הקואליציה האנטי-צרפתית השישית בגרמניה בהסכמותיהם של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה ופרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
עד מהרה הוא הוכיח שהוא לא כשיר בעמדה זו, ולא הצליח למנוע את התבוסות התאומות בליצן ובאוצן במאי אך הצליח למנוע את כיתור הכוחות והכנעתם בידי צבא נפוליאון. לאחר התפטרותו הוא הוחלף בתפקידו על ידי מיכאיל ברקלאי דה טולי. הוא השתתף בכמה קרבות בהמשך בשנת 1813 (בעיקר בקרב דרזדן וקרב לייפציג), אך נפצע בקרב בר-סור-אובה שהתרחש בצפון-מזרח צרפת בשנת 1814. לאחר 1815 היה זמן רב מפקד על מוצב פרשים ולא התעמת בקרבות. פטר פיקד על בריגדת פרשים במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית של השנים 1828–1829. לבסוף פרש מהצבא מסיבות בריאותיות בשנת 1829, הוא חי עוד עשר שנים בגמלאות לפני שנפטר בלבוב, האימפריה האוסטרית, ב-11 ביוני 1843 תוך כדי מסע.
לואיס אדולף-פטר, נסיך ויטגנשטיין
ניאן קאט
ניאן קאט (באנגלית: Nyan Cat) הוא סרטון יוטיוב שהועלה באפריל 2011, והפך למם אינטרנטי. בסרטון מושמעת מנגינת שיר ג'יי-פופ ומופיע חתול מצויר שעליו קרקר פופ-טארט שעף בחלל ומשאיר אחריו שביל קשת. הסרטון דורג במקום החמישי ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב בשנת 2011.
מקור.
GIF מונפש.
ב-2 באפריל 2011 הועלתה אנימציית ה-GIF של החתול על ידי כריסטופר טורס בן ה-25 מדאלאס, טקסס, המשתמש בשם "prguitarman" באתר האינטרנט שלו, LOL-Comics. טורס הסביר בראיון את מקור הרעיון לאנימציה: "עשיתי מסע תרומות עבור הצלב האדום, ובין לבין ציירתי בצ'ט הווידאו שלי בלייב סטרים, ושני אנשים שונים טענו שאני צריך לצייר חתול 'פופ טארט' ". בתגובה הוא החליט ליצור סקיצה של חתול פופ-טארט, שפותח כמה ימים לאחר מכן ל-GIF. העיצוב של ניאן קאט הושפע מחתול המחמד של טורס, מרטי, שנפטר שנה וחצי מאוחר יותר, בנובמבר 2012.
השיר.
הגרסה המקורית לשיר המתנגן בסרטון, "Nyanyanyanyanyanyanya!", הועלה על ידי המשתמש "daniwell" לאתר הווידאו היפני Niconico ב-25 ביולי 2010. בשיר מושמעים קולותיה של הזמרת הווירטואלית האטסונה מיקו. המילה היפנית ניאן היא אונומטופואית, ומחקה את יללתו של החתול (מקביל ל"מיאו" בעברית ו-"meow" באנגלית). מאוחר יותר נכלל השיר במשחק המוזיקלי Hatsune Miku: Project DIVA F, שפורסם על ידי סגה באוגוסט 2012.
ב-30 בינואר 2011 העלה משתמש בשם "Momomomo" גרסת כיסוי ל-"Nyanyanyanyanyanyanya!" בשילוב קולה של דמות בשם מומונה מומו. המקור ששימש ליצירת קולה של מומונה מומו היה מומוקו פוג'ימוטו, אישה יפנית המתגוררת בטוקיו.
סרטון יוטיוב.
משתמש יוטיוב, "saraj00n" (ששמו האמיתי הוא שרה) שילב את אנימציית החתול עם גרסת "מומו מומו" לשיר "Nyanyanyanyanyanyanya!", והעלה אותה ליוטיוב ב-5 באפריל 2011, שלושה ימים אחרי שטורס העלה את האנימציה שלו, והעניק לה את הכותרת "ניאן קאט" (Nyan Cat). הסרטון הפך לויראלי במהירות לאחר שהופיע במקומות כמו G4 ו-CollegeHumor. כריסטופר טורס אמר, "במקור, שמו היה חתול פופ-טארט, ואני אמשיך לקרוא לו כך, אך האינטרנט החליט לקרוא לו ניאן קאט, ואני שמח גם עם הבחירה הזו".
במרץ 2019 הבעלות על ערוץ היוטיוב בו פורסם הסרטון המקורי של ניאן קאט הועברה לידי Means TV, שירות הזרמת וידאו אנטי-קפיטליסטי. עם זאת, החל משנת 2020, שמו של הערוץ שונה ל-"Nyan Cat", וכל התוכן מ-Means TV הוסר.
ביקורות.
הקליפ לניאן קאט הגיע למקום התשיעי ברשימת עשרת הסרטונים ויראליים של אפריל 2011, עם 7.2 מיליון צפיות, של Business Insider. הסרטון המקורי ביוטיוב הגיע למעל ל-184 מיליון צפיות נכון לינואר 2021. ניאן קאט זכה בפרס ובי בשנת 2012 על "מם השנה".
בשל הפופולריות של הסרטון, נוצרו רמיקסים רבים חדשים וגרסאות כיסוי, חלקם באורך של מספר שעות. ישנם גם רינגטונים, טפטים ויישומים שנוצרו עבור מערכות הפעלה ומכשירים שונים, בהם ווינדוס, אייפון, אייפד, סימביאן, אנדרואיד, Windows Phone, ו-HP webOS. בנוסף, נוצר המשחק "Nyan Cat Adventure", על ידי 21st Street Games, וכן הושק מטבע המבוזר "Nyancoin" בינואר 2014.
אתר אינטרנט.