אף שאף חייל סיני לא לחם בחזיתות מלחמת העולם הראשונה, 2,300 חיילים סינים נשלחו לוולדיווסטוק באוגוסט 1918 כדי להגן על האינטרסים הסינים במהלך ההתערבות הסיבירית. הצבא הסיני נלחם נגד הבולשביקים והקוזאקים. סכסוך זה נחשב לחלק ממלחמת האזרחים הרוסית.
לאחר שביתת הנשק של 11 בנובמבר 1918 נשלחו בחזרה רוב העובדים הסינים ששירתו בחו"ל.
לאחר מכן.
כשהסתיימה המלחמה, כמה פועלים סינים נותרו מועסקים בפינוי מוקשים, בקבורת גופות חיילים ובמילוי קילומטרים של תעלות. בעוד שרובם חזרו בסופו של דבר לסין, חלקם נותרו באירופה לאחר התמוטטות הבנק התעשייתי הלאומי של סין בשנת 1920. כ-5,000 עד 7,000 שהו בצרפת ויצרו את הגרעין של הקהילות הסיניות בפריז.
מספר האזרחים הסינים שמתו במלחמה אינו ידוע, וההערכות שנויות במחלוקת. הרישומים האירופאים מעמידים את המספר ל-2,000 בלבד, בעוד חוקרים סינים מעריכים כי המספר גבוה עד 20,000. בעוד שרובם מתו ממגפת השפעת הספרדית בשנת 1918, היו גם קורבנות של הפגזות, מוקשים וטיפול לקוי. שרידיהם נקברו בעשרות בתי קברות באירופה. בית הקברות בנויאל-סור-מר, למשל, מכיל 838 מצבות סיניות.
ועידת השלום בפריז.
סין שלחה משלחת לוועידת השלום בפריז. סין קיבלה רק שני מושבים, מכיוון שלא סיפקה כוחות לוחמים כלשהם. את המשלחת הסינית הובילו לו טסנג-ציאנג, שליוו אותו וולינגטון קו וקאו רולין. הם דרשו להחזיר את חצי האי שאנדונג לסין, ולסיים את המוסדות האימפריאליסטיים כגון אקסטריטוריאליזם, משמר על הצירויות והנציגויות הזרות. המעצמות המערביות סירבו לטענות אלה, ואפשרו ליפן לשמור על שטחים בשאנדונג שנכבשו על ידה מגרמניה לאחר המצור על צ'ינגדאו.
התגובה החלשה לכאורה של ממשלת סין הובילה לזינוק בלאומיות הסינית. מחאות סטודנטים נרחבות החלו בסין ב-4 במאי 1919, שלימים נודעו בשם התנועה הרביעית במאי. הדבר לחץ על הממשלה לסרב לחתום על חוזה ורסאי. כך, המשלחת הסינית בכנס הייתה היחידה שלא חתמה על ההסכם בטקס החתימה.
סנאט מלטה
מחירו של גבר
מחירו של גבר (באנגלית: This Sporting Life) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1963 בבימויו של לינדזי אנדרסון, עם ריצ'רד האריס ורייצ'ל רוברטס בתפקידים הראשיים.
זה סרטו הראשון של האריס בתפקיד ראשי.
התסריט נכתב על ידי דייוויד סטורי והוא מבוסס על ספרו "This Sporting Life" משנת 1960.
הסרט שייך לסרטי דרמות כיור המטבח, שהתפתח בתרבות הממלכה המאוחדת בשנות ה-50 של המאה ה-20 וה-60 בתיאטרון, בספרות, בקולנוע ובטלוויזיה. הגיבורים היו צעירים זועמים, חלקם בעלי השכלה, שהתפכחו מתקוותיהם בחברה המודרנית. הם חיו בדירות מרופטות, ברבעים מוזנחים ובילו את זמנם החפשי בשתייה בפאבים. את תסכולם וזעמם הם פרקו על חבריהם ובני זוגם. בדירות המרופטות נראים המטבחים הקטנים עם הברז והכיור כמו בסרט הזה.
העלילה היא על פועל מכרות חסון ואגרסיבי, שרוצה לשפר את חייו. וההזדמנות באה עם חוזה בקבוצת הרוגבי המקומית שם הוא מצליח וגם מוצא פרקן לתסכוליו במשחק האגרסיבי הזה, אבל הוא מחפש אהבה. מי שיכולה למלא את רצונו היא בעלת הבית שבו הוא מתגורר, אבל היא אלמנה ושקועה באובססיביות בזכר בעלה המת.
חלק גדול מהסרט מתואר בפלאשבק כשהוא בטיפול בהרדמה אצל רופא שיניים לאחר ששיניו נשברו במשחק.
תקציר העלילה.
פרנק מייצ'ן (ריצ'רד האריס) הוא בחור צעיר העובד במכרה פחם בעיר וייקפילד במערב יורקשייר. הוא גר בחדר שכור בדירתה של מרגרט המונד (רייצ'ל רוברטס) שהיא אלמנה, אם לבן ובת. בעלה נהרג בתאונת עבודה במפעלו של ג'רלד וויבר (אלן באדל) שהוא גם בעל קבוצת הרוגבי של העיר. היא מתקיימת בקושי כי חברת הביטוח קבעה שלא מדובר היה בתאונת עבודה אלא בהתאבדות.
פרנק מתוסכל ממצבו והוא מוצא עניין בצפייה במשחקי הרוגבי המלאים באלימות המתאימה לאופיו.
באחת הפעמים הוא מתגנב לנשף בו נוכחים שחקני הקבוצה כאורחי כבוד. הוא מקנא בהם ומסתכסך עם אחד מהם. בקרב אגרופים הוא מפיל אותו. במקום נמצא "דאד" ג'ונסון (ויליאם הרטנל) "צייד הכישרונות" הקשיש של הקבוצה שמתרשם מפרנק ונענה לבקשתו לקבלו לקבוצה למשחק ניסיון.
פרנק מצטיין במשחק ומוזמן לחתימת חוזה. הוא דורש 1,000 ליש"ט ולאחר היסוס של וויבר וחברי ההנהלה הוא נענה בחיוב.
הוא רוצה להתקרב למרגרט אך היא שקועה בדיכאון לאחר מות בעלה וגם דוחה את האגרסיביות שלו. פרנק קונה מכונית מהודרת ומשחק עם הילדים אך גם זה לא מועיל לו. הוא קונה לילדים מתנות ולמרגרט הוא קונה מעיל פרווה.
הם יוצאים למסעדה יוקרתית ופרנק מתנהג שם באופן מוחצן וצעקני עד שהיא מבקשת לעזוב בגלל הבושה.
לבסוף מרגרט נענית לו מחוסר ברירה והם מקיימים יחסים. עם הזמן הקשר ביניהם מתפורר הוא נותר כל העת צמוד למאצ'ואיזם קשוח ואלים ואילו היא צמודה לנורמות חברתיות כובלות. היא סובלת מכך שהשכנות מרכלות עליה וגם הילדים סובלים מכך. לאחר ריב אלים הוא עוזב את הבית לבית מחסה למחוסרי בית.
כאשר הוא חוזר לדירה מסתבר שמרגרט בבית חולים, היא לקתה באירוע מוחי ונמצאת בתרדמת. דם יוצא מפיה והרופא קובע את מותה.
פרנק חוזר לדירה הריקה וזועק "מרגרט"!!!
ביר אל-עזב
ביר אל-עזב (בערבית: بير العزب) פירושו: "באר הרווק", היא שכונה בעיר צנעא שבתימן, צמודה לחומת העיר העתיקה ממערב. כיום נקראת השכונה "בוסתאן אלכ'יר" (בערבית: بستان الخير).
היסטוריה.
לאחר שהאימפריה העות'מאנית כבשה את צנעא בשנת ה'רצ"ח (1538), נבנתה השכונה על ידי אנשי הממשל הטורקי, שלא רצו לגור בצפיפות בתוך העיר העתיקה, והעדיפו שכונה רחבה עם גנים ופרדסים.
בשנת ה'תקע"ז (1817) בנה האימאם אלמהדי חומה מסביב לשכונה.
לאחר מלחמת האזרחים של צפון תימן, נהרסה החומה המפרידה בין העיר העתיקה של צנעא לבין שכונת ביר אל-עזב.
מבנה השכונה.
למרות שהשכונה נמצאת מחוץ לעיר העתיקה, בתי השכונה בנויים באותו סגנון אדריכלות של בתי העיר העתיקה.
השכונה מרווחת, שלא כמו העיר העתיקה, ויש בה גינות רבות ופרדסים.
רכס המלכה אליזבת
נמל התעופה פרדריק שופן
דיסנילנד (טוקיו)
ג'סיקה קאופיל
ג'סיקה קאופיל (באנגלית: Jessica Cauffiel; נולדה ב-30 במרץ 1976) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
קאופיל נולדה בדטרויט לאם עובדת סוציאלית ואב סופר, היא סיימה תואר בבית הספר למוזיקה ותיאטרון של אוניברסיטת מישיגן, היא הופיעה כחלק ממספר הרכבים מוזיקליים וגם שרה באוניית תענוגות.
היא החלה את הקריירה שלה בתיאטרון בניו יורק, ב-1999 הופיעה לראשונה בקולנוע בגרסה המחודשת של הסרט "אבודים בניו יורק", ב-2000 הופיעה בסרט הקומדיה "רוד טריפ", בשנה זו שיחקה בסרט האימה "אגדה עירונית 2". בשנה לאחר מכן שיחקה בסרט האימה "יום אהבה קטלני". היא גילמה את מרגוט, חברה של אל וודס בסרט "לא רק בלונדינית", היא המשיכה בתפקיד זה גם בסרט ההמשך. היא שיחקה את נינוצ'קה קפרובה הרוסייה בסרט D.E.B.S ושיחקה במספר פרקים של המופע של דרו קארי ובמספר פרקים של קוראים לי ארל.
דיסנילנד (שאנגחאי)
טורק סטרים
טורק סטרים (ברוסית: Турецкий поток) הוא צינור גז בין רוסיה לטורקיה העובר לאורך קרקעית הים השחור.
עם יישום פרויקט זה, טורקיה הפכה למתווך סוחר גז הודות לצינורות הגז הקיימים והבנויים המחוברים לטורק סטרים. טורק סטרים יגדיל משמעותית את זמינות אספקת הגז לדרום ודרום-מזרח אירופה.
הצינור באורך של כ -1,100 קילומטרים מורכב משני קווים עם קיבולת כוללת של 31.5 מיליארד קוב גז בשנה. הקו הראשון מיועד לאספקת גז לצרכנים הטורקים, השני - לאספקת גז למדינות דרום ודרום מזרח אירופה. טורק סטרים הושק ב-8 בינואר 2020.
בשנים 2017–2019 נבנה הקטע הימי, עם שבירת שיא עולמי בהנחת צינורות הגז הימי - 6.27 ק"מ ליום. בשנת 2019 הושלמה בניית מסוף קבלה וקטע יבשתי בטורקיה. ב-1 בינואר 2021 הושק "בלקן סטרים", המהווה המשך לטורק סטרים, בשביל בולגריה וסרביה.
קרחון מאייטלנד
קרחון מאייטלנד או קרחון מאיטלנד (באנגלית: Maitland Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, באזור חוף באומן של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לאורך צידה המערבי של רמת היצ'קוק.
הקרחון נשפך אל מפרץ מובילויל שבחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, בסמוך ממזרח למצוק ייטס שבחוף באומן.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון הופיע כאתר בעל צורה לא ברורה בתצלום אווירי שצילם סר יוברט וילקינס בטיסתו מעל האזור, שנערכה ב־20 בדצמבר 1928.
הקרחון הופיע באופן ברור יותר, בתצלומי אוויר שצילם לינקולן אלזוורת' ב-23 בנובמבר 1935 ובתצלומי אוויר שצולמו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940.
הקרחון מופה לראשונה על ידי אוסבורן מאייטלנד מילר (Osborn Maitland Miller), מהחברה הגאוגרפית האמריקאית (American Geographical Society). מילר עשה שימוש בתצלומי האוויר שצולמו על ידי וילקין ועל ידי אלזוורת', לעריכת מפה ראשונה של אזור הקרחון.
הקרחון נסקר לראשונה על הקרקע, בחלקו התחתון בדצמבר 1958, ונסקר כולו בשנת 1960 על ידי משלחת חקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצאה מהאי סטונינגטון.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1952 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של אוסבורן מאייטלנד מילר (Osborn Maitland Miller), מהחברה הגאוגרפית האמריקאית (American Geographical Society). מילר עשה שימוש בתצלומי האוויר שצולמו על ידי וילקין ועל ידי אלזוורת', לעריכת מפה ראשונה של אזור הקרחון.
ג'יי אל שוטנשטיין
הטיית סטטוס קוו