גיליס-קרליבך נולדה בעיר המבורג שבגרמניה ב-1 בפברואר 1922, במשפחה בת תשעה אחים. אביה, ד"ר יוסף צבי קרליבך היה הרב הראשי של המבורג ואלטונה ובן למשפחת רבנים מפורסמת. לילה לפני ליל הבדולח עלתה לארץ במסגרת עליית הנוער. אחיה הבוגרים, יוליוס, אסתר, יהודית ואווה (חווה) שולמית, היגרו לבריטניה במסגרת הקינדר-טרנספורט. האב, יחד עם אמה של מרים, אלישבע חנה (שרלוטה) לבית פרויס, וארבעת אחיה הצעירים, רותי, נעמי, שרה ושלמה נשלחו למחנה יונגפרנהוף. האב, האם ושלוש האחיות נרצחו בשואה. מבין הנשלחים למחנות, רק אחיה שלמה ניצל ומאוחר יותר היגר לארצות הברית ומשמש כמנהל רוחני בישיבת רבנו חיים ברלין. בן דודה היה העיתונאי הנודע ד"ר עזריאל קרליבך.
בארץ למדה בבית הספר החקלאי בחיפה עד שנת 1943. בשנת 1944 נישאה למשה גיליס, מורה ומנהל כפר נוער. לזוג נולדו ארבעה ילדים. בשנת תשל"ה קיבלה תואר מוסמך במחלקה לחינוך באוניברסיטת בר-אילן (התזה: "משנתו החינוכית של יוסף צבי קרליבך הי"ד: הלכה ומעשה"), ובשנת תשמ"ד-1984 קיבלה תואר דוקטור (הדיסרטציה: "הוראת הקריאה העברית בארץ-ישראל: ניתוח ביקורתי של התפחותה, בעיותיה, שיטותיה והישגיה").
משנת 1992 ועד פטירתה עמדה בראש המכון להגות יהודית על-שם יוסף קרליבך.
בשנת 2008 הוענק לה אות ההצטיינות הגבוה של גרמניה עבור תרומתה רבת השנים לקידום יחסי המדע בין גרמניה לישראל. בשנת 2009 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אולדנבורג, בעבור "פעילותה המדעית הפורייה ומפעל חייה המתאפיין בערכיות גבוהה ואמונה עמוקה".
נפטרה ב-28 בינואר 2020, ארבעה ימים לפני יום הולדתה ה-98.
ספריה.
ספרים לקריאה, לילדים:
תורה וירא
הקו המשווה
ג'ודית מילר
ג'ודית מילר (באנגלית: Judith Miller; נולדה ב-8 בינואר 1948) היא עיתונאית אמריקאית ממוצא יהודי, זוכת פרס פוליצר. מילר כתבה במשך 27 שנים לעיתון הניו יורק טיימס (עד נובמבר 2005). מאוקטובר 2008 היא כתבת בערוץ הטלוויזיה פוקס ניוז וחברה בצוות החשיבה הקונסרבטיבי "Manhattan Institute for Policy Research" הנמצא במנהטן, בניו יורק.
מילר הפכה לדמות בולטת בתקשורת בארצות הברית בשל חלקה ב"פרשת פליים", שנסבה על המחלוקת בדבר הימצאות נשק להשמדה המונית בעיראק. מכיוון שמילר לא הסכימה לחשוף לחוקרי הממשל הפדרלי של ארצות הברית את המקור שהדליף לה את שמה וזהותה של סוכנת סמויה של ה-CIA, היא ריצתה שלושה חודשי מאסר ב-2005. מילר חשפה כי סוכנת ושמה ואלרי פליים פועלת עבור סוכנות הביון המרכזית. שמה של פליים הודלף למילר כדי להתנקם בג'וזף וילסון, שיצא לאפריקה בשליחות ה-cia וחזר עם דיווח חד-משמעי שמשטר סדאם חוסיין לא רכש אורניום מניז'ר, בניגוד לטענת הממשל האמריקני ששימשה אחת הסיבות לצאתה של ארצות הברית למלחמת עיראק.
נעוריה והשכלתה.
מילר נולדה בניו יורק לאב יהודי ולאם קתולית אירית. היא גדלה במיאמי שבפלורידה ובלוס אנג'לס שבקליפורניה - שם סיימה את לימודיה בבית הספר "הוליווד". אביה, בילי מילר, היה בעלים של מועדוני לילה מפורסמים בניו ג'רזי ובהמשך גם בלאס וגאס. אחותה סוזאן היא בעלת תואר בצילום מבית הספר לאמנויות בסן פרנסיסקו, ואחיה למחצה הוא ג'ימי מילר, מפיק ההקלטות של להקת הרולינג סטונז.
מילר גמרה את לימודיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו שבקולומבוס בשנת 1969 והיא בעלת תואר במדיניות ציבורית מבית הספר ליחסים בינלאומיים על שם וודרו וילסון שבאוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1971 נסעה לירושלים כדי לכתוב עבודת מחקר במסגרת לימודיה בפרינסטון, ומצאה עניין רב בסכסוך הישראלי-פלסטיני. בקיץ של שנה זו טיילה בלבנון, במצרים ובירדן. עניינה במזרח התיכון בא לידי ביטוי בהמשך בעבודתה העיתונאית.
פרשת פלאם
מוטי זעירא
מוטי זעירא (נולד ב-1956) הוא סופר, היסטוריון, חוקר מחשבת ישראל ומחנך ישראלי, נשיא המדרשה באורנים. מתמחה בתחום חקר התרבות החלוצית בארץ ישראל והעליות השנייה והשלישית.
ביוגרפיה.
זעירא נולד בשנת 1956. הוא בעל תואר ראשון בספרות ומחשבת ישראל, תואר שני בלימודי ארץ ישראל ודוקטורט בתולדות עם ישראל. הוא היה ממייסדי המדרשה באורנים, מרכז חינוכי-רעיוני העוסק בשאלות זהות יהודית, ציונות וחברה ומשנת 1995 משמש כמנהלה. הוא יו"ר המכינה למנהיגות חברתית על שם יצחק רבין. במשך 25 שנה עורך טקסי חיים ומנחה קבוצות לימוד שונות. פועל במסגרת מרכז הוויה. זעירא ערך והופיע בעצמו ברחבי הארץ בסדרות של מופעים על חייהם, יצירתם ומאבקיהם של סופרים, מלחינים ומשוררים ישראליים שפעלו בתקופות שונות של היישוב בארץ.
נשוי לסמדר ואב לשלושה. חבר קיבוץ גבעת חיים איחוד.
קישורים חיצוניים.
ביקורת על ספריו:
צרנה
צרנה (במקדונית Црна - "שחור") הוא נהר הזורם בדרום מערבה של מקדוניה, אורכו 207 ק"מ והוא אחד מיובליו של נהר וארדאר. מקורו של הנהר ברכס ההרים אשר במערב מקדוניה, ליד הכפר ז'לזנאק ונתיבו עובר מזרחית לעיר ביטולה עד לווארדאר, שהוא הנהר הגדול ביותר במקדוניה. שטח אגן הניקוז של הנהר הוא 5.89 קמ"ר וספיקתו הממוצעת מגיעה ל-22.39 מטר מעוקב לשנייה.
שמו הקדום של הנהר מהמיתולוגיה התראקית היה אֶרִיגוֹן, שפירושו שחור והשם המקדוני הוא תרגום השם התראקי: "הנהר השחור". מי הנהר מנוצלים להשקיה ולהפקת אנרגיה הידרואלקטרית.
בחודשים אוקטובר ונובמבר 1916 היה האזור זירתו של קרב הנהר צרנה במסגרת החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, בין צבא ממלכת בולגריה לכוחות סרבים וצרפתיים מצבאות מדינות ההסכמה. לאחר קרב עקוב מדם בו נפגעו אלפי חיילים משני הצדדים, נסוגו הבולגרים מהעיר החשובה ביטולה וייצבו את קו חזית כ-5 ק"מ צפונית לה.
נמרוד חייט
נמרוד חיֵיט (נולד בשנת 1991), הוא שיאן ישראל בשחייה וחבר נבחרת ישראל. מחזיק בשיאי הנוער (גילאי 18 ומטה) בסגנונות הפרפר והמעורב אישי (בריכה אולימפית). סגן אלוף אירופה לנוער (2009) במשחה ל-200 מטר פרפר. אלוף המכביה השמונה-עשרה (2009) במשחים ל-200 מטר פרפר ול-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה.
חייט החל לשחות בגיל שמונה במועדון מכבי פארק מים רעות ומשם עבר לאגודת הפועל דולפין נתניה בקיץ 2013. כבר בגיל 10 החל לזכות במדליות ולשבור שיאי גילאים בסגנונות הפרפר והמעורב.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במרץ 2007 זכה חייט בשתי מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.82 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.13 דקות.
בתחרות השחייה "גביע קומן" (תחרות שחייה לנוער של מדינות אגן הים התיכון) אותה שנה שנערכה בקפריסין זכה חייט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר, במדליית כסף במשחה ל-100 פרפר ובמקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באולימפיאדת הנוער האירופית שנערכה בבלגרד, סרביה אותה שנה הגיע חייט למקום החמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום השישי במשחה ל-200 מטר פרפר, ובמקום השמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד בשנת 2008 סיים חייט במקום ה-9 במשחה ל-200 פרפר בתוצאה של 2:02.75 דקות (15 מאיות השנייה איטי מהעלייה לשלב הגמר). בשלב המוקדמות הוא עלה מהמקום השישי וקבע תוצאה של 2:02.69 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.41 דקות, במקום ה-18 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.56 שניות, במקום ה-29 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.31 שניות, במקום ה-35 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.07 שניות ובמקום ה-37 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.70 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 2009, זכה חייט במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר, בשיא ישראלי חדש של 1:57.97 דקות שיפור לשיא שנקבע רק שלושה ימים קודם לכן על ידי גל נבו (1:58.81 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.65 שניות ובמקום השמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.79 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 24.62 שניות ועלה מהמקום השישי.
בתחרויות השחייה של המכביה השמונה-עשרה אותה שנה זכה חייט ב-4 מדליות. שתי מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.47 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:03.39 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 4:23.83 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.38 שניות.
בגיל 17.5 עבר חייט ללמוד ולהתאמן בפנימיית פדי בניו ג'רזי, ארצות הברית.
בנובמבר 2009 הוחתם חייט על ידי מכללת אובורן , אלופת המכללות בשחייה לשנת 2009, שבה שחו בעבר יואב ברוק, איתן אורבך ושי לבנת.
תארים והישגים.
חייט זכה בפרס שרת התרבות והספורט לספורטאים מצטיינים לשנת 2009.
שמחה פלפן
שמחה פלפן (27 בינואר 1911, טומשוב מזובייצקי, פולין - 13 באפריל 1987, ישראל) היה היסטוריון ופעיל פוליטי ישראלי. נחשב לאחד מראשוני ההיסטוריונים החדשים.
ביוגרפיה.
פלפן נולד בטומשוב מזובייצקי שבפולין בשנת 1911, בן לישראל אהרון פלפן, סוחר, ודבורה לבית באומגרט. בגיל 17 עבר לבידגושץ' וסיים את לימודיו שם. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ עין שמר, ולאחר זמן עבר לקיבוץ גן שמואל.
שימש כמזכיר הכללי של מפלגת מפ"ם, בתפקידו זה פעל, ללא הצלחה, למען שחרורו של מרדכי אורן, שנעצר בפראג. שימש כמנהל המחלקה הערבית במפלגה משנת 1954 עד שנת 1981. בשנת 1957 נמנה עם מייסדי "New Outlook", ביטאון מפ"ם בשפה האנגלית, ובהמשך היה עורכו במשך שנים רבות. הוא שימש כמרצה אורח במרכז ליחסים בינלאומיים ובמרכז ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת הרווארד ובמכון המלכותי ליחסים בינלאומיים בלונדון.