דארוד התחיל לראשונה להכין מוזיקה בסוגת "Happy hardcore" עם תוכנה להכנת מוזיקה, כשהוא מזדהה בכינוי "Rudeboy". לאחר מכן הופיע יחד עם ויל "המוזר" הייקה תחת הכינוי "Position 1" והשניים הכינו שירים מסוגת יורודאנס. הוא גם הצטרף אל תקליטנים אחרים בפרויקטים אחרים. בחודשים ספטמבר – אוקטובר 1999, דארוד (בכינויו העכשווי) החל לשתף פעולה עם ג'אקו "JS16" סלובארה, הידוע כמפיק ה-"Bomfunk MC's". "Sandstorm" היה הסינגל הראשון של השניים, שהיה מוכן לאחר כשבוע של עבודה. JS16 החתים את דארוד כאמן הראשון בלייבל החדש שלו JS16 16 Inch Records.
דארוד העלה מספר סינגלים שלו לאתר MP3.com, שם הוא בנה עוקבים, והוא גם העלה את הגרסה המלאה של השיר. חשיפה זו לשיר הייתה אחראית לעניין העולמי ב"Sandstorm". בשנת 2000 דיווח דארוד בעמוד האמן שלו באתר mp3.com כי הסיר את השיר Sandstorm לבקשת חברת התקליטים שלו.
מקורו של שם השיר הוא מהסינתיסייזר Roland JP-8080, אשר מציג במסך של "Sand Storm" בעת ההפעלה.
וידאו קליפ.
בתחילת הקליפ, מוצג דארוד יושב עם אוזניות וצופה בשני מאבטחים חמושים (גבר ואישה) רודפים אחרי אישה עם תיק. נראה שדארוד מופיע בכל מקום שאליו הולכים הרודפים. לקראת הסוף, האישה עם התיק מועדת והמאבטחת (האישה השנייה) בוגדת במאבטח, ומפילה אותו. שתי הנשים לוקחות את התיק לסירה שבו נמצא דארוד. מאפריל 2021, סרטון המוזיקה שהועלה ליוטיוב, כולל למעלה מ-204 מיליון צפיות.
את הסרטון ביים ג'וזו סירג'ה, הידוע בכינויו עוזי, והוא צולם במקומות שונים בעיר הבירה של פינלנד, הלנסקי, הכוללים גם את קתדרלת הלסינקי וכיכר הסנט. הוא הפך לסרטון המוזיקה הפיני הראשון שהוצג ב-MTV בארצות הברית וקיבל מספר פרסים בפינלנד ובMTV.
שימושים במדיה.
בקולנוע ובטלוויזיה.
השיר הופיע בפרק הפיילוט של הסדרה הפופולרית של שואוטיים, הכי גאים שיש, ששודרה לראשונה ב-3 בדצמבר 2000. השיר שימש גם בסרט הפיני 2001 "Tango Cabaret". וגם בסרט ג'וני אינגליש 3.0.
בספורט.
המתאבק המקצועי "טורו אוואשי", אמן הלחימה המשולבת וונדרליי סילבה והחובט קוג'י אוהרה משתמשים בשיר כמוזיקת כניסה. השיר הושמע גם באולימפיאדת החורף ב-2006 במהלך אליפות העולם בהוקי קרח. נייקי השתמשה בשיר במספר פרסומות בהשתתפות קובי בראיינט ולברון ג'יימס.
תופעת אינטרנט.
השיר הפך לפופולרי מאוד בקרב מעלי תוכן באתר Twitch.tv והוביל למם אינטרנט.
כבדיחת אחד באפריל 2015, יוטיוב הציג את ההודעה "האם התכוונת ל: Darude - Sandstorm" עבור כל חיפוש של שיר באתר וכפתור שהשמיע את השיר במהלך סרטון.
בוב שול
בוב שׁוּל (באנגלית: Robert Keyser "Bob" Schul; 28 בספטמבר 1937) היה אתלט אמריקאי שהתחרה במגוון מרוצים למרחקים ארוכים. אלוף אולימפי (טוקיו 1964) בריצת 5000 מטר והאמריקאי היחיד שזכה אי פעם במדליית זהב אולימפית במרחק זה. הקריירה הספורטיבית הקצרה של שול (1965-1960) הושפעה מהבעיות הבריאותיות מהן סבל.
ביוגרפיה.
שול נולד ב-1937 בחווה חקלאית בווסט מילטון שבאוהיו (ארצות הברית). כבר מילדותו סבל ממחלת האסתמה והחלטתו לרוץ נבעה, בין השאר, ממחלה זו. כבר בכיתה השביעית השיג תוצאות טובות במרוצים ארוכים (4:34.4 דקות בריצת מייל). ב-1956, עם סיום לימודי התיכון, המשיך לימודיו באוניברסיטת מיאמי שבאוהיו. כבר בשנתו השנייה בבית הספר השיג שיא בית ספר בריצת מייל (4:12.1 דקות).
ב-1959, עם סיום לימודיו, התגייס שול לחיל האוויר של ארצות הברית והקדיש את שנתו הראשונה בצבא לקורסים צבאיים. ב-1960 הוצב בבסיס חיל האוויר אוקסנרד שבקליפורניה תחת פיקודו של מקס טרואה (שהיה אף הוא רץ למרחקים ארוכים ואף התחרה בריצת 10,000 מטר באולימפיאדת רומא (1960)). מקס עודד את שול לחזור התאמן ואף הכיר לו מאמן ריצה. שול אכן חזר להתאמן והחל השתתף בתחרויות.
ב-1962 נאלץ שול להפסיק את אימוניו לאחר שחלה במחלת הנשיקה ואושפז ל-3 חודשים בבית חולים צבאי. ב-1963 קרע שול, חלקית, את שריר הסוליה אך המשיך להתאמן ולהתחרות. ב-1964, לאחר אולימפיאדת טוקיו, הפסיק שול את אימוניו ל-4 חודשים עקב כאבים בברכו.
ב-1965 פרש שול מפעילות ספורטיבית תחרותית עקב הבעיות הרפואיות. הוא ניסה לחזור ב-1968 אך שוב היו אלו הבעיות הרפואיות שעצרו אותו ולכן פרש סופית. ב-1971 נסע לשנה למלזיה שם קיבל משרת מאמן. ב-1972 חזר לאוהיו ועסק באימון אתלטים. ב-1978 החל שול לעבוד כמאמן כושר בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון שלייד דייטון, אוהיו. ב-1996 הועסק שול על ידי אוניברסיטת רייט כמאמן של נבחרת מקצועות הריצה והשדה של האוניברסיטה. ב-2007 פרש לגמלאות.
על אף ששול פרש מספורט תחרותי בגיל 31 הוא המשיך לרוץ עד גיל 60 ודורג בנבחרת המובילה של הרצים למרחקים ארוכים המבוגרים של ארצות הברית.
קריירה ספורטיבית.
באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד שבקליפורניה סיים במקום חמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:55 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק זכה במדליית ארד בריצת 3000 מטר מכשולים
לאחר תקופת אשפוז עקב מחלת הנשיקה חזר שול להתאמן וזכה במקום ראשון בריצת 3 מייל ב"אליפות ארצות הברית באולמות" (13:39.3 דקות). בהמשך אותה שנה ניצח בריצת 2 מייל (8:37.5) בתוצאה השלישית בטיבה בארצות הברית.
מקום שלישי בריצת 5000 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים בסאו פאולו (ברזיל) (14:29.21 דקות) אחרי הזוכה אוסוולדו סוארז מארגנטינה (14:25.81 דקות) ואחרי מדליסט הכסף צ'רלי קלארק מארצות הברית (14:27.16 דקות). שול הגיע להישג זה למרות קרע חלקי בשריר הסוליה.
שנת השיא בקריירה של שול. בתחילת השנה זכה בריצת 3 מייל באולם בתוצאה של 13:31.4 שהייתה שיא אמריקאי והתוצאה השנייה בטיבה בעולם. בהמשך התחרה באוסטרליה ב-2 ריצות 10,000 מטר בהן גבר על אלוף העולם האוסטרלי רון קלארק. בתחרות בארצות הברית בריצת 5000 מטר שבר את השיא הלאומי (13:38.0 דקות)
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו ברנזוויק שבניו ג'רזי זכה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא אליפות חדש של 13:56.2 דקות, לפני גארי לינדגרן (13:58.6 דקות) וג'ים ביטי (14:06.0 דקות).
בקיץ שבר שול את שיא העולם בריצת 2 מייל (8:26.4 דקות).
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:48.8 דקות, לפני הרלד נורפות' מגרמניה (13:49.6 דקות) וביל דלינג'ר מארצות הברית (13:49.8 דקות). התחרות התקיימה במזג אוויר גשום ועל מסלול בוצי. היה זה הניצחון הראשון והיחיד של ספורטאי אמריקאי במרחק זה באולימפיאדה.
מדליית זהב בריצת 3 מייל ב"אליפות ארצות הברית במקצועות המסלול והשדה" בשיא אמריקאי (13:10.4 דקות) לפני נוויל סקוט מניו זילנד (13:10.8 דקות) ורון לאריו מארצות הברית (13:11.4 דקות).
בתחרויות באירופה קבע שול את התוצאות הטובות ביותר שלו בריצת 1500 מטר (3:40.7 דקות) ובריצת 3,000 מטר (7:59.9 דקות).
בשלהי אותה שנה חזר שול לסבול מכאבים בברכו והחליט לפרוש מספורט תחרותי.
ב-1967 הודיע שול על חזרתו למסלול המרוצים והחל להתאמן לקראת המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מקסיקו סיטי שנערכו ב-1968 לייד אגם טאהו. בגמר ריצת 5000 מטר הצליח להגיע למקום החמישי על אף התקף אסתמה במהלך הריצה שגרמה לו להתעלף על קו הסיום. שול לא חזר יותר למסלולי הריצה.
סגנון ריצתו.
סגנון הריצה שאימץ שול, על פי ההנחיות שקיבל מהמאמן שלו, התאפיין בהצמדות לדבוקת המובילים ושמירת כוחות לפריצה סוחפת במרחק קצר מקו המטרה. אסטרטגיה זו הוכיחה את עצמה בריצת הניצחון האולימפיאדת טוקיו.
אביחי שילה
אביחי שילה (נולד ב-29 בינואר 1979) הוא שחקן במאי ויוצר ישראלי, בוגר בית ספר לקולנוע יהודי תורת החיים וזוכה פרס שר ההשכלה הגבוהה לתרבות יהודית ולתיאטרון ע"ש אורי אורבך ז"ל לשנת 2020, תש"פ.
מוכר בתחום המשחק כשחקן-יוצר המעלה לרוב נושאים לא מדוברים או מושתקים בחברה הישראלית ובמיוחד בזכות יצירתו האחרונה 'מי שלחם' המספרת את סיפורו בה הוא רואה כשליחות הגדולה של חייו.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בעיר פתח תקווה, בן להורים גרושים.
גדל בשנות ילדותו ונעוריו עם אימו אשר הייתה מכורה לטיפה המרה ובגילופיה היה סובל ממנה.
לאחר כמה זמן נישאה אימו בשנית. אביו החורג היה נוהג לפגוע בזהותו הגברית של אביחי לעיתים אף בידיעת אימו.
באותה עת אביחי למד בבית הספר היסודי "נצח ישראל" ולאחר מכן עבר לישיבה התיכונית "נחל יצחק" שבמושב נחלים.
בשנת 1997 אביחי החל את לימודיו בישיבת ההסדר הגבוהה ביישוב שילה. את שירותו הצבאי עשה במסגרת תוכנית ההסדר בחטיבת הנח"ל.
בשנת 2000 בעקבות משבר אישי עזב את עיר הולדתו ומאז ועד היום מתגורר ביישוב שילה.
בשנים 2007–2009 החל את עבודתו כמשווק בתיאטרון רפרטוארי החרדי "נקודה טובה" שם היה המפגש הראשון שלו עם עולם התיאטרון.
בשנת 2010 החל את עבודתו כשחקן מטעם תנועת "מבראשית" ובעקבות כך יצא לדרך עצמאית כשחקן יוצר. במקביל הוא החל את לימודי
המשחק שלו בבית הספר למשחק ולקולנוע יהודי תורת החיים שנמצא ביישוב יד בנימין.
בשנת 2011 הקים אביחי את מרכז הפעילויות "דוסיטרי" בהן הוא הציג הצגות ופעילויות לילדים ולנוער שעסקו בעיקר סביב מעגל השנה.
בשנת 2014 השתתף אביחי בתפקיד ראשי בסרט קצר של הבמאי מוטי מאור בשם "ערירי". הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל
קולנוע יהודי שהתקיים ביד בנימין.
בשנת 2015 אביחי יצר יחד עם הנהלת מתחם "הגולה" ויונתן דובוב שבפתח תקווה ערבי חשיפה תחת השם "מגדלור" לאמני במה צעירים,
שבעיקר משויכים למגזר הדתי-לאומי, ובמקביל החל לקבל חשיפה מקצועית וציבורית.