מקסיקו וסורינאם הן שתי מדינות אמריקאיות עם היסטוריה קולוניאלית שונה. מקסיקו, כמו אזורים רבים אחרים באזור, נכבשה על ידי ספרד וקיבלה עצמאות בשנת 1821. סורינאם היא האומה העצמאית היחידה ביבשת אמריקה שנכבשה וזכתה בעצמאות מהולנד. מיד לאחר קבלת העצמאות, מקסיקו וסורינאם כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1975. בשנת 1982, סורינאם פתחה שגרירות במקסיקו סיטי, אולם בשנת 1986, בגלל מגבלות תקציב, סורינאם סגרה את המשלחת הדיפלומטית שלה ומאז היא מיוצגת באמצעות שגרירותה בוושינגטון הבירה. מקסיקו מעולם לא פתחה שגרירות בפרמריבו, אולם היא תמיד החזיקה בקונסוליית כבוד בעיר הבירה.
בשנת 2002 ביקר נשיא סורינאם רונלד ונציאן בעיר מונטריי שבמקסיקו כדי להשתתף בפסגה המיוחדת של האמריקות. בעודו שם נפגש עם נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס. באפריל 2012 ביקר נשיא סורינאם דסי באוטרסה בפוארטו ואיארטה, מקסיקו כדי להשתתף בפסגת אמריקה הלטינית של הפורום הכלכלי העולמי באירוח נשיא מקסיקו פליפה קלדרון. במאי 2012 נפגש נשיא מקסיקו קלדרון עם הנשיא באוטרסה בזמן ששני המנהיגים השתתפו בפסגת מקסיקו–הקהילייה הקריבית בברבדוס.
הסכמים דו-צדדיים.
בשנת 2012 חתמו מקסיקו וסורינאם על הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני. באותה שנה חתמו שתי המדינות גם על הסכם לשיתוף פעולה בחקלאות ולהכשרת דיפלומטים סורינאמים בשפה הספרדית. מדי שנה מקסיקו מעניקה מלגות ממשלתיות לסטודנטים בסורינאם ללמוד ספרדית או ללמוד תואר שני במקסיקו.
יחסי סחר.
בשנת 2017, הסחר הדו-צדדי בין מקסיקו לסורינאם הסתכם בכ-8.1 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו לסורינאם כולל: נייר, מוצרי חלב, חלקי רכב וטקילה. הייצוא העיקרי של סורינאם למקסיקו הוא מחברי חוטי מחשב. החברה הרב-לאומית המקסיקנית Cemex פועלת בסורינאם.
הבחירות לפרלמנט בליז 2020
הבחירות לפרלמנט בליז 2020 התקיימו בבליז ב-11 בנובמבר 2020 ולבחירת 31 חברים בבית הנבחרים. יום המינוי היה 21 באוקטובר.
מפלגת האיחוד העממי השיגה את הניצחון הראשון שלה בבחירות מאז 2003, וזכתה ב-26 מושבים, ואילו המפלגה הדמוקרטית המאוחדת המכהנת קיבלה את התוצאה הגרועה ביותר מאז 1998, וזכתה בחמישה המנדטים הנותרים. למרות ההשפעות של מגפת ה-COVID-19 המתמשכת וסופה טרופית שמתרחשת גם כן לאחרונה, אחוז ההצבעה בבחירות היה מעל 81%, הגבוה ביותר מאז 1998.
בבחירות הוצגה גם מנהיגת המפלגה הנשית ומועמדת לראשות הממשלה הראשונה בתולדות הבחירות לפלרמנט בבלייז: ננסי מרין, מנהיגת חזית העם של בליז.
כמה חברי פרלמנט בכירים בחרו גם לא להתמודד לבחירות. ראש הממשלה הקודם, דין בארו (UDP), נדרש באופן חוקתי לפרוש מתפקידו לאחר שריצה שלוש כהונות בתפקיד; בהיותו חבר פרלמנט משנת 1984, הוא גם החליט לפרוש מהבית. גם קודמו כראש הממשלה, סעיד מוסא (PUP), בחר לפרוש; מוסא היה חבר הפרלמנט האחרון שנותר מכהן לפני עצמאות בליז בשנת 1981.
תאריך.
הבחירות הכלליות הקודמות נערכו ב-4 בנובמבר 2015, והאסיפה הלאומית החדשה נפתחה ב־13 בנובמבר 2015. על פי סעיף 84 לחוקת בליז, יש לפזר את האספה הלאומית "חמש שנים מהמועד בו נפגשו לראשונה שני בתי האספה הלאומית לשעבר" אלא אם כן התפזר מוקדם יותר על ידי המושל הכללי של בליז בעצת ראש הממשלה. יש לקרוא לבחירות כלליות בתוך שלושה חודשים לאחר הפירוק, מה שאומר שהתאריך האחרון האפשרי לבחירות הכלליות הבאות בבלייז יהיה ב-13 בפברואר 2021.
למרות הקדנציה של חמש השנים האחרונות, שלוש מארבע הבחירות הכלליות האחרונות נקראו לפחות שנה יותר מוקדם. גם ראש הממשלה דין בארו וגם המפלגת האיחוד העממי תומכים בהפחתת כהונתה המקסימלית של האספה הלאומית לארבע שנים.
בתחילה הצהיר בארו על כוונתו לפרוש מתפקידו כראש ממשלה לא יותר מאוחר מסוף 2019, אך שינה את דעתו להישאר עד 2020 על פי דרישת הממשלה שלו. עם זאת, הוא אמר כי הוא עדיין יפרוש כמנהיג המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בוועידה הלאומית של המפלגה ובמנהיגותיה, שתוכננה לראשונה באופן סתמי ל-9 בפברואר 2020 הוא רמז בתוקף לבחירות מהירות בתחילת 2020. אך במאי 2019 דחה בארו את ההערה ואמר כי הבחירות יתקיימו בנובמבר 2020.
ב-5 באוקטובר 2020, בארו קרא לבחירות ל-11 בנובמבר, עם יום המועמדות ב-21 באוקטובר. כתב הבחירות הוגש רשמית על ידי המושל הכללי מיד לאחר מכן. הוא יעץ למושל הכללי לפזר את האספה הלאומית ב-6 באוקטובר.
תנועת השלום הבליזית (BPM), ארגון של החברה האזרחית, הגישה עתירת בית משפט בדצמבר 2019 להליך חלוקה מחודשת שייערך לפני הבחירות הבאות. לדעת BPM, מפת המחוז בשימוש לא שיקפה את התפלגות האוכלוסייה, מה שהוביל לייצוג לא שוויוני. מכיוון שבית המשפט לא נקט בשום פעולה לפני הכרזת הבחירות ב-6 באוקטובר, הגישה ה-BPM בקשה לצו בית המשפט העליון ב-13 באוקטובר לעיכוב הבחירות עד לסיום תהליך זה. ה-PUP הצטרף לממשלה בצד הממשלה וטען כי הם יאבדו את כספי הקמפיין שלהם אם יעוכבו הבחירות. ב-28 באוקטובר קבעה השופטת המכהנת מישל ארנה לטובת הממשלה: מכיוון שתהליך הבחירות כבר החל והאסיפה הלאומית כבר פוזרה, לא הייתה לבית המשפט סמכות להתערב.
במהלך שבוע הבחירות, הסופה הטרופית אתא הובילה לשיטפונות בחלקים של המדינה. בעוד בארו הודה כי יתאפשר דחיית הבחירות (באישור המפלגות המשתתפות), הוא החליט להישאר עם 11 בנובמבר מכיוון שלא הייתה כל הוראה מפורשת לדחייה בחוקת בליז.
ויכוחים.
לראשונה מאז 1998 נערך דיון על ראשות הממשלה, שאורגן במשותף על ידי לשכת המסחר והתעשייה בליז (BCCI), אוניברסיטת גאלן ו-LOVE FM. הוא נקבע ל-28 באוקטובר, והחוקים והפורמט נלקחו מוועדת הדיונים בג'מייקה. השאלות הוגשו על ידי מגוון ארגונים לא ממשלתיים מקומיים, עסקים, עמותות ואיגודים. נכון ל-23 באוקטובר, שלושה מארבעת מנהיגי המפלגה שהוזמנו הודיעו על השתתפותם בדיון. המוזמן שנותר, ג'וני בריסנו מה-PUP, רצה להיפגש באופן פרטי עם המארגנים לפני שהחליט להשתתף. פטריק פאבר מ-UDP החליט אז גם לא להשתתף. בסופו של דבר, הוויכוח נערך בין מנהיג המפלגה הפרוגרסיבית, פטריק רוג'רס, לבין מנהיג החזית העממית הבליזית, ננסי מרין. הדיון הוקרן בשידור חי בכל אחד מדפי הפייסבוק של המארגן, ומשך אליו 33,500 צופים בסך הכל.
ברמת הבחירה, "אזרחים למען ממשל תקין" (CGG) ערך דיון ב-3 בנובמבר בין שני המועמדים המתמודדים, לואיס זאבאנה (PUP) וג'ון סוא (BPF). המכהן, פרנק מנא (UDP), סירב להשתתף. דיון זה הועבר בשידור ישיר בערוץ 58 (Dangriga Cable Vision). השידור החי הוקרן גם מדפי הפייסבוק של CGG, "מדיה בליז הדרומית ו-Tropical Vision Limited .
רקע כללי.
מפלגות מתמודדות.
למעט המפלגה הפרוגרסיבית, בראשות פטריק רוג'רס בבחירות 2015, כל המפלגות התמודדו תחת המנהיגים הקודמים.
המפלגה הדמוקרטית המאוחדת, בשלטון מאז 2008, וניסתה לנצח בבחירות הפרלמנטריות הרביעיות ברציפות. עם זאת, מכיוון שחוקת בליז מגבילה את ראש הממשלה לשלוש קדנציות, UDP נדרשה להתמודד עם מנהיג חדש. לשם כך הצהיר מנהיג ה-UDP המכהן וראש הממשלה דין בארו בכוונתו לפרוש משני התפקידים בחודשים שקדמו לבחירות. ה-UDP קבע באופן זמני כינוס בשם "בארו" כמנהיג המפלגה, במאי 2019, אך בינואר 2019 התאריך נדחה לפברואר 2020. סגן ראש הממשלה פטריק פאבר ונציג אזור בלמופן ג'ון סאלדיבר התמודדו עם העמדה. שר החוץ ונציג אזור פיקסטוק, וילפרד אלרינגטון, הוזכר גם כמועמד אפשרי, אך לא התייצב בוועידה.
ב-9 בפברואר 2020 נבחר סאלדיבר למנהיג ה-UDP על פני פאבר, אך כעבור שלושה ימים נאלץ להתפטר לאחר שהאשמות הופיעו שהוא קיבל 50,000 דולר מהרמאי הנאשם לב דרמן, שהיה במשפט בסולט לייק סיטי. גם סלידיאר פוטר מתפקידו בקבינט.
ב-12 ביולי 2020 התקיימה כינוס מנהיגות שני עם פאבר, סאלדיבר ואלרינגטון כמועמדים. הפעם זכה פאבר בהפרש של 19 קולות על סאלדיבר (286 ל-267). אלינגטון קיבל 10 קולות. פבר נחנך רשמית כמנהיג המפלגה ב-9 באוקטובר, כאשר בארו המשיך לכהן כראש הממשלה עד הבחירות.
למרות העליות בעיר בליז ב-2015, ובמיוחד לאחר הניצחון המרעיב של כרים מוסא על ראש עיריית בליז, דארל בראדלי במחוז החוף בקריביים, ה-PUP באופוזיציה נותרה על 11 מושבים בסך הכל בזכות הפסדים במחוזות קאיו וקורוזאל. עבור מנהיגו, בחר בג'וני בריסינו, שכיהן כסגן ראש הממשלה בממשל ה-PUP הקודם. פרנסיס פונסקה, שהוביל את המפלגה בשתי הבחירות הכלליות האחרונות, התפטר מההנהגה זמן קצר לאחר הפסד המפלגה ב-2015. אף על פי שבריסנו כיהן בקדנציה קודמת כמנהיג ה-PUP בין השנים 2008 עד 2011, הוא עדיין לא הוביל את המפלגה במהלך בחירות כלליות. בריסנו, שייצג מחוז בחירה באורנג 'ווק טאון, היה חבר ה-PUP הראשון שהוביל את המפלגה בבחירות מחוץ לבליז סיטי. מקורות חדשות בליזיים הצביעו על כך שה-PUP מינה רק 2 מועמדות מתוך 31 סה"כ, ואילו ה-UDP מועמד 5.
המפלגה הפרוגרסיבית, שערכה את הופעת הבכורה שלה בבחירות בשנת 2015, אך לא הצליחה לזכות במנדטים, הודיעה על כוונתה להתמודד עם תשעה מושבים, מהם הגישה בסופו של דבר שמונה.
חזית העם של בליז, מפלגת קידמה, הודיעה על כוונתה להתמודד עם 17 מושבים, מהם הגישו בסופו של דבר 13. המפלגה נוסדה בשנת 2013, אך היו אלה הבחירות הכלליות הראשונות שלה. מנהיגת BPF ננסי מרין הייתה מנהיגת המפלגה הפוליטית הראשונה בבליז.
פרישות.