ברוקס משתתף, מעת לעת, בכנסי מעריצים של "מסע בין כוכבים" מסביב לעולם.
חיים אישיים.
בשנת 1976 ברוקס נישא לויקי לנורה ברוקס, סגנית דיקן בבית-הספר לאמנויות ולמדעים באוניברסיטת ראטגרס (שבו היא עבדה במשך יותר מ-30 שנים). לזוג שלושה ילדים (איינה, קברל, ואסנטה), והם מתגוררים בפרינסטון, ניו ג'רזי.
עמדות בייסבול
ישנן 9 עמדות מגרש בבייסבול. בדרך כלל את אותן העמדות מאיישים שחקני ההתקפה של הקבוצה, אשר עוברים להגנה במצב מגרש (כאשר תור הקבוצה השנייה לחבוט). לכל עמדה ישנו מספר, אשר עוזר לאחר מכן לרשום את פסילות החובטים: 1 (המגיש, P), 2 (התופס, C), 3 (בסיס ראשון, 1B), 4 (בסיס שני, 2B), 5 (בסיס שלישי, 3B), 6 (עוצר ביניים, SS), 7 (שדה שמאלי, LF), 8 (שדה מרכזי, CF), 9 (שדה ימני, RF). לדוגמה:
באמריקן ליג ישנו תפקיד בשם החובט הייעודי, אשר מסומן במספר 0. החובט לא משחק במצב מגרש וממלא את מקומו של המגיש. לעיתים ברצונו של המאמן או המנג'ר של הקבוצה להחליף שחקן התקפה. לשחקן לא ניתן מספר באותה העת (שכן יכול להחליף שחקן המשחק בעמדה לא מוכרת לו) והוא נקרא "פינץ' היטר", ובדרך כלל מוחלף במצב מגרש על ידי שחקן אחר (בבייסבול, כאשר הוצא שחקן מהמשחק אין ביכולתו לחזור אליו). אותו מקרה יכול להיות כאשר שחקן אכן מגיע לבסיס, אך מוחלף בשחקן מהיר יותר כדי לפתוח את האפשרות לגנבת בסיסים.
לכל שחקן ישנו מספר חולצה, כמו גם לכל מאמן, תופס אימונים ומנהל, אך לאלו אין מספר מגרש. למנהל הכללי, "Bat boy" (האחראי על המחבטים) ול-"Ball boy" (האחראי על הכדורים) אין מספר.
הנפקת זכויות
הנפקת זכויות היא מתן אפשרות לבעלי ניירות הערך הנוכחיים בחברה לרכוש ניירות ערך נוספים, שיוקצו להם בידי החברה, תמורת מחיר מימוש הנקוב בכתב הזכויות. בחוק ניירות ערך, "הצעה בדרך של זכויות" מוגדרת כ"הצעה של המנפיק לבעלי ניירות ערך שלו או לבעלי סוג ניירות ערך שלו לרכוש ניירות ערך נוספים שלו". ברוב הנפקות הזכויות, הזכות מוענקת לבעלי המניות והיא זכות לרכוש מניות נוספות.
בדרך כלל, יש לכתב הזכויות אורך חיים קצר למדי (ימי מסחר ספורים). במהלך תקופה זו, בעלי הזכויות רשאים להודיע האם ברצונם לממש את זכותם ולרכוש את ניירות הערך הנוספים. בחברה ציבורית, ההודעה כאמור ניתנת לחבר הבורסה באמצעותו מוחזקים ניירות הערך המקוריים והזכויות, אשר מעביר אותה לרכז ההנפקה.
כמו כן, במקרים רבים מתקיים מסחר בזכויות (לרוב, במשך יום מסחר בודד), כך שבעלי ניירות הערך שקיבלו לידיהם את הזכויות יכולים למכור אותן לרוכשים חיצוניים (שלא בהכרח היו בעלי ני"ע בחברה במועד הנפקת הזכויות).
בדומה לחלוקת דיווידנד או מניות הטבה, חלוקת הזכויות היא שוויונית בין כל בעלי המניות. אולם, הקצאת המניות לאחר הנפקת הזכויות היא לרוב בלתי-שוויונית, מכיוון שרק חלק מבעלי הזכויות בוחרים לממש את זכותם ולהגדיל את אחזקתם בחברה. תאורטית, אם הקצאת הזכויות מבוצעת באופן שוויוני לחלוטין בין כל בעלי המניות ואם כל בעלי הזכויות מממשים אותן, שיעורי האחזקה היחסיים בין בעלי המניות לא ישתנו.
כתב הזכויות הוא סוג של נייר ערך המיר. בהנפקת זכויות נהוג לקבוע מחיר מימוש נמוך ביחס למחירה הנוכחי של המניה. מסיבה זו, יש לכתב הזכויות ערך כלכלי משל עצמו; לאחר הנפקת זכויות, כמו לאחר חלוקת דיווידנד, הבורסה מפחיתה את ערכו של כתב הזכויות ממחיר המניה (אז נאמר שהמניה נסחרת "אקס-זכויות").
למעשה, הנפקת זכויות היא שלב מקדים להצעת ניירות ערך בידי החברה, שהניצעים בה נבחרו להיות בעלי ניירות הערך הנוכחיים. כאשר מדובר בהקצאת מניות, החברה מבקשת להכניס כסף חדש אל תוך ההון העצמי שלה. במקרה של חברה ציבורית, הקצאת ניירות הערך שלאחר הנפקת זכויות מהווה סוג של הנפקה (הצעה לציבור), מאחר שניירות ערך חדשים נמכרים לבעלי ני"ע רבים מהציבור. לכן, הנפקת זכויות מצריכה תשקיף. אם לחברה יש כבר תשקיף מדף המכסה את ניירות הערך שיונפקו לבעלי הזכויות, עליה לפרסם רק דו"ח הצעת מדף.
הנפקות זכויות בהן הזכות אינה למניות אלא לניירות ערך אחרים (כגון אופציות) שהחברה מקצה, או למניות יחד עם ניירות ערך אחרים, מתרחשות פחות מאשר הנפקות זכויות למניות. תיתכן גם הנפקת זכויות לבעלי ניירות ערך של החברה שאינם מניות (כגון הנפקת זכויות לבעלי אופציות).
לעיתים, ישנם מניעים נוספים להנפקת זכויות, דוגמת רצונו של בעל השליטה להגדיל את שיעור אחזקתו בהון החברה.
פרנקנוויני (סרט, 2012)
פרנקנוויני (באנגלית: Frankenweenie) הוא סרט אמריקאי באנימציית סטופ מושן שנכתב ובוים על ידי טים ברטון והופק על ידי חברת וולט דיסני. הסרט מספר על ילד שכלבו האהוב מאוד מת באופן אכזרי. הילד שאהב מאוד את הכלב שהיה החבר הכי טוב שלו וקיבל אותו כמו שהוא מחליט להחזירו לחיים ושומר עליו בסתר, הסרט הוא הומאז' לסרט "פרנקנשטיין". הסרט יצא בבתי הקולנוע בתחילת אוקטובר 2012. הסרט הוא רימייק לסרט קצר של טים ברטון משנת 1984. הסרט זכה לביקורות חיוביות ברובן. אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון חיובי של 87% בהתבסס על 218 ביקורות. (190 "טריות" ורק 28 "רקובות")
עלילה.
לאחר שספרקי, כלבו של ויקטור נהרג, הוא מגייס לטובתו את המדע כדי להחזיר אותו לחיים. ויקטור מנסה לשמור על ספרקי שהוחזר מהמתים בסוד אבל ספרקי יוצא מהבית וגורם תוהו ובוהו לכל העיירה.
רג'ינלד ויקטור ג'ונס
רג'ינלד ויקטור ג'ונס (באנגלית: Reginald Victor Jones; 29 בספטמבר 1911 - 17 בדצמבר 1997) היה פיזיקאי וחוקר מודיעין טכנולוגי בריטי אשר לעבודתו במודיעין במלחמת העולם השנייה הייתה תרומה רבה להגנה על בריטניה.
חייו.
ג'ונס נולד בדרום לונדון. הוא למד מדעי הטבע באוניברסיטת אוקספורד והשלים לימודי תואר ראשון בשנת 1932 כראשון בכיתתו בפיזיקה. הוא החל לעבוד במעבדת קלרנדון והשלים דוקטורט בשנת 1934. לאחר מכן היה עמית מחקר באסטרונומיה.
בשנת 1936 התגייס לחיל האוויר המלכותי ועסק בפתרון בעיות הקשורות להגנה אווירית של בריטניה. בספטמבר 1939 הוחלט על גיוס מדענים למודיעין הצבאי, ג'ונס נבחר להיות הראשון שיעסוק בכך. הוא שהה בתחילה בבלצ'לי פארק אולם בנובמבר חזר ללונדון. ג'ונס השאיר צוות בביתן 3 אשר העביר לו דיווחים על פיתוחים טכנולוגים ומדעיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה מעורב בהערכה מדעית של טכנולוגיה צבאית ובפיתוח של טכנולוגיה נגדית. לשם כך פתר בעיות של המודיעין הטכנולוגי ועיצב את שיטות העבודה.
לאחר המלחמה קיבל מינוי באוניברסיטת אברדין, שם שהה עד לפרישתו ב-1981. הוא התמקד בפיתוח רגישות המדידה של מכשירים מדעיים, כגון סייסמוגרף.
מלחמת העולם השנייה.
"מלחמת הקרניים".
משימתו הראשונה של ג'ונס הייתה לחקור כלי נשק חדשים של הגרמנים. המערכת הראשונה שחקר הייתה מערכת ניווט באמצעות רדיו שנקראה " Knickebein". היה זה פיתוח של מערכת שהתבססה על מערכת נחיתה "קרן לורנץ" והיא אפשרה למטוס קרב לטוס למטרתו בדיוק רב. ג'ונס חזה היכן תוצב מערכת זאת ובעקבות כך הבריטים בנו מערכות שתפקידן היה לעוור את המערכת (פעולה שנחשבת לראשית הלוחמה האלקטרונית). התוצאה הייתה שבמשך חודשים מפציצים גרמניים הטילו פצצות בערי שדה. בעקבות כך החלה "מלחמת הקרניים" שבה הגרמנים פיתחו מערכות רדיו חדשות והבריטים פיתחו בתגובה מערכות נגד.
מוץ.
ב-1937 הציע ג'ונס שפיסת מתכת המשוחררת באוויר יכולה ליצור הדי מכ"ם. בתחילת 1942, חוקרת במכון מחקר לענייני מכ"מים של חיל האוויר המלכותי, ג'ואן קוראן, חקרה את הרעיון ופיתחה סכמה להטלת רצועות אלומיניום ממטוס כדי לייצר ענן של הדי שווא. כאשר הוטלו, הרצועות היו מחזירות הד חזק ומופיעות כמפציץ גדול על צגי המכ"ם, דבר אשר היקשה על האויב להפריד בין המפציץ לבין הדי השווא של המוץ. על-אף הגילוי, נמנעו הבריטים, שלא ידעו כי גם הגרמנים פיתחו מוץ, משימוש במוץ, מפני שסברו שנזקו יעלה על תועלתו. בשל חשש זה נדחה השימוש של הבריטים במוץ עד ליולי 1943. בחינה של ציוד מכ"ם וירצבורג שהובא לבריטניה במבצע בייטינג, וסיורים נוספים חשפו לבריטים שכל המכ"מים הגרמניים פעלו בלא יותר משלושה תדרים עיקריים; על כן היה ניתן להפעיל כנגדם לוחמה אלקטרונית.
ג'ונס שימש כמומחה לטיל ה-V-2 אשר היה הטיל הבליסטי הראשון בעולם. מחקר סטטיסטי שביצע גילה כי לגרמנים אין יכולת לשלוט באופן מדויק בנקודת פגיעתו של הטיל.
לואיג'י לונגו
לואיג'י לונגו (באיטלקית: Luigi Longo ; 15 במרץ 1900, פובינה - 16 באוקטובר 1980, רומא) היה פוליטיקאי איטלקי ומזכיר המפלגה הקומוניסטית האיטלקית בין השנים 1964 ל-1972.
קורות חייו.
תחילת דרכו הפוליטית.
לואיג'י לונגו נולד ב-1900 בפובינה שבנפת אלסנדריה, בדרום-מערב מחוז פיימונטה, למשפחת איכרים.
החל את פעילותו הפוליטית כסטודנט להנדסה באוניברסיטה הפוליטכנית של טורינו, כשהצטרף אל התנועה הצעירה של המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית ועסק בהפצת תעמולה פוליטית מנקודת מבט מרקסיסטית.
בתקופה זו התוודע לאנטוניו גראמשי ופלמירו טוליאטי, והיה אורח קבוע במשרדי העיתון "ל'אורדינה נואובו" (בעברית: "הסדר החדש"), עיתון מרקסיסטי שנוסד ב-1919 על ידי קבוצת פעילים מרקסיסטים מקרב המפלגה הסוציאליסטית, בהנהגתם של גראמשי וטוליאטי.
בינואר 1921, בקונגרס ה-17 של המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית שנערך בליבורנו, היה לונגו מתומכי הפילוג במפלגה.
הפילוג אירע בעקבות סירוב המפלגה הסוציאליסטית להיענות לדרישת הקומינטרן לנפות מתוכה פלגים רפורמיסטים, בעקבות כך החליטו תומכי הקו הבולשביקי של לנין לעזוב את המפלגה כדי להקים את "המפלגה הקומוניסטית האיטלקית".