הרעילות בבליעה נמוכה וערכי LD50 שנמדדו בחולדות היו 790–4360 מ"ג לק"ג מסת גוף (בהשוואה ל-7,000-15,000 מ"ג לק"ג עבור אתנול). בכמויות שאינן קטלניות החומר מדכא את מערכת העצבים המרכזית בדומה לאתנול אך השפעתו המשכרת חזקה יותר בשל האיטיות היחסית בה הוא מתחמצן.
גוטי (עם)
אוטו הנגל
טרינאקריה
ניו־ג'רזי
אלבה פהרוואר
אלבה פהרוואר (בהונגרית: Alba Fehérvár) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר סקשפהרוואר, המתמודדת בליגת העל ההונגרית וביורוקאפ.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1949. בתחילת שנות ה-90 נרכשה הקבוצה על ידי בעלים פרטיים ושמה השתנה ל"אלבקומפ", מאז החלה להאבק על תארים בצמרת הטבלה. בעונת 1997/98 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה. ובעונת 1998/99 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון שלה. בעונה שלאחר מכן זכתה בדאבל השני. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בדאבל השלישי שלה. בתחילת עונת 2013/14 שונה שם הקבוצה ל"אלבה פהרוואר". בעונת 2016/17 זכתה בדאבל הרביעי שלה.
במסגרת אירופאית.
הקבוצה השתתפה בעבר בגביעי אירופה השונים. בין היתר בגביע קוראץ', גביע ספורטה וביורופ-קאפ, בו הגיעה עד שלב רבע הגמר והפסידה לקבוצת דינמו מוסקבה בסיכום שני מפגשים. בעונת 2008/09 השתתפה ב"ליגה המרכז אירופאית" (CEBL), בה זכתה בגביע לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אלבה טימישוארה 66-92. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוקאפ בפעם הראשונה בתולדותיה.
הקבוצה מארחת באולם הספורט וודאפון-ספורטצנטרום בעיר, המכיל 3,000 מקומות ישיבה.
שורופכ
הפרעת קשב!
טרופע טאנענצאפ
להקת אצטרובל הוא מחזה ביידיש (ביידיש: טרופע טאנענצאפ, תרגום מילולי לעברית: להקת אצטרובל אשוח; באנגלית: Trupe Tanentsap, "טאנענצאפ" כאן במשמעות של שם המשפחה הגרמני Tanentzapf) מאת מיכאל וייכרט משנת 1933. המחזה בנוי כסיפור מסגרת למחזהו של אברהם גולדפדן "שני קוני למל", והוא שופך אור על התנהלותה וקשייה של להקת שחקנים נודדת בימי ראשית תיאטרון היידיש.
רקע.
המחזה הועלה על הבמה בשנת 1933 על ידי קבוצת השחקנים יונג טעאטער, שפעלה בוורשה בשנות השלושים של המאה העשרים. חברי הקבוצה למדו בבית הספר למשחק בהנהלתו ובהנחייתו של ד"ר מיכאל וייכרט. יונג טעאטער ניסתה ליצור תיאטרון ניסיוני וחדשני: הם שיחקו ללא במה או מסך, עם שחקנים שהתערבבו בקהל כדי ליצור קרבה מרבית בין הקהל לצופים. הקבוצה פעלה מתוך שליחות ורצון לקדם ערכים דומים לערכי תנועת הפועלים היהודית, הבונד. הקבוצה תמכה בחופש ושוויון למיעוטים, אהבה לשפת היידיש ולספרותה, לפולקלור היהודי ולעם הפשוט. היא נלחמה בריאקציה, ב"שמנדריקיות" היהודית ובהתבוללות ושמה לה למטרה להיות העצב הרגיש החש את מצבה של יהדות פולין. עקרונות אלו בוטאו כבר במחזה הראשון שהעלתה הקבוצה בוסטון, שהוצג למעלה מחמש מאות פעם בוורשה ובערים נוספות בפולין. המחזה טרופע טאנענצאפ הוא המחזה השני שהעלתה הלהקה.
טרופע טאנענצאפ הוא המחזה שני קונילמל מאת אברהם גולדפדן בתוספת סיפור מסגרת, הערות ותוספות. סיפור המסגרת, שכתב מיכאל וייכרט, מספר את סיפורם של להקות השחקנים הנודדים בימי הראשית של תיאטרון יידיש. השם צננטופ הוא שם אמיתי של ראש להקת שחקנים שפגש מחבר המחזה וייכרט במזרח גליציה בשנת 1909.
המחזה נכתב כמחאה כנגד הטרדות וההגבלות שהטילו שלטונות פולין על המחזה בוסטון שהיה המחזה הראשון שהציגה הקבוצה. שימוש במחזה ידוע של גולדפאדן והעתקת זירת ההתרחשות לעיירה גליציאנית בסוף המאה התשע-עשרה באו כדי למנוע הפרעות מצד הצנזורה.
תוכן המחזה.
פרולוג.
הפרולוג עוסק בארגון אולם התיאטרון, כניסת הקהל, הצגת חברי הלהקה והסבר על תוכן המחזה.
ההצגה מתקיימת באולם תיאטרון מאולתר שהוא בעצם הרפת של גביר העיירה, בה נתלו כמה עששיות. הבימה בנויה מקרשים שהונחו על חביות בירה. בכניסה עומדים מנהל הלהקה רודולף טננצופ ואשתו הנרייטה המנהלת. הם מוכרים כרטיסים ומפנים את הצופים למקומותיהם. בדלת צדדית מנסה בתם יוזפינה לחסום את מי שמנסה להיכנס ללא תשלום. באי התיאטרון מנהלים משא ומתן לגבי גובה מחיר כרטיס הכניסה.
לאולם נכנסים ינטה משרתת הגביר וחתנה משה, דוברי יידיש פשוטה בדיאלקטית. אחריהם ליטאי דרשן המחליף סמך בשין וטוען שבעצם בא רק להציץ. להצגה מגיע גם קצין המדבר לשון גרמנית מליצית. הגביר ואשתו פטורים מתשלום כבעלי האולם כלומר הרפת. מצטרפת אישה עם אישה עם כובע נוצות המסרבת להסיר את כובעה, ולבסוף חייל ושוטר המדברים בבליל של פולנית וגרמנית.
לאחר שתפסו הצופים את מקומם פותח בדברים מנהל הלהקה, בגרמנית מליצית, ומברך את האורחים. לכבוד הצגת הבכורה מספר המנהל לצופים על להקתו המפורסמת, מציג את שחקניה ומדבר על המחזה החדש:
עיקר ההצגה.
לאחר נאום המנהל מתחילה ההצגה שני קוני למל על פי הטקסט שכתב אברהם גולדפדן. מדי פעם מופרעת ההצגה בהערות ופרשנויות של השחקנים המשמשים כצופים ויושבים בתוך הקהל. שחקנים אלו רבים ביניהם ומשוחחים עם השחקנים שעל הבמה. למחזה נוספו שירים שלא נמצאים במקור. החייל והשוטר קופצים כששרים שיר לכבוד הצאר הרוסי, והשחקנים נאלצים לאלתר מהר גם את ההמנון האוסטרו הונגרי. המחזה המקורי מופרע עלי ידי חסיד שנכנס מאמצע ההצגה. כל המערכה האחרונה במחזה המקורי חסרה. במערכה זו במקור מתברר מי הוא קוני למל האמיתי ומי הוא מקס. המערכה במקור מסתיימת בהעדפת הסטודנטים ובגרוש החסידים.
אפילוג.
החסיד מתפרץ וקוטע את ההצגה בצעקות: "גוואלד יהודים. המחזה לועג לחסידים ועוד לפני גויים. הלהקה היא חבורת לצים שאינה מקיימת מצוות, מחללת שבת, לא אוכלת כשר, שרה שירים גסים ורוקדת עם נשים". לעומתו נשמעת הטענה שהתיאטרון הוא בידור והתרגעות לעמלים.
כדי להרגיע את המהומה עולה מנהל הלהקה ופותח בנאום ארוך, הפעם דווקא ביידיש והוא אומר:
סיום ההצגה – השוטר והחייל מפזרים את הקהל.
הביצוע הראשון.
מיכל וייכרט, יוצר ובמאי המחזה, בחר בעיבוד ייחודי ברוח רעיונות תנועות הפועלים למחזהו הפופולרי של אברהם גולדפדן - שני קוני למל. אם בעיבודים קודמים עוצבה דמותו של מקס כדמות משכילה, מתוחכמת וחיננית, בעיבודו של וייכרט הוצג מקס כדמות ריקה, שטחית ואפילו מעט מנוולת. דמותו המטופשת והשלומיאלית של קוני למל הוצגה כדמות מיוסרת המבינה את העוול הנגרם לה.
הצגת הבכורה בנובמבר 1933 לוותה בספקות רבים. שם המחזה לא היה מוכר ולא אמר דבר. הרעיון לשחק באולם דמוי רפת עם במת קרשים, הרעיון לפזר בקהל שחקנים המתווכחים ורבים אחד עם השני נראו חדשניים מדי ולא היה ברור איך הם יתקבלו בקהל. למרות החששות זכתה הצגה להצלחה רבה. במיוחד הזדהה הקהל עם נאומו של מנהל התיאטרון בסוף המחזה על חשיבות התיאטרון לעמלים. ההצגה שוחקה חודשים רבים בוורשה ובערים נוספות. המשורר איציק מאנגר סיפר ששב וצפה בהצגה מספר פעמים.
דיון.
גולדפאדן נתפס בידי חברי היונג טעאטער כמי שיצר מחזות עממיים שנועדו לשעשע ולתת פורקן לעמלים. גם חברי היונג טאעטער ראו עצמם כמי שיוצרים תרבות למען הפועלים. המחזה משתמש בחומרים העממיים והמחוספסים של גולדפאדן אך עוטף אותם בסיפור מסגרת ובבימוי מתוחכם ומאפשר לצופים ליהנות משני העולמות.
ההומור במחזה מושג מהניגודים בין דמויות הצופים במחזה: דמויות האדוקים כדמות הליטוואק והחסיד, דמויות עממיות כמשה וזוגתו ינטה, ודמויות הזרים - השוטר, החייל והקצין. ההומור נוצר ממנעד לשוני מיידיש עממית ומשובשת ועד גרמנית מליצית. מרחק רב קיים גם בין זהותה האמיתית של להקת השחקנים כמשפחת נוודים פשוטה דוברת יידיש לבין הצגתם כלהקת שחקנים אירופית חשובה. ההומור נוצר גם בפירוט רפרטואר ההצגות שנטען שהלהקה שיחקה - ממחזות של גתה ושייקספיר ועד מחזות עממיים של יוסף לטיינר ופרופסור הורביץ.
עיסוק נרחב בסיפורה של להקת שחקנים בימי ראשית התיאטרון ביידיש נמצא ברומן רחב היריעה של שלום עליכם כוכבים תועים.
בריאן גריפין
בריאן גריפין (באנגלית: Brian Griffin) הוא אחת הדמויות הראשיות בסדרת האנימציה "איש משפחה". בריאן הוא כלב המחמד של משפחת גריפין. דמותו של בריאן נוצרה, עוצבה ודובבה על ידי סת' מקפרלן.
בריאן ערך את הופעת הבכורה שלו בסדרה ב-20 בדצמבר 1998 והשתתף גם בספין-אוף "המופע של קליבלנד".
אודות הדמות.
בריאן הוא כלב מואנש עם פרווה לבנה. הוא יכול היה לדבר וללכת כמו בני האדם. במרבית הפעמים, התנהג בריאן בצורה אינטליגנטית וחכמה יותר משאר הדמויות בסדרה. חברו הטוב ביותר של בריאן היה סטואי גריפין ולעיתים הם הראו חיבה זה לזה. במהלך הסדרה, בריאן נגמל מעישון סיגריות ומעישון מריחואנה. בהמשכה הוא התמכר לקוק ולסמים קשים נוספים, אך הצליח להיגמל גם מהם. על פי הסדרה, לחם במלחמה בעיראק.
בריאן נהרג בעונה ה-12 בפרק ה-6 "חייו של בריאן" ששודר ב-24 בנובמבר 2013 לאחר שנפגע על ידי מכונית. לאחר מותו של בריאן, הוא הוחלף על ידי ויני, כלב בעל מבטא איטלקי, שהוא הכלב החדש שמשפחת גריפין אימצו כדי להתגבר על מותו של בריאן. בהמשך העונה, בפרק חג המולד, דמותו של בריאן שבה לסדרה, לאחר שסטואי חוזר לעבר בעזרת מכונת הזמן שלו כדי להציל את בריאן.
ביקורת.
בריאן קיבל ביקורות חיוביות רבות. צופים רבים של הסדרה מחשיבים את בריאן לדמות הטובה ביותר בה וכי החברות בינו לבין סטואי נהדרת.. בנוסף, נאמר גם בביקורת על בריאן כי אם סת' מקפרלן יירצה לעשות פרודיה על ג'יימס בונד, בריאן יהיה בחירה מושלמת לתפקיד. ההפקה קיבלה ביקורות שליליות רבות בעקבות מותו.
הופעות אורח.
בריאן הופיע כדמות אורחת בסדרה "סאות' פארק", בפרק פרודיה על הסדרה "איש משפחה" ובסדרת הספרים המבוססת על סדרה זו. בנוסף, בריאן וסטואי הגישו פרס אמי יחדיו.
VEF ריגה