לאחר עליית ממשלת רבין ב-1992, התבצעה פשיטה על ערוץ 7 בהוראת השרה שולמית אלוני. מנהיגי האופוזיציה יצאו אל הספינה במהלך של הזדהות עם התחנה והתחנה שבה לשדר לאחר זמן קצר ביותר. בהמשך החלו להשמע קולות בשמאל בקריאה לסגור את "ערוץ 7". באותו הזמן מנהיגי הימין אשר חשו היטב את מדיניות "ייבוש ההתנחלויות והדתיים" בכל תחומי החיים החל בכלכלה וכלה בתוכניות החינוך, הגבירו את השימוש בערוץ שידור זה. לאחר רצח ראש הממשלה, היו שטענו שערוץ זה הפיץ הסתה או לפחות קריאות שיכלו להתפרש כהסתה, אף על פי שמעולם לא הועמד איש מהערוץ לדין על הסתה, וגברו הקריאות לסגירת הערוץ. מנגד, אנשי הערוץ טענו כי לא שודרה אצלם כל הסתה, ואדיר זיק היה שב ומדגיש שאסור שחלילה מישהו יפעל באלימות נגד אנשי השמאל. עם קריסת תהליך אוסלו בסדרה של התקפות מחבלים רצחניות, עלייתו של בנימין נתניהו לשלטון, ותחילת הסדרת שידורים פתוחה עם מספר רב של ערוצים, הייתה לפוליטיקאים מהימין הדתי תחושה שניתן יהיה להכשיר את ערוץ 7 כערוץ ממלכתי לכל דבר. אך התחנה לא הוסדרה ולאחר שראשי הערוץ הורשעו בדין על ניהול ערוץ פיראטי, התחנה הפסיקה לשדר על גלי הרדיו ועברה לשדר אך ורק באינטרנט.
עד שנות התשעים הרדיו הממשלתי שידר במספר מצומצם של תחנות ותדרים, רשת א' ב' ג', קול המוסיקה (הקלאסית), גלי צה"ל ושידורים לחו"ל בערבית ובעברית קלה. בעקבות הקמת ערוצים מסחריים ואזוריים רבים, בעלי גוון תרבותי 'קופצני' וצעיר, הוקמו עשרות תחנות רדיו פיראטיות, רובן חרדיות.
תחנות אלו עלו על תדרים של תחנות הרדיו המורשות על פי החוק, ומדי פעם השביתו את נמל התעופה בן-גוריון, בגלל שידור על תדרים המשמשים לתקשורת בין המטוסים ומגדלי הפיקוח.
התחנות הפירטיות פעלו על ידי תחנות ממסר זולות, שהונחו במקומות ציבוריים קשים לגישה, כמו גגות בניינים נעולים, דבר שהיקשה על הרשויות לזהות את מקור השידור ואת הציוד היקר הנחוץ להפקת התשדירים ושידורם הראשון. באווירה של ריבוי תחנות פירטיות ופגיעה בתחבורה האווירית עד כדי סיכון חיים , החמיר בית המשפט וקבע כי על ערוץ 7 להיסגר ואין לאפשר לה בכל דרך שהיא פעילות חוקית. מנהלו של אחת מתחנות הרדיו הפירטיות, תחנת "קול המזרח", נשלח ל-18 חודשי מאסר לאחר שהופעלו נגדו עונשי מאסר על תנאי שנתנו לו בהרשעות קודמות על הפעלת תחנת הרדיו.
בסוף שנת 2004 אמנם נרשמה, בעקבות חוק שהחמיר את הענישה, ירידה של עשרות אחוזים במספר התחנות אולם עשרות תחנות רדיו פיראטיות עודן ממשיכות בפעילותן, על אף פעולות אגף האכיפה של משרד התקשורת .
הטיעונים להסדרה בחוק של שידורי הרדיו בישראל:
מנגד, אוכלוסיות שונות חשות שאין צדק באופן החלוקה והאישור של תחנות רדיו, ושאין להם פתחון פה או במה ראויה להביע את תרבותם ודעותיהם.
עם התפתחות הטכנולוגיה, בייחוד הרדיו הדיגיטלי, ומכשירים סלולריים עם יכולות מולטימדיה (אשר משדרים מידע על פי קידוד ולא על פי תדר, והמאפשרים דחיסת מידע רב יותר על פני מגוון רחב יותר של ערוצים), ההגבלות הטכניות על הרדיו המוסדר יעלמו. עם זאת המורכבות הטכנולוגית לשידורי רדיו תעלה, ויש המצפים שהיא תגרום להעלמות הרדיו הפיראטי.
הרדיו האזורי.
עוד בתקופת המנדט, התקיימו שידורי רדיו אזוריים בארץ ישראל, הן בתחנות של המנדט, והן בתחנות של המחתרות. בין השאר התקיימה בירושלים תחנת "קול המגן", תחנה בחיפה, תחנת "קול הנגב", ותחנת "קול הגליל".
עם הקמת מדינת ישראל, שידורי קול ישראל בוצעו ממספר משדרים אשר לא סיפקו כיסוי קליטה בכל רחבי ישראל. עם הזמן הוקמו משדרים על מנת להרחיב את הכיסוי לעוד אזורים. בחלק מהמשדרים בוצעו שידורים בעלי אופי מקומי, ובנוסף שידור בסינדיקציה של קול ישראל בחלק מהזמן. עם הזמן חוברו המשדרים לשידורי קול ישראל באופן מלא והשידורים המקומיים פסקו.
יוזמות נוספות להקמת רדיו אזורי במסגרת קול ישראל המשיכו עד שנות השמונים, למשל בהקמת תחנת רדיו מקומית באילת.
בשנת 1990 נחקק חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו התש"ן - 1990 המסדיר את הקמתן של תחנות רדיו אזורי המופעלות על ידי בעלי זיכיון פרטיים, ואינן ממומנות בעזרת אגרת הרדיו והטלוויזיה אלא בדרך מסחרית (מכירת זמן פרסום), תחת פיקוח ציבורי. לפי החוק הזיכיון מוענק לארבע שנים בהליך של מכרז. המועצה רשאית להאריך את הזיכיון ללא מכרז לשלוש תקופות נוספות של ארבע שנים כל אחת, לפי שיקול דעתה, בהתאם לביצועי בעל הזיכיון. המועצה יכול להאריך תקופה זו בתקופה אחת נוספת בת ארבע שנים בכפוף לתנאים מסוימים.
בדצמבר 1994 פורסמו המכרזים הראשונים לתחנות רדיו אזורי, ובתום הליך המכרז נבחרו ארבע התחנות שעלו לאוויר ב-1 בספטמבר 1995. תחנות ששידרו לאזורים ירושלים רבתי {רדיו ירושלים), המרכז (רדיו ללא הפסקה), חיפה והמפרץ (רדיו חיפה) ואילת (רדיו קול הים האדום). בדצמבר 1995, התפרסם גל מכרזים השני למתן זיכיונות לשידורי רדיו אזורי (גל 2), בעבור שמונה אזורים נוספים: תחנה בשפה הערבית בצפון, אזור העמקים, הכרמל והמפרץ, עמק חפר, השרון, גוש דן, תחנה דתית בגוש דן ושפלת יהודה. תחנות שהחלו לשדר במהלך 1996 ו-1997. "הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו" חילקה את התדרים (המצומצמים) בין תחנות הרדיו האזוריות ולכל תחנה יש לפחות תדר FM אחד משלה.
התחנות, בעיקר הפריפריאליות, משרתות היטב את מטרתן (אחוזי ההאזנה להן גבוהים מאלה של התחנות הארציות באזורן) פונות אל אוכלוסיות האזור ונותנות מענה לצורכיהן (חדשות אזוריות; מידע אזורי לציבור; תוכניות צרכנות; תוכניות שבהן ראשי רשויות באזור עונים לשאלות מאזינים; סיקור אירועי אקטואליה, בידור וספורט המתרחשים באזור).
התחנות התקשו לתרגם הצלחה זו למונחים כלכליים וחמש שנים לאחר הקמתם 40% מהתחנות פעלו בהפסד וחלקם לא הצליחו להחזיר את השקעתן בתום ארבע שנות הזיכיון. ההכנסות המצרפיות של תחנות הרדיו האזורי בשנת 2001 הסתכמו ב-99 מיליון שקל.
הרדיו החינוכי.
רדיו חינוכי הוא פרויקט משותף של קול ישראל, משרד החינוך ומשרד התקשורת. מטרתו היא לקרב את צעירי הפריפריות לתחום הרדיו והתקשורת. הרדיו החינוכי הוא בעצם הרבה תחנות רדיו המשדרות בהספק חלש יחסית לאזור מסוים והתחנות האלה נמצאות בדרך כלל במוסדות חינוך כגון מכללות, אוניברסיטאות, בתי ספר תיכון, מתנס"ים ומרכזי תקשורת שונים. התדר לרוב הוא 106FM. תחנות רדיו חינוכי רבות פזורות בכל ישראל.
קישורים חיצוניים.
אתרי תחנות שידור.
תחנות רדיו חינוכי:
תחנות רדיו באינטרנט:
אופוס (הוצאה לאור)
אופוס הוצאה לאור בע"מ, הוקמה בשנת 1989 במטרה לקדם את תחום ספרי המחשבים, מדע בדיוני והפנטזיה בישראל.
החברה מוציאה לאור בעיקר רבי מכר מתורגמים לעברית, בתחומים: פנטזיה, מדע בדיוני, העידן החדש, ניהול עסקים ומדריכי שיפור עצמי, סיפורת מתורגמת.
אופוס הוצאה לאור בע"מ חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.
במספר הזדמנויות יצאו ספרים בשיתוף פעולה בין הוצאת אופוס לבין הוצאת כתר.
גורל היקום
גורל היקום הוא מונח בקוסמולוגיה המתייחס לבחינת האפשרויות השונות לגבי מצבו של היקום וצורתו בטווח ארוך.
האפשרויות השונות תלויות בצורת היקום ותפקידה של האנרגיה האפלה.
גורלות שונים נחזו על ידי מדענים מענפים שונים של המדע. גורלות אלו כוללים תרחישים סופיים ואין סופיים.
מאז החל לרווח המושג המפץ הגדול שממנו נבעה המסקנה בדבר התפשטות היקום, נשאלה השאלה הבלתי נמנעת: האם היקום ימשיך להתפשט עד אינסוף או שהתפשטותו תיעצר בשלב כלשהו, ואם כן, האם הוא יחזור ויתכווץ שוב לנקודה ממנה הוא התחיל. שאלה נוספת היא קצב ההתפשטות או ההתכווצות. התשובה נעוצה במספר גורמים לרבות התכונות הפיזיקליות של יחסי המסה\אנרגיה, הצפיפות הממוצעת של היקום וקצב התפשטות היקום.
לדעת הקוסמולוגים אם יש ביקום מספיק חומר, אשר עשוי לעצור את ההתפשטות בכח המשיכה שלו, הרי שבבוא הזמן עשוי היקום לחזור ולהתכווץ לנקודתו ההתחלתית. במקרה השני, אם אין כמות חומר מספקת, הרי שהיקום יתפשט עד אינסוף. על פי הקונצנזוס הקיים כיום, אין ביקום מספיק חומר שיעצור את התפשטותו וגילוי האנרגיה האפלה שגורמת להתפשטות מואצת של היקום מביאות למסקנה הבלתי נמנעת שהיקום יתפשט לנצח. אך עם זאת, השאלה בדבר סופו של היקום עודנה פתוחה.
מודל המציג את היקום כפועל במחזוריות של התפשטות וקריסה הוא מודל היקום המתנדנד.
התהוות הבסיס המדעי.
תאוריה.
הבסיס התאורטי לשאלה התאפשר לאחר פרסום תורת היחסות הכללית על ידי אלברט איינשטיין ב-1916, אשר אפשרה לתאר את היקום בקנה המידה הרחב ביותר.
ישנם פתרונות אפשריים רבים למשוואה המוצגת בתאוריית היחסות הכללית וכל פתרון ממחיש מסלול שונה ליקום.
מספר אפשרויות הועלו ב-1922 על ידי אלכסנדר פרידמן וב-1927 על ידי ז'ורז' למטר, חלקן גורסות כי היקום התפתח מסינגולריות ראשונית אחת; דהיינו, המפץ הגדול.
תצפיות.
ב-1931 פרסם אדווין האבל את מסקנותיו, בהתבסס על תצפיות שערך על כוכבים בעלי משתנה קפאידי מגלקסיה רחוקה. מסקנותיו איששו את התאוריה על פיה היקום מתרחב; מאז החלה חקירה מדעית רצינית לגבי תחילת היקום ולגבי קץ היקום.
המפץ הגדול והמצב היציב.
ב-1927 יסד ז'ורז' למטר את תאוריית המפץ הגדול (התאוריה קיבלה למעשה את שמה ממתנגדיה). ב-1948 יסד פרד הויל תאוריית נגד, תאוריית המצב היציב, על פיה היקום אומנם מתפשט, אך בו זמנית מצבו הסטטי נותר ללא שינוי עקב היווצרות של חומר חדש.
עד ל-1965 היוו שתי התאוריית אתגר שקול זו לזו עד גילוי קרינת הרקע הקוסמית על ידי ארנו פנזיאס ורוברט וילסון.