ב-1927 נוסד החוג הרעיוני זוונו שכלל רבים מחברי הליגה, וגם אינטלקטואלים וסיפק בסיס רעיוני נוסף לפעולת הליגה. ב-19 במאי 1934 חוללה הליגה הצבאית הפיכה בבולגריה. ראשי הליגה קימון גאורגייב ודמיאן ולצ'ב הובילו את ההפיכה. הפרלמנט פוזר, נאסרה פעילות פוליטית וכן פעילותם של איגודים מקצועיים. כדי לשמור על כסאו אולץ המלך בוריס השלישי להסכים למשטר החדש ולמנות את קימון גאורגייב לראש הממשלה. בהמשך, מינה בוריס השלישי לראש הממשלה את הגנרל פנצ'ו זלאטב שהיה חבר זוונו והליגה הצבאית, אך שמר אמונים למלך. לאחר ביצור השלטון ומעמדו של המלך, פיטר בוריס השלישי את זלאטב ומינה תחתיו את אנדריי טושב. החל ממועד זה הפך שלטונו של המלך לאבסולוטי. בהמשך, פעל דמיאן ולצ'ב לביצוע הפיכה נוספת אך הוא נלכד, הועמד לדין ונדון למוות. בהמשך, זכה לחנינה. בשלהי 1935 וראשית 1936 פירק המלך בוריס השלישי את הליגה הצבאית והמשטרה הבולגרית עצרה רבים מחבריה.
מקצת מחברי הליגה הצטרפו למפלגה הקומוניסטית אשר הוצאה רשמית אל מחוץ לחוק והמשיכו בפעילות מחתרתית תחת השם "הליגה הצבאית" כתא במפלגה. בהמשך, הצטרפה התנועה לחזית המולדת ובספטמבר 1944 הובילה את ההפיכה שהדיחה את הממשל הפרו-מלוכני. ב-1947 פורקה רשמית "הליגה הצבאית".
פראג (הוצאה לאור)
מג וייט
מג וייט (באנגלית: Meg White; נולדה ב-10 בדצמבר 1974) היא מתופפת אמריקאית הידועה בעיקר על פעילותה עם ג'ק וייט במסגרת צמד הרוק הווייט סטרייפס.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מייגן מרתה וייט בפרבר של דטרויט, מישיגן. לאחר סיום בית הספר התיכון, עבדה במסעדה, בה פגשה לראשונה את הזמר והגיטריסט ג'ון אנתוני גיליס (ג'ק וייט). הם נישאו ב-1996, והקימו את צמד הווייט סטרייפס ב-1997. תחילה זכו להצלחה בדטרויט, בשל המוזיקה החדשנית שיצרו, מסוגת גראז' רוק. עם צאת האלבום "White Blood Cells" ב-2001 זכה הצמד להכרה עולמית. וייט זכתה בפרסים רבים כחלק מפעילותה בהרכב, בהם 4 פרסי גראמי.
סגנון התיפוף שלה מכונה "ראשוני" בשל פשטותו, והוא זכה לשבחים ולביקורות כאחד ממבקרי המוזיקה ומעריצי הלהקה. וייט מעידה על עצמה כביישנית, והיא שומרת על פרטיותה.
ב-2011 הודיע הצמד על פירוק ההרכב. וייט לא הופיעה בהקשרים מוזיקליים בציבור מאז הפירוק.
בני הזוג וייט התגרשו בשנת 2000, עוד בטרם זכו להצלחה עולמית. ב-2009 היא נישאה לגיטריסט ג'קסון סמית', בנם של המוזיקאים פטי סמית' ופרד "סוניק" סמית'. הם התגרשו ב-2013.
קטמידור
קטאלר
קלורקטם
עונת 2006/2007 ב-NBA
עונת 2006/2007 היא העונה ה-61 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה כשסן אנטוניו ספרס זכתה בתואר האליפות הרביעי שלה לאחר שהביסה בסדרת הגמר את קליבלנד קאבלירס בתוצאה 0–4. טוני פארקר הצרפתי זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שקלע 24.5 נקודות בממוצע למשחק והפך לאירופאי הראשון שזוכה בפרס. ל-MVP של העונה הסדירה נבחר דירק נוביצקי מדאלאס מאבריקס שהוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה בעונה הסדירה (67-15). גולדן סטייט ווריורס, שדורגה במקום השמיני במערב בסוף העונה הסדירה, הפכה לקבוצה הראשונה המדיחה בפלייאוף את המדורגת ראשונה בסדרה של הטוב משבעה משחקים כאשר ניצחה את דאלאס מאבריקס בתוצאה 2–4 בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
ליגת ה-NBA הציגה בתחילת העונה עיצוב חדש לכדור המשחק, אך כחודשיים בתוך העונה הוחזר השימוש בכדור הקודם עקב תלונות של שחקני הליגה שהתקשו להתרגל לכדור החדש.
דראפט 2006.
הדראפט בשנה זו התקיים ב-28 ביוני 2006 במדיסון סקוור גארדן, אולמה של הניו יורק ניקס. זהו הדראפט הראשון שבו נאסר על המועמדים בדראפט להגיש את מועמדותם מיד אחרי סיום לימודי התיכון. לפי חוקי הדראפט החדשים על המועמדים האמריקאים להיות לפחות שנה מגמר לימודי התיכון ובכל מקרה להיות לפחות בני 19 בשנת הדראפט. בהגרלה (לוטרי) זכו הטורונטו ראפטורס בבחירה הראשונה, שניצלו אותה כדי לבחור את אנדראה ברניאני האיטלקי. שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט 2006 כוללים את ברנדון רוי שזכה בתואר רוקי העונה (בחירה שישית), למרכוס אולדרידג' (בחירה שנייה), רודי גיי (8), ראז'ון רונדו (21), קייל לאורי (24) ופול מילסאפ (47). בגזרה הישראלית נרשמה היסטוריה כאשר שני שחקנים ישראלים נבחרו בדראפט - ליאור אליהו בבחירה ה-44 ויותם הלפרין בבחירה ה-53. אליהו והלפרין הם השחקנים הישראלים היחידים אי פעם שנבחרו בדראפט ה-NBA מלבד דורון שפר (דראפט 1996) ועומרי כספי (דראפט 2009).
אולסטאר.
סוף שבוע האולסטאר של שנת 2007 נערך בתומאס &amp; מאק סנטר שבלאס וגאס, נבדה, לראשונה בעיר ללא קבוצת NBA. האירוע החל ב-16 בפברואר 2007 והסתיים במשחק האולסטאר ב-18 בפברואר.
המאמנים במשחק האולסטאר היו אדי ג'ורדן מוושינגטון ויזארדס המזרחית ומייק ד'אנטוני מפיניקס סאנס המערבית. את החמישיות למשחק האולסטאר בחרו האוהדים ואת השחקנים המחליפים בחרו המאמנים בליגה. בהצבעת הקהל לשחקני החמישייה הוביל לברון ג'יימס מקליבלנד קאבלירס שקיבל 2,516,049 קולות. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 132–153. קובי בראיינט מלוס אנג'לס לייקרס שקלע 31 נקודות במשחק נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר בפעם השנייה בקריירה.
חמישיית המזרח כללה את גילברט ארינאס, דוויין וייד, לברון ג'יימס, כריס בוש ושאקיל אוניל, וחמישיית המערב כללה את קובי בראיינט, טרייסי מקגריידי, קווין גארנט, טים דאנקן ודירק נוביצקי (שהחליף את יאו מינג שנעדר מהמשחק עקב פציעה).
פלייאוף 2007.
סגל האלופה, סן אנטוניו ספרס: טוני פארקר, טים דאנקן, מאנו ג'ינובילי, ברוס בואן, מייקל פינלי, פבריסיו אוברטו, רוברט הורי, ברנט בארי, פרנסיסקו אלסון, ז'אק ווהן, מאט בונר ובנו אודריך (מלווין איליי, ג'יימס וייט וג'קי באטלר נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: גרג פופוביץ'.
הוראקאן
הורקאן
עינת עמיר
עינת עמיר (נולדה בשנת 1979) היא אמנית וידאו, מיצג וסאונד ישראלית. יצירותיה, החל מתחילת המאה ה-21, עוסקות במצבים סוציו פוליטיים עכשוויים. בתחילת דרכה האמנותית יצרה עבודות וידאו אשר בהם היא משתמשת בדמותה כאלמנט מרכזי, ומציבה את עצמה בסיטואציות שונות, בעיקר כאלו הבוחנות בעין ביקורתית ופמיניסטית את החברה הישראלית. בהמשך עבודותיה הפכו לרחבות היקף יותר, ורבות משתתפים. חלק מעבודות המיצג של עמיר משויכות לזרם המיצג ההשתתפותי, וכוללות השתתפות של הקהל כאלמנט מרכזי. על עבודתה זכתה עמיר בפרס האמן הצעיר של משרד התרבות והספורט בשנת 2012.
ביוגרפיה.
עמיר נולדה בירושלים ב-1979 לאב מהנדס ואם עובדת סוציאלית. היא הבכורה מבין שלושה אחים. סיימה לימודיה התיכוניים בתיכון ליד האוניברסיטה. בין השנים 2001–2004 למדה עמיר במדרשה לאמנות בבית ברל. פרויקט הגמר שלה, שכלל עבודות וידאו וסאונד, זיכה אותה בפרס הצטיינות. בשלוש השנים שלאחר סיום לימודיה הציגה מספר תערוכות יחיד, ביניהן: "קילינג מי סופטלי" במוזיאון חיפה לאמנות, "נסיגה מחפירה תחת לחץ" במוזיאון הרצליה לאמנות, ו"מכירה" בגלריה רוזנפלד בתל אביב.
ב-2007 הוזמנה עמיר להיות עורכת-אורחת של גיליון מספר 10 של כתב העת המדרשה. גיליון זה הוקדש כולו, לראשונה בישראל, ליחסים בין פמיניזם לאמנות ישראלית. בנוסף לגיליון גם אצרה עמיר, יחד עם אילנה טננבאום, תערוכה באותו נושא בשם "מרוץ שליחות" במוזיאון חיפה לאמנות.
ב-2007 עברה עמיר לניו יורק, ובשנת 2009 השלימה תואר שני באמנות באוניברסיטת קולומביה אשר בניו יורק. לאחר סיום לימודיה הוזמנה להשתתף לראשונה בביאנלה לפרפורמנס של העיר ניו יורק, פרפורמה, שם הציגה את העבודה "צופה אידיאלי". בעקבות כך הוזמנה עמיר להעלות מיצג מיוחד לפתיחת התערוכה המקיפה "מאה שנים של פרפורמנס" במוזיאון המומה פי אס 1 בניו יורק. בשנת 2010 הוזמנה להשתתף בתוכנית שהות בפלה דה טוקיו בפריז, במסגרתה גם הציגה בשתי תערוכות במוזיאון זה.
ב-2011 הציגה עמיר מספר תערוכות ברחבי אירופה, ביניהן" Enough About You” מיצג שאפתני בלילית פרפורמנס סטודיו במאלמו; "_____Please”, תערוכת יחיד רחבת היקף במוזיאון האוניברסיטאי באוניברסיטת ספיאנצה ברומא, וכן את המיצג "Coming Soon Near You” בדאלאס קונטמפוררי ארט סנטר, בטקסס.
בשנת 2012 הוזמנה עמיר להשתתף בתוכנית השהות ארטפורט בתל אביב והייתה אחת מששת האמנים הראשונים שהוזמנו לתוכנית זו. בשנת 2013 הוזמנה עמיר להציג את אחד מהפרויקטים המרכזיים בביאנלה לפרפורמנס של העיר ניו יורק, פרפורמה, ויצרה לשם כך את עבודתה רחבת ההיקף "כמיטב יכולתנו". העבודה כוללת הן מיצב וידאו והן מיצג השתתפותי, והוצגה במקביל בניו יורק ובישראל, במוזיאון פתח תקווה.
עמיר חיה בתל אביב.
פסיכולוגיה חברתית ואמנות.
בשנת הלימודים האקדמיים 2016–2017 הצטרפה עמיר למעבדה לרגשות בחקר סכסוכים בראשות פרופ' עירן הלפרין במרכז הבינתחומי הרצליה. במסגרת המעבדה עמיר וחוקרים שונים עורכים ניסויים שהם גם עבודות אמנות. במהלך השנה האקדמית, נערכו שני שיתופי פעולה האחד עם הפסיכובלשנית ד"ר אורלי אידן והשני עם יוסי חסון.
הניסוי ועבודת האמנות כשל פרגמטי שיצרו אידן ועמיר עסק בשאלות הקשורות לשפה. איך שפה מייצרת את המציאות? וכיצד היא משפיעה על החוויות הרגשיות שלנו? במיצג הוזמנו המשתתפים להקשיב לטקסטים שעסקו בסוגיית מהגרי העבודה בישראל. בעבודה המשותפת של חסון ועמיר השתתפו מעל ל-800 איש. במהלך המיצג נבדקה מידת האמפתיה של המשתתפים והצופים במייצג כאשר הם בוחנים את רמת האמפתיה שלהם בשעה שהם שומעים תיאור מקרה יהודי ומערבי אזרחי ישראל.
מייצ'יסלב פלידרבאום