בורמן נישא בשנת 1929 לגרדה בוך (בתו הבכורה של אב בית הדין של המפלגה, ולטר בוך). היטלר שימש כעד בחתונת השניים. לזוג נולדו עשרה ילדים עד שנת 1943, מתוכם שרדו תשעה. הבן הבכור נקרא בשם "אדולף מרטין" לכבוד היטלר. שני ילדים ילדים נוספים נקראו רודולף ואילזה, על שמם של רודולף הס ואלזה הס ששימשו כסנדקים שלהם. לאחר טיסתו של הס לבריטניה ב-1941, בורמן, שחשש מזיהויו עם מנהלו לשעבר המעורער בנפשו, ולכן מיהר להחליף את השם של שניהם בצו בית משפט. לאחר המלחמה שמונה מתוך תשעת הילדים הצטרפו לכנסייה הקתולית ואף אחד מהם נעשה כומר.
בתרבות.
בסדרה האמריקאית "לצוד את היטלר" נטען כי מרטין בורמן חי בארגנטינה בשם חואן קלר, ובשנת 1955 לאחר ההפיכה נגד מנהיג ארגנטינה חואן פרון, שנתן חסות לנאצים רבים, בורמן עבר לצ'ילה. בצ'ילה אימץ ילדה בשם אריאנה שנשאה את שם המשפחה קלר. במסמכים של ה-CIA משנת 1965 דווח כי הוא חי בפרגוואי שם לממשלה הייתה זיקה חזקה לנאצים. לאחר מכן בעונה השנייה של הסדרה מוצאים במסמכי ארכיון של ממשלת פרגוואי כי הוא נקבר בפרגוואי בשנת 1959 לאחר שמת מסרטן קיבה.
שק של עצמות
שק של עצמות (באנגלית: Bag of Bones) הוא ספר מתח מאת סטיבן קינג, שיצא לאור בשנת 1998 ותורגם לעברית בשנת 1998. זכויות ההסרטה של הספר נמכרו לחברת MGM, אך הוא טרם יצא לאקרנים. עם זאת, ב-2012 הופק עיבוד טלוויזיוני בכיכובו של פירס ברוסנאן.
עלילת הספר סובבת סביב ניסיונו של מייקל נונאן, סופר מוצלח, לשבור את מחסום הכתיבה שלו שנגרם עקב מותה הפתאומי של אשתו. במקביל לעימותו של נונאן עם המשבר הפנימי שהוא חווה, חל גם עימות בינו לבין המיליארדר מקס דאוור, נציג הרוע התורן של קינג, שהשתלט על העיירה הקטנה אליה פרש נונאן במצוקתו.
בית שחור
בית שחור הוא ספר אימה מאת הסופרים האמריקאים סטיבן קינג ופיטר שטראוב, שפורסם ב-2001. זהו ספר המשך של הרב המכר "הקמיע" שנכתב על ידי קינג ושטראוב. הספר היה מועמד לפרס בראם סטוקר.
עלילה.
בספר "הקמיע", נשלח הילד ג'ק סויר למציאות חלופית, לעולם מקביל שנקרא "הטריטוריות", כדי לחפש קמיע שיציל את אמו. בספר ההמשך "בית שחור", ג'ק בשנות השלושים המוקדמות שלו; לאחר שפרש מתפקידו כבלש משטרתי, הוא נקרא למשימה שתחזיר אותו לאותם מחוזות קסם אפלים. חברו של ג'ק, מפקד המשטרה של פרנץ' לנדינג, זקוק לעזרתו בפתרון פרשה מעוררת חלחלה: פסיכופת חסר מעצורים המכונה "הדייג" חוטף, רוצח ואוכל את ילדי העיירה. ג'ק, שכבר תפס בעבר רוצח סדרתי בעיירה שכנה, נקרא עכשיו ללכוד רוצח מטורף שמותיר אחריו שרשרת של זוועות מחרידות. כדי לעשות זאת, הוא מתחבר שוב לילד שהיה, הולך בעקבות החזיונות שתוקפים אותו, ונכנס לטריטוריות שממתינות לו בבית נטוש מחוץ לעיירה, בית שישנו ואיננו, "בית שחור".
השילוב בין קינג לשטראוב יוצר פנטזיית מתח, ועלילה בה משולבות רמיזות לדיקנס, פו, ולספרים אחרים של קינג.
הספר יצא לאור בעברית ב-2002.
זיהום גז הראדון
התקופה הנאוליתית
התקופה הנֶאוֹליתית (או נֶאוליתיקון; ביוונית: νεολιθική; "נאוס" = חדש, "ליתוס" = אבן; מכונה גם תקופת האבן החדשה) היא תקופה פרהיסטורית אשר נחשבת באופן מסורתי לחלקה האחרון של תקופת האבן.
המונח נטבע בידי ג'ון לובוק בשנת 1865 כחלוקה פנימית של מערכת שלוש התקופות. התקופה באה לאחר התקופה האפיפלאוליתית או התקופה המזוליתית באירופה, מערב אסיה וצפון אפריקה.
את תחילת התקופה מציינת המצאת החקלאות, ואת סיומה ניתן לראות בהופעת כלי מתכת בתקופת הנחושת, תקופת הברונזה או תקופת הברזל (בהתאם לאזור הגאוגרפי). בהגדרת תקופה זו אין הכוונה בהכרח לרצף בזמן, אלא, למגוון מאפיינים תרבותיים כגון שימוש ביבולי פרא, גידול יבולי בעל ושימוש בבעלי-חיים מבויתים.
מקורות והתפתחות אזורית.
תרבויות המזרח התיכון הובילו את ההתפתחות התרבותית והטכנולוגית וכך נכנסו לתקופה הנאוליתית בסביבות שנת 10,000 לפנה"ס. התרבויות הנאוליתיות הראשונות במזרח התיכון היו באזור הלבנט (התרבות הנאוליתית הקדם קרמית א, הנאוליתית הקדם קרמית ב) ומשם הופצה התרבות מזרחה ומערבה. תרבות תקופת האבן החדשה הגיעה בשנת 8000 לפנה"ס במערב לאנטוליה ובצפון למסופוטמיה.
אתרים ותרבויות נאוליתיות במזרח אסיה נמצאו באזור פקיסטן שבאזור מרגרה מסביבות שנת 7000 לפנה"ס. נוסף על כך, נמצאו יישובים באזור לאחראדווה , ליד בקעת הגנגס שבתת-היבשת ההודית החל משנת 6200 לפנה"ס. באזור זה נמצאו במספר אתרים ציורי פחם באתרים שונים, אלו מעידים על קיומה של תרבות שהשתמשה בחיתוך והבערת אש. מזרחה יותר, באזור בקעת הגנגס נמצאו מספר אתרים, כמו למשל אגם סאני טל שבו נמצאו אבקנים של מיני דגנים ותבואה שתוארכו ל-13,000 לפנה"ס. ממצאים אלו רומזים כי ייתכן והיו גידולי חקלאות באזור. כך שאם להסתמך על ממצאים אלו מן הסמינר הלאומי בארכאולוגיה של מישור גאנה בדצמבר 2004 לקנאו הודו, זהו האזור הראשון, ככל הידוע כיום שהתאפיין בתרבות נאוליתית.
בדרום-מזרח אירופה הופיעו לראשונה חברות שעסקו בעיבוד חקלאי בשנת 7000 לפנה"ס; טכנולוגיה זו הגיעה למרכזה של אירופה בשנת 5500 לפנה"ס. יישובים מוקדמים ביותר שנמצאו באזור זה הם סטארצ'בו-קרש (Starčevo-Körös), ווינצ'ה (Vinča). ממצאים על התרבות הנאוליתית במערב וצפון-מערב אירופה נמצאו בסביבות שנת 4500 לפנה"ס, וכפי הנראה החלה התרבות כתוצאה מנדידת עמים והפצה של התרבות.
במרכז אמריקה בסביבות 4500 לפנה"ס התרחשה אותה התפתחות בדיוק (ביות תבואה, יישובי קבע), אולם באזור זה השתמשו במונח Formative ("יוצר" או "מעצב"), במקום השימוש במונח נאוליתי.
בתחילה, החקלאות הנאוליתית הייתה מוגבלת למגוון צר של תבואה (מבויתת ובר) ורעיית צאן הכוללת כבשים ועזים, אולם לקראת 7000 לפנה"ס התרחב מגוון בעלי החיים לגידול בקר וחזירים. החלו לקום יישובי קבע ויישובי חצי קבע, והחל השימוש בכלי חרס. לא כל ההיבטים והמאפיינים של התרבות הנאוליתית (לדוגמה: קדרות, יישובי קבע, גידול תבואה מבויתת וגידול בעלי חיים מבויתים) הופיעו באותו סדר: בחברות הראשונות במזרח התיכון שעסקו בחקלאות לא עשו שימוש בקדרות, בבריטניה לעומת זאת, ככל הנראה לא נעשה תהליך של ביות צמחים בתקופה הנאוליתית המוקדמת, ולא ברור האם היו יישובי קבע בבריטניה. במקומות אחרים בעולם כמו אפריקה, הודו ודרום מזרח אסיה, ההתפתחות הנאוליתית לא הופצה מהמזרח התיכון, כך שבעצם נוצרו במקומות אלה תהליכים עצמאיים שהובילו לתרבויות נאוליתיות אזוריות. תרבויות אלו התפתחו באופן שונה לחלוטין מאלה של המזרח התיכון דרום-מערב אסיה ואירופה. למשל, החברה היפנית המוקדמת עסקה בקדרות עוד בתקופת האבן האמצעית (Mesolithic).
ארגון חברתי.
ישנן מעט עובדות מדעיות המצביעות על קיום של ריבוד חברתי. בתקופה הנאוליתית, ההיררכיה החברתית מקושרת הרבה יותר עם התקופה הבאה תקופת הברונזה. משפחות ומשקי בית נאוליתיים היו יחידות עצמאיות כלכלית. למרות האמור למעלה, ניתן ללמוד על הריבוד החברתי מתוך הממצאים הטכנולוגיים. למשל, בחפירות במרכז אירופה נחשפו שוחות מעגליות גדולות (בין 4800 ל-4600 לפנה"ס). בתקופה מאוחרת יותר נמצאו הגבהות מעל מים, תלי קבורה וסטונהנג' (henges). קיום מבנים אלו דורש ארגון חברתי וזמן עבודה רב, דבר המרמז על כך שהיו אנשים בעלי השפעה שארגנו והוציאו לפועל עבודה.
דוגמאות נוספות לארגון חברתי ניתן ללמוד מאתרים בימארבנקרמיק (Linearbandkeramic) לאורך הריין שבהם נמצאו ביצורים. כמו כן, בבריטניה קיימות עדויות למאבקי כוח באתרים נאוליתיים. מעובדות אלו של מבנים גדולים, ביצורים ומאבקי כוח, ניתן ללמוד כי הייתה התארגנות של "שיתוף פעולה" או במילים אחרות קבוצות שבטיות. יש להניח כי קבוצות אלו נשלטו על ידי אנשים כריזמטיים שעמדו בראש אילן היוחסין. בתקופת הברונזה המוקדמת יהפכו מבנים חברתיים אלו באירופה ל-Chiefdoms - קבוצה היררכית המאורגנת כנגזרת הייחוס/המרחק של הפרט מן הצ'יף.
לאורך התקופה הנאוליתית התפתחו מספר תרבויות שהייתה להן מערכת פוליטית מורכבת מאוד, כגון Iroquois, אנשי הפוואלו (Pueblo people), בני המאיה והמאורים. כל אחת מתרבויות אלו הקימה מערכת פוליטית מסובכת ומורכבת.
בפברואר 2022, נמסר מחוקרים מאוניברסיטת המלך חוסיין בירדן ומהמכון הצרפתי של המזרח הקרוב, על מקדש שנמצא סמוך לעפיפוני המדבר במזרח ירדן, המעיד על תושביו שהיו ציידים מיומנים ושעיסוק זה היה מרכזי בחייהם.
חקלאות.
התפתחות החקלאות הייתה השינוי המשמעותי הגדול ביותר בתקופה הנאוליתית. זהו שינוי משמעותי עבור כל המין האנושי וצורת החיים שלו. בתקופה זו החל עיבוד התבואה, תרבות ושיפור של זני תבואה ודגנים. החלה לרדת ההשענות על תרבות הלקטים-ציידים והנוודים, ונמצאה דרך חלופית לספק מזון. ההשענות על תנובה מהאדמות המעובדות הלכה וגדלה. חוקרים מאמינים כי התפתחות זו עודדה באופן משמעותי את גידול ההתיישבות, היות שלעבודת גידול התבואה נדרש כוח אדם רב וקבוע, וכך עלה הצורך במתיישבים קבועים. מצד שני, התנובה הגדלה והולכת של האדמות המעובדות אפשרה לספק מזון לאוכלוסייה הגדלה. מגמה זו, של גידול בביקוש לכוח אדם וגידול האוכלוסייה, המשיכה לתקופת הברונזה, ובסופו של דבר נבנו עיירות, ומאוחר יותר ערים ומדינות.
התקופה הנאוליתית זכתה בשם "המהפכה הנאוליתית" - ביטוי שטבע הארכאולוג האוסטרלי ויר גורדון צ'יילד (Vere Gordon Childe). שם זה הוא תולדה של שינויים מרחיקי לכת בתחומים רבים, כגון: העמקת האינטראקציה האנושית, שיטות הקיום המבוססות על השענות על תנובה חקלאית, תרבות זני תבואה ודגן וביות בעלי חיים.