הפיירי גורדון היה מטוס דו-כנפי בעל מבנה קונבנציונלי לתקופתו של שלדת מתכת המכוסה בד. המטוס היה מצויד בגרסאות שונות של מנוע הארמסטרונג סידלי פנתר סימן IIa, בעל 525–605 כוחות סוס. החימוש כלל זוג מקלעים, אחד מסוג ויקרס בתא הטייס הקדמי והשני מסוג לואיס בתא הטייס האחורי, שניהם בקוטר של 7.7 מ"מ, ו-230 ק"ג של פצצות. מחווני הטיסה של הגורדון היו בסיסיים וכללו מד מהירות אוויר, מד גובה, מד לחץ שמן, טכומטר, מחוון פנייה ואיזון ומצפן.
הגורדון פותח מהפיירי IIIF, והסתכם בעיקר בהתקנת מנוע הארמסטרונג סידלי פנתר. אב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה שלו ב-3 במרץ 1931, וכ-80 גרסאות מוקדמות יותר של הפיירי IIIF הוסבו לסטנדרט זה. 178 מטוסים חדשים נועדו לשימוש על ידי חיל האוויר המלכותי ומספר מצומצם של פיירי IIIF הוסבו בעודם על פס הייצור. 154 מטוסי גורדון סימן I נבנו, לפני שהחלה בניית הגורדון סימן II, בעל סנפירים והגה כיוון מוגדלים, אך רק 24 יחידות הושלמו מגרסה זו כאשר הופנה פס הייצור לצורך בניית הסורדפיש. הגרסה הימית של הגורדון, שהייתה בשימוש חיל הים המלכותי, נודעה כפיירי סיל.
היסטוריה מבצעית.
הגורדון שירת בחיל האוויר המלכותי במהלך שנות ה-30, כאשר טייסת מס' 40 הייתה הראשונה שהפעילה את המטוס בבריטניה באפריל 1931 למשימות הפצצה, וטייסת מס' 6 הייתה הראשונה שהפעילה את המטוס מעבר לים, במזרח התיכון, למשימות כלליות. מרביתם הוצאו משירות ב-1938, אם כי 14 מטוסים הוסיפו לשרת כמטוסי אימון או כגוררי מטרות, ואחד מהם נותר בשירות בבריטניה עד ספטמבר 1941. במצרים הופעל הגורדון עד 1939, כאשר ששה מטוסים ששירתו כגוררי מטרות באסמאעיליה, הועברו לידי חיל האוויר המלכותי המצרי.
49 מטוסי הגורדון הנותרים במצרים הועברו לידי חיל האוויר המלכותי הניו זילנדי באפריל 1939, ו-41 מתוכם הוכנסו לשירות בתפקידי אימון טייסים. אנשי חיל האוויר הניו זילנדי גילו כי המטוסים שחוקים משימוש ונשאו את תוצאות שירותם במזרח התיכון - כולל לפחות עקרב אחד. ב-8 בדצמבר 1941 עוד היוו 30 מטוסי גורדון חלק ממטוסי הקו השני בסדר הכוחות הניו זילנדי. האחרון מבין מטוסים אלה, כמו גם האחרון מבין מטוסי הגורדון שנותרו בכל מקום, הוצא משירות ב-1943.
בתחילת 1941 היה מוצב גף בן שבעה מטוסי גורדון בבית הספר לטיסה מס' 4 ששכן בבסיס חיל האוויר המלכותי חבניה שבעיראק. גף זה הוחזר מהפעילות אליה הועבר כגורר מטרות בחזרה למשימות הפצצה, והשתתף בהגנה על חבניה כנגד הכוחות העיראקיים שתקפו את הבסיס במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית.
שירות.
הפיירי גורדון שירת במדינות הבאות:
Battlefield Play4Free
Battlefield Play4Free הוא משחק וידאו מסוגת פעולה בגוף ראשון שפותח על ידי חברת EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts, המשחק הוא השבעה עשר בסדרת המשחקים Battlefield. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד.
ככותרת המשחק, המשחק זמין לכל השחקנים ואין צורך בתשלום כדי לשחק בו. המשחק Battlefield Play4Free הוכרז רשמית בתאריך ה-5 בנובמבר 2010 אז הפיתוח התחיל ב-30 בנובמבר של אותה השנה. במשך הזמן שבמשחק היה בפיתוח המשחק היה במצב בטא סגורה (אף אחד לא יכול היה לשחק בו מלבד המפתחים שבדקו את יכולות המשחק), ובתאריך ה-4 באפריל 2011 המשחק יצא לבטא פתוחה (המשחק יצא לשימוש חופשי לכל המשתמשים). המשחק רץ בקלות על המחשב ולוקח כ-1.95GB מקום בכונן הקשיח.
המשחק נסגר בתאריך 14 ביולי 2015 שכן החברה EA טוענת שהמשחק אינו פופולרי כפי שהיה בעבר ועל כן תסגור אותו, יחד עם המשחק Battlefield Heroes.
משחקיות.
Battlefield Play4Free לוקח שתי תכונות מהמשחקים Battlefield 2 ו-: שדה קרב, מצבי משחק, תקיפה ועומס. במשחק יש חנות שבא אפשר לרכוש אביזרים (בתשלום) כגון: רובים, אקדחים, רימונים, תלבושות וכו' והוא גם דומה קצת בהתאמה למשחק Battlefield Heroes. במשחק Battlefield Play4Free יש שמונה מפות מ-Battlefield 2, ותומך בשרתים של עד 32 אנשים בכל שרת. כאשר שחקן נכנס לסרבר, המשחק בוחר באופן אוטומטי לאיזה קבוצה השחקן יצטרף (האמריקאים או הרוסים).
כיתות.
במשחק Battlefield Play4Free יש כיתות (Classes), בהם השחקן יכול לבחור להיות מסתער, מהנדס, חובש, או צלף. כיתת המסתערים חמושה עם רובה סער, "קופסת תחמושת" שיכולה לספק יותר תחמושת לשחקן ולחבריו בקבוצה ובהמשך ברימון עשן וחומר נפץ מדגם C4. החובשים מחומשים במקלעים, ובעלי יכולת לרפא את עצמם, ולרפא שחקנים אחרים עם "קופסת חובש" (Medic Box) ובהמשך בדפיברילטור ונור-סימון בשביל שחברי הקבוצה ייווצרו בנור. חיילי מחלקת ההנדסה חמושים ב-RPG-7, תת מקלע, וכלי לתיקון שניתן לשמש לתיקון של כלי הרכב של חברי הקבוצה ובהמשך במוקש נגד טנקים ומטול רימונים מסוג MX-25. כיתת הסיירים חמושים ברובה צלפים, חיישן תנועה ומוקשים מסוג M18(נגד אדם) ובהמשך במשקפת שגם גורמת לנפילת טילים. לארבע הכיתות גם יש את האפשרות לשאת אקדח, סכין ואקדח-סימון לכלי רכב. מערכת כיתה זו נעשתה בשימוש במשחק .
עדכונים.
Easy Studios, המפתחים של המשחק Battlefield Play4Free, מבצעים עדכונים למשחק. העדכון המשמעותי הראשון התקיים ב-29 בינואר 2011, כאשר Easy Studios, השיקו את המפה עומאן (Oman). והעדכון השני התקיים ב-9 ביוני 2011 המפה "Fourth" שוחררה. לאחר מכן, העדכון השלישי התקיים ב-10 באוגוסט 2011 שבה יצאה המפה "Dragon Valley". מלבד המפות החדשות Easy Studios הוסיפו אלמנטים שונים כגון טשטוש תנועה (כאשר השחקן זז מהר) עקב המנוע המשופר Refractor 2.
ציונים.
המשחק Battlefield Play4Free קיבל ציון של 68% מתוך 11 ביקורות באתר Metacritic וקיבל 67.75% מתוך 8 ביקורות באתר GameRankings.
ינשוף חשוף-רגל
ינשוף חשוף-רגל (שם מדעי: "Gymnoglaux lawrencii") הוא סוג ומין יחיד של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים אשר אנדמי לקובה (תפוצתו מכסה כמעט את כל האי). מוכר גם בשם "Cuban screech owl" (ינשוף צווחן קובני). זהו ינשוף שלא נחקר כהלכה, ולכן המידע עליו לוקה בחסר.
שמו – "ינשוף חשוף-רגל" – מתייחס לרגליו חסרות הנוצות, מופע ייחודי השונה מרוב ינשופי העולם שלהם יש רגליים מנוצות כמעט לחלוטין (מעל 200 מינים). זאת כנראה הסתגלות אבולוציונית שמקורה בבית גידולו הטרופי והחם. זהו ינשוף לילי, המעדיף יערות של עצי דקל, בהם הוא קודח חורים המשמשים לו כמקום מגורים (הם לעיתים קרובות מאכלסים גם קני נקרים נטושים). מופע נוצותיו חום-כהה המנוקד בלבן ובטנו ותחתית כנפיו לבנים. פרצוף השמע הלבן שלו מקיף עיניים גדולות וחומות. ככל הנראה, הוא ניזון מטרף קטן כמו יונקים וציפורים קטנים, פרוקי-רגליים ודו-חיים.
בעבר איגוד האורניתולוגים האמריקאי (American Ornithologists' Union) הכלילו בסוג "שעיר", אך בשנת 2003 הוא חזר בו, בהתבסס על הבדלים מורפולוגיים ודפוסי קולות שונים, והכלילו בסוג נפרד משלו – "Gymnoglaux" (ינשוף חשוף-רגל).
מטרנה
גאוסיטיס
גראפין
קפלת בראנקאצ'י
קפלת בראנקאצ'י (Cappella Brancacci) היא קפלה בכנסיית סנטה מריה דל כרמינה (Santa Maria del Carmine), כנסיית האם של המסדר הכרמליתי בפירנצה. הקפלה נבנתה בהוראת פייטרו בראנקאצ'י בשנת 1386. הפטרון של הציורים בקפלה היה פליצ'ה בראנקאצ'י, צאצא של פייטרו שהיה סוחר משי ושגריר בקהיר עד 1423. פליצ'ה הטיל את ביצוע פרסקאות הקפלה על הצייר מזולינו (1383–1447). מזולינו הזמין את מזאצ'ו הצעיר לחלוק עמו את העבודה. זמן לא רב אחרי התחלת העבודה על הפרסקאות המתארות סצנות מחיי פטרוס הקדוש, נסע מזולינו להונגריה ומזאצ'ו המשיך לעבוד על הקפלה לבדו. לאחר שובו של מזולינו לאיטליה בשנת 1427 נטש מזאצ'ו את העבודה על הקפלה וחבר למזולינו ברומא, שם הלך לעולמו מספר חודשים אחר כך. השניים הותירו את קפלה בראנקאצ'י בלתי גמורה. רק כמה עשרות שנים לאחר מכן, בראשית שנות השמונים של המאה, חודשה העבודה על הקפלה והושלמה על ידי הצייר פיליפינו ליפי.
הפרסקאות בקפלה, ובמיוחד אלה שיצר מזאצ'ו, הן מהיצירות החשובות של תקופת ראשית הרנסאנס ויש שמכנים את הקפלה "הקפלה הסיסטינית של הרנסאנס המוקדם". עיקר החידושים הבאים לידי ביטוי ביצירתו של מזאצ'ו הם בתחום הפרספקטיבה ורתימתה לקומפוזיציה. כמו כן עושה מזאצ'ו שימוש בתיאורים נפחיים של דמויות, בהמשך למסורת של מי שכונה לא פעם אבי הרנסאנס המוקדם – ג'וטו די בונדונה. יש גם שמצביעים על פסליו של דונטלו (שחי ויצר גם הוא בפירנצה באותה תקופה) כמקור ההשראה לאופן תיאור הדמויות בפרסקאות. מזאצ'ו עושה שימוש חדשני יחסית לתקופתו באור וצל, כאשר הוא מתייחס לא פעם בציוריו למקור האור בקפלה. כלומר, האור המצויר תואם את האור הטבעי בחלל.
בהשפעת האמנות הצפונית של התקופה והסגנון הגותי הבינלאומי, ניתן למצוא ביצירותיו של מזאצ'ו תיאורים נטורליסטיים של שלג, שקיפות במים, צלליות ונופי טבע. הדבר בא לידי ביטוי באופן חסר תקדים גם בהבעות רגשיות – בעיקר בהבעות פנים, מחוות ידיים ותנוחות גוף. גם את ההתבוננות הזו יש שתולים בפסליו של דונטלו שנוצרו באותה התקופה.
הגירוש מגן עדן.