גבול איראן-טורקיה (בטורקית: İran–Türkiye sınırı; בפרסית: مرز ترکیه و ایران) הוא הגבול בין הרפובליקה האסלאמית של איראן והרפובליקה הטורקית. אורכו של הגבול הוא כ-534 קילוטרים והוא נמשך ממשולש גבולות של זוג המדינות עם אזרבייג'ן בצפון ועד משולש הגבולות עם עיראק בדרום.
הגבול מתחיל עם משולש הגבולות של איראן וטורקיה עם נחצ'יבאן, שהיא רפובליקה אוטונומית של אזרבייג'ן בצמוד לנהר אראס. לאחר מכן הגבול ממשיך לכיוון דרום עד משולש הגבולות עם עיראק.
היסטוריה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל באזור המזרח התיכון המרד הערבי, שנתמך על ידי הבריטים, שחשקו בנפט שהיה באזור, ודחפו את הערבים למרוד ב ששלטה על מרבית המזרח התיכון. כתוצאה מהסכם סייקס–פיקו שנחתם ב-1916, השיגו הבריטים את השליטה באזורי מוסול, בגדאד ובצרה, אזורים שכבשו הבריטים עם הקמת המנדט הבריטי בעיראק ב-1920.
על פי הסכם סוור חולקה האימפריה העות'מאנית, והאזורים שמצפון למוסול יועדו להיות חלק ממדינה כורדית עצמאית או אוטונומית. הלאומנים הטורקים זעמו על האמנה ותרמו לאווירה שבעקבותיה פרצה מלחמת העצמאות הטורקית. ההצלחה הטורקית במלחמה ייתרה את ההסכם וביטלה את הקשר בינו לבין המציאות. לאחר חתימת הסכם לוזאן, הטורקים השיגו הישג טריטוריאלי נדיב בהרבה מההסכם הקודם, אך נאלצו לוותר באופן רשמי על תביעה שהייתה להם במזרח התיכון. במזרח נשמר הגבול העות'מאני-פרסי לשעבר, שכעת הפך למשולש גבולות בין עיראק, איראן וטורקיה הצעירה.
באפריל 1929 נחתם באנקרה אמנה בין הטורקים לפרסים לגבי הגבול המשותף שלהן, הסכם שהיה תגובה למרד אררט שבוצע על ידי הכורדים באזור הגבול. רק בוועידה שנערכה בטהראן ב-1932, הוחלט באופן סופי על החלפת שטחים. השטח העיקרי שעליו וויתרו האיראנים לטורקים היה אררט הקטן. כ-8 שנים לאחר מכן, במאי 1937 נחתם בין המדינות הסכם הגבולות הסופי.
ב-2017 החלה טורקיה להקים גדר גבול בגבול עם איראן, גדר שמטרתה היא למנוע מעברים בין המדינות והברחות בלתי חוקיות. הגבול צפוי להיות באורך של כ-144 קילומטרים. נכון לדצמבר 2017, רק חצי מהיעד הושלם. לטענת הגורמים האחראים, הגדר הייתה אמורה להיות מושלמת עד אביב 2019, אך נכון ליוני 2021 היא טרם הושלמה. האיראנים בירכו על הקמת הגדר.
הנרי קלאוזנר
הנרי קלאוזנר (25 בדצמבר 1918 - 12 באפריל 2009) היה מוזיקאי, מנצח ומלחין, ממקימי קיבוץ יקום. נודע בכינוי "אבי המקהלות".
ביוגרפיה.
קלאוזנר נולד בברלין להלנה ושלמה קלאוזנר. הוא למד לנגן בכינור ושר במקהלת נערים.
כשהיה בן 10 השתתף כזמר באופרה 'אנחנו בונים עיר' שכתב המלחין פאול הינדמית, שהמליץ כי קלאוזנר ילמד בקונסרבטוריון. הוא החל ללמוד מוזיקה, תחילה בקונסרבטוריון ולאחר מכן באקדמיה למוזיקה בברלין. הוא למד ניצוח, תורת המוזיקה וקומפוזיציה. בגיל 13, בהיותו תלמיד באקדמיה, כבר שימש כעוזרו האישי של המלחין נחמיה וינאבר, וניצח לראשונה בחייו על מקהלת תנועות הנוער שמנתה 200 זמרים.
קלאוזנר היה חבר בתנועת השומר הצעיר. בשנת 1935, בעקבות התגברות האנטישמיות בגרמניה, עלה לארץ כחניך השומר הצעיר ובמסגרת עליית הנוער, בראשותה של רחה פריאר, והגיע לחברת הנוער בקיבוץ מזרע. לאחר מכן עבר לקיבוץ ד' באזור חדרה, לימים יקום, והיה ממייסדיו. אחותו הוברחה לאנגליה. שאר בני המשפחה נותרו בגרמניה ונספו בשואה.
בשנת 1938 לקח חלק בחבורה של מלחינים ומנצחים ישראלים, שהקימו ועדה מוזיקלית לפיתוח מקהלות בראשות ניסים ניסימוב מקיבוץ מעברות, שלימים יסדה את תנועת המקהלות המאורגנת.
קלאוזנר ייסד מקהלות רבות ביניהן מקהלת קיבוץ יקום, מקהלת חברות הנוער ומקהלות אזוריות עמק חפר, כפר שמריהו וחוף השרון. היה חבר בוועדות מוזיקליות של התנועה הקיבוצית, ההסתדרות הכללית, ניהל את מדור המוזיקה של התנועה ואת מחלקת המוזיקה של ההסתדרות ופעל למען הקמת מחלקה למוזיקה במשרד החינוך ונמנה, יחד עם המוזיקאי שלמה קפלן ואהרון צבי פרופס, בין מייסדי ומקימי הזמרייה – פסטיבל בינלאומי למקהלות יהודיות.
בשנת 1957 ניצח על המקהלה הקאמרית הישראלית בתחרות המקהלות במוסקבה. לאחר שובו כתב את השיר "תחת שמי מוסקבה" ואף שיבץ בו את סיסמת התחרות - "אחווה ושלום". בעקבות הפסטיבל הוזמן לשנת השתלמות מטעם ממשלת שווייץ. לאחר ההשתלמות שב ליקום.
קלאוזנר פעל גם כרכז קן השומר הצעיר בירושלים בתקופת מלחמת העצמאות.
קלאוזנר לימד מוזיקה בבתי ספר שונים, ומפעל חייו היה מקהלת חברות הנוער – סיוע בקליטתם בארץ של עולים חדשים צעירים בדרך של יצירת תרבות משותפת. "רציתי להפוך את הילדים לחברה מנגנת, אוהבת לשיר ולהאזין למוזיקה. בהוראת המוזיקה הגשמתי את תורתו של פריץ יידה - חברה מנגנת ושרה", סיפר. הוא ניצח על מקהלת חברות הנוער במשך 35 שנים.
קלאוזנר נישא לרות, ולהם שלושה ילדים: מאיה, נועה ושאול.
קלאוזנר הלך לעולמו בשנת 2009 ונטמן בבית העלמין יקום. על מצבתו נכתב "מנצח, מוזיקאי, בעל חזון. ממייסדי קיבוץ יקום. שירת חייך מתנגנת בלבנו".
ג'סמין טוקס
ג'סמין טוקס (; נולדה ב-1 בפברואר 1991) היא דוגמנית אמריקאית.
שנותיה הראשונות.
טוקס נולדה וגדלה בהנטינגטון ביץ', קליפורניה, ארצות הברית. לטוקס אחות אחת הקטנה ממנה ב-19 שנים. במשך ילדותה, עסקה טוקס במגוון פעילויות אולימפיות דוגמת התעמלות, כדורעף וסופטבול. בגיל 15, החלה לעבוד כדוגמנית.
קריירה.
קריירת הדוגמנות המקצועית של טוקס החלה בשנת 2010, כשעבדה אצל חברות ההלבשה UGG וגאפ. בנובמבר 2011, לאחר תצוגות האביב המסורתיות, נבחרה טוקס לדוגמנית השנה של מגזין האופנה "Style". בשנת 2012, החלה טוקס לעבוד בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט השנתית. התוכנית משנת 2012 הוקלטה בנובמבר ושודרה ברשת CBS ב -4 בדצמבר. באותה השנה, השתתפה טוקס בפרק של סדרת הטלוויזיה האמריקאית הוואי חמש-אפס, לצד הדוגמניות ביהאטי פרינסלו וג'קלין ג'בלונסקי. בין השנים 2012–2013, הצטלמה טוקס לשערי המגזין "ווג" בשבוע האופנה בסתיו. טוקס הופיעה במספר מגזיני אופנה באיטלקית, אנגלית, צרפתית, גרמנית וספרדית. בפברואר 2013, הופיעה על שער המגזין הצרפתי "Elle". היא צעדה במספר תצוגות אופנה של חברות ענק דוגמת ברברי, קרולינה הררה, ראלף לורן, ג'ורג'יו ארמני, פיליפ פליין, מארק ג'ייקובס, אוסקר דה לה רנטה, ורה וונג, קלווין קליין, טום פורד, מרקיז, טורי ברץ', דולצ'ה וגבאנה, סטלה מקרטני, פאקו רבאן, לואי ויטון, טומי הילפיגר, פראדה, ורסצ'ה ומיו מיו. בשנת 2016, בעת תצוגת האופנה המסורתית של ויקטוריה'ס סיקריט, לבשה טוקס חזייה בשווי של 3 מיליון דולרים.
חיים אישיים.
בספטמבר 2020, התארסה לבן זוגה, חואן דייוויד בוררו, בנו של סגן נשיא אקוודור, ומנהל שווקים בינלאומיים עבור חברת .Snap Inc
התזמורת הסימפונית אשדוד
Das lila Lied
"Das lila Lied" (בעברית: "שיר הלבנדר", נקרא גם The Lavender Song) הוא שיר קברט גרמני, שנכתב בשנת 1920 על ידי קורט שוואבץ' והולחן על ידי מישה ספוליאנסקי, ונחשב לאחד ההמנונים הגאים הראשונים.
היסטוריה.
השיר הוא תוצר של רפובליקת ויימאר הגרמנית, שבמהלכה נהנו לסביות וגברים הומואים מתקופה קצרה של שיפור באיכות החיים כאשר הממשלה קבעה זכויות דמוקרטיות בסיסיות שכיסו את קהילת הלהט"ב וביטלו את הצנזורה.
השיר נכתב לאחר שהמכון לסקסולוגיה בהנהלת מגנוס הירשפלד הופיע בכותרות עם "הכנס הבינלאומי הראשון לרפורמה מינית" שקרא לרגולציות להתנהגויות מיניות להתבסס על מדע במקום על דת או על מסורת לא מדעית אחרת.
השורה הראשונה של הפזמון עשויה להיות התייחסות לסרט שונה מהאחרים משנת 1919.
מילות השיר.
מילות השיר בגרמנית.
&lt;poem&gt;
Was will man nur?
Ist das Kultur,
daß jeder Mensch verpönt ist,
der klug und gut,
jedoch mit Blut
von eig'ner Art durchströmt ist,
daß g'rade die
Kategorie
vor dem Gesetz verbannt ist,
die im Gefühl
bei Lust und Spiel
und in der Art verwandt ist?
Und dennoch sind die Meisten stolz,
daß sie von ander'm Holz!
Wir sind nun einmal anders als die Andern,
die nur im Gleichschritt der Moral geliebt,
neugierig erst durch tausend Wunder wandern,
und für die's doch nur das Banale gibt.
Wir aber wissen nicht, wie das Gefühl ist,
denn wir sind alle and'rer Welten Kind,
wir lieben nur die lila Nacht, die schwül ist,
weil wir ja anders als die Andern sind.
Wozu die Qual,
uns die Moral
der Andern aufzudrängen?
Wir, hört geschwind,
sind wie wir sind,
selbst wollte man uns hängen.
Wer aber denkt,
daß man uns hängt,
den müßte man beweinen,
doch bald, gebt acht,
wird über Nacht
auch uns're Sonne scheinen.
Dann haben wir das gleiche Recht erstritten,
wir leiden nicht mehr, sondern sind gelitten!
&lt;/poem&gt;
מילות השיר בעברית.
&lt;poem&gt;
מה הם רוצים?
האם זו תרבות
כשכל אדם נמצא מחוץ לחוק
שהוא – חכם ונאה –
אולם עם דם
מסוגו מרוסס
שבכל זאת הקטגוריה
הזאת
אסורה על פי החוק,
שנמצא בתחושה
של הנאה ומשחק
ובסוגו קשור?
ועדיין רובנו גאים,
להיות חתוכים מבד אחר!
פזמון:
אנחנו רק שונים מהאחרים
שנאהבים רק לפי הנוהג של המוסריות
שמסתובבים בסקרנות באלף פלאים
שנוהגים רק לפי הפשטות.
אבל אנחנו לא יודעים מהי ההרגשה
מאחר שכולנו ילדים של סוג אחר של עולם
אנחנו אוהבים רק ליל לבנדר, שהוא מעיק
בגלל שאנחנו רק שונים מהאחרים!
מדוע הייסורים
לכפות
מוסרים של אחרים עלינו?
אנחנו, תקשיבו לזה,
מה שאנחנו,
גם אם הם רוצים לתלות אותנו.
אבל מי חושב,
שאנחנו עומדים להיתלות