חיים יהודה רות גדל בבית אמיד ושומר מסורת, למד בבית הספר לבנים הפרטי הוותיק של לונדון (City of London School), שם למד גם לטינית ויוונית עתיקה. אביו שכר לארבעת בניו מורה פרטי שלימד אותם את מקצועות היהדות וכן ספרות עברית ודיבור עברי. אחיו הצעיר, בצלאל ססיל רות (Cecil Roth; 1899–1970), הפך לימים למרצה להיסטוריה יהודית באוניברסיטת אוקספורד. את לימודיו הגבוהים עשה חיים יהודה רות באוניברסיטת אוקספורד, שם למד בשני חוגים במקביל: האחד היה בתוכנית הלימודים הקלאסית של אוקספורד, שם למד ספרות ופילוסופיה של העת העתיקה וכן פילוסופיה חדשה; השני היה החוג ל"עברית בתר-מקראית". הלימודים במסגרת דו-חוגית זו הייתה תופעה נדירה באותם ימים, והצריכה אישור מיוחד. בהמשך היה מרצה לפילוסופיה באוניברסיטת מנצ'סטר בשנים 1923–1928. בשנת 1928 עלה לארץ ישראל, והיה לפרופסור הראשון שהופקד על הקתדרה על שם אחד העם באוניברסיטה העברית ואחד משני המורים הראשונים לפילוסופיה באוניברסיטה. בשנים 1940–1943 כיהן כרקטור האוניברסיטה העברית. במקביל תמך בהקמת מדינה דו-לאומית יהודית-ערבית דמוקרטית. אכזבתו מרעיון חלוקת הארץ ומהקמת מדינת ישראל כמדינה היהודית גרמה לפרישתו לפנסיה מוקדמת מהאוניברסיטה העברית ולהגירתו מישראל בשנת 1953, אז שב ללונדון.
פרסם ספרים העוסקים בדקארט, בשפינוזה וברמב"ם, כן פרסם ספרים בנושאי הגות יהודית, וניסה לשלב אותה בפילוסופיה הכללית. הוא פרסם גם ספרים פופולריים בעברית בנושאי חינוך ודמוקרטיה. החל משנות ה-30 של המאה ה-20 פרסם ספרי מדע פופולרי בהוצאת ראובן מס בנושאי פילוסופיה, והללו זכו למהדורות רבות. הוא ייסד את סדרת "ספרי מופת פילוסופיים, מיסודו של חיים יהודה רות" – תרגומי הטקסטים החשובים בפילוסופיה לעברית – ותירגם בעצמו שישה ספרים של אריסטו. סדרה זו ממשיכה לצאת לאור עד היום. רות, שהיה אדם עשיר, היה תורם את כל משכורתו מהאוניברסיטה לסדרת ספרי המופת.
נפטר בניו זילנד ב-1963, כששהה שם לצורך סדרת הרצאות.
פרסים והוקרה.
נבחר כחבר בלגיון הכבוד הצרפתי. נבחר כחבר באקדמיה הבריטית ב-1948. זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת ב-1945 על תרגום תורת המידות של אריסטו. זכה בפרס ירושלים לחכמת ישראל על שם דוד ילין ב-1950 על ספרו "החינוך וערכי האדם".
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
זאב רובין
זאב רובין (23 בספטמבר 1942 - 28 במאי 2009) היה פרופסור מן המניין להיסטוריה בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב.
חייו.
זאב רובין נולד ב-23 בספטמבר 1942 בקריית ביאליק וגדל בעיקר בנתניה. למד לתואר הראשון באוניברסיטת תל אביב בחוגים להיסטוריה ולספרות אנגלית. בתמיכתו של ראש החוג להיסטוריה כללית, פרופ' צבי יעבץ, המשיך במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה, וסיים אותו ב-1971, בהדרכתו של פרופסור פרגוס מילאר. עבודת הדוקטורט עסקה בשימוש שעשה השלטון, לשם חיזוק מעמדו, בדת המדינה הרומית ובנושאים השאובים מדתות אחרות ומפולחנים שמחוץ לדת המדינה הרומית, וזאת בימי שלטונה של השושלת הסוורית (בשנים 235-193).
עם סיום לימודיו באוקספורד הצטרף לסגל החוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, ובו לימד עד אחרית ימיו. בין השאר עסק בתולדות יוון ורומא, וימי הביניים, למן התקופות המוקדמות ועד מסעי הצלב.
היה ממייסדי עמותת "מצרף", המוציאה לאור את כתב העת "קתרסיס", והיה חבר במועצת המערכת שלה.
רחל פייג וישניא, עמיתתו בחוג להיסטוריה, תיארה כישרונות נוספים שלו:
זאב רובין נפטר מהתקף לב ב-28 במאי 2009. הותיר אחריו אישה, ד"ר אפרת חבס רובין, וארבע בנות.
סמינר המחקר של בית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב נקרא על שמו, "הפורום ע"ש זאב רובין".
מחקריו.
זאב רובין הדגיש בתחילה במחקריו את תולדות רומא והקיסרות הרומית במאות ה-2 וה-3. במהלך השנים עבר לחקר שלהי העת העתיקה. במוקד מחקרו עמד מלכתחילה אגן הים התיכון כולו במאה הרביעית עד הכיבושים המוסלמיים בראשית המאה השביעית, אולם הדגש עבר במידה הולכת וגדלה לתולדות הקיסרות הרומית המזרחית מראשית המאה ה-4 ועד הכיבושים המוסלמיים, כלומר קבלתה של הנצרות כדת רשמית ושולטת על ידי הקיסרים הרומיים. חלק מעבודת המחקר הוקדש לתולדות ארץ ישראל בתקופה זו, וחלק הוקדש לתולדות היחסים בין הקיסרות הרומית המזרחית (נהוג להתייחס אליה בתקופה הזו כבר כאל ביזנטיון) לבין המעצמה הגדולה האחרת של שלהי העת העתיקה, היא פרס הססנית.
במסגרת עיסוק מחקרי זה החל זאב רובין להתעניין במידה הולכת וגדלה לא רק בתולדות פרס הסאסאנית, אלא גם בהיסטוריוגרפיה של ממלכה זו. נושא זה קשה במיוחד, משום שכתבי ההיסטוריה מהתקופה הסאסאנית אבדו בצורתם המקורית, ולא נותר מהם כמעט דבר, פרט לתקצירים, עיבודים ותרגומים, מאוחרים יחסית, לערבית ולפרסית. לשם כך למד רובין את השפות שבהן כתובים המקורות המצויים בידינו ובעיקר פרסית תיכונה על שני הדיאלקטים העיקריים שלה: הדיאלקט הפרתי והדיאלקט המקובל בתקופה הסאסאנית. דיאלקט זה מוכר לנו כיום בתור ה-Book Pahlavi של הכתבים הזורואסטריים מהתקופה הבתר-סאסאנית שלאחר הכיבושים המוסלמיים.
מאז 1999 שימש כעמית מחקר קבוע ב-SOAS, בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה, השייך לאוניברסיטת לונדון.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
מדלייה
ארקייד פייר
ארקייד פייר (באנגלית: Arcade Fire) היא להקה קנדית, מהבולטות והמוערכות בלהקות האינדי רוק של העשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף לכלי הנגינה הנפוצים בלהקות רוק, כמו גיטרה, גיטרה בס ותופים, משתמשת הלהקה בכלים כמו אקורדיון, קסילופון, צ'לו, מנדולינה, ויולה, וכינור. במהלך הופעות, חברי הלהקה מרבים להחליף ביניהם את תפקידי הנגינה.
היסטוריה.
תחילת הדרך.
הלהקה הוקמה בקיץ 2003 על ידי וין בטלר ואשתו לעתיד רז'ין שסיין, יחד עם ריצ'רד ריד פרי בקלידים, טים קינגסברי בבס, ואחיו הצעיר של וין, ויליאם בטלר בסינטיסייזר וכלי הקשה.
באותה שנה הקליטה הלהקה במיין מיני אלבום הנושא את שמה, Arcade Fire (ידוע גם כ-"Us Kids Know"). בתחילה האלבום נמכר רק בהופעות המוקדמות של הלהקה, אך ב־2005 ולאחר שהתפרסמו, האלבום עבר עריכה דיגיטלית ונמכר בחנויות.
Funeral.
באוגוסט 2003 החלה הלהקה להקליט אלבום בכורה. במהלך תקופת ההקלטות נפטרו כמה קרובי משפחה של חברי הלהקה (סבתה של רז'ין שסיין, סבם של וין וויליאם בטלר, דודתו של ריצ'רד פרי). הדבר השפיע על אופי ההקלטות עצמן ועל שם האלבום - Funeral (הלוויה). האלבום יצא בסוף 2004 (תחילת 2005 במדינות מסוימות), ולווה בביקורות נלהבות של המבקרים והקהל. האלבום דורג במקומות הראשונים במצעדי אלבום השנה והאלבומים הטובים של העשור במגזינים רבים, והלהקה יצאה לסיבוב הופעות עולמי לקידום האלבום, שכלל גם הופעות בפסטיבלים רבים, והופעות בתוכניות טלוויזיה. באחת ההופעות, ב־9 בספטמבר 2005, עלה לבמה דייוויד בואי ושר בליווי הלהקה את "Wake Up".
ביוני 2005 הוציאה הלהקה את הסינגל "Cold Wind" מתוך פסקול הסדרה עמוק באדמה. הסינגל כולל גם את השיר "Brazil" של ארי ברוסו. שני השירים בסינגל לא נכללו בחומרים הקודמים של הלהקה.
בטקס פרסי גראמי לשנת 2005 האלבום היה מועמד לפרס בקטגוריית "האלבום הרוק האלטרנטיבי הטוב ביותר", והסינגל "Cold Wind" היה מועמד לפרס בקטגוריית "השיר הטוב ביותר שנכתב לסרט קולנוע, לטלוויזיה או למדיה ויזואלית אחרת".
ארקייד פייר חיממו את U2 במספר הופעות בסיבוב ההופעות שהלהקה קיימה בין 2005 ל־2006.
Neon Bible.
כשסיימה את סיבוב ההופעות שהתלווה לאלבום הבכורה, הלהקה רכשה כנסייה נטושה, הפכה את המקום לאולפן הקלטות, והחלה לעבוד על אלבומה השני - Neon Bible. השיר הראשון מתוכו, "Intervention", יצא בדצמבר 2006, וכל הכנסותיו נתרמו לארגון צדקה.
האלבום יצא ב־5 במרץ 2007, וכמו קודמו קיבל ביקורות טובות. הוא פתח במקום הראשון במצעד הקנדי ובמקום השני במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200. האלבום דורג במקומות גבוהים במצעדי סוף השנה, והיה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "האלבום הרוק האלטרנטיבי הטוב ביותר". האלבום לווה בסיבוב הופעות עולמי, והלהקה תרמה לארגון צדקה דולר/ין/אירו (בהתאם למדינה בה נערכה ההופעה) מכל כרטיס שנמכר. הלהקה חתמה את סיבוב ההופעות לאחר כשנה, עם 122 הופעות ברחבי העולם.
The Suburbs.
הלהקה שחררה את אלבומה השלישי, The Suburbs, ב־2 באוגוסט 2010. הסינגל הראשון מתוך האלבום, הנושא את שם האלבום, ניתן להורדה חופשית באתר הרשמי של הלהקה, ואליו צורף כ־B-Side השיר "Month of May". האלבום לווה בביקורות חיוביות רבות, ונבחר בין האלבומים הטובים ביותר של 2010 במספר מגזיני מוזיקה. האלבום זכה בפרס גראמי בשנת 2011 בקטגוריית "אלבום השנה".
בנוסף, הקליטה הלהקה את הסרט הקצר Scenes from The Suburbs יחד עם הבמאי ספייק ג'ונס.
Reflektor.
ב-12 ביולי 2013, בתגובה לציוץ אוהד של מעריץ של הלהקה שכתב להם שהם האהובים עליו, כתבה הלהקה, "תודה. האלבום החדש שלנו ייצא ב-29 באוקטובר".
בתשעה בספטמבר 2013 הכריזה על האלבום Reflektor שייצא בסוף אוקטובר 2013 וכן הוציאה לאור את הסינגל הראשון מתוכו, הנושא את שם האלבום. הסינגל שוחרר יחד עם וידאוקליפ בבימויו של אנטון קורביין כמו גם עם וידאו אינטראקטיבי בבימוי של וינסנט מוריסט.
האלבום הופק על ידי ג'יימס מרפי. זהו אלבום כפול בן 13 שירים בסה"כ (שבעה שירים בחלקו הראשון).