חלק גדול מן הספר מוקדש להצגת ניתוח חוקים ופסקי דין במערכת המשפטית. אלון מרבה להציג חילוקי דעות בדרך פסיקת בתי המשפט ובתי הדין הרבניים ולהשוות את דין המשפט העברי למשפט האנגלי ופסיקות בית המשפט בארצות הברית. בין השאר נידונים חוק שיווי זכויות האישה (תשי"א -1951), פסק הדין ברנט-אפלשטיין, פסק הדין בפרשת נגר, פרשת אזוגי, פסק דין פדידה (התעללות האיש באשתו), פסק דין וייל (הזכות לקיום יחסי אישות) ופרשת בבלי אותה מבקר אלון הן מצד פסיקת בית הדין הרבני והן מצד פסיקתו של השופט אהרן ברק.
אלון מנתח את סוגיית מתן זכות בחירה לנשים בראשית המאה ה-20 דרך עמדתו השלילית של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, פסיקתו היצירתית של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ועמדות נוספות של הרב יחיאל יעקב וינברג והרב משה פיינשטיין. בתוך כך נידונים סוגיית לימוד תורה לנשים, הסמכת נשים כטוענות רבניות, והכללת נשים בגוף הבוחר של רבנים. בנושא זה דן אלון בהרחבה בפסק הדין שנתן בפרשת לאה שקדיאל החלטה שאפשרה את ישיבתה במועצה דתית.
סוגיות נוספות שנסקרות: ירושת הבת והאישה, מניעת עגינות האישה, הפקעת קידושין (אפקעינהו רבנן לקידושין מיניה) ודיני ההרחקות. סוגיות תפילת נשים בציבור נפרשת תוך התבוננות בפסק הדין "פרשת נשות הכותל", מהמצב ההיסטורי של בית הכנסת ברחבת הכותל ועד דברי הנשיא מאיר שמגר ודעת המיעוט של השופט שלמה לוין בפסק הדין.
מפרשית שמש
Dear Prudence
Dear Prudence הוא שיר של להקת הביטלס, מהאלבום The Beatles שיצא לאור בשנת 1968.
נושא השיר היא פרודנס פארו (אחותה של השחקנית מיה פארו) שנסעה עם הביטלס להודו ללמוד אצל מהרישי מהש יוגי. פארו התרכזה במדיטציה והתבודדה בחדרה, והשיר שכתב לנון "מזכיר" לה שיש עולם בחוץ.
לנון אמר מאוחר יותר כי התבודדותה ארכה שלושה שבועות. כמו בשיר הקודם באלבום, מתופף הלהקה רינגו סטאר לא הופיע בשיר ופול מקרטני החליף אותו על התופים. בשיר משתתף בן דודו של מקרטני, ג'ון, כשהוא שר ומוחא כפיים.
השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, ביניהן, גרסאות בביצוע סוזי והבנשיז, אוון רייצ'ל ווד וג'ים סטרג'ס.
אביגדור שחן
אביגדור שחן (נולד ב- א' באב ה'תרצ"ג 16 באוקטובר 1933 בחוטין) הוא היסטוריון צבאי, מחנך, סופר וחוקר שואה ישראלי, יליד בסרביה.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
נולד ב-1933 בחוטין בבסרביה, אז ברומניה, כבנם של יעקב וטניה שדכן. בפרוץ הכיבוש מחדש של בסרביה מידי ברית המועצות (שפלשה אליה ב-1940), ביולי 1941, גורש יחד עם הוריו ואחותו לגטו סקורני ומשם לטרנסניסטריה; אזור זה הפך בתקופת השואה לגיא ההריגה של יהודי בסרביה ובוקובינה. לימים תיעד את חוויותיו במחקר מקיף שכתב על שואת יהודי טרנסניסטריה, ברוח דברי אימו שציוותה עליו לספר את מה שחוו וראו בגטאות. מחקר זה התפרסם בספרו "בכפור הלוהט". לאחר השואה הגיע עם משפחתו, לרבות אחותו הקטנה מרים, לרומניה, בניסיון לעלות משם לארץ ישראל. ברומניה היה פעיל בתנועת הנוער הציוני. בדצמבר 1947 העפיל לארץ ישראל בספינת המעפילים "קיבוץ גלויות (פאן יורק)" ונכלא על ידי השלטון הבריטי במחנה מעצר בקפריסין. במרץ 1948 שוחרר מהמחנה והגיע ארצה. הוא התחנך בכפר הילדים והנוער הדסים, התגייס לצה"ל, שירת שירות סדיר בגדוד 13 של חטיבת גולני והדריך בבית הספר למ"כים של החטיבה. הוא השתתף כלוחם במלחמת סיני, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומבצע שלום הגליל. התקבל ללימודי תואר ראשון במדעי הרוח ובחינוך, במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים וסיים שם גם תואר שני בחוג ליהדות זמננו בהצטיינות (1970), וכן תואר דוקטור לפילוסופיה.
הקריירה האקדמית והספרותית.
ב-1974 מונה למנהל בית המדרש למורים במקסיקו, שם גם הקים מכון גבוה ללימודי יהדות, ולימד קבלה באוניברסיטה הלאומית של מקסיקו (Universidad Nacional Autonoma de Mexico) בדרגת פרופסור. במשך ארבע שנות שהותו במקסיקו הקדיש שחן את עיקר עתותיו לסיורים בג'ונגלים ובארצות שונות בניסיון למצוא עדויות לקיומם של עשרת השבטים האבודים ונהר הסמבטיון. הוא המשיך במחקריו בנושא לאורך השנים ופרסם תגליותיו בספרו "אל עבר הסמבטיון" (2003). התזה העיקרית בספר היא שחלק מגולי ממלכת ישראל התיישבו בצפון-מערב אפגניסטן, סין ויפן של ימינו, והיא מתבססת בין היתר על כתובות ושמות יישובים עבריים שנמצאו באזור. הספר כולל בחלקו גם תיאורים דמיוניים של מסע השבטים.
ספרו "כנפי הניצחון" מ-1966 עוסק בתולדות חיל האוויר הישראלי, עליו זכה שחן בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר. ספרו השני בנושא היסטוריה צבאית: "מבצע כדור הרעם" (1993), הוא אחד הספרים המקיפים על אירועי מבצע אנטבה ותהליך הבשלתו. בין היתר קובע בו שחן כי גיבור המבצע היה דן שומרון, לא רק בשל היותו מפקד המבצע אלא בזכות אישיותו, מנהיגותו והביטחון שנסך סביבו.
ב-1988 פרסם את ספרו "בכפור הלוהט: גיטאות טרנסניסטריה", שמציג מחקר מקיף על שואת יהודי טרנסניסטריה, אשר הביא לראשונה להכרה מימסדית בכך שמספר הנרצחים במקום הגיע ל-400 אלף יהודים, בניגוד להערכות קודמות (שמקורן בין היתר בממשלת רומניה) לפיהן נהרגו במחנות בין 35,000 ל-70,000 יהודים בלבד. הספר זכה בפרסים: "יעקב פיכמן לספרות ולאמנות" וכן בפרס "שרה וחיים ינקולוביץ".
בסדרת הרומנים לבני הנוער שלו, "עלילות גבורה ומסתורין", מוצג בין היתר נושא השואה באופן שאינו גורם לרתיעה ולחרדה, דרך הרפתקאותיהם של קבוצת ילדים רומנים ניצולי השואה אשר יוצאים למסע עלייה לארץ. במסגרת הסדרה יצאו לאור ארבעה ספרים: "חבורת הרפאים", "ספינה ללא תורן", "הצילו את המפקד!" ו"המשימה בוצעה". בספרו "זה סיני" (מ-2011) מציג שחן את מסלול נדודי בני ישראל במדבר, וטוען בין היתר כי בניגוד לתפיסה המקובלת, בני ישראל לא עברו דרך חצי האי סיני אלא דרך אפריקה.
שחן כיהן במשך עשרים שנה כמפקח על המכללות במשרד החינוך וכמזכיר פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים ופרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. בנוסף נמנה בין מייסדיו ומנהליו של האגף לחינוך ולתרבות בדימונה, וכיהן כמנהל בית הספר המקיף אורט בלוד. כמו כן שימש כמרצה להיסטוריה צבאית באוניברסיטת אריאל. נשוי לרבקה, אב ליאיר, נילי ותהילה. מתגורר בבית יהושע.
ספריו.
בעריכתו:
מברג קולי
מברג קולי (באנגלית: Sonic Screwdriver) הוא מכשיר בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו". בסדרה, מי שמשתמש במברג לרוב הוא הדוקטור, אך לעיתים הוא נותן למלוויו להשתמש במברג.
המברג משמש למטרות רבות, כגון פתיחת מנעולים, סריקת חומרים והשתלטות על מערכות חשמליות.
בדומה לטארדיס, המברג הקולי הפך לאחד האייקונים של התוכנית. בסדרות הבת (ספין אוף) של "דוקטור הו" כגון "טורצ'ווד" ו"הרפתקאות שרה ג'יין" מוזכר המברג הקולי פעמים רבות ואף הומצאו לו חיקויים כגון "הליפסטיק הקולי" או "העט הקולי".
המברג הקולי הוזכר לראשונה בשנת 1968, זמנו של הדוקטור השני, בסיפור "זעם מן המעמקים". הוא הוזכר מספר פעמים בתקופתו של הדוקטור השלישי, והפעם הראשונה שהדוקטור הרביעי נראה משתמש בו הייתה ב-1977. בשנת 1982, בתחילת תקופת הדוקטור החמישי, הוא הוצא סופית מהסדרה בסיפור "הביקור". הוא הוזכר בסרט הטלוויזיה בשנת 1996, ובשנת 2005, בסדרה המחודשת של "דוקטור הו", חזר המברג סופית לתודעה.
לאורך כל הסדרה, היו גרסאות רבות למברג הקולי. הוא הושמד מספר רב של פעמים, והוחלף במברג חדש ומודרני יותר. מספר פעמים המברג התחדש יחד עם הדוקטור. כך למשל, לאחר שהדוקטור העשירי התחדש לצורתו החדשה, האחת-עשרה, המברג שלו נהרס על ידי חייזר בשם אסיר אפס לאחר שהדוקטור התחדש, והוחלף במברג אחר.
המכשיר.
המברג הקולי הוא כלי רב תכליתי שניתן לבצע עמו כמעט כל פעולה של בניה, תכנות, פריצה וכו'.
במהלך הסדרה חוזרות מספר מגבולות שקיימות על המכשיר:
אין ודאות לאפשרות שימוש או הסבה של המברג הקולי לנשק אם כי ישנם פרקים בו נראה כי יש במברג היכולות האלה מאידך, דמות הדוקטור חוזרת מדגישה מספר רב של פעמים כי מדובר בכלי מדעי בלבד והוא אינו מוכן לשאת עליו נשק (כגון: מזימת הסנטורים - עונה 4), אך בספיישל 50 שנה לדוקטור, שלושת הדוקטורים השתמשו במברגים שלהם בשביל להעיף דאלק לאחור.
רייצ'ל רוברטס
רייצ'ל רוברטס (באנגלית: Rachel Roberts; 20 בספטמבר 1927 - 26 בנובמבר 1980) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון ולשית זוכת שלושה פרסי באפט"א ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1963 על הופעתה בסרט "מחירו של גבר".
ביוגרפיה.
רוברטס נולדה בעיירה ללנלי שבמערב ויילס.
למדה באוניברסיטת ויילס ובהאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שבלונדון.
החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-50 בסרטים קטנים בקולנוע הבריטי.
התפרסמה בפעם הראשונה בשנת 1960 בהפקתם של טוני ריצ'רדסון וקארל רייז "מוצאי שבת ובוקר יום א'" בתפקיד ברנדה לצידו של אלברט פיני.
רוברטס זכתה על הופעתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
בשנת 1963 הועמדה רוברטס לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בדרמה "מחירו של גבר" בתור גברת מרגרט האמונד, תפקיד שזיכה אותה בפרס באפט"א שני.
באמצע שנות ה-70 שיחקה רוברטס בסרטו של פיטר ויר "פיקניק בצל ההר" בתפקיד גברת אפליארד
בקומדיה המוזיקלית "בר מזל" לצידם של מלקולם מקדואל ורלף ריצ'רדסון ובמותחן הפשע של סידני לומט "רצח באוריינט אקספרס" בתפקיד החשודה הגרמנייה הילגרד שמידט.
ב-1978 הופיעה במותחן הקומי "תרגיל לבלשית מתחילה" בתור גרדה קאסוול, העוזרת של הארכיבישוף.