פרץ נולד וגדל ביהוד, ליוסף פרץ, יליד איזמיר שבטורקיה ולאסנת פרץ ילידת פתח תקווה, נינה של יואל מוישה סלומון. לאחר סיום שירותו בחטיבת גולני בשנת 1996 הקים חברת מחשבים אותה ניהל במשך שנים רבות, החל משנת 2011, לצד תפקידו כיושב ראש העמותה עוסק בייעוץ וחונכות עסקית לארגונים וחברות עסקיות.
בשנת 2003 ייסד פרץ את עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל. היה חבר במשלחת נשיא המדינה לטורקיה. בשנת 2005 הקים את המרכז למורשת יהדות טורקיה. בשנת 2006 זכה בפרס בניו ובנותיו של אתאטורק על הישגים מרשמים לשימור המורשת, הפרס מוענק אחת לשנה ליוצאי טורקיה מכל הדתות ומכל העולם.
בשנת 2008 קידם פרץ ברית ערים בין פתח תקווה לקדיקוי שבאיסטנבול, טורקיה.
באפריל 2013 יזם את כנס הלאדינו הבינלאומי באילת, בהשתתפות יצחק נבון.
בדצמבר 2014 מונה פרץ כחבר מועצה ברשות הלאומית לתרבות הלאדינו על ידי שרת התרבות והספורט הגב' לימור לבנת.
חייו האישיים.
פרץ נשוי ליפעת ואב לשליו ומאיה.
משטח סיבוב
משטח סיבוב הוא משטח המתקבל מסיבוב של עקומה, הנקראת העקומה היוצרת, סביב ישר הנקרא ציר סיבוב. דוגמאות מוכרות למשטחי סיבוב הם הגליל הפתוח, והחרוט הפתוח, שבהם העקומה היוצרת היא קו ישר. משטחי סיבוב יכולים להיות סגורים או פתוחים. לדוגמה, אם נסובב מעגל סביב ישר העובר דרך מרכזו, נקבל משטח סגור שנקרא ספירה, לעומת זאת, אם נסובב פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה נקבל פרבולואיד, שהוא משטח פתוח.
אופן החישוב.
כדי לקבל ייצוג מתמטי למשטח סיבוב, ניתן להכפיל את הייצוג הפרמטרי של העקומה במטריצת סיבוב.
לדוגמה, כדי לחשב את משטח הסיבוב המתקבל מסיבוב הפרבולה formula_1 סביב ציר ה-y, יש למצוא פרמטריזציה לפרבולה, לדוגמה, formula_2. כעת, נכפיל את הפרמטריזציה של הפרבולה במטריצת סיבוב סביב ציר ה-y:
formula_3
ונקבל את ההצגה הפרמטרית של המשטח, formula_4 כאשר formula_5 ו- formula_6.
במערכת צירים קרטזית, המשטח שנוצר מתואר על ידי אוסף הפתרונות למשוואה formula_7, שהוא פרבולואיד.
דוגמאות.
פרבולואיד.
כפי שניתן לראות בדוגמה לעיל, אם נסובב פרבולה מסביב לציר הסימטריה שלה נקבל פרבולואיד, אך לא כל פרבולואיד הוא משטח סיבוב של פרבולה.
למעשה, הפרבולואיד היחיד המתקבל מסיבוב פרבולה הוא פרבולואיד אליפטי עם שני צירים שווים, המיוצג במערכת צירים קרטזית כאוסף הפתרונות של המשוואה:
ספרואיד.
ספרואיד הוא משטח הסיבוב הנוצר מסיבוב אליפסה מסביב לאחד משני צירי הסימטריה שלה. מסיבוב האליפסה מסביב לציר הראשי שלה נקבל ספרואיד פרובלי ומסיבובה מסביב לציר המשני שלה נקבל ספרואיד אובלי.
במערכת צירים קרטזית, משוואת הספרואיד שמרכזו בראשית וציר הסימטריה שלו הוא ציר ה-z נתונה על ידי אוסף הפתרונות של המשוואה:
הספרואיד הוא מקרה פרטי של אליפסואיד בו שניים מהצירים שווים.
שטח.
הנוסחא לחישוב שטחו של משטח סיבוב זהה לנוסחא לחישוב שטחו החיצוני של גוף סיבוב:
formula_10
בעקום הנתון בהצגה פרמטרית formula_11 ניתן לחשב את השטח של משטח הסיבוב המתקבל מסיבוב העקום מסביב לציר ה-y על ידי הנוסחא:
באופן דומה ניתן לחשב את שטחו של משטח הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב העקום מסביב לציר ה-x:
מוזיקה אנדלוסית קלאסית
מוזיקה אנדלוסית קלאסית (בערבית: طرب أندَلُسي; בספרדית: música andalusí) היא סגנון מוזיקלי שנפוץ בימינו בעיקר בארצות המגרב ובקרב יהודים ספרדים, ומקורו באל-אנדלוס שבספרד המוסלמית של ימי הביניים.
שורשים.
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית נולדה בימיה של אמירות קורדובה במאה ה-9. נהוג לייחס את ראשית המוזיקה האנדלוסית למוזיקאי הפרסי הידוע בשם זיריאב (789-857), אשר פעל בחצרו של הח'ליף הרון אל רשיד בבגדאד ועזב את חצרו לאחר סכסוך עם מורו אסחאק אל-מאווסילי. הוא היגר לאל-אנדלוס (ספרד המוסלמית) וייסד אסכולה מוזיקלית חדשה בקורדובה, בחצר הח'ליף האומיי עבד א-רחמן השני. במאה ה-12, שילב המלומד החשוב אבן באג'ה מסרגוסה את המוזיקה שיצר זיריאב עם סגנונות מערביים יותר, וכך פיתח את המוזיקה האנדלוסית ועזר להפיץ אותה ברחבי חצי האי האיברי וצפון אפריקה של התקופה.
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית היא תוצר של שילוב המסורת המוזיקלית הערבית הקלאסית של בגדאד עם מסורות מוזיקליות נוספות שהתקיימו בספרד, בעיקר המסורת הווזיגותית-נוצרית ומסורות ברבריות מצפון אפריקה. סינתזה רבת שנים בין מסורות אלו יצרה את הבסיס למוזיקה האנדלוסית.
במאה ה-11, הפכה ספרד המוסלמית למרכז לייצור כלי נגינה. בסביליה, טולדו, ולנסיה וגרנדה, הוקמו בתי ספר למוזיקה שבהם למדו וביצעו את המוזיקה האנדלוסית. השפעת המוזיקה האנדלוסית וכלי הנגינה שלה ניכרה בפרובאנס בצרפת ובהמשך בשאר אירופה, והשפיעה על ההתפתחות של כלי הנגינה והמוזיקה המערביים. בעקבות הקשרים הענפים בין ספרד המוסלמית לצפון אפריקה, במהירות רבה התפשטה המוזיקה האנדלוסית גם לשם, במיוחד בתקופת השושלות אל-מוראביטון ואל-מוואחידון שאיחדו את ספרד המוסלמית והמגרב תחת יחידה מדינית אחת.
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית מראשיתה ועד היום הייתה גם מנת חלקה של יהדות ספרד בכלל ויהדות צפון אפריקה בפרט. החוקר חיים זעפרני ציין בספרו "יהדות אנדלוסיה והמגרב":. בקרב יהודי מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה המוזיקה האנדלוסית שולבה עם הפיוטים כחלק משירת הבקשות בבתי הכנסת.
הנובה האנדלוסית.
במוזיקה האנדלוסית הצפון אפריקנית, הנובה היא יצירה מורכבת הכוללת סולם מוזיקלי ומערכת חוקים שעל פיהם נבנית היצירה, בדומה למקאם המקובל במוזיקה הערבית-המזרחית (דומה לכך היא הסוויטה במוזיקה המערבית).
בקהילות יהודי צפון אפריקה נעשה שימוש במסורת המוזיקלית של הנובות, במסגרת הפיוטים בבית הכנסת ושירת הבקשות.
על פי חוקרי ההיסטוריה של המוזיקה, מסורת מוזיקלית זו נוצרה בספרד לפני כ-1150 שנה, בידיו של המוזיקאי הפרסי עלי אבן נאפיע שהיה מכונה "זיריאב". מקובל לחשוב שבאופן מסורתי היו 24 נובות שנוצרו על ידי זיריאב, ומבוססות על 24 מודוסים (סולמות מוזיקליים) הנקראים "טובוע" (ביחיד - "טבע"), כנגד 24 שעות היממה.
המוזיקה כיום.
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית מהווה הבסיס למוזיקה האנדלוסית בצפון אפריקה כיום, שלצד זאת מכילה גם מרכיבים צפון אפריקאים חדשים. ברבות מהערים הגדולות של צפון אפריקה המערבית (במרוקו, אלג'יריה, תוניסיה ולוב) קיימות תזמורות אנדלוסיות ענקיות בו המוזיקאים שרים ומנגנים בו זמנית.
בעיר אשדוד שבישראל פועלת התזמורת האנדלוסית הישראלית; התזמורת נוסדה בשנת 1994 ומשמרת את המוזיקה האנדלוסית עם גוון יהודי, כפי שהייתה נהוגה בקרב יהדות ספרד וצפון אפריקה.
כלי הנגינה העיקריים של המוזיקה האנדלוסית הם עוד, רבאב, דרבוקה, קאנון, קמנג'ה, טאר ועוד. כיום נהוג לשלב במוזיקה האנדלוסית גם כלי נגינה מערביים כגון פסנתר, צ'לו, קונטרבס ואפילו גם בנג'ו, סקסופון וקלרינט.
התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון הייתה התזמורת הסימפונית הראשונה מזה שנים רבות שבה ביצעה לראשונה מוזיקה אנדלוסית בעיבודים תזמורתיים קלאסיים, ובעונת הקונצרטים 2016/2017 של התזמורת הכינו סדרה מיוחדת המוקדשת כולה לסגנון המוזיקלי הזה בשם: "מאנדלוסיה באהבה". שמואל אלבז הוא המנצח והמנהל המוזיקלי של הסדרה ויורם אזולאי הוא יועצה המוזיקלי של סדרה זאת. את תזמורת ראשון לציון ליוותה קבוצת מוזיקאים מלוד בשם "מטרוז" שניגנה על כלים מסורתיים אשר התאימו לסגנון מוזיקלי זה.
חצר הירשנזון
חצר הירשנזון הייתה מתחם מגורים יהודי ברובע המוסלמי בעיר העתיקה. החצר שכנה בקצהו המערבי של "רחוב חברון" (כיום ידוע בשמו הערבי "מעלה חלדיה"), המוליך משוק הכתנים ("החנויות") במזרח, אל השווקים העתיקים במערב. החצר ממוקמת ממזרח לחצר גליציה, וממערב לחצר רייסין.
מייסד החצר והרוח החיה שבה היה הרב יעקב מרדכי הירשנזון.
היסטוריה.
החצר נקנתה בשנת 1869 ונרשמה על שם הרב אליהו גוטמכר.
החוקרת שושנה הלוי מציינת בספרה "פרשיות בראשית תולדות היישוב הישן" כי מפעלים חשובים ביותר בתולדות ההשכלה, נוסדו בחצר הירשנזון.
במאה ה-21, תיאטרון "מעורב ירושלמי" מציג בחצר חלקים מסיור תיאטרלי ומודרך בנושא "נשים שהיו לאגדה".
החצר.
חצר הירשנזון שכנה במעלה רחוב חברון דאז (כיום רחוב חלדיה) – ממערב לחצר כולל רייסין. מן הצד השני ממערב, גבלה החצר בשלושת השווקים העתיקים: "שוק הצורפים", "שוק הבשמים" ו"שוק הקצבים". וגם הגג של שוק הצורפים הסמוך.
החצר כללה מספר בתים, ששימשו למגורי משפחתו של ר' יעקב מרדכי, ולישיבה שהקים. בנוסף מספר בתים נוספים הושכרו בזול למשפחות יהודיות.
שרה ביילה הירשנזון (אשתו של ר' יעקב מרדכי) הפכה את החצר ממקום עזוב ומוזנח, למקום מטופח ופורח. הירשנזון נטעה בחצר עצי פרי, בנוסף, הקימה על גג השוק (מאחורי חצר גליציה) גן משחקים לילדים, אחד הראשונים בעיר העתיקה. שם שיחקו ילדים יהודים מכל העיר העתיקה.
מקורות משנת תרמ"ט מתארים את החצר: *.
במשך תקופה ארוכה שמשה חצר הירשנזון ככניסה היחידה לחצר גליציה.
הפעילות בחצר.
בשנת ה'תרס"ט כתב לונץ על החצר ב"לוח ירושלים":
חצר הירשזון הייתה מרכז תרבותי של ממש באותה תקופה. מלבד הישיבה, פעלו בחצר שני בתי דפוס ושני העיתונים שנדפסו בהם, ובה נוהלה מערכת 'הצבי'. כתוצאה מכך
בחצר הירשנזון גם תוכננו כמה מהמפעלים הלאומיים ותחיית הלשון, עד הלשון וחברת 'שפה ברורה" שע"ד ליפשיץ היה מנהלה."
בית הדפוס.
בירושלים של שנות ה-70 פעלו 2 בתי דפוס בלבד והודפסו 2 עיתונים בלבד. ר' יעקב מרדכי שלח את בנו שהיה באירופה, להשיג עבורו רישיון להפעלת בית דפוס ולהוצאת עיתון. החוקרת שושנה הלוי חשפה את המכתב ששלח יעקב מרדכי לבנו