סינגל הסולו הראשון של אורטון, גרסת כיסוי ל-"I Wish I Never Saw the Sunshine" של The Ronettes, יצא לאור, שוב במספרים מוגבלים ביותר, באמצע 1996, ואחריו הופיע "She Cries Your Name", זמן קצר לפני שיצא לאור מה שהיא עצמה מחשיבה כאלבום הראשון שלה, "Trailer Park", בלייבל "Heavenly Records" ב-19 באוקטובר 1996. האלבום, בהפקתו של אנדרו וות'רול, זיכה אותה למועמדות לשני פרסי בריטס (האמן החדש הטוב ביותר, הזמרת הבריטית הטובה ביותר) ופרס מרקורי למוזיקה ב-1997, קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה ומכר ב-300,000 עותקים. בשיאו הגיע למקום ה-68 במצעד האלבומים. האלבום הציג את הסאונד המיוחד של אורטון, שילוב חדשני של כתיבת שירים מבוססת אקוסטית וביטים ואלמנטים אלקטרוניים. היא החלה בסיבוב הופעות, תחילה כהופעת חימום להופעות כמו "The Beautiful South", והופיעה עם רון סקסמית', לפני שעשתה סיבוב הופעות בעצמה. ביוני 1997, היא נכנס הסינגל הראשון שלה למצעד הסינגלים הבריטי עם הוצאה מחודשת של "She Cries Your Name".
Central Reservation.
"Central Reservation", אלבומה השני, ששמר על הגוון האלקטרוני של אלבומה הקודם, אך הציג צד יותר אקוסטי עם כמה שירים המורכבים אך ורק מהקולות של אורטון בליווי גיטרה אקוסטית בודדה, ונושאים יותר מופנמים, כולל "Pass in Time", שיר על מותה של אמה. למרות הסגנון הזה, האלבום עדיין סיפק רגעים מהוקצעים יותר כמו הסינגל המוביל "Stolen Car", השיר "Sweetest Decline" בעל גוון הג'אז והמיתרים, ומלנכוליית האלקטרו של "Stars All Seeem to Weep".
האלבום זיכה את אורטון במועמדות שנייה לפרס מרקורי והיא זכתה בפרס האמנית הטובה ביותר בטקס פרסי הבריטס בשנת 2000.
Daybreaker.
ביולי 2002 יצא לאור האלבום "Daybreaker", ששוב שילב את סגנון האלקטרוניקה המוקדם, עם שירי פופ ובלדות אקוסטיות. הוא כלל הופעות אורח של מוזיקאים כמו הכמיקל בראדרס, אמילו האריס, ריאן אדמס ופור טט. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה, הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים הבריטי, וקיבל ביקורות חיוביות בעיקר מהעיתונות, החל מ"עבודתה הטובה ביותר עד כה" ממגזין Mojo, ה-"NME" נתן לו ציון 8/10, רולינג סטון והגרדיאן"." מגזין Q הגיב בצורה פושרת יחסית אך למרות זאת, היא הייתה מועמדת לפרס Q עבור האלבום הטוב ביותר. לאחר מכן בשנת 2003 יצא לאור בארצות הברית בלבד, "The Other Side of Daybreak", בלייבל האמריקאי "Astralwerks", אלבום המורכב בעיקר מ-B-sides ורמיקסים של שירים מ-"Daybreaker", שנוצרו על ידי אמנים כמו רוטס מנובה .. היא גם הקליטה שיר לארגון הצדקה "War Child", עבור אלבום האוסף "Hope" שלהם באותה שנה.
"Daybreaker" הופיע לראשונה במקום ה-40 ב-Billboard 200 ומכר 155,000 עותקים בארצות הברית, לפי Nielsen SoundScan.
האלבום הכפול "המיטב של", בשם "Pass in Time", יצא לאור ב-2003. הוא הציג את הקריירה המוזיקלית הענפה והמגוונת של אורטון באמצעות שירים שלא פורסמו בעבר, B-sides וקטעים נדירים (כגון "Where Do You Go" מ-"Superpinkymandy"), כמו גם שיתופי פעולה עם ויליאם אורביט והכמיקל בראדרס. ב-31 במרץ 2003, היא הופיעה ברויאל אלברט הול בלונדון בסיום סיבוב ההופעות העולמי שליווה את האלבום. בנוסף, היא ניגנה בקונצרט מחווה לאליוט סמית' בנובמבר.
Comfort of Strangers.
אלבום האולפן הרביעי של אורטון, "Comfort of Strangers", יצא לאור בפברואר 2006, בצפון אמריקה בלייבל "Astralwerks", ובבריטניה ב-EMI. באלבום זה אורטון התרחקה מהאלמנטים האלקטרוניים שאפיינו אותה בדרך כלל, והוא יותר דומה לאלבום אלט-פולק מסורתי. האלבום הוקלט אחר היעדרות ממושכת מאז קודמו, חלקית כתוצאה מכמה ניסיונות הפקה, ופרידה בינה לבין הלייבל "Heavenly Records". האלבום הופק על ידי המוזיקאי ג'ים או'רורק וזכה לשבחים רבים, כשהמבקרים ציינו את העומק והמיקוד של כתיבת השירים ואת האיכות המופשטת של המוזיקה.
Sugaring Season.
באוקטובר 2012, יצא לאור "Sugaring Season" כאלבום ההמשך ל-"Comfort of Strangers" בלייבל "-ANTI" – האלבום הראשון שלה בלייבל הזה. האלבום, שהוקלט בפורטלנד, אורגון, המשיך והרחיב את הסאונד האקוסטי הטהור של התקליט הקודם שלה, ורבים מהשירים נכתבו בגיטרה עם כיווני גיטרה חלופיים במיתרים פתוחים שאורטון למדה מברט יאנש בשנים הקודמות. האלבום הוקלט ברובו בהופעה חיה, עם להקה המורכבת מבריאן בלייד בתופים, סבסטיאן שטרנברג בבס ורוב בורגר בקלידים. "Sugaring Season" קיבל תגובות חיוביות באופן נרחב, ומבקרים רבים כינו אותו אלבומה הטוב ביותר עד כה.
Kidsticks.
אלבום האולפן השישי של אורטון, "Kidsticks", סימן תפנית ברורה לעבר סאונד אלקטרוני טהור, עם אורטון על קלידים וסינתיסייזרים במקום גיטרה אקוסטית. את האלבום הפיקה אורטון בעצמה לצד אנדרו האנג מלהקת "Fuck Buttons" , שסיפק תכנות תופים וסינת'ים. האלבום כלל תרומות של כריס טיילור מגריזלי בר , ג'ורג' לואיס ג'וניור מ-"Twin Shadow", והמלחין דסטין או'הלורן. "Kidsticks" יצא לאור ב-27 במאי 2016, לאחר השמעה נרחבת של הסינגלים "Moon" ו-"1973" ב-BBC 6Music ובמקומות אחרים. הגרדיאן כתב כי "Kidsticks הוא המצאה מחודשת של ממש: לא כל כך חזרה לשורשים האלקטרוניים שלה אלא חקירה נועזת של טריטוריה חדשה".
חיים אישיים.
אורטון ילדה בת, ננסי, באמצע דצמבר 2006. היא ביטלה את סיבוב ההופעות שלה בבריטניה בספטמבר 2006 בגלל הריונה. היא נשואה למוזיקאי סם אמידון ולשניים יש בן, ארתור, יליד 2011.
אורטון גילמה את התפקיד הראשי בסרט האינדי "Southlander" ב-2001, וחזרה לשחק עם תפקיד ראשי בסרט העצמאי הבריטי "Light Years" ב-2015, בבימויה של אסתר מיי קמפבל .
בהיגה אלמהדי
הרש ואסר
אסכולת טולדו
קרחון מאלוראד
קרחון מאלורד (באנגלית: Malorad Glacier; בבולגרית: ледник Малорад) הוא קרחון בחצי האי טריניטי, בארץ גרהאם, בחלק הצפוני של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של קרחון מאלורד 14 קילומטרים;
רוחבו של קרחון מאלורד 9 קילומטרים.
קרחון מאלורד ממוקם מצפון לקרחון ראסל המערבי.
קרחון מאלורד גובל ברכס מארסקוט שמצפון-מזרח לו;
קרחון מאלורד גובל ברמת סרדנוגורי, שמדרום לו;
קרחון מאלורד גובל בגבעת הנסון, שמדרום-מערב לו.
קרחון מאלורד מנקז את סביבתו, וזורם לכיוון צפון-מערב. קרחון מאלורד נשפך אל מצר ברנספילד, ממזרח לכף רוקמורל, וממערב לנקודת תאנארון.
היסטוריה.
מיפוי אזור הקרחון.
הקרחון מופה לראשונה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מהמכון לגאודזיה מעשית ( Institut für Angewandte Geodäsie) מהעיר פרנקפורט על המיין, וכן על ידי סוקרים בריטיים, מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי (British Antarctic Survey).
מקור השם.
הקרחון נקרא על שם היישוב מאלורד שבצפון מערב בולגריה.
אילוקוס סור
אילוקוס סור (באנגלית, באילוקנו ובטגלוג: Ilocos Sur) היא פרובינציה בפיליפינים הממוקמת בדרום מחוז אילוקוס באי לוזון שבפיליפינים. בירת אילוקוס סור, ויגאן, ממוקמת על שפך הנהר מסטיסו. אילוקוס סור גובלת באילוקוס נורטה ובאברה בצפון, במאונטיין פרובינס במזרח, בלה אוניון ובבנגט בדרום ובים סין הדרומי במערב.
כיחידה מנהלית, נוסדה אילוקוס סור על ידי הקונקיסטדור הספרדי חואן דה סלסדו בשנת 1572, אשר פיצל את אילוקוס לאילוקוס סור ("דרום אילוקוס") ולאילוקוס נורטה ("צפון אילוקוס"). באותה תקופה היא כללה חלקים מאברה ואת המחצית העליונה של לה אוניון של ימינו. הגבולות הנוכחיים של הפרובינציה הוגדרו הגדרת קבע באמצעות "חוק 2683", שנחקק במרץ 1917.
בפרובינציה שני אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו: העיר ויגאן וכנסיית גבירתנו של העלייה לשמיים בסנטה מריה (חלק מכנסיות הבארוק של הפיליפינים).
היסטוריה.
עידן טרום־קולוניאלי.
לפני הגעת הספרדים, נקראו מישורי החוף בצפון מערב לוזון, מבנגי בצפון ועד נמקפקאן בדרום, בשם אילוקוס (Ylokos). אזור זה נמצא בין ים סין במערב לבין צפון קורדיירס במזרח. התושבים בנו את כפריהם ליד המפרצים הקטנים על מפרצונים הנקראים בניב המקומי לוק (looc). תושבי החוף האלה כונו Ylocos, במובן "תושבי השפלה". האזור כולו נקרא אז בשם הקדום Samtoy מן sao mi ditoy, אשר בשפת אילוקנו פירושו "השפה שלנו". הספרדים אימצו את שם האזור, ואת תושביו הילידיים כינו אילוקנוס.
החלק הצפון-מערבי של לוזון הוא נחלתם ההיסטורית של האילוקנוס המַלַאים. אילוקוס ממוקמת בין החוף של ים סין הדרומי לבין רכסי ההרים המחוספסים של הקורדיירה על רצועה צרה וארוכה של מישור חוף. בצד המערבי האדמה חולית. בצד המזרחי, בסמוך למדרונות ההרים המפרידים בין האזור למחוז ההר, האדמה סלעית, ומותירה רק רצועת מישור צרה לעיבוד. ההרים מתקרבים כל כך לים עד שחייבים לחצוב את הכביש הציבורי בצלע ההרים.
מגלי הארצות הספרדים.
החוף של סמטוי, שכבר היה מוכר לסוחרים סינים ויפנים לפני זמנו של פרדיננד מגלן, נודע למתיישבים הספרדים בשנת 1572, כאשר חואן דה סלסדו נסע לאורך סמטוי. סלסדו נשלח על ידי מיגל לופס דה לגאספי לחקור את כל האי לוזון. הספרדים הפכו את קביגביגאן למטה שלהם, שאותו כינה סלסדו "וייה פרננדינה" (Villa Fernandina) ואשר בסופו של דבר נודע בשם "אינטרמורוס דה אילוקנדיה" (Intramuros de Ilocandia). סלסדו הכריז על כל צפון לוזון כאנקומיינדה. לאחר מכן מינה את עצמו "אנקומנדרו" של ויגאן וסגן מושל אילוקוס, עד שמת ביולי 1574. לפני מותו הספיק להכניע ולהכפיף למלך ספרד את היישובים טַגוּרין, סנטה לוסיה, נַלבַּקאן, בּאנְטאי, קַנדוֹן וסינאיט.
המרת דת של הילידים.