בי"ח בתמוז תשנ"ד, כשבועיים לאחר פטירת הרבי, פרסם בית הדין כרוז שבו נאמר כי רק החלטות ועד רבני חב"ד, על-פי דעת הרוב, מחייבות את חסידי חב"ד בישראל. לאור זאת הורה בית הדין על פעולות שיש לעשות לאור פטירת הרבי (כגון לימוד ענייני משיח וגאולה, התעסקות במבצעי המצוות ולימוד משניות לזכרו). עוד פסק בית הדין שההכרזות יהיו רק בנוסח המדויק שהזכיר הרבי - "עד מתי" ו"יחי המלך" ולא הכרזות אחרות; שעל כל הפרסומים בענייני משיח וגאולה לקבל אישור בכתב של ועד מרבני חב"ד שקבע בית הדין; ושעל כל בתי חב"ד בישראל להיות כפופים להנהלת צעירי אגודת חב"ד ולא לפרסם שום פרסום ללא אישורהּ.
הצבעה בבחירות בישראל.
לקראת בחירות 1996 הכריע בית הדין כי על חסידי חב"ד לתמוך בבנימין נתניהו לראשות הממשלה. החלטה זו גרמה להתגייסותם של רבים מחסידי חב"ד לטובת נתניהו, בקמפיין "נתניהו. זה טוב ליהודים".
לקראת בחירות 2006 הורה בית הדין "להצביע אך ורק לרשימות של 'החרדים לדבר ה' זו הלכה אשר כיהנו בעבר בכנסת ואשר נציגיהן ייכנסו אי"ה לכנסת הבאה". ניסוח זה נועד לשלול רשימות חדשות, שסיכוייהן לעבור את אחוז החסימה קטנים, כרשימתו של ברוך מרזל.
לקראת בחירות ספטמבר 2019 הורה בית הדין כי "אין להצביע עבור רשימה אשר יש ספק אם תעבור את אחוז החסימה".
עמדות בית הדין בתחומים נוספים.
בית הדין מפרסם מחאות נגד החלטות מדיניות של ממשלת ישראל הכרוכות בנסיגות מחלקי ארץ ישראל, פינוי יישובים יהודיים ומשא ומתן עם ארגוני טרור.
כמו כן פרסם בית הדין איסור על גלישה באינטרנט שלא לצורך, ושלא תחת שירותי חסימה של אינטרנט.
בשאלה אם מותר לקבל כספים מהקרן לידידות, בית הדין קבע כי "אין מקום לבתי חב"ד לקבל כספים מקרן זו" (כ"ה אייר תשס"ט).
לקראת יום העצמאות ה'תש"פ - 2020 אסר בית הדין על שליחת חב"ד בקטמנדו, חני ליפשיץ, להשיא משואה בטקס הממלכתי בהר הרצל.
תחומי פעילות נוספים.
בית הדין מקיים ימי עיון לרבנים, המוקדשים לנושאים כמו נישואין ומקוואות. ימי העיון מיועדים לכלל רבני ישראל והנואמים בהם באים מציבורים מגוונים. בית הדין עורך ימי עיון גם לאברכים, בנושאים כמו הבית היהודי ושבת.
בתשע"ח פתח בית הדין מוקד טלפוני לשאלות הלכתיות. בתשע"ט הושקה אפליקציה המשלבת מענה הלכתי ומדריכים הלכתיים.
בית הדין כמעט שלא עוסק במתן הכשרים, חוץ ממקרה אחד. בשנות ה-80, בהוראת הרבי מלובביץ', נתן בית הדין הכשר על יינות 'יקב שמשון' (כיום יקבי ירושלים) שהיה בבעלותו של יונה מנדלסון חסיד חב"ד. בשנת 2018 הופסק ההכשר.
דוד גולדמן
דוד גולדמן (13 באוקטובר 1912 - 28 באוגוסט 1993) היה ראש המועצה המקומית השני של כפר תבור. נבחר לראשות המועצה בהסכמה ללא בחירות רשמיות, בשנת 1954 וכיהן בתפקידו כ-13 שנים ברציפות עד לסוף שנת 1967. בתקופתו עשתה כפר תבור צעד גדול בקליטת עולים חדשים ממגוון הגלויות ושיפור סביבת החיים שלהם. כראש מועצה הוא כיהן בהתנדבות ולא קיבל שכר.
ביוגרפיה.
דוד, בנם הרביעי של ראובן ושושנה-אלטה (לבית רוזנצוויג) גולדמן, ממייסדי כפר תבור, נכד למייסדי ראש פינה גרשון (בן שבח) ושרה גולדמן, נולד ב-13 באוקטובר 1912 בכפר תבור. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, פעל במסגרת המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית כמדריך חקלאי בכיר ביישובי עולים באזור הצפון ומונה לתפקיד סגן מנהל אזור הגליל התחתון והגליל העליון.
בתקופתו הוקם בכפר תבור "בית המייסדים" שנחנך בשנת 1961 בטקס מרשים, בו נכח יו"ר הכנסת קדיש לוז. כמו כן דאג גולדמן לסלילת הרחוב הראשי באספלט (הרחוב היה מרוצף באבני בזלת לא מעובדות), לחיבור כפר תבור למקור מים יציב מחברת מקורות, להקמת קופות חולים במושבה ולתאורת רחוב חדשה. המושבה בתקופתו נשארה בצביונה המקורי. עם פרישתו מרשות המועצה, הקים את מוזיאון המושבה במבנה בית הספר הראשון וניהל אותו מספר שנים בהתנדבות, כיום קיימת בו הספרייה המקומית. גולדמן גם הכין את תשתית ארכיון המושבה ושימור המסמכים ההיסטוריים בהתנדבות ועמד בראשו, בזכות פועלו זה, בגנזך המדינה קיים חומר ארכיוני רב חשיבות על ההתיישבות בגליל, קשרי הגומלין עם ארגון השומר שהוקם בכפר תבור באפריל 1909 ועוד.
דוד שימש מקור ידע עבור חוקרים שעסקו במחקרים בתחום ההיסטורי וגאוגרפי והוזכר בספרים ומאמרים שחוברו על ידי אותם חוקרים וסופרים כגון: פרופ' יוסי בן-ארצי, פרופ' יוסי כץ, זאב ענר, בן ציון מיכאלי, יצחק זיו-אב, אהרן עבר הדני, שמואל אביצור ועוד.
דוד גולדמן היה מידידיו ובאי ביתו של יגאל אלון, יליד כפר תבור, ונעזר בו רבות לקידום כפר תבור.
דוד גולדמן היה פעיל בהתנדבות בהתאחדות האיכרים בגליל התחתון, כתב עיתון הארץ, דואר היום
בנושאי התיישבות וחברה בגליל התחתון והעליון, מספר ספרים חוברו או נערכו על ידו בנושאים הקשורים לכפר תבור והגליל.
עסק בהתנדבות במתן הרצאות ליחידים וקבוצות אורחי מוזיאון המושבה והן בפני חיילים בבסיסי צה"ל. במקביל לכך היה ברשותו משק חקלאי שעבר תהפוכות עם השנים, משק חלב, מטעים וגידולי פלחה שונים.
הפזמונאי חיים חפר הקדיש ב-"ערב במסחה" שני בתים לדוד גולדמן (גולדמן את בתו סגר...).
גולדמן נפטר ב-28 באוגוסט 1993. ארכיון המושבה החדש שנבנה במהלך 2008-2009 נקרא על שמו.
גולדמן היה בן דוד של אביו של חבר הכנסת לשעבר מיכה גולדמן מכפר תבור.
אמת פונטקיסילטה
אמת פונטקיסילטה (אנגלית Pontcysyllte Aqueduct; ולשית: Traphont Ddŵr Pontcysyllte) היא גשר מים העובר מעל הנהר די (Dee), במזרח ויילס. אמת פונטקיסילטה לא נועדה להעברת מים אלא למעבר סירות, והיא חלק מתעלת לנגולן (Llangollen Canal), נתיב מים במזרח ויילס. האמה הושלמה בשנת 1805, והיא אמת המים הגבוהה ביותר בבריטניה. שם האמה נלקח משמו של גשר עתיק יותר בהמשך התעלה, ותרגומו המילולי הוא "הגשר המחבר את הנהר". האמה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 2009.
אמת פונטקיסילטה היא דוגמה בולטת לתקופה שכונתה "תקופת התעלות" בממלכה המאוחדת, תקופה שהחלה בשנות ה-60 של המאה ה-18, ונמשכה עד היווצרותה של רשת מסילות ברזל, בשנות ה-30 של המאה ה-19. שיאה של התקופה היה בסוף המאה ה-18, כאשר ברחבי בריטניה נבנו 1,900 קילומטרים של תעלות בתוך עשרים שנה בלבד. התעלות יצרו מערכת תחבורה זמינה ונוחה, שאיפשרה העברת חומרי גלם בקלות ובעלות נמוכה בכל רחבי בריטניה, ובכך היו לגורם משמעותי במהפכה התעשייתית.
תעלת לנגולן הובילה מטען וסחורות מהשפלה באנגליה לרמות ויילס, ובה באה לידי ביטוי חדשנות טכנולוגית שאיפשרה גישור על שני עמקים ומעבר ברכס שביניהם. התעלה נבנתה בין השנים 1795 עד 1808, ותוכננה בידי שניים מן המהנדסים החשובים באותה תקופה, תומאס טלפורד וויליאם ג'סופ. התעלה נבנתה למידותיהן של סירות התעלות שהיו מקובלות אז באנגליה (Narrow Boats), שאורכן היה כ-22 מטרים ורוחבן כשני מטרים. אמת פונטקיסילטה עצמה היא החלק הבולט ביותר בתעלה. אורכה 307 מטרים, רוחבה 3.4 מטרים, ועומקה 1.6 מטרים. צורתה כמעין אֵבוס, והיא עשויה מיצקת ברזל. האמה נסמכת על תשעה עשר עמודי אבן, שגובהם המקסימלי כ-38 מטרים. אורכה של הקשת בין כל עמוד ועמוד הוא 16 מטרים. האמה נבנתה במשך כעשר שנים, ונפתחה ב-26 בנובמבר 1805.
הטיח שבו נעשה שימוש לבניית האמה היה עשוי מסיד, מים ודם שוורים. יציקת חלקי הברזל נעשתה בבית יציקה סמוך, שהוקם במיוחד למטרה זו. לוחות הברזל שמהם נבנה האבוס היו, כאמור, מיצקת, והיו בעלי אֹגנים, שוליים בולטים שחוברו זה לזה. החיבורים נאטמו באמצעות פלנל מוויילס, ותערובת של חלקיקי ברזל שנוצרו בעת שיוף המתכת ועופרת לבנה. לוחות הברזל המרכיבים את האמה אינם מרובעים; צורתם מחקה את האבנים הבנויות בחלק העליון של קשת במבנים, וממשיכה את צורת הקשתות של עמודי התמיכה שמתחתיה. בכל מפתח של הגשר ישנן ארבע קשתות ברזל התומכות באמה שמעליהן, והן מחופות לוחות היוצרים מראה מלא. האבוס עצמו אינו מחובר לקשתות, אלא מוחזק במקומו באמצעות בליטות יצוקות לקשתות התמיכה. לפני פתיחת האמה לשימוש היא מולאה במים והושארה כך למשך חצי שנה, כדי לבדוק את אטימותה; גם כיום מרוקנים מהנדסים את המים מן האמה מדי פעם.
סירות הנהר נגררו בעזרת סוסים, שצעדו על משעול גרירה מקביל לתעלה. באמת פונטקיסילטה נבנה לצורך זה משעול גרירה, הבנוי על תומכות (ולא כמעין מדרגה). זאת, כדי לאפשר נפח מים רחב יותר באמה. בקצה משעול הגרירה ישנו מעקה, ובצד הפונה לאמת המים ישנו ציפוי עץ, שנועד למנוע את שחיקתו כתוצאה מחיכוך של הסירות. בצד השני של האמה אין שום מעקה; בין הגאי הסירות, העומדים זקופים בירכתיהן, לבין קצה האמה והעמק הנמצא כ-40 מטרים מתחתיה אין כל חציצה..
אמת פונטקיסילטה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 2009. אתר המורשת העולמית כולל לא רק את האמה אלא חלק שלם מהתעלה, מהאמה ועד מפלי הפרסה (Horseshoe Falls), וכולל בתוכו אמת מים נוספת, אמת צ'ירק (chirk Aqueduct).
אורנה דץ
אורנה דץ (נולדה ב-10 במאי 1964) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. ייצגה את ישראל באירוויזיון 1991 לצד בן זוגה לשעבר משה דץ עם השיר כאן וסיימה במקום השלישי. הרבתה לעשות את פעילותה לצד דץ בתחום הילדים, בהנחיית תוכניות ואירועים. מרבה להשתתף בערבי שירה הן כמנחה והן כזמרת. הנחתה את תוכנית הטלוויזיה, "מהפך", והשתתפה גם בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" ובתוכנית "הזמר במסכה".
ביוגרפיה.
נולדה בשם אורנה כהן בחולון, שם גדלה והתחנכה. בשנת 1982 התגייסה לצה"ל ושירתה במקהלת צה"ל ובלהקת המפח"ש.
קריירה מקצועית.
זמרת ומנחה.
בשנת 1985 השתתפה בתחרות הקדם אירוויזיון כאחת מזמרות הליווי של ירדנה ארזי, בשיר, "עוד נגיע".