למינרלים של קבוצת המליליט יש חשיבות כלכלית מועטה, מעבר לשימוש המקובל כמינרל במכירה לאספנים. כמה מהמינרלים משמשים כמקור משני מאוד להפקת מתכות. הלאוקופניט הוא מקור משני לצריום, וההרדיסטוניט הוא מקור משני לאבץ.
מקור ותפוצה.
תפוצתם של מינרלים מקבוצת המליליט, שבהם בולטים המינרלים האקרמניט והגהלניט שביניהם יש תמיסה מוצקה, נרחבת למדי, אך הם אינם נפוצים. הם מופיעים בסלעים מותמרים סלעי יסוד ומטאוריטים.
המופע בסלעים מותמרים מתרחש בסלעי גיר שאינם טהורים שעברו התמרה בטמפרטורה גבוהה. לדוגמה, מליליט מופיע בכמה מסלעי הסקארן שנוצרו בטמפרטורה גבוהה.
מינרלים של מליליט מופיעים גם בסלעי יסוד דלים בסיליקה. נראה כי חלק מסלעים אלו נוצרים בתגובה בין מאגמה לאבן גיר. סלעי יסוד אחרים המכילים מליליט מתגבשים ממאגמה שמקורה במעטפת כדור הארץ שכנראה לא הזדהמה על ידי קרום כדור הארץ. קיומם של מינרלים של מליליט הוא מרכיב חיוני בכמה מסלעי היסוד הנדירים, כדוגמת אוליבין מליליט. סלעי יסוד נדירים במיוחד מכילים עד 70% מליליט, יחד עם מינרלים כדוגמת פירוקסן ופרוביסקיט.
מינרלים של מליליט הם מרכיבים של חלק מהתכלילים העשירים בסידן ובאלומיניום (Cal) במטאוריטים של כונדריט. ליחסים בין האיזוטופים של המגנזיום ויסודות אחרים בתכלילים אלו יש חשיבות גדולים בהסקת מסקנות לגבי תהליכים שיצרו את מערכת השמש שלנו.
כאמור תפוצת המליליט רחבה למדי. נכון לשנת 2010 ישנם 130 אתרים ברחבי העולם בהם מוצאים מליליט והם כוללים את: אלג'יריה, אנטארקטיקה, בוליביה, ברזיל, סין, גרמניה, צרפת, גרינלנד, ישראל (תצורת חתרורים), איטליה, תימן, קנדה, קזחסטן, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מדגסקר, מקסיקו, מרוקו, נמיביה, נורווגיה, אוסטריה, רומניה, רוסיה, שוודיה, שווייץ, טנזניה, צ'כיה, ארצות הברית ובריטניה.
מליליט
אמיטאב גהוש
דימום מדרכי העיכול
דימום מדרכי העיכול (באנגלית: Gastrointestinal bleeding) הוא מונח המציין כל צורה של אובדן דם דרך מערכת העיכול כולה – החל מהלוע ועד פי הטבעת. רמת הדימום יכולה לנוע בין דימום מיקרוסקופי, שכמעט איננו מורגש (ניתן לאיבחון על ידי דם סמוי בצואה, למשל), ועד דימום מסיבי ומסכן חיים. אם החולה אינו יציב המודינמית, הדגש המיידי בחדר מיון ניתן על החזרת הנוזלים והדם על ידי עירוי, כאשר במקביל מבוצעות בדיקות כגון קולונוסקופיה או אנדוסקופיה כדי לבחון מהיכן מקור הדימום.
אבחון.
באופן כללי, האבחנה העיקרית היא בין דימום מדרכי העיכול העליונות (הכוללות את הוושט, הקיבה והתריסריון) ודימום מדרכי העיכול התחתונות (הכוללות את המעי לכל ארכו, עד לפי הטבעת), כאשר בכ־80% מהמקרים מדובר בדמם מהעליונות. הדימום יכול להיות איטי או מסיבי, כביטוי להלם.
הדימום עצמו בא לידי ביטוי במצבים שונים; כך למשל, החולה יכול להקיא דם (המטמזיס) או להקיא תערובת שנראית כמו coffee ground (מציין תהליך שבו הדם התעכל יותר זמן). החולה יכול לשלשל דם (המטוכזיה) או שהצואה תהיה שחורה ("מלנה" מצביע על כך שהדם נמצא במעי מספיק זמן, כדי שההמוגלובין יהפוך להמטין ויצבע את הצואה בשחור).
מלבד הדימום, החולה יכול להיות במצב של חולשה, סחרחורת ועד עילפון. החולה יכול להציג המוגלובין נמוך מאוד, ומנגד להראות סימני מנגנון פיצוי של הגוף על אובדן הדם.
בתהליך האבחון יש לבדוק מול החולה האם קיים תהליך מתמשך של כאבי בטן קודמים, שיכולים לרמז על כיב פפטי, האם החולה ניסה להקיא או בעל היסטוריה של הקאות (קרע ע"ש מלורי וויס), האם לחולה יש שחמת הכבד (במקרה כזה, החולה עלול לדמם למשל כתוצאה מדליות בוושט - סיבוך מוכר של שחמת הכבד, או גם כתוצאה מכיב פפטי). כמו כן, האם החולה נוהג לקחת תרופות כגון NSADIS אשר מגרות את רירית הקיבה, או תרופות נוגדות קרישה אשר עלולות להביא לדימום של פוליפ או פצע קטן.
אבחון דימום מדרכי העיכול העליונות.
לצורך אבחנה האם החולה מדמם מדרכי העיכול העליונות, יש לערוך בדיקת אנדוסקופיה (EGD). זוהי הבדיקה המדויקת ביותר כיום שמכוונת לעבר מקור הדימום. שיטה נוספת היא אנגיוגרפיה - נכנסים מהמפשעה לעורק ה-celiac, כאשר ניתן להגיע לעורקים קטנים יותר - מזריקים חומר ניגוד, ובודקים בשיקוף האם הוא נשפך לחלל הבטן או לאזור מסוים בבטן. החיסרון בבדיקה כזו, הוא שצריך קצב דימום משמעותי כדי לגלות דימום.
אבחון דימום מדרכי העיכול התחתונות.
לצורך אבחנה וכדי לקבוע האם החולה מדמם מדרכי העיכול התחתונות, יש לבצע קולונוסקופיה. לעיתים, אם בוצעה הכנה לא מתאימה, קיים קושי לברר את מקור הדימום, מאחר שהמעי הגס מלא בצואה, דם וקרישים.
אפשרות נוספת היא לערוך מיפוי של המעי הגס עם כדוריות דם אדומות וטכנציום - במצב כזה נראית הצטברות של חומר רדיואקטיבי לאורך מערכת העיכול במקרה של דימום. המיפוי רגיש מספיק כדי להראות גם דימום בעל קצב איטי.
ניתן להשתמש גם באנגיוגרפיה, אך מאחר שהיא דורשת קצב גבוה של דימום, היא פחות רגישה מאשר מיפוי, ומאידך יותר מדויקת, משום שבאנגיוגרפיה רואים את העורק המדמם (בעוד שבמיפוי ניתן לראות רק קליטה רדיואקטיבית לכל אורך המעי, וקשה לזהות את מקור הדימום).
טיפול.
הטיפול מתחלק לבאים:
טד נלסון
תיאודור (טד) הולם נלסון (באנגלית: Theodor Holm Nelson, נולד ב-17 ביוני 1937) הוא סוציולוג אמריקאי, פילוסוף וחלוץ בתחום טכנולוגיות המידע והאינטרנט. הוא טבע את המושג "היפרטקסט" ו"היפר-מדיה" בשנת 1965. השאיפה העיקרית שלו הייתה בעבודתו ליצור מחשבים נגישים לאנשים רגילים.
בנוסף בשנה זו הציע ליצור טכנולוגיה שתחבר בין כל המסמכים ויצירות הספרות שבעולם – ובעצם חזה את התפתחות האינטרנט ומערכות ההיפרמדיה של ימינו.
ביוגרפיה.
סיים קורס במחשבים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1960. הוא התחיל לחקור את האפשרות לשחרר טקסט מנייר, הוא פיתח אמצעים שבעזרתם סופרים יכולים לרתום טקסט באופן קרוב יותר לדפוסים קוגניטיביים אנושיים: כלומר, שהמילים יזרמו דרך מוחנו. בשנת 1965 נלסון טבע את המונח היפרטקסט. בסופו של דבר, בספר שלו, "Computer Lib/Dream Machines" שיצא לאור בשנת 1974, הוא הניח את הבסיס עבור תיאורית התקשורת והתעלות הטקסט. היפרטקסט הפך להיפר מדיה, תמונות וצלילים מילאו תפקידים שווים לטקסט. נלסון הבין כי מחשבים אישיים עם יכולות מולטימדיה חייבים לפרוץ את הגבולות האמנותיות של טיוח ההשתקפות הפנימית.
נלסון גילה את "פרויקט קסאנאדו" בשנת 1960 כשמטרתו היא יצירת תקשורת מחשבים עם ממשק משתמש שהוא פשוט. הוא שדמיין, והחל לבנות, מאגר עצום של כל פיסת מידע כתובה שקיימת, שבו כל המידע קשור זה לזה באמצעות מנגנן המכונה "טרנסקלוציה". נלסון ממשיך לפתח את ה-Xanadu וטוען שהיא חלופה מתוחכמת בהרבה מהאינטרנט. בשנת 1970 כתב טד נלסון את הספר Computer Lib: You Can and Must Understand Computers Now.
הספר של נלסון שהפך לספר נדיר שהסתובב לאורך שנות השבעים בחוגים מחתרתיים של האקרים, היה קריאת תיגר כנגד "כוהני המחשוב" וקריאה לכל אדם להפסיק להיות מתוכנת, להפסיק לקבל את המדיה והממשק שלה באופן פסיבי ובמקום זאת להפוך למתכנת מדיה. הקריאה שלו הייתה חד משמעית ובלתי מתפשרת: "כל אחד יכול לתכנת וכל אחד חייב ללמוד לתכנת."
בשנת 1974 הוא הוציא לאור את ספרו "מכונות חלום" ובשנת 1981 את ספרו "מכונות ספרותיות", שבהם קרא למהפכה שתשחרר את המחשבים מידיהם של הטכנאים ותעביר את השליטה לידיהם של ההמונים. את רוב חייו הצעירים הקדיש לעבודתו על פרויקט "קסאנאדו" ותמך בו. פרויקט קסאנאדו עצמו נכשל מפריחתו הצפויה בגלל מספר סיבות שנויות במחלוקת. העיתונאי גארי וולף פרסם מאמר על מחמיא על הפרויקט של נלסון שנקרא
"קללת קסאנאדו" בגיליון של יוני 1995. נלסון הביע את סלידתו באתר האינטרנט שלו ואיים לתבוע אותו, וגם תיאר את התנגדותו לו במאמר וכן פרסם הכחשה מפורטת של המאמר.
ציטוט נוסף שלו זה בדיוק מה שאנחנו ניסינו למנוע – תמיד לינקים שבורים, אך ורק לינקים חיצוניים, מירכאות שאתה לא יכול למצוא את המקור שלהן, אף גרסת ניהול, שום זכות לניהול"
נלסון מייסדי החברה Itty bitty machine company, או "IBM". בשנת 1978 הייתה לו השפעה משמעותית על החשיבה של IBM כאשר התווה את חזונו של הפוטנציאל של מחשוב אישי לצוות, שלוש שנים לאחר מכן השיקה את מחשב IBM.
טד נלסון עובד כיום על מבנה מידע חדש, "זיגזג", שעליו מתואר באתר של "פרויקט קסאנאדו", אשר משתף היום גם שתי גרסאות של קוד קסאנאדו. כיום מנסה נלסון לקדם צורות משוכללות יותר של היפרטקסט מאלו שנהפכו לתקניות ברשת, כמו "היפרטקסט עמוק" ו"היפרטקסט מקבילי".
הוא מתארח באוניברסיטת אוקספורד - מכון האינטרנט באוקספורד - שם הוא עובד בתחום המידע,
מחשבים, ממשקי אדם מכונה.
הישגים.
נלסון קיבל תואר ראשון בפילוסופיה מ"סווארטמור קולג'" בשנת 1959, תואר שני בסוציולוגיה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1963 ותואר דוקטור לתקשורת מאוניברסיטת קיו ממשל מן בשנת 2002.
בשנת 1998, בוועידת WWW השביעית בבריסבן, אוסטרליה, נלסון זכה בפרס הזיכרון ע"ש יורי רובינסקי.
בשנת 2001 הוא קיבל תואר אבירות על ידי צרפת "Officier des Arts et Lettres".
בשנת 2004 מונה כחבר ב"וודהאם קולג'", אוקספורד. שם עבד עם המכון לאינטרנט של אוקספורד. הוא המשיך את ביקוריו במכון עד 2006.
בשנת 2007 הוא חגג את יום הולדתו ה -70 על ידי מתן הרצאה (בהזמנה) באוניברסיטת סאות'המפטון.
מדינה קליינטית