בשנת 2000 פרסם קינג ספר בהמשכים באינטרנט בשם "הצמח". הספר לא הודפס בשום שלב. בתחילה חשבו שקינג בחר לפרסם את הרומן באמצעות האינטרנט מפני שהמכירות היו כושלות, אך מאוחר יותר קינג אמר שפשוט נגמרו לו הרעיונות. ב-2006, קינג פרסם ספר אימה אפוקליפטי בשם "סלולרי".
ב-15 באוגוסט 2007 נחשד קינג ב"וונדליזם" בחנות ספרים באוסטרליה, מפני שהוא לכאורה נראה "משחית" ספרים במדור המדע בדיוני. בהמשך התברר שקינג פשוט חתם על הספרים שלו.
ב-2008 פרסם קינג את הספר "דומא קי" ואוסף סיפורים קצר בשם "בדיוק אחרי השקיעה" שהכיל 13 סיפורים קצרים.
בשנת 2009, קינג פרסם שני ספרים חדשים. רומן אחד בשם "Ur" (לא תורגם לעברית), שנכתב בלעדית עבור אמזון קינדל, וניתן לרכישה רק באמצעות אמזון. השני הוא ספר-שמע בשם "Road Rage", ספר אשר כולל בתוכו את הסיפור הקצר של ריצ'רד מתטסון בשם "Duel", ואת המחווה של קינג לסיפור זה בשם "Throttle", סיפור שנכתב מחדש על ידי בנו של קינג - ג'ו היל.
ספר חדש יותר של קינג נקרא "מתחת לכיפה", שהוא ספר לא גמור אשר קינג ניסה לכתוב פעמיים מאז 1970. הספר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2009. זה הספר הארוך ביותר שקינג כתב מאז ספרו "זה", ואורכו בגרסה העברית הוא 1,022 עמודים.
באפריל של שנת 2011 פרסם קינג נובלה בשם "Blockade Billy" שיצאה לאור בהוצאה לאור קטנה ועצמאית בשם "Cemetery Dance Publications". בהמשך פורסמה הנובלה במתכונת כריכה רכה בהוצאת "סיימון ושוסטר".
בנובמבר 2010 יצא לאור ספרו אפלה מוחלטת, אין כוכבים שהוא אוסף של ארבע נובלות.
ב-8 בנובמבר 2011 יצא לאור הספר "22/11/63", המתאר נוסע בזמן שיוצא למסע במטרה להציל את הנשיא קנדי מההתנקשות.
בשנת 2012 יצא לאור הספר השמיני בסדרת המגדל האפל, "הרוח בחור המנעול" ("The Wind Through the Keyhole"), שמתרחש כרונולוגית בין הספר הרביעי לחמישי. באותה שנה פורסם גם ספרו "יריד השעשועים" ("Joyland").
בספטמבר 2013 הוציא קינג את הספר "דוקטור סליפ" ("Doctor Sleep") שמהווה המשך לספרו הקלאסי "הניצוץ" מ-1977.
ביוני 2013 פרסם קינג את הספר "מר מרצדס" ("Mr. Mercedes"), שהפך בהמשך לחלקה הראשון של טרילוגיית ספרים. החלק השני, "כל המוצא זוכה" ("Finders Keepers") יצא לאור ביוני 2015, והחלק השלישי,"סוף המשמרת" ("End of Watch"), יצא לאור ביוני 2016.
בנובמבר 2015 יצא לאור האוסף העשירי של סיפוריו הקצרים של קינג, "The Bazaar of Bad Dreams". הספר זכה לביקורות טובות ונמכר היטב .
בשנת 2017 יצא לאור ספרו "יפהפיות נמות", הספר נכתב בשיתוף בנו אוון קינג, גרסתו העברית יצאה בהוצאת מודן.ב-2018 פרסם קינג את זר ובהמשך אותה השנה שתי נובלות תחת השם "קל יותר" (Evlevation). ב-2019 פרסם את המכון, וב-2021 פרסם את "Later" במרץ, ואת "בילי סאמרס" באוגוסט.
הכתיבה.
סגנון הכתיבה.
כתיבתו של קינג ידועה בעיקר בשל יכולתו לשים דגש על הדברים הקטנים, שבסופו של דבר מעצבים את הדמויות ואת קו העלילה. רבים מספריו של קינג, שלכאורה מנותקים לחלוטין אחד מהשני, מתבררים כמחוברים בקווי עלילה כלשהם, לרוב באמצעות דמויות משניות, ערים בדיוניות זהות, ועוד. ערים אלו לרוב שוכנות במדינת מיין, מולדתו ומקום חייו של קינג, לדוגמה העיר הבדיונית דרי, שרבים מסיפוריו מתרחשים בה. ספריו של קינג שופעים באזכורים בנוגע להיסטוריה ולתרבות של אמריקה, במיוחד בפן האפל והמחריד לעיתים. אזכורים אלו מתבטאים לרוב באמצעות סיפורים על העבר של הדמויות המתוארות בספריו, סיפורים אשר מסבירים את פחדיהם.
סגנון כתיבתו של קינג ידוע בעיקר בשל תחכומו הרב, והאופן האפל שבו הדברים מוצגים. הרבה מספריו עוסקים בנושאים פשע, אלימות, מלחמה, גזענות והעל טבעי. קינג נוטה להיכנס לנבכי נשמותיהן של דמויותיו בספריו, ובאמצעות כך לבקר את החברה, ולחשוף לדבריו, את אופיו האמיתי של האדם. ספריו של קינג ידועים בשל האפלוליות בה הדברים מוצגים, באופן קר, קודר, וכן. כתיבתו של קינג נודעת גם בשל דו הערכיות שניתן למצוא בסיפוריו. קינג לעולם לא מבקר או מביע דעה באופן ישיר, אלא רק באמצעות הדמויות והסיפור. לעיתים הדמות עוברת שינוי, בפעמים אחרות המציאות אליה הדמות נזרקת גוררת מחשבה מצד הקורא. על פי המבקרים, ספריו של קינג חותרים לתכלית מסוימת, וגוררים את הקורא למחשבה מעמיקה בנוגע לעניין אותו בוחר קינג להעלות בסיפור.
קינג תופס את תפקיד המספר בספריו, לעיתים בתור עצמו, ונוהג להתייחס לקוראיו כאל "חברים ושכנים", או "קוראיי הקבועים". סגנון זה קיים ברבים מספריו. לדבריו, לקינג יש נוסחה מאוד פשוטה לכתיבה טובה: "תקראו ותכתבו כשש שעות ביום. אם אתם לא יכולים למצוא את הזמן לזה, אל תצפו להיות כותבים טובים." קינג מספר שהוא כותב כל יום בממוצע 2,000 מילים, ולא הולך לישון עד שהוא לא מגיע לרף הזה. לקינג יש גם הגדרה לכישרון כתיבה: "אם כתבת משהו וקיבלת עליו תשלום בהמחאה, ואם פדית את ההמחאה והיא לא חזרה, ואם שילמת את חשבון החשמל עם הכסף הזה - אני מחשיב אותך לאדם כישרוני".
הסגנון של קינג מאופיין בין היתר בקפיצות בין העתיד לעבר, פיתוח דמויות עמוקות, וסוף עם עקומה עלילתית בכל פרק. קינג לעיתים משתמש בחבריו כבסיס לדמויות בספריו, ונוהג לאזכר ספרי מדע בדיוני שהוא אוהב, אשר השפיעו עליו כסופר. כשנשאל למה הוא כותב, ענה קינג: "התשובה פשוטה למדי - לא נועדתי לעשות שום דבר אחר. הייעוד שלי הוא לכתוב סיפורים, ואני אוהב לכתוב סיפורים, זה למה אני ממשיך לעשות את זה. אני באמת לא יכול לדמיין את עצמי עושה משהו אחר, ואני לא יכול לדמיין (את עצמי) לא עושה את מה שאני עושה." קינג גם נשאל מדוע הוא כותב סיפורים מבעיתים, והוא ענה למראיין בשאלה: "למה אתה מניח שיש לי בררה?"
השראה.
קינג טוען שהסופר ריצ'רד מת'סון הוא הסופר שהשפיע עליו ביותר בהיותו כותב. קינג, בדומה למת'סון משלב דמויות באמצעות קריינות בגוף שלישי. קינג מגדיר עצמו כמעריץ מושבע של הווארד פיליפס לאבקרפט, וטען לא פעם שהשפיע עליו המון, הן בסגנון הכתיבה והן בעצם היותו סופר. קינג גם מתייחס אל לאבקרפט בספרו "Danse Macabre" (תרגום: ריקוד המוות), ובעוד מספר ספרים. השפעתו של לאבקרפט ניכרת על קינג בעיקר בהמצאות הביזאריות שניתן למצוא בספריו, קשרים עדינים בין סיפוריו, תמלילי המשפט והסיפר. ניתן להרגיש גם בהשפעתו של ברם סטוקר בסגנון כתיבתו של קינג, במיוחד בספרו "Salem's Lot".
קינג הוא גם מעריץ גדול של ג'ון מקדונלד, והקדיש את ספרו "Sun Dog" למקדונלד, וכתב "אני מתגעגע אליך, חבר ותיק". מקדונלד גם כתב את ההקדמה לספר "Night Shift" (תרגום: משמרת לילה) של קינג.
ב-1987 קינג פרסם באמצעות "Philtrum Press" (בית הוצאה לאור בבעלותו) ספר של דון רוברטסון בשם "The Ideal, Genuine Man". בהערות ההקדמה לספר קינג כתב: "דון רוברטסון היה, ועודו אחד משלושת הכותבים שנתנו לי השראה כאדם צעיר אשר ניסה להיות סופר". (שני האחרים הם ריצ'רד מת'סון וג'ון מקדונלד).
בריאיון ל-Amazon.com אמר קינג שהספר היחידי שהוא מצטער שהוא לא מחברו הוא "בעל זבוב" מאת ויליאם גולדינג.
בריאיון עם קינג אשר פורסם במגזין "USA Weekend" במרץ 2009, קינג אמר: "אנשים רואים סופרים שהם אוהבים כמשאב שאין לו תחליף. גם אני. אלמור לנארד, בכל יום שאני מתעורר - בלי להישמע חולני, אף על פי שחולניות היא דרך חיי - ולא רואה מודעת אבל שלו בעיתון, אני חושב לעצמי, "נהדר! הוא סביר להניח עובד איפשהו. הוא הולך להפיק ספר נוסף, ולי יהיה ספר נוסף לקרוא". מפני שאם הוא ילך, אין אף אחד אחר".
סרטים וסדרות המבוססים על ספריו.
רבים מספריו של קינג הפכו לסרטי קולנוע מצליחים, או סדרות ומיני-סדרות טלוויזיה. בניגוד לסופרים אחרים, לקינג לא מפריע שהתסריט שונה מהספר המקורי. קינג נוהג להשוות בין ספריו וסרטים אשר מבוססים על ספריו כ"תפוחים ותפוזים, שניהם טעימים, אבל מאוד שונים". הפעם היחידה היוצאת מן הכלל הייתה בסרט "הניצוץ", אשר יצא ב-1980, ובסרט "מכסח הדשא" (קינג תבע בדרישה להסיר את שמו מהכותרות). קינג למד להעריך מאוד את עבודתו של סטנלי קובריק בסרט "הניצוץ", אך לא כך היה בהתחלה. קובריק תיאר בראיון את ספרו של קינג כמאוד לא "ספרותי". התבטאות זו הרגיזה מאוד את קינג, אשר החרים לפרק זמן את הסרט ואף יצר גרסה משלו במיוחד לטלוויזיה של הניצוץ. בסרט "מכסח הדשא", לא היה שום קשר בין הסרט המוגמר לספרו של קינג, ההמרה של הספר לתסריט נעשה באופן שניתק לחלוטין את הספר מן הסרט, והשתמשו בשמו של קינג רק כדי לקדם את הסרט כשם-מותג.
קינג אמר בכמה הזדמנויות שהסרטים האהובים עליו ביותר מבין אלו המבוססים על ספריו הם "אני והחבר'ה", "חומות של תקווה" ו"הערפל". ב-18 בפברואר 1987 צלם קולנוע של הסרטים, ארמנדו נאנוצי, הגיש תביעת ענק בסך של כ-18 מיליון דולר נגד קינג לאחר שב-13 ביולי 1985 איבד נאנוצי את עינו בפציעה בתאונת עבודה באמצע הצילומים של הסרט "מקסימום אוברדרייב", לאחר שמכסחת דשא אשר פעלה על שלט רחוק, איבדה שליטה והתנגשה בקרש העץ שבו הייתה תלויה מצלמת הסרט.
רשימת העיבודים לספריו של קינג:
דפוס ידוע באינטרנט באשר לסרטיו של קינג, הוא שכוכב הרשת הנוסטלג'יה קריטיק צופה כל שנה בליל כל הקדושים באחד מסרטיו של קינג באופן קומי. הסרטים שנסקרו הם: ילדי התירס, זה, לנגולירס, סהרורים, הניצוץ (משנת 1996), מקסימום אוברדרייב, לוכד החלומות והטומינוקרים.
מרטין בורמן