באזרבייג'ן, התגלה האזרח הראשון שחלה מקורונה, שחזר מרוסיה דרך איראן.
בחריין.
החולה הראשון במדינה התגלה ב-21 בפברואר, שנהג באוטובוס לימודים לאחר שחזר מטיול באיראן. נכון ל-10 באפריל, בחריין שוברת שיאים של 1200 חולים מאומתים ביום, מה שהיא לא ראתה מאז תחילת המגפה.
עקומת ניקולס
עקומת ניקולס היא עקומה המשמשת בעיבוד אותות ובתורת הבקרה לתכן בקרים. קרויה על שם המהנדס האמריקאי נתנאל ב. ניקולס.
תיאור העקומה.
בהינתן פונקציית תמסורת:
formula_1
אז פונקציית תמסורת בחוג סגור מוגדרת:
formula_2
גרף ניקולס מציג את התגובה בתדר של פונקציית התמסורת בחוג הפתוח. התגובה מוצגת במערכת צירים קרטזית של הגבר formula_3 ביחידות דציבל כנגד המופע formula_4 ביחידות של מעלה, כאשר התדר formula_5 משתנה לאורך העקומה ומהווה כפרמטר.
הסתכלות בגרף מאפשרת למתכנן לקבל מידע אודות המערכת בחוג סגור ושולי יציבות ישירות מפונקציית התמסורת בחוג הפתוח.
בבקרת מערכות הגרף משמש להערכה של יציבות ורובוסטיות של מערכות ליניאריות. הגרף מהווה חלק מרכזי בתכן בקרים לפי תורת משוב כמותית (QFT- quantitative feedback theory) של הורוביץ וסידי.
עקומים נוספים.
ניתן להשוות את עקומת ניקולס לעקומים דומים המספקים מידע על יציבות המערכות באמצעות בחינת ההגבר המופע והתדר.
למשל עקומת בודה שמכיל שני גרפים - הגבר כנגד תדר ומופע כנגד תדר.
עקומה נוספת היא עקומת נייקוויסט שמכילה גרף קרטזי במישור המרוכב בה ההגבר מחושב כמרחק מראשית הצירים והפרש המופע שווה לזווית שיוצר הווקטור המחבר בין הנקודה על הגרף לראשית הצירים עם הכיוון החיובי של ציר ה-x.
שיווק לקהילה הגאה
הפיגוע בקו 961
הפיגוע בקו 961 הוא פיגוע טרור פלסטיני באמצעות ידוי בקבוק תבערה, שאירע ב-30 באוקטובר 1988, במהלך האינתיפאדה הראשונה וערב הבחירות לכנסת השתים עשרה. בפיגוע שאירע במהלך נסיעה שגרתית של אוטובוס קו 961 של אגד מטבריה לירושלים, בצומת איברהים סמוך למחנה הפליטים עין א-סולטאן צפונית ליריחו, נרצחו 5 ישראלים, ביניהם שלושה ילדים קטנים ונפצעו 4.
רקע.
בדצמבר 1987 פרצה במחנה הפליטים ג'באליה שבצפון רצועת עזה התקוממות פלסטינית כנגד השלטון הישראלי שלוותה באלימות קשה משני הצדדים שגבתה קורבנות רבים בנפש ופצועים רבים. ההתקוממות התפשטה לכל רחבי שטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה וזכתה לשם האינתיפאדה הראשונה.
אירועים מקדימים לפני יום הפיגוע.
באפריל 1988 במהלך חג הפסח נפגע רוכב אופנוע מבקבוק תבערה, לא הרחק ממקום הפיגוע. לאחר מכן, ב-11 ביוני 1988, הותקף אוטובוס קו 961 של אגד מטבריה לירושלים באותו המקום בו התרחש לבסוף הפיגוע, בצומת איברהים סמוך ליריחו. הנהג, מוטי כרסנטי מהמושבה מגדל, עצר את האוטובוס, ירד ממנו, שלף את אקדחו וירה לעבר מיידי האבנים. במקום התגלתה מאוחר יותר גופתו של צעיר ערבי, שמשערים כי נהרג מירי זה. ביריחו הותקפו מאז פרוץ האינתיפאדה, הקווים 961 ו-963 של אגד מספר פעמים ביריחו, בידויי אבנים ובקבוקי תבערה. כמה שבועות אחר כך אירע במקום מקרה נוסף, בו הושלכו בקבוקי תבערה על אוטובוס, שהתלקח ושני ילדים שהיו בתוכו החלו לבעור. אזרחים שהיו במקום הצליחו להתגבר על האש והצילו אותם. בספטמבר 1988 החטיא בקבוק תבערה במעט את אוטובוס אגד ביריחו. שעות לפני הפיגוע נהרג נער פלסטיני בן 17 בעימותים עם צה"ל בכפר בית סאחור הסמוך לבית לחם.
בסך הכל, לפי דובר אגד, דדי גולן, מתחילת האינתיפאדה ועד לפיגוע נפגעו כ-1,700 אוטובוסים של החברה מאבנים ובקבוקי תבערה, וכ-40 אוטובוסים נשרפו כליל. במקום הפיגוע הושלכו לפני הפיגוע מעל ל-100 בקבוקי תבערה מאז תחילת האינתיפאדה הראשונה.
שיטת הפעולה: מארב.
שיטת הפעולה של חוליות המחבלים שחבריה צעירים ערבים, משליכי בקבוקי התבערה והאבנים, הייתה דומה באירועים השונים, והתבססה על מארבים. שיטה זו, על פי קצינים בכירים בצה"ל בתקופת האינתיפאדה, הייתה שיטה נפוצה.
להלן שלבי השיטה:
בדיקות ביטחוניות ביום הפיגוע.
בטרם הגיע האוטובוס לצומת איברהים ליד יריחו, עבר במקום סיור ממונע של צה"ל, שלא הבחין במחבלים שהסתתרו במטע בצד הדרך. מעברו השני של הכביש עבר סיור רגלי שחיפש אחר משליכי בקבוקי תבערה.
הפיגוע.
בערב יום ראשון, ה-30 באוקטובר 1988 יצא אוטובוס קו 961 של אגד מטבריה לירושלים כשעליו 22 נוסעים. האוטובוס נסע דרך בקעת הירדן בכביש 90, כאשר הוא אינו ממוגן ואינו מלווה בסיור צה"לי על אף המתיחות הגבוהה והעלייה בפיגועים נגד ישראלים בשטחי יהודה ושומרון במהלך האינתיפאדה הראשונה. בסמוך לשעה רבע ל-8 בערב, הגיע האוטובוס לכניסה הצפונית ליריחו, כאשר סמוך לשעה 8 בצומת איברהים סמוך למחנה הפליטים עין א-סולטאן שליד יריחו השליכו שלושת הצעירים הפלסטינים מחמוד סלימאן סאלם אבו חרביש, ג'ומעה איברהים ג'ומעה אדם ואחמד ג'יבריל אל-תכרורי, שלושתם בני משפחת תכרורי שלושה בקבוקי תבערה לעבר האוטובוס.
רצפת האוטובוס התלקחה, הנהג, חביב עמרם שנכווה קלות בפניו עצר את האוטובוס במקום, פתח את דלתות האוטובוס, ירה לעבר התוקפים ורוב הנוסעים נמלטו במהרה מן האוטובוס הבוער. באוטובוס נסעה משפחת וייס מטבריה בדרכה לאירוע בר מצווה משפחתי בירושלים. אב המשפחה, אליעזר וייס ישב בתחילה עם רעייתו, רחל, מורה במקצועה של כיתה ב' בבית הספר "בית יוסף", בשיכון ג' בטבריה ובתו של הרב יצחק שלמה זילברמן ושלושת ילדיהם הקטנים, נתנאל בן ה-3, רפאל בן השנתיים ואפרים בן ה-9 וחצי חודשים בקדמת האוטובוס. במהלך הנסיעה עברו האם ושלושת הילדים לאחורי האוטובוס כדי לאפשר לאב, ללמוד תורה בשקט. כאשר הושלכו בקבוקי התבערה והאוטובוס התלקח בשלושה מוקדים שונים והתמלא בעשן סמיך וכבד, הרעש שנגרם מניפוץ בקבוקי התבערה מזכוכית, היה רעש הנשמע כמו פיצוץ ורחל מיהרה והשתטחה על ילדיה הקטנים כדי להגן עליהם. החייל מגדוד 50 של הנח"ל שהיה בדרכו מטבריה לביצוע ניתוח קל באף, כדי להעלות את הפרופיל ולהשתתף בצניחה כבר היה בדרכו להימלט מן האוטובוס אך הבחין ברחל, וניסה לשכנעה להיחלץ עמו אך נתקל בסירובה משום שזו הייתה סבורה כי מדובר בהתקפת מחבלים, רצתה להגן על ילדיה וסירבה להפקירם. דלרוזה יצא כשהאש אוחזת בגופו ופונה במצב קשה לבית החולים. רחל וייס בת ה-26 ושלושת ילדיה הקטנים נספו בזירת הפיגוע וחמשת הפצועים ביניהם החייל דלרוזה, זוג יהודים מקיבוץ מעלה גלבוע שעלו לישראל מפיטסבורג, חיילת בת 21 מקיבוץ בית השיטה וחייל בן 21 מקיבוץ רשפים פונו במסוק צבאי ובאמבולנס לבתי החולים בירושלים. כך תיאר החייל דוד דלרוזה את מהלך הדברים:
רחל וייס ושלושת ילדיה נקברו בקבר משותף בבית הקברות היהודי בהר הזיתים בירושלים בהלוויה בהשתתפות אלפים וביניהם ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, חברי כנסת, רבנים ואישי ציבור מהחברה החרדית וכן מאות בני ישיבות. אוטובוס שהסיע אנשים להלוויית קורבנות הפיגוע הותקף גם הוא על ידי פלסטינים. ידיו ופניו של החייל דוד דלרוזה נכוו באורח קשה והוא הועבר ליחידה לטיפול נמרץ בבית החולים הדסה עין כרם, שם גילו הרופאים כי ריאותיו ולבו נפגעו קשה מהאש והעשן באוטובוס וכי רק השתלה תציל את חייו. לכן, הוטס ביחד עם הוריו ללונדון, שם נפטר בבית החולים מדום לב, בטרם נותח ב-22 בדצמבר 1988, בן 19 בנופלו. הוא הובא לקבורה בחלקה הצבאית בהר הרצל. הוא הותיר אחריו זוג הורים וחמישה אחים ואחיות.
תגובות.
בישראל.
– הפיגוע עורר זעזוע עמוק בישראל שהייתה ערב הבחירות לכנסת ועמוק בתוך האינתיפאדה הראשונה. היה זה הפיגוע החמור ביותר מאז פרוץ האינתיפאדה הראשונה.
ראש הממשלה יצחק שמיר: "התקפה רצחנית ונפשעת זו מעידה על ההקצנה של התוקפים, שמגמתם היחידה היא רצח מה שיותר יהודים ושריפתם. מעשה זוועתי זה דורש תשובה הולמת שתוכיח למרצחים כי איש לא יינקה וכי המגמה הרצחנית הזו תעקר משורש. אני בטוח, שיד כוחות הביטחון תשיג את הרוצחים ושולחיהם ויתברר לכל המעורבים בפשעים אלה, כי דרכם תמיט עליהם אסון." הוא הביע הביע תנחומים למשפחות הנפגעים ואיחל החלמה לפצועים.
השר שמעון פרס: "זעזוע עמוק מהמעשה הנפשע של רצח אזרחים חפים מפשע. ידו של צה"ל תשיג את המרצחים וכי ישראל תילחם בטרור עד חורמה. שר החוץ הוסיף כי "העם כולו מאוחד בתחושת הזעם והכאב." הוא הביע תנחומים למשפחות הנפגעים.
חצי ביקורת רבים נורו לעבר הנהגת הרוטציה. שרים, ראשי מועצות ופוליטיקאים האשימו את ההנהגה ודרשו ממנה לפעול בצורה תקיפה יותר נגד הטרור הפלסטיני ההולך וגובר.
השר אריאל שרון: "מדיניות הביטחון הנוכחית פשטה את הרגל, והרצח ביריחו הוא אות נוסף לכך. צמרת הביטחון חייבת ללכת ומיד. לאחר כשנה של מחדל, מליל הגלשונים בקריית שמונה עד לאוטובוס ביריחו - הגיע הזמן שיפנו מיד את מקומם".
השר משה ארנס: "הדרך היחידה למנוע תקריות כאלה שאירעו לאם ולילדיה היא למנוע מאנשים להתקרב לכבישים בכל יש"ע".
מזכ"ל מפ"ם אליעזר גרנות: "זורקי בקבוקי התבערה על אוטובוס אגד ביריחו, הם שלוחיו של הרשע והטמטום. דמם של הנפגעים לא יימחה לעולם מידיהם או מידי שולחיהם, המעשה שעשו והתאריך שבחרו בו למימוש זממם, מטיל ספק נורא בשפיותם."
ראש רשימת התחיה פרופ' יובל נאמן האשים את ראש הממשלה, שמיר ממלא מקומו, פרס שר המשטרה, חיים בר-לב ושר הביטחון, רבין באחריות לפיגוע. נאמן אמר ש-"נהגי אגד עוברים דרך יריחו ללא נשק מאז החרימה המשטרה את נשקו של נהג אגד מוטי כרסנטי, אף על פי שהגן על נוסעיו במקרה דומה."
מועצת יש"ע דרשה מממשלת ישראל בתגובה לפיגוע, לגרש לאלתר את ראשי ההתקוממות הפלסטינית שלטענתם, חלקם יושב במזרח ירושלים.
לאחר הפיגוע.