באגם לא חיים דגים, למעט דגי אמנון שהובאו אליו בשנת 1962, והחיים סמוך למעיינות החמים שבצידו הדרומי. האגם מצטיין בריכוזים גדולים של ציפורי פלמינגו מצוי ופלמינגו זוטר, הניזונים מפגיות של סרטנאים ומכחוליות, אם כי מספרם הולך ומתדלדל בשל דגי האמנון המושכים מיני עופות אחרים, הניזונים גם מביצי וגוזלי הפלמינגו. עוד חיים באגם ריכוזים גדולים של שקנאים, המקננים על איונים סלעיים ונודדים מדי יום לאגמים הסמוכים בחיפושם אחר מזון. נוסף על שני מינים אלה, נצפו באגם ובסביבתו כ-450 מיני עופות, מהם 49 מיני עופות מים ועשרה מינים פלארקטים. עם היונקים החיים באגם ובסביבתו נמנים כ-150 פרטים של ג'ירף רוטשילד, וכן זברות, צבאים וחזירי יבלות מצויים.
כימיה ("אגם בסיסי").
אגם בסיסי (באנגלית soda lake) הוא אגם שבו רמת החומציות (pH) של המים גבוהה מ 7. בדרך כלל בין 9 ל-12.
הערך formula_1 מתייחס לרמת החומציות של מים מזוקקים, או תמיסה נייטרלית אחרת. משמעותו של pH=7 היא שריכוז יוני ההידרוניום ( +H3O) שווה לריכוז יוני ההידרוקסיל ( -OH). מי ברז או מי גשם אינם טהורים, ומכילים חומרים מומסים שונים, ולכן ה-pH שלהם עשוי להיות שונה במעט מ-7. באגמים שונים רמת החומרים המומסים יכולה להיות גבוהה מאוד ובהם התפתחה רמת חומציות גבוהה במיוחד או נמוכה במיוחד. רמת החומציות של ים המלח, לדוגמה, היא 6.2 (נכון לשנת 2012).
ערכי pH הגבוהים מ-7 הם בסיסיים יותר, בהם ריכוז ה +H3O נמוך מריכוז -OH. ערכים נמוכים מ-7 מייצגים חומציות, ובהם ריכוז +H3O גדול מריכוז -OH.
סולם הדרגות שבו נמדד ה- pH הוא לוגריתמי (לפי בסיס 10), כלומר ההבדל בין pH 1 ל-pH 2 הוא יחס ריכוזים שונה פי 10.לדוגמה, בקפה שחור עם ערך pH=5 החומציות גבוהה פי 100 מבמים, בעגבנייה, שלה pH=4 החומציות גבוהה פי 1,000 מבמים, בחומץ עם ערך pH=3 החומציות היא פי 10,000 מבמים, וכן הלאה.
אגם בוגוריה
אגם בוגוריה (אנגלית Lake Bogoria) הוא אגם בסיסי רדוד בקניה, השוכן בשבר הסורי-אפריקאי, כ-180 ק"מ צפונית-מערבית לבירה ניירובי וכ-10 ק"מ צפונית לקו המשווה. האגם וסביבתו מוכרזים כשמורת טבע מאז 29 בנובמבר 1973, ובשנת 2011 הם הוכרזו - יחד עם שני אגמים נוספים בקניה, אגם נקורו ואגם אלמנטייטה - כאתר מורשת עולמית המשתרע על-פני שטח של 107 קמ"ר.
גאוגרפיה.
אורכו של האגם מצפון-לדרום הוא כ-19 ק"מ, ורוחבו המרבי מגיע ל-3.5 ק"מ. הוא משתרע על-פני שטח של 38 קמ"ר, והוא מנקז שטח של כ-930 קמ"ר. האגם רדוד ועומקו מגיע לכעשרה מטרים לכל היותר. הוא שוכן בגובה של 991 מטרים מעל פני הים, והוא מוקף ברכסי הרים במזרחו, בטורי גבעות במערבו ובאזור ביצתי בצפונו. בסביבת האגם שוכנים מאפיינים געשיים שונים, דוגמת מעיינות חמים בטמפרטורה הנעה בין 39 ל-98.5 מעלות צלזיוס, פומרולות ולפחות 18 גייזרים שפעילותם מושפעת גם מגובה מפלסו (באגם שוכן ריכוז הגייזרים הגדול באפריקה).
מי האגם בסיסיים (pH :10.5) ומליחים, והם עשירים ביונים של נתרן, ביקרבונט וקרבונט, שמקורם במי נגר ובכמאתיים מעיינות אלקאליים לאורך חופיו ובקרקעיתו. באגם מספר שכבות מים המסודרות בהתאם לתכולת המלחים שבהן (Meromictic lake), כך שהשכבה הכבדה ביותר שוכנת בתחתית גוף המים.
החי והצומח.
הצומח בסביבת האגם מונה 210 מינים, ובעיקרו מורכב מצמחייה עשבונית המסוגלת להתקיים בסביבה בסיסית ומצמחיית שיחים הנשלטת על ידי עצי שיטה, קומברטום ("Combretum") ופיקוס. באגם פורחות אוכלוסיות אצות וכחוליות המשמשות כמזונם העיקרי של יותר ממיליון וחצי פרטי הפלמינגו הזוטר החיים באגם. נוסף על הפלמינגו הזוטר נצפו באגם יותר מ-370 מינים נוספים של עופות, ויונקים שונים האופייניים לסוואנה, דוגמת הקודו.
אורנה רוטברג
אורנה רוטברג (נולדה ב-25 באוקטובר 1958) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית.
ביוגרפיה.
רוטברג היא בת להורים ילידי פולין ניצולי שואה, שעלו לישראל בשנת 1948 והשתקעו ברמלה. כשהייתה בת חמש, עברה משפחתה להתגורר בחולון, שם התחנכה בבית הספר היסודי ע"ש יהושע חנקין ובבית הספר התיכון המקיף ע"ש מיטרני.
במסגרת שירותה הצבאי עברה טירונות בבה"ד 12, קורס צילום אוויר בבסיס חיל אוויר 21 ושירות בבסיס חיל האוויר 30 כצלמת ניסויי טיסה. בהמשך שירתה כמדריכה שאינה קצינה בתחום תנאי-שירות חינוך ותרבות. כחודשיים לפני סיום השירות הצבאי הייתה עסוקה בהכנות לבחינות הכניסה ל"בית צבי" ברמת גן, כשמקור ההשראה והעזרה הייתה השחקנית דבורה קידר.
רוטברג עברה בהצלחה את בחינות הכניסה והחלה ללמוד שם. בשנת 1982 סיימה שלוש שנות לימוד כתלמידה מצטיינת וזוכת הפרס ע"ש צבי קליר. חברי הוועדה שהעניקו את הפרס היו ציפי פינס, ד"ר תום לוי ועדה בן-נחום, אשר מונתה כשנה לפני כן למנהלת תיאטרון החאן הירושלמי, והזמינה את רוטברג להצטרף ללהקה. היא שיחקה שם לצד כמה משחקני הלהקה הוותיקים: שבתאי קונורטי, ויקטור עטר, אהרון אלמוג, אבינעם מור-חיים, אורי אברהמי, אבי פניני ואריה צ'רנר. היא שיחקה בתיאטרון במשך שתי עונות בהצגות: "אילומינטוס", "נופלים בפח", "אגדת חורף", "גימפל - תם" ו"המלך אובו".
בתום השנתיים האלה, הוזמנה להחליף את חנה לסלאו בתיאטרון בית ליסין, שנוהל על ידי יעקב אגמון, במחזמר "בין הצלצולים".
במקביל שיחקה את אנה בסרטו של נדב לויתן "בנות".
בתום צילומי הסרט הוזמנה ביחד עם אבי קושניר למשרדו של המפיק מיקי פלד שהציע לשניים להנחות את מופע הקיץ הגדול "ספינת החלומות עם ריקי גל ויזהר כהן. בחג חנוכה של אותה שנה, המפיקים טמירה ודוד ירדני העלו בהשקעה כספית גדולה, לאחר שרכשו את הזכויות, את המחזמר "הדבורה מאיה". הבימוי והכוריאוגרפיה הופקדו בידי דודו ירדני וישראל גוריון. אורנה רוטברג השתתפה בו ביחד עם דורין כספי, דובל'ה גליקמן, מאיר סויסה ושמיל בן-ארי.
כשהמסך ירד על המחזמר, היא המריאה ללונדון וחיה שם כשנה וחצי. היא זכתה במלגת השתלמות שבמסגרתה למדה שירה, משחק ותנועה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה. במהלך אותה התקופה היא נישאה בטקס אזרחי בעיריית אוקספורד לבן-זוגה אילן כרמי. עם שובה לארץ, התקבלה ושיחקה בתיאטרון הלאומי "הבימה", בניהולם של שמואל עומר ועמרי ניצן. היא שיחקה בהצגות "גן ריקי", בבימויו של מיקי גורביץ' ו"הנפש הטובה מסצ'ואן".
במקביל לעבודתה על הפקות אלה, רוטברג שיחקה בהצגה "מצעד המלאכים" של תיאטרון בית ליסין. בין השחקנים אשר לקחו חלק בהצגה: גילה אלמגור, יונה אליאן, מרים זהר, שמואל וילוז'ני, דבורה קידר, ענת וקסמן, אורלי זילברשץ ונתן דטנר.
במסגרת "תיאטרון הקאמרי" תחת ניהולם של נעם סמל ושמואל הספרי, השתתפה בקברט הסאטירי "היי רימונה", שנכתב על ידי אילן חצור ואילן שיינפלד. על הניהול המוזיקלי הופקד גיא מרוז. שיחקו בו גם צביקה הדר, אריק זילברמן, נורית בנאי ואשר עזריה. על תפקידה בקברט "היי רימונה" כתב מבקר התיאטרון של עיתון העיר אמיר אוריין:
הקברט הסאטירי הוזמן לתוכניות האירוח של דן שילון ודן מרגלית, ולאור הצלחתו המשיכה אורנה רוטברג ביחד עם גיא מרוז, יוני להב, צביקה הדר ודרור טפליצקי אל הערוץ השני עם תוכנית המערכונים הסאטירית "נייס גיא".
בשנת 1994 גרי בילו התמנה כמנהלו האומנותי של התיאטרון הלאומי הבימה. אורנה רוטברג שהייתה תלמידתו שהייתה חזרה לשחק בו בהצגות: "זעקי ארץ אהובה", "רוקדים בלונסה", "השושנה המקועקעת", "החייל האמיץ שוויק". כשהתמנה יעקב אגמון למנהלו החדש של תיאטרון הבימה היא שיחקה בהצגות: "קוקוריקו", "חשיבותה של רצינות", "הסרפד של השכן", המחזמר "הברווזון", "מניין נשים", "8 נשים", המחזמר "מרי לו", "סיפורי הבימה", "המכשפה". כמו כן העלתה את קברט היחיד שלה "געפילטעפיש", שאיתו גם הופיעה בברלין, וינה, בלגיה, אוקספורד ולונדון.
בשנת 2002 במקביל לעבודה השוטפת בתיאטרון הרפרטוארי, עלה בתיאטרון "תמונע" המחזה "צמר" מאת ויליאם מסטרוסימונה, בהשתתפותה של אורנה רוטברג יחד עם השחקן שי זביב. על ההצגה "צמר" כתב שי בר יעקב בידיעות אחרונות:
מרב יודילוביץ' כתבה על אותה ההצגה ב-26 במאי 2002:
עיתון מעריב הציג את רשימת השחקנים שבלטו בעיניו באותה השנה, ובתוכם גם את אורנה רוטברג על תפקידה בהצגה "צמר".
בשנת 2004 בתמיכת התיאטרון הלאומי הבימה ובמסגרת פסטיבל תיאטרונטו להצגות יחיד העלתה אורנה רוטברג את הצגת היחיד: "ראיון עם אגדת רוק" מאת רוי סמיילס, המגוללת את סיפור חייה של כוכבת הבלוז ג'ניס ג'ופלין. איתן בר יוסף כתב בעיתון העיר:
שי בר יעקב מבקר התיאטרון של ידיעות אחרונות וגלי צה"ל כתב:
לאחר פרישתו של יעקב אגמון מהתיאטרון הבימה ותחת ההנהלה החדשה שיחקה בהצגות: "הלהקה", "תקופת הסתגלות", "החותנת", "משוגעת", "כתם לידה" ו"טיקוצ'ין-בת-ים" בשיתוף תיאטרון וורוצלב. הצגה זו התארחה גם בתיאטרון העירוני של וורשה ולודז'.
בעונת התיאטרון 2011–2012 שיחקה אורנה רוטברג בתיאטרון בית ליסין בהצגה "קיר זכוכית" מאת אורן יעקבי בתפקיד האם ויקי.
בעונת התיאטרון 2013 שיחקה בתיאטרון באר-שבע בהצגה "חבלי משיח" מאת מוטי לרנר בתפקיד עמליה אשת הרב.
בעונת התיאטרון 2014 שיחקה בתיאטרון היידישפיל בהצגה מירה'לה אפרת מאת גורדין בתפקיד חנה-דבורה.
בעונת התיאטרון 2015 -2017 שיחקה בקומדיה המצליחה של תיאטרון בית-לסין "המוגבלים" מאת גור קורן בתפקיד חמדה.
בעונת התיאטרון 2017 שיחקה במחזמר מצחיקונת בתיאטרון הקאמרי בתפקיד רוז ברייס, אימה של פאני ברייס.
בעונת התיאטרון 2018 שיחקה בהצגה "עושה כרצונו" מאת מוטי לרנר בתיאטרון הבימה בתפקיד אהובה האם, ובמחזמר משירי יאיר רוזנבלום "מיקה שלי" בתפקיד חנקה הוכמן (לסירוגין עם מיקי קם).