בשל העובדה ש"בית אנשי הקונפדרציה של טקסס" (Texas Confederate Men's Home) ו"בית נשות הקונפדרציה של טקסס" (Confederate Women's Home) שוכנים באוסטין, יותר מאלפיים ותיקי הקונפדרציה ונשותיהם נקברו בבית הקברות של המדינה, רובם לאחר 1889. קבורת ותיק הקונפדרציה האחרון שנטמן בבית הקברות התקיימה ב-1944, ואחרונת אלמנות ותיקי הקונפדרציה נטמנה בו ב-1963.
ב-1932 לא היה בית הקברות ידוע במיוחד בציבור ולא היו אליו דרכי גישה. היה כביש עפר שעבר דרך חלקות בית הקברות שקישר אותו למה שהיה קרוי אז "כביש ערוץ הבצל". הדרך שמרה על הסטטוס שלה ככביש כאשר הביא ההיסטוריון לואיס קמפ לידיעת מחלקת הכבישים של טקסס שהכביש שעובר דרך בית הקברות צריך להיסלל. הכביש, שקרוי באופן רשמי הכביש המדינתי 165, מוקדש לקמפ, ובמשך זמן מה היה ידוע כ"כביש לו קמפ". קמפ גם היה הכוח המניע מאחורי קבורתם מחדש של רבים מהאישים הבולטים מראשית ימי טקסס לרגל שנת המאה להקמתה שחלה ב-1936.
ב-1986 הוסף בית הקברות למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, אך בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוא סבל מהזנחה כתוצאה מוונדליזם ודעיכה, והביקור בו לא היה בטוח. ב-1994, לאחר שהבחין במצבו של בית הקברות, יזם סגן המושל בוב בולוק מיזם של שלוש שנים שבו הוקם מרכז מבקרים ובוצעו עבודות חידוש של בית הקברות. ב-1997 התקיים טקס הקדשה מחדש ופתיחה מחדש של בית הקברות.
ועדת בית הקברות, שבה שלושה חברים מפקחת הפעלת בית הקברות. אחד החברים ממונה על ידי המושל, השני על ידי יושב ראש בית המחוקקים, והשלישי על ידי סגן המושל. בנוסף, פועל לידם היסטוריון בכיר.
נשיא ארצות הברית ומושל טקסס לשעבר, ג'ורג' ווקר בוש, הודיע בעבר על כוונתו להיקבר בבית הקברות. עם זאת, באוגוסט 2018 הודיע בוש שהוא ורעייתו לורה בוש ייקברו בבוא יומם במרכז הנשיאותי ע"ש ג'ורג' ווקר בוש.
Nos Volvimos Locos
Nos Volvimos Locos (בעברית: חזרנו מטורפים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי, ביחד עם הזמר הפוארטו ריקני גואינה . השיר יצא לאור ב-23 ביולי 2021, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השלושה עשר שלה, "Isla Divina".
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים של פוארטו ריקו.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי מרסלה דה לה גרזה, לאונל גרסיה וגלוריה טרווי והופק על ידי גיל אלגזבל, אדוארדו בלדיניירס ויופרד. בתחילת השיר, מדברים השניים על כך שברצונם להיות האחד עם השני. גואינה שר שהוא מנסה לאזור אומץ ולהציע לטרווי להיות לצידו. בהמשך לכך, שרים השניים יחדיו את הבית, עד לסוף השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-5.5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 ביולי 2021, ביום יציאתו של "Nos Volvimos Locos" כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טרווי יוצאת מרכב בסערת רגשות, כשהיא צורחת על הבחור שנוהג בו. בהמשך, מגיח מפינת הרחוב אוטו גלידה ממנו יוצא גואינה, המנסה להרשים אותה ולהיות לצידה.
נכון לאפריל 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-8 מיליון צפיות.
Ensayando Cómo Pedirte Perdón
Ensayando Cómo Pedirte Perdón הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי. השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השלושה עשר שלה, "Isla Divina".
כאשר יצא השיר, הופנו כלפיו ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי לאונל גרסיה וגלוריה טרווי והופק על ידי ארמנדו אווילה, שעבד עם טרווי על שירים נוספים שהוציאה במהלך הקריירה שלה. בתחילת השיר, מצהירה טרווי שהיא התעוררה בבוקר עם תחושה לא טובה, אך בהמשך מסבירה כי בן אדם צריך לדעת להתגבר על ה"גאווה" וה"אגו" שלו ולהתנצל כשצריך.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-3 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-22 באוקטובר 2021, ביום יציאתו של "Ensayando Cómo Pedirte Perdón" כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טרווי מתעוררת בבוקר במיטה שלה. לאחר מכן, היא מתלבשת וצועדת ברחבי הבית, כשהיא מבצעת את השיר. לאורך הקליפ, היא מחליפה כמה תלבושות.
נכון לאפריל 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-5.2 מיליון צפיות.
המכון לחקר הנגב
המכון לחקר הנגב נוסד בבאר שבע, באוקטובר 1957. הוא הוקם ביוזמתו של דוד בן-גוריון, והיה חלק ממשרד ראש הממשלה. המטרה לקיומו הוגדרה על ידי דוד בן-גוריון עצמו, בברכתו לפתיחת המכון, בתאריך 28 באוקטובר 1957: "רק אנשי מחקר אשר יישבו בשערו של הנגב וייחדו את כל ימיהם למחקר של הנגב יחשפו את צפונותיו למען הפרחת השממה".
תחילת פעילות המכון.
המכון לחקר הנגב התחיל את פעילותו בניסיונות לפתח מתקנים להמתקת מים מליחים בנגב. המנהל הראשון של המכון, אריה אל צור, גייס חוקרים, טכנאים, לבורנטים ואנשי שירותים מתוך אנשי הגלויות השונות שהגיעו אז לבאר שבע. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 גויס לפרויקט התפלת המים פרופסור סידני לוב, אשר פיתח את שיטת האוסמוזה ההפוכה. טכנולוגיה זו נהוגה היום בכל העולם בהתפלת מים, ובתקופתנו נמצאו לה שימושים חדשים, בתחום הפקת חשמל. משנת 1961 ניהל את המכון יואל שכטר. רוב חוקרי המכון לחקר הנגב היו ביולוגים, אשר חלקם עסקו במחקר בצמחים וחלקם במחקר בבעלי חיים, תוך התייחסות לבעיות אופייניות לנגב, כדוגמת מחסור במים וטמפרטורות גבוהות.
המכון לחקר הנגב כבסיס להקמת האוניברסיטה.
באמצע שנות החמישים, אוכלוסיית באר שבע מנתה פחות מעשרים אלף תושבים והיה בה רק בית ספר תיכון אחד. למרות נתונים צנועים אלה, דוד טוביהו, ראש העיר הראשון של באר שבע, הביע את ביטחונו שבעירו תקום אוניברסיטה. לשם כך, הוא פעל עם קבוצה שכללה את פרופסור זאב הדרי, פרופסור ארנסט דוד ברגמן ויואל שכטר, מנהל המכון לחקר הנגב באותם ימים. בסיוע קבוצה זו, התקיימו בבאר שבע קורסים אוניברסיטאיים בחסות מוסדות אקדמיים שונים, בהם האוניברסיטה העברית, הטכניון ומכון ויצמן למדע.
כדי לאפשר את התמיכה התקציבית של המדינה, בשנת 1964 הוקם המכון להשכלה גבוהה בנגב, כאגודה עות'מאנית ובחודש אוקטובר 1965 החלה שנת הלימודים הסדירה הראשונה במסגרת גוף זה. את הקורסים הראשונים ארח המכון לחקר הנגב, אשר שימש גם כלשכת קשר למצטרפים הראשונים. המכון לחקר הנגב העמיד לרשות הלומדים שימוש בחממות, בתי חיות, מעבדות, חדרי הרצאות וכל מה שנדרש כדי לאפשר לימודים תקינים במכון להשכלה גבוהה, אשר עדיין היה מחוסר תשתיות. מבחינה אקדמית, המכון להשכלה גבוהה עבד תחת הנחיה ובקורת של האוניברסיטה העברית. המחלקה הראשונה שהחלה ללמד לתואר ראשון הייתה המחלקה לביולוגיה, בראשות פרופסור יואש וועדיה. במחלקה זו, כמעט כל המרצים היו מדענים מהמכון לחקר הנגב. מאחר שהם היו עובדי מדינה, הם לימדו בהתנדבות, ללא תמורה. חלק מסגל ההוראה הזוטר ביצע את עבודות הדוקטורט במכון לחקר הנגב, בהדרכת חוקרים מהמכון. התואר ניתן על ידי האוניברסיטה העברית.
בשנת 1969 התקיימה ישיבה של ועדת קציר-גיליס, אשר אישרה הקמת אוניברסיטה בבאר שבע. ב-1970, עם קבלת האישור לפתיחת האוניברסיטה, 20 מתוך 22 חברי הסגל של המחלקה לביולוגיה היו חוקרי המכון לחקר הנגב. בשנת 1973 המכון לחקר הנגב הפך למכון אוניברסיטאי, בתוך המכונים למחקר שימושי של אוניברסיטת בן-גוריון. במכונים למחקר שימושית פעלו שתי יחידות- מכון לחקלאות וביולוגיה שימושית ומכון לכימיה שימושית. שני מכונים אלו פיתחו יידע שהיווה בסיס לחקלאות ייחודית ומתוחכמת ולתעשיות חדשות. בעקבות שינוי זה, חלק מהחוקרים שבו קיבלו מנוי משותף עם מחלקות אחדות באוניברסיטה וחלק אחר נקלט במחלקות שונות באוניברסיטת בן-גוריון. המכונים למחקר שימושי על שם ארנסט דוד ברגמן פעלו בקרית ברגמן, בבאר שבע, עד שנת 2006. בשנה זו, הנהלת האוניברסיטה בראשות הנשיא, פרופסור אבישי ברוורמן, החליטה על סגירתם.
בקרית ברגמן נותרו תשתיות פעילות וממשיכים לעבוד בה חוקרים המנצלים את משאבי המקום: חוקרים השייכים ל"מכון לחקר המדבר", אשר מקום מושבו בשדה בוקר, וכן חוקרים מהמחלקה למדעי החיים, המחלקה לביוטכנולוגיה, המחלקה לכימיה, המחלקה להנדסה כימית, המחלקה לפרמקולוגיה, וכן מספר חוקרים גמלאים של מחלקות שונות באוניברסיטה וחוקרים מהקמ"ג.
הישגים.
למכון לחקר הנגב יש הישגים רבים בתחומי מחקר רלוונטיים לדרום הארץ. בין ההישגים ניתן למנות:
בעתיד.
בעקבות השינויים במערך המכונים האוניברסיטאיים, קיימת תוכנית לפיה שטח קריית ברגמן יועבר לעירית באר שבע. לפי המתוכנן, מספר מבנים היסטוריים יישמרו ויהפכו למוקדי פעילות תרבות למען תושבי העיר. השטח הנותר ישמש להקמת מבני מגורים ומסחר.
La Recaída
La Recaída (בעברית: הנסיגה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי, ביחד עם רקדן הפלמנקו טימו נוניז. השיר יצא לאור ב-21 בינואר 2022, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השלושה עשר שלה, "Isla Divina".
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של מקסיקו.
רקע וכתיבה.