לאחר מספר שנים נוספות של שכלול הרעיון, ב-2 בינואר 1906, רשם קרייר פטנט אמריקאי (מס.808897) על המצאתו, לה קרא "מתקן לטיפול באוויר".
קרייר היה נשוי לשלוש נשים: קלייר הסימור, ג'ני מרטין ואליזבת מארש וייז. הוא ושלוש נשותיו קבורים בבית העלמין פורסט לון בבאפלו, ניו יורק. קרייר היה אב לילד אחד.
מושבת פלימות'
מושבת פלימות' (באנגלית: Plymouth Colony, לפעמים ניו פלימות', או מושבת מפרץ פלימות') הייתה מיזם קולוניאלי אנגלי בצפון אמריקה בין השנים 1620–1691. היישוב הראשון של מושבת פלימות היה בניו פלימות, מיקום שנסקר בעבר ושמו ניתן על ידי קפטן ג'ון סמית. היישוב, ששימש כעיר הבירה של המושבה, הוא כיום העיר המודרנית פלימות'. בשיאה כבשה מושבת פלימות את רוב החלק הדרום-מזרחי של המדינה המודרנית מסצ'וסטס.
המושבה נוסדה על ידי קבוצה של בדלנים אנגליקנים, שמאוחר יותר כונו עולי הרגל, מושבת פלימות הייתה, יחד עם ג'יימסטאון, וירג'יניה, אחת מהמושבות הראשונות המוצלחות שהוקמה על ידי אנגלים בצפון אמריקה וישוב הקבע המשמעותי הראשון באזור ניו אינגלנד. בעזרת סקוואנטו, יליד שבט אינדיאני, הייתה המושבה מסוגלת לבסס הסכם עם צ'יף מסאסויט כדי להבטיח את הצלחת המושבה. הסכמים אלו שיחקו תפקיד מרכזי במלחמת המלך פיליפ, אחת מהמלחמות המוקדמות ביותר ממלחמות האינדיאנים. סופו של דבר, המושבה מוזגה עם מושבת מפרץ מסצ'וסטס ושטחים אחרים ב-1691 כדי ליצור את מחוז מפרץ מסצ'וסטס.
למרות ההיסטוריה הקצרה יחסית של המושבה, יש לפלימות מקום מיוחד בהיסטוריה האמריקנית. שלא כמו רבים ממתיישבי ג'יימסטאון, חלק משמעותי מאזרחי פלימות נמלטו מחמת רדיפה דתית וחיפוש מקום שיאפשר להם להתנהג כראות עיניהם. המערכות החברתיות והמשפטיות של המושבה היו קשורות קשר הדוק לאמונתם הדתית, וכן למנהג האנגלי. רבים מהאנשים והאירועים סביב מושבת פלימות' הפכו לחלק מהפולקלור האמריקאי, כולל המסורת הצפון האמריקאית הידועה כחג ההודיה ומצבת סלע פלימות'.
טקסס אינסטרומנטס
טקסס אינסטרומנטס (באנגלית: Texas Instruments, ובקיצור TI) היא חברה אמריקאית שעוסקת בפיתוח ובייצור של מוצרי מחשוב בתעשיית המוליכים למחצה - לרבות מעגלים משולבים לטלפונים סלולריים, מעבדים ומחשבונים. החברה נחשבת לאחת מהחברות הגדולות ביותר בעולם בתחומה.
מטה החברה נמצא בדאלאס שבטקסס, ארצות הברית ויש לה גם מרכז פיתוח באזור התעשייה הצפוני של רעננה ומפעלי ייצור במדינות שונות ביניהן במדינת טאמיל נאדו בהודו.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1951, בעקבות ארגון מחדש של גאופיזיקל סרוויס - חברה שעסקה בגאופיזיקה ובפיתוח מוצרי ביטחון משנת 1930. החברה עסקה במוצרי תת-אדום מסוף שנות ה-50, ובהמשך ייצרה טרנזיסטורים, מערכות מכ"ם ומערכות הנחיה ושליטה לטילים ולפצצות. בשנת 1954 החברה פיתחה את הרדיו טרנזיסטור, ובשנת 1958 פיתחה את המעגל המשולב. בשנת 1961 החברה פיתחה את המחשב הראשון שהתבסס על מעגל משולב, ונמסר לחיל האוויר האמריקני. בשנת 1967 החברה פיתחה את המחשבון.
בשנות ה-70 ובשנות ה-80 החברה התמקדה בפיתוח מכשירי חשמל ביתיים - לרבות שעונים, מחשבונים, מחשבים אישיים וחיישנים. בשנת 1997 חטיבת מוצרי הביטחון נמכרה לחברת ריית'און. מניות החברה נסחרות בבורסת נאסד"ק, ונכללות במדד S&amp;P 500. החברה עוסקת כיום גם בפיתוח וייצור שבבים ומוצרי ננו-טכנולוגיה.
חוסיין דרקאשן
חוסיין דרקשאן
סגן נשיא ארגנטינה
סגן נשיא ארגנטינה הוא התפקיד הפוליטי השני בחשיבותו בארגנטינה אחרי הנשיא, הוא מתחלף מדי ארבע שנים יחד עם הנשיא ונבחר יחד איתו.
סגן הנשיא מחליף את הנשיא במקרה של היעדרות, חוסר יכולת, מוות או התפטרות של הנשיא. הוא משמש כנשיא הסנאט, ומצביע רק כדי להכריע במקרה של תיקו.
משרת סגן הנשיא נוצרה מכוח חוקת ארגנטינה משנת 1853. לא בכל המקרים אוישה משרת סגן הנשיא, ולחלופין בתקופת המשטרים הצבאיים בארגנטינה מילאו תפקיד זה גנרלים בכירים משורות הצבא.
מאז דצמבר 2019 סגנית הנשיא הנוכחית של ארגנטינה היא כריסטינה פרננדס דה קירשנר.
יהודים הלניסטים
ביריה (ספינת מעפילים)
עבד א-רחמן עארף
עבד א-רחמן מוחמד עארף אל-ג'מילי (בערבית - عبد الرحمن محمد عارف الجميلي, בתעתיק עברי מדויק: עבד אלרחמן מחמד עארף אלג'מילי; 1916 - 24 באוגוסט 2007) היה נשיא עיראק וראש ממשלתה.
ביוגרפיה.
עארף, יליד בגדאד, היה קצין בצבא עיראק ותמך בהפיכה ביולי 1958. בפברואר 1963 הוא השתתף במהפיכת הרמדאן שהביאה את אחיו עבד א-סלאם עארף לתפקיד הנשיא. לאחר המהפיכה, מינה אותו אחיו לגנרל בצבא. ביוני 1964 היה סגן הרמטכ"ל, ושימש כרמטכ"ל בפועל. תחת פיקודו הידק הצבא העיראקי את שיתוף הפעולה עם מצרים וברית המועצות. בראשית 1966 הסתכסך עארף עם שר ההגנה עקויילי, על רקע מינויים שביצע באופן עצמאי. בנוסף, עוקיילי תמך בהמשך המלחמה נגד הכורדים, בעוד עארף ביקש להגיע להפסקת אש.
לאחר מותו של אחיו, עבד א-סלאם עארף, בהתרסקות מטוס, מונה לנשיא השלישי של עיראק, ב-16 באפריל 1966. מינויו של עארף לנשיא נחשב זמני, ונקבע למקסימום של שנה. בממשלה שהוקמה לאחר מינויו לא נכלל שר ההגנה עוקיילי, עמו היה עארף מסוכסך. בסוף יוני סיכל עארף ניסיון הפיכה נגדו, שבוצעה בסיוע מצרים. עארף הנהיג מדיניות פייסנית כלפי כווית והצהיר כי הוא מחויב לעצמאותה. ביוני 1968 התגברה התסיסה בעיראק נגד הממשלה, על רקע המצב הכלכלי. ב-17 ביולי 1968 הודח עארף מתפקידו בהפיכה צבאית. עארף הוגלה ללונדון והתיישב לאחר מכן בטורקיה. הוא שב לעיראק לאחר שסדאם חוסיין תפס את השלטון בשנת 1979. בשנת 2004 עבר להתגורר בממלכת ירדן, בה נפטר.
במשך חודש, מ-10 במאי עד 10 ביוני 1967, כיהן כראש ממשלה.
עארף היה מוסלמי סוני.
עבד א-סלאם עארף
עבד א-סלאם מוחמד עארף אל-ג'מילי (בערבית - عبد السلام محمد عارف الجميلي; 21 במרץ 1921 - 13 באפריל 1966) היה נשיאה השני של עיראק, ואיש מפתח בהפיכה שהפילה את בית המלוכה העיראקי ב-14 ביולי 1958.
עד למינויו לנשיאות.
עארף נולד בבגדאד בשנת 1921 למשפחה ענייה. אביו היה רוכל בבגדים. עוד בנערותו גילה נטייה לפוליטיקה לאומנית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון המרכזי בבגדאד במגמה ספרותית ב-1938 ולאחר מכן התגייס לאקדמיה הצבאית העיראקית. שם הצטיין, ולאחר שלוש שנים קיבל דרגת קצונה.
במלחמת העצמאות היה עארף מפקד פלוגה בג'נין, במסגרת חיל המשלוח העיראקי.
בשנת 1958 היה עארף בדרגת קולונל, בעל תפקיד בכיר בצבא, וחבר במחתרת חשאית של קצינים. בקיץ זה נשלח הצבא העיראקי על ידי המלך פייסל השני לירדן על מנת לסייע צבאית למשטרו של חוסיין מלך ירדן במסגרת הסכם איחוד בין שתי המדינות. הצבא, בראשותו של עבד אל-כרים קאסם מרד, וב-14 ביולי 1958 ביצע הפיכה שבה הוצאו להורג המלך פייסל השני ונאמניו, העוצר לשעבר עבד אל-אילה וראש הממשלה הפרו מערבי נורי סעיד. עארף, ראש מפלגת הבעת', אחת מארבע המפלגות העיקריות של הקושרים, מונה לסגן ראש הממשלה ושר הפנים.
יחסיו של עארף עם קאסם עלו עד מהרה על שרטון. עארף תמך במדיניות פאן ערבית ובהנהגתה של מצרים בראשות גמאל עבד אל נאצר, שהייתה אז באיחוד עם סוריה שכונה רע"מ. קאסם ייצג קו עצמאי ולאומני יותר, והתנגד לאיחוד עם מצרים בו תמך עארף. באמצע ספטמבר 1958 שוחרר עארף מתפקידו הצבאי, בנימוק שהדבר יאפשר לו להתרכז בתפקידו כסגן ראש הממשלה. בהמשך החודש, אחרי שרשיד עלי אל-כילאני הואשם במרד, הואשם גם עארף כשותף (או לפחות תומך) במרד ונשלח לגלות כשגריר בגרמניה המערבית. בתחילת נובמבר 1958 שב לעיראק וכפי הנראה קשר כנגד קאסם בשיתוף פעולה עם סוכנים מצריים. הוא נעצר ב-4 בנובמבר 1958, ובשנת 1959 נידון למוות. בפברואר 1959 סירב עארף לקבל חנינה תמורת עזיבת עיראק. באוגוסט 1961 פתח בשביתת רעב, לאחר שגורמים מלוכניים זכו בחנינה, בעוד הוא המשיך להיות מוחזק בכלא. בנובמבר 1961 קיבל עארף חנינה, והושב לשורות הצבא.
נשיא עיראק.
ב-8 בפברואר 1963 הודח קאסם בהפיכה צבאית. בראש מהפיכת הרמדאן עמדו אנשי מפלגת הבעת' העיראקית, ועמם גורמים נאצריסטים. במהלך ההפיכה נהרגו אלפי בני אדם, בהם קאסם עצמו, שהועמד למשפט צבאי קצר, ומייד עם סיומו הוצא להורג. עארף העלה עצמו לדרגת פילדמרשל, ומינה עצמו לנשיא. בראש ממשלתו העמיד את אחמד חסן בכר.
המשטר החדש, שלהלכה תמך באיחוד עם מדינות רע"מ, והיה בקשרים עם סוריה, שגם בה עלו אנשי הבעת' לשלטון לאחר הפיכה במרץ 1963, נכנס למגעים בדבר איחוד, אך אלו כשלו. המשטר החדש היה נגוע בניגודים פנימיים בין אנשי הבעת' וגורמים מחוץ למפלגת הבעת' ובהם עארף עצמו. ב-18 בנובמבר 1963 התבצע טיהור אלים כנגד אנשי הבעת' שנועד לחזק את מעמדו של עארף, וזאת בשעה שראשי הבעת' הסורי, בהם האידאולוג מישל עפלק והגנרל אמין אל-חאפז שהו בבגדאד. לאחר הטיהור שלט עארף בראש קואליציה של אנשי ימין לאומני מתון ונאצריסטים חסרי צביון מפלגתי מובהק. בראש הצבא הציב את אחיו, הגנרל עבד א-רחמן עארף. בראש הממשלה הציב את נאמנו, הגנרל טאהר יחיא. נסיונותיו של עארף להציג חזית אחידה לא עלו יפה, ובספטמבר 1964 סיכל עארף ניסיון הפיכה של תומכי הבעת' בקרב הצבא, בראשם עמד קולונל בשם עבד אל-כרים מוסטפא נסראת. בין הקושרים היה אף סדאם חוסיין.