אחרי שנת 1964 הקדיש עצמו בעיקר לעיצוב תפאורות, עיצוב במה ותלבושות לתיאטרון ולקולנוע, למשל להצגות "מחסום הפה" מאת אלפונסו סאסטרה, "החולצה" מאת לאורו אולמו, "המשפט של ישו" מאת אוגו בטי, "רומנסת הזאבים" (Romance de lobos) ו"סמל הנשר" (Aguila de blasón) מאת רמון דה ואליה-אינקלאן. הכין תפאורות לאופרת "חתונת הדמים" מאת חואן חוסה קסטרו, לפי המחזה של לורקה שהוצגה בתיאטרו קולון בואנוס אירס בשנת 1965. כמו כן ממפאסו שלח ידו גם בבימוי המחזות "קרנפים" מאת יונסקו, הדוד וניה מאת צ'כוב, "לה סלסטינה" מאת פרננדו דה רוחס, "הקונצרט של אובידיוס הקדוש" מאת אנטוניו בוארו ולייחו, כל אדם והאמת שלו" מאת פירנדלו, "בשפל מאת מקסים גורקי, "מיזריקורדיה" לפי בניטו פרס גאלדוס ומדיאה מאת סנקה. עיצב תפאורות גם למופעי סרסואלה, כמו למשל "La Tabernera del porto" לאופרה נורמה ועוד.
השתתף בתחום העיצוב בסרט "O mundo segue" (1963) בבימויו של פרננדו פרנאן גומס, בסרטים "חמישים וחמישה יום בפקין" (1963), "הקרב בארדן" (Battle of the Bulge) (1965) ופטון (1970), ובשנת 1987 בסרט החצי-תיעודי Os catro ventos Lauaxeta בבימויו של חוסה אנטוניו סוריליה.
בשנות ה-70 השתתף גם בעיצוב הפנים של בית הקפה "צ'יניטס" במדריד.
בשנות ה-80 התבלט בתפאורה שיצר להצגת המחזה "אנריקו הרביעי" מאת פירנדלו.
ב-1987 אורגנה במוזאון לאמנויות ביוסטון, טקסס תערוכה של ציוריו ורישומיו של ממפאסו, יחד עם תפאורותיו ותלבושותיו בתיאטרון ובקולנוע.
יצירותיו מוצגות, בין השאר, במוזיאון לאמנות בת זמננו במדריד, במוזיאון לאמנות מופשטת של קואנקה ובהרבה מוזיאונים
ברחבי ספרד, אירופה ואמריקה. בשנת 1990 הטירה קסטילנובו ליד סגוביה ארכה תערוכה מוקדשת למפעל חייו.
ממפאסו נפטר בשנת 2001 במדריד אחרי מחלה קצרה. צייר עד שבועיים לפני מותו. הובא לקבורה בבית הקברות דה לה אלמודנה במדריד.
עוגת שכבות
עוגת שכבות היא עוגה המורכבת מיריעות של עוגה הערומות זו על גבי זו, וביניהם זיגוג או סוג אחר של מילוי כגון ריבה. את רוב מתכוני העוגות ניתן לשנות כך שתושג עוגת שכבות; לרוב הופכים עוגות ספוג ועוגות חמאה לעוגת שכבות. לרוב, העוגה מכוסה בציפוי כלשהו, אבל לפעמים לא מצפים את דפנות העוגה וכך ניתן לראות את המילוי ואת מספר השכבות.
בין העוגות הפופולריות שהן עוגות שכבות ניתן למנות את עוגת השוקולד הגרמנית, עוגת היער השחור ועוגת גזר עם ציפוי של גבינת שמנת. עוגת חתונה היא לרוב עוגת שכבות מקושטת.
מתכון משנת 1872 של עוגת שכבות נמצא בבוסטון. מתכון קדום נוסף לעוגה זו נמצא בלונדון משנת 1894.
צורות ישנות.
צורה ישנה יותר של עוגת השכבות נפוצה במזרח ובדרום אירופה. באוקראינה וברוסיה, אנשים עדיין אופים עוגות אלו בצורה המסורתית והישנה. בלילת העוגה נאפית במחבת בשכבות דקות, כל אחת בעובי של כסנטימטר. שכבות אלו מצופות לאחר מכן בשכבה דקה של קצפת או ריבה ונערמות עד לגובה של 7 או 8 שכבות. ערימה זו, שהיא בגובה של עוגת שכבות מערבית, מצופה על מנת שלא יהיה אפשר לראות את המבנה שלה.
השוואה לעוגות אחרות.
עוגת שכבות תמיד מוגשת למספר אנשים, ולכן היא גדולה יותר מקאפקייק, פטיפור או מנות אחרות שמיועדות לאדם יחיד. עוגת שכבות סטנדרטית שנאפית במחבת בקוטר של כ-22 ס"מ מספיקה לכ-16 סועדים.
שלא כמו עוגת רולדה או עוגה וייטנאמית, עוגת שכבות מורכבת ממספר שכבות שונות של עוגה. עוגת אפייה ניתן להפוך לעוגת שכבות אם חותכים אותה לחלקים ומחברים אותם מחדש בעזרת מילוי או זיגוג.
ראו גם.
עוגת צפרדע
מאונט (לחימת קרקע)
דורותי דנדרידג'
דורותי ג'ין דנדרידג' (באנגלית: Dorothy Jean Dandridge; 18 ביוני 1922 - 8 בספטמבר 1965) הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית. דנדרידג' היא השחקנית האפרו אמריקאית הראשונה בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בשנת 1954 על הופעתה בסרט "כרמן ג'ונס".
ביוגרפיה.
דנדרידג' נולדה בקליבלנד אוהיו, הייתה בתם של השחקנית רובי דנדרידג' ושל איש הדת סיריל דנדרידג'. הורייה נפרדו זמן קצר לאחר שנולדה. דנדרידג' ואחותה ויויאן גדלו עם אמן, והשלושה הקימו את צוות הבידור "האחיות דנדרידג'".
דנדרידג' החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-30 של המאה ה-20 והשתתפה במספר הפקות במסגרת סדרת הסרטים הקומיים של "הכנופיה שלנו". בשנות ה-40 רקדה ושרה בסרט "Sun Valley Serenade" ושיחקה בסרטים "הליידי מלואיזיאנה" ו"שינוי לב". דנדרידג' התגלתה לראשונה בתפקיד ראשי בשנת 1953 בהפקה האפרו-אמריקאית הצנועה "Bright Road". הסרט לא זכה להצלחה מרובה, אך חשף לראשונה את דנדרידג' לקהל הרחב.
בשנת 1954 הייתה דנדרידג' לשחקנית הראשונה ממוצא אפרו-אמריקאי אשר מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד מקפלת המצנחים כרמן ג'ונס בדרמה המוזיקלית של אוטו פרמינגר "כרמן ג'ונס".
לאחר מכן שיחקה בדרמה של רוברט רוסן - "אי בשמש" בתור פקידת הקבלה מרגו סיטון. דנדרידג' שיתפה פעולה עם פרמינגר גם לקראת בסוף שנות ה-50 בדרמה המוזיקלית הקלאסית "פורגי ובס" בתפקיד בס המכורה לסמים עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב שני. בסרט היא שיחקה לצידו של סידני פואטייה.
דנדרידג' הייתה נשואה במשך תשע שנים לרקדן הרולד ניקולס, ממנו הביאה לעולם את בנה היחיד שנולד עם פגיעה מוחית. בעלה השני היה ג'ק דניסון, ממנו התגרשה אחרי 3 שנים. לאחר גירושיה השניים התמכרה דנדרידג' לאלכוהול וסבלה מדיכאון קשה עקב מצבה הכלכלי שהלך והדרדר.
דנדרידג' נמצאה מתה ב-18 בפברואר 1965 על ידי המנהל שלה ארל מיילס. בניתוח שלאחר המוות נמצא שדנדרידג' מתה ממנת יתר כתוצאה משימוש בתרופות נוגדות דיכאון. בת 42 הייתה במותה. גופתה של דנדרידג' נשרפה ואפרה הוטמן ב"פארק הזיכרון פורסט לאן" שבעיר גלנדייל, קליפורניה.
על פועלה כשחקנית זכתה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2002 זכתה השחקנית האלי ברי בפרס האוסקר על הסרט "מונסטר בול" והייתה לשחקנית האפרו-אמריקאית הראשונה שזוכה באוסקר כשחקנית ראשית. ברי הנרגשת הקדישה את הפרס לדורותי דנדרידג'.
בנא
בנא הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ניב קליינר. הצגת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בספטמבר 2009. הצגת הבכורה שלו בישראל הייתה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה מספר 25, באוקטובר 2009. "בנא" השתתף גם בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בקרלובי וארי, צ'כיה, ביוני 2010, במסגרת "Another View" המציגה סרטים בעלי אלמנטים צורניים או תוכניים ניסיוניים.
תקציר העלילה.
עמוס (שמואל וילוז'ני) הוא אלמן שמגדל לבדו בדירה קטנה את בנו המפגר יוריק (מיכאל מושונוב), שהוא גאון מוזיקלי. עמוס מפחד לשלוח את בנו למוסד סגור, בו מתעללים בו ויוריק גדל לבד, ללא חברים. עיסוקו של עמוס הוא פינוי בכפייה של אנשים לבתי חולים לחולי נפש. יום אחד עמוס מנסה לפנות מביתו אדם שמנסה להצית עצמו, בביתו של האיש הוא פוגש את בנא (רייצ'ל סנטילאן), עובדת זרה תאילנדית, ומציע לה להתאכסן בביתו. בין עמוס, יוריק ובנא מתרחשת מערכת יחסים שתחילתה בידידות שהולכת ומתהדקת בין בנא לאב ובנו. עמוס מנסה לסייע לבנא לאתר את בעלה פייסאן (ריוג'י שירקוובה), בתחילה במטע בננות בגליל ובהמשך בבית הסוהר, שם הוא מוצא אותו. יוריק מאוהב בבנא ויום אחד כשעמוס בעבודה הוא אונס אותה. כשעמוס מגלה זאת הוא כועס מאוד על יוריק וכולא אותו בחדרו.
אגודת הסטודנטים של הקריה האקדמית אונו
ליביו רבראנו
מיכאיל סדובאנו
מיסטר פורטר
דינאון פורטר (באנגלית: Denaun Porter; נולד ב-7 בדצמבר 1974), הידוע תחת שמות הבמה מיסטר פורטר (Mr. Porter) וקון ארטיס (Kon Artis), הוא ראפר ומפיק אמריקאי. פורטר היה חבר בהרכב ההיפ הופ D12, אך הוא החליט לעזוב את ההרכב כדי להתמקד בקריירת הסולו שלו. פורטר הפיק שירים לאומנים ידועים, כמו: אמינם, 50 סנט, באסטה ריימס וסנופ דוג. כמו כן, הוא הפיק שני שירים להרכב ההיפ הופ Slaughterhouse. ב-2011 פורטר הפיק את האלבום "Hell: The Sequel" של ההרכב Bad Meets Evil (הכולל את הראפרים: רויס דה ואמינם).
פורטר מתכנן להוציא ב-2013 את אלבום הסטודיו הראשון שלו, תחת השם "tHe mEmO".
אב אייוורקס
אַבּ אַיְוֵרְקְס (באנגלית: Ub Iwerks; 24 במרץ 1901 - 7 ביולי 1971) היה אנימטור אמריקאי, יוצר הדמות של מיקי מאוס יחד עם וולט דיסני.
ביוגרפיה.
אייוורקס נולד בשנת 1901 בעיירה קנזס סיטי. אביו היה מהגר מגרמניה. בשנת 1919 פגש בפעם הראשונה את וולט דיסני, ולאחר מספר חודשים הקים דיסני את האולפן הראשון שלו, ואייוורקס הצטרף אליו תוך זמן קצר. לדיסני היה המימון ולאייוורקס היו הכישורים האמנותיים, אבל דרכיהם נפרדו בשנת 1930 בעקבות חילוקי דעות ביניהם. בשנה זו הוא פתח את הסטודיו הראשון שלו, אשר נסגר ב-1936, ובשנת 1940 החל לעבוד עבור חברת הסרטים "סרטי קולומביה". לאחר מכן חזר לוולט דיסני, אך לא בתור מאייר, אלא כמנהל הראשי של המחלקה.
הוא נקרא האנימטור הכי מהיר בהוליווד, משום שיכול לצייר יותר מ-700 ציורים ביום. למשל, תוך שבועיים סיים לייצר את הדמות האייקונית של מיקי מאוס.
בשנת 1960 זכה אייוורקס בפרס אוסקר מיוחד על המצאת מצלמה מיוחדת שצילמה סרטים בצורה אטרקטיבית ומשוכללת.
בסוף חייו עבד עם במאים מפורסמים וגדולים, אחד מהם היה אלפרד היצ'קוק. בשנה השנייה לעבודתו עם היצ'קוק זכה בפעם השנייה באוסקר על יצירת האפקטים המיוחדים לסרט "הציפורים".
אייוורקס נפטר בגיל 70 בקליפורניה. ילדיו ונכדיו המשיכו את מורשתו ועבדו גם בחברת וולט דיסני.
האור הנראה
עפר בן דוד