בטיפול פסיכולוגי על פי הגישה ההתייחסותית, הטיפול נסב סביב הקשר האותנטי והספונטני בין המטפל למטופל, ולרוב נמנעים המטפלים מפירוש מסורתי להתנהגותו ולנפשו של המטופל, ומשימוש באסוציאציות חופשיות. הטיפול ההתייחסותי שם דגש רב על יצירת מערכת יחסים מכילה ויישום הרעיון של דונלד ויניקוט בנושא ההחזקה (holding). הפירוש, כמו בגישה של ויניקוט, מתייחס למכלול רב של התנהגויות, הכוללות גם הבעות ומחוות שונות ולא רק הסברים פסיכודינמיים לנפש המטופל. מטפלים התייחסותיים שמים דגש על יצירת קשר מרפא, ולא רק על העלאת תובנות אודות המטופל, מתוך הנחה שבעשייתם כך הם שוברים את התבניות של מערכות יחסים ראשוניות.
נקודת המבט ההתייחסותית השפיעה באופן מהותי על האופן בו ממשיגים את המפגש הטיפולי ובעיקר את תפקיד המטפל מבחינת הטכניקה והמעשה הטיפולי.
נוצר שיח כנה לגבי מה המטפל עושה, חושב ומרגיש בעבודה הטיפולית ונשברה השתיקה והסודיות לגבי מה שמתרחש בחדר הטיפול. גישות התייחסותיות מעודדות התנהלות טבעית אנושית וכנה יותר של המטפל מול המטופל במקום לטפח ריחוק אינטלקטואלי או מתודולוגיה קלינית בה המטפל הוא קר או סטרילי. מטפלים התייחסותיים הם יותר חושפניים, אינטראקטיביים, ונוטים לחשוף את חווייתם האישית בפורומים מקצועיים (למשל, בפגישה, בפרסומים ובכנסים). כמו כן הם נוטים לעודד ולאמץ את תפיסות המטופל על ההתנהגות שלהם, ובאופן כללי יכירו בכך שההיענות וההתנהגות של המטופל משתנה ומופעלת על ידי העמדות, הרגישות, וההתנהגות של המטפל. ההתבוננות הישירה והכנה על ההעברה הנגדית, על מבוי סתום בטיפול, על התפקיד של רגש, של אינטימיות, ושל האופן בו חווה המטופל את המטפל הביאה לרעיונות מהפכניים. אלו שינו את המיקוד של המעשה הטיפולי ממטרות אחידות של פרשנות ותובנה לתפיסה הוליסטית של הטיפול כתהליך.
התפיסה ההתייחסותית עקרה את התפיסה של המטפל הסמכותי שיש לו גישה לידע הטהור, וכן את תפיסתו כאובייקטיבי.
על ידי בחינה מקרוב של האינטראקציות והמבנים המשמעותיים העולים בתוך חדר הטיפולים, הגישה ההתייחסותית אמצה במידה רבה את התפיסה הפוסט מודרנית והרמנויטית שפוסלת את התוקף של אמת אבסולוטית, ודאות אובייקטיבית והמדע הפוזיטיביסטי.
זאת אומרת, התובנה והפירוש נתפסים לרוב כדבר שעולה מתוך ההקשר הייחודי וההשתתפות האישית באירועים חברתיים, השיח המשותף, היחסים הדיאלקטים, משא ומתן הדדי, יצירתיות דיאדית ומבנים משותפים שמתחוללים בתהליך האינטרסובייקטיבי.
במקום קבלה חסרת ביקורתיות של ריאליזם מטפיזי ואמת בלתי תלויה ואובייקטיבית, הביאה ההכרה בחשיבות הסובייקטיביות הקיימת בתוך היחסים לעיצוב מחדש של התפיסה הפסיכואנליטית ושל המפגש הטיפולי.
כוונון רגשי.
תנאי משמעותי ליצירת החזקה זו הוא מצב של כוונון רגשי המתאר את יכולתו של המטפל להתאים את רגשותיו לרגשות המטופל. במצב זה מתאפשר למטופל גיבוש תחושת עצמי סובייקטיבי, ויצירת יחסים אינטרסובייקטיבים כמתואר באופן 4 לעיל.
מושג זה טבע דניאל סטרן, תאורטיקן התייחסותי וחוקר בתחום התפתחות תינוקות וילדים.
הדדיות וסימטריה.
הבחנה מרכזית של הפסיכואנליטיקאי והפרופסור לואיס ארון היא בין המושגים הדדיות לסימטריה בתוך הקשר הטיפולי. הוא מתאר את המפגש הטיפולי כמפגש בו שני הצדדים תורמים ונתרמים, אך מדגיש גם את המקומות שאינם סימטריים.
ההדדיות בקשר הטיפולי מאופיינת במספר דרכים:
כל אינטראקציה בין השניים (כולל פרשנות) חושפת משהו על המטפל כמו על המטופל. ההדדיות אינה מעיבה על ההבדלים המהותיים בין מטפל למטופל. חוסר הסימטריה הוא משמעותי להצלחת הטיפול והוא מוגדר על ידי תפקידו של המטפל במפגש הטיפולי ומעבר לו, האחריות שיש לו על המטופל, וכן המטרה הטיפולית להגיע לתוצאות מסוימות הנוגעות למטופל. תפקידה של הא-סימטריה הוא לשמור על ההדדיות במרחב הטיפולי.
חשיפה עצמית.
אחד הביטויים של ההדדיות בטיפול הוא השימוש בשיתוף רגשות המטפל או מידע אישי אודותיו בתהליך טיפולי ככלי של התערבות טיפולית. להבדיל מגישות מסורתיות ששומרות על עקרון האנונימיות, מטפלים בגישה ההתייחסותית משתפים את המטופל במידע הנוגע למנגנון הטיפולי, לתחושות המטפל בנוגע לתהליך והיחסים הטיפוליים וכן במידע הנוגע לחייו האישיים של המטפל. שיתוף המידע נעשה רק במקרים בהם הוא משרת את המטרות הטיפוליות ולא לשם החשיפה עצמה. חשיפת מידע זה, כאשר היא נעשית על פי האינטרס של המטופל, יכולה לשחרר מצבים בהם הטיפול תקוע, לחזק את ההדדיות בקשר ולמנוע את תחושת ההירארכיה שבטיפול. בנוסף, חשיפה זו מגבירה תחושה של שיתוף פעולה ואותנטיות ומצליחה לפתוח אזורים חדשים בחווית המטופל, שלא היה להם ביטוי במערכות היחסים שלו. לטענת ההוגים ההתייחסותיים, היעדר תחושת המטופל שהוא נמצא בתהליך של היכרות עם המטפל, מעידה על חוסר בליבת התהליך הטיפול ועל יחסים טיפוליים לא אישיים.
אח בוגר
קפיטול רקורדס
קפיטול רקורדס (באנגלית: Capitol Records) היא חברת תקליטים אמריקאית מקבוצת EMI, אחת מארבע חברות התקליטים הגדולות בעולם. בנוסף להפקת תקליטים אמריקאים מקוריים היוותה צינור הפצה למוזיקה בריטית בארצות הברית.
היסטוריה.
החברה הוקמה בלוס אנג'לס ב-1942 על ידי התמלילן ג'וני מרסר, המפיק באדי דה-סילווה ובעל חנות המוזיקה גלן ווליש, והפכה לחברת התקליטים הראשונה בארצות הברית שבסיסה בחוף המערבי. עד אמצע שנות החמישים ביססה החברה את מעמדה כחברה מובילה בזכות אמנים כתזמורתו של פול וייטמן, פרנק סינטרה, נט קינג קול, פגי לי, ג'ודי גרלנד ואחרים.
בשנת 1957 רכשה חברת EMI הבריטית את קפיטול והקימה עבורה בבניין חברת קפיטול בהוליווד, אולפן הקלטות משוכלל כדוגמת אולפני אבי רוד בלונדון. כך יכלה החברה להפוך לגורם משמעותי בהפצת תקליטי EMI בארצות הברית בעת "הפלישה הבריטית". בפרט הפיצה קפיטול את תקליטי הביטלס בארצות הברית, לאחר עריכה והתאמה של הסאונד ורשימת השירים לטעם האמריקאי שנעשה על ידי מנהל האמנים והרפרטואר של החברה, דייב דקסטר. מאז 1979 החברה היא חטיבה ב-EMI Music Worldwide.
Capital Records
Capitol Records
פיליפ דה שאמפיין
ע'רדקה
אל-ע'רדקה או הורגאדה (בערבית: الغردقة, תעתיק מדויק: אַלְעֻ'רְדַקַה, הגייה: אלררדקה) היא עיר תיירות השוכנת על הגדה המערבית של הים האדום במצרים. העיר משתרעת על שטח של כ-36 קמ"ר לאורך החוף, וגרים בה כ-161,000 בני אדם.
היסטוריה.
העיר הוקמה בראשית המאה ה-20, והייתה עד שנות ה-80 כפר דייגים קטן. בשנות ה-20 פעלה בקרבת העיר חברת נפט אנגלו-מצרית שכרתה נפט שלא הספיק לתצרוכת של מצרים עצמה.
בשנות ה-80 העיר גדלה משמעותית, לאחר שנבנו בה עשרות מלונות ואתרי נופש לתיירים מקומיים וזרים, אשר מגיעים בעיקר ממערב ומזרח אירופה.
בעיר אירעו מספר פיגועי טרור. ביולי 1990 נהרגו שתי תיירות מגרמניה וצרפת בשריפה שהוצתה על ידי עובד מלון מוסלמי קיצוני. שני תיירים מגרמניה ושני מצרים נהרגו במתקפת ירי בספטמבר 1994. בינואר 2016 שלושה תיירם נפצעו במתקפה של שני סכינאים עליהם. ביולי 2017 שני תיירים נהרגו וארבעה נפצעו במתקפת סכינאים בעיר.
בשנת 2007 נערכה בעיר תחרות יופי עולמית Top Model of the World, בה ניצחה הדוגמנית אלסנדרה אלורס מגרמניה.
תיירות.
כבר בשנות ה-60 הייתה העיר יעד לחובבי צלילה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הייתה העיר יעד זול לנופש לישראלים.
לצד השהות בחופי הים האדום, העיר מעניקה לנופשים אפשרויות רבות של ספורט ימי, כגון צלילה ושנורקלינג בשוניות האלמוגים הסמוכות לחוף ולאיים הקרובים, גלישת גלים, שיט ודיג. הטמפרטורות נעות באזור ה-30 מעלות צלזיוס במשך מרבית השנה, עובדה המושכת תיירים רבים מארצות אירופה בכל עונות השנה.
מבנה העיר.
העיר מחולקת לשלושה חלקים עיקריים: א-דהאר, החלק הישן והשקט יותר של העיר, בו נמצא הבזאר ותחנות האוטובוס הבינעירוניות, וכן גרים מרבית תושבי הקבע; סיקאלה, החלק המרכזי של העיר, בו נמצאים מרבית המלונות, מתחמי הבילוי והמסעדות; ואל-ממשה, החלק החדש, בו נמצאים המלונות היוקרתיים של העיר.
תחבורה.
בקרבת העיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי של ע'רדקה, אליו מגיעות טיסות ישירות ממספר ערים באירופה ומקהיר. בתחנת האוטובוס הבין-עירונית ישנם בין היתר אוטובוסים לקהיר (כ-7 שעות) וללוקסור (כ-4 וחצי שעות). מהורגאדה גם יוצאת מעבורת לשארם א-שייח' שבסיני.
לקראת מלחמת העולם השנייה סללו המצרים בשיתוף הבריטים כביש בבקעת היאור לנמל הורגאדה. בשנת 1976 התלונן יו"ר המועצה המקומית של ע'רדקה, אחמד חסאני עבד אלחק שהדרך מזעפראנה לע'רדקה, שאורכה כ־250 ק"מ, זרועה מהמורות וחצץ ועל כן הנסיעה ביום היא סיוט ובלילה לא ניתן כלל לנסוע בה.
מתקנים צבאיים.
ע'רדקה שוכנת בכניסה הדרומית למפרץ סואץ. מיקום אסטרטגי זה הוביל להקמתם באזור, בשנות ה-60 וה-70, בעת שהורגאדה הייתה עדיין כפר דייגים, של מתקנים של הצבא המצרי. העיקריים שבהם היו נמל של חיל הים המצרי ושדה תעופה של חיל האוויר המצרי, בסיס חיל האוויר 286. בשלהי מלחמת ההתשה הוצבו באזור גם סוללות טילי קרקע-אוויר מדגם SA-2 ו-SA-3. בנוסף פעל מע'רדקה משרד של חיל המודיעין המצרי ששלח חוליות מודיעין לתוך סיני.
שדה התעופה הותקף על ידי חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע מוקד שפתח את מלחמת ששת הימים. מעגן חיל הים המצרי הותקף על ידי חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (מבצע זיקוקית ב), ועל ידי חיל הים הישראלי במלחמת יום הכיפורים (מבצעי מגבית). לא רחוק מהורגאדה נמצא האי שדואן, ששימש גם הוא יעד לתקיפה ישראלית במלחמת ההתשה (מבצע רודוס).
מתים על החיים