המלחמה העות'מנית-רוסית (1878-1877)
המלחמה העות'מנית-רוסית (1774-1768)
ארמי אוף לאברז
ארמי אוף לאברז (מאנגלית: Army of Lovers; מילולית: צבא של מאהבים) היא להקת דאנס שוודית שפעלה בין השנים 1987-1996 ולאחר מכן התאחדה עוד כמה פעמים לתקופות קצרות (ב-2001, ב-2007 וב-2009).
היסטוריה.
שם הלהקה נגזר משמו של סרט דוקומנטרי של רוסה פון פראונהיים, פעיל גרמני למען זכויות הומוסקסואלים (Armee der Liebenden oder Revolte der Perversen), אשר מבוסס על מאפינו המיוחד של הגדוד הקדוש של תבאי.
הלהקה נוסדה בשנת 1987. החברים המייסדים - אלכסנדר בארד, ז'אן פייר ברדה וקאמילה הנמארק ("לה קאמילה") - עבדו יחדיו עוד קודם לכן במסגרת להקת "ברבי". בארד וברדה היו חברי הלהקה בכל גלגוליה. בשנת 1991 הצטרפה לקבוצה מיכאלה דורנוויל דה לה קור. בשנת 1993 החליפה דומיניקה פז'ינסקי את לה קאמילה, ובשנת 1995 חזרה לה קאמילה במקומה של דה לה קור.
את לחני השירים כתב בארד. הלהקה הוציאה ארבעה אלבומי אולפן, כמה אלבומי אוסף ו-20 וידאו קליפים. הלהקה זכתה להצלחה מרובה באירופה, בעיקר בשנות התשעים של המאה העשרים. עשרה משיריה נכנסו ליורוצ'ארט, כשהמצליח מכולם היה השיר "Crucified" (צלוב), אשר שהה בראש המצעד שמונה שבועות רצופים והיה הסינגל הנמכר ביותר באירופה בשנת 1991.
לצד הסגנון המוזיקלי הקליל, הלהקה הייתה ידועה בתלבושות ייחודיות, המראות האופנתיים של חבריה, ובווידאו קליפים פרובוקטיביים בסגנון הקאמפ, שחלקם נאסרו להקרנה ב-MTV. הטקסט של השיר "Israelism" מן האלבום השלישי של הלהקה כולל מספר שורות בעברית, ביניהם הפזמון "הבאנו שלום עליכם". השיר, ויותר מכך הווידאו קליפ שהופק עבורו, חולל סערה משום שניתן היה לפרשו כשם ללעג את התרבות היהודית והישראלית. למרות הכחשות חברי הלהקה והעובדה שברדה ופז'ינסקי הם יהודים, ועל אף שהשיר זכה להצלחה מרובה בישראל והתקבל באהדה - החליטה MTV להפסיק את שידורו.
בספטמבר 2015, חבר הלהקה ז'אן פייר ברדה עלה לישראל.
ביוני 2017 הופיעה הלהקה במצעד הגאווה בתל אביב.
בשנת 2018 יצא הסרט התיעודי הישראלי "ארמי אוף לאברז בארץ הקודש" (ביים:אסף גלאי). הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל חיפה.
ג'ון פנוויק, הברונט השלישי
סר ג'ון פנוויק, הברונט השלישי (אנגלית: John Fenwick, 3rd Baronet; 1645 בקירוב - 28 בינואר 1697) היה קושר יעקוביטי אנגלי, שירש את ברונות פנוויק לאחר מות אביו ב-1676.
פנוויק נולד לאחת מהמשפחות הוותיקות באזור נורת'מברלנד. בעקבות מות אביו הוא נבחר לייצג את המחוז בבית הנבחרים, וכיהן בו בין 1677 ל-1687. לאחר מכן התגייס לצבא, וב-1688 התמנה למייג'ור גנרל. הוא היה אחד מתומכיו הראשיים של המלך ג'יימס השני, וב-1685 היה מראשי התומכים בחוק שלילת הזכויות שנחקק נגד הדוכס ממונמות'; למרות זאת הוא נותר באנגליה כשוויליאם השלישי עלה לשלטון לאחר המהפכה המהוללת של 1688.
מיד לאחר עליית ויליאם הוא החל לזמום כיצד להתנקש בו, ובשל כך נאסר לתקופה קצרה ב-1689. גם לאחר שחרורו המשיך לתכנן ניסיונות התנקשות בוויליאם, ואף העליב בפומבי את המלכה מרי השנייה ב-1691, וככל הנראה היה מעורב גם בתוכניות ההתנקשות בוויליאם שהתבצעו ב-1695 וב-1696. לאחר שהקושרים שפעלו איתו נלכדו הוא ירד למחתרת, עד שניסיון אחד מחבריו לגרום לאחד מהעדים למעשיהם לברוח מהמדינה הוביל למעצרו ביוני 1696.
על מנת להציל את עצמו הוא הציע לגלות את כל המידע שברשותו אודות ניסיונות הקשר של היעקוביטים; המידע שנחשף על ידו היה כוזב, והיה מוגבל להאשמות נגד חלק מהאצילים הוויגים הבולטים, שלא היו חד משמעיות. מקורביו של פנוויק הצליחו להשתיק את אחד משני האנשים שיכלו להפלילו, ונראה היה כי הוא יצליח להתחמק מאישום בבגידה. אולם, הממשלה הצליחה להתגבר על קושי זה באמצעות חקיקת חוק שלילת זכויות, שלאחר שורה ארוכה של דיוניו התקבל בשני הבתים של הפרלמנט הבריטי. אשתו המשיכה במאמציה להציל את חייו ללא הועיל, ופנוויק הוצא להורג באמצעות עריפת ראש בלונדון ב-28 בינואר 1697.
לפנוויק ואשתו, מרי (מתה ב-1708), בתו של הרוזן הראשון מקארליסל, היו שלושה ילדים שמתו בגיל צעיר. לאחר מותו הוא נקבר לצדם בכנסיית סנט מרטין בשדות.
מקאולי כתב על פנוויק כי מבין כל היעקוביטים הוא היה זה שוויליאם חש כלפיו סלידה חזקה במיוחד. שנאתו של פנוויק למלך נבעה ככל הנראה מתקופת שירותו בארצות השפלה, שם ננזף על ידי ויליאם שהיה עדיין נסיך אוראנז'.
משקפי הזקנה
ולדימיר שאטלוב
ולדימיר שאטאלוב
Army of Lovers
מידה פריקה
בתורת המידה, מידה פריקה היא מידה שבמובן מסוים ניתנת לפירוק למשפחה של מידות סופיות. עובדה זו מאפשרת להוכיח תכונות מסוימות של מרחב המידה על ידי הוכחתן תחילה תחת ההנחה שהמידה היא סופית ולאחר מכן הרחבתן למקרה של מידה פריקה תוך שימוש בפירוק שלה. פריקות של מידה היא מעין סיגמא־סופיות חלשה.
הגדרה.
מידה formula_1 על מרחב מדיד formula_2 נקראת פריקה אם קיימת משפחת קבוצות formula_3 בעלת התכונות הבאות:
כלומר, formula_3 היא חלוקה של formula_7 לקבוצות ממידה סופית כך שמידת כל קבוצה ממידה סופית ניתנת לחישוב פשוט על ידי סכימת המידות של חיתוכיה עם הקבוצות ב-formula_6, ובנוסף כדי לבדוק את מדידותה של קבוצה formula_10, די לנו לבדוק שחלקה היחסי מכל קבוצה במשפחה formula_6 הוא מדיד. לכן במובן מסוים ניתן להבין מרחב מידה שכזה באופן מקומי, דרך תת־הקבוצות שלו שמידתן סופית.
מרחב מידה formula_22 שעבורו formula_1 היא מידה פריקה נקרא מרחב מידה פריק.
שימושים.
משפטים מסוימים בתורת המידה נכונים רק תחת הנחה מסוימת של סיגמא־סופיות, למשל משפט רדון־ניקודים והעובדה ש-formula_45 (ראו מרחב Lp). עובדה זו מונעת את הפעלתם של משפטים אלה באופן ישיר על מרחבי מידה שאינם סיגמא־סופיים, בעוד שמרחבים כאלה מופיעים באופן טבעי באפליקציות שונות (למשל, לכל חבורה קומפקטית מקומית שאינה סיגמא־קומפקטית אין מידת האר סיגמא־סופית). עם זאת, עבור מרחבי מידה פריקים ניתן להוכיח הכללות מסוימות של משפטים אלה.
יללת תן
יללת תן הוא אלבומה השלישי של הלהקה הישראלית אתניX, אשר יצא לאור בשנת 1992.
הלהיט הבולט מתוך האלבום היה השיר "תותים". השירים "האמת בקולה", "קלמנסי" ו"עדניה" מוקססו מחדש לגרסאות דאנס.
האלבום לא שיחזר את הצלחת קודה האלבום "מסאלה" ולא הגיע למעמד פלטינה.
האלבום יצא לאור בתקופה שבה התקליטור תפס את מקום התקליט, וחברות התקליטים הפסיקו בהדרגה להוציא אלבומים בפורמט ויניל, והוא האלבום העברי האחרון שיצא בפורמט זה.
היסטוריה של החינוך המערבי
היסטוריה של החינוך היא חקר ההיסטוריה של ההוראה והלמידה בחברה האנושית. ערך זה כולל גם מושגים בפילוסופיה של החינוך.
חינוך התחיל בחיק המשפחה. ילדים היו לומדים באורח לא פורמלי בשתי צורות עיקריות – לקיחת חלק בפעילויות המבוגרים ומשחקי חיקוי של פעולות אלו. המשחק היה דרכם של הילדים להתאמן ולהכשיר עצמם לפעילות כבוגרים.
העת העתיקה.
כבר בתקופה ההלניסטית, לפני כ-2500 שנה, הייתה התייחסות לנושא החינוך. גישות חינוכיות מהתקופה ההלניסטית מיוצגות על ידי שני אחים מיתולוגיים: פרומתאוס (ביוונית משמעו "חשיבה מראש"), ואפימתאוס (ביוונית משמעו "לחשוב כמקודם"). הגישה הפרומתאית מאמינה באדם, וכן שניתן לחנך אנשים רבים. לעומתה, הגישה האפימתאית מייצגת את המסורת השמרנית האריסטוקרטית.
הגישה האפימתאית.
אפלטון, האריסטוקרט ונציגה של הגישה האפימתאית, אמר באחד מכתביו: בכך הוא התכוון שילד צריך להיוולד למשפחה אריסטוקרטית על מנת שתהיינה בו תכונות טבעיות שאותן ניתן לטפח. המסורת השמרנית, המתחילה מאפלטון, ייעדה את החינוך לאלו אשר אמורים להנהיג את החברה. הם לא ראו בחינוך ככלי לימוד תחומים יומיומיים, אלא בעיקר נושאים כגון היסטוריה וספרות שעל פיהם יפתחו המנהיגים לעתיד מודלים להתנהגות. מאז זמנו של אפלטון חשבו השמרנים כי חברה תהיה יציבה ומאורגנת אם היא תהיה מנוהלת על ידי אריסטוקרטים, ורצוי אריסטוקרטים אינטלקטואלים.
אריסטו, כמורהו - אפלטון, היה שמרן והחזיק בדעה שחברה צריכה להיות בעלת מבנה הירארכי. בספרו "אתיקה" הוא אומר שיש אנשים שנולדו להיות עבדים ואחרים גורלם הוא לשלוט. עבור אריסטו, הנשים היו שייכות לחלוטין לגברים. למשפחה אין כל אמירה בנושא כיוון החינוך. אריסטו אחז בגישה הספרטנית של החינוך; בידיה של המדינה לשלוט בנושא זה, מאחר שהיא צריכה ליצור גברים, כפי שהמדינה הייתה רוצה שיהיו. בספרו "ההיסטוריה החברתית של החינוך" כותב ההיסטוריון רוברט בק "היטלר, סטלין וכל שאר הרודנים המודרניים היו בוודאי מרוצים מהגישה החינוכית של אריסטו".
אפלטון ואריסטו נשענו על המודל החינוכי של המשורר הומרוס. הפואמות האפיות שלו איליאדה ואודיסאה תיארו את הציוויליזציה המיקנית של המאה ה-12 לפנה"ס. החשיבות של הומרוס לחינוך נעוצה בכך שהשירה האפית שלו שהיללה את השלמות של התרבות הקדומה הוכרו כמטרת החינוך היווני. הפילוסופיה ההומרית לא הוחלפה עד המאה הרביעית לפני הספירה, אלא התווספו לה לימודי המתמטיקה (בהמלצת אפלטון), דקדוק ורטוריקה. החינוך של צעירים בגילאים שבין שבע וארבע עשרה כלל את האידיאל ההומרי (גוף, הגיון ואופי), משחקי אתלטיקה, שירה של פואמות אפיות בליווי נבל. כך שבתקופה ההלנית ציפו מהילדים ללמוד את שלושת ה"R". קריאה, כתיבה ואריתמטיקה. האריסטוקרטיה האירופית מצאה מאות שנה מאוחר יותר את האידיאל ההומרי כרעיון אטרקטיבי מאוד. מודל זה כלל הנחות בסיס כגון שלא ניתן לחנך את רוב האנשים.
ספרטה מול אתונה.