ב-2009 קאלומירה יצאה לסיבוב הופעות במועדונים יוונים ברחבי צפון אמריקה. קאלמוריה חזרה ליוון ב-2010 כדי להנחות תוכנית טלוויזיה חדשה ברשת, וכדי להקליט ולשחרר סינגל חדש. ביוני של אותה השנה קאלומירה חידשה את החוזה עם חברת ההקלטות "Heaven Music". בינואר 2010 קאלומירה נהפכה רשמית להיות הדוברת וכן לקדם את חברת "דומינו'ס פיצה" ביוון.
באותו החודש, קאלומירה הודיעה שהיא החלה להקליט את האלבום החדש שלה. בסינגל החדש שלה "Please Don't Break My Heart" שיצא במאי 2010 קאלומירה משתפת פעולה עם הראפר האמריקני
"Fat Man Scoop". הקליפ לסינגל יצא בסוף חודש מאי וצולם בטורקיה.
חיים אישיים.
באחד הראיונות האחרונים שלה, קאלומירה הודתה שהיא מאורסת ליווני-אמריקאי בשם ג'ורג' (גיאורגיוס) בוסאליס ומתכננת להתחתן בארצות הברית ב-26 בספטמבר 2010. לאחר החתונה קאלומירה
וגיאורגיוס יערכו מסיבה גדולה לחברים ביוון שלא הצליחו להגיע לחתונה בארצות הברית.
גבירתנו מלבנון
גבירתנו מלבנון (ערבית سيدة لبنان; צרפתית Notre Dame du Liban) הוא שמם של פסל גדול של הבתולה ושל בזיליקה מרונית הניצבת לידה, השוכנים בגובה של 600 מטר מעל פני הים ליד הכפר חריסה, וצופים אל העיר ג'וניה בלבנון. גבירתנו מלבנון הוא אתר העלייה לרגל הנוצרי החשוב והפופולרי ביותר במדינה.
פסל גבירתנו מלבנון.
היוזמה להקמת האתר החלה בשנת 1904 לרגל יובל החמישים לאימוץ הדוגמה בעניין ההתעברות ללא חטא, שחל ב-8 בדצמבר 1854. הפטריארך המרוני אליאס הוייק, "פטריארך אנטיוכיה והלוונט כולו", ומונסיניור קרלוס דובל, הנונציו ללבנון, בחרו את מיקומו העתידי של הפסל במקום המכונה "הסלע". "הסלע" שוכן על ההר המשקיף על ג'וניה, ביירות ועל הים התיכון, ונמצא ליד חריסה שבה שוכנת נציגות הכס הקדוש במדינה. בסוף שנת 1907 הושלמה הקמתם של הכן עליו ניצב הפסל ושל הקפלה הקטנה שבו, ובשנה שלאחר מכן הוצב הפסל במקומו.
טקס החנוכה נערך ביום ראשון הראשון בחודש מאי 1908, שהפך מאז ליום חג המוקדש ל"גבירתנו מלבנון". הטקס כלל מיסה ונערך בנוכחות אנשי הכנסייה המרונית, נציגי הוותיקן ונציגי השלטון העות'מאני בלבנון.
הפסל פוסל מארד בליון שבצרפת והובא ללבנון ב-1906. גובהו 8.5 מטרים והוא שוקל 10 טונות. הפסל כולו צבוע בלבן למעט כתר כוכבים מוזהב סביב ראשו. דמות הבתולה לבושה בשמלה ארוכה וחוגרת חגורה, ועל כתפיה מונחת אדרת. היא שולחת את ידיה מעט לפנים וראשה נוטה ימינה. הפסל ניצב על כן בגובה של 20 מטרים שנבנה מאבן, וסביבו בנוי שביל מרוצף המקיף אותו ובו 104 מדרגות. המדרגות מובילות אל מרפסת התצפית העליונה, סמוך לרגלי הפסל.
במקומות רבים בעולם הוקדשו כנסיות ומבני ציבור לגבירתנו מלבנון, ובחלקם הוצבו העתקים של הפסל, ובין היתר בארצות הברית, קנדה, ארגנטינה, אוסטרליה, ברזיל, צרפת ובדרום אפריקה.
מבנים נוספים.
עם השנים הפך האתר ליעד פופולרי לעלייה לרגל, וסמוך למרגלות הפסל הוקם אוהל עשוי עץ ופלסטיק אשר בו התקיימו טקסים ותפילות. ב-15 באוגוסט 1970, חג עליית מרים, הונחה אבן הפינה להקמתה של בזיליקה מארונית גדולה, היכולה להכיל 4,000 מבקרים. המבנה עשוי מבטון וזכוכית, והוא נחנך ב-1991. עיצובו של הבניין אמור להזכיר את ארז הלבנון או ספינה פיניקית, והפסל נשקף ממנו דרך קיר זכוכית גדול. האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר באתר ב-10 במאי 1997, וערך מיסה בבזיליקה. מחוץ לבזיליקה המתינו לו 150,000 מאמינים.
דרומית לפסל ולבזיליקה המרונית ניצבת בזיליקה מזרחית-קתולית-מלכיתית בסגנון ביזנטי. הבזיליקה מוקדשת לפאולוס הקדוש, והיא נבנתה בין השנים 1947-1962. עוד שוכנים בקרבת מקום המנזר הפרנציסקני של משמורת ארץ הקודש, המוקדש לאנטוניוס מפאדובה, ומקום מגוריו של הפטריארך המרוני של לבנון.
רכבל באורך 1,570 מטר עושה את הדרך מג'וניה עד לגובה של 530 מטר מעל פני הים בכתשע דקות. משם ממשיך פוניקולר לאורך רמפה בת 80 מטרים, עד סמוך לפסל ולבזיליקה.
כבוד
כבוד של אדם הוא הערך שאותו מעריך האדם את עצמו או את סובביו, ופועל על פיו.
כבוד הוא חלק ממערכת חליפין חברתית. כלומר, כבודו של אדם נובע ממעורבות חברתית, מיכולתו לקרוא תיגר על אנשים אחרים, ממתנות שהוא מעניק ומקבל ומהעובדה שאחרים פונים אליו בבקשת עצות, הגנה, כסף או טובין אחרים כמו גם קבלת גמול על עשיית דבר מה.
דרכי מתן כבוד.
שימוש בשפת גוף.
לתרבויות רבות יש מגוון דרכים להפגין כבוד בפעולות גוף. לדוגמה: בתרבויות במדינות אירופה מקובל להפגין כבוד על ידי לחיצת יד.
בתרבויות המזרח הרחוק כמו יפן, נהוג להפגין כבוד על ידי קידת קידה (מתרבות זאת נלקח המנהג לקוד קידה בעת סיום הצגה\מופע בימינו).
בנוסף, אצל האינואיטים (אסקימואים) נהוגה נשיקה אסקימואית. כמו כן, יש השפעה של מין (זכר או נקבה) על אופן ומידת נתינת הכבוד. לדוגמה, בתרבויות רבות במדינות המערב נהוג לנשק את ידן של עלמות צעירות שעדיין לא התחתנו.
הצדעה.
הצדעה היא מחווה גופנית המתבצעת עם היד, המשמשת להבעת כבוד וכסימן ברכה. ההצדעה מקובלת בדרך כלל בצבא ובארגונים נוספים, אך היא גם בשימוש אזרחי.
ההצדעה היא מחווה של כבוד, שאותה מביעים חיילים בדרגות נמוכות יותר (או זוטרים) כלפי מפקדים וחיילים בעלי דרגות גבוהות מהם. כמו כן, נהוג להצדיע חזרה לאותו חייל שהצדיע (אי החזרת הצדעה נחשב כפגיעה אישית בחייל שהצדיע).
קימת כבוד.
קימת כבוד היא המנהג לקום לכבודו של אדם חשוב כדי לאות כבוד, עם הופעתו, כפי שמקובל לעשות בבית משפט. בעבר נהגו לקום לכבוד כניסת המורה לכיתת הלימוד בבתי הספר ויש מקומות בהם מנהג זה נמשך גם כיום. ביהדות נלמד מנהג זה מהפסוק 'מפני שיבה תקום והדרת פני זקן' (פרשת קדושים).
מעמדו של הכבוד במשפט.
במשפט החל בארצות הברית, אין כיום מעמד משפטי למניע של "כבוד" ולא ניתן לקבל פיצוי בגין "עלבון" (במובחן מפיצוי בגין "נזק נפשי", בגינו ניתן לקבל פיצוי).
לעומת זאת בחלק ממדינות דרום אמריקה עדיין קיים מעמד משפטי למניע של "כבוד" וניתן לקבל פיצוי בגין "עלבון".
הבחנה בין "כבוד" לבין "כבוד האדם".
בעת החדשה נשחק מעמדו של "הכבוד", ובמקביל צמח מעמדו של "כבוד האדם".
הסוציולוג פיטר ברגר הגדיר הבחנה בין "כבוד" לבין "כבוד האדם"; "כבוד" במובן הקלאסי מבוסס על הקשרים חברתיים, ובמקרים רבים מבוסס על הקשרים מוסדיים או תרבותיים ואף על הקשרים מעמדיים. בהנגדה לכך "כבוד האדם" מבוסס חשיבותו של האדם מעצם היותו "אדם" במנותק מכל הקשר חברתי, מוסדיי, תרבותי ומעמדי.
ביטוי לגישה זו כלפי מושג "כבוד האדם" ניתן לראות גם בההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם בה נקבע "כבוד האדם" (אנגלית dignity) כערך היסוד הבסיסי אשר מכוננת את כבוד האדם כערך מוחלט ואוניברסלי, כלומר – ערך המחייב תמיד, בכל מקום, ללא יוצא מן הכלל וללא תלות באף נסיבה.
הבנה זו מסבירה את שחיקת מעמדו של "הכבוד" המסורתי ואת צמיחת מעמדו של "כבוד האדם", שכן התפיסה העת החדשה בכלל והמאה ה-21 בפרט מפחיתה מערך הגופים המוסדיים ומערכם של נוהגים חברתיים-תרבותיים-מעמדיים. עם זאת, לפי ברגר "מותו של הכבוד הוא מחיר גבוה מאוד שהאדם המודרני", וברגר מעריך ש"גילוי מחודָש של הכבוד [הקלאסי], במסגרת התפתחותה העתידית של החברה המודרנית, אפשרי מבחינה אמפירית ורצוי מבחינה מוסרית".
אליפות העולם בשחייה 2003
אליפות העולם העשירית בשחייה נערכה בברצלונה, ספרד, ב-12 ביולי - 27 ביולי 2003. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, ובנוסף התקיימה תחרות שחייה במים פתוחים. בתחרות השתתפו 2015 ספורטאים, מ-157 מדינות.
ארצות הברית () ניצחה באליפות, עם 12 מדליות זהב ו-31 בסך הכל. רוסיה () סיימה שנייה עם 10 מדליות זהב ו-21 בסך הכל ואוסטרליה () סיימה במקום השלישי עם 8 מדליות זהב, ו-26 מדליות בסך הכל.
שחייה.
השחייניות הבולטות.
האנה שטוקבאואר (), זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות, במשחים הארוכים ל-400 מטר, 800 מטר ול-1500 מטר חופשי, עם שני שיאי תחרות חדשים. לו קסיוג'ואן ( סין), זכתה ב-3 מדליות זהב במשחי החזה ובשליחות. ג'ני תומפסון () זכתה ב-5 מדליות (2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד) ולינדזי בנקו (), זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף כולן במשחי שליחות). יאנה קלוצ'קובה () זכתה ב-2 מדליות זהב אישיות במשחי מעורב אישי ואינגה דה ברוין (), זכתה ב-2 מדליות זהב אישיות במשחים ל-50 מטר חופשי ו-50 מטר פרפר.
השחיינים הבולטים.
מייקל פלפס (), שזכה ב-6 מדליות (3 זהב אישיות, מדליית זהב במשחה שליחים כששחה במוקדמות ו-2 כסף) ו-2 שיאי עולם חדשים במשחי מעורב אישי. גרנט האקט (), זכה ב-5 מדליות (3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד), ארון פירסול (), זכה ב-4 מדליות (3 זהב ו-1 כסף), אלכסנדר פופוב (), זכה ב-4 מדליות (3 זהב ו-1 כסף). איאן ת'ורפ (), זכה ב-4 מדליות (3 זהב ו-1 כסף), איאן קרוקר (), זכה ב-3 מדליות (2 זהב, 1 כסף) ושיא עולם חדש וקוסוקיי קיטאג'ימה (), זכה ב-3 מדליות ( 2 זהב ו-1 ארד) עם שני שיאי עולם חדשים במשחי החזה.
שיאי עולם.
באליפות ניקבעו 13 שיאי עולם חדשים (2 בנשים ו-11 בגברים). נוסף לכך, נקבעו 8 שיאי תחרות חדשים במשחי הגמר (6 לנשים ו-2 לגברים).
ישראל באליפות העולם בשחייה.
שחייה.
8 שחיינים יצגו את ישראל באליפות, 3 נשים ו-5 גברים. ורד בורוכובסקי סיימה במקום ה-6 במשחה ל-50 מטר פרפר (משחה שאינו אולימפי) וכן במקום ה-9 במשחה ל-100 מטר פרפר. שילו איילון סיים במקום ה-10 במשחה ל-800 מטר חופשי ויואב גת סיים אף הוא במקום ה-10 במשחה ל-200 מטר גב.
שלמה זלמן ליפשיץ