ג'ון קיצהבר נודל בקולפקס שבמדינת וושינגטון לאנבל ריד (לבית ווצל) ואלברט ריימונד קיצהבר. ב-1965 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון דרום יוג'ין שביוג'ין. ב-1969 הוא סיים את לימודיו בדארטמות' קולג' וב-1973 הוא סיים לימודי ברפואה באוניברסיטת הבריאות והמדע של אורגון. לאחר סיום לימודיו ועד 1986 הוא עסק ברפואה ברוזבורג שבאורגון כרופא חירום.
מחוקק באורגון.
קיצהבר החל את הקריירה הפוליטית שלו ב-1978 כאשר הוא נבחר לבית הנבחרים של אורגון, שם הוא כיהן תקופת כהונת אחת של שנתיים. ב-1980 הוא נבחר לסנאט של אורגון, שם הוא כיהן שלוש תקופות כהונה בשנים 1981–1993 וכיהן כנשיא הסנאט מ-1985 ועד תום כהונתו בו. כנשיא הסנאט, הוא היה המנסח הראשי של תוכנית הבריאות במימון ממשלת המדינה.
מושל אורגון.
כהונה ראשונה (1999-1995).
ב-1994 זכה קיצהבר במועמדות המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל אורגון, זאת לאחר שהמושלת המכהנת, ברברה רוברטס, גם היא דמוקרטית, החליטה שלא להתמודד לכהונה שנייה. החלטתה של רוברטס נבעה מסירובו של ציבור הבוחרים להעביר את חוק מס המכירות לצורך מימון תוכנית הבריאות של אורגון, ובשל כך היא נאלצה להפר את הבטחת הבחירות שלה לקיצוץ בהוצאה הציבורית.
בנובמבר אותה שנה ניצח קיצהבר בבחירות הכלליות לאחר שגרף 51 אחוזים מקולות המצביעים. מועמד הרפוובליקנים, לשעבר חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, דני סמית', קיבל 42 אחוזים מהקולות. ב-9 בינואר 1995 הושבע קיצהבר כמושל אורגון ה-35.
במהלך תקופת כהונתו הראשונה, הנהיג קיצהבר את תוכנית הילדים של אורגון, שנועדה לזהות ילדים בסיכון ולסייע להם ולמשפחותיהם. אף על פי שהוא התנגד באופן אישי לעונש המוות, אישר קיצהבר שתי הוצאות להורג במהלך תקופת כהונתו הראשונה: זו של דאגלס פרנקלין רייט ב-1996, וזו של הארי צ'ארלס מור ב-1997. בהצהרה שנשא ב-2011, אמר קיצהבר: "היו אלו ההחלטות המייסרות והקשות ביותר שקיבלתי כמושל... מאז אני מתחרט על החלטות אלו".
כהונה שנייה (2003-1999).
ב-1998 קרא מתנגד המיסים הרפובליקני ביל סיזמור תיגר על קיצהבר. סיזמור ייסד את "איגוד משלמיי המיסים של אורגון", ועד פעולה פוליטי שביצע פעולות שדלנות נגד גידול במיסים וקידם קיום משאל עם להגבלת הגבלת השימוש בכספי המיסים.
במהלך מערכת הבחירות של אותה שנה, דווח בעיתון "האורגוניאן" על התנהלותו השנויה במחלוקת של סיזמור בחייו הפרטיים, וכן על פעולותיו בוועד הפעולה הפוליטי שלו ובמוסדות החינוכיים ללא כוונת רווח שלו.
בבחירות הכלליות זכה קיצהבר ב-64 אחוזים של הקולות מול 30 האחוזים מהקולות שקיבל סיזמור. מתוך 36 מחוזות אורגון, ניצח קיצהבר ב-35, כשרק מחוז מלהיור הכפרי השוכן על גבול איידהו הצביע עבור סיזמור.
בתקופת כהונתו השנייה כמושל, קידם קיצהבר יוזמות בנוגע למשאבים הטבעיים, כולל "תוכנית אורגון לסלמון ולקווי פרשת המים" שמטרתה הייתה לשמר את אוכלוסיית דגי הסלמון בנהרות אורגון שהיו בסכנת הכחדה. התוכנית הייתה מאמץ משותף שעודד סוכנויות פדרליות, מדינתיות ומקומיות לפעול יחד עם בעלי הקרקעות לשקם את קווי פרשת המים ואת אוכלוסיות דגי הסלמון המתדלדלות. קיצהבר גם בלט בעמדה שנויה במחלוקת לטובת הריסת כמה מהסכרים בצפון-מערב המדינה לשיקום אוכלוסיות דגי הסלמון.
ניהול הצמיחה, במיוחד בעמק הנהר וילאמט, היה בעדיפות גבוהה מבחינתו של קיצהבר, והוא היה תומך נלהב של מערכת שימושי הקרקעות המקיפה של אורגון. הוא התנגד לניסיונות להחליש את ההגנה על אזורי החוות ואת האכיפה של גבולות ההתפשטות העירונית. קיצהבר גם הקים את כוח המשימה של המושל לצמיחה ואת פורום יכולת החיים של עמק וילאמט כדי לסייע לאיסוף מידע מדויק ולהתוות את הגישות המשולבות לפיתוח קהילות יציבות. תוכנית הפתרונות לקהילות ניסתה להתמקד במאמצים של סוכנויות מדיניותיות רבות, של ממשלות מדינות אחרות וקבוצות אינטרסים לפתרון בעיות בשיתוף פעולה ותיאום הניהול של מיזמי פיתוח קהילות שונות ברחבי אורגון.
על פי חוקת אורגון, היה קיצהבר מנוע מלהיבחר לתקופת כהונה שלישית רצופה ב-2002. במקומו נבחר הדמוקרט טד קולנגוסקי, שנבחר גם לכהונה שנייה ב-2006.
לאחר שתי תקופות הכהונה הראשונות שלו כמושל, היה קיצהבר למנהל מרכז המדיניות המבוססת על עדויות באוניברסיטת הבריאות והמדע של אורגון, שם הוא שימש כיושב ראש ונשיא במוסד למצוינות רפואית ובמכון פארק אסטס, וייסד את קבוצת קידום הטיפול הרפואי, "תנועת ארכימדס".
כהונה שלישית (2015-2011).
בספטמבר 2009 הכריז קיצהבר על התמודדותו לכהונה שלישית כמושל. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית שהתקיימו במאי 2010 הוא הביס את רוג'ר אובריסט ואת מזכיר המדינה שלעבר של אורגון, ביל בראדברי.
בבחירות הכלליות התמודד קיצהבר מול מועמד הרפובליקנים כריס דאדלי, איש עסקים ושחקן ה-NBA לשעבר. תוצאות הבחירות היו צמודות כאשר קיצהבר זכה ב-49.29 אחוזים של הקולות מול 47.77 האחוזים שגרף דאדלי ואחוזים בודדים שניתנו לשני מועמדים שוליים.
ב-10 בינואר הושבע קיצהבר לכהונתו השלישי כמושל ה-37 של אורגון, וירש את חבר מפלגתו שירש אותו בתום כהונתו הקודמת, טד קולנגוסקי.
בחירות אלו היו הראשונות באורגון בהם יושמה שיטה על פיה המועמדים לתפקיד יכלו להיות מועמדים של עד שלוש מפלגות. במקרה של קיצהבר, בנוסף להיות מועמד הדמוקרטים, הוא גם היה מועמד המפלגה העצמאית של אורגון.
ב-20 בנובמבר 2011 הודיע קיצהבר שהוא מתכוון להמתיק עונש מוות שנועד להתבצע חודש לאחר מכן. הוא הכריז שכל עוד הוא מכהן כמושל לא יתבצעו הוצאות להורג באורגון, וכינה את סוגיית עונש המוות "מסוכנת ובלתי צודקת". הנידון למוות שעונשו הומתק, גארי האוגן, עלה לכותרות כאשר הוא סירב לקבל את החנינה, וביקש שהוצאתו להורג תתקיים. השופט הבכיר, טימותי פ. אלכסנדר, שמונה לבית המשפט של מחוז מריון, פסק שהאוגן רשאי היה לדחות את המתקת העונש ולבקש שתהליך הוצאתו להורג בזריקת רעל יימשך. קיצהבר עתר בעניין לבית המשפט העליון של אורגון, שפסק ב-20 ביוני 2013 לטובתו של המושל. ב-2012 כינה המגזין רולינג סטון את קיצהבר כאחד "מ-12 המנהיגים שעשו דברים", בצטטו את החלטתו לבלום את ההוצאות להורג באורגון, ובהגדירו אותה ככזאת ש"ממחישה כיצד הממשלה יכולה להשפיע".
קיצהבר ניהל את ההקמה הכושלת של אתר "הכיסוי של אורגון" , אתר רכישת ביטוחי הבריאות על בסיס חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. ב-2014 הוא נחל אכזבה מכשלונו של מיזם העל של הגשר על נהר קולומביה על רקע התנגדות הרפובליקנים בסנאט של מדינת וושינגטון וממשלת מחוז קלארק שבה.
שערורייה בעלת גוון אישי יותר הכתה את לשכת המושל בסוף אותה שנה, כאשר חשף העיתון וילאמט ויק נישואין שקודם לכן לא היה ידוע עליהם של זוגתו של קיצהבר, סילביה האייס למהגר מאתיופיה ב-1997. האייס ציינה שהנישואין הללו הסתיימו בראשית העשור הראשון של המאה ה-21, ואמרה שנישואין אלו היו נישואים לטובת השגת גרין קארד תמורת כסף, שאליהם היא נכנסה במהלך תקופה קשה בחייה. על פי המדווח קיצהבר לא היה מודע לנישואים עד לפרסום התחקיר בעיתון. ימים ספורים לאחר מכן, דווח בתחנות רדיו מקומיות שהאייס הייתה מעורבת במעשה פלילי נוסף ב-1997 של גידול קנאביס בוושינגטון, דיווח שגם אותו היא לא הכחישה.
באותה עת התמודד קיצהבר עם שאלות בנוגע לעסקי הייעוץ של האייס והאם היא עשתה שימוש במעמדה וביחסיה עמו. קיצהבר התבקש לעבור חקירה אתית בנוגע לפעילויותיה העסקיות של האייס, שאותה סירבה ועדה של המדינה לבצע. קיצהבר הגן בפומבי על הביקורת שהוטחה בהאייס, באומרו שהרשות המבצעת של המדינה פעלה על פי הכללים בנוגע לעבודת הייעוץ שלה והגדיר את נישואיה לשעבר כ"עניין אישי", אף על פי שהוא הודה שהוא "הופתע ונפגע" לשמוע עליהם.
כהונה רביעית (2015).
ב-2014 התמודד קיצהבר על תקופת כהונה רביעית. בעוד שהוא הוביל בסקרים על יריבו, דניס ריצ'רדסון, חבר בית הנבחרים המדינתי, רפובליקני שמרן מהעיר סנטרל פוינט, והביס אותו בבחירות בהפרש של 5.6 אחוזים, מסע הבחירות שלו ניצב בפני המחלוקת על כישלון מיזם "הכיסוי של אורגון" ועל מעשיה של האייס, כשעל רקע זה תקף ריצ'רדסון את קיצהבר ואת זוגתו כמושחתים. בבחירות אלו היה קיצהבר גם מועמד מטעם מפלגת המשפחות העובדות של אורגון.
ב-12 בינואר 2015 הושבע קיצהבר לכהונתו הרביעית, תקדים בתולדותיה של אורגון. בתחילת תקופת כהונתו זו, הוא נהנה משיתוף הפעולה של הרוב הדמוקרטי בבית המחוקקים המדינתי, הגבוה ביותר שהיה בכל 12 שנותיו עד אז כמושל. בנאום ההשבעה שלו הוא ציין שכהונתו הרביעית תהיה האחרונה שלו, באומרו שהיא "תשלים את הקשת של הקריירה הפוליטית שלי". הוא אמר שהוא ירצה להתמקד בחוסר השוויון החברתי-כלכלי באורגון במהלך ארבע שנותיו האחרונות כמושל המדינה.
שערוריית השפעתה של האייס ואחריתה.