בדומה לסיטקומים מודרניים, הנוסחה העלילתית והדמויות אינן מגבילות. המסורות של ה"פליאטה" מספקות לקהל היכרות נוחה ומספקת. איפה שיש מבנה ותבנית, יש גם מידה של חופש. מכיוון שהחוקים נקבעים, סופרים וקהלים יכולים להתרכז באופן שבו דברים קורים ולא במה שיקרה. לרוב מחזאים משיגים גמישות ורעננות בשתי דרכים: הראשונה על ידי החלפה תבניתית – לפיה דמויות שונות מקבלות תפקידים חדשים בתוך נוסחת העלילה. השנייה היא על ידי חלקים ועלילות שלא מתקדמות בצורה פשוטה וליניארית אלא מתאגדות ומתקבצות.
ביצירותיו טרנטיוס מראה כישרון להעצמה, חידוד וכיוון מחדש של העלילות והדמויות המסורתיות בדרכים חשובות. יש להדגיש שטרנטיוס אינו מתעלם או מבטל את המסורות של מבנה העלילה ואפיון הדמויות של ה"פליאטה". יצירותיו אכן משתלבות בצורה טובה בתוך התבנית שלעיל. הוא לא מוסיף אפיון חדש לדמויות או דמות חדשה וכך גם לא קיימת ציפייה שהן יפעלו אחרת או שיקרה משהו אחר. אך בכל זאת, הוא כן הכניס כמה שינויים, או יותר נכון תוספות למבנה המסורתי. להלן חמישה מהשינויים הבולטים שלו (בהשוואה לפלאוטוס):
שפה.
טרנטיוס כתב את מחזותיו בשפה הלטינית.
על פי המסורת של הפליאטה, נדרש עיבוד למקורות היווניים שיכלול לא רק שינויים בעלילה, באפיון הדמויות ובבימוי, אלא גם שינוי בהבעה סמנטית.
השפה של טרנטיוס שונה בצורה מובהקת מהנורמות של הפליאטה ונראה שנועדה לשחזר את הדיקציה החלקה של מחזאי מנאנדרוס בשפה הלטינית. השפה והדיבור במחזותיו מאופיינים כמאופקים, נטורליסטים/טבעיים ביחס למחזאים אחרים בני תקופתו. שפה ודיבור מסוג זה חושפים את אופי הדמויות בבירור ומאפשרים התקדמות בעלילה. בניגוד למחזאים אחרים כמו פלאוטוס, קסיליוס ועוד, השפה בשביל טרנטיוס כמעט נראית אמצעי למטרה ולא מטרה בפני עצמה. השפה שלו מייצגת העדפה ולא הבשלה של הז'אנר או של השפה הלטינית במהלך העשורים הראשונים של המאה השנייה לפנה"ס. הוא בחר לאמץ את הסגנון הלשוני-מסורתי של הז'אנר ויש שיגידו שהוא היה מעוות את השפה בניגוד למוסכמות בקומדיה. אך היו כאלו ששבחו אותו על שפתו כמו יוליוס קיסר והמדינאי והפילוסוף, קיקרו.
אופן בימוי ותיאטרליות.
מבחינת הנמצא על הבמה והתפאורה אפשר לראות את אותם אלמנטים שנמצאים בקומדיות אחרות. אפשר למצוא את אותו כינוס נופי של רחוב עם שלוש דלתות, כניסות צדדיות, ומזבח בשכונה יוונית, המסכות והתלבושות המוכרות לדמויות הקומיות, הופעה רציפה ללא הפרדה של קטעי המקהלה. מבחינת האווירה הבימתית, אף על פי שטרנטיוס אכן מתרפק על סצנות קומיות טיפוסיות ויכול להקריב קוהרנטיות דרמטורגית לטובת אפקטים קומיים רגעיים, הקומדיה שלו נראית פחות סוערת משל פלאוטוס. בניגוד לצורות המשחק המסורתיות ניכר שבמחזות של טרנטיוס הוא מנמיך את העוצמה ואת הקצב. לדוגמה, תמונות עם דמות העבד שרץ לשאת חדשות חשובות, הן מקובלות בקומדיה הרומית החדשה. טרנטיוס אכן מציב תמונות כאלה במחזותיו, אבל בצורה פחות תזזיתית מאשר פלאוטוס. דוגמה נוספת לשונות בינו לבין פלאוטוס היא שפלאוטוס נוהג להשתמש בהצגותיו ב"סלפסטיק" (Slapstick) – כלי הקשה העשוי משני מקלות שמחוברים זה לזה בקצה, והמפיק קול של חבטה או מכה (למשל: כאשר דמות עבד מכה או חובטת בעבד אחר). טרנטיוס לעומת זאת אמנם לא מתנגד ל"סלפסטיק" אך משתמש בו פחות ביצירותיו יתרה מכך, הבמה בהצגותיו של טרנטיוס היא פחות מרהיבה והיא אינה צפופה. בעוד שהצגותיו של פלאוטוס כוללות מספר רב של ניצבים שקטים כמו: חיילים, בריונים, יצאניות וכו, בהופעות של טרנטיוס ניצבים אלו מופיעים לעיתים רחוקות.
רוב החוקרים סבורים כי יוצרים רומאים, שמעבדים יצירות יווניות, הוסיפו דמויות ליצירת תמונות עם ארבעה דוברים במקביל, מנהג שלא נמצא בשרידי הקומדיה היוונית. טרנטיוס עשה זאת גם, אך הוא מציג את הדובר הרביעי באופן לא בולט במשך כמה שורות לאורך מחזותיו. הוא גם נטה להפוך את המונולוגים היווניים לדיאלוגים בין שתי דמויות. תכונה זו, יחד עם הפיכת המונולוגים היווניים לדיאלוגים, מעניקה למחזותיו מסה יציבה ותנופה קדימה יותר מאלה של פלאוטוס.
הקומדיה הרומית נהנית לזייף את מוסכמות הבמה שלה. טרנטיוס מנצל מוסכמה זו ללא התייחסות גלויה לבימוי. למשל ב"אישה מאנדרוס", דמותו של סימו הזקן חושב שזעקות של נערה בלידה "מבוימות" כדי שהוא ישמע (הנערה היא בעצם מושא אהבתו של בנו וסימו מתנגד לאיחוד). סימו שואל את העבד האם הוא חושב "שהוא כזה אידיוט", שהוא יכול להאמין לתעלול של לצעוק ברחוב את מה שצריך ללחוש בחדר השינה. סימו מפרש לא נכון אירועים ומרמה את עצמו; הבדיחה מצליחה מכיוון שההבנה הלא נכונה שלו מניחה מוסכמה תיאטרלית מסורתית.
טרנטיוס, כמו פלאוטוס, מעסיק את הקהל שלו עם מוסכמות תיאטרליות מסורתיות ובלתי מציאותיות כמו סצנות האזנה, בהן שיחה קופאת, כך שהמאזין יכול להגיב כאשר רק הקהל שומע את ההערה. כאשר טקסטים ותרגומים מודרניים של טרנטיוס מעידים על תוויות שאינן נשמעות על ידי כל הדמויות על הבמה כ"הצידה", עלינו להתנגד לרפלקס כדי להבין זאת כאל לחישות טבעיות ולא כהערה ישירה לקהל.
השראה יוונית לכתיבתו של טרנטיוס.
פובליוס טרנטיוס נודע ביצירת הדמויות ובניית העלילות באופן עקבי. זאת בניגוד למחזאי הרומאי הפורה, טיטוס מאקיוס פלאוטוס, שגם הוא כתב מחזות מסוג "פאבולה פליאטה". מבחינה סגנונית טרנטיוס נראה קרוב יותר לסגנונו של המחזאי היווני מנאנדרוס. לפי הפרופסור פיטר בראון, לטרנטיוס אמנם חסרה שמחת חיים בסגנון שלו (דבר שקיים ומאפיין את מחזותיו של פלאוטוס) אך סגנונו בולט בעיקר באינטליגנציה שלו. בנוסף בראון טוען כי המחזאי התייחס למקורותיו היווניים במידת חופשיות מסוימת אשר ניתנת לניתוח ופרשנות. כך גם הרלוונטיות של מחזותיו לסוגיות רומיות ניתנות לניתוח ופרשנות, גם כאשר הם נשארים בלבוש יווני באופן עקבי.
היו אחדים שטענו כי טרנטיוס עשה סוג של תעמולה לתרבות היוונית בתוך הרפובליקה. אבל הוא אינו רומז במחזותיו ובפרולוגים שלו שהוא מודע למשימה כזו ולא נמצאו עדויות נוקבות המצביעות על כך.
ליגת העל הרוסית בכדוריד נשים
מזכיר האנרגיה של ארה&quot;ב
נציב הסחר של ארה&quot;ב
Speedtest.net
Speedtest.net, המכונה גם Speedtest by Ookla, הוא שירות אינטרנט המספק ניתוח חינם של מדדי ביצועי גישה לאינטרנט, כגון קצב נתוני זמן השהיה. זהו מוצר הדגל של Ookla, חברת בדיקות אינטרנט ואבחון רשת שהוקמה בשנת 2006, וממוקמת בסיאטל, וושינגטון, ארצות הברית.
השירות מודד את רוחב הפס (מהירות הגלישה) וההשהיה (עיכוב החיבור) של חיבור לאינטרנט כנגד אחד מ-11,000 שרתים המפוזרים גאוגרפית (נכון לאוגוסט 2021). כל בדיקה מודדת את קצב הנתונים של קצב ההורדה, כלומר מהשרת למחשב המשתמש, ואת קצב נתוני ההעלאה, כלומר ממחשב המשתמש לשרת. הבדיקות מבוצעות בתוך דפדפן האינטרנט של המשתמש או בתוך אפליקציות. נכון לספטמבר 2018, נערכו מעל 21 מיליארד בדיקות מהירות.
בדיקות בוצעו בעבר באמצעות פרוטוקול העברת Hypertext (HTTP) בשכבה 7 של דגם OSI. כדי לשפר עוד יותר את הדיוק, Speedtest.net מבצעת בדיקות באמצעות שקעי פרוטוקול בקרת שידור ישיר (TCP) ומשתמשת בפרוטוקול מותאם אישית לתקשורת בין שרתים ובין לקוחות.
האתר מציע גם נתונים סטטיסטיים מפורטים המבוססים על תוצאות הבדיקה. נתונים אלה שימשו פרסומים רבים בניתוח קצבי נתוני גישה לאינטרנט ברחבי העולם.
היסטוריה.
הבעלים והמפעיל של Speedtest.net, חברת Ookla, הוקמה בשנת 2006 על ידי השותפים מייק אפגר ודאג סאטלס. סאטלס הציע את השם Ookla מכיוון שהוא כבר היה הבעלים של שם הדומיין Ookla.com. את שם הדומיין הוא קרא על שם חתול המחמד שלו, שנקרא על שם דמות בסדרת הטלוויזיה Thundarr the Barbarian.
נכון לשנת 2011 טענה Ookla לנתח שוק של 80% והייתה אחד מאלף האתרים הפופולריים ביותר. בזמנו, Ookla הפיקה את הכנסותיה בעיקר מעמלות ששילמו חברות לרישיון בדיקות מהירות מותאמות ותוכנות בדיקה קנייניות. על פי הדיווחים, לקוחותיה כללו חברות מדיה כמו CNN ודיסני וספקי תקשורת כמו AT&amp;T, Verizon ו-CenturyLink.
Ookla נרכשה על ידי זיף דייוויס בשנת 2014.
טכנולוגיה.
הטכנולוגיה של Speedtest.net דומה לזו של Ookla NetGauge, המסופקת למגוון רחב של חברות וארגונים באופן מורשה. Speedtest.net Mini הייתה גרסת פלאש חינמית ומופשטת של טכנולוגיית בדיקת המהירות בה נעשה שימוש ב-Speedtest.net שמשתמשים יכולים להריץ בשרתי האינטרנט שלהם, אולם היא הוחלפה בשנת 2016 ב-Speedtest Custom, כלי מבוסס HTML5.
נתוני Speedtest.net.
דו"חות שוק של Speedtest.
בשנת 2016, Speedtest החלה לפרסם דו"חות שוק למדינות וערים שונות וסיפקה נתונים סטטיסטיים גולמיים בנוגע למהירויות הורדה והעלאה בשנה החולפת עבור ספקי שירותי אינטרנט וספקים ניידים. הוא כולל גם ניתוח של ספקי שירותי האינטרנט והניידים הנוכחיים של המדינה בהתאמה והתפלגות לפי אזור ועיר. ספקיות האינטרנט וספקיות הסלולר מדורגות לפי הביצועים הגאוגרפיים שלהן.
מרגרט קוואלי
שרה מרגרט קוואלי (באנגלית: Sarah Margaret Qualley; נולדה ב-23 באוקטובר 1994) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
מרגרט קוואלי נולדה ב-23 באוקטובר 1994 במונטנה. היא בתה של השחקנית והדוגמנית אנדי מקדואל, והדוגמן לשעבר, פול קוואלי. יש לה אח גדול, ג'סטין, ואחות גדולה, רייני, שהיא זמרת ושחקנית.