ליאונרד וארן (באנגלית: Leonard Warren; 21 באפריל 1911 - 4 במרץ 1960) היה זמר אופרה אמריקאי, בריטון מפורסם, ששמו נקשר במשך שנים רבות עם המטרופוליטן אופרה בניו יורק. זמרת הסופרן רנאטה טבאלדי אמרה על קולו: "היה לו קול רך מאוד, קטיפתי מאוד... הוא היה נפלא, באמת."
ביוגרפיה.
וארן נולד בניו יורק כליאונרד וארנהוף, למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה. תחילה עבד בעסק הפרוות של אביו ובשנת 1935 הצטרף למקהלה באולם המוזיקה רדיו סיטי. בשנת 1938 נרשם למבחני הקול של המטרופוליטן אופרה. על אף היותו טירון מובהק, כשרונותיו הטבעיים התבלטו בעליל והוא הוחתם ללא דיחוי על חוזה. בקיץ של אותה שנה שלחה אותו המטרופוליטן לאיטליה עם מלגת לימודים.
בשובו לארצות הברית, הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בשירת קטעים מלה טרוויאטה וליצנים, בקונצרט בניו יורק בנובמבר 1938. הופעת הבכורה הרשמית שלו הייתה בינואר 1939, כששר בתפקיד פאולו ב"סימון בוקנגרה". זמן קצר לאחר זאת חתם על חוזה הקלטות עם חברת RCA ויקטור.
בהמשך שר וארן בסן פרנסיסקו, שיקגו, מקסיקו סיטי ובואנוס איירס. הוא הופיע בלה סקאלה במילאנו בשנת 1953 וב-1958 ערך מסע הופעות בברית המועצות, שנחל הצלחה רבה, אבל במשך רוב הקריירה שלו נשאר בניו יורק ושר במטרופוליטן. בזמן מן הזמנים בתקופה זו המיר את דתו לקתוליות והיה למאמין נלהב ומסור.
וארן שר את טוניו בליצנים, אסקאמיו בכרמן וסקארפיה בטוסקה, אך לעיקר פרסומו זכה כאחד מטובי הפרשנים לתפקידי הבריטון הגדולים של ורדי ומעל לכל התפקיד הראשי בריגולטו, שהונצח בהקלטה של RCA משנת 1950, עם הסופרן ארנה ברגר והטנור יאן פירס, בניצוחו של רנאטו צ'ליני. הייתה זו ההקלטה האופראית המלאה הראשונה, שחברת RCA ויקטור הוציאה בתקליטים אריכי-נגן. עוד שר בתפקיד זה בקונצרט התרמה לטובת הצלב האדום במדיסון סקוור גארדן בניו יורק בשנת 1944, שהעלה רק את המערכה האחרונה של האופרה. יאן פירס שר גם כאן את תפקיד הדוכס, אבל הפעם הייתה זו זינקה מילאנוב ששרה בתפקיד גילדה, ועל התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית ניצח ארטורו טוסקניני. הקטע הזה מריגולטו יצא בהמשך על גבי תקליטים ותקליטורים בחברת RCA ויקטור, וכל הקונצרט יצא כעבור שנים באלבום תקליטור כפול, לא-רשמי. שאר הקלטות האופרה המלאות שלו כוללות את לה טרוויאטה עם רוזאנה קארטרי וצ'זארה ואלטי ובניצוח פייר מונטה; ליצנים עם ויקטוריה דה לוס אנחלס, יוסי ביירלינג ורוברט מריל; טוסקה, אאידה והטרובדור, כל אחת מהן עם זינקה מאלינוב ויוסי ביירלינג, הקלטה שנייה של "הטרובדור" עם ידידו וכוכב-המשנה, הטנור ריצ'רד טאקר, בהשתתפות לאונטין פרייס הצעירה בתפקיד ליאונורה, בהופעתה הראשונה במטרופוליטן, ומקבת' של ורדי עם ליאוני ריזאנק וקרלו ברגונצי. יש הקלטות פרטיות שלו כסימון בוקנגרה וכיאגו באותלו של ורדי. כמו כן היה רנאטו באלבום של קטעים מתוך נשף המסכות עם מריאן אנדרסון בתפקיד אולריקה בהופעתה הראשונה במטרופוליטן.
תקדים היסטורי.
וארן השתתף באירוע טלוויזיוני שהיה לאבן דרך היסטורית של ממש בשנת 1948, כששר בתפקיד יאגו בהפקה אופראית מלאה בטלוויזיה של אותלו מאת ורדי, ברשת ABC-TV, בשידור חי מבימת המטרופוליטן אופרה. ראמון ויניה היה אותלו וליצ'ה אלבנזה הייתה דסדמונה. היה זה השידור הראשון המלא של אופרה בטלוויזיה.
מותו הפתאומי.
הופעתו המלאה האחרונה של וארן הייתה בתפקיד סימון בוקנגרה ב-1 במרץ 1960, במטרופוליטן. כעבור שלושה ימים, בהצגת כוחו של גורל עם רנאטה טבאלדי, נפח את נשמתו על הבמה. עדי ראייה, ביניהם רודולף בינג, מספרים, שוארן השלים את האריה של דון קרלו במערכה השלישית, המתחילה במילים Morir, tremenda cosa ("למות, דבר נכבד") והיה אמור לפתוח ארנק חתום, לבחון את תוכנו ולקרוא בקול E salvo, o gioia ("הוא בטוח מרע, איזו שמחה!") ולפצוח בקאבאלטה נמרצת, כשהחל להשתעל ולהשתנק. המילים האחרונות שביטא היו "עזרו לי, עזרו לי!" ואז נפל אפיים ארצה, השתטח על הרצפה ודמם. כעבור דקות ספורות נקבע מותו כתוצאה מאירוע מוחי חמור ושארית ההצגה בוטלה. וארן היה בן ארבעים ושמונה בסך הכל. מותו נתן אותותיו בלוח ההופעות של המטרופוליטן למשך שנים אחדות; הוא שובץ לתפקיד הראשי בהצגת הבכורה של נבוקו במטרופוליטן, שתוכננה לעונת 61–1960.
וארן נודע כמי שאינו מקבל מרות, אדם שניסה תמיד להשליט את רצונו על תפאורנים, מנהלים ואפילו מנצחים בנושאי הפקה, בימוי ומקצבים. היה קשה אתו, העיר פעם חבר לעבודה, אבל היה לו קול נהדר.
בספרו "זמר האופרה האמריקאי" (1997,) כתב פיטר ג. דייוויס על וארן:
"האיכות העשירה, המעוגלת והבשלה של קולו (של וארן), הקרוב להתפקע בצלילים עיליים מהדהדים, לא הייתה אולי לטעמו של כל אדם, בייחוד אלה המעדיפים מוקד בריטוני צר יותר, ה"מדבר" מהר יותר על התו המושר. אבל על פי כל אמת מידה היה זה קול משוכלל, מפואר, "צליל של המטרופוליטן אופרה", שכמו עטה זוהר וברק מיוחדים במינם כאשר נפתח והתפשט ברוחב לב על פני האולם הגדול. וכמובן, הצלילים העליונים הנינוחים היו תפארתו המיוחדת - כאשר בילה בניחותא עם ידידים נהג וארן לא פעם לפצוח באריות טנור כמו Di quella pira ולהפיק כלאחר יד את הדו הגבוה, שטנורים רבים אינם מגיעים אליו. לו רצה, יכול היה לנצל לתועלתו סגולה קוצרת-תשואות זו, אך מעולם לא עשה זאת.
אליזבת לופתוס
איזל רוזנטל
איזל רוזנטל (בטורקית: İzel Rozental, נולד ב-2 במרץ 1951 באיסטנבול) הוא קריקטוריסט והומוריסט יהודי-טורקי, בן למשפחה יהודית אשכנזית.
רוזנטל הוא אחד מחשובי הקריקטוריסטים בטורקיה. הוא בעל הכרה בינלאומית רבה, ומכהן כסגן יושב ראש איגוד הקריקטוריסטים העולמי. עיקר עבודתו היא בתחום הקריקטורה הפוליטית. מאז שנת 1999 הוא יוצר באופן קבוע את הקריקטורה הראשית בשבועון היהודי שלום.
רוזנטל כתב מאמרים וביקורות בעיתונים הטורקיים Cumhuriyet ו-Radikal. החל משנת 2004 הוא נמנה עם הכותבים הראשיים בכתב העת ההומוריסטי Güldiken.
צבי הירש קאלישר
Bloody Roar
בלאדי רור (באנגלית: Bloody Roar; בתרגום חופשי לעברית: שאגת הדם) היא סדרת משחקי מחשב של חברת האדסון. במשחק זואנטרופים (אנשים בעלי יכולת להפוך לחיות) נלחמים זה בזה מסיבות שונות כגון נקמה או מרדף אחר כוח.
המשחק הראשון בסדרה פורסם בשמת 1997 והאחרון בשנת 2004.
אלמנטים הומוריסטיים.
הצלחה: המשחק זכה להצלחה רבה בעיקר בארצות הברית ובמזרח אסיה. ישנו מושג הנקרא "קניקו", המייצג את הזוג אוריקו וקנק'י.
טוני אלמיידה
אנטוני "טוני" אלמיידה (באנגלית: Anthony "Tony" Almeida) הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי קרלוס ברנארד בסדרת הטלוויזיה האמריקאית 24. טוני היה אחד האנשים שהסוכן ג'ק באואר יכול היה לבטוח בהם עד מותו של טוני בעונה החמישית. טוני נרצח כביכול בפרק השלושה עשר בעונה החמישית, אך הדמות חוזרת לחיים בעונה השביעית.
אישיות.
טוני אלמיידה נולד כביכול בשיקגו, אילינוי ב-1973. יש לו תואר ראשון במדעי המחשב ובהנדסה מאוניברסיטת סן דייגו ותואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת סטנפורד. הוא שירת במרינס ושוחרר בדרגת סגן.
הופעות.
בעונה הראשונה, טוני הוא הסגן השני של מנהל CTU, ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד). טוני מאוהב בנינה מאיירס (שרה קלארק), שניהלה בעבר רומן עם ג'ק, מה שגרם מתיחות בין טוני לג'ק. הדבר מתבטא בזה שטוני מסגיר את ג'ק כאשר הוא מנסה לברוח. אך טוני גם הציל את אשתו של ג'ק, טרי באואר (לסלי הופ) מהדרייזנים, והוא סירב להסגיר מאוחר יותר את ג'ק לג'ורג' מייסון (קסנדר ברקליי) ולאלברטה גרין. בסוף העונה, הוא מגלה כמו כולם שנינה, האישה שאהב, שיטתה בכולם והרגה את טרי.
בעונה השנייה, טוני הופך להיות הסגן הראשון למנהל CTU, ג'ורג' מייסון. והוא נוכח כאשר ג'ק חוזר ל-CTU כדי לעזור להם להתמודד מול הטרוריסטים. במהלך העונה, ג'ורג' נפטר וטוני מחליפו בתור מנהל CTU, אך מאוחר יותר הוא מוחלף על ידי ראיין שאפל. במהלך היום, הוא ומישל דסלר (רייקו איילסוורת') החליטו לצאת ביחד, ובהמשך הסדרה הם נישאו.
בעונה השלישית, טוני עדיין בראש CTU. טוני, ג'ק וגייל אורטגה עומדים בראש מבצע עוקץ להוציא וירוס קטלני מהשוק. טוני נורה במהלך מבצע שטח שנועד לתפוס את קייל סינגל, בעל הווירוס. טוני שהה מספר שעות בבית החולים עד שמישל אמרה לו מה קרה. הוא חוזר ל-CTU במטרה להציל את מבצע העוקץ שלהם. במהלך היום, לטוני נגרם עוד נזק כאשר מישל נכנסת למלון שנגיף התפרץ בו. כאשר מישל יוצאת חיה מהמלון, היא נתפסת על ידי סוכן הביון לשעבר והטרוריסט בהווה, סטפן סאנדרס. בסוף העונה, טוני נעצר מכיוון שהוא סייע לסטפן.
בעונה הרביעית, טוני נפרד ממישל בגלל הרגלי השתייה שלו ומרירתו כלפיה. הוא הציל את ג'ק ואודרי ריינס (קים רייבר) כאשר ג'ק ביקש ממנו לסייע לו בהגנה על מבנה. במהלך היום, ג'ק הצליח להחזיר את טוני ל-CTU באופן זמני חרף התנגדותו לכך בהתחלה. החזרה ל-CTU יצרה מפגש מחודש עם אשתו לשעבר, מישל, וחברה לחיים, ביל ביוקנאן (ג'יימס מוריסון). שלושתם התקוטטו אחד עם השני בעקבות ענייניהם האישים. בסוף היום, מישל וטוני חזרו להיות ביחד אחרי שטוני נחטף על ידי הטרוריסטית מנדי (מיה קירשנר). בנוסף, טוני עזר לג'ק לזייף את מותו כדי להינצל מרדיפת הסינים.