באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכתה ולודרצ'יק במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 78.46 מטר, אחרי טטיאנה ליסנקו שקבעה שיא אליפות חדש של 78.80 מטר ולפני ז'אנג וונשיו מסין (75.58 מטר). לאחר פסילת ליסנקו בשל אימרוץ, הוענקה מדליית הזהב לולודרצ'יק.
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ בשנת 2014 זכתה ולודרצ'יק במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אליפות חדש של 78.76 מטר, לפני מרטינה חרסנובה (74.66 מטר) ויוהאנה פיודורוב בת ארצה (73.67 מטר) ובכך הגנה על תוארה. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערה בברלין היא שיפרה את השיא העולמי והעמידה אותו על תוצאה של 79.58 מטר, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של בטי היידלר (79.42 מטר).
בתחרות שנערכה בורוצלב, פולין ב-27 ביוני 2015 קבעה ולודרצ'יק ביידוי פטיש שיא עולם חדש של 79.83 מטר. כחודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בולדיסלובובו, פולין היא קבעה שיא עולם חדש נוסף של 81.08 מטר ובכך הייתה לאתלטית הראשונה בהיסטוריה שעברה מרחק של 80 מטר במקצוע זה. כחודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין היא זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אליפות חדש של 80.85 מטר, לפני ז'אנג וונשיו (76.33 מטר) ואלכסנדרה טברנייר מצרפת (74.02 מטר).
זבד דקלים אפריקני
זבד דקלים אפריקני או נַנְדִּינְיָה (שם מדעי: "Nandinia binotata") הוא מין ייחודי של טורף קטן מתת-סדרת דמויי חתול. הוא אומנם מכונה זבד, אך אינו שייך למשפחת הגחניים והוא מין יחידי במשפחתו וסוגו. הוא חי בטבע במזרח אפריקה.
הזבד שהוא קרוב רחוק של משפחת הגחניים, ומזכיר אותם מאוד הוא בעל גוף קטן וצר, אוזניים קטנות וזנבות גמישים והוא נע במהירות על פני הקרקע או על עצים. הבוגרים שוקלים 1.7-5 ק"ג ואורכם 42-58 ס"מ. הוא בעל פרווה חומה או כתומה ומעט מפוספסת בפסים עליונים כהים. הוא חי ביערות של מזרח אפריקה וצד בעלי חיים קטנים כמו עכברים, עופות, זוחלים, חרקים, ביצים ונבלות וכן אוכל פירות. הם חיים בבדידות ויוצאים בלילות.
משערים שמין זה התפתח ממיני גחניים קדומים והוא שונה משאר דמויי החתול ושייך לקבוצה אחרת שלהם.
ההיסטוריה של הבונים החופשיים
לינסנג אסייתי
לִינְסַנְגּ אסייתי (שם מדעי: Prionodon; לפי האקדמיה: "לִינְסַנְג") הוא סוג של דמויי חתול קטנים החיים בדרום-מזרח אסיה ביערות טרופיים. זה הסוג היחיד במשפחה לינסנגים אסייתיים ובו 2 מינים:
המשפחה היא חלק מתת-סדרת דמויי חתול והיא קרובה למשפחות האחרות של תת-הסדרה: גחניים, נמייתיים וטורפי מדגסקר, וכן למשפחה הנכחדת Barbourofelidae ולחתוליים. הלינסנגים האסייתים הם משפחת מעבר בין החתולים לגחניים.
אלו הם חיות גמישות עם גוף מוארך ופסים או חברבורות לאורך הגוף הצהוב. הזנב הארוך שמגיע לאורך הגוף, מפוספס בשני המינים. אורכם מגיע ל-30–40 ס"מ ומשקלם עד 1.5 קילוגרם. יש להם ראש וצוואר מוארכים ולסת קטנה עם שיניים חדות, עיניים גדולות ואוזניים גדולות. הלסת שלהם מזכירה שיניים של חתולים, אך קרובה גם לגחניים. הם מטפסים מצוין על עצים ביער הגשם ויודעים גם לקפוץ בין הענפים בחיפוש אחר טרף. הם אוכלי כל וניזונים מבשר וצמחים כאחד.
2 מיני הלינסנגים חיים בנפאל, בהודו בסיקים, אסאם ובבנגל, בבהוטן, מינמאר, תאילנד, לאוס, וייטנאם, בסין במחוזות סצ'ואן, יונאן, גוויג'ואו וגואנגשי, בחצי האי המלאי, בסומטרה, בורנאו ומערב יאווה.
אל הילאל
פאייטוויל (ארקנסו)
פאייטוויל (באנגלית: Fayetteville) היא בירת מחוז וושינגטון במדינת ארקנסו בארצות הברית. העיר שוכנת למרגלות הרי בוסטון, שהם חלק מהרי רמת אוזרק. בעיר מתגוררים 73,580 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השלישית מבחינת גודל אוכלוסייתה בארקנסו, אחרי ליטל רוק ופורט סמית'. במטרופולין שלה, המשתרע על כל אזור צפון-מערב ארקנסו, מתגוררים 463,204 (נכון ל-2010).
היסטוריה.
העיר נוסדה על ידי ג'ורג' מקגרה (George McGarrah) תחת השם "וושינגטון" ב-1828. ב-17 באוקטובר באותה שנה נוצר מחוז וושינגטון והוחלט שוושינגטון תשמש כבירתו. ב-1829 הוחלט לשנות את שם ההתיישבות כדי למנוע בלבול עם וושינגטון שבמחוז המפסטד. השם החדש מנציח את שמה של פאייטוויל שבטנסי, אשר ממנה באו רבים מהמתיישבים הראשונים.
ב-3 בנובמבר 1836 פאייטוויל קיבלה מעמד של עיירה, וב-1859 היא קיבלה מעמד של עיר.
ב-18 בפברואר 1862, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, כוח של צבא האיחוד בפיקוד הגנרל סמואל ראיין קרטיס השתלט על פאייטוויל והיא הפכה לבסיס של הכוח במספר קרבות לאחר מכן, כמו קרב פי רידג' וקרב פריירי גרוב. ב-18 באפריל 1863 צבא הקונפדרציה ניסה לכבוש מחדש את העיר. הניסיון כשל, אך לבניינים בעיר נגרם נזק רב. ניסיון נוסף באוקטובר 1864 כשל גם הוא.
חינוך.
בעיר שוכנת אוניברסיטת ארקנסו, אחת האוניברסיטאות הגדולות והחשובות בארקנסו.
מקס פון בויהן
מקס פון בן
אנדכס
אנדכס (בגרמנית: Andechs) הוא "קהילה" (מועצה מקומית) גרמנית בבוואריה, השוכנת כ-40 ק"מ דרומית-מערבית ממינכן. מספר תושביה כ-3,200. היישוב מפורסם במנזר (אבציה) שלו, בו מיוצרת הבירה המסורתית "אנדכסר" (Andechser) וכן במחלבה על שם שייץ, המחלבה ה"האורגנית" הגדולה בגרמניה.
היסטוריה - הרוזנים והדוכסים מאנדכס.
היישוב היה בימי הביניים מושבם של הרוזנים מדיסן-אנדכס ושל הדוכסים מאנדכס-מראניה שנהנו מעוצמה רבה וחיו בטירה שנמצאה בשטחו.
בשנת 1132 תרם הרוזן את המקום לכס הקדוש ועזב את אנדכס.
בשנת 1208 המלך פיליפ משוואביה נרצח בבמברג, 250 ק"מ מצפון לאנדכס, מיוזמת יריבו, אוטו, ובמעשה הרצח היו מעורבים ישירות בני משפחה של הדוכסים מאנדכס. טירת הדוכסים נהרסה כליל. כעבור מספר שנים שם המשפחה טוהר.
בשנת 1248 אחרי מות הדוכס אוטו השמיני, רוזן פלטיני של בורגונדיה, כבה הענף המרכזי של הרוזנים והדוכסים מאנדכס והדוכסות סופחה כולה לאחוזת הבישופות של במברג.
אחרי שבשנת 1388 נתגלה האוצר האבוד של הרוזנים מאנדכס, שכלל שרידים קדושים, חלה תחייה מחדש של המקום שהפך ליעד לעליות לרגל.
בשנת 1455 במקום הטירה לשעבר על "ההר הקדוש" בנו בני בית ויטלסבאך את המנזר הבנדיקטיני אנדכס.
המנזר היה במהלך מאות שנים חלק מהמתחם הסגור (הופמארק) ארלינג.
בשנת 1803 חוקי החילון בבוואריה הביאו לסגירה זמנית של המנזר.
בשנת 1813 הוכרז הכפר ארדינג הסמוך למנזר כקהילה בפני עצמה. בימי המלך לודוויג הראשון בשנת 1850 נפתח מחדש המנזר אנדכס בחסות המנזר בוניפאץ (בוניפציוס) הקדוש במינכן.
ב-30 באפריל 1956 קהילת ארלינג קיבלה את השם ארלינג-אנדכס.
ב-1 ביולי 1976 קהילת מכטפלינג שהייתה עד אז עצמאית סופחה לארלינג-אנדכס. ב-1 בינואר 1978 הופח גם הכפר פרידינג. ב-2 בינואר 1978 שונה שם הקהילה מ"ארלינג-אנדכס" לארנכס בלבד.
מנזר אנדכס.
באנדכס קיים מנזר במעמד "אבאציה" של המסדר הבנדיקטיני הגרמני. הוא הוקם בשנת 1455. בנייני המנזר, לרבות הכנסייה משנת 1712, נבנו על גבעה, כ-3.2 קילומטר מזרחית מהאגם אמרזה, בסגנונות בארוק ורוקוקו. במנזר חיים כ-שלושים נזירים בנדיקטינים המייצרים בירה ידועה לפי מתכון מסורתי. המנזר ומבשלת הבירה שלו Klosterbreurei Andechs מושכים אליו עולי רגל רבים, חובבי בירה מסורתית וכן תיירים, במיוחד בימי ראשון ובחגים.
גאוגרפיה.
אנדכס נמצאת על רכס הררי, בגובה כ-650 מטר, בין האגם אמרזה (Ammersee) ממזרח לאגם שטארנברגר (Starnberger See) ממערב.
הרכס נוצר על ידי משקעים קרחוניים בין שתי חזיתות קרחוניות ראשיות של הקרחון איזאר-לויזאך, האחראיות להיווצרות שני האגמים הקרחוניים והוא מראה על פני השטח יסודות של מורנת קצה. הגובה בתחום היישוב משתנה בין 533 מטר על גדת האגם אמרזה ל-740 מטר בצפון היער קרשלאכר.
אנדכס שוכנת במרכז "ארץ חמשת האגמים" (Fünfseenland) והיא מורכבת מחמישה יישובים: הכפרים ארלינג, פרידינג ומאכטלינג ואזור העסקים רוטנפלד.
את הכפר ארלינג חוצה נחל קינבאך.
מיאה (מחוז)
מחוז מיאה (ביפנית: "Mie-ken" 三重県) הוא מחוז באזור קנסאי שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר צו.
היסטוריה.
בשטח מחוז מיאה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מלפני יותר מעשרת אלפים שנים, ובתקופות ג'ומון ויאיואי התפתחו באזור חברות חקלאיות לאורך החוף. על פי המסורת, מקדש איסה נבנה באזור בתקופת יאיואי.
בתקופת אדו, היה השטח של מחוז מיאה מחולק בין האנים שונים, שנשלטו על ידי דאימיו שונים. נתיבי תחבורה ראשיים, כגון טוקאידו, חצו את האזור והביאו לפריחה ושגשוג כלכלי, וכן תרמה לכך עליית הפופולריות של העלייה לרגל למקדש איסה.
בתקופת מייג'י עברו מחוזות איסה, שימה, איגה וחלקים ממזרח מחוז קיאי שינויים וארגון מחדש, וב-1872 נוצר מחוז מיאה, ובירתו נקבעה בעיר צו. ב-1876 סיפח מחוז מיאה את מחוז ואטארי הדרומי לו, וכך נקבעו גבולותיו של המחוז.
בשנת 1959 פגעה במחוז סופת טייפון וגרמה לנזקים נרחבים. שדות חקלאיים נסחפו, כבישים ודרכי תחבורה אחרות נשטפו, ותושבים רבים נפצעו ונותרו מחוסרי בית.
גאוגרפיה.
מחוז מיאה נמצא בקצה המזרחי של חצי האי קיאי, וגובל במחוזות אאיצ'י, גיפו, שיגה, קיוטו, נארה ו-וקאיאמה.
אורך מחוז מיאה, מצפון לדרום, הוא 170 קילומטרים, ורוחבו 80 קילומטרים ממזרח למערב, והוא מתחלק לחמישה אזורים גאוגרפיים:
למחוז מיאה קו חוף באורך 1,094.9 קילומטרים, ונכון לשנת 2000, מתוך שטח כולל של 5,777.44 קילומטרים רבועים, מכוסים 64.8% ביערות, מתוכם כמחצית מהווים שמורת טבע, 11.5% מוקדשים לחקלאות, 6% מהווים אזורי מגורים, 3.8% עבור כבישים, ו-3.6% הם נהרות.