נפטר אחרי מחלה ממושכת בגיל 83.
שפינדל היה נשוי משנת 1944 לתמר. בתו, יעל אונגר, היא גם כן עורכת דין, כמו כן עיתונאית ואשת עסקים.
בשנים 1934-1935 לרגל יוזמה של תנועת הבונים באנגליה להקליט סדרה של שירים עבריים מארץ ישראל
באותה תקופה כמעט ולא היו בנמצא הקלטות כאלה ויוזמי המבצע פנו לשפינדל בתור מזכיר הסטודנטים היהודים מארץ ישראל לבחור מועמדים בקרב חבריו הלומדים בלונדון שיוכלו להשתתף בהקלטות. מפני שבחברת הסטודנטים דווקא שפינדל הצטיין בקולו ובאהבתו לזמרה העברית לבסוף הוא זה ביצע את ההקלטות בחברת His Masters Voice.
בסך הכל הוקלטו אחד עשר שירים על חמישה תקליטים, כשהמלווה בפסנתר היה פרסי קאהן.
דרך תקליטים אלה השירים - ביניהם מבית היוצר של מלחינים כמו יהודה שרת או מרדכי זעירא, הגיעו לבתי רבים בקהילות התפוצות ובישוב העברי בארץ ישראל וזכו לפרסום רב.
בשנת 1934 הקליט שפינדל את: "הוי, ערש מולדת", למילים של: אהרן ליבושיצקי, לחן: אדווין ארינסון,
בשנת 2008, ביוזמת חוקר הזמר העברי אליהו הכהן, הוצא תקליט בשם "למה עזבתיני" עם שחזור דיגיטלי של ההקלטות שלו משנות ה-1930.
אברהם זלינגר
אברהם (רמי) זלינגר (1915–1972) היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
זלינגר נולד בטרנוב שבגליציה ובילדותו עבר עם משפחתו ללייפציג. בסיום לימודיו עלה בשנת 1933 לארץ ישראל והצטרף לעין חרוד. בשנת 1936 התגייס למשטרת המנדט ושירת בתחנת יגור. ביולי 1939 נפצע קשה לאחר שעלה על מוקש בכפר חסידים, עבר קטיעת רגל ושהה בשיקום כשנה. בשובו לשירות היה במחלקת חקירות פשעים במחוז חיפה, עד לסיום שירותו ב-1944 ומעברו לתפקידים מנהלתיים בממשלת המנדט. זלינגר היה קצין מחוז בירושלים ובגליל ובשנת 1947 נשלח להשתלמות באנגליה, ממנה חזר זמן קצר טרם הקמת מדינת ישראל.
עם הקמת משטרת ישראל הצטרף לשורותיה ושימש מפקד נפת חיפה בדרגת סגן מפקד מחוז. באמצע 1950 הוא מונה לממלא מקום ראש אגף חקירות פשעים (המחלקה הפלילית של אגף החקירות) והועלה לדרגת מפקח מחוז. בסוף 1950 הוא מונה לתפקיד באופן רשמי, ולאחר חצי שנה, היה למפקד מחוז צפון. באוקטובר 1953 שב למטה הארצי כראשי אגף החקירות, אחד משלושת האגפים במשטרה, במקום ישורון שיף שהתפטר. חמש שנים עמד בראש אגף החקירות ושימש סגן מפכ"ל. בשנת 1958 אורגן מחדש מבנה המשטרה, אוחדו מחוז חיפה ומחוז צפון וזלינגר עבר לשמש מפקד המחוז החדש, ששטחו מחדרה ועד גבול המדינה בצפון. בעקבות הבאת הנאצי אדולף אייכמן לישראל, זלינגר הועבר מתפקידו ובשנים 1960–1961 פיקד על לשכה 06, שעסקה בחקירת אייכמן ובאיסוף חומר הראיות למשפטו. עם תום מלאכתה של היחידה שב זלינגר לפקד על המחוז הצפוני, עד מאי 1963, אז פרש מהמשטרה מתוך כוונה לעבור למכון ויצמן.
משנת 1967 שימש חבר הנהלה במפעל תעשיות אלקטרוכימיות.
זלינגר היה נשוי ואב לשלושה. בשנת 1972 אובחן כחולה סרטן הריאה ונפטר באותה שנה.
זלינגר היה צייד חובב.
גרודזיסק מזובייצקי
קליינר פייגלינג
קְלַיְינֶר פַיְיגְלִינְג (בגרמנית: Kleiner Feigling, "פחדן קטן", משחק מילים עם המילה הגרמנית לתאנה, Feige; בעברית ישראלית נקרא על פי רוב פִיגְ'לִינְג) הוא משקה וודקה בטעם תאנים המכיל כ-20% אלכוהול, שמיוצר על ידי חברת BEHN הגרמנית שהוקמה בשנת 1892. החברה החלה לייצר את המשקה, שזוכה להצלחה גדולה בעולם, בשנת 1992.
הפיג'לינג מיוצר מוודקה סופר פרימיום בשילוב תמצית תאנים שמקורן באגן הים התיכון. בתהליך הייצור עוברת הוודקה זיקוק פחמי משולש ולאחריו מושרות בה התאנים הטריות יחד עם מגוון פירות הכולל: סברס, תפוח, אפרסק, אגס ופסיפלורה, תהליך זה יוצר משקה עשיר בטעמים המחליק בגרון בקלילות. ייחודו של המשקה לא רק בטעמו אלא גם בעיצובו הצעיר עם הכובע העקום, העיניים הייחודיות וצבעיו הבולטים.
גרסה פופולרית של קוקטייל המבוסס על המשקה היא פיג'לינג סאוור, הכולל גם מיץ לימון, ליים ומי סוכר.
לאור הצלחת המוצר בישראל, התווסף ב 2012 מוצר חדש - פיג'לינג "BLACK HAT", כקודמו על בסיס וודקה סופר פרימיום ובעל 31% אלכוהול בנפח, ובשנת 2014 נוספו שישה טעמים נוספים: פיג'לינג קוקוס ביסקוויט, פיג'לינג מסטיק (כשר), פיג'לינג פופקורן אמריקאי, פיג'לינג פאי תפוחים, פיג'לינג ליקריץ' ופיג'לינג בוטנים.
איציק אברג'יל
אברהם בלאוגרונד
אברהם ("אדק") בלאוגרונד (1930 – ספטמבר 2019) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור בפקולטה לפיזיקה במכון ויצמן למדע.
ביוגרפיה.
אברהם בלאוגרונד נולד ב-1930 בפולין. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתתר תוך שימוש במסמכים מזויפים, ובתום המלחמה נסע לדודו שבהולנד. אביו נספה בשואה. במהלך לימודיו בתיכון למד הולנדית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, לטינית, יוונית עתיקה ועברית. החל ללמוד הנדסת חשמל באוניברסיטת דלפט ועבר ללימודי פיזיקה. לאחר שקיבל תואר ראשון בהצטיינות יתרה, הגיע בסוף 1955 למכון ויצמן. למכון טרם ניתנה הסמכה להעניק תואר אקדמי, ולכן המנחה הפורמלי שלו לדוקטורט היה פרופ' פטר אנדט מאוניברסיטת אוטרכט, וממנה קיבל תואר דוקטור בפיזיקה, אף שהמחקר נעשה במכון ויצמן. מחקרו עסק במדידת זמני חיים קצרים מאוד של חלקיקים, בתחום מאיות הננו-שניות.
בהמשך עבר לעסוק בפיזיקה של פלזמה. ב-1965 יצא לשבתון במעבדה הלאומית ארגון . ב-1968 הועלה לדרגת פרופסור חבר. ב-1974 יצא לשבתון במעבדת המחקר של חיל הים האמריקאי בוושינגטון . הוא התמחה בחקר פלזמות בצפיפות גבוהה ואלומות יונים ואלקטרונים באנרגיות גבוהות.
בשנת 1976 שימש כסגן יושב ראש המועצה המדעית של מכון ויצמן למדע ובשנת 1977 כיו"ר המועצה.
התגורר ברחובות. בשנת 1959 נישא לרות שרף. נולדו להם שלושה ילדים, בהם פרופ' מיכל אירני מהמחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע.
הערות שוליים.
משה סמבטיון
משה סמבטיון (ליפסטאק; 22 ביולי 1913 - ספטמבר 1986, מונטריאול, קנדה) היה סופר, הוגה דעות וחוקר תלמוד יהודי.
ביוגרפיה.
סמבטיון נולד בכפר דונדושאנו, בבסרביה שברומניה למשפחה רבנית. אביו היה הרב אהרן ליבסטאג, צאצא רחוק של הבעל שם טוב, ואמו אסתר לאה הייתה בעלת ייחוס רבני. הוא קיבל בבית חינוך מסורתי בחדר ובישיבה ונחשב לעילוי.
בנעוריו החל להתעניין בהשכלה כללית ובשירי ביאליק. כשהיה בן 13 התפרסם שירו הראשון בעיתון "העולם" הלונדוני. אחר כך ערך ירחון בשם "סמבטיון" בישיבת קישיניב שם למד. הוא גורש מהישיבה עקב התעניינותו בהשכלה ונדד לבודפשט, למד אצל הרב יונתן שטייף ובגיל 18 קיבל הסמכה להוראה. הוא החל ללמוד יהדות ופילוסופיה באוניברסיטת בודפשט. בגיל 19 קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה על עבודתו "עקרונים פילוסופים בתלמוד".
ב-1932 עמד בראש "ברית סמבטיונים", ארגון הגנה יהודי חשאי נגד פרעות הקוזקים ברומניה.
בשנת 1934 הוא עלה לארץ ישראל, התיישב בחיפה והחל לעבוד בבניין. ב-1936 פרסם ספרון בשם "מנשר הנוער היהודאי להאומה הבריטית", בו הוא קורא למרד נגד שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. בעקבותיו נעצר לשבוע ביפו. הוא עבר ליפו ובשנת 1937 לימד עברית באולפן של הסתדרות העובדים הלאומית.
בשנת 1939 האשים סמבטיון את ש"י עגנון בסדרת מאמרים בכתב העת הרוויזיוניסטי המשקיף בכך שגנב את ספרו ימים נוראים מספריו של הרב האמריקני שמריהו הלוי הורוויץ. הסופר ברוך קרופניק הגן על עגנון בעיתון הארץ וקרא לסמבטיון לחזור בו מהאשמותיו, אך ללא הועיל.
בסוף 1941 הוא הקים "חוג סופרים ואמנים צעירים" וארגן בתחילת 1942 מספר אירועים מטעם הארגון, לו קרא "קולמוס - איגוד סופרים ואמנים צעירים". בשנת 1943 ניסה לארגן תערוכה של הספרות העברית בארץ ישראל בימי המלחמה, מטעם ארגון קולמוס. בתגובה פרסמו גורמים שונים הודעות שאין להם כל קשר לתערוכה ושמם שורבב לפרסומים ללא רשותם. אף פורסמה הודעה של "ועד קולמוס" שטען שהפרסומים על התערוכה נעשו ללא רשות הוועד ושסמבטיון הורחק מועד קולמוס בגלל מעשים דומים שנעשו בעבר. באוגוסט 1943 הוא פרסם על כוונת ארגון קולמוס להקים את "בית טשרניחובסקי". בתגובה פרסם שאול טשרניחובסקי שהוא מוחל על הכבוד ודורש שלא להשתמש בשמו למפעלים מפוקפקים.
ספריו ופרסומיו.
הוא הוציא בארץ "שמון עברי", בן עשרה כרכים, המכיל את כל השמות העבריים שהצליח לאסוף ואת מקורותיהם.
בשנת 1941 יצא ספרו "לשון נופל על לשון" אשר עסק במחקר בלשני. ב-1943 יצא ספרו "עברית סמבטיונית". בשנת 1945 פרסם את הספר "חיי סמבטיון: אפוס אדם עליון", וב-1949 יצא ספרו "שפינוזה גנב ספרותי".
בשנת 1950 פרסם סמבטיון את ספרו "לקסיקון תולדותי-ביקורתי של סופרי מופת ישראליים מכל התקופות ובכל הלשונות" (בהוצאת פע"ן, קלוב ישראלי עולמי אשכולון).
פרסם את לקסיקון הסופרים העבריים שכתב והוציא לאור לבדו, "סופרון עברי". את עצמו הגדיר סמבטיון בלקסיקון בתור "גדול הסופרים העבריים בארץ-ישראל וגדול הסופרים העבריים בעולם".
הוא הוציא ספר אוטוביוגרפי בשם "חיי סמבטיון", שתורגם לצרפתית וזכה להצלחה. הספר יצא בעברית בשנת 1946.
כתב בעיתונים "דבר", "הבוקר", "הצופה", "המשקיף" ו"משמר".
חלוצה (פירושונים)
רמאל רמאל
רמאל רמאל (בערבית: رمال رمال; 30 בספטמבר 1951 - 31 במאי 1991) היה פיזיקאי לבנוני.
בגיל 18 עבר רמאל לצרפת, בה למד באוניברסיטת ז'וזף פורייה שם קיבל תואר במתמטיקה בשנת 1973. את הדוקטורט קיבל במרכז הלאומי למחקר מדעי בגרנובל בשנת 1977. הוא המשיך להתגורר בצרפת במשך רוב הקריירה האקדמית שלו.
החל משנת 1993 מוענק על שמו פרס לפיזיקאי מהמזרח התיכון.
קלאופטרה השנייה
דיוויד קמרון
אליאס סורסקי
Defence Intelligence Agency
מסדר סיינט לזרוס
המסדר הצבאי וההוספיטלרי של סנט לזרוס בירושלים