בשנת 2015 טען צ'ארלס האלט, בן 75 באותה שנה, שבנוסף לכך שהוא עצמו ראה את העב"מ, יש בידיו עדויות של מי שהיו בעת האירוע מפעילי מכ"ם בבסיס חיל האוויר המלכותי "בֶּנְטְווֹטֶרס" ובנמל התעופה הצבאי "ווֹטישם", שהם אכן זיהו עב"ם באזור יער רנדלשם.
אולם, עוד בשנת 2013 הסביר העיתונאי וחוקר הפולקלור הבריטי דייוויד קלארק, שהתמחה בפרשיות מסתורין שלא נפתרו (באנגלית: X-Files), שאי אפשר להגיע לחקר האמת בגלל הנטייה לייפות את הסיפורים. לאחר שחקר את מסמכי התקרית במשך מספר שנים, בדצמבר 2018 טען קלארק שמקור הסיפור הוא מתיחה שארגנו חיילי קומנדו בריטיים על חשבון אנשי חיל האוויר האמריקאי. לדברי קלארק, הקומנדו הבריטי נהג לבחון בשגרה את נוהלי האבטחה בבסיס "וודברידג'", לאור ההנחה שהבסיס מהווה מטרה לסוכנים סובייטיים בגלל שלכאורה אוחסנו בו ראשי נפץ גרעיניים. באחד מלילות אוגוסט 1980 צנחו באזור חיילי קומנדו, כשהם לא מודעים לכך שציוד המכ"ם האמריקאי שודרג. הם נעצרו מיד בידי המאבטחים האמריקאים, נחקרו ושוחררו כעבור 18 שעות. לטענתם, הם הושפלו בחקירה, והאמריקאים כינו אותם "חוצנים". לדברי החיילים, הם נעלבו מכך שכונו "חוצנים" במדינתם. הם לא התלוננו על ההשפלה, ובחודשים הבאים תכננו לנקום וארגנו את המתיחה כ"שעשוע לערב של חג המולד", אך המתיחה יצאה מכלל שליטה אחרי שהאלט החליט לצאת עם חייליו ליער בלילה השני להופעת האורות, ולקח איתו מכשיר הקלטה.
בתגובה להסבר של קלארק, פורסמו עדויות נוספות שתומכות כביכול בטענת העב"ם, בהן תמליל קטע מההקלטה שעשה האלט במהלך סיורו ביער ב-27 באוגוסט 1980, ובו הוא נשמע אומר: "אוקיי, אנחנו מביטים בזה. אנחנו נמצאים כנראה במרחק 200 או 300 יארד. זה נראה כמו עין שקורצת אליך ... וההבזק כל כך בוהק דרך האמר"ל, שהעין כמעט נכווית". לתמליל זה צורפו עדויות וטענות נוספות:
יער רנדלשם כיום.
על אף שיער רנדלשם היה אזור מיוער למדי בשנת 1980 בעת שאירעה לכאורה התקרית, אזור זה נהרס כמעט לחלוטין במהלך סופת הוריקן הרסנית שאירעה באזור בשנת 1987. בעקבות כך חלקים נרחבים מיער רנדלשם ניטעו מחדש. עם זאת, עדיין ניתן לזהות את האזורים הקשורים לאירוע זה. עם השנים הרשויות המקומיות סימנו את המסלול שכולל את המקומות החשובים ביותר שקשורים לתקרית, בהם קרחת היער בה האובייקט נחת כביכול.
בתחילת המסלול הוצב לוח מידע ממתכת המכיל מפה של היער, כאשר באופן ברור מסומנים המיקומים הקשורים לתקרית ותיאור בסיסי של האירועים שלכאורה קרו במקום בסוף דצמבר 1980.
בתרבות הפופולרית.
בשנת 2014 יצא לאור סרט אימה בריטי בשם "The Rendlesham UFO Incident", ובארצות הברית הוא נקרא "Hangar 10". הסרט, המצולם בסגנון פאונד פוטג', נעשה בהשראת פרשת התקרית משנת 1980, ועלילתו עוסקת בשלושה חברים שיצאו לחפש מטמון זהב ביער רנדלשם, צילמו עב"ם, ואחרי שפעולת ציוד הניווט שלהם השתבשה, הם מצאו עצמם נתונים לאיום של חוצן. הסרט בוים על ידי דניאל סימפסון, בעצמו תושב סאפוק שהתמחה בפרשה.
אחמד סובחי מנסור
שייח' ד"ר אחמד סובחי מנסור (בערבית: أحمد صبحي منصور, באנגלית: Ahmed Subhi Mansour; נולד ב-1 במרץ 1949 במחוז א-שרקיה שבצפון מצרים) הוא היסטוריון ותאולוג מוסלמי, מומחה בתרבות, בתאולוגיה, בפוליטיקה ובהיסטוריה של האסלאם וסופר. הוא ייסד זרם מצרי חדשני, המכונה: הקוֹרְאָנִיים - القرآنية, שאינו סוני ואינו שיעי, המדגיש את חלקי הקוראן הקוראים לשלום, אהבה, חירות ואחווה (מה שמכונה על ידי מלומדים "תקופת מכה בקוראן") ומפרשים את הקוראן בהקשרו ההיסטורי.
מנסור היה פעיל למען דמוקרטיה וזכויות אדם במצרים במשך שנים, וקרא לביצוע רפורמות נרחבות באסלאם, להתאימו לעידן המודרני, לבטל בו את החלקים האלימים, בראש ובראשונה ביטול החדית' ואת סיפור חייו ואמירותיו של מוחמד, כפי שהם מופיעים בחדית' ובכתבים של מחברים אחרים. לגרסתו, הקוראן וההתגלות של מוחמד כפי שהיא מופיעה בקוראן, מהווים מקור מספק בהחלט למוסר אנושי ולאמונה דתית וכל התוספות האחרות הן מקור לשנאה, פונדמנטליזם, אנטי הומניזם, טרור ומלחמות. מנסור וקבוצתו ראו את עצמם כגוף המהווה משקל נגד לפונדמנטליזם האסלאמיסטי, הוואהבים, הסלאפים והאסלאם הרדיקלי בכללותו. כמו כן הם יצאו כנגד רעיון הח'ליפות של אוסאמה בן לאדן והתומכים באידאולוגיה זו. מנסור פעל רבות לחופש הדת ולהגנה על הנוצרים הקופטים במצרים ועל מיעוטים אחרים.
תפיסתם האידאולוגית והדתית של מנסור וחבריו לקבוצה עוררה זעם רב בקרב אנשי דת רבים. הופנתה כלפיהם ביקורת ואף הוצאה כנגדם פתווה בשל "פגיעה באסלאם ובנביא". חברי הקבוצה, ובהם מנסור, נרדפו על ידי הממסד הדתי והממשלה. לאחר לחץ מצד אנשי דת, הוא פוטר ממשרתו האקדמית באוניברסיטת אל-אזהר, לאחר שהביע בגלוי את דעותיו באשר לביטול החדית'. לבסוף נעצר מנסור בגל המעצרים השני נגד הקבוצה וריצה מאסר בכלא בשל הדעות הפוליטיות, דתיות, חברתיות והליברליות שלו. הוא ביקש וקיבל מקלט מדיני בארצות הברית בסוף שנת 2001, מספר שבועות לאחר אירועי ה-11 בספטמבר.
כיום הוא חי עם משפחתו בצפון וירג'יניה. הוא כיהן כמרצה אורח בקרן הלאומית לדמוקרטיה, ובתוכנית לזכויות האדם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. מנסור משמש כיום כנשיא המרכז הקוֹרְאָנִי בארצות הברית. כמו כן, הוא חבר הנהלה בקואליציה של המוסלמים החופשים - Free Muslims Coalitio, המטיפה לשלום, אחווה, חופש הדת והביטוי, זכויות אדם וזכויות נשים ופועל בכל דרך אפשרית כנגד האסלאם הרדיקלי והטרור האסלאמיסטי.
קורות חיים.
כבר כילד, הציג מנסור חוכמה ותבונה ויכולת אינטלקטואלית גבוהה במיוחד. בהיותו בבית הספר היסודי בשנת 1964, דורג במקום השני במצרים כולה, במבחנים הארציים. הוא סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר התיכון אל-אזהר בשארקיה, כשהוא מדורג במקום הרביעי במבחני כניסה לאוניברסיטה, בשנת 1969. לאחר מכן החל את לימודיו באוניברסיטה הסונית היוקרתית ביותר בעולם ללימודי דת, אל-אזהר, שם החל ללמוד את היסטורית האסלאם. הוא סיים את התואר הראשון בהצטיינות מרבית, בשנת 1973 ואת התואר השני, אף הוא בהצטיינות רבה, בשנת 1975. את הדוקטורט שלו סיים בשנת 1980 באוניברסיטת אל-אזהר, שוב בהצטיינות הגבוהה ביותר.
בשנים 1973 - 1980 הוא היה עוזר מורה ומרצה, מ-1980 ועד 1987 הוא היה מרצה בכיר להיסטוריה המוסלמית במכללה לשפה הערבית באוניברסיטת אל אזהר.
בתחילת שנות ה-80 הוא ייסד את הזרם המצרי Quranists - הקוראניסטים, שביסוד תפיסתו עומדת האמונה שהקוראן הוא המקור התקף היחידי של דת האסלאם ומצוותיה. הם דוחים לחלוטין את החדית', את חוקי השריעה או כתבים מסורתיים אחרים על מוחמד, מעשיו, קורות חייו ואמרותיו (בדומה לזרם הקראי ביהדות).
במאי 1985, פוטר מנסור ממשרתו האקדמית כמרצה וכחוקר באוניברסיטת אל-אזהר ובוטלו כל המלגות אותן קיבל בגין מעמדו האקדמי כחוקר האסלאם, בשל השקפותיו הליברליות שלא היו מקובלות על הרשויות הדתיות ששלטו במדיניות הדתית של האוניברסיטה ובחלק הארי של התוכניות האקדמיות. הוא הואשם על ידי רשויות האוניברסיטה, כאויב האסלאם וככופר בעיקרי אמונתו. מבחינתם של שלטונות הדת והמדינה, הוסיף מנסור חטא על פשע בקריאתו לסובלנות דתית ולהרמוניה במצרים בין מוסלמים, נוצרים ויהודים ולחופש הדת והפולחן. הוא נעצר ב-17 במרץ 1987 עם תחילת משפטו בבית המשפט השרעי הדתי והיה עצור במהלך כל המשפט עד נובמבר 1987. בתחילת 1988 הוא הורשע בדין ונדון למאסר בשל השקפותיו.
בשנים 1991 1992, הוא פעל יחד עם פרג' פודה (Farag Foda) להקמת מפלגה פוליטית חדשה במצרים, Mostakbal ("מפלגת העתיד"), שהוקדשה לקידומה של מצרים כמדינה חילונית דמוקרטית, וכדי להגן על המצרים הנוצריים. פודה נרצח ביוני 1992. בשנים 1994 - 1996, הוא היה חבר בחבר הנאמנים של הארגון המצרי לזכויות אדם, אשר פעל כדי להגן על אזרחים מצרים מפני הפרת זכויות אדם. בשנת 1996, הקים מנסור מועצה שהתכנסה על בסיס שבועי במרכז אבן ח'לדון - בראשותו של ד"ר סעד אדין איברהים - על מנת לדון בדוֹגְמָה האסלאמית, בטרור המונע על ידי הדת, ובנושאים אחרים הקשורים לכך. גוף זה פעל עד יוני 2000, אז נסגר המרכז בידי ממשלת מצרים וסעד אדין איברהים נעצר.
כך תיאר ד"ר מנסור את שעבר עליו בתקופת הרדיפות באחד ממאמריו:
מנסור בקש וקבל מקלט מדיני בארצות הברית באוקטובר 2001, שבועות מספר לאחר הפיגוע במגדלי התאומים. מאז הגיעו לארצות הברית ממשיך ד"ר מנסור בפעילות הדתית וההומנית אותה החל במצרים, במסגרות שונות. מ -28 בספטמבר 2009 עד 27 בספטמבר 2010 ד"ר מנסור שמש כעמית בוועדה האמריקנית הבינלאומית לחופש הדת (The US Commission of International Religious Freedom). החל מספטמבר 2010 ועד מאי 2011, היה מנסור עמית במרכז ע"ש בוודרו וילסון (The Woodrow Wilson Center).
מאסר הקוראניסטים במצרים.
בחודשים מאי ויוני, 2007, השלטונות המצריים אסרו 5 ממנהיגי הזרם הקוראניסטי, ביניהם את אחיו של ד"ר מנסור באשמה של "פגיעה באסלאם" ופתחו בחקירתם של 15 חברים נוספים. בעקבות המעצרים נערך חיפוש בביתו של מנסור בקהיר ובמעונו שבשארקייה, על ידי כוחות הביטחון. פול מארשל התייחס למעצרים ב-Weekly Standard וכתב את הדברים הבאים:
פעילותו של ד"ר מנסור בארצות הברית.