מוניקה "ניקי" ואן דר זיל (בגרמנית: Monica "Nikki" van der Zyl; 27 באפריל 1935 - 6 במרץ 2021) הייתה מדבבת גרמנייה ממוצא יהודי אשר פעלה בבריטניה. התפרסמה במיוחד בשל דיבוב דמויות שונות בסדרת סרטי ג'יימס בונד.
ביוגרפיה.
ואן דר זיל נולדה בברלין ב-27 באפריל 1935. היא הייתה בתו של הרב הרפורמי ורנר ואן דר זיל ואשתו אנליזה. ב-1939, לנוכח הרדיפה הגוברת של יהודים בגרמניה הנאצית, עקרה משפחתה ללונדון. היא למדה ב-Stoatley Rough School, בית ספר שנועד לפליטים מגרמניה. בגיל 11 היא השתתפה בדיבוב סרט ילדים גרמני לאנגלית, מה שגרם לה לרצות בקריירת משחק ודיבוב. לאחר שסיימה את בית הספר, היא למדה בבית הספר המרכזי לדרמה בלונדון, ולאחר מכן באקדמיה המכינה של האקדמיה המלכותית לאמנות ודרמה. עם זאת, היא לא התקבלה לאקדמיה עצמה, ולפיכך הצטרפה לתיטרון נודד ושיחקה בו במשך שנתיים. בסוף שנות החמישים, בזכות המדובב והבמאי רוברט ריטי, קיבלה ואן דר זיל עבודה באולפני דה ליין לאה, שהתמחו בדיבוב סרטים עלילתיים. ב-1958 היא דיבבה את דמותה של מארי ורסיני בסרט "בין שתי ערים", וב-1960 את דמותה של שירלי אן פילד בסרט "איש בירח".
ב-1962 הוזמנה ואן דר זיל לדבב את דמותה של האני ריידר בסרט "ד"ר נו" - הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד. מפיקי הסרט סברו שלאורסולה אנדרס, אשר גילמה את ריידר בסרט, ישנו מבטא גרמני בולט מדי, ולפיכך בחרו בוואן דר זיל לדבב אותה. המפיקים כל כך התרשמו מהדיבוב של ריידר, עד שבחרו בה לדבב את כל הדמויות הנשיות בסרט, למעט דמותה של מאניפני ושל מיס טארו. את סצנת השירה המפורסמת של האני ריידר, לעומת זאת, ביצעה דיאנה קופלנד.
בעקבות הצלחת הסרט ד"ר נו בכלל, והצלחתה של דמותה של האני ריידר בפרט, החלה ואן דר זיל לדבב דמויות נשיות נוספות בסרטי ג'יימס בונד הבאים. בסרט "מרוסיה באהבה" דיבבה את דמותה של פקידת מלון. בסרט "גולדפינגר" היא דיבבה את דמותה של ג'ין מאסטרסון (בגילומה של שירלי איטון) וכן דמות שולית נוספת. בסרט "כדור הרעם" היא דיבבה את דמותה של דומינו ויטלי (בגילומה של קלודין אוז'ה). בסרט "אתה חי רק פעמיים" היא דיבבה את קיסי סוזוקי (בגילומה של מיה המה). היא דיבבה דמות שולית בסרט "יהלומים לנצח". בסרט "חיה ותן למות" היא דיבבה את דמותה של סוליטר (בגילומה של ג'יין סימור). בסרט "האיש בעל אקדח הזהב" היא דיבבה דמות שולית. הופעתה האחרונה בסרטי ג'יימס בונד הייתה בסרט "מונרייקר", אשר בו דיבבה את קורין דופור (בגילומה של קורין קלארי) ודמות שולית נוספת. כל הדיבובים שלה בסדרת ג'יימס בונד היו ללא קרדיט.
ואן דר זיל דיבבה עוד סרטים רבים במהלך שנות ה-60 וה-70, אולם היא המשיכה לעשות את מרבית עבודותיה עשתה ללא קרדיט כך שמספרם המדויק נותר לא ידוע. בסוף שנות ה-70 היא פרשה מקריירת הדיבוב, למדה משפטים והוסמכה כעורכת דין. בין 1979–1992 עבדה כעוזרת של חבר הפרלמנט דייוויד מלור. לאחר מכן עבדה ככתבת בתחנת הטלוויזיה ITV עד 1992.
חלקה של ואן דר זיל בהפקת סרטי ג'יימס בונד נודע לציבור הרחב רק בשנות ה-80. בשנות 2012 נערך ויכוח ער האם לכלול אותה בחגיגות 50 שנה לסרט ד"ר נו. ב-2013 ראתה אור האוטוביוגרפיה שלה, במקביל לתערוכה המוקדשת לחייה בעיר הולדתה ברלין. במהלך חייה היא נישאה פעמיים ונולדו לה שני ילדים. כלתה מארי ואן דר זיל, היא נשיאת ועד שליחי הקהילות מאז 2018.
היא נפטרה בלונדון ב-6 במרץ 2021.
פאפא (פירושונים)
בודו גלימט
ראש המטה הכללי (מונטנגרו)
ראש המטה הכללי (במונטנגרית: Начелник Генералштаба) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של מונטנגרו. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת מונטנגרו. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
תפקיד הרמטכ"ל נוסד כבר בממלכת מונטנגרו, אולם בוטל ב-1918 עם איחודה של הממכה לתוך יוגוסלביה. התפקיד חודש לאחר היפרדותה הסופית של מונטנגרו מסרביה ב-2006.
מילוטין דורוביץ'
מילוטין דורוביץ' (במונטנגרית: Милутин Ђуровић; נולד ב-3 באוגוסט 1967) הוא בריגדיר גנרל מונטנגרי המשמש כראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של מונטנגרו.
ביוגרפיה.
דורוביץ' נולד בביילו פולה ב-3 באוגוסט 1967. הוא למד בבית ספר תיכון במויקובץ ולאחר מכן באקדמיה של צבא יוגוסלביה בבלגרד. ב-1997 הוא סיים את לימודיו באקדמיה והוצב כמפקד מחלקה בבריגדה הממונעת ה-83. בין 2004–2011 הוא שרת בבריגדה הממונעת ה-5. בין 2011–2015 הוא שרת כמפקד גדוד, ובין 2015–2017 שימש כמפקד רגימנט. לאחר מכן שימש כראש מרכז המבצעים עד 2018. ב-2018 החל למלא תפקידים בכירים במטה הכללי של מונטנגרו, וב-16 באפריל 2021 מונה לראש המטה הכללי.
הילוך מהיר
הילוך מהיר הוא טכניקת צילום שבה מהירות הצילום של הפריימים איטית ממהירות הצפייה בהם.
כאשר מריצים את הסרטון במהירות הרגילה, הזמן בסרטון נראה מואץ. לדוגמה, אם מצלמים סרטון בתדירות של פריים לשנייה, ולאחר מכן מריצים אותו ב-30 פריימים לשנייה, הסרטון יואץ פי 30. באופן דומה, ניתן להריץ סרט גם בקצב נמוך בהרבה מזה שבו הוא צולם.
תהליכים שהעין האנושית מתקשה לזהות מפאת איטיותם, כמו תנועת השמש והכוכבים או צמיחת צמחים, הופכים אפשריים למעקב כאשר מצלמים אותם בהילוך מהיר.
היסטוריה.
במקור, הנושאים שצולמו בהילוך המהיר כללו, בין השאר, צמחים ופרחים שמתפתחים וצומחים, פירות נרקבים, והתפתחות של אתרי בנייה.
הטכניקה הייתה בשימוש כדי לצלם קהלים, תנועה ואפילו שידורי טלוויזיה. ההשפעה של צילום בהילוך מהיר של אובייקט מסוים שמשתנה לאיטו יוצרת תנועה חלקה. אובייקט שמשתנה מהר מדי נראה כדבר הנע במהירות גבוהה, שקשה לעקוב אחריו.
צילום בהילוך מהיר פורסם לראשונה ב-1872, כשלילנד סטנפורד שכר את שירותיו של אדוארד מויברידג', כדי שיבדוק האם במהלך מרוצי סוסים קיים רגע שבו כל ארבע רגליהם של הסוסים נמצאות באוויר בעת ובעונה אחת. הניסויים ערכו שש שנים, עד שב-1878 מויברידג' התקין סדרת מצלמות כל מספר מטרים של המסלול שהופעלו על ידי הסוסים בכל פעם שאלה עברו לידם. התמונות צולמו על ידי מספר מצלמות, ולאחר מכן הן סודרו לסדרת תמונות, שצילמו את הסוסים בעודם רצים.
השימוש הראשון בהילוך מהיר בסרטים היה בסרטו של ז'ורז מלייס מ-1897, "קארפור דה ל'אופרה".
טרמינולוגיה.
המושג הילוך מהיר כולל בתוכו שתי טכניקות צילום שגורמות לאובייקטים לנוע יותר מהר על המסך מקצב תנועתם במציאות. הטכניקה הראשונה היא צילום למשך זמן קצר, שבו האינטרוולים בין שתי פתיחות עוקבות של התריס איטיות יותר מאשר בצילום סרטון רגיל, כלומר פחות מ-24 פריימים בשנייה (fast motion). הטכניקה השנייה היא צילום של תמונות סטילס מרובות שמרווחי הזמן ביניהן ארוכים, וחיבורן לסרטון בשלב העריכה (time lapse).
הילוך מהיר יכול להתפרס על פני טווח זמן בהתאם להחלטת הצלם, החל מקצב פריימים שמתקרב לקצב פריימים רגיל (בין 24 ו-30 פריימים לשנייה) ועד לפריים אחד ליום, פריים אחד לשבוע, ואפילו יותר. הבחירה בקצב הצילום משתנה בהתאם לקצב התנועה של אובייקט המצולם ולתוצאה הסופית שרוצים להציג.
המושג הילוך מהיר יכול גם להתייחס לאינטרוולים בין פתיחת התריס, וככל שהתריס נפתח במרווחים קצרים יותר, כך גם המרווחים בין פריים לזה העוקב לו יהיו קצרים יותר.
בסרטים, משתמשים בשני סוגי הצילום בהילוך מהיר - בצילום פריימים בקצב איטי, ובפתיחת תריס במרווחי זמן. כאשר ההילוך המהיר מתקרב לקצב הפריימים הרגיל נהוג לקרוא לו fast motion. שימוש נוסף להילוך מהיר הוא בקטעים איטיים בתוכניות טלוויזיה, שללא השימוש בהילוך המהיר יגזלו זמן רב מדי.
אופן הפעולה.
סרטים מוקרנים בדרך כלל בקצב של 24 פריימים בשנייה. כאשר מצלמים סרט שנועד להקרנה בקצב רגיל, המצלמה תצלם תמונות בקצב של 24 פריימים בשנייה, שכן מהירות ההקרנה ומהירות ההקלטה זהות. אם המצלמה תוגדר לצלם במהירות איטית יותר, התמונות עדיין תוקרנה במהירות של 24 פריימים בשנייה, ולפיכך התמונה על המסך תנוע מהר יותר ממהירות התנועה שלה במציאות.
ניתן לחשב את השינוי בין מהירות התנועה במציאות לבין המהירות שבה תשודר התמונה על המסך באמצעות חלוקת מהירות ההקרנה במהירות המצלמה:
מהירות שידור &amp;equals;מהירות ההקרנהמהירות המצלמה× מהירות אמיתית
סרט שצולם בקצב של 12 פריימים בשנייה יראה על המסך במהירות כפולה. צילום במהירויות מצלמה שבין 8 לבין 22 פריימים לשנייה נופל בדרך כלל לקטגוריית fast motion, בעוד תמונות שצולמו במהירויות איטיות יותר נופלות יותר לתחום של time lapse.
רוב מצלמות הסרטים מאפשרות לצלם בקצב הסטנדרטי של 24 פריימים בשנייה. במצלמות שאינן מאפשרות לשנות את קצב הצילום ניתן לצלם סרטי הילוך מהיר באמצעות צילום פריימים בודדים באופן ידני. על מנת להשיג דיוק גבוה במרווחי הצילום ועקביות בשיעורי החשיפה, נהוג להשתמש במכשיר שמתחבר לתריס המצלמה הנקרא . מד-האינטרוולים שולט על תנועת המצלמה לפי מרווח הזמן שהצלם קובע בין פריימים. כיום, למצלמות דיגיטליות רבות יש מדי-אינטרוולים מובנים בחומרה או בתוכנה. ניתן לחבר מדי-אינטרוולים למצלמה במספר צירים, על מנת לקבל אפקטים מיוחדים כאשר הסרט מוקרן בקצב רגיל.
הילוך מהיר בחשיפה קצרה וארוכה.
בנוסף לשינוי מהירות המצלמה, נלקח בחשבון היחס בין מרווח התמונות לבין זמן החשיפה. יחס זה אחראי על כמות הטשטוש בתנועה בכל פריים.