מעבד הלהקה היה הנשפן דון רדמן, שקיבל חופש רב מאת הנדרסון. הוא היה בעל השכלה מוזיקלית וחוש לסווינג והצעיד את ההרכב לשיאים של תחכום. הוא נטל מפול וייטמן את השימוש בסקסופונים (כלי לא מוכר בדיקסילנד) ושילב קונטרבס במקום הטובה בקו הבס וגיטרה במקום הבנג'ו, כמו בתזמורות הריקודים של ניו אורלינס. התוצאה הייתה חלוקה ל"חטיבות" (סקשנים) במבנה שהפך להיות המבנה ה"קלאסי" והנפוץ ביותר של תזמורות ביג בנד: כלי נשיפה ממתכת (3 חצוצרות ו-2 טרומבונים), כלי נשיפה מעץ (4-5 סקסופונים סופרן, אלט, טנור, בריטון ולעיתים בס וקלרינט) בסקציה זו משולב בדרך כלל נגן המסוגל לנגן על כלי נשיפה שונים נוספים כגון חליל, אבוב, קרן אנגלית וכדומה, תפקיד זה אצל הנדרסון היה שמור לדון רדמן) וחטיבת קצב.
הנדרסון היה מוביל להקה מסוג מיוחד. רוב מובילי התזמורות (פול וייטמן ודיוק אלינגטון כדוגמאות מייצגות) היו אנשים קשוחים, שידעו להיכן הם מעוניינים להוביל וניווטו את דרכם תוך הקפדה על משמעת. הנדרסון דגל בחופש, היו שפירשו זאת כחולשה וחוסר מנהיגות. הוא הדגיש את האלתור החופשי כבסיס להתפתחות ונתן יד חופשית לנגנים שונים להתערב בנושאי עיבוד וסולואים (שנים לפני שחלוצי הבי בופ העלו מרכיבים אלה על נס) דבר שהצמיח בתזמורתו כמה מגדולי הסולנים של הדור (בראש ובראשונה קולמן הוקינס). מאידך, חלק מהנגנים גמלו לו באיחורים לחזרות, שתיית אלכוהול ואי הופעה להופעות.
ב-1927 קיבל רדמן הצעה עסקית טובה ועזב את ההרכב והנדרסון נפגע בתאונת דרכים. פגעים אלו הובילו לירידה חדה ברמת העיבודים ולתחרות עם תזמורתו החדשה של רדמן "קוטפי הכותנה", שזכתה להצלחה על חשבון הצלחת התזמורת של הנדרסון. אולם התזמורת הצליחה לשרוד והנדרסון למד אט אט את מלאכת העיבוד. בתחילת שנות השלושים המציא מחדש את הצליל של התזמורת ואת כיוונה, פחות מוזיקה לריקודים ויותר מוזיקה אמנותית ויצירתית, בדומה לסגנונו של אלינגנטון. הוא השתמש בהשפעות של בלוז, וגוספל ובמנגנון הקריאה ותגובה מהתפילה בכנסיות האפרו-אמריקאיות ליצירת שיח בין החטיבות בביג בנד, המשיך ליצור תפקידים מרתקים עבור סולנים והרכבים זעירים (של 2–3 נגנים) בתוך התזמורת ועשה שימוש בהכפלות (למשל סקסופון המנגן "מאחורי" סולו חצוצרה). הצליל של הנדרסון משך מוזיקאים כדיוק אלינגטון ובני גודמן שהביע מילות הערכה חמות. ב-1934 החליף בן ובסטר את קולמן הוקינס שעזב וזמן קצר לאחר מכן התערער מצבה הכלכלי של התזמורת עקב החמרת . ב-1935 פירק הנדרסון את הלהקה.
מי שהציל את הנדרסון מקריסה כלכלית היה בני גודמן, אשר קיבל משרה קבועה עבור תזמורתו בתוכנית רדיו של NBC. הוא זיהה את יכולותיו של הנדרסון והציע לו להיות ה"פרד גרופה" שלו. הנדרסון נענה לאתגר ועיבד עבור תזמורתו של גודמן שורה של שירים פופולריים בהם "Can't we be Friends" של קיי סוויפט, "King Porter Stomp" (ג'לי רול מורטון), "Honeysuckle Rose" (פאטס וולר), "Bojangles of Harlem" (ג'רום קרן) ועוד. בעוד בני גודמן זכה להצלחה עצומה, שמו של הנדרסון לא נודע כלל בציבור.
ב-1936 הקים הנדרסון הרכב עצמאי קצר-ימים שהתפרק עד מהרה והנדרסון שב לכתוב עיבודים עבור גודמן.
אחרית ימיו.
בשנות הארבעים החלה הפופולריות של הסווינג לרדת. הנדרסון חזר לתחילת דרכו, כמלווה של את'ל ווטרס וכנגן פסנתר בהרכבים קטנים. בשנת 1952 לקה באירוע מוחי ממנו נפטר.
מרכז ארצי לבחינות ולהערכה
מרכז ארצי לבחינות ולהערכה (בראשי תיבות, מאל"ו; באנגלית: Israeli National Institute for Testing and Evaluation או NITE) היא עמותה, שמטרתה הפעלה של מערכת מבחנים לחיזוי ההצלחה בלימודים אקדמיים.
המרכז הוקם בשנת 1981 על פי החלטת ועד ראשי האוניברסיטאות בישראל, על מנת לטפל במרוכז בבחינות הכניסה למועמדים לאוניברסיטאות, לשפר את בחינות הכניסה לאוניברסיטאות ולשרת את כל המוסדות להשכלה גבוהה עם מערך בחינות אחיד. המרכז בונה את בחינות הכניסה לאוניברסיטאות ולמוסדות להשכלה גבוהה אחרים בישראל. המרכז בוחן בכל שנה כ-80 אלף מועמדים בבחינות הכניסה לאוניברסיטאות. המרכז נחשב לאחד מגופי הידע המובילים בעולם בתחום המבחנים והפסיכומטריקה.
מרכז ארצי לבחינות ולהערכה רשום כעמותה. חברות העמותה הן האוניברסיטאות בישראל שייסדו אותה:
המרכז פועל בפיקוחו של ועד מנהל שבו נציגים מכל האוניברסיטאות בישראל. צוות העובדים במרכז מורכב בעיקר מאנשי מקצוע ומחוקרים בכירים בתחום הפסיכומטריקה, ובו גם מומחי מחשב ואנשי מנהלה.
את פעילות המרכז מלווה מועצה מדעית שבה אנשי מקצוע נבחרים מישראל ומחו"ל, ומטרתה לסקור את הפעילות המקצועית, לבקר, לייעץ ולהעמיד את הפעילות על הרמה הגבוהה ביותר.
מטרות המרכז הארצי לבחינות ולהערכה.
נוסף על מטרות אלו, מאל"ו מבקש לפעול לקידום תחום הבחינות, המדידה וההערכה בישראל.
בחינות המרכז.
מרכז ארצי לבחינות ולהערכה מפתח ומקיים את המבחנים הבאים:
בנוסף, המרכז עורך את הבחינות הבאות גם בתנאים מותאמים: הבחינה הפסיכומטרית, בחינת אמי"ר, מתא"ם. כמו כן, הוקמה במרכז, "היחידה לבחינות מותאמות" (במו"ת) כדי לתת מענה לקשייהם של נבחנים שיש להם מגבלות פיזיות רפואיות, מגבלות פסיכיאטריות, לקויות למידה או לקויות קשב וריכוז.
מערכת לאבחון לקויות למידה והפרעת קשב וריכוז.
מת"ל היא מערכת ממוחשבת של מבחנים ושאלונים סטנדרטיים שפותחה לצורך אבחון מועמדים למוסדות להשכלה גבוהה ותלמידים הלומדים בהם המבקשים התאמות בבחינות וסיוע בלימודים בשל לקות למידה.
מת"ל פותחה במרכז הארצי לבחינות ולהערכה בסיועם של מומחים ללקויות למידה. המערכת פותחה לשירות אוכלוסיית לקויי הלמידה ביוזמתה של הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) של המועצה להשכלה גבוהה - ובמימונה. ועדת ההיגוי של ות"ת בנושא תלמידים לקויי למידה ליוותה את הפיתוח.
מכון אלה לאבחון לקויות למידה והפרעת קשב וריכוז.
מכון אלה הוא מכון לאבחון לקויות למידה והפרעת קשב וריכוז בסטודנטים ובצעירים המעוניינים ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה. מכון אלה הוא אחד ממכוני האבחון המאבחנים באמצעות מת"ל. המכון פועל בתוך המרכז הארצי לבחינות ולהערכה, בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים.
פעילות בינלאומית.
המרכז הארצי לבחינות ולהערכה חבר פעיל בגופים מקצועיים בינלאומיים בתחום המדידה וההערכה, כגון: AERA, NCME, IAEA, ITC, AERA-EUROPE. המרכז משתתף במיזמים בינלאומיים ומעניק שירותי ייעוץ למדינות שונות.
חיים מנחם בקשט
הרב חיים מנחם בקשט (נולד בתרצ"ב 1932) היה סגן הרב הצבאי הראשי (בדרגת אלוף-משנה) ושירת ברבנות הצבאית במשך למעלה משלושים וחמש שנה. יקיר פתח תקווה.
תולדותיו.
נולד בירושלים לרב משה דוד בקשט מראשוני התלמידים בישיבת מרכז הרב שעבד ב"מכון הרי פישל לדרישת התלמוד" וב"אנציקלופדיה התלמודית".
התחנך בישיבת תפארת צבי ובישיבת חברון. בשנות ה-50 פעל במסגרת "חבר הפעילים" (מאוחר יותר: יד לאחים) שפעלו למען הענקת חינוך דתי לילדי העולים. לאחר נישואיו לרות רבקה, בתו של הרב ישראל אריה ספיר, אב"ד הרבני האזורי בפתח תקווה, עבר להתגורר בפתח תקווה ולמד בבית המדרש לדיינים 'שבט מיהודה' בתל אביב בראשותו של הרב הראשי איסר יהודה אונטרמן ולאחר מכן בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה. הוסמך לרבנות על ידי ראש ישיבת חברון הרב יחזקאל סרנא, שהמליץ לרב הראשי לצה"ל שלמה גורן לצרפו לרבנות הצבאית. בשנת תשכ"ה (1965) התגייס לצה"ל והחל לכהן כרב מחוזי למחוז דן. בהמשך מונה לרב פיקוד הדרום ובתפקיד זה עשה את מלחמת יום הכיפורים. במסגרת תפקידו היה מפקד יחידת הקבורה הפיקודית (יק"פ) וזכה לשבחים בגין פעילותו בפינוי וזיהוי החללים, לעיתים תוך סיכון אישי. בתום המלחמה מונה על ידי שר הביטחון משה דיין לעמוד בראש מרכז הקשר למשפחות החללים, ובמשך כשנה עסק בהעברת חללי המלחמה מקבורה ארעית לקבורת קבע.
הרב בקשט שימש גם כרב של חיל הים, ומשנת תש"ם (1980) ועד לשחרורו מצה"ל כיהן כסגן הרב הראשי לצה"ל (תחת האלוף הרב גד נבון) וכראש המחלקה לכשרות ושבת במטה הכללי. במקביל שימש כל השנים כרב בית הכנסת 'העובד הדתי' בפתח תקווה.
בשנת תש"ס (2000) סיים את שירותו בצה"ל ועבר לכהן כראש בית המדרש "למד דעת", ששמו כשם ספרו של אביו, שנוסד בשנת תש"ן (1990) על ידי בניו הרב שלמה והרב דב בקשט בשכונת בית וגן בירושלים ולו שלוחה גם בעיר פתח תקווה. בשנת תשס"ג (2003) הוכתר על ידי מועצת עיריית פתח תקווה כ'יקיר העיר פתח תקווה' על פועלו למען העם והמדינה בכלל ולעיר פתח תקווה בפרט.
משפחתו.
גיסו של הרב בקשט הוא הרב דוד סלומון. בנו הרב שלמה הוא ראש מוסדות "תקווה" באודסה. בנו הרב דב הוא ראש בית המדרש ׳למד דעת׳ בירושלים וחבר לשכת הרבנות האזורית - מטה יהודה.
מקהלת גבעול
מקהלת גבעול היא הרכב מוזיקלי ווקאלי הפועל בישראל. חבריה הם בדרך כלל מוזיקאים פעילים, חלקם ידועים, המגיעים מרקעים ומסגנונות מוזיקליים ואמנותיים שונים. ההרכב מתכנס בדרך כלל אחת לשנה, להופעה בודדת או למספר קטן של הופעות.
ההרכב מעיד על עצמו כי מטרתו "לחקור דרכים ליצירת סאונד חדש", המבוסס בעיקרו על כלי הביטוי הראשוני ביותר – הקול האנושי. הרפרטואר של המקהלה מגוון ומורכב בעיקרו מיצירות חדשות (הנכתבות על ידי חברי ההרכב במיוחד למקהלה), מיצירות מבוססות אלתור, מיצירות שנכתבות על ידי מלחינים עכשוויים כגון קרן רוזנבאום, אלווין קוראן ואחרים, וכן מהרפרטואר הקלאסי (ליגטי, בארטוק, ואחרים).