בשנת 1956, נקבע כי גרעין "מתערים" יהיה זה שיקים את כפר עזה מחדש. הגרעין היה אז באמצע השירות הצבאי, בנח"ל המוצנח, וחבריו היו חניכי הנוער העובד והלומד ממרכז ישראל וחניכי תנועת הצופים מירושלים, שקיבלו את הכשרתם בתל יוסף ובחצרים. במאי 1956, הגיעו בנות הגרעין לשל"ת בכפר עזה. הבנים, שהשתתפו בפעולות התגמול של שנות ה-50 ובמבצע קדש, השתחררו והגיעו לקיבוץ בדצמבר 1956. בינואר 1957, בט"ו בשבט, חגגו ברוב עם את חג העלייה וזהו גם התאריך הרשמי של הקמת הקיבוץ מחדש. גרעין קמה שחבריו השתחררו משירות בנחל מוצנח גדוד 88 הצטרפו למשק עם הקמתו מחדש וכך חברים מכפר סבא רמת השרון פתח תקווה והרצליה נרתמו לבנייה מחדש של הקיבוץ בסיוע של קיבוץ אפיקים שחבריו הוותיקים חיים ייני וחייקל הצטרפו למשק . נוספו גרעיני נח"ל רבים, מהנוער העובד והלומד, מהתנועה המאוחדת, מהצופים וכן לא מעט בני ובנות קיבוצים, שבאו לשנת שירות ונשארו כחברים במקום.
ושט
הוושט (בלטינית: œsophagus), הוא צינור שרירי במערכת העיכול בעל דפנות המצופות בקרום רירי המחבר את החלק התחתון של הגרון (הלוע) עם הקיבה.
לאחר שהמזון נלעס בפה, הוא עובר דרך הלוע לוושט. הדפנות השריריות של הוושט דוחפות את המזון בתנועה פריסטלטית עד לקיבה, כך שתנועת המזון אינה תלויה בכבידה.
אורכו של הוושט במבוגרים כ-25 סנטימטרים. בדרכו מהצוואר לקיבה, עובר הוושט דרך פתח בסרעפת. בין הוושט לקיבה אין שסתום שרירי של ממש, ורפלוקס קיבתי-ושטי נמנע על ידי הטונוס הגבוה של שריר הסרעפת דרכו הוושט בוקע.
הוושט ממוקם מאחורי קנה הנשימה. כדי שלא ייכנס בטעות מזון לקנה הנשימה, מכסה הגרון סוגר את קנה הנשימה בעת האכילה. מסיבה זו טבעו חז"ל את הפתגם "אין מסיחין בסעודה, שמא יקדים קנה לושט ויבא לידי סכנה". (תענית, ה', ב')
בעיות רפואיות הקשורות לוושט הם: תפקוד לקוי של השריר הסוגר העליון (Oropharyngeal Dysphagia) או התחתון של הוושט, הרס רפידת הוושט בעקבות רפלוקס קיבתי-ושטי (GERD - Gastro Esophageal Reflux Disease), גידולים והפרעות שרירים שמקשים על הבליעה (Esophageal Dysphagia), לחץ של כלי דם על הוושט, הצרות דלקתית של הוושט (Esophagitis), או הצרות של החלק התחתון של הוושט (טבעת ושטית תחתונה, Achlasia).
בדיקות רפואיות הקשורות לוושט הם בדיקת בריום, מנומטריה, בדיקת pH, בדיקת ברנסטיין, ואסופאגוסקופיה (אנדוסקופיה של הוושט).
דוראק
דוּרַאק (ברוסית: Дурак - "שוטה" או "מטורף") הוא משחק קלפים פופולרי בחבר המדינות לשעבר. בניגוד למשחקי קלפים אחרים, במשחק זה אין מנצחים אלא רק מפסיד אחד, הנקרא "דוראק". המשחק מיועד לשניים עד שישה שחקנים, אך מקובל שמשחקים שלושה או ארבעה בלבד. מטרת המשחק להישאר ללא קלפים בסיומו. השחקן האחרון שנותר עם קלפים בידו הוא ה"דוראק". לעיתים רחוקות, אם לשניים או יותר מהשחקנים האחרונים (בהתאם לגרסת המשחק) נגמרים הקלפים באותו המהלך, מוכרז תיקו ללא מפסידים, או לחלופין השחקנים שנותרו מוכרזים כ"דוראק".
ההכנה למשחק.
הקלפים המשתתפים במשחק הם אלו הנושאים את הדרגות החל מ-6 ועד האס (שנחשב גבוה יותר ממלך), בסך הכל 36 קלפים, בניגוד לחפיסת משחק רגילה הכוללת 52 קלפים וג'וקרים. בתחילת המשחק מקבל כל שחקן שישה קלפים, ואת הקלפים שנשארו (הם ה"קופה"), מניחים על השולחן עם פניהם מטה. לאחר מכן שולפים את הקלף הראשון ומניחים אותו מתחת לקופה ובמאונך לה, עם הפנים למעלה, כך שמחצית הקלף מציצה החוצה מתחת לקופה. הסדרה אליה שייך הקלף ההפוך נקראת קוזיר- כמו שליט, והיא הסדרה החזקה, למשך אותו המשחק בלבד.
במקרה שאחד השחקנים קיבל בחלוקה הראשונית של הקלפים צבע אחד בלבד (לדוגמה, כל ששת קלפיו אדומים) או שיש לו חמישה קלפים עם אותו סוג (לדוגמה, חמישה קלפי לב) הוא יכול להכריז על כך ואז מתבצעת חלוקה מחדש של כל הקלפים- לא כולל הקוזיר.
מהלך המשחק.
התחלה.
התור הראשון במשחק הוא בדרך כלל של השחקן שבידו הקוזיר הנמוך ביותר מבין אלו שאינם בקופה, במידה ובקופה קוזר אס ובידו של המתמודד 6 קוזר למתמודד הזכות להחליפם, אך בגרסאות מסוימות מתחיל השחקן שיושב לימינו או לשמאלו (בהתאם לגרסה) של מי שהוכרז כ"דוראק" בסיבוב המשחק הקודם. כאשר זהות השחקן המתחיל נקבעת על ידי הקוזיר הנמוך ביותר, נהוג שהשחקן מראה את הקלף לשאר השחקנים. כל שחקן בתורו הוא ה"תוקף" והשחקן הבא אחריו בהתאם לכיוון השעון, הוא ה"מגן". שחקן יכול להתקיף רק אם לא לקח את הקלפים אשר ותקף בתור הקודם ואם הוא לקח אז תורו עובר.
התקפה והגנה.
בכל תור במשחק מתקיף השחקן התוקף את השחקן המגן על ידי הנחת קלף אחד על השולחן. השחקן המגן יכול להדוף את ההתקפה על ידי הנחת קלף בדרגה גבוהה יותר מאותה הסדרה, או לחלופין להשתמש בקלף קוזיר. אם הקלף התוקף הוא קוזיר אז חייב השחקן המגן להניח קוזיר בדרגה גבוהה יותר. לאחר שהניח השחקן המגן את הקלף, רשאי המתקיף להוסיף קלפי התקפה נוספים - אך רק מהדרגות הקיימות על שולחן המשחק. במרבית גרסאות המשחק, לאחר ההתקפה הראשונית בכל תור, רשאים גם השחקנים האחרים במשחק (אלו שאינם התוקף או המגן בתור הנוכחי) להתקיף את המגן בקלפים משלהם אשר מחייבים את המגן באותה מידה כמו קלפי התוקף הראשון. זכות הקדימה בהתקפות ההמשך אינה קבועה אך נקבעת בדרך כלל בהתאם לסדר הישיבה.
בדרך כלל נהוג שההגבלה לכמות הקלפים בהתקפה (תור) מסוימת היא שישה קלפים, או לאחר שהתרוקנה קופת הקלפים - מספר הקלפים בחזקתו של המגן. השחקן המגן לא חייב לומר בכמה קלפים הוא מחזיק, ובמקרה שהתוקפים הניחו יותר קלפים ממה שיש בידו, רשאי המגן לבחור על אלו קלפים להגן. הקלפים המיותרים מוחזרים לתוקפים שהניחו אותם.
גרסה נוספת.
חשוב לציין שבגרסה נפוצה מאוד רשאים התוקף ושאר השחקנים להתקיף את השחקן המגן לפי מספר הקלפים שבידו, נכון לאותו התור, ולא לפי מספר הקלפים שחולקו בתחילת המשחק (לרוב 6). בגרסה זו, אם לשחקן המגן אין אפשרות (או אם הוא מחליט על דעת עצמו) לאסוף את הקלפים שהותקף על ידם, רשאים השחקנים האחרים (כמו כן גם התוקף) להוסיף מספר בלתי מוגבל של קלפים כדי שיאספו על ידי השחקן המגן בתנאי שמספריהם כבר הופיעו במהלך התור (הקלפים שהתוקף תקף איתם ושהשחקנים האחרים הוסיפו או הקלפים שהשחקן המגן הניח כדי לחסום את המתקפה).
לדוגמה: קוזיר-
אם לשחקן המגן יש 3 קלפים בידו והוא הותקף ב-, הוסיפו לו השחקנים האחרים 6♣, הוא חסם את בעזרת , ואת ה-6♣ בעזרת Q♣, השחקנים האחרים הוסיפו למתקפה גם Q והשחקן המגן החליט לאסוף את הקלפים. כעת ניתנת בפני השחקנים האפשרות להוסיף, גם לאחר שהשחקן המגן אסף את קלפיו, את כל ה-6, 7, ו-Q שבידיהם והשחקן המגן חייב לאסוף גם את הקלפים הללו לידו.
סיום התור.
התור מסתיים בקיומם של אחד או יותר מהתנאים הבאים:
אם השחקן המגן הצליח להדוף את ההתקפה, מונחים כל הקלפים ששוחקו באותו התור בערימה נפרדת בצד, הנקראת "ביטו" (бито - קלפים "משומשים"), עם פניהם מטה. קלפים אלו "שרופים" ויוצאים מהמשחק, עד תחילתו של הסיבוב הבא. לאחר הדיפת ההתקפה השחקן המגן מתקיף את השחקן שבא אחריו. אם השחקן המגן לא עמד בהתקפה, הוא אוסף לידיו את כל הקלפים שהונחו במהלך התור, התוקפים והמגנים כאחד ומעביר את התור לשחקן שבא אחריו (והוא תוקף את השחקן שבא שאחרי זה שאחרי המגן).
בסיום כל תור שולפים השחקנים קלפים מהקופה (הקופה כוללת את הקלף ההפוך שמתחתיה) עד שכל שחקן מחזיק בידו שישה קלפים. אם הקלפים בקופה אינם מספיקים לכל השחקנים, נהוג שהשחקנים התוקפים שולפים קלפים בהתאם לסדר בו תקפו ואחריהם שולף השחקן המגן קלפים. אם למי מהשחקנים יש שישה או יותר קלפים בידו, הוא אינו שולף קלפים נוספים. בגרסאות מסוימות שולפים כל השחקנים קלפים עד להגעה למספר שווה של קלפים ככל הניתן, גם אם השחקנים לא מגיעים לשישה קלפים.
סיום הסיבוב.
השחקן הראשון שהצליח להיפטר מכל הקלפים שלו לאחר שקופת המשחק התרוקנה יוצא מהמשחק והוא למעשה המנצח (למרות שבמשחק מוכרז המפסיד בלבד). המשחק נמשך ללא השחקן שיצא בהמשך לסדר הרגיל. השחקן האחרון שנשאר עם קלפים הוא הדוראק. ברוב הגרסאות, נהוג שה"דוראק" אוסף את הקלפים ומחלקם לסיבוב הבא. אם שחקן חדש מצטרף למשחק, נהוג שהוא יכנס כ"דוראק" וימלא את מחויבויותיו.
גרסאות מיוחדות.
דוראק העברות.
דוראק העברות (ברוסית:Переводной Дурак, perevodnoy durak) היא אחת הגרסאות הפופולריות ביותר למשחק. בגרסה זו יכול השחקן המגן "להעביר" את ההתקפה לכיוונו של השחקן הבא בתור, על ידי הנחת קלף באותה הדרגה של הקלף שהונח לעברו. ההתקפה עוברת לשחקן הבא שיכול להעביר הלאה, או להגן. לאחר שאחד השחקנים החל להגן (כלומר הניח קלף המגן על הקלף שהיה על השולחן) הוא נותר השחקן המגן באותו התור ואינו רשאי להעביר יותר את ההתקפה. מכיוון שבאופן תאורטי ניתן להעביר כל התקפה ארבע פעמים, עשוי להיווצר מצב בו השחקן שתקף בתחילת התור צריך להגן על ההתקפה אותה הוא התחיל. לא ניתן להעביר התקפה אם לשחקן הבא בתור ישנם פחות קלפים בידו מכמות הקלפים שמועברת לכיוונו.
דוראק העברות מיוחד.
בגרסה נוספת של דוראק ההעברות קיים חוק נוסף, לפיו השחקן המגן יכול להעביר את ההתקפה לשחקן הבא על ידי הצגתו של קלף קוזיר באותה הדרגה, אך אינו חייב להניח אותו על השולחן, ובכך להשאיר לעצמו קלף קוזיר חזק. ניתן להציג את קלף הקוזיר בכל דרגה רק פעם אחת בכל משחק, ולאחר מכן ניתן להניחו לשם העברה בהתאם לחוקי דוראק ההעברות הרגיל.
דוראק פשוט.