בשיחה במקלט, העניק ריבנטרופ למולטוב טיוטת הסכם בן שני חלקים. כמו שהיה נהוג בין הצדדים, החלק הראשון היה טיוטה להסכם שיתפרסם לציבור בסופו של דבר ואילו החלק השני יהיה "ההסכם הסודי": החלק הציבורי היה הסכם שימשך כ-10 שנים ובו יכבדו הצדדים את תחומי האינטרסים הטבעיים של השני. כמן כן, בחלק הציבורי סוכם שהגרמנים, האיטלקים והיפנים יכירו בגבולות הסובייטים הקיימיים.
טיוטת ההסכם הסודי כללה את החובה שלא לצטרף לאף ברית שתופנה כנגד ארבעת החותמים ושארבע המדינות יסייעו זו לזו בעניינים כלכליים. כמו כן, ההסכם הסודי הכיל פרוטוקול שהגדיר את היעדים הטריטוריאליים של ארבעת החותמים. גרמניה הביעה תביעות על מרכז אפריקה, איטליה בצפון וצפון-מזרח אפריקה ויפן בדרום מזרח אסיה וברית המועצות באזור שיהיה לכיוון האוקיינוס ההודי". פרוקטוקל סודי נוסף קבע כי גרמניה, איטליה וברית המועצות "ישחררו" את טורקיה מהתחייבויותיה הבינלאומיות מול בריטניה להבטיח את גבולותיה.
מולוטוב הצהיר כי ברית המועצות עוסקת בכמה נושאים אירופיים, כמו טורקיה ובולגריה, אך גם גורלם של הונגריה, רומניה, יוגוסלביה ויוון. בנוסף, הסובייטים התעניינו גם בשאלת הנייטרליות השוודית והמעבר מהים הבלטי. מולוטוב שאל בקיצור שאם גורלה של אנגליה נחתם, מדוע הם דיברו במקלט שהגן עליהם מתקיפות אוויריות.
הצעה נגדית של הסובייטים.
סטלין אמר למזכיר הכללי של הקומינטרן, גאורגי דימיטרוב כי גרמניה רוצה את האיטלקים בבלקן אך בסופו של דבר, לא נותרה ברירה אלא להכיר באינטרסים הסובייטים בשמירה על גישה לים השחור והבטחה שלא ישתמשו בבוספורוס נגדם.
סטלין הורה למולוטוב לערוך הסכם חדש בהיקף גדול בהרבה, כולל חלוקת אירופה, אסיה ואפריקה בין ארבע המעצמות. ב־25 בנובמבר, באותו יום עם ההצהרה המפתיעה על אי ההתנגדות הסובייטית להצטרפות בולגריה לציר וכן על הצהרה בנוגע להצטרפות סובייטית פוטנציאלית לברית מדינות הציר, הציעו הסובייטים טיוטת הסכם שונה מזו שהציע ריבנטרופ. במקום שני פרוטוקלים סודיים הציע סטלין חמישה:
ההצעות הגיעו במקביל להצעות כלכליות שהוגדלו באופן מסיבי. הסובייטים הבטיחו עד 11 במאי 1941 אספקת של כ-2.5 מיליון טון תבואה, מיליון טונות מעל התחייבויותיהם הנוכחיות מול הגרמנים ופיצוי מלא בגין תביעות רכוש של הפולקסדויטשה.
הלחץ הבולגרי.
היטלר כבר הוציא הנחיה סודית בנושא הניסיונות לפלוש לברית המועצות. הוא עדיין לא זנח את האפשרות לתוצאות פוליטיות אחרות ואף המשיך לדבר על "קואליציה עולמית גדולה שנמתחה מיוקוהמה לספרד", אך הוא החליט במקביל לא לוותר לסובייטים על הבלקן.
בינתיים, הסובייטים זימנו מיד את שגריר בולגריה במשרד החוץ והצהירו כי הם צריכים לעשות עסקה עם הבולגרים לפני שיצטרפו לציר וטענו כי גרמניה מנסה להפוך את בולגריה למדינת בובות בשליטתם. הבולגרים דחו את ההצעה הסובייטית והדליפו אותה לגרמנים. היטלר עדיין קיווה להניא את סטלין ממתן ערבויות לבולגריה אם ניתן יהיה לפתור את נושא הבוספורוס, והוא לחץ על שגריר בולגריה ואף הזהיר אותו מפני זוועות הכיבוש הסובייטי. חברי המשא ומתן הסובייטי הגיעו למסקנה שממשלת בולגריה "כבר מחויבת לגרמניה עד הסוף".
ההחלטה לפלוש לברית המועצות.
היטלר ראה בשאיפות הטריטוריאליות הסובייטיות בבלקן אתגר לאינטרסים הגרמניים וראה בתוכנית למעשה להפוך את בולגריה לתוספת של ברית הציר. סירובה של גרמניה להגיב לדיון נגד ההצעה החמיר את היחסים בין המדינות. לגבי ההצעה הנגד, היטלר ציין בפני ראשי הצבא הבכירים שלו כי סטלין "דורש יותר ויותר", "הוא סוחט בדם קר" ו"ניצחון גרמני הפך לבלתי נסבל עבור רוסיה ", כך ש"יש להביא אותה על ברכיה כמו בהקדם האפשרי".
ב-5 בדצמבר, הונחו בפני היטלר תוכניות צבאיות לפלישה אפשרית לרוסיה והוא אישר את כולן. לוח הזמנים היה אמור להיות במאי 1941. ב-18 בדצמבר חתם היטלר על הנחיה מס' 21 שאישר את המבצע הגרמני לפלישה לברית המועצות, מבצע שמכונה כיום "מבצע ברברוסה".
מועד הפלישה נקבע ל-15 במאי 1941. בצד השני, סטלין ציפה למלחמה סופית נגד גרמניה. בשיחה עם גנרליו בדצבמר, התייחס סטלין להתייחסות של היטלר בספרו הידוע, מיין קאמפף בנוגע לתקיפות נגד ברית המועצות. סטלין חשב שהוא וחבריו חייבים להיות מוכנים תמיד להדוף התקפה גרמנית ואף לעכב את המלחמה. גם לפני כן, סטלין האמין שניתן יהיה לדחות את פרוץ המלחמה לפחות עד אביב 1942.
ב-17 בינואר 1941, שבעה ימים לאחר חתימת הסכם גבולות ומסחר הגרמני-סובייטי, שאל מולטוב גורמים גרמנים האם הצדדים מוכנים לחתום על הסכם הצטרפות סובייטי לברית מדינות הציר. מולטוב הביע תדהמה מהיעדר תשובה גרמנית, שלעולם לא הגיעה. ב-1 במרץ 1941, הצטרפה בולגריה למדינות הציר, חשדותיו של סטלין התגברו לאחר שהגרמנים המשיכו להתעלם מההצעות הסובייטית. לאחר חצי שנה של הכנות, פלשה גרמניה לברית המועצות ב-22 ביוני 1941, דבר שסתם את הגולל על כל הצטרפות של ברית המועצות למדינות הציר.
הקבינטים של ארצות הברית בממשלי גרובר קליבלנד
שני קבינטים נשיאותיים כיהנו בממשלי הנשיא גרובר קליבלנד, במהלך שתי תקופות הכהונה הנשיאותיות הנפרדות שלו, בשנים 1885-1889 ו-1893-1897.
הקבינט הראשון.
הקבינט הראשון של קליבלנד כיהן מה-4 במרץ 1885 ועד 4 במרץ 1889.
הרכב הקבינט.
הקבינט כלל עד 1889 שבעה בעלי תפקידים, ובאותה שנה צורף אליו מזכיר החקלאות. בקבינט כיהנו עשרה גברים. ארבעה מהם מילאו את תפקידיהם במשך כל תקופת כהונת הקבינט.
הקבינט השני.
הקבינט השני של קליבלנד כיהן מ-4 במרץ 1893 ועד 4 במרץ 1897.
הרכב הקבינט.
הקבינט כלל שמונה בעלי תפקידים. כיהנו בהם 11 גברים. איש מהם לא היה חבר בקבינט הראשון של קליבלנד. ארבעה מהם מילאו את תפקידיהם במשך כל תקופת כהונת הקבינט.
מבורך (פירושונים)
כמאל חסן עלי
גנרל כמאל חסן עלי (בערבית: كمال حسن علي; 18 בספטמבר 1921 – 27 במרץ 1993) היה פוליטיקאי ואיש צבא מצרי.
ביוגרפיה.
עלי נולד בשכונת עאבדין בקהיר. אביו היה מהעיר אסיוט.
הוא למד לימודי רפואה אך לא סיים אותם והצטרף לאקדמיה הצבאית. ב-1942 קיבל דרגת מהנדס קרבי ושירת כמפקד חבלנים וחיל חלוץ בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת האזרחים של צפון תימן פיקד על הכוחות הלוחמים המצריים ובשנת 1973 התמנה למפקד חיל השריון ולאחר מכן מפקד הכוחות המזוינים. במהלך מלחמת יום כיפור פיקד על האוגדה הצבאית ה-21. לאחר המלחמה קיבל לפיקודו את האזור הצבאי המרכזי במצרים ושימש בתפקיד עד 1975, אז התמנה לראש שירות המודיעין הכללי במצרים. ב-1978 מינה אותו סאדאת לתפקיד שר ההגנה, ובמסגרת תפקידו נטל חלק במשא ומתן הצבאי במסגרת חוזה השלום בין ישראל למצרים. בין השנים 1980–1984 היה סגן ראש הממשלה ושר החוץ, ובין 17 ביולי 1984 ל-4 בספטמבר 1985 כיהן כראש הממשלה. לאחר פרישתו מהתפקיד עמד בראש בנק מצרים-המפרץ ועמד בראש המודיעין הכללי של מצרים בשנים 1986–1989.
במהלך ביקורו בישראל בפברואר 1980 נערך לעלי סיור בתעשייה האווירית, מתוך רצון ליצור אווירה של אמון הדדי ונורמליזציה בין מערכות הביטחון של שתי המדינות וכחלק מחיזוק חוזה השלום ביניהן. באותו ביקור פגש עלי את יגאל אלון בביתו בקיבוץ גינוסר, והיה לפוליטיקאי הזר האחרון שהספיק לפגוש את אלון, שנפטר יום לאחר מכן בפתאומיות מדום לב.
חייו האישיים.
כמאל חסן עלי היה נסוי לאמאל חיירי ולזוג היו שלושה ילדים. הוא נפטר בקהיר ב-27 במרץ 1993 בגיל 71 ונקבר בהלוויה צבאית.
Pearl (שיר)
Pearl (בעברית: פְּנִינָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, "Teenage Dream". השיר יצא לאור ב-24 באוגוסט 2010, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קייטי פרי, גרג ולס וכריסטופר סטיוארט והופק על ידי גרג ולס גם כן. "Pearl" הוא שיר העוסק באישה שאפשרה לגבר להפיל אותה ולמנוע ממנה להגיע ליעדיה. לקראת הסוף, פרי שרה שהיא עצמה אפשרה לגבר לשלוט בה, אך בסופו של דבר התעוררה והחזירה לעצמה את השליטה בחייה. היא מעודדת את האישה לעשות את אותו הדבר.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-18 מיליון השמעות.
משמעות ואזכורים.
השיר עוסק באישה שאפשרה לגבר לשלוט בחייה, תוך שפרי משתמשת בדימויים ומטפורות כדוגמת "היא פירמידה אבל עימו היא פשוט גרגיר חול", "היא הייתה הוריקן; אבל עכשיו היא פשוט משב רוח" ו"אבל הוא מפחד מהאור שנמצא בתוכה אז הוא שומר אותה בחושך". כל אלה מבטאים את המהות של השיר, ומציגים את נוכח המצב ההרסני שאותה האישה שרויה בו.
בנוסף לכך, מאזכרת פרי את ז'אן ד'ארק (שמילאה תפקיד מפתח בתהליך שחרור צרפת מהכיבוש האנגלי) ופסל החירות; שני סמלים פמיניסטיים ומעצימים.
וידאו קליפ.
ב-21 בספטמבר 2010, חודש לאחר צאתו של "Teenage Dream" העלתה קייטי פרי לערוץ היוטיוב הרשמי שלה ריאיון בו דיברה על "Pearl" בלבד. במהלך הריאיון, היא הסבירה את המשמעות העומדת מאחורי השיר, תוך שפירטה מה היא עצמה מרגישה בנוגע אליו. כמו כן, טענה כי מדובר בשיר העוסק באהבה עצמית ומערכות יחסים.
נכון למאי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-450 אלף צפיות.
סרנסק (כדורגל)
סרנסק (ברוסית: ) היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר סרנסק, מורדוביה שמתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית, החל מעונת 2021/2022.
היסטוריה.
כמועדון חובבני.
סרנסק הוקמה לראשונה בשנת 2017 כמועדון חובבני אך התקיימה שנה אחת בלבד והתמודדה באליפות העיר סרנסק במסגרת הליגה הרביעית.
בליגות המקצועניות.