כיפוף העץ מביא במקרים רבים לתוצר חזק יותר ועמיד בלחצים מאשר תוצר זהה אשר הורכב ממספר פיסות עץ. כמו כן, כיפוף עץ מאפשר שימוש חסכוני יותר בעץ יקר, מכיוון שחיתוך לוחות-עץ גדולים להרכבת צורה נדרשת מותיר אחריו כמות מסוימת של פסולת-עץ.
כיפוף בקיטור.
טכניקה עתיקה זו מאפשרת כיפוף רצועות ולוחות של עץ על ידי הרטבה וחימום בתיבת קיטור. חימום העץ והרטבתו באדי מים (קיטור) מביאים אותו למצב בו הוא גמיש יותר מעץ יבש ומאפשרים לכופפו בתוך מסגרת-ברזל לצורה הרצויה. זוויות הכיפוף שניתן להשיג בשיטה זו מוגבלות ככל שעובי העץ גדל ולא כל סוגי העץ ניתנים לכיפוף בשיטה זו. כמו כן, כיפוף העץ עלול להקטין את מידת קשיותו וליצור אזורי-לחץ בהם נוטה העץ להישבר ביתר קלות.
תיבת קיטור היא כלי קיבול מוארך ואטום המשמש לאידוי קורות עץ על מנת לכופפן.
תיבות הקיטור הגדולות ביותר משמשות לאידוי קורות עץ המשמשות בבניית הגוף של כלי-שיט.
כיפוף על ידי הרטבה.
כיפוף בחום של גליונות-עץ דקים נעשה באמצעות הרטבתם ושימוש ב"מגהץ" לעיצובם בעיקולים וצורות שונות. בתהליך זה, לוחות העץ מונחים להשריה במים למשך פרק-זמן המשתנה בהתאם לסוג העץ ודרגת הקושי שלו. לאחר שהעץ ספוג במים, הוא מהודק על משטח פלדה בדוגמה הרצויה ומגהץ חם מוצמד אליו ומייבש אותו.
כיפוף על ידי חיתוך.
כיפוף על ידי יצירת חתכים לאורך העץ Kerf-cutting Method (אפשרי גם בגבס)
בייבס אין טוילנד
בייבס אין טוילנד (באנגלית: Babes in Toyland) הייתה להקת אלטרנטיב רוק, גראנג' ופאנק כל-נשית אמריקאית שהוקמה ב־1987 במיניאפוליס שבארצות הברית. הלהקה הוקמה על ידי קט ביילנד (שירה, גיטרה), לורי ברבירו (תופים) ומישל ליאון (בס) שבהמשך הוחלפה על ידי מורין הרמן.
הלהקה שימשה השראה לחלק נכבד מתנועת הריוט גרררל אף על פי שמעולם לא שייכה את עצמה אליה.
הלהקה כללה לתקופה קצרה את קורטני לאב אך מאחר שבאותה התקופה לאב לא ידעה לנגן על כלי נגינה וניסתה לנגן על גיטרת הבס התוצאות לא היו טובות ולאב פוטרה מהלהקה. לאחר מכן, לאב טסה ללוס אנג'לס והקימה את הלהקה הול שבבוא הימים זכתה להצלחה בסצנת הגראנג' ואף במיינסטרים.
ביילנד ולאב היו חברות לזמן קצר בהרכב Pagan Babies, הרכב שהקליט דמו קצר ומעולם לא הופיע. הרכב מוקדם שנקרא "Sugar Babydoll" כלל גם הוא את ביילנד ולאב וכלל גם את ג'ניפר פינץ' שהצטרפה מאוחר יותר ל-L7.
הקמה.
הלהקה הוקמה לאחר מפגש בין קט ביילנד ולורי ברבירו ב-1987. בנוסף לביילנד וברבירו הלהקה כללה באותו זמן גם את הבאסיסט כריס הולץ ואת הסולנית סינדי ראסל. לאחר פרישתם של הולץ וראסל גייסה הלהקה כבאסיסטית את מישל ליאון הצעירה.
לאחר שחרור הסינגל הראשון שלהן "Dust Cake Boy" בלייבל Treehouse Records נכנסה הלהקה לאולפן ההקלטות עם ג'ק אנדינו, מפיק הבית של סאב פופ, עמו הקליטו את אלבום הבכורה שלהן Spanking Machine עבור הלייבל העצמאי טווין טון. המוניטין של הלהקה הלך לפניה והיא הוזמנה על ידי ת'ורסטון מור להופיע עם להקתו סוניק יות' בפסטיבל רדינג 91, הופעה שתועדה בסרט הקאלט The Year Punk Broke. שדרן הבי.בי.סי הוותיק ג'ון פיל היה אף הוא תומך נלהב של הלהקה והזמין אותה להקליט מספר סשנים לתוכניתו.
ב-1991 הוציאה לאור הלהקה את ה EP To Mother שכלל קטעים שלא נכנסו לאלבום הבכורה וזכה לשבחי המבקרים. באותה שנה הודיעה הבאסיסטית מישל ליאון על פרישתה מההרכב. במקומה גויסה מורין הרמן.
ב-1992 הוחתמה הלהקה בלייבל רפריז ונכנסה שוב לאולפן על מנת להקליט את אלבומה השני Fontanelle. ההקלטות הראשונות לאלבום נעשו על ידי לי רנאלדו מסוניק יות' שפוטר בהמשך על ידי ביילנד שלא אהבה את תוצאות הסשן. האלבום, שהפך למצליח ביותר של הלהקה, היה אגרסיבי ומהודק יותר מקודמו וכלל את הסינגל "Bruise Violet", שיר ארסי שכתבה ביילנד על קורטני לאב.
הלהקה הצטרפה באותה שנה לפסטיבל לולהפאלוזה והוציאה לאור את המיני-אלבום Painkillers שכלל הקלטה מחודשת לשיר "He's My Thing" מאלבום הבכורה, קטעים שלא נכנסו ל Fontanelle והופעה של הלהקה ממועדון CBGB. הלהקה פצחה בסיבוב הופעות ארוך עבור האלבום, סיבוב שכלל גם הופעה בישראל במועדון הרוקסן שאותה חיממו סדרני הדשא, אז בתחילת דרכם.
ב-1995 הוציאה לאור הלהקה את אלבומה האחרון Nemesisters שאופיין על ידי סאונד יותר ניסיוני וכלל כיסוי לשיר "We Are Family" של Sister Sledge.
ב-1996 הודיעה הרמן על פרישתה מההרכב. זמן קצר לאחר מכן הועזבה הלהקה מהלייבל רפריז. פעילותה של הלהקה בין השנים 1996–2000 הייתה לא יציבה כשכל פעם ממלא את עמדת הבאס נגן אחר.
בשנת 2000 הקימה ביילנד הרכב חדש בשם Katastrophy's Wife עמו יצאה לסיבוב הופעות באירופה. הלהקה יצאה לסיבוב פירוק אחרון ב 2001 שתועד באלבום Mineappolism.
ב-2002 יצאה ביילנד לסיבוב הופעות קצר באירופה תחת השם בייבס אין טוילנד ללא ברבירו, דבר שגרם לריב ונתק בין השתיים עד היום.
ב-2014 הלהקה התאחד מחדש ועורכת סיבובי הופעות, בעיקר ברחבי ארצות הברית.
יחסי ארגנטינה–הממלכה המאוחדת
יחסים דיפולמטיים בין ארגנטינה לבריטניה התקיימו מ-15 בדצמבר 1823, עת הכירה בריטניה בעצמאותה של ארגנטינה. היחסים נותקו לפני מלחמת פוקלנד בשנת 1982, היחסים בין שתי המדינות חזרו להיות תקינים שמונה שנים לאחר המלחמה, בשנת 1990, כאשר מרגרט תאצ'ר הפסיקה להיות ראש ממשלת בריטניה. לארגנטינה ובריטניה יש שגרירות בערים לונדון ובואנוס איירס, ערי הבירה של שתי המדינות בהתאמה.
הפלישות האנגליות.
זמן קצר בטרם החלו תושבי ארגנטינה לעתיד (אז עדיין תת ממלכת ריו דה לה פלטה) את המרד בשלטון המלוכני הספרדי - אירעו שני ניסיונות בריטיים לפלוש לבואנוס איירס בשנים 1806–1807, הם הצליחו לכבוש את העיר, אך נהדפו לבסוף בידי מיליציות של התושבים בצירוף יחידות ספרדיות.
מלחמת העצמאות הארגנטינאית.
אף על פי שזמן קצר קודם לכן הארגנטינאים והספרדים נלחמו שכם אחד נגד הפלישות האנגליות, הרי בעקבות מהפכת מאי 1810 הם פנו זה נגד זה, ובריטניה אימצה לעצמה עמדה של ספק מתווך ספק תומך במדינות החדשות שקמו באמריקה הלטינית, בעיקר על רקע היריבות בינה לבין ספרד על השליטה בעולם החדש ובמסחר עמו.
ניתן לציין את הנקודות הבאות:
העימות סביב איי פוקלנד.
בשנת 1982 פרצה בין המדינות מלחמה מזוינת על רקע ויכוח על הריבונות על איי פוקלנד. המלחמה פרצה לאחר שצבא ארגנטינה השתלט במהלך צבאי חד צדדי על האיים. בתגובה שלחה בריטניה כוחות צבא ולאחר עימות שבסופו נמנו מאות הרוגים לשני הצדדים נטלה לעצמה את השליטה על האיים. בתחילת המלחמה נותקו יחסיהן של בריטניה וארגנטינה. לאחר שקרלוס מנם הושבע לנשיא ארגנטינה ביולי 1989 הוא פעל לחידוש הקשרים עם הממלכה המאוחדת. באוגוסט 1989 התקיימו שיחות על קשרים מסחריים, באוקטובר הושגה הסכמה על סיום מצב הלוחמה בין המדינות ובפברואר 1990 חודשו הקשרים הדיפלומטיים המלאים. חידוש היחסים נעשה תוך הסכמה שהוויכוח אודות הריבונות על האיים לא הסתיים, אך יישאר מחוץ למערכת היחסים שנוצרה מחדש.
בפסגת ה-G-20 שנערכה ביוני 2012 במקסיקו נפגשו באופן אקראי ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון ונשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר והחליפו האשמות בעניין המחלוקת על הבעלות באיי פוקלנד. קמרון אמר לקירשנר שהיא צריכה לכבד את דעת אנשי איי פוקלנד ולערוך משאל עם בשנת 2013. שר החוץ הארגנטינאי הקטור טימרמן אמר כי "הוכנה מעטפה בעלת מסמכים הקשורים לאיים, אך קמרון סירב לקבלה". טימרמן הוסיף ואמר כי בין המסמכים החלטות של האו"ם בנוגע למחלוקת על האיים.
בסופו של דבר הסכימו שתי המדינות על עריכת משאל עם באיי פוקלנד והוא יצא לפועל בתחילת שנת 2013. על פי תוצאות המשאל כ-99 אחוזים מתושבי האיים הכריעו בעד להישאר תחת שלטון בריטניה.
חוק מטקלף
חוק מטקלף קובע כי הערך של רשת תקשורת פרופורציונלי לריבוע מספר המשתמשים המחוברים למערכת ("n"2). החוק נוסח כך לראשונה על ידי ג'ורג' גילדר בשנת 1993, ויוחס לרוברט מטקלף בהקשר ל"אתרנט", חוק מטקלף הוצג במקור בסביבות שנת 1980, בהתחלה החוק לא הוצג במונחים של משתמשים, אלא של "מכשירי תקשורת תואמים" (לדוגמה, מכשירי פקס, טלפונים וכדומה). רק לאחרונה עם השקת האינטרנט. חוק זה יוחס גם למשתמשים ולרשתות ולא רק ככוונתו המקורית שהייתה לתאר רכישות וחיבורים ברשת האתרנט. החוק קשור מאוד לכלכלה ומנהל עסקים, בעיקר עם חברות תחרותיות שמחפשות להתמזג אחת עם השנייה.
השפעות הרשת.
חוק מטקלף מתאר הרבה מההשפעות של טכנולוגיות תקשורת ורשתות על הרשת, כגון אינטרנט, רשתות חברתיות, והרשת הכלל-עולמית, הנקראת Worldwide Web. לדברי ריד הנט , יושב הראש לשעבר של הוועדה הפדרלית לתקשורת בארצות הברית, החוק מספק הבנה רבה לפעולת האינטרנט. חוק מטקלף קשור לעובדה שמספר החיבורים הייחודיים ברשת של מספר קשרים "n" יכול לבוא לידי ביטוי בצורה מתמטית כמספר משולשי "n"("n" − 1)/2, שהוא יחסי ל"n"2 באופן אסימפטוטי.
חוק זה מודגם פעמים רבות באמצעות מכשירי הפקס: מכשיר פקס אחד הוא חסר תועלת לחלוטין בהיעדר יעד, אבל ערכו של כל מכשיר פקס נוסף עולה עם המספר הכולל של מכשירי הפקס שמתווספים לרשת, כי המספר הכולל של אנשים שאיתם כל משתמש יכול לשלוח ולקבל מסמכים עולה. כמו כן, ברשתות חברתיות, ככל שמספר משתמשי השירות גדל, כך ערך השירות גדל עבור הקהילה.
המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (שמאל)
המפלגה הסוציאל-רבולוציונית (שמאל) היא מפלגה שהייתה קיימת ברוסיה הסובייטית בשנים 1917-1923. בתחילת דרכה הייתה השותפה היחידה של הבולשביקים בממשלתם החדשה אך תוך זמן קצר עברה לאופוזיציה לשלטון.