הלומים, יצורים צהובים זוהרים, הם רכיב משמעותי במהלך השלבים. הם נאספים לרב כקבוצות של יחידים, בדרך כלל מפוזרים באוויר בגלוי בסביבת השלב, לפעמים במצב סטטי ולפעמים במסלול שיוט קבוע באוויר. לעיתים הלומים חבויים במקומות נסתרים (ניתן לזהות אותם על ידי בועות קטנות), שדריכה או חביטה בהם תפריח אותם אל האוויר בתוך בועות, שם הם ימשיכו לרחף עד שהבועות תתפוצצנה או תצאנה מחוץ לטווח הישג יד. במקומות נסתרים יותר, או מסוכנים יותר, מצויים מטבעות ענקיים ששוויים 25 לומים. מכיוון שמטבעות אלו נמצאים במקום מאתגר, חלק מן האתגר הוא גם לאסוף אותם ולהתרחק ממקום איסופם בשלום, ורק כאשר עברו כמה שניות ללא פגיעה בשחקן, או שהוא התרחק מספיק ממקום האיסוף - הלומים "יכנסו" לחשבון. אם השחקן יפגע לפני כן, המטבע יחזור בשלמותו למקומו. גם חיסולם של אויבים מקנה לומים, ולרב שניים: אחד בחיסול עצמו, הגורם לאויב להתנפח, ושני בגרימה להתפוצצות האויב המנופח. בנוסף לאלו, בשלב רבים יש "מלך לומים", שכאשר השחקן אוסף אותו, כל הלומים בשלב (גם אלו שאינם ישירים, כמו אלו הנאספים מלב נוסף) זוהרים באדום לכמה שניות. כאשר לום נאסף בעודו זוהר באדום הוא שווה פי שניים מערכו.
מודים.
למשחק נוצרו מספר מודים בהם מתאפשרת האפשרות לשנות טקסטורה. מוד שבו הטקסטורה של ג'ונגל הג'יבריש משתנת פיקצ'אר סיטי שזה עולם מהמשחק הראשון של ריימן. יש גם את מדבר הדידג'רידו שהחליפו אותו ב־band land. יש את ארץ הגרגרנים שהוחלף בארמון הממתקים של מיסטר דארק.
סגנון אומנותי.
לפיתוח של Rayman Origins היה שותף מישל אנסל, מי שהיה אחראי על עיצוב המשחק הראשון והשני בסדרה. כפי שהוצגו לעיל, אכן ישנם מאפיינים רבים המשותפים ל-Rayman Origins ולשני כותרי הסדרה הגדולים הראשונים. עם זאת, הסגנון האומנותי של Rayman Origins נבדל מאוד מזה של המשחק הראשון, למרות הדו-מימד והדמויות המשותפות. הדמויות במשחק הראשון עוצבו בקווים מעוגלים מאוד, עם פנים וכפות גפיים גדולות ועגולות וגוף קטן, מה ששיווה לעולמו של ריימן הראשון מראה רך ושליו, ותכונת "חמידות", גם לאויבים. כמו כן, המאפיין הסגנוני הנודע ביותר של המשחק הראשון הוא חוסר הגפיים של היצורים בעולמו של ריימן: כפות ידיהם ורגליהם מרחפות באוויר במנותק מגופם. הסגנון הניכר משל בכל יצירי המשחק הראשון מבלי יוצא מן הכלל.
ב-Rayman Origins לעומת זאת, העקרונות הסגנוניים הללו בולטים בהיעדרם. ריימן והאלקטונים הם היצורים חסרי הגפיים היחידים במשחק, לעומת כל שאר הדמויות (לרבות בטילה הפיה, הקוסם, מוסקיטו, וכמה אויבים - שנולדו במשחק הראשון) שאבריהן אינם מרחפים לצידן אלא מחוברים לגופן. כמו כן, בולטים מאוד הקווים החדים והבלתי מעודנים בעיצוב הדמויות והסביבות השונות. בניגוד לאווירה הנאיבית והפסטורלית שמשלה בשני הכותרים הגדולים הראשונים בסדרה, בכותר הזה האווירה אינה נאיבית בכלל, אלא מעין "אווירת שטות", המשדרת פיקנטיות רבה. הסביבות ב-Rayman Origins מגוונות בנושאיהן ומאופיינות ברמת פירוט גבוהה ממה שנראה בסדרה עד כה.
זהו המשחק הראשון שבו נעשה שימוש ב-UbiArt Framework, מנוע מבית Ubisoft המאפשר לאמנים ליצור תוכן בקלות ולשלבו בסביבת הפיתוח האינטראקטיבית בקלות, ומטרתו היא לאפשר לאמנים להתמקד ביצירתם מבלי להיות מוטים ומוסחים משיקולים טכניים הנוגעים לפיתוח.
במרץ 2012, זכה Rayman Origins בפרס ההישג האומנותי בטקס פרסי משחקי הווידאו (British Academy Games Awards) של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשנת 2012.
פסקול.
הנעימות במשחק מגוונות, וכוללות מאפיינים בולטים של סוגות רבות, ביניהן מוזיקת עולם (בעיקר לטינית, אסייתית ואבוריג'ינית), ג'אז, ופסי קול של סרטים בסוגות שונות, כגון מערבונים, סרטי ריגול וגיבורי על. רב הפסקול נכתב על ידי המלחין כריסטוף הָארֵל, שעבד בעבר עם מישל אנסל, מעצב ריימן, על כותר אחר של יוביסופט: Beyond Good &amp; Evil. כתוצאה מכשל בתכנון הזמנים, עמדו להארל רק שלושה חודשים לעבודתו על המשחק, ואת עבודתו השלים בילי מרטין. הפסקול הוקלט בביצוע של תזמורת Star Pop Orchestra בפאריס, וזהו ככל הנראה הפסקול היחיד בסדרה שלא נוצר באמצעות מחשוב (סנתוז).
פרס נובל לרפואה ולפיזיולוגיה
מבחן התאוג'יהי
מבחן התאוג'יהי (التوجيهي) הוא מבחן מסכם ללימודים התיכוניים בירדן, המקביל לבחינת הבגרות הישראלית. ציוני המבחן משמשים את התלמידים המעוניינים להירשם לאוניברסיטאות. קיימת נוסחה הממירה את ציוני המבחן לציונים המקבילים למבחן ה-SAT.
הנושאים בבחינה כוללים ערבית, אנגלית, מתמטיקה, פיזיקה, ביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב, גאולוגיה, אזרחות ולימודי אסלאם או נצרות, לפי בחירה. ציוני המבחן מהווים תנאי סף ללימודים אקדמאים. לדוגמה, כדי להתקבל ללימודי רפואה בירדן יש ללמוד במגמה מדעית בתיכון ולקבל ציון 85 ומעלה במבחן התאוג'יהי.
מבחן התאוג'יהי ברשות הפלסטינית.
מבחן התאוג'יהי ברשות הפלסטינית הוא מורשת מהתקופה בה היו יהודה ושומרון ומזרח ירושלים תחת שלטון ירדן. גם לאחר הכיבוש הישראלי של יהודה ושומרון, המשיכה ירדן לפקח על בחינות הבגרות ברשות, ואף לאחר שבשנת 1988 חדלה לטעון לריבונות בהם. לאחר חתימת הסכמי אוסלו החלה הרשות הפלסטינית לפקח בעצמה על תוכנית הלימודים ועל המבחן, אולם לירדן יש עדיין מעורבות בתהליך.
בשנת 2012 נבחנו כ-87,000 תלמידים בבחינה וכ-62.2% מתוכם קיבלו ציון עובר ומעלה. מתוך הנבחנים כ-52% היו נשים, כ-50,000 התגוררו ביהודה ושומרון ו-37,000 בעזה.
בבית צפאפא התלמידים יכולים לבחור אם לגשת לבחינת התאוג'יהי או לבחינת הבגרות הישראלית.
בשנים האחרונות, ביום פרסום תוצאות המבחן חוגגים הורי התלמידים שסיימו בהצלחה את המבחנים, בירי זיקוקים שמתחיל משעות הבוקר המוקדמות ונמשך עד לשעות הלילה.
אנדי פאלאסיו
אנדי ויויאן פאלאסיו (באנגלית: Andy Vivian Palacio, 2 בדצמבר 1960 - 19 בינואר 2008) היה זמר-יוצר, נגן גיטרה ומלחין מבליז, אחד הכוכבים הגדולים של מוזיקת הרוק פונטה ששאבה השראה מהתרבות המוזיקלית של העם גאריפונה, פעיל למען תחייתה ושימורה של התרבות הזאת.
ביוגרפיה.
אנדי פאלאסיו נולד בשנת 1960 בבאראנקו, כפר דייגים בקצה הדרומי של החוף של המושבה אז הונדורס הבריטית, קרוב מאוד לעיר ליווינגסטון שבגואטמלה השכנה.
הוא גדל בסביבה מעורבת של אנשי גאריפונה, מאיה ומסטיסים, הדוברים אנגלית, גאריפונה וספרדית.
אביו, ראובן פאלאסיו, היה דייג וחוואי שידע לנגן שירי עם אנגליים ולהיטי מוזיקה פופולרית בהרמוניקה וגיטרה, ולימד את בנו נגינה על הרמוניקה.
כתלמיד תיכון ביישוב פונטה גורדה (Punta Gorda) השכן ואחר כך במכללה למורים בבליז היה פעיל במפלגה המאוחדת של העם PUP שנאבקה למען עצמאותה של הונדורס הבריטית ובו זמנית, גילה עניין רב במוזיקה של מרכז אמריקה וארצות הברית ובמסורת המוזיקלית של בני גאריפונה. יחד עם כמה חברים ללימודים הצטרף למספר להקות וניגן מוזיקת רגאיי (reggae), מוזיקת נשמה (soul), וסוקה (soca), ביצע "קאברים" של שירים פופולרים קריביים ושל שירים שבמצעד הלהיטים.
אנדי פאלאסיו נהג לשיר בשפה גאריפונה, שפה אראוואקית מתובלת עם הרבה מילים שאולות מהאינדיאנים בני הקריבים, מצרפתית וספרדית, ויצר שירים גם באנגלית.
בתום הלימודים עבד תקופה כמורה בבית הספר הקתולי בבאראנקו. במסגרת פרויקט אוריינות שהשתתף בו כמתנדב בחוף האטלנטי של ניקרגואה ברוח המהפכה בארץ זו, היה עד לדעיכת התרבות של בני גאריפונה במקום. חזר משם עם יתר נחישות לתרום לשימור המסורת של בני עמו.
במהרה הוכיח עצמו כזמר יוצר שילווה עצמו בגיטרה והלך בעקבות דלווין "פן" קאיטאנו, מוזיקאי ("Original Turtle Shell Band) וצייר שהיה, בשנות ה-1970 המאוחרות, חלוץ מוזיקת פונטה רוק, המבוססת על המקצבים האופייניים של בני הגאריפונה.
הקריירה המוזיקלית.
אחרי שבליז השיגה את עצמאותה בשנת 1981, חלה במדינה הצעירה תנופה של מגוון התרבויות וסוגי המוזיקה המקומית. כחלק מתנופה זו התחוללה תחייה תרבותית גם בקרב בני גאריפונה. הוציא לאור שני סינגלים של ריקודי פונטה בשם "ואטו (Watu), ו"ארבה" (Ereba). בהמשך שידר מוזיקה ברדיו בליז ולימד את הנוער היישוב הולדתו לכתוב לחנים ושירים.
בשנת 1983 הוזמן על ידי קאייטאנו ולהקתו, Turtle Shell Band, להופיע איתם ועם האמנית הנערצת איסבל פולורס, גם היא מבני גאריפונה, בפסטיבל לג'אז ולמורשת בניו אורלינס. אירוע זה היווה בשביל פאלאסיו זריקת עידוד להמשיך בדרכו המוזיקלית. בשנת 1985 שירו "Bikini panty", (המתייחס בנימה סאטירית לצמיחת עסקי התיירות בבליז) הפך לקלאסיקה של מוזיקת רוק-"פונטה".
1987 הוא הוזמן על ידי הארגון Cultural Partnerships להאקני, בצפון בלונדון, ביקור שזימן לא אפשרות להתעדכן בשיטות הקלטה חדישות, ולשכלל את מיומנויותיו המוזיקליות, כולל בהלחנה, בשילוב של מוזיקת בני גאריפונה עם הג'אז והרוק אנד רול. בלונדון הקליט את Bikini Panty בשיתוף פעולה עם הגיטריסט לני הדאוויי ועם נגן הקלידים לואי או'ניל. שם הקליט גם את " Me Goin Back" :