אף על פי שהקומיקס יועד בתחילה לשמש כספין נגד הוצאת דרגאוד, הקומיקס זכה לפופולריות מה ושרלייה וז'ירו החלו לפרסם את הרפתקאותיו של ג'ים קוטלס באופן קבוע. עם זאת, עשר שנים מאוחר יותר (1989) נתקל הקומיקס בבעיה, מכיוון ששרלייה, אשר היה מבוגר מז'ירו בכמעט שני עשורים, נפטר והותיר את זכויותיו בקומיקס לבנו פיליפ. לצערו, ז'ירו מצא את עצמו אחראי להמשך הקומיקס, אליו התחייב יחד עם שרלייה האב לפרסם. על כן, האמן כריסטיאן רוסי הופקד לאייר את הקומיקס, בעוד שז'ירו החליף את שרלייה המנוח.
ספר שני של הקומיקס יצא בשנת 1991, ואחריו יצאו עוד 5 ספרים נוספים במהלך שנות ה-90.
עלילת הקומיקס.
הקומיקס עוקב אחר דמותו של ג'ים קוטלס, קצין אמריקאי לשעבר שירש מטע כותנה לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. כתושב לואיזיאנה בדרום ארצות הברית של שלהי מלחמת האזרחים, הוא מוצא את עצמו נלחם יחד עם בת דודתו קרולין גרייסון נגד ארגון הקו קלוקס קלאן במטרה להגן על אזרחים כהי עור. במקביל, הוא נאלץ להגן על תושבים לבנים מפני אזרחים שחורים שרוצים לבצע פעולות נקם בלבנים, ועם זאת גם נלחם במספר תופעות על טבעיות שמופיעות סביבו, כדוגמת מכשפים, שדים, זומבים ועוד. בקומיקס מוצגת גם הממשלה הלא-מתפקדת של אותה תקופה, בצורה בעלת ביקורת רבה על התנהלות הממשל האמריקאי.
Les Humanoïdes Associés
כריסטיאן גריפנקרל
כריסטיאן גריפנקרל (בגרמנית: Christian Griepenkerl; 17 במרץ 1839 - 22 במרץ 1916) היה צייר ופרופסור גרמני באקדמיה לאמנויות יפות וינה.
ביוגרפיה.
גריפנקרל נולד לאחת המשפחות העשירות באולדנבורג. כצעיר, הוא נעתר לעצתו של בן ארצו, צייר הנוף ארנסט וילרס, ונסע לוינה בסוף 1855 על מנת להירשם לבית הספר הפרטי לאמנות לציורים מונומנטליים שהוקם על ידי קרל ראל ארבע שנים קודם לכן. ראל איפשר לחלק מתלמידיו להשתתף ברישום וביצוע ציוריו ובכך עיצב את התפתחותם האמנותית האישית. הציור הראשון של גריפנקרל קיבל את אישורו של ראל, והוא היה מעורב לאחר מכן עם ראל ועם סטודנטים אחרים בציור ציורי קיר בגרם המדרגות הגדול של מוזיאון הנשק, בפאלה טודסקו בווינה, ובארמון העיר של הבנקאי סימון סיאנס. לאחר מותו של ראל בשנת 1865, הוא המשיך והשלים את המשימות הלא גמורות של המאסטר.
בשנת 1874 מונה גריפנקרל לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם החל בשנת 1877 עמד בראש בית ספר מיוחד לציור היסטורי. המומחיות שלו הייתה הייצוג האלגורי תוך שימוש בנושאי המיתולוגיה הקלאסית ובפורטרטים. גריפנקרל לימד דור שלם של ציירים וינאים. בין תלמידיו המפורסמים ביותר הם קרל מול (1880–1881), אלפרד רולר, מקס קורצוויל, קרל אוטו צ'שקה (1894–1899), ריכרד גרסטל (1898–1899), אגון שילה (1906–1908), אנטון פייסטאואר (1906– 1909) ואורוש פרדיץ'. "השקפותיו השמרניות" הובילו להפגנות חוזרות ונשנות מצד תלמידיו ובהמשך אף לנסיגה, מה שהוביל בין היתר להקמתה של קבוצת האמנות החדשה.
גריפנקרל התפרסם גם לאחר מותו בכך שדחה את בקשתו של אדולף היטלר להתאמן באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1907, כאשר קיבל היטלר משימה להכין רישום לדוגמה, ציין גריפנקרל בחוות הדעת, "ציור לדוגמה לא מספק. מעט מדי ראשים." ובשנת 1908, פסק דינו היה ברור עוד יותר: "לא התקבל".
יצירה.
אוסף גדול יותר של הקומפוזיציות שיצר ראל ושגריפנקרל השלים בעזרת אדוארד ביטרליך, הם בבית האופרה העירוני החדש באותם ימים. הם עבדו ארבע שנים על תקרת האודיטוריום ועל הוילון של במת האופרה. רק לאחר מותו של ראל בשנת 1865 קיבל גריפנקרל מטלות מונומנטליות משלו. האדריכל הנסן העסיק אותו לקישוט כמה ארמונות, ואילו פרנץ קליין שכר את גריפנקרל לטירת הורנשטיין ולארמון סינא בוונציה. שם הוא צייר על התקרה את פרסקו תהלוכת החתונה של פוסידון, עם שדי הסערה ורוחות הרפאים המגוננות של הים, שהן בעלות צורה אצילית וחיננית מאוד. אותה חשיבות יש לציורי הקיר באחוזה של הדוכסית הגדולה של טוסקנה וציורו "חתונת אפרודיטה ואדוניס" בחדר האוכל של אחוזת סיימון ליד היזינג, ונציה.
גריפנקרל גם עשה את ציורי השמן הדקורטיביים (שהושלמו בשנת 1878) באולם המדרגות של אוגוסטום באולדנבורג. הציורים על התקרה מתארים את ונוס כאידיאל של כל היופי, מוקפת בארבעה נושאים מהמיתוס של פרומתאוס. ועל שלושת הקירות, מתוארת התכנסות של גיבורי האמנות של כל הזמנים ברצף היסטורי.
אחריו הגיע מחזור של ציורים - המדגימים שוב נושאים ממיתוס פרומתאוס - ומובחנים בשלל צורות והרכב משתנה, באולם הכנסים של האקדמיה החדשה למדעים באתונה.
בית הכנסת בוורמס
בית הכנסת בוורמס, הידוע גם בשם רש"י שול, הוא בית כנסת מהמאה ה-11, והעתיק ביותר בגרמניה הממוקם בעיר וורמס.
היסטוריה.
בית הכנסת הראשון הוקם בשנת 1034. את הבנייה מימנו יעקב בן דוד ואשתו רחל. ליד בית הכנסת עמדה ישיבה מפורסמת, שהעמידה תלמידי-חכמים ממדרגה ראשונה, ביניהם רש"י. לפי מידותיו (132.48 מ"ר) משוער שהיו בו בין 160–230 מקומות ישיבה. במהלך מסע הצלב השני וגזירות תתנ"ו נהרס בית הכנסת.
בשנת 1175 נבנה בית הכנסת מחדש בסגנון רומנסקי, ב-1185 נבנה מקווה במרתף שעל ידו, ובשנת 1212 נוסף מצידו הצפוני אגף נפרד לנשים. חמישה חלונות קטנים ודלת נעולה חיברו בין שני האגפים, ושליחת ציבור שעמדה צמוד לחלונות, הובילה את התפילה בנפרד.
פרנס קהילת יהודי וורמס, דוד יהושוע אופנהיים הוסיף בו בשנת 1624 את האגף האחרון, שנועד לשמש כבית מדרש, ושזכה לכינוי 'בית המדרש של רש"י' (אף על פי שנבנה כ-500 שנים לאחר מותו). ניתן למצוא בו כיום את כיסא האבן בו, לפי המסורת, למד ולימד רש"י, אך מסורת זו אינה מדויקת היסטורית. באמצע המאה ה-19 עבר בית הכנסת שיפוץ נרחב, במהלכו אוחדו אגפי הגברים והנשים ובית הכנסת צויד בעוגב עליו ניגנו נוכרים בשבתות וחגים. ממול למבנה הוקם בית כנסת אורתודוקסי, שנהרס ולא שוקם לאחר המלחמה.
בית הכנסת ובית המדרש הצמוד אליו הוצת וניזוק במהלך ליל הבדולח, ובהפצצות בסוף המלחמה הוא נהרס לחלוטין. בשנת 1949 יזם ארכיבאי העיר ד"ר אילרט, את הקמתו מחדש של שער הכניסה לבית-הכנסת העתיק, וב-1958 הוחל בשחזור בית-הכנסת במתכונתו העתיקה, בעלות של כחצי מיליון מארק גרמני במימונה של ממשלת גרמניה. בדצמבר 1961 הוא נחנך בטקס מרשים, בהשתתפותו של קנצלר גרמניה, אדנאואר, ואישים מרכזיים בקהילה לשעבר, לאחר ששוחזר בקפידה. הוא שוחזר בקפידה בשנת 1961, תוך שימוש בכמה שיותר מהאבנים המקוריות שניתן היה להציל.
המקווה במרתף הבניין שרד את ההרס ונותר על תילו. כיום משמש בית הכנסת לתפילה לקומץ יהודי וורמס בעיקר בחגים.
בשנת 2010 הוצת בית הכנסת על ידי אלמונים שפיזרו במקום עלונים עם הכיתוב "אם לא תעזבו את פלסטין בשקט, אנחנו לא נעזוב אתכם בשקט". פצצות האש הושלכו לעבר שמונה פינות של בניין האבן וכנגד חלון. הלהבות כובו במהירות על ידי תחנת הכיבוי המקומית. איש לא נפגע ולא דווח על נזק חמור למבנה.
דגם מוקטן של בית הכנסת, בנוסף לדגם מדויק של בית המדרש, נמצא בבית התפוצות.
המפלגה הדמוקרטית (ישראל)
Don't Worry Bout Me
Don't Worry Bout Me הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית זארה לארסון. השיר יצא לאור ב-28 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים אפיק, TEN, כסינגל שלא מתוך אלבום .
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לארסון ב-25 באפריל 2019.
ואייט ראסל
ואייט הון ראסל (באנגלית: Wyatt Hawn Russell נולד ב -10 ביולי 1986) הוא שחקן קולנוע אמריקאי-יהודי ושחקן הוקי קרח לשעבר.
ראשית חייו.
ראסל נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשחקנים קורט ראסל וגולדי הון. הוא נכדו של השחקן בינג ראסל. שני אחיו החורגים (מנישואיה השניים של אימו) הם השחקנים אוליבר הדסון וקייט הדסון. הוא ממוצא גרמני, אנגלי, סקוטי, אירי והונגרי-יהודי (מסבתו מצד אמו).
קריירה.
ראסל שיחק בקבוצות הוקי חובבניות ומקצועניות בתפקיד השוער. בין היתר שיחק בריצ'מונד סוקס, לנגלי הורנטס, שיקגו סטיל, וגרוניז גריסון. הוא גם שיחק הוקי באוניברסיטת אלבמה בהאנטסוויל. הקריירה שלו נקטעה בגלל פציעות.
כילד ראסל שיחק בכמה סרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. כשחקן בוגר שיחק בין היתר בסרט "רחוב ג'אמפ 22" משנת 2014. בשנת 2016 שיחק בסרט "Folk Hero &amp; Funny Guy" שהוקרן לראשונה בפסטיבל טרייבקה. בשנת 2016 שיחק בפרק של סדרת הטלוויזיה "מראה שחורה".
בשנת 2018, הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט האימה "אוברלורד".
בשנת 2020 שיחק במיני-סדרה של רשת שואוטיים "ציפור אלוהים שבשמים" שיצר והפיק אית'ן הוק מתוך עיבוד לספר באותו שם משנת 2013 של הסופר היהודי-אמריקאי ג'יימס מקברייד.
בשנת 2021 הוא כיכב בתפקיד ג'ון ווקר / סוכן ארצות הברית במיני-סדרה "הפלקון וחייל החורף" של דיסני +, חלק מהיקום הקולנועי של מארוול. באותה שנה שיחק במותחן הפסיכולוגי של נטפליקס "האישה בחלון", מתוך תסריט שעיבד טרייסי לטס, המבוסס על רומן משנת 2018 בשם זהה על ידי א.ג'. פין.
חיים אישיים.
ב-14 במרץ 2012 לאחר שנתיים של זוגיות, התחתן ראסל עם הסטייליסטית סאן האמרס, אותה הכיר בהולנד בזמן ששיחק בקבוצת הוקי. בני הזוג נפרדו ב-2 במרץ 2015, והתגרשו ביחסים טובים ב-24 באוקטובר 2017.
לאחר שנפגשו על סט הצילומים של הסרט "Folk Hero &amp; Funny Guy" בשנת 2015, ראסל החל מערכת יחסים עם השחקנית מרדית' האגנר. הם התארסו בדצמבר 2018 ונישאו בשנת 2019. במרץ 2021 נולד בנם הראשון, באדי פרינס ראסל.
לואיס והאריס (אי)