בנובמבר 2017 כתב העיתונאי עבדאללה אל־הדלק כי "מדינת ישראל היא מדינה בעלת מרכזי מחקר ואוניברסיטאות" והוסיף כי "העובדה שאני ערבי לא מונעת ממני להכיר בישראל בשום צורה. אני מכיר בישראל כמדינה וכעובדה במציאות, בלי להכחיש את זהותי והשתייכותי למדינות ערביות...אין כיבוש. יש אנשים שחזרו לארץ המובטחת שלהם"
ב-15 באוגוסט 2020 בעקבות נרמול היחסים של ישראל עם איחוד האמירויות הערביות הודיעו מספר בכירים בממשלת כווית על "הסתייגותם מההסכם עם הכיבוש הישראלי" והודיעו שהם "לעולם לא יכירו במדינת ישראל ולא ינרמלו איתה את היחסים". אף על פי כן, הנשיא האמריקני דונלד טראמפ טען כי כווית עשויה להצטרף להסכמי אברהם, מה שלא קרה עד כה.
בימות
יחסי כווית-ישראל
ויקטוריה, נסיכת פרוסיה
ויקטוריה, נסיכת פרוסיה (Viktoria von Preußen, 12 באפריל 1866 - 13 בנובמבר 1929) הייתה בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה ורעייתו, ויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
ילדות.
הנסיכה פרידריקה אמליה וילהלמינה ויקטוריה נולדה ב-12 באפריל 1866 בפוטסדאם, ילדתם החמישית ובתם השנייה של פרידריך, נסיך פרוסיה ורעייתו ויקטוריה, שהייתה בתה הבכורה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. הנסיכה הצעירה נודעה בציבור בשם "ויקטוריה" אולם משפחתה נהגה לקרוא לה "מורֶטַה" או "ויקי הקטנה".
אחיה הגדולים של ויקטוריה - וילהלם, שרלוטה והיינריך היו קרובים מאוד לסבם הקיסר וילהלם הראשון ולרעייתו אוגוסטה, נסיכת סקסה-ויימאר, בעוד שוויקטוריה יחד עם אחיותיה הקרובות לה בגילן מרגרטה וסופיה היו קרובות מאוד לאימן ולסבתן, המלכה ויקטוריה. כאחיותיה, ויקטוריה הייתה מסורה לאמה ואהבה את התרבות האנגלית.
נישואים.
בשנת 1881 אלכסנדר, נסיך באטנברג, שנבחר שנתיים קודם לכן כנסיך השליט של בולגריה, ביקר בחצר המלוכה הפרוסית לבקשתה של אמה של ויקטוריה שראתה בו שידוך מוצלח לנסיכה הצעירה. הנסיך אלכסנדר, שנחשב לנאה ביותר ומרשים, תפס את עינה של ויקטוריה, שלא נחשבה ליפה במיוחד, והיא התאהבה בו במהירות. הזוג קיבל את ברכתם של הוריה של ויקטוריה ושל המלכה ויקטוריה, אולם הקיסר וילהלם הראשון, יחד עם ראש ממשלתו אוטו פון ביסמרק, התנגדו לשידוך משום שאלכסנדר נולד לנישואים מורגנטיים (אמו לא הייתה בת אצולה) והשידוך נחשב לא מספיק מכובד לנסיכה משושלת הוהנצולרן. כמו כן הם חששו שנישואים בין בתו של קיסר גרמניה לנסיך הבולגרי יפגע ביחסים בין גרמניה לצאר אלכסנדר השלישי, שכן הוא התנגד למדיניותו של הנסיך אלכסנדר (שהיה אחיינו) בבולגריה.
הקרב על נישואיה של ויקטוריה בין הוריה התומכים לסבה המתנגד סיבך עוד יותר את היחסים בין נסיכי הכתר לקיסר, שהיו מעורערים גם כך. בסופו של דבר ידו של וילהלם הראשון הייתה על העליונה ולאחר שנים של מאבק אלכסנדר וויקטוריה נאלצו לוותר על תוכניותיהם להינשא בשנת 1889.
שנה לאחר מכן הכירה ויקטוריה את אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה בזמן ביקור אצל מריה, אמה של אליסאבטה, מלכת רומניה. הזוג התארס תוך זמן קצר ונישא ב-19 בנובמבר 1890. לאחר ירח דבש ממושך ויקטוריה ואדולף התיישבו בארמון שאומבורג שבבון. מספר חודשים לאחר החתונה עברה ויקטוריה הפלה טבעית ולאחר מכן לא נכנסה שוב להריון. בשנת 1895 עבר הזוג להתגורר בנסיכות ליפה לאחר שאדולף מונה כעוצר בשם אלכסנדר, נסיך ליפה שסבל ממחלת נפש. בשנת 1897 חזרו בני הזוג שוב לבון, שם נפטר אדולף בשנת 1916 והותיר את ויקטוריה אלמנה.
מלחמת העולם הראשונה.
למרות שנותרה בגרמניה בזמן המלחמה ויקטוריה הייתה קשורה מאוד למוצאה האנגלי מצד אמה. לאחר המלחמה היא הביעה באוזני דודנה, המלך ג'ורג' החמישי, את רצונה לחדש את יחסיה עם משפחתה המלכותית האנגלית, אולם המלך סירב בטענה שהקרע בין שתי המשפחות היה גדול מדי לאחר שנות מלחמה כה קשות.
נישואים שניים.
בשנת 1927 פגשה הנסיכה ויקטוריה, שהייתה אז בת 61, את ההרפתקן הרוסי אלכסנדר זובקוף, שהיה בן 34. זובקוף ברח מרוסיה בזמן המהפכה הרוסית והתיישב בגרמניה, שם התחזה לאציל רוסי שהשאיר את כל הונו ברוסיה וברח מהבולשביקים. למרות ההתנגדות החזקה מצד משפחתה ויקטוריה נישאה לזובקוף ב-19 בנובמבר 1927, בדיוק 37 שנים לאחר נישואיה לנסיך אדולף. תוך פחות משנה הצליח זובקוף לבזבז כמעט את כל כספה של ויקטוריה, שהיה דל גם כך מאז המלחמה. ויקטוריה נאלצה למכור במכירה פומבית את מרבית התכולה של ארמון שאומבורג אולם הכסף שהרוויחה הצליח לכסות רק שליש מחובותיה. ויקטוריה נאלצה לעזוב את הארמון, ביתה מזה למעלה משלושים שנה, ולעבור להתגורר בדירת חדר בפרברי בון. כדי לשלם את יתר חובותיה היא פרסמה את זכרונותיה בעיתון המקומי.
מותה.
ב-13 בנובמבר 1929, זמן קצר לאחר שהודיעה על כוונתה להתגרש רשמית מזובקוף, שגורש בינתיים מגרמניה וברח ללוקסמבורג, מתה הנסיכה ויקטוריה מדלקת ריאות בבית חולים בבון.
יחסי פלאו-ישראל
יחסי לוב-ישראל
יחסי מיאנמר-ישראל
יחסי סוריה-ישראל
יחסי סין-ישראל
יחסי סינגפור-ישראל
יחסי ספרד-ישראל
יחסי עיראק-ישראל
יחסי פרו-ישראל
יחסי צ'ילה-ישראל
ורה וונג
ורה וונג (באנגלית: Vera Wang, בסינית: 王薇薇, נולדה ב-27 ביוני 1949) היא מעצבת אופנה אמריקאית.
חיים אישיים.
ורה אלן וונג נולדה וגדלה בניו יורק להורים ממוצא סיני. הוריה נולדו בשאנגחאי ועברו לארצות הברית באמצע שנות הארבעים. אמה עבדה כמתרגמת עבור האו"ם. לוונג אח אחד בשם קנט הצעיר ממנה. וונג סיימה את לימודיה ב-1967 והחלה ללמוד בסורבון שם עשתה תואר בהיסטוריה של האמנות. בגיל 6 החלה וונג ללמוד החלקה אמנותית והשתתפה בתחרויות שונות אך לאחר שלא הצליחה להיכנס לנבחרת במשחקים האולימפיים החלה להתעניין לתעשיית האופנה.
ב-1989 נישאה לארתור בקר. השניים התגוררו במנהטן יחד עם שתי בנותיהן המאומצות: ססיליה (נולדה ב-1990) שלומדת באוניברסיטת פנסילבניה וג'וזפין (נולדה ב-1993) שלומדת באוניברסיטת הרווארד. ביולי 2012 השניים נפרדו.
קריירה.
בתחילת שנות השבעים הייתה וונג עורכת בכירה במגזין האופנה ווג. היא עזבה את העיתון לאחר שלא קודמה לתפקיד העורכת הראשית ואת התפקיד קיבלה אנה וינטור. וונג הצטרפה למעצב ראלף לורן ועבדה איתו במשך שנתיים.
בשנת 1990 פתחה את חנותה הראשונה בניו יורק, מאז פתחה וונג חנויות נוספות ברחבי ניו יורק, בלונדון, טוקיו, וסידני. בנוסף הרחיבה וונג את עיצוביה משמלות כלה למשקפי שמש, תכשיטים ונעליים. ב-23 באוקטובר 2001 יצא ספרה של וונג שנקרא "Vera Wang on Weddings".
וונג עיצבה שמלות כלה למפורסמות רבות כדוגמת: אלישה קיז, איבנקה טראמפ, צ'לסי קלינטון, ויקטוריה בקהאם, מריה קארי, אבריל לאבין, ג'ניפר לופז, ג'ניפר גארנר, שרון סטון, שרה מישל גלר, הילרי דאף, אומה תורמן, קים קרדשיאן, ויולה דייוויס, קייט הדסון והולי האנטר. שמלותיה של וונג נלבשו גם על ידי מישל אובמה.
וונג עיצה תלבושות לאומני החלקה רבים ואף עיצבה את המדים שנלבשים כיום על ידי המעודדות של קבוצת פילדלפיה איגלס. בשנת 2002 נכנסה וונג לשוק עיצוב הבית והשיקה קולקציית כלי חרסינה בעיצוב ורה וונג.
בשנת 2005 זכתה בפרס ה-CFDA בתור מעצבת בגדי הנשים של השנה. ב-27 במאי 2006 זכתה וונג בפרס מפעל חיים מטעם הקרן של אנדרה ליאון טאלי. בשנת 2010, עשרים שנה לאחר פתיחת חנותה הראשונה זכתה וונג בפרס "Leadership in the Arts" מטעם העמותה "Harvard-Radcliffe Asian American Association". ביוני 2012 נפתחה החנות הראשונה של וונג בסיאול.
פילמוגרפיה.
וונג הופיעה במספר סדרות טלוויזיה בתור עצמה:
יונתן אטקס
יונתן אטקס (נולד ב-29 באוקטובר 1935) טייס חיל האוויר ואל על בעבר. במלחמת סיני ישב בשבי כשלושה חודשים, לאחר יירוט מטוסו והיה לשבוי הישראלי היחידי במלחמה זו.
ביוגרפיה.
אטקס נולד בקריית מוצקין בנם של חנה ויעקב אטקס. הוא הילד הראשון שנולד בקריה. בשנת 1937 עבר עם משפחתו לחיפה. הוא למד בבית ספר תיכון בסמ"ת. לאחר גיוסו לצה"ל התנדב לקורס טיס, אותו סיים במגמת טייסי קרב בסוף שנת 1954 על מטוס P-51 מוסטנג.
נפילה בשבי.
ב-2 בנובמבר 1956, בהיותו בן 21, המשימה של רביעיית מטוסי המוסטנג שלה היה שייך (יחד איתו ברביעייה היה אליעזר "צ'יטה" כהן), הייתה לפגוע בשני תותחי חוף בראס נצראני שחסמו שיט אוניות במצרי טיראן. בשעות הצהרים יורט מטוס המוסטנג שהטיס על ידי אש נ"מ מצרית כבדה. עוד בהיותו באוויר נפגע קשה ברגלו ונאלץ לבצע נחיתת אונס. אטקס, שאיבד דם רב והמים במימיתו נגמרו, איבד את הכרתו. בשעות הערב הגיעו אליו המצרים. קצין מצרי, סגן אחמד פהמי, לקח אותו בשבי ואסר על חייליו להתנכל לו. הוא נחקר בבונקר הפיקוד של ראס נצראני ולאחר מכן קיבל טיפול רפואי ראשוני בשארם א-שייח'. מטוס דקוטה ישראלי, שנשא רמקולים רבי עוצמה, חלף מעל ראס נצראני ושידר למצרים קריאות אזהרה לנהוג בשבוי לפי אמנת ז'נבה. כעבור יומיים הועבר לקהיר, שם היה שבוי במשך כשלושה חודשים. בשבי הוא עבר התעללות קשה, הרעבה ומכות חשמל. הוא היה השבוי הישראלי היחיד במלחמת סיני.
חזרה מהשבי.
שלושה חודשים לאחר מכן, ב-27 בינואר 1957 הוחזר אטקס לישראל, במסגרת חילופי שבויים בין ישראל למצרים בו הוחזרו 5,800 שבויים מצרים וכן שלושה ישראלים, יהושע אניקסטר, אלכסנדר רוזנברג ושמעון אוחנה, שנפלו בשבי המצרי בשנת 1956 במסגרת פעילות ביטחון שוטפת. הוא המשיך לטוס במסגרת חיל האוויר עד מבצע של"ג.
אטקס עבר הסבה לטייס אזרחי והיה לקברניט מטוס ג'מבו באל על.
בדצמבר 1977 זכה אטקס להיות הקברניט בטיסה 443 לקהיר של אל על, הטיסה הראשונה של החברה לבירה המצרית. הוא הטיס את חברי המשלחת הישראלית לוועידת קהיר.