ההפיכה במצרים (2013) היא הפיכה צבאית שביצע צבא מצרים במדינה כאשר הדיח את נשיא מצרים הנבחר מוחמד מורסי ומינה במקומו את עדלי מנסור כנשיא זמני. ההפיכה באה בעקבות גל של מחאות ציבורית והפגנות מיליונים נגד שלטונו של מורסי, נציג האחים המוסלמים. הפגנות אלו, שתוארו כ"גדולות בתולדות מצרים", וחוסר הסכמתו של מורסי להיענות לדרישת המפגינים הביאו את שר ההגנה המצרי עבד אל-פתאח א-סיסי להכריז על ההפיכה.
רקע.
ההפגנות ההמוניות הראשונות של תושבי מצרים נגד מורסי החלו ב-22 בנובמבר 2012, לאחר שהחליט לפטר את התובע הכללי במצרים. כעבור חודש נערכו הפגנות במצרים נגד כוונתו של מורסי לקיים משאל עם במטרה לאשר חוקה חדשה. בציבור המצרי התפתחה תסיסה והמפגינים מחו על הסמכויות הנרחבות שנטל לעצמו מורסי, על חשבון מערכת המשפט ובניגוד לרוח החוקה ועל ההרעה במצב הכלכלי במדינה. בעקבות הלחצים וההפגנות נגדו, נשיא מצרים מוחמד מורסי החליט להקפיא את תוכניתו להעלאת מחירים. כדי להרגיע את זעם הציבור ביטל מורסי את הצו המקנה לו סמכויות רחבות, אך סירב לבטל את משאל העם על החוקה החדשה.
סדר האירועים שהובילו להדחת מורסי.
ב-29 ביוני 2013 הודיעה קבוצת הנוער המובילה את המאבק נגד מורסי, כי אספה למעלה מ-22 מיליון חתימות של תושבי המדינה בעצומה הקוראת להדיח את מורסי מתפקידו. באותו היום החלו מפגינים רבים למלא את כיכר תחריר. למחרת יצאו מיליוני אנשים לרחובות בקהיר ובערים נוספות כדי להפגין נגדו. בהפגנות נהרגו חמישה ומאות נפצעו מיריות שנורו על המפגינים.
מורסי דחה את דרישות המפגינים להתפטר, והודיע כי לא תהיה מהפכה שנייה במצרים.
ב-1 ביולי 2013 הודיע צבא מצרים כי הוא נותן אולטימטום של 48 שעות למקבלי ההחלטות ולפוליטיקאים, שבמהלכן יהיה עליהם להגיע להסכמות ביניהם, ולא - יתערב במתרחש ויציג "מפת דרכים חדשה".
מורסי דחה את האולטימטום. ב-3 ביולי בתום האולטימטום הודיע הצבא למורסי: "אינך עוד נשיא מצרים". שר ההגנה עבד אל-פתאח א-סיסי הכריז על השעיית החוקה ומינויו של ראש בית הדין החוקתי עדלי מנסור כנשיא זמני. הורכבה ממשלה זמנית של גורמים מקצועיים שתגבש חוקה חדשה ועל פיה ייערכו בחירות חדשות לנשיאות ולפרלמנט מורסי נעצר בידי הצבא המצרי והועבר למתקן צבאי.
האירועים לאחר הדחת מורסי.
למחרת הושבע עדלי מנסור, נשיא בית המשפט החוקתי העליון של מצרים, לנשיא זמני של מצרים במקום מורסי. במקביל עצר צבא מצרים את המנהיג העליון של תנועת האחים המוסלמים, מוחמד בדיע, ואת סגנו ח'ירת א-שאטר, בשל מעורבותם בהריגה של שמונה מפגינים בעימותים שהתרחשו מחוץ למטה המפלגה בקהיר. כמו כן נעצרו בכירים נוספים בתנועת האחים המוסלמים.
בשלושת הימים שבין ה-5 ביולי עד ל-7 ביולי נהרגו במהומות 40 איש מתומכיו של מורסי וממתנגדיו ונפצעו יותר מ-1,400. ביום 8 ביולי אירעו מהומות בקהיר במהלכן נהרגו כ-53 מתומכי האחים המוסלמים ונפצעו כ-600, כאשר נורתה עליהם אש במהלך ההפגנות ליד המטה שבו מוחזק מורסי, ולאחר מכן הוצא צו סגירה למטה האחים המוסלמים.
ב-9 ביולי 2013 מונה חאזם אל-בבלאווי לראש ממשלת המעבר, כשזמן קצר קודם למינוי הנשיא עדלי מנסור הכריז על תוכנית חירום לפיה הבחירות לנשיאות ולפרלמנט ייערכו בתחילת שנת 2014.
חמאס, ארגון טרור שהחל כסניף הפלסטיני של האחים המוסלמים, החל לשלוח לוחמים דרך מנהרות ההברחה של רצועת עזה לחצי האי סיני, ואלה ביצעו פעולות טרור וגרילה כנגד כוחות מצריים. בפעולות סיכול של צבא מצרים נהרגו ונעצרו עשרות פעילי חמאס בסיני.
ב-26 ביולי 2013 נערכו הפגנות ענק של תומכי מורסי. הצבא הגיב בירי על המפגינים וגרם למותם של מאות מפגינים.
בטבח 14 באוגוסט נהרגו מאות אנשים במבצע של הצבא לפיזור המפגינים בקהיר (בעיקר במסגד ראבעה אל-עדוויה), המהומות ברחבי מצרים התפשטו לאזורים נוספים. עוצר לילי הוטל על קהיר. סגן הנשיא מוחמד אל-בראדעי הודיע על התפטרותו. ב-15 באוגוסט 2013 הוארך מעצרו של מורסי בחודש. ב-20 באוגוסט נעצר מוחמד בדיע, המנהיג הרוחני של האחים המוסלמים. ב-4 בנובמבר 2013 נפתח משפטו של מורסי, שהואשם ברצח והסתה לרצח של מפגינים.
תגובות העולם.
ירדן וסעודיה הביעו את תמיכתן בצבא המצרי "כנגד הניסיונות לפגוע ביציבותה של מצרים".
יו"ר אש"ף מחמוד עבאס הביע את תמיכתו בצבא המצרי "במאבקו כנגד הטרור".
ראש ממשלת טורקיה ארדואן הביע ביקורת כלפי המדינות העומדות לצד ההפיכה הצבאית וגינה את שתיקת האו"ם נוכח מה שהוא כינה "מעשי הטבח הבלתי פוסקים במצרים".
בינואר אושרה במשאל עם חוקה חדשה. החל משפט של הנשיא המודח מורסי. שר ההגנה עבד אל-פתאח א-סיסי התפטר מתפקידו כדי להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים 2014. במרץ נידונו 529 פעילי "האחים המוסלמים" לעונש מוות. ב-8 ביוני 2014 הושבע א-סיסי לנשיא.
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר אילן
קובננטר
טנק השיוט סימן 5 "קובננטר" (A13 סימן 3) (באנגלית: Covenanter) היה טנק שיוט בריטי אשר פותח בשנת 1939 ונכנס לשירות בין השנים 1940–1943 במהלך מלחמת העולם השנייה. הקובננטר היה החמישי בסדרה של טנקי השיוט ששירתו בשנות המלחמה הראשונות, הוא היה הראשון שפותח עם שם ייחודי. השם "קובננטר" מתייחס לקובננטורים שהיו קבוצה דתית בסקוטלנד, בדומה לטנקי השיוט שבאו אחריו השם נבחר משום שהתחיל באות "C" המסמנת "שיוט" (Cruiser).
ייצור הקובננטר החל בשנת 1939 לפני שנבנו אבות טיפוס לבחינת הכלי, כתוצאה מכך בעיות מכניות רבות התגלו בטנק והוא מעולם לא נשלח לשירות בשדה הקרב, במקום זאת הוא שימש לאימונים והגנה מקומית בבריטניה. הבעיה העיקרית של הקובננטר הייתה מערכת קירור המנוע, שגם לאחר החלפתה נותרו תקלות רבות, וטנקי הקובננטר נטו להתחמם ולהתקלקל באופן תמידי.
למרות הבעיות הרבות בכלי, יוצרו סך הכל 1,771 כלים ששימשו כאמור לאימון, ניסוי בציוד חדש וכפלטפורמה לטנקי גישור וכדומה. הכלי הוצא משירות בשנת 1943 כאשר הוא הוחלף החל משנת 1940 בקרוסיידר (טנק שיוט סימן 6).
דגמים עיקריים.
כלים מבוססים על הקובננטר:
השמים נופלים
סוטייסקה ניקשיץ' (כדורסל)
סוטייסקה ניקשיץ' (במונטנגרית: KK Sutjeska Nikšić), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיר ניקשיץ', המתמודדת בליגת העל המונטנגרית.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1948 תחת השם "סוטייסקה ניקשיץ'". מאז החליפה את שמה מספר פעמים ("מלאדוסט", "ק.ק. ניקשיץ'", "פרטיזן ניקשיץ'"). בהמשך השתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006, לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. בסיום עונת 2008/09 הקבוצה הייתה על סף פירוק בליגה השלישית. לאחר התערבות של עיריית ניקשיץ', החל המועדון לטפס בחזרה לליגה הבכירה. בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. מאז נאבקת הקבוצה באופן קבוע בפלייאוף העליון על תארים.
בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בגביע המונטנגרי לאחר שניצחה בגמר את קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה 55-64. בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.
הקבוצה מארחת ב"ספורט סנטר" בעיר, המכיל 3,000 מקומות ישיבה.
ויטוריה סטובל
ויטוריה דה סטובל (בפורטוגזית: Vitória de Setúbal; בשמו הרשמי: מועדון כדורגל ויטוריה, Vitória Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל פורטוגזי מהעיר סטובל המשחק בליגת העל הפורטוגזית. המועדון בתחילתו נוסד תחת השם "מועדון כדורגל בונפים" (שעל שמו נקרא אצטדיון הקבוצה כיום), אך החל משנת 1910 שמו נקרא כפי שהוא היום תחת המוטו בפורטוגזית :"A Vitória será nossa" (הניצחון שייך לנו).
הקבוצה זכתה בגביע הפורטוגלי 3 פעמים ובגביע הליגה הפורטוגזית פעם אחת.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה ב-20 בנובמבר 1910 והעפילה לראשונה לליגה הבכירה בעונת 1934/1935. בין השנים 1964 ל-1974 הגיעה הקבוצה לשיאה כאשר היא זכתה בשני גביעים ב-1964/1965 וב-1966/1967. בזכייה הראשונה גברה הקבוצה על בנפיקה בגמר 3-1. לאחר שבעונה הבאה הגיעה לגמר פעם נוספת, אך הפסידה 1-0 לבראגה, הקבוצה זכתה בגביע שוב כשניצחה את אקדמיקה דה קוימברה 3-2 לאחר הארכה. בעקבות הזכיות בגביע, הקבוצה הורשתה להשתתף בגביע אירופה למחזיקות. בעונת 1965/1966 הקבוצה הוגרלה בסיבוב הראשון לשחק נגד קבוצת ארהוס הדנית, אך הודחה לאחר שהפסידה 4-2 במצטבר. בעונת 1968/1969, לאחר זכייתה השנייה בגביע, הקבוצה הודחה בסיבוב השני של הטורניר לאחר שהובסה על ידי באיירן מינכן 7-3 במצטבר.
ההישג המשמעותי ביותר בזירה האירופית היה בגביע ערי הירידים בעונת 1969/1970 כאשר הדיחה את בסיבוב השני את ליברפול. בסיבוב הבא היא הודחה כשסיימה בהפסד 2-1 להרטה ברלין במצטבר. בעונת 1973/1974 סיימה הקבוצה במקום השלישי - מיקום השיא שלה, בפער של ארבע נקודות מהאלופה ספורטינג ליסבון. בשנות ה-80 הקבוצה ירד מגדולתה, ובילתה במשך כעשרים שנה בין הליגה הראשונה לליגה השנייה. בעונת 2004/2005 הקבוצה העפילה חזרה לליגה הבכירה. בנוסף, בעונה זו היא זכתה בגביע לאחר ניצחון 2-1 על בנפיקה בגמר.
לאחר עונת 2019/2020 הקבוצה הייתה אמורה לרדת לליגת משנה, אך בעקבות בעיות תקציביות היא התחילה לשחק בליגה השלישית בחשיבותה.
הקונגרס הציוני העולמי החמישי
הקונגרס הציוני החמישי התקיים בבזל ב-26 בדצמבר 1901. לקונגרס עוצבה כרזה אמנותית מעשה ידיו של הצייר אפרים משה ליליין.
בראש הקונגרס ישב מנהיג התנועה הציונית ד"ר בנימין זאב הרצל. נשיאות הקונגרס כללה את ד"ר מקס נורדאו, ד"ר יחיאל צ'לנוב ופרנסיס מונטיפיורי (1860–1935).
מהלך הקונגרס.