במקביל לא זנח את לימודי הגמרא, אך בחר ללמוד גמרא תוך שילוב הכלים שרכש בישיבה עם כלי מחקר שאופיים מדעי, וכך השלים מחקר מקיף על אפיונם של אביי ורבא בהסתמך על 428 מחלוקותיהם והאגדות הרבות אודותם בתלמוד הבבלי. בהמשך ערך והוציא לאור מחקרים דומים על דמויותיהם של האמוראים רב ושמואל וכן על האמוראים רבי יוחנן וריש לקיש.
פרס עמינח.
בתאריך הוענק לזאב פרנק פרס עמינח בטקס שנערך בבית ציוני אמריקה בתל אביב, על ספר המחקר שלו "דבר-קטן". בנימוקי ההחלטה על קבלת הפרס כתבו השופטים:
ג'טסטאר איירווייז
ג'טסטאר איירווייז (באנגלית: Jetstar Airways) היא חברת תעופה זולה אוסטרלית. החברה היא חברת בת של קוואנטס, שהוקמה כתוצאה מהתחרות בשוק הטיסות הזולות באוסטרליה, לאחר שהוקמה החברה המתחרה וירג'ין אוסטרליה.
בסיס החברה ממוקם בנמל התעופה של מלבורן, והיא מפעילה טיסות ליעדים בינלאומיים ומקומיים.
קוואנטס הקימה מספר חברות אחיות בשם "ג'טסטאר"; ג'טסטאר אסיה איירווייז בסינגפור, ג'טסטאר פסיפיק איירווייז בווייטנאם, ג'טסטאר יפן ביפן.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 2003, והיא החלה להפעיל טיסות מקומיות במאי 2004. הטיסה הבינלאומית הראשונה שלה, הייתה בדצמבר 2005 לקרייסטצ'רץ', שבניו זילנד.
טיסת הבכורה של החברה האחות, ג'טסטאר אסיה איירווייז, התקיימה ב-13 בדצמבר 2004, והיא סימלה את כניסתה של קוואנטס לשוק הטיסות הזולות, ואת כוונתה להתחרות בחברה המקומית סינגפור איירליינס במגרש הביתי שלה.
ביולי 2007 רכשה קוואנטס 27% ממניות חברת התעופה הוייאטנמית "פסיפיק איירליינס". בשנת 2008 שינתה את שמה לג'טסטאר פסיפיק איירווייז.
בפברואר 2011 החל שיתוף הפעולה של ג'טסטאר וברית Oneworld, עם זאת; הכרטיסים לחברים בברית נמכרים דרך קוואנטס והטיסות הן בקוד שלה – QF.
באוגוסט 2011 הודיעה קוואנטס כי חברה לג'פאן איירליינס ולמיצובישי להקים חברת תעופה חדשה בשם ג'טסטאר יפן. החברה שהייתה אמורה להתחיל לפעול בדצמבר 2012, החלה לפעול ביולי אותה השנה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא ג'טסטאר איירווייז באתר Airliners.net
איירבוס A330-200
איירבוס A330-300
איירבוס A330-200F
סוספטיביליות
טלי הלטר שנקר
אבו אל-עבאס א-נבאתי
אַבּוּ אלְ-עַבַּאס אַחְמַד בְּן מֻחַמַּד בְּן מֻפַרַּג' בְּן א-רּוּמִיַּה אַלְ-אִשְׁבִּילִיּ א-נַּבַּאתִיּ (בערבית: أبو العباس أحمد بن محمد بن مفرج بن الرومية الإشبيلي النباتي; 1165–1239) היה רופא ועשבונאי אנדלוסי.
חייו.
נולד בסביליה בדרום מערב ספרד. במולדתו הוכר כאיש הלכה המתמחה בחדית', אולם יותר מכול התפרסם בידיעותיו המפליגות על צמחי המרפא ותועלתם, ומכאן גם כינויו "א-נבאתי" (העשבונאי).
תחום התמחותו של אבו אל-עבאס היה בהגדרה מדויקת של מיני צמחים, מוצאם ובית גידולם. ידיעותיו לא היו מוגבלות רק לתחומי ספרד, אלא להכרה נרחבת של צמחים מכל אזורי השליטה האסלאמית, שאותה רכש מהספרות, ובעיקר מתוך היכרות אישית במהלך מסעותיו בעולם.
למרות ההכרה שלה זכה אבו אל-עבאס בימיו כבר סמכא בענייני הלכה ורפואה בספרד, נהג תמיד בפרישות ואת זמנו הקדיש ללימודים. למחייתו מכר עשבים והעתיק ספרים בחנותו שבסביליה.
מסעותיו.
אבו אל-עבאס ערך כנראה במהלך שנות חייו מספר מסעות למזרח, שלהם היו שתי מטרות: העמקת לימודיו במדע החדית' לפי האסכולות הנהוגות במזרח והרחבת היקף ידיעותיו הרפואיות. את רשמי מסעותיו תיעד בספרו, "המסע המזרחי".
מסע אחד ערך עוד בצעירותו, בשנת 1185, אז קיים לראשונה את מצוות החג' למכה. אולם את המסע המקיף ביותר למזרח ערך בשנת 1215. משם כנראה המשיך לעיראק ולערי סוריה הגדולה. בשובו לספרד ממסעו, בשנת 1228, חנה בדרכו גם בסיציליה.
אבו אל-עבאס תיאר בספרו צמחים שהכיר או ראה במסעותיו, בהם צמחים הגדלים במספר אזורים, המאפשרים לנו להתחקות אחר חלק ממסעו בארץ ישראל: יהודה, דרום הר חברון, בקעת הירדן ויריחו, אזור החוף ודרך אשקלון. ביצירתו מושקע מידע רב חשיבות למחקר תולדות הצומח בארץ ישראל בימי הביניים ושימושיו. בין הצמחים שהוא מתאר את שימושם: סירה קוצנית, סולנום החדק, עירית גדולה, רכפה לבנה ומיני חרחבינה.
ג'יארדיה למבליה
ג'יארדיה
מנלאוס (כהן גדול)
מנלאוס (ביוונית: Μενέλαος, מֶנֶלָאוֹס; מלטינית: מֶנֶלָאוּס) היה כהן גדול ומנהיג יהודי מתייוון בתקופת בית שני ומרד החשמונאים, בין השנים 163-172 לפנה"ס. מנלאוס, תחת שלטון אנטיוכוס הרביעי (אפיפנס) הסלאוקי, גרם לחילול בית המקדש ולבזבוז אוצרותיו שהיו רכוש העם, ובכך הניח את התשתית לגזירות רדיפת הדת של אנטיוכוס הרביעי בשנת 168 לפנה"ס. מנלאוס, ביחד עם אחיו שמעון ושני שליטי ישראל הסמוכים לו בשושלת ההנהגה, יאסון ואלקימוס, הם הדמויות המרכזיות המזוהות עם תופעת ההתייוונות ומשמעויותיה במסורת היהודית.
מוצאו של מנלאוס.
שאלת מוצאו של מנלאוס העסיקה רבות את חוקרי התקופה ההלניסטית בארץ ישראל, כאשר חשיבותה נובעת מן העובדה שזו הפעם הראשונה שבה שושלת הכהונה הגדולה לכאורה נקטעה על ידי אדם שאיננו ממשפחת צדוק, אדם זה היה מנלאוס. בספר מקבים ב' נכתב על שמעון, אחי מנלאוס: . על פי הכתוב הזה, לא רק שמנלאוס ושמעון אינם נצר למשפחת הכהונה הגדולה, אלא שבעצם הם לא באמת כוהנים, שכן הכוהנים משתייכים לשבט לוי ולא לשבט בנימין. רבים החוקרים אשר טוענים כי מציאות שכזו אינה אפשרית מבחינה היסטורית וכי חלה כאן טעות סופר או מתרגם. דעה זו מבוססת בעיקר על התרגום הלטיני של ספר מקבים ב', בו אין התייחסות לשבט בנימין, אלא דווקא "שבט בילגה". בית בילגה הוא אכן אחת ממשמרות הכהנים הידועות, אם כי אינה שייכת לבית צדוק. אמינות היחוס למשמרת בילגה מתחזקת עקב הקישור בתוספתא בין מרים בת-בילגה בזמן בו . אירועים אלה מכוונים ככל הנראה להתיוונות הקיצונית במחצית הראשונה של המאה השנייה לפנה"ס, ובייחוד בימי רדיפות אנטיוכוס.
יוסף בן מתתיהו מקשר את מנלאוס ישירות לביתו של שמעון הצדיק, בכותבו כי מנלאוס היה אחיהם השלישי של חוניו השלישי ויאסון, ובכך היה נצר לבית צדוק. מקור זה אינו מקובל ולא נידון במחקר המודרני על אף ההשלכות מרחיקות הלכת הטמונות בו. מקורותיו של יוסף בן מתתיהו מהווים סלע מחלוקת בנוגע למוצאותם של עוד דמויות חשובות בסיפורי ימי בית שני, כגון שמעון השני, המתואר על ידי יוסף בן מתתיהו כאבי חוניו, יאסון ומנלאוס. אם להוסיף עובדה זו לאופן בו מתאר יוסף בן מתתיהו את עלייתו של מנלאוס לשלטון ומאפייני שלטונו המתייוון, המקבילים לסיפור בספרי מקבים, ניווכח כי יוסף בן מתתיהו משאיר סימני שאלה רבים במחקר ההיסטורי ואין לפטור פירוש זה או אחר בביטול.
עלייתו לשלטון.
קרבתו של מנלאוס לכס המלכות עולה בראש ובראשונה מהמסופר בתחילת פרק ד' בספר מקבים ב', שם מתוארים המאבקים הפנימיים של השלטון היהודי בין חוניו השלישי ושמעון, אחי מנלאוס. בתיאורים אלה בעל מקבים ב' מבדיל בין דרכו היהודית-מסורתית של חוניו, אשר טובת העם לנגד עיניו, לבין דרכו התככנית והאגוצנטרית של שמעון: .
לאחר עלייתו של יאסון לכהונה הגדולה ומיסוד מנהגי ההלניסטים בישראל, שולח יאסון את מנלאוס לאנטיוכוס הרביעי כדי לשלם למלך את הכופר המגיע לו בסך 360 כיכר כסף. מנלאוס, בתורו, מציע למלך סכום גדול יותר עבור הכהונה, עוד 300 כיכר כסף, ולוקח בכך את הכהונה הגדולה, ובעצם את השלטון, לידיו: . מנלאוס חזר לירושלים כמנהיג יחיד אשר הכהונה הגדולה אינה בראש מעייניו אלא השלטון והשררה: . עקרון המידה כנגד מידה אותו מתאר בעל מקבים ב' מול יאסון שופך אור על אופיו של מנלאוס לדעת הכותב: . מנלאוס מאחר בתשלום ובתוך כך מזומן על ידו, בשיתוף עם ססטרטוס מושל קפריסין, לבירור. כבר בתחילת שלטונו מתקרב מנלאוס אל צמרת השלטון הסלאוקי באמצעות ממון הנובע מרכוש המקדש והעם. כך מתוארת קרבתו לאנדרוניקוס, ממלא מקום אנטיוכוס הרביעי: . מנלאוס מקומם עליו את חוניו השלישי במכירת כלי המקדש, ואז מחליט לבסס את שלטונו על ידי סילוק היריב הפוליטי של משפחתו משכבר הימים. הוא עושה זאת על ידי קשירת קשר עם אותו אנדרוניקוס: . וכך, בעצם, מנלאוס עוקר מן השורש את היריבות הפוליטית.
דעה חשובה במחקר מחברת בין עלייתם של יאסון ומנלאוס לשלטון לבין התעצמות הכיתתיות ביהדות בית-שני. בפירושו של ביקרמן הוא מחלק את הזרמים השואפים לכס המלוכה בתקופת מלחמות הסלאוקים במצרים לשני מחנות: "אנשי טוביה" (Tobiads) תומכי הסלאוקים, אשר מנלאוס נתמך על ידם ו"אנשי חוניו" (Oniads) תומכי שושלת בית צדוק, חוניו השלישי ויאסון. ככלל, החוקרים מסכימים כי המסקנה החשובה העולה מן הכתוב בפרק זה ריבוי התנועות המנוגדות בתוך העם היהודי, אשר הניחו את הבסיס לעליית המתיוונים לשלטון. להקשר זה ניתן לשייך את דברי חז"ל על אנטיגנוס איש סוכו (בדור שאחרי שמעון הצדיק ולפני בית חשמונאי): .
מאפייני דמותו ושלטונו.
שלטונו של מנלאוס התאפיין בעיקר בהתנהלות כלכלית תומכת בשלטון הסלאוקי ובדיכוי היהודים תושבי יהודה תחתיו לצורך השגת ממון. כך נכתב כי , התקומם העם נגד הכהן הגדול ואחיו (הוא לוסימכוס). המרד דוכא באכזריות: . את דעתו של בעל מקבים ב' על אופי שלטונו של מנלאוס ניתן להבין מהפסוק המסכם של פרק ד': .