אלישה מרגריטה סודרברג (באנגלית: Alicia Margarita Soderberg; נולדה ב-1977) היא אסטרונומית ואסטרופיזיקאית העוסקת בחקר סופרנובות – מוות קטסטרופי של כוכבים. בעזרת תצלומי לוויין וטלסקופים סודרברג חוקרת את טבעם ההרסני של סופרנובות ותפקידן ביקום. היא האדם הראשון בהיסטוריה המתועדת שגילה וחזה בסופרנובה בעת פיצוצה. כלת פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה (Annie Jump Cannon Prize) של (American Astronomical Society) לשנת 2009 על "הגילוי שלה של פיזיקת התפרצות קרינת גמא, סופרנובות והקשר בניהם".
קורות חיים.
אלישה מרגריתה סודרברג נולדה בשנת 1977 במסצ'וסטס שבארצות הברית. היא גדלה בקייפ קוד במסצ'וסטס והתעניינה במדע עוד בשנותיה בבית הספר. כשעוד הייתה בתיכון, סודרברג רצתה לעסוק במדעים סביבתיים ואף בילתה קיצים מימיה בתיכון בחקר השפעת זיהום מים על בריכות מים מלוחים במכון האוקייונוגרפי בוודס הול.
ההתעניינות של סודרברג באסטרונומיה החלה רק כשהייתה סטודנטית לתואר ראשון ב. לאחר שהייתה בקורס אסטרונומיה במהלך לימודיה היא הבינה שזה בדיוק מה שהיא רוצה לעשות. לאחר שגמרה תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה בשנת 2000, עברה סודרברג לאוניברסיטת קיימברידג', שם עשתה תואר שני (מוסמכת אוניברסיטה) במתמטיקה יישומית דרך קרן אחווה לאומית לחקר מדעי לתואר שני ( National Science Foundation Graduate Research Fellowship). את התואר השלימה ב שבאוניברסיטה, שם עשתה קורס מאסטר במתמטיקה (Part III of the Math Tripos). בשנת 2007 קיבלה סודרברג תואר שלישי – דוקטורט – באסטרופיזיקה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה. את התואר קיבלה על הספר שכתבה כעבודת התזה שלה: "The Many Facets of Cosmic Explosions". הספר עצמו עוסק בקרינת גמא, הבזקי גלי רדיו מסוימים, סופרנובות והקשר בין כל השלושה. היועץ המחקרי שלה היה .
לאחר שהשלימה את הדוקטורט, סודרברג הייתה פוסט-דוקטורנטית חברה בטלסקופ החלל האבל של נאס"א באוניברסיטת פרינסטון. בהמשך, בשנת 2010 היא הצטרפה לאוניברסיטת הרווארד בתור מרצה בכירה (Assistant Professor) בפקולטה לאסטרונומיה. כמו כן, היא גם ראש קבוצה לחקר סופרנובות באוניברסיטה ומלמדת סטודנטים לתואר ראשון אסטרונומיה תצפיתית (Observational Astronomy) ו (Stellar Physics). בנוסף, היא משמשת כיועצת מחקרית.
פעילות מחקרית.
אלישה סודרברג עוסקת באסטרונומיה בחקר סופרנובות. במחקרה, סודרברג נעזרת במידע אסטרונומי מטלסקופים ומלוויינים במטרה לחקור את טבען של הסופרנובות ותפקידן ביקום. במחקרה באסטרונומיה היא משתמשת גם בפיזיקה ומנסה להבין מה מגיע לפני סופרנובות ואיך הן בעצם מתרחשות. היא חוקרת ומשלבת רמזים באורכי גלים אלקטרומגנטיים שונים, מרדיו ועד גמא, בעקבות מידע על מות כוכבים ועל עושר האלמנטים שהם נותנים ליקום בהתפוצצותם.
תגליתה הידועה ביותר של סודרברג עד היום היא תיעוד של סופרנובה בעת התרחשותה. סודרברג הייתה האדם הראשון שהצליח לתעד את המאורע, וזאת מהסיבה הבאה: בהתרחשות סופרנובה, לוקח זמן עד שניתן לראות את הסופרנובה עצמה באור הנראה. בהתפוצצות עצמה, קודם כל משתחררת התפרצות קרני רנטגן, דבר שתצפיתה של סודרברג ברנטגן הוכיחה, ורק לאחר זמן מה מגיעות קרניים בטווח הנראה. מסיבה זו, לרוב מאתרים סופרנובות שבועות לאחר התרחשות הפיצוץ.
בשנת 2008, סודרברג צפתה בסופרנובה בתמונות שצילם הלוויין סוויפט (Swif) של נאס"א בשביל לחקור את דעיכת שעריות הסופרנובה. בתמונה, שצולמה ברנטגן, סודרברג זיהתה שמדובר בשתי סופרנובות, לא אחת, ויידעה את שאר הקהילה האסטרונומית בעולם. בזכות גילוי זה, עכשיו ידוע איך נראית תמונת רנטגן של סופרנובה, דבר שיעזור באיתור סופרנובות נוספות ובפיתוח אמצעים טכנולוגיים מתקדמים יותר למטרה זו. בנוסף, הגילוי הוכיח את התיאוריה כי בתחילת סופרנובה יש התפרצות גלי רנטגן. התיאוריה הייתה ידועה, אך לא הוכחה לפני כן.
מארי אליזבת' ברבר
מארי אליזבת' ברבר (באנגלית: ; 5 בינואר 1818 – 4 בספטמבר 1899) הייתה מדענית חובבת חלוצית של המאה התשע עשרה. ללא השכלה פורמלית, היא קנתה לעצמה מוניטין בבוטניקה, אורניתולוגיה ואנטומולוגיה. היא הייתה גם משוררת וציירת מוכשרת ואיירה את תרומותיה המדעיות שפורסמו על ידי חברות מלומדות כמו האגודה האנטומולוגית המלכותית בלונדון , הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו, והאגודה הלינאית של לונדון. היא נבחרה לחברה האורניתולוגית ההונגרית וכמה ממאמריה תורגמו להונגרית.
ביוגרפיה.
ברבר נולדה כמארי אליזבת' בוקר בכפר דרום ניוטון, וילטשייר שבאנגליה ב-5 בינואר 1818. היא הייתה התשיעית מתוך אחד עשר ילדים ובתם הראשונה של מיילס ואנה מריה בוקר. כשברבר הייתה בת שנתיים משפחתה עברה למושבת הכף שבדרום אפריקה יחד עם מתיישבים בריטים אחרים. אלו רצו לנצל את הצעת ממשלת בריטניה של 100 דונם אדמה לכל אדם מעל גיל 18 שהסכים להגר למושבת הכף. משפחת באוקר קיבלה אדמות באלבני, ליד גרהאמסטאון והתיישבה בחוות ת'רפילד באלבני תחתית.
ברבר קיבלה השכלה בסיסית בבית ספר חווה שהוקם על ידי אביה ופיתחה עניין בחקר הטבע ולאחר מכן בארכאולוגיה. המנטור שלה במהלך נעוריה היה אחיה הגדול, ג'ון מ. בווקר, שאיתו היא חקרה את הגאולוגיה והמאובנים המקומיים. היא חלקה את תחומי העניין שלה גם עם קרובי משפחה אחרים, במיוחד אחיה הצעיר ג'יימס הנרי באוקר . שניים מאחיה הגדולים, תומאס הולדן באוקר ואוקטביוס, הפכו מאוחר יותר לאספנים מוקדמים של חפצים ארכאולוגיים. היא חלקה את אהבתה לטבע עם כל משפחתה, אך פרסום הספר "סוגים של צמחים דרום אפריקאים", שנכתב על ידי הבוטניקאי האירי ויליאם הנרי הארווי בשנת 1838, שינה את חייה. היא הוקסמה מהפרקים על מבנה הצמחים וטקסונומיה לינאית, ונענתה לבקשת המחבר לדגימות כדי שיוכל להתחיל לתעד את צמחיית מושבת הכף.
ההתכתבויות המתמשכות שלה עם הארווי התרחשו בתקופה בה לא היה מקובל בדרך כלל לנשים לנהל דיון מדעי. אכן, בהתחלה היא לא חשפה את היותה אישה. היא נהנתה מחופש חסר תקדים מבחינה זו, בין השאר משום שהיא שוחררה מהתרבות הוויקטוריאנית המגבילה יחסית במדינת מולדתה, אך גם בגלל עידודו של אביה והאידיאלים הטרם וויקטוריאניים שהוא נשא מתקופה בה נשים נהנו מקול חופשי יותר. היא הפכה לאחת הספקיות העיקריות של הארווי של צמחים מדרום אפריקה וסייעה לו גם במתן שמות וסיווגם של מינים רבים. במהלך התכתבות של כמעט 30 שנה, היא שלחה להארווי כ -1,000 מינים עם הערות על כל אחד מהם.
מרי נישאה לפרדריק וו. ברבר בשנת 1845 וזמן מה לאחר מלחמת הגבול השביעית (1846–1847) הם התיישבו בחוות היילנדס, ליד גרהאמסטאון.
בוטניקה.
ברבר תרמה רבות למדע הבוטני של התקופה באמצעות אוספיה ותצפיות מדעיות על החי והצומח בדרום אפריקה. כתוצאה מכך נקראו כמה מיני צמחים על שמה. היא ואחיה ג'יימס, שלחו מינים רבים של צמחים שלא היו ידועים בעבר לעשבייה בטריניטי קולג', ולגנים הבוטניים המלכותיים שבשכונת קיו.
הצמח "ברברה אלואידנדרון" (עץ אלוורה) התגלה לראשונה על ידי ברבר, שאספה צמחים בטרנסקאי לשעבר (נכון ל-2021 חלק מדרום אפריקה). היא שלחה דגימות של הצמח ופרחיו לגנים הבוטניים המלכותיים בשכונת קיו, ושם, בשנת 1847 ויליאם טרנר ת'יסלטון-דייר נתן לצמח שם זה לכבודה.
בנוסף, היא גילתה את הפרח "Lotononis harveyi " שמכונה גם "היופי של גברת ברבר" אשר נקרא על שמה.
אנטומולוגיה.
ברבר פיתחה עניין באנטומולוגיה, ויחד עם אחיה, ג'יימס הנרי בוקר, היא החלה בתיעוד עשים ופרפרים. היא יצרה קשר עם האנטומולוג רולאן טרימן בשנת 1863 כדי לחלוק איתו את תגליותיה. תצפיותיה וכתביה תרמו לדיוניו של צ'ארלס דרווין על תפקיד העש בהאבקת סחלבים. הוא אף ביקש את עזרתה במחקריו על ביטוי הרגשות אצל אנשים ובעלי חיים והיא קיבלה ממנו עותק של ספר בנושא שהוא פרסם בשנת 1872.
מארי אליזבת' ברבר נפטרה בפייטרמריצברג שבדרום אפריקה ב-4 בספטמבר 1899, כשהיא בת 81.
אן דג'ן-אסמט
אן דג'ן-אסמט (בצרפתית: Anne Dejean-Assémat; נולדה ב-6 בינואר 1957) היא ביולוגית מולקולרית צרפתית, העובדת על המנגנונים המובילים להתפתחות סרטנים בגוף האדם. בתור מנהלת המחקר במכון הלאומי לבריאות ומחקר רפואי (INSERM) וכפרופסורית במכון פסטר, היא עומדת בראש המעבדה לארגון גרעיני ואונקוגנזה במכון פסטר וביחידת INSERM 993 – "ביולוגיה מולקולרית ותאית של גידולים סרטניים".
קורות חיים.
אן דג'ן-אסמט חונכה באוניברסיטת פייר ומארי קירי שבפריז, וסיימה תואר שני במדעים בגנטיקה בשנת 1981. לאחר מכן, היא סיימה את לימודיה לתואר שלישי בווירולוגיה במכון פסטר בשנת 1988. נושא עבודת הגמר שלה היה תפקידם של רצפי נגיף הפטיטיס B משולבים בהתפתחות קרצינומה הפטוצלולרית.
מאז 2003, היא מובילה את יחידת הארגון הגרעיני ואונקוגנזה במכון פסטר.
אסמט מילאה מספר תפקידי ממשל מדעי במועצה המדעית, ותפקדה כנשיאת הוועדה לגנטיקה, פיתוח וסרטן ב-(INSERM (2012-2008. בנוסף, היא החזיקה במספר תפקידים במדור המחקר במשרד המחקר והטכנולוגיה הצרפתי. בשנת 2004 הפכה ד"ר דג'ן-אסמט לחברה באקדמיה הצרפתית למדעים.
היא זכתה בפרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע בשנת 2010, בפרס הגרנד פרי (2014) של המכון הלאומי לבריאות ומחקר רפואי (INSERM) ובפרס ח'וברי ב-2018.
פעילות מחקרית.
בתור ביולוגית מולקולרית, ד"ר דג'ן-אסמט חוקרת את המנגנונים – ברמה הגנטית, האפיגנטית והתאית – האחראיים להתפתחות הסרטן באדם. אן דג'ן-אסמט ומשתפי פעולתה הובילו להתקדמויות חשובות בהבנת מקורם של סוגי סרטן מסוימים, יצרו נקודות מבט ייחודיות להבחנה ולסיווגים חדשים, וכיוונים לטיפול ממוקד בהם: