כדי לא להחמיץ משחק ליגה עתידי, וגם לא לעבור מסע קשה כל כך שוב, המועדון שכר מטוס מחברת British European Airways (BEA) עבור הטיסה למשחק החוץ נגד הכוכב האדום בלגרד, לאחר ניצחון בית 2:1 ב-14 בינואר 1958. המשחק שנערך ב-5 בפברואר הסתיים בתוצאה 3:3, שהספיקה כדי לשלוח את יונייטד לחצי הגמר. בדרך חזרה למנצ'סטר, ההמראה מבלגרד עוכבה במשך שעה לאחר שהמגן ג'וני ברי איבד את הדרכון שלו, ואז המטוס ביצע עצירה מתוכננת במינכן לתדלוק, בשעה 13:15 GMT.
ההתרסקות.
קפטן ג'יימס ת'יין, הטייס של מטוס ה"אמבסדור" מסוג "Elizabethan" הוביל את הטיסה אל בלגרד, אך נתן לסגנו, קפטן קנט ריימנט את הפיקוד על הטיסה חזרה. בשעה 14:19 לפי שעון גריניץ', מגדל הפיקוח קיבל את ההודעה כי המטוס מוכן להמריא, ונתן לו אישור המראה שיפוג בשעה 14:31. קפטן ריימנט ביטל את ההמראה לאחר שקפטן ת'יין הבחין כי מד הלחץ בדחיסה התחיל לרעוד כשהמטוס הגיע למלוא הכוח וכי המנוע עשה רעשים מוזרים תוך כדי האצה. ניסיון שני נעשה לאחר 3 דקות, אך 40 שניות בתוך ההליך, גם הוא בוטל לפני שהמטוס המריא. הסיבה שניתנה לניסיונות הכושלים היא שהמנוע נתן יותר מיכולתו, ולכן גם האיץ יותר מדי, תופעה מוכרת בדגמי ה- "Elizabethan". לאחר הכישלון השני, כל הנוסעים נתבקשו לרדת מהמטוס, והם חזרו אל טרקלין שדה התעופה. בינתיים התחיל לרדת שלג כבד, והיה נראה לא סביר כי המטוס יבצע את המסע חזרה באותו יום. דאנקן אדוארדס שחקן מנצ'סטר יונייטד ניצל את ההזדמנות כדי לשלוח מברק לבעלת הבית שלו במנצ'סטר. הוא רשם: "כל הטיסות בוטלו, טס מחר. דאנקן."
קפטן ת'יין הודיע למהנדס, ביל בלאק, על הבעיה. בלאק הציע כי בגלל שהפתרון המיידי של פתיחת מצערת המנוע לאט יותר לא עבד, האפשרות היחידה שנותרה תהיה להשאיר את המטוס במינכן ללילה לכוונון מחדש של המנוע. ת'יין היה מעוניין להיצמד ללוח הזמנים והאמין שפתיחת המצערת באופן איטי עוד יותר תספיק. משמעות הדבר כי המטוס לא היה יכול להגיע למהירות הנדרשת להמראה עד שלב רחוק יותר במורד המסלול, אך היות שהמסלול היה באורך של כמעט 2 ק"מ (1.2 מייל), האמין ת'יין כי זו לא תהווה בעיה. לכן, למרות השלג, הנוסעים נקראו חזרה למטוס רק 15 דקות לאחר שעזבו אותו.
כמה מהשחקנים לא הרגישו בטוחים, במיוחד ליאם ווילן שנשמע אומר "אולי זה המוות, אבל אני מוכן" דקות לפני ההמראה. אחרים כולל דאנקן אדוארדס, טומי טיילור, מארק ג'ונס, אדי קולמן ופרנק סוויפט, עברו לאחורי המטוס כיוון שחשבו ששם בטוח יותר. כשכולם היו על המטוס, ת'יין וריימנט ניסו להמריא בפעם השלישית בשעה 14:56. בשעה 14:59 הם הגיעו לנקודת ההמתנה, שם קיבלו אישור להמריא. על המסלול התבצעו הבדיקות האחרונות בתא הטייס, ונוצר איתם קשר ממגדל הפיקוח, שאמר להם כי בשעה 15:04 יפוג אישור ההמראה שלהם. לאחר התלבטות, החליטו הטייסים כי הם יבצעו המראה והם ישגיחו על המדדים על מנת לזהות בעיה במנועים בזמן. בשעה 15:03 הם הודיעו למגדל הפיקוח על החלטתם.
קפטן ריימנט הזיז לאט את המצערת כפי שסוכם, ושחרר את הבלמים. המטוס החל להאיץ, וקצין הקשר ביל רודג'רס הודיע למגדל הפיקוח כי הם מתחילים בהמראה. המטוס החל לצבור מהירות, תוך כדי העפת שכבות סלאש, קפטן ת'יין קרא את המהירויות בהפרשים של 10 קשר, וכשהגיע ל-85 קשר הוא שם לב כי המנוע שוב החל לרעוד. הוא משך את המצערת במעט אחורה, ואחר כך הזיז אותה שוב קדימה. כשהגיע למהירות של 117 קשר, הוא הודיע בקשר "V1", שמשמעותו כי כעת יהיה זה מסוכן לבטל את ההמראה. קפטן ריימנט חיכה לקריאת "V2" שמשמעותה כי המטוס הגיע למהירות המינימלית שנדרשת על מנת לבצע המראה. כשהסתכל על מדד המהירות בציפייה כי המחט תתקדם לעבר המהירות (119 קשר), המחט החלה לרצד בסביבות ה-117 ופתאום נפלה ל-112 קשר ומיד אחר כך ל-105 קשר. ריימונט צעק "ישו, אנחנו לא נצליח!", כשת'יין הרים את ראשו על מנת לראות מה נמצא לפניהם.
המטוס החליק מקצה המסלול, יצא מכלל שליטה, התנגש בגדר המקיפה את שדה התעופה, ואז חצה את הכביש לפני שכנף שמאל נתלשה מן המטוס לאחר שנכנסה בבית של שש נפשות, כאשר ארבע מהן היו בבית והצליחו להיחלץ ממנו. גם חלק מזנב המטוס נתלש, ואחר כך צד שמאל של תא הטייס התנגש בעץ. צד ימין של המטוס התנגש בבקתה, שם הייתה משאית עם צמיגים ודלק שהתפוצצה. 20 נוסעים מתו במקום, ועוד 3 מאוחר יותר.
כאשר קפטן ת'יין ראה כי הלהבות סוגרות על תא הטייס, הוא חשש כי הדלק הבוער יגרום למטוס להתפוצץ והורה לצוות להתפנות. הדיילות יצאו קודם דרך חלון חירום במטבח שהתנפץ ואחריהם יצא קצין הקשר ביל רודג'רס. הם צעקו לריימנט לצאת החוצה, אך הוא נתקע בין מושבו לגוף המטוס שהתקפל. ריימנט אמר לת'יין לצאת בלעדיו. ת'יין הלך לעבר היציאה, ראה את הלהבות מתקרבות אל עבר מכל הדלק של המטוס שהכיל 2,300 ליטר של דלק. לפני שהוא יצא, ת'יין אמר לריימנט שהוא יחזור אליו לאחר שייטפל בדליקה. הוא הורה לצוות להתקרב אל המטוס על מנת להשיב שני מטפי כיבוי, ולאחר מכן להתרחק מן המטוס ככל האפשר.
בו בזמן, שוער הקבוצה הארי גרג שב להכרתו בתוך תא הנוסעים, במחשבה שהוא מת. הוא חש דם זורם על פניו והוא "לא העז להרים את ידיו למעלה, מכיוון שחשב שהקצה של ראשו הוסר". בדיוק מעליו הוא ראה פתח המאיר אל תא הנוסעים, הוא ניגש אליו והצליח לפתוח פתח רחב מספיק על מנת להיחלץ.
ג'וק רובסון
ג'ון הארדי "ג'וק" רובסון (באנגלית: John Hardy "Jock" Robson; 15 באפריל 1899–1995) היה שוער כדורגל סקוטי.
קריירה.
רובסון נולד בעיירה הסקוטית אינרליית'ן, ושיחק בעמדת השוער למרות שלא היה גבוה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת ברגימנט הצבא הבריטי סיפורת' היילנדרס; לאחר שחזר לביתו בתום המלחמה שיחק במועדון המקומי וייל אוף ליית'ן. בנובמבר 1921 הוא הוחתם על ידי ארסנל, ובתחילת דרכו היה השוער השלישי לאחר ארנסט ויליאמסון וסטיבן דאן. רובסון היה שוער נמוך ולא מנוסה, וסיכוייו לשחק בהרכב הראשון היו נמוכים. אולם, לאחר שוויליאמסון ודאן הפגינו יכולת נמוכה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול בולטון וונדררס ב-26 בדצמבר 1922. המשחק הסתיים בניצחון 5-0 לטובת ארסנל, ורובסון שמר על מקומו בהרכב.
רובסון השתתף בשאר משחקי עונת 1922/1923, וב-12 משחקים הוא לא ספג שער. בעונה וחצי שלאחר מכן הוא היה השוער הראשון של ארסנל; המועדון לא דורג בצמרת הליגה באותה תקופה, והיה על סף ירידה לליגת המשנה ב-1924 וב-1925, כאשר אחת הסיבות להישארותו היא יכולתו הטובה של רובסון. אולם, החל מסוף 1924 נאלץ רובסון לחלוק את אפודת השוער הראשון עם השוער החדש דן לואיס.
הוא החל את עונת 1925/1926 בתפקיד השוער הראשון, אך הקריירה שלו בארסנל התקרבה לסיומה לאחר שהמאמן החדש הרברט צ'פמן החתים את ביל הרפר בנובמבר 1925. הופעתו האחרונה הייתה בניצחון 5 - 2 על מנצ'סטר סיטי ב-7 בנובמבר 1925. את שארית העונה הוא העביר בקבוצת המילואים של ארסנל, ובאוגוסט 1926, לאחר 101 משחקים בכל המסגרות, עזב את ארסנל ועבר לבורנמות' אנד בוסקומב אתלטיק. בבורנמות' הוא שיחק במשך מספר שנים, ובסך הכל ביותר מ-40 משחקי ליגה.
אלק מקי
ג'ון אלכסנדר "אלק" מקי (באנגלית: John Alexander "Alec" Mackie; 23 בפברואר 1903 – יוני 1984) היה כדורגלן צפון אירי.
קריירה.
מקי נולד בפרבר מונקסטאון שבבלפסט, והחל את הקריירה שלו במונקסטאון ובפורת' ריבר לפני שהצטרף לארסנל ב-1922. החתמתו של מקי הייתה חריגה כיוון שהוא דרש קוף מחמד במקום תשלום עבור החתימה, דרישה שבוצעה על ידי הנהלת ארסנל בעקבות קשריו הבינלאומיים של היושב-ראש סר הנרי נוריס.
מקי היה מגן ימני צעיר וחזק, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ברמינגהאם סיטי ב-9 בדצמבר 1922. הוא הפך לשחקן הרכב קבוע, השתתף ב-23 משחקי ליגה בעונתו הראשונה וב-31 משחקי ליגה בעונה הבאה. ב-14 באפריל 1923 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צפון אירלנד במשחק מול נבחרת ויילס. אולם, את רוב עונת 1924/1925 הוא החמיץ בעקבות פציעה. אף על פי שמקי חזר להרכב הפותח, והשתתף ב-35 משחקי ליגה בעונת 1925/1926, הוא הודח מההרכב לאחר הצטרפותו בקיץ 1926 של טום פארקר, לימים קפטן המועדון.
מקי שיחק בארסנל במשך שתי עונות נוספות בעיקר כשחקן מילואים, וב-1928 עזב לפורטסמות' לאחר למעלה ממאה משחקים בכל המסגרות ושער אחד במדי ארסנל. הוא היה שחקן הרכב קבוע בפורטסמות' במשך שבה עונות. הוא השתתף בלמעלה מ-250 משחקי ליגה עבור פומפי, ופעמיים הפסיד עם המועדון בגמר גביע ה-FA (לבולטון וונדררס ב-1929 ולמנצ'סטר סיטי ב-1934). כמו כן, בתקופה זו הוא השתתף בשני משחקי נבחרת נוספים. מקי עזב את פורטסמות' ב-1936, וסיים את הקריירה שלו בנורת'המפטון טאון ובסיטינגברן.
העיר - כל העיר
מדרש לקח טוב
מדרש לקח טוב, המכונה גם פסיקתא זוטרתא, הוא ביאור על חמשת חומשי תורה ועל חמש מגילות על פי מדרשי התלמוד: מכילתא, ספרא, ספרי ויתר המדרשים הקדומים. שמו של הקובץ נובע מכך שכל עניין הנדון בו פותח בתיבה "בטוב" או "בטובה".
המדרש חובר בידי ר' טוביה בן אליעזר, בן המאה ה-11 (לפי אוצר הגדולים אלופי יעקב הוא חי בשנת ד"א תת"ן בערך (1090) בימי רש"י ורבי יצחק אלפאסי).
הספר נדפס בשנת ה'ש"ו (1546).
תולדות מחבר המדרש.
רבי טוביה חי בעיר קסטוריה ביוון. מעידים עליו בן ארצו, ר' יהודה ב"ר משה משקוני (מחבר פירוש על רבי אברהם אבן עזרא), וכן ר' מנחם תמר (אף הוא מחבר פירוש על רבי אברהם אבן עזרא).