בשנת 1951 עזב את הקיבוץ, התגייס לצה"ל ושימש קצין הסברה בכתב בענף ההסברה של המטכ"ל.
לאחר לימודיו ניהל דוד שחם במשך 15 שנים משרד פרסום תל אביבי, שנודע לימים בשם "שחם לבינסון אילון". את פעילותו הספרותית התחיל ב-1946, כשפורסמו הסיפורים הראשונים, מפרי עטו, במחברות לספרות ובכתבי עת נוספים. הוא כתב טור בעיתון דבר תחת השם אושפיז וגם בידיעות אחרונות, שם היה לו טור קבוע במשך עשרים שנה. ב-1971 פרש ממשרד הפרסום ונתמנה לעורך השבועון אות, ביטאון מפלגת העבודה וערך אותו 4 שנים, עד סגירתו. בתקופה זו הכיר את מי שהייתה בת זוגו עד למותה, סמדר שזר (1943–2008) שהייתה מוזיקאית, ולהם נולדו בן ובת. דוד שחם היה העורך הראשי של האנציקלופדיה בריטניקה לנוער ומ-1992 העורך הראשי של כרך מילואים ג' של האנציקלופדיה העברית. הוא ערך גם את הירחון בשפה האנגלית New Outlook ובהמשך היה לעורך כללי של האנציקלופדיה "זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי".
במשך השנים פרסם יותר מ-2000 מאמרים ורשימות בעיתונים וכתבי-עת ובהם: הארץ, על המשמר, ידיעות אחרונות, למרחב, מעריב, במחנה, עמדה, מאזנים, גג, עיתון 77, הניו יורק טיימס, הרלד טריביון ועוד. ללא-ספק, פעלתנותו הרבה והנמרצת בתחומי הפוליטיקה והפובלציסטיקה העיבה על מפעלו הספרותי.
דוד שחם היה פעיל בצד השמאלי של המפה הפוליטית הישראלית וניהל במשך 10 שנים את "המרכז הבינלאומי לשלום במזרח התיכון".
נפטר בגיל 89, את שנות חייו האחרונות חי ב"בית שלום" (ע"ש כספי) בהרצליה. הוא נקבר בקבורה אזרחית בבית העלמין מנוחה נכונה כפר סבא.
מיס אמריקה
תחרות מיס אמריקה היא תחרות יופי שנתית הנערכת בין נשים צעירות בארצות הברית. התחרות נערכת ב-50 מדינות ארצות הברית, בוושינגטון די. סי. ובאיי הבתולה של ארצות הברית. לזוכה בתחרות הלאומית ניתן התואר "מיס אמריקה" למשך שנה. התחרות נערכה לראשונה באטלנטיק סיטי בשנת 1921, ונערכה שם מדי שנה בחודש ספטמבר עד שנת 2004. בשנת 2006 עברה התחרות ללאס וגאס. הפרס בתחרות הוא מלגת לימודים.
המקרה של ונסה ויליאמס.
ונסה ויליאמס - השחקנית הידועה עבור תפקידיה ב"בטי המכוערת", "עקרות בית נואשות" ו"האישה הטובה" - הייתה מיס ניו יורק 1983, וזכתה בתואר מיס אמריקה של שנת 1984. היא הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה בכתר. לקראת סוף שנת התואר שלה, התגלו תמונות עירום שלה שפורסמו ללא רשותה במגזין הגברים פנטהאוז. תחת לחץ ציבורי, ויליאמס ויתרה על הכתר, והסגנית הראשונה לתואר, מיס ניו ג'רזי, סוזט צ'ארלס.
בתחרות של שנת 2016, ויליאמס הוזמנה לכהן כשופטת הראשית של התחרות, ומנכ"ל מיס אמריקה, סאם הסקל, התנצל בפניה התנצלות פומבית על מאורעות 1984.
כלב עבודה ושירות
כלב עבודה ושירות הוא כלב המשמש כחיית עבודה, ולא רק כחיית מחמד. המונח "כלבי עבודה ושירות" משמש בשלושה מובנים עיקריים:
מחוזות קזחסטן
מבחינה מנהלית קזחסטן מחולקת ל-17 מחוזות (облыстар, אובליסטאר) ו-4 ערים בעלות מעמד מיוחד (אלמטי - העיר הגדולה במדינה, נור-סולטן - הבירה, בייקונור - הוחכרה לרוסיה עד לשנת 2050 ושימקנט). השינוי האחרון בחלוקה מנהלית בוצע במרץ 2022 כאשר הוקמו 3 מחוזות חדשות.
בת' גיבונס
בת' גיבונס (אנגלית: Beth Gibbons; נולדה ב-4 בינואר 1965) היא זמרת וכותבת שירים אנגליה, המהווה את הצלע הנשית בהרכב פורטיסהד.
גיבונס עברה בגיל 22 לבריסטול כדי לקדם את קריירת השירה שלה, שם פגשה את ג'וף בארו (Geoff Barrow), שותפה לפורטיסהד.
באוקטובר 2002 חברה גיבונס לפול ווב, המכונה Rustin man. יחד הם הוציאו את האלבום Out of season.
דומניאנו
דומניאנו (באיטלקית: Domagnano) היא אחת מתשע הקסטלי, היחידות האדמיניסטרטיביות המרכיבות את סן מרינו.
העיר ממוקמת בצפון-מזרח המדינה ומשתרעת על שטח של 6.62 קמ"ר. בשנת 2006 התגוררו בדומניאנו 2,865 תושבים. העיר גובלת בסראוואלה, בפאטאנו ובבורגו מג'ורה. קבוצת הכדורגל של העיר היא אף.סי. דומניאנו.
ארמניה במשחקים האולימפיים
ארמניה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לילהאמר (1994) ובמשחקי הקיץ מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996). עד 1988 התחרו הספורטאים הארמנים במסגרת המשלחת הסובייטית, וב-1992 במסגרת המשלחת המאוחדת (Unified Team), שכללה ספורטאים מ-12 מתוך 15 המדינות שהרכיבו את ברית המועצות.
לאורך השנים צברו הארמנים 18 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. המדליות הושגו בענפים היאבקות, התעמלות, הרמת משקולות ואיגרוף. באולימפיאדות החורף לא רשמו הספורטאים הארמנים הישגים משמעותיים.
היסטוריה.
הופעתה הראשונה של ארמניה במשחקים, באולימפיאדת אטלנטה, הייתה אחת המוצלחות שבהן. המתאבק ארמן נזריאן זכה במדליית זהב, הישג שאף ספורטאי ארמני לא שחזר ב-20 השנים הבאות. נזריאן, שעבר להתגורר בבולגריה כבר ב-1995, קיבל אזרחות בולגרית ב-1997, ובאולימפיאדות הבאות התחרה מטעם המשלחת הבולגרית, ואף שמר על תוארו באולימפיאדת סידני (2000). מתאבק נוסף, ארמן מקרצ'יאן, זכה במדליית כסף, ומתאבק אחר, אראיק גוורגיאן, דורג במקום החמישי. בתחרות לקפיצה למים השתתפה ארוס גיולבודגיאן והיא בת 17 בלבד.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה מרים המשקולות ארסן מליקיאן במדליית ארד, היחידה שצברה המשלחת הארמנית במשחקים אלו. אשוט דניאליאן זכה אף הוא במדליית ארד, אך זו נשללה ממנו ימים ספורים לאחר מכן, לאחר שנמצא כי נטל חומרים אסורים. שני מרימי משקולות נוספים, רודיק פטרוסיאן וגגיק חצ'טריאן, דורגו במקום החמישי, ומתאבק נוסף, מתאבק נוסף, ארשק היירפטיאן, דורג אף הוא במקום החמישי.
באולימפיאדת אתונה (2004) לא הצליח אף ספורטאי ארמני לזכות במדליה. הקרובים ביותר לכך היו מרים המשקולות ארמן גזריאן שדורג במקום הרביעי, והקלע נוריאר בחטמיאן שדורג במקום הרביעי בירי באקדח מ-50 מטר. בחטמיאן גם דורג במקום השביעי בירי באקדח אוויר מ-10 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) צברה המשלחת הארמנית 5 מדליות, מדליית כסף למרים המשקולות טיגרן ורדן מרטירוסיאן, מרים המשקולות גוורג דווטיאן זכה במדליית ארד, וכל גם המתאבקים רומן אמויאן ויורי פטריקייב והמתאגרף הראצ'יק ג'וואחיאן. טיגרן גוורג מרטירוסיאן שזכה במדליית ארד בהרמת משקולות הורשע באימרוץ והמדליה נשללה ממנו ב-2016.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה המתאבק ארסן ג'ולפלקיאן במדליית כסף, וארתור אלכסניאן זכה במדליית ארד. מרימת המשקולות חריפסימה חורשודיאן, שזכתה אף היא במדליית ארד, הייתה לאישה הארמנית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, אך מדליה זו נשללה ממנה ב-2016 בשל הרשעה באמרוץ. ספורטאי בולט נוסף במשלחת היה לוחם הטאקוונדו ארמן ירמיאן.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפר המתאבק ארתור אלכסניאן את הישגו מלונדון, וזכה במדליית זהב, השנייה בה זכתה ארמניה מאז קיבלה את עצמאותה, והראשונה מזה 20 שנה. מתאבק נוסף, מיגראן ארוטיוניאן, זכה במדליית כסף, ולבאן בריאנידזה סיים במקום החמישי. גם מרימי המשקולות הארמנים זכו להצלחות. סימון מרטירוסיאן וגור מינסיאן זכו במדליות כסף, רובן אלכסניאן סיים במקום הרביעי ונאזיק אבדליאן סיימה במקום החמישי. ספורטאי בולט נוסף היה המתעמל הרוטיון מרדיניאן, שסיים במקום השביעי בסוס הסמוכות.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
עמנואל כ&quot;ץ
עמנואל כ"ץ (1915 – 3 בדצמבר 1978, ג' בכסלו ה'תשל"ט) היה חבר לח"י, פובליציסט, עיתונאי, עורך, מתרגם וחוקר.
חייו ופועלו.
עמנואל כ"ץ נולד ב-1915 בווילנה למשפחה ציונית לאומית. מנעוריו הצטיין בידענות, שבה השתמש בכתיבה פובליציסטית. כן תרגם שירה ופרוזה. בגיל 12 פרסם חוברת אידאולוגית לתלמידים, בה עשה נפשות לרעיון בית"ר.
בגמר לימודיו בתיכון, בהיותו קצין מפקדת גליל וילנה של בית"ר, עלה לארץ ישראל כסטודנט באוניברסיטה העברית בירושלים.
כ"ץ נכנס לעבוד בעיתונות העברית, תוך המשך הפעילות בתנועה הלאומית הממוסדת. כאשר קמה מחתרת לח"י הצטרף אליה והיה חבר מערכת בטאוניה "החזית" ו"המעש". עם חיבוריו הפוליטיים, הכוללים מאמרים רבים, נמנית גם החוברת "האימפריה שוקעת יהודה עולה" שהופיעה בהוצאת לח"י. הוא גם כתב את השיר "אגדה" שנכתב לאחר מותו של מפקד הלח"י, יאיר, ולזכרו.
ערך ותרגם ספרים רבים. יסד וערך את "לפיד" ביטאון הנוער הלאומי העובד והלומד והשאיר בכתובים שני מחקרים נרחבים על נושא יודאיקה ועל יהדות וילנה, עיר הולדתו.
כעיתונאי עבד בעיתונים שונים "המשקיף", "זמנים", "הבקר" ובעיקר בעיתון "חרות". בסוף ימיו עבד בעיתון היידיש "לעצטע נייעס",
היה חבר המערכת ולקח חלק בעיתון האידיאולגי "סולם". ב שובץ במקום השלישי ברשימתו של ישראל אלדד, "רשימה למען ארץ ישראל", אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
כתב את המילים העבריות של מספר רומנסות ספרדיות בחוברת שהוציא ביחד עם יצחק לוי. הרומנסות הן "זה העלם", "הקטנטנה הסמיקה", "בת גלים", "צל-לא-צל", "שלוש אחיות", "אל החלון", "יעל", "איחל לו", "סילונה".
כ"ץ היה אחיינו של יוסף כהן-צדק.
יחידת הפרטיזנים של בלסקי
יחידת הפרטיזנים של בלסקי, המכונה לעיתים על שם ראשיה, האחים בלסקי; קבוצת בלסקי או חבורת בלסקי, הייתה קבוצת פרטיזנים יהודים שהצילה יהודים מההשמדה בתקופת השואה ולחמה בנאצים ותומכיהם המקומיים באזור נובוגרודק ולידא באזור הקרסי בפולין הכבושה (כיום אזור מערב בלארוס). הקבוצה פעלה בהנהגתם של האחים טוביה, זוס ועשהאל בלסקי, בני הכפר סטאנקיביץ'. במשך למעלה משנתיים שרדו בחסות הקבוצה 1,236 יהודים במלחמה.
היסטוריה.