ב־1963 הדפיסה ההוצאה מהדורה מתוקנת של "פעולה אנושית" מאת לודוויג פון מיזס. בגיליון ה־5 במאי 1964 של כתב העת השמרני "National Review", כתב הנרי האזליט מאמר בשם "Mangling a Masterpiece", ובו האשים את הוצאת אוניברסיטת ייל בכך שעימדו וסידרו את המהדורה החדשה בצורה חובבנית בכוונה, בשל העמדה האידאולוגית השונה של ההוצאה.
שערוריית קריקטורות מוחמד.
באוגוסט 2009, הוחלט בהוצאה למחוק את עותקי הקריקטורות המעורבות בפולמוס של פרשת קריקטורות מוחמד, יחד עם כל שאר התמונות של מוחמד, מתוך ספר אקדמי בשם """הקריקטורות שהרעידו את העולם", מאת פרופסור ייטה קלאוזן .
ליאון אנג'ל
לאון אנג'ל
שורשי הים
פאוסט
המטה הכללי הקטן
המטה הכללי הקטן (בדנית: Den lille Generalstab) היה שמה של קבוצת התנגדות שהורכבה מקציני הצבא המלכותי הדני ולחמה כנגד הכיבוש הגרמני בדנמרק במלחמת העולם השנייה.
ב-9 באפריל 1940 כבשה גרמניה הנאצית את דנמרק כמעט ללא קרב. הגרמנים הפכו את דנמרק למדינת חסות ממושמעת, אולם בהדרגה מאסו במצב זה. ב-29 באוגוסט 1943 פתחו הגרמנים במבצע ספארי ופרקו את כוחות ההגנה של דנמרק. קבוצת קצינים בהנהגת קפטן ויגו האלף התאגדה במטרה לארגן התנגדות לכיבוש הגרמני. חברי המטה הכללי הקטן הקימו רשת של קשרים בין כל הקצינים לשעבר בצבא הדני, כמו גם עם מנהיגי המרי האזרחי ועם הממשלה הדנית הגולה בלונדון והבריגדה הדנית בשוודיה.
באוקטובר 1943 אחד ממנהיגי המטה הכללי הקטן, הגנרל אבה גורץ, יצר קשר עם מנהיג הממשלה הגולה וילהלם בול. גורץ התחייב כי המטה הכללי הקטן יהיה נאמן לממשלה הגולה בלונדון ולמלך כריסטיאן העשירי בלבד. כתוצאה מכך, נקלע המטה הכללי הקטן לעימותים עם תנועות התנגדות אחרות בדנמרק ובמיוחד עם המפלגה הקומוניסטית הדנית ומחתרת השמאל הרדיקלי BOPA.
בספטמבר 1943 חברו קבוצות ההתנגדות השונות יחד והקימו את מועצת החירות הדנית אשר בה היו מיוצגות כל תנועות ההתנגדות. התנועות החברות במועצה הטילו על המטה הכללי הקטן לחלק בצורה שווה את הנשק שהוברח לדנמרק בידי בעלות הברית. עם זאת, במהלך כינוס המועצה במרץ 1945 הואשמו נציגי המטה הכללי הקטן בכל שהעבירו את הנשק רק לקבוצות התנגדות המזוהות עם הצבא ועם המלך, ומנעו תמיכה מהמחתרות הקומוניסטיות.
לאחר המלחמה, סייעו חברי המטה הכללי הקטן בשיקומו של הצבא הדני. בין חבריו המפורסמים של הארגון נמנו ראשי ההגנה לעתיד אוטו בליקסנקרונה-מלר, סוון טאיידה ואוטו לינד.
מבצע קריסה
קליבלנד אבה
פאבלישר
Duolingo
אנג'ליקה דומרוסה
שוש רייזמן
שוש (שושנה) רייזמן (נולדה ב-10 באפריל 1948) היא מוזיקאית, במאית תיאטרון ומלחינת מוזיקה לתיאטרון. רייזמן הלחינה מוזיקה למעל ממאה הצגות, מופעי מחול ותנועה, ותוכניות טלוויזיה. בנוסף הלחינה שלוש אופרות "נערות טולדו", "הזמיר והורד", "יש דרקון בירקון" (אופרטה לילדים). רייזמן מלמדת פיתוח קול, דיבור ושירה באוניברסיטת תל אביב, סמינר הקיבוצים, וב. במשך שנים רבות לימדה גם בבית צבי.
ביוגרפיה.
רייזמן נולדה בקפריסין בזמן שהוריה היו שם במחנה פליטים אליו גורשו על ידי הבריטים שהיו אז בארץ, לאחר ששרדו את השואה. היא סיימה את האקדמיה הישראלית למוזיקה ותואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ב-1970. רייזמן למדה קומפוזיציה ותזמור אצל נועם שריף, ליאון שידלובסקי ויוסף דורפמן בישראל, אצל הנס היימלר, באוניברסיטת גילפורד באנגליה, ואצל ראלף שאפי, באוניברסיטת שיקגו בארצות הברית. היא גם למדה פיתוח קול אצל מירה זכאי וחנה הכהן באוניברסיטת תל אביב.
רייזמן הלחינה מוזיקה להצגות רבות, בין השאר:
בין השירים שהלחינה נמנים:
ועוד רבים אחרים
בנוסף ביימה במהלך השנים מספר הצגות:
ב-2012 ערכה מוזיקלית והלחינה שירים עובר מופע מחווה לשירי יהודה עמיחי.
ב-2017 ערכה וניהלה מוזיקלית את המופע "אם נדע לאהוב: בעקבות ז'אק ברל ושיריו".
מבצע בולבנק
מבצע בולבנק (בדנית: Operation Bøllebank) הוא כינוי לקרב שנערך ב-29 באפריל 1994 כחלק ממלחמת בוסניה. בקרב זה, ניסו כוחות סרבים לארוב לכוח דני שנשלח לסייע לכוחות שוודים ונורווגים שניצבו ליד טוזלה. הדנים הצליחו להדוף את המארב ללא נפגעים.
רקע.
אלימות ומלחמת אזרחים ברחבי הבלקן החלו ב-1991 עם קריסתה של יוגוסלביה. החל משנת 1992 גלשו הקרבות לבוסניה והרצגובינה כאשר המדדינה ניסתה לקבל עצמאות והכרה. בתקווה להניח את היסודות להסכמי שלום ולמזער את ההשלכות ההומניטריות של הלחימה, האו"ם פרס כוחות שמירת שלום בבוסניה זמן קצר לאחר תחילת הסכסוך. בשנת 1992, זמן קצר לאחר התפשטות המלחמה לבוסניה והרצגובינה, הוקם כוח ההגנה של האו"ם (UNPROFOR) ונשלח לאזור, בין היתר, כדי לקדם מאמצים הומניטריים ברחבי בוסניה והרצגובינה. הכוח גדל בהדרגה עד שבמרץ 1995 כלל למעלה מ-38,000 חיילים מרחבי העולם. ב-1993 הכריזה מועצת הביטחון של האו"ם על הקמת שישה "אזורים בטוחים" ברחבי המדינה: סרייבו, טוזלה, סרברניצה, ביחאץ', גוראז'דה וז'פה. מטרתם הייתה להגן על אזרחים מפני הצבא הבוסני-סרבי המתקדם והאלימות נגד אוכלוסיות אזרחיות במהלך ההתקדמות.
יצירת האזורים הבטוחים תרמה לביקורת גוברת והולכת על שיטות שמירת השלום של האו"ם. למרות שהצדדים נדרשו להתייחס לאזורים שהוקמו כ"בטוחים" בהתאם להחלטת מועצת הביטחון, חיילי האו"ם המנהלים ומגנים על האזורים קיבלו מעט אמצעים מעשיים לקיום המנדטים שלהם. בעוד שבאופן עקרוני חיילי האו"ם הוסמכו להשתמש בכוח לצורך הגנה עצמית ולתאם סיוע אווירי למשימותיהם עם כוחות נאט"ו, הנהגת האו"ם נמנעה אסטרטגית ממצבים שאפשרו לשומרי השלום להשתמש בכוח באופן לגיטימי, אלא ציפו שעצם נוכחותם תרתיע התקפות אפשריות וישמרו את ביטחונם של תושבי האזורים הבטוחים.
לפני פרוץ הקרבות היו בטוזלה כ-170,000 אזרחים. לאחר שהעיר הוכרזה כאזור בטוח, החלו תושבים מהערים הסמוכות לנהור אליה ואוכלוסייתה גדלה ל-370,000. טוזלה נחשבה ליעד אסטרטגי במיוחד עבור כוחות האו"ם, בין היתר מכיוון שהיא גבלה בין השטחים שנשלטו בידי הרפובליקה של בוסניה והרצגובינה לשטחי רפובליקה סרפסקה הסרבית. כמו כן, בטוזלה נמצאו כמה משדות התעופה הגדולים בארץ. מועצת הביטחון של האו"ם הטילה את הגנת טוזלה על "הגדוד הנורדי השני" (NORDBAT 2) - גדוד שכלל 1,246 חיילים מדנמרק, נורווגיה ושוודיה. כמפקד הגדוד מונה אוברסט לארס מלר הדני. ב-17 באוגוסט 1993 אישר הפולקטינג משלוח של 10 טנקים מדגם לאופרד 1 לעזרת הכוחות בטוזלה.
המבצע.
החל מתחילת 1994 החלו הכוחות הסרבים לתקוף את האזורים הבטוחים של האו"ם. הסרבים הפגיזו ללא הרף את שדות התעופה של טוזלה. במטרה להגן על שדות התעופה, גיבשו הכוחות הדנים את "תוכנית בולבנק" אשר במסגרתה הועמדו הטנקים הדנים בכוננות להגן על שדות התעופה בכל עת. ב-29 באפריל 1994 קיבלו הדנים דיווח על פיו הסרבים מפגיזים את עמדה "טנגו 2" - עמדת תצפית שהייתה מאוישת בחיילים נורווגים ושוודים. שבעה מתוך עשרת הטנקים הדנים נשלחו לעמדה במטרה לסייע למותקפים.
כאשר הטור הדני התקרב לכפר סרצ'י, 8 ק"מ מזרחית לטוזלה, הוא נקלע למארב של כוחות סרבים שהחלו להפגיז אותו באמצעות קני ארטילריה ונ"ט, ואף 3 טנקי T-55. חמישה טנקים נותרו בסרצ'י במטרה למשוך את האש, בזמן ששני טנקים המשיכו בדרך אל טנגו 2. כאשר הגיעו הטנקים לכפר קלייז'ה - היישוב הסמוך ביותר לעמדה, הם נתקלו במארב סרבי נוסף ונאלצו לעצור. מפקד הטור הדני יצר קשר עם כוחות נאט"ו וביקש תמיכה אווירית, אולם סורב. בלית ברירה, החליטו הדנים להחזיר אש לתוקפיהם. החל מרגע זה, השתבש המארב הסרבי לחלוטין. שלושת הטנקים נהרסו, וכך גם מחסן תחמושת וכמה בונקרים. הסרבים נאלצו לסגת תוך שהם מותירים מאחור את הרוגיהם. הסרבים דיווחו על תשעה הרוגים בלבד, אולם לפי הדיווחים הדנים מספרם הגיע ל-150. הדנים עצמם הצליחו לחזור לטוזלה ללא נפגעים פרט לטנק אחד שניזוק קלות.
אחרית דבר.
למבצע בולבנק לא הייתה השפעה צבאית על המשך מהלכה של מלחמת בוסניה. עם זאת, הוא גרם לזעזוע פוליטי בדנמרק. מנהיגי האופוזיציה הדנית טענו שעצם משלוח הטנקים לבוסניה היה פרובוקציה שהחריפה את המתקפות הסרביות. מטה כוחות האו"ם בזגרב הורה לפתוח בחקירה האם הדנים השתמשו בכוח מוגזם במהלך המבצע. מסקנת החקירה הייתה שהדנים פעלו כיאות, והשיבו אש רק כאשר לא נותרה להם ברירה. עם זאת, מפקדת האו"ם הגיעה למסקנה שכוח ההגנה מסורבל ואינו ממלא את תפקידו כיאות במרץ 1995 פורק כוח ההגנה ושמירת השלום בבוסניה חזרה לידי מפקדת האו"ם בזגרב.
אגם תומאס (אנטארקטיקה)
אגם תומאס (באנגלית: Lake Thomas) הוא אגם באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
האגם מכיל מי קרחונים נמסים.
האגם מוקף בצידו הצפון-מערבי ובצידו הצפון-מזרחי על ידי רכס רוברטסון, וקרחון קלארק.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של האגם ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
האגם נקרא על שם רוברט ה. תומאס (Robert H. Thomas), אשר השתתף במחקרי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, לחקר את הגאומורפולוגיה הקרחונית של מדף הקרח רוס, בעונת המחקר (עונת הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1973 – 1974, וכן בעונת המחקר (עונת הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1974 – 1975.
עכשיו תורי
עכשיו תורי הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-14 בנובמבר 2018, ושימש כשיר האודישנים של העונה השמינית של תוכנית המציאות כוכב נולד.
רקע וכתיבה.
ב-30 באוגוסט 2009 זכתה רוני דלומי בעונה השביעית של תוכנית המציאות כוכב נולד. בהתאם למסורת התכנית, נבחרה דלומי לשיר את "שיר האודישנים" שילווה את האודישנים לעונה השמינית של התכנית.