קפה פּילְץ היה בית קפה היסטורי על שפת ימה של תל אביב ב"כיכר לונדון", שנוסד ב-1938 על ידי הקבלן אריה פילץ. ב-1951 נמכר למפא"י, ושימש אותה כמועדון חברים בשם "יחדיו". ב-1982 נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים. ב-2009 נרכש על ידי זכיין מקדונלד'ס בישראל עמרי פדן.
מבנה בית הקפה הוא בעל כניסה מרחוב הירקון ומרפסת מעוגלת גדולה הפונה לים ומעליו בניין לבן בן שלוש קומות בסגנון בינלאומי.
בית הקפה נפתח בשלהי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט על ידי בעליו של בית הקפה "תרשיש" ששכן מול "קזינו גלי אביב", אריה פילץ, כבית קפה מהודר שהצטיין בתזמורת, במלצרים לובשי פראק ובמטבח משובח בסגנון צרפתי שפנה אל עולי העלייה החמישית. שם המקום הוצע לפילץ על ידי אורי קיסרי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפך בית הקפה למועדון קצינים של הצבא הבריטי וכן של קציני אוסטרליה וניו זילנד, קנדה, ארצות הברית וצבא אנדרס הפולני, כאשר בפתחו ניצב שומר סף שהבטיח שחיילים פשוטים לא ייכנסו. כמו כן היה המקום חביב על סוכני הבולשת הארץ-ישראלית (ה-CID). יחד עם הקצינים בילו במקום אנשי תל אביב, מגויסי הבריגדה היהודית ואף אנשי אצ"ל ולח"י.
פילץ, שהיה חבר "ההגנה", שכר למקום כמלצרים אנשי הגנה וש"י, שרקמו קשרי ידידות עם השוהים, שתו איתם ומחלו להם על תשלום בתמורה לשיחה ידידותית שבמהלכה שאבו ידיעות נחוצות. בדירתו של פילץ שמעל בית הקפה נפגשו בכירי הארגון, יגאל אלון, משה שרת, משה סנה, נחום זיו-אב ומיכאל בן-גל. סמוך למחסן בית הקפה שכן סליק מרכזי לנשק עבור ההגנה. הנשק פוזר בעיר בארגזי משקאות ריקים שהובלו בטנדר של בית הקפה.
ב-1947 אירח ראש העיר ישראל רוקח בבית הקפה את חברי ועדת האו"ם שהחליטו על תוכנית החלוקה.
בית הקפה נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים ב-1982 והיה בית הקפה הגדול הראשון שנפתח על טיילת תל אביב-יפו המחודשת.
תאונת הרכבת בבית יהושע (1963)
תאונת הרכבת בבית יהושע בשנת 1963 היא התאונה הראשונה בתולדות רכבת ישראל בה התנגשו חזיתית שתי רכבות נוסעים. התאונה אירעה מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע ונפצעו בה 51 נוסעים. כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה.
ב-26 בדצמבר 1963, סמוך לשעה 17:30, התנגשו שתי רכבות נוסעים מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע לאחר שהרכבת מתל אביב לחיפה לא עצרה בתחנה למפגש רכבות עם הרכבת מחיפה לתל אביב, כשהיא חוצה סימנור אדום. אחד הקטרים טיפס על הקטר השני ונדרש זמן לחלץ את הצוות שנתקע בתוכו. בתאונה לא היו הרוגים, אך 51 נוסעים נפצעו ושני הקטרים שמספריהם היו 105 ו-118 נהרסו לחלוטין. קטר 118 היה קטר חדש ושימש ברכבת ישראל פחות משנה עד לתאונה. התאונה השביתה שניים מתוך 20 הקטרים של רכבת ישראל וגרמה להשבתת חלק מפעילות הרכבת בישראל.
מיד לאחר התאונה מונתה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות התאונה, בראשות ש. בר זאב המשנה למנכ"ל משרד התחבורה, י. מינץ היועץ המשפטי של משרד התחבורה, פרופ' קורט לוי מהטכניון וש. קלוסקי מהנדס התנועה של עיריית תל אביב. הנהלת הרכבת מצידה טענה מיד לאחר התאונה שמדובר בטעות של נהג הרכבת שלא עצר וכי כל הציוד היה תקין. לעומת זאת, עדי ראייה טענו שנהג הקטר נראה כמסמן שהבלמים אינם פועלים וכי הוא אינו יכול לבלום. הוועדה הטילה את האשמה לתאונה על נהג הקטר של הרכבת מתל אביב, אך נזפה בהנהלת הרכבת על שלא דאגה לסידורי בטיחות נאותים. הנהלת הרכבת מצידה דחתה את מסקנות הוועדה.
כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. סבידור טען שלא היה מקום לנזוף בהנהלת הרכבת ולחלופין שהנזיפה הייתה צריכה להיות בהנהלת החטיבה הטכנית.
קבוע ניוטון
צבי שילר
צבי (צביקה) שילֶר (25 באוגוסט 1937 – ינואר 2008) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין מודיעין ראשי.
ביוגרפיה.
שילר נולד ב-1937 בבוקרשט שברומניה. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה, אמו נישאה בשנית והמשפחה עלתה לישראל ב-1949. המשפחה נקלטה במעברה טירת כרמל ושילר נשלח לקיבוץ חמדיה, למד בבסמ"ת.
ב-1955 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם בחטיבת גולני, סיים בהצטיינות קורס קציני חי"ר ושירת כקצין בגולני. ב-1959 עבר לשרת בתפקידי מודיעין, שירת כקצין מחקר בענף ירדן ומדריך בקורס קציני מודיעין. עבר למערך השדה ושירת כקצין המודיעין של חטיבת הצנחנים, עוזר קמ"ן אוגדה ובמלחמת ששת הימים שירת כעוזר קצין המודיעין של פיקוד הדרום. במלחמת ההתשה שירת כקצין המודיעין של עוצבת סיני. לאחר מלחמת יום הכיפורים מונה לקצין המודיעין של פיקוד הדרום ובהמשך לראש הזירה המערבית בחטיבת המחקר וסגן ראש החטיבה. ב-1978 השתחרר משירות הקבע, כיהן כמנכ"ל מפעל "הדיקן" מקבוצת כור.
בספטמבר 1979 חזר לשירות קבע, קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין מודיעין ראשי. בתפקיד זה קידם יחד עם חיים אשד את נושא שילוב המזל"טים לצורכי איסוף מודיעין. ב-1982 מונה לנספח צבאי לענייני מודיעין בארצות הברית, שירת בתפקיד עד 1984.
לאחר שחרורו ייסד את חברת מזל"ט שהייתה בבעלות התעשייה האווירית ותדיראן, במסגרת זו נחשד במעורבות, יחד עם אורי שמחוני, בפרשת שוחד של תת-מזכיר הימייה בממשל האמריקאי, מלווין פייזלי, במטרה לקדם עסקה למכירת מזל"טים מסוג פיוניר, אך חקירה של משטרת ישראל בעניין זה נסגרה מחוסר ראיות.
ב-1999 מונה על ידו מפקדו בעבר, יהושע שגיא, למנכ"ל עיריית בת ים וכיהן בתפקיד עד 2003.
נפטר ב-2008 ממחלה, בן 70 במותו. הותיר את אשתו, שני ילדיו ונכדים.
צביקה שילר
שיר לוי
שיר לוי (נולד ב־21 במרץ 1985) הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה.
אבישיר לוי גדל בראש העין אצל סבו וסבתו, אותם חשב להוריו. בגיל 5 גילה שישי לוי, אותו חשב לאחיו, הוא אביו, ובגיל חמש עשרה פגש לראשונה את אמו, זיווה.
בשנת 2005 הוציא לוי את אלבומו הראשון, "שמח בעולם", ובו חידש את "בית קפה קטן", שבוצע במקור על ידי גידי שמור.
באפריל 2008 הוציא את אלבומו השני, "רגע של אושר", שלא זכה להצלחה רבה.
ב-2010 לפרויקט ולאלבום "שרים עוזי חיטמן" חידש את השיר "ליסה ליסה", שהתפרסם גם בביצועו של אביו - ישי לוי.
בספטמבר 2011 הוציא לוי את אלבומו השלישי, "יום אחד תבקשי", אלבום זה זכה להצלחה רבה ובמיוחד שיר הנושא, שכתבה שחף וולמן, הלחין שי רביזדה, ועיבד אבי גוטמן.
בשנים 2012–2013 השתתף לוי בעונתה השנייה של תוכנית המציאות, "חי בלה לה לנד". באותה השנה, הוציא ביחד עם מרגלית צנעני את השיר "טיפה של חום", אשר זכה להצלחה רבה בישראל.
ביוני 2013 הוציא לוי את אלבומו הרביעי, "בורח מהכל", בו הצליח במיוחד שיר הנושא, שכתב והלחין אורן אורבך, ועיבד תמיר צור. עוד בלטו באלבום דואט עם מרגלית צנעני - "טיפה של חום" (מילים ולחן: דורון גל, עיבוד: יעקב למאי), וחידוש ל"חוף זהב" (עיבוד: תמיר צור), שבוצע במקור על ידי זהבה בן באלבום הבכורה שלה.
ב-2016 ביצע לוי בהתנדבות את שיר קמפיין גיוס הכספים עבור ארגון פעמונים, "3 חדרים" (מילים: איריס מור, לחן ועיבוד: עידן חיים דוד).
במאי 2018 הוציא את "בוניטה" - שיר קיצבי בניחוח לטיני, למילים של רונן מיכאלוב, לחן של מאיר משעלי, עיבוד והפקה מוזיקלית של מתן דרור.
ביוני 2018 הוציא את הסינגל "השיר של השכן" למילים ולחן של נדב אסולין, ועיבוד של אסף צרויה.
ב-26 באוגוסט 2018 פורסם שלוי יתמודד בריאליטי המוזיקלי של רשת 13, "The Four", שעלתה לשידור באוקטובר אותה השנה.
ביולי 2019 הוציא את השיר "גדול עליי" למילים של נועם חורב, לחן של עמיר בניון, והפקה מוזיקלית של אודי תורג'מן.
בדצמבר 2021 הוציא לוי דואט עם הזמרת ירדנה ארזי הנושא את השם "לאט לאט". השיר נכתב במסגרת פרויקט מוזיקלי של בית הספר ברנקו וייס ברמלה אותו ניהל באותן שנים שר התרבות והספורט הנוכחי חילי טרופר, את השיר כתבו והלחינו תלמיד בית הספר אבי אמינוב לצד המחנך שלו היוצר יוני יעיש, כשעל העיבוד וההפקה המוזיקלית אמון המוזיקאי יוני טלבי.
חיים אישיים.
ב-12 בנובמבר 2016 התארס לוי עם בת זוגו, שרון ג'יבלי. לוי הציע לבת זוגו נישואין במהלך הופעה בתל אביב. ב-12 בספטמבר 2017 נישאו השניים. ב-20 במאי 2020 הפכו הזוג הורים לבן. בתחילת 2022 נולד בנם השני.
לוי מתגורר במושב חצב.
חנוך רון
חנוך רון (נולד ב-1936) הוא מבקר מוזיקה ומורה ישראלי.
ביוגרפיה.
חנוך רון נולד בשנת 1936 בתל אביב, בן לציפורה ואריה רון (רוזנצוייג). למד בבית הספר "בלפור" ובגימנסיה "גאולה" בעירו. את הכשרתו המוזיקלית קיבל במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב, והמשיך לתואר שני בחינוך ובספרות באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך דרכו, בשנת 1978, קיבל תואר דוקטור בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב, על מחקר על הכשרים המוזיקליים אצל ילדים טעוני טיפוח בנים להורים בני עדות המזרח בישראל, שעשה בהנחיית הרצל שמואלי.
אחרי סיום לימודיו עבד רון כמורה למוזיקה בבית הספר היסודי "חביב" בראשון לציון, והעלה את איכות לימודי המוזיקה וחשיבותם בבית הספר לרמה גבוהה. אשתו, עדנה לבית אוסטשינסקי, הייתה מבוגרי בית הספר, ובהמשך לימדה בו גם היא. בהמשך יצא עם אשתו בשליחות ללונדון, שם לימדו יחד בבית הספר "ראש פינה" ויצרו שיטת הוראה חדשנית לעברית בעזרת אמצעים אורקוליים ודרמה.
לאחר שובו לישראל התמנה חנוך רון למפקח על לימודי המוזיקה במשרד החינוך. במשך שנים שימש כמבקר מוזיקה בעיתונים "דבר" ו"ידיעות אחרונות". כמו כן הוא מרצה למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת לוינסקי לחינוך.
חנוך ועדנה הם הורים לשתי בנות, מיכל ודנה.
כתביו.
מאמרים:
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
הערות שוליים.