קורמורן מקווארי (שם מדעי: "Leucocarbo purpurascens") הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן כחול-עין האנדמי להאי מקווארי שבדרום האוקיינוס השקט, אחד האיים שבין אוסטרליה לאנטארקטיקה ולעיתים הוא נודד 33 ק"מ דרומה לאיי בישוף וקלארק (Bishop and Clerk Islets). מין זה תואר ב-1837 בידי ג'ון פרידריך פון ברנדט.
מאפיינים.
הקורמורן מגיע לאורך 75 ס"מ בממוצע, בעל מוטת כנפיים של 110 ס"מ ומגיע למשקל 2.5 עד 3.5 ק"ג בממוצע. המין בעל רגליים ורודות בעלות קרומי שחייה, נוצות שחורות-לבנות משני פלגי הגוף כשל פינגווין ובעל ראש גדול בעל כיפה שחורה, לחיים לבנות ועיניים כחולות. המקור צהוב ומחודד עם גידול צהוב בולט בקדמתו ועור פנים חשוף סביב המקור התחתון.
המין חי בקבוצות גדולות החיות לרוב באוקיינוס ונחות על החופים. הקורמורן מתרבה על צוקים וסטאקים או איים מבודדים סוערים וניזון בים מדגים שוכני קרקעית.
עונת הרבייה חלה בין ספטמבר לינואר, בעיקר בין תחילת ספטמבר לסוף אוקטובר אז זוג קורמורנים בונה קן מאצות וענפים מכוסי גואנו או בוץ. הנקבה מטילה לרוב שתיים או שלוש ביצים. כעבור חודשיים מהבקיעה האפרוחים מגיעים לבגרות, ועד אז הוריהם שומרים עליהם מטורפים.
בשנים האחרונות חלה ירידה במספר הקורמורנים עקב פגיעה בזמינות המזון, מזג האוויר הקשה והאוכלוסייה המבודדת. בנוסף ביצים ואפרוחים רבים נטרפים בידי חמסנים חומים וחולדות שחורות. המין נחשב למוגן לפי "חוק הגנת הסביבה של אוסטרליה".
אליעזר לובראני
אליעזר לובראני (10 בפברואר 1898 - 29 במאי 1965) היה איש רדיו, פעיל ושליח של התנועה הציונית, עיתונאי, סופר, מחנך ואיש הנחלת הלשון. המנהל הראשון של השעה העברית בקול ירושלים.
ביוגרפיה.
שנים ראשונות.
אליעזר לובראני נולד בוולוצלאווק שבפולין, על גדות הנהר ויסלה. הוא גדל בבית דתי. אביו, דוד לובראניצקי, היה בעל מפעל לשמרים ואמו, ברכה לבית ורטהיים, הייתה משכילה, הוגת-דעות, ציונית וסוציאליסטית.
בשנת 1904, כשאליעזר הגיע לגיל 6, החליטו ההורים לשלוח אותו ואת אחיו הבכור אהרון לארץ ישראל. הם עלו עם אמם בדרך שארכה שלושה חודשים, מפולין דרך יפו. האם שהתה כאן מעט וחזרה לפולין והאחים נשארו ללמוד בגימנסיה "הרצליה".
שני האחים התגוררו בפנסיון הוז (פנסיון לילדים שהיה שייך להוריו של דב הוז) בתל אביב תמורה 120 פרנקים שהאם שלחה. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הופסק המימון עבור המגורים בפנסיון הוז, ואליעזר הצטרף לקבוצת "העבודה" שהתארגנה במקווה ישראל וסייע בבניית בתיה הראשונים של תל אביב.
בשנת 1915, כשיוסף לישנסקי הקים את ארגון המגן הוא הציע ללובראני להצטרף לארגון, והוא נענה לקריאתו של יוסף והצטרף לשמירה במושבות עקרון, גדרה ובאר טוביה ובקיבוץ רוחמה. בשנת 1917, לאחר שיוסף לישנסקי נאסר על פעילותו בניל"י, התפרק ארגון המגן ולובראני יצא צפונה והגיע לקואופרציה במרחביה. ז'נדרמים טורקים לכדו אותו שם. הוא נחשד בפעילות ריגול כנגד הטורקים במסגרת ניל"י, נאסר על ידי אנשיו של חסן בק במשך שישה שבועות, בכלא נצרת. למזלו של לובראני אביו שלח לו דרכון גרמני והוא שוחרר מהכלא ומיד גויס לצבא הגרמני ליחידה בפיקודו של ד"ר ארתור בירם, שחנתה בצמוד לתחנת הרכבת בעפולה, לעזרת הטורקים. במהלך שירותו כחייל גרמני סייע לובראני לקואופרציה במרחביה במוצרים חיוניים כגון: דלק, סוכר, סיגריות ואחרים.
בשנת 1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, יצא לובראני ללימודים באוניברסיטת וינה ומשם עבר לאוניברסיטת הומבולדט של ברלין לפקולטה לפילוסופיה. בשנת 1924 קיבל תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, בספרות ובמדעי התיאטרון. עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופסור מכס הרמן, עסקה ב"מוטיבים תנכיים בתיאטרון הגרמני".
בין השנים 1925–1927 לובראני, שידע תשע שפות ברמה גבוהה, הוזמן יחד עם מנחם אוסישקין ואריה לייב יפה בשליחויות של התנועה הציונית, במסגרת הסוכנות היהודית, קרן היסוד והקרן הקיימת לקהילות היהודיות בארצות הבלטיות, פולין, גרמניה, קולומביה, ונצואלה ופנמה .
כעיתונאי וכמנהל קול ירושלים.
בשנת 1927 התגורר בחיפה, התחיל לפרסם כתבות בעיתונים "הארץ" ו"דבר" בנושאי ביקורות תיאטרון וספרות
. במקביל כתב גם בעיתונות הזרה כגון "ברלינר טאגבלאט", "פוסישא צאיטונג", "וואלט ביהנא" ועוד.
בסוף שנת 1929 הוזמן על ידי הוועד המרכזי של קרן היסוד בפולין למשך שלושה חודשים ובמקביל יצא בשליחות העיתון "דבר" לגרמניה. בתקופה זו התפתח בגרמניה הרדיו הציבורי. בסתיו 1930, הכריז הרדיו הגרמני על תחרות לבחירת שני עובדים לשורותיו. לובראני נגש לתחרות וזכה במשרה ברדיו הגרמני.
בשנת 1933 גורש מגרמניה בגלל מכתביו לעיתון "דבר" וחזר להיות חבר במערכת העיתון בארץ, וכתב את מדור התיאטרון.
חיים נחמן ביאליק הציע לשנות את השם לובראניצקי ללובראני, וכך עשה אליעזר.
בסוף שנת 1935, לאחר שמספר מועמדים לשירות הרדיו המנדטורי נפסלו על ידי ד"ר אברהם קצנלסון (ניסן) הציע את לובראני כמועמד לממשלת המנדט. ב־1 בינואר 1936 חתם הנציב העליון הבריטי סר ארתור ווקופ על מספר מינויים ברדיו המנדטורי ולובראני קבל את המינוי להיות המנהל הראשון העברי בקול ירושלים. התוכניות בעברית נקראו השעה העברית בקול ירושלים וכך היה לובראני למנהל השעה העברית בקול ירושלים. ביולי 1943 עזב את קול ישראל עקב חילוקי דעות אידאולוגיים.
בשנת 1945, לאחר סיום עבודתו, משפחת לובראני עזבה את ירושלים וחזרה לחיפה. בחיפה האחים אליעזר ואהרון לובראני הקימו וערכו את העיתון "צהרים", שבין היתר הגיש לציבור את ההוראות והצווים של ממשלת המנדט בעברית, בנוסף, הוא התפרנס ממתן הרצאות באירועי תרבות שבועיים ועסק בהוראה. בעשר השנים שלפני מותו היה מורה בבית הספר החקלאי "כפר גלים" שליד חיפה ועסק בהוראה של תנ"ך, ספרות וחינוך באמצעי לימוד ייחודיים.
כמאה מכתבים ששלח לובראני במהלך חייו הועלו לאתר אוצרות – אוסף המכתבים הלאומי.
קול ירושלים.
שמו הרשמי של שירות השידור המנדטורי בארץ ישראל היה שירות ההפצה באלחוט, פלשתינה, א"י. הוא הופעל ב-30 במרץ 1936. מיומו הראשון פעל בשלוש שפות: עברית, אנגלית וערבית. בערבית ובאנגלית שידורי התחנה שודרו במשך שש שעות ביממה בכל שפה, ובעברית השידורים נמשכו במשך שעתיים בלבד. אחרי משא ומתן ממושך, הסכימו השלטונות שהשידור בעברית יזהה עצמו בשם "קול ירושלים".
האולפנים היו רועשים והציוד היה ברמה נמוכה והצוות העברי מנה שני גברים ואישה. לא הייתה מסורת שידור ולא היו מונחים בעברית בתחום השידור. לא אחת לובראני היה צריך לחדש מילים בשיתוף עם ועד הלשון ולהחדיר לאנשי הצוות דפוסי שידור מניסיונו בשידור הציבורי הגרמני. בין המילים שלובראני חידש היו תסכית, אולפן, משדר, קריין, מונחים לענייני ספורט ועוד.
חיים אישיים.
בשנת 1933 התחתן אליעזר לובראני בגרמניה עם עליזה (ליצי) לבית כהן, שלאחר עלייתם לארץ ישראל עבדה במשך שנים רבות במכון הרנטגן בבית החולים אלישע בחיפה. נולדו להם שני ילדים.
לאליעזר לובראני היה אח בכור בשם אהרון ואחות צעירה בשם פרניה. בנו של אהרון הוא אורי לוברני.
אליעזר לובראני נפטר ב-29 במאי 1965 ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל.
הערות שוליים.
משפט שביל בגן
משפט שביל בגן (אנגלית: Garden-path sentence) הוא מין שעשועי לשון בו משפט תקין לשונית ולוגית נשמע שגוי תחבירית, או חסר משמעות. האפקט מושג בדרך כלל על ידי מילים הומופוניות למילים אחרות, אשר משתמשות כחלקי הדיבר שונים מהמצופה. השם האנגלי של משפט מהסוג נובע מהניב "lead someone down the garden path" שמשמעותו "להוליך מישהו שולל". משפטי שביל בגן קיימים במספר שפות.
דוגמאות בעברית.
בעברית קיימת ניתן לבנות משפטים בעלי עמימות על ידי שימוש במילים דומות עם משמעות שונה. במצב רגיל המשמעות של המילה ניתנת להבנה מתוך הקשר, אך ניתן לבנות רצף מילולי שיטעה את השומע למשמעות הלא נכונה. כך לדגומה המילה "בשביל" יכולה להיות תיאור מיקום ויכולה לשמש במילת יחס. המילה "פג" יכולה להיות שם עצם המתאר תינוק שנולד בלידה מוקדמת או פועל (בניין קל, שורש פג"ג) המתאר סיום תוקף.
"אישה נעלה נעלה נעלה נעלה את הדלת בפני בעלה".
דוגמה קלאסית למשפט הבנוי על הומופוניום הוא: אִשָּׁה נַעֲלָה, נָעֲלָה נַעֲלָהּ, נָעֲלָה אֶת הַדֶּלֶת בִּפְנֵי בַּעֲלָהּ. בקריאה הראשונה המשפט אינו יוצר רצף הגיוני, אלא נשמע כחוזר על מילה אחת. אבל במציאות, במשפט מופיעים ארבעה מילים שונות שנהגות ונכתבות כ"נעלה": שם תואר, פועל, שם עצם ועוד פועל.
"חולצה מטיילת בוואדי".
אחת הדוגמאות הנפוצות בעברית היא "חֻולְצָה מְטַיֶּילֶת בַּוָּואדִי" היוצר רושם ראשוני שנושא המשפט הוא חולצה, שמבצעת טיול, בניגוד לחוקי היגיון. אבל במשפט הזה המילה "חולצה" הוא נשוא והנושא הוא מטיילת.
משפט זה הפך למין מטבע לשון וקיימת קבוצת פייסבוק בשם זה, המציגה שעשועי לשון וכפל משמעות של כיתוב.
"סבתא חיה מתה".
אחד המשפטים המפורסמים מהסרט מבצע סבתא הוא "סבתא חיה מתה". ללא הקשר המשפט נראה כבנוי על ניגוד ויוצר סתירה. אבל במשפט זה המילה "חיה" היא שם פרטי ו"מתה" הוא פועל.
דוגמאות באנגלית.
השפה האנגלית נותנת מרחב למשפטים עם דו משמעות, עקב כך ששמות עצם ופעלים בהווה נכתבים ומשמעים זהה. כך המילה man יכולה להיות שם עצם גבר ויכולה להיות פועל "לאייש". בנוסף, יכול להיווצר גם בלבול בעזרת כך ששם תואר ישתמש במשפט כשם עצם.
"The old man the boat".