ESFP - ארבע הפונקציות של טיפוס זה הן: הפונקציה הדומיננטית Se, הפונקציה התומכת Fi, הפונקציה השלישית T, הפונקציה האחרונה Ne. במקרה זה, האדם מחצין ומראה לעולם את הפונקציה הזמינה והטבעית לו ביותר Se.
INTP - ארבע הפונקציות של טיפוס זה הן: הפונקציה הדומיננטית Ti, הפונקציה התומכת Ne, הפונקציה השלישית S, הפונקציה האחרונה Fe. במקרה זה, האדם מחצין ומראה לעולם את הפונקציה התומכת Ne בעוד הפונקציה הדומיננטית והטבעית ביותר Ti נמצאת בשימוש בעיקר בעולם הפנימי.
תמיכה מחקרית.
ניגוד עניינים.
חלק ניכר מהמחקרים התומכים בשימוש ב-MBTI נערכו על-ידי 'המרכז לאפליקציות של טיפוסים פסיכולוגיים'. המרכז פועל מטעם המרכז ל-MBTI וגם מוציא לאור "כתב עת" שמפרסם את מאמריו. התנהלות זו מעלה ספקות לגבי מידת ההטיה וניגוד העניינים העומדים מאחורי המאמרים. המרכז ל-MBTI הוא גוף כלכלי עם הכנסות שנתיות של 20 מיליון דולר. החברה מוכרת אפליקציה, ערכות למילוי ובדיקת השאלון, חומרי קריאה והכשרות. בתור גוף כלכלי, האינטרס של המרכז לפרסם מאמרים חיוביים עומד בניגוד לאינטרס המדעי לפרסם מאמרים אובייקטיביים. במאמר סקירה על הכלי נכתב:
התאמה לידע קיים.
התיאוריה היוניגאנית בכללותה, אינה תיאוריה מבוססת עדויות. התיאוריות של יונג, כמו אלה של פרויד, נוסחו לפני ההבניה המודרנית למושגים של הפרכה ובדיקה אמפירית של קרל פופר. רעיונותיו של יונג התבססו על טיעונים לוגיים ועל תצפיות אנקדוטליות, ולא על בחינה שיטתית של עדויות. יש שהציעו שהפופולריות של דמויות כמו יונג ופרויד נובע מ'אפקט הגורו', כאשר אנשים מייחסים אמת עמוקה לאמירות מבלבלות מצד דמויות סמכות. התיאוריה מאחורי ה-MBTI נשענת גם היא על הנחות לא מבוססות, למשל, ההנחה שקיימים "טיפוסים אמיתיים" שאינם מודעים לנו, או ההנחה שזוגות הפונקציות הן אכן דיכוטומיות.
מהימנות.
אחת הבעיות בשאלון ה-MBTI קשורה לקביעת הטיפוס האמיתי של המשתמשת. לפי ההנחיות, אם המשתמשת אינה מסכימה עם הטיפוס שיצא לה לפי הסולם, היא יכולה לבחור עבור עצמה טיפוס אחר. צעד זו הוא בעייתי מכמה סיבות. ראשית, קביעת הטיפוס בצורה זו אינה אובייקטיבית ואינה ניתנת לשחזור. שנית, קביעת הטיפוס בצורה זו אינה עומדת בקנה אחד עם הטענה שהשאלון יכול לזהות את הטיפוס האמיתי הלא מודע של המשתמשת, שכן היא מתבקשת לשפוט באופן מודע אם הטיפוס שהתקבל מתאים לה או לא. שלישית, חברת MBTI משתמשת ברמת ההתאמה עליה מדווחים המשתמשים כמדד לאיכות השאלון. אם המשתמשים יכולים לשנות את התוצאה אותה קיבלו בשאלון, צעד זה יעלה באופן מלאכותי את רמת ההתאמה המתקבלת. ניתן להבין את ההחלטה לאפשר למשתמשת לשנות את הטיפוס אותו קיבלה כהחלטה בעלת שיקולים כלכליים שנועדה לספק את הצרכנית.
יונג ומאייר-בריגס טוענים שהטיפוס האמיתי הוא מולד והוא מתבסס לפני הבגרות. לכן, יש להניח שאדם העונה על השאלון פעמיים, יקבל את אותה התשובה לגבי הטיפוס האמיתי שלו. השוואה בין שתי בדיקות נקראת מהימנות של בדיקות חוזרות, ובמקרה של MBTI היא נמוכה מהמצופה. אפילו מחקר שפורסם בכתב העת של החברה דיווח על כך שבבדיקה חוזרת לאחר 5 שבועות, 50% מהנבדקים קיבלו טיפוס אחר.
תוקף.
נשאלת השאלה עד כמה שאלון MBTI אכן מעריך בצורה נכונה את הטיפוס האישיותי של האדם. מלכתחילה, השאלון מתחיל מעמדה חלשה מכיוון שהשאלות שבו מבוססות על בחירה כפויה בין שתי אפשרויות. בחירה כפויה אינה נפוצה בשאלונים פסיכולוגיים מבוססים, והיא פוגעת ביכולת הניבוי של שאלונים כאלה. פגיעה זו היא כה משמעותית, שיש הממליצים שלא להתבסס על כלים כאלה לקבלת החלטות חשובות. תוקף של שאלון נבחן גם במידה בה המבנה הסטטיסטי שלו תואם את המבנה התאורטי. מחקרים רבים ניתחו את המבנה הסטטיסטי של השאלון ומצאו שהוא אינו תואם למבנה התאורטי שהוצע על-ידי מאייר-בריגס.
יישומים.
למרות היעדר הביסוס המדעי, שאלון MBTI נפוץ בתחומים שונים. נכון לשנת 2013, כ-2.5 מיליון איש מוערכים בארצות הברית מדי שנה על פי השיטה. 89 מתוך 100 החברות המובילות בארצות הברית, על פי מגזין Fortune, משתמשות בשיטה זו להערכה במודל לפיתוח מנהלים וצוותים. השאלון קיים ב-115 מדינות ותורגם ל-29 שפות.
למרות הפופולריות של השאלון, מאמר סקירה משנת 1996 סיכם:
דורודונטידים
דורודונטידים (שם מדעי: Dorudontidae) היא תת-משפחה נכחדת של לווייתנים קדומים ממשפחת הבסילוזאוריים (לעיתים נחשבת למשפחה עצמאית). הם חיו בתקופת האאוקן, לפני כ-35 עד 40 מיליוני שנים. כמו האחרונים, קודמיהם בשרשרת האבולוציונית של הלווייתנאים המודרניים, גם הדורודונטידים בילו את כל חייהם במים, וכך השלימו את המעבר חזרה מן היבשה למים. הם קרובים מאוד גם לשתי סדרות הלווייתנאים המודרניים החיים כיום: לווייתני השיניים ולווייתני המזיפות, וכנראה שהם היו אבותיהם הקדומים.
הדורודונטידים היו קטנים משמעותית מהבסילוזאוריים, ופרופורציות גופם היו דומות יותר לאלו של הלווייתנים המודרניים מאשר לאלו של הבסילוזאוריים, שהיו בעלי גוף מוארך. רגליהם היו קטנות משמעותית, בדומה לקודמיהם, ולא היו מסוגלות לשאת את משקל הגוף על היבשה. עצם כדורית בזנבו מלמדת כי זנבו היה כשל הלווייתנים המודרניים - אופקי ובעל שתי אונות. זנבם כנראה שימש אותם כאמצעי ההנעה המרכזי.
מאובני הדורודונטידים נמצאו בכל העולם, מה שמעיד על תפוצה רחבה והסתגלות מוחלטת למים מלוחים.
סוגים.
בתת-המשפחה הסוגים הבאים:
כפר ותיקים
קרול גריידר
קרולין וידני "קרול" גריידר (באנגלית: Carolyn Widney "Carol" Greider; נולדה ב-15 באפריל 1961 בסן דייגו, קליפורניה) היא ביולוגית מולקולרית המשמשת כפרופסור באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1984 גילתה יחד עם אליזבת בלקברן את האנזים טלומרז. גריידר היא כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2009 יחד עם אליזבת בלקברן וג'ק שוסטק על שגילו כיצד הכרומוזומים מוגנים על ידי הטלומרים ותגלית האנזים טלומרז. שנה אחת קודם לכן קיבלו היא ואליזבת בלקברן את פרס פרל מייסטר גרינגרד, לנשים - מדעניות מבטיחות, בגין עבודתן זו.
ביוגרפיה.
גריידר נולדה בסן דייגו, קליפורניה. היא עברה עם משפחתה לדייוויס שבקליפורניה, שם בילתה את שנות ילדותה. אביה היה פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. לגריידר הוענק תואר ראשון (BA) בביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה ב-1983.
היא השלימה את ה-Ph.D. בביולוגיה מולקולרית ב-1987 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהנחיית ד"ר אליזבת בלקברן. במהלך לימודיה בברקלי הייתה גריידר שותפה יחד עם בלקברן לגילוי הטלומרז.
את הפוסטדוקטורט עשתה במעבדת קולד ספרינג הארבור בלונג איילנד שבניו יורק, שם גם הייתה חברת הסגל האקדמי. ב-1997 עברה לעבוד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
ניקולאי לסקוב
נִיקוֹלָאי סֶמְיוֹנוֹבִיץ' לֶסְקוֹב (Николай Семёнович Леско́в, לפי כללי הכתיב הישנים Лѣсковъ; 4 בפברואר 1831 – 21 בפברואר 1895) היה סופר פרוזה ועיתונאי רוסי. פרסם יצירות גם בשם העט מ' סטבניצקי (М. Стебницкий).
בכתיבתו שילב בין ביקורתיות מודרנית לבין כבוד רב למסורת הרוסית העממית.
ביוגרפיה.
לסקוב נולד בכפר גּוֹרוֹחוֹבוֹ (Горохово; כיום במחוז אוריול). סבו היה כומר; אביו קיבל חינוך דתי נוצרי, אבל עבד כחוקר פלילי וקיבל עבור זה תואר אצולה ואדמות.
בגימנסיה לא היה לסקוב תלמיד מצטיין, ובמקום להמשיך את לימודיו הלך לעבוד כמעתיק בבית משפט מקומי, אבל המשיך ללמוד באופן עצמאי וליצור קשרים עם אנשי האינטליגנציה המקומית. עם מות אביו עבר לקייב אל דודו, פרופסור באוניברסיטה, ועבד שם כפקיד בלשכת המס. בקייב הכיר לסקוב את התרבות האוקראינית והפולנית, והעמיק את הידע שלו במסורת הנוצרית הרוסית.
ב־1857 התחיל לעבוד בחברת מסחר של סקוט, קרוב משפחתו האנגלי, ובמסגרת העבודה הזאת נסע בכל רחבי רוסיה ולמד את התרבות העממית והן את התרבות האנגלית של סקוט. במהלך הנסיעות התחיל לכתוב רשימות קצרות על חיי האנשים באזורים המרוחקים של המדינה. את הרשימות שלח לעיתונים בקייב ובסנקט פטרבורג, ובשנת 1860 נדפסה לראשונה אחת מהן. ב־1861 עבר להתגורר בסנקט פטרבורג, ובמהרה התפרסם כעיתונאי מוכשר. בשל סגנונו הביקורתי הוא אף קנה לעצמו מספר אויבים.
לאחר תקופה קצרה של התעניינות בסוציאליזם, החליט לסקוב לדגול בשמרנות, ופרסם מאמרים בגנות קבוצות מהפכניות. ב־1864 התחיל לפרסם בהמשכים את הרומן "לשום מקום" (Некуда), שבו גינה את הרוחות הניהיליסטיות של חלק מהמהפכנים הרוסים, אם כי הביע תמיכה ברפורמות חברתיות הדרגתיות. בעקבות הרומן איבד לסקוב סופית את תמיכת חוגי השמאל באינטליגנציה הרוסית, שהאשימה אותו בשיתוף פעולה עם המשטרה החשאית. בעקבות זאת כמה מיצירותיו של אותה תקופה לא זכו אז לפרסום ציבורי, בהן הנובלה "ליידי מקבת של נפת מְצֶנְסְק" (Леди Макбет Мценского уезда), שהייתה לימים לאחד מחיבוריו הידועים ביותר.