הקראים מסבירים שה' הידיעה במילים "ממחרת השבת" - מורה על כוונת הכתובים לשבת ידועה ומוכרת, הלא היא "שבת בראשית" - השבת הראשונה בעת בריאת העולם, המתוארת בתחילת פרשת בראשית. כלומר "השבת" פירושה היום השביעי בשבוע. לפי זה הם קובעים את תחילת ספירת העומר, ליום הראשון שלאחר השבת שבתוך פסח.
באתר המרשתת של הקהילה הקראית כתוב:
השומרונים.
השומרונים מפרשים שמכיוון שקורבן העומר הוזכר בתורה מיד לאחר הפסח, מועד הקרבתו צריך להיות גם כן מיד אחריו, לכן, כמו הקראים, מתחילים את ספירת העומר ביום ראשון, למחרת השבת שלאחר זבח הפסח.
מכיוון שחג השבועות הוא תמיד ביום ראשון, לאחר שבת, ואין מבשלים בשבת, הם אוכלים ביום זה מאכלי חלב בלבד.
ממחרת שביעי של פסח (ביתא ישראל).
גם במסורת ביתא ישראל פורשה המילה "שבת" כמתייחסת לחג הפסח, אולם הספירה החלה ממחרת שביעי של פסח, ולא ממחרת החג הראשון של פסח כנהוג אצל הפרושים. אי לכך חל חג השבועות שישה ימים מאוחר יותר, בי"ב בסיוון ולא בו' בסיוון.
ממחרת שבת בראשית שלאחר שבעת ימי הפסח.
במגילות מדבר יהודה שנמצאו במערות קומראן מופיע לוח שנה בו לכל תאריך בשנה יש יום בשבוע קבוע. חג המצות, שהוא ט"ו (15) לחודש הראשון, תמיד נופל ביום רביעי בשבוע (יום בריאת המאורות), וכך גם ימי השבוע קבועים בתוך תאריכי השנה, ולוח שנה קבוע בן חמישים ושנים שבועות ללא קשר עם שנת הירח, הוא הקובע את מהלך השנה. בכל חודש יש 30 יום. ועוד ארבעה ימים נוספים לשנה אחרי כל חודש שלישי, ונקראים "פגועים" (ביום הארוך בשנה, הקצר בשנה, ובשני ימי השוויון).
לפי שיטת תיארוך זו, את העומר יש להביא ממחרת השבת שלאחר שביעי של פסח. יום הנף העומר, שתמיד חל ביום הראשון בשבוע, הוא בעל תאריך קבוע: כ"ו בניסן, 12 יום אחר תחילת חג המצות (שהוא 15 לחודש הראשון, ט"ו בניסן).
אך בולט יותר התאריך של חג השבועות, החל ביום ראשון בשבוע, שבעה שבועות לאחר מכן. חג השבועות חל תמיד בט"ו בסיוון (או ב-15 בחודש השלישי כלשונם).
יש הסבורים כי לוח זה, המתואר כבר בספר מהלך המאורות וספר היובלים הוא שיטת הצדוקים והבייתוסים, או האיסיים. לפי גישה זו מובנת המשמעות העקרונית וההקשר למחלוקת העזה, המצומצמת לענייני הקרבה וזמן (שלא כמו המחלוקת בין הרבנים לקראים). לעומתם יש הדוחים גישה זו מכל וכל
יום בלתי קבוע בשנה התלוי בקציר (חקר המקרא).
לעומת הפרושים ושאר הזרמים בימי הבית השני, חלק מחוקרי המקרא מבינים את הכתוב כך שלספירת העומר וחג השבועות אין מועד קבוע, והדבר תלוי במועד תחילת הקציר. כלומר, מדי שנה המועד משתנה בהתאם לשינויים החלים בטבע ובמסורת החקלאית.
הנרי אונגר (פרופסור)
הנרי אונגר (בגרמנית: Henry Ungar; ינואר 1906 - יולי 1991) היה רופא, פרופסור לפתולוגיה, ממייסדי המכון הפתולוגי ובית הספר לרפואה בירושלים.
קורות חיים.
אונגר נולד בברלין שבגרמניה. למד וסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין, ובשנת 1932 החל בהתמחות בלימודי הפתולוגיה. בשנים 1933-1934 עבד במכון הפתולוגי של אוניברסיטת ברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון פוטר אונגר בשל חוקי הגזע, ומייד לאחר מכן עזב את גרמניה עם משפחתו.
בשנים 1934-1935 סיים את התמחותו בפתולוגיה בבית החולים מונטיפיורי בניו יורק. לאחר עלייתו לארץ ישראל בסוף שנת 1935, הצטרף לצוות העובדים של המכון הפתולוגי של בית החולים הדסה בהר הצופים בירושלים.
בעקבות מלחמת השיחרור ופינוי בית החולים הדסה מהר-הצופים בשנת 1948, ארגן אונגר את המכון הפתולוגי הזמני שפעל במבנים מאולתרים במרכז ירושלים. הוא גם השתתף בוועדת הבנייה של בית החולים הדסה, והמכון הפתולוגי שתוכנן ונבנה בעין כרם. עם הקמת בית הספר לרפואה בירושלים בשנת 1949, נתמנה אונגר למרצה בכיר, והחל ללמד סטודנטים לרפואה. משנת 1950 ועד לפרישתו בשנת 1976, ניהל פרופ' אונגר את המכון הפתולוגי.
בנוסף להתעניינותו במקצוע הפתולוגיה, היה אונגר חבר במרכז ההסתדרות הרפואית, והשתתף בקביעת ההחלטות היסודיות של גוף זה, ובתקופה מסוימת אף היה יושב ראשה.
לאחר פרישתו מניהול והוראה, המשיך אונגר לעסוק במחקר מדעי על לפטירתו ביולי 1991. הנושא המרכזי במחקרו הניסויי היה הפתולוגיה של הכבד. בחלק הטכני של מחקרו ובפיתוח שיטות הסטו-כימיות נעזר באשתו רות, שעבדה איתו כאסיסטנטית. תחום מחקר נוסף של אונגר היה מחקר אפידמיולוגי של הסתיידות העורקים אותו ערך בסיוע של מכוני הבריאות NIH האמריקניים.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939.
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר אונגר (ירושלים): מחלות ריבמטיות של הלב (ישיבה ב', יום ד', הרצאה, 31 במאי).
קבוצת בורג'ה
קבוצת בורג'ה הוא שמה של קבוצת כתבי יד, מרביתם פרה-קולומביאניים המתארים את המיתולוגיה האצטקית.
קבוצה זו כוללת את:
לעיתים כוללים בקבוצה גם את קודקס פורפיריו דיאז.
האולנד (אי)
יוסף שאלתיאל
יוסף שאלתיאל (1931 – 8 בינואר 2016) היה צייר ואמן ויטראז' ישראלי.
חייו.
שאלתיאל נולד בעיר איזמיר ועלה לארץ ישראל ב-1947 בגיל 15 והתיישב בקיבוץ יגור שם למד ציור אצל ערי גלאס. לאחר שירותו הצבאי הצטרף לקיבוץ גן שמואל וחלק סטודיו יחד עם האמן יוחנן סימון. את הכשרתו כאמן קיבל בסמינר אורנים (בהמלצת יוחנן סימון) ולמד אצל מרסל ינקו עד 1956, באותה שנה נענה לקריאתו של מרסל ינקו והצטרף לכפר האמנים עין הוד שהוקם בשרידי הכפר עין חוד שבמורדות הר הכרמל. שנה לאחר מכן השתלם באקדמיה לאמנויות יפות בוונציה, וב-1963 סיים את האקדמיה למקצועות הוויטראז' "אוליבייה דה סר" בפריס. עבודת הוויטראז' הראשונה שיצר הוצבה במלון דן כרמל בחיפה ומאז יצר קרוב ל-70 ויטראז'ים בארץ ובעולם. ויטראז'ים שיצר מצויים בבית הנשיא בירושלים, בבית הכנסת אוהבי ציון בירושלים, בבית הכנסת היכל יהודה בתל אביב ובבית הכנסת במושב ניר עציון.
לאורך השנים זכה שאלתיאל במספר פרסים ובהם פרס אמנות מטעם אונסק"ו (1985), פרס מפעל חיים מטעם משרד החינוך (1982) ופרס שטרוק לאמנות מטעם עיריית חיפה (2011).
היה נשוי מאז 1956 לאמנית אורה להב-שאלתיאל, מרכזת המגמה של החטיבה לאומנות רעות בחיפה, ואב לשלושה. מת ממחלת הסרטן ב-8 בינואר 2016.
שני אטיאס
שני אטיאס (נולדה ב-21 באוגוסט 1991) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
אטיאס נולדה בחיפה, ליעל, מנהלת משרד עורכי דין, ולמרדכי, יבואן רהיטים. לה שני אחים הגדולים ממנה, מיכאל והשחקנית מורן אטיאס. למדה בבית הספר היסודי אילנות ובתיכון חוגים. היא שוחררה מצה"ל עקב דלקת קרום המוח, לאחר שירות של חצי שנה בקורס מ"כיות.
אטיאס בוגרת בית הספר למשחק של לי סטרסברג בלוס אנג'לס.
קריירה.
בשנת 2012 השתתפה אטיאס בקליפ "GO LOCO" של אלון דה לוקו.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בעונה השנייה של סדרת הנעורים "גאליס" שעלתה לשידור בדצמבר 2012, בה גילמה את דמותה של נטלי רואס/קידר – בת למשפחת פשע המגיעה למחנה הקיץ על מנת לנקום במירון (אלירז שדה), אחיו של ליעם (דניאל מורשת). המשיכה גם להשתתף בעונה השלישית.
בשנת 2014 השתתפה בתוכנית המציאות "הצילו! אני לא יודע לבשל" בשידורי קשת של ערוץ 2.
בשנת 2015 לוהקה לשחק בסרטו של שי כנות, "איביזה".
במקביל לקריירת המשחק בישראל, היא שיחקה גם במגוון תפקידים בארצות הברית: בסדרות טלוויזיה ביניהן: "NCIS", "חסרי בושה", "CSI סייבר" ו-"NCIS ניו אורלינס". אטיאס השתתפה בסרט "Lost Boy" משנת 2015 של רשת "Lifetime" לצד וירג'יניה מדסן.
בשנת 2017 גילמה את אמירה במספר פרקים במותחן הדרמה של רשת ABC "עשרה ימים בוואלי" לצד זוכת האמי קירה סדג׳וויק. בהמשך השנה שיחקה בסרט האימה העצמאי "Devil's Nigth". שיחקה גם בסרט הקצר "צבע אדום"; שעל תפקידה זכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר" בפסטיבל הסרטים בלוס אנג׳לס.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד אורח בעיבוד המחודש לסדרה "מקגיוור" בה גילמה את דמותה של הנסיכה זאהרה מממלכת בחריין. בהמשך השנה התארחה בסדרה "הטובות למשטרת אל איי" לצד ג'סיקה אלבה.
עוד בשנת 2019 אטיאס לוהקה לסרט "נתראה בשמחות" שצולם בלוס אנג'לס לצד מיכאל אלוני, לירז חממי ומייק בורשטיין, הסרט יצא לאור ב-12 באוגוסט 2021.
אטיאס השתתפה בפרסומות בינלאומיות של "סמסונג", רשת התכשיטים הענקית "Kay Jewelers", הבנק הלאומי של מקסיקו – "Banamex", חברת הביטוח וההשקעות "Pacific Life".
חיים אישיים.
באוגוסט 2017 התארסה אטיאס לבן זוגה איש העסקים הישראלי-אמריקאי תום שלום, וב-26 ביוני 2018 התחתנו הזוג בישראל. השניים הורים לבת.
רחל אוירבך
רחל אייגה אוירבך (גם: אוארבך; ביידיש: אויערבאך; 18 בדצמבר 1903 – 31 במאי 1976) הייתה עיתונאית, סופרת, מסאית והיסטוריונית דוברת יידיש ועסקנית ציבור יהודייה-פולנייה. אוירבך התפרסמה בין היתר בשל מאמציה לאסוף ולפרסם עדויות על השואה והייתה מפעילי ארכיון "עונג שבת" של עמנואל רינגלבלום בגטו ורשה. אוירבך עלתה לישראל בשנת 1950. היא הייתה בין הניצולים היחידים שהיו שותפים להקמת יד ושם, שם עבדה כמנהלת מחלקת גביית עדויות.
קורות חיים.
שנותיה המוקדמות.
רחל אוירבך, בתם של חנינא אוירבך ומניה לבית קימלמן, נולדה ב־1903 בעיירה הקטנה לאנוביץ (לאנובצי, כיום לאניבצי באוקראינה העצמאית) שבחבל פודוליה, בדרום–מערב רוסיה (אוקראינה). הוריה ואחיה היחיד, אשר זליג, נפטרו לפני מלחמת העולם השנייה.
עוד בילדותה הוקסמה אוירבך משפת היידיש ומהפולקלור היהודי השופע בשפה זו.