בשנת 1939, ערב פלישת גרמניה הנאצית לצ'כוסלובקיה, הגיע שארפ לצ'כוסלובקיה עם אשתו, מרתה, ועד אוגוסט 1939 סייע עמה למספר יהודים לצאת מצ'כוסלובקיה. ב-1940 הגיע וייטסטיל עם אשתו לאזור וישי בצרפת, והשניים סייעו ליהודים רבים, בהם אינטלקטואלים, סופרים ואנשי רוח, לברוח לספרד. בין היהודים שהצילו היו הסופר ליון פויכטוונגר שהוברח למרסיי ומשם, בזהות בדויה, לספרד. בני הזוג שארפ הצליחו להעביר את פויכטוונגר אל מעבר לגבול על ידי שיחוד שומרי הגבול הספרדים בסיגריות. מספרד הגיע פויכטוונגר לארצות הברית באוניה.
לאחר הצלתו של פויכטוונגר שב וייטסטיל שארפ לצרפת וסייע עם אשתו לתשעה ילדים יהודים מווישי – ביניהן אמלי, אוולין ומריאן דיאמנט וכן אווה-אסתר פייגל – לקבל ויזות לארצות הברית.
ב-2005 החליט יד ושם להעניק את אות חסידי אומות העולם לבני הזוג שארפ המנוחים.
Neisseria meningitidis
Neisseria meningitidis (בתעתיק לעברית: ניסריה מנינגיטידיס, מוכר גם בשם: מנינגוקוקוס, או בפשטות החיידק האלים) הוא חיידק גראם-שלילי דיפלוקוקי מהסוג "Neisseria". הוא נוטה להתיישב באף ובלוע של ילדים ומבוגרים בריאים, ובדרך כלל אינו גורם לבעיות כלשהן, אך הוא מסוגל לעבור מאדם לאדם באמצעות שיעול, עיטוש ומגע קרוב.
לעיתים נדירות החיידק הופך להיות אלים, חודר לזרם הדם וגורם לאלח דם והרעלת דם שנקראת מנינגוקוקסמיה (Meningococcemia). באמצעות זרם הדם עלול החיידק להגיע לאיברי הגוף השונים ולגרום למגוון סיבוכים דוגמת דלקת פנים הלב, דלקת ריאות ומערכת הנשימה, דלקת מפרקים ודלקת קרום המוח.
ללא התערבות רפואית מיידית דלקת קרום המוח תסתיים, במרבית המקרים, במוות.
הדבקה.
ההדבקה היא באמצעות דרכי הנשימה (בדומה לשפעת) במגע קרוב, כמו מגע בין בני משפחה, חברים לכיתה ולגן וכדומה.
סימנים מוקדמים.
הסימנים המוקדמים למחלה הם: חום וצמרמורת. בהמשך מתפתחים הסימנים ספציפיים יותר כמו חולשה, חיוורון, הרגשה רעה מאוד, הקאות, אפטיה, טשטוש ופריחה אופיינית בצורת שטפי דם קטנים, שאינם נעלמים במתיחת העור. הופעת הסימנים הללו מחייבת בדיקת רופא בדחיפות.
במידה ומצבו של החולה הוא רע כלומר חולשה בולטת, אפטיה, ערפול, והופעת פריחה מתפשטת בצורת שטפי דם, יש לפנות בדחיפות לחדר מיון. הזמן העומד לרשות הרופאים מרגע הופעת הסימנים הבעייתיים הוא מספר שעות, ועל כן יש לדאוג כי החולה יקבל את הטיפול הרפואי הספציפי מהר ככל האפשר.
זנים שונים של החיידק.
מוכרים 13 זנים קפסולריים של החיידק, מתוכם שישה - Y ,X ,W135 ,C ,B ,A, גורמים למרבים המחלות בקרב בני האדם. הזן היותר נפוץ בישראל הוא זן B.
טיפול מונע.
קיימים בעולם מספר חיסונים לחיידק המנינגוקוקוס.
נגד חיידק המנינגוקוק מזן B, שאחראי על עיקר התחלואה הקשה ומקרי המוות בישראל, לא היה חיסון בארץ עד לאחרונה.
נכון ליולי 2019 רשום בישראל חיסון בשם בקסרו (BEXSERO).
חיסון נוסף נמצא בתהליך רישום.
האפשרות היחידה הקיימת היא לתת טיפול מונע לכל האנשים שהיו במגע עם החולה, מתוך הנחה כי הם נדבקו בחיידק וכך תמנע המשך הפצת החיידק לסביבה.
המנינגוקוק כולל 13 זנים וחמישה מהם אחראים לעיקר התחלואה בבני אדם. נגד ארבעה מהם - A, C, W, Y - ניתן בישראל חיסון כשגרה.
טיפול.
אדם שהיה במגע עם החולה יטופל בדרך כלל בתכשיר אנטיביוטי הנקרא ריפמפיצין הניתן במשך יומיים. אפשרות אחרת לטיפול מונע הוא מתן טבליות של ציפרופלוקסצין.
לאדם החולה במחלה, הטיפול יהיה מתן אנטיביוטיקה מהר ככל האפשר לתוך הוריד ובמקביל תרופות לשמירת לחץ הדם, ולאיזון מערכת קרישת הדם, העלולים להיות מופרעים במהלך הזיהום.
החיידק ה"רדום" עשוי להפוך לאלים, בדרך שעדיין לא ברורה. ייתכן כי החיידק במהלך התרבותו רוכש תכונות המאפשרות לו להערים על מערכות ההגנה של הגוף ולחדור לדם. ייתכן גם כי החיידק מנצל חולשה זמנית של האדם בעקבות מחלות כמו שפעת ואז לנצל את ההזדמנות ולתקוף את הגוף.
הנזקים שהחיידק גורם.
במהלך הזיהום הסוער החיידק גורם לנזקים כבדים למערכות החשובות בגוף. הוא עלול לחדור לקרומי המוח ולגרום לדלקת קרום המוח. כמו כן הוא עלול לפגוע בתפקוד איברים חיוניים כמו הלב, הכליות והריאות, לגרום לנפילת לחץ הדם (הלם), ולבעיות בחמצון הדם. החיידק גם גורם להפרעה קשה במערכת קרישת הדם, להופעת קרישים בכלי דם שונים, לשטפי דם בעור ובאיברים הפנימיים.
כאשר החיידק כבר גרם להפרעה קשה בתפקוד מערכות הגוף הרי הטיפול האנטיביוטי יעזור לחסל את החיידק אולם ההפרעה עלולה להיות כה קשה כך שלא ניתן להתגבר עליה, ועל כן התמותה במחלה היא סביב 5%-10% למרות הטיפול האנטיביוטי והטיפול התומך.
ז'וזף אנדרה
ז'וזף אנדרה (Joseph André; 1908–1973), היה כומר קתולי מנאמור שבבלגיה שהציל מאות יהודים, רובם ילדים, בתקופת השואה, וזכה עקב כך בתואר חסיד אומות העולם.
הוסמך לכומר בשנת 1936 והיה מורה בתיכון בשנים שלפני המלחמה.
פעילותו בתקופת השואה.
אנדרה החל בהצלת יהודים בשנת 1942, לאחר שנודע לו שמכר יהודי שלו, ד"ר ארתור בורק, נמצא בסכנת גירוש. אנדרה מצא מסתור עבור משפחת בורק שם שהו שנתיים, עד שחרור בלגיה. שבוע לאחר מכן הסתיר אנדרה את בני דודיו של ד"ר בורק. הוא יצר קשר עם "ועד ההגנה היהודי" (CDJ), ארגון יהודי מחתרתי שארגן מקומות מסתור עבור יהודים, והביע את נכונותו לעשות ככל יכולתו להציל כל יהודי שיופנה אליו, אצל מסתירים אחרים או בביתו-שלו.
אנדרה השפיע על רבים מתושבי אזור מגוריו ללכת בעקבותיו ולסייע בהצלת יהודים. כך למשל, החביא ד"ר פרננד ארנולד יהודים במחלקה למחלות מידבקות מבית החולים סנט קמיל בנאמור.
אנדרה נסע ברחבי בלגיה ושכנע אבות מנזרים, ראשי מוסדות ובעלי בתים פרטיים להחביא ילדים יהודים. לגסטפו נודע על פעילותו. אנדרה הפך למבוקש ונאלץ להסתתר עד לשחרור נאמור על ידי האמריקאים בספטמבר 1944.
הוא מעולם לא ניסה להפוך את הילדים שהציל לנוצרים, מתוך תמיכה בחופש הדת.
לאחר השואה.
עם השחרור לקח על עצמו אנדרה לאסוף את הילדים שהחביא במקומות ולהשיב אותם אל הוריהם, אם שרדו את השואה, או לארגונים יהודיים שהסכימו לקבלם.
באוקטובר 1945 עזבו אחרוני הילדים את ביתו של האב אנדרה. במסיבת הפרידה ענד אנדרה על צווארו מגן דוד ולא צלב.
מ- 1957 ועד מותו ניהל מרכז לשיקום פליטים ואסירים משוחררים.
ב-1967 ביקר האב אנדרה בישראל והתקבל על ידי עשרות מהילדים שהציל.
נפטר במשרדו ב- 1 ביוני 1973. בהלווייתו היו ניצוליו בין נושאי ארונו.
תחנת הרכבת אחיהוד
תחנת הרכבת אֲחִיהוּד היא תחנת רכבת הממוקמת בסמוך למושב אחיהוד ולפארק תעשיות בר לב על מסילת עכו–כרמיאל ומשרתת את יישובי הסביבה ואת אזור התעשייה הסמוך.
התחנה נפתחה ב-20 בספטמבר 2017 עם השלמת פרויקט מסילת עכו-כרמיאל. מן התחנה ניתן להגיע לחיפה, לכרמיאל, לתל אביב ולבאר שבע.
היסטוריה.
במסגרת עבודות ההכנה על התוואי בוצעו על ידי רשות העתיקות חפירות בדיקה יזומות. במסגרת עבודות אלו התגלו קברים; מכיוון שהמסילה הייתה אמורה לעבור באזור זה בחפיר, הקברים היו אמורים להיפגע. בשנת 2010 החל הליך תכנוני לפתרון הבעיה. החלופה שנבחרה הייתה הגבהת התוואי. כתוצאה מהשינוי הזה נדרש שינוי של תוכניות הביצוע לאורך של 5 ק"מ מסילה בדגש על תחנת אחיהוד שהוקמה במפלס גבוה יותר. השינויים במפלס המסילה לא פגעו במהירות התכן של המסילה, 160 קמ"ש, ואושרו על ידי אתרא קדישא, אך גרמו לעיכוב בפרויקט, ולעלויות גבוהות מהמתוכנן.
אף שעיקר תכליתה של התחנה הוא לשרת את אזור התעשייה בר-לב, התחנה נבנתה מעט במרחק ובסמוך לצומת אחיהוד, משיקולים הנדסיים של שיפוע המסילה.
שרות רכבות בתחנה.
בתחנת הרכבת עוצרות בשעות השיא רכבות בקו כרמיאל – באר שבע - מרכז ובקו כרמיאל – חיפה - חוף הכרמל. בשעות השפל עוצרות רכבות בקו כרמיאל - חיפה פעם בשעה בכל כיוון.
קווי אוטובוס לתחנה.
בכניסה לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים ובו עוברים מספר קווי אוטובוס ליישובים באזור וכולם אינם נגישים לנכים. כל הקווים העוברים במסוף מופעלים על ידי "נתיב אקספרס" למעט קו 343 המופעל על ידי אגד.
תסמונת Long QT
אנדרה גלן-הרשקוביצ'י
אנדרה גלן-הרשקוביצ'י (Andree Geulen-Herscovici) (6 בספטמבר 1921 – 1 ביוני 2022) הייתה חסידת אומות העולם מבריסל שבבלגיה שבתקופת השואה הצילה, בפעילות משותפת עם אחרים, כאלף ילדים יהודים.
פעילותה בתקופת השואה.
אנדרה גלן הייתה מורה בבית ספר בבריסל. כאשר הופיע אחד מתלמידיה לבית הספר כשהוא עונד טלאי צהוב על בגדיו, הורתה לכל תלמידיה ללבוש סינרים לבית הספר, על מנת לכסות את הטלאי.
לאחר משימותיו הסודיות של המרגל הבלגי ויקטור מרטין, ידעה גלן בבירור מה עלה בגורלם של יהודים אשר נתפסים בידי הנאצים.
גלן הפכה לפעילה בהצלת יהודים לאחר שפגשה חברה יהודיה בוועד להגנת היהודים בבלגיה (CDJ), שהייתה זקוקה לשותפה לא-יהודיה שתסייע לה ללוות ילדים יהודים למחבוא. לגלן ניתן שם קוד – קלוד פורנייר – והיה עליה לעזוב את בית הוריה ולעבור לגור בבית הספר שבו עבדה כמורה, בית ספר בו הייתה פנימייה. ביוזמתה של מנהלת בית הספר, אודיל אובארט, הוסתרו בפנימייה תריסר ילדים יהודים.
במאי 1943 הגרמנים ערכו פשיטה באמצע הלילה על הפנימייה. התלמידים היהודים נאסרו בפשיטה וגלן נחקרה. המנהלת אודיל אובארט ובעלה נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, שם נספו. שניהם הוכרו על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם.