תקציר הספר ביידיש שנכתב על ידי הרב יוסף מאיר יעבץ הודפס בשלוש מהדורות (וורשה תרנ"ח ותרנ"ט, ברוקלין תשכ"ט). תרגום הספר לשפת הלאדינו על ידי הרב אברהם בנבנישתי-גטניו הודפס לראשונה בסלוניקי בשנת תר"ז, ושתי מהדורות נוספות שנקראו בשם "ברכה המשולשת" הודפסו בסלוניקי בשנת תרמ"א ובאיסטנבול בשנת תר"ס. ר' יצחק בכור אמרג'י ור' יוסף ששון תרגמו ללאדינו את מאמר "אַהֲבַת רֵעִים" ותחת הכותר "דרכי האדם" הודפסו ממנו שתי מהדורות (סאלוניקי, תר"ג, תרנ"ב).
אסמכתא ומקור בספרי השו"ת ובספרות התורנית.
ההתעניינות בספר לא הייתה רק נחלת הקורא הרגיל. מאז הדפסתו, במשך שתי מאות, תכניו משמשים כמקור ואסמכתא לרבנים, פוסקי הלכות, חוקרים ומחברי ספרים, בכל רחבי העולם. כבר בסמוך למועד הדפסת המהדורה הראשונה של "ספר הברית" הוא מצוטט על ידי הרב אברהם דנציג מוילנה בחלק השני של ספרו "חכמת אדם". דברי הספר גם מצוטטים בספרי השו"ת של פוסקי הלכות מהדורות הקודמים במערב ובמזרח, כגון: "דברי מלכיאל" שכתב הרב מלכיאל צבי טננבוים, רבה של לומז'ה שבפולין; "שו"ת מהרש"ם" שחיבר הרב שלום מרדכי שבדרון, שהיה גם אב"ד בבוצ'אץ"; "רב פעלים" של הרב יוסף חיים בן אליהו אל-חכם, (ה"בן איש חי") פוסק, דרשן ומחבר ספרים רבים מבגדאד; "שואל ונשאל" שחיבר הרב כלפון משה הכהן, רב האי ג'רבה שבתוניס.
גם פוסקי הלכות בני זמננו, בספרי השו"ת שלהם, מתייחסים לכתוב ב"ספר הברית השלם". הרב אליעזר יהודה ולדנברג, בחיבורו "ציץ אליעזר", מסביר דברים מ"ספר הברית השלם" שהוצגו על ידי אחד השואלים ומסתייע בהם. הרב עובדיה יוסף מצטט ומתייחס ל"ספר הברית השלם" מספר פעמים בשו"ת "יחווה דעת" ובשו"ת "יביע אומר". הרב פנחס זביחי, מחבר שו"ת "עטרת פז", בסידור "תפילה למשה" (עם הערות וביאורים מהרב חיים קניבסקי, בעריכת הרב צבי יבורוב) מסתמך על "ספר הברית השלם" בהערה לפסוק "מַה גָּדְלוֹ מַעֲשֶׂיךָ ה'".
החת"ם סופר על "ספר הברית השלם".
את יחסו של החת"ם סופר ל"ספר הברית" ניתן ללמוד מספר "החוט המשולש" שכתב נכדו הרב שמואל סופר. החת"ם סופר נהג ללמד את תלמידיו בהדגמות, כלים ועזרים שונים. על כך כותב נכדו: "לתכלית הגדול הזה, לברר הלכה לאמיתו ולהעמיד כל עניין על בוריו, היה לו (לחת"ם סופר) לכל שיעורי תורה כלים מיוחדים, מדודים מאתו בדקדוק הָדֵק הֵיטֵב, להראות לתלמידיו". בהמשך אותה פיסקה הוא כותב, שסבו התכוון לכתוב ספר עזר בתחום המדעים אך לא מימש את כוונתו. לסיבת הדבר כותב כך: "הוא לעצמו היה בקיא בחכמת המדידה, ואלגברה, וקידוש החודש, ובזה היה יפה ומסוגל מאד...גם היה בקי בחכמת הַתְּכוּנָה (=אסטרונומיה) ופיזיקה, והתחיל לכתוב ספר מיוחד לחכמות אלו, למען יהיה ביד תלמידיו ללמוד מתוכו לבל יספיקו (=ישתמשו) בילדי נכרים. ואחר שיצא לאור "ספר הברית" עבר עליו מראשו ועד סופו, והראהו לתלמידיו ואמר: כזה קנו לכם – אשר חפץ למלאות ידיו מחכמות שונות. ואני ואתם נכיר טובה להמחבר, שהרבה ביטול זמן הרוחתי במה שאינני מוכרח לחבר כזה בשבילכם. כן סיפר דודי הגאון זצ"ל".
רבי אליעזר פאפו, בעל "פלא יועץ", על "ספר הברית השלם".
גם הרב והמקובל רבי אליעזר יצחק פאפו, בעל "פלא יועץ" ורבם של יהודי העיר סיליסטרה שבבולגריה לפני כמאתים שנים, היה בקיא ב"ספר הברית", הסתמך עליו בספרו והמליץ לקוראיו להגות בו לעיתים תכופות. וכך הוא כותב בפתיחת ספרו, בערך הראשון "אהבה להקב"ה": "וכבר הרב "ספר הברית" העמיק הרחיב והאריך לבאר שורש האהבה והיראה בְּטוּב טַעַם וָדַעַת, דִּבְרֵי פִי חָכָם חן. אשרי אדם שוקד על דבריו. ולרגל המלאכה אשר לפני אבוא בקצרה ואכתוב קצת הערות לעצמי ולאנשים אשר כגילי כפי אשר למדתי מדברי הספר הנ"ל ושאר ספרים אשר ראתה עיני להיות לזיכרון בין עיני". ובהמשך ערך זה הוא ממליץ לקוראיו ללמוד את "ספר הברית": "והנה כי כן טוב לגבר שיקבע עתים להגות מדי יום ביום או לפחות כְפַעַם בְּפַעַם בספרים המזכירים היראה ואהבה וכדומה, כגון: בספר הקדוש "ראשית חכמה", וספר החסיד של"ה, וספר "חובת הלבבות" ו"ספר הברית" וכדומה. ובדברינו אלה אולי יש תקוה לקיים במקצת מצות ליראה ולאהבה". בנוסף הוא מצטט מהספר גם בנושאים: "אַהֲבַת רֵעִים", "העצבות" ו"הצער".
"ספר הברית השלם" במחקרים ופרסומים.
"ספר הברית השלם" היה בשנים האחרונות מושא למחקרים של היסטוריונים וחוקרי ספרות, שימש כאסמכתא בדיון משפטי, וזכה להתייחסות בדרשות של רבנים. לדוגמה, פרופסור דב סדן, חוקר הלשון וספרות היידיש וחתן פרס ישראל לחכמת ישראל, פרסם בשנת תשל"ד מאמר ביידיש שכותרתו "ספר הברית" בכתב העת "ירושלימער אלמאנאך". במאמרו זה, הנפתח בפתגם: "הכל תלוי במזל אפילו ספר תורה שבהיכל", הוא דן בפער בין כוונתו של המחבר בכתיבת הספר לבין תפיסת הספר בעיני קוראיו, ובלשונו: "ווי ער עס געווען, און וואַס ער איז געוואַרן".
הספר ומחברו גם מוזכרים על ידי ההיסטוריון הישראלי פרופ' מרדכי זלקין מאוניברסיטת בן-גוריון במאמרו האקדמי: "החשיבה המדעית והתפשטותה בחברה היהודית במזרח אירופה במאה התשע-עשרה". מעניין לציין כי תפישת עולמו ודעתו של הרב הורביץ שמחובתו של היהודי ללמד את בנו אומנות ולשלב בחייו תורה ועבודה, כפי שמודגש בספרו, שימשה את ד"ר מיכאל ויגודה כאחד האסמכתאות במסמך שהכין לדיון בעניו זה בבג"ץ שכותרתו "על היחס ללימודים כלליים במקורות היהודיים".
ציטוטים מ"ספר הברית השלם" נמצאים גם ב"ספר ט"ל" – ספר זיכרון והיסטוריה של הקהילות היהודיות בשתי עיירות סמוכות, טרוכנבורד-לוזישץ' שבאוקראינה, מושבות חקלאיות ששגשגו כמאה וחמישים שנים, עד שנחרבו כליל ויהודיהם נרצחו על ידי הנאצים ימ"ש במלחמת העולם השנייה.
יוס ואן אימרסל
יוס ואן אימרסל (בפלמית: Jos van Immerseel, נולד ב-9 בנובמבר 1945) הוא נגן צ'מבלו, פסנתרן ומנצח בלגי ממוצא פלמי.
ביוגרפיה.
יוס ואן אימרסל, יליד אנטוורפן, למד עוגב, פסנתר וצ'מבלו באקדמיה למוזיקה (הקונסרבטואר) באנטוורפן אצל פלור פטרס (עוגב), אז'ן טראי (Traey) (פסנתר), קנת גילברט (צ'מבלו), כמו כן אצל לוסי פראטר (פיתוח קול) ודניאל סטרנפלד (ניצוח). בין השנים 1964–1968 הוא ייסד וניצח באקדמיה על התזמורת "קולגיום מוזיקום" שהתמחתה במוזיקת רנסאנס ובארוק ובהמשך הרחיב את הרפרטואר שלו עם יצירות מן המוזיקה הקלאסית ורומנטית. היה מוזיקאי הבלגי הראשון שזכה בקונסרבטואר בפרס הראשון לשלושה כלים:פסנתר (1963),עוגב (1967) וצ'מבלו (1971).
אחרי 1972 לימד ואן אימרסל באסו קונטינואו וצ'מבלו באקדמיה למוזיקה באנטוואפרן. השתלם בהמשך בנגינת מוזיקה עתיקה בצ'מבלו אצל קנת' גילברט. כעבור שנה בתחרות הראשונה לצ'מבלו בפריז (1973), זכה בפרס הראשון, לפי החלטה בפה אחד של חבר השופטים וכמו כן בפרס הקהל. החל משנת 1982 לימד קורסים בינלאומיים באקדמיה שליד המוזיאון פלסהויס (Vleeshuis) בעיר הולדתו, שברשותו אוסף עשיר של כלי מקלדת היסטוריים. הוא לימד גם כיתות אמן בפסטיבלים בינלאומיים רבים, כולל ברוק ד'אנטרון, אוטרכט, שופרון ואנקונה.
ואן אימרסל לימד גם בקונסרבטואר של פריז (החל משנת 1992- כפרופסור) ובאקדמיה למוזיקה ע"ש סוולינק באמסטרדם אותו ניה בשנים 1985- 1981.
ואן אימרסל מבוקש גם כפסנתרן באולמות קונצרטים ברחבי אירופה כשהוא ידוע ברגישותו המעודנת להיבטים "רטוריים" של המוזיקה ובמיומנותו לאלתור. בהקלטות שלו לקונצרטים לפסנתר של בטהובן המבקרים הקדישו עניין מיוחד לקדנצות שכתב.
בסיורי ההופעות בעולם נוהג האומן לנגן על כלי נגינה משלו, לרבות הפסנתר שברשותו.
בשנת 1987 הקים ואן אימרסל את האנסמבל "אנימה אטרנה ברוגה" לכלים אותנטיים שהתמחה במוזיקה משלהי המאה ה-18 ומהמאה ה-19. הופיע עם תזמורת זאת כמנצח, חבר בתזמורת וכסולן.
יחד עם הכנרת הראשית מידורי זיילר הקליט סונטות לכנור ופסנתר מאת מוצרט על דיסק שזכה בשנת 2003 בפריז בפרס "דיאפזון של השנה". בשנת 2010 הוענק לואן אימרסל פרס פסטיבל המוזיקה של ברמן.
ואן אימרסל קנה לעצמו שם בהקלטותיו את המוזיקה של מוצרט, בטהובן ושוברט בחברת הדיסקים סוני קלאסיקל.
מקורות.
Alain Pâris "Dictionnaire des Interprètes et de l'interprétation au XXe siècle, Bouquins, Robert Laffont, Paris 1995 "
צבי אהרוני
צבי אהרוני (6 בפברואר 1921 – 25 במאי 2012) היה ראש אגף החקירות בשב"כ, ראש יחידת קיסריה במוסד ונטל חלק בלכידת אדולף אייכמן.
ביוגרפיה.
נולד בשם הרמן ארונהיים בפרנקפורט על האודר שבצפון-מזרח גרמניה להיינריך, עורך דין מצליח ומראשי הקהילה היהודית בעיר, ולאויגניה לבית סימון, אחיו הוא יוחנן אהרוני. עם עליית הנאצים לשלטון עברה המשפחה לברלין. ב-1936 נפטר האב וב-1938, לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, עלה אהרוני לארץ יחד עם אימו ואחיו. עם הגיעו לארץ הצטרף לקיבוץ אלונים שם הכיר את אשתו גאולה. באלונים שימש כבנאי, מקצוע אותו למד בגרמניה ולאחר זמן מה הצטרף למשטרת היישובים העבריים כנוטר בעמק יזרעאל.
ב-1942 התחתן עם גאולה ונאלץ לעזוב את הקיבוץ בעקבות רצונו להצטרף לצבא הבריטי וללחום בנאצים. הוא הוצב במצרים, הוכשר כחוקר שבויים והתקדם עם הצבא הבריטי לצפון אפריקה, לאחר מכן לאיטליה, שם שהה יותר משנה, וסיים את המלחמה בווינה. ב-1946 השתחרר משירותו הצבאי ונרשם לטכניון ללימודי ארכיטקטורה, אך נאלץ להפסיק את לימודיו עם פרוץ מלחמת העצמאות. הוא התגייס להגנה ולצה"ל ולחם בחטיבת כרמלי בתחילה כמפקד מחלקה ואחר כך כמפקד פלוגה.