התובעים בתיק היו סגני התובע המחוזי בלוס אנג'לס דייוויד וולגרן ודבורה ברזיל ואילו הסנגורים במשפט היו אדוארד צ'רנוף, מת'יו אלפורד, ג'יי מייקל פלנגן ונארג גורג'יאן. הסנגורים טענו כי טען שג'קסון, שהיה עייף ותחת לחץ מחזרות, נטל שמונה טבליות של לוראזפאם ובנוסף הם טענו כי כאשר ד"ר מארי יצא מהחדר ג'קסון נטל בעצמו מנה של פרופופול שעם הלוראזפאם בעצם נגרם מותו של ג'קסון. בנוסף הסנגורים הציגו הוכחות כי ג'קסון בילה עם מארי לפחות שישה לילות בשבוע בהם התחנן בפניו שייתן לו תרופות חזקות מספיק בשביל להרדים אותו.
מארי אמר לרשויות שג'קסון להוט במיוחד לקבל פרופופול, כשתרופות הרגעה עוצמתיות אחרות לא הצליחו להרגיע אותו. העדויות הצביעו על כך שפרופופול, בשילוב עם תרופות אחרות במערכת של ג'קסון, מילאו את תפקיד המפתח במותו. בשנת 2011, חבר המושבעים מצא את מארי אשם לאחר כשמונה שעות של דיון, והוא נידון לארבע שנות מאסר, אך שוחרר לאחר שנה ו-11 חודשים עקב התנהגות טובה וגם בגלל אסירים נוספים שהיו צריכים להיכנס לכלא.
ציר הזמן של המשפט.
27 בספטמבר 2011, היום הראשון.
המשפט נפתח עם הצהרות מצד שני הצדדים. לאחר מכן השופט צפה בתצלום של ג'קסון שוכב על אלונקה לאחר שכבר הוכרז כמת. לאחר מכן חבר המושבעים האזין לקלטת בה אמר ג'קסון דברים אחרונים לפניי מותו. עורך דינו של מארי אמר לבית המשפט שמארי אינו אשם במותו של ג'קסון, שג'קסון נתן לעצמו מנת תרופות שהרגה אותו כל כך מהר שג'קסון "אפילו לא הספיק לעצום את עיניו". "מה שקרה במהלך הזמן הזה הוא שהמעשים והמחדלים של הרופא האישי של מייקל ג'קסון קונרד מארי הובילו ישירות למותו בטרם עת בגיל 50", אמר התובע וולגרן. "האמון השגוי הזה בידו של קונרד מארי הוא הגורם למותו של מייקל ג'קסון". הוסיף הובע לומר. לאחר דברים אלו העד הראשון, קני אורטגה, זומן להעיד.
28 בספטמבר 2011, היום השני.
מייקל ווליאמס, עוזרו האישי של ג'קסון עלה להעיד.
29 בספטמבר 2011, היום השלישי.
שני חברים לשעבר בצוות של ג'קסון, שומר הראש אלברטו אלוורז והשף קאי צ'ייס, עלו לדוכן העדים. אלוורז היה האדם הראשון שנכנס לחדר השינה של ג'קסון לאחר שמארי הפעיל את האזעקה. הוא ציין שמארי ביקש ממנו להניח בקבוקונים מהארון שליד המיטה של ג'קסון בשקית ולהביא לו בקבוק המכיל תמיסת IV (תמיסה המכילה מלח) ובקבוק נוסף שנראה לפי אלוורז כמו בקבור פרופופול לפניי שהתקשר לאמבולנס.
30 בספטמבר 2011, היום הרביעי.
עדים נוספים נקראו לדוכן העדים. בוב ג'ונסון, הבעלים של חברה המייצרת מדי דופק, העיד ראשון. העד הבא היה מטופל לשעבר של שמארי, רוברט ראסל מלאס וגאס. העד השלישי היה הפרמדיק הראשון שנכנס לביתו ולחדר השינה של ג'קסון, ריצ'רד סניף. העד הרביעי היה הפרמדיק מרטין בלונט. ד"ר רישל קופר, רופאה בחדר מיון במרכז הרפואי UCLA, העידה לאחר מכן. אל עף שלא נקבע מותו עד זמן מה לאחר שהגיעו לבית החולים (14:26),הפרמדיקים מעולם לא ראו סימני חיים מהרגע שבו נכנסו לראשונה לחדר השינה של ג'קסון (12:26).
3 באוקטובר 2011, היום החמישי.
קופר המשיכה להעיד, היא דיברה על פעולות ההחייאה שנעשו על מנת להציל את ג'קסון ודיברה על התרופות שניתנו על מנת לעשות פעולות אלו אשר ביניהם היו וזופרסין, אטרופין ודופמין. בנוסף היא טענה כי מהרגע שג'קסון נמצא ועד הרגע בו הוכרז מותו צוות ההחייאה לחץ על החזה שלו ואף נעשה שימוש בצינור אנדוטרכיאלי.
קופר העיד כי ג'קסון מת קלינית עם הגעתו לבית החולים, וכי מארי אמר לה שנתן לג'קסון 2 מ"ג של לוראזפאם מתישהו מוקדם יותר באותו יום, ואז עוד 2 מ"ג, מה שגרם לג'קסון ללקות בדום לב.
במהלך החקירה הנגדית, נשאלה קופר על השפעתו של פרופופול כחומר הרגעה. לדבריה המנה ההתחלתית המומלצת לנתינת התרופה היא מיליגרם ואת המנה מזריקים לזרוע של החולה. היא אמרה כי התהליך מתרחש בין דקה לדקה וחצי וכי הצוות מפקח כל הזמן על המטופל. בנוסף היא אמרה כי מהרגע שבו ניתנת התרופה לוקח לה כ-10 דקות להשפיע. כשנשאלה מה תהיה ההשפעה של "25 מ"ג במשך 3–5 דקות" על מטופל, היא השיבה שהיא לא מצפה שתהיה לכך השפעה. כשנשאלה לגבי מתן פרופופול באמצעות טפטוף IV, היא אמרה שזה קורה רק אם המטופל עובר אינטובציה והאפקט הרצוי הוא הרגעה עמוקה.
ליד חבר המושבעים היו עובדים של חברות AT&amp;T ו-Sprint Corporation אשר הדריכו את המושבעים כיצד להוריד את רשומים מהטלפון של מארי מיום מותו של ג'קסון.
ד"ר טאו נגוין קרדיולוג מהמרכז הרפואי של UCLA, העידה שהיא התבקשה באותו יום כדי לעזור בטיפול ב"מטופל V.I.P בשם מייקל ג'קסון". היא התרשמה שהמטופל "מקודד", כלומר עבר החייאה שהצליחה חלקית. עוד היא העידה שכאשר מארי הגיע לבית החולים, הוא היה "מיואש והרוס", והוא אמר לצוות: "אל תוותרו בקלות, נסו להציל את חייו". בהמשך היא דיבר העל ההשפעה של לוראזפאם, התרופה שלטענת מארי התחילה את דום הלב של ג'קסון. לדבריה התרופה כי התרופה מיועדת להרגעה אך היא גם גורמת להירדמות ולדום נשימה. בחקירה הנגדית היא נשאלה האם התרופה מיועדת גם לאנשים הסובלים מנדודי שינה והיא ענתה בחיוב.
לאחר מכן היא המשיכה לדבר על פלומאזניל. היא טענה כי תרופה זו היא נגד תרופותת אטיבן. היא טענה כי תרופו אטיבן יכולות לגרום למטופל לדיבור מעורפל אבל פרופופול לא. היא המשיכה ואמרה כי פרופופול זוהי תרופה שניתנת לשימוש רק בבית חולים ביחידה לטיפול נמרץ או בחדר פרוצדורות וכי התרופה ניתנת על ידי צוות מומחים אשר כולל בין היתר רופא מרדים. בנוסף היא אמרה כי במהלך הפרוצדורה נדרשת בהישג יד גם עגלת החייאה והליך ניטור.
4 באוקטובר 2011, היום השישי.
סטייסי ראגלס, מישל בלה וסייד אדינג, שכל אחד מהם היה בקשר עם מארי ב-25 ביוני 2009, העידו על מערכות היחסים שלהן עימו. אנדינג, מי שנחשבת לאדם שמארי דיבר איתו כשהבחין שג'קסון לא נושם טענה כי היא שמעה במהלך השיחה שיעול ומלמול שלא הפסיק במשך 3–4 דקות.
בת זוגו של מארי ניקול אלוורז העידה גם היא במשפט. אלוורז הייתה האדם שמארי התקשר אליו כשהיה באמבולנס עם ג'קסון והוא הופיע בדירתה מאוחר יותר באותו הערב.
טים לופז, המועסק בשירותי המרקחת "אפליד", יצר קשר עם מארי בנוגע לרכישות של פרופופול ובנוקווין. הוא העיד על הזמנות שהוציא מאריי עבור פרופופול ועבור קרם בנוקווין, לשימוש בטיפול במחלת הוויטיליגו, מאפריל עד יוני 2009 (225 בקבוקונים בסך הכל). הזמנות הפרופפול של מאריי נותבו דרך משרדו בלאס וגאס ולאחר מכן נשלחו לדירתו של אלווארז בלוס אנג'לס. הוא גם הזמין כמויות הולכות וגדלות של פרופופול ככל שחלף הזמן.
5 באוקטובר 2011, היום השביעי.
סאלי הירשברג, עובדת שירות לקוחות ומכירות של חברת "Seacoast Medical", מפיצת תרופות באומהה, נברסקה, נקראה לראשונה לדוכן. העדות כללה פרטים על התנהלותו של מארי עם המשרד: הוא פתח חשבון בדצמבר 2006; הזמין פריטים רפואיים שונים במהלך אפריל 2009, כולל סט IV; וביטל הזמנה לאיסוף שתן ב-26 ביוני 2009. הירשבג העידה בחקירה הנגדית כי הזמנת פריטים אלו הם אינם חריגים עבור רופא המתמחה בטיפול קרדיווסקולרי.
סטיבן מרקס, בוחן לזיהוי פלילי בתחום המחשבים שעבד עבור ה-המנהל לאכיפת הסמים בוירג'יניה במהלך יוני 2009, העיד לאחר מכן. הוא ביצע ניתוח של האייפון של מארי וחילץ ממנו צילומי מסך, מיילים והקלטות. המיילים התייחסו להערות רפואיות בכתב יד עבור החולים עומאר ארנולד ופול פארנס, שהם היו שני השמות שג'קסון השתמש בהם תחת טיפולו של מארי.
בנוסף הוצגו גם הודעות דוא"ל הנוגעות לביטוח של ג'קסון בזמן שהותו בלונדון. חברת הביטוח אישרה כי מארי היה הרופא היחיד של ג'קסון מאז 2006, וכי הם רצו דיווחים ותיעוד רפואי מעמיק מאוד ובדיקה של ג'קסון במהלך החזרות לפני שהסכימו לבטח אותו. אם כי ככל הנראה ג'קסון סירב לאשר לשלוח את התיעוד הרפואי שלו.
במהלך העדות הושמעה הקלטה של שיחה בין מארי לג'קסון מה-10 במאי 2009. בהקלטה ג'קסון דיבר על ריפוי העולם ועזרה לילדים כיוון שלא הייתה לו ילדות, בדיבור מעורפל, כמעט בלתי מובן. ההקלטה הסתיימה בשאלה של מארי: "אתה בסדר?" ועם תשובתו של ג'קסון "אני ישן".
הבאה לתת עדות הייתה אליסה פליק, חוקרת מקרי מוות במחוז לוס אנג'לס בשמונה השנים האחרונות. תפקידיה כוללים חקירת מקרי מוות (טבעי/התאבדות/רצח) ועבודה עם גורמים רפואיים כדי לקבוע את סיבות המוות. פליק הלכה למרכז הרפואי של UCLA בשעה 17:20 ב-25 ביוני 2009, כדי לבחון את גופתו של ג'קסון ולקבל מידע על מותו. היא בדקה את הגופה בחדר פרטי וכן הערות ותצלומים וחיפשה פצעים/פציעות חיצוניות; כל סימן אשר יעיד על סיבת המוות. לא נמצאו כאלה. היא לקחה ארבעה בקבוקוני דמו של ג'קסון לבדיקת רעילות והלכה לביתו של ג'קסון כדי לבצע חקירה במקום. בעודה בחדר השינה של ג'קסון, היא מצאה בקבוק פרופופול ריק של 20 מ"ל ובקבוק פלומאזניל ריק של 5 מ"ל על הרצפה ליד השידה שליד המיטה. היא גם גילתה תרופות מרשם אחרות, כגון דיאזפאם, לורזפאם וטמסולוזין (פלומקס), בקבוק אחד שנרשם לג'קסון וכמה תרופות שנרשמו על ידי אלן מצגר. תרופות נוספות שנמצאו היו בנוקווין, הידרוקינון, לידוקאין ומיכל חמצן ליד המיטה. ציוד רפואי שכלל פדים לאלכוהול, מזרק 10 סמ"ק ללא המחט, צנתר IV על הרצפה מתחת למנשם ידני, בקבוק אספירין, קופסת מזרקים, קטטרים, קנקן שתן ומוט IV עם שקית מלח וצינור עטוף מעליו נמצאו גם הם.