הצגת נונסנס. מחזה אותו כתב בר-לב עם חנוך רעים. הועלה בפסטיבל עכו 1995, אחר-כך רץ בצוותא ובמועדון התיאטרון חיפה.
מחזה שכתב עם חנוך רעים, והוצג בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 1997, בו זכה -לב בפרס המחזאי ורץ במשך שנתיים בתיאטרון אורנה פורת. לאחרונה (2011) הועלה שוב במדיטק. המחזה עוסק בנשיקה הראשונה.
יואב בר-לב כתב את המחזה ביחד עם נורמן עיסא. המחזה נכתב במקור בעברית, תורגם לערבית וממנה לארמית סורית על ידי כומר יפואי מהכנסייה הסיריינית ביפו ומוצג בשפה זו.
ההצגה הועלתה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2003 בו זכתה בפרס ראשון לבימוי, תפאורה ותאורה (זיו וולושין). כמו כן זכתה ההצגה בצל"ש למחזה ולמשחק. היא רצה בתיאטרון הערבי-עברי, בכיכובם של יואב בר-לב ועלי סלימאן. ההצגה הופיעה עד לשנת 2008 בעשרים פסטיבלים להצגות ילדים ברחבי תבל. היא הציגה בין השאר ביפן, קוריאה, אוזבקיסטן, ספרד, גרמניה, אוסטריה, ואוסטרליה. זהו סיפור דמיוני על שני אחים או חברים שאינם יכולים לחיות זה במחיצת זה, אף לא יכולים להפרד. זהו משל, והנמשל הוא יצחק וישמעאל, אף שהם אינם מוזכרים בהצגה אך היוו השראה למחזה.
מחזה שכתב יואב בר-לב ביחד עם עירית קפלן. ההצגה רצה החל מאפריל 2012 במדיטק. ההצגה החלה את דרכה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, בו זכתה בפרס עיצוב התאורה (זיו וולושין) ובצל"שים על המחזה והמשחק. היא מספרת על שלושה ילדים שמחליטים ששכנתם המוזרה היא מכשפה ונכנסים אליה הביתה כדי לבדוק זאת. הילדים עוברים תהליך שגורם להם לראות אחרים ואת עצמם מעבר לסטיגמות המקובלות של גמד, קפטן ומכשפה מסוכנת.
ריאקציית מילארד
מוחמד לטיף
מוחמד לטיף (בערבית: محمد لطيف; 23 באוקטובר 1909 - 17 במרץ 1990) היה כדורגלן מצרי. הוא שיחק בקבוצות א-זמאלכ ממצרים וריינג'רס מסקוטלנד, וכן בנבחרת מצרים בכדורגל.
קריירה.
לטיף סייע לנבחרת מצרים להעפיל למונדיאל 1934, וכבש שלושה שערים נגד נבחרת ארץ ישראל במוקדמות. הוא אף שיחק במשחקה היחיד של מצרים במונדיאל זה, בשלב שמינית הגמר, נגד הונגריה.
בין 1920 ל-1935 שיחק בא-זמאלכ, וב-1935, לאחר המונדיאל, הובא לריינג'רס על ידי מאמנה הסקוטי של נבחרת מצרים ג'יימס מקריי. בעונת 1935/6 שיחק במשחקו היחיד בליגה הסקוטית, במשחק מול היבס (Hibs). בין 1936 ל-1945 שיחק שוב בא-זמאלכ.
ב-1936 נכלל בסגל נבחרת מצרים ששיחק במשחקים האולימפיים בברלין.
שנים לאחר משחקו נגד נבחרת ארץ ישראל התגייס לצבא המצרי והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות באזור כיס פלוג'ה, שבו כותר כוח של הצבא המצרי בעקבות מבצע יואב. לטיף היה אחד מהחיילים המצרים שנשבו על ידי חיילי צה"ל, וכשאלה זיהו את השחקן שהצטיין נגד נבחרתם, שחררו אותו מיד למצרים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל שימש לטיף מאמן בא-זמאלכ.
וריד מתלה המעי העליון
וריד מתלה המעי העליון (TA: vena mesenterica superior), הנקרא גם לפי ראשי התיבות באנגלית SMV, הוא כלי דם המנקז דם מהמעיים. בסיומו, מאחורי צוואר הלבלב, הוא חובר לווריד הטחול (vena splenica, vena lienalis) ושניהם יוצרים את וריד שער הכבד. וריד מתלה המעי העליון נמצא לימינו של עורק מתלה המעי העליון, שמקורו מאבי העורקים הבטני.
ורידים המתנקזים אל וריד מתלה המעי העליון.
ורידים המתמזגים אל וריד מתלה המעי העליון מנקזים את המעיים הדקים, המעי הגס בחלקו, הקיבה, הלבלב והתוספתן. הם כוללים את הבאים:
פתולוגיות.
פקקת של וריד מתלה המעי העליון היא יחסית נדירה, אולם מהווה סיבה משמעותית לאירוע איסכמי של מתלה המעי ויכולה להיות קטלנית. כ-10% עד 15% מהאירועים האיסכמיים הם כתוצאה מפקקת כאמור.
נחום צמח
נחום דוד צֶמַח (ברוסית: Наум Лазаревич (Нахум Давид) Цемах; 1887 – ספטמבר 1939) היה מורה לעברית, שחקן ובמאי תיאטרון יהודי-רוסי, ממקימי התיאטרון העברי הראשון "הבימה" בשנת 1917 ואחד משחקניו הראשונים של תיאטרון הבימה במוסקבה.
ביוגרפיה.
צמח נולד ברוגוז'ניצי (ליד ביאליסטוק) ברוסיה הלבנה, בנם של אליעזר וחיה זיסל צמח. בשנת 1909 ייסד את "הבימה ביאליסטוק" כלהקת תיאטרון המופיעה בעברית, אולם לאחר שהשלטונות אסרו הצגות בעברית, נאלצה הלהקה לנדוד. בשנת 1913 לקח צמח את הלהקה להופיע בפני הקונגרס הציוני ה-11 בווינה, אולם לא זכה מהם לתמיכה כספית שביקש.
בשנת 1914 ניסה להפעיל את להקתו בוורשה, לאחר שכרת ברית עם מנחם גנסין ופנה עמו יחד תחילה לחנה רובינא, שהצטרפה להחלטה, אך רק בשנת 1917 פעלו למימוש החלטתם. את פעילותם בוורשה קטע פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בשל כך נסע למוסקבה, שם הצליח לקיים את להקתו, הוא החליט לגייס את תמיכתו של הרב יעקב מזא"ה ולשחק בשפה העברית, כשארץ ישראל היא היעד.
צמח נפגש עם הבמאי והמורה הרוסי המפורסם קונסטנטין סטניסלבסקי וביקש את סיועו בהקמת התיאטרון. סטניסלבסקי הסכים להפוך את "הבימה" לסטודיו של התיאטרון המוסקבאי האמנותי והעמיד לרשותו את אחד מתלמידיו הטובים ביותר, הבמאי הארמני יבגני וכטנגוב, כדי שישמש מדריך אמנותי לקבוצת הצעירים העבריים. על הרישיון להקמת התיאטרון חתום השר לענייני לאומים בברית המועצות דאז, יוסיף סטלין.
פעילותו של צמח הייתה חלוצית, שכן התיאטרונים העבריים שפעלו לפני כן בארץ ישראל וברחבי הגולה לא התנהלו בצורה מקצועית, הוא דאג לתרומות, למחזות ולבמאים בשמונה שנותיה הראשונות של הבימה, בהם הציגה ארבעה מחזות שעסקו בתולדות היהודים, בתרבות היהודית ובשפה העברית.
בתיאטרון מנחם גנסין היה המזכיר ויד ימינו, ודוד ורדי, בוגר הגימנסיה העברית הרצליה, לימד את חברי הלהקה עברית.
בשנת 1923 החליט הקונגרס ה-12 של המפלגה הקומוניסטית להשתמש בתיאטרון כאמצעי תעמולה קומוניסטית. בעקבות הצרת חופש היצירה והתגברות האנטישמיות נאסרה פעילות ציונית ברוסיה והתיאטרון החליט לצאת לסיבוב הופעות באירופה וארצות הברית החל מינואר 1926 במשך שנה. תחילה באירופה : לטביה, ליטא, פולין, אוסטריה, צרפת וגרמניה שם זכו להצלחה קופתית (למעט צרפת), ובדצמבר של אותה השנה הגיעו לארצות הברית והופיעו בחופה המזרחי, אך על אף הביקורות החיוביות לה זכו, לא זכו בהצלחה כספית, ודרישתו של צמח להיות מנהל יחיד עוררה מריבות ומרד בקרב השחקנים.
ביוני 1927 התפצלה הלהקה, מרבית השחקנים שבו לאירופה ומשם עלו לארץ ישראל. צמח נותר עם קבוצה קטנה בארצות הברית, בהם שלושה מבני משפחתו, אשתו - מרים גולדינה, אחותו - שפרה ברקס ואחיו - בנימין צמח. הוא כשל בניסיון להקים תיאטרון עברי, לאחר זמן מה עזבו אחרוני השחקנים והוא החל לביים הצגות בעברית, יידיש ואנגלית, ועל אף שהכנסתו הייתה מרשימה, ירד מנכסיו בעקבות המשבר הגדול בארצות הברית של שנת 1929.
בשנת 1930 נולד בנו אריאל, ומצבו הכלכלי התדרדר. הוא הצטרף לאגודה לקידום השפה היידית בלוס אנג'לס, והופיע מטעמה יחד עם אשתו ואחיו במספר אירועים.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל במטרה לחבור להבימה. חלק מאנשי הבימה סירבו לקבלו, והוא נשאר בארץ שנתיים נוספות, שבמהלכן הציע להקים תיאטרון לנוער והגיש מועמדות למשרת מנהל השעה העברית שנפתחה ברדיו המנדטורי, אך לא קיבל את שתי העבודות, ולכן עבד כפקיד בחברת הביטוח "הסנה". באותה התקופה עזבה אותו אשתו.
ביוני 1937 חזר לניו יורק, וכעבור שנתיים, בספטמבר 1939, נפטר בגיל 52, לאחר שהיה חולה במשך כמה שנים, ובחוסר כל.
משנת 1953 מוענק, מקרן שנפתחה על שמו, פרס הבימה למחזה עברי מקורי שהוצג באחד מהתיאטרונים בארץ מקום המדינה, או שנדפס, אך לא הוצג.
ב-2017 לכבוד חגיגות 100 שנה להיווסדותו של התיאטרון הלאומי הבימה יצאה הצגה "צמח" – שיתוף פעולה של הבימה ותיאטרון מלנקי – המספרת את סיפור הקמת התיאטרון הבימה וסיפור יחסיו של נחום צמח עמו.
נחום דוד צמח
יואב בר לב
וצאלי
חי בר כרמל
דמפסי
דמפסי (Dempsey) הוא שם משפחה שמקורו אירי ומשמעותו גאה.
אלברטו בורי
אלברטו בורי (באיטלקית: Alberto Burri; 12 במרץ 1915 - 15 בפברואר 1995) היה פסל וצייר איטלקי אבסטרקטי.
אודות.
נולד בצ'יטה די קאסטלו שבאומבריה. ב-1940 סיים בורי לימודי רפואה מאוניברסיטת פרוג'ה ושימש כרופא צבאי במלחמת העולם השנייה. הוא נעצר על ידי כוחות בעלות הברית בתוניסיה והושם במחנה מעצר בטקסס בשנת 1943, שם שהה כ-18 חודשים ושם גם החל לצייר. הוא שוחרר בשנת 1946 ועבר לרומא, שם המשיך להתגורר עד סוף חייו. הוא הציג ברומא תערוכת יחיד ראשונה בשנת 1947 ב-Galleria La Margherita.
תחילה צייר בורי באופן פיגורטיבי, אולם כמו רבים מבני דורו באיטליה פנה אל עבר הציור המופשט.
יחד עם ג'וזפה קאפוגרוסי , אטורו קולה ואמנים נוספים חתם על מנשר של קבוצה בשם Origine, אשר הייתה בו קריאה לאסתטיקה לא-פיגורטיבית.
בורי נודע בשימוש בחומרים לא שגרתיים ביצירותיו כמו זפת, פומיס, פלסטיק תעשייתי, ברזל, צמר שרוף, פחיות ישנות מפח, ויוטה. יצירתו מושפעת מזרמים כמו האבסטרקציה לירית, האקספרסיוניזם המופשט האמריקאי והטאשיזם האירופאי.
אחת מיצירותיו המפורסמות היא סדרת ה-Sacchi (שקים), אותה החל ליצור בשנת 1949 והיא מורכבת משקי יוטה התפורים בגסות זה לזה.
קרב אמבה אלגי
לוצ'ו פונטנה
לוצ'ו פונטנה (באיטלקית: Lucio Fontana; ) היה צייר, פסל ותאורטיקן איטלקי. הוא מוכר בזכות סגנון ה, שהוא נחשב למייסדו ובזכות קשריו לקבוצת הארטה פוברה.
אודות.