השנים שקדמו למרד הנפל של 26 בפברואר 1936 התאפיינו בסדרה של אירועי אלימות וניסיונות הפיכה מצד הקצינים הצעירים וגורמים אזרחיים לאומניים שחברו אליהם. תקריות אלו כוללות את תקרית מרץ ותקרית אוקטובר, שהתרחשו ב-1931.
האירוע המשמעותי ביותר היה ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932, במהלכו נרצח ראש ממשלת יפן אינוקאי צויושי על ידי קצינים צעירים מהצי היפני הקיסרי. כמו בתקרית מרץ ובתקרית אוקטובר, גם כאן קיבלו הקושרים עונשים קלים יחסית.
המרד.
בשעות המוקדמות של 26 בפברואר 1936 החלו כ-1500 חיילים לתפוס בנייני מפתח ברחבי טוקיו, כשבראשם בניין הדיאט ומטה הצבא. לאחר מכן פרצו המורדים לבתיהם של אישים מרכזיים באליטה השלטונית ורצחו אותם. במהלך ההפיכה נהרגו שר האוצר טקהאשי קורקיו, ראש ממשלת יפן לשעבר סאיטו מקוטו, המורדים פרצו גם לביתו של ראש חצרני הקיסר האדמירל קנטרו סוזוקי וירו בו, אך האחרון לא מת כפי שחשבו. המורדים פרצו גם לביתו של ראש הממשלה אוקדה קייסוקה, אך לא הצליחו למצוא את חדרו וירו בטעות בגיסו. מספר אישים נוספים הצליחו לברוח מהמורדים. בין השאר, ניסו המורדים להשתלט על הארמון הקיסרי אך לא הצליחו בשל התנגדות חיילי המשמר הקיסרי.
המורדים דרשו את התפטרות הממשלה והציעו במקומה ממשלה בראשותו של הגנרל מזאקי. המורדים שמרו על כבודו של הקיסר וכל רצונם היה להדיח את אלו שלדבריהם מנהלים אותו.
מה שהכשיל בסופו של דבר את המרד היה היחס הציבורי והתנגדות הקיסר. המורדים לא לקחו בחשבון את יחס הציבור המבולבל והנבוך, שלא הבין על מה בדיוק המהומה, למרד. הקיסר התנגד ואף אמר כי "אני בעצמי אצא בראש המשמר הקיסרי על מנת להביס אותם". המורדים שלא התנגדו לקיסר אלא למקורביו נאלצו להיכנע לרצונו.
השלכות.
השלכותיו של מרד הנפל היו מרחיקות לכת.
עם תום המרד הוצאו כ-19 ממשתתפיו להורג, הנהרגים כללו קצינים משתפי פעולה וגם את הוגה הדעות של הקודו הא, קיטה איקי. עונשים אלו היוו שינוי חד בחומרת הענישה מהמרידות הקודמות בהם כמעט ואיש לא נענש, ודאי שלא עונש מוות, דבר זה הגביר את הרתיעה מפתיחה במרד נוסף.
לאחר המרד דרש הצבא מהקיסר לחזק את כוחו של הצבא על מנת שיוכל להתמודד בעתיד עם מרידות נוספות אם יבואו, הקיסר שראה את הצורך הסכים ודבר זה גרם להגברת כוחו של הצבא.
המנון פורטוגל
ההמנון הלאומי של פורטוגל (A Portuguesa, אַ פּוּרְטוּגֶזָה) נכתב על ידי אנריקה לופש דה מנדונסה (Henrique Lopes de Mendonça) והולחן על ידי אלפרדו קייל (Alfredo Keil) בשנת 1890 בעקבות ויתורה של האימפריה הפורטוגזית לאימפריה הבריטית על מושבותיה בזמביה וברודזיה שבדרום אפריקה של היום, דבר שנתפס כעלבון בעיני גורמים לאומניים.
ב-5 באוקטובר 1910, לאחר הפיכתה של פורטוגל מממלכה לרפובליקה, החליף השיר באופן מעשי את ההמנון הקודם "המנון מגילת החוקה" (Hymno da Carta), וב-19 ביולי 1911 הוא אומץ כהמנונה של המדינה באופן רשמי. ב-16 ביולי 1957 התקבלה גרסתו הנוכחית של ההמנון ובו שלשה בתים ופזמון חוזר, אולם באופן רשמי מושמעים רק הבית הראשון והפזמון החוזר. השורה האחרונה של ההמנון החוזר הייתה בעבר "Contra os bretões marchar, marchar" ("כנגד הבריטים, צעדו, צעדו!") אך המילה "בריטים" הוחלפה ב"תותחים".
גארדיום
הגארדיום (באנגלית: Guardium), שנקרא בצה"ל שותף נאמן, הוא כלי רכב בלתי מאויש (כרב"מ) שנועד לסייר ולבצע פטרולים בגבולות עוינים, כגון בציר הוברס, בהם יש סכנה לירי נ"ט והפעלת מטענים כנגד הכוחות המפטרלים. הכלי פותח על ידי חברת ג'י-ניוס מערכות קרקעיות בלתי מאוישות (יו ג'י אס) בע"מ שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ואלביט מערכות ושכנה ביקנעם.
הכלי מבוסס על שלדת מכונית תומקאר ויכול לשאת כ-300 ק"ג הכולל שריון, חיישנים ומערכות תצפית, ולעיתים אף כלי נשק. הכלי מצויד במערכת מיקום טקטית המאפשרת לו פעילות אוטונומית לצד פעילות בשלט רחוק ממרכז הבקרה. הכלי נשלט מרחוק על ידי מפעיל בתחנה קרקעית אך גם בעל יכולת ניהוג אוטונומית ויכול לבצע פטרולים במסלולים מתוכננים מראש. הכלי מסוגל לנוע במהירות 80 קמ"ש.
בשנת 2008 החל צה"ל בהצטיידות ניסיונית בגארדיום, תחת השם "שותף נאמן", ובהכנסתו לשירות מבצעי. גם רשות שדות התעופה בחנה שימוש בגארדיום לאבטחת שדות התעופה של ישראל, ובעיקר נמל התעופה בן-גוריון.
עד סוף 2009 שירת הגארדיום על ציר הוברס והופעל על ידי בני ישיבות הסדר שהתגייסו לחיל ההנדסה הקרבית. בהמשך עבר להפעלה על ידי חיל מודיעין השדה ומאוחר יותר לאחריות אוגדת עזה. הרכב שירת בהצלחה בגזרה והוחלט להרחיב את השימוש בו גם לגזרות אחרות. באמצע שנת 2010 החלה קליטת הרכב בפיקוד הצפון.
בשנת 2016 החליטו התעשייה האווירית ואלביט מערכות לסגור את חברת ג'י-ניוס ולהביא את מיזם גארדיום לידי סיום, לאחר שלא התקבלו הזמנות משמעותיות לכלי. גארדיום ממשיך להופיע בסל המוצרים של התעשייה האווירית.
מרד הנפל
טמפלהוף-שנברג
טמפלהוף-שנברג (גרמנית: Tempelhof-Schöneberg) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה.
רובע טמפלהוף-שנברג שוכן בדרום ברלין. הרובע נוצר כתוצאה מאיחוד שני רבעים לשעבר, טמפלהוף ושנברג, במסגרת רפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001. כל השכונות המרכיבות את טמפלהוף-שנברג שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במערב ברלין. רובע טמפלהוף-שנברג גובל ברבעים פרידריכסהיין-קרויצברג מצפון-מזרח, נויקלן ממזרח, שרלוטנבורג-וילמרסדורף מצפון-מערב, מיטה מצפון, שטגליץ-צלנדורף ממערב ובמדינת ברנדנבורג מדרום.
רובע טמפלהוף-שנברג מורכב מ-6 שכונות:
רובע טמפלהוף-שנברג הוא המאוכלס ביותר בברלין, אחרי רובע פנקו. 15.5% מתושבי הרובע אינם אזרחים גרמניים. הרובע מגוון מאוד מבחינה כלכלית וחברתית. למעלה משליש מתושבי הרובע מתגוררים בשכונה שנברג. השכונה, השוכנת יחסית במרכז ברלין, היא בעלת אופי עירוני, ושוכנים בה אין-ספור מוסדות תרבות, אמנות ובילוי, מהחשובים והידועים בברלין. שאר שכונות הרובע הן שכונות מגורים חסרות זוהר, בהן מתגוררים תושבים מהמעמד הבינוני בעיקר. השכונה פרידנאו היא הקטנה ביותר בשטחה מבין 95 שכונות העיר ברלין, והשנייה בצפיפות האוכלוסין.
בית העירייה של שנברג משמש כבית העירייה של הרובע כולו. עד לאיחוד גרמניה בשנת 1990 שימש בית העירייה של שנברג כבית העירייה של מערב ברלין.
אדמו&quot;ר מביאלא
אדמו&quot;ר מביאלה
האדמו&quot;ר מביאלה
תופעת הרקפיטולציה
מרד הנפל של שנת 1936
זכרון הבזק
תקרית ה-26 בפברואר 1936
Read-only Memory
מהרא&quot;ל צינץ
שפת איינו
איחוד הג'יהאד האסלאמי
איחוד הג'יהאד האסלאמי (בראשי תיבות IJG או JCAM, ראשי תיבות של "איחוד הג'יהאד של מרכז אסיה") הוא ארגון טרור קטן המסונף לארגון הטרור העולמי אל-קאעידה ופעיל באוזבקיסטן, טג'יקיסטן, קירגיזסטן, קזחסטן, אפגניסטן, פקיסטן ורוסיה. הארגון התפרק מהתנועה המוסלמית של אוזבקיסטן אבל עדיין הארגון מקושר עמו ומתאם פעילות עמו.
המנון ניו זילנד
אל, הגן על ניו זילנד (באנגלית: God Defend New Zealand) או ניו זילנד (במאורית Aotearoa) הוא ההמנון הלאומי של ניו זילנד לצד ההמנון אל, נצור המלכה. אף שלשני ההמנונים מעמד זהה בחוק, נעשה שימוש רק בראשון כעניין שבשגרה. להמנון שתי גרסאות – האחת באנגלית והשנייה במאורית – ומשמעות מילותיהן אינה זהה. לכל אחת מהגרסאות חמישה בתים, וככלל מושמעים רק הבית הראשון במאורית והבית הראשון באנגלית, ולפי סדר זה.
מילותיו של ההמנון באנגלית נכתבו בשנות ה-70' של המאה ה-19 על ידי המהגר האירי תומאס בראקן (Thomas Bracken). ב-1876 נערכה תחרות נושאת פרס לבחירת מילים לנעימה, ובה זכה ג'ון ג'וזף וודס (John Joseph Woods). ב-1878 נכתבו לנעימה מילים במאורית. הנעימה צברה פופולריות בתחילת המאה ה-20, וב-1940 רכשה ממשלת ניו זילנד את זכויות היוצרים עבורה, וקבעה אותה כ"נעימה לאומית" (national hymn). הנעימה שימשה את ניו זילנד במספר אירועים בינלאומיים החל משנת 1950, אך היא הושמעה לראשונה באופן רשמי רק באולימפיאדת מינכן בשנת 1972. בעקבות כך החלו להשמע דרישות להנהגת הנעימה כהמנונה הלאומי של המדינה, וב-1976 הוגשה לפרלמנט עתירה בעניין. באישורה של אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, אומצה הנעימה כהמנונה השני של ניו זילנד ב-21 בנובמבר 1977.
קולטן תחושתי
אוויור
אוויור (בכתיב לועזי: Avior) או ε בשדרית הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים שדרית והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים.
ציוני באייר של כוכבי הקבוצה ניתנו בזמן שהקבוצה הייתה חלק מקבוצת הספינה ארגו לפני שזו פורקה לשדרית, מפרש, ירכתי הספינה ומצפן ולכן הם אינם עקביים. בשל מיקומו הדרומי - כ-30° מהקוטב השמימי הדרומי, הוא לא היה מוכר בעת העתיקה ושמו הופיע רק בשנות ה-40 של המאה ה-20 באלמנך הניווט של האדמירליות הבריטית, ככל הנראה כעזר לניווט בחצי הכדור הדרומי. מקור השם אינו ברור, ייתכן שמרמז על שימושו לניווט מטוסים.
תכונות.
אוויור הוא כוכב כפול במרחק של כ-630 שנות אור המורכב מענק כתום ומכוכב הסדרה הראשית כחול המקיפים זה את זה במרחק של כ-4 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-2.2 שנים. תצפיות מראות על שינוי מחזורי בבהירות הכוללת של כעשירית דרגת בהירות נראית שנובע ככל הנראה מליקוי חלקי בו הענק הכתום מסתיר חלקית את פני הכוכב הקטן יותר. בשל המרחק הגדול והקרבה היחסית בין בני הזוג לא ניתן להפריד בין שני הכוכבים באמצעות טלסקופ והמידע על תכונותיהם של בני הזוג מושג באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות.
אוויור A.