השפה שבה הדמויות בסדרה מדברות היא שילוב של השפות ערבית, עברית, אנגלית, ג'יבריש, צרפתית, איטלקית, יוונית, רוסית ואוקראינית. המילים הכי נפוצות שמופיעות בכל פרק הן פאדג' ובננה. בנוסף לכך, הם משתמשים בשמות של אנשים מפורסמים כדי לומר את המאפיינים שלהם. לדוגמה: אמירת "מייקל ג'ורדן" משמעה "קפיצה" - ג'ורדן נחשב לאחד המטביעים הגדולים בתולדות ליגת ה-NBA.
ירייה באישה.
ליאסר, אביהם של אחמד וסלים, יש משפט מחץ, "ג'א-פיל מאוסה יא פוסי!" ("סתום ת'פה, חתיכת נקבה!"), אותו הוא אומר לפני שהוא יורה באחת מנשותיו בלי להסתכל בה.
צעקת הסיבוב למעלה.
כל פרק מסתיים בכך שמישהו צועק "אחמד וסלים!", במבט למעלה תוך כדי שהמצלמה מסתובבת (בדרך כלל אביהם של אחמד וסלים יאסר צועק).
פרקים.
עונה ראשונה.
בנוסף לכל הפרקים הללו שודר בערוץ ביפ פרק פיילוט לטלוויזיה של "אחמד וסלים". שאר הפרקים המתוכננים בוטלו, עקב ירידתו של ביפ מהמסך.
עטר ארד
גלינה קולקובה
גלינה אלכסייבנה קולקובה (ברוסית: Галина Алексе́евна Кулакова; נולדה ב-29 באפריל 1942) היא ספורטאית סובייטית בעבר, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית, בעלת 8 מדליות, מהן 4 זהב, מהן 3 מדליות זהב באולימפיאדת סאפורו (1972) ואלופת עולם בעלת 10 מדליות, מהן 5 זהב.
קולקובה זכתה 39 פעמים בתואר אלופת ברית המועצות בתחרויות אישיות ומרוצי שליחים.
ביוגרפיה.
קולקובה נולדה בכפר באודמורטיה למשפחת ברוכת ילדים (2 אחים ו-7 אחיות). אביה נהרג במלחמת העולם השנייה. מגיל קטן היא החלה לעבוד ברפת. בשנת 1962 היא סיימה בית הספר למורים ואחר כך בית ספר למורי ספורט. בתקופה זו היא החלה להתאמן בסקי. בשנת 1967 היא נכללה בנבחרת ברית המועצות.
באולימפיאדת גרנובל (1968) זכתה קולקובה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר שהובילה ברוב שלבי התחרות, היא נפלה ב-500 מטר לפני הסיום. ומדליית ארד, בתחרות שליחות ומקום שישי בתחרות ל-10 ק"מ.
אלופת עולם.
בשנת 1970 עברה קולקובה במהלך תחרויות ארציות, ניתוח קשה. לאחר הניתוח חזרה להתאמן ובאליפות העולם שנערכה בהרי הטטרה שבצ'כוסלובקיה (באותה העת) זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
אולימפיאדת השיא.
באולימפיאדת סאפורו (1972) זכתה קולקובה ב-3 מדליות זהב, בכל שלושת מדליות זהב האפשריות והייתה לספורטאית המצטיינת במשחקים.
באליפות העולם שנערכה בפאלון שבשוודיה בשנת 1974 זכתה קולקובה ב-3 מדליות זהב.
באולימפיאדת אינסברוק (1976) זכתה קולקובה ב-2 מדליות, זהב וארד. בתחרות ל-5 ק"מ היא סיימה במקום השלישי, אך התברר שהיא לקחה ספריי נגד נזלת, המכיל אפדרין האסור בשימוש וכתוצאה מכך היא נפסלה. למרות הפסילה היא קיבלה אישור להשתתף בהמשך התחרויות. היא זכתה במדליית זהב בתחרות שליחות ובמדליית ארד בתחרות ל-10 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה בלאהטי שבפינלנד בשנת 1978 זכתה קולקובה במדליית ארד בתחרות שליחות 4x5 ק"מ ופעמיים במקום רביעי בתחרות ל-5 ק"מ ובתחרות ל-10 ק"מ.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בהיותה בת 38 זכתה קולקובה במדליית כסף בתחרות שליחות 4x5 ק"מ. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום שישי בתחרות ל-5 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה באוסלו שבנורווגיה בשנת 1982 סיימה קולקובה במקום חמישי בתחרות ל-20 ק"מ, במקום 10 בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום 13 בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר התחרות היא פרשה מספורט תחרותי וחזרה לכפר בו נולדה.
כיום, היא מתגוררת באחד מכפרי האזור ומנהלת מוזיאון סקי, הקרוי על שמה.
פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני
פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני (באיטלקית: Francesco Onofrio Manfredini; 22 ביוני 1684 - 6 באוקטובר 1762) היה מלחין וכנר מטוסקנה, בן זמנם של באך וויואלדי. יצירותיו מלמדות על השפעת האחרון עליו.
חייו.
מנפרדיני נולד בפיסטויה לנגן טרומבון. הוא למד נגינה בכינור אצל ג'וזפה טורלי בבולוניה, חלק ממדינת האפיפיור דאז. למד הלחנה אצל ג'אקומו אנטוניו פרטי, מאסטרו די קאפלה בזיליקת פטרוניוס הקדוש, לאחר שתזמורת הכנסייה פוזרה ב-1696.
התמנה לכנר, בסביבות שנת 1700, בכנסיית סן ספיריטו שבפרארה. בשנת 1704 שב לבולוניה והועסק בתזמורת בזיליקת פטרוניוס הקדוש המחודשת. משפרסם את יצירותיו לראשונה מונה חבר באקדמיה פילהרמוניקה
החל מ-1711 בילה ארוכות במונקו, ככל הנראה בשירותו של הנסיך אנטואן ה-I. הנסיך היה תלמידו של לולי ממנו ירש את שרביט המנצח. טיב יחסיו המדויק עם חצר מונקו ומשך שהותו בה אינו ברור. מנפרדיני מוזכר לראשונה ברשומות החצר ב-1712. אחת העדויות לטיב יחסיהם הוא העובדה שהנסיך היה סנדק של אנטואן פרנצ'סקו, בנו של מנפרדיני, ונראה שנקרא על שם סנדקו. במהלך שהותו במונקו נולדו לו ארבעה ילדים נוספים, שנים מהם גדלו להיות מוזיקאים בעלי חשיבות בזמנם, וינצ'נזו היה ל"מאסטרו די קאפלה" האופרה האיטלקית בסנט פטרבורג וג'וזפה לזמר קסטרטו.
העובדה שמנפרדיני אינו מוזכר בפרוטוקולי החצר עד 1727 כנראה מעידה על התרצות שני הצדדים מנוכחותו בחצר הנסיך. אותה השנה חזר לעיר הולדתו, פיסטויה, כ"מאסטרו די קאפלה" בקתדרלת סן פיליפ, משרה בה החזיק עד מותו.
יצירתו.
אף על פי שידוע כי הלחין אורטריות כחלק ממשרותיו בכנסייה, לא נותר להן תיעוד וכך כיום רק יצירותיו הכלליות נותרו חלק מרפרטואר הביצוע. יצירתו הראשונה הייתה קובץ של 12 סונטות קאמריות אותן כינה "קונצ'רטיני קאמרה" אופוס 1.
ב-1709 הוציא לאור את "סינפונית הכנסייה" (Sinfonie da Chiesa) אופוס 2. מעין השלמה של הסונטות הראשונות שפרסם.
ב-1718 הוציא לאור בבולוניה את שנים-עשר הקונצ'רטי גרוסי לשני כינורות וקונטינואו, אופוס 3, שהוקדשו לפטרונו. בספריית הנסיך נמצאו גם עותקים של אופוס 2 פרי עטו.
מניחים כי מרבית יצירתו אבדה לאחר מותו, רק 43 יצירות שיצאו לאור ומגוון כתבי יד מוכרים. יצירותיו שכן יצאו לאור הן דוגמה, עשויה להפליא לסוגת הקונצ'רטי גרוסי, ראיה לכישרונו בהמצאת מלודיות ללא כל מאמץ.
מקדש אסגילה
מקדש אֶסַגִילַה היה מקדש לאל הבבלי מרדוך שהיה ראש פנתאון האלים הבבלי והאל המגן על העיר בבל. השם "אסגילה" (E-sag-ila) הוא בשומרית ומשמעותו "בית ירים ראש". המקדש שכן דרומית לזיגוראת אתמנאנכי (Etemenanki) שגובהו הגיע ל-92 מטר.
במקדש זה שכן פסל האל מרדוך וכן פסלי אלים נוספים שנחשבו האלים המגינים של ערים אחרות שהיו תחת שליטת העיר בבל מאז המאה ה-18 לפנה"ס. במקדש נמצא גם אגם קטן ששמו "אָבְּזוּ" (השם ניתן לו על ידי הכהנים במקדש). האגם ייצג את אביו של מרדוך, האל אֶנְכִּי שהיה אל המים המתוקים, שחי במי אבזו. מים אלו על פי המיתולוגיה הבבלית היו המקור לכל המים הטריים.
היסטוריה.
על פי אנומה אליש, סיפור הבריאה המיתולוגי הבבלי (לוח 6 שורות 60–64), מקדש אסגילה לכבוד האל מרדוך נברא יחד עם העולם ובריאתו הוא המעשה האחרון של סיפור הבריאה.
המקדש היה קיים כבר בתקופת השושלת הבבלית הראשונה כנראה על ידי סביום המלך השלישי בשושלת זאת שמלך בין השנים 1844–1831 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה. עם כיבוש בבל על ידי המלך החתי מורשיליש הראשון, נבזז פסל האל מרדוך ובת זוגו, והם נלקחו מהמקדש. הכשים שהשתלטו על העיר ומלכו בבבל החזירו את הפסלים. בתחילת המאה ה-8 לפנה"ס, בתקופתו של סנחריב נהרסה בבל וגם המקדש, בנו ויורשו אסרחדון שיקם את העיר ואת המקדש.
נבוכדנצר השני שמלך במאה ה-6 לפנה"ס השלים את בניית מתחם מקדש אסגילה, ונתן לו את צורתו הסופית. מתחם המקדש היה ליבה של העיר בבל. אורך הצלע הארוכה של המתחם הייתה 200 מטר, והוא כלל שלוש חצרות המוקפות בחדרים ששימשו את הכוהנים ואחסנו את כלי הפולחן. צורתו של המקדש הייתה בצורת האות L. הבאים למקדש נכנסו קודם כל לחצר גדולה בגודל 40 על 70 מ"ר, מחצר זו עברו לחצר קטנה יותר צמודה אליה בגודל 40 על 25 מ"ר. בתוך החצר הקטנה נכלל מבנה מקדש שכלל שני חדרים, חדר המתנה ממנו נכנסו לחדר המקודש ביותר שבתוכו שכן הפסל של מרדוך ובת זוגו זַרְפַּנִית (Zarpanit).
על פי הרודוטוס המלך חשיארש הראשון במסגרת מדיניותו לפגיעה בעצמאות בבל, סילק את הפסל מהמקדש בשנת 482 לפנה"ס. הוא חילל את מקדש אסגילה ובזז את העיר. אלכסנדר הגדול במאה ה-4 לפנה"ס הורה לשקם את המקדש שהמשיך לשמש עד המאה ה-2 לפנה"ס כאחד ממרכזי התרבות האחרונים ששימרו את תרבות הבבלית ואת הכתיבה בכתב יתדות. במחצית הראשונה של המאה ה-3 לפנה"ס, בימי שלטונם של סלאוקוס הראשון ובנו אנטיוכוס הראשון, בנייני המקדש עברו שיפוץ נוסף. מתקופה זו שרדו הממצאים הארכאולוגיים השלמים ביותר המתארים את סדרי הפולחן של חג ראש השנה בבבל שנקרא "אכיתו" (אַכִּתֻ). בחג זה שחל בעשרה הימים הראשונים של חודש ניסן, הייתה מתקיימת תהלוכה שבו המלך היה אוחז בידו של מרדוך, ופסלו היה נישא ממקדש אסגילה ועד בית אכיתו שנמצא מחוץ לעיר. על פי יומן אסטרונומי בבלי, המלך אנטיוכוס השלישי שחי בסוף המאה ה-3 לפנה"ס ותחילת המאה ה-2 לפנה"ס, השתתף בריטואלים שונים במקדש אסגילה.
העיר בבל עצמה ננטשה בהדרגה בתקופת האימפריה הפרתית שכבשה אותה במחצית השנייה של המאה ה-2 לפנה"ס, והמקדש עצמו ננטש ונהרס במאה ה-1 לפנה"ס.
ארכאולוגיה.
הארכאולוג האשורי הורמוזד רסאם חפר בחודשים פברואר מרץ 1879 במספר אתרים בבבל. הוא גילה מספר מבנים חשובים ביניהם היה גם מקדש גדול שלא זוהה בוודאות. ביסודות מבנה המקדש הוא מצא מספר גדול של מסמכים עסקיים הכתובים על לוחות חרס וביניהם היה הגליל של כורש.