ב-10 באפריל הוכרז שאיתיאחד איירוויז תעבור להפעיל טיסות יומיות לישראל בשני שלבים בעקבות הביקושים הרבים לטיסותיה. בשלב הראשון, החל מ-26 באפריל, איתיאחד תפעיל עוד 2 טיסות שבועיות בשלישי ובשישי, והחל מה-1.6, החברה תפעיל טיסות יומיות לישראל וממנה.
היסטוריית החברה בישראל.
מאז הקמתה, נמנעה החברה מלטוס אל מדינת ישראל, או אף מלהיכנס אל שטחה האווירי, וזאת בשל אי קיום יחסים עמה מצד איחוד האמירויות. עם זאת, החברה התירה לאזרחי ישראל לטוס עמה כמו אזרחי מדינות אחרות (גם ללא דרכון זר) ואף לשהות בשטח נמל התעופה באבו דאבי - זאת בתנאי שלא יעברו ביקורת דרכונים וייכנסו לשטח איחוד האמירויות, אלא ייצאו מנמל התעופה בטיסת המשך למדינה אחרת.
באמצע שנת 2020, בשל משבר הקורונה, חרגה החברה ממנהגה ושלחה שני מטוסים אל נמל התעופה בן-גוריון, עמוסים ציוד רפואי והומניטרי המיועד לרשות הפלסטינית. המטוס הראשון נחת בשטח ישראל כשהוא צבוע בלבן, ללא סמלים המשייכים אותו לאיתיחאד איירווייז ולאיחוד האמירויות, אך המטוס השני (שנחת בישראל לאחר כשלושה שבועות) הגיע כשהוא מעוטר בסמלי החברה והמדינה, למרות הנתק הדיפלומטי בין המדינות.
עם חתימת הסכמי אברהם, ב-19 באוקטובר 2020 נחת בישראל מטוס ה-"Greenliner" של החברה, לראשונה בטיסת נוסעים. יום לאחר מכן נחת בישראל מטוס נוסף של החברה, ועליו משלחת שרים בממשלת איחוד האמירויות, זאת במסגרת טקס חתימה על שורת הסכמים בין ישראל לאיחוד האמירויות שהתרחש בנתב"ג. החברה מפעילה מטבח כשר באבו דאבי ומספקת מנות כשרות בהשגחת ארגון EAKC של הרב לוי דוכמן.
מספר זהות
ג'יימס סטיינברג
ג'יימס בי סטיינברג (באנגלית: James Braidy "Jim" Steinberg; נולד ב-5 ביולי 1953) הוא יועץ פוליטי ואקדמי יהודי-אמריקאי, שכיהן כמשנה למזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון (במקביל לג'ייקוב לו האחראי על התחום התקציבי), האחראי על תחום המדיניות. בנוסף הוא משמש כדיקן של בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש הנשיא לינדון ג'ונסון באוניברסיטת טקסס, שבעיר אוסטין. שימש בעבר כסגן היועץ לביטחון לאומי בממשל קלינטון, כיועץ לקמפיין של הנשיא ברק אובמה ובין מנהלי צוות המעבר שלו.
ביוגרפיה.
סטיינברג בעל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד (1973) ותואר שני מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל (1978). היה חבר בכיר במכון המחקר הבריטי "המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים" (1985-1987), אנליסט בכיר במכון מחקר "תאגיד ראנד" (1989-1993), מנהל תכנון מדיניות (1994-1996), וסגן היועץ לביטחון לאומי בבית הלבן (1997-2001). הוא מכהן כיום גם כחבר בכיר במכון ברוקינגס.
סטיינברג היה גם מבין צוות היהודים, דניס רוס ודן קרצר, שהכינו את נאומו של ברק אובמה כמועמד לנשיאות, בפני השדולה היהודית למען ישראל בוושינגטון, איפ"ק, ביוני 2008, זמן קצר לפני הבחירות לנשיאות. נאום זה נחשב לאחד הנאומים המפורטים ביותר עד אז של אובמה בנושאים בינלאומיים.
אייל אלמושנינו
אייל אלמושנינו (נולד ב-10 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר והבלם.
קריירה.
את הקריירה החל אלמושנינו במחלקת הנוער של עירוני אשדוד, ואת רוב הקריירה שיחק בקבוצה המקומית (שהפכה לאחר האיחוד ב-1999 למועדון ספורט אשדוד). לאחר 8 עונות באשדוד עבר אלמושנינו למכבי חיפה, שם זכה עם הקבוצה באליפות והיה שותף להופעת הקבוצה בליגת האלופות בעונת 2002/03. בינואר של אותה עונה חזר לאשדוד, כיוון שמיעט לשחק בחיפה.
לאחר עונת השאלה בהפועל כפר סבא ועוד 3 עונות במדי מ.ס. אשדוד, עבר אלמושנינו בינואר 2008 לקבוצת בני לוד מהליגה הלאומית. לאחר שנה וחצי בלוד, עבר בקיץ 2009 לקבוצת מכבי באר שבע, אך לאחר מספר חודשים עזב את הקבוצה וחתם בעירוני קריית מלאכי, במדיה פרש ממשחק פעיל בקיץ 2010.
לאלמושנינו הופעה אחת בנבחרת ישראל, במשחק ההפסד לנבחרת הונגריה ביוני 2000.
תקוה
מייקל מוקייסי
מייקל ברנרד מוקייסי (באנגלית: Michael Bernard Mukasey; נולד ב-28 ביולי 1941) הוא משפטן יהודי-אמריקאי שכיהן כתובע הכללי ה-81 של ארצות הברית, היהודי השני בתפקיד זה אחרי אדוארד לוי, אם לא מביאים בחשבון את יהודה פיליפ בנימין, התובע הכללי של מדינות הקונפדרציה של הדרום במלחמת האזרחים האמריקאית. כיהן תחת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש וירש את התובע הכללי אלברטו גונזאלס, שהתפטר עקב פרשת פיטורי התובעים הפדרליים. מוקייסי כיהן גם במשך 18 שנה כשופט מחוזי של המחוז הדרומי של ניו יורק, כשש שנים מתוכן כשופט ראשי. זכה לפרסים ולתארים נכבדים, כשהבולט מביניהם הוא פרס "מדליית לאונרד האנד" מטעם מועצת איגוד עורכי הדין הפדרלית.
תחילת דרכו.
אביו של מייקל נולד באימפריה הרוסית הצארית, כיום בלארוס, והיגר לארצות הברית ב-1921. מייקל עצמו נולד ברובע הברונקס בניו יורק ב-1941. מוקייסי סיים את התיכון היהודי-אורתודוקסי "רמאז" ומשייך עצמו לזרם זה. אשתו סוזאן הייתה מאוחר יותר למורה בבית ספר זה ואחר כך למנהלת בית הספר.
כסטודנט לתואר ראשון, מוקייסי שימש כעורך הראשי של עיתון הסטודנטים "קולומביה דיילי ספקטאטור", באוניברסיטת קולומביה, היכן שרכש את התואר הראשון שלו ב-1963. בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, הוא רכש תואר ראשון במשפטים ב-1967. מוקייסי עסק בעריכת דין במשך 20 שנה בעיר ניו יורק, מתוכן כיהן כארבע שנים כעוזר תובע פדרלי במשרד התובע הפדרלי הארצי, שבו עבד בצמוד לרודולף ג'וליאני. ב-1976, הוא הצטרף לחברת עורכי הדין "בלקנאפ ווב אנד טיילור", חברה אליה שב לאחר שפרש מבית המשפט המחוזי. מוקייסי החל ללמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה בסתיו של 1993 ולימד שם בכל סמסטר סתיו מאז.
בנו של מוקייסי, מארק ל. מוקייסי, נכון לשנת 2007, מוביל בתיקי הגנה על עברייני צווארון לבן בחברת עורכי הדין "ברייסוול אנד ג'וליאני" הקיימת משנת 1945 ושייכת לרודולף ג'וליאני. מוקייסי ובנו שימשו גם כיועצים משפטיים לקמפיין הנשיאותי של רודולף ג'וליאני ב-2008. מוקייסי ניהל גם את השבעתו של ג'וליאני כראש העיר הנבחר של ניו יורק.
קריירה משפטית.
ב-1987, מוקייסי היה מועמד של הנשיא רונלד רייגן, לשופט פדרלי מחוזי למחוז הדרומי של ניו יורק במנהטן ונכנס לתפקידו ב-1988. הוא שימש בתפקיד זה כ-18 שנה, כולל כהונה כשופט ראשי ממרץ 2000 ועד יולי 2006.
במהלך כהונתו זו, מוקייסי פיקח על התביעה הפלילית כנגד עומאר עבדל רחמן ואל סייאד נוסייר, אשר נשלחו למאסר עולם על ניסיון לפוצץ את האומות המאוחדות ומקומות ידועים אחרים במנהטן, ושנתגלו תוך חקירת פיגועי מגדלי התאומים. במהלך תיק זה, מוקייסי יצא כנגד הדלפות בידי עובדי ציבור ברשויות אכיפת החוק בהקשר לעובדות בתיק, לכאורה, לכוון נימה גזענית כלפי חברי מושבעים פוטנציאלים במטרה לסכל את מועמדותם וכנגד הנאשמים העומדים למשפט.
מוקייסי גם שפט את חוזה פאדילה (עבדולה אל מוהג'יר), אזרח אמריקני שנתפס בתכנון מעשה טרור, כשהוא פוסק כי אזרחים אמריקנים וטרוריסטים לכאורה, יוכלו להיות מוחזקים כשבויי מלחמה, אבל הם זכאים לראות את עורכי הדין שלהם. מוקייסי גם כיהן כשופט בדיונים המשפטיים בין לארי סילברסטיין וכמה חברות ביטוח אחרות שביטחו את מגדלי התאומים ועניינם המשפטי צף לאחר הפיגועים ב-11 בספטמבר 2001, כתוצאה מההרס במגדלים. במקרה תביעה ב-2003, הוא הוציא צו מניעה כנגד תאגיד הסרטים האמריקאי מלכפות איסור כנגד הפצת העתקי תסריטים במהלך עונות שבהם מוענקים פרסים, כשהוא פוסק כי האיסור הוא קרוב לוודאי הגבלה מסחרית בלתי חוקית שהיא בלתי צודקת כלפי במאים עצמאיים.
ביוני 2003, הסנאטור היהודי הדמוקרטי צ'אק שומר, הגיש את שמו של מוקייסי ביחד עם עוד ארבעה רפובליקנים ואחרים, כהצעה לנשיא בוש לשוקלו כמועמד לבית המשפט העליון.
ב-14 באוקטובר 2004, כשהוא מציין את התקדים בבית המשפט העליון האמריקאי, מוקייסי הפך את החלטתו שלו מספטמבר 2002, ודחה את עשרים התביעות הייצוגיות כנגד חברת הביטוח ג'נראלי, על נזיקין בגין אי תשלום שילומי ביטוח למוטבים של פוליסות ביטוח שנרכשו בידי קורבנות שואה לפני מלחמת העולם השנייה. בפסיקתו זו, מוקייסי נענה למעשה, ל"מדיניות הרשות המבצעת המעדיפה פתרון וולנטארי לטיעוני תחום ביטוחי השואה".
פרישה.
אף על פי שהסעיף השלישי לחוקת ארצות הברית מאפשר לשופטי בית משפט מחוזי להחזיק במשרתם לכל החיים, מוקייסי הכריז ב-2006 כי הוא יפרוש כשופט וישוב לעסוק בעריכת דין פרטית בסוף הקיץ. ב-1 באוגוסט 2006, הוא ירש את מקומו כשופט ראשי של המחוז הדרומי לקימבה ווד, ונכנסה לתוקף ב-9 בספטמבר 2006. ב-12 בספטמבר 2006, חברת "בלקנאפ ווב אנד טיילור" הודיעה רשמית כי מוקייסי שב והצטרף לחברתם כשותף.
ב-18 במרץ 2007, בתוכנית האמריקאית של "פגוש את העיתונות", הסנאטור היהודי צ'אק שומר העלה את שמו של מוקייסי כמועמד פוטנציאלי למשרת התובע הכללי של ארצות הברית, "על ידי המוניטין והקריירה [שלו], הוא מראה כי הוא שם את שלטון החוק קודם".
מאז שפרש משפיטה, מוקייסי תרם לקמפיינים של רודי ג'וליאני לנשיאות ולג'וזף ליברמן לסנאט. מוקייסי גם היה בין היועצים המשפטיים של ג'וליאני בקמפיין.
חוות דעת חוץ-משפטית על חוק וטרור.
במאי 2004, בעודו חלק מהרשות השופטת, השופט מוקייסי נתן נאום, אשר גם פרסם אותו בעיתון הוול סטריט ג'ורנל כמאמר מערכת, והגן על "חוק הפטריוט" השנוי במחלוקת, המרחיב את חופש הפעולה של רשויות החוק כנגד חשודים. המאמר הביע גם ספק כי ה-FBI עסק במיצוב "פרופילים גזעניים" של ערבים וביקר את איגוד הספריות האמריקאי על גינויי חוק הפטריוט, אך לא נקט עמדה בנוגע לספרנים המוחזקים בקובה.