טקס השחר הרשמי הראשון התקיים מול "אנדרטת סידני" (Sydney Cenotaph) ב-1927. טקסי השחר היו במקור פשוטים מאוד ועל פי כללי הטקס הפשוטים ביותר. במקרים רבים הם הוגבלו להשתתפותם של ותיקי המלחמה בלבד. הטקס שהתקיים לאחר מכן בשעות היום היה מיועד למשפחות ולקהל הרחב וטקס השחר היה מיועד כאמור לחיילים ששבו מן החזית כדי שיוכלו להרהר ולהיזכר בחבריהם הנופלים שאיתם היה להם קשר מיוחד.
לפני עלות השחר הצטוו ותיקי המלחמה לעמוד דום ואז הוכרזו שתי דקות דומיה. הטקס התחיל בנגינת תרועת האבל Last Post והסתיים בתרועת הבוקר המסורתית Reveille . בתקופות מאוחרות יותר עודדו המשפחות השכולות ואנשים צעירים לקחת חלק בטקס השחר והטקסים בבירות מדינות אוסטרליה הפכו לטקסים רבי משתתפים. על בסיס שינוי זה, הפכו הטקסים ליותר מורכבים, הוכנסו בהם המנונים וקטעי קריאה. סדר הדברים בטקסים כולל: הקדמה, המנון, תפילה, נאום, הנחת זרים, קטע קריאה, נגינת ה-Last Post, דקת דומייה, נגינת ה- Reveille, ונגינת ההמנונים הלאומיים של אוסטרליה ושל ניו זילנד. בטקס שנערך לאחר מכן באנדרטת המלחמה של אוסטרליה, מניחות המשפחות פרחי פרג אדום מלאכותיים לצד שמותיהם של יקיריהם על קיר התהילה של האנדרטה. באוסטרליה, נענדים לעיתים ענפי רוזמרין על דשי הבגדים ובניו זילנד משמשים לצורך זה פרחי פרג.
הטקסים ברחבי העולם.
אוסטרליה.
יום אנזא"ק הוא יום לאומי ציבורי ונחשב על ידי אוסטרלים רבים כאחד הימים החגיגיים ביותר במשך השנה. צעדות בהשתתפות וותיקי כל מלחמות העבר, לצד אלו שמשרתים בשירות פעיל בהווה בכוחות ההגנה של אוסטרליה (סדירים ומילואים), וותיקי המלחמות מקרב צבאות בעלות הברית, חניכי הפנימיות הצבאיות, חברי הליגה האווירית של אוסטרליה, חברי תנועת הצופים באוסטרליה וארגונים לובשי מדים אחרים, מתקיימות בערים ובעיירות ברחבי המדינה. צעדות יום אנזא"ק המתקיימות בערי הבירה של מדינות אוסטרליה משודרות בשידור ישיר בטלוויזיה. לאחר אירועים אלו מתקיימים בדרך כלל מפגשים של ותיקי המלחמות בפאבים או במועדוני "ליגת החיילים המשוחררים של אוסטרליה" (Returned and Services League of Australian – RSL). מפגשים אלו כוללים לעיתים קרובות את המשחק Two-up, סוג של משחק הטלת מטבע שהיה חביב בעבר על חיילי אנזא"ק. ברוב המדינות והטריטוריות של אוסטרליה אסורים משחקי הימורים מחוץ למקומות מורשים. עם זאת, בשל משמעותה של מסורת זו, משחק זה חוקי רק ביום אנזא"ק.
אף על פי שאיחוד אוסטרליה התקיים כבר ב-1901, מקובל שהזהות הלאומית של אוסטרליה חושלה במהלך השנים הרוויות בדם של מלחמת העולם הראשונה והאירוע המשמעותי ביותר במלחמה זו עבור רוב האוסטרלים היה מערכת גליפולי. דר' פול סקרבלס מאוניברסיטת אוסטרליה הדרומית ציין שהעניין הציבורי ביום אנזא"ק המשיך לגבור. איומי מתקפת טרור על אתר הטקס בגליפולי ב-2004, לא מנעו מ-15,000 אוסטרלים לקיים את מסע העלייה לרגל לטורקיה כדי לכבד את זכרם של חיילי אנזא"ק שנפלו במערכה.
אף על פי שאירועי הזיכרון מתקיימים תמיד ב-25 באפריל, מקיימות רוב המדינות והטריטוריות של אוסטרליה את יום אנזא"ק ביום שני כאשר ה-25 באפריל נופל ביום ראשון. כאשר התאריך נופל ביום שני של חג הפסחא (כפי שאירע ב-2011), נדחה יום אנזא"ק ליום שלישי. ההחלטה על כך התקבלה בפגישת מועצת ראשי הממשלות של מדינות וטריטוריות אוסטרליה בשנת 2008, בה הוסכם על חתירה לאחידות בנוהג זה. עם זאת, ב-2009 דחתה המועצה המחוקקת של טסמניה הצעת חוק לאפשר את דחיית יום אנזא"ק כאמור.
ניו זילנד.
יום אנזא"ק בניו זילנד מצוין באופן דומה לזה שבאוסטרליה. מספרם של הניו זילנדים הלוקחים חלק בטקסי יום אנזא"ק בניו זילנד עצמה ובגליפולי, עולה בהדרגה. עבור רבים, מהווה יום אנזא"ק חיזוק לאמונתם שהמלחמה היא חסרת תועלת. בטקסי השחר ובטקסי היום הנוספים ברחבי המדינה נוכחים חיילי כוחות ההגנה של ניו זילנד, חניכי הפנימיות הצבאיות, אנשי משטרת ניו זילנד, אנשי שירות הכבאות, אנשי שירות האמבולנסים "סנט ג'ון", נציגי תנועת הצופים בניו זילנד וארגונים לובשי מדים אחרים. ברוב המקומות משתתפת בטקסים תזמורת של נגני חמת חלילים שמלווה את המצעדים ולעיתים גם תזמורות כלי נשיפה ממתכת.
כיום מקדם יום אנזא"ק בניו זילנד את תחושת האחדות, ככל הנראה יותר מכל יום אחר בלוח השנה הלאומי. אנשים שדעותיהם הפוליטיות, אמונותיהם ושאיפותיהם שונות אלו מאלו יכולים לחלוק את הצער האמיתי על אובדן חייהם של אלו שלחמו במלחמות.
פרגי נייר מופצים על ידי אגודת החיילים המשוחררים ונענדים כסמל זיכרון. מסורת זו מקורה בענידת הפרגים ביום הזיכרון בארצות האחרות של חבר העמים הבריטי.
יום אנזא"ק הוא מועד רשמי בניו זילנד. על בתי עסק נאסר לפתוח את שעריהם לפני השעה 1 בצהריים על פי חוק שחוקק בשנת 1966. חוק שקדם לו ושחוקק בשנת 1949 מנע את העברת יום אנזא"ק ליום שני במקרה שה-25 באפריל חל בשבת או ביום ראשון, אף על פי שעל מדיניות זו נמתחה ביקורת על ידי איגודי הסחר ועל ידי פוליטיקאים ממפלגת הלייבור של ניו זילנד. ב-2013 הוגשה הצעת חוק על ידי חבר הפרלמנט של ניו זילנד ממפלגת הלייבור, דייוויד קלארק, לאפשר את דחייתם של יום אנזא"ק ושל יום ואיטנגי. הצעת החוק התקבלה, למרות התנגדותה של מפלגת השלטון, המפלגה הלאומית של ניו זילנד.
הסיבה לרצונה של ניו זילנד למיסודו של יום אנזא"ק כיום הזיכרון הלאומי שונה מזו של אוסטרליה. ב-1921 הוזמנו פרחי פרג מלאכותיים על ידי ארגון החיילים המשוחררים של ניו זילנד לקראת יום שביתת הנשק, אך הם איחרו להגיע במועד. הארגון נתקע עם מלאי זה של פרגים שנשלחו מצרפת וכדי לכסות את עלות ההזמנה חיפשו את תאריך הזיכרון הקרוב ביותר כדי להפיצם ונבחר יום הדרדרנלים, ה-25 באפריל 1922. מאז נתקבע יום זה כיום הזיכרון. כך ניתן לומר שיום אנזא"ק הונהג בניו זילנד לגמרי במקרה ולא בהקשר של אנזא"ק, אוסטרליה או גליפולי. 16 שנים לאחר מכן הלכה ניו זילנד בעקבות שכנתה ממערב בקיום טקסי השחר, על אף שהחיילים הניו זילנדים שלחמו בשורות אנזא"ק לא נחתו בגליפולי עם שחר כמו חבריהם האוסטרלים. נעשו ניסיונות להחזרת יום הזיכרון הלאומי ליום שביתת הנשק, החל מהמצעד לקבר החייל האלמוני ב-2004, אך יוזמה זו עוררה התנגדות בציבור הניו זילנדי שלא מודע לדיוק ההיסטורי בנוגע לחלק שלקחו חייליו בנחיתות בגליפולי. הסיבה ליוזמת שינוי יום הזיכרון נבעה מההתעלמות מקרבות גדולים אחרים שהתנהלו לאחר המערכה בגליפולי ובהם היו קורבנות גדולים יותר בנפש. מספרם של ההרוגים והפצועים הניו זילנדים במערכה בגליפולי מהווה 8% מכלל ההרוגים והפצועים הניו זילנדים בכל מלחמת העולם הראשונה ו-60% מתוכם נפגעו שלא כתוצאה מפעולות לחימה ישירות.
טורקיה.
בטורקיה השם "מפרץ אנזא"ק" (באנגלית: ANZAC Cove, בטורקית: Anzak Koyu) התקבל באופן רשמי על ידי ממשלת טורקיה ביום אנזא"ק ב-1985. ב-1934 העביר מוסטפא כמאל אטאטורק מסר לאוסטרלים, לניו זילנדים ולבריטים הראשונים שהגיעו לשדות הקרב בגליפולי. מסר זה נחקק על המונולית שבבית הקברות ארי בורנו שבחוף אנזא"ק שהלוט הוסר ממנו ב-1985. מילותיו של אטאטורק מופיעות גם על האנדרטאות שלזכרו בקנברה, בירת אוסטרליה ובוולינגטון, בירת ניו זילנד:
ב-1990 לציון 75 שנים לנחיתות בגליפולי, הגיעו פקידי ממשל מאוסטרליה ומניו זילנד, כולל ראש ממשלת אוסטרליה, בוב הוק, והמושל הכללי של ניו זילנד, פול ריבס, יחד עם רוב הנוחתים בגליפולי שנותרו אז בחיים ותיירים אוסטרלים וניו זילנדים לטורקיה לטקס שחר מיוחד שהתקיים בגליפולי. טקס השחר בגליפולי נערך בבית העלמין הצבאי ארי בורנו בחוף אנזא"ק, אך בשל מספרם ההולך וגדל של המשתתפים בטקסים נבנה אתר מרווח יותר בחוף הצפוני שנודע בשם "אתר הזיכרון לאנזא"ק" ושבנייתו הושלמה לטקס של שנת 2000.
לקראת הטקסים שהתקיימו בגליפולי בשנת 2015, שנת המאה למערכה בגליפולי, נערכה הגרלה ובסיומה הוזמנו 10,500 איש, שזהו המספר המקסימלי שיכול האתר להכיל בבטחה ובנוחות, כולל 8,000 אוסטרלים, 2,000 ניו זילנדים ו-500 אישי ציבור מכל הארצות שהיו מעורבות במערכת גליפולי.
טקסים במדינות אחרות.
אירלנד.
באירלנד, מצוין יום אנזא"ק על ידי קהילות של אוסטרלים וניו זילנדים שהיגרו אליה. בהיעדר טקס זיכרון רשמי באירלנד למלחמת העולם הראשונה ולזכרם של החיילים ממוצא אירי שלחמו ונפלו בגליפולי ובמקומות אחרים, מתקיימים טקסי יום אנזא"ק באירלנד בנוכחותם של ארגוני ותיקי מלחמה וחברות היסטוריות, כולל "הקלעים מלכותיים של דבלין" (Royal Dublin Fusiliers), "ארגון החיילים הלאומיים לשעבר" (O.N.E.T), הלגיון הבריטי המלכותי, משרתים לשעבר בכוחות האו"ם ורבים אחרים. החל מאמצע שנות השמונים, מתקיימת תפילת ערב שמאורגנת על ידי האגודה הניו זילנדית-אירית, שבשנים האחרונות מתנהלת בכנסיית סנט אן שבדבלין. ב-2005, לרגל יום השנה ה-90 למערכה בגליפולי, התקיים בפעם הראשונה טקס בשעות היום בבית הקברות הצבאי גרגרורמן בדבלין ששופץ אז. עץ שקד טורקי, שניטע על ידי שגרירי אוסטרליה, ניו זילנד וטורקיה באירלנד, ציין את האירוע והוא ניצב מדרום לקיר זיכרון שהוקם במקום. מאז אותו אירוע, מתקיים מדי שנה טקס שחר באותו מקום. בנוסף מתקיימים קבלת פנים וטקס זיכרון בבית בלנס שבמחוז אנטרים, המרכז הרשמי של ניו זילנד בצפון אירלנד.
אנטארקטיקה.
בבסיס סקוט שבשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה, מתקיים מדי שנה ביום אנזא"ק טקס לכבוד הנופלים. אמריקאים מתחנת מקמרדו הסמוכה מוזמנים לעיתים להשתתף בטקס.
בלגיה.
ב-בלגיה מתקיימים טקסי יום אנזא"ק באנדרטת איפר מדי שנה ב-25 באפריל בשעה 11 בבוקר.
גרמניה.