קווין מקארתי (באנגלית: Kevin McCarthy; 15 בפברואר 1914 - 11 בספטמבר 2010) היה שחקן קולנוע אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1951 על הופעתו בסרט "מותו של סוכן".
ביוגרפיה.
מקארתי ממייסדי בית הספר "אולפן השחקנים" נולד בסיאטל, בנם של מרתה תרזה, יהודיה אמריקאית ורוי וויינפילד מקארתי, אמריקאי ממוצא אירי. מקארתי התייתם מהוריו בגיל ארבע וגדל אצל קרובי משפחה, למקארתי שני אחים ואחות הסופרת מרי מקארתי.
למד ב"אוניברסיטת מינסוטה" שם התנסה לראשונה במשחק על במה. במקביל לקריירת המשחק שהחל לפתח לעצמו הופיע מקארתי בתקופת מלחמת העולם השנייה עבור חיל האוויר האמריקאי בסרטי אימונים.
קריירת משחק.
מקארתי פרץ לתודעה בשנת 1951 לאחר שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו הקולנועי הראשון בקריירה בתור ביף לומן בעיבודו הקולנועי של לאזלו בנדק למחזה "מותו של סוכן". בשנת 1956 התפרסם מקארתי בזכות תפקיד ד"ר מיילס בנל בסרט האימה המדע בדיוני של דון סיגל "פלישת חוטפי הגופות".
בשנות ה-60 הופיע במותחן הריגול של מארק רובסון "הפרס" בתור ד"ר ג'ון גארט ובדרמות "התקבצות נשרים" של דלברט מאן בתפקיד מייג'ור גנרל קירבי ו"האיש הטוב ביותר" של פרנקלין שייפר בתפקיד דיק ג'נסן מנהל הקמפיין של ויליאם ראסל (הנרי פונדה). ב-1976 שיחק במערבון של רוברט אלטמן "באפלו ביל" בתפקיד מייג'ור בורק. ב-1978 הופיע בקומדיית האימה "פיראנה" בתור ד"ר רוברט הואק.
בשנות ה-80 שיתף מקארתי פעולה עם הבמאי ג'ו דנטה בסרטיו "יום במלכודת" בתפקיד ויקטור סקרימשואו, "היללה" ובעיבוד הקולנועי לסדרה הפופולרית "אזור הדמדומים" בתפקיד משני בעלילת הפרק "It's a Good Life" . בנוסף שיחק בקומדיית הפולחן "תחנת שידור לקריינים מתחילים" לצידם של הקומיקאי וירד אל ינקוביק והמוזיקאי דייוויד בואי בתפקיד ר. ג'יי פלטשר.
בשנותיו האחרונות כשחקן קולנוע הופיע בקומדיות של ג'ונתן לין "הג'נטלמן המכובד" ו"חמדן" ופעם נוספות עבור ג'ו דנטה בקומדיה "".
חיים אישיים.
למק'ארתי נולדו חמישה ילדים: שלושה מאשתו הראשונה השחקנית אוגוסטה דבני לה הוא היה נשוי במשך כ-20 שנה ושני ילדים מאשתו השנייה קייט קריין לה היה נשוי עד למותו.
מק'ארתי נפטר ב-11 בספטמבר 2010 ממחלת ריאות כשהוא בן 96.
אובלנה צפון-פסיפית
אובלנה צפון-פסיפית (שם מדעי: Eubalaena japonica), היא מין לווייתן ענק ורחב החבר בסוג "אובלנה" יחד עם שלושה מינים נוספים, ובמשפחת ה"בלניים" יחד עם שלושת המינים מהסוג אובלנה ועוד מין נוסף שנקרא בלנה גרינלנדית. האובלנה הצפון-פסיפית היא לווייתן גדול מידות: אורכה 15–19 מטר ומשקלה 50–80 טון מטרי. האובלנה הצפון-פסיפית נדירה מאוד ונמצאת בסכנת הכחדה בגלל ציד נרחב בעבר, הרס בית הגידול, אי-יציבות ודלות האוכלוסייה, שינויים סביבתיים, מוות כתוצאה מהתנגשות עם ספינות והסתבכות בציוד דיג, והתרבות עם מינים אחרים. היא נמצאת בעיקר בים ברינג, במפרץ אלסקה ובים אוחוצק. כיום היא מוגנת בחוק של מדינות רבות ונעשים מאמצים לשקם את מצבה. לפי המרכז למגוון ביולוגי (Center for Biological Diversity), האובלנה הצפון-פסיפית היא הלווייתן שנמצא בסכנת הכחדה החמורה מבין הלווייתנים.
טקסונומיה.
האובלנה הצפון-פסיפית היא לווייתן ממשפחת הבלניים, ונכללת כמין בסוג אובלנה יחד עם שני מינים אחרים: אובלנה דרומית ואובלנה צפון-אטלנטית.
לפני שנות האלפיים, כל המינים נחשבו למין אחד – "Eubalaena glacialis". בשנות האלפיים, מחקרים גנטיים שנעשו על אובלנות ממקומות שונים באוקיינוס, הובילו מדענים למסקנה כי האוכלוסיות בצפון האוקיינוס האטלנטי, בצפון האוקיינוס השקט ובחצי הכדור הדרומי מהוות שלושה מינים נבדלים. אנליזות גנטיות נוספות בשנת 2005 (ראו גנום מיטוכונדריאלי ו-DNA) תמכו במסקנת שלושת המינים, ובנוסף ההפרדה אומצה למטרות פיקוח על ידי "שירות הדיג הימי הלאומי" (National Marine Fisheries Service) והוועדה הבינלאומית לציד לווייתנים (International Whaling Commission).
מאפיינים גופניים.
האובלנה הצפון-פסיפית, כשאר האובלנות, היא חיה ימית גדולה, רחבה וארוכה; הראש הוא המאפיין הבולט אצלה: ענק ומהווה כשליש מאורך גופה, ובעל פה גדול ומקושת מאוד שתחילתו מתחת לעין, המאפשר לה לשחות עם פה פתוח; על בטנה נמצאים כתמים לבנים, ועל ראשה נמצאים טלאי יבלות מחוספסים עליהם גדלים טפילים זעירים ממשפחת ה-Cyamidea (מכונים "כיני לווייתן"); עורה בצבע אפור כהה או שחור; היא חסרת סנפיר גב; צדו החיצוני של גרונה אינו בעל קפלים; והנקבה מעט גדולה יותר מהזכר (ראו מידע מורחב בערך "בלניים").
דמיון ושוני ממינים אחרים.
קל לזהותה ולהבדילה מהלווייתנים האחרים החיים בצפון האוקיינוס השקט, אך בין המינים בסוג אובלנה הדמיון כל כך גדול, עד שבלי לדעת מאיזה אזור כל אחד מגיע, ניתן להבדיל ביניהם רק באמצעות אנליזה גנטית. בנוסף, מופע מטולא פחות נפוץ אצל האובלנה הצפון-פסיפית מאשר אצל מינים אחרים. בקשר ללווייתני מזיפות אחרים, האובלנה הצפון-פסיפית גדולה מהלווייתן גדול-הסנפיר ומהלווייתן האפור, ו"עבה" לעומת הלווייתן המצוי והלווייתן הכחול (היקפם מלפני סנפיריהם של עשרה פרטים שנמדד בשנת 1960 הגיע ל-73% מאורכם). יתר על כן, המין "לווייתן קשות ראש" דומה לה, קרוב אליה ואף שטחי המחיה שלהם חופפים, אך קל לזהותו בחוסר היבלות הטפיליות שנפוצות אצל האובלנות.
למרות העובדה כי יותר מ-15,000 אובלנות נקטלו על ידי ציידי לווייתנים, יש תיאורים מועטים להפליא של לווייתנים אלו. רוב המידע על ה והמורפולוגיה של האובלנה הצפון-פסיפית הגיע מעשרה פרטים שניצודו על ידי ציידים רוסים בשנות ה-50, ומ-13 פרטים שנהרגו על ידי ציידים יפנים בשנות ה-60. כמו כן, מידע בסיסי על אורכן ומינן של אובלנות התקבל מפעולות ציד לווייתנים ליד החוף בתחילתה של המאה ה-20.
התנהגות ואקולוגיה.
מספר התצפיות על התנהגותה מועט, ואם כן - קצרות. ציד הלווייתנים באמצע המאה ה-19 התרחש לפני שהיה עניין רב בהתנהגות הלווייתנים, ולכן לא היו תצפיות מדעיות. עד שהתפתחה ההתעניינות המדעית במין זה, פרטים מעטים נשארו, מה שהוביל לכישלון התצפיתנים במציאת אובלנות במזרח צפון האוקיינוס השקט ובים ברינג. נכון ל-2006, מדענים נחלו הצלחה מינימלית בסימונה.
ככל הנראה, סך כל התצפיות הוא 50 שעות במשך 50 שנה. מהמעט שידוע על המין, משוער כי ההתנהגות דומה להתנהגות האובלנות האחרות חוץ מבחירותיו לגבי מעונות-חורף. באחד מהמפגשים המעטים המתועדים, נצפה פרט במהלך סיור תצפית-לווייתנים ליד קיאי מבצע שש פעמים פעולה הנקראת באנגלית "Breaching" (ראו הסבר למשמעות הפעולה ולפעולות שיכתבו מטה בערך לווייתנאים, פסקת "התנהגות ודרך חיים"). במפגש שני ב-2011 של אותו מפעיל מקבוצת הצופים לעיל, פרט התקרב מאוד, והיה סקרן ופעיל; הוא שחה מסביב לספינה במשך יותר משעתיים, ביצע "breaching","Spyhopping", "Lobtailing", והצלפות-סנפיר קרוב אליה, ועקב אחריה בזמן ששטה.
בדומה למיני האובלנה האחרים, ידוע כי היא מתקשרת לפעמים עם מיני לווייתנאים אחרים. במספר תצפיות, פרטים תקשרו והגיבו ללווייתנים גדולי סנפיר במזרח ובמערב צפון האוקיינוס השקט; עדרי לווייתנים אפורים תועדו ב-1998 מראים סימני תוקפנות כלפי אובלנות ומניסים אותן.
מידע מגיע לא רק מתצפיות. מכשירי הקלטה אקוסטיים שפרסו מדעני "שירות הדיג הימי הלאומי" (National Marine Fisheries Service) בים ברינג ובמפרץ אלסקה הקליטו לפחות 3,600 קולות של האובלנה הצפון-פסיפית בין שנת 2000 ל-2006. כמעט כל הקולות הגיעו ממים רדודים בעומק 70 מטר באזור דרום-מזרח ים ברינג.
מספרם המועט של קולותיה שנאספים במהלך המחקר של "שירות הדיג הימי הלאומי" (National Marine Fisheries Service) בכל שנה, לעומת מספרם הרב במידה ניכרת של קולות לווייתנים קשותי ראש במהלך נדידה במערב האזור הארקטי וקולותיהם של לווייתנים כחולים ליד קליפורניה, מחזק את המסקנה כי גודל האוכלוסייה של האובלנות הצפון-פסיפיות בים ברינג הוא קטן מאוד.
תזונה.
היא ניזונה לרוב משטרגליים, בעיקר מהמין ""Calanus marshallae" מסדרת הקלנואידיים (Calanoida); דווחו מקרים בהם היא אכלה זחלים של המין "Euphausia pacifica"" מסדרת הקרילאים. כמו שאר האובלנות באוקיינוסים אחרים, היא עושה זאת על ידי שחייה בפה פתוח דרך ריכוזי טרף בסמוך או מתחת לפני המים, תוך שהמזיפות שלהן מסננות את המזון מן המים שיוצאים החוצה.
מיליוני שטרגליים זעירים נדרשים כדי לספק את האנרגיה שהאובלנה צריכה. לפיכך, האובלנה חייבת למצוא ריכוזים גבוהים של שטרגליים, יותר מ-3,000 שטרגליים לכל מטר מעוקב כדי לסעוד ביעילות.
תפוצה ובית גידול.
לפני שנת 1840, תחום המחיה של האובלנה הצפון-פסיפית היה נרחב: מים אוחוצק עד החוף המערבי של קנדה. נדידות עונתיות וצפיפויות מקומיות אינן ידועות.
בזמן המודרני.
למרות חיפושים אוויריים וימיים רבים, כמו גם לתיעודים של מכשירי הקלטה, רק אזורים מעטים דיווחו על הימצאות המין במזרח צפון האוקיינוס השקט (הרוב בדרום-מזרח ים ברינג, אחרי זה במפרץ אלסקה ולבסוף בקליפורניה).
קולות הוקלטו ותצפיות התרחשו במקומות שונים:
היסטוריית הציד של האובלנה הצפון-פסיפית.
אוכלוסייה בעבר.