ניסיון ההתנקשות התרחש במהלך מצעד פשיסטי שהתקיים בעיר בולוניה בהשתתפות מוסוליני ב-31 באוקטובר 1926, לציון המצעד על רומא, שהתקיים ארבע שנים לפני כן. זמבוני ירה ירייה אחת לעבר מוסוליני, אשר החטיאה. הוא נעצר ומיד לאחר מכן הותקף על ידי פעילים פשיסטים שהשתתפו במצעד והרגו אותו.
מאוחר יותר דן בית משפט צבאי את אביו של זמבוני ואת דודתו ל-30 שנות מאסר כל אחד באשמה שהשפיעו על זמבוני לבצע את ההתנקשות.
ממשלת מוסוליני ניצלה את האירוע כמנוף תעמולתי כדי להרחיב את דיכוי חירויות האזרח ומפלגות האופוזיציה באיטליה.
היה זה ניסיון ההתנקשות השני נגד מוסוליני בתוך חודשיים: ב-11 בספטמבר 1926 השליך האנרכיסט ג'ינו לוסטי () פצצה לעבר מכוניתו של מוסוליני ברומא, אך הוא לא נפגע.
שלט זיכרון לזמבוני נקבע במקו מותו בבולוניה ורחוב בה נקרא על שמו. בשנת 1978 הופק באיטליה סרט אודות ניסיון ההתנקשות שעשה.
אילון זרמון
אילון זרמון (נולד ב-22 באוקטובר 1964) הוא פרסומאי ואיש עסקים ישראלי.
ביוגרפיה.
אילון זרמון נולד בירושלים וגדל בגבעה הצרפתית. אימו אילנה עבדה כמורה למתמטיקה, ואביו יעקב היה אח פסיכיאטר. אילון הוא השני במשפחה בת ארבעה ילדים: איה הבכורה היא דוקטורנטית למשפטים, עופר הוא מתכנת מסחר אלקטרוני וליאת היא מעצבת אופנה. בצה"ל שירת בגדוד 202 של הצנחנים, סיים קורס קציני חי"ר והשתחרר אחרי שירות צבאי של ארבע שנים, מתוכן שנה בשירות קבע. זרמון נשוי בשנית, אב לשלוש בנות ומתגורר בתל אביב. בתו הבכורה היא כוכבת הרשת והריאליטי דנה זרמון.
מוזיקה.
בכיתה ה' החל זרמון לנגן בקלרינט בתזמורת הנוער של ירושלים, ומכיתה ח' שימש כסולן של התזמורת הארצית המקובצת, במסגרתה נפגשו מדי קיץ טובי הנגנים הצעירים בישראל עם מנצח מחו"ל. במקביל למוזיקה שיחק כשוער בקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים בכדורגל.
בהיותו בן 16 פנו אל זרמון מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית והאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים כדי שיעשה בגרות מקוצרת, תואר ראשון במוזיקה וינגן במקביל בתזמורת הפילהרמונית. הוא היה הנגן הצעיר ביותר עד אז בפילהרמונית, ובנוסף ניגן על קלרינט בחמישייה הקאמרית של האקדמיה למוזיקה. כעבור שנה פרש מהפרויקט והקים להקת רוק בשם "בלי בס", בה ניגן על סקסופון. זרמון כתב את מילות השירים והלחין אותם, ושירה של הלהקה, "סהרה", זכה בפסטיבל להקות הרוק של ירושלים שנערך בימק"א.
בשנת 2012 הוציא אלבום בשם "אורגניזם", בו כתב והלחין את כל השירים. מפיק האלבום הוא עופר מאירי. האלבום כולל עשרה שירים והשתתפו בו טל גורדון, כפיר בן ליש ולימור שרוני. ניגנו בו הלהקות איזבו ומטרופולין.
פעילות עסקית.
פרסום.
ב-1987, במהלך חופשת השיחרור, הוציא זרמון יחד עם העיתונאי מוטי בסוק חוברת על בית"ר ירושלים. החוברת חולקה בחינם ומומנה ממכירת שטחי פרסום. הוא עבר להתגורר בתל אביב וב-1990 הקים את "זרמון פרסום ושיווק", שנכלל ברשימת עשרים משרדי הפרסום הגדולים בישראל על פי הדירוג של חברת יפעת ב-1997. בין לקוחותיו אז היו פוקס, סיטרואן, מפעל הפיס, מלון הנסיכה אילת, אפריקה ישראל ולגו.
לאחר רצח רבין טיפל זרמון בתנועת "דור שלום" על בסיס פרו בונו ועיצב את הלוגו שלה.
בשנת 1999 הכניס את הדר גולדמן כשותף במשרד. השניים פרצו לתודעה הישראלית בעזרת מסעות פרסום אגרסיביים ופרובוקטיביים. הקמפיינים המפורסמים ביותר היו לפוקס עם בר רפאלי ויעל בר-זוהר, לד"ר פישר עם יעל אבקסיס, ל-AIG עם אבי קושניר, לאירוקה עם סנדי בר, לאפריל עם אסתי גינזבורג, לוואלה ולסיטרואן.
החל משנת 2007 זרמון מייצג בישראל את חברת DDB של רשת הפרסום מקבוצת אומניקום, ואת TRIBAL worldwide, רשת הפרסום האינטראקטיבית שהיא זרוע של DDB.
ב-1999, ביחד עם רפי ברזילי וטל זילברשטיין, היה זרמון בצוות שניהל את הקמפיין של אהוד ברק שנבחר לראש הממשלה. ב-2006 הריץ את הקמפיין של מרצ, בראשה עמד אז יוסי ביילין, כשסיסמת הקמפיין הייתה "אצלנו האדם במרכז והאדמה בצד". ב-2012 ניהל את קמפיין הרב חיים אמסלם, שרץ בראש רשימת עם שלם.
בשנים 2009–2011 התערערו יחסיו של זרמון עם גולדמן ואת החברה עזבו שורת לקוחות בהם פוקס, AIG ורשת אפריל. בשנת 2012 קנה זרמון את חלקו של גולדמן וחזר להיות הבעלים ב-100% בחברה. לחברה חזרו לקוחות ותיקים כגון אפריל והצטרפו חדשים כגון קבוצת גינדי, רשת האופנה קרייזי ליין, קבוצת ענבל אור, רשת הדיסקאונט זברה ועוד.
זרמון הוא מרצה אורח באוניברסיטאות, וקמפיינים שלו, דוגמת קמפיין פוקס אותו הוביל מאז 1997, נלמדים בהן.
הייטק.
בשנת 2009 הקים ביחד עם היזם שי ענבר את חברת הסטרט-אפ Minteye, שמתמחה בפרסום באמצעות CAPTCHA. אחר-כך פיתחה החברה מוצר בשם skip&amp;role, טכנולוגיה שמאפשרת לדלג על פרסומת וידאו באמצעות חשיפה לבאנר. בשנת 2011 גייס זרמון את מייסד וואלה! גדי הדר לשמש כמנכ"ל החברה. ב-2013 חתמה החברה על הסכם שיתוף פעולה עם AOL. בבעלות זרמון חברה בשם וידיקונס, שמתמחה באומטיקונים, סמלים למכשירי סלולר ולווידאו. בבעלותו חברה נוספת בשם Mayadana, שמשמשת ברוקר במפגש בין הקונה למוכר במערכת הפרסום האינטרנטית.
צופן שחלוף
בקריפטוגרפיה צופן שִׁחְלוּף (באנגלית: Transposition cipher) הוא שיטת הצפנה בה תווי הטקסט מעורבבים בהתאם לכללים מוסכמים כלשהם. מבחינה פורמלית הטקסט המוצפן הוא תמורה מתמטית של התווים המקוריים. התמורה ההופכית משמשת לפענוח.
צופן שחלוף כפול.
במלחמת העולם הראשונה נהגו הגרמנים להשתמש בגרסה כפולת שורות של הצופן אך שיטה זו פוצחה בקלות על ידי הצרפתים ודבר הפיצוח התפרסם באופן פומבי. במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש בגרסה שונה של צופן שחלוף כפול על ידי המחתרת ההולנדית, המאקי הצרפתית, מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית, המשרד לשירותים אסטרטגיים האמריקאי כמו גם הכוחות הנאצים. גרסה זו נחשבה לגרסת ההצפנה הבטוחה ביותר שניתן להצפין ידנית בתנאי שדה עד פיתוחה של VIC cipher.
קארנוטים
קארנוטים (בלטינית Carnutes) היו שבט גאלי גדול ממרכזה של גאליה, בעמק הלואר בין נהרות הלואר וסן. עירם המרכזית הייתה קנבום (Cenabum; כיום אורליאן). ארצם של הקארנוטים הייתה מרכז חשוב של הדת הקלטית. האספה הדרואידית השנתית של הגאלים נערכה בשטחו של שבט זה.
מגעיהם עם הרומאים הם עתיקים. לפי המסורת שמוסר טיטוס ליוויוס קארנוטים השתתפו בפלישה לחצי האי האפניני בזמן שלטונו של לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס.
בזמן מלחמת גאליה היו שבט חסות של הרמים. בשנת 57 לפנה"ס התערב יוליוס קיסר בענייניהם והמליך עליהם שליט בובה בשם טסגטיוס. לאחר שלוש שנים התנקשו הקארנוטים בחייו של שליט הבובה ובשנת 52 לפנה"ס טבחו בסוחרים הרומאים שהתיישבו בקנבום והצטרפו למרד של ורקינגטוריקס. קיסר הגיב באלימות בלתי מרוסנת, שרף את קנבום עד עפר וטבח בקארנוטים. הגברים נהרגו, נשים וילדים נמכרו לעבדות. הריסות עירם החרבה נותרו חשופים במשך שנים רבות כאזהרה למורדים פוטנציאליים.
הקארנוטים לא מיהרו להתמזג באימפריה הרומית ושמרו על מידה רבה של אוטונומיה. מיזוגם במרחב האימפריאלי הושלם רק במאה ה-3.
מיסים כגנבה
בפילוסופיה פוליטית, מיסים כגנבה הוא מושג המבטא תפיסה הנפוצה בכמה פילוסופיות פוליטיות, ולפיה הממשל מפר את זכות הקניין (גנבה) של הפרטים בכפייה לתשלום מסים. אנרכו קפיטליסטים, אובייקטיביסטים ואף מינארכיסטים מסוימים רואים את המיסוי כעבירה של הממשל על עקרון האי-תוקפנות.
מארי רות'בארד טען בספרו "האתיקה של החירות" שמיסוי הוא גנבה וכי לכן התנגדות למיסים היא לגיטימית: "בדיוק כמו שאף אדם אינו נדרש מוסרית לענות באמת לגנב כאשר הוא שואל האם יש דברי ערך בביתו של האדם, כך אף אחד לא יכול להידרש מוסרית לענות באמת לשאלות זהות הנשאלות בידי המדינה, למשל, כאשר מגיעה הוצאה לפועל".
התומכים במיסים לרוב טוענים ששום עבירה שכזאת לא מתרחשת. אחד הטיעונים להצדקת המיסים הוא כי המיסים הם חלק מהאמנה החברתית. הצדקה נוספת לקיום המיסים היא כי המיסים נדרשים למימון משאבים בסיסיים שמגדילים את הצמיחה הכלכלית (כגון: אכיפת חוקים, תשלום על רשתות תעבורה ובניית קווי טלפון).
כיבוש גאליה אקוויטניה במלחמת גאליה
כיבוש גאליה אקוויטניה היה חלק חשוב מכיבושה של גאליה בעת מלחמת גאליה. יוליוס קיסר פתח במלחמה זו במטרה לזכות בתהילה אישית וכדי להעשיר את קופתו. קיסר ניצל הזדמנויות שנקרו בדרכו כדי להעמיק עוד ועוד לתוך גאליה ובשנת 56 פתח במספר מבצעים להכנעת החלקים שטרם באו תחת חסותו. קיסר עם מחצית הצבא פנה נגד הוונטים, טיטוס לאביינוס נשלח בראש שלושה לגיונות נגד שבטי נורמנדיה ואילו קראסוס נשלח לכבוש את גאליה אקוויטניה.
רקע.
מפקד צבא הפלישה הרומאי היה פובליוס קראסוס, בנו של בן בריתו הפוליטי של יוליוס קיסר, מרקוס ליקיניוס קראסוס. קראסוס הצעיר הוכיח את עצמו עוד בראשית המלחמה כשפעולתו הנבונה הביאה את הניצחון לרומאים בקרב ביבראקטה, שבו שירת בדרגת מפקד חיל הפרשים. בהמשך, קודם לדרגת לגאטוס ותחת דרגה זו קיבל תחת פיקודו לגיון ונשלח בראשו לעבר ברטאן בשנת 57. בשנת הלגיון שהיה תחת פיקודו תוגבר בשתי קוהורטות נוספות וכן בחיל פרשים ורגלים קלים ובראש הצבא הזה נשלח לכבוש את גאליה אקווטניה.
גבולה הדרומי של גאליה אקוויטניה נקבע על ידי הרי הפירנאים, גבולה המערבי עבר בחוף האוקיינוס האטלנטי ונהר הגארון היווה את הגבול הצפוני והמזרחי. באותה תקופה התגוררו בגאליה אקוויטניה 14 שבטים גאלים שונים.
כוחות ופיקוד.
רומאים.