באוקטובר 2017, פרסמה "החברה העירונית לתשתיות יפה נוף" מכרז להקמת בית הספר היסודי בשכונה, בו 20 כיתות לימוד. בית הספר, כיום הבית ספר משמש חטיבת ביינים. הבית ספר הושלם בספטמבר 2021.
פארק "הפרפר".
פארק "הפרפר" נמצא בחלקה הפנימי של השכונה. הפארק משתרע על כ-20 דונם אשר מהם כ-12 דונמים של שטחים ירוקים, מתקני משחק אתגריים, מתקני כושר, מתקני טיפוס, משחקים לגיל הרך ומתקנים נוספים. במרכז הפארק הוקמה מזרקה אשר מאפשרת רחצה במים ובשעות הערב מוארת המזרקה באורות מתחלפים. בפארק הותקן מתקן צלחות קול לשימוש הקהל, מתקני כושר לגיל הרך ופינות ישיבה.
בפארק מתקן ענק בצורת ספינה, והוא המתקן הציבורי הגדול ביותר בעיר חיפה. בפארק ישנו אמפיתיאטרון המכיל כ-200 מקומות.
הפארק נבנה בצורת פרפר בהיותו ממוקם בנתיב נדידת פרפרים, כך שמרחוק נראה הפארק כפרפר פרוש כנפיים.
על עיצוב הפארק הופקד משרד האדריכלים מילר בלום, הוא מאופיין בצמחייה ים תיכונית, עצי זית, עצי דקל ועצים נוספים אשר מהווים את "גן הנשיא" הנמצא בפארק.
המרכז המסחרי.
בכניסה לשכונה הוקם, על שטח של 4.5 דונמים, מרכז מסחרי בן שתי קומות, ולו חניון תת-קרקעי בן קומה אחת. המרכז נרכש בשנת 2015 על ידי חברת הנדל"ן וילאר בכ-80 מיליון ש"ח.
במרכז ניתנים שירותים רפואיים באמצעות מרפאות של קופת חולים מכבי שירותי בריאות כללית, ובצמוד אליהם נמצא בית מרקחת של רשת סופר פארם, שטחי מסחר שונים וסניף שופרסל. כמו כן יש במקום סניף בנק, ומרכז שירות לאזרח של עיריית חיפה הממוקם בקומה השנייה של המבנה.
Nexon Co. Ltd. (נקסון, בקוריאנית: 넥슨) היא חברה דרום קוריאנית המתמחה בפיתוח ובהפצה של משחקי מחשב לקוריאה הדרומית ולשאר חלקי העולם. החברה הוקמה בסיאול ב-1994 והמטה הראשי שלה כיום נמצא בטוקיו, יפן, ומשרדים ראשיים בקוריאה, ארצות הברית ולוקסמבורג.
היסטוריה.
חברת נקסון בע"מ הוקמה ב-1994 בסיאול, קוריאה הדרומית והפיצה את המשחק הראשון שלה, Nexus: The Kingdom of the Winds ב-1996. הצלחת המשחק גררה עימה פיתוח והפצה של משחקים אחרים דוגמת Dark Ages: Online Roleplaying, Elemental Saga, QuizQuiz, KartRider, Elancia, ו- Shattered Galaxy שחלקם כיום מופצים על ידי חברת-בת של נקסון, Kru Interactive. ב-2003 מפתחת המשחקים הדרום קוריאנית Wizet פיתחה ביחד עם נקסון את המשחק מייפל סטורי, שהפך עד מהרה למותג המצליח ביותר שהפיצה החברה, וסלל את הדרך להפצה כלל עולמית כאשר היום המשחק מופץ בגרסאות: קוריאנית, יפנית, דרום-מזרח אסיה, אמריקאית, סינית, תאילנדית, אירופאית, ברזילאית ועוד.
המטה הראשי שלה כיום נמצא בטוקיו, יפן, ומשרדים ראשיים אזוריים נמצאים בקוריאה (בסיאול), ארצות הברית וצפון אמריקה (בקליפורניה), ואירופה (בלוקסמבורג).
נקסון התחילה להיסחר בבורסה לניירות ערך של טוקיו בדצמבר 2011, ונכון ל-2011 היא החברה הגדולה ביותר ביפן שנסחרת בבורסה וחברת הטכנולוגיה השנייה בעולם שנסחרת בבורסה.
ב-3 בינואר 2019 דווח כי מייסד החברה, קים ג'ונג-ג'ו, מתכנן למכור את מניותיו בחברה (98%) תמורת סכום של 10 טריליון וון דרום-קוריאני (סכום השווה ערך ל-8.9 מיליארד דולר)
משחקים.
נקסון כיום מפעילה עשרות משחקים המופצים בחינם, אם כי בכולם ניתן לסחור באופן גלובלי בנקודות הנקראות NX Cash (קרוי בעברית: "אנקס", "נקס", או "קאש"), אותן קונים בכסף אמיתי. הגבייה נעשית בעזרת PayPal, דואר או כרטיסים. שוויו של דולר הוא 1000NX Cash, ולא ניתן לסחור בNX בין שחקנים כאשר העובר על עבירה באמצעים לא כשרים זו צפוי לחסימה.
המשחקים שהופצו אי פעם על ידי החברה הם:
מחאת האוהלים
רוברט צ'ארלס וילסון
רוברט צ'ארלס וילסון (באנגלית: Robert Charles Wilson; נולד ב-15 בדצמבר 1953) הוא סופר מדע בדיוני אמריקאי-קנדי.
קורות חיים.
וילסון נולד בקליפורניה שבארצות הברית, אך גדל ליד טורונטו שבקנדה בה חי רוב חייו. בשנת 2007 הפך לאזרח קנדי. הוא מתגורר היום בקונקורד, אונטריו עם אשתו, שרי. לוילסון שני בנים, פול ודבון. הוא מחברם של ספרים וסיפורים קצרים רבים בסוגת המדע הבדיוני והספרות הספקולטיבית ועבודותיו זכו פרסי הוגו, אורורה וקמפבל ובפרסים נוספים, והופיעו ברשימת רבי המכר. הסופר סטיבן קינג תיאר את וילסון כ"כנראה סופר המדע הבדיוני הטוב ביותר שכותב היום".
סיפורו הראשון פורסם בגיליון פברואר 1975 של המדע הבדיוני 'אנלוג' בשם בוב צ'אק טילסון. סיפוריו שתורגמו לעברית הם הספרים הכרונוליתים זוכה פרס קמפבל, סחרור זוכה פרסי הוגו וגפן וג'וליאן קומסטוק שיצא בהוצאת גרף. לספרו סחרור פורסמו שני המשכים שלא תורגמו לעברית, 'Axis' ו-'Vortex'.
מרד המהדי
חוב ריבוני
Carry On (שיר של פאן)
Carry On הוא שיר של הלהקה פאן. השיר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2012, כסינגל השלישי מאלבום האולפן השני של הלהקה, Some Nights. הקליפ לשיר צולם בניו יורק ויצא לאור ב-24 באוקטובר 2012.
השיר נכנס למצעד הסינגלים האמריקאי, בילבורד הוט 100, תחילה במקום ה-100, ולאחר כמה שבועות עלה למקום ה-20. במצעד מדיה פורסט בישראל דורג השיר במקום ה-7.
בית הקברות היהודי בווייסנזה
בית הקברות היהודי בוַויְיסְנזֶה (בגרמנית: Jüdischer Friedhof Berlin-Weißensee) הוא בית קברות יהודי ברובע וייסנזה בברלין, הגדול (או השני בגודלו) באירופה. בית הקברות נוסד ב-1880, הוא משתרע של שטח של 42 הקטאר ומונה כ-115,500 חלקות קבר. קבורים בו אישים רבים מיהדות גרמניה, בהם הצייר לסר אורי, רעייתו של הרב לאו בק, הפילוסוף הרמן כהן, הסופר שטפן היים ורבים אחרים.
תיאור בית הקברות.
שער בית הקברות ומבני המנהלה והשירות (ברחוב הרברט באום) נבנו ב-1880 לפי תכנונו של האדריכל הוגו ליכט בסגנון דמוי רנסאנס איטלקי. לפני השער ניצבת מצבת זיכרון לנספי השואה ועליה המילים "יזכור השם מה היה לנו". מצבה זו הצטרפה לאנדרטה לנספים היהודים במלחמת העולם הראשונה שהוקמה ב-1927. סמוך להן לוח המנציח את קורבנות המאבק בנאציזם.
בית הקברות הגדול נחלק ל-120 חלקות, כאשר החלקות בהיקף הקרוב לגדר יועדו למשפחות המעמד הגבוה ונבנו בהן אחוזות-קבר דמויות מאוזוליאום. החלקות הפנימיות מקושרות בשבילים הנמתחים בצמחייה עבותה.
היסטוריה.
השטח נרכש על ידי הקהילה היהודית הראשית בברלין כאשר המקום בבית הקברות העתיק בגרוסה המבורגר שטראסה, שנחנך ב-1672, מוצה עד תומו.
במהלך השואה מונה על ידי הממשל הנאצי מרטין ריזנבורגר, לימים רבה של מזרח גרמניה, למעין-רב של בית הקברות. הוא ערך בבית הקברות טקסי דת יהודיים שונים, ושמר בו מאות ספרי תורה. בית הקברות שרד בימי גרמניה הנאצית ורוב מצבותיו לא ניזוקו, אך מבנה שירות שהוקם ב-1919 נהרס.
עקב חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה נותר בית הקברות בברלין המזרחית ושימש את הקהילה היהודית הקטנה בעיר. הוא הוזנח ומצבו התדרדר. בשנות ה-70 של המאה ה-20 תוכנן להרוס חלק מבית הקברות לשם סלילת כביש, אולם התוכנית הוסרה עקב התנגדות הקהילה היהודית.
בשנת 2005, לרגל יובל 125 שנה לבית הקברות, החל גיוס משאבים לצורך שיקומו באמצעות סיוע מאונסק"ו ובתמיכת ראש עיריית ברלין קלאוס ווברייט.
ברית בנט-לפיד
מוטולה
אננייב
אננייב (באוקראינית: Ананьїв) היא עיר המהווה גם מרכז מנהלי במחוז אודסה, אוקראינה. העיר שוכנת על גדות הנהר טיליגול.
לפי מספר מקורות, בין המתיישבים הראשונים באזור היו יהודים ושמה הראשון של העיר, אנן, נובע מאחד משמותיו של אחד מהם, אנניאס (חנניה). ליד אננייב נמצאים שרידי יישוב קדום, מהמאה החמישית לפני הספירה. סמוך לשרידים אלו נמצאים תלים של יישוב מתקופת הברונזה, מהאלף השני לפני הספירה.
העיר אננייב נוסדה באמצע המאה ה-18 בתור המרכז המנהלי של מחוז אננייב. בעיר התיישבו פליטים שברחו משטחי הכיבוש העות'מאניים באוקראינה ומולדוביה. במסגרת "שלום סיסטובה" שנחתם בין האימפריה העות'מאנית לבין אוסטרו-הונגריה ב-1791 נמסר האזור לרוסיה. בשנת 1812, בעת פלישת נפולאון, ייסדו תושבי העיר קרן לשם סיוע במימון חימושן של יחידות ההגנה על רוסיה והתגייסו לצבא רוסיה.
באמצע המאה ה-19 היו בעיר כ-2,000 תושבים. לאחר ביטול הצמיתות ברוסיה, בשנת 1861, עדיין השתייכה רוב האדמה לאצולה המקומית ואיכרים חסרי אדמה חכרו ממנה אדמה חקלאית. אננייב הפכה למרכז אזורי למסחר בתוצרת חקלאית - בין היתר ירקות ודגנים - ובמוצרי מלאכת יד. בסוף המאה ה-19 היו בעיר בין היתר מפעלים לעיבוד תוצרת חקלאית, מזקקות ומפעלי סבון, סודה, שמן, טבק ולבני בניין.
עם התפתחות התעשייה בעיר עלה מספרם של האומנים, עובדי התעשייה והאינטלקטואלים בעיר. נוסדו שני בתי ספר ומוסדות חינוך נוספים. בתחילת המאה ה-20 התפתח בעיר גרעין נוער מהפכני שהקים ספריה ועיתון מחתרתיים בסגנון העיתון "איסקרה" והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית הבלתי חוקית. גרעין זה היה בקשר עם פעילי המפלגה באודסה ובקישינב וקיבל מהם חומרי הסברה.
בין השנים 1924–1940 הייתה אננייב חלק ממולדוביה שהייתה אז חלק מברית המועצות.
יהודי אננייב.
בראשית המאה העשרים חיו באננייב כ-3,500 יהודים. בעקבות המלחמה ופוגרומים ביהודי העיר, וכן עקב תהליכי התיעוש והעיור, הצטמצם מספר התושבים היהודים בעיר, וערב פלישת הגרמנים לברית-המועצות ישבו בה כ-1,800 יהודים.
הצבא הגרמני כבש את אננייב באוגוסט 1941 במבצע ברברוסה והגרמנים רצחו כ-300 יהודים. בספטמבר 1941 הועברה אנאנייב לשלטונה של רומניה וכשלוש מאות יהודים שנותרו בה רוכזו בגטו ונרצחו באוקטובר ובנובמבר 1941.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית אננייב מהשנים 1959 עד ל-2015 מוצגת בטבלה הבאה:
דמוגרפיה.