האופוסום חי בטבע באמריקה ממקסיקו, דרך מרכז ודרום אמריקה עד לצפון ארגנטינה. הוא חי במקווי מים שונים אבל ביום הוא נח במאורות ליד הגדה.
זהו אופוסום קטן שאורכו 27-32 ס"מ ומשקלו 600-800 גרם. הוא מפוספס בשחור על פרווה אפורה (שדוחה מים) והבטן לבנה. הזנב הארוך חסר שיער והידיים הארוכות והוורודות בעלי קרום שחייה. החוטם והאוזניים קצרות והפה מכיל שיניים חדות. יש לו זיפי שפם העוזרים לו לחוש בתנועה מעל ומתחת למים.
האופוסום הוא צייד לילי הניזון מדגים, סרטנים, צפרדעים וטרף דומה מתוך המים. ביום הוא ישן במחילתו.
הנקבות מגדלות 1-5 גורים ומגדלת אותם בכיסה. הכיס יכול להיסגר מתחת למים ואחרי חודש מהלידה הם מתנתקים מהפטמות של האם אך עדיין שוהים איתה עד לגיל שנה.
לאופוסום הקטן טורפים רבים, כשהעיקרי ביניהם הוא האוצלוט היכול לצוד אופוסום במחילתו.
מיון.
למין ארבעה תת-מינים:
קונסטרקטס
קונסטרקטס (באנגלית: Construx) היה מותג של צעצועי הרכבה מפלסטיק שהוצג לראשונה על ידי חברת פישר פרייס בשנת 1983. בניגוד לצעצועי בנייה אחרים כגון לגו, לקונסטרקטס היו קורות שבאו באורכים שונים שהתחברו לפרקים קטנים כדי לבנות צורות גדולות יותר. צורת החיבור הזו הייתה מאוד חזקה בהתחשב בעובדה שלא נעשה כאן כל שימוש בברגים ואומים. היה ניתן להשתמש בלוחות כדי להרכיב משטחים. צירים, מנועים, גלגלים וחלקים זזים מסוגים שונים הרחיבו את מספר הצורות שניתן היה לבנות ואפשרו את בנייתן של יצירות זזות. יצור הקונסטרקטס הופסק בשנת 1988 אך הוחיה מחדש לתקופה קצרה בשנת 1997 על ידי חברת מאטל.
לזמן קצר, לקראת סוף התקופה שבה יוצר הקונסטרקטס תחת המותג פישר פרייס, יצאה גרסת קונסטרקטס שיועדה לקהל צעיר יותר שנקראה "בייסיקס קונסטרקטס" (Basix Construx) בגרסה זו נעשה שימוש בצבעים ראשוניים והיא לא הכילה חלקים מורכבים כגון סרנים וגלגלות. גרסה זו, כמו גם גרסאות אחרות בתחייה המחודשת של שנת 1997, הכילה כמה וכמה חלקים חדשים.
מרקו ברלינגיירי
מרקו ברלינגיירי (באיטלקית: Marco Berlinghieri) היה צייר מיניאטורות ומאייר ספרים איטלקי בימי הביניים.
ברלינגיירי נודע בעיקר בשל עבודתו על איור התנ"ך אותה השלים ב-1250.
הוא היה בנו של ברלינגיירו ברלינגיירי ואחיהם של ברונה ובונוונטורה ברלינגיירי.
שאול קרקובר
שאול קרקובר (נולד ב-17 באוקטובר 1947, ג' בחשוון תש"ח) הוא גאוגרף ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא חבר סגל המחלקה מאז 1982 ועמד בראשה שתי קדנציות במשך 6 שנים. כיהן כדקאן בקמפוס אוניברסיטת בן-גוריון באילת בין השנים 2006–2010 וכנשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית בין השנים 2000 – 2002. ייסד את המכון למחקר אזורי קטיף ועמד בראשו בשנים 1985–1985. מאז 2007 הוא מכהן כיו"ר הוועד המנהל של מרכז מדע ים המלח והערבה. היה שותף בכיר בעריכת תוכניות פיתוח רבות עבור רשויות מקומיות בישראל בהן: התוכנית לפיתוח באר שבע (1989), תוכנית מתאר לעיר אשקלון (1991), ותוכניות לפיתוח מוסדות חינוך ברשויות מקומיות. משנת 2016 מכהן כנשיא המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה הורנה סליבי שבסלובקיה בשנת 1947 לנפתלי צבי ורבקה קרקובר. בשנת 1949 עלה לישראל עם הוריו ואחיו הצעיר יעקב באונייה "גלילה" והתגורר תחילה במגדל-גד, לימים - העיר אשקלון. למד בבית הספר הממ"ד ע"ש הרב שמחה אסף בעיר, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' לצעירים ובישיבת פוניבז' הגבוהה בבני ברק. השלים בגרות אקסטרנית בטרם החל לימודיו באוניברסיטת הנגב. בשירותו הצבאי לחם בחזית סיני במלחמת ששת הימים.
החל משנת תשכ"ז נשוי למזל לבית גבאי. לזוג ארבעה בנים. בנם השני, הרב אוהד קרקובר, מכהן כרב היישוב כוכב השחר. בעבר התגורר הזוג בנתיבות ועסק בהוראה. לאחר מכן התגוררו שנים רבות ביישוב מיתר, שם התמודד מספר פעמים על מקום במליאת המועצה המקומית מיתר מטעם סיעת "שורשים". כיום מתגורר בירושלים.
קריירה אקדמית.
בשנת 1972 השלים את לימודי התואר הראשון בכלכלה וגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון (שנקראה אז אוניברסיטת הנגב), ובשנת 1978 קיבל בה תואר שני בגאוגרפיה, על עבודה שכותרתה "חסרונות לגודל ביישובים עירוניים קטנים : בהדגמה - אופקים, נתיבות ושדרות".
השלים את לימודי הדוקטורט שלו בגאוגרפיה אורבנית באוניברסיטת מרילנד שבארצות הברית בשנת 1981, ועשה שנת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אוהיו. שימש מרצה אורח באוניברסיטת אינסברוק שבאוסטריה (1999), באוניברסיטת וויקאטו שבניו זילנד (2000), באוניברסיטת ריו גרנדה דה סול שבברזיל (2004) ובאוניברסיטת מרכז פלורידה, ארצות הברית (2005).
השלים את לימודי המאסטר באוניברסיטה העברית בגאוגרפיה אורבנית בהנחייתו של פרופ' אריה שחר בשנת 1999. באותה שנה קבל גם תעודת מתכנן ערים ואזורים מהמכון ללימודים עירוניים ואזוריים באוניברסיטה העברית.
משנת 2016 מכהן כנשיא המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום.
פרסם ספרים אחדים ועשרות מאמרים בכתבי עת בארץ ובעולם. משמש כעורך-שותף של כתב העת הבינלאומי Tourism Geographies מאז היווסדו, כמייסד וכעורך ראשי של כתב העת האינטרנטי 'הרשת הגאוגרפית' וכחבר מערכת בכתבי עת אחדים בארץ ובעולם. תחומי מחקריו מתמקדים בפיתוח עיר ואזור מהיבטים אחדים:
ברלינגיירו ברלינגיירי
ברלינגיירו ברלינגיירי (באיטלקית: Berlinghiero Berlinghieri; לפני 1228 - ~1240) הידוע גם כ"ברלינגיירו מלוקה", הוא כינויו של צייר איטלקי בראשית המאה ה-13, ששמו האמיתי לא נודע.
ברלינגיירי היה מהאמנים המרכזיים בסצנת האמנות של טוסקנה בתקופת פעילותו. עבודותיו מוצגות במוזיאונים לאמנות ברחבי אירופה, וגם בארצות הברית במוזיאונים כמו: מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, מוזיאון קליבלנד לאמנות ומוזיאון צפון קרוליינה לאמנות.
הוא אביהם של הציירים: ברונה, בונוונטורה ומרקו ברלינגיירי.
Construx
פלגת הארמייה D (האימפריה הגרמנית)
פלגת הארמייה D הייתה פלגת ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.
היסטוריה.
ב-28 באוקטובר 1915 הוקמה פלגת הארמייה D באגף הימני של ארמיית הניימן על בסיס הקורפוס ה-20, בפיקודו של גנרל פרידריך פון שולץ. ב-2 בינואר 1917 מונה גנרל פון שולץ למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אוסקר פון הוטיאר. ב-22 באפריל 1917 מונה גנרל פון הוטיאר למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל גינטר פון קירשבאך. ב-12 בדצמבר 1917 מונה גנרל פון קירשבאך למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד הארמייה בן דודו גנרל הנס פון קירשבאך שפיקד על הארמייה עד לפירוקה.
ב-2 באוקטובר 1918 פורקה פלגת הארמייה.
יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה
הארכידוכס יוזף פרדיננד מאוסטריה-טוסקנה (בשמו המלא: יוזף פרדיננד סלבטור מריה פרנץ ליאופולד אנטון אלברט יוהאן בפטיסט קרל לודוויג רופרט מריה אאוקסילטריס פון הבסבורג-לותרינגן בגרמנית: Josef Ferdinand Salvator Maria Franz Leopold Anton Albert Johann Baptist Karl Ludwig Rupert Maria Auxilatrix von Habsburg-Lothringen; 24 במאי 1872 - 28 באוגוסט 1942), היה ארכידוכס אוסטרי, ומפקד בכיר בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
שנים ראשונות.
יוזף פרדיננד נולד ב-24 במאי 1872 בזלצבורג לפרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליס, נסיכת פארמה. יוזף היה הילד השלישי והבן השני במשפחה, אך ירש את ראשות בית טוסקנה ואת התארים של אביו, לאחר שאחיו הבכור ויתר עליהם בעקבות שערוריות רבות.
קריירה צבאית.
ב-1892 התגייס יוזף לצבא האוסטרו-הונגרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. יוזף ניסה לקדם את תחום התעופה בצבא האוסטרו-הונגרי, ובשנת 1909 טס בכדור פורח מלינץ לדייפ שבצרפת במשך 16 שעות. ב-1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-3.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ המלחמה מונה יוזף למפקד הקורפוס ה-14 שהיה חלק מהארמייה השלישית, ולחם עמו בחזית המזרחית בקרב גליציה.
ב-1 באוקטובר 1914 מונה יוזף למפקד הארמייה הרביעית, במקום מוריץ פון אופנברג שהודח מהפיקוד בעקבות כישלונו בקרב רווה, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס יוזף רוט. יוזף השתתף עם הארמייה שבפיקודו במתקפת גורליצה-טרנוב שבה הצליח להבקיע את קווי הרוסים, ולאחר מכן כבשה הארמייה שבפיקודו את לובלין, והשתתפה בכיבוש פולין הרוסית.
ביוני 1916 הותקפה הארמייה שבפיקודו במתקפת ברוסילוב ונאלצה לסגת לאחור תוך שהיא משאירה מאחוריה הרבה שבויים. בעקבות כישלונו דרשו הגרמנים להדיחו, ואכן יוזף הוחלף בגנרל קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש.
לאחר עלייתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה לשלטון, הוצע ליוזף תפקיד המפקח הכללי של חיל האוויר האוסטרו-הונגרי, וכך מונה יוזף לתפקיד ב-8 ביולי 1917 למרות התנגדות מפקדי הצבא. אולם יוזף היה בור לגמרי בכל העניינים הטכניים הקשורים לחיל, וכך מתאר תאודור פון קרמן את חילופי הדברים שהתנהלו בין יוזף לפרדיננד פורשה שהראה לו מנוע למטוסים בעל 6 צילינדרים: .
ב-3 בנובמבר 1918 לאחר שביתת הנשק פרש יוזף מהצבא והתגורר בווינה כאזרח פשוט.
אחרית ימיו ומותו.
לאחר נישואיו הראשונים ב-1921, התפטר יוזף מתפקידו כראש הבית של טוסקנה. ב-1938 עם כניסת הנאצים לאוסטריה, נעצר יוזף עם עוד 70,000 תושבי וינה, נחקר על ידי הגסטפו ונשלח למחנה דכאו, שם שהה 3 חודשים. לאחר מכן שוחרר לביתו, תוך שמוטל עליו פיקוח צמוד על ידי הגסטפו.
השהות במחנה הריכוז הרעה את בריאותו של יוזף, ועקב כך הוא מת בווינה ב-28 באוגוסט 1942.
משפחתו.