באירופה, הפופולריות של ביצי קינדר התפשטה אל מעבר לקהל היעד, ונהפכה לתופעת קאלט בין מבוגרים רבים. קיים אפילו שוק משגשג של אספני צעצועים של ביצי קינדר, במיוחד בגרמניה, שם היצרנים כוללים צעצועים איכותיים יותר מאשר במקומות אחרים. הנושא העיקרי של איסוף הצעצועים הוא סדרות מתחלפות של דמויות קטנות (לא בהכרח להרכבה), שאמורות להמצא בכל ביצה שביעית. דמויות תקופתיות מופיעות בסביבות החגים הנוצריים, כדוגמת מהדורה מוגבלת של דמויות מסיפור לידתו של ישו, שהופיעו בסביבות חג המולד, וביצי ענק שיצאו בחג הפסחא.
חידוש שנוסף בעקבות הופעת האינטרנט, הוא "הפתעות אינטרנט". עם הצעצוע מצורף פתק קטן המכיל "קוד קסם".
ביצי ההפתעה נמכרות בכל העולם, והן מיובאות לישראל החל משנת 1994. בשנת 2007 הפסיקה חברת "ליימן שליסל" לייבא אותן לארץ משום שהחום בקיץ היה ממיס את השוקולד וביצת ההפתעה הייתה מאבדת את צורתה, במקומה הוחלט לייבא מוצר חליפי בשם "Kinder Joy". בשנת 2013 הוחזרו ביצי ההפתעה לחנויות ממתקים על ידי ייבוא מקביל, ובשנת 2015 החל ייבוא קבוע של ביצי ההפתעה אל רשתות השיווק. מאז נמכרות בישראל גם ביצי ההפתעה וגם קינדר ג'וי.
אי חוקיות בארצות הברית.
על פי חוק אמריקאי משנת 1938, חל איסור על יבוא ועל שיווק מוצרי אוכל ובתוכם צעצועים. החוק שימש למניעת יבוא ביצי קינדר. לאורך השנים חברת מארס פעלה להשארת חוק זה על כנו. בשנת 1977, מינהל הבטיחות בארצות הברית קבע שמוצרים דומים לביצי ההפתעה של קינדר נועדו גם לילדים מתחת לגיל שלוש ובכך עוברות על תקנות הבטיחות. בעקבות זאת הופקעו אישורי היבוא ויבואנים נקראו להחזיר את הסחורה ולהפסיק לשווקה. בשנת 2012 מינהל המזון והתרופות האמריקאי חזר והתרה בעניין אי החוקיות של היבוא והשיווק של מוצרים אלו.
בשנת 2017 בתוכנית רדיו של ארי שפירו בערוץ הרדיו האמריקאי NPR, דובר על ההברחות הרבות של המוצר לארצות הברית, ודיווח על כך שהמוצר קינדר ג'וי, אשר בו הצעצוע אינו מוטמע בתוך חלל המצופה שוקולד, ישווק בארצות הברית בהתאם לחוקים שם.
בתחילת 2017 פורסם שחיקוי של ביצי קינדר, הכולל בניגוד לביצה המקורית חישוק פלסטי לפתיחת השוקולד, ישווק בארצות הברית על ידי חברת שוקו טרז'ור (אוצר השוקו). החיקוי כולל גם חלוקה ברורה של הצעצועים עם התאמה לגילאים שונים, וביניהם רק קבוצות גיל הגדולות מגיל שלוש.
ביצת הפתעה.
קינדר סורפרייז (Kinder Surprise) הידועה בישראל גם כ"ביצת הפתעה" או ביצת קינדר, הוא חטיף בצורת ביצת תרנגולת. ה"קליפה" של הביצה עשויה משכבה חיצונית של שוקולד חלב ושכבה פנימית של שוקולד לבן. פנים הביצה חלול ומכיל ביצת פלסטיק קטנה וצהובה, כצבע החלמון לדברי מנהל חטיבת פררו בחברת ליימן שליסל השוקולד של קינדר הפתעה נמס בקלות רבה מדי בקיץ הישראלי והחברה נאלצה לאסוף בחזרה את המוצר מהחנויות. בתחילה ניסו בחברה לשווק את קינדר הפתעה רק בחורף או רק בחנויות ממוזגות אך לאחר שקבוצת פררו פיתחה את קינדר ג'וי הוחלט להפסיק לייבא את קינדר הפתעה ולחליפה במוצר זה שעמיד יותר לחום וקל יותר למיתוג לאור מספר החיקויים מסין ומטורקיה של הביצה המקורית. בשנת 2013 ייבאה חברת פרימיום שיווק את ביצת קינדר הפתעה באופן חד פעמי. בסוף 2014 החלה חברת בראל אלון לייבא את המוצר באופן סדיר. בעקבות כך הכריזה חברת פררו שתתחיל שוב לשווק את קינדר הפתעה ברשתות החל מ-2015.
במאי 2015 התחילה ליימן שליסל לייבא מחדש באופן רשמי את הביצים. באוגוסט באותה שנה עלו פרסומות לקדם את חזרת המוצר בטלוויזיה ובאינטרנט תחת המשפט "ביצת ההפתעה חוזרת!".
מאז 2016 מייבאת את המוצר חברת פרימיום - חברה לדברי מתיקה ולמסחר בע"מ, לאחר שהייבוא של מוצרי פררו נלקח מליימן שליסל על ידי חברת פררו העולמית.
קינדר ג'וי.
קינדר ג'וי (באנגלית: Kinder Joy) הוא חטיף קטן עם הפתעה הדומה בצורתו לצורת הביצה המקורית אך בעל עטיפת פלסטיק (ולא עטיפת נייר כסף כמקובל) שנחצה לשני חצאים כשבאחד ישנה הפתעה ובחצי השני שני כדורי ופל בתוך קרם אגוזים, כשבאמצע מודבקת כפית פלסטיק לאכילת הממתק. הרעיון של החטיף נוצר כשהובחן שיש בעיה עם החטיף המקורי בארצות חמות. ההובלה של השוקולד בביצה המקורית בעייתי, וכמות הנפל הייתה גדולה מאוד. חטיף זה אינו רגיש להובלה בחום ולכן מתאים לארצות חמות. החטיף נמכר בארצות הבאות: אוסטריה, צ'כיה, סרביה, בולגריה, הונגריה, צרפת, גרמניה, יוון, הודו, אינדונזיה, ישראל, פולין, איטליה, רומניה, רוסיה, סלובניה, סלובקיה, ספרד, סרי לנקה, טאיוואן, טורקיה, הונג קונג, פורטוגל, קולומביה, דרום אפריקה, סינגפור, מלזיה, ארגנטינה, בלארוס, אוקראינה, אזרבייג'ן, קמרון, המזרח התיכון, אקוודור, ארצות הברית ומדינות דרום אמריקאיות נוספות. בחלק מהמדינות נמכרות שתי הגרסאות של החטיף. קינדר ג'וי מיוצר באיטליה.
בתרבות ובחדשות.
דן לסרי, הוגה הדעות ומוביל זרם החינוך הדיאלוגי בישראל פרסם ספר בשם "חינוך בביצת הפתעה", ובו כל צמד דפים פתוח דן בקצרה בנושא מעניין בתחום הצמיחה וההעצמה האנושית, והחינוך הרצוי לעומת המצוי.
ישנם משחקי מרשתת לילדים רבים ששמם או נושאם הוא ביצת הפתעה ובה צעצועים שיש להפעילם או להשיגם, על שם ביצת הקינדר. רשתות שונות השתמשו ברעיון ביצת ההפתעה משוקולד ובו צעצוע לקידום מבצעים שלהם.
בשנת 2016 נחשף כי את הצעצועים של ביצי קינדר מייצרים ילדים ברומניה הנמצאים בתנאי עבדות קשים.
באותה שנה בגרמניה, נעשה ניסיון בידי הארגון פוד וואטש ליצור בהלה סביב רכיבים מסוכנים או מסרטנים שהיו לדעת אנשי הארגון, בשוקולד.
היו דיווחים על מציאת תרופות ואף סמים בביצי הפתעה, בעיקר מתוצרת חברות חקייניות וכן דווחו ניסיונות הברחה באמצעות ביצי קינדר.
חתולים גדולים
חתולים גדולים (שם מדעי: Pantherinae) היא תת-משפחה הכוללת את מיני החתוליים הגדולים ביותר. זו תת-המשפחה היחידה ששרדה במשפחה לצד הקבוצה חתולים קטנים.
מיון והגדרות.
הגדרה אחת של מונח זה כוללת חמישה מתוך חמשת המינים הנכללים בסוג פנתר ("Panthera") בלבד: האריה, הנמר, נמר השלג, הטיגריס והיגואר. חברי סוג זה הם החתולים היחידים שביכולתם לשאוג, תכונה שלעיתים נחשבת למאפיין המבחין את החתולים הגדולים מיתר החתולים. כמו כן משייכים לקבוצה את בני הסוג נמר ערפילי ("Neofelis"): נמר ערפילי מצוי ונמר ערפילי בורנאי.
ניתן להבחין במספר מאפיינים משותפים למרבית החתולים הגדולים: מרביתם יחידאים, צדים מן המארב, ואצל מרבית המינים דו הצורתיות הזוויגית מתבטאת רק בגודל הגוף. בנוסף, רוב החתולים הגדולים נוהגים לטפס על עצים.
יכולתם של החתולים הגדולים האמיתיים לשאוג מקורה בבית קול ובעצם לשון (עצם היואידית) מוארכים המותאמים לכך במיוחד. כאשר אוויר עובר בבית הקול בדרכו לריאות, דפנות הסחוס רועדות ומפיקות קול. בית הקול של האריה הוא הארוך ביותר, מה שמקנה לשאגותיו צליל גס ועמוק. למרות שהיגואר נכלל בסוג פנתר, הוא נצפה שואג לעיתים רחוקות ובית הקול שלו מפותח במידה פחותה יחסית. לנמר השלג בית קול מפותח יחסית שכמעט ומסוגל להפיק שאגות, אולם באופן כללי היגואר הרבה יותר מפותח ממנו. החתוליים שאינם מסוגלים לשאוג הם בעלי יכולת לגרגר, בעוד שהחתולים השואגים חסרים את היכולת הזו.
הגדרה רחבה יותר למונח "חתולים גדולים" מכלילה גם את הברדלס ואת הפומה. חמשת החתולים הגדולים ביותר מבחינת ממדי הגוף, הם ארבעת מיני הפנתרים ללא נמר השלג והפומה.
למרות הבדלים בולטים בגודלם, מיני החתולים הגדולים דומים במבנה שלהם ובהתנהגותם. כולם טורפים יעילים. תפוצתם כוללת את אמריקה, אסיה, אפריקה ואירופה; לאוסטרליה ולאנטארקטיקה אין מיני חתולים אנדמיים.
האיום העיקרי הנוגע לחתולים הגדולים הוא הרס של בתי גידול וציד בלתי חוקי. בעבר חתולים אלו היו מאוימים גם על ידי סחר שנעשה בחיות אקזוטיות, אולם כיום הסחר העולמי מוסדר באמצעות אמנת וושינגטון (CITES).
מיון הקבוצה.
בעבר גם הסוג ברדלס נחשב למין בתת-המשפחה אך כיום משייכים אותו לתת-משפחת חתולים קטנים.
דיאנה, נסיכת ויילס
דיאנה, נסיכת ויילס; ליידי דיאנה פרנסס ספנסר (באנגלית: Diana, Princess of Wales; Lady Diana Frances Spencer; 1 ביולי 1961 – 31 באוגוסט 1997) בת לאצולת בית ספנסר, הייתה אשתו הראשונה של צ'ארלס, נסיך ויילס מ-1981 עד לגירושיהם ב-1996, ואמם של היורש השני בסדר הירושה לכתר הבריטי, הנסיך ויליאם ושל הנסיך הארי.
בין נישואיה לנסיך צ'ארלס ב-1981 ועד מותה בתאונת דרכים בפריז ב-1997 הייתה דיאנה אחת הדמויות הציבוריות המוכרות, המצולמות והאהובות ביותר בממלכה המאוחדת ובעולם. התקשורת העולמית כינתה אותה פעמים רבות בכינויי החיבה "ליידי די" "הנסיכה די" או "מלכת הלבבות".
ביוגרפיה.
דיאנה נולדה לבית ספנסר בסאנדרינגהאם שבנורפוק, אנגליה. היא הייתה הצעירה בבנותיהם של אדוארד ג'ון ספנסר ואשתו פרנסס, מצאצאי צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה. בשנת 1975, עם מותו של סבה מצד אביה, אלברט אדוארד ג'ון ספנסר, ירש אביה את תוארו בתור הרוזן ספנסר השמיני והפך ללורד. דיאנה קיבלה את תואר-הכבוד "ליידי".
דיאנה סבלה רבות כתוצאה מהמתח בין הוריה שהוביל לגירושיהם, ולאחר שהועברה למשמורת אביה שהתחתן בשנית, גם מערכת היחסים שלה עם אימה החורגת הייתה קשה. את ילדותה תיארה כלא מאושרת ולא יציבה. היא התחנכה בנורפוק ובפנימייה בקנט, שם נחשבה לתלמידה מתחת לממוצע מבחינה אקדמית, אך התבלטה במוזיקה וספורט. בגיל 16 השלימה את השכלתה בבית-ספר יוקרתי ברוז'מון (Rougemont) שבשווייץ.
שנות נישואיה.