בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בדיסלדורף, מערב גרמניה בשנת 1977 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.10 מטר.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה מלניק במקום 16 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.76 מטר.
מלניק נישאה לוולקו ולב מבולגריה, אף הוא זורק דיסקוס, שהשתתף בשתי אולימפיאדות (מונטריאול 1976 ומוסקבה 1980) וסיים במקומות 10 ו-8 בהתאמה.
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית סיימה מלניק לימודי רפואת שיניים, אך מעשית עסקה באימון נשים בזריקת דיסקוס.
תחביר ויקי
תחביר ויקי (באנגלית: Wikitext language או Wiki markup) הוא שפת תגיות המשמשת לכתיבת דפים באתרי ויקי, כגון ויקיפדיה, אשר למעשה היא גרסה מופשטת של שפת HTML. מערכות הוויקי השונות ממירות את קוד תחביר הוויקי ל-HTML על מנת שזה יפעל כיאות בדפדפני האינטרנט השונים.
המטרה העיקרית לכך שמערכות הוויקי השונות מבוססות על תחביר הוויקי במקום על HTML הוא משום ששפת HTML מורכבת בהרבה ובשל כך אנשים רבים אינם יודעים להשתמש בה או שנרתעים מלהשתמש בה. בשל הפשטות של תחביר הוויקי העורכים במערכות הוויקי השונות, ובוויקיפדיה בפרט, מסוגלים ליצור תוכן מורכב בקלות רבה יחסית.
דוגמה לשימוש בתחביר ויקי.
הטבלה שלהלן ממחישה את ההבדלים שבין תחביר הוויקי לבין שפת HTML, לצד הפלט של הקוד הנ"ל.
גזור והדבק
השתלת שיניים
Galaxy Note
RPG-32
RPG-32 האשם (אר. פי. ג'י 32, מרוסית РПГ-32 -Ручной Противотанковый Гранатомёт Хашим) הוא מטול רקטות נגד טנקים רוסי.
היסטוריה.
RPG-32 פותח בין השנים 2007-2005 על ידי החברה הממשלתית הרוסית "בזלט" בבקשה ותחת חוזה של ירדן. המטולים הראשונים היו אמורים להיות מסופקים לצבא ירדן בשנת 2008. תוכנן שייצור המוני ברישיון של RPG-32 והתחמושת שלו תהיה במפעל "JRESCO" בירדן. השם של המטול "האשם" הוא כתוצאה משם בית המלוכה ההאשמי הירדני. מקסיקו רכשה אף היא רישיון לייצור המוני של המטול.
בשנת 2010 ציידה רוסיה את צבא לבנון ב-1500 מטולי RPG-32.
תיאור.
RPG-32 הוא נשק מודולרי שירש פתרונות מוצלחים ומוכחים של דגמים ישנים יותר של מטולי רקטות רוסים נגד טנקים. RPG-32 מסוגל לפעול כנגד מגוון מטרות בשדה הקרב, החל מטנקים ונגמ"שים משוריינים וכלה בבונקרים, ציוד צבאי ואף כנגד חיילים.
הנשק מורכב ממטול רקטות קצר רב-פעמי עם אחיזות, שליטת ירי, כוונות וזבילי תחמושת נתיקים, שמוטענים מראש במפעל ייצור ומחוברים לקצה המטול לפני הירי.
הנוף התרבותי של קונסו
הנוף התרבותי של קונסו הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו המשתרע על-פני שטח של 230 קמ"ר ברמת קונסו במדינת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום שבדרום-מערב אתיופיה. קונסו הוא רמה הררית ותלולה, השוכנת בגובה של כ-2,000 מטרים מעל פני הים, שבה נבנו טרסות תחומות בחומות אבן, יישובים מבוצרים ומערכות שיתופיות לאספקת מים. נופה של קונסו הוא דוגמה ייחודית למסורת חיה המתקיימת מזה 21 דורות, או כ-400 שנים, תוך התאמתה לסביבה ולתנאי המחיה. בזכות אלה, הוכרזה כעשירית משטחה של קונסו, ובה כעשרים כפרים מפוזרים ומספר כפרים פרוזים, כאתר מורשת עולמית בשנת 2011.
תיאור ומאפיינים.
רמת קונסו מתרוממת בזרוע האתיופית של הבקע הסורי-אפריקני, והיא משמשת כביתם של דוברי הקונסו, המונים בסך הכל, כ-250,000 איש. הקונסו מתגוררים ביישובים מוקפים חומות שהוקמו בראשי הגבעות, ובמורדותיהן נבנו טרסות המאפשרות גידול גידולים שונים בחבל ארץ הסובל ממשטר משקעים בלתי יציב. לשם כך ננקטו אמצעים לשימור הקרקע ולאיסוף מי הגשמים, שחלקם הגדול מופעלים על בסיס שיתופי.
הטרסות.
המשקעים בקונסו יורדים באופן בלתי סדיר, ובדרך-כלל ניתך אל הקרקע פרץ של גשם רב בפרק זמן קצר ובלתי צפוי. הטרסות מסוגלות לאגור את מי הגשם ולהפטר מהמים העודפים. בנוסף, הטרסות מונעות את שחיקת הקרקע וסחיפתה. המקומיים עוסקים בחקלאות משך כל השנה, ומגדלים לחלופין גידולים שונים, דוגמת קפה, כותנה וקאת המיועדים למכירה, וכן 24 זנים שונים של דוחן, חיטה, שעורה, דורה, תירס, תפוח אדמה, בננה ושעועית. גובהן של הטרסות מגיע עד שמונה מטרים, ורוחבן נקבע בהתאם לשיפוע המדרון. הן נתמכות על ידי חומות אבן אנכיות, ונבנות ומתוחזקות על ידי גברים ונשים כאחד - הגברים עוסקים בחיתוך האבנים והנשים מובילות את העפר בדליים. עיקולים בחומות האבן מחוזקים באמצעות צריחים שגובהם אינו חורג דרך כלל משני מטרים מעל השדות, ותמיכה נוספת מושגת על ידי הקמת קירות תמך החוצים את הטרסות לרוחבן, במרחקים של כ-50 מטרים זה מזה. קירות התמך מגיעים לגובה של עד מטר ומחצה מעל פני השדה ומשמשים גם כשבילים. כ-50 עד 80 אחוזים ממורדות ההרים באזור המוכרז מכוסים בטרסות.
יישובים מבוצרים.
עשרים היישובים המבוצרים בקונסו מכונים בשם "פלטה" (Paleta). הם שוכנים בשטחו ההיקפי של האזור המוכרז, על השטח המישורי שבפסגות ההרים. החומות עשויות מאבני בזלת, הן בנויות בתוואי קונצנטרי ומונות בין חומה בודדת לשש חומות בכל יישוב. נראה שהחומות ההיקפיות נוספו עם הגידול באוכלוסייה, ובדרך כלל ככל שביישוב חומות רבות יותר, כך הוא עתיק יותר. החומה הפנימית בכל יישוב היא המוקדמת ביותר, וברוב המקרים גם הגבוהה שבהן. גובהן המרבי של החומות מגיע לארבעה מטרים ועוביין עשוי להגיע כדי 2.5 מטרים.
כל אחד מהיישובים נשלט על ידי מועצת זקנים אוטונומית, והיישוב נחלק לרבעים המכונים קנטה (Kanta). בכל יישוב מפוזרות מספר רחבות קהילתיות וטקסיות המכונות מורה (Mora), ולעיתים יש ליישוב מורה אחת או יותר מחוץ לתחומי חומתו החיצונית. לעיתים ניצב במורה מבנה נושא גג מחודד המכונה פאפטה (Pafta), והוא נבדל מיתר המבנים ביישוב בכך שהוא גדול ומעוטר מהם. בפאפטה מפוזרים פיסות אבן המשמשות כמושבים, וגגו נתמך בעמודים עשויים מעץ הערער. המורה משמשת כמרכז מפגש קהילתי, לעריכת טקסים ולמגורי רווקים. המורה משקפת את גאוות הקהילה ומוצגים בה או סביבה "עצי הדורות" שגובהם מגיע עד 13 מטרים ואשר מובאים מהחורשים הקדושים, אסטלות אבן מונוליתיות המשקפות את הצלחת לוחמי היישוב, אבנים שלידן נמסרות שבועות ואבנים להשחזת חניתות.
המתחמים המשפחתיים תחומים בגדרות עץ או אבן, וכל מתחם נחלק לשניים - חציו מיועד למגורים וחציו לחיות המשק ולאחסנה. במתחם המשפחתי שוכנים חמישה או שישה מבנים עגולים הנושאים גגות משופעים, ולכל אחד מהם ייעוד מוגדר (בית מגורים, אסם, טחנה ומכלאת צאן). חלק מבתי המגורים החדשים יותר נבנו בצורת מלבן והם נושאים גגות פח.
בחומה החיצונית של היישובים נקבעו שני שערים או יותר, שבעבר הופקדה עליהם שמירה, אך כיום שוב אין הדבר נחוץ. המצב הביטחוני המשופר הביא לכך שיש משפחות אשר הקימו את בתיהן מחוץ לחומה ההיקפית של היישוב. במערב האזור המוכרז שוכנים מספר יישובים פזורים ופרוזים קטנים.
חורשים קדושים.
באזור המוכרז שלושה חורשים קדושים עיקריים, המכונים פוקולה (Poqolla), ושטחם נע בין 45 ל-196 דונם. כוהני הדת מתגוררים בסמוך לחורשים אלה עם בני משפחותיהם. עם מות כוהן הדת הוא נקבר בתחום החורש, ועל קברו מוקם פסל עץ אנתרופומורפי המכונה וואקה (Waka) ואשר מנציח את זכרו. בחורשים מספר אזורים טקסיים, המשמשים לעריכת טקסי בגרות בטרם נישואין, טקסי אבל, הקרבת קורבנות להצלחת היבול או עריכת ריקודי קרב טקסיים.
קבורה.
ליד חלק גדול מהיישובים שוכנות חורשות חלבלוב וצמחי קקטוס המכונות דינה (Dina). חורשות אלה שימשו לקבורת תושבי היישובים אשר לא הייתה ברשותם קרקע. לעומתם נקברו חקלאים בשדותיהם, ואבנים מיוחדות המכונות דאגה דירומה (Daga Diruma) מסמנות את המקום. פסלי וואקה מייצגים גם את זכרם של אנשי הקונסו שאינם כוהני דת, אך אלה מקובצים בקבוצות בתוך היישובים, ליד המורות או ליד שערי היישוב. כיום נהוג לפזר את הפסלים גם לצד השבילים המרכזיים ביישוב.
משק המים.
מאגרי המים (הרדה - Harda) שוכנים בתוך החורשים או לידם, וכן ליד כל אחד מהיישובים המבוצרים וברחבי השדות. מאגרים אלה אוגרים את מי הגשמים עבור הצאן, וחלקם מגיעים לאורך של 60 מטרים ולעומק של עד 13 מטרים.
פליטי מלחמת האזרחים בסוריה
פליטי מלחמת האזרחים בסוריה, או הפליטים הסורים, הם סורים שברחו מסוריה עם הסלמת מלחמת האזרחים בסוריה. מיליוני אנשים ברחו מתחומה של סוריה למדינות השכנות, בהן ירדן, לבנון, טורקיה, עיראק וכורדיסטן העיראקית. עם זאת לא נרשמה תנועת פליטים אל גבול ישראל.
על פי נתוני האו"ם, כ-2.5 מיליון אנשים בתוך סוריה זקוקים לסיוע, בנוסף למיליון וחצי סורים שנאלצו לעקור ממקום מגוריהם בשל מלחמת האזרחים.
בחודש אפריל 2013 נמסר כי מספר הפליטים מסוריה עבר את המיליון.
באוגוסט 2013 דיווח האו"ם ששבעה מיליון מתושבי סוריה (קרוב לשליש מכלל תושבי המדינה) הפכו לפליטים. מתוכם שני מיליון נמלטו מארצם, והיתר נמצאים בסוריה אך ברחו מבתיהם.
ביוני 2014 דיווח האו"ם שמספר הפליטים הרשומים הגיע ל-2,858,000, מתוכם 1,100,000 בלבנון, 774,000 בטורקיה, 597,000 בירדן, 225,000 בעיראק ו-138,000 במצרים.
בסוף שנת 2015 עלה מספר הפליטים הרשמי להערכה של מעל ל-4,300,000. במחצית השנייה של 2016, מספר הפליטים הרשמי עבר את רף 4.8 מיליון, אם כי לפי הערכה לא רשמית מספרם נאמד ביותר מ-6 מיליון אזרחים סורים שברחו מהמדינה. במרץ 2017 דיווחה נציבות האו"ם לפליטים שמספר הפליטים הסורים הוא יותר מ-5 מיליון.
תחילת המשבר.
גלי הפליטים הראשונים לטורקיה ולבנון.