ביוני 2005 הודיעו הרווארד ושלייפר כי הגיעו להסדר סופי עם הממשל הפדרלי. באוגוסט, הרווארד, שלייפר ומחלקת המשפטים של ארצות הברית הגיעו להסכמה לפיה האוניברסיטה תשלם 26.5 מיליון דולר על מנת ליישב את התביעה בת חמש השנים. שלייפר היה אחראי לתשלום של שני מיליון דולר נוספים. בשל העובדה שהרווארד שילמה כמעט את כל הפיצויים ואִפשרה לשלייפר לשמור על משרתו, התעוררו טענות בדבר משוא פנים של סאמרס. המשך התמיכה שלו בשלייפר העצימה את חוסר הפופולריות של סאמרס בקרב פרופסורים אחרים.
במאמר רחב יריעה שפורסם בינואר 2006 בכתב העת אינסטיטיושנל אינווסטור, פירט המגזין את השימוש שעשה שלייפר בידע שהשיג "מבפנים" להשפיע על הכלכלה הרוסית לצורך ביצוע השקעות משתלמות מבחינת האינטרס האישי של שלייפר עצמו, כל זאת תוך שהוא מוביל את קבוצת הרווארד, המייעצת לממשלת רוסיה, כשהיא פועלת תחת חוזה עם ארצות הברית. המאמר טען שסאמרס הגן על חברו הכלכלן מפני צעדים משמעתיים של האוניברסיטה. הידידות של סאמרס עם שלייפר הייתה ידועה היטב לתאגיד הרווארד, כאשר נבחר שלייפר להחליף את רודנסטיין בתפקידו וסאמרס פסל עצמו מכל ההליכים הנוגעים לשלייפר שבמקרה שלו טיפלה ועדה עצמאית בראשותו של דרק בוֹק.
הפסדים בשל נגזרים פיננסיים.
במהלך כהונתו של סאמרס כנשיא הרווארד חתמה האוניברסיטה סדרה של עסקות חילופי שערי ריבית - נגזרים פיננסיים פופולריים בעלי נזילות גבוהה שניתן להשתמש בהם לצורך גידור או ספקולציה - בהיקף של שלושה מיליארד ו-520 מיליון דולר. סאמרס אישר את ההחלטה להיכנס לחוזי חילופי שערי הריבית כנשיא האוניברסיטה וכחבר תאגיד הרווארד, הגוף השולט בן שבעה החברים, הנושא באחריות הנאמנות האולטימטיבית של המוסד. עד סוף 2008 איבדו פוזיציות אלו כמיליארד דולר משווין, מה שאילץ את הרווארד ללוות סכומים משמעותיים בתנאים קשים, על מנת להימנע מהפסדים כבדים עוד יותר. בסופו של דבר שילמה הרווארד 497,600,000 דולר "דמי סיום" לבנקי השקעות והסכימה לשלם עוד 425 מיליון דולר במהלך 30–40 השנים הבאות. ההחלטה להיכנס לפוזיציית ההחלפות יוחסה לסאמרס וזכתה לכינוי "הימור הריבית המאסיבי" אשר נגמר ברע.
התפטרות ממשרת נשיא הרווארד.
ב-21 בפברואר 2006 הודיע סאמרס על כוונתו לפרוש בסוף שנת הלימודים, התפטרות שתוקפה החל מ-30 ביוני 2006. הנשיא לשעבר דרק בוק שימש נשיא בפועל בזמן שהאוניברסיטה חיפשה מחליף, חיפוש שהסתיים כשהוחלט למנות כמחליפה את דרו גילפין פאוסט ב-11 בפברואר 2007. לאחר שנת שבתון קיבל סאמרס את הזמנת האוניברסיטה להצטרף כפרופסור, אחד מעשרים מרצים עם משרה החלה על כלל תחומי האוניברסיטה, בבית ספר צ'ארלס וו. אליוט של האוניברסיטה, עם משרדים בבית הספר קנדי לממשל ובבית הספר למנהל עסקים של הרווארד. באוקטובר 2006 הצטרף ל-D. E. Shaw &amp; Co., חברת ניהול השקעות גלובלית שבסיסה בארצות הברית כמנכ"ל במשרה חלקית, עבודה עליה השתכר בנדיבות והמשיך להחזיק בה גם לאחר סיום תקופתו בהרווארד. בנוסף, סאמרס הוא בעל טור בFinancial Times.
קריירה בתקופה שלאחר הרווארד.
עם מותו של הכלכלן הליברטריאני מילטון פרידמן כתב סאמרס מאמר מערכת בהניו יורק טיימס תחת הכותרת "The Great Liberator" בו טען כי "כל דמוקרט ישר יודה שכולנו פרידמנים כעת". סאמרס כתב, כי על אף העובדה שהתרומות של פרידמן לתחום המדיניות המוניטרית כבר הועלו על נס, התרומה החשובה ביותר של פרידמן הייתה אולי "בשכנוע אנשים בחשיבות של לאפשר לשוק החופשי לפעול".
ב-2006 היה סאמרס חבר פאנל של דמויות בולטות אשר בחנו את עבודתה של ועידת האו"ם לסחר ופיתוח.
בפברואר 2009 ציטט סאמרס את ג'ון מיינרד קיינס כשאמר: "כאשר הנסיבות משתנות אני משנה את דעתי" בהתייחס הן לכשלים שבהסרת הרגולציה על וול סטריט, הן לתפקיד ההנהגה החדש שלו בחילוץ הממשלתי בהתמודדות מול משבר הסאבפריים.
המועצה הלאומית לכלכלה.
כמנהל המועצה הלאומית לכלכלה של הבית הלבן בלט סאמרס כדמות מפתח בקבלת החלטות כלכליות בממשל אובמה, משרה בה משך שבחים לצד ביקורת. בתפקידו זה התגלעו חיכוכים בינו לבין פול וולקר, נגיד הבנק הפדרלי לשעבר, כאשר וולקר האשים את סאמרס בעיכוב המאמצים לארגן פאנל של יועצים כלכליים חיצוניים ואילו סאמרס מידר את וולקר מפגישות בבית הלבן ולא הראה עניין בשיתוף פעולה בהשגת פתרונות מדיניות למשבר הכלכלי. מצד שני, על פי הדיווחים התלהב אובמה עצמו מהעבודה שעשה סאמרס בשבועות הראשונים במשרה, ואילו פיטר אורסג, בעצמו יועץ כלכלי בכיר, קרא לסאמרס "אחד מהכלכלנים המבריקים בעולם".
בינואר 2009, כשניסה ממשל אובמה להעביר תקציב שיתמרץ את הפעילות במשק, ביקר את סאמרס פיטר דה-פאזיו, נציג בית הנבחרים של ארצות הברית המייצג את אורגון מטעם המפלגה הדמוקרטית, כשאמר שהוא חושב שהנשיא ברק אובמה קיבל עצות "לא נבונות מלארי סאמרס. לארי סאמרס שונא תשתיות". דה-פאזיו, לצד כלכלנים ליברלים דוגמת פול קרוגמן וג'וזף שטיגליץ טען שיותר תקציבי תמרוץ צריכים להיות מופנים לטובת תשתיות, בעוד שסאמרס תמך בקיצוץ מסים. בסוף 2008, סאמרס, לצד יועצים כלכליים של הנשיא הנבחר דאז ברק אובמה, הציגו תזכיר המציע אפשרויות לחבילת תמריצים כלכלית בהיקף של 550 עד 900 מיליארד דולר. על פי הניו ריפבליק, כריסטינה רומר, יועצת כלכלית בכירה לאובמה, המליצה תחילה על חבילה בסך 1.8 טריליארד, הצעה שסאמרס דחה על הסף מתוך האמונה שכל סכום שיתקרב לטריליארד דולר יידחה על ידי הקונגרס של ארצות הברית. רומר תיקנה את ההמלצה שלה ל-1.2 טריליארד, סכום שסאמרס הסכים לכלול בתזכיר, אולם ברגע האחרון סיכל סאמרס את האפשרות למימוש סכום זה.
סאמרס הותקף על קבלת טובות הנאה מסיטיגרופ, בין היתר ארוחות חינם במטוסי החברה בשנת 2008. על פי הוול סטריט ג'ורנל, קרא סאמרס לסנטור כריס דוד המייצג את קונטיקט וביקש ממנו להסיר את ההגבלות על שכר הבכירים בחברות שנהנו מתוכנית התמריצים של הממשל, בכלל זה סיטיגרופ.
ב-3 באפריל 2009 הופנתה אל סאמרס ביקורת נוספת על כך ששולמו לו מיליוני דולרים על ידי חברות שכעת יש לו השפעה, כמשרת ציבור, על גורלן. סאמרס הרוויח חמישה מיליון דולר מקרן הגידור D. E. Shaw וליקט 2.7 מיליון דולר מהרצאות שנשא בפני חברות בוול סטריט שקיבלו כספי חילוץ ממשלתיים.
בתחילת אפריל 2010 דיווח ג'ושוע גרין כי סאמרס היה מתוסכל מתפקידו במועצה הלאומית לכלכלה וכי כעס שלא נבחר להחליף את בן ברננקי כראש הבנק הפדרלי. באותה עת ההערכה כי סאמרס יעזוב בקרוב את תפקידו נחשבה לסבירה.
ב-21 בספטמבר 2010 הודיע הבית הלבן כי סאמרס יתפטר מתפקידו במועצה הלאומית לכלכלה בסוף השנה, על מנת לחזור לאוניברסיטת הרווארד. בנאום בפני המכון למדיניות כלכלית (Economic Policy Institute) התריע סאמרס מפני העלויות הזוחלות של הממשל והסכים עם הטיעון של דניאל פטריק מויניהאן כי מעורבות ממשלתית מוגברת במגזר הבריאות היא רעיון מסוכן.
קריירה לאחר המועצה הלאומית לכלכלה.
נוסף על משרת הוראה באוניברסיטת הרווארד, לאחר שעזב את ממשל אובמה הצטרף סאמרס ביוני 2011 לדירקטוריון של חברת Square, חברה המפתחת מערכת תשלומים אלקטרונית וכמו כן שימש יועץ מיוחד לקרן ההון סיכון אנדריסן הורוויץ.
ביולי 2017 ביקר בישראל כדי לשאת הרצאה במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית. בראיון בעת ביקורו טען שהוא מתנגד לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. בנוסף טען שהוא מתנגד לתנועת ה-BDS והוסיף כי היא תנועה אנטישמית.
מועמדותו למשרת נגיד הפדרל רזרב.
ב-2013 עלתה לסדר היום מועמדותו של סאמרס למשרת נגיד הפדרל רזרב, כמחליפו של בן ברננקי בשנת 2014. לאחר שהתעוררה התנגדות עזה בחוגים שונים למינוי, בכלל זה התנגדות של סנאטורים רבים משתי המפלגות, כמו גם מכתב פתוח שנשלח לנשיא ארצות הברית ברק אובמה, עליו חתמו למעלה מ-350 כלכלנים ובו הפצירו באובמה למנות לתפקיד את ג'נט ילן, הודיע סאמרס על הסרת מועמדותו לתפקיד.
בתרבות הפופולרית.
הסרט הרשת החברתית שיצא בשנת 2010 העוסק בהקמת הרשת החברתית פייסבוק מראה את סאמרס, בתוקף תפקידו דאז כנשיא אוניברסיטת הרווארד, פוגש את טיילר וקמרון וינקלווס על מנת לדון עִמם בהאשמותיהם נגד מארק צוקרברג. סאמרס מתואר כמבטל את חששותיהם של התאומים וכלא מסוגל להעריך את הערך הפוטנציאלי של פייסבוק. בריאיון שהעניק סאמרס ביולי 2011 נראה היה כי הוא מאשר את הדיוק של הסרט ביחס לתיאור הדרך בה טיפל בטענותיהם של התאומים.
סאמרס הוזכר מספר פעמים במהלך הופעתו של ברק אובמה בתוכנית הסאטירית הדיילי שואו.
בסרט התיעודי "עבודה מבפנים" סאמרס מוצג כאחת הדמויות העיקריות מאחורי המשבר הכלכלי העולמי (2008). צ'ארלס פרגוסון מציין את תפקידו של הכלכלן במה שהוא מאפיין כהסרת הרגולציה על תחומים רבים של המגזר הפיננסי.
לארי סאמרס
המן (פירושונים)
בזיליקת פרוקופיוס הקדוש
בזיליקת פרוקופיוס הקדוש (צ'כית Bazilika svatého Prokopa) היא כנסייה השוכנת בטשביץ' שבמזרח צ'כיה. מבנה הכנסייה מייצג השפעה של אדריכלות מערב אירופית באזור זה, והוא הוכרז בשנת 2003, יחד עם הרובע היהודי בעיר כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.