בתקופה בה למד בויליאמס קולג' שבויליאמסטאון, מסצ'וסטס, נבחר לכהן כעורך ב-"The Williams Record", תפקיד שעורר את עניינו בכתיבה עיתונאית. לאחר סיום לימודיו, קיבל בשנת 1935 עבודה ב-United Press (UP) בלונדון אך בעקבות השפל הכלכלי, עבר לעבוד במשרה דומה בברלין. הוא תרגם וכתב כתבות עבור התקשורת הגרמנית ונפגש עם עיתונאים נחשבים באותה התקופה כמו ויליאם שיירר, יוברט ניקרבוקר וברנרד סרף, מוציא לאור ברנדום האוס. בשנת 1936 סיקר את אולימפיאדת ברלין וראיין את המדליסט ג'סי אוונס. באותה שנה החליף הלמס קולגה שחלה והשתתף במקומו בכנס השנתי של המפלגה הנאצית. בכנס זה שמע את אדולף היטלר נואם בפני קהל גדול ולאחר מכן בפני קהל מצומצם של עיתונאי חדשות שראיינו אותו לזמן קצר בטירת נירנברג. באמצע שנת 1937, עזב את ברלין ושב לארצות הברית.
הלמס בחר להמשיך את הקריירה העיתונאית שלו כשהביע את רצונו להיות מוציא לאור בעיתון יומי עירוני ועקב כך רכש את הניסיון העסקי בתחום זה. הוא התקבל לעבודה בצוות העיתון אינדיאנפוליס טיימס וכיהן בו לבסוף כמנהל הפרסום הלאומי.
ב-1939 התחתן עם ג'וליה ברטסמן שילדס. שלוש שנים לאחר מכן נולד בנו, דניס, ועד אז הספיקה ארצות הברית להצטרף לבעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
עבודות מודיעין בזמן מלחמת העולם השנייה.
בעקבות המתקפה על פרל הארבור בדצמבר 1941, החליט הלמס להתנדב לצי האמריקני והוכשר להיות קצין בהרווארד. בתפקידו הראשון הוצב בניו יורק כמאתר מקום הימצאן של צוללות גרמניות. בשנת 1943 הועבר לתפקיד בענף מודיעין סודי של המשרד לשירותים אסטרטגיים בוושינגטון די. סי.. הוא נבחר לתפקיד בזכות שליטתו בגרמנית וצרפתית, ניסיונו כעיתונאי ושהותו באירופה בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. תפקידו החדש הקנה לו הכשרה בקרב מגע ונדרש ממנו להתקבל למשרה במפעל הגנה אזרחי מבלי להציג שום מסמך מזהה. פעולה זו נתנה לו מושג בסיסי על לחץ וחרדה בהם עשוי להיתקל בזמן תפקידי הריגול שיועדו לו בהמשך.
לאחר תקופה בה כתב "תוכניות סודיות" שלא יצאו אל הפועל, קיבל הלמס תפקיד בקבוצה קטנה תחת פרדיננד מאיירס (Ferdinand Meyers) שהייתה אחראית על איסוף מודיעין על גרמניה. במקביל, בסניף של המשרד לשירותים אסטרטגיים בברן שבשווייץ, אלן דאלס ביצע עבודת התקשרות בניסיון ליצור ערוץ תקשורת רציף עם פריץ קולבה, חבר מנודה במשרד החוץ הנאצי בברלין. קולבה יצר קשר ראשון עם הבריטים, אך הם חשדו וראו בו כשתול נאצי המשמש לריגול נגדי עבור גרמניה. תחת הכוונה אמריקאית של דאלס, הפך קולבה למקור בעל ערך של מידע מודיעיני איכותי. הוא סיפק מידע בנוגע לנשק גרמני סודי, קידוד ואסטרטגיה מלחמתית בה נקטה גרמניה על ידי מסירת כ-1,600 מסמכים ומברקים בזמן נסיעותיו בין ברלין וברן. המידע אותו סיפק קולבה נחשב כיום לאיכותי ביותר שהושג בידי סוכן של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. הלמס הגדיר את קולבה כגיבור של ההתנגדות הגרמנית לנאציזם של היטלר וכתב עליו:&lt;BR&gt; "slipping through a half dozen Gestapo checkpoints while carrying his death-by-torture warrant in a shabby briefcase". קולבה, שבימים הפעילים מעולם לא ביקש תמורה, קיבל פנסיה צנועה מה-CIA לאחר שפרש בשווייץ כשנגמרה המלחמה.
בינואר 1945 נשלח הלמס לסניף "איסוף המודיעין על גרמניה" של המשרד לשירותים אסטרטגיים בלונדון. תנאי שיכונו בעיר לקו במחסור והוא נאלץ לחלוק דירה עם הממונה עליו, ויליאם קייסי (שלימים הפך לראש ה-CIA תחת ממשל רייגן). כדרך אגב, ציין הלמס את הדמיון בין ויליאם קייסי למייג'ור גנרל ויליאם דונובן, ראש המשרד לשירותים אסטרטגיים בתקופת הלחימה האמריקאית במלחמת העולם השנייה (יוני 1942 - ספטמבר 1945). שניהם היו כריזמתיים, עורכי דין איריים קתוליים, חרוצים, חסרי סבלנות, הציבו דרישות לכל אדם בסביבתם, עובדי ציבור, רפובליקנים שמרנים ושניהם דגלו בפעולות מודיעין סמויות. בתקופת הגעתו של הלמס ללונדון, דובר על כך שהמתקפה הגרמנית באזור יערות הארדנים שבגבול בלגיה-צרפת הפתיעה את כולם כולל המשרד לשירותים אסטרטגיים וויליאם קייסי החשיב את המקרה ל"כישלון מודיעיני של בעלות הברית". בשלב זה התקיים דיון במשרד לשירותים אסטרטגיים על הוספת סוכנים חדשים שיפעלו בגרמניה (בנוסף לסוכנים שפעלו, כדוגמת פריץ קולבה).
קייסי ייעד את הלמס לפקח על הסניף בלונדון בעת הכנותיהם ושליחתם של מתנדבים גרמנים - שאומנו בידי המשרד לשירותים אסטרטגיים, הונפקו להם מסמכים מזויפים וניתנו להם מכשירי רדיו ניידים (ולאחר מכן כבדים ונייחים) - לגרמניה הנאצית כדי לאסוף מודיעין צבאי. בנוסף, ניתנו לסוכנים החדשים גלולות התאבדות למקרה שילכדו בשבי. עמיתיו טוענים כי הלמס הסיק מסקנות בעת שירותו בתקופת מלחמת העולם השנייה שהטמיעו בו שתי אמונות לגבי מודיעין אותו ביצע וליוו אותו לאורך כל הקריירה שלו. האחת לפעול בצורה סמויה רוב הזמן כדי לאסוף מידע מודיעיני איכותי (בשונה ממודיעין גלוי), והשנייה לבצע מבצעים חשאיים רק לעיתים רחוקות.
ממשל טרומן.
באוקטובר 1945, אלן דאלס מונה למפקד סניף "איסוף המודיעין על גרמניה" בלונדון, ממונה על הלמס. בתחילת שנת 1946, מונה הלמס, בגיל 33, לראש הערכת מודיעין ופעולות ריגול מסכל במרכז אירופה - אוסטריה, גרמניה, שווייץ, פולין, צ'כוסלובקיה והונגריה. הוא ביצע את תפקידו בוושינגטון עם ה"יחידה לשירותים אסטרטגיים" (SSU/OSO) ולאחר מכן עם "קבוצת המודיעין המרכזית" (CIG).
במרץ 1951, הלמס קודם לתפקיד ראש מודיעין החוץ האמריקאי (Foreign Intelligence), האחראי על איסוף מידע מודיעיני בעולם כולו. בתפקיד זה הכיר את מערך הפעילות המודיעינית של ה-CIA גם מחוץ לאירופה ואת סוכני השטח הפועלים בכל אזור. הגדרת תפקידו החדש שונתה עם כניסתו לתפקיד, למשרה חשאית בשירות החשאי הלאומי (Directorate for Plans) שנוהלה על ידי פרנק וויזנר, סגן מפקד יחידת השירות החשאי הלאומי.
OSS, SSU/OSO, CIG/CIA.
בחודשים שלאחר סיום מלחמת העולם השנייה, ספטמבר-אוקטובר 1945, החליט נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, לפרק את המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS). "Those of us in Germany were taken completely by surprise" כתב הלמס בתגובה למהלך. מיד לאחר ההחלטה על פירוק המשרד לשירותים אסטרטגיים החל טרומן בפעולות לבניית מערך מודיעין לאומי חדש ובינואר 1946 הוקמה "קבוצת המודיעין המרכזית" (CIG), שהייתה כפופה ישירות לרשות המודיעין הלאומית (NIA). במהלך השנים שלאחר מכן, כל מערך המודיעין של הממשל הפדרלי של ארצות הברית שוקם והותאם לצרכים של אותה תקופה. כל האגפים, המחלקות והמדורים הממשלתיים (מלחמתיים ומדיניים), סוכנויות (FBI) ומערכים פוליטיים, נאבקו כדי לכונן את רעיונותיהם ולהשאיר את חותמם על הרגולציה וההליכים הבירוקרטיים שבייסוד סוכנויות המודיעין החדשות שהיו עתידות לקום.
לאחר סיום ההליך הנרחב של ייסוד מערך המודיעין הלאומי החדש, שגרם למאבקים מוסדיים רבים, הוחלט שענף המודיעין הסודי (Secret Intelligence Branch), אליו השתייך הלמס עוד מימי שירותו במשרד לשירותים אסטרטגיים, ימשיך לפעול באותה מתכונת, אך שמו ישונה מעתה ל"יחידה לשירותים אסטרטגיים" (SSU) והוא יהיה כפוף תחילה ל"מחלקת המלחמה של ארצות הברית". בהמשך, ענף זה (כשהלמס עדיין משתייך אליו), שבינתיים השתנה שמו ל"המשרד לפעולות מיוחדות" (OSO), הועבר להיות תחת סמכותה של "קבוצת המודיעין המרכזית" (CIG). מספר חודשים לאחר מכן תהפוך "קבוצת המודיעין המרכזית" (CIG) ל"סוכנות הביון המרכזית" (CIA). לראש "קבוצת המודיעין המרכזית" (CIG), גנרל הויט ונדנברג, היה תפקיד מכריע בכל התהליך, מפירוק המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS) ועד הקמתו של ה-CIA.
כך הפך המשרד לשירותים אסטרטגיים, דרך "קבוצת המודיעין המרכזית" (CIG), ל-CIA. היחידה לשירותים אסטרטגיים (SSU/OSO) שטיפלה באיסוף מידע מודיעיני וביצוע פעולות חשאיות, הפכה ליחידה אחת מני רבות בפעילותה הכוללת של הסוכנות. סמכויות ותפקידים נוספים שניתנו לסוכנות היו ניתוח מידע מודיעיני שנאסף והערכתו. "סוכנות הביון המרכזית" (CIA) נוצרה עם כניסתו לתוקף של חוק הביטחון הלאומי ב-18 בספטמבר 1947 אותו קידם נשיא ארצות הברית, הארי טרומן. פעולה זו גם יצרה את מחלקת ההגנה של ארצות הברית (DOD) תחת פיקודם של המטות המשולבים (JCS), כמו כן ה-CIA תחת פיקודה של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSC).
הלמס ועמיתיו, שעבדו בכל אותה תקופת השינויים המבניים הרבים, השפיעו עליהם ועל שרשרת הפיקוד תחתיה עבדו רק במעט. בשנים הראשונות של ה-CIA, הלמס שמע דעות והשקפות שונות שהושמעו בידי ראשי הסוכנות ודרגים בכירים מחוצה לה וצפה בהחלטות ושינויים הנוגעות לעיצוב תחומי האחריות של הסוכנות וקווי המתאר המנהליים שלה. החלטות אלו היו חשובות מאוד, שכן, הגדירו את תפקידה של סוכנות הביון המרכזית (CIA) במערך המודיעין הלאומי החדש של ארצות הברית. בנקודה זו בקריירה של הלמס, הוא לא שיחק תפקיד בהחלטות לגבי אסטרטגיות הפעולה שננקטו ב-CIA.
הרחבת סמכויותיה של ה-CIA.