הקמתה של אוניברסיטת טקסס מקורה בהחלטתה של רפובליקת טקסס עוד ב-1839 לקבוע את מושב הממשל באוסטין ולהקצות שטח ייעודי לבניית אוניברסיטה. משיקולי תקציב, בעיות ביטחון ונימוקים אחרים, נדחתה בנייתו בפועל של מוסד להשכלה גבוהה. ב-1871 נוסד קולג' טקסס A&amp;M (לימים אוניברסיטת טקסס A&amp;M), אך בנייתה של אוניברסיטה לא מומשה עד שב-1882 הונחה אבן הפינה. הבניין הראשון שנבנה בסגנון ויקטוריאני-גותי נחנך רשמית בספטמבר 1883, אך הלימודים התקיימו בבניין הקפיטול עד ינואר 1884.
בתחילת דרכה מנה סגל האוניברסיטה 8 פרופסורים, 4 עוזרים ומפקח (פרוקטור), מספר התלמידים שנרשמו לתוכנית המלאה הראשונה הסתכם ב-221. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כבר הגיע המספר למעל ל-2,200 סטודנטים ובשנה שלאחר המלחמה ל-4,000. לאחר מלחמת העולם השנייה צמח המספר למעל 15,000 כשב-1950 הותר לראשונה לסטודנטים אמריקאים-אפריקאים ללמוד במוסד. נכון ל-2015 לומדים במוסד כ-51,000 סטודנטים והסגל מונה כ-3,000 איש, מספר הסטודנטים הרשומים באוניברסיטה הוא אחד מעשרת הגבוהים ביותר בין כלל האוניברסיטאות בארצות הברית.
ב-1934 נהרס הבניין הראשי לטובת בנייתו של מגדל חדש המתנשא לגובה של 94 מטרים. ב-1966 התבצר במרפסת התצפית של המגדל צ'ארלס ויטמן, סטודנט באוניברסיטה וצלף לשעבר בחיל הנחתים, הוא ירה בעוברים ושבים, הרג 14 מהם ופצע עשרות אחרים בטרם נורה על ידי כוחות המשטרה, לאחר מכן מרפסת התצפית נסגרה עד 1968. המרפסת נסגרה מחדש ב-1975 בעקבות גל התאבדויות בקפיצה ורק ב-1998 נפתחה מחדש לקהל הרחב לאחר שהותקנה בה רשת מגן מברזל ואמצעי בטיחות אחרים.
ב-1967 החליטו מחוקקי מדינת טקסס לשנות את שם האוניברסיטה מאוניברסיטת טקסס לאוניברסיטת טקסס באוסטין. האוניברסיטה מהווה את ספינת הדגל של מערכת המוסדות של אוניברסיטת טקסס הכוללת 9 קמפוסים ו-6 מרכזים רפואיים.
בשנות ה-2000 חלה באוניברסיטה תנופת בנייה מחודשת, ב-2006 נפתח מוזיאון חדש לאמנות הגדול ביותר בארצות הברית, המשתרע על שטח של 14,000 מ"ר וב-2008 נחנך מרכז כנסים חדש והושלמו שיפוצים נרחבים באצטדיון הפוטבול.
ארגון.
בתחילת דרכה של האוניברסיטה יחידות הלימוד המרכזיות נקראו מחלקות, והיחידות הכפופות להן כונו בתי ספר, האוניברסיטה נפתחה עם מחלקה אקדמאית אחת שכללה שישה בתי ספר ומחלקה ללימודי משפטים. במרוצת השנים נפתחו מחלקות ובתי ספר נוספים, כשנכון ל-2008 כוללת האוניברסיטה 18 בתי ספר, קולג'ים (פקולטות) למקצועות שונים ויחידות אקדמאיות, בהם לומדים כ-50,000 סטודנטים. האוניברסיטה מציעה למעלה מ-100 תוארי בוגר ומעל 170 תארים מתקדמים.
קולג'ים ובתי ספר.
באוניברסיטה 7 מוזיאונים ו-21 ספריות שבאוספיהן למעלה מ-21 מיליון ספרים.
ספורט.
תוכניות הספורט באוניברסיטת טקסס זוכות להצלחה גדולה בספורט המכללות האמריקאי, בכל אחת מהשנים בין 2001 ל-2009 דורגה האוניברסיטה בין עשר האוניברסיטאות שלהן ההישגים הטובים ביותר בארצות הברית.
קבוצות הספורט של האוניברסיטה מכונות הלונגהורנס, על שם זן הבקר הטקסני באותו השם המאופיין בקרניים ארוכות, וצבען הרשמי הוא כתום ולבן. האוניברסיטה הייתה ממייסדות ולאחר פירוקה ב-1996 הצטרפה לליגת הביג-12 של ה-NCAA. נכון ל-2008 פועלות באופן תחרותי 8 קבוצות גברים ו-10 קבוצות נשים בענפי ספורט שונים. הנבחרות זכו לאורך שנות קיומה של האוניברסיטה ב-47 אליפויות לאומיות.
ענפי הספורט הבולטים באוניברסיטה הם הפוטבול, בו מדורגת הקבוצה שנייה בכל הזמנים מבחינת כמות הניצחונות, לאחר אוניברסיטת מישיגן, וזכתה ב-4 אליפויות, שהאחרונה בהן בעונת 2005. נבחרת הבייסבול זכתה שש פעמים באליפות והיא בעלת מספר ושיעור הניצחונות הגבוה ביותר בין כלל המכללות בארצות הברית. ענפי ספורט בולטים נוספים הם השחייה זכייה ב-10 אליפויות תחת הדרכתו של המאמן אדי ריס, אתלטיקה קלה (נשים), גולף וכדורסל.
היריבות הבולטת של האוניברסיטה היא עם אוניברסיטת טקסס A&amp;M, מדי שנה נערכים מפגשים בין הנבחרות משני המוסדות בכל ענפי הספורט בהם יש להן נציגות. משחק הפוטבול המסורתי מתרחש בתקופת חג ההודיה ונחשב למתוח במיוחד.
ב-2011 סיכמה האוניברסיטה עם רשת ESPN על הקמת ערוץ טלוויזיה ייחודי שישדר את פעילויות הספורט של האוניברסיטה ואירועים נוספים מסביב לשעון, תמורת 300 מיליון דולר לתקופה של 20 שנה.
אוניברסיטת טקסס
חנות יד שניה
רפסנג'אן
רפסנג'אן (בפרסית: رفسنجان) היא עיר באיראן, בפרובינציית כרמאן. רפסנג'אן המרכז של איראן לגידול פיסטוק, לפי ההערכה האוכלוסייה בעיר מונה 134,848 (שנת 2005).
רפסנג'אן היא גם מרכז גדול לייצור שטיחים על אף שאלו נמכרים בתור שטיחים כרמאנים במקום שטיחים רפסנג'אנים. מקום תעסוקה חשוב נוסף הוא מכרה הנחושת סרצ'שמה. סביבת העיר היא מקורה של משפחת רפסנג'אני, בעיירה בהרמאן.
נחל שילה
נַחַל שִׁילֹה הוא נחל אכזב בבנימין, אחד מיובליו הראשיים של נחל הירקון. הנחל מנקז 400 קילומטר רבוע שהם כ-22% משטח אגן הניקוז של נחל ירקון (1,805 קילומטר רבוע).
ראשיתו של נחל שילה במזרח עמק שילה, והוא זורם מערבה צפונית לאלעד, עד להתחברותו עם נחל הירקון כשלושה קילומטר מזרחית למחלף מורשה. אורכו מגיע לכ-50 קילומטר, ולצידו אתרי מורשת, טבע ונוף מרשימים, בהם יער נחשונים, יער קולה, מגדל אפק ודיר קלעה.
שמואל ספראי סבור כי בתקופת בית שני, נחל שילה היה גבול טבעי בין שטחים המיושבים ביהודים (מדרום), לבין שטחים המיושבים בשומרונים (מצפון).
מהלך הנחל.
נחל שילה עליון.
נהוג לקבוע את תחילתו של הנחל בעמק שילה שבשומרון בגובה של כ-700 מטר מעל גובה פני הים שם הוא נקרא בערבית ודי עלי, הנחל זורם לכיוון מערב ומתחתר בנפתולים מרהיבים בנוף הררי שמרובים בו כרמי הזיתים ואוסף אליו ואדיות נוספים, שמו הערבי משתנה לאורכו, מצפון למעלה לבונה הוא נקרא ודי עמוריה, בהמשך הוא נקרא ודי אל מישה ולאחר מיכן הוא נקרא ודי קרות בני זיד וודי בורקין על שם היישובים שמעליו, מצפון לקיבוץ נחשונים יוצא הנחל למישור החוף לאחר שהשלים ירידה של כ-650 מטר לאורך קו אווירי של כ-35 קילומטר ובפועל ערוצו ארוך הרבה יותר עקב הנפתולים הרבים. אחד מיובליו העיליים של הנחל הוא ואדי חרמיה.
נחל שילה תחתון.
עם היציאה מהרי השומרון משתנה אופיו הקניוני של הנחל והוא זורם לכיוון צפון מערב בנוף של שדות מעובדים מצפון וממזרח לפתח תקווה ואוסף אליו בדרכו את נחל מזור ונחל עזר עד שפכו לירקון מצפון לפתח תקווה כשלושה קילומטר מזרחית למחלף מורשה, בחלק זה בעיקר בחלק הקרוב לירקון קיימים מים בערוץ הנחל במשך מרבית החורף והאביב.
חי וצומח.
נחל שילה עליון זורם בנוף של בתה הררית ושרידי חורש ים תיכוני וכן בנוף של חקלאות מדרגות הררית מסורתית (כרמי זיתים), לאורכו של הנחל מעיינות שבהם צמחייה אופיינית כגון שערות שולמית ופטל. באזור "הדום השומרון" ממערב לגדר ההפרדה זורם הנחל בנוף טרשים, הנחל חסר מעיינות, גדותיו מכוסים בתה עשבונית ולאורך הערוץ שיחי אברהם. בשנים האחרונות התרבו באזור הצבאים ובעלי חיים נוספים כגון דרבנים. חלקו התחתון של נחל שילה עובר בנוף מישורי של שדות מעובדים, לאורכו של הנחל קנים, באפיקו, בעיקר בקרבה לירקון שלוליות רבות המהוות מקום רבייה לדו-חיים.
ארכאולוגיה ושרידי אדם.
ראשיתו של הנחל בעמק שילה למרגלות תל שילה שהיה מיושב החל מתקופת הברונזה והיה המרכז הדתי של שבטי ישראל בתקופת ההתנחלות, בנחל שילה עליון ובהדום השומרון מרובים שרידי חקלאות הררית וחוות מכול התקופות ובעיקר מהתקופה הביזנטית וביניהם דיר קלעה ממערב לפדואל ומזולאום מזור מדרום לאלעד. מתקופת מרד בר כוכבא התגלו מערות מפלט בערק בטן ג'מיע ומערת עבוד, ביציאה מהדום השומרון למישור בגדתו הצפונית של הנחל נמצא מגדל אפק שעיקרו מבצר וכפר מבוצר מהתקופה הצלבנית והטורקית, גשר אבן נאה מהתקופה הטורקית שעליו עברה הדרך מיפו לטולכרם מצוי קרוב לשפך הנחל לירקון ובצמוד לכביש חמש.
חשיבות אקולוגית.
לנחל וגדותיו חשיבות אקולוגית רבה הן כחלק מהמסדרון האקולוגי שלאורך ציר הגבעות והן כמסדרון אקולוגי המקשר בין הרי השומרון למישור החוף, העובדה שמרבית שטחו של הנחל עובר באזור שהפגיעה בו מעטה מעצימה חשיבות זאת.
על מנת להגן על נופי הנחל והחי והצומח שבו הוכרזו או מתוכננות שמורות הטבע הבאות: שמורת טבע נחל שילה עלי, (מוכרזת 1992), שמורת טבע נחל שילה (מתוכננת), גן לאומי מגדל אפק (מוכרז 2005), שפך נחל שילה לירקון מוגן במסגרת גן לאומי ירקון (מוכרז 2002) ובחלקו עתיד להיות במסגרת פרק עירוני פ"ת, יחד עם זאת נפגעו בשנים האחרונות מעיינות בחלקו העליון של הנחל על ידי פעולות פיתוח חקלאיות פלסטיניות ובהדום השומרון מאיים פיתוח העיר אלעד על הנחל, חלקו התחתון שימש להזרמת שפכים עד לשנים האחרונות.
שכחה (פירושונים)
כרמאן
כרמאן (בפרסית: ) היא עיר בדרום-מזרח איראן ובירת הפרובינציה הקרויה על שמה. העיר שוכנת בשוליים המערביים של מדבר לוט בגובה 1,755 מטרים מעל פני הים כ-800 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טהראן. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 אוכלוסיית העיר מנתה 537,718 בני אדם, רובם מוסלמים שיעים כשלצידם מיעוט זורואסטרי.
כרמאן הוזכרה כבר בעת העתיקה אצל היוונים בשם כרמאני. אזכורים מהעת העתיקה נוקבים גם בשמות כארמאניה, כרמאניה וזרמאניה. סבורים כי העיר הוקמה בימי המלך ארדשיר הראשון מייסד האימפריה הסאסאנית, במאה השלישית. מדרום לכרמאן נמצאות חורבות העיר העתיקה ג'ירופט.