יוני תדמור
יוני (יהונתן) תדמור הוא עורך דין ישראלי. החל מדצמבר 2020 מכהן כפרקליט מחוז תל אביב (מיסוי וכלכלה) בפרקליטות המדינה.
ביוגרפיה.
יהונתן תדמור הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהמכללה למינהל, ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן ובמינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
פרקליטות המדינה.
בשנת 1997 החל לעבוד כמתמחה בפרקליטות מיסוי וכלכלה, ומאז נותר במחלקה. שימש כממונה, מנהל במחלקה הכלכלית במחוז, ובין השנים 2016–2021 המשנה לפרקליטת המחוז, ליאת בן ארי. נחשב כמקורב לעורכת הדין אלה רובינק, אשר שימשה כפרקליטת מיסוי וכלכלה. בוגר תוכנית העמיתים של קרן וקסנר.
החל משנת 2001 ניהל את תיק יעקב פוליצר והאחים ז'ק ומרדכי כהן, אשר הורשעו בהעלמת מס שהייתה הגדולה בישראל עד אז. בשנת 2008 ניהל את תיק המהנדס אשר נחשד בהונאה במיליוני שקלים בחברת אל-אופ. לצד עורכת הדין בן ארי, ניהל את תיק דודי אפל, אותו כינה "תמנון רב זרועות". בשנת 2007 נטען כי תדמור שימש, לצד עורכת הדין שרון כהנא, כממונה מטעם פרקליטות מיסוי וכלכלה לסינון מועמדים חיצוניים לתפקידים במחלקה.
לצד ליאת בן ארי, שימש תדמור כראש צוות התביעה בפרשת הולילנד. לאחר ההרשעה בבית המשפט המחוזי בתל אביב (אשר חלקה בוטל שנה לאחר מכן בבית המשפט העליון), זכה הצוות בראשותו בתעודת הצטיינות מטעם פרקליטות המדינה. היה בין מובילי תיק 1270, אשר נסגר אף הוא. טיפל בתיק איתמר שמעוני. מוביל את הטיפול בתיק 3000 ("פרשת הצוללות").
החל מספטמבר 2019, עם בחירת ליאת בן ארי למשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית, הוביל סגנה תדמור בפועל את פרקליטות מחוז תל אביב מיסוי וכלכלה. תדמור הוא בין מגישי כתב האישום בתיקי נתניהו. במאי 2020 הצטרף תדמור לצוות התביעה בתיקים 1000 ו-2000. סבר כי בתיק 2000 יש לתבוע את ראש הממשלה בנימין נתניהו באשמת שוחד, וכי סגירת תיק זה תשפיע לרעה על סיכויי ההרשעה בתיק 4000. עוד דווח כי סבר, לאור התפתחויות בתיק בשנת 2021, כי יש לתבוע את נתניהו באשמת שוחד גם בתיק 1000. מוביל את תיקי אריה דרעי.
פרקליט מחוז תל אביב (מיסוי וכלכלה).
בדצמבר 2020 נבחר תדמור לתפקיד פרקליט מחוז תל אביב (מיסוי וכלכלה), כמועמד היחיד שעמד בפני וועדת המרכז לתפקיד.
חיים אישיים.
תדמור הוא תושב תל אביב, מתגורר עם בן זוגו אביעד אליה, עורך דין במחלקה הבינלאומית בפרקליטות המדינה, ואב לשנים. ביולי 2017, לאחר שמחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה הודיעה לבג"ץ כי המדינה מתנגדת לאימוץ להורים בני אותו המין, פרסם תדמור מכתב בו תקף את המחלקה, וכתב בו בין השאר: "הבית המקצועי שלנו הטביע בנו אות קין".
פורמולה 1 עונת 1979
עונת 1979 הייתה העונה השלושים של אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). ג'ודי שכטר זכה באליפות הנהגים וקבוצת פרארי זכתה באליפות היצרנים.
קליי רגזוני ניצח את גרנד פרי בריטניה, הניצחון הראשון של קבוצת ויליאמס כיצרנית. לקראת סיום העונה, אלן ג'ונס, חברו לקבוצה, סיים את העונה בצורה טובה עם ארבעה ניצחנות בששת המרוצים האחרונים ודורג במקום השלישי אחרי שכטר וז'יל וילנב.
דירוג האליפות.
שיטת הניקוד.
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון ארבע התוצאות הטובות מתוך שבעת המרוצים הראשונים בעונה וארבע התוצאות הטובות מתוך שמונת המרוצים האחרונים בעונה.
לוציוס קופלנד
לוציוס דיי קופלנד היה חלוץ מהמאה ה-19, מהנדס וממציא מפיניקס, אריזונה, שהמציא את אחד מראשוני האופנועים, את אופני קיטור קופלנד, אופני פני-פרת'ינג המונעים בקיטור, ביריד הטריטוריאלי הראשון באריזונה בשנת 1884.
אופנוע תלת-גלגלי.
קופלנד המציא גם את המכונית הראשונה בעלת שלושה גלגלים, שיוצרה באופן מסחרי. כ-200 מכוניות מסוג "פיטון קיטור" שלו יוצרו לפני שפרש בשנת 1891.
קופלנד ייצר את תלת-אופן הקיטור המצליח הראשון, עם טווח של , ועם זמן המתנה של 5 דקות בלבד, ליצירת מספיק לחץ קיטור לנסיעה של .
בליווי מנהל נוסף של חברת נורת'רופ ייצור, סיים קופלנד בהצלחה נסיעה הלוך-חזור לאטלנטיק סיטי באורך של , באחת ממכוניות "פיטון קיטור" התלת-גלגליות שלו.
כ־200 כלי רכב יוצרו, לפני שקופלנד החליט שהוא לא מרוויח מספיק כסף ופרש בשנת 1891.
האסון בהר מירון (2021)
קהילת יהודי צילץ
קהילת יהודי צילץ התגוררה בעיירה צילץ (ביאלה), (בגרמנית: Zülz בפולנית: Biała Prudnicka ) שבדרום פולין ולפני מלחמת העולם השנייה בשלזיה הגרמנית. צילץ היא עיירה קטנה, השוכנת בחלק הדרומי של פרובינציית אופולה במחוז פרודניק ליד הגבול עם צ'כיה. אוכלוסייתה מונה 2,426 תושבים (2019).
העיירה נוסדה במאה ה-13 והיא אחת העיירות העתיקות בפולין. היא הייתה חלק מדוכסות אופולה ומהאימפריה ההבסבורגית האוסטרית. מאז סוף המאה ה-14 התיישבו יהודים רבים בעיירה במיוחד ובעיירה ניסה. בניגוד ליישובים אחרים בהם היו קהילות יהודיות, בערי שלזיה, יהודי צילץ לא גורשו בסוף המאה ה-16. במאה ה-18 צילץ הפכה לעיירה היחידה בגרמניה שבה חיו יותר יהודים מאשר נוצרים (בשנת 1782 התגוררו בעיירה 961 נוצרים ו- 1061 יהודים) . תושבי צילץ היהודים שגשגו וחשו ביטחון, עד כדי כך שהם קראו לעירם בעברית "מקום צדק" או "עיר צדיקים" .
היסטוריה.
ראשית ההתיישבות היהודית בעיירה.
ראשית ההתיישבות היהודית בצילץ מתרחשת בתקופת ההגירת היהודית מהמערב לשלזיה. הגל הראשון הגיע לשלזיה מהמאות ה-13 עד המאה ה-14. האזכורים הראשונים של יהודים החיים בצילץ היה בזמן פרעות "המגפה השחורה" (1349), אז נרשמו קרבנות יהודים בצילץ, (הזיהוי אינו וודאי). באזכור נוסף משנת 1427 נרשם שבאותה שנה יהודי בשם אברהם מהעיר ומשפחתו התיישבו בעיירה.
המאה ה-16.
בשנת 1526 כששלזיה הוכפפה לשליטת קיסרי גרמניה, גם יהודי שלזיה היו בתחום השיפוט של האימפריה.
בשנת 1540 על רקע אווירה אנטי-יהודית דרשו תושבי העיירה והסוחרים להרחיק את היהודים מצילץ, במקביל האציל מארקגראף , ששלט בנסיכות אופולה, הוציא צו בשנת 1543 האוסר על יהודים לגור בגלביצה . לכן, תשע משפחות יהודיות עזבו את גלביצה והתיישבו צילץ .
בשנת 1562 אימצה מועצת הדוכסות של אופולה החלטה המחייבת יהודים למכור את בתיהם, לשלם את חובותיהם ולעזוב את הדוכסות תוך שנה . שליט העיירה צילץ, יאן קרישטוף פרושקובסקי, התערב למען היהודים שנותרו בצילץ. כתוצאה מכך, צילץ הפכה למקום היחיד באופולה שלזיה בו התאפשרה התיישבות יהודית חופשית. יהודים רבים התיישבו בעיירה ולכן היא נקראה: צילץ היהודית - Judenzüelz.
המאה ה-17.
בשנת 1600 היו בצילץ 26 משפחות יהודיות. בבית העלמין היהודי במקום נקברו יהודים כמעט מכל שלזיה .
ב־13 באפריל 1601 קיבלה הקהילה היהודית זכות מיוחדת מהקיסר רודולף השני. על בסיס הסכם הזכויות המיוחדות, רשויות העיר היו מחויבות לספק הגנה משפטית ליהודים . הצו האימפריאלי גם אפשר ליהודים להתיישב בפרברי העיירה ניסה הסמוכה (נמצאת במרחק 30 קילומטרים מערבית מצילץ). מספר שנים מאוחר יותר, רכשו כמה מיהודי צילץ בתים ברובע היודי בניסה, הצטרפו לקהילת יהודי ניסה ועסקו במסחר זעיר. בשנות העשרים של המאה ה-17, הרוזן הנס כריסטוף פון פרושקובסקי, אישר פריבילגיות נוספות ליהודי צילץ. החוקרים משערים כי מעמדם המשפטי המיוחד של יהודי צילץ נגרם מכוחם הכלכלי.
במחצית השנייה של המאה ה -17 הקהילה היהודית בצילץ דאגה שגם יהודי קהילת לוגובק (Głogówek) הסמוכה (במרחק 17.9 קילומטרים מזרחית מצילץ) יקבלו פריבילגיות המשוות אותם לנוצרים. בפברואר 1672 קיבלה קהילת יהודי צילץ את ההודעה הקיסרית, שבה נכתב: "זכויות היתר של יהודי קהילת צילץ כוללות גם את יהודי קהילת יהודי גלוגובק". באמצע המאה ה -17, יותר מ -13% מהבניינים בעיירה היו של יהודי צילץ. מצבם של היהודים בצילץ השתפר עוד יותר על ידי הפריבילגיה האימפריאלית מה- 17 ביולי 1699, שאיפשרה להם לחיות בעיירה ולעסוק בחופשיות במסחר בכל דוכסות שלזיה.
המאה ה-18 והמאה ה-19.
במאי 1713 הוציא הקיסר שארל השישי את צו הסובלנות (בגרמנית: Toleranzpatent), שאפשר ליהודים להתיישב בשלזיה לאחר ששילמו מס סובלנות מיוחד, הצו פטר את היהודים מגלוגובק וצילץ מתשלום המס . המאה השמונה עשרה הביאה לגידול מהיר בגודל הקהילה היהודית בצילץ, שכבר הייתה עצמאית לחלוטין באותה תקופה. היו לקהילה בית כנסת מעץ ברחוב היהודים - Judengasse Street (הרחוב לא קיים יותר בצילץ), בית קברות, בית מדרש, הקהילה העסיקה רב ובית דין רבני.
במאה ה-18 נאלצו יהודי צילץ, להעביר לרשויות העיירה, מלבד מיסי סובלנות, לספק לעיר סחורות שונות.
במהלך מלחמת שלזיה הראשונה בשנת 1742, רוב שלזיה נכבש והוכפף לשלטון ממלכת פרוסיה. באותה שנה חיו בצילץ כ־1,000 יהודים.
ב־22 באפריל 1769 נשרף בית הכנסת שנבנה מעץ והבתים היהודיים הסמוכים אליו בשריפה גדולה. בשנת 1774 נבנה בית כנסת חדש וגדול, בסגנון בארוק מלבנים.
בשנת 1776, נגבו מהקהילה 144 מטבעות טאלר כמס סובלנות . באותה שנה הורו השלטונות הפרוסיים ליישב מחדש את כל היהודים החיים בגדה השמאלית של נהר אודר לצד ימין של הנהר (למעט יהודי קהילת צילץ) תוך חודש. במקומות החדשים הם יכלו לגור רק בכפרים ולא בערים.
בשנת 1780, חיו בצילץ 1001 יהודים (49.2% מכלל האוכלוסייה). באותה תקופה הם החזיקו 40 בתים בעיר (17% מכלל המבנים) . בשנת 1782 התגוררו בביאלה 1061 יהודים (52.5% מכלל האוכלוסייה). זו הייתה העיירה היחידה שהייתה אז בגרמניה עם רוב יהודים. יהודי המקום כינו את עירם בעברית "מקום צדק" או עיר של צדיקים .