על פי סקר שנערך על ידי העיתון "סאן" בשנת 1999, טענו מרבית הקוראים שהם מחשיבים את עוגיות ג'אפה כעוגייה ולא כעוגה.
צפרדע סגולה
הצפרדע הסגולה (שם מדעי: "Nasikabatrachus sahyadrensis") היא מין אנדמי של צפרדע שהתגלה לראשונה באוקטובר 2003 באזור הרי סהידארי במערב הודו על ידי החוקרים ס. ד. ביז'ו (Sathyabhama Das Biju) ופרנקי בוסיט. מין זה הוא שריד לשושלת קדומה של דו-חיים שהתקיימה לפני 130 מיליון שנה ובעל מראה ומאפיינים ייחודיים ביחס למיני הצפרדעים והקרפדות המוכרים ולמעשה יכול להיחשב כמאובן חי. לפי המיון המדעי מ-2006 נמצא כי מין זה קרוב למיני הצפרדעים בסוג Sooglossus האנדמיים לאיי סיישל. המינים הללו התפתחו בנפרד במשך אלפי שנים לאחר היפרדותן של איי סיישל ומדגסקר מתת היבשת ההודית שהתנתקו מיבשת העל גונדוואנה לפני כ-120 מיליון שנה. כיום משייכים את הצפרדע הסגולה והצפרדעים מאיי סיישל למשפחה אחת, משפחת הסוגלוסיים.
מקור השם.
זהו המין היחיד בסוג "Nasikabatrachus" שמורכב מהמילה Nasika שמשמעותו אף בסנסקריט ו-batrachus שמשמעותו צפרדע ביוונית.
שם המין sahyadrensis הוא על שם רכס הרי הסהידארי שם נתגלתה מין זה לראשונה על ידי החוקרים.
תיאורה.
צבעה סגול כהה. מבנה הגוף דומה לזה של צפרדעים רגילות אך ראשה קטן מאוד ביחס לגוף שהוא בעל מבנה עגלגל ונפוח וחרטום מחודד המשווה לה מראה גרוטסקי במקצת. אורכה מקצה החוטם ועד החלק האחורי (האורוסטיל) כ-7 ס"מ. הקרקורים שלה מזכירים קולות של תרנגולת.
תפוצה.
המין התגלה במחוז אידוקי של קראלה על ידי ס.ד. ביז'ו מהגן הטרופי הבוטני ומכון המחקר בפלודה, הודו ועל ידי פרנקי בוסוית מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (Vrije Universiteit Brussel). עם זאת היא הייתה מוכרת כבר קודם לתושבים מקומיים באזור. תפוצתה נחשבה מוגבלת להרי סהידארי דרומית למעבר ההרים פלגהאט אך עדויות חדשות מצביעות על הימצאותה גם צפונית למעבר.
אורח חיים.
הצפרדע מבלה רוב חודשי השנה מתחת לפני האדמה כאשר היא מגיחה החוצה למשך שבועיים בלבד בעונת גשמי המונסון למטרות חיזור ורבייה. אורח חיים זה מסביר מדוע חמקה מגילוי החוקרים עד לאחרונה.
בניגוד למיני צפרדעים אחרות הניזונות מעל לפני השטח הצפרדע הסגולה משחרת לטרף מתחת לפני האדמה, מזונה העיקרי הוא טרמיטים אותם היא צדה בעזרת לשונה.
חיבוק הכלולות מתבצע בברכות מים זמניות הנוצרות בעונת הגשמים כאשר הצפרדעים חבוקות זו לזו וצפות על פני המים.
משפחת זאמויסקי
יאן זאמויסקי
Living Things
Living Things הוא האלבום החמישי של להקת הרוק האמריקאית לינקין פארק. האלבום יצא לאור בארצות הברית בתאריך 26 ביוני 2012 תחת חברת Warner Bros. Records. האלבום הופק שוב על ידי חבר הלהקה, מייק שינודה, והמפיק המוערך ריק רובין, אשר הפיק את שני האלבומים הקודמים של הלהקה: Minutes to Midnight ו-A Thousand Suns בשיתוף מייק שינודה.
שם האלבום נבחר מכיוון שלדברי מייק, האלבום מדבר יותר על אנשים ואינטראקציות אישיות, והוא הרבה יותר אישי מהאלבומים הקודמים.
הפקה.
הסינגל הראשון, Burn It Down, נשלח לרדיו ויצא ב-16 באפריל 2012. הקליפ של הסינגל ראה אור בתאריך ה-24 במאי לאותה שנה.
שיר נוסף מתוך האלבום, Lies Greed Misery, הושמע לראשונה ברדיו גם הוא בתאריך ה-24 במאי, בתוכניתו של Zane Lowe בתחנת הרדיו הבריטית BBC Radio 1. השיר "Powerless" מתארח בפס-הקול של הסרט .
עוד לפני יציאתו הרשמית של האלבום, דלפו כל שיריו לרשת עקב העלה לא מתוכננת לחנות המוזיקה המקוונת iTunes.
האלבום הראה את הסגנון הדאבסטפ בשילוב רוק אלטרנטיבי בצורה רבה והראה גם יותר קטעי ראפ של מייק שינודה לצד שירתו של צ'סטר בנינגטון,
באלבום הזה הלהקה מאחדת כמעט את כל מה שהם עשו בכל ארבעת האלבומים האחרונים ועשר שנות קריירה עם מגוון רחב של ז'אנרים.
ניתן באלבום לשמוע שירים המזכירים את הראפ רוק (Lost In The Echo) והנו-מטאל (Lies Greed Misery) לצד, בלדות (Powerless,Roads Untraveld,Castle Of Glass)ושירי דאבסטפ (Skin To Bone,Until It Breaks) קריצה ממש קטנה למשהו שמזכיר במקצת דת' מטאל (Victimized) ובנוסף לשירי הרוק אלטרנטיבי שהלהקה מתרכזת (I'll Be Gone,In My Remains) עם שילוב אלקטרוני (Burn It Down)
שינוי מפתיע נוסף היה שברצועה העשירית Until It Breaks לראשונה גיטריסט הלהקה בראד דלסון שר לבדו, זו היא גם הפעם השנייה שמישהו חוץ מבנינגטון או שינודה שר לבד בכל שיר של לינקין פארק.
הצלחת האלבום.
האלבום ישר הגיע למקום הראשון במצעד המכירות בארצות הברית ומכר ורק במדינה הזו 234,000 עותקים. כמו כן, גם בבריטניה הגיע למקום הראשון במצעד המכירות וגם במצעד של אייטונז הגיע למקום הראשון וגם במדינות רבות.
האלבום נחל הצלחה בזמן קצר במיוחד היה זום סביב השיר Lost In The Echo, בנוסף, הלהקה פרסמה שהשיר יהיה הסינגל השני מהאלבום ושהם מצלמים לכבודו קליפ.
מגזין הרולינג סטון כתב "האלבום העוצמתי של הלהקה מאז הבכורה בשנת 2000".
הלהקה פרסמה כי הם עובדים על קליפ ל-Castle Of Glass שהשתתף גם במשחק הווידאו החדש בסדרת Medal of Honor, בדומה לשיר The Catalyst מ-A Thousand Suns שהשתתף במשחק הקודם בסדרה.
סינגלים.
הסינגל Burn It Down הוא הסינגל הראשון מהאלבום. הוא יצא לאור ב-16 באפריל 2012. הוא הגיע לראש המצעדים בהרבה מצעדים, מכר הרבה עותקים ונצפה הרבה ביוטיוב. נכון ל-8 באוגוסט 2014 הקליפ שלו נצפה 79,647,352 פעמיים.
הסינגל Lost In The Echo הוא הסינגל השני מהאלבום. הוא יצא לאור ב-20 באוגוסט 2012 אחרי שנדחה פעמיים. עוד לפני שהוא יצא כסינגל, הוא נכנס לשישה מצעדים. לשיר יצא קליפ אינטראקטיבי בו מתחברים גם תמונות שמועלות לפייסבוק של הצופה בקליפ. השיר הוא אחד מהאהובים באלבום על ידי המעריצים.
הסינגל השלישי באלבום שהוביל את פסקול הסרט
הסינגל הרביעי באלבום שלקח חלק גם בפסקול של המשחק החדש של Medal Of Honor
פיטר יעקב מלץ
פיטר יעקב מלץ (נולד ב-26 ביוני 1973) הוא אמן ישראלי יליד אנגליה. ביצירותיו משלב מלץ בין הפשטה לנרטיביות. עבודותיו עוסקות בתיעוד הממדים ההומניים, התאולוגיים והפוליטיים בחיי היום-היום.
ביוגרפיה.
פיטר יעקב מלץ נולד בשנת 1973 בלונדון, כבנם השני של סטיבן וסוזן מלץ. כילד, בשנת 1977 עלה ארצה. גדל ברמת השרון במשפחה דוברת אנגלית ושומרת מסורת. מילדותו החל לשאול שאלות הנוגעות בזהות, דת ואמונה. שאלות שמצאו את דרכן גם לעשייתו האמנותית.
בוגר תיכון אלון ברמת השרון במגמת אמנות פלסטית.
בצבא שרת מלץ כקצין בחיל ההנדסה, חוויותיו משירותו בעזה וכן מות אחיו הצעיר באותן שנים השפיעו על דרכו האמנותית. לפני תחילת לימודיו למד גילוף אבן בדרום הודו, שם התקרב לבודהיזם. בשנת 1997 החל לימודי תואר ראשון באמנות בבצלאל, במהלכן הושפע ממורים כגון נחום טבת, לארי אברמסון ופסח סלבוסקי. במהלך לימודיו במקביל לחיפושי שפה חזותית העמיק בלימודי חינוך לאמנות, דן בהשלכות העידן הפוסטמודרני על קיום האדם, חקר את נושא התיעוד והזיכרון הקולקטיבי וכן עבד כמפיק תערוכות במוזיאון ישראל.
בשנת 2002 הציג מלץ לראשונה מעבודותיו בתערוכת יחיד בסדנאות האמנים בתל אביב. את שורשי אופיו האמנותי של מלץ ניתן לזהות בתערוכה זו. שימוש קולאז'יסטי בסגנונות אמנותיים שונים, יצירת גשר בין האישי לציבורי, יצירת אמנות ככלי לתיעוד, עיסוק בדתיות שימוש בספרות ובאיור ושימוש באירוניה והומור ככלי להעברת מסרים כואבים.
בשנת 2005 סיים לימודי תואר שני בפיסול ב-College of Art Royal, לונדון. בתערוכת הסיום הציג תבליט גדול ממדים וסדרת רישומים. תערוכה זו היוותה בסיס לעיסוק מתמשך בתבליטים השואפים ליצור גשר בין מקום פיזי לתחושות מטאפיזיות וביצירת סדרות רישום המספרות סיפור עם בסיס אלגורי. החל משנה זו מלץ רואה בפעילותו היצירתית פרויקט אמנותי – תיעודי אחד. רצף של רגעים היוצרים כרוניקה אחת.
בשנת 2006 החל את פעילותו האמנותית חברתית עם בסיס חינוכי-אמנותי. יצר עם ילדים ביפו ובאופקים פרויקטים אמנותיים.
בשנת 2011 הוציא לאור את הספר "שורש", בו הופיעו לצד הטקסט גם רישומי דיו. עלילת הספר עוסקת בדמותו של דוד היורדת מירושלים לכיוון תל אביב אחרי יום עבודתו כמרצה בבצלאל, מכוניתו מתקלקלת ליד היישוב שורש. בזמן שהוא מחכה לגרר הוא מחליט לטפס על הר שורש, שם הוא פוגש בדמותו של יעקב, מסתגף שגדל בבית של איסיים חדשים. יעקב מטיף את דעותיו לגביי אמונה וקיום. דוד עובר שינוי בעקבות המפגש ושב לחייו. סגנון הרישומים הושפע מיצירותיו של אפרים משה ליליאן ושילב דימויים אותם צילם מלץ בירושלים ובאזור שער הגיא. ספר זה היווה מעין סיכום ביניים ושיא של עיסוקו בנושא המסע האלגורי, ובו שזר יחדיו רעיונות המתייחסים לחייו האישיים, פונדמנטליזם דתי, אמונה ואמנות, ניו אייג', ירושלים וניאו ציונות.
בינואר 2012 יצר את הפרויקט "מתחת לפני השטח", במסגרתו יצר מלץ רישום יומי ומועלה אותו לדף פייסבוק. הרישומים מגיבים לחייו האישיים, לשדה האמנות הישראלי ולמציאות הישראלית. את הרישומים הציג בגלריה הקיבוץ בשנת 2013.
בשנת 2015 יצר מלץ את התבליט גדול הממדים, "יום הולך ויום בא" אשר מוצג במוזיאון ישראל. עבור הכנת התבליט יצא מלץ למסע בן עשרה ימים מביתו ביישוב קדימה עד לקיר התצוגה המתוכנן במוזיאון ישראל. בדרכו, יצר הטבעות מרובות של טקסטורות ואובייקטים באמצעות חימר מהם הכין יציקות. לאחר המסע חיבר את כל היציקות לשש עשרה מסגרות אשר לבסוף נתלו על קיר ליצירת עבודה אחת, מעין מפת דרך וסיפור הדרך. ריכוז המסע שהתפרס על מרחב וזמן למקום וזמן אחד – הקיר במוזיאון.
קישורים חיצוניים.