בדרך למטה (Falling Down) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה משנת 1993, בבימויו של ג'ואל שומכר ובכיכובם של מייקל דאגלס ורוברט דובאל. הוא מגולל את סיפורו של ויליאם פוסטר (דאגלס), מהנדס מערכות נשק גרוש ומובטל, החוצה במסע רגלי את לוס אנג'לס כדי להגיע לבית גרושתו, למרות שהוציאה נגדו צו הרחקה, ביום הולדתה של בתם המשותפת. בדרכו הוא נתקל בתופעות המשפיעות לרעה על חיי האזרח הקטן - עוני מול עושר, גזענות, פשע, בטלנות ופרזיטיות, עוולות צרכניות, רשויות ציבוריות בזבזניות ועוד. הוא מוצא את עצמו נלחם לבדו בכל התופעות ומבטא את תסכולו של האדם היחיד מולן, תוך הפגנת קיצוניות ואלימות גוברת והולכת. דמותו של פוסטר הושוותה לרוב לדמות ה-Angry White Male בתרבות הפוליטית האמריקאית. דמות זו היא לרוב של גבר לבן בגיל העמידה, בדרך כלל בעל נטיות פוליטיות שמרניות ואנטי-ליברליות במובנן האמריקאי.
אחריו עוקב מרטין פרנדרגאסט (דובאל), שוטר מזדקן במשטרת לוס אנג'לס ביום עבודתו האחרון לפני צאתו לפנסיה מוקדמת, הנאבק במקביל גם הוא בתסכוליו כגון הזדקנות, טראומה שעבר תוך שירותו, חוסר הערכה מצד מפקדו ומרבית עמיתיו, ונישואין לאישה חרדתית ושתלטנית.
עלילה.
ויליאם פוסטר (מייקל דאגלס) הוא מהנדס מערכות נשק במקצועו, תושב לוס אנג'לס. הוא מובטל מזה כחודש לאחר שפוטר מעבודתו, עובדה אותה הוא מסתיר מסביבתו ובעיקר מאמו, אצלה הוא מתגורר מאז שנאלץ לעזוב את ביתו עקב גירושין. גרושתו של פוסטר, בת' (ברברה הרשי), הוציאה נגדו צו הרחקה כדי להרחיק אותו ממנה ומבתם המשותפת, אדל. ביום התרחשות העלילה חוגגת אדל את יום הולדתה.
תסכולו של פוסטר גדל באותו בוקר, בוקר חם במיוחד, כאשר מכוניתו נתקעת בפקק תנועה עקב עבודות בכביש מהיר, והמזגן בה מתקלקל. לבסוף הוא מתייאש ונוטש את מכוניתו על הכביש, למורת רוחם של הנהגים האחרים התקועים בפקק. הוא מתחיל ללכת רגלית, כשמטרתו היא לחצות את העיר עד לשכונת וניס שעל חוף לוס אנג'לס, שם מתגוררות גרושתו ובתם בבית שהיה ביתם המשותף.
בפקק התנועה עומד עם מכוניתו גם הסמל מרטין פרנדרגאסט (רוברט דובאל), שוטר מזדקן במשטרת לוס אנג'לס, הנוסע ליום עבודתו האחרון לפני פרישתו לפנסיה מוקדמת. הוא עוזר לשוטר תנועה שאינו מוצא את ידיו ורגליו במהומה לפנות את מכוניתו של פוסטר מהכביש, ושם לב ללוחית הרישוי המיוחדת שלה, הנושאת את הכיתוב "D-FENS" - רמז לעיסוקו של פוסטר בתחום מערכות הנשק והביטחון.
החום ממשיך להציק לפוסטר, והוא נכנס לחנות נוחות סמוכה כדי לקנות לעצמו פחית משקה קל ולטלפן לגרושתו. בעל החנות, לי (מייקל פול צ'אן), מסרב לאפשר לו לטלפן מהחנות, ועל הפחית הוא מבקש לגבות מחיר הנראה לפוסטר כמופקע. כשפוסטר מתלונן, ומתייחס בזלזול למוצאו הקוריאני של לי ולמבטאו, דורש ממנו לי לעזוב את החנות, וכשפוסטר מסרב מאיים עליו לי באמצעות אלת בייסבול. פוסטר מצליח להשתלט על לי ולקחת את האלה מידיו. בעזרתה הוא משחית סחורה בחנות לאחר שבירר את מחירה והחליט שהוא מופקע. לבסוף הוא משלם על פחית המשקה לאחר שלי המפוחד הפחית את מחירה, ועוזב את החנות כשאלת הבייסבול בידיו.
בהמשך מסעו מתיישב פוסטר על גבעה נטושה כדי לנוח. שני חברי כנופיה נטפלים אליו, טוענים שפלש לשטחם ודורשים ממנו באיומי סכין את המזוודה המשרדית שהוא נושא איתו. פוסטר משיב מלחמה בעזרת אלת הבייסבול שלקח מלי, מפליא את מכותיו בשניים, משתלט על הסכין שלהם וממשיך במסעו. הוא עוצר בתא טלפון ומטלפן לבת', שמתנגדת לפגוש אותו ומזהירה אותו שלא לבוא.
שני חברי הכנופיה חוזרים לאזור במכונית עם כמה מחבריהם, חמושים בנשק חם, כדי למצוא את פוסטר. הם מאתרים אותו בתא הטלפון לאחר שסיים את שיחתו עם בת', מסתערים לעברו ביריות, ופוגעים במספר עוברים ושבים אך מחטיאים את פוסטר, שלא נפגע. בסיום ההסתערות מאבד הנהג את השליטה על ההגה והמכונית מתרסקת בצד הדרך. בעוד מסביבו מתרחשת מהומה, ניגש פוסטר בקור רוח אל המכונית המרוסקת, ומוצא שכל חברי הכנופיה נהרגו או איבדו את הכרתם פרט לאחד, השוכב פצוע מחוץ לרכב. לידו מוצא פוסטר תיק ספורט מלא בכלי נשק חם. הוא לועג לחבר הכנופיה שנשאר בהכרה על יכולת הירייה שלהם, ויורה בו ברגלו. הוא נוטל את תיק כלי הנשק ועוזב את המקום.
המשך מסעו מביא את פוסטר אל פארק עירוני, שם נטפל אליו צעיר המספר לו סיפור נוגע ללב על מצוקתו כביכול ומבקש ממנו כסף. פוסטר מסרב, מצביע על כשלים בסיפורו של הצעיר וחושף אותו כשקרן ובטלן. הצעיר מוחה, ולהפתעתו נותן לו פוסטר את המזוודה המשרדית שלו, באומרו שאינו זקוק לה עוד. שמחתו של הצעיר מתחלפת בכעס ותסכול כשהוא מגלה שהמזוודה מכילה רק כריך ותפוח עץ.
לאחר מכן נכנס פוסטר למסעדת מזון מהיר ומבקש ארוחת בוקר. המוכרים במסעדה מסרבים לבקשתו, כיוון שאיחר בשתי דקות את המועד האחרון של תפריט הבוקר. בתגובה על השירות הגרוע שקיבל, שולף פוסטר כלי נשק מתיק הספורט ומאיים עליהם ועל באי המסעדה. הבהלה גוברת כאשר פוסטר פולט בטעות צרור יריות אל תקרת המסעדה. המוכרים המפוחדים ממלאים את הזמנתו, אולם תסכולו של פוסטר מתגבר כאשר הוא מגלה שהמזון עלוב ומצומק - בניגוד גמור לצילומי הפרסומת על קיר המסעדה.
פרנדרגאסט נמצא בינתיים בתחנת המשטרה ביום עבודתו האחרון. פרישתו המוקדמת למעשה נכפתה עליו על ידי אשתו (טיוזדיי וולד), ששולטת בו בשל חרדותיה ונטייתה להיסטריה, זכר לטראומה שחוותה בעקבות מוות בעריסה של בתם היחידה, לפני שנים, בגיל שנתיים. בגלל פחדיה, נמנע פרנדרגאסט מלצאת למשימות שטח ומסתפק, נגד רצונו, בעבודות משרדיות. כדי להגן עליה הוא אינו מגלה את הסיבה האמיתית לכך שאינו יוצא לשטח, ולכן זוכה לבוז מצד מפקדו ומצד כל עמיתיו שרואים בו פחדן, פרט לשותפתו הצעירה, הבלשית סנדרה טורס (רייצ'ל טיקוטין) שיודעת את האמת. פרנדרגאסט שומע את עדויותיהם של הנפגעים ממעשיו של פוסטר, ומבין שמדובר במעשי ידיו של אותו אדם, אך פרט לטורס איש לא מוכן להקשיב לו.
פוסטר ממשיך בינתיים בדרכו. כשהוא עובר ליד בנק הוא נתקל בהפגנת יחיד של גבר שחור (וונדי קרטיס-הול), המוחה על כך שהבנק סירב לתת לו הלוואה בטענה שהוא "חסר יכולת כלכלית". פוסטר קונה בחנות סמוכה מתנת יום הולדת לאדל - כדור זכוכית ובתוכו פסלון סוס והדמיה של שלג. בינתיים ממשיך המפגין במחאתו גם כשהוא נעצר על ידי המשטרה ומוכנס לניידת. המפגין העצור מחליף מבט עם פוסטר דרך חלון הניידת, ומבקש מפוסטר לא לשכוח אותו. פוסטר מהנהן בראשו לאות הזדהות.
מאחר שנעליו המשרדיות של פוסטר נשחקו בהליכה, הוא נכנס לחנות עודפי צבא כדי לקנות נעלי הליכת שטח. בעל החנות, ניק (פרדריק פורסט), מציג לפוסטר את מרכולתו ובמקביל מגרש בבוטות זוג לקוחות הומוסקסואלים. אל החנות מגיעה טורס המחפשת אחר פוסטר, המסתתר בתא מדידה בחנות, ומוסרת את תיאורו לניק. ניק, שהאזין במהלך היום לסורק משטרתי הנמצא בחנותו, מבין שפוסטר הוא זה ביצע את המעשים עליהם שמע בסורק. הוא משקר לטורס, וכשהיא עוזבת את החנות הוא מברך את פוסטר על מעשיו, ובמיוחד על הירי במסעדת המזון המהיר ש"תמיד מלאה בכושים". בהערצה גלויה הוא לוקח את פוסטר לאחורי החנות, מראה לו אוסף גדול של פריטים נאציים, ומעניק לו במתנה מטול רקטות באומרו ש"שניהם אותו דבר". כשפוסטר המזועזע מעמיד אותו על טעותו, מתרגז ניק, משתלט על פוסטר באיומי אקדח ומרסק את כדור הזכוכית שקנה פוסטר לאדל. פוסטר מצליח לדקור את ניק בעזרת הסכין שלקח מחברי הכנופיה, משתלט על אקדחו של ניק ויורה בו למוות. הוא מחליף את בגדיו למדי צבא ונעלי הליכה גבוהות ומוסיף את מטול הרקטות לשאר כלי הנשק שברשותו. מהחנות הוא מטלפן לבת', שמרגישה יותר ויותר מאוימת.
פרנדרגאסט וטורס ממשיכים בינתיים בנסיונותיהם להתחקות אחרי פוסטר. הם מגיעים לחנותו של לי, ולידה פרנדרגאסט מזהה שלט פרסומת שראה באותו בוקר, כשעמד עם מכוניתו באותו פקק תנועה בו עמד גם פוסטר. הוא חוזר לכביש המהיר הנמצא בקרבת מקום ונזכר במכוניתו של פוסטר ובלוחית הרישוי הנושאת את הכיתוב "D-FENS". כעת יש לו רמז ברור למציאת זהותו של פוסטר.
בהמשך מסעו מגיע פוסטר לאתר עבודות בכביש הגורם לפקק תנועה ענק, ומבחין שלמעשה לא מתבצעת בו כל עבודה. הוא מתעמת עם אחד העובדים ומציין שהכביש היה תקין והעבודה בו מיותרת, ונועדה רק כדי להצדיק את תקציב הרשות המבצעת אותה. העובד לועג לו, אך מרצין כשהוא רואה אקדח תקוע בחגורתו של פוסטר ומודה שהכביש אכן היה תקין. בתגובה שולף פוסטר מתיקו את מטול הרקטות, אך לא יודע לתפעלו. לתדהמתו ניגש אליו ילד, ומדריך אותו במיומנות כיצד לתפעל את המטול. לאחר שדרך את המטול פולט פוסטר בטעות רקטה, שמפוצצת את אתר העבודות.
לפרנדרגאסט וטורס ידועה כעת זהותו של פוסטר. הם מבקרים אצל אמו (לויס סמית), אשה קשה וסגורה, אצלה הוא מתגורר מאז גירושיו. בעדינות וברגישות מצליח פרנדרגאסט לרכך אותה על מנת לדובב אותה.
פוסטר מחליט בינתיים לקצר את דרכו ולחצות מועדון גולף. קשיש גאוותן המשחק במקום כועס על שמשחקו הופרע, ומכה בכדור גולף שכמעט פוגע בפוסטר. פוסטר בתגובה מביע את זעמו על ששטח כה נרחב סגור לציבור ומשמש להנאתם של בודדים, שולף רובה ציד מתיקו ויורה בעגלת הגולף של הקשיש. הקשיש המבוהל לוקה בליבו, ומתחנן לגלולות האמורות לעזור לו - אך הגלולות נמצאות בעגלת הגולף הירויה, שהידרדרה בינתיים וטבעה באגם מלאכותי סמוך. פוסטר לועג לקשיש הגוסס, ומוכיח אותו על שלא נתן לו לעבור דרך המועדון.