אנטון שטדלר, שהיה וירטואוז ידוע-שם, ניגן כקלרינטן שני עם אחיו, יוהאן בתזמורת החצר בווינה. ייתכן, שהייתה זו התמחותו בקלרינט שני ובקרן באסט שהביאה אותו לשיתוף פעולה עם תאודור לוץ (1748-1792), יצרן קלרינטים. הרעיון שלו היה להוסיף הארכה לקלרינטים שלו בסי במול ובלה - כמו בקרן הבאסט - תוספת טרצה גדולה לדו הנמוך. לקלרינט המוארכת הזו (הידועה כיום כקלרינט באסט) כתב מוצרט את הקונצ'רטו לקלרינט ואולי גם חמישיית הקלרינט וכלי המיתר שלו.
דיסקרטוזה
הבחירות הפרלמנטריות בלבנון 2009
הבחירות הכלליות בלבנון נערכו ב-7 ביוני 2009.
לפני הבחירות קודם חוק המוריד את רף גיל ההצבעה מ-21 ל-18. תוצאות הבחירות הראו כ-55% אחוזי הצבעה וניצחון של קואליציית 14 במרץ מול קואליציית 8 במרץ בפער של 71 מושבים אל מול 57, תוצאות דומות לאלו שהושגו בבחירות 2005 לאחר מהפכת הארזים. בכל מקרה, פרשנים רבים ציפו ליצירת ממשלת אחדות לאומית בדומה לממשלה שהוקמה ב-2008 לאחר הסכם דוחה.
למרות הפסדם בבחירות, קואליציית 8 במרץ גרפה אחוז גבוה יותר של מצביעים מאשר יריבתה, כשמתוך כלל הקולות, היא זכתה ב-55% אל מול 45% תמיכה לקואליציית 14 במרץ.
תוצאות הבחירות.
חלוקת המושבים בפרלמנט, מתוך 128 מושבים:
לאחר הבחירות.
ב-25 ביוני 2009, נועדו סעד אל-חרירי ומזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה בביירות. יומיים לאחר מכן, נשיא לבנון, מישל סולימאן, הטיל על ראש המחנה האנטי-סורי וראש סיעת "אל-מוסתקבל", סעד אל-חרירי, להרכיב את הממשלה הבאה בלבנון. חרירי הבהיר כי בכוונתו לנסות להקים ממשלת אחדות לאומית, אך הזהיר כי משימתו תהיה קשה. "בהתאם להתחייבויותינו במהלך מסע הבחירות, נתחיל בהתייעצויות עם כל סיעות הפרלמנט".
ב-7 בספטמבר 2009, הציג סעד חרירי לנשיא מישל סולימאן את רשימת השרים שיכהנו תחתיו. בממשלת האחדות שהוגשה נכללים 30 שרים, 15 מהם ממחנהו של חרירי (קואליציית 14 במרץ), 10 מהם ממחנה חזבאללה ו-5 שרים נוספים אנשי מחנהו של הנשיא סולימאן. עוד לפני אישור הנשיא, ההצעה טעונת אישור של מחנה חזבאללה. חרירי התייחס לרשימה :"הרכב הממשלה יבטא את האיזון במדינה ויכבד את תוצאות הבחירות לפרלמנט". זאת להמשך להצהרותיו על שילוב אנשי חזבאללה בממשלה מחודש אוגוסט: "אני רוצה להדגיש בפני האויב הישראלי כי חזבאללה יהיה בממשלה הזאת, בין אם ירצה בכך או לא, משום שהאינטרס הלאומי מצריך שכולם יהיו בממשלה הזאת".
ב-10 בספטמבר גוש חזבאללה הודיע כי הוא מסרב להצעתו של חרירי, כאשר סלע המחלוקת הוא על תיק התקשורת ותיק הפנים. בתגובה, חרירי הודיע כי הוא נואש ממאמצי הקמת ממשלת אחדות.
ב-7 בנובמבר הודיעו חזבאללה וגוש האופוזיציה אותו הוא מנהיג (הכולל גם את אמל ואת מפלגתו של מישל עאון) על הסכמתם להצטרף לממשלת האחדות של סעד חרירי, לאחר חמישה חודשי משא ומתן.
כעבור מספר ימים, נראה כי הממשלה מתגבשת, וראש הממשלה סעד אל חרירי, מינה שני נציגים של חזבאללה לממשלתו החדשה.
הרכב הממשלה החדשה: 15 מושבים לקואליציית 14 במרץ, 10 לקואליציית 8 במרץ ו-5 מועמדים על ידי נשיא לבנון מישאל סולימאן, אשר הגדיר עצמו כגורם נייטרלית בין המחנות.
מצלמת לייקה
מצלמת לייקה (בגרמנית: Leica) היא מצלמת 35 מ"מ, שמיוצרת על ידי חברה גרמנית בעלת אותו השם. המצלמה הראשונה בשם זה נבנתה בשנת 1914 על ידי גרמני בשם אוסקר ברנק (Oscar Barnack) אשר עסק במכניקה עדינה ועבד עבור מפעל לייצור מיקרוסקופים "לייץ" (Leitz). המצלמה נבנתה לשימושו הפרטי של ברנק.
תחילה צילמה תמונות במידות 36X24 מ"מ על סרט גליל ברוחב 35 מ"מ שיוצר עבור מצלמות הראינוע. עשר שנים לאחר מכן, החל לייץ' בשיווק מהדורה משופרת של המצלמה תחת השם המסחרי "לייקה", צירוף של "ליי-ץ" ו"קא-מרה", דהיינו מצלמה). זו הייתה המצלמה המדויקת הראשונה בעולם. הותקנה בלייקה עצמית מתוכננת מעולה בעלת מפתח f/3.5, אך איכות התמונות נפגמו כתוצאה מ"גרעניות" אשר נתגלתה לעין כאשר הסרט הקטן הוגדל למידות התמונה המקובלות.
ארגמנת על שם שונליין-הנוך
ארגמנת על שם שונליין-הנוך (באנגלית: Henoch-Schönlein purpura) היא מחלה שבה יש דלקת של דופן כלי הדם (וסקוליטיס סיסטמי), המאופיינת בהצטברות של קומפלקסים אימוניים הכוללים את הנוגדן IgA. הצטברות זו מתקיימת בעור ובכליה, אולם יכולה לערב גם את המפרקים, מערכת העיכול ובמקרים נדירים, את מערכת העצבים המרכזית. מחלה זו פוגעת בעיקר בילדים בגילאי 4–8, עם שכיחות גבוהה יותר בבנים, כאשר ב-75% מהמקרים זיהום בדרכי הנשימה יקדים את המחלה. עם זאת, המחלה יכולה להופיע גם אצל מבוגרים, לרוב עקב תרופות מסוימות או מחלת רקע.
המחלה תוארה לראשונה בשנת 1837 על ידי יוהאן שונליין ובהמשך תיאר תלמידו, אדוארד הנוך את כאבי הבטן ואת ההשלכות על הכליות.
תסמינים קליניים.
התסמינים הקליניים כוללים בין היתר:
בדיקת מעבדה.
בבדיקת מעבדה ניתן למצוא עליה בטסיות הדם, ושקיעת דם מוחשת. ניתן לראות בבדיקת שתן כי יש פגיעה כלייתית, דם בשתן (המטוריה מיקרוסקופית) וכן חלבון בשתן (פרוטאינוריה).
פרוגנוזה.
המחלה חולפת מאליה לאחר 6–16 שבועות, ובמקרים של סיבוך כלייתי ניתנים סטרואידים לטיפול בעור. בנוסף, חשוב לעקוב אחר תפקוד הכליות כדי לוודא שאין התדרדרות.
יצחק (בוז'י) הרצוג
ולדימיר ופניק
ולדימיר נאומוביץ' וַפְּניק (ברוסית: Владимир Наумович Вапник; ) הוא מחשובי התאורטיקנים בתחום למידת המכונה.
קריירה.
ופניק נולד בברית המועצות. קיבל תואר מוסמך במתמטיקה באוניברסיטה האוזבקית הלאומית ב-1958, ודוקטור בסטטיסטיקה במכון למדעי הבקרה של מוסקבה ב-1964. הוא עבד במכון זה בין השנים 1990-1961 ואף כיהן כראש המחלקה למדעי המחשב. ב-1990 עבר לארצות הברית והצטרף למחלקה לחקר מערכות לומדות של מעבדות בל. ב-2002 עבר למעבדות NEC בפרינסטון, שם הוא פועל עד היום. בנוסף הוא מכהן כפרופסור למדעי המחשב ולסטטיסטיקה באוניברסיטת לונדון מ-1995, וכפרופסור באוניברסיטת קולומביה מ-2003. ב-2006 הצטרף לאקדמיה הלאומית להנדסה וב-2008 זכה בפרס פאריס קאנלקיס. ב-2012 זכה במדליית בנג'מין פרנקלין בתחום מדעים קוגניטיביים.
לוופניק השפעה מכרעת על התאוריה המודרנית של למידה סטטיסטית מתוך דוגמאות. יחד עם צ'רבוננקיס פיתח את המדד הקרוי בשם ממד VC, האומד את הסיבוכיות של משפחת היפותזות וקובע האם היא ניתנת ללמידה ומהם גודלי המדגם הדרושים. תרומתו הבולטת השנייה הייתה בהצגת האלגוריתם והתאוריה של מכונת וקטורים תומכים, שהוא אלגוריתם הלמידה הנפוץ ביותר כיום.
פסק דין ורד פרי
פסק דין ורד פרי הוא כינוים של שני פסקי דין, של בית המשפט המחוזי בתל אביב, שניתן בשנת 2008, ושל הערעור עליו בבית המשפט העליון, שניתן בשנת 2009, שבהם הוכרה תביעתה של עו"ד ורד פרי, אם לשני ילדים, להכיר בהוצאותיה בגין ההשגחה על ילדיה, בעת שהיא עובדת, כהוצאה מותרת בניכוי, בעת חישוב מס ההכנסה שלה. את עו"ד פרי ייצגו לכל אורך ההליך המשפטי עורכי הדין משה שקל, לאה טבע-עכו ויניב שקל ממשרד שקל ושות'. לייצוג הצטרפו גם עו"ד גלי עציון מהלשכה המשפטית של נעמת, ועו"ד הלית כהן מהמחלקה המשפטית של שדולת הנשים בישראל.
סלע המחלוקת הוצג בפתח פסק דינו של המשנה לנשיאת בית המשפט העליון, אליעזר ריבלין: "האם הוצאה שהוציא אדם במחיר השגחה על ילדיו בעת שהוא יוצא לעבודתו היא הוצאה בייצור הכנסה המותרת בניכוי מן ההכנסה החייבת? זו השאלה המשפטית המונחת בפנינו". לתשובתו החיובית של בית המשפט לשאלה זו היו השלכות החורגות מסוגיה זו לבדה, והיא שינתה את מדיניות המיסים בתחום ההכרה בהוצאות שהוצאו לייצור הכנסה. שינוי זה הניע את משרד האוצר להגיש הצעת חוק, שבה יינתן תוקף חוקי למדיניות שנהגה קודם למתן פסק דין זה. הצעת חוק זו אושרה בכנסת, ועל פי הפרשנות המקובלת היא שוללת הכרה בהוצאות השגחה על ילדים.
רקע.
הצורך להתחשב במספר ילדיו הצעירים של אדם בעת חישוב מס ההכנסה המוטל עליו מוכר שנים רבות על ידי חוקי המס ומומחי המיסים. במסגרת הרפורמה בפקודת מס הכנסה בעקבות המלצותיה של ועדת בן שחר (תיקון מס' 22 לפקודה), שנערכה בשנת 1975, נקבעו שני מנגנונים לכך:
שני מנגנונים אלה לא התייחסו להוצאה הספציפית הכרוכה בגידול הילדים, אלא קבעו מנגנון אחיד, התלוי רק במספר הילדים עד גיל 18.
ועדת בן בסט לרפורמה במס הכנסה, שהגישה המלצותיה לשר האוצר בשנת 2000, נדרשה אף היא לסוגיה זו, וציינה:
בהתאם לכך המליצה הוועדה: "ההסדר הקיים, שמעניק נקודת זיכוי בגין ילד לאם עובדת, יוחלף בהסדר שייתן 2 נקודות זיכוי בגין ילד מתחת לגיל 6, נקודה אחת בגין ילד בגילאים 7 עד 12, ואפס נקודות זיכוי בגין ילדים מעל גיל 12".
מדברי הוועדה השתמע צורך בהכרה בהוצאות בפועל, אך היא נמנעה מלהמליץ על כך משום שחברי הוועדה טענו כי צעד זה "כרוך בעלות מנהלית כבדה". כתחליף לכך הציעה הוועדה מנגנון אחיד, התואם טוב יותר את ההוצאות בפועל, בהתחשבו לא רק במספר הילדים אלא גם בגילם. המלצות הוועדה לא מומשו.
גורמים נוספים קראו להכרה בהוצאות טיפול בילדים:
במהלך השנים הוגשו הצעות חוק פרטיות אחדות להכרה בהוצאות טיפול בילדים, אך הן לא אושרו.
הפנייה לפקיד השומה.