מערות מורבעת שוכנות בקניון משאש, בחלקו התיכון של נחל דרגה. הן נוצרו על ידי חלחול מי גשמים בשכבות סלעי הגיר, דבר שגרם להמסה וליצירת החללים הגדולים. הפתחים המרובעים נוצרו בהמשך, עם שבירת חלל הסלע בכוח הכבידה בזוויות של 90 מעלות, בהתאם לשכבות הסלע. צורת שבירה זו אופיינית למערות קרסטיות בהן פסקו תהליכי ההמסה וחלל המערה התייבש. במערה פעילה (כמו מערת שורק) פעולת השבירה היא עגולה ורכה.
חקר מערות מורבעת.
בשנת 1950 מצאו בדואים תושבי האזור בני שבט תעמרה חפצים וכלים עתיקים בעומק מערות מורבעת. היה זה אך שנים ספורות לאחר גילוי מגילות מדבר יהודה בקומראן, דבר שעורר עניין רב בעולם האקדמי. העניין הגדול גם בשוק העתיקות היווה תמריץ ליושבי המדבר לאתר ממצאים נוספים, בתקווה לתגמול הגון. במשך כמעט 20 שנה התגלו עוד ועוד ממצאים ותגליות מימי קדם במערות מדבר יהודה, עד כי בשנת 1965 כבר היו בידי החוקרים כ-1,200 איגרות ומסמכים מתקופות שונות, שנתגלו בהן.
לאחר שממצאים ואיגרות מימי מרד בר כוכבא החלו לצוץ בשוק העתיקות, הוזעקו למקום הארכאולוגים ג'רלד לנקסטר הרדינג, הממונה על עתיקות ירדן, והאב רולאן דה ווֹ מבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים, שניהל את החפירות במערות ובסביבתן בשנים 1951–1953. הוא חשף ממצאים במערות ובסביבתן, שלימדו על מגורים בהן החל מהתקופה הכלכוליתית עד לתקופה הערבית. הממצאים המשמעותיים ביותר היו חפצים (כמו תפילין) ואיגרות שנכתבו על גבי קלף ופפירוס מימי מרד בר כוכבא, וכן בריכת איגום למי שתייה ליד המערות, שהותקנה בידי המסתתרים במטרה לחסוך את מאמץ הירידה לתוך תוואי הנחל.
התעודות, שהיו ברובן מנהליות (בניגוד לרוב התעודות מקומראן, שהיו דתיות), הועברו בתום בדיקתן למוזיאון רוקפלר בירושלים, ושכנו שם עד מלחמת ששת הימים ב-1967. לאחר איחוד ירושלים, הועברו התעודות למוזיאון ישראל ונחקרו לראשונה בידי מומחים ישראלים. הארכאולוג יגאל ידין עמל על פענוח הטקסטים ועל קטלוגם, והעלה את ממצאיו על הכתב, בספר "המגילות הגנוזות במדבר יהודה".
ממצאים.
מהממצא הארכולוגי עולה שהמערות שימשו את האדם בשתי תקופות עיקריות: הנאולית הקדם קרמי וימי המרידות ברומאים, בעיקר מרד בר כוכבא.
בשנת 2021 פורסם כי בסקר שנערך על ידי רשות העתיקות נמצא באחת המערות סל גדול. הסל העשוי להכיל כ-92 ליטר, נמצא כמעט ריק, וסגור במכסה המקורי שלו. החוקרים מתארכים אותו לתקופת הנאולית הקדם קרמי (לפני כ-10,500 שנה).
הממצאים העיקריים נחפרו בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. מניתוחם עולה שמערות מורבעת שימשו את לוחמי בר כוכבא כמערות מפלט, בשל גודלן שאפשר אכלוס קהל רב, ובשל ריחוקן ממקום יישוב. בין החפצים והכלים שהותירו אחריהם המסתתרים בלטו אגרות, שחלקן נכתב על ידי שמעון בר כוכבא עצמו, כשהוא חותם 'שמעון בר כוסיבא' או 'כוסבא', ומכאן נתברר ש'בר כוכבא' הוא כינוי.
במדבר יהודה חיו בכירים בצבאו של בר כוכבא, שהותירו אחריהם תכתובת ענפה בינם ובין מנהיגם ובין מפקדים אחרים. האיגרות עוסקות בציוד ואספקה, באופני הלחימה ומטרותיה, ואף איומים מצידו של בר כוכבא אם הוראותיו לא ימולאו.
האיגרת הראשונה שנמצאה במערות מורבעת, ונשאה את שמו של בר כוכבא, עסקה בשבויים. היא נשלחה לישוע בן גלגולא, מפקד מחנה המורדים בהרודיון (בטקסט: 'הרודיס') ולאנשי הכרך. זוהי איגרת ראשונה מתוך חמש איגרות שנשלחו לבן גלגולה, וכולן מוענו להרודיון. מכאן הסיקו החוקרים כי המורדים שהסתתרו במערות מורבעת, ברחו אליהן מהרודיון, השוכן בראש נחל דרגה.
באיגרת זו פוקד בר כוכבא על בן גלגולה לשמור היטב על היהודים יושבי הגליל, שנשבו והובאו למחנה המורדים, בשל סירובם להשתתף במרד. באיגרת הוא מאיים על אנשי צבאו שאם יסירו את האזיקים מידי השבויים והם יברחו, הוא יקשור את בן גלגולה וחייליו, ויעשה להם "כפי שעשה לבן אפלול". איגרת זו מלמדת על אופיו של בר כוכבא, ועל האופן הכוחני שבו ניהל את צבאו.
מסמך צבאי נוסף שנשלח מבר כוכבא לבן גלגולה דן בשליחת תבואה למחנה, וחתום במילים: "התחזקו וחזקו את המקום", סיומת המאפיינת את מסמכי המרד. איגרת נוספת כוללת דרישה מבן גלגולה לשלוח חמישה כור חיטה ללוחמים, ואירוח השליחים שהביאו את האיגרת בשבת. האיגרת כוללת גם דרישה לחזק ולבצר את הרודיון מפני הצבא הרומי.
תעודה נוספת היא שטר חכירה של שדה, שנכתב על ידי אלעזר בן יהודה בן רבא בשנה השנייה למרד. השטר עוסק בשדה שהוחכר עד סוף ערב השמיטה (כך לשון השטר), כנראה בשל האיסור לעבוד את האדמה בשנת השמיטה. חשיבותו של השטר הוא בתארוכו: השנה השנייה למרד (נתון חשוב גם לתיארוך המרד), דבר המקנה לשטר תוקף היסטורי, ומלמד על אורח חייהם של המורדים והקפדתם על מצוות גם בעיצומו של המרד.
האיגרת המאוחרת ביותר שנתגלתה במערות מורבעת, ותוארכה לימי מרד בר כוכבא, נשתמרה באופן גרוע ביותר, וניתן היה לקרוא רק חלקים בודדים ממנה, ובעיקר סופי שורות. הטקסט הכיל ביטויים כמו "עד הסוף", "אבדו בחרב", "אין תקומה" וכדומה, ונדמה כי האיגרת תיארה את קריסת המרד ותוצאותיו.
מסמכים נוספים שנתגלו במערות מורבעת היו קטעי מגילות, שנשאו טקסטים מקראיים. ניתוח מגילות אלו מלמד כי אנשי בר כוכבא הסתמכו בכתביהם על נוסח המסורה בלבד, זאת להבדיל מקומראן, שאנשיה, שחיו כ-60 שנה לפני מרד בר כוכבא, הסתמכו גם על נוסחים אחרים. מהאיגרות שנתגלו במערות מורבעת ניתן ללמוד על לשון הדיבור והכתיבה של המסתתרים, הנחשבת חוליה מקשרת בין לשון תקופת בית שני ובין לשון חכמים. עיון מעמיק באיגרות מלמד כי אנשי בר כוכבא לא שלטו בעברית, עד כי באיגרות הראשונות נכתב הטקסט בעברית משובשת, ולאחריה תרגום ליוונית, עם התנצלות שאין בין הלוחמים דוברי עברית בצורה שוטפת. למעשה, היה זה בר כוכבא שהתעקש על כתיבת האיגרות בעברית, מתוך כוונה להחיות את השפה שהלכה ואבדה לאחר חורבן בית המקדש ונפילת ירושלים.
כמו כן, נמצא חותם לחם צבאי מעץ, המציין שם חייל ואת הקנטוריה אליה השתייך. בשורה הראשונה רשום "הקנטוריה של Amae(us)".
ממצאים דומים מימי מרד בר כוכבא נתגלו במערות מפלט באזור עין גדי, שם נמצאו תעודות ומכתבים המלמדים על חיי היום-יום במערות ועל מהלך המרד.
גישה.
מערות מורבעת שוכנות ברום המצוק המזרחי של קניון משאש, והגישה אליהן אפשרית בטיפוס דרך שביל מסומן ובו יתדות אחיזה. הכניסה אפשרית למערה אחת בלבד; הכניסה למערה השנייה אסורה בשל מפולות אבנים, ואל המערה השלישית לא ניתן להגיע כלל. המערה הנגישה עמוקה מאוד, ומגיעה לכ-50 מטרים. בשל כך חובה להצטייד בפנס בעת הכניסה אליה.
מגבון לח
מגבון לח הוא פיסת בד (בעיקר בד לא ארוג) או נייר הספוג בחומרים שונים, שהשימוש בו הוא בדרך כלל לצורך ניקוי או חיטוי.
סוגים ושימושים.
למרות שסוג החומר ממנו עשוי המגבון הוא בעל חשיבות מסוימת, עיקר פעולתו תלויה בטיב החומרים בהם הוא ספוג. למשל, מגבונים לניקוי הידיים מכילים על פי רוב דטרגנטים שונים או אלכוהול; מגבונים לצורכי החתלה של תינוקות מכילים חומרים המרגיעים את העור ומונעים תפרחת; ומגבונים לניקוי העיניים מכילים חומרים מונעי דלקות עיניים.
התרכובות הספוגות במגבונים לרוב מוגנות בפטנט ומיוצרות על ידי חברות תרופות המתמחות בתרופות מדף ללא מרשם.
מגבונים לחים באריזות בודדות מחולקים ללקוחות של מסעדות, בעיקר אלה שבהן האכילה נעשית בידיים, לצורך ניקוי לפני הסעודה או לאחריה. חברות תעופה מגישות לנוסעים מגבונים לחים לצורך רענון לקראת הנחיתה. מגבונים לחים מנייר עבה משמשים בעיקר לניקוי תינוקות בעת החתלה. בפועל משמשים מגבונים הנמכרים לניקוי תינוקות גם למטרות אחרות, כגון ניקוי או רהיטים בבית. במדינות רבות נמכרות אריזות של מגבונים לחים המיועדים לניקוי אובייקטים ספציפיים - כמו משטחי עבודה במטבח, אסלות, ואפילו בעלי חיים.
מגבונים לחים המיועדים לניקוי ספוגים על פי רוב במים, לעיתים בתוספת בושם או חומרי ריח אחרים. מגבונים המיועדים לחיטוי ספוגים על פי רוב באיזופרופיל אלכוהול.
מגבונים לחים המיועדים ללקוחות מסעדות ארוזים, לרוב, כל אחד בנפרד. מגבונים המיועדים לטיפול בתינוקות ארוזים בחבילות שבחלקן עשרות עד מאות יחידות.
בהלכה.
בהלכה היהודית ישנו דיון רחב בשאלת השימוש במגבונים בשבת, שכן בעת הניגוב יוצאים נוזלים מהמגבון וזה מעין סחיטה.
היבטים סביבתיים וכלכליים.
בשנים האחרונות עולה המודעות להשלכות הסביבתיות של השימוש במגבונים לחים. תהליך ההפקה נעשה על ידי יציקת תערובת צלולוזה (תאית) באופן שמבטיח קבלת עיסה צפופה של שתי וערב, בעלת עמידות למאמצים חיצוניים. עובדה זו משפיעה על אופן ומשך התפרקותו של המגבון. כל סוגי המגבונים הלחים, גם אלה המכונים "מתכלים", מתכלים לאט לאין ערוך יותר מניר טואלט וזאת בשל צפיפות החומר ואופן עיבודו, וכן בשל העובדה שלעיסה מוסף גם פלסטיק לשיפור העמידות. בכמויות גדולות השימוש במגבונים הופך למפגע סביבתי משמעותי. בישראל צורכים מדי שנה כ-3.1 מיליארד מגבונים.
מגבונים לחים שנזרקים לאסלה הביתית סותמים לעיתים קרובות את הצנרת הביתית או את צינורות הביוב העירוניים. מגבונים שלא נתקעים בדרך, מגיעים אל מפעלי הטיהור כגון מפעל השפד"ן, ונעצרים על ידי מגובי ענק בתחילת הליך טיהורם של המים. פינוי הגבבה השנתי ממפעל השפד"ן עולה מאות אלפי שקלים בשנה.
עלות פתיחת הסתימות שיוצרים המגבונים מסתכמות בכ-100 מיליון פאונד בשנה בבריטניה, 18 מיליון דולר בניו יורק וכ-12 מיליון שקל בשנה בגוש דן.