בשנת 1999 גילה אחיינו של וולט דיסני, רוי אדוארד דיסני, את "דסטינו" במהלך העבודה על הסרט פנטסיה 2000 והחליט להחזירו לתהליך הפקה, כאשר המלאכה להשלמת הסרטון הוטלה על מחלקת ההפקות הצרפתית של דיסני בפריז. הסרטון הופק על ידי בייקר בלודוורת' והבימוי נעשה על ידי האנימטור דומיניק מונפרי, אשר היה זה תפקיד הבימוי הראשון שלו. קבוצה של כ-25 אנימטורים עבדה על פיענוח היסטוריבורד האיזוטרי של דאלי והאנץ' כאשר הם נעזרו ביומניה האישיים של אשתו, גאלה דאלי וקבלו הדרכה מהאנץ' עצמו, עד להשלמת הפרויקט. התוצאה הסופית היא בעיקר סרטון אנימציה קלאסי הכולל חלקים מקוריים, אך גם הנפשה ממוחשבת. החלק בן ה-18 שניות שיצר האנץ' מופיע בצורתו המקורית, והוא החלק בו מופיעים שני הצבים.
הפצה ופרסום.
הפרויקט הגמור אמור היה להיות חלק מהסרט "פנטזיה 2006" שנגנז, אך לאחר ביטולו הוחלט להפיצו (יחד עם שלושה סרטים קצרים נוספים) כסרט עצמאי. הקרנת הבכורה של דסטינו נעשתה ב-2 ביולי 2003 בפסטיבל אנסי הבינלאומי לסרטי אנימציה שבצרפת. הסרט קיבל ביקורות נלהבות, הוא זכה בחמישה פרסים בפסטיבלים ברחבי העולם ואף היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בשנת 2004.
ב-1 ביוני 2007 הוצג דסטינו בתערוכה "Dali and film" שהתקיימה במוזיאון טייט מודרן שבלונדון למשך שלושה חודשים. התערוכה מציגה את שיתוף הפעולה שקיים דאלי עם יוצרים נודעים של סרטים נוספים כמו לואיס בוניואל, אלפרד היצ'קוק והאחים מרקס. בנוסף, הוא הוצג במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק ובתערוכות נוספות בפלורידה, לוס אנג'לס ואוסטרליה, וכן במוזיאון דאלי בספרד.
הקטע היה אמור להיכלל בסרט של דיסני בסגנון "שלישיית בלוויל" אך ההפצה בוטלה, והפצה מסחרית של הסרט נדחתה כמה פעמים על ידי חברת דיסני. הסרטון הופץ בנובמבר 2010 ב-DVD אשר כולל בנוסף לסרטון גם סרט דוקומנטרי שמתאר את תהליך ההפקה המשותף לדיסני ולדאלי.
שכבה ארכיאולוגית
דידימוטיכו
דידימוטיכו, (ביוונית: Διδυμότειχο) היא עיר הממוקמת ביחידה האזורית אברוס, אשר בתראקיה היוונית. שמה הקדום של העיר היה דימוטיקה, Dimotika בניב הבולגרי, או Demetoka בטורקית עות'מאנית. העיר שוכנת כ-12 ק"מ מהגבול הטורקי וסמוכה לגדות נהר המריצה המכונה ביוונית אברוס. דידימוטיכו ממוקמת על קו מסילת הרכבת בין סלוניקי לאיסטנבול. בעיר מתגוררים כ-19,500 איש (2011) .
היסטוריה.
האזור יושב לראשונה בתקופת האבן החדשה והעיר שימשה כעיר מפתח בתקופה ההלניסטית. העיר נכבשה על ידי הרומאים ובתחילת המאה ה-2 לספירה, הקיסר טראיאנוס הקים עיר חדשה על שתי הגבעות הסובבות את העיר הישנה. בימי הביניים הייתה ידועה העיר בשווקים שלה בה נמכרה תוצרת חקלאית וכן כתחנת ביניים לציידים מקרב האצולה השלטת, אשר יצאו לצוד בשטחים הסובבים אותה. בתקופת האימפריה הביזנטית בוצרה העיר ולאחר שנת 1261 בה חזרה קונסטנטינופול לידיים ביזנטיות, הפכה לעיר הביזנטית החשובה ביותר בתראקיה ומקדוניה. העיר נכבשה מספר פעמים על ידי כוחות בולגריים בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה ובמהלך מלחמת האזרחים הביזנטית במאה ה-14 הפכה לזמן מה למקום מושבם של הקיסרים הביזנטיים. בשנת 1361 נכבשה העיר על ידי הסולטאן מוראט הראשון, שליט האימפריה העות'מאנית. הסולטאן באיזיט השני נולד בעיר בשנת 1447. דימוטיקה שימשה מרכז דתי חשוב למסדר הבקטשיה בתקופת שליטתה של האימפריה.
בשנת 1912, בעת מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי הצבא הבולגרי, אך הוחזרה לחזקת האימפריה העות'מאנית עם סיום מלחמת הבלקן השנייה במסגרת הסכם בוקרשט (1913). העיר הוצעה שוב לבולגריה על ידי מעצמות המרכז כהכרת תודה על הצטרפותה למלחמת העולם הראשונה כבעלת בריתם. לאחר תבוסת בולגריה הוכרה העיר כשטח טורקי בכפוף לסכומי חוזה ניי, אשר נחתם בתאריך 27 בנובמבר 1919. באפריל 1941 נכבשה העיר על ידי הורמאכט ובמהלך מלחמת העולם השנייה נחרבה העיר עד היסוד עקב הפצצות כבדות של הצדדים הלוחמים. בפברואר 2005, ניזוקה העיר קשות, בעת שנהר המריצה עלה על גדותיו.
הקהילה היהודית.
תיעוד לקהילה יהודית רומניוטית קיים משלהי התקופה הביזנטית. המצבה העתיקה ביותר שאותרה בבית העלמין היהודי תוארכה ל-1456. במהלך המאה ה-16 הגיעו לעיר מגורשי ספרד בהזמנת הסולטאן העות'מאני באיזיט השני. היהודים שהיו בעלי מקצוע, אוריינים ושלטו במספר שפות נקלטו היטב במסגרותיה של האימפריה החדשה ושגשגו. בחלק מקהילות יוון התמזגה הקהילה הספרדית עם הרומניוטית ובקהילות אחרות כגון דימוטיקה שינו היהודים הספרדים בכמותם הרבה את צביון הקהילה אשר הפכה בהדרגה מרומניוטית לספרדית ובניה דיברו בלאדינו.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר בידי צבא ממלכת בולגריה. מקצת מבני הקהילה נפגעו במהלך הלחימה ונזקים כבדים נגרמו לחנויות ובתי התושבים. לאחר המלחמה פרץ משבר כלכלי חריף שפגע גם בקהילה היהודית שרבים מבניה היו סוחרים. בראשית שנות ה-20 מנתה הקהילה 900 נפשות מתוך 12,000 תושבי העיר ובפרוץ מלחמת איטליה–יוון מנתה הקהילה 1,000 נפשות.
ב-6 באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון דרך בולגריה וממלכת יוגוסלביה הביסו את הכוחות הבריטים אשר נסוגו בבהילות לכרתים. הגרמנים חילקו את השטח הכבוש לשלושה אזורי שליטה. אזור בשליטה גרמנית שכלל את מקדוניה המרכזית והמזרחית ובכלל זה הערים סלוניקי ודידימוטיכו. אזור שני היה בשליטה איטלקית ובו הבירה אתונה, הפלופונס ושטחים נוספים בחוף המערבי. האזור השלישי שכלל את שטחי תראקיה המערבית ומקדוניה המזרחית הועבר לחזקת ממלכת בולגריה. כשהחלו הקרבות נמלטו חלק מיהודי הקהילה לשטח טורקיה, מקצתם הצליחו להשיג אשרות כניסה לארץ ישראל בסיוע הקונסוליה היוונית, אך חלקם הוחזרו לשטח יוון על ידי השלטונות הטורקים לאחר לחץ כבד שהפעילו כוחות הכיבוש הנאצים. במהלך 1942 נשלחו חלק מיהודי העיר לעבודות כפייה.
ב-30 באפריל 1943 בוצעה אקציה בעיר והיהודים רוכזו בשטח בית הכנסת בעיר. למחרת היום הובלו בני הקהילה אל תחנת הרכבת, שם המתינו להם רכבות משא אשר נסעו במשך שלוש יממות לעיר סלוניקי. בעיר שהו מספר ימים וב-8 במאי הועלו על רכבות אשר נתיבן עבר דרך יוגוסלביה למחנה ההשמדה אושוויץ. 33 מתוך 970 בני הקהילה שגורשו למחנות ההשמדה ניצלו. ב-1948 מנתה הקהילה 38 נפשות וב-1967 רק 21.
ונקטרמן רמאקרישנן
ונקטרמן רמאקרישנן (בטמילית: வெங்கட்ராமன் ராமகிருஷ்ணன்; נולד בשנת 1952) הוא ביולוג מבני במעבדה לביולוגיה מולקולרית של מועצת המחקר הרפואי (באנגלית: Medical Research Council) הפועלת בפאתי קיימברידג' באנגליה. הוא עמית בטריניטי קולג' ומכהן כנשיא החברה המלכותית. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2009 במשותף עם עדה יונת ותומאס סטייץ.
רמאקרישנן נולד בשנת 1952 בצ'ידמברם שבמדינת טאמיל נאדו בהודו. סיים לימודי מכינה ללימודים אוניברסיטאיים באוניברסיטת אנמלאי שבטאמיל נאדו. בשנת 1971 סיים לימודי תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת מהרג'ה סיאג'יראו בברודה, במדינת גוג'ראט. הוא עקר לארצות הברית, שם התאזרח, והשלים לימודי דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת אוהיו בשנת 1976 והמשיך בלימודי ביולוגיה במשך שנה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו לצורך מעבר מתחום הפיזיקה התאורטית לתחום הביולוגיה. הוא שימש פוסט-דוקטורנט באוניברסיטת ייל וכן עבד במעבדה הלאומית ברוקהייבן במדינת ניו יורק.
בשנת 1977 החל לפרסם מאמרי מחקר בירחונים מקצועיים ועד היום פרסם 95 מאמרים. בשנת 2000 פרסמה מעבדתו את המבנה של תת-יחידה 30S של הריבוזום והמבנה שהיא יוצרת עם אנטיביוטיקות שונות פרסום זה הוא אחד מתוך שורה של פרסומיו בנושא מבנה הריבוזום. בשנים האחרונות אף פרסמה מעבדתו את המבנה האטומי של כל הריבוזום.
שכבה
קני ויליאמס
קנת' ריי "קני" ויליאמס (באנגלית: Kenneth Ray "Kenny" Williams; נולד ב-9 ביוני 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקני אשר שיחק באינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA, באירופה ובישראל, בעיקר בשורותיה של הפועל ירושלים.
ויליאמס, שגובהו 2.06 מ' שיחק בעמדת הפורוורד, נולד באליזבת' סיטי, צפון קרולינה בשנת 1969. לאחר התיכון בו נבחר לאחד משחקני העתיד המבטיחים של ארצות הברית (יחד עם שון קמפ ואלונזו מורנינג). כבר בתקופה זו נודע בכינויו "המכשף" (The Wiz).
בליגת ה-NBA ובאירופה.
ויליאמס נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA בשנת 1990, במקום ה-46 על ידי האינדיאנה פייסרס. הוא שיחק בקבוצה 4 שנים, וקלע בממוצע 4.8 נקודות למשחק. בעונת השיא שלו ב-93/94 קלע 6.3 נקודות ב-68 משחקים בהם שותף. שיא הקריירה שלו היה 25 נקודות. הוא גם השתתף בתחרות ההטבעות בסוף-שבוע האולסטאר ב-NBA של שנת 1991.
לאחר קריירת ה-NBA שלו, עבר ויליאמס לשחק באירופה, בוילרבאן הצרפתית ובפורלי האיטלקית.
בישראל.
בשנת 1997 עבר לשחק בשורות הפועל ירושלים בישראל. ויליאמס הפגין יכולת גבוהה, ובלט בכושרו האתלטי וביכולת ההטבעה המרשימה שלו. בעונה שלאחר מכן, הגיעה יכולתו לשיאה, כאשר לקבוצה הובאו המאמן אפי בירנבוים, הרכז אייץ' וולדמן והפורוורד דרק המילטון, איתם הייתה לוויליאמס כימיה מיוחדת. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון, אך לא זכתה באליפות או בגביע. ויליאמס המשיך בירושלים עד לשנת 2001, עם הפסקה קצרה באפס פילזן הטורקית. בשנה זו הסתבך לאחר שהתגלה שברשותו דרכון צ'כי מזויף.
לאחר מכן המשיך ויליאמס לשחק בקבוצות נוספות בישראל. הוא שיחק לתקופה קצרה בבני הרצליה, מכבי רמת גן, הפועל תל אביב אותה הוביל לסדרת גמר הפלייאוף, מכבי גבעת שמואל, מכבי שהם ובית"ר בנימינה מהליגה הלאומית.