פרננדו גבריאל קאסרס (בספרדית: Fernando Gabriel Cáceres; נולד ב-7 בפברואר 1969) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.
קאסרס הוא הכדורגלן הארגנטינאי בעל מספר ההופעות השני בגודלו בספרד, שם שיחק במדי ריאל סרגוסה, ולנסיה, סלטה ויגו וקורדובה. כמו כן, קסארס זכה עם נבחרת ארגנטינה בקופה אמריקה 1993, וייצג אותה בין היתר במונדיאל 1994.
כיום קאסרס מרותק לכיסא גלגלים, לאחר שנפצע אנושות בניסיון שוד בנובמבר 2009.
קריירת משחק.
קאסרס החל את קריירת המשחק בקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס, במדיה החל לשחק בקבוצה הבוגרת בליגת העל הארגנטינאית בשנת 1988.
ב-1991 עבר קאסרס לריבר פלייט, עימה זכה באליפות טורניר האפרטורה ב-1991. הוא השתלב בחוליית ההגנה של ריבר, שהייתה הטובה בליגה באותו טורניר, תוך שהיא סופגת 11 שערים בלבד ב-19 משחקים.
לקראת עונת עבר קאסרס לריאל סרגוסה מהליגה הספרדית. הופעת הליגה הראשונה שלו הייתה במחזור השלישי של העונה, ב-19 בספטמבר 1993, במשחק ביתי מול אלבסטה, והוא הורחק לקראת סיומו בכרטיס אדום. למרות זאת, הוא היה אחד משחקני המפתח של סרגוסה באחת העונות הטובות בתולדותיה. סרגוסה סיימה במקום השלישי בליגה הספרדית, עשר נקודות פחות מהאלופה ברצלונה, וזכתה בגביע הספרדי לאחר שניצחה בגמר את סלטה ויגו בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 0-0 בתום הארכה. קאסרס היה הבועט הראשון של סרגוסה בדו-קרב, ודייק בדרך לניצחון 5-4.
בזכות הזכייה בגביע, השתתפה סרגוסה בעונת בגביע אירופה למחזיקות גביע. סרגוסה הדיחה בין היתר את פיינורד וצ'לסי, בדרך לזכייה ראשונה בתולדותיה בתואר אירופי, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על ארסנל. קאסרס היה בהרכב סרגוסה ושיחק לכל אורך הגמר.
ב-1996 הצטרף קאסרס לבוקה ג'וניורס, שם רשם 15 הופעות ליגה תחת המאמן קרלוס בילארדו, ובהמשך העונה חזר לספרד, והצטרף לולנסיה. קאסרס הוחתם על ידי המאמן הארגנטינאי חורחה ולדאנו, והצטרף לשני ארגנטינאים חדשים נוספים שהצטרפו באותה עונה לקבוצה, אריאל אורטגה וקלאודיו לופס. קאסרס שיחק בקבוצה עונה וחצי ורשם 51 הופעות ליגה, בעונה הראשונה תחת ולדאנו ובשנייה תחת קלאודיו ראניירי, אך לא הגיע להישגים עם הקבוצה שסיימה פעמיים במרכז הטבלה.
לקראת עונת הצטרף קאסרס למאמנו לשעבר בסרגוסה, ויקטור פרננדס, וחתם בקבוצת סלטה ויגו. קאסרס היה לשחקן הרכב קבוע בסלטה, שבעונת השיא שלה עם קאסרס - עונת - הגיעה למקום הרביעי. בעונת הגיעה סלטה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות, ואף העפילה ממנו לשמינית הגמר, אך נכשלה בליגה וירדה לאחר מספר עונות מוצלחות לליגת המשנה. בסיום העונה, לאחר שש עונות בהן רשם כמאתיים הופעות ליגה, סיים קאסרס את דרכו בסלטה ויגו.
קאסרס נותר תקופה קצרה נוספת בספרד, כשחתם במדי קורדובה מליגת המשנה לעונת , אך לאחר כארבעה חודשים בלבד סיים את דרכו בקבוצה. קאסרס חזר למולדתו וחתם באינדפנדיינטה. לאחר כשנתיים, בשלהי הקריירה, חזר קאסרס לקבוצת נעוריו ארחנטינוס ג'וניורס, אך נכנע לפציעה בברכו שמנעה ממנו לשחק שוב במדי ארחנטינוס, ופרש מכדורגל בשנת 2007, בגיל 38.
נבחרת ארגנטינה.
קאסרס החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה בשנת 1992, תחת המאמן אלפיו באסילה. שנה אחר כך, זומן קאסרס על ידי המאמן לסגל נבחרת ארגנטינה לקראת קופה אמריקה 1993 באקוודור. קאסרס רשם שתי הופעות בטורניר, כשנכנס פעמיים כמחליף במקומו של אוסקר רוג'רי בשני משחקי ההכרעה של הטורניר. הוא עלה במחצית במשחק חצי הגמר מול שהסתיים בניצחונה של ארגנטינה בפנדלים, ובדקה ה-40 במשחק הגמר מול שהסתיים בניצחונה של ארגנטינה 2-1, ובזכייתה בטורניר.
שנה אחר כך, זומן קאסרס על ידי באסילה לסגל ארגנטינה לקראת מונדיאל 1994 בארצות הברית. קאסרס הגיע לטורניר כשחקן הרכב של באסילה, ופתח בהרכב ארגנטינה בכל ארבעת המשחקים שלה בטורניר, עד להדחה בשמינית הגמר על ידי .
קאסרס הוסיף לשחק גם תחת המאמן דניאל פסארלה שהחליף את באסילה לאחר הטורניר. פסארלה זימן את קאסרס לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 1995. קאסרס פתח בשלושה מתוך ארבעת משחקיה של ארגנטינה בטורניר, כולל בהדחה מול בפנדלים בשלב רבע הגמר.
הוא כבש את שערו היחיד במדי ארגנטינה במשחקו הרשמי האחרון במדיה, שוויון 1-1 עם במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998.
בסך הכל רשם קאסרס 24 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, בהן כבש שער אחד.
חיים אישיים.
ב-1 בנובמבר 2009 נורה קאסרס בראשו בעת שנהג ברכב ה-BMW שלו, בפרברי העיר בואנוס איירס, בזמן ניסיון שוד. כדור אחד פגע ישירות בעינו הימנית. קאסרס הוחזק בתרדמת במשך שמונה שבועות, ממנה יצא ב-29 בדצמבר. לאורך כל התקופה היה קאסרס בסכנת חיים ממשית. לאחר שיצא מהתרדמת, החל קאסרס בתהליך שיקום, אך הוא עדיין מרותק לכיסא גלגלים.
באוגוסט 2013 הותקף שוב, הפעם בביתו. לאחר שאוים והוכה, נגנבו מביתו חפצים יקרי ערך וכן כסף שנועד לממן את תהליך השיקום שלו.
התאוריה של פירן
תזת פירן
מטרה (סרט)
מטרה (באנגלית: Target) הוא סרט מתח ופעולה משנת 1985 בכיכובם של ג'ין הקמן ומאט דילון.
עלילה.
עלילת הסרט מתרחשת במהלך המלחמה הקרה. כאשר אשתו של וולטר לויד (הקמן), בעל מנסרה אמריקני, נחטפת בעת טיול באירופה נדרשים לויד ובנו, כריס (דילון), לטוס לאירופה ולאתרה. עד מהרה מתברר לכריס כי אביו הוא למעשה דנקן "דיוק" פוטר, איש האגף לפעולות מיוחדות ב-CIA לשעבר, והחוטפים הם אנשים מעברו שחטפו את אשתו כדי שיסגיר את המידע שברשותו.
רוברט קוש
רוברט קוש (בגרמנית: Robert Kosch; 5 באפריל 1856 – 22 בדצמבר 1942), היה גנרל גרמני, שפיקד על דיוויזיה, על קורפוסים ועל ארמייה בחזית המזרחית ובחזית המערבית.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
קוש נולד ב-5 באפריל 1856 בקלודצקו שהשתייכה לממלכת פרוסיה, והיה צעיר הילדים מבין עשרת ילדיהם של הרמן ואגנס קוש. ב-1874 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-10.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה קוש מפקד הדיוויזיה ה-10 שהייתה חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים. ב-9 באוקטובר 1914 מונה קוש למפקד הקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה השמינית בחזית המזרחית, ולחם עמו בקרב השני על האגמים המזוריים. על הצלחתו בקרב זכה בעיטור הפור לה מריט. ב-11 ביוני 1915 מונה קוש למפקד קורפוס המילואים ה-10, ולחם עמו בקרבות באזור הדנייסטר. לאחר מכן הועבר עם הקורפוס שבפיקודו לחזית הבלקן, והשתתף עמו בכיבוש סרביה. על חלקו במערכה קיבל קוש ב-27 בנובמבר תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. בסוף פברואר 1916 השתתף קוש עם הקורפוס שבפיקודו בקרב ורדן. ב-18 באוגוסט 1916 הועלה קוש לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-28 באוגוסט 1916 מונה למפקד הקורפוס ה-52 שפעל כחלק מארמיית הדנובה, ולחם עמו במערכה על רומניה. ב-1 במאי 1917 מונה קוש באופן זמני למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל אריך פון פאלקנהיין שעבר לפקד על הכוחות העות'מאנים בארץ ישראל. ב-10 ביוני 1917 חזר גנרל קוש לפקד על הקורפוס ה-52, ובמקומו מונה גנרל יוהנס פון אבן. לאחר פירוק ארמיית הדנובה במרץ 1918, השתתף קוש בכיבוש אוקראינה ובלחימה עם הצבא האדום. במאי 1918 מונה קוש למפקד הכוחות הגרמניים באזור חצי האי קרים.
לאחר המלחמה היה קוש מפקד משמר הגבול במזרח גרמניה עד לפרישתו ב-10 בינואר 1919.
קוש נפטר בברלין ב-22 בדצמבר 1942 והוא בן 86 שנים.
משפחתו.
קוש היה נשוי לגרטרוד נגראט, ממנה היו לו 3 בנות.
הלחימה ברצועת עזה לאחר מבצע צוק איתן
הלחימה ברצועת עזה לאחר מבצע צוק איתן (ספטמבר 2014 עד מרץ 2018) הם סדרה של עימותים שהתרחשו בין ישראל לחמאס, הגורם השולט ברצועת עזה, החל מגמר מבצע צוק איתן, ועד לחודש מרץ 2018, אז החלו הפלסטינים בסדרת הפגנות ומהומות אלימות על גדר המערכת סביב רצועת עזה בארגון חמאס.
רקע.
לאחר מבצע צוק איתן בקיץ 2014 השתרר שקט יחסי משני צדי הגבול. על פי המרכז למורשת המודיעין מרכז המידע למודיעין ולטרור, הייתה ירידה דרסטית בירי הרקטות לישראל. בסך הכל נורו בשנה הראשונה לאחר המבצע 12 רקטות לכיוון הנגב המערבי ועוטף עזה. הייתה זו השנה השקטה ביותר מאז עלה חמאס לשלטון ברצועת עזה ב-2007 ועד לאותה שנה. כשנה לאחר המבצע ציין שר הביטחון לשעבר, משה יעלון: "חמאס מפגין מחויבות להפסקת האש". ברוב המוחלט של ירי הרקטות במהלך תקופה זו סניף ארגון המדינה האסלאמית ברצועת עזה נטל אחריות על ירי הרקטות.
הפרות השקט.
שקט זה הופר מדי פעם:
בראשית 2015 נשמר השקט באופן יחסי, ובחודשים אפריל ומאי היה אירוע שיגור רקטות אחד בחודש. בחודש יוני עלה קצב השיגורים והיו חמישה אירועים. בחודש יולי שוב היה אירוע שיגור אחד בלבד. כל הרקטות נפלו בשטחים פתוחים או בשטח הרצועה. בתגובה לכל אחד מהשיגורים תקף צה"ל יעדי טרור ברצועה.
אוגוסט 2015.
באוגוסט וספטמבר גבר קצב השיגורים, וכיפת ברזל יירטה מספר רקטות מעל ערי ישראל.
אוקטובר 2015.
באוקטובר, בנוסף לירי הרקטות, נערכו הפרות סדר המוניות בגבול הרצועה בהן הפלסטינים ניסו לפרוץ את הגדר ולחדור לשטח ישראל.
מאי 2016.