הדרך.
הדרך נפרצה על ידי קרן קיימת לישראל. הדרך מתאימה לרכבים פרטיים ורכבי שטח. חלקה הצפוני של הדרך מהשער הצפוני ועד השער המזרחי ליד בית קשת, הוא כביש סלול אספלט. חלקה הדרומי של הדרך, מהצומת המוביל לכניסה המזרחית ועד למרגלות הר דבורה היא ברובה דרך עפר. בקטעים מסוימים, בעיקר בקטעים התלולים והבעייתיים, הדרך סלולה באספלט. ממרגלות הר דבורה ועד היציאה בכניסה הדרומית, הדרך סלולה אספלט. קטע הדרך הסובב את קיבוץ בית קשת מדרום מערב היא גם דרך עפר. הדרך הנופית עוברת בתחום שמורת אלוני בית קשת, והיא חוצה את השמורה בדרכה מצפון לדרום, וכן בשלוחה המגיעה מהכניסה המזרחית.
לכל אורך דרך הנוף יוצאות דרכים המתאימים לנסיעה לרכב 4x4 ולטרקטרונים. בנוסף חוצים את הדרך מסלולי רכיבה על אופניים.
אתרים בדרך הנוף.
האתרים מופיעים לפי המסלול מדרום לצפון.
מצפור יער צ'רצ'יל.
מצפור יער צ'רצ'יל נמצא בצידה הימני של הדרך למגיעים מכיוון הכניסה הדרומית. בחזית המצפור רחבה גדולה. בקצה המצפור קיר בצורת משולש הבנוי מאבנים ועליו שלט המציין "יער וינסטון צ'רצ'יל. הקיר מונע תצפית על חלק מהנוף. המצפור נמצא ברום של 350 מטר מעל פני הים מעל היישוב איכסאל והוא משקיף לכיוון עמק יזרעאל, גבעת המורה, הגלבוע וצפון הרי השומרון. בצמוד למצפור נמצא חניון קטן לשירות המטיילים.
הר דבורה.
הר דבורה הוא הר בגובה של 437 מטרים מעל פני הים, השוכן בהרי נצרת שבגליל התחתון, בראש ההר ניצבת אנדרטה המנציחה את יובל 25 השנים לחתונתה של מלכת אנגליה אליזבת השנייה עם הנסיך פיליפ שנחוג בשנת 1972. ההר הבנוי מסלע גיר ודולומיט, הוכרז כשמורת יער על ידי שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל בשנת 1926.
הדרך הנופית מקיפה את ההר מצידו הצפוני. שלוחה נוספת של הדרך המתאימה יותר לרכבי 4x4 פונה לכיוון דרום ומטפסת במעלה ההר עד הפסגה. בקטע דרך זה עובר גם שביל ישראל.
האורנים המנדטוריים.
האורנים המנדטוריים נמצאים למרגלות המדרון הצפוני של הר דבורה, כשריד לנטיעה מנדטורית שהחלה בשנת 1926. במהלך הנטיעה, ניטעו שני סוגים של אורנים: אורן ירושלמי ואורן הגלעין. במשך השנים נעלמו מרבית עצי און הגלעין. חלקם הגדול התייבש בחורפים של 1978/9 ו-1998/9 שהיה בהם מיעוט של גשם. במקום נשארו פרטים בודדים. בקרבת האורנים המנדטוריים נמצאת חלקה נטועה של עצי ארזים. היער ליד האורנים ניטע בשנת 1981 על ידי קוראי כתב העת הנוצרי הנורווגי "פאמיליאן", על הלוח המנציח את הנטיעה מופיע פסוק מספר ישעיהו נה, יג' .
מצפור התבור.
מצפור התבור משקיף על הר התבור, שנחשב למקודש בימי קדם. הנצרות מזהה אותו כמקום התרחשות הטרנספיגורציה של ישו. ועל ההר ניצבת כנסייה פרנציסקנית שהוקמה בשנת 1925. במדרונות ההר יער שנטיעותיו החלו בשנות ה-40. למרגלות המצפור עובר אפיק נחל דבוריה ומהמצפור ניתן להשקיף על היישובים דבוריה מימין, וקצה היישוב שיבלי משמאל. ליד המצפור עובר מסלול רכיבה על אופניים.
שמורת אלוני בית קשת.
שמורת אלוני בית קשת היא שמורת טבע מוצעת של עצי אלון התבור. שטח השמורה סובב את קיבוץ בית קשת מצפון ממערב ומדרום לקיבוץ. השמורה משתרעת על 5,054 דונם, ובתחומה עובר קטע הדרך הנופית הסובבת את בית קשת.
תל גובל.
תל גובל משתרע על שטח של 10 דונם. שמו של התל משמר את השם הערבי של התל - "אום-ג'ביל". באזור נמצאו חרסים מתקופת הברזל המאות ה-8-10 לפנה"ס, וכן מהתקופה הרומית. התל מזוהה כיישוב המקראי אזנות תבור.
במדרון הדרומי של התל נמצאות מערות שהיו בעבר בשימוש רועי השבט ערב א-צביה. בראש התל נמצאים שרידי קברים של בני השבט. מראש התל ניתן לצפות על שמורת אלוני בית קשת, היישוב בית קשת והרי הגליל התחתון.
שביל הטרשונים.
אורכו של שביל הטרשונים כ-700 מטר והוא יוצא מהחניון הנמצא ליד עץ האלון הקדוש. הדרך עוברת ומתפתלת בין טרשוני דולומיט אפרפרים, שצורתם מעוצבת על ידי הבליה הכימית ועוצמת הרוח, אליה הם נחשפים. צבע הטרשונים הוא אפור ומקורו הוא במגנזיום הנמצא בסלע הגיר הקשה. לאורך הדרך מספר ספסלי עץ המשמשים למנוחה. הטרשונים ממוקמים בנקודת המפגש בין עצי אלון התבור לבין עצי החורש הים-תיכוני.
חניון האלון הקשיש.
ליד תל גובל נטוע עץ אלון התבור עתיק. שמו של העץ בפי תושבי האזור הוא ."מלאן א-פאקיר" שמשמעותו היא אלון התבור של הקדוש. ליד עץ האלון התקינה הקרן הקיימת חניון למטיילים. עץ האלון נטוע לצידה של דרך מסחר עתיקה שהובילה מהחורן לעכו ונקראה "דרך אל-חוורנה" הדרך חצתה את הגליל התחתון בנתיבו של ערוץ נחל יבנאל אל חנות תגרים. משם דרך תל גובל, נחל השבעה לבקעת בית נטופה ומשם לעכו.
העוברים בדרך קידשו את העצים גדולים, וראו בהם מקום מחסה. עצי אלון עתיקים גדולים נוספים נמצאים תחילת דרך הכניסה לקיבוץ בית קשת מול חנות תגרים. עצים אלה ניצלו מכריתה במלחמת העולם הראשונה בגלל מעמדים ה"קדוש".
בית היערן ומצפור בית היערן.
בית היערן או "בית הקרן הקיימת", הוא מחסן לכלי עבודה ושתילים מצופה אבן שנבנה בשנת 1946, לקראת ראשית הנטיעות במורדות המזרחיים של הרי נצרת. על הקמתו הורה יוסף ויץ שהיה מנהל מחלקת הקרקעות והייעור בקק"ל. הבית נבנה כחלק מתוכנית הסיוע שהגה ויץ לעזור לגרעין ההתיישבותי "מצפה הגליל" שגרו בחוות סג'רה ללא עבודה. הם שלחו נציג למוסדות הלאומיים, וויץ שמע את הנציג מתווכח עם מזכירתו, הזמין אותו להיכנס וקבע סיור לגליל במטרה לחפש שטחים מתאימים לנטיעה. הוא החליט שיש לנטוע את השטח שבין כביש נצרת טבריה להר תבור. בית היערן נבנה לשימוש הפועלים והנטיעות. באזור בית היערן נמצא חניון גדול שהוא החניון המרכזי של יער בית קשת.
מבית היערן יוצאת דרך סלולה המותאמת לבעלי מוגבלויות ומובילה לנקודת תצפית "מצפור בית היערן". מהמצפור ניתן להשקיף לכיוון דרום ומזרח לכיוון הר תבור, גבעת המורה, הר הגלבוע, רמת כוכב ובקעת יבנאל. למרגלות המצפור נמצאת שמורת אלוני בית קשת.
מצפור אלוני בית קשת.
מצפור אלוני בית קשת משקיף דרומה ומזרחה. אל עבר התבור, הגלבוע, רמות: כוכב, יבנאל ופוריה. ואל עבר טבריה עלית. למרגלות המצפור, נמצא יער אלוני התבור.
מצפור תורען.
מצפור תורען ממוקם בגובה 327 מ' מעל פני הים בראש המעלה לעבר הרי נצרת. המצפור משקיף על היישוב הערבי טורעאן השוכן מולו, ומשקיף על נופי בקעת והר תרען. וכשהראות טובה, ניתן לראות ממנו את החרמון, הר כנען. לרגלי המצפור עובר כביש 77 המוביל למחלף גולני. בעת העתיקה עברה בבקעת תורען דרך עתיקה שהובילה מעכו ליישוב ציפורי והגיעה עד הכנרת.
נחלים.
הדרך חוצה בדרכה מספר נחלים שבחלקם עוברים מסלולי טיול מוסדרים.
יער בית קשת
מונפאלקונה
מונפאלקונה (באיטלקית: Monfalcone, בונטית: Mofalcòn, בסלובנית: Tržič, בגרמנית: Falkenberg) היא עיירה בנפת גוריציה (Gorizia) שבמחוז האוטונומי פריולי-ונציה ג'וליה שבצפון איטליה. העיירה ממוקמת על חוף מפרץ טריאסטה ומשמעות שמה הוא "הר הבז".
העיירה היא מרכז תעשייתי גדול לייצור ספינות, מטוסים, טקסטיל, כימיקלים ולזיקוק נפט.
גאוגרפיה.
מונפאלקונה היא היישוב החמישי בגודל אוכלוסייתו במחוז. יחד עם היישובים השכנים היא מהווה אזור אורבני של כ-50,000 תושבים. העיירה שוכנת בין גבעות קרסו (Carso) לבין הים האדריאטי והיא הנמל הצפוני ביותר בים התיכון.
היסטוריה.
בתקופות הפרהיסטוריות האזור של מונפאלקונה היה מאוכלס בכמה כפרים מבוצרים שנקראו קאסטליירי (Castellieri). לאחר תקופות השלטון של האוסטרוגותים, הביזנטים, הלומברדים והפרנקים, הייתה מונפאלקונה בשליטתה של הפטריארכיה של אקוויליה עד שנת 967. הוונציאנים כבשו אותה ב-1420 לאחר מצור של שלושה ימים ושלטו בה עד 1511, כאשר היא נפלה לידי הצרפתים. כאשר היא נכבשה מחדש על ידי הוונציאנים היא הוחרבה על ידי כוחותיו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1513. ב-1521 שבה מונפאלקונה לידי ונציה ונשארה תחת שלטונה עד 1797. עד לנפילתו של נפוליאון הייתה העיירה בשליטתה של צרפת ולאחר מכן הייתה לחלק מהאימפריה האוסטרית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיירה על ידי איטליה ב-1915. לזמן קצר היא נשלטה על ידי האוסטרים ב-1917 לאחר קרב קפורטו וב-1918 היא שבה לידיה של איטליה.
אבנר חרמוני
אבנר חרמוני (נולד ב-5 בדצמבר 1947) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל אשר פיקד על עוצבת שועלי מרום ועל סיירת צנחנים. במגזר העסקי עסק בניהול חברות בינלאומיות בתחומי ההיי-טק והחקלאות.
נולד וגדל בקיבוץ הזורע, בנם של לולי ומיכאל חרמוני, ממייסדי הקיבוץ.
שירותו הצבאי.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1965 התנדב חרמוני לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש כמפקד מחלקה בסיירת דוכיפת ולחם במלחמת ששת הימים ובפעולת כראמה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 ולחם במלחמת ההתשה. ביוני 1970 בהיותו מ"פ בגדוד 890 פיקד על פעילות מבצעית בלבנון, ליד הכפר הלבנוני בליידה. עם חזרת הכוח נפתחה עליו אש כוחותינו, ממארב "דגן" של משמר הגבול. כוח הצנחנים הסתער על המארב והשמיד את ה"דגן". בפעולה זו נפצע ואושפז בביה"ח זיו בצפת.
בשנת 1972 התמנה למפקד סיירת צנחנים ופיקד עליה במספר פעולות קרביות, כולל מבצע קלחת 4 מורחבת בספטמבר 1972. חרמוני פיקד על הסיירת ב"פעולת טריפולי" שנקראה גם מבצע ברדס 54-55, במהלכו הוביל את תקיפת יעד "אהובה 3". בלחימה על היעד ספג הכוח שלושה פצועים ובהם חרמוני עצמו. כן לקח חלק במבצע אביב נעורים. ב-1973 השתחרר משירות הקבע, מספר חודשים לפני מלחמת יום הכיפורים.