ב-10 בנובמבר 2018, קלע ג'ונס 19 נקודות והוריד שיא קריירה של 20 ריבאונדים בניצחון 85–91 על אוניברסיטת אוונסוויל. ג'ונס קלע שיא קריירה של 22 נקודות יחד עם 11 ריבאונדים בהפסד 76–78 בהארכה לאוניברסיטת טקסס באוסטין בסיבוב השני של הפלייאוף, אך החמיץ צעד וחצי בסיום אשר היה יכול להשוות את התוצאה. בעונתו השלישית העמיד ג'ונס ממוצעים של 11.3 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק. בתום העונה העמיד ג'ונס את עצמו לדראפט ה-NBA 2019, אך בסופו של דבר החליט להסיר את מועמדותו וחזר לזיביאר. ב-22 בנובמבר 2019, רשם ג'ונס סטטיסטיקה של 17 נקודות ו-11 ריבאונדים בניצחון 74–75 על אוניברסיטת קונטיקט, שם חסם את הזריקה האחרונה במשחק אשר יכלה לנצח את המשחק לקבוצה היריבה. במשחק המכללות האחרון שלו ב-12 במרץ 2020, הוא השווה את שיא הקריירה שלו עם 22 נקודות בהפסד 67–71 לאוניברסיטת דפול. בעונתו האחרונה, ג'ונס העמיד ממוצעים של 14 נקודות, 11 ריבאונדים, 1.1 חטיפות וחסימה אחת למשחק. בתום העונה נבחר ג'ונס לקבוצה השנייה של המזרח.
קריירה מקצועית.
ב-21 בדצמבר 2020, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם ג'ונס בוונג'ו דונגבו פרומי מהליגה הקוריאנית.
ב-31 בדצמבר 2020, הוא חתם בהפועל תל אביב מהליגה הישראלית.
שו&quot;ת תורה לשמה
איתי אילנאי
איתי אילנאי (נולד ב-3 ביוני 1981) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. מתמחה בנושאי צבא, מודיעין וביטחון.
ביוגרפיה.
סיים את לימודיו בתיכון גינסבורג ביבנה. בצבא שירת כלוחם ביחידת מגלן. בשנים 2005–2003 ניהל את תחנת שנחאי בביטחון חברת אל על. בשנת 2007 החל לכתוב ככתב ספורט בעיתון "זמן מעריב", המקומון של עיתון מעריב. בשנת 2009 עבר לשמש ככתב מגזין ועורך מדור התרבות בעיתון "ידיעות תל אביב". בשנת 2010 סיים תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן השלים תואר שני בתוכנית ללימודי ביטחון באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בשנת 2018. נושא התזה שכתב היה ""מגן ולא יראה?: הגורמים להסדרת מעמדם החוקי של ארגוני ביטחון פנים: המקרה של חוק השב"כ"". בשנת 2015 שימש כרכז מערכת בתוכנית התחקירים "מבט שני" בערוץ הראשון.
החל מספטמבר 2016 משמש ככתב במוספי המגזין של עיתון ידיעות אחרונות, 7 ימים, המוסף לשבת ו-24 שעות. בין היתר, ראיין את מפקד חיל הים לשעבר האלוף במילואים אליעזר צ'ייני מרום לראשונה מאז נחקר בפרשת הצוללות (יחד עם רביב גולן ואמירה לם). הוא חשף את מעורבותם של יוצאי יחידה 8200 בחברות סייבר הפועלות עבור ארגוני ביון של מדינות ערביות (עם רונן ברגמן). כמו כן פרסם מספר כתבות תחקיר על יחידות מובחרות בהן יחידת מגלן ואגוז. לצד רונן ברגמן היה מעורב בחשיפת עדויות המצביעות על כך שאסון צור הראשון היה פיגוע ולא תאונה. אילנאי פרסם שורה של כתבות תחקיר על פוליטיקאים ובהם ישראל כ"ץ, יואב גלנט, בני גנץ ונפתלי בנט. בשנת 2018 פרסם סדרת כתבות על "הגבריות החדשה" במוסף "24 שעות" של ידיעות אחרונות. באוגוסט 2021 פרסם במוסף "7 ימים" ראיון עם עו"ד יהודה וישנטיין, לשעבר היועץ המשפטי לממשלה. היה זה הראיון הנרחב הראשון שקיים וינשטיין מאז סיים את תפקידו כיועמ"ש. בינואר 2022 פרסם כתבה נרחבת "במוסף לשבת" של ידיעות אחרונות ובה פרט את הרפורמה הארגונית שביצע דדי ברנע במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים .
אילנאי מנחה סדנאות לכתיבה מגזינית במסלול לעיתונאות בבית הספר לתקשורת של מכללת ספיר.
ספרו.
ספרו "" יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הספר מגולל את תהליך הקמתה ותולדותיה של יחידת החילוץ וההצלה של חיל האוויר, שאביו אבנר אילנאי, היה בין מייסדיה ואחד ממפקדיה הראשונים.
בנוסף ערך תחקירים לספרים שכתבו מיכאל בר-זוהר וניסים משעל שיצא בשנת 2017 בהוצאת ידיעות ספרים ולספר ברק-מלחמות חיי שכתבו אילן כפיר ודני דור ויצא בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בשנת 2015.
חיים אישיים.
אילנאי נשוי למעיין ואב לשתי בנות.
סאלי לוי
סאלי לוי (נולד ב־2 בנובמבר 1883 בוולדורף (באדן) ; נפטר ב־25 באפריל 1941 בברלין) היה הרב האחרון של הקהילה היהודית במיינץ (מגנצא).
ביוגרפיה.
סאלי לוי נולד בוולדורף בשנת 1883 כבנם של הסוחר וראש הקהילה וילהלם סאלי ורעייתו יוהנה לבית שטרנוויילר. משנת 1902 למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו ובאוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1905 הוא קיבל את הדוקטורט בארלנגן עם עבודת גמר על מושג החומר של הרמן לוצה. משנת 1909 היה רב משנה בברסלאו. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה כהן דת בחזית המזרחית והוצב בווילנה. בשנת 1918 ירש את זיגמונד סלפלד כרב הקהילה היהודית במיינץ. סאלי לוי לקח חלק פעיל בחיים הפוליטיים במיינץ. הוא היה גם אחד המייסדים של המרכז לחינוך מבוגרים במיינץ.
לוי תרם גם לחקר ההיסטוריה של מיינץ היהודית, באמצעות שיקום (החזרת מצבות יהודיות עתיקות) בית הקברות יודנסאנד, והקמת מוזיאון לעתיקות יהודיות בבית הכנסת של הקהילה היהודית הליברלית בהינדנבורגשטראסה. בשנת 1925 הפך ליו"ר האגודה לטיפול בעתיקות יהודיות במיינץ.
בתקופת השלטון הנאצי, בשנת 1934, הוטל על לוי לנהל את בית הספר המחוזי היהודי במיינץ, ששכן בבית הכנסת בהינדנבורגשטראסה והיה שמור אך ורק לתלמידים יהודים. הוא מילא תפקיד זה עד מאי 1936. לאחר ביקור בארצות הברית בשנת 1938, חזר למיינץ כדי להמשיך ולתמוך בקהילתו. סאלי לוי שהה במיינץ עד לאביב 1941. ב-1941 החליט להגר. לפני שעזב, הוא ביקש ממישל אופנהיים להיות אחראי על הקשר בין הגסטפו לקהילה היהודית. לוי נסע לברלין על מנת להכין את הגירתו לארצות הברית משם. הוא המתין לויזה במשך שבועות אך נפטר באפריל 1941 כתוצאה מהתקף לב. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בווייסנזה.
בתו רות אייס היגרה לארצות הברית ופעלה כאוצרת אמנות. היא יסדה וניהלה את אוסף מגנס לאמנות יהודית באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה.
מימון טרור
ארגוני טרור זקוקים למימון לפעילותם. מימון הטרור מושג מפעילות עסקית חוקית, מפעילות פלילית של ארגון הטרור, כגון סחר בסמים או שוד, ומתמיכה של מדינות, ארגונים ופרטים התומכים בפעילות הטרור. בתחילת המאה ה-21 גברה ההכרה במדינות רבות שעל המאבק בטרור להתמקד גם במקורות המימון של פעולות טרור וארגוני טרור. זאת, כחלק מהתפיסה המניעתית, המחייבת נקיטת צעדים נרחבים ומגוונים למניעת טרור.
חקיקה ורגולציה נגד מימון הטרור.
לרוב, מסתמכים ארגוני טרור על כספים שהתקבלו ממקורות שאינם לגיטימיים, דהיינו כספים שהושגו במהלך ביצוע עבירות, ובפרט סחר בסמים, הברחות, סחר לא חוקי בנשק, מעשי מרמה, ומעשי סחיטה. במקרים אלה, מבוסס המאבק במימון טרור גם על התשתית המשפטית למאבק בהלבנת הון. בשונה מהמאבק בהלבנת הון שבו הדגש הפלילי הוא על מקור הכספים, מתמקד המאבק במימון טרור ביעד של הכספים, כאמור, פעולות טרור וארגוני טרור.
בשנת 1999 אימצה העצרת הכללית של האו"ם את האמנה הבינלאומית למניעת מימון טרור. מטרתה היא קידום שיתוף פעולה לשם לחימה במימון הטרור, תוך הענשה בפלילים את האחראיים לכך. כדי להגיע לשיתוף פעולה מרבי, האמנה מהווה מסגרת לפיקוח, שיטור, ושיתוף בין מערכות המשפט בעולם, על מנת לפתח את היכולת להעניש מקרים של מימון טרור. האמנה נכנסה לתוקף בשנת 2002.
החלטה 1373 של מועצת הביטחון של האו"ם מ-28 בספטמבר 2001 קובעת, בין השאר, כי על כל המדינות:
בשל החשיבות הגדולה בסיכול ערוצי מימון הטרור, כחלק מהמאמץ המקומי והבינלאומי לסיכול פעילותם של ארגוני טרור, ובעקבות פיגועי 11 בספטמבר, בשנת 2001 ארגון ה-FATF (Financial Action Task Force) החליט לשלב את המאבק במימון טרור עם המאבק בהלבנת הון. זאת, לנוכח הדמיון הרב בטכניקות ובדפוסי פעולה המיושמים על ידי ארגוני הפשיעה וארגוני הטרור לשם העברת כספים תוך הסתרת מקורם וייעודם; ולנוכח העובדה כי גורמים רבים, כדוגמת העברות כספים חוצות גבולות, מקשות על איתור הערוצים הכספיים המשמשים למימון טרור ומצריכים רמה גבוהה של שיתוף פעולה בין-לאומי, בו השתלבה גם ישראל.
בשנת 2001 נחקק בארצות הברית "חוק הפטריוט", שהפרק השלישי שלו עוסק בסיכול טרור באמצעות מניעת הלבנת הון.
כחלק מהמאבק במימון הטרור נחקק בישראל , שהוחלף בשנת 2016 ב. ביישום חוקים אלה עוסקת הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור.
לחימה במימון הטרור.
בנוסף לחקיקה המיועדת למניעת מימון לטרור נעשות פעולות לחימה, בידי כוחות צבא וארגוני מודיעין, לשם פגיעה במימון הטרור. דוגמאות לכך:
I'm the One
I'm the One הוא סינגל של המוזיקאי האמריקאי די ג'יי חאלד, בהשתתפות הזמר הקנדי ג'סטין ביבר והראפרים האמריקאים קוואבו, צ'אנס הראפר וליל ויין. השיר יצא לאור ב-28 באפריל 2017, על ידי חברות התקליטים We the Best ואפיק רקורדס כסינגל השני מתוך אלבום האולפן העשירי של חאלד, "Greatful". ב-27 ביולי 2018, כל האמנים, למעט ליל ויין, השתתפו בשירו של חאלד, "No Brainer", מתוך אלבומו ה-11, "Father of Asahd", שיצא ב-2019. ב-19 באוקטובר 2020, השיר הגיע למיליארד השמעות בספוטיפיי.
רקע.
תחילה, די.ג'יי חאלד שיווק את השיר בפבראור 2017 על ידי פרסום תמונות מהווידאו קליפ בחשבון האינסטגרם שלו. הוא הכריז על תאריך צאת השיר, שמו ועטיפתו ב-24 באפריל 2017. על פי די.ג'יי חאלד, קוואבו השלים את הבית שלו לשיר בחמש דקות, לאחר שהאזין לאינסטרומנטל.
הרכב.
השיר נכתב בסולם סול מז'ור, בהתקדמות אקורדים של G-Em-C-D.
הצלחה מסחרית.