סבא רבא שלה מצד אביה היה בנם של מהגרים יהודים-הונגרים (מקורו של שם משפחתם "בייל"). יש לה גם שורשים ממוצא גרמני, צרפתי, אנגלי וסקנדינבי. אחיה הצעיר, ג'סטין, הוא המנהל של מותג המוצרים האקולוגיים "BARE". משפחתה של בייל נדדה לעיתים קרובות במהלך ילדותה, והתגוררה בטקסס, קונטיקט ובוודסטוק, אילינוי, לפני שהתיישבו לבסוף בבולדר, קולורדו. בזמן שגדלה, בייל שיחקה כדורגל. משנת 2000 עד 2002, היא למדה באוניברסיטת טאפטס במדפורד, מסצ'וסטס.
קריירה.
החלה את הקריירה שלה כבר בילדותה כשעסקה בשירה ושיחק במחזות זמר בהפקות מקומיות, ובגיל 12 גם התחילה לדגמן.
החל מ-1996 החלה להופיע בסדרת הטלוויזיה של רשת The WB, "הרקיע השביעי", בה גילמה את דמותה של מארי קמדן במשך שש עונותיה הראשונות בתפקיד הראשי, ולאחר מכן בעונות הבאות הגיחה מדי פעם לתפקידי אורח.
הסרט הראשון בו הופיעה בתפקיד משמעותי היה "הזהב של יולי", אשר יצא בשנת 1997, הופעתה בסרט זיכתה אותה בפרס "Young Artist Award". ב-1998 שיחקה בייל בקומדיה המשפחתית של דיסני "I'll Be Home for Christmas".
בשנת 2002 שיחקה בסרט "חוקי המשיכה", ובשנת 2003 בחידוש לסרט האימה המצליח "המנסרים מטקסס". בשנת 2004 שיחקה בסרט גיבורי העל "".
בשנת 2005, בייל נבחנה לתפקיד הראשי בסרט "אליזבת טאון", אך הפסידה אותו לשחקנית קירסטן דנסט, ושיחקה בסרט בתפקיד משני. בשנת 2007 שיחקה בסרט "צ'אק ולארי", וב-2008 שיחקה בסרט "קלת דעת" בתפקיד לריטה. השתתפה בסרט "זיכרון גורלי" שיצא לאקרנים ב-2012.
ב-2005 נבחרה על ידי המגזין "אסקווייר" לאישה הסקסית ביותר בעולם.
בשנת 2017 כיכבה לצדו של ביל פולמן בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה המשטרתית "החוטאים" ברשת הטלוויזיה USA. בסדרה, גילמה בייל את קורה טנאת'י, אישה עם עבר בעייתי שדוקרת למוות גבר ללא כל סיבה. על תפקידה בסדרה, הייתה בייל מועמדת לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה.
חיים אישיים.
בייל הייתה בזוגיות עם השחקן אדם לבורגנה מ-1998 עד 2001, לאחר שהשניים הכירו בצילומים לסרט "I'll Be Home for Christmas" ב-1998. היא יצאה עם השחקן כריס אוונס ביחסי און ואוף מ-2001 עד 2006.
בינואר 2007, בייל החלה לצאת עם הזמר והשחקן ג'סטין טימברלייק, הם התארסו בדצמבר 2011, ונישאו ב-19 באוקטובר 2012 בעת חופשת סקי באיטליה. לבייל ולטימברלייק יש שני בנים יחד: סילאס, יליד אפריל 2015, ופיניאס, יליד ספטמבר 2020.
מפלגת זעם-תרשיש
מרדכי אבי-שאול
מרדכי אבי-שאול (מַנְדֶל) (25 באוגוסט 1898, ה'תרנ"ח, סולנוק, הונגריה – 18 בפברואר 1988, ה'תשמ"ח, ישראל) היה משורר, סופר, מבקר ומתרגם עברי, חתן פרס טשרניחובסקי לשנת ה'תשי"ז.
קורות חייו.
אבי-שאול נולד בשם מרדכי מַנְדֶל לאסתר ושאול מנדל ב-1898 בסולנוק שבהונגריה. הוא למד בישיבה ובבית המדרש לרבנים בשארושפטק (Sárospatak, היום במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון הונגריה) ובבית המדרש למורים בבודפשט, ועסק בהוראה. ב-1921 עלה לארץ ישראל, והמשיך בהוראה עד 1948. בין השנים 1922 ל-1925 כתב ב"דואר היום", ופרסם בו שירים, סיפורים, פיליטונים, מאמרי-ביקורת, תרגומים ופובליציסטיקה.
למד במכון למדעי היהדות של האוניברסיטה העברית בירושלים. היה מפעילי "ברית שלום", וב-1926, בעת פירוק המשטרה המעולה, פרסם יחד עם אישים מקרב "ברית שלום" והרב ישעיה שפירא גילוי דעת נגד הקמת גדוד עברי נפרד, אותו ראו כצעד שירחיק בין שני העמים היושבים בארץ ויסיים את שיתוף הפעולה ביניהם בשירות הציבורי המשותף במשטרה, והדגישו כי ההתחמשות הנפרדת של הגדוד העברי לא רק שלא תעניק ביטחון, אלא בעצמה תיצור חוסר ביטחון ומלחמה, וכי הביטחון יושג לא על ידי ההתחמשות, אלא על ידי חיזוק יחסי הידידות והצדק בין העמים.
ב-1935 נמנה עם מקימי "הליגה למען זכויות האדם והאזרח".
בהמשך השנה, כאשר שניים מבכירי המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה נאסרו על ידי שלטונות המנדט הבריטי, ונמנעו מהם זכויותיהם המיוחדות כאסירים פוליטיים, אסירים חברי המפלגה פתחו בשביתת רעב. אבי-שאול וחבריו יזמו עצומת מחאה שנשלחה לנציב העליון ארתור ווקופ, בה דרשו את השבת הזכויות המיוחדות של האסירים הפוליטיים, ועליה חתמו אישים בולטים בהם אליעזר שטיינמן, גרשון אגרון, אנדה פינקרפלד, מרגוט קלאוזנר, זאב רכטר, אלכסנדר פן, חנה רובינא ואהרן מסקין. המחאה הפוליטית הנרחבת הובילה לריכוך בעמדת השלטונות ולפרסום הוראה של הנציב העליון המתירה לשופטים להעניק "יחס מיוחד" לאסירים, ולאחר 19 ימים נסתיימה שביתת הרעב.
ב-1942 היה ממייסדי "ליגה V" לתמיכה בברית המועצות במלחמתה בנאצים בימי מלחמת העולם השנייה, ולאחר דעיכתה, לחבר ב"ליגה לקשרי ידידות ישראל-ברית המועצות".
ב-1950, "עצומת סטוקהולם", שיזם הפיזיקאי הצרפתי פרדריק ז'וליו-קירי ו"המועצה העולמית לשלום", אשר קראה לביטול מוחלט של הנשק הגרעיני בעולם, נחתמה על ידי כ-273 מיליון בני אדם, ביניהם בישראל. החותמים בישראל, בהם אבי-שאול, הקימו בעקבות העצומה את "הוועד הארצי למען השלום בישראל".
ב-1951 הוצב אבי-שאול במקום ה-16 ברשימת מק"י לבחירות לכנסת השנייה, ולא נבחר. באותה שנה היה פעיל בתמיכה בשביתת הימאים. ב-1952 היה פעיל בהתנגדות למשא ומתן של ישראל עם גרמניה המערבית לגבי קבלת פיצויים על הסבל והנזק החומרי אשר נגרם ליהודים בתקופת השואה (הסכם השילומים), ולחוק האזרחות, מתוך התנגדות לדרישה מתושביה הערבים של הארץ להוכיח כי היו נתיני המנדט לפני קום המדינה, כי שהו בה ברציפות מהקמתה עד תאריך תחולת החוק, וכי היו רשומים במרשם התושבים, כדי לקבל אזרחות ישראלית.
בנוסף, סביב משפטי פראג, היה פעיל ב"ליגה לקשרי ידידות ישראל-צ'כוסלובקיה".
בשלהי 1953, בעקבות הפיגוע ביהוד ופעולת קיביה, וביוזמת הליגה לזכויות האדם והאזרח, חתם, לצד אישים יהודים וערבים נוספים, על עצומה כנגד מעשי הרצח ההדדיים של אזרחים חפים מפשע, ובעד העמדתם לדין של הרוצחים בשני הצדדים.
בהמשך היה פעיל "הליגה לידידות יהודית-ערבית".
ספרו הראשון היה ספר שירים אשר נכתב בהונגרית (1920). על תרגומו ממבחר הרומאנים של תומאס מאן זכה בפרס טשרניחובסקי לשנת ה'תשי"ז.
היה נשוי ללאה ידידיה, ואב לבן ושתי בנות.
נפטר ב-18 בפברואר 1988.
ארכיון.
ארכיון מרדכי אבי-שאול נמצא בארכיון גנזים - אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
סטפן לאזמה
סטפן לאזמה (באנגלית: Stephane Lasme; נולד ב-17 בדצמבר 1982 בפורט-גנטיל, גבון) הוא כדורסלן גבונזי בעל אזרחות אמריקאית המשחק בעמדת הפאוור פורוורד. ובנבחרת גבון. גובהו 2.03 מטרים.
קריירה.
בצעירותו שיחק לאזמה באוניברסיטת מסצ'וסטס. עונת , האחרונה שלו באוניברסיטה, הייתה רוויית הישגים אישיים עבורו. הוא נבחר על ידי סוכנות הידיעות האמריקאית לנבחרת ה"אול-אמריקן" של ליגת המכללות, וזכה גם בפרסי שחקן העונה ושחקן ההגנה של העונה של התאחדות האטלנטיק-10. הוא שבר את שיא החסימות של כל הזמנים באוניברסיטה, שהיה שייך למרקוס קמבי, וכן הפך לאחד משלושה שחקנים בהיסטוריית המכללות שהשיגו ארבעה טריפל דאבלים בעונה אחת, יחד עם ג'ייסון קיד ומייקל אנדרסון.
לאזמה נבחר במקום ה-46 (סיבוב שני) על ידי גולדן סטייט ווריורס בדראפט 2007. הוא שיחק רק 4 שניות במשחקו הראשון בליגה ושוחרר מהקבוצה. בנובמבר 2007 הוא הצטרף לקבוצת ה-NBDL לוס אנג'לס דיפנדרס. ב-21 במרץ 2008 הוא חתם במיאמי היט, בה שיחק 16 משחקים, בהם קלע 5.2 נקודות, הוריד 3.8 ריבאונדים וחסם 1.3 פעמים בממוצע למשחק. ב-21 בספטמבר 2008, הוא חתם בקבוצת היורוליג פרטיזן בלגרד וכבר לאחר 3 משחקים בתחרות, הוא היה שני ביורוליג בחסימות ובריבאונדים בממוצע למשחק. לאזמה סיים את העונה בפרטיזן עם ממוצעים של 10.7 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-1.4 חסימות בכ-24.7 דקות למשחק. הוא גם היה חלק בזכייתה של קבוצתו באליפות סרביה בגביע הסרבי ובליגה האדריאטית, ובהגעתה לרבע גמר היורוליג בו הפסידה לצסק"א מוסקבה.
ב-1 ביולי 2009 עבר לאזמה לקבוצת מכבי תל אביב מהליגה הישראלית.
באוקטובר 2012 חתם בפנתנייקוס. ביוני 2014 חתם לשנתיים באנאדולו אפס. ביולי 2015 חתם בגלאסראיי, וב-29 באוגוסט 2016 הושעה מהקבוצה לשנה לאחר שנכשל בבדיקת סמים. הוא חתם בטקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ביולי 2017 חתם באוניקס קאזאן.
לאזמה היה חלק מנבחרת גבון באליפות אפריקה 2005.
מארק זוקרברג
מרדכי אבי שאול
ג'ון וייט
אלרגנים
בית רוק
בית רוק הוא בית באר מהמאה ה-19 המצוי כיום ברחוב השומרון, באזור התחנה המרכזית הישנה של תל אביב.
היסטוריה.
משפחת רוק הייתה משפחה ערבית-נוצרית אמידה שהגיעה ליפו מעין כרם. הם הקימו את הבית בלב הפרדסים של המשפחה. בדומה לבתי באר אחרים שנבנו בהדרגה, קומת הקרקע, שנועדה לשרת את עבודת הבאר, הייתה פשוטה יחסית, וקורתה בקמרונות צולבים. קומת המגורים השנייה, שנוספה בהמשך, הייתה מפוארת וכללה תקרה גבוהה, רצפת שיש, חלונות מקומרים בחזיתות המזרחית והמערבית וגג רעפים. הבאר הופעלה בתחילה באמצעות אנטיליה, ומאוחר יותר באמצעות מנוע דיזל.