הלוח היוליאני משמש היום חלק מהכנסיות הנוצריות האורתודוקסיות לשם קביעת מועדי החגים (הכנסייה הפרבוסלאבית, הכנסייה הקופטית, הכנסייה הארמנית ועוד). הכנסייה היוונית-אורתודוקסית סירבה לאמץ את הלוח הגרגוריאני, אולם תחת זאת אימצה ב-1924 לוח שנה דומה מאוד, שצפוי להיות מתואם לחלוטין עם הלוח הגרגוריאני עד שנת 2800.
הפער בין הלוח הגרגוריאני ללוח היוליאני.
בין השנים 1900 ל-2100 יש פער קבוע של 13 יום בין הלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני, כך שחג המולד בכנסייה הפרבוסלאבית נחוג ב-7 בינואר, שהוא 25 בדצמבר על-פי הלוח היוליאני.
הפיגור של הלוח היוליאני גדל ביום ב-1 במרץ של שנה שמספרה מתחלק במאה (אך לא ב-400), משום שבשנה כזו 1 במרץ של הלוח הגרגוריאני הוא 29 בפברואר של הלוח היוליאני.
חישוב התאריך היוליאני של חג הפסח.
בשנת 1802 המתמטיקאי-אסטרונום קרל פרידריך גאוס, פרסם נוסחה לחישוב התאריך היוליאני בו חל יום ראשון של פסח (ט"ו בניסן) בשנה עברית כלשהי:
מסמנים ב-formula_1 את שארית החלוקה של המספר השלם formula_2 במספר השלם formula_3.
נגדיר:
כאשר formula_9 הוא החלק השלם של התוצאה ו formula_2 הוא השבר שלה.
ט"ו (15) בניסן חל בתאריך הM במרץ בלוח היוליאני אלא אם כן הוא מתקיים בתאריך אחר בהינתן אחד משלושת המצבים הבאים:
נגדיר:
ניתן להשתמש בנוסחה כדי לחשב תאריכים נוספים באותה השנה על ידי חיסור הימים בין התאריך העברי המבוקש לפסח והוספתו לתאריך היוליאני שבו חל פסח. בנוסף ניתן להשתמש בתאריך היוליאני ולגלות מהו התאריך הגרגוריאני באותו זמן.
ציון תאריכים היסטוריים.
ללוח היוליאני יש חשיבות עצומה בציון תאריכים היסטוריים. מקובל שכל התאריכים עד 4 באוקטובר 1582 (מועד תחילת המעבר ללוח הגרגוריאני) ניתנים על-פי הלוח היוליאני. למעשה, גם תאריכים שקדמו לשנת 45 לפנה"ס מקובל לרשום על-פי הלוח היוליאני, אף על פי שהלוח עדיין לא נהג אז. הדבר נעשה באמצעות "תרגום" הלוחות השונים ששימשו לפני שנת 45 לפנה"ס לשיטת הלוח היוליאני.
כיוון שבארצות שונות התקבל הלוח הגרגוריאני בתאריכים שונים, עשוי להיות בלבול בציון תאריכים מסוף המאה ה-16 ועד אמצע המאה ה-18. כשמציינים תאריכים בתקופה זו (בעיקר בין 1582 ל-1752, שנת קבלת הלוח הגרגוריאני בכל הארצות הפרוטסטנטיות) יש לציין על-פי איזה לוח ניתן התאריך.
בהיסטוריה הרוסית מצוינים כל התאריכים עד 1918 על-פי הלוח היוליאני. זו הסיבה לכך שהמהפכה הקומוניסטית ברוסיה נקראת "מהפכת אוקטובר" אף על פי שנערכה בברית-המועצות בתחילת חודש נובמבר.
כדור-הארץ
לוח השנה הגרגוריאני
עמודו
עמודו הוא משחק ילדים, המשוחק בקבוצה עם כדור.
כללים.
בתחילת כל סיבוב המשתתפים עומדים במעגל כאשר אחד מהם מחזיק בכדור.
מחזיק הכדור זורק את הכדור למעלה וקורא בשמו של שחקן אחר. השחקן שקראו בשמו צריך לתפוס את הכדור מהאוויר בעוד המשתתפים האחרים מתרחקים.
את הכדור יש לזרוק בזווית אנכית למעלה כדי שיפול בסמוך למקום בו נזרק. אם הכדור נזרק בזווית כך שהוא נופל הרחק ממקום הזריקה - הזריקה פסולה ("אמריקה") ויש לחזור עליה.
אם הצליח השחקן לתפוס את הכדור, נפתח מיד סיבוב חדש והשחקן שתפס את הכדור זורק אותו מעלה תוך קריאה בשם של משתתף אחר. קיים סיכוי רב יותר שהוא יקרא בשמו של משתתף שהתרחק יותר מהאחרים.
אם השחקן נכשל, עליו להרים את הכדור מהר ככל הניתן ולקרוא עמודו. יתר השחקנים רשאים לברוח עד קבלת ההוראה לעמוד.
השחקן המחזיק בכדור מיידה את הכדור באחד השחקנים האחרים. פגע בו - לשחקן האחר מתווספת נקודה רעה.
לא פגע - לזורק יש נקודה רעה.
בזמן זריקת הכדור מעלה המשתתפים האחרים כבר מתרחקים כדי שאם הכדור לא ייתפס הם יוכלו להמשיך ולברוח עד קריאת ה"עמודו", אך מצד שני הם לא מתרחקים מדי למקרה שהכדור ייתפס והשחקן יזרוק אותו מיד מעלה תוך קריאת שמם.
כאשר שחקן צובר שלוש נקודות מתוועדים יתר חברי הקבוצה ומחליטים על כינוי עבורו, והנקודות נמחקות. השחקן יגלה מה כינויו החדש כאשר מישהו יזרוק כדור לאוויר ויקרא בשם בלתי מוכר לו, שהרי הוא נוכח בכל ההתוועדויות בהן מחליטים על כינויים עבור השחקנים האחרים. הוא גם יווכח שיתר המשתתפים מתרחקים מהכדור.
שם המשחק.
המילה עֲמֹדוּ היא צורת הפסק של מילת הציווי עִמְדוּ. המשחק נקרא גם שמות (במלעיל) או שמות אוויר.
משחקים דומים.
משחק זה דומה למשחק הקלפים מאו בכך שחוקי המשחק משתנים כאשר שחקן מגיע להישג מסוים, ויש לגלות מהם חוקי המשחק החדשים "בזמן אמת", כלומר על ידי שגיאה בציות לחוקים. ההבדל הוא שבמשחק מאו שחקן מנצח מכתיב חוק חדש לכלל, ולכן זהו סוד של יחיד, ואילו במשחק זה הכלל מכתיב חוק חדש לפרט המפסיד.
הצד השווה בשני המשחקים הוא כי שחקנים חלשים יכולים להמשיך לשחק עם שחקנים טובים, ואינם מושבתים (כפי שקורה למשל במשחק כדור פגיעה).
Alu (ביולוגיה)
Alu היא משפחה של מקטעי DNA לווייני (מקטעים טפיליים שלא נמצאה להם משמעות תורשתית), שמפוזרים במספר רב בגנום של כל פרט מסדרת הפרימטים. ישנם כמיליון עותקים של רצפי Alu בגנום של כל פרט אנושי ומעריכים שהם מהווים כ-10% ממנו. רצפי Alu הם רטרוטרנספוזונים. דהיינו, הם מתרבים בתוך הגנום באמצעות האנזים רוורס טרנסקריפטאז, שמבצע תעתוק חוזר מ-mRNA ל-DNA.
אבולוציה.
מקטעים ממשפחה זו נוצרו לראשונה לפני 65 מיליון שנה, מאז הם הולכים ומתרבים. מעריכים שאביהם הקדמון של מקטעי ה-Alu הוא הגן 7SL RNA, שיש לו תפקיד ביצירת חלבונים. זאת בשל דמיון רצף הקודונים בין מקטעי ה-Alu לבין חלקים מתוך גן זה. לפי השערה זו, מקטע ALU יכול להיווצר על ידי קטיעתו של הגן 7SL RNA.
בניגוד לנגיפים, ה-Alu אינם יכולים לעבור לא בין פרט לפרט ולא בין תא לתא. אולם, מקטעים אלה נתנו חיזוק להשערה שמקורם של חלק מהנגיפים הוא מ-DNA לווייני שנכלא בתוך מעטפת נגיפית המאפשרת מעבר כזה. בין אם במעטפת של נגיף או חיידק קיים ובין אם בחלקי תא שיצרו מעטפת.
מחדרי Alu ומחלות אנושיות.
בניגוד לגן 7SL RNA שהוא כנראה אביהם הקדמון, ה-Alu לא רק שאינם מועילים לגוף, הם גם מבזבזים אנרגיה כשהם קושרים ATP. במהלך הדורות הם מתרבים באופן לא מבוקר, כך שאחרי ההתרבות עותקים רבים יותר מבזבזים ATP. מעבר לזאת, מחדרים של Alu הובחנו במספר מחלות תורשתיות אנושיות. בין המחלות שנמצא קשר בינן לבין Alu נהוג למנות את:
משפחת ה-Alu בשירות המחקר.
ה-Alu מאופיין בכך שלאנדונוקלאז מסוג AluI יש אתר הכרה יחיד בתוכו. אורכם של רצפי Alu הוא 300 זוגות בסיסים לערך, ולפיכך Alu מסווג כאלמנט קצר ומפוזר (Short interspersed nuclear elements - SINES) בתוך הסוג של אלמנטים חוזרים בגנום. ישנם כמיליון רצפי Alu שמפוזרים בגנום האנושי, ומעריכים שהם מהווים כ-10% ממנו. למרות האמור, פחות מ-0.5% הם פולימורפים. לפיכך, אותם מחדרים יופיעו באותם לוקוסים בגנום של כל אדם ואדם.
המחקר של Alu הוא חשוב מאוד לפענוח הגנטיקה של אוכלוסיות אנושיות ולהבנת האבולוציה של פרימטים, כולל האדם. חושבים שאביהם הקדמון של מקטעי ה-Alu הוא הגן 7SL RNA. אחר רצפי Alu קל לעקוב לאורך עידנים מפני שהאירוע שבו מוחדר Alu לגנום מותיר חותם ייחודי שקל לקרוא אותו ולעקוב אחריו גם כשהוא עובר מדור לדור. לפיכך, חקר Alu חושף פרטים על שושלות מפני שפרטים יישאו את אותו מחדר של Alu רק אם הם צאצאים של אב משותף. לכן, Alu שימושי להבנת האבולוציה של פרימטים, ובפרט האדם. בעוד את רבים ממחדרי ה-Alu ניתן למצוא בכל הפרימטים, ישנם 500-2,000 מחדרים שהם ייחודיים לאדם.
לאנליזה של Alu משתמשים במכשיר ה-PCR. לאחר הפקת ה-DNA מתאי הפרט הנבחן, יוצרים תחלים (פְרָיימרים) לפי רצף הגן שבו חושדים שאמור להימצא המחדר. בשלב הבא, מרבים את המקטע ב-PCR. את תוצרי ה-PCR מריצים על ג'ל. מקטעים שמכילים בתוכם את המחדר ירוצו פחות מפני שהם יותר ארוכים. חוץ מזה, לאורכם יתווספו 300 בסיסים של המחדר. דוגמה לגן דימורפי (גן שיש לו שתי צורות) בגלל Alu מהווה TPA-25, שמקודד לחלבון פלסמינוגן. אורכו של אחד האינטרונים בגן 100 בסיסים באופן רגיל, אולם אם מופיע בו Alu יכיל 400 בסיסים.
עשרים ואחת (משחק ילדים)
עשרים ואחת הוא משחק ילדים המיועד לקבוצה בת שלושה משתתפים לפחות.
המשחק מצריך כדור משחק. המשתתפים יוצרים מעגל, ואחד מהם נבחר לעמוד במרכזו. במידה ומשחקים שלושה שחקנים, התופס יעמוד בין השניים האחרים. על הילדים במעגל להתמסר 21 מסירות בכדור ביניהם, בלי שהנמצא במרכז המעגל (התופס) ייגע בכדור, ומבלי שהכדור יפול. למשתתף אסור למסור למשתתף שעומד לידו. לנמצא במרכז המעגל מותר לנוע בחופשיות בתחומי המעגל. אם תפס הנמצא במרכז את הכדור, הוא מתחלף בתפקידו עם זה שמסר את הכדור.
את המשחק נהוג לעשות באמצעות הידיים (כלומר זריקה כשל כדורסל) אולם יש הנוהגים לעשותו באמצעות הרגל (ככדורגל).
הילדים שבמעגל מונים בקול את מספר המסירות הרצופות שהצליחו לבצע. בכל פעם בה הכדור נוגע בקרקע, או כאשר מתחלף השחקן הנמצא במרכז, מתחילים את המנייה מחדש. אם הגיע המעגל לעשרים ואחת מסירות רצופות, השחקן מפסיק ונכנס מישהו אחר שמתנדב לכך במקומו, יש גרסאות שבהם מעניש המעגל את הנמצא במרכז. עונש לדוגמה: המפסיד מסתובב, כל שחקן זורק פעם אחת את הכדור בכוח על ישבנו.
עונש אחר מקובל: על המפסיד לעמוד במקומו כשגבו אל שאר השחקנים כשהוא מכופף ומפנה את ישבנו כלפיהם בצורה מובלטת. כל שחקן לוקח את הכדור ובועט לכיוון הישבן של המפסיד במטרה לפגוע בו.
בגרסה אחרת של המשחק, כאשר הנמצא במרכז רק נוגע בכדור, מתאפסת הספירה, אך דרושה תפיסה של הכדור כדי לגרום לחילופי תפקידים.
כף צפרדע