בכנען רווחו מספר סוגי כתב שהיו מקובלים באזור. השפה ששימשה לתכתובת בין מדינות הייתה האכדית שהייתה הלינגואה פרנקה של התקופה. לשון זו נכתבה בכתב יתדות. כל מכתבי אל עמרנה נכתבו בכתב זה. מאחר שידיעת קרוא וכתוב לא הייתה נפוצה, כתיבת התעודות מעידה שמושלי כנען העסיקו בחצרם סופרים ומתרגמים שסייעו להם בניהול התכתובת הבינלאומית. במגידו נמצא לוח בכתב יתדות עליו נכתב קטע מעלילות גילגמש. לוח זה מעיד שספרות התקופה הייתה ידועה במגידו.
בנוסף לכתב היתדות נמצאו בכנען כתובות בכתב המצרי. בכתב חרטומים נכתבו תעודות רשמיות.
דוגמה לכך הן הכתובות שהציבו מלכי השושלת ה-19 בבית שאן לזכר ניצחונם. כתובות נוספות נמצאו על מזוזות אבן של פתחי בתים ביפו ובית שאן שנשאו שמות מלכי מצרים. באתרים שונים מצאו גם חרפושיות של תחותמס השלישי, אמנחותפ השני, ורעמסס השני. נמצאו גם כתובות בכתב היראטי מצרי בעיקר באתרים בדרום הארץ כדוגמת לכיש, רובן רשימות ששימשו את מערכות השלטון המצרי.
לכתיבת השפה הכנענית הומצא בתקופת הברונזה המאוחרת הכתב אלפבית פרוטו-כנעני שהוא כתב שבו כל ציור מייצג את העיצור הראשון במילה המהווה את פירוש הציור. המצאת הכתב מבטאת את הנטיות האינטלקטואליות של הכנענים. כתב זה התפתח מכתב פרוטו-סינאי במרכזים העירוניים בכנען. כתב זה הוא המקור לרוב רובם של הכתבים האלפביתים המשמשים כיום, וזו נחשבת לאחת התרומות החשובות ביותר של כנען לתרבות העולמית.
הדת.
למרות השלטון המצרי הממושך הדת ששלטה הייתה הדת הכנענית. כמעט ולא מוצאים עדות לאלים מצריים. בעת העתיקה פעמים רבות השליטים היו עובדים גם את אלוהי הארץ בה שלטו בנוסף לעבודת אלוהיהם מתוך הנחה שהאלים המקומיים הם בעלי ההשפעה בארץ זו.
פנתאון האלים הכנעני ודרכי הפולחן ידועים מתוך הכתבים שהתגלו באוגרית ומהחפירות שנעשו בארץ ישראל. בראש האלים עמד אל שלא מילא תפקיד רב בפולחן, אשתו אשרה ילדה לו 70 בנים ובנות שכולם היו אלים הממונים על כוחות הטבע. הבן החשוב היה הבעל שהיה אל הגשם והרוח. בארץ כנען השחונה, בעל תפס מקום מרכזי בשל ההזדקקות לגשם. לצידו של בעל עמדה אשתו שלעיתים מלאה את תפקידה האלה ענת ולעיתים עשתרת. עשתרת הייתה אלת האהבה והפוריות שתוארה בדרך כלל כאישה ערומה שאברי מינה מובלטים ולעיתים התפתל סביבה נחש שהוא סמל הפוריות. צלמיות קטנות של עשתורת היו נפוצות מאוד בכנען ונמצאו כמעט בכל בית.
בתכונות האלים הכנעניים לא הייתה דרישה למוסר או צדק. האלים היו מלאי תאוות ושואפי תככים ומריבות. בני האדם היו מצווים לשכך את חמתם על ידי מתן מתנות וקרבנות.
את הקרבנות היו מקריבים במקומות נישאים מתוך אמונה שמקומות כאלה הם משכן קבע או ארעי לאלים. בנוסף בנו לאלים מקדשים בערים השונות. מקדשים כאלה נמצאו בחפירות הארכאולוגיות בלכיש, חצור, מגידו, בית שאן ועוד.
אמנות.
בכנען לא הייתה נהוגה אמנות מונומנטלית כדוגמת מצרים. הם לא הנציחו את מעשיהם בפסלים או תבליטים גדולים. יש בכך כדי להצביע על המעמד המשני שהיה לשליטים הכנעניים באותה תקופה. לעומת זאת הצטיינה התקופה באומנות גילוף בשנהב במיוחד בתקופה שבין סוף המאה ה-14 לתחילת המאה ה-12 לפנה"ס. זה היה אחד מענפי האמנות החשובים בכנען.
שיטות וכלי לחימה.
המקורות למידע על השיטות וכלי הלחימה בעולם העתיק הם מקורות מאוירים וכתובים. הממצא הארכאולוגי עצמו הוא מועט. בתקופה זו נוצרה האימפריה המצרית, הצלחתה נובעת מהכנסת שני כלי נשק חדשים למלחמה: המרכבה הרתומה לסוסים, וקשת בעלת טווח ירי גדול.
יוניליבר
דברים שאפשר לדעת עליה
דברים שאפשר לדעת עליה (באנגלית: Things You Can Tell Just by Looking at Her, מילולית: דברים שאפשר לדעת רק מלהסתכל עליה) הוא סרטו הראשון של הבמאי רודריגו גרסיה, שגם כתב את התסריט. הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 2000, מורכב מחמישה סיפורים ומככבות בו כוכבות מן השורה הראשונה כגלן קלוז, קמרון דיאז, קליסטה פלוקהארט, קאת'י בייקר, איימי ברנמאן והולי האנטר. כל סיפור סובב סביב דמותה של אשה המתמודדת עם משברים ואתגרים כגון בדידות, הריון בלתי רצוי, הזדקנות ויחסים עם בן מתבגר, מוות של בת זוג ויחסים מורכבים עם אחות עיוורת. בכל הסיפורים, לצד כל גיבורה מופיעה דמות נוספת עמה נרקמת מערכת יחסים ייחודית. ברוב הסיפורים הדמות הנוספת היא חריגה או מי שאינה משתתפת במירוץ החיים והיחסים עם דמות זו מהווים את עיקר הסיפור. הסיפורים קשורים זה לזה, אם באופן מפורש (כגון דמות המופיעה בשני סיפורים) או מרומז (מוטיב העיוורון, למשל, המופיע במספר סיפורים וקושר ביניהם).
הסיפורים.
"עבור דוקטור קינר".
גלן קלוז מגלמת את רופאת הנשים דוקטור קינר, החיה לבדה עם אמה הישישה והחולה. דוקטור קינר נמנעת ממגע קרוב עם אנשים אחרים. היא פוגשת בקריסטין (גיבורת הסיפור "לילה טוב לילי, לילה טוב קריסטין"), קוראת בקלפים המגלה לה עובדות על חייה ועל עתידה.
"פנטזיות על רבקה".
רבקה, בגילומה של הולי האנטר, היא מנהלת סניף בנק רווקה ועצמאית, כבת ארבעים, המקיימת קשר רומנטי עם גבר נשוי. באחד הימים היא נקלעת לשיחה עם חסרת בית המדברת אליה בבוטות ובישירות. באופן מפתיע היא מגלה באותו יום כי נכנסה להריון מבן זוגה, הדורש ממנה לבצע הפלה מלאכותית. בנוסף, רבקה בוחנת את מקומה כאשה כאשר היא מפתה עובד בבנק, גרוש ואב לבת עיוורת (המופיעה כדמות משנית בסיפור "אהבה מחכה לקתי").
"מישהו בשביל רוז".
רוז, בגילומה של קאת'י בייקר, היא סופרת ילדים ואם לבן מתבגר. היא מגלה כי בשכנותה עבר לגור גמד מבוגר ועצמאי (בגילומו של דני וודברן ששיחק את מיקי אבוט בסדרה סיינפלד). באופן מפתיע היא מגלה משיכה לגמד. בנוסף מתגלים רגשותיה המורכבים לבנה ההופך לנגד עיניה לגבר צעיר.
"לילה טוב לילי, לילה טוב קריסטין".
קריסטין (קליסטה פלוקהארט) ולילי הן בנות-זוג לסביות. לילי גוססת מסרטן בדירתן, בה מודגשת הבדידות הרבה בה הן שרויות, בעוד קריסטין מטפלת בה במסירות. הסיפור העצוב והמינורי, שאינו יוצא מפתח הדירה, נסוב סביב הניסיון של קריסטין לשחזר את פגישתן הראשונה.
"אהבה מחכה לקתי".
קתי פבר, בגילומה של איימי ברנמאן, היא בלשית החוקרת מקרי מוות, החיה עם אחותה העיוורת היפהפייה קרול (קמרון דיאז). סיפור זה הופך את היוצרות בין דמות משנית מוגבלת או נכה ודמות מרכזית בריאה. קרול העיוורת נהנית משלל מחזרים וחיי לילה פעילים בעוד אחותה הבריאה מתקשה להשיג בן זוג ושקועה בעבודתה.
בתמונה קצרה בסיפור זה, קרול קוראת את הספר מאה שנים של בדידות במהדורת ברייל. את הספר כתב אביו של הבמאי, גבריאל גרסיה מרקס.
ההפקה.
הסרט הוא סרטו הראשון של גרסיה כבמאי, שלפני כן היה צלם קולנוע. על מלאכת הצילום בסרט הופקד הצלם עמנואל לובצקי. כל הסרט צולם בלוס אנג'לס, אך בניגוד לסרטים רבים המצולמים בעיר, אין לו כל קשר עם היותה עיר הקשורה לתעשיית הקולנוע.
הסרט פתח את המסגרת "מבט מסוים" (Un Certain Regard) בפסטיבל הקולנוע בקאן 2000 וזכה בפרס הראשון במסגרת זו.
ג'ורג' ליטל, שהיה אחראי על עיצוב הסרט סיפר כי כל שחקנית עיצבה את הדמות אותה היא מגלמת מבחינת לבוש, תכשיטים, איפור וכדומה. השחקנית פני אלן, שגילמה את חסרת הבית בסיפור "פנטזיות על רבקה" חיה במשך מספר שבועות בקרב חסרי בית כדי לקלוט את התחושות והמראה המדויק.
אבו עבידה בן ג'ראח
וייזר פיליפ
התאחדות הכדורגל האפריקאית
Halo (שיר של ביונסה)
Halo (בעברית: הילה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מהאלבום השלישי שלה I Am... Sasha Fierce. השיר יצא כסינגל השלישי מהאלבום בתאריך 20 בינואר 2009. השיר מתאר אישה הרואה את נשמתו של בעלה כאשר מת והוא נכתב והופק על ידי ראיין טדר, סולן להקת הרוק ואן ריפאבליק.
קלי קלרקסון, שעבדה יחד עם טדר על אלבומה All I Ever Wanted ב-2008, טענה שטדר השתמש בעיבוד המוזיקלי של השיר "Already Gone" של קלרקסון על "Halo" (את שני השירים חיבר והלחין טדר). שנתיים לאחר מכן, צורף השיר לאלבום ההופעה Hope for Haiti Now, שיצא עבור רעידת האדמה בהאיטי.
השיר מבוצע בסולם לה מז'ור והמהלך ההרמוני שלו מבוסס על האקורדים לה מז'ור, סי מינור, פה דיאז מינור, רה-מז'ור
השיר זכה להצלחה במיוחד בברזיל שם זכה במקום הראשון במצעד העשור; כמו כן זה השיר זכה בטקס 2009 של ה-EMA בקטגוריית "שיר השנה".
נכון לינואר 2022, השיר צבר כ-מיליארד ו-200 מיליון צפיות ביוטיוב והוא השיר הנצפה ביותר של ביונסה.
וידאו קליפ.
הקליפ הופיע בבכורה בלעדית ב-iTunes Store, יחד עם הקליפ אשר צולם עבור השיר "Diva" ב-23 בדצמבר 2008.
פיליפ אנדלמן בים את הקליפ שצולם בסוף נובמבר של אותה השנה. הקליפ כלל את השחקן מייקל אילי אשר גילם את אינטרס האהבה של נואלס. על פי אילי, הוא עבד עם נואלס כי "פעם הוא שמע את השיר, והוא פשוט היה צריך לעשות את זה." והוסיף:
הסרטון מתחיל כאשר נואלס עומדת מול קיר מואר באור, אשר עובר דרך החלון. כפי שהווידאו מתקדם, הסצנות משתנות בחלקים שונים של הבית. באחת הסצינות, נואלס רוקדת לכוריאוגרפיה בבגד גוף, בעוד שאהובה מביט בה דרך המרפסת. בתקופת השיא, נואלס מצולמת תת-ימית, ונעה באיטיות כלפי מעלה כאשר היא לבושה בבגדים לבנים. כאשר הפזמון מתחיל, נואלס פוקחת את עיניה. הסצנה האחרונה היא כאשר נואלס שוכבת מעל אילי, ורק פניהם נראים לעין. נואלס תיארה את הקליפ "מאוד אינטימי, רומנטי והבית בו הם צילמו הוא יפה."
ג'ון וודן