סדרת משחקי Super Smash Bros היא סדרת משחקי לחימה מחברת נינטנדו, בה המטרה היא להעיף את היריבים מהזירה כמה שיותר פעמים, ומשתתפים בה דמויות מוכרות ממשחקי נינטנדו ובין השאר, פוקימונים. עד כה יצאו 5 משחקים בסדרה. במשחקים אלה השתתפו פוקימונים בתפקידים שונים: לוחמים, עוזרים או פסלונים. הלוחמים הם חלק מהדמויות שניתן להשתמש בהם במשחק. נכון להיום, הפוקימונים שהיו שמישים בתור לוחמים הם (לפי סדר הופעתם): פיקאצ'ו, ג'יגליפאף, פיצ'ו, מיוטו, לוקאריו, מאמן פוקימונים שנלחם באמצעות סקווירטל, איוויזור וצ'אריזארד (במשחק הרביעי צ'אריזארד הוא לוחם בפני עצמו), גרנינג'ה ואינסינארור, כאשר פיקאצ'ו וג'יגליפאף הופיעו בכל משחק בסדרה. במהלך הקרבות, יכול להופיע פוכדור שמתוכו יכול לצאת פוקימון שיעזור ללוחם ששחרר אותו בקרב באמצעות פגיעה באויביו. פוקימונים אלה הם "העוזרים". "הפסלונים" הם, תרתי משמע, פסלונים שהשחקן יכול לאסוף וחסרי חשיבות אמיתית במשחק.
פוקיפארק.
הפוקיפארק (או פארק הפוקימון 2005 ポケパーク) היה פארק שעשועים נייד המבוסס על זיכיון הפוקימון. הפארק פעל במשך החודשים מרץ עד ספטמבר בשנת 2005 ביפן ובחודשים יוני עד ספטמבר בשנת 2006 בטאיוואן, והכיל 12 מתקני שעשועים המבוססים על עולם הפוקימונים.
השפעה תרבותית.
הזיכיון זכה להשפעה תרבותית ניכרת במדינות רבות אשר ייבאו אותו. לאורך השנים סדרת האנימציה צברה פופולריות רבה ברשתות הטלוויזיה היפניות וברשתות הטלוויזיה השונות ברחבי העולם וגיבשה קהל מעריצים עולמי גדול מאוד. ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה הובילה לשיווק מגוון רחב של מוצרים נלווים בזיכיון ולכנסי מעריצים אשר נהפכו לפופולריים ברחבי העולם אף על פי שלעיתים קרובות, מאחדים אותם עם כנסים של ז'אנרים וסדרות אחרות. סדרת האנימציה הפכה לסדרת האנימציה הפופולרית ביותר במספר רב של מדינות בהם ארצות הברית, אוסטרליה, יפן וקנדה.
לאורך השנים הסדרה זכתה גם לאזכורים שונים בסדרות אנימציה פופולריות כגון משפחת סימפסון (בפרק Thirty Minutes over Tokyo), סאות' פארק (בפרק Chinpokomon) ובסדרות "ההרפתקאות של בילי ומנדי" ו"ראגרטס כבר גדולים".
מחלוקות וביקורות.
לאורך השנים עורר הזיכיון ביקורת רבה. מספר בתי ספר בארצות הברית בחרו להחרים את קלפי המשחק של פוקימון משום שחשו שהם גרמו לאלימות ואובססיביות בקרב חלק מהילדים.
אלימות בקרב ילדים.
לאורך השנים הועלו טענות מצד מבקרי הזיכיון כי האופי הלוחמני של הסדרה בעלת השפעות המובילות להתנהגות אלימה בקרב ילדים וזאת על אף שדמויות הסדרה לא מתות בקרבות השונים ודם איננו מוצג במשחקי הווידאו ובסדרת האנימציה.
התקפי אפילפסיה.
פוריגון החייל החשמלי, פרק מספר 38 בסדרת האנימציה אשר שודר ביפן ב־16 בדצמבר 1997 גרם לאשפוזם של כ־600 ילדים בשל חשד להתקף אפילפסיה. הגורם לתופעות הללו היה סצנה במהלך הפרק אשר הכיל הבזקים אדומים וכחולים אשר נמשכו במשך חמש שניות, במהלך קרב בין פיקאצ'ו ופוריגון. בדיעבד התברר שרק חלק קטן מאותם ילדים אכן סבלו מהתקף בעקבות אותו הבזק. שידור הסדרה הושעה לכמה חודשים, וההבזק החשוד כמעורר אפילפסיה הורד ממנה (ולא נכלל גם באף מהדורה בשפה אחרת). מקרי התקפי האפילפסיה אשר נוצרו כתוצאה מצפייה בפוקימון זכו לפרודיות בפרק Thirty Minutes over Tokyo של סדרת האנימציה משפחת סימפסון ובפרק Chinpokomon של סדרת האנימציה סאות' פארק.
פוקימון ובית המשפט.
בשנת 2001 אורי גלר תבע את יוצרי פוקימון על סכום של 100 מיליון דולר אמריקני בעוון שימוש בדמותו לפרודיה בלי אישור. הסיפור החל לפני מספר שנים כאשר שודר ביפן פרק של הסדרה, ובו פוקימון מסוג על חושי העונה לשם קדברה (ובמקור היפני - "יונגלר"). הפוקימון קדברה מחזיק תמיד כפית מכופפות בידו והתקפותיו מבוססות על מתקפות על חושיות. כמו כן טען אורי גלר שהתעתיק היפני של קדברה (ユンゲラー) דומה לתעתיק היפני של שמו (ユリゲラー). בנוסף לכך טען גלר שעיצובו של קדברה הוא אנטישמי והוא נראה כקצין אס אס. בית המשפט לא קיבל את טיעוניו של גלר ונינטנדו ניצחה בתביעה וזוכתה מכל ההאשמה. עם זאת, ב-2003 הופסק הייצור של קלפים חדשים של קדברה.
מחאות ה-Dexit.
בכנס E3 2019 נחשף כי בגרסאות חרב ומגן לא יכללו כל הפוקימונים כדי לשפר את המודלים ואת האנימציות של הפוקימונים. בעקבות זאת, פרצו מחאות רבות בקהילת המעריצים בכל העולם נגד המהלך, שכונה Dexit (הלחם בבסיסים של Pokedex - הפוקידע - והמונח Brexit). בטוויטר נעשה שימוש רב בהאשטאג BringBackNationalDex# ו-GameFreakLied# (כשהתגלה כש-Game Freak לא השתמשו במודלים חדשים כפי שטענו). למרות המחאה נשמעו קולות רבים של תמיכה ב-Game Freak תחת ההאשטאג ThankYouGameFreak#. למרות גודלה, המחאה לא פגעה בהצלחת המשחק ברחבי העולם.
משחק הקלפים.
משחק החלפת הקלפים של פוקימון ("Pokémon Kādo Gēmu" י "Pokémon Card Game"), בקיצור PTCG או Pokémon TCG, הוא משחק אספנות קלפים, המבוסס על תעשיית הפוקימונים של נינטנדו ממשחקי הווידאו והאנימה.
המשחק פורסם לראשונה באוקטובר 1996 על ידי Media Factory בשנת יפן. בארצות הברית המשחק פורסם בתחילה על ידי מכשפי החוף, אך בסופו של דבר נינטנדו העבירה את הזכויות לחברת פוקימון שפרסמה את המשחק מאז יוני 2003.
בשנת 2016, הקלפים היו הצעצוע הנמכר ביותר בשנה זו בקטגוריית משחקי קלפים אסטרטגים. בשנת 2017 היה לה נתח של 82% משוק משחקי הקלפים האסטרטגי של אירופה. החל ממרץ 2020, המשחק מכר מעל 30.4 מיליארד קלפים ברחבי העולם.
צהל
הגנים התלויים בבבל
הגנים התלויים בבבל הם אחד משבעת פלאי תבל, על אף שקיומם טרם התגלה ארכאולוגית. נקראים גם 'הגנים התלויים של סמירמיס'. עדות על קיומם עולה מכתבים וממחקרים ארכאולוגיים שחוברו לאחר שהגנים נעלמו מן העולם. היסטוריונים יוונים כדיודורוס סיקולוס וברוסוס מתארים את הגנים כאתר מדהים ויוצא דופן ביופיו, אולם בתיעוד הבבלי אין אף אזכור לגנים אלו.
את הגנים בנה המלך נבוכדנאצר השני (604 לפנה"ס-562 לפנה"ס) על גדת הפרת. עצי הגן נבנו על גבי טרסות, ולפי האגדה נועדו להזכיר לאשתו, הנסיכה אמיטיס ממדי, את הנוף ההררי של מולדתה.
יש המייחסים למלכה סמירמיס את בניית הגנים.
המדרגה העליונה הייתה בגובה של 25 מטרים מעל פני הקרקע והגנים נראו כאילו הם תלויים באוויר, ומכאן שמם. הגנים הושקו במי נהר פרת, באמצעות מערכת השקיה שנחשבה למתוחכמת, ככל הנראה בורג ארכימדס. הגנים נשמדו בסדרת רעידות אדמה לאחר המאה השנייה לספירה.
האזכור הראשון לגנים אלו נמצא בכתבי ברוסוס (המאה השלישית לפנה"ס), כהן בבלי מהשושלת הכלדית (ממנה בא נבוכדנאצר). סבורים כי זהו המקור לכתבי ההיסטוריונים היוונים מאוחר יותר.
יש ארכאולוגים הסבורים כי גילו לאחרונה את הגנים התלויים במהלך חפירות בעיר העתיקה בבל בעיראק, לטענתם הגנים נמצאו כנראה סמוך לארמון המלוכה.
לעומתם יש הסוברים כי התיעוד היווני הרב בנוגע לגנים, שגה והחליף את המקום עם העיר העתיקה נִמְרוּד, שם נמצאו חרסים רבים בהם ציורי הגנים ותיאורם, כולל תיאור בורג ארכימדס להעלאת המים וכן תיאור דיפון הגנים בקירות סלע עצומים, תיאור שאינו מתאים לבבל העתיקה, בה לא נמצאו סלעים כלל. אחרים מציעים את הגנים של סנחריב מלך אשור בשנים 705-681 לפנה"ס שאכן נמצאו גנים בכניסה לארמונו על גדת החידקל.
סטנדרט (ג'אז)
סטנדרט ג'אז הוא לחן בעל חשיבות רבה בעולם הג'אז. חשיבותם של סטנדרטים מתבטאת בהיותם מפורסמים ביותר בקרב קהל הג'אז והאמנים, ובכך שבוצעו והוקלטו פעמים רבות על ידי אמני ג'אז שונים. לא כל הסטנדרטים נוצרו במוזיקת הג'אז במקורם, ולא כל לחן ג'אז שמבוצע תכופות הוא סטנדרט. קטע ידוע נחשב לסטנדרט ג'אז רק כאשר חוזרים ומבצעים אותו אמני ג'אז.
לא ניתן להגדיר באופן מוחלט מתי יצירת ג'אז היא סטנדרט, ועל כן אין אפשרות לספק רשימה מוסכמת של כל הסטנדרטים. עם זאת, ישנם ספרי לימוד מהיר של יצירות פופולריות עבור נגנים (המכונים "פייק בוק", מאנגלית: Fake Book) שמנסים לכלול את כל הסטנדרטים, כשהספר המפורסם מכולם הוא ה"ריל בוק" (Real Book).
מקורם של רבים מהסטנדרטים הראשונים הוא במחזות זמר של ברודוויי, שנכתבו על ידי הפזמונאים והמלחינים של "סמטת טין פאן", כלומר, קטעים שלא יועדו במקורם לביצועי ג'אז. כותבי הסטנדרטים הבולטים ביותר מתחום זה הם ג'ורג' גרשווין וקול פורטר, ועד היום הסטנדרט המוקלט ביותר הוא Body and Soul מאת ג'וני גרין. ישנם גם סטנדרטים שהגיעו מסרטים, כגון Someday My Prince Will Come שהופיע בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני והוקלט על ידי מיילס דייוויס, ביל אוונס ועוד. עם התפתחות הג'אז הופיעו סטנדרטים שיועדו במקורם לג'אז. בין מלחיני ג'אז בולטים שחלקים מהרפרטואר שלהם הפכו לסטנדרטים בג'אז ניתן למנות את ת'לוניוס מונק, דיוק אלינגטון, צ'ארלי פארקר, מיילס דייוויס ועוד. הסטנדרט המוקלט ביותר שנכתב על ידי מוזיקאי ג'אז הוא Round Midnight מאת ת'לוניוס מונק.
כשם שבמוזיקת הג'אז יש תתי-סוגות רבות, כך גם רבות סוגות הסטנדרטים.
דוגמאות.
דיקסילנד.
סטנדרטים מסורתיים בסגנון הדיקסילנד:
סווינג.
סטנדרטים מקובלים בסגנון הסווינג:
בי בופ.
סטנדרטים מקובלים בסגנון הבי בופ:
מיינסטרים.
הקטעים האלו הוקלטו על ידי אמנים רבים בסגנונות שונים בכל התקופות וחלקם מוכרים גם מחוץ לעולם הג'אז:
קמפוס
קמפוס הוא מונח בלטינית המתייחס לשטח שבו ממוקמת האוניברסיטה. במקור משמעותו של המונח היא: "שדה" או "אזור פתוח".