זוהי רשימה של השירים שדורגו במקום הראשון בארצות הברית במהלך שנת 2022. השירים והסינגלים המובילים ביותר בארצות הברית מדורגים במצעד בילבורד הוט 100, שמפורסם על ידי מגזין בילבורד. הנתונים נאספים על ידי נילסן סאונדסקאן, בהתבסס על צריכה רב-מטרית כפי שהיא נמדדת במכירות המתבססות על כמה פרמטרים: עותקים פיזיים ודיגיטליים והשמעות בתחנות הרדיו שבארצות הברית. בנוסף לכך, מתפרסם המצעד באופן קבוע כבר ביום ראשון של כל שבוע, באתר בילבורד הרשמי.
"We Don't Talk About Bruno" בביצועם של קרולינה גייטאן, מאוריסיו קסטיו, אדסה, רנזי פליז, דיאן גוררו, סטפני ביאטריס וצוות השחקנים של "אנקאנטו" הוא שיר הדיסני השני שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100. "A Whole New World" מהסרט "אלאדין", עשה זאת בשנת 1992.
מגו
האיחוד הפאן-אירופי
האיחוד הפאן-אירופי הבינלאומי, המכונה גם התנועה הפאן-אירופית, היא תנועת איחוד אירופה הוותיקה ביותר. תחילתה עם פרסום המניפסט של הרוזן ריכרד פון קודנהובה-קלרגי (1923), "פאנאירופה" ("Paneuropa)", שהציג את הרעיון של מדינה אירופית מאוחדת. קודנהובה-קלרגי היה הדמות המרכזית ונשיא הארגון עד מותו ב-1972.
הארגון אינו תלוי באף מפלגה פוליטית, אך יש לה קבוצה של ארבעה עקרונות בסיסיים שלפיהם היא מעריכה פוליטיקאים, מפלגות ומוסדות: שמרנות ליברלית, נצרות, אחריות חברתית ופרו-אירופיות .
חברים.
האיחוד הפאן-אירופי הוא אחד הארגונים הגדולים באירופה ובשנת 2020 יש לו ארגונים חברים ב-30 מדינות:
היסטוריה.
הארגון נאסר על ידי גרמניה הנאצית ב-1933, והוא נוסד שוב לאחר מלחמת העולם השנייה. אוטו פון הבסבורג, ראש שושלת הבסבורג ונסיך הכתר לשעבר של אוסטרו-הונגריה, התחבר לאיחוד הפאן-אירופי בשנות ה-30, נבחר לסגן הנשיא שלו ב-1957 והפך לנשיא הבינלאומי שלו ב-1973, לאחר מותו של קודנהוב. נשיא האיחוד מאז 2004 הוא אלן טרנואר, לשעבר חבר פרלמנט בצרפת וחבר הפרלמנט האירופי ומנהל האיחוד הצרפתי של פאן-אירופה. אוטו הבסבורג הפך לנשיא הכבוד הבינלאומי של האיחוד הפאן-אירופי הבינלאומי ב-2004. סגנית הנשיא שלו היא וולבורגה הבסבורג דאגלס, חברת הפרלמנט השוודי.
לאיחוד סניפים במדינות רבות באירופה, כאשר המזכירות הכללית ממוקמת במינכן, גרמניה. בצרפת, האיחוד הפאן-אירופי נוסד על ידי הנשיא ז'ורז' פומפידו מאוחר יותר, ולאחר מכן שר הקבינט לואי טרנואר, בתמיכתו של שארל דה גול.
וינסטון צ'רצ'יל שיבח את פועלה של התנועה למען אירופה מאוחדת לפני המלחמה בנאומו המפורסם בציריך ב-1946.
בשנת 1947, הקבוצה שהוקמה סביב דאנקן סנדיס, ווינסטון צ'רצ'יל, אדווארד בנש ואחרים התפצלה לתנועה אירופית שהוקמה לאחרונה בהתנגדות לימין הנוצרי החזק של האיחוד.
האיחוד הפאן-אירופי, המבוסס על ערכים ליברליים, נחשב לאנטי-קומוניסטי נחרץ מראשיתו ובמיוחד במהלך המלחמה הקרה. מסיבה זו, הארגון זכה לגנאי רב על ידי המשטרים הקומוניסטיים של הגוש המזרחי. הארגון התפרסם בזכות תפקידו בארגון הפיקניק הפאן-אירופי, אירוע חשוב במהלך סתיו העמים.
בודפשט (משה גרשוני)
"בודפשט" או "קֶשֶׁת גִּבֹּרִים חַתִּים" (1988-1987) היא סדרה של עבודות מאת הצייר הישראלי משה גרשוני.
היסטוריה.
סדרת העבודות "בודפשט", נוצרה במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-20. באותה תקופה נטש גרשוני את האיקונוגרפיה הציונית שבה השתמש בעבודותיו הציוריות המוקדמות. בראיון לשרה בריטברג-סמל סיפר גרשוני כי בקיץ 1987 שהה במשכנות שאננים. שם, לדבריו, החל לעסוק באופן מודע בדימויים ייצוגיים של השואה.
הדימוים המופיעים בציורים לקוחים מציור קיר שצילם שמואל גבעון במבנה בית כנסת בעיר בודפשט בהונגריה. ציור הקיר מציג שני דימויים. האחד של מגן דוד גדול, שבשולי ארבעה מקודקודיו עיטורים צמחיים עיטוריים, ובו משולב טקסט מתוך "ברכת כהנים" - "יְבָרֶכְךָ ה' וְיִשְׁמְרֶךָ. יָאֵר ה' פָּנָיו אֵלֶיךָ וִיחֻנֶּךָּ. יִשָּׂא ה' פָּנָיו אֵלֶיךָ וְיָשֵׂם לְךָ שָׁלוֹם." וכן דימוי נוסף של חץ וקשת, שבהם משולב הפסוק "קֶשֶׁת גִּבֹּרִים חַתִּים וְנִכְשָׁלִים אָזְרוּ חָיִל", הלקוח מתפילת חנה (שמואל א, ב; ד).
ציורי הסדרה הוצגו בתערוכה "שם (בודפשט)", בגלריה ע"ש איקה, סדנאות האמנים, ירושלים (30 בינואר - 23 בפברואר 1988) ואחר כך גם בתערוכה בגלריה "נעמי גבעון אמנות בת-זמננו", בתל אביב-יפו. בשנת 1988 יצר גרשוני שני תחריטים גדולים בסדנת ההדפס ירושלים, ובהם מוטיבים מתוך הסדרה.
תיאור.
סדרת העבודות "בודפשט" מצטטת, כאמור, את המוטיבים מבית הכנסת בבודפשט. יחד עם זאת במקום ביטוי רלגיוזי (דתי) של אמונה, הופכים הדימויים לביטוי של ספקנות ושל חתרנות.
המוטיב המרכזי שבו השתמש גרשוני היה הקשת. גרשוני חזר על הרישום הסכמטי, לעיתים תוך שימוש במוטיב העיטורי של העלים. גדעון עפרת מאזכר בפרשנותו אודות המוטיב את העיסוק במשפחה וביחסי אב ואם עם הבן, הנובע מן הטקסטים המקודשים. עם זאת, הקשת מהווה מעין עכוז, ואילו החץ הנמתח על הקשת מאזכר את השימוש של גרשוני בחצים באותה עת. אלו שימשו כביטוי ליחס החברתי אל הומוסקסואליות. כך בציור כגון "לא" (1988), "זין בתחת?" (1988) או בעבודות אחרות . אל מוטיב זה הוא מחבר מערבולת העשויה מנחשים. עפרת מזהה גם במוטיב זה ביטוי למיניות, כמו גם לביטוי רלגיוזי המאחד את "האינסופי והשטני". בחלק מן העבודות מופיע דימוי כף ידו של האמן.
איתמר לוי מדגיש בפרשנותו אודות מוטיב הקשת את העבודה כאיקונן יהודי, על רקע הדימוי הפגאני של הקשת (שמקורו בגלגל המזלות) ושל מערבולת הנחשים. הלכלוך, טביעת כף היד והדלות "מנמיכים" אותו מעמדה של פנייה ישירה אל האל, אל חזרה העצמי ("בחץ הפסיבי, בסימן השאלה ובספירלה המתכנסת").
בעבודות שבהן מופיע מגן הדוד, מחליף גרשוני את הטקסט מתהילים (קד; כד): "מָה רַבּוּ מַעֲשֶׂיךָ יְהוָה כֻּלָּם בְּחָכְמָה עָשִׂיתָ". מגן הדוד מתואר כלוליין על מעין חבל דק, ולצדו דימוי כתמי בעל קרניים וזנב, מעין דימוי שטני. שרה בריטברג-סמל ציינה את האירוניה ששימוש בדימוי מגן הדוד בעבודות, המעמתות את השואה עם החוכמה האלוהית. ואילו גרשוני עצמו העיר על אבחנה זו כי הוא "לא מסתכל על הדת, על המצאת האלוהים כדבר מגוחך. הרצון לדימוי, להתגברות על המוות, על הסופיות, זה מובן. אולי כל ציורי הקינה האלה הם קינה על מות האלוהים".
קשת גברים חתים
I've Cried the Blue Right Out of My Eyes
I've Cried the Blue Right Out of My Eyes (בעברית: בכיתי את הכחול מהעיניים שלי) הוא אלבום האוסף הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית קריסטל גייל. האלבום מורכב מההקלטות המוקדמות ביותר שלה מתקופתה של גייל בחברת התקליטים דקה רקורדס בתחילת שנות ה-70 (דקה חוברה ל-MCA רקורדס במהלך החוזה של גייל). האלבום הופק על ידי אוון בראדלי, שהפיק בעבר שירים לאמניות קאנטרי כמו פטסי קליין ואחותה הגדולה של גייל, לורטה לין (שכתבה שלושה מהשירים הנכללים באוסף זה).
רקע.
ארבע מתוך עשר הרצועות באלבום הופצו במקור כסינגלים בין השנים 1970 ל-1973, כולל הלהיט הראשון של גייל, "", שהגיע למקום ה-23 במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד באוגוסט 1970 (השיר הופץ מחדש בתחילת 1978 כדי לקדם את האלבום הזה, והגיע למקום ה-40 במצעד). "Everybody Oughta Cry" הגיע למקום ה-70 בינואר 1972, ו-"I Hope You're Havin' Better Luck Than Me" הגיע למקום ה-49 במאי 1972. "Show Me How" הופץ כסינגל ב-1973, אך לא הצליח במצעדים.
גייל הייתה אמורה להתחיל בקריירה קצרה ב-MCA, ולעזוב ליונייטד ארטיסטס רקורדס לפני שיצא האלבום (אף על פי שהסינגלים שהוזכרו לעיל הופצו). ב-MCA הופץ האלבום בשיא הפופולריות של גייל, בין שני האלבומים המצליחים ביותר שלה "We Must Believe in Magic" ו-"When I Dream".
תרזה גואל
תרזה בת-שבע גואל (Theresa Bathsheba Goell; 17 ביולי 1901, ניו יורק, ארצות הברית – 18 בדצמבר 1985, ניו יורק) הייתה ארכאולוגית אמריקאית שנודעה בחפירותיה בהר נמרוט בדרום-מזרח טורקיה.
קורות חייה ופועלה.
הכשרתה.
תרזה גואל נולדה בניו יורק למשפחה יהודית שהיגרה מרוסיה. בתחילת שנות העשרים למדה פילוסופיה לתואר ראשון באוניברסיטת סירקיוז ובמכללת רדקליף, שבה השתייכה לאחוות פי בטא קפא. ב-1926 עברה עם בעלהּ ובנהּ הפעוט לאנגליה, שם למדה אדריכלות וארכאולוגיה במכללת ניונהאם לנשים בקיימברידג' ופיתחה עניין בארכאולוגיה של המזרח הקרוב. ב-1933, אחרי גירושיה, עלתה לארץ ישראל, עבדה בבית הספר האמריקאי לחקר המזרח כאדריכלית וכשרטטת והשתתפה בחפירות שנוהלו על ידי ויליאם אולברייט בתל אל-פול וכן בחפירות בג'רש שנערכו באותן שנים בשיתוף משלחת אוניברסיטת ייל.
ב-1935 חזרה לארצות הברית והחלה בלימודי המשך בארכאולוגיה קלאסית באוניברסיטאות ניו יורק וקולומביה. בשנים אלה התפרנסה מעיצוב חלונות ראווה בבתי מסחר בניו יורק ובניו ג'רזי. בתקופת מלחמת העולם השנייה, שקטעה את לימודיה, עבדה כשרטטת בשירות חיל הים האמריקאי.
הר נמרוט.