רביעיית תל אביב הוזמנה לסיור קונצרטים באוסטרליה, במסגרת פסטיבל בטהובן שנערך שם. הדעות בתזמורת הפילהרמונית נחלקו בשאלה, אם התזמורת מסכימה עקרונית ליציאת גוף קאמרי מבין חבריה לחו"ל, אך בהצבעה חשאית אושרה הנסיעה, ובסופו של דבר צמחה ממנה הזמנה גם לתזמורת עצמה.}
חיים טאוב מתאר את קשיי הנגינה ברביעיית מיתרים:
אך חיים טאוב מדגיש גם את ההנאה שמפיק נגן מנגינת מוזיקה קאמרית, אם לעצמו ואם לכמה מאות ידידים.
רביעיית תל אביב המשיכה לפעול עד שנות ה-90'. הוויולן דניאל בנימיני נפטר ב-1993.
בשנת 1997 קמה רביעיית מיתרים חדשה באותו שם אך בהרכב נגנים שונה.
הקלטות.
מהקלטותיו של אטלינגר ידועה במיוחד ההקלטה של חמישית הקלרינט של ברהמס עם רביעיית תל אביב, שהופיעה בשנות ה-60 בתקליט של חברת Decca, ונחשבת על ידי מבקרים לאחד משיאי הביצוע בהקלטות היצירה.
ההקלטה יצאה מחדש בשנות ה-80 על תקליטור בתפוצה מוגבלת של חברת סוני, יחד עם חמישית הקלרינט של מוצרט, גם היא בביצוע עם רביעית תל אביב.
הפרדת דת מהמדינה
חטיבת ההפעלה המבצעית
חטיבת ההפעלה המבצעית היא יחידה צבאית השייכת לאגף המודיעין (אמ"ן) של צה"ל, והיא הגוף האמון על ריכוז פעילותם של מערכי המודיעין השונים באגף, ניהול מבצעי היחידות המיוחדות הכפופות לאגף המודיעין וחיזוק התקשורת בין דרגי המודיעין הבכירים והאסטרטגיים לבין קציני המודיעין בשטח, כדי להביא להשמדתן של מטרות איכות במערכי האויב בזמן קצר
מלבד הכנת בנק המטרות אחראית החטיבה גם על איסוף מודיעין רגיש ומדויק על בכירי ארגוני הטרור. בראש היחידה עומד קצין בדרגת תא"ל. בשנת 2007 החליט ראש אמ"ן, האלוף עמוס ידלין, על הקמת החטיבה בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה ובהם הצורך במודיעין איכותי על יעדים בטרם פעולה צבאית והצורך ב"בנק מטרות" איכותי ורחב.
המכרז האולימפי 2020
המכרז האולימפי 2020 היה המכרז שנועד לבחור את המארחת של משחקי הקיץ האולימפיים ה-32, שעתידים להתקיים בשנת 2020. תהליך הבחירה נוהל על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. טוקיו, בירת יפן, נבחרה לארח את המשחקים בכינוס הוועד האולימפי ה-125 בבואנוס איירס שבארגנטינה ב-7 בספטמבר 2013.
תהיה זו הפעם השנייה בהיסטוריה בה תארח טוקיו משחקים אולימפיים, אחרי שאירחה את המשחקים האולימפיים בשנת 1964.
הרציונל להשתתפות במכרז.
זכייה במכרז האולימפי היא שאיפה לאומית מהגדולות בחיי מדינה. קיום המשחקים האולימפיים עשוי להביא לעיר ולמדינה המארחות הכרה בינלאומית. מעבר לכך, יביא האירוע לסיוע כספי מטעם הוועד האולימפי בבניית מתקני ספורט וכפר אולימפי שיוכלו לשמש לאחר תום האולימפיאדה את התושבים, ולבנייה ושיפור משמעותי לשנים רבות בתשתיות, ברכבות ובכבישים. אירוח האולימפיאדה והכנתה ארוכת השנים עשויים לתרום לעלייה משמעותית במקומות עבודה, וכן לעלייה בעסקים עם חברות באותה מדינה ומחוץ לה, בתיירות, ובניהול נכון תוביל להכנסות כספיות של מיליארדים. זאת מלבד הכבוד והגאווה הלאומית שבאירוח אירוע הספורט הבינלאומי הגדול בעולם. לאור סדרי הגודל בהם מדובר, מסתיים המכרז האולימפי כשבע שנים לפני מועד האירוע המתוכנן, דבר שיאפשר לעיר ולמדינה המארחות שנים של תכנון והיערכות.
המועמדות.
שלוש ערים הבאות היו המתמודדות הסופיות על אירוח המשחקים האולימפיים בשנת 2020:
ההליך לבחירת העיר המארחת.
ההזמנות להגשת הצעות לאירוח אולימפיאדת הקיץ 2020 הוצאו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי ב-16 במאי 2011, כאשר המועד האחרון להגשת שמות הערים המעוניינות בכך היה ה-1 בספטמבר באותה שנה. עד לאותו מועד הגישו ועדים אולימפיים לאומיים לוועד האולימפי הבינלאומי את שמותיהן של שש ערים – שלוש המתמודדות הסופיות וכן באקו שבאזרבייג'ן, דוחה שבקטר ורומא שבאיטליה (אלו הן ה-Applicant Cities).
עד ה-15 בפברואר 2012 הגישו חמש ערים את מסמכי המועמדות הרשמיים לוועד האולימפי הבינלאומי, כאשר ממשלת איטליה הסירה לפני כן את מועמדותה של רומא משיקולים כלכליים. המסמכים שהוגשו שימשו את הוועד האולימפי הבינלאומי לשם הערכה ראשונית של התאמת הערים המועמדות לאירוח האולימפיאדה.
ב-23 במאי 2012 דחה הוועד האולימפי הבינלאומי את מועמדותן של דוחה ושל באקו ואישר את איסטנבול, טוקיו ומדריד כמתמודדות הסופיות במכרז (ה-Candidate Cities).
ב-7 בינואר 2013 הגישו שלוש הערים את ספרי ההצעות המפורטים שלהן.
במהלך חודש מרץ ביקרה ועדת ההערכה של הוועד האולימפי הבינלאומי בשלוש הערים (ארבעה ימים בכל עיר). דו"חות הביקורים הוגשו לוועד האולימפי הבינלאומי ב-25 ביוני. ב-3 עד 4 ביולי הציגו נציגי שלוש הערים את הצעותיהם בפני הוועד האולימפי הבינלאומי.
ההצבעה.
הוועד האולימפי הצביע על מנת לבחור את העיר המארחת של המשחקים האולימפיים בקיץ 2020 ב-7 בספטמבר 2013 במושב ה-125 של הוועד האולימפי הבינלאומי במלון הילטון בואנוס איירס בבואנוס איירס, ארגנטינה. ההצבעה הייתה מסוג הצבעה ממצה. אף עיר לא זכתה ביותר מ-50% מקולות הבוחרים בסיבוב הראשון, ומדריד ואיסטנבול היו בשוויון על המקום השני. הצבעת שובר שוויון בין שתי הערים הללו נערכה כדי לקבוע איזו עיר תנופה. בהצבעה הסופית, התחרות הייתה ראש בראש בין טוקיו ואיסטנבול, טוקיו נבחרה ברוב של 60 קולות מול 36 קולות.
ערים שחזרו בהן מכוונתן להגיש מועמדות.
מספר ערים התכוננו להגיש את מועמדתן לאירוח האולימפיאדה אך חזרו בהן: בוקרשט, רומניה; סנקט פטרבורג, רוסיה; פריז, צרפת; פראג, צ'כיה; דובאי, איחוד האמירויות הערביות; דרבן, דרום אפריקה; טורונטו, קנדה; הירושימה, יפן; פוסן, קוריאה הדרומית.
הוועד האולימפי הבינלאומי הודיע כי הוא מעוניין לקבל הצעת מועמדות מארצות הברית, אך הוועד האולימפי האמריקני החליט להימנע מכך. העיר לאס וגאס הגישה לבסוף את מועמדתה ללא תמיכת הוועד האולימפי האמריקני. הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הצעתה.
בנוסף לערים הנ"ל העלו עוד עשר ערים רעיון להגיש מועמדות לאירוח האולימפיאדה, אך החליטו לבסוף שלא להגישה: ברלין, גרמניה; בודפשט, הונגריה; ליסבון, פורטוגל; קהיר, מצרים; קזבלנקה, מרוקו; ניירובי, קניה; דלהי, הודו; קואלה לומפור, מלזיה; גוודלחרה, מקסיקו; בריסביין, אוסטרליה.
ישר סימסון
אשת כהן
במונח התורה וההלכה, לאשת כהן (או כהנת) ניתן חשיבות מיוחדת כולל דינים שונים משאר נשי ישראל. התורה מזכה אותה באכילת קדשים קלים וחלקים משאר מתנות כהונה. במקרה שנאנסה היא אסורה לבעלה.
היטמאות כהן לאשתו.
בפרשת אמור התורה מתירה היטמאות כהן לקרוביו ואילו אשתו איננה מוזכרת בין הנמנים וכמו כן בספר יחזקאל; . חז"ל קבעו כי לומדים מהמילה "לשארו" שרשאי הכהן לטמא לאשתו -ויש סוברים שאף חובה. ואילו יש סוברים שאין הכרח מהכתוב שמחייב בעלה הכהן ליטמא לה
ואילו בתלמוד ירושלמי מסופר אודות כהן שסירב להיטמא לאשתו;
בחיי הנישואין.
לפי ההלכה, אשת כהן שאמרה לבעלה נאנסתי ואף במקרה שיש עד אחד לדבר -אינה אסורה עליו. ואילו במקרה שהיא מורדת בבעלה היא רשאית לאכול בתרומה כל עוד שבעלה לא גירשה.
נאנסה.
על אף שאשת כהן שנאנסה אסורה לחזור לחיות עם בעלה, יש לבעלה כהן לפרוע את כתובתה.
פרטי דינים.
לאשת כהן יש בזכותה לאכול קודשים (קלים). גם דיניה שונים מבנות ישראל בטבילתה לטהרה. ואילו במקרה שאשת כהן סוטה מבעלה התורה קובעת מנחת סוטה מיוחדת כי אינה נאכלת לכהנים ובמקרה שנאנסה של לרצונה, מונעתה מלחזור לחיי נישואין עם בעלה הכהן.
יש דעה שניתן לפדות בכור מאת אשת כהן ויש חולקים ואומרים שפודים רק מזכרי כהונה בלבד
בזמן בית המקדש.
בתלמוד מסופר כי נשי הכהנים היו רגילות לטוות בגדי כהונה לבניהם הכהנים, וגם היו מספקות מחיה וכסות לרוצחים בשגגה שהתיישבו בערי מקלט.
אמדאוס (מחזה)
אמדאוס (באנגלית: Amadeus) הוא מחזה מאת פיטר שאפר, המציג ביוגרפיה בדיונית של המלחין וולפגנג אמדאוס מוצרט, תוך התמקדות ביריבות בין מוצרט לבין מלחין החצר סאליירי. המחזה שימש השראה לסרט אמדאוס מאת מילוש פורמן משנת 1984, שגם עבורו כתב שייפר את התסריט. ההצגה עצמה, שעלתה לראשונה בשנת 1979, נוצרה בהשראת הטרגדיה הקצרה של פושקין: מוצרט וסליירי.
במחזה נעשה שימוש רב במוזיקה של מוצרט, סאליירי ומלחינים אחרים בני התקופה. העלילה מתמקדת ביחסי הטינה בין מוצרט לבין סאליירי המבוגר והמתקנא בכישרונו המתפרץ של מוצרט הגאון, מאבק שמוביל לאובדן השפיות, רצח והתאבדות. בסצינות המפתח של המחזה מופיעים הצגות הבכורה של האופרות של מוצרט: החטיפה מן ההרמון, נישואי פיגארו, דון ג'ובאני וחליל הקסם.
המחזה הופיע בתרגום לעברית של גדי רול ובהמשך של דורי פרנס.
המחזה עלה בתיאטרון הבימה בשנת 1994, בתרגום של גדי רול, בימויו של מיכאל גורביץ' ובכיכובו של משה בקר. ושוב ב-2008 בתיאטרון הקאמרי בתרגום של דורי פרנס, בבימויו של עמרי ניצן, עם איתי טיראן בתפקיד מוצרט ואבנר חזקיה בתפקיד סליירי.
מרכז האימונים האולימפי של ריו דה ז'ניירו