הדיוויזיה הוקמה ב-25 בנובמבר 1939, על בסיס מפקד חילות החלפה X/2 בברמן, והועמדה תחת פיקוד קורט וויטאש. ב-18 בספטמבר 1944 הועברה הדיוויזיה להולנד כדיוויזיה מבצעית מס' 180, ולחמה שם במהלך מבצע מרקט גארדן. ב-2 בנובמבר 1944 אורגנה הדיוויזיה מחדש וצורפו לה כוחות מדיוויזיית הרגלים המבורג, והיא הועמדה תחת פיקוד ברנהרד קלוסטרקמפר. כמה חלקים מהדיוויזיה שלא נוצלו בלחימה עברו רפורמה מאוחר יותר להדיוויזיה מס' 480. הדיוויזיה לחמה באזור פנלו במהלך הקרב על הבליטה, ולאחר מכן לחמה במהלך קרב הרייכסוואלד כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה. הדיוויזיה נמחצה במהלך מבצע ורסיטי, ולאחר מכן נדחקה לכיס הרוהר, שם הושמדה באפריל 1945.
מתקפת הריינלנד
מתקפת הריינלנד הייתה סדרה של פעולות התקפיות של בעלות הברית של קבוצת הארמיות ה-21 בפיקודו של ברנרד מונטגומרי בין 8 בפברואר ל-25 במרץ 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה. הפעולות נועדו לכיבוש חבל הריין ולהבטחת מעבר על נהר הריין.
המבצע היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של גנרל דווייט ד. אייזנהאואר לכבוש את כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. מתקפת הריין כללה את מבצע ממשי, מבצע רימון, מבצע בלוקבאסטר, מבצע ביזה ומבצע ורסיטי.
דמיטרו פירטש
דמיטרו וסיליביץ' פירטש (באוקראינית: Дмитро Васильович Фірташ; נולד ב-2 במאי 1965) הוא איש עסקים ואוליגרך אוקראיני . יו"ר מועצת המנהלים של Group DF .
ביוגרפיה.
אחמטוב נולד במחוז טרנופול שבאוקראינה הסובייטית. אביו של דמיטרו היה נהג, ולאחר מכן מורה בבית ספר לנהיגה. לאמו שתי השכלות בתחום וטרינריה וכלכלה, היא עבדה כרואה חשבון במפעל סוכר.
במהלך 15 השנים האחרונות, דמיטרו פירטש הפך לבעלים של נכסים בתעשיית האנרגיה, הכימיקלים והטיטניום במרכז ובמזרח אירופה. המפעלים והחברות שלו פועלים באוקראינה, אוסטריה, הונגריה, גרמניה, איטליה, קפריסין, טג'יקיסטן, שווייץ, אסטוניה.
בשנת 2004, פירטש, יחד עם גזפרום, הקים את חברת RosUkrEnergo כדי לבצע מעבר גז לאוקראינה ולמדינות האיחוד האירופי.
בשנת 2007 הוקמה Group DF או ( The Firtash Group of Companies) במטרה לאחד את ניהול הנכסים בתחומים עסקיים שונים. היא כוללת מספר נכסים בתעשייה הכימית, האנרגיה והנדל"ן.
בשנת 2014 הא נעצר בווינה לפי דרישת FBI בנושא מתן שוחד. מאז מתנהל מאבק משפטי להסגרתו לארצות הברית. במרץ 2022 פירטש הפסיד במשפט נוסף ואם לא יהיה ערעור הוא יוסגר לארצות הברית
הפראים והתמימים
הפראים והתמימים (באנגלית: The Wild and the Innocent) הוא מערבון אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'ק שר, עם אודי מרפי וסנדרה די בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על זוג צעירים תמימים שגדלו כנוודים ומגיעים לעיר בה אנשים רעים ומושחתים שמנסים לנצל את תמימותם.
תקציר העלילה.
ינסי הוק (אודי מרפי) נודד ברחבי ויומינג עם דודו לי (ג'ורג' מיצ'ל) ודודתו האינדיאנית קירי (ליליאן אדמס). הם מתפרנסים מצייד גיריות ומכירת עורותיהן לתפירת פרוות. לי דוחה את הצעת חבריו להגיע לקליפורניה ולהקים חווה. הוא אוהב את המרחב אף על פי שמחיר הפרוות יורד.
לאחר שלי נפצע מתקיפת דב, הוא שולח את ינסי למכור את העורות. ינסי נפגש בבן סטוקר (סטרוטר מרטין) שמציע לתת לו את בתו הבכורה רוזלי תמורת העורות אך ינסי מסרב וגם מניס את סטוקר מהמקום לאחר שניסה לגנוב את העורות.
רוזלי מגיעה בחשאי לינסי ומבקשת להצטרף אליו במסעו לעיר קספר וינסי מסרב אך מסכים לבסוף. רוזלי היא נערה פשוטה, לבושה סמרטוטים, מלוכלכת ואנאלפביתית.
שניהם נכנסים לקספר, ינסי על סוס ורוזלי על חמור שנושא את ערימת העורות. התושבים מסתכלים עליהם בתימהון ותוך זמן קצר מתעמת ינסי עם הבריון צ'יפ (פיטר ברק) וגובר עליו.
הם נכנסים לחנות הכלבו של הזוג פורבס ומוכרים את העורות. בכסף קונה ינסי בגדים לו ולרוזלי, כעת הוא נראה כ"ג'נטלמן".
רוזלי מושכת את עיניו של פול ברטל (גילברט רולנד) שהוא השריף של העיר והאדם החזק ביותר. הוא גם בעל "אולם הריקודים" שהוא מסווה לבית בושת. ברטל הוא אדם חלקלק ורוזלי מוצאת חן בעיניו, הוא מציע לה לעבוד באולם הריקודים ומפנק אותה בבגדים ותכשיטים.
ינסי מרוצה שרוזלי השיגה "עבודה" ובינתיים הוא מתאהב במרסי הווארד (ג'ואן דרו) ואינו יודע שהיא למעשה זונה. בנשף ריקודים הוא רואה שהזוגות הרוקדים מתרחקים מהם הוא מתעמת שוב עם צ'יפ ואז מתבררת לו האמת.
הוא מצטייד ברובה ויוצא לאולם הריקודים כדי לשחרר את רוזלי. ברטל מאיים עליו ומתפתח קרב יריות שבסופו נהרג ברטל.
ינסי עומד לעזוב את קספר והזוג פורבס מקבל את רוזלי לעבודה בחנות אך היא רצה אחרי ינסי העוזב ולבסוף הם מגיעים לדוד ולדודה וממשיכים את חייהם כציידי פרוות.
ריפוי במחול
מבצע ביזה
מבצע ביזה היה מבצע צבאי לחציית הריין בליל ה-23 במרץ 1945, שהושק על ידי קבוצת הארמיות ה-21 בפיקודו של פילדמרשל ברנרד מונטגומרי. חציית הנהר הייתה בריס, וזל, ומדרום לנהר ליפה על ידי הארמייה השנייה הבריטית בפיקודו של לוטננט גנרל מיילס דמפסי, והארמייה התשיעית של ארצות הברית בפיקודו של לוטננט גנרל ויליאם ה. סימפסון.
הארמייה המוטסת הראשונה של בעלות הברית ניהלה את מבצע ורסיטי בגדה המזרחית של הריין לתמיכה במבצע ביזה, והורכבה מהקורפוס המוטס ה-18, שכלל את הדיוויזיות הבריטית ה-6 וה-17 האמריקאית.
הכנות כמו צבירת אספקה, סלילת כבישים והובלה של 36 ספינות נחיתה של הצי המלכותי, הוסתרו על ידי מסך עשן מסיבי מה-16 במרץ. המבצע החל בליל 23 במרץ 1945. הוא כלל את הצנחת הכוחות במסגרת מבצע ורסיטי ליד וזל, ואת מבצע קשת, של שירות האוויר המיוחד. שטחי הנחיתה הוצפו, וקרקע חקלאית שננטשה הפכה ליער.
הקרב.
4,000 תותחים של בעלות הברית ירו במשך ארבע שעות במהלך הפצצת הפתיחה. מפציצים בריטיים תרמו בהתקפות על וזל במהלך היום והלילה של 23 במרץ 1945.
בליל 23 במרץ, פלוגות E ו-C מגדוד ההנדסה המשוריין ה-17, חלק מהדיוויזיה המשוריינת האמריקאית ה-2, הקימו רפסודות צפות כדי להכין את חציית הריין כחמישה קילומטרים מדרום לווזל. בניית הגשר החלה בשעה 9:45 בבוקר ובשעה 16:00 חצתה המשאית הראשונה את גשר הפונטון הצף. מעל של שביל M2 ו-93 מצופים פנאומטיים הונחו בפרויקט הבנייה של שש שעות וחמש עשרה דקות, שיא של גודל הגשר. נדרשו עשרים וחמש משאיות של 2 וחצי טון GMC CCKW כדי להעביר את חלקי הגשר לאתר הבנייה, חלק מה-Red Ball Express.
שלוש יחידות של בעלות הברית ביצעו את ההתקפה הראשונית: הקורפוס ה-12 הבריטי, הקורפוס ה-30 הבריטי והקורפוס ה-16 האמריקני. דיוויזיית השריון הבריטית ה-79 - בפיקודו של מייג'ור גנרל פרסי הוברט - עמדה בחזית הנחיתות בנורמנדי וסיפקה עזרה שלא תסולא בפז בפעולות שלאחר מכן עם כלי רכב משוריינים מותאמים במיוחד (הידועים כ-Hobart's Funnies). אחד ה"מצחיקים" היה ה"באפלו" שהופעל על ידי רגימנט הטנקים המלכותי הרביעי, בפיקודו של לוטננט קולונל אלן ג'ולי, והיה כלי רכב אמפיבי חמוש ומשוריין, שהיה מסוגל לחצות קרקע רכה ומוצפת. אלו היו כלי הרכב של החי"ר בחוד החנית.
את החלק הראשון של המבצע החלה דיוויזיית הרגלים 51 (היילנד), בראשות הגדוד ה-7, רגימנט המשמר השחור (ההיילנדרים המלכותי) של החטיבה ה-154 בשעה 21:00 ב-23 במרץ, ליד ריס, ואחריה הגדוד ה-7, רגימנט ארגייל וסאטרלנד (גם של החטיבה ה-154). בשעה 02:00 ב-24 במרץ צלחה דיוויזיית הרגלים ה-15 (הסקוטית) בין וזל לריס. בתחילה לא הייתה התנגדות, אך מאוחר יותר הם נתקלו בהתנגדות נחושה מקני מקלעים. באותו יום נהרג מפקד הדיוויזיה ה-51, מייג'ור גנרל טום רני, מירי מרגמות. חטיבת הקומנדו הבריטית הראשונה נכנסה לווזל.
דיוויזיית הרגלים ה-30 האמריקאית צלחה מדרום לווזל. ההתנגדות המקומית נשברה על ידי ארטילריה והפצצות אוויריות. לאחר מכן, נחתה גם דיוויזיית הרגלים ה-79 האמריקאית. האבדות האמריקאיות היו מינימליות. ההתנגדות הגרמנית לנחיתות הבריטיות נמשכה במידה מסוימת, ונערכו התקפות נגד משוריינות. עם זאת, נמשכו הנחיתות, כולל טנקים וציוד כבד אחר. לכוחות האמריקאים היה גשר ב-24 במרץ בערב.
מבצע ורסיטי החל בשעה 10:00 ב-24 במרץ, כדי לשבש את התקשורת של האויב. למרות התנגדות כבדה להצנחות ולאחר מכן, הכוחות המוטסים התקדמו והדפו התקפות נגד. הלקחים הקשים של מבצע מרקט גארדן יושמו. אחר הצהריים, הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית) חברה לשתי הדיוויזיות המוטסות.
ההתנגדות הגרמנית העזה נמשכה סביב ביינן, צפונית לריס, שם נדרשה כל חטיבת הרגלים הקנדית ה-9 כדי להקל על רגימנט המשמר השחור. אולם ראש הגשר הוקם היטב, והיתרונות של בעלות הברית במספרים ובציוד יושמו. עד 27 במרץ, ראש הגשר היה ברוחב ובעומק .
לאחר מכן.
השפעה על הכוחות והפיקוד הגרמני.
למבצע בעלות הברית התנגדה ארמיית הצנחנים הגרמנית הראשונה, בפיקודו של אלפרד שלם, חלק מקבוצת ארמיות H. אף על פי שכוח זה נחשב לכוח הגרמני היעיל ביותר באזור, הוא היה מדולדל מאוד מפעולתו הקודמת בקרב הרייכסוואלד. משלא יכלה לעמוד בלחץ של בעלות הברית, ארמיית הצנחנים הראשונה נסוגה מצפון-מזרח לכיוון המבורג וברמן, והותירה פער בינה לבין הארמייה ה-15 ברוהר.
יוזף גבלס היה מודע היטב להשפעה הפוטנציאלית של המבצע מלכתחילה. ב-24 במרץ, הוא כתב ביומן שלו כי "המצב במערב נכנס לשלב קריטי בצורה יוצאת דופן, לכאורה כמעט קטלני". הוא המשיך וציין את חציית הריין בחזית רחבה, וחזה את ניסיונות בעלות הברית לכתר את אזור הלב התעשייתי של הרוהר.