בשנת 2020, פולארי הוציא את אלבום הבכורה שלו, בשם "About Men", תחת שם הבמה של "Odd Comfort". בראיון ביוני 2020 אמר פולארי שהוא עדיין פתוח לתפקידי משחק, אבל התוכניות המיידיות שלו הן הוצאת אלבום נוסף ובימוי קליפים.
דוד המאירי בגין
צב חשורי
Wenn die Soldaten
Wenn die Soldaten (בתרגום חופשי לעברית: עת שהחיילים) הוא שיר לכת עממי גרמני העוסק בחיי הצבא.
היסטוריה.
מחברי השיר אינם ידועים, אך עם זאת, ניתן למצוא אזכורים של השיר עוד מאמצע המאה ה-19. בשנת 1880 השיר כבר היה נפוץ בדרום גרמניה. בתחילת המאה ה-20 זכה השיר להצלחה בכל המדינה. בשנת 1931 יצא לאקרנים בגרמניה הסרט "...Wenn die Soldaten", ששמו שאוב ממילות השיר.
במהלך השנים, זכה השיר לגרסאות כיסוי מרובות ביד אמנים שונים. בגרמניה הנאצית, הוא בוצע רבות בשל העניין בשירי מלחמה. בגרמניה המזרחית, בוצעה לשיר גרסה אנטי-מערבית בביצועו של האמן הקומוניסט ארנסט בוש, ששינה את המילים בצורה מופגנת: "עת החיילים עוברים בעיר, האומללות הצרות והמוות צועדים עימם... משום שמטר הפצצות מביא שפעת דולרים, ואף טנק אמריקני לא נוסע בלי חיילי רגלים גרמנים." הביצוע הידוע ביותר הוא של מרלן דיטריך.
מילות השיר.
מילות השיר להלן הן:
ארכיפלג רימסקי-קורסקוב
ארכיפלג רימסקי-קורסקוב (ברוסית: Архипелаг Римского-Корсакова) היא קבוצה של שישה איים קטנים ומעט סטאקים (איים סלעיים) במפרץ פיוטר הגדול שבים יפן בניהולו של מחוז פרימוריה. האיים ממוקמים כ-70 ק"מ (43 מייל) מדרום מערב ל. הארכיפלג אינו מיושב ויש לו שטח של כ-6 קמ"ר. הנקודה הגבוהה ביותר היא 144 מטר (472 רגל) (האי סטנין). האי הגדול ביותר הוא בולשוי פליס (4 קמ"ר). האיים התגלו עבור האירופאים על ידי ציידי לווייתנים צרפתים בשנת 1851 ושמם ("Iles pelée)". מאוחר יותר נקרא הארכיפלג על שם מפקד הסקונר ווסטוק ויין רימסקי-קורסקוב.
דרימפאנק
דרימפאנק הוא ז'אנר של מוזיקה אלקטרונית המאופיין בהתמקדות שלו באווירה קולנועית והקלטות שטח, בשילוב עם תכונות וטכניקות שונות מז'אנרים אלקטרוניים אחרים כמו טכנו, ג'אנגל, אלקטרו ודאבסטפ.
היסטוריה.
דרימפאנק הופיע באמצע שנות ה-2010. אמני דרימפאנק מוקדמים רבים שאבו השפעה מפסקולים של סרטים, וייפורוויב, דראם נ' בייס. מקורו של הז'אנר הוא באלבום הבכורה של 2814, צמד האמביינט המורכב מלוק לורילה ודייוויד רוסו. השם נגזר מהמילה סייברפאנק בגלל השימוש עיצוב הצליל, המעורר את החוויה של הליכה בעיר עתידנית.
מאפיינים מוזיקליים.
דרימפאנק שואב השראה מנושאים כמו צלילי העיר, מדע בדיוני, סוריאליזם, בדידות, אהבה, וחלומות. הם מקורות השראה נפוצים בתוך הדרימפאנק.
הקלטות של גשם מאוד נפוצות בדרימפאנק, השימוש בהקלטות בא בהשראת האווירה של הסרט " "בלייד ראנר" " המתמקד באווירה מוחשית ובבניית עולם ולא בעלילה או פעולה. הריכוז הזה באווירה נותן למוזיקה איכות סוחפת וחלומית. איכות זו מוגברת עוד יותר על ידי השימוש בקלטות בהקלטה של המוזיקה.
גמד וענק
ויקטור אטיה
ויקטור ג'ורג' אטיה (באנגלית: Victor George Atiyeh; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון ה-32 בשנים 1979–1987. הוא היה המושל הראשון בארצות הברית ממוצא ערבי.
אטיה נבחר כמושל ב-1978, לאחר שניצח את המושל המכהן רוברט סטראוב. ב-1982 הוא נבחר לכהונה שנייה לאחר שהתמודד מול מי שיכהן לימים כמושל, טד קולנגוסקי, וזכה ב-61.6 אחוזים מקולות הבוחרים, הרוב הגדול ביותר לבחירות למשרת מושל אורגון ב-32 השנים שקדמו לבחירתו. קודם לבחירתו כמושל, כיהן אטיה כחבר האספה המחוקקת של אורגון החל מ-1959, בתחילה בבית הנבחרים, ולאחר מכן בסנאט. נכון להיום, אטיה הוא מושל אורגון האחרון שכיהן בתפקידו מטעם המפלגה הרפובליקנית.
ראשית חייו.
ויקטור אטיה נולד וגדל בפורטלנד, אורגון. הוריו, ג'ורג' אטיה ולינדה אסלי, היגרו לארצות הברית מהכפר חוסן שממערב לעיר חומס שבסוריה ומביירות שבלבנון, בהתאמה. אביו של אטיה עבר ב-1898 באליס איילנד כדי להצטרף לאחיו עזיז בעסקי השטיחים שלו. משפחת אמו של אטיה השתייכה לכנסייה האנטיוכית, אף על פי שבשלב מאוחר יותר בחייו הצטרף אטיה לכנסייה האפיסקופלית.
אטיה התחנך בבתי ספר בפורטלנד. הוא למד שנתיים באוניברסיטת אורגון, שם הוא שיחק כגארד בנבחרת הפוטבול של המוסד והיה למנהיג אזורי בתנועת הצופים הבנים של אמריקה. כאשר מת אביו, פרש אטיה מהלימודים ולקח על עצמו את ניהול עסק השטיחים המשפחתי, שנקרא "האחים אטיה".
קריירה פוליטית.
אטיה כיהן כחבר בית הנבחרים של אורגון מטעם מחוז וושינגטון בשנים 1959–1964, וכחבר הסנאט של אורגון מטעם מחוז הבחירה התשיעי בשנים 1965–1978.
מושל אורגון.
ב-1974 התמודד אטיה ללא הצלחה על משרת מושל אורגון נגד הדמוקרט רוברט סטראוב. לאחר שניצח את המושל לשעבר טום מק'קול בבחירות המקדימות, התמודד אטיה שוב נגד סטראוב ב-1978, והפעם ניצח לאחר שזכה ב-55 אחוזים מקולות הבוחרים. הוא היה האמריקאי הראשון ממוצא ערבי שנבחר כמושל מדינה. ב-1982 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה, לאחר שזכה בהפרש הקולות הגדול ביותר בבחירות למשרת המושל באורגון הגדול ביותר מזה 32 שנים.
כמושל, יצר אטיה תוכניות חדשות לבטיחות בענפי הדיג והעץ המסורתיות של אורגון. הוא דאג לתמריצים להבאתן של תעשיות חדשות למדינה כדי לגוון את כלכלתה., כולל פתיחת משרד סחר בטוקיו, שהיה לשכת הסחר הראשונה של אורגון מחוץ לארצות הברית. הוא הפעיל יוזמות עולמיות לתיירות ופעל לטובת הכרזתו של ערוץ נהר קולומביה כאזור נופי לאומי לשימור.
אטיה סייע להקמתו של בנק מזון מדינתי, שהיה הראשון מסוגו בארצות הברית. הוא גם פעל להעלאת המודעות לסכנות הנהיגה בשכרות וחתם על חוקים חדשים נגד תופעה זו. הוא שימש כיושב ראש אגודת המושלים הרפובליקנים והיה מנהיג המליאה בוועידה הארצית של מפלגתו עבור רונלד רייגן ב-בחירות לנשיאות של 1984.
שנותיו האחרונות.
לאחר סיום כהונתו כמושל, היה אטיה ליועץ סחר בינלאומי. לאטיה היו יחסים ארוכי שנים עם אוניברסיטת פסיפיק, והוא שימש כחבר בחבר הנאמנים שלה. ב-1996 העניקה לו האוניברסיטה תואר דוקטור לשם כבוד. ב-2011 הוא תרם לספריית האוניברסיטה אוסף של מזכרות הקשורות אליו.
ב-2006 שימש אטיה כיושב הראש של הקמפיין שנקרא "כן ל-49", שנועד לקדם את משאל העם לתקנה מספר 49, שנועדה להגנת משק המים של אורגון, לצד המושלת לשעבר ברברה רוברטס, המושל לשעבר ולעתיד ג'ון קיצהבר והמושל המכהן טד קולנגוסקי. הוא השיג תרומה של 100,000 דולר לטובת הקמפיין מפיל נייט, המנהל הכללי של נייקי.
אטיה היה נשוי לדולרס לבית יואיט, שאותה נשא לאישה ב-1944. לשניים נולדו בן ובת.
ויקטור אטיה נפטר ב-20 ביולי 2014 לאחר שבעשור האחרון לחייו סבל ממספר בעיות רפואיות. הוא נטמן בבית הקברות ריבר ויו שבפורטלנד.
יעקב אלבעלי
הרב יעקב אלבעלי (? - 1774) היה רב, דיין ופרשן באזמיר.
חייו.
למד אצל רבי מצליח מאיר. בעקבות פטירת הרב אברהם אבן עזרא (מחבר ספר בתי כנסיות), עמו עמד בקשרי ידידות, החל לכהן כרב העיר בשנת תקכ"א יחד עם הרב חיים אבולעפיה (השלישי).
נתן הסכמה לספר חשק שלמה לרב שלמה בן רבי מרדכי בשנת תקכ"ח, וכן לספר שער המלך לרב יצחק נוניש בילמונטי. בנוסף הסכים לספר שבט מוסר בשנת תקכ"ב ולספר חסד לאברהם לרבי אברהם טובייאנה.
חתנו היה רבי שמחה אליעזר, מחכמי איזמיר ומתלמידיו של הרב יצחק נוניש. הרב יעקב היה מרבותיו של הרב יוסף רפאל חזן בעל ספר "חקרי לב", שמזכירו בספרו בתואר 'מורי'.
בספר יצחק ירנן לרבי אליקים גאטינייו משבח אותו בהקדמה: .
נכדו של הרב יעקב היה רבי יאושוע אברהם יהודה, מחבר ספר עבודת משא.
הספידוהו הרב נסים חיים שלום יעקב מרגואנטו בספרו דרכי שלום ,הרב שלמה בן עזרא וכן תלמידו של הרב יעקב, הרב היר"ח בספרו מערכי לב.
זכויות האדם באוקראינה
זכויות אדם באוקראינה הן נושא שנוי במחלוקת. על פי ארגוני זכויות האדם, כגון Freedom House, קיים במדינה "חופש חלקי".
לפי Freedom House מצב זכויות האדם השתפר משמעותית לאחר אירועי היברומאידאן בשנת 2014. דירוג המדינה עלה מבחינת פלורליזם פוליטי, בחירות לפרלמנט ושקיפות ממשלתית. החל משנת 2015 המדינה מתויגת כבעלת "חופש חלקי". על פי דיווחי הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, החל משנת 2015 הבחירות באוקראינה תואמות בדרך כלל לתהליך דמוקרטי, אך נדרשים מאמצים נוספים כדי להגביר את אמון הציבור במערכת הפוליטית.
העימות המתמשך בדונבאס מעיב על דירוג המדינה. על פי דו"ח של Human Rights Watch משנת 2014, שני הצדדים הפרו את חוקי המלחמה במהלך העימות. בין השאר, ממשלת אוקראינה הטילה הגבלות מוגזמות על חופש התקשורת, ובמאי 2015 החליטה המועצה העליונה להשעות את כל האמנות הבינלאומיות בנושאי זכויות אדם באזור מזרח דונבאס.
אמנות בינלאומיות בנושאי זכויות האדם עליהן חתומה אוקראינה.
אוקראינה חתומה על מספר רב של אמנות בינלאומיות בנושאי זכויות אדם, בהן אמנת רומא, האמנה האירופית לזכויות אדם, האמנה נגד עינויים, האמנה בדבר ביעור כל צורות האפליה הגזעית, אמנת זכויות הילד, האמנה לביעור כל הצורות של אפליה נגד נשים (CEDAW), האמנה הבינלאומית בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות והאמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות.
רקע.