מאז שהמפלגה עלתה לשלטון ב-1948, למפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה היה את אחד מאחוזי החברים פר אדם הגבוהים בעולם הקומוניסטי. (11% אחוזים מהאוכלוסייה הכללית.
הכשרת החברים.
אינדוקטרינציה והכשרת חברי המפלגה הייתה אחד מהתפקידים החשובים ביותר של ארגוני המפלגה האזוריים והמחוזיים, והכשרות המפלגה נעשה לרוב בדרגים האלה. היחידות האזוריות והמחוזיות עבדו יחד עם ארגוני מפלגה מקומיים בקביעת תוכניות הכשרה והחלטת מי מהחברים ישתתף באיזה קורס של למידה. לארגון מחוזי או עירוני של המפלגה סופקו שיעורים שבועיים של העקרונות הבסיסיים של המרקסיזם-לניניזם, היסטוריית הקומוניזם, כלכלה סוציאליסטית, ומדיניות המפלגה בנושאים שונים.
חברי המפלגה שהתמודדו למשרות מפלגתיות נכחו בסמינרים בבתי ספר למרקסיזם-לניניזם שנערכו במישורים המקומיים בכל מיני מוסדות, בפראג, ברנו, וברטיסלבה. הרמה הגבוהה ביותר של הכשרה מפלגתית הוצעה לתלמידים המתקדמים של בית הספר לפוליטיקה בפראג. תוכנית ההכשרה עוצבה להכשיר את האחוזון העליון של הנהגת המפלגה, לתוכנית הלימודים שנמשכה שלוש שנים היה את הסטטוס הרשמי של תוכנית אוניברסיטאית ונחשבה לתוכנית הלימודים למדע המדינה במזרח אירופה. המוסדות הללו היו תחת פיקודה של הוועדה המרכזית של המק"צ'.
קארוי קצ'קמטי (סופר)
קארוי קצ'קמטי (בהונגרית: Kecskeméti Károly; קצ'קמט, 14 בינואר 1910 – לונדון, 24 ביולי 1985) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי-בריטי.
ביוגרפיה.
קארוי קצ'קמטי נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה קצ'קמטי (1865–1944), סיטונאי יין, ושל רחל בטלהיים (1880–1944) הוא השלים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו ובפרנקפורט, ואחר כך למד בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה. לאחר מכן חזר לקצ'קמט, שם התפרסמו כתבותיו הצבעוניים בימי ראשון משנת 1937 ב"מפקח קצ'קמט" (Kecskeméti Ellenőr) חתומים בשם קיתי (Kéthy). לימים היה מתמחה בעיתונות ביומון בשפה הגרמנית שהופיע בבודפשט, בפסטר לויד. במהלך מלחמת העולם השנייה הוריו וכמה קרובי משפחתו הקרובים נרצחו בשואה. קצ'קמטי ניצל ואחרי 1945 עסק בחקלאות. הוא ניצל את ימי המרד ההונגרי ונמלט (היגר) בסוף שנת 1956 והתיישב באדג'וואר, פרבר של לונדון. הוא טופל בסנטוריום לחולי שחפת במשך תקופה ארוכה, שם כתב את הרומן שלו שלא פורסם, "פנסיון לואיזה" (Lujza panzió).
אשתו הייתה ולריה צ'יסאר, בתם של הוגו צ'יסאר ושל אמה פְרַנְקְל, אותה נשא לאישה ב-9 בדצמבר 1936 בבודפשט.
שמורת הטבע הלאומית של הארצות הדרומיות של צרפת
שמורת הטבע הלאומית של הארצות הדרומיות של צרפת (בצרפתית: Réserve naturelle nationale des Terres australes françaises) היא המגנה על כל השטחים היבשתיים וחלק מהמרחב הימי בשלושת המחוזות התת-אנטארקטיים (צפונית לקו הרוחב 60° דרום) של שטחי הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת, כלומר איי קרוזה, איי קרגלן והאיים סן פול ואמסטרדם. הפארק הוקם באוקטובר 2006, הוא מגן על 7,668 קילומטרים רבועים ביבשה ועל 665,301 קילומטרים רבועים בים, על שטח כולל של 672,969 קילומטרים רבועים. זה הופך אותה ללא ספק לשמורת הטבע הגדולה ביותר בצרפת.
ב-5 ביולי 2019 הוכרזה השמורה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מטרתה העיקרית היא הגנה וניהול יעילים של האזורים הטבעיים בתחומה במטרה לשמור על המגוון הביולוגי הכללי של הטריטוריות הדרומיות, במיוחד על ידי הבטחת הגנה על לווייתנאים, שכן היא נמצאת בתוך אזור המקלט הדרומי שלהם.
בשל מרחקם הגדול מכל מוקד של פעילות אנושית מהווים האיים הצרפתיים התת-אנטארקטיים מקלטים ייחודיים לצמחייה ובעלי חיים. המורשת הביולוגית האוקיינית שלהם עדיין כמעט שלמה ובמקרה היא עשירה וחשובה משמעותית.
בדצמבר 2016 הורחב היקף השמורה ליותר מ-600,000 קילומטרים רבועים.
החלק היבשתי.
מטרת השמורה בחלק היבשתי היא להבטיח את שלמותם הטריטוריאלית של איים והאיונים של שלושת המחוזות של איי קרגלן, ארכיפלג איי קרוזה והאיים סן פול ואמסטרדם. מערך של יותר מ-300 איים בשטח של כ-7,668 קילומטרים רבועים. הנקודה הגבוהה ביותר היא הר הגעש הרדום (1,850 מטר), השוכן על האי המרכזי "גראן טר" (Grande Terre).
הגנה על מערכות אקולוגיות יבשתיות וימיות.
בשל ההיסטוריה הגאולוגית והביולוגית שלה, מיקומה הגאוגרפי אלפי קילומטרים מכל יבשת ופעולות הגומלין בין הסביבות הימיות והיבשתיות, שמורת הטבע הלאומית של הארצות הדרומיות של צרפת היא משכן למגוון ואוכלוסיות מינים ייחודי. המשימה של קהילת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת היא לנהל את שמורת הטבע באמצעות תוכנית ניהול לעשר שנים. תוכנית הניהול השנייה, שנמשכת בשנים 2018–2027, סובבת סביב שבעה נושאים שמטרתם שימור השטח: הטבע הפראי, מצב השימור הטוב של מערכות אקולוגיות יבשתיות דרומיות, אפיון ושימור מערכות אקולוגיות ימיות. שטחי דרום עשירים ומגוונים, פיתוח ידע על עופות ויונקים ימיים במטרה לשמר את אוכלוסיות העופות הנמצאים בסכנת הכחדה, פיתוח רכישת ידע על ניצול משאבים ימיים, חיזוק הידע המדעי בשטח, מעבדה חיה ומצפה למגוון ביולוגי ולשינויים גלובליים.
היסטוריה.
שמורת הטבע נוצרה בצו מיום 3 באוקטובר 2006.
ב-15 בספטמבר 2008 השמורה הוגדרה כאתר רמסר.
ב-24 בנובמבר 2018 השמורה צורפה לרשימה הירוקה של שטחי שימור מוגנים של הארגון IUCN.
ב-5 ביולי 2019 הוכרזה השמורה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "הארצות והימים הדרומיים של צרפת". בדברי ההסבר להכרזה נכתב: "'נווה מדבר' זה במרכז האוקיינוס הדרומי משתרע על שטח של יותר מ-67 מיליון הקטאר ותומך באחד הריכוזים הגבוהים ביותר של עופות ויונקים ימיים בעולם. בפרט, הוא מונה את האוכלוסייה הגדולה ביותר של פינגווינים מלכותיים ואלבטרוסים צהובי-חרטום בעולם. הריחוק של האיים הללו ממרכזי פעילות אנושית הופך אותם לחלון ראווה של אבולוציה ביולוגית ושטח ייחודי למחקר מדעי". ועוד נכתב כי: "הם מאכלסים למעלה מ-50 מיליון עופות של עד 47 מינים. קרוב למחצית מהאוכלוסייה העולמית של 16 ממינים אלה מתרבה באיים אלה. לדוגמה, הם מציגים את האוכלוסייה הגדולה ביותר של פינגווין מלכותי ואלבטרוס צהוב-חרטום בעולם, כמו גם 8 מינים אנדמיים כמו אלבטרוס אמסטרדם, המוגדר כ-flagship species ואחד מהעופות הנדירים בעולם. הם מארחים גם אוכלוסיות גדולות של טורפים ימיים, כולל המושבה השנייה בגודלה של פיל ים דרומי והמושבה השלישית בגודלה של דוב ים אנטארקטי, וגם לווייתנאים כמו דולפין קומרסון, תת-מין אנדמי הקיים באיי קרגלן".
עונת 1968/1969 בליגת העל ההולנדית
עונת 1968/1969 הייתה העונה ה-13 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פיינורד באליפות הליגה. פורטונה סיטארד ווולנדם ירדו לליגת המשנה.
מבנה.
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו א.ז 67 וסכוונינגן הולנד ספורט שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה. בעונה זו שלוש קבוצות סיימו במאזן זהה במקומות 15, 16 ו-17 ועקב כך התקיים בית תחתון עם סיבוב בודד, בסופו המפסידה ירדה לליגת המשנה.
מארק קרלינר
מארק קרלינר (Marek Karliner; נולד ב-27 בספטמבר 1955) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
נולד בפולין לאוסקר, משפטן בכיר, ולאדה, גרפיקאית, ולו אחות בכורה, אינגה. עלה לישראל ב-1969 עם הוריו, בעוד אחותו נותרה באקדמיה בווינה, משם עקרה לארצות הברית ולימים הייתה לפיזיקאית באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. את השהות הראשונית בארץ עשתה משפחת קרלינר במרכז קליטה בירושלים.
את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. ב-1979 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה, ולאחר מכן המשיך במסלול ישיר לדוקטורט, אותו סיים ב-1984 בהנחייתו של פרופ' דוד הורן. במהלך לימודיו זכה במלגת פולברייט ושהה כשנה באוניברסיטת סטנפורד.
בין השנים 1984 ו-1988 היה קרלינר לעמית בתר-דוקטורי ע"ש חיים ויצמן וכן לעוזר מחקר במאיץ החלקיקים באוניברסיטת סטנפורד.
ב-1988 זכה במלגת אלון לחברי סגל צעירים מצטיינים, והצטרף לבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב כמרצה בכיר.
ב-1990 היה לפרופסור חבר, וב-1995 לפרופסור מן המניין.
בשנים 2006–2010 כיהן כראש החוג לפיזיקת חלקיקים (החוג לאנרגיות גבוהות) ובשנים 2010–2015 כיו"ר מכון ריימונד ובברלי סאקלר לפיזיקה עיונית.
בשנים 2003 ו-2005 כיהן כפרופסור אורח במעבדות קוונדיש באוניברסיטת קיימברידג'.
מ-2015 הוא המנהל של מכון מורטימר וריימונד סאקלר ללימודים מתקדמים, ומאז 2017, הוא חבר חוץ .
ב-2019 נבחר ליו"ר הוועדה הישראלית לפיזיקה של אנרגיות גבוהות, האמונה על התיאום הלאומי של מדינת ישראל עם CERN. החל לכהן בתפקיד זה ב-1 בינואר 2021.
מחקר.
מחקרו של קרלינר עוסק בפיזיקה עיונית של חלקיקים יסודיים, ובעיקר בכרומודינמיקה קוונטית ואינטראקציות חזקות.
במסגרת מחקרו, יחד עם עמיתו האמריקאי ג'ונתן רוזנר, חזה במדויק את מסתו של חלקיק נדיר בשם ++Xi-cc וזאת כשלוש שנים לפני גילויו הניסיוני של החלקיק במאיץ החלקיקים ב-CERN. גם החלקיק Tcc+, טטראקווארק שחזו קרלינר ורוזנר, התגלה לימים במאיץ ב-CERN בשנת 2021.
הוא מרצה מבוקש בעשרות סמינרים וכנסים ברחבי העולם, ונבחר מספר פעמים למרצה מצטיין באוניברסיטת תל אביב.
ברטלן אדלשטיין