על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 61,423 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ. ב-2016 יצא ל-VOD של יס ושל הוט.
חנניה גיבשטיין
חנניה גיבשטיין (נולד ב-25 בספטמבר 1933) הוא איש עסקים ישראלי, כיהן כראש עיריית ראשון לציון ה-7 בשנים 1969 עד 1983.
ביוגרפיה.
גיבשטיין נולד בראשון לציון, אחד משבעה ילדיהם של קנדל יוכבד והרב יהושע גיבשטיין. אחיו הגדול הוא האמן יעקב אגם. הוא למד בתלמוד תורה ובגימנסיה הריאלית. היה חבר בתנועת בית"ר וכנער לקח חלק בפעילות האצ"ל במושבה. שירת בצה"ל באגף המודיעין. לאחר שחרורו סיים ב-1958 לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה אצל עו"ד אריה המבורגר. בשנת 1964 קיבל תואר מוסמך במשפטים.
כתב בנושאי כלכלה ב"שער - יומון המשק והבורסה", ב"רבעון לבנקאות" וב"ידיעות אחרונות". פתח משרד עורכי דין פרטי ושימש נשיא "הלשכה הצעירה" בראשון לציון. באמצע שנות ה-60 החל להיות פעיל בנושאי איכות הסביבה בראשון לציון. הוא פעל נגד הקמת מזבלה בראשון לציון ועמד בראש ועדת ההתנגדות של הארגונים הציבורים נגד הקמת מפעל השפכים בגן רווה. במאי-יוני 1969 ניהל מאבק להסדרת תורנות לילה של רופאים בראשון לציון.
המאבקים של גיבשטיין שנושאים העירוניים הקפיצו את הפופולריות שלו בראשון לציון ושלושה חודשים לפני הבחירות החליטו בגח"ל להציב אותו לבחירות באוקטובר 1969 כמועמדם לראשות העירייה. במהלך מערכת הבחירות סירב גיבשטיין להציג מצע או להבטיח הבטחות לבוחרים לפני שייכנס לתפקיד ויבחן את הנושאים העומדים על הפרק. הוא נחל הצלחה בבחירות ורשימתו קיבלה 8 מנדטים מתוך 15 במועצה. בבחירות לרשויות המקומיות ב-1973 התמודד בראשות רשימה עצמאית בעקבות חילוקי דעות עם הליכוד וכך גם במערכות הבחירות הבאות. כיהן כראש עיר עד 1983, שנה בה הפסיד בבחירות למאיר ניצן. הוא המשיך לכהן במועצת העיר כחבר אופוזיציה.
ב-1986 מונה ליו"ר המנהלה של המוסד לבטיחות ולגיהות וכיהן בתפקיד במשך 7 שנים. כיהן כחבר במליאת רשות השידור ובדירקטוריון מפעל הפיס.
גיבשטיין הוא איש עסקים שבבעלותו ובבעלות משפחתו נדל"ן רב. הוא היה ממייסדי חברת הכבלים מת"ב וב-1997 מכר 10% מהחזקותיו לולדימיר גוסינסקי תמורת 24.5 מיליון דולר. הוא המשיך לכהן בדירקטוריון הוט-מערכות תקשורת (בה המשיך להחזיק כ-5%) עד סוף 2006.
גיבשטיין אלמן ואב לשלושה. ב-1998 הוענק לו התואר יקיר העיר ראשון לציון.
שו יוחווה
שוּ יוּחוַוה (בסינית: 許昱華; בפין-יין: Xǔ Yùhua; נולדה ב-29 באוקטובר 1976) היא שחמטאית סינית בדרגת רב-אמן, ולשעבר אלופת העולם בשחמט לנשים. היא האלופה השלישית מסין, לאחר שיה ג'ון וג'ו צ'ן.
החל מפברואר 2012 אינה שחמטאית פעילה.
ביוגרפיה.
שוּ נולדה בג'ינחווה, במחוז ג'ג'יאנג, בסין העממית.
ב-25 במרץ 2006 זכתה באליפות העולם לנשים ביקטרינבורג, רוסיה, לאחר שהביסה את האמנית הבינלאומית אליסה גליאמובה בשלב הגמר. בטורניר השתתפו 64 שחקניות, בהן אלופת העולם לשעבר ג'וּ צ'ן, ואלופת העולם אנטואנטה סטפנובה. שו הייתה בחודש הרביעי להריונה בזמן הטורניר. עם זכייתה עלתה לדרגת רב אמן, והייתה לרב אמן ה-22 בסין.
בשנת 2008, נטלה אלכסנדרה קוסטניוק משו את אליפות העולם לנשים.
ב-9 באוקטובר 2009 זכתה בסבב הגרנד פרי השני לנשים של פיד"ה בנאנג'ינג. שו משחקת במסגרת מועדון השחמט בג'ג'יאנג, בליגת השחמט הסינית.
לשו תואר במשפטים מאוניברסיטת בייג'ינג. וכן תואר שני בספרות ובלשון סינית, אף הוא מאוניברסיטת בייג'ינג, משנת 2011.
שו יוחווה באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 2000 ל-2004 השתתפה שו יוחווה ב-3 אולימפיאדות שחמט:
קוויקן לואנס ארינה
סליפ טריין ארינה
אברהם ברלינר
אברהם (אדולף) בֶּרְלִינֶר (י"ג באייר ה'תקצ"ג, 2 במאי 1833 - ז' באייר ה'תרע"ה, 21 באפריל 1915) היה תאולוג והיסטוריון יהודי-גרמני.
ביוגרפיה.
נולד לצבי הירש באוברזיצקו שבדוכסות הגדולה של פוזן , פרוסיה. למד אצל אביו ורבנים נוספים ואחר כך באוניברסיטת לייפציג בה קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
היה נכד ר' מרדכי מוכיח מאייזנשטט.
בתחילת דרכו היה מורה בארנסוולד ב"חברת ש"ס". ב-1867 הוציא את מהדורתו לפירוש רש"י לתורה, עבודה שהקנתה לו שם ברחבי אירופה. ב-1873 הוזמן בידי רבי עזריאל הילדסהיימר לכהן כמורה להיסטוריה של עם ישראל בבית המדרש לרבנים בברלין.
עבודתו הספרותית.
ברלינר ערך מספר כתבי עת, בין השנים 1875–1877 ערך את המגזין להיסטוריה וספרות יהודית ("Magazin für Jüdische Geschichte und Literatur"); ובמקביל, החל משנת 1876 הוציא לאור בשיתוף עם רבי דוד צבי הופמן את המגזין למדעי היהדות ("Magazin für die Wissenschaft des Judenthums"). בתקופה זו ערך גם את כתב העת "אוצר טוב" שעסק בעיקר בפרסום כתבי יד עבריים.
בשנת 1885 התמנה לראשות חברת מקיצי נרדמים שחידשה אז את פעילותה.
בסך הכל הוציא ברלינר בשנות פעילותו 37 ספרים, ערך או הקדים מבוא ל-9 ספרי אחרים, ופרסם עשרות רבות של מאמרים בכתבי עת. תלמידיו אהרן פריימן ומאיר הילדסהיימר פרסמו ביבליוגרפיה של כתביו בספר היובל "ברכת אברהם" שיצא לאור בשנת 1903 לרגל יום הולדתו ה-70.
סיידקיק
סיידקיק (באנגלית: Sidekick) הוא בן לוויה קרוב אשר בדרך כלל כפוף או נמצא תחת מרותו של האדם אותו הוא מלווה. המונח החל את דרכו בספרי הקומיקס, והשימוש בו נפוץ בעיקר בעולמות הקולנוע, הטלוויזיה והספרות, שם הסיידקיק מוצג בדרך כלל כיד ימינו של הפרוטגוניסט, אולם אינו זוכה בתואר הסיידקיק מעצם היותו נשרך אחריו אלא כאשר הוא בעל אישיות משל עצמו, אם כי לא ברמה המשתווה לזו של הדמות הראשית, ותפקידו בעלילה הוא אף לעיתים לשמש אתנחתא קומית. בדומה ישנו תפקיד מקביל של הסיידקיק של האנטגוניסט, המתפקד כעוזר או ידיד של הנבל, אך חלש או טיפש ממנו.
זהותה של הדמות המרכזית בעלילה מוגדרת לרוב על ידי נוכחותו של סיידקיק. כמספר או כבערך קהל, הסיידקיק מספק לקורא, לצופה או למאזין את המידע הדרוש לו על מנת להבין את העלילה ודמויותיה במלואם. ישנם מקרים שבהם הסיידקיק מאפיל על הדמות הראשית ומסב את תשומת הלב ממנה, עד לכדי מצב שבו הוא הופך למוקד הסיפור, כמו למשל דמותו של איולאוס בסדרה "" שגונב את הפוקוס רק בשל היותו מי שהוא.
בין סיידקיקים מפורסמים נמנים סנצ'ו פנסה (נושא הכלים של דון קישוט), דוקטור ווטסון (עוזרו הנאמן של שרלוק הולמס), השועל טיילס מ"סוניק הקיפוד", רובין (שותפו של באטמן), הפיה טינקר בל מ"פיטר פן", טימון ופומבה מ"מלך האריות", פטריק סטאר (חברו של בובספוג מכנסמרובע) ועוד.
מקור המילה.
פירוש המילה "סיידקיק" במקור לא היה עוזר או שותף, אלא סלנג פלילי שהשתמשו בו כייסים. המילה באה משם מיושן שנתנו הכייסים לכיסים האחוריים במכנסיים, וכן נתינת שמות לכל שאר הכיסים מהם נהגו לגנוב. לכיס הקדמי בחולצה נהגו לקרוא "וול", לכיס האחורי נתנו את השם "קיק" (בעיטה) וכדומה. אולם הכיס שהיה הכי קשה לכייס היה ה"סיידקיק", השם שנתנו לכיס הירך, ולכן אנשים שרצו לשמור על ארנקיהם וכספם נהגו לטמון אותם בכיס זה. עם הזמן המונח התגלגל לפירושו כיום, "שותף" או "החבר הקרוב ביותר".
תפקידו של הסיידקיק.
כדמות, הסיידקיק הוא לעיתים סטטי, כלומר לא משנה את אישיותו או תפקידו לאורך כל העלילה, אולם במקרים אחרים הוא מתפתח אל תוך דמות חיונית יותר וחשיבותו לעלילה גדלה. אף על פי כן, הוא נשאר בעמדה הכפופה לגיבור. סוגי הסיידקיקים הנפוצים מתחלקים לחמש קטגוריות: המשרת, החבר הכי טוב, המוח, הכוח והאתנחתא הקומית. ישנם סיידקיקים אשר לא נכללים באף אחת מחמש הקטגוריות.
בספרות.
בתור דמות משנית, לסיידקיקים יש קשר חזק לז'אנר הבדיוני כשמדברים על ספרי הקומיקס וסרטי הקולנוע על גיבורי על, אולם הם הופיעו לראשונה בסיפורי המיתולוגיה המוקדמים טרם המשיכו הלאה עם השנים. בהתרשמות ראשונית, קל לדמיין את הסיידקיקים קצת מעבר לעוזרים ההומוריסטיים של הגיבור, אך העוזרים הספרותיים מבצעים תפקיד משמעותי בסיפורים בהם הם מופיעים. כאשר בוחנים את תפקידו של הסיידקיק בספרות, מגלים את הטווח המלא של יכולות הנרטיב שלהם: סיידקיקים מבצעים מספר תפקידים בסיפורים בהם הם נוכחים, ולא משמשים רק כשותפים ומסייעים בהקשר לדמויות הראשיות.
אמנם הוא אינו עצמתי כמו הגיבור, אך הסיידקיק מניע את גלגלי העלילה, אם כי בהיקף מצומצם יותר מזה של הפרוטגוניסט, ומוכיח שהוא חלק בלתי נפרד מהסיפור. כאשר הם אינם הגיבורים הראשיים, הם אלו המספרים את הסיפור, כמו דמותו של דוקטור ווטסון בספרי שרלוק הולמס. הסיידקיק מציע ניגוד לדמות הראשית, בהיותו מבליט את התנהגותו בשביל אפקט דרמטי. סיידקיקים יכולים גם לשפוך אור על הדמות הראשית ולהכניס עליה ממד אנושי בסיפור, בהיותם הופכים את הדמות הראשית לקצת יותר נסבלת, זאת למרות שאותה התנהגות היא זו המגדירה את הדמות כראשית. סיידקיקים יכולים לסייע לגיבוריהם להתחבב על הקוראים דרך הנאמנות ההדדית השוררת ביניהם, או לחלופין מפני שהם מדגישים את תכונותיהן הטובות ביותר.
רשימת זוגות הפרוטגוניסטים והסיידקיקים מצביעה בנוסף על העובדה שמערכת יחסים של גיבור-סיידקיק נוטה להירקם בין זוגות בעלי אותו המגדר. לסיידקיקים תחום נרחב של תפקידים אשר לא באים לידי ביטוי בכל סיפור; באפשרותם לספק הומור, כמו במקרה של סנצ'ו פנסה, והם גם מסוגלים להיות יותר רציניים, כמו במקרה של אנכידו, ובמקרה של דוקטור ווטסון יכולה להיות מוטלת עליהם האחריות להיות מספרי העל. שלוש הדמויות הללו אמנם אינן הדמויות המובילות והבולטות בסיפורן, אך העלילה של כל אחת מהן בהחלט לא הייתה נראית אותו הדבר בלעדיהן.