במהלך 30 שנות הקריירה שלה בינצ'י כתבה 16 ספרים נוספים, 8 אוספים של סיפורים קצרים ומחזה:
ספריה תורגמו ל-37 שפות ונמכרו יותר מ-40 מיליון עותקים. כפי שאמרה בראיון לעיתון בשנת 2000 המסר שביקשה להעביר בספריה – "אני לא חושבת שאת.ה שמח אם את.ה רזה או יפה או עשיר.ה או נשוי/נשואה. את.ה חייב.ת ליצור את האושר שלך."
יצירותיה.
מחזה.
Deeply Regretted By…" (2006)"
אחרים - קטעי שמע מומחזים בשביל הBBC.
בנוסף לשאר יצירותיה בינצ'י כתבה שלושה אוספים של סיפורים קצרים שהוקראו בבלעדיות ברדיו ה BBC.
"The Homecoming and Other Stories" – ארבעה סיפורים.
"The Homecoming", "Telling Stories", “Needy", "The Interview"
"The Garden Party and Other Stories" – ארבעה סיפורים.
"The Garden Party", "The Special Sale", "The Sensible Celebration", "Dolly’s Mother"
“No Nightingales, No Snakes” – ארבעה סיפורים.
The Night People Came in For Something That Was No Trouble”, “The Stepson”, “Decisions at Sea”, “The Answer Machine”, “By The Time We Get To "Clifden
אלפרד גו
סרטי קאלט
סרטי פולחן
יולי פון אגלופשטיין
יולי פון אגלופשטיין (בגרמנית: Julie von Egloffstein ; 12 בספטמבר 1792 - 16 בינואר 1869) הייתה ציירת גרמניה.
חיים.
יולי פון אגלופשטיין הגיעה ממשפחת האצילים הפרנקונית פון אגלופשטיין. נישואיה של אמה הנרייטה פון אגלופשטיין (1773–1864) היו אומללים. האם התגרשה בשנת 1803. הנרייטה פון אגלופשטיין פגשה את יוהאן ולפגנג פון גתה כבר בשנת 1795 ועברה עם חמשת ילדיה לויימאר בשנת 1799, שם התגורר חלק מהמשפחה המורחבת של אגלופשטיין ושירת בשירותים דוכסיים.
היא ואחיותיה הגדולות פקדו את ביתו של גתה, שאהב במיוחד את יולי והקדיש לה שירים. קנצלר המדינה פרידריך מילר גם ראה אותה לעיתים קרובות וקידם אותה. בהשתתפותו של גתה, שכיהן כחבר מועצה, פיקח על בית הספר לציור בוימאר, התפתחה יולי אגלופשטיין לציירת מכובדת. את הכשרתה קיבלה מגאורג פרידריך קרסטינג ובערך ב־1840 מקרל פרדיננד זון בבית הספר לציור בדיסלדורף.
יולי טיילה רבות בגרמניה ובארצות אחרות, שם זכתה להערצה בחוגים עירוניים על יופייה וכישרונה האמנותי.
לאחר שאמה התחתנה עם קרל פון ביולייה-מרקוניי בשנת 1804, שקיבל את תפקיד בעל היער בהילדהיים בשנת 1815, מנזר מרינרודה הפך לביתה. בשנת 1826, לאחר מספר מפגשי לימוד, ציירה את גתה בשני ציורי שמן גדולים. עד 1829 היא ציירה את בני המשפחה הדוכסית בוימאר, את המלך הבווארי לודוויג הראשון ואת המלכה תרזה. ב־1829 נסעה לאיטליה ללמוד, הפכה במהרה לחלק ממושבת האמנים הגרמנים ברומא והפכה לחברת כבוד באקדמיה הרומית של סנט לוקה.
בשנת 1832 חזרה יולי פון אגלופשטיין לויימאר מאיטליה. פיסגת עבודתה היה בשנים הבאות. לקראת סוף חייה היה לה קשה יותר ויותר לצייר, עקב מצבה הגופני הקשה.
הדיוקן המיניאטורי של גברת קולדיץ, שניתן לשתי בנותיה של מריה מרגרטה קולדיץ בחג המולד 1856, הוא עבודתה האחרונה.
יולי פון אגלופשטיין נפטרה לא נשואה ב־16 בינואר 1869 במריאנרוד ליד הילדסהיים.
מורשת.
ביום הולדתה ה -200 בשנת 1992 הציגו מוזיאון הילדסהיים, מוזיאון רומר ופליזאוס והמוזיאון הלאומי גתה בויימאר תערוכה מעבודותיה של יולי פון אגלופשטיין.
חדר עם כן כן וציורים הוקם לכבודה בטירת אגלופשטיין.
האקדמיה התלמודית של בולטימור
האקדמיה התלמודית של בולטימור, מכונה ישיבת חפץ חיים (באנגלית: Talmudical Academy of Baltimore) או TA, היא ישיבת K-12 שנוסדה בשנת 1917. הקמפוס הנוכחי, הממוקם ברחוב אולד קורט 4445, כולל מבנה של בתי ספר יסודיים, בניין של חטיבת ביניים ותיכון, שני חדרי כושר, מעונות, מעבדת מחשבים ושני אולמות לימוד המשמשים כבתי תפילה.
הישיבה מכילה כ-1,000 תלמידים וסטודנטים.
היסטוריה.
TA הוקמה בשנת 1917 כ"Baltimore Parochial Hebrew School" על ידי הרב אברהם נחמן שוורץ. הסטודנט הראשון שנרשם היה הרב ד"ר זלמן נפתלי סקאיסט (נולד ב-1911), שהיה לימים חלוץ ידוע בחינוך היהודי האמריקני. TA מוקמה בשדרת קוטג' (Cottage Avenue) עד ששריפה שנגרמה על ידי אחד העובדים הרסה את הבניין כליל. הישיבה עברה למקומה הנוכחי ב"חצר העתיקה" (The Old Court). בשנת 2018 השלים בית הספר הרחבה של 22 מיליון דולר בקמפוס שכללה מרכז לגיל הרך ובניין תיכון חדש, שכלל חדר כושר, כיתות לימוד ובית מדרש (אולם לימוד ותפילה). ראש הישיבה (הדיקן) הוא יוסף רוטנברג והמשגיח הוא הרב שרגא הרשקוביץ.
דוקסיג'ן
איראקלי ר'אריבאשווילי
אִירַאקְלִי רַ'אֲרִיבָּאַשְׁוִוילִי (בגאורגית: ირაკლი ღარიბაშვილი; נולד ב-28 ביוני 1982) הוא פוליטיקאי גאורגי, ראש ממשלת גאורגיה מ-22 בפברואר 2021. כיהן כראש ממשלה מ-20 בנובמבר 2013 ועד התפטרותו ב-29 בדצמבר 2015. היה מנהל עסקי לשעבר.
ר'אריבאשווילי נכנס לפוליטיקה עם מקורבו הוותיק, איש העסקים בידזינה איוואנישווילי, באוקטובר 2012. הוא כיהן כשר פנים בקבינט של בידזינה איוואנישווילי בשנים 2012–2013. איוואנישווילי מינה את ר'אריבאשווילי ליורשו בתפקיד ראש ממשלה כאשר פרש מרצונו בנובמבר 2013. בגיל 31 בעת כניסתו לתפקיד, הוא היה האדם הצעיר ביותר שקיבל על עצמו את משרת ראש הממשלה. במהלך כהונתו הוא היה מנהיג המדינה הצעיר השני בעולם, אחרי קים ג'ונג-און.
קריירה מוקדמת.
בשנים 1988–1999 למד ר'אריבאשווילי בבית הספר התיכון מספר 1 בדֵּדוֹפֵּלִיסְצְקָארוֹ . בשנים 1999–2005 למד ר'אריבאשווילי יחסים בינלאומיים באוניברסיטת טביליסי, שם סיים תואר שני. הוא למד גם באוניברסיטת פנתיאון-סורבון בשנים 2002–2004. מאז 2004 הוא עבד עם המולטי-מיליארדר בידזינה איוואנישווילי. הוא התחיל לעבוד בחטיבת הלוגיסטיקה של חברת הבנייה בּוּרְגִּ'י, שבבעלות קבוצת כָּאַרְתוּ של איוואנשווילי. הוא הפך למנכ"ל קרן הצדקה של איוואנישווילי בשנת 2005, חבר במועצת המפקחת של בנק כָּאַרְתוּ של איוונישווילי בשנת 2007 ומנהל המותג "החלום הגאורגי" שהקים בנו של איוואנישווילי - בֵּרָה בשנת 2009.
קריירה פוליטית מוקדמת.
ר'אריבאשווילי החל את דרכו בפוליטיקה של גאורגיה כאשר איוואנישווילי ייסד את מפלגתו "החלום הגאורגי – גאורגיה הדמוקרטית" בפברואר 2012. ר'אריבאשווילי היה אחד החברים המייסדים ועמד בראשיתה בוועדה לניסוח מחדש של המפלגה. הוא נכלל ברשימת המפלגה של חברי פרלמנט מועמדים בבחירות לפרלמנט שנערכו באוקטובר 2012. לאחר שהקואליציה זכתה בבחירות לפרלמנט ב-2012 ב-1 באוקטובר, מונה איראקלי ר'אריבאשווילי לנציג רשימת המפלגות של החלום הגאורגי – מפלגת גאורגיה הדמוקרטית בכינוס הפרלמנט של גאורגיה ב-2012.
שר הפנים.
לאחר ניצחונה של "החלום הגאורגי" בבחירות לפרלמנט ב-2012, מונה ר'אריבאשווילי לשר פנים בקבינט של ראש הממשלה איוואנישווילי ב-25 באוקטובר 2012. ר'אריבאשווילי, אז בן 30 תואר על ידי התקשורת הגאורגית כ"יד ימינו של איוואנישווילי", הפך לחבר הצעיר ביותר בממשלה החדשה של גאורגיה. הרפורמה במשרד הפנים, סוכנות המפקחת על משטרת גאורגיה, שירותי הביטחון והמודיעין, כמו גם על משמר הגבול והצי, הייתה חלק מסדר היום של 'החלום הגאורגי' לפני הבחירות.
משנת 2012 עד שנת 2013, משרד הפנים עצר כמה בכירים מהממשלה הקודמת, בהם השרים לשעבר בְּאָצ'וֹ אָחָאלִיָּהּ וואנו מראבישווילי. צעדים אלה גרמו לחששות בנוגע לצדק סלקטיבי ולנקמה פוליטית ועורר ביקורת מצד האופוזיציה המקומית והתקשורת הבינלאומית. מערכת אכיפת החוק בראשות ר'אריבאשווילי התמודדה גם עם העלייה בפשיעה שלאחר הבחירות. ר'אריבאשווילי הגן על המעצרים כצעדים קפדניים לחוק ולצדק וטען כי שיעור הפשיעה הקלה, אם כי גדל, אינו מזהיר.
ראש ממשלה.
ב-2 בנובמבר 2013, ראש הממשלה בידזינה איוואנישווילי, שהצהיר על כוונתו לפרוש מהממשלה בעקבות הבחירות לנשיאות באוקטובר 2013, וציין את ר'אריבאשווילי כיורשו. הוא וממשלתו זכו בהצבעה של 19–93 בפרלמנט של גאורגיה ב-20 בנובמבר 2013. ר'אריבאשווילי עמד בראש המשרד הפוליטי החזק ביותר במדינה מכיוון שתיקוני החוקה העבירו את השלטון מהנשיא לראש הממשלה ולממשלה. בדיונים פרלמנטריים סוערים עם מיעוט התנועה הלאומית המאוחדת במהלך ההצבעה, הבטיח ר'אריבאשווילי שיפור כלכלי והדגיש כי שאיפת האיחוד האירופי ונאט"ו של גאורגיה תישאר בסדר העדיפויות שלו. ב-24 בנובמבר 2013 נבחר ליו"ר מפלגת החלום הגאורגי-גאורגיה הדמוקרטית, במקומו של איוואנישווילי. ר'אריבאשווילי הודיע על התפטרותו ב-23 בדצמבר 2015. אף שלא הובאה שום סיבה למהלך הפתאומי, דווח כי ייתכן שהוא עשה זאת בגלל סקרים שהראו על תמיכה נמוכה במפלגת החלום הגאורגי, הסקר האחרון עמד על 18% בנובמבר והבחירות לפרלמנט נקבעו ל-2016. פוליטיקאים, אנליסטים ותקשורת באופוזיציה שיערו כי נפילה בתמיכה בקואליציה השלטת, לחץ מצד ראש הממשלה הקודם בידזינה איוואנישווילי, או מתיחות עם הנשיא גיורגי מרגוולשווילי הם הסברים אפשריים להתפטרותו של ר'אריבאשווילי. ר'אריבאשווילי מונה לראש הממשלה על ידי גיורגי קוויריקשווילי, שהיה שר החוץ שלו, כאשר העברת התפקיד נכנסה לתוקף ב-29 בדצמבר.
קדנציה ראשונה.
יוזמות ממשלתיות.
במהלך כהונתו הוקמה המועצה לניהול משברים וביטחון, כפי שקבעה החוקה החדשה . בנוסף, הוקם מרכז התיאום המאוחד לניהול משברים, בסיוע טכני של ארצות הברית, בריטניה וישראל. כדי לתאם את המדיניות הכלכלית במדינה, הקים איראקלי ר'אריבאשווילי מועצה כלכלית בראשותו.
זכויות אדם.