חואן מנואל אקוסטה דיאס (בספרדית: Juan Manuel Acosta Díaz; נולד ב-11 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת המגן הימני בסרו לארגו.
קריירה.
אקוסטה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קבוצת בוגרים ב-6 במרץ 2016 במדי רוצ'ה, בניצחון 1–0 על סרו לארגו במסגרת הליגה האורוגוואית השנייה.
ב-1 בפברואר 2017 עבר לסרו לארגו, גם היא מהליגה האורוגוואית השנייה. בתום עונת 2018 העפיל עם הקבוצה לליגת העל האורוגוואית. בעונת 2019 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה, ובעונת 2020 העפיל עם הקבוצה עד לשלב המוקדמות השני של גביע הליברטדורס.
עקב עונתו הטובה, ב-3 בינואר 2020 עבר אקוסטה לפניארול. באוגוסט 2021 שב לסרו לארגו עד לתום העונה. בינואר 2022 עבר לקבוצה "מונטווידאו וודררס".
ארוכת בת-עמי
ארוכת בת עמי
הניינץ
אלכסנדר דולגורוקי
אלכסנדר דולגורוקי (ברוסית: Александр Сергеевич Долгоруков; 29 באוקטובר 1841, מחוז צ'רניגוב – 7 ביוני 1912, סנקט פטרבורג) היה נצר למשפחת אצולה רוסית שעשה קיירה בחצר הצאר.
ביוגרפיה.
אלכסנדר דולגורוקי נולד באחוזה משפחתית באזור צ'רניגוב (אוקראינה של כיום). לאחר סיום הלימודים במסגרת ביתית, הוא החל שרות ממשלתי בשנת 1858. בשנת 1860 דולגורוקי החל לשרת בנציגות רוסית בברלין וכעבור שנה בפריז. בהמשך הוא חזר לסנקט פטרבורג והמשיך לשרת במסגרת משרד החוץ.
בשנת 1883 הוא קודם לראש הטקס בחצר הקיסר ובתפקיד זה היה במהלך טקס ההכתרה של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה ושל ניקולאי השני, קיסר רוסיה.
בשנת 1905 הוא מונה למועצה המדינית.
אלכסנדר דולגורוקי היה בעל שטחי נדל"ן נרחבים. בשטחים שבבעלותו בין היתר הוקמו מפעלי סוכר.
דולגורוקי נפטר ב-1912 ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי. על פעילות בחצר הצאר לדולגורוקי הוענקו מספר עיטורים.
אלכסנדר דולגורוקי התחתן עם רוזנת שובלובה בשנת 1868. לזוג היו שבעה ילדים. נכדתם סופקה סקיפווית גדלה אצלם בבית לאחר גירושין של הוריה. היא נמלטה מרוסיה ביחד עם סבתה והתגוררה בפריז. על פעילות במהלך מלחמת העולם השנייה להצלת יהודים היא קיבלה הכרה כחסידת אומות העולם.
יז'י פטרסבורסקי
יז'י פטרסבורסקי (בפולנית: Jerzy Petersburski; 20 באפריל 1875, ורשה – 7 באוקטובר 1979, ורשה) היה מלחין ומנצח פולני ממוצא יהודי.
קורות חיים.
יז'י פטרסבורסקי נולד בוורשה למשפחת מוזיקאים. הוא למד בקונסרבטוריון של ורשה והמשיך ללימודי מוזיקה בווינה. אמריך קלמן הכיר את יכולתו והמליץ לו להמשיך בהלחנה.
בשנת 1922 ביחד עם בן דודו ארתור גולד יז'י פטרסבורסקי הקים תזמורת ג'אז. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוא כתב מוזיקה לסרטים רבים שצולמו באותה תקופה בפולין. בשנת 1936 הוא כתב טנגו To ostatnia niedziela שבוצע על ידי מייצ'יסלב פוג וזכה לפופולריות גדולה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה יז'י פטרסבורסקי גויס לצבא ולאחר כיבוש פולין הגיע לברית המועצות. בהיותו במינסק הוא הקים תזמורת ג'אז חדשה שרובה הייתה מאזרחי פולין לרבות הנריק גולד. שיריו זכו לפופולריות גדולה במיוחד תכול המטפחת בביצוע של קלבדיה שולז'נקו. בהמשך הוא הצטרף לצבא אנדרס ועזב את תחומי ברית המועצות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, יז'י פטרסבורסקי התגורר בארגנטינה. באותה תקופה הוא כתב שיר שנכלל ברפרטואר של שרה גורבי. בשנת 1967 הוא חזר לפולין. יז'י פטרסבורסקי נפטר בוורשה בשנת 1979.
ג'ף לואיס
כריסטינה טופסקו
ישיבת גרודנה
דג אוסקר
שראופיט
סטפק
שטפק
ווין סלדן הבן
שורש 72
שורש 72 או רי בּוּ (בסינית: 日部, פיניין: Rì bù) הוא השורש השבעים ושניים של הכתב הסיני. פירושו "שמש" או "יום" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 453 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
ראלף הדלי
ראלף הדלי (באנגלית:Ralph Hedley: 31 בדצמבר 1848- 14 ביוני 1913) היה צייר, מגלף בעץ ומאייר ריאליסטי, הידוע בעיקר בציוריו המתארים סצנות של חיי היומיום בצפון מזרח אנגליה.
ביוגרפיה.
ראלף והוריו ריצ'רד ואנה הדלי נולדו בג'לינג ווסט ליד ריצ'מונד שבצפון יורקשייר, ועברו לניוקאסל על טיין בסביבות 1850, בעקבות המהפכה התעשייתית. כשהיה בן 13 בערך, הוא למד אצל תומאס טווידי בסדנאות גילוף עץ, במקביל למד אמנות ועיצוב בבית הספר הממשלתי בניוקאסל, והשתתף בשיעורי ערב בבית הספר אצל ויליאם בל סקוט. בגיל 14 הוענקה לו מדליית ארד על ידי המחלקה לאמנות ומדע.
לאחר שסיים את לימודיו, הקים הדלי עסק מצליח לגילוף עצים, תוך ייצירת ליטוגרפיות לעיתונות המקומית וניצל כל הזדמנות לעבוד כאמן. הציור הראשון שלו התקבל לתערוכה באקדמיה המלכותית בשנת 1879. יחד עם הנרי ה. אמרסון ורוברט ג'ובלינג הקימו את מועדון Bewick שעודד והציג את עבודתם של האמנים המקומיים בצפון מזרח, והעלו את התערוכה הראשונה בשנת 1884.
דוגמאות לעבודות גילוף העץ שלו ניתן למצוא בכנסיית הקתדרלה של ניקולס הקדוש, ניוקאסל, בין השנים 1882–1889. ניתן לראות עבודות גילוף אחרות בכנסיית סנט אנדרו, ניוקאסל על טיין וכנסיות רבות בצפון מזרח.
קריירה.
הוא היה חבר באגודה המלכותית לאמנים בריטים, והציג יותר מחמישים מציוריו באקדמיה המלכותית בין השנים 1879–1904. הוא הפך לנשיא מועדון Bewick והיה סגן נשיא מועדון האמנות של סאות' שילדס.
ציוריו של הדלי זוכים להערכה בשל התיעוד שהם מספקים על חיי היומיום בטיינסייד בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
כבר בזמן מותו של הדלי ביוני 1913, העיתון "ניוקאסל דיילי כרוניקל" זיהה את ערך יצירתו, וכתב כי "מה שברנס עשה עבור האיכרים של סקוטלנד עם עטו, ראלף הדלי יצר עם המברשת והפלטה שלו עשה עבור הכורים בנורת'מברלנד - אדם ועמל. "
מספר עבודות של הדלי, ביניהן "חתול בחלון קוטג'", "הליכה הביתה" ידועות ברחבי העולם, רבות מהן שוכפלו כהדפסים פופולריים. במארס 2004 נמכר ציור "הטורניר", המתאר קבוצת נערים שנאבקים זה בזה, תמורת 44,000 ליש"ט - שיא ​​לציור של הדלי במכירה פומבית.
הדלי הוא אחד הדמויות בניוקאסל שזכו לכבוד בתוכנית לוחות הנצחה בעיר [10]. הלוח הוצב ב־29 בנובמבר 2004, ברחוב בל גרוב 19 שם התגורר הדלי משנת 1885 ועד מותו בשנת 1913.
הגלריה לאמנות לאינג (Laing ) מחזיקה באחד הגופים הגדולים של יצירתו של הדלי, כולל 41 ציורי שמן ושלושה צבעי מים, והציגה תערוכה מרכזית שהוקדשה להדלי בשנת 1990.
דו־חיים
קארפול קריוקי (ישראל)
שורש 106
שורש 106 או בַּאי בּוּ (בסינית: 白部, פיניין: Bái bù) הוא השורש המאה וששה של הכתב הסיני. פירושו "לבן" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 109 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
מיהאי סקיי
מיהאי סקיי (במקור ספגטנר-Spagatner, בהונגרית: Székely Mihály; יאסברן, 8 במאי 1901 – בודפשט, 22 במרץ 1963) היה זמר אופרה יהודי-הונגרי (בס) זוכה פרס קושוט פעמיים, זוכה פרס האמן הדגול.
ביוגרפיה.
מיהאי סקיי נולד במשפחה יהודית ואביו, שהיה צורף-סוחר, שינה את שמו מספגטנר לשם ההונגרי סקיי (פירושו סקלר). הוריו, כמו ארבעת אחיו, היו חובבי מוזיקה. הוא למד זמרה באופן פרטי אפילו בטרם סיים את לימודיו בתיכון בבודפשט. הופעתו הראשונה התקיימה בשנת 1920: הוא שר שירי עם על הבמה במועדון האורפאום. הוא המשיך את לימודיו אצל ד"ר גזה לאסלו ובגיל עשרים ושתיים חתם חוזה בבית האופרה של בודפשט. סקיי היה חבר בלהקת בית האופרה משנת 1923 ועד מותו בשנת 1963 (למעט בתקופת השואה), והופיע יותר מ-1,300 פעמים. טיטה רופו, בריטון איטלקי מפורסם, כשהאזין לתפקידו Sparafucile, סבר ש"מעולם לא שמע קול כל כך יפה".
סקיי זכה להצלחה רבה גם בחו"ל, בעיקר באיטליה ובווינה. אחד מתפקידיו החשובים ביותר היה באופרה טירת הנסיך כחול הזקן. בלה ברטוק כתב ועידכן את האופרה בתקופת השיפוץ שנערך בבית האופרה ב-29 באוקטובר 1936. הוא כתב מחדש בכמה מקומות והתאים את התפקיד הראשי של האופרה שלו לקולו של מיהאי סקיי.
בתקופת השואה במלחמת העולם השנייה ובמיוחד בתקופת שלטון מפלגת צלב החץ סקיי היהודי הסתתר אצל חבר כומר. אחרי המלחמה הזמין אותו אנטל דוראטי לדאלאס לשיר, אך עקב קשיים פוליטיים במהלך הסיור, הוא הגיע באיחור לחזרות, כך שהוחלף על ידי באסיסט אמריקאי צעיר יליד קנדה ממוצא יהודי, ג'ורג' לונדון (מקודם: בורנשטיין). בינואר 1946, חתם חוזה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שם הופיע 47 פעמים בין 1947 ל-1950, בעיקר באופרות של ריכרד וגנר (פפנר, מרקיז הרמן, המלך מרק, הונדינג).
בין השנים 1947–1949, בהזמנתו של אוטו קלמפרר, חזר לבית האופרה של בודפשט. לאחר מכן, השלטון הקומוניסטי הגביל את נסיעותיו למערב, אך הוא סייר בברית המועצות והגיע למספר מדינות אירופה. בשנת 1956 הוא שר בפסטיבל בהולנד את אחד הדמויות הגדולות ביותר שלו, טירת הנסיך כחול הזקן של בארטוק. בשנים 1957–1961 הופיע שנה אחר שנה בפסטיבל גליינדבורן, בעיקר בשירי מוצרט.
הוא היה אחד מזמרי האופרה המשמעותיים ביותר בתקופתו. מביצועיו, תפקידי הבס של אופרות מוצרט יוצאי הדופן. ג'. קנדי ציטט את סר רודולף בינג בגיליון "לה פוליה" באפריל 2002: "לא רק שמיהאי סקיי היה אחד מצלילי הבס העמוקים היפים ביותר של המאה, הוא הקסים את עמיתיו והיפנט את הקהל שלו בכישרון הבמה העצום והתפיסת התוכן שלו".
הוא מת ב-1963 בבודפשט. לוח לזכרו הוקם בשנת 1964.
מורשתו הוצגה ב"מוזיאון יאס" ביאסברן, שם נשמר זכרו.
ברונה וו
אוולין ווה
יהושע שהרבני
גונג-פו צ'ה