משפחה זו נפוצה כמעט בכל העולם.
רק שני מינים ידועים בצפון אירופה: "Uloborus walckenaerius" ו-"Hyptiotes paradoxus". המין "Uloborus glomosus" קיים בחלקה הצפוני של אמריקה הצפונית.
ירון בכר
ירון בכר (נולד ב-24 בנובמבר 1961) הוא מוזיקאי ישראלי. פסנתרן, נגן סינתיסייזר, אמן מפוחית פה, מפיק, מלחין ומעבד מוזיקלי.
חייו.
ילדות, נעורים ולימודים.
ירון בכר נולד ביפו וגדל בחולון. בגיל ארבע החל ללמוד נגינה במפוחית פה אצל שמואל גוגול והתגלה כילד פלא כשהופיע עמו כבר מגיל 8. בגיל 6 החל ללמוד נגינה בפסנתר אצל רחל פיינשטיין, פרידה בן בסט ופנינה זלצמן.
בכר למד תזמור וניצוח אצל דן פוגל, תאוריית המוזיקה ומוזיקה אלקטרונית אצל אילן מוכיח בתיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין, ובהמשך גם אצל יצחק סדאי באקדמיה למוזיקה שליד אוניברסיטת תל אביב.
קריירה מוזיקלית.
ירון בכר השתלם בסינתיסייזר בהפקות מוזיקליות ובעבודה עם מחשב. במרוצת השנים הופיע, הפיק מוזיקלית, הקליט והופיע עם אמנים רבים, בהם: שרון ליפשיץ, בועז שרעבי, יהודית רביץ, ריטה, נורית גלרון, ירדנה ארזי, שלום חנוך, מתי כספי, שרון חזיז, אריק סיני, שלומית אהרון, חדווה עמרני, ששי קשת, יזהר כהן, דוד ד'אור, עופר לוי, אייל גולן, משינה, שלומי ברכה, רמי פורטיס, קומדי סטור, צביקה הדר, צביקה פיק, פבלו רוזנברג, שלומי שבת, עופרה חזה, עוזי חיטמן, שושנה דמארי, סקסטה, דני ליטני, יואב יצחק, נסים גרמה, להקה רטורית, ורדינה כהן, קובי אושרת, רבקה זהר, אילנית, דפנה דקל, אודי שפילמן, אפרת רותם, ועוד.
בכר הקליט מערכה שכולה אלקטרונית לאופרה "הגולם" שכתב המלחין והמנצח נעם שריף והופיע כנגן סינתסייזר יחד עם התזמורת הסימפונית חיפה.
ירון בכר הפיק וניהל מוזיקלית טקסים ופסטיבלים רבים, כגון טקס פתיחת המכביה, מופעי פסטיגל, קדם אירוויזיון, טקסי מלכות היופי ו"תגלית".
הוא הפיק ועיבד את סדרת רביעיית הדיסקים "חלום קטן", מוזיקה לצלילי תיבת נגינה לפעוטות.
במהלך השנים האחרונות מעביר בכר סדנאות על הפקה מוזיקלית בבית הספר סאונד, מלמד פסנתר וכן מרצה ומלמד על הפקות מוזיקליות, תכנות סינתסייזרים, עבודה על תוכנות מחשב לעיבוד ועריכת מוזיקה, אשליות סאונד והקשר בין מוזיקה למתמטיקה.
הפיק אלבום ומופע בשם "Classical Storm" יחד עם בנו המתופף, עדן בכר, הכולל עיבודים ליצירות קלאסיות לפסנתר ותופים.
תיזמר וניצח על תזמורת סימפונית לכל תפילת סליחות בקונצרט "סליחות" במיאמי, ארצות הברית.
השתתף בקונצרט בניצוחו של נעם שריף עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, "סימפוניית האלף" מאת גוסטב מאהלר.
עיבד והופיע במופע של בועז שרעבי והתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
השתתף בתחרות הטלוויזיונית "משפחה בהופעה" של ערוץ 24, יחד עם בנו עדן, והעפילו למקום השני בהופעתם האינסטרומנטלית ויוצאת הדופן, עם לקט מהיצירות הקלאסיות מתוך האלבום "Classical Storm".
הפקת האלבום "להאט את צעדינו" של יוסי הדר.
חיים אישיים.
ירון בכר נשוי בשלישית ולו 3 ילדים.
הפקת מופעים.
שירים נוספים.
"חורף 73" (להקת חינוך מיוחד), "שיר בכיף" (קורין אלאל), "התחלות" (להקת הנח"ל), "עד עולם אני שייך" (דודו פישר), "עוד מעט מסך" (הכול עובר חביבי), "התותח מצלצל פעמיים" (משינה), "עגילי דמאר" (ירדנה ארזי), "לתת" (עופרה חזה), "להיות לבד" (צביקה פיק), "המכתב הראשון" ריטה, "קישוטים עזובים" (עופר לוי), "כפתור ופרח" (עופר לוי), "בא לי לשיר לך" (עופר לוי ואפרת רותם), "שלום בית" (עופר לוי), "שמועות על גשם" (אריק סיני), "מהיום שהלכת" ("יא מאמא") (ניסו סימן טוב), "אהבנו" (ניסו סימן טוב)
יעקב אל-בז
M75 (מ-Messier 75, נקרא גם NGC 6864) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-67,500 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר השני הכי רחוק (אחרי M54) שבקטלוג מסיה והשני הכי עמום (אחרי M72) שבו.
היסטוריה.
הצביר התגלה על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו של שארל מסיה, בלילה בין ה-27 וה-28 באוגוסט 1780 ומסיה עצמו צפה בו ב-18 באוקטובר באותה שנה וצרף אותו לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית עמומה ללא כוכבים בין הקשת והראש של הגדי. בשנת 1784 צפה האסטרונום ויליאם הרשל ב-M75 וזיהה שזהו צביר כוכבים וציין שהצליח להבחין בכמה מהם ושהצביר נראה כמו מיניאטורה של M3. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1830 וציין שהבהירות של הצביר משתנה בחדות בין המרכז לשוליים ושלא ניתן להפריד את הכוכבים של הצביר זה מזה.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 8.5 וגודלו הזוויתי כ-6.8 דקות קשת, כך שהוא עמום וקטן למדי וקשה להבחין בו בלי טלסקופ. על מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14, יש צורך בטלסקופ מקצועי וגם אז קשה להפריד אותם בשל הצפיפות הגבוהה שלהם. קשה לאתר את M75 בשל עמימותו ובשל העובדה שאין כוכבים בולטים בסמוך אליו. הוא נמצא כ-5 מעלות מצפון-צפון-מזרח לכוכב ω (אומגה) בקשת וכ-4.15 מעלות מדרום-מערב לכוכב σ (סיגמא) בגדי.
מאפייני הצביר.
אף על פי ש-M75 הוא אחד הצבירים העמומים והקטנים בקטלוג מסיה, הוא למעשה גדול ובהיר ורק בשל המרחק הגדול אליו, כ-67,500 שנות אור, הוא נראה כל כך חיוור. מסתו מוערכת בכ-500,000 מסות שמש, קוטרו כ-130 שנות אור והוא מאיר בעוצמה של פי 180,000 מהשמש. צפיפותו גבוהה במיוחד, חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-9 שנות אור בלבד כך שהוא מסווג כצביר מסוג I - הסוג הדחוס ביותר. 50 כוכבים משתנים התגלו עד היום ב-M75, מהם 38 משתני RR בנבל. הספקטרום של אורו מתאים לקרינת כוכב מסוג ספקטרלי F9. ממדידת ההסחה לאדום של אורו נראה שהוא נע במהירות של כ-190 קילומטר בשנייה בכיוון מערכת השמש.
יוגה תרפיה
יוגה תרפיה, או יוגה טיפולית, היא שיטת רפואה אלטרנטיבית, המיועדת להשתמש בטכניקות יוגה למטרות טיפול בריאותי. למושג מגוון הגדרות שונות מעט, אולם המשותף להן הוא שמדובר בשימוש בטכניקות מתחום היוגה, תוך התאמות מסוימות, לטיפול באנשים עם בעיות בריאותיות, במטרה להבריא אותם, או לשפר את מצבם וכושר התמודדותם עם אותן בעיות.
הגדרת האיגוד הבינלאומי של המטפלים ביוגה היא - "תהליך העצמת אנשים להתקדמות לבריאות ואיכות חיים משופרת, בעזרת הפילוסופיה והיישום של יוגה".
לייפת
לַיֶּפֶת (בלעז: Fibrosis) היא תהליך פתולוגי של יצירת רקמת חיבור באיבר או ברקמה כניסיון של הגוף לתקן את עצמו מנזק הנגרם מחבלה, דלקת ועוד. התא העיקרי בתהליך זה הוא הפיברובלסט הנמשך למקום הנזק ומתחיל בבניית רקמת חיבור עשירה בסיבי קולגן, הנקראת גם צלקת. כיוון שהגוף לא יכול לשחזר את הרקמה כפי שהייתה, הרקמה החדשה תהיה בעלת מרקם ואיכות שונה מהרקמה שמסביב, דבר שיש לו השפעה שלילית ניכרת על תפקוד האיבר הנפגע. היא יכולה להיווצר בין האיברים בצורת סירכות (Adhesions) הלוחצות על איברים שונים ויכולות לגרום למשל לחסימת מעיים או חצוצרות.
לייפת באיברים שונים.
כבד.
בדלקת כבד על רקע אלכוהול או כבד שומני מתחיל תהליך בו מוחלפים תאי הכבד על ידי רקמה לייפתית עד להתפתחות שחמת הכבד. אפשר לעקוב אחרי תהליך זה על ידי מכשיר הנקרא Fibroscan.
באוטם שריר הלב מחליפה רקמת חיבור לייפתית את רקמת שריר הלב שעברה נמק. רקמה זו אינה פעילה ואם היא מספיק גדולה מתפתחת אי ספיקת לב.
עור.
בפגיעה בשלמות העור נוצרת רקמה לייפתית במקום הפגיעה - צלקת. לעיתים הצלקת היא גדולה ובולטת ונוצר קלואיד.
Uloboridae
מרכז &quot;שער גרודצקה - תיאטרון NN&quot;
מרכז "שער גרודצקה - תיאטרון NN" (בפולנית: "Ośrodek „Brama Grodzka – Teatr NN"”) הוא מרכז תרבות בלובלין, הממוקם בשער גרודצקה שבעיר העתיקה. זהו אחד השערים העתיקים בלובלין: ברמה (שער) גרודצקה, הקרוי גם "השער היהודי" שימש בעבר כנקודת המעבר בין חלקה היהודי של העיר לחלקה הנוצרי.
כיום, מצדו האחד של השער נמצא חלל גדול וריק. הוא מעלים את זיכרון העיר היהודית שהייתה שם פעם. במקום בו במשך שנים היו בתים, בתי כנסת ורחובות נבנה חניון גדול, נבנו כבישים חדשים ונשתלו כרי דשא. חלק ניכר משטח זה כוסה על ידי שכבות של מלט ובטון. יחד עם יסודות הבתים היהודיים הישנים כוסה גם זיכרון תושביהם.
תחום הפעילות העיקרי של המרכז הוא תחום הזיכרון התרבותי, דרך פעילויות חינוכיות ואמנותיות. הנושא העיקרי שאיתו מתעסק המרכז הוא זיכרון היהודים בפולין.
היסטוריה.
בתחילת שנות ה-90 השער הפך למשכנו של תיאטרון NN. משמעות השם NN לקוחה מהביטוי הלטיני - NOMEN NESCIO שמשמעותו היא השם אינו ידוע.
מבנה השער ניתן לפעילות לקבוצת התיאטרון על ידי עיריית לובלין. הוא שופץ על ידם בסיוע של העירייה.
בתחילתה של הפעילות איש ממקימי התיאטרון לא ידע דבר על אודות העיר היהודית. המפגש עם השער ותולדותיו שינה את חייהם ודרך פעולתם: הם החלו לאסוף תצלומים של אותה העיר, להקליט זכרונות של אלו שעוד זכרו אותה, לחפש מידע בארכיונים. עם השנים הפך השער להיות מעין תיבת זיכרון. בתוכה אפשר לשמוע ולראות את העיר היהודית שחדלה מלהתקיים.
התצוגה.
"לובלין. זיכרון המקום".
התערוכה "לובלין. זיכרון המקום", הממוקמת בשער גרודצקה, מוקדשת ללובלין של לפני מלחמת העולם השנייה. חלקה הראשון של התערוכה מוקדש לעיר היהודית שהייתה פה פעם: קולות וצלילים, תמונות ישנות, זכרונות, מפות, מסמכים, עדויות – כל אלו נשמרים בשער, שהפך למעין תיבת זכרונות חיה, למעננו ולמען הדורות הבאים.
התערוכה נוצרה מתוך ההבנה כי התיאטרון לבדו אינו מספיק על מנת להתמודד עם אתגרי התקופה, וכך זיכרון המקום בו הפך למרכיב המדריך בהתמודדות עם הסביבה.