עם תום לימודיה הגבוהים הייתה סואל עוזרת משפטית עבור השופט יו. וו. קלמון, ובניו יורק עבדה במשרד עורכי הדין "דייוויס פולק &amp; וורדוול" (Davis Polk &amp; Wardwell) לצד קירסטן ג'יליברנד, החל משנת 1994. סואל שבה לאלבמה ב-2004 בשל בריאותו הרעועה של אביה. היא עבדה במשרד עורכי דין אחר, שם הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנהייתה לשותפה במשרד. היא התמקצעה כעורכת דין לעניינים פיננסיים.
בבחירות האמצע ב-2010, לאחר שארתור דייוויס הדמוקרטי עזב את הקונגרס כדי להתמודד לתפקיד מושל אלבמה, נכנסה סואל לבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית – התחרות האמיתית במעוז דמוקרטי אפרו-אמריקאי זה. היא סיימה ראשונה בפריימריז בן ארבעת המתמודדים עם 36.8 אחוזים מהקולות. בסיום הסיבוב השני גברה סואל על נציבת מחוז ג'פרסון שילה סמוט עם 55% מהקולות. ביום הבחירות הכלליות ניצחה בניצחון סוחף את דון צ'מברלין, מועמד המפלגה הרפובליקנית, כשגרפה 72.4% מקולות הבוחרים. עם ניצחונה הפכה לאישה השחורה הראשונה שנבחרה לקונגרס מטעם אלבמה.
מאז שנבחרה, הצביעה סואל עם מפלגתה 91% מהזמן. היא הייתה תומכת נחרצת במדיניותו של ממשל הנשיא ברק אובמה. יש לה דירוג לכל החיים בן 8% מהארגון השמרני "Heritage Action for America" על הצבעתה עבור חוקים שמרניים. למרות זאת, במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית הוגדרה סואל בידי מרכז לוגאר ובידי בית הספר מקורט למדיניות ציבורית של אוניברסיטת ג'ורג'טאון כחברה ה-94 הכי דו-מפלגתית בבית הנבחרים. סואל ביססה את עצמה כליברלית ששמה דגש על יצירת מקומות עבודה, ויש לה את דפוס ההצבעה השמאלי ביותר מכל אדם שייצג את אלבמה בקונגרס. סואל חברת השדולה השחורה בקונגרס.
בינואר 2020 הביעה סואל תמיכה בהתמודדותו של סגן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה שנה. ב-15 בינואר 2021, בהיעדרה של יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי, מונתה סואל ליו"ר בית הנבחרים דה פקטו. במרוצת השנים הצביעה נגד הקמת חומת טראמפ בגבול ארצות הברית–מקסיקו, בעד הרחבת חוק הפטריוט ואשרור חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, ובעד סוגיות שקידם הממסד הדמוקרטי.
יחסי אורוגוואי–תאילנד
יחסי אורוגוואי–תאילנד הם יחסי החוץ בין אורוגוואי לתאילנד.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 ביוני 1976. האוניברסיטה הקתולית באורוגוואי היא אוניברסיטה פרטית מפורסמת במונטווידאו עם סך של 9,000 סטודנטים ב-6 פקולטות. האוניברסיטה מקיימת יחסים טובים עם אזור דרום-מזרח אסיה, ויש לה גם שיתוף פעולה בתוכנית חילופי סטודנטים עם אוניברסיטאות ברחבי העולם כולל תאילנד.
ארתור דייוויס (פוליטיקאי)
ארתור ג'נסטרי דייוויס (באנגלית: Artur Genestre Davis; נולד ב-9 באוקטובר 1967) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת אלבמה, בשנים 2003–2011. הוא גם התמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל אלבמה בבחירות 2010. לאחר שהפסיד בבחירות המקדימות, עבר דייוויס לווירג'יניה והצטרף אל המפלגה הרפובליקנית. ב-2015 התמודד לראשות עיריית מונטגומרי, אך הפסיד גם בפעם זאת.
ביוגרפיה.
דייוויס נולד במונטגומרי שבאלבמה בראשית אוקטובר 1967, וגדל אצל אמו וסבתו. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון ע"ש ג'פרסון דייוויס ולאחר מכן את סיים בכבוד רב את לימודיו באוניברסיטת הרווארד בשנת 1990. בטרם שב לאלבמה קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. הוא זכה בפרס הנואם הטוב ביותר בהיותו סטודנט למשפטים. לאחר שעבד כעוזר משפטי במרכז דיני העוני הדרומי ולאחר מכן כעורך דין לזכויות אזרח, שימש דייוויס כעוזר לתובע פדרלי.
בשנת 2000 התמודד דייוויס בפריימריז הדמוקרטים לייצוג מחזו הקונגרס השביעי של אלבמה בבית הנבחרים של ארצות הברית, נגד נציג המחוז המכהן ארל היליארד. הוא מתח ביקורת על ביקורו של היליארד בלוב מ-1997 חרף הסנקציות האמריקאיות שהוטלו על משטר הדמים של מועמר קדאפי. דייוויס הפסיד בבחירות מקדימות באלה ביחס של 34%–58%. דייוויס רץ בשנית אל הקונגרס ב-2002. ההתמודדות בין השניים הסבה תשומת לב לאומית מכיוון ששני המועמדים הפכו את הסכסוך הישראלי-פלסטיני לסוגיה מרכזית במסע הבחירות, ושניהם זכו לתמיכה ולמימון מחוץ לאלבמה – דייוויס מיהדות ארצות הברית ותומכי ישראל, והיליארד מערבים-אמריקאים ותומכי העם הפלסטיני. במהלך מסע הבחירות הטיל ספק היליארד ספק בהיותו של דייוויס "שחור דָיו" כדי לייצג את המחוז. דייוויס זכה בקושי בפריימריז, שדרש סיבוב שני בחודש יוני. את הסיבוב השני ניצח בקלות, מה שהבטיח לו ניצחון בנובמבר במעוז הדמוקרטי המובהק, ואת כהונתו החל בינואר 2003.
דייוויס היה תומך ראשוני במועמדותו של הסנאטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2008, והיה אחד מיושבי הראש הלאומיים של מטה הבחירות הנשיאותי של אובמה בשנת 2008. תוך ניצול כישוריו הרטוריים, נשא דייוויס את אחד הנואמים בשבח מועמדותו של אובמה בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית ב-2008. בזמן שהיה חבר בוועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים, היה דייוויס המחוקק האפרו-אמריקאי הראשון בקונגרס שתמך בהדחתו של יו"ר הוועדה צ'ארלס רנגל מראשות ועדת המיסוי המשפיעה בקונגרס לאור הפרות אתיות של רנגל. בשנים 2009 ו-2010 דייוויס הצביע נגד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, והיה לחבר היחיד בשדולה השחורה בקונגרס שהצביע נגד רפורמת הדגל של ממשל אובמה.
בשנת 2009 הכריז דייוויס על שאיפתו להיות האפרו-אמריקאי הראשון בתפקיד מושל אלבמה. בניסיון לפנות לקהל בוחרים רחב יותר, איבד דייוויס את תמיכתם של המצביעים השחורים בכך שהתנגד לרפורמת הבריאות של אובמה ולא שבה את לבם של קבוצות פוליטיות שחורות מסוימות. הוא הפסיד בבחירות המקדימות של המפגלה הדמוקרטית לנציב החקלאות של אלבמה רון ספארקס, שהיה ליברלי יותר.
זמן קצר לאחר מכן הודיע דייוויס כי ב-2010 לא יתמודד לתקופת כהונה נוספת בקונגרס, ובמקום זאת ישוב לעיסוקו כעורך דין. כעבור זמן מה עבר אל וירג'יניה והצטרף למפלגה הרפובליקנית. כמי שסיים בשנות ה-90 של המאה ה-20 את לימודי המשפטים שלו בהרווארד בהצטיינות, ב-2012 דייוויס הפך לעמית אורח במכון הרווארד לפוליטיקה. הוא גם החל לשמש כבעל טור בכתב העת השמרני "National Review". בבחירות 2014 שקל להתמודד אל הקונגרס, הפעם כרפובליקני במחוז הקונגרס העשירי של וירג'יניה, אם כי בסופו של דבר בחר להישאר מחוץ לזירה הפוליטית. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 הביע תמיכה במועמדותו של מיט רומני. ב-2015 וב-2019 נחל תבוסות במערכות הבחירות לראשות עיריית מונטגומרי.
אולפילה
המשלוח הצרפתי
יחסי אירלנד–קולומביה
יחסי אירלנד–קולומביה הם יחסי החוץ בין אירלנד לקולומביה. האירים מנהלים מערכת יחסים ארוכה עם קולומביה מאז המעורבות של מתנדבים אירים במלחמות העצמאות האמריקאיות הספרדיות (1808–1833).
עצמאות קולומביה.
מתנדבים אירים מילאו תפקיד מרכזי במלחמות בהן קיבלה קולומביה עצמאות מספרד. בין 1,000 ל-2,000 מתנדבים אירים שהובלו על ידי אירים כמו ויליאם איילמר, פרנסיסקו ברדט אוקונור וג'יימס טאוורס האנגלי סייעו במאבק. המנהיג האירי ג'יימס רוק הוביל את לגיונותיו הבריטיים עם צבאו של סימון בוליבר בצעדתו האפית ממזרח ונצואלה על פני המישורים ומעלה אל האנדים, שם מילאו הכוחות האירים תפקיד מפתח בקרב ביצת ורגס והקרב המכריע שלאחר מכן, קרב בויאקה. כאשר הוצעו לו זרי דפנה לאחר הניצחון בבויאקה, זיכה בוליבר את הניצחון בבויאקה לזכות המתנדבים האנגלים והאירים, והצהיר כי "החיילים האלו הם הגברים שצריכים לקבל את זרי הדפנה הללו". בתהפוכות שלאחר מכן בקולומביה בשנות ה-20 של המאה ה-19 היו אירים כמו דניאל פלורנס או'לירי, ארתור סנדס וג'ון ג'ונסטון בין הקצינים הנאמנים ביותר של בוליבר. צאצאי המתנדבים האיריים גרים בקולומביה עד היום.
לגיון מרי.
בצורת יחסים אחרת, התנועה הקתולית לגיון מרי שהוקמה בדבלין, אירלנד, על ידי פרנק דאף שלחה את שיימוס גרייס ואלפי לאמב לבוגוטה בשנת 1953 כדי להרחיב את משימתם בקולומביה. גרייס ולמב הקימו את לגיון פרסידיה ברחבי הארץ. הלגיון התקבל היטב בקולומביה, במיוחד על ידי העניים, החזיר אנשים רבים לאמונה הקתולית, ומאוחר יותר התרחב לאזורים אחרים בדרום אמריקה.
שלישיית קולומביה.
בשנת 2001 עצרה משטרת קולומביה, על פי מידע מהשלטונות הבריטיים, שלושה אירים בבוגוטה, בטענה שהם חברים בצבא הרפובליקני האירי (IRA) הזמני והכשירו את אנשי כוחות הצבא המהפכניים של קולומביה (FARC). תנועת גרילה מהפכנית בקולומביה. בשנת 2005 שלישיית קולומביה, כפי שהתפרסמו באירלנד, הצליחו לברוח לאירלנד בזמן שהמתינו לערעור. לא קיים הסכם הסגרה בין אירלנד לקולומביה, ולכן אירלנד לא נקטה בהסגרת הגברים לקולומביה.
יחסים רשמיים.
אירלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם קולומביה ב-10 בנובמבר 1999. בפברואר 2017 ערך נשיא אירלנד מייקל ד. היגינס ביקור רשמי בקולומביה, ראש המדינה האירי הראשון שביקר במדינה. במהלך ביקורו ביקר הנשיא היגינס במחנה צבא המורדים של FARC באזור ששוחרר לחלוטין משליטתם ולחץ את ידו ושוחח עם מפקד FARC הבכיר, הכומר אלפה, עם הגעתו. הנשיא היגינס גם התחייב לשלושה מיליון אירו בחמש השנים הבאות לתמיכה בתהליך האמת והפיוס הקולומביאני.
לואי אילשמיוס
לואי מישל אילשמיוס (באנגלית: Louis Michel Eilshemius; 4 בפברואר 1864 - 29 בדצמבר 1941) היה צייר אמריקאי, בעיקר של נופים, פנטזיה ועירום.
ביוגרפיה.