בזכות קולו הרדיופוני הייחודי החתימה אותו חברת "פרטנר" ("אורנג'" הישראלית) על חוזה בלעדי להקלטת ג'ינגלים רבים לרדיו. בהתאם לחוזה הוא גם תרם את קולו גם למערכת ניתוב השיחות בחברה. תנאי החוזה שלו אוסרים עליו לעבוד עם חברה אחרת.
פרידמן שימש כקריין בתוכנית "הדוגמניות" בערוץ 10 בשנים 2008-2005.
בספטמבר 2013 פרש פרידמן מגלי צה"ל ומהגשת תוכנית הבוקר שלה ברדיו "בוקר טוב ישראל". בריאיון לעיתון "ידיעות אחרונות" אמר פרידמן כי מפקד התחנה ירון דקל פעל להביא לפרישתו.
היה שותף עם אמיר אורן לביצוע תחקירים וראיונות בסדרה בת 4 פרקים "לא תשקוט הארץ", ששודרה בערוץ 8 ובערוץ הראשון בסוף שנת 2013, לציון 40 שנה למלחמת יום הכיפורים.
באוקטובר 2017 כתב על פגישותיו עם רחבעם זאבי ועל פגישתו האישית עם חיילת שטענה כי נאנסה על ידו, וחיזק את העדויות שהובאו בתחקיר של עמרי אסנהיים באפריל 2016.
חיים פרטיים.
נשוי לשרית ואב לשלושה. מתגורר בגבעתיים.
אריק דג'מבה-דג'מבה
אריק דניאל דג'מבה-דג'מבה (בצרפתית: Éric Daniel Djemba-Djemba; נולד ב-4 במאי 1981) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה.
דג'מבה-דג'מבה החל לשחק כדורגל כנער בקמרון ובשנת 1998 הגיע לצרפת ונבחן במועדוני כדורגל שונים עד שבסופו של דבר חתם בנאנט. במשך שנתיים שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-19 בספטמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית, במשחק מול אולימפיק ליון. שבוע לאחר מכן כבר שיחק לראשונה בליגת האלופות, כשקבוצתו התמודדה מול לאציו.
ביצועיו במדי נאנט הובילו לזימונו לסגל נבחרת קמרון לקראת גביע אפריקה לאומות 2002. דג'מבה-דג'מבה זכה בגביע זה עם נבחרתו, שניצחה בגמר את נבחרת סנגל. לאחר הזכייה הופיע דג'מבה-דג'מבה במדי נבחרתו גם בטורניר הגמר של מונדיאל 2002. שנה מאוחר יותר הגיע עם נבחרתו עד לגמר גביע הקונפדרציות 2003, שם נוצחה על ידי נבחרת צרפת.
בקיץ 2003 חתם דג'מבה-דג'מבה במנצ'סטר יונייטד, כאשר זו שילמה לנאנט 3.5 מיליון פאונד. דג'מבה-דג'מבה הובא לאנגליה על ידי המאמן אלכס פרגוסון, שראה בו מחליף לרוי קין שהיה כבר בשלהי הקריירה. כבר במשחק הבכורה שלו מול ארסנל במסגרת גביע הצדקה בו זכה עם הקבוצה, הפגין את משחקו האגרסיבי, כשפצע את בלם ארסנל סול קמפבל. דג'מבה-דג'מבה התקשה להיכנס לנעליו של קין, ובמהלך שנה וחצי במועדון רשם 20 הופעות בלבד בפרמייר ליג. דג'מבה-דג'מבה כבש שני שערים במדי מנצ'סטר יונייטד, הראשון מול לידס יונייטד במסגרת גביע הליגה, שער ניצחון שנכבש 3 דקות לפני תום ההארכה. את השער השני שלו במועדון כבש מול פנאתינאיקוס במסגרת ליגת האלופות.
בינואר 2005 חתם דג'מבה-דג'מבה באסטון וילה, ששילמה עבורו 1.5 מיליון פאונד. גם שם לא מצא את מקומו וכעבור שנתיים, בינואר 2007, הושאל לברנלי מהליגה השנייה, שם היה שחקן הרכב קבוע עד סוף עונת . בתום תקופתו השאלתו, שוחרר מאסטון וילה והיה לשחקן חופשי.
לקראת עונת חתם בקבוצת קטר. דג'מבה-דג'מבה שיחק במשך עונה אחת בקבוצה הקטרית, וב-16 ביולי 2008 חזר לאירופה, כשחתם על חוזה לשלוש שנים באודנסה הדנית. את משחק הבכורה שלו במועדון ערך מול קבוצתו לשעבר אסטון וילה במסגרת גביע האינטרטוטו. דג'מבה-דג'מבה הפך לאחד השחקנים המשמעותיים באודנסה, שסיימה שלוש פעמים ברציפות כסגנית האלופה פ.צ. קופנהגן. חוזהו הוארך בשנה נוספת, ובתום ארבע שנים סיים את דרכו במועדון, לאחר שרשם 101 הופעות בליגת העל הדנית, בהן כבש שלושה שערים.
ב-14 באוגוסט 2012 הגיע דג'מבה-דג'מבה לישראל וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ארבעה ימים מאוחר יותר כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. בסך הכל ערך 38 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות בעונת 2012/2013, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-24 ביולי 2013 חתם דג'מבה-דג'מבה לשנתיים בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית. כעבור שבוע ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול לודוגורץ ראזגרד במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. דג'מבה-דג'מבה ערך 16 הופעות במדי פרטיזן, וב-23 בדצמבר 2013 שוחרר מהמועדון.
ב-5 בפברואר 2014 חתם דג'מבה-דג'מבה בקבוצת סנט מירן מליגת העל הסקוטית. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך בהפסד 2-1 לדנדי יונייטד בגביע הסקוטי, ובסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הקבוצה ושוחרר בתום העונה.
באוקטובר 2014 הצטרף לקבוצת צ'נאיין מהליגה ההודית המחודשת, ושותף בתשעה משחקים בעונה מקוצרת שנמשכה כחודשיים. בינואר 2015 חתם בקבוצה האינדונזית פרסבאיה סוראבאיה, ובפברואר 2016 חתם בקבוצת שאטובריאן מהליגה הרביעית בצרפת. בנובמבר 2016 חתם בקבוצת ואלורב-בלאיג מהליגה החמישית בשווייץ.
אריק דג'מבה דג'מבה
קיקסטארטר
ישראל רובינצ'יק
ישראל רובינצ'יק (31 בינואר 1921 - 21 בינואר 2008) היה שחקן תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
רובינצ'יק נולד בגרודנו שבפולין (כיום הורדנה שבבלארוס) ב-1921. למד בבית הספר הגבוה לתיאטרון במוסקבה. שיחק בתיאטרון במוסקבה. בוגר בית הספר הגבוה לתיאטרון במוסקבה (1944). בשנת 1953 עלה לישראל והצטרף לתיאטרון הבימה, בו שיחק בין השנים 1953 ל-1991. גילם תפקידים בהצגות רבות, ביניהן "נמר חברבורות", "מדיאה", "השקיעה", "חנה סנש", "הרובע העתיק", "הסוחר מוונציה", "הדיבוק" ועוד.
בקולנוע הופיע במספר סרטים בהם: בסרט "הם היו עשרה" משנת 1960, בשנת 1966 שיחק רובינצ׳יק בסרטו של ישראל בקר, ובכיכובו של מייק בורשטיין, "שני קוני למל".
שיחק בסרטי קולנוע נוספים בהם בסרטו של מנחם גולן "מלכת הכביש" משנת 1971, ובסרטו של אבי נשר "הפחדנים" משנת 1980.
תפקידו האחרון על הבמה היה בשנת 1991 בגיל 70 בהצגה "הפיזיקאים" לצדו של שלמה בר-שביט. רובינצ'יק היה משך שנים מורה לאיפור בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת ת"א.
רובינצ'יק שכונה על ידי חבריו אישקה, השתייך לחבורת "הגרודנאים" (ילידי העיר גרודנו ובוגרי גימנסיה תרבות בגרודנו, שעלו לארץ ברובם לאחר מלחמת העולם השנייה). הם היו נפגשים בתל אביב אחת לחודש-חודשיים. אנשי החבורה כללו את משה אלפרשטיין, לובה וג'וניה טרחטנברג (היו מגיעים מניו יורק), יולק טרחטנבג ואשתו אסתר קפלן (מגיעים מניו יורק), אליעזר (לסקה) בורדה, דינה רוסינסקי, ד"ר לגאולוגיה שולמית גרוס (ליפשיץ), יהודית פאוסט, פנחס זילברבלט, נח ברזובסקי, מיכאל בס (מניו ג'רזי), דודיק ויינר (היה מגיע משוודיה), דוד מנקר, ד"ר אברשה (אסטין) אפשטיין (מקבוץ עין השופט), יו'זו (יוזק) שוורץ, שמעון מס, גרישה הרשוביץ, אלוף (מיל') משה גורן (גורנצקי), פרופ' מנדל סטבורובסקי, מרדכי (מורי) סטאר (סטבורובסקי) (ממלבורן), קדיק אפשטיין, מוניאק קמיונסקי, ד"ר נתן (נקה) כגן, שרה ברודצקי, ד"ר (פיזיקאי) פליקס זנדמן (מארצות הברית), שלמה (גרישה) גינזבורג, דוד סיוון, ג'ניה וקובה.
נפטר ב־2008 לאחר מחלה והוא בן 87. הותיר אחריו אישה - אנה, ובת - אורית, הנשואה לאייל גפן.
בית כנסת זהרי חמה
מט הטיפש
ישראל בקר
ישראל בֶּקֶר (13 ביוני 1917 - 30 במאי 2003) היה שחקן ובמאי תיאטרון, תסריטאי וצייר ישראלי.
ביוגרפיה.
בקר נולד בשנת 1917 בביאליסטוק שבפולין. בגיל 16 החל להופיע בתיאטרונים ביידיש, ונבחן בידי משלחת של תיאטרון "הבימה" שבה לגייס שחקנים חדשים, אך עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה לא יכל לעלות ולהצטרף לתיאטרון. לאחר כיבוש ביאליסטוק בידי הרוסים החליט לעזוב את פולין ויצא לברית המועצות. בשנות המלחמה למד משחק בבית הספר לאמנות הבמה במוסקבה, אצל פרופסור שלמה מיכאלס. ב-1945 שב לעירו וגילה שמשפחתו נספתה כולה בשואה ולכן עזב את פולין והגיע כפליט לגרמניה, שם ביים, כתב ושיחק בתפקיד הראשי בסרט "ארוכה היא הדרך", שעסק בשארית הפליטה. בין השנים 1947 ל-1948 ייסד ושימש כמנהל האמנותי של תיאטרון שארית הפליטה במינכן.
בקר עלה לארץ ישראל בדרכון בריטי מזויף באוניית המעפילים "קדמה" (אונית הנוסעים הראשונה של חברת צים), יחד עם 1,500 מאנשי גיוס חוץ לארץ, והגיע לחיפה ב-22 באפריל 1948. מיד עם הגעתם הם הועברו לתל אביב ושם גיוסו לצה"ל. לאחר זמן קצר פנה אליו יוסף מילוא, מנהל התיאטרון הקאמרי, וצרף אותו בתור שחקן ל. בקר לא ידע אז אף מלה אחת בעברית, ולכן גויס לשחק ולשעשע ביידיש. הופעתו הראשונה הייתה בחזית חולדה ליד פסנתר שנפגע מרסיס רימון, אחר כך זימר ושיחק בחזית לטרון ובידר את המתנדבים בדרך בורמה. בסוף 1948 השתחרר מצה"ל והצטרף ל"הבימה", אולם לא כחבר הקולקטיב. תפקידו הראשון היה אוברון במחזה "חלום ליל קיץ". שש שנים לאחר שהצטרף ל"הבימה", התקבל בקר גם כחבר בקולקטיב.
בין הופעותיו הבולטות ניתן למנות את השטן ב"פאוסט", אוברון ב"חלום ליל קיץ", משורר החצר ב"בגדי המלך", רופא המושבה ב"דודה ליזה", בתפקיד תרזה\תרזיאס הנביא ב"אדי קינג" (תפקיד הדראג קווין הראשון על הבמה בישראל). בין היתר, שיחק גם במחזות "מעיין הכבשים", "ברווז הפרא", "מעשה בחייל", "הדוד וניה", "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" ו"מחזה חלום".
בקר ביים יותר מעשר הצגות בישראל ובארצות הברית. ההצגה הראשונה שביים הייתה "אני רב חובל" ב-1952. ב-1954 ביים את "חדווה ואני", שהתבססה על ספרו השני של אהרן מגד, והייתה ההצגה הראשונה שעסקה בנושא עזיבת הקיבוץ.
בשנת 1956, ביים את "יומנה של אנה פרנק", שהייתה הצלחה גדולה וחשפה לראשונה את השחקנית הצעירה, עדה טל, וכן את המחזות "איי לייק מייק" ו"מעינה" שכתב משה פוליטי.