בורות לוֹץ הוא מקבץ של 17 בורות מים בהר הנגב המפוזרים על פני שטח של 2 קמ"ר, בקרבת הר רמון.
ליד הבורות נמצא גם מערכת מאגורה. במטרה למנוע את סתימת הבורות בסחף נחצבו בורות שיקוע. כ-8 מהבורות עדיין מתמלאים במים בעונות החורף. באתר הבורות נמצאת גם אלה אטלנטית עתיקה. באזור פריחה רבה בחודשי החורף והאביב, בעיקר עקב הקרבה למקורות מים.
הבורות היו אתר שלא הוביל אליו כביש עד תחילת שנות ה-80 והישראלים כמעט ולא הגיעו אליהם. האתר נבדק על ידי נלסון גליק בשנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1980, בעקבות הסכם השלום עם מצרים, התגברה ההתעניינות בנגב, נפרץ כביש 171 אל אתר הבורות והתקיימו במקום חפירות ארכאולוגיות ועבודות ניקיון ושחזור בשיתוף בני מושבים. עד חפירות אלו ההנחה הרווחת של יוחנן אהרוני הייתה שהבורות נחפרו בתקופת שלמה במאה ה-10 לפנה"ס ושהם היו פעילים עד גלות בבל. אולם בעקבות גילוי עתיקות מהתקופה הכנענית באתר, החלה להתגבש הסברה שהבורות עתיקים יותר.
כיוון שהאזור הוא אחד המבודדים בישראל וכמות זיהום האור בו מזערית, הוא מהווה אתר פופולרי לתצפיות אסטרונומיית חובבים.
זלטורוג ארנה
היכל הספורט "זלטורוג ארנה" (בסלובנית: Dvorana Zlatorog), הוא אולם ספורט רב תכליתי הממוקם בשכונת "הודיניה" בעיר צליה בסלובניה. האולם נפתח בחודש דצמבר 2003 ומשמש לרוב כביתה של קבוצת הכדוריד של העיר. ב-2004 היה אחד מארבעת האולמות שאירחו את אליפות אירופה בכדוריד שנערכה בסלובניה אותה שנה. האולם מכיל 6,000 מקומות ישיבה ומלבד משחקי כדוריד אירח גם קונצרטים. האולם אירח את בית ג' של אליפות אירופה בכדורסל 2013.
מבצר ז'וליאן
מבצר ז'וליאן (באנגלית: Fort Julien או Jullien) היה מבצר במצרים, שנבנה במקור על ידי האימפריה העות'מאנית ונכבש על ידי צרפת במהלך מסעותיו של נפוליאון במצרים ובסוריה בין 1798 ל-1801. המבצר ניצב בגדה המערבית של הנילוס כמה קילומטרים צפון-מזרחית לראשיד (רוזטה) בחוף הצפוני של מצרים. המצודה הוקמה על ידי הסולטאן אל-אשרף סייף אל-דין קייטביי (1468-1496 לספירה) כחלק מהמעוזים הצפוניים שבנו הממלוכים המגנים על המדינה מפני פולשים, ושופצו בהמשך בתקופת שלטונו של הסולטאן קאנשו אל-גאורי ( 1501-1516 לספירה). המצודה נחנכה רשמית בשנת 1482 לספירה. יש לה צורה מלבנית, עם ארבעה מגדלים עגולים למחצה, אחד בכל פינה. המתחם כלל מבנה מבנה מרכזי ובו מקומות לבתים של חיילים, ומקומות ספציפיים לאחסון נשק, ומסגד. המצודה מורכבת מאלפי אבני אבן גיר, חלקן הגיעו ממבנים מצריים קדומים קודמים שהוחזקו בכתובות הירוגליפיות, כולל אבן רוזטה המפורסמת, שהתגלתה על ידי המשלחת הצרפתית למצרים. באמצע יולי 1799 חיילים צרפתים בפיקודו של לוטננט פייר-פרנסואה בושאר חשפו את אבן רוזטה המפורסמת במבצר בעת שחיזקו את ביצוריו. שנתיים לאחר מכן נכבש בידי כוח בריטי-טורקי משולב לאחר מצור קצר והפגזה של המבצר.
כריסטיאן קראוק ואן אדריכם
כריסטיאן קרַאוּק ואן אַדריכֶם (בהולנדית: Christian Kruik van Adrichem; בלטינית: Christianus Crucius Adrichomius; 1533–1585) היה קרטוגרף ותאולוג. נולד בדלפט שבהולנד וחי רוב חייו בגרמניה. ספרו "Theatrum Terrae Sanctae et Biblicarum Historiarum" ("זירת ארץ הקודש וסיפורי התנ"ך"; ראה אור בקלן ב-1590) היה בתקופתו המחקר היסודי ביותר בגאוגרפיה של ארץ ישראל. הספר כלל מפה גדולה של ארץ ישראל, 10 מפות קטנות ואיורים רבים המתארים את נחלות שנים עשר שבטי ישראל, ערי המקלט וערי הלויים, העיר ירושלים, כיבושי יהושע בן נון, מסעות האבות ועוד. הספר כולל לקסיקון של כ-300 אתרים בירושלים וסביבתה, הקשורים לסיפורי המקרא וחיי ישו, יוחנן המטביל והשליחים וכרונולוגיה מאדם הראשון ועד ישו.
ואן אדריכם היה בנו של איש דת קתולי שהוגלה מהולנד הפרוטסטנטית. את ידיעותיו שאב מלימוד מעמיק וקפדני של התנ"ך והברית החדשה, כתבי יוספוס פלביוס ועולי רגל קדומים לארץ ישראל.
בין יתר ספריו חיבור אנטי-פרוטסטנטי חריף ("האנטיכריסט", נוסף כנספח לספרו הגדול) ו-"Vita Jesu Christi" ("חיי ישוע"; אנטוורפן, 1578).
ז'ורז' דלרו
ז'ורז' דלרו (בצרפתית: Georges Delerue; 12 במרץ 1925 - 20 במרץ 1992) היה מלחין קולנוע צרפתי. חיבר מוזיקה ללמעלה מ-300 סרטים מז'יל וג'ים ועד פלאטון. זכה בפרס אוסקר עבור "A Little Romance" (1980) ובמועמדויות עבור "אן של אלף הימים" (1969), עליו היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב, "יום הדולפין" (1973), גם עליו היה מועמד לגלובוס הזהב, "ג'וליה" (1977) ו-"סיפורה של אגנס" (1985) וכן ארבעה פרסי סזאר (שלושה מהם רצופים, האחרון עבור המטרו האחרון, 1981) ושני פרסי באפט"א. בנוסף למוזיקה לקולנוע כתב גם את המוזיקה לתשעה בלטים, שתי אופרות וכן מוזיקה תזמורתית ומוזיקה לתוכניות רדיו וטלוויזיה. העיתון "לה פיגארו" כינה אותו "מוצארט של הקולנוע".
תולדות חייו.
נולד ברוּבֶּה (Roubaix) שעל גבול בלגיה למשפחה מוזיקלית. בגיל 14 ניגן קלרינט בלהקה מקומית וזכה להשכלה קלאסית בקונסרבטוריון המקומי. לאחר מכן עבר לפסנתר ולאחר שלקה בעקמת עבר לקריירה של מלחין.
ב-1945 עבר לפריז והחל ללמוד בקונסרבטואר של פריז. על מנת להתפרנס עבד כנגן ג'אז בבארים. מ-1947 הלחין עבור הקומדי פראנסז ותיאטראות נוספים, המוזיקה שלו זכתה בפרסים והוא היה לחברם של פייר בולז, מוריס ז'אר ובוריס ויאן. בשנות החמישים עבר להלחנה לסרטים קצרים ולאופרה-קומיק כתב מוזיקה לבלט, למחזות של בוריס ויאן ולתוכניות טלוויזיה. ב-1955 חיבר קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת ואופרה לפי שלגייה. ב-1959 חיבר את המוזיקה לסרט הראשון באורך מלא, Le bel âge.
בהמשך עבד עם הבמאים האירופאים פרנסואה טריפו (ז'יל וג'ים, מי ירה בפסנתרן, לילה אמריקאי - בו הופיע בהופעת קמע, המטרו האחרון), ז'אן-לוק גודאר (הגוף והלב), אלן רנה, לואי מאל, ברנרדו ברטולוצ'י (הקונפורמיסט) ואחרים, במקביל לפיתוח קריירה בהוליווד.
נפטר בלוס אנג'לס מהתקף לב בגיל 67.
ג'ורג' דלרו
הר שמואל
בוניפיקה הול
בוניפיקה הול הוא אחד ממתקני הספורט ברובע בוניפיקה הסמוך לחוף הים של עיר הנמל קופר בסלובניה ולרובע העתיק של העיר. ברובע בוניפיקה מתחם מלונות וטיילת חוף ולצידם קריית ספורט. קריית הספורט בקופר כוללת אצטדיון כדורגל קומפקטי שמכיל 4,047 מקומות, מרכז שחייה, מגרשי טניס והיכל ספורט רב תכליתי למשחקי כדורעף, כדוריד ועוד שלצידו גם חדרי סטודיו לאימונים ועוד.
היכל הספורט של העיר נפתח ב-1999 והכיל בתחילה כ-4,500 מקומות לצופים (כולל מקומות עמידה) אך בהמשך נקבע מספר המקומות הקבועים בו ל-2,475 מקומות, חלקם ביציעים מתקפלים. במופעי מוזיקה האולם יכול לארח עד 6,000 איש. ב-2004 היה אחד מהאולמות בסלובניה בהם נערכה אליפות אירופה בכדוריד.
במסגרת התוכנית לארח בקופר את אחד הבתים בשלב הראשון של אליפות אירופה בכדורסל 2013, תוכנן להיבנות בקריית הספורט בקופר היכל ספורט חדש בשם "ארנה בוניפיקה" שנועד להכיל 8,000 מקומות. אך בהמשך הוחלט להסתפק בהרחבת היכל הספורט הישן לכ-5,000 מקומות. במסגרת השיפוץ שנמשך כחודשיים הוחלפו המושבים באולם, שודרגה מערכת מיזוג האוויר באולם ונבנו יציעי עיתונות ומכובדים חדשים וגם היציעים המתקפלים סביב לפרקט הוחלפו במושבים קבועים. על פי התוכניות חלק מיציעי העיתונות נבנו למעשה מחוץ לאולם וחוברו במסכים לאולם. גם סביב לאולם נעשו עבודות גימור חיצוניות למבנה ולשטחים סביבו.
מסדר ג'ון הקדוש
המסדר המכובד ביותר של בית החולים של ג'ון הקדוש מירושלים (באנגלית: The Most Venerable Order of the Hospital of Saint John of Jerusalem; בצרפתית: L'Ordre très vénérable de l'hôpital de Saint-Jean de Jérusalem), או בקצרה מסדר ג'ון הקדוש (באנגלית: Order of Saint John; בצרפתית: Très vénérable ordre de Saint-Jean), הוא מסדר של בריטניה הניתן לנתיני חבר העמים הבריטי, ארצות הברית והונג קונג. מטרתו הבינלאומית של המסדר היא "להקל ולמנוע חולי או פציעה, ולפעול להגברת הבריאות והרווחה של חולים ברחבי העולם".
המסדר מורכב משש דרגות ובראשו המונרך של הממלכה המאוחדת, חברים במסדר לרוב אינם משתמשים בתוארי המסדר מחוץ אליו וכמו כן אינם נחשבים אבירים, לכן גם לא מקבלים את התואר סר (Sir) או דיים (Dame).
המסדר כולל כ-25,000 עמיתים שרובם פרוטסטנטים והשאר מגיעים מזרמים אחרים בנצרות. מעבר להיותו מסדר, הוא כולל גם ארגון רפואה הפועל במספר ארצות דרך ארגונים קטנים יותר כמו ארגון אמבולנס ג'ון הקדוש שמתפקד כארגון צדקה וכחברה. המסדר גם מפעיל את בית החולים סנט ג'ון בירושלים.
סופיה רון מוריה
אליזבת קובלר-רוס
אליזבת' קובלר-רוס (Elisabeth Kübler-Ross; 8 ביולי 1926 - 24 באוגוסט 2004) הייתה פסיכיאטרית שווייצרית-אמריקאית, חוקרת חלוצה בתחום המחקר החברתי של המוות ומחברת הספר פורץ הדרך "על מוות וגסיסה" (1969), בו פיתחה והציגה את מודל קובלר-רוס. בנוסף, קובלר רוס, שהרבתה לעבוד עם חולים במצב סופני תרמה לחשיבה אודות תהליכים שעוברים אנשים במצבים אלה ביחס למותם הקרב.
נולדה במשקל קילו בלבד כאחת משלישייה זהה.
בשנת 2007 היא צורפה להיכל התהילה של הנשים האמריקאיות. היא זכתה ב-20 תארים לשם כבוד ועד ליולי 1982 לימדה, להערכתה, 125,000 סטודנטים בקורסים אוניברסיטאיים, סמינריונים ומקצועיים על תהליכי מוות וגסיסה.
חוויות סף מוות.
קובלר-רוס גם חקרה עשרות אלפי מקרי מוות קליני, תופעת חוויית סף-מוות. וסיפורי חיים לאחר המוות. מתוכם הבחינה בחמישה מאפיינים משותפים לאנשים בזמן הפטירה.