חנוך פטישי (17 במרץ 1945 - 30 בנובמבר 2010) היה טייס קרב בצה"ל, סופר ומראשוני יחידת 669 וטייסת 147. נולד בקיבוץ יגור להורים ניצולי שואה. התגייס לצה"ל בשנת 1964 ושירת כטייס קרב פעיל במשך 23 שנים.
שירותו הצבאי.
פטישי התגייס לחיל האוויר בשנת 1964 וביולי 1966 סיים קורס טיס. הוא מילא תפקידים שונים בחיל כמדריך וטייס קרב, השתתף במלחמות ישראל ופיקד על יחידת 669.
טייס קרב.
נלחם במלחמת ששת הימים כטייס "אורגן" והשתתף בגיחות מבצעיות במלחמת ההתשה במסגרת טייסת 107 ("קורנס"). בהמשך עבר לטייסת "העמק" שהפעילה מטוסי ה"עיט" ולחם במסגרתה במלחמת יום הכיפורים. לאחר מכן עבר לתפקידי הדרכה שונים בקורס טיס, על מטוסי הפוגה והפייפר.
במהלך שירותו כמדריך בבית הספר לטיסה הדריך גם את שני אחיו הצעירים, אביהו ואיתמר פטישי, שהיו גם הם לטייסים בחיל. בהמשך הפך למפקד קורס מתקדם בבית הספר לטיסה ולטייס בטייסת העמק שהפעילה את מטוסי ה"עיט" בחיל האוויר.
תפקידים פיקודיים.
בשנת 1975 מונה למפקד יחידה 669, והחליף את מפקדה הראשון, יורם שחר. היחידה, שהוקמה רק שנה קודם לכן, הייתה אז קטנה מאוד ופטישי גיבש את נוהלי היחידה ופעל למיסודה. לאחר מספר שנים מונה למפקד טייסת 147. בתפקידו האחרון בצה"ל היה ראש מחלקה במה"ד.
לאחר פרישתו מצה"ל.
בשנת 1983 חזר ליגור, הקיבוץ בו נולד, יחד עם אשתו, אותה הכיר במהלך שירותו בחיל האוויר, ועם ארבעת ילדיהם. בשנת 1987 פרש משירות סדיר, בדרגת אלוף-משנה והמשיך לשרת במילואים כטייס וכמדריך בבית הספר לטיסה. בשנים 1990–1995 היה מפקד יחידת מילואים לאיתור נעדרים בחיל האוויר. בשנת 1991 נפטרה במפתיע אשתו, אילנה, וחנוך נשאר בקיבוץ יגור עם ארבעת ילדיו, בקרבת הוריו המבוגרים. בהמשך החזיק במספר תפקידים בקיבוץ יגור ובסביבתו, בהם מנהל פארק הכרמל.
ספריו.
בשנת 2005 הוציא את ספרו "מחתרת במדים" העוסק בתושבי ארץ ישראל ששירתו כחיילים בצבא הבריטי. הספר הוא למעשה הרחבה של התזה שהגיש בלימודי התואר השני. כמו כן, לאחר מחקר מקיף, כתב ספר נוסף העוסק באלוף מאיר זורע, אך עקב מותו הפתאומי לא הספיק להוציא אותו. הספר בשם " זרו- האלוף מאיר זורע- מפקד, איש אדמה, הומניסט " יצא בעזרת משפחתו בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ספריו מבטאים את משיכתו של פטישי למורשת צה"ל וארץ ישראל.
משפחתו.
חנוך פטישי נפטר במפתיע בשנת 2010, בגיל 65. הוא הותיר אחריו ארבעה ילדים, שישה נכדים, ושני אחים. בנו יהל היה גם הוא טייס בחיל האוויר וכיהן כמפקד שדה דב. אחיו, אביהו פטישי, הגיע לדרגת סגן-אלוף כטייס בחיל האוויר וממשיך לטוס גם כאזרח, ואיתמר פטישי, פרש מחיל האוויר בדרגת רב-סרן על מנת להשקיע בחברות טכנולוגיות. השלושה היו שלישיית האחים הראשונה ששירתו כולם כטייסים בחיל האוויר.
ערקי
מוריץ גרינוולד
הרב ד"ר מוריץ גרינוַולד (מופיע במקורות בעברית גם כמוריס וגם מרדכי גרינוואלד, בגרמנית: Moritz Grünwald; 20 במרץ 1853, אוהרסקה הראדישצ'ה, מוראביה, האימפריה האוסטרית – 10 ביוני 1895, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה הרב הראשי לערים: ביילובאר, פיסק ומלאדה בולסלאב ובהמשך כיהן כרב הראשי לנסיכות בולגריה.
קורות חייו.
מוריץ גרינוולד נולד באוהרסקה הראדישצ'ה שבמוראביה, אוסטריה. רכש תארים בפילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת וינה ואוניברסיטת לייפציג. ב-1881 הוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים בברסלאו ומונה לרב הראשי של קהילת ביילובאר שבאזור קרואטיה. בין 1884 ל-1893 כיהן כרב הראשי לערים: פיסק ומלאדה בולסלאב שבאזור בוהמיה.
ב-1891 נאלץ הרב הראשי ליהודי בולגריה ד"ר סימון דנקוביץ לפרוש מתפקידו לאחר סכסוך מתוקשר עם שר החוץ והדתות דימיטר גרקוב, וב-1893 מונה לתפקיד הרב מוריץ גרינוולד לכהונה בת שלוש שנים. בתקופתו החלה מהפכת החינוך היהודי בבולגריה. הוא עסק רבות בחינוך, כתב את הספר "המדריך למורים היהודיים" והדריך מורים בבתי הספר הקהילתיים. כן עסק במחקר על תולדות היהודים בבולגריה תוך שהוא מסייר ברחבי הנסיכות ובוחן ממצאים ארכאולוגיים ומצבות בבתי עלמין. בתקופתו תוקנו תקנות לכהונת הרב הראשי ובהן נקבע כי על הרב הראשי להיות בוגר סמינר לרבנים ובעל תואר דוקטור, גילו יהיה לפחות 35 שנים והוא כיהן לפחות 5 שנים כרב או כמורה בסמינר לרבנים. עוד נקבע כי הרב יבחר על ידי הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה ברוב מיוחס של 75 אחוזים.
במהלך כהונתו אירעו מספר תקריות אנטישמיות בבולגריה ובתגובה פרסם הרב מספר מאמרים בעיתונות הבולגרית. לפי מספר מקורות התאכזב הרב גרינוולד מהתככים בתוך יהדות בולגריה שהפריעו לעבודתו ועל כן ביקש לסיים את עבודתו לפני תום כהונתו המתוכננת.
ביוני 1895 יצא ללונדון בעקבות משרת רבנות שהוצעה לו שם. במהלך ביקורו חלה ונפטר והוא בן 42 שנים. מותו הפתאומי התקבל בתחושות קשות בבולגריה בשל ההערכה הרבה שרחשו לו ובקרב בני הקהילות בבולגריה הוכרז אבל כללי עם היוודע דבר מותו. מוריץ גרינוולד נקבר בבית העלמין היהודי באדמונטון אשר ברובע אנפילד בלונדון. לאורך שנות פעילותו כתב הרב גרינוולד חיבורים וספרים רבים ובכללם ספר על תולדות יהודי בוהמיה וספר על הרב שלמה אפרים מלונטשיץ.
הרפתקאות פיטר הארנב
הרפתקאות פיטר הארנב (באנגלית: Peter Rabbit, בתרגום חופשי: פיטר הארנב) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המשודרת בישראל בערוץ הופ! משנת 2014. הסדרה מבוססת על דמויות מספריה של הסופרת ביאטריקס פוטר, המפורסם ביניהן הוא "פיטר הארנב".
עלילה.
פיטר הארנב רוצה לגדול ולהיות כמו אביו המנוח, בעזרת יומנו של אביו וחבריו, הוא נחוש להרפתקאות חדשות ומהנות ולהישמר מחיות שרוצות לטרוף את ולהתגנב לגינה של הגנן העצבני מר מקרגור.
דראפט ה-NBA 2009
דראפט ה-NBA 2009 הוא הדראפט שקדם לעונת המשחקים ב-NBA. טקס הדראפט התקיים במדיסון סקוור גארדן, אולמה של הניו יורק ניקס, ב-25 ביוני 2009. במקום ה-23 בדראפט נבחר עומרי כספי, שהפך בכך לישראלי הראשון שנבחר בסיבוב הראשון בדראפט ומשחק ב-NBA. דראפט זה נחשב לאחד מהטובים בהיסטוריה עקב ריבוי הכוכבים שנבחרו בדראפט וריבוי השחקנים שלא נבחרו וגויסו לאחר מכן לNBA, רבים טוענים שזה אכן הדראפט הטוב ביותר ויש הטוענים שהדראפט הטוב ביותר הוא של שנת 2003 בו נבחרו שחקנים כמו לברון ג׳יימס, דווין וויד וכרמלו אנתוני.
לקראת הדראפט הייתה סקרמנטו קינגס הקבוצה בעלת הסיכויים הגבוהים ביותר לזכות בבחירה הראשונה, אך בהגרלת הלוטרי הקדימו אותה לוס אנג'לס קליפרס, ממפיס גריזליס ואוקלהומה סיטי ת'אנדר שזכו בשלוש הבחירות הראשונות, בהתאמה. הקליפרס ניצלו את הבחירה הראשונה בדראפט כדי לבחור את הפאוור פורוורד בלייק גריפין מאוניברסיטת אוקלהומה. עם זאת, הוא החמיץ את כל עונת 2009/2010 עקב פציעה וניתוח בברכו. האשים ת'אביט מאוניברסיטת קונטיקט נבחר במקום השני בדראפט על ידי ממפיס, ובכך הפך לשחקן הטנזני הראשון שמשחק ב-NBA. ג'יימס הארדן מאוניברסיטת המדינה של אריזונה נבחר במקום השלישי על ידי הת'אנדר, ובכך הפך לבחירה הראשונה בדראפט של המועדון מאז המעבר מסיאטל לאוקלהומה סיטי. סקרמנטו, שזכתה בבחירה הרביעית, ניצלה אותה כדי לבחור את טייריק אוונס, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה. בבחירה השביעית בחרה גולדן סטייט ווריורס את סטפן קרי, שבעונות ו- זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה והוביל את הווריורס לשלוש אליפויות NBA בין 2015–2018.
שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט 2009 כוללים את ריקי רוביו (בחירה חמישית), דמאר דרוזן (9), ברנדון ג'נינגס (10), ג'רלד הנדרסון (12), ג'רו הולידיי (17), טיי לוסון (18), ג'ף טיג (19), דארן קוליסון (21), טאג' גיבסון (26), דמארה קארול (27), פטריק בוורלי (42), דני גרין (46) ופאטי מילס (55).
בסך הכול שיחקו ב-NBA 50 מתוך 60 הנבחרים, ומלבדם שיחקו בליגה 23 מועמדים שלא נבחרו בדראפט 2009, ביניהם הקלע וסלי מת'יוז והרכז הישראלי גל מקל.
שחקני NBA שלא נבחרו.
השחקנים שלהלן לא נבחרו בדראפט 2009, אך שיחקו ב-NBA:
ההיסטוריוגרפיה של נפילת האימפריה העות'ומאנית
ההיסטוריוגרפיה של נפילת האימפריה העות'מאנית
ההיסטוריוגרפיה של נפילת האימפריה העות'מאנית מתארת את ההבדלים בין הגישות הבולטות בחקר הסיבות לנפילת האימפריה העות'מאנית בתחילת המאה ה-20. תזת השקיעה היא ההסבר הקלאסי לסדרת התהליכים אשר הובילו להתמוטטות זו ומהווה בסיס לדיון ער בין היסטוריונים. טענתה המרכזית היא כי עם סיום "תור הזהב" של האימפריה בתקופתו של הסולטאן סולימאן המפואר החלה בה התדרדרות איטית, מתמשכת ורב-תחומית, אשר הובילה בסוף לקריסתה. טענה נוספת של תזת השקיעה היא כי תהליך זה ייצג את היחלשות כלל "עולם האסלאם" מול התחזקותה ההדרגתית של אירופה – יריבתה העיקרית של האימפריה ומייצגת העולם הנוצרי, לאורך המחצית השנייה של האלף השני לספירה. עם התפתחות המחקר ההיסטורי בסוגיה, בעיקר משנות ה-70 של המאה הקודמת וביתר שאת בעשרים השנים האחרונות, הולכות ומתחזקות טענות נגד לתפישה זו. לפי טענות אלה, לאורך התקופה הנדונה חוותה האימפריה תהליכים מורכבים של מודרניזציה ושל התפתחויות פוליטיות, כלכליות וחברתיות, אשר נקטעו עקב פריצת מלחמת העולם הראשונה.
רקע.