הצילום הומצא כמה פעמים כמעט בו זמנית ובטכניקות שונות אך כולן מתבססות על מכשיר הקמרה אובסקורה. היסטוריונים של הצילום הצליחו לאתר מעל לעשרים עדויות של אנשים שהרעיון עלה בראשם בטרם פורסמו ברבים טכניקות הצילום של לואי ז'אק מנדה דאגר ושל ויליאם הנרי פוקס טלבוט. הרעיון לנסות ולקבע את הדימוי שמוקרן על הדופן האחורית של הקמרה אובסקורה עלה כמעט במקביל אצל אנשים רבים במקומות שונים ומרוחקים, מאז העשורים האחרונים של המאה ה-18 ועד ההכרזה הרשמית על המצאת הצילום ב-19 באוגוסט 1839, "שעתה של ההמצאה (של הצילום) הגיעה ולא אחד בלבד חש בה", כתב ולטר בנימין.
ב"תצלום לא חתום" מאת אריאלה אזולאי, היא מסמנת את המשתמע מתפיסת הצילום של בנימין, ומצביעה על הצורך בהכשרתו של צופה "שיבקש להתייצב כנמען של התצלום המוכן להתמסר לכלל מעשה הצילום, ומתוך מבטו המחודש בתצלום, במה שהוא מסתיר ובמה שהוא מסגיר, יופיע בפניו חותמה של האקטואליות כשגיאה." בנושא זה היא עוסקת בהרחבה בספרה "האמנה האזרחית של הצילום".
ולטר בנימין טוען כי "הערפל שחג מעל התחלותיו של הצילום איננו כה סמיך כמו זה הרובץ מעל ראשית הדפוס. בהשוואה לדפוס, אולי גלוי יותר לעיניים ששעתה של ההמצאה (של הצילום) הגיעה ושלא אחד בלבד חש בה; אנשים שללא תלות זה בזה חתרו לאותה מטרה: לקבע את התמונות שנוצרו בתוך הקמרה אובסקורה, אשר היו ידועות לכל המאוחר מאז לאונרדו. כאשר הדבר עלה בעת ובעונה אחת בידיהם של נייפס ודאגר, בתום מאמצים שנמשכו כחמש שנים..."
ההיסטוריה הקטנה של הצילום היא הקדמה לשתי מסות מפורסמות יותר של בנימין שנכתבו לאחר ה"ההיסטוריה הקטנה" והיוו מוקד לפירושים חוזרים ונשנים:
קישורים חיצוניים.
הסטוריה קטנה של הצילום
אוג (Ogg) הוא פורמט מכל לקובצי מולטימדיה. הוא משמש, לדוגמה, לקובצי קול בקידוד Vorbis או FLAC, לקובצי וידאו בקידוד תאורה (מקודד), ועוד. הוא פותח על ידי קרן Xiph.
השם.
שמו של הפורמט נגזר מהפועל "ogg" ששימש בעגה של משחק המחשב Netrek לתיאור של ביצוע פעולה בכוח רב. בתחילת פיתוח התוכנה (בשנת 1993) פעולות דחיסת הקול דרשו כמעט את כל עוצמת המעבד ממחשבו של המחבר. טעות נפוצה היא שהפורמט נקרא על שם המכשפה נני אוג (Nanny Ogg) מהסדרה עולם הדיסק של טרי פראצ'ט, מכיוון שגם וורביס קרוי על שם דמות מספר בסדרה.
במקור נקרא כל הפרויקט "אוג וורביס". בהמשך, עקב הוספת רכיבים רבים אחרים, התייחד השם אוג לשם המכל, והוקמה קרן Xiph שמייצגת כיום את הפרויקט המקורי.
סיומת.
קובץ אוג יכול להכיל סוגי מידע שונים. במקור כולם השתמשו בסיומת ogg, (כלומר .ogg). כיום משמשת הסיומת oga לקובצי קול בקידוד וורביס. קובצי וידאו (בקידוד תאורה או דיראק, עם קול בקידוד וורביס) משתמשים בסיומת ogv.
אלכס פטיפר
אלכסנדר ריצ'רד "אלכס" פטיפר (באנגלית: Alexander Richard "Alex" Pettyfer; נולד ב-10 באפריל 1990) הוא שחקן, דוגמן ובמאי קולנוע אנגלי, מוכר בשל השתתפותו בסרטי הקולנוע "אלכס ריידר", "אני מספר ארבע", "עולם הזמן", "מג'יק מייק" ו"המשרת".
ביוגרפיה.
פטיפר נולד בסטבנאג' שבהרטפורדשייר, אנגליה שממלכה המאוחדת, למשפחה מרקע נוצרי. הוריו הם השחקנים ריצ'רד פטיפר ולי רובינסון. נכון ל-2009 מתגורר פטיפר בווינדזור, ברקשייר, ולומד במכללת שיפלייק.
קריירה.
פטיפר החל את הקריירה שלו כדוגמן בגיל שבע כשדיגמן לחברת הבגדים GAP. בשנת 2005 שיחק בסרט טלוויזיה בריטי בשם "Tom Brown's Schooldays" המבוסס על ספרו באותו שם של תומאס יוז משנת 1857.
פטיפר השתתף בסרט "אלכס ריידר" משנת 2006. בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הנעורים "ילדת פרא" לצד אמה רוברטס. בשנים 2008–2009 שימש פטיפר כדוגמן עבור חברת ברברי. ב-2009 שיחק בסרט "Tormented".
בשנת 2011 שיחק פטיפר בסרט "ביסטלי" וכיכב בסרט המדע הבדיוני "אני מספר ארבע" לצד טימותי אוליפנט ודיאנה אגרון, והשתתף בסרט המדע הבדיוני "עולם הזמן" בכיכובם של ג'סטין טימברלייק ואמנדה סייפריד.
בשנת 2012 שיחק לצד צ'נינג טייטום בסרט "מג'יק מייק" בתור חשפן מתלמד. בשנת 2013 שיחק תפקיד קטן בסרטו הביוגרפי של לי דניאלס "המשרת". בשנת 2014 שיחק פטיפר בסרט "אהבה אינסופית". בשנת 2016 השתתף בסרטה של ליזה ג'ונסון "אלביס וניקסון", אודות הקשר של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, אותו גילם קווין ספייסי לבין הזמר אלביס פרסלי, אותו גילם מייקל שאנון.
בשנת 2018 ביים לראשונה סרט קולנוע בשם "Back Road", בו גם כיכב לצדם של ג'ניפר מוריסון, ניקולה פלץ, רוברט פטריק וג'ולייט לואיס. עוד באותה שנה השתתף לצד מייקל גמבון בסרט המתח הבריטי-פולני "The Last Witness" בתור העיתונאי סטיבן אנדרווד.
בשנת 2019 לוהק לתפקיד של ברודי בסדרת המדע הבדיוני של נטפליקס "אי מציאות", אשר עלתה בסטרימינג ב-12 בספטמבר של אותה שנה.
חיים אישיים.
בשנת 2012 פטיפר היה מאורס זמן קצר לנכדתו של אלביס פרסלי, השחקנית האמריקאית ריילי קיאו, עמיתתו ל"מג'יק מייק".
ב-24 בדצמבר 2019 התארס לדוגמנית הגרמנייה טוני גארן, אחרי עשרה חודשי זוגיות. ב-2020 התחתנו בהמבורג, גרמניה. ב-2021 נולדה בתם הבכורה.
סרגיי מוניה
סרגיי אלכסנדרוביץ' מוניה (ברוסית: Сергей Александрович Моня; נולד ב-15 באפריל 1983 בסראטוב, ברית המועצות) הוא כדורסלן רוסי המשחק עבור זניט סנקט פטרבורג ונבחרת רוסיה. גובהו 2.05 מטר. משחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד.
קריירת מועדונים.
מוניה החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת הליגה הרוסית השנייה, חימיק אנגלס. לאחר חצי שנה, הוא עבר לאבטודור סראטוב ששיחקה אז בליגת העל הרוסית. במדי הקבוצה, ערך הופעות מרשימות וסיים את העונה עם ממוצעים של כ-14 נקודות וכ-4 כדורים חוזרים למשחק. עקב יכולת זאת, חתם בחימקי מוסקבה, אחת מקבוצות הפאר ברוסיה. עם זאת, מוניה מיעט לשחק ואף פעמים רבות לא נכלל בסגל המועדון.
בעקבות זאת, לאחר עונה אחת במדי חימקי חזר לקבוצתו לשעבר, אבטודור סראטוב. לאחר מכן, מוניה עבר לצסק"א מוסקבה, לאחר עונה מרשימה במדי אבטודור שכללה העפלה לחצי גמר הפלייאוף ולמקום הרביעי בליגה. מוניה שיחק עבור צסק"א במשך שלוש עונות והיה שותף לזכייתה בשלוש אליפויות רצופות, גביע רוסי אחד ולשלוש העפלות רצופות לפיינל פור היורוליג.
באוקטובר 2005, מוניה החל בקריירת NBA, לאחר שבקיץ 2004 נבחר על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס מהמקום ה-23 בסיבוב הראשון. מוניה מיעט לשחק ובפברואר 2006 הועבר בעסקה של שלוש קבוצות אל הסקרמנטו קינגס. למרות זאת, מוניה שיחק רק בשלושה משחקים ולבסוף שוחרר מסגל הקניגס ב-26 ביולי אותה שנה. לאחר מכן, חזר למדינת הולדתו, רוסיה, כשסיכם במדיה של דינמו מוסקבה.
במדיה של דינמו מוסקבה הפך מוניה לאחד השחקנים היותר מעורכים בקבוצה ולסגן-הקפטן במשך שלוש עונותיו במועדון. למרות, שבמשך זמן זה לא הוביל את המועדון לזכייה בתואר. בעונתו השלישית, מוניה, קבע ממוצעי שיא שקלע כ-12 נקודות והוריד 4.8 כדורים חוזרים.
ב-2010 חתם בחימקי מוסקבה וב-2011 זכה עם הקבוצה בליגה המאוחדת של VTB.
נבחרת לאומית.
מוניה היה חבר בנבחרות הצעירות של רוסיה (עד 19 ועד 21) וכיום חבר בסגל הנבחרת הלאומית של רוסיה. מוניה שותף עם הנבחרת בזכייתה במדליית הזהב באליפות אירופה 2007.
Geni.com
דיוקן משפחת ונדראמין
דיוקן משפחת ונדראמין הוא דיוקן מעשה ידי האמן מתקופת הרנסאנס טיציאן, שצויר בין השנים 1543–1547. היצירה מוצגת כיום בגלריה הלאומית, בלונדון שבממלכה המאוחדת.
היסטוריה.
היצירה הוזמנה על ידי משפחת ונדראמין - ממשפחות האצולה של ונציה. ביצירה מוצגים האחים אנדראה וגבריאל ונדראמין, ושבעת בניו של אנדראה.
שני האחים ניצבים משמאל למזבח שעליו הצלב האמיתי, מימין המזבח מצוירים שלושה מילדיו של אנדראה, ומשמאל לשני האחים ארבעת הבנים האחרים.
אף שבעת יצירת התמונה הפרש הגילאים בין האחים היה שלוש שנים בלבד, ההפרש המתואר בתמונה בין האחים רב ביותר (האחד מתואר כאיש זקן בעוד שהשני מתואר כאיש צעיר), ולכן לא ברור מי מהאחים הוא אנדראה (הבוגר) ומי הוא גבריאלה (הצעיר).
אזכור הצלב האמיתי בתמונה מזכיר אירוע שהתרחש בשנת 1370. אירוע זה תואר גם על ידי אמנים אחרים בהם ויטוריו קרפאצ'ו וג'נטיל בליני (ציורים המוצגים בגלריית האקדמיה שבוונציה). במהלך תהלוכה דתית נפל רסיס מהצלב האמיתי לתוך אחת מתעלות ונציה. הצלב לא טבע ונשאר לצוף דרך נס (על אף המשקל הרב של כלי הזהב בו הוחזק) אולם אף אחד מהאנשים שקפצו אל המים וניסו להרימו לא הצליח. רק כאשר אנדראה ונדראמין, מאבות אבותיו של מזמין היצירה קפץ למים, הוא הצליח למשות את הצלב.
היצירה נותרה בוונציה עד שנת 1636 עת נרכשה על ידי אנתוני ון דייק, ולאחר מותו של ון דייק נרכשה על ידי רוזן נורת'מברלנד ונשמרה באחוזת הרוזנים עד שנת 1929 עת הועברה לגלריה הלאומית שבלונדון.
משפחת בלק
תל&quot;ל
פאולוס השלישי ונכדיו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה
פאולוס השלישי ונכדיו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה (באיטלקית: Paolo III e i nipoti Alessandro e Ottavio Farnese) הוא שמו של דיוקן מעשה ידי הצייר האיטלקי מתקופת הרנסאנס טיציאן, שצויר בשנת 1546. היצירה מוצגת כיום בגלריה די קאפודימונטה בנאפולי שבאיטליה.
היצירה מתארת את האפיפיור פאולוס השלישי יושב על כיסאו, שמשמאלו של האפיפיור (בימין היצירה) מצויר אוטאביו פארנזה, דוכס פארמה כורע על ברכו, ומאחורי האפיפיור (משמאל היצירה) מתואר נכדו השני, אלסאנדרו, הקרדינל.
היצירה ידועה בריאליזם שלה, ובתיאור האפיפיור בימיו האחרונים בהיותו זקן, חולה ועייף.
ג'ני
גדיר