מאז חזרה לתל אביב ב-2002 הפכה לאחת התקליטניות המובילות בסצנה המקומית של מוזיקת ההאוס והאלקטרו והיא משתפת פעולה רבות עם עופר ניסים. בנוסף, היא כותבת על תרבות ומוזיקה ב"מרמלדה" ו"עכבר העיר".
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה אליוט להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
בתחילת 2021 ביצעה עם גלי אלון גרסת כיסוי לשיר "אצלי הכל בסדר" במסגרת פרויקט המחווה ליענקל'ה רוטבליט "הוצאו מהקשרם - שרים רוטבליט". לצידן השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, סטלה גוט, יובל מנדלסון, תמר אפק, נומקה, עומר מושקוביץ, אור אדרי ואמנים אלטרנטיבים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
חיים אישיים.
בת זוגה היא השפית איילת לטוביץ'.
בלין
קלמנט ריצ'רד אטלי, הרוזן הראשון מאטלי
קלמנט ריצ'רד אטלי
כריסופולי
כריסופולי (ביוונית: Χρυσούπολη, בטורקית: Sarışaban, בבולגרית: Саръшабан) היא עיר בצפון מזרח יוון בחבל מזרח מקדוניה ותראקיה השוכנת 25 ק"מ מקוואלה ומקסנתי ו-10 ק"מ מנמל התעופה הבינלאומי "אלכסנדר הגדול". בשנת 2011 התגוררו בעיר כ-16,000 תושבים. כ-40% מהם הם יוונים פונטים, צאצאי נוודים סָרַקַטְסָאנִים שהגיעו לאזור כפליטים מאסיה הקטנה ומתראקיה.
היסטוריה.
ב-1375 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בראשות הסולטאן מוראט הראשון ובמהלך המאה ה-17 הוקם במקום כפר בשם סארי סאבאן. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה ב-11 ביולי 1913, נכבש על ידי צבא ממלכת יוון. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרפה בולגריה למדינות הציר בחותמה על ההסכם התלת-צדדי. ב- 6 באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון דרך בולגריה וממלכת יוגוסלביה, כבשו אותה ומסרו את שטחי תראקיה המערבית, מקדוניה המזרחית ובכלל זה הכפר כריסופולי לחזקת בולגריה.
באוקטובר 1944 הוחזר היישוב לחזקת היוונים ובשנת 1946, הוכר כרשות מקומית.
כלכלה.
בתקופת האימפריה העות'מאנית הייתה העיר תחנת מעבר לסוחרים והכילה חאן, מאפיות ובתי מסחר אשר שרתו את החולפים דרכה. בימינו מהווה העיר מרכז חקלאות שלחין; עיקר הגידולים הם תירס, שעועית, אספרגוס וקיווי. כמו כן קיימת תעשייה זעירה בתחום הקרמיקה.
הקהילה היהודית.
בעיירה הציורית סרה שאבאן התגוררו בפרוץ מלחמת העולם השנייה מספר משפחות יהודיות. באפריל 1941 נמסר השטח לחזקת ממלכת בולגריה וב-22 בפברואר 1943 נחתם הסכם בין ממשלת בולגריה לגרמנים, אשר השלב הראשון בו היה שילוח 12,000 יהודי תראקיה ומקדוניה הוארדארית אל מחנות ההשמדה. ב-4 במרץ 1943 בוצעה אקציה בכל רחבי תראקיה על ידי שוטרים וחיילים בולגרים. הבולגרים הבטיחו לנציגי גרמניה הנאצית לעצור את כל היהודים בשטחים הנתונים לשליטתם ועל כן, שלחו כוח צבאי מיוחד לעיירה המרוחקת אשר עצר באישון ליל 11 מבני הקהילה היהודית. העצורים הוסעו ברכבות פתוחות לדופניצה, ממנה ללום, משם במעבורת דרך הדנובה לווינה ודרכה אל מחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודי העיירה נרצחו מיד עם הגיעם למחנה.
סרה שאבאן
השישיה
מרדכי ברכיהו
מרדכי ברכיהו (בורוכוב; נכתב גם: ברוכוב, בורכוב) (פורים תרמ"ב, מרץ 1882 – 8 בדצמבר 1959) היה רופא ארצישראלי, איש העלייה השנייה, מניח היסודות להחדרת המודעות להיגיינה ורפואה מונעת בארץ.
תולדותיו.
ברכיהו נולד בשם מרדכי בורוכוב בעיירה מיישָגולה (מיישעגאָלע) שליד וילנה, ליטא (רוסיה), בנו של הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב, בעל ה"חבל יעקב", שכיהן כר"מ בישיבת מרכז הרב. למד בחדר ובישיבת טלז וסיים לימודים בגימנסיה רוסית. למד רפואה באוניברסיטאות שווייץ (ברן, בזל וציריך). בשנת 1910 הוסמך כדוקטור לרפואה, ולאחר מכן השתלם בבית החולים "מואבּיט" בברלין. בשנת 1912 עלה לארץ ישראל ועבד כרופא הגימנסיה העברית "הרצליה". בבית ספר זה החליף את הרופאה הד"ר סוניה בלקינד שהייתה הרופאה של התלמידות בלבד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא האימפריה העות'מאנית ושירת בו כרופא עד 1918. לאחר מכן היה רופא במושבות הגליל, ממקום מושבו בראש פינה.
בשנת 1919 עבר ברכיהו לירושלים וייסד עבור "הדסה" מחלקה היגיינית לבתי ספר. בתחום זה הרבה לעסוק בעשורים הבאים והיה ממפתחי תחום ההיגיינה והרפואה המונעת, החדיר את התחום הרפואי למוסדות חינוך, ופיתח את תחום ה"היגיינה הרוחנית". הרבה לעסוק גם בהיבטים פסיכולוגיים. במהלך השנים, החל ב-1929, ייסד בארץ בתי ספר ראשונים מסוגם לילדים בעלי פיגור שכלי וכן תחנות לטיפול בילדים במצבי דחק.
את דרכו הספרותית החל טרם עלייתו במאמרים עיתון העברי "המליץ", ולאחר מכן כתב בכתבי עת שונים, בעיתונות בשפה הגרמנית, וכן "הארץ", "דבר" ואחרים. לעיתים חתם בשמות עט: 'מ. אסיא', 'מ. בן-יעקב', 'מ. אבירות' ועוד.
ברכיהו היה עורך ירחון "היגיינה רוחנית". החל בשנה הראשונה לשהותו בארץ ישראל החל לפרסם ספרים בתחום הרפואה והיה עורך הוצאת "לעם", שנוסדה בימי העלייה השנייה ועסקה בהוצאת פרסומים מדעיים לקהל הרחב.
בשנת 1952 פרש לגמלאות מ"הדסה", בתום 40 שנות עבודה רפואית בארץ.
בשנת 1953 זכה בפרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב (פרס כבוד), על פעולתו החלוצית בהיגיינה בבתי הספר ובשילוב הרפואה בחינוך בארץ.
ברכיהו נפטר בביתו שבירושלים בדצמבר 1959, בגיל 77, ממחלת לב ממושכת. הותיר אישה, הרופאה ד"ר חנה ברכיהו, ושתי בנות.
לאחר מותו נדפסו זיכרונותיו, שהשאיר בכתב יד.
אחיו הוא הסופר אהרן מיכל ברכיהו.
מפרסומיו.
לאחר מותו:
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
יוסוף רזה גילאני
פלש פוטוליזה
שמעון שפירא (מזרחן)
שמעון שפירא (נולד ב-1952) הוא עמית מחקר במרכז הבינתחומי הרצליה ובמרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה; היה מנכ"ל "מעריב אינטרנט". שירת בצה"ל באגף המודיעין וכיהן כמזכיר הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו, בדרגת תת-אלוף.
קורות חיים.
שפירא נולד בישראל ב-1952. בגיל 18 התגייס לצה"ל כחוקר במשטרה הצבאית. לאחר שלמד באוניברסיטה עבר לחטיבת המחקר באגף המודיעין.
בשנת 1987 יצא ללימודים לתואר שני בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, ושנה לאחר מכן מונה לעוזר מודיעיני לראש אמ"ן, אמנון ליפקין-שחק. בפברואר 1989 הקים את ענף עיראק-איראן באמ"ן מחקר ועמד בראשו. באותה תקופה עבד על עבודת הדוקטורט שלו בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, וב-1995 קיבל תואר דוקטור. עבודת הדוקטור שלו עסקה במדיניות האיראנית בלבנון בין השנים 1958-1995, ולאחר כעשור התבסס עליה ספרו "חזבאללה בין איראן ללבנון", העוסק בקשריה של חזבאללה עם האיראנים והסורים מחד ועם העם הלבנוני מאידך. בספר מנתח שפירא כיצד הפכה חזבאללה לתנועה המובילה את המאבק המזוין עם ישראל.
בשנת 1995 מונה לעוזר הצבאי של ראש הממשלה יצחק רבין ואחר כך גם של שמעון פרס. בשנת 1997 קודם לתפקיד המזכיר הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בשנת 2000 השתחרר מצה"ל וכיהן כמנכ"ל חברת "מעריב אינטרנט" ואחר כך כעוזר יושב ראש הכשרת הישוב.
בשנת 2017 הסתייע הלובי למען קטר, הפועל בארצות הברית, בחוות דעתו של שפירא, שכתב לקונגרס:
כיום עומד שפירא בראש מיזם להפקת חשמל עבור ירדן וישראל מתוך מטרה לחזק את השלום ולהגביר את שיתוף הפעולה בין המדינות.
חנוך יהודה קאהוט
חנוך יהודה (אלכסנדר) קאהוט (באנגלית: Alexander Kohut; י"ב באייר ה'תר"ב, 1842, קישקונפלדיהאזה, הונגריה - י"ט באייר ה'תרנ"ד, 1894, ניו יורק) היה רב, בלשן ומזרחן, מחבר ספר "ערוך השלם" וממייסדי בית המדרש לרבנים באמריקה.
ביוגרפיה.
חנוך יהודה קאהוט נולד בעיר קישקונפלדיהאזה שבהונגריה בשנת 1842, במשפחת רבנים, שהמפורסמים שבהם הם ר' ישראל ברי"ל, ר' עמרם רוזנבוים (עמרם חסידא), שכונה בשם "הגאון", שחי בסוף ימיו בצפת ונפטר שם ור' חיים קיצה, שהיה רב באירשא. אביו - ר' ישראל - ידע שפות והיה בקי בספרות תורנית, אך בשל עוניו לא היה יכול לשלוח את בנו לבית הספר של העיירה. וכיון שבעיר גם לא היה חדר יהודי, קאהוט גדל ללא ידיעה בסיסית בעברית ובהונגרית עד גיל שמונה. אחרי שהוריו עברו לעיר קצ'קמט, החל קאהוט לראשונה ללמוד בגימנסיה, ובמקביל למד גמרא אצל ר' גרשם לווינגר. בגמר לימודיו בגימנסיה, עבר לבודפשט ומשם לבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם הקדיש את זמנו ללימוד השפות השמיות והמזרחיות.
בשנת 1864 קבל קאהוט תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת לייפציג על עבודתו "Ueber die Jüdische Angelogie und Daemonologie in Ihrer Abhängigkeit vom Parsismus" (תורת המלאכים והדמונולוגיה ביהדות ותלותם במיתולוגיה הפרסית) . עבודה זו פורסמה מאוחר יותר, בשנת 1866, בחסות ה"חברה הגרמנית למזרחנות" - "Deutsche Morgenländische Gesellschaft". זאת העבודה היהודית הראשונה, שפורסמה בחסות חברה זו. בשנת 1865 נקרא לכהן כרב בעיר טרנוביץ שבשלזיה העליונה. בשנת 1867 הוסמך לרבנות, ונבחר לרב בעיר סקשפהרוואר שבהונגריה. הסופר והמשורר ההונגרי הברון יוז'ף אטווש, שהתמנה בהמשך לשר החינוך, מינה את קאהוט למפקח על כל בתי הספר בהונגריה, מינוי שניתן לידי יהודי בפעם הראשונה.
בשנת 1868 נתמנה למזכיר האספה של נכבדי היהודים בבודפשט, שלאחריה התפלגה יהדות הונגריה לקהילות נפרדות. בשנים 1872 – 1880 שימש כרב ראשי בפץ', שקהילתה נותרה במעמד סטטוס קוו. לאחר מכן היה רב באורדאה, שקהילתה הייתה נאולוגית, בשנים 1880 - 1884.
יצאו לו מוניטין של נואם מוכשר בשפה ההונגרית, עד שאנשי ציבור ונכבדי הכנסייה היו באים ממרחקים לשמוע את נאומיו. באורדאה נוצרו לו קשרי ידידות עם קלמן טיסה, ראש ממשלת הונגריה, ששמע אותו נואם באחת האספות, והוא קרא לו להיות נציג היהודים בפרלמנט ההונגרי.