חלק מהפרקים של קומדיית המצבים, הנסיך המדליק מבל אייר, התרחשו בקומפטון, בשל העובדה שחברו של ויל סמית', ג'אז, חי שם. אומני ראפ רבים החלו את דרכם בקומפטון, כולל YG, איזי אי, MC Ren, די ג'יי קוויק, Nishant, Jeeves, דה גיים, קנדריק לאמאר, ד"ר דרה, אייס קיוב ו-Compton's Most Wanted. במילות השירים שלהם, הם התייחסו לרחובות קומפטון ואל חייהם בעיר ובאזורים הסמוכים. בנוסף, למדו בבתי הספר התיכוניים של קומפטון רבים מהשחקנים הידועים של ליגת ה-NBA, כמו דמאר דרוזן, טיישון פרינס, ברנדון ג'נינגס, סדריק סבאלוס, דניס ג'ונסון, ג'יימס הארדן והקומיקאי פול רודריגז.
אף על פי שבעבר נתפשה קומפטון כיישוב שרוב אוכלוסייתו היא שחורה, מצב זה השתנה במשך השנים וכיום הקהילה הלטינית היא הגדולה בעיר. סיבה אפשרית לתפישה מוטעית זו, למרות השינוי בהרכב האוכלוסייה, היא שספורטאים וראפרים אפרו-אמריקנים רבים מוצאם מקומפטון. סיבה נוספת היא שהאפרו-אמריקנים ממשיכים להיות הגורם הבולט בפוליטיקה המקומית. אף על פי שקומפטון היא פרבר פנימי של לוס אנג'לס, חל גידול בהיקף אוכלוסיית המעמד הבינוני בשנים האחרונות, הודות לקיומו של דיור בר השגה, למרות התדמית של קומפטון בתקשורת, שבאופן טיפוסי הייתה מוגזמת. עקב שטף המהגרים והשינוי הדמוגרפי בהרכב האתני של אוכלוסיית העיר, היה ברור לאחר מפקד האוכלוסין של שנת 2000, שהאוכלוסייה הלטינית מהווה את הרוב.
קומפטון מוזכרת רבות בהקשר של פשיעה ואלימות בגלל כנופיות של שחורים והיספנים, ביניהן הבלאדס, הקריפס והסוראנוס, שהמוצא של כולן הוא מאזור לוס אנג'לס. מסוף שנות השמונים ולאורך שנות התשעים זכתה לאזכור גם בהקשר של מוזיקת ההיפ הופ, הגנגסטא ראפ והג'י פאנק. קומפטון ידועה בתרבות הפופולרית האמריקנית, הודות ללהקות ההיפ הופ והראפ שיצאו ממנה, כולל הלהקה מזרם הגנגסטא ראפ, N.W.A. העיר ידועה כביתם של ראפרים מפורסמים רבים.
קומפטון התפתחה כקהילה צעירה, בעת עריכתו של מפקד האוכלוסין האחרון, עמד ממוצע הגילאים בעיר על 25, בשעה שממוצע הגיל הכלל-אמריקני עומד על 25.3.
קומפטון היא ביתה של מועדון הקריקט של קומפטון, קבוצת הקריקט היחידה שכל הסגל שלה מורכב מילידי ארצות הברית. מייסד הקבוצה, טד הייס, אמר: "המטרה של משחק הקריקט הוא ללמד את האנשים כיצד לכבד את עצמם ואת הממסד וכך הם יפסיקו להרוג זה את זה".
טרבור נוח
טרבור נואה
טרוור נוח
חיידר אלייב
נמל התעופה הבינלאומי באקו-חיידר אלייב
יהוד (יישוב מקראי)
ואיי דה בואי
ארץ עוץ (אתר מקראי)
הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז
יום לציון הגעת ההודים שעבדו בהתחייבות
רישום לוידס
שין סה-גיונג
אבו מוחמד אל-ג'ולאני
אַבּוּ מֻחַמַּד אלְ-ג'וּלַאנִיּ (בערבית: أبو محمد الجولاني; ייתכן ששמו האמיתי הוא אוסאמה אל-עבסי אל-ואחדי) הוא מנהיג אסלאמיסטי סוני ממוצא סורי, אשר מפורסם בשל היותו האמיר של ג'בהת א-נוסרה – אחד הכוחות החזקים במלחמת האזרחים בסוריה ולשעבר הסניף הסורי של אל-קאעידה. אל-ג'ולאני היה רשום החל מ-16 מאי 2013 ברשימת הטרור (SDGT) של מחלקת המדינה האמריקאית בתור "טרוריסט בינלאומי". בנאום שהתפרסם ב-28 ביולי 2016 על ידי ארגונו, אל-ג'ולאני, שהופיע לראשונה בתקשורת, הודיע רשמית שארגונו - ג'בהת א-נוסרה - מתנתק מאל-קאעידה ושמו משתנה לג'בהת פתח א-שאם (בתרגום חופשי: חזית הכיבוש של סוריה). ב-28 בינואר 2017, ארגונו של אל-ג'ולאני הוביל להקמת ארגון מאוחד של ארגוני הג'יהאדיסטים הסורים אשר נקרא היאת תחריר א-שאם (הארגון לשחרור הלבנט), בו אל-ג'ולאני משמש כמפקד הצבאי של הארגון.
מעט מאוד ידוע על אבו מוחמד אל-ג'ולאני, שהוא למעשה שמו המחתרתי. אל-ג'ולאני הוא סורי במוצאו, ומשמעות כינויו היא "הגולני", על שם רמת הגולן שנכבשה על ידי ישראל במלחמת ששת הימים. שמו האמיתי מעולם לא נחשף. באוקטובר 2013 דיווחה הטלוויזיה הסורית הממלכתית כי הוא נהרג ליד לטקיה, אך סוכנות הידיעות הממלכתית של סוריה "SANA" חזרה בה במהרה מדיווח זה.
אל-ג'ולאני הוציא הודעה מוקלטת ב-28 בספטמבר 2014, שבה הצהיר כי יילחם ב"ארצות הברית ובעלות בריתה", והפציר בלוחמיו שלא לקבל עזרה מהמערב במאבקם נגד המדינה האסלאמית. עם זאת, בריאיון לאל-ג'זירה במאי 2015, שבו טען גם כי נפילתו של בשאר אל-אסד קרבה, הצהיר כי ארגון ג'בהת א-נוסרה לא מתכוון לפגוע במטרות של המערב, אך אם ארצות הברית תמשיך להפציץ אזורים ומטרות של הארגון, כל האופציות יהיו פתוחות מבחינתו. בהמשך לקו זה, המבדיל אותו מאל-קאעידה, הציע לעלווים להניח את נשקם ו"לחזור בהם ", לפני שיהיו נתונים למעשי טבח.
גורם ביטחוני ירדני העיד כי רק צמרת אל-קאעידה יודעת את שמו האמיתי של אל-ג'ולאני, אך הוא ידוע להם בכינויו "א-שייח' אל-פאתח" ("השייח' הכובש").
ביוגרפיה.
אל-ג'ולאני נולד בעיר דרעא בשנת 1981 למשפחה שמקורה ממחוז אידליב. בנעוריו המשפחה עברה לגור בעיר דיר א-זור, שם עבד אביו בתפקיד ממשלתי. לאחר השלמת השכלה פורמלית, ג'ולאני נכנס ללמוד בפקולטה לרפואה באוניברסיטת דמשק - שם למד במשך שנתיים בטרם צאתו למלחמה בעיראק בשנת הלימודים השלישית שלו.
המלחמה בעיראק.
לאחר שאל-ג'ולאני נסע לעיראק כדי להילחם בחיילים האמריקאים לאחר הפלישה ב-2003 עיראק, הוא קודם במהירות בסולם הדרגות של אל-קאעידה, ועל פי הדיווחים היה ממקורביו של אבו מוסעב א-זרקאווי - מנהיג אל-קאעידה בעיראק שמוצאו מירדן. לאחר שא-זרקאווי חוסל בתקיפה אווירית של ארצות הברית בשנת 2006, אל-ג'ולאני עזב את עיראק, ועבר לגור למשך תקופה קצרה בלבנון, שם העביר הכשרה ותמיכה לוגיסטית עבור הקבוצה המיליטנטית ג'ונד א-שאם, שהאידאולוגיה שלה זהה לזו של אל-קאעידה. לאחר מכן הוא חזר לעיראק והשתתף בלחימה באופן פעיל נגד צבא ארצות הברית וצבא עיראק, כשדווח שהוא היה גם אחראי על אבטחת הכבישים בתוך סוריה עבור המוג'אהדין המעוניינים להשתתף בלחימה. ג'ולאני נעצר על ידי צבא ארצות הברית והוחזק בכלא קמפ בוקה בגבולה הדרומי של עיראק עם כווית. בקמפ בוקה שבו צבא ארצות הברית החזיק עשרות אלפי חמושים חשודים, הוא לימד אסירים אחרים ערבית קלאסית.
לאחר שחרורו מהכלא בשנת 2008 חזר אל-ג'ולאני לפעילות הטרוריסטית שלו - הפעם לצד אבו איוב אל-מסרי ואבו עומר אל-בגדאדי, שהחליפו את א-זרקאווי. אל-ג'ולאני מונה במהירות לראש המבצעים של אל-קאעידה במחוז מוסול בעיראק, ששמו הרשמי הוא מחוז נינוה.
מלחמת האזרחים בסוריה.
ייסוד חזית א-נוסרה.
ב-2011 זמן קצר לאחר פרוץ המרד נגד ממשלתו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, נצטווה אל-ג'ולאני על ידי אבו בכר אל-בגדאדי, המנהיג החדש של "המדינה האסלאמית בעיראק", לנסוע לסוריה - בתור אחד מנאמניו הקרובים שמצייתים לפקודותיו. אל-ג'ולאני התבקש על ידי אל-בגדאדי לגבש ולהקים את ארגון ג'בהת א-נוסרה ("חזית הסיוע") כקבוצה סורית מקבילה עבור הקבוצה העיראקית. הקמת ג'בהת א-נוסרה על ידי ג'ולאני התאפשרה על ידי לוחמים, כלי נשק וכסף שסופקו לו על ידי אל-קאעידה בעיראק. ג'ולאני הוכרז כ"אמיר הכללי" של ג'בהת א-נוסרה שהוקמה רשמית בינואר 2012. תחת הנהגתו של ג'ולאני, ג'בהת א-נוסרה הפכה לאחד מקבוצות המורדים החזקות והמאומנות ביותר בסוריה.
התנתקות מהמדינה האסלאמית.
אל-ג'ולאני התפרסם באפריל 2013, כאשר התמרד נגד ארגונו של אל-בגדאדי, לאחר שהאחרון הודיע על השתלטות ארגונו על ג'בהת א-נוסרה תחת השם החדש: "המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט" (דאעש). מאורע זה היה יוצא דופן שכן במשך שנים הוא היה נחשב לאחד האנשים הנאמנים ביותר לאל-בגדאדי. ג'ולאני דחה את האזהרות של אל-בגדאדי והתנתק מהארגון יחד עם קבוצת לוחמים הנאמנים לו. על פי אל-בגדאדי, מרבית הלוחמים של ג'בהת א-נוסרה ערקו מהארגון וחזרו לארגונו של אל-בגדאדי. לאחר המרידה באל-בגדאדי, נשבע ג'ולאני אמונים ישירות למנהיג אל-קאעידה העולמי, איימן א-זוואהירי, וטען שאל-בגדאדי הוא זה שהתמרד נגד אל-קאעידה ולא להפך. א-זוואהירי תמך במרידתו של ג'ולאני והכריז עליו ועל ארגונו, ג'בהת א-נוסרה, כ"סניף הסורי של אל-קאעידה". בחודש יוני 2013 דיווחה רשת אל-ג'זירה כי קיבלה מכתב שנכתב על ידי מנהיג אל-קאעידה, איימן א-זוואהירי, הממוען לאבו בכר אל-בגדאדי ואבו מוחמד אל-ג'ולאני, בו הוא פוסק לשים קץ למתיחות ביניהם וכן כי על הארגון של אל-בגדאדי להישאר בתחומי עיראק ולהותיר את הפעילות בסוריה לארגון ג'בהת א-נוסרה. מאוחר יותר באותו חודש פורסמה קלטת שמע של אל-בגדאדי בה הוא דוחה את פסקו של א-זוואהירי. בתגובה לכך, אל-קאעידה הודיעה כי היא מתנערת מדאעש ב-3 בפברואר 2014.
החל מפתיחת מסע הכיבושים של דאעש בסוריה הפכו שני הארגונים לאויבים מרים זה לזה, ודאעש נחל הצלחות מרובות בכל מזרח סוריה בהניסו את כוחות ג'בהת א-נוסרה ויתר הארגונים משם - כולל ממקומות שהארגונים כבשו מידי צבא סוריה. אם עוד בתחילה היה שיתוף פעולה באזורים מסוימים בין שני הארגונים במאבק נגד ארגונים אחרים או נגד צבא סוריה, ככל שנקף הזמן הפך שיתוף הפעולה לנדיר, ובאזורים רבים שני הארגונים נלחמו במקביל בצבא הסורי ואחד בשני כמו למשל במחנה הפליטים אל-ירמוכ, בהרי קלמון, בחלב, בדיר א-זור, בדמשק, ועוד.
אף על פי ששני הארגונים תומכים בהקמת ח'ליפות אסלאמית שבה נהוגים חוקי השריעה, ישנם מספר הבדלים בין ג'בהת א-נוסרה לבין המדינה האסלאמית. בעוד שארגון המדינה האסלאמית מפורסם באכזריות שלו והאכיפה הקפדנית של השריעה באזורים שתחת שליטתו, ג'בהת א-נוסרה לעומתו אוכף את השריעה לעת עתה באופן לא אלים ואינו פעיל נגד מטרות מערביות.
יחסים עם ארגונים אחרים.