'באיירן' (Bayern), 'קניג' (König), 'גרוסר קורפירסט' (Grosser Kurfürst), 'מרקגראף' (Markgraf), 'קרונפרינץ' ("נסיך הכתר", Kronprinz), 'קייזר' (Kaiser), 'פרידריך דר גרוסה' ("פרידריך הגדול", Friedrich der Grosse), 'קייזרין' (Kaiserin), 'פרינצרגנט לואיטפולד' (Prinzregent Luitpold) ו'קניג אלברט' (König Albert).
לאלה נוספו עשר סיירות: 'קניגסברג' (Königsberg), 'קרלסרוהה' (Karlsruhe), 'דנציג' (Danzig), 'פרנקפורט' (Frankfurt), 'נירנברג' (Nürnberg), 'קולברג' (Kolberg), 'שטרסבורג' (Strassburg), 'אוגסבורג' (Augsburg), 'נאוטילוס' (Nautilus) ו'בליץ' (Blitz).
כן כלל הצי הגרמני שיועד למבצע כ-60 ספינות טורפדו ועוד שולות מוקשים וכלי שיט אחרים.
הרוסים.
על הצי הרוסי במקום פיקד אדמירל מיכאיל קורונטוביץ' בכירב (Бахирев) אשר גם הוא הכיר היטב את הזירה, ובין היתר פקד על הכוח הימי הרוסי בקרב איי אולנד. זה כלל את אוניית המערכה הפרה-דרדנוט "סלאבה" (ברוסית: Слава), את אוניית המערכה "צסרביץ'" (Цесаревич), את הסיירות המשוריינת "אדמירל מקרוב" (Адмирал Макаров) ו"באיאן" (Баянь) ועוד ארבע ספינות מלחמה ראשיות. כן כלל הכוח שש פלגות משחתות, שתי ספינות תותחים, שולות מוקשים, שלוש מקשות (להנחת מוקשים), שלוש צוללות וספינה שנועדה לחסימה, במקרה הצורך. הצי הרוסי הוכיח עצמו, בעיניים גרמניות, כיריב חזק שעמד בהצלחה בהתנגשויות קודמות, כמו קרב איי אולנד או קרב מפרץ ריגה. חלק גדול מכלי השייט שהוזכרו רכשו ניסיון קרבי בהתנגשויות אלה. עם זאת, סדר הכוחות שנמנה לעיל כלל את כל הספינות הרוסיות שבזירה, ולא כולו בא בהכרח לידי ביטוי בעת המבצע או בעת הקרב הימי שנערך במקביל אליו. לאלה יכלו לסייע כמה עשרות מטוסי ים וכעשרה מטוסים שבסיסם ביבשה. כן היו במפרץ ריגה שתי צוללות בריטיות. עם תחילת הקרבות אלה תוגברו בצוללת נוספת.
מיצר מון סאונד, המהווה את הכניסה למפרץ ריגה ממזרח לאיים, הוגן היטב במבואותיו הדרומיים. ממערב על ידי סוללה ובה חמישה תותחים כבדים בקוטר 250 מ"מ שהוצבה בוואי (Woi) שעל האי מוהו, אליה נוספו עוד ארבעה תותחי 150 מ"מ. ממזרח, מכיוון היבשה, הוצבו עוד ארבעה תותחי 150 ממ"מ בוורדר (Werder. באסטונית וירצו (Virtsu)). לכל אלה נוספו תותחי שדה של כוחות היבשה. כן פוזרו במקום כ - 1,300 מוקשים.
מבצע אלביון.
פעולות מקדימות.
מתחילת אוקטובר החל הצי הגרמני לשלות מוקשים במצרי אירבן, על מנת שיוכל לנוע בהם בשלב מאוחר יותר.
פעולה זו עלתה לגרמנים באבדות ניכרות: בשישי לאוקטובר טבעה ספינה גרמנית מפגיעת מוקש ושבעה אנשי צוות נספו. ביום המחרת טבעה בנסיבות דומות ספינה נוספת ועוד איש צוות נהרג. ביום המחרת, השמיני לחודש, נפגעו עוד שלוש ספינות, אם כי כולן שרדו.
בנוסף לשליית המוקשים, ערכו הצי וכוחות האוויר הגרמניים פעולות לריכוך ההתנגדות הרוסית הצפויה. הם הפגיזו והפציצו עמדות תותחים, תחנות אלחוט וכיוצא באלה.
המבצע.
המבצע נפתח בנחיתת כוחות במפרץ טאגה (Tagga) שבצפון - מערב האי סארמאה, ב-12 באוקטובר 1917, לאחר פעילות מקיפה של חיל הים כדי לנקות מוקשים וכן להכניע סוללות ארטילריה שניצבו על החוף. בימים הבאים הגרמנים השתלטו בהצלחה על כל שטח האי. במקביל לכך, ובמקביל לחדירתם למיצר מון סאונד, הגרמנים החלו בכיבוש האיים היומאה ומוהו (מון).
כיבושם של אלה הסתיים תוך מספר ימים, במקביל לקרב הימי.
הקרב במיצר.
ב-16 לחודש בערב פעלה לראשונה אחת הצוללות הבריטיות. זו הבחינה בטור גרמני מדרום - מערב למיצרי מון סאונד, וירתה שלושה טורפדות, שהחטיאו. צוללת בריטית אחרת הונסה על ידי הגרמנים. הצוללות נשארו לעת עתה באותה זירה. מספר ימים אחר כך, ב - 20 לחודש, נפגעה אחת הצוללות הבריטיות עת תקפה ללא הצלחה ספינת עזר גרמנית. ספינות ליווי גרמניות הטילו פצצות עומק בצוללת, וגרמו לה נזקים קשים. הצוללת כשלה בניסיון התחמקות, צוותה עלה לחוף ונכנע, וזאת לאחר שפוצץ את כלי השיט.
הפעולה ב-16 לחודש הייתה, כמסתבר, אות הפתיחה לקרב מון סאונד, כשמו של המיצר שמפריד בין האי מוהו (מון) ליבשת. ביום המחרת החלו הגרמנים באיתור ופינוי שדות המוקשים אשר הרוסים זרעו באותו מיצר, כהכנה לכניסה אליו מצד דרום, והשתלטות על מימיו. מוקדם באותו בוקר, ה-17 לחודש, הרוסים גילו את הצי הגרמני, ו"סלאבה", "באיאן", ומספר ספינות נוספות, וכן סוללות החוף הסמוכות, פתחו באש על הגרמנים. אלה האחרונים הוגבלו מאוד בכושר התמרון, בשל מעבר הים הצר שנותר להם, וכן נפלו בטווח מספינות המערכה הרוסיות, אלא שהפגזים הרוסיים החטיאו. בהמשך הגרמנים קיצרו טווח ופתחו באש. במהלך הקרב שהתפתח "סלאבה" טובעה. הצי הרוסי נסוג לצידו הצפוני של המיצר, ובדרכו הותקף ללא תוצאות על ידי מספר מטוסים גרמניים. כדי למנוע מעבר של הגרמנים במיצר, הרוסים מיקשו אותו גם במהלך הקרב, בנוסף למיקוש הקיים, שאת חלקו הגרמנים פינו, וכן הטביעו במיצר הצר והרדוד מספר ספינות. מהמיקוש הרוסי טבעה ספינת טורפדו גרמנית אחת, שישה אנשי צוות נהרגו וכמה נפצעו. למחרת עוד ספינה גרמנית ניזוקה קשות מפיצוץ מוקש, שני אנשי צוות נהרגו, שלושה נעדרו ו-16 נפצעו. עבודות פינוי המוקשים, תוך חדירה איטית למיצר, נמשכו גם בימים הבאים. מדי פעם נפגעו ממוקשים ספינות גרמניות.
בנוסף לחדירתם לצידו הדרומי של המיצר, הגרמנים תכננו לתקוף גם בצידו הצפוני, צעד שדרש את אישורו הפורמלי של הקיסר, ובינתיים נערכו הכנות לכך. הרוסים, ככל הנראה לאחר שיירטו חילופי שדרים בנושא, פקדו על כוחותיהם הימיים לסגת למפרץ פינלנד, לאחר ביצוע פעולות חסימה במיצר ופעולות הריסה בבסיסים שלחופיו. הנסיגה הושלמה ב-19 לחודש. חדירת הגרמנים למפרץ נמשכה באיטיות גם בימים הבאים.
סוף דבר.
קרב מון סאונד היה ניצחון גרמני. במקביל אליו, 'מבצע אלביון' היה ככל הנראה המבצע האמפיבי המוצלח ביותר במלחמת העולם הראשונה. נראה, עם זאת, שלא הייתה לשני אלה השפעה רבה על מהלך המלחמה בחזית המזרחית. בסופו של דבר רוסיה יצאה מן המלחמה בעיקר בשל התפתחויות שנלוו למהפכת אוקטובר, שהחלה מספר ימים אחר כך, ולא כתוצאה ממהלכי הצבא והצי הגרמניים באותו שלב.
לאחר מספר חודשים, בפברואר ובמרץ 1918, הגרמנים השלימו את כיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה, עם ההשתלטות על חלקיה היבשתיים של הארץ. סמוך לסיום ההשתלטות על אסטוניה, ב-3 במרץ, יצאה רוסיה מן המלחמה כתוצאה מהסכם ברסט-ליטובסק.
המועצה הבין-לאומית למוזיאונים
המועצה הבין-לאומית למוזיאונים (אנגלית: The International Council of Museums; צרפתית: Conseil international des musées; בראשי תיבות: ICOM) נוסדה בשנת 1946 והיא הארגון היחיד בעל היקף עולמי העוסק במוזיאונים ואנשי מקצוע המחויבים לקידום והגנה על מורשת טבעית ותרבותית, בהווה ובעתיד, מוחשית ובלתי מוחשית. עם כ-30,000 חברים ב-137 מדינות, המועצה היא רשת של אנשי מקצוע הפועלים במקצועות המוזיאונים במגוון רחב של דיסציפלינות ומוזיאון מורשת קשורה. מקום מושבה של המועצה הוא בפריז.
המועצה היא ארגון לא ממשלתי ללא מטרות רווח הקשור לארגון אונסק"ו ובעלת מעמד מייעץ של האו"ם. המועצה גם משתפת פעולה עם גופים נוספים כגון: הארגון העולמי לקניין רוחני, אינטרפול, וארגון המכס העולמי. על מנת למלא את משימותיה הבינלאומיות בשירות הציבורי הכוללים לחימה בסחר בלתי חוקי במוצרים תרבותיים וקידום ניהול סיכונים והיערכות לשעת חירום כדי להגן על העולם תרבותי והמורשת במקרה של אסונות טבע או מעשה ידי אדם. המועצה מפעילה גם את "יום המוזיאונים הבינלאומי".
כריסטוף אמברגר
כריסטוף אמברגר (בגרמנית: Christoph Amberger; 1505 - בין 1 בנובמבר 1561 ל-19 באוקטובר 1562) היה צייר גרמני משלהי תקופת הרנסאנס.
ביוגרפיה.
פרטים מרכזיים בביוגרפיה של כריסטוף אמברגר לוטים בערפל.
שנת לידתו המקובלת היא 1505, אבל יש מקורות לפיהם נולד ב-1490, אחרים מציינים את 1500 או 1510. גם מקום הולדתו אינו וודאי. לדברי דופלמאייר (Doppelmayer) הוא נולד בנירנברג, מאיילר נוקב בשם העיירה הקטנה אמברג (Amberg) שבנפת אונטראלגוי (Unterallgäu) בבוואריה, ולדברי ויירמן (Weyermann) הוא נולד באולם.
גם תאריך מותו אינו ודאי. מקורות שונים נוקבים בתאריכים שונים בין 1560 ל-1563. כולם מסכימים שהוא נפטר באאוגסבורג, בה חי ופעל כאמן.
העובדה היחידה הוודאית היא כי הוא התקבל לגילדת הציירים באאוגסבורג ב-15 במאי 1530. כמו כן, היצירה המפורסמת הראשונה מפרי מכחולו מתוארכת ל-1525 והאחרונה ל-1560.
עיצוב סגנונו.
אי ודאות קיימת גם לגבי התקופה בה למד לצייר. יש הסוברים שהיה תלמידו של הצייר הגרמני האנס בורגמאייר (Hans Burgkmair; 1553-1473 או 1559), אחרים כי למד אצל לאונהרד בק (Leonhard Beck; 1642-1480), שאת בתו, ברברה, נשא לאישה. לעיתים הוא מזוהה כאחד מתלמידיו של הנס הולביין האב (1524-1465). ככל הנראה שהה בצפון איטליה ובוונציה. בכל אופן, הדמיון בסגנון מציין השפעה בולטות של הנס הולביין (1543-1497) וציירים ונציאנים של המחצית הראשונה של המאה ה-16 (כולל טיציאן (1576-1490) ופאריס בורדונה (Paris Bordone; 1570-1495) שהתגורר לתקופה קצרה באאוגסבורג ב-1540).
קריירה.
בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-16 צייר אמברגר כמה ציורים בהם בולטת השפעה של המנייריזם הוונציאני, סגנון ציור שראשיתו בתקופה זו.