הטבעות מסודרות במערך סריג, ותיילים חשמליים דקים מושחלים בהן, באופן שבכל טור ובכל שורה עובר תיל שונה. תיילים אלו נקראים X ו-Y, כך ש-X3 עובר בטבעות בשורה 3, ו-Y4 באלו של טור 4. להבהרה, במערך זיכרון בן 64 סיביות, יש שמונה שורות ושמונה טורי טבעות - X1 עד X8 ו-Y1 עד Y8 בסימון המקובל.
בכל אחת מהטבעות עובר תיל של "טור", ותיל של "שורה" המתאימים למיקומה בסריג, או ה"כתובת" שלה. תיילים אלו משמשים לכתיבה. כדי לכתוב 1 בסיבית מסוימת, למשל הסיבית בטור השלישי ובשורה הרביעית, יוזרם ברגע מסוים זרם בכיוון 0 בתיילים Y3 ו-X4. הטבעות בטור 3, ואלושבשורה 4, אך לא בשניהם, לא ישנו את כיוון המיגנוט שלהן, משום שהזרם שעובר בתיל יחיד לא משרה שדה מגנטי חזק מספיק לשם כך. רק בטבעת שנמצאת בשניהם עוברים שני תיילים "חיים", והשדה המגנטי המושרה חזק מספיק כדי להפוך את כיוון המיגנוט ל 0, גם אם קודם לכן הכילה 1. כדי לכתוב 1, יוזרם בשני התיילים זרם בכיוון הפוך. באופן זה ניתן לכתוב במחזור כתיבה אחד ערך כלשהו לליבה, או סיבית, אחת.
תיל נוסף, שמהווה את הסליל המשני של השנאי, ומשמש לקריאה, מושחל בכל הטבעות במערך, ו"מתפתל" משורה לשורה או מטור לטור. כאשר כותבים לזיכרון ערך מסוים, יושרה בתיל זה זרם אם הכתיבה הפכה את כיוון המיגנוט, כלומר הערך שנכתב שונה מערך הסיבית הקיים. כאשר הערך שנכתב הוא ערך הסיבית הנוכחי כיוון המיגנוט נותר בעינו, ולא מושרה זרם. בדיקה של הזרם בתיל הקריאה, בצירוף הידיעה איזה ערך נכתב, מלמדת מה היה ערך הסיבית לפני הכתיבה.
כדי לקרוא ערך מזיכרון ליבה כותבים לסיבית המתאימה ערך ידוע, בדרך כלל 0, ובוחנים את הזרם בתיל הקריאה. משמעות הדבר היא שהקריאה היא "הרסנית", ובזיכרון ליבה, אחרי כל מחזור קריאה דואג המעגל האלקטרוני שמפעיל אותו לכתוב חזרה את הערך הנכון.
פעולת הכתיבה, מניחה שהתבצעה לפניה פעולת קריאה, וערך הסיבית הוא 0. הכתיבה מתבצעת על ידי הזרמת זרם בכיוון 1 בתיילים של הטור והשורה המתאימים. אם הערך שצריך להיכתב בסיבית זו הוא 0, מוזרם גם זרם בכיוון ההפוך בתיל רביעי, שמכונה inhibit, המושחל בכל טבעות המערך. בדומה לתיל הקריאה. זרם זה משרה שדה מגנטי בכיוון הפוך, ובכך מקטין את השדה הכללי, וערך הסיבית נשאר 0.
מחשבים משתמשים במילה, המורכבת ממספר סיביות, שאורכה משתנה ממחשב למחשב. מילה נשמרת בזיכרון ליבה באופן שכל סיבית בה נשמרת במערך אחר. המערכים מסודרים זה לצד זה, או זה מעל זה, והמעגל שמפעיל את הזיכרון כותב וקורא את הסיבית באותה "כתובת" בכל המערכים באותו זמן, ומאגד אותן למילה שלמה.
הספרות הבינאריות של המילה מיוצגות על ידי תילי הקריאה וה-inhibit, תיל לכל מערך, והכתובת בזיכרון מיוצגת על ידי תילי הכתיבה – תיל אחד לכל שורה ואחד לטור, המשותפים לכל המערכים, בעזרתם כותב המעגל האלקטרוני 0 או 1 לכל הליבות באותה כתובת בכל המערכים - ליבה אחת, או סיבית אחת בכל מערך. בפעולת קריאה מופיעה התוצאה בתילי הקריאה של המערכים, ובפעולת כתיבה מופעלים תילי ה-inhibit של המערכים שמתאימים לסיביות שערכן במילה הנכתבת הוא 0.
מחזור העבודה הבסיסי של הזיכרון זהה בכתיבה ובקריאה, ומורכב משני מחזורי פעולה: במחזור הראשון כותבים לכל הסיביות 0, כשהערך מופיע בתילי הקריאה, ולאחר מכן כך כותבים לכולן 1, תוך הפעלת inhibit עבור הסיביות שערכן 0. ההבדל היחיד הוא הערך הנכתב: בפעולת קריאה, הערך הנכתב הוא אותו ערך שנקרא במחזור הפעולה הראשון, ובפעולת כתיבה הערך הנכתב הוא זה שהתקבל מהמחשב.
זיכרון הליבה עצמו הוא רכיב פסיבי, ומופעל על ידי מעגל חשמלי, שאחראי לביצוע הפעולות, ולממשק בין הזיכרון למחשב. המעגלים בזיכרונות הראשונים השתמשו בשפופרות, ובהמשך בטרנזיסטורים, ואחריהם מעגלים משולבים.
ייצור.
זיכרון הליבה בנוי מסדרת משטחים המונחים זה מעל זה או זה לצד זה, ומהווים גוף תלת ממדי בצורת קובייה. נהוג לציין את צפיפות הזיכרון ב"סיביות לרגל מעוקב" או "סיביות לליטר". כמעט בלתי אפשרי לתקן תקלה בסיבית יחידה, ותקלה כזו מחייבת החלפת סריג, או "משטח" שלם. החיסרון הזה הוא כמעט תאורטי - תקלות בזיכרון הליבה עצמו, שהוא רכיב פסיבי, כמעט לא מופיעות: שגיאות בחיווט מתגלות בייצור, ואין, למעשה כל תקלות אחרות. לעומת הזיכרון עצמו, במעגלים האלקטרוניים שמפעילים אותו יכולות להיווצר שגיאות ותקלות. הפעלת הזיכרון דורשת תזמון ואות ברמת דיוק מסוימת, והרכיבים האקטיביים - מעגלי הבקרה ומעגלי ההגבר, אמינים פחות מהזיכרון עצמו.
בתחילת הדרך, הטבעות היו בקוטר אפייני של כ-2 מילימטר, והמעגלים היו מבוססי שפופרות. ההתקדמות מדור לדור התבטאה בהקטנת הטבעות, ובמעבר משפופרות לטרנזיסטורים ואחר כך למעגלים משולבים במעגל האלקטרוני שמפעיל את הזיכרון. מספר פיתוחים נוספו, ביניהם המעבר למסלול יחיד עבור תיל הקריאה וה-inhibit, ומאוחר יותר שימוש בתיל יחיד שמשמש בשני התפקידים.
לשימוש בטבעות קטנות יותר יש שני יתרונות: הגדלת הצפיפות, והקטנת הזרם הדרוש ולכן ההספק הדרוש להיפוך המיגנוט בליבה, שפרופורציוני למסתה. הקטנת הליבה מאפשרת לצופף הן את שורות הסריג והן את טוריו, והגידול בצפיפות הזיכרון פרופורציונית לריבוע ההקטנה. המרחק בין הסריגים מושפע מגורמים אחרים, ולהקטנת הליבה אין השפעה ממשית עליו. הקטנת ההספק מאפשרת הקטנת המעגלים שמפעילים את הזיכרון, ושיפור אמינותם.
ליבות קטנות, והצורך להשחיל בהן את התיילים מציבות אתגר בפני תהליך הייצור, אתגר שנעשה קשה ככל שהטבעות ממשיכות להתכווץ. ניסיונות למיכון הייצור נעשו באופן בלתי פוסק, במשך כל השנים בהם יוצרו זיכרונות ליבה. אחת השיטות השתמשה במחט חלולה להשחלה, ובעזרתה ניתן למכן את חיווט טורי X ו-Y, אך לא את תילי הקריאה וה-inhinit, שצריכים להתפתל ולעבור בכל הטבעות בסריג. שיטה זו לא התאימה יותר ברגע שקוטר הטבעת לא אפשר שימוש במחט חלולה.
ייצור זכרונות הליבה נשאר עד יומו האחרון תהליך ידני ברובו, והסתמך על עובדים, בדרך כלל נשים, שנעזרו בעזרי הגדלה כדי להשחיל את התיילים בטבעות הזעירות. מחיר זיכרון הליבה ירד בהתמדה, מכ-$1 לסיבית באמצע שנות החמישים, לסנט אחד לסיבית בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. יצרנים רבים פתחו מפעלי ייצור זיכרון במזרח אסיה, אליהם העבירו את רוב או כל הייצור, מפעלים שתרמו להתפתחות התשתית לתעשיית האלקטרוניקה במדינות אלו, תעשייה שבעשורים הבאים איימה על ההגמוניה של המערב, ובמקרים רבים נטלה אותו.
מימושים נוספים.
התיאור שלעיל מתאר את סוג זיכרון הליבה העיקרי. קיימים סוגים נוספים של זיכרון ליבה, ביניהם "זיכרון צמה": בשיטה זו מושחלת צמת תיילים דרך הליבות, כאשר כל תיל עובר דרך חלק מהליבות ו"מדלג" על אחרות. זיכרון זה הוא זיכרון קריאה בלבד, או ROM, כשהמידע מוטבע בו על ידי ההחלטה באילו טבעות עובר כל תיל. קיימים שימושים ומימושים נוספים לזיכרון ליבה מגנטית.
מצוק דרנטה
מצוק דרנטה (באנגלית: Drenta Bluff; בבולגרית: връх Дрента) הוא מצוק מכוסה קרח, המהווה את הקצה הדרומי של רמת לואי-פיליפ, בחצי האי טרינטי, שבצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 1,076 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם בצידו הצפוני של מעבר בנץ, ומתנשא מעל בקע ורדיקאל שממערב לו, ומעל הדום הקרח קונו, שממזרח - צפון-מזרח לו.
המצוק ממוקם 1.64 קילומטרים צפונית-מערבית מפסגת גיגן; 13.5 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר איגנאטייב; ו-6.62 קילומטרים דרומית-מערבית מפסגת סמין.
היסטוריה.
מיפוי המצוק.
המצוק מופה על ידי סוקרים גרמנים וסוקרים בריטיים בשנת 1996.
מקור השם.
המצוק נקרא על שם היישוב דרנטה שבצפון בולגריה.
השם אושר רשמית ב-6 בדצמבר 2010.
התעללות נרקיסיסטית
התעללות נרקיסיסטית מתייחסת לסוגים שונים של התעללויות, שהמשותף להם הוא האפיון של האדם המתעלל כבעל הפרעת אישיות נרקיסיסטית, או לחלופין, האפיון של המניע להתעללות כנעוץ בנרקיסיזם של המתעלל. מושג זה מהווה גלגול מודרני, מעודן יותר, של המושג "נרקיסיזם ממאיר" או "נרקיסיזם גרנדיוזי"; תסמונת פסיכולוגית, המורכבת מתמהיל קיצוני של הפרעת אישיות נרקיסיסטית, התנהגות אנטי-חברתית, אגרסיביות, וסאדיזם. בשנת 2020, מספר מכוני מחקר וכתבי עת רפואיים (הספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית, מאיו קליניק, כתבי עת רפואיים של ספריית קוקרן, ועוד) החלו להתייחס להפרעת אישיות נרקיסיסטית כהפרעה שיש לה השפעה על הפרוגנוזה של טיפולים רפואיים ופסיכולוגיים.
מקורות המושג.
מבחינה היסטורית, המונח התעללות נרקיסיסטית התפתח מתיאורי התעללות רגשית של הורים כלפי ילדיהם, אל עבר תיאורי התעללות רגשית ופסיכולוגית ביחסים בין מבוגרים, שמאופיינים בהתנהגויות בעלות אופי מוגדר.