בשלב זה הלקוח צריך לחתום על SLA. בהסכם זה הצדדים מציגים את הסחורה ואת הדרישות ומייצרים תיאום ציפיות. יש צורך ליצור הסכמה בין הלקוח לחברה על מנת לוודא שבסוף התהליך שני הצדדים יהיו מרוצים ולא תהיינה הפתעות לגבי התוצר או הדרישות. בנוסף הלקוח חותם שהוא מוכן לשלם את הסכום המבוקש על ידי החברה - על פי הפירוט שנסגר בשלב הראשון.
וירטואליזציית סביבת הבדיקות.
בשלב זה, הספק מבצע את ניהול כלל הסביבות הווירטואליות שבהן יבוצעו הבדיקות. הספק עובר על האפליקציה שהוגשה על ידי הלקוח ומבצע הערכות שימוש יצירת מדדים וניתור של האפליקציה. ביצוע שלב זה בצורה טובה גורר מיקסום יעילות השימוש בתוכנות הקיימות ושיפור משמעותי בניהול תהליך ה-IT.
פריסה בענן.
בשלב זה כלל הסביבות הווירטואליות שיוצרו עבור בדיקות התוכנה מועלות לענן ועוברות אינטגרציה עם התוכנות והמתאמים השונים הקיימים כבר בענן.
מתאם העלאת התכנים לענן מספק את התשתית שדרכה פריסת הסביבות היא פשוטה מהירה ויעילה (ניצול יתרונות טכנולוגיית הענן).
יתרונות.
קישורים חיצוניים.
דוגמאות TaaS:
קובי דג'אני
קובי דג'אני (נולד ב-5 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה.
דג'אני התחיל את הקריירה שלו בנוער של גדנ"ע יהודה מתל אביב. מאחר שלא הייתה אז קבוצת בוגרים למועדון, קיבל דג'אני את כרטיס השחקן שלו ועבר לבני יהודה תל אביב. ב-19 באוקטובר 2002 דג'אני ערך את הופעת הבכורה שלו בבני יהודה כמחליף במשחק ליגת העל מול הפועל תל אביב.
אחרי חמש שנים בבני יהודה עבר דג'אני למ.ס. אשדוד. לאחר שנתיים באשדוד עבר דג'אני להפועל פתח תקווה. לאחר ששוחרר מהפועל פתח תקווה בינואר 2010, עבר דג'אני להפועל אשקלון מהליגה הלאומית, איתה עלה לליגת העל לראשונה מזה 12 שנים, בפעם השנייה בתולדות המועדון.
ביוני 2010 חתם דג'אני במכבי נתניה לעונה אחת. בעונת הבכורה שלו הצטיין במדי הקבוצה, והגיע עמה לחצי גמר גביע המדינה, ולפלייאוף העליון בליגה. ביוני 2011 חתם על חוזה חדש לארבע שנים בנתניה ושכר של 120,000 דולר לעונה. בעונת ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, ועזב את הקבוצה.
ביוני 2013 חתם דג'אני על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל באר שבע, עמה היה שותף לעונה מוצלחת בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, אך לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב. בספטמבר 2014 הצטרף להפועל חיפה.
ביוני 2015 חזר לקדנציה שנייה במ.ס. אשדוד כשזו ירדה לליגה הלאומית. בתום העונה הצטרף דג'אני להפועל מרמורק.
נבחרת ישראל.
בצעירותו דג'אני שיחק בנבחרות הצעירות, רשם 8 הופעות במדי נבחרת הנוער, והיה שותף להעפלת הנבחרת הצעירה לטורניר הגמר של אליפות אירופה עד גיל 21 ב-2007, אך לא נכלל בסגל הסופי לקראת האליפות. בסך הכל רשם 15 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת איסלנד באצטדיון בלומפילד.
פרוש עב-מקור צמחוני
פָּרוּש עב-מקור צמחוני (שם מדעי:"Platyspiza crassirostris") הוא מין של ציפור בקבוצת פרושי דרווין. מין זה הוא המין היחיד של הסוג "Platyspiza". ציפור זו היא אנדמית לאיי גלאפגוס. בית גידולו הטבעי של הפרוש עב-המקור הצמחוני הוא יערות-הררים יבשים בעלי אקלים טרופי וסאב-טרופי.
חטט עצים גדול
חטט עצים גדול (שם מדעי: "Camarhynchus psittacula") הוא מין של ציפור מקבוצת פרושי דרווין. מין זה אנדמי לאיי גלאפגוס. בית גידולה הטבעי של הציפור הוא יערות-הררים לחים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי, וכן יערות יבשים בעלי אקלים דומה.
חטט עצים קטן
חטט עצים קטן (שם מדעי: "Camarhynchus parvulus") הוא מין של ציפור מקבוצת פרושי דרווין. הציפור היא אנדמית לאיי גלאפגוס. בית גידולו הטבעי של חטט העצים הקטן הוא יערות טרופיים וסאב-טרופיים, וכן אזורי בָּתָה.
כיבוש טוגולנד
כיבוש טוגולנד (כיום טוגו וחלק מגאנה), אחת משתי המושבות הגרמניות במערב אפריקה (השנייה הייתה קמרון), היה מבצע צבאי שנערך בשבועות הראשונים למלחמת העולם הראשונה. במבצע נטלו חלק צבאות קולוניאליים של בריטניה וצרפת. מגיני המושבה היו מגויסים מקומיים בעלי רקע ואימון צבאי למחצה, שכמו אצל מקביליהם ממדינות ההסכמה, מפקדיהם היו ממוצא אירופי. צבאות מדינות ההסכמה כבשו את טוגולנד באוגוסט 1914 תוך פחות משלושה שבועות, לרוב תוך שנתקלו בהתנגדות קלה.
רקע.
טוגולנד הייתה מושבה גרמנית משנת 1884, ובשלושים השנים של שליטה גרמנית היא שגשגה למדי. אוכלוסייתה מנתה כמיליון בני שבט ההאוסה וכ-300 עד 400 אירופים. עם פרוץ מלחמת העולם, מצבה של טוגולנד היה חסר תקווה מבחינה אסטרטגית: המושבה הייתה מוקפת במושבות של מדינות ההסכמה, כמו דהומיי הצרפתית (כיום בנין), לה היה לטוגולנד גבול ארוך ממזרח, או וולטה עילית הצרפתית (כיום בורקינה פאסו בצפון, שתיהן מושבות של צרפת, וממערב גבלה בחוף הזהב, שהייתה מושבה בריטית.
למדינות ההסכמה היה יתרון ימי מכריע גם במפרץ גינאה, שנשק למושבה מדרום. לפיכך, טוגולנד הייתה המושבה הראשונה באפריקה, וגם הקלה ביותר, להשתלטותן של מדינות ההסכמה. עוד הקלה על השתלטותן של מדינות ההסכמה העובדה שבמושבה לא היו כלל כוחות צבא, אלא משטרה (416 איש), מיליציה (152 איש) ומשמר גבול (125 איש), סה"כ 693 במספר, כמעט כולם אסקרי - לובשי מדים אפריקנים בפיקוד אירופי, חלקם בעלי הניעה (מוטיבציה) ורוח קרב ירודים.
בנוסף, כמאתיים גרמנים היו בעלי רקע צבאי כחיילי מילואים, ובהחל הקרבות, גויסו אפריקנים נוספים לצד הגרמני. נשקם של הגרמנים כלל ארבע מכונות ירייה ורובים, כמעט כולם מיושנים. לבריטים היה בחוף הזהב רגימנט (כשני גדודים) של חיילים אפריקנים שגויסו במקום, בפיקוד בריטי, עם סיוע ארטילריה קלה. לרגימנט זה נוספו עוד כ-1,500 מגויסים מכוחות עזר בעלי אימון צבאי-למחצה. בנוסף, יכול היה הצי הבריטי לסייע באש, כל עוד החזית הייתה קרובה לחוף, ובתובלה.
לצרפתים, מצידם, היו כ-3,500 חיילים במושבותיהם, וכמה מאות מהם השתתפו בפלישה, יחד עם כאלף סבלים.
המערכה.
תחילת ההשתלטות על המושבה.
ב-5 באוגוסט הציע הנס-גאורג פון דרינג (von Döring), סגן המושל הגרמני של טוגולנד, שהכיר במצבה הנואש של המושבה, במברק לבריטים בחוף הזהב, נייטרליות והימנעות הדדית מפעולות איבה (המושל עצמו, כמו עמיתו הבריטי, היה בחופשת מולדת). יום אחר כך הגישו לו אלה אולטימטום ובו דרישה להיכנע, שנדחתה. סיירת בריטית התמקמה בתגובה, בשמיני לחודש, בחוף הים אל מול לומה, עיר הבירה של טוגולנד. כוח בריטי השתלט על לומה, הסמוכה מאוד לגבול שבין טוגו לחוף הזהב, ב-9 באוגוסט, ולכד אותה ללא התנגדות. עוד קודם נכנע הנציב האזורי הגרמני בעיר, יחד עם כמאה אזרחים גרמנים שהיו בה, והודיע על כך לשליח בריטי, וזאת, כדי למנוע את הפגזת העיר. כוח בריטי ממונע חצה את הגבול המפריד בין חוף הזהב לטוגולנד, ובמקביל, כוח צרפתי חצה את הגבול מכיוון דהומיי, הן ממזרח, לאורך החוף, והן מצפון - מזרח, ופרט להיתקלות בבפילו (Bafilo), כ-350 ק"מ צפונה - מזרחה מלומה, לא נתקל בהתנגדות.
לאחר ההשתלטות על רצועת החוף החלו הבריטים ב-12 בחודש, בכוח של כ-550 עד 600 חיילים, שלושה תותחים ועוד כאלפיים סבלים, מתקדמים צפונה. על הכוח פיקד קפטן ברייאנט (F.C. Bryant) הבריטי, שעם תחילת הקרבות קודם לדרגת לייטננט קולונל. המטרה החשובה ביותר מבחינה צבאית הייתה קמינה (Kamina), הממוקמת ברמה שבמרכז הארץ, ליד אטקפמה (Atakpame), כ-150 ק"מ מצפון ללומה. במקום זה הייתה תחנת אלחוט חשובה לקשר עם הצי הגרמני ועם מושבותיה של גרמניה. המגינים, כ-60 גרמנים ועוד כ - 400 לוחמי אסקרי מקומיים נסוגו לפנים הארץ לכיוון קמינה.
בנסיגתם הרסו את גשרי מסילת הברזל שעל הנהרות סיו (Sio) ולילי (Lili) מאחוריהם, כדי להקשות על התוקפים. הריסת הגשרים, יחד עם קשיי הדרך, ובה ביצות ולגונות בחלקה הסמוך לחוף, הקשו על התקדמות הבריטים. לעומת גורמים מעכבים אלה, הפולשים קיבלו סיוע, שהתברר בהמשך כבעל משמעות רבה, בכך שכוחות קטנים נוספים, בני כמה מאות לוחמים כ"א, חדרו את גבול טוגולנד מכיוונים נוספים, הן מטריטוריות שבשליטה צרפתית והן מחוף הזהב. כך כבשו כוחות שיצאו מחוף הזהב את ינדי (Yendi) ואת סנסאן מנגו (Sanssane Mangu) בצפון - מערב ואת קטי-קרצ'י (Kete Krachi) במערב. חדירות דומות יצאו גם מכיוון דהומיי. ב-16 באוגוסט 1914 עדיין דיווחו הגרמנים שבטוגו היו רק "קרבות בלתי חשובים מצד חילי המשמר כנגד הצבאות הצרפתים".
התנגדות גרמנית.
קרב אגבלובהואה.
לאחר מספר ימי נסיגה הגרמנים היפנו פניהם אל האויב. תחילה, ב-15 לחודש, שלחו הגרמנים שתי רכבות ובהן כ-200 חיילים בניסיון לפשוט על הכוחות הפולשים. הבריטים ארבו לרכבות. הרכבת הראשונה נתקלה בגל אבנים והורדה מן המסילה באקוני (Ekuni), כעשרה ק"מ מדרום לאגבלובהואה (Agbeluvhoe, כיום אגבלובה (Agbelouve)), הנמצאת כ-50 ק"מ פנימה מן החוף. הרכבת השנייה עצרה לכשהבחינה בגורלה של הראשונה. הבריטים שבמארב הסתערו ותקפו את החיילים שברכבות עם כידונים.
כתוצאה, חלק מן החיילים האפריקנים שבשרות הגרמנים נמלטו אל בין השיחים שלצידי המסילה, ונפטרו מנשקם וממדיהם. חלק אחר מאותם חיילים נסוג לאגבלובהואה, והותקפו שם בידי הבריטים. בקרב נהרגו רבים מן הנסוגים, כולל מפקד הכוחות הגרמניים בטוגולנד, קפטן גאורג פהלר (Pfähler), אשר היה אחד מתוך ששת הגרמנים האירופים שנהרגו, בעוד 16 אחרים נשבו. הבריטים איבדו עד שלב זה של הקרבות שבעה הרוגים ו-38 פצועים שמתוכם 30 היו סבלים.
הקרב על נהר חרא.