בתחילת המאה ה-20 עבד בשיחזור מספר כנסיות ישנות מהמאה ה-12. על עבודה זו שנמשכה עד לשנת 1910 שצ'וסב קיבל תואר "אקדמיק". במקביל הוא עבד על תכנון בניינים חדשים - כנסיות ובתים לפי הזמנה פרטית. בנוסף לעבודות אלו זכה שצ'וסב בתחרויות להקמת כנסייה רוסית בסן רמו, איטליה ופרויקטים נוספים.
בשנת 1911 זכה שצ'וסב בתחרות לפרויקט של הקמת תחנת רכבת "קזנסקי" במוסקבה. העבודות במתחם נמשכו כ-30 שנים החל משנת 1913. בפרויקט זה שצ'וסב שיתף פעולה עם המהנדס ולדימיר שוחוב. כמו כן בשנים 1912–1916 שצ'וסב תכנן מספר תחנות רכבת נוספות.
פעילות לאחר מהפכת אוקטובר.
לאחר מהפכת אוקטובר, היה בין האדריכלים המבוקשים. במשך 5 שנים 1918–1923 הוא עבד על פרויקט של תוכנית מתאר של מוסקבה. התכנון של שצ'וסב היה מבוסס על שמירת המרכז ההיסטורי של העיר, שימור מבנים היסטוריים ופיתוח מרכזים נוספים מחוץ למרכז ההיסטורי. על התוכנית נמתחה ביקורת קשה ורעיונותיו לא מצאו ביטוי בתוכנית שאושרה בשנת 1935.
בשנת 1923 היה אדריכל ראשי של תערוכה כלל ארצית שנערכה במוסקבה. במסגרת זו נבנו ביתנים לנושאים שונים הקשורים עם התערוכה.
אחד הפרויקטים הידועים של שצ'וסב הוא המאוזוליאום של לנין בכיכר האדומה. המבנה הזמני נבנה לפי תכנון של שצ'וסב כבר לקראת סוף ינואר 1924. בשנת 1930 ניצח בתחרות למבנה קבוע.
בשנות ה-30 תכנן מספר רב של בניינים במוסקבה. אחד הפרויקטים הגדולים היה בית מלון "מוסקבה" שנבנה מול הכיכר האדומה והיה מבנה מרשים מאוד עד שנהרס בתחילת המאה ה-21. בשנת 1934 הוחלט על מעבר האקדמיה למדעים של ברית המועצות. שצ'וסב תכנן מספר בניינים שרובם נבנו כבר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוביל תכנון בנייה מחדש של מספר ערים שנהרסו במהלך המלחמה.
שצ'וסב נפטר ב-24 במאי 1949 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
הנצחה.
המוזיאון לאדריכלות הרוסית ע"ש שצ'וסב במוסקבה נקרא על שמו.
יצירות של שצ'וסב.
להלן דוגמאות של מבנים שבנה ונשמרו עד היום.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:אדריכלים רוסים]]
[[קטגוריה:מקבלי עיטור לנין]]
[[קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל]]
[[קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות]]
[[קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה]]
[[קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1873]]
[[קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1949]]
[[קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1949]]
איילין וורנוס
איילין קרול וורנוס (באנגלית: Aileen Carol Wuornos; 29 בפברואר 1956 – 9 באוקטובר 2002) הייתה רוצחת סדרתית אמריקאית שרצחה שבעה גברים בפלורידה בין 1989 ל-1990. וורנוס טענה להגנתה שקורבנותיה אנסו אותה או ניסו לאנוס אותה בזמן שעבדה בזנות, ושכל מעשי הרצח נבעו מהגנה עצמית. היא הורשעה בשישה מהמעשים, נידונה למוות והומתה בזריקת רעל.
חייה.
איילין קרול וורנוס נולדה בעיר רוצ'סטר שבמישיגן, בשם איילין קרול פיטמן. אימה, דיאן וורנוס (ילידת 1939), הייתה בת 15 כשנישאה לאביה של איילין, ליאו דייל פיטמן, ב-3 ביוני 1954. לאחר פחות משנתיים, וחודשיים לפני שאיילין נולדה, דיאן דרשה גט מבעלה. אחיה הבכור של איילין, קית', נולד במרץ 1955.
איילין מעולם לא פגשה את אביה, ליאו פיטמן; הוא היה עצור בזמן לידתה. הוא היה סכיזופרן שהורשע בעבירות מין כנגד ילדים, והתאבד בתאו בכלא בשנת 1969. בינואר 1960, כשאיילין הייתה בערך בת ארבע, אימה דיאן נטשה אותה ואת אחיה והם אומצו על ידי סבם וסבתם, הוריה של דיאן ב-18 במרץ 1960.
בגיל תשע, הייתה מעורבת בפעילויות מיניות בבית הספר תמורת סיגריות, סמים ואוכל. היא גם הייתה מעורבת בפעילות מינית עם אחיה. היא טענה שסבה האלכוהוליסט תקף אותה מינית והכה אותה בילדותה; לפני שהכה אותה הכריח אותה לפשוט את כל בגדיה. בשנת 1970, כשהייתה בת 13, נכנסה להיריון כתוצאה מאונס שבוצע על ידי חבר של סבה. היא ילדה את בנה במעון לנשים לא נשואות והוא נמסר לאימוץ. מספר חודשים לאחר הלידה היא נשרה מבית הספר ובפרק זמן זה סבתה מתה מכשל בכבד. כשהייתה בת 15, סבה סילק אותה מהבית, היא החלה לעסוק בזנות ועברה לגור ביער הסמוך לביתה הישן.
פשעים שקדמו לרציחות.
ב-27 במאי 1974 נעצרה וורנוס באשמת נהיגה בשכרות וירי מכלי רכב במחוז ג'פרסון שבקולורדו. למשפט שנערך לה בעקבות המעצר היא לא התייצבה.
בשנת 1976 נסעה וורנוס בטרמפים לפלורידה ושם פגשה את לואיס גרץ פל, נשיא מועדון יאכטות בן 69. הם נישאו באותה שנה וההודעה על נישואיהם פורסמה בעיתון המקומי. למרות זאת, איילין וורנוס הייתה מעורבת באופן מתמשך בתגרות בבר המקומי ולבסוף נעצרה על תקיפה. היא גם הכתה את בעלה עם מקל ההליכה שלו, והוא הוציא כנגדה צו הרחקה. היא חזרה למישיגן וב-14 ביולי 1976 נעצרה באשמת תקיפה והפרת הסדר הציבורי לאחר שזרקה כדור ביליארד על ראשו של מוזג. ב-17 ביולי מת אחיה קית' מסרטן הושט והיא קיבלה 10,000 דולר מפוליסת ביטוח החיים שלו. וורנוס ובעלה ביטלו את חתונתם רק תשעה שבועות לאחר מכן.
ב-20 במאי 1981 נעצרה וורנוס במחוז אדג'ווטר שבפלורידה בגין שוד מזוין של חנות נוחות, שבו היא גנבה 35 דולרים ושתי חפיסות סיגריות. היא נידונה לתקופת מאסר של כשנה, אותה ריצתה מ-4 במאי 1982 עד ל-30 ביוני 1983. ב-1 במאי 1984 היא נעצרה לאחר שניסתה לפזר המחאות מזויפות בבנק בקי ווסט. ב-30 בנובמבר 1985 נרשמה כחשודה בגנבת אקדח ותחמושת במחוז פסקו.
ב-4 בינואר 1986 נעצרה במיאמי והואשמה בגנבת רכב, התנגדות למעצר ושיבוש הליכים שכן היא זייפה את השם בתעודת הזהות שלה לזה של דודתה. השוטרים במיאמי מצאו אקדח בקליבר 38 מ"מ וקופסת תחמושת ברכב גנוב. ב-2 ביוני 1986 עוכבה וורנוס לחקירה על ידי משטרת פלורידה, לאחר שמכר שלה אמר שהיא שלפה אקדח ברכבו ודרשה ממנו 200 דולרים. מחקירה שנעשתה עלה שהיא נשאה תחמושת נוספת ואקדח בקליבר 22 מ"מ נמצא מתחת למושב בו נסעה.
בתקופה זו בערך, איילין פגשה את טירייה מור, חדרנית בבית מלון, בבר של להט"בים. הן עברו לגור ביחד ואיילין כלכלה אותן בעזרת כספים שהרוויחה מזנות. ב-4 ביולי 1987 הן נלקחו לחקירה בנוגע לתקרית בה הן היו מעורבות שכללה תקיפה וחבטה בבקבוק בירה. ב-12 במרץ 1988 האשימה נהג אוטובוס בתקיפתה, מור נרשמה כעדת ראייה לתקיפה.
לכידתה והוצאתה להורג.
ב-4 ביולי 1990 נטשו איילין וטירייה את מכוניתו של פטר סיאמס לאחר שהיו מעורבות בתאונה. עדי ראייה שראו אותן נוהגות ברכביהם של קורבנות הרצח נתנו תיאורים מפורטים שלהן למשטרה, והתיאורים הובילו למבצע בכלי התקשורת לאיתור הרוצחות. בנוסף, המשטרה מצאה גם חפצים שונים מרכבי הנרצחים בבתי משכון שונים, והצליבו בין טביעות האצבעות שעליהם לבין טביעות אצבעות שנמצאו ברכבים. מאחר שאיילין ריצתה תקופת מאסר, למשטרה היו צילומים של טביעות האצבעות שלה וכך ידעו שהיא מעורבת במקרים.
ב-9 בינואר 1991 נעצרה איילין בבר של אופנוענים במחוז וולוסיה פלורידה. המאהבת שלה נעצרה על ידי המשטרה ביום שלמחרת. טירייה סייעה לשוטרים להפליל את איילין ברצח על מנת לזכות בחסינות משפטית. היא ביצעה מספר שיחות טלפון מבית מלון שהיו מוקלטות וביקשה את עזרתה. ב-16 בינואר 1991 הודתה איילין ברציחות. היא טענה שהגברים ניסו לאנוס אותה ושהרגה אותם מתוך הגנה עצמית.
עורכי דינה ניסו לטעון לאי-שפיות וניסו להצביע על כך שאיילין סבלה מהפרעת אישיות גבולית ומהפרעת אישיות אנטיסוציאלית. כמו כן, הם ניסו להציג מסמכים וראיות אחרות שהעידו על כך שהנרצח הראשון, ריצ'רד מלורי, היה אדם בעל נטיות סוציופתיות וכן שהוא הורשע בניסיון לאונס והיה במתקן כליאה במשך שמונה שנים. השופטים לא הסכימו לקבל את טענות ההגנה בנוגע לעברו של מלורי. איילין נשפטה למוות על שש רציחות מתוך השבע, זאת מאחר שגופתו של פטר סיאמס מעולם לא נמצאה.
בזמן המעצר שלה ועד להוצאתה להורג, איילין סיפרה שהסוהרים מתעללים בה. לדבריה בישלו את האוכל שלה עם לכלוך, אזקו אותה בחוזקה רבה ולא הכרחית וכתוצאה מכך נגרמו לה חבלות על הידיים, שעברה בחקירות התעללות אלקטרונית , שהיו הצצות מרובות לתא המעצר שלה ושכל זה נעשה בכדי לשבור אותה נפשית על מנת שתתאבד לפני ההוצאה להורג. בסופו של דבר היא הוצאה להורג בזריקת רעל, ממנה היא מתה ב-9 באוקטובר 2002 והייתה לאישה העשירית בארצות הברית שהוצאה להורג, ולאישה השנייה שהוצאה להורג במדינת פלורידה.
בסרטון שצולם יום לפני הוצאתה להורג איילין הדגישה כי המשטרה ידעה שהיא הייתה הרוצחת במקרה הרצח הראשון ואף על פי כן בחרו לא לעשות עם המידע הזה דבר ולטייח את המקרה, היא הדגישה שטביעות האצבע שלה היו מפוזרות ברחבי הזירה מכיוון שלדבריה היא הייתה רשלנית ולא מקצועית והיה זה הרצח הראשון שביצעה אי פעם, איילין האשימה את המשטרה בטיוח ולדבריה הם היו אחראיים בעקיפין לרציחות הבאות בעקבות העובדה שלא הפלילו אותה כשהיה להם מידע על מעורבותה ברצח הראשון.
לאחר מותה, גופתה נשרפה ואפרה פוזר מתחת לעץ במישיגן. ונכתב ספר על חייה, שני סרטים דוקומנטריים (אחד מהם נוצר בשנת 1994, עוד לפני הוצאתה להורג) וכן סרט דרמה בשם "מונסטר", בו גילמה את דמותה שרליז ת'רון.
הפרק הראשון בעונה הרביעית של הסדרה נכתב בהשראת איילין וורנוס.
אסמא זחאלקה אגבארייה
בית החולים מאיר
ט. ברמן-ישורון
ט. ישורון-ברמן
הערכת יד