בתגובה ללחץ בינלאומי ומקומי, ועל מנת לנסות ולהרגיע את הרוחות, טען טלעת פאשה כי לא ידע על האירועים ולא הייתה לו יד בהם. למרות שהתיימר להוציא עצמו מהעניין, נפגש טלעת פאשה עם ראש מבצע ה"טיהור" במהלך סיור שלו ואף ביקש ממנו להיות זהיר ופחות "גלוי". באותו הקיץ אילצו אנשי הכוחות המיוחדים של האימפריה העות'מאנית את הגברים היוונים להצטרף למחנות עבודה, בהם מתו אלפים תוך כדי עבודות פרך, התעללות והרג שרירותי בידי השומרים העות'מאנים. בחודשים שלאחר מכן התרחב הטבח לאזורים נוספים באימפריה ביניהם פונטוס, קפדוקיה וקיליקיה.
בתגובה לאירועים הללו, הפציר ראש ממשלת יוון אלאפטריוס וניזלוס מהטורקים לעצור את מעשיהם, ואף איים לנהוג באותה הצורה באוכלוסייה המוסלמית המתגוררת ביוון.
בינואר 1915 הרוסים הצליחו להביס את הטורקים בקרב סאריקאמיש; אזור בו התגוררו יוונים רבים; מה ששוב גרם לטורקים להאשים את היוונים בבגידה לטובת הרוסים.
בינואר 1917 שלח טלעת פאשה מברק המורה לגרש את היוונים ממחוז סמסון מבלי לפגוע באיש, אך בפועל הגירוש בוצע תוך ביזה, אונס נשים, חטיפת נשים וילדים וגיוס בכפייה של גברים למחנות עבודה. באותו החודש שלח שגריר שוודיה לקונסטנטינופול מברק לממשלתו ובו ציין כי "כל השיטות ההרסניות אשר גרמו למוות בעקיפין כגון - גירוש הכרוך בצעדות מוות, רעב במחנות העבודה ובמחנות הריכוז הן לא אחרות מאשר "טבח לבן"."
לאחר המלחמה.
לפי המסמכים העות'מאניים, בינואר 1919 אפשרה הממשלה העות'מאנית את חזרתם של חלק מהיוונים שגורשו, העניקה להם סיוע כספי והחזירה להם את רכושם. כמו כן, באותן שנים בית המשפט הטורקי העמיד לדין מפקדי צבא טורקים על כך שלקחו חלק במעשי הטבח שבוצעו נגד העם היווני והארמני כאחד. באוקטובר 1920, ציין קצין בריטי בדו"ח שכתב כי מחוץ לעיר איזניק שבאנטוליה נמצאו כ-100 גופות מושחתות של גברים, נשים וילדים בתוך מערה גדולה, כחלק מאותו טבח נוראי. דיפלומטים גרמנים ואוסטרו-הונגרים, סיפקו ראיות לסדרה של מעשי טבח שיטתיים וטיהור אתנית של היוונים באסיה קטנה (כמו גם את התזכיר מ-1922 שנערך על ידי ג'ורג רנדל על "הטבחים הטורקים והרדיפות"). הרשומות מתארות מעשי טבח, אונס ושריפת כפרים יווניים בצורה שיטתית ומייחסות את התכנון לפקידים העות'מאנים כלומר ראש הממשלה העותמאנית מחמוד סבקט פאשה, ראפאת ביי, טלעת פאשה ואנוור פאשה. בנוסף הופיעו בעיתונות הזרה אזכורים נרחבים לאירועים, הקלטת מעשי טבח, גירוש, הרג ילדים, אונס, שריפת כפרים יווניים בשלמותם, הרס כנסיות יווניות אורתודוקסיות ומנזרים, טיוטות ל"מחנות עבודה", ביזה, טרור ופשעים שבוצעו נגד יוונים, ארמנים וגם נגד אזרחים בריטים, אמריקאים ופקידי ממשלה.
קורבנות.
לגבי קורבנות הטבח, ישנן הערכות שונות לגבי מספר הנספים כאשר המנעד הוא רחב במיוחד. על פי מקורות שונים מניין ההרוגים היוונים רק באזור פונטוס של אנטוליה נע בין 300,000 ל-360,000. צוות של חוקרים אמריקאים מצא מיד לאחר המלחמה, כי המספר הכולל של יוונים שנהרגו עשוי להגיע ל 900,000 אנשים. חוקר בשם רודולף רומל, ליקט מידע מספרי מחקר שונים לצורך הערכת התמותה בין השנים 1914–1923. הערכותיו נעות בין 289,000 ל-459,000 מקרי מוות ברצח העם היווני בתקופה זו. על פי נתוני הממשלה היוונית מספר כולל של מיליון אנשים נספו בטבח. על פי הליגה הבינלאומית לזכויות וחופש האדם, בין 1916–1923 נהרגו למעלה מ-350,000 יוונים-פונטים באמצעות רדיפה, מעשי טבח וצעדות מוות.
אדוארד הייל בירסטאדט טען כי על-פי עדות רשמית של הטורקים, מאז 1914 נטבחו בדם קר 1,500,000 ארמנים, ו-500,000 יוונים, גברים נשים וילדים, ללא כל ההתגרות. בוועידת לוזאן בסוף שנת 1922 שר החוץ הבריטי לורד קרזון אמר כי "מיליון יוונים נהרגו, גורשו או מתו".
עד היום אין מספר מדויק של הערכות, וכאמור המנעד די רחב; החל ממאות אלפים בודדים וכלה במיליון נספים.
השלכות.
בהסכם סוור (הסכם השלום שנחתם לאחר המלחמה בין האימפריה העות'מאנית ומדינות ההסכמה בסוור שבצרפת) כונו מעשיו של המשטר הטורקי "טרור" ואף צוינו הוראות "לתקן ככל האפשר את העוולות שנגרמו לאנשים כחלק ממעשי הטבח שבוצעו בטורקיה בתקופת המלחמה". בסופו של דבר הסכם סוור לא אושר על ידי הממשלה הטורקית ואף הוחלף מאוחר יותר בהסכם לוזאן, אשר לא צוינו בו אילו עונשים ינקטו כנגד מי שביצע פשעי מלחמה. משפטים שנערכו מיד בעקבות המלחמה בוטלו, והנאשמים לא נענשו. בשנת 1923, נוצר מצב בו חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה הביאו לחיסול כמעט מוחלט של הנוכחות היוונית בטורקיה ושל הנוכחות הטורקית ביוון.
ההכרה ברצח העם היווני-פונטי.
המונח "ג'נוסייד" (genocide) או רצח עם, לתיאור רצח עם לסוגיו, נטבע בשנת 1944 על ידי רפאל למקין, יהודי אמריקאי ממוצא פולני, כחלק ממאמציו להגדרת רצח עם כפשע בחוק הבינלאומי. הוא הגשים מטרה זו כאשר ב-9 בדצמבר 1948 אישרה העצרת הכללית של האו"ם את האמנה למניעת פשע של רצח עם ולהענשת מבצעיו. אמנה זו נכנסה לתוקף בינואר 1951.
בדצמבר 2007, אישרה האגודה הבינלאומית למחקר רצח-עם (IAGS) כי המעשים שביצעו הטורקים בשנים 1914–1923 כנגד היוונים (כמו גם הארמנים והאשורים), הם רצח עם.
במהלך השנים, נולדו דיונים רבים לגבי ההכרה במעשיהם של הטורקים כרצח עם, והיו חוקרים כמו מארק מאוזר ומאנוס מידלארסקי שטענו כי מטרתם המקורית של העות'מאנים לא הייתה רצח-עם, לעות'מאנים לא הייתה תוכנית סופית מסודרת כמו זו של גרמניה הנאצית, וכי מדובר בהתנהלות פזיזה ללא מחשבה.
מרטינה מילר
מרטינה מילר (בגרמנית: Martina Müller; נולדה ב-18 באפריל 1980) היא כדורגלנית עבר ששיחקה בעמדת החלוץ.
קריירה.
מילר התחילה את הקריירה שלה בפ.סו.ו פרנקפורט ב-1998,שם שיחקה שנתיים, והבקיעה 15 שערים ב-22 משחקים. לאחר מכן עברה לבאד-נוינהאר sc 07 שם שיחקה 5 עונות וכבשה 65 שערים ב-79 משחקים. ב-2005 היא עברה לוולפסבורג כאשר הקבוצה ירדה לליגה השנייה. בגמר ליגת האלופות לנשים ב-2013 היא הבקיעה את שער הניצחון מול קבוצת אולימפיק ליון.
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה עשתה מילר במשחק נגד נבחרת ארצות הברית ב-29 ביוני 2000. היא זכתה עם הנבחרת בשלוש תוארי יורו ובשני גביעי מונדיאל.
טופאק אמארו הראשון
ג'ירף רודזי
רשאד סאדיגוב
רשאד פארוד סאדיגוב (באזרית: Rəşad Sadıqov; נולד ב-16 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר אזרי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת זירה.
קריירת מועדונים.
סאדיגוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של שחרור. בשנת חתם בקבוצת הבוגרים של טוראן טובוז. אף על פי שיחק רק 9 משחקים הוא היה שחקן הרכב בנבחרת הצעירה ובתום העונה חתם בנפטצ'י באקו במדיה רשם 24 הופעות. בקיץ חתם בפולאד האיראנית. כעבור שנה חזר לנפטצ'י וזכה עם המועדון בדאבל ועונה לאחר מכן באליפות שנייה ברציפות.
בינואר חתם בקייסריספור הטורקית בה לא זכה להרבה דקות משחק ובינואר חזר לקדנציה שלישית בנפטצ'י, אך במועדון לא שמו לב שהם לא הצליחו לרשום את השחקן ולכן הוא שיחק כדורסל על מנת לשמור על כושר. ב-23 בינואר 2009 שב לטורקיה כאשר חתם בקוג'אליספור עד לסיום העונה. יומיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון.
ביולי חתם בקרבאך במטרה לעזור למועדון במשחקי מוקדמות הליגה האירופית. ב-23 ביולי 2009 כבש את שער הניצחון נגד רוזנבורג בלקלאב במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. גם בסיבוב שלאחר מכן בו שיחקה קרבאך נגד הונקה הוא כבש, בעקבות כך החליטו ראשי המועדון להחתימו עד לסיום העונה. באוגוסט חתם באסקישהירספור. תקופתו במועדון הייתה זכורה בעיקר בשל מספר פציעות שהפריעו להשתלבות שלו לכן שוחרר מהמועדון, וב-11 בפברואר 2011 חזר לקרבאך.
קריירה בינלאומית.
סאדיגוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אזרבייג'ן ב-6 באוקטובר 2001 במשחק נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. ב-28 במרץ 2004 הבקיע את שער הניצחון עבור אזרבייג'ן במשחק ידידות נגד שהיה גם שער הבכורה שלו בנבחרת. כיום הוא משמש כקפטן הנבחרת.
קריירת אימון.
בשנת סאדיגוב מונה למאמן קבוצת הנוער של קרבאך. ב-13 בדצמבר 2017 מונה למאמן הנבחרת הצעירה של אזרבייג'ן.
רוסלן אבישוב
רוסלן איברהים אבישוב (באזרית: Ruslan Abışov; נולד ב-10 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן אזרי המשחק בזירה מליגת העל האזרית בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים.
אבישוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נפטצ'י באקו ובגיל 19 עלה לקבוצה הבוגרת. לאחר שבשלוש העונות הראשונות שלו שיחק בעיקר כמחליף, בעונת הפך לשחק הרכב. ב-28 בנובמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-1 נגד קרבאך. אבישוב זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות בעונות ו-. בקיץ סיים חוזה בנפטצ'י וחתם בחזר לנצ'ראן לחצי עונה. ב-26 בפברואר 2013 עזב לראשונה את אזרבייג'ן וחתם ברובין קאזאן הרוסית לשנתיים וחצי. בקאזאן לא זכה לדקות משחק ולכן בקיץ הושאל לגבאלה עד לאמצע העונה. לאחר שהשתלב בגבאלה, החליט המועדון לרכוש את כרטיס השחקן של אבישוב. בקיץ חזר לקדנציה שנייה בחזר לנצ'ראן. ב-29 ביוני 2016 חתם באינטר באקו לעונה אחת. ב-12 בינואר 2017 חתם בנפטצ'י באקו עד לסיום העונה. ב-13 ביוני 2019 חתם לשנתיים בסבאך.
קריירה בינלאומית.
לאחר שהציג יכולת טובה במדי נפטצ'י, אבישוב זומן לראשונה לסגל נבחרת אזרבייג'ן בסוף אוגוסט . ב-5 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-18 בנובמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .
פרעה (פירושונים)
קלוב אולימפיה