בית הקברות היהודי החדש בביטום באול. Piekarska 56 נוסדה בשנת 1866 . שנה קודם לכן, לאור מספר החברים ההולך וגדל, החליטה הקהילה היהודית לרכוש אדמות לנקרופוליס חדש המיועד לאלף נפטרים. האדמה לבית הקברות נתרמה על ידי ד"ר אוטו פרידלנדר. בסביבות שנת 1890, בזכות הכספים של קרן מוריץ ואוטו פרידלנדר, חדר טהרה בסגנון אדריכלי נאו-גותי.
בית הקברות משתרע על שטח של 1.2103 דונם (השטח המקורי היה 1.2713 דונם, אך בשנות השבעים הוא הצטמצם ב-0.061 דונם - נבנתה מדרכה ברחוב פייקרסקה). בנקרופוליס ישנם 1,474 קברים. בתחילת 1989 ו-1990, במהלך סקר בית העלמין שביצע ק' דומנסקי, נרשמו 1,307 מצבות עומדות, 122 מצבות שוכבות, 34 תלוליות ו-11 מקומות קבורה משוערים. בבית העלמין היו בין היתר 627 מצוות (מקושתות, משולשות, מלבניות, מחודדות, אובליסק), 261 אובליסקים, 19 עמודים, 71 מצבות פלאק, 17 מצבות עמוד, 8 סרקופגים, 38 אנדרטאות אדריכליות. רוב החפצים הללו נפגעו. במחקר משנת 2004, שבצע ד' ולרנסקי נמצא כ־800 מצבות משומרות .
המצבות מתייחסות לצורות אדריכליות שונות - חלקן נבנו בסגנון "עתיק" או בסגנון הרנסאנס, אחרות היו אר-נובו או מודרניסטיות. המצבות היו עשויות גרניט, אבן חול ואבן גיר. למצבות האבן השטוחות עיטורים וכתובות אופייניות בעברית ובגרמנית. אין מידע על קברי אחים הנמצאים בבית העלמין.
החלק הדרומי של הנקרופוליס התמלא על ידי מצוות ישנות, שראשיתן במאה ה-19. החלק הצפוני של בית קברות הוא חדש ובו קברים מודרניים. האזור מגודר לחלוטין עם קיר לבנים גבוה, מטויח חלקית. בקיר הדרומי של הנקרופוליס יש בניין מגורים מלבני בן שתי קומות של שומר בית העלמין.
גבולות הנקרופוליס תואמים את גבולות 1939. שביל אבן רחב ומרוצף עובר במרכז, מחלק את הנקרופוליס לשני חלקים סימטריים ומחבר בין הצדדים הנגדים של בית העלמין. בחלקו המרכזי של בית העלמין יש שביל צר החוצה את שטחו בקו מזרח-מערב ומוביל לקבוצת מונומנטים אדריכליים בקיר המערבי. מספר שבילים קטנים יותר יוצאים משני השבילים הראשיים הללו המחלקים את האזור לתשעה רבעים.
בבית הקברות ישנם עצי ערמונים, האזור מכוסה בקיסוס. צמחייה עבותה מקשה על קביעת המספר המדויק של הקברים, שמעידים על שטח לא אחיד וממצעים מגודל.
הנפטרים הראשונים נקברו בבית העלמין בתחילת שנת 1868 ו-1869. בית העלמין חולק לכמה עשרות רבעים ליד השביל הראשי נקברו אנשי הקהילה היהודית המכובדים. לאורך השביל המרכזי נמצאים הקברים המשפחתיים של משפחת פרידלנדר, משפחת לוי, רוזנטל, רוארק, סוראואר, סקלארק, פרוסקאוטר, פינצ'ובר, קרבס וקבר משפחת קופפשטיין. המצבות העתיקות ביותר השתמרו במתחם קברי הילדים מימין לכניסה הראשית, ביניהן התאריך המוקדם ביותר על המצבה של מרתה שטייניץ, ילדה שנפטרה בשנת 1868. בשנת 1894 גודר בית הקברות בקיר לבנים.
בשנת 1939 הפך בית הקברות לנחלת האגודה היהודית בגרמניה (Reichsvereinigung der Juden ב Deutschland - איחוד שנכפה בכוח על ידי השלטונות הנאציים). במהלך מלחמת העולם השנייה, הנקרופוליס לא נהרס.
בשנות השישים, לאחר הסגירה הרשמית של בית העלמין היהודי העתיק בביטום, הועברו המצבות ששרדו לבית העלמין החדש בו יצרו מהם "קיר זיכרון", שתוכנן על ידי האדריכל מארק מיודונסקי, ונבנה על ידי הפסל סטניסלב פיטרוס. בין המצבות המרכיבות את האנדרטה, ניתן למצוא את מצבותיהם של שלושה מרבני בויטן - פרוינד, כהן ודויטש. בסמוך, יש אנדרטה ליהודי הולנד שנאלצו לבצע עבודות כפייה בשלזיה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בית העלמין בביטום הוא אחד משלושת בתי העלמין היהודיים הפעילים במחוז שלזיה.
אתרי מורשת והנצחה יהודית בעיר.
אין הרבה מונומנטים של תרבות חומרית יהודית בביטום . במקום בו היה בית כנסת בכיכר גרונוואלדצקי 8, שהושלם בשנת 1869 נמצא רק לוח להנצחת 370 יהודים שנעצרו ו-70 חנויות יהודיות שנהרסו. הוא מכיל כתובות בארבע שפות: פולנית, עברית, אנגלית וגרמנית. להלן הכיתוב בעברית שעל לוח הזיכרון: "במקום זה שכן בית הכנסת של ביטום, אשר נבנה בשנת 1869 והיווה עדות לקיום ידידותי בן מאות שנים של הקהילה היהודית בתולדות העיר. בית הכנסת הוחרב בידי הנאצים ב"ליל הבדולח" בין 9 ל־10 בנובמבר 1938. "
ליד בית הכנסת היה בית המלון "המבורגרוף הוף", בו חגגו יהודי העיר באופן מסורתי חגיגות משפחתיות כגון חתונות, בריתות ועוד. בניין מרשים זה מתחילת המאות ה-19, בכתובת Plac Grunwaldzki 6 / ul. פודגורנה 5, שרד עד היום.
לוח זיכרון נוסף נמצא ברחוב קרקובסקה 24. על בית דירות שנבנה בשנת 1874 על ידי פרדיננד הרמן עבור היועץ המסחרי המלכותי, התעשיין היהודי המצטיין, ד"ר אוטו פרידלנדר, בנו של מוריץ פרידלנדר . בבניין היה בית ספר יהודי. בית הדירות נהרס ב־28 בדצמבר 2010 .
בית הקברות הישן - שום מצבה לא שרדה בשטח של כ־0.2 דונם. האזור אינו מגודר. בשער בית הדירות באול. Piastów Bytomskich 3-5 יש לוח המציין שבמקום היה בית הקברות יהודי.
עקום נייקוויסט
מייג'ור גרום (קומיקס)
מייג'ור גרום (ברוסית: Майор Гром) היא סדרת קומיקס על סרן משרד הפנים הרוסי מייג'ור איגור גרום, שנוצר על ידי הוצאת באבל קומיקס ופורסם בין 2012 ל-2017. בתחילה, האמן היה קונסטנטין טרסוב לאחר מכן הוחלף באנסטסיה קים, שציירה את רוב הגיליונות הבאים. מרבית הפרקים נכתבו על ידי ארטיום גברליאנוב, מייסד הוצאת באבל, שעבד בתקופות שונות בשיתוף פעולה עם יבגני פדטוב ואיוואן סקורוחוד. בינואר 2017, במסגרת יוזמה עצמאית, הסדרה נחתמה והוחלפה בסדרה נוספת, תחת הכותר "איגור גרום", שמהווה המשכו. באפריל של אותה שנה יצא הקומיקס הפארודי "איגור צלופח", שם הדמות הראשית, מייג'ור גרום, מופיעה כצלופח מדבר.
רוב עלילת הקומיקס מתרחשת בסנקט פטרבורג אלטרנטיבית. הדמות הראשית היא של מייג'ור המשטרה איגור גרום, הידוע ביחסו הבלתי מתפשר כלפי פשע. הוא כן, לוחם בשחיתות וניחן ביכולות בילוש וכישורי לחימה. לאורך הסדרה, גרום נלחם בפשע. האויב העיקרי שלו הוא הרוצח הסדרתי סרגיי רזומובסקי, המסתתר במסווה של רופא מגפה. עלילת הקומיקס שזורה בסדרות אחרות של הוצאת הספרים באבל: כמו קשתות הסיפור "פוריה האדומה", "בסובוי" ו"אינוקום". בקומיקס מופיעות גם דמויות מסדרות אחרות בקרוסאובר במסגרת קשת הסיפור "עידן העורבים".
באופן כללי, "מייג'ור גרום" קיבל ביקורות חיוביות. קשת הסיפור הראשונה, שכותרתה "רופא המגפה", לא זכתה לביקורות חיוביות ממבקרים. עם זאת, המבקרים ציינו כי עם כל עלילה שלאחר מכן, איכות הקומיקס השתפרה בהדרגה. ב-19 בפברואר 2017 נערך שידור בכורה לסרט הקצר. בשנת 2021 יצא עיבוד קולנועי באורך מלא לקשת הסיפור הראשונה של קומיקס "רופא המגפה", שכותרתו .
עלילה.
קשת הסיפור הראשונה, המכונה "רופא המגפה", נפרשת סביב הרוצח הסדרתי בעל אותו השם ופוגע ברופאים מושחתים, אנשי עסקים ופקידים ממשלתיים. איגור גרום ושותפו דמיטרי דובין מואשמים בחקירת המקרה. במהלך החקירה איגור פוגש את העיתונאית יוליה פצ'לקינה, אותה הוא יציל מהשודדים, ומתכנס גם בקרב עם רופא המגפה עצמו ומפסיד. לאחר הקרב, לכאורה ת'אנדר חושף את זהותו של המטורף, אך ההאשמה מתגלה כשגויה והוא מנושל מחקירת התיק. בסופו של דבר, גרום מנחש שמאחורי המסכה של רופא המגפה עומד מיליארדר ומייסד הרשת החברתית "Vmeste" סרגיי רזומובסקי. מתברר שהוא נזקק לחליפה רק על מנת להיפטר מעושי דברו, שכן הייתה אפשרות שהם יוכלו לחשוף מידע על העינויים הסדיסטיים שארגן רזומובסקי באחוזתו על הומלסים. גרום מצליח לעצור את רופא המגפה ולכלוא אותו.
לאחר מכן, גרום יוצא לחופשה לדבלין, אירלנד, שם הוא מונע ניסיון התנקשו בחייה של המלכה הבריטית, שארגנה קבוצת הטרור "ילדי פטריק הקדוש" (עלילת קשת הסיפור "יום פטריק הקדוש"). לאחר שחזר לרוסיה, גרום עוצר כנופיית שודדים שהתחפשה לנסיכות דיסני: אריאל, יסמין וסינדרלה (עלילת קשת הסיפור כמו אגדה). בשלב זה, אויב ותיק של גרום, סרגיי רזומובסקי, בורח מהכלא, מתכנן לנקום במייג'ור (עלילת קשת הסיפור המשחק). הוא ממלא את כל העיר סנקט פטרבורג בפצצות ומזמין את איגור לנסות למנוע את הפיצוצים המתוזמנים. בינתיים, רזומובסקי חוטף את משפחתו של גרום וחבריו ושולח אליו תמונה המציגה את בני הערובה. על מנת לשחרר את היקרים לו, גרום צריך לשחק את המשחק הקטלני של רזומובסקי, בתנאיו שלו. לא ניתן להציל את כולם ורבים מקרובי משפחתו של הגיבור, כולל אהובתו יוליה פצ'לקינה, מתים מידי רופא המגפה.
זמן מה עובר, גרום מנסה להתאושש ממותה של יוליה. כדי להסיח את דעתו מהצער, הוא מתחיל להקדיש את כל זמנו לעבודה. הוא מטפל בתיק ההיעלמות ההמונית של ילדים ובמהלך החקירה קובע את סיבת ההיעלמויות: חטיפה. הוא תופס את החוטף והאחרון מתוודה כי גנב ילדים, שלידם שמע את קולם של אנשים - קורבנות פוטנציאליים לילדים מבוגרים. לדבריו, היכולת לשמוע קולות הגיעה אליו לאחר שמצא את קסדת האל קוטכא המיתולוגי במהלך חפירות וחתך את עצמו כדי לדמם על הקסדה. המייג'ור מחליט לעזוב למוזיאון שאכלס את הפריט כדי להתבונן בו באופן אישי, אך במקום זאת מודיעים לו שהחפץ נגנב. בשובו למחלקה, הוא לומד כי העולה החדשה, איתה עבד בחיפוש ילדים, נסעה לעיר לקחת את החוטף למעצר - הוא הודה בפניו ברצח כפול. בהודעה שהשאיר החוטף במשיבון של רעם, החוטף אומר כי בשל העובדה שהוא לא יכול להימנע מכלא, הוא החליט להרוג מגויס חדש, כי הוא היה מסוכן מדי ואז את עצמו. גרום החל לשער שמותו של אדם אחד יכול להציל את חייהם של עשרות אחרים, ולאחר מכן הוא מחליט להרוג את רזומובסקי (עלילת קשת הסיפור הקול).