בשנים 2022-2012 היה מאמן ומנהל מקצועי של אגודת הפועל חולון בהתעמלות מכשירים.
ב-2016 עבר קורס שופטים בינלאומי בהתעמלות מכשירים בקטגוריה 1,
דרגת השיפוט הגבוהה ביותר, בה מחזיקים 24 שופטים בעולם.
ב-2021 קיבל את התואר שופט של כבוד מההתאחדות האירופית להתעמלות.
בשנים 2016-1986 היה בעלים ומנהל של מספר מרכזים לספורט ומחול.
החל מאפריל 2022 גזית מנהל את אס"א ת"א במרכז הספורט באוניברסיטת תל אביב.
החל מ-2020 מרצה במכללה לספורט במכון ויינגייט.
ב-2006 יצא לאור ספרו "300 טיפים לשיפור הכושר ואיכות החיים" בהוצאת אורנית.
פרשנות, הנחיה ואמנות.
אילן גזית הנחה והגיש שתי תכניות כושר יומיות בטלוויזיה החינוכית ובערוץ הראשון.
החל מ-1990 הוא פרשן ושדרן אולימפי בערוץ הספורט,
הנחה בשידור חי את תחרויות ההתעמלות באולימפיאדות ריו (2016)
וטוקיו (2020), כולל את זכייתו של ארטיום דולגופיאט במדליית הזהב,
וגם את משחקי החורף האולימפיים.
הוא מנחה אירועי ספורט כמו ישראמן, מרתון ירושלים, אליפות אירופה בהתעמלות אמנותית, המכביה, ספורטיגל, משחקי הפועל, קול הצועדות, מרוץ גולני, תחרויות גרנד פרי בהתעמלות ועורך ומנחה טקסים רשמיים של הוועד האולימפי בישראל ומשרד החינוך.
ב-1987 הוציא את ספר השירים "סטריפטיז רוחני" בהוצאת סער, אותו אייר אביו.
ב-1991 ליווה כזמר ביחד עם אחותו האמצעית יעל את אדם בקדם-אירוויזיון עם השיר "יחד נעמוד".
בראשית שנות התשעים הקים עם יעל את להקת "דז'ה וו", בה שר כסולן, הלהקה הופיעה ברחבי ישראל.
בשנת 2013 הקים את הרכב הג'אז LENNY G JAZZ שהופיע בהבימה ובמועדון שבלול בנמל תל אביב.
בימוי קרבות.
גזית הגיע לקרבות הבמה כשרקדני להקת בת-שבע חיפשו בווינגיט אקרובט בעל יכולות משחק ומוזיקה, מכאן הצטרף להופעה "עליסה בארץ הבלהות", בה השתתפה להקת בת שבע.
כשההצגה השתתפה בפסטיבל עכו ראו אותו חנוך רוזן ואורי פסטר וב-1988 הזמין אותו רוזן לקחת חלק בהפקה הראשונה של "פיטר פן"
בהפקת תיאטרון חיפה בבימוי אורי פסטר עם זאב רווח, חני נחמיאס וחנוך רוזן כפיטר פן. ב"פיטר פן" הוא היה מאמן הכושר ובמאי האקרובטיקה.
מאז עבד עם רוזן בכמה הצגות ועם פסטר בהצגות רבות, כשגזית היה מדריך כושר, מדריך אקרובטיקה או מדריך קרבות במה. ב-1989 הכיר את גילה אלמגור שרשמה אותו לקורס במאים באוניברסיטת תל אביב ומאותה עת ואילך ביים קרבות בהצגות במשך שנים רבות בתיאטראות הבימה, הקאמרי, בית ליסין, באר שבע, חיפה, החאן, גשר, הרצליה, בתי ספר למשחק וגם בקולנוע.
ב-2002 היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי למעצב התנועה ביחד עם חנוך רוזן במסגרת תיאטרון באר שבע בהצגה "אדונן של שתי משרתות".
ב-1998 עבד בלימוד קרבות בסרט "קשר עיר" בבימויו של יהונתן סגל.
ב-2014 עבד כמלהק ילדים בסרט "" בבימויו של נדב לפיד.
היה מנהל ההצגה "הקיץ של אביה" של גילה אלמגור שהציגה בחו"ל.
משחק.
ניסיונו הבימתי הראשון של גזית
היה ב-1985 כששיחק במחזמר לילדים "הדבורה מאיה" בהפקת טדי יזמות והפקות, מאת ובבימויו של דודו ירדני עם מוזיקה של עוזי חיטמן
בתפקיד פליפ החרגול.
ב-1986 שיחק בתפקיד קלף המלך לצד אליס דור-כהן בהצגה "עליזה בארץ הבלהות", בבימוים של אלי דור-חיים וריצ'ארד אורבך.
ב-1996 השתתף בהצגה "הקרנבל של מיכל" של מיכל ינאי.
ב-1996 שיחק בסרט "אושר ללא גבול", בבימויו של יגאל בורשטיין.
בו גם הדריך תנועה.
ב-2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "יעלי בעולם התיאטרון", מאת ובכיכובה של אחותו, יעל גזית.
שיחק בפרסומות למרק עוף אסם, מגבות כיתן, זהירות בדרכים, לטוטו ומפעל הפיס בטלוויזיה ולזיפ בקולנוע.
פוליטיקה.
גזית הוא יו"ר מפלגת יש עתיד בחולון מאז שנת 2015 והיה מועמד מטעמה לראשות העירייה.
משנת 2018 הוא סגן ומשנה לראש עיריית חולון,
חבר מועצת העיר,
ויו"ר ועדת הספורט העירונית.
חיים אישיים.
אילן גזית נשוי מאז 1990 ללימור פלד, מאמנת מנטלית במקצועה. לזוג שני ילדים והם מתגוררים בחולון . בעל תואר ראשון במדע המדינה ומינהל ציבורי מהמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט (2016-2013), ותואר שני בתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן (2018-2016).
עבודת עבד בעבד עברי
האיסור לעבוד בעבד עברי עבודת עבד הוא מצות לא תעשה מתרי"ג מצוות לפיה אין לעבוד בעבד עברי עבודה שיש בה השפלה ועינוי.
מקור האיסור.
בחומש ויקרא נאמר:
טעם האיסור.
ספר החינוך מבאר שמטעמי המצווה שהאדם יפנים שעם ישראל חשוב ונכבד, ומתוך כך יאהב את העם והתורה. ועוד, שיבין שגם הוא או אחד מצאצאיו יכולים לאבד את רכושם ולהימכר לעבדים, וכך יזהר במעשיו. כמו כן, כך יתרגל להתנהג בחסד כלפי אנשים ויתרחק מאכזריות.
דיני האיסור.
מותר לצוות את העבד במה שמצווים שכיר ובעל מלאכה, אבל אסור לצוותו במלאכות של עבדוּת. בספרא מובאת דוגמה: שלא ייתן לעבדו לסחוב מחצלת קטנה שיוכל האדון לשבת עליה כשירצה, או לסחוב אחריו את חפציו לבית המרחץ או לנעול ולחלוץ לאדון נעליים. עוד אסור לעשות את העבד בעל מלאכה לרבים, כמו ספר וכיוצא בזה, אלא אם כן זו הייתה מלאכתו קודם שנהיה לעבד.
כמו כן למדו חכמים מהפסוק בספר דברים שהאדון מצווה לתת לעבד רמת חיים בסיסית שדומה לרמתו. למשל, אם האדון אוכל פת לבנה או ישן במיטה נוחה יותר, ייתן את אותם התנאים לעבדו. חובה זו על הבעלים כבדה מאוד, עד שאמרו חכמים שהקונה עבד עברי כאילו קנה אדון לעצמו.
מותר לבקש מאדם חופשי לעשות מלאכות עבדות, כיוון שהוא לא משועבד ואין לו בזה בושה אם יסכים.
לדעת ספר החינוך העובר על מצווה זו אינו חייב במלקות כיוון שאין בה מעשה פיזי, אלא רק דיבור.
ג'ורג'יאנה הוטון
ג'ורג'יאנה הוטון (1814–1884) באנגלית Georgiana Houghton הייתה אומנית בריטית ומדיום ספיריטואליסטי.
ביוגרפיה.
ג'ורג'יאנה הוטון נולדה ב 20 באפריל 1814, בלאס פאלמאס גראן קנריה (Las Palmas de Gran Canaria ) להורים בריטיים. היא הייתה הבת השביעית מתוך שנים עשר ילדים (שניים מתוכם נפטרו בצעירותם). אביה עסק בסחר וכתוצאה מכך המשפחה בלתה תקופות ארוכות באיים הקנרים ובמדירה.
לא ידוע הרבה על ילדותה של הוטון או על לימודי האומנות שלה, אך ידוע שחונכה לרוב בבתי ספר בצרפת. בשנת 1830 עברה המשפחה להתגורר בלונדון. הוטון מעולם לא נישאה וחייתה עם הוריה עד שהגיעו לגיל 80. היא נפטרה, מהתקף לב, בשנת 1884 וקיברה נמצא בבית העלמין הידוע בהייגייט, לונדון ( Highgate Cemetery).
ספיריטואליזם וקריירה אומנותית.
ספיריטואליזם וסיאנסים תפסו מקום מרכזי בתרבות המאה ה-19 של אנגליה, והוטון הייתה דמות מרכזית בתנועה המתפתחת. היא הייתה אחת מהאומנים הראשונים שהשתמשו בספיריטואליזם על מנת ליצור מה שנקרא ציור אוטומטי שאומץ מאוחר יותר על ידי התנועה הסוריאליסטית ותנועות אומנות אחרות. כמו כן, סוג הציור שלה הוביל לפיתוח שפת האומנות המופשטת.
הוטון הגיעה לציור המופשט הרבה לפני קנדינסקי, מירו ואחרים, אך מסתבר שהיסטוריונים התעלמו ממנה ומהישגיה כפי שקרה לנשים רבות אחרות. בעת האחרונה משתנים הדברים והוטון מוכרת היום כחלוצת האומנות הספיריטואליסטית והמודרנית.
הוטון השתתפה בסיאנס הראשון שלה בשנת 1859 ובעקבותיו יצרה את ציורה הראשון בשנת 1861. במשך עשור לאחר מכן הצליחה לצייר 155 תמונות בצבעי מים, אך רובם הלכו לאיבוד. רוב 46 העבודות ששרדו נמצאות כיום בעיקר במכונים העוסקים בפאראפסיכולוגיה.
לאחר שנוכחה בסיאנסים רבים החליטה הוטון להפוך בעצמה למדיום והיא ואימה ערכו סיאנסים קבועים יחד, בעיקר על מנת לעלות באוב את האח והאחות שנפטרו בצעירותם.
ההתלהבות של הוטון מספיריטואליזם הביאה לבחירתה, בשנת 1874, כחברה באגודה הלאומית לספיריטואליזם בבריטניה. הוטון פרסמה שלושה ספרים על פעילותה בנושא והייתה אחת היוזמות של הקולג' ללימודי פאראפסיכולוגיה בלונדון.
הוטון החלה ליצור את הדמויות הספיריטואליות שלה בעזרת רישומים ואחר כך עברה לצבעי מים. הציורים שלה נוצרו בתהליך אוטומטי שקרה לדבריה תחת השפעתן של נשמות מהעולם הבא. בעבודות הראשונות שלה ניתן לראות פרחים ופרות מסוגננים במיוחד. לאחר ניסיונות רבים, החלה הוטון לצייר ציורים מופשטים, ללא נושא. בסוף שנת 1860 יצרה ציורים שתיארה כחוויות ספיריטואליסטיות. היא קראה לכך ניסיון ליצור מגע עם אלוהים דרך הציור. ככל שניסיונה גדל, הדימויים שלה נעשו יותר ויותר מורכבים, בעלי שכבות רבות ופרטים רבים יותר. היא תיארה את מה שיצרה כ"סימבוליזם קדוש" כשלכל פרט ניתנת משמעות ייחודית.
בשנת 1871, ארגנה הוטון, בכוחות עצמה תערוכת יחיד בלונדון במטרה לעודד אחרים לנסות ספיריטואליזם. התערוכה קסמה למבקרים רבים, אך בסופו של דבר הצליחה הוטון למכור רק תמונה אחת, עובדה שהפכה את הפרויקט לאסון כלכלי.
לאחר סיום התערוכה, החלה הוטון להתעניין בצילום ספיריטואלי. בשנת 1872 פגשה בצלם פרידריך הדסון וביקרה בסטודיו שלו יותר מ-250 פעם. אף על פי שהוא הואשם שמדי פעם הדביק דמויות ארטילאיות בצילומיו, תומכיו טענו שהנשמות שהעלה דומות לאנשים שחיו בעבר. בשנת 1882, פרסמה הוטון, יחד עם פרדריק הדסון, ספר תמונות של רוחות רפאים ונשמות שלא ניתן לראות ללא עין המצלמה.
הסכם פקינג
דברים שנבראו לפני בריאת העולם
מבצע דופלקופף
מבצע דופלקופף (בגרמנית: Unternehmen Doppelkopf) ומבצע קיסר שלאחר מכן היו מתקפות נגד גרמניות בחזית המזרחית בסוף קיץ 1944 לאחר ההתקדמות הסובייטית הגדולה במבצע בגרטיון במטרה לייצב את החזית בין קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות מרכז. שם הקוד של המבצע היה התייחסות למשחק הקלפים הגרמני Doppelkopf.
מצב אסטרטגי.