סטיב ג'ובס, מנכ"ל חברת אפל באותו הזמן, הגה רעיון להשתמש במסך מגע "Multi-Touch" לאינטראקציה עם מחשב באופן שבו המשתמש יוכל להקליד ישירות על גבי המסך, ולמעשה המקלדת והעכבר הפיזי יוסרו, כמו מחשב לוח. ג'ובס גייס קבוצה של מהנדסים כדי לחקור את הרעיון כפרויקט צדדי. כאשר ג'ובס סקר את אב הטיפוס וממשק המשתמש שלו, הוא הגה רעיון שני של יישום הרעיון על טלפון נייד. הרעיון נקרא "הפרויקט הסגול 2", והחל בשנת 2005. אפל יצרה מכשיר בשיתוף פעולה חשאי וחסר תקדים עם חברת AT&amp;T, לשעבר "Cingular Wireless". עלות הפיתוח של שיתוף הפעולה הייתה מוערכת בכ-150 מיליון דולרים על פני תקופה של 30 חודשים. אפל דחתה את הגישה "עיצוב על ידי הוועדה" שהניבה מוטורולה, ואת שיתוף הפעולה הלא מוצלח עם מוטורולה. במקום זאת, Cingular Wireless נתן לאפל את החופש לפתח את החומרה והתוכנה של האייפון. האייפון המקורי הוצג על ידי סטיב ג'ובס ב-9 בינואר 2007 בנאום מרכזי בכנס "Macworld Expo" במוסקונה ווסט בסן פרנסיסקו, קליפורניה. בנאומו, אמר ג'ובס, "אני כבר מצפה לזה במשך שנתיים וחצי", וכי "כיום, אפל הולכת להמציא מחדש את הטלפון". ג'ובס הציג את האייפון כשילוב של שלושה מכשירים: "האייפוד עם מסך המגע הגדול", "טלפון סלולרי מהפכני", ו-"תקשורת אינטרנטית פורצת דרך".
השקה.
האייפון שוחרר ב-29 ביוני 2007 בארצות הברית. באותו היום, אלפי אנשים המתינו מחוץ לחנויות אפל ו-AT&amp;T לפני השקתו של המכשיר, וחנויות רבות דיווחו על מחסור במלאי המכשיר שנגמר בתוך שעה. כדי למנוע את הפריצות שקרו בהשקת פלייסטיישן 3, שוטרים שלא בתפקיד נשכרו כדי לשמור על החנויות במשך כל שעות היממה. מאוחר יותר נמכר המכשיר בבריטניה, צרפת וגרמניה בנובמבר 2007, ואירלנד ואוסטריה באביב של שנת 2008. שישה מתוך עשרה אמריקאים שהשתתפו בסקר אמרו שהם ידעו כיצד ייראה האייפון לפני השקתו.
לאחר ההשקה.
ה-אייפוד טאץ', מכשיר עם מסך מגע ועם תקשורת אלחוטית והממשק בדיוק כמו זה של האייפון, אך ללא היכולת להתחבר לרשת סלולרית עבור פונקציות טלפון ושיחות או גישה לאינטרנט סלולרי, יצא לשוק ב-5 בספטמבר 2007. באותו הזמן, אפל הורידה באופן משמעותי את המחיר של הדגם של האייפון עם נפח האחסון של דגם ה-8GB והפסיקה את מכירת הדגם עם נפח האחסון של 4GB. אפל מכרה את המכשיר האייפון המיליון 5 ימים לאחר השקת ה-iPod Touch, כלומר 74 ימים לאחר השקתו הרשמית. דגם ה-16GB יצא ב-5 בפברואר 2008. אפל הוציאה ערכת פיתוח תוכנה ב-6 במרץ 2008, המאפשרת למפתחים ליצור יישומים שיהיו זמינים החל בגרסת מערכת ההפעלה iOS 2.0, שדרוג חינמי למשתמשי אייפון. ב-9 ביוני, אפל הודיעה כי משלוחי האייפון 3G, יחלו ב-11 ביולי. מכירת האייפון המקורי הופסקה באותו הזמן; סך היקף המכירות הגיעו ל-6,124,000 יחידות.
עיצוב.
עיצובו של האייפון המקורי כלל מסך מגע עשוי זכוכית- "Multi-Touch" בגודל של 3.5 אינץ' (89 מ"מ). האייפון המקורי כלל חמישה כפתורים פיזיים שלמעט כפתור הבית, נשארו לאורך כל הדורות של האייפון: כפתור הכיבוי/הדלקה, כפתור הבית, כפתורי הווליום וכפתור השקט/רעש. המכשיר כלל מסגרת מתכת מצופית כרום. הגב היה עשוי מאלומיניום עם בסיס תחתון עשוי פלסטיק שחור. הפלסטיק היה דרוש כי היו גושי מתכת סלולרית ואותות Wi-Fi. המצלמה הייתה ממוקמת בפינה השמאלית העליונה של החלק האחורי של האייפון. שקע האוזניות היה נמצא במעטפת מצד שני לכפתור הכיבוי/הדלקה, עד ל-אייפון 4S. ב-אייפון 5 שקע האוזניות נמצא בחלק התחתון של המכשיר.
תוכנה.
במהלך שחרורו, האייפון שווק כהרצה ל-OS X. שמה של מערכת ההפעלה של האייפון הוא iPhone OS (בקיצור-iOS), המערכת נהייתה למערכת ההפעלה הרשמית של האייפון עם שחרורו של האייפון SDK. עד כה, אפל פרסמה 11 גרסות תוכנה עיקריות עבור האייפון, כולל הראשונה עם האייפון המקורי ושלוש גרסאות עיקריות (iPhone OS 1,2,3) עבור האייפון המקורי, אך עדכוני תוכנה למכשיר האייפון המקורי, אייפון 3G, אייפון 3GS, אייפון 4 ואייפון 4S הופסקו.
הגרסה המקורית של מערכת ההפעלה כללה תא קולי, מחוות רבות מגע, דוא"ל HTML, דפדפן האינטרנט ספארי, הודעות טקסט משורשרות, ו-YouTube. עם זאת, תכונות רבות כמו הודעות מולטימדיה, אפליקציות, והעתק והדבק לא נתמכו. תכונות חסרות אלו הוצעו בפריצת המכשיר. עדכוני תוכנה רשמיים הוסיפו לאט את התכונות האלה.
iPhone OS 2.0: פורסמה ב-11 ביולי 2008, הציגה יישומי צד שלישי, App Store, תמיכת חליפין, דוא"ל ושיפורים אחרים.
iPhone OS 3.0: פורסמה ב-17 ביוני 2009, הציגה העתק והדבק, חיפוש עבור מסך הבית ותכני המכשיר, ותכונות חדשות ב-YouTube. לא כל התכונות של iPhone OS 3.0 נתמכו באייפון המקורי.
שלא כמו האייפון 3G, האייפון המקורי לא קיבל עדכון ל-iOS 4. העדכון האחרון של מערכת ההפעלה שקיבל היה iOS 3.1.3.
קבלה.
הניו יורק טיימס וה-Wall Street Journal פרסמו ביקורות חיוביות, אבל זהירות, על האייפון. הביקורת העיקרית שלהם הייתה על המהירות האיטית של רשת ה-EDGE של חברת AT&amp;T, וחוסר היכולת של הטלפון להתחבר לשירותי דור 3. בעל הטור Wall Street Journal, וולט מוסברג, הגיע למסקנה כי "למרות פגמים מסוימים במכשיר, האייפון הוא עדיין מאוזן, מחשב כף יד יפה ופריצת דרך". מגזין טיים טען שהאייפון הוא ההמצאה הטובה ביותר בשנת 2007.
וולטר סוסקינד
ולטר זיסקינד
ואלטר זיסקינד
ואלטר סוסקינד
נ. ד. צמח
נ.ד. צמח
נ&quot;ד צמח
שלוש הגראציות
לוצ'יו פונטאנה
מנשה לברן
האדמו&quot;ר מלעלוב
מעשיות אי הקופים
מעשיות אי הקופים (באנגלית: Tales of Monkey Island) הוא משחק הרפתקה ממוחשב שפותח על ידי LucasArts ו-Telltale Games. זהו המשחק החמישי בסדרת אי הקופים, והוא יצא כמעט עשור אחרי המשחק הקודם בסדרה, הבריחה מאי הקופים. בניגוד למשחקים הקודמים של Telltale Games מסוג הרפתקאות, אשר סיפרו סיפור נפרד בכל פרק, כל פרק של מעשיות אי הקופים הוא חלק מסיפור אחד מתמשך. המשחק הופץ באופן דיגיטלי דרך ה-WiiWare ואתר האינטרנט של Telltale Games, ומאוחר יותר נמכר גם דרך הסטים GOG ו-Amazon.com. המשחק הותאם גם עבור Mac OS X והפלייסטיישן 3 שיצאו כמה חודשים לאחר שהמשחק יצא במלואו.
עלילה.
השחקן בתפקיד הפיראט גייבראש ת'ריפווד, במהלך קרב עם אויבו לה צ'אק, משחרר בטעות "אבעבועות" וודו ברחבי העולם, אשר פוגעות בכל מי שהוא פיראט. בעזרת אשתו איליין מארלי הוא מחפש תרופה למחלה ששחרר.
הוחלט על פיתוח המשחק בסוף 2008, ביחד עם ההחלטה על הוצאת חידוש למשחק הסוד של אי הקופים המקורי שיצא ב-1990.
ביקורות.
מעשיות אי הקופים זכה בעיקר לביקורות חיוביות. המבקרים שיבחו את הסיפור של המשחק, הכתיבה, ההומור והשמע. 1UP.com תיאר את גייבראש כדמות החזקה והטובה ביותר של Telltale עד כה. בנוסף שיבחו גם את המוזיקה של המשחק ואת הגרפיקה.&lt;br&gt;
היו כאלה שהתלוננו על העיצוב של המשחק, על שהעלילה בפרקים הראשונים הייתה פחות מוצלחת וגם על מערכת הבקרה של המשחק.
מעשיות אי הקופים צבר כמה פרסים ממקומות שונים, והיה למשחק הכי מצליח של Telltale עד יציאתו של .
Tales of Monkey Island
דוד פתאל
דוד (דייוויד) פתאל (נולד ב-22 ביוני 1957) הוא מלונאי ואיש עסקים ישראלי, בעל השליטה ברשת מלונות פתאל.
ביוגרפיה.
פתאל נולד ליוסף, עורך דין, ולקטי, עקרת בית. הוריו, ילידי עיראק, התגוררו בשכונת מרכז הכרמל בחיפה. למד בבית הספר היסודי "הרצל", ובתיכון עירוני ה'. השתתף בפעילות בתנועת הצופים - שבט צופית, כחניך, מדריך, ו'מרכז שבט קהילה'. בשנת 1975 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת הנח"ל. לאחר שירותו הצבאי, הדריך מטעם הסוכנות היהודית, במחנה קיץ לנוער בארצות הברית, ועם חזרתו ארצה החל את לימודיו במלון תדמור במגמה לניהול בתי מלון.
קריירה.
בשנת 1980, עם תום לימודי המלונאות, החל פתאל לעבוד כמנהל ערב במלון דן כרמל בחיפה. תוך כדי עבודתו זאת, למד באוניברסיטת חיפה לימודי תואר ראשון בכלכלה וסוציולוגיה. בשנת 1985 קודם על ידי הנהלת רשת מלונות דן, לתפקיד סמנכ"ל מלון דן אכדיה בהרצליה, ובשנים 1987 ו- 1989 בהתאמה, ניהל את המלונות סונסטה בים המלח, והמלך שלמה באילת, השייך לרשת המלנות ישרוטל.
ניהול בתי מלון.
בשנת 1992 החליטה הנהלת חברת ההשקעות אפריקה ישראל להקים חברה לניהול בתי מלון בשם "מלונות אפריקה ישראל" והעמידה את פתאל בראש הרשת החדשה. כמנכ"ל ניהל את המשא ומתן לקבלת הזיכיון הישראלי של רשת הולידיי אין, ופעל להטמעת המותג בישראל. תוך 5 שנים פיתח את הרשת כך שמ- 50% במלון אחד בטבריה, הפכה חברת מלונות אפריקה ישראל, לבעלים של עשרה בתי מלון. כמנכ"ל הרשת, הוביל פתאל, את הנפקתה של מלונות אפריקה ישראל בבורסה לניירות ערך. כמו כן, הוביל שיתוף פעולה בין הרשת, לבין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, משרד התיירות ועיריית טבריה, והקים את מכללת הולידיי אין (כיום: רימונים – המכללה למלונאות), מוסד ללימודי מלונאות והסעדה.
בשנת 1997 החל לנהל את קבוצת קלאב הוטל. כמנכ"ל הרשת היה תפקידו לפתוח את המלון באילת, ולהנחיל סטנדרטים של שירות איכותי למלונות טיים שרינג בישראל. בשנת 1998 ייסד את חברת פתאל ניהול ויזמות בע"מ, והחליט לעזוב את קבוצת קלאב הוטל.
מלונות בבעלות פרטית.