השחקנית אמנדה קרטרייט התפרסמה כמלכת צרחות , בתפקיד "ננסי". כעבור עשרים שנה, אמנדה היא אם יחידנית לנערה מקסין ("מקס"), ומתקשה לעשות קאמבק בגלל טייפקאסטינג. אחרי עוד מבחן בד כושל, הן נוסעות הביתה. בדרך מתרחשת תאונת דרכים, ואמנדה נהרגת.
שלוש שנים אחר כך, מקס לומדת לבחינה עם חבריה גרטי וכריס. אחיה החורג של גרטי, דנקן, סמזכ"ל מועדון מעריצי "מחנה מרחץ הדמים", מצטרף ומשכנע את מקס לבוא להקרנה כפולה בה יוצגו הסרט וההמשכון שלו, "מחנה מרחץ הדמים 2: קיץ אכזרי", בסרטי 35 מ"מ המקוריים, לציון יום השנה למות אמנדה. לדאבונה של מקס, להקרנה באה גם ויקי, חברתו לשעבר הרכושנית של כריס, שהייתה גם חברתה הטובה ביותר של מקס. במהלך הסרט מתרחשת תאונה מוזרה, ושריפה פורצת באולם. כדי להימלט דרך היציאה האחורית, מקס קורעת עם מצ'טה חור במסך, והחבורה עוברת דרכו.
מקס, גרטי, כריס, ויקי ודנקן מוצאים את עצמם בתוך יער, ולנגד עיניהם מתרחשת סצנת הפתיחה של הסרט: מגיע ואן צהוב ובו קורט וטינה, שני מדריכים במחנה הקיץ, המבררים איך להגיע למחנה. הוואן ממשיך לנסוע, אך חוזר שוב ושוב כעבור 92 דקות. דנקן, שמכיר את הסרט על בוריו, מבין שהם עברו לתוכו. בפעם הבאה שהוואן עובר, הם מתחזים למדריכים החדשים, ומצטרפים לנסיעה למחנה. ננסי מתעוררת במושב האחורי, ומקס פוגשת פנים אל פנים את אמא שלה (שלא יודעת שזו הבת שלה לעתיד לבוא). במחנה הם מתוודעים למדריכים בלייק ומימי. החבורה המבוהלת תוהה איך יוכלו לחזור הביתה, ודנקן מסביר שלמעשה, בשנת 1986 הם עדיין לא נולדו, ואין להם לאן לחזור. ויקי מציעה לגנוב את הוואן ולברוח, ומבקשת מקורט את המפתחות, אך הלה משליך את מפתחות הוואן ליער "שילכו לחפש". מימי הולכת ליער ללקט תותי שדה. כצפוי, היא פוגשת מטייל, והשניים מתפשטים כדי לעשות סקס. מכיוון שידוע שמי שמתפשט – נרצח, מופיע בילי מרפי ורוצח אותם, ואז עומד ובוהה בחבורה. הם מניחים שהוא לא ירצח אותם, משום שהם לא חלק מהסרט. דנקן מסביר שמכיוון שהכל מתנהל לפי התסריט, וצריך לחכות עד אחרי שהנערה האחרונה תהרוג את הנבל, ויוקרנו כתוביות הסיום. הוא מנסה לצלם סלפי עם בילי, אך הלה מטיח בו את המצ'טה. הנותרים בורחים, אך מגלים שהם נמצאים בלולאת זמן, ולא יכולים לעזוב. כולם מתכנסים באכסניית המחנה, וגרטי לוחשת שצריך להזהיר את המדריכים מבילי, אחרי שדנקן מת. ויקי, שחוששת למות כדמות בסרט, עונה שצריך למצוא את כלי הנשק, כי היא רוצה "מסורים חשמליים וסכינים כאן ועכשיו". הגלגל הראשון מסתיים, ובתחילת הגלגל השני מגיעה למחנה פולה, שהיא "הנערה האחרונה" שאמורה לחסל את בילי. החבורה מחליטה למנוע מהדמויות מלהתפשט, כדי שלא ימותו. ויקי נצמדת לפולה (כי הנערה האחרונה לא נרצחת), מקס נצמדת לננסי כדי למנוע ממנה לעשות סקס עם קורט, כריס מסיח את דעתו של קורט מעיסוקו האובססיבי בסקס, וגרטי מוצמדת לבלייק וטינה.
כאשר מתברר שבילי מרפי נמצא בקרבת האכסניה,החברים נאלצים להסביר למדריכים שבילי אמיתי. ננסי מתעקשת שמדובר באגדה ותו לא, או-אז מתרחש פלשבק לאירועי 1957, והמדריכים משתכנעים שבילי חי וקיים. פולה וקורט מנסים לברוח במכונית, אך דנקן, עדיין חי, מופיע מולם, המכונית דורסת אותו, מתנגשת בעמוד שער המחנה, והשלושה נהרגים. מאחר שהנערה האחרונה (פולה) מתה, הם נאלצים להסביר לננסי שהיא דמות בסרט אימה, ובילי באמת רוצה לפגוע בכולם, אבל אין מי שתהרוג אותו. מקס ממונה להיות הנערה האחרונה החדשה, מכיוון שהיא הבתולה היחידה. ויקי משלימה עם העובדה שבהיותה הנערה המרושעת מסרטי האימה של שנות ה-80, נגזר גורלה למות, וכבר מחצית הסרט חלפה, יותר ממה שהגיע לה לשרוד. ננסי מזכירה שגם היא עדיין בתולה, מכיוון שלא הספיקה לשכב עם קורט, והיא מבכה את מותה הצפוי. מקס מעודדת אותה ומעלה אפשרות לסייע לננסי לשרוד ולחזור איתה הביתה כשהסרט ייגמר.
החבורה מתכננת לפתות את בילי לבוא לאכסניה כדי להוציא את המצ'טה מידיו, ומקס תוכל להרוג אותו. טינה מולבשת בחגורת הצלה וכפפות איגרוף כדי שלא תוכל להתפשט לפני מסיבת הפיג'מות המתוכננת. הם ממלכדים את האכסניה בדרכים שונות ומשונות, ובשעה היעודה, טינה נשלחת לעשות סטריפטיז בכניסה לאכסניה. בילי מופיע וטינה נבהלת, נתקלת בתיל ממעיד , וראשה נמחץ בתוך מלכודת דובים. הם מפעילים את המלכודות, אך כמקובל בסרטים כאלה, בילי מסרב למות, והורג את בלייק בדיוק כאשר גרטי מגלה שהיא מאוהבת בבלייק. גם חיצים בוערים המשוגרים לעברו – לא מועילים. ויקי וגרטי נמחצות מתחת לארון שקרס, אך ויקי, ברגעיה האחרונים, הופכת על בילי דלי עם נוזל דליק, החדר מתפוצץ והאכסניה עולה באש. מקס, ננסי וכריס מספיקים לברוח דרך החלון, בילי יוצא לרדוף אחריהם בעודו בוער, דוקר את כריס וחוטף את ננסי.
מקס מוצאת את ננסי כלואה באסם המסתור של בילי, ומשחררת אותה. השתיים נאבקות בבילי שדוקר אנושות את מקס, אך הן מצליחות להימלט אל הכנסייה של המחנה. מתוך הבנה שהיא גוססת, מקס מגלה לננסי שלאמיתו של דבר היא, ננסי, השחקנית אמנדה קרטרייט, ומקס היא הבת שננסי תמיד רצתה שתהיה לה. ננסי נותנת למקס צמיד ידידות ויוצאת להקריב את עצמה בעבורה, מפתה את בילי עם ריקוד סטריפטיז, ונרצחת. מקס מתמוטטת, אך בתוקף תפקידה החדש כנערה האחרונה, היא מתעשתת, מכריזה שבילי "התעסק עם הבתולה הלא-נכונה", יוצאת להילחם בו, מצליחה להוציא את המצ'טה מידו ועורפת את ראשו. כריס הפצוע מצטרף אליה, הם מתנשקים וצופים יחד בכתוביות הסיום המתגלגלות על רקע הזריחה.
מקס מתעוררת בבית חולים כשעל פרק ידה צמיד הידידות של ננסי, ופוגשת את כריס, גרטי, ויקי ודנקן, כולם מאושפזים לידה. בעוד החבורה חוגגת את האיחוד, נשמעת לפתע מוזיקת הרקע המתריעה על נוכחותו של בילי מרפי, ומתברר שהם נמצאים בקדימון של סרט ההמשך. בילי מתפרץ לבית החולים דרך שמשת זכוכית, רוצח רופא ואחות המפלרטטים במסדרון, והסרט מסתיים בהצגת הכותרת: "מחנה מרחץ הדמים 2: קיץ אכזרי".
הפקה.
פיתוח.
בנובמבר 2011 רכשה חברת "ניו ליין סינמה" את התסריט שכתבו מילר ופורטין, והסרט תואר כשילוב של "בחזרה לעתיד" עם "יום שישי ה-13". אולם אחרי שההפקה לא התקדמה, נרכשו הזכויות על ידי חטיבת הרכישות הבינלאומיות (SPWA) בחברת "סרטי סוני" , באמצעות המותג "Stage 6" של "סרטי סוני". על ההפקה הופקדו מייקל לונדון וג'ניס ויליאמס, באמצעות חברת "גראונדסוול הפקות" שבבעלותם, והבימוי נמסר לידי טוד סטראוס-שולסן, עם טאיסה פרמיגה ומולין אוקרמן בתפקידים הראשיים כאם ובתה, אמנדה ומקס קרטרייט.
אביו של התסריטאי ג'ושוע ג'ון מילר, השחקן ג'ייסון מילר, גילם את דמות הכומר דמיאן קאראס בסרט "מגרש השדים" (1973). מילר סיפר שהוא גדל תוך שהוא רואה את אביו מת שוב ושוב, והיה בכך, לדבריו, משהו מכשף, מוזר, מבלבל ולא טבעי. לכן, לצורך כתיבת "בחורות אחרונות" הוא ופורטין ניסו לנתח את ההשפעות של חוויה כזו, ומה אם אדם יקבל הזדמנות שנייה, אבל כזו שמתרחשת בתוך סרט, והתסריט נכתב בחלקו בהשראת "מגרש השדים". מ' א' פורטין הוסיף שבכתיבת הסרט לא הייתה אפשרות להתעלם מ"בחזרה לעתיד", שנחשב לסרט מסע בזמן עם מבנה מושלם, ושני ציוני דרך קולנועיים נוספים ששימשו כהשראה, היו "שושנת קהיר הסגולה" שביים וודי אלן, ו".Sherlock Jr" (1924) של באסטר קיטון.
לצידן של פרמיגה ואקרמן, במהלך אפריל 2014 לוהקו לתפקידי משנה השחקנים תומאס מידלדיץ', אלכסנדר לודוויג, נינה דוברב, אדם דווין, עליה שאוקת, קלואי בריג'ס ואנג'לה טרימבר.
צילומים.
שלב הצילומים התקיים בבאטון רוז' ובסנט פרנסיסוויל , לואיזיאנה, התחיל ב-22 באפריל 2014, והסתיים ב-25 במאי באותה שנה.לצורך הצילומים, מפיקי הסרט ביקשו מעל 200 ניצבים, תלמידי בתי ספר תיכוניים ומכללות מעל גיל 18.
גמר הפקה.
ב-2 באוקטובר 2014 התקיימה לעיני בני נוער בלוס אנג'לס הקרנת מבחן של גרסה ערוכה, שבעקבותיה זומנו השחקנים לצילומים חוזרים וצילומי פיק-אפ קלים. ב-23 בדצמבר 2014 הודיע סטראוס-שולסן שהפקת הסרט הסתיימה. בריאיון לרגל הבכורה בפסטיבל "SXSW", סיפר הבמאי שהכוונה המקורית הייתה לצלם סצנות גור המאפיינות סרטי סלאשר, אולם האולפן (Stage 6) חייב אותו לעמוד בדרישות לסיווג צפייה PG-13 (בארצות הברית: צפיית ילדים בהשגחת הורה או בגיר, על פי הגדרת התאחדות הקולנוע של אמריקה), ולכן הצילומים נערכו כך שמהצופים נמנעו תמונות שפיכות דמים וגופות מדממות.
פסקול.
את המוזיקה המקורית לסרט חיבר המלחין והמפיק המוזיקלי גרגורי ג'יימס ג'נקינס, שזה לו הסרט באורך מלא הראשון, אחרי מספר שנים של שיתוף פעולה עם סטראוס-שולסן בפרויקטים קודמים. לדברי ג'נקינס, אחד האתגרים הגדולים ביותר, היה ליצור מוזיקה שתהיה נטועה עמוק בשנות ה-80, ועם זאת – להציע משהו חדש, מעין שילוב של רטרו עם מוזיקה מודרנית. המוזיקה נוצרה באמצעים אלקטרוניים, תוך שימוש בסינתיסייזרים אנלוגיים. אלבום הסרט הופץ על ידי חברת "Varèse Sarabande" , ב-3 בנובמבר 2015 – להורדה דיגיטלית ובפורמט בלו-ריי, וב-4 בדצמבר שלאחר מכן – בתקליטור.
בנוסף למוזיקה שחיבר ג'נקינס, בסרט מנוגנים להיטים מהתקופה שבה מתרחשת כביכול עלילת "מחנה מרחץ הדמים": "Mickey" בביצוע טוני באזיל ; "Bette Davis Eyes" בביצוע קים קארנס; "Lollipop" בביצוע הקורדטס; "Heartbreakers" בביצוע The Cold Crush Brothers ; "Cherry Pie" בביצוע וורנט ; "Dance Hall Days" בביצוע ואנג צ'אנג; "Wild Heart" בביצוע בליצ'רז ; "Cruel Summer" בביצוע בננהרמה .
הפצה.