שלושת המוסקטרים (באנגלית: Three Musketeers) היה כינוי שניתן לשלושה משופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית שכיהנו בשנים 1932–1937, ליברלים בהשקפתם, שבאופן כללי תמכו במדיניות הניו דיל של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט. השלושה היו: לואי ברנדייס, בנג'מין קרדוזו והרלן סטון. מולם ניצבה קבוצת ארבעת הפרשים - השופטים פירס באטלר, ג'יימס קלארק מק'ריינולדס, ג'ורג' סאת'רלנד וויליס ואן דוונטר. נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז והשופט אוון רוברטס היו בתקופה זו לשון המאזניים. בסיועו של רוברטס, שלטו ארבעת הפרשים על רוב ההחלטות של בית המשפט, שבאמצעותן הם פסלו רבים מחוקי הניו דיל כלא תואמים לחוקת ארצות הברית. אף על פי ששלושת המוסקטרים היו מגוונים מבחינה מפלגתית (סטון היה רפובליקני), השקפותיהם היו זהות בנוגע לחקיקת הניו דיל, וכך הם התלכדו יחדיו.
במהלך מושב בית המשפט של 1935, נהגו ארבעת המוסקטרים להגיע לעבודתם ולשוב לבתיהם בנסיעה משותפת במכונית אחת כדי לתאם את עמדותיהם ואת טיעוניהם. כדי להתייצב מולם, נהגו שלושת המוסקטרים להיפגש בביתו של ברנדייס בימי שישי אחר הצהריים. עם זאת, ארבעת הפרשים הצליחו לשלוט בהחלטות בית המשפט, ומגמה זו הובילה את הנשיא רוזוולט להגיש הצעת חוק לרפורמה בבית המשפט העליון, הצעה שנויה במחלוקת שפורסמה בפברואר 1937, למנות לבית המשפט העליון שופטים נוספים כדי לשנות את הרכבו. צעד זה הפך לבלתי נחוץ כאשר רוברטס, שבשנים 1935–1936 תמך בכמה מפסקי הדין של ארבעת הפרשים, צידד בשלושת המוסקטרים בפסק הדין שהיווה ציון דרך וניתן במרץ אותה שנה, "מלון החוף המערבי נגד פאריש" , ושנודע בכינוי "השינוי בזמן שהציל תשעה" . פסק דין זה, בנוסף לפרישתו ביוני 1937 של ואן דוונטר והחלפתו בהוגו בלאק והחלפתו של סאת'רלנד בסטנלי ריד בינואר 1938, שניהם תומכים נלהבים של הניו דיל, שמו קץ לשליטתם של ארבעת הפרשים בבית המשפט. ב-1941 ברנדייס, קרדוזו, באטלר ויוז כבר לא כיהנו בבית המשפט. מכל הרכב השופטים שכיהן בתקופה זו נותרו רק סטון ורוברטס, כשסטון קודם לתפקיד נשיא בית המשפט העליון.
שלושת המוסקטרים הצליחו לכפות את השקפתם בפסקי דין רבים. לעיתים קרובות עלה בידם לשכנע את המתנדנדנים יוז ורוברטס, להצטרף אליהם. השלושה הצליחו לאשר את תאימותם לחוקה של רבים מחוקי הניו דיל, כמו חוק החרמת הזהב (Gold Confiscation Act ) של 1934, חוק יחסי העבודה ההוגנים של 1938 , חוק רשות עמק טנסי וחוק הביטוח הלאומי . לעיתים עלה בידם לשכנע את חלק מחבורת ארבעת הפרשים להצביע בעד חוקי הניו דיל.
Thank You (אלבום של דיאנה רוס)
Thank You (בעברית: תודה לך) הוא אלבום האולפן ה-25 של הזמרת-יוצרת האמריקאית דיאנה רוס. האלבום יצא לאור ב-10 בספטמבר 2021, על ידי חברת התקליטים דקה. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
זהו אלבומה האולפן הראשון מאז צאת אלבומה ה-24 "I Love You" משנת 2006, והחומר המקורי הראשון מאז צאת אלבומה ה-22 "Every Day Is a New Day", משנת 1999.
רקע והכרזה.
האלבום נכתב במהלך הסגר בעקבות מגפת הקורונה בשנת 2020 והוקלט באולפן הביתי של רוס. רוס כתבה יחד את כל 13 הרצועות, ועבדה עם כותב השירים והמפיק ג'ק אנטונוף, כמו גם ג'ימי נאפס, טיילה פרקס וספייק סטנט. ב-17 ביוני 2021, יצא לאור סינגל הבכורה של האלבום הנושא את שמו "Thank You". רוס צפויה לצאת לסיבוב הופעות במהלך שנת 2022 על מנת לקדם את אלבומה.
טרנס מאן
טרנס סטנלי מאן (באנגלית: Terance Stanley Mann; נולד ב-18 באוקטובר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
קריירת מכללות.
מאן נולד בברוקלין, ניו יורק, וגדל בעיר לוול שבמסצ'וסטס. בשנת 2015 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של פלורידה, על מנת לשחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן הוותיק לנארד המילטון. לאורך 4 עונותיו עם ה"סמינולס" שיתף פעולה, בין היתר, עם שחקני ליגת ה-NBA לעתיד ג'ונתן אייזק, מליק ביזלי ודוויין בייקון. בעונתו הרביעית והאחרונה בליגת המכללות רשם ממוצעים של 11.4 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 2019 נבחר מאן על ידי לוס אנג'לס קליפרס, בבחירה ה-48. לאחר עונת רוקי חלשה, בה קלע 2.4 נקודות למשחק בלבד, הציג שיפור בעונתו השנייה ותרם 7.0 נקודות ו-3.6 ריבאונדים בממוצע למשחק כשחקן ספסל בכיר.
פסגת אורבאנאק
פסגת אורבאנאק או פסגת אורבנאק (באנגלית: Urbanak Peak) היא פסגה ברכס אוהיו, בהרי הורליק, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בסמוך למדף מירסקי.
המדרונות הצפוניים של הפסגה הם מדרונות סלעיים חשופים מקרח.
גובה הפסגה 1,819 מטרים מעל פני הים; פסגת אורבאנאק היא הפסגה ה-2,113 בגובהה באנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הפסגה.
הפסגה נסקרה לראשונה על ידי משלחת חציית הרי הורליק (Horlick Mountains Traverse party) מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית בדצמבר 1958 (בקיץ האנטארקטי).
מקור השם.
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של ריצ'רד א. אורבאנאק (Richard L. Urbanak), מטאורולוג בתחנת בירד בשנת 1960.
טרנס מן
יהודה כלץ (הראשון)
יהודה כלץ (השני)
יהודה כלץ (השלישי)
משה כלץ
שלמה כלץ
ספר המוסר
יהודה כלץ
בני רוזנברג
בני רוזנברג (16 במרץ 1918 - 14 באוגוסט 1947) היה כותב ומשורר, חבר קיבוץ חצור.
קורות חיים.
רוזנברג נולד לשרה ומיכאל בעיר בתומי שבגאורגיה. אביו עלה בגפו לארץ ישראל בשנת 1920 וכעבור שנה הצטרפה אליו משפחתו. תחילה התגוררה המשפחה בירושלים, בבית משותף עם משפחת אליעזר בן-יהודה, עמה היו מיודדים. בהיותו כבן עשר, עברה משפחתו לתל אביב. תחילה למד בבית החינוך לילדי עובדים ואחר כך עבר לבית הספר החקלאי מקוה ישראל.
בתקופת לימודיו במקוה ישראל הצטרף לתנועת השומר הצעיר ולאחר סיום לימודיו בבית הספר החקלאי, היה בין מייסדי קיבוץ ג' של השומר הצעיר ובין ראשוני הקיבוץ שעלו להתיישבות בחצור. רוזנברג נהג לכתוב שירים, שחלקם פורסמו ב"על המשמר", ויצירה שחיבר, "הצרצר והנמלים - מחזה לגיל הנעורים: משל עממי ב-3 עלילות" אותה הלחין סשה ארגוב, הועלתה על ידי חברי הקיבוץ.
רוזנברג התגייס ל"הגנה" ובאוגוסט 1947 נסע רוזנברג לישיבת מפקדת ההגנה בתל אביב. בהגיעם אל הכפר אבו כביר, במבואותיה הדרומיים של תל אביב, נתקל הטנדר במחסומים שהציבו ערבים והותקף ביריות. הטנדר התדרדר לתעלה והוא נפגע בראשו. הוא הובהל לבית החולים ושם מת מפצעיו. הובא למנוחות בקיבוצו חצור.
במאמר לזכרו כתב אברהם שלונסקי: “בשם נחבא זה, בני, הדפיס גם את שיריו המעטים, אשר היה בהם ניגון והרבה קשב לניגון שלו ושל זולתו, הזולת אשר אהב – והוא ידע לאהוב אדם ושירה ולהאמין בהם...שנים-שלושה ימים לפני האסון הביא לי את שירו האחרון – 'פרעות בעיר'. עקת צל קברות…ניבא ולא ידע מה ניבא. זהו ניחושנו המריח את האסון בלא דעת"
יצירותיו.
לאחר מותו כונסו שיריו של רוזנברג בשני קבצים שהוציאה ספריית פועלים: "בערוב היום" ו"בטרם טל".
הרברט מולין
הרברט ויליאם מולין (באנגלית: Herbert William Mullin; 18 באפריל 1947 – 18 באוגוסט 2022) היה רוצח סדרתי אמריקאי, אשר פעל בתחילת שנות ה-70 בקליפורניה. הורשע ב-1973 בשני אישומי רצח מדרגה ראשונה ותשעה נוספים מדרגה שנייה לאחר שעבר הערכה פסיכיאטרית ונמצא כשיר לעמוד למשפט, וזאת בעקבות טענותיו כי רציחותיו סייעו למנוע רעידות אדמה. עד למותו ריצה מאסר עולם בבית הכלא מיול קריק שבקליפורניה.
ביוגרפיה.
מולין נולד ב-18 באפריל 1947, בסלינאס, קליפורניה, וגדל בסנטה קרוז. אביו היה יוצא צבא שנלחם במלחמת העולם הראשונה, אדם קפדן שדיבר לעיתים קרובות על חוויותיו מתקופת המלחמה. מולין היה פופולרי בבית הספר ונבחר כמועמד "בעל הסיכוי הגבוה ביותר להצליח בחיים" בידי חבריו לכיתה.
מעט לאחר סיום לימודיו בתיכון העמק סן לורנזו נהרג אחד מחבריו הטובים בתאונת דרכים, דין ריצ'רדסון (1947–1965), דבר שגרם לו לכאב רב ולטלטלה נפשית, והוביל אותו לבנות מעין מזבח לזכרו בחדר השינה שלו. מאוחר יותר הביע חששות מכך שהוא עשוי להיות הומוסקסואל, אף על פי שבאותה העת ניהל קשר זוגי ארוך טווח עם חברתו.
ב-1969 התיר למשפחתו לאשפז אותו בבית חולים פסיכיאטרי ובמשך השנים הבאות שהה לסירוגין במספר מוסדות דומים, עד שלבסוף השתחרר מרצונו. במהלך תקופה זו נהג לכבות על עצמו סיגריות, ניסה להפוך לכומר, ופונה מדירתו לאחר שבאופן חוזר ונשנה דפק על הרצפה בחוזקה וצעק על אנשים דמיוניים.
מאוחר יותר העיד המאבחן רוברט ק. רסלר מהבולשת הפדרלית כי מולין סבל מסכיזופרניה אשר ככל הנראה התעוררה במהלך שנת לימודיו האחרונה בתיכון, הודות לשימוש בסמים מסוג קנאביס ו-LSD.
הרציחות.
ב-1972 שב מולין לגור בבית הוריו שבפלטון, קליפורניה, באזור הרי סנטה קרוז. בתקופה זו החל לשמוע קולות בראשו אשר הזהירו אותו מפני רעידת אדמה קרובה אשר יכולה להימנע רק באמצעות קורבן אדם. הזיות אלו התגברו עוד יותר בשל העובדה כי יום הולדתו, 18 באפריל, חל ביום השנה של רעידת האדמה בסן פרנסיסקו אשר התרחשה ב-1906, צירוף מקרים שנראה בעיניו משמעותי ביותר.
מולין האמין כי מלחמת וייטנאם הובילה לכמות מספקת של מקרי מוות אמריקאים כדי לעכב את רעידות האדמה הצפויות, מעין קורבן דם עבור הטבע, אולם עם סיומה ההדרגתי של המלחמה והשבת הכוחות האמריקאים לארצות הברית, הבין כי בקרוב מאוד יצטרך להתחיל להרוג אנשים כדי לאזן את המצב.