עם זאת, רשתות חברתיות מקוונות מספקות הסחות דעת מהלמידה, וחושפות את התלמידים לתכנים ולהתנהגויות שליליות: סקר בקרב בני נוער בממלכה המאוחדת מצא ששליש מהתלמידים בגילאי 9 - 19 נחשפו לבריונות רשת. כתוצאה מכך, בתי ספר רבים חוסמים גישה לשירותי רשתות חברתיות מקוונות כמו פייסבוק או טוויטר ממחשבי בית הספר.
איגוד הדירקטוריונים הלאומי של בתי הספר בארצות הברית מדווח על כך שלפחות 60% מהתלמידים משתתפים ברשתות החברתיות בשיח על נושאי חינוך, ושלפחות 50% משתתפים בשיח לגבי הנושא המסוים של שיעורי בית. ובכל זאת ישנם ברוב בתי הספר חוקים נוקשים האוסרים שימוש ברשתות חברתיות מקוונות במהלך יום הלימודים. ישנן רשתות חברתיות מקוונות המתמקדות בקשר שבין מורים ותלמידיהם, אבל בישראל ישנן עדיין הגבלות על קשרי מורים ותלמידים ברשתות החברתיות, על אף שההגבלות נעשו נוקשות פחות עם הזמן.
שיווק ברשתות חברתיות.
רשתות חברתיות הפכו לכלי שיווק פופולרי, הודות לפוטנציאל העסקי שיש למדיה החברתית, משום שמיליוני אנשים נמצאים בכל יום ברשתות חברתיות. המשווקים גילו מהר מאוד ערוץ זה והבינו את כוחו העצום. חברות רבות, ממותגים בינלאומיים ועד עסקים קטנים, עושות שימוש ברשתות החברתיות לצורכי שיווק.
תחילתה של המגמה הזו בראשית שנות האלפיים המוכרת כתקופה שיצרה מהפכה של השיווק באינטרנט בעקבות טכנולוגית וב 2.0 המאפשרת תקשורת בין הגולשים ובין המפרסם. כיום ניתן למצוא עשרות חברות שעוסקות בשיווק ברשתות חברתיות ומספקות שירותי פרסום ושיווק ברשתות חברתיות.
חציית קו אדום
קו אדום (פירושונים)
צפון-מזרח תאילנד
דקירה
דקירה היא נעיצה של חפץ חד בגופו של אדם או בעל חיים.
דקירה, בניגוד לחיתוך, שיסוף או פגיעת עצם קהה, גורמת לרקמות הגוף נזק נקודתי. על כן, היא מסכנת חיים רק במקרה בו היא פוגעת בריאות, בכלי דם מרכזי או בעצב מרכזי. מבחינת התוקף, דקירה עשויה להיות עדיפה על חיתוך או על שימוש בעצם קהה, משום שהיא דורשת השקעה של כוח מועט וזמן מועט - חוד הנשק מרכז את הכוח, שהתוקף משקיע ברגע אחד, בנקודה האחת - בחוד הנשק.
דקירה מהווה את עקרון הפעולה של כלי הנשק הקדומים ביותר: חנית, רומח וכידון. מדובר בנשקי מוט בעלי להב חד וצר המותקנים על מוט ארוך. אופן הפעולה של נשקי מוט אלה הוא נעיצתם בכוח באויב. כלי נשק אלו היו נפוצים מהתקופה הפרה-היסטורית, עבור בעת העתיקה וימי הביניים (לצד כלי נשק חותכים כגון גרזנים וחרבות) ועד סוף העת החדשה, אז נדחקו לטובת רובים מכודנים. הם היוו מרכיב חשוב במערכים צבאיים רבים, הידוע שבהם הוא הפלנקס.
דקירה עשויה להיות חלק מקרב פנים אל פנים, או להיעשות בהפתעה, כמו דקירת גבו של אדם שאנן. כפשע, דקירה נעשית משנאה לנדקר או כדרך אלימה להתגברות עליו, למשל בעת שוד. לדקירה ניתן להשתמש בכלים המיועדים לכך, כגון פגיון, סכין או אולר, או בכלים מאולתרים, כגון שבר זכוכית. דקירה הפוגעת באיבר חיוני עלולה לגרום למותו של הנדקר, ולהאשמת הדוקר בהריגה או ברצח. בסעיף 402 לחוק העונשין נקבע ששוד המלווה בדקירה של אדם עונשו מאסר 20 שנים (לעומת שוד שאינו מלווה בפציעה, שעונשו מאסר 14 שנים).
בישראל ובשטחי יש"ע נפוצים פיגועי דקירה נגד ישראלים. במהלך האינתיפאדה הראשונה הפכו פיגועי דקירה לתופעה חמורה ומתמשכת. בין 2000 ל-2010 התרחשו 152 פיגועי דקירה בהם נרצחו 17 ישראלים, רובם (16) אזרחים.
דקירה שאינה פשע נעשית למטרות רפואיות: דקירה באמצעות מזרק בעת מתן זריקה, דקירה לשם בדיקת דם או תרומת דם ועוד.
בועז אפלבאום
בועז אפלבאום (נולד ב-11 בינואר 1946, חיפה) הוא סופר, משורר, חוקר פוליטי ותסריטאי של סרטי עלילה וסרטים דוקומנטריים. שימש כראש לשכת ראש הממשלה שמעון פרס; כיו"ר המכון הישראלי לקולנוע; וכיושב-ראש הדירקטוריון של המועצה להסדר ההימורים בספורט (הטוטו).
ביוגרפיה.
אפלבאום נולד בחיפה. הוא בוגר אוניברסיטת חיפה בהיסטוריה כללית ומדע המדינה. היה מראשי ארגון הסטודנטים הארצי של מפלגת העבודה ונודע בתחילת שנות ה-70 בהתנגדותו ל'מסמך גלילי'. ראש-הממשלה, גולדה מאיר, ראתה בשל כך באפלבאום נטע זר במפלגה וכינתה אותו 'הקומוניסט', בהתחשב גם בהתגייסות אביו לבריגדות הבינלאומיות שלחמו ברודנות הפאשיסטית של הגנרל פרנסיסקו פרנקו.
באוגוסט 1974 מונה לעוזר לשר המסחר והתעשייה, חיים בר-לב. בדצמבר 1976 מונה גם לממונה על עידוד הסרט הישראלי במשרד המסחר והתעשייה, עד לכינונה של הממשלה החדשה ב-1977. הוא הניח את היסודות להקמת 'הקרן לעידוד סרטי איכות', שפתחה דף חדש בתעשיית הקולנוע בארץ. אחד הסרטים הראשונים שהקרן סייעה לו היה סרטו של חנוך לוין: 'פנטסיה על נושא רומנטי'.
בשנים 1978–1984 שימש אפלבאום כראש המטה של שמעון פרס, מנהיג האופוזיציה ויושב-ראש מפלגת העבודה. לאחר בחירות 1984, מונה לראש לשכת ראש-הממשלה. בתפקידו זה יזם אפלבאום מהלכים מגוונים, שנועדו למתג את הממשלה – כאורגן יצירתי-אקטיביסטי של רפורמות וחידושים. בין הנושאים שזכו לדחיפה ושינוי: הקמת הוועדה לבחינת מעמד הסופר בישראל, מהפך בפעילות קרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לפרסי יצירה, הגדלת הכנסות הסופרים מהשאלת יצירותיהם בספריות, דאגה לאלמנות הסופרים והמשוררים שנקלעו לתנאי עוני, ייסוד קרן לתרגומי ספרות עברית לשפות לעז והענקת מעמד של פרויקט ממלכתי למוסד 'גנזים'.
הוא הביא לידי כך שהמועצה המקומית הערבית, אום אל-פחם, שעברה אז את מכסת האוכלוסין של 25,000 אזרחים, הוכרזה לעיר בישראל, והייתה בכך לעיר הערבית השנייה בנוסף לנצרת.
בפברואר 1985 מונה ליו"ר המכון הישראלי לקולנוע. במרץ 1988 פרש מתפקיד זה.
באוגוסט 1989 מונה ליושב-ראש הדירקטוריון של המועצה להסדר ההימורים בספורט - 'הטוטו', ושימש בתפקיד זה עד אוגוסט 1990. הוא קידם מהלכים שמטרתם להפוך את המועצה לגוף מוביל לבניין הספורט בישראל. בין השינויים שיזם: החדרת ה'טוטו תיקו' לשוק ההימורים המורשים בארץ. אישור הכנסת לכך הושג בזכות יוזמתו להעברת חלק מהכנסות המשחק החדש, בהיקף של 8 מיליון ₪, להשלמת אצטדיון טדי בירושלים. הוא גיבש לראשונה את התשתית המשפטית והארגונית להימורים על מרוץ סוסים בישראל, כשהמגמה הייתה לבסס את ההגרלות בתחילה על מרוצים בחו"ל. בעקבות ביקורת ציבורית קשה הוטל ב-2017, ביוזמת שר האוצר משה כחלון, איסור מוחלט על הימורים על מרוצי סוסים.
לאורך השנים כתב אפלבאום שבעה ספרי שירה ופרוזה, פרסם מאות רשימות פובליציסטיות בעיתונים 'ידיעות אחרונות', 'דבר', 'חדשות' ו'מעריב' ושימש כמבקר תיאטרון וכמבקר ספרים בירחון 'מוניטין'. אחדים מפזמוניו של אפלבאום הולחנו: השירים 'חוט קרוע' ו'לא כל מי שכותב שירים הוא משורר' הולחנו בידי מתי כספי; 'תוגת הפרידה' הולחן בידי קובי אושרת; ו'אישה – הרי הבטחת' הולחן בידי בועז שרעבי. השירים מבוצעים על ידי 'הגבעטרון', יזהר כהן והמלחינים עצמם. אפלבאום היה אחד מהסופרים עימם ניסה בנימין גיבלי, ראש אמ"ן ו'הקצין הבכיר' בפרשת 'העסק הביש' להציג את גרסתו (אותה חיבר לבסוף עם אריה קרישק, בספר שנגנז;) ולאחר מותו של גיבלי, ב-2008, חשף אפלבאום, כביכול, כי גיבלי הודה במתן ההוראה להפעלת הרשת היהודית בקהיר. אפלבאום אף חיבר מחזה על הפרשה אך זה לא זכה להפקה כלשהי.
במסגרת פעילותו של אפלבאום בתחום העסקי שימש כדירקטור בחברות ציבוריות אחדות, לרוב כיושב-ראש ועדות הביקורת. בין החברות: 'מבני תעשייה ומלאכה' בע"מ, 'ספנקריט' בע"מ, 'מידאס' בע"מ, 'י. מושקוביץ' לייזום ולבנייה' בע"מ. מלבד זאת עסק אפלבאום בקידומם של פרויקטים תעשייתיים מחו"ל ובהחדרתם לישראל ובהם: היוזמה לנמל-הצף בעזה (בתיאום עם ראש-הממשלה יצחק רבין), מול אש"ף-תוניס ובסיוע קונצרן ההנדסה ההולנדי Ballast Nedam, שבבעלות משפחת המלוכה הסעודית. פעילויות עסקיות נוספות: החדרה לישראל של תאגיד המחזור הבריטי Etwoods ושילוב מערכות הסינון בטנקי 'מרכבה' משל היצרן האמריקני המוביל בעולם Pall Corp.
בעקבות כתב אישום שהוגש נגדו הודה, במסגרת הסדר טיעון, במעשה מגונה, בכך שבאוקטובר 2004 נשק למארחת בבית קפה על שפתיה. השופטת נמנעה מהרשעתו, אך קבעה שיעמוד בפיקוח קצין מבחן במשך 24 חודשים, יעבור טיפול גמילה, יבצע עבודות שירות לתועלת הציבור בהיקף של 250 שעות ויפצה את המתלוננת בסך 5,000 ש"ח.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
אליעזר רם
אליעזר רם הוא איש צבא ישראלי בדימוס, בדרגת תת-אלוף.
שירותו הצבאי.
רם התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס נענה לקריאתו של מפקד סיירת שקד, דב סטרליץ, ועבר ליחידה שם סייע להעבירה מפסים "פרטיזנים דמויי כוח לא סדיר" לאלה של יחידת סיור מובחרת. במלחמת ששת הימים לחם רם, כמפקד פלוגה בגדוד נח"ל שבחטיבת הנגב, בקרב אום-כתף בחזית המצרית. במלחמת ההתשה שימש רם כסמג"ד בסיירת שקד. לאחר מכן שימש מפקד גדוד 12 בתקופת הלחימה ברצועת עזה. במלחמת יום הכיפורים, לאחר מותו של סגן מפקד חטיבת גולני ראובן אליעז, מונה רם למחליפו ולחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמה, ובקרב ההבקעה לרמה הסורית. לאחר המלחמה, עם התגברות פעילות המחבלים בגבול לבנון, הקים רם, ביוני 1974, את החטיבה המרחבית בירנית ופיקד עליה. בשנים 1976 – 1974 פיקד על חטיבת כרמלי. לאחר מכן פיקד על עוצבת אדום. רם סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תא"ל.
לוחמה קיברנטית
רודס
מיכאל לב
נוח פרילוצקי
ברדלי מאנינג
נועה רבין
נועה בן-ארצי פילוסוף
נועה בן-ארצי
נועה בן-ארצי-פילוסוף
ענת מאירי