ב-13 בנובמבר 2016 קלע שיא קריירה של 47 נקודות במשחק קבוצתו מול לוס אנג'לס לייקרס. ב-1 במרץ 2017 קלע 20 נקודות בניצחון מינסוטה 107–80 על יוטה ג'אז. בכך קבע ויגינס את שיא המועדון עם משחקו ה-19 ברציפות בו קלע לפחות 20 נקודות.
באוקטובר 2017 חתם ויגינס על הארכת חוזה במינסוטה ל-5 עונות נוספות (החל מעונת ) עבור כ-148 מיליון דולר. במשחק מול סן אנטוניו ספרס ב-18 בינואר 2019 עקף את סם מיטשל בדרך למקום השני בטבלת הקלעים המובילים בתולדות הטימברוולבס. בעונת רשם טריפל-דאבל בפעם הראשונה, עם 18 נקודות, 10 ריבאונדים ו-11 אסיסטים.
גולדן סטייט ווריורס.
בפברואר 2020, לאחר כ-5 וחצי עונות במינסוטה, הועבר יחד שתי בחירות דראפט עתידיות בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לדיאנג'לו ראסל, אומארי ספלמן וג'ייקוב אוואנס.
בעונת 2021/2022 נבחר וויגינס בפעם הראשונה בקריירה למשחק האולסטאר, כשחקן פותח בחמישיית המערב.
קריירה בינלאומית.
ויגינס השתתף באליפות העולם בכדורסל עד גיל 17 ב-2010 ובאליפות אמריקה בכדורסל עד גיל 18 ב-2012 ועזר לנבחרת הקנדית לזכות במדליית ארד בשני הטורנירים. במהלך הטורניר ב-2010, ויגינס היה חברו לקבוצה של אנתוני בנט, חברו לקבוצה במינסוטה טימברוולבס אשר נבחר ראשון בדראפט ה-NBA 2013. לאורך הטורניר הוא הוביל את הקבוצה עם 15.2 נקודות ו-7.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ויגינס שיחק עבור נבחרת קנדה בכדורסל באליפות האמריקות בכדורסל 2015, שמקנה זכות השתתפות באולימפיאדת הקיץ 2016. בסיועו של ויגינס זכתה הנבחרת הקנדית במדליית הארד. הוא קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לנבחרת הטורניר.
אנדרו וויגינס
הרביעייה מספר 8 בדו מינור של דמיטרי שוסטקוביץ'
הרביעייה מספר 8 בדו מינור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 110 היא אחת מ-15 יצירות לרביעיית מיתרים שכתב שוסטקוביץ'. היצירה נכתבה במשך שלושה ימים בלבד ביולי 1960. היא בוצעה לראשונה באותה שנה בלנינגרד על ידי רביעיית בטהובן.
יצירה זו מבוצעת לעיתים קרובות באולמות הקונצרטים, יותר משאר הרביעיות האחרות של המלחין גם יחד.
רקע.
היצירה נכתבה זמן קצר לאחר שפקדו את המלחין שני אירועים טראומטיים: הראשון הוא האבחון של חולשת עצבים בגפיו, סיוטו של כל נגן, שבסופו של דבר אובחנה כמחלת הנוירון המוטורי (ALS), והשני הוא הצטרפותו הכפויה למפלגה הקומוניסטית, בניגוד להצהרות קודמות, לפיהן נשבע שלא יעשה זאת. לפי רישומיו, היצירה הוקדשה "לקורבנות הפאשיזם והמלחמה". בנו, מקסים פירש זאת כהקדשה לקורבנות כל המשטרים הטוטליטאריים באשר הם, ואילו בתו גלינה פירשה זאת כהקדשה לעצמו, שפרסומה נכפה עליו על ידי הרשויות ברוסיה. חברו של שוסטקוביץ', המוזיקולוג לב לבנדינסקי, טען, ששוסטקוביץ' ראה ביצירה זו הספד לעצמו, כיוון שבאותה תקופה תכנן להתאבד.
רביעיית המיתרים נכתבה בדרזדן, שם שהה באופן מוצהר ורשמי כדי לכתוב את המוזיקה לסרט "חמישה ימים, חמישה לילות", העוסק בהריסתה של דרזדן על ידי הפצצות חיל האוויר האמריקאי וחיל האוויר המלכותי בזמן מלחמת העולם השנייה.
מוזיקה.
הרביעייה, מרוכזת ועשירה על אף היותה קצרה, מחולקת לחמישה פרקים, המקושרים ביניהם בקשר פנימי ואורכה כעשרים דקות:
הפרק הראשון פותח במוטיב ה-DSCH (רה-מי במול-דו-סי), המהווה מוטיב מרכזי ביצירות רבות של המלחין. פרק זה מאופיין בנושא איטי ועצוב, המופיע בווריאציות ביצירות אחרות של המלחין, כמו הקונצ'רטו מספר 1 לצ'לו, סימפוניות מספר 10 ו-15, סונאטה לפסנתר מספר 2 והקונצ'רטו מספר 1 לכינור. נושא זה חוזר ומופיע בכל פרק ברביעייה, והוא מהווה את בסיסו של הנושא המהיר בפרק השלישי.
היצירה כוללת ציטוטים רבים מיצירות רבות של שוסטקוביץ': הפרק הראשון מצטט מהסימפוניות מספר 1 ו-5, הפרק השני כולל מוטיבים יהודים, שהושמו לראשונה בשלישייה מספר 2 של המלחין, הפרק השלישי מצטט את הקונצ'רטו הראשון לצ'לו, הפרק הרביעי כולל נושא מתוך אריה "סריוז׳ה, אהובי" מהאופרה ליידי מקבת ממחוז מצנסק והחמישי מכיל גם הוא מוטיב מאופרה זו.
טריוויה.
בהערת השוליים של הקלטת רביעיית בורודין ליצירה זו כתב המבקר אריק סמית: "רביעיית בורודין ביצעה יצירה זו לפני המלחין בביתו שבמוסקבה, בתקווה לקבל ביקורת על ביצועם. אולם שוסטקוביץ', שנדהם מהביצוע היפה, אשר חדר לעמקי נשמתו, טמן ראשו בין ידיו ובכה. כאשר סיימו לבצע את היצירה, ארזו ארבעת הנגנים את כלי הנגינה ללא הגה ויצאו חרש מהבית".
ת'נדרה
ת'נדרה (באנגלית: Thundra) היא דמות משנה בדיונית של אנטי גיבורה המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "Fantastic Four #129" מדצמבר 1972 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'רי קונוויי. ת'נדרה היא לוחמת אמזונה חזקה ואדומת שיער מקו זמן עתידי מטריארכי ומתקדם מבחינה טכנולוגית, שבו גברים משועבדים על ידי הנשים. בעתיד זה, ת'נדרה היא אשתו של הענק הירוק, ולהם יש בת בשם ליירה.
ת'נדרה היא נוסעת בזמן מהמאה ה-23, שבו כדור הארץ נשלט בידי שרות מלחמה נקבות שכבשו ושיעבדו את האוכלוסייה הזכרית המצומצמת. ארצות הברית לשעבר היא כעת "רפובליקת האחיות המאוחדות", ות'נדרה מגיעה ממגלופוליס בשם מילאגו הגדולה (שטחן המשולב של מילווקי ושיקגו) ממערבה של רפובליקת האחיות המאוחדת. היא נחשבת לאחת הלוחמות מעוררות היראה של אחוות האחיות, ושודרגה בעזרת הנדסה גנטית ואומנה מאז ילדותה בקרב, באמנויות לחימה ובאסטרטגיה צבאית.
במקור, ת'נדרה נשלחה למאה ה-20 כדי להתחרות בקרב פנים אל פנים עם דבר, חבר ארבעת המופלאים. הניצחון שלה עליו מוכיח לה אחת ולתמיד שנשים הן עליונות יותר מהמין הגברי ולסיים בכך את הקיפאון שבמלחמה בין אחוות הלוחמות לבין שרי המלחמה של כוכב מאצ'וס. היא מגויסת לקבוצת נבלי-על בשם "ארבעת המפחידים" בידי המכשף והם נלחמים בארבעת המופלאים. למען האמת, היא פועלת מתוך אינטרס שלה ואין לה כל עניין בקבוצה, מה שמוביל אותה להצטרף לארבעת המופלאים ולהביס אותם. בין היתר, ת'נדרה נלחמה גם נגד הענק הירוק.
כפי שתואר באירועי "נפילת הענקים" ו"מלחמת-עולם הענקים", ת'נדרה כרתה ברית עם הענק האדום ואף נשלטה בידי ארגון נבלי-העל אינטליג'נסיה בראשות המנהיג. אחרי שהארגון בגד בענק האדום, היא עזרה לו להימלט ועוזבת את הקבוצה. מאז שעזבה, בתה ליירה הצטרפה לשורותיהם.
פונטיין
פונטיין (בצרפתית: Fontaine) היא מילה בצרפתית שפירושה מזרקה או מעיין טבעי.
אימפריית ואסולו
אימפריית ואסולו הייתה אימפריה קצרת ימים (1878–1898) ששכנה במערב אפריקה. היא הוקמה על שטחים שנכבשו בידי המנהיג האפריקאי סאמורי טורה, ונכבשה על ידי צבא צרפת הקולוניאלית, לאחר כ-20 שנה.
ב-1864 מת שליט אימפריית טוקוליור (Toucouleur), חאג' עומאר טעל, סמוך לבנדיאגרה (בתחומי מאלי של ימינו), והאימפריה התפוררה, כאשר ראשי השבטים השונים לחמו ביניהם על שטחי הפדרציה המוחלשת החדשה שהוקמה תחתיה. ממקום מושבו, בשטחי דרום מערב גינאה של ימינו, הפך סאמורי טורה, בן עם הדיולה, למוצלח מבין מנהיגים אלה.
מבנה הצבא.
צבאו של טורה היה מצויד היטב בנשק חם מתוצרת אירופית והורכב ממערך של יחידות קבע. הצבא נחלק לכנף חיל רגלים (שהורכבה בעיקר מחיילים-עבדים שנקראו "סוֹפה") ולכנף חיל פרשים. בשנת 1887 הגיע כוחו הצבאי של טורה לכ-30,000 עד 35,000 רגלים וכ-3,000 פרשים. הרגלים חולקו ליחידות בנות עשר עד עשרים לוחמים שנקראו "סה" (Se) או "קולו" (Kulu, ברבים Kulu, קולוס), בעוד הפרשים נחלקו ליחידות בנות 50 לוחמים שנקרו "סרה" (Sere). על כל קולו פיקד "קון-טיגוי" (Kun-Tigui, כלומר "צ'יף"), ועשרה קולוס יצרו "בולו", יחידה בת 100 עד 200 לוחמים. הבולו, שמשמעותו בשפת הבמבארה "זרוע", שימש כיחידה הרגלית הבסיסית ועליה פיקד "קון-טיגוי בולו".
התפשטות ויצירת האימפריה.
טורה פתח במערכה ופלש תחילה לשכניו, הברטה (Bérété) והסוסו (Cissé) ולאחר מכן למחוז ואסולו (בימינו אזור הגבול בין מאלי לגינאה). ב-1876 השתלט צבאו על מכרות הזהב של בורה (Buré) וב-1878 כבר היה מעמדו חזק מספיק כדי להכריז על עצמו "פאאמה" (Faama), שליטה הצבאי של אימפריית ואסולו החדשה. תושבי השטחים שנכבשו הוכרחו להתאסלם וטורה הכריז על עצמו כ"שליט כל המאמינים".
כיבושים נוספים כללו את קאנקאן ב-1881, מרכז מסחר חשוב על נהר המילו. בשיאה השתרעה אימפריית ואסולו על חלקים משטחיהן של גינאה, סיירה לאון, מאלי וצפון חוף השנהב של ימינו.
מלחמת המנדיגו וסופה של האימפריה.
מ-1880 ועד למותו, נתקלו שאיפות ההתפשטות של טורה באלה של הצרפתים, וצבאו התמודד כנגד הצבא הקולוניאלי הצרפתי ואף ניצח במספר קרבות, החשוב בהם נערך ב-2 באפריל 1882 סמוך לוויווייאנקו (Woyowayanko) ולנוכח אש ארטילרית כבדה.
על אף הישגיו, נאלץ טורה לחתום על מספר הסכמים עם הצרפתים, בהם מסר לידיהם שטחים בין 1886 ל-1889. טורה החל בנסיגה הדרגתית, נטש את בירתו בביסאנדוגו, נע מזרחה והקים אימפריה חדשה בשטחו העליון של נהר הוולטה כאשר הוא הודף את הצרפתים במשך שבע שנים, אך תבוסתם של כוחות אחרים שהתנגדו לצרפתים, ובעיקר של ממלכת קנדוגו (Kenedugu) בסיקאסו, אפשר לצרפתים לרכז את כוחותיהם כנגדו. ב-29 בספטמבר 1898 נלכד סאמורי טורה והוגלה לגאבון, שם מת לאחר שנתיים, אירוע אשר סימן את סופה של אימפריית ואסולו.
הנרי לה פונטיין
אליפות וימבלדון 1947