קיטי אמפייר מהאובזרבר כתבה על השיר: "'Everybody Dies' היא רצועה בוגרת מאוד על מוות, שבה אייליש תוהה איך אנשים היה רוצים להישמר קריוגנית אם כל אהוביהם היה מתים בסופו של דבר". במגזין NME נכתב על השיר כי הוא "פופ מציאותי וסוער, ובעודו מתגבר, קולה של אייליש נשבר לסדק, והיא שרה בכעס: (בעברית: "אנחנו מספרים אחד לשני שקרים")". ג'ון אמן מ-"PopMatters" שיבח את השיר וכתב כי הוא "ממחיש את היכולות הווקאליות של אייליש בצורה הטובה ביותר". בכתבה לאתר וואלה, זכה השיר לביקורת חיובית, ואף נכתב כי אייליש "מצליחה להגיע למנעדי שירה מרשימים". בבילבורד, דורג השיר במקום ה-12 בדירוג 16 השירים מתוך האלבום, ונכתב כי "רצועה זו משקף את צעדיה הראשונים של אייליש לכתיבה על נושאים רחבים ומורכבים יותר".
על אף הביקורות החיוביות, ג'ייסון פריידמן ממגזין "Paste" הרגיש כי השיר אינו גמור מבחינה אינסטרומנטלית, וכתב כי ההפקה "יפה, אך אינה מתובלת". גם ג'ון מרפי מהמגזין הלונדוני "musicOMH" ציין כי הרצועה מרגישה "לא מפותחת". קווין מורלנד מפיצ'פורק סברה כי "האחיזה הקודרת של 'Everybody Dies' באקזיסטנציאליזם כמעט ולא מותירה רושם". האריסון ברוקלהרסט מ-"The Tab" דירג את השיר במקום ה-36 מתוך 47 שיריה של אייליש, וכתב כי השיר הוא "רצועת אלבום בינונית שלא עושה שום דבר רע, אבל מתעסקת קצת יותר מדי בנושאים הקיומיים שלה".
Male Fantasy
Male Fantasy (בעברית: פנטזיה גברית) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים דארק-רום ואינטרסקופ, כרצועה מתוך האלבום, "Happier Than Ever".
ב-6 בדצמבר 2021, יצא השיר כסינגל השביעי מתוך האלבום, לצד וידאו קליפ שבוים על ידי אייליש.
רקע ופרסום.
השיר נכתב על ידי אייליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק את השיר. "Male Fantasy" היא הרצועה השש עשרה מתוך אלבומה השני של אייליש, "Happier Than Ever".
ב-30 ביולי 2021, יום יציאת האלבום, עלה קליפ המילים הרשמי לשיר בערוץ היוטיוב של אייליש.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-89 מיליון השמעות.
"Male Fantasy", משמש כסינגל השביעי מהאלבום, ויצא ב-6 בדצמבר 2021.
הרכב ומילים.
מיקאל ווד מלוס אנג'לס טיימס תיאר את השיר כ"בלדה אקוסטית עממית". במגזין רולינג סטון, תואר השיר כ"דיבורים קשים על להסתכל בפורנו, ולא לראות דבר מלבד שקרים". קיטי אמפייר מהאובזרבר כתבה על השיר: "ב-'Male Fantasy', המובל בגיטרה אקוסטית, אייליש מהרהרת בשקרים שבתעשיית הפורנוגרפיה".
במגזין "Clash" נכתב כי "השיר הוא סיום מאופק לאלבום. הוא בנוי כסיפור שקט על שברון לב, והופך את סיפור האהבה שאבדה לחיפוש ומחקר אחר התפקיד שלה בעולם הבידור, הנשלט על ידי גברים, כזה שבו דמותה וגופה מוחפצים. זה ביצוע לירי הממחיש את כשרונה של אייליש, וקיימת בו מעין חרטה - - המושחזת על ידי העיבוד המינימליסטי".
ביקורות.
השיר זכה לביקורות חיוביות ולשבחים רבים מצד המבקרים. בהתחשב בהיותו הרצועה הסוגרת של האלבום, אלכס מקלוי מהעיתון המקוון "The A.V. Club" כינה את השיר "סיום מופתי". גם ג'ון מרפי מהמגזין הלונדוני "musicOMH" החמיא לבחירה ב-"Male Fantasy" כרצועה הסוגרת את האלבום וכתב, "השיר הוא סיום מדהים לאלבום, שמגבש ומשפר את המוניטין של בילי אייליש כאחת מהכוכבות של דורנו".
מרי סירוקי ממגזין "Consequence" תיארה את השיר כ"מדיטציה מיואשת על שברון לב ונשיות מודרנית", וכן ציינה את הרצועה כאחד משלושת השירים הבולטים ביותר באלבום, לצד הסינגל "Happier Than Ever" והרצועה הפותחת את האלבום, "Getting Older". האריסון ברוקלהרסט מ-"The Tab" דירג את השיר במקום ה-18 מתוך 47 שיריה של אייליש, וכתב כי זהו אחד מהשירים הטובים ביותר באלבום. ב-MTV אוסטרליה דורג השיר במקום ה-22 מתוך שיריה של אייליש, וכונה "מלנכולי ושמיימי".
הופעות.
ב-4 באוגוסט 2021, ביצעה אייליש את השיר בהופעה חיה ל-Vevo.
שהרבאן
ליפוט שאטורי
ליפוט שאטורי (במקור שניידר, בהונגרית: Sátori Lipót; 1899 – 1943) היה גרפיקאי יהודי-הונגרי, מעצב כרזות ומאייר ספרים; דמות יוצאת דופן בתולדות עיצוב הכרזות ההונגרי. הוא נודע בשנות בעשור השני של המאה ה-20 ובעשור השלישי של המאה ה-20 בעיקר בזכות כרזות הסרטים שלו בסגנון אר נובו. מקום עבודתו היה בודפשט.
ביוגרפיה.
ליפוט שניידר נולד בשנת 1899 כילד במשפחה יהודית. לא ידועים מקומות הולדתו ומותו (סביר בהחלט שנספה בשואה) ואף לא התאריכים המדויקים של שני אירועים אלה. הוא המשיך את לימודיו (אחרי סיום התיכון) בבית הספר לאמנויות שימושיות בבודפשט. כרזות הסרטים הראשונות שלו פורסמו כבר בשנת 1917 בגיל 18 בלבד. בשנים הראשונות לקריירה עבד באופן קבוע ב"תיאטרון הלאומי לקולנוע - אורניה" (Uránia Nemzeti Filmszínház). במהלך מלחמת העולם הראשונה עיצב כרזות בעיקר לסרטי תעמולת מלחמה. בשנת 1919 הכין כרזה לרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
בשנים 1918–1919 פתח את הסטודיו לגרפיקה עם אימרה פלדש, בו עבדו על כמה עיצובים של כרזות, אך לא יצרו רק כרזות קולנוע. הם יצרו את החתימה המשותפת שלהם של földeSSátori מסגסוגת, מתוך החתימות של שניהם. בשנות העשרים והשלושים קיבלו מספר משימות. לאחר שפלדש עזב את בודפשט, שאטורי יצר לבד או עם דיולה פייש. מספר איורי ספר קשורים בשמו. הוא נפטר בשנת 1943.
סגנונו.
עד מהרה זכה לשבחים על היכולת לסכם סרטים בצורה של כרזות שמושכות את העין. הכרזות הראשונות שלו מייצגות את סגנון האר נובו המעוטר של העשור הראשון של המאה ה-20 עד שנות ה-20. עבודות אלה ריאליסטיות יותר ומבליטות את ההיסטוריה של הסרטים. שאטורי עיצב על הכרזה לעיתים קרובות את אחת הדמויות הראשיות בסרט או בסצנה חשובה בסרט. לרוב הכרזות שלו שנעשו בשנות העשרים והשלושים יש מאפיינים של טרנד האר דקו. הם כבר מאופיינים באזורים גדולים וצבעוניים וקווים חזקים מבעבר.
אחד המוטיבים הפופולריים ביותר של שאטורי היה האישה, בדרך כלל גיבורת הסרט. הדמויות האלה תוארו בכרזה בדרך כלל בצורה דמונית וארוטית. בעבודותיו השתמש לעיתים קרובות באפקטים חזקים של אור. הסגנון והנושא של יצירותיו דומים מאוד לאלה של שותפו, אימרה פלדש. בעוד שהכרזות של פלדש התבססו על איור, הרי עבודותיו של שאטורי ביטאו יותר ציור ואקספרסיביות. הוא השתמש לעיתים קרובות בצבעים עזים ותוססים ובצורות דינאמיות. סגנונו השתלב היטב בעולם הוויזואלי של עידן הסרט האילם.
מונטה אלבן
עש הקיסר
עש הקיסר (שם מדעי: Attacus caesar) הוא מין של עש השייך למשפחת השבתאיים מסדרת הפרפראים. הוא נפוץ בבתי הגידול בדרום הפיליפינים.
העש, שתואר לראשונה ב-1873, הוא העש השני בגודלו בעולם, ומוטת כנפיהן של הנקבות יכולה להגיע ל-255 מילימטרים.
הזחלים חיים על סוגים שונים של שיחים ועצים, ויכולים לנצל מגוון של צמחי מזון. הפרפרים הבוגרים אינם ניזונים, אלא שורדים משומן שאגרו בתקופתם כזחלים.
ארמון המושל במוגדישו
ארמון המושל במוגדישו (באיטלקית: Palazzo del Governatore, Mogadiscio) היה מקום מושבו של מושל סומליה האיטלקית, ולאחר מכן של מנהל טריטוריית הנאמנות של סומלילנד.
הארמון נבנה במהלך התקופה הקולוניאלית האיטלקית בעיר מוגדישו, הממוקמת בדרום סומליה של ימינו. הארמון היה המקום הראשון בו הונף דגל סומליה.
היסטוריה.
הארמון נבנה בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, בתקופת סומליה האיטלקית בעיר הבירה מוגדישו, הנמצאת בדרום סומליה של ימינו. באותם עשורים העיר התמלאה במבנים בסגנון אורבניזם איטלקי. ארמון המושל היה אחד המבנים הבולטים והידועים ביותר שנבנו בסגנון האדריכלות הפשיסטית הקולוניאלית. הארכיטקטורה היא שילוב של סגנונות איטלקיים וערביים, כאשר הקומה השנייה מעוטרת בריהוט מתקופת הרנסאנס האיטלקי. מול הכניסה הראשית של הארמון הוקמה גינה ענקית.
הארמון נחנך על ידי המושל האיטלקי צ'זארה מריה דה וקי.
ב-1975 הארמון נהרס ועל חורבותיו הוקם מלון "אל עורובה". מאז נפילת נשיא סומליה, סיאד בארה ב-1992 ספג מלון עורובה נזקים כבדים במהלך מלחמת האזרחים שהחלה להיערך במדינה.
עשר האומות
יוסף בך
עש הרקולס
עש הרקולס (שם מדעי: Coscinocera hercules) הוא מין של עש השייך למשפחת השבתאיים מסדרת הפרפראים. הוא מין אנדמי לגינאה החדשה ולצפון אוסטרליה. המין תואר לראשונה על ידי ויליאם הנרי מיסקין ב-1876.
תיאור.
לפרטים הבוגרים של העש יש מוטת כנפיים של כ-27 סנטימטרים, מה שהופך אותו לעש הגדול ביותר שנמצא באוסטרליה, ולכנפיו יש את שטח הפנים המתועד הגדול ביותר (300 סנטימטרים רבועים) של כל חרק חי.
צבעם בעיקר חום-זהוב ולבן, עם כתמים שקופים בכל אחד מארבעת חלקי הכנפיים. ה"זנבות" שעל הכנפיים ארוכים יותר אצל הזכרים מאצל הנקבות, מה שמאפשר להבדיל בין המינים בנקל.
הזחלים חיים על סוגים שונים של שיחים ועצים, ויכולים לנצל מגוון של צמחי מזון. הפרפרים הבוגרים אינם ניזונים, אלא שורדים משומן שאגרו בתקופתם כזחלים.
Bloodstream
Bloodstream הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, מתוך אלבום האולפן השני שלו, "X" (2014). השיר יצא לאור להורדה דיגיטלית בחנות האייטונס ב-17 ביוני 2014, כסינגל השיווקי רביעי מתוך שבעה. השיר נכנס למצעד הסינגלים הבריטי במקום ה-81, והגיע בשיאו למקום ה-60.