מיילן (Mylan N.V) היא חברה רב-לאומית לייצור תרופות הרשומה בהולנד ומשרדיה הראשיים נמצאים בהרטפורדשייר שבממלכה המאוחדת. בחברה הועסקו ב-2013 כ-22,000 עובדים והיא מכרה בכ-145 מדינות ברחבי העולם. עד 2007 הייתה מיילן חברה אמריקנית שפעלה בשוק המקומי בלבד, אך לאחר שרכשה את חטיבת התרופות הגנריות של חברת מרק הגרמנית ואת מעבדות מטריקס ההודית היא הפכה לחברת התרופות הגנריות השנייה בגודלה בעולם, אחרי טבע.
מיילן מייצרת למעלה מ-1,000 מוצרים שונים. מפעליה נמצאים באמריקה הצפונית, באירופה, בהודו, בסין, ביפן ובמדינות נוספות, ומאפשרים כושר ייצור של כ-58 מיליארד גלולות בשנה. מיילן היא גם אחד הספקים הגדולים בעולם של חומרים פעילים (API) לייצור תרופות.
ניירות הערך של החברה נסחרו בבורסת נאסד"ק. באוקטובר 2015 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה.
מיילן נוסדה ב-1961 בווירג'יניה המערבית על ידי מילאן פוסקר ודון פאנוז. היא החלה כחברת הפצה לתרופות, וב-1966 קיבלה לראשונה אישור לייצר תרופה אנטיביוטית מסוג פניצילין. ב-1973 החברה הונפקה והחלה להיסחר מעבר לדלפק וב-1976 הועברה למסחר בנאסד"ק. החל מ-1986 נסחרה גם בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
ב-1976 עברה החברה לפרבר של פיטסבורג שבפנסילבניה, ושם ממוקמים משרדיה האמריקניים עד היום.
רכישת חברות.
מיילן רכשה את חברת Bertek ב-1993 ואת מעבדות UDL ב-1996. רכישת השליטה במטריקס ההודית (ינואר 2007, ב-765 מיליון דולר) ורכישת החטיבה הגנרית ממרק הגרמנית (מאי 2007, ב-6.7 מיליארד דולר) הקנו לחברה מעמד גלובלי ופעילות ייצור בלמעלה מעשר מדינות ברחבי העולם.
בספטמבר 2010 רכשה את ביוניש ב-544 מיליון דולר וב-2011 חתמה על הסכם עם פייזר האמריקנית, חברת התרופות הגדולה בעולם, לייצר עבורה את הגרסה הגנרית של תרופת Advair של חברת גלקסו סמית' קליין.
בדצמבר 2013 רכשה את אגילה ב-1.43 מיליארד דולר.
ב-2014 רכשה מיילן את חטיבת המוצרים הגנריים של אבוט מחוץ לארצות הברית תמורת 6.3 מיליארד דולר. בנובמבר 2015 רכשה ב-750 מיליון דולר מספר מוצרים מתחום בריאות האישה מחברת Famy Care ההודית, המתמחה בייצור גלולות למניעת הריון.
באפריל 2015 פרסמה מיילן הצעת רכש עוינת לחברת התרופות "פריגו", הרשומה באירלנד, אך הצעתה נדחתה. באותה עת חברת "טבע" פרסמה הצעת רכש עוינת למיילן, בסכום של 40 מיליארד דולר, אף הצעה זו נדחתה. טבע לא ויתרה וניסתה לפעול בצורה ישירה מול בעלי המניות על מנת להשיג רוב, אך בעלי המניות ביצעו מהלך מקדים של מסירת המניות לידי נאמן, וכך טבע לא יכלה לפעול פרטנית כאשר רוב המניות מרוכזות בידי נאמן אחד העומד בסירובו, ולא הצליחה להשיג רוב.
במאי 2016 רכשה מיילן את חטיבת התרופות הגנריות של רנסאנס במיליארד דולר.
עקיבא סופר
עקיבא סופר-שרייבר (ה'תרל"ח, 1878 – ב' בכסלו ה'תש"ך, 3 בדצמבר 1959) היה רב וראש ישיבה, רבה האחרון של ברטיסלאבה (פרשבורג), בירת סלובקיה, לפני שואת יהדות אירופה והרביעי בשושלת רבני פרשבורג בני משפחת החת"ם סופר. ממנהיגי האורתודוקסיה ביהדות הונגריה, וחבר מועצת גדולי התורה. נקרא לעיתים על שם חיבורו ההלכתי הדעת סופר.
עם עלייתו לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה הקים מחדש את "ישיבת פרשבורג" בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד לרב שמחה בונם סופר, רבה של פרשבורג, מחבר "שבט סופר". נישא לקרובת משפחתו הינדה שפרינצה בת הרב יצחק ליב סופר (נפטרה ה'תשי"ט). בשלהי שנת ה'תרס"ב נסמך מידי הרב אליעזר זוסמן סופר מפאקש. בשנת ה'תרס"ז (1907), בגיל 29, התמנה תחת אביו כרבה הראשי של פרשבורג, אז בממלכת הונגריה. בתפקידו זה, כממשיך דרכו של אבי סבו החת"ם סופר שהניח את התשתית האידאולוגית והארגונית של האורתודוקסיה בהונגריה, נבחר לכהן כנשיא מועצת הרבנים האורתודוקסים, ארגון שאיגד תחתיו למעלה משלוש מאות קהילות אורתודוקסיות ברחבי הונגריה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה, עברה פרשבורג לשטח המדינה החדשה, צ'כוסלובקיה, ובהמשך שונה שמה של העיר לברטיסלאבה. הארגונים הקהילתיים התארגנו מחדש, והוא נבחר שוב לנשיאה של מועצת הרבנים החרדים בצ'כוסלובקיה. מלבד תפקידיו הציבוריים בהונגריה וצ'כוסלובקיה גופן, כיהן גם כנשיא "כולל שומרי החומות" ו"בתי אונגרין" שבירושלים.
במשך שלושים ושלש שנותיו כרבה של פרשבורג-ברטיסלבה, כיהן גם בראשות ישיבת פרשבורג. ב-1939, עם כינון הרפובליקה של סלובקיה, ועליית כוחו של משמר הלינקה הפשיסטי, הוצרו צעדיה של הישיבה ורבניה, והיא עברה להתנהל במחתרת למחצה. הרב סופר נמלט לשווייץ וממנה עלה לארץ ישראל. כשירד בנמל חיפה הצהיר בפני מקבלי פניו: . את מקומו בברטיסלאבה מילא בנו, הרב אברהם שמואל בנימין סופר.
בירושלים שיקם לאחר השואה את "ישיבת פרשבורג", אסף תלמידים מקומיים וניצולי שואה והרצה בפניהם בחדר קטן במאה שערים, הישיבה התרחבה והתבססה אך במעט לפני פטירתו. כחבר מועצת גדולי התורה המשיך להיות מעורב גם בישראל בנושאים ציבוריים, וחתם על כרוזים ועל הסכמות לספרים.
רבי עקיבא סופר נפטר בירושלים בב' בכסלו ה'תש"ך, 3 בדצמבר 1959, ונקבר בו ביום בהר המנוחות.
לאחר פטירתו התמנה בנו בכורו הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל ה"חשב סופר" לממלא מקומו עד לפטירתו בתשכ"ב, ולאחריו עמד בראשות הישיבה נכדו הרב שמחה בונם סופר עד לפטירתו בשנת תשע"ז, כיום עומד בראשה נכדו הרב אברהם שמואל בנימין סופר.
מתלמידיו.
רשימה חלקית:
יונה חצור
יונה חצור (5 בדצמבר 1920 - 7 באפריל 2015) היה ראש הלשכה של הנשיא הראשון חיים ויצמן, ולאחר מכן קצין הכנסת הראשון אשר בשנת 1958 ארגן את משמר הכנסת והשתתף בדיונים על קביעת מקום המשכן, בתכנון הסמל והתלבושת של אנשי המשמר ובעיצוב כובעי הפונפון. החל משנות ה-60 היה איש מפתח בפיתוח תעשיית היהלומים הישראלית.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
יונה חצור (אז: יונס קניגסהופר), נולד בקלן שבגרמניה בשנת 1920 למשפחה דתית אדוקה. למד מ-1927 בבית ספר יסודי "מוריה" ולאחר מכן, משנת 1931, בבית ספר תיכון "יבנה", במתחם הקהילה היהודית במקום. בשנת הלימודים האחרונה היה חבר בתנועת עזרא ועבר ללמוד בישיבה תיכונית "תלמוד תורה", דבר שנדרש כתנאי לעלייה לארץ ישראל. בשנת 1939 עבר להמבורג וסיים בהצלחה את תעודת הבגרות שלו. לאחר ליל הבדולח, בזמן שעבד כמדריך נוער בקהילה היהודית, הצליח להשיג אשרת עלייה שאורגנה על ידי מקס ורבורג.
עלייה ושירות במערכת הביטחון.
בספטמבר 1939 קיבל היתר עלייה כסטודנט. כשהגיע ארצה, נקלט בארץ על ידי דודו החורג, הד"ר מרדכי מקס לבנשטין והחל את לימודי האדריכלות בתכניון בחיפה (רק ב-1945 שונה שם המוסד ל- "טכניון"). לימודיו נפסקו במאי 1941 עם התנדבותו לצבא הבריטי. כעבור שנתיים וחצי, בסוף 1943, סיים את קורס קציני התובלה והגיע עם היחידות הארצישראליות למדבר המערבי במצרים, למלטה, לאיטליה ולאוסטריה, אז שימש כמפקד שיירות בפלוגת ההובלה 468. לאחר שאספו פליטים מרחבי אירופה, ניתפס במעורבותו בפרשת לה ספציה, נשפט לריתוק של מספר חודשים באיטליה, ולאחר מכן השתחרר והגיע לפלשתינה. במהלך שירותו באיטליה הכיר את אשתו לעתיד, עליס הירש, שהתנדבה כנהגת אמבולנס ביחידת הצבא הבריטי A.T.S, ואיתה התחתן במילאנו בשנת 1946.
באותה השנה, כאשר חזר ארצה, הצטרף כנהג אוטובוס לקואופרטיב "משמר המפרץ" באזור הקריות. משנת 1939 התקבל כחבר בארגון ההגנה עד הקמת צה"ל. במלחמת העצמאות שירת כסגן מפקד גדוד חי"ר 24 ב"כרמלי", התמנה למפקד בית הספר לקציני תחבורה ולמפקד בסיס הדרכה. החל משנת 1948 צורף לצה"ל כראש "ענף משמעת, משטר ונוהג" במטכ"ל שהפך מאוחר יותר לענף "ביטחון שדה". באותה התקופה גם עבר קורס מג"דים וקיבל דרגת סגן אלוף. באמצע 1949 הושאל מצה"ל לשירות המדינה והתמנה למנהל לשכת נשיא המדינה, חיים ויצמן.
משמר הכנסת.
באוגוסט 1953 פנה אליו יו"ר הכנסת יוסף שפרינצק בהצעה למשרת קצין הכנסת. ההיכרות בינם נעשתה עת שימש שפרינצק ממלא מקום נשיא המדינה. הוא קיבל את ההצעה והתמנה לקצין הכנסת, שעיקר עיסוקו היה שמירת הסדר במשכן ואירוח משלחות פרלמנטריות מרחבי העולם שהגיעו לירושלים לצפות בנס הקמת מדינת היהודים.
באוקטובר 1957, לאחר התקרית שבה נזרק רימון בתוך הכנסת הישנה, בבית פרומין בירושלים, נפצעו ראש הממשלה דוד בן-גוריון, והשרים משה שפירא, גולדה מאיר ומשה כרמל, לכן ביקש היו"ר שפרינצק לבטל את טקס ההשבעה של הנשיא המיועד, יצחק בן-צבי, שהיה אמור להיערך למחרת. יונה חצור, בתפקידו כקצין הכנסת, הצליח לשכנעו לקיים את הטקס במועד וההשבעה התקיימה כסדרה. יגאל אלון היה אחראי על חקירת האירוע והפקת לקחים לעתיד. בין היתר, הוא המליץ על הקמת מחיצת זכוכית בין יציע האורחים לבין אולם המליאה. כמו כן, החליט יגאל אלון על הקמת משמר הכנסת ויונה חצור הכין רשימת תפקידים של יחידת המשמר והתוקף החוקתי שלהם.
עד למקרה הרימון, משמר הכנסת הורכב מסדרנים בלבד. לאחר זריקת הרימון, ב-1958 הקים יונה חצור משמר חמוש כלקח מחקירתו של יגאל אלון. כמו כן, עיצב עבור משמר הכנסת מדים וכובעי פונפון שאפשר לראותם בצילומים של אנשי המשמר העומדים לפני בית פרומין. המועמדים למשמר הכנסת עברו מיון ראשוני, נשלחו לבית ספר לשוטרים בשפרעם, כאשר המבחן האחרון שלהם היה בבדיקת תפקודם בצעדת ארבעת הימים שהסתיימה במצעד ססגוני בירושלים.
המשך חייו.