לאחר מכן הניחו שורה נוספת של בולי עץ ורצחו קבוצה נוספת של יהודים, וכך המשיכו עד להריגתם של כל אלה שנותרו במחנה, למעט כ-80 אסירים שהתחבאו בעליית הגג ובמרתף של הצריף. האסירים שהתחבאו בצריף, כעשרים, העזו לצאת מהמחבוא רק כששמעו קולות של קציני הצבא האדום.
אנשי זונדרקומנדו אולצו להצית את בולי העץ בניסיון לשרוף את הגופות וכך להשמיד את הראיות של הרצח ההמוני. במחנה נהרגו יותר מ-2,000 אסירים. הגרמנים נאלצו לברוח בחיפזון מפני הצבא הסובייטי המתקרב, ולא הספיקו לשרוף את רוב הגופות. הקצינים הסובייטיים תיעדו את המראות המזוויעים באמצעות המצלמות, ורק לאחר מכן קברו את הגופות בקבר ההמוני.
הנצחת המחנה.
בתקופה בה אסטוניה הייתה שייכת לברית המועצות, הוקמה במקום אנדרטה לזכר הנספים, אך לא היה בה אזכור של היהודים. בלוח הזיכרון היה כתוב על האזרחים הסובייטים שנרצחו. עם חידוש העצמאות של אסטוניה בשנת 1991, הוחלף הלוח ולטקסטים בשפות האסטונית והרוסית הוסיפו כיתוב ביידיש.
האנדרטה הייתה ממוקמת מעל קבר האחים, הייתה מרוחקת ממקום הרצח ההמוני ולא היו בה סמלים יהודים. לכן, ממשלת אסטוניה החליטה על הקמת אנדרטה חדשה במקום הירצחם של היהודים.
האנדרטה החדשה, שתוכננה על ידי האדריכל האסטוני ריין לופ (Rein Luup), נחנכה בשנת 1994. ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה, שמציינים באסטוניה מדי שנה ב-27 בינואר החל משנת 2003, מתקיימים באתר המחנה טקסי זיכרון בהשתתפות נציגי הממשלה, דיפלומטים זרים ואנשי הקהילה היהודית.
פרד גרנדי
פרדריק לורנס גרנדי (באנגלית: Fredrick Lawrence Grandy; נולד ב-29 ביוני 1948), שחקן ופוליטיקאי אמריקני.
גרנדי התפרסם בעיקר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "ספינת האהבה". לשיא הקריירה הפוליטית הגיע כשנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1987 כנציג איווה.
חייו.
גרנדי נולד בעיר סו סיטי שבאיווה, וב-1970 סיים לימודי אנגלית באוניברסיטת הרווארד. בהמשך, עסק בכתיבת נאומים לחבר בית הנבחרים ויילי מיין. ב-1973 החל בקריירת משחק, כשתפקידו הראשון היה תפקיד אורח בסדרה הקומית "Love, American Style". ב-1977 החל לגלם את תפקידו של הכלכל ברל "גופר" סמית', בסדרת הטלוויזיה "ספינת האהבה". הוא גילם תפקיד זה עד שהסדרה ירדה מהמרקע ב-1986. במקביל, גילם תפקידים קטנים יותר ותפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע.
בסמוך לאחר ירידתה של "ספינת האהבה" מהמרקעים, התמודד על מקום בבית הנבחרים האמריקני מטעם המפלגה הרפובליקנית, כנציג מחוז הבחירה השישי של מדינת איווה. הוא גבר על יריבו הדמוקרטי ברוב דחוק של 51%, והחל לכהן בבית הנבחרים ב-3 בינואר 1987. הוא נבחר לכהונות נוספות ב-1988 (ברוב של 64%) וב-1990 (ברוב של 72%). ב-1992 נבחר כנציג מחוז הבחירה החמישי של איווה, לאחר שהיה המועמד היחיד. במהלך כהונתו בבית הנבחרים היה חבר, בין היתר, בוועדות החקלאות, החינוך, העבודה ובוועדה לענייני מיסוי. ב-1994 עזב את בית הנבחרים, והתמודד בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לכהונת מושל איווה. הוא הפסיד למושל המכהן, טרי ברנסטד, שגם נבחר מאוחר יותר לכהונה נוספת.
עם תום הקריירה הפוליטית שלו, מונה גרנדי ב-1995 למנכ"ל Goodwill Industries, מלכ"ר המספק השכלה והכשרה מקצועית לאנשים עם מוגבלויות. הוא מילא תפקיד זה עד שנת 2000. במקביל, שימש כפרשן פוליטי ברדיו הציבורי של ארצות הברית (NPR) ושימש כמרצה אורח באוניברסיטת מרילנד. ב-2003 החל להנחות תוכנית בתחנת רדיו בוושינגטון, לצדו של השדרן הוותיק אנדי פרקס. באותה שנה הופיע גם בהופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר", 17 שנים לאחר הופעתו הטלוויזיונית הקודמת.
גרנדי נשוי ואב לשלושה.
ניאורולוגיה
נאורולוגיה
אקוואטלון
אקוואטלון (מלטינית אקווה (מים) אטאלון (היאבקות)) היא התאבקות מתחת למים. האקוואטלון הומצא על ידי איגור אוסטרובסקי מאמן שחייה וספורט תת-ימי בברית המועצות בתחילת שנות ה-80.
תיאור הענף וחוקים.
המשחק נערך בזירה של חמישה על חמישה מטר, בכל קצה של זירה יש חישוק והמתמודדים צריכים לעבור דרך החישוקים תוך 6 שניות.
הקרב עובר מתחת למים במשך 30 שניות. שני צוללנים חמושים בסנפירים, מסיכה וסרט צבעוני מסביב לכל קרסול צוללים אל קרקעית הבריכה ואז תוקפים זה את זה; המטרה היא להוריד את הסרט שעל רגלו של היריב. הראשון שמצליח לעלות על פני המים כשהסרט של יריבו בידו - מנצח. כל עוד הסרט לא הציץ מעל פני המים, הקרב נמשך ובהחלט מותר לתפוס את היריב, למשוך אותו מטה ולנסות לעלות ראשון במקומו.
הענף מתקיים כיום בקרב 11 מדינות בעולם, והן: אוקראינה, ליטא, אסטוניה, ארצות הברית, בלארוס, גרמניה, הודו, ישראל, מולדובה, ונצואלה ורוסיה.
בכל שאר מדינות העולם, הענף יצא מחוץ לחוק בשנת 1984, עקב קב מקרה טראגי בו אלוף העולם דאז, אליה גרינפלדוב, המכונה "אקוומן", גרם לחניקתו ולמותו של האלוף הקודם, גיאוב וייסמנוב.
בישראל.
בישראל קיימים שלושה מועדוני אקוואטלון:
אקווטלון
שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה
שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה (בצרפתית: Charles Ier de Sicile או Charles d'Anjou ; 21 במרץ 1226 - 7 בינואר 1285) היה בנם הצעיר של לואי השמיני, מלך צרפת ושל בלנקה, נסיכת קסטיליה, ואחיו של לואי התשיעי, מלך צרפת.
ביוגרפיה.
באמצעות נישואיו לביאטריס, יורשתו של רמון בראנז'ר הרביעי מפרובאנס (31 בינואר 1246), קיבל את התואר רוזן פרובאנס. ב-1247, אחיו, המלך לואי התשיעי, העניק לו את התואר רוזן אנז'ו ומיין שהיו נחלות הכתר הצרפתי. ב-1248 השתתף במסע הצלב השביעי, לחם בגבורה בדמייטה ובאל-מנצורה שבמצרים ושב לצרפת ב-1250. בתקופת היעדרו פרץ נגדו מרד בפרובאנס שהוא הצליח לדכא.
ב-1262 קיבל מן האפיפיור אורבנוס הרביעי את התואר מלך נאפולי וסיציליה. ב-26 בפברואר 1266 הוא ניצח בקרב בנוונטו (במחוז קמפניה באיטליה) את מנפרד, מלך סיציליה (בנו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה) שנהרג בקרב זה, ובמהרה נפלה סיציליה בידיו. באפריל 1268 יצא קונראדין, בנו של קונראד הרביעי, מלך גרמניה, למערכה על מנת להשיב לעצמו את השליטה באיטליה, אך נוצח והוצא להורג בנאפולי ב-12 באוקטובר של אותה שנה.
שארל הציע לאחיו, לואי התשיעי, מלך צרפת, לכוון את מסע הצלב השמיני נגד תוניסיה, אך לא יצא למסע צלב זה יחד עם המלך וצבאו. שארל הגיע לחופי תוניסיה ב-25 באוגוסט 1270, אחרי שהמלך מת כתוצאה מדיזנטריה בבוקר של אותו יום. הוא לקח לידיו את הפיקוד ואחרי מספר התנגשויות הגיע להסכם שלום עם מוחמד הראשון אל-מונתאסיר, הח'ליפה של תוניסיה, שהסכים לשלם לו מס עובד כוסאל של ממלכת סיציליה. הוא שב לסיציליה עם צבאו שהוכה במגפה, ורבות מספינותיו נטרפו בים עקב סערה.
שארל החל לחפש כיבושים באזור המזרח התיכון, וב-1272 הפך למלך אלבניה. ב-1277 הפך למלך ירושלים תמורת תשלום במזומנים. ב-1278 הפך לשליט נסיכות אכיאה שבדרום יוון, שהפכה למדינה וסאלית של ממלכת סיציליה. ב-23 במרץ 1280 עלה על כס האפיפיור מרינוס הרביעי שהיה צרפתי ותמך בתוכניותיו של שארל לכיבוש האימפריה הלטינית. לפדרו השלישי, מלך אראגון שנישא לקונסטאנס, בתו של מנפרד, היו תביעות לממלכת סיציליה, והוא זכה לתמיכת מיכאל השמיני פלאולוגוס, קיסר האימפריה הביזנטית.
שארל שלט בעריצות בנאפולי ובסיציליה. הוא הציב בהן חיילים, נזירים וכמרים, אצילים ובירוקראטים צרפתים והטיל מיסים כבדים על האוכלוסייה המקומית. זה היה הרקע להתקוממות נגד הצרפתים בסיציליה שהחלה בפלרמו ב-29 במרץ 1282 ונודעה בשם "ערבית סיציליאנית". בהתקוממות זו נרצחו צרפתים רבים בסיציליה. שארל קיבץ את כוחותיו בקלבריה, נחת במסינה והטיל עליה מצור אך ללא הצלחה. הסיציליאנים קראו לפדרו השלישי לקחת לידיו את השלטון בממלכת סיציליה. ב-30 באוגוסט 1282 פדרו השלישי נחת בסיציליה עם צבאו וכעבור חמישה ימים הוכרז למלך סיציליה. שארל נאלץ לסגת לקלבריה.
למרות נסיגתו, שארל נהנה מתמיכתם של אחיינו, פיליפ השלישי, מלך צרפת ושל האפיפיור מרינוס הרביעי שראה ב"ערבית הסיציליאנית" מרד נגד שלטונו. הוא נידה את פדרו השלישי, מלך ארגון והכריז על מסע צלב כדי לנשל אותו מכתרו כמלך סיציליה. ב-2 בפברואר 1284 האפיפיור הכיר בשארל כמלך אראגון וולנסיה. שארל יצא לפרובאנס כדי לגייס צי מלחמה והשאיר את הפיקוד לבנו, שארל נסיך סלרנו, (שארל השני, מלך נאפולי לעתיד). במאי 1284 צי המלחמה של אראגון הטיל מצור על נאפולי ואחרי מספר התנגשויות לקח בשבי את שארל, נסיך סלרנו. שארל הראשון שב לדרום איטליה ביוני של אותה שנה וניסה לנחות בסיציליה עם צבאו, אך ללא הצלחה. באוגוסט הוא נאלץ לשוב לקלאבריה, אך המשיך לעשות הכנות לכיבוש סיציליה. אולם, כל תוכניותיו עלו בתוהו עקב מותו בינואר 1285.
שארל הראשון הוריש את כל נחלותיו לבנו, שארל, נסיך סלרנו שהוחזק בקטלוניה כאסיר של פדרו השלישי, מלך אראגון. ב-1288, אדוארד הראשון, מלך אנגליה שתיווך בין הצדדים, הצליח להביא לשחרורו של שארל, נסיך סלרנו שהפך לשארל השני, מלך נאפולי.
שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה המשיך במסורת הרנסאנס הלטיני באמצעות העסקתם של מלומדים יהודים באוניברסיטה של סלרנו ונאפולי. מלומדים אלה, ובהם משה מפלרמו, תרגמו מערבית ללטינית עשרות מחקרים פילוסופיים ורפואיים, ובזאת הביאו לאירופה את המורשת הקלאסית של העת העתיקה ואת התרבות המוסלמית הגדולה של ימי הביניים.
הרי רילה
הרי רילה (בבולגרית: Рила) הוא רכס הרים בדרום-מערב בולגריה, מצפון להרי פירין וכ-70 ק"מ דרומית לסופיה.
גאוגרפיה.