איסון ואוברי מגיעים לבית משפחת סא'אקי, ולוקחים משם את היומן של קיאקו. איסון נעזר בחברו, הבקיא בפולקלור היפני על מנת לפענח את היומן של קיאקו, ויחד עם אוברי הם מגלים שאימה של קיאקו - נקגאווה קוומטה, הייתה מגרשת שדים יפנית, והיא הייתה משתמשת בקיאקו כדי להוציא את הרוחות הרעות מהמטופלים שלה. איסון ואוברי מחליטים ללכת לשוחח עם נקגאווה, אך במהלך הלילה קיאקו הורגת את איסון, ולכן אוברי נאלצת ללכת לנקגאווה לבדה. כשאוברי מגיעה לביתה של נקגאווה, זו מספרת לה שהיא הייתה גורמת לרוחות רעות לצאת מגופם של מטופליה ולעבור לגופה של קיאקו, אך למרות זאת, היא טוענת שהיא לא אשמה בהיווצרותה של הקללה, אלא טאקאו אשם בכך, ובנוסף היא גם אומרת לה שאין דרך לעצור את הקללה וששריפת הבית רק חיזקה אותה. בעוד אוברי ונקגאווה משוחחות מתגלה שקיאקו גם הגיעה לבית בעזרת אוברי, והיא הורגת את נקגאווה לעיני אוברי. אוברי חוזרת לבית משפחת סא'אקי, ושואלת את קיאקו בזעם מה היא רוצה להשיג במסע הנקם שלה, קיאקו, בתור תשובה, מובילה אותה לקומה העליונה של הבית על ידי פלאשבקים של קרן ומחזירה אותה אל היום בו בוצע הרצח שלה בידי טאקאו. שם, טאקאו משחזר את הרצח על גופה של אוברי, ומטביע שוב את טושיו באמבטיה. ברגעי חייה האחרונים, פוגשת אוברי את קיאקו, והפעם בגופה האנושי ולא כרוח. כיוון שאוברי גם היא מתה תחת זעם נוראי בדיוק כמו קיאקו, היא הפכה גם היא לרוח נקמנית ומאז אותו היום היא רודפת את בית משפחת סא'אקי.
בשנת 2006, שלוש תלמידות תיכון מגיעות לבקר בבית משפחת סא'אקי בעקבות השמועות על הבית: ונסה קאסידי, מיאוקי נאזווה ואליסון פלמינג. ונסה ומיאוקי כולאות את אליסון בארון שמוביל לעליית הגג בתור מתיחה, אך שלוש הבנות בורחות מהבית כאשר אליסון מתחילה לצרוח מפחד כשהיא רואה את רוחה של אוברי (בתחילת הסרט נראה שזו רוחה של קיאקו, אך בסופו מסתבר שזאת רוחה של אוברי). מאותו יום שלוש הבנות מתחילות להירדף על ידי רוחותיהם של בני משפחת סא'אקי. מיאוקי נהרגת על ידי קיאקו כאשר היא מבלה עם החבר שלה מייקל בבית מלון, ו-ונסה נהרגת על ידי טושיו בתא הטלפון כאשר היא מנסה לצלצל למיאוקי. אליסון מגיעה למשרדה של גברת דייל, יועצת בית הספר, ושם היא מגלה שגברת דייל נרצחה על ידי קיאקו ובמשרדה שוכנות הרוחות שלה ושל ונסה ומיאוקי, ולאחר מכן היא חוזרת לשיקגו כשהיא במצב של טראומה נפשית.
הקללה עוקבת אחרי אליסון לשיקגו ועוברת לבניין הדירות שבו היא גרה. בבניין הדירות, ילד בשם ג'ייק קימבל מבחין שמשהו אינו כשורה אצל אליסון והוריה. הוריה של אליסון נהרגים על ידי קיאקו, וסאלי - חברתה הטובה של לייסי - אחותו של ג'ייק, נהרגת על ידי טושיו במיטתה. טאקאו משתלט על גופו של אביו של ג'ייק - ביל קימבל, וקיאקו משתלטת על גופה של אימו החורגת של ג'ייק - טריש קימבל. בארוחת הבוקר טאקאו (כשהוא בגוף של ביל) נוזף בטריש/קיאקו, וקיאקו (כשהיא בגוף של טריש) הורגת את ביל/טאקאו לאחר שהיא שופכת שמן חם על ראשו, ומכה בראשו עם מחבת, ובכך קיאקו גורמת לרוחו של טאקאו לצאת מגופו של ביל. בעוד ג'ייק מוצא את גופתו המתה של ביל, קיאקו (כשהיא עוד בגוף של טריש) מטביעה את לייסי באמבטיה, וכשג'ק מוצא גם את גופתה המתה של לייסי, הוא רואה את טושיו מטביע באמבטיה את טריש/קיאקו, ובכך טושיו גורם לרוחה של קיאקו לצאת מגופה של טריש. ג'ייק יוצא מדירתו בבהלה, ונתקל באליסון המפוחדת. בעוד אליסון מספרת לג'ייק שהקללה עקבה אחריה לשיקגו, קיאקו הורגת את אליסון לעיני ג'ייק. הסרט מסתיים כאשר קיאקו עומדת להרוג גם את ג'ייק.
ההבדלים בין הסרטים היפניים לסרט האמריקאי.
סרט זה לא בוסס על שום סרט מהסדרה המקורית מיפן ובעל סיפור נפרד, אך כן מכיל הומאז'ים אליהם:
פרסום ושיווק.
סרטים קצרים.
לפני צאת הסרט, אתר "יאהו" הוציא שלושה סרטים קצרים תחת האוסף "סיפורים מין הטינה" על מנת לקדם את הסרט. הסרטים נכתבו על ידי בן קטאי ובוימו על ידי טובי ווילקינס. הסרטים מתארים את התרחבותה של הקללה לארצות אחרות מלבד יפן:
הטינה 1.5.
הסרט "הטינה 1.5" הוא סרט אנימציה קצר שעלילתו מתרחשת במקביל לאירועי הסרט הראשון ומתמקדת בדמותו של איסון ובחקירתו על קללת משפחת סא'אקי.
הסרט זמין לצפיה באתר Youtube.
עלילה.
איסון הוא עיתונאי סיני שבשנת 2001 עבר מהונג קונג ליפן במטרה לחקור את רצח משפחת סא'אקי בטוקיו שביפן.
באחד הלילות, בזמן שאכל ארוחת ערב ודיבר עם אמו בטלפון, איסון מקבל מידע לפיו ישנם קורבנות חדשים בבית משפחת סא'אקי. איסון מגיע לזירת הרצח בחיפוש אחר הבלש נאקאגאווה, אך הוא לא שם ומסולק על ידי שוטר. באותו הזמן, השניים לא יודעים שרוחות משפחת סא'אקי מתצפתות עליהם מתוך הבית. איסון מגיע אל הבלש נאקאגאווה, שבתורו מעדכן אותו על ההתרחשויות בבית - משפחת ויליאמס, משפחה אמריקאית שעברה להתגורר בבית מתה בנסיבות מסתוריות. הבלש נאקאגאווה עוזב כדי לתחקר את השורדת היחידה מהאירוע (קרן דייוויס) ונותן לאיסון את תיק החקירה ובתוכו תמונות מזירת הרצח. בהגיעו חזרה לביתו, איסון מגלה שהתמונות שהיו בתיק נקרעו לגזרים (על ידי רוחה של קיאקו ללא ידיעתו). איסון לוקח את התמונות החתוכות לחברו מישימה, שהוא בעל ידי רחב בפולקלור היפני. מישימה מרגיש שאנרגיה זדונית מקושרת לאותן התמונות.
איסון חוזר אל משרדו של הבלש נאקאגאווה, אך לא מוצא אותו שם ובמקומו מוצא את קלטת האבטחה ממקום עבודתה של סוזן ויליאמס מתנגנת בטלוויזיה. לפתע הבלש נאקאגאווה מתקשר לאיסון ומודיע לו "שהכל מסתיים הלילה". איסון ממהר לבית משפחת סא'אקי ומוצא אותו עולה בלהבות. הוא פורץ לתוכו וקורא לנאקאגאווה, אך מוצא בבית רק אישה גוססת (קרן) ולידה גופת גבר חרוכה (דאג). איסון מחלץ את האישה מהלהבות, אך מתעלף ביציאה מהבית. רגע לפני שאמבולנס מפנה אותו מהזירה, הוא מבחין בילד (רוחו של טושיו) שנמצא בקומה העליונה של הבית ומפציר בצוותי ההצלה להצילו מהבית הבוער.
סרטי המשך.
הטינה 3 הוכרז על ידי סרטי סוני במהלך 2006. טקאשי שימיזו הצהיר שבהתחלה הוצע לו לביים את הסרט, אך הוא העדיף לשמש כמפיק במקום. ב-23 באוקטובר 2007, אושר שהסרט יבויים על ידי טובי וילקינס.
בשנת 2020 יצא הסרט "הטינה" שעלילתו מתרחשת במקביל לסרט הראשון והשני.
עץ החיים (סרט)
עץ החיים הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2011 אשר בוים ונכתב על ידי טרנס מאליק.
בסרט מככבים בראד פיט, ג'סיקה צ'סטיין ושון פן. צילומי הסרט החלו בשנת 2008 בטקסס. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל קאן, והסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-27 במאי 2011.
עלילה.
באמצע שנות ה-60, גברת או'בריין (ג'סיקה צ'סטיין) מקבלת מברק בו נאמר לה כי בנה בן ה-19 נהרג. בעלה (בראד פיט) מקבל את ההודעה בטלפון ומכאן חיי המשפחה מתהפכים.
בהווה, ג'ק או'בריין (שון פן) העוסק באדריכלות, צופה בעץ נשתל מול חלון משרדו ומתחיל להעלות זכרונות מהעבר - מילדותו בשנות ה-50 לצד שני אחיו, דרך שנות התבגרותו ועד להווה.
ביקורות והכנסות.
הסרט התקבל בביקורות מעורבות. בהקרנת הבכורה בפסטיבל קאן הוא התקבל במחיאות כפיים מחד ובקריאות בוז מאידך.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 84%. מבקרים רבים הללו את הסרט והגדירו אותו כיצירת מופת, בעוד רבים אחרים תיארו את הסרט כיומרני. למרות הדעות החלוקות, הייתה הסכמה בין המבקרים שהסרט מצטיין בפן הוויזואלי, הצלם עמנואל לובצקי היה מועמד לפרס אוסקר בעבור הצילום בסרט.
אחראי על הפסקול היה אלכסנדר דספלה, והמוזיקה כללה קטעים ממלחינים רבים, ביניהם סמטנה, מאהלר, ברליוז, רספיגי, בך, קופרן, ברהמס, הולסט,ג'ון טאוונר, זביגנייב פרייזנר, ארסניה יובנוביץ' ואחרים.
פרסים ומועמדויות.
למרות הביקורות המעורבות, הסרט היה מועמד למספר רב של פרסים, ביניהם :
באר לחי ראי
בְּאֵר לַחַי רֹאִי הוא אתר מקראי ובו באר מים בנגב, אשר עליו מסופר בספר בראשית.
אזכוריה במקרא.
על פי המסופר בספר בראשית בפרשת לך לך, שמה של הבאר נקבע במהלך אירועי הגירוש והנדידה של הגר, שפחתה של שרה. לאחר שהרתה הגר לאברהם, זלזלה בשרה והעליבה אותה. על כן ביקשה שרה שתוצא מהמאהל. הגר ברחה מהמאהל אל המדבר, בהגיעה אל הבאר, נגלה אליה מלאך אלוהים; המלאך הנחה אותה לחזור אל המאהל וללדת בו את בנה ישמעאל.
על פי החוקרים, יהודה קיל ויהודה אליצור, ככל הנראה במחצית השנייה של חיי אברהם התחלק מחנה אוהלו לשניים, אחד שכן בבאר שבע ולעיתים בחברון, והשני שכן בבאר לחי רואי, בנגב המערבי בדרך שור-מצרים. ראשיתו של המחנה בסמוך לבאר לחי רואי כנראה בתקופה בה שהה אברהם בין קדש ברנע ובין שור. כאשר חזר אברהם מחבל גרר לאזור חברון ובאר שבע, נשאר המחנה בבאר לחי רואי על תלו; ובשלב מסוים הופקד יצחק על המחנה ושהה בו מעת לעת. באתר זה, או בבואו ממנו, נפגשו לראשונה רבקה ויצחק כאשר הובאה מארם נהריים לשם נישואיהם.
לאחר פטירת אברהם ישב יצחק במקום שנים רבות.
זיהוי.
בחפירות וסקר ארכאולוגי אשר בוצעו בנגב המרכזי נמצאו פריטים רבים מהתקופה הישראלית, תקופת הברזל והתקופה ההלניסטית בארץ ישראל. ארכאולוגים וחוקרי המקרא וארץ ישראל במאה ה-20 הציעו כי באר לחי ראי היה יישוב בנגב המרכזי; היישוב צמח בהדרגה בשמשו אתר חניה לנודדים במדבר. יש המזהים אותו עם עין עבדת (בשמה הערבי: עין מרייפיג) ויש המזהים אותו עם באר משאבים.
יישוב זה ניצב על אם הדרך, כפי דברי ה"מלאך": , שהיא על פי השערות ספרות המחקר, דרך מרכזית בנגב, אשר חצתה אותו במרכזו מצפון הנגב אל נווה מדבר בקדש ברנע.
ייצוגיה בתרבות העברית.