הגרסה של קיילי מינוג.
בזמן החלמתה מסרטן השד, הוציאה הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג גרסת כיסוי משלה לשיר בדיסק הופעה חיה בשם "Kylie Showgirl", אשר צולם במרכז התערוכות ארלז קורט בשנת 2005.
הגרסה של אריאנה גרנדה.
ב-4 ביוני 2017 נערך מופע צדקה בשם "One Love Manchester" למען נפגעי הפיגוע במנצ'סטר ארנה, שם בוצע השיר על ידי אריאנה גרנדה, אשר הייתה אחראית גם על קיום המופע. היא ביצעה מחדש את השיר והוציאה אותו באותו היום כסינגל.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-60 במצעד הסינגלים הבריטי.
את השיר בחרה גרנדה לבצע כיוון שהמילים "אי שם מעבר לקשת" הביעו את תקוותה שהמעריצים שנהרגו בפיגוע אכן נמצאים "שם מעבר לקשת". היא ביצעה את השיר בכמה הופעות שהיו חלק מסיבוב ההופעות שלה, "Dangerous Woman Tour". גרנדה הוציאה גם גרסת פסנתר לשיר, שזכתה להצלחה רבה ביוטיוב.
מעבר לקשת
אי-שם מעבר לקשת
אי שם מעבר לקשת
מעבר לקשת בענן
ענאן
מנגינת ברודוויי
מנגינת ברודוויי (באנגלית: The Broadway Melody) הוא סרט קולנוע מסוגת מיוזיקל בבימויו של הארי בומונט משנת 1929. מנגינת ברודוויי הוא הסרט המדבר הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. גרסתו הראשונה של הסרט צולמה בשיטת טכניקולור והסרט היה המיוזיקל הראשון שצולם בהוליווד. אולם גרסת הטכניקולור נעלמה ורק גרסת הסרט השחור-לבן שרדה.
תסריט הסרט נכתב על ידי ג'יימס גליסון ונורמן יוסטון על פי ספרו של אדמונד גולדינג. פסקול הסרט הולחן על ידי ניקו הרב בראון, ג'ורג' מ. קוהאן וווילארד רובינסון. בסרט משחקים צ'ארלס קינג, אניטה פייג', בסי לאב וג'ד פרוטי. מלבד הזכייה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, לאב הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובומונט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
עלילה.
האנק (בסי לאב) וקוויני מאהוני (אניטה פייג') הן צמד אחיות המהגרות לניו יורק במטרה להתפרנס בברודוויי. אדי (צ'ארלס קינג) הוא כותב שירים ומלחין הנמצא במערכת יחסים עם האנק והוא משכנע אותה לבוא לניו יורק. אך כשאדי פוגש את קוויני, הוא מתאהב בה. קוויני מתחילה לצאת עם אדם עשיר אך מפוקפק בשם ג'ואק וורינר (קנת' תומפסון) כדי לגרום לאדי לחזור לאהוב את האנק.
הסרט פותח בסצנה שבה אדי מסרב לתת את שירו החדש "The Broadway Melody" לצמד בנות המבקשות ממנו אותו אלא לתת אותו לאחיות מאהוני. בינתיים האנק וקוויני מגיעות לבית המלון שם הן מחכות לאדי. האנק נלהבת להגיע לניו יורק והיא נחושה בדעתה להפוך אותן למפורסמות בעוד שקוויני פחות נלהבת. כשדוד ג'אד (ג'ד פרוטי) מציע להן עבודה זמנית האנק דוחה את ההצעה למורת רוחה של קוויני.
כשאדי מגיע הוא לוקח אותם למנהל זאנפילד (אדי קיין). זאנפילד לא מרוצה מהצמד אך הוא מחליט להעסיק את רק קוויני. קוויני משכנעת אותו גם להעסיק את האנק. במהלך חזרה להופעה זאנפילד מחליט לבטל את הופעתן של האחיות מאהוני ולהשאיר את קוויני בתפקיד שולי. באותו תפקיד קוויני מושכת את תשומת לבו של ג'ואק וורינר שמתחיל לחזר אחריה. אדי מביע את מורת רוחו לגבי ג'ואק ואילו האנק כועסת על קוויני שהיא הצליחה עקב יופייה ולא כישרונה.
בהמשך הסרט אדי מביע אהבה בפני קוויני כשהאנק לפתע האנק מופיעה. האנק מבינה שהשנים מאוהבים והיא נותנת את הסכמתה בטענה שהיא מעולם לא אהבה את אדי אלא ניצלה אותו לצרוך עסקי הבידור. בסוף הסרט קוויני ואדי חוזרים מירח דבש בעוד שהאנק ממשיכה לנסות את מזלה בעסקי הבידור.
הפקה וקבלה.
לסרט נעשתה גרסה אילמת דבר שהיה מקובל באותו זמן בהוליווד. בעקבות הצלחת סרט זה נעשו מספר רב של סרטים מוזיקליים בשיטת הטכניקולור כמו "On with the Show", "Gold Diggers of Broadway", "Sally" ו-"The Life of the Party". אולם אף אחת מגרסאות הטכניקולור שלהם הצליחה לשרוד.
בזמנו הסרט זכה לביקורות מהללות ולהכנסות גבוהות. אולם עם השנים מבקרים תקפו את הסרט על חולשתו, מלודרמטיות יתר וקלישאותיו רבות. רבים טוענים שהסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר עקב הסרטים הגרועים שהיו מועמדים בקטגוריה באותה שנה בטקס פרסי אוסקר ה-2. האתר "Filmsite" סבר שזה נבע מהכאוס של המעבר מסרטים אילמים לסרטים מדברים. נכון ל-2013 הסרט מחזיק ציון "רקוב" של 38% בהתבסס על 16 ביקורות מהאתר "Rotten Tomatoes".
פסקול.
השירים נכתבו על ידי ארתור פריד והולחנו על ידי ניקו הרב בראון.
פרסים ומועמדויות.
מועמדויות.
לא הוכרזו מועמדויות לפרס אוסקר בטקס שנערך בשנת 1930. ברם בומונט ולאב נחשבו למועמדים פוטנציאלים והאקדמיה האמריקאית לקולנוע הכירה במועמדותם באופן רשמי.
גאורגי פיאטקוב
גאורגי פיאטקוב (ברוסית: Георгий Леонидович Пятаков (6 באוגוסט (הלוח היוליאני, 18 באוגוסט לפי הלוח הגרגוריאני) 1890 - 30 בינואר 1937) מהפכן רוסי, מראשי המשק הסובייטי בשנות ה-20 של המאה ה-20.
גאורגי פיאטקוב נולד בקרבת קייב (אז בתחומי האימפריה הרוסית) למשפחת מנהל מפעל לייצור סוכר. בשנת 1907 הוא סיים בית הספר בקייב והחל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1910 פיאטקוב סולק מהלימודים עקב פעילות מהפכנית ובאותה שנה הוא הצטרף לבולשביקים. בשנת 1912 הוא מונה לראש הסניף הבולשביקי בקייב. גאורגי פיאטקוב נעצר מספר פעמים ובסופו של דבר נשלח לסיביר. בהיותו בסיביר הוא התחתן ובשנת 1914 נמלט עם אשתו לשווייץ. החל משנת 1915 פיאטקוב ביחד עם ולדימיר לנין היה עורך הירחון "קומוניסט". עקב חילוקי דעות הוא עזב את מערכת הירחון ועבר לשוודיה. בשנת 1916 פיאטקוב גורש לנורווגיה.
תקופת המהפכה ומלחמת האזרחים.
לאחר מהפכת פברואר פיאטקוב חזר לרוסיה. באפריל 1917 הוא מונה ליושב ראש סניף הבולשביקים בקייב. בסתיו גאורגי פיאטקוב הועבר לפטרוגרד והיה פעיל במהלך מהפכת אוקטובר בעיר.
במהלך דיונים לקראת חוזה ברסט-ליטובסק פיאטקוב היה בעד המשך הלחימה נגד גרמניה. כצעד מחאה הוא עזב את הממשלה ונסע לקייב. בהיותו בקייב פיאטקוב פעל להקמת שלטון סובייטי באזור. בנובמבר 1918 הוא מונה לראש הממשלה של הממשל הסובייטי באוקראינה וכיהן בתפקיד זה עד לינואר 1919. בעקבות משבר פנימי בממשל הוא הועבר מתפקידו והוחלף על ידי כריסטיאן רקובסקי. במהלך 1919 הוא כיהן בתפקידים שונים בממסד הסובייטי ובצבא האדום.
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הוא כיהן בתפקיד פוליטי בצבא. לאחר כיבוש חצי האי קרים מידי הצבא הלבן פיאטקוב מונה לראש הוועדה שהייתה אחראית על "טרור אדום" בחצי האי במהלכו הוצאו להורג אלפי תומכי הצבא הלבן לשעבר.
על פעילותו במהלך המלחמה לפיאטקוב הוענק עיטור הדגל האדום.
פעילות במשק הסובייטי.
לאחר סיום מלחמת האזרחים פיאטקוב פעל במספר תפקידים במשק הסובייטי. החל ממרץ 1922 הוא היה סגן יושב ראש הוועדה לתכנון המשק. בשנים 1923–1927 הוא היה סגן יושב ראש וועדה לניהול המשק. פיאטקוב היה בין מחברי תוכנית החומש הראשונה ופעל רבות לתיעוש מהיר של אוקראינה הסובייטית.
בשנת 1923 פיאטקוב הצטרף לשורות האופוזיציה השמאלית ובשנת 1927 סולק מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בעקבות תמיכתו בלב טרוצקי. בשנת 1928 חברותו במפלגה חודשה.
בשנת 1928 פיאטקוב מונה לסגן יושב ראש הבנק המרכזי ובאביב 1929 ליושב ראש הבנק. באוקטובר 1930 בעקבות כישלון של הרפורמה המוניטארית הוא שוחרר מהתפקיד.
פיאטקוב חזר לעבודה בוועדה לניהול המשק ובשנים 1931 היה סגן יושב ראש הוועדה. בשנים 1932–1936 פיאטקוב כיהן כסגן הקומיסר העממי לתעשייה כבדה. במהלך ההכנות למשפט מוסקבה הראשון הוא הביע נכונות להיות התובע ובהופעות פומביות דרש עונש מוות לנאשמים. לאחר מעצר אשתו פיאטקוב הודיע שהוא מאמין שהיא פעלה נגד השלטון.
ב-12 בספטמבר 1936 פיאטקוב נעצר והיה בין הנאשמים במשפט מוסקבה השני. במהלך המשפט הוא נתן מידע מפורט על הפגישות שכביכול היו לו עם לב טרוצקי. בהתאם לבדיקת הודאתו בבית המשפט על ידי גוף נייטרלי התברר שהעובדות שהוא מסר אינן נכונות ואינן סבירות לחלוטין. ב-20 בינואר 1937 הוא נשפט להוצאה להורג. בשנת 1988 פיאטקוב נוכה מכל אשמה וחברותו במפלגה חודשה.
ולדימיר לנין העריך את פיאטקוב וציין שיש לו "יכולות ניהול בלתי רגילות אך לא ניתן לסמוך עליו בנושאים פוליטיים".
פיאטקוב היה נשוי פעמיים. היו לו שני ילדים שנולדו בשנת 1923 ו-1929. אשתו הוצאה להורג בשנת 1937 וגורל ילדיו לאחר ההוצאה להורג של הוריהם אינו ידוע.
בסרטים שצולמו בתקופת סטלין, פיאטקוב היה מוצג כאחד מראשי הקושרים נגד השלטון הסובייטי. בסרטים של שנות ה-70 פיאטקוב הוצג כמנהיג אוקראיני בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה למרות שבאופן פורמלי בתקופה זו הוא לא זוכה מהאשמה.
יצחק פרנס
יצחק פרנס (11 בנובמבר 1935 - 29 בנובמבר 2012) היה מהאבות המייסדים של הנוירוביולוגיה בישראל וממקדמי חינוך מדעי לנוער.
ביוגרפיה.
פרנס נולד בירושלים ב-1935, דור 11 למשפחת פרנס שהגיעה לירושלים בעקבות גירוש ספרד.
בשנת 1960 סיים תואר שני בביולוגיה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1963 קיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה מהאוניברסיטה העברית. מאז 1966 נמנה עם סגל האוניברסיטה העברית. בשנת 1971 קודם לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1975 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
פרנס מילא תפקידים רבים באוניברסיטה העברית וביניהם ראש המחלקה לנוירוביולוגיה, יו"ר החוג לפיזיולוגיה, חבר בוועד הפועל וחבר וועדת הקבע ועוד. כמו כן כיהן כדיקן הפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטה העברית בשנים 1981–1984.