ההרביבורים עברו התאמה לאכילת צמחים ולא בשר. הם מהווים חוליה חשובה במארג המזון, מכיוון שהם הופכים את החומר האורגני, שהצמחים ייצרו מאנרגיית השמש, למזון היכול להיצרך על ידי אוכלי כל וטורפים. הם מכונים 'צרכנים ראשוניים'.
צמחים שונים פיתחו הגנה מפני טריפה, כמו: קוצים, ריח דוחה או רעלים. כתגובה, פיתחו חלק מההרביבורים מנגנונים המסייעים להתגבר על הגנות אלה. מצב זה, בו הנטרף מתגונן והטורף לומד איך לעקוף את מנגנוני ההגנה של הנטרף, מכונה לעיתים מרוץ חימוש ביולוגי.
גם מספר אנשים ניזונים מדיאטה צמחונית ונמנעים מתזונה מהחי (לרוב המונח כולל הימנעות מבשר יונקים ועופות אך לא ממאכלי ים או מביצים), אך בניגוד לבעלי החיים בני אדם הם אוכלי-כל מבחינת ההתמחות האקולוגית. התזונה הצמחונית או הטבעונית נובעת מהתנהגות או מהרגל ספציפי של הפרט ולא של כלל האוכלוסייה.
סוגי הרביבורים.
ישנם מספר סוגים של הרביבורים המתחלקים ע"פ סוג מזונם, צורת השגתו והיחס בינם לבין הצמח - לא כולם "טורפים" את הצמחים. חלקם נותנים עבורם שירותים בתמורה למזון.
הידרואלקטרוניקה
הרייט המרגלת
הרייט המרגלת (באנגלית: Harriet The Spy) הוא רומן נוער שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית לואיז פיציו. הספר יצא לאור בשנת 1964, והפך לקלאסיקה. הספר תורגם לעברית בשנת 1984 ויצא לאור בסדרת מרגנית של הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם בשנת 1996, בכיכובה של מישל טרכטנברג.
עלילה.
הסיפור מספר את קורותיה של ילדה כבת 11, המתגוררת במנהטן, ניו יורק. הרייט היא בת יחידה בעלת עולם פנימי עשיר, שתחביביה העיקריים הם ריגול וכתיבה במחברת. הרייט נוהגת לכתוב את מחשבותיה במחברת שהיא נושאת לכל מקום, ואת שעות אחר-הצהרים היא מבלה בריגול אחר דמויות שונות המתגוררות בשכונה: זוג ערירי הנוהג לרכוש חפצים מיוחדים ולהזמין אורחים לצפות בהם; אישה השוכבת במיטתה כל היום; בונה כלובים המגדל עשרות חתולים; משפחה איטלקית בעלת מכולת. פרט למרגלת, שואפת הרייט, כשתהייה גדולה, להיות סופרת.
שני אירועים מזעזעים את חייה של הרייט. הראשון הוא עזיבתה של האומנת שלה, שליוותה אותה מגיל צעיר, והשני הוא נפילת המחברת הסודית שלה לידי חבריה לכיתה. הרייט, שכל מחשבותיה הכמוסות (והלא תמיד מחמיאות) מצויות באותה מחברת, מעוררת את זעמם של חבריה לכיתה, הקמים נגדה. שני האירועים מחריבים את עולמה, ויחד עם האיסור שמוטל עליה לשאת את המחברת, מכניסים אותה למשבר עמוק, שאיתו היא צריכה להתמודד כמעט לבדה.
עיבודים.
זכויות עיבוד קולנועיות לרומן נקנו על ידי הרברט סופה בשנת 1964.
"הרייט המרגלת" עובד לסרט קולנוע בשם "הרייט המרגלת" בשנת 1996. בסרט כיכבה השחקנית מישל טרכטנברג והוא היה לסרט הראשון שהופק על ידי חטיבת הסרטים העלילתיים של ניקלודיאון.
במרץ 2010, ערוץ דיסני שידר לראשונה את העיבוד שלהם לסיפור, סרט הטלוויזיה "". הסרט הוא בכיכובה של כוכבת סדרת הילדים "המכשפים מווייברלי פלייס", ג'ניפר סטון. בסרט זה הרייט מתחרה נגד מריון הות'ורן כדי לראות למי יש בלוג יותר טוב.
באוגוסט 2020, עיבוד סדרת אנימציה המבוססת על הספר הוזמנה על ידי אפל TV בכיכובן של ביני פלדשטיין, ג'יין לינץ' ולייסי שאבר.
כבל תקשורת
כֶּבֶל תקשורת הוא כבל חשמלי, המשמש כקו תקשורת ישיר בין שני התקני תקשורת נפרדים. קרוי גם נל"ן (ר"ת: "נקודה לנקודה").
כבלי התקשורת הפשוטים ביותר בנויים מתיילים מוליכים מבודדים, במספר תצורות בסיסיות:
קבוצה נוספת של כבלי תקשורת היא קבוצת הסיבים האופטיים. סיב אופטי הוא סיב מחומר שקוף (לרוב זכוכית), המאפשר העברת אור מקצהו האחד לאחר, בהתבסס על עקרון פיזיקלי של החזרה גמורה (או החזרה מלאה) של קרן אור. מכיוון שסיבים אופטיים אינם יוצרים שדות מגנטיים, הם יעילים ואמינים יותר בהעברת אותות. על פי רוב, עלותם גבוהה מזו של כבלים מוליכי חשמל.
מחוזות תימן
מחוזות תימן הם המחוזות (محافظات מוחאפזאת) האדמיניסטרטיביים המרכיבים את תימן. נכון לשנת 2018 תימן כוללת 21 מחוזות ומועצה אחת של עיר הבירה צנעא (أمانة العاصمة).
מתיאס גרינוואלד
מתיאס גרינוואלד (בגרמנית: Matthias Grünewald; 1470-1480–1528) הוא צייר גרמני חשוב, שעבודותיו מיוחדות בביטוי עז בקו, בצבע ובקומפוזיציה. משך מאות בשנים היה שמו של גרינוואלד עלום כמעט, ורבות מיצירותיו יוחסו לבן דורו, אלברכט דירר. מתחילת המאה ה-20, עם עליית האקספרסיוניזם הגרמני, השתנה יחסם של אמנים וחוקרים ליצירותיו האקספרסיביות של גרינוואלד, שתפש מקום בשורה הראשונה של אמני צפון אירופה בתקופת הרנסאנס. יצירתו החשובה והידועה ביותר של גרינוואלד היא סדרת ציורי המזבח באייזנהיים (Der Isenheimer Altar).
תולדות חייו.
רק מעט ידוע על חייו של גרינוואלד, ועוד פחות מזה ידוע בוודאות. רוב החוקרים מסכימים כי נולד בווירצבורג ונקרא מאתיס נייטארט (Mathis Neithart) או גוטהארט (Gothar(d)t) או נאיתארדט (Neithardt). השם גרינוואלד יסודו בטעות בזיהוי של היסטוריון האמנות יואכים פון זאנדארט, בספרו Teutschen Akademie (1675). איש אינו יודע היכן רכש את הכשרתו כצייר. השערה אפשרית אחת היא כי למד בקולמר אצל מרטין שונגאואר, שהקומפוזיציה במקצת מתחריטיו מזכירה חלק מציורי הצליבה של גרינוולד. התיעוד הברור הראשון לקיומו נמצא ב-1500 או 1501 כמאתיס דר מאלר בזליגנשטאדט אם מיין או כמאתיס מאשאפנבורג. מניחים כי כאן התגורר לפחות עד 1521, כשהוא יוצא את זליגנשטאדט לביצוע עבודות מוזמנות.
היצירה הראשונה אותה מייחסים בוודאות לגרינוואלד היא "הלעג לישו" מ-1503 (בפינקוטק הישן במינכן). ביצירה ניכרת השפעת תחריטי האפוקליפסה של דורר (מהשנים 1496-98) והשפעת הרנסאנס האיטלקי, אך גם כמה מהמאפיינים הבולטים של יצירותיו המאוחרות, כמו עיוותי הצורה המכוונים, הבד המתבדר כדי להעניק תחושה של תנועה והצבעים הזוהרים.
ב-1511 חכר יאקוב הלר את שירותיו של גרינוואלד כדי ליצור ארבעה ציורי שליחים בגריזיי (מונוכרום) לכנפי ציור מזבח שביצע דירר (מזבח הלר ב-Historisches Museum בפרנקפורט). ביצירות אלו ניכרת בשלותו של גרינוולד, ומופיעים בה המאפיינים הבולטים במזבח אייזנהיים, כמו השער הארוך והמתנפנף וכפות הידיים הגדולות והמעוותות.
בין השנים 1510 ל-1525 הוא שימש כצייר חצר וכארכיטקט בחבל הריין וכן כמהנדס הידראולי לשני ארכיבישופים של מיינץ. הוא עזב את משרתו כנראה על רקע מלחמת האיכרים, או לותרניזם. גרינוואלד מת, ככל הנראה, באוגוסט 1528.
יצירותיו.
רק יצירות בעלות גוון דתי שרדו מכלל עבודתיו של גרינוואלד, המפורסמת שבהן היא המזבח באייזנהיים, אשר הושלמה בשנת 1515 והמוצגת היום לציבור במוזיאון אונטרלינדן (בצרפתית: Musée d'Unterlinden) בעיר קולמר בצרפת. היצירה מורכבת מ-10 תמונות שונות על פני שנים-עשר לוחות. על המזבח הראשי מופיעה בלוח המרכזי צליבת ישו, תחתיה קבורתו ובשתי הכנפיים מופיעים אנטוניוס הקדוש וסבסטיאנוס הקדוש. הלוח המרכזי של ציור המזבח השני מוקדש למריה וישו התינוק, לצד מלאכים מנגנים, בתחתית מתוארת שוב קבורת ישו, ושני הלוחות הצדדיים מתארים את תחיית ישו ואת הבשורה למרים. בציור המזבח השלישי תופסים את החלק המרכזי ואת החלק התחתי פסלי עץ של ניקולא דה אגנו (שנוצרו, ככל הנראה, כעשרים שנה לפני ציור המזבח), כשבלוחות הצדדיים מופיעים ציור של אנטוניוס הקדוש המבקר את פאולוס הנזיר במדבר, ואת פיתויו של אנטוניוס הקדוש.
שאר יצירותיו של גרינוואלד שמורות בגרמניה, להוציא שתי יצירות קטנות המתארות את צליבת ישו, האחת בוושינגטון והשנייה בבזל. גרינוואלד התבקש לצייר ארבעה מלאכים, בציור מונוכרום, בשולי יצירת מזבח של דירר בכנסיית הלר שבפרנקפורט. יצירתו של דירר הושמדה בשריפה ואולם ציוריו של גרינוואלד שרדו. יצירות מזבח נוספות של גרינוואלד מצויות בקארלסרוהה, ובמוזיאון האוגוסטין. במינכן מצויה יצירתו הגדולה ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה ומאוריציוס הקדוש שנוצרה כנראה בין השנים 1521-1524 והייתה כנראה חלק מיצירת מזבח גדולה עוד יותר. סך הכל שרדו ארבעה מציוריו המתארים את צליבת ישו, כולם מלאי יראה וקדרות. יצירותיו ידועות בזכות הבעתן הדרמטית, צבעיהן מלאי החיות והאור הנשקף מהן.
מספר פיבונצ'י
רייצ'ל בילסון
רייצ'ל שרה בילסון (באנגלית: Rachel Sarah Bilson; נולדה ב-25 באוגוסט 1981) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. התפרסמה תודות לתפקידה כסאמר רוברטס בסדרת הנעורים האמריקאית "The O.C.".
ביוגרפיה.
בילסון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית לאב יהודי ולאם נוצרית. אביה, דני בילסון, הוא סופר, במאי ומפיק. הוריה של רייצל התגרשו בשנת 1997, כשהייתה בת 16. לרייצ'ל יש אחות חורגת שנולדה ב-2001, מנישואיו השניים של אביה לשחקנית הת'ר מדווי. בילסון למדה בבית ספר קתולי, ושתיים מחברותיה לכיתה היו קירסטן דנסט וקתרין מקפי.
בנעוריה הייתה ידועה בילסון כמרדנית ובעלת הרס עצמי. כשהייתה בת 16, היא וחברים של אחיה היו מעורבים בתאונת דרכים שכתוצאה ממנה בילסון הייתה חסרת הכרה מספר ימים. היא טוענת שהתאונה "שינתה" אותה, עודדה אותה "להפסיק.. להיכנס לצרות" וזה עצר אותה מ"ללכת בדרך הרעה". בילסון למדה בקולג' גרוסמוט שבסן דייגו, אך נשרה לאחר שנה והקשיבה לעצתו של אביה ללמוד משחק.
קריירה.
בילסון הופיעה במספר פרסומות, ובין השאר גם בכרזה למסעדת סאבוויי. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 2003 כשהופיעה בפרק אחד בסדרות "באפי ציידת הערפדים", ו"8 כללים פשוטים" ובסרט קצר בשם "לא שבורה".