בחודש יולי 2014 רכבת ישראל פרסמה מכרז לקניית 62 קטרים חשמליים שיופעלו במתח של 25,000 וולט, 50 הרץ. הרכבות החשמליות הראשונות אמורות היו להיכנס לפעולה לראשונה על המסילות החדשות שהלכו ונבנו - בין ירושלים לתל אביב ובין חיפה לכרמיאל. החברה הקנדית בומברדיה זכתה במכרז באוגוסט 2015. הקטר הראשון, מסוג בומברדייה טראקס (Bombardier Traxx) הגיע לישראל בספטמבר 2017, וב-16 בינואר 2018 התבצעה נסיעת המבחן הראשונה של הקטר, על קטע מהמסילה באזור לטרון.
בדצמבר 2015 הודיעה רכבת ישראל כי בחרה בהצעתה של חברת (SEMI (Sociedad Espanola de Montajes Industriales הספרדית במכרז חשמול המסילות. החברה הספרדית הציעה לבצע את הפרויקט תמורת שני מיליארד שקל, כמיליארד שקל פחות מהאומדן שלפיו תוקצב המכרז בסך שלושה מיליארד. מספר שבועות לאחר הזכייה הגישה קבוצה המורכבת מהחברה הצרפתית אלסטום ומאפקון הישראלית, שהתמודדה במכרז והפסידה, עתירה מנהלית לבית המשפט המחוזי נגד הרכבת, בטענה שאנשי רכבת ישראל ייפו את נתוני הפרמטר הטכני של החברה הספרדית, וכי היא הציגה הצעה כספית שלכאורה אינה ריאלית. בית המשפט המחוזי דחה את העתירה. אלסטום ואפקון ערערו לבית המשפט העליון ואחרי שנה וחצי של הליכים הושג הסכם פשרה: אלסטום ואפקון הסכימו למשוך את הערעור תמורת עבודות במסגרת הפרויקט בהיקפים של 300 ו-280 מיליון שקל. ההליך המשפטי הביא לעיכוב של יותר משנתיים בפרויקט החשמול.
בספטמבר 2017 זכתה חברת סימנס במכרז לאספקת 330 קרונועים בעלי הנעה חשמלית (EMU - Electric multiple unit) מסוג Desiro HC. הקרונועים יפעלו בשילוב של קרונות קומתיים ("דאבל-דק") וחד-קומה ("סינגל-דק"). בכל מערך של ארבעה או שישה קרונות, הקרונות המרכזיים הם דו־קומתיים והשניים שבקצוות בעלי קומה אחת.
במרץ 2020 אושר הסכם עדכני בין רכבת ישראל וחברת SEMI הספרדית להגדלת מימון ביצוע עבודות חשמול המסילות לצד מענק נוסף במקרה שקצב העבודות יושלם בלו"ז ביצוע מקוצר כשהיעד להשלמת חשמול המסילות הוא עד סוף 2025. תוספת התקציב עשויה לעלות עוד כחצי מיליארד שקלים, בנוסף לכ-12 מיליארד השקלים שעולה הפרויקט (עלות עבודות החשמול לאורך כ-450 ק"מ והתשתית הנלוות כולל 14 תחנות השנאה וקווי חשמל עיליים ומערכות שליטה ובקרה ורשת חשמל גם במוסכי הרכבת וכן עלות הציוד כגון הקטרים והקרונות החשמליים). השינוי למסגרת ההסכם עם SEMI גם מאפשר הכנסת קבלני משנה ישראלים למערך העבודות.
לפי תוכנית החומש של רכבת ישראל עד 2023 צפויה להסתיים העבודה על מקטעים בנימינה-ת"א-אשקלון, הרצליה-רעננה-ת"א וראשון לציון-אשקלון-ב"ש. עד 2024 צפויה להסתיים העבודה על מקטע ת"א-ב"ש ועד 2025 צפויה להסתיים העבודה על מקטעים נהריה-ת"א-ירושלים וכרמיאל-ת"א-ב"ש.
תחנות השנאה רכבתיות בישראל.
תחנות ההשנאה הרכבתיות (תה"ר) מוזנות מרשת החשמל הארצית וממירות את המתח ל-25,000 וולט שהוא מתח הפעילות של הציוד הנייד החשמלי.
בסיום הפרויקט, מתוכננות לפעול לאורך מסילות רכבת ישראל 16 תה"ריות.
בין כל מקטע הזנה של תה"ר קיים אזור נייטרלי קצר אשר בו נוסע הציוד הנייד ללא אספקת חשמל, באזור זה החשמל מנותק וכך נמנעים קצרים.
כלים הנדסיים בעבודות חישמול מסילות רכבת ישראל.
חברת SEMI מפעילה מגוון כלים הנדסים ייחודים לעבודות חשמול המסילות בישראל.
בתחום הרכבות העירוניות.
בנוסף לרכבות כבדות עם הנע החשמלי המופעלות על ידי רכבת ישראל, קיימת בישראל תחבורה מסילתית עירונית עם הנע החשמלי שמופעלת על ידי חברות אחרות.
מלחמה משלו (סרט)
מלחמה משלו (ברוסית: Своя война; משווק במדינות המערב בשם "Infiltration") הוא סרט רוסי משנת 2021 בבימויו של אלכסיי צ'אדוב שגם מככב לצדם של כריסטינה אסמוס, ויקטור סוחורוקוב, ארטיום טקאצ'נקו, ויטאלי קישצ'נקו, ג'ליל אסרטוב ואחרים. הסרט הופק בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי וחלקים ממנו צולמו בחצי האי קרים, מוסקבה ואף בסוריה.
עלילה.
איוון חזר מהמלחמה מזמן. אבל המלחמה לא מרפה ממנו והוא ממשיך לשחק בה, מה שכבר עולה לו ביחסיו עם אשתו ועכשיו עלול לעלות בחייו. איוואן נוסע לסוריה כשהוא מחופש ככתב מלחמת חוץ בשם ג'ון.
CEO (שיר)
CEO (ראשי תיבות בלועזית למילה מנכ"לית) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נטע ברזילי, והשיר הראשון שיצא לאור בהוצאת חברת התקליטים דיסני מיוזיק גרופ. את מילות השיר חיברו ברזילי לצד איתי שמעוני ואבשלום אריאל, שגם הפיק את השיר בשיתוף עם בועז ואן דה ביטס. הוא פורסם בשירותי המדיה השונים ב-13 באוקטובר 2021.
רקע.
בניסיון לפתח את קריירת המוזיקה שלה ולהתפרסם ברחבי אירופה וארצות הברית, עזבה ברזילי את חברת התקליטים טדי הפקות, שהפיקה את שיריה הקודמים דוגמת "אפס מאמץ" ו-"Bassa Sababa". היא חתמה חוזה הקלטות חדש עם דיסני מיוזיק גרופ, שנוסדה לאחרונה. לטענת הזמרת, "CEO" מעודד קבלת החלטות עצמאית, ללא כל התערבות מגורם חיצוני. בריאיון לגופי תקשורת שונים סיפרה כי מאז צאת השיר "Moustache", התקשתה לקחת החלטות שישפיעו על קריירת המוזיקה שלה בעצמה. לצד "CEO" פורסם השיר "DUM", שמספר על תקופת הדייטים של ברזילי.
בית הקיבוץ הארצי
בית הקיבוץ הארצי (נקרא גם בית התנועה הקיבוצית) הוא מבנה ברחוב לאונרדו דה וינצ'י 13 בתל אביב. המבנה, שתוכנן בסגנון הברוטליזם על ידי שמואל מסטצ'קין, נחנך בשנת 1969 והוא נכלל ברשימת המבנים לשימור של עיריית תל אביב. הוא שימש כמרכז אדמיניסטרטיבי ותרבותי של תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר מאז הקמתו עד שנת 2006 וכמרכז של התנועה הקיבוצית כולה מאז שנת 2006. בנוסף, הוא שימש להצגת יצירות אומנות של אנשי התנועות. באוגוסט 2021 חתמה התנועה הקיבוצית על חוזה להשכרת הבניין לחברת האחזקות אמפא לתקופה של עשרים שנה. בעקבות המהלך צפויים משרדי התנועה להתפנות, והוא צפוי לשמש כמשרדיה של חברת הסייבר פרימטר 81.
קומת הקרקע של המבנה היא קומת עמודים שמשמשת ככניסה ראשית, מעליה נבנו שש קומות משרדים וקומת גג ששימשה לכינוסים; מתחת לקרקע קיימות שלוש קומות מרתף. בתיק התיעוד שהוכן למבנה בעיריית תל אביב-יפו צוין שלמבנה חשיבות היסטורית בהיבט האורבני, כמתחם מוסדי שפעל בעיר, בהיבט האדריכלי כבניין המייצג את הסגנון הברוטליסטי במיטבו ובהיבט התרבותי, כמבנה ששימש מטה ומוקד תרבותי וחברתי של התנועה הקיבוצית בישראל.
היסטוריה.
מאמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 ועד תום שנות ה-60 מטה הקיבוץ הארצי היה בבית השומר הצעיר בקיבוץ מרחביה. אנשי התנועה רצו לבנות בתל אביב מבנה חדש שישמש כמטה. הבחירה בתל אביב נבעה מרצונם של היזמים "להביא את הקיבוץ אל לב המטרופולין", והבניין תוכנן לשמש כ"חלון ראווה" של ערכי הקיבוץ. הם פנו לשמואל מסטצ'קין ששימש בשנים 1943–1973 כאדריכל הראשי במחלקה הטכנית של הקיבוץ הארצי. התוכנית הראשונה של הבניין הוכנה על ידי מסטקצ'ין בשנת 1964. בשנת 1965 החלה הבנייה ובשנת 1969 החל אכלוסו.
בשנות ה-80 הוכנו שתי תוכנית להרחבת הבניין על ידי האדריכל ערי גושן. הראשונה כללה הרחבה על חשבון החניון שנמצא מאחורי הבניין והשנייה כללה תוספת של שתי קומות. שתי התוכניות לא מומשו. הצעה של גושן ושל דן איתן לאחד את החלקה עם החלקה הסמוכה שמשמשת כחניון ולבנות בחלקה הסמוכה מבנה משרדים מדורג שיתחבר למבנה הקיים אושרה בתחילת שנות ה-90, אך נזנחה גם כן.
בשנת 1999 התאחדו התנועות הקיבוציות ובעקבות זאת, בשנת 2006, היה הבניין למטה מאוחד של התנועה הקיבוצית. בשנת 2021 נידונה תוכנית להקים מגדל בן 45 קומות בסמוך לבניין, שישמש למגורים, משרדים ומסחר. במסגרת זאת הוצע שיתבצע שימור של המבנה הקיים.
המבנה וסגנונו.
מסטצ'קין אמר כי בעת תכנון המבנה הוא חשב לא רק על הפונקציונליות שלו, אלא גם על מהותו כבניין של תנועה קיבוצית. לפי עדותו, הוא החזיק בעמדה "שאי אפשר לתרגם אידאולוגיה לבטון וצורניות", אך מחשבתו בזמן תכנון המבנה הושפעה מהגישה החברתית והתרבותית של התנועה. בהתאם, הוא ביקש לתכנן מבנה "צנוע, חזק ואסתטי". לצורך כך, ועל פי סגנונו של האדריכל, נבחר הסגנון הברוטליסטי שמבליט את הבטון החשוף ומשדר עוצמה, צניעות וחספוס, לצד תכנון פונקציונלי מודרני של פנים המבנה. מסטצ'קין בחר להבליט את הקונסטרוקציה של הבניין כאלמנט חיצוני, כאשר העמודים והקורות בולטים כלפי חוץ. העמודים מכילים חלק מתשתית הצנרת והחשמל של הבניין, כך שנחסך מקום בפנים הבניין. בחלקו החיצוני של הבניין נעשה שימוש גם במלט ואלומיניום, בעוד שבפנים המבנה נעשה שימוש בטיח גרנולית ובאריחי קרמיקה, אשר משדרים יותר רכות וחמימות. לפי מוקי צור, "מסטצ'קין חשב שהניגוד בין חספוס לרכות זה מאוד קיבוצניקי". לפי שלום שרגא, שעבד עם מסטצ'קין, בחלק החיצוני של הבניין נעשה שימוש באלמנטים של צמנט לבן עם חריצים אלכסוניים, שיצרו משחקי אור וצל.
הכניסה לבניין נמצאת על רחבה מקורה, שמורמת מהרחוב ומקושרת אליו דרך גרמי מדרגות המצויים בין עמודי הבניין. בקומות המרתף נבנה חדר אוכל, מטבח, גלריה היכל לכנסים עם 210 מקומות ישיבה, אולם קטן עם 40 מקומות ישיבה ומועדון לחבר. נכון ל-2021 הגלריה המקורית בוטלה, אך פועלת בקומה 2- "גלריה לאונרדו", וכן פועל במקום אולם אירועים והרצאות. המרתף התחתון ביותר הכיל תשתית ביוב ונכון ל-2019 יש בו מחסן וכיתת לימוד.