מאפיין גאולוגי נוסף בשמורת חואנגלונג הוא מעיינות חמים. באתר חואנגלונג יש מספר מעיינות חמים בטמפרטורה נמוכה שמקורם במי תהום, אבל מרבית המעיינות מרוכזים באתר ערוץ מוֹאוּנִי. באתר זה יש שני אזורים של מעיינות חמים: פֵייצְווֵי קוָאנְג-צְ'וֵ'אן (Feicui Kuang-quan – "מעיין מים מינרליים ג'יידיט") שטמפרטורת המים שלו נעה סביב 9.5°C וג'וּג'וּחוּ (Zhuzhuhu – "אגם הפנינה הרותח") שטמפרטורת המים שלו 21°C, ומימיו נאגרים בבריכה ששטחה 400 מ"ר. מימי שני המעיינים עשירים במינרלים ולכן משמשים לצורכי מרפא.
אקלים.
האקלים ברוב שטחה של השמורה הוא סובטרופי גשום, אך בשל הפרשי הגובה יש בה אזורים בעלי אקלים ממוזג, אקלים ממוזג קר ואקלים ארקטי. המגוון הגדול של אזורי אקלים שונים מספק בתי גידול מתאימים למינים רבים ומגוונים של צמחים ובעלי חיים.
גשמים יורדים כל השנה בשמורת חואנגלונג, כאשר הקיץ חם יחסית וגשום (כ-70% מכלל הגשמים יורדים בין החודשים מאי וספטמבר) והחורף - קר ויבש יחסית (סיווג Cwa לפי שיטת קפן). הטמפרטורה הממוצעת בגשר פֿוּיֵן (Fuyan) שבפתח חְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ בגובה 3,160 מטרים מעל פני הים היא 3°C- והיא נעה בין 24.7°C- ל-30.6°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת לאזור זה היא 715.4 מילימטרים, כשהממוצע לכלל אתר חואנגלונג הוא 758.9 מילימטרים.
צמחייה.
שמורת חואנגלונג שוכנת באזור המעבר שבין אזור היער הלח שממזרח והאזור ההררי המאופיין בצמחיית מחטניים/ערבות השיחים והעשב של רמת צִ'ינְג-דְזָאנְג. היא שוכנת קרוב לנקודת המפגש של ארבעה אזורים פיטוגאוגרפיים: מזרח אסיה, הימלאיה, והאזורים הטרופיים והסובטרופיים של חצי הכדור הצפוני. כ-65.8% מהאתר מכוסה ביערות, כשמרבית יתרת השטח מעל לקו העצים. חלקים באתר הם שטחים מעובדים או משמשים כמרעה, אם כי היקפם של שטחים אלו אינו ידוע במדויק.
אזורי הצמחייה לפי גובה.
ההפרש בין המקום הנמוך ביותר בשמורה, בגובה 1,700 מטרים מעל לפני הים, למקום הגבוה ביותר, בגובה 5,588 מטרים מעל פני הים, הוא כ-3,900 מטרים. סוגי הצמחייה בשמורה מושפעים מגורמים רבים, אבל גורם הגובה הוא העיקרי. להלן חלוקה לאזורי צמחייה לפי גובה במטרים מעל פני הים:
מלבד המינים שהוזכרו לעיל מזכיר דו"ח על חואנגלונג בהוצאת משרד הבינוי של סין (כיום משרד השיכון ופיתוח הערים והכפרים) מ-1991 101 מינים של צמחים בעלי חשיבות משום נדירותם או שהם אנדמיים, בעלי ערך כצמחי נוי או שיש להם שימוש ברפואה הסינית. בין היתר מוזכרים בדו"ח "Fargesia denudata" ו-"Fargesia scabrida", שני מיני חזרן בעלי חשיבות משום שהם מהווים את עיקר מזונה של אוכלוסיית הפנדות בשמורה.
בעלי חיים.
בשמורת חואנגלונג נמנו מעל ל-200 מיני חולייתנים הכוללים:
סקר גילה כי דובי הפנדה מרוכזים בארבעה או חמישה אתרים ברחבי השמורה, אבל אין הערכה לכמות דובי הפנדה השוכנים בשמורה. עם זאת, העובדה כי השמורה גובלת בשמורות נוספות (וָאנְגְלָאנְג וג'ואיגָ'איְגוֹאוּ) מאפשרת לדובי הפנדה מרחב מחיה המבטיח את הישרדותם.
תיירות.
האזור סביב חְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ נשמר במשך אלפי שנים במצבו הטבעי, אם משום שחלקים רבים בו אינם נגישים או משום שיש לו חשיבות בדת, בתרבות ובפולקלור של התושבים הטיבטים המקומיים. אגדות וסיפורי עם רבים קשורים למקומות שונים בשמורה. בין השאר ייחסו המקומיים ל"מפל רחיצת הגוף" (Xishen Pubu) תכונות מרפא וטיפול בעקרות. המבקרים במקום היו במקור מקומיים שבאו להתרחץ במעיינות החמים או שעלו לרגל לפסטיבל דתי מקומי.
ב-1982 הוכרז האזור "מחוז נוף מדינתי" וחלו עליו חוקי הגנה שמקורם בחוקה הלאומית, בחוק היערות, בחוק להגנת הסביבה ותקנות מחוזיות. הגנה נוספת קיבל האזור בינואר 1987 כאשר הממשל של מחוז סצ'ואן אישר אמצעים להגנת המקום והגדיר בבירור את גבולותיו, וב-1992 זכתה השמורה למעמד של אתר מורשת עולמית. במקביל לצעדים אלו הלך וגדל מספר התיירים (מרביתם סינים) שפקדו את המקום. ב-1989 ביקרו במקום 50,000 תיירים, ב-1990 עלה מספרם ל-70,000 וכמות זאת הוכפלה שנה אחר כך שעה שבמקום ביקרו 160,000 תיירים. ההכרזה על המקום כאתר מורשת עולמית פרסמה את האתר בעולם, ולכך נוספו שבחים רבים בספרי המסע ובאתרי האינטרנט העוסקים בטיולים, ששניים מהם כוללים את חואנגלונג ברשימת עשרת הפארקים הלאומיים הטובים בעולם. ב-1998 כבר ביקרו בשמורה 260,000 תיירים וב-2001 שולש מספר התיירים באתר ל-820,000, כאשר ההערכה שמקסימום הקיבולת של האתר הוא כמיליון תיירים בשנה. עם זאת בגלל הגובה הרב בו מצוי האתר (חלק מהתיירים סובלים ממחלת גבהים ונעזרים בשאיפת בלוני חמצן) ובגלל מחיר הכניסה הגבוה יחסית, מעדיפים חלק מהתיירים המגיעים לסונגפאן להסתפק בביקור באתר המורשת העולמית הסמוך - שמורת גְ'יוֹגָ'איְגוֹאוּ (Jiuzhaigou).
אתרי התיירות.
מרבית התיירים מגיעים לטייל רגלית במסלול מעגלי בחְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ וחלקם מצטרף למסעות רכיבה על סוסים. רכבל מוביל לחלק העליון של הערוץ שבו יש זוג פגודות מאבן המתוארכות לתקופת שושלת מינג (1644-1368) והן מציינות את מקום הולדתו של צֶ'נְג שְׁצָ'אנְג (Cheng Shichang) נכדו של מייסד שושלת טאנג. בסמוך שוכן מקדש חואנגלונג הבודהיסטי-טאואיסטי המתוארך לתקופת שושלת מינג. המקדש בנוי משלושה חלקים שנועדו לציין את ראשו, גופו וזנבו של הדרקון. המקדש הקדמי הרוס, ובמקדש האמצעי נותרו חמישה אולמות המוקדשים לאלוהויות בודהיסטיות שונות. המקדש האחורי הוא טאואיסטי ומוקדש לאל הדרקון. בכל 15 לחודש השישי על פי לוח השנה הסיני (סביב חודש יוני), היום שבו על פי המסורת הגיע הדרקון למעמד בודהה, נערך סביב המקדש האחורי יריד גדול, יריד מקדש חואנלונג. עולים לרגל מקבוצות אתניות שונות נוהגים להקים במקום אוהלים, ומטבחים ארעיים. מדי פעם יורדות קבוצות למקדש להבעיר קטורת ולהתפלל למזל וליבולים טובים. היריד מושך למקום גם תיירים רבים. מאחורי המקדש האחורי שוכנת מערת חואנגלונג, שבה, על פי הפולקלור המקומי, התגורר נזיר טאואיסטי. המערה נרחבת ובה נטיפים שאליהם מצטרפים בחורף נטיפי קרח. במערה שלושה פסלי בודהה המתוארכים לשושלת מינג שכוסו עם השנים בשכבת אבן גיר עבה.
עם זאת, הסיבה העיקרית לביקור במקום הם בריכות הטרוורטין ושרטוני אבן הגיר שלאורך הערוץ. לאורך הערוץ מפוזרות 2,400 בריכות, שאצות וחיידקים השוכנים במימיהן צובעים אותן בשלל צבעים: כתום, צהוב, ירוק וכחול. על פי אתר אונסק"ו כמותן ויופיין של הבריכות שווי ערך לבריכות הטרוורטין שבאתר Mammoth Hot Springs בפארק ילוסטון שבארצות הברית ובאתר המורשת העולמית שמורת הפארק הלאומי נאהאני בקנדה ועולים על אלו שבאגמי פליטביצה שבקרואטיה ובפמוקלה שבטורקיה. על מנת שלא לפגוע בנוף מוגבלת ההליכה לאורך הערוץ לשבילי הליכה מוגבהים מעץ. מסלול ההליכה בערוץ הוא מעגלי, כשהוא מתחיל ומסתיים במקדש חואנגלונג.
Not Now John
שדה התעופה הבינלאומי קורפו יואניס קפודיסטריאס
שדה התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה
אליעזר ירושלמי
אליעזר ירושלמי (יֶרוּסַלִימְסקי) (יולי 1900 – 10 בדצמבר 1962) היה מורה, סופר ופעיל ציבור בליטא ובחיפה.
קורות חיים.
אליעזר ירוסלימסקי נולד בהורודישטט, במחוז ברנוביץ' (כיום בלארוס), בנם של יוסף ולאה, במשפחה ציונית. אביו הוסמך לרבנות ושימש כשופט.
קיבל חינוך מסורתי, וסיים בית ספר על-יסודי ב-1915. בזמן מלחמת העולם הראשונה השתתף בקורסים להוראה שאורגנו על ידי כוחות הכיבוש הגרמניים ונשלח למחנה ריכוז בבלווז'סקאיה. לאחר המלחמה החל ללמד, ואחרי שירות קצר כמתנדב בצבא האדום השתקע ב-1926 בליטא. ירוזלימסקי סיים ב-1929 תואר מוסמך בפילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטה בקובנה ודוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת קניגסברג (נושא הדיסרטציה שלו היה "היחסים בין זיגמונד הראשון ובין המסדר הטבטוני והדוכסות הפרוסית בשנים 1510–1525").
לאחר סיום לימודיו החל לעסוק בהוראת היסטוריה גאוגרפיה ומקצועות נוספים בבתי ספר תיכוניים בווירבלן ובשאוולי (בגימנסיה על שם ביאליק). בד בבד עם עבודתו החינוכית החל להיות פעיל בצעירי ציון ובמפלגה הציונית-סוציאליסטית. הוא נשא את שרה קליין, והיה אב למרדכי ויוסף. הוא האמין בתחיית הלשון העברית ושמר עליה במשפחתו, גם בתקופת השלטון הסובייטי ובגטו.
ב-1941 נשלח לגטו שאוולי והתמנה כמנהל בית הספר שהתנהל בחשאי במרפסת ששימשה גם כמקום בית הכנסת. בגטו עבד בבוקר כסנדלר, אחר כך עסק בחינוך ולעת לילה בכתיבת יומן ובאיסוף מסמכים היסטוריים. ארכיון זה תפח לכדי אלפי מסמכים שהוחרמו, בעקבות הלשנה, לידי השלטונות הסובייטים לאחר מלחמת העולם השנייה וממנו ניצל רק "פנקס שאבלי", שפרסם לימים בשנת תשי"ח.
ב-1944 נמלט מן הגטו, הצטרף לפרטיזנים. לאחר שחרור האזור על ידי הצבא האדום - התגייס לשורותיו, בו שירת זמן מה ולאחר-מכן הגיע לעיר ווילנה. בווילנה הקים בית ספר יהודי שכלל גם פנימייה עבור ילדים יהודים שנותרו אחרי המלחמה בחוסר כול. ב-1945 עבר ללודז', ועם תנועת הבריחה עבר לאיטליה. ברומא ניהל את המחלקה לתרבות וחינוך של מרכז ארגון הפליטים, לימד ספרות עברית בבית המדרש לרבנים וכמנהל המחלקה לחינוך היה בין מקימי רשת בתי ספר עבריים, בתי הבראה לילדים וארגון קורסים להשתלמות מורים והדרכתם. היה חבר מערכת הירחון הספרותי "אין גאנג", עורך הקובץ העברי "ניר", השתתף בעיתון "בדרך", וכתב ליומון היידי הניו-יורקי "פאָרווערטס" ולעיתונים יידיים נוספים.
ב-1948 השתתף כציר בכנס היסוד של הקונגרס היהודי העולמי לתרבות שנערך בניו יורק.