מיקומה האסטרטגי של העיר סייע לה לשגשג גם לאורך המאה ה-15, ובין תחילת פריחתה למאה ה-15 היא שימשה נקודת מעבר לשיירות רבות שנעו מכיוון מערב ומכיוון דרום לכיוון מזרח, וזאת בנוסף לפיתוח תעשיות כגון תעשיית הטקסטיל ומדיניות מיסוי נוחה. ב-1258 הוקם הסאהב-אבאד, שהיה אזור פתוח טקסי שהיה מוקף במבנים החשובים ביותר בתבריז באותה עת. סאהב-אבאד שימש גם לעריכת מצעדים צבאיים וגם כאתר כנסים. בראשית המאה ה-16 נבחרה תבריז כבירת האימפריה הספווית, והעיר הפכה לאחד ממרכזי הממשל החשובים של האימפריה הספווית. האימפריה הייתה נתונה לאיום עות'מאני, וכתוצאה מכך הוחלט להעביר את עיר הבירה לקזווין ובהמשך לאספהאן. בהמשך המאה ה-16 וגם במאה ה-17 הפכה תעשיית הייצור המקומית ליותר מגוונת, וכללה בין היתר גם הכנת סבונים, אריגה, וייצור נשק. נפח הפעילות המסחרית גדל אף הוא.
האימפריה הרוסית כבשה את העיר ב-1826, אך היא חזרה לשלטון פרסי כעבור שנתיים בלבד. במאה ה-19 הועבר המרכז הממשלתי מסאהב-אבאד, ומיקומו החדש היה בקרבת שער אאלה דרומית לנהר מֶהְרָאן. על שטחו של סאהב-אבאד הוקמה כיכר סאהב-אול-אמר, ומסגד ג'אמע שוקם. הבאזאר ספג נזקים כבדים כתוצאה משיטפון שפקד את המקום ב-1871. לצורך עבודות השיפוץ נערכו סקר ומיפוי של הבאזארים, ותוצאותיהם השתמרו מאז. לאחר מכן החלו עבודות השיפוצים.
ב-1906, במהלך המהפכה החוקתית הפרסית, נסגר הבאזאר ותושבי תבריז הפגינו נגד הממשלה במחאה על כך שהשאה חתם על החוקה החדשה והפרלמנט הראשון כונס. בהמשך המאה ה-20 נסללו בתבריז דרכים רחבות יותר, וכתוצאה מכך נותק הקשר בין לב הבאזאר לבין חלקים אחרים שלו. מאז שנות ה-80 נערכו בבאזאר עבודות שיפוץ אחדות במסגד ג'אמע, במסגד הכחול ובמבנים מסחריים אחדים.
קמבודיה במשחקים הפאראלימפיים
קמבודיה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000), כששלחה משלחת של 11 ספורטאים למשחקים, ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה קמבודיה חלק מעולם.
היסטוריה.
המשלחת הראשונה אותה שלחה קמבודיה למשחקים בסידני בשנת 2000 כללה רק את נבחרת הכדורעף נכים הלאומית. הנבחרת הפסידה בכל חמשת משחקיה הראשונים, וניצחה באחרון בלבד את נבחרתה של אוסטרליה במשחק על המקומות 7-8. אל הטורנירים הבאים שלחה קמבודיה משלחות קטנות יותר, שלא עלו על שני משתתפים כל אחת. הספורטאים הנכים אותם שלחה קמבודיה מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ברסטצ'קו
ביזרה
ריצ'רד צ'מברלין
ג'ורג' ריצ'רד צ'מברלין (באנגלית: George Richard Chamberlain; נולד ב-31 במרץ 1934) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון וזמר אמריקאי. הוא זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב על תפקידיו בסדרות הדרמה "שוגון" ו"ד"ר קילדר" ובמיני-סדרה "ציפורים מתות בסתר".
קורות חייו.
צ'מברלין נולד בבוורלי הילס לאלסה ווינפרד ולצ'ארלס אקסיום צ'מברלין.
למד ב"תיכון בוורלי הילס" וב"מכללת פומונה" ולאחר מכן שירת במשך 16 חודשים כפקיד בצבא ארצות הברית והוצב בקוריאה הדרומית.
קריירה.
טלוויזיה.
צ'מברלין זכה למעמד של אליל נוער בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 כשהופיע בתפקיד הרופא הצעיר ד"ר ג'יימס קילדר.
זכה על התפקיד בפרס גלובוס הזהב לכוכב הטלוויזיה הטוב ביותר בשנת 1963.
באותה הקטגוריה היה מועמד לפרס גם על תפקידו בסדרת הדרמה "יובל המאה" בתור הצייד הסקוטי אלכסנדר מקאיג.
בשנת 1975 הופיע בתפקיד כמלח אדמונד דנטס בעיבוד הטלוויזיוני לספר המפורסם "הרוזן ממונטה כריסטו", על הופעתו היה מועמד לפרס אמי.
ב-1977 שיחק בתפקיד הראשי בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "האיש במסכת הברזל".
צ'מברלין זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה בשנת 1981 על תפקידו בתור הנווט ג'ון בלאקת'ורן במיני סדרה המבוססת על הרומן "שוגון".
צ'מברלין זכה בפרס גלובוס הזהב השלישי שלו בשנת 1984, בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במיני סדרה על הופעתו בתפקיד הכומר הקתולי ראלף דה-בריקאסאר בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "ציפורים מתות בסתר". הסדרה בכיכובו זכתה בארבעה פרסי גלובוס הזהב ובשישה פרסי אמי והייתה לנצפית ביותר בהיסטוריה בארצות הברית אחרי הסדרה "שורשים".
בשנת 1986 היה צ'מברלין מועמד לפרס גלובוס הזהב ובפעם הרביעית לפרס אמי על הופעתו בסרט השואה "" בתפקיד חסיד אומות העולם השוודי הנערץ ראול ולנברג.
צ'מברלין היה הראשון לגלם את הסוכן החשאי הנרדף ג'ייסון בורן בעיבוד הראשון למותחן הריגול "זהות כפולה" בשנת 1988.
הועמד על הופעתו בסרט בפעם השישית לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2010 שיחק צ'מברלין בעונה החמישית של סדרת הדרמה "אחים ואחיות" בתפקיד ג'ונתן ביירולד, האקס של מנהל הכספים סול הולדן (רון ריפקין).
קולנוע.
צ'מברלין הופיע לראשונה בקולנוע בשנת 1963 בדרמה "דמדומי כבוד".
בשנת 1970 פרץ צ'מברלין לתודעה בהוליווד בזכות תפקיד המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי שגילם בדרמה המוזיקלית של קן ראסל "צ'ייקובסקי".
ב-1972 הופיע בתפקיד הלורד ביירון בדרמה הבריטית "ליידי קרוליין לאמב".
ב-1973 שיחק בתור המוסקטר ארמיס בעיבודו המצליח של הבמאי ריצ'רד לסטר לרומן ההרפתקאות "שלושת המוסקטרים", צ'מברלין חזר על התפקיד גם בשני סרטי ההמשך "ארבעת המוסקטרים" ו"שובם של המוסקטרים".
ב-1974 השתתף בסרט האסונות "המגדל הלוהט" בתפקיד רוג'ר סימונס מהנדס החשמל של בניין הזכוכית רב הקומות.
ב-1976 שיחק צ'מברלין בפנטזיה המוזיקלית "סנדל הזכוכית והורד" המבוססת על האגדה "סינדרלה" בתפקיד הנסיך אדווארד.
בסרט ביטא צ'מברלין גם יכולת השירה שלו כאשר שר שישה שירים מתוך הסרט לצידה של השחקנית האירית ג'מה קרייבן. בסרט זה שחקה גם אווה ראובר שטיינר.
ב-1977 היה צ'מברלין מועמד לפרס שחקן השנה באוסטרליה על תפקידו בסרטו השלישי של פיטר ויר "הגל האחרון", בו שיחק בתור עורך הדין דייוויד ברטון.
ב-1978 הופיע בסרט האסונות "הנחיל".
בשנות ה-80 שיחק בהפקתם המוצלחת של מנחם גולן ויורם גלובוס "מכרות המלך שלמה" בתפקיד צייד האוצרות אלן קווטרמן ובסרט ההמשך שבא בעקבות "אלן קווטרמן ועיר הזהב האבודה".
צ'מברלין ערך את הופעותיו הקולנועיות האחרונות בשנת 2007 בקומדיה "אני מכריז עליכם צ'אק ולארי" ובדרמת האגרוף האירית "כוח וכבוד".
חיים אישיים.
צ'מברלין הוצא מהארון בשנת 1989 בגיל 55, אך רק בשנת 2003 הצהיר על היותו הומו.
ניהל מערכות יחסים עם קצרה השחקן וסלי איור וארוכה יותר עם השחקן- תסריטאי מרטין ראבט, אותו הכיר על סט הסרט "אלן קווטרמן ועיר הזהב האבודה".
כווית במשחקים הפאראלימפיים
כווית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980), כששלחה משלחת של תשעה ספורטאים למשחקים, (שבעה גברים ושתי נשים) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה כווית חלק מעולם.
לאורך השנים זכו ספורטאיה הנכים של כווית ב-50 מדליות פאראלימפיות, 11 מדליות זהב, 17 מדליות כסף ו-22 מדליות ארד.
היסטוריה.
משלחת הספורטאים הנכים הראשונה אותה שלחה כווית למשחקים הפאראלימפיים בארנהם בשנת 1980 חזרה למולדתה עם חמש מדליות פאראלימפיות. האתלט שאפי מרווה זכה במדליית הארד במרוץ ל-400 מטר עם תוצאה של 1:22.07 דקות בשלב המוקדמות ו-1:20.67 דקות במקצה הגמר. במרוץ ל-100 מטרים זכה מרווה במדליית הכסף עם תוצאה של 18.50 שניות, אך נכנע לשיא עולם של אסטביו ואלדז המקסיקני שסיים ב-17.83 שניות. האצנית אדלה אל-רומי זכתה במדליית הכסף בהדיפת כדור ברזל עם הטלה למרחק של 4.99 מטרים, במדליית זהב במרוץ ל-60 מטרים עם שיא עולם של 14.91 שניות בשלב המוקדמות ו-15.07 שניות במקצה הגמר, ובמדליית זהב נוספת במרוץ ל-200 מטרים עם שיא עולם נוסף של 44.60 שניות בשלב המוקדמות ו-47.32 במקצה הגמר.
אל אולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) שלחה כווית משלחת של 22 ספורטאים (20 גברים ושתי נשים) שזכו בשמונה מדליות פאראלימפיות. הספורטאית המצטיינת במשלחת הייתה שוב אל-רומי, שזכתה בשלוש מדליות פאראלימפיות, בהן מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל, עם שיא פאראלימפי של 5.42 מטרים בשלב המוקדמות, ותוצאה זהה במקצה הגמר, אך נכנעה לשיא עולם של 5.52 מטרים של המתחרה הבלגית, ומדליית זהב בזריקת דיסקוס עם זריקה למרחק של 15.76 מטרים.
אולימפיאדת הנכים סיאול (1988) הייתה המוצלחת ביותר של המשלחת הכוויתית. המדינה שלחה 30 ספורטאים (27 גברים ושלוש נשים) שזכו ב-17 מדליות פאראלימפיות, בהן 4 מדליות זהב. גם במשחקים אלו הייתה אל-רומי הספורטאית המצטיינת של המשלחת, עם מדליית כסף בזריקת הדיסקוס עם תוצאה של 14.70 מטרים, מדליית זהב בהטלת כידון עם תוצאה של 11.34 מטרים, ומדליית זהב נוספת בהדיפת כדור ברזל עם שיא עולם של 6.08 מטרים. עוד בלט בשורות המשלחת האתלט עדנאן אל-חולפי שזכה במדליית הארד בקרב חמש, ובמדליית הזהב עם שיא עולם של 45.14 מטרים בהטלת הכידון (קטגוריה 6)
בטורנירים הבאים לא הצליחה המשלחת של כווית לזכות ביותר ממדליית זהב אחת בכל אחת מאולימפיאדות הנכים. באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) זכתה אל-רומי במדליית כסף אחת, עם 16.42 מטרים בתחרות זריקת הדיסקוס, ועלי מוחמד הוסיף מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל, ומדליית זהב בהטלת כידון עם שיא עולם של 38.96 מטרים.
וייט סטאר ליין
וייט סטאר ליין (מאנגלית: "קו הכוכב הלבן") הייתה חברת ספנות בריטית ידועה ובולטת מאוד, המפורסמת כיום בעיקר בגלל כלי השיט שלה, הטיטניק, ואובדן הספינה האחות בריטאניק, בזמן מלחמת העולם הראשונה. מבין שלוש אוניות המעמד האולימפי, רק אחת, האולימפיק, הייתה רווחית.