יחסי ערב הסעודית–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים הרשמיים שבין הממלכה הערבית הסעודית לבין ממלכת שוודיה. היחסים ידעו עליות ומורדות במהלך השנים. שתי המדינות חברות באומות המאוחדות וארגונים בינלאומיים אחרים.
היסטוריה.
ערב הסעודית ושוודיה החלו להקים יחסים דיפלומטיים אחת עם השנייה באמצע המאה ה-20, כאשר שתיהן התחייבו להיות נייטרליות במהלך מלחמת העולם השנייה. למרות ההבדלים בדת, בתרבות ובכלכלה, בשתי המדינות המשטר הוא מונרכיה, בערב הסעודית - אבסולוטית, ובשוודיה - חוקתית.
הסכסוך הפוליטי בשנת 2015.
בשנת 2015, יחסי המדינות התדרדרו בשל משבר דיפלומטי כאשר שוודיה מתחה ביקורת על זכויות האדם בערב הסעודית לאחר ששרת החוץ לשעבר של שוודיה, מרגוט ולסטרם, האשימה את ממשלת סעודיה בהתעללות בבלוגר הסעודי ראיף בדאווי. בתגובה, שתי המדינות החזירו את השגרירים שלהן, ושוודיה פרשה מההסכם הצבאי שלה עם ערב הסעודית. שנה לאחר מכן המדינות חידשו את היחסים הדיפלומטיים שלהן.
המלחמה בתימן.
שוודיה ספגה ביקורת רבה בהיותה שותפה במלחמת האזרחים בתימן, כאשר שוודיה סיפקה לצבא הערבי הסעודי כלי נשק וציוד ללחימה. בתגובה, שוודיה החלה לפייס בין הצדדים הלוחמים. בדצמבר 2018, הסכם בתיווך שוודי נחתם בין ממשלת תימן לבין החות'ים בסטוקהולם, בירת שוודיה.
מסחר.
מכירת נשק.
ערב הסעודית היא הקונה השלישית הגדולה ביותר של נשק משוודיה.
התרסקות מסוק עטלף
הגדולה (סדרת טלוויזיה)
האנה פן
האנה קלוהיל פן (11 בפברואר 1671 - 20 בדצמבר 1726) הייתה מושלת אנגלו-אמריקאית, הייתה אשתו השנייה של מייסד המושבה האמריקנית פנסילבניה ויליאם פן. היא ניהלה בפועל את מחוז פנסיבליה לאחר שבעלה סבל משבץ מוחי במשך 6 שנים. ועוד 8 שנים לאחר מותו ב-1718.
ב-28 בנובמבר 1984 העניק לה נשיא ארצות הברית רונלד רייגן את התואר אזרח כבוד של ארצות הברית והיא האישה הראשונה בהיסטוריה שקיבלה את התואר הזה.
ביוגרפיה.
נולדה ב-11 בפברואר 1671 לתומאס קאלואהיל בעיר בריסטול שבאנגליה.
כשהייתה בת 25, ב-5 במרץ 1696 התחתנה עם ויליאם פן, בן ה-52. היא ילדה את בנם הראשון (מתוך שמונה) במהלך המסע שלהם לאמריקה.
כשוויליאם פן מת בגיל 73 ב-30 ביולי 1718, צוואתו העניקה להאנה פן שליטה מלאה במושבה והונו. אך בנו הבכור של ויליאם פן מנישואיו הראשונים, וויליאם פן הבן, ביקש לפסול את צוואתו של אביו על מנת להשיג שליטה במושבה. תביעתו לא צלחה, והאנה פן נשארה אחראית על המושבה עד שמתה משבץ מוחי בבית בנה בלונדון ב-20 בדצמבר 1726 בגיל 55.
הקהילה היהודית בדובאי
הקהילה היהודית בדובאי (או: המרכז הקהילתי היהודי של איחוד האמירויות (באנגלית: The Jewish Community Center of UAE)) היא קהילה יהודית בראשות הרב לוי דוכמן ונשיאת הקהילה סולי וולף.
נכון לשנת 2022 הקהילה מונה כ-4,000 חברים, מתוכם כ-1,000 ישראלים יורדים.
היסטוריה.
מאז הקמת איחוד האמירויות הערביות ב-1971, הייתה קיימת במדינה קהילה יהודית קטנה. עם זאת, בשל היחסים הפוליטיים המורכבים בין ישראל ואיחוד האמירויות, חיי הקהילה התנהלו בעיקר בצנעה. עם שיפור היחסים בין ישראל לאיחוד האמירויות במסגרת הסכמי אברהם, חל שיפור ביחסי השלטון המקומי עם הקהילה היהודית ונוספו תפילות לרווחת ממשלת האמירויות והכוחות המזוינים שלה.
בית כנסת.
הקהילה מונהגת בידי הרב לוי דוכמן. התפילה בשבת כוללת ברכה מיוחדת לנשיא איחוד האמירויות הערביות השייח מוחמד בן זאיד אאל נהיאן וכן לשאר שליטי איחוד האמירויות.
אוכל כשר.
שחיטה מקומית מספקת כ-1,000 עופות כשרים בכל שבוע.
בעקבות הסכם הנורמליזציה, פתח הרב דוכמן מסעדה יוקרתית כשרה בבורג' ח'ליפה בדובאי, המגישה מאכלים ים תיכוניים ויין ומעוצבת ב"עיצוב אסייתי מלוטש".
חינוך יהודי.
בשנת 2020 הוקם תלמוד תורה בדובאי ומונה כיום כ-40 תלמידים.
פררפטילה
פררפטילה (שם מדעי: "Parareptilia"; מילולית: "לצד הזוחלים") היא קבוצה קדומה של זוחלים פרימיטיביים מקבוצת הזאורופסידה שאינם השתייכו לדיאפסידים והתפתחו במקביל לזוחלים המוכרים. הקבוצה התפתחה במשך הקרבון הפנסילבני מלפני 306 מיליון שנה והתקיימה עד לסוף הטריאס שלפני 201.3 מיליון שנה מזמננו. הם שגשגו במהלך הפרם אך רק מעטים מהם שרדו את הכחדת פרם-טריאס ואף אחד מהם לא שרד עד לתור היורה. לקבוצה זו נכללים מינים רבים מהקבוצה שהתבטלה אנאפסידה.
בשנות ה-90 הניחו שהצבים התפתחו מקבוצה זו, כך שהיא מעולם לא נכחדה ואולם רוב הדעות היום מניחות שהצבים התפתחו מהקבוצה טסטודינטה.
בני הקבוצה היו בעלי חלל גוף רחב ודחוס ורובם היו בעלי ארבע רגליים, אם כי חלקם היו דו-רגליים כמו ה-"Eudibamus" שאף היה ראשון הזוחלים הדו-רגליים. המזוזאורוס היה הזוחל הימי הראשון הידוע, הקבוצה Pareiasauroidea הכילה את ראשוני הזוחלים ההרביוורים כמו הסקוטוזאורוס והאלגיניה והמשפחה Nycteroleteridae הייתה הראשונה בעלת שמיעה פנימית מתקדמת.
ירגזי קנרי
ירגזי קנרי או ירגזי כחול אפריקני (שם מדעי: Cyanistes teneriffae) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. ניתן לזהותו בקלות על ידי נוצותיו הכחולות והצהובות. הירגזי הקנרי דומה מאוד לקרובו מצפון, הירגזי הכחול.
מאפיינים חיצוניים.
הירגזי הקנרי הוא עוף קטן, אורכו 11–12 ס"מ. הוא דומה מאוד לקרובו מצפון, הירגזי הכחול, אם כי קטן וכהה בהשוואה אליו. גבו, כנפיו, זנבו וכיפתו בצבע אינדיגו עד אולטרמרין ואף שחור. הראש לבן עם סימונים שחורים על הסנטר, פס העין, והצווארון. הגחון צהוב. המקור שחור וקצר, קשתית העין כהה וכף הרגל אפורה כחלחלה. למספר תת־מינים פס לבן על הכנף. על הבטן יש פס שחור. לצעירים פנים צהובות ופלומה חומה, והכנפיים והזנב כהים ודהויים. הירגזי משמיע מגוון רחב של קריאות, קולות ושירים, שמשתנים בין האיים השונים, ולאורך המגרב. אורך הכנף 60.5–64.5 מ"מ אצל הזכרים ו–59–61 מ"מ אצל הנקבות; אורך הזנב 45.5–52 מ"מ אצל הזכרים ו–45–47.5 אצל הנקבות; אורך המקור 10–11 מ"מ אצל הזכרים ו–9.6–10.5 אצל הנקבות.
ישנם הבדלים בין תת־המינים במראה:
התנהגות.
הירגזי הקנרי נצפה לרוב לבד, בזוג או בלהקות קטנות. תזונתו לא ידועה ברובה, אם כי משוער שהיא לא שונה בהרבה מזו של הירגזי הכחול. ידוע כי המין ניזון ממגוון זחלים.
עונת הקינון חלה בין פברואר ליולי, וייתכן שקיימת אחת נוספת מאוקטובר עד ינואר. המין נוטה לקנן באזורים נמוכים, אם כי הוא מקנן גם באזורים הרריים. הירגזי מקנן בחללים בעצים, בנקיקים, בסדקים בקירות, וגם בתיבות קינון, ולעיתים רחוקות על הקרקע. הקן דומה לזה של הירגזי הכחול; קן בצורת קערה שעשוי מטחב, עלים, נוצות וזרדים. הקן מוקם בגובה של עד שלושה מטרים מהקרקע. זמן הקינון של הירגזים מושפע מכמות הזחלים שניתן למצוא לאורך השנה. הנקבה מטילה 3–6 ביצים לבנות עם נקודות אדמדמות. הגוזלים ניזונים מזחלים. הפרחונים נוטים להישאר קרוב לטריטוריית הוריהם ולא להתפזר לאחר הפריחה.
הורות חוץ־זוגית ידועה ונפוצה יחסית בקרב הירגזים הקנריים. עם זאת, אין מקרי טפילות קינים בין פרטי המין.
בית גידול ותפוצה.
הירגזים חיים בצפון מערב המגרב ובארכיפלג הקנרי. הירגזים מעדיפים יערות ממוזגים. על פי ההערכות, טווח התפוצה (2,180,000 קמ"ר של שטחי קינון ו–9,650,000 קמ"ר של שטחי תפוצה) וגודל האוכלוסייה גדול מאוד, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח וקריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה יציבה, ועל כן לא קיימת ירידה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. כתוצאה מכך, הירגזי הקנרי מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה ופילוגנטיקה.
הסוג ציאניסטס תואר ב-1829 בידי החוקר הגרמני יוהאן יקוב קאופ אך במשך שנים נחשב לתת-סוג של הירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג ציאניסטס, כפי שביצעו גופים אחדים, שבהם IUCN, ITIS, ואיגוד האורניתולוגים הבינלאומי (IOU, לשעבר IOC) .
העץ הפילוגנטי של הסוג ציאניסטס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
תת־מינים.
להלן רשימת תת־המינים של הירגזי הקנרי על פי איגוד האורניתולוגים הבינלאומי (2021):
בשנת 2005 קוויסט ואחרים הראו שהאוכלוסייה מגראן קנריה היא תת־מין נפרד, בהתבסס על נתונים גנטיים.
מקור המין.
מחקר גנטי נרחב מ-2015 מצא שמקור הירגזים הקנריים בצפון אפריקה הוא יבשתי, דבר שמנוגד למחקר קודם (איירה ואחרים, 2011), שהציע שהאוכלוסיות הצפון אפריקאיות הם תוצאה של הגירה מהאיים הקנריים. המחקר מ-2015 ציין בנוסף שהירגזים הקנריים היגרו אל האיים הקנריים שלוש פעמים, ככל הנראה כתוצאה משינויים ביערות ברחבי צפון אפריקה: הגל הראשון של ההגירה היה הגירה של ירגזים קנריים אל לה פלמה לפני כארבעה מיליון שנים; הגל השני היה הגירה אל מרכז הארכיפלג ואל האי אל איירו לפני כשני מיליון שנים; הגל השלישי אל האיים פוארטוונטורה ולנסרוטה התרחש לפני כמאה אלף שנים. הגל הראשון אף קדם לפיצול בין הירגזי הכחול והירגזי התכול, מה שמעיד על כך שהמין התפצל מהקלייד המשותף של הירגזי הכחול והירגזי התכול לפני יותר משלושה מיליון שנים. מחקר זה אישר כי האוכלוסייות מלוב ומלה פלמה, האוכלוסיות הפריפריאליות ביותר של הירגזים הקנריים הן שרידים של אוכלוסייה צפון אפריקאית עתיקה ונרחבת.
פיצול אפשרי למינים נוספים.