קריירה.
בשנת 2003 קיבל את תפקידו הראשון כשחקן אורח בסדרת הטלוויזיה "ג'אג".
בשנים 2006–2010 הוא גילם את דמותו של אנדו מאסאצ'י במשך ארבע עונות של סדרת הטלוויזיה "גיבורים". בעונה הראשונה הוא שיחק כשחקן אורח ובשאר העונות הוא קיבל קרדיט של שחקן ראשי.
בשנת 2007 שיחק בסרט האינדי "ביג דיל". בשנת 2008 הוא הופיע בסדרה "CSI" בתור מתורגמן לשפה הקוריאנית.
בשנת 2010 שיחק בסרט "איך לעשות אהבה עם אישה". בשנת 2013 שיחק בדרמה האירוטית של קתרין הארדוויק "פלאש" בכיכובם של אמילי בראונינג וקאם ג'יגנדה.
בשנת 2021 הוא הופיע בסרט הקומדיה "יום הכן" של ספק שירותי הסטרימינג נטפליקס.
חיים אישיים.
בשנת 2015 נישא קייסון לזמרת ולמדענית המוח ג'יימי ברג; לזוג יש שני ילדים.
הוא דובר קוריאנית ואנגלית שוטפת ולמד לדבר יפנית כדי לשחק את אנדו מאסאצ'י בסדרה "גיבורים".
פוספאט
צ'יינה איסטרן איירליינס
צ'יינה איסטרן איירליינס (באנגלית: China Eastern Airlines, בסינית מפושטת: 中国东方航空股份有限公司, בסינית קלאסית: 中國東方航空, בפין-יין: zhōngguó dōngfāng hángkōng gǔfèn yǒuxiàn gōngsī) היא חברת תעופה סינית שבסיסה בעיר שאנגחאי. החברה מפעילה טיסות סדירות מקומיות ובינלאומיות בעיקר מנמלי התעופה של שנגחאי.
תולדות החברה.
החברה נוסדה ב-25 ביוני 1988 לאחר החלטת ממשלת סין לפצל את חברת CAAC איירליינס לשש חברות שונות - אייר צ'יינה, צ'יינה איסטרן איירליינס, צ'יינה סאות'רן איירליינס, צ'יינה נורת'רן איירליינס, צ'יינה סאות'ווסט איירליינס, וצ'יינה נורת'ווסט איירליינס.
בשנת 1997 הייתה צ'יינה איסטרן איירליינס לחברת התעופה הסינית הראשונה בהיסטוריה שהנפיקה מניות סחירות. הם הונפקו ב ובארצות הברית הנפיקה החברה תעודות פיקדון אמריקאיות (American depositary receipt - ADR).
בשנת 1998 ייסדה החברה את חברת "צ'יינה קרגו איירליינס" מיזם משותף עם חברת הספנות COSCO. בשנת 2001 רכשה חברת צ'יינה איירליינס 25% מהמיזם.
בתחילת שנות ה-2000 הסבה חטיבת בדק של התעשייה האווירית לישראל 5 מטוסי נוסעים מדגם 11-MD של החברה למטוסי מטען. לאחר שחתמה על הסכם עם יצרנית המטוס בואינג.
בשנת 2001 קנתה החברה את חברות התעופה צ'יינה נורת'ווסט איירליינס וצ'יינה יונאן איירליינס. שתי החברות מוזגו לתוך החברה בשנת 2003.
בשנת 2004 חתמה על הסכם לרכישת שישה מטוסי בואינג 737-700 תמורת כ-240 מיליון דולר, ועשרה מטוסי איירבוס A330. באותה שנה גם מונתה חברת טורבו תעופה ותיירות לנציגת החברה בישראל.
בשנת 2007 הציעה חברת סינגפור איירליינס לרכוש 25% מהחברה, אך העסקה בוטלה אחר כך, עקב התנגדות של חברת האם שלה אייר צ'יינה.
בינואר 2020, בעקבות מגפת הקורונה ביטלה החברה מאות טיסות. פעילות החברה שובשה אחר כך במשך כחצי שנה והחלה להתאושש רק בקיץ 2020.
ב-21 במרץ 2022, מטוס בטיסה 5735 של צ'יינה איסטרן איירליינס, שהיה בדרכו מקונמינג לגואנגג'ואו, התרסק במחוז טנג, ווג'ואו, גואנגשי ועלה באש, כל 132 הנוסעים ואנשי צוות שהיו בו נספו.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לפברואר 2021:
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא צ'יינה איסטרן איירליינס באתר Airliners.net
המצור על ירושלים (1099)
המצור על ירושלים בשנת 1099 הוא מצור שערכו הצלבנים על ירושלים במסגרת מסע הצלב הראשון.
המצור ארך חמישה שבועות ובסופו נכבשה העיר ותושביה נטבחו על ידי הצלבנים. כיבוש העיר היה נקודת השיא והשגת המטרה שלשמה יצא מסע הצלב מאירופה, ותחילתה של ממלכת ירושלים הצלבנית.
ירושלים המוסלמית.
בשנת 1092 מת השליט הסלג'וקי מלך-שאה והאימפריה שסבלה זמן מה מסכסוכים ותככים החלה להתפורר. אל תוך חלל זה נכנס מסע הצלב ובמקביל ניצלו הפאטמים של מצרים את חולשת הסלג'וקים ופלשו אל תוך ארץ ישראל.
בעת המצור הצלבני על אנטיוכיה הופיעה משלחת מצרית במחנה הצלבני ובידה הצעה לברית משותפת. הברית כוונה נגד האויב המשותף, הסלג'וקים, וכללה הצעה לחלק את סוריה וארץ ישראל בין המצרים לצלבנים. ההצעה נבעה מאי הבנה מצרית לגבי מהות מסע הצלב - הצלבנים נדמו לשכירי חרב של האימפריה הביזנטית וההצעה הייתה בהתאם - ייקחו הצלבנים את סוריה, אזור השפעה מסורתי של ביזנטיון, והמצרים יחזיקו בארץ ישראל, הצעתם נדחתה על הסף. כך, בעוד הצלבנים מותשים מול חומות אנטיוכיה והמפקד הסלג'וקי מנותק ממקור כוחו בצפון, כבשו הפאטמים את ירושלים. בחודש אוגוסט 1098, לאחר מצור של ארבעים יום, נפלה ירושלים הסלג'וקית לידי הצבא המצרי ושליטי העיר ובראשם בני ארתק נמלטו צפונה והמצרים ביססו את שלטונם בדרום ארץ ישראל בעוד צפון הארץ נותר בתוהו שלטוני.
הדרך לירושלים.
לאחר כיבוש אנטיוכיה (אנטקיה שבדרום טורקיה) בשנת 1098 פעלו הצלבנים לביסוס שלטונם בשטח שנתפס ובאזורים הכפריים הסמוכים אליו. סכסוכים פנימיים בין הנסיכים המובילים את מסע הצלב חזרו וצפו אל פני השטח. בוהמון מטרנטו הכריז על עצמו כשליט אנטיוכיה, ויריבו רמון הרביעי, רוזן טולוז - בתסכולו - פנה להרפתקה צבאית ויצא לכבוש לעצמו נחלה משלו. הוא שכנע את רובר מנורמנדי ואת טנקרד להישבע לו אמונים ולצעוד לצדו לכיוון דרום בדרכם לאמירות טריפולי מתוך תקווה לכבוש לעצמו נחלה שוות ערך לנחלתו של בוהמון.
תוכניותיו של רמון עלו על שרטון כאשר ב-14 בפברואר 1099 הטיל מצור על הכפר ארקה שמדרום לאנטיוכיה. המצור ומריבות חוזרות בין מנהיגי המסע הקרינו על האווירה המתוחה במחנה והתפשטו גם לאנשי הכמורה הנלווים ללוחמים ולהמון פשוטי העם שהוו את רוב הכוח הלוחם.
הצלבנים נאלצו להפסיק את המצור ובלחץ הלוחמים ושאר הצלבנים החליטו רמון וגוטפריד מבויון - שלא לקח חלק במריבות הטריטוריאליות של שאר הנסיכים - לצעוד לכוון ירושלים.
ביום 16 במאי 1099 יצא הצבא הצלבני מטריפולי (ללא כוחותיו של בוהמון שנשאר באנטיוכיה) והחל במסע מזורז לאורך מישור החוף ודרך המלך ללא עצירה ומבלי לתקוף מבצרים שבדרך. ביום 19 במאי חלפו הצלבנים על פני העיר ביירות וב-23 במאי על פני העיר צור. בסמוך לקיסריה חנה הצבא הצלבני והתפנה לחגוג את חג השבועות הלטיני -פנטקוסט ומשם המשיך אל תוך הארץ והשתלט ללא קרב על העיר רמלה שננטשה על ידי תושביה וחיל המצב הקטן מפחד הצבא הצלבני.
הצלבנים הקימו בעיר רמלה, היושבת על הדרך בין ירושלים למישור החוף ובה הכנסייה של ג'ורג הקדוש, דיוקסיה (בעברית "הגמונות" או "בישופות") בעלת אופי ייחודי - שילוב של יחידת מנהל דתית עם סמכויות צבאיות.
ביום ה-6 ביוני המשיכו הצלבנים בדרכם והגיעו לקובייבה (כפר בן נון), ושם נפגשו עם שליחים מכנסיית המולד בבית לחם שביקשו את הגנת הצבא הנוצרי. כוח של אבירים בראשות טנקרד רכב כל הלילה לבית לחם ועם שחר הגיע לעיר והתקבל בזרועות פתוחות. טנקרד הניף את דגלו על בית לחם ורכב צפונה לכוון ירושלים.
שאר האבירים והלוחמים הנלווים אליהם לא הצליחו לרסן את התלהבותם והמשיכו את דרכם לכוון ירושלים. כאשר הגיעו לראש ההר שממנו הם ראו לראשונה את חומות העיר, הם ירדו על ברכיהם ופצחו בזמירת המנוני שמחה, ומאז קוראים להר בשם "הר השמחה" (מוֹנט ז'וּאַ Montjoie). אם כי דרכם של הצלבנים אינה ידועה לכל פרטיה, הדעה המקובלת היא כי הם עלו במעלה בית חורון, ו"הר השמחה" הוא נבי סמואל.
הצבא הצלבני שיצא מאירופה שלוש שנים לפני כן דרך ארצות לא נודעות ומול סכנות וסבל של משתתפיו (כמו גם של אלו שאתרע מזלם לעמוד בדרכו) עמד עתה בפני מטרת המסע - ירושלים העיר הנוצרית הקדושה ביותר - מרכז היקום והמקום בו ישו (ישוע) הנוצרי חי ומת.
רבים מהצלבנים האמינו כי כיבוש ירושלים הגשמית יביא בסיכומו של דבר לאיחוד עם ירושלים השמימית ויצירת גן עדן נוצרי.
הביוגרף של טנקרד מספר, כי האביר ראה את העיר מפסגת הר הזיתים:
מול חומות ירושלים.
מחדל של השליטים הפטמים של ארץ ישראל איפשר לצלבנים לנהל מסע של 300 קילומטר מטריפולי לירושלים ללא התנגדות וללא ניסיון לחסום את דרכו של הצבא בנקודות האסטרטגיות הפרושות לאורך הדרך.
עתה עמדו הצלבנים בשערי ירושלים. אך גם היו בבידוד משלא כבשו ערים מרכזיות בדרכם ולא יצרו ראש גשר באחד הנמלים הפזורים לאורך מישור החוף כולל נמל יפו הקרוב ביותר לירושלים ומנעו מעצמם אפשרות לעזרה מבני בריתם שישבו במרחק מאות קילומטרים ממקום הקרב.
תחת האיום של מתקפת נגד פטמית וללא יכולת לכיבוש מיידי של כל הארץ מחמת מחסור בכוח אדם ומשאבים.
כך בניגוד לכל הגיון צבאי ושיקולים לוגיסטיים הטילו הצלבנים את כל כובד משקלם אל המטרה העיקרית של מסעם כשהם מונעים על ידי קנאות דתית ואמונה עיוורת כי ההשגחה העליונה מדריכה את דרכם, כישלון המצור על ירושלים עשוי היה לגרום למסע הצלב כולו להתמוטט.
הגנת ירושלים.
חומות ירושלים הפטמית דמו בתוכניתן ופריסתן לחומות ירושלים העות'מאנית המקיפות את העיר העתיקה של היום. היקף החומות היה כ-4 קילומטר והן התנשאו עד לגובה של 15 מטר בנקודות מסוימות ובעובי ממוצע של 3 מטרים. מצד מזרח ומצד מערב העיר מוקפת בגיאיות המקשים גישה של תוקף פוטנציאלי לחומות. צד צפון ודרום- מערב בהם הטופוגרפיה נוחה יותר בוצר על ידי חפיר יבש וחומות משנה נמוכות יותר מהחומה העיקרית. בחומות העיר נקבעו חמישה שערים ועליהם מגנים מגדלי שמירה אחד מכל צד. לעיר עצמה היו שני מבצרים פנימיים מוגנים בחומה מכל העברים הראשון והגדול הוא המצודה העתיקה של ירושלים - מגדל דוד הבנוי מאבנים מאסיביות במיוחד והשני מגדל גולית בפינה הצפון מערבית של החומה.
תושבי העיר נהנו מאספקת מים מתוך חומות העיר שהתבססה על מערכת אספקת המים הרומית העתיקה ובורות מים חצובים.