עם שידור הפרק הראשון נמתחה ביקורת רבה על ידי הצופים ואתרי האינטרנט, הביקורת הופנתה בעיקר כלפי מה שנראה כחיקוי של העיתונאי עמית סגל שהוצג כ"בן של טרוריסט". הביקורת נמתחה גם על ידי אנשי תאגיד השידור הציבורי; מגישת מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ, דוריה למפל, כתבה בחשבון הטוויטר שלה: "אני מניחה שהמטרה הייתה לעשות מערכון על כך שאין סימטריה גם באולפנים... ואכן, גם יוצרי המערכון מבהירים שמול עיתונאי ידען ומנומק כל מה שיש בידיהם זו הבחירה הנחותה לגחך על מראה ולערב הורים". בעקבות פניית "בצלמו", כי מדובר בביזוי של העיתונאי עמית סגל, בהצגת דמותו של "בן של טרוריסט" שרמזה אליו, אורלי ממן, הממונה על קבילות הציבור, בדקה את הסוגיה וביקרה בחריפות את התכנים ששודרו ובמרכזו המערכון מעורר המחלוקת.
Molchat Doma
המדיום
המדיום (באנגלית: The Medium) היא אופרה טרגית קצרה עם מוזיקה וליברית מאת ג'אן קרלו מנוטי.
באופרה הקצרה (היא נמשכת שעה), ובה שתי מערכות.
האופרה נכתבה בהזמנת (בתמיכה ובמימון) של קרן אליס מ. דיטסון (Alice M. Ditson Fund) מאוניברסיטת קולומביה שבעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק, שבארצות הברית.
הופעת הבכורה של האופרה הייתה באוניברסיטה ב-8 במאי 1946.
ההופעה המסחרית הראשונה של האופרה הייתה בין ה-1 במאי - 1 בנובמבר 1947, בתיאטרון הקשר (Heckscher) הייתה הופעה כפולה, בהופעה זו הוצגה גם האופרה "הטלפון", אף היא מאת מנוטי.
בשנת 1951 ביים מנוטי, בעזרת יוצר הסרטים אלכסנדר חמיד, גרסה קולנועית ששל האופרה, בסגנון פילם נואר (סרט אפל), ובכיכובה של מארי פאוורס בתפקיד מאדאם פלורה ואנה מריה אלברגטי בתפקיד מוניקה.
הפקת טלוויזיה בשידור חי בכיכובה של מארי פאוורס התקיימה ב־12 בדצמבר 1948 בסדרת הטלוויזיה סטודיו ואן ("Studio One)".
תקציר העלילה.
מערכה ראשונה.
מוניקה, בתה של מאדאם פלורה, וטובי, נער משרת אילם משחקים בתחפושות. מאדאם פלורה, או "באבא" כפי שהם מכנים אותה, מגיעה שיכורה לביתה, היא צועקת עליהם ואלימה כלפיה על שלא הכינו את הבית לסיאנס של אותו לילה.
עד מהרה האורחים מגיעים, מר וגברת גוביניו (Gobineau), לקוחות קבועים - המגיעים מדי שבוע לסיאנס, והאלמנה גברת נולאן (Nolan) שמגיעה בפעם הראשונה. בתחילה גברת נולאן חוששת מהסיאנס ורוצה לעזוב את המקום, אולם בני הזוג גוביניו משכנעים אותה להישאר.
האורחים מתיישבים סביב שולחן הסיאנס. במרכז מאדאם פלורה היושבת בטראנס, ומשני צדדיה האורחים.
האלמנה נולאן חושבת שהיא מדברת עם ילדתה המתה, שנפטרה בגיל 16. הסיאנס מזויף, והיא מדברת עם מוניקה המסתתרת מאחורי המסך. כשמוניקה נעלמת, האלמנה נולאן מנסה ללכת אחריה, אולם בני הזוג גובניה מרסנים אותה. בני הזוג "יוצרים קשר" עם בנם התינוק, שנפטר בגיל שלוש, ולא למד לדבר, ולכן הוא רק צוחק. גם קול הצחוק נעשה על ידי מוניקה שמעבר למסך.
לפתע מרכישה מאדאם פלורה בזוג ידיים האוחזות בגרונה, והיא נבהלת, ודורשת מהאורחים לעזוב.
לאחר שהאורחים עוזבים, מאדאם פלורה קוראת למוניקה, ומספרת לה מה הרגישה, ומאשימה את טובי. על מנת להרגיע אותה שרה מוניק לפלורה את שיר הערש האפל "הברבור השחור". לפתע שומעת פלורה קול - היא מאשימה את טובי. מוניקה ממשיכה לשיר, ופלורה מתפללת את תפילת "אווה מריה".
מערכה שנייה.
טובי מציג מופע בובות למוניקה. אהבתם ההדדית נעשית ברורה. כשמאדאם פלורה שבה הביתה היא מאשימה שוב את טובי, בטוחה שהוא יודע מה קרה באותו לילה.
האורחים מגיעים שוב, מצפים לסיאנס נוסף, מאדאם פלורה מסרבת, מנסה להחזיר להם את כספם, ומנסה לשכנע אותם שהסיאנס היה מזויף תוך שהיא מציגה את השיטות שבהן היא ומוניקה השתמשו.
האורחים לא מאמינים לה, ומסרבים לקחת את הכסף. הזוג גובניה מתעקשים שהם מזהים את צחוקו של בנם (והוא לא דומה לקולה של מוניקה), וכן שהם הרגישו את מגעו, ואילו האלמנה נולאן מתעקשת שהיא שמעה את ביתה, שאמרה לה לחפש משכית שהיא לא ידעה על קיומה, וגילתה אותה לאחר הסיאנס.
האורחים מתעקשים, שאולי פלורה חשבה שהיא מרמה אותם, אולם הסיאנס היה אמיתי.
לאחר שהאורחים הולכים, פלורה מגרשת את טובי מביתה, למרות זעקותיה של מוניקה.
פלורה משתכרת ומאבדת את ההכרה.
טובי חוזר אל הבית ומחפש את תוף המרים שלו, והרעש מעיר את פלורה, אשר קוראת "מי שם", ושטובי לא עונה לוקחת את אקדחה, יורה בו, והוא נופל מתבוסס בדם. כשהיא רואה את הגופה פלורה מאבדת את שפיותה, וצועקת "הרגתי רוח רפאים".
האריות הידועות.
האריות הידועות באופרה:
All The Love (שיר של The Outfield)
"All The Love", המכונה גם "All The Love in the World", הוא שיר של להקת הרוק האנגלית The Outfield. שיר זה הוא הסינגל השלישי מאלבום אולפני הבכורה שלהם, "Play Deep" (1985), שיצא על ידי חברת התקליטים בקולומביה רקורדס. הסינגל בא אחרי הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, "Your Love", ויצא במאי 1986. בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-14 במצעד הרוק רצועות אלבומי הבילבורד ולמקום ה -19 "במצעד הבילבורד" החם 100.
ג'יימס סקוט
גיימס סקוט (באנגלית: James Sylvester Scott; 12 בפברואר 1885 – 30 באוגוסט 1938) היה מלחין ופסנתרן אמריקאי, שנחשב לאחד משלושת המלחינים החשובים ביותר של מוזיקת הרגטיים הקלאסית, יחד עם סקוט ג'ופלין וג'וזף לאמב.
קורות חייו.
הוא נולד בניושו שבמיזורי לג'יימס סקוט האב ומולי תומאס סקוט, שניהם עבדים לשעבר. בשנת 1901 עברה משפחתו לקרתגו, מיזורי, שם למד בתיכון לינקולן.
בשנת 1902 החל לעבוד בחנות המוזיקה של צ'ארלס ל. דומארס, תחילה כשוטף חלונות, ואחר-כך החל לנגן מוזיקה בפסנתר כנגן מדגים בחנות, כולל נגינת קטעים משלו.
הביקוש למוזיקה שלו שכנע את דומארס להדפיס את היצירות הראשונות של סקוט, "A Summer Breeze - March and Two Step", שפורסמו בשנת 1903.
ב־1904 פורסמו שתי יצירות נוספות מאת סקוט, "Fascinator March" ו- "On the Pike March" ונמכרו היטב, אך לא הספיקו כדי להשאיר את דומאר בעסקים ועד מהרה החברה הפסיקה לפרסם.
היסטוריוני הרגטיים, רודי בלש והרייט ג'ניס כתבו, כי בשנת 1905 סקוט נסע לסנט לואיס, מיזורי בחיפוש אחר האליל שלו סקוט ג'ופלין. הוא איתר את ג'ופלין ושאל אם יסכים לקשיב לאחד מהלחנים שלו.
לאחר ששמע את היצירה, הציג אותו ג'ופלין בפני המו"ל שלו, ג'ון סטילוול סטארק, והמליץ ​​לו לפרסם אותה. סטארק פרסם את הקטע כעבור שנה בשם "ראג רגלי צפרדע" ("Frog Legs Rag). הקטע הפך במהרה ללהיט והיה השני במכירות בקטלוג סטארק, שני רק ל- "Maple Leaf Rag" של ג'ופלין. סקוט הפך לכותב קבוע בקטלוגים של סטארק עד 1922.
בשנת 1914 עבר סקוט לקנזס סיטי, מיזורי, שם התחתן עם נורה ג'ונסון, לימד מוזיקה וליווה סרטים אילמים כנגן אורגן וכמעבד ב"תיאטרון פנמה". כל מי שהכיר אותו ציין שעבודת התיאטרון הייתה חלק ניכר מפעילותו. בת דודתו פטסי תומאס סיפרה כי, "כולם כינו אותו 'פרופסור קטן'. הוא תמיד הלך במהירות, מביט בקרקע - היה עובר לידך ברחוב ולעולם לא ראה אותך - נראה תמיד שקוע במחשבות. "
בשנות חייו האחרונות עסק סקוט בהוראה, הלחנה ולהוביל שמיניה מוזיקלית שניגנה בפארקים פאבים לבירה ובתי קולנוע שונים באזור.
עם הגעתם של סרטי קולנוע עם פסקול, הכנסתו ירדה. הוא איבד את עבודתו בתיאטרון, אשתו נפטרה ללא ילדים ובריאותו הידרדרה. הוא עבר להתגורר עם בת דודתו רות קלהאן בקנזס סיטי, קנזס, ואף על פי שסבל ממחלת המיימת באופן כרוני, הוא המשיך להלחין ולנגן בפסנתר.
סקוט נפטר בבית החולים דגלאס ב־30 באוגוסט 1938 בגיל 52 ונקבר לצד אשתו בבית העלמין ווסטלאון.
יצירות ידועות.
הקומפוזיציות הידועות ביותר של סקוט כוללות את:
"Climax Rag", "Frog Legs Rag", "Grace and Beauty", "Ophelia Rag" ו- "The Ragtime Oriole"
All the Love (שיר של The Outfield)
Tour De Force
Tour De Force הוא סיבוב הופעות שערך המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון ב־1986 באוסטרליה, עם התזמורת הסימפונית של מלבורן. סיבוב ההופעות כלל 28 הופעות.
במהלך סיבוב ההופעות שר ג'ון באופן צרוד ומאומץ באופן ניכר. לאחר בדיקות שעבר אצל מומחים באוסטרליה, התגלה שהוא סובל מפוליפים על מיתרי הקול. לאחר סיבוב ההופעות עבר ג'ון ניתוח להסרת הגידולים ממיתרי קולו. הניתוח גרם לשינוי קולו לצמיתות.
ההופעה האחרונה הוקלטה, וחלקה השני יצא לאור באלבום ההופעה "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra".
רקע.
סיבוב ההופעות "Tour De Force" באוסטרליה עם התזמורת הסימפונית של מלבורן היה פרי חודשים של תכנון והכנה. הוא גם גילה את מוסר העבודה וכושר ההתמדה יוצאי הדופן של הזמר, שהתמיד במסע אף על פי שסבל מכאבים חזקים וקשיים בזמרה עקב מה שהתגלה כגידולים לא ממאירים על מיתרי הקול שלו, גידולים שהצריכו אותו לעבור ניתוח להסרתם. זאת נוסף על מצבו הגופני והנפשי שהיה ירוד ממילא, עקב בולימיה והתמכרותו לסמים ולאלכוהול, שהיו בשיאם בשנים אלה.
סיבה מרכזית לתזמון מסע ההופעות לסוף השנה היה רצונו של ג'ון לתמוך בנבחרת אנגליה בקריקט , שביקרה באוסטרליה באותה תקופה כדי להשתתף בטורניר ה"אשס" המסורתי. ג'ון שהה עם הנבחרת למשך רוב המסע ואף שימש די ג'יי במסיבת הניצחון שלה, לאחר שזכתה בגביע.