דוגמאות לסוגי שינויים בשחבור: ממשפט פשוט למורכב או מאוחה - ולהפך; ממשפט שמני למשפט פועלי - ולהפך; משפט שלילי למשפט חיובי; ממשפט ישיר למשפט עקיף ולהפך; ממשפט בצורת הסביל לצורת הפעיל.
דוגמאות.
להלן תרשים של הפיכת משפט שלילי למשפט חיובי ולהפך.
אל תצעק&gt; הֱיה בשקט!; לא נרדם&gt; היה ער; בוודאי לא שנאנו אותם&gt; בוודאי אהבנו אותם; המשא היה לא קל &gt; המשא היה כבד; הממשלה אינה מצליחה למנוע הדלפות מישיבותיה &gt; הממשלה מתקשה למנוע הדלפות מישיבותיה; המבחן יהיה לא קשה&gt; המבחן יהיה קל; לא נעצרנו בדרכנו לפסגה&gt; המשכנו בדרכנו לפסגה.
מאפיינים.
חשיבות ידיעת השחבור רבה ועל כן היא נכללת בתוכנית לימודי החובה בבתי הספר; ידיעת השחבור מלבד השפעתה החיובית על צורת הדיבור גם משמשת כלי לתקשורת ופסיכולוגיה.
Songs from the Road (אלבום של לאונרד כהן)
Songs from the Road (בעברית: "שירים מהדרך") הוא אלבום הופעה של הזמר והמשורר הקנדי לאונרד כהן שיצא לאור ב-14 בספטמבר 2010 (בישראל יצא האלבום ב-1 בספטמבר, לפני כל שאר העולם, עקב הרצון להפיץ אותו עוד לפני ראש השנה).
האלבום למעשה מסכם את סיבוב ההופעות של כהן באותן שנים ברחבי העולם, וכל שיר בו הוקלט במהלך הופעה שונה. השיר הפותח של האלבום, "Lover, Lover, Lover", הוקלט בהופעתו של כהן באצטדיון רמת גן, ב - 24 בספטמבר 2009.
פסיפס (אלבום)
פסיפס הוא אלבומו ה-12 (כולל האוסף "") של הזמר הישראלי אביב גפן, אשר יצא לאור ב-27 במרץ 2012.
הפקה.
מהאלבום יצאו חמישה סינגלים: "ריק בבית", "קוצים", "בובות", "נוסטלגיה" ו"טיפות". השיר "נוסטלגיה" בוצע בדואט עם שרון ליפשיץ, שחזרה להקליט לאחר שנים רבות בהן לא הקליטה שירים. כל הסינגלים זכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים בארץ והושמעו רבות. קוצים הגיע בתשע"א למקום ה-27 במצעד השנתי של רשת ג' ולמקום ה-20 במצעד השנתי של גלגלצ. "נוסטלגיה" כבש את המצעדים השבועיים ושהה 17 שבועות במצעד של רשת ג', מתוכם 4 שבועות במקום הראשון. בתשע"ב הגיע השיר למקום ה-31 במצעד השנתי של רשת ג' ולמקום ה-26 במצעד השנתי של גלגלצ. "טיפות" הצליח באותו מידה במצעדים השבועיים בגלגלצ וברשת ג', ובסוף תשע"ב הגיע למקום ה-20 במצעד השנתי של גלגלצ ובעוד מצעדים אחרים. זאת הייתה השנה המוצלחת ביותר של גפן במצעדים מאז שנת תשס"ו ואלבומו "עם הזמן".
ב-31 באוקטובר 2012 זכה האלבום למעמד "אלבום זהב".
דיק, קר'ס ליידיס
מועדון הכדורגל דיק, קר'ס ליידיס (אנגלית: .Dick, Kerr's Ladies F.C), היה מועדון כדורגל נשים אנגלי שפעל בעידן שלפני הכדורגל המקצועני (לפני שנות ה-70). דיק, קר'ס ליידיס הייתה קבוצת כדורגל הנשים המצליחה ביותר בסוף העשור השני ותחילת העשור השלישי של המאה ה-20, ואף שימשה כמעין "נבחרת אנגליה" במספר טורנירים בינלאומיים.
היסטוריה.
הקמה והשנים הראשונות.
בזמן מלחמת העולם הראשונה כדורגל הנשים הפך לפופולרי בהיקפים גדולים, כאשר העסקתן של נשים בתעשייה הביאה להקמת קבוצות במסגרת משחקי מקומות עבודה, בדומה למה שקרה 50 שנים מוקדם יותר עבור גברים. ב-1916, הוקמו קבוצות הנשים הראשונות וזכו במהרה לאהדה רבה. ראש ממשלת בריטניה דאז, דייוויד לויד ג'ורג' אף טען ש"משחקי הכדורגל תורמים לחיזוק הדימוי שנשים מבצעות את העבודה בצורה טובה ונכונה, בזמן שהגברים צריכים להילחם בחזית המערבית". בנוסף, משחקי כדורגל רבים אורגנו כמשחקי צדקה לארגונים בריטיים שתרמו למאבק המלחמתי.
אלפרד פרנקלנד היה פקיד במפעל "דיק וקר" שפעל בעיר פרסטון שבלנקשייר. בזמן המלחמה ייצר המפעל קטרים, קופסאות קליעים, גשרים צפים ותחמושת. פרנקלנד נהג לצפות מחלון משרדו בנשות המפעל הצעירות ששיחקו להנאתן בכדור בזמן הפסקות הצהריים שלהן. אחת מיוזמות משחקי הצהריים הייתה גרייס סיברט שבעלה לחם בקרב על הסום ונלקח בשבי הצבא הגרמני. פרנקלנד הציע לסיברט להקים קבוצה של נשות המפעל שתעזור לגייס כספים, והיא נענתה בחיוב להצעתו. בתמורה, הוא הסכים להתמנות למנג'ר הקבוצה.
את המשחק הראשון של הקבוצה, קבע פרנקלנד לחג המולד 1917, כשמטרתו הייתה גיוס כספים לבית החולים לחיילים פצועים בפרסטון. פרנקלנד ביקש מאנשי פרסטון נורת' אנד רשות להשתמש באצטדיונם הביתי, דיפדייל וקיבל את אישורם. זה היה המשחק הראשון שנערך בדיפדייל מאז תחילת המלחמה ב-1914. מעל עשרת אלפים צופים הגיעו למשחק ופרנקלנד גייס 200 פאונד (שווה ערך ל-41 אלף פאונד כיום) לטובת בית החולים. במשחק עצמו, ניצחה דיק, קר'ס ליידיס 0-4 ומשם המשיכה לניצחונות נוספים על קבוצות מפעלים מבולטון ומבארוו.
בסוף מלחמת העולם הראשונה, רוב הנשים איבדו את עבודתן במפעלי התחמושת. למרות זאת, רבות מהן התאהבו בכדורגל ולא היו מוכנות להפסיק לשחק. חלק מהמפעלים, שראו את משיכתן של הנשים למשחק, תמכו בהן והמשיכו להחזיק את הקבוצה. אחד המפעלים שתמך בקבוצת הנשים היה מפעל "דיק וקר", שהמשיך וטיפח את קבוצתו עד הפיכתה למועדון כדורגל הנשים הטוב ביותר באנגליה.
בתחילת שנת 1919, נפגשה הקבוצה למשחק עם "סנט הלנס ליידיס". דיק, קר'ס ליידיס ניצחה 1-6, אולם פרנקלנד התרשם מאוד משתי שחקניות של סנט הלנס, אליס וודס ולילי פר. בסוף המשחק, ניגש פרנקלנד אל השתיים והציע להן מגורים בפרסטון ושכר של עשרה שילינג למשחק בתמורה למעבר לדיק, קר'ס ליידיס. השתיים הסכימו, עברו ל"דיק וקר" והפכו לשתיים מהשחקניות הטובות והמזוהות ביותר עם הקבוצה.
שנות השיא.
לאט לאט החל כדורגל הנשים באנגליה לצבור פופולריות ותאוצה. משחק שנערך בספטמבר 1919 בסנט ג'יימס פארק שבניוקאסל בין דיק, קר'ס ליידיס לניוקאסל ליידיס, משך 35 אלף צופים וגייס כ-1,500 פאונד לטובת ארגוני צדקה. בנוסף, משחקים רבים נפתחו בטקסי הנחת זרי פרחים על קברים של חללים מהמלחמה. לדוגמה, במשחק של דיק, קר'ס ליידיס בעיר בלקברן, הונח זר על קברו של שחקן בלקברן רוברס ונבחרת אנגליה, אדווין לט'רון שנהרג בקרב איפר השלישי.
ב-1920, סיכם פרנקלנד עם התאחדות כדורגל הנשים הצרפתית (ה-FSFSF) על קיום טורניר בינלאומי שייערך במספר ערים אנגליות בין נבחרת צרפת לדיק, קר'ס ליידיס שתייצג את אנגליה. קהל של 25 אלף צופים ראה את קבוצת דיק, קר'ס ליידיס מנצחת במשחק הפתיחה את הצרפתיות 0-2 באצטדיון דיפדייל, ביתה של פרסטון נורת' אנד. המשחק השני בטורניר נערך בעיר סטוקפורט והסתיים בניצחון מרשים של האנגליות 2-5. המשחק השלישי נערך בהייד רואד, אצטדיונה הישן של מנצ'סטר סיטי, מול 12 אלף צופים והסתיים בתיקו 1-1. שלושת המשחקים הראשונים גרפו סכום תרומה נכבד של 2,766 פאונד. במשחק הסיום שנערך בסטמפורד ברידג', ניצחו האנגליות 1-2, כשברוב המשחק הן שיחקו בעשר שחקניות, לאחר שג'ני האריס נפצעה והוצאה בדקות הראשונות. המשחק גרם לרעש תקשורתי הודות לשתי הקפטניות של הקבוצות, אליס קל ומדלין בראקומונד, שהתנשקו זו עם זו בסיום המשחק.
לקראת סוף אותה שנה, יצאה הקבוצה לראשונה מחוץ לגבולות הממלכה המאוחדת, כאשר הוזמנה לטורניר מול יריבתן מצרפת. המשחק הראשון נערך בפריז מול קהל של 22 אלף צופים, והופסק חמש דקות לסיום בתוצאה 1-1, בגלל פריצתם של אוהדים למגרש בעקבות החלטה שנויה במחלוקת של השופט לטובת האנגליות. שלושת המשחקים הבאים הסתיימו בניצחון של דיק, קר'ס ליידיס (2-0, 6-0 ו-2-0), כשבחלק מהמשחקים נערכים טקסי זיכרון לחללי מלחמת העולם. בסיום המסע לצרפת, התראיינה קפטנית הקבוצה, אליס קל ואמרה ש"אני מרגישה שהמשחקים עם הצרפתיות חיזקו את הקשר של שני העמים יותר מכל דבר אחר בחמישים השנה האחרונים".
מעט אחרי חזרתן לאנגליה, נודע לפרנקלנד שארגון צדקה מסוים צריך מימון רב על מנת שיוכל לספק מנות מזון לחיילים מובטלים לחג המולד. פרנקלנד החליט מיד לארגן משחק בין דיק, קר'ס ליידיס לבין קבוצת "שאר אנגליה" באצטדיון דיפדייל שבפרסטון. כדי לגייס סכום מקסימלי של כסף החליט פרנקלנד לערוך את המשחק בלילה - דבר שלא היה נהוג באותה תקופה. האישור לכך ניתן על ידי שר המלחמה דאז, וינסטון צ'רצ'יל שגייס לטובת האירוע שני זרקורי ענק וארבעים פנסי קרביד, כדי שישמשו כתאורה למשחק. מעל 12 אלף איש הגיעו למשחק שנערך ב-16 בדצמבר 1920, ושצולם על ידי British Pathé. למרות שאחד הזרקורים נשרף, השחקניות הסתדרו היטב עם המצב, ודיק, קר'ס ליידיס ניצחה בסופו של דבר 0-4. באירוע גויסו 600 פאונד (כ-125,000 פאונד כיום) לטובת רווחתם של החיילים המובטלים.
עשרה ימים לאחר מכן, ב-26 בדצמבר, פגשה דיק, קר'ס ליידיס את קבוצת הנשים השנייה בטיבה באנגליה, סנט הלנס ליידיס במשחק גיוס כספים לטובת ארגון צדקה בליברפול. למעלה מ-53 אלף אנשים הגיעו למשחק שנערך בגודיסון פארק שבליברפול, כאשר עוד 14 אלף איש נשארו מאוכזבים בחוץ. דיק, קר'ס ליידיס ניצחה 0-4 במה שנחשב למשחק כדורגל הנשים הנצפה ביותר אי פעם באנגליה. המשחק גרף סכום חסר תקדים של 3,115 פאונד (כ-623,000 פאונד כיום), כאשר שבועיים לאחר מכן, הקבוצה מגייסת עוד 1,962 פאונד לטובת ארגון צדקה מנצ'סטרי.
במאי 1921 הגיעו הצרפתיות לסדרת משחקים נוספת מול דיק, קר'ס ליידיס. כוכבת הנבחרת הצרפתית, כרמן פומייס, אלופת צרפת בהטלת כידון שיכלה לשחק גם כשוערת וגם כשחקנית שדה, משכה את עיניו של פרנקלנד. בסיום הטורניר הציע פרנקלנד לפומייס משרה בבית החולים בפרסטון וחוזה בקבוצתו. פומייס הסכימה לתנאים, ומשחקה הראשון בקבוצה היה ב-6 באוגוסט 1921 נגד "קובנטרי ליידיס".