בשנת 2007 עבר הפסל שיקום בעלות של 39,000 דולרים אמריקאים להסרת כתובות גרפיטי ולשיקום הפטינה של הפסל.
מותו של הקנטואר האחרון.
פסלו של אנטואן בורדל מציג את מותו של הקנטאור האחרון כסמל למות הפגניזם. הפסל הועבר לאלרטון בשנת 1929 לאחר שהועבר בטעות ליפן שנתיים לפני כן. הפסל נמצא מערבית לאחוזה בליבו של השטח המיוער. הוא הוגדר כממצא רב הערך ביותר של הפארק.
ניתן למצוא את מוטיב מות הקנטאור האחרון בספרות, במוזיקה ובפיסול ברחבי העולם המערבי.
הגנים.
שטח של כשמונה מאות מטרים מכיל את גני האחוזה. הגנים כוללים מערכת גני פסלים, פרחים ושיחים.
במרכז הגנים ניצב העתק קטן של "אדם", פסלו של אוגוסט רודן. הפסל המקורי נמצא במכון האמנות של שיקגו. כמו כן ניתן למצוא העתקים של ונוס ושל שלוש הגרציות של אנטוניו קנובה ועוד.
השמורה הדרומית.
חלקו הדרומי של הפארק נותר כשמורת שטח פתוח כל עוד היה בבעלות האלרטונים. כיום נכבשו בשטח שבילי הליכה המובילים מחניות סביב הפארק אל הנחל. השבילים כולם מסומנים ובחלקם יש אף שלטים המסבירים על חקלאות השיטפונות של מרכז אילינוי. האזור כולל גם 200 מטרים רבועים של אזור ערבה משוקמת. שטח זה שוקם בשנות החמישים של המאה ה-20 וכיום מגיע לבגרות.
טבע.
הפארק מכיל 31 מיני עצים, למעלה מ-1,032 זני פרחים, ו- 154 זני ציפורים ובעלי חיים שונים, חלקם מינים בסכנת הכחדה.
ז'יל ברנהיים
ז'יל אוריאל ברנהיים (בצרפתית: Gilles Uriel Bernheim; נולד ב-1952 ב-אקס-לה-בן, צרפת) הוא רב צרפתי, כיהן מינואר 2009 ועד התפטרותו באפריל 2013 כרב הראשי של צרפת.
ביוגרפיה.
ברנהיים נולד בשם אוריאל אברהם מאיר למשפחה ממוצא מזרח אירופי מיהדות אלזס. אביו, סוחר עצים, נפטר בהיותו בן 14, ואמו ברט (נולדה: בלימה קליין) הייתה מורה למתמטיקה. למד בתיכון הכללי בעיר הולדתו, והשתתף בשיעורים בשבת תוך שמירה על ההלכה. לאחר התיכון למד בבית המדרש הרבני של צרפת בפריז ובשנת 1974 הוסמך לרבנות. לאחר מכן למד בישיבה בנתיבות, ובישיבת בריסק בירושלים במשך כשנתיים.
בין השנים 1991–1997 היה פעיל בקונסיסטוריה בפריז, המוסד הרבני המרכזי של צרפת, תוך שפעל לערב את הקונסיסטוריה בסוגיות חברתיות מעשיות. הוא ייסד בה ועדת אתיקה רפואית, ומחלקת "תורה וחברה", המוציאה לאור עלון שעוסק בסוגיות חברתיות-אקטואליות. בשנת 1994 התמודד על משרת הרב הראשי בצרפת, כמייצג פן אלטרנטיבי לחוגים אולטרא-שמרניים שעמדו בראשות הקהילה, אך הפסיד בהתמודדות. בשנת 1997 מונה לרב בית הכנסת הגדול בפריז.
בתחילת שנת 2008 התמודד שוב על משרת הרב הראשי, והפעם נבחר לכהונה בת 7 שנים, ברוב של 180 תומכים לעומת 80 שתמכו ברב יוסף סיטרוק, שקיבל את תמיכת הממסד החרדי-רבני בישראל, וכיהן בתפקיד 21 שנה ברציפות.
ברנהיים נשוי ואב לארבעה, שנים מילדיו מתגוררים בישראל.
כהונתו כרב הראשי לצרפת.
ברנהיים כיהן כרב אורתודוקסי המתאפיין בפתיחות יחסית לעולם החיצוני. הביע את דעתו ברמה בנושאים מגוונים: עוני, איידס, נכות, היחס לאסלאם והיחס לחילוניות. היה פעיל נמרץ בהידברות בין-דתית, בייחוד עם העולם הנוצרי. גישתו הליברלית עוררה כלפיו ביקורת וחשדנות "לנוכח איום ההתייוונות" מצד חרדים שמרנים. לאחר שנבחר, דחה ברנהיים את סיווגו כ"ליברל" על ידי מתנגדיו, וציין כי "ביהדות, ליברל הוא אדם שמקפיד פחות על שמירת מצוות: זה אינו המצב שלי", ואף הדגיש את העובדה שאשתו, פסיכואנליטיקאית במקצועה, שומרת מצוות כמותו ו"לובשת פאה נכרית מבוקר עד ערב".
זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, התייחס ברנהיים למלחמת עזה, בריאיון ללה פיגארו:
בתחילת כהונתו גינה בחריפות את החלטת האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר לקדם את קדושת פיוס ה-12, ואת הסרת החרם מהבישוף הבריטי מכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון. באפריל 2010 ערך ביקור היסטורי בעיר וישי, על מנת לכבד את זכר היהודים שנשלחו למחנות ריכוז בשואה, ואת זכר חסידי אומות העולם. הוא הניח זר על האסטלה שליד ההוטל דה פארק, מקום מושבו של אנרי פיליפ פטן אשר שיתף פעולה עם המשטר הנאצי.
באוקטובר 2012 נקט ברנהיים, יחד עם מנהיגי דתות אחרות, עמדה נחרצת נגד חוק להתרת נישואים חד-מיניים בצרפת שקידם הממשל הסוציאליסטי. במאמר שכותרתו "נישואים חד מיניים, חד הוריות ואימוץ: דברים שאנו שוכחים לעיתים לומר", כתב כי "הבעיה בחוק המוצע, הוא הנזק שהוא עלול לגרום לחברה שלנו בכללותה למען טובתו הבלעדית של מיעוט קטן, לאחר שישבש באופן בלתי הפיך שלשה דברים: את הגנאלוגיה על ידי החלפת ההורות באבהות ובאמהות, את מעמדו של הילד, שיהפוך להיות חפץ שכל אחד רשאי להחזיק בו...". המאמר עורר הדים בעולם הנוצרי ואף צוטט בהבלטה בנאום שנשא האפיפיור בנדיקטוס ה-16 בקוריה הרומאית.
התפטרותו.
באפריל 2013 הואשם על ידי העיתונות הצרפתית בגנבה ספרותית. הוא הודה שקטעים שלמים בספרו "40 מחשבות יהודיות" הועתקו מספרי מחברים אחרים, בהם הפילוסוף ז'אן פרנסואה ליוטר והסופר אלי ויזל. במקביל הואשם גם בהעתקת חלקים בספרו "הדאגה לזולת ביסוד ההלכה היהודית", וכן במאמרו נגד נישואים חד מיניים, שחלקים ממנו הופיעו במאמר שפרסם במרץ 2012 המטיף הקתולי ג'וזף מארי ורלנד. בנוסף, תחקיר שפורסם גילה כי אין רישום במשרד החינוך שמעיד על השתלמותו בפילוסופיה בסורבון, כפי שצוין בקורות חייו.
בעקבות ההאשמות אולץ להתפטר מתפקידו. לאחר ניסיונות הכחשה הודה ברנהיים במיוחס לו וביקש סליחה על הסבל שנגרם לקהילה היהודית. בין היתר טען להגנתו שהשתמש לעיתים בכתיבת אחרים מבלי כוונה לפגוע בזכויות הכותבים, לאחר שהוסיף את דבריהם כהערות שוליים במהלך הכנת שיעורים ועם השנים נחשבו בעיניו כהערותיו שלו. כמו כן טען שבעקבות "אירוע טראגי ואישי" מחוץ לחייו האינטלקטואליים, "אי הכחשת העובדה" שהוא מוסמך לפילוסופיה איפשרה לו "להניח תחבושת על הפצע הקשה" ולחיות עמו לאורך זמן.
קלאודיו בראבו
קלאודיו אנדרס בראבו מוניוס (בספרדית: Claudio Andrés Bravo Muñoz; נולד ב-13 באפריל 1983) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת השוער בריאל בטיס ומשמש כקפטן נבחרת צ'ילה. בראבו זכה בפרס זאמורה בעונת 2014/2015 על כך שהיה השוער בעל ממוצע הספיגות הנמוך ביותר בליגה הספרדית.
קריירה.
קולו-קולו.
בראבו גדל באקדמיית הנוער של קבוצת קולו-קולו, בשנת 2002 נפצע שוערה הראשון של הקבוצה, אדוארדו לובוס ובראבו קיבל את ההזדמנות לשחק בהרכב. אולם, ההזדמנות הייתה קצרה, מכיוון שבראבו נפצע בעצמו לאחר זמן מה. דבר אשר גרר החתמה של שוער שלישי.
בראבו חזר מן הפציעה שלו באמצע שנת 2003, כאשר לובוס עדיין פצוע, וזכה בחזרה בחולצת ההרכב.
בשנת 2006 זכה בראבו עם קולו-קולו באפרטורה, בזכות עצירה אקרובטית בדו-קרב הפנדלים נגד אוניברסידד דה צ'ילה.
ריאל סוסיאדד.
לקראת עונת 2006/2007 חתם בראבו על חוזה לארבע שנים בריאל סוסיאדד. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-22 באוקטובר נגד מיורקה במשחק אשר הסתיים בתוצאה 0-0. את העונה הוא פתח כשחקן ספסל, אך במהלך העונה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, ושיחק 29 משחקי ליגה. בסיומה של אותה העונה נשרה ריאל סוסיאדד לליגת המשנה לראשונה בתולדותיה (אך בכל זאת, נבחר על ידי העיתון "מארקה" לשוער החמישי בטיבו במדד של ספיגת שערים למשחק בלה ליגה)
ב-14 בפברואר 2010 כבש בראבו את שערו הראשון בקריירה בבעיטה חופשית נגד ז'ימנסטיק. זמן קצר לאחר מכן נפצע בראבו בברכו בהפסד קבוצתו לקורדובה ובכך החמיץ את יתר משחקי הליגה באותה העונה.
ברצלונה.
בראבו חתם ב-18 ביוני 2014 בברצלונה למשך ארבע שנים עבור 12 מיליון אירו.
בראבו שבר שיא בן 37 שנים בו לא ספג שער במשך 7 משחקים שלמים ולא ספג במשך 520 דקות רצופות. בשנתו הראשונה בברצלונה, בראבו זכה עם הקבוצה בטרבל הכולל את הליגה הספרדית, גביע המלך הספרדי וליגת האלופות. בנוסף לכך זכה בפרס זאמורה פרס השוער היעיל ביותר בליגה הספרדית. בעונה הבאה זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
מנצ'סטר סיטי.
ב-25 באוגוסט 2016 חתם בראבו במנצ'סטר סיטי לארבע שנים עבור 28 מיליון אירו.
ריאל בטיס.
ב-30 באוגוסט 2020 חתם בראבו בריאל בטיס לעונה אחת.
נבחרת לאומית.
במונדיאל 2010 פתח בראבו בכל אחד מארבעת משחקיה של נבחרת צ'ילה, וספג חמישה שערים. נכלל בסגל מונדיאל 2014 בה נבחרתו הודחה בשמינית הגמר על ידי ברזיל.
בקופה אמריקה 2015 זכה בראבו יחד עם נבחרתו בגביע, לאחר ניצחון 1–4 על נבחרת ארגנטינה בבעיטות הכרעה מהנקודה הלבנה.
לאחר שלא השתתף בשני המשחקים הראשונים שנערכו במסגרת טורניר גביע הקונפדרציות 2017, פתח בראבו במשחקים הנותרים והצטיין במשחק חצי הגמר נגד פורטוגל כאשר עצר שלוש בעיטות הכרעה לאחר 0-0 בסיום 120 דקות. בראבו ונבחרת צ'ילה סיימו את הטורניר במקום השני, לאחר הפסד 0–1 לגרמניה.
תארים.
קבוצתיים.
ריאל בטיס
היצרות המסתם הצניפי
היצרות המסתם הצניפי (באנגלית: mitral valve stenosis, ובראשי תיבות: MS) היא מחלת לב מסתמית שבה מוּצר פתח המסתם הצניפי המקשר בין העלייה השמאלית בלב לחדר השמאלי בו. מחלה מסתמית זו, אשר ברוב המקרים נגרמת בשל קדחת שיגרונית, מובילה לכך שבעת הדיאסטולה – שלב ההרפיה והמילוי החדרי – גדל מפל הלחץ על פני המסתם, כמו גם הלחץ בעלייה השמאלית, דבר אשר משליך לאחור על הריאות ומביא לתסמינים של בצקת ריאות ואי-ספיקת לב. טיפול מקובל בהיצרות המסתם הוא עיצוב מסתם מלעורי באמצעות בלון או ניתוח לפישוק שליבת המסתם, ובחולים, שאינם מתאימים לאחת מן ההתערבויות הללו, ניתוח להחלפת המסתם.
אפידמיולוגיה.
היצרות המסתם הצניפי מוכרת לרפואה כבר מתחילת המאה ה-18, עת תוארה בהרחבה על ידי האנטומיסט הצרפתי רמון וייסן.