בשנת 2001 אישש מחקרם של פנחס אלפרט ונטלי פרלין, קיומו של קשר חיובי בין שינוי אנתרופוגני בשימושי קרקע - הקמת יישובים, ייעור וזריעת שדות בצפון הנגב בעקבות הפעלתו של המוביל הארצי ב-1964, לבין שינוי אקלים בצורה של עלייה בכמות המשקעים, ירידה באמפליטודת הטמפרטורה בין יום ללילה ושינוי במשטר הרוחות בשטח שבין תל אביב לבאר שבע בין שנות ה-60 לשנות ה-90 של המאה ה-20. שימושי הקרקע החדשים מכהים את התכסית, יחס האלבדו משתנה ופחות קרינת חום מוחזרת מן הקרקע. התחממות פני הקרקע מעצימה את הקונבקציה התרמית שמצליחה להבקיע את שכבת האינוורסיה היציבה המרחפת בגובה קילומטר בעונת היובש בארצנו, ומונעת התפתחות עננות ממטירה.
פרסומים.
אלפרט פרסם מעל ל-260 מאמרים בעיתונים מדעיים מקצועיים ועוד כ-100 פרקים בספרים. בשנת 2011 יצא לאור בהוצאת קיימברידג׳ ספרו "The factor separation method in the atmosphere "- applications and future prospects המתאר לראשונה שיטה לחישוב של אינטראקציות אטמוספיריות שפיתח בשנת 1993. השיטה אומצה על ידי קבוצות מחקר רבות בעולם, והספר מתאר שימושים רבים ומגוונים בה.
בשנת 2009 יצא לאור בהוצאת ראובן מס ספרו ״גשם ורוח - מטאורולוגיה ומזג האוויר לאור היהדות״ שבו ניתוח של תופעות מזג אוויר במקורות, עם הסברים מדעיים מודרניים, וקישור לתופעות אופייניות לאקלים ארץ ישראל.
בשנת 2014 יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן ספרו ״יומנו של מוכתר בירושלים - משה אלפרט״ על יומנו ההיסטורי של דודו, אשר אותו כתב טרום הקמת המדינה  בשמשו כמוכתר מטעם המנדט הבריטי בצפון ירושלים.
פעילות קהילתית.
בנוסף לעבודתו המדעית, פעיל אלפרט כמרצה בנושאי מדע, יהדות, דת ומדע בבתי כנסת, ימי עיון, וכנסים. הוא פעיל בתנועת ״נאמני תורה ועבודה״ ושימש כחבר ההנהלה. כמו כן, הוא פעיל בתנועת ״קולך״. התנדב בעמותת ״בשער״ ובמסגרתה הרצה בבתי ספר תיכוניים ערביים ואחרים ברחבי הארץ -בטייבה, יפו, רמלה, אשדוד ובמקומות נוספים, בנושאי מזג אוויר, אקלים והתחממות כדור הארץ. באוניברסיטת תל אביב הוא פעיל במרכז למורשת היהדות על שם צימבליסטה, ומלמד שם שיעור בהלכה עם מרצים וסטודנטים בכל בוקר.
חיים אישיים.
אלפרט נשוי לרחל ואב ל-8 ילדים, תושב בית גמליאל. בראשית המאה ה־21 השתתף יחד עם אשתו ובנו איתן בסדרה הישיבה, סדרה תיעודית על תלמידי כיתה י"ב של ישיבת כפר הרא"ה.
פישוט לשוני
פישוט לשוני הוא התהליך המובנה של עריכת מידע ועיבודו, לשם הפיכתו לפשוט, ברור, מובן וקל להבנה.
לדוגמה, ויקיפדיה קיימת בשפות רבות – ביניהן גם 'English' (אנגלית). אך קיימת גם ה"שפה" המיוחדת 'Simple English' ('אנגלית פשוטה' או 'אנגלית מפושטת'), בה הערכים כתובים במשלב לשוני נמוך יותר, על-מנת שיהיו קלים יותר לקריאה ולהבנה.
שימושים.
הפישוט הלשוני מקובל במדינות רבות בעולם, כאחד האמצעים להנגשה לשונית וקוגניטיבית. הוא משמש להנגשת מידע לאנשים, שיש להם קשיים בהבנה לשונית, כגון אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית ואנשים שזו לא שפת האם שלהם (כמו מהגרים או עולים חדשים).
בישראל.
פישוט לשוני מוגדר בתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג – 2013 כ"התאמת מידע כך שתוכנו יהיה ברור ומבנהו הלשוני פשוט, ואשר מתקיימים בו, ככל האפשר, כל אלה:
האיו מאייר
האיו מאייר (גרמנית: Hajo Meyer; 12 באוגוסט 1924 – 23 באוגוסט 2014) היה פיזיקאי גרמני-הולנדי ממוצא יהודי ופעיל פוליטי אנטי-ציוני.
קורות חיים.
שנותיו הראשונות.
מאייר נולד בבילפלד ב-12 באוגוסט 1924.
בגיל 14, בעקבות אירועי ליל הבדולח, ברח מגרמניה הנאצית להולנד, ללא הוריו.
ב-1944, לאחר שנה בה הצליח להסתתר מהכובש הנאצי בהולנד, נתפס על ידי הגסטפו, הועבר למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, ובו שרד במשך כ-10 חודשים עד לשחרורו. הוריו, שנשלחו מגרמניה, הושמדו בטרזיינשטט.
לאחר השואה.
לאחר המלחמה, שב מאייר להולנד והשלים תואר ראשון בפיזיקה תאורטית. לאחר מכן, עבד במעבדה לפיזיקה של פיליפס בהולנד (NatLab), ולאחר זמן מה הפך למנהלה. עם יציאתו לגמלאות, לקח מספר קורסים באנגליה ועבד כבנאי כינורות וויולות.
פעילותו הפוליטית.
על בסיס עבודות של הנס קיילסון הוא פיתח תאוריה של "טראומה מתמשכת".
ב-2001 היה שותף לייסוד הארגון היהודי-הולנדי "Een Ander Joods Geluid" (בעברית: "קול יהודי אחר"), שמטרתו לקדם את הדיון הציבורי בנושא ישראל ומעשיה, לשבור את השתיקה של הקהילה היהודית-הולנדית בנוגע לכיבוש של השטחים הפלסטיניים על ידי ישראל, ולתמוך בפעילויות שלום באזור.
ב-2003 הוציא לאור את הספר "Het einde van het Jodendom" (בעברית: "סוף היהדות"), בו האשים את ישראל בכך שהיא מנצלת את השואה כדי להצדיק את פשעיה כנגד הפלסטינים ולהטמיע פרנויה באזרחיה שלה, והשווה בין מדיניותה הנוכחית של ישראל עם תחילת הרדיפה של הנאצים את היהודים בגרמניה. הוא הדגיש כי בשום אופן אינו עושה הקבלה בין המדיניות הנוכחית של ישראל למדיניות הנאצית בזמן רצח ששת המיליון היהודים החפים מפשע, אלא מצביע על המדרון החלקלק שבסופו של דבר הוביל לשואת היהודים, ומתריע על ההשלכות האפשריות של מדיניותה של ישראל, שלדידו מדכאת ודוחקת לשוליים את הפלסטינים.
מאייר היה חבר ב-"International Jewish Anti-Zionist Network" (בעברית: "רשת בינלאומית יהודית אנטי-ציונית"ׂׂׂ), וב-GroenLinks, המפלגה הירוקה של הולנד.
ב-2014 נמנה עם קבוצה בת יותר מ-350 ניצולי שואה יהודים ובני משפחותיהם מרחבי העולם שחתמו על עצומה אותה פרסמו ב"ניו יורק טיימס" בזמן "מבצע צוק איתן", ובה גינו בחריפות את ישראל על מעשיה במלחמה בזו הלשון:
מותו.
ב-23 באוגוסט 2014, נפטר מאייר בשנתו בהיילו שבצפון הולנד, בן 90 היה במותו.
הנגשה לשונית
אופק מכ&quot;ם
אופק המכ"ם (באנגלית: Radar horizon) הוא מונח בו נעשה שימוש כדי להתייחס לאזור קריטי שמוגדר על ידי המרחק המקסימלי של נקודות על כדור הארץ (כלומר בגובה אפס) מאנטנת המכ"ם בו עדיין יהיה ניתן להבחין בהן. החישוב של אופק המכ"ם של מערכת מסוימת בהתבסס על גובה האנטנה ומקדם השבירה של האוויר מתבסס על מושג הרדיוס האפקטיבי של כדור הארץ, השונה מהרדיוס האמיתי שלו. הרדיוס האפקטיבי של כדור הארץ הוא מוסכמה, שנעשה בה שימוש בהתייחס למערכות מכ"ם ומערכות אחרות לקליטת גלי רדיו כדי לתקן את החישובים כך שיכללו גם את אפקט השבירה של גלים אלקטרומגנטיים באטמוספירה. אודות לעקמומיות כדור הארץ, קרן המכ"ם פוגשת בשכבות אוויר "מתעקמות", כך שזווית הפגיעה שלה בשכבות אוויר שונות היא שונה, וכשמוסיפים לאפקט הזה את שינוי מקדם השבירה של האוויר עם הגובה מקבלים שבירה רציפה קלה של קרן המכ"ם. הודות לאפקט השבירה, מסלול הגלים בהלוך ובחזור (מסלול הקרניים הפיך) מתעקם מעט, ומערכות מכ"ם ואחרות מסוגלות "לראות" גם עצמים שנמצאים מתחת ל-"אופק" של המכ"ם.
במודל כדור הארץ בעל הרדיוס האפטיבי, המסלול הממשי העקום של קרן רדיו מחושב כאילו היה ישר: המסלול מיוצג בהשוואה לכדור ארץ דמיוני עם רדיוס גדול יותר מזה של כדור הארץ, באופן שמשמר את העקמומיות היחסית בין הארץ לקרן הרדיו (שכן, כפי שיוצג בהמשך, תחת תנאים מסוימים מסלול הקרן הוא מעגלי). כדי להבין את הרעיון יש לשרטט את הקווים המשיקים למעגל שמתווה קרן הרדיו והמעגל שמתווה כדור הארץ – תחת המעבר הזה לכדור ארץ חדש עם רדיוס formula_1 (שמוגדר כך שעקמומיותו שווה להפרש ההתעקמויות), הזוויות בין הקווים המשיקים נשמרות – מסלול הקרן מכדור הארץ החדש נראה זהה למסלול הקרן העקום שנראה מכדור הארץ האמיתי. הרדיוס האפקטיבי formula_1 הוא בקירוב:
formula_3.
כאשר R הוא רדיוס כדור הארץ ו־dn/dz הוא גרדיאנט מקדם השבירה של האטמוספירה. הרדיוס האפקטיבי מוגדר היטב רק כאשר dn/dz קבוע. יותר מכך, מכיוון ש־n משתנה עם התדירות, כך גם רדיוס הארץ האפטיבי. מקדם השבירה של האטמוספירה קטן עם הגובה כך שגלים שמשודרים אופקית נשברים "למטה". כפי שעולה מן הנוסחה, רדיוס העקמומיות של הקרניים המתקדמות הוא למעשה ההופכי של הגרדיאנט האנכי של מקדם השבירה.
הוכחת הנוסחה.
תחת ההנחה של גלים שמתקדמים בזוויות נמוכות מאוד עד נמוכות ביחס לאופק, עקמומיות הקרניים היא dn/dz. ניתן להגיע לנוסחה זו מחוק סנל המיושם לאטמוספירה כדורית. מתקיים formula_4. אם הזווית של הקרן עם האנך לשכבה בה היא מתקדמת היא formula_5 אז הזווית formula_6 עם השכבה "הבאה" היא formula_7 כאשר formula_8 הזווית המרכזית הנוצרת במרכז כדור הארץ עקב התקדמות של הקרן מרחק ds (זווית חיצונית למשולש). formula_8 שווה ל-formula_10. מחוק סנל נקבל : formula_11 נחלק ב-formula_12 ונקבל:
formula_13 (שכן formula_14) או: formula_15 (תוצאה זו מתקבלת מגזירה). עקב ההנחה של זווית נמוכה ביחס לאופק formula_5 שווה בקירוב 90 מעלות ולכן סינוס אלפה שווה בקירוב 1 (וכנ"ל לגבי בטא ופי) וכך מתקבלת התוצאה formula_17. אולם מתקיים: formula_18 לכן מהצבה במשוואה הקודמת נקבל formula_19, כלומר
מתקבל עקום שעקמומיותו קבועה ושווה ל-dn/dR (המשוואה האחרונה היא למעשה ההגדרה של עקמומיות).
אופק מכ"ם.
אופק המכ"ם הוא אזור ביצועים קריטי למערכת מכ"ם המוגדר כגבול האזור בו אלומת המכ"ם גבוהה מפני כדור הארץ ומתאפשר זיהוי של מטרות נמוכות. כשלא לוקחים בחשבון את השבירה באטמוספירה, אופק המכ"ם יהיה המרחק הגאומטרי formula_20 מהמכ"ם לאופק כתוצאה מהגובה של אנטנת המכ"ם H ורדיוס כדור הארץ (formula_21):
formula_22.
והגובה של מטרות ניתנות לגילוי על ידי המכ"ם הוא:
formula_23