מוסקופולה. בעיר זו, שהייתה מהגדולות והמשגשגות בבלקן, התגוררו כ-60 אלף תושבים, ומאז חורבנה לא התאוששה. ב-1798 כבש את העיר פרווזה מידי הצרפתים, ולאחר מכן טבח בתושבי העיר כנקמה על התנגדותם לו. בסביבות אותה שנה הורה על הוצאתם להורג של 739 תושבי הכפרים גארדיץ' והורמובה, שאבותיהם תקפו את אמו 40 שנה קודם לכן. ב-1808 הוציא להורג לעיני כול את השודד היווני אנטוניס קטסנטוניס, באמצעות ריסוק עצמותיו בפטיש. נערות יווניות ביואנינה הואשמו באקראי בניאוף, והושלכו בתוך שק לאגם יואנינה.
הלורד ביירון, שביקר בארמונו של עלי פאשא ב-1809, התרשם מעושרו, מנדיבותו ומהכנסת האורחים שלו, אך גם תיאר אותו כ"עריץ חסר רחמים, שאחראי למעשים אכזריים ונוראים", וציין כי הוא "ברברי כשם שהוא לוחם מצליח".
נפילתו.
ב-1820 הורה עלי פאשא על הוצאתו להורג של אחד מיריביו בקונסטנטינופול. מהמוט השני ראה בכך פגיעה בריבונותו, ודרש מעלי לוותר על כסאו, אך זה סירב להתפטר. בתגובה, שלח מהמוט השני כ-20 אלף חיילים ליואנינה בפיקודו של חורשיט אהמט פאשא. לאירועים אלה הייתה השפעה מכרעת על מלחמת העצמאות היוונית, שהייתה בעיצומה, שכן הסטת הכוחות העות'מאניים לעבר יואנינה הקלה על היוונים במלחמתם באזורים אחרים.
כעבור שנתיים של קרבות, בינואר 1822, הצליחו שני סוכנים עות'מאניים להגיע לעלי פאשא, שהסתתר במנזר על האי שבאגם יואנינה. עלי סירב להיכנע, באומרו כי "ראשו לא ייכנע כראשו של עבד", אך לבסוף נורה למוות וראשו נשלח לסולטאן. הוא נקבר במאוזוליאום שהוקם בסמוך למסגד של יואנינה.
אלו דיארה
אלו דיארה (בצרפתית: Alou Diarra) הוא כדורגלן עבר צרפתי ממוצא מאלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי, וכיום עוזר מאמן נוער בקבוצת לאנס.
בעברו היה שחקן בנבחרת צרפת, בה ערך 44 הופעות.
קריירת מועדונים.
דיארה התחיל את הקריירה שלו בלוהאנס-קוז'ו שם שיחק רק 3 משחקים. בשנת 2000 עבר לגרמניה שם שיחק בבאיירן מינכן. לאחר שנה הושאל לפרייבורג. בקיץ 2002 עבר לליברפול האנגלית לשנתיים, במהלכם הושאל לעונת 2002/2003 לה האבר ולעונה לאחר מכן לבסטיה. לקראת 2004/2005 עבר ללאנס. בלאנס שיחק שנתיים בהם שותף כמעט בכל משחקי הקבוצה בהם הרשים מאוד מה שעניין את רומא, אך בסופו של דבר עבר לאולימפיק ליון כמחליפו של מחמדו דיארה. בליון במהרה מאוד דיארה לא הצליח להשתלב ונהיה ממורמר, אך בכל זאת זכה בעונת 2006/2007 עם הקבוצה באליפות צרפת. בכך זכה דיארה בתוארו הראשון בקריירת המועדונים שלו, ושני בסך הכל בקריירה.
בקיץ 2007 עבר לבורדו תמורת 7.75 מיליון אירו. את שערו הראשון במדי בורדו כבש נגד מץ ב-29 באוגוסט 2007. בבורדו זכה דיארה באליפות צרפת ובגביע הליגה הצרפתי בעונת 2008/2009. ב-4 ביולי 2011 חתם דיארה על חוזה לשלוש שנים אצל סגנית אלופת צרפת, מרסיי. בקיץ 2012 חתם דיארה לשלוש שנים בווסטהאם יונייטד העולה החדשה לפרמיירליג, תמורת 2 מיליון ליש"ט. ב-31 בינואר 2013 הושאל לסטאד רן.
לאחר חצי עונה בסטאד רן, חזר לווסטהאם בה שותף בשמונה משחקים. בסוף העונה עזב את הקבוצה. ב-23 בפברואר 2015 חתם בצ'רלטון אתלטיק מהצ'מפיונשיפ עד סוף העונה.
קריירה בינלאומית.
דיארה זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת ב-2004. בגמר מונדיאל 2006 נגד איטליה עלה כמחליף במקומו של פטריק ויירה. דיארה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010 ובסגל ליורו 2012 שנערך בפולין ואוקראינה.
דיגאמא
אהבה לשלושת התפוזים
מחוץ לחוק (סדרת טלוויזיה)
מנואלה סטלמך
מנואלה סטלמך (Manuela Stellmach; נולדה ב-22 בפברואר 1970) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה ומגרמניה. היא אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית עולם במסגרת משחי השליחות וכן, אלופת אירופה במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
מנואלה סטלמך נולדה במזרח ברלין והתאמנה בקבוצת השחייה של דינמו ברלין.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1985 זכתה סטלמך ב-4 מדליות שתיים זהב ושתיים כסף. מדליות זהב במשחי שליחות 4x100 מטר חופשי (3:44.46 דקות) ו-4x200 מטר חופשי (8:03.82 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (55.77 שניות, אחרי בת ארצה הייקה פרידריך - 55.71 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי (1:59.88 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד באוגוסט 1986 זכתה סטלמך ב-3 מדליות שתיים זהב ואחת כסף. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:40.57 דקות, לפני ארצות הברית (3:44.04 דקות) והולנד (3:46.89 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש נוסף של 7:59.33 דקות, לפני ארצות הברית (8:02.12 דקות) והולנד (8:09.59 דקות) ובכך הייתה זו הרביעייה הראשונה בהיסטוריה ששוחה מתחת ל-8 דקות במשחה זה. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.90 דקות, אחרי בת ארצה פרידריך שקבעה שיא תחרות חדש של 1:58.26 דקות ולפני מרי טי מאהר מארצות הברית (2:00.14 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.86 שניות, המנצחת במשחה זה הייתה בת ארצה קריסטין אוטו - 55.05 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 זכתה סטלמך ב-5 מדליות 3 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחי השליחות 4x100 מטר חופשי (3:42.58 דקות), 4x100 מטר מעורב (4:04.05 דקות) ו-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:55.47 דקות, שיא שהחזיק מעמד 17 שנים ונשבר באולימפיאדת אתונה על ידי רביעיית השליחות של ארצות הברית (7:53.42 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (55.49 שניות, אחרי המנצחת בת ארצה קריסטין אוטו - 55.38 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי (1:58.95 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה סטלמך בשלוש מדליות, שתיים זהב ואחת ארד. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 3:40.63 דקות, לפני הולנד (3:34.39 דקות) וארצות הברית (3:44.25 דקות) ו-4x100 מטר מעורב כששחתה בשלב המוקדמות. מדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.01 דקות, אחרי בת ארצה פרידריך 1:57.65 דקות וסילביה פול מקוסטה ריקה (1:58.67 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.52 שניות, המנצחת הייתה בת ארצה אוטו (54.93 שניות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון, גרמניה בשנת 1989 זכתה סטלמך ב-4 מדליות 3 זהב ואחת כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי (1:58.93 דקות), במשחי השליחות 4x100 מטר חופשי (3:42.46 דקות) ו-4x200 מטר חופשי (7:58.54 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (55.40 שניות, שתי מאיות השנייה איטי מהמנצחת בת ארצה קטרין מייזנר - 55.38 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 זכתה סטלמך ב-3 מדליות אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:02.56 דקות, לפני הולנד (8:05.97 דקות) ודנמרק (8:07.20 דקות), מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.37 דקות, אחרי ארצות הברית (3:43.26 דקות) ולפני הולנד (3:45.05 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:10.50 דקות, אחרי ארצות הברית
(4:06.51 דקות) ואוסטרליה (4:08.04 דקות). בנוסף, היא סיימה חמישית במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.45 שניות, המנצחת במשחה הייתה ניקול הייזלט מארצות הברית (55.17 שניות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה, זכתה סטלמך במדליית כסף אחת במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (8:10.26 דקות).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה סטלמך במדליית ארד במשחה ל-4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.60 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (3:39.46 דקות) וסין (3:40.12 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 זכתה סטלמך במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.69 דקות.
שימוש בסמים.
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב .
House MD
דיאנטיקה
גלריית דגלי בריטניה בשימוש מחוץ לממלכה המאוחדת
מקסימיליאן קולבי
חבורת איינשטיין
איון
דיפלומה צבאית רומית
דיפלומה צבאית רומית היא העתק אישי של מסמך קיסרי (Constitutio) המעניק זכויות יתר (פריווילגיות) לחייל רומי ששירת באחד מחילות העזר של האימפריה הרומית בפרובינקיות, ביחידות המשמר ובקוהורטות העירוניות, או בציים הקיסריים, במשך תקופה של לפחות 25 שנה. מסוף המאה הראשונה הוענקו תעודות אלה לאחר סיום שירות צבאי, או אם החייל עדיין היה בשירות, אחרי תקופת מינימום של שירות (25 שנה או יותר ביחידות העזר או 26 שנה בצי הקיסרי). המקור המחייב מבחינה משפטית, נחרת על לוח ארד במקום פומבי ברומא, בעוד התעודה האישית ניתנה בידי החייל עצמו. הזכות החשובה ביותר שהוענקה לחייל ולצאצאיו אחריו, הייתה מעמד אזרח, גמול שהיה התמריץ העיקרי עבור תושבי הפרובינקיות להצטרף לצבא הרומי.
מבנה התעודה.
הדיפלומה הייתה כלי רומאי חוקי, העשוי ממסמך כפול, עם חלק פנימי נסתר וחלק חיצוני גלוי. הטקסט של התעודה האישית נחרת על לוחות הארד (לוח I, ולוח II), שהודקו יחד בעזרת תיל מפותל שעבר דרך שני חורים שהיו במרכז התעודה. על ידי כתיבת הטקסט על צדם הפנימי של שני הלוחות ועל צדו החיצוני של אחד מהם, וחתימת התעודה בחותמם של שבעה עדים על צדו החיצוני של הלוח הכתוב, היה אפשר לאמת שהטקסט לא זויף ולא שונה.