עם הגעתו שלח מברק לממשלת ישראל בו הודה לראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, על פועלו למען העלייה. תחילה גר במרכז העלייה בעתלית ומאוחר יותר הוא עבר להתגורר בקריית גת עם בתו, אדנייש יצחק. דרשותיו קיבלו חשיבות רבה בקהילת עולי אתיופיה. הוא קרא לעולים לקבל את דרכם של רבני ישראל אך בו בזמן לשמור על המסורות שלהם. יָאסוּ הביא איתו מאתיופיה ספר תורה גדול והביאו לישראל. יָאסוּ נפטר בשנת 1997 (בגיל 105) והותיר במותו ששה ילדים ועשרות נכדים ונינים. לאחר פטירתו התפרסמו דברי תורתו ובשנת 2020 משפחתו פרסמה ספר אודות חייו: 'מסכת חייו פועלו ומנהיגותו של לִיק' כָּהַנַת מֶמְהְרֶאי קֶס יצחק יָאסוּ'.
יאגו (אלאדין)
יאגו (באנגלית: Iago) הוא תוכי בדיוני, המופיע בסרט "אלאדין" של חברת וולט דיסני, ובשני סרטי ההמשך, "שובו של ג'אפר" ו"אלאדין ומלך הגנבים". בסרט הראשון הוא עוזרו של ג'אפר, הנבל הראשי של הסרט, אך בסרטים הבאים דמותו נעשית מורכבת יותר. את דמותו של יאגו דיבב במקור גילברט גוטפריד, ובעברית אוהד שחר.
עיצוב הדמות.
לשלושת הגיבורים המרכזיים בסרט הוסיפו חיית מחמד, לאלאדין יש את אבו קוף, ליסמין יש את ראג'ה הטיגריס ולג'אפר יש את יאגו התוכי. השוני בין יאגו לשאר החיות הוא שהוא מדבר, מה שהופך אותו לדמות החשובה ביותר בסרט שאינה מבוססת על האגדה המקורית.
האנימטור וויל פין ניסה לעצב את דמותו של יאגו בהשראת המדבב גילברט גוטפריד, מה שמתבטא במיוחד בעיניו העצומות למחצה ושיניו הבולטות.
הופעות.
אלאדין.
בסרט הראשון של הסדרה משמש יאגו בעיקר כאתנחתא קומית, מלבד בשני מקרים: הוא זה שמציע לג'אפר את התוכנית להתחתן עם הנסיכה וכך להפוך לסולטן, והוא גונב את המנורה מאלאדין, כשהוא מחקה את קולה של יסמין ומפתה אותו לצאת מהארמון.
עם סוף הסרט, כאשר ג'אפר הופך לג'יני ונכלא במנורה, גם יאגו נכלא איתו.
שובו של ג'אפר.
בסרט ההמשך הופך יאגו לדמות מרכזית. עם פתיחת הסרט הוא נמלט מהמנורה, מסרב לדרישת ג'אפר שיוציא גם אותו, ומכריז שהוא לא רוצה להיות עבד של אף אחד. כשהוא מגיע לאגרבה, יאגו מציל בטעות את חייו של אלאדין, וכך הם מתיידדים. אלאדין נועל את יאגו בכלוב, ומבטיח לו שישחרר אותו לאחר שיספר ליסמין שהוא חזר למוטב. לפני שהוא מספיק לעשות זאת, הסולטן ויסמין מגלים את יאגו. אלאדין מצליח לשכנע את הסולטן שיאגו ראוי לאמון, אבל יסמין נפגעת מכך שאלאדין הסתיר ממנה מידע. ג'יני משכנע את יאגו להחזיר לאלאדין טובה בכך שישכנע את יסמין לסלוח לאלאדין, ויאגו מצליח לקרב ביניהם שוב.
ג'אפר מצליח לחזור לאגרבה בעזרת שודד בשם אביס מאל, ואומר ליאגו שהוא יסלח לו על בגידתו בתמורה לסיוע בתוכנית הנקמה באלאדין. יאגו נאלץ לשתף פעולה עם ג'אפר, ומוביל אל אלאדין והסולטן למלכודת. ג'אפר לוכד את יסמין והג'יני, ומפליל את אלאדין ברצח הסולטן. יאגו מתחרט על מעשיו, ומשחרר את ג'יני מכדור הכוח שג'אפר כלא אותו בתוכו. הג'יני מציל את אלאדין רגע לפני שהוא מוצא להורג, משחרר את כולם מהצינוק ואומר לבני החבורה שהדרך היחידה להביס את ג'אפר היא להרוס את המנורה שלו.
ג'אפר, שחושב שאלאדין מת, מורה לאביס מאל לבקש במשאלה האחרונה לשחרר אותו מהמנורה. אביס מאל אומר לו שהוא עדיין לא קיבל שום משאלה שרצה באמת. ג'אפר נותן לו אוצרות רבים, אך אביס חושד שאחרי שהוא יביע את המשאלה כל האוצרות יעלמו. בזמן שהשניים מתווכחים, אלאדין מנסה לגנוב את המנורה של ג'אפר, אבל ג'אפר מבחין בו ועוצר אותו, פותח את האדמה ומרחיק את כולם מהמנורה. ברגע האחרון מופיע יאגו וזורק את המנורה ללבה, המנורה נשרפת וג'אפר מושמד באופן סופי.
ח'רקובצנקה
ח'רקובצ'נקה (ברוסית: Харьковчанка, "אשת חרקוב", יוצר בשם הקוד: ייצור 404S), הוא רכב שטח, שיועד לאנטארקטיקה. יוצר בין השנים 1957–1958 בברית המועצות. תוכנן ונבנה במפעל הנדסת התחבורה בחרקוב, ומאוחר יותר יוצר על ידי מפעל מאלישב. מבוסס על פלטפורמת הטרקטור AT-T (שתבססה על טנק T-54). בדצמבר 1959 שניים מהם ("21" ו-"23") הגיעו לאנטארקטיקה ולקוטב הדרומי הגאוגרפי. ברכב השלג המאסיבי היה מטבח קטן, שירותים, תנור ושמונה מיטות.
במשלחת הרוסית ה-39 לאנטארקטיקה ה-Vityaz DT-30Ps החליפו את החרקובצ'נקות. והם הוחלפו מאוחר יותר על ידי 300 כלי שלג מסוג PistenBully.
היסטוריה.
בשנת 1958 נבנו שלוש חרקובצ'נקות ונשלחו לאנטארקטיקה. הם עברו מחוף האוקיינוס לתחנת ווסטוק הסובייטית בפברואר 1959. שניים מהם, ו-AT-T שלישי, יצאו מתחנת ווסטוק לקוטב הדרומי בתחילת דצמבר 1959, והגיעו לנקודה ב-26 בדצמבר 1959. הרוסים הפתיעו את הצוות האמריקני שהוטסו לתחנת אמונדסן – סקוט בקיץ הקודם.
בעשרות השנים שלאחר מכן נערכו בעזרת החרקובצ'נקה משלחות מחקר לתוך אנטארקטיקה.
בשנים 1974–1975 תוכנן ונבנה הדור השני של החרקובצ'נקה. השוני המרכזי היה החזרת המנוע לקדמת הרכב והגישה אליו הייתה מבחוץ, נוסף גנרטור חדש לחשמל וחימום בשעה שהמנוע הראשי לא עבד. שלוש חרקובצ'נקות מדור שני ירדו מפס הייצור בסתיו 1975.
דור שלישי פוטנציאלי שהתבסס על ה-MT-T תוכנן בשנות ה-80, אך נעצר מספר פעמים מסיבות תקציביות. פירוק ברית המועצות, הותיר את החרקובצ'אנקה ככלי התחבורה העיקרי באנטארקטיקה עד שנת 2010.
דור ראשון.
בדומה לקרוזר השלג האנטארטי, המנוע היה חלק ממרחב המחיה ואפשר טיפול מבלי להיחשף לקור החיצוני. כתוצאה מכך, רעש המנוע מנע שינה מהצוות ומרחב המחיה כוסה בפיח ריחות מאדי הפליטה.
יחסי אוזבקיסטן–הודו
יחסי אוזבקיסטן–הודו הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן והודו. להודו יש שגרירות בטשקנט ואילו לאוזבקיסטן יש שגרירות בניו דלהי.
להודו הייתה אינטראקציה קרובה עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית בתקופות ברית המועצות. מנהיגי הודו ביקרו לעיתים קרובות בטשקנט ובמקומות אחרים. ראש ממשלת הודו, לאל בהאדור שסטרי נפטר בטשקנט ב-11 בינואר 1966 לאחר שחתם על הצהרת טשקנט עם פקיסטן.
באוגוסט 1991, כשהתרחשו האירועים שהובילו להתפרקות ברית המועצות, ביקר הנשיא אסלאם קרימוב, אז יו"ר הסובייט העליון של אוזבקיסטן, בהודו. אוזבקיסטן הפכה עצמאית ב-1 בספטמבר 1991.
היסטוריה.
לשתי האומות יש קשרים היסטוריים רבים, שניהם בדרך המשי. באבור, מייסד האימפריה המוגולית ששלטה בהודו בין השנים 1526–1857, נולד באנדיג'אן באוזבקיסטן של ימינו.
ראש הממשלה הראשון של הודו, ג'ווארלל נהרו, ביקר בטשקנט ובסמרקנד במהלך ביקורו הממלכתי בברית המועצות בין התאריכים 7-23 ביוני 1955. הוא ביקר שוב בטשקנט במהלך ביקורו הממלכתי ב-6-12 בספטמבר 1961. טשקנט היה המיקום של פגישה היסטורית בינואר 1966 בין ראש ממשלת הודו לאל בהאדור שסטרי לנשיא פקיסטן מוחמד איוב חאן. ברית המועצות, המיוצגת על ידי ראש הממשלה אלכסיי קוסיגין שימשה כמנחים. ועידת טשקנט, בלחץ האו"ם, האמריקני והסובייטי, אילצה את הודו למסור את האזור הכבוש בפקיסטן ואת קו הפסקת האש ב-1949 בקשמיר והביא לסיום מלחמת הודו-פקיסטן בשנת 1965. ראש הממשלה שסטרי נפטר בטשקנט, בשעה 2 לפנות בוקר ביום לאחר החתימה על הצהרת טשקנט, על פי הדיווחים בגלל התקף לב, אך אנשים טוענים לקשירת קשר מאחורי המוות. הוא היה ראש ממשלת הודו הראשון שמת בחו"ל.
אוזבקיסטן הכריזה על עצמאותה ב-1 בספטמבר 1991. הקונסוליה הכללית של הודו בטשקנט נפתחה ב־7 באפריל 1987. היא שודרגה לשגרירות ב־18 במרץ 1992.
יחסים פוליטיים.
הקונסוליה הכללית של הודו בטשקנט נחנכה רשמית ב-7 באפריל 1987. בעקבות עצמאותה של אוזבקיסטן היא שודרגה לרמה של שגרירות באמצעות חתימת פרוטוקול בנושאים דיפלומטיים וקונסולריים ב-18 במרץ 1992.
התקופה שלאחר מכן התאפיינה בחילופים תכופים ברמה גבוהה. ראש ממשלת הודו ביקר באוזבקיסטן בשנת 1993 וראש הממשלה ד"ר מאנמוהאן סינג ב-25-26 באפריל 2006. הנשיא קרימוב ערך ביקורי מדינה בהודו בשנים 1994, 2000, 2005 ובמאי 2011.
בתאריכים 6-7 ביולי 2015 ביקר ראש הממשלה נרנדרה מודי בטשקנט כדי לדון בסוגיות דו-צדדיות. הוא ביקר שוב בטשקנט בתאריכים 23-24 ביוני 2016 כדי להשתתף בפגישת הפסגה של ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה (SCO) במהלכו חתמה הודו על מזכר החובות לקבלת מעמד של המדינה החברתית של SCO.
שר המדינה לענייני חוץ שרי מ.ג' אכבר ביקר באוזבקיסטן בין התאריכים 30 באוקטובר ל-1 בנובמבר כשליח מיוחד של ראש הממשלה להביע תנחומים ולהוקיר כבוד בקברו של הנשיא אסלאם קרימוב בסמרקנד.
ב-9 ביוני 2017 הודו הפכה לחברה בארגון לשיתוף פעולה בשנחאי, שאוזבקיסטן היא חברה מייסדת בו. המטה האזורי למלחמה בטרור של ארגון שיתוף הפעולה בשנחאי (SCO-RATS) נמצא במטה מטשקנט. ב-15 ביוני 2017 הונף דגל הודו במטה SCO-RATS בטשקנט. הודו השתתפה באופן פעיל באירועי SCO ו-SCO-RATS באוזבקיסטן ובמדינות SCO אחרות.