נגיעות בכיני הערווה מכונה כינמת הבושת (Pediculosis Pubis). התסמין העיקרי הוא גירוד, בדרך כלל באזור הערווה. הגירוד הוא תוצאה של רגישות לרוק של הכינים, והוא הופך לחזק מספיק כשבועיים מיום ההדבקה. במרבית המקרים, גוון העור באזור הנגוע הופך לכחול-אפור, והוא עשוי להישאר במצב זה למשך מספר ימים.
כיני הערווה מתפשטות בעיקר באמצעות זיעה ומגע גופני או מיני.
זיהום של כיני ערווה בקרב ילדים ובני נוער עשוי לפעמים לרמוז על התעללות מינית.
שנות ה-20 הסוערות
מירזם
מירזם או β בכלב גדול הוא הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצת הכוכבים כלב גדול, ואחד הכוכבים הבהירים בשמי הלילה. מקור השם הוא בערבית "אל-מורזים" - המבשר, שכן הוא זורח מעט לפני סיריוס ומבשר על זריחתו הצפויה.
אף על פי שבהירותו נמוכה מבהירותם של אדרה (ε בכלב גדול) ושל וזן (δ בכלב גדול), קיבל מירזם את ציון באייר β. נראה שהסיבה לכך היא שבאירופה אדרה ווזן נראים סמוך לאופק ובהירותם מועמת בעוד שמירזם נמצא גבוה ביחס אליהם ונראה בולט יותר.
מירזם נמצא בבועה המקומית על זרוע אוריון שבשביל החלב.
מאפיינים.
מירזם הוא ענק כחול מסיווג ספקטרלי B1 במרחק של כ-500 שנות אור. מסתו היא כ-15 מסות שמש ורדיוסו גדול בערך פי 8 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה שלו באור נראה היא פי 3,250 מעוצמת ההארה של השמש, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה שלו - כ-25,800 קלווין רוב הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 34,000 מהשמש.
הכוכב הוא כוכב משתנה מהסוג של β בקפאוס ועוצמת ההארה שלו משתנה בכ-10% - כרבע דרגת בהירות. להשתנות ההארה יש מספר מחזורים במקביל כך שגרף עוצמת ההשתנות מורכב וקשה לניתוח. המחזור הראשי של ההשתנות הוא בן כ-6 שעות. סיבת ההשתנות היא התכווצות והתנפחות של פני הכוכב כתוצאה מחוסר יציבות של תהליכי היתוך המימן.
למעשה תהליך היתוך המימן עבר מליבת הכוכב לשכבות חיצוניות יותר והוא נמצא לקראת סיומו ומעבר לשלב של היתוך הליום ליסודות כבדים יותר. בשל מסתו הגדולה צפוי הכוכב לסיים את חייו בסופרנובה.
מורזים
בטא בכלב גדול
רוקסן (מועדון)
רוקסן (נכתב גם רוקXן) היה מועדון הופעות שפעל בתל אביב מ-1989 ועד 1994.
היסטוריה.
המועדון שכן במבנה תעשייתי צר וארוך ברחוב הברזל 10 ברמת החייל שבתל אביב. בחלק אחד של המבנה הייתה במת הופעות, עמדת תקליטן, בר ורחבת ריקודים ואילו את החלק השני תפסה מסעדה. בעליו של המקום ומנהליו האמנותיים היו רוני מרגלית אלעד ויובל נחשון.
לצד הופעות של אמנים ידועים באותה התקופה כריקי גל, קורין אלאל, מתי כספי ורמי פורטיס, נתן הרוקסן במה למספר רב של להקות רוק צעירות. עבור רבות מהן היו הופעות הבכורה במועדון נקודת פריצה לקריירה. בין הידועים שעשו את צעדיהם הראשונים במועדון ונודעו כ"דור הרוקסן": ברי סחרוף, נוער שוליים, אביב גפן, אלונה דניאל, טל גורדון, איגי וקסמן, ורד קלפטר, פלסטיק ונוס, טאטו, בלאגן, כרמלה גרוס ואגנר, איפה הילד, כנסיית השכל, פורטרט, סיוון שביט, זקני צפת, נקמת הטרקטור, תערובת אסקוט, שפיות זמנית, נושאי המגבעת, מופע הארנבות של דוקטור קספר, מוניקה סקס, סיילם, אבטיפוס, החברים של נטאשה, איזבו, רוקפור, שב"ק ס', הרידינג ג', אלגנט, ג'ינג'יות, זאב טנא, גן חיות, השוונג של הפיתה, גוונים כהים, והמכשפות (בסיסטית הלהקה, יפעת נץ, עבדה ברוקסן כברמנית).
בין האמנים הבינלאומיים שהופיעו ברוקסן הייתה להקת רדיוהד כשהייתה בראשית דרכה, וכן הלהקות Lush, מינימל קומפקט, אנטומבד, בייבס אין טוילנד, ת'ראפי?, קינגמייקר, נפלאם דת', קארקאס, פרדייז לוסט וביוהזרד.
תקליטן הבית של הרוקסן היה לירון תאני ואנשי הסאונד היו אורי ברק, איש הסאונד של להקת מינימל קומפקט, ליאור טבת, מור אפרתי, רונן סימוניץ ואילן הרוש. בערבים מיוחדים תיקלט במקום יואב קוטנר.
בשנות ה-90 (עד לסגירתו) בימי שלישי התקיימו במועדון ערבי "מוות לטכנו" (Death to Techno) בערבים אלו הושמעה מוזיקת רוק כבד על גווניו השונים.
באותה תקופה, המאזינים התחלקו (בחלוקה גסה) לאלו שאהבו את פריחת המוזיקה האלקטרונית (או בשמה - טכנו) ולאלה שהאזינו למוזיקת רוק ורוק כבד, שהיו יותר בשוליים.
בערבים אלו הושמעו השמעות בכורה עולמיות כגון השמעת הבכורה לאלבום הכפול USE YOUR ILLUSION של GUNS N ROSES.
מדי יום שלישי המועדון פתח את הבמה להופעות רבות של להקות צעירות מז'אנר הרוק הכבד ובכך קידמו מאד את פופולריות הז'אנר בארץ ונתנו הזדמנות ללהקות הצעירות לחלוק את יצירתן עם באי המועדון., ולקדם את יצירתם.
המועדון נסגר בנובמבר 1994 לאחר שבעליו נקלעו לחובות.
בשנת 2004 נערך בתל אביב ערב הצדעה שנקרא "10 לרוקסן" ובו הופיעו רבים מהאמנים שעשו בו את צעדיהם הראשונים.
ב-19 בפברואר 2015 יזם אביב גפן מופע הצדעה למועדון בו הופיעו הלהקות מופע הארנבות של ד"ר קספר, כרמלה גרוס ואגנר, איפה הילד, גן חיות (שהתאחדו פעם ראשונה לאחר שני עשורים), אלן פרסונס, מאור כהן ואהד פישוף מלהקת נושאי המגבעת. במקביל אירח לירון תאני באוזן בר ערב תקלוט בשם "פעם, אי שם ברחוב הברזל 10".
אקויטניה
ניקולס וינטון
סר ניקולס וינטון (באנגלית: Nicholas Winton; 19 במאי 1909–1 ביולי 2015) היה בריטי ממוצא יהודי, שארגן, ביוזמתו האישית, את חילוצם של 669 ילדים, רובם הגדול יהודים מצ'כוסלובקיה הכבושה בידי גרמניה הנאצית, ערב מלחמת העולם השנייה. הילדים הועברו ברכבות מיוחדות לבריטניה, שם נמסרו למשפחות אומנה, ובכך ניצלו מאימי השואה. מבצע זה היה חלק מהקינדר-טרנספורט הצ'כוסלובקי.
קורות חייו.
וינטון נולד ב-1909 בהמפסטד, בשם "ניקולס ג'ורג' ורטהיים", להורים יהודים גרמנים, רודולף ורטהיים וברברה לבית ורטהיימר, שהיגרו לאנגליה בשנת 1907. הוריו התנצרו, וגם הוא הוטבל לנצרות. בימי מלחמת העולם הראשונה שינתה המשפחה את שמה לשם בעל צליל אנגלי: וורתהם. לאחר סיום לימודיו בתיכון עבד ניקולאס בבנקים בגרמניה ובצרפת, ולאחר מכן חזר לאנגליה והחל לעבוד כסוכן בורסה. בשנת 1937 אחרי מות אביו שינה ניקולאס את שם משפחתו לשם אנגלי אחר - וינטון.
בשלהי 1938 יצא וינטון לחופשה מעבודתו ונסע לפראג. הוא נקרא לשם על ידי חבר שעסק בארגוני סיוע לפליטים שנמלטו מחבל הסודטים לאחר נפילתו בידי גרמניה. רוב הפליטים היו יהודים, חלקם השתייכו לקבוצות אחרות שהמשטר הנאצי איים על חייהם - קומוניסטים, אנשי רוח ועוד. לאחר שביקר במחנה הפליטים ועמד על התנאים הקשים שם, החל וינטון לפעול בכוחות עצמו כדי לארגן את העברתם של ילדים יהודים למדינות שיסכימו לקלטם. רוב הילדים שהציל נשלחו לבריטניה, ומיעוטם - לשוודיה. מדינות אחרות סירבו לקבל את הילדים. כאשר החל וינטון בפעולותיו הייתה עדיין צ'כוסלובקיה מדינה עצמאית, אך במרץ 1939 פורקה וחלקה הצ'כי היה לשטח חסות גרמני - דבר שהעצים את הסכנות שאיימו על הפליטים.
בעקבות ליל הבדולח התקבלה בבריטניה, שהייתה עקרונית סגורה בפני הגירה יהודית, תקנה המאפשרת את הגירתם של פליטים יהודים שגילם מתחת ל-17. נוסף על מגבלת הגיל, נדרש מבקש המקלט להוכיח שיש לו מקום שהייה בבריטניה ו-50 לירות שטרלינג למימון כרטיס נסיעה חזרה כאשר יתאפשר שובם לארצות מוצאם. וינטון מצא בתים למאות ילדים יהודים, באמצעות מודעות שפרסם בעיתונות, והשיג את המימון הנדרש (תחילה מכיסו שלו). עד פרוץ המלחמה ארגן וינטון את יציאתם מפראג של 669 ילדים, בשמונה רכבות. רכבת תשיעית שעליה כ-250 ילדים הייתה אמורה לצאת ב-3 בספטמבר, לאחר פלישת גרמניה לפולין, והגרמנים כבר לא אפשרו את נסיעתה.
וינטון נפטר ב-1 ביולי 2015, בגיל 106.
הכרה בפועלו.
מעשי ההצלה של וינטון לא התפרסמו ברבים, והוא אף הסתירם מן הקרובים אליו, ולאחר המלחמה לא פגש איש מן הילדים שהציל. לדבריו, הניח שכולם עזבו את אנגליה עם תום מצב החירום, כפי שחייבו הוראות החוק. בתחילת שנות השמונים התקבל וינטון כחבר במסדר האימפריה הבריטית, אך הכבוד לא ניתן לו על הצלת הילדים אלא על תרומתו להקמת דיור מוגן לקשישים נזקקים.
רק ב-1988, כ-50 שנים לאחר המעשים, גילתה רעייתו גרטה במקרה מחברת ובה רישום מדוקדק של פרטי הילדים שניצלו, הוריהם ומשפחות האומנה שלהם. מאז החלה פעילותו ההומניטרית של וינטון לזכות בהכרה, בעיקר בבריטניה, בצ'כיה ובסלובקיה. ב-1998 הוענק לו תואר חבר במסדר תומאס גריג מסריק, וב-2002 העניקה לו המלכה אליזבת השנייה תואר אבירות, כהוקרה על עבודתו בהצלת הילדים. ב-1998 קראו שני אסטרונומים צ'כים לאסטרואיד שגילו על שם וינטון, 19384 וינטון, וב-2008 העלתה ממשלת צ'כיה את שמו כמועמד לפרס נובל לשלום.
הבמאי הסלובקי מטי מינאץ' ביים שני סרטים העוסקים בוינטון ובמעשי ההצלה שלו - דרמה בשם "כל אהובינו" שהופקה ב-1999, וסרט תיעודי בשם "ניקולס וינטון - כוחו של הטוב", שהופק ב-2001 וזכה בפרס אמי.
ב-2005 ביקר וינטון בישראל ונפגש עם האנשים שהציל וצאצאיהם. וינטון לא הוכר כחסיד אומות העולם, משום שתואר זה ניתן רק לאנשים שאינם יהודים, שמעשי ההצלה שלהם העמידו אותם בסכנה.
ב-1 בספטמבר 2009, ביוזמה לציון 70 שנה ליציאתן של רכבות הילדים שארגן וינטון, יצאה מתחנת הרכבת המרכזית בפראג רכבת קיטור במסע בן ארבעה ימים לאנגליה, כשחזור של מסעי הרכבות המקוריים. נוסעי הרכבת היו בחלקם אנשים שנסעו בילדותם ברכבות וינטון המקוריות, ובחלקם צאצאים לאנשים אלה. באותו יום גם הוצב בתחנת הרכבת בפראג פסל ברונזה, המנציח את וינטון ופועלו. וינטון עצמו קיבל את פני הרכבת בתחנתה הסופית בלונדון.