בראות את מצוקת הצאר הרוסי, שביקש את תיווך האפיפיור בינו ובין באטורי, בנתה רומא תקוות לשכנעו לאחד מחדש את הכנסייה הפרבולסבית הרוסית עם הכנסייה הקתולית על בסיס ועידת פירנצה. למורת רוחו של קליגרי, לא הוא אלא הישועי אנטוניו פוסנו נשלח בסופו של דבר לדון במוסקבה ובפולין לצורך מאמצי הפיוס המיוחל.
פעילות דיפלומטית זו בפולין, של האפיפיור בכלל ושל קליגרי בפרט, לא נתנה פרי. האצולה הפולנית תמכה רוב רובה במדיניותו של באטורי בנושא היחסים עם רוסיה ועם הטורקים. עמדת הנונציו נגד תוכנית הגירושין של המלך באטורי שנועדה להבטיח לו יורשים דרך נישואים לאשה שנייה לא קנתה לו אהדה. גם להיטותו, בעקבות שמועות על מותו הקרב של הקיסר רודולף השני, לדחוף את סטפאן באטורי להכתיר עצמו כמלך הונגריה, לא נחשבה נבונה. עיקשותו על יישום העקרונות הטרידנטינים בפולין עוררו מורת רוחם של הכמורה הפולנית ואף של הישועים, שהיו שבעי רצון ממעמדם המועדף בעיני באטורי.
בנסיבות אלה נקרא קליגרי ב 9 באפריל 1581 לשוב לרומא והוחלף בתפקיד נונציו באלפרדו בולונייטי.
נונציו בגראץ.
ב-14 באוקטובר 1579, עוד בזמן שהותו בפולין, קיבל קליגרי לנהל את הדיוקסיה של ברטינורו. הוא הגיע לשם בספטמבר 1581 ונותר בה כשלוש שנים, עד שבאוקטובר 1584 נקרא שוב לדגל כדי לייצג את האפיפיור בשטיריה, קרניה (הנמצאת בימינו במחוז פריולי-ונציה ג'וליה של איטליה) וקרינתיה שבשליטת הארכידוכס קרל.
בתפקידו החדש נדרש קליגרי להיאבק בתקיפות נגד הסובלנות בפועל שהתקיימה במדינה כלפי האמונות הפרוטסנטיות.
מאמציו לא הועילו במידה רבה, משום היחס החיובי כלפי הלותרניזם מצד חלק מהאצילים והבורגנים. אחד מהישגיו היה מעצרו של אורליו ורג'רו, שהואשם בכפירה. באחד ממכתביו הביע קליגרי תרעומת לגבי הצלחת כתבי ניקולו מקיאבלי בקרב הציבור.
גן יוזמת הישועים להקים את האוניברסיטה בגראץ לא מצאה חן בעיניו. בשנת 1586 ביקש לסיים את תפקידו . תקוותיו להתמנות לקרדינל בזכות המלצת המלך סטפאן באטורי, התבדו בעקבות מותו הפתאומי של המלך ב-12 בדצמבר 1586.
תפקידיו הנוספים.
בסוף שנת 1587 התקבל קליגרי לתפקיד של יועץ ומזכיר של מזכיר המדינה, הקרדינל אלסנדרו פרטי, אחיין של סיקסטוס החמישי והשתתף במשא ומתן בין האפיפיור סיקסטוס ובין פליפה השני, מלך ספרד לגבי תכנון הפלישה לאנגליה.
נשאר באותו תפקיד גם בימי האפיפיור אורבנוס השביעי. לאחר מכן גרגוריוס הארבעה עשר מינה אותו למזכירו האישי. נשאר בתפקיד זה גם בימי האפיפיור אינוקנטיוס התשיעי, כשניהל את מחלקת המדינה האחראית על יחסי החוץ עם צרפת ועם פולין, ובהתחלת כהונתו של קלמנס השמיני.
בשנת 1593 בעת הרפורמה של הקוריה הרומית עבודתו הופסקה.
לא הצליח להתמנות לקולגיום הקדוש וחזר לדיוקסיה שלו בברטינורו, בה כיהן כבישוף עד יום מותו בשנת 1613.בשנת 1597 מילא משימה פוליטית אחרונה כשהתלווה לקרדינל אלדוברנדיני לפרארה לשם הסדרת ההעברה של ירושת הענף העיקרי של בית אסטה לידי הכנסייה. בסוף חייו כתב על תולדות עיירת הולדתו, בריזיגלה.
שמו קשור לבנייה מחדש של הקתדרלה בברטינורו. התגורר בבניין "לה רוקה" (La rocca) אותו קיבל כמתנה מהאפיפיור קלמנס השמיני.
אמברסיו קונטריני
גולדבום
בום (שם משפחה)
בוים
בוים (יידיש: בוים; גרמנית: Baum) הוא שם משפחה שמקורו ביידיש ומשמעותו עץ.
פליט שואה
פליטי שואה
פליטת שואה
קצבאך
קצבך
כצבך
המרוץ לצמרת של מקס פישר
המרוץ לצמרת של מקס פישר (באנגלית: Rushmore) הוא סרט דרמה קומי משנת 1998 בבימויו של וס אנדרסון. הסרט מתאר את קורותיו של נער בשם מקס פישר (ג'ייסון שוורצמן) המיודד עם תעשיין מיליונר מבוגר בשם הרמן בלום (ביל מארי) ואהבתם המשותפת למורה בבית ספרו של מקס - רוזמרי קרוס (אוליביה ויליאמס). התסריטאים של הסרט הם וס אנדרסון ואוון וילסון. הסרט הזניק את הקריירה של שוורצמן ואנדרסון והחזיר את מאריי לתודעה כשחקן סרטים עצמאיים מכובד.
הסרט זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט עבור הבימוי הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1999. ביל מארי זכה במועמדות לפרס גלובוס הזהב.
עלילת הסרט.
מקס פישר הוא נער בן 15 בעל בגרות נפשית ואישיות יוצאת דופן. מקס הוא התלמיד הפעיל ביותר בבית הספר והנחשל ביותר מבחינה אקדמית. הרמן בלום הוא תעשיין מיליונר הלכוד בנישואים כושלים וסולד מבניו המפונקים והאנוכיים. רוזמרי קרוס היא אלמנה ומורה לכיתה א' ההופכת למושא תשוקתם של מקס והרמן.
חייו של מקס סובבים סביב "ראשמור" - בית ספר פרטי אליו קיבל מלגת לימודים בעקבות מחזה שכתב. מקס מתעסק כדרך קבע בפעילויות חוץ בית ספריות ואוחז במינויים כגון: סגן נשיא מועדון הבולים והמטבעות, מנהל קבוצת הלקרוס, קפטן קבוצת הסיף, חבר נבחרת קרב עשר, המנצח השני של הכוראל, מייסד אגודת התותחנים, בעל חגורה צהובה בקונג פו, קפטן נבחרת הדיונים, נשיא אגודת הכוורנים, נשיא מועדון הקליגרפיה, מחליף בקבוצת ההיאבקות, העורך הראשי של עיתון "ראשמור יאנקי", נשיא מועדון השפה הצרפתית, נציג רוסיה במודל האו"ם ומייסד אגודת האסטרונומיה. בסוף הסרט מתכנן מקס להקים את מועדון העפיפונים, ובורר מועמדים פוטנציאלים. כמו כן, מקס כותב ומביים מחזות הכוללים פירוטכניקה ותפאורה איכותית. למרות שלל כישרונותיו, הזיותיו על הצלחה אקדמאית נתקלים בחומת המציאות וציוניו נמוכים מאוד. הציטוט האהוב של מקס הוא בלטינית: "Sic transit gloria" שמשמעותו היא "כך חולפת תהילת עולם".
הרמן בלום אינו מסופק ממפעלו המשגשג, נישואיו הכושלים ושני בניו הלומדים בראשמור עם מקס המתנהגים כפרחחים חסרי תקנה. הוא ומקס נעשים חברים טובים. מקס מעריץ את הצלחתו הכלכלית של הרמן, והרמן מעריץ את הביטחון העצמי של מקס. הרמן שואל את מקס "מהו הסוד?" ומקס עונה לו שצריך למצוא משהו שהוא אוהב ולהמשיך לעשות אותו למשך כל חייו. ה"משהו" הזה בשביל מקס הוא בית הספר ראשמור. הרמן מעוניין ללמוד את קסמו של מקס ומציע לו עבודה, אך מקס מסרב. מקס מתבייש במקצועו של אביו הספר ואומר כי הוא בעצם נוירוכירורג. למרות זאת, מקס ואביו קרובים מאוד ואביו מעודד את מקס ותומך בו.
בעלה של גברת קרוס - אדוארד אפלבי - היה תלמיד בראשמור. לאחר מותו בטביעה, היא מגיעה לראשמור כדי ללמד את תלמידי כיתה א'. מקס מתאהב בה ומנסה לחזר אחריה. בפגישתם הראשונה אומר מקס לרוזמרי כי ההנהלה החליטה לבטל את מקצוע הלטינית ורוזמרי מצרה על כך. עקב זאת, מקס מעורר מחאה נגד המהלך, אוסף חתימות ומכין מצגת אותה הוא מציג בפני ועד ההנהלה ומקצוע הלטינית הופך לחובה. למרות שבתחילה היא מתרשמת ממקס שמזכיר לה את בעלה המנוח ומאישיותו יוצאת הדופן, היא הופכת מודעת להתנהגותו האובססיבית במהרה ומרחיקה אותו ממנה. הרמן, שמנסה לשכנע את מקס כי היא אינה שווה את הטרחה, מתאהב בה בעצמו והשניים יוצאים יחדיו ללא ידיעתו של מקס.
לאחר שמקס מניח אבן פינה למצפה תת-ימי ללא אישור בית הספר, הוא מסולק מן הלימודים על ידי דוקטור גוגנהיים (בריאן קוקס) - שלמקס היו חיכוכים איתו בעבר. זוהי מכה אנושה למקס ובעקבות זאת הוא נאלץ להירשם לבית ספר ציבורי. נערה מבית ספרו החדש בשם מרגרט יאנג מנסה לעורר את תשומת לבו, אך הוא אינו שם לב אליה. רוזמרי והרמן מנסים לתמוך במקס בבית ספרו החדש.
מקס משמש כמעין אח גדול לדרק קלאווי (מייסון גמבל) הקטן ממנו. אימו של דרק היא אישה מושכת מאוד וכאשר מגנוס באקן - ביריון בבית הספר - מקניט את מקס, מקס אומר שסילקו אותו מבית הספר גם מפני שגברת קלוואי אוננה לו במושב האחורי של מכונית היגואר שלה.
לאחר שמקס מסתדר בבית ספרו החדש - הוא מצטרף לנבחרת המעודדים וחוזר לביים הצגות, הוא מבקש מרוזמרי לשוב ולהיות ידידים. השניים מבלים יחדיו במגוון פעילויות, לעיתים תכופות בליווי הרמן ודרק. לבסוף, דרק מגלה את הרומן בין רוזמרי להרמן ומתריע בעדו לסיים אותו מכיוון שהוא אדם נשוי וחבר של מקס.
מגנוס מספר לדרק כי מקס טען שאימו אוננה לו ומבהיר לו שהוא מגן על האדם הלא נכון. דרק לא מקבל את דבריו בתחילה אך מגנוס אומר לו: "הבן של נוירוכירורג לא צריך להרשים אף אחד, נכון?". דרק נוכח כי מגנוס אומר את האמת ומחליט לערער את מקס. הוא שולח אליו מכתב שמגלה לו על יחסיו של הרמן עם רוזמרי. מקס אורב להרמן ומגלה אותו יוצא מביתה בשתיים בלילה. מקס מתעמת עם הרמן שטוען כי הוא מאוהב בה.
מקס אינו מסוגל לקבל את רוע הגזירה ומספר לאשתו של הרמן על הבגידה, שבתגובה פותחת בהליכי גירושין. הרמן נאלץ לעבור לבית מלון ומקס מכניס דבורים אל חדרו. הרמן דורס את אופניו של מקס שבתגובת נגד מנתק את הבלמים של רכבו. עקב כך מקס נעצר על ידי המשטרה. מקס מותקף באבנים על ידי דרק וחבריו. דרק מאשים אותו כי שיקר על אימו ומקס מכחיש. במעשה נואש לזכות ברוזמרי, מקס שולח תמונות של רוזמרי והרמן אל דוקטור גוגנהיים אך הלה מודיע לו שהיא התפטרה לפני שהתמונות הגיעו אליו בכלל. מקס פוגש ברוזמרי שמנפצת את הפנטזיה של מקס ואומרת לו להתרחק ממנה. מגנוס מקניט את מקס שוב ומקס מסתער עליו, אך מגנוס הולם בו. לבסוף מקס מתקשר להרמן ומבקש ממנו לפגוש אותו בבית הקברות בה נטמנה אימו. הרמן מגיע ומקס אומר לו שהוא תכנן להפיל עליו עץ אך זנח את הרעיון מפני שרוזמרי אוהבת אותו ולא את מקס.