"כיסא ברצלונה" הוא כיסא שעוצב בידי לודוויג מיס ון דר רוהה ולילי רייך עבור "ביתן ברצלונה" (1929) - הביתן (פוויליון) הגרמני בתערוכה העולמית של ברצלונה (1929). עיצובו של הכיסא, שלווה גם בהדום תואם, מהווה דוגמה בולטת לעיצוב תעשייתי מודרניסטי.
המהדורה הראשונה של הכיסא, אשר עוצבה עבור הביתן הגרמני, כללה רק כיסאות ושני הדומים המרופדים בעור בצבע לבן. עיצובו של הכיסא בעל הפרופורציות המרובעות, שילב בין השפעת כיסאות מן העת העתיקה, עם שפת עיצוב מודרניסטית. השפעות אלה ניכרות היטב בעיצוב הצולב של רגלי הכיסא ובקו המעוגל שלהן. אחת מן הרגליים מעוצבת בצורת האות S ואילו השנייה מעוצבת בצורת קשת. כריות הכיסא מונחות על גבי רצועות עור המתוחות על גבי מסגרת הכיסא. על אף חזותו התעשייתית, וההקשר הנפוץ שהפך בעיני רבים כמייצג לעידן הבאוהאוס, מיוצר הכיסא בחלקו הגדול בעבודת יד, ואף לא עוצב כמוצר המיועד להיות נגיש לקהל הרחב.
מסגרת הכיסא עוצבה בתחילה מיחידות פלדה מצופות בכרום, אשר חוברו בעזרת ברגים בפינות המסגרת. ב-1950 עוצבה המסגרת מחדש כך שתיוצר ממסגרת רציפה של פלדת אל חלד, ללא מחברים. שינוי זה תרם למופע מלוטש ונקי יותר, והחליף את השימוש בפלדת פחם המצופה בניקל. גם עור החזיר ששימש לריפוד הכיסא במקור הוחלף בעור פרים. בשנת 1953 נכנס הדגם לייצור תעשייתי על ידי חברת קנול (Knoll) והוא מיוצר ונמכר עד היום.
זלדה (סדרת משחקים)
זבנג!
זבנג! היא סדרת קומיקס שבועית הומוריסטית ישראלית, המיועדת בעיקר לבני נוער. יוצר הסדרה הוא הקומיקסאי אורי פינק, אשר כותב ומאייר בעצמו את כל פרקי הסדרה לאורך כל השנים.
לאורך השנים יצאו מרבית פרקי הסדרה לשווקים כמהדורה של עד שלושה עמודים בשבועון הנוער מעריב לנוער, והכילו לרוב סיפור עלילה אשר מתחיל ונגמר באותו הגיליון. פרקי הסדרה מכילים לרוב שורת מחץ מצחיקה בריבוע האחרון. עלילת פרקי הסדרה מתמקדת לרוב בחיי היום-יום של נער מתבגר ישראלי בשם "גל תיכון", ושל חבריו לכיתה הלומדים יחד בבית ספר תיכון בדיוני בתל אביב. העלילה עוסקת בין היתר בחוויות נעורים טיפוסיות בישראל וכמו כן מציגה באור הומוריסטי סטריאוטיפים על התרבות והחברה הישראלית. הדמויות מקצינות סטריאוטיפים ידועים (חנון, הבריון, מלכת השכבה, המורה המרשעת וכו').
הסדרה מתפרסמת ברציפות ב"מעריב לנוער" מה-17 באוגוסט 1987 עד היום, וזכתה להצלחה רבה בישראל. ההצלחה הובילה לאורך השנים לשיווקם של מוצרים נלווים תחת המותג "זבנג!", הכוללים בין היתר: סדרות ספרים, סדרת יומנים לתלמיד, סדרת קומיקס לילדים בשם "זבנגלה", עיתון זבנג! וסדרת טלוויזיה אשר התבססה על סדרת הקומיקס עם שינויים קלים מהמקור.
בינואר 2015 החל פינק לפרסם את הקומיקס "זבנג! - הדור הבא", בו הוא הפך את הדמויות הוותיקות של הסדרה להורים של הדמויות החדשות (ראו קישורים חיצוניים). אולם, החל מינואר 2016, לאחר תלונות מקוראים שאהבו את זבנג! ה"ישן", החליט פינק לאחד את דמויות זבנג! ה"ישנות" ואת דמויות זבנג! ה"חדשות" באותו מדור.
רקע.
הקומיקס התפרסם לראשונה במגזין הנוער "מעריב לנוער" ב-17 באוגוסט 1987 וזכה להצלחה. עד מהרה התרחב המדור מעמוד אחד למספר עמודים בכל גיליון, והפך לחלק הפופולרי ביותר של השבועון. לעיתים קרובות כלל הקומיקס פרודיה על מאמרים בחלקים האחרים של העיתון.
חלק מהצלחתו של פינק בקרב הקוראים נבעה מיכולתו להתחדש ולשנות את הדמויות ואת הופעתן בהתאם לאופנות המשתנות. פינק העיד כי הוא נוהג לבדוק את הדרך בה מתקבל הקומיקס בקרב בני נוער ומשנה את תוכנו בהתאם. למרות ההצלחה, ספגה הסדרה גם ביקורות מצידם של הורים ומחנכים, בין השאר לגבי עיסוק מופרז בבוז לסמכות ולמבוגרים.
סקירה אמנותית.
הקומיקס "זבנג!" הוא קומיקס הומוריסטי העוסק בגיל ההתבגרות, חיי היום-יום וחוויות הנעורים של התיכוניסט הישראלי הממוצע, תוך שהוא לוקח סטראוטיפים ישראליים ואוניברסליים ומקצין אותם עד כדי גיחוך. סטריאוטיפים אלו מתבטאים במגוון דמויות כגון גל התיכוניסט הממוצע, גברת זעפני המורה המרושעת, ג'ינג'י החרמן והערמומי, ירון החנון הגאון, מאיה מלכת השכבה, אשר הבריון, סתיו הגותית הדיכאונית, צחי השמן, הרצל הערס וניר הסנוב. הדמויות הפופולריות ביותר בקרב הקוראים הם גל תיכון, גברת ענוגה זעפני, רונן שגיב "ג'ינג'י", סיגל שגיא, עידו רמון וירון תיכון. דמויות אלו מופיעות ברוב הסיפורים וסביבן נסובה העלילה.
הקומיקס מצויר בסגנון חופשי-קריקטוריסטי, והפרופורציות של הדמויות אינן מחויבות לחוקי האנטומיה, דבר המשמש כאמצעי קומי (כדוגמת גופו הגדול של אשר קילר לעומת רגליו הזעירות, החזה השופע של יוספה ומאיה, לשונו הארוכה והמתפתלת של ג'ינג'י או גופה השמן של גברת זעפני).
הקומיקס רווי בשעשועי לשון ומשחקי מילים, כאשר רובם הם שיבושים של שמות ומותגים מהעולם האמיתי.
בחלק מהסיפורים הדמויות שוברות את הקיר הרביעי ומודעות לכך שהן דמויות קומיקס, ואף מנהלות אינטראקציה עם אורי פינק שמופיע בדמותו בקומיקס.
הדמויות.
זבנג! הדור הבא.
בשנת 2015 החליט אורי פינק לעדכן את זבנג!, ויצר חבורת זבנג! חדשה שהיא למעשה הילדים של חבורת זבנג! המקורית. דמויות אלו נוצרו במקור בתור "זבנג! הדור הבא":
החל מינואר 2016, לאחר המון תלונות זועמות מהקוראים על זה שהם אהבו את זבנג! ה"ישן", החליט לצרף את דמויות זבנג! ה"ישנות" ואת דמויות זבנג! ה"חדשות" באותו מדור. זה קרה לאחר שאביב, הפריק טכנולוגיה הכין אפליקציה שהייתה אמורה למצוא לו בת זוג. האפליקציה הביאה אותו לעתיד, ובכך שינה את רצף הזמן והפך את זבנג! למדור שמשלב את שני הזמנים, ושניהם עכשיו כבני נוער.
ספרים וחוברות.
פרט למדור השבועי הקבוע במגזין הנוער הישראלי הפופולרי מעריב לנוער, פרסם פינק גם סדרות ספרים וחוברות. ספרי הקומיקס נקראים "זבנג!" בליווי מספר סידורי, למעט הראשון שנקרא פשוט "זבנג!". עד כה פורסמו 25 ספרים בסדרת "זבנג!", תשעה ספרי "זבנג! אישי", ושש חוברות "דיאט זבנג".
כמו כן, פינק הוציא לאור גם ספר בשם "ככה מציירים זבנג!" המהווה מדריך ליצירת קומיקס דוגמת "זבנג". הספר זכה מאוחר יותר לספר המשך בשם "ככה מציירים זבנג! 2.0". פרסומים נוספים של פינק כללו סדרת יומנים לתלמיד, מחברות זבנג!, סדרה לילדים "זבנגלה", סדרת "דיאט זבנג" המציג מס' סיפורים מצומצם מאשר מספרי זבנג! הרגיל, ספרי "זבנג! למכשף המתחיל" (פרודיה על ספרי הארי פוטר), "ההגדה של זבנג" (פרודיה של זבנג! על ההגדה), זבנג! מאנגה, צבנג (גרסה צה"לית לזבנג) וירחון זבנג!.
הספר "זבנג! הזהב", מסכם את עשר השנים הראשונות של זבנג!. הספר כולל ציורים חדשים של 30 פרקים שנבחרו על ידי הקוראים, ספיישלים כדוגמת ציור השכונה שבה גרות הדמויות, זבנג! באנגלית, תמונות מהקלפים ועוד.
במרץ 2004 פינק התחיל את "עיתון זבנג", ירחון קומיקס ישראלי הכולל בתוכו גם סיפורי זבנג! (גם מקוריים וגם אלו שפורסמו לראשונה ב"מעריב לנוער") ביחד עם סיפורי קומיקס שונים מאת אורי פינק (כגון "סופר שלומפר" ו"זבנגל'ה") ואחרים.
ספר ההמשך ל"זבנג! הזהב" בשם "זבנג! פלטינה" המסכם את העשור השני בזבנג! יצא לאור במסגרת פסטיבל הקומיקס האנימציה והקריקטורות ה-7 שנערך בתל אביב בשנת 2007.
סדרת הטלוויזיה ומשחק המחשב.
בין השנים 1998–1999 הופקה לשידור בערוץ 2 סדרת טלוויזיה "זבנג!" אשר התבססה על העלילה והדמויות של הקומיקס עם שינויים קלים מהמקור.
בשנת 2007 הכריזה חברת קורבומייט על הפקת משחק זבנג! בשיתוף עם אורי פינק.
אברהם דיסקין
אברהם חיים אלברט דיסקין (נולד ב-1947) הוא פרופסור אמריטוס למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, לשעבר מרצה במכללת שערי משפט ובמרכז הבינתחומי הרצליה, עמית בכיר בפורום קהלת ומייעץ לגורמי ממשל שונים, וכן סופר, צייר ופסל. בנעוריו היה שחמטאי בקבוצת אס"א ירושלים.
ביוגרפיה.
דיסקין, יליד ירושלים, למד לתואר ראשון במדע המדינה ובסטטיסטיקה, לתואר שני במדע המדינה ולתואר שלישי במדע המדינה - כולם במסגרת האוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטור כתב בהנחייתו של פרופ' עמנואל גוטמן. את השתלמות הפוסט דוקטורט עשה באוניברסיטת מישיגן. היה ראש המחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית ויו"ר האגודה הישראלית למדע המדינה. הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות בארצות הברית, קנדה, אירופה ויפן. הוא עמד בראש בית הספר למנהל, ממשל ומשפט במכללת שערי משפט.
פרסם יותר מעשרים ספרים ומונוגרפיות אקדמיים, בעיקר בנושאים הנוגעים לפוליטיקה הישראלית, וכמאתיים מאמרים אקדמיים. ספרו האחרון, "החיים כמשחק - הסיפור הלא מתמטי של תורה המשחקים, גיבוריה משמעותה", ראה אור בהוצאת דביר ב-2021.
מרבה להופיע באמצעי התקשורת בישראל ובעולם. בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים שימש כיו"ר ועדת הצוערים של משרד החוץ. מאז סוף שנות התשעים שימש, בין היתר, גם כסטטיסטיקאי של ועדת הבחירות המרכזית. ב-2013 מונה ליו"ר ועדת המועצה להשכלה גבוהה למנהל ולמדע המדינה.
בתחום הפוליטי היה דיסקין בין מקימי "הדרך השלישית" ב-1996.
ב-2012 וב-2019 נחשב דיסקין למועמד בולט לתפקיד מבקר המדינה.
בפברואר 2020 מונה לחבר בוועדת בדיקה ממשלתית בנושא התנהלות המחלקה לחקירות שוטרים.
מחקר פוליטי.
בתחום חקר הפוליטיקה הישראלית, כבר בשנות השבעים הצביע דיסקין על חשיבות 'השליטה בנקודת הציר' (המאזן בין גוש הימין וגוש השמאל) ועל חשיבות מעברי הקולות בין גוש השמאל וגוש הימין. בשנות האלפיים התפרסם כמבקר חריף של האקטיביזם השיפוטי של בית המשפט העליון. ככזה היה המחבר העיקרי של הצעת החוקה של המכון לאסטרטגיה ציונית ויועץ לועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת.