הסרט קיבל ביקורות חיוביות. הסרט מוקם במקום השלישי ברווחים לסוף השבוע הראשון בצפון אמריקה עם 10,527,799$. נכון ל-13 בדצמבר 2008, הסרט הכניס 37,270,658$ בארצות הברית וקנדה. הסרט זכה בקטגוריות "סרט הדרמה המועדף" ו"הסרט העצמאי המועדף" בטקס בחירות הצופים ה-35. בתחרות ה-NAACP image award הסרט היה מועמד בשבע קטגוריות שונות ובהן: "סרט יוצא מן הכלל", "שחקנית יוצאת מן הכלל בסרט (דקוטה פנינג וקווין לטיפה), "שחקן יוצא מן הכלל בסרט" (נייט פרקר) ו"שחקנית משנה יוצאת מן הכלל" (אלישיה קיז, ג'ניפר הדסון וסופי אוקונדו). הסרט זכה בקטגוריה הראשונה "סרט יוצא מן הכלל".
מידע על ה-DVD.
הדיסק יצא ב-3 בפברואר 2009. הוא כלל כמה קטעים שלא נראו בסרט ובהם סצנות שהורדו בעריכה ותמונות מסט הצילומים.
מבצע ארגז
מבצע ארגז הוא מבצע פשיטה שנערך במהלך יוני 1972, ובו השתלטו לוחמי סיירת מטכ"ל על סיור של קציני צבא בכירים סורים וחטפו חמישה מהם, במטרה שישמשו כקלפי מיקוח לצורך שחרור הטייסים גדעון מגן ובועז איתן והנווט פיני נחמני שהיו שבויים בידי סוריה.
רקע.
במהלך קרב אוויר שנערך ב-2 באפריל 1970 הופל מטוס F-4 פנטום ישראלי, טייסו גדעון מגן והנווט פיני נחמני נפלו בשבי הסורי, אליהם הצטרף הטייס בועז איתן שמטוס המיראז' אותו הטיס הופל ביוני אותה שנה והם ישבו בכלא שבפרברי דמשק. מאמצי ישראל להגיע לעסקה להחלפת שבויים עם הסורים לא צלחו למרות שישראל הציעה תמורה של 37 קצינים וחיילים ששהו בשבי ישראל שנתיים.
במטרה לשפר את תנאי המיקוח לשחרור שבויי צה"ל החל תכנון של מבצע לחטיפת קצינים סורים רמי דרג.
ההזדמנות לחטוף קצינים בכירים נקרתה בידי צה"ל בעקבות סיורים שביצעו הסורים לאורך גבול הצפון עם לבנון.
הרמטכ"ל דוד אלעזר הורה לתכנן מבצע לחטיפת הקצינים הבכירים. המבצע תוכנן כך שיוצבו בסמוך למסלול הסיור הסורי שני כוחות: כוח שיסתער על רכב הסיור וכח אבטחה שיחסום את הציר שדרכו עלול להגיע כוח תגבורת סורי. תוכנית המבצע אושרה על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר.
ארגון הכוחות והמאמצים למבצע נמסר לאלוף פיקוד הצפון מרדכי גור, כאשר ביצוע המשימה הוטל על סיירת מטכ"ל בפיקוד אהוד ברק.
החטיפה.
לאחר סיורים של אנשי סיירת מטכ"ל נבחר מיקום החטיפה בדרך עפר תלולה שעולה להר דב בצידו הלבנוני של הגבול. מקום בו הסיור צפוי לחלוף בנסיעה איטית.
בניסיון החטיפה הראשון (שנקרא "מבצע ארגז 1") התמקמו הכוחות בשעות הלילה, כאשר אהוד ברק הוא מפקד הכוח המסתער ובנימין נתניהו הוא מפקד כוח החסימה.
לאחר המתנה עד לשעות הבוקר ומשלא חלף הסיור הסורי, בוטל המבצע בהוראת הרמטכ"ל.
הניסיון השני (שנקרא "מבצע ארגז 2") נערך ב-19 ביוני באזור א-נאקורה, הכוחות התמקמו כמתוכנן בשעות הלילה. בשעות הבוקר התמקמה בסמוך לכוח ביבי שריונית חמושה בתותח של צבא לבנון למטרת תצפית. ביבי דיווח לברק וזה הודיע לרמטכ"ל אלעזר שהורה לכוחות להסתתר. בצהריים חלפה לימוזינה שחורה ובה הקצינים. בשלב מסוים ירד אחד הקצינים לכיוון הכח שהסתתר בשיחים, אחרי שעבר את הכח של ביבי שלא נחשף, המשיך הלאה ושם זיהה את כוח אהוד ברק שמיהר להשתלט על הקצין. בשלב הזה היה ברור שמוכרחים לסגת לאחור והמבצע לא יצליח. ברק דיווח על כך לדוד אלעזר, שהורה על ביטול המבצע למרות שכוח ביבי דווח כי יוכל להשתלט עליה.
ב-21 ביוני יצא אל הפועל "מבצע ארגז 3", כשכוחות סיירת מטכ"ל יצאו בפעם השלישית למארב, כשהפעם נערכו בסמוך לכפר רָמִיֶה, הממוקם בגזרה המרכזית של גבול הצפון, מערבית לעייתא א-שעב. על כוח הסיירת פיקד יוני נתניהו וסגנו במבצע היה עוזי דיין, שניים ממפקדי הצוותים שהשתתפו במבצע היו מוקי בצר ודני ברונר, בין הלוחמים הנוספים מסיירת מטכ"ל היה עדו נתניהו, וכן סרן אהרון צדוק אשר נפצע במהלך המבצע. מיחידה 154 הצטרף לכוח של מוקי בצר, אלי זיו שהיה אז מב"ס גולן ביחידה 154 ולימים אל"ם מפקד היחידה. למבצע נלוו כוחות חיפוי מחיל השריון, חטיבת הצנחנים וסיירת אגוז. ברק שהוביל את שני הניסיונות הקודמים בשטח, שהה הפעם בחדר הפיקוד של המבצע, בין השאר על מנת לוודא שהמבצע ייצא אל הפועל. שיירת מכוניות הסיור הסורי נעצרה על ידי רכב לנד רובר מסווה לרכב של צבא לבנון ובקרב קצר שנערך בין הכוחות נורו ונהרגו שלושה מלווים לבנונים ונפצע סרן אהרון. בחסות ההמולה הצליח להימלט אחד מהקצינים הסורים. בין הקצינים הסורים שנתפסו היו קצין המודיעין נזיר ג'ראח, ראש מחלקת מבצעים בצבא סוריה, בדרגת זַעִים (מקביל לתת-אלוף), שני קציני שריון בדרגת עַקִיד (אלוף-משנה) ששירתו באגף המבצעים של צבא סוריה ושני טייסים בדרגת מֻקַדַם (סגן-אלוף) ששירתו במודיעין חיל האוויר הסורי. כמו כן נתפסו מספר חיילים ושוטרים לבנונים. בנוסף הובאה לישראל מכונית השברולט אימפלה שבה נסעו הקצינים. בחקירת השבויים התברר כי הקצין שנמלט היה ראש המודיעין הקרבי בסוריה.
על חקירת השבויים הופקדה יחידה 154 ונערכה במתקן עדן. חקירתו של נזיר ג'ראח התנהלה על ידי אלי זיו, אליו הצטרף עמוס גלבוע. במהלך החקירה סיפר ג'ראח על חטיבת השריון החדשה 47 שמוצבת בחמאת וציין שרק אם תתכוון סוריה לפרוץ במלחמה תועבר החטיבה לחזית רמת הגולן. סימן נוסף שהתגלה בחקירת השבויים נגע להזזת מטוסי הפצצה בשדות תעופה קדמיים, שאף הוא בוצע ערב המלחמה אך לא שינה את הערכות אמ"ן. ב-2 באוקטובר, ימים לפני מלחמת יום הכיפורים בישיבת מחלקת המחקר, עדכן אביעזר יערי, ראש ענף 5 (סוריה) כי חטיבה משורינת 47 שמוצבת בצפון סוריה, עברה למערכים מול דרום רמת הגולן, וכי יש סימנים כי גדוד גישור סורי שמוצב בצפון סוריה, ירד לחזית רמת הגולן, כפי שעלה מחקירות השבויים במבצע ארגז. עמוס גלבוע העלה את ירידת החטיבה לחזית הסורית כסימן מעיד למלחמה, אך אריה שלו, ראש מחלקת המחקר, הציע כי מטרות הסוריות הגנתיות.
החלפת השבויים.
לאחר החטיפה דרשה סוריה את החזרתם של קציניה ללא תנאי בשל הטענה שנחטפו ואינם שבויי מלחמה. ממשלת לבנון פנתה למועצת הביטחון של האו"ם על מנת שתנקוט בצעדים נגד ישראל. כעבור מספר חודשים סוכמה עסקת חילופי שבויים, שיצאה אל הפועל ב-3 ביוני 1973. במסגרת העסקה הוחזרו לישראל שלושת אנשי צוות האוויר השבויים ובתמורה שחררה ישראל את השבויים הסורים שנתפסו במבצע וכן 41 שבויים סורים נוספים. ללבנון הוחזרו שבויים שנתפסו במבצע זה ובמבצע קלחת 4, וכן ניתנה חנינה לכאמל קנג', מנהיג דרוזי ממג'דל שמס שנידון במאי 1972 ל-23 שנות מאסר בגין ריגול לטובת סוריה.
אצידופולוס
יעקב ברק
יעקב (קובי) ברק (נולד ב- 17 במאי 1964) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף, שכיהן כמפקד זרוע היבשה, כראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, כמפקד חטיבה 401, כמפקד עוצבת נתיב האש וכראש חטיבת המבצעים במטכ"ל.
ביוגרפיה.
ברק נולד בחיפה וגדל במטולה, דור שני לניצולי השואה. בנעוריו למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
בשנת 1982 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם, מפקד וקצין בחטיבה 7 של חיל השריון, כמפקד פלוגה קלט את טנקי מרכבה סימן 2. לאחר תפקידי מפקד פלוגה, סמג"ד וקצין אג"ם התמנה למפקד גדוד 74 של חטיבה 188. במסגרת תפקיד זה, בשלהי 1995 ותחילת 1996, היה מהאחראים להיערכות מחדש של צה"ל בעיירות יטא ודאהרייה שבגזרת דרום הר חברון, כחלק מביצוע תוכנית הפריסה מחדש של הממשל הצבאי בשטחי יהודה ושומרון. הגדוד שבפיקודו היה אחראי על הפעילות הצבאית בגזרה. כמו כן קלט הגדוד את טנקי המרכז סימן 3 בז. ב-1997 מונה לקצין אג"ם של עוצבת געש ובשנת 1999 קודם לדרגת אלוף-משנה ולמפקד חטיבת מרכבות הפלדה, חטיבת שריון במילואים. במקביל שימש משנת 2000 עד 2002 כמפקד המרכז לאימונים טקטיים במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
בשנת 2002 התמנה למפקד חטיבת השריון הסדירה 401 ובתקופתו קלטה החטיבה את ראשוני טנקי המרכבה סימן 4. ב-2004 מונה לראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים (אמ"ץ). בשנת 2006 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד המרכז. באוגוסט 2007, כשנה לאחר מלחמת לבנון השנייה, החליף את ארז צוקרמן בפיקוד על עוצבת נתיב האש, אוגדת מילואים משוריינת בפיקוד הצפון. בעקבות מבצע עופרת יצוקה עמד בראש הוועדה לבחינת ההמלצות להענקת צל"שים. בינואר 2010 נכנס לתפקידו כראש חטיבת המבצעים במטכ"ל.
במרץ 2012 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. הוא שירת בתפקיד עד יולי 2016. ב-10 באוגוסט 2016 מונה למפקד זרוע היבשה. ב-17 בפברואר 2019 החליף אותו בתפקיד האלוף יואל סטריק. לאחר מכן פרש משירות הקבע.
חיים אישיים.
ברק נשוי ואב לשלושה ילדים ומתגורר במושב מרחביה.
בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות מאוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
שון בין
שון מארק בין (באנגלית: Sean Mark Bean; נולד ב-17 באפריל 1959) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
קורות חייו.
בין נולד בהנדסוורת', שפילד, אנגליה לריטה ובראיין בין. לבין אחות צעירה יותר בשם לוריין. כאשר היה ילד התנגש בטעות בזכוכית דלת ביתו, כתוצאה מכך נוצרו חתכים עמוקים ברגלו שגרמו לצלקת בולטת מאוד. תאונה זו קטעה את חלומו להפוך לכדורגלן מקצועי.
ב־1975 סיים את לימודיו בבית ספר מקיף עם שתי תעודות הצטיינות בשפה האנגלית ובאומנות. לאחר שלקח מספר קורסים במכללות שונות ברחבי אנגליה חזר למכללת רוטרהאם, שם נרשם לחוג דרמה. לאחר כמה הופעות במחזות ברחבי הממלכה זכה למלגת התקבלות להאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שם שיחק בהצגה מחכים לגודו. בין סיים בהצטיינות לימודיו בשנת 1983.
קריירה.
תיאטרון.
בין הופיע ב־1983 ב"תיאטרון ווטרמיל" בברקשייר בהצגה "רומיאו ויוליה".