מנגד ישנם הסוברים שיש לומר את הברכה בנוסח מקוצר (שאינו כולל שמונה עשרה אזכרות) אף בשבת. הנוסח המקוצר כולל את פסוקי "ושמרו בני ישראל את השבת" (הנאמרים גם כיום ברוב ככל המנהגים) לאחריו הקטע יראו עינינו וחתימה בברכה. רב נטרונאי מזכיר מנהג זה כמנהג "שאר כנסיות ושאר מקומות" למעט ישיבת סורא, וכן סובר רס"ג ובהתאם לכך בנוסח פרס ונוסח ארם צובא. גם ר' דוד אבודרהם מציין כי כך נהגו בספרד, אלא שבמקום "יראו עינינו" אמרו "ישמחו השמים ותגל הארץ". אמנם נראה כי בהשפעת בעל הטורים, שהתנגדותו התקיפה למנהג מובאת על ידי ר' דוד אבודרהם עצמו, השתנה המנהג בספרד בתקופה מאוחרת יותר שלא לברך את הברכה בשבתות. בחגים כותב האבודרהם כי לא נהגו לומר את הברכה. מנגד, בנוסח פרס כן נאמרת הברכה לאחר אמירת הפסוק "אלה מועדי ה'" בדומה לתפילות השבת (כלומר לאחריו אומרים "יראו עינינו" וחותמים בברכה). בסידור רס"ג אין התייחסות לאופן החתימה במועדים.
בסידור ר' שלמה בר' נתן כתוב שיש לומר את הברכה כפי נוסחה בחול, ומסתימות דבריו נראה שלשיטתו אין שינוי כלל בין נוסח הברכה בחול לשבת וחג ויש לאומרה בנוסחה המלא הכולל י"ח אזכרות. כן נראה מדברי הרמב"ם בסידורו שלא חילק בנוסח הברכה בין שבת וחג לחול. למרות זאת, בנוסח תימן הבלדי, שעל פי רוב הולך כשיטת הרמב"ם, בסוגיה זו נוהג כמו המקובל ברוב הנוסחים ואינו גורס את הברכה בתפילת ליל שבת וחג.
בנוסחי התפילה הקיימים כיום שעודם אומרים את הברכה נתקבלה ללא עוררין העמדה לפיה אין לומר את הברכה בשבת. בכמה קהילות חסידיות נמנעים מאמירתה גם במוצאי שבתות וחגים.
הנהגות בעת אמירת הברכה.
כיוון שהברכה מהווה חלופה לתפילת העמידה קיימים מספר מנהגים המושפעים מסיבה זו בעת אמירתה. מנהג שהיה קיים בכמה מקהילות ספרד בתקופת הראשונים ומובא על ידי רבי ישראל אלנקאוה הוא לומר את הברכה בלחש, ככל הנראה בדומה לתפילת העמידה הנאמרת בלחש, זאת בניגוד למרבית התפילה אשר נהוג אצל הספרדים שהחזן אומר את כולה בקול רם. בדומה לכך גם אצל המתפללים בנוסח האיטלקי אשר בדומה לספרדים אומרים את התפילה בקול רם, את ברכת ברוך ה' לעולם אומרים בלחש.
קיימת מחלוקת אם הברכה נאמרת בישיבה או בעמידה. רס"ג בסידורו מדגיש כי יש לומר את הברכה בישיבה, וכן הביאו חכמים נוספים. לעומת זאת חכמים אחרים סברו שיש לעמוד בעת אמירתה, בראשם הרמ"א. שתי השיטות מתייחסות לכך שהברכה נתקנה משום תפילת העמידה, כאשר המצדדים באמירתה בעמידה סבורים כי משום שהיא נאמרת כנגד תפילת העמידה יש לאומרה בעמידה. לעומתם הסבורים שיש לשבת טוענים שאם יעמוד מראה בדעתו כי הוא אומר את הברכה במקום תפילת העמידה ואם כן לא יוכל אחר כך להתפלל.
נוסח הברכה.
בניגוד לנוסח של יתר ברכות קריאת שמע, בשל תקנתה המאוחרת של הברכה מצויים בה חילופי נוסח למכביר. את מרבית נוסחי הברכה ניתן לסווג לשני ענפים עיקריים הנבדלים זה מזה בפסוקים הנכללים בברכה ולעיתים גם בשאלת הכללתה של הברכה בתוך ברכת השכיבנו. ביחס לחתימת הברכה השוני גדול יותר ואין אחידות אפילו בתוך הענפים עצמם. ענף אחד אחד נמצא בסדר רב עמרם גאון (כפי שהוא מצוי בידינו כיום) ובמחזור ויטרי, והוא אשר מקובל בנוסחי התפילה אשר מוצאם בארצות אירופה ביניהם נוסח הספרדים, נוסח אשכנז, נוסח איטליה ואף בנוסחים שאינם משמשים עוד כנוסח הרומניוטים, נוסח פרובנס, נוסח קטלוניה ונוסח צרפת. בענף זה על פי רוב ברכת השכיבנו וברכת הפסוקים נפרדות אחת מהשנייה, וכל אחת מהן חותמת בברכה בסופה.
ענף שני נמצא בסידור רס"ג, בסידור ר' שלמה בר' נתן וכן בנוסח השני מבין שני נוסחי הברכה אותם מביא הרמב"ם בסדר התפילות שלו. נוסחי התפילה שאימצו ענף זה הן של קהילות המזרח ביניהם נוסח תימן בלדי (אשר הוא זהה לחלוטין לנוסח השני שמביא הרמב"ם) וכן בנוסחים של קהילות המזרח שאינם קיימים כיום, כמו נוסח פרס ונוסח ארם צובא. כאומר לעיל, הנוסחים המשתייכים לענף זה מאחדים את ברכת ברוך ה' לעולם עם ברכת השכיבנו, כך שברכת השכיבנו אינה חותמת ב"ברוך אתה ה' שמור עמו ישראל לעד" אלא רק "ברוך שומר עמו ישראל לעד", וממשיכים מיד לברכת "ברוך ה' לעולם". סדר הפסוקים של ענף זה שונה מהותית מהענף הקודם, הן בהכללתם של פסוקים שונים והן בסדר הפנימי בין הפסוקים.
קיימים נוסחים שאינם משתייכים לאף אחד מענפים אלו וקצרים מהם. כך הוא הנוסח הראשון שמביא הרמב"ם בסדר התפילות שלו, אשר כולל רק חלק מן הפסוקים שאינם מגיעים לכדי שמונה עשרה אזכרות ולאחריהם הפסקה "יראו עינינו" אשר לא קיימת בנוסח השני של הרמב"ם. נוסח מקוצר אחר מצוי במנהג ארם צובא, אשר כולל שני נוסחים שונים, אחד לחול ואחד לשבת. כמו הענף השני נוסחים אלו אינם חותמים בברכת השכיבנו.
אצל יהודי מרוקו לא נהוג לומר את הפסוקים, אלא אומרים מזמור לדוד הבו שיש בו שמונה עשרה אזכרות, ואומרים רק את הקטע "יראו עינינו" עם חתימתו, כפי שהם בנוסח הספרדי (כולל שתי חתימות נפרדות לברכה זו ולברכת השכיבנו בדומה לענף האירופי).
להלן יובאו שינויי הנוסח המרכזיים בין שני הענפים העיקריים של הברכה. בתוך הענף האירופי הובאו שינויי הנוסח בין נוסח הספרדים, נוסח אשכנז, נוסח איטליה, נוסח רומניא, נוסח פרובאנס ונוסח קטלוניה. בענף המזרחי הובא רק הנוסח התימני הבלדי ולא נוסחים שאינם משמשים כיום (כנוסח פרס, נוסח ארם צובא או סידור רס"ג).
תוספות מיוחדות למוצאי שבת.
בסידורי "תפלת החדש" שינה תוספת למוצאי שבת קודם "יראו עינינו" . ובנוסח התושבים בפאס התוספת למוצאי שבת היא כדלהלן .
הקטע "יראו עינינו" ותחליפיו.
הקטע "יראו עינינו" קיים ברוב נוסחי הברכה לאחר אמירת הפסוקים, כך ברוב הנוסחים של אירופה (למעט נוסח איטליה, וגרסה אחת בנוסח רומניא, עיין לקמן), וכן בנוסח פרס ובנוסח הראשון שמביא הרמב"ם בסידורו. בנוסח ארם צובא הקטע נאמר רק בשבתות. בנוסח איטליה וכן בנוסח תימן (הזהה לנוסח השני של הרמב"ם) לא נכלל הקטע.
בנוסח תימן מובא משפט זה, אשר קיים בצורה דומה גם בנוסח לימות החול של ארם צובא:
בנוסח איטליה מובא משפט זה:
במחזור רומניא, ויניציאה רפ"ג, מופיע הערה שיש אומרים במקום קטע יראו עינינו:
ברכת הפסוקים
יראו עינינו
אוכל נפש
מלאני גריפית'
מלאני ריצ'רדס גריפית' (באנגלית: Melanie Richards Griffith; נולדה ב-9 באוגוסט 1957) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת שני פרסי אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על כיכובה בסרטים "נערה עובדת" ו"לא פראייר של אף אחד"
ביוגרפיה.
גריפית' נולדה בניו יורק שבארצות הברית. הוריה הם השחקנים טיפי הדרן ופיטר גריפית'. כבר בגיל תשעה חודשים הופיעה בפרסומת, וכילדה שיחקה בתפקידים משניים במספר סרטים. בגיל ארבע התגרשו הוריה, והיא העבירה את שנות ילדותה בין ביתו של אביה בניו יורק לביתה של אמה בקליפורניה.
בגיל 14 הכירה את דון ג'ונסון, שהיה אז בן 22, ונישאה לו בגיל 18, אך לאחר חצי שנה הם התגרשו. היא קפצה כיתה בבית הספר, וסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון בהוליווד בגיל 16.
קריירה.
בגיל 17 הופיעה בתפקיד משמעותי ראשון בקולנוע, בסרט "Night Moves", שכלל גם סצינות עירום שלה. בעקבות תדמית זו שנוצרה לה, היא שיחקה בתפקידים דומים בסרטים "Smile" ו-"The Drowning Pool" ב-1975. ב-1977 שיחקה בסרט הישראלי "הגן", לצד שייקה אופיר, וגם סרט זה התפרסם במיוחד בשל הופעתה בו בעירום. תשומת לב רבה הופנתה אליה כשגילמה שחקנית פורנו בסרט המתח "תעתועי גוף" ב-1984. על תפקידה בסרט זכתה בפרס איגוד המבקרים בקטגוריית שחקנית המשנה. בעקבותיו קיבלה תפקיד ראשי בסרט "משהו פראי" של הבמאי ג'ונתן דמי, שהפך לקאלט. ב-1988 צברה פופולריות רבה כשגילמה מזכירה בסרט שובר הקופות "נערה עובדת". היא זכתה על תפקיד זה בפרס גלובוס הזהב, ולראשונה הייתה מועמדת לפרס האוסקר.
ב-1990 הופיעה במותחן המוערך "במרומי הפסיפיק" , אך בהמשך הופיעה בסרטים שלא זכו לביקורות חיוביות, כגון "מדורת ההבלים" לצידם של ברוס וויליס וטום הנקס, וכן "פרדייס" ו"רק אתמול נולדה", בהם שיחקה לצד בעלה לשעבר, דון ג'ונסון, אליו חזרה מספר שנים לפני כן. סרטים אחרים בהם שיחקה בתקופה זו, שזכו להערכה, היו "ניצוץ באפלה" ו"זרה בתוכנו" (1992). על סרטה "לא פראייר של אף אחד " מ-1994, הייתה מועמדת לפרס האוסקר.
ב-1995 שיחקה במיני-סדרת הדרמה התקופתית "בנות הבאפלו" ברשת CBS, בתפקיד של דורה דופרן. על תפקידה זה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט. ב-1996 שיחקה בסרט "זוגות בהחלפה" לצד אנטוניו בנדרס, שהפך בהמשך לבעלה השלישי.
ב-1998 שיחקה גריפית' בסרטו עטור הכוכבים של וודי אלן, "סלבריטי", וכן בסרט "נולדו לרצח", בו ביצעה את אחד התפקידים המוצלחים ביותר שלה, כאשר גילמה אישה המכורה להרואין. ב-1999 שיחקה בסרט "טירוף באלבמה", אותו ביים והפיק בעלה בנדרס תחת חברת ההפקות שפתחו, "גרינמון". בסרט כיכבו גם בנותיהם של בני הזוג, דקוטה וסטלה. בשנה זו שיחקה גם בסרט הטלוויזיוני של HBO "אר קיי או 281", בה גילמה את השחקנית מריון דייוויס, תפקיד בגינו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי. כן ניסתה את כוחה בתיאטרון, כאשר שיחקה בלונדון בהצגה "מונולוגים מהווגינה", לצד קייט בלאנשט.