אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הפרגוניט הם: nα=1.564-1.58, nβ=1.594-1.609 ו-nγ=1.6-1.609. גבישי הפרגוניט שקופים עד שקופים למחצה, הם חסרי צבע או שהם מופיעים בגוונים של צהוב חיוור, אפרפר, לבן אפרפר, ירקרק וירוק-תפוח בהיר. בשקף מנוסר הפרגוניט חסר צבע אם כי ניתן לראות כתמי צבע חיוורים. הברק של הפרגוניט הוא פנינתי, והנפיצה שלו חזקה.
גילוי ומקור השם.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1843 על המדרון הדרומי של ההר פיצו פורנו (Pizzo Forno) במחוז לבנטינה (Leventina) בקנטון טיצ'ינו שבשווייץ. מקור השם מיוונית: "פרגון" הוא "מטעה" בשל דמיונו לטלק. למינרל יש שם נוסף: "נתרון-גלימר" (Natron-Glimmer). גם השם סריציט שניתן לנציץ בעל גרגירים דקים שגונו לבן, ירוק בהיר עד ירוק שמנוני מתאר לעיתים פרגוניט (לרוב מוסקוביט).
מקור ותפוצה.
בתהליך ההיווצרות מתבצעת הפרדה בין מוסקוביט לבין פרגוניט, כך שיש מעט מאוד תמיסה מוצקה לאורך הווקטור +Na+K ונציצים של תערובת הביניים הם בדרך כלל צמיחה חודרנית מיקרוסקופית או אפילו תת-מיקרוסקופית של שני סוגי הנציץ, האחד עשיר באשלגן, והשני עשיר בנתרן.
הפרגוניט אינו מינרל נפוץ, אבל מצוי בכמויות גדולות בסלעים מותמרים תחת תנאים של פאצייס צפחות כחולות יחד עם מינרלים נתרניים אחרים כדוגמת אלביט, ג'יידיט וגלאוקופן. במעבר מפאצייס צפחות כחולות לפאצייס צפחות ירוקות מותמרים הפרגוניט והגלאוקופן למינרלים בקבוצת הכלוריט ולאלביט. פרט לצפחות מצוי הפרגוניט בסלעי פיליט, בגנייסים של מוסקוביט-ביוטיט, ובעורקים של קוורץ.
מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את המדרון הדרומי של ההר פיצו פורנו (Pizzo Forno) במחוז לבנטינה (Leventina) בקנטון טיצ'ינו (שם נמצא המינרל לראשונה), ובעמק טש (val Täsch) ליד צרמט שבשווייץ; ליד העיירה פרגרטן (prägarten) במדינת טירול שבאוסטריה; בסמוך לאיבראה (Ivrea) בפיימונטה; ובפפיטשטל (Pfitschtal) במחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה; ליד מיאס (Миа́сс) שבמחוז צ'ליאבינסק בדרום הרי אורל שברוסיה; בגבעת קורונדום (Corundum Hill) במחוז צ'סטר (Chester) במדינת פנסילבניה, ובנפת לידוויל (Leadville) מחז לייק (Lake) בקולורדו שבארצות הברית; ובמרבץ הקריוליט באיוויגטוט (Ivigtut) בדרום מערב גרינלנד.
פידה, מלך מרסיה
פידה (באנגלית: Peada; נפטר בשנת 656) היה מלך ממלכת מרסיה לאחר מותו של אביו, פנדה בנובמבר 655 ועד פטירתו שלו באביב 656, שנה לאחר מכן.
פידה הומלך כמלך מרכז אנגליה על ידי אביו בשנת 653. בדה ונרביליס מתאר את פידה כ"צעיר משכמו ומעלה, הראוי לשאת את התואר מלך". פידה התכוון לשאת לאישה את אלכפלאד (Alchflaed) בתו של אוסוויו מלך ממלכת נורת'מבריה. אוסוויו התנה את הנישואין בהטבלתו של פידה לנצרות, כמו גם ממלכתו, מרכז אנגליה (אשר הייתה פגנית באותה עת).
בדה מספר שפידה הסכים לתנאי וניצר את ממלכתו. בדה מספר עוד כי בנו של אוסוויו, אייפריד, נשא לאישה את סיבורגה - אחותו של פידה.
המלך פנדה עצמו, אביו של פידה, הוטבל לנצרות על ידי פינן מלינדיספארן.
ב-15 בנובמבר 655, הביס אוסוויו את פנדה בקרב וינוואד, והשתלט על ממלכת מרסיה. בדה מספר כי אוסוויו הרשה לפידה לשלוט בדרומה של ממלכת מרסיה (הדרומית לנהר טרנט). לדברי בדה בדרום הממלכה התגוררו כ-5,000 משפחות, ואילו בצפונה, בשליטת אוסוויו, התגוררו כ-7,000 משפחות.
על פי "דברי הימים האנגלו-סקסונים" ייסד פידה מנזר בפטרבורו.
דברי הימים האנגלו-סקסונים מציינים כי אשתו של פידה קשרה נגדו, והוא נרצח במהלך חג הפסחא בשנת 656.
מסילה גאודזית
בגאומטריה דיפרנציאלית, מסילה גאודזית היא מסילה המתארת באופן מקומי את הדרך הקצרה ביותר בין שתי נקודות במרחב. זוהי הכללה של מושג הקו הישר מהגאומטריה האוקלידית ליריעות כלליות. למשל, על פני הכדור, המסילות הגאודזיות הן המעגלים הגדולים שהרדיוס שלהם שווה לרדיוס הכדור.
על פי תורת היחסות הכללית, גופים שלא פועלים עליהם כוחות מלבד כוח הכבידה, נעים בממוצע על פני מסילות גאודזיות במרחב-זמן.
אם מוגדרת מטריקה דיפרנציאלית על המרחב האפיני, למשל באמצעות סמלי כריסטופל, המסילות הגאודזיות מקיימות את המשוואה הדיפרנציאלית הנובעת מן העובדה שהווקטור המשיק שלהן מקביל לעצמו לאחר טרנספורט מקבילי לאורך העקום. ניתן גם למצוא את המסילה הקצרה ביותר בין שתי נקודות במרחב עקום על ידי כתיבת משוואת אורך הקו לפי פרמטר כלשהו, ואז למצוא את המינימום של משוואה זו על ידי חשבון וריאציות.
מסילה גאודזית במרחב עקום.
ביריעה רימנית עם טנזור מטרי formula_1, האורך של מסילה גזירה ברציפות formula_2 מוגדר על ידי
המרחק formula_4 בין שתי נקודות formula_5 ב-formula_6 מוגדר כאינפימום של כל אורכי המסילות האפשריות הגזירות ברציפות למקוטעין formula_2 כך ש-formula_8 ו-formula_9.
משוואת המסילה הגאודזית.
במרחב בעל טרנספורט מקבילי, הטרנספורט המקבילי של וקטור משיק לאורך המסילה הגאודזית אינו משנה אותו:
formula_10
כאשר formula_11 והעקומה היא formula_12.
בהטלה למערכת צירים נקבל:
formula_13
כאשר formula_14 הם ווקטורי הבסיס, ו-formula_15 הם סמלי כריסטופל.
אינברסיית קרקע
אגודת הסוציאליסטים העברים
אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון (בכתיב ארכאי: אֲגֻדַּת הַסָּצִיאַלִיסְתִּים הָעִבְרִים; באנגלית: The Hebrew Socialist Union in London) הייתה ארגון סוציאליסטי יהודי מיסודו של הסופר והמהפכן אהרון שמואל ליברמן (1845–1880), שפעלה במשך כשמונה חודשים בלונדון בשנת 1876. עם חבריה המרכזיים נמנו אליעזר (לזר) גולדנברג, מראשוני המהפכנים היהודים ברוסיה ולייב (לואיס) ויינר.
היה זה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון בעולם.
ליברמן הושפע מהוגי דעות מהפכניים ברוסיה, והיה בין מייסדיהם של חוגים מהפכניים יהודיים של הנוער בווילנה. עקב כך נאלץ להימלט מרוסיה לברלין ומשם ללונדון. בלונדון הקים את "הארגון הסוציאל-מהפכני בקרב יהודי רוסיה". לאחר מכן, בהשפעה של התפיסה המרקסיסטית, ייסד בכ"ו באייר ה'תרל"ו (20 במאי 1876) את "אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון". תקנונה, שאותו חיבר בהשפעת המניפסט הקומוניסטי והאינטרנציונל הראשון, נכתב ביידיש ובעברית, כשהנוסח העברי היה ככל הנראה העיקרי. מטרת הארגון הייתה: הפצת הסוציאליזם בין בני ישראל וגם שאר העמים, לאחד את העובדים לקום נגד העושקים אותם ולבטל את החלוקות המעמדית והלאומית של האנושות.
באופן מעשי עסקה האגודה בארגון פועלים יהודים בלונדון, במציאת מקומות עבודה עבורם ובניסיון לקצר את שעות עבודתם.
ליברמן ייסד גם אגודה בשם "חברים כל בעלי-המלאכה", אשר ארגנה עשרות חייטים יהודים בלונדון. לאגודה קמו מתנגדים חריפים בדמות מעסיקים של העובדים חברי האגודה וארגונים יהודים לונדוניים, אשר ראו באגודה החילונית-סוציאליסטית אגודה מיסיונרית. התנגדות זו גרמה לפיזור האגודה וביטולה, וליברמן עבר לווינה, שם הוציא לאור את הביטאון הסוציאליסטי הראשון בעברית – ירחון בשם "האמת", שחדל להופיע כעבור 3 חודשים.
בחודש יולי 1876 הוציא ליברמן מניפסט עברי סוציאליסטי ראשון בשם "אל שלומי בחורי ישראל", אשר פנה אל צעירים בישיבות יהודיות, בהם ראה ליברמן את גרעין האינטליגנציה היהודית-סוציאליסטית העתידית.
אהרון שמואל ליברמן ואגודת הסוציאליסטים העברים שהיה שותף לייסודה היו למעשה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון והמוציאים לאור הראשונים של חומר סוציאליסטי בעברית.
קיבוץ עלומים
ג'אמבו מיוזיקל
ג'אמבו מיוזיקל הוא שמו של מופע מוזיקלי רב-משתתפים משנת 1971, שהועלה בתיאטרון העממי על ידי המפיק אברהם דשא (פשנל). גודל ההפקה, שכללה כ-25 משתתפים, הוביל את פשנל לקרוא למופע שלו "ג'אמבו", על שם מטוס הג'אמבו, שהובא ארצה לראשונה. כוכבי המופע היו מירי אלוני, מוטי פליישר, ציפי שביט וניצה שאול, כולם בוגרי להקות צבאיות.
הפקה.
ההפקה הייתה מיועדת להופעות בחוץ לארץ, אך לאחר מספר הצגות הרצה בקולנוע "דקל" שבמהלכן שובץ השיר "כולם הלכו לג'מבו" בביצוע ציפי שביט, המופע הפך לשלאגר והוצג למעלה מ-300 פעם.
הפופולריות הרבה של הלהקות הצבאיות לאחר מלחמת ששת הימים, והדרישה הגדולה לבידור צבאי, הובילו את פשנל להפיק מופע המורכב משירים ומערכונים של הלהקות הצבאיות. פשנל קיבץ אמנים צעירים, בוגרי להקות צבאיות שהיו חתומים במשרדו, וסביבם צירף להקה קולית ולהקת רקדנים. דני ליטאי ביים, והמנהל המוזיקלי היה יאיר רוזנבלום.
רוב שירי המופע, שבוצעו בתוכניות הלהקות הצבאיות, נכתבו על ידי יורם טהרלב והולחנו על ידי יאיר רוזנבלום. רובם בוצעו בלהקת הנח"ל, מרביתם הופקו על ידי דני ליטאי ויאיר רוזנבלום עוד במסגרת התוכניות של הלהקות הצבאיות. שני שירים שאינם שייכים ללהקות הצבאיות, "הבלדה על חדווה ושלומיק" ו"להיות לבד", שבוצעו בסדרת הטלוויזיה "חדווה ושלומיק" על ידי מירי אלוני, שולבו אף הם במופע. צוות ההפקה שכלל את גילה שאקין (תפאורה), דני בינסטד (כוריאוגרפיה לקטעי הג'אז), גילי בל (תלבושות) ונועם סמל (עוזר במאי ומנהל הצגה), כלל גם את אלוף פיקוד המרכז רחבעם זאבי כיועץ מיוחד. חברי התזמורת היו:
בעקבות שבירת רגלה של ציפי שביט, וכתיבת השיר "כולם הלכו לג'מבו", הפך המופע ללהיט והוצג בקולנוע דקל. לאחר עזיבתו של מוטי פליישר כעבור מספר חודשים, יצאה הלהקה, בהרכב מצומצם, לסיבוב הופעות בארץ תחת השם "מיני ג'אמבו".