שאץ ויז'ניץ
התיאטרון הגרמני הממלכתי בטימישוארה
התיאטרון הגרמני הממלכתי בטימישוארה (בגרמנית: Deutsches Staatstheater Temeswar, ברומנית: Teatrul German de Stat Timişoara) הוא התיאטרון הממלכתי בשפה הגרמנית הפועל ברומניה, בעיר טימישוארה, בפועל החל משנת 1953. הוא נועד בעיקר לשרת את צרכיו התרבותיים של המיעוט דובר גרמנית במדינה זו.
התיאטרון שוכן באגף הימני של בניין האופרה והתיאטרון הלאומי בטימשוארה עם הכניסה מרחוב אלבה יוליה. בערך באותו מקום פעל לראשונה תיאטרון בשפה הגרמנית בשנת 1753. הבניין הנוכחי נחנך חגיגית בשנת 1875, אך התיאטרון הגרמני נסגר בשנת 1899 במסגרת מדיניות ההונגריזציה של ממלכת הונגריה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-27 ביוני 1953, בימי השלטון הקומוניסטי ברומניה, נפתח רשמית מחדש במיקומו הנוכחי. את האולם, הכולל 100 מקומות, חולק התיאטרון הגרמני עם התיאטרון ההונגרי הממלכתי.
היסטוריה.
בימי שלטון האימפריה ההבסבורגית (האוסטרי) בחבל באנאט, החל מן המאה ה-18 התחילו המהגרים הגרמנים וצאצאיהם - הקרויים בכלל "שוואבים של הדנובה", ובפרט "שוואבים של באנאט" - להוות בעיר טימישוארה (טמסוואר או טמשבורג, בגרמנית), בירת החבל, את המרכיב האתני המוביל. לעיר הגיעו מספר רב של פקידים ואנשי צבא מאוסטריה ומגרמניה, שנדרשו בשנת 1753 להקמת אולם להצגות תיאטרון. מופעי התיאטרון ראשונים בשפה הגרמנית קוימו תחילה על ידי להקות נודדות מברלין, מווינה ומפשט שביקרו בעיר.
בשנת 1757 התארחו ההצגות בגרמנית ב"בית הקומדיה" בכיכר הקתדרלה הקתולית (Domplatz).
בשנת 1758 אורגן, באמצעות כספי העיר, בבניין שהשתייך קודם למנהל הקהילה הסרבית, אולם שנועד אך ורק להצגות תיאטרון ומופעים בגרמנית. החל משנת 1772 ההצגות התקיימו במתכונת שבועית. אחרי 1776 התאכסן התיאטרון בבניין העירייה החדש שנבנה ב-1761, במקום בו נמצא בימינו בית הספר התיכון הגרמני על שם ניקולאוס לנאו.
בשנת 1796 הוצגה במקום האופרה "חליל הקסם" מאת מוצרט. מאוחר יותר במאה ה-19,
התארחו תכופות באולם התיאטרון קונצרטים של יוהאן שטראוס הבן.
בספטמבר 1871 הונחה אבן היסוד לבניין התיאטרון החדש על שם הקיסר פרנץ יוזף. הבניין, שתוכנן על ידי האדריכלים הווינאים פלנר והלמר בסגנון נאו-רנסאנס איטלקי נפתח ב-22 בספטמבר 1875.
בבניין שכנו אז גם מלון בשם "גראנד הוטל", אולם נשפים הקרוי "רדוטה", מסעדה יוקרתית, בית קפה והחל משנת 1902 בסמוך נפתח גם גן מופעים תחת כיפת השמיים. בגלל דליקה בשנת 1880 נזקק הבניין לבנייה מחדש.
הבניין, שנשרף במאה ה-20, עדיין שולט בגרסה משופצת, מודרנית, על נוף מרכזה של העיר, בככר ויקטוריאי. כתוצאה של מדיניות ההונגריזציה הנהוגה באותם ימים בממלכה ההונגרית (חלק מהדואליות האוסטרו-הונגרית) בשנת 1899 נסגר התיאטרון הגרמני.
התיאטרון הממלכתי.
בזמן השלטון הקומוניסטי ברומניה הוקצב באגף הימני של בניין, שבו נמצא בעבר אולם הנשפים "רדוטה", אולם לתיאטראות בשפות גרמנית והונגרית, כשהכניסה היא מרחוב אלבה יוליה הצדדי. האולם המרכזי הגדול משמש את התיאטרון הלאומי הרומני ואת האופרה הלאומית הרומנית של טימשוארה.
התיאטרון הגרמני הממלכתי הוקם ב-1 בינואר 1953 על ידי החלטת הממשלה הרומנית כמחלקה גרמנית של התיאטרון הממלכתי בעיר. ב-27 ביולי 1953 הוא נפתח חגיגית עם ההצגה "Die Karlsschüler" ("התלמידים מ'קארלסשולה'") מאת היינריך לאובה. המנהל הראשון היה רודולף שאטי. כמה מהשחקנים הראשונים שיחקו בין מלחמות העולם ב"לאנדסתיאטר" בעיר סיביו.
בשנת 1956 הפך התיאטרון לעצמאי תחת השם "התיאטרון הגרמני הממלכתי טימישוארה".
מאז הקמתו הוצגו במוסד זה מעל 400 מופעים שונים. הלהקה שיחקה בפני כ-2,500,000 צופים במעל 10,000 הצגות בכל היישובים עם קהילות גרמניות ברחבי רומניה ובגרמניה המזרחית, ולאחר נפילת מסך הברזל בשנת 1989 גם במערבה של גרמניה, באוסטריה, בפולין, בהונגריה, בצרפת, בקרואטיה ובסרביה.
התיאטרון היה לאורך השנים מוסד תרבותי שתרם לקידום השפה והתרבות הגרמנית, לשמירת הזהות האתנית והתרבותית של הגרמנים ברומניה, בתוכם שוואבים של הדנובה, סקסונים טרנסילבנים, ציפסרים ואחרים.
בעקבות ההגירה ההמונית של הגרמנים בשנות השבעים עד התשעים של המאה ה-20 מרומניה אל מולדתם ההיסטורית, מספר התושבים הגרמנים בטימישוארה וברומניה בכלל הצטמטם במידה רבה. בנסיבות אלה התיאטרון נועד למשוך יותר ויותר אל מופעיו גם סוגי קהל אחר - קהל לא גרמני, היודע או לומד שפה זו, גם תיירים דוברי גרמנית המבקרים ברומניה, וגם את הקהל הרחב היכול להיעזר באוזניות עם תרגום סימולטני.
התיאטרון מסובסד על ידי עיריית טימישוארה (87%). כמו כן נהנה ממימון (13%) פרויקטים מטעם מוסדות של גרמניה, המכון הממלכתי הגרמני ליחסי חוץ משטוטגרט, הקרן לתרבות של השוואבים של הדנובה מטעם הלנד באדן-וירטמברג ומוסדות ציבוריים ופרטיים נוספים מרומנים ומחו"ל.
בשנת 2005 נחתם הסכם שותפות בין התיאטרון הגרמני הממלכתי בטימישוארה ולתיאטרון הממלכתי בברוכזאל בגרמניה.
אולם התיאטרון מארח להקות תיאטרון רבות מרומניה ומחו"ל. כאן התארחה פעמים חוזרות במהלך השנים גם להקת התיאטרון היהודי הממלכתי מבוקרשט.
הרפרטואר של התיאטרון כולל מחזות מן הקלאסיקה הגרמנית ועולמית, מחזות מודרניים ובני זמננו, יצירות מאת מחזאים גרמנים מוקומיים ורומנים. המנהל הנוכחי של התיאטרון הוא לוצ'יאן ורשנדאן.
עם השחקנים החשובים של הלהקה נמנו אוטמר שטראסר, היינץ קהרר, מרגוט גטינגר, הלגה זנדהוף, פטר שוך ואחרים.
נכון לשנת 2010 התיאטרון מעסיק 108 אנשים, ויוצר 5-7 מופעי בכורה בכל עונה ומשחק בפני כ-10,000 צופים בשנה. תפוסת האולם היא כ-80%.
אחרי 1990 להקת התיאטרון שיחקה בחו"ל על במות באוסטריה, בגרמניה, בצרפת, בגאורגיה, בפולין, בסרביה ובהונגריה. החל משנת 2009 התיאטרון מארגן בכל סתיו את הפסטיבל האירופי לתיאטרון "אירותאליה".
לקריאה נוספת.
Horst Fassel Das Deutsches Staatstheater Temeswar 1953-2003. Vom überregionalen Identitätsträger zum experimetellen Theater, Berlin, LIT Verlag dr. Hopf, 2011
וודז'יסלאב שלזיה
וודז'יסלאב שלזיה (בפולנית: Wodzisław Śląski) היא עיר בדרום פולין הנמצאת בפרובינציית שלזיה באזור גאוגרפי המכונה שלזיה עלית. היא מונה כ-50,000 תושבים (עדכני לשנת 2007) ומהווה בירת מחוז וודז'יסלאב. הייתה בעבר חלק מפרובינציית קטוביץ (בחלוקה בין השנים 1975-1998). היא גובלת בצ'כיה ושוכנת 290 ק"מ דרומית לבירה ורשה ו-100 ק"מ מערבית לעיר קרקוב.
היסטוריה.
סוף ימי הביניים.
שם העיר, מקורו בשם הדוכס הפולני ולדיסלאב אופולה (Władysław Opolski), אשר הקים את העיר ומימן את המנזר בוודז'יסלאב בשנת 1257. לעיר מקורות קדומים יותר כבר מהמאה ה-10 ומהמאה ה-11, כאשר באותן תקופות ישבו באזורה שלושה יישובים סלאבים שהתמזגו לעיר אחת. בתחילה התיישבותה היגרו לעיר מתיישבים גרמנים רבים ממזרח אירופה. כמו יישובים רבים בפולין קיבלה העיר את זכויות מגדבורג קצת לפני שנת 1257 (התאריך המדויק אינו ידוע) והפכה חלק ממלכת פולין. בשנת 1327 יחד עם כל שלזיה הפכה לרכושו של כובש הכתר הבוהמי. העיר המשיכה לגדול ולהתפתח והפכה למרכז מסחרי גדול באזורה. במאה ה-15, חברי התנועה ההוסיטית החריבו את העיר. בשנת 1526 הכריזו הבוהמים על העיר שהיא תחת סמכותה של בית המלוכה בית הבסבורג האוסטרי.
תחילת העידן המודרני.
במאה ה-16 ובמאה ה-17, בזמן מלחמת 30 השנים הייתה העיר חלק מאימפריית הבסבורג. לאחר מלחמת 30 השנים העיר נחרבה. בשנת 1740, בתחילת המלחמות השלזיות בין פרוסיה לאוסטריה על השליטה בשלזיה, וודז'יסלאב סופחה לפרוסיה ועם סיום הקרבות בשנת 1963 אוסטריה הכירה בכך גם כן. כריית פחם הפכה להיות חלק חשוב מכלכלת וודז'יסלאב בתחילת המאה ה-19.
המאה ה-20.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, שטח שלזיה חולק בין הרפובליקה הפולנית השנייה ולבין גרמניה ואזור שלזיה עלית. בפעם הראשונה מאז שנת 1526 שבה העיר לשליטה פולנית, תחת מחוז שלזיה.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-2,400 יהודים, מתוך כ-6,890 תושבים. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, התעללו אלו ביהודיה בפומבי, ולקחו אותם לעבודות כפייה, וביוני 1940 ריכזו אותם בגטו, בו שוכנו גם יהודים רבים מיישובי הסביבה. ב-20 בספטמבר 1942, ערב יום כיפור, שולחו רוב יהודי הגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בנובמבר 1942 חוסל הגטו בעיר, ובתיו נשרפו.
עם סיום מלחמת העולם השנייה העיר חזרה לשליטה גרמנית כחלק מהשטחים שכבשה גרמניה מפולין. ב-22 בינואר 1945, הסתיימה צעדת המוות של יהודים מרשת מחנות הריכוז וההשמדה אושוויץ-בירקנאו, הרחוקה כ-56 ק"מ מהעיר וודז'יסלאב שלזיה. במסגרת הצעדה נהרגו כ-15,000 אסירים. משם הועברו ברכבות משא למחנות שונים (גרוס-רוזן, בוכנוואלד, דכאו ומאוטהאוזן).
במרץ 1945, הצבא הסובייטי הגיע לקרבת לעיר. 80% מהעיר נחרב במהלך המלחמה. ב-26 במרץ 1945 שבה העיר להיות תחת חסות פולין.
חינוך וספורט.
מוסדות חינוך:
מוסדות ספורט:
עצב הריח
עצב הריח (בלטינית: Nervi olfactorius, באנגלית: Olfactory nerve; נהוג לסמנו: CN I) הוא זוג עצבי הגולגולת הראשון, המוביל את תחושת הריח מחלל האף.