לאחר התפרקותה של הלהקה ב-1969, בעקבות הצטרפותו של ווינווד ללהקת בליינד פאית', טראפיק התאחדו ב-1970. בשנה זו גם הוציאה את האלבום John Barleycorn Must Die שנחשב לחשוב בקריירה של הלהקה. מאז, ההרכב של טראפיק השתנה פעמים רבות עד להתפרקותה בשנית בשנת 1975. טראפיק התאחדו בשנת 1994, כשרק ווינווד וקאפאלדי חברים בה.
בשנת 2004, הלהקה נכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ממשלת פרנסואה פיון
ממשלת פרנסואה פיון (Gouvernement François Fillon) היא הקבינט היחיד בתקופתו של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי. זו הייתה ממשלה בשלוש קדנציות, והממשלות ה-32, 33 ו-34 של הרפובליקה החמישית, בראשותו של ראש הממשלה פרנסואה פיון. פיון היה ראש ממשלה בשלוש קדנציות, וממשלתו מתחלקת לממשלת פיון הראשונה (מ-18 במאי עד 18 ביוני 2007), ממשלת פיון השנייה (18 ביוני 2007 עד 14 בנובמבר 2010), וממשלת פיון השלישית (מ-14 בנובמבר 2010 עד 18 במאי 2012).
הייתה זו אחת הממשלות היציבות בהיסטוריה של הרפובליקה החמישית, ופיון כיהן כראש ממשלה בכל תקופת נשיאותו של ניקולא סרקוזי.
היסטוריה.
לפי החלטה של ניקולא סרקוזי, נשיא הרפובליקה, פרנסואה פיון מונה לראש הממשלה ביום חמישי, 17 במאי 2007. ממשלת פיון, שהייתה ממשלתו הראשונה של הנשיא ניקולא סרקוזי, הוקמה ב-18 במאי 2007.
ב-18 ביוני 2007, על פי מסורת הרפובליקה של צרפת, לאחר הבחירות לפרלמנט, ראש הממשלה פרנסואה פיון הגיש את התפטרות ממשלתו לנשיא ניקולא סרקוזי, והלה מינה אותו מחדש לראש הממשלה. הרכב ממשלת פיון השנייה שונה ותוקן עשר פעמים לאחר מכן.
הממשלה כיהנה ברציפות עד נובמבר 2010, כשפיון הגיש לנשיא שוב את התפטרות הממשלה (ב-13 בנובמבר 2010), והנשיא שב ומינה אותו לראש הממשלה, וכך הוקמה ממשלת פיון השלישית.
במהלך הקמפיין לנשיאות, ניקולא סרקוזי הודיע על כוונה לפעול לשוויון בין המינים בממשלתו, אך הנשים היו עדיין מיעוט בממשלתו. בזמן מינוי ממשלת פיון הראשונה היו 33% נשים בסך הכל, ו-49% גברים וארבעת מזכירי מדינה היו גברים. היחס לא השתנה גם במהלך ההכרזה על הקמת ממשלת פיון השנייה: בין מזכירי מדינה היו ארבע נשים, אך שלושה משרדים ממשלתיים בלבד היו בידי אישה: משרד המשפטים, משרד הפנים (שאז מונתה שרת פנים אישה לראשונה בתולדותיה של צרפת) ומשרד הכלכלה (גם היא, שרת הכלכלה האישה הראשונה בהיסטוריה הצרפתית).
בממשלת פיון השלישית היו 13 נשים (5 שרות, ו-8 מזכירות מדינה) ו-25 גברים (16 שרים ו-9 מזכירי המדינה). במינוי ממשלת פיון השלישית היו כ-34.2% נשים כנגד 65.8% גברים. אף על פי שהיה ייצוג מכובד לנשים במזכירויות המדינה, חלקן בדרגי הממשל הבכירים היה עדיין נמוך מאוד (24% שרות אל מול 76% גברים).
ממשלת פיון השלישית התפטרה לאחר שהנשיא ניקולא סרקוזי הפסיד בבחירות לנשיאות למועמד הסוציאליסטי פרנסואה הולנד, שמינה במקום פיון את ז'אן-מארק ארו לתפקיד ראש ממשלת צרפת.
הישגי הממשלה.
הממשלה יישמה רפורמות שהובטחו על ידי הנשיא ניקולא סרקוזי במהלך מסע הבחירות לנשיאות. הנשיא היה מעורב מאוד במדיניות הממשלה ובמספר רב של פרויקטים.
מאז בחירתו של ניקולא סרקוזי הייתה הממשלה מעורבת מאוד בהליכי חקיקה. הממשלה הציעה חוק לרפורמה חוקתית והתחייבה להפחית את הגירעון הציבורי. בין החוקים השונים שנחקקו על ידי הממשלה היו גם החוק להגנה פלילית של נכסים ספרותיים ואמנות ביצירה באינטרנט, שהטיל עונש פלילי על מי שגונב יצירות ספרותיות.
הממשלה הציעה גם חבילת מס ופטור ממס, כולל הפחתה של מסי ירושה, ופטור ממס עבור סטודנטים (במקום גיל 21 היו זכאים גם סטודנטים בני 25).
עקב החמרת המשבר הפיננסי בספטמבר 2008, בתקופה שצרפת הייתה נשיאת האיחוד האירופי, הממשלה הובילה צעדים רבים לריסון המשברים בכלכלה הצרפתית. עם זאת, המשבר הפיננסי גרם להאטה, ובדצמבר 2008 הכריז סרקוזי על חבילת תמריצים בגובה 26 מיליארד אירו. על רקע זה פנה נשיא הרפובליקה סרקוזי במכתב לראש הממשלה והודיע לו על הצורך להוריד 10% מהוצאות הממשלה בשלוש השנים שאחר כך.
בחודשים אוקטובר ונובמבר 2007 יזמה הממשלה את הרפורמה בפנסיה. הרפורמה זכתה לביקורת כי היא לא אפשרה חיסכון אמיתי בתקציב המדינה בתקופה של משבר פיננסי. בינואר 2008 יזמה הממשלה רפורמה ברשויות המקומיות. חלק מכך היה שינוי במס המקומי, עם סיוע לעסקים קטנים.
נועה רום
נועה רום (נולדה ב-26 בדצמבר 1975) היא סופרת נוער ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה.
נועה רום נולדה בקיראון וגדלה בנתניה, ובה היא מתגוררת עד היום. אמה נורית, ילידת ישראל, הייתה מזכירה רפואית. אביה אשר, יליד ברית המועצות, היה סמנכ"ל כוח אדם וכספים ברפא"ל. נועה היא הבת האמצעית בין שני בנים. למדה בבית הספר היסודי יהודה הנשיא ובתיכון אורט גוטמן. בצה"ל שירתה כפקידה בחיל המודיעין.
רום שימשה כתבת בידור ותרבות בעיתון "פנאי פלוס" מבית ידיעות אחרונות (2009-2004). כתבה בעיקר כתבות מגזין, ביקורות טלוויזיה, סיקרה השקות וערכה את מבזקי התרבות ברדיו תל אביב. בד בבד כתבה בעיתונים Witch, לילדות בגילאי 8–12 ו-GO, לנערות בנות 16–22. הייתה כתבת תרבות ומשפחה באתר האינטרנט סלונה (2013-2012).
ב-2008 ראה אור ספר הנוער הראשון פרי עטה, "עד הבת מצווה זה יעבור". הספר נבחר ל"מצעד הספרים" תש"ע. מאז, פרסמה עוד שישה ספרי נוער.
רום משדרת בתחנת הרדיו "קול נתניה" תוכנית שבועית בשם "נועה מדברת לנוער".
רום היא בוגרת המכללה האקדמית נתניה בתקשורת בהצטיינות יתרה (2003) ובעלת תעודת הוראה מסמינר הקיבוצים (2010). כמו כן, היא בוגרת מכון אבני במגמת עיצוב גרפי.
היא אמא לבן.
ספריה.
גיבורי ספריה של נועה רום הם בנות בגיל הנעורים, שאינן מן המקובלות. הן מתמודדות עם משברי הנעורים ועם הלבטים המאפיינים גיל זה.
טרילוגיית ספרים
הטרילוגיה מספרת על עלילותיהן של ארבע חברות טובות: נוגה (הגיבורה הראשית), אופיר, איה ונעמה. הסדרה מתארת את התמודדותן עם בעיות גיל הנעורים ואת סיפור התבגרותה של נוגה.
1. עד הבת מצווה זה יעבור (רימונים הוצאה לאור, 2008)
2. כמה שאת נהדרת (רימונים הוצאה לאור, 2010)
3. נוגה (רימונים הוצאה לאור, 2012)
ספרים נוספים:
החיים החדשים שלי (סדרת ספרים חדשה)
הספר הראשון בְּסדרה הכוללת שלושה ספרים. הוריה של עמית בת הארבע עשרה מתגרשים ואביה שב להתגורר אצל הוריו. עמית ואחותה אֵלָה עוברות עם אמן יחד להתגורר בעיר אחרת וללמוד בבית ספר חדש. עמית, שהייתה בטוחה שהיא וחברותיה יהיו קרובות לעד, נפרדת מהן לפתע והן נהפכות להיות חברות בפייסבוק. עמית פוגשת את ליהיא, והן מתחברות. אחותה אלה מפתחת הפרעות אכילה, והוריה אינם מבחינים בכך. עמית בקשר עם רז הביישן באמצעות הצ'אטים בפייסבוק. היא גם בקשר עם הראל, ועִמו היא יוצאת.הספר נבחר למצעד הספרים תשע"ה.
קישורים חיצוניים.
נעה רום
אברהם דנון
שר-אל (עמותה)
עמותת שר-אל היא עמותה העוסקת בארגון מתנדבים מרחבי העולם לעבודה במסגרת צה"ל. העמותה מביאה מתנדבים יהודים ולא יהודים המועסקים למספר שבועות בסדנאות צה"ל - בדרך כלל בעבודות הקשורות בתחזוקה ובאפסנאות.
מטרות העמותה:
העמותה נוסדה באביב 1983 על ידי מאיר אינדור ויהודה חזני, ואהרן דוידי הוזמן לעמוד בראשה. רוב המתנדבים הגיעו לישראל במסגרת העמותה מארצות הברית ומצרפת.
בשנת 1988 הוענק לעמותה פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
פחד קהל (גלוסופוביה)
מיטש ראפ
מיטש ראפ (באנגלית: Mitch Rapp) הוא דמות בדיונית של סוכן CIA ומתנקש, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח פרי עטו של הסופר וינס פלין.
רקע.
וינס פלין נולד במיניאפוליס בשנת 1966. הוא סיים את האקדמיה על שם סנט תומאס בשנת 1985 ואת האוניברסיטה על שם סנט תומאס, במגמת כלכלה, בשנת 1989. עם סיום לימודיו החל לעבוד בתאגיד המזון קראפט בתור מנהל שיווק ומכירות. בשנת 1990 עזב את עבודתו מתוך רצון להיות טייס בחיל הנחתים האמריקני. שבוע לפני תחילת הקורס, הוא קבל הודעה שמועמדותו נדחית. הסיבה לסירוב הייתה רפואית, כיון שבצעירותו סבל מהתקפי אפילפסיה. פלין נכנס לעבוד בחברת מקרקעין. לאחר שנתיים הוא הגיע לכלל החלטה נועזת, לעזוב את עבודתו ולהתמסר לכתיבה. הוא עבר לקולורדו. לאחר חמש שנות עבודה ויותר משישים מכתבי סירוב שקבל מהוצאות ספרים שונות, הוא נקט בצעד יוצא דופן והוציא את ספרו הראשון באופן עצמאי. הספר זכה להצלחה גדולה ותוך זמן קצר הוצע לו חוזה עם הוצאת הספרים הידועה Pocket Books שבבעלות סימון ושוסטר. ספריו הגיעו למקומות ראשונים ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, והוא החל להתפרסם בזכות התיאורים והאזהרות המתמידים שבספריו, כנגד הטרור של האסלאם הפונדמינטליסטי. פלין נחשב לסופר פופולרי בקרב החוג הפוליטי והחברתי של העיר וושינגטון. הנשיאים לשעבר ביל קלינטון וג'ורג' ווקר בוש נמנים עם אוהדיו. עבדאללה השני, מלך ירדן גם הוא נחשב לחובב ספריו ואף ארח את הסופר בארמונו. פלין ידוע בקרב קהילת המודיעין כסופר שתיאוריו ריאליסטים. ספרו "הצופן וושינגטון" עוכב פרק זמן על ידי הפנטגון ואושר לפרסום רק אחרי בדיקה ביטחונית. פלין שמש כיועץ לסדרת הטלוויזיה 24, מהעונה החמישית ואילך. הפיכתו של וינס פלין לסופר מצליח יכולה להתקבל בפליאה מסוימת, כיון שהוא סובל מילדותו מדיסלקסיה. פלין עצמו מספר שבמאמץ להתגבר על קשיי הליקוי הוא הכריח את עצמו לכתוב ולקרא יום יום. את הדחיפה לכתוב קבל לאחר אי קבלתו לקורס טיס. פלין הלך לעולמו בשנת 2013. הוא פרסם ארבע עשר ספרים, אשר שלושה מהם הופיעו בתרגום עברי. הוא סופר של גיבור אחד, הפרוטגוניסט של כל ספריו הוא מיטש ראפ איש הסי. איי.אי.
ביוגרפיה דמיונית.