הגשר נבנה בסיוע מהממשלה היפנית. הקבלן הראשי הייתה חברת קאג'ימה (Kajima). המענק היפני, שהיווה כ-60% מעלות הבנייה (13.5 מיליארד ין יפני) הוסכם במהלך ביקורו של נשיא מצרים דאז מובארק ביפן במרץ 1995, כחלק מפרויקט פיתח חצי האי סיני. ממשלת מצרים השלימה את 40% הנותרים מעלות הבנייה (9 מיליארד ין יפני). הגשר נפתח באוקטובר 2001.
גובהו של הגשר הוא 70 מטרים מעל לתעלה, ואורכו 3.9 קילומטר. הגשר מורכב מכבלים באורך של 400 מטרים. במקטע העיקרי והתלוי, הוא בעל דרכי גישה באורך של כ־ 1.8 ק"מ מכל צד.
גובהם של ארבעת העמודים התומכים העיקריים הוא 154 מטר. העמודים עוצבו בצורת אובליסקים.
גובהו של הגשר הוא 70 מטרים מעל קו המים (סואצמקס), המגדיר בעצם את הגובה המרבי האפשרי לספינות שיכולות לעבור בתעלת סואץ, השווה ל־ 68 מטרים.
התפתחויות משמעותיות באזור.
גשר תעלת סואץ היה חלק קטן מפרויקט משמעותי לפיתוח האזורים המקיפים את תעלת סואץ בפרט, ולפיתוח חצי האי סיני בכלל. פרויקטים נוספים ודומים, כגון מנהרת אחמד חמדי, גשר פירדאן ובניית מעבר קו החשמל העליון של תעלת סואץ נועדו אף הם לפתח וליישב את המקום.
הרץ פרנק
הרץ פרנק (בלטבית: Hercs (Hercels) Franks; ברוסית: Герц (Герцель) Вульфович Франк; 17 בינואר 1926, לודזה - 3 במרץ 2013, ירושלים) היה במאי קולנוע יהודי-סובייטי. ממייסדי אסכולת הקולנוע התיעודי הפואטי של ריגה.
קורות חיים.
הרץ פרנק נולד בשנת 1926 בעיירה לוּדזה שבלטביה, בנו של צלם ובעל סטודיו לצילום. השפה בביתו הייתה יידיש, והוא התחנך בבית ספר וגימנסיה יהודיים. לאחר מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא האדום. לאחר לימודי משפטים במוסקבה, עסק, החל משנת 1952, בעיתונאות ובפרסום. בשנת 1959 החל לעבוד באולפני הצילום של ריגה. בתחילה כצלם סטילס ואחר כך כבמאי וכצלם קולנוע. בשנת 1992 עלה לישראל והתיישב בירושלים, ומאז התגורר לסירוגין בישראל ובאירופה.
יצירתו.
פרנק היה ממייסדי "אסכולת הקולנוע התיעודי הפואטי של ריגה". יצירותיו הקולנועיות, שצולמו בסרטי ששחור-לבן, הדגישו את מגוון הרגשות האנושיים, תוך הדגשת קיומה של המצלמה החושפת אותם. בין סרטיו הידועים: "10 דקות מבוגר יותר" ("Par desmit minutem vecaks", 1978), "יום הדין האחרון" (1987) ו"היה היו פעם 7 סֶמיוֹנים" ("Reiz dzivoja septini Simeoni", 1989). סרטו האחרון, "אל סף הפחד" (2014), העוסק ביגאל עמיר, הושלם לאחר מותו בידי שותפתו לבימוי מריה קרבצ'נקו.
השכלה.
1947-1945 לימודי משפטים, מוסקבה, ברית המועצות.
גשר סואץ
קברי צ'ינג המזרחיים
קברי צ'ינג המזרחיים (סינית 清東陵, פין-יין Qīng Dōnglíng) הם נקרופוליס - מתחם של מאוזולאומים של קיסרים משושלת צ'ינג, השוכן מערבית לכפר מָאלָאן-יוּ (馬蘭峪, פין-יין Mǎlányù) בנפה העירונית דְזוּנְחְווָה (遵化, פין-יין Zūnhuà) במחוז חביי, 125 קילומטרים צפונית-מזרחית לבייג'ינג בירת סין. זהו מתחם המָאוּזוֹלֵאוֹמִים הגדול ביותר, השלם ביותר והשמור ביותר בסין. בסך הכול קבורים באתר חמישה מקיסרי סין: שונג'ה, קאנגשי, צ'יינלונג, שיאנפנג וטונגג'ה, 15 קיסריות, 136 פילגשים, שלושה נסיכים ושתי נסיכות משושלת צ'ינג.
היסטוריה.
שושלת צ'ינג, שושלת הקיסרים האחרונה בסין, שלטה בסין בין 1644 ל-1912. בראש השושלת עמדו בני עם המאנצ'ו מחבל מנצ'וריה, והיא קמה לאחר ששבטי הנוודים ממנצ'וריה השתלטו על כל סין לאחר שהביסו בעזרת מצביא סיני את צבאו של לִי דְזְה-צֶ'נְג. לי היה מורד סיני שעמד בראש צבא איכרים שהביס זמן קצר קודם לכן את הקיסר האחרון של שושלת מינג, השושלת שקדמה לשושלת צ'ינג בשלטון על סין. הקיסרים הראשונים בשושלת זו נאבקו בהצלחה בשנים הראשונות לשלטונם במרידות של מצביאים סינים שלא ראו בעין יפה את שלטונם של זרים על סין. הקיסרים הראשונים בשושלת, בייחוד קאנגשי וצ'יינלונג, נחשבים בין השליטים המוצלחים ביותר בתולדות סין.
שונג'ה (1661-1638), הקיסר השלישי בשושלת צ'ינג והראשון ששלט על כל סין, עלה על כס השלטון ב-1644, בהיותו בן חמש בלבד, והשלטון היה בפועל בידיו של העוצר דורגון. לאחר מותו של דורגון ב-1650 החל הקיסר הצעיר ליטול את מוסרות השלטון בהדרגה. האגדה מספרת כי הגיע יום אחד, במסגרת מסע ציד, לעמק שבו מצוי קברו. הוא עצר את סוסו למרגלות ההר, הביט סביבו והסביבה השקטה והירוקה מצאה חן בעיניו. הוא הסיר את הבָּאנְגְ'ה שלו (מגן אגודל עשוי עצם המגן על קשתים מהלחץ מופעל על ידי מיתר הקשת בעת דריכתה) השליך אותה לשמים והורה לשומרי ראשו "במקום שבו יפול הבָּאנְגְ'ה שם יהיה מקום קבורתי". שונג'ה מת ב-1661 מאבעבועות שחורות בגיל 22, ובמקומו עלה לשלטון בנו שׂוֵ'אן-יֵה, שהיה אז בן שבע, כקיסר קאנגשי (1722-1654). עם מותו של שונג'ה החל העבודות לבניית קברו, והן הושלמו ב-1664. 20 שנים אחרי שעלה לשלטון קבע גם קאנגשי היכן יקבר באתר, ובניית הקברים נמשכה באתר לסירוגין במשך 247 שנים עד 1908 עם סיום בניית קברה של הקיסרית האלמנה צה שי.
ב-28 ביולי 1928 כבש הצבא של המצביא הסיני סוּן דְיָאנְגְיִינְג (孫殿英, פין-יין Sun Dianying) את האזור. הוא הורה למפקדיו לפרוץ לקברים. תחילה נפרץ קברה של הקיסרית צה שי, תוך שימוש בחומר נפץ על מנת לפוצץ את הכניסה לקבר התת-קרקעי. נלקחו חפצי ערך עשויים ירקן ופנינים, גם ארון הקבורה נפרץ ונלקחו כל הבגדים והתכשיטים שלבשה. אחר-כך פנו הבוזזים לקברו של הקיסר צ'יינלונג, אשתו ופילגשיו וגם שם נבזזו כל חפצי הערך שהיו בו ותוך כדי כך פוזרו עצמותיהם על הרצפה. הבוזזים סתמו את הקבר באבנים. סוּן דְיָאנְגְיִינְג חילק את השלל בין מפקדיו ובין פקודיהם. העיתונים בסין דיווחו על השוד, אבל סוּן דְיָאנְגְיִינְג הצליח להתחמק מעונש באמצעות שוחד.
תיאור.
אתר המורשת העולמית משתרע על שטח של 2.24 קמ"ר ומוקף באזור חיץ נרחב המשתרע על שטח של 78 קמ"ר, כשהוא מוקף בהרים: הר צָ'אנְגְזְ'ווֵי, הר גִ'ינְשִׂינְג, הר חְוָאנְגְחְווָה והר יִינְגְפֵיי דָאויָאנְג. באתר יש 15 קברים ובהם קבורים 161 אנשים. מתוך 580 המבנים המקוריים במתחם שרדו 508. המבנים העתיקים ביותר הם בני קרוב ל-400 שנים והחדשים ביותר הם בני למעלה מ-100 שנים. במרכז המתחם של קברי צ'ינג המזרחיים שוכן שְׂיָאולִינְג (孝陵, פין-יין Xiàolíng, מילולית "קבר אדיקות הבנים"), קברו של הקיסר שונג'ה. הקברים העיקריים מזרחית למאוזוליאום של שונג'ה הם: גִ'ינְגְלִינְג שבו קבור הקיסר קאנגשי וחְווֵיְלִינְג (הקיסר טונגג'ה). ממערב שוכנים יוּלִינְג (הקיסר צ'יינלונג), דִינְג דונְגְלִינְג (הקיסרית האלמנה צה שי והקיסרית צְה'אָן) ודִינְגְלִינְג (הקיסר שיאנפנג).
בנוסף מצוי בשטח אתר המורשת העולמית אתר בנייה נטוש של המאוזוליאום של הקיסר דָאוֹגוָאנְג. דָאוֹגוָאנְג החליט להעביר את קברו (מולינג - 慕陵) לקברי צ'ינג המערביים לאחר שמים חלחלו לתא הקבורה באתר המקורי. המבנים שכבר נבנו פורקו והועברו לקברי צ'ינג המערביים. עם זאת שניים מבניו ושתיים מבנותיו קבורים בקברי צ'ינג המזרחיים ("קבר הנסיכים").
שְׂיָאולִינְג.
שְׂיָאולִינְג (孝陵, פין-יין Xiàolíng, מילולית "קבר אדיקות הבנים"), קברו של הקיסר שונג'ה (1661-1638), שוכן במרכז המתחם של קברי צ'ינג המזרחיים. שונג'ה היה הקיסר השלישי של שושלת צ'ינג (קודם לעלייתו לשלטון שלטה משפחתו על מנצ'וריה וחלקים בצפון מזרח סין), והראשון ששלט על כל סין. שונג'ה היה גם הקיסר הראשון שנקבר במתחם (בשנת 1663). יחד עמו קבורים גם הקיסרית שְׂיָאוקָאנְגְגָ'אנְג (אמו של הקיסר קאנגשי) והפילגש הרשמית דוֹנְגגוֹ.
המבנה של כל המָאוּזוֹלֵאוֹמִים הקיסריים בקברי צ'ינג המזרחיים מתבסס על הדפוס שנקבע במאוזוליאום הראשון באתר של הקיסר שונג'ה. המערך הבסיסי כולל שלושה חלקים: נתיב הנשמות, ארמונות ומטבחים להעלאת מנחות.
נתיב הנשמות של שְׂיָאולִינְג הוא גם הדרך הראשית של המתחם כולו והוא המורכב ביותר מבין כל הקברים. אורכו כ-5 קילומטרים והוא מחופה בלבנים גדולות שהונחו בשלוש שכבות ברוחב 12 מטרים. הוא כולל את המבנים הבאים (מדרום לצפון):
מתחם ארמון לונְגאֶן ("החסד הבולט") נמצא בקצה נתיב הנשמות והוא כולל את שער לונְגאֶן (לונגאנמן), מבנה שבו חמישה חדרים, את הארמון, מבנה מוגבה שבו נהגו להכין מנחות, תנור שעליו נהגו מתפללים לשרוף שטרות כסף או להניח מנחות. בקצה הצפוני של הארמון דלת מקושטת בלבנים מזוגגות. בהמשך, מזבח אבן הבנוי מחמישה חלקים. בקצה הנגדי של החצר מצוי מבנה המכונה מגדל הנשמות (Ming lou) ובו אסטלת אבן בה חקוק שמו של הקיסר לאחר מותו. לפני המגדל מונחים חמשת אביזרי הפולחן.
מאחורי מגדל הנשמות מצוי מכלול הקבורה עצמו המכונה בָּאוצֶ'נְג (Baocheng – עיר האוצר). הבנוי ממבנה הקבורה התת-קרקעי המכוסה בתל עפר צהוב המכונה בָּאודִינְג (Baoding – כיפת האוצר). צורת התל היא כשל כיפה והוא מוקף חומה. מבנה הקבר עצמו לא נחפר.
גִ'ינְגְלִינְג.
גִ'ינְגְלִינְג (景陵, בפין-יין Jǐnglíng) הוא מתחם הקבר של הקיסר קאנגשי (שלט 1661–1722), הקיסר הרביעי משושלת צ'ינג והשני ששלט על כל סין, והוא צנוע באופן מפתיע בהתחשב בכך שהוא נחשב כקיסר המוצלח ביותר של שושלת צ'ינג, אבל עובדה זו תואמת את מה שידוע על אופיו. בנתיב הנשמות המוביל לקבר יש גשר אלגנטי בן חמש קשתות. בשונה ממתחמים אחרים מוצבים פסלי האבן של השומרים בפיתול הדרך וקרוב למדי לפתח הכניסה, והם מעוטרים יותר מאלו של הקברים האחרים. מתחם הקבר נבנה ב-1681, בשנה העשרים לשלטונו של הקיסר.
יוּלִינְג.