על פי מקורות היסטוריים, לאחר שנבנתה הספינה היא שטה הישר אל וונדלנד (פומרניה של היום). דרך "החגורה הגדולה", מצר בדנמרק. ומוונדלנד, התכוון אולאף להשיטה לנורווגיה דרך ארסונד, אלא שאז ארבה להם ברית של מלכים מדנמרק, שוודיה ושל עוד אציל מנורווגיה – אריק הוקונסון. במהלך הקרב הספינה ניזוקה קלות, אך בסאגה של אולאף טריגפאסון מתואר ש"סיפונה נצבע כולו אדום בגלל הדם שנשפך שם". לא ידוע מה קרה לספינה לאחר הקרב, אך סביר להניח שהיא נלקחה שלל בידי אחד המנצחים.
גביע AFC
גביע AFC (באנגלית: AFC Cup) היא תחרות קבוצות כדורגל בינלאומית שנתית, בין קבוצות שסיימו במקומות הגבוהים של מספר ליגות האסיאתיות בכירות שלא מקבלות כרטיס ישיר לליגת האלופות האסייתית, לפי דירוג הליגות האסייתיות של ה-AFC. היא שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC). קבוצת אל-קעאווה מעיראק וקבוצת אל-כווית מכווית הן שיאניות הזכייה בטורניר עם שלוש זכיות לכל קבוצה, וכווית היא המדינה המצליחה ביותר בגביע זה עם 4 זכיות של קבוצות מהליגה שלה בגביע זה.
היסטוריה.
הטורניר החל בשנת 2004 כטורניר השני בחשיבותו אחרי ליגת האלופות האסייתית, ובעונה הראשונה הגיעו קבוצות מ-14 ליגות בסטטוס של "ליגות מתפתחות" באסיה, מתוך 18 קבוצות שהתמודדו על כרטיס למפעל בסך הכול. בבתים A, B ו-C שובצו קבוצות ממערב ומרכז אסיה, ובשני הבתים הנותרים שובצו קבוצות ממזרח ומדרום-מזרח אסיה. הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בבית שלהן עלו לשלב הנוקאאוט (בהגרלה רנדומלית לחלוטין), וקבוצת אל-ג'איש מסוריה זכתה בעונה הראשונה, לאחר שניצחו בגמר הכל-סורי את אל-ווהדה מהליגה שלה.
ב-2005, 18 קבוצות מתוך 9 מדינות שונות התחרו בגביע. לאחר שהקבוצות הסוריות החזקות יחסית עזבו את הגביע למשך 4 שנים, על מנת לנסות את מזלן בגביע הבכיר של ליגת האלופות האסייתית, אל פייסלי הירדנית ניצחה את נז'מה הלבנונית בגמר. קבוצות ירדניות הצליחו לזכות ב-2 הטורנירים הבאים כשבתווך מצטרפות קבוצות מבחריין ממנה יוצאת זוכת הגביע, בעוד בנגלדש מורדת לשחק בטורניר הנחות יותר גביע נשיא ה-AFC עד לסגירתו של הטורניר ב-2014. ב-2008 התקיים גמר האחרון שכלל 2 משחקים, ומאז משחקים את הגמר משחק אחד באצטדיון נייטרלי עד היום.
ב-2009 זכתה אל-כווית והביאה את הגביע בפעם הראשונה לכווית, לאחריה באה זכייה של אל-איתיחד מסוריה וזכייה של נסאף קארצ'י מאוזבקיסטן. מ-2012 ועד 2014 זכו קבוצות כוויתיות 3 פעמים ברצף, ב-2015 הייתה זו דווקא ג'והור דארול תעזים ממלזיה שהצליחה לזכות בגביע בפעם הראשונה ומ-2016 עד 2018 זכתה 3 פעמים ברצף קבוצת אל-קעאווה העיראקית. ב-2019 זכתה בפעם הראשונה קבוצה מלבנון כשאל-אחד ניצחה את קבוצת 25 באפריל הצפון קוריאנית. ב-2020 הטורניר בוטל עקב התפרצות מגפת הקורונה.
פורמט הטורניר ותנאי קבלה.
כיום 36 קבוצות משתתפות בגביע בשלב הבתים (12 ממערב אסיה, 12 מדרום מזרח אסיה, 4 ממזרח אסיה, 4 ממרכז אסיה ו-4 מדרום אסיה), מתוך 48 משתתפות בטורניר בסך הכול (12 נושרות בשלבי המוקדמות).
ג'ון לנגנוס
ג'ון לנגנוס (בצרפתית: John Langenus; 9 בדצמבר 1891 – 1 באוקטובר 1952) היה שופט כדורגל בלגי, ששפט בטורנירי גביע העולם בשנות ה-30. ידוע בעיקר כמי ששפט את גמר מונדיאל 1930.
קריירת שיפוט.
הטורניר הגדול הראשון בו שפט היה אולימפיאדת 1928. הוא ניהל את משחק שמינית הגמר בו אורוגוואי ניצחה 2–0 את המארחת הולנד וקיבל את הכבוד במשחק על מדליית הארד בו איטליה הביסה 3–11 את מצרים.
גולת הכותרת בקריירה שלו הייתה במונדיאל 1930 שהיה לראשון ונערך באורוגוואי. הוא שפט ארבעה משחקים כששניים מתוכם היו ה-1–6 של ארגנטינה נגד ארצות הברית בחצי הגמר והגמר בין היריבות אורוגוואי לארגנטינה. לפני פתיחת הגמר לנגנוס התעקש על כך שכל 60,000 הצופים ייבדקו אם הם מחזיקים בנשק, ולאחריה נמצאו והוחרמו כ-1,600 אקדחים. המארחת ניצחה בסיום בתוצאה 2–4 וזכתה בגביע. שנתיים אחר כך בדצמבר 1932 ניהל גם את הניצחון 3–4 של אנגליה על "נבחרת הפלא" האוסטרית, ועליו אמר שחווה את קרב הכדורגל הטוב ביותר שנערך בסטמפורד ברידג'.
אף על פי שהיה אחד השופטים הבכירים באירופה הוא הורשה לשפוט רק משחק אחד במונדיאל 1934, בניצחון 1–2 של צ'כוסלובקיה על רומניה. הופעתו האחרונה בטורניר גדול היה בתיקו 1–1 של גרמניה הנאצית ושווייץ במונדיאל 1938 ובמשחק על המקום השלישי בו ברזיל ניצחה 2–4 את שוודיה. לנגנוס שפט את משחקו האחרון ביוני 1939 שהיה ל-64 שלו בסך הכל בין נבחרות. עד 1944 עדיין היה פעיל בליגה הבלגית ולאחר הפרישה כתב שלושה ספרים. אוטוביוגרפיה שנקראת "שורק בעולם" ושתי עבודות נוספות הקשורות לכדורגל.
נמרוד שלום אריאב
נמרוד שלום (ציגי) אריאב (נולד ב-24 בספטמבר 1926) כיהן כמנכ"ל התעשייה האווירית לישראל בשנים 1983–1985.
ביוגרפיה.
אריאב נולד בלובלין שבפולין בנם של אריה-לייב ציגלמן ומרטה מבית וייסברוד. בפרוץ מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לבלז'יצה. ב-1942 רצחו הנאצים את אביו במהלך אקציה בגטו בלז'יצה. לאחר הטבח הוחלט כי ינסה להסתוות לפולני-נוצרי בזכות מראהו, הוא לקח לעצמו את השם הבדוי "הנריק גורסקי", עבר לוורשה שם הצטרף למחתרת ארמייה קריובה ועבר הכשרה כלוחם. הוא הביא את אחיו התאום אברהם לוורשה, אך זהותם נחשפה וב-1943 נהרג אחיו. הוא שינה את שמו שוב ל"בז'ה יבגנוב קובלסקי". תחת זהות זו השתתף במרד ורשה במהלכו נפצע באורח קשה. לאחר המלחמה עבר למחנה עקורים בגרמניה, למד באוניברסיטה במינכן והצטרף לאצ"ל. הוא היה פעיל בתנועת הבריחה ומונה למפקד מחנה ההכשרה של ההגנה בצרפת.
ב-1948 עלה לישראל. הוא שירת בחיל האוויר במשך שבע שנים, שימש קצין אחזקה ראשי בכנף 4 והשתחרר בדרגת סרן. ב-1954 החל לעבוד במפעל בדק מטוסים (לימים התעשייה האווירית לישראל), ב-1958 הקים את החטיבה לייצור כלי טיס, לצורך ייצור מטוסי פוגה מגיסטר, ב-1964 מונה לסמנכ"ל ייצור וכיהן בתפקיד עד 1973. לאחר מכן ניהל חברה בבעלות שאול אייזנברג לשיווק מוצרי תעופה. עשור לאחר מכן התבקש על ידי משה ארנס לשוב לחברה על מנת לכהן כמנכ"ל ולקדם את פרויקט הלביא, אריאב הסכים תוך קציבת הכהונה מראש לשנתיים, וכיהן בתפקיד עד 1985.
לאחר פרישתו כיהן במשך כשנה כיו"ר החברה לישראל בבעלותו של אייזנברג. הוא היה שותף במשך 15 שנים עם אהרון פרנקל בחברה בתחום ייצור כלי טיס.
היה נשוי לאודט (נפטרה ב-2018) ואב לשני בנים.
פגיעה מוחית אקסונלית דיפוזית
פגיעה אקסונאלית דיפוזית (באנגלית: Diffuse axonal injury) היא אחד הסוגים הנפוצים של פגיעה מוחית הנגרמת בעקבות טראומה. היא מאופיינת בנגעים מפוזרים המתפשטים בחומר הלבן ובחומר האפור במוח. פגיעה זו גורמת לחוסר הכרה ולמצב צמחי מתמשך לאחר טראומת ראש קשה, ואף למעלה מ-90% מהחולים עם פגיעה חמורה שכזו מעולם לא חזרו להכרה. מי שכן מתעורר לעיתים קרובות נשאר עם לקות משמעותית להמשך חייו. זעזוע מוח עלול להיות סוג קל יותר של פגיעה אקסונאלית דיפוזית.
מנגנון.
פגיעה אקסונאלית דיפוזית היא תוצאה של כוחות גזירה טראומטיים המתרחשים כאשר הראש נע במהירות קדימה או אחורה, כפי שעלול להתרחש בתאונות דרכים (צליפת שוט), נפילות או כאשר אדם עובר תקיפה. תאונות רכב הן הגורם השכיח ביותר לפגיעה זו. ניתן לראות פגיעה שכזו כתוצאה מהתעללות בילדים כמו בתסמונת התינוק המנוער.
ניתוק מיידי של אקסונים יכול לקרות בפגיעה מוחית קשה, אך הנזק העיקרי של פגיעה אקסונאלית דיפוזית נעשה מאוחר יותר באיטיות, בצורה של התנתקות אקסונים משניים בהדרגה לאורך זמן. קטעי אקסונים, שנראים לבנים עקב מיאלינציה, מכונים חומר לבן. נגעים באזורים אפורים ולבנים של המוח נמצאים בבדיקה שלאחר המוות בטומוגרפיה ממוחשבת (CT) ו-דימות תהודה מגנטית (MRI).
מלבד שבירה מכנית של שלד התא האקסונלי, הפתולוגיה של פגיעה זו כוללת גם שינויים פיזיולוגיים משניים כמו הפרעה בהעברה האקסונלית, נפיחות מתקדמת וניוון. מחקרים קישרו שינויים אלה לפיתול, שבירה ואי התאמה של מיקרו צינורות, כמו גם שיקוע של חלבון טאו וחלבון עמלואיד בטא (APP).
מאפיינים.
נגעים קיימים בדרך כלל בחומר הלבן של מוח שנפגע על ידי הטראומה; נגעים אלה משתנים בגודלם בין 1-15 מ"מ לערך ויש להם צורה אופיינית. פגיעה אקסונאלית דיפוזית משפיע לרוב על החומר לבן באזורים הכוללים את גזע המוח, כספיס המוח והמיספרה המוחית.
אונות המוח שנפגעות באופן השכיח ביותר הן האונות המציות והאונה הרקתית. מיקומים שכיחים נוספים עבור פגיעה אקסונאלית דיפוזית כוללים את החומר הלבן בקליפת המוח, גושי המוח העליונים, גרעיני בסיס, תלמוס וגרעינים חצי כדוריים עמוקים. אזורים אלה עלולים להיפגע ביתר קלות בגלל ההבדל בצפיפות בינם לבין שאר המוח.
מאפיינים היסטולוגיים.
פגיעה אקסונאלית דיפוזית מאופיינת בהפרדה אקסונלית, בה האקסון נקרע באתר המתיחה והחלק המרוחק לקרע מתפרק. אמנם פעם חשבו שהגורם העיקרי להפרדה אקסונאלית הוא קריעה עקב כוחות מכניים במהלך הטראומה, אך כיום מובן כי אקסונים אינם נקרעים בדרך כלל עם הפגיעה; במקום זאת, מפל ביוכימי משני, המתרחש כתגובה לפגיעה הראשונית (המתרחשת כתוצאה מכוחות מכניים ברגע הטראומה) ומתרחש שעות עד ימים לאחר הפגיעה הראשונית, אחראי במידה רבה לפגיעה באקסונים.