"Watermark" זכה לביקורות חיוביות מטעם המבקרים. בביקורת מאפריל 1988, ליאם פיי מ-"Hot Press", כתב שהאלבום הוא "מעין מראות, צלילים וחוויות של חיים שלמים אותם מדמה אקווריום שמיעתי צלול". הוא שיבח את צורת השירה דמוית התזמורת של אניה ב-"Cursum Perficio", את הנגינה ב-"Storms in Africa", "The Longships" ו-"Exile", ואת הסוגה המאפיינת את "Orinoco Flow", שכפי שהוא חזה, "צריך לצאת כסינגל שיכול להפוך ללהיט". פיי היה מודע לכך שמילים בסוגות מוזיקליות כאלה יכולות להיות נקודת התורפה, אך קבע שהמילים של רומא הן "אינטגרליות וכתובות בצורה אידיאלית שמאפשרות לקולה של אניה לצוף בין הבתים וההפסקות". פיי חש ש-"Na Laetha Geal M'óige", "On Your Shore" ו-"" נשמעים "דמויי מזמור יתר על המידה", וחיוורים בהשוואה לשאר האלבום ולצורת העבודה של בני הזוג ראיין; הוא ציין ש"בכל האזנה לשירים הללו, ניתן לשמוע גוון אחר של ההפקה שלהם". ג'ו בראון שיבח את "Watermark" בכתבה שפורסמה בוושינגטון פוסט, וכינה אותו "אוסף מקסים של פופ-מיסטי" שנמצא "אי שם מחוץ למיינסטרים הפופ". הוא תיאר את "Orinoco Flow" כשיר "רומנטי" ו"שופע" ושיבח את ההפקה ב-"" ו-"Miss Clare Remembers", המעוררים "אווירה של קתדרלה, עם מקהלות שמבצעות קולות מהדהדים ברקע".
ביל הנדרסון מ-"Orlando Sentinel", העניק לאלבום ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול וכתב: "עדין. שם התואר הזה מתאר את המנגינות והלחנים של אניה", ש"האמנות שלה מבטאת אותה – קלה כמו לחישה, אך חזקה כמו צרחה". הוא השווה את הסגנון שלה לזה של הזמרת האנגלייה קלייר המיל אך ציין שהיא "הרבה יותר טובה", ושיבח את שיריה האישיים כמו "On Your Shore"; הוא טען שמדובר בשירים שמזמינים את המאזין להיזכר בעברם ותיאר זאת כ"מסע מתוק-מר". בעוד שהרצועות האינסטרומנטליות בעיניו הן "רעיונות מוזיקליים פשוטים ונעימים", הוא טען שהן נבלעו על ידי הרצועות הקוליות של אניה, שכן "השירה שלה כל כך חזקה שזה ברור עד כאב כשהיא לא". הוא ראה ב-"Na Laetha Geal M'oige" כ"אחת המנגינות היפות ביותר שהוקלטו על ידי מישהו באותה העת" וטען שהיא מבוצעת בצורה משכנעת כל כך, עד שהמילים האיריות בה אינן משפיעות על המוזיקה של השיר עצמו.
הגיליון של מגזין "Top" שפורסם בנובמבר 1988, שהופץ על ידי טאוור רקורדס, כלל ביקורת של סיימון יאנג שחשב שאניה הפיקה "אלבום ניו-אייג'י משובח ושליו, שעובד בצורה הטובה ביותר כאשר הקול שלה, שניתן לה מ'השמיים', מותאם לסוגות האלקטרוניות העדינות המאפיינות חלק ממנו". ג'ונתן טקיף, מ-"Philadelphia Daily News", התחיל את הביקורת שלו עם: "כשהעולם הישן הזה מתחיל לעייף אותך, פשוט תשכב על... "Watermark" ... ותיסחף למצב מבורך", שממנו אניה מביאה "שילוב של בלדות ישנות וטכנולוגיה מודרנית לרמה אחרת, עם חליטה קסומה ומסתורית שאפשר לכנותה "ניו-אייג' אירית" או "אווירה קלטית" שכזו". טקיף בחר ב-"Orinoco Flow" כשיר הבולט באלבום, וציין את "River" לאחר מכן. בביקורת שפורסמה בבוסטון גלוב, סטיב מורס כינה את האלבום כ"סדרה של נופי חלומות שופעים, המשלבים את היופי הקולי של השירה המסורתית האירית של אניה, עם גוני סינתיסייזר מרובים", והשווה אותו ליצירות של אמנים מקומיים ואמני ניו-אייג' כדוגמת, ז'אן מישל ז'אר, ואנגליס ובריאן אינו. הוא ציין שהצליל שלו "יפה" והוסיף שניתן לשים לב לשימוש במים כמוטיב מרכזי ב-"Watermark". מורס סיכם: "זהו אלבום עם אווירה – מעין מוזיקת ​​מצב רוח אמיתית לנשמה".
הלנה מולקרנס מרולינג סטון כינתה את האלבום כ"קטע מצב רוח עשיר" ותיארה אותו כ"פסיפס מוזיקלי מפואר". שיר הנושא בו, "משיט את המאזין בעדינות לתוך תנועת גאות ושפל שמחלחלת להמשך שלו". הוא כולל קולות רבים שתוארו על ידה כ"מיוחדים" ו"בולטים". מולקרנס טענה שהמילים של רומא "לא מקושטות אך משכנעות", ושהנגיעות הרב-לשוניות שלה "מעשירות" את חווית ההאזנה מבלי להפוך לדומיננטיות מדי. קריסטין מק'קנה, מלוס אנג'לס טיימס, הפנתה כלפי האלבום ביקורת חיובית ותיארה אותו כ"פסטיש המדמה מקהלה כנסייתית ומזמורים גרגוריאניים, אך למעשה נשמעת כמו מוזיקת העידן החודש שסוערת בצורה יוצאת דופן; זה אלבום המונע מקול ולא ממילים, לחן או כל אחד מהדברים האחרים שמאפיינים מוזיקה עם רגש ורעיונות". רוברט כריסטגאו מווילג' ווייס ביקר את האלבום ואמר שאניה מנצלת את "קלישאת נשים-הן-מלאכיות הישנות והאמינות" של המוזיקה הפופולרית.
בביקורת רטרוספקטיבית מטעם "AllMusic", שנכתבה על ידי נד ראגט, נאמר שהאלבום "ביסס את אניה כמלכה הבלתי צפויה של מוזיקת העידן החדש" והוסיף שהיא "עדינה ובעלת גוון קלטי".
רשימת רצועות.
כל הרצועות נכתבו על ידי אניה ורומא ראיין.
קרדיטים.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום.
לאסלו סירטש
לאסלו סירטש (במקור יוז'ף נייזר, בהונגרית: Szirtes László; לאפאפה, 26 באוקטובר 1904 – פראג, 27 במרץ 1959) היה שחקן, מנהל הפקה (Executive producer) (במשטר הקומוניסטי זה למעשה תפקיד המפיק) וכן היה מנהל אתרים (Location manager). הוא אביו של טמאש סירטש, במאי תיאטרון.
ביוגרפיה.
יוז'ף נייזר נולד במשפחה יהודית כבנם של לאסלו נייזר, סוחר, ושל ארנקה וייס. בגיל חמש עשרה, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הצטרף לצבא האדום ההונגרי והשתתף במערכה בצפון הונגריה. הוא עבד כשחקן משנות ה-20 של המאה ה-20 ולאחר מכן הועסק ב"תיאטרון העיר" (Városi Színház). תקופה ארוכה היה קומיקאי רקדן ומנהל מחול בתיאטרון הילדים של הדוד לאקנר. הוא לא הורשה לעבוד בגלל מוצאו היהודי בתקופת מלחמת העולם השנייה. מהמחצית השנייה של שנות הארבעים ועד מותו היה מנהל הפקה (מפיק סרטים).
אשתו הייתה רוז'ה בלאו-נויבאואר.
פידלר
פידלר הוא שם משפחה ממקור גרמני, שפירושו נגן פידל (כינור של ימי הביניים).
פיגוע הירי בחומש
פיגוע הירי בחומש היה פיגוע ירי שביצעו חוליה של מחבלים פלסטיניים ב-16 בדצמבר 2021, בסמוך לחומש שבצפון השומרון. בפיגוע נרצח יהודה דימנטמן ושני ישראלים נוספים נפצעו, שלושתם תלמידי ישיבת הר שלום בחומש. שלושה ימים לאחר מכן, נלכדו ארבעת המחבלים שהיו מעורבים בפיגוע.
הפיגוע.
ב-16 בדצמבר 2021, בסמוך לשעה 19:45, שני מחבלים פלסטיניים פתחו באש ממארב לעבר רכב בו נסעו ארבעה אזרחים ישראליים יהודים, תלמידי הישיבה בחומש. הרכב נפגע מ-15 כדורים. יושבי הרכב יצרו קשר עם כוחות הביטחון, והמשיכו בנסיעה. שלושה מהנוסעים נפצעו, אחד מהם אנוש, יהודה דימנטמן, בן 25 ואב לבן פונה תוך כדי פעולות החייאה לטיפול רפואי בבית החולים בלינסון בפתח תקווה, שם נקבע מותו.
המרדף אחר המחבלים.
לאחר הפיגוע החלו כוחות צה"ל ושב"כ במרדף אחר המחבלים בכפרים הסמוכים. מאות לוחמים מגדודי צנחנים, סיירת גולני ויחידת דובדבן, כולל אנשי המילואים שלה, הוקפצו לאוגדת איו"ש. שלושה ימים לאחר מכן, ב-19 בדצמבר, אותרו ונעצרו 4 ערבים על ידי לוחמי ימ"מ וסיירת גולני בכפר סילת אל-חארית'יה שבנפת ג'נין. על פי החשד, שניים מהם הם המחבלים שביצעו את הפיגוע, ושניים סייענים. בנוסף נתפסו שלושה רובים, איתם ביצעו את הפיגוע וכן הוחרם הרכב ששימש אותם.
לאחר הפיגוע.
ב-20 בדצמבר צה"ל מיפה את בתי המחבלים שרצחו את יהודה דימנטמן בכפר סילת אל-חארית'יה כצעד מקדים לפני הריסתם. במהלך הפעילות בוצע ירי רב לעבר לוחמי צה"ל שהשיבו באש. לא היו נפגעים לכוחות הביטחון. במקום התפתחה הפרת סדר שבמהלכה עשרות פלסטינים יידו אבנים ומטענים לעבר הכוחות שהגיבו באמצעים לפיזור הפגנות ובירי.
בפברואר, 2022 הגישה הפרקליטות הצבאית כתב אישום כנגד שני המחבלים שביצעו את הפיגוע, וכתב אישום נוסף כנגד קטין שסייע להם.
ב-8 במרץ 2022, כוחות צה"ל ומג"ב הרסו את ביתו של אחד המחבלים, מוחמד ג'ראדאת וכן את הקומה בה התגורר מחבל נוסף, ג'ית ג'ראדאת. במהלך הפעילות התפתחו הפרות סדר אלימות בהשתתפות עשרות מפרי סדר שיידו אבנים, השליכו בקבוקי תבערה, מטענים ורימונים מאולתרים ואף מחבלים חמושים ירו לעבר הכוחות. הלוחמים השיבו באש ובאמצעים לפיזור הפגנות.
ב-7 במאי 2022 הרס צה"ל את הקומה שבה התגורר אחד מהחבלים, עמר ג'ראדאת. במהלך פעילות הכוחות התפתחו מספר הפרות סדר במוקדים שונים, במהלכן חשודים יידו אבנים וזרקו בקבוקי תבערה לעבר הכוחות. כמו כן, נשמע ירי במרחב. כוחות הביטחון הגיבו בירי רוגר. לא היו נפגעים לכוחות הביטחון.
תגובות לפיגוע.
גורמי ימין מהאופוזיציה והקואליציה טענו כי דבריו של השר עמר בר-לב לתת-מזכירת המדינה של ארצות הברית בדבר אלימות מתנחלים הם שנתנו רוח גבית והובילו לפיגוע. חלקם קראו לשר להתפטר. בהמשך, ארצות הברית גינתה את הפיגוע. לעומתם, הפובליציסט גדעון לוי כתב "החטא הוא חומש, הריגתו של יהודה דימנטמן היא עונשו".
בחמאס ברכו על הפיגוע, ובג'יהאד האסלאמי לקחו עליו אחריות.
בינואר 2022 כינה סגן השר יאיר גולן את תושבי מאחז חומש שהשחיתו מצבות בכפר פלסטיני "תתי-אדם", וטען כי הם השחיתו מצבות בכפר פלסטיני. על אמירה זו ספג גולן ביקורות רבות, גם מקרב חבריו לממשלה. מאוחר יותר הגדיר גולן את ההתבטאות כ'לא מוצלחת'.
גבעת נופי יהודה.
למחרת הפיגוע תנועת נחלה הקימה לזכרו את גבעת 'נופי יהודה', בשטח אדמות מדינה בסמוך לקריית ארבע. כשעה לפני כניסת השבת הגיעו חיילים ופינו את המאחז. חבר הכנסת איתמר בן גביר התבצר באחד הבתים.
חומש בעקבות הפיגוע.