לאחר פרישתו של קלייטון-תומאס ב-2004 המשיך לארי דור (Larry Dorr) לנהל את הרכב הנגנים בלעדיו והלהקה ממשיכה להופיע בסיבובי הופעות תדירים סביב לעולם.
ההרכב הופיע בישראל ב-22 באוקטובר 2018
אפרים פישל רוטנשטרייך
אפרים פישל רוֹטֶנשטרַיְיך (בפולנית: Fiszel Rotenstreich, לעיתים Fischel Rottenstreich; י' בסיוון תרמ"ב, 28 במאי 1882, קולומיאה, גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – ח' בתמוז תרצ"ח, 7 ביולי 1938, ירושלים) היה כלכלן, קובע מדיניות כלכלית, ממנהיגי התנועה הציונית בגליציה, מחנך, עיתונאי וחבר הסיים והסנאט הפולניים בין מלחמות העולם מטעם הציונים הכלליים, חבר הנהלת ההסתדרות הציונית והנהלת הסוכנות היהודית. אביהם של הפילוסוף נתן רוטנשטרייך ועורך הדין יהושע רוטנשטרייך.
תולדות חייו.
רוטנשטרייך נולד באביב 1882 בקולומיאה שבגליציה, בנם של שרה לבית לאובר ויהושע, סוחר ותלמיד חכם. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר", והמשיך ללמוד בגימנסיה פולנית. בין השנים 1904–1908 למד פילוסופיה ובלשנות באוניברסיטת וינה, ובנוסף שמע הרצאות על כלכלה מודרנית. בשנת 1908/1909 קיבל תואר דוקטור, והחל לעבוד בהוראה. בתחילה לימד בבית ספר מיסודו של הברון הירש בבורשטין שבגליציה (Bursztyn; Бурштин), אחרי כן לימד בגימנסיה יהודית בבירורי שבהונגריה, ולבסוף נתמנה למורה בגימנסיה ממלכתית בסַמבּור, שם לימד עד התמוטטות האימפריה האוסטרו-הונגרית (1918) בעקבות מלחמת העולם הראשונה. נישא למרים בת ישראל איפרמן מקולומיה והיה אב ליהושע רוטנשטרייך, נתן רוטנשטרייך וחדוה רותם.
ב-1918, עם התמוטטות האימפריה האוסטרו-הונגרית וכינון הרפובליקה העממית של אוקראינה היה יושב-ראש המועצה הלאומית היהודית בגליציה. כאשר פלשה פולין למערב אוקראינה נעצר על ידי הפולנים בעוון פעילותו הציונית, הורחק ממשרתו בגימנסיה וישב בשני מחנות ריכוז פולניים במשך אחד-עשר חודשים.
לאחר שחרורו מבית הסוהר פנה לעסוק במסחר במוצרי חיטה, ועשה חיל בעסקיו. במקביל הקדיש נתח ניכר מזמנו לעבודה צבורית תוך שיתוף פעולה רבות שנים עם צבי פכטהולט. בתקופה זו התמחה בחקר התנועה הקואופרטיבית, וצבר מומחיות בתחום. פרסם מאות מאמרים מקצועיים ומאמרים לעיתונים בנושאי כלכלה (בשפות עברית, יידיש ופולנית), שבהם הציע ניתוחים מדויקים של בעיות כלכליות ופיננסיות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החל לכתוב לעיתון "דער מאָמענט" (יידיש: "הרגע"), ופרסם בו מאמרים כלכליים מדי שבוע עד עזיבתו את פולין (1935).
שימש כתב-עורך של העיתון הוורשאי "הײַנט" (יידיש: "היום"), כתב באופן קבוע לעיתון יהודי לבוב "Chwila" ("כְוִוילָא"; פולנית: "רגע"), וכן לעיתונים "Nasz Przeglad" ("נַאש פּשֶגלוֹנד"), "Nowy dziennik" ("נוֹבִי דזֶ'ניק"), "Opinia" ("אוֹפּיניָה") ו"הארץ".
מאוחר יותר, ב-1928, ייסד עם אברהם אינסלר, משה פרוסטיג ומיכאל רינגל בלבוב את היומון היידי "דער מאָרגען" ("הבוקר"). בנוסף פרסם מאמרים ציוניים בשבועון "ווסכוד" ("המזרח" - בעריכת ד"ר הנריך גאבל וד"ר הנריק רוזמארין), בירחון "מוריה" (בעריכת יעקב טהון, ד"ר פיליפ אשכנזי, משה פרוסטיג וליאו רוזנקראנץ).
בשנת 1921 ייסד בסמבור גימנסיה עברית, "תרבות", שבו למדו בשנת 1922 144 תלמידים. בבית הספר שניהל הושם דגש על לימוד השפה העברית ועל הקניית ערכים ציוניים. לאחר שנחקק בפולין חוק חינוך חובה לא ניתן היה עוד להפעיל את בית הספר מסיבות של תקציב, והוא הוסב למוסד לחינוך משלים.
מצעירותו היה רוטנשטרייך חבר ההסתדרות הציונית של גליציה המזרחית (שמרכזה בלבוב), אשר שימשה מסגרת ארגונית אוטונומית נפרדת בתוך התנועה הציונית בפולין, ונמנה עם מנהיגיה הבולטים, לצד ליאון רייך, אמיל זומרשטיין, מיכאל רינגל, שמעון פדרבוש, צבי הלר, הנריק רוזמרין ואברהם זילברשיין.
כיהן כציר לקונגרסים הציוניים מהקונגרס ה-7 (1905) עד ה-19.
בשנת 1922 נבחר על ידי יהודי גליציה לסנאט הראשון של הרפובליקה הפולנית השנייה, וכיהן בו עד שנת 1927, אז נבחר לסיים. כמומחה בכלכלה היה חבר ועדת התקציב. בנוסף כיהן כיו"ר איגוד הצירים הציוניים בסיים. שימש בסיים עד שנת 1930.
בשנת 1935 נבחר לחבר במועצת המנהלים של הסוכנות היהודית מטעם סיעת ציונים כלליים ב', ובאותה שנה עלה לארץ ישראל (שבה ישבו כבר שני בניו) כראש המחלקה למסחר ותעשייה בסוכנות, תפקיד שבו שימש עד מותו. במסגרת תפקידו ייסד קרנות אשראי לתעשייה, את המכון לסחר חוץ בסוכנות היהודית ולשכה להדרכה טכנית. כן היה חבר מועצת המנהלים של חברת "ביצור".
נפטר בירושלים בקיץ 1938, בגיל 56, בתום מחלה ממושכת שממנה סבל במשך שנים. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
על שמו רחוב בתל אביב ושכונת אפרים ברחובות.
פישל רוטנשטרייך
אפרים רוטנשטרייך
בקוגן
בקוגן (ביפנית: 爆丸バトルブローラーズ) היא סדרת טלוויזיה מצוירת יפנית-קנדית. עלילתה עוסקת ביצורים הנקראים "בקוגן" ובבעליהם המתחרים זה בזה. על אף שבתחילתה לא הצליחה במיוחד ביפן, הסדרה נהייתה פופולרית בארצות הברית ובקנדה, מה שעודד יצירת המשך לסדרה.
בישראל הסדרה דובבה לעברית ב-2007 ושודרה בערוץ הילדים, וב-2018 עברה לערוץ ג'וניור.
בשנת 2019 עלתה בניקלודיאון אתחול לסדרה בשם "".
עונות הסדרה.
עונה ראשונה (לוחמי הבקוגן).
בת 53 פרקים.
בעונה הראשונה מסופר על דן וחבריו, שיום אחד יורדים קלפים מסתוריים מהשמים שמהם יוצאים בקוגנים. הם מתחילים לשחק אבל לא מבינים שהבקוגנים הם יצורים חיים. יום אחד, וסטרויה (ממלכת הבקוגנים) מתפרקת וששת החלקים (פיירוס, סבטרה, האוס, דארקוס, אקווס, ונטוס) נכנסים אחד אל השני. מפני שבקוגן בשם נאגה רצה לשאוב את כוחה של ליבת הדממה, ולבסוף מתמזג לתוכה ושואב אותה מה שמוביל למפלתו בסוף העונה. דן נכנס לממד פיירוס ורואה בקוגן פיירוס ובקוגן דארקוס נלחמים. אחר כך הוא חוזר עם הבקוגנים הנלחמים לכדור הארץ ומגלה שקיבל בקוגן חדש בשם דרגו והוא מגלה שדרגו יודע לדבר. בהמשך העונה מתגלה ילד חדש במקום הראשון בטבלת הבקוגן בשם מסקרייד, שמסתבר ששולח בקוגנים שהפסידו לממד האבדון. במהלך העונה לוחמי הבקוגן נלחמים נגד מסקרייד ולוחמים אחרים שעובדים בשבילו, כגון: חוליו, צ'אן לי, קלאוס, קומבה, ובילי (חבר של ג'ולי). באמצע העונה מסקרייד גורם להידראנויד להתפתח בקרב נגד כל חייליו. מסקרייד והידראנויד גוברים על דן ודרגו נשלח אל ממד האבדון יחד עם דן. מסקרייד נלחם נגד ג'ו ווייברן על מנת להשיג את ליבת הנצח. הם מגלים שמסקרייד הוא אליס. ואחרי הקרב מסביר ד"ר מייקל איך הוא היה גם האל ג'י וגם ד"ר מייקל ואיך גם אליס הפכה למסקרייד בגלל כוחות המינוס ששלטו במימד האבדון והתפרצותו בכדור הארץ ווסטרויה. אליס מקבלת במתנה ממסקרייד את אלפא הידרנויד שלו. הם נלחמים בנאגה, ודרגו הורג בטעות שלו וכוונה של וויבר אותה בכדי לקבל את הכח של ליבת הדממה וליבת הנצח בכדי שנאגה לא יהרס את העולם החדש שייווצר על מנת להתפתח לפיירוס אינפיניטי דרגונויד. דרגו מנצח וכל הבקוגנים חוזרים לוסטרויה החדשה, כשדרגו הוא הליבה המושלמת שלה.
עונה שנייה (וסטרויה החדשה).
בת 52 פרקים.
עונה שלישית (הפולשים הגנדלים).
בת 39 פרקים.
עונה רביעית.
בת 46 פרקים.
הבקוגן של הלוחמים.
עונה ראשונה: נאגה ותומכיו.
נאגה לבן / נאגה סיילנס לבן (עונה 1) – בקוגן לבן שהשתלט על ליבת הדממה. מת בסוף העונה הראשונה כשדרגו לקח ממנו את הליבה. נאגה דממה לבן הוא אחד מהבקוגנים המושלמים
חשיבות הבקוגן המושלם.
הבקוגן המושלם הוא בקוגן אשר התפתח לרמה מושלמת ואז גופו נהייה מושלם ורק הוא יכול להכיל בתוכו את הליבה המושלמת (ליבת הנצח שהוחזקה בתוך וייברן שלא התפתחה וכשהיא העבירה את הליבה לדרגו היא מתה וליבת הדממה שהוחזקה בידי נאגה שהתפתח) אלה הבקוגן המושלמים: פיירוס פיוז'ן דרגונויוד, התפתחותו ה-11 של דרגו (אם כי היה יכול באותה העת להחזיק בליבות אחרי ההתפתחות השלישית שלו), דארקוס אלפא הידרנויד, האוס סיינט נמוס, סבטרה מגמה וילדה דארקוס אינפיניטי הליוס, וייברן לבן ונאגה דממה לבן. חשיבותו היא להחזיק בכוחות חזקים כמו הליבה המושלמת כדי לשמור על וסטרויה החדשה.
צופן איב ודרגונויד בראשית ודראקונויד בראשית.
את דרגונויד בראשית אפשר לקנות עם דרגונויד קולוסוס ואת דאראקנויד אפשר לקנות את הכדור של פנטום דאראק כי הם נראים אותו דבר אבל הכוח שונה.
בקוגן לבן.
בקוגן לבן הוא בקוגן שבעת חילוקה של וסטרויה לשישה עולמות הם נישארו ללא כל כוח וחייהם קצרים משאר הבקוגן. ידוע על 3 בקוגנים לבנים: אלה וייברן, נאגה ופיורי.
בקוגן מלכודת.
בקוגן מלכודת הם בקוגנים שמתו, וחזרו מחדש בצורות שונות חוץ מעיגול (אליפסה, משולש).
בקוגן מכני.
בקוגנים מכנים הם בקוגנים שאבא של מירה וקית', קלי, יצר בשביל הווקסוס שרצו להשמיד את הבקוגנים החיים. כולם הושמדו במהלך העונה השנייה. הליוס, הבקוגן של ספקטרה / קית', הוא חצי אמיתי חצי מכני.
ציוד קרב.
ציוד הקרב נוצר בידי אבירי הטירה והגנדלים למטרת שיפור יכולותיהם של הבקוגן. בעונה 4 ציוד קרב נקרא בקו ננו. הופיע לראשונה ב"בקוגן: וסטרויה החדשה".
חליפות קרב.
חליפות הקרב נוצרו על ידי מירה וקית' בשביל לחזק את הבקוגנים.
מקטוגנים.