הינדה הלנה "הלה" ניימן גרין (1912, זיכלין, פולין – 1943, ינובסקה, לבוב) הייתה היסטוריונית ומשוררת. השיר "לשתות לחיים עם המוות" שכתבה לאחר שנשלחה למחנה הריכוז ינובסקה הפך ל"המנון אסירי המחנות" באזור לבוב.
ביוגרפיה.
הינדה הלנה "הלה" ניימן גרין הייתה בתם השנייה מבין ששת ילדיהם של אברהם יצחק ניימן וחיה נעכא לבית פרידמן־וורוצלאבסקי ואחייניתו של העיתונאי י. מ. ניימן (היינט, דבר, פורווערטס). היא נולדה בזיכלין אך ילדותה ונעוריה עברו בלודז', לשם עברה משפחתה בעקבות עסקו של אביה לייצור משקאות מוגזים וגלידה. בילדותה הייתה חברה בתנועות הנוער הציוניות גורדוניה, בר כוכבא והשומר הצעיר.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון של יצחק קצנלסון בלודז', עברה לוורשה על מנת ללמוד באוניברסיטה. היא סיימה תואר מוסמך בהיסטוריה, פסיכולוגיה וספרות, ועבודת המחקר שהגישה לקבלת ההסמכה עסקה בתרומת היהודים להתפתחות האורבנית של לודז בתחילת המאה ה־19. גרין המשיכה את דרכה באקדמיה וכתבה עבודת דוקטורט בנושא התנכלויות הגרמנים ליהודים בימי הביניים. העבודה הוגשה לאוניברסיטה של ורשה ב־1 בספטמבר 1939 אך אבדה עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה באותו יום. במהלך לימודיה בוורשה פרסמה גרין מספר יצירות בעיתונות הספרותית, עבדה כמורה בבתי ספר וכמורה פרטית לשפות גרמנית וצרפתית.
ב־1937 נישאה לסופר, העיתונאי והזמר ירחמיאל גרין. השניים תכננו את עלייתם לארץ ישראל, אך בשל פרוץ המלחמה לא עלה הדבר בידיהם. עם פרוץ המלחמה הם ברחו מזרחה והשתקעו בלבוב, שם נולד לבני הזוג ילד (או תאומים) שנעלם במהלך המלחמה. בני הזוג הועברו למחנה העבודה ינובסקה עם הקמתו ביחד עם כל תושבי גטו לבוב. במהלך שהותה בינובסקה הייתה גרין פעילה במחתרת וארגנה ערבים ספרותיים בסתר שבהם הוקראו יצירות שכתבו האסירים. כמה ניסיונות לחלצה מהמחנה על ידי המחתרת לא צלחו, אך בשל פרסומם של בני הזוג נדחתה הוצאתם להורג עד לחיסול הסופי של המחנה, בנובמבר 1943.
אחייניתה, בתה של אחותה גניה, היא נחמה בידרמן יוזמת יום האם בישראל.
יצירתה.
גרין נודעה בכשרון הכתיבה שלה מילדותה. בין השנים 1932–1939 היא פרסמה שירים בעיתוני יידיש כגון פריינד וליטערארישע בלעטער ובכתבי עת בשפה הפולנית. שיריה הושפעו בעיקר מחוויות הרעב והעוני בילדותה, במלחמת העולם הראשונה, וממות אמה בטרם עת ב־1932.
הרומן הראשון שכתבה עסק בחיי הסטודנטים היהודיים בוורשה הודפס והוצאתו לאור נקבעה לתאריך ה־9 בספטמבר 1939 אך בשל הכיבוש הנאצי של וורשה ההוצאה לאור בוטלה והטקסט אבד.
בעת שהותה במחנה הריכוז ינובסקה, כתבה גרין את השיר "לשתות לחיים עם המוות" ללחן של מוזיקה עממית. השיר הושר מדי בוקר בצעדות האסירים אל מפעלי הכפייה, והפך ל"המנון אסירי המחנות" באזור לבוב. כותרת השיר מתייחסת לסיפור שמקורו במחנה ינובסקה, בו מתוארים שני אסירים שחופרים את קבר ההמונים בדיונות החול שליד המחנה. כשהם מסיימים מוציא אחד מהם בקבוק יין ששמר בסתר לקידוש של שבת, ושניהם עורכים את הקידוש האחרון, תוך שהם "שותים לחיים עם המוות". המילים הקשות של השיר עומדות בניגוד מפתיע למנגינה העליזה, של השיר שמספר במקור על חתול שיכור שגונב אוכל בשוק. ניגוד זה נבע מדרישות השומרים הנאציים לשיר שירים שמחים, ומאידך, הבעת צערם העמוק וייאושם של האסירים שאיבדו את כל בני משפחותיהם.
רידרסדורף
רידרסדורף (בגרמנית: Rüdersdorf) היא עיירה קטנה, בת כ-15,000 תושבים, בחבל מרקיש-אודרלנד שבמדינת ברנדנבורג, גרמניה, 26 ק"מ מזרחית לבירה ברלין. היא ידועה במחצבת אבן הגיר בתחומה ומבנים רבים בברלין נבנו מאבנים אלו.
היסטוריה.
רידרסדורף הוקמה על ידי נזירים ציסטרציאנים, מסדר נזירים קתוליים, בשנים 1235–1250 בחלק הדרום-מזרחי של ברנים, כאחד מתוך עשרה כפרים תומכי מנזרים, שהוקמו מתוך מסדר צינא, שרכש שטח אדמה גדול. אבן הגיר המקומית בלטה במקום כבר אז לעיני החקלאים, שימשה להקמת המנזר, ואף להקמת המנזר הדומיניקני בשטראוסברג בשנת 1254. כנסיית אבן השדה הרומנסקית ​​המאוחרת נבנתה בסביבות 1250, ועם מגדל ההגנה שלה היא אחד המבנים העתיקים ביותר באזור, ששרדו בשלמותם. עם קבלת הרפורמציה הפרוטסטנטית אולצו כל המסדרים הקתוליים למסור את רכושם למדינה. רידרסדורף, כשאר המנזרים בבעלות מסדר צינא, הפך לחלק מרכוש המלך בשנת 1553. ברידרסדורף הוקם בית ציד באותה תקופה, לצורך ציד בשעות הפנאי ביערות המקומיים. במהלך מלחמת שלושים השנים, ננטש הכפר על ידי תושביו ונשרף לחלוטין. בהמשך שוקם, אך נותר כפר קטן עם עשרות משפחות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, למעלה מ-2,000 עובדי כפייה ושבויי מלחמה מ-16 מדינות נאלצו לעבוד בעבודות כפייה במחצבות פרוסאג, בעבודות הבטון והמלט. אסירים סובייטים במחנה שבויים נפרד שחיו בתנאים דומים לאלה של מחנה ריכוז, כמו גם אסירים צרפתים ואיטלקים, שימשו גם הם ל"ייצור חיוני למלחמה".
ב־21 באפריל 1945 נכבש הכפר על ידי הצבא האדום. 35 בני אדם, בהם מספר ילדים, מתו בהפצצות ולחימה בכפר. 305 חיילים מרידרסדורף נהרגו במלחמת העולם השנייה. עוד 750 איש מתו במחנה השבויים של רידרסדורף שנותר במקום, בבעלות רוסית, לאחר 1945.
הקהילה היהודית בעיר.
בעיירה חיו יהודים מעטים, אשר נרדפו על ידי המשטר הנאצי בשנות השלושים חרף ניסיונות ראש העיר למנוע זאת, דבר אשר עלה לו במשרתו.
לא נותרו יהודים ביישוב, ואין בו קהילה יהודית.
דאנקן ג'יימס
דאנקן ג'יימס (באנגלית: Duncan James; נולד ב-7 באפריל 1978) הוא זמר אנגלי.
ביוגרפיה.
ג'יימס נולד בסולסברי, הוא גודל בעיקר על ידי אימו לאחר שאביו עזב אותה עוד מלפני שנולד, כנער הוא הופיע במחזות חלום ליל קיץ ושרלוק הולמס שהועלו בתיאטרון נוער.
הוא זכה לפרסום כחבר בלהקת הבנים בלו, הלהקה זכתה להצלחה ברחבי בריטניה ובמספר מדינות נוספות. במסגרת הלהקה הוא ייצג את בריטניה באירוויזיון 2011 עם השיר I Can, הם היו במקום ה-11.
ב-2006 הוציא את אלבום הסולו "Future Past", ב-2007 היה במקום השלישי בתוכנית המציאות "רוקדים על הקרח" (Dancing on Ice). באירוויזיון 2009 הגיש את תוצאות הניקוד של בריטניה. ב-2009 שיחק את וורנר במחזמר לא רק בלונדינית שהועלה בלונדון. הוא הנחה את התוכנית "Grease: The School Musical".
יחסי אבחזיה–סוריה
יחסי אבחזיה–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין רפובליקת אבחזיה לבין הרפובליקה הערבית הסורית. סוריה הכירה באבחזיה ב-29 במאי 2018. המדינות הכריזו על שדרוג היחסים לרמת השגרירות.
היסטוריה.
בשנת 2008 אמר נשיא סוריה בשאר אל-אסד כי סוריה מסכימה "עם מהות העמדה הרוסית" בסכסוך באבחזיה. בשנת 2015 פגש שר החוץ האבחזי את שגריר סוריה ברוסיה ריאד חדאד במוסקבה ולאחר מכן אמר כי ממשלתו מאמינה כי סוריה תכיר בעתיד ברפובליקה הגאורגית לשעבר אבחזיה כמדינה ריבונית.
בנובמבר 2016 הדגיש נשיא אבחזיה, ראול חג'ימבה את תמיכת מדינתו בסוריה ב"מלחמה נגד הטרור הבינלאומי". באותה הזדמנות, חג'ימבה כינה את סוריה "מדינת אחות". עם זאת, אבחזיה תומכת בהגירה מחודשת של אזרחים סורים ממוצא אבחזי חזרה לאבחזיה. בחמש השנים הראשונות למלחמת האזרחים, כ-500 סורים היגרו לאבחזיה.
בדצמבר 2015 נפגש שר החוץ של אבחזיה עם השגריר הסורי ברוסיה, ריאד חדאד, והם דנו בהגירת אזרחי סוריה ממוצא אבחזי. בדצמבר 2016 נערך בסוחומי המשחק הראשון בהיאבקות בסגנון חופשי בין הנבחרות הלאומיות של אבחזיה וסוריה.
באוגוסט 2017 סיפקה אבחזיה סיוע הומניטרי לסוריה. גם באוגוסט 2017, משלחת אבחזית בראשות שר החוץ של אבחזיה, דאור וודימוביץ' קובה, נסעה לדמשק ונפגשה עם ראש ממשלת סוריה עימאד ח'מיס. המשלחות הפרלמנטריות דנו בחיזוק היחסים הפרלמנטריים בין שתי המדינות. באותו חודש הוצגו מוצרים אבחזיים ביריד הבינלאומי בדמשק. בנובמבר 2017 הגיעה משלחת סורית לאבחזיה ושר הכלכלה האבחזי, אדגור ארדזינבה אמר כי הוא ערף הסכם סחר חופשי בין סוריה ואבחזיה. בדצמבר 2017 היו דיווחים ראשונים כי ייתכן והכרה סורית בעצמאות אבחזיה עשויה להיות אפשרית.
במאי 2018 הכירה ממשלת סוריה באבחזיה, מה שגרם לגינויים מצד מגאורגיה ומארצות הברית. כתוצאה מכך, ניתקה גאורגיה את קשריה עם סוריה.
בתחילת ספטמבר 2018 ערך נשיא אבחזיה, ראול חג'ימבה, ביקור ממלכתי בדמשק. חג'ימבה נפגש עם בשאר אל-אסד ומכובדים גבוהים בדמשק. בשאר אל-אסד קישט את ראול חג'ימבה במסדר האומייאד, העיטור הסורי הגבוה ביותר. ראול חג'ימבה קישט גם את בשאר אל-אסד בתואר מסדר אפז'ה I, העיטור הממלכתי ביותר באבחזיה. מנהיגי שתי המדינות החליפו גם מתנות משתי המדינות. אבחזיה וסוריה הסכימו להסכם מקיף של שותפות אסטרטגית ויחסים דיפלומטיים בין אבחזיה לסוריה.
חילופי הדברים בין אבחזיה לסוריה גברו מאז ההכרה בסוף 2018. בסוף ספטמבר 2019 ביקרה משלחה המורכבת מאנשי עסקים סורים וחברי פרלמנט בסוחומי לכבוד יום העצמאות והניצחון של אבחזיה. באוקטובר 2020 פתחה אבחזיה שגרירות בדמשק.
יניב ברמן
יניב ברמן (נולד ב-1977) הוא במאי, מפיק ותסריטאי ישראלי.
קורות חיים.
יניב ברמן נולד בחיפה. הוא למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. סרטו הקצר "גם ילדים התחילו קטנים" על ילדים בחטיבת ביניים, אשר משתלטים על המוסד ולוקחים את המורים בני ערובה נבחר להשתתף בתחרות ה-Cinéfondation בפסטיבל קאן בשנת 2006. במשך 6 שנים הוא צילם סרט דוקומנטרי על פלוגה מילואים, שיצא בשנת 2007 בשם שלום פלוגה א'.
בשנת 2016 הוא כתב וביים את הסרט מדינת הגמדים, שכמו סרטיו הקודמים, עסק בתהליך הטראומטי של ילדים הנעשים חיילים בחברה מיליטריסטית אלימה.