את עונת , פתח גריפין חזק, וקבע שיאי עונה של 40 נקודות ו-12 ריבאונדים בהפסד ליוטה ג'אז. ב-26 בדצמבר, נפצע והושבת למספר שבועות בעקבות קרע חלקי בשריר הירך. גריפין אמנם היה צפוי לחזור ב-26 בינואר, אך סובב את יד ימין כשהכה איש צוות של הקליפרס במהלך ויכוח. בעקבות הכאת עובד המועדון, הורחק על ידי הקליפרס לארבעה משחקים. לפי משטרת טורונטו, בה אירע התקיפה, לא הוגשה נגדו תלונה על תקיפה. באפריל נודע שהוא סיים את העונה, בעקבות הפציעה בגידו.
דטרויט פיסטונס.
ב-30 בינואר 2018, לאחר 7 וחצי עונות עם הקליפרס, נשלח גריפין בטרייד לדטרויט פיסטונס, יחד עם וילי ריד וברייס ג'ונסון, בתמורה לאייברי בראדלי, טוביאס האריס, בובאן מריאנוביץ' ושתי בחירות דראפט עתידיות. במשחק מול פילדלפיה 76' ב-23 באוקטובר 2018 קלע גריפין 50 נקודות, ובכך קבע את שיא הקריירה שלו. בעונת שותף גריפין ב-18 משחקים בלבד, בשל פציעה בברכו השמאלית, והציג יכולת מאכזבת עם ממוצעים של 15.5 נקודות ו-4.7 ריבאונדים למשחק בלבד.
ב-5 במרץ 2021 שוחרר גריפין מדטרויט.
ברוקלין נטס.
ב-8 במרץ 2021 חתם גריפין בנטס.
חייו האישיים.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומדיה "המוח הנשי" לצידם של טובי קבל וסופיה ורגרה.
נילמר
נילמר הונורטו דה סילבה (בפורטוגזית: Nilmar Honorato da Silva; נולד ב-14 ביולי 1984 בבנדיירנטס שבפרנה) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
נילמר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון ספורט אינטרנסיונל, וקודם לקבוצה הבוגרת בעונת 2003. בקיץ 2004 הוא הוחתם על ידי המועדון הצרפתי אולימפיק ליון. כבר במשחקו הראשון בליון הוא הבקיע צמד שערים נגד סטאד רן, אך לא כבש אף שער ליגה עד לסיום עונת . למרות זאת, הוא זכה עם קבוצתו באותה עונה באליפות צרפת, והגיע עמה עד לרבע גמר ליגת האלופות.
בפתיחת העונה שלאחר מכן הושאל נילמר בחזרה לברזיל, אל קבוצת קורינתיאנס. על אף שהפגין יכולת טובה במדי קורינתיאנס, לא נמצא לו מקום בליון בשל ריבוי החלוצים בקבוצה (פרד, סילבן וילטור, מילאן בארוש וסידני גובו), וכרטיס שחקנו נמכר לקורינתיאנס. בתקופתו בקורינתיאנס הוא הפגין יכולות מרשימות של מהירות וכדרור, וזכה במקום ב"נבחרת האולסטאר" של הליגה הברזילאית בעונת 2005.
באוגוסט 2007 חזר נילמר לאינטרנסיונל. במדיה נילמאר המשיך את הצטיינותו, ואף כבש את שער הניצחון לזכות קבוצתו בגמר הקופה סודאמריקנה ב-2008, נגד אסטודיאנטס. ב-2009 הוא הבקיע שער מרהיב במשחק מול קורינתיאנס, שהועמד לפרס שער השנה של פיפ"א.
ביולי 2009 הועבר נילמר למועדון הספרדי ויאריאל, תמורת 11 מיליון אירו. כמעט את כל עונת 2011-12 החמיץ נילמר בשל פציעה, מה שהחליש מאוד את התקפת קבוצתו, ויאריאל, והיא אף ירדה לליגה הספרדית השנייה בסיום אותה עונה. בשנת 2012, עקב אי רצונו של נילמר לשחק בליגה השנייה, החלה בו התעניינות, ואף אחת מצד ברצלונה. לבסוף באופן מפתיע, חתם נילמאר בא-ריאן הקטרית. ב-10 ביולי 2017 חתם נילמר בסנטוס לשנה וחצי.
נילמר החל לשחק בנבחרת הלאומית של ברזיל בשנת 2003, עת הופיע בגביע הזהב של CONCACAF. תחת המאמן דונגה הוא הפך לשחקן קבע בנבחרת. הוא נכלל בסגל ברזיל לטורניר גביע הקונפדרציות 2009, והבקיע חמישה שערים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, כולל שלושער במשחק מול נבחרת צ'ילה. הוא זומן לסגל הנבחרת גם למונדיאל עצמו.
נילמאר
מעוז בודפסט
מעוז בודפסט היה המעוז הצפוני ביותר בקו בר-לב ושכן על שפת הים התיכון. בודפשט הוא המעוז היחיד שלא נכבש ולא פונה במהלך מלחמת יום הכיפורים. המוצב נודע בכינויו "בודפשט" שהיה שם הקוד שלו במפת סיריוס, במלחמת ההתשה נקרא "פליקן" ו"עטיפה".
מיקום ומבנה המעוז.
מעוז בודפסט נהנה מבידוד גאוגרפי ומתנאים טופוגרפיים שהקשו על הגישה אליו, הוא לא שכן על שפת תעלת סואץ כמו יתר המעוזים, אלא על רצועה צרה, שהפרידה בין הים התיכון לבין אזור מלחה שהוצף לפרקים. דרך הגישה הסלולה אל המעוז, "ציר מכפלת", הייתה על השרטון שבין פורט פואד לימת ברדוויל.
אחת הבעיות בבניית המעוז היו ההצפות החוזרות ונשנות, חיל ההנדסה התגבר על אתגר זה באמצעות הגבהת המוצב על בסיס כלונסאות שנלקחו מאזור תעלת סואץ שם שימשו את המצרים לתחזוקה שוטפת של התעלה.
מבני המעוז כללו:
הקרבות על מעוז בודפסט.
עם פרוץ הקרבות ב-6 באוקטובר 1973 אויש המעוז ב-10 חיילי מילואים מגדוד 68 של החטיבה הירושלמית בפיקודו של סרן מוטי אשכנזי, שהיה סגן מפקד פלוגה ג' בגדוד, 42 חיילי תותחנים מגדוד "שפיפון" בפיקוד סרן אלי דולגין, שהפעילו 4 תותחי הוביצר 155 מ"מ קבועים בתוך שני בונקרים, שכונו תותחי נברון ושתי מרגמות סולתם 120 מ"מ, ובחוליית מכ"ם מחיל הים בת שישה חיילים בפיקוד גבי של.
בודפשט נחשב המוצב הגדול ביותר בקו בר-לב וחשיבותו הרבה הייתה בהיותו על חוף הים התיכון וסמוך לפורט פואד. ככזה היה 'העיניים של חיל הים מול המצרים' ומשום כך ניסו המצרים להשתלט עליו עם פתיחת המלחמה ב-6 באוקטובר.
על פי עדותו של אשכנזי, מצב המעוז היה מוזנח מאוד, עם מיגון חסר או לקוי, ללא התייחסות עניינית מצד מפקדי הגזרה חרף הפצרותיו, כך גם ממצאי מודיעין כגון עקבות אנשי צפרדע מצרים, שהתגלו על הציר המוביל למוצב. ערב המלחמה דולל הכוח שעמד לרשותו, כשהעביר תשעה אנשים מיחידתו לתעוז "טרקלין" העורפי יותר.
התקפת המצרים ב-6 באוקטובר החלה בהפגזה ארטילרית והפצצה בנפלם על המעוז, שחיפתה על התקדמות טור שריון, נגמ"שים, ג'יפים נושאי תול"רים ומשאיות נושאות חי"ר מחטיבה 135 מהארמייה השנייה המצרית מכיוון פורט פואד, או צפון מערב. חטיבת החי"ר המצרית כללה שלושה גדודי חי"ר, גדוד טנקי T-34 (22 טנקים), פלוגת סיור, פלוגת נ"מ (12 תותחי נ"מ 37 מ"מ), ארטילריית שדה (12-18 תותחי 122 מ"מ) וכוחות נ"ט.
בהפגזה נהרגו שלושה מחיילי המוצב שהפעילו את המרגמות: שניים מחיילי התותחנים ואמציה אילני חייל מהנח"ל שנשלח מהרבנות הצבאית לעריכת תפילות יום הכיפורים במעוז וסייע ללוחמים. שלושה חיילים נוספים נפצעו וחייל נוסף מהסוללה נהרג מהפצצות אוויריות של מטוסי סוחוי. למעוז חברו בצהריי היום, שני טנקי מגח בפיקודו של סגן-משנה שאול מוזס מגדוד 9 של חטיבה 14. הכוח של מוזס השמיד כשישה טנקים מצריים, 10 נגמ"שים וכלים נוספים והביא לנסיגה של הכוחות, סיוע אווירי ישראלי פגע בכוחות הנסוגים. ביום השני של המלחמה יצאו מכלל פעולה התותחים של המוצב, לאחר שפגז זרחן פגע במצבור החומר ההודף של הסוללה. בהמשך המלחמה הדפו הטנקים בסיוע חיילי המעוז תקיפות נוספות של המצרים שהגיחו על גבי כלי רכב אמפיבים מכיוון הים.
בערב היום הראשון של המלחמה, נחת כוח קומנדו מצרי על השרטון, חסם במוקשים את ציר "מכפלת" - דרך הגישה מדרום-מזרח למעוז, והציב מארב טילי סאגר. טנקים מ"כוח לפידות", גדוד מוקטן שהורכב אד-הוק בתחילת המלחמה, בפיקודו של יעקב לפידות, ניסו לחבור אל המוצב אך פעמיים נהדפו לאחר שנפגעו מהמוקשים וממארב הטילים. ב-9 באוקטובר תקף הכוח, בהרכב של פלוגת טנקים ופלוגת חי"ר מסיירת שקד, את המארב המצרי אך נבלם תוך שהוא סופג פגיעות קשות, 15 הרוגים וכ-30 פצועים.
ב-10 באוקטובר חברו 2 זחל"מים מגדוד 906 (קורס מכ"ים של הנח"ל) למעוז להביא תחמושת ומזון, ולפנות את חללי ההרוגים מהתותחנים שהיו שם. רק ב-11 באוקטובר הצליח כוח צנחנים מגדוד 564 בפיקודו של יוסי יפה יחד לחסל את המארב ולחבור למעוז בודפסט. לאחר החבירה בערב ה-11 באוקטובר, הוחלפו לוחמי החטיבה הירושלמית בפלוגה מוקטנת מגדוד 906, הפיקוד על המוצב הועבר מאשכנזי לסרן סמי פור מפקד פלוגת הנח"ל. כמה ימים לאחר מכן נוספה מחלקה שישבה בבלוזה וחברה ליתרת הפלוגה של 906 בבודפשט.
ב-15 באוקטובר חסמו שוב כוחות מצרים את ציר "מכפלת", כוח חרמ"ש מגדוד 141 של חטיבה 204, ספג פגיעות קשות בשעה שניסה לפרוץ את הציר ושלושה זחל"מים הושמדו. משימת פתיחת הציר הוטלה על פלוגה ל' של גדוד חרמ"ש 128 מחטיבה 11 השכנה, שהועברה לפיקודה של חטיבה 204. פלוגה ל' מנתה כ-80 חיילי חרמ"ש מצוידים בכ-10 זחל"מים שציודם אינו משופר (מכשירי קשר תקולים או לא קיימים). המצרים שהטמינו את המארב על הציר היו מצוידים בנשק נ"ט והתפתח קרב עקוב מדם. מפקד הפלוגה נפגע מפגיעת כדור ונהרג. הזחל"ם המשיך עד שהגיע למעוז, מפקד אחר לקח פיקוד והחזיר את הזחל"מים אחורנית כדי להגיע אל המארב, אולם המצרים החלו לירות אש חזקה. כמה זחל"מים נפגעו, הכוח נעצר והסתער על המצרים. בסיום הקרב יצאו המצרים מהבורות בהם התחפרו ונכנעו. בקרב זה נהרגו 18 חיילי צה"ל ו-35 נפצעו. מיד לאחר הקרב הגיעה תגבורת של גדוד צנחנים 564 שסייע לטפל בפצועים, לקחת את השבויים המצרים ולפנות את ההרוגים. הדרך לבודפשט נותרה פתוחה עד לסיום המלחמה.