לטענת הרודוטוס, הרפגוס שלא שכח את רצח בנו הסית את כורש למרוד בסביו. כורש בעזרת אביו איחד שבטי הפרסים שהיו משועבדים למדי, והחל לארגן את המרד. לטענת ניקולאוס איש דמשק כורש שהה בזמן פתיחת המרד בארמונו של אסטיאגס, והצליח רק בקושי להימלט משם. אסטיאגס שלח יחידת פרשים לדלוק אחריו, אולם כורש הביס אותם. הרודוטוס לעומת זאת אינו מזכיר את המאורע. אסטיאגס גייס צבא גדול כדי לדכא את המרד, ומינה את הרפגוס למפקד הגיס, "כאילו רוח עיוועים ניסכה עליו מאת האל" כדברי הרודוטוס. הרפגוס שכאמור הסית מלכתחילה את כורש למרד, ערק עם מרבית הכוח אל צבאו של כורש, והמעטים שנותרו נאמנים למלכם הושמדו. המאורע הוא ככל הנראה אמיתי, שכן הוא נזכר גם במקור נוסף "הכרוניקה של נבונאיד", המתארת את שנות שלטונו של נבונאיד מלך בבל. בכרוניקה נכתב:
אסטיאגס הזועם גייס את כל חייליו, ופלש לפרס. הוא נפגש עם צבאם של כורש וכנבוזי בקרב הגבול הפרסי. הרודוטוס אינו מפרט על מהלכי הקרב ורק כותב שאסטיאגס הפסיד. סופרים אחרים לעומת זאת מאריכים בתיאור, ולטענתם בתחילה כורש הפסיד ואף נאלץ לפנות את אנשאן מתושביה. כנבוזי אביו של כורש נלקח בשבי המדי. על פי קטסיאס אסטיאגס אמר לו: "אתה אחשדרפן מצוין, כך אתה ובנך מודים לי על מה שעשיתי למענכם?" כנבוזי מת בשבי המדי. כאן נפסק תיאורו של קטסיאס, וממשיך רק כאשר כורש כבר מלך פרס ומדי. גורלו של אסטיאגס לאחר התבוסה אינו ברור, הרודוטוס מביא סיפור לפיו הוא הוצב בפני הרפגוס שלעג לו, אסטיאגס בתגובה גינה אותו על בוגדנותו שכן: "עתה נעשו המדים לעבדים בלי אשמתם, במקום אשר היו אדונים, והפרסים, אשר היו עד היום עבדים למדים, היו עתה לאדונים." לטענת הרודוטוס כורש חס על אסטיאגס, אם כי קטסיאס טוען שהוא נרצח בידי ידידו של כורש הוברס.
חלק מהחוקרים בסוף המאה ה-20 מציעים סיבות שונות למרד הפרסי, וטוענים שחוסר היציבות הפנימית בממלכת מדי, כמו גם אובדן תמיכת האצולה וחדירת שבטים זרים, גרמו לקריסת הממלכה ולכיבושה בידי הפרסים. לאחר נפילתו בשבי של אסטיאגס, ניסה גיסו קרויסוס מלך לידיה להביס את כורש, אולם הובס גם הוא.
אורימדון
אורימדון (ביוונית: Ευρυμέδων; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי שפעל בתקופת המלחמה הפלופונסית.
ביוגרפיה.
אביו היה אתונאי בשם תוקליס, לא ידוע דבר על מוצאו או ילדותו.
הוא נזכר לראשונה לאחר קרב סיבוטה, הוא נשלח בראש צי ספינות לעזרת הקרקירים שהותקפו בידי הקורינתים. השייטת שלו הגיעה באיחור, לאחר שהקורקירים כבר הובסו. אולם הוא הצליח להרתיע את הקורינתים ולגרום לנסיגתם למרות זאת. הוא שהה בקרקירה שבוע, במהלכו התחוללה בעיר מלחמת אזרחים, שנמשכה גם לאחר עזיבתו את העיר.
בקיץ 425 לפנה"ס נשלח אורימדון יחד עם סופוקלס אל רגיון, כדי לתגבר את חיל המצב האתונאי שם. על פי הפקודות שניתנו להם, היה עליהם לנחות תחילה בקרקירה, להפסיק את מלחמת האזרחים שם, לרתום את הצי הקרקירי לעזרת האתונאים, ורק לאחר מכן להמשיך אל רגיון. אולם כאשר עברו ליד מסיניאה בדרך לקרקירה, נודע להם שחיל מצב ספרטני חזק כבר נמצא בנמל מסיניאה. דמוסתנס הציע לכבוש את פילוס, כדי להקשות על חיל מצב זה. אורימדון וסופוקלס סרבו, אולם סערה חזקה הדפה אותם ממילא לפילוס, ובלית ברירה ערכו את הקרב, שכונה קרב פילוס והסתיים בניצחון אתונאי מוחץ. לאחר מכן הפליג אורימדון לקרקירה, והצליח לסיים את מלחמת האזרחים שם. כשהגיעו לרגיון, התברר שהערים שלחמו באתונאים באזור כבר השלימו ביניהם, ולאורימדון ועמיתיו לא נותר אלא להתפנות. באתונה זעמו על כך, ואורימדון נידון לקנס באשמה של קבלת שוחד. עמיתיו נידונו לגלות.
למשך עשר השנים הבאות הוא אינו נזכר שוב, אולם כאשר הגיעו דיווחים מדאיגים על תוצאות המערכה האתונאית בסיצליה, נשלח אורימדון עם 10 ספינות וסכום כסף גדול לסיציליה. זמן קצר לאחר מכן נשלח בעקבותיו דמוסתנס. הוא לקח חלק שולי למדי במערכה באי, והיה שותף לדעתו של דמוסתנס שטען שיש לפנות את האי במהירות האפשרית, אולם המפקד העליון ניקיאס סירב לאשר זאת. ההתקפות האתונאיות על סירקוסאי הפכו לנואשות יותר ויותר, באחת מהן אורימדון הוביל צי שהיה אמור לתקוף את סירקוסאי דרך הים. הוא התנגש בצי הסירקוסי, אולם רצה לאגף אותו, ועל כן עם חלק מהספינות עזב את המרכז וניסה לתקוף מימין. לרוע המזל הסירקוסים הביסו את המרכז האתונאי מהר מדי, ולאחר מכן הביסו את אורימדון שנהרג בעצמו בהתקפה.
מקס הופמן
קרל אדולף מקסימיליאן הופמן (בגרמנית: Carl Adolf Maximillian Hoffmann; 25 בינואר 1869 בהומבורג, פרוסיה (כיום בגרמניה) – 8 ביולי 1927 בבאד רייכנהאל, רפובליקת וויימאר) היה איש צבא פרוסי-גרמני שנטל חלק מכריע בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. הוא נחשב במטכ"ל הגרמני כ-"מומחה לענייני רוסיה".
ביוגרפיה.
הופמן נולד בעיר הומבורג שבממלכת פרוסיה (כיום גרמניה), כבנם של יוליוס ושרלוט הופמן, אביו היה מנהל בית המשפט המחוזי. הוא למד באקדמיה הצבאית של הצבא הפרוסי, והתגייס לצבא בשנת 1887. הוא נחשב כמומחה בכל הקשור בענייני האימפריה הרוסית. הוא בילה שישה חודשים ברוסיה כמתורגמן, ולאחר מכן שרת חמש שנים באגף הרוסי של המטכ"ל, וסייע בתכנונה של "תוכנית שליפן". בשנת 1904 נשלח לייעץ ללצבא היפני הקיסרי במלחמתו נגד רוסיה. על פי המסופר באחת הפעמים לא נתן לו גנרל יפני לצפות מעל גבעה בתמרוני הצבא היפני, הופמן הזועם הטיח בו: "אתה צהוב עור, הנך חסר תרבות אם לא תתן לי ללכת לגבעה ההיא". לאחר מכן חזר לגרמניה, והמשיך לעבוד על הפלישה המתוכננת לרוסיה במסגרת תוכנית שליפן. ביומניו הוא טוען שגנרל רוסי הציע למכור לו מידע מודיעיני רב ערך, אולם ממשלת גרמניה סרבה לתת תקציב לכך.
בשנת 1914 מונה לקצין המבצעים הראשי של הארמייה השמינית, שהוצבה בפרוסיה המזרחית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הציע הופמן למפקדו מקסימיליאן פון פריטוויץ תוכנית מלקחיים שתשמיד את הצבא הרוסי באזור. אולם פריטוויץ לא רצה לשמוע על כך, ונצמד להוראות שקיבל, לעכב את הרוסים ולסגת רק במקרה של השמדה כללית. אולם לאחר קרב גומבינן הוחלף פריטוויץ בפאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף. השניים הקשיבו לעצותיו של הופמן, והובילו את הצבא לניצחונות בקרב טננברג וקרב האגמים המזוריים. אם כי לא ברור באיזו מידה היו התוכניות של הופמן ובאיזו מידה היו של לודנדורף והינדנבורג. בזיכרונותיו טוען הופמן שאת שני הקרבות תכנן בעצמו ללא עזרתם של השניים. הוא הסתכסך קשות עם לודנדורף, וביומנו הוא כותב נגדו ביקורת קשה. לעומת זאת הוא תמך בהינדנבורג, ואף סייע לו להתמנות כיורשו של אריך פון פאלקנהיין.
כאשר עזבו הינדנבורג ולודנדורף את החזית המזרחית, והפכו למעשה לשליטי הקיסרות, מונה במקומם ליאופולד, נסיך בוואריה, והופמן מונה כסגנו. למרות שבפועל מקבל ההחלטות היה הופמן והנסיך נשמע לו לרוב. הופמן כותב ביומניו על ליאופולד: "ללא ספק הוא נבון... אך רחוק מלהיות כוכב במקצועו... ואי אפשר לראות בו אדם אחראי". הופמן ייצג את גרמניה ב-"חוזה ברסט-ליטובסק", ובהמשך יזם את "מבצע אגרוף" שבמסגרתו פלשו כוחות גרמניים ואוסטרו-הונגריים לאוקראינה. אולם בהדרגה החל לודנדורף, שכאמור היה מסוכסך עמו, לנהל נגדו קמפיין השמצה בו האשים אותו בין היתר שהוא ליברל ומקורב ל-"חוגים יהודיים". לאחר סוף המלחמה חזר לגרמניה, וסייע בהקמת הצבא הגרמני החדש ה-"רייכסווהר". הוא פרש משירות צבאי בשנת 1918, ועיבד את יומניו לספר בשם "The war of lost opportunities" שזכה להצלחה ותורגם למספר שפות.
הפיגוע באוטובוס בוואדי עארה
הפיגוע באוטובוס בוואדי עארה (נחל עירון) היה פיגוע התאבדות שבוצע ביום רביעי, 20 במרץ 2002, באוטובוס "אגד" שהיה בדרכו בקו 823 מתל אביב לנצרת דרך עפולה, בצומת מוסמוס שבכביש 65 (נחל עירון - ואדי עארה). בפיגוע נרצחו 7 ישראלים ונפצעו 30.
הפיגוע.
בסביבות השעה 07:00 בבוקר ה-20 במרץ 2002, בצומת אום אל-פחם עלה על האוטובוס שיצא ב-05:30 לפנות בוקר מהתחנה המרכזית החדשה של תל אביב, מחבל בן 20 מג'נין שנשלח בידי הג'יהאד האסלאמי. דקות ספורות לאחר מכן, הגיע האוטובוס לצומת מוסמוס והמחבל המתאבד הפעיל את מטען החבלה שנשא על גופו. בפיצוץ נרצחו שבעה ישראלים ונפצעו 30.
ג'סי (תוכנית טלוויזיה)
ג'סי (באנגלית: Jessie) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית, המשודרת בערוץ דיסני. הסדרה נוצרה על ידי המפיקה והתסריטאית הקנדית פמלה אלס אוקונל, ומופקת על ידי חברת "It's a Laugh Productions". הפרק הראשון בסדרה שודר ב-30 בספטמבר 2011, והאחרון ב-16 באוקטובר 2015.
הסדרה עוקבת אחר נערה בשם ג'סי פרסקוט, שעוברת ממגוריה בטקסס לניו יורק, על מנת להגשים את חלומה להפוך לשחקנית. חלומה של ג'סי אינו מתרומם, ובמהרה היא מוצאת עצמה אומנת לארבעה ילדים תלותיים ועשירים: אמה, לוק, זורי וראבי. בבית מגוריהם של הילדים ג'סי פוגשת גם בברטרם, משרתם העצלן. את דמותה של ג'סי מגלמת דבי ראיין, את דמויותיהם של אמה, לוק, זורי וראבי מגלמים פייטון ליסט, קמרון בויס, סקיי ג'קסון וקראן בראר, בהתאמה, ואת דמותו של ברטרם מגלם קווין צ'מברלין.
במאי 2014 חודשה "ג'סי" לעונה רביעית ואחרונה בסדרה. במקביל לסיום הסדרה עלתה בעקבותיה הסדרה: "".
סדרת בת.
לאחר שנודע כי עונתה הרביעית של הסדרה תהיה האחרונה בה, הוכרז כי היא לא תיגמר בזו, וכי ייצא לה ספין אוף, שיענה לשם "BUNK'D". כמו גם, הוכרז שקמרון בויס, קווין צ'מברלין ודבי ראיין לא ייקחו חלק בסדרה. בערוץ דיסני הישראלי, זכתה הסדרה לשם "". הפרק הראשון בספין-אוף שודר ב-31 ביולי 2015, ובישראל ב-2 בדצמבר 2015.
פרננדו קאסרס