עדויות ארכאולוגיות שהתגלו באי מלמדות כי האי היה מיושב החל מהתקופה הנאוליתית. האתרים הנאוליתיים שנשתמרו, המכונים לב אורקני הנאוליתית מהווים כיום אתר מורשת עולמית של אונסק"ו וכוללים את הקבר של מיס האו, את האבנים הניצבות בסטנס, את טבעת ברודגאר ואת הכפר הנאוליתי שהשתמר היטב בסקארה ברי, ואשר מאפשר לארכאולוגים להבין את אורח החיים בצפונה של סקוטלנד בתקופה הפרה היסטורית.
כמו כן נשתמרו באי שרידים מהתקופה הפיקטית ושרידי התיישבות ויקינגית. מתיישבים ויקינגים התיישבו באי במהלך המאה השמינית. במאה ה-15 עברו איי אורקני לשליטת סקוטלנד.
קתדרלת מגנוס הקדוש וארמון הרוזן וארמון הבישוף בקירקוול (שני האחרונים הרוסים כיום) נבנו במאה ה-16.
במהלך המאה ה-16 החלה התיישבות באזור סטרומנס (קיים תעוד בדבר פונדק באתר בתקופה זו). העיר גדלה בשלהי המאה ה-17 במהלך המלחמה בין אנגליה וצרפת עת נעשה שימוש רב בנמל העיר על ידי חברת מפרץ הדסון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה נעשה שימוש רב באי. מחסומי צ'רצ'יל נבנו במהלך מלחמת העולם השנייה על מנת להגן על מימי האיים בעקבות הטבעת ספינת הוד מלכותו רוייל אואוק ב-14 באוקטובר 1939 על ידי צוללת גרמנית. בניית המחסומים החלה במאי 1940 והסתיימה בספטמבר 1944.
אקלים.
אקלים האי ממוזג, על אף מיקומו הצפוני, בשל מעבר זרם הגולף בסמוך לאי. הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס (כאשר הטמפרטורה הממוצעת לחורף היא 4 מעלות צלזיוס, ולקיץ היא 12 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 850 ל-940 מ"מ גשם. חודשי הקיץ והסתיו מאופיינים בערפל. סופות עזות פוקדות את האי בחודשי החורף.
תחבורה.
דרכים.
באי מיילנד מצויות מרבית הדרכים של איי אורקני. האי מקושר בסוללה לאיים דורם רונלדסיי ובוריי (הסוללות עוברת מעל מחסומי צ'רצ'יל).
קיימות תוכניות להקמת מנהרת אורקני אשר תקשר את האי לסקוטלנד.
תעבורה אווירית.
שדה התעופה העיקרי של איי אורקני הוא שדה התעופה קירקוול המצוי באי מיינלנד. שדה התעופה מנוהל על ידי חברת שדות התעופה היילנדס והאיים בע"מ. חברת התעופה לוגנאייר מקיימת טיסות סדירות בין מיילנד לאברדין, אדינבורו, גלאזגו ואינוורנס שבסקוטלנד וכן לשדה התעופה סמבורג שבשטלנד.
מעבורות.
שירות מעבורות מקשר את האי מיילנד לסקוטלנד, וליתר איי אורקני. קווי מעבורות מקשרים בין קירקוול ללרוויק שבשטלנד ולאברדין שבסקוטלנד. קו נוסף מקשר את סטרומנס לסקרבסטר.
החי והצומח.
האי מיילנד משמש אתר קינון לציפורי ים רבות, הניזונות מהדגה הרבה המקיפה את האי. לוך האראיי משמש אתר קינון לברווזים החורפים בו, ונצפו בו למעלה מ-10,000 ברווזי בר בחורף אחד.
באיים מספר מועט של חיות בר - הקאטיק (Cuttick) סוג של מכרסם בר ("Microtus arvalis orcadensis") הנמצא רק באיי אורקני, הוא זן אנדמי לאי. כמו כן ניתן למצוא באי ארנבות, שפנים וצפרדעים.
600 מינים שונים של צומח תועדו באי. בין הצמחים הנדירים שבאי ניתן למנות את צמח הצדפה (Mertensia maritima) ואת הורד הסקוטי ("Primula scotica").
מרבית שטחי האי מכוסים בצמחייה עשבונית, והשטחים המיוערים באי מועטים.
עדי פרג
לייב מינצברג
הרב נתן יהודה לייב מינצברג, (כונה לייבל; י"ב באדר ב' ה'תש"ג, 19 במרץ 1943 – ט"ז בחשוון ה'תשע"ט, 25 באוקטובר 2018) היה ראש ישיבת המתמידים ומנהיגה הרוחני של קהילת קהל עדת ירושלים. סדרת ספריו, "בן מלך", עוסקת בפרשנות המקרא על דרך הפשט, בביאור דרשות חז"ל ובמחשבת ישראל.
תולדות חייו.
נולד בירושלים, לאלימלך ורבקה מינצברג. בגיל 5 נהרג אביו מפגז ירדני במהלך מלחמת העצמאות, והוא גדל בבית הרב ישראל יצחק רייזמן, שכיהן כדיין ומו"צ בעדה החרדית. בגיל 16 התמנה למדריך ב"חבורות" של ישיבת המתמידים שהייתה אז תחת הנהגתו של הרב אברהם לייב קליין, והעביר שם שיחות מוסר ומחשבת ישראל.
בגיל 18 התחתן עם חנה, בתו של הרב אליעזר דוד ברנד, מראשי מערכת אוצר הפוסקים. למד בין השאר בכולל בישיבת קמניץ בירושלים בראשותו של הרב מרדכי אליפנט, ובכולל "מגלה עמוקות - לב יהודה", שם למד מקרא במשך כמה שעות ביום.
לאחר שהרב קליין הזדקן ופרש מראשות הישיבה, תלמידי הישיבה הפעילו לחצים על הרב מינצברג שיסכים להחליפו, והוא נעתר לבסוף, לאחר שהרגיש שדברים שאמר האדמו"ר מגור, הרב ישראל אלתר, בטיש שבו השתתף, הם סימן משמים שעליו לעשות זאת.
תחת הנהגתו התבססה קהילת 'המתמידים' והפכה ממסגרת חינוכית לצעירים לקהילה מבוססת עם בתי מדרש וישיבות שעוצבו בהתאם להשקפת עולמו והשפעתו הכריזמטית.
הרב מינצברג הרבה למסור שיחות ושיעורים, בעיקר במקרא, ובמחשבת ישראל אך גם בתלמוד ועניינים אחרים. הותיר אחריו ספריית קלטות המכילה כ-4,500 שיעורים, חלקן שוכתבו ונערכו כספרים. שיעורים אלה, על תוכנם וסגנונם העצמאי, היו ברבות הימים הרקע למחלוקת נגדו.
נפטר בט"ז בחשוון תשע"ט (25 באוקטובר 2018) כתוצאה מסיבוך של ניתוח שעבר, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. בהלווייתו מונה בנו, הרב ברוך מרדכי מינצברג, חתנו של הרב ברוך שפירא, לממשיך דרכו בהנהגת הקהילה ומוסדותיה.
משפחתו.
בנו הבכור אלימלך הוא מנהל חינוכי בתלמוד תורה צאן קדשים בביתר עילית ובבית שמש.
בנו השני, ברוך מרדכי, משמש כיום כממשיכו בהנהגת הקהילה.
חתנו הרב אשר ליכטנשטיין משמש כר"מ בישיבת חיי משה בירושלים.
חתנו הגדול, הרב מתתיהו הירשמן, נשא במשך למעלה מ-20 שנה בעול הניהול הכלכלי של מוסדות הקהילה. לאחר שבשנת 2011 נחשפה פרשת זיוף מסמכים חמורה שהתנהלה במשרדי המוסדות, ובעקבות דרישת הרב הירשמן לבצע חקירה פנימית לגילוי זהות המלשינים לטענתו, הרחיק הרב מינצברג את חתנו מניהול המוסדות ונוצר קרע בין השנים. סכסוך זה הוביל לפרישה של כמה ממקורבי הרב הירשמן, ביניהם אף ראש ישיבת המתמידים באותה עת, הרב חיים מן ההר.
כמה מגיסיו הם הרב שלמה פישר, הרב שלום חיים פרוש והרב חיים ברנד (ר"מ בישיבת לוצרן ואביו של הרב שמואל ברנד).
שיטתו.
הרב מינצברג פיתח במהלך השנים הגות עצמאית ושונה במידה רבה מהסביבה בתוכה פעל - קהילת בני הישוב הישן בירושלים, ובחלקה אף יוצאת דופן בעולם החרדי בכללותו.
גישתו ליהדות התאפיינה בשאיפה להתחברות טבעית לתורה ולמצוות ובניסיון לבאר את טעמי המצוות בדרך המתיישבת על הלב. לדעתו, קיום המצוות ללא הבנתן באופן זה עשויה להביא לאדישות רוחנית ולעשייתם כ'מצוות אנשים מלומדה' ללא קשר נפשי ורגשי.
בהתאם לכך, הדגיש את הצורך בלימוד מעמיק של התורה שבכתב, משום שלדעתו מסגנון הכתובים ומדרשות חז"ל עליהם ניתן להבין את מגמתה של כל מצווה ואת הדרך הנכונה בעבודת ה'. לשיטתו, כל מצווה בתורה שבכתב מבטאת רעיון מוסרי-אלוהי, וכאשר נזכרת מצווה פעמיים או יותר בתורה הרי זה משום שיש לאותה מצווה כמה שורשים וכוונות שיש לשים לב אליהם.
במאמר מקיף תחת הכותרת האור הגנוז בחמשת הספרים, מוצגת שיטתו לפיה כל חומש מציג פן שונה ביחס בין הקב"ה לעם ישראל, ומכאן חילופי הסגנונות בין החומשים. לדבריו, תרי"ג המצוות וסיפורי המקרא חולקו לחומשים השונים לפי מגמת כל חומש. כך למשל הוא מפרט מדוע חולקו פרשיות המשכן לשלושה חומשים. עוד הוא מראה במקומות רבים שחזרה על מצווה נובעת מהבדל סגנון בטעם המצווה, ומכל שינוי ניתן ללמוד פן נוסף בעבודת ה'. למשל, בספרו 'בן מלך - שבת קודש', הוא מנתח שתים עשרה פרשיות בתורה העוסקות בעניין השבת והצורך בכל אחת מהן כדי להשלים את התמונה המלאה של המצווה בצורה מורכבת.
הרב מינצברג מדריך את תלמידיו לגעת במהות בדרך פשוטה, ללא פלפולים, ורמאות עצמית. לדרך זו הוא קורא "עומק הפשט". גם שיטת הלימוד העיונית בגמרא ובפוסקים בישיבתו מתייחדת בחתירה להבנת מהות ושורשי הדברים ואינה מסתפקת בהגדרה משפטית הנהוגה בשיטת הלמדנות הקלאסית ברוב הישיבות הליטאיות.
במקביל להיבטים השכלתניים בשיטתו, הרב מינצברג החשיב גם את פיתוח הרגשות והכמיהה בעבודת ה', כגון תפילה בהתלהבות. הדרכתו המעשית נוטה לאופטימיות ולראיית התורה והמצוות כחובה נעימה. התורה והמצוות אינן שוללות את העולם הזה, אלא מדריכות את האדם לחיות בו בצדק, ביושר ובקדושה. בשונה מחוגים רבים ביהדות החרדית שיטתו מעודדת חשיבה עצמאית, המולידה לדעתו אמונה בלתי כפויה. משנתו החינוכית גורסת כי בדורנו יש למעט בכל הקשור לענישה או ליראת העונש. על המחנכים להדגיש את היופי והחשיבות של התורה והמצוות, ואת האושר להיות יהודי הזוכה לקיים את התורה. כמו כן להשקפתו מותר ואף מצווה להנות מהעולם הזה במידה הנכונה, ובשיחותיו היה מרבה לעיתים לתאר את דרכי ההנאה מהעולם, מפלאי הטבע וחוויות הגוף.
ראה בהתפתחותם של תנועת החסידות ועולם הישיבות שהתפתחו במאתיים השנים האחרונות, הארה מחודשת המלמדת שישנן תובנות שהדורות האחרונים זוכים להן יותר מהדורות הקודמים, ויש בכך לבשר את הפצעת אורו של משיח.
בספר 'בן מלך - גלות וגאולה', אומר הרב מינצברג שהשואה היא תהליך אלוהי שנעשה בסיום הגלות, ומאז מתחיל תהליך של הכנה לגאולה שמתבטא בחזרת עם ישראל לארצו, הביטחון השורר בארץ, ובהתפתחות המואצת של הקהילות החרדיות בארץ ישראל. עם זאת התנגד למדינת ישראל, משום שלדעתו היא מייצגת אידאולוגיה חילונית כפרנית, ונמנע מהשתתפות בבחירות כדעת הרב רייזמן שגידלו בילדותו, אך לא אסר זאת על תלמידיו ובני קהילתו שרבים מהם משתתפים בבחירות כרוב הקהילות החרדיות. תמך באגודת קדושת ציון המייצגת גישה חרדית הרואה במציאות הנוכחית אתחלתא דגאולה.