כיום CBD כבר לא קיימת והגוף המרכז את ענפי הספורט האולימפיים בברזיל (נכון לשנת 2010) הוא הוועד האולמפי הברזילאי.
הקמת CBF ונשיאיה.
CBF נוסדה ב-24 בספטמבר 1979, כאשר חדלה CBD לפקח על ענף הכדורגל בברזיל. מה שהוביל לכך היה הלחץ שהופעל מצד פיפ"א, אשר דרשה כי ענייני הכדורגל במדינות החברות בפיפ"א ירוכזו בידי ארגון עצמאי.
נכון למרץ 2018, נשיא ההתאחדות הברזילאית הוא אנטוניו קרלוס נונס .
ז'וזה מריה מרין החליף ב-12 במרץ 2012 את ריקרדו טיישיירה, אשר כיהן בתפקיד מאז 16 בינואר 1989. טיישיירה היה נשוי במשך 30 שנה, עד שנת 1997, לבתו של ז'ואו האבלנז', נשיא פיפ"א בין השנים 1974 ו-1998 ונשיא CBD בין 1958 ו-1975. הקדנציה האחרונה של טיישיירה הייתה השישית שלו כנשיא CBF והייתה אמורה להסתיים בתום מונדיאל 2014, שיתקיים בברזיל, אך לחץ ציבורי וממשלתי בגין האשמות חוזרות של שחיתות (ראו למעטה) הביאו אותו לפרישה מוקדמת. לפני טיישיירה, עמדו בראש CBF שלושה נשיאים, כולל אלנו נונס שהיה הנשיא בעת הניתוק של CBF מ-CBD.
הישגים.
CBF היא התאחדות הכדורגל המצליחה בעולם. נבחרת הגברים ברזיל זכו בכל תואר אפשרי.
נבחרות גברים.
תארים בינלאומיים ברמה גלובלית
תארים ביבשת אמריקה
נבחרות נשים.
תארים בינלאומיים ברמה גלובלית
תארים ביבשת אמריקה
גביע ז'יל רימה.
זכייה.
אחד מהישגיה הבולטים של נבחרת ברזיל בכדורגל הוא זכייתה לצמיתות בגביע על שם ז'יל רימה. גביע ז'יל רימה היה גביע אשר החזקה עליו הועברה בין המדינות אשר זכו בו בין טורניר לטורניר של המונדיאל. בצורה זו אמור היה הגביע לעבור בין יד ליד, מעת שנערך הטורניר הראשון של המונדיאל ועד לזכייה שלישית של מדינה מסוימת במונדיאל. בשנת 1970, זכתה ברזיל בפעם השלישית בגביע זה, ואי לכך הוענק לה הגביע לצמיתות (גביע אחר, המכונה "גביע העולם של פיפ"א", הוכן עבור הטורנירים שנערכו לאחר 1990). הגביע, שהיה העשוי מ-3.8 קילוגרם זהב, הוצב לתצוגה במשרדי CBF בריו דה ז'ניירו מיד עם הזכייה בו, והעתק ממנו נשמר בכספת הארגון.
גנבת הגביע.
בליל ה-19 בדצמבר 1983 נגנב גביע ז'יל רימה מהמקום בו הועמד לתצוגה. הגביע לא נמצא מעולם ותוצאות החקירה הצביעו על כך שהגנבים התיכו אותו על מנת למכור את הזהב ממנו היה עשוי. ארבעה גברים נעצרו בעקבות המעשה.
בעקבות מעשה הגנבה, העניקה פיפ"א לברזיל בשנת 1986 העתק של הגביע, שנוצק בידי חברת קודאק מ-1.875 ק"ג זהב. העתק זה מוצב כיום לתצוגה במשרדי CBF.
שחיתות וחקירות פרלמנטריות.
בשנת 1994, לאחר זכייתה של ברזיל במונדיאל בארצות הברית, הביאו שחקני הנבחרת ומלוויהם מ-CBF במזוודותיהם בחזרה לברזיל סך של כ-17 טונות של ציוד שנקנה בארצות הברית, רובו מוצרי אלקטרוניקה המחויבים בתשלום מכס. נשיא ההתאחדות, ריקרדו טיישיירה, הפעיל את קשריו הפוליטיים והצליח לשחרר את המזוודות בשדה התעופה ללא תשלום מיסי מכס. הפרשה דלפה לעיתונות ועוררה את זעם הציבור. באוגוסט 2009 הורשע טיישיירה על ידי בית משפט בריו דה ז'ניירו בגין עבירה זו ונאסר עליו לכהן במשרה פוליטית וכן לנהל קשרי מסחר עם גופי ממשל למשך שלוש שנים.
בתחילת שנות האלפיים הייתה צמרת CBF מעורבת בשתי חקירות פדרליות באשמת שחיתות
. ב"חקירת נייקי" ("CPI da Nike") שערך בית הנבחרים של ברזיל נחקרו עבירות הקשורות בחוזה שנערך בין CBF לחברת נייקי בשנת 1996. חוזה נייקי קבע שהחברה תשמש כספונסורית רשמית של נבחרת ברזיל וכן הוסדר בו שהיא תהיה הספקית הבלעדית של ציוד ספורט עבור הנבחרת. בנוסף, קבע החוזה שחברת נייקי תהיה רשאית ליזום משחקי ידידות של הנבחרת וכן לקבוע תנאים להופעותיהם בציבור של כוכבי הנבחרת, כגון רונלדו. בין המניעים לפתיחת החקירה היו הנסיבות המחשידות סביב השתתפותו של רונלדו במשחק הגמר של מונדיאל 1998. כמה שעות לפני המשחק, רונלדו התמוטט והובהל לבית חולים. חרף זאת, הפתיע רונלדו את צופי המשחק ברחבי העולם כאשר הופיע למשחק. תפקודו של רונלדו במשחק היה ירוד ונבחרת ברזיל הפסידה ל בתוצאה 0-3. עלה החשד כי השתתפותו של רונלדו במשחק הייתה קשורה למעורבות חברת נייקי בענייני הנבחרת. גורם נוסף שהביא לחקירה הוא העובדה שההתאחדות חדלה להיות רווחית בשנת 1996, והחלה לשקוע בחובות עתק, שצברו ריביות בשיעורים גבוהים.
"חקירת נייקי" התנהלה בין בספטמבר 2000 ליוני 2001 ובדו"ח הסופי הואשמו 33 אישים בצמרת הכדורגל הברזילאית בשורת מעשי שחיתות, כאשר בראש הרשימה עמד נשיא ההתאחדות טיישיירה. הדו"ח לא אושר בהצבעה בבית התחתון של הקונגרס הלאומי של ברזיל.
באותה התקופה, ערך הסנאט הפדרלי (הבית העליון בקונגרס הברזילאי) את "חקירת הכדורגל" ("CPI do Futebol"), שהייתה ארוכה ומקיפה יותר מ"חקירת נייקי", ואי לכך גם הממצאים שהעלתה חקירת נייקי נלקחו בחשבון במסגרת חקירה זו. הדו"ח הסופי הוגש בנובמבר 2001 והפעם אושר. הדו"ח כלל המלצות על הדחתם של 17 אישים, ביניהם גם טיישיירה, אשר הואשם בדו"ח בשלושה עשר מקרי שחיתות. בעקבות החקירות, חויבה CBF לשלם קנס של יותר מ-14 מיליון ריאלים למס הכנסה (כשבעה מיליון דולרים, במונחים של 2010).
קומאנוס
פסטוס
אלבינוס
ראובני
אבירם דהרי
אבירם דהרי (נולד ב-1963) הוא ראש עיריית קריית גת המכהן מאז 2003.
ביוגרפיה.
דהרי גדל בקרית גת ולמד בבתי הספר שפרינצק, שלאון ורוגוזין בעיר. שירת בצה"ל כלוחם בהנדסה קרבית. הוא מהנדס תוכנה, בעל תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר ראשון במשפטים מטעם המרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן.
בבחירות בשנת 2003 לראשות עיריית קריית גת עמד דהרי בראש תנועה עצמאית בשם "תדמית" וקיבל בסיבוב הראשון 32% מהקולות (לעומת ראש העיר באותם ימים, אלברט ארז, שקיבל 25% מהקולות). בסיבוב השני ניצח דהרי כאשר קיבל כ-70% מקולות הבוחרים.
בשנת 2007, על רקע חשש לניהול קלוקל של העירייה, מינה שר הפנים, רוני בר-און, ועדת חקירה בראשות מיכה גולדמן, לבחינת תפקודם של ראש עיריית קריית גת ומועצת העירייה. ועדה זו מצאה כי דהרי הביא לשיפור מצבה הפיננסי של העירייה אולם ציינה כשלים בהתנהלותו כראש העיר. על פי ממצאי הוועדה, בדרך לשיפור מצבה הכספי של העירייה התנהל דהרי במקרים רבים בניגוד לנוהל ולדין, ופעילויות רבות של העירייה נותרו ללא תקצוב. הוועדה העירה הערות הן לגבי מנהיגותו של ראש העירייה, והן לגבי אופי ניהול העירייה, והמליצה לשר הפנים להעביר לאלתר את דהרי מתפקידו בדרך של הקדמת הבחירות. שר הפנים, מאיר שטרית, לא קיבל את המלצת הוועדה והורה על עריכתן של בדיקות משלימות, ודהרי המשיך בתפקידו עד סוף הקדנציה.
בבחירות שנערכו ב-2008 שב ונבחר דהרי לראש העירייה. הוא נבחר פעם שלישית לכהונה זו בבחירות שנערכו בשנת 2013.
כאשר נכנס דהרי לכהונת ראש העירייה, בשנת 2003, היה לעיר גירעון מצטבר של כ-96 מיליון ש"ח וגירעון בתקציב השוטף של 21 מיליון ש"ח. דהרי פעל למימוש תוכנית הבראה, ובין השאר פעל להגדלת חלקה של עירו בהכנסות מפארק התעשייה קריית גת. במהלך כהונתו השתפר מצבה הכספי של העיר ובשנת 2013 היא עלתה למקום ה-12 בדירוג היציבות הפיננסית של הרשויות המקומיות בישראל, שעורכת חברת המידע העסקי CofaceBdi. בשנת 2018 העיר נכנסה לגרעון שיא מצטבר של כ־150 מיליון ש"ח,
בשנת 2013 הושלם אכלוסן של שתי שכונות חדשות בעיר (שכונת הבנים ושכונת רמות דוד) שבהן למעלה מ-1,000 דירות. בסוף 2013 חתם דהרי על הסכם עם שר האוצר, יאיר לפיד, ומנהל רשות מקרקעי ישראל, בנצי ליברמן על הסכם גג, ראשון מסוגו ברשויות המקומיות, לשיווק מואץ של כ-7,000 דירות בשכונת "כרמי גת" המוקמת בצפון העיר. בשנת 2014 החלה חברת "עמידר" במיזם פינוי בינוי גדול בעיר, שבו מתוכננת בנייתן של 1,180 דירות.
בשנת 2011 קיבל דהרי, בשם ערי הפיתוח של הדרום, את אות מגשים ישראל יפה, המוענק מדי שנה על ידי המועצה לישראל יפה בבית נשיא המדינה, ואשר הוענק בשנה זו למפעל ערי הפיתוח בישראל.
בשנת 2012 הוענק לדהרי אות יקיר תנועות הנוער.
בבחירות 2018 זכה בקדנציה רביעית רצופה לאחר שקיבל 50.9% מהקולות כשאחוז ההצבעה בקריית גת עמד על 66%, 14% יותר מבשנת 2013.
תביעות לשון הרע.
דהרי מרבה להגיש תביעות לשון הרע ולאיים בהגשת תביעות כאלה. בתביעת לשון הרע שהגיש דרור לדרמן נגד דהרי חויב דהרי לשלם ללדרמן פיצוי בסך 380,000 ש"ח והוצאות משפט בסך 50,000 ש"ח. בפסק הדין נקבע כי דהרי פנה למעסיקיו של לדרמן, אוניברסיטת פיטסבורג בארצות הברית, ולגורמים אחרים בארצות הברית, בטענות שונות אודות לדרמן, לרבות טענות לפיהן לדרמן עשה שימוש בכספי מחקר למימון קמפיין פוליטי, ואיים עליהם בדבר נקיטת הליכים משפטיים כנגדם, הכל במטרה לפגוע במקורות מימונו של לדרמן ובפרנסתו. כן נקבע כי דהרי השמיץ את לדרמן ורעייתו בפני גורמים שונים בארץ. בפסק הדין נקבע כי טענותיו של דהרי שקריות; כי לא בדק את העובדות קודם לפרסומן; וכי לא עומדות לדהרי הגנות החוק. ערעורים שהגישו דהרי ולדרמן על פסק הדין האמור נידחו. בנוסף, דהרי עומד לדין פלילי בבית משפט השלום בבאר-שבע בעקבות קובלנה פלילית שהגיש לדרמן נגדו.
חיים אישיים.
אבירם דהרי נשוי ליעל, גננת בעלת תואר שני בחינוך, ואב לחמישה ילדים.
השושלת הפלאבית