סגנונה של קריסטין החל מכתיבת שירה, אך התפתח לסוגות ספרותיות מרובות, בין ספרות דידקטית ועד הרומנים ואוספי השירה שהיו חלק מתקופת השיא של כתיבתה ו"סגנונה הטבעי". היא המשיכה בכתיבת ספרי הדרכה, ספרות מוסר, ספרי היסטוריה ותורה מדינית, וכן הגיגים פילוסופיים. אמצעים ספרותיים בולטים בהם השתמשה היו חיזיון אלגורי בעל תכנים מוסריים, אמצעים דידקטיים ומשפטיים, הכנסת הסיפור במסגרת סיפורים היסטוריים קצרים ויצירת זיקה בין חיבורה ובין סמכות גבוהה אחרת. בכל אלה, שילבה היבטים אוטוביוגרפיים, מהם נלמדו מרבית הפרטים אודות חייה. סגנון זה היה נדיר מאוד, בוודאי עבור נשים, בראשית המאה ה-15.
כתב היד הראשון של קריסטין, המכיל את רוב שיריה, נוצר בשנים 1402-1393. באופן חריג לסופרים ומשוררים אחרים, היא הייתה מעורבת עמוקות בהפקת כתבי היד שלה, ומעבר להיותה המחברת שלהם, גם הייתה למוציאה לאור. היא מימנה בעצמה את חומרי הגלם והעסקת בעלי המלאכה, קבעה את העיצוב הסופי ואף העתיקה בעצמה חלקים ניכרים מכתבי היד שלה. עובדה זו הופכת את ההתייחסות לכתבי היד שהודפסו במהלך חייה, על האיורים והעיצוב הכולל, כאל יצירה שלמה שלה. קריסטין אף העסיקה מאיירת, דבר נדיר ביותר בתקופתה, אשר כפי שטענה, היטיבה לצייר יותר מכל הגברים ובהתאם, היה שכרה גבוה משכרם.
הגותה.
קריסטין מפורסמת כאישה הראשונה אשר יצאה להגנתן של נשים בכתיבתה ובביקורת על כתיבתם של אחרים במסגרת "הספרות בעד הנשים". היא מביעה בכתיבתה את אופן הקריאה הנשי של הטקסטים, גישה מגדרית אשר ליוותה את קריירת הכתיבה שלה עד סופה. בספרה המפורסם ביותר, "עיר הגבירות", מאמצת קריסטין את סוגת החיזיון האלגורי בעל תכנים מוסריים, אליו היא שוזרת סיפורים על נשים מפורסמות מהעבר. בעבר, היה נהוג לבקר את הספר, בטענה כי הוא מבוסס באופן מלא על חיבורו של ג'ובאני בוקצ'יו "אודות הנשים המפורסמות", אך כיום מצביעים המחקרים על מקורות נוספים אשר שימשו אותה בחיבור זה, לצד דרכה המתוחכמת לשימוש בטקסט של בוקצ'יו.
במסגרת אחד הדיונים הספרותיים המפורסמים בצרפת, יצאה קריסטין כנגד הנטען בספר "רומן הוורד" אשר נכתב כ-200 שנים לפני לידתה על ידי גיום דה לוריס וז'אן דה –מן (Meun). הספר עיצב את האהבה החצרנית בקרב האריסטוקרטיה בסוף ימי הביניים, והיה מרכזי בפולמוס אודות תפיסות האהבה בהן צריך להחזיק האציל. קריסטין יצאה להגן על הכבוד הנשי אל מול ז'אן דה-מן, אשר טען כי כל שעל נשים לעשות על מנת להיחשב מכובדות הוא לנהוג בצניעות. היא מבקרת, בין היתר, את דה מן בשימושו בשפה בוטה, בתפיסתו הארוטית אשר "ספוגה-ומסופגת אנוכיות של גברים", ומסבירה כי העלבונות הניתכים בנשים, מקורם באנוכיות זו. יריביה הפגינו כלפיה זלזול, עד שהצטרף ז'אן ז'רסון (Jean Gerson) לתמוך בה, דבר אשר חיזק את מעמדה בקרב האינטלקטואלים בפריז. מאוחר יותר, בחיבורה 'האיגרת לאל האהבה' (Epistre au Dieu d`Amours), שוטחת קריסטין את תלונותיהן של נשים על כל העלבונות להם הן זוכות מצד הגברים: "כל רע לא יצמח ממעשיהן – אף לא מתעלולי הגרועות שבהן. וגם אם תמצא אחת – הן לא על-פיה ייחרץ משפט ויקבע הכלל!".
בתקופת הורותה, כתבה ספר הדרכה עבור בנה, אשר ייחודו היה באיורים הקטנים אשר התלוו לכל חלק ביצירה. ספר זה כונה במחקר "אלבום שירי", ואכן עיסוק מרכזי בו נעשה במסגרת הקשר שבין הטקסט והתמונה. ניתן להבחין בקלות כי הספר מיועד עבור קוראים צעירים יחסית, ותוספת התמונות מבקשת להשאיר את הקוראים סקרנים ולהחדיר את המסרים של הספר ברבדים נוספים. בכך, יצרה קריסטין תפיסה פדגוגית שלא הייתה קיימת טרם זמנה, עבור ספרות ההדרכה לנערים.
קריסטין עסקה גם בהגות מדינית, במסגרתה חיברה את "הגוף המדיני" (Corps de Policie) אשר דן במעמדות החברתיים השונים וחובותיהם במסגרת הגוף המדיני. על אף תחומי כתיבתה העיקריים ודעותיה, אין היא מזכירה בספר זה נשים כלל. היא עושה זאת במסגרת חיבור נפרד בשם "אוצר עיר הגבירות" (Le Tresor de la Cite des Dames), אותו היא מקדישה לדיון על אודות חובותיהן של נשים מהמעמדות השונים. בחיבור זה היא מרחיבה על אודות דרכי ההתנהגות הרצויות עבור עלמות, נשים נשואות ואלמנות. היבט נוסף של מעורבות בענייני המדינה, בא לידי ביטוי בשירי התהילה שכתבה לאנשי-החצר בצרפת, וכן קריאתה למלכה איזבלה מבוואריה לכרות ברית שלום. בנוסף, פרסמה קטעי קינה על מלחמת האזרחים בצרפת, ובערוב ימיה, לאחר פרישתה רבת השנים, כתבה שיר הלל לז'אן ד'ארק, אשר היה היחיד שחובר לכבודה עוד בימי חייה.
קישורים חיצוניים.
2. ריפ, אלכסנדר, המחזור האיורי בכתב היד הראשון של עיר הגבירות מאת כריסטין דה פיזן, עבודה בתואר "מוסמך אוניברסיטה", אונ' תל אביב, 2012
3. הוזינחה, יוהאן, בסתיו ימי הביניים, מוסד ביאליק, ירושלים, 1984
4. שחר, שולמית, האשה בחברת ימי הביניים המעמד הרביעי, דביר, תל אביב, 1990
5. Barbara K. Altmann,Deborah L. McGrady, Christine de Pizan: A Casebook, Routledge, NY, 2003
קרוליין ביינום
קרוליין ווקר ביינום (באנגלית: Caroline Walker Bynum; נולדה ב-1941) היא חוקרת אמריקאית של תקופת ימי הביניים. ביינום היא פרופסור אמריטה באוניברסיטת קולומביה ובמכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון. היא סיימה את התואר הראשון באוניברסיטת מישיגן בשנת 1962, וקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1969.
ביינום הייתה האישה הראשונה שמונתה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1996 שימשה כנשיאת האגודה ההיסטורית האמריקאית, ומחקריה נחשבים פורצי דרך בחקר ההיסטוריה הדתית של ימה"ב ובתחום ההיסטוריה של המגדר.
עבודתה המחקרית.
מחקריה של ביינום מתמקדים בהיסטוריה הדתית והתרבותית של מערב אירופה במאות ה-15-12. אחד מחיבוריה החשובים ביותר הוא ספרה משנת 1987, "Holy Feast and Holy Fast: The Religious Significance of Food to Medieval Women" ("סעודה קדושה, צום קדוש: משמעותו הדתית של המזון לנשות ימה"ב"). בחיבור זה הצביעה ביינום על מרכזיותם של המזון והצום בפרקטיקות הדתיות של נשים נוצריות בימה"ב וניסתה להסבירה. הניתוח אפשר לה לעמוד על תפקידם החשוב של חלוקת התפקידים המגדרית ושל ייצוגי הגבריות והנשיות בפרקטיקה הדתית וברעיונות התאולוגיים של הנצרות הימי-ביניימית. מחקר זה השפיע רבות על הבנת התודעה הדתית באירופה של ימי הביניים והוביל למיקוד תשומת הלב בהיבטים המגדריים של תופעות דתיות שונות.
מחקר חשוב נוסף פרי עטה הוא "The Resurrection of the Body in Western Christianity: 200-1336" ("תחיית הגוף בנצרות המערבית: 1336-200"). בחיבור זה, שראה אור ב-1995, עקבה ביינום אחר השינויים בתפיסת הגוף בתאולוגיה הנוצרית למן שלהי העת העתיקה ועד ימי הביניים התיכוניים. מסקנותיה שינו באופן משמעותי את הבנת יחסה של הנצרות כלפי הדואליזם גוף-נפש. בשנת 2007 פרסמה ביינום את המונוגרפיה "Wonderful Blood: Theology and Practice in Late Medieval Northern Germany and Beyond" ("דם מופלא: תאולוגיה ופרקטיקה בצפון גרמניה של שלהי ימי הביניים"), שעסקה בשימושים ובכוחות המאגיים שיוחסו לדם האוכריסטיה בגרמניה של ימי הביניים ונגעה גם בקשר שבין רעיונות אלה לעלילות הדם. נוסף לכך פרסמה ביינום כמה קובצי מאמרים.
גינאה במשחקים הפאראלימפיים
גינאה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אתונה (2004), והשתתפה גם באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) ובאולימפיאדת הנכים ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקי החורף לא נטלה גינאה חלק מעולם.
המשלחת הראשונה אותה שלחה גאנה למשחקים הפאראלימפים באתונה, כללה ספורטאי בודד, אחמד בארי, שהתחרה בריצת 100 ו-200 מטר (קטגוריה T46). בארי היה גם הנציג היחיד של המדינה לאולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) בה התחרה שנית במירוץ ל-200 מטר. אך בשתי האולימפיאדות לא הצליח לזכות במדליה פאראלימפית.
סטיב לינדי
סטיב לינדי (באנגלית: Steve Linde; נולד ב-1960) הוא עיתונאי ישראלי, שימש העורך הראשי של העיתון ג'רוזלם פוסט משנת 2011 ועד מאי 2016.
ביוגרפיה.
לינדי נולד בהארארה שבזימבבואה וגדל והתחנך בדרבן שבדרום אפריקה ואחר כך בארצות הברית. הוא למד בקליפורניה עיתונאות ואחר כך עלה לישראל בשנת 1988. הוא שירת בחיל התותחנים ולאחר שיחרורו עבד בשידורי קול ישראל באנגלית במשך כ-21 שנים.
החל משנת 1997 לינדי עובד בעיתון ג'רוזלם פוסט, שימש כעורך לילה וכעורך אחראי, ועורך ראשי משנת 2011 ועד מאי 2016. ב-2017 מונה כעורך הראשי של הג'רוזלם ריפורט.
קים לוקאס
קים ג'ואנה וודלוק לוקאס (באנגלית: Kim Joanna Woodcock Lukas; נולדה ב-16 במרץ 1977) היא זמרת פופ בריטית.
קים, ילידת ברדהיל לונדון אנגליה, היא בוגרת בית הספר לדרמה של לונדון (Academy of Live and Recorded Arts), החלה את קריירת המוזיקה בשיר "All I Really Want" אשר זכה להצלחה רבה. למרות היותה זמרת פופ בריטית ורקדנית, ביססה קים את קריירת המוזיקה בעיקר באיטליה.
קרו מניון
פורט ויין פיסטונס
אנדותליון
אנדותליום
תגובה אנפילקטית
שוק אנפילקטי
מאסטוציט
רודי דורנבוש
רידיגר "רודי" דורנבוש (בגרמנית: Rüdiger "Rudi" Dornbusch; 8 ביוני 1942 - 25 ביולי 2002) היה כלכלן גרמני אשר פעל רוב חייו בארצות הברית, ושימש כפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) במשך 27 שנים. מחקריו עסקו בעיקר בנושאים של מאקרו-כלכלה, כלכלה בינלאומית, אינפלציה ושערי חליפין.