קושי מסוג אחר נובע מהגלובליזציה של המידע. איסור פרסום תקף רק במדינה שבה הוטל (ולעיתים גם מחוצה לה, על אזרחיה של אותה מדינה). הקלות שבה ניתן לגשת למידע ממדינה למדינה באמצעות רשת האינטרנט מאפשרת את פרסום המידע מחוצה לה, על ידי אמצעי תקשורת שאיסור הפרסום אינו מחייב אותם, הנצפה על ידי אזרחי המדינה בה חל איסור הפרסום. למדינה שבה הוטל איסור הפרסום אין דרך להטיל סנקציות מכוח חוק על המפרסם, וסנקציות אחרות, כגון הגבלת פעילותו של אותו אמצעי תקשורת במדינה, בעייתיות ביותר.
בישראל הפרו צוי איסור פרסום, בין היתר, הבלוגרים משה הלוי ועומרי חיון, וכן אתר רוטר.נט. בעת חקירתה של הדוגמנית בר רפאלי ברשות המיסים נאסר תחילה פרסום שמה, אך אתרי חדשות פעלו בדרכים שונות לעקוף את האיסור: אתר החדשות הכלכליות "ביזפורטל" כלל בידיעה על החקירה אקרוסטיכון של שמה, ובאתרים אחרים צוין שמה בתגיות המלוות את הידיעה.
במליאת הכנסת.
חברי הכנסת נהנים מחסינות פרלמנטרית ביחס לדברים שהם אומרים במסגרת תפקידם. פעמים אחדות ניצלו חברי כנסת חסינות זו לשם פרסום מידע שלגביו הוצא צו איסור פרסום:
היועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, הבהיר כי: "תכנון מראש של התבטאות המהווה עבירה, לא חוסה תחת החסינות, וניתן כעיקרון להעמיד חבר כנסת לדין בגינה, כמו כל אדם אחר. בכלל זה, פרסום מתוכנן של עניינים סודיים שפרסומם מהווה עבירה, בין במליאת הכנסת ובוועדות ובין בתקשורת או בכל מסגרת אחרת, אינו חוסה תחת החסינות וחבר הכנסת עלול להיחקר ולעמוד לדין בגינו."
גסטפו
גסטפו (מגרמנית: Gestapo, ראשי תיבות של Geheime Staatspolizei; ) הוא קיצור שמה של "משטרת המדינה החשאית" של גרמניה הנאצית, שהייתה אחד הגופים המרכזיים לאכיפת הטוטליטריות הנאצית - תחילה בפרוסיה בלבד, משם לכלל גרמניה, ולבסוף לכלל השטחים הכבושים.
היסטוריה.
הגסטפו הוקם ב-26 באפריל 1933 בפרוסיה על ידי הרמן גרינג שבאותה תקופה היה שר הפנים של המדינה הזאת (ולימים מפקד הלופטוואפה ושר האוצר של גרמניה), וב-1934 התמנה היינריך הימלר לסגנו. בפרוסיה הוא שימש כמעין סוכנות חקירות פדרלית (כמו ה-FBI בארצות הברית, רק עם סמכויות מצומצמות יותר). בנוסף, שליטתו המוחלטת של גרינג בגוף הזה שימשה אותו לצורך מעקב, ריגול ואף ציתות לטלפונים אחרי שאר חברי החוג הפנימי של היטלר ובמיוחד נגד אלה מביניהם שהיו מסוכסכים עם גרינג, ובראשם יוזף גבלס (לדוגמה: הארגון חשף את פרשיית האהבים של גבלס עם לידה בארובה שהביאה אותו כמעט לפיטוריו בידי היטלר). ב-1935 מונה ריינהרד היידריך למפקדו. שנה לאחר מכן, ב-1936, איחד הימלר, שקיבל אחריות על כל המשטרות בגרמניה, את הגסטפו עם הקריפ"ו (משטרת הפלילים) למשטרת הביטחון, גם היא תחת פיקוד היידריך. אז התפרש הגסטפו לגרמניה כולה, התעצם, והחל להוות כלי חשוב בביצוע האידאולוגיה הנאצית.
באותה תקופה (סוף שנות השלושים) כלל הגסטפו שלושה אגפים:
בשנת 1939 שונה מבנה זה, כשמשטרת הביטחון אוחדה עם שירות הביטחון (אס דה) של האס אס לכדי "המשרד הראשי לביטחון הרייך" בפיקוד היידריך. הגסטפו הפך למשרד 4 במשרד זה, ולמפקדו מונה היינריך מילר (לשעבר מפקד מחלקת אויבי המשטר). הוא חולק ל-14 מחלקות בנושאים שונים - לפי תפקיד או "אויב" מסוים. בין המחלקות החשובות היו ב'-4 לענייני פינויים ויהודים בפיקוד אדולף אייכמן, לריגול נגדי בפיקוד ולטר שלנברג. שני מפקדים אלו היו חלק מגל מפקדים פנאטיים ששטף את הגסטפו במהלך איחודו עם האס דה, והחליפו את העובדים הוותיקים והשמרנים שהיו בו ושלא הצטרפו ל"גל". מאוחר יותר צורפה לגסטפו גם משטרת הגבולות. למרות האיחוד ושיתוף הפעולה בין הגסטפו לאס דה, שררה יריבות ביניהם (בעידוד היידריך, מפקד שני הארגונים), שהגיעה עד לכדי תחרות על קצב החיסולים וכמותם.
המכשיר העיקרי בפעולות הגסטפו היה "מעצר המגן", שנועד לעצור את "אויבי הרייך או המשטר". נגד "גזעים נחותים" השתמש בגירושים, בעיקר למחנות ריכוז והשמדה. חקירות הגסטפו היו אכזריות מאוד וחסרות מעצורים (תיאור המאפיין את רוב פעולות הגסטפו וכלל האס אס) ולא עמדו תחת מגבלות משפטיות או חוקיות כלשהן, כל עוד לא התנגשו עם רצונו של הפיהרר ושאר הבכירים ברייך.
המבנה בברלין בו שכנה מפקדת הגסטפו, נהרס בהפצצות בעלות הברית בראשית 1945, ובמקומו עומד היום המוזיאון טופוגרפיה של הטרור (בגרמנית: Topographie des Terrors) המתעד את פעולותיהם של הגסטפו ושל ה-SS, בתקופת השלטון הנאצי.
אבשלום (יישוב)
אַבְשָׁלוֹם הוא יישוב קהילתי-חילוני ומרכז אזורי של פתחת שלום - אזור שבו הוקמו יישובים וקיבוצים שפונו מפתחת רפיח לאחר הסכם השלום עם מצרים. היישוב שייך למועצה אזורית אשכול, הממוקמת בנגב המערבי.
היסטוריה.
אבשלום הוקם בשנת 1990, ונקרא על שם היישוב אבשלום בסיני, שהוקם עוד ב-1979, על שמו של אבשלום פיינברג, ממקימי ניל"י.
בתחילת שנות ה-90 היישוב אוכלס וקלט גל עליה מרוסיה, בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. ב-2018 שוכנה ביישוב קבוצה של 15 סטודנטים לחקלאות מדרום סודאן. כעבור מספר ימים עזבה הקבוצה עקב התנגדות תושבים.
אוכלוסייה.
היישוב הוא קהילתי-חילוני. נכון לשנת 2015 היישוב מונה כ-75 משפחות ובתהליך להקמת שכונה חדשה המונה 54 מגרשים נוספים. חתך הגילים באבשלום רחב ומגוון וכולל זוגות צעירים, משפחות ואזרחים ותיקים.
ילדי היישוב לומדים בבית הספר המושבי היסודי של המועצה, "יובלי הבשור", ובבית ספר תיכון משותף למושבים ולקיבוצים, "נופי הבשור". במרחק הליכה: מרכז נוער אזורי "הדיונה", בריכה אזורית, מגרשי ספורט, קופת חולים אזורית, ומערך גנים אזורי - אשכול גנים.
ביישוב פועלת ועדת תרבות המפיקה אירועים חברתיים שונים. הקהילה חוגגת את חגי ישראל יחד, וכך גם חגיגות לילדי כיתות א', מתגייסים לצה"ל וכדומה.
היישוב מסווג כאזור עדיפות לאומית א' להטבות מס ולצורך קבלת משכנתא בתנאים מועדפים.
רוגלה
רוגלה (רָגְלָה, באנגלית: spyware), או תוכנת ריגול, היא תוכנת מחשב זדונית המוחדרת למערכת מחשוב ללא הסכמה, במטרה לאסוף מידע ממערכת המחשוב ולהעבירו לצד שלישי. איסוף המידע יכול להיעשות במטרה להפיק רווח כספי או למטרות מודיעין. המידע הנאסף יכול לכלול שמות משתמש וסיסמאות, מספרי כרטיסי אשראי, כתובות דואר אלקטרוני, מעקב אחר הרגלי הגלישה של המשתמש במחשב, מידע אישי או כל מידע אחר בעל ערך.
החדרת הרוגלות למערכת המחשב יכולה להיעשות על ידי צירופם לחבילות תוכנה תמימות למראה שהמשתמש מתקין במחשב מרצונו או דרך התקנה ידנית כאשר אדם שואל טלפון מאדם אחר ותוך מספר דקות מתקין בטלפון תוכנת ריגול. (למשל, קאזה – תוכנית שיתוף קבצים נפוצה) לעיתים בעידוד מפיצי התוכנות ולעיתים שלא בעידודם. בהסכימו להתקין את התוכנה, מסכים המשתמש גם להתקין הרוגלה, לרוב מבלי להיות מודע לכך, שכן רוב המשתמשים כלל אינם טורחים לקרוא את הסכם השימוש.
תוכנות ריגול שנועדו לרגל ריגול טהור (ולא בהכרח להפיק רווחים) מסוגלות לדעת כמעט כל דבר שביצע משתמש המחשב, החל מהרגלי הגלישה שלו, וכלה במידע אישי כמו יומן או אף סיסמאות או נתונים על חשבון הבנק שלו שהקליד. דוגמאות לתוכנות כאלו הן סוס טרויאני או תוכנת רישום הקשות, הרושמת בקובץ את כל המקשים שעליהם הקיש המשתמש. לכן יש להיזהר על אחת כמה וכמה משימוש רגיש במחשבים ציבוריים כמו קפה אינטרנט.
הרוגלה מתגלה לעיתים עקב המטרד שהיא גורמת, בדמות חלונות פרסומת שקופצים תוך כדי הגלישה ואשר מקורם אינו באתר שאליו פונה הגולש. בשוק המחשבים פותחו תוכנות לנקות את המחשב מרוגלות שמותקנות בו. משתמשים מתקדמים נוהגים להתקין במחשביהם תוכנת רחרחן (סניפר), המסוגלת לעקוב אחר תעבורת הרשת במחשב ולרשום מידע זה בקובץ. בדרך זו אפשר לזהות אם תוכנה שהותקנה זה עתה היא באמת תוכנה תמימה או שמא רוגלה, וכן אם קיימת במחשב פעילות של סוס טרויאני.
הגדרה.
בהגדרת המושג רוגלה לא קיים קונצנזוס, תוכנות ריגול עשויות להיות מוצגות למשתמש באדיבות תוכנות זדוניות אחרות, למשל, כמו סוס טרויאני. זה לא הופך את כל הסוסים הטרויאנים לתוכנות ריגול, וגם לא את כל תוכנות הריגול לסוסים טרויאניים. ייתכן שבמקרים מסוימים אפילו תוכנות ריגול לא נחשבות לתוכנה זדונית.
במקום לנסות לסווג תוכנות לתוכנות ריגול וללא תוכנות ריגול, בטוח יותר לחשוב על תוכנה כבעלת מאפיינים של תוכנות ריגול או לא. זה מוביל לרשימה של התנהגויות ריגול:
נראה שהשימוש המוקדם ביותר במונח ביחס לתוכנת מחשב היה בשנת 1994, כאשר פרסום של Usenet נושא את שורת הנושא 'Info wanted on spy-ware'.
אופן פעולה.
ראשית, יש להתקין את התוכנה בתחילה ולקבל דריסת רגל במחשב. שנית, יש להפעיל אותו; תוכנת ריגול אינה יכולה להשיג דבר אם היא יושבת רדומה, לא מופעלת, על הכונן הקשיח של המחשב.
התקנת תוכנות ריגול במחשב יכולה להתרחש במספר אופנים, הנבדלים זה מזה מבחינת מידת מעורבות המשתמש. בקצה המעורבות הגבוהה של הסקאלה, המשתמש מתקין תוכנות ריגול ביודעין ומרצון. המשתמש יכול להיות פחות מעורב - לזוז בקנה מידה - ולהוליך שולל להתקין תוכנות ריגול. לבסוף, המשתמש יכול להיות קורבן ותוכנות ריגול מותקנות במחשב שלו פשוט מעצם היותו במקום הלא נכון (וירטואלי) בזמן הלא נכון; ההתקנה אינה דורשת מעורבות מצד המשתמש.