למחרת, בבוקר ה-21 במאי 1948 שבו כוחות ההגנה והתבססו במשטרת צמח ובעיירה. עשרות הגוויות זוהו והובאו לקבר אחים בדגניה. בנסיגתם, הסורים נטשו מספר כלים משוריינים וכמויות של תחמושת, שנפלו בידי 'ההגנה'. ב-24 במאי חזרו חברי שער הגולן ומסדה, יחד עם כוח מחטיבת כרמלי, אל קיבוציהם, שנהרסו על ידי הערבים.
תוצאות הקרב.
הסורים נטשו את תקוותם שיוכלו לפרוץ לגליל בגזרה זו. ולמעשה, בגזרת עמק הירדן, קו הגבול בין ישראל וסוריה, עד למלחמת ששת הימים, היה זה שנקבע בקרב המתואר.
ב-10 ביוני 1948 הסורים תקפו את עין גב ונהדפו, אולם לקראת כניסת ההפוגה הראשונה לתוקף, הם הצליחו לכבוש את משמר הירדן וליצור ראש גשר בצורת משולש לעבר הגליל העליון המזרחי. מכאן ואילך, מרכז הכובד של הקרבות בחזית הסורית עבר לאזור ראש הגשר הזה (מבצע ברוש). מבחינת היישוב היהודי הייתה ההצלחה בקרב עמק הירדן המשולבת בהצלחת הקרבות באזור גשר וכוכב הירדן חשובה ביותר. לא רק שתוכניות הסורים והעיראקים לפרוץ משם לעבר הגליל נחלו מפלה אלא שהצלחה זו העמיקה את הביטחון ביכולת העמידה שלו על אף נחיתות כוחו בנשק, בשריון, בארטילריה ובמטוסים.
הנצחה.
רוב חללי הקרב הובאו לקבורה בבית הקברות בדגניה א'.
בצומת צמח הוקמה אנדרטה לנופלים בקרבות בעמק הירדן. לימים היא הוסבה לאנדרטה לכל חללי יישובי עמק הירדן במערכות ישראל.
דונל גליסון
דונל גליסון (באנגלית: Domhnall Gleeson; נולד ב-12 במאי 1983) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אירי. גליסון מועמד פרס טוני לשנת 2006 על תפקידו במחזה "הסגן מאינישמור". התפרסם בזכות הופעותיו בשני חלקי הסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות" בתפקיד ביל וויזלי, ובסרטם של האחים כהן "אומץ אמיתי".
ביוגרפיה.
גליסון נולד בדבלין שבאירלנד. הוריו הם מארי (לבית וולדון) וכוכב הקולנוע האירי ברנדן גליסון (ששיחק גם הוא ב"הארי פוטר").
לגליסון שלושה אחים הצעירים ממנו פרגוס, רורי ובריאן גליסון שגם הוא שחקן.
גליסון הוא בוגר "מכון הטכנולוגיה של דבלין" עם תואר באמנויות מדיה.
קריירה.
לאחר שסיים ללמוד החל גליסון לכתוב לקולנוע ולתיאטרון. בשנת 2001 קיבל את תפקידו הראשון היה במיני-סדרה "לב המורד" מבית BBC One, אודות מלחמת העצמאות האירית.
בשנת 2004 התגלה לראשונה בסרט הקצר זוכה פרס האוסקר "אקדח-שישה קליעים".
בשנת 2006 הועמד גליסון לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה על תפקידו הראשון במחזה "הסגן מאינישמור" מאת מרטין מקדונה.
בשנת 2009 הופיע לצד אביו ברנדן גליסון בסרט הפשע האירי "Perrier's Bounty" האירי ובסרט הטלוויזיה הקומי "שנת הכלב" של HBO.
בשנת 2010 שיחק בחלק הראשון של הפקת הענק "הארי פוטר ואוצרות המוות" בתפקיד ביל ויזלי. בשנה שלאחר מכן הופיע גם בחלק השני, שגרף למעלה ממיליארד דולרים.
כמו כן הופיע במערבון המצליח של האחים כהן "אומץ אמיתי" בתפקיד הפושע מון. בשנת 2013 גילם את התפקיד הראשי בסרט "כל הזמן שבעולם" לצד רייצ'ל מקאדמס.
בשנת 2015 שיחק בסרט "" בתפקיד גנרל הוקס. באותה שנה כיכב במותחן המדע הבדיוני "אקס מכינה". כמו כן, הופיע בסרט "ברוקלין (סרט)" בתפקיד "ג'ים פארל", רווק אירי מבוקש.
בשנת 2017 השתתף בסרט "" אשר מהווה השמיני בסדרת הסרטים, בתפקיד גנרל הוקס. באותה שנה שיחק במותחן הפסיכולוגי של דארן ארונופסקי; "אמא!" לצד ג'ניפר לורנס וחאווייר ברדם.
בשנת 2019 שיחק בסרט הפשע "קיטצ'ן" אודות נשות מאפיונרים משכונת הלס קיצ'ן של שנות השבעים בניו יורק שלוקחות את העסק לידיהן לאחר שהFBI עוצרים את בעליהן.
חיים אישיים.
גליסון מתגורר בדבלין, עיר הולדתו.
באפריל 2020, בראיון לנתן מגזין הגרדיאן הוא אמר כי "מעולם לא שקל לשנות את שם משפחתו בתחילת הקריירה שלו כדי להתרחק מהצל של אביו".
שבלולי יבשה
שבלולי יבשה (שם מדעי: "Stylommatophora") היא סדרה של שבלולים שמכילה את רוב מיני החלזונות והשבלולים החיים ביבשה. בקבוצה זו מעל 20 אלף מינים.
השבלולים בקבוצה זו נושמים באמצעות ריאה שנמצאת בחלל הגלימה ורובם בעלי קונכייה אם כי יש מינים בהם הקונכייה התנוונה ונעלמה, כגון החשופיות. לכל שבלולי היבשה מסדרה זו יש משושים שבקצותיהם נמצאות עיניים, ומאפיין זה מגדיר את הקבוצה והעניק לה את שמה המדעי.
קבוצת שבלולי היבשה התפתחה עוד בקרטיקון ושרדה עד ימינו אנו והפכה לאחת הקבוצות המצליחות בקרב הרכיכות. שבלולי היבשה חיים במגוון אזורים ואקלימים שונים הנעים בין סביבות ממוזגות לבין סביבות יבשות למחצה. במדבר שבו יש פחות מ-50 מ"מ גשם בשנה אין השבלולים יכולים לשרוד (בגלל הטמפרטורה והיובש הקיצוני), ולכן באזורים אלה אין כמעט שבלולים.
שבלולי היבשה הם דו-מיניים ובעלי מערכת רבייה מורכבת הכוללת הן איברי מין זכריים והן איברי מין נקביים. כמעט כולם מטילים ביצים. רוב שבלולי היבשה ניזונים מרקבובית, חומר צמחי מת, פטריות, טחב וחזזית הנמצאים על האדמה. רבים מהם ניזונים גם בצמחים ירוקים וישנם גם מספר סוגים שטורפים בעלי חיים אחרים (כולל שבלולים). מנגד, בעלי חיים רבים ניזונים על שבלולים, בהם פרוקי-רגליים, עופות ויונקים (בעיקר מכרסמים).
לאדם מערכת יחסים ארוכה עם שבלולי היבשה. עוד מתקופת שחר האנושות האדם אוכל שבלולי יבשה (נמצאו שרידי שבלולים בגלליו של הומו ארקטוס). בעת העתיקה נחשבו השבלולים למעדן ושני מינים - שבלול רומי ושבלול הגינה - גודלו במיוחד על ידי הרומאים למאכל והופצו על ידם בכל שטחי האימפריה הרומית. מנגד, מספר מינים של שבלולים וחשופיות התגלו כמזיקים לחקלאות. האדם התפעל ממגוון הקונכיות הספירליות, הסליליות והבורגיות (Helix) של השבלולים, והניסיון לסווגם ולקטלגם היה מבין הראשונים למיין את עולם הטבע ולחקרו באופן מדעי. חקר הרכיכות הוא מחקר פעיל המתמשך גם בימינו אנו.
אנטומיה ופיזיולוגיה.
גוף החילזון מורכב משלושה חלקים עיקריים:
הקונכייה.
את גוף החילזון עוטפת הקונכייה, שהיא מבנה קשיח וחיוני עבור החילזון. הקונכייה מגנה מפני טורפים ומהווה מסתור מפני יובש בהיותה בלתי חדירה כמעט למים. הקונכייה ספירלית-בורגית ועשויה מחומר גירני (המורכב מסידן). בחלק מהמינים הקונכייה נתיישרה או נעלמה כליל.
הקונכייה מורכבת משלוש שכבות:
עובי הקונכייה מושפע מהאזור בו חי החילזון. חלזונות החיים בסביבה גירנית הם בעלי קונכיות עבות יותר, לעומת חלזונות החיים בסביבה לא גירנית. ישנם מינים של חלזונות, הנקראים חשופיות, בהם הקונכייה התנוונה כמעט לגמרי ואף נעלמה. החשופיות יכולות להתקיים גם בסביבה חסרת סלעי גיר ולהתחפר עמוק יותר באדמה, אך מאידך פגיעות יותר למזג האוויר ולכן לא יכולות להתקיים בתנאי יובש וחום שבהם חלזונות אחרים, בעלי קונכייה מתאימה, יכולים לעמוד.
לצבע הקונכייה יש לעיתים משמעות הישרדותית. קונכייה לבנה חלקה מחזירה הרבה קרינה וכך מגינה על השבלול מפני התחממות יתר. מנגד, קונכייה מפוספסת בגווני חום-בז' מסווה את השבלול מפני טורפים. לחץ הטריפה ותנאי מזג האוויר בוררים בין אפשריות צבע אלה ולעיתים לאותו מין יש מספר מופעי צבע בהתאם למקום חיותו והגורמים הללו.
מערכת העצבים והחושים.
לשבלול מרכז עצבי דמוי מוח, בצורת טבעת גנגליונים, המורכבת משני גושים עיקריים - מעל לוושט, ומתחתיה. זוג הגנגליונים העליונים מקושר לראש ולאברי החישה, בעוד הגוש התחתון מקושר לרגל ולשאר האיברים הפנימיים. איבר שיווי המשקל של השבלולים נקרא statocyst ובאמצעותו יודע השבלול את האוריינטציה שלו במרחב. המשושים בקדמת ראש החילזון מחולקים לשני זוגות; הזוג העליון, בו מצויות שתי העיניים, והוא מתפקד לראייה ולהרחה למרחק. הזוג התחתון מהווה איבר מישוש והרחה, בעיקר למרחק קצר. חוש הראייה אצל השבלולים דל ביותר והעיניים נועדו בעיקר להבחין בין אור לחושך ולעיתים לגילוי תנועה, וישנם אף מינים עיוורים. לעומת זאת, חוש הריח אצל השבלולים מפותח ביותר.
למעשה, קיום משושים שבקצותיהם נמצאות העיניים הוא המאפיין המגדיר את הקבוצה ואף העניק לה את שמה המדעי Stylommatophora סטילומטופורה = "עמודים נושאי עיניים", שכן ביוונית עתיקה: Stylo = עמוד, מוט (מתייחס למשוש), omma = עין, phora = נושא, סוחב.
למרות הרושם ששבלולים הם בעלי חיים טיפשים וחסרי יכולת חשיבה משמעותית, מסתבר שבתחומים הרלוונטיים לחייהם הם בעלי יכולת למידה. ניסוי שנעשה על חשופיות הראה שניתן ליצור התניה בשבלולים ובכך ללמד את השבלול להתנהג בדרך מסוימת.
מערכת הנשימה.
מערכת הנשימה אצל השבלולים מורכבת מריאה ופתחה הנקרא פנוימוסטום. הפנוימוסטום נסגר ונפתח לסירוגין, ובאותו הזמן חלל הריאה גדל וקטן, וכך נעשה חילוף הגזים בשבלול. הריאה מוקפת בכלי דם רבים הקולטים את החמצן שנכנס לריאה, ופולטים את הפחמן הדו-חמצני לחלל הריאה. החילזון שולט בפתיחה ובסגירה של הפנוימוסטום, וכך מונע איבוד מים. המקבילה להמוגלובין - חלבון נושא חמצן - אצל השבלולים היא חלבון ההמוציאנין, שבמקום ברזל מכיל נחושת. מערכת הנשימה באמצעות ריאת אוורור (בניגוד לריאה דיפוזית שנמצאת אצל קדם-זימאים שעלו ליבשה) היא אחד המפתחות בהצלחתם והתאמתם של שבלולי היבשה לחיים ביבשה, מחוץ למים.
מערכת העיכול.