בשנת 1998 למדה יצירת פסיפס בטכניקה עתיקה ברוונה, איטליה. בשנת 2001 למדה בפילדלפיה אמנות רחוב בפסיפס מחומרים ממוחזרים אצל האמן ישעיהו זגר.
יצירות במרחב הציבורי.
עבודותיה מוצגות היום גם בגלריה בית הבד ברובע היהודי בירושלים ובגלריה "קירות מדברים" בראשון לציון.
חצי האי טיימיר
חצי האי טיימיר (ברוסית: Полуостров Таймыр) הוא חצי אי בחבל קרסנויארסק, סיביר, רוסיה, לחופי אוקיינוס הקרח הצפוני, אשר קצהו הצפוני ביותר מהווה את הקצה היבשתי הצפוני ביותר בכל אירואפרסיה. לחופו המערבי של חצי האי ים קארה ולחופו המזרחי ים לאפטב. חצי האי טיימיר מתפרס על גבי 400,000 קילומטרים רבועים והוא מאוכלס בדלילות, בעיקר בננטים, קבוצה אתנית מקומית. בטיימיר תנאי מחיה קשים הנובעים מאקלים הטונדרה ומהעובדה שבמשך רוב חודשי השנה האזור כולו מכוסה קרח.
חצי האי טיימיר ממוקם בין מפרץ יניסיי (המהווה את הדלתה של הנהר יניסיי) ממערב ומפרץ קאטנגה במזרח. לפי רישומי טמפרטורות מכף צ'ליוסקין, המהווה את הנקודה הצפונית ביותר בכל אירואפרסיה, הטמפרטורות הממוצעות בחצי האי במעלות צלזיוס לפי חודש הן: ינואר -28.2, פברואר -28.4, מרץ -27, אפריל -20.5, מאי -9.9, יוני -1.3, יולי 1.4, אוגוסט 0.9, ספטמבר -2.6, אוקטובר -11.4, נובמבר -20.7, דצמבר -25.8. מסביב לחצי האי עובר רכס ההרים בירנגה. כמו כן, חצי האי מלא באגמים רחבי ידיים כאשר הגדול שבהם הוא אגם טיימיר בן 4,560 קמ"ר.
בתוך טיימיר מגוון מערכות אקולוגיות. במרכז חצי האי ישנם יונקים רבים כגון הרמין, גרגרן, דלק סיבירי ושועל שלג. באזורי החוף מוכר דוב הקוטב. מתוך העופות ישנם אווז, ברווז, קורמורן, שכווי אירופי, אוח השלג ובז. לים, לחופי חצי האי, ישנם דגים כגון חדקן, סלמון סיבירי ואחרים. חצי האי טיימיר מהווה גם בית עבור אייל הצפון, המהווה חלק מרכזי במשק החי שמגודל בידי התושבים הילידים של חצי האי. כבש המושק הוא בעל חיים מוכר באזור.
משלחת סובייטית משנות ה-40 של המאה ה-20 גילתה בחצי האי מטבעות מתקופת מיכאיל הראשון, צאר רוסיה במאה ה-17 המוקדמת. במאי 1742 הגיעה משלחת מטעמו של סימאון צ'ליוסקין לקצה הצפוני של חצי האי ועל שמו נקרא המקום. במהלך המאה ה-19 המאוחרת והמאה ה-20 המוקדמת התקיימו מספר משלחות לחצי האי טיימיר אשר נועדו במקור לחקור את אזורי החוף ולמצוא את נתיב הים הצפוני. רוב המשלחות הונהגו בידי גורמים מטעם האיחוד השוודי-נורווגי או האימפריה הרוסית, דוגמת המשלחת של אדוארד פון טול בין 1900 ל-1902.
מבצר קומבלגר
מבצר קומבלגר (בהינדית: कुम्भलगढ़ दुर्ग) הוא מבצר של אזור , ב בדרום-מערב מדינת ראג'סטאן שבצפון-מערב הודו. המבצר נבנה במהלך המאה ה-15 על ידי המלך ה רנה קומבה. המבצר שימש עד סוף המאה ה-19, וכיום הוא פתוח לקהל הרחב והוא מואר באופן מרהיב במשך כמה דקות בכל ערב. קומבלגר ממוקם 82 קילומטרים צפונית-מערבית לאודאיפור. זה היה המבצר החשוב ביותר במאוור לאחר מבצר צ'יטורגר.
בשנת 2013, במושב ה-37 בוועדת המורשת העולמית שהתקיימה בפנום פן בקמבודיה, הוכרז מבצר קומבלגר, יחד עם חמישה מבצרים נוספים של ראג'סטאן, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, כקבוצת מונומנטים הקרויה מבצרי הגבעות בראג'סטאן.
האדריכל הראשי שבנה את המבצר הזה היה האדריכל מנדאן (Mandan), שתכנן גם את מבצר צ'יטורגר, והוא תיעד את סגנון העבודה שלו בטקסט שלו, Rajvallabh. המבצר הוא בין מתחמי המבצרים הגדולים בעולם, והמבצר השני בגודלו בהודו אחרי מבצר צ'יטורגר.
היסטוריה.
לא ניתן היה לברר את ההיסטוריה המוקדמת של המבצר מחוסר ראיות. שמו הקדום ביותר של המבצר הוא מאצ'ינדראפור, ואילו ההיסטוריון סהיב האקים כינה אותו מאהור. ההערכה היא שהמבצר המקורי נבנה על ידי המלך סמפרטי מהאימפריה המאורית בגלל חשיבות אסטרטגית במהלך המאה ה-6. ההיסטוריה שלאחר מכן עד שנת 1303 לספירה עד הפלישה של עלאא א-דין אל-ח'לג'י מעורפלת שכן המבצר היה חסר משמעות באותה תקופה.
קומבלגר בצורתו הנוכחית נבנה על ידי שהיה הרנה (המלך) של מאוור מחמולת הראג'פוטית. רנה קומבה נעזר באדריכל המפורסם של התקופה, "מנדאן". ממלכת מאוור של רנה קומבה השתרעה מרנתמבור עד גוואליור וכללה קטעים גדולים ממדינות מאדהיה פרדש וראג'סטאן של ימינו. מתוך 84 המבצרים בשליטתו נאמר כי רנה קומבה בנה 32 מהם, מתוכם קומבלגר הוא הגדול והמשוכלל ביותר.
מבצר קומבלגר גם הפריד בין אזור מאוור לאזור ושימש כמקום מפלט עבור שליטי מאוור בעת סכנה. מקרה בולט היה במקרה של הנסיך אודאי, המלך התינוק של מאוור שהוברח לכאן בשנת 1535, כשמבצר צ'יטורגר היה תחת מצור. הנסיך אודאי הצליח מאוחר יותר על כס המלוכה. המבצר נותר בלתי חדיר לתקיפה ישירה.
, סולטן גוג'ראט תקף את המבצר בשנת 1457, אך לא הצליח לפרוץ לתוכו. הייתה אז אמונה מקומית כי אל מקומי בשם בנמאטה מגן על המבצר ולכן הוא הרס את המקדש שלו. היו ניסיונות נוספים בשנים 1458–59 ובשנת 1467 על ידי , אך גם הם נכשלו. שבאבז חאן, המצביא של אכבר, קיסר האימפריה המוגולית המוסלמית השתלט על המבצר בשנת 1576 בהוראת לאחר הניצחון המוגולי ב. אבל הוא נכבש מחדש על ידי המלך הראג'פוטי בשנת 1585 באמצעות לוחמת גרילה כאשר אכבר היה הרחק בלאהור. בשנת 1818, הקימה קבוצה חמושה של (סגפנים בהינדואיזם) חיל מצב להגנה על המבצר, אך שוכנעה על ידי והבריטים השתלטו על המצודה ולאחר מכן השיבו אותה למדינת אודאיפור. היו תוספות שנעשו על ידי המהארנות של מאוור, אך המבנה המקורי שנבנה על ידי מהארנה קומבה נשאר. בנייני המגורים והמקדשים שמורים היטב. המבצר ידוע גם כמקום הולדתו של מהארנה פראטאפ.
בקומבלגר מתגוררים כיום כ-300 איש, בחמישה מבנים כפריים ליד מקדשי גולרה ויישוב קהילתי מוסלמי התפתח סביב הכניסה הראשית למבצר.
אדריכלות.
מבצר קומבלגר, שנבנה על ראש גבעה בגובה 1,100 מטרים מעל גובה פני הים על רכס אראוולי, כולל חומות היקפיות המשתרעים על 36 קילומטרים, חומת המבצר הארוכה ביותר בעולם. עובי הקירות הקדמיים יותר מ-5 מטרים. כמו בצ'יטוגר יש בעלייה לקומבלגר שבעה שערים מבוצרים: שישה משערים אלה ממוקמים בתוך גבולות אתר המורשת העולמית; ואחד באזור החיץ. ישנם מעל 360 מקדשים בתוך המבצר, 300 מהם ג'ייניים עתיקים והשאר הינדים. ממרומי הארמון אפשר לראות קילומטרים לתוך רכס אראוולי. ניתן לראות את דיונות החול של מדבר טהאר מחומות המבצר. על פי הפולקלור הפופולרי, נהג מהארנה קומבה להדליק מנורות מאסיביות שצרכו חמישים קילוגרם גהי ומאה קילוגרם כותנה כדי לספק אור לחקלאים שעבדו בלילות בעמק.
מבנים חשובים במבצר.
אזור הארמונות מורכב מהקומבה מהאל (1443–1468), המשלב דירות לגברים ונשים כאחד, ובדאל מהאל המאוחר יותר (1884–1930), שנבנה תחת רנה פאתה סינג, בנקודה הגבוהה ביותר במבצר קומבלגר. הוא כולל גם אנדרטאות וביתנים בגנים ההיסטוריים.
מאגר לקולה הוא מאגר המים הבולט ביותר בתוך המבצר, שנבנה על ידי רנה לאקה בשנים 1382–1421. הוא ממוקם בצד המערבי של העיירה קלווארה, אורכו 5 קילומטרים ורוחבו בין 100 ל-200 מטרים. כשהודו קיבלה עצמאות היה עומק המאגר 12 מטרים ומאז הוא הועמק ל-18 מטרים. בדשי בוואדי הוא מאגר מים עם מדרגות. הוא נבנה בשנת 1578 לאחר פלישת שחבז חאן, המצביא של אכבר, כדי לספק מים לחיילים.
אארט פול (בהינדית פול הוא "שער") הוא השער בצד המערבי, הלה פול עם מדרון כלפי מטה מהכניסה, רם פול והאנומן פול ליד בוואדי הם השערים העיקריים של המבצר. יש כתובות למרגלות פסלי האלים בהאנומן פול המפרטים את בניית המבצר רוב הבניינים נראים מהרם פול, הנחשב לאדריכלות לדוגמה.
מקדשים הינדיים.
מקדש גנש בנוי על פלטפורמה בגובה 3.7 מטרים ונחשב לאחד המקדשים המוקדמים ביותר מבין המבנים שנבנו בתוך המבצר. מקדש ניל קאנת מהאדווה (Neel Kanth Mahadeva) ממוקם בצד המזרחי של המבצר ונבנה במהלך 1458. הגישה לההיכל המרכזי של שיווה היא דרך מתחם סגור מלבני ודרך מבנה הנתמך על ידי 24 עמודים ענקיים. פסל שיווה עשוי אבן שחורה ומתואר עם 12 ידיים. הכתובות מצביעות על כך שהמקדש שופץ על ידי רנה סנגה.
מקדשים ג'ייניים.
מקדש פרסווה נאתה (נבנה במהלך 1513), מקדש ג'ייני בצד המזרחי ומקדש בוואן ג'יין מקדשי ג'יין ומקדש גולרה ג'יין הם מקדשי הג'ייניים העיקריים במבצר. מקדש מטאג'י, המכונה גם מקדש חדה דווי, ממוקם בצד הדרומי של מקדש נילה קאנת. מקדש ממדיאו, מקדש פיטל שה ג'יין וסוריה מנדיר (מקדש השמש) הם המקדשים העיקריים האחרים בתוך המבצר.
תרבות.
מחלקת התיירות של רג'אסטאן מארגנת פסטיבל שנתי בן שלושה ימים במבצר לזכר התשוקה של מהארנה קומבה לאמנות ואדריכלות. בין השאר מוצגים מופעים אור-קוליים כאשר המבצר הוא הרקע. להנצחת האירוע מאורגנים גם קונצרטים שונים ואירועי ריקוד. שאר האירועים במהלך הפסטיבל הם סיור מורשת של המבצר, קשירת טורבנים, משיכת חבל וטקסי חינה בין היתר.
קבוצה של שישה מבצרים של רג'סטאן: מבצר קומבלגר, מבצר צ'יטורגר, מבצר רנתמבור, מבצר גאגרון, מבצר אמבר ומבצר ג'איסלמר נוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשם מבצרי הגבעות בראג'סטאן במהלך הישיבה ה-37 של ועדת המורשת העולמית בפנום פן ביוני 2013. הם נכללו ברשימת אתרי המורשת העולמית כנכס תרבותי סדרתי ודוגמאות לאדריכלות הצבאית של הראג'פוטים.
קיווין קלהר
קיווין אודרהאן קלהר (באנגלית: Caoimhín Odhrán Kelleher; נולד ב-23 בנובמבר 1998 בקורק שבאירלנד) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת אירלנד.
קריירת מועדונים.