בהבחינו בכך שרדניצ'קי משחקת בליגה הפדרלית הראשונה (החטיבה העליונה בפירמידת הכדורסל היוגוסלבי), קפץ מליקוביץ' על ההזדמנות. חלפו רק שש שנים מאז ההישג הגדול ביותר של המועדון, אליפות הליגה הלאומית בכדורסל לשנת 1972–1973. בשנים שלאחר השגת התואר המקומי שלהם, התחברו הרכבים שהגיעו להישגים גם בזירה האירופית, כאשר הקבוצה הגיע לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בכדורסל (לימים היורוליג) בעונת 1973 - 1974, ולגמר גביע אירופה למחזיקות גביע לעונת 1976–1977. על אף העובדה שחסתה באופן תמידי בצִלן של שתי הקבוצות הגדולות של העיר, הכוכב האדום בלגרד ופרטיזן בלגרד, הצליחה רדניצ'קי לחצוב לה דרך אל מקום משלה במפת הכדורסל היוגוסלבי ולכונן לה זהות של מועדון קטן השש אלי קרב ומצליח להכות הרבה מעל למשקלו.
בעונתו הראשונה של מליקוביץ' ברדניצ'קי, כעוזרו של דורדג'ביץ', עונת 1979 - 1980, המועדון סיים עם מאזן של תשעה ניצחונות ו-13 הפסדים, מאזן שמיקם אותו במקום העשירי מתוך 12 קבוצות. בכך נמלטה הקבוצה בעור שיניה מירידה לליגה השנייה. הקבוצה אף חוותה בעיות תקציב חמורות כאשר התומכים שלה, Fabrika odlivaka Beograd שבבעלות המדינה ו-LMK, קיצצו בחסות שהעניקו. בנקודה מסוימת מליקוביץ', שנטש באופן זמני את לימודי המשפטים שלו, אמר כי לא קיבל משכורת במשך חמישה חודשים.
מאבקים כספיים מתמשכים במועדון השפיעו עליו בדרכים שונות, ובקיץ 1980 המאמן הראשי דורדג'ביץ' עזב את הקבוצה. מליקוביץ' הצעיר נתמנה למחליפו כשהוא מודה שזכה בתפקיד "לא כיוון שאיכשהו הייתי המתאים ביותר להוביל את הקבוצה המסוימת הזאת, אלא פשוט כיוון שאף אחד אחר לא רצה את המשֹרה". עונת הבכורה של מליקוביץ' כמאמן ראשי בקבוצה, אשר שיחקה את משחקיה הביתיים ב-Hala sportova (אולם הספורט החדש בבלגרד), לא הביאה כל שיפור להישגי הקבוצה, אשר סיימה את העונה במאזן זהה לזה שהשיגה בעונה שקדמה לה, 9-13, מאזן שהספיק הפעם למקום התשיעי. עם זאת, רדניצ'קי של מליקוביץ' השפיעה באותה העונה באופן ישיר על המרוץ לתואר האליפות, כשניצחה את ציבונה זאגרב ובכך הנחילה לה את הפסדה השלישי באותה עונה, מה שאִפשר לעמיתתה של רדניצ'קי לאולם Hala sportova, פרטיזן בלגרד, לזכות באליפות באמצעות השוואת המאזן שלה לזה של ציבונה, 19-3 והשתלטות על ראשות הטבלה עקב מאזן טוב יותר בקרבות הישירים בין שתי הקבוצות (היה זה בטרם שיטת הפלייאוף נכנסה לשימוש בליגה).
מליקוביץ' נשאר בקבוצה בעונת 1981–1982 והוביל את רדניצ'קי פעם נוספת למאזן המקובל, 9-13.
בסכמו מאוחר יותר את התקופה ברדניצ'קי התבטא מליקוביץ' בטון מאוכזב מעט כשהביע "עצב מסוים שחש כל אותן שנים בשל התחושה שהייתי יכול לעשות יותר עם הקבוצה הזאת, משהו בדומה למה שהצלחתי לעשות עם יוגופלסטיקה מאוחר יותר, אך בקנה מידה קטן יותר, משום שהייתה לנו קבוצה מאוד מוכשרת של שחקנים צעירים לצד מבוגרים יותר".
עוזר מאמן בכוכב האדום בלגרד.
עם ניסיון מסוים כמאמן בקורות החיים שלו, פנה מליקוביץ' בקיץ 1982 אל הכוכב האדום בלגרד, שם הצטרף לצוות המאמנים כעוזר למאמן האגדי רנקו זרביצ'ה, בנוסף להובלה של מערכת הנוער של המועדון, בעת ובעונה אחת. מליקוביץ' לקח את המשרה בעיקר בשל הכוח וההשפעה של זרביצ'ה בכדורסל היוגוסלבי ועל אף עצות מעמיתיו שחשו שלקיחת משרת עוזר מאמן לאחר שכבר אימן כמאמן ראשי בליגה הראשונה, תהווה לקיחת צעד לאחור מבחינת הקריירה.
יוגופלסטיקה ספליט.
הפריצה הגדולה של מליקוביץ' כמאמן ראשי הגיעה כשאימן את קבוצת יוגופלסטיקה ספליט, לשם הגיע על פי המלצתו של אלכסנדר ניקוליץ', בתחילת קיץ 1986. עוזר המאמן הצעיר לא היווה את הבחירה הראשונה של המועדון, שחשק למעשה בשירותיו של ולאדו דורוביץ', הסחורה החמה ביותר בשוק המאמנים היוגוסלבי לאחר שזה עתה הוביל את מועדון הכדורסל זאדאר לאליפות הליגה. דורוביץ' הנחשק דחה את הצעת ספליט להתמנות למאמנו הראשי של המועדון ובחר במקום זאת בהצעה של הכוכב האדום בלגרד ולאחר חיזור אחר כמה מועמדים נוספים, פנתה לבסוף יוגופלסטיקה למליקוביץ' שנענה להצעה בשמחה.
המינוי של מאמן ראשי צעיר שטרם הוכיח את עצמו לא עבר בספליט ללא מבקרים, כולל מצִדו של הסנטר בן ה-19, דינו ראדג'ה, אשר דיבר בפתיחות עם העיתונות אודות חוסר שביעות רצונו מהעסקתו של מליקוביץ', אשר לדעת השחקנים הצעירים "חסר ניסיון כמאמן ראשי". ולא היה זה רק ראדג'ה שהטיל ספק בהמלצות שהביא איתו מליקוביץ' לתפקיד, משום שהקונצנזוס השקט באותו הזמן סביב ספליט היה שיוגופלסטיקה היא חוליה חזקה, עמוסה בכישרונות צעירים וככזו, זקוקה למאמן מנוסה שיספק מנהיגות, לא מישהו שעדיין לומד את מלאכתו.
יוגופלסטיקה סיימה את עונת הליגה של 1985 - 1986 במקום השישי, מחוץ לארבע הקבוצות שהעפילו לפלייאוף, בעקבות קמפיין סוער שהחל עם סלבקו טרניניץ' כמאמן ראשי, בטרם פוטר בשל תוצאות מוקדמות גרועות והוחלף על ידי זוראן סלבניץ'. סלבניץ' חסר הדאגות יזם בדיקה קפדנית ושיפוץ של החוליה, על ידי הבאת שחקנים צעירים לקבוצה הראשונה, בכלל זה שחקן בעל פוטנציאל גדול - טוני קוקוץ' בן ה-17, סמול פורוורד שהיה מיומן לשחק בכל עמדה אחרת - והעניק להם חופש רב יותר על המגרש. תוצאתן של רפורמות אלו הייתה שיוגופלסטיקה סיימה את העונה במאזן של 12 ניצחונות ועשרה הפסדים, מאזן שהצמיד אותה לסיבנקה ולפרטיזן. עם זאת, בשל מאזן נחות בהתמודדויות הישירות מול שתי הקבוצות הללו, מוקמה יוגופלסטיקה במקום השישי, מחוץ לפלייאוף. על אף השיפור הברור מאז הגעתו, עזב סלבניץ' את הקבוצה בכל זאת בסוף אותה העונה.
1986 - 1987: בניית אלופה עתידית.
המאמן מליקוביץ' הצעיר, בן 34 באותה העת, לקח לידיו את היחידה הצעירה, עם קוקוץ' וראדג'ה כנכסים העיקריים שלו. שחקנים מבטיחים אחרים בקבוצה כללו את הקלע בן ה-20, ולימיר פראסוביץ' ואת הסנטר בן ה-22, גוראן סובין. מספר שחקנים מבוגרים יותר עזבו את המועדון באותו הקיץ, ביניהם איביצ'ה דוקאן. הרכש היחיד שביצע מליקוביץ' אשר היה בעל חשיבות, היה זה של הרכז זוראן סרטנוביץ' בן ה-22 שעבר מהכוכב האדום בלגרד, שם לא קיבל הזדמנות ראויה כגיבוי לשחקן הנבחרת הלאומית זוראן רדוביץ'. מליקוביץ' הכיר היטב את השחקן והיה ער לסיטואציה בה היה השחקן נתון בכוכב האדום, לאחר שנה בה אימן אותו שם. מתוך חיבה לתכונות האישיות של סרטנוביץ' ואמונה בכישורי הכדורסל שלו, החליט מליקוביץ' לתת לו הזדמנות על ידי הבאתו והפיכתו לפליימייקר הראשי של הקבוצה, כשבדמיונו הוא רואה את תפקידו של סרטנוביץ' בקבוצה כמחלק הראשי של הכדורים בהתקפה לקוקוץ' וראדג'ה. לאחר הבאתו של סרטנוביץ' לקבוצה, נמתחה ביקורת על המהלך בקרב הנהלת המועדון, שפשוט לא הכירה את השחקן וקיוותה שיובא לקבוצה שחקן בעל שם מבוסס.
תחת חסותו של פרופסור ניקוליץ' בן ה-62, אשר סיים את קריירת האימון שלו וכעת שימש כיועץ למאמנים, ניגש מליקוביץ' לעיצוב כישרון הכדורסל הגס והברור ששיקפה היחידה הצעירה הזו. בראיונות לכלי התקשורת המקומיים, זיהה מליקוביץ' מחסור במבנה משחק מוכר כבעיה עליה היה רוצה שקבוצתו תתגבר. לשם כך, ובניגוד מוחלט לדרך פעולתו של המאמן הקודם סלבניץ', התעקש מליקוביץ' על משמעת קפדנית, כמו גם על אימונים תכופים ומתישים, בהאמינו שהיקפה הכביר של העבודה שהושקעה, בסופו של דבר תניב תוצאות עבור יוגופלסטיקה, כנגד יריבותיה האימתניות לליגה היוגוסלבית דוגמת אלופת אירופה המכהנת ציבונה זאגרב, בהובלת דראז'ן פטרוביץ' בן ה-22, אלופת הליגה המכהנת, מועדון הכדורסל זאדאר, פרטיזן בלגרד הצעירה והמבטיחה, והכוכב האדום בלגרד המנוסה.
עונתו הראשונה של מליקוביץ' כמאמן כבר סיפקה סימנים מעודדים, כאשר יוגופלסטיקה סיימה את הליגה הרגילה במאזן של 15 ניצחונות אל מול שבעה הפסדים, מאזן שהספיק לה כדי להתמקם במקום השלישי (אחרי ציבונה עם מאזן של 22-0 ופרטיזן עם 18-4) ולהעפיל לפלייאוף. בחצי גמר הפלייאוף בסדרת הטוב משלושה הפסידה יוגופלסטיקה 1-2 לפרטיזן, שהובלה על ידי המאמן דושקו ווז'וסביץ' ושחקניו המוכשרים והצעירים ולאדה דיבאץ, אלכסנדר ג'ורג'ביץ' וזרקו פספלי. במובנים רבים היוו שתי הקבוצות השתקפות האחת של רעותה - לשתיהן היו מאמנים צעירים שלקחו לידיהם את קבוצותיהם בקיץ 1986, כשלשתי הקבוצות יש גם סגל הכולל מגוון של צעירים מוכשרים. מליקוביץ' ויוגופלסטיקה הפסידו בקרב זה לפרטיזן של ווז'וסביץ', אך לימים התברר שהיה זה רק הקרב הראשון מרבים, בשנים הבאות.
1987 - 1988: זכייה בליגה היוגוסלבית.