תלמי השני פילדלפוס, שליט מצרים במאה ה-3 לפנה"ס, שוכנע על ידי דמטריוס מפלרום, מנהל הספרייה הגדולה של אלכסנדריה, להעשיר את אוסף הספרייה על ידי תרגום התורה מעברית ליוונית. כהוכחה לרצונו הטוב כלפי היהודים, המלך הורה על שחרורם של יותר ממאה אלף שבויים יהודים. אנדריאס ואריסטיאס נשלחו אל אלעזר הכהן הגדול בירושלים כדי לבקש את עזרתו ביוזמה, ובידיהם מתנות רבות ויקרות ערך עבורו. תשובתו הייתה חיובית והוא הרכיב רשימה של שבעים ושניים זקנים שיעסקו במלאכת התרגום, שישה מכל אחד משנים עשר השבטים.
חלק ב': הליכתם של אנדריאס ואריסטאס לירושלים (פסוקים פ"ג-קע"א).
אריסטיאס מתאר את העיר ירושלים, את בית המקדש, את הזקנים ואת אלעזר הכהן הגדול בהתפעלות רבה. כמו כן מסופר על שיחה שהתקיימה בין אלעזר הכהן הגדול לבין אריסטיאס ואנדריאס, בה העניק להם הסבר אלגורי לנושא האיסור על אכילת מאכלים מסוימים ביהדות, תוך הדגשת רעיון אחדות האלוהים.
חלק ג': הגעת הזקנים לאלכסנדריה והשאלות-תשובות שבשעת הסעודה (פסוקים קע"ב-ש').
תיאור הגעת שבעים ושניים הזקנים-המתרגמים אל המלך באלכסנדריה, ושל קבלת הפנים מלאת הכבוד אשר נערכת להם. במשך שבעה ימים רצופים ערך המלך סעודות, בהן התקיימו דיונים של שאלות ותשובות בינו לבין הזקנים.
חלק ד': מעשה התרגום וחזרתם של הזקנים לארץ ישראל (פסוקים ש"א-שכ"א).
בתום שבעים ושניים ימים סיימו הזקנים את מלאכת התרגום, והוא הוקרא ליהודי אלכסנדריה. כולם שיבחו את התרגום ואף השמיעו דברי קללה המאיימים על מי שיעיז לשנות את הנוסח. לאחר מכן הוקרא התרגום גם בפני המלך, אשר התרשם מחוכמתו והתפלא שדברי התורה לא מוזכרים בספרות היוונית. שבעים ושניים הזקנים חוזרים לירושלים בכבוד גדול ועם מתנות רבות עבורם ועבור אלעזר הכהן הגדול.
סיום (פסוק שכ"ב).
כמו בפתיחה, מסיים המחבר בפנייה לפילוקראטס "אוהב הדעת" ומבטיח כי יכתוב לו שוב בהמשך.
לשון החיבור וסגנונו.
האיגרת כתובה ביוונית המקובלת של התקופה, ללא השפעה נראית לעין של שׂפה שמית כלשהי. לעומת זאת, מורגשת השפעתו של הניב הפקידותי של ממלכת תלמי בביטויים מסוימים, החוזרים ומופיעים בפפירוסים מאותה תקופה. בתיאור הנושאים המופשטים כגון הדיון בין המלך לזקנים, ניכר כי המחבר שולט גם ביוונית הספרותית יותר, ולא רק בצורה הרשמית העממית שהייתה נהוגה במצרים התלמית.
על פי צ'ריקובר, הבחירה לכתוב סיפור היסטורי במבנה של איגרת מעידה גם היא על השפעה מצד הספרות היוונית. בתקופה ההלניסטית ה"איגרות" היו סוגה ספרותית פופולרית. צ'ריקובר מזהה בחלקים שונים באיגרת הקבלה ליצירות ידועות בספרות היוונית . כך למשל מסעם של אריסטאס ואנדריאס לירושלים (פסוקים פ"ג- ק"ב) מהווה אזכור לכתבי הומרוס, ואילו תיאור המשתה (פסוקים קפ"ב – קצ"ד) נתון גם הוא להשפעה מובהקת של רעיונות הפילוסופיה היוונית.
השתמרות החיבור.
מלבד תרגום השבעים עצמו, איגרת אריסטיאס היא החיבור הארוך ביותר מבין החיבורים הקיימים של היהדות באלכסנדריה בתקופה התלמית, ויצירת הפרוזה השלמה ביותר מאלכסנדריה ששרדה בגרסתה המקורית. כמו כל יצירות הספרות היהודיות - הלניסטיות הקיימות (כולל תרגום השבעים עצמו), החיבור שרד בכנסייה הנוצרית .
יצירות אלו שרדו הודות לתוכן היהודי שלהן, אשר בזכותו אנשי הכנסייה המשיכו להעתיקם, בעוד חיבורים הלניסטיים אחרים נשכחו כליל. בשל היותה של האיגרת מסמך המדגיש את קדושת התורה שאינה כתובה בעברית, היא היוותה חיבור בעל חשיבות עבור הדת הנוצרית. כמו כן, בהמשך תורגמה האיגרת לשפות אירופאיות מרכזיות כגון, איטלקית, גרמנית, צרפתית, אנגלית ועוד. האיגרת תורגמה מספר פעמים גם לעברית.
אוטומטיות (למידה)
אוטומטיות היא השלב המתקדם ביותר בתהליך הלמידה של רכישת מיומנות או יכולת כלשהי.
פעולה אוטומטית מתבצעת באופן מהיר ומדויק באמצעות במאמץ מנטלי מזערי.
תהליכים עיבוד מידע אוטומטיים אינם מכוונים או נשלטים באופן רצוני, הם יעילים ביותר ומתרחשים מחוץ למודעות של האדם.
בהתאם לכך, פעולות אוטומטיות אינן דורשות הפעלת קשב.
עם זאת, האוטומטיות של פעולה מסוימת נרכשת באופן הדרגתי על ידי למידה ואימון. על כן ישנו רצף של מידת האוטומטיות בהתאם לרמת המיומנות שהושגה בתחום הרלוונטי.
אפקט סטרופ מדגים כיצד שתי מיומנויות שונות של אותו האדם יכולות להיות ברמת אוטומטיות שונה.
פעולות אוטומטיות שונות עשויות לבוא לידי ביטוי במצבי הכרה מעורפלת כמו בסהרוריות (מחלת ירח) ובמצבים פתולוגיים אחרים כמו אירוע מוחי ואפילפסיה, שבהם עלול אדם ללכת ולבצע פעולות שגרתיות אוטומטיות אחרות בלא להיות מודע לכך. במשפט הפלילי קיימת הגנת העדר שליטה שעומדת לזכותו של מי שפעל באוטומטיות במצב הכרה לקוי.
תופעה אחרת של אוטומטיות, נפשית, מופיעה לעיתים אצל הסובלים מדיסוציאציה. לעיתים חווים חולים אלו מחשבות אוטומטיות שמוחם הורגל בהם כ"מישהו" או "משהו" ששולט במחשבתם, ופעולות פיזיות אוטומטיות כנשלטות בידי גורם זר. תופעות אלו נחקרו בידי הפסיכיאטרים ז'טאן ז'טיאן דה קלרמבו וויקטור קנדינסקי.
התפתחות האוטומטיות.
תהליכים אוטומטיים מתפתחים מתוך התנסויות תדירות ועקביות של האדם, באופן המשקף את סדרי העולם שמסביבו ומסייע להתמודד עם עומס קוגניטיבי.
פעולת הלמידה אינה אוטומטית. היא דורשת השקעה של מאמץ מנטלי מתמשך ומכוון.
בעוד שביצוע של פעולות חדשות מצריך לרוב הפעלה של קשב מלא, ביצוע של מטלות מוכרות מצריך פחות משאבי קשב.
ביצוע ראשוני של פעולה מסוימת על סמך חיקוי או הנחיות יכול להיות איטי ומביך. שלב זה של תהליך הלמידה מצריך משאבי קשב רבים ולכן האדם העוסק בו לא יהיה פנוי לעבד ולהגיב לגירויים אחרים בסביבה.
דפוסי מחשבה והתנהגות החוזרים על עצמם בתדירות גבוהה, הופכים להיות יעילים יותר משום שהם מצריכים פחות ופחות הפעלה של הקשב המודע.
לכן ככל שהפעולה מתורגלת יותר, כך היא מצריכה פחות משאבים קוגניטיביים. כתוצאה מכך היא מתבצעת באופן שוטף יותר ומאפשרת ביצוע של פעולות נוספות במקביל.
לדוגמה, האוטומטיות באה לידי ביטוי בנהיגה. בשלבי הלמידה הראשונים על הנהג להתרכז באופן מודע בכל פעולה ובכל אירוע שמתרחש בכביש. עם הניסיון הנהיגה נעשית אוטומטית עד כדי כך שלעיתים נוסעים כברת דרך שבסופה לפעמים לא זוכרים את הנסיעה, כאילו כלל לא הייתה תשומת לב לנעשה בכביש ולתפעול הרכב.
כאשר הפעולה או המחשבה הופכות להיות אוטומטיות לגמרי, הן אינן זקוקות כלל להפעלה של קשב מודע.
שינון הוא אחת הדרכים שבהן ניתן להגיע לאוטומציה.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים.
קליפת המוח הקדם-מצחית חיונית לפעולת הזיכרון לטווח קצר.
המידע שמוחזק בזיכרון לטווח קצר יכול במסגרת תהליך של התגבשות לעבור לזיכרון לטווח ארוך, ממנו יוכלו להישלף שוב לזיכרון לטווח הקצר לצורך שימוש עתידי.
תהליכי עיבוד המידע המתרחשים במאגר הזיכרון לטווח קצר קובעים האם הוא יגיע אל מאגר הזיכרון לטווח ארוך, או יתפוגג וייעלם.
המוח הקטן מעורב בלימוד ובשימוש בתנועה מוטורית עד לשלב של רכישת מיומנות אוטומטית.
ככל שהתנהגות נלמדת כלשהי נהיית יותר אוטומטית היא מועברת לגרעיני הבסיס.
במהלך ביצוע של התנהגויות מורכבות גרעיני הבסיס מקבלים מידע אודות הגירויים הנוכחים בסביבה והתגובות של האדם אליהם. בתחילה הם משמשים כצופים פסיביים בלבד. במידה ומתרחשת חזרתיות של אותה ההתנהגות הם מתחילים להשתלט על רוב ההיבטים הקשורים להפעלה שלה ובכך לפנות משאבים קוגניטיביים לצרכים אחרים.
מבנים גבוהים של מערכת העצבים כמו קליפת המוח הקדם-מצחית וההסינגוליט קורטקס הקדמי קשורים לתיווך של תפקודים ניהוליים מודעים המצריכים מאמץ קוגניטיבי, כמו תכנון, בקרה, הצבת יעדים ועוד. לעומתם, אזורים נמוכים יותר כמו האמיגדלה וההיפוקמפוס מגיבים לרמזים רגשיים ונחשבים לאוטומטיים יותר.
אוטומטיות והתכווננות.
תהליכים אוטומטיים רבים מתרחשים כתגובה לתפיסה של, עצמים, אנשים או אירועים בסביבה, ללא התערבות של החלטה מודעת.
לכן הם יכולים להתקיים בצורה לא מכוונת ואינם תלויים בקיומו של רצון כלשהו.
סטריאוטיפ ונבואה המגשימה את עצמה הן דוגמאות לתהליכים אוטומטיים אשר יכולים להתרחש ללא רצונו של האדם ומבלי שיהיה מודע אליהם.
הפאיסטיון
הפאיסטיון - (ביוונית: Ήφαιστίων ; 356 לפנה"ס - 324 לפנה"ס) היה מצביא בצבאו של אלכסנדר הגדול וכמו כן חברו הטוב ביותר. הפאיסטיון, בנו של אמינטור (Amyntor), היה צאצא למשפחת אצולה מוקדונית. במקורות מצוין כי הוא היה בן גילו של אלכסנדר. קורטיוס רופוס (Curtius Rufus) כותב כי "הוא היה האהוב ביותר מבין חבריו של המלך, שגדל יחד איתו והיה איש סודותיו" . חברות זו נמשכה כל חייהם, והיא הושוותה לזו של אכילס ופאטרוקלוס.
הקריירה הצבאית שלו לא הייתה מרשימה במיוחד. הפאיסטיון לא פיקד על יחידה עצמאית לפני הוצאתו להורג של פילוטאס ורק אז קיבל פיקוד משמעותי - חצי מההטיירוי. במהלך מסעו של אלכסנדר באסיה הוא הופקד על משימות רבות, אך רובן בעלות אופי אזרחי ולא צבאי כגון משלחות דיפלומטיות, בניית גשרים לחציית נהרות גדולים, מצורים וייסוד יישובים חדשים.