דנטמון נרשם בתום לימודיו האקדמיים לדראפט ה-NBA בשנת 2009 אך לא נבחר על ידי קבוצות הליגה ופנה לקריירה מחוץ לארצות הברית.
קריירה מקצוענית.
בספטמבר 2009 חתם בהפועל עפולה מליגת העל הישראלית, וסיים כ של הליגה.
בעונת 2010–2011 שיחק בקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בקיץ של שנת 2011 שיחק בקבוצות טורוס דה אראגווה מוונצואלה ובקוקולוס מהרפובליקה הדומיניקנית.
בקיץ 2011 בעקבות שביתת השחקנים בליגת ה-NBA, הוא זומן ביחד עם ליאו ליונס (שחקן גלבוע/גליל והפועל ירושלים בעבר) לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית למשחקים הפאן אמריקאיים (האולימפיאדה האמריקאית), בסיומה זכו במדליית הארד. בכך הם הפכו לשחקנים הראשונים המזומנים לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית כשלא שיחקו בה לפני כן וללא עבר במכבי תל אביב (השחקן האחרון שעשה זאת היה וונדל אלכסיס באליפות העולם בכדורסל ב-1998 והוא שיחק במכבי תל אביב). ככל שהתקדמה העונה נכנס דנטמון לעונתו השנייה בליגת הפיתוח האמריקאית כשחתם בקבוצת אוסטין טורוס בעונת 2011–2012 והמשיך לעשות התקדמות והיסטוריה קטנה בכך שהפך לשחקן הראשון שמגיע מישראל גם לנבחרת הבוגרת של ארצו וגם ל-NBA כשלא לקח חלק באף אחד מהאירועים האלו בעבר, הקבוצות שבהן שיחק בליגת ה-NBA הן: סן אנטוניו ספרס, וטורונטו ראפטורס, בהן שיחק לתקופות קצרות במהלך עונת 2012 בזכות היכולת הטובה שגילה בליגת הפיתוח באותה העונה, אותה סיים בהצטיינות (קטף את תואר ה-MVP של הליגה) ובזכייה באליפות ה-NBDL.
לאחר מכן בהמשך שנת 2012, חתם דנטמון באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל. לאחר מכן שיחק בליגת הפיתוח למשך שנה עם תקופה קצרה בדאלאס מאבריקס, ואז עבר לפוארטו ריקו. בעונת שיחק דנטמון בז'לגיריס קובנה. בעונה הבאה עבר לראשונה לסין, לקבוצת צ'ינגדאו דאבלסטאר, שם שיחק עונה אחת שלאחריה חזר לליגת הפיתוח. בעונת חזר לסין, ובעונה שלאחר מכן עבר לתקופה קצרה בגלאטסראיי - משם חזר לסין, הפעם לקבוצת שאנדונג גולדן סטארס.
עבודות שירות לתועלת הציבור
M13/40
שחקן בוסמן
מועדון הכדורגל לוקרן
רוברט פורסטר
רוברט ואלאס פורסטר ג'וניור (באנגלית: Robert Wallace Foster, Jr.; 13 ביולי 1941 – 11 באוקטובר 2019) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה ומדבב אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "ג'קי בראון" בשנת 1998.
ביוגרפיה.
פורסטר נולד ברוצ'סטר, ניו יורק שבארצות הברית, הוריו גרייס דורות'י (לבית מונטנרלה) ורוברט וואלאס פורסטר האב, התגרשו כאשר היה בן 8.
פורסטר היה בוגר באוניברסיטת רוצ'סטר, ולו תואר ראשון בהיסטוריה שסיים ב-1964. בנוסף, למד דרמה.
קריירה.
את הופעת הבכורה שלו בסרט קולנוע ערך פורסטר ב-1967 בסרט "השתקפות בעין הזהב".
תפקיד אשר פרץ את דרכו של פורסטר אל תוך תעשיית הסרטים היה במותחן האקשן הבדיוני מועמד 2 פרסי אוסקר "החור השחור".
לאחר מכן הופיע פורסטר במספר סרטים דלי תקציב וביניהם במותחן האקשן של הבמאי הישראלי מנחם גולן "מחץ הדלתא".
לאחר היעדרות של מספר שנים חזר פורסטר לתחום הקולנוע אך לא הצליח למנף את הקריירה שלו.
בשנת 1997 קצר פורסטר את הצלחתו הגדולה ביותר, כשקיבל תפקיד ראשי בסרט מותחן הפשע של קוונטין טרנטינו, "ג'קי בראון".
בסרט גילם פורסטר את דמותו של מקס צ'רי, סוכן שחרור בערבות שמתאהב ונחלץ לעזרתה של ג'קי בראון (פאם גריר), דיילת בשנות הארבעים לחייה שעובדת בחברת תעופה מקסיקנית.
על תפקידו בסרט קיבל פורסטר ביקורות מצוינות, ואף היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנה שלאחר מכן השתתף פורסטר במותחן האימה של גאס ואן סנט "פסיכו" בו גילם פורסטר את הפסיכיאטר דוקטור סיימון ריצ'מונד.
ב-2000 הופיע פורסטר בקומדיה "אני, עצמי ואיירין" ובמותחן הבדיוני "סופרנובה" תחת בימויו של פרנסיס פורד קופולה.
ב-2001 שיחק פורסטר בדרמת המסתורין הרומנטית של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב", שם גילם פורסטר את דמותו של הבלש הארי מק'נייט. בשנת 2003 שיחק בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "קארן סיסקו" ב-ABC, בתפקיד מרשל, אביה של קארן (קארלה גוג'ינו).
ב-2006 השתתף במותחן האקשן "פריצה ברשת", ובמותחן הפשע "להרוג את המזל". ב-2007 שיחק פורסטר בסרט הפעולה הבדיוני הקוראני "מלחמת הדרקונים" ובמותחן "קלינר".
בשנים 2007–2008 שיחק בסדרה "גיבורים", ועל תפקיד זה היה מועמד לפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2009 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "אקסיות לכל הרוחות".
ב-2011 שיחק בסרט "היורשים", סרט שהיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך לקאסט הטוב ביותר בסרט.
ב-2012 שיחק בסדרה "אלקטרז".
ב-2013 שיחק בפרק בסדרה "שובר שורות" בעונתה האחרונה, ועל תפקיד זה זכה בפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2017 שיחק בחידוש לסדרה "טווין פיקס".
בשנים 2012–2018 שיחק בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" בתור באד, אביו של מייק בקסטר.
ב-2019 יצא הסרט "", בו שב לגלם את דמותו מהפרק בו השתתף בסדרה. הסרט יצא ביום פטירתו של פורסטר, אולם בהמשך נודע כי הספיק לשוב ולגלם את התפקיד גם עבור העונה החמישית של הסדרה "סמוך על סול", אשר עלתה לשידור בפברואר 2020.
חיים אישיים.
בשנים 1966–1975 היה נשוי לג'ון פרובנזנו, אותה הכיר באוניברסיטה בה שניהם למדו, ולהם שלוש בנות משותפות. בשנים 1978–1980 היה נשוי לזיביה פורסטר. היה לו גם בן נוסף, אשר נקרא על שם אביו כמוהו, ממערכת יחסים קודמת.
ב-11 באוקטובר 2019 הוא מת בגיל 78 מסרטן המוח, ביום הבכורה של הסרט "" בו השתתף.
כוח הנילוס
כוח הנילוס (שם מדעי: "Varanus niloticus"), הוא מין כוח ממשפחת הכוחיים המצוי לאורך יבשת אפריקה.
תיאור.
כוח הנילוס גדל לאורך של 2.3-1.5 מטר ולמשקל מרבי של 20 ק"ג, מה שהופך אותם ללטאה השנייה במשקלה באפריקה (לאחר כוח הסלעים), אך הגדולה ביותר באורכה. יש לו גוף שרירי, רגליים חזקות ולסתות עוצמתיות. השיניים חדות אצל הצעירים ומתקהות אצל הבוגרים. יש לו טופרים חדים המשמשים לטיפוס, חפירה, הגנה או לקריעת טרפם. כמו לכל לטאות הכוח יש לו לשון מפוצלת דמוית מזלג.
הנחיריים שלהם ממוקמים גבוה, דבר המעיד על האופי המימי שלהם, אך הם גם מטפסים מצוינים ומסוגלים לרוץ מהר על האדמה.
כוח הנילוס ניזון מדגים, צפרדעים (לרבות צפרדעים רעילות), חלזונות, ביצי תנינים ותנינים צעירים, נחשים, עופות, יונקים קטנים, חרקים גדולים ומפגרים.
כוח הנילוס מצוי בכל רחבי יבשת אפריקה למעט אזורי מדבריות. עד סוף המאה ה-19 דווח על נוכחותם של פרטים ממין זה גם באזור נהר הירדן ובנחלים ליד ים המלח ומדבר יהודה, מאז מין זה ועקבותיו לא נראים עוד באזור.
בשבי הוחזק כוח הנילוס גם בישראל בגן החיות הלימודי בחיפה.
מועדון הכדורגל זטה
מועדון הכדורגל ליברפול
כנסיית עליית מרים (מוסטה)
כנסיית עליית מרים או בשמה הרשמי כנסיית הרובע, היכל מרים שעלתה למרומים (מלטזית il-knisja Arcipretali Santwarju ta' Marija Mtellgha) היא כנסיית רובע השוכנת בעיר מוסטה במרכזו של האי מלטה שבמלטה. הוא בנויה בצורת רוטונדה הנושאת כיפה גדולה, ועל כן היא מוכרת בדרך כלל בכינוי "הכיפה של מוסטה" (Mosta dome) או "הרוטונדה של מוסטה" (Rotunda of Mosta).
הכנסייה.
הרוטונדה הוקמה בין השנים 1833-1860 בכספי תרומות, סביב כנסייה קודמת, שאפשרה את המשך הפולחן בעת הבנייה. הכנסייה הוקדשה ב-15 באוקטובר 1871. האדריכל שתכנן את המבנה, ג'ורג'ו גרוגנט (Giorgio Grognet) בן מלטה, התבסס בתוכניותיו על הפנתאון ברומא, ובדומה לו, הקים בחזית הכנסייה פורטיקו שלו שישה עמודים. בפורטיקו עצמו ניצבים עשרה פסלי קדושים ערוכים בשתי קומות. כיפת המבנה שקוטרה 39.6 מטרים, היא בין הגדולות באירופה, והיא נראית היטב כמעט מכל רחבי האי. פנים הכיפה גולף בשנת 1930 וב-1960 הכיפה שופצה וחלקה החיצוני כוסה ביריעות נחושת. חזיתה האחורית של הכנסייה הושלמה רק ב-1968. רצפת הכנסייה הונחה במשך שנתיים, בין 1909 ל-1911, והיא עשויה משיש צבעוני.
ציור הנושא של הכנסייה (titular painting) מ-1687, הוא ציור המתאר את עליית מרים. היצירה היא מעשה ידיו של האמן המקומי בסקל בוהג'יאר (Baskal Buhagiar), והוא הועבר אל הרוטונדה מהכנסייה הקודמת. הוא שופץ ב-1827 והוגדל ב-1860 עם השלמת המבנה. ההכרה בציור כציור נושא נתנה על ידי הוותיקן ב-12 בדצמבר 1973, ולרגל האירוע, שנחגג ב-10 באוגוסט 1975 (חג עליית מרים), הוכתר ראשה של הבתולה בציור בכתר עשוי אבנים יקרות, ומשני צדדי הציור נתלו שש מנורות פולחן מכסף.
נס הפצצה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-9 ביוני 1942 בשעה 16:40, הפציצו מטוסי הלופטוואפה את מלטה, ולאחר שנלכדו באש נ"מ בריטית, השליכו את פצצותיהם מעל מוסטה ונמלטו. שלוש פצצות במשקל של 500 ליברות (כ-225 ק"ג) כל אחת פגעו בכיפת המבנה, בעת שכ-300 איש המתינו בתוכו לתחילת המיסה. שתיים מהפצצות החליקו על הכיפה ונפלו אל הרחבה שמחוץ למבנה, ואילו השלישית פערה חור בכיפה ונפלה את תוך הכנסייה. הפצצה פגעה בשניים מהקירות ולבסוף נחתה על רצפת המבנה. אף לא אחת משלוש הפצצות התפוצצה ואיש לא נפגע. האירוע נודע כ"נס הפצצה" (Il-Miraklu Tal-Bomba), ובכל שנה ב-9 באפריל בערב נערך טקס לציון האירוע, ונאמרת תפילת טה דאום. העתק של הפצצה מוצג בכנסייה.
לפי אחת הגרסאות על אירועי אותו יום, במהלך פירוק הפצצות נמצא שהן מולאו בחול ולא בחומרי נפץ, ונמצא פתק ועליו כתוב "ברכות מפלזן" מצוות העובדים בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה שחיבלו בייצור הפצצות עבור הגרמנים. לגרסה זו אין תימוכין.
משה גרילק