בתקופה שבין 1991 ל-1996 שחררה המשטרה הסינית כ-88,000 נשים וילדים חטופים ואסרה כ-143,000 חוטפים. במבצע גדול כנגד הסחר בבני אדם בשנת 2000 דיווחה המשטרה כי שחררה כ-100,000 נשים וילדים בנוסף לחיסול כנופיות חוטפים. עם זאת, מספרים אלו נמוכים ממספרי החטופים בפועל משום שרשויות החוק נתקלות בקשיים בבואן ליישם את החוקים נגד חטיפה ועבדות. לרעתן פועלת העובדה שיש תמיכה גדולה של הקהילה בגברים הקונים נשים חטופות.
ב-2011 טענה המשטרה הסינית כי הצילה מעל ל-13,000 ילדים וכ-23,000 נשים בשנים 2011-2010. פקידי ממשל ציינו כי הם ידרשו עונשים כבדים על מי שקונה ילדים חטופים. בספטמבר 2013 שחררו כוחות הביטחון הסיניים 92 ילדים ואסרו 301 חשודים בחטיפה.
על פי דו"ח שצוטט באוקטובר 2013 דיווחה שינחואה, סוכנות הידיעות הסינית, כי מאז 2009 הצילה המשטרה מעל ל-54,000 ילדים וחיסלה 11,000 חוטפים.
חקיקה.
חטיפה היא בלתי חוקית בסין. ב-1991 התייחסה הוועדה הקבועה של קונגרס העם הלאומי לחטיפת נשים וילדים לשם מכירה, חטיפה לשם סחיטה, קניית נשים וילדים חטופים, כמו גם ניצול מעמד כדי למנוע הצלת נשים וילדים חטופים. העלאת המודעות לנושא הביאה לידיעת הציבור את החוק הפלילי. סעיף 141 מפרט את העונשים בגין חטיפה, קנייה, מכירה וסחר בנשים וילדים. מאוחר יותר ב-1997 הוחמרו העונשים.
גדוד תקשוב
בצה"ל גדוד תקשוב (בעבר גדוד קשר) הוא גדוד האחראי על מערך התקשוב של היחידה שבמסגרתה הוא פועל, כדי לאפשר פיקוד ושליטה של מפקדת היחידה ביחידות שמתחתיה, וקשר עם היחידות שמעליה. גדודי תקשוב פועלים ברמה האוגדתית, הפיקודית והמטכ"לית.
התפתחותם של גדודי התקשוב מקבילה להתפתחותו של חיל הקשר והתקשוב. עד שלהי המאה ה-20 נקרא החיל חיל הקשר והאלקטרוניקה וגדודיו נקראו גדודי קשר. עם הרחבת תחומי האחריות של החיל במסגרת המעבר לצבא יבשה דיגיטלי, שונה שם החיל, ובהתאם שונו שמות הגדודים הפועלים בו לגדודי תקשוב.
משימות הגדוד.
משימות הגדוד כוללות היערכות ושימור מוכנות מערכות התקשוב למצב חירום או הסלמה, הפעלה ואחזקה שוטפת של אמצעי התקשוב, מחשוב, מערכות הטלפוניה, הרדיו והשו"ב המופעלות בשגרה ובחירום, פיתוח כוח אדם מקצועי תקשובי בעזרת אימונים והכשרות מיוחדות.
חיילי הגדוד עוסקים בהקמה, הפעלה ואחזקת מערכות קשר, תקשורת ומחשוב ממיטב הטכנולוגיות הקיימות בזרוע היבשה.
מבנה הגדוד.
גדוד תקשוב מונה 5 פלוגות:
תגי יחידה של גדודי התקשוב בזרוע היבשה.
במאי 2018, קיבלו החיילים מגדודי תקשוב פיקודים בפיקוד הצפון, המרכז והדרום, תגי יחידה החדשים בעיצוב אחיד שמאפיינים את השיוך המקצועי והשיוך הפיקודי שלהם.
תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט
תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט (הולנדית: Utrecht Centraal) היא תחנת הרכבת הגדולה והעמוסה ביותר בהולנד. בשל מיקומה של אוטרכט במרכז המדינה מהווה התחנה את צומת הרכבות העיקרי בה.
התחנה ממוקמת במרכזה של אוטרכט. בשנת 2014 היו בה 14 רציפים ועברו בה מדי יום 285,000 נוסעים. למעלה מ-900 רכבות יוצאות ממנה או עוברות בה מדי יום. הן פועלות בקווים לכל רחבי הולנד, וכמו כן יוצאות מהתחנה רכבות אל ערים בשווייץ, גרמניה, צ'כיה, פולין ודנמרק.
תולדות התחנה.
תחנת הרכבת הראשונה באתר התחנה המרכזית נפתחה באוטרכט בשנת 1843. ב-1938 היא הפכה לתחנה המרכזית של העיר לאחר שתחנה אחרת בה נסגרה וקו הרכבת מהילוורסום הוסט ממנה אל התחנה המרכזית החדשה.
מבנה התחנה שהוקם ב-1865 עבר שיפוץ ב-1936, אך שנתיים לאחר מכן הוא עלה באש ובהמשך הוקם מחדש. הבניין המחודש נהרס בתחילת שנות השבעים ותחתיו הוקם קניון ההוך קטריין (Hoog Catharijne), שנפתח ב-1973 ולזמן מה היה הקניון המקורה הגדול באירופה. החלל שלו הוא בעל חיבור ישיר לחלל תחנת הרכבת, ללא מחיצה ביניהם. ב-1989 הורחב חלל התחנה כדי שיכלול רציף נוסף.
בשנת 2008 החל תהליך של חידוש ושיפוץ התחנה, הצפוי להסתיים ב-2016. במסגרתו מוחלף אולם התחנה במבנה זכוכית חדש, גגות הרציפים עוברים שיקום והתחנה כולה מופרדת מחדש מחלל הקניון הצמוד אליה. כמו כן חולקה תחנת האוטובוסים שממזרח לתחנה לשניים, כאשר אוטובוסים וחשמליות המגיעים ממערב העיר עוצרים עתה בתחנה חדשה ממערב לתחנת הרכבת, וזאת כדי להפחית את עומס התנועה ממזרח לה. דגם של מבנה התחנה החדשה הוצב בפארק המיניאטורות מדורודם.
בקרבת התחנה חונה מדי יום מספר עצום של זוגות אופניים, המהווים מטרד משמעותי (בין השאר משום שבאוטרכט יש אוניברסיטה גדולה). כדי להתמודד עמו החליטה העירייה לבנות ליד התחנה את חניון האופניים הגדול בעולם. המבנה יהיה תת-קרקעי ויכיל עד 12,500 זוגות אופניים. השלמתו צפויה עד 2018.
התער של הנלון
התער של הנלון הוא מסקנה הומוריסטית לפיה: "אין לייחס לזדון מה שאפשר להסביר על ידי טיפשות" או "אל תניחו זדון, כשטיפשות היא הסבר מספק". מכתם דומה מיוחס לוויליאם ג'יימס ולאחרים.
לפי ג'וזף ביגלר האימרה נטבעה לראשונה על ידי רוברט ג' הנלון כחלק מספר שכלל בדיחות הקשורות לחוק מרפי שפורסם בשנת 1980 תחת הכותרת: "Murphy's Law Book Two, More Reasons Why Things Go Wrong". מקורות אחרים מייחסים אותה לאייזק אסימוב ולנפוליאון.
ציטוט דומה מופיע בסיפור הקצר "Logic of Empire" מאת רוברט היינליין משנת 1941: "You have attributed conditions to villainy that simply result from stupidity" (בתרגום חופשי: "ייחסת לרשעות מצבים שפשוט יכולים לנבוע מטיפשות").
ההבחנה לפיה מבלבלים בין טעות אנוש לזדון מופיעה גם ביצירות שונות. בייסורי ורתר הצעיר של גתה נכתב "אי-הבנות והזנחה יוצרות יותר בלבול בעולמנו מאשר הונאה וזדון. בכל מקרה, שתי האחרונות נפוצות פחות בבירור".
העיתונאי והפרשן הפוליטי עמית סגל השתמש במבנה מליצי זה וטען כי, "בכל פעם שאתם צריכים להכריע אם מהלך פוליטי הוא בית הקלפים או פולישוק – זה פולישוק".
אוסטילה
עודד מימון
עודד מימון (נולד ב-16 במאי 1951) הוא פרופסור אמריטוס להנדסת תעשייה באוניברסיטת תל אביב וקודם לכן במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בארצות הברית, הידוע במחקריו בתחום כריית מידע, בינה מלאכותית ורובוטיקה. לאחרונה עוסק במתמטיקה של התודעה.
ביוגרפיה.
מימון נולד בחיפה לאביבה ויהודה (פולדק) מימון. את שרותו הצבאי בצה"ל סיים כמ"פ, הוא למד לתואר ראשון בהנדסה (סיים במקביל 3 פקולטות הטכניון בהצטיינות) ותואר שני בחקר ביצועים בטכניון. בשנת 1984 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת פרדו. לאחר השלמת הדוקטורט שימש חוקר ופרופסור באוניברסיטת MIT בארצות הברית, במעבדה לבקרה ומערכות מידע (EE/CS LIDS). בשנת 1987 עבר לפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב, ומאז חבר סגל בה.
שימש כראש המחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת תל אביב וכיום עומד בראש קתדרת אורקל, העוסקת בביצוע מחקרים פורצי דרך בתחומים חדשים בעולם הסייבר והתודעה. בין מאה תלמידיו לתארים מתקדמים נמנים פרופ' דן ברכה, פרופ' מרק לסט, ד"ר ארמין שמילוביץ, פרופ' ליאור רוקח, ד״ר שחר כהן, ד״ר ברק חיזי, ד״ר חיים דהאן, פרופ' עירד בן-גל, פרופ' יבגני חמלניצקי, ד"ר משה קליין, ד"ר רוני הירשפרונג, ד"ר נועה רושין וד"ר רוני הורוביץ.
לאחרונה הקים את המעבדה לתודעה ולוגיקה רכה באוניברסיטה:
https://www.tauconsciousnesslab.sites.tau.ac.il/
החזון של המעבדה לחקר התודעה ולוגיקה רכה הוא לגשר בין העולם המדעי החומרי לעולם הרוחני באמצעות פיתוח שפה מתמטית חדשה, והרחבת העולם המדעי למרחבים שלא נידונו בו עד כה. זאת באמצעות המתמטיקה שנמצאת בשני העולמות – משתייכת למדע אך חורגת מעולם החומר.
יחד עם דרכו האקדמית, עודד פעיל ומתנדב בעמותות ציבוריות (למשל כמנטור בקידום מנהיגות אתיופית בקרב צעירים), וחוקר במסעותיו להכרת העולם והים (שימש כמציל, מלח באנייה בצים, וסקיפר של סירת מפרש קטנה בחציית האוקיינוס, מבוסטון לתל אביב).
עודד מימון הקים גם חברת הזנק ופיתח טכנולוגיה ייחודית של הבנת קול וטקסט, שהוטמעה בחברת ורינט. הוא סייע וייעץ לחברות וארגונים בינלאומיים במגזר העסקי והציבורי, ושימש כחבר ויו"ר דירקטוריון של חברות פרטיות וציבוריות בארץ ובעולם.
מימון סייע שנים רבות לארגוני המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ושירות הביטחון הכללי וב-2008 קיבל ציון לשבח מראש המוסד.
על הישגיו הייחודיים ועל מנהיגותו המדעית יוצאת הדופן ותכונותיו האישיות כעמית ואיש אשכולות הוענק לפרופסור עודד מימון פרס מפעל חיים מטעם האקדמיה ב 2021.
פרסומים.
מימון פרסם מאות מאמרים בכתבי עת ובכנסים, כתב עשרה ספרים מפרי מחקרו וערך חמישה ספרים אשר זכו לפרסים מדעיים רבים.
הספרData Mining with Decision Trees: Theory and Applications   (יחד עם ליאור רוקח) זכה בפרס הספר המצטיין למדעי המחשב בשנים 2008-2011. ספריו עוסקים ברובם במתמטיקה תאורטית ובאלגוריתמיקה של בינה מלאכותית. יוצא דופן הוא הספר "מהי תודעה", שאותו ערך עם אבי אלקיים ב 2018. ספר זה מבוסס על קורס שעודד העביר באוניברסיטת בר-אילן, ומציג כיוונים מגוונים למחקר בתחום המרתק של התודעה האנושית. מחקריו של עודד מימון השפיעו ומשפיעים על המחקר העולמי עם למעלה מ-15 אלף ציטוטים מדעיים, שממקמים אותו באחוזון העליון של החוקרים המצוטטים בהנדסה בעולם.
משוגעגע
משוגעגע (באנגלית: Breadwinners) היא סדרת טלוויזיה קומית מונפשת אמריקאית לילדים, שמשודרת בערוץ ניקלודיאון החל מ-9 בנובמבר 2014. הסדרה עוקבת אחר שני ברווזים, געגע וברווז, שטסים בטנדר מעופף המכונה "טנדר הטיל", ומחלקים לתושבי עולמם העשוי ממים, "אגמגיה", לחם מסוגים שונים, אותו השניים כורים ב"מכרה הלחם".
עלילה.