כמו מס הכנסה גם תשלומי ביטוח לאומי וביטוח בריאות הם מס פרוגרסיבי, הנגבים דרך הביטוח הלאומי. גם תשלומים אלו מצריכים לעיתים תיאום. בתשלומים לביטוח לאומי יש שתי מדרגות בלבד. נכון ל-2018, המדרגה הראשונה היא מ-0 ש"ח ועד 5,944 ש"ח. במדרגה זו משלם העובד 0.40 אחוזים לביטוח לאומי ו-3.10 אחוזים לביטוח בריאות, שהם 3.50 אחוזים סך הכל. על כל חלק מהשכר מעל 5,944 ש"ח ועד 43,370 ש"ח נדרש העובד לשלם 7.00 אחוזים לביטוח לאומי ו-5.00 אחוזים לביטוח בריאות, שהם סך הכל 12.00 אחוזים. כאשר עובד מועסק בשני מקומות עבודה ללא תיאום, מקום עבודתו השני מחויב לחשב את דמי הביטוח לפי המדרגה הגבוהה, גם אם השכר במקום העבודה הראשון אינו מצדיק זאת. בהתאם לכך יידרש לתאם את דמי ביטוח לאומי רק מי שעובד ביותר ממקום עבודה אחד ושכרו הכולל הוא מעל 43,370 ש"ח בחודש, או מי שעובד ביותר ממקום עבודה אחד ושכרו במקום עבודתו העיקרי נמוך מ-5,944 ש"ח.
דוגמה: עובד מועסק בשני מקומות עבודה. בעבודה הראשונה שכרו 4,000 ש"ח ברוטו לחודש, ובשני שכרו 1,000 ש"ח ברוטו לחודש. מקום העבודה הראשון ינכה ממנו דמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות בשיעור של 3.5%. בלי תאום ביטוח לאומי מקום העבודה השני ינכה ממנו דמי ביטוח בשיעור 12%, אבל לאחר התיאום ינוכו דמי ביטוח בשיעור 3.5% בלבד.
בדמי ביטוח לאומי קיימת גם הפרשה של המעביד, וגם היא פרוגרסיבית לפי אותן מדרגות. ואולם המעביד אינו מושפע מתיאום דמי הביטוח.
עבודה רק בחלק מחודשי השנה.
מצב נוסף שבו נדרש תיאום מס, פשוט יותר, הוא של עובד שלא עבד בחלק מחודשי השנה. במקרה זה נדרש תיאום מס משום שחישוב המס הוא שנתי, אך כברירת מחדל רשאי המעסיק לחשב מס רק על החודשים שבהם עבד העובד אצלו. תיאום מס למי שלא עבד מתחילת השנה ניתן לערוך על פי הצהרת העובד, אך במקרה של חוסר עבודה במהלך שנת המס נדרש אישור מפקיד השומה.
החזר מס.
אדם שלא עשה תיאום מס כך שגבו ממנו במשך תקופה מס גבוה ממה שהיה אמור לשלם, רשאי להגיש תביעה להחזר כספי באמצעות מילוי דו"ח שנתי לפקיד השומה. בכל מקרה בו גבו מאדם מס לא מוצדק הוא רשאי לתבוע את הכסף עד 6 שנים אחורה. תיאום מס נעשה במהלך שנת המס, ומונע ניכוי מס עודף. אם לא נעשה תיאום מס במהלך שנת המס, ניתן להגיש עם תום שנת המס דין וחשבון שנתי לפקיד השומה, ולקבל החזר מס.
דירוג אקדמי של האוניברסיטאות בעולם
ניקול ואידישובה
קומפוזיציה (מגזין)
מגזין קומפוזיציה הוא ירחון ישראלי בנושא צילום, שיוצא לאור מדי חודש כמגזין אלקטרוני בפורמט PDF, וקהל היעד שלו הם צלמים וחובבי צילום.
מבנה המגזין.
המגזין יוצא פעם בחודש וכולל כ-160 עמודי צבע (בגיליונות האחרונים). למגזין כ-12,000 מנויים.
המגזין מקיף את עולם הצילום ממספר זוויות: ראיונות עם צלמים מפורסמים, הצגת פורטפוליו של צלמים נודעים, טכניקות צילום שונות מתחומים שונים, סקירות ציוד, סקירות לוקיישן, סיפורי מסעות מצולמים ועוד.
מבין רשימת הראיונות במגזין בולטות כתבות עם צלמים מוכרים.
בכל גיליון ניתן למצוא מסע מצולם ליעד אחר בעולם בו הצלם מספר על החוויות ועל הצילומים באותו מקום. בין היעדים עליהם נכתב ניתן למצוא את הודו, אנטארקטיקה, סין, קנדה, דרום אפריקה, מונגוליה, טורקיה.
במגזין מוצגות טכניקות צילום בתחומים מגוונים כגון תאורה מעשית, ארכיטקטורה, צילומי רחוב, צילומי מאקרו, צילומי בעלי חיים, צילום מזון ותחומים נוספים.
כתבות בעבר.
בין כתבות הפורטפוליו, המגזין סקר עד כה את עבודתם של צלמים נודעים, ולצידם את עבודתם של צלמים צעירים ומבטיחים.
המגזין מציג תמונות ממסעות מצולמים, מבצע בחינות וסקירות ציוד צילום, וממליץ על אתרי צילום מיוחדים.
מערכת המגזין.
המגזין הוא בהוצאה לאור של קבוצת רועי גליץ בע"מ המחזיקה, בין היתר, בבית הספר לצילום גליץ, פוטוטבע מסעות צילום בעולם ובמגזין קומפוזיציה.
צוות המגזין:
ריקי גיא-קירשנבאום
ריקי גיא-קירשנבאום (נולדה ב-1975) היא זמרת אופרה (סופרן) ילידת ישראל, ובוגרת האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
קריירה.
גיא-קירשנבאום הופיעה במספר בתי אופרה, בהם בית האופרה של ציריך בתפקיד ג'ולייטה, גראץ (בתפקיד אנטוניה בסיפורי הופמן) (2005-06), בית האופרה "סאו קרלוס" בליסבון (ג'ולייטה, ב"סיפורי הופמן") (2007-08), תיאטרון "אלטו" באסן (מיכאלה בכרמן) (2002-03), ב-28 בפברואר 2004 הופיעה באופרה של לייפציג בתפקיד ג'ולייטה), בבית האופרה הגרמני על הריין בדיסלדורף, (בתפקיד מיכאלה) (2002-03) והתיאטרון העממי של רוסטוק (מימי בלה בוהם) (2002-03).
גיא-קירשנבאום הופיעה באופרה הישראלית החדשה, בין השאר בתפקידי פאמינה בחליל הקסם (2001), מלאך ואחות באלפא ואומגה, מיכאלה ב"כרמן" (2002), סופרן במתאוס פסיון של יוהאן סבסטיאן באך (2002), ופאלאדה ונוס בהכתרת פופאה (2002). שרה עם תזמורות שונות בישראל, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית (1996,1995), התזמורת הסימפונית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסימפונית חיפה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע (1991) ואחרות. באירופה הופיעה כסולנית עם התזמורת הסימפונית של בוכום ("מיסת ההכתרה", 2003-04) ועם התזמורת של בית האופרה קאסל (2003-04).
נוסף לכך השתתפה בפסטיבלים רבים, בהם פסטיבל פסחא בפולין ("אה פרפידו", בטהובן, 2006) פסטיבל מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו בפירנצה (2001), פסטיבל ישראל, פסטיבל כפר בלום, פסטיבל אבו גוש, פסטיבל צלילים במדבר, פסטיבל הגליל העליון, פסטיבל פליציה בלומנטל ועוד.
מבחן האינטליגנציה וכסלר לילדים
א-קוסמיזם
דייב קמחי
סנוטאף
סווישטוב
רוסצ'וק
פקס דאי
ספר חת&quot;ת
קובץ CIF
קובץ מידע קריסטלוגרפי (באנגלית: Crystallographic Information File או בראשי תיבות CIF) הוא פורמט תקני של קובץ טקסט המייצג מידע קריסטלוגרפי, שנוסח על ידי האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה (IUCr). פורמט CIF פותח על ידי קבוצת עבודה על מידע קריסטלוגרפי ב-IUCr בתמיכת ועדת IUCr למידע קריסטלוגרפי וועדת IUCr לכתבי עת.
הפורמט של הקובץ פורסם לראשונה על ידי הול, אלן ובראון ב-1991 ועבר מאז עדכונים. הגרסה העדכנית כיום היא גרסה 1.1. המפרט המלא של הפורמט מצוי באתר IUCr. תוכנות מחשב רבות להצגת מבנה מולקולרי תומכות בפורמט זה, כולל Jmol.
פורמט זה קשור לפורמט mmCIF קיצור של CIF מקרומולקולרי, שנועד לשמש כאלטרנטיבה לפורמט PDB המשמש את בנק מידע החלבונים (Protein Data Bank). כמו כן קשורה לפורמט "מסגרת המידע הקריסטלוגרפי" (Crystallographic Information Framework), מערכת נרחבת של פרוטוקלי תקשורת המבוססים על מילוני נתונים וכללים יחסיים המבוטאים ביישומים ממחושבים שונים, כולל גם, אך לא רק, קובץ מידע קריסטלוגרפי ו-XML.
אלגברת האוקטוניונים
נואל ברנרד
נוֹאֵל ברנרד (Noël Bernard; נולד כנואל ברקוביץ' (Noël Berkovics או Noel Bercovici); 25 בפברואר 1925 – 23 בדצמבר 1981) היה עיתונאי ופרשן פוליטי רומני, ממוצא יהודי וגרמני, אזרח בריטי ואמריקאי, עורך ומנהל המחלקה הרומנית של "רדיו אירופה החופשית" (1955–1958; 1965–1981), אשר בימי השלטון הטוטליטרי הקומוניסטי ברומניה מילא תפקיד חשוב בהעברת מידע על מה שמתרחש ברומניה ובעולם לאוכלוסיית מולדתו, שסבלה מצנזורה קשוחה של המשטר.
דו"ח הוועדה הנשיאותית של רומניה משנת 2006, שעסק בניתוח הדיקטטורה הקומוניסטית במדינה, הוקיר את זכרו של נואל ברנרד כאחד מהאנשים שנאבקו "מתוך אלטרואיזם ולהט למען הכרת האמת ואמירתה".
קורות חיים.
נואל ברנרד נולד בשנת 1925 בבוקרשט כנואל ברקוביץ', בן לאב יהודי (פיליפ ברקוביץ', בן לזוג יהודים מבראילה) ולאם גרמנייה אוונגלית, אליזבט לבית יאהן (Jahn) שאביה, קרל יאהן, צבע של דברי טקסטיל, הגיע לסיגטו מרמאציי שבחבל מרמורוש ממראנו שבדרום טירול. בילדותו למד ברנרד בבית ספר לותרני. בשנת 1937, בגיל 12, עלה לארץ ישראל עם הוריו. בהמשך למד מתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בימי לימודיו שם הכיר את אשתו הראשונה, איווט בורלא, בת למשפחה יהודית שמוצאה בסלוניקי.
בשנת 1945 היגרו לבריטניה, שם למד למשך שנה בלונדון והתאזרח בבריטניה. ב-1947 נולד ילדו והפסיק את לימודיו האקדמיים כדי להתמסר לעבודה העיתונאית ברדיו. מאוחר יותר קיבל גם אזרחות אמריקאית.
ברנרד הועסק כעיתונאי על ידי המחלקות בשפה הרומנית של רשות השידור הבריטית "בי.בי.סי" ושל תחנת הרדיו "קול אמריקה". בשנת 1953 התיישב במינכן בירת בוואריה, בגרמניה המערבית, ושם הפך לעורך (1953–1954) ואחר כך למנכ"ל המחלקה הרומנית של תחנת הרדיו "אירופה החופשית" (1953-1958 ו-1965-1981), אשר מומנה על ידי ממשל ארצות הברית עד שנת 1971 באמצעות ה-CIA. בשנת 1958 עבר לגור ברומא עם אשתו ושני ילדיו. כעבור כמה שנים חזר לאנגליה, וניהל את המשרדים בלונדון של תחנת החדשות "רדיו פרס אינטרנשיונל" (RPI), שנרכשה מאוחר יותר על ידי סוכנות החדשות "יונייטד פרס אינטרנשיונל" (UPI). בשנת 1965 שב למינכן בתפקיד מנהל התוכניות ברומנית של "רדיו אירופה החופשית".
אחרי נישואים שניים עם עיתונאית יהודיה בשם סידוניה אלתרוביץ', בשנת 1972 התחתן שוב עם יואנה מגורה (Ioana Măgură), בת למשפחה יהודית מבוקרשט, שעבדה בשנים 1964–1969 כקריינית בטלוויזיה הממלכתית של רומניה, עקרה בשנת 1970 למערב, ועבדה בהמשך כעורכת בתוכניות ברומנית של רדיו אירופה החופשית.