בסוף שנות ה-50 עשתה סולומון מעבר מוצלח לציור הקלאסי וההיסטורי, הז'אנר המוערך ביותר של האמנות באקדמיות האמנות המרכזיות באותה תקופה. נאמנה לחזונה, היא המשיכה לכלול תמונות ששיקפו את היסודות ההיסטוריים של העוול החברתי של המאה התשע-עשרה.
״האומנת״ (1854), משווה את חייהן של שתי נשים בתוך בית ויקטוריאני. האחת היא אישה מבודדת ממעמד הפועלים והשנייה, נשואה ובעלת מעמד גבוה יותר. עבודה זו של סולומון מדגישה את הבדידות של האומנת.
Hands Up (שיר של צ'רי בולט)
Hands Up (בקוריאנית: 무릎을 탁 치고; בעברית: ידיים למעלה) הוא שיר של להקת הבנות הדרום קוריאנית צ'רי בולט. השיר פורסם דיגיטלית ב-11 בפברואר 2020, על ידי FNC אנטרטיינמנט. זהו הסינגל הראשון שלא השתתפו בו חברות הלהקה לשעבר קוקורו, מירה ולינלין, לאחר שעזבו את הלהקה ב-13 בדצמבר 2019, והסינגל השלישי שלהן בסך הכל.
רקע ופרסום.
ב-28 בינואר נחשף כי הלהקה תפרסם ב-11 בפברואר את הסינגל הדיגיטלי הראשון שלה, "Hands Up", בסימן החזרה הראשונה של הלהקה לאחר עזיבתן של מירה, קוקורו ולינלין בדצמבר 2019. ב-4 בפברואר וב-5 בפברואר פורסמו תמונות קונספט של כל אחד מחברות הלהקה.
הטיזר לקליפ פורסם ב-10 בפברואר, ויום לאחר מכן, ב-11 בפברואר, פורסם הקליפ המלא במקביל ליציאת הסינגל.
הרכב.
"Hands Up" הוא שיר טראפ אנרגטי ודאנס, המסמפל את הלחן ליצירה "Für Elise" מאת לודוויג ואן בטהובן, הנמשכת לאורך כל השיר. ג'ימין, חברה בחברת התקליטים ומנהיגת AOA לשעבר, לקחה חלק בכתיבת השיר.
קידום.
ב-11 בפברואר, ערכה הלהקה הופעה חיה ב-YES24 לייב הול שבגוונגג'ין-גו, סיאול, בה ביצעה את הסינגל.
הלהקה החלה לקדם את "Hands up" ב-13 בפברואר. הן ביצעו לראשונה את השיר ב-M Countdown של Mnet, ולאחר מכן הופיעו ב-"Music Bank" של KBS, ב-"Show! Music Core" של MBC וב-"Inkigayo" של SBS.
הצלחה מסחרית.
"Hands Up" דורג לראשונה במקום ה-11 במצעד שירי העולם הדיגיטליים של בילבורד, והיה לכניסה השנייה והגבוהה ביותר של הלהקה במצעד זה. בנוסף, הגיע השיר למקום ה-99 בקיי-פופ הוט 100, והיה לשיר הראשון של הלהקה שנכנס למצעד זה.
קולטן KiSS1
הקולטן לפפטיד שמקורו ב-KiSS1 (הידוע גם כ- GPR54 או כקולטן לקיספפטין) הוא קולטן מקושר לחלבון G הקושר את ההורמון קיספפטין . קיספפטין מקודד על ידי הגן מדכא גרורות KISS1, המתבטא במגוון רקמות אנדוקריניות וגונדאליות. הפעלת הקולטן לקיספפטין מקושרת למפלי השליח השני של פוספוליפאז C ואינוזיטול טריפוספט בתוך התא.
תפקוד.
קיסספפטין מעורב בוויסות התפקוד האנדוקריני ותחילת ההתבגרות, כאשר הפעלת הקולטן לקיסספפטין מעוררת שחרור הורמון משחרר גונדוטרופין (GnRH), ושחרור קיספפטין עצמו מעוכב על ידי אסטרדיול אך מוגבר על ידי GnRH. ירידה ברמות הקיספפטין עם הגיל עשויה להיות אחת הסיבות מאחורי ירידה הקשורה לגיל ברמות של הורמונים אנדוקריניים אחרים כגון הורמון מחלמן .
ליגנדים.
עדיין לא התגלו ליגנדים לא-פפטידיים לקולטן זה, אך נכון לשנת 2009 ידועים גם פפטידים אגוניסטים סלקטיביים וגם פפטידים אנטגוניסטים.
פרנץ קסג
פרנץ קסג (במקור סבא רבא כהן, בהונגרית: Kőszeg Ferenc; בודפשט, 26 באפריל 1939) הוא עורך, מורה, פוליטיקאי. קסג נעצר ב-1957 בגין הפצת עלון והיה במעצר לפני משפט במשך חודשיים. הוא הצטרף לאופוזיציה הדמוקרטית המארגנת ב-1970 והיה מעורב בעריכתם ובהפצתם של עלוני וכתבי עת סאמיזדאט. ב-1988, הוא היה בין מייסדי "רשת היוזמות החופשיות" ולאחר מכן של מפלגת "ברית הדמוקרטים החופשיים", ובין 1990 לבין 1998 היה חבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט). ב-1989 היה המייסד ולאחר מכן הנשיא הראשון של ועדת הלסינקי ההונגרית (האגודה ההונגרית להגנה על זכויות אדם).
ביוגרפיה.
קסג נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר פרנץ קסג (1901–1943) ושל ד"ר ליוויה איידוס (1910–1996) שניהם רופאי שיניים. סבו וסבתו מצד אמו נולדו באימפריה הרוסית, מה שהיום לטביה, הם היגרו ב-1906 לגרמניה ואחר כך התיישבו בעיר סגד בהונגריה ב-1909. סבו מצד אמו, בנטיאן איידוס, היה טכנאי שיניים ולאחר שעבר את הבחינה הנדרשת, עבד כרופא שיניים משנת 1911. היו לו קשרים טובים עם סופרים ואמנים מסגד או שלמדו בסגד כגון דיולה יוהאס, פרנץ מורָה, לימים עם אטילה יוז'ף, מיקלוש רדנוטי, הצייר לאיוש קארואי ועם כמה מנהיגים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, כמו אנה קטלי. ימים ספורים לאחר הכיבוש הגרמני בשנת 1944 (מבצע מרגרטה) הוא נעצר, נכלא ולאחר מכן גורש ומת באושוויץ. אביו של קסג נעלם בחזית הרוסית כעובד כפייה במסגרת שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים במסגרת הצבא ההונגרי).
בשנת 1957 סיים קסג את לימודיו ואת בחינות הבגרות ב"גימנסיה יאנוש צ'רה אפאצאי" בחסות אוניברסיטת אטווש לוראנד. באותה שנה שהה חודשיים במעצר עקב פעילות אופוזיציה (הכנת והפצת עלונים). הוא למד במחלקה הלטינית-הונגרית של הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת אטווש לוראנד, שם סיים את לימודיו כמורה ב-1962. בסיום לימודיו הפך ב-1963 לעורך "הוצאת הספרים ספרות יפה" (Szépirodalmi Könyvkiadó) וב-1975 של "הוצאת הספרים אירופה" (Európa Könyvkiadó). בשנות ה-70, נוצר קשר בינו לבין מה שנקרא "חברי האופוזיציה הדמוקרטית", הוא חתם על הצהרת סולידריות עם חברי אמנת 77 ב-1979, שהובילה לפיטוריו. לאחר מכן עבד כזבן בחנות ספרים. בשנת 1981, הפך לכתב ועמית מערכת של עיתון האופוזיציה הדמוקרטית שהוצא בשיטת סאמיזדאט, ה"דברן". קסג כתב בעיקר מאמרים שהיו קשורים להגנה על הזכויות המשפטיות. בנוסף לעבודתו זו לימד גרמנית.
בעקבות יוזמתו ב-1986, האופוזיציה ההונגרית, הצ'כוסלובקית, הפולנית והמזרח-גרמנית הכירה במהפכה ההונגרית של 1956 כמסורת המשותפת שלהן. הוא השתתף בעבודתה של הקרן לתמיכה בעוני (SZETA) בראשות אוטיליה שולט (זה היה ארגון הונגרי לא-ממשלתי שנוסד באוקטובר 1979, שנחשב לאופוזיציה לא חוקית תחת המשטר הקומוניסטי, שכן המשטר לא מילא תפקיד בהקמתו). ב-1988 היה ממקימי ויוזמי שירות הזכויות העצמאיות ורשת היוזמות החופשיות, ולאחר מכן הפך לחבר במועצה הלאומית המייסדת של ברית הדמוקרטים החופשיים ובוועד המנהל של המפלגה.
קריירה אחרי חילופי המשטר.
ב-1990 הפך לעורך הראשי של ה"דברן" (עד 1994). בבחירות לפרלמנט של 1990 זכתה במפלגתו במושב באספה הלאומית ברשימה הטריטוריאלית של מחוז פייר. הוא הפך לדובר שללענייני משטרה של סיעת SZDSZ וחבר בוועדה לביטחון לאומי. בשנת 1991 הפך לחבר במועצה הלאומית של ה-SZDSZ ועזב את חבר הנאמנים.
ריקי בן-ארי
ריקי בן ארי (1936 – 2007) הייתה מעצבת, יועצת, רשמת ומאיירת אופנה ישראלית, ומומחית לחיזוי מגמות בתחום זה. כמו כן הייתה מאיירת ספרים ועיתונות. בן ארי איירה לאורך השנים בעיתונים "מעריב", "הארץ", מגזין "את", וכן עבור "הטיימס" ו"הראלד טריביון". כמו כן, איירה מאות ספרי ילדים ומבוגרים, ועבדה כיועצת בתחום האופנה במכון היצוא הישראלי, וכן במרכזי תחזיות האופנה Wool Center ו־Promostyl שבפריז. בן ארי כונתה בידי מעצבים אחרים "אורקל האופנה" בשל דיוק תחזיותיה.
ביוגרפיה.
ריקי בן ארי נולדה בשנת 1936 בתל אביב, תחת השם רבקה זיג. בן ארי היא אחותו של העיתונאי ובמאי הטלוויזיה אדיר זיק. לאחר שירותה הצבאי, למדה בן ארי לשנה בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז, ובמהלך לימודים אלה השתלמה גם באיור אופנה, וכן בציור כללי ותדמיתנות. בסוף 1956 חזרה בן ארי לארץ, ופגשה את בעלה ג'קי בן ארי, עמו הולידה שני ילדים. באותה שנה החלה בן ארי לעבוד במכון היצוא הישראלי כיועצת לענייני אופנה, בדגש על ייעוץ לתעשייה, תחזית צבע, גזרה ומגמות אופנה בחו"ל. בן ארי שימשה בתפקיד זה עד 1973. במקביל לעבודה זו עבדה כמורה לאיור אופנה, כאשר בין תלמידיה במנו לילי שרון, ירון לונדון, נורית בת יער ורות יולס. כמו כן עבדה ריקי כמאיירת ספרי ילדים ובאיור פרסומות בתחום האופנה. איורים אלה משכו את תשומת לבה של יהודית חנוך, כתבת האופנה בעיתון מעריב, אשר ראתה איור של בן ארי בפרסומת בבית קולנוע, והציעה לה לאייר את מדורה. מאוחר יותר החלה בן ארי לאייר עבור עיתון הארץ יחד עם תלמה תלמור, ועבור עיתונים בחו"ל כגון הטיימס, הראלד טריביון, ו־Marie Claire .
שיתוף הפעולה עם יהודית חנוך נמשך עד 1965, עת הציעו לבן ארי עבודה כמעצבת אופנה במפעל "אקרילן" לייצור סיבים אופטיים, שהיה אחד המפעלים הראשונים בארץ שהעסיקו עובדת בתפקיד זה. באותה תקופה, מכון היצוא החל לפרסם תחזיות אופנה בינלאומית עבור יצרנים ומעצבים, והטיל על בן ארי את תפקיד מרכזת המידע והמאיירת בנושא. במסגרת תפקיד זה, החלה בן ארי לדווח על הנעשה בתצוגות האופנה העלית בפאריס, תוך שליחת דוחו"ת מקיפים ואיורים למעצבי אופנה בארץ. דיווחים אלה היוו החוט המקשר המרכזי בין עולם האופנה בארץ לבין אופנות העולם, כאשר מעצבים ישראלים נתנו לתחזיותיה מעמד מרכזי. בשנת 1965 החלה בן ארי להתלוות אל כתבת האופנה סוזי מנקס, ולאייר את מאמריה באיוונינג סטנדרד והראלד טריביון. במהלך ביקוריה בפריז, הוצעה לבן ארי עבודה במרכז תחזיות האופנה "Wool Center", בו עבדה לצד המעצבים קרל לגרפלד וסוניה ריקייל. בשנת 1968 בן ארי החלה לעבוד כמאיירת במרכז התחזיות "פרומוסטיל" בפריז; במקביל, המשיכה לספק ייעוץ, להגדרתה "כמעט בהתנדבות", עבור מעצבי אופנה בישראל. במסגרת עבודה זו, יצרה בן ארי מספר חידושים מקוריים, כגון חזיית משולשים רפויה בבגד ים ועיטורי פרווה בכובעים של חליפות סקי.