אלבום הבכורה של טנא, בעל השם הסמלי "טנא והזאב", יצא רק ב-1987, כשהיה כבר בן 40, בחברת התקליטים "הליקון". באלבום ניגנו איתו בין השאר ערן צור, תמיר קליסקי וישראל נחום, והוא כלל 11 שירים. הבולטים שבהם היו "כפתו אותו", "שרה ודוד" ושתי גרסאות לשיר "איה", בעברית ובפולנית, שהייתה שפת אמו. האלבום, שהופק על ידי קליסקי, נכשל מסחרית.
ב-1989 יצא אלבומו השני, "חתול שחור", שאופיין בסאונד "מלוכלך" יותר ובהקלטות חיות. באלבום ליוותה אותו להקת הליווי אשר נשאה את שם האלבום וכללה את ישראל נחום, אבי סינגולדה ואלון נדל. גם אלבום זה לא זכה להצלחה מסחרית גדולה, אבל בתקשורת הוא זכה לאזכורים רבים בעיקר בגלל פזמון השיר "גרמנים", שבו מכריז טנא "אני שונא גרמנים, ואין לי שום דבר נגד ערבים". השיר שנפסל לשידור כולל מספר שורות פרובוקטיביות כמו הבית האחרון: "אוהב להסתובב בבית ערום, אוהב לדעת שלא חסר לי כלום, מעט לא מרגיש נוח כשאני תוקע נאד, כסף חשוב לי לביטחון מאוד". את עטיפת האלבום, שיצא בחברת התקליטים אן אם סי אייר חברו דודו גבע, וזכור ממנה צדה האחורי, שבו מצוירים אישה ואיש השואל אותה "תגידי, את מחומצנת או שזה טבעי?", שנלקח מהשיר "מחומצנת".
אלבומו השלישי של טנא, "חצי צוחק", יצא ב-1992 בחברת התקליטים הד ארצי והופק מוזיקלית על ידי גלעד עצמון, שהפיק באותה שנה גם את אלבומה של ירדנה ארזי "אנשים זרים". השירים הבולטים באלבום היו "אחרי שכולם ימותו", "שקט יחסי" ו"מה שהיא השאירה", שנכתב לזכר אחותו שנספתה בשואה. אך גם אלבום זה נחל כישלון מסחרי. למרות זאת, החלו להתאסף סביב טנא מעריצים אדוקים רבים שמילאו את הופעותיו.
ב-1995 הוציא טנא מעין אלבום הופעה, "חתול שחור מארח", שהוקלט בהופעותיו השונות והכיל גרסאות שונות לשיריו. את האלבום הפיץ הלייבל האוזן השלישית.
ב-1997 הוציא טנא את אלבומו החמישי, "הכל במקום", שהופץ על ידי חברת התקליטים "הליקון". האלבום כלל שירים שונים שהקליט טנא בשנים שחלפו מאז אלבום האולפן השלישי שלו, בין השאר "דוד שלח אותי", "חברים על ישו" (שיר הומוריסטי על ישו שנפסל לשידור מחשש לפגיעה ברגשות הנוצרים) ו"לא הספקנו". השיר "לא הספקנו" נקרא כך מכיוון ששולב בו קטע מוזיקלי שהקליט טנא עם מוזיקאי פלסטיני בשם חאתם אפרני, שנהרג בתאונת דרכים זמן קצר לאחר שהשניים נפגשו והקליטו אותו. כבר אחרי צאת האלבום "חתול שחור מארח" עבדו טנא ואפרני על הופעה בפסטיבל עכו, אך היא התבטלה כבר בדרך מירושלים להופעה, כיוון שלהקתו של אפרני ואפרני עצמו עברו בדיקות ביטחוניות, שלטענתו היו משפילות עקב היותו ערבי.
ארבע שנים לאחר מכן (2001) הוציא טנא את אלבומו השישי, "זיכרון קצר", שאופיין באווירה כבדה יותר ובשירים אוטוביוגרפים כמו "מחלות טובות" (אותו כתב על שחרורו ממלחמת לבנון הראשונה בזכות מחלת האסתמה ממנה הוא סובל) ו"השנה לא היה פה חורף". כמעט מחצית משירי האלבום היו בעצם דקלומים על רקע מוזיקלי, והוא הופץ בחברת התקליטים הד ארצי.
בשנת 2002 החליט טנא להוציא את השיר "איפה טעינו" בגרסה חדשה, שכללה גם בית נוסף שבו נכתב: "פרצנו צפונה וקדמה עד ים, אבל בדרך שכחנו שיש פה עוד עם, וגם הוא כמונו ממש, רוצה לטעום חלב וגם דבש. שם טעינו, שם עשינו רע, שם אולי נמצא את התשובה". השיר צורף לאוסף שהוציא טנא ב-2003 וכלל שני שירים נוספים שמעולם לא הופיעו באלבום של טנא: "לא לגעת" (שירו הראשון) ו"הורה", שהוקלט ב-1991 והיה פרודיה פוליטית-פסיכדלית להורה הישראלית.
ב-2005 הוציא טנא את אלבומו השביעי, "הרוב חי", הפעם בחברת התקליטים התו השמיני. באלבום נכללו כמה שירים בהופעה חיה וארבעה שירים חדשים, ביניהם שני שירי מחאה בולטים, "שלא תדע עוד...(צה"ל)" ו"ביירות". את השיר "ביירות" תרגם טנא מהשיר "I Bombed Korea" (השיר, שנכתב ובוצע על ידי הלהקה האמריקנית "Cake", מספר על טייס אמריקני שמתרברב במסבאה על פעולותיו במלחמת קוריאה, אך בגרסתו של טנא הטייס מתרברב על הערים שהפציץ במלחמת לבנון הראשונה, ובין השאר כולל את הקטע: "בלחיצה קלה גמרנו על אנשים שלא הכרנו, הרגנו בטח כמה בטעות, יצאתי חי יכולתי גם למות"). כעבור שלוש שנים השתמש הבמאי ארי פולמן בשיר זה בפסקול סרטו המצליח "ואלס עם באשיר".
ב-2007 יצא בלייבל "EnT-T" אלבומו השמיני של טנא, "חדר", שגם הוא מעין אלבום אוסף הכולל 13 משיריו בעיבודים מעודכנים של הזמרת טל וייס וליאור סולימאן. באלבום נכלל גם שיר אחד חדש, "ביום שתיגמר השאכטה", שאותו הגדיר כ"שיר מחאה אופטימי".
ב-2009 יצא באותו לייבל ספר בשם "זיכרון קצר", בעריכת ליאור סולימאן. הספר כולל סיפורים קצרים ושירים שכתב טנא במהלך השנים.
ב-2010 יצא אלבומו ה-9 במספר "זה שר", ממנו התפרסם שיר הנושא. האלבום זכה לביקורות מפרגנות.
בניגוד לאמנים ישראלים רבים, טנא אינו מסתמך על המוזיקה לצורך פרנסתו. הוא נוהג להקליט את אלבומיו בעצמו ורק לאחר מכן הוא מוכר את המאסטר לחברות תקליטים. טנא מתפרנס מעבודתו כמהנדס מזון וכמסעדן. בין היתר פיתח קו מוצרים מסויה תחת השם "צמחון", שנמכר לחברת טבעול, ופיתח את סדרת מוצרי "מאמא עוף" לחברת תנובה. כמו כן הוא בעליה של רשת המסעדות "פרנק" בתל אביב, המתמחה בנקניקיות.
בשנת 2019 השתתף בפסטיבל דרך הנדיב שהתקיים בפרדס חנה, לצד ירונה כספי, סטלה גוט, יובל מנדלסון, דן תורן ואחרים.
טנא נשוי לעפרה, ששרה קולות רקע בשירו הראשון של טנא "לא לגעת", והוזכרה בשירו "מחלות טובות" מהאלבום "זיכרון קצר".
סגנון מוזיקלי.
הסגנון המוזיקלי של טנא הוא רוק בועט, מלווה בטקסטים שנונים, מלאים בהומור עצמי ובמסרים פוליטיים. לדבריו, מלחמת יום הכיפורים עודדה אותו להוציא את שיריו מהמגירה ולהתחיל להפיץ אותם ושם החלה הקריירה שלו. מבחינה פוליטית ממוקם טנא בשמאל, ובמלחמת לבנון השנייה הוא הופיע בערב הופעות נגד המלחמה ותמך פומבית בסרבנות.
משחק.
ב-2009 שיחק טנא בסדרה "תמרות עשן" בתפקיד בנצי זווילי, חבלן בעל שם שאיבד חלק מזכרונו עקב פיצוץ מוקש שבו טיפל. ב-2011 חזר לשחק את הדמות בעונה השנייה של הסדרה. כמו כן שיחק בסדרות הדרמה "המיוחדת" (2012) ו"שטיסל" (2013) ושיחק בסרטי הקולנוע "לרדת מהעץ" ו"בית בגליל" (2018).
האסון האווירי במינכן
האסון האווירי במינכן התרחש ב-6 בפברואר 1958, כאשר מטוס בריטי של חברת BEA בטיסה 609 התרסק בניסיונו השלישי להמריא מנמל התעופה מינכן-רים שבמינכן, גרמניה המערבית.
במטוס, איירספיד אמבסדור, היו שחקני קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, שזכו לכינוי "תינוקות באזבי", אוהדים ועיתונאים. 21 מ-44 הנוסעים נהרגו כתוצאה ישירה מההתרסקות, ושניים (דאנקן אדוארדס ופרנק סוויפט) מתו לאחר מכן. בהרוגים היו 8 משחקני הקבוצה ו-3 מאנשי הצוות המקצועי של הקבוצה.
שחקני יונייטד חזרו ממשחק גביע אירופה בבלגרד שביוגוסלביה. מטוסם שהיה אמור לטוס ישירות מבלגרד למנצ'סטר נחת במינכן על מנת לתדלק. הטייסים ג'יימס ת'יין וקנת' ריימנט ניסו להמריא פעמיים לאחר התדלוק, אך הפסיקו את נסיונות ההמראה בעקבות בעיות במנוע. הקברניט ת'יין חשש מפיגור בלוח הזמנים, דחה את האפשרות להישאר ללינת לילה והחליט לנסות להמריא בפעם השלישית.
בזמן ניסיון ההמראה השלישי כבר ירד שלג, שגרם להצטברות של שכבת סלאש בקצה מסלול ההמראה. כאשר המטוס פגע בסלאש הוא איבד מהירות, מה שהפך את ההמראה לבלתי אפשרית. המטוס קירטע אל מחוץ למסלול דרך גדר, ולאחר מכן אחת מכנפיו פגעה בבניין סמוך ונתלשה.
רקע.
באפריל 1955 הקימה אופ"א את גביע האלופות, תחרות כדורגל לקבוצות שזכו באליפות במדינה שחברה בארגון, תחרות שתתחיל בשנת 1955-56. על אלופת הליגה האנגלית, צ'לסי, נאסר להשתתף בתחרות על ידי מזכיר הליגה האנגלית, אלן הארדקר, שהאמין שיהיה זה לטובת הכדורגל האנגלי והכדורגל בכלל, אם הקבוצות האנגליות לא יכנסו לתחרות. בעונה לאחר מכן, קבוצת מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות הליגה האנגלית, בהנהגתו של מאט באזבי. במקור, גם על מנצ'סטר יונייטד נאסר להשתתף במפעל, אך באזבי, בעזרתו של יושב ראש הקבוצה הארולד הארדמן, וגם בעזרתו של יושב ראש התאחדות הכדורגל האנגלית (ה-FA) סטאנלי ראוס, עקפו את החלטת הליגה ויונייטד הפכו לקבוצה האנגלית הראשונה שמשתתפת במפעל.
הנהלת הקבוצה לקחה את הסיכון, סיכון שהשתלם, לאחר שהקבוצה הידועה כ"תינוקות באזבי", על שם הקבוצה הצעירה שלהם (ממוצע גילאים 21), הגיעה בעונתה הראשונה (1956-57) במפעל לחצי הגמר, שם הודחה על ידי הזוכה שבדרך, ריאל מדריד. הזכייה בליגה באותה עונה הבטיחה להם את ההשתתפות בעונת 1957-1958, כאשר הגעתם לחצי הגמר בעונה הקודמת סימנה אותם כמועמדים לזכייה בעונה הבאה. משחקי הליגה שוחקו ביום שבת, ואילו משחקי גביע אירופה שוחקו באמצע השבוע, ולכן הקבוצה הייתה צריכה לטוס כדי להגיע למשחקי הליגה בזמן, דבר שהיו חייבים לעשות על מנת להוכיח להארדקר שהוא טועה.
הקבוצה ניצחה את שמרוק רוברס בסיבוב המקדים ואת דוקלה פראג בסיבוב הראשון. בדרך חזרה מפראג, ערפל מעל אנגליה מנע מהקבוצה טיסה ישירה למנצ'סטר, ולכן חזרתם הייתה מייגעת יותר: טיסה לאמסטרדם ומשם מעבורת מהעיירה הוק ואן הולנד אל הרוויץ' ומשם ברכבת עד מנצ'סטר. הנסיעה גבתה מחיר מהשחקנים והם הצליחו רק לגרד תיקו 3:3 עם ברמינגהאם סיטי, שלושה ימים לאחר מכן.