בשנת 1862 הוא התקבל ללגיון הכבוד. בשנת 1874 הוא מונה לנשיא האקדמיה המלכותית למדע ואמנויות. בשנת 1881 הוענק לו תואר קצין במסדר לאופולד.
אלדברה (כפר)
אלדברה (בהונגרית: Aldebrő) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם באלדברה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 763 תושבים ובשנת 2021 רק 702 תושבים.
על פי ממצאים ארכאולוגיים האזור מיושב מתקופת הברזל.
יהודי אלדברה.
בשנת 1880 חיו באלדברה 13 יהודים ובשנת 1910 חיו בה 2 יהודים. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
הקבינט הראשון של שרדר
קבינט שרדר הראשון הוא הקבינט ה-18 של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, הוא הושבע ב-27 באוקטובר 1998, והפסיק לכהן עם הקמת הקבינט השני של שרדר שהושבע ב-22 באוקטובר 2002.
ג'ון בראון (פירושונים)
עיר שמנה
עיר שמנה (באנגלית: Fat City) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט משנת 1972 בבימויו של ג'ון יוסטון, עם סטייסי קיץ', ג'ף ברידג'ס וסוזן טיירל בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי לאונרד גרדנר והוא מבוסס על ספרו "עיר שמנה" משנת 1969.
הצילומים נערכו בסטוקטון (קליפורניה) כמו שמתואר גם בספר, עיר מוזנחת עם בעיית עוני, אבטלה, פשע ושכרות. העלילה היא על הקשיים בעולם האגרוף ומתארת קשר בין מתאגרף בסוף דרכו המקצועית למתאגרף צעיר.
סוזן טיירל הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
תקציר עלילה.
בילי טולי (סטייסי קיץ') הוא מתאגרף בן 30 בסוף דרכו המקצועית. בעבר היה מתאגרף מצליח, השתכר יפה והיה נשוי. כשהקריירה שלו החלה לרדת, הוא מצא מפלט בשתייה ואשתו נטשה אותו. כעת הוא נמצא בחדר במלון מוזנח, קם בקושי בבוקר, שותה אלכוהול ולא יודע מה לעשות. לבסוף הוא מחליט להתאמן קצת במועדון ימק"א המקומי.
במועדון הוא מבחין בצעיר המתאמן במרץ על שק איגרוף. הצעיר מציג את עצמו בתור ארני מונגר (ג'ף ברידג'ס) בן 18. בילי מציע להתאגרף אתו ומגיע למסקנה שיש לו כשרון לאיגרוף הוא שולח אותו למאמנו בעבר, רובן (ניקולאס קולאסנטו).
בילי ממשיך לצרוך אלכוהול בבר שם הוא פוגש את אומה (סוזן טיירל), אשת בר אלכוהוליסטית שמבלה את רובה זמנה בבר לאחר שהחבר שלה ארל (קרטיס קוקס), נשלח למאסר. בין בילי ואומה מתנהל דו-שיח של אלכוהוליסטים עם עליות וירידות ולבסוף הוא עובר לגור בדירת החדר שלה.
רובן חושב שארני כשרוני אך ארני מפסיד כבר בקרב הראשון. בילי וארני כעת מובטלים והולכים לעבוד בחקלאות כדי להשתכר למחייתם (סצנה שמזכירה את ענבי זעם).
חברתו של ארני, פיי (קנדי קלארק), נכנסת להיריון. הם מתחתנים ונולד להם בן. ארני ממשיך באגרוף ומצליח. ארל חוזר מבית הכלא לאומה ובילי נזרק מהדירה. הוא מבקש מרובן להשתתף שוב בתחרות ורובן מסכים לאחר היסוסים.
בילי מתאגרף מול לוצרנו (סיקסטו רודריגז) ומנצח אותו אך רובן משלם רק 100 דולר. בילי עוזב אותו בכעס ופוגש ברחוב את ארני. שניהם נכנסים לשתות קפה בבר מסתכלים אחד בשני וכמעט לא מדברים.
עליית הפרושים
נהר (פירושונים)
וורבאת
וָורבַּאת (בערבית: وربات) היא מאפה מתוק מהמטבח הערבי, דומה מאוד לבקלווה, העשוי שכבות בצק פילו וביניהן מילוי של חביצה בטעם וניל. לעיתים מוסיפים למלית גם פיסטוקים, שקדים, אגוזים או גבינה מתוקה. המאפה ממותק בסירופ מי סוכר, שלעיתים כולל מעט גרידת לימון.
לעיתים מוגש הוורבאת לצד קרם קשטה. אז, הוא קרוי וורבאת בל קשטה (وربات بالقشطة). קינוח זה נפוץ במיוחד בתקופת הרמדאן. הוורבאת פופולרי גם בלבנון, שם הוא ידוע בשם שאאביאת.
קינומקס
קינומקס (ברוסית: Киномакс) היא מפעילת רשת בתי קולנוע רוסית. הרשת מאגדת 36 בתי קולנוע ב-24 ערי רוסיה. לפי Nevafilm Research, החברה מדורגת במקום הרביעי מבחינת מספר בתי הקולנוע ברוסיה.
היסטוריה.
באמצע שנות ה-90 הציע טום גרמן, מנהל הנציגות הרוסית של חברת קודאק, ליצור רשת בתי קולנוע ברוסיה. בשנת 1996 נפתח במוסקבה קולנוע קודאק קינומיר. קודאק רצתה לפתוח בתי קולנוע במוסקבה ובסנקט פטרבורג, ולפתח רשת אזורית ליצירת חברה בשיתוף עם החברה הרוסית Tekhsoyuz, העוסקת בהפצת מוצרי צילום.
עקב המשבר הכלכלי שפרץ ברוסיה ב-1998 והירידה במכירות הסרטים, קודאק שינתה את אסטרטגיית הפיתוח שלה וזנחה את פרויקט הקולנוע. מייסדי חברת Tekhsoyuz בוריס אסרייב ואיגור אניסימוב החליטו לפתח בעצמם את עסקי הקולנוע ובשנת 1999 נרשמה חברת המניות קינומקס. קולנוע "קינומיר" הפך לחלק מהרשת המתהווה. ב-1999, לאחר בנייה מחדש, פתחה חברת קינומקס את קולנוע אורל בצ'ליאבינסק, שהפך לפרויקט העצמאי הראשון של הרשת.
בתחילת פעילותה, קינומקס רכשה או שכרה בתי קולנוע סובייטיים ישנים ושיפצה אותם. עם התפתחות הקמת מתחמי קניות ובילוי, החלה החברה לשכור שטחים לטווח ארוך לארגון הקרנת סרט בהם, וכן להשקיע בהקמת בתי קולנוע בשלב התכנון או הבנייה הראשונית של קניון הקולנוע. החברה גם הזמינה בתי קולנוע אחרים להצטרף לרשת שלה על בסיס זיכיון.
פעילות.
נכון ל-1 בדצמבר 2016 היו 211 אולמות אודיטוריום ל-30 בתי קולנוע של קינומקס, שהיוו 5% מסך בתי הקולנוע במדינה. בנוסף לבתי קולנוע, החברה כוללת מחלקת רפרטואר, מחלקת פרסום ומחלקת פיתוח.
לדברי בוריס אסרייב, הכנסות החברה בשנת 2005 התבססו על פי החלוקה הבאה: הקרנת סרטים – 50%, מזון ומשקאות – 35% (כולל בית הקפה סאן ופיצריית PizzaMax בבעלות קינומקס), אטרקציות – 5–7%, פרסום – 7%. בשנת 2013 הסתכמו הכנסות החברה ב־2.46 מיליארד רובל, ובשנת 2012 – 611.79 מיליון רובל, רווח נקי – 56.5 ו-22 מיליון רובל בהתאמה.
קארל ניהאמר
קארל ניהאמר (בגרמנית: Karl Nehammer, נולד ב-18 באוקטובר 1972) הוא פוליטיקאי אוסטרי ממפלגת העם האוסטרית (ÖVP) אשר מכהן כקאנצלר אוסטריה מאז 6 בדצמבר 2021. עד מינויו כקנצלר כיהן כשר הפנים מ-2020 עד 2021, כמזכיר כללי של מפלגת העם מ-2018 עד 2020, והיה חבר במועצה הלאומית מ-2017 עד 2020.
ביוגרפיה.
ניהאמר גדל בווינה, וסיים את לימודיו ב-1992. את שירותו בצבא אוסטריה סיים ב-1997 עת השתחרר כאובר-לויטננט (סגן). לאחר מכן עבד כמאמן הדרכה לקציני מידע במשרד הפדרלי להגנה לאומית וכמאמן לתקשורת אסטרטגית עבור מוסדות שונים ובהם המכון לקידום מקצוע (BFI) והאקדמיה הפוליטית של מפלגת העם האוסטרית. בשנת 2012 סיים קורס אוניברסיטאי בן שנתיים בתקשורת פוליטית באוניברסיטת דנובה קרמס וסיים תואר שני.
קריירה פוליטית.
ניהאמר הפך לפעיל במפלגת העם האוסטרית לאחר שחרור מהצבא, והיה בעל תפקידים שונים במפלגה החל מ-2007. באוקטובר 2015 התמנה לסגן מזכ"ל של הסתדרות העובדים של מפלגת העם. בבחירות הפדרליות של 2017 נבחר לפרלמנט כנציג וינה, ובנובמבר אותה השנה הפך לסגן ראש הסיעה בפרלמנט.
בבחירות 2019 היה מקום 5 ברשימת מפלגת העם בבחירות של מחוז וינה ומקום 11 ברשימה הפדרלית.
שר הפנים.
ניהאמר הושבע כשר הפנים ב-7 בינואר 2020 בממשלת קורץ השנייה. במהלך כהונתו, התרחש פיגוע הירי בווינה (2020). הוא היה אחד משלושה מנהלי משברים ציבוריים במהלך מגפת הקורונה באוסטריה שהוביל את מדיניות אכיפת הסגרים וההגבלות. הוא נחשב לתומך נלהב של מדיניות הפליטים של סבסטיאן קורץ.
ניהאמר הוביל את תגובת הממשלה בעקבות הפיגוע בווינה בשנת 2020. הוא תיאר את התוקף כ"טרוריסט אסלאמיסטי" ואוהד המדינה האסלאמית והודה ששירותי הביון שהוא אחראי להם לא הצליחו להעביר מידע שיכול היה למנוע את הפיגוע. אשתו וילדיו של ניהאמר קיבלו הגנה משטרתית כתוצאה מאיומי מוות שהתקבלו לאחר הפיגוע. כלקח מכשלי המודיעין הוא הורה לפרק את המשרד הפדרלי להגנת החוקה ומלחמה בטרור ולהקים במקומו את המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין. בנובמבר 2021 ערך ביקור רשמי בישראל, במהלכו ביקר ביד ושם פגש את השר לביטחון פנים עמר בר־לב.
קנצלר אוסטריה.
ב-2 בדצמבר 2021, קנצלר אוסטריה לשעבר סבסטיאן קורץ הודיע כי יתפטר מכל תפקידיו ויפרוש מחייו הפוליטיים. זמן קצר לאחר מכן, ממלא מקום הקנצלר אלכסנדר שלנברג הודיע כי יתפטר מתפקידו לטובת מנהיג ה-ÖVP החדש לאחר שייבחר אחד. ב-3 בדצמבר מונה ניהאמר פה אחד כמנהיג מפלגת העם על ידי ועדת המפלגה הפדרלית ומתוקף זאת הוצע לתפקיד קנצלר. הוא הושבע על ידי הנשיא אלכסנדר ואן דר בלן ב-6 בדצמבר. באמצע יולי 2022 הגיע לביקור בישראל בראש משלחת שרים, ביקורו השני בארץ והראשון בתור קנצלר. במהלכו, ביקר שוב ביד ושם.
חיים אישיים.
ניהאמר נשוי לקתרינה ויש להם שני ילדים.
מרטין ברקוביץ'
מרטין ברקוביץ' (ברומנית: Martin Bercovici; 24 באוגוסט 1902 – 19 בינואר 1971) היה מהנדס רשתות חשמל יהודי רומני, חבר האקדמיה הרומנית. בתקופת מלחמת העולם השנייה ניהל בבוקרשט, רומניה את קולגיום מרטין ברקוביץ'.
ברקוביץ' נולד בברלאד, רומניה ולמד בבוקרשט בבית הספר הפוליטכני, במגמת הנדסת חשמל. לאחר שהוסמך כמהנדס חשמל, ב-1927, התחיל לעבוד בחברת הגז והחשמל של בוקרשט. במהלך שנות עבודתו בחברה התקדם והיה לסגן מנהל טכני של החברה. בתקופת הממשלות הפשיסטיות, ב-14 בספטמבר 1940, פוטר בגלל היותו יהודי והתרכז בפדגוגיה במסגרת הקולגים היהודים, "אונסקו", "אבאסון" וכמובן "קולגיום מרטין ברקוביץ'". אחרי נפילת המשטר הפשיסטי שולבו הוא ותלמידיו במסגרת החינוך הממלכתי האוניברסיטאי, כשהוא ממלא תפקיד של פרופסור במכון הפוליטכני של בוקרשט. יחד עם אריה א.אריה הוא כתב ספרי לימוד חשובים בתחום הולכת אנרגיה חשמלית ואספקתה.