לאחר שנפטר אביו בשנת תרל"ט כיהן בתחילה כשנה בתפקיד זמני כרב העיר וראש בית המדרש למורים. לאחר כשנה בג' סיון תר"מ נערכו בחירות בהם זכה ברוב קולות נגד ד"ר מרדכי קורף, אולם הוועד שנוהל על ידי מתנגדיו פסלו ארבעים קולות מצידו ובכך החל דיונים בפני הממשלה שבסופו של דבר אישרה לבמברגר להמשיך בתפקיד. המאבק נגדו היה בעיקר מצד הרפורמים והמשיך שנים עד שנת תרמ"ו אז הוכתר במברגר רשמית על ידי הממשלה לרב העיר וירצבורג והמחוז לכל ימי חייו.
במברגר פעל רבות עבור אנשי ארץ ישראל ועמד בקשר אישי עם הרב יוסף חיים זוננפלד והרב אברהם יצחק הכהן קוק (הרב במברגר היה זה שחילץ את הראי"ה ממאסרו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ואירח אותו בביתו עד שעבר הרב קוק לשווייץ). במשך שנות כהונתו אסף 2,475,000 מארקים גרמניים של ימיו עבור מוסדות חשובים בארץ ישראל כבית החולים שערי צדק ועוד, והיה מפרסם בקביעות רשימות התורמים מדרום גרמניה.
הרב במברגר היה במרכז מאבקים בין קהילתו לרפורמים בעניינים הלכתיים שונים ביניהם קבורת אנשים שצוו לשרוף את גופם, הימום בהמות קודם שחיטתן, עשיית תנאי בקידושין.
הרב במברגר היה רוכש ספרים רבים ומעריכים שספרייתו התורנית הייתה הגדולה ביותר בגרמניה בימיו.
נפטר מהתקף לב בכ"ח בניסן תרע"ט, ונקבר בבית העלמין בהוכברג פרבר וירצבורג.
ביקורת על הדת
ביקורת על הדת הן כלל הביקורות על הרעיון, המוסריות, התקפות או הפרקטיקה של דת מסוימת או של כולן כאחת.
היסטוריה.
לביקורת על הדת היסטוריה ארוכת ימים, שראשיתה לפחות מהמאה החמישית לפני הספירה, עם עבודתו של דיאגוראס ממלוס היווני ומאוחר יותר במאה הראשונה - לוקרטיוס הרומאי ויצירתו הגדולה "על טבע היקום".
בתקופת הרנסאנס, המדינאי האיטלקי ניקולו מקיאוולי היה מבקר חריף של הדת, מתוך טענה כי הדת משמשת ככלי בידם של השליטים לשלוט בהמונים. וולטר בן המאה ה-18, אם כי היה אדם מאמין, העביר ביקורת חריפה על הדת, בין השאר בטענה שהיא מאפשרת עוולות (כמו רצח אינדיאנים בידי מתיישבים אירופאים בגלל סירובם להתנצר). בן תקופתו, הפילוסוף הסקוטי דייוויד יום הדגיש בעיקר את חוסר הראיות שהדת מציגה לקיומו של אל כלשהו, בהתאם לשיטתו לפיה היקום כולו מוסבר בצורה טבעית ללא צורך בהתערבות אלוהית. יום תקף גם את הסבירות לקיומם של ניסים ובכך היה אחד ממייסדי תנועת הספקנות המודרנית. מבקר חריף אחר של הדת בן התקופה היה הברון ד'אולבאק שבספריו תקף הן את הנצרות והן דתות אחרות כבלתי-מוסריות.
במאה הנוכחית הביקורת על הדת מתרכזת בעיקר בקרב חוגי האתאיזם החדש, כשהבולטים שבמבקרי הדת הם: ריצ'רד דוקינס, כריסטופר היצ'נס, דניאל דנט וסם האריס ואחרים. יחד עם זאת, ביקורת על הדת איננה בהכרח קשורה עם אתאיזם.
נצרות אוריינטלית
ז'ראר בראך
בנימין זאב רייך
רבי בנימין זאב וולף (וילהלם) רייך (ה' בחשוון תרי"ג, 18 באוקטובר 1852, קרלבורג – י"ז בתמוז תרפ"ט, 25 ביולי 1927, באדן, אוסטריה), היה רב אוסטרי-הונגרי. רבה של עיר הקיט באדן הסמוכה לווינה (Baden bei Wien), קרוב לחמישים שנה.
ביוגרפיה.
רייך נולד ב־1853 בקרלבורג , למשפחה רבנית הונגרית ידועה. אביו היה הרב אברהם יחזקאל רייך שכיהן אז כרב המקומי בקרלבורג, וסבו הוא הרב יעקב קופל אלטנקונשטט רבה של ורבו, ממנהיגי יהדות הונגריה האורתודוקסית.
למד בישיבת פרשבורג, ונסמך לרבנות בידי ראש הישיבה הרב שמחה בונם סופר, הרב חזקיה פייבל פלויט אב"ד שוראן ומחבר "לקוטי חבר בן חיים", והרב שמעון סידון רבה של טירנוי. נישא לסידוני זומר, ועבר לגור בסרבר . ב־1876 נולד להם בנם הבכור נתנאל.
ב־1880, בהיותו בגיל 27, התמנה כרבה של עיר הקיט והספא באדן, בהיותה עיר קיט שמשכה מבקרים רבים מכל גוני האוכלוסייה, וכך גם מכל גוני האוכלוסייה היהודית, כעשור קודם לכן נקרעה הקהילה היהודית המקומית הקטנה בין האורתודוקסים ליריביהם הנאולוגים, מאבק שליטה זה השפיע גם על הבחירות לרבנות, והרב וילהלם רייך קיבל את ההחלטה לנהל את קהילתו במסלול הסטטוס קוו אנטה; באופן דומה נהג אחיו הרב משה (מוריץ) רייך בבאנוביץ', לאחר פטירת אביהם ב־1888. אחיהם הבכור היה הרב יעקב קופל רייך, מראשי היהדות האורתודוקסית ההונגרית במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
הרב בנימין זאב רייך היה מעורב גם בפעילות פוליטית, באוגוסט 1897 השתתף כציר בקונגרס הציוני העולמי הראשון, ובספטמבר 1923 השתתף בכנסייה הגדולה הראשונה של אגודת ישראל בווינה.
במאי 1898 נפטרה אשתו הראשונה, והוא נישא בראשית 1900 בזיווג שני לג'ני אלרן. בראשית המאה ה-20 הגיע לביקור בארץ ישראל, את רשמיו העלה בחוברת בשם "מזרחה" (בגרמנית).
בשבעה עשר בתמוז תרפ"ט (25 ביולי 1927), לאחר שנשא הספד בבית הקברות המקומי, חש ברע ונפטר. הוא נקבר באותו יום.
הותיר אחריו כתבים רבים. ספרייתו וכתביו נשלחו לארצות הברית לידי בנו הבכור, האגיפטולוג והבלשן פרופ' נתניאל יוליוס רייך, ועם מותו ב-1943 עברו יחד עם כל עזבונו לרשות דרופסי קולג' בפילדלפיה. מתוך אוסף זה הדפיס נכדו נחמן שטרנפלד, את הספר "אמן והלל" (בני ברק, תשע"א), הכולל חלק מהרצאותיו בענייני אקטואליה, שיעורים על ספר תהלים, ופירוש לפרקי אבות, לצד תשובות הלכתיות.
כתביו.
כל כתביו שהודפסו בחייו, נדפסו בגרמנית:
וילהלם רייך (רב)
ריינהרד
ריינהרט
ריינהארדט
הוקי רצפה
הוקי רצפה (באנגלית: Floor hockey) הוא משחק ספורטיבי הדומה להוקי קרח, ממנו התפתח.
במשחק משחקות שתי קבוצות, המורכבות מ-5 שחקנים ושוער אחד. את המשחק נהוג לשחק על משטחי רצפה שטוחים, כגון מגרשי כדורסל כאשר השחקנים נוהגים ללבוש נעלי ספורט. השחקנים משתמשים במקלות מעוקלים כדי לשלוט בדיסקית במטרה לחבוטה לעבר שער הקבוצה היריבה ולהבקיע שערים. המטרה של כל קבוצה היא להבקיע את הדיסקית/כדור לשער של הקבוצה היריבה באמצעות המקל בלבד. הקבוצה אשר חבטה את הדיסקית/כדור יותר פעמים לתוך שער הקבוצה היריבה היא המנצחת.
המשחק נפוץ בעיקר באמריקה הצפונית (ארצות הברית וקנדה) ובאירופה.
ציוד.
לכל שחקן יש מקל (נהוג לשחק עם המקלות הסטנדרטיים של משחקי הוקי שדה, הוקי קרח, במקלות בנדי, או במקלות פלסטיק קלי משקל). במשחק לא נהוג תמיד לשחק באמצעות ציוד מגן.
ציוד השוער כולל קסדה עם רשת למיגון הפנים, מגן גרון, מגן חזה, מגני רגליים ו"מכנס" שמגן על הברכיים והירכיים.
בנוסף לכך נהוג להשתמש בדיסקית (Puck), או בכדור פלסטיק קל משקל, ובשני שערים.
כללים.
במשחק הוקי רצפה משתתפות 2 קבוצות המונות 6 שחקנים כל אחת: 5 שחקני שדה ושוער אחד. המשחקים נערכים על מגרשים שטוחים בגודל 29 מטרים על 15 מטרים. המטרה של כל קבוצה היא להבקיע את הדיסקית/כדור לשער של הקבוצה היריבה באמצעות המקל בלבד. הקבוצה אשר חבטה את הדיסקית/כדור יותר פעמים לתוך שער הקבוצה היריבה היא המנצחת.
השוערים רשאים להשתמש בכל אמצעי אפשרי כדי לעצור את הדיסקית/כדור (עם הגוף, הכפפות, או עם המקל שלהם).
משחק הוקי רצפה נמשך שתי מחציות בנות 20 דקות כל אחת, כאשר ישנה הפסקה בת 10 דקות בין המחצית הראשונה למחצית השנייה. אם בתום המחציות לא הושגה הכרעה, מתקיימת הארכה בת 5 דקות, שנערכת בשיטת "שער זהב" - הקבוצה הראשונה להבקיע בהארכה מוכרזת כמנצחת. אם המשחק לא הוכרע לאחר ההארכה, מתקיים דו-קרב מכות עונשין.
שעון המשחק נעצר במקרים של הבקעת שער, עבירה, פסק זמן, או אירוע חריג אחר. המשחק מתחדש בכדור ביניים (Faceoff) במרכז המגרש (שני כדורים בכל צד של המגרש ואחד מרכזי).
עבירות.
על העבירות שלהלן השחקן שביצע את העבירה יוצא מהמשחק לשתי דקות:
משאלוגיה
משאלוגיה (באנגלית: Wishology) היא טרילוגיית סרטי-טלוויזיה מצוירת ואחת מהסרטים המבוססים על סדרת האנימציה "קסם של הורים". היא נכתבה על ידי קווין סאליבן, סקוט פלווס ובוטץ' הארטמן ובוימה על ידי גארי קורנד. אורכה של הטרילוגיה הוא 135 דקות בסך הכל והיא הפרקים 95-100 בסדרה.
החלק הראשון, "ההתחלה הגדולה", שודר לראשונה בארצות הברית ב-1 במאי 2009, החלק השני, "החלק האמצעי המלהיב", שודר ביום למחרת, והחלק השלישי, "הסוף הסופי" שודר ביום אחרי כן. לפי מדד נילסן, החלק הראשון נצפה על ידי כארבעה מיליון איש החלק השני נצפה על ידי כ-3.6 מיליון איש. המלחין גיא מון זכה ב-2010 בפרס אנני עבור כתיבת המוזיקה לחלק הראשון של הטרילוגיה.
הטרילוגיה עוסקת בטימי טרנר, ילד בן 10 ובסנדקי הפיות שלו, וונדה וקוזמו, אשר תפקידם להגשים כל משאלה שיבקש. יום אחד, בעיר בה מתגורר טימי, דימסדייל, מופיעים רובוטים שנקראים "המחסלים" ונשלחים לחסל את "הנבחר" - טימי.
בהמשך הטרילוגיה, על מנת לנצח את המחסלים, נדרש טימי לחבר 3 שרביטים שאמורים ליצור כוח מספיק חזק בשביל להביס את האויב הראשי בסיפור אשר שולט במחסלים - החושך.
בנוסף לצוות השחקנים המקורי מהסדרה, משתתפים בסרט גם ג'ין סימונס ופול סטנלי מלהקת קיס בתפקיד עצמם. פטריק וורברטון וברנדן פרייזר, שאינם מדבבים דמויות בסדרה, דיבבו בטרילוגיה את הדמויות "המחריב" ו"טורבו רעם", ששימשו כדמויות ראשיות בסרט. הסרט מכיל גם פארודיות רבות על סרטים אחרים וביניהם המטריקס, שר הטבעות, הארי פוטר, גברים בשחור ומלחמת הכוכבים.
הנבלים.
המחסלים - רובוטים שנשלחו על מנת לתפוס את טימי. המחסלים מסוגלים לשאוב כל כוח שפועל עליהם לגוף הרובוטי שלהם, ובכך הכוח הזה נהיה חלק מהגוף שלהם, מה שנותן להם את האופציה להשתמש באותו הכוח שהופעל עליו נגד טימי וסנדקי הפיות.
המחסל הראשי - מהמחסלים שהחושך ניסה להשמיד עקב מרדנות, אך רצף אירועים מסוים הוביל לכך שכל מקורות הנפץ בעולם נשאבו אליו, מה שהביא לשליטתו בכדור הארץ.