ההתקפה הסורית עם פתיחת המלחמה העמידה את צה"ל במצב קשה. הדיוויזיות הסוריות הצליחו לפרוץ את מערך ההגנה לאורך הקו הסגול בדרום רמת הגולן והחזיקו בשטח נרחב, תוך שהן מתקרבות עד למרחק של כ-7 ק"מ מהכנרת. לבד מההפתעה האסטרטגית נחשפו ליקויים בהערכת המצב בפיקוד הצפון תוך כדי הקרבות. עם זאת, קרבות הבלימה שניהלה חטיבה 188 ביום הראשון למלחמה, ובהמשך גם כוחות המילואים הראשונים שעלו לרמה, השהו את ההתקדמות הסורית עד להתארגנות כוחות צה"ל.
למרות ההצלחה הראשונית, לא הצליחו הסורים לנצל את עדיפותם המספרית. הסורים נמנעו מריכוז מאמץ בגזרת הפריצה והמשיכו לתקוף בכוחות לא מספיקים בשלושה מאמצים מאוזנים. היתרון הסורי באמצעי ראיית לילה הוכח כבלתי יעיל. בנוסף, נתגלו בעיות בפיקוד ושליטה של הסורים על כוחותיהם, וכושר הלחימה של החיילים התגלה כנמוך. מסיבות אלה ואחרות החלו כוחות המילואים לדחוק את הסורים אל עבר הקו הסגול מ-8 באוקטובר.
השריון הסורי הוכה קשות ועד סוף קרבות הבלימה ב-10 באוקטובר התמעט כוחו בצורה ניכרת. דבר זה הקל מאוד את כיבוש "המובלעת הסורית" ואלמלא הגעת חיל המשלוח העיראקי והירדני, ספק אם היה מצליח לעצור את צה"ל.
חטיבה 188 ספגה אבדות רבות וכמעט והושמדה לגמרי. למרות זאת שוקמה החטיבה תוך כדי לחימה וחזרה לתפקד כמסגרת חטיבתית בקרב ההבקעה ב-11 באוקטובר ובלחימה במובלעת הסורית. חטיבות המילואים ספגו גם הן אבדות רבות וכוחן נשחק ככל שהתקדמה הלחימה, אך הן המשיכו בלחימה מול הסורים בקרב ההבקעה ובכיבוש המובלעת הסורית.
הנצחה ומורשת.
בעוד קרב עמק הבכא הפך למורשת קרב ידועה ומפורסמת, הקרבות בדרום רמת הגולן נשכחו. חטיבה 7 זכתה לתהילה רבה בעקבות עמידתה מול הסורים, בעוד חטיבה 188 נתפסה כזו שבשטחה אירעה הפרצה, וסיפורה כמעט ונשכח. בשנים האחרונות חל שינוי וותיקי החטיבה החלו מספרים את סיפורם, במקביל להתרחבות המחקר ההיסטורי על האירועים. לתהליך זה תרם רבות ספרו של אבירם ברקאי "".
באזור הקרבות פזורות אנדרטאות רבות המנציחות את היחידות והנופלים סמוך למקומות הלחימה, למשל האנדרטה לחללי חטיבה 679 הנמצאת בסמוך להר שיפון ואנדרטת גדוד 53 (סופה) בסמוך לגבעת אורחה. כמו כן ניתן למצוא טנקים וכלים אחרים שנשארו בשטח מאז הקרבות.
רצון הלוי
רצון הלוי (1922, תרפ"ב - 12 במרץ 2007, כ"ב באדר תשס"ז) היה משורר ישראלי.
ביוגרפיה.
רצון הלוי נולד בשרעב שבתימן בשנת 1922, והתייתם מאביו בגיל 5. בתימן למד חמש שנים עם מורי בתלמוד תורה מקומי. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, התגורר בדרום תל אביב ועבד כסבל בשוק ועובד בניין בעבודות מזדמנות. באותה עת החל לכתוב בתשלום מכתבי אהבה בשם נערים לנערות. בארץ ישראל לא למד במסגרת חינוכית מסודרת, אך קרא בשקיקה ספרות ושירה ולמד באופן אוטודידקטי את שירת ספרד ותימן ובעיקר את שירתו של רבי שלום שבזי. הלוי החל לפרסם שירה בשנת 1949, ולצד זאת התמיד בעבודתו כפועל בניין עד גיל 74.
ספר שיריו הראשון, "המי יונת לב", פורסם בשנת 1967, עם הקדמה מאת פרופ' אהרן מירסקי. לדברי אלמוג בהר: . במהלך חייו פרסם הלוי עוד שבעה קובצי שירה פרי עטו. בספרו "מראש ומקדם" כלל פואמה ארוכה בשנים-עשר פרקים על השואה, שהיא למעשה סיפור של ניצול שואה אשר שירת בצה"ל לצד הלוי בזמן מלחמת העצמאות.
אחד ממפעליו החשובים ביותר של הלוי הוא דיוואן בן שלושה כרכים של שירת תימן ("שירת ישראל בתימן : ממבחר השירה השבזית-תימנית") שיצא לאור בעריכתו. שלושת כרכי הדיוואן הכילו הן שירה עברית, חלקה מתוך כתבי יד נדירים, והן שירה בערבית יהודית, אשר הלוי הוסיף לה תרגום לעברית. בהקדמה לדיוואן סיפר על שהניע אותו לקבץ מבחר משירת תימן ולהוציאה לאור:
מלבד תרגום שירת קודש מערבית יהודית לעברית, במהלך חייו תרגם הלוי גם שירי עם מפי נשים יהודיות מתימן, שירים ערביים קלאסיים מתקופת הג'אהליה (מֻעַלַּקַאת) ופסוקים מהקוראן. הלוי התעניין גם בשירה הערבית בת ימינו, ובין היתר תרגם שירים פמיניסטיים של שוקייה עַרוּק, משוררת צעירה מנצרת וכן התפלמס באחד משיריו עם קביעתו של המשורר הסורי המפורסם ניזאר קבאני כי "היהדות הנה תופעה חולפת ותחלוף לאין".
הלוי פיתח באחדים מספריו את מסורת "השילוב" שהייתה נהוגה במידה מעטה בתימן, לפיה משורר צעיר מוסיף ומשלב שורות מקוריות לשירים של משוררי עבר. כך עשה הלוי לעשרות רבות של שירים, בעיקר של משוררי ספרד מימי הביניים, אך גם משוררים עבריים חדשים כגון אלתרמן וכן כותבים מערביים כשייקספיר, ביירון והיינה. כדרך משוררי תימן, הוסיף בית נוסף לשיר על כל בית קיים.
הלוי היה שותף להקמת כתב העת אפיקים בשנת 1964 וממייסדי מכון אבא שלם שבזי לחקר מורשת יהדות תימן. נישא בגיל 18 והיה אב לשישה ילדים. נפטר בכ"ב באדר תשס"ז (12 במרץ 2007).
רובעי תל-אביב
טאבולה (פירושונים)
לילה שקט, לילה קדוש
לילה שקט, לילה קדוש (במקור בגרמנית: Stille Nacht, heilige Nacht; באנגלית נקרא Silent Night) הוא שיר חג מולד מסורתי ופופולרי שהולחן בשנת 1818 על ידי פרנץ קסאוור גרובר למילותיו של יוזף מור, בעיירה הקטנה אוברנדורף ביי זלצבורג (Oberndorf bei Salzburg) שבאוסטריה. לאורך השנים השיר תורגם ליותר מ-140 שפות שונות ברחבי העולם, הוקלט על ידי מספר גדול של זמרים בז'אנרים מוזיקליים רבים ומגוונים, והוא אחד משירי חג המולד הפופולריים ביותר של כל הזמנים.
היסטוריה.
השיר בוצע לראשונה בערב חג המולד של שנת 1818 בכנסיית ניקולס הקדוש בעיירה אוברנדורף שבאוסטריה. הכומר הצעיר יוזף מור עבר לעיירה שנה אחת לפני כן. מור כתב את מילות השיר עוד בשנת 1816.
המנגינה הולחנה על ידי פרנץ קסאוור גרובר, מנהל בית ספר ונגן עוגב מהכפר הסמוך ארנסדורף. לפני ערב חג המולד מור העביר את מילות השיר לגרובר וביקש ממנו שילחין מנגינה לשיר על מנת שהשיר יבוצע בכנסייה בערב חג המולד. השיר בוצע לראשונה במיסה שנערכה בליל 24 בדצמבר 1818.
גרסאות כיסוי.
להלן רשימה חלקית של אמנים בולטים שביצעו גרסאות משלהם לשיר זה לאורך השנים:
שתיקה כהודיה
מוזלי (פירושונים)
מוסלי
אי.בי.אי. בית השקעות
זרמים אוקייאניים
BusinessWeek
MeMover
MeMover הוא כלי רכב קטן, מעין אופניים אשר (בשונה מהם) הרכיבה בו מתבצעת בעמידה, המיוצר על ידי החברה MeMover, בקופנהגן, דנמרק.
MeMover בעל שלשה גלגלים ועם דוושות. הוא יציב ומאפשר הטיה של החלק העליון עד לזווית של 45 מעלות בעת סיבוב. לטענת החברה הוא בריא יותר מאשר האופניים על כל סוגיהן מפני שהרכיבה בעמידה בריאה יותר והוא מתפקד גם כמכשיר הליכה תוך כדי הנסיעה.
רוברטו לבינגסטון
סוויני
סוויני הוא שמם של מספר יישובים, שם פרטי ושם משפחה אירי.
דורותנשטאדטישר
אחריות
אחריות היא ערך מוסרי, שמשמעותו היא שהאדם בהיותו בוגר, נושא בתוצאות של מעשיו ופעולותיו שלו כלפי עצמו וכלפי חברתו וסביבתו, אם הוא בחר בהם מרצונו החופשי. כמו כן, אחריות טמונה בכל תפקיד שאדם לוקח על עצמו, ונותן דין וחשבון על פעולותיו במסגרתו. אחריות היא ערך חיובי, הקשורה קשר הדוק בחירות הפרט ובאושרו.
הגדרה בסיסית.
אחריות כערך מוסרי משמעותה בראש ובראשונה שהאדם שחי בחברה, אינו יכול להתעלם מההשפעה של פעולותיו על בני אדם החיים בסביבתו. אחריות מהווה תשתית התפתחותית פסיכולוגית וחברתית שאדם אמור לרכוש בעזרת הוריו, מחנכיו ותרבותו. ההורים והמחנכים מאפשרים לצעיר לרכוש ידע ריאלי כדי להסתגל למציאות ולהשתלב בה ולהפוך לאדם עצמאי וחופשי.
בפילוסופיה, אחריות מוסרית היא מצב שבו לאדם מגיע שבח, אשמה, גמול או עונש על התנהגותו או העדרה, בהלימה עם התחייבויותיו המוסריות. ההחלטה מה (אם בכלל) נחשב "מחייב מבחינה מוסרית" היא עיסוק בסיסי באתיקה.
פילוסופים מתייחסים לבעלי אחריות מוסרית כ"סוכנים מוסריים". לסוכנים יש היכולת להתבונן על מצבם, להתכוון לנהוג באופן מסוים, ואז לנהוג בהתאם. הרעיון של רצון חופשי הפך לנושא חשוב בדיון העוסק בשאלה האם בני אדם אי-פעם אחראים מוסרית למעשיהם, ואם כן, באיזה מובן. הפילוסופים חלוקים לגבי השאלה האם רצון חופשי ודטרמיניזם יכולים להתקיים זה עם זה במקביל, ללא סתירה (קומפטיבליזם).
אחריות מוסרית אינה זהה בהכרח לאחריות חוקית. אדם נחשב אחראי חוקית לאירוע, כאשר מערכת חוקית מחויבת לשפוט אותו על אירוע זה. על אף שלעיתים קרובות כשאדם אחראי מוסרית למעשה מסוים, הוא גם אחראי לו מבחינה חוקית, שני המצבים לא תמיד מתלכדים, כיוון שהחוק לא יכול ולא מעוניין לכסות את כל תחומי המוסר האישי. לדוגמה, אם אדם מקלל את חברו והאחרון נפגע מכך רגשית, הוא לא ייחשב כאחראי מבחינת החוק למרות שרבים יחשיבו אותו כאחראי מבחינה מוסרית.
היות שהיחס הערכי הניתן לאחריות קשור במקרים רבים לנורמות חברתיות, הגדרת האחריות ומה שנכלל בה יכולה להשתנות בין תקופות, תרבויות, חברות, הקשרים ואנשים שונים.
תנאים ללקיחת אחריות.
אחריות כרוכה ביכולות הבאות:
אחריות כלפי עצמי.
לפי זרם המחשבה האקזיסטנציאליסטי, האדם חופשי באופן מהותי (זו המהות היחידה הקודמת לקיומו; הוא "נידון לחופש" על פי ז'אן פול סארטר), יכול וחייב לבחור ולעצב את חייו, גם אם הוא מעדיף לברוח מן החופש ולקבל על עצמו את עול החברה רק כדי להשתחרר מן הצורך לקבל אחריות על החלטותיו.
אחריות כלפי עצמי קשורה בתפיסתנו את השליטה בחיינו. האם אנו עצמנו שולטים בהם, או שמא הסביבה והתרבות שולטות בהם? אחריות משמעותה שהאדם הוא האדון לחייו ואינו משועבד לתכתיבים חיצוניים. אחריות זו מצריכה שתהיה לאדם חופש בחירה ויכולת לבחור בין אפשרויות בהתאם לתפיסת עולמו, בנוסף האדם צריך לקבל על עצמו את מלוא האחריות לתפיסת עולמו.