התנועה ממשיכה ליישם את תוכנית החינוך האנגלית היחידה בלבנון לנשים בוגרות, "ללמד נשים אנגלית" ומגייסת מורים באזורים כפריים במטרה להביא שיעורים לאזורים מדוכאים כלכלית בדרום ובבקאע. הפדגוגיה של התוכנית משלבת דקדוק פורמלי עם צמתים מהותיים, כגון זכויות אדם, אזרחות, מקום עבודה ואוצר מילים סביב הבית. הדגש החוצה אזורית של התוכנית מאפשר גם למורים כפריים שמעולם לא עזבו את כפריהם לנסוע ברחבי הארץ לתוכניות להכשרת מורים.
סלים הצהיר בשנת 2019 שמנהיג חזבאללה אחראי לאירועים לכאורה בהם אנשים הגיעו לביתו ולמשרדיו כדי לקרוא השמצות ואיומים. הוא דיווח גם על איומי מוות נגדו לאחר ויכוח במהלך המחאה הלבנונית 2019–2020. סלים הצהיר כי הוא סבור כי לחזבאללה היה תפקיד בפיצוץ בנמל ביירות ב-2020.
מוות.
בליל 3 בפברואר 2021, במהלך הסגר שהוטל במדינה על רקע מגפת הקורונה בלבנון, לוקמן חזר לבדו במכוניתו השכורה לביירות, לאחר שביקר אצל חבר בכפר ניחא, שבמחוז צור, ולא ניתן היה לעקוב אחריו בשעות שנקפו. מאוחר יותר התגלתה מכוניתו באזור נידח בין הכפרים אדוסויה ותפחטה שבדרום מחוז המשנה אל זהראני, במחוז צידון, כאשר לוקמן נמצא מת בתוכו, לאחר שנורה ארבע פעמים בראשו ופעם אחת בגבו. הוא אושפז בבית חולים מקומי, שם הוכרז כמת. אחותו אמרה כי "נראה שיש ברצח רקע אידאולוגי ופוליטי".
סלים הצהיר, בימים שלפני הרצח, כי תומכי חזבאללה איימו עליו בביתו והאשימו אותו בבגידה. לאחר אישור המוות, ג'וואד נסראללה, בנו של מנהיג חזבאללה, צייץ בטוויטר: "אובדן של אנשים מסוימים הוא למעשה רווח לא מתוכנן # לא מצטער". מאוחר יותר הוא מחק את ההודעה והכחיש שהתייחס לסלים. חזבאללה גינה את ההרג, הכחיש כל מעורבות וקרא לחקירה מיידית. מערכת DW קבעה כי סלים היה "[איש] אחד ברשימה ארוכה של מקרי רצח" הפוקדים את מבקרי חזבאללה, וכי "איש בלבנון אינו מצפה לפתרון כלשהו ברצח סלים".
המנדט הצרפתי בסוריה
מנוע כוכבי (אסטרופיזיקה)
מנוע כוכבי הוא מבנה-על תאורטי שייעודו הוא להזיז כוכב, ביחד עם כל העצמים הכלואים אליו כבידתית. מבנה זה הוא ברמת הטכנולוגיה של ציוויליזציה טיפוס 2 בסולם קרדשב, כמו מספר מבני-על אחרים כדוגמת כדור דייסון, או מוח מטריושקה. מנוע כוכבי בדרך כלל נמצא ליד שמש, מקיף אותה, או עוטף אותה ומשתמש באנרגיה הנפלטת ממנה בצורת: חום, רוח השמש, או אור כדי להזיז אותה.
מנוע שקדוב.
מנוע שקדוב הוא מראה עצומה בצורת פרבולה, הנמצאת באחד מקטבי שמש, המחזירה עד חצי מהפוטונים שהשמש פולטת לכיוון שאליו המראה מכוונת.
מיקום המראה.
יש מספר גדול של מקומות שבהן המראה יכולה להיות ממוקמת, כאשר יש שני דברים שצריך לקחת בחשבון כאשר ממקמים את המראה:
מבנה המראה.
מבנה המראה חשוב גם, מכיוון שככל שעובי המראה מחושב יותר, כך יש פחות סיכוי שהיא תקרוס לתוך השמש או תתרחק ממנה יותר מדי, בזמן שחומרי המראה יכולים גם הם לייצב את המראה בנוסף לכך שהם אחד הגורמים העיקריים להחזרת האור ולבסוף צורת המראה קובעת איך היא תחזיר את האור:
אופן פעולת המראה.
אופן פעולת המראה, הוא, שבעזרת הפוטונים המוחזרים ממנה, המראה תדחוף את השמש 100 שנות אור ב־230 מיליון שנים, מה שנותן לנו שליטה מלאה על מסלול מערכת השמש בגלקסיה בטווח של מספר מיליארדי שנים. אבל למראה יש חסרון עיקרי אחד, שהוא שהמנוע לא מספיק מהיר כדי להבריח אותנו מכל מיני תופעות לא נעימות כמו התנגשות עם חור שחור, להתרחק מכוכב מסיבי שיכול להתקרב למערכת השמש ולהמטיר עלינו אסטרואידים, או להיכנס לטווח של סופרנובה.
מנוע קפלן.
מנוע קפלן הוא תחנת חלל גדולה, המשתמשת בנחיל דייסון, השואבת חומר מהשמש כדי ליצור היתוך גרעיני. המנוע תוכנן בהזמנת ערוץ היוטיוב החינוכי קורצגזגט.
אופן פעולת המנוע.
מנוע קפלן מזיז את השמש באמצעות סילון חם של חלקיקים, הנעים במהירות הקרובה ל- 1% ממהירות האור, כאשר הוא מאזן את עצמו באמצעות סילון שני של חלקיקים, הדוחף את השמש מלפני המנוע, כדי לא לשגר את עצמו לשמש במקום להזיז אותה. בנוסף לכך המנוע דורש מיליוני טונות של דלק בשנייה, אותם הוא משיג באמצעות שדות אלקטרומגנטיים, שלוקחים מימן והליום מהרוח הסולארית לתוך המנוע, בנוסף לנחיל דייסון, המשגר את כל הפוטונים שהוא אוסף לנקודה אחת ספציפית בשמש, מה שמחמם את אותה הנקודה לטמפרטורות גבוהות במיוחד, מה שמשחרר מיליארדי טונות של חומר מהשמש. כדי ליצור את שני הסילונים החומר מופרד למימן ולהליום, כאשר ההליום מותך בכורים גרעיניים, בזמן שחמצן רדיואקטיבי בטמפרטורה של כמעט מיליארד מעלות צלזיוס נורה מהמנוע ומשמש ככוח הדחף העיקרי שלו. הקרן הנורת לתוך השמש כדי לאזן את המנוע, היא תוצר של המימן המצטבר, שנורה במאיצי חלקיקים אלקטרומגנטיים אל השמש.
יוליוס פון ארן
יוליוס פון ארן (בגרמנית: Julius von Ehren; 23 באוגוסט 1864 – 8 בנובמבר 1944) היה צייר גרמני.
קורות חייו וקריירה.
יוליוס פון ארן היה בנו של יצרן מפרשים, שאבות אבותיו היו דייגים באלבה עוד במאה ה-17. הוא למד בבית הספר הקהילתי באלטונה. הודות לעזרתה של עמותת התמיכה, הוא הצליח להשתתף בשיעורו של ליאופולד פון קלקרוט באקדמיה בויימאר משנת 1886.
בשנת 1891 הוא עבר לאקדמיה המלכותית לאמנות במינכן. משנת 1893 ואילך חי כצייר עצמאי בהמבורג. בנסיעות לימוד לאלבה התחתונה הוא צייר לראשונה תמונות פשוטות של חיי הכפר יחד עם תומאס הרבסט.
הוא התעניין במיוחד בתאורת פנים, אך גם ברחובות הכפר, בנופים ודיוקנאות. וריאציות ציורי הברווז שלו נודעו בהמבורג. בשנת 1897 היה יוליוס פון ארן ממייסדי מועדון האמנים בהמבורג. בנוסף, החל משנת 1905 השתייך לאגודת האמנים הצפון מערב-גרמניים ומשנת 1907 לאגודת האמנים בהמבורג.
הוא נסע לקופנהגן ואחר כך עם עמיתיו נסע לפריז. בשנת 1899 הוענקה לו מדליית זהב בתערוכת האמנות הגרמנית בדרזדן. בשנת 1901 הוא הפך לחבר בזצסיון הברלינאי.
הוא התחתן בשנת 1914 ולזוג נולדו שני ילדים.
משנת 1910 ואילך הוא השתתף פחות בתערוכות. לעיתים רחוקות הוא הצליח למכור ציור. הוא היה אחד האמנים הצעירים, שציירו באוויר הפתוח בצבעים חזקים לעיתים קרובות. הם נדחו בתחילה על ידי אנשי האמנות המבוססת של המבורג.
לכנסייה הראשית סנט קתרין (המבורג) הוא העתיק את ציורי פאנל הצליבה (המבורג בסביבות 1500) ואת "הירידה מהצלב", של צייר הולנדי בסביבות 1520) בשנת 1914/15. הציורים האלה הם חזרו לסנט קתרין כ־50 שנה לאחר מלחמת העולם השנייה.
לעיתים, פון ארן נאלץ לפרנס את משפחתו כצייר ספינות והוא עידן את הדפסי האמנות בבתי דפוס עם צבעי שמן. בשנת 1943 העניקה לו המבורג קצבת כבוד בגין שירותיו.
יוליוס פון ארן נפטר בשנת 1944.
סרט 16 מ&quot;מ
סרט 16 מ"מ הוא מדד סרט היסטורי, פופולרי וחסכוני. 16 מ"מ מתייחס לרוחב הסרט; מדדי סרטים נפוצים אחרים כוללים 8 ו-35 מ"מ. הוא משמש בדרך כלל לצילומי סרטים שאינם תיאטרליים (למשל, תעשייתיים וחינוכיים), או לסרטים עם תקציב נמוך. זה היה קיים גם כפורמט פופולרי של חובבים או יוצרי סרטים ביתיים במשך כמה עשורים, לצד סרט 8 מ"מ ומאוחר יותר סרט סופר 8. איסטמן קודאק הוציאו את ה-16 מ"מ הראשונה "אאוטפיט" בשנת 1923, המורכבת ממצלמה, מקרן, חצובה, מסך וספלייסר, תמורת 335 דולר. RCA-Victor הציגו מקרן סרטי קול 16 מ"מ בשנת 1932, ופיתחו מצלמת 16 מ"מ צליל-בסרט אופטית, אשר יצאה בשנת 1935.
היסטוריה.
איסטמן קודאק הציג את סרט ה-16 מ"מ בשנת 1923, כחלופה פחות יקרה לסרט 35 מ"מ לחובבים. במהלך שנות העשרים של המאה העשרים, התעשייה המקצועית כינתה את הפורמט לעיתים קרובות כתת-תקן.
חברת קודאק שכרה את וילארד ביץ' קוק מחברת ה-28 מ"מ 'פתסקופ של אמריקה' כדי ליצור את ה-16 מ"מ החדשה, 'ספריית קודסקופ'. בנוסף ליצירת סרטים ביתיים, אנשים יכלו לקנות או לשכור סרטים מהספרייה, נקודה מרכזית למכר הפורמט.
מיועד לשימוש חובבני, סרט ה-16 מ"מ היה אחד הפורמטים הראשונים שהשתמשו בסרט בטיחות אצטט כבסיס לסרט. קודאק מעולם לא השתמשו בסרט ניטרוצלולוזה לפורמט, בגלל הדליקות הגבוהה של בסיס הניטרוצלולוזה. ייצור סרט 35 מ"מ ניטרוצלולוזי הופסק בשנת 1952.
התפתחות הייצור.
פורמט סרט ה-16 מ"מ האילם היה מיועד בתחילה לשימוש ביתי, אך בשנות השלושים של המאה העשרים החל לחדור לשוק החינוכי. התוספת של רצועות סאונד אופטיות, ובעיקר קודאכרום בשנת 1935, נתנה דחיפה עצומה לפופולריות של הסרט. בפורמט נעשה שימוש נרחב במהלך מלחמת העולם השנייה, והייתה התרחבות עצומה של סרטי 16 מ"מ מקצועיים בשנים שלאחר המלחמה. סרטים עבור לקוחות ממשלתיים, עסקיים, רפואיים ותעשייתיים יצרו רשת גדולה של יוצרי סרטים מקצועיים ב-16 מ"מ ותעשיות שירות קשורות בשנות החמישים והשישים. הופעתה של הפקה טלוויזיונית גם העלתה את תדירות השימוש בסרט 16 מ"מ, תחילה בשל יתרון העלות והניידות שלו בהשוואה ל-35 מ"מ. ראשית, שימש כפורמט לאיסוף חדשות בלבד, אך פורמט ה-16 מ"מ שימש גם ליצירת תוכניות טלוויזיה שצולמו מחוץ לגבולות מערכות ההפקה הנוקשות יותר של אולפני הטלוויזיה. שוק הסרטים הביתיים עבר בהדרגה לפורמטי הסרטים הזולים עוד יותר, 8 מ"מ וסופר 8 מ"מ.