בשל מספרן הרב של ההוצאות להורג, והתקופה הארוכה בה פעל עץ התלייה הפך המונח "טייברן" לכינוי להוצאה להורג בתלייה, והביטוי "לרכב לטייברן" ("to take a ride to Tyburn") משמעו "להוציא להורג", "לורד האחוזה של טייברן" ("Lord of the Manor of Tyburn") היה כינוי לתליין, ו"לרקוד את ריקוד טייברן" ("dancing the Tyburn jig") ביטוי המסמל תלייה.
קתרין האוורד
הנסיכים במצודה
פרקין וורבק
פרקין וורבק (באנגלית: Perkin Warbeck; 1474 לערך - 23 בנובמבר 1499) היה טוען לכתר האנגלי בתקופת מלכותו של הנרי השביעי וורבק טען כי הוא ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק, אחד משני הנסיכים שבמצודה, ובנו הצעיר של המלך אדוארד הרביעי. בפועל נולד וורבק בטורניי בשנת 1474.
ככל הנראה פרקין דמה במראהו לאדוארד הרביעי, וייתכן שהיה בן מחוץ לנישואים של אדוארד הרביעי (או קשור בקשר משפחתי אחר לבית יורק). ישנם היסטוריונים הסבורים כי ייתכן שוורבק לא היה מתחזה, ובאמת היה ריצ'רד, דוכס יורק.
טענות לכתר.
וורבק השמיע טענותיו לראשונה בהיותו בחצר דוכסות בורגונדי בשנת 1490. בשנת 1491 הגיע לאירלנד בתקווה למצוא תומכים לטענותיו בדבר זכותו לכתר, אולם לא מצא תמיכה ועזב את אירלנד. בשובו לצרפת נפגש עם המלך שארל השמיני, אשר הכיר בטענותיו לכתר האנגלי, אולם לאחר מכן חתם שארל על הסכם אטרפל ונאלץ לגרש את וורבק.
גם מרגרט מבורגונדיה , אחותו של אדוארד הרביעי, הכירה בטענותיו של וורבק לכתר. לא ברור אם היא ידעה או לא ידעה שמדובר במתחזה, אולם היא סיפקה לו פרטים חשובים על בית יורק. המלך הנרי השביעי התלונן בפני פיליפ הרביעי, דוכס בורגונדיה, נכדה החורג של מרגרט, על כך שהוא מסייע לוורבק. לאחר שפיליפ לא גרש את וורבק מדוכסות בורגונדיה, הטיל הנרי חרם כלכלי עליהם ואסר על מסחר בין אנגליה לבין הדוכסות.
בשנת 1493 נכח וורבק בהלוויית פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בווינה, שם הכירו בו כ"מלך ריצ'רד הרביעי מאנגליה". וורבק הוזמן ללוייה על ידי מקסימיליאן הראשון, בנו של פרדריך, והבטיח לו כי אם ימות בטרם יעלה לשלטון, הזכות לכס האנגלי תעבור למקסימיליאן.
הנחיתה הראשונה באנגליה.
ב-3 ביולי 1495, במימונה של מרגרט, נחת וורבק בדיל שבחוף קנט, בתקווה כי נחיתתו תביא לו תמיכה רבה. צבאו של וורבק הוקף על ידי צבאותיו של הנרי, ו-150 מחייליו נהרגו עוד בטרם נחת וורבק על החוף, והוא נאלץ לסגת לאירלנד.
באירלנד תמך הרוזן מדזמונד בוורבק, וצר על העיר ווטרפורד, אולם מתקפתו לא צלחה, והוא נאלץ להימלט לסקוטלנד בה פגש את ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד. ג'יימס החליט לתמוך בוורבק, ואף השיא לו לאישה את אחייניתו, ליידי קתרין גורדון.
בספטמבר 1496 תקפה סקוטלנד את לונדון, אולם במהרה הסיגה את כוחותיה מאחר שתושבי נורת'מברלנד לא תמכו במתקפה. ג'יימס חתם על הסכם אייטון - הסכם שלום עם אנגליה, וגירש את וורבק מממלכתו. וורבק שב לווטרפורד וניסה לצור על העיר, אולם המצור נכשל, ולאחר 11 ימי מצור נאלץ להימלט מאירלנד כאשר ארבע ספינות אנגליות רדפו אחריו, ונותרו לו רק 120 תומכים, שנמלטו עמו על שתי ספינות.
הנחיתה השנייה באנגליה.
ב-12 בספטמבר 1497 נחת וורבק במפרץ וייטסנד שבקורנוול בסמוך ללנדס אנד, בתקווה שאנשי קורנוול, שהובסו במהלך מרד קורנוול שלושה חודשים קודם לכן, יתמכו בו.
הוא הוכרז כמלך "ריצ'רד הרביעי" בבודמין מור (Bodmin Moor) ויצא בראש צבא של 3,000 תומכים לאקסטר, בהמשך כבש את טאונטון. המלך הנרי השביעי שלח את ראש צבאו, הלורד דאובני, לתקוף את הצבא. וורבק נבהל מהצבא האנגלי המתקרב ונטש את צבאו. הוא נתפס במנזר בוליו שבהמפשייר, ונכנע.
הנרי השביעי עצמו הגיע לטאונטון ב-4 באוקטובר 1497 וקיבל שם כניעת הצבא של וורבק.
וורבק נכלא במצודת לונדון.
כליאה והוצאה להורג.
וורבק נכלא במצודת לונדון לצד טוען אחר לכתר האנגלי, אדוארד פלנטג'נט, רוזן וורוויק (אשר טענותיו היו מבוססות). ביוני 1499, ניסו שניהם להימלט מהמצודה, אולם נתפסו שוב שעות ספורות לאחר שנמלטו. ב-23 בנובמבר 1499 נלקח וורבק לטייברן שם הוא הקריא "הודאה" על כך שטענותיו לכתר שקריות, וניתלה למוות.
אזכורים ספרותיים.
ג'ון פורד כתב מחזה בשם פרקין וורבק על שמו של פרקין. המחזה הוצג לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-17. מרי שלי, כתבה רומן שנקרא "מזלו של פרקין וורבק" אשר פורסם בלונדון בשנת 1830.
סנה יורינאץ
סנה יורינאץ (בסרבו-קרואטית: Sena (Srebrenka) Jurinac; 24 באוקטובר 1921 בטראווניק, בוסניה - 22 בנובמבר 2011 באאוגסבורג, גרמניה) הייתה זמרת סופרן אופראית.
חייה.
אביה של יורינאץ היה רופא קרואטי ואמה הייתה וינאית. היא למדה באקדמיה למוזיקה של זגרב וגם אצל מילקה קוסטרנצ'יץ' (שעוד תלמידה ידועת שם שלה היא זינקה מילאנוב).
קולה האפל ורב-העוצמה של יורינאץ נמצא בדיוק בין סופרן למצו סופרן. הרפרטואר שלה כלל את מאדאם באטרפליי, דסדמונה באותלו, אליזבת בטנהויזר, איליה, איפיגניה, ינופה, לאונורה (בכוחו של גורל, המלחין ב"אריאדנה בנקסוס", מריה ווצק, פמינה (חליל הקסם), פופאה וטוסקה. באופרות רבות כלל הרפרטואר שלה יותר מתפקיד ראשי אחד: כרובינו והרוזנת אלמביבה בנישואי פיגארו, דונה אנה ודונה אלווירה בדון ג'ובאני, פיורדיליג'י ודוראבלה (בכך עושות כולן), אמור ואאורידיצ'ה, לאונורה ומרצלינה (בפידליו), מרינה ופיודור (בבוריס גודונוב), אוקטביאן, מדי פעם סופי ולבסוף המרשלין (ב"אביר הוורד"). כמו כן שיחקה בתפקידים משניים בטבעת הניבלונגים: ווגלינדה, גוטרונה וכמה מן הנורנות (טוות חוט הגורל).
הופעת הבכורה של סנה יורינאץ הייתה בתפקיד מימי (לה בוהם) בזגרב, בשנת 1942. בשנתיים הבאות שרה בתפקידי הרוזנת, פריה ואיזבלה בהצגת הבכורה של "קולומבוס" מאת ורנר אגק. ב-1944 נשכרה לעבודה באופרה של וינה. בגלל המלחמה לא יכלה לשיר שם עד 1946, אז שרה בתפקיד כרובינו. בשנתה הראשונה בווינה הופיעה בלמעלה מ-150 הצגות. יורינאץ עמדה במשך קרוב לארבעים שנה בקשר עם האופרה הווינאית וקיבלה חברות כבוד בלהקה, שהעניקה לה את התואר "קאמרזנגרין" ("זמרת הלשכה") ואת מדליית מוצרט.
בסתיו 1946 הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון עם להקת האופרה של וינה, בתפקיד דוראבלה. הופעתה הראשונה בפסטיבל זלצבורג הייתה בשנת 1947. בלה סקאלה שבמילאנו שרה בתפקיד כרובינו. יורינאץ הייתה בין הזמרים הקבועים באנסמבל הווינאי (יחד עם אירמגרד זיפריד, אליזבת שוורצקופף, כריסטה לודוויג, ליזה דלה קאזה, אנטון דרמוטה ואחרים). נוסף לכך, המשיכה לבקר בקביעות באנגליה: בין השנים 1951 ל-1956 שרה את תפקידי הסופרן הראשיים באופרות של מוצרט בפסטיבל גליינדבורן, והקליטה הן את הרוזנת ב"נישואי פיגארו" והן את איליה ב"אידומניאו". היא הופיעה דרך קבע בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנים 1959 ו-1963, בשירת ליאונורה ב"פידליו" בהפקה של קלמפרר בשנת 1961. הופעתה הראשונה בארצות הברית הייתה בתפקיד מאדאם באטרפליי בסן פרנסיסקו בשנת 1959.
הופעתה בתפקיד אוקטביאן הונצחה בסרט "אביר הוורד" של פאול צינר, בניצוח הרברט פון קאראיין, עם שוורצקופף בתפקיד המרשלין. יורינאץ גילמה את מריה בסרט ווצק.
הופעתה האופראית האחרונה של סנה יורינאץ הייתה בתפקיד המרשלין באופרה של וינה בנובמבר 1982. היא המשיכה לשיר ברסיטלים ולהגיש כיתות אמן, וישבה בחבר השופטים בתחרויות זמרה בינלאומיות.
האדמו&quot;ר מבוסטון
קלי ויליאמס
קלי רנה ויליאמס (באנגלית: Kelli Renee Williams; נולדה ב-8 ביוני 1970) היא שחקנית אמריקאית.
חייה.
נולדה וגדלה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בתם של שאנון וילקוקס, שחקנית, וג'ון ויליאמס, מנתח פלסטי, ולה אח אחד ושני אחים חורגים. הוריה התגרשו כאשר הייתה בת 13. ויליאמס למדה בתיכון בוורלי הילס שבבוורלי הילס, שם לקחה שיעורי משחק והשתתפה בהפקות של בית הספר.
עוד בטרם מלאה לה שנה הופיעה ויליאמס בסרטוני פרסומת. לאחר לימודיה התיכוניים החלה לגלם תפקידים קטנים על המסך הקטן; וילאמס גילמה את חברתו של רוס בקומדיית המצבים של NBC "Day by Day" (1989) ואת דמותה של קייט ברודריק בסרט הטלוויזיה "A Woman Scorned: The Betty Broderick Story" (1992). את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה בסרט "There Goes My Baby" (1993) לצד השחקנים דרמוט מולרוני ונואה ויילי. ויליאמס הופיעה במחזה הקומי "Wrong Turn at Lungfish" לצד טוני דנזה וג'ורג' סי סקוט. ב-1996 השתתפה בסרט הפשע הטלוויזיוני של NBC "קול מהקבר", לצדם של רוברט נפר וג'ון קרול לינץ'.
ב-1997 עלתה למסכים סדרת הדרמה "הפרקליטים" של דייוויד אי קלי העוסקת בחייהם המקצועיים והאישיים של חבורת עורכי דין בבוסטון, שעוסקים בעיקר במשפט פלילי. ויליאמס גילמה את דמותה של לינדזי דול, עורכת דין ואחת הדמויות הראשיות. תפקיד זה גילמה במשך שבע עונות (מתוך 8) ואיתו היא מזוהה יותר מכל. במהלך צילומי הסדרה עברה ויליאמס שלושה הריונות. ההיריון הראשון וההיריון השלישי הוסוו על ידי צוות ההפקה, אך ההיריון השני שולב בסדרה; לינדזי הייתה נשואה אז לשותף הבכיר במשרד, בובי דונל (גולם בידי דילן מקדרמוט) והתסריטאים כתבו עבור הדמות היריון שהסתיים בלידת בנם הבכור של דול ודונל.