מספר תשובות שלו מובאות על ידי מהר"ם מרוטנבורג והמרדכי וכן מקובל ליחס לו את הסימן "קדש ורחץ" המופיע בהגדה של פסח.
עטברה (נהר)
נהר העטברה (בערבית: نهر عطبرة, לעיתים מכונה גם הנילוס השחור) אחד מיובליו של הנילוס. הנהר מתחיל בצפון-מערב אתיופיה, לא הרחק מאגם טאנה בסמיכות לעיר גונדר. הנהר זורם צפון-מערבית כ-850 ק"מ, ונשפך אל הנילוס בסמיכות לעיר עטברה שבצפון סודאן. יובלו הגדול של הנהר (או שמא מסלולו המרכזי) הוא הנהר תכזה.
במשך מרבית השנה הנהר כמעט וחרב, אולם בעונת הגשמים הזרימה בנהר מתחזקת, ופעמים שהוא מחלק את אמהרה לשניים.
הנהר מוזכר לראשונה בכתביו של הפילוסוף והגאוגרף היווני סטראבון, המכנה את הנהר "אסטבוראס" ("Ασταβάρας").
לאורכו של הנהר ממוקמים מספר סכרים הידרו-אלקטריים.
יפתח (אורטוריה, קריסימי)
יפתח (Jephte או Historia di Jephte) היא דוגמה חשובה לצורת האורטוריה של אמצע המאה ה-17 שחיבר ג'אקומו קריסימי בסביבות 1650 (כנראה 1648), על פי סיפורו של השופט יפתח מספר שופטים. היצירה תואמת למה שנחשב לצורת האורטוריה הקלאסית של ראשית תקופת הבארוק, לטקסט תנ"כי שנמסר בפי זמרים סולנים ומקהלה עם דברי קישור של קריין. הפרטיטורה היחידה מזמן חיבור האורטוריה היא לעוגב קונטינואו בלבד, אם כי יש ומתגברים אותו בכינורות וקונטרבס, שסימוכין לשימוש בהם קיימים ביצירות אחרות של המלחין.
קריסימי ביסס את המוניטין שלו כאמן האורטוריה הלטינית בשנת 1650, כשחיבר את "יפתח", הנחשבת ליצירה המשובחת ביותר שלו בצורה זו. תאורטיקאי המוזיקה אתאנאזיוס קירשר הזכיר ב"מוזורגיה אוניברסליס" שלו את האורטוריה וציין את יכולתו של קריסימי להטות "את רוח המאזינים אל כל רגש שיחפוץ בו".
גרסה של הנס ורנר הנצה משנת 1976 היא עיבוד ל-7 קולו סולו, מקהלה ב-6 קולות, חלילים, כלי הקשה ופיציקטו בכלי מיתר.
תאוריות התיוג
תאוריית התיוג היא תאוריה בקרימינולוגיה לפיה החברה מגיבה לכל פעולה חברתית, באמצעות הטלת תגית חיובית או שלילית על פעולה מסוימת והמבצע אותה. אם התגית תהיה חיובית, אזי שמבצע הפעולה יפנים את התיוג וינהג בדרך נורמטיבית ומקובלת בחברה נתונה. אם התגית תהיה שלילית אזי מבצע הפעולה יורחק מחברתו ותיחסם בפניו ההזדמנות לשוב לחברה הנורמטיבית, הוא יפנים את התגית השלילית וינהג בדרכים לא נורמטיביות כמו עבריינות.
מפרץ מנילה
מפרץ מנילה (באנגלית: Manila Bay) הוא מעגן טבעי באי לוזון המשמש עבור נמל מנילה, הגדול שבנמלי הפיליפינים. המפרץ נחשב למעגן הטבעי הטוב ביותר בדרום־מזרח אסיה. אורך חופיו מגיע לכ־190 ק"מ. הוא נחשב לנקודה אסטרטגית עוד קודם לכיבוש הספרדי של הפיליפינים. המפרץ מחובר לאוקיינוס השקט, ומוקף משלשת עבריו באי לוזון.
בפתח המפרץ נמצאים מספר איים, הגדול שבהם קורגידור. יחד עם איים נוספים מחלקים את פתח המפרץ לשנים – צפון ודרום.
על המפרץ התנהלו מספר קרבות, ביניהם קרב ספרד-ארצות הברית ב-1898, ובמלחמת העולם השנייה נלחמו היפנים כנגד כוחות צבא ארצות הברית.
המפרץ בעבר היה מכוסה ביער מנגרובים, אולם כיום עם ירידת איכות המים והתיעוש על גדותיו, רק חלק קטן מן היער נשאר, אולם מאמצים רבים לשימורו נעשים.
תאוריית השיקום של קרייסי
תאוריית השיקום של קריסי היא תאוריה בקרימינולוגיה לפיה ניתן לשקם עבריינים ולהחזירם למוטב באמצעות מסגרות מתאימות. התאוריה פותחה על ידי הסוציולוג והקרימינולוג האמריקאי דונלד קריסי (Donald Cressey) ב-1955.
על פי התאוריה, כדי לשקם עבריינים יש להעבירם למסגרת מגורים נורמטיבית, בה יוצבו כלפיהם גבולות ויופעל פיקוח חברתי הדוק; מסגרות מתאימות לכך עשויות להיות פנימייה, משפחת אומנה, כפר נוער, בית חולים לבריאות הנפש ועבודות שירות ועוד. במסגרת זו יוכלו העבריינים לקבל סיוע כלכלי וסיוע ברכישת השכלה ומקצוע, עד שיתבססו ויוכלו לפרנס את עצמם. במהלך השהות במסגרת זו הם יוכלו לקיים מפגשים עם אנשים שעברו את השיקום בהצלחה, ולקבל עידוד להתמיד בתהליך. על פי התאוריה, חברי הקבוצה בכל מסגרת עשויים לקיים מפגשים קבוצתיים בהם ידונו בקשייהם ובדרכי התמודדות. לפי תאוריה זו, רק בעזרת פעילות שוטפת והתמדה יוכלו העבריינים להשתקם ולהימנע מעבריינות חוזרת.
מישה בלכרוביץ'
מישה (משה) בּלֶכָרוביץ' (נולד ב-6 במאי 1945) הוא מלחין, מעבד מוזיקלי, מנהל מוזיקלי, מנצח ופסנתרן ישראלי, העובד במישורים מגוונים בתחום המוזיקה הבימתית. הלחין וניהל מוזיקלית עשרות הצגות בתיאטרון הקאמרי ובתיאטראות נוספים. עבד במשך שנים בטלוויזיה החינוכית כמלחין וכמלווה מוזיקלי, ובמשך שנים רבות שימש כמנהל המוזיקלי של להקת הפולקלור "אנחנו כאן". בין השנים 2016-2008 שימש כמנהל המוזיקלי של תיאטרון יידישפיל.
ביוגרפיה.
בלכרוביץ' נולד מיד בתום מלחמת העולם השנייה למשפחה ליטאית בעיר קייב וכשהיה בן שנתיים בשנת 1947 שבה משפחתו לליטא הסובייטית, לבירתה וילנה. משה בלכרוביץ' (בישראל היה שמו למישה), בנם של סוניה ושאול, הוא בן למשפחת מוזיקאים יהודית ליטאית: דודו מצד אביו, אברהם בלכרוביץ, היה חזן נודע בארגנטינה, ואביו, שאול בלכרוביץ', היה מורה למוזיקה (בין היתר בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה), מעבד ומנצח מקהלות. בזמן המלחמה נדדה המשפחה בברית המועצות, כשאביו מועסק על ידי להקות הצבא האדום, ולאחר המלחמה שבו לליטא, לווילנה.
במהלך לימודיו בבית הספר התיכון למד במקביל אחר-הצהריים בבית ספר למוזיקה נגינה בפסנתר. לאחר שסיים את לימודיו בשני המוסדות, התקבל לאקדמיה למוזיקה בווילנה , שם המשיך ללמוד נגינה בפסנתר. בגיל 19 נאלץ להתגייס לצבא האדום; בשנה הראשונה שירת בחיל הרגלים, ואחר-כך התקבל לתזמורת צבאית בווילנה. המנצח, יהודי, אִפשר לו להמשיך בלימודיו באקדמיה תוך כדי השירות הצבאי. בעת לימודיו עסק בנגינה ובעיבוד מוזיקלי מגוון. לאחר שהשתחרר וסיים את לימודיו, שב לאקדמיה והחל ללמוד קומפוזיציה. בנוסף התעניין בניצוח ובמוזיקה לתיאטרון, ועיבד מוזיקה להצגה "שנים עשר כיסאות". הוא לא סיים את לימודי הקומפוזיציה, שכן בשנת 1972, בגיל 27, עלה לישראל עם אשתו; אחריהם הגיעה שאר המשפחה.
בארץ הגיע תחילה לאולפן באשקלון. כעבור זמן קצר החלה הקריירה שלו בארץ, לאחר שהגיע לבחינה שערך התיאטרון הקאמרי ב"צוותא" ופגש שם את המלחין סשה ארגוב, יוצא רוסיה, שגייס אותו כפסנתרן להצגה "חגיגת קיץ". מאז הוא עובד לסירוגין בתיאטרון הקאמרי, שבו ניגן, הלחין וניהל מוזיקלית עשרות הצגות. שימש כמלחין, מעבד ופסנתרן במרבית ההצגות של חנוך לוין (בחלקן עם אלכס כגן). כמו כן הלחין להצגות בתיאטרון יידישפיל ובתיאטרון חיפה, בתיאטרון הבובות של אריק סמית, בתיאטרון לילך ועוד. הוא משמש כמנהל המוזיקלי של תיאטרון יידישפיל.
בין הצגות ומחזות הזמר שהלחין: "קוריולנוס" לשייקספיר, "הגברת הזאת ממקסים" ו"צייד יצא לצוד בצד" לז'ורז' פדו, "דבש פרא" לצ'כוב, "רכוש נטוש" לשולמית לפיד; "יושה עגל" לי"י זינגר, "הרשלה מאוסטרופולי", "יריד הצחוק" ליוסף טונקל, "דז'יגאן ושומאכר לנצח" לקובי לוריא, "סולומון גריפ" לחנוך לוין. בנוסף הלחין מוזיקה להצגות ילדים, בהם "קריוס ובקטוס", וכמה הצגות של עזרא ועירית דגן, שאותם הוא מלווה גם כמנהל מוזיקלי ומלווה בפסנתר מזה 25 שנה (משירי ע. הלל, "בית ממכר אגדות" מאת מיכאל דק, "עברית יפה שלי" מאת יורם טהרלב).
שימש כמנהל מוזיקלי וניצח על הצגות רבות, בהן "המלך ואני", "עלובי החיים", "", "שירת הקאמרי".
במשך שנים עבד בטלוויזיה החינוכית כמלחין וכמלווה מוזיקלי בפסנתר בתוכניות לילדים. הלחין את נעימת הנושא לתוכנית "מה פתאום? (קישקשתא).
כפסנתרן, ליווה את הזמרים שושנה דמארי, אופירה גלוסקא, ישראל גוריון, שלמה ניצן ועוד.
בשנת 1976 עיבד את הפיוט "אדון עולם", שאתו התחרו עוזי חיטמן ועודד בן-חור בפסטיבל הזמר החסידי של אותה שנה (וזכה במקום השני), ויצא עם להקת הפסטיבל לסיבוב הופעות בעולם כמנהל התזמורת.
שנים רבות משמש כמנהל המוזיקלי של להקת הפולקלור "אנחנו כאן" (שאביו היה ב-1956 ממייסדיה), והופיע עמה בפסטיבלים רבים בעולם. בשנים האחרונות משמש גם המנהל המוזיקלי של חבורות הזמר של מבשרת ציון ושל הר אדר. כמו כן משמש כמנהל המוזיקלי ומלווה בפסנתר של תיאטרון עדוּת.
בלכרוביץ' מתגורר עם אשתו מירה בתל אביב. הוא אב לשלושה: שחר בלכרוביץ' (נגן סקסופון), טל בלכרוביץ' (זמר-יוצר) ומאיה.
אחותו, עליזה בלכרוביץ-גולדברג, היא מנצחת מקהלות וזמרת, שניצחה על מקהלת "אנחנו כאן".
מישה בלכרוביץ
תוכנית סחל&quot;ב
תוכנית סחל"ב (סטודנטים חוברים לבתי הספר ולגנים) היא תוכנית מעורבות ארצית במסגרתה מלמדים סטודנטים לתואר ראשון בבתי ספר יסודי או בגני ילדים.
התוכנית הוקמה בראשית המאה ה-21 על מנת ליישם את חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך משנת 2000. התוכנית מיועדת לסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה הלומדים תוכנית לימודים מלאה לתואר ראשון. סטודנטים שמשתתפים בתוכנית זכאים למלגה תמורת התחייבותם להשתלב בפעילות חינוכית בבית ספר יסודי או גן ילדים בהיקף של 4 שעות שבועיות.
התוכנית דומה במאפיינה לתוכנית מעורבות נוספת, תוכנית קרב למעורבות בחינוך. הסטודנטים אינם מועסקים באופן ישיר על ידי בית הספר אלא על ידי חברה חיצונית, מרמנת ארגון וניהול פרויקטים.
טל בלכרוביץ
שולה איתן
פול סטול
פול סטול (באנגלית: Paul Stoll, נולד ב-14 בדצמבר 1985) הוא כדורסלן אמריקני-מקסיקני המשחק בעמדת הרכז בהפועל תל אביב.
ביוגרפיה.
סטול נולד בלנסינג שבמישיגן. את קריירת הכדורסל שלו החל במכללת טקסס פאן-אמריקן שם שיחק בין השנים 2006–2008.