צ'כיה או בוהמיה (בצ'כית: Čechie) היא ההאנשה המדינית והלאומית של האומה הצ'כית, ששימשה במאה ה-19 כתגובה על האנשה הלאומית של מתחרות המיוצגת על ידי גרמניה או אוסטריה.
דמיון לדמויות אחרות.
צ'כיה היא ההתגלמות הסמלית של האומה הצ'כית, הדמות מתוארת כאישה נבונה וכמגינה של ארץ צ'כיה. דמויות סמליות דומות הן מריאן הצרפתית, גרמאניה הגרמנית או מיכאל הגרמני, אמא רוסיה או הדוד סם.
תיאור.
צ'כיה מתוארת לעיתים קרובות כאישה עם חרב בידה וחזה שופע. היא יוצאת להגן על ארצה כאשר מתעוררים צרכים לאומיים. לפעמים הצ'כים מתייחסים לצ'כיה כאילו היא יוצאת להגן על שלוש ארצות הצ'כים: צ'כיה, מוראביה ושלזיה, ואף לעיתים היא מתפצלת לשלוש דמויות נפרדות, כל אחת יוצאת להגן על ארצה.
כתב הנסח׳י
גורגן מרגריאן
מרכז המועצות האזוריות
Pluto הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי פיוצ'ר. האלבום יצא לאור ב-17 באפריל 2012, על ידי חברות התקליטים A1 רקורדינגס ופריבנדז, והופץ על ידי אפיק רקורדס. האלבום מכיל הופעות אורח של דרייק, אר. קלי, T.I., טריי דה טרות' וסנופ דוג. בהפקת האלבום השתתפו ויל-א-פול, סוני דיגיטל ו-K.E. און דה טראק, בין היתר.
האלבום נתמך על ידי חמישה סינגלים: "Tony Montana", "Go Harder", "Magic (Remix)", "Same Damn Time" ו-"Turn On the Lights". האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, והגיע היישר אל המקום השמיני במצעד הבילבורד 200, תוך שמכר 41,000 עותקים בשבוע הראשון. ב-2012 יצאה הוצאה מחודשת של האלבום בשם "Pluto 3D".
טראוטה לפרנץ
טראוטה לפרנץ (בגרמנית: Traute Lafrenz; נולדה ב-3 במאי 1919) היא רופאה ואנתרופוסופית גרמנייה-אמריקאית, שהייתה חברה בתנועת ההתנגדות האנטי-נאצית, הוורד הלבן במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
היא נולדה בהמבורג. יחד עם היינץ קוחרסקי , למדה לפרנץ בגימנסיה אצל ארנה שטאל, בבית ספר לאמנויות חופשיות בהמבורג. כאשר החינוך המשותף בוטל בשנת 1937 עברה לפרנץ לבית ספר של המנזר, שם סיימה את לימודיה עם חברתה לכיתה מרגרטה רותה בחג הפסחא 1938. יחד עם רותה החלה לפרנץ ללמוד רפואה באוניברסיטת המבורג בסמסטר הקיץ של שנת 1939. לאחר הסמסטר עבדה בפומרניה, שם פגשה את אלכסנדר שמורל שהחל ללמוד בקיץ 1939 בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת המבורג אך המשיך את לימודיו מ-1939/40 במינכן.
פעילותה בתנועת הורד הלבן.
במאי 1941 עברה לפרנץ למינכן כדי ללמוד, שם הכירה את הנס שול וכריסטוף פרובסט. בהתנגדותה למשטר הנאצי, היא מצאה השראה בכתבי רודולף שטיינר. היא השתתפה בשיחות ודיונים רבים בתנועת הורד הלבן, כולל אלה עם קורט הובר. בסוף 1942 היא זו שהביאה את העלון השלישי של הוורד הלבן להמבורג. היא חילקה אותם מחדש בעזרת בן כיתתה לשעבר היינץ קוחרסקי. כאשר ב-18 בפברואר 1943 הנס וסופי שול נעצרו באוניברסיטת מינכן, גם לפרנץ נעצרה לחקירה על ידי הגסטפו. היא נעצרה שוב זמן קצר לאחר מכן ב-15 במרץ, יחד עם אלכסנדר שמורל וקורט הובר ונידונה לשנת מאסר ב-19 באפריל 1943. במהלך חקירתה על ידי הגסטפו לפרנץ הצליחה להסוות את מלוא מעורבותה בהפצת העלון. לאחר שחרורה נעצרה שוב על ידי הגסטפו ונכלאה שוב. ב-14 במרץ סיימה לפרנץ את מאסרה. לאחר כמה ימים נעצרה שוב ועברה חקירות משפילות. במהלך מעצרה עומתה עם קוחרסקי שאולץ לקרוא בפניה עדות שהוכתבה לו. היא וחברותיה לתא האשימו את קוחרסקי שהלשין. הן נדדו בין בתי כלא ונשלחו ללייפציג ב-10 בפברואר 1945. משם הועברו הנשים וביניהן לפרנץ לביירוית שם הן סבלו גם מרעב. הן שוחררו על ידי הצבא האמריקני ב-14 באפריל.
לאחר המלחמה.
בשנת 1947 היגרה לארצות הברית, סיימה את לימודי הרפואה שלה בבית החולים סנט ג'וזף בסן פרנסיסקו. לאחר שעברה לשיקגו, היא שימשה בין השנים 1972–1994 כראש בית הספר אספרנסה, בית ספר טיפולי פרטי וטיפולי המשרת תלמידים עם מוגבלות התפתחותית בגילאי 5–21. היא הייתה מעורבת בתנועה האנתרופוסופית בארצות הברית במשך יותר מחצי מאה. כעת היא בפנסיה ומתגוררת באי יונגס שליד מגגט, דרום קרוליינה.
בשנת 2019 קיבלה את אות מסדר מריט של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
אתל קאריק
אתל קאריק, לימים אתל קאריק פוקס (באנגלית: Ethel Carrick; 7 בפברואר 1872 - 17 ביוני 1952) הייתה ציירת אימפרסיוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית אנגלית. חלק ניכר מהקריירה שלה עשתה בצרפת ובאוסטרליה, שם נקשרה לתנועה המכונה אסכולת היידלברג.
ביוגרפיה.
אתל קאריק נולדה באוקסברידג', מידלסקס, לאמה קאריק ואלברט ויליאם קאריק. היא התאמנה בלונדון בבית הספר למוזיקה בגילדהול ובבית הספר לאמנות של סלייד אצל הנרי טונקס (1898-1903 בקירוב). היא נישאה לצייר האימפרסיוניסטי האוסטרלי עמנואל פיליפס פוקס בשנת 1905. הם עברו לפריז, שם נשארו עד 1913. היא טיילה רבות באירופה, צפון אפריקה ודרום האוקיינוס השקט בתקופה זו ויצאה לטיולים באוסטרליה ב -1908 וב -1913.
פרוץ מלחמת העולם הראשונה הביאה את אתל קאריק ובעלה למלבורן, אוסטרליה, שם ערכו עבודה לגיוס כספי מלחמה מאמנים ולתמיכה בצלב האדום הצרפתי.
עמנואל נפטר מסרטן בשנת 1915, ובשנה שלאחר מכן החלה אתל קאריק בשני עשורים של מסעות שהובילו אותה דרך המזרח התיכון, דרום אסיה כולל הודו ואירופה. היא חזרה לסירוגין לאוסטרליה כדי להציג את עבודותיה ולצאת למסעות ציור ברחבי הארץ. בשנות העשרים הומלצה על ידי האקדמיה בפריז כמורה פרטית לציור טבע דומם, והיא לימדה מספר ציירים אוסטרלים ואמריקאים בפריז.
עבודתה.
קאריק ידועה בציורי הפרחים שלה, בנופים ובמראות החיים העירוניים בחיק הטבע בפארקים ובחופים. חלק מאלה הסתמכו על מסעותיה הבינלאומיים, כמו ציוריה בשוקי המזרח התיכון ובמקומות אחרים. בשנות העשרים של המאה העשרים החלה לצייר פרחים, שבסך הכל הם נפוצים יותר מעבודתה הקודמת. בשנות השלושים היא יצרה כמה ליטוגרפיות, ובמהלך מלחמת העולם השנייה, אתל בילתה באוסטרליה, היא ציירה כמה סצנות של עובדות מלחמה.
אתל קאריק התחילה כציירת בחוץ בסגנון אימפרסיוניסטי אך עברה די מהר לסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי בו קומפוזיציות שונות וניגודי הצבעים חדים יותר. חלק מהיצירות שהופקו בסביבות 12–1911 בולטות בצבעיהן החזקים, בהפשטה הגבוהה ובטיפול הרופף בצבע. ציורי החיים העירוניים שלה נוטים להיות צפופים בפעילות אנושית וכוללים טלאים של צבע עז.
קאריק הציגה לראשונה את עבודתה בלונדון בשנת 1903. היא הציגה בסלון ד'אוטום בפריז משנת 1906 ואילך, באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון, בגלריות בפריז, במלבורן ובסידני, אוסטרליה. בנוסף לתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות משלה, היא הייתה בתערוכות כפולות עם בעלה באתנאום במלבורן בשנת 1914 ושוב בשנת 1944.
בשנת 1911 היא הפכה לחברת חברה בסלון ד'אוטם, וכיהנה בחבר השופטים החל משנת 1912 ועד לסביבות 1925. תפקיד יוצא דופן לנשים שמהווה סימן ההערכה הרבה אליה בעולם האמנות בפריז. לפני מלחמת העולם הראשונה היא כיהנה גם כסגנית נשיא האיגוד הבינלאומי של אמניות. בסוף הקריירה שלה, בשנות הארבעים והחמישים, הציגה עם האגודה למלבורן של נשים ציירות ופסלים.
במהלך חייה, המוניטין של קאריק הושפע על ידי בעלה, בין השאר משום שהיא השקיעה חלק ניכר מזמנה בקידום הקריירה שלו ולא בשלה, תוך שתדלנות של אספנים ואוצרים אוסטרלים לקנות את עבודתו ולארגן תערוכות גם בזמן שהוא חי וגם לאחר מותו .
בהווה המוניטין שלה עולה, והמבקרים רואים את עבודתה מעניינת יותר מזו של בעלה. בשנת 1996, אחד מציוריה קבע שיא מכירות פומביות בסך 105,500 דולר ליצירות של אמניות אוסטרליות, ובשנה שלאחר מכן ראתה אור ביוגרפיה, "אתל קאריק פוקס: מסעות וניצחונות של פוסט- אימפרסיוניסטית" מאת היסטוריונית האמנות סוזנה דה פריז.
בשנת 1993 קיימה גלריית ווברלי סיטי במלבורן את התערוכה "לכידת המזרח: הילדה ריקס ניקולס ואתל קאריק במזרח", ובשנת 2011 קיימה הגלריה לאמנות קווינסלנד רטרוספקטיבה משותפת ליצירתם של אתל קאריק ובעלה.
נפטרה במלבורן ב-1952.
איסאאקיוס הראשון קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית
אִיסָאאקוּס הָרִאשׁוֹן קוֹמנֵנוּס (ביוונית ביזנטית: Ισαάκιος Α΄ Κομνηνός; 1007 – 1060) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 1057–1059. איסאאקיוס היה אביה של שושלת קומננוס אשר שלטה על האימפריה הביזנטית עד מסע הצלב הרביעי. שלטונו החל במרד צבאי ומאוחר יותר גם עממי, מוצלח נגד מיכאל השישי סטרטיוטיכוס, קיסר האימפריה הביזנטית. יחסיו עם הנהגת הכנסייה האורתודוקסית ידעו עליות ומורדות.
לאורך שלטונו הצליח להשיב לאימפריה יציבות כלכלית והגנה סדירה על הגבולות כפי שנראתה קודם לכן רק בתקופתו של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית מהשושלת המקדונית. כאשר נפל לחולי ולא היה ביכולתו לנהל עוד את האימפריה, איסאאקיוס שמע ליועצו מיכאל פסלוס והותיר את הכתר לקונסטנטינוס העשירי מבית דוכס. יועצו מיכאל פסלוס שהיה גם הוגה דעות והיסטוריון, רשם בספרו "הכרונוגרפיה" אודות פועלו של הקיסר איסאאקיוס וספרו משמש לחלק נרחב מהרישומים בני התקופה על שלטונו של איסאאקיוס.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.