ויקטור ואשתו, אמה, יצאו בבוקר מביתם שבמבוא דותן להתנחלות שקד, ללא ליווי כוח צבאי כפי שהומלץ על ידי מפקד חטמ"ר מנשה, אל"ם אורן אבמן. בשעה 6:00 לערך, רכבם של הזוג, שהיה מסוג סקודה, עבר סמוך לכפר יעבד. חוליית מחבלים ירתה לעבר השמשה האחורית. ויקטור נפצע באורח אנוש ואשתו נפצעה קל. כוחות הצלה שהגיעו למקום קבעו את מותו זמן קצר לאחר הפיגוע.
זכריא זביידי, מפקד גדודי חללי אל-אקצא הצהיר כי הפיגוע נעשה בפקודותו כפעולת נקם על חיסולו של נאיף אבו שרח, בכיר בתנזים שהיה אחראי ישיר לעשרות פיגועים שבוצעו בישראל.
ב-8 ביולי 2004 נעצרו מבצעי הפיגוע, חביב אבו-עבד ויוסף אבו-קנדיל וב-29 באוגוסט 2005 בית המשפט הצבאי בשומרון גזר על השניים מאסר עולם.
קזבלנקה (פירושונים)
Love Sux
Love Sux (בתרגום חופשי: אהבה מבאסת) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת הקנדית אבריל לאבין. האלבום יצא לאור ב-25 בפברואר 2022 על ידי חברות התקליטים אלקטרה רקורדס ו-DTA.
רקע והכרזה.
לאחר יציאת אלבום האולפן הקודם שלה "Head Above Water" בשנת 2019, לאבין הזכירה בריאיון במאי 2020 למגזין "American Songwriter" שהיא "תרצה להוציא קצת מוזיקה ב-2021 ושהיא התחילה לעבוד על חומרים חדשים, שיכולים להיות הבסיס לאלבום הבא שלה". בדצמבר 2020, אישרה שהיא מקליטת מוזיקה חדשה עם המפיקים ג'ון פלדמן, מוד סאן, טראוויס בארקר ומשין גאן קלי. ב-8 בינואר 2021, יצא לאור הסינגל "Flames", שיתוף פעולה בין מוד סאן ולאבין. באותו החודש, אישרה באמצעות המדיה חברתית שהיא תוציא מוזיקה חדשה במחצית הראשונה של שנת 2021. מאוחר יותר, אישרה שסיימה להקליט את האלבום. ב-16 ביולי 2021, הוציאה הזמרת וילו סמית' את אלבום האולפן הרביעי שלה, "Lately I Feel Everything", שכולל שיר הנקרא, "Grow", בהשתתפות לאבין וטרוויס בארקר. הקליפ של השיר יצא לאור באוקטובר באותה השנה.
בספטמבר 2021, השתתפה לאבין בטקס פרסי הווידאו של MTV לשנת 2021 ואישרה בריאיון שמוזיקה חדשה אמורה לצאת במהלך אוקטובר. ב-28 באוקטובר 2021, הופיעה בשידור החי של טראוויס בארקר, "בית האימים של טראוויס בארקר". ב-3 בנובמבר, הודיעה שחתמה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים של בארקר, DTA רקורדס. ב-5 בנובמבר, הכריזה על צאת הסינגל החדש שלה "Bite Me", אשר יצא לאור ב-10 בנובמבר. ב-13 בינואר 2022, הכריזה על צאת הסינגל השני מהאלבום, "Love It When You Hate Me", בהשתתפות בלאקבר. יום למחרת, הכריזה על צאת אלבומה השביעי, "Love Sux", וחשפה את תאריך יציאתו: 25 בפברואר 2022.
הרכב ונושא האלבום.
בריאיון למגזין אנטרטיינמנט ויקלי תיארה לאבין את "Love Sux", כ"תקליט האלטרנטיבי ביותר שעשיתי", והסבירה ש"ברוב האלבומים שלי יש שירי פופ, בלדות, והוא די מגוון. האנשים שאני עבדתי עימם באמת הבינו אותי ובאו מהז'אנר הזה של המוזיקה שמאפיינת את האלבום". היא תיארה את הקלטת האלבום כהרגשה כאילו היא "חזרה לתיכון ומבלה עם סוג האנשים שגדלה עימם" והוסיפה ש"זה היה פשוט ללא מאמץ". בריאיון למגזין ניילון, אמרה לאבין, ש"האלבום קליל ושמח, אף על פי שיש שירים על שברון לב והתפרקות" אך הוסיפה ש"הוא גם המנוני, עוצמתי ויש לו מסר חיובי לאנשים לעמוד על שלך, שיהיה להם ערך עצמי". היא הצהירה ש-"Love Sux" הוא האלבום שהיא "רצתה לעשות כל הקריירה שלה".
סינגלים.
הסינגל המוביל מהאלבום, "Bite Me", יצא לאור ב-10 בנובמבר 2021. הסינגל השני, "Love It When You Hate Me", בהשתתפות בלאקבר, יצא לאור ב-14 בינואר 2022.
המשפט היסודי של האנליזה הווקטורית
עליזה בירון (קטן)
עליזה בירון (קטן) (2 בדצמבר 1926, כ"ו בכסלו ה'תרפ"ז – 20 ביולי 2008, י"ז בתמוז ה'תשס"ח) הייתה פעילה ציונית וחברתית. יקירת העיר באר שבע (1996).
ראשית חייה בעיראק.
עליזה נולדה בשנת 1926 בעיר בגדאד שבעיראק, למשפחת שבתאי שהייתה מסורתית וציונית המעורה בחיי היהדות. בשנת 1942, בגיל 16, הייתה מראשוני תנועת "החלוץ" הציונית ו"ההגנה" בבגדאד, אשר הוקמה על ידי שליחי המוסד לעליה מארץ ישראל. היא השתתפה בסמינר הראשון למדריכים של תנועת "החלוץ" והייתה חניכה של השליחים אנצו סרני, שמריה גוטמן ועזרא כדורי. במשך למעלה משלוש שנים הייתה פעילה מרכזית בתנועת "החלוץ" ומעמודי התווך שלה ולכן זכתה לכינוי "אם ומצפן התנועה". כמו כן, הייתה חברת מזכירות התנועה בבגדאד, וחברת המזכירות הארצית של תנועת החלוץ בכל עיראק.
בשנת 1944 נבחרה לנשיאת הועידה הארצית השנייה של תנועת "החלוץ", שהשתתפו בה נציגים מכל סניפי התנועה בעיראק. עקב פעילותה במחתרת, עמדו חייה בסכנה והיה חשש שתעצר על ידי הבולשת העיראקית אשר חיפשה אותה.
בספטמבר 1945 נמלטה מבגדאד באמצעות דרכון מזויף ברכבת שיצאה לביירות, בירת לבנון. בלילה בין 5–6 באוקטובר 1945 המשיכה רגלית מלבנון לארץ-ישראל, יחד עם קבוצת עולים שמנתה כ-70 אנשים. בהתקרבם לקיבוץ כפר גלעדי נתגלו על ידי הבריטים, אולם הוברחו לתוך הקיבוץ תוך מאבק אלים.
פעילותה למען הקמת המדינה.
בארץ, בשנים 1945–1948, מילאה תפקידים מרכזיים בהכשרות בקיבוצים מעוז חיים, אלונים, שדה נחום ואשדות יעקב והייתה ממייסדי קיבוץ נווה אור בשנת 1949, ביחד בעלה, יואב.
במלחמת השחרור שימשה כאלחוטאית בקרבות עמק הירדן, תפקיד שבגינו קיבלה את אות מלחמת הקוממיות.
חייה האזרחיים.
בשנת 1955 הגיעה בירון עם משפחתה לבאר שבע והקימה את ארגון אמהות עובדות בבאר שבע (כיום נקרא נעמת), היא ביססה את הארגון והרחיבה את פעולותיו בכל רחבי באר שבע. היא ריכזה את נעמת עד שנת 1963 והייתה חברה במוסדות המרכזיים של התנועה. בין השנים 1976–1977 כיהנה כמפקחת אזור הדרום והערבה מטעם נעמת והייתה אחראית על מוסדות הארגון בימית, נתיבות, אופקים, ערד, דימונה, ירוחם, מצפה רמון, אילת ושארם א-שייח'.
בירון הייתה מועמדת לכנסת הרביעית כנסת החמישית מטעם מפלגת מפא"י. בשנת 1965 הוצע לה להצטרף למפלגת רפ"י בראשות דוד בן-גוריון אך היא סירבה להצעה. מאוחר יותר הופיעה במקום ה-18 ברשימת המועמדים לכנסת העשירית מטעם מפלגת תל"ם בראשות משה דיין.
משנת 1973 ועד 1976 ריכזה את שירות ייעוץ לאזרח (שי"ל) מטעם משרד העבודה והרווחה ופתחה מספר סניפים בבאר שבע. נוסף לכך, פעלה והתנדבה באגודה למען החייל באר שבע ובעמותת "אל סם" למלחמה בסמים, בה שימשה גם סגנית יו"ר למספר שנים. משנת 1973 הייתה חברה במועדון הסורופטימיסט בישראל ואף כיהנה כנשיאת מועדון הנגב של הארגון למשך חמש שנים. הייתה בעלת תואר .B.A במדעי הרוח והחברה מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
נפטרה ב-20 ביולי 2008.
הנצחה.
בשנת 2016 הוחלט לקרוא רחוב על שמה ב.
יואב בירון (קטן)
יואב בירון (קטן) (12 באוגוסט 1923, ל' באב ה'תרפ"ג – 15 ביולי 2019, י"ב בתמוז ה'תשע"ט) היה שופט וסופר ישראלי, ממקימי המחתרת הציונית בעיראק. סגן המושל הצבאי בנגב (1955). יקיר העיר באר שבע (1991).
ראשית חייו בעיראק.
יואב בירון נולד ב-1923 בבצרה להוריו אליהו וסבינה. הבכור מבין עשרה אחים ואחיות, כשהצעיר מביניהם הוא שלמה קטן. בעקבות האוריינטציה והחינוך האנגלי אליהם נטו רבים מיהודי עיראק, ניתן לו השם "פרדריק" ובקיצור, "פרדי". רק מאוחר יותר, כשבגר, אימץ את השם "יואב", שהיה שמו במחתרת הציונית בעיראק. בגיל שנתיים עברו הוריו לבגדאד וכעבור 13 שנים שבו לבצרה.
בחודש מאי 1941, בגיל 17 בלבד, התנדב לצבא הבריטי בתור מתורגמן באחת מיחידות ה"גורקה" הנפאליות, אשר כבשה את עיראק מהדרום עד הצפון מידי השלטון הפרו-נאצי של רשיד עאלי אל-כילאני. אחר כך השתתפה היחידה בחודש יולי 1941 בכיבוש סוריה מידי כוחות וישי הצרפתיים תומכי הגרמנים. עסק בתרגום לשפות אנגלית וערבית ובחקירות רגישות בתחום המודיעין. בשל חלקו זה במלחמת העולם השנייה קיבל את אות הלוחם בנאצים מידי ממשלת ישראל.
היה ממייסדי התנועה הציונית וההגנה בעיראק בשנת 1942, ביחד עם חבריו שמואל מוריה (מועלם) ודוד חכם. לצד לימודי עברית ושימוש בנשק הם גם סייעו להעביר לבגדאד, בדרך לארץ ישראל, יהודים שהגיעו מאיראן. הוא גויס על-ידי שליחים ארצישראלים של המוסד לעלייה והיה אחראי להעפלה ולעלייה בלתי חוקית מעיראק לארץ-ישראל, בהיקף ארצי, מחודש אוקטובר 1945 ועד פברואר 1947.
שיא פעילותו המחתרתית תיחשב התייצבותו ביום 16 במרץ 1946 בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית שביקרה בבגדאד על מנת לשמוע עדויות הן משלטונות עיראק והן מראשי הקהילה היהודית. הוא מסר לידי הוועדה תזכיר מפורט על מצב היהודים בעיראק ודרש עלייה חופשית ומדינה יהודית. הוא דיווח לוועדת החקירה על הלך הרוח בשכונות של יהודי עיראק מאחר שראשי הממסד היהודי בבגדאד, בלחץ השלטונות, טענו כי מצבם של היהודים טוב ולא נשקפת להם כל סכנה. הפרשה כולה מתוארת בספר "עד עמוד התלייה" מאת הסופר יהודה אטלס. שלטונות עיראק השקיעו מאמצים ללכוד אותו, ובית-דין צבאי מיוחד דן אותו שלא בפניו לשבע שנות מאסר. חלק מפרשיות אותה תקופה מופיע בספר "רוח קדים" מאת שלמה הלל, יו"ר הכנסת לשעבר. הוא ברח מעיראק ללבנון ומשם העפיל ארצה ברגל.
פעילותו למען הקמת המדינה.
בירון הגיע לקיבוץ אשדות יעקב, שם שימש במשך שנה כרכז הכשרה חלוצית. לאחר מכן, השתתף בייסוד קיבוץ נווה אור ביחד עם עליזה, לה נישא.