דין גביית חובות מקרקעות.
אחת הדרכים של המלווה לגבות את חובו היא מן קרקעות הלווה. הגמרא מציינת שלושה סוגים של קרקעות: עידית (קרקע משובחת), בינונית וזיבורית (קרקע גרועה). חכמים תיקנו שהמלווה יכול לגבות את חובו רק מן הקרקע הבינונית, הסיבה לכך מופיעה במסכת גיטין:
מתוך דברי הגמרא ניתן לראות דילמה שהאמוראים מתחבטים בה: מחד גיסא קיים חשש שהמלווים ינצלו את חולשת הלווים וייקחו את קרקעותיהם המשובחות ומאידך גיסא, עולא טוען שאם למלווה לא יהיה עדיפות בהלוואה ייווצר מצב בו תינעל דלת בפני הלווים. לכן בסופו של דבר הגמרא מגיעה למסקנה שבעלי חובות גובים מן הקרקעות הבינוניות.
דין דרישה וחקירה.
על-פי חוקי משפט התורה, יש מצווה על הדיינים לחקור את העדים המובאים בפניהם על-פי קריטריונים מסוימים. אותם מאפייני חקירה מכונים 'מצוות דרישה וחקירה'. במקורה מחייבת הלכת הדרישה-וחקירה בדיונים אזרחיים ופליליים, אך כדי שלא לנעול דלת בפני לווים - דהיינו, למנוע מצב שאנשים ימנעו מלהלוות כספים בשל דרישות מחמירות לקבלת עדות בבית הדין - תקנו חז"ל שבתחום האזרחי אין צורך בדרישה וחקירה.
דיני ממונות שלשה הדיוטות
הגמרא בתחילת מסכת סנהדרין לומדת שדיני ממונות שהם הודאות והלואות נידונים בשלשה הדיוטות ולאו דווקא דיינים מומחים. והסיבה לכך היא כדי שלא תנעול דלת בפני לוין.
הסבר למהות המשפט.
הרב יהושע ויצמן מביא הסבר לטעם 'שלא תנעול דלת בפני לווים', בעניין דיני ממונות:
האקדמיה הבין-לאומית לאדריכלות
האקדמיה הבין-לאומית לאדריכלות היא ארגון חוץ-ממשלתי וללא מטרות רווח (IAA בולגרית: Международна Архитектурна Академия), בעל מעמד מיוחד במועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות (ECOSOC UN), הממוקם בסופיה, בירת בולגריה. הארגון הוקם בשנת 1987. אנשי האקדמיה הבין-לאומית לאדריכלות מובילים ומנחים אנשי אקדמיה ופקולטות לאדריכלות מכל רחבי העולם.
בבולגריה, שמו הבולגרי של הארגון משמש לצד השם באנגלית בכל המסמכים. שפות העבודה בארגון הן אנגלית, צרפתית, רוסית וספרדית.
אוצר יהודי ספרד
אוצר יהודי ספרד היה כתב עת מדעי על יהדות חצי האי האיברי: ספרד ופורטוגל, ובכלל זה על תור הזהב בספרד ועל צאצאי המגורשים לאחר הגירושים והמרות הדת בספרד בשנת 1492 ובפורטוגל. הוא ראה אור בירושלים משנת תשי"ט 1959 עד שנת תש"ל 1970. שנים עשר גיליונות בצורת כרך ראו אור בכותר.
גיליונות "אוצר יהודי ספרד" כללו את "דבר העורך", חלק ראשון ובו מאמרים היסטוריים בסוגה מחקרית-אקדמית, חלק שני "בשולי המחקר והספרות" - ביקורת מחקרים וספרים, ובחלקו האחרון תעודות, דברי זכרונות וספרות יפה.
השתתפו בכתיבת מאמרים ב"אוצר יהודי ספרד": יצחק בן-צבי, אליעזר רפאל מלאכי, דוד צבי בנעט, נחמיה אלוני, אברהם מאיר הברמן, נתן ביסטריצקי, אברהם אלמליח, נפתלי בן מנחם, דניאל גולדשמידט, יהודה רצהבי, יצחק רפאל מולכו, אשר שימש כעורך, שמעון מרכוס, ב' ארדיטי, שמואל סעדי הלוי, פנינה נוה, יהויקים פונט קוסו, חוסי לאקאלה סאלינאס, מרים נוביץ, יוסף נחמה, פסח תמנליס, ישראל לוין, משה אטיאש, שרגא אברמסון ודב ירדן.
נתן חפשי
נתן חֹפְשי (פרנקל) (לעיתים בכתיב מלא: חופשי; 1889, וולברום, פלך קיילצה, האימפריה הרוסית (פולין) – 1980, תש"ם ישראל) היה איש העלייה השנייה (1909), ממייסדי נהלל, מראשוני הפציפיסטים הציוניים בארץ ישראל, צמחוני וטבעוני, דובר שמונה שפות, ומהמנהיגים הרוחניים של תנועת "ברית שלום" ו"איחוד". מייסד ויושב-ראש אגודת סרבני מלחמה מטעמי מצפון בארץ-ישראל. בעל השפעה רבה על עקיבא ארנסט סימון, ואחד ממשתפי הפעולה העיקריים עם מרטין בובר. השפיע גם על משה דיין בנהלל, והיה חבר נפש של בנימין מונטר שנהרג בתל חי. בהשקפותיו הושפע מכתבי טולסטוי, א.ד. גורדון וגנדי.
ביוגרפיה.
נתן פרנקל נולד בעיירה וולברום שבפולין, בן למשפחת חסידי גור. התחנך ב"חדר" ובבית מדרש, וקנה לעצמו השכלה עברית וכללית. בהמשך עבר לעיר ורשה, ובשנת תרס"ט-1909 עלה לארץ ישראל כחלוץ ועבד ברחובות, שם הכיר את אשתו לעתיד, טובה חרל"פ (1888–1968), בתו של אפרים צבי חרל"פ (ממיסדי רחובות) מאשתו השנייה, לאה לבית לוצקי (שנפטרה כשנתיים לאחר הולדתה).
בשנת 1910 יצא מטעם "הפועל הצעיר" לסיבוב במושבות יהודה להכין את הוועידה הראשונה של הפועלים החקלאים ביהודה. בני הזוג חפשי נישאו בשנת 1911. לאחר מכן נתן עבד בבן שמן ובגן שמואל בשנת 1912, ומשם עברו בשנת 1915 לחולדה, שם נולדו שלושת ילדיהם: אבשלום (נולד בזמן מלחמת העולם הראשונה ושמו מבטא תקווה לשלום); גאולה (נולדה ביום כניסת אלנבי לירושלים, ושמה מבטא תקווה לגאולת העם); ולאה (הקרויה על שם סבתהּ).
בשנת 1920 עברו עם קבוצה קטנה למטולה, אך נותרו שם רק כארבעה חודשים. בזמן התקפות הערבים על הגליל שהתה הקבוצה כשבוע תחת אש כבדה. כשהחמיר המצב, והצבא הצרפתי נסוג, נמלטו החברים וחפשי עם אשתו ההרה ושני ילדיהם חזרו לחולדה. ביום 4 ינואר 1920: "[...] עזבנו את המושבה רק בגדנו לעורנו, והילדים אתנו בתוך זמזום הכדורים של הצבא הערבי הרודף את הצרפתים לתוך המושבה. [...] לפני ביתנו ארבעה הרוגים צרפתים [...] וטובה יורדת ממיטתה, בקדחת [...] שמונה שעות טיפסנו על ההרים הזקופים הילדה על הידיים, אבשלום החביב רגלי, טובה באין כח ובקדחת, ורחל ויהודית עוזרות לשאת את גאולה [...]"
חפשי היה נואם כריזמטי, וחיבר מאמרים רבים בנושא פציפיזם ודו-קיום. ספרו "בלב ונפש - על עם ואדם" יצא בשנת 1965. ספג ביקורות קשות על דעותיו האנטי-מלחמתיות עוד בתקופות הדמים שלפני הקמת המדינה, וכן על דרך חייו הטבעונית (היה נועל נעלי בד כדי לא להשתמש בעור חיה, ולא השתמש ברתמות לסוסים מפני שהיו עשויות מעור). למרות הביקורות הרבות, אפילו מהסביבה הקרובה לו, הצליח חפשי לשמור על יחסי-כבוד והערכה הדדית. חפשי הטיף לקדושת הצמחונות והטבעונות, ופולחן עבודת האדמה – 'המעדר והעגבנייה'.
בנהלל עיבד משק ב'עיגול החיצוני' ב'שכונת הצימחונים' שמנתה כמה משפחות. מאוחר יותר עבר למרכז נהלל, שם עיבד משק קטן יותר. לאחר שנים רבות בנהלל עבר להרצליה, ומשם לרחובות. בסוף חייו התגורר בדיור מוגן בחולון, ואצל בנו, אבשלום, בקרית-שמונה. חפשי נקבר ברחובות.
פרסומיו.
בתרגום:
מאמרים:
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
ירמיהו (סרט)
ירמיהו (באנגלית: Jeremiah) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1998 בבימויו של הארי ווינר ובכיכובו של פטריק דמפסי המספר את סיפורו של הנביא ירמיהו. מהווה חלק מאוסף הביבליה.
עלילה.
ירמיהו נולד למשפחה יהודית בכפר ענתות שבארץ בנימין על יד ירושלים, ירמיהו גדל והיה לנער עד שיום אחד התגלה לו אלוהים ואומר לו להזהיר את העם בירושלים שאם ימשיכו לעבוד אלילים תתקוף אותם בבל והם יפלו בפניהם, ירמיהו מפיץ את הדברים אך שכניו היהודים מקבלים את דבריו בזלזול רב והוא מתחיל להיות נרדף על ידם ורק ידידו ברוך בן נריה מאמין לו והוא נהיה תלמידו, בינתיים מתאהב ירמיהו בנערה מכפרו "יהודית" אך נאלץ להיפרד ממנה לאחר שנלקח לבית הסוהר בירושלים כעונש מן המלך צדקיהו על נבואותיו.
בינתיים נראה כי בבל מתכוננים למלחמה נגד ממלכת יהודה ואט אט מתקבלים דבריו של ירמיהו על חלקים גדולים בעם, אך המלך צדקיהו אינו משתכנע ומקבל דווקא את עצתו של נביא השקר חנניה שאומר שבמקרה שבבל תתקוף אותם מצרים בוודאי תבוא לעזרת היהודים, לאחר זמן קצר עלו הבבלים על ירושלים ואחרי לחימה קצרה הכניעו אותה, הם מחריבים את ירושלים ושורפים את בית המקדש, צדקיהו המלך נלכד על ידם כשהוא מנסה לברוח מן העיר, ירמיהו עצמו שרד וגולה לבבל.
הפקה.
הסרט צולם במרוקו.
מוחמד אבראהים א-שעאר
מוחמד אבראהים א-שעאר (בערבית: محمد إبراهيم الشعار; תעתיק מדויק: מחמד אבראהים אלשעאר; 1950) הוא מנהיג צבאי סורי שלאחר מכן מונה לתפקיד שר הפנים.
ביוגרפיה.
א-שעאר נולד במחוז לטקיה בשנת 1950. הוא התגייס לכוחות הביטחון הסוריים בשנת 1971 ושירת במספר תפקידי ביטחון, כולל מפקד משטרת חלב ומפקד כלא סידניא. הוא שימש כמפקד המשטרה בטרם מונה למשרת שר הפנים. הוא ניצל מספר פעמים מניסיונות חיסול שנעשו בעקבות מעורבותו בעינויים אלימים של אסירים ובאונס קבוצתי של מפגינות שנחטפו לתחנות המעצר.
ב-9 במאי 2011, האיחוד האירופי הטיל סנקציות על א-שעאר ביחד עם עוד 12 אישים סורים אחרים. הנימוק לסנקציות היה מעורבותו בטיפול האלים כנגד מפגינים.
הוא נשוי ויש לו 2 בנים ו-3 בנות.
ב-18 ביולי 2012, הודיעה רשת הטלוויזיה הסורית שהוא נהרג בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי. מאוחר יותר התברר כי הוא שרד ורק נפצע. לא ידוע איפה הוא נמצא כיום.
ננו חיישן
דנה וולמר
ננוחיישנים
ננו-סנסור
ננו-סנסורים
ננוסנסור
ננו סנסורים
ננוסנסורים
ננו סנסור
ננו חיישנים
הבוז
דניאל לפין
דניאל לַפִּין (נולד ב-25 באוקטובר 1959) הוא תסריטאי, מחזאי, מתרגם, במאי וסאטיריקן ישראלי.
חייו.
לפין נולד בטורונטו שבקנדה בשנת 1959 לפרופ' בן לפין ולעדה לבית אוירבך, בתו של המשורר והסופר אפרים אוירבך.
בשנת 1970 עלתה משפחתו לישראל.
למד בחוג לאמנות התיאטרון ובחוג לבלשנות באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1984 כתבו לפין ויוני להב את הקומדיה המוזיקלית "כולם היו בני חוץ מנעמי או חופי שווייצריה", אשר זכתה להצלחה ואף זכתה בפרס כינור דוד בשנת 1985. בין מחזותיו הנוספים של לפין: "הבית ברחוב שינקין" (1986) (עם יוני להב), "אני יודה ואחותו של הרמטכ"ל" (1992) (עם מיכאל גורביץ'), "המצליחים" (2006) (עם מיכאל גורביץ') ו"ארבע אימהות" (2021).