באופן דומה, נחלקו רב יהודה עם רבו שמואל אודות חלק מהדקל שנקרא "קורא", שהם הענפים הטריים הגדלים בשנה הנוכחית (לפני שהספיקו להתקשות), ויש האוכלים אותם, מה לברך עליהם. לפי שמואל, מכיוון שסופו להקשות והענפים מיועדים למטרה זו, מצב הביניים שבו הענפים רכים אינו מעניק להם חשיבות של פרי שכך היא דרך אכילתו. שמואל עצמו ציין כי לכאורה ישנה ראיה לרב יהודה מהברייתא הקובעת כי על תמרות הגדלים בעץ צלף שבו גדלים "תמרות" "אביונות" - הפרי עצמו ו"קפריסין" יש לברך על התמרות בורא פרי האדמה למרות שסופן להקשות. אך למרות זאת הפירכה אינה נכונה, כי העץ ההוא ניטע במטרה לאכול את התמרות, אך הדקל לא ניטע במטרה לאכול את ענפיו הרכים כלל
בורא מיני דשאים.
לפי רבי יהודה על ירקות מברכים "בורא מיני דשאים". בתלמוד הוסבר:
ברכת שהכל
ברכת המוציא
רציף תשע ושלושה רבעים
אבשלום קווה
אבשלום קווה (נולד ב-1946) הוא סופר, עיתונאי ותמלילן.
ביוגרפיה.
קווה נולד ברעננה, המככבת ברבים מסיפוריו, לבלומה, תופרת במקצועה, וליעקב, פועל יומי, ילידי פולין שעלו ארצה במסגרת העלייה החמישית.
קווה לא השלים את לימודיו בבית הספר התיכון, אך סיים תואר ראשון בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. שרת בנח"ל,בצנחנים ובתותחנים. נפצע בשירות מילואים בחטיבת הצנחנים. בעבר היה חבר קיבוץ נתיב הל"ה שבעמק האלה. בין השנים 1968 ל-1974 חי חיי נדודים: עשה שבע שנים בצי הסוחר כצוער, חובל שלישי ושני ושוטט ברגל וברכב ברחבי אירופה ואנגליה. מאוחר יותר שימש כמורה לתולדות הציונות בבית ספר תיכון וכחבר במערכת על המשמר. באינתיפאדה הראשונה נכלא בבתי כלא צבאיים בגין סירוב לשרת בשטחים. ב-1988 היה חלק ממשלחת אנשי שמאל ישראליים שעמדה להפליג על "ספינת השיבה" של אש"ף מקפריסין לישראל, בטרם פוצצה.
ב- 2002 הופיע קובץ סיפוריו הראשון "בושות", זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 2003, והיה מועמד לפרס ספיר באותה שנה. ב-2004 יצאו לאור שני ספרים פרי עטו: קובץ הסיפורים "לולאות", ורומן "המרפסת" (עם-עובד, הספרייה לעם). ספרו "הים הזקוף - סיפורי ספינות ומלחים" יצא בשנת 2006 בסדרת "מסעות" בהוצאת עם-עובד. "מוזיקה לסרטים" יצא בשנת (2011) בסדרת "הכבשה השחורה" בקיבוץ המאוחד. סיפוריו פורסמו בכתבי עת ובספרים שראו אור בארצות הברית,אנגליה ודרום אמריקה.
באחרונה החל לשתף פעולה עם המלחין והזמר אריק זנטי. באלבום שיריו הקרוב יכללו שירים שכתב קווה.
קווה מפרסם מאמרים בביטאון המקוון הגדה השמאלית.
אחיו הוא הבמאי יהודה קווה.
שגיאה 404
שגיאה 404 (באנגלית: HTTP 404 או 404 Error page) היא שגיאה בפרוטוקול התקשורת HTTP המוצגת בדפדפן ומודיעה לגולש שניסה להגיע לדף אינטרנט שאינו קיים. שגיאה 404 נובעת לרוב מכניסה לקישור שאינו מוביל לדף קיים. בדרך כלל מציג דף השגיאה מספר הצעות כיצד לפתור את הבעיה, אך לרוב הבעיה נובעת מקישור לכתובת לא נכונה, המובילה את הגולש לדף שאינו קיים.
התרחשות שגיאה.
שגיאה 404 מוגדרת במסגרת פרוטוקול HTTP, ומתייחסת לכתובת (URL) שמפנה לדף שלא קיים, תחת שם מתחם קיים. במקרה של אי מציאת כתובת, מספק הדפדפן, כאמצעי ברירת המחדל, את דף השגיאה. לכן, כל דפדפן מציג דף שגיאה הייחודי לו.
בעלי אתרים יכולים ליצור דף שגיאה 404 ייעודי. כלומר, כדי לשפר את נוחות הגולש, בעל האתר יכול לכלול רשימת בעיות נפוצות ייחודיות הקשורות באתרו, ובכך לעזור לגולש לפתור אותן. לחלופין יכול בעל האתר להפנות את הגולש למוקד תמיכה או מוקד תלונות של האתר. דף שגיאה ייעודי יכול לכלול הצעות של מספר קישורים למקומות אחרים באותו האתר, המנסות "לנחש" לאן רצה הגולש להגיע, במסגרת שימוש ביכולת ניחוש של שגיאות כתיב נפוצות.
כמות רבה של שגיאות 404, עלולה להביא לפגיעה בדירוג אתר האינטרנט. ישנם כלים המאפשרים למצוא דפי 404 על מנת לתקן אותם.
אבטחת אישים
קולטן אזעקה
קולטן אזעקה או נוציצפטור (nociceptor) הוא קולטן תחושתי השולח שדר לתחושת כאב, כתגובה לגירוי שעלול לפגוע ברקמה. הנוציצפטור נמצא בקצה נוירון סנסורי שמגיב לנזק ברקמה, ושולח שדר של למערכת העצבים המרכזית, לחוט השדרה ולמוח. תהליך זה נקרא nocicepion. הנוציצפטורים בדרך כלל שקטים ואינם מושפעים מגירויים שגרתיים. כאשר ישנו גירוי שעלול להוות סכנה לגוף, כגון: דקירה מחפץ חד, כימיקל מסוכן או טמפרטורה קיצונית, הקולטנים גורמים לתחילת תהליך אשר יגרום להפעלת רפלקס הגנה מתאים.
קיימים סוגים שונים של נוציצפטורים, והם מסווגים למספר קבוצות בהתאם לסוג הפגיעה ברקמה: קולטנים לחום, קולטנים כימיים, קולטנים מכניים המושפעים מלחץ מכני, וקולטנים פולימודליים אשר יכולים להיות מופעלים על ידי מספר מנגנונים.
נוסיצפטור
נוציצפטור
מימי אייזנהאואר
דב דרום
דב דרום (שם לידה: ברנהרד דרוקר; בגרמנית: Bernhard Drucker; מאי 1927– 1997) היה מחנך ומרצה לחינוך במוסד החינוכי נעמן בכפר מסריק, בסמינר למורים אורנים ובאוניברסיטת חיפה.
ילדות.
דרום נולד בברלין כברנהרד דרוקר במאי 1927, בן שני לרחל וחיים-צבי דרוקר.
בשנת 1939 נמלטה משפחתו מהשלטון הנאצי לאנגליה, שם סיים את בית הספר התיכון והחל ללמוד באוניברסיטה כימיה ופיזיקה.
כנער דתי, הצטרף לבני עקיבא אך לא מצא שם את מקומו ולאחר חיפושים הגיע לתנועת "השומר הצעיר" (אליה השתייך גם אחיו הגדול יואל שעלה לארץ בעלייה החמישית). דב היה למדריך נלהב, הפסיק את לימודיו הגבוהים, התמסר כולו לפעילות התנועתית, עלה לארץ ישראל ועברת את שמו לדב דרום.
משפחה.
בגיל 22 נישא בישראל לשושנה, יוצאת אוסטריה וחניכת השומר הצעיר, נולדו להם שתי בנות, מיכל ונועה.
יחד היו ממקימי קיבוץ יסעור בגליל המערבי. לאחר שנפטרה שושנה, נישא דב שוב לחיה חברת הקיבוץ.
לדב וחיה נולדו שלושה בנים: יאיר, עמוס ועמית.
בשנת 1997 נפטר דרום בגיל 70.
עשיה חינוכית.
דב החל את דרכו החינוכית כמורה ומחנך במוסד החינוכי האזורי "נעמן" בכפר מסריק. משם המשיך להכשרת מורים בסמינר למורים באורנים, בסמינר באורנים הדריך, לימד, כתב ופרסם את רעיונותיו החינוכיים. במשך שנים עמד דב בראש המדור לחינוך חברתי של החטיבה האוניברסיטאית באורנים.
בשנות עבודתו האחרונות עסק בעיקר בניהול סדנאות למחנכים על מנת לקרבם להשקפת עולמו ההומניסטית.
משנתו החינוכית.
משנתו החינוכית של דרום דגלה בהומניזם, חירות הפרט, כבוד לאישיות התלמיד, אמפתיה, הימנעות מגישה שיפוטית, מבלי לוותר על העמדת תביעות מוסריות של מילוי חובות לאדם ולחברה.
דב פרסם עשרות מאמרים בישראל ובכתבי עת בינלאומיים. שיא יצירתו היה חיבור הספר "אקלים של צמיחה - חופש ומחויבות בחינוך", שיצא לאור בספרית הפועלים בשנת 1989.
רודיאנוס
רודיאנוס (Rudianos) או רודיאובוס (Rudiobos) הוא אל מלחמה והמוות במיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו).
בעת המפגש בין תרבות האימפריה הרומית לתרבות הקלטית זוהה רודיאנוס עם מרס - אל המלחמה מהמיתולוגיה הרומית.
משמעות שמו "האדום" המעיד על טבעו הלוחמני.
אתר פולחן מהמאה השישית לפנה"ס המקודש לרודיאנוס התגלה בסן-מישל-דה-ואלבון (Saint-Michel-de-Valbonne). באתר התגלה תגליף בו מתואר האל רכוב על סוס, כשלרגליו ראשיהם הכרותים של אויביו.
עיתונות ילדים
עיתונות ילדים היא עיתונות המיועדת לילדים (בדרך מגיל הגן ועד גילאי 12 - 13) והעוסקת במגוון נושאים. חלק מכתבי העת המיועדים לילדים נכתבים – באופן חלקי או מלא – על ידי ילדים.
המוציא לאור של עיתונות ילדים יכול להיות גורם פרטי-מסחרי; אך יכול גם להיות גורם ממסדי כגון בית ספר, משרד ממשלתי, ארגון דתי, וכדומה.
כתבי עת לילדים כוללים בדרך כלל, לצד מאפיינים חדשותיים (כתבות או ראיונות בנושאים שמעניינים את קבוצת היעד), גם סיפורים, איורים, קומיקס, שירים וחידות המותאמים לגילאי קהל היעד. לעיתים קרובות, קיימת כוונה לתרום לחינוך הקוראים ולסוציאליזציה שלהם.
עיתונות ילדים עברית.
עיתון הילדים העברי הראשון היה "עולם קטן" שיצא לאור ב-1892. עורכי העיתון היו אליעזר בן-יהודה, יהודה גרזובסקי ודוד יודילוביץ. העיתון יצא בשבעה עותקים (במשך כעשרה חודשים). עיתון הילדים העברי הראשון שבו כתבו בני נוער הוצא לאור על ידי איתמר בן-אב"י והיה "שפת עבר", שיצא לאור (בגיליון אחד בלבד) ב-1897.
בעקבות צעדים ראשונים אלה יוצאים לאור (או יצאו לאור) בישראל עיתוני ילדים רבים. עיתון הילדים הוותיק ביותר בישראל כיום הוא "אצבעוני", היוצא לאור על ידי הוצאת אצבעוני בע"מ, בעריכת רמי שיר - מוציא לאור פרטי.
רודיאובוס
שבעת הישנים של אפסוס
"שבעת הישֵנים של אפסוס" היא אגדה נוצרית עתיקה מרובת גרסאות.
אחת הגרסאות מספרת על אודות שבעה נוצרים צעירים שברחו בשנת 250 להרי אפסוס שבאסיה הקטנה, בבקשם להימלט מרדיפותיו של הקיסר הרומי דקיוס. רודפיהם הפגאנים גילו את מקום מחבואם בתוככי מערה גדולה ואטמו את פתחה באמצעות סלע גדול. כעבור מאה וארבעים שנה החליט רועה מקומי לפרוץ את פי המערה כדי שתשמש דיר לצאנו. כשנכנס פנימה מצא בתוכה שבעה בחורים השקועים בתרדמה. הם התעוררו והיו סבורים כי רק לילה אחד חלף מאז נכנסו למערה. אחד מהם צעד לעבר העיר אפסוס לרכוש בה לחם עבורם.