שמו של השיר "Happiness" מטעה במכוון, היות שסוויפט מדברת בו על מערכת יחסים שהתפוררה לכאורה, תוך שהיא מציגה את נוכח העובדה שלפעמים דברים רעים שאנשים חווים במערכות יחסים עשויים במרוצת הזמן להיראות כחיוביים וטובים; דבר שמצביע על הרסנות. היא ציינה שזהו השיר האחרון שנכתב עבור "Evermore".
בית ראשון.
את הבית הראשון היא פותחת בשורה "מותק, כשאני מעל העצים", המתקשרת בעצם לשיר "Seven" מ-"Folklore". בנוסף לכך, זו יכולה להיות גם התייחסות לעולם המוזיקלי החדש שלה, אותו היא מכנה "היער הפולקלורי". זמן קצר לאחר שהכריזה על צאת האלבום הזה, הסבירה סוויפט כי: . היא ממשיכה ושרה "אבל עכשיו אני ממש בתוכו, כל השנים שנתתי; זה פשוט דבר רע שאנחנו מחלקים". ייתכן והיא מדברת על נישואים שהתפרקו לאחר שנים רבות יחד, מכיוון שהיא מתארת בשורות האלה אהבה עזה כלפי מישהו, עד כדי כך שהיא לא יכלה לחשוב על קץ היחסים ביניהם. בנוסף לכך, השורות מדברות על כך שמנקודת מבט רחבה יותר, היא יכולה לראות שהיה ויהיה אושר לפני מערכת היחסים הזו ואחריה, אך ברגע האמת היא מרגישה כאילו כל מה שנתנה וכל מה שהם חלקו במהלך מערכת היחסים או הנישואים הללו, הצטמצמו לערימות של דברים שהם נאלצים לנפות בכאב ולחלק אותם לפני שהם יכולים להמשיך כיחידים.
בהמשך הבית, היא שרה "רקדתי כשהמוזיקה נעצרה". מוזיקה, מייצגת את הקסם שבמערכת יחסים (נישואים), וסוויפט ממשיכה לרקוד גם אם המוזיקה נעצרת כי אף על פי שהקשר הסתיים, היא עדיין לא מודעת לכך, לכאורה. השורה הזו מראה כיצד סוויפט לא מודעת לכך שמערכת היחסים עומדת להגיע לקצה. היא חושבת שהכול בסדר, רוקדת ונהנית עם אהובה, אך לא מודעת למה שקורה באמת ופתאום הכל מסתיים. כתוצאה מכך, היא נותרת המומה, היות שהיא לא ראתה את זה מגיע. היא מוסיפה כי מרוב שמערכת היחסים הזו הייתה קריטית עבורה, היא כמעט ולא זוכרת מי היא בלעדיה. כמו כן, שורה זו מקבילה לשורה "נשמטה לך היד תוך כדי ריקוד" המופיעה בשיר "Champagne Problems".
פזמון.
את הפזמון היא פותחת בשורות "יהיה אושר אחריך; אבל היה אושר בגללך". הכתיבה כאן היא ניגודית שכן, סוויפט מתארת מצב בו היה לה אושר בגלל האהוב שלה, אך מסבירה כי גם אחריו יהיה אושר. היא ממשיכה ושרה "שני הדברים האלה יכולים להיות נכונים" ובעצם מאששת את הטענה הניגודית שהוצגה לעיל. היא בוחרת לסגור את הפזמון בנימה אופטימית לכאורה, "ישנו אושר".
פוסט-פזמון.
את פוסט-הפזמון היא פותחת בארבע השורות "בחלוף הדם והחבורות; בחלוף הקללות והבכי; מעבר לאימה בשעות הלילה; רדוף מהמבט בעיניים שלי". סוויפט אימצה לעיתים קרובות דימויים של לילות סוערים, כדי לתאר את האנדרלמוסיות שחלו במהלך מערכות היחסים שלה; ב-"The Archer", היא משתמשת בדימוי של חדר בוער כדי להרהר ביחסי העבר שלה, תוך שדבר דומה תואר גם ב-"Dancing with Our Hands Tied". השורה האחרונה היא אזכור לשירה "Haunted" משנת 2010 וזאת, בנוסף לכך שהיא מדברת על הייסורים שנגרמים כתוצאה ממערכת יחסים.
היא סוגרת את פוסט-הפזמון בשתי השורות "השאר את הכל מאחור; ויש אושר". שתי השורות האלה ספגו ביקורות חיוביות שכן, הדבר הצביע על התבגרות מצידה של סוויפט הן כאדם והן כיוצרת. בשורות אלה, היא מסבירה כי לאחד פרידה תחושות העצב והכעס מובנות, אך רצוי להתקדם הלאה על מנת לחוש אושר מחדש. בנוסף לכך, הן מקבילות לשתי שורות מהפואמה "", של אלפרד טניסון.
בית שני.
בבית השני, היא שרה את שתי השורות "תגיד לי, מתי החיוך המנצח שלך; התחיל להיראות כמו גיחוך?" והדבר מתאר את התודעה האופפת את סוויפט. היא מתחילה להבין ש"החיוך המנצח" של בן הזוג שלה הפך ל"גיחוך" והדבר מצביע על מצב שלילי במערכת היחסים שלהם. היא ממשיכה ושרה "מתי כל השיעורים שלנו התחילו להיראות כמו כלי נשק; המצביעים על הכאב העמוק ביותר שלי?". שתי השורות האלה דומות בחלקן לשורות "אתה, עם המילים שלך כמו סכינים; וחרבות וכלי נשק שאתה משתמש נגדי" מהשיר "Mean", הלקוח מ-"Speak Now". אף על פי שהמצבים בכל שיר שונים, בשניהם האדם האחר עליו סוויפט מדברת משתמש במילותיו כדי לאתר את חוסר הביטחון והחולשה שלה. בשיר הזה, היא חשה כי בן זוגה לשעבר מפנה האשמות שונות כלפיה לשווא. שלוש השורות "אני מקווה שהיא תהיה טיפשה ויפה; [בתור] מי שתופסת את מקומי לידך; לא, לא התכוונתי לזה", מדברות על ההבנה שבן זוגה לשעבר, הוא לא כל עולמה לכאורה.
סוויפט מתמודדת עם המצב באמצעות התגוננות וזלזול בבת זוגו הבאה של בן זוגה לשעבר. צמד המילים "טיפשה ויפה" נטבע לראשונה ברומן "גטסבי הגדול" משנת 1925. בהקשר, הדמות דייזי ביוקנן, שמכירה בטעויות שהיא עשתה בחייה, מקווה שבתה תגדל להיות "טיפשה – זה הדבר הטוב ביותר שילדה יכולה להיות בעולם הזה, טיפשה קטנה ויפה". לטענתה, כל עוד היא שומרת על הכריזמה והזוהר שלה, שום דבר אחר לא צריך להיות חשוב בחברה שלה. הפגנת תסכול רגעית זו, תוארה ככזו המדגימה את הצמיחה שחוותה סוויפט לאורך הקריירה שלה. שירים כמו "Better than Revenge" משנת 2010, מציגים הערות מזלזלות על בנות הזוג החדשות של בני הזוג לשעבר של סוויפט. עם זאת, השיר "Mad Woman" משנת 2020 מסתייג מהזלזול הזה ובמקום זאת דן ברעיון שנשים המסתכסכות זו עם זו רק מסייעות לפטריארכיה. סוויפט מתייחסת לאותו הרומן גם בשורה "מרגישה כל כך גטסבי במשך כל השנה ההיא" הלקוחה מתוך שירה "This Is Why We Can't Have Nice Things", שנכלל באלבום האולפן השישי שלה, "Reputation".
לפני שהבית השני מסתיים, היא מצהירה "מצטערת, אני לא יכולה לראות עובדות דרך כל הכעס שלי" והדבר משקף את החרטה שהיא חשה אחרי שאמרה משהו מתוך "טירוף" כביכול, אף על פי שלא התכוונה לזה. אותו המסר מופיע גם בשתי השורות "והמילים שלי נורות במטרה להרוג כשאני כועסת; יש לי הרבה חרטות על זה", המופיעות בשיר "This Is Me Trying" מ-"Folklore". היא סוגרת את הבית בשורה "עוד לא פגשת את האני החדשה", המקבילה לשתי השורות "הייתי רוצה להיות אני הישנה שוב; אבל אני עדיין מנסה למצוא את זה" מ-"All Too Well", ולשורה "אני מצטערת, טיילור הישנה לא יכולה לבוא לטלפון כרגע; למה? אה, כי היא מתה!", מ-"Look What You Made Me Do". בנוסף לכך, שורה זו עוסקת בהתפתחות העצמית שעליה לעבור לאחר פרידה, מכיוון שאחרי התפוררות מערכת היחסים שלה, תחושת ההערכה העצמית שלה נעלמה כליל. עם זאת, היא יודעת שיש לקח ללמוד ואושר חדש שעתיד להגיע אם תעבוד על עצמה וזאת, בנוסף לכך שהיא עדיין לא הרפתה ממערכת היחסים הזו, דבר המונע ממנה להתקדם הלאה ורק כאשר תיוולד מחדש לכאורה, היא תסלח לבן זוגה לשעבר שפגע בה ותמשיך הלאה.
פזמון שני.
הפזמון השני כולל בתוכו ארבע שורות שונות מהראשון, "יהיה אושר אחרי; אבל היה אושר בגללי; אני מאמינה לשני הדברים האלה; ישנו אושר". הליריקה הזו משקפת את התפתחות החשיבה של סוויפט לגבי השקפתה על אהבה וחיים. בעוד שהבית השני של השיר נועד לייצג את המרירות שלה ביחס לסיום הקשר, בפזמון הזה היא מפרטת כיצד היחסים (שהעניקו לה בעבר שמחה), אינם הדבר היחיד שהיא מוצאת בו ערך. כמו כן, ייתכן והיא מתכוונת לפרשה עם סקוט בורצ'טה שמכר את הבעלות שלה על ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה (מ-"Taylor Swift" ועד "Reputation"), ובעצם מתארת את תהליך הריפוי לכאורה, שעברה עם עצמה בנוגע לכך. מעבר לכך, סוויפט מציגה את נוכח העובדה שהיא מבינה כי היה לה אושר לפני ואחרי הקשר עם בן זוגה לשעבר, כמו העובדה שגם לו היה ויהיה אושר אחרי הקשר עימה. היא בוחרת להבין שהדבר הבוגר לעשות הוא להמשיך הלאה בחיים.
פוסט-פזמון שני.
פוסט-הפזמון השני כולל בתוכו חמש שורות, תוך ששתיים מתוכן "בהיסטוריה שלנו, על פני החלוקה הגדולה שלנו; יש זריחה מפוארת", מדברות על החלוקה הגדולה, שהיא בעצם החלוקה היבשתית בין המים באמריקה שנשפכים לעבר האוקיינוס השקט לבין אלה שנשפכים לאוקיינוס האטלנטי. סוויפט מרבה להשתמש במטפורות לאמריקה כדי לתאר את מערכות היחסים שלה. בהמשך השיר, מתייחסת סוויפט לאור הירוק בו גטסבי (מ"גטסבי הגדול") בוהה. אור זה מופיע על המזח של דייזי מעבר לאגם. כל אותן המטפורות מדברות על הכמיהות של האדם להיות מאושר, למצוא אהבה ולחיות בכבוד.
גשר מוזיקלי.
הגשר המוזיקלי כולל בתוכו את השורה "אני מניחה שזה המחיר ששילמתי במשך שבע שנים בגן עדן", ומבצעת משחק מילים כאשר היא משתמשת בשמו של המשחק שבע דקות בגן עדן, שהוא משחק חברה שמשוחק במסיבות במהלכו שני אנשים נבחרים מסיבוב בקבוק, משליפת פתקים מכובע או מהצבעות. שני המשתתפים שנבחרו נכנסים לחדר חשוך, שבו הם יכולים לעשות את מה שהם רוצים במשך שבע דקות. בהקשר, כמו מערכת היחסים המוזכרת בשיר, גם למשחק יש נקודת סיום מוגדרת שהמעורבים מודעים לה. שורה זו בולטת גם משום שסוויפט עזבה את חברת התקליטים לשעבר שלה, ביג משין רקורדס, לפני שהוציאה את אלבומה השביעי.
מעבר למה שצוין לעיל, השימוש בספרה שבע נעשה כאות ציון העובדה שמדובר ברצועה השביעית ב-"Evermore", כמו גם העובדה שמדובר בשיר המקביל ל-"Seven" מ-"Folklore".
בית שלישי.