ב-1 ביוני 1938 החל ון וריסלנד לכהן כמנכ"ל נמל תל אביב, כמה חודשים לאחר פתיחתו. הוא עבד שם כשנה וחצי, עד מותו. על רקע הלחץ והקשיים בניהול הנמל שם קץ לחייו בדצמבר 1939. מסע הלוויה שלו החל בתל אביב והסתיים בבית הקברות בהר הזיתים ירושלים, בלוויית קהל רב.
אשתו של ון וריסלנד, שמחה (ז'נט), ילידת הולנד 1886, הייתה עורכת הכבוד של ביטאון התנועה הציונית בהולנד, "De Joodse Wachter" ("דה יודסה ואכטר", 'השומר היהודי'), בשנים 1913–1918, ולאחר עלייתה הייתה הקורספונדנטית בירושלים של עיתונים הולנדיים שונים. בשנת 1948 היא נהרגה בהתקפה ערבית על שיירה לירושלים ליד לטרון בעת מלחמת העצמאות. היא הייתה בתו של הרב יעקב הופיין ואחותו של הבנקאי אליעזר זיגפריד הופיין, מנכ"ל בנק אנגלו-פלשתינה.
לזכרו של ון וריסלנד ניטע גן וריסלנד בהרצליה.
זיגפריד ואן וריסלנד
זיגפריד ואן פריזלנד
זיגפריד ון פריזלנד
זיגפריד ון פריסלנד
מלון צ'לסי
מלון צ'לסי (באנגלית: Chelsea Hotel), אשר מוכר גם כצ'לסי הוטל או הצ'לסי, הוא בית מלון ואתר היסטורי בניו יורק, הידוע באורחיו והאירועים שאירעו בו. המלון ממוקם בבית מספר 222 ברחוב 23 מערב, בין השדרה השביעית והשדרה השמינית ברובע צ'לסי במנהטן. במלון 250 יחידות בהם התגוררו לתקופות שונות סופרים, מוזיקאים, אמנים ושחקנים, בהם בוב דילן, צ'ארלס בוקובסקי, ג'ניס ג'ופלין, לאונרד כהן, פטי סמית' ואיגי פופ. אף על פי שכיום המלון לא מקבל אורחים חדשים לטווח ארוך, המבנה הוא עדיין ביתם של דיירים קבועים שגרו בו לפני שינוי המדיניות. החל מ-1 באוגוסט 2011 המלון נסגר לאירוח.
הסופר והמדען ארתור סי. קלארק כתב את הספר בזמן ששהה במלון צ'לסי, והמשוררים אלן גינסברג וגרגורי קורסו בחרו בו כמקום למפגשי התרבות שערכו. המקום ידוע גם כמקום שבו שהה המשורר הוולשי דילן תומאס טרם מותו ב-1953, כמו גם המקום שבו נמצאה גופתה הדקורה של ננסי ספנג'ן, חברתו של סיד וישס (חבר להקת הסקס פיסטולס) ב-1978. לאונרד כהן כתב על המלון את שירו Chelsea Hotel #2, המתייחס גם לג'ניס ג'ופלין. הבניין נקבע כאתר תיירות בעיר ניו-יורק החל מ-1966, ואתר לשימור לאומי החל מ-1977.
היסטוריה.
הבניין נבנה בין השנים 1883–1885, ונפתח ב-1884, בטרם הסתיימה בנייתו. היה זה אחד מחמשת בנייני הדירות הקואופרטיבים הראשונים בעיר. בעת בנייתו, הבניין בן 12 הקומות היה הגבוה ביותר בעיר ניו-יורק, והשקיף על מרכז העיר ניו-יורק ורובע התיאטראות. למרות ייחודו, בחלוף מספר שנים הקואופרטיב פשט את הרגל, והבניין הוסב למלון. בשנת 1939 פשט המלון את הרגל, ונרכש על ידי שלושה שותפים, ג'וזף גרוס, ג'וליוס קראוס ודייוויד בארד, שניהלו אותו עד תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. לאחר פטירתם של קראוס וגרוס, המשיך לנהל את המלון בנו של דייוויד בראד, סטנלי.
במאי 2011 נמכר המלון לסוחר נדל"ן במחיר של 80 מיליון דולר. החל מאוגוסט 2011 הפסיק המלון לקבל הזמנות חדשות במטרה להתחיל בתהליך שיפוצו (אף על פי שדיירים ותיקים ממשיכים לגור בו).
דיירים בולטים.
אמנים מתחום הכתיבה.
מארק טוויין, או. הנרי, דילן תומאס, ארתור סי. קלארק, ארתור מילר, גור וידאל, טנסי ויליאמס, סימון דה בובואר, ז'אן-פול סארטר, תומאס וולף, קוונטין קריספ, רוברט האנטר, לאונרד כהן ורבים אחרים.
רבים מיוצרי דור הביט חיו ויצרו במלון. בהם ויליאם ס. בורוז, גרגורי קורסו, הרברט הנקה, אלן גינסברג, ג'ק קרואק (שכתב בזמן שהותו במלון את ספרו הידוע "בדרכים"), וצ'ארלס בוקובסקי.
הסופר צ'ארלס ר. ג'קסון (מחבר הספר "סוף השבוע האבוד") התאבד בחדרו בספטמבר 1968.
שחקנים ובמאים.
סטנלי קובריק, מילוש פורמן, שירלי קלארק, ג'יין פונדה, אליוט גולד, הקומיקאי מיץ' הדברג, אית'ן הוק, דניס הופר, וינסנט גאלו, אדי איזרד, אומה תורמן, מייקל אימפריולי, אידי סדג'וויק, גבי הופמן ואמה, ויווה, שהייתה שחקנית בסרטיו של אנדי וורהול.
מוזיקאים.
חברי להקת הגרייטפול דד, טום וייטס, פטי סמית', איגי פופ, חברי להקת The Velvet Underground, חברי להקת מוד פאן, וירג'יל תומסון, ג'ף בק, צ'יק קוריאה, די די ראמון, ג'וני ת'אנדרס, סולן להקת Thin Lizzy פיל ליינוט, ג'ון קייל, אדית פיאף, ג'וני מיטשל, בוב דילן, אליס קופר, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס, חברי להקת Canned Heat, סיד וישס, ריצ'רד הל מלהקות טלוויז'ן וההארטבקיירס, רופוס ויינרייט, ריאן אדמס, לו ריד, עבדולה איברהים והזמר הקנדי לאונרד כהן (שמזכיר את המלון בשירו הידוע "צ'לסי הוטל מספר 2").
בין דיירי המלון היו גם אנתוני קידיס מלהקת רד הוט צ'ילי פפרז, מדונה (שהתגוררה בו בשנות השמונים וצילמה בחדר 822 את התמונות לספרה SEX), הזמר פאלקו וחברי להקת הליברטינז.
אמנים.
הצמד כריסטו וז'אן-קלוד, ג'וליאן שנאבל, פרידה קאלו ודייגו ריברה, ג'ספר ג'ונס, קלאס אולדנבורג, וילם דה קונינג, והצלמים אנרי קרטייה ברסון ורוברט מייפלת'ורפ.
כוכבי וורהול.
לעיתים קרובות נקשר בית המלון בשמם של כוכבי אנדי וורהול (חבורה שקודמה על ידי וורהול ביצירותיו ונהגה להתלוות אליו באירועים חברתיים).
בשנת 1966 צילמו וורהול והבמאי פול מורייסי את הסרט "צ'לסי גירלס'" (בנות הצ'לסי) שתיעד את המשתתפים הקבועים ב"בית החרושת" (הפקטורי) של וורהול ואורח חייהם במלון צ'לסי. בין הסופרסטארים של וורהול שנהגו לגור במלון צ'לסי ניתן למנות את אידי סדג'וויק, ויוה, אולטרה ויולט (איזבל קולין דופרסן), מארי וורנוב, הולי וודלון, אנדרה פלדמן, פול אמריקה, בריגיד ברלין ואת הזמרת ניקו (שהייתה שותפה ללהקת הוולווט אנדרגראונד).
טרופי (פירושונים)
רובי בוסטיין
רובי בוסטיין (אנגלית: Robby Bostain; נולד ב-16 במרץ 1984 בדולות שבג'ורג'יה) הוא כדורסלן אמריקאי יהודי המשחק בעמדת הקלע.
ביוגרפיה.
בוסטיין הוא בן לאב ממוצא אמריקאי ולאם יהודיה. שיחק באוניברסיטת פורמן במשך 4 שנים. שם העמיד בעונתו האחרונה ממוצעים של כ-13 נק', ולמעלה מ-5 ריבאונדים ואסיסטים למשחק.
בוסטיין החל את הקריירה האירופאית שלו בהולנד, בקבוצת לאנד-סטד מהעיר זוולה (מחוז אוברייסל), בה שיחק שנתיים. בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 20.1 נק' (שני בליגה), 5.3 ריב', 4.9 אסיסטים (שלישי בליגה) ו-2.3 חטיפות למשחק, עם ממוצע של 40.8 אחוז לשלוש נקודות.
לאחר מכן המשיך שנתיים נוספות בקבוצת גסטרה פלאמס מהעיר חרונינגן, איתה זכה באליפות בעונתו הראשונה, וגביע הולנד וסגנות בעונתו השנייה. בעונתו האחרונה, 2010/11, במסגרתה שיחקה הקבוצה גם במוקדמות היורוליג וגם ביורוקאפ, העמיד בליגה ממוצע של 10.3 נק', 3.2 ריב', 3.1 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק.
משחקו הבולט במוקדמות היורוליג היה נגד קבוצת אוניקס קאזאן, בו הגיע ל-17 נק', 5 ריב', 2 אסיסטים ו-4 חטיפות. ובמסגרת משחקי היורוקאפ במשחק מול קבוצת בנאט קאנטו האיטלקית, בו הגיע ל-22 נק', 4 ריב', 2 אסיסטים ו-2 חטיפות.
בוסטיין נבחר לקחת חלק במשחק האולסטאר ההולנדי שלוש שנים ברציפות בין השנים 2009–2011.
בחודש ינואר 2012 חתם בקבוצת מכבי אשדוד ונחשב לישראלי מכוח היותו בן לאמא יהודיה. בחודש מאי בסיום אותה עונה, הגיע לממוצע של 5.7 (18 דקות) נקודות בעונה הסדירה ו-11 נקודות (29 דקות) במשחקי הפלייאוף. בנוסף הצליח להגיע עם הקבוצה עד לגמר הפיינל פור הישראלי, בו הפסידה אשדוד לקבוצת מכבי תל אביב.
המעטפת העליונה
המעטפת התחתונה
וסטלנד לייזנדר (מטוס)
פריזמה (גאומטריה)
אברהם יצחק בלוך
הרב אברהם יצחק בלוך (תר"ן, 1890-כ' בתמוז תש"א, 1941) היה ראש אב בית דין טלז וראש ישיבת טלז בליטא. נספה בשואה עם קהילת טלז.
תולדות חייו.
נולד לרב יוסף יהודה לייב בלוך ולבת הרב אליעזר גורדון.
בתרפ"א מונה לראש ישיבת טלז לצד אביו, ולאחר פטירת אביו בז' בחשוון תר"ץ נבחר לרבה של קהילת טלז. כמו כן נבחר כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וחבר תנועת "יבנה".
בעקבות כניסת הרוסים לליטא הם סגרו את כל הישיבות וגם ישיבת טלז פוזרה. התלמידים המשיכו ללמוד במחתרת בחמש ערים שונות בליטא, והרב בלוך המשיך לדאוג להם ככל יכולת אף בתנאים הקשים האלו.
בתמוז תש"א פלשו הגרמנים לליטא ובכלל זה לטלז, והקהילה עם רבם ורבני הישיבה ובהם האח הבכור, הרב זלמן שמואל שהיה המנהל הרוחני של הישיבה ודיין בטלז, חוסלה. הרב בלוך נרצח עם בנו אליעזר בן ה-16 ביום כ' בתמוז ה'תש"א, 15 ביולי 1941. אשתו ראשא (44) וילדיהם: חסיה (19), פנינה (10) ויוסף יהודה ליב (4) בכפר ראיין הסמוך לטלז בי"ג בטבת ה'תש"ב, 2 בינואר 1942.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:רבנים ליטאים]]
[[קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה]]
[[קטגוריה:רבנים שנספו בשואה]]
[[קטגוריה:משפחת בלוך]]
[[קטגוריה:ראשי ישיבת טלז]]
[[קטגוריה:אבות בתי דין]]
[[קטגוריה:ילידי 1891]]
[[קטגוריה:נפטרים ב-1941]]
קווליה
קווליה (בלטינית: qualia, צורת הרבים של quale) הוא מונח בפילוסופיה של הנפש אשר מתייחס לחוויית התודעה הסובייקטיבית כישות עצמאית אשר מושפעת מהמוח, אך אינה המוח עצמו, וכמכילה ידע שלא ניתן לאמוד בכלים פיזיקליסטיים (כמו עצם החוויה של ראיית צבע).
פירוש המילה בלטינית הוא "איזה סוג". הפילוסוף דניאל דנט מגדיר קווליה כ"מונח בלתי מוכר אשר מוכר לכולנו: הדרך בה דברים נראים לנו".
לארווין שרדינגר הייתה הגישה האנטי-מטריאליסטית הבאה: "תחושת הצבע אינה ניתנת להסברה על ידי תמונת גלי האור האובייקטיבית של הפיזיקאי. האם הפיזיולוג יכול היה להסביר אותה, לו היה לו יותר ידע על התהליכים ברשתית והתהליכים העצביים שהודלקו על ידה בקבוצות העצבים האופטיים ובמוח? איני חושב כך."