מוטי שלם (9 בספטמבר 1953, כ"ט באלול ה'תשי"ג - 12 במאי 2019) היה איש חינוך והיסטוריון ישראלי. כיהן כסמנכ"ל תוכן ופיתוח במכון "שם עולם" וכיו"ר עמותת חיל החינוך והנוער של צה"ל.
ביוגרפיה.
מוטי שלם נולד בתל אביב בערב ראש השנה, 9 בספטמבר 1953 להורים יוצאי עיראק. אמו עלתה לישראל בשנת 1945 במסגרת עלייה ב' דרך היבשה, ואביו עלה בשנת 1951 במסגרת מבצע עזרא ונחמיה.
מוטי שלם גדל והתחנך בירושלים, שירת כ-20 שנים בצה"ל במגוון רחב של תפקידים במערכת החינוך והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. בין היתר שימש כקצין החינוך של בית הספר למכ"ים, קצין החינוך של בה"ד 1, מפקד המדרשה הצבאית לחינוך בירושלים, ראש ענף הסברה ומפקד בה"ד החינוך.
עם תום שירותו בצה"ל הצטרף מוטי שלם למחזור הראשון של בית הספר למנהיגות חינוכית במכון מנדל בירושלים ובתום שנתיים, בקיץ 1994, הקים וניהל את בית הספר הבינלאומי להוראת השואה ביד ושם משך 13 שנים.
בקיץ 2007 שב מוטי שלם למכון מנדל למנהיגות כחבר הסגל האקדמי וכמנהל התוכנית למנהיגות חינוכית בצה"ל. כחבר בוועד המנהל של "עלמא" בית לתרבות עברית בתל אביב, קיבל על עצמו מוטי שלם את ניהול המוסד בשלהי 2013. בסוף 2015 הוביל מוטי שלם מהלך לחיבור אסטרטגי בין "עלמא" למכון שלום הרטמן בירושלים. בקיץ 2016 הצטרף מוטי שלם לצוות מכון "שם עולם" בו הוביל פרויקט הקמת קמפוס שיעסוק בשואה ובזהות היהודית ושיכלול מרכז מוזאלי, קומפלקס חינוכי ואזור מגורים. ב 27 באוקטובר 2017 נבחר מוטי שלם ליו"ר עמותת חיל החינוך והנוער שהנהלתה מורכבת מקצינים בכירים יוצאי חיל החינוך בצה"ל וחברים בה קצינים יוצאי החיל.
השכלה.
מוטי שלם היה בוגר התיכון הממלכתי דתי "הימלפרב" בירושלים, ובוגר תואר ראשון בפסיכולוגיה ובהיסטוריה יהודית מאוניברסיטת בר-אילן. הוא המשיך במסלול ישיר לתואר שלישי וב-1996 הוענק לו תואר דוקטור להיסטוריה מאוניברסיטת בר-אילן על מחקרו: "ערכי ארגון ה'הגנה' – בחינה היסטורית של תהליך התגבשותם ודרכי הנחלתם 1939-1948".
מוטי שלם היה בוגר המכללה הבין זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל, בית הספר למנהיגות חינוכית במכון מנדל ונושא תעודת הוראה מאוניברסיטת בר-אילן.
פרסומים.
בשנת 2004 יצא לאור ספרו "צבא מחפש משמעות", המבוסס על עבודת הדוקטורט שכתב. בספר ניתח ד"ר שלם את תהליכי התגבשותו ועיצובו של הקודקס הערכי של ארגון ההגנה ושל הגוף המגויס שלו - הפלמ"ח. הוא בחן את המקורות האידאולוגיים שהשפיעו על ארגון "ההגנה", על ערכיו, דפוסי ההתנהגות שלו ועל מערכת ההסברה שלו, שעוצבו בשנים 1939 עד 1948. מסקנתו העיקרית מחקירת תהליך התהוותה של מערכת החינוך בהגנה ובפלמ"ח היא שמדובר בחוויה הטומנת בחובה את גילוי "הצופן הגנטי" של תהליכים עמוקים מאוד שעבר צה"ל ועברה למעשה החברה בישראל. לבד משורשיה של מערכת החינוך של צה"ל חושף הספר גם את שורשי תפיסת המשמעת בצה"ל, את הבסיס לערכי הלחימה ומוסר הלחימה הטבועים בו, ואת היסודות שעיצבו את דמות המפקד בצה"ל ואת אתוס הפיקוד בכלל.
גם התפיסה החברתית המרחיבה של צה"ל כצבא העם והתביעה ממנו ליטול על עצמו משימות לאומיות מקורן בפלמ"ח. הספר מצביע על כך שגם מושגי ה'ישראליות' ו'דמות הצבר' נצרבו לא מעט במדורות הפלמ"ח – ו"אף שזו הפיקה בעיקר אור נגוהות היו לה לא מעט צללים".
ד"ר מוטי שלם פרסם עשרות מאמרים אקדמיים עיוניים וביקורתיים העוסקים במנעד רחב של נושאים בהם עסק בקריירה המקצועית שלו. אלה נוגעים בדמותו הערכית של צה"ל, בהוראת השואה, בשאלות של עיצוב הזהות ישראלית, בדמותה של החברה בישראל, בסוגיות חינוכיות ובעוד שורה ארוכה של נושאים שעלו על סדר היום הציבורי.
מוטי שלם היה בן למשפחת רבנים מבגדאד וסבו, הרב יצחק מכמל, היה בר סמכא לחכמת הלוח העברי ולהלכות הנובעות ממנו. הרב יצחק מכמל חיבר את הספר "נתיבות יצחק" על יסודות הלוח העברי, שיצא לאור בירושלים ובבגדד ב-1923 ומהדורה נוספת שלו, מבוארת ומוערת, יצאה בירושלים ב-1993 על ידי נאג'י מכמל, בנו של הרב יצחק מכמל ואביו של מוטי שלם. כנאמן למסורת אבותיו המשיך מוטי שלם לחבר ולהוציא לאור את הלוח השנתי עבור קהילת יוצאי עיראק, שקביעת הזמנים בו שנגעה לשאלות הלכתיות הייתה מבוססת על פסיקותיו של הבן איש חי – גדול חכמי בבל בדורות האחרונים.
ד"ר מוטי שלם נפטר ב-12 במאי 2019. הותיר אחריו אישה - דפנה, בן ובת.
עוד יסופר
עוד יסופר הוא שיר מאת נתן אלתרמן המתאר את תחושותיו מליל ה-14 ביולי 1956, בו נכח המשורר בעת פריקתם החשאית של כלי שריון שהגיעו לישראל מצרפת ערב מבצע סיני במסגרת מבצע יונה. הצנזורה הצבאית אסרה את פרסום השיר, אך המשורר מסר עותק לראש הממשלה דוד בן-גוריון. בעת פרסום המבצע לציבור, ב-15 באוקטובר הקריא בן-גוריון את השיר המלא מעל בימת הכנסת, בכך היה זה השיר העברי הראשון שהוקרא במלואו מעל בימת המשכן. למחרת נדפס השיר במדורו של אלתרמן הטור השביעי ב"דבר" ובמקביל בעיתונים "למרחב" ו"הארץ" (תחת הכותרת "לילה ללא תואר ושם") השיר שב ונדפס עם תיקונים בכרך השני של שירי "הטור השביעי" תחת הכותרת אחד הלילות.
רקע.
בשנת 1956 שררה במדינת ישראל אווירת חרדה וחשש מפני "סיבוב שני" של מלחמה נגד מדינות ערב. עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית ב-1955 במסגרתה סופקו למצרים מאות מטוסים וטנקים וציוד לחימה רב אחר, שינתה את מאזן הכוחות במזרח התיכון. בתגובה חתמה ישראל במרץ וביוני 1956 על עסקאות לרכישת ציוד צבאי בצרפת. מכיוון שישראל רצתה למנוע כוננות מצרית, תוכנן המבצע כך שהציוד יועבר וייפרק באופן חשאי בחשכת הלילה. שם הקוד למבצע נקבע ל"מבצע יונה" על שם יונה הנביא, כיוון שהציוד הגיע ונפרק מלב ספינות.
בליל ה-24 ביולי תוכננה הפריקה הראשונה בנמל קישון. בין הנוכחים על החוף היו דוד בן-גוריון, שמעון פרס ומשה דיין. כן נכח במקום העיתונאי שבתאי טבת, על מנת שיסקר את המאורע. דיין הזמין את המשורר נתן אלתרמן, על מנת שיתן למאורע גם ביטוי פואטי. שבתאי טבת תיעד את ההרגשה על החוף במילים "הצלתה של ישראל הופכת לעובדה".
כתיבת השיר ופרסומו.
אלתרמן אכן נפעם ממעמד הגעת האוניות בחשכת הלילה ופריקת הנשק וכתב מיד שיר בן 52 שורות ארוכות בו תיאר את פריקת הנשק כאירוע מכונן בתולדות העם והמדינה.
אלתרמן הביא את השיר לראש הממשלה בעצמו. ראש הממשלה קרא והתרשם עמוקות, אך אמר למשורר שלא יוכל לפרסמו, עקב חשאיות המבצע. עם זאת הקריא בן-גוריון את השיר לשרי ממשלתו, שחלקם ידעו על המבצע פחות מאלתרמן.
ב-15 באוקטובר 1956, כמעט חודשיים לאחר כתיבת השיר, הקריא ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון את השיר במלואו מעל בימת הכנסת. לפני שהקריא אמר:
בסיימו לקרוא את השיר הוסיף בן-גוריון ואמר: "עד כאן דברי המשורר. בפרוזה הדלה שלי אומר רק כי חל שינוי ניכר לטובה ביכולתו של צה"ל"..
אלתרמן כתב לנחמיה ארגוב, שהיה ידידו ומזכירו הצבאי של בן-גוריון "רוצה אני כי יוודע לו, לדוד בן-גוריון, ולו ברמיזה בלבד, כמה נפעם אני מהזכות הגדולה והמפתיעה הזו שזכיתי... השמעת הטור כולו מפי האיש הנעלה והמורם מעם ומעל הרמה שבבמות... ואותן מילות הערכה מופלאות ונמרצות שקודמו למקרא השיר - היש שכר סופרים רב מזה בדורנו?".
למחרת נדפס השיר במדורו של אלתרמן "הטור השביעי" ב"דבר" ובמקביל בעיתונים "למרחב" ו"הארץ" (תחת הכותרת "לילה ללא תואר ושם"). השיר שב ונדפס עם תיקונים בכרך השני של שירי "הטור השביעי" תחת הכותרת "אחד הלילות" ובכל מקום בשיר שהמשורר השתמש בו בביטוי "אולי זה לילה שהיה או לילה שיהיה" מופיע בגרסת הספר הביטוי: "זה לילה שהיה".
אחד הלילות
קרולין דברנה
קרולין דברנה (בצרפתית: Caroline Dhavernas, נולדה ב-15 במאי 1978) היא שחקנית קנדית.
דברנה ידועה בעיקר בשל תפקידה הראשי בסדרה "Wonderfalls" ותפקידיה בסדרות "מחוץ למפה" ו"חניבעל".
ביוגרפיה.
דברנה נולדה במונטריאול שבקנדה למשפחה דוברת צרפתית. הוריה, סבסטיאן ומישל, הם שחקנים המשחקים בסדרות טלוויזיה בצרפתית. אחותה, גבריאלה דברנה, עוסקת אף היא במשחק ובפרט בדיבוב. הוריה שלחו אותה לבית ספר יסודי דובר אנגלית ולכן היא דוברת אנגלית שוטפת.
בגיל 8 החלה לדבב בתוכניות טלוויזיה כגון מסיפורי המלך בבר.
בגיל 12 שיחקה בסרט "Comme un Voleur" ובכך החלה את קריירת המשחק שלה.
ב-1999 גילמה את דמותה של השחיינית מרילין בל בסרט הטלוויזיה "Heart: The Marilyn Bell Story". כהכנה לתפקיד התאמנה למשך חודשיים במועדון שחייה.
ב-2002 שיחקה תפקיד ראשי בסרט "Edge of Madness".
ב-2004 גילמה את ג'יי טיילר, הדמות המרכזית בסדרה "Wonderfalls". ג'יי היא בחורה ממשפחה עשירה ומצליחה שעובדת בחנות מזכרות ומתגוררת במעונוע. במהלך הסדרה מגוון חפצים דוממים פונים לג'יי ומורים לה לבצע פעולות מסוימות, מהן מתפתחות תוצאות לא צפויות. דברנה גם מדבבת את דמותה בגרסה הצרפתית של הסדרה.
לאחר מכן שיחקה בסרטים הקנדים "These Girls" (2005), "Niagara Motel" (2006) ו"Surviving My Mother" (2007).
ב-2008 כיכבה בסרט "פשנדל" העוסק בקרב פשנדל. בריאיון איתה אמרה: "זה סרט יפהפה ואני באמת-באמת שמחה להיות חלק ממנו. הוא עוסק בקרב פשנדל שהיה קרב חשוב מאוד עבור הקנדים וזהו חלק משמעותי בהיסטוריה שלנו. זה פשוט מדהים לחיות חלק מההיסטוריה הזו. חלק מההיסטוריה שלנו."
ב-2009 השתתפה בסרט "קריאת הינשוף", עיבוד קולנועי של רומן מאת פטרישה הייסמית' - "The Cry of the Owl".
ב-2010 הופיעה בפרק הראשון והאחרון בסדרה זוכת פרס אמי, "הפסיפיק". בשנה זו גם קיבלה תפקיד אורח בסדרה . באותה שנה שיחקה בקומדיה הרומנטית "אהבה בהחלפה" בכיכובה של ג'ניפר אניסטון.