הרב מרעלי עסק גם בחקר וההדרת השירה של חכמי אלג'יריה בדורות הקודמים, ובמיוחד הריב"ש, ר' יהודה עייאש, הרשב"ץ, ר' יהודה כלאץ והרשב"ש. הוא פעל כדי לאתר כתבי יד עתיקים באלג'יריה עם שיריהם ולאחר מכן פרסמם. בשנת 1897 פרסם את הכרך הראשון לספרו "צפנת פענח", ובו שרידים משיריהם של הריב"ש והרשב"ץ עם מבוא היסטורי והערות פרי עטו בתוספת הערות של החוקר חיים ברודי. הוא המשיך וחיבר מספר אסופות נוספות לשירים של חכמי אלג'יריה שאיתר, אך רק את חלקם הספיק להוציא לאור בחייו. כמו כן קרוב לעשרה מחיבוריו בתחומי היהדות השונים לא ראו אור וחלקם אבדו עם השנים, בהם מסות היסטוריות על יהודי אלג'יריה, וספרי פרשנות לפרקים במקרא ובתלמוד.
פיוטיו ושיריו השתלבו במסורת השירה של יהודי אלג'יריה, ועל פעליו השונים קיבל בשנת 1932 את אות הכבוד "קצין האקדמיה הצרפתית".
הלך לעולמו ב-30 במרץ 1952 (ד' בניסן ה'תש"ב).
דמויות ראשיות (סדרת הרכבות)
ביל ובן הקטרים התאומים
בוקו קטר הדיזל
דייזי הקרונועית
הנרייטה הקרונית
מייביס קטרית המחצבה
אוליבר הקטר המערבי
אוליבר (תומס הקטר)
צבי נור
צבי (צביקי) נור (נויבאור) (נולד בשנת 1936) הוא אלוף-משנה במילואים צה"ל. כיהן בין היתר כמפקד חטיבה 55, חטיבת צנחנים במילואים.
שירותו הצבאי.
נור נולד וגדל בעין חרוד איחוד. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1954, התנדב נור לצנחנים, ושובץ בגדוד 890 בפלוגה א' עליה פיקד תחילה סעדיה אלקיים ולאחר מכן מאיר הר-ציון. תחת פיקודו של הר-ציון השתתף כמפקד חוליה במבצע כנרת. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בהיותו בקורס קצינים השתתף במבצע יהונתן (1956). לאחר הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בסיירת צנחנים, והוביל אותה במלחמת סיני.
במלחמת ששת הימים לחם נור כמפקד פלוגה בקרב על ירושלים. במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד גדוד 416 במילואים בחטיבה 55, בין היתר צלח בראש גדודו את תעלת סואץ במבצע אבירי לב ובקרב סרפאום. בהמשך שימש נור במספר תפקידי פיקוד בחטיבה, ובשנים 1982-1979 פיקד על חטיבה 55, חטיבת צנחנים במילואים במלחמת לבנון הראשונה ובעת המצור על ביירות.
הרכבת התחתית של סופיה
הרכבת התחתית של סופיה (בבולגרית: Софийско метро) היא מערכת הסעת המונים הפועלת בבירה הבולגרית מאז שנת 1998. רכבת תחתית זו כוללת 47 תחנות בארבעה קווים המתפרסים על אורך של 52 קילומטרים. נכון לשנת 2020, זוהי מערכת הרכבת התחתית ה-19 הכי יקרה באירופה.
היסטוריה.
הרכבת התחתית תוכננה עוד בשנות ה-70, שבה היא תוכננה בצורת משולש עם הסתעפויות בסוף הקווים, וקווים שהיו אמורים להיבנות סביב השדרות המעגליות של סופיה, וכשהיא תושלם - הרכבת הקלה (הטראמווי) תוכננה להיסגר לאלתר. תחילת העבודות על בניית הרכבת התחתית הייתה בשנת 1979, והחלק הראשון שלה נפתח כעבור עשרים שנה. בשנת 2000 נפתחה תחנת "סרדיקה", שבה ניתן לראות שרידים תראקים ורומיים. ב-2005 החלו העבודות על הרחבת הקו לכיוון מלאדוסט . פתיחת ההרחבה עוכבה למאי 2009, ופעלה כקו נפרד עד ספטמבר באותה שנה. הבנייה של הקו השני החלה בשנת 2008, וניצלה שתי תחנות שנבנו בעידן הקומוניזם. בשני לאפריל 2015 הוכנס לשירות קו לכיוון נמל התעופה, ובשמיני למאי באותה שנה, הוכנסה לשירות הסתעפות לכיוון דרום סופיה. באוגוסט 2020 נפתח הקו השלישי- M3, קו M2 קוצר והוא לא משרת יותר את נמל התעופה סופיה ואת מזרח העיר, כיום קו M4 משרת את אותם אזורים ומגיע עד לתחנת אובלייה שבמערב העיר. קו M2 משרת כיום את צפון ודרום העיר והוא נוסע מתחנת אובלייה עד לתחנת ויטושה. בנוסף נמצא בתכנון קו חמישי- M5.
מירה אלטמן
מירה אלטמן (נולדה ב-1955) היא מנכ"לית בנייני האומה, ובעבר מנכ"לית משרד התיירות.
קורות חיים.
אלטמן נולדה וגדלה בקיבוץ מעלה החמישה.
למדה בבית הספר התיכון האזורי הרי יהודה ובנובמבר 1973 התגייסה לצה"ל ושירתה בבה"ד 12 כמפקדת כיתה.
לאחר מספר שנים בהן כיהנה כמנהלת מלון "קריית ענבים", מונתה למנכ"לית רשת "הארחה בקיבוצים" והייתה אחראית על הובלת המהלך לפיתוח התיירות בכלל הקיבוצים בישראל.
בהמשך הצטרפה לחברת ברטן מקבוצת IDB כסמנכ"לית ומנהלת חטיבת התיירות והייתה אחראית על פיתוח והשקעות בפרויקטים הן בישראל והן מחוצה לה.
בתחילת שנת 2000 מונתה ליועצת לשר התיירות רחבעם זאבי ולאחר מכן מונתה למנכ"ל משרד התיירות.
מנכ"לית מרכז הקונגרסים הבינ"ל - בנייני האומה בירושלים.
בסוף 2001 מונתה למנכ"לית מרכז הקונגרסים הבינ"ל בנייני האומה ירושלים- ICC. מאז כניסתה לתפקיד הפך מרכז הקונגרסים לרווחי והתקיימו בו כמה אירועים חשובים, בהם חגיגות ה-90 לנשיא המדינה שמעון פרס ואירוח נשיא ארצות הברית ברק אובמה בנאום בפני סטודנטים ישראלים.
אלטמן מובילה ושותפה לאחד המהלכים הגדולים במרכז הקונגרסים מאז הקמתו והוא בינוי מחודש של קומפלקס בנייני האומה. במסגרת התוכנית למתחם ייהרסו 12,000 מ"ר מתוספות הבנייה המאוחרות סביב המבנה המקורי לטובת בנייה מחודשת שתגדיל את השטחים הבנויים בקומפלקס לכ-55,000 מ"ר. לפי הדמיית הבנייה החדשה ייבנה במתחם מלון בן 800 חדרים עם חזית ל"שדרות האומה", מסחר שני מגדלי משרדים וגשר להולכי רגל שיחבר את הקומפלקס לתחנת הרכבת "האומה". כמו כן חניון המתחם ייחפר כדי להוסיף 1,500 מקומות חנייה תת-קרקעיים. חמישה מגדלי משרדים בגובה 35 קומות ולצידם מבנים נמוכים יותר יוקמו בין בנייני האומה לשדרות הרצל (המתחם מוכר בשם "מתחם אגד") סביב רחבה ציבורית שתכונה "כיכר האומה" או "כיכר הרובע" ובה יעבור בעתיד קו נוסף של הרכבת הקלה, שיחבר בין גבעת רם וקריית הלאום להר הצופים דרך מרכז העיר ובהמשך יוארך עד קריית הספורט במלחה.
אלטמן כיהנה במספר תפקידים ציבורים, ביניהם דירקטורית במכון התקנים הישראלי וסגנית נשיא התאחדות המלונות. כיום היא חברת נשיאות איגוד לשכות המסחר.
בעלת תעודה הוראה מהמכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין, בוגרת לימודי מינהל מלונאי בכיר ממדרשת רופין ובעלת תואר שני MBA במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
מתגוררת כיום בכפר הרי"ף, נשואה ואם לשלושה.
מנפרד גרסטנפלד
מנפרד גרסטנפלד (בגרמנית: Manfred Gerstenfeld; 1937 – 24 בפברואר 2021) היה סופר, פובליציסט, היסטוריון, חוקר השואה והאנטישמיות, כלכלן ואקולוג ישראלי. היה יו"ר הנהלת המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה במשך 12 שנים (2000–2012) וחבר ההנהלה. מייסד ומנהל התוכנית של מרכז זה לחקר האנטישמיות. לשעבר ראש בני עקיבא בהולנד ויו"ר ארגון הסטודנטים היהודים העולמי "WUJS".
קורות חיים.
נולד ב-1937 בווינה, אוסטריה, להורים יהודים אורתודוקסים ציונים. המשפחה ברחה מאוסטריה הנאצית, להולנד, לאחר הולדתו. בתקופת מלחמת העולם השנייה, משנכבשה הולנד על ידי הנאצים הסתתרו הוא והוריו במשך כשנה, באמסטרדם, סמוך למקום המסתור של אנה פרנק וכך ניצלו.
לאחר המלחמה הצטרף לתנועת בני עקיבא ובהמשך אף שימש כראש התנועה בהולנד כולה. למד באוניברסיטת אמסטרדם ובה גם קיבל את הדוקטורט שלו, באקולוגיה. כשהיה סטודנט, היה למנהיגו של ארגון סטודנטים יהודים ציונים באמסטרדם - "NZSO," וב-1963 נבחר ליו"ר ארגון הסטודנטים היהודים העולמי - World Union of Jewish Students") WUJS").
ב-1964, זמן קצר לאחר סיום לימודיו היגר מהולנד לצרפת, פריס, לאחר שקיבל עבודה בקונסורציום פיננסי גדול, כאנליסט של מניות חברות התרופות הנסחרות בבורסה. עבד בתפקיד זה במשך ארבע שנים, וב-1968 עלה לישראל עם משפחתו והמשיך בעבודתו הכלכלית.
פרופסור (אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת טמפל) דניאל אלעזר, המייסד, הנשיא ויו"ר מועצת המנהלים של מכון המחקר, המרכז הירושלמי "JCPA", שהיה ידידו, צירף אותו בשלב מסוים לדירקטוריון של מכון המחקר שלו, יותר בתור תחביב מאשר כמקצוע. ב-1999 הלך פרופסור אלעזר לעולמו, ובראשית שנת 2000 נבחר גרסטנפלד כאחד משני יורשיו, ובכך הפך התחביב למקצוע.
גרסטנפלד כיהן כיו"ר הנהלת המרכז, בעוד דוקטור דורי גולד התמנה לנשיאו. גרסטנפלד כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה עד 2012. בתקופה זו הוא גם ייסד את התוכנית לחקר האנטישמיות במסגרת ה-"JCPA" והוא מכהן, עד היום, כמנהל התוכנית. בנוסף, הוא מנהל כיום את "המכון לעניינים יהודיים כלל עולמיים" ("Institute for Global Jewish Affairs"), שנוסד ב-2008, במסגרת המרכז הירושלמי "JCPA".
ב-2012 קיבל פרס מפעל חיים מהמגזין "The Journal for the Study of Antisemitism".
גרסטנפלד היה נשוי למריאן. נפטר ב-24 בפברואר 2021 והותיר אחריו שני בנים.
מאמריו.
רשימת מאמרים חלקית, שהתפרסמה באתר ה-JCPA
הערות שוליים.
[[קטגוריה:היסטוריונים ישראלים]]
[[קטגוריה:סופרים ישראלים]]
[[קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים]]
[[קטגוריה:פובליציסטים ישראלים]]
[[קטגוריה:המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה]]
[[קטגוריה:חוקרי האנטישמיות]]
[[קטגוריה:עולים בשנות ה-1960]]
[[קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות]]
[[קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בהולנד]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021]]
דורותי דאגלס צ'יימברס