ארץ ישראל מהווה חלק מאזור תפוצת האריה האסייתי ההיסטורי. תחת הכיבוש הצלבני התדלדלה אוכלוסייתם עקב ציד, הציד היתרחש בזמן המאה ה-12 וה-13 אבל העדות האחרונה היא מהמאה ה-16. בישראל נמצאו עדויות לאוכלוסייה גדולה של אריות שחיה באזור אשקלון. בארץ ישראל ניזון האריה מפרסתנים גדולים כגון: הראם הערבי, צבי מצוי, הפרא הסורי, ערוד ועוד. האריה בארץ ישראל היה נפוץ בכל הארץ.
מאפיינים פיזיים ומראה.
באופן חזותי ישנם הבדלים מינוריים בין תת-המינים השונים שמסתכמים לרוב בצבע הפרווה, אורכה והשייכות הגנטית. משקלם של זכרי האריות האסייתים הוא כ-150–250 ק"ג ואילו משקל הנקבות הוא כ-120–182 ק"ג. אורך הגוף של האריה הזכר הוא כ-1.7–2.5 מטרים ואילו אורך גופן של הנקבות הוא כ-1.4–1.75 מטר. גובה האריה הוא כ-75–105 ס"מ. צבע פרוות האריה האסייתי היא כהה באופן יחסי לתת-המינים האפריקאים.
הבגרות המינית של הזכרים מאוחרת משל הנקבות והיא בגיל 5 שנים ושל הנקבות בגיל 4 שנים. תקופת הרבייה לא עונתית והיא נמשכת כל השנה. ההריון נמשך בין 100 ל-119 ימים ומספר הוורדים שנולדים בשגר נע בין אחד לשישה. תקופת ההינקות היא כ-18–26 חודשים.
אפשר להבחין בין האריה האסיתי לאריה האפריקני לפי אורך רעמת הבטן של הזכר, לאסייתי יש רעמת בטן שחורה וארוכה יותר ולאפריקני יש רעמת בטן חומה וקצרה.
שימור.
אוכלוסיית האריות האסייתים היא אחת ההצלחות של שימור תת-מינים בסכנת הכחדה ודאית, אוכלוסייה זו גדלה מאוד ברבות השנים. בשנת 1907 נאמד מספר האריות האסייתים הפראיים בכ-13 פרטים ובשנת 2010 האוכלוסייה נאמדה בכ-411 פרטים ומאז מספר האריות עולה בהתמדה, ובספירה שנערכה במאי 2015 באזור הפארק הלאומי יער גיר במדינת גוג'ראט אוכלוסיית האריות מוערכת ב-523 פריטים, הכולל: 109 זכרים בוגרים, 201 נקבות בוגרות ו-213 גורים. למרות זאת עקב רביית שארים בין האריות ישנה קרבה גנטית גדולה מאוד שמסכנת את האוכלוסייה ששרדה. כדי למנוע את הכחדת האוכלוסייה ששרדה ביער גיר העתיקו מספר פרטים לשמורה נוספת במרכז הודו. בארגון גני החיות האירופאים הרבעת האריות האסייתים היא אחד מפרויקטים רבים ומוצלחים שדוגל בהם הארגון.
הכחדת האריה האסייתי מרחבי אסיה.
האריה האסייתי נכחד מרחבי אסיה בגלל צייד מוגבר, בירוא יערות ואובדן בתי גידול אחרים (בעיקר ערבות).
פיל אסייתי
פיל אסייתי (שם מדעי: "Elephas maximus") הוא מין יחיד בסוג פיל ממשפחת הפיליים. בעבר היו מינים נוספים, שנכחדו. לפיל האסייתי כמה תת-מינים, ביניהם: פיל סומטרי, פיל בורנאי, פיל הודי ופיל סרי לנקי.
הפיל האסייתי הוא בעל החיים היבשתי השלישי בגודלו (אחרי שני מיני הפיל האפריקני). הם צורכים עד כמאתיים ק"ג צמחייה ליום על מנת לשרוד. תוחלת החיים של הפיל האסייתי עשויה להגיע לכ-80 שנים. מהירות התנועה של הפילים האסייתים מגיעה עד 40 קמ"ש.
הגובה של פיל אסייתי מגיע עד לכ-, ומשקלו עשוי להגיע לכ-5 וחצי טון (קטן מהפיל האפריקני בכחצי טון). נקבת הפיל האסייתי חסרת חטים. צבע הפיל האסייתי הוא בין חום לאפור.
לפיל האסייתי בקצה החדק זיז (כמעין אצבע) אחד, לעומת הפיל האפריקני שלו שני זיזים.
משך היריון הפילות האסייתיות הוא 22 חודשים. משקל הגור הנולד מגיע ל-90 ק"ג.
הפיל האסייתי נפוץ באזורים תחומים בדרום-מזרח אסיה. מספר הפילים האסייתים החי בטבע בימינו נע בין 28,000 ל-42,000 והוא נחשב לבעל חיים בסכנת הכחדה.
הפיל היה נפוץ מהרי ההימלאיה ועד לנהר יאנגצה בסין, אך ציד והתיישבות בני האדם הביאו לצמצום תחומי המחיה. הפיל האסייתי שימש כ"טנק" בעת העתיקה ובימי הביניים - הוא היה "כלי נשק" במלחמות ונשא משאות כבדים. המשתמשים הראשונים בפילים לצורכי מלחמה היו הפרסים. במיתולוגיה ההינדית, באחד מייצוגיה הנפוצים של האלה לקשמי, אלת העושר ההודית יושבת על פרח לוטוס כאשר שני פילים רוחצים אותה בזרמי מים (סמל לגשם), ומידיה נשפכים זרמי מטבעות אל האדמה. בגני החיות בישראל כל גני החיות לוקחים חלק בתוכניות שימור בינלאומיות. גני החיות בישראל שבהם יש פילים אסייתים הם: הספארי ברמת גן, גן החיות התנכ"י והחי פארק.
מכיוון שמערכת העיכול של הפיל, אינה מעכלת תאית (בניגוד לזו של הפרה) ומכיוון שכל מזונו של הפיל הוא עלים, צואתו של הפיל מכילה המון סיבי עץ. לכן גללי הפיל הם חומר גלם קל ונוח מאוד להכנת נייר. הדבר נעשה באינדונזיה ובסרי לנקה.
גדילת האוכלוסייה.
הגורמים העיקריים המגבילים את גדילתם של אוכלוסיית הפילים האסייתים הם שטח מוגבל, משאבים מוגבלים ומחלות. בעקבות הגדילה וההתרחבות של המין האנושי, הפילים האסייתים נאלצו לחיות בשטחים קטנים, מוגבלים ולא רציפים. עקב שטחם המצומצם, הרבה פילים מתחרים על אותה כמות מוגבלת של משאבים, דבר שמגביל את גדילתם משמעותית. עוד גורם שנובע משטח מוגבל הוא מחלות, הצפיפות של הפילים מובילה לעלייה בתדירות של מחלות טפיליות ולזיהום במקורות המים שלהם.
יחסים עם מינים.
הפיל האסייתי הוא הרביבור והטרוטרופ, יש לו מגוון טרף רחב ומסוגל לאכול כל מין מהצומח. הוא לרוב אוכל עשבים, פירות, עלים, ענפים, שורשים, פרחים ושיחים. פילונים נטרפים על ידי אריות ונמרים ולפילים מבוגרים אין טורפים קרניבורים, לעומת זאת יש להם יחסים פרזיטים עם מינים רבים. כינים, זבובים, פרעושים, יתושים וקרציות ניזונים מהדם והעור של הפילים.
חשיבות הפיל בטבע.
הפיל האסייתי הוא מין מפתח ומהנדס מערכת אקולוגית מובהק בדרום מזרח אסיה. הפילים מורידים עצים, מייצרים שבילים, חופרים בורות מים, מדשנים את האדמה ומפזרים זרעים. הם מעצבים ומייצבים את סביבתם ומשפיעים ישירות על מגוון רחב של צמחים ובעלי חיים.
אסטרטגיית חיים.
אסטרטגיית החיים של הפילים האסייתים מתחלקת לשניים: כמתבגר וכמבוגר. מחזור חייהם אינו מורכב והם גדלים ומתפתחים באיטיות. הפילון המתבגר מקצה את כל האנרגיה שלו להתפתחות וגדילה. כתינוק הוא לומד להתמודד עם סביבתו וכיצד להשתמש בחדקו ושיניו. לאחר 2–4 שנים מפסיק הפילון לינוק מאמו, מתחיל להסתובב עם פילים זכרים, ובאיטיות עוזב את העדר הראשי. הפיל האסייתי ממשיך לגדול עד לגיל 20. פיל אסייתי מבוגר יכול לגדול עד שלושה מטרים ולשקול עד ארבעה טון. בשלב השני, כאשר הפיל מבוגר, הוא מתחיל להקצות אנרגיה לרבייה. למרות הגעתו לבגרות מינית בגיל 13, הפיל האסייתי מתחיל זווג בגיל 20 והפילה בגיל 15. הריונה של הפילה אורך כ-22 חודשים, לכן הפילים מזדווגים בהתאמה לעונת הגשמים כשהצמחייה רכה ללעיסה. כאשר הפילה יולדת כל הפילים מקיפים אותה במעגל ובכך מגינים עליה. הפילה ממליטה פילון אחד (נדיר שהיא תמליט תאומים), ומשקלו מגיע עד ל-100 ק"ג. הפילה משקיעה המון אנרגיה בפילון ולמעשה לא מזדווגת שוב עד שהפילון לא נגמל מהנקה, עקב כך היא ממליטה כל 4–5 שנים.
יחסי פילים ובני אדם.
פעילות אנושית מאיימת על הפילים האסייתים מאוד. התיישבות בני האדם, ציד וסחר הובילו את המין לסכנת הכחדה, כתוצאה מכך הפילים היום חיים בכ-10% מהתפוצה ההיסטורית שלהם ואיבדו מגוון גנטי גדול. על פי הרשימה האדומה של ה-IUCN רמת האיום של הפילים האסייתים היא סכנת הכחדה כללית. המין כבר נכחד בפקיסטן והאוכלוסייה בעולם הולכת ופוחתת. בימינו נותרו כ-50,000 פילים אסייתים בעולם, כאשר לפני 100 שנה הם מנו מעל 100,000. בעשרות השנים האחרונות עלתה חשיבות השימור במדינות, והוקמו ארגונים שמטרתם לסייע לפילים האסייתים, הממומנים בעיקר מתרומות ועובדים יחד עם הרשויות באזור. הפיל האסייתי נחשב כמין דגל שזוכה לתמיכה ציבורית ומשמש כמין מטרייה כנגד ציד באסיה. הארגונים דואגים לשמור על בתי הגידול של הפילים, להפחית סכסוכים בין פילים לבני אדם, לערוך מחקרים לאסטרטגיות שימור ולקדם מדיניות שידידותית לפילים.
בעוד בתחום התיירות אטרקציות הכוללות פילים נחשבות פופולריות, ארגוני זכויות בעלי חיים יוצאים במקרים רבים נגד התעשייה, ומתעדים מקרים שלטענתם מפרים זכויות בעלי חיים, למשל, כאשר אילוף הפילים מתבצע על ידי הכאתם במקל עם קצה מתכתי חד.
משפט פיתגורס
משפט פיתגורס הוא משפט מפורסם בגאומטריה, המתאר את היחס בין שלוש צלעותיו של משולש ישר-זווית. המשפט קובע כי (הניצבים הם שתי הצלעות שביניהן כלואה הזווית הישרה, והיתר הוא הצלע הארוכה של המשולש). בניסוח פורמלי: אם אורכי הניצבים במשולש ישר-זווית הם formula_1 ו-formula_2, ואורך היתר הוא formula_3, אז: formula_4.
המשפט נקרא על שם המתמטיקאי והפילוסוף היווני פיתגורס, שחי במאה ה-6 לפנה"ס, אשר נהוג לייחס לו את ההוכחה הכללית הראשונה של המשפט, אם כי אין ודאות שהוא אכן זה שהוכיח את המשפט לראשונה. המשפט עצמו ללא ההוכחה היה מוכר מאות שנים לפני זמנו של פיתגורס - בבבל, במצרים העתיקה ובסין, אולם המתמטיקאים היוונים היו הראשונים שעמלו למצוא הוכחות לרעיונות מתמטיים.
המשפט ההפוך, הקובע שמשולש שבו ריבוע צלע אחת שווה לסכום ריבועי הצלעות האחרות הוא ישר-זווית, נכון גם הוא. משפט פיתגורס והמשפט ההפוך לו מופיעים כמשפטים האחרונים בכרך הראשון של "יסודות" - ספרו הנודע של אוקלידס. משפט פיתגורס מהווה מקרה פרטי של משפט הקוסינוסים, המופיע אף הוא ב"יסודות" של אוקלידס, המגדיר את היחס של שלוש צלעותיו של כל משולש, בהינתן אורכן של שתיים מצלעותיו וגודל הזווית הכלואה ביניהן.
בתורת המספרים קיימת בעיה מפורסמת הקשורה למשפט פיתגורס, ובה נדרש למצוא משולשים ישרי זווית שאורכי הצלעות שלהם הם מספרים שלמים, כלומר למצוא פתרונות שלמים למשוואה הדיופנטית: