האירוע צולם באותו יום על ידי אברהם סוסקין והצילום הוא אחד המפורסמים בתולדות תל אביב. בצילום נראות כל המשפחות המייסדות מתגודדות סביב ההגרלה על רקע אזור שומם לגמרי.
תל אביב הוקמה על גבעות חול. כרם ג'יבאלי, השטח שנקנה על ידי חברי אחוזת בית היא תל אביב, היה אזור של חולות, גפנים ועצי שקמה. במרחק של כמה מאות מטרים מן המקום היו כבר בתקופה זו בתיה של השכונות היהודיות שבזי ונוה צדק ונוה שלום, אך כדי להגיע מהן ומיפו לאחוזת בית היה צריך לבוסס בחולות והדרך באותם ימים הייתה מסוכנת.
על גבול אחוזת בית הייתה מסילת הרכבת מיפו לירושלים. ממזרח היו פרדסים ושטחים חקלאיים.
בשנים האחרונות התעורר ספק אם צילומו המפורסם של סוסקין הוא אכן תיעוד הגרלת המגרשים. יש הטוענים כי התצלום צולם כשנה קודם לכן ובו נראית אחת ההתאספויות של קבוצת המייסדים קודם לעלייה על הקרקע. אמנם נשמעו טענות כאלה, אך הנימוקים שהועלו הם בגדר של השערות בלבד ואינן מתבססות על הוכחות מוצקות. כן יש הטוענים כי הדמות העומדת במרחק מה מהקבוצה היא שלמה פיינגולד המשכנע אותם שלא לעלות על הקרקע בטענה "משוגעים - אין שם מים!" לטענה זו אין כל הוכחה, ולהפך, פיינגולד יזם התיישבות באזור, ומשקמה העיר, היה בין בוניה.
שחזור האירוע.
בתאריך 17 באפריל 2009 שוחזר האירוע במעמד צאצאי 66 המשפחות המייסדות (כ-3,300 צאצאים), כחלק מחגיגות המאה לעיר. התמונה שוחזרה במתחם התחנה במנשייה (תחנת הרכבת יפו), בנוכחותם של ראש העיר רון חולדאי ושלמה להט צ'יץ' (ראש העיר השמיני). נכדו של אברהם סוסקין השתתף בצילום האירוע.
ממר&quot;י
תת-סידניות
תת-סידן בדם
ספריית הרמב&quot;ם
הספרייה התורנית-מדעית על שם הרמב"ם (בקיצור: ספריית הרמב"ם) היא ספרייה תורנית ציבורית המכילה ספרים וכתבי עת בכל תחומי הספרות התורנית.
הספרייה, שנוסדה ב-1935, שייכת לרשת הספריות של עיריית תל אביב-יפו וממוקמת כיום בבניין ספריית בית אריאלה שבשדרות שאול המלך.
היסטוריה.
שנת ה'תרצ"ה (1935) הוכרזה ברחבי העולם היהודי כשנת הרמב"ם, לכבוד שנת ה-800 להולדת הרמב"ם (לפי אחת השיטות הרמב"ם נולד בי"ד בניסן ד'תתצ"ה). ועד הקהילה של תל אביב החליט, בהסכמת הרבנות הראשית של תל אביב ויפו, להקים ספרייה תורנית-מדעית על שם הרמב"ם. "ועד יובל הרמב"ם ז"ל" הוציא כרוז בו הוחלט, בין השאר, להכריז על שבת חול המועד פסח כ"שבת הרמב"ם" והרבנות הראשית של תל אביב קבעה באותו כרוז שכל עולה לתורה באותה שבת ינדב ספרים למען ספרייה שנוסדה לכבוד הרמב"ם.
הגרעין הראשוני של הספרייה, שמקורו בתרומות אלו, נאסף בידי הספרן הראשון, רבי שבתאי סגל, ומנה כמה מאות ספרים. תרומת ספרים היוותה במשך שנים רבות מקור חשוב להעשרת הספרייה, שתקציבה היה מצומצם, שכן בניגוד לספריות רבות, ספרייה זו לא הוקמה מתחילתה על בסיס אוספים פרטיים של אספני ספרים. כיום השתנה המצב, ורוב הספרים החדשים באים מרכישות שמבצעת הספרייה.
מנהל הספרייה הראשון היה הרב ראובן מרגליות, מחברם של עשרות ספרים תורניים, עליהם זכה בהמשך בפרס ישראל לספרות תורנית. הספרייה שכנה עד 1938 ברחוב קלישר 50, אז היא עברה לדירת שלושה חדרים ברחוב יבנה 16. ב-1939 הצטרף כסגנו הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר. הרב הילדסהיימר, נכדו של הרב עזריאל הילדסהיימר מייסד בית המדרש לרבנים בברלין, שימש קודם לכן כספרן בבית המדרש שהקים סבו. לאחר סגירת בית המדרש למחרת ליל הבדולח (10 בנובמבר 1938) נהג להתגנב לספרייה, להוציא ממנה ספרים ישנים וכתבי יד נדירים ולהחליפם בספרים חדשים על מנת שלא יורגש בחסרונם. את הספרים הביא ארצה עם עלייתו בקיץ 1939, והעביר אותם לספריית הרמב"ם. הוא מונה כסגנו של הרב מרגליות, ולאחר פרישתו לגמלאות של הרב מרגליות מונה למנהל הספרייה. ב-1944 העביר ועד הקהילה את הספרייה לרשות עיריית תל אביב. ב-1961 עברה הספרייה לרחוב מזא"ה 22 וב-1977 עברה למשכנה הנוכחי בספריית בית אריאלה. מנהלה של הספרייה בעת המעבר לבית אריאלה, הרב ראובן אליצור, יצר שיטת מיון ספרים המותאמת לקורא התורני ומשלבת אותיות עבריות וספרות.
אוסף הספרייה ושרותיה.
האוסף כולל ספרים וכתבי עת תורניים ומדעיים רבים. בין הספרים הנדירים באוסף ניתן למנות חלקים מהמהדורה המלאה הראשונה של התלמוד הבבלי (ונציה, דפוס דניאל בומברג, ר"פ-רפ"ג), ספר מצוות גדול (שונצינו, רמ"ט) ועוד. בספרייה גם אוסף דיוקנאות של רבנים ואישים יהודים, מאגרי מידע תורניים ועוד. אחד מכתבי היד בספרייה, ספר "עבודות הלוי", נגנב ב-1998 והתגלגל לבסוף לספריית המדינה בברלין שקנתה אותו מסוחר יודאיקה. לאחר משא ומתן הוחזר הספר לספרייה ב-2008. גנבה נוספת ורחבת היקף התבצעה בתחילת 2010.
הספרייה משמשת כספריית עיון בלבד, ללא אפשרות השאלה. חלק גדול מהספרים נגיש לציבור באופן חופשי באולם הקריאה, וחלקם נגישים לעיון רק בתנאים מגבילים. הספרייה משרתת מגוון רחב של קוראים, בהם רבנים, תלמידי חכמים, אברכים, חוקרים ואנשי מדע. סמיכות היכל המשפט, מתחם הכולל את בית המשפט המחוזי ובית משפט השלום של תל אביב, מאפשרת גישה נוחה לספרייה למשפטנים המעוניינים להתייעץ במקורות המשפט העברי. הספרייה מציעה גם שרות יעץ מרחוק והיא סורקת ושולחת מקורות נדרשים לכל העולם באמצעות דואר אלקטרוני ללא תשלום.
הספרייה מציגה באולם הקריאה תערוכות מתחלפות מבין אוספיה. בין התערוכות: "הקדשות ספרים", "תמונות גדולי ישראל" ו"נס שחרור ירושלים בעין יהודית". תערוכות אלו מוצגות בהמשך באתר האינטרנט של הספרייה.
בשנת 2009 מנה אוסף הספרייה כתשעים אלף פריטים.
בשנת 2018, במסגרת שיפוץ כללי שבוצע בספריית בית אריאלה, שודרג גם מבנה ספריית הרמב"ם. צוות אדריכלים שקד על תוכנית השיפוץ ועיצוב הספרייה החדשה. הוספו חללי פעילות ולמידה על חשבון מדפי ספרים פיזיים (שירדו למחסנים), הוחלפו תשתיות מחשוב ומיזוג אוויר, הותקן ריהוט חדש, הוקמה מערכת תאורה מודרנית, והאולם חובר לרשת האינטרנט באמצעות wi-fi.
לאחר השיפוץ מנה אוסף הספרייה 100,000 פריטים.
קטלוג הספרייה.
שיטת הקיטלוג של הספרייה נקבעה על ידי הרב מרגליות, אשר העמיד לרשות הקוראים כרטסת לפי מחברים, כרטסת לפי שמות ספרים וכרטסת לפי נושאים, בה קוטלגו גם מאמרים תורניים מכתבי עת, קבצים, ספרי זיכרון וספרי יובל. כיום קטלוג הספרייה ממוחשב ומקוון ומשולב בקטלוג בית אריאלה, הנגיש גם באמצעות הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל.
מנהלי הספרייה.
בעת העברת הספרייה מוועד הקהילה לעיריית תל אביב נקבע בפרוטוקול בין היתר כי:
מזורקת דומברובסקי
שיר הלגיונות הפולנים באיטליה
פולין עוד לא אבדה
עוד לא אבדה פולין
הספרייה התורנית-מדעית על שם הרמב&quot;ם
בית ברודצקי
בית בְּרוֹדֶצְקי, הנמצא ברחוב ברודצקי 36 ברמת אביב א', משמש חלק ממעונות הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, ובו 125 יחידות דיור בנות חדר עד שניים בכל אחת. מקום זה גם משמש כמרכז קליטה לעולים.
היסטוריה.
הבית, שנקרא על שם פרופ' זליג ברודצקי, ממנהיגי ציוני בריטניה, נבנה על ידי הסוכנות היהודית כמרכז קליטה לעולים חדשים בעלי מקצוע מארצות המערב, בעזרת תרומות שגייסה הסתדרות ציוני בריטניה. המבנה תוכנן על ידי רוברט בנט בשנות ה-50, ואבן פינה למבנה הונחה ב-1 בספטמבר 1955, בהשתתפות גיורא יוספטל וחיים לבנון. המעון נבנה על ידי חברת רסקו ונחנך ב-6 ביוני 1957. הבית היה בן ארבע קומות. בשלוש הקומות העליונות היו 24 חדרי מגורים בכל קומה, 48 לזוגות ללא ילדים ו-24 ליחידים. בקומה התחתונה היו ספריה, אולם הרצאות, חדר אוכל, מטבח ומשרדים. הוא ממרכזי הקליטה הראשונים שנבנו בישראל.
המבנה שייך לקרן הפנסיה של עובדי הסוכנות היהודית, וב-2009 שודרג, שופץ ונצבע, והמטבחים והמקלחות חודשו.
חברת נ.כ.ס. (בבעלות אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב) מתפעלת את המבנה ומשכירה את יחידות הדיור לציבור הסטודנטים. הסטודנטים יכולים לשכור את היחידות בעלות מופחתת בהשוואה למחירי השוק של דירות באזור.
במסגרת המגורים זוכים הדיירים לשירותים ייחודיים נוספים הכוללים שירותי אבטחה במשך כל שעות היממה, מתחם של מכונות כביסה אוטומטיות, כיתות לימוד, מועדון וניהול שוטף על ידי צוות שירות לקוחות ותחזוקה.
בבניין גם קיימים משרדים של הסוכנות היהודית ועמותות אחרות.
מבנה נוסף ברמת אביב שהחל את דרכו כמעון לקליטת עולים חדשים והיה למגורי סטודנטים הוא "בית מילמן" ברחוב טאגור.
Peak signal-to-noise ratio (ובקיצור PSNR) הוא מונח בהנדסה עבור היחס המרבי האפשרי בין הספק האות לבין הספק הרעש (פיזיקה) שמשפיע על אמינות האות המוצג. לאותות יש טווח דינאמי מאוד רחב, לכן חישוב היחס נעשה בדרך כלל בדציבלים על סקאלה לוגריתמית.
השימוש ב-PSNR מאוד שכיח כאשר מודדים איכות שחזור של אות שעבר דחיסה מאבדת נתונים (לדוגמה דחיסת תמונות). האות במקרה הזה הוא המידע המקורי, והרעש הוא השגיאה הנוצרת עקב הדחיסה. כאשר משווים שחזורים של המידע (למשל תמונות), ה-PSNR מהווה הערכה של איכות השחזור בעין אנושית, לכן במקרים מסוימים השחזור יכול להראות קרוב יותר למידע המקורי למרות שה-PSNR שלו נמוך מה-PSNR של שחזור אחר (בדרך כלל כאשר ה-PSNR יותר גבוה, אז המידע המשוחזר יותר קרוב למידע המקורי).
נוח להגדיר את ה-PSNR באמצעות שימוש בטעות ריבועית ממוצעת ( MSE - Mean Squared Error)
בהינתן שתי תמונות I, ו-K בעלות צבע אחד בגודל של M*N, כאשר תמונה אחת כוללת שחזור רועש של התמונה השנייה. ה-MSE מוגדר על ידי:
נגדיר את ה-PSNR- בעזרת ה-MSE כך: