שני המוסדות האוניברסיטאיים המרכזיים של מולטאן הם אוניברסיטת בהא א-דין זכריא (לשעבר אוניברסיטת מולטאן) ושלוחה של אוניברסיטת פנג'אב שמרכזה בלאהור. מוסד אקדמאי יוקרתי נוסף הוא הקולג' הרפואי נישתר. מוסד זה צמוד לבית החולים נישתר שהוא אחד מבתי החולים הגדולים בדרום פנג'אב. בתי חולים נוספים בעיר הם: בית החולים האזרחי (Civil Hospital), בית החולים העירוני (City Hospital) ובית החולים פטימה.
אתרים בעלי עניין.
העיר העתיקה של מולטאן, המסגדים והמאוזולאומים העתיקים מהווים מוקדי עניין מרכזיים. הבולטים שבהם הם:
הבזארים הפזורים סביב שערי העיר העתיקה מהווים אף הם מוקד משיכה. הבולטים שבהם הם בזאר חוסיין אגאהי, בזאר צ'וק והבזארים שצמודים לחלק משערי העיר העתיקה.
כלא תל מונד
עדי נוימן
עדי נוימן (נולדה ב-2 בספטמבר 1982) היא דוגמנית עבר ישראלית.
ביוגרפיה.
עדי לאה נוימן נולדה בירוחם, בת לזוג הרופאים אביבית ודורון נוימן. ב-1986, כשהייתה בת 4, התגרשו הוריה. היא ואחיה הבכור, אדם נוימן (מייסד WeWork) עברו להתגורר בארצות הברית יחד עם אמם, לצורך התמחותה ברפואה. ב-1990 שבו לישראל והתמקמו בקיבוץ ניר עם, שם גדלה והתחנכה. נוימן למדה בבית הספר האזורי הקיבוצי שער הנגב. לאחר מספר שנים, נישאה אמהּ בשנית. ב-1996, כשהייתה בת 14, עברה עם משפחתה לכפר סבא. הדוגמנית עופר אורבך היא אחותה-למחצה, ואמה היא רופאה בכירה במחלקה האונקולוגית בבית חולים רמב"ם. דודתה, אחות אביה היא גליה אלבין.
קריירה.
בסמוך ליום הולדתה ה-15, ב-1997, התמודדה ביוזמתה האישית בתחרות "נערת השנה" של "מעריב לנוער" וזכתה בתואר, אז הוחתמה כדוגמנית בסוכנות הדוגמנות "יולי" והחלה לעסוק בדוגמנות.
בשנת 1998, כשנה לאחר הזכייה בתחרות נערת השנה, בהיותה בת 16, טסה לפריז, אחר כך ללונדון, והחלה בקריירת דוגמנות בינלאומית. משם היא עברה לעיר ניו יורק והוחתמה בסוכנות הדוגמנות הבינלאומית IMG MODELS סוכנות המייצגת בין היתר את דוגמניות העל היידי קלום, קייט מוס, נעמי קמפבל וג'יזל בונדשן. בשנת 2011 היא חזרה לגור בישראל.
נוימן השתתפה בין היתר בקמפיינים הישראליים של "קסטרו", "גולף" ו"דן קסידי"; ובקמפיינים הבינלאומיים של "אדידס", "לוריאל", "ויקטוריה'ס סיקרט", "פנטן", "מיו מיו", "קלווין קליין" ועוד. כמו כן כיכבה על שערי מגזינים בינלאומיים גדולים ונחשבים כמו "Elle", מארי קלייר, "קוסמופוליטן", "ווג" ואחרים.
במרץ 2009 השתתפה נוימן בתוכנית המציאות "האח הגדול VIP", והתפרסמה בתאונת מלתחה שאירעה לה.
באפריל 2009 החלה נוימן לדגמן הלבשה תחתונה לחברת "דלתא", ובאותה שנה נבחרה להוביל את הקמפיין של "ניימן מרקוס", רשת בתי כלבו בארצות הברית.
במקביל לעבודתה כדוגמנית היא ניהלה רשת של חנויות לבגדי ילדים ותינוקות בשיתוף עם אחיה, אדם נוימן. כמו כן, היא הנחתה בכמה תוכניות טלוויזיה בערוצי yes וב-HOT, והשתתפה בתוכניות המציאות "החיים על פי Y" של yes.
ב-2011 המשיכה לשמש כדוגמנית בקמפיינים של "דן קסידי".
בתחילת שנת 2012 הייתה פעילה נגד "חוק הדוגמניות" במתכונתו הנוכחית, אשר אוסר על עבודתן של דוגמניות אשר מדד ה-BMI הוא מתחת ל-18.5. נוימן טוענת כי המדד אינו תקני ואינו לוקח בחשבון את כל הגורמים הנחוצים וכי יש למצוא מדד אחר.
בשנת 2013 החלה להגיש לצד דודו ארז את התוכנית "הורדה חוקית" ברצועת השידור "אגף 24" בערוץ 24.
החל משנת 2017 מנהלת נוימן יחד עם דניאל קרמר בית ספר לתכנות "מפתחים" המיועד עבור חרדים מחוננים המעוניינים להשתלב בתחום ההייטק.
חיים אישים.
באוקטובר 2012 נישאה לכדורגלן העבר אבי יחיאל, והם הורים לשניים.
נוימן
נוימן (מגרמנית: Neumann) הוא שם משפחה גרמני שפירושו "איש חדש". שם זה הוא אחד מ-20 שמות המשפחה הגרמניים הנפוצים ביותר.
4'33&quot;
מולטן
הר הזיכרון
יעקב דרורי
יעקב דרורי (פרייריך) (23 באוגוסט 1922 – 28 בפברואר 1982) היה איש-חינוך ציוני-דתי, מזכ"ל בני עקיבא, ממייסדי תנועת הקיבוץ הדתי ואבי 'ישיבות ההסדר'.
ילדותו ונעוריו.
דרורי נולד בשנת 1922 בברלין והתחנך מגיל צעיר במוסדות ציוניים ובבית הספר של הקהילה 'עדת ישראל'. עלה לארץ בהיותו בן 14 בשנת 1936 עם הוריו חיים ורוזל, אחיו נתן ואחותו עליזה. למד תורה ומלאכה בבית הספר התיכון 'שבזי' והצטרף בנערותו לתנועת בני עקיבא. בהשפעתם של בנימין שחור ואלכסנדר בן-נון החל בהדרכה והתקדם בפעילות התנועתית. עם סיום לימודיו עבד במפעל 'הארגז' והכיר מקרוב את תופעת אפליית הצעירים הדתיים בלשכת העבודה של הנוער העובד.&lt;br&gt;
בשנת 1938 הצטרף לגרעין א' של בני עקיבא בהכשרה בטירת צבי והמשיך להקמת קבוצת עלומים – קבוצת בני עקיבא הראשונה בחולות נתניה. הקבוצה הצעירה המשיכה בהתיישבות הזמנית בהרצליה ובשנת 1947 עברה לאדמות הנגב הצפוני וקיבלה את שמה קבוצת סעד, קיבוץ אליו השתייך דרורי והיה בו פעיל מרכזי עד מותו.
התחתן עם טובה לבית ברנשטיין ונולדו להם 3 ילדים שמואל, רבקה ודוד.
פעילותו הציבורית וישיבות ההסדר.
בוועידה השנייה של בני עקיבא בשנת 1943 נבחר דרורי להנהלה הארצית של התנועה. במסגרת פעילותו בתנועה שימש דרורי כמדריך לגרעין ה' שעלה לאדמת שייח' אבו-זייד בגוש-עציון, בתאריך כ"ח תשרי תש"ז, 23/10/1946, ונקרא קבוצת עין צורים.
בתפיסת עולמו ראה דרורי את חיי הקיבוץ כדגם זעיר של 'מדינת התורה' (אותה ראה כאידיאל) ובחינוך התורני של תנועת בני עקיבא וישיבותיה ראה בסיס להגשמה תנועתית בקיבוץ הדתי. דרורי חינך נערים בבני עקיבא לחיי תורה ועבודה אך חש בחסרונה של מסגרת מתאימה להכשרת חלוצים-תלמידי חכמים. חברי גרעינים רבים אשר חפצו בשנת לימוד תורה לפני הגיוס לשירות יצאו ללמוד בישיבות שונות והתרחקו מהגרעין ומהתנועה. כתוצאה מכך, הטילה הוועידה החמישית של בני עקיבא על ההנהלה הארצית להקים בהקדם ישיבה גבוהה של התנועה, 'ישיבת המשך' לישיבת בני עקיבא.
בשנת 1954 ייסדו דרורי וחבריו להנהגה הארצית, וביניהם הרב חיים דרוקמן, את הישיבה הגבוהה הראשונה של בני עקיבא - ישיבת כרם ביבנה, ובראשה הועמד הרב חיים יעקב גולדוויכט. בצוותא עם חבר הכנסת משה אונא סיכם דרורי עם שר הביטחון פנחס לבון את הסדר דחיית השירות בשנה של בני הגרעין לנח"ל, ובכך הפך את ישיבת כרם ביבנה לישיבת ההסדר הראשונה. הסכמים נוספים שבאו בעקבותיו בין התנועה למשרד הביטחון אפשרו לתלמידי הישיבות של בני עקיבא ומאוחר יותר לתלמידים מכלל הציבור הדתי לדחות את הגיוס לצה"ל. משאומצו ההסדרים על ידי שאר הציבור הדתי, עברה האחראיות הניהולית להסדרים אל מחוץ לתנועת בני עקיבא לאיגוד ישיבות ההסדר, אשר דרורי עמד בראשותו. בניהול הישיבות והקשר עם משרד הביטחון השתתף המרכז העולמי של תנועת המזרחי, שדרורי היה גזברה.
אחרי מלחמת ששת הימים היה דרורי שותף בכיר להקמת יישובים רבים דרך הקמת ישיבה כבסיס ליישוב. הקים, בין השאר, בצוותא עם הרב חיים סבתו את ישיבת ברכת משה במעלה אדומים.
לאחר מותו של דרורי, בשנת 1991 הוענק למפעל חייו, ישיבות ההסדר, פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
קנגרו
שדות התות (אתר הנצחה)
שדות התות (אנגלית: Strawberry Fields) הם אזור ואנדרטה בסנטרל פארק המוקדשים לזכרו של המוזיקאי ג'ון לנון. האתר קרוי על שם השיר Strawberry Fields Forever (שדות תות לנצח) של לנון ופול מקרטני.
הקמת האתר.
את האתר, ששטחו עשרה דונם, תכנן ברוס קלי, שהיה אדריכל הנוף הראשי של סנטרל פארק. האתר נחנך ב-9 באוקטובר 1985, שהיה אמור להיות יום הולדתו ה-45 של לנון, על ידי רעייתו יוקו אונו שליוותה את הפרויקט.
הכניסה לאתר שוכנת בחלק המערבי של סנטרל פארק ברחוב 72 מערב, בדיוק מול בניין דקוטה שלנון התגורר בו בחלק האחרון של חייו ואף נרצח בו. האתר מורכב מפיסת קרקע משולשת שצידיה נופלים משני צידי הפארק, ובקודקוד שלה יש רצפת פסיפס שהיא רפרודוקציה לפסיפס מפומפיי. במרכז הפסיפס חקוקה מילה אחת: הכותרת של שירו הידוע "Imagine". לאורך גבולות המשולש המקיפים את הפסיפס ניצבים ספסלים שהוקמו לזכר אנשים אחרים ומתוחזקים על ידי הנהלת הפארק. לאורך שביל הנמשך לכיוון דרום-מזרח יש לוחות על סלעי צפחה שעליהם חקוקים שמות האומות שתרמו לבניית האנדרטה. יוקו אונו, המחזיקה בבעלותה דירת מגורים בבניין דקוטה, תרמה למעלה ממיליון דולר לעיצוב האנדרטה ולתחזוקתה.
הפסיפס נמצא בליבה של סדרת תצורות סלעים, שיחים ועצים המכונים "האזור השקט". בין העצים ישנו שביל עץ המתפתל בין עצי שושנת האלפים וצינית, "Calycanthus" (סדרת הארעים), דפנה הררית, מורן -"Rhodotypos scandens" (משפחת הוורדיים). השביל הראשי מוקף על ידי שיחי בר ועצי מגנוליה בוגרים. בקצה הצפוני של האזור השקט גדלים שלושה עצי מטסקוויה, המשילים את מחטיהם ומצמיחים אותם מחדש בכל אביב כסמל להתחדשות נצחית. העצים אמורים להגיע לגובה של 36 מטרים בתוך מאה שנים, ובסופו של דבר ניתן יהיה להבחין בהם ממרחק רב.
שימוש.
לעיתים מכוסה האנדרטה בפרחים, בנרות בכוסיות זכוכית, ובחפצים אחרים המושארים במקום על ידי מעריציו של לנון. ביום הולדתו של לנון (9 באוקטובר) וביום השנה למותו (8 בדצמבר) מתאספים אנשים על מנת לשיר ולחלוק כבוד לזכרו, ולעיתים הם נשארים במקום עד לשעות הלילה המאוחרות.
באנדרטה נערכו אירועי זיכרון גם למוזיקאים אחרים, כגון ג'רי גרסיה וג'ורג' האריסון. בימים שלאחר פיגועי 11 בספטמבר נערכו תפילות לילה עם נרות במעגל שעליו חקוקה המילה "Imagine", לזכר הנספים באירוע הטרור הקטלני.
שדות תות
רדזילוב