בקיץ 1923 החל בוגדנוב בניסוייו לבצע עירוי דם. בין המתנדבים לניסוי הייתה אחותו של לנין, מריה אוליאנובה. ככל הנראה (לפחות באופן חלקי) בתקווה להשיג נעורים נצחיים או לפחות הצערה חלקית. לאחר שקיבל 11 עירויים, ציין בוגדנוב בסיפוק שיפור בראייה, האטת התקרחות וסימפטומים חיוביים נוספים שהדגים. חברו, הפוליטיקאי לאוניד קראסין, כתב לאשתו כי "בוגדנוב נראה כאילו נהייה צעיר ב-7, לא, ב-10 שנים אחרי הטיפול". בשנת 1925 ייסד בוגדנוב את המכון להמטולוגיה ולעירויי דם, שבהמשך נקרא על שמו.
באביב 1928 קיפח אלכסנדר בוגדנוב את חייו כתוצאה מאחד מניסוייו, כאשר הערה לעצמו את דמו של סטודנט שסבל ממלריה ומשחפת. מספר חוקרים (בהם לורן גרהאם) העלו את ההשערה כי מותו של בוגדנוב היה לאמיתו של דבר התאבדות, שכן זמן קצר לפני ניסוי זה כתב מכתב פוליטי נרגש למדי; מנגד, יש התולים את מותו באי-התאמה בסוג הדם, שלא הובנה דיה בזמנו.
הגותו.
הצעתו המקורית של בוגדנוב – "טֶקְטוֹלוגיה" – הייתה לאחד את מדעי החברה, הטבע והפיזיקה, באמצעות החשבתם כמערכות של יחסים, ובאמצעות חיפוש אחר העקרונות המארגנים המונחים ביסוד כל המערכות. בחיבורו "טקטולוגיה: מדע ארגון אוניברסלי", שהעבודה עליו נסתיימה בראשית שנות ה-20, צפה רבים מהרעיונות שהוצגו מאוחר יותר ב"קיברנטיקה" של נורברט וינר וב-"General System Theory" ללודוויג פון ברטלנפי (שייתכן שנתקלו בהם בתרגום לגרמנית של "טקטולוגיה", שראה אור ב-1928). בברית המועצות נחשבה הפילוסופיה הנטורליסטית של בוגדנוב לאיום אידאולוגי על המטריאליזם הדיאלקטי, והושכחה. רק בשנות ה-70 נתגלה החיבור מחדש.
רבים מחיבוריו של בוגדנוב תורגמו במחצית הראשונה של המאה ה-20 ליידיש. לעברית תורגם רק חיבורו 'תורת הכלכלה המדינית', באמצע שנות ה-40.
בוגדנוב כסופר מדע בדיוני.
בשנת 1908 חיבר בוגדנוב את הרומן "כוכב אדום", על אודות אוטופיה המתקיימת במאדים, ובו תחזיות כמעט נבואיות בנוגע להתפתחויות המדעיות והחברתיות העתידיות. באוטופיה הופיעו גם מוטיבים פמיניסטיים, שנעשו נפוצים יותר עם התפתחות המדע הבדיוני האוטופי; לדוגמה: שני מינים הנעשים כמעט זהים, או נשים הבורחות מ"עבדות הבית" ונעשות חופשיות לתור אחר מערכות יחסים באותה החופשיות כמו גברים.
'כוכב אדום' הוא אחד מגורמי ההשראה לרומן המדע הבדיוני זוכה פרסי הוגו ונבולה 'מאדים האדום' (מ'טרילוגיית מאדים') מאת קים סטנלי רובינסון. בספר מופיעה דמותו של ארקדי בוגדנוב, צאצא בדיוני של אלכסנדר בוגדנוב.
מכתביו.
אוטוביוגרפיה.
בוגדנוב חיבר אוטוביוגרפיה קצרה במילון האנציקלופדי (Энциклопедический Словарь) XLI, מוסקבה: 1926, עמ' 29–34.
אלכסנדר בוגדאנוב
אלכסנדר מלינוסקי
אלכסנדר מלינואוסקי
הנהר התת-קרקעי פוארטו פרינססה
הנהר התת-קרקעי פוארטו פרינססה (אנגלית: Puerto Princesa Subterranean River Natural Park) הוא פארק השוכן במרחק 50 קילומטרים צפונית לעיר פוארטו פרינססה באי פלאוואן שבפיליפינים. האתר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1999. ובשנת 2011, לאחר תהליך בחירה שנמשך ארבע שנים, נבחר הנהר לאחד משבעת פלאי עולם הטבע.
אקלים וגאוגרפיה.
חלקו העיקרי של הפארק משתרע על פני שטח של 57,530 דונם. החלק הימי משתרע על פני 2,920 דונם. בתוך גבולות הפארק ניתן לצפות במגוון תצורות נוף הכוללות מישורים, הינטרלנד ופסגות הרים. רכס סנט פול השוכן בפארק הוא חלק מרצף של פסגות אבן גיר המשתרעות על ציר צפון-דרום לאורך האי פלאוואן. הרכסים הקרסטיים מהווים למעלה מ-90% משטחו של הפארק.
נהר תת-קרקעי באורך 8.2 קילומטרים זורם דרך המערות, ולאחר מכן נשפך אל ים סין הדרומי במפרץ סנט פול. במערה יש מספר חללים גדולים שממדיהם עשויים להגיע עד לרוחב של 120 מטרים ולגובה של 60 מטרים, ומספר רב של נטיפים וזקיפים. החלק הנמוך של הנהר נתון להשפעת הגאות והשפל.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת במקום נעה בין 2,000 ל-3,000 מילימטרים, והטמפרטורה הממוצעת היא 27 מעלות צלזיוס.
החי והצומח.
הפלורה של האתר כוללת שמונה מתוך 13 תצורות היער הנפוצות באזור הטרופי של אסיה, ובהם יער הררי ויער מנגרובים. החוקרים זיהו למעלה מ-800 מיני צמחים מ-300 סוגים ו-100 משפחות. הפלורה של פלאוואן נבדלת מיתר הפלורה של הפיליפינים בכך שהיא מהווה עדות לתקופה שבה האי היה מחובר לבורנאו באמצעות גשר יבשתי. היערות מתחלקים לשלושה סוגים: יערות שפלה, יערות קרסט ויערות אבן גיר. יער השפלה משתייך מבחינה אקולוגית ליער הלח פלאוואן, וידוע בשל כך שהפלורה שלו נחשבת לאחת העשירות ביותר בכל אסיה. גובה חופת העצים עשוי להגיע עד ל-35 מטרים. יער הקרסט משתרע על פני שליש משטח הפארק, אך אפיפיטים וליתופיטים קיימים רק בנקודות מבודדות. יערות החוף משתרעים על פני שטח של 40 דונם בלבד, וניתן למצוא גם אזורי מנגרובים, יערות טחביים, סוואנות, ושוניות אלמוגים.
הפאונה של הפארק מגוונת, בעיקר בחולייתנים, וכוללת 30 מיני יונקים, 18 מיני זוחלים, 10 מיני דו-חיים, 41 מיני פרפרים, 62 מיני דגים של שוניות ו-91 מיני עופות, מתוכם 15 המינים האנדמיים לפלאוואן. עם מיני העופות הנפוצים נמנים את התוכי "Tanygnathus lucionensis", הזרזיר "Gracula religiosa", והקלאון קלאו לבן-זנב.
מקוק סרטנים הוא הפרימט היחיד באזור, ומינים נוספים שניתן למצוא הם חזיר מזוקן, בינטורונג, בואשן גירית פלאוואן והדרבן "Hystrix pumilus".
שמונה מתוך 18 מיני הזוחלים שבפארק הם אנדמיים. המינים הנפוצים כוללים את הנחש פיתון מרושת, והלטאה "Bronchocoela cristatella". פאונת הדו-חיים כוללת עשרה מינים, ובאזורי החוף של הפארק גדלים תחש המשכן וצב ים ירוק.
במערה ובחללים הגדולים שדרכם זורם נהר הפוארטו פרינססה יש אוכלוסיות גדולות של סיסיים ושמונה מינים של עטלפים.
תיירות.
בשנת 1997 ביקרו בפארק כ-40,000 תיירים, והממשל המקומי האחראי על הפארק מעודד תיירות אקולוגית. כעבור שש שנים נחנך מרכז מבקרים, הכולל מוזיאון אתנוגרפי לשימור תרבותם של תושבי האזור המקוריים, וגן בוטני שבו גדלים מגוון מינים מקומיים. הנהלת הפארק מקיימת סיורים באמצעות סירות לתוך יערות המנגרובים, ועד למרחק של כ-4 קילומטרים לתוך המערה.
דרישה וחקירה
דרישה וחקירה הוא הכינוי בהלכה לחקירת העדים על ידי הדיינים בבית הדין, והן מהוות תנאי הכרחי לקבלת העדות בכל הנוגע לדיונים שאינם דיני ממונות. הדרישה והחקירה מתבצעות באמצעות שאלות הנשאלות על ידי הדיינים, ומתמקדות בעיקר בעניינים של זמן ומקום האירוע. נשאלות גם שאלות נוספות וכלליות יותר המכונות "בדיקות" ושנתונות לשיקול דעת הדיינים. בחלק מהשאלות נדרשים העדים לענות לשאלה ותשובת 'איני יודע' פוסלת את העדות, ובחלקן הם נדרשים רק שלא לסתור זה את זה, אך יכולים להשיב ב'איני יודע'. קיימת מחלוקת תנאים לגבי מהותן של השאלות, ומחלוקת ראשונים נוספת בנוגע לחשיבותן וסיווגן, כפי שיפורט.
במקורה מחייבת הלכת הדרישה-וחקירה בדיונים אזרחיים ופליליים, אך כדי שלא לנעול דלת בפני לווים - דהיינו החשש שאנשים ימנעו מלהלוות כספים בשל דרישות מחמירות לקבלת עדות - תקנו חז"ל שבתחום האזרחי אין צורך בדרישה וחקירה.
הלכת הדרישה והחקירה המחייבת את ביצוע הדרישה והחקירה, פוסלת כל עדות בה לא ניתן מסיבה כלשהי לבצע אותן - למעט חריג מרכזי, והוא מקרים של תקנות הקהילה שמותקנות על ידי בית-דין או הנהגה אזרחית-עירונית, שבסמכותן להטיל סנקציות מעבר למה שקבעה ההלכה. במקרים אלה לא קיימת כפיפות לסדרי-דין כלשהם, ובין השאר הם פטורים גם מדרישה וחקירה. אחת ההשלכות שנובעות מהחיוב לדרוש ולחקור היא על ההלכה הקובעת כי אין לקבל עדות בכתב אלא רק ישירות מפי העדים, וזאת כתוצאה מכך שלא ניתן לחקור את העדים אם הם מעידים בכתב.
בהלכה מושם דגש רב יותר על ביצוע הדרישות והחקירות מאשר על מניעת עינוי דין. דבר זה נראה מכמה מקורות, אך הוא נובע באופן הבולט ביותר מאימרתו של רבי שמעון בן שטח הקובעת כי: .
המקור המרכזי לצורך בדרישה וחקירה הוא פסוק בספר דברים, המצווה על כך ישירות: אך בנוגע לאופן ממנו למדים על מספר השאלות ועל ספציפיותן, כאמור - קיימת מחלוקת. כציווי הנלמד מכמה פסוקים הוא נמנה כמצווה במנייני המצוות של מוני המצוות השונים.
מקורות מקראיים.
השאלות הספציפיות הנלמדות ישירות מהמקרא הן השבע המוזכרות במשנה בלבד (או השמונה - כשיטת הברייתא שתובא בהמשך), ולא השאלות שמכונות "דרישות" ו"בדיקות". באשר לשני סוגי שאלות אלה האחרונים, הם נלמדים בעקיפין או שלא נלמדים כלל, ומקורן מסברה הגיונית. בתלמוד מצוטטות כמה פרשיות שונות בתורה, כולן מספר דברים, שנועדו ללמד את הצורך בשאלות כפי שהן מוצגות במשנה. פרשייה ראשונה עוסקת בדין אדם המוגדר כ"מדיח", כלומר, מי שגרם לאחרים לעבור עבירות, ובה נכתב: פרשייה נוספת עוסקת באדם שעבד עבודה זרה, ועליו נאמר: ופרשייה שלישית היא אודות עד שקר, שהרשעתו כשקרן נעשית רק בתנאי ש
התנאים נחלקו במשנה באשר למספר החקירות; תנא קמא סבור כי במסגרת ה"חקירות" יש לשאול שבע שאלות, רבי יוסי סבור כי יש לשאול שלוש, ואילו לעומתם בברייתא מובאת דעה הגורסת כי יש לשאול שמונה שאלות. כל אחת מהדעות הללו משתמשת באופן אחר בשלושת המקורות התנ"כיים על מנת ללמוד את מספר השאלות המדויק: