בשיחת טלפון שנערכה בינואר 2017 דיבר מאטיס עם יורש העצר הסעודי, מוחמד בן סלמאן. בשיחה מאטיס הצהיר כי הוא מכיר ב"חשיבות היחסים האסטרטגיים בין ארצות הברית לסעודיה".
מאטיס תומך בתמיכה אמריקאית במערכה צבאית בהנהגת סעודיה נגד המורדים השיעים והח'ותים בתימן ואף ביקש מהנשיא טראמפ להסיר את המגבלות על התמיכה האמריקאית בסעודיה במערכת הצבאית שהיא כבר מנהיגה.
בנובמבר 2018 ה-CIA העריך "בביטחון רב" כי יורש העצר הסעודי, בן סלמאן הורה להתנקש בחייו של כותב העיתונאי הסעודי ותומך האחים המוסלמים, ג'מאל ח'אשוקג'י, חרף לחץ של מחוקקים שרצו לפעול נגד הממשל הסעודי גם מטאיס וגם מזכיר המדינה האמריקאי, מייק פומפאו חלקו על מסקנות ה-CIA במהלך תדרוך סגור של הסנאט, בתדרוך הצהירו השתיים כי אין שום ראיות שקשורות באופן שיר את יורש העצר לרצח ח'אשוקג'י.
יחסו לישראל.
מאטיס הצהיר בעבר כי הוא תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים על מנת לפתור את הסכסוך הישראלי-פלסטיני. לדבריו, המצב הנוכחי בישראל הוא "בלתי נסבל", וכי התנחלויות ביהודה ושומרון פוגעות בסיכויים לשלום ובביטחונה של מדינת ישראל. הוא שיבח את מאמציו של מזכיר המדינה ג'ון קרי לקדם הסכם שלום במזרח התיכון, ובפרט שיבח את קרי על היותו "ממוקד בחכמה כמו קרן לייזר" לעבר מטרת השגת שלום בין ישראל לפלסטינים. בעת שימועיו בסנאט, אמר כי בירת ישראל היא תל אביב-יפו, זאת, לדבריו, בהמשך למדיניות האמריקנית לפיה ירושלים אינה מוכרת רשמית כבירת ישראל.
ב-20 באפריל 2017 ביקר מאטיס לראשונה כמזכיר הגנה בישראל, ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, נשיא המדינה ראובן ריבלין ושר הביטחון אביגדור ליברמן. במהלך מסיבת עיתונאים בקריה הצהיר כי דבריו בעבר על "סכנת התנחלויות" היו כחלק מהשקפתו לחיזוק ביטחונה של ישראל, ובנוסף הוא רואה את חובתה של ארצות הברית ליתרון ביטחוני על איראן והתמודדות מול האיומים של חזבאללה וארגוני הטרור.
סנדומיר
תמר אלכסנדר
תמר אלכסנדר (נולדה ב-17 באוקטובר 1945) היא פרופסור אמריטה במחלקה לספרות עברית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. חוקרת ספרות עממית, פולקלור ותרבות יהודי ספרד דוברי לאדינו. יו"ר הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו.
ביוגרפיה.
תמר פריזר נולדה בירושלים. אביה של תמר אלכסנדר הוא יליד אירקוצק בסיביר, רוסיה. אמה היא בת למשפחה שהתגוררה בירושלים מזה כמה דורות ומוצאה מבולגריה ומרוקו הספרדית.
אלכסנדר למדה בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה והייתה חברה בתנועת הנוער העובד והלומד. את לימודי התואר הראשון עשתה באוניברסיטה העברית בספרות עברית ובחוגים המצורפים היסטוריה והיסטוריה של עם ישראל. סיימה בהצטיינות המשיכה במסלול ישיר לדוקטורט בספרות עברית, בתחום הסיפור העברי בימי הביניים בהנחיית פרופ' יוסף דן. לתואר שלישי המשיכה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לשם נסעה בעקבות בן זוגה. כתבה את עבודת הדוקטור על "אתיקה ואסתטיקה בסיפורי ספר חסידים" בהנחיית הפרופסורים: עמוס פונקנשטיין, ארנולד בנד ויוסף דן. שם גם החלה בלימודי פולקלור בהדרכת פרופ' רוברט ג'ורג'יס, אז ממייסדי האסכולה ההקשרית בחקר הפולקלור. עבודת הדוקטור פורסמה כספר בהוצאת מוהר בגרמניה.
עם שיבתה לישראל התקבלה למחלקה לספרות עברית באוניברסיטה העברית שם גם עמדה בראש החטיבה לפולקלור. ייסדה ועורכת שותפה לכתב העת "מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי" יחד עם הפרופסורים: גלית חזן-רוקם, הגר סלמון ושלום צבר. מספרות ימי הביניים עברה לחקר הספרות העממית והפולקלור בהנחיית פרופ' דב נוי. מכאן ואילך התמקדה בחקר התרבות האוראלית של יהודי ספרד דוברי לדינו.
ב-1990 עברה למחלקה לספרות עברית באוניברסיטה בן-גוריון שם עבדה עד לפרישתה, בדרגת פרופסור מן המניין, באוקטובר 2014. ייסדה את החטיבה לפולקלור ועמדה בראשה למעלה מעשור. נבחרה פעמיים לראשות המחלקה לספרות. בשנת 1997 הופקדה על הקתדרה החדשה לחקר יהדות ספרד באוניברסיטת בן-גוריון, על שם אסטל פרנקפורטר, עליה היא מופקדת עד היום. ייסדה וניהלה את מרכז משה דוד גאון לתרבות הלאדינו (2004–2015). ייסדה ועורכת שותפה לכתב עת לחקר יהדות ספרד בשם "איל פריזנטי" (החל מ-2007) עם פרופ' יעקב בן-טולילה וד"ר אליעזר פאפו.
יזמה את הקמת המסלול לתואר ראשון בלימודי פולקלור והקימה את תוכנית הלימודים לספרויות יהודיות, את החטיבה ללימודי ספרות עברית בקמפוס באילת, את החטיבה ללימודי פולקלור במכללת אחוה ואת תוכנית אופ"ק (אוניברסיטה פעילה בקהילה). מייד עם פרישתה הוזמנה להקים מחלקה בין תחומית במדעי הרוח והחברה במכללת אחוה.
הייתה חברת סנאט, חברת הוועדה המרכזת הכלל אוניברסיטאית של הרקטור ונבחרה לוועדה לקידום נשים באקדמיה.
הוזמנה כפרופסור אורחת לאוניברסיטאות ייל בארצות הברית, הקומפלוטנסה במדריד וגרנדה. ארגנה כנסים רבים, הן בישראל והן בשאר העולם, כגון את מושבי הלאדינו בקונגרס העולמי למדעי היהדות בכל ארבע שנים זה 12 שנה, וכנס בינלאומי בדוברובניק מדי שנתיים.
פרסים מענקי מחקר ואותות כבוד.
אלכסנדר זכתה בשני פרסי הצטיינות על פעילותה, מטעם נשיאת האוניברסיטה ומטעם הרקטור.
ספרה "מעשה אהוב וחצי" זכה בפרס טולדנו עבור המחקר הטוב ביותר לשנת 2000.
שני פרויקטים מחקריים זכו במלגות מחקר מטעם הקרן הלאומית למדע בישראל בסך $200,000.
בשנת 2009 זכתה במלגת ארסמוס מונדי למחקר באוניברסיטה במדריד.
בשנת 2012 קיבלה אלכסנדר את אות המופת של 'מסדר המעלה האזרחי' (El orden del merito civil) מטעם חואן קרלוס מלך ספרד, כהוקרה על הישגיה בחקר תרבות יהודי ספרד.
פעילות אקדמית וציבורית.
אלכסנדר מרצה מזה שנים בהתנדבות במסגרות שונות ברחבי ישראל ואף הקימה בבאר שבע חוג קהילתי של דוברי לאדינו שנפגש בקביעות. שימשה כחברת ועד של המרכז החינוכי-ספרדי בירושלים ושל אגודת הידידות ישראל-ספרד, כחברת ועדת התרבות של ועד העדה הספרדית ועדות המזרח בירושלים וכראש האגודה החינוכית יהלו"ם, המקדמת לימוד מורשת היהדות לעולים חדשים.
בין השנים 2008–2012 כיהנה כחברת המועצה להשכלה גבוהה, מכהנת עד היום כחברה בוועדות שונות מטעם המל"ג (אלון, מעו"ף ומינוי פרופסורים במכללות) בין השאר היא כיהנה ב-1992 (500 שנה לגירוש יהודי ספרד) כיועצת מדעית ראשית לתרבות ספרד במשרד החינוך, כחברת הוועד המנהל של האיגוד העולמי למדעי היהדות ושל חברת ספרד, כחברת המועצה של מכון בן צבי, של הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו ושל הפדרציה הספרדית.
עם פרישתה (2015) מונתה אלכסנדר ליושבת ראש מועצת הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו.
מחקר.
לאחר פרסום הספר על סיפורי ספר חסידים, כל שאר הספרים מתמקדים בתרבות יהודי ספרד דוברי הלאדינו.
מחקרים אלו מתמודדים עם השאלה כיצד מתפקדת התרבות שבעל פה ככלי לביטוי ולעיצוב של הזהות האתנית-הקבוצתית של יהודי ספרד. זאת מתוך מטרה לעמוד על ייחודה התרבותי של קבוצה זו. המחקרים מציעים דגמים תאורטיים שיפים לבדיקת הזהות התרבותית של כל קבוצה אתנית כחלק מתפיסה פלורליסטית של רב תרבותיות.
הניתוחים משלבים כלי מחקר הלקוחים מתחומי הספרות, הפולקלור, הבלשנות והמחשבה היהודית. הם משלבים מתודות של ניתוח טקסטים מודפסים, כתבי יד ועבודת שדה של אלכסנדר.
מחקרים אלו תורמים להבנת התרבות הייחודית של יוצאי ספרד כחלק מכלל התרבות היהודית בכלל וכחלק מהתרבות הישראלית העכשווית. מחד, המחקרים באים להאיר נושא שהוזנח עד כה, התרבות הספרדית שבעל פה ומאידך, הם מצביעים על הלגיטימציה החברתית לקיום תרבויות קבוצתיות.
כל אחד מן הספרים המחקריים הוא ראשון בעולם בנושאו, בהיקפו (בין 500 ל-700 עמ') ובסוגו. ספרים אלו ולמעלה ממאה מאמרים הציבו את תחום הספרות הספרדית היהודית שבעל פה על מפת המחקר.
הספרים והמאמרים פורסמו בשבע שפות: עברית, אנגלית, צרפתית, רוסית, סרבית, ספרדית ולאדינו.
The Pious Sinner - Ethics and Aesthetics in the Medieval Hasidic
Narrative, J.C.B. Mohr (Paul Siebeck), Tubingen, 1991, 180 pp.
הוא דן בשאלת הזיקות בין הסיפור בספר חסידים לבין ההקשר האידאולוגי תאולוגי של תנועת חסידות אשכנז בגרמניה בסוף המאה ה-12 וראשית ה-13. בספר נבדקת גם שאלת היחס בין סיפורים אלו למסורת הסיפורית היהודית על פי דגם משולש: הסיפור המסורתי שאין בו שינויים רבים לעומת המסורת; הסיפור שעבר תהליך של הסתגלות לאידאולוגיה והתפיסות של חסידות אשכנז; והסיפור הייחודי שמציע סיפורים חדשים שנוצרו בקרב תנועת חסידי אשכנז כדי לבטא את תפיסותיהם הייחודיות.
מעשה אהוב וחצי: הסיפור העממי של יהודי ספרד ראה אור בשנת 2000 - בסיועה של מתילדה כהן סראנו
בספר זה אלכסנדר ממפה, מסווגת ומנתחת את הסיפור העממי היהודי-ספרדי מנקודת מבט אתנו-פולקלוריסטית. באמצעות ניתוח טקסטואלי וקונטקסטואלי של הסיפורים, היא מציגה את תפקודו של הסיפור העממי ככלי ביטוי לזהותה הייחודית של הקבוצה המספרת ואת המארג הסבוך של קשרים הדדיים שבאמצעותו זהות זו נקשרת בזהויות סמוכות ובה בעת מתבדלת מהן, ודנה באסטרטגיות הספרותיות והפרפורמטיביות ובדפוסים האסתטיים שבהם תפקוד זה בא לידי ביטוי בסיפור ובמעמד הביצוע שלו. מחקר זה זכה לפרס טולידנו למחקר הטוב ביותר של השנה בתחום יהודי ספרד. הספר אף יצא לאור בעיבוד לאנגלית ובשנת 2008 ראה אור בארצות הברית בסדרת פטאי לפולקלור ואנתרופולוגיה יהודית תחת הכותרת The Heart is a Mirror - The Sephardic Folktale
מילים משביעות מלחם: לחקר הפתגם הספרדי-יהודי, ראה אור בשנת 2004.