בשנת 2005 פרסם בהוצאת ידיעות ספרים את ספרו "עזה כמוות", . הספר הוא המסע העיתונאי, האישי שלו, לאורך שני עשורים ברצועת עזה, בין אינתיפאדות, בין חלום השלום למציאות עגומה, קריסת הסכם אוסלו ויציאתה של ישראל מהרצועה ב התנתקות בקיץ 2005 ועליית חמאס. בשנת 2007 זכה בפרס סוקולוב בתחום התקשורת האלקטרונית על סיקור הנעשה בעזה.
במהלך תקופתו ככתב בעזה התעמת לא מעט עם גורמים בצה"ל, וביקר את פעולות הצבא בשטחים בין השאר כאשר דיווח על הריסת בתים במבצע קשת בענן, ביוני 2006 כאשר ניסה להוכיח שפגז צה"ל גרם למותם של שבעה מבני משפחת ראלייה בחוף עזה ובדצמבר 2008 כשעוכב לחקירה לאחר שהפר צו אלוף, האוסר על כניסת ישראלים לרצועה, זאת לאחר שהצטרף לספינה שהפליגה מקפריסין לעזה. בסרטו "חיים יקרים" ציין אלדר כי הוא משוכנע שעמיתו, צלם פלסטיני, נפגע מירי חיילי צה"ל שכוון לעבר אלדר.
במהלך מבצע עופרת יצוקה העלה אלדר לשידור חי את עז א-דין אבו אל-עייש, רופא מרצועת עזה הזועק לעזרה שתיאר במהלך השידור את הרג שלוש בנותיו ואחייניתו מפגיעת פגז של צה"ל על ביתו. השידור חולל זעזוע בישראל והיה אחד הגורמים להכרזת ראש הממשלה אהוד אולמרט על הפסקת אש וסיום מבצע עופרת יצוקה".
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרטו הדוקומנטרי "חיים יקרים", ( Precious Life) המתאר מאבק על חייו של תינוק פלסטיני הסובל ממחלה גנטית ממנה מתו שתיים מאחיותיו, על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני והמלחמה בעזה. התינוק פונה לבית חולים שיבא בו טופל על ידי ד"ר רז סומך. לאחר שידור כתבה בחדשות 10 התקבלה תרומה כספית מאב שכול יהודי, שאיבד את בנו החייל, המאפשרת השתלת מח עצם שתציל את חיי התינוק. במהלך הסרט מציינת האם כי היא מייחלת שבבגרותו יהיה בנה שאהיד ושהיא תשלח אותו לפיגוע התאבדות בירושלים. הסרט זכה לציון לשבח בפסטיבל הקולנוע ירושלים והוקרן בהמשך השנה גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בפסטיבל הקולנוע בטליורייד בקולרדו ארצות הברית פסטיבל הסרטים לייפציג ועוד. בספטמבר 2010 זכה הסרט בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר ואף נכנס לרשימה המקוצרת (short list) של הסרטים הדוקומנטריים המועמדים לפרס אוסקר האמריקאי. "חיים יקרים" נרכש להקרנה ברשת HBO והופץ להקרנות בבתי קולנוע בצרפת, בקנדה, ביפן ובאוסטרליה.
בחודש מאי 2012 הופיע ספרו ״להכיר את חמאס״ בהוצאת כתר בו חשף את ערוץ התקשורת בין ח'אלד משעל מנהיג חמאס לראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט בתיווכם של איש קשר זר וראש השב"כ יובל דיסקין. הספר זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
בנובמבר 2012 הודיע על פרישתו מערוץ 10.
ב-2013 עבר לוושינגטון, ארצות הברית ועבד במכון המחקר וילסון סנטר.
ב-2015 השתתף בתוכנית המציאות "מאסטר שף VIP" והיה המודח השלישי.
ב-2017 זכה סרטו הדוקומנטרי " ארץ זרה " בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל חיפה. ב-2018 זכה הסרט בפרס אופיר כסרט התיעודי הארוך הטוב ביותר. בנאום הזכייה אמר אלדר : "את 'ארץ זרה' התחלתי לצלם לפני שש שנים, הרבה זמן במונחים של סרט, פסיק בחייה של מדינה. לפני שש שנים, אף אחד עוד לא חשב לעלות עם D-9 על בית המשפט, אומנים לא נרדפו ואוימו, הורים שכולים לא ננזפו, הערבים לא נהרו לקלפיות, סיפוח היה רעיון עיוועים של ימין קיצוני שולי, הדתה לא הייתה מילה בלקסיקון שלנו, ולא היה חוק לאום שהגדיר סופית ערבים, דרוזים וצ'רקסים כאזרחים סוג ב'".
הסרט נרכש לשידור בתאגיד השידור הציבורי ועורר את מחאתה של שרת התרבות מירי רגב שטענה כי אין מקום לשדר סרט המבקר את ישראל בערוץ טלוויזיה ציבורי.
בשנת 2021 יצא סרטו "להיות ענת קם" הסרט צולם במהלך מסע מחוף אל חוף בארצות הברית עם ענת קם שהורשעה בריגול חמור לאחר שהדליפה מסמכים סודיים לעיתונאי הארץ אורי בלאו. הסרט התקבל לתחרות הרשמית של פסטיבל דוקאביב ומועמד ל פרס אופיר 2021
חיים אישיים והשכלה.
אלדר הוא בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בלימודי המזרח התיכון בעת החדשה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
מתגורר בניו יורק, נשוי לעיתונאית והמחזאית מיכל אהרוני ואב לחמישה.
כאוכב
אלדר
בית הכנסת הגדול של טרגו מורש
בית הכנסת הגדול של טרגו מורש (רומנית: Templul Mare din Târgu Mureş, "הטמפל הגדול של טרגו מורש", הונגרית: Iskola utcai zsinagóga, "בית הכנסת מרחוב בית הספר") הוקם על ידי קהילת הסטטוס קוו בעיר טרגו מורש שבטרנסילבניה.
היסטוריה.
בית הכנסת נבנה בשנים 1899–1900, ברחוב "בית הספר" (מכאן כינויו ההונגרי), כיום אַאוּרל פילימון 23, בטרגו מוּרש, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. המבנה תוכנן על ידי האדריכל היהודי-וינאי יעקב גרטנר (Gartner Jacob). בעת חנוכת בית הכנסת, בשנת 1900, עמדו בראש הקהילה היו"ר אדאלברט בורגר (Burger Adalbert) וסגנו, מנדל פרקש (Farkas Mendel). הרב הראשי היה ד"ר וילהלם יואכים (Wilhelm Joachim) ולצדו הרב שמואל מרקוס (Sámuel Márkusz).
בבית הכנסת יש 552 מקומות ישיבה, 314 באולם ו-238 בעזרת הנשים שבקומה השנייה.
אסתר גינזבורג
אסתר גינצבורג
איאן אנדרסון
איאן סקוט אנדרסון (באנגלית: Ian Scott Anderson, נולד ב-10 באוגוסט 1947) הוא זמר, משורר ורב נגן סקוטי, מנהיג להקת ג'ת'רו טאל.
שנותיו המוקדמות.
אנדרסון נולד בעיר אדינבורו ושם למד בבית הספר היסודי. בשנת 1959 עבר עם משפחתו לעיר בלקפול שבצפון-מערב אנגליה.
קריירה מוזיקלית.
בשנת 1963 ייסד להקת בלוז שנקראה " The Blades" עם חבריו לבית הספר ברימור ברלו (תופים), ג'ון אוונס (קלידים), ג'פרי האמונד (גיטרה בס) ומייקל סטפנס (גיטרה). איאן אנדרסון היה הזמר ונגן המפוחית.
בשנת 1965 שם הלהקה שונה ל " John Evan Smash" והלהקה כללה מספר נגנים רב יותר. כעבור כשנתיים הלהקה התפרקה ואנדרסון עבר לעיר לוטון, שם פגש את המתופף קליב באנקר ואת הגיטריסט מיק אברהמס. יחד עם גלן כרוניק, בסיסט שהכיר דרך ג'ון אוונס, הקימו את להקת "ג'ת'רו טאל".
בשלב זה, נטש אנדרסון את רצונו לנגן גיטרה חשמלית, בעיקר כי חשב שלעולם לא יהיה "מוצלח כמו אריק קלפטון", כפי שאמר בעצמו. הוא החליף את הגיטרה החשמלית בחליל צד, ואחרי מספר שבועות החל לנגן בו רוק ובלוז. כשהוקלט האלבום "This Was" אנדרסון ניגן בחליל רק מספר חודשים. בהמשך הקריירה הוא המשיך לנגן בגיטרה אקוסטית, סקסופון, מנדולינה, בוזוקי, קלידים ועוד כלים רבים.
למרות שהקליט מספר פרויקטים תחת שמו והופיע כאורח עם אמנים אחרים, אנדרסון נודע בעיקר כמנהיג ג'טרו טאל כ-40 שנה.
כחלילן אנדרסון הוא אוטודידקט, וסגנונו הושפע רבות מחלילן וסקסופוניסט הג'אז רולנד קירק. בשנת 2003 הקליט אנדרסון יצירה בשם "Griminelli's Lament" כמחווה לידידו החלילן האיטלקי אנדריאה גרימינלי. אנדרסון ידוע כמנגן בחליל כאשר הוא עומד על רגל אחת.
הוא הקליט מספר שירים בהם הוא מנגן את כל הכלים, המוקדם שבהם הוא "Locomotive Breath", כאשר לא הצליח להעביר רעיונותיו מילולית לשאר הלהקה. (הוא עשה זאת גם בשיר "Another Christmas Song" מ-88' ועוד)
אנדרסון משלב במוזיקה שלו סגנונות רבים כגון פולק, בלוז, ג'אז ורוק. מילות השירים שלו לרוב מורכבות, מתובלות בהומור וביקורת על חוקי החברה והדת ("Thick as a Brick", "Hymn 43"). בשנות התשעים והאלפיים הוא משלב בשיריו תמונות מחיי היום יום ("Old Black Cat", "Rocks on the Road").
חייו האישיים.
אנדרסון נישא לצלמת ג'ני פרנקס ב-1970 והם התגרשו ב-1974. הוא נישא לשונה לירויד ב-1976. לזוג שני ילדים. ג'יימס, מוזיקאי בעצמו, וגייל, העובדת בתעשיית הסרטים ונשואה לשחקן אנדרו לינקולן. אנדרסון חלה בפקקת ורידים עמוקה והיה פעיל למען הגברת המודעות למחלה. אנדרסון מתאר עצמו מבחינה דתית כ"היכן שהוא בין דאיסט ופאנתאיסט".
פעילות עסקית.
מעבר לעיסוקיו המוזיקליים אנדרסון הוא איש עסקים מצליח, ובעל חוות דגי סלמון, וחברה לשיווקם הנמצאת באחוזתושבאי סקאי. שווים הוערך בכ-10.7 מיליון ליש"ט כאשר נמכרו חלקים ממנה לגורמים חיצוניים בסוף שנות התשעים. כרגע הוא מחזיק מספר חברות שדווחו כבעלות רווח של כ-1.8 מיליון ליש"ט.
גרוסולר
גרוֹסוּלר (קרוי לעיתים בטעות גרוסולריט) – מינרל נזוסיליקטי השייך לקבוצת הגארנט.
תכונות.
נוסחת המבנה הכימי של גרוסולר היא Ca3Al2(SiO4)3.
גרוסולר כולל כמה סוגי משנה:
הגרוסולר מופיע בטבע בגבישים מפותחים היטב שצורתם רומבודודקהדרון (פאון בעל 12 פאות) שגודלם מגיע עד 15 ס"מ אבל גם צורת הטרפזוהדרון (פאון בעל 24 פאות) ואף הקסאוקטהדרון (פאון בעל 48 פאות) נפוצות. פאות הגבישים מקווקוות.
הגרוסולר משתתף בכמה שורות איזומורפיות (מצב בו אטום אחד או יותר במבנה המינרל יכול להיות מוחלף על ידי אטום אחר מבלי שיחול שינוי במבנה המינרל).
הגרוסולר, האנדרדיט והאוברוביט ידועים באופן קיבוצי כקבוצת האוגראנדיט (אוברוביט, גרוסולר, אנדרדיט), כשברזל וכרום מחליפים את האלומיניום במבנה הגרוסולר.
אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם השבירה הממוצע של הגרוסולר הוא 1.74, והנפיצה שלו חלשה. הגרוסולר הוא פלואורסצנטי במידה מועטה, בהקרנה בקרינה אולטרה סגולה בגלים ארוכים הגרוסולר חסר הצבע עד ירוק בהיר אינו מגיב או שפולט קרינה כתומה חלשה, ובגלים קצרים הוא פולט קרינה חלשה בגוון צהוב-כתום. הגרוסולר הצהוב אינו מגיב או שפולט קרינה כתומה חלשה בשני אורכי הגל. צבעיו הנפוץ של הגרוסולר הם ירוק וצהוב-כתום.