סדרות טלוויזיה יכולות להיות במצב של הפקה מוארכת בין עונות, וכתוצאה מכך יהיה עיכוב ארוך בין עונה אחת לאחרת. יכול גם להיות מצב של הפקה מוארכת במקרה של הפקת סדרת-בת.
במשחקי וידאו.
פיתוח משחקי וידאו יכול להיעצר למשך שנים, לפעמים למשך למעלה מעשור, לעיתים קרובות עקב העברת הפרויקט לאולפני הפקה שונים, עקב גרסות מרובות של המשחק שנוצרות וננטשות, או בשל קשיים בפיתוח תוכנת המשחק עצמה.
עסקאות החלפה.
אם סרט נמצא בפיתוח אך לעולם אינו מקבל את כספי ההפקה הדרושים, אולפן אחר עשוי לבצע עסקת החלפה ולהפיק את הסרט בהצלחה. לדוגמה, אולפני סרטי קולומביה הפסיקו את הייצור של אי.טי. - חבר מכוכב אחר (1982). לאחר מכן, אולפני סרטי יוניברסל קנו את זכויות הסרט והפכו אותו להצלחה. כאשר אולפן נוטש לחלוטין פרויקט קולנועי, העלויות נמחקות כחלק מהוצאות התקורה של האולפן, ובכך מפחיתות את ההכנסה החייבת במס.
מלה ויסקה
מלה ויסקה (באוקראינית: Мала Виска; ברוסית: Ма́лая Ви́ска) היא עיר בראיון נובואוקראינקה, אובלסט קירובוהראד באוקראינה. היא מקום מושבו של המִנהל העירוני של מלה ויסקה, אחת מההרומדות (Hromada, אזור חלוקה מנהלית) של אוקראינה. נכון לשנת 2021, האוכלוסייה מונה 10,133, ירידה מ-13,132 בשנת 2001.
העיר ממוקמת על נהר ויסי (Вись).
היסטוריה.
בקפות הקוזקים האוקראינים שכנה בשטח מלה ויסקה עיירה בשם ניקודימוב חוטיר (Nykodymiv Khutir).
הרבה שבטים, כולל סקיתים, עברו בשטח מלה ויסקה, אך לא חיו שם דרך קבע. בשנת 1752 מהגרים ממולדובה הקימו כפר על גדת נהר ויסי. כיום יישוב זה הוא אחד ממחוזות העיירה הנקראים "בסרביה" (אין לבלבל עם חבל הארץ בשם זה הנמצא במערב אוקראינה, על גבול רומניה).
חלק מהאדמות ניתנו במתנה לנסיך קודאשב על ידי קתרין השנייה. אותו נסיך עצמו קרא לעיירה על שמו (Kudesheve). השם המודרני "מלה ויסקה" ניתן על ידי קניאז אולאשין (Kniaz Ulashyn), שקנה את אדמתו של קודאשב באמצע המאה ה-19.
עד 18 ביולי 2020, מלה ויסקה הייתה המרכז המנהלי של ראיון מלה ויסקה. הראיון בוטל ביולי 2020 כחלק מהרפורמה האדמיניסטרטיבית של אוקראינה, שהפחיתה את מספר הראיונים של מחוז קירובוהראד לארבעה. הראיון אוחד לתוך ראיון נובואוקראינקה.
יהודים.
בעיירה היו לפני מלחמת העולם השנייה כ-200 יהודים - כ-2% מאוכלוסיית העיירה. עם כיבוש העיירה על ידי גרמניה הנאצית, בקיץ 1941, הוקם במקום גטו שיושביו מתו מעבודת פרך ומתנאי הקיום הקשים, או שנרצחו עד תום אותה שנה.
כיום.
במלה ויסקה שישה מחוזות: מיסטצ'קו (Mistechko, החלק הצפוני של העיר מופרד מהחלק המרכזי על ידי נהר ויסי); מיקרו-ראיון ויסי (Mikrorayon Vysi, אזור השינה של העיירה); בסרביה (אזור כפרי של העיירה); סטורצ'אקיבקה (Storchakivka); קודריבקה (Kudrivka); ראיון פיאטי ( Raion piaty); הקטאר (hektar).
חינוך ותרבות.
בעיירה שלושה בתי ספר תיכוניים, פנימייה, מרכז נוער, בית ספר לאמנויות ושני גני ילדים. בעיירה יש בית ספר מקצועי תיכוני. במלה ויסקה פועל מרכז תרבות, בו קיים מוזיאון להיסטוריה מקומית. בנוסף, ישנה ספרייה על שם לסיה אוקראינקה (Lesia Ukrainka).
כלכלה.
במלה ויסקה יש כמה חברות ועסקים קטנים, חנויות רבות, שוק במרכז העיר ושלושה סופרמרקטים. לפני 1993 פעל מפעל סוכר ואלכוהול במשך תקופה ארוכה, סיפק תוצרת לאוקראינה וייצא למדינות אחרות.
אוכלוסיית מלה ויסקה היא ברובה רוסית אורתודוקסית ויש שלוש כנסיות אורתודוקסיות בעיירה.
תקשורת המונים.
באזור מלה ויסקה יוצא לאור עיתון בשם "מאלוביסקיבסקי ויסטי" ("Malovyskivski Visti"). בנוסף, לכל ארגון וחברה בעיירה יש אזכור באתר הרשמי של העירייה.
אלה בשלישימו
אלה בשלישימו (חננו ה' חננו) הוא פיוט "סליחה" שחובר על ידי רבי שלמה הבבלי. הפיוט נאמר בסליחות כמנהג האשכנזים. ב"מנהג פולין" הוא נאמר ביום השישי של הסליחות, ולפיכך הוא אינו נאמר בשנים שבהן ראש השנה ביום חמישי או בשבת.
מבנה הפיוט.
הפיוט מורכב משמונה בתים, אשר יוצרים את האקרוסטיכון "שלמה הקטן". בנוסף, ראשי השורה השלישית בשלושת הבתים הראשונים יוצרים את האקרוסטיכון "שלמ". עזרא פליישר סבור שיש להשלים את האקרוסטיכון עם האות "ה", או זו שבאמצע השורה השלישית של הבית השלישי (הֱיוֹת נִסְתָּרִים) או שבשורה השלישית של הבית הרביעי יש להוסיף "ה" (?ה?שׁוֹבֵר).
כל בית מורכב משלוש שורות, בחלוקה הבאה: שתי השורות הראשונות בנויות, הן במבנה והן בתוכן, על בסיס הפסוק , המדבר על הניגוד בין הגויים, שמסתמכים במלחמה על כוחם הפיזי ועצמתם הצבאית, לבין עם ישראל, המסתמך על הקב"ה. השורה הראשונה בבית מקבילה לחציו הראשון של הפסוק, המדבר על הגויים, ומורכבת משתי צלעיות, כאשר הצלעית הראשונה פותחת במילה "אלה", והצלעית השנייה פותחת במילה "ואלה". שתי הצלעיות מתארות את אמצעי הקרב בהם נוקטים הגויים, תוך שימוש בדימויים שונים ממקורות היהדות לאמצעים המשמשים במלחמה (כך בשורה הראשונה - אֵלֶּה בְּשָׁלִישֵׁימוֹ / וְאֵלֶּה בְּפָרָשֵׁימוֹ / בִּקְרָב). בבתים הראשון, שני, שלישי ושמיני, בהם השורה מביאה שמות עצם בהם נוקטים הגויים, מובאת מילת סיום נוספת לשורה, המתארת את הפעולה אותה עושים עם העצמים (כך בשורה השנייה - אֵלֶּה בְּמָגִנָּתָם/ וְאֵלֶּה בְּצִנָּתָם / מִסְתַּחֲרִים). שורות אלו כוללות חמש מילים בשורה, ובהן יש חריזה נפרדת לשתי הצלעיות הראשונות, וחריזה נפרדת לצלעית השלישית, אשר זהה לחריזת שאר הבית. בבתים הרביעי עד השביעי מובאות בכל שורה רק פעולות אותם עושים הגויים, והשורות מכילות שתי צלעיות בנות שלוש מילים (סך הכל שש מילים בשורה). בשורות אלו שתי הצלעיות חורזות בחריזה הכללית של הבית.
השורה השנייה בכל בית מבוססת על חציו השני של הפסוק, וכמוהו פותחת במילה "ואנחנו", תוך הבאת תיארים שונים לקב"ה וליחס בין עם ישראל לבינו. השורה השלישית משלימה את השורה השנייה, וממשיכה את תיאור הקב"ה שמופיע בה.
מחרוזת הפזמון של הפיוט בנויה מצירוף של קטעים מתוך ארבעה פסוקים: חָנֵּנוּ ה' חָנֵּנוּ / עֲנֵנוּ ה' עֲנֵנוּ / עָזְרֵנוּ אֱלֹהֵי יִשְׁעֵנוּ / כִּי עָלֶיךָ נִשְׁעָנְנוּ. עזרא פליישר משער שאולי המחרוזת לא הופיעה במקורה בפיוט.
הערות שוליים.
Indiana University Press
פדרציית הקאנו הבין-לאומית
פדרציית הקאנו הבין-לאומית (באנגלית: International Canoe Federation) בראשי תיבות ICF, היא ארגון הגג של כל ארגוני הקאנו הלאומיים ברחבי העולם. משרדה הראשי נמצא בלוזאן, שווייץ, והיא מנהלת את כל ההיבטים של ספורט הקאנו ברחבי העולם. 157 מדינות חברות ב-ICF לאחר שנוספו שבע פדרציות לאומיות בקונגרס ה-ICF ברומא ב-2008.
לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, ה-ICF השעה אתלטים מרוסיה ומבלארוס מלהתחרות בכל אירועי הפדרציה הבין-לאומית לקאנו, והשעתה את כל בעלי התפקידים מרוסיה ובלארוס מלהשתתף ומלשפוט בכל אירוע רשמי של ה-ICF, וכן מלהשתתף או לקחת חלק בישיבות, ועדות ופורומים של ICF.
חברות.
איגודים לפי יבשות.
ישנן חמש אגודות יבשתיות הקשורות ל-ICF. אגודות אלו אחראיות לארגון אליפויות בכל יבשת, מתן תמיכה לפדרציות החברות בהן והעברת האינטרסים שלהן בישיבות מועצת המנהלים של ה-ICF.
האמנות המודרנית האנגלית
האמנות המודרנית האנגלית התפתחה על רקע ערעור מעמדה של האקדמיה המלכותית הבריטית לציור, בשני העשורים האחרונים של המאה ה-19. בעקבות שמרנותה הרבה של זאת, נאלצו הציירים הבריטיים לנדוד לפריס, שם פרח האימפרסיוניזם. משאמנים אלו שבו למולדתם ולא מצאו את עצמם, ב-1886 הם הקימו את 'המועדון האמנותי האנגלי החדש, כדי 'למחות נגד צרות המוחין של האקדמיה המלכותית'. ביניהם נמנו וולטר ריצ'רד סיקרט ופיליפ וילסון סטיר. בעקבות יוזמת שניהם, ברבות השנים יובאה לאנגליה האמנות שהלכה ושגשגה ביבשת, וגם בה נוצרו יצירות מופת, בהשפעת האימפרסיוניסטים, הקוביסטים, האקספרסיוניסטים ושאר זרמי האמנות האירופאית.
'המועדון האמנותי האנגלי החדש'.
סטיר הושפע מז'ורז' סרה ומשאר האימפרסיוניסטים. ביטוי לכך נמצא בראשית יצירתו, המתאפיינת בצבעיה הבהירים ובאופקיה המוגבהים. בציוריו קיימת פיוטיות לא מועטה ורבים בה דמויות של ילדים שמחים המשחקים לתומם.
סיקרט הושפע יותר מאדגר דגה ומויסלר (James Abbott McNeill Whistler). הוא דבק בצבעים כהים ועמומים בגוון מעודן; וערך קופמפוזיציות בלתי שגרתיות דמויות תצלום. כמו דגה, נושאיו לקוחים מהתיאטרון. בהמשך דרכו, הוא הושפע מתנועת הנאבי, אשר מייצגת מעבר מהאימפרסיוניזם לסימבוליזם - ואחד מציוריו המפורסמים הוא 'שיממון'.
קבוצת קמדן טאון נוסדה ב-1911 בהשראתו של סיקרט. קבוצה זו הייתה מורכבת מציירים מוכשרים בעלי נטיות אמנותיות מגוונות. בין חבריה נמנים ספנסר גור, הרולד גילמן, רוברט בוואן, וינדהם לואיס (אשר היה גם סופר). בין הבולטים בקבוצה זו היה אוגוסטוס ג'ון.
אמני הוורטקס.