המדליה אינה זהה למדליית השירות הראוי לשבח, שהיא עיטור צבאי נפרד. לשני העיטורים קריטריוני הענקה כמעט זהים, אך זו של מחלקת ההגנה מוענקת לחברי שירות המסופחים לכוחות משותפים בהם משרתים חיילים ממספר זרועות, ואילו המדליית השירות הראוי לשבח מוענקת לחברי שירות הפועלים במסגרת הזרועה בה הם משרתים.
קריטריונים.
המדליה הוכרזה לראשונה ב-3 בנובמבר 1977 בצו נשיאותי על ידי הנשיא ג'ימי קרטר במטרה להכיר בהישגים או בשירות ראוי, שאינו קרבי, כחלק מפעילות של כוח רב זרועי. השירות המוכר לצורך קבלת העיטורי הוא בדרך כלל לתקופה העולה על 12 חודשים, והיא כולל את כל הפעילות הנעשית במסגרת המשימה הרב זרועית. ההישג או השירות הנדרש לקבלת האות, הם בדרגה פחותה מזו הנדרשת לקבלת מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה.
משימה רב זרועית משמעותה "פעילויות, פעולות או ארגונים שבהם פועלים כוחות של יותר מזרוע צבאית אחד של ארצות הברית, כפי שהם משתקפים במסמכי כוח אדם משותפים או ברשימת המטלות המשותפות, מבצעים ומשימות משותפות בחסות מזכיר ההגנה, יו"ר המטות המשולבים, או מפקד פיקוד לקרבי מאוחד". החיילים המוקצים או המסונפים לכוח משימה משותף כיחידים, אינם חברים ביחידת שירות צבאי ספציפי, יכולים להיות זכאים לעיטור. חברי יחידות המסונפות כגוף לכוח המשימה זכאים לעיטורים המוענקים על ידי הזרוע בה הם משרתים. חיילים המשרתים בפיקוד בעלות הברית של אירופה, פיקוד בעלות הברית בזירה האטלנטית, בכוח הצבאי של נאט"ו וסוכנויות צבאיות הקשורות לתפקידי הצבא או פעילויות משותפות אחרות, יכולים לזכות בעיטור.
בשנת 2014 הרחיב הנשיא ברק אובמה את הזכאות לקבלת האות לכל אחד מחברי הכוחות המזוינים של אומה זרה ידידותית, ובכך איפשר להעניק את העיטור לקצינים בברית נאט"ו, בעלות ברית ואנשי כוח מגויסים בכירים שהוקצו / הוטמעו בסגל המטות המשולבים, ובפיקוד הקרבי המאוחד .
תיאור האות.
תיאור המדליה.
מדליית השירות הראוי לשבח של מחלקת ההגנה היא דיסקית ארד עגולה בקוטר 38 מלימטר. העיצוב הפנימי מורכב מזר של עלי דפנה הקשורים בסרט בבסיס המייצגים את ההישג. במרכז האות צורת מחומש החופפת מעט את הזר ומזכיר את המטרה של משרד ההגנה. מעל המחומש מונח נשר עם כנפיים מורמות הניצב על בסיס המחומש והמסמל את ארצות הברית. בצידה האחורי של המדליה מופיע הכיתוב " "Defense Meritorious Service"" בשלוש שורות אופקיים ובתחתית העיטור מופיעות המלים, "United States of America" . בין שני הכיתובים יש מקום לחריטת שם הנמען.
תיאור הסרט.
סרט המדליה ברוחב 35 מילימטרים מורכב מהפסים האנכיים הבאים: לבן (1.6 מילימטר), ארגמן (6.4 מילימטר), לבן (5.6 מילימטר), כחול (1.6 מילימטר), לבן (1.6 מילימטר), כחול (1.6 מילימטר), לבן (1.6 מילימטר), כחול (1.6 מילימטר), לבן (5.6 מילימטר), ארגמן (6.4 מילימטר) ולבן (1.6 מילימטר). הצבעים, ארגמן ולבן מייצגים את לגיון ההצטיינות ופסי הכחול מייצגים את משרד ההגנה.
הענקות חוזרות של מדליית השירות הראוי לשבח של מחלקת ההגנה מסומנים על ידי עיטור מוקטן של ענף עץ אלון בצבע ארד המוצמד לסרט העיטור. שיש הענקות חוזרות מסומנות על ידי עיטור מוקטן של ענף עץ אלון כסוף.
מרשל (סרט)
מרשל (באנגלית: Marshall) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה משפטית-ביוגרפי משנת 2017, שבוימה על ידי רג'ינלד האדלין, ונכתבה על ידי מייקל וג'ייקוב קוסקוף. בסרט מככב צ'דוויק בוסמן בתור ת'ארגוד מרשל, שופט בית המשפט העליון השחור הראשון. הסרט מתמקד באחד התיקים הראשונים של מרשל, מדינת קונטיקט נגד ג'וזף ספל. בסרט מככבים גם ג'וש גאד, קייט הדסון, דן סטיבנס, סטרלינג קיי בראון וג'יימס קרומוול.
בדצמבר 2015 הוכרז כי פרויקט ההפקה של הסרט יצא לפועל ובנוסף הוכרז על ליהוקו של בוסמן. צילומי הסרט החלו בלוס-אנג'לס באמצע דצמבר 2015, אך לאחר זמן מה הצילומים עברו לבאפלו, מפלי הניאגרה, וניו-יורק. הקרנת הבכורה של הסרט התרחשה באוניברסיטת הרווארד ב-20 בספטמבר 2017, והסרט יצא לארצות הברית על ידי "open road films" ב-13 באוקטובר 2017. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרים, מרביתן על משחקו של בוסמן. למרות זאת הסרט קיבל מספר רב של ביקורות שליליות על העדר העומק בעלילת הסרט והדמויות. הסרט הרוויח כ-10 מיליון דולר נטו כאשר התקציב עבור הפקתו שקול ל-12 מיליון דולר.
בטקס פרסי אוסקר ה-90 התמודד הסרט על פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר עבור השיר "Stand Up for Something".
עלילה.
עלילתו של הסרט מתחילה באפריל 1941, בה מרשל ת'ארגוד עורך הדין, עבור האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים (NAACP), המסתובב ברחבי ארצות הברית ומייצג אנשים צבעוניים המואשמים בפשעים שלא ביצעו כתוצאה מגזענות. מרשל נשלח לברידג'פורט, קונטיקט כדי להגן על ג'וסף ספל, נהג המואשם באונס על ידי מעסיקתו הלבנה אלינור סטרובינג, במקרה משפטי אשר הגיע לכותרות. בברידג'פורט, אחיו של סאם פרידמן, עורך דין מקומי לענייני ביטוח, מטיל עליו בניגוד לרצונו לדאוג לכך שמרשל יתקבל בתור עורך דין במשפט. השופט פוסטר מסרב ובסופו של דבר משנה את דעתו, אך אוסר עליו לדבר בזמן המשפט. לכן, פרידמן נאלץ להיות היועץ מוביל במשפט.
ספל נשבע למרשל שמעולם לא הייתה לו אינטראקציה מינית עם סטרובינג אך רופא מעיד שמצא פיסות של עור מתחת לציפורני כפות ידיה של סטרובינג, בנוסף לחבטות. מאוחר יותר בתהליך המשפט, סטרובינג מעידה שהייתה קשורה במושב האחורי של רכבה כאשר עצר שוטר את ספל. לאחר קבלת המידע הזה, מתעמתים מרשל ופרידמן עם ספל שמודה כי אכן שיקר כאשר טען כי לא הייתה לו אינטראקציה מינית עם סטרובינג.
במשפט, ספל טוען כי החבורות על גופה של סטרובינג נעשו על ידי בעלה. באותו הלילה הוא פגש את סטרובינג בחדרה כדי לדבר איתה בקשר לשכר שלו. הוא מצא אותה בחדרה כאשר נראתה במצוקה ומוטרדת. סטרובינג מבקשת ממנו שישכב איתה והוא נענה לבקשתה. לאחר זמן מה סטרובינג נכנסת לפאניקה מהמחשבה על שיגלו על הרומן או שתיכנס להריון. בניסיון להרגיע אותה, ספל מסיע אותה במכונית, אך סטרובינג נאלצת להתחבא כאשר שוטר עבר על פניהם. לאחר שהוא עוזב את המקום, סטרובינג מכריחה את ספל לעצור את המכונית על גבי גשר שעברו על פניו, והיא יוצאת בכוונה לקפוץ מהגשר כדי להתאבד. ספל מנסה להניא אותה מהמעשה, אך בסופו של דבר היא קופצת. סטרובינג שורדת, ולאחר שהיא מטפסת בחזרה אל הכביש נהג משאית אוסף אותה. היא מחליטה להמציא את הסיפור לפיו אנס אותה ספל כדי לחפות על העובדה שהרומן התקיים מרצונה החופשי ומיוזמתה.
לפני הכרעת הדין מרשל נאלץ לעזוב את ברידג'פורט ולילה לפני כן הוא ופרידמן מכינים את נאום הסיום שמועבר על ידי פרידמן לבדו. פסק הדין הסופי שהוגש היה כי ספל אינו אשם. פרידמן מודיע למרשל את החדשות דרך הטלפון, ומרשל ממשיך לתיק הבא שלו.
הפקה.
הצילומים החלו בלוס אנג'לס באמצע דצמבר 2015, ולאחר מכן עברו לבופאלו בתחילת 2016, שם צילמו בעיריית באפלו, התחנה המרכזית, מכללת דיימן, אורקארד פארק, ומפלי הניאגרה.רג'ינלד האדלין ביים את הסרט לפי התסריט של מייקל קוסקוף ובנו של מייקל קוסקוף, ג'ייקוב קוסקוף. החברה הסינית Super Hero Films מימנה את הסרטת שהופק על ידי פאולה וגנר דרך Chestnut Ridge Productions, יחד עם האדלין וג'ונתן סאנגר.
הוצאה לאקרנים.
ההקרנה הראשונה של הסרט באוניברסיטת האוורד ב-20 בספטמברת 2017, ויצא לשאר מדינות ארצות הברית ב-13 באוקטובר 2017.
מכירות כרטיסים.
בארצות הברית ובקנדה, הסרט הוצא לאקרנים יחד עם "מזל טוב", "נקמה זרה" ו"פרופסור מרסטון ונשות החיל", הייה צפי שהסרט יכניס בין 3–4 מיליון דולר ברוטו מהקרנה ב-821 בתי קולנוע בסוף השבוע הראשון שלו. בסופו של דבר הסרט הכניס 3 מיליון דולר.
פרסים.
בטקס פרסי אוסקר ה-90 התמודד הסרט על פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר עבור השיר "Stand Up for Something", השיר הטוב ביותר לפי בחירת המבקרים, פרס סטלייט לשיר המקורי הטוב ביותר. הוא ניצח בקטגוריה האחרונה אך הפסיד את השתיים הראשונים לשיר "Remember Me" מהסרט "קוקו".
אויגור
גיירמו פריאנס הרננדס
גיירמו פריאנס הרננדס (בצרפתית: ; נולד ב־3 בינואר 1962) הוא רופא לפסיכולוגיה, עיתונאי עצמאי מתנגד פוליטי בקובה.
קורות חיים.
הרננדס נולד ב-3 בינואר 1962 בעיירה סנטה קלרה אשר במרכז קובה. אביו, גילרמו פריאנס קי, היה חבר לשעבר בתנועת "ה-26 ביולי" וחלק מכוחות הצבא הקובניים, ואמו הייתה פרמדיקית. פריאנס גדל אצל סבו ובשנת 1974 אביו שלח אותו לבית הספר " קמילו צ'ינפוגוס" שם נערכו חיילים ללחימה באמריקה הלטינית ובאפריקה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר, בשנת 1980, הוא נשלח למלחמה באנגולה והוצב במחלקה המורכבת מיחידות אנטי מפלגתיות ויחידות מיוחדות. הוא נשלח לאחד עשר מבצעים צבאיים, שבמהלכן נורה פעמיים, ועליהם קיבל עיטורים צבאיים רבים. בשנת 1981 החל ללמוד בבית ספר צבאי גבוה יותר באקדמיה המוטסת אשר בברית המועצות שבוגריו נקראו "הכומתה הכחולה", אך עקב רשלנות סבל מחשיפה לחומר עצבי כימי שפגע בבריאותו עד כדי כך ששוחרר מהצבא. באזרחות, הוא חקר את העולם הספרותי, גילה את ההיסטוריה שהייתה נסתרת מעיניו עד כה והפך לאנטי-קומוניסטי.
חזרתו לקובה.
בשנת 1983 חזר לקובה והחל ללמוד פסיכולוגיה באוניברסיטת סנטרל דה לאס וילות. עקב עמדותיו הפוליטיות הפומביות, הוא נכנס לרשימת המעקב של המשטרה החשאית. פריניאס סיים את בית הספר בשנת 1988, אך לא יכול היה להיות פרופסור לפסיכולוגיה מכיוון שהוא נחשב לא אמין מבחינה פוליטית.