הסיפור הראשון נכתב על כריסטופר רובין ופו הדב, והתרחש ביער אשדון אשר סמוך לחוות קוצ'פורד בה התגוררה משפחת מילן. ככל שנוספו צעצועים נוספים לחדר הילדים של בילי מון (כינוי החיבה של כריסטופר רובין), כך נוצרו גיבורים חדשים לסיפורים. כמה מחיות הבד שלפיהן נוצר הספר (פו, חזרזיר, נמיר, איה וקנגה) שוכנות מאז 1987 באגף הילדים של הספרייה העירונית של ניו יורק.
מאפייני עלילת הספר.
בסיפורי "פו הדב", כריסטופר רובין הוא הילד אשר מקשיב לסיפורי פו וחבורתו מפי אביו. הסיפורים מלאי קסם והרפתקאות המתרחשים ביער ת"ק פרסאות (או יער מאת האקרים בתרגומים אחרים), הלוא הוא יער אשדאון.
ביער מקיימים כריסטופר רובין, פו הדב, חזרזיר, ארנב, איה, קנגה, רו, נמיר וינשוף מערכת יחסים מגוונת ומיוחדת, המעמידה אותם פעמים בצרות ופעמים בשמחות. זהו מעין מיקרוקוסמוס של החברה, כאשר כל חיה היא בעלת אופי המייחד אותה ולכל חיה גם דפוסי התנהגות קבועים. החיות מנהלות את אורח חייהן, מחליטות על מעשיהן ומהלכיהן ונושאות בתוצאות. גם הן, כמו בני האדם, בעלות מגרעות אשר לרוב גוררות אותן לבעיה חדשה ומסוכנת מקודמתה.
עם זאת, כל חיה יודעת כי אם תיקלע לצרה, קושי או סכנה, היא תוכל לסמוך על חבריה כי יסייעו לה. כל חבר יכול לעזור ולתת יד בדרך המיוחדת לו, כדי להחזיר את המצב לקדמותו. חשוב לזכור כי כל החיות אינן מאיימות זו על רעותה בטרף, כולן צמחוניות, וחיות יחד בהרמוניה.
את הספר המקורי ואת רבים מתרגומיו מלווים ציוריו של ארנסט שפארד, שנעשו תחילה בשחור לבן ומאוחר יותר בצבע, והפכו לחלק בלתי נפרד מהספר. דב הצעצוע שעל-פיו צויר פו הדב הוא זה של גראהם שפארד, בנו של המאייר.
פילוסופיית החיים של פו הדב.
ספרי פו הדב משכו את לבם של ילדים ומבוגרים כאחד. הספר מכיל אמירות פסיכולוגיות-פילוסופיות שונות. פו למשל מעיד כי הרגע המאושר ביותר בחיים הוא הרגע שלפני אכילת הדבש. פו הדב במעשיו, התנהגותו ודרך חשיבתו משקף פילוסופיית חיים משלו שעיקריה:
תַּרגומים ועיבודים של הספר.
תרגומים.
הספר תורגם ליותר משלושים שפות, ובהן ללטינית בשנות השישים.
תרגום ראשון לעברית, בידי ורה ישראלית וא"ד שפירא, יצא לאור בשנת 1943. את השירים בתרגום זה תרגם נתן אלתרמן. תרגום שני נעשה בידי דן מישר, בשנים 1996-1995, והוא יצא לאור ביולי 2003, לאחר מות המתרגם. בשנת 2004 יצא לאור תרגום שלישי, בידי אבירמה גולן. כל התרגומים יצאו לאור בהוצאת "מחברות לספרות", שהיא בעלת הזכויות על הגרסה העברית של הספר.
לספר ההמשך "הבית בקרן פו" יצאו שלושה תרגומים לעברית: הראשון, של אהרן אמיר משנת 1951; השני, של אוריאל אופק משנת 1979; והשלישי, של אבירמה גולן משנת 2010. גם תרגומים אלו יצאו בהוצאת "מחברות לספרות".
ספרים מבוססים על פו.
בעקבות ספרי פו הדב, יצאו מספר ספרים המצטטים קטעים ממנו בהקשרים שונים:
סרטים.
בשנת 1961 רכשה חברת דיסני את הזכויות על השימוש בדמותם של פו הדב וחבריו, והביאה לפריחה רבתי של דמותו. החברה הפיקה שישה סרטים מצוירים וכן סדרות טלוויזיה אחדות על פו הדב, ושיווקה מאות מוצרים המתבססים על דמותו.
סרטים באורך מלא.
בינואר 2022 קניינו הרוחני של הספר הפכו לרשות הציבור בארצות הברית, ולכן חברת וולט דיסני איבדה את זכויותיה הבלעדיות על עיבוד הדמויות המתוארות בספר. בעקבות מהלך זה, הופק סרט האימה "" מאת רייס פרייק-ווטרפילד.
אלן אלכסנדר מילן
אלן אלכסנדר מילן (באנגלית: Alan Alexander Milne;
18 בינואר 1882 – 31 בינואר 1956), המוכר יותר בשם העט א. א. מילן, היה סופר, מחזאי ומשורר בריטי, מחבר ספר הילדים הנודע פו הדב והמשכו הבית בקרן פו, וכן שני ספרי שירה לילדים, "פעוטים היינו" (When We Were Very Young) ו"אנחנו שנינו" (Now We Are Six), שגם באחדים מהשירים שבהם מופיעים פו וחבריו.
קורות חייו.
מילן נולד וגדל בלונדון. כבר בגיל שמונה כתב בעיתון בית ספרו על חוויות הטיול ביער אשדאון, שם יתרחשו בהמשך עלילות פו וחבריו.
אביו, מנהל בית ספר פרטי לבנים, רצה שבנו ימשיך את דרכו. מילן למד בבית הספר שניהל אביו, ובין מוריו שם היה סופר המדע הבדיוני ה. ג'. וולס. מילן למד מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג', לאחר שזכה במלגה לכך, אך לאחר לימודיו בחר בכתיבה.
בשנת 1905 יצא לאור ספרו הראשון, נאהבים בלונדון, שזכה לביקורות שליליות. מילן המשיך לכתוב, ולאחר זמן מה התפרסמו שיריו בשבועון הסאטירי פאנץ'. בגיל 28 לערך הוא נמנה עם חברי המערכת של השבועון והוזמן לארוחות הערב, שם התיידד עם סופרים חשובים של אותה תקופה. הוא המשיך לכתוב בשבועון, וכמו כן לערוך כתבי יד של אחרים.
בשנת 1912 נשא לאישה את דורותי-דפנה דה סילינקור, שאותה הכיר במסיבה של "פאנץ'" וראה בה את "המלאך השומר שלי". הוא התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, אך לאחר ארבעה חודשים בחזית חלה ועבר לתפקיד עורפי. בשנת 1917 כתב את "מעשה במעשה", מעשייה אנטי-מלחמתית. ב-1918 החל לכתוב מחזות וזכה להצלחה.
בשנת 1920 נולד בנו כריסטופר רובין מילן, אשר נשאר בן יחיד להוריו. אמו, דפנה, שרצתה בבת, נהגה להלבישו בבגדי בנות. בדרך כלל נקרא כריסטופר רובין בכינוי החיבה "בילי מון".
בשנת 1924 קנה מילן את חוות קוצ'פורד במחוז סאסקס, סמוך ליער אשדאון. עד שנת 1940 בילתה המשפחה בבית הכפר בפגרת חג הפסחא ובקיץ. כריסטופר רובין הרבה לטייל ברחבי היער עם האומנת שלו. הוא היה ילד יצירתי ומתבודד, אשר המציא לעצמו סיפורים, שהתרחשו סביב צעצועיו והיער.
בשובו מן היער, היה מספר את הסיפורים שהמציא לאביו. מאוחר יותר היוו סיפורים אלו את הבסיס לעלילות כריסטופר רובין ופו הדב, אליהם מיזג האב את זיכרונות ילדותו ודמיונו.
בבגרותו חש כריסטופר רובין מרירות רבה על הופעתו בספרים שכתב אביו, וראה בכך סוג של ניצול.
מילן והמאייר ארנסט שפארד נפגשו בשבועון הסאטירי "פאנץ'", ותחילה לא חיבבו איש את רעהו. לאחר זמן מה, החלו השניים לעבוד על שירי ספרו של מילן "פעוטים היינו", והקהל אהב את התוצאה. שפארד אייר את שני ספרי השירה של מילן ושני ספרי פו. איוריו התבססו על מקומות אותנטיים ביער אשדאון ובחווה, כפי שדרש ממנו מילן.
מילן כתב גם רומנים אחדים, קובצי סיפורים, מחזות, וספרים בעקבות קורותיו במלחמת העולם הראשונה. כמו כן המחיז את "הרוח בערבי הנחל". הוא אמר כי כה התאהב בספר עד כי הצטער שלא כתב אותו בעצמו, וכי לעיתים שגה לחשוב כי כך היה.
בשנת 1952 הפך מילן לנכה, בעקבות ניתוח מוח שעבר, ופרש לבית הכפר בחוות קוצ'פורד. הוא נפטר ב-31 בינואר 1956.
ג'יי. קיי. רולינג
פוארטו ריקו
פוארטו ריקו (בספרדית: Puerto Rico) הוא אי בים הקריבי בקבוצת האנטילים הגדולים, מדינת חסות של ארצות הברית, שנהנית מממשל עצמי נרחב ותושביה הם אזרחי ארצות הברית. מבחינה תרבותית שייכת פוארטו ריקו לארצות אמריקה הלטינית.
היסטוריה.
התקופה הטרום-קולומביאנית.
לא הרבה ידוע על ההיסטוריה של פוארטו ריקו לפני בואם של הספרדים. האנשים הראשונים שהתיישבו היו אורטויורואידים. בחפירה ארכאולוגית באי וייקס ב-1990 נמצאו שרידי אדם מ-2000 לפני הספירה המיוחסים לתרבות זאת. בין 120 ל-400 לספירה הגיעו לאי שבט האיגנרי מאזור האורינוקו. בין המאה ה-7 למאה ה-11 לספירה התפתחה תרבות הטאינו ובערך בשנת 1000 לספירה הפכה לתרבות השלטת עד לבואם של הספרדים.
השלטון הספרדי.
במסעו השני הגיע כריסטופר קולומבוס לפוארטו ריקו ב-19 בנובמבר 1493. האי היה מאוכלס על ידי אינדיאנים משבט הארווק הידועים בשם טאינו. האינדיאנים כינו את האי בוריקן או בורינקן. קולומבוס העניק לו את השם סן חואן באוטיסטה על שם יוחנן המטביל. העיר המרכזית באי נוסדה ב-1509, ונחשבת כיום לעיר העתיקה ביותר בשטחי ארצות הברית. עקב טעות שנפלה באחת המפות הספרדיות המוקדמות, קיבלה עיר הנמל את שמו של האי (סן חואן), ואילו האי כונה בשמה של העיר (פוארטו ריקו - "נמל עשיר"). שינוי זה הפך רשמי ב-1521 ושמות אלה, לאי ולעיר, נותרו מאז. ב-1510 חואן פונסה דה לאון היה למושל הראשון של האי.
במהרה האי יושב על ידי הספרדים והטאינו נאלצו לעבוד עבור הספרדים ורובם הוכחדו במחלות ובתנאי העבודה הקשים. את אוכלוסיית האינדיאנים המקומית החליפו עבדים שיובאו מאפריקה. פוארטו ריקו נחשבה לעמדה אסטרטגית של ספרד בקריבים וכונתה "המפתח לאמריקות". למרות זאת במאות ה-17 וה-18 הופנו רוב המשאבים למושבות ביבשת.
בשל האיום מיריבים אירופים נבנו חומות ומצודות להגנה על נמל סאן חואן. על אף ניסיונות חוזרים ונשנים לא הצליחו האנגלים הצרפתים וההולנדים לכבוש את האי ולהחזיק בו במשך תקופה ארוכה. החומות המרשימות של סן חואן ושני המבצרים הגדולים של העיר - אל מורו וסן קריסטובל - עומדים במלוא תפארתם עד עצם היום הזה ומושכים תיירים רבים.
הרפורמות של המאה ה-19 גרמו לגידול באוכלוסייה ופריחת הכלכלה וליצירת הזהות המקומית של האי. לאחר הקמתן של מדינות עצמאיות באמריקה הלטינית נשארו פוארטו ריקו וקובה השריד האחרון לאימפריה הספרדית בעולם החדש.
במחצית השנייה של המאה ה-19 העוני והקרע עם ספרד גרמו לאי שקט ולהתקוממות ב-1868. המרד דוכא במהירות ובקלות אבל הדרישה לממשל עצמי לא נעלמה וב-1897 העניקה הממשלה הליברלית בספרד ממשל עצמי מוגבל לפוארטו ריקו וקובה, שלא שרד זמן רב.
שלטון ארצות הברית.