העיר המוכרת לנו כיום הוקמה ב-5 במרץ 1584 על ידי הדוכס קרל (לימים המלך קרל התשיעי), שעל שמו נקראה העיר. באותן שנים היו 45 משקי-בית בעיר, שבהם התגוררו כ-150 תושבים (כלומר יותר "כפר גדול" מאשר "עיר גדולה"). רוב תושבי העיר היו אנשים שהגיעו מהכפרים של ורמלנד, אך עם זאת היו גם תושבים שהגיעו ממקומות אחרים. כדי לעודד תושבים נוספים להגר לעיר ולהגדילה, הציע קרל פטור ממס לתושבים למשך 20 שנה.
קרל בנה את ביתו בתוך העיר, במקום שנקרא "גני המלך" (Kungsgården). קתדרלת העיר, שנבנתה בין השנים 1724-1730 על ידי הלר הנוצרי (Christian Haller), הוקמה באותו המקום שבו שהה ביתו של קרל.
העיר נודעה לראשונה בהיסטוריה של שוודיה המודרנית בלילה של ה-7 במרץ 1809, עת הצית לוטננט קולונל גאורג אדלרספאר, מפקד הצבא שהוצב בוורמלנד, מהפיכה נגד המלך גוסטב הרביעי אדולף, על ידי הנפת דגל המרד בקרלסטד והחל לצעוד לכוון סטוקהולם.
קרלסטד סבלה מארבע שריפות גדולות. לאחר השריפה האחרונה, ב-2 ביולי 1865, נותרו עומדים על תילם ברחבי העיר רק הקתדרלה ומספר בתים בודדים. לאחר מכן נבנתה קרלסטד מחדש עם שדרות רחבות.
בשנת 1905, התנהל המשא ומתן ולאחר מכן נחתם ההסכם לפירוד האיחוד השוודי-נורווגי בעיר קרלסטד.
במרכז העיר עובר "הנחל הטהור" (בשוודית: "Klarälven"), שמתחיל את דרכו באגם הצפוני ביותר במחוז ורמלנד, על יד הגבול הנורווגי, ונשפך לאגם ונרן לאחר שמתפצל לכמה יובלים בתוך העיר.
גובהה של העיר מעל פני הים הוא כ-64 מטרים.
בעיר ישנה קתדרלה ואוניברסיטת קרלסטד.
בורוט פאחור
בורוט פאחור (בסלובנית: Borut Pahor; ) הוא פוליטיקאי סלובני סוציאל-דמוקרטי. שימש כראש ממשלת סלובניה בין השנים 2008–2012 ומכהן כעת כנשיא סלובניה, החל מ-2012.
חייו.
בורוט פאחור נולד בעיר פוסטוינה בסלובניה (שהייתה אז חלק מיוגוסלביה). למד באוניברסיטת ליובליאנה. הוא כיהן במספר תפקידים בולטים. נבחר לפרלמנט הסלובני ב-1990. ב -1992 נבחר לסגן יו"ר האספה הלאומית. בתקופת כהונתו בשנים 1992–1996 כיהן בוועדת העצרת של האיחוד האירופי, בוועדה לפיקוח על שירותי ביטחון ומודיעין וועדת ההגנה; הוא גם הוביל את משלחת סלובניה באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה. בשנת 2004 נבחר לפרלמנט האירופי. בשנת 2008 נבחר כראש ממשלת סלובניה. בבחירות שנערכו בדצמבר 2011 הפסיד, אך ביוני 2012 נבחר כנשיא סלובניה.
בנובמבר 2017 שוב ניצח פאחור בבחירות לנשיאות סלובניה.
קורי גרדנר
קורי גרדנר (באנגלית: Cory Gardner; נולד ב-22 באוגוסט 1974) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. בשנים 2015–2021 כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו, עד שהפסיד בבחירות לסנאט בקולורדו ב-2020 לג'ון היקנלופר.
ביוגרפיה.
גרדנר נולד ביומה שבקולורדו, דור חמישי למתיישבים במקום. אביו היה נציג מטעם המפלגה הדמוקרטית במועצת העיר. בצעירותו עבד בעסק המשפחתי בתחום המסחר בכלים חקלאיים. ב-1997 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של קולורדו וב-2001 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת קולורדו. בתום הלימודים עבר לוושינגטון די. סי. ושימש דובר התאחדות מגדלי התירס. בשנים 2002 עד 2005 שימש עוזרו ויועצו המשפטי בתחום החקלאות של הסנאטור ויין אלארד.
בשנים 2005 עד 2011 כיהן כחבר בבית הנבחרים של קולורדו, בין השאר שימש מצליף סיעת המיעוט. בנובמבר 2010 ניצח בבחירות למושב המחוז ה-4 של קולורדו בבית הנבחרים של ארצות הברית וב-2012 זכה בבחירות לכהונה נוספת.
ב-2014 התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית, הוא גבר על הסנאטור המכהן מהמפלגה הדמוקרטית, מארק יודול. בינואר 2015 הושבע כחבר הסנאט. גרדנר חבר בוועדת המסחר, המדע והתחבורה בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע, בוועדת החוץ ובוועדת העסקים הקטנים והיזמות.
במהלך הבחירות לסנאט של ארצות הברית בקולורדו ב-2020 נחשב גרדנר לאנדרדוג רציני בהתמודדותו לתקופת כהונה שנייה מול ג'ון היקנלופר, לשעבר מושל קולורדו. ביום הבחירות הכלליות הפסיד גרדנר בפער של כ-10% להיקנלופר.
גרדנר נשוי ואב לשלושה.
אבובכר טפאווה בלאווה
עבד אל-סאלם עארף
עבד אל סאלם עארף
מרטין היינריך
מרטין טרבור היינריך (באנגלית: Martin Trevor Heinrich; נולד ב-17 באוקטובר 1971) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת ניו מקסיקו מאז 2013.
קורות חיים.
היינריך נולד בפאלון שבנבדה, לשירלי לבית בייבי, ולפיטר היינריך. ב-1995 סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת מיזורי, ולאחר מכן סיים קורסים באוניברסיטת ניו מקסיקו. בשנים 1996–2001 שירת כמנהל ניהולי של קרן "Cottonwood Gulch", ארגון ללא מטרות רווח מניו מקסיקו, המייעד את עצמו ללמד תלמידים צעירים מדעי הטבע ומדעי הסביבה. הוא גם הקים חברת ייעוץ העוסקת ביחסי ציבור.
משנת 2003 ועד 2007 שירת במועצת העיר אלבקרקי, כאשר בשנת 2006 כיהן כנשיא המועצה. במהלך שירותו במועצה מטרותיו היו, לדבריו, הפחתת הפשע, העלאת שכר המינימום ויצירת מקומות עבודה. הוא גם תומך במקורות אנרגיה חלופיים. בפברואר 2006 מונה על ידי מושל ניו מקסיקו, ביל ריצ'רדסון, לנאמן משאב טבע של המדינה.
בבחירות בנובמבר 2008 גבר על יריבו הרפובליקני בהתמודדות על המושב של המחוז ה-1 מטעם ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית, ושירת בבית הנבחרים בשנים 2009–2013. באפריל 2011 הודיע כי יתמודד על מושב הסנאט שמותיר הסנאטור הדמוקרט ג'ף בינגאמן, אשר החזיק במושב מ-1983 ועד 2013. הוא התמודד בבחירות הכלליות מול יריבתו הרפובליקנית הת'ר וילסון, וניצח בפער של 6% ממניין הקולות. במרץ 2015 נמנה עם הסנאטורים הבודדים שלא נכחו בנאום בנימין נתניהו בפני הקונגרס של ארצות הברית כנגד הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. בנובמבר 2018 ניצח בבחירות לכהונה שנייה בסנאט.
היינריך נשוי לג'ולי ואב לשניים.
פלך גרודנו
פלך גרודנו (ברוסית: Гродненская губерния) היה גוברנייה באימפריה הרוסית, שבירתה הייתה העיר גרודנו (כיום הורדנה שבבלארוס).
הפלך הוקם מספר שנים לאחר חלוקת פולין ב-1801, לפני כן ברובו היה חלק מפלך וילנה. הפלך פורק סופית 1915. כיום רוב השטח של הפלך ההיסטורי נמצא בשטחה של בלארוס, כמו כן חלקיו נמצאים בשטחיהן של פולין, אוקראינה וליטא.
אוכלוסייה.
ההרכב הלאומי של אוכלוסיית הפלך ב-1897:
פלך וילנה
פלך וילנה (רוסית: Виленская губерния) היה גוברנייה באימפריה הרוסית, שבירתה הייתה העיר וילנה (כיום בירת ליטא).
הפלך הוקם לאחר חלוקת פולין השלישית ב-1795, ופורק סופית ב-1915. בתקופת שלטונו של אלכסנדר הראשון ב-1801 הפלך חולק לשנים, בחלק השני הוקם פלך גרודנו. כיום רוב השטח של הפלך ההיסטורי נמצא בשטחה של ליטא, וחלקים קטנים יותר נמצאים בשטחי פולין ובלארוס.
אוכלוסייה.
ההרכב הלאומי של אוכלוסיית הפלך ב-1897:
קווארקן
סינגור עצמי
סינגור עצמי הוא היכולת של האדם לדבר או לפעול בעד עצמו, לעמוד על מימוש זכויותיו כאדם, להחליט מה טוב עבורו ולקבל אחריות על החלטותיו.
פעולה זו מתבצעת על ידי הפרט או הקבוצה למען עצמם ומציגה את הצרכים והבעיות כפי שהפרט או הקבוצה חווים אותם. העיקרון המנחה של סנגור עצמי הוא לאפשר לאדם לקבל החלטות הנוגעות לחייו במטרה להיות עצמאי יותר.
אחד האמצעים שניתן לממש בפועל באמצעותם את עקרון הסנגור העצמי, הוא שיתוף מקבלי השירות בתהליכי קבלת החלטות. כך למשל, בשלושים השנים האחרונות יש מגמה הולכת וגוברת במדינות שונות, ובהן ישראל, של שיתוף מקבלי השירות בתהליכים מערכתיים בתחום השירותים החברתיים — בעיצוב המדיניות המנחה בהם, בתכנונם ובהספקתם.
היסטוריית התנועה לסנגור עצמי.
המושג סנגור עצמי הוא תולדה של התנועה לזכויות האדם שהחלה את דרכה בשנות ה-60 וה-70 של המאה עשרים. התנועה לסנגור עצמי של אנשים עם מוגבלות צמחה כדי לקדם אנשים עם מוגבלות בכלל ואנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית (נקראת גם מוגבלות קוגניטיבית או מוגבלות אינטלקטואלית) בפרט על מנת לשמור ולדרוש את זכויותיהם. התנועה לסנגור עצמי של אנשים עם מוגבלות שכלית היא תנועה חדשה יחסית, המתייחסת למושג איכות חיים, שמצוי בשימוש הולך וגובר בתחום זה משנת 2000. בשנת 1968 הוקמה בשוודיה הקבוצה הראשונה המורכבת מאנשים עם מוגבלות שכלית, אשר תבעו להשמיע את קולם בנושאים הקשורים אליהם בכנס הלאומי הראשון של אנשים עם מגבלות אינטלקטואליות. בכנס שנערך שנתיים אחר כך, גובשו המלצות לשיפור זכויותיהם כבני אדם שווים.
בשנת 1973 קמה במדינת אורגון שבארצות הברית תנועת People First. השם נבחר על ידי חברי הקבוצה לאחר שבניסיון למצוא שם אמרה אחת החברות ג'ודי קוניו ״אנחנו ראשית אנשים, המוגבלות שלנו היא משנית, מדוע לא יכולים לקרוא לנו קודם כל אנשים?״. ההתעוררות החלה לאחר שמספר אנשים עם מוגבלות מהעיר סאלם שבאורגון השתתפו בכנס וחזרו עם אכזבה גדולה שקולם לא נשמע. כל הדוברים בכנס היו אנשי מקצוע בתחום הטיפול והשיקום, כולם אנשים ללא מוגבלות שבאו לדבר על אנשים עם מוגבלות, תוך התעלמות מוחלטת מאלו האחרונים. בתגובה, החליטו קבוצת אנשים עם מוגבלות שכלית להתארגן והקימו כנס משל עצמם. כיום התנועה וותיקה ביותר ופועל בלמעלה מ-36 מדינות שונות בעולם.