נקה
נקה (שם מלא: נקה תעשיות חימיות ורפואיות של המזרח הקרוב בעמ; שם בעת ההקמה: נ. ק. ה. - "תעשיית חימיות ופרמסיטיבות למזרח הקרוב בע"מ") חברה תעשייתית ישראלית, נוסדה ב-1938.
חברת נקה נוסדה על ידי משפחת יוחננוף (האחים יוסף ויהודה), תעשיין הטקסטיל מקס דלפינר והכימאי ומהנדס הטקסטיל ראובן חזן. חזן ביסס את הקמת המפעל על המצאה שפיתח בעת עבודתו במפעל טקסטיל שייצר בדים לצבא הבריטי - אבקה לכביסה שאינה פוגעת בבד.
המותגים הראשונים של החברה היו סינטבון - סבון כביסה מוצק, ששימש לכל מטרה, וטקסטיל שמפו - אבקת כביסה. בשנת 1952 הושק סבון הטיפוח נקה 7, שברבות השנים הפך למותג ששרד עד ימינו. גם סינטבון וטקסטיל שמפו עדיין מיוצרים ומשווקים.
בשנת 1952 רכש חזן את מלוא הבעלות על החברה, יחד עם משפחת גיסתו, מרגריט שמחון. ב-1982 הפכה נקה לחברה בורסאית.
ב-1985 רכשה "אגיס" 25% מנקה, וב-1997 רכשה את מלוא הבעלות בנקה ומחקה אותה מהמסחר בבורסה. נקה מוזגה לתוך "קרליין" לשם התייעלות, החברה הממוזגת נקראה "קרליין-נקה". ייצור הסבון והדטרגנטים נותר במפעל נקה בפתח-תקוה, קווי ייצור אחרים הועברו למפעל קרליין בירוחם. ב-2003–2004 הוחלט על סגירת המפעל בפתח תקווה, וכל הייצור הועבר לירוחם.
ב-2005 התמזגה אגיס לתוך פריגו, לרבות מותגי נקה וקרליין, שהמשיכו להיות מיוצרים במפעל בירוחם.
ב-2009 מכרה פריגו את עסקי מוצרי הצריכה (לרבות נקה) לקבוצת אמיליה פיתוח, חברת החזקות ישראלית. לאחר כשבועיים, בנובמבר 2009, חברת סנו, באמצעות חברת קוסמופארם שבבעלותה, רכשה מקבוצת אמיליה את כל מותגי "קרליין" לרבות "נקה 7".
נקה 7.
סבון הטיפוח המוצק נקה 7 הושק בשנת 1952. הוא היה מוצר חדשני לזמנו, בעל רמת חומציות נייטרלית 7PH, על שמה נקרא. נקה 7 היה גם האל סבון המוצק הראשון, מתחרה לדרמפון, האל-סבון הנוזלי היחיד שהיה קיים בשוק עד אז.
לפרסום המותג נלווה משנות ה-50 ג'ינגל שהפך למפורסם מאוד. הוא כלל שישה בתים בני ארבע שורות כל אחד, כאשר לאחר השורה השלישית בכל בית נשמעו שלוש מחיאות כפיים. להלן מילות הבית הראשון:
בשנות ה-80 הועלה מסע פרסום שגונה כסקסיסטי והוסר במהרה עקב תלונות מהציבור. הוא הציג אשה עירומה במעיל גשם שקוף רצה ברחוב, בליווי הסיסמה "החתיכה הכי טובה בעיר", התייחסות בדו-משמעות לסבון המוצק ולדוגמנית.
הסבון המוצק של נקה 7 היווה עד 1995 85% ממכירות נקה. ב-1995 עודכן המוצר בתוספת קרם לחות, ובמסגרת מסע הפרסום לחשיפתו הופק סרטון פרסום ל"נקה 7" בכיכוב ידוענים רבים: יעל אבקסיס, מאור כהן, דנה ברגר, שלומי שבת, אלי ישראלי, יאיר ניצני, סי היימן. הסרטון לווה בג'ינגל המוכר של המותג, שמילותיו שונו אך נותרה מנגינתו המוכרת.
ב-1997 הופק מסע פרסום נוסף, עם דודי בלסר ואיה קורן. הפרסום נועד לחשוף את הרחבת קו המוצרים ולחזק את הקשר הרגשי של קהל היעד למותג, זאת על ידי שימוש במנגינת הג'ינגל הוותיקה עם מחיאות הכפיים ובסיסמאות "נקה 7 - בשבילי זה הבית", "נקה 7 - הגוף חוגג".
ב-2004 עבר המותג "נקה 7" מיתוג מחדש ומתיחת המותג למוצרים נוספים מלבד הסבון המוצק, לרבות סבון נוזלי והפרדה קטגורית בין סבוני גוף לסבוני ידיים, תוך שימוש בעיבוד מחודש לג'ינגל הוותיק בסרטוני הפרסומת, שכלל תיפוף גוף.
ב-2007, כאשר המותג "נקה 7" היה ברשות פריגו, הוחלט להפסיק לתת לו תמיכה שיווקית (וכך גם למותג "סינטבון"), ולעומת זאת לחזק את המותג "קרליין", תוך הנחה כי מוצרי "נקה 7" יורדו בהדרגה מהמדפים בשנים הבאות.
ב-2009 עברו מותגי קרליין ונקה 7 לרשות סנו, אשר בחרה להמשיך לתמוך שיווקית במותג. בדצמבר 2010 הועלה מסע פרסום חדש, לקטגוריית השמפו של המותג, תחת הסיסמה "תענוג אמיתי נקה 7", המתכתבת עם מילות הג'ינגל המקורי. ב-2012 הושקה סדרה נוספת של סבוני רחצה במותג נקה 7, בשם "מגע הקטיפה".
נקה 7
שריר מפרק הברך
דגלס בויד
דָגְלַס בּוֹיְד (באנגלית: Douglas Boyd נולד ב-1959 בגלאזגו, סקוטלנד) הוא נגן אבוב ומנצח בריטי. בויד למד נגינה באבוב באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, אצל ג'אנט קראקסטון. בהמשך היה תלמידו של מוריס בורג בפריז. בשנת 1984 זכה בבחינות הקבלה הבינלאומיות לאמני קונצרטים צעירים, זכייה שהובילה לרסיטל בכורה בניו יורק, בקרנגי הול.
חייו.
בויד היה אחד החברים המייסדים של התזמורת הקאמרית של אירופה וכיהן כאבובן הראשי שלה משנת 1981 עד 2002. בתקופת נגינתו בקאמרית של אירופה פיתח עניין בניצוח. כמוריו הראשונים לניצוח ראה את קלאודיו אבאדו וניקולאוס הרנונקור. כמו כן קיבל הדרכה מפאבו ברגלונד וסר קולין דייוויס.
בשנת 2001 התמנה בויד למנהל מוזיקלי של הקאמרטה של מנצ'סטר, משרת הניצוח הראשונה שלו. עם תזמורת זו ערך מספר הקלטות מיצירות בטהובן, מוצרט ומאהלר. בויד סיים את תקופת כהונתו במנצ'סטר לאחר עונת 2010-11. כמו כן שימש בויד מנצח אורח ראשי לתזמורת סינפוניה של לונדון. באפריל 2008 הודיעה תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור השווייצרית על מינוי בויד למנצח הראשי שלה, החל בעונת 2009-10.
הופעתו הראשונה של בויד כמנצח בארצות הברית הייתה עם תזמורת גרדנר הקאמרית בשנת 2000. ב-2002 התמנה בויד למנהל מוזיקלי שותף של התזמורת, יחד עם פולה רוביסון. ב-2004 היה בין השותפים האמנותיים הראשונים עם התזמורת הקאמרית סיינט פול. ב-2006 האריך את החוזה שלו עם תזמורת סיינט פול עד עונת 2009-10. השותפות האמנותית עם התזמורת הסתיימה בספטמבר 2009. בדצמבר 2006 ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של קולורדו, בקונצרט עתיר שבחים. בינואר 2008 הודיעה תזמורת קולורדו על מינוי בויד למנצח האורח הראשי שלה, בחוזה לשלוש שנים של שבועיים הופעות אורח בשנה.
העניין שבויד מגלה באופרה בשנים האחרונות הביאו לנצח בשנת 2008 על חליל הקסם ללהקת האופרה של גליינדבורן בסיור הופעות. ב-2009 ניצח על פידליו לאופרה של גרסינגטון וחזר אליה ב-2010 להצגה עתירת שבחים של נישואי פיגרו.
לבויד ולאשתו, הצ'לנית סאלי פנדלברי (Sally Pendlebury), שלושה ילדים. הם מתגוררים בלונדון.
שרון טל
שרון טל היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה.
שרון טל נולדה במושב אלמגור ליד הכנרת ומגיל שנתיים גדלה בירושלים. היא למדה בלט במשך שש שנים, רקדה בלהקה, ניגנה בחליל והייתה סולנית במקהלת "אורטוריו". טל למדה במגמת תיאטרון וספרות בתיכון ובהיותה בת 16 המורה לקחה את כיתתה לראות את ההצגה "עיר" של תיאטרון גשר, על פי סיפורי איסאק באבל. כשטל ראתה את השחקנים של גשר היא החליטה שהיא רוצה להיות שחקנית.
שרון טל החלה לעבוד בתיאטרון מיקרו כתאורנית וכעבור חודשיים עשתה אודישן לתפקיד הראשי של שפרה בהצגה "שונאים - סיפור אהבה" של בשביס זינגר והתקבלה. טל שיחקה במשך חמש שנים (2006-2001) במיקרו בשלוש הצגות: "שונאים: סיפור אהבה", "פרידה מדון ז'ואן" (במסגרתה שרה אריות מתוך "דון ג'ובאני" של מוצרט) ו"נדרים" על פי "יוסף ואחיו" של תומאס מאן. כל ההצגות היו בבימויה של אירינה גורליק, מייסדת התיאטרון והן הציגו בתיאטרון החאן בירושלים. כל הצגה עלתה בתום שנה של עבודה. בשנים 2000–2004 למדה שירה קלאסית (אופרה) אצל ג'ודי סלמן אקסלרוד בירושלים ולמדה גם סולפג' ותאוריה של המוזיקה היא הייתה סולנית להקת "יולקי-פאלקי".
היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב (2009-2006). בין חבריה לכיתה היו יובל רוזמן, נעה בירון, נדב נייטס, מיכאל אלוני, עדו ברטל, רוני הדר ואלון לוי. במהלך לימודיה זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל לשנת 2008/2007 ובמלגת קרן אסתר וד"ר אלי לשנת 2009. בשנה השלישית ללימודיה שיחקה בתפקיד הראשי של דונה רוזה בהצגה "שבת ראשון שני" של אדוארדו דה פיליפו, בבימויו של יצחק (בבי) נאמן. כמו כן שיחקה בתפקיד הגנרלית יפאנצ'ינה בעיבוד של "אידיוט" לדוסטויבסקי, בבימויו של מישה לוריה. שיחקה בתיאטרון מחול "עד בלי ירח" בבימויין של מרינה בלטוב ונתלי שילמן. שיחקה גם בתפקיד נאוואל מרואן בהצגה "שרופים" מאת וג'די מועווד, בבימויו של מיכאל רונן.
שרון טל שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרטו של ערן קולירין "ההתחלפות" (2012).
היא גילמה את דמותה של תמי, אשתו הארכיטקטית של עודד (רותם קינן), בעלת עולם עשיר משלה, שאינה מבחינה בכך שהיא ובעלה מתרחקים זה מזו עד לנקודת האל-חזור. היא הייתה מועמדת על תפקידה בסרט "ההתחלפות" לפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה 2011 ובטקס פרסי אופיר 2012.
בשנים 2010–2012 למדה שרון טל משחק ובימוי תיאטרון אצל המורה והבמאי הידוע אנטולי וסילייב במסגרת פרויקט בינלאומי בוונציה שנקרא
"isola della pedagogia"
תוכנית בת שלוש שנים (חודשיים בשנה) שכוללת עבודה על המחזות של צ'כוב, דיאלוגים של אפלטון ומחזות וסיפורים קצרים של לואיג'י פיראנדלו.
בשנים 2011–2012 נבחרה להשתתף בהפקה של אנטולי וסילייב, שהוזמנה על ידי מכון גרוטובסקי בוורוצלב, פולין, במסגרת תוכנית
"masters in residence"
במסגרתה הוזמנו ארבעה במאי תיאטרון מהמובילים בעולם (פיטר ברוק ביניהם)
העבודה כללה שני פרקים – הראשון במאי שעסק במחזותיו של צ'כוב, השני באוקטובר שעסק בעיבודים בימתיים של שתי נובלות מאת צ'כוב. מבין המשתתפים באודישנים שקדמו, נבחרו 18 שחקנים בני לאומים שונים - צרפת, איטליה, ספרד, רומניה, צ'כיה ואוקראינה. לצד העבודה הדרמטית קיבלו משתתפי הסדנה בשיעורי פיתוח קול ואימון פיזי יומיומי ושיעורי טאי צ'י ממורים מרוסיה ומסין.
שריר הבטן המלוכסן החיצון
תפקיד קמאו
איליי מאנינג