סגנון הסרט מתכתב עם הניאו ריאליזם האיטלקי וזרמים קולנועיים ריאליסטיים אחרים, שצמחו גם הם אחרי תקופות משבר חברתי וכלכלי. בדומה לקולנוע האיטלקי של שנות הארבעים, גם בסרטה של רייכארט (וסרטים נוספים מאותה תקופה) ישנה העדפה להצגה ריאליסטית של אירועי החיים על פני אסקפיזם. היוצרת בחרה לתאר אירועי יום יום ולהתמקד בחייהם של אנשים "רגילים", והציגה מבט מפוכח על המציאות ועל חייהן של הדמויות.
גם בחירתה של רייכארט לצלם את הסרט בלוקיישנים אותנטיים תורמת לריאליזם של היצירה. לנוף יש חשיבות רבה בסרט ובסיפורה של הגיבורה וכך בחרו הבמאית והצלם סם לוי להתערב כמה שפחות בנוף בלוקיישנים. בחירתם הייתה תיאור פשוט של הנוף, באופן נטול צבעוניות מודגשת, כדי להתמקד בסיפורן של הדמויות ובעלילה המתוארת מנקודת מבטה של ונדי, הגיבורה.
רייכארט ולוי בחרו לצלם את הסרט בפילם 16 מ"מ, כדי לתרום לתחושת הריאליזם וליצור אווירה רכה.
תרומה נוספת לריאליזם של היצירה הוא היעדר כמעט מוחלט של פסקול, בחירה שביצעה רייכארט כדי לא ליצור התערבות באופן שבו הצופים מעבדים את תחושותיה של הגיבורה ואת החוויות שהיא עוברת.
הסרט הופץ על ידי חברת ההפצה "אוסילוסקופ" שאותה ייסד אדם יאוך, חבר להקת ביסטי בויז. הצלחת הסרט תרמה להפקתו של סרטה הבא של רייכארט, "Meek’s Cutoff", שיהיה היקר ביותר מבין סרטיה עד אותה עת. מישל ויליאמס שיחקה גם בסרט זה.
תגובות ופרסים.
"ונדי ולוסי" זכה לעניין רב בפסטיבלים וקיבל שבחים ממבקרים, ובשנת צאתו לאקרנים הופיע במעל 70 רשימות 'עשרת הסרטים הטובים ביותר' של מבקרים בארצות הברית.
הסרט זכה בפרס סרט השנה של פסטיבל מכון הסרטים האמריקאי.
קלי רייכארט הייתה מועמדת לפרס "הכישרון הצעיר" (Un Certain Regard) בפסטיבל קאן.
כמו כן, היה מועמד לפרס אינדיפנדנט ספיריט לסרט הטוב ביותר, מישל ויליאמס הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר.
מישל וויליאמס הייתה מועמדת לפרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקנית הטובה ביותר.
לאשה בכאורי
לָאשָּׁה בֵּכָּאוּרִי (בגאורגית: ლაშა ბექაური; נולד ב-26 ביולי 2000) הוא ג'ודוקא גאורגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בכאורי הוא זוכה מדליית הזהב מאולימפיאדת טוקיו (2020). בנוסף, הוא בעל מדליות זהב באליפות אירופה בג'ודו לשנת 2021 ובתחרות המאסטרס לשנת 2019.
קריירה.
בדצמבר 2019, בכאורי זכה במדליית הזהב במסגרת תחרות המאסטרס, שהתקיימה בצ'ינגדאו, סין.
בינואר 2021, הוא הוסיף לעצמו מדליה מסוג אחר באותה התחרות, שהתקיימה הפעם בדוחה, קטר, והייתה הפעם ארד. חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם תל אביב. בחודש אפריל של אותה השנה, הוא זכה שוב במדליית הזהב, הפעם במסגרת אליפות אירופה, שהתקיימה בליסבון, פורטוגל.
באולימפיאדת טוקיו (2020), בכאורי החל את דרכו בסיבוב השני כאשר הוא גבר בשלב זה על פיוטר קוצ'רה הפולני. לאחר מכן, הוא רשם ניצחונות על לי קוכמן הישראלי בשלב שמינית הגמר ודבלאט בובונוב האוזבקי בשלב רבע הגמר. בשלב חצי הגמר, הוא גבר על מיכאיל איגולניקוב, שייצג את הוועד האולימפי הרוסי, כשבשלב הגמר הוא ניצח את אדוארד טריפל הגרמני וכתוצאה מכך זכה במדליית הזהב.
דויד קלמרט
דויד קלמרט (באנגלית: David Klammert; נולד ב-9 באפריל 1994) הוא ג'ודוקא צ'כי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג.
קריירה.
קלמרט החל לעסוק בענף הג'ודו, כשהיה בן 7. בשנת 2007, הוא החל להתאמן באולומואוץ תחת הדרכתו של יירי סטפן. בשנת 2014, הוא עבר לפראג, שם הוא החל להתאמן במועדון אוניברסיטת הספורט (USK). בינואר 2018, קלמרט זכה במדליית הארד בגראנד פרי, שהתקיים בתוניס. כעבור שלוש שנים בחודש אפריל, הוא זכה במדליית הארד בגראנד סלאם אנטליה. באולימפיאדת טוקיו (2020), קלמרט הודח כבר בסיבוב השני לאחר שהפסיד ללי קוכמן כתוצאה מאיפון.
דוכסויות שלזיה
דוכסויות שלזיה היו יותר מעשרים הדוכסויות של אזור שלזיה שנוצרו בין המאות ה-12 וה-14 על ידי התפרקותה של דוכסות שלזיה, שהייתה אז חלק מממלכת פולין. בשנת 1335 נמסרו הדוכסויות לממלכת בוהמיה על פי חוזה טרנטשין. לאחר מכן עד 1742, שלזיה הייתה אחת מארצות הכתר הבוהמי והייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. רוב שלזיה סופחה על ידי מלך פרוסיה על פי חוזה ברלין בשנת 1742. רק דוכסות טשן, דוכסות טרופאו ודוכסות ניסה נותרו בשליטת הכתר הבוהמי וככאלה היו ידועים בשם דוכסות שלזיה העליונה והתחתונה עד 1918.
התפרקות שלזיה הפולנית (1138–1335).
בתקווה (לשווא) למנוע סכסוך ירושה, הנסיך מבית פיאסט בולסלאב השלישי לפי צוואתו האחרונה חילק את ממלכת פולין למחוזות תורשתיים המחולקים בין ארבעת בניו: מזוביה, קויאוויה, פולין גדול ושלזיה. לצד זה, המחוז הבכיר (פולין קטן) עם משכנו בקרקוב הייתה שמורה לבכור, שעל פי עקרון הוותק האגנטי היה אמור להיות הדוכס הגדול של פולין כולה. מעשה זה התחיל מבלי משים את התהליך המכונה פיצול פולין .
בנו של בולסלאב ולדיסלב השני קיבל את דוכסות שלזיה, וכבכור קיבל גם את תואר דוכס המחוז הבכיר. עם זאת, לאחר שניסה להשיג שליטה על כל פולין, הוא נאסר וגורש על ידי אחיו למחצה הצעירים בשנת 1146. בנו השני של בולסלאב בולסלאב הרביעי המתולתל, דוכס מזוביה, הפך לדוכס הבכיר הפולני. כאשר בשנת 1163 שבו שלושת בניו של ולדיסלב, בגיבוי הקיסר פרידריך הראשון ברברוסה, לפולין, נאלץ בולסלאב הרביעי לשקם את נחלתם.
לאחר עשר שנים של שלטון משותף, בניו של ולדיסלב חילקו לבסוף את שלזיה בשנת 1173:
לאחר שאחיו בולסלאב הראשון נפטר, גם מיישקו הראשון כף הרגל כבש את דוכסות אופולה מאחיינו הנריק הראשון המזוקן. הוא שלט על הדוכסות רציבוז' ואופולה, שהופיעו כשלזיה העליונה, עד מותו בשנת 1211. הנריק הראשון המזוקן נשאר ריבון דוכסות שלזיה התחתונה של ורוצלב, הוא רכש את אדמות פולין גדול באזור קאליש בשנת 1206, שהעניק לבן דודו ולדיסלב אודוניק, כמו גם נחלת לובוש בשנת 1210. כדוכס הגדול של פולין משנת 1232, הוא כבש שטחים פולניים גדולים נוספים סביב סנטוק בשנת 1234.
יורשו של מיישקו היה הדוכס קז'ימייז' הראשון מאופולה, שמת בשנת 1230. לאחר מכן הצליח הנריק הראשון לאחד מחדש את שלזיה השלמה תחת שלטונו. לאחר מותו ירש אותו בנו הנריק השני החסוד בשנת 1238, בעוד את שלזיה עילית ירש בנו של קז'ימייז' מיישקו השני השמן בשנת 1239. הוא ואחיו הצעיר, ולדיסלב אופולסקי, כבר קיבלו את קאליש בפולין גדול בשנת 1234.
הנריק השני נהרג בקרב ליגניץ בשנת 1241. בנו הבכור ויורשו, הדוכס בולסלאב השני הקרח נתן זמנית את נחלת לובוש לאחיו הצעיר מיישקו (מת ב-1242). הוא התפייס עם בן דודו הדוכס הגדול פשמישל הראשון ולבסוף החזיר את סנטוק בשנת 1247 ונותר שליט יחיד של שלזיה התחתונה עד 1248.
דוכסות הכתר הבוהמי (1335–1918).
בשנת 1327 החל יוהאן, מלך בוהמיה לקבל את נאמנותם של הדוכסים השלזיים כחלק מתביעתו על הכתר הפולני. בקונגרס וישגרד בשנת 1335 סוכם שיאן יבטל את תביעתו ובתמורה יקבל את עליונות הדוכסויות השלזיות ותשלום חד פעמי. זה סוכם בחוזה טרנטשין ב-24 באוגוסט 1335, אם כי כמה דוכסויות בשליטת פיאסט נשארו מחוץ לעליונות בוהמית במשך העשורים הבאים.
תחת הכתר הבוהמי, הדוכסויות המשיכו להישלט על ידי ענפים של שושלת פיאסט הידועים בשם הפיאסטים השלזיים עד הכחדת שושלתם בשנת 1675, אז הפכה לנחלת כתר בוהמיה.
הכתר הבוהמי עבר לבית הבסבורג בשנת 1526. בשנת 1742 סופחה רוב שלזיה על ידי פרוסיה בעקבות המלחמה השלזית הראשונה. זה אושר בעקבות מלחמת שלזיה השנייה בשנת 1745 ומלחמת שלזיה השלישית בשנת 1763. לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה, שלזיה הבוהמית נותרה חלק מהאימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לפירוקה בשנת 1918.
אלאשקרט (כדורגל)
מועדון הכדורגל אלאשקרט (בארמנית: Ֆուտբոլային Ակումբ Ալաշկերտ) הוא מועדון כדורגל ארמני מהעיר ירוואן, המשחק בליגת העל הארמנית. הוא נוסד בשנת 1990 בעיר מרטוני , פורק בשנת 2000 ונוסד מחדש בשנת 2011. בשנת 2013 עבר המועדון לעיר ירוואן, ואצטדיונו הביתי של המועדון הוא אצטדיון אלאשקרט בירוואן. אך אף על פי שהמועדון מבוסס בירוואן ונוסד במרטוני הוא נקרא על שם העיר הארמנית ההיסטורית אלאשקרט, היום אלשקירט , במזרח טורקיה. הישג השיא של המועדון הוא אליפות, בה זכה 4 פעמים.
היסטוריה.
מועדון הכדורגל אלאשקרט נוסד בשנת 1990 בעיר מרטוני שבמחוז גגהרקוניק . בשנת 1992, הקבוצה שיחקה בליגת העל הארמנית כשייצגה את העיר מרטוני והשתמשה באצטדיון העירוני של העיר כמגרשה הביתי. עם זאת, בסוף העונה הקבוצה סיימה אחרונה בטבלה, וירדה לליגה הראשונה, אך המועדון לא נרשם בעונה שלאחר מכן לליגה הראשונה וירד לליגות הנמוכות.
בשנת 1998 חזר המועדון להתחרות ברמה מקצועית כשהתחרה בליגה הראשונה, שם סיים את העונה במקום ה-6 בטבלה. אך ב-1999 בעונה שלאחר מכן פעם נוספת לא נרשם המועדון לליגה הראשונה, ומאוחר יותר בתחילת שנת 2000 פורק המועדון.
הקמה מחדש בשנת 2011.
בסוף 2011 נוסד המועדון מחדש על ידי בגרט נבויאן, איש עסקים יליד מרטוני. בעונת 2012/2013 נרשם המועדון לליגה הראשונה ואף זכה באליפות, מה שזיכה אותו בכרטיס לליגת העל הארמנית לעונת 2013/2014.
מעבר לירוואן בשנת 2013.