(אריה א. אריה - הנספח "פעילויות הוראה ומדעיות באוניברסיטאות הטכניות ופוליטכניות - בניקולאיה קאז'אל, הרי קולר - תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה, הוצאת ההספר, בוקרשט 2004 עמ' 220–221
זיגמונד רומברג
זיגמונד רומברג (במקור ז'יגמונד רוזנברג, באנגלית: Sigmund Romberg; נג'קניז'ה, הונגריה, 29 ביולי 1887 – ניו יורק, 9 בנובמבר 1951) היה מלחין יהודי-הונגרי-אמריקאי, שהתפרסם באופרטות שלו. בשנת 1970, היה בין הראשונים שהוכנסו להיכל התהילה של כותבי השירים (Songwriters Hall of Fame).
ביוגרפיה.
זיגמונד רומברג נולד במשפחה יהודית חובבת מוזיקה ואמנות בשם ז'יגמונד רוזנברג בעיר נאג'קניז'ה בהונגריה, בעידן האימפריה האוסטרו-הונגרית. כילד, למד לנגן בכינור ובפסנתר, אבל בסופו של דבר הוריו רשמו אותו לבית ספר ריאלי. המורה שלו לזימרה הבחין בכישרונו המוזיקלי. מאוחר יותר למד הנדסה בווינה, אך לקח גם שיעורי קומפוזיציה והרמוניה במהלך שנותיו שם. הוא היה חבר של אמריך קלמן ושל פרנץ להאר. בשנת 1909 היגר לארצות הברית. הוא קיבל עבודה במפעל לעפרונות ואז התחיל לנגן בפסנתר בבתי קפה. רומברג החל להלחין במהלך שנות בתי הקפה שלו, בתחילה רק כדי לבדר את עצמו. הוא הקים להקה משלו והוציא כמה משיריו בדפוס, שאמנם לא ממש הצליחו, אך בסופו של דבר האחים שוברט ביקשו ממנו לכתוב את המחזמר הראשון שלו. The Whirl of the World שעלה לבמה לראשונה בברודוויי בשנת 1914.
בין יצירותיו המוקדמות של רומברג, חשוב להזכיר את היצירה Blossom Time, העוסקת בחייו של פרנץ שוברט והוצגה בהצלחה רבה. אופרטות אחרות שלו כוללות את:
יצירותיו הושפעו מאוד מיצירותיו של להאר בווינה. הוא הפיק יחד עם ג'ורג' גרשווין את המחזמר שלו רוזלי (Rosalie). יצירותיו המאוחרות, כמו - Up in Central Park (1945) - כבר קרובות יותר למסורות מוזיקליות האמריקאיות, אך הצליחו פחות. רומברג הלחין גם מספר פסקולים לסרטים.
קולומביה רקורדס ביקש מרומברג לנצח על התזמור התזמורתי של יצירותיו להקלטה. ההוצאה לאור הוציאה את סדרת האלבומים של רומברג בין השנים 1945–1950.
רומברג התחתן פעמיים. לראשונה עם דורותי דונלי, תסריטאית-שחקנית, בשנת 1908. נישואיהם נמשכו עד 1923. אשתו השנייה הייתה ליליאן האריס. רומברג נפטר בגיל 64 והובא למנוחות בבית הקברות פרנקליף בהרטסדייל, ניו יורק.
מדיה.
ב-"The New Moon: נחשבים לסטנדרטים של ג'אז. תחילה עובדו מחדש פעמים רבות, ואילו לאחר מכן נודעו בעיקר בביצוע של בילי הולידיי.
אבנר אברהם
אבנר אברהם (נולד ב-1 בינואר 1965) הוא איש המוסד לשעבר, אמן, עיתונאי, עורך משנה בביטאון "המרכז למורשת המודיעין", אוצר תערוכות ריגול ואמנות, יוצר ומפיק סרטי ריגול, מייסד ובעלים של סוכנות המרצים הבינלאומית spy legends, ונשים מרצות אונליין.
ביוגרפיה.
אברהם נולד והתחנך בחולון להורים יוצאי העיר מוסול שבעיראק, אשר עלו לישראל במבצע עזרא ונחמיה. לאחר לימודי אלקטרוניקה ומחשבים בבית הספר אורט חולון, התגייס בשנת 1983 לצה"ל לחיל הקשר. לאחר קורס טכנאי קשר, הוצב בחטיבת הנח"ל. בהמשך, במסגרת גדוד הקשר הארצי סופח לשלוחת המוסד בביירות. בהמשך שירותו, יצא אברהם לקורס קצינים, ושירת כקצין מבצעי קשר בפיקוד הדרום. בשנת 1987, השתחרר משירות הקבע. לאחר מכן שירת במילואים, תחילה כקצין גדוד קשר ארצי ובהמשך כקצין נפגעים והשתחרר משירות בשנת 2015 בדרגת רב-סרן.
אברהם בוגר תואר ראשון במדעי המחשב, תואר שני במנהל עסקים ויזמות וכמו כן לימודי תעודה במוזיאולוגיה ואוצרות בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1987 החל עבודתו במוסד. במהלך 28 שנות שירותו, ביצע תפקידים שונים בישראל ובמדינות אחרות. בשנותיו האחרונות בארגון, יזם, הקים וניהל את מוזיאון המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים ותפקד כאוצרו הראשי של המוזיאון. במסגרת זו, אצר עשרות תערוכות. אברהם סיים שירותו בארגון בדרגה המקבילה לסא"ל. על פעילותו בתחום שימור ההיסטוריה זכה בתעודת הצטיינות.
אוצרות והפקת תערוכות.
לכידת אדולף אייכמן.
בשנת 2011 הוצגה התערוכה במטה המוסד ובהמשך במטה השב"כ. התערוכה כללה חפצים מקוריים ומסמכים נדירים. בדצמבר 2011, לבקשת משרד ראש הממשלה הוצגה התערוכה בכנסת ישראל במעמד ראש הממשלה כחלק מאירועי ציון 50 שנה למשפט אייכמן. ב-2012 הוצגה בבית התפוצות שבתל אביב. התערוכה הופקה מחדש באופן רחב היקף באנגלית וכך הותאמה לטובת הקהל האמריקאי, בנוסף, התווספו פרקים חדשים העוסקים ברקע ללכידה ובהשפעות משפט אייכמן על החברה.
התערוכה נדדה בארצות הברית בין השנים 2016–2020 והוצגה במוזיאונים גדולים וידועי שם, ביניהם: מוזיאון השואה בארגנטינה, מוזיאון מלחמת העולם השנייה בניו אורלינס, מוזיאון מאלץ למורשת יהודית בקליבלנד, מוזיאון השואה של אילינוי, מוזיאון המורשת היהודית, מוזיאון השואה בפלורידה, המרכז לתיעוד השואה בפלורידה, מוזיאון השואה ביוסטון, המוזיאון הלאומי למלחמת העולם השנייה, ומרכז השואה, במישיגן.
מבצע יונתן.
בשנת 2011 הוצגה התערוכה במטה המוסד, אחד מן החפצים בעלי הערך שנכחו בה היה אפוד המגן של יונתן נתניהו. בשנת 2015 נבנתה התערוכה מחדש והוצגה במרכז יצחק רבין במשך כשנתיים. בין המבקרים בתערוכה היו ראש הממשלה לשעבר, בנימין נתניהו, נשיא המדינה לשעבר שמעון פרס, חטופי אנטבה, חיילים ומפקדים שנטלו חלק במבצע, גורמי ממשלה ואחרים.
מבצע משה.
בשנת 2013 הוצגה התערוכה במטה המוסד. בהמשך הוצגה בבנייני האומה ולאחר מכן בבית התפוצות בתל אביב.
תערוכות אמנות.
אברהם אצר והפיק עשרות תערוכות אמנות בישראל. הבולטות מבניהן:
ייעוץ לסרטי ריגול.
אברהם מייעץ לסרטי ריגול, הגדולים מבניהם מבצע פינאלה, המוסד - סיפור כיסוי, ונפש יהודית. אברהם מספק ייצור ואספקה של מסמכים וחפצים לסרטים מתקופות שונות.
מיזמים ופעילויות בולטות.
אברהם מרצה בארץ וברחבי העולם על לכידת אייכמן ומשפטו, המוסד במבצע אנטבה, מבצע אחים, יצירתיות מעולם הריגול, והמבצעים הגדולים של המוסד. אברהם מיוצג בסוכנות המרצים Harry Walker. עורך משנה וכותב בביטאון המל"מ (המרכז למורשת המודיעין, גלילות). עורך ומשדר מאז 2016 תוכנית רדיו שבועית "אמנות זה הקול" ברדיו קסם 106 FM. אברהם, יחד עם שותפו לפרויקט - האמן והמעצב רועי שגב יוזמים ומפיקים מדליות העוסקות במבצעים הבולטים והמשמעותיים של מדינת ישראל והמוסד כגון: לכידת אדולף אייכמן, מבצע אנטבה, מבצע אחים, חשיפת תוכנית הנשק הגרעיני של אירן, מבצע יהלום, מבצע עזרא ונחמיה, מבצע אופרה ועוד. בדצמבר 2021 הפיק אבנר אברהם מדליה לציון מבצע חשיפת תוכנית הנשק הגרעיני של אירן. המדליה עוצבה על ידי רועי שגב והיא הוענקה בין היתר לראש המוסד בזמן המבצע, יוסי כהן. המדליות כוללת סמלים, סימנים, קודים המלווים בחומר כתוב. אברהם מייסד ומנהל קבוצת הפייסבוק "המרכז למורשת יהדות מוצל".
חיים אישיים.
גרוש ואב לבן ובת בוגרים, מתגורר בהרצליה. פעיל ותורם לחיילים בודדים.
פיום גרון
אדני יול
ויליאם קוקראן
אדריאן אונגור (כדורגלן)
פיקוד מרש&quot;ל
שטורובו
שטורובו (), ידועה גם בשמה ההונגרי פארקן () היא עיירה בסלובקיה, על גדת נהר הדנובה. בשנת 2018 אוכלוסיית העיירה עמדה על 10,279 נפשות.
בגדה הנגדית לשטורובו נמצאת העיר ההונגרית אסטרגום. גשר מריה ולריה עומד בין שתי הערים ומחבר ביניהן. הגשר נהרס פעמיים, ב-1919 וב-1944 במהלך מלחמת העולם השנייה, ונבנה מחדש בשנת 2001.
אטימולוגיה.
שמה הראשוני של העיירה היה קוקות - המילה הסלאבית לתרנגולת (המילה עדיין קיימת בסלובקית אך נחשבת וולגרית). לאחר מכן אומץ השם הטורקי צ'יגרדלן פארקני - "המבצר שדוקר את כבדו של האויב", בעקבות ההשפעה העות'מאנית. שמה הנוכחי של העיירה אומץ לאחר מלחמת העולם השנייה והיא נקראת שטורובו על שם ליודוביט שטור, איש התנועה הלאומית הסלובקית.
התושבים, הונגרים ברובם, ניסו להחזיר את השם הישן של העיירה במשאל עם מקומי מאולתר שנערך ב-1991, אך הממשלה סירבה. השם ההונגרי פארקן משומש כשם העיירה באופן רשמי כשמתייחסים אליה בהונגרית.
היסטוריה.
אזור העיירה היה מיושב מזמנים פרהיסטוריים, הודות למקום האסטרטגי והנוח בו היא נמצאת. העיירה הייתה מיקום נוח מאוד למעבר בדנובה, וחלק מהלימס בתקופה הרומית, תחת השם אוואנום. במהלך המאה ה-16, לאחר שהטורקים כבשו את בודה ב-1541, העיר, יחד עם אסטרגום, נפלה לידיים עות'מאניות. ניסיונות רבים לקחת את השליטה במקום מהטורקים נעשו במהלך השנים, אבל אף אחד לא הצליח עד שנת 1683, כשהטורקים הפסידו בקרב פארקן ל.
המקום הפסיד ממעמדו במהלך התקופה העות'מאנית וחזר למעמדו הרם כעיר מחוז במהלך תקופת מלכות מריה תרזה קיסרית האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1850, פארקן הפכה לתחנה ברכבת שבין ברטיסלאבה ובודפשט. ב-1895 נבנה לראשונה גשר מריה ולריה לאסטרגום.
לאחר מלחמת העולם הראשונה וחוזה טריאנון, בו הפסידה הונגריה שני שלישים משטחה, הפכה העיירה לעיירת גבול בצ'כוסלובקיה, ונהרס גשר מריה ולריה. ב-1938 נכבשו פארקן וחלקים מדרום סלובקיה על ידי הונגריה. העיר עברה לידיים צ'כוסלובקיות פעם נוספת ב-1945 לאחר ניצחון הצבא האדום. גשר מריה ולריה הושמד בפעם השנייה ב-1944 בהפצצת חיילים גרמנים.
בשנת 1948 קיבלה העיירה את השם שטורובו, ואיחדה לתוכה מספר כפרים סמוכים. שטורובו איבדה את מעמדה כעיר מחוז בשנת 1960 ואוחדה לתוך נפת נובה זמקי הצ'כוסלובקית.
מפעל נייר נבנה במקום ב-1968, הוא סיפק 4,000 מקומות עבודה. מרחצאות תרמיים נבנו במקום בשנת 1978. באותן השנים, תחנת הרכבת המקומית הפכה לשנייה בגודלה בסלובקיה.