במסגרת תפקידו שימש חבר הוועדה המייעצת לסדר דין פלילי וראיות. עד לפרישתו שימש כחבר ועדת דורנר. בשנת 2020 חשפה אילה חסון כי במסגרת פרשת הרפז טען הפרקליט הצבאי הראשי אביחי מנדלבליט בפני הרמטכ"ל גבי אשכנזי שלמברגר יטה את הכף לטובת שני הראשונים, אם יגיע התיק לפתחו.
ביוני 2013, לאחר שהפסיד בהתמודדות על תפקיד פרקליט המדינה לשי ניצן, סיים את תפקידו בפרקליטות המדינה.
לאחר סיום תפקידו בפרקליטות המדינה.
משמש יועץ מיוחד במשרד עורכי הדין הפרטי "טל, קדרי, שמיר ושות'". במרץ 2018 הצטרף לצוות ההגנה של ראשי עמותת איילים, מתן דהן ודני גליקסברג, אשר נאשמו בפרשת השחיתות בישראל ביתנו, ובהמשך אף הורשעו.
משמש יושב ראש המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה ורישוי נוטריונים במשרד המשפטים. החל ממרץ 2016 משמש ממלא מקום יושב ראש הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות. למברגר מרצה בתחום עבירות צווארון לבן במכללת שערי משפט. שותף לסגל הבוררים והמגשרים של "המשכן לבוררות ויישוב סכסוכים". בעבר שימש דיין בבית הדין למשמעת של לשכת עורכי הדין במחוז ירושלים.
במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתם על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.
בפברואר 2021 חשף רביב דרוקר כי באוגוסט 2020 פרסם למברגר דו"ח מאשים על דרכי רכישת קרקעות בידי קק"ל בשטחי יהודה ושומרון.
למברגר התראיין מספר פעמים לכלי תקשורת בעניין תיקי נתניהו, וכן בעניינים נוספים.
חיים אישיים.
למברגר נשוי ליונת, מנהלת אולפנת אוריה בגוש עציון (מבית אור תורה סטון) ובתו של יעקב אבן חן, ואב לשלושה. מקיים אורח חיים דתי.
אחיו הוא שלמה למברגר, אף הוא המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים. גיסו הוא פרופ' עדיאל שרמר.
האגודה הישראלית לחקר יחסי עבודה
האגודה הישראלית לחקר יחסי עבודה היא אגודה מקצועית המאוגדת כעמותה, שמטרותיה העיקריות הן ליזום ולעודד מחקר עיוני ואמפירי בתחומים של יחסי עבודה ויחסי תעשייה, וקידום והבנת תחום יחסי העבודה בישראל.
היסטוריה.
האגודה נוסדה בשנת 1969. האישים המרכזיים אשר עמדו בבסיס הקמתה היו פרופ' ג'יי ינאי טאב, שהכניס לראשונה את תחום יחסי העבודה לתוכנית הלימודים של הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון, פרופ' לואי גוטמן, ד"ר יהודה רוזנברג, פרופ' אריה גלוברזון, מיוזמי ומקימי החוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב, וכן מספר עובדים בכירים במשרד העבודה.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 הוקמה האגודה הבינלאומית ליחסי עבודה (IRRA). בשנותיה הראשונות פעלו במסגרתה מעט מאוד אגודות לאומיות. ראשי ארגון העבודה הבינלאומי והמכון הבינלאומי ללימודי עבודה (שפועל עד היום במסגרת ארגון העבודה הבינלאומי) שקדו, תוך שיתוף פעולה עם משרדי עבודה במדינות שונות, על הקמת אגודות לאומיות. טאב השתלב במאמצים אלה מתוך רצון, בין היתר, לקדם את חקר והוראת יחסי העבודה בישראל. בתחילת הדרך החברות באגודה הייתה פתוחה רק לאנשי אקדמיה, אך ברבות השנים נתאפשרה כניסתם של אנשי שטח וקובעי מדיניות. כיום, כ–90% מחברי האגודה באים מחוץ לעולם האקדמי.
במשך שנות קיומה עמדו בראש האגודה חוקרים בכירים מהמוסדות האקדמיים המובילים בישראל ונציגי ממשלה, הסתדרות וארגוני מעסיקים. עם ראשי האגודה נמנו גם חתני וכלת פרס ישראל, פרופ' יהודה אמיר מאוניברסיטת בר-אילן, פרופ' לואי גוטמן מהאוניברסיטה העברית ופרופ' בלהה מנהיים מהטכניון.
מטרות ופעילות.
האגודה הציבה לעצמה כיעד מרכזי את קידום והבנת תחום יחסי העבודה בישראל. היא מהווה גוף מקצועי נטול פניות הפועל לעורר את המודעות הציבורית לחשיבות מרכיב יחסי העבודה במשק ולהחדרת שינויים נדרשים בתחום זה, הסובל משמרנות מחשבתית וקיפאון. לשם כך, כוללת בתוכה האגודה נציגות של הגורמים העיקריים אשר עוסקים בתחום, הן במחקר (האקדמיה), והן בפעילות היום-יומית (ארגוני עובדים, ארגוני מעסיקים, והממשלה).
האגודה מטפחת חשיבה יצירתית בתחום התעסוקה, ביטחון סוציאלי ויחסי העבודה, ומעודדת הצטרפות חוקרים צעירים לתחום באמצעות קיום תחרות שנתית של עבודות מחקר אקדמיות והענקת פרסי מחקר. הדבר נעשה באמצעות הפעלת צוותי חשיבה, עריכת כנסים, ימי עיון והפצת ניירות עמדה המתמקדים בליבון סוגיות מרכזיות בנושאי עבודה וארגונים. האגודה עורכת כנס שנתי, במרכזו הרצאות ודיונים על הפעילות המחקרית העדכנית בתחום יחסי העבודה ושוק העבודה בישראל. האגודה משמשת כנציגת הפעילות המחקרית בתחום יחסי העבודה ושוק העבודה בישראל בפני ארגונים מקומיים ובינלאומיים.
האגודה פרסמה במהלך השנים סדרה של ניירות עמדה בנושאים הבאים: מדיניות פנסיה כוללת לישראל; תוכנית לאומית לצמיחה, תעסוקה והוגנות בחברה; האם יש להגביל את זכות השביתה?; שינויים ומגמות במערכת יחסי העבודה והצורך בכינון אמנה כלכלית-חברתית חדשה.
חברות באגודה ומוסדות האגודה.
החברות באגודה היא חברות אישית. הקריטריונים לקבלת חברות אישית באגודה:
מוסדות האגודה הם: אספה כללית, ועד מנהל, יו"ר וסגן יו"ר האגודה, ועדת ביקורת.
אלינור ויר בויל
אלינור ויר בויל (באנגלית: Eleanor Vere Boyle; 1825–1916) הייתה אמנית בתקופה הוויקטוריאנית, שעבודתה כללה בעיקר איורים בצבעי מים לספרי ילדים. איורים אלה הושפעו מאוד מהתנועה הפרה-רפאליטית, בהיותם מפורטים ביותר. אהבה ומוות היו נושאים פופולרים בזרם האמנות הזה ומשהו מכך ניתן לראות ביצירה של אלינור ויר בויל. היא חתמה על עבודותיה "EVB" כדי לטשטש את זהותה והפכה במהרה לאחת המאיירות החשובות ביותר בשנות ה-60 של המאה ה-19.
ביוגרפיה.
אלינור ויר בויל נולדה בסקוטלנד ב-1 במאי 1825 לאלכסנדר גורדון מאברדנשייר, צאצא של הדוכס מאנקסטר. היא הייתה הקטנה מבין שמונה ילדים. מאוחר יותר עברה לאנגליה והתחתנה עם ריצ'רד בויל, בנו של רוזן קורק וכומר של המלכה ויקטוריה.
רגישותה לטבע של אלינור ויר בויל השפיעה מאוד על עבודתה המאוחרת, שכללה בעיקר ספרי טבע לאחר שבעלה נפטר. עם זאת, במהלך חייה, היא הפיקה, וזכתה לשבחים רבים, עבור ספרי ילדים. בסך הכל, אלינור כתבה או איירה עשרים ואחד ספרים בטווח זמן של כחמישים שנה.
עבודות ראשיות.
הקסם שלה והשפעתם היו ברורים באיורים שיצרה עבור "מלכת מאי" של המשורר טניסון בשנת 1852. איורים מיוחדים כאלה בלטו עוד יותר באגדות האנס כריסטיאן אנדרסן בשנת 1872, שהייתה אחת המהדורות המוקדמות ביותר שאוירו על ידי מאייר אנגלי. הם כללו שתים עשרה תמונות בצבע מלא ושרטוטים רבים אחרים. לאנדרסן היה צד אפל מובהק ברבים מסיפוריו. לאלינור הייתה היכולת לתרגם אותו בדרך ויזואלית עם טעם מרושע משלה, המהדורה הזו נעשתה לאחת המגובשות ביחסים בין האיור לכתיבה.
לכידות זו הציבה סטנדרט חדש להמחשה העתידית ביצירתו של הנס אנדרסן. כמה מהאיורים המוערכים ביותר מהספר הזה כוללים: את "מלכת השלג", "הברווזון המכוער", "בת הים הקטנה", "גן העדן", "המלאך" ועוד.
שלוש שנים מאוחר יותר, אלינור ויר בויל יצרה את מה שנחשב לאחת היצירות הגדולות שלה. בשנת 1875, אלינור יצרה מחדש ואיירה של הסיפור הידוע "היפה והחיה". עבודה זו כוללת עשר תמונות בצבע מלא. היא זכתה לשבחים רבים על התפיסה הייחודית שלה את דמות החיה. אף על פי שסיפור זה אוייר פעמים רבות, נראה שגרסתה של אלינור ויר בויל היא הראשונה והיחידה שמזכירה יצור מוזר. יצוג שונה מאוד מהגרסה ההומניסטית הרגילה. אלינור התרחקה מכל הנורמליות של הדמות, חסרת הגוף הזקוף ותווי פנים ובגדים אנושיים.
יצירות בולטות נוספות של אלינור ויר בויל הן איוריה ב"הסיפור ללא קץ" ו"משחק ילדים", כמו גם באיוריה ובכתביה. "הסיפור ללא קץ" הוא במקור סיפור גרמני מאת פרידריך וילהלם קארוב. מאוחר יותר תורגם על ידי שרה אוסטין לאנגלית ואויר על ידי אלינור.
מאידך היא כתבה ספרי ילדים משל עצמה. אחד מהם מוערך ביותר על ידי חוקרים ונטען שהוא חשוב מבחינה תרבותית.
בספר "משחק ילדים" היא התאימה איורים לחרוזי ילדים מפורסמים.
לקראת סוף הקריירה המשיכה אלינור ויר בויל לכתוב ספרי ילדים. התוכן שלהם התמקד בטבע כפי שכתבה ואיירה.
היא כתבה ואיירה ארבעה ספרים: "ימים ושעות בגן" (1884), "הגן הנאה" (1895), "שבעה גנים וארמון" (1900) ו"הגן הצבעוני" (1905) . הספר האחרון שלה נכתב ב 1908 כלל 12 סיפורים בליווי שמונה איורים.
רעידת האדמה באינדונזיה (2019)
רעידת האדמה בפיליפינים (2019)
רעידת האדמה בקשמיר, פקיסטן (2019)
שורש 200
שורש 200, או מא בּוּ (בסינית: 麻部, פיניין: Má bù) הוא השורש המאתיים של הכתב הסיני. פירושו "קנבוס" או "פשתן", והוא האחרון מתוך 6 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מאחד-עשר קווים.
במילון קאנגשי יש 34 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
קבוצת השנה ה-25 של ה-NBA
קבוצת השנה ה-25 של ה-NBA (באנגלית: NBA 25th Anniversary Team) היא רשימה של עשרת השחקנים הבולטים בתולדות ליגת ה-NBA, אשר נבחרה בשנת 1971 לרגל חגיגות 25 שנות קיומה של הליגה. הקבוצה הורכבה לפי עמדות; ארבעה , ארבעה ושני סנטרים.
פאנל בוחרים, אשר הורכב מעשרה מאמנים, ג'נרל מנג'רים ובעלי קבוצות, בחר תחילה את 25 השחקנים המועמדים לבחירה – עשרה גארדים, עשרה פורוורדים וחמישה סנטרים. לאחר מכן, הוטל על כל שחקן אשר אי פעם היה חבר באחת מחמישיות העונה של ה-NBA לבחור מבין 25 המועמדים את עשרת השחקנים הראויים ביותר. קבוצת השנה ה-25 הורכבה משחקני עבר בלבד, כך ששחקנים בולטים שהיו עדיין פעילים – כגון וילט צ'מברלין, ג'רי וסט ואוסקר רוברטסון – לא היו זכאים להיבחר.