ביוגרפיה.
אלכסיי מורוזוב נולד ב-16 בנובמבר 1979 בעיר לנינגרד.
אלכסיי מורוזוב קיבל את חוויית המשחק הראשונה שלו בכיתה ב', כששיחק את התפקיד הראשי של הילד פרנצ'סקו במחזה הטלוויזיה "המסע של החץ הכחול" בבימויו של במאי הטלוויזיה המפורסם בלנינגרד ולרי סרוחאנוב בגיל 14 הוא לוהק לתפקיד באולפן התיאטרון "וואובראזיי" בטלוויזיה העירונית. התפקיד קיבע את הבחירה שלו בקריירה עתידית. בשנת 1996 התקבל לאקדמיה הממלכתית לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג בסדנה של וניאמין פילשטינסקי והתמחה כ"שחקן תיאטרון וקולנוע". לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה, בשנת 2001, הוזמן ללהקת תיאטרון הדרמה האקדמי מאלי - תיאטרון אירופה בניצוחו של לב דודין, שם עבד עד 2016.
במהלך שיתוף הפעולה שלו עם תיאטרון הדרמה מאלי, הוא מילא כמה תפקידים בולטים בהצגות מקומיות. מאז 2001 הוא הופיע בסרטי קולנוע וטלוויזיה. בין התפקידים המשמעותיים היו הסופר וסילי אקסיונוב (בסרט כונה ווקסון) בסרט העלילתי "תשוקה מסתורית" (בהפקת הערוץ הראשון, 2016) המבוסס על הרומן באותו שם מאת וסילי אקסיונוב; המדריך הפוליטי קלוצ'קוב בסרט העלילתי עשרים ושמונה אנשי פנפילוב (2016); קפטן הק.ג.ב. סטרז'בסקי בסרטו של הבמאי והשחקן האנגלי ראלף פיינס "העורב הלבן" (2018); המוזיקאי מיכאיל בסדרה "נאדז'דה" (בהפקת Start.ru, 2020); הנציב פרושין בסרט "קפלת המלאך" (2008).
בשנת 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו כבמאי כשביים את הסרט הקצר "אתר נופש" על פי הרומן מאת אריך מריה רמרק "שלושה חברים". הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל סתיו אמור בספטמבר 2019. עבודת הבימוי הבאה הייתה הסרט בן 4 הפרקים "ימים שמשיים" (2020), בו שיחק מורוזוב עצמו בתפקיד הראשי.
פריץ ארלר
פריץ ארלר (בגרמנית: Fritz Erler; 15 בדצמבר 1868 – 11 בדצמבר 1940) היה צייר, מעצב גרפי ומעצב נוף גרמני. הוא ידוע בעיקר בזכות כרזות תעמולה שהפיק במהלך מלחמת העולם הראשונה.
השכלה וקריירה מוקדמת.
הוא נולד בפרנקנשטיין (שלזיה). החל משנת 1886 למד אצל אלברכט בראואר בבית הספר לאמנות בברסלאו. הוא השתתף גם באקדמיה ז'וליאן בפריז. בשנת 1895 עבר למינכן והתגורר מ־1918 בהולצהאוזן. העיצובים הראשונים שלו מתוארכים לשנת 1893: אגרטלים, חלונות זכוכית, כריכות ספרים, מאוחר יותר רהיטים, סטים תיאטרליים ועיטורי פנים. בשנת 1896 היה חבר מייסד בכתב העת הנוער. הוא גם צייר כמה פורטרטים בתחילת המאה ה-20, בעיקר של ריכרד שטראוס וגרהרט האופטמן.
ציוריו וציורי הקיר של פריץ ארלר היו גדולים ודקורטיביים. המוטיבים הושאלו בעיקר מהמיתולוגיה הגרמנית. ארלר היה מיוצג עם רבות מהיצירות המוקדמות הללו באוסף היינריך קירכהוף.
מלחמת העולם הראשונה ואחריה.
יחד עם ארתור קמפף היה ארלר אחד הציירים הצבאיים הרשמיים, ציוריו הוזמנו כתעמולת מלחמה.
את כרזת מילווה המלחמה השישי עיטר ציורו (1917), אולי הידועה ביותר של ארלר. הוא הביא להכנסת לפחות 13.1 מיליון מארק יותר מכל קמפיין אחר.
כוחו של הפרסום הנ"ל הושווה לפוסטר האייקוני של ג'יימס מונטגומרי פלאג של הדוד סם, בעוד שהרעיון נובע בסופו של דבר מהכרזה המשפיעה של "לורד קיצ'נר רוצה אותך" 1914. בכרזה נראה ראש של חייל, פניו כהים מבוץ התעלות, מביט מעבר לצופה עם עיניים זורחות כאילו מאור פנימה. דימוי הרואי זה מתאר את האמונה הנרחבת כי לוחמת תעלות תהיה איכשהו חוויה מנקה מוסרית.
בתקופה הנאצית דיוקנאותיו של ארלר של אדולף היטלר, פרנץ פון אפ וילהלם פריק היו בעלי תפוצה רבה.
ארלר נפטר במינכן ב-1940.
ארלר היה חבר כבוד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן ובמילאנו, חבר בזצסיון הוינאי ובמינכן, בסלון ד'אוטום בפריז, חבר ב"דויטשר קונסטלרבונד", בדויטשר וורקבונד.
I Love You
ליגת העל הבוסנית בכדורסל
אליפות הכדורסל של בוסניה והרצגובינה (בבוסנית: Prvenstvo Bosne i Hercegovine u košarci) היא ליגת הכדורסל הבכירה של בוסניה והרצגובינה, מוכרת לרוב כליגת העל הבוסנית. אלופת הליגה זוכה בכרטיס לליגת האלופות וחלק מהקבוצות יכולות לשחק בליגה האדריאטית, או בליגה הליגה האדריאטית ה-2, כמו כן יכולות הקבוצות להרשם לליגה הבלקנית.
היסטוריה.
הליגה האתנית אזורית.
ב-1992 עם התפרקות יוגוסלביה והקמתה של בוסניה והרצגובינה פרשו הקבוצות המקומיות מהליגה היוגוסלבית והקימו ליגה בת שלוש בתים אזורים המחולקים לפי קבוצות אתניות החברות בפדרציה של בוסניה והרצגובינה, המצחות בכל בית היו מעפילות לטורניר גמר בו הייתה נקבעת אלופת המדינה. בעונות 1998/99 ו-1999/2000 שונתה השיטה ומשחקי הגמר נערכו בטורניר פלייאוף. בשנת 2000 הוקם בית נוסף לליגה עבור קבוצות מרפובליקה סרפסקה שיטה זו נמשכה עד לעונת 2001/02.
אליפות הכדורסל של בוסניה והרצגובינה.
החל מעונת 2002/03 שונה מבנה הליגות במדינה והחולט על הקמת ליגה בכירה יחידה ומדרג ליגות משנה ללא הבדלים אתנים בעלת מספר משתנה של קבוצות בכל עונה בין 11 ל-16 קבוצות. שיטת המשחקים בליגה השתנתה מספר רב של פעמים אך באופן קבוע הליגה פועלת במתכונת של צמד משחקים נגד כל אחת מקבוצות הליגה, כאשר בסופן חמש הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים מעפילות ל"בית ה-6" אליהן מצטרפת אלופת העונה הקודמת אשר משחקת בליגת האלופות ובהליגה האדריאטית אך לא משתתפת בליגה הסדירה. לעיתים שאר קבוצות הליגה ממקומות 6 ומטה עוברת לשחק בבית פנימי כנגד הירידה לליגת המשנה ולעיתים 2 או 3 האחרונות יורדות ישירות לאחר סיום הליגה הסדירה. נכון לעונת 2020/21, 3 האחרונות בתום הליגה הסדירה הן היורדות ללא בית תחתון.
בית ה-6.
6 הקבוצות משחקות בשיטה של 2 סבבים (10 משחקים) בסיומם 4 הראשונות עולות לפלייאוף כאשר הראשונה מארחת את הרביעית והשנייה את השלישית לסדרות הטוב מ-3 בחצי הגמר וסדרת הטוב מ-5 בגמר.
דליה מנור
דליה מנור היא אוצרת, חוקרת תולדות האמנות, עיתונאית ומבקרת אמנות, מרצה וכותבת על אמנות ותרבות ישראלית ויהודית. לשעבר מנהלת ואוצרת ראשית של מוזיאון הנגב לאמנות ושל המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח.
ביוגרפיה.
מנור ילידת קיבוץ נאות מרדכי, בילדותה התגוררה בחיפה. בעלת תואר ראשון ושני בתולדות האמנות מאוניברסיטת תל אביב.
חייתה בלונדון בשנים 1992–2004. סיימה תואר שלישי בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון () בנושא צמיחתה של אמנות בארץ ישראל. בשנים 2008–2011 עסקה בפרויקט מחקרי מטעם הקרן הלאומית למדע בישראל.
בשנים 2010–2020 כיהנה מנור כמנהלת ואוצרת ראשית של מוזיאון הנגב לאומנות ומוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח.
קריירה מקצועית.
מנור פרסמה ביקורות ומאמרים מחקריים על אמנים ועל תערוכות בכתבי עת ובעיתונות ואצרה תערוכות במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון ינקו דאדא, בגלריה לאמנות של בצלאל בתל אביב, בסדנאות לאמנים ועוד. בשנות ה-80 עבדה מנור כעיתונאית בירושלים ולימדה באקדמיה לאמנות ועיצוב – בצלאל. בנוסף לאוצרות, שימשה מנור כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע ובאוניברסיטת תל אביב.
בדצמבר 2010 מונתה מנור למנהלת ואוצרת ראשית של מוזיאון הנגב לאמנות ושל המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח, תפקיד בו שימשה 10 שנים. בתקופה זו היא הציבה את המוזיאון על מפת התרבות והאמנות המקומית בזכות תערוכות יחיד לאמנים מרכזיים בישראל ומחוצה לה וכן תערוכות של אמנים צעירים ובינלאומיים. בפעילותה במוזיאון מנור שמה דגש רב על אמניות נשים ועל חקירת מקומו של הנגב באמנות הישראלית.
מבחר תערוכות.
מנהלת ואוצרת ראשית של מוזיאון הנגב לאמנות.
בשנת 2018 אצרה מנור שלוש תערוכות יחיד במוזיאון הנגב:
בשנת 2019 אצרה מנור שלוש תערוכות יחיד נוספות:
תערוכות נוספות:
מפרסומיה.
בשנת 2018 יצא לאור בעברית ספרה "אמנות בציון – צמיחתה של אמנות לאומית בארץ ישראל" בהוצאת מוסד ביאליק. הספר הוא תרגום לעברית של ספרה "Art in Zion: The Genesis of Modern National Art in Jewish Palestine" משנת 2010 (Routledge) ושמתבסס על עבודת הדוקטורט שלה. בספרה בוחנת מנור את היחסים בין אמנות ולאומיות ביישוב היהודי בארץ ישראל בעשורים הראשונים של המאה ה-20.
פרננדו סנטוס
א-סוואנה
א-סוואנה היא שכונה ערבית במזרח ירושלים, המהווה תת-שכונה של א-טור, בסמוך לואדי אל-ג'וז. זוהי השכונה היחידה הממקומת במדרון המערבי של הר הזיתים. מהקמתה בסוף המאה ה-19 השכונה הייתה כפר עצמאי, עד שסופחה לשטח העיר עם איחודה בשנת 1967. כיום חיים בשכונה כ-3,000 תושבים בשטח של כ-480 דונם. ביחס לשכונות אחרות במזרח העיר, א-סוואנה היא שכונה אמידה למדי.
השכונה גובלת בדרומה בגן לאומי עמק צורים ובבית הקברות היהודי בהר הזיתים. בצפונה ממוקם קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים, ובמזרחה פועלת אוניברסיטת בריגהאם יאנג.
בעבר פעלו בשכונה שני בתי מלון, שכללו ביחד 113 חדרים, אך שניהם נסגרו.
סרטן השד בגברים
סרטן השד אצל גברים הוא מקרה נדיר של סרטן השד, מופיע כאחוז אחד עד שניים מכלל מקרי סרטן השד וכרבע אחוז מכלל מקרי הסרטן בכלל. הוא מופיע לרוב אחרי גיל 50 ובעיקר בגילאים 60–70 וכמו אצל נשים, בעיקר בשד שמאל. נדירות התופעה והמחשבה שסרטן שד הוא ייחודי לנשים גורמים לכך שלרוב לא מאבחנים את הסרטן בזמן.
הסיבה לנדירות מקרי סרטן השד אצל גברים היא העובדה שרוב מקרי סרטן השד מתפתחים בצינוריות החלב ואצל רוב הגברים אין צינוריות חלב ברקמת השד.
אטיולוגיה.