ברוינל מונה בשנת 2007 למנהל הספורטיבי של קבוצת אסטנה והביא עמו את הרוכבים אלברטו קונטדור ולוי ליפהיימר. לאחר שובו של לאנס ארמסטרונג לרכיבה ב-2009, נטען על ידי רבים כי בטור דה פראנס של 2009 העדיף ברוינל את לאנס ארמסטרונג על פני רוכב הקבוצה, אלברטו קונטדור, שהיה בעל סיכויים טובים יותר לניצחון. ברוינל ענה לטענות אלו במשך המרוץ כי מטרת הקבוצה היא לנצח במרוץ; מטרה שאמנם הושגה כשקונטדור ניצח וארמסטרונג סיים שלישי. לקראת סיום עונת 2009 עזבו ברוינל וארמסטרונג את אסטנה והקימו קבוצה חדשה, קבוצת רדיושק, אליה גם עברו רוב הרוכבים הבכירים של אסטנה, למעט אלברטו קונטדור ואלכסנדר וינוקורוב.
ניסיונה של קבוצת רדיושק להריץ את ארמסטרונג כמועמד לניצחון בטור דה פראנס 2010 נכשל והוא סיים במקום ה-23. כמו כן, נתקלה הקבוצה בהתייחסות עוינת של מארגני הג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה ולא הוזמנה למרוצים אלו למרות הרכב הרוכבים החזק שהבטיחה להעמיד למרוצים.
ברוינל דובר שש שפות באופן שוטף: הולנדית, אנגלית, ספרדית, צרפתית, איטלקית וגרמנית.
מר יוניברס של IFBB
יוהאן ברויינל
שנקלה
שנקלה (געז: ሻንቅላ) כינוי אתיופי שמשמעותו "עבד שחור" עם סטיגמה של עובדי אלילים. עמי צפון אתיופיה, לרבות החבשים, אינם מחשיבים עצמם בעלי צבע עור שחור (אמהרית: ጥቑር - טקור) או לבן, אלא כבעלי צבע עור חום-אדמדם (ቀይ - קיי). בקרב אוכלוסיות אלו הצבע שחור מזוהה עם עבדות.
הכינוי ניתן לקבוצות אתניות בעלות צבע עור שחור והיושבות בשפלה המצויה באתיופיה ואריתריאה לאורך הגבול עם סודאן ודרום סודאן אשר רובם הגדול שייכים לקבוצות הדוברות שפות נילו-סהריות ומיעוט של קבוצות דוברי שפות אומוטיות. קבוצות אלו שכונו "שנקלה" היו מקור לעבדים לאתיופים שחיו ברמה.
הסברה היא שישנו קשר אטימולוגי לשם האזור בני שנגול שהיה אחד מהאזורים ששימשו כמקור לעבדים. בשפה הערבית סודאנית קיים הכינוי שנקול שהוא בעל משמעות זהה לכינוי שנקלה. בקרב האורומו הכינוי מתייחס בין היתר גם לבנטו סומלים ובקניה קיים הכינוי "שנגילה" לדסנץ'.
פעמים רבות המונח שנקלה מתורגם כמקביל לכינויים ולמונח הגזעי Negroid , כיום הכינויי נחשב לכינוי גנאי.
איגוד האתלטים החובבים
איגוד האתלטים החובבים (באנגלית: Amateur Athletic Union או בקיצור: AAU) הוא אחד ארגוני הספורט הגדולים בארצות הברית שמנוהלים בהתנדבות ללא מטרת רווח. הארגון לקח על עצמו באופן בלעדי לקדם ולפתח ספורט חובבנים ותוכניות כושר גופני.
הארגון הוקם בשנת 1888 במטרה להשיג אחידות וסטנדרטים בספורט החובבני. בתחילת שנותיו היה הארגון מוביל בספורט הבינלאומי וייצג את ארצות הברית בפדרציות הספורט הבינלאומיות. הארגון פעל באופן הדוק עם התנועה האולימפית כדי להכין ספורטאים למשחקים האולימפיים.
הארגון ספג ביקורת, בעיקר מכיוון אצן המסלול סטיב פריפונטיין על החיים של אתלטים חובבנים בארגון כמו גם על החוקים הנוקשים כמו האיסור על השתתפות הנשים בתחרויות ריצה, בתגובה לביקורות מסוג זה חוקק הקונגרס האמריקאי את חוק "ספורט החובבנים" ובכך למעשה שחררה את הארגון מכל חוק ממשלתי. נכון להיום הארגון ממשיך כארגון התנדבותי המקדם בעיקר ספורטאים צעירים.
בשנת 1996 הארגון אחד כוחות עם דיסניוורלד. מאוחר יותר באותה שנה העביר הארגון את המשרד הראשי שלו לאורלנדו, פלורידה. מתחם עולם הספורט של דיסני ערך יותר מ-40 אירועים לאומיים של הארגון.
מאז שנת 1930 מעניק הארגון מדי שנה בחודש אפריל את פרס ג'יימס סאליבן, לאתלט החובב המצטיין בארצות הברית.
הרמן מילר
הרמן מילר (בגרמנית: Hermann Müller; 18 במאי 1876 – 20 במרץ 1931) היה מדינאי גרמני איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה ששימש כשר החוץ של גרמניה וכקנצלר גרמניה בשתי תקופות כהונה שונות בתקופת רפובליקת ויימאר.
ביוגרפיה.
מילר נולד במנהיים, ואביו היה יצרן יין. ב-1902 נישא לפרידה טוקוס, ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אנמרי ב-1905. לאחר לידת הבת מתה אשתו של מילר מסיבוכים הקשורים בלידה. בשנת 1909 נישא בשנית ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אריקה.
מילר עסק במסחר, ולאחר מכן שימש כעורך עיתון מקומי. משנת 1896 היה פעיל בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, ושימש כמנהל מחלקת העיתונות של המפלגה משנת 1906. בתפקידו זה הקים את סוכנות הידיעות העצמאית של המפלגה. ב-1916 נבחר לראשונה כחבר הרייכסטאג מטעם המפלגה.
ב-21 ביוני 1919 התמנה לשר החוץ של גרמניה, ובתפקיד זה היה בין הנושאים ונותנים על הסכם ורסאי. ב-27 במרץ 1920 החליף את גוסטב באואר בתפקיד קנצלר גרמניה, ושימש בתפקיד זה עד ה-6 ביוני 1920.
ב-28 ביוני 1928 התמנה שוב לקנצלר גרמניה, והיה אחרון הקנצלרים ברפובליקת ויימאר שנהנו מרוב ברייכסטג. אך הקואליציה שהקים נפלגה כתוצאה מחילוקי דעות בין הסוציאל-דמוקרטים ומפלגת העם הגרמנית על נושאי התקציב, על רקע השפל הגדול. מילר ניסה למנוע ממפלגתו לפרוש מהקואליציה, אך כשל בכך. ב-27 במרץ 1930 סיים את תפקידו, והוחלף בקנצלר היינריך ברינינג. בשנה שלאחר מכן מת לאחר ניתוח כושל בשלפוחית השתן.
אינטרגנום
חנות יד שנייה
התקפה (פוטבול)
הגנה (פוטבול)
קבוצות מיוחדות בפוטבול
מכתבים להניו
מקדם מתאם
מקדם מתאם הוא ערך מספרי המכמת את המתאם, כלומר את הקשר הסטטיסטי, בין שני משתנים או יותר.
סוגים שונים של מקדמי מתאם כוללים בין היתר:
מאיר מוהר
מאיר מוהר (1888, רוזוודוב, גליציה – 30 באוקטובר 1967, תל אביב) היה סופר, מתרגם ומשורר עברי ישראלי. היה גם איש חינוך בגרמניה.
חייו.
מוהר נולד בעיירה רוזוודוב שבגליציה המערבית (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה), דור רביעי למשפחת סופרי סת"ם. כדי להימלט משירות החובה בצבא האוסטרו-הונגרי, היגר מוהר לארצות הברית והתפרנס כחייט, אך בעיקר ישב בספריית העיר ניו יורק וקרא. עם חזרתו לאירופה פרצה מלחמת העולם הראשונה והוא גויס נגד רצונו לצבא האימפריה. במהלך הקרבות נפצע, ועם החלמתו וסיום המלחמה עבר לברלין בירת גרמניה, שם שימש כמחנך וכמורה לעברית.
נישא לחיה (חייצ'ה), ולזוג נולדו שלושה בנים: המשורר יחיאל מוהר, הצייר אברהם מוהר והמוזיקאי ישעיהו מוהר. יחיאל מוהר היה הראשון שעלה לארץ ישראל, ובעקבותיו עלה מאיר מוהר יחד עם אשתו בשנת 1939. בנו ישעיהו הצטרף אליו ב-1942. בנו אברהם נותר מאחור ועקבותיו אבדו ברוסיה במלחמת העולם השנייה בלוחמו בגרמניה הנאצית. ב-3 במאי 1948 נפטר בנו , במהלך מלחמת העצמאות.
בארץ ישראל התיישב מוהר בתחילה בירושלים ואחר כך בתל אביב, והתפרנס כמתרגם, משורר וסופר. ספריו "עין בעין" ו"בחרט אנוש" זכו להערכה רבה בישראל. על הראשון זכה בשנת 1951 בפרס רופין. מוהר פרסם את שיריו וסיפוריו בעיתוני הארץ גם על הווי העיירה הגליציאנית. לאחר שאבד בנו השני הסתגר והפסיק לכתוב לתקופה, אך זמן קצר לפני פטירתו חזר לכתוב.
ב-1964 נפטרה אשתו. מוהר נפטר בסוף שנת 1967, בגיל 79, נקבר בבית העלמין בחולון בסמוך לקבר אשתו. בנו המשורר יחיאל מוהר ואשתו עדינה וכן נכדו עלי מוהר קבורים אף הם בבית הקברות בחולון.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
יעקב כ&quot;ץ (כצל'ה)
נמיה
פדרציית החתירה הבין-לאומית
פדרציית החתירה הבין-לאומית (בצרפתית: Fédération Internationale des Sociétés d'Aviron או בקיצור FISA) היא הפדרציה הבין-לאומית של ענף החתירה. הנשיא הנוכחי שלה הוא ז'אן-כריסטוף רולאן. הפדרציה מפקחת על התחרויות גביע העולם בחתירה, אליפות העולם בחתירה ודומיהן.
היסטוריה.
הפדרציה יוסדה בידי נציגי ענף החתירה מצרפת, שוודיה, בלגיה ואיטליה ב-25 ביוני 1892 בטורינו כתגובה לפופולריות ההולכת וגדלה של ענף ספורט החתירה, גם הנסיבות הצריכו אחידות תקנות כמו אורך המרוץ, סניית הסירה, וקטגוריות משקל. כמו כן הימורים על מרוצי חתירה באותו זמן היו דבר נפוץ, והחותרים או המאמנים היו לעיתים קרובות מהמרים בעצמם. מצב בחובבים לא היה ידוע בספורט. מצב כזה יכול היה להביא אסון על הספורט כמו מרוצים מכורים.
FISA הקימה את המשרד הראשי שלה בלוזאן, שווייץ ב-1922.
דיוויזיית הפאנצר אס אס הראשונה
דיוויזיית האס אס הראשונה (או בשמה המלא דיוויזיית הלייבשטנדרטה אדולף היטלר) הייתה דיוויזיית ואפן אס אס משוריינת אשר שירתה בצבא גרמניה הנאצית, במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1933 כרגימנט שומרי הראש של אדולף היטלר (לייבשטנדרטה הוא מונח בגרמנית עתיקה שפירושו הוא "שומרי ראש של מנהיג"). ב-1939 הפך הרגימנט ליחידה נפרדת של הוואפן אס אס, בהמשך הפך הרגימנט לדיוויזיית שריון.
חיילי הדיוויזיה ביצעו פשעי מלחמה רבים, במערב המפורסם שבהם הוא הטבח מלמדי, אך הדיוויזיה רצחה גם שבויים רבים בחזית המזרחית.
לפני מלחמת העולם השנייה.
לאחר מספר גלגולים של יחידת שומרי ראשו של היטלר, הקים היינריך הימלר את היחידה "לייבשטנדרטה אס אס אדולף היטלר" בתחילת 1934 כאשר מפקדה היה זפ דיטריך. היחידה לקחה חלק בליל הסכינים הארוכות ב-30 ביוני 1934, כאשר היחידה הייתה אחראית לחיסול בכירי האס אה, כולל ארנסט רהם, סמוך לעיר מינכן.
האס אס, וכך גם יחידת הלייבשטנדרטה, היה בעל תנאי גיוס גבוהים. רק אלו שהיו ארים במידה מספקת, בעלי כושר גופני מצוין וחדורי האידאולוגיה הנאצית יכלו להתגייס לארגון.