זיגלמן ילידת חיפה וֹבוגרת בית הספר הריאלי. זיגלמן סיימה תואר ראשון במדעי המחשב בטכניון בהצטיינות נשיא ובהצטיינות הכנסת (1988), תואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים) בהצטיינות (1992 עם תזה שהגיעה לפרסום ב-American Scientist , ותואר שלישי באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי (בהצטיינות אוניברסיטאית יתרה 1993) עם עבודת דוקטורט על רשתות נוירונים חישוביות.
בעבר הייתה זיגלמן מרצה בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון.
עבודתה של זיגלמן הובילה למאמר פורץ דרך בעיתון המדעי Science, ולספר: Neural Networks and Analog Computation: Beyond the Turing Limit" ,Birkhauser, Boston, 1998, לשינוי גישה בעולם הבינה המלאכותית בו רשתות נוירונים מקבלות מעמד מרכזי, ולפיתוח תת–תחום במדעי המחשב של Super-Turing Computation .
זיגלמן זכתה במלגת אלון למדענים צעירים מבריקים (1994) שנועדה להשיבם לישראל, וכיהנה כחברת סגל וראש המסלול מערכות מידע בטכניון (1994–2000).
בשנת 2000 יצאה לשנת לשבתון באוניברסיטת MIT לחקור ולנהל מעבדה laboratory of information and decision systems ב-MIT וֹבהמשך צורפה כפרופסורית קבועה לאוניברסיטת מסצ'וסטס.
בתחילת שנות התשעים פרסמה יחד עם המנחה שלה, אדוארדו זונטג, מודל חישובי של רשת עצבים עם כוח חישוב מעבר לזה של מכונת טיורינג אוניברסלית. המאמר פורסם בעיתון Science ובמחקרה "Neural Networks and Analog Computation: Beyond the Turing Limit".
בשנת 2010 פרסמה יחד עם Olsen Megan ונאוה זיגלמן-דניאלי מאמר בשם: "Dynamic Computational Model Suggests That Cellular Citizenship Is Fundamental for Selective Tumor Apoptosis", אשר תיאר תפקיד של דיאלוג בין תאים להרג תאים חולים על ידי תאים בריאים סמוכים, סמוך אחרי הופעת העבודות הראשונות באימונותרפיה שהוכיחו את המודל
תרומה אוניברסיטאית חברתית.
זיגלמן פעילה לאורך הקריירה שלה בקידום מיעוטים ונשים בתחומי מדעי המחשב וההנדסה.
זיגלמן פעילה בוועדות הסנאט של האוניברסיטה, ומובילה תוכניות למניעת אפליה ולשילוב סטודנטים וסטודנטיות צעירים ובוגרים משכבות מצוקה וֹמרקע אישי מגוון (diversity program) באקדמיה.
זיגלמן פועלת למניעת אנטישמיות, ומניעת פעילויות כמו חרם אקדמי כנגד מדינת ישראל, קידום קשרי מחקר עם ישראל, כולל פיתוח התוכנית לחילופי סטודנטים ומדענים (2011) בין אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת מסצ'וסט בתחום חקר המח.
בנוסף פועלת זיגלמן בעידוד תקשורת אקדמית וחברתית בין קהילות יהודיות בצפון ארצות הברית וקנדה.
פרסומים.
ספרים.
כמו כן, כתבה 21 פרקים בספרים שונים.
פרסים.
המדליה, שהיא הכבוד השלישי בגובהו שמשרד ההגנה יכול להעניק לאזרח, ניתנה מכיוון ש"יצרה וניהלה כמה מתוכניות ה- AI הגדולות והמתקדמות ביותר של DARPA כולל L2M (Lifelong Learning Machines) - פיתוח מערכות AI מתקדמות מהדור הבא המסוגלות ללמוד במציאות זמן ויישום למידה בסביבות ובנסיבות שלא הוכשרו במיוחד לכך
משפחה.
סבה של זיגלמן היה הד"ר מרדכי מקס לבנשטיין ואחותה היא האונקולוגית ד"ר נאוה זיגלמן-דניאלי.
נורת' אמריקן B-25 מיטשל
ג'וש דאלאס
ג'ושוע פול "ג'וש" דאלאס (באנגלית: Joshua Paul "Josh" Dallas; נולד ב-18 בדצמבר 1978) הוא שחקן אמריקאי. הוא מוכר בשל תפקידיו בתור דייוויד נולאן/הנסיך המקסים בסדרה "עד עצם היום הזה" ברשת ABC, ובזכות הופעתו בתור בן סטון בסדרת הדרמה העל-טבעית "מניפסט" ברשת NBC.
ביוגרפיה.
דאלאס נולד בלואיוויל, קנטקי שבארצות הברית. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1997, עבר לבריטניה והצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית וכן נטל חלק בפעילות התיאטרון המלכותי הלאומי, האופרה האנגלית הלאומית וכן בפעילותם של New Shakespeare Company ושל התיאטרון The Young Vic.
קריירה.
בשנת 2009 עבר להוליווד שבארצות הברית ובשנת 2011 לוהק לתפקיד פנדרל בסרט "תור" לאחר שהשחקן האירי סטיוארט טאונסנד שנבחר לתפקיד עזב ימים ספורים לפני שהחלו הצילומים. מכיוון שהוא היה שחקן כמעט לא מוכר בעת הליהוק, היו ספקולציות שדאלאס נבחר מכיוון שפשוט לא היה מספיק זמן למצוא מחליף עם שם גדול יותר.
בשנת 2011 החל לשחק בסדרת הנפטזיה של רשת ABC, "עד עצם היום הזה" בתור דייוויד נולאן / הנסיך המקסים. דאלאס לא חזר לתפקידו בתור פנדרל בסרטי ההמשך של "תור" בשל התחייבותו לסדרה "עד עצם היום הזה". זאקרי לוי החליף אותו בשני הסרטים הבאים.
בשנת 2018 לוהק דאלאס לתפקיד של בן סטון, הגיבור הראשי, בסדרת הדרמה והמסתורין "מניפסט" של רשת NBC, שעלתה לראשונה ב-24 בספטמבר 2018.
חיים אישיים.
דאלאס הכיר את השחקנית הבריטית-יהודייה לארה פולבר בשנת 2003 כאשר עבד בתיאטרון המלכותי שבוינזדור. הם נישאו ב-2007 והתגרשו ב-2011. מאוחר יותר באותה שנה, החל דאלאס לצאת עם מי ששיחקה את רעייתו (שלגיה) בסדרה "עד עצם היום הזה", השחקנית האמריקאית-יהודייה ג'יניפר גודווין. הם התארסו באוקטובר 2013. הם נישאו ב-12 באפריל 2014. בנם הבכור, אוליבר, נולד במאי 2014, וב-1 ביוני 2016 נולד בנם השני, הוגו.
ארז וינר
ארז וינר הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בשירותו הסדיר פיקד על גדוד דוכיפת ועל חטיבת עציוני והיה עוזר הרמטכ"ל, גבי אשכנזי. במילואים משמש כמפקד צוות התכנון האופרטיבי בפיקוד הדרום.
שירותו הצבאי.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי ועבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס עבר לחטיבת הנח"ל, בה שירת כמפקד מחלקה, כמפקד פלוגה וכסמג"ד, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כראש לשכתם של אלוף פיקוד הצפון, גבי אשכנזי, ושל סגן הרמטכ"ל, שאול מופז וכמפקד גדוד דוכיפת, אותו הוביל בלחימה נגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בתפקידו הבא שימש כקצין אג"ם אוגדת איו"ש, ב-2005 מונה למפקד חטיבה 408 ומילא תפקיד זה במהלך מלחמת לבנון השנייה, במקביל פיקד על המרכז לאימונים טקטיים במל"י עד 2008.
בשנים 2008 עד 2011 שימש עוזר הרמטכ"ל, גבי אשכנזי. במסגרת זו לקח חלק פעיל במה שהפך לפרשת הרפז. המסמך הועבר מבועז הרפז לווינר שהוציאו לתקשורת. ב-23 באוגוסט 2012 בעקבות החקירה של מבקר המדינה, החליט שר הביטחון דאז, אהוד ברק, שלא לאשר את מינויו של וינר לקצין חינוך ראשי, ועיכב את קידומו לדרגת תת-אלוף. ב-27 באוגוסט 2012 הפרקליט הצבאי הראשי, תא"ל דני עפרוני, הוציא חוות דעת ליועמ"ש יהודה ויינשטיין לפתוח בחקירה פלילית נגד הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי ועוזרו ארז וינר, בחשד לעבירה של מרמה והפרת אמונים, אך בפרקליטות, ובמשטרה לא נטו להעתר לדרישה והעדיפו לחכות לטיוטה הסופית של דוח מבקר המדינה בפרשת מסמך הרפז. בינואר 2013 לאחר שפורסם דוח מבקר המדינה בו הובעה ביקורת על וינר בחר האחרון לפרוש מצה"ל והרמטכ"ל בני גנץ קיבל את בקשתו.
ב-19 במרץ 2014 נעצר יחד עם אבי בניהו ובועז הרפז בהקשר לפרשה, וכעבור יום שוחרר למעצר בית. בינואר 2016 החליט היועץ המשפטי לממשלה וינשטיין לסגור את תיק החקירה בעניינו (ביחד עם הרמטכ"ל לשעבר אשכנזי, ודובר צה"ל לשעבר אבי בניהו), בעילה של היעדר אשמה פלילית
לאחר פרישתו מצה"ל.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הצטרף וינר למטה הבחירות של מפלגת יחד בראשות אלי ישי. בשנת 2015 החל לשמש כמנכ"ל יקב ירושלים.
בשנת 2018 החל לשמש כפרשן הצבאי של חדשות ערוץ 20. החל מאפריל אותה שנה משמש בהתנדבות כראש המטה להשבת סגן הדר גולדין, ובאוגוסט מונה ליו"ר דירקטוריון מדרשת שדה בוקר
וינר משרת במילואים כראש צוות התכנון המבצעי של פיקוד הדרום. באוקטובר 2018 הועלה לדרגת תת-אלוף.
בינואר 2020, מונה וינר למשנה למנכ"ל של חברת וילי פוד השקעות
חיים פרטיים.
וינר נשוי ואב לארבעה. אח לגיא ערן וזיו. מתגורר בבית חורון.
רודולף ברנדט
רודולף הרמן ברנדט (גרמנית: Rudolf Hermann Brandt; 2 ביוני 1909 - 2 ביוני 1948) היה קצין אס אס גרמני ועובד מדינה בשירות גרמניה הנאצית בשנים 1933-1945.
בהשכלתו היה עורך דין. הוא שימש כשלישו האישי של רייכספיהרר היינריך הימלר, והיה אחד הנאשמים במשפט הרופאים בנירנברג בגין חלקו בהשגת חלקי גופות של 86 נרצחים ממחנה השמדה. בגופות נעשה שימוש ב"מיצג השלד היהודי", ניסיון ליצור ראיה אנתרופולוגית לנחיתותו של הגזע היהודי והצגתו כ"תת-אדם" (Untermensch) לעומת הגזע הארי העליון.
ביוגרפיה.
רודולף ברנדט, בנו של עובד ברכבת, נולד ב-2 ביוני 1909, וגדל בצנע בפרנקפורט על האודר. ברנדט היה חבר במועדון קצרנות, ובשנת 1927, בהיותו בן 18, זכה בתחרות של המועדון שבמהלכה כתב 360 סמלי מילים בדקה.
הוא למד באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת פרידריך שילר (1928-1932), במקביל לעבודתו בין השנים 1928 עד 1930 כרשם בבית המשפט המחוזי. בערבים המשיך להתאמן בקצרנות יחד עם חברו לספסל הלימודים מפרנקפורט.
ברנדט קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת שילר ביולי 1933. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בינואר 1932 ולשורות האס אס באוקטובר 1933. בפברואר 1934 הבחין היינריך הימלר בברנדט ובכישורי התמלול שלו, והעסיק אותו בצוותו.
ולטר שלנברג, ראש שירותי הביון המאוחדים של גרמניה הנאצית, שהיה כפוף להימלר, אמר על ברנדט:
משנת 1938 שימש ברנדט כיועץ השר ומנהל לשכת שר הפנים של הרייך.
רודולף ברנדט היה חבר בפמליה שהתלוותה להימלר בניסיון ההסתתרות שלו. הם עזבו את פלנסבורג ב-10 במאי 1945 וניסו להגיע לבוואריה. הוא הופרד מהימלר ונכנע יחד עם רוב חברי הקבוצה לכוחות בריטיים ב-21 במאי. הימלר נתפס, אם כי לא הזדהה, ב-22 במאי יחד עם שלישיו בוואפן אס אס, ורנר גרוטמן והיינץ מאכר.