בנוסף לספרי סיפורת רבים, פרסם גם מאמרי דעה רבים בעיתונים. עמוס עוז נמנה עם אישי הרוח המובילים בשמאל הפוליטי בישראל, והדבר התבטא גם בתחום הציבורי בו נהג להתבטא בקביעות, במיוחד באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, אז זכה לסיקור רב בתקשורת בישראל. ראשית פעילותו הציבורית הייתה בתחילת שנות ה-60, כשהיה פעיל בקבוצת "מן היסוד" הסוציאל-דמוקרטית, שתמכה בפנחס לבון במאבקו נגד ראש הממשלה דוד בן-גוריון על רקע "העסק הביש" והתנגדה לריכוזיות הממלכתית שלו.
כבר באוגוסט 1967 יצא נגד הכיבוש, והמשיך בכך עד סוף ימיו. היה פעיל בוועד לשלום וביטחון, תמך במפלגת מוקד ובמחנה של"י, והיה מדובריה הראשונים של תנועת "שלום עכשיו". היה מקורב לשמעון פרס והרבה לייעץ לו, על אף שמעולם לא תמך במפלגת העבודה. החל משנות התשעים תמך במרצ. בבחירות לכנסת ה-16 בשנת 2003, הופיע עוז בתשדירי הבחירות של מרצ, וקרא לציבור להצביע לה. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 מוקם עוז במקום ה-116 ברשימת מרצ ולקראת הבחירות לכנסת ה-18 מוקם עוז במקום ה-115 ברשימת התנועה החדשה מרצ.
עמדותיו של עוז היו יוניות מובהקות בתחום המדיני וסוציאל-דמוקרטיות בתחום הכלכלי-חברתי. חרף התנגדותו למפעל ההתנחלות כבר מתחילתו, הרב יואל בן נון סיפר שבביקורו בעפרה אמר עוז שהתנגד לעלייתה על הקרקע ויתנגד להורדתה אפילו אם יצטרכו להמתין לריבונות היהודית 200 שנה.
ב-21 בפברואר 1988, בזמן האינתיפאדה הראשונה, פרסם, יחד עם יהודה עמיחי, א. ב. יהושע ועמוס איילון, מכתב בניו יורק טיימס, בו הפצירו הסופרים ביהודי ארצות הברית "שיביעו את דעתם בקול" לגבי מדיניות ישראל בשטחים.
בנאומו בעצרת "שלום עכשיו" בשנת 1989 כינה את תנועת כך ודומיהם: "כת משיחית, אטומה ואכזרית, כנופיית גנגסטרים חמושים, פושעים נגד האנושות, סדיסטיים, פוגרומיסטים, ורוצחים שהגיחו מתוך פינה אפלה של היהדות מתוך מרתפי ההתבהמות והסיאוב על מנת להשליט פולחן דמים צמא ומטורף".
בין השאר אמר:
עוז היה בין המברכים הראשיים על הסכמי אוסלו וההידברות עם אש"ף ב-1993. בנאומיו ובמאמריו תקף את השמאל הלא-ציוני, "עד כדי התבטלות עצמית" כלשונו, והדגיש את היותו ציוני.
לקראת הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה – 2001 פרסמה קבוצת פעילי שלום, ועוז בתוכה, מודעה בולטת בעיתון "הארץ", בה שללו את שיבת הפליטים הפלסטינים לתחומי מדינת ישראל, "כי פירוש הדבר יהיה חיסולה של מדינת ישראל... שיבה גורפת של פליטים פלסטינים לישראל סותרת את עקרון זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי".
בשנת 2002 אמר:
באותה שנה אמר:
באחד מנאומיו אמר עוז: "אדם חייב לעשות למען האחרים ולא להעלים עין; אם הוא רואה שרפה, עליו לנסות ולכבות אותה; אם אין ברשותו דלי מים, הוא יכול להשתמש בכוס; אם אין לו כוס, יש לו כפית, לכל אחד יש כפית." על בסיס ציטוט זה הוקם באחד מביקוריו בארצות סקנדינביה 'מסדר הכפית', שחבריו נוהגים לתלות על בגדיהם כפית קטנה. רווחי המסדר משמשים למענק לאנשים ולפרויקטים שתורמים לחברה ברוח המסדר: "בעד סובלנות, נגד פנאטיות".
עוז נמנה עם מנסחי יוזמת ז'נבה באוקטובר 2003. ב-2008 תמך בתחילה במבצע עופרת יצוקה, אולם עם התמשכות המבצע נסוג מתמיכתו, כינה כמה מן הפעולות שנעשו על ידי צה"ל פשעי מלחמה, וקרא למצות את הדין עם האחראים.
במרץ 2011 שלח עוז למרוואן ברגותי, היושב בכלא הישראלי באשמת רצח חמישה ישראלים ומעורבות בטרור, את הגרסה הערבית של ספרו "סיפור על אהבה וחושך" כולל הקדשה אישית, שכתב בה: "בתקווה שניפגש בקרוב בשלום ובחופש". לנוכח ביקורת בחוגי הימין על המעשה, הסביר עוז שעשה זאת מפני שהקריאה בספר עזרה לערבים רבים לראות את כוונותיו של הצד הישראלי, כיוון ש"הרומן הוא ההיסטוריה האישית והעמוקה של המשפחה שלי, אבל הוא בעיקר מספר את סיפורה של הציונות, את סיבותיה ומקורותיה".
במאי 2014 אמר: "'תג מחיר' ונוער הגבעות הם כינויים מתוקים למפלצת שהגיע הזמן לקרוא לה בשמה: קבוצות נאו-נאציות עבריות. אין שום דבר בעולם שהנאו-נאצים עושים והקבוצות האלה לא עושות פה למיעוט."
בנובמבר 2015 הודיע כי לא יופיע יותר באירועים שמארגן משרד החוץ בנציגויות דיפלומטיות של ישראל בעולם, וזאת במחאה על מדיניות הממשלה.
עוז היה חבר המועצה הציבורית של ארגון השמאל "בצלם".
עיבודים לספריו.
קולנוע.
חלק מספריו של עוז עובדו לקולנוע:
מוזיקה.
בשנת 2009 יצא לאור אלבום מוזיקלי, "אותו הים", הכולל 16 שירים שהולחנו על ידי רונית אופיר ובוצעו על ידי רמי הראל, המבוססים על ספרו של עוז "אותו הים". בחלקם מצטרף אל המוזיקה קולו של המחבר שקורא ממילותיו.
קישורים חיצוניים.
הרצאותיו:
כתבות וראיונות:
מכּתביו:
על יצירתו:
מאמרים נוספים על יצירתו נכללים בערכים העוסקים ביצירות ספציפיות של עמוס עוז.
איי שלמה
איי שלמה (באנגלית: Solomon Islands) הם מדינת איים המורכבת משרשרת של כ-990 איים באוקיינוס השקט ממזרח לפפואה גינאה החדשה. שטח האדמה הכולל של האיים הוא 28,400 קמ"ר. המדינה חברה בחבר העמים הבריטי.
היסטוריה.
איי שלמה יושבו בידי מלנזים לפני כ-30,000 שנה. מתיישבים פולינזים החלו להתיישב באיים בסביבות שנת 4000 לפני הספירה והביאו לאיים את תרבותם. בשנת 1568 הנווט הספרדי אלוורו דה מנדיינה הגיע לאיים ונתן להם את שמם.
במהלך המאה ה-19 חילקו בריטניה וגרמניה את האיים ביניהן, ובשנת 1900 קיבלו האיים כולם מעמד של מדינת חסות בריטית.
מלחמת העולם השנייה.
אחד המאבקים המרכזיים של מלחמת העולם השנייה התרחש בתחומי האיים הללו. מאבק זה החל ב-14 באוגוסט 1942, ובמהלכו נלחמו בעלות הברית באימפריה היפנית. מאבק זה התאפיין בשימוש נרחב בכלי מלחמה ימיים ואוויריים. בין השאר נערכו בתחומי המדינה קרב סאבו וקרב איי סנטה קרוז, שבמהלכם השתמשו הצדדים היריבים באוניות מערכה, נושאות מטוסים ומטוסי קרב, שבמידה רבה הכריעו את תוצאות העימות לטובת בעלות הברית. המצר בין איי פלורידה והאי גוודלקנל נודע בשם "אגן מצולות המתכת", משום שאוניות רבות טבעו בו בין אוגוסט 1942 למרץ 1943, עם סיום המאבק. מאבק זה היה נקודת מפנה במלחמה נגד האימפריה היפנית.
הקמתה.
ממשל ריבוני הוכרז ב-1976, וב-7 ביולי 1978 הכריזה המדינה עצמאות. נושאים המעסיקים את השלטון לרוב הם שחיתות, בעלות אדמה, בירוא יערות והתמודדות עם מחלת המלריה.
התקוממויות אזרחיות גרמו כמעט להתמוטטות מוחלטת של מוסדות השלטון. מספר פקידים ציבוריים לא קיבלו את משכורתם למשך חודשים וישיבות קבינט הממשלה נערכו במקומות חשאיים מחשש לאיומי שכירי חרב. כוחות הביטחון לא הצליחו להשליט סדר בעיקר מכיוון שמספר אנשי מנגנון הביטחון מזוהים עם חלק מהכנופיות היריבות. על כן, מדי פעם מתייחסים למדינה כאל ניסיון שכשל.
ביולי 2003 פרסם המושל הכללי של איי שלמה בקשה רשמית לעזרה בינלאומית לאחר שהפרלמנט באיי שלמה הצביע פה אחד למען ההתערבות הבינלאומית. אוסטרליה וניו זילנד הובילו משלחת ביטחונית בינלאומית שהורכבה מ-2,200 חיילים ושוטרים מ-20 מדינות אחרות באוקיינוס השקט שהגיעה לאיים כחודש לאחר פרסום הבקשה. לאחר מספר עימותים וצעדים מטעם הכוח הוא הצליח לשפר את מצבה הביטחוני של המדינה. והביא לכניעת מנהיג המרד.
ב-אפריל 2022 איי שלמה חתמה על הסכם ביטחון עם סין.
פוליטיקה.
המדינה מוגדרת כמונרכיה חוקתית, והממשל הוא דמוקרטיה פרלמנטרית. בראש המדינה עומדת המלכה אליזבת השנייה, והיא מיוצגת באמצעות המושל הכללי פרנק קאבוי שנבחר בשנת 2009 כאשר נתנאל וואינה סיים תקופת שנים בתפקיד. תפקיד זה הוא בעל קדנציה בת חמש שנים אליה נבחרים אישים על ידי הפרלמנט. בפרלמנט חמישים חברים הנבחרים לקדנציות בנות ארבע שנים. הפרלמנט ניתן לפיזור על פי הצבעת הרוב לפני תום כהונתו. כל חבר פרלמנט הוא הנציג היחיד של אזור הבחירה שלו. כל אזרח רשאי להצביע החל מגיל 18.
ראש ממשלת איי שלמה הוא גורדון דארסי לילו. תפקיד זה גם הוא נבחר על ידי הפרלמנט מבין חברי קבינט השרים.
לרוב, המפלגות והקואליציות באיי שלמה נחשבות לחלשות ולא יציבות. הצבעות אי אמון מתבצעות באופן תדיר וכתוצאה הנהגת הממשלה והרכב הקבינט משתנים פעמים רבות.
מחוזות.
לאיי שלמה תשעה מחוזות ועיר אחת:
גאוגרפיה.
איי שלמה היא שרשרת איים רחבה השוכנת מזרחית לפפואה גינאה החדשה. מרכיבים אותה מספר רב של איים, ביניהם: איי נגלה, צ'ויסיול, איי שורטלנד, איי ניו ג'ורג'יה, סנטה איזבל, איי ראסל, איי פלורידה, מלאיטה, גוודלקנל, סיקאיאנה, מראמאסיקה, אולאווה, אורי, מאקירה, סנטה אנה, רנל ובלונה, איי סנטה קרוז, טיקופיה, אנוטה ופאטאקה.
המרחק בין האי המערבי ביותר וזה המזרחי ביותר הוא בערך 1,500 ק"מ. איי סנטה קרוז הם מבודדים במיוחד, במרחק של יותר מ-200 ק"מ משאר האיים. מספר הרי געש בדרגות שונות של פעילות נמצאים על כמה מהאיים הגדולים יותר. מספר רב מהאיים הקטנים יותר הם איי אלמוגים המכוסים בחול ועצי דקל.
כחלק מטבעת האש, האיים מאופיינים ברעידות אדמה תדירות. בשנים האחרונות הורגשו שתי רעידות אדמה משמעותיות: ב-2 באפריל 2007 התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 8.1 בסולם Mw שמרכז הרעש שלה כ-350 ק"מ צפונית מערבית לבירה הוניארה; רעידת האדמה גרמה לצונאמי ובו נספו 52 בני אדם וכ-900 בני אדם נשארו מחוסרי בית. ב-6 בפברואר 2013 הורגשה רעידת אדמה במגניטודה 8 בסולם Mw שמרכזה באיי סנטה קרוז, ובה נספו 9 אנשים.
כלכלה.
כלכלת איי שלמה מושתתת על חקלאות, דייג (בעיקר דגי טונה) ויערנות. רוב המוצרים, ממזון ועד מכונות ודלק, הם מיובאים. האיים עשירים במחצבים כגון עופרת, זהב, בוקסיט ופוספטים.