בינואר 2012 הצטרף גוב לפאנל השופטים של תוכנית הריאליטי "כוכב נולד" ושימש כשופט בעונתה העשירית. באותה שנה יצאה מהדורה מחודשת של אלבומו הראשון בסדרת "סימני דרך", שכללה בין השאר גרסאות גנוזות לשירים "סוס עץ" ו"כשצלצלת רעד קולך". עוד השתתף בפרויקט "עבודה עברית" באלבום משירי שלום חנוך לילדים, בו שר בדואט עם הזמרת רוני אלטר את השיר "אבשלום".
בשנת 2013 השתתף גוב בסיבוב הופעות האיחוד הרביעי של להקת כוורת, בו הופיע כשידו חבושה לאחר ששבר את כתפו סמוך לפני הופעתה הראשונה של הלהקה. באוגוסט 2013 יצא לרדיו דואט עם הזמרת איה כורם בשם "לילה טוב".
בשנת 2014 עלתה לשידור בערוץ 10 עונה שנייה של "המסע המופלא" ועונות נוספות שודרו בשנתיים שלאחר מכן.
באוגוסט 2015 הוציא גוב את האלבום "אם היינו", עשור לאחר צאת אלבומו הקודם "בקצה ההר". את האלבום הפיקו המוזיקאים ערן ויץ ויובל שפריר, חברי להקתו של גוב. לדברי גוב, הרבה מהשירים שנאספו לאלבום מהדהדים את זכר אשתו שנפטרה ב-2012.
החל מ-2016, החל להגיש תוכנית רדיו שבועית ברדיו תל אביב בשם "גידי גוב וחברים" בנושא אקטואליה, בהמשך התוכנית הפכה לתוכנית יומית.
ביולי 2017 עלה לאקרנים הסרט "ואז היא הגיעה" בו השתתף גוב בתפקיד השופט הוותיק לצד השחקנים מיכאל אלוני וחן אמסלם.
ב-2018 הופיע גוב במיני-סדרה "סטוקהולם", יצירה משותפת של "קשת 12" ושל "כאן 11". בשנה זו הועלה בתיאטרון השעה הישראלי מחזמר משיריו.
העשור השלישי של המאה ה-21.
בשנת 2020 הופיע גוב בגרסה המחודשת של תוכנית הבידור המצליחה "זהו זה!", המשודרת במסגרת כאן 11.
משפחתו.
בשנת 1977 נישא גוב למחזאית והתסריטאית ענת גוב. ב-9 בדצמבר 2012 נפטרה ענת לאחר מאבק במחלת הסרטן. לגוב שתי בנות, בן אחד וארבעה נכדים. הוא מתגורר ברמת השרון.
בשנת 2014 החל בזוגיות עם רונית רביץ-בוס, מנהלת תסריטים בתעשיית הקולנוע האמריקאית. השניים נפרדו כעבור כשנתיים.
ב-2017 נכדתו בת התשע נפטרה ממחלת הסרטן.
גיורא שפיגל
גיורא שפיגל (נולד ב-27 ביולי 1947 בפתח תקווה) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי בעבר, חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
קריירה כשחקן.
שפיגל הוא אחד השחקנים הבולטים בהיסטוריית הכדורגל הישראלי בכלל ובמכבי תל אביב בפרט. שפיגל החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב (היה בין "הילדים של דובה'לה", כך כונה מאמן הילדים דב מאליס), וכבר בגיל 15 וחצי העלה אותו ג'רי בית הלוי לקבוצה הבוגרת כחלק מ"תינוקות ג'רי".
בעונת 1963/1964, בהיותו בן 16 וחודשיים בלבד, כבש חמישייה בהופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 10–1 על בית"ר מחנה יהודה בסיבוב השני של גביע המדינה. שפיגל המשיך להרשים בליגה בעונתו הראשונה כאשר כבש עוד חמישה שערים בליגה ובגביע וסומן כבר בגיל 17 ככוכב העתיד של המועדון. בעונתו השנייה מספריו של שפיגל הצעיר עלו והוא סיים עם 21 שערים בכל המפעלים.
את שיא כיבושיו במשחק אחד קבע שפיגל כאשר כבש שישייה בניצחון על הפועל תל מונד בגביע המדינה. הקשר המחונן המשיך לשמור על יציבות ולהציג מספרים דו ספרתיים של כיבוש שערים בכל עונה מלאה בה שיחק במדי הקבוצה. במהלך הקריירה שלו במכבי תל אביב כבש שפיגל 97 שערי ליגה ועוד 26 בגביע המדינה והוא ממוקם חמישי בטבלת הכובשים הגדולים של המועדון בכל הזמנים. לשפיגל היה חלק משמעותי מאוד באחד המשחקים הגדולים והזכורים בהיסטוריה של מכבי תל אביב, כאשר כבש שלושער בניצחון 5–0 על הפועל תל אביב בדרבי של עונת 1969/1970.
שפיגל לא רק הרשים במשחקו ובנתוניו האישיים אלא גם בכמות התארים שקטף בעשר העונות בהן שיחק במכבי תל אביב. השלל של שפיגל מסתכם בארבע אליפויות, ארבעה גביעי מדינה, כולל זכייה בדאבל של 1969/1970 ושני גביעי אסיה היסטוריים. בגביע אסיה הראשון (1969) היה לשפיגל חלק מרכזי עם שישה שערים בשישה משחקים כולל שלושער בניצחון 6–1 על מיסורה מהודו בחצי הגמר. בזכייה השנייה כבש שפיגל שני שערים בדרך לגמר בו זכתה מכבי תל אביב בניצחון טכני על פוליס קלאב בגדד. בשתי הזכיות שימש כקפטן.
שפיגל שיחק במכבי תל אביב עד 1972. באותה שנה סרבה הקבוצה לשחררו למספר מועדונים אירופאים אשר רצו לצרפו, ובניהם טוטנהאם האנגלית, ובשל כך התעמת שפיגל עם ראשי הקבוצה ולא יצא למסע לארצות הברית שערכה מכבי בקיץ של אותה שנה. בעקבות סירובה של מכבי לשחררו נכנס שפיגל להסגר בינלאומי למשך שנה, שבסופו עבר לקבוצה הצרפתית שטרסבורג. שפיגל שיחק חמש עונות בצרפת, בשטרסבורג ובליון, וחזר למכבי תל אביב במהלך עונת 1978/1979 בה זכה עם הקבוצה באליפות.
בשנת 1981 פרש שפיגל ממשחק פעיל בגיל 34, ופנה לקריירת אימון.
בנבחרת ישראל.
בגיל 17 היה שפיגל חלק מנבחרת הנוער שזכתה בגביע אסיה לנוער ב-1964, כאשר במשחק הגמר נגד נבחרת בורמה (5–0 לישראל) כבש שלושער. בגיל 18 ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת הבוגרת.
שפיגל נמנה עם הנבחרת שהעפילה לטורניר הגמר במקסיקו 1970. הוא בישל את שערו של מרדכי שפיגלר נגד נבחרת ב-1969 במשחק שקבע את העפלת נבחרת ישראל לטורניר, וכן את שערו של שפיגלר בתיקו 1–1 נגד נבחרת במהלך הטורניר, השער היחיד של נבחרת ישראל בגביע העולמי. שפיגל הרבה לשתף פעולה במשחקי הנבחרת עם חברו מרדכי שפיגלר ושניהם זכו מהעיתונות הישראלית לכינוי "צמד השינים".
קריירת כמאמן.
שפיגל החל כמנג'ר בהפועל פתח תקווה לצד המאמן דרור בר-נור ועבד בקבוצה במשך שלוש שנים. בשנת 1987 החל לאמן את קבוצת נעוריו מכבי תל אביב וזכה עמה בגביע המדינה באותה עונה. למרות זכייה זו הייתה אווירה קשה בקבוצה בעקבות מירמור שחשו שחקני מכבי על צורת האימון והיחס ה"מתנשא" של שפיגל שגרמו להם לפי השמועות באותה תקופה לבצע "שביתה איטלקית". השחקנים לא התאמצו בחלק מהמשחקים וסירבו להישמע להוראות טקטיות של שפיגל, ואף ביימו פציעות על מנת שלא לשחק. באותה תקופה ספגה מכבי הפסדים רבים ואף את התבוסה הגדולה בתולדותיה, כשהפסידה 0–10 למכבי חיפה.
שפיגל פוטר מאימון הקבוצה בסוף העונה ועבר לאמן את בני יהודה, אותה הוביל לזכייה באליפות הראשונה (והיחידה נכון ל-2021) בתולדותיה, בעונת 1989/1990. לאחר מכן, זכה באליפות (ללא הפסד ליגה) עם מכבי חיפה בעונת 1993/1994 ואף הגיע איתה לשלב שמינית גמר גביע אירופה למחזיקות הגביע בו הפסידה לפארמה בפנדלים, הפסד שמנע ממנה עלייה לשלב רבע הגמר. הוא המשיך לאמן בחיפה עד לעונת 1997/1998, במהלכה פוטר לאחר תבוסה ביתית נגד הפועל כפר סבא.
לאחר מכן אימן שפיגל עונה אחת בקבוצות הפועל פתח תקווה, בני יהודה ועירוני ראשון לציון. ביוני 2007 מונה שפיגל למנהל ספורטיבי בקבוצת בית"ר ירושלים לעונת 2007/2008, בה שיתף פעולה עם חברו מימי המונדיאל, יצחק שום, שאימן את הקבוצה. באותה עונה זכתה בית"ר בדאבל. את עונת 2008/2009 פתחה בית"ר במשחקים במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, אך הובסה 0–5 במשחק הגומלין בפולין מול ויסלה קרקוב והודחה. בעקבות התבוסה התפטר שפיגל מתפקידו בבית"ר ב-10 באוגוסט 2008.
חיים אישיים.
אביו, אליעזר שפיגל, היה כדורגלן בולט בשנות ה-40 וה-50 ולאחר מכן מאמן מצליח. גיסו הוא דני בגלייבטר, כדורגלן העבר של מכבי פתח תקווה, ואחיינו הוא אייל בגלייבטר, אף הוא כדורגלן עבר במכבי פתח תקווה ובנבחרת ישראל.
שפיגל בוגר גימנסיה הרצליה ובעל תואר ראשון בחשבונאות. היה נשוי למרגלית (לבית צלניקר), חברתו עוד מימי הגימנסיה, עד למותה ב-2016.
רוק מתקדם ישראלי
תורת הקבוצות - מונחים
צליפה
צליפה היא קליעה מדויקת לטווח רב, לרוב מעל ל-300 מטר ולעיתים אף ליותר מ-2,000 מטר, באמצעות כלי ירי המותאם במיוחד לכך (לרוב רובה צלפים עם כוונת טלסקופית), תוך התחשבות מיוחדת בתנאים סביבתיים המשפיעים על מעוף הקליע.
כישורי ומיומנויות הצלף.
הצלף הוא לוחם חיל רגלים או כוחות מיוחדים, ובמהלך הכשרתו הוא לומד ומתאמן בכישורים ובמיומנויות הבאות:
הכישורים הנדרשים לצלף הן דיוק, יכולת קליעה מעולה, יציבות (על מנת להחזיק את הנשק יציב בעת הירי), משמעת עצמית, סבלנות, כושר גופני גבוה, יכולת מתמטית (על מנת לבצע התאמות בליסטיות וחישוב היסטים לפני הירי), קור רוח ושיקול דעת. ניסיון ובגרות מבצעית אף הם תורמים למקצועיותו ואיכותו של הצלף.
מקצועות הצליפה.
ישנם מספר סוגי צלפים, בהתאם לייעוד ולתורת ההפעלה. ברוב צבאות העולם מבחינים בין צלפי חי"ר רגילים לצלפי יחידות עילית וצלפי קומנדו. צלפי יחידות השתלטות, משטרה ולוט"ר פועלים בדוקטרינה שונה מצלפי חי"ר עקב השוני במטרות שאליהן נועדו.
כיום צה"ל מפעיל צלפים בחיל הרגלים ובנוסף גם צלפים בכוחות המיוחדים (קומנדו, הנקראים צלפי לוט"ר). ובעברו הפעיל צלפים גם בחיל ההנדסה.
צלף ומאתר/צופה.
צלפים כמעט תמיד עובדים בזוגות, ויש חלוקה של תפקידים: צלף ומאתר (באנגלית Spotter, נקרא בצה"ל גם "צופה" ו"בקר ירי"). תפקיד המאתר/צופה הוא חשוב מאוד וכולל מספר תפקידים:
מאתר/צופה הוא לרוב גם צלף בהכשרתו, שכן הוא נדרש להכיר את עבודת הצלף כדי לתת לו את הנתונים המתאימים בזמן הנכון. הצופה מצויד בדרך כלל במשקפת תואמת לכוונת של הצלף, וכן ברובה סער או אקדח להגנה עצמית. לעיתים הצופה חמוש ברובה קלעים (כגון SR-25 או רובה M14 או רוס"ר בתצורת קליעה) המאפשר לו להשלים את יכולותיו של הצלף, שבדרך כלל חמוש ברובה בריחי ארוך טווח (בצה"ל מדובר ברובי רמינגטון M24, ברק HTR 2000, בארט MRAD ומקמילן TAC-50, האחרון נמצא ביחידות המיוחדות).
בנוסף לקליעה מדויקת, הן הצופה והן הצלף משמשים גם כתצפיתנים שמעבירים מודיעין חזותי ומודיעין טקטי על תנועת האויב והמטרות.