במרץ 2013 הוחל בייצור הרכב במפעל ההרכבה של סובארו בגונמה. בחודש מאי 2014 הודיעה טויוטה כי הגיעה למכירות של 100,000 כלי רכב ברחבי העולם, רוב המכירות היו ביפן ובארצות הברית. למרות ההישג, מאז שנת 2013 ישנה מגמה של ירידה במכירות, בעיקר בארצות הברית, הנחשבת לשוק מרכזי לרכבי אלו. הירידה במכירות הובילה לכך שטויוטה עצרה תוכניות לפיתוח של דגמים נוספים בסדרה.
מאוריסיו פלגרינו
מאוריסיו אנדרס פלגרינו (בספרדית: Mauricio Andrés Pellegrino; נולד ב-5 באוקטובר 1971) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם ומאמן לגאנס בהווה.
ככדורגלן בתחילת דרכו בארגנטינה, שיחק פלגרינו בקבוצת נעוריו ולס סארספילד. כשעבר לאירופה שיחק בין היתר בברצלונה ובליברפול (היה הארגנטינאי הראשון בהיסטוריה של המועדון), וכן בוולנסיה שבמדיה זכה בשתי אליפויות ספרד וגביע אופ"א אחד. הוא אף רשם שלוש הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
קריירת משחק.
פלגרינו החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של ולס סארספילד. הוא החל את דרכו בקבוצה הבוגרת בשנת 1990. פלגרינו זכה עם הקבוצה באליפות הקלאוסורה בשנת 1993, וב-1994 עזר לה לזכות לראשונה בתולדותיה בגביע ליברטדורס. ולס פגשה למפגש גמר כפול את סאו פאולו, ופלגרינו פתח בהרכבה במשחק השני, שהסתיים בהכרעה בדו-קרב פנדלים. באותה שנה הפתיעה ולס כשזכתה גם בתואר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון 2-0 על אלופת אירופה, מילאן. בארבע השנים הבאות השתפר עוד יותר מאזן התארים של ולס ופלגרינו, ובמקביל השתפר גם מעמדו של פלגרינו במרכז ההגנה של ולס. הקבוצה צברה שלוש אליפויות נוספות (שתי אליפויות קלאוסורה ואליפות אפרטורה אחת), וכן זכתה בגביע אינטראמריקנה, סופרקופה סודאמריקנה וגביע רקופה סודאמריקנה. פלגרינו נותר בקבוצה עד לשנת 1998, והספיק לרשום 186 הופעות ליגה במדי הקבוצה, בהן כבש 11 שערים.
פלגרינו החל את הקריירה האירופית שלו לקראת עונת , כשהצטרף לקבוצת ברצלונה מספרד, אותה אימן אז לואי ואן חאל. הוא הספיק לרשום 16 הופעות ליגה בהרכב הפותח, ועוד שבע כמחליף, בדרך לזכייה של הקבוצה באליפות ספרד, בפער של 11 נקודות מסגניתה ריאל מדריד.
לקראת עונת , בתום עונה אחת בברצלונה, עבר פלגרינו לולנסיה, אותה החל לאמן באותה עונה בן ארצו הקטור קופר. הוא תפס במהרה את המקום בהרכב לצידו של חברו הארגנטינאי, רוברטו אז'אלה, וכבר בעונה הראשונה בקבוצה הגיע עימה לגמר ליגת האלופות. פלגריני פתח בהרכב קבוצתו שהובסה 3-0 על ידי ריאל מדריד. עונה אחר כך העפילה ולנסיה בפעם השנייה ברציפות לגמר ליגת האלופות, שם פגשה את באיירן מינכן. פלגרינו היה לגיבור הטרגי של ההתמודדות, שהגיעה לדו-קרב פנדלים לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה. פלגרינו היה הבועט השביעי של קבוצתו, והיה חייב לכבוש כדי למנוע הפסד. הבעיטה שלו נעצרה אצל שוער באיירן, אוליבר קאן, ובאיירן זכתה בתואר. לקראת עונת הגיע לקבוצה המאמן רפאל בניטס, וכבר בעונתו הראשונה הוביל את ולנסיה, עם פלגרינו כבלם הרכב פותח, לזכייה באליפות ספרד. בעונת זכתה הקבוצה באליפות נוספת, ואף השלימה זכייה בגביע אופ"א. במשחק הגמר, שהסתיים בניצחונה של ולנסיה 2-0 על אולימפיק מרסיי, עלה פלגרינו כמחליף בדקה ה-86.
לקראת עונת הוחלף בניטס במאמן האיטלקי קלאודיו ראניירי. הגעתו של המאמן סימנה את סיום דרכו של פלגרינו בקבוצה. הוא לא שותף בניצחון על פורטו במסגרת הסופר קאפ האירופי, ורשם הופעת ליגה בודדת בכל חצי העונה הראשונה. בינואר 2005 חזר פלגרינו לשתף פעולה עם בניטס, כשחתם בקבוצתו החדשה של המאמן, ליברפול, בחוזה לחצי עונה. בכך היה פלרגינו לארגנטינאי הראשון בהיסטוריה של ליברפול. הוא רשם 12 הופעות במדי הקבוצה בפרמייר ליג, אך חוזהו לא חודש והוא שוחרר מהמועדון בסיום העונה.
פלגרינו חזר לספרד, שם חתם בדפורטיבו אלאבס לעונת . העונה התאפיינה בחוסר הצלחה הן מצד פלגרינו, ששותף ב-13 משחקי ליגה בלבד, והן מבחינת הקבוצה שנשרה בסיום העונה לליגת המשנה. בסיום העונה פרש פלגרינו ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת ארגנטינה.
על אף ששיחק בקבוצות בכירות והישגיות, דרכו הבינלאומית של פלגרינו הייתה קצרה מאוד. הוא זומן על ידי המאמן דניאל פסארלה לסגל נבחרת ארגנטינה לקראת קופה אמריקה 1997. פלגרינו פתח בהרכב הנבחרת בכל שלושה המשחקים שלה בשלב הבתים, שהסתיימו בשוויון 0-0 מול , ניצחון 2-0 על ושוויון 1-1 מול . אף על פי שבמשחקי שלב הבתים ספגה ארגנטינה שער אחד בלבד, פלגרינו לא שותף ברבע הגמר מול , שהסתיים בהפסדה של ארגנטינה 2-1 והדחתה מהטורניר.
פלגרינו לא שב ללבוש את מדי ארגנטינה, וסיים את הקריירה עם שלוש הופעות בינלאומיות בלבד.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו חזר פלגרינו לקבוצה בה שיחק חמש וחצי עונות, ולנסיה. הוא התמנה לתפקיד המאמן באחת מקבוצות הנוער של המועדון (קבוצת הקדטים - ב').
בשנת 2008, לאחר כשנתיים בתפקיד, שב פלגרינו לשתף פעולה עם מאמנו לשעבר, רפאל בניטס. הוא חזר לליברפול, בה שיחק תחת בניטס חצי עונה, והתמנה לאחר מעוזריו של בניטס ולמאמן הרכב ראשון בקבוצה. ב-2010, לאחר כשנתיים בתפקיד, עבר פלגרינו יחד עם בניטס כשהאחרון התמנה לתפקיד המאמן של אינטר מילאנו, ושימש כעוזרו במועדון האיטלקי. בדצמבר 2010, עם פיטוריו של בניטס, שוחרר פלגרינו מתפקידו.
ב-7 במאי 2012 הודיעה ולנסיה כי פלגרינו יחזור למועדון ויאמן את הקבוצה בעונת , במקומו של אונאי אמרי. ולנסיה של פלגרינו נקלעה לקשיים, וב-1 בדצמבר 2012, בתום הפסד ביתי 5-2 לריאל סוסיאדד שהוריד את ולנסיה למקום ה-12, פוטר פלגרינו מתפקידו.
ב-5 באפריל 2013 חזר פלגרינו למולדתו כשהתמנה למאמנה של אסטודיאנטס לה פלאטה. הוא החזיק בתפקיד במשך שנתיים, עד שב-14 באפריל 2015 פוטר מתפקידו על ידי נשיא אסטודיאנטס, חואן סבסטיאן ורון.
ביוני 2015 התמנה פלגרינו לתפקיד המאמן בקבוצת אינדפנדיינטה. כבר בתחילת דרכו רשם את פתיחת העונה הטובה בהיסטוריה למאמן חדש בקבוצה, כשהוביל אותה לשישה ניצחונות בששת מחזורי הפתיחה.
לקראת עונת חזר פלגרינו לדפורטיבו אלאבס, במדיה סיים את קריירת המשחק. הוא התמנה לתפקיד המאמן בקבוצה שחזרה באותה העונה לליגת העל הספרדית. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוביל את אלאבס למקום התשיעי, הרחק ממאבקי ההישרדות, וכן הוביל אותה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע הספרדי, שם נוצחה 3-1 על ידי ברצלונה.
ב-23 ביוני 2017, לאחר עונה אחת באלאבס, התמנה פלגרינו לתפקיד מאמן סאות'המפטון מהפרמייר ליג. במרץ 2018 פוטר מאימון הקבוצה.
ביוני 2018 חזר לספרד ומונה למאמן לגאנס מליגת העל הספרדית.
הביאור
גאיזקה מנדייטה
בוקווסק
זיגפריד גראסיה
נגד שוויון
נגד שוויון (באנגלית: Against Equality) הוא ארגון אקטיביסטי להט"בי אשר נוסד בשנת 2009, פועל בעיקר באינטרנט, ומפרסם מאמרים, כתבים ואמנות אשר ביקורתיים כלפי פוליטיקה הומו-לסבית מיינסטרימית. נגד שוויון מתמקד בעיקר בנושא נישואים חד-מיניים, הצבא האמריקאי, ומה שידוע כ"תעשיית הכליאה" (באנגלית: Prison-Industrial Complex), המתאר את הקשר ההדוק בין ביורוקרטיות ממשלתיות, מנגנונים פוליטיים, ואינטרסים כלכליים שגורמים - גם שלא בכוונה תחילה - לצמיחה במספר האסורים בבתי כליאה, ללא קשר לצורך חברתי מוכח.
מבנה.
נגד שוויון הוא קולקטיב אנטי-קפיטליסטי של אמנים, סופרים והוגים קוויר-רדיקלים וטרנסג'נדרים. הקולקטיב מנהל ארכיב של כתבים ועבודות אמנות. הארגון אף פרסם שלוש אנתולוגיות, כשכל אחת מציגה חומרים ממדור אחר בארכיב. ב-2014 פורסמו האנתולוגיות כספר משולב על ידי A. K. Press.
נושאים.
נגד שוויון מתמקדים בשלושה נושאים: נישואים, שירות צבאי, ובתי כלא.
נישואים.
השם של נגד שוויון נולד בהקשר של המאבק של ארגונים להט"בים מובילים כמו ה-HRC בעד נישואים חד-מיניים, המכונה גם התנועה לשוויון בנישואים (באנגלית, Marriage Equality Movement). על פי תפישת הקולקטיב, נישואים הם מלכתחילה מוסד לא שוויוני המקנה זכויות בסיס שונות בהתאם לסטטוס נישואים, ושמיגורו הוא צעד הכרחי בדרך לחברה שוויונית. בהתאם, המאבק ההומו-לסבי לשוויון בנישואים נתפש כמאבק שמרני, ריאקציונרי, שמיועד לספק רק לפלח קטן מקהילת הלהט"ב זכויות יתר, ושזכויות אלה יבואו על חשבון כל מי שאינו מסוגל להשיג את הסטטוס הנחוץ ממגוון סיבות. ובנוסף, שהמאבק מבטא סדר עדיפויות קלוקל של הקהילה, בו יש רצון להידמות ככל היותר לחברה ההטרונורמטיבית כדי להתקבל אליה (גישה הידועה כהומונורמטיביות).
על פי חברי הקולקטיב, גישה זו היא פסולה ממספר סיבות, ביניהן:
שירות בצבא האמריקאי.
ההקשר של המאבק הזה הוא גם התנגדות לחתירה להומונורמטיביות דרך שירות צבאי. על פי ערכי הקולקטיב הקוויר-רדיקליים-אנרכיסטיים, מיליטריזם הוא פסול מיסודו, ומשרת אג'נדות פסולות, כולל קפיטליזם, קולוניאליזם ופטריארכיה. הטענה המרכזית של הקולקטיב היא שאל לאנשים להט"בים להפוך לכלי בשירות דיכוי של אחרים במחיר קבלתם לתוך הנורמה הפטריארכלית-מיליטריסטית. חברי הקולטיב טוענים שלא רק שזה מחיר גבוה מידי ולא מוסרי, אלא שהוא לא אפקטיבי, ושהקבלה לשורות הכוחות המזוינים לא באמת יקדמו שוויון במקומות אחרים. הקולקטיב יצא נגד מדיניות אל תשאל, אל תספר של ארצות הברית, לפיו מותר היה להומואים ולסביות לשרת בצבא כל עוד הם הסתירו את הזהות המינית שלהם, ואף נגד ביטולו.
כליאה.