מטרתה: קידום העברית והפצתה בעולם היהודי. אחרי קום המדינה התרכזה פעילות הברית בעיקר בהוצאת ספרים וכתבי עת, ובקיום כנסים בארצות שונות.
בארצות הברית הוקם ארגון מקביל בשם "ההסתדרות העברית באמריקה", שחדל מלהתקיים. חלק ממטרותיו ממשיך לבצע ארגון NAPH.
"הברית באה לקדם את פני הסכנה, האורבת לקיומנו הרוחני העברי, יוצאת לתמוך במוסדות החינוך והתרבות העבריים הקיימים".
הוקמה על ידי קבוצת אנשי רוח וביניהם ביאליק ופרופסור אריה טרטקובר. ד"ר שמעון רבידוביץ, פתח את הכנס הראשון, ד"ר ישראל גולדשטיין נבחר כנשיא הברית, זלמן שזר נבחר לכהן כנשיא כבוד של הברית, יצחק הרכבי כיו"ר הוועד הפועל של בע"ע ואריה שפטל נבחר כמנהל בע"ע.
החברים בכנס ענדו סיכת "ע" - סמל העברים בעולם העשויה זהב. היה סמל ללומדי העברית ולדובריה והיא משמשת כתעודת זהות לשוחרי העברית בעולם.
בכנס היסוד נכתב המצע הראשון של הארגון ובו נקבעו, בין השאר:
החברה הקימה ועד מרכזי שרוב חבריו ישבו בברלין, ומועצה בינלאומית שבראשה עמדו נחום סוקולוב וחיים נחמן ביאליק ובאי כח מכל ארצות הגולה וארץ ישראל.
המועצה הישראלית.
מתפקידה היה ליצור מסגרת ארגונית יציבה לשיתופו של הציבור הישראלי בפעולות בע"ע. שיתוף זה בא לידי ביטוי בהסברה מקיפה ובהקמת מועדון בתל אביב. במועדון זה נערכו פגישות עם קבוצות תיירים, בני נוער וסטודנטים דוברי עברית שבאו לביקור בארץ. בראש המועצה הישראלית עמד ל. קופרשטיין.
במועדון נערכו פגישות שמשכו אליהן אנשי ציבור, סופרים ואוהדי התנועה.
בין השאר נערכה מסיבה לכבודו של סופר הילדים לוין קיפניס בקבלו את פרס דבר לילדים.
כן ערכה המועצה מסיבה לכבודו של אשר וולאק עורך "עולם חדש" - (ירחון ילדים ונוער}. סופר הילדים אוריאל אופק ציין שגליונות של כתב עת זה כבר הגיעו לאי ג'רבה בתוניס.
המועצה פנתה בקריאה לעסקני התרבות העברית בארצות הברית לנצל את שהותו של תיאטרון הבימה בארצות הברית להתעוררות עברית מוגברת.
"שבוע עברי" - הנהלת הברית החליטה לקיים "שבוע עברי" מדי שנה בשנה בכל ארצות התפוצה.
"חודש עברי" - ההסתדרות העברית באמריקה עורכת זה שנים את אירועי "החודש העברי" בין פורים לפסח. חודש זה מוקדש לדמות או לאירוע היסטורי בתולדות העם היהודי.
הברית מלאה תפקיד היסטורי בהברחת ספרי לימוד עברית וחומרים אחרים ל"סרובניקים" היהודים בברית המועצות.
הברית יזמה את הקמתם של "מועדונים עבריים" ברחבי העולם, כשהוותיק והבולט בהם הוא זה בפאריס, נקרא על שם המנהלת הראשונה שלו רות בת שלמה ז"ל וממשיך בפעולתו עד היום.
בשנים 1988-2003 שימש ניסן הרפז כממלא מקום ולאחר מכן כיושב ראש ברית עברית עולמית. בתקופת כהונתו נעשתה הרחבה משמעותית של פעילות הארגון בקרב המדינות הקומוניסטיות לשעבר שחידשו קשריהם עם ישראל החל מ-1989. בתקופה זו נערכו לראשונה כנסים מדעיים של הארגון לחיזוק השפה העברית ביוגוסלביה רוסיה וצ'כיה.
בשנת 2014 משמש כנשיא בע"ע פרופ' משה בר-אשר, נשיא האקדמיה ללשון העברית. יו"ר בע"ע הוא יחיאל לקט.
פרסומים.
הסמל מוענק על ידי הנהלת הברית גם לישראלים היוצאים לחו"ל "והיה כאשר יפגשו בדרכם בחו"ל - ברחוב או ברכבת או במטוס או באניה - יהודי העונד את סמל ה"ע" אף הוא - ידעו לקשור עמו שיחת רעים בלשוננו"
ויקטור קרובופוסקוב
ויקטור קרובופוסקוב (ברוסית: Ви́ктор Алексе́евич Кровопу́сков; 29 בספטמבר 1948) היה סיף ומאמן סובייטי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות זהב בחרב וכן אלוף עולם 7 פעמים במסגרת נבחרת ברית המועצות ואישי. על הישיגיו בספורט לקרובופוסקוב הוענקו מספר עיטורים סובייטיים.
ביוגרפיה.
קרובופוסקוב נולד במוסקבה. הוא החל להתאמן בסיף בשנת 1961 אצל מאמן צעיר ויחד הם גדלו מתחרות לתחרות. בגיל 19 הוא כבר בין הסייפים הטובים לגילו. נבחרת ברית המועצות של אותם השנים הייתה מובילה בעולם וכללה אלופים רבים. מכיוון שקרובופוסקוב היה שמאלי מאמני הנבחרת לקחו אותו כדי לאמן את הספורטאים המנוסים. כך קרובוסקוב הגיע לדוד טישלר. בשנת 1968 קרובופוסקוב נשלח לאליפות העולם לסייפים צעירים וזכה במדליית זהב. בשנת 1973 הוא נכלל בנבחרת ברית המועצות החזקה. כבר בשנת 1974 באליפות העולם הוא זכה במדליית זהב קבוצתית ומדליית כסף אישית. בתקופה זו הוא עבר להתאמן אצל מארק רקיטה. תחת מארק רקיטה קרובופוסקוב זכה ב-4 מדליות זהב בתחרות אישית וקבוצתית באולימפיאדות של שנת 1976 ו-1980.
בשנת 1977 קרובופוסקוב נפצע קשה ברגל ולא היה ברור האם הוא ימשיך בקריירה תחרותית. לאחר מספר ניתוחים ותקופת החלמה, כבר בשנת 1978 הוא זכה באליפות העולם. הוא המשיך להשתתף בתחרויות עד לשנת 1986.
עם סיום הקריירה התחרותית קרובופוסקוב עבר לאמן סייפים צעירים במוסקבה.
השתתפות באולימפיאדות.
תחילת השתתפויות של קרובופוסקוב במשחקים האולימפיים היה בשנת 1976. הוא הגיע לתחרות כאלוף עולם בתחרות קבוצתית בשנתיים האחרונות. בקרב ראשון בתחרות אישית הוא הופתע על ידי סייף קובני שהיה לו יתרון 4:1. למרות המצה קרובופוסקוב הצליח לסגור את הפער אך בכל זאת הפסיד בקרב. בסך הכול במהלך התחרויות במונטריאול זה היה הקרב היחיד בו הוא הפסיד וקרובופוסקוב זכה ב-2 מדליות זהב - בתחרות קבוצתית ובתחרות אולימפית.
באולימפיאדת מוסקבה שנערכה בשנת 1980 קרובופוסקוב גם היה בין המועמדים למדליות. בתחרות אישית בקרב אחרון על מדליית זהב נפגשו שני ספורטאים של אותו מאמן - מארק רקיטה. בקרב צמוד קרובופוסקוב הצליח לנצח. גם בתחרות קבוצתית נבחרת ברית המועצות זכתה במקום הראשון.
אבו אל בנאת
אַבּוּ אלְ-בַּנַאת, מופיע גם בשם אַבּוּ אלְ-בַּנַת, הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1973, בבימויו של משה מזרחי, לפי תסריט מאת מזרחי ושייקה אופיר, שאף גילם את התפקיד הראשי. שם הסרט לקוח מהכינוי בערבית לאדם שנולדו לו בנות בלבד.
תמצית העלילה.
שבתאי אלפנדרי (שייקה אופיר) הוא ספרדי טהור ירושלמי, אב לתשע בנות, שמייחל לבן, שבבוא העת יאמר עליו קדיש. אלפנדרי חולם על הבן ומשחק איתו בחלומותיו. הוא נועץ במכשפים לשם הסרת הקללה המונעת ממנו בן. הוא משיא את בתו הבכורה לעוזרו בתקווה שייוולד בן זכר במשפחה, אך נולדת עוד בת.
הקרנת הסרט.
הקרנת הסרט החלה שבוע לפני מלחמת יום הכיפורים. בשבוע זה זכה הסרט להצלחה רבה, וצפו בו כ-50,000 צופים. פריצת המלחמה הביא לירידה תלולה במספר הצופים. באוגוסט 1974 חודשה הקרנת הסרט בבתי הקולנוע, אך הפעם לא זכה להצלחה.
באביב 1974 השתתף הסרט בתחרות של פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ונבחר על ידי קהל הצופים לסרט הפופולרי בפסטיבל.
דבר המבקרים.
זאב רב-נוף, מבקר הקולנוע של העיתון "דבר" כתב על הסרט: "כסרט בידור הוא רציני ועצוב מדי, כסרט בעל משמעות הוא מצחיק מדי וכסרט חשוב הוא פשטני מדי. אף-על-פי-כן הוא סרט בעל טעם רב ואין מה להתבייש בו, גם אם אין הוא מבטא את היכולת הטמונה באנשים שיצרוהו".
אילנטוס
אלנטוס
דהונדו פאנט
דונדו פאנט
ננה סהיב
תומס בלייק גלובר
פיל אפריקאי
הלימות הון
דרדר
דרדר (שם מדעי "Centaurea") הוא סוג של צמחים עשבוניים, לרוב קוצניים, במשפחת המורכבים המונה בין 350 ל-600 מינים. תפוצת הסוג מוגבלת לחצי הכדור הצפוני; מספר המינים באזור המזרח התיכון גבוה במיוחד, ובארץ ישראל גדלים כ-25 מינים.
הדרדר במקורות.
במקרא מופיע הדרדר בעיקר בדברי תוכחה, בדרך כלל כתיאור של מצב בו האדמה שוממה ואינה מניבה פרי: (). במקרים נוספים תיאורי הדרדר משמשים כדימוי למצב עתידי שישרור בארץ בעקבות חטאי העם: (הושע י ח).
במשנה מוזכר הדרדר בעיקר כמאכל לבהמות.
חרתת הראשון
חרתת הראשון היה המלך הנבטי הראשון שידוע עליו ממקורות היסטוריים וממצאים ארכאולוגיים. שמו מוזכר בכתובת שנמצאה בחלוצה המתוארכת לשנת 168 לפנה"ס. מוזכר גם בספר מכבים ב' פרק ה' פסוק 10 שבו מסופר שיאסון הכהן הגדול שניסה להפוך את ירושלים לעיר הלניסטית הוחזק על ידו כשבוי, אחרי שנאלץ לעזוב את ירושלים. לא ברור מי ירש אותו לאחר מותו: רבאל הראשון (140 לפנה"ס) או מלכו הראשון (110-144 לפנה"ס).
וסילי קצ'לוב
וסילי קצ'לוב (ברוסית: Василий Качалов; 30 בינואר (11 בפברואר) 1875, וילנה – 30 בספטמבר 1948 מוסקבה) היה שחקן תיאטרון רוסי וסובייטי.
הוא היה בין הראשונים שזכו בתואר אמן העם של ברית המועצות בשנת 1935, חתן פרס סטלין (1941), עיטור לנין ועיטורים נוספים. התיאטרון העירוני בעיר קאזאן נקרא על שמו.
ביוגרפיה.
וסילי שברובוביץ' (קצ'לוב) נולד בווילנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום בירת ליטא) למשפחת ממוצא בלארוסי. אביו היה כומר. הוא למד בגימנסיה בווילנה לצד פליקס דזרז'ינסקי. כבר באותה תקופה וסילי השתתף בהופעות חובבים והיה קריין. בשנת 1894 הוא החל את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1896 הוא עזב את הלימודים והחל להתפרנס ממשחק.
קריירת המשחק.
עם תחילת הקריירה המקצועית כשחקן הוא לקח שם-במה "קצ'לוב". תחילה הוא השתתף בהצגות תיאטרון של הרכבים שונים בקאזאן ובסראטוב. בשנת 1900 הוא התקבל לתיאטרון האמנותי של מוסקבה של קונסטנטין סטניסלבסקי וולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו. הוא זכה להצלחה כבר בהופעתו הראשונה ועם הזמן היה בין השחקנים המובילים של התיאטרון.
לאחר מהפכת אוקטובר קצ'לוב היה בראש קבוצת שחקנים שסיירה באירופה עם סבב הופעות. רוב שחקני הקבוצה חזרו עם קצ'לוב למוסקבה בשנת 1921.
קצ'לוב היה בין השחקנים המובילים של התיאטרון ובשנת 1935 הוא היה בין הראשונים שזכו בתואר אמן העם של ברית המועצות. על במת התיאטרון האמנותי של מוסקבה קצ'לוב הופיע ב-55 תפקידים.