פרננדו אסקרטין קוטי (בספרדית: Fernando Escartín Coti; נולד ב-24 בינואר 1968). רוכב אופניים ספרדי (רוכב עבר). הישגו הבולט ביותר היה הגעתו למקום השלישי בדירוג הכללי בטור דה פראנס בשנת 1999 וניצחונו בשלב באותו מרוץ.
אסקרטין נולד בביאסקאס שבאראגון. את ראשית הקריירה המקצוענית שלו עשה בקבוצת קלאס-קאחאסטור, אליה הצטרף ב-1990, שם שימש כפועל של רוכב העלית השווייצרי טוני רומינגר. ב-1994 עבר לקבוצת מאפי האיטלקית ושם החל להתבלט. לשיאו הגיע במדי הקבוצה הספרדית קלמה-קוסטה בלנקה, אליה הצטרף ב-1996. ב-1999 הצליח לסיים במקום השלישי בטור דה פראנס, אחרי לאנס ארמסטרונג (שניצחונו זה נפסל ב-2012 בשל שימוש בסמים) ואלכס צילה. בשנתיים האחרונות בהן רכב כמקצוען (2001-2002) השתייך לקבוצת קואסט.
אסקרטין נחשב מטפס מעולה והצטיין במיוחד בקטעי ההרים. בקטעי מרוץ נגד השעון נחשב חלש יחסית, עובדה שפגעה במיקומו במרוצי הקטעים הארוכים בהם התמקד. את אסקרטין ייחד סגנון רכיבה כפוף ומתנדנד מצד לצד, דבר שאיפשר לצופים לזהותו בקלות יחסית.
החל מנובמבר 2013 משמש אסקרטין כאחד משני המנהלים הטכניים של הוואלטה אספניה, האחראים, בין היתר, על תכנון מסלולי קטעי המרוץ.
ראובן צור
ראובן צור (ט"ז בכסלו ה'תרצ"ג, 15 בדצמבר 1932 – כ"ט באלול תשפ"א, 6 בספטמבר 2021) היה חוקר ספרות וחתן פרס ישראל בתחום לשנת ה'תשס"ט, פרופסור בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב ומייסד הגישה המחקרית של "פואטיקה קוגניטיבית".
קורות חייו.
צור נולד באורדאה שבטרנסילבניה. כשנולד הייתה העיר בשליטת רומניה וב-1940, בעקבות תכתיב וינה, עברה לשלטון הונגריה. במרץ 1944 השתלטו הגרמנים על הונגריה ושואת יהודי הונגריה הואצה. הוא נלקח עם משפחתו לגטו שהוקם, וממנו ברחו לתחומי רומניה. במהלך הבריחה נותקו צור ואחותו מהוריהם. בהגיעם לרומניה נשלח לכלא צבאי שממנו שוחרר בהיותו קטין.
בגיל 13 התוודע לשירת העולם, כאשר קיבל במתנה את ספרו של אנטל סרב "מאה שירים": שירים ממיטב הספרות העולמית שהציג את השיר המקורי מול התרגום ההונגרי. ספר זה חשף בפניו את אמנות השירה והתרגום הספרותי. צור החל לתרגם את יצירותיהם של ויליאם שייקספיר ובודלר להונגרית ובגיל 17 פרסם לראשונה את עבודתו.
בשנת 1949 עלה לישראל עם משפחתו. הוא נקלט במוסד עליית הנוער "אלוני יצחק" והחל ללמוד עברית באמצעות השוואת תרגומים של יצירות שאותן הכיר. בשירותו הצבאי שירת בחיל הרגלים ובמהלכו, בשנת 1951, פורסם לראשונה תרגומו לעברית של השיר "בלדה על האיש ששר בעינויים". בתום שירותו למד באוניברסיטה העברית לימודי ספרות עברית וספרות אנגלית. במקביל החל צור לעבוד כמורה במוסד עליית הנוער "חוות הנוער הציוני". בזמן זה התפרסמו ספריו הראשונים.
בשנים 1969–1971 למד צור לימודי דוקטורט באוניברסיטת סאסקס באנגליה. בשובו החל ללמד בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב. צור ייחס חשיבות רבה להוראה, ושיעוריו התאפיינו בעידוד החשיבה העצמית אצל תלמידיו.
צור היה נשוי לאילנה, מורה לשיטת אלכסנדר, ממנה התאלמן בשנת 2014. בתם היחידה, ענבל, נפטרה בשנת 2004, לאחר שנות סבל רבות, ממחלת הטרשת הנפוצה.
נפטר בירושלים ב-6 בספטמבר 2021.
תרומתו המדעית.
בעבודת הדוקטור שלו פיתח צור גישה לספרות שאותה הגדיר כ"פואטיקה קוגניטיבית". גישה זו היא בין-תחומית, ומשלבת ספרות, לשון ופסיכולוגיה. היא שמה את הדגש על התהליכים המתרחשים במוחו של הקורא בזמן קליטת היצירה הספרותית, ומנסה לעמוד על הקשר שבין מבנה היצירה לבין האיכות האנושית הנתפסת בה. את הפואטיקה הקוגניטיבית יישם בחקר החרוז, המקצב, המטפורה, הסוגה הספרותית, הביקורת הספרותית, תורת התרגום ועוד. מחקריו עסקו בשירה בשפות רבות, מתקופת המקרא ועד ימינו אלה.
בחקר מקצב השירה פיתח תאוריה המאפשרת לדון לא רק בכללי המשקל ובסטיות מהם, אלא גם במידע החושי התורם להתרשמות הקורא. תאוריה זו מכילה גם תאוריה של ביצוע ריתמי (מקצבי) של השירה, שאותה הוא בוחן בניתוח ממוחשב של קריאות מוקלטות.
צור עסק גם בתורת התרגום, ובדק כיצד באו על פתרונם קשיים לשוניים, בתרגום השומר על מקצב השירה. הוא אף פרסם תרגומים משלו ליצירות ספרותיות רבות.
מחקריו של צור זכו להכרה בינלאומית והתפרסמו בבמות רבות. הוא זכה על עבודתו בפרס ישראל לחקר הספרות הכללית לשנת 2009. בנימוקי ועדת הפרס נכתב כי "הוא מחשובי החוקרים של הספרות בארץ ובעל מוניטין בינלאומי והוא ידוע כחוקר ספרות וכתאורטיקן יוצא דופן במקוריותו."
מודל הפירמידה של שיין
מודל הפירמידה של שיין הוא מודל בתחום התרבות הארגונית שפותח על ידי אדגר שיין (Edgar Schein) בשנות השמונים של המאה העשרים. המודל עזר להגדיר את המונח "תרבות ארגונית" ונתן לראשונה כלים פרקטיים למדידה של תרבות ארגונית. המודל זכה לעדכונים על מנת להתמודד עם אספקטים לא ברורים, ועד היום כלי המדידה על פי המודל הם בשימוש על ידי יועצים ארגוניים רבים.
הרקע התאורטי מאחורי המודל.
הגישה בתרבות הארגונית אשר המודל של שיין יוצא ממנה היא הגישה הפונקציונליסטית, גישה המקובלת לרוב על העוסקים בצד הניהולי – בעלי מניות, מנהלים, יועצים ארגוניים. על פי גישה זו, תרבות ארגונית היא אוסף של נורמות וערכים המשותפים להנהלה ולעובדים ויוצרים את הבסיס ללכידות ושיתוף פעולה. מהצד השני של הסקאלה של גישות בתרבות ארגונית, ישנה הגישה המוסדית, שהיא הקצנה של גישת הקונפליקט החברתי. על פי גישה זו, תרבות ארגונית היא למעשה כלי לשליטה של ההנהלה בעובדים, וכל ניסיון למדידה שלה, על ידי המודל של שיין ומודלים אחרים, אינו אלא כלי להגדלת הלגיטימציה של הארגון על חשבון העובדים.
פירוט המודל.
המודל הוא כלי תיאורי של התרבות הארגונית בארגון ואף מתאר כלי מחקרי לבדיקה של חוזק התרבות הארגונית. שיין מציע לחלק את הפסיפס הקרוי "תרבות ארגונית" לשלושה רבדים עיקריים:
סידור מבני של פרטי המודל.
לאורך השנים שיין הציע שני דרכים לסדר את רכיבי המודל: דרך אחת היא סידור בצורת קרחון אשר חלקו גלוי וחלקו מוסתר תחת מים, דרך אחרת היא באמצעות מבנה שכבתי דמוי בצל.
הנחות היסוד מייצגות את הרמה המופשטת ביותר, והעמוקה ביותר של התרבות הארגונית. רמה זו אינה גלויה על פני השטח. על-פי שיין, בדרך-כלל הנחות היסוד הן "ערכים שהתמסדו והפכו מובנים-מאליהם". במבנה השכבתי, הנחות היסוד נמצאות בליבה. במבנה הקרחון, הנחות אלו הן ממוקמות הכי עמוק, מתחת לפני המים.
הערכים יסודיים יותר מאשר הסמלים-ארטיפקטים, ונמצאים בשכבה הקרובה לפני המים במבנה הקרחון, ובשכבה העוטפת את הערכים במבנה השכבתי. לבסוף הסממנים, כמי שמייצגים את הבסיס הפיזי וההתנהגותי של "התרבות הארגונית", חשופים לצופה החיצוני. על כן, במבנה הקרחון הם מעל פני המים ובמבנה השכבתי הם בשכבה החיצונית ביותר.
עדכון של המודל.
הבעיות שהוצגו ביחס למודל המקורי של שיין יכולות לבוא על תיקונן באמצעות שתי תוספות אשר הוספו על ידי פרופסור אביעד רז. ראשית, ניתן לוותר על הנחות היסוד כקטגוריה נפרדת, ולהסתפק בערכים כקטגוריה שניתן לאפיין בה גם "ערכים סמויים" - הערכים והנחות היסוד אוחדו. שנית, ניתן להפריד בין חפצים ואובייקטים פיזיים ולבין התנהגויות יומיומיות בארגון - כך אפשר ליצור הבחנה בין נורמות לסממנים.
מדידת עוצמת תרבות ארגונית בעזרת המודל.
כיום משתמשים יועצים ארגוניים רבים בשיטות מדידה והערכה של התרבות הארגונית על פי עקרונות המודל של שיין. שיין הדגיש כי על מנת להתחיל לחקור ארגון יש לבלות זמן ראשוני בארגון עצמו ולחוות חלק מהתרבות. על מנת למדוד את התרבות הארגונית עצמה נערך שימוש בתצפיות, מסמכים וראיונות.
לאחר שהות מסוימת בארגון בוחרים פרקטיקה מסוימת אשר קיימת בארגון. דוגמה – תהליכי מיון, הערכת עובדים, קבלת החלטות. כעת בודקים שני אספקטים – פער אובייקטיבי: שאלת הפער האובייקטיבי אשר בודק הלימה בין המוצהר (ערכים) למתרחש (נורמות) ומורכב משני ממדים - ממד מינימלי - האם ישנם תנאים מינמאליים (סממנים) לקיום המוצהר (פרקטיקה שמבטאת ערך מסוים). ממד אפקטיבי - האם ביצוע הפרקטיקה אפקטיבי. משמע השיג את מטרת הערך המבוקש. פער סובייקטיבי: שאלת הפער הסובייקטיבי בודקת הסכמה על ידי הפער בין המוצהר (ערכים) למתפרש על ידי העובדים - האם העובדים אכן מסכימים כי הערך המוצהר על ידי ההנהלה מתקיים.
ניתוח התוצאות - תרבות ארגונית חזקה קיימת כאשר ההלימה וההסכמה גבוהות - הפרקטיקה מתרחשת כראוי והעובדים מסכימים כי הערך מתקיים – דוגמה – בארגון קיימת פגישה שבועית מחלקתית שבה מדברים על בעיות שעלו בשבוע האחרון מתוך ערך של העלאת מקצועיות. תרבות ארגונית חזקה תמצא כי הפגישות אכן מתרחשות ואכן עולות שם בעיות, וכי העובדים תופסים את קיום הפגישות הללו כמיישמות את הערך של העלאת מקצועיות.
תרבות ארגונית חלשה – כאשר ההלימה ו/או ההסכמה חלשים.
קולין בל
קולין בל (באנגלית: Colin Bell; 26 בפברואר 1946 – 5 בינואר 2021) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בקבוצות בורי, מנצ'סטר סיטי וסן חוזה ארת'קווייקס. היה ידוע כאחד מגדולי השחקנים של מנצ'סטר סיטי בכל הזמנים, והוא היה חלק משלישייה מפורסמת של הקבוצה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, לצד פרנסיס לי ומייק סאמרבי.
קריירה.