מקור המונח קטגור במילה ביוונית העתיקה κατήγορος קטגורוס במשמעות 'מי שמאשים' (מהרעיון 'לדבר מול קהל נגד מישהו', מהמילים κᾰτᾰ קאטא 'נגד' וἀγορεύω אגוראו 'לדבר מול קהל', מἀγορά אגורא 'קהל').
במשפט הישראלי.
במשפט הישראלי יכול התובע להיות עורך דין, לרוב איש פרקליטות המדינה, או יחידת התביעות של משטרת ישראל. בכתבי אישום המוגשים בשל עבירות על חוק התכנון והבנייה או חוק רישוי עסקים, חוקי איכות הסביבה וכיוצא בזה, המוגשים, אם על ידי רשות מקומית או על ידי רשות מרשויות הממשלה - משרד ממשלתי או רשות ממשלתית, יכול התובע להיות עורך דין פרטי, המקבל לשם כך הסמכה מהיועץ המשפטי לממשלה.
כאשר מוגשת קובלנה פלילית, יכול התובע להיות אף אדם פרטי, או עורך דין פרטי, המייצג את הקובל.
ביהדות.
במשפט עברי.
במשפט עברי יש להבחין בין שני סוגי משפט, דין אזרחי (משפט פלילי) ודיני ממונות. בדיני ממונות התובע יכול להיות רק מי שנוגע בדבר, או בא כוחו הממונה בתנאים מדויקים באמצעות הרשאה, בעוד שכנגד אדם אחר יכול הנתבע לומר "לאו בעל דברים דידי את".
בדין הפלילי קשה להגדיר מי התובע ונראה שאין לכך התייחסות מספקת. בהלכה נצרך שיעידו שני עדים כנגד הנאשם, ונראה שהם התובעים.
באגדה.
בבית דין של מעלה, תפקיד הקטגור מיוצג על ידי השטן. תפקיד זה מבוטא בפסוק בספר זכריה: . חז"ל דרשו: , ולפי אבחנה זו ממשיכים לדרוש את התפקיד המשולש שלו:
חז"ל המשילו את העבירה לקטגור ואת המצוות לסנגור. ובכך הסבירו את הסיבה שהכהן גדול ביום הכיפורים כאשר הוא נכנס לקודש הקודשים, אין הוא לובש את בגדי כהן גדול כי אם בגדי לבן: היות שיום הכיפורים נועד לכפר על חטא העגל, שנעשה מזהב, אין ראוי שייעשה הקטגור - סנגור. ולכן לובש הכהן הגדול את בגדי הלבן.
דני ברינקר
בראון (חברה)
בראון GmbH (גרמנית: Braun), לשעבר בראון AG, היא חברה גרמנית הממוקמת בקרונברג. משנת 1984 ועד שנת 2005 הייתה בראון חברת-בת בבעלותה המלאה של חברת ג'ילט שרכשה שליטה בחברה בשנת 1967. כיום בראון היא בבעלותה המלאה של חברת פרוקטר אנד גמבל שרכשה את חברת ג'ילט בשנת 2005.
היסטוריה.
מקס בראון, מהנדס מכונות, הקים חנות קטנה בפרנקפורט בשנת 1921. בשנת 1923 הוא החל לייצר רכיבים למקלטי רדיו. בשנת 1928 החברה התרחבה באופן משמעותי בין השאר בשל שימוש בחומרי פלסטיק מסוימים, והחנות עברה לבניין חדש בIdsteiner Strasse.
8 שנים לאחר שפתח את חנותו החל בראון לייצר מקלטי רדיו שלמים. זמן קצר לאחר מכן הפך בראון לאחר היצרנים המובילים בתעשיית יצור הרדיו של גרמניה. התרחבות זו המשיכה עם ההשקה של מכשיר משולב של רדיו ופטיפון הראשון בשנת 1932.
בשנת 1932 הוצג המותג בראון, והלוגו המוכר עם ה-A העולה עוצב. ביריד העולמי בפריז בשנת 1937 בראון קיבל פרס על הישגיו המיוחדים בפונוגרפיה. בשנת 1944 מפעלי פרנקפורט נהרסו כמעט לחלוטין, ומקס בראון החל לבנות מחדש את החברה שלו, עם 150 עובדים.
לאחר מכן, בראון המשיך לייצר מכשירי רדיו מתקדמים וציוד אודיו ובמהרה הפוך ידוע בשל הרדיו והפטיפונים שלו בעלי איכות גבוהה (High Fidelity). ב-1954 החלה החברה לייצר גם מקרני שקופיות, עמוד התווך של העסק במהלך 40 השנים הבאות.
בשנת 1962 הפכה בראון ל-בראון AG, חברה ציבורית בשנת 1963 החלה החברה בהפצת מיקרופונים בגרמניה של היצרן האמריקאי Shure.
בשנת השבעים של המאה העשרים החלה בראון להתמקד במכשירי חשמל ביתיים כמו מכונות גילוח, מכונות קפה, סכיני גילוח, שעונים ומכשירי רדיו. קו היצור של מקרני שקופיות וסרטים הופסק. בשנת 1998 הפכה בראון AG לחברה בבעלות פרטית.
בשנת 1981 ייצור האודיו וחטיבת ה-hi-fidelity שצמחו מתוך ליבת העסקים הקודמת של ייצור מכשירי הרדיו, פטיפונים, מוצרי השמע בעלי ה-hi-fidelity פוצלו לבראון אלקטרוניק GmbH, חברת בת עצמאית של ג'ילט.
בשנת 1984 הפכה בראון לחברת בת בבעלותה המלאה של ג'ילט.
באמצע שנות התשעים של המאה העשרים החזיקה בראון בעמדה מובילה בקרב יצרני המכשירים הביתיים בעולם, אך חששות רווחיות החלו לעלות על פני השטח. רבים מהמתחרים של בראון חיקו את עיצובי בראון וייצרו במדינות בעלות כוח עבודה זול יותר. התביעות המשפטיות של בראון כנגד מפירי זכויות היוצרים עלו לה סכומים נכבדים.
ג'ילט נרכשה בשנת 2005 על ידי חברת פרוקטר אנד גמבל, מה שהפך את זו האחרונה לבעליה המלאים של חברת בראון.
אופוס (מקודד)
אופוס (Opus) הוא תקן אינטרנטי למקודד קול מאבד נתונים. הוא יכול לשמש להעברה יעילה של דיבור וגם להעברה איכותית של קול ומוזיקה. מעבר להיותו מקודד קול איכותי שיכול לעבוד במגוון תנאים, אופוס תוכנן להיות חופשי וללא מגבלות פטנטים. מפתחיו העיקריים הם ז'אן מארק ואלין (במקור עובד Octasic וחבר בקרן Xiph, בהמשך עבר לקרן מוזילה) וקואן ווס מחברת סקייפ. אופוס הוא, בין השאר, מקודד הקול הסטנדרטי של תקן WebRTC לשיחות קול ווידאו אינטראקטיביות בדפדפן.
היסטוריה.
אופוס הוא תוצאתה של קבוצת עבודה של ה־IETF שנוצרה בעקבות אכזבה ממקודדי הקול הקיימים. מקודדי הקול הפופולריים בתעשייה, כגון G.729 ו־AMR היו עם מגבלות פטנטים. למקודדים חופשיים כגון Speex ו־Vorbis היו בעיות מעשיות שונות. כמו כן לא הייתה מאחוריהם קבוצת חברות גדולה מספיק והיה ברור שלשם כך צריך ליצור תקן. תקנים למקודדי קול נוצרו בעבר באיגוד הטלפוניה העולמי (ITU) או ב־3GPP, אולם היחס של שני הארגונים הללו לפטנטים הוביל את היוזמים לעבוד עם ה־IETF. בין היוזמים היו קרן Xiph, שעומדת מאחורי המקודדים Vorbis ו־Speex, וכן חברת סקייפ, אשר פיתחה את מקודד הקוד SILK. הוחלט על הקמת קבוצת עבודה במסגרת ה־IETF שתשקול מקודדים קיימים ותנסה, במידת האפשר לשפר אותם.
לקבוצת העבודה הוצעו מספר מקודדים. מהם נבחרו שני מקודדים עיקריים כבסיס: CELT של קרן Xiph ו־SILK של סקייפ. סקייפ שחררה את קוד המקור שלו והתחייבה שמרגע שיאושר התקן, היא תספק רישיון חופשי לשימוש לפטנטים הנוגעים למימושו. אחד המועמדים הנוספים שהוצע לקבוצת העבודה היה Broadvoice של יצרנית השבבים Broadcom. נעשה שימוש גם בחלקים קטנים מהקוד שלו באופוס.
בשנת 2010 ניתן למקודד השם אופוס (לאחר שימוש זמני בשם Harmony) למרות שבמקרה לחברת אוקטסיק יש מוצר עם אותו השם.
התקן אושר סופית בתאריך 11 בספטמבר 2012.
תנאי הופף
קשובית
קַשׁוּבּית היא שפה סלאבית מערבית ממשפחת , המהווה ניב של פולנית המדובר באזור פומרניה. משמשת כלשון החינוך במספר ערים באזור פומרניה. השפה נכתבת באלפבית הקשובי המבוסס על האלפבית הלטיני.
קישורים חיצוניים.
ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר
רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר (ה'תרי"ג, 1853 - כ"ט בטבת ה'תר"ע, 10 בינואר 1910) היה האדמו"ר השני בשושלת חסידות אלכסנדר, הוא כיהן כאדמו"ר בין השנים תרנ"ד - תר"ע (1894-1909). נחשב בזמנו לאחד מגדולי אדמו"רי פולין, ומספר חסידיו נאמד באלפים.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה מאקובה שבפולין לרבי יחיאל דנציגר, ממלא מקומו של רבי דב בריש מביאלה שהיה ממלא מקומם של רבי מנחם מנדל מוורקא ורבי יצחק מוורקא.
לאחר פטירת אביו, בשנת תרנ"ד (1894), הוכתר על ידי החסידים לאדמו"ר.
לא היו לו ילדים. מסופר שהיה נוסע לרבי יעקב אריה מרדזימין שיברכו לילדים, עד שפעם אחת אמר רבי יעקב אריה לחסידיו: מה רוצה בנו של הרב מגריצא (רבי יחיאל מילא את מקום אביו רבי שרגא פייבל מגריצא), הלא הוא נשמת האור החיים הקדוש (שלא היו לו ילדים) וכיצד יהיו לו ילדים.
רבי ירחמיאל ישראל יצחק נפטר בשנת תר"ע ללא בנים. נקבר בעיירה אלכסנדר שבפולין לצד אביו רבי יחיאל.
לאחר פטירתו הוכתר אחיו רבי שמואל צבי דנציגר כאדמו"ר השלישי בשושלת חסידות אלכסנדר, והוא הקים על שמו של אחיו את רשת הישיבות "בית ישראל" בפולין שבהן למדו אלפי תלמידים. חלק מהחסידים עברו לבנו של רבי דב בריש מביאלה (שכיהן לפני רבי יחיאל דנציגר), רבי אהרן צבי לנדא, ולאחר פטירתו פנו לרבי אלימלך מנחם מנדל לנדא, אבי חסידות סטריקוב.
ישמח ישראל.
ספרו על התורה ומועדים "ישמח ישראל" נחשב כספר יסוד בתורת החסידות, ובפרט בחסידות אלכסנדר. מצד אחד מובאת בו עמקות ביסודות החסידות ומבוסס על אדני תורת הקבלה, מהם מאמרים מכתב ידו של האדמו"ר הכתובים בדרך כלל בקיצור, ומהם מאמרים שנכתבו על ידי הרב מנשה פריימן שהיה מאוחר יותר ממנהלי ישיבת בית ישראל, ומצד שני הוא נכתב בשפה פשוטה ומותאמת להמון העם, ויש בו גם מאמרים רבים של חיזוק ומבוססים על מדרשי חז"ל, והם המאמרים שנאמרו בליל שבת.
עם זאת הוא שונה מספרי בית פשיסחה בכך שהוא מתמקד בחסידות מעשית ולא בחסידות עיונית, בשל כך, רבים ממנהיגי החסידות בדורות הקודמים כמו גם בדורות האחרונים, הורו לחסידיהם ללמוד בספר זה, בין המנהיגים הבולטים שהורו לחסידיהם ללמוד בספר זה היו אדמור"י בעלזא לדורותיהם. כך מסופר כי רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מויז'ניץ, התבטא כי אינו מסוגל להיכנס לשבת בלא לימוד בספר זה.
הספר "ישמח ישראל" נדפס כשנה לאחר פטירתו על ידי אחיו בעל ה"תפארת שמואל", כאשר לצורך הדפסת הספר הקים אליעזר גוטשטאדט לראשונה בית דפוס עברי בלודז'.
נספח לספר ומאוחר יותר הודפס בסופו נקרא בשם 'מאורן של ישראל' נכתב על ידי הרב יהודה משה טיברג האדמו"ר החמישי בשושלת החסידות, והם מאמרים ששמע בעצמו מפי האדמו"ר.
בשנת תשמ"ג יצא הספר אורות הישמח ישראל - הספר 'ישמח ישראל', מסודר לפי נושאים, על ידי משה חיים טיברג, תל אביב. בשנת תש"פ החל הרב יוסף צבי רכניצר להוציא עלון שבועי בשם 'ישמח ישראל המבואר', המבאר אחד ממאמרי הספר על פרשת השבוע.
קישורים חיצוניים.
ספריו:
אודות:
תאומות סיאמיות
שומכר