בהופעותיו והקלטותיו נאראיין משתמש בסראנגי שקיבל מאודיי לאל ואשר הורכב במירוט בשנות העשרים או השלושים. הוא מנגן על מיתרי נבל מיובאים כדי לייצר צליל ברור יותר. נאראיין התנסה עם שינויים בכלי שלו והוסיף מיתר רביעי, אך הסיר אותו עקב הגבלת הנגינה. בשנות ה -40 הוא החליף את מיתרו הראשון למיתר פלדה ומצא שקל יותר לנגן כך, אבל חזר להשתמש במיתרים עשויים ממעיים בלבד מכיוון שמיתר הפלדה שינה את הצליל.
תרומתו והכרה.
נאראיין העצים את מעמדו של הסראנגי לזה של כלי סולו מודרני בקונצרטים והפכו למוכר מחוץ לגבולות הודו, היה לנגן הסראנגי הראשון שזכה להצלחה בינלאומית, וסלל את דרכו להצלחה מאוחרת יותר של סולטאן קאן. טכניקת האיצבוע הפשוטה של נאראיין מאפשרת גלישה (מינד) והשפיעה על סגנון הקונצרט המודרני של הסראנגי, בשל שסגנון נגינתו ויצירת הטונים שלו אומצו בידי נגני סראנגי בהקלטותיו של נאראיין.
נאראיין לימד באוניברסיטה האמריקנית לאמנויות המזרח ובמרכז הלאומי לאומנויות הבמה במומבאי בשנות השבעים והשמונים, שם העניק את סדנת האמן הראשונה לכלי הסראנגי. נאראיין לימד נגנים באופן פרטי, כולל בתו ארונה נאראיין קאלה, נכדו הארש נאראיין, ווואסנטי סריכאנדה. הוא גם לימד נגני סארוד, כולל בנו בריג' נאראיין, וכן זמרים וכנר. ב -2002 לימד 15 תלמידים הודים, ויותר מ -500 תלמידים בארצות הברית ובאירופה למדו תחתו עד כה. האלבום Indian music in performance: a practical introduction יצא לאור ב -1980 כשיתוף פעולה בינו לביו ניל סורל ותואר כ"אחת הפרזנטציות הטובות ביותר בתרגול המוזיקה המודרנית של צפון הודו" על ידי הנס נויהוף ב- Musik in Geschichte und Gegenwart.
נאראיין טען כי ההערכה לסראנגי ולו באו רק לאחר קבלת גושקפנא מהקהל המערבי. הוא ייחס את היעדרם של תלמידי סראנגי למחסור במורים מוסמכים ואמר כי ממשלת הודו צריכה לסייע בשימור כלי הנגינה. קרן הפנדיט רם נאראיין במומבאי מעניקה מלגות לתלמידי כלי הנגינה. נאראיין הצהיר כי היה ספקן לגבי הסיכויים כי הסראנגי ישרוד ואמר כי לעולם לא יפסיק לקדם את כלי הנגינה.
לנאראיין הוענקו הפרסים הלאומיים פאדמה שרי ב -1976, פאדמה בהושאן ב -1991, ופאדמה וובהושן ב -2005. הפאדמה וובהושן, אות הכבוד האזרחי השני בחשיבותו בהודו, הוענק לו על ידי נשיא הודו עבדול קאלאם. נאראיין זכה בפרס אקדמיית סאנגיט נטאק בראג'סטן לשנת 1974-75, ובפרס אקדמיית סאנגיט נטאק הלאומי לשנת 1975, ומונה ידיד אקדמיית סאנגיט נטאק לשנת 1988-89. הוענק לו פרס קאלידס סמן מממשלת מדיה פראדש לשנת 1991-92 ופרס אדיטה ויקראם בירלה קאלאשיקר פורסקאר לשנת 1999 על ידי פ.ג אלכסנדר, מושל המהרשטרה. הוא זכה בראטנה של ראגאסטאן לשנת 2013, ופרס מפעל חיים למוזיקה קלאסית בפרסי אקדמיית ג'יון סטאר למוזיקה הודית עולמית לשנת 2014, ופרס מפעל חיים על-שם פנדיט בימשן ג'ושי לשנת 2015-2016 בתחום המוזיקה הקלאסית על ידי ממשלת מהרשטרה. הסרט הביוגרפי Pandit Ramnarayan - Sarangi Ke Sang הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של הודו ב -2007.
משפחה וחיים אישיים.
נאראיין ניהל יחסים קרובים עם אחיו הבכור, צ'אטור לאל, שלמד לנגן על הטאבלה בעיקר כדי ללוות את הסראנגי של אחיו. לאל למד אצל מורי טאבלה בצעירותו, אך מאוחר יותר פנה לחקלאות. לאל ביקר את נאראיין ב-1948 בדלהי לאחר שנאראיין הפך לנגן סראנגי מקצועי, ונאראיין שכנע את לאל לעבוד כנגן טאבלה בתחנת AIR המקומית. לאל הפך למוזיקאי מוערך, הופיע עם ראבי שנקר ועלי אכבר קאן בשנות החמישים ותרם לפופולריזציה של הטאבלה במדינות המערב. כאשר לאל נפטר באוקטובר 1965, נאראיין התקשה להופיע ונאבק באלכוהוליזם, אך התגבר על ההתמכרות לאחר כשנתיים. נאראיין סייע לארבעת ילדיו של אחיו לאחר מות אביהם. בנו של צ'אטור לאל, צ'ארנצ'יט לאל בייאווט, הוא נגן טאבלה שהופיע באירופה עם דודו.
אשתו של נאראיין, שילה, עקרת בית, הגיעה למומבאי בשנות החמישים ונולדו להם ארבעה ילדים. היא נפטרה בשנת 2001. בנו הבכור, נגן הסארוד בריג' נאראיין, נולד ב -25 באפריל 1952 באודאיפור, ובתו ארונה נאראיין נולדה ב -1959 במומבאי. היא הייתה האשה הראשונה שהופיע בקונצרט סולו על כלי הסראנגי, והיגרה לקנדה ב -1984. בן נוסף, שיב, צעיר בשנה מארונה, למד לנגן בטאבלה, והופיע באוסטרליה עם אביו. בנו של בריג' נאראיין, הארש נאראיין, מנגן בסראנגי. בשנת 2009 הופיע נאראיין בתוכנית The Proms של ערוץ ה-BBC ברויאל אלברט הול בלונדון יחד עם ארונה, והוא ניגן בפסטיבל המוזיקה סוואי גנדאווה בעיר פון ביחד עם הארש.
נאראיין הוא הינדי והצהיר כי "מוזיקה היא הדת שלו", בטענה שאין גישה טובה יותר לאלוהות מאשר בתיווך המוזיקה. הוא מבוסס במומבאי.
דיסקוגרפיה.
מאמר ראשי: דיסקוגרפיית רם נאראיין
אן וולף
אן וולף (באנגלית: Ann Wolfe; נולדה ב-17 בינואר 1971) היא מתאגרפת עבר אמריקאית שהחזיקה בתואר אלופת העולם הבלתי מעורערת בארבע קטגוריות משקל שונות בעת ובעונה אחת. וולף נחשבת בעיני רבים בעולם האיגרוף כמתאגרפת החזקה ביותר בהיסטוריה של איגרוף הנשים.
קריירת איגרוף.
וולף התחרתה לראשונה באיגרוף מקצועני בקרב נגד ברנדה לי בל, אותה ניצחה בסיבוב הרביעי. ההפסד הראשון שלה הגיע ארבעה קרבות אחרי כן, כשהיא חטפה נוקאאוט בסיבוב השלישי בידי המתאגרפת הוותיקה ואלופת העולם לעתיד ואלרי מפוד .
וולף ניצחה את ויינה ויליאמס בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים וזכתה לראשונה באליפות העולם למשקל בינוני לבוגרות, באיגוד ה-IFBA . היא ניצחה את ג'ינה ניקולס בנוקאאוט בסיבוב השלישי וזכתה בתואר האליפות הפנוי של ארגון ה-WIBA במשקל קל בינוני . היא המשיכה וניצחה את שירבל ויליאמס בנוקאאוט בסיבוב הראשון בקרב שלא על התואר.
קרב התואר הבא אותו קטפה נערך במסגרת אליפות העולם של ארגון ה-IFBA במשקל סופר בינוני , כאשר וולף ניצחה את מארשה ואלי בסיבוב השישי. היא נלחמה שוב בואלי, הפעם על אותו התואר שהתפנה של ארגון ה-WIBC וולף ניצחה אותה בנוקאאוט בסיבוב העשירי.
היא נקמה את תבוסתה נגד מנפוד כשהיא לקחה את תואר אליפות העולם של ארגון NABA במשקל סופר בינוני כשהיא ניצחה אותה בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים.
ב-8 במאי 2004 היא התעלתה על שיאו של הנרי ארמסטרונג שהחזיק בשלושה תוארי אלוף עולם בעת ובעונה אחת בשלוש קטגוריות משקל שונות, כשהיא זכתה באליפות העולם של ארגון ה-IBA במשקל קל כבד תוך שהיא מפילה בנוקאאוט את האלופה שהגנה על תוארה, שחקנית הכדורסל של ליגת ה-NCAA לשעבר וונדה וורד , בדקה אחת ושמונה שניות בסיבוב הראשון. וורד הובהלה לבית החולים כשנגרם לה נזק קשה בצוואר ובראש. פרשני טלוויזיה כינו זאת: "הנוקאאוט הגדול ביותר בתולדות איגרוף הנשים".
וולף שמרה על תוארה בקרב החוזר עם ואלי, בנוקאאוט בסיבוב השישי.
ב-19 ביולי 2005 הביסה וולף את מוניקה נואנז בנוקאאוט בסיבוב השביעי בלולה, מיסיסיפי.
ב-20 באוגוסט 2005 היא הביסה את ואלרי מאנפוד בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים.
הנוקאאוט שהנחיתה וולף על וונדה וורד.
היה זה קרב בעל צופים רבים כשוורד הגנה על תארה ב-8 במאי 2004, והוא שודר בטלוויזיה ברחבי האומה והיא נלחמה נגד אן וולף בבילוקסי, מיסיסיפי. אחרי דקה אחת ושמונה שניות בסיבוב הראשון, קיבלה וורד אגרוף ימני בסנטר, שהותיר אותה חסרת תנועה על הרצפה למשך כמה שניות. ההפסד בנוקאאוט בסיבוב הראשון גרם לה לא רק לאבד את התואר, אלא גם לאבד את השיא שלה כמתאגרפת בלתי מובסת. וורד סבלה מזעזוע בצוואר מכיוון שהיא פגעה עם צווארה בקנבס בנופלה. צווארה הושם בצווארון מגן וניתן לה חמצן במסיכה, וורד נזקקה לאשפוז אחרי הקרב ורבים שצפו בכך בטלוויזיה קראו לפרישתה.
פרישתה כמתאגרפת, קריירה חדשה כמאמנת.
הקרב האחרון של וולף נערך ב-2006, אז היא הביסה את קסנדרה גייגר, ואת ליסה אסטד לפי החלטת השופטים. מאז, היא ציינה שהיא סיימה את הקריירה שלה באיגרוף, בהעדיפה לעבוד כמאמנת. במהלך השנים האחרונות, וולף אימנה מתאגרפים, בכללם המתאגרף העולה במשקל בינוני, קירק קירקלנד.
לטיסיה קסטה
לטיסיה מארי לוֹר קַסְטָה (בצרפתית: Laetitia Marie Laure Casta; נולדה ב-11 במאי 1978) היא דוגמנית ושחקנית צרפתייה.
שנותיה הראשונות וחייה האישיים.
קסטה נולדה בפונט-אודמר (Pont-Audemer) שבמחוז אר (Eure) בצפון צרפת. אמה, לין בלן, היא מנורמנדי, ואביה, דומיניק קסטה, הוא מקורסיקה. יש לה אח מבוגר ממנה ואחות צעירה ממנה. היא התגוררה בילדותה בנורמנדי ובנואזי-לה-גראן. יש לה בת מסטפאן סדנאווי ובן ובת מהשחקן האיטלקי סטפנו אקורסי.
קריירה.
הקריירה של קסטה החלה כשהתגלתה על ידי צלם במהלך חופשה משפחתית באי הולדתו של אביה, קורסיקה, בהיותה בת 15.
קסטה היא הפנים הרשמיות של לוריאל, כריסטיאן דיור ושאנל. היא דיגמנה בפרסומות של הג'ינסים של Guess?, טומי הילפיגר Miu Miu ו-XOXO. קסטה הופיעה בלמעלה מ-100 שערי מגזינים בכללם הקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט, והמגזינים Elle, וווג. היא גם דיגמנה שלוש פעמים ברציפות בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, רולינג סטון ובלוח השנה של פירלי. כיום היא הפנים של הבושם החדש של ראלף לורן, נוטוריוס.
בין היתר, השתתפה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט.
משחק.
קסטה הופיעה בסרטים צרפתיים ובטלוויזיה הצרפתית, בכלל זה ב-"Astérix et Obélix contre César" (באנגלית ידוע כ-"Astérix and Obélix vs. César "), סרט פעולה על עולמו של אסטריקס שבו היא מגלמת את מושא אהבתו של אובליקס, בגילומו של ז'ראר דפארדייה. וכן ב-"Les Âmes Fortes", סרט דרמה בבימויו של ראול רואיס.