קג'גוגו (אנגלית: Kajagoogoo) הייתה להקת פופ בריטית שפעלה בעיקר בשנות ה-80. לשיא הצלחתה הגיעה ב-1983, כשהסינגל "Too Shy" הגיע למקום הראשון בטבלת מכירות הסינגלים הבריטית, ולמקום החמישי במצעד מכירות הסינגלים של בילבורד.
הלהקה הוקמה ב-1979 בלייטון באזארד שבבדפורדשייר, ונקראה בתחילה "ארט נובו". חבריה באותה העת היו ניק בגס (גיטרה בס), סטיב אסקיו (גיטרה), סטיוארט קרוקספורד ניל (קלידים) וג'רמי "ג'ז" סטרוד (תופים). הלהקה הפיקה סינגל בשם "The Fear Machine", אך הוא נמכר במאות עותקים בלבד. ב-1981 חיפשה הלהקה סולן, ובחרה בכריסטופר האמיל, שאימץ לעצמו את שם הבמה לימאהל (אנגרמה של שם משפחתו). אז שונה גם שם הלהקה לקג'גוגו, שהוא שיבוש של גָגָגוּגוּ (Gagagoogoo), מילה המזכירה קולות שמשמיעים תינוקות.
במהלך הופעותיהם בלונדון ב-1982, התעניינו בהם מספר חברות תקליטים, ולבסוף חתמה הלהקה על חוזה עם חברת EMI. את אלבומם הראשון, "White Feathers", הפיק קלידן דוראן דוראן, ניק רודס. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Too Shy", יצא בינואר 1983 והגיע למקום הראשון בטבלת מכירות הסינגלים בבריטניה. גם הסינגלים הבאים, "oh to Be Aah" ו-"Hang on Now", זכו להצלחה רבה, והגיעו לרשימת 20 הסינגלים הנמכרים בבריטניה. האלבום עצמו הגיע למקום החמישי במצעדי המכירות במדינה.
ההצלחה הביאה גם לסכסוכים בין חברי הלהקה, ובאמצע 1983 הם החליטו להיפרד מלימאהל. את מקומו כסולן הלהקה מילא בגס. בהרכב החדש-ישן החלו לעבוד על אלבומם החדש, "Islands". הסינגל הראשון, "Big Apple", הצליח כקודמיו, והגיע לרשימת עשרת הסינגלים הנמכרים. השני, "The Lion's Mouth", הגיע לרשימת 30 הסינגלים הנמכרים, והוא סימן את ראשית דעיכתה של הלהקה. האלבום עצמו, שיצא ב-1984, הגיע למקום ה-35 במצעדי המכירות. זמן קצר אחר כך עזב סטרוד, וב-1985 ניסו שלושת חברי הלהקה למתג עצמם מחדש בשם קאג'ה. האלבום הבא שהקליטו, "Crazy People's Right to Speak" (1985) נכשל, וב-1986 התפרקה הלהקה.
ב-2004 התאחדו חברי הלהקה במסגרת התוכנית "Bands Reunited" של ערוץ VH1. חילוקי דעות ביניהם מנעו מופעי איחוד ואת המשך שיתוף הפעולה, אף שהיה ביקוש לכך. בשנת 2007 התאחדו בגס, אסקיו וניל, והקליטו את הסינגל "Rocket Boy". בשנה שלאחר מכן הקליטו את האלבום "Gone to the Moon", שנמכר רק דרך אתר האינטרנט של הלהקה. לימאהל וסטרוד הצטרפו אליהם לסיבוב הופעות באירופה.
וילפריד לורייה
סר וילפריד לורייה (באנגלית וצרפתית: Wilfrid Laurier; 20 בנובמבר 1841 - 17 בפברואר 1919) היה ראש ממשלת קנדה השביעי וכיהן בין 11 ביולי 1896 ל-6 באוקטובר 1911. הוא היה ראש הממשלה הראשון של קנדה ששפת אמו הייתה צרפתית, כהונתו היא הכהונה הרציפה הארוכה ביותר של ראש ממשלה קנדי ו-45 שנותיו כחבר הפרלמנט הקנדי הן שיא שטרם נשבר לחברות בפרלמנט זה. הוא חתר לאחדות בין דוברי הצרפתית והאנגלית, לגיבוש האופי הפדרלי של קנדה ולהשגת מידה גדולה יותר של אוטונומיה עבור ארצו במסגרת האימפריה הבריטית. דיוקנו מונצח על שטר של 5 דולר קנדי.
שנים ראשונות וראשית הקריירה.
לורייה נולד בקוויבק, דור שביעי במשפחתו שנולד בקנדה. אביו שימש במספר תפקידים ציבוריים בהם כראש עיר ושופט שלום.
ב-1874 נבחר לורייה לבית הנבחרים של קנדה ושירת זמן קצר כשר לסחר-פנים בממשלתו של אלכסנדר מקנזי. ב-1887 נבחר ליו"ר המפלגה הליברלית של קנדה. ב-1896 זכה לראשונה בבחירות.
ראש ממשלה.
לורייה פעל להפרדת הדת מהמדינה, במיוחד בקוויבק, מרכז הכוח שלו, שלכנסייה הקתולית הייתה בה אחיזה עזה. למרות שהבישופים של קוויבק הזהירו את צאן מרעיתם לא להצביע עבורו, הוא ומפלגתו הליברלית הצליחו ליצור בקוויבק בסיס כוח יציב. במסגרת זו גם פעל במניטובה לאפשר לכל בית ספר פרטי להחליט בעצמו האם יהיה קתולי (צרפתי) או אנגליקני. הסכסוך על החינוך הקתולי במניטובה פירק את ממשלת קודמו, צ'ארלס טאפר.
ממשלתו פעלה להגדלת התיעוש וההגירה, במטרה להצעיד את קנדה למאה ה-20.
ב-1899 תבעה ממשלת האימפריה הבריטית השתתפות צבאית קנדית במלחמת הבורים השנייה. הקנדים דוברי הצרפתית ראו במלחמה זו עניין פרטי של האנגלים וגילו התנגדות למשלוח חיילים. פתרונו של לורייה היה להכריז על משלוח כוח של מתנדבים, במקום כוח מגויס.
ב-1905 חתם על כניסת הפרובינציות של אלברטה וססקצ'ואן לאיחוד הפדרלי הקנדי.
ב-1910 יצר לורייה את הצי המלכותי הקנדי, במטרה לסייע לבריטניה בשליטה באוקיינוס האטלנטי מול כוחותיה הימיים המתעצמים של הקיסרות הגרמנית.
ב-1911 פרץ סכסוך בין המפלגה השמרנית לליברלית על רקע ניסיונו של לורייה להוביל מדיניות של הדדיות סחר בין קנדה וארצות הברית. לדברי השמרנים מי שתצא נשכרת ממדיניות זו היא ארצות הברית ואף היו בהם שהביעו חשש שקנדה תהפוך לחלק מארצות הברית. לורייה, בטוח בניצחונו בציבור קרא לבחירות על רקע הסוגיה, לפני תום הקדנציה. אולם המפלגה הליברלית הפסידה ורוברט בורדן, יו"ר המפלגה השמרנית הפך לראש ממשלה.
ראש אופוזיציה.
לורייה שירת כראש האופוזיציה בתקופת מלחמת העולם הראשונה. הוא התנגד בנחרצות לגיוס חובה, בניגוד לדעת רוב חברי מפלגתו דוברי האנגלית, דבר שפיצל ב-1917 את המפלגה הליברלית בין דוברי האנגלית שהצטרפו לממשלת אחדות ולליברלים דוברי הצרפתית בהנהגתו שנותרו מחוצה לה (ראו פולמוס גיוס החובה של 1917). בשל כך, מאז 1917 ועד 1984 (פרט לבחירות של 1958) הצביעו תמיד תושבי קוויבק בעד המפלגה הליברלית.
ב-17 בפברואר 1919 נפטר לורייה כתוצאה משבץ מוחי ונקבר באוטווה.
הכרה בפועלו והנצחה.
מוסדות ואתרים רבים נקראו על שמו. כך, למשל, ב-1 בנובמבר 1973, החליטה האוניברסיטה הלותרנית של ווטרלו, אחת מהאוניברסיטאות הציבוריות של אונטריו, לשנות את שמה לאוניברסיטת וילפריד לורייה.
בתי ספר תיכוניים רבים בקנדה נקראים על שמו.
יגוארונדי
יגוארונדי (שם מדעי: Puma yagouaroundi) הוא מין יונק טורף בגודל בינוני מהסוג פומה ממשפחת החתוליים. היגוארונדי נפוץ מטקסס שבארצות הברית ועד דרום אמריקה. אפשר למצוא אותו מדרום ארצות הברית דרך אמריקה התיכונה ועד דרום ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. אורכו הממוצע הוא 65 ס"מ עם זנב באורך 45 ס"מ ומשקלו כ-6 ק"ג. יש לו רגליים קצרות ומראה המזכיר קצת לוטרה, האוזניים קטנות ועגולות. מהסיבה הזאת לעיתים הם מכונים "חתולי לוטרה". גופו וזנבו ארוכים ודקים, אך ראשו רחב. פרוותם אחידה בצבע הנע משחור לאפור-חום כהה, או מאדום לצבע ערמוני.
חתול זה קרוב מאוד לפומה לפי מבנה הכרומוזומים וה-DNA שלהם ושניהם מהווים מינים בסוג פומה. ובעל קשר רחוק יותר לברדלס. מספר מדענים מסווגים אותו בסוג עצמאי ("Herpailurus").
תחום תפוצתו הוא אזורים נמוכים קרובים למקור מים זורם, בעיקר ביערות נמוכים. לעיתים הוא גם שוכן באזורי ג'ונגל סבוכים, אזורי אחו או אזורי שיחים. הוא צד בלילה או באזור בין הערביים. שלא כמו מיני חתולים אחרים, היגוארונדי צד לעיתים קרובות בזוגות. הוא מרגיש בנוח על עצים, אך מעדיף לצוד על האדמה. הוא ניזון מדגים, יונקים קטנים, זוחלים וציפורים. יגוארונדים החיים בסביבות גדות נחלים טורפים בעיקר דגים, ולעיתים אף נכנסים למים כדי להתקרר. במקומות שבהם יש מזון בשפע יכולים שלושה או ארבעה פרטים לצוד באותה נחלה.
הנקבה ממליטה שגר של 1–4 גורים לאחר 70 ימים. הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנתיים.
פרוות היגוארונדי אינה מבוקשת ולכן ציד אינו מהווה גורם סיכון, אך הרס מקום מחייתו גורם לירידה מתמדת במספריו.
מאורת הזאבים
אורג מסכה אפריקני
אורג מסכה אפריקני (שם מדעי: "Ploceus velatus"), מין של ציפור לא-נודדת הנפוצה בדרומה של יבשת אפריקה. אורג זה נפוץ מאוד בבתי גידול רבים כגון: סוואנה, כרי דשא, חורש פתוח, אזורי ביצה פנימיים ואזורים סמי מדבריים. הציפור נפוצה גם בגנים ובפארקים בפרברי ערים.
תיאור.
אורכו של האורג נע בין 11 ל-14.5 ס"מ. מקורו השחור חרוטי בצורתו, והוא קצר וחזק. רגליו חומות-ורדרדות. בעונת הרבייה פני הזכר וצווארו מכוסים בנוצות שחורות. עיניו אדומות, ראשו וגופו התחתון בצבע צהוב בהיר, ואילו גבו מכוסה בנוצות ירוקות צהבהבות.
לנקבת האורג מקור חום ורדרד, עיניה בצבע חום או חום אדמדם. ראשה וגבה העליון מכוסים בפסים בצבע ירוק צהבהב. צבע הנוצות באזור הגרון צהבהב שהופך בהדרגה ללבן מלוכלך באזור הבטן. זנבה צהוב. הזכר בתקופות שאינן עונות הרבייה דומה לנקבה, אך עיניו נשארות אדומות. הגוזלים דומים לנקבות.
רבייה.
אורג מסכה אפריקני מקנן במושבות בעיקר בין החודשים ספטמבר וינואר. לכל זכר יש מספר בנות זוג. הוא בונה מספר קנים רב, בדרך-כלל כ-25 קנים בעונה. כמו אורגים אחרים הוא טווה את הקן מקנים, מדקלים ומעשבים. הנקבה מרפדת את הקנים בעשב רך ובנוצות. רוב הקנים מוקמים על עצים ליד ומעל אזורי מים ובתוך צמח הקנה, וכן באזורי פרוורי הערים.
אסטרטגיה נגד קוקיות.
אורג המסכה האפריקני סובל במיוחד מקוקיות המטילות ביצים בקינו, אך מתמודד נגדן בצורה יפה - כל נקבה מטילה ביצים בצבע שונה. מכיוון שהחור של הקן קטן, הקוקייה לא יכולה לראות איזה גוון של ביצה יש לאורג, ורוב הסיכויים שהביצה שתטיל תזוהה כיוצאת דופן ותושלך מהקן.
האכלה.
אורג המסכה האפריקני נצפה לעיתים קרובות ביחידים או בקבוצות קטנות, אבל ניתן גם לראותו בלהקות גדולות יותר. הוא אוכל זרעים וחרקים ואף יונק צוף. הוא גם מגיע אל שולחנות אכילה כאשר הם בנמצא.
מצב שימור.
מצב שימור המין הוא ללא חשש.
אדואר דרימון