הסרט מתרחש בשנת 1938, בו חתול ג'ינג'י בשם דני חולם להיות כוכב קולנוע, ולכן הוא מחליט לנסוע מעיירת ביתו קוקומו שבאינדיאנה דרך הוליווד, עד לקליפורניה בתקווה להגשים את חלומו שם הוא פוגש את פאדג' הפינגווין, קרנסטון התיש הרגזן, פרנסס הדגית הממורמרת, טילי ההיפופוטמית המצחיקה וטי. דבליו. הצב הלחוץ. במשרד דני בחר לככב בסרט אשר מתחילים להפיק "מלאכית התיבה הקטנה" יחד עם חתולה לבנה בשם סוייר. אולם לאחר שהוא קורא את התסריט ומבין כי יש לו תפקיד משנה קטן, הוא החליט להכניס את עצמו לעלילה ולקבל תפקיד יותר גדול, אולם הוא הכעיס את דרלה דימפל הילדה המפונקת והמרשעת (פארודיה על "שירלי טמפל") אשר הזמינה את מקס המשרת הענק והמרושע שלה שגרם לדני לא לגנוב לדרלה את ההצגה.
בעקבות התקרית, דני מצא את עצמו בתור מטרה נלעגת בפני החיות האחרות, דבר שגרם לו עצב גדול, לאחר שדני ופאדג' שמעו קול נגינה יוצאת דופן, הם ראו את וולי הפיל מנגן בפסנתר, וולי הפיל אירח אותם בביתו בשמחה וסיפר להם שהוא קיווה לכתוב מוזיקה לסרטי קולנוע אולם ההפקה רצתה שהוא ילבש את חיטי הממותה בתחילת כל סרט. והוא עוד סיפר להם שסוייר הייתה פעם במבחן בד אבל דחו אותה בגלל היותה חתולה, וכי הוליווד חושבת כי בני אדם טובים יותר מחיות, לפתע לדני צץ רעיון, למחרת בבוקר כשכל החיות היו ברחבי האולפן דני עורר את ביטחונם ויחד עם וולי ופאדג' הוא שר ורקד וכל החיות נגנו ורקדו יחד איתו. כשסוייר רצתה לדעת מה מתרחש היא יצאה ממשרדה וראתה את כל החיות חוגגות כשדני ניגש אליה היא סירבה לרקוד וטוענת כי זה בזבוז זמן אולם לאחר שכנוע מצד החיות היא נאלצה לרקוד יחד עם דני, לאחר מכן דני הסביר לסוייר שהוא מוכן לעשות מבחן בד אצל המנהל "אל.בי. ממותה", כשדרלה שמעה את השיחה היא הזמינה את דני לספל תה.
כשדני ביקר בבית של דרלה, היא סיפרה לו שהיא מוכנה לשלב את שירי החיות בסרט שלה אולם דני לא ידע כי היא שיקרה לו ורוצה להטביע את כל החיות. באולפן הצילומים דני כינס את כל החיות וסיפר להם על "הרעיון" של דרלה כשסוייר הגיעה דני ביקש שתרקוד איתו אולם סוייר סרבה לו בלי הצלחה. בינתיים במאי הסרט כינס מסיבת עיתונאים והציג את אל.בי. ממותה, באולפן עצמו דרלה קשרה את פאדג' ואמרה למקס להפעיל את הממטרות לגובה רב, דבר אשר גרם להצפת האולפן והמקום כולו. בעקבות זאת אל.בי. ממותה גירש את כל החיות מהאולפן וכאשר דני הבין שדרלה שיקרה לו הוא דיבר עם החיות והן אמרו לו לחזור הביתה לקוקומו.
בדיינר, סוייר הבינה שדני הזכיר לה את התקופה שרצתה להיות שחקנית וטילי ספרה לה שהיא עוד תוכל לראותו בתחנת האוטובוס, אולם דני והאוטובוס יצאו וסוייר ראתה את התכנון והייתה עצובה. בינתיים באוטובוס דני ראה את מה שקרה לחיות וכאשר ראה את הכרזה של דרלה החליט לבוא לבכורה ולהזמין את חבריו החיות. בערב הבכורה של הסרט "מלאכית התיבה הקטנה", דני ופאדג' התכוננו אולם נעצרו על ידי מקס, דני נלחם איתו בגג והעיף את מקס באמצעות בלון ענקי מהליום של דרלה. בסוף הסרט דני קרא לקהל לשבת וסיפר כי דרלה עשתה מחווה מיוחדת לכבוד הסרט, מופע בכיכובן של חיות, אולם החיות עזבו לקצה הבמה, כשדני עמד לוותר, סוייר החזיקה בידו ואמרה כשהיא איתו וכך גם כל חבריו, לאחר שדני עורר בהם ביטחון עצמי, הם ערכו יחד הופעה והקהל הריע במחיאות כפיים, לאחר מכן דרלה צעקה על דני ואמרה לו שהיא הציפה את האולפן מבלי לשים לב שהמיקרופון על ראשה, כשהקהל, הבמאי ואל.בי. שמעו זאת הם נדהמו ופיטרו אותה, ודני וחבריו החיות נהפכו לכוכבי קולנוע מפורסמים. הסרט מסתיים כאשר החיות מופיעות על כרזות ודרלה נהפכת למנקה רחובות.
מה קרה לבייבי ג'יין
ג'וליאן אלכסנדר קיצ'נר-פלוז, ברון פלוז מווסט סטאפורד
ביק
ירושלמים (מפלגה)
ירושלמים הייתה מפלגה מקומית בעיריית ירושלים שדגלה בפלורליזם ופנתה לדתיים וחילונים כאחד. ירושלמים שמה דגש על מאבק בתופעות של הקצנה ואפליה במרחב הציבורי.
המפלגה קמה בשנת 2008 על ידי רחל עזריה במטרה להתמודד בבחירות למועצת העיר ירושלים. הארגון רץ ברשימה משותפת של סיעת ירושלמים וסיעת התעוררות בראשות עופר ברקוביץ'. הם קיבלו יחד שני מושבים במועצת העיר, אחד מהם לרחל עזריה, ראש מפלגת ירושלמים.
בבחירות 2013 התמודדה הסיעה באופן עצמאי, והכניסה שני חברי מועצה (רחל עזריה ותמיר ניר), עם 16,181 קולות. בבחירות למועצת העיר באוקטובר 2018 התמודדה המפלגה כחלק מסיעת ירושלים תצליח ברשות זאב אלקין, אך נציגיה, שהוצבו במקומות ה-5 וה-6 ברשימה, לא נכנסו למועצה.
סיעת ירושלמים במועצת העיר.
עם תחילת הקדנציה הראשונה הצטרפה רחל עזריה לקואליציה, וקיבלה את תיק החינוך לגיל הרך (שלא היה קיים עד אז) ואת תיק המינהלים הקהילתיים. במסגרת תיקים אלה יזמה את השינויים הבאים:
באוגוסט 2013 הצטרף הרב אהרון ליבוביץ' למפלגה.
לאחר הבחירות באוקטובר 2013, הצטרפה ירושלמים לקואליציה העירונית בראשות ניר ברקת. במסגרת ההסכם הקואליציוני, מונתה רחל עזריה לסגנית ראש העיר, משנה לתיק החינוך ומחזיקת תיק מעמד האישה. תמיר ניר קיבל את תיק התחבורה ומונה ליו"ר ועדת השימור העירונית. עם בחירתה של רחל עזריה לכנסת מטעם מפלגת כולנו - החליף אותה כחבר מועצת העיר הרב אהרון ליבוביץ'.
בשנת 2016 חבר נציג מפלגת העבודה בעיריית ירושלים, איתי גוטלר, לתנועת ירושלמים ובכך הגדיל את מספר חברי המועצה של העירייה לשלושה. גוטלר מחזיק תיק בריאות הציבור.
ביוני 2016 הודיע יו"ר התנועה תמיר ניר על התפטרותו מחברותו במועצת העיר ומתפקידו כסגן ראש העירייה, לטובת חברת המועצה פלר חסן נחום (בתו של יהושע חסן), עם התפטרותו של ניר, מונה אהרון ליבוביץ' ליו"ר התנועה.
עזריה החליטה לרוץ שוב בבחירות לראשות ירושלים אך ב-26 בספטמבר החליטה לפרוש ולהעביר את תמיכתה לזאב אלקין. כחלק מההסכם, מקומות 5 ו-6 ברשימת ירושלים תצליח של אלקין הובטחו לנציגי סיעת ירושלמים. הסיעה המשותפת קיבלה 2 מנדטים בלבד.
דת ועיר.
ירושלמים פעלה בתחום השוויון במרחב הציבורי ונגד הדרת נשים. לדוגמה, בעת הקמפיין לבחירות המוניציפליות ב-2008, ביקשה סיעת ירושלמים לפרסם מודעה על גבי אוטובוסים של אגד עם תמונתה של רחל עזריה. כנען מדיה בתנועה בע"מ - זכיינית הפרסום על האוטובוסים, סירבה לפרסם את תמונתה בנימוק שזאת תמונה של אישה. בעקבות סירובה של כנען, הוגשה עתירה לבג"ץ אשר הורה לפרסם את המודעה. המאבק בפרסום תמונות נשים במרחב הציבורי המשיך בשנים שלאחר מכן בשיתוף עם התנועה הירושלמית, כולל עתירה לבג"ץ כנגד משרד התחבורה שהביא להחלטת המשרד ב-2012 למנוע מזכייני פרסום על אוטובוסים לאסור תמונות נשים. במהלך חג הסוכות 2010 ו-2011 הגישה ירושלמים עתירות לבג"ץ בנושא הפרדה בין נשים לגברים ברחוב מאה שערים בחגיגות שמחת בית השואבה. בסוכות 2012, כבר לא בוצעה הפרדה בשכונה. העתירה שהוגשה נגד העירייה באוקטובר 2011 הביאה להוצאת רחל עזריה מהקואליציה על ידי ראש העיר ניר ברקת, תוך נטילת התיקים בהם החזיקה.
פרנציסקוס
פרנציסקוס (בלטינית: Franciscus; נולד ב-17 בדצמבר 1936 בשמו החילוני, חורחה מריו ברגוליו; בספרדית: Jorge Mario Bergoglio) הוא האפיפיור הנוכחי, ה-266 למניין. הוא נבחר לתפקידו ב-13 במרץ 2013.
פרנציסקוס נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה, והוסמך לכמורה ב-1969. ב-1998 היה לארכיבישוף המטרופוליטני של בואנוס איירס, וב-2001 מונה לחשמן. פרנציסקוס הוא הישועי הראשון שנבחר לאפיפיורות, הראשון מיבשת אמריקה ומחצי הכדור הדרומי, והאפיפיור הלא-אירופי הראשון זה 1,282 שנה, מאז גרגוריוס השלישי שנולד בסוריה. הוא דובר ספרדית (כשפת אם), לטינית, אנגלית, איטלקית וגרמנית.
ביוגרפיה.
חורחה מריו ברגוליו נולד בבואנוס איירס. אביו, מריו, נולד סמוך לעיר טורינו שבאיטליה והיגר לארגנטינה, שם הועסק כעובד מסילת ברזל. אמו, רגינה סיבורי, הייתה עקרת בית ילידת ארגנטינה, ומקור משפחתה מצפון איטליה. לברגוליו ארבעה אחים ואחות. בהיותו נער, הוסרה בניתוח ציסטה מאחת מריאותיו. הוא הוכשר כטכנאי כימיה, ועבד מספר שנים ככימאי במעבדת מפעל. בהמשך החליט לפנות לכמורה ונרשם לסמינר בשכונת ויז'ה דבוטו (Villa Devoto). ב-11 במרץ 1958 הצטרף למסדר הישועי כמועמד לחברות. לאחר מכן סיים תואר בפילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של בואנוס איירס ב-1960.
קריירה.
בשנים 1964–1965 לימד ספרות ופסיכולוגיה בבית הספר התיכון הישועי בסנטה פה ומ-1966 שימש כמרצה לאותם תחומים באוניברסיטה הישועית של המושיע (Universidad del Salvador) בבירה. כעבור שנה שב ללימודי תאולוגיה. ב-13 בדצמבר 1969 הוא הוסמך לכמורה. בשנים 1971–1972 שהה באלקלה דה אנארס שבספרד במסגרת תקופת החניכות הסופית שלו כישועי. לאחר מכן מילא תפקידי סגל שונים בסמינר הישועי הגבוה סן חוסה (Colegio Máximo San José) בסן מיגל. הוא התקבל כחבר מלא במסדר ב-22 באפריל 1973. ב-31 ביולי נבחר לראש הפרובינציה הארגנטינאית של הישועים, דהיינו לראש המסדר במדינה. הוא שימש בתפקיד זה עד 1980, ואז חזר לסן מיגל בתפקיד הרקטור של הסמינר.
המשטר הצבאי.