מלבד קריירת התיאטרון לבין הייתה גם קריירת טלוויזיה עם הופעות במספר סדרות בריטיות מקומיות, בין 1984 ל־1988 עבד בין עבור הלהקה השייקספירית המלכותית שם כיכב בהצגות, "הגברת הנאה מהדרום" ו־"חלום ליל קיץ".
קולנוע.
את תפקידו הקולנועי הראשון קיבל בין בסרט הבריטי "קאראווג'ו" ב־1986, בהמשך שיחק במספר סרטים וסדרות מקומיות.
את ההכרה הבינלאומית שלו קיבל בין ב־1992 על תפקידו במותחן הפעולה "משחקים פטריוטיים" לצד האריסון פורד.
שלוש שנים מאוחר יותר כיכב בין בסרט ה-17 בסדרת ג'יימס בונד, "גולדן איי", לצד פירס ברוסנן, בסרט גילם בין את דמותו של סוכן הרשע 006 אלק טראבליאן.
בסוף שנות ה-90 שיחק בין לצד רוברט דה נירו וז'אן רנו במותחן האקשן "רונין" ובסרט המלחמה "קוד בראבו" שבו גילם את חייל ה"SAS" אנדי מקנב.
בשנת 2001 שיחק בין בסרטו שובר הקפות ועטור הפרסים של הבמאי פיטר ג'קסון, "", לצד אלייז'ה ווד ושון אוסטין, בסרט גילם בין את דמותו הספרותית של בורומיר, באותה שנה גם שיחק בדרמת הפשע "אל תוציא מילה" לצד מייקל דאגלס.
שנה לאחר מכן שיחק בין בסרט האקשן "שיווי משקל" לצד כריסטיאן בייל.
בשנת 2004 שיחק בין בשוברי הקופות "אוצר לאומי" לצד ניקולס קייג' וב"טרויה" לצד בראד פיט ואורלנדו בלום שבו גילם את דמותו של מלך "איתקה" אודיסאוס.
בשנת 2005 שיחק בסרטו של מייקל ביי, "איילנד", לצידם של סקרלט ג'והנסון ויואן מקגרגור, בדרמת המסתורין "הטיסה", לצידה של ג'ודי פוסטר, ובדרמה "ארץ קרה", לצידה של שרליז תרון.
ב-2006 שיחק במותחן האימה "סיילנט היל" ובמותחן המסתורין "האופל", לצידה של מריה בלו.
ב-2007 גילם את דמותו של הרוצח הטרמפיסט ג'ון ריידר בחידוש למותחן האימה משנת 1986, "הטרמפיסט". ב-2010 שיחק בסרט "פרסי ג'קסון וגנב הברק", בתפקיד זאוס.
טלוויזיה.
אחת מהדמות שבין מזוהה איתן היא דמותו של ריצ'רד שארפ, בסדרת הטלוויזיה "שארפ". הוא לא היה המועמד הראשון לתפקיד, מכיוון שפול מקגאן היה אמור לגלם את דמותו של שארפ, אבל נבצר ממנו לשחק בסדרה בגלל פציעתו במשחק כדורגל. הסדרה בת 16 הפרקים מבוססת על ספרים של ברנרד קורנוול על אודות מלחמות נפוליאון. הפרק הראשון בסדרה הוא "הרובים של שארפ". הסדרה עוקבת אחרי עלילותיו של ריצ'רד שארפ תוך כדי קידומו מדרגת סמל עד שהוא מגיע להיות קצין בדרגת סגן-אלוף בקרב ווטרלו.
הסדרה הופקה ושודרה בין השנים 1993 ל-1997, כשבכל שנה הופקו שלושה פרקים. אחרי מספר שנים ושמועות רבות הופקו פרקים נוספים, באפריל 2006 שודר "האתגר של שארפ", ובסתיו 2008 שודר הפרק "הסכנה של שארפ".
תפקידים בולטים נוספים שלו בטלוויזיה היו בהפקות של ה-BBC, "קלאריסה" ו"מאהבה של ליידי צ'טרלי". הוא כיכב לצידו של ריצ'רד האריס בסרט "השדה" של ג'ים שרידן, על פי מחזה של ג'ון ב. קיני. כמו כן שיחק בתפקיד לורד ריצ'רד פנטון בסדרת הטלוויזיה "סקרלט", המבוססת על ספר ההמשך לרומן של מרגרט מיטשל, "חלף עם הרוח".
בין גילם את דמותו של לורד אדארד סטארק בסדרת הדרמה של HBO "משחקי הכס".
בין השנים 2014–2015 השתתף בסדרה "זהות נרדפת" של TNT.
בשנת 2021 שיחק את התפקיד הראשי במיני סדרה של ה-BBC בשם Time (נקראה "כלואים" בהוט ואילו ב-yes נקראה בשם "מאסר").
בשנת 2021 החל לשחק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה האפוקליפטית של רשת TNT "רכבת הקרח", בין מגלם את מיסטר ווילפורד, הבעלים של "תעשיות ווילפורד" שבנה ויזם את פרויקט רכבת הקרח.
חיים אישים.
בין היה נשוי חמש פעמים במהלך חייו:
בין הוא אוהד נאמן של קבוצת הכדורגל שפילד יונייטד שאותה העריץ עוד מילדותו.
לוטרת ענק
לוטרת ענק (שם מדעי: "Pteronura brasiliensis") היא יונק טורף החי באמריקה הדרומית. לוטרת הענק חברה במשפחת הסמוריים, קבוצת טורפים מוצלחת בעלת תפוצה חובקת עולם. תפוצתה מוגבלת לצפונה ולמרכזה של יבשת אמריקה הדרומית. בשונה ממרבית הסמוריים, לוטרת הענק היא יצור חברותי שחי בקבוצות משפחתיות המונות שלושה עד שמונה פרטים. הקבוצות מונהגות על ידי זוג דומיננטי, ומציגות לכידות ושיתוף פעולה יוצאים מן הכלל. לוטרת הענק שלווה במרבית זמנה, אולם אין בכך כדי להפחית מן הטריטוריאליות ומן האגרסיביות שקבוצות לוטרות שונות מציגות זו כלפי זו. לוטרת הענק היא הקולנית מבין מיני הלוטרות, וקולות שונים שהיא מפיקה זוהו כקולות אזעקה, תוקפנות או עידוד.
לוטרת הענק מציגה מגוון התאמות לסגנון חיים מימי, לרבות פרווה צפופה במיוחד, זנב דמוי משוט וקרומי שחייה בכפות הרגליים. הלוטרה מעדיפה לשוטט בנהרות ובנחלי מים מתוקים, ולעיתים אף תבלה את זמנה באגמים ובמעיינות. היא מקימה "מחנות" נרחבים בסמוך לאזורים בו נמצא מזונה, ולצורך זה היא מפנה כמויות גדולות של צמחייה. תזונתה מורכבת בעיקרה מדגים, כמו חריתים (Characidae) ושפמנונים, ומעקרבים. אין לה טורפים משמעותיים, למעט האדם, אף שהיא נאלצת להתחרות עם מינים אחרים, כמו הלוטרה הנאוטרופית ומיני קיימנים, על מקורות מזון.
תחומי מחייתה הצטמצמו עד מאוד ביחס למקביליהם בעבר, וכיום תפוצתה מקוטעת למדי. עשורים של ציד בלתי חוקי שנועד לנצל את פרוותה הקטיפתית, ששיאו בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, הביאו לירידה דרסטית בגודל האוכלוסייה העולמית. ב-1999 סווג המין ככזה הנתון בסכנת הכחדה, והערכות שונות אמדו את מספר הלוטרות בטבע בכ-5,000 בלבד. אזור גויאנה הוא מבצרה האחרון של הלוטרה, ומחוצה לו - היא נחשבת ליונק הנתון בסיכון הגדול ביותר באזור הנאוטרופי. האיום הגדול ביותר על הישרדות המין הוא אובדן בתי גידול. גם בשבי הלוטרה נדירה למדי, וב-2003, למשל, הוחזקו רק 60 פרטים ברחבי העולם.
שם הסוג שבו היא נמצאת (Pteronura) נגזר מהמילים היווניות "πτερον" (נוצה, כנף) ו-"ura/ουρά" (זנב), שמרמזות על זנבה הייחודי.
טקסונומיה ואבולוציה.
הלוטרות מרוכזות כולן בתת-המשפחה לוטרות שבמשפחת הסמוריים. לוטרת הענק היא החברה היחידה בסוגה, "Pteronura". כיום נהוג לחלק את אוכלוסיית לוטרות הענק לשני תת-מינים: "P. b. brasiliensis" ו-"P. b. paraguensis". תת-המין הראשון נפוץ בצפון יבשת אמריקה הדרומית, לרבות אזורי האורינוקו, האמזונאס וגויאנה, בעוד שתת-המין השני משתרע דרומית יותר, בין היתר בפרגוואי, באורוגוואי, בדרום ברזיל ובצפון ארגנטינה, אף שייתכן וכיום הוא נכחד משלוש האחרונות שהוזכרו. כך, איגוד השימור העולמי (IUCN) מציין כי נוכחות המין בארגנטינה ובאורוגוואי אינה ודאית. נטען, כי תת-המין הדרומי קטן וחברותי יותר מזה הצפוני, וכן כי מבנה השיניים והגולגולת שונה. עם זאת, מחקר שבוצע ב-1997 דחה את הסיווג לשני תת-מינים, בטענה כי הוא אומת פעם אחת בלבד ב-1968 ולא היה מבוסס דיו. ביולוג אחר טען כי החלוקה היא בעלת "ערך מוטל בספק".
באשר למקורות האבולוציוניים של המין, נראה כי הסוג הנכחד "Satherium" הוא אב קדמון של הלוטרה, שהגיע לאמריקה בעיקן הפליוקן או בתחילת הפליסטוקן. לוטרת הענק חולקת את אזור תפוצתה בדרום אמריקה עם שלושה מיני לוטרות מתוך הארבעה שבסוג לוטרת נהר ("Lontra"): הלוטרה הנאוטרופית, הלוטרה הדרום אמריקנית והלוטרה הימית. עם זאת, נראה כי על אף החפיפה בתחומי המחייה, לוטרת הענק התפתחה בנפרד ממיני לוטרה אירופית. הלוטרה חלקת-הפרווה ("Lutrogale perspicillata") שחיה באסיה היא אולי המין החי הקרוב ביותר ללוטרת הענק: התנהגותן, קולותיהן ומבנה גולגולתן דומים, וכן שתיהן מציגות קשרי זוגיות חזקים ומחויבות אבהית לטיפול בגורים.
ניתוחים פילוגנטיים שנערכו בשנת 1998 מצאו כי לוטרת הענק התפצלה מיתר הסמוריים יחסית מוקדם, לפני כ-10 עד 14 מיליוני שנים, אפילו לפני מיני סמורים אחרים כמו ההרמינים, הסמורים והחורפנים. לפי מחקר שבוצע ב-2005 ועסק בריצוף דנ"א של סמורים, לוטרת הענק התפצלה מיתר הסמוריים לפני כ-5 עד 11 מיליוני שנים; לפי אותו מחקר, מיני לוטרה מצויה התפצלו ראשונים, ומיד אחריהם התפצלה לוטרת הענק, אם כי תחומי ההתפצלות המצוינים חופפים.
ביולוגיה והתנהגות.
לוטרת הענק היא בעל חיים גדול יחסית, חברתי ופעיל יום. דיווחי מטיילים מוקדמים תיארו את הלוטרה כקולנית, אולם המידע המדעי אודותיה היה מועט מאוד עד לעבודתו המקיפה של ניקול דופלה בסוף שנות ה-70.
מאפיינים פיזיים.
לוטרת הענק שונה במובהק ממיני לוטרות אחרות, הן במבנה הפיזי שלה והן בהתנהגויות שהיא מציגה. גופה הוא הארוך ביותר בקרב משפחת הסמורים, אם כי לוטרת הים עשויה להגיע למשקל רב יותר. אורכם של הזכרים נע בין 1.5 ל-1.8 מטרים, וזה של הנקבות - בין 1.5 ל-1.7 מטרים. זנבה השרירי עשוי להגיע לאורך של 70 סנטימטרים. תיאורים מוקדמים של לוטרות חיות ושל עורות לוטרות מזכירים פרטים זכרים באורך של עד 2.4 מטרים; ציד אינטנסיבי כנראה הנמיך את תכיפות הופעתם של פרטים ענקים שכאלה. משקל הלוטרות נע בין 32 ל-45 קילוגרמים עבור הזכרים ו-22 עד 26 קילוגרמים עבור הנקבות.
פרוותה של לוטרת הענק היא הקצרה מבין פרוות הלוטרות; צבעה האופייני הוא חום, אולם הוא עשוי להיות חום-אדמדם או חום-צהבהב; כשהפרווה רטובה היא נדמית כשחורה. שכבה חיצונית מיוחדת בפרווה לוכדת את המים, ושומרת על הפרווה הפנימית יבשה. אורכה של השכבה החיצונית כשמונה מילימטרים, כפול מזה של השכבה הפנימית. קטיפותה של הפרווה הפכה את הלוטרה למבוקשת בקרב סוחרי פרוות, מה שתרם לירידה הגדולה במספריה. באזור צווארה ומתחת לסנטרה מופיעים כתמים ייחודיים שצבעם קרם-לבן, שבאמצעותם ניתן לזהות את הפרטים כבר מרגע לידתם.