במהלך כהונתו הוקם בית הספר המקיף ע"ש שיפמן, הונהג יום לימודים ארוך החל מגני הילדים ועד לתיכון- שהיווה תקדים בישראל, הוקמה קרן מלגות למימון לימודים אקדמיים למעוטי יכולת, נבנה מרכז קהילתי ומרכז נוער, ניטע הגן הציבורי הראשון ביישוב בשטח של כ-60 דונמים, נבנו מועדונים לתנועות הנוער בית"ר ובני עקיבא, הוקם מרכז ספורט עם בריכת שחייה, נסלל כביש גישה מרכזי ליישוב, הוקמה אנדרטה לחללי צה"ל תושבי היישוב והורחבו שירותי הבריאות ביישוב ממספר שעות בודדות ל-24 שעות ביממה.
בערב יום העצמאות שחל ב-7 במאי 1973, נערך ביישוב טקס לציון שנת ה-25 לעצמאותה של מדינת ישראל, בו הוענקה אזרחות כבוד לח"כ מנחם בגין, לימים ראש הממשלה השישי. במהלך נאומו של בגין, לקה אליאש בלבו והובהל אל בית החולים רמב"ם, שם נפטר זמן קצר לאחר מכן. הותיר אחריו אשה בהריון ושישה ילדים. אחיו, יצחק, כיהן כראש מנהל ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה. אח אחר, אמנון, שימש כמרצה למדעי המזרח באוניברסיטת קליפורניה. אחות נוספת, חנה, נפטרה משטף-דם במוח כשמונה שנים טרם מותו של כרמל, במהלך לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. אחת מבנותיו קרויה חנה, על-שמה. לזכרו הוקמה בטירת כרמל שכונת המגורים נווה אליאש. סניף מפלגת הליכוד בעיר קרוי אף הוא על-שמו.
שארל אדוארד גיום
טוד גרף
טוד גרף (באנגלית: Todd Graff; נולד ב-22 באוקטובר 1959) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי אמריקאי.
גרף נולד בניו יורק, בנם של ג'ודית קלריס, מורה לפסנתר ומנהלת מקהלה, וג'רום לורנס. אחותו היא השחקנית איילין גרף .
קריירה.
הוא שר בסגל המקורי שלרחוב סומסום (1970) ורחוב סומסום 2 (1971). בשנת 1975 הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה לילדים של חברת חשמל PBS. גרף משחק את התפקיד של ג'סי, חבר הקרקס הקצר, הוא השתתף בתוכנית עד סוף שידוריה ב-1977 (החליף את סטיבן גוסטפסון).
היה מועמד לפרס טוני על גילום דמותו של דני בייבי ברודוויי בשנת 1984.
בשנת 1992 כתב את התסריט לסרט "אנשים משומשים" בכיכובם של שירלי מקליין והשחקן האיטלקי מרצ'לו מסטרויאני.
בשנת 2006 הוא ביים את הבמה המוזיקלית של ג'ייסון רוברט בראון הגרף ודן אליש, בפורום פיד מארק.
בשנת 2009 הוא ביים וכתב את הסרט "נוער שוליים" ("Bandslam"), בכיכובן של אליסון מישלקה וונסה הדג'נס. בשנת 2012, הוא כתב וביים את סרט "הצליל העליז" בכיכובן של קווין לטיפה ודולי פרטון.
הלן זינגר קפלן
הלן זינגר קפלן (Helen Singer Kaplan; 6 בפברואר 1929, וינה – 17 באוגוסט 1995, ניו יורק) הייתה סקסולוגית, פסיכולוגית ופסיכיאטרית אמריקאית, יהודייה ילידת אוסטריה. קפלן הייתה חלוצה של הטיפול המיני בשנות ה-60, וייסדה את המרפאה האמריקנית הראשונה לטיפול מיני במסגרת בית ספר לרפואה. בטיפוליה התבססה בעיקר על טכניקות של טיפול התנהגותי, אך שילבה גם תובנות ושיטות מסוימות של הפסיכואנליזה.
שנותיה המוקדמות ולימודיה.
נולדה בשם הלן זינגר כבת בכורה מבין 2 ילדים, בווינה ב-1929. הוריה ניהלו עסק לתכשיטים. בגיל 9, בשנת 1939, נמלטה המשפחה משלטון הרייך השלישי להונגריה ומשם דרך ארצות נוספות הפליגה באונייה "קווין מרי" לאמריקה, לשם הגיעה ב-1940. בעקבות ההגירה סבלה המשפחה מקשיים כלכליים חמורים. את האזרחות האמריקאית קיבלה זינגר בהגיעה לבגרות בגיל 18.
שאיפתה בצעירותה הייתה לעסוק באמנות פלסטית. לכן נרשמה ללימודי ציור באוניברסיטת סירקיוז (תואר ראשון בשנת 1951). אחר כך, במהלך הקשר עם בעלה הראשון, הפסיכיאטר הרולד קפלן, התחילה להתעניין בבריאות הנפש. למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת קולומביה וסיימה תואר שני בהצטיינות יתרה (magna cum laude) בשנת 1952 ותואר דוקטור ב-1955. לאחר מכן פנתה ללימודי רפואה במכללת ניו יורק לרפואה, בה סיימה תואר MD (דוקטור לרפואה) בשנת 1959. התמחתה בפסיכיאטריה בבתי חולים לחיילים משוחררים, אחר כך השתלמה בהתמחות זו בבית חולים ברובע הברונקס, בבית החולים בלוויו ובבית החולים המטרופוליני בניו יורק המסונף למכללת ניו יורק לרפואה.
אחרי השתלמות בטיפול התנהגותי ובפסיכופרמקולוגיה, בשנת 1970 השלימה לימודי פסיכואנליזה.
המשך הקריירה האקדמית ופעילותה הטיפולית.
כיהנה שנים רבות כפרופסור לפסיכיאטריה במכללה לרפואה וייל קורנל ובקליניקה פיין-ויטני לפסיכיאטריה, המסונפת אליה. הלן קפלן יזמה תוכניות להשתלמות במיניות האדם ובטיפול המיני שנועדו לפסיכיאטרים ולרופאי נשים.
בקליניקה פיין ויטני הקימה הלן קפלן את התוכנית ללימודי מיניות האדם ששימשה להכשרת רופאים ואנשי מקצועות בריאות בתחום הטיפול בהפרעות בתפקוד המיני.
במכללה לרפואה ובבית החולים המטרופוליטני בניו יורק שימשה הלן קפלן גם כמנהלת שרותי הייעוץ
ורפואה פסיכוסומטית, כמנהלת שותפה של היחידה לטיפול התנהגותי וראשת התוכנית ללימודי מדעי ההתנהגות.
בשנת 1979 תארה שלב ראשון של התשוקה, הקודם לדעתה את שלבי התגובה המינית שתוארו של ידי מסטרס וג'ונסון (התגרות או גירוי, מישור, אורגזמה והפגת המתח).
קפלן עצמה חילקה את מעגל התגובה המינית לשלושה שלבים: תשוקה, ההתגרות והמישור, והאורגזמה.
לפי הלן זינגר קפלן השינויים בשלב התשוקה של התגובה המינית (הפרעה בתשוקה המינית) יכולים להיות מסווגים ברצף של ששה מצבים:תשוקה מינית היפראקטיבית, תשוקה מינית מוגברת נורמטיבית, תשוקה מינית נמוכה נורמטיבית, תשוקה מינית היפואקטיבית מתונה, תשוקה מינית היפואקטיבית חמורה, וסלידה ופוביה ממין. הגורמים האטיולוגיים של ההפרעות בתשוקה הם לפי קפלן נוירופיזיולוגיים, פסיכודינמיים וסביבתיים. נעזרה גם בטיפול תרופתי על ידי תכשירים אנטי-דיכאוניים-אנטי-חרדתיים מסוג SSRI או אחרים נגד תופעות של פוביה.
הלן זינגר קפלן אימצה את שיטות הטיפול של מסטרס וג'ונסון, מייסדי הטיפול המיני, תוך התאמתן לצורכי הלקוחות.
להבדיל ממה שהיה נהוג בקליניקה של מסטרס וג'ונסון, הטיפול שהציעה הלן קפלן היה מרפאתי, עדיין בעל סטנדרטים טיפוליים גבוהים, אך מבוסס על ביקורים סדירים של המטופלים במרפאת המטפלת לצורך קבלת ייעוץ והדרכה, בעוד הם מבצעים שיעורי בית בחדר השינה בביתם.
מודל הטיפול שהציעה הוא התנהגותי קוגניטיבי בעיקרו מחוזק במצבים מורכבים על ידי שילוב של גישות פסיכודינמיות.
קפלן נודעה בספרים כמו " הטיפול המיני החדש" (1974) או "הערכת הפרעות המיניות" (1983) שנועדו למטפלים, וגם ספרים שנועדו לקהל הרחב. נאבקה רבות נגד הגישה הפוריטנית והפחדים סביב יחסי המין. אחרי פריצת מגפת האיידס נאלצה להזהיר עם זאת מפני יחסי מין בלתי מוגנים.
הנהיגה חידושים רבים בטיפול המיני. ויתרה על מסגרת קליניקה אשפוזית עם לינת לילה, והפיקה הצלחה מרובה מטיפול אמבולטורי. ביטלה את הצורך בטיפול על ידי זוג מטפלים בני שני המינים כפי שהמליצו מסטרס וג'ונסון. נעזרה בטכניקות התנהגותיות לשיפור הדו-שיח עם המטופלים, בשיטות של פסיכותרפיה דינמית קצרת-מועד ממוקדים בקונפליקטים תוך-נפשיים עכשוויים, בתרגילי מיקוד תחושתי, טיפול זוגי, תרגילים התנהגותיים, אוננות. השתמשה לפעמים גם בטיפולים הורמונליים, שהיו שנויים במחלוקת, למשל טסטוסטרון להגברת החשק המיני אצל נשים שעברו כימותרפיה נגד סרטן שד.
הלן זינגר קפלן נפטרה בביתה במנהטן, בעקבות רצידיבה פתאומית של סרטן השד, בגיל 66.
הלן קפלן הייתה אשה פעילה מאוד בעבודתה בבית חולים ובקליניקה הפרטית שלה באפר איסט סייד ניו יורק וגם מבחינה חברתית. בזמנה הפנוי עסקה, בין היתר, בציור ובאספנות של דברי אמנות. עם ידידיה נמנו הסופר הווארד פאסט ואשת התקשורת ברברה וולטרס. היא עצמה הופיעה תכופות בתוכניות טלוויזיה בנושאי בריאות ומיניות.
הייתה נשואה פעמיים. מהנישואים הראשונים לפסיכיאטר הידוע הרולד קפלן נולדו לה שלושה ילדים: 2 בנים - פיליפ (רופא פתולוג) ופיטר קפלן, שהמשיך את דרכה כפסיכולוג וסקסולוג ובת -ג'ניפר קפלן ד'אדיו. בעלה השני, למשך 15 שנה, עד מותה, היה תעשיין הצעצועים, המיליונר צ'ארלס לזרוס.
עם תלמידיה נמנו, בין השאר, רות וסטהיימר, האנס ורנר גסמן ואחרים.
ספרים.
הלן זינגר קפלן כתבה 110 ספרים ומאמרים, כמו כן 127 קורסים והרצאות.
מבין ספריה:
קישורים חיצוניים.
The Sex Doctor and the Toy Tycoon, New York Magazine, 3 february 1997, google books
הפקולטה לכימיה (הטכניון)
הפקולטה לכימיה על שם שוליך של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1954, והיא עוסקת בהכשרה של מדענים בתחום הכימיה. דקאן הפקולטה הוא פרופ' נעם אדיר. פרופ' הפקולטה יצחק אפלויג כיהן כנשיא הטכניון בשנים 2001 עד 2009.
היסטוריה.
בשנת 1954 הוטלה על פרופ' דוד גינצבורג המשימה לפתח את המחלקה לכימיה בטכניון שכללה מספר חוקרים בתחומי הכימיה האנליטית והפיזיקלית. לאחר תקופה של פיתוח וביסוס, קיבלו מחלקות המדע הבסיסי בטכניון, שכללו את מחלקות הכימיה, הפיזיקה והמתמטיקה, מעמד של פקולטות. בשנת 1959 התמזגה הפקולטה לכימיה תעשייתית עם הפקולטה לכימיה. הפקולטות הופרדו שוב בשנת 1962, כל סגל הפקולטה לכימיה תעשייתית (פרט לאחד) נשאר בפקולטה לכימיה. בשנת 1964 המחלקה לכימיה עברה לקומפלקס הבניינים על שם ברנשטיין, קנדה וקומפטון, בו היא שוכנת עד היום.
בשנת 2006 תרם איש העסקים סימור שוליך 20 מיליון דולרים לפקולטה לכימיה. זו אחת התרומות הגדולות שקיבל הטכניון מאז היווסדו. בעקבות תרומה זו שונה שם הפקולטה לפקולטה לכימיה ע"ש שוליך.
הפקולטה כיום.