נמען השיר ("אתה") הוא אלוהים, תוך רמיזה מפורשת לתפילת אתה בחרתנו מכל העמים, אולם בהיפוך: בחירת העם היהודי על ידי האל איננה לטובת בני העם אלא מהווה את גזר דינם ("שאתה בחרתנו מכל הילדים/ לֵהָרֵג מול כיסא כבודֶךָ"). רק לאחר שהאל יאסוף את דם הנרצחים ("ואתה את דמנו אוסף בכדים/ כי אין לו אוסף מלבדֶךָ./ ואתה מריחו כמו ריח פרחים/ ואתה מלקטו במטפחת") מובטח שינקום - לא רק ברוצחים אלא גם בשותקים, בעמי העולם שעמדו מנגד ("אתה תבקשנו [את הדם] מידי הרוצחים/ ומידי השותקים גם יחד"). מרדכי נאור מעלה את השאלה האם בין "השותקים" של אלתרמן מצויים לא רק אומות העולם אלא גם יהדות המדינות החופשיות והיישוב העברי בארץ ישראל, שהשיר בא לעורר.
השיר משמיע גם קול נוסף: הדוברים בקול הנוסף הם הילדים היהודים, המדומים לגדיים תמימים המובלים לטבח ("במקום שעומד בו שָנים כמו גדי/ ילד קט/ אלמוני/ יהודי"), הקוראים לאמם. המשורר מציג את מות הילדים באופן מצמרר, נוגע-ללב וריאליסטי, עוד בטרם התפרסמו תמונות ממעשי הזוועה ("עיניהם מדברות: אל תביטי, האם/ איך שורות ארֻכּות הֻנחנו./ חיָלים ותיקים וידועים לשם,/ רק קטנים-בקומה אנחנו").
והוא האור
והוא האור הוא רומן בעל יסודות אוטוביוגרפיים מאת לאה גולדברג, שראה אור בשנת 1946 בהוצאת ספרית פועלים. בשנת 2005 יצאה מהדורה מחודשת שלו בהוצאת הספריה החדשה.
שם הספר לקוח משירו של ר' משה אבן עזרא "הקיצתי תנומת רעיוני", והוא משמש גם מוטו לרומן:
תוכן הספר.
נורה קריגר, סטודנטית בת 20, לומדת ארכאולוגיה של המזרח הקדום באוניברסיטת ברלין ומסיימת שנת לימודים ראשונה. נורה מסבירה את עניינה בארכאולוגיה בשאיפה "לראות את הדברים לרוחבם ולעומקם", וברצון לחיות חיים שאינם קיימים עוד.
בקיץ 1931 היא חוזרת לחופשה בת שבועיים בבית הוריה שבליטא. במקביל, חוזרים לעיירה שני אנשים נוספים. אחד, ארין אלברט שנולד בעיירה אבל עזב, וחי ב-25 השנים האחרונות בקליפורניה שבה יש לו חנות לטבק. חידה גדולה עוטפת את הסיבות לחזרתו. ארין היה חבר נעורים של אביה ונורה נהלה אתו חליפת מכתבים ממושכת.
השני, הוא אביה של נורה שחוזר לאחר תקופת אשפוז בבית החולים. האב היה אדריכל ואיש חברה מקובל, הפך לחולה נפש והיה מטרה לגיחוך ולעג שעינו את נורה בבית הספר. מחלת הנפש שלו הביאה להתקפי אלימות כלפי אשתו ובתו. האירוע שהביא למחלתו של האב קרה בעת שהמשפחה חזרה למולדתה מרוסיה בשיירת פליטים ב-1919 ונעצרה בגבול ליטא. חיילי המשמר הליטאי כלאו ועינו אותו בהאשימם אותו כ"מרגל בולשביסטי":
הסבל שהסבה מחלת האב לנורה, מתבטא בצעקתה "אין לי אב! אבי מת!", בתגובתה לשאלת שכנה היהודי ברכבת על אודות משפחתה. אמה של נורה מצליחה לנצל את שובו של בעלה הביתה כדי לממש את תביעת הגירושין שלה, לאחר שנים רבות של סבל רב. הוריה של לאה גולדברג עצמה, אברהם וציפה גולדברג, התגרשו ביוני 1931, וגם הוריה של נורה עשו זאת טרם שובה לחופשת הקיץ. האם מצפה בחשש לתגובת בתה, אולם היא מאשרת את פעולתה. עם בואה של נורה היא ואמה נוסעות לחופשה ומתאכסנות בפנסיון ביער. נורה מעריצה את אמה על יכולתה לשוות לחדר העלוב בפנסיון צורה נעימה, על האצילות, הרגישות ויכולת עזרתה לזולת.
פגישתה של נורה עם כל הדמויות הללו ועם הסביבה שעזבה, החברים, המשפחה והשכנים, מהווים את התפאורה לרומאן ביכורים זה, ומעמתת אותה עם ניסיונותיה לברוח מגורלה ומעמה.
את אלברט ארין היא לא ראתה מעולם, ופגשה לראשונה פנים אל פנים לאחר שחזרה לבית הוריה, על סיפון ספינת-טיול קטנה השטה בין העיר ואתרי הנופש על שפת הנהר.
ארין מגלם בעיני רוחה דמות אגדית ואפופת הילה שמגיע מהעולם החדש. נורה עיצבה את דמותו על פי חליפת המכתבים שביניהם ועל פי שאיפותיה האישיות. היא מתאהבת בדמות זו שבדמיונה עוד בטרם שנפגשה עמו. זאת אף על פי שגילו קרוב יותר לגילו של אביה ומחשבותיו ומושגיו שונים מאוד משלה. האהבה לארין היא חלק מן החלום רומנטי של נורה, לחיות חיים אחרים.
לקראת סוף הספר מסתבר שארין אינו בדיוק מה שנורה שערה ודמיינה, במהלך הסיפור מתחוור לנורה כי לארין מאפיינים "יהודיים-גלותיים" קלאסיים, וכי הוא דומה במידה רבה לאביה. היא מבינה שדמותו כפי שהיא ציירה לעצמה, והאידיאליזציה של אדם שאינו חף מפגמים אינה אמיתית. נורה מסיימת את חופשתה וחוזרת לברלין מעט בוגרת יותר ושלמה יותר עם עצמה.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, עובד הרומן "והוא האור" למונודרמה, שיצרו מרגלית סטנדר וזאב דר וביצעה עירית שילה.
ניתוח ספרותי.
הרומן כולל מוטיבים אוטוביוגרפיים מובהקים. לאה גולדברג לא נישאה, ויש טענה שהיא חששה מפני מחלת הנפש התורשתית שממנה סבל אביה. חייה היו רצופים בשורת אהבות חסרות סיכוי, ובשיריה ביטאה רגשי אהבה לא מושגת.
עם פרסומו של הרומן בשנת 1946 הוא לא התקבל לא בקרב קהל הקוראים ולא אצל המבקרים, האחרונים טענו שהספר "נטול אמירות משמעותיות בנוגע לדור הצעירים היהודי".
הספר רצוף בשיחות שנורה מנהלת עם סביבתה: אמה שהתגרשה, אביה הלוקה בנפשו, דודתה העוזרת לכולם, ארין, חבריה שלמדו אתה בגימנסיה, עוזרת-הבית ואחרים. שיחות אלה מציירות תמונה של חברה זעיר בורגנית שטחית, המחשיבה כסף והשכלה, אולם בזה לעובדים במלאכות-כפים. האנשים עסוקים כל הזמן בביקורים חברתיים אחד אצל השני, בשיחות שבהן העיקר הם דברי רכילות קנאה וקטנות מוחין, אנשים שטחיים ללא שאר רוח. נורה חולמת להתרחק מכול זה ולהשתחרר מרוחות העבר, ועושה זאת בעזרת לימודיה בברלין הרחוקה, וחלומותיה על חיים בארץ ישראל.
דמותו של היהודי הנרפה, הסביל והגלותי דוחה בעיניה, והיא משתוקקת לדמות יהודית חדשה, חזקה יצרנית ואוניברסלית. בספר אפשר למצוא שאיפות אלו בתיאור המפגש של נורה ברכבת עם יהודי זקן ורופא שוודי. הבוז המוסתר שלה כלפי היהודי, שמעורר בה בחילה ומחנק עומד ביחס הפוך להערצה שלה לקוסמופוליטיות של הרופא.
העלילה נושאת בשורה שמצליחה להיות רלוונטית גם היום, כשישים השנה אחרי. השאיפה להתחדש ולזנוח ולשנות את עולם המושגים של הדור הקודם היא שאיפתו הנורמטיבית של כל דור צעיר. אולם ההתחדשות הזאת, האור הזה, כפי שהוא נקרא בפי המחברת, "מהלך דבוק וחבוק עם חושך גדול". ייתכן שבשינוי של הערכים הישנים, ימצא בדיוק אותו החושך אותם פחדים החולשות והמחלות שמהם שואפים המשנים להפטר. הרצון לברוח מהעבר מביא עמו גם היסוסים בנוגע לסיכויי הצלחת ההתחדשות הזאת כביכול, ותהיות באשר מחירה.
באמצעות כתביה של לאה גולדברג, ניתן להבין ולנתח טוב יותר את הגורמים והסיבות למצבה, מאשר ביומניה של לאה גולדברג עצמה. תהיות נפשה של נורה וגורלה של נורה, מובנים יותר דרך הסיפור. היצירה החלה להכתב בשנת 1941 בעקבות משבר השואה והייתה מעין פסיכואנליזה ותרפיה עצמית. זהו מעין מכתב פרידה מעולם שאמנם היה דחוי בעיניה אולם הוא מואר באור הרחמים.
גביע אסיה בכדורגל 1984
גביע אסיה בכדורגל 1984 נערך בסינגפור בין התאריכים 1 בדצמבר ל-16 בדצמבר 1984. לטורניר העפילו 10 נבחרות שחולקו לשני בתים, כאשר מכל בית העפילו שתי נבחרות לשלב חצי הגמר שהתקיים בשיטת נוקאאוט.
נבחרת ערב הסעודית זכתה בגביע לאחר שגברה במשחק הגמר על בתוצאה 2–0.
כל משחקי הטורניר נערכו באצטדיון הלאומי של סינגפור שמונה כ-55,000 מקומות ישיבה.
שלב הבתים.
בית א'.
ערב הסעודית וכווית העפילו לשלב חצי הגמר.
במשחק בין כווית לסוריה, שהיה המשחק מרובה השערים במשחקי בית א', ניצחה נבחרת כווית את סוריה. למרות ההפסד, השיג שחקן סוריה אבו אל סל הישג. הוא כבש שער בדקה החמישית שהפך להיות השער שנכבש הכי מהר בטורניר. בסוף הטורניר, קיבל אבו אל סל פרס על הישגו.
בית ב'.
סין ואיראן העפילו לחצי הגמר.
פרסים.
בסיום הטורניר, העניקה קונפדרציית הכדורגל של אסיה פרסים לשחקנים מסוימים:
אנטיוכוס סידטס
המתים המהלכים (משחק וידאו)
המתים המהלכים (באנגלית: The Walking Dead), שנקרא גם המתים המהלכים: המשחק (The Walking Dead: The Game), או המתים המהלכים: עונה ראשונה (The Walking Dead: Season One) הוא משחק וידאו מתמשך מסוגת ההרפתקאות-פעולה. המשחק פותח והופץ על ידי חברת Telltale Games ויצא לאנדרואיד, iOS, Kindle Fire HDX, OS X, Microsoft Windows, PlayStation 3, PlayStation Vita, Xbox 360, PlayStation 4, ו-Xbox One. המשחק מורכב מחמישה פרקים, אשר יצאו בין אפריל לנובמבר 2012 במרווח של חודשיים, וכן גם מפרק ספיישל, שיצא ביולי 2013.
המשחק מבוסס על סדרת קומיקס בעלת שם זהה שכתב רוברט קירקמן, ואף מתרחש יחד איתה באותו יקום בדיוני, ומרחיב על אירוע אפוקליפסת הזומבים בג'ורג'יה שאירעה בקומיקס. במרכז המשחק עומד לי אוורט, פרופסור באוניברסיטה שחשוד ברצח חבר סנאט, ושומר על ילדה קטנה בשם קלמנטיין שננטשה על ידי הוריה, כשברקע מתרחשת אפוקליפסת זומבים קטלנית.
בניגוד למשחקי הרפתקאות אחרים, "המתים המהלכים" לא מתמקד בפתרון פאזלים או חידות, אלא בפיתוח העלילה ואופי הדמות אותה משחקים. המשחק מאפשר לשחקן לשנות את רצף האירועים בדרכים שונות ומגוונת, ובכך לגרום לאירועים אחרים בכל פעם.
משחקיות.