אוֹדֶיָּה קורן-שיסגל (נולדה ב-13 במרץ 1960) היא קומיקאית, סטנדאפיסטית ושחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בתל אביב לניצולת השואה פולה, שעבדה כאחות, ודב קוריצ'ינסקי. למדה בתיכון שמעון בן צבי בעיר. בצה"ל שירתה בנח"ל.
ב-1984 סיימה לימודי משחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" לצד עידית טפרסון, יעקב כהן וענת וקסמן.
מאמצע שנות ה-90 עד שנת 2009 העלתה את מופע הסטנד-אפ "סליחה שאני נושמת".
ב-2001 השתתפה לצד דודו דותן, אסנת וישינסקי, חנה לסלאו, רבקה מיכאלי ודורית פלד הרפז במופע הבידור "קונגרס הנשים המצחיקות". באותה שנה, יצא לאור ספר העוסק בזוגיות בשם "מיתה זוגית", אותו כתבה קורן יחד עם עומרי בר לב.
ב-2010 יצאה במופע סטנד-אפ בשם "סגורה לרגל שיפוצים".
בין השנים 2007–2014, הגישה לצד נתן דטנר את תוכנית הרדיו הלילית בגלי צה"ל "ציפורי לילה עושות עניין". שבועיים לאחר סיום דרכה של התוכנית עברו השניים להגיש מדי שבוע בצהרי יום שישי באותה תחנה את התוכנית "בטלים בשישי". את שתי התוכניות, זו שהסתיימה וזו שמשודרת מאז בימי שישי, ערכה ועורכת ענבל גזית.
קורן נשואה לאיציק (פצ'קה) שיסגל ואם לשתי בנות. מתגוררת בתל אביב.
בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1986 שיחקה בסרט "תל אביב ברלין" שכתבה וביימה ציפי טרופה. ב-1990 גילמה את מיכל בסרט הטלוויזיה "מונית צהובה" שכתבה יפה כלב וביים חיים כלב. ב-1992 שיחקה בסדרה "חום טרופי" (Tropical Heat: Sweating Bullets) שביים סאם איגן. ב-1993 שיחקה בסרט "קפה עם לימון" שביים ליאוניד גורביץ', ודיבבה דמויות שונות בסדרה המצוירת "דנבר הדינוזאור האחרון". בין השנים 1993–1995 הופיעה כפאנליסטית בתוכנית "אין עם מי לדבר" שהנחה יאיר גרבוז בערוץ 2. ב-1997 הגישה פינה קבועה בתוכנית "סיפור אהבה עם יוסי סיאס" בערוץ 3, והשתתפה בקלטת הווידאו "בלי חיתולים" לצד חני נחמיאס וחיים זהבי.
ב-2001 גילמה את עמליה בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש "מיי פירסט סוני" ששודרה בערוץ 2. ב-2003 גילמה את ליאורה בסדרת הטלוויזיה "צימרים" שביים חיים רינסקי ושודרה בערוץ 1. ב-2005 גילמה את ניצה אונגר בסדרה "טלנובלה בע"מ" לצד גילת אנקורי ושרון אלכסנדר. ב-2006 השתתפה בסדרה "פפראצי" ששודרה ב-yes ישראלי בהנחיית ארז בן הרוש ומיכאל הנגבי. ב-2008 גילמה את סיגלית הגננת בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה שיצר סייד קשוע "עבודה ערבית". ב-2009 גילמה את מילכה בסדרת הטלוויזיה "חצויה".
ב-2010 גילמה את סיגל בסרט הקצר "כמעט נורמלי" שביימה קרן בן רפאל. ב-2011 גילמה את יהודית קליין בסדרה "החיים זה לא הכל" שביים עדי בנימינוב, וגילמה את ורדה בסדרה "בנות הזהב" שכתבו אריק שגב ולי גילת וביימה שירילי דשא. באותה שנה הנחתה לצד הילה אלפרט ונרי ליבנה את התוכנית "נשים גדולות" בערוץ 24. ב-2013 גילמה את זיוה שיף בסדרה "פצועים בראש" שיצרו גיא עמיר וחנן סביון וביים ירון ארזי. ב-2014 הופיעה בסרט "אילוף הגוררת" שביים ריקי שלח. בשנים 2013–2015 שיחקה בסדרה הקומית "חברות" בערוץ 10, בתפקיד רחל.
בראשית 2021 החלה להגיש בערוץ רשת 13 תוכנית אירוח בשם "לחיות בגדול", המיועדת לבני גיל הזהב בתקופת משבר הקורונה.
מערכת העצבים העצמונית
בלאדי ולנטיין 3D
בלאדי ולנטיין 3D (באנגלית: My Bloody Valentine 3D) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2009 שבוים על ידי פטריק לוסייר ומככבים בו ג'נסן אקלס וג'יימי קינג. הסרט הוא רימייק לסרט קנדי באותו שם משנת 1981. הסרט יצא לבתי הקולנוע בתלת-ממד.
עלילה.
לפני 11 שנה, אירע פיצוץ בקצה הצפוני של מנהרה מספר חמש, אשר כלא בתוכו שישה כורים. שישה שבועות לאחר מכן, כוחות ההצלה הגיעו ומצאו חמישה כורים מתים. כורה אחד בשם הארי וורדן שרד, אך נשאר בקומה. טום האניגר, בנו של בעל המכרה, נמצא כאחראי ואשם לפיצוץ שאירע לאחר ששכח לנקז את גז המתאן.
כעבור שנה, ביום האהבה, הארי וורדן מתעורר מהקומה ורוצח את צוות בית החולים. בינתיים, בצדו הצפוני של המכרה (היכן שהתרחשה התאונה), חבורה של צעירים הכוללים את טום, שרה, אקסל, איירין, ג'ייסון, מייקל וברנדה עורכים מסיבה. כאשר שרה מחפשת אחר אקסל ואיירין בתוך המכרה, היא נרדפת על ידי וורדן, אשר רוצח את מייקל, ג'ייסון, ברנדה ועוד שלושה נערים נוספים. שרה מצליחה להתחבא עם אקסל ואיירין מהרוצח, אך זה רואה אותם. השלושה בורחים החוצה מהמכרה בעוד טום נכנס פנימה, ומוכה על ידי הרוצח בראשו. אסל ואיירין נכנסים לרכב של אקסל כדי לברוח ומכריחים גם את שרה לבוא למרות שהיא רוצה להישאר כדי לחלץ את טום אשר נותר מאחור. טום בורח חזרה לתוך המכרה. כאשר הרוצח מנסה לרצוח את טום, המשטרה מגיעה ויורה בו, אך הוא מצליח לברוח.
10 שנה אחר כך, אביו של טום אשר לא דיברו מזה שנים, מת, וטום יורש ממנו את המכרה. טום חוזר לעיירה לאחר לווייתו של אביו, כדי למכור את המכרה. בהגיעו לעיירה, מגלה טום שאקסל הוא השריף החדש, וששרה היא אשתו. כעבור זמן מה לאחר הגיעו של טום, מתחילה סדרת רציחות חדשה, אשר גובה את חייהם של אנשים רבים, ביניהם איירין. לאחר התרחשויות אלו, אקסל שואל את אביו, השריף לשעבר, מה עלה בגורלו של הארי וורדן. הוא אומר שאביו של טום והוא הרגו את הארי וורדן וקברו אותו. אקסל, טום, שרה ואביו של אקסל, הולכים למקום קבורתו של וורדן ומגלים שגופתו נעלמה. לאחר מכן, מנהל המכרה, ויליאם, הסגן שלו, בן ומאהבתו של אקסל, מייגן, נרצחים.
בערב, טום אוסף את שרה ומסיע אותה לבקתה של אקסל, היכן שהוא נהג להיפגש עם מייגן, ומשכנע אותה שאקסל הוא הרוצח. במהלך הנסיעה, שרה מקבלת שיחה מאקסל שמגלה לה שטום היה מאושפז בבית חולים פסיכיאטרי במשך 7 שנים. שרה מבקשת מטום לחזור חזרה לעיירה, אך זה לא מקשיב והיא גורמת לתאונה ועושה את דרכה לבקתה של אקסל, אך בדרך נרדפת על ידי הרוצח עד המכרה, שם היא פוגשת את אקסל וטום. כאשר שרה מתקשה להחליט מי הוא הרוצח האמיתי, היא ואקסל מבחינים שטום הוזה, ומגלה את עצמו כרוצח האמיתי. טום ואקסל מתחילים קטטה, שבסופה טום דוקר את אקסל בבטנו. שרה יורה בטום, אך פוגעת במיכל וגורמת לפיצוץ ולקריסת המכרה.
שרה ואקסל נחלצים מהמכרה ומדווחים בבטחה שטום מת. עובד צוות הצלה נכנס למכרה כדי לחפש ניצולים, אך נהרג על ידי טום. זה לוקח את בגדיו של העובד ועוזב את מקום האירוע.
נחמה לייבוביץ'
מן העולם החדש
אורי יוגב
אורי יוגב (נולד ב-3 בנובמבר 1960) הוא מנהל ואיש עסקים ישראלי. כיהן כמנהל רשות החברות הממשלתיות, כממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר בשנים 2002–2004, בשנים 2009–2010 כיהן כיו"ר הוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה ובין השנים 2013–2017 כיהן כמנהל רשות החברות הממשלתיות. בשנת 2018 החל יוגב לעסוק בקידום אגרת גודש בישראל ודה-רגולציה למען חברת אובר בעזרת חברת פיוצ'ר מוביליטי. בשנת 2020 הקים את קרן אלומה להשקעה בחברות תשתית.
ביוגרפיה.
יוגב נולד בצפת להורים עובדי המגזר הציבורי, אביו עבד במשרד החקלאות ואמו בעיריית תל אביב. בילדותו התגורר יוגב בחיפה ובתל אביב שם למד בתיכון אליאנס. בצה"ל שירת כקצין בחיל המודיעין וסיים את שירותו בדרגת סרן. בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטה העברית בירושלים. מתגורר במודיעין-מכבים-רעות, נשוי ואב לחמישה ילדים.
בספטמבר 2018 הוציא ספר שכתב בשם "ללא שיקולים זרים" המתאר את תקופתו כמנהל רשות החברות הממשלתיות ואת ניסיונותיו להילחם במינויים לא תקינים על ידי פוליטיקאים.
ראשית הקריירה.
את דרכו במשרד האוצר החל בגיל 26 כרפרנט בתחום סובסידיות וייבוא ממשלתי ולאחר שנה מונה ליועץ בכיר למנכ"ל משרד האוצר, תפקיד בו שימש עד עזיבתו את המשרד ב-1990.
ב־1990 מונה למנהל אזור ירושלים בחברת הביטוח "המגן". בשנים 1993–1994 הופקד על פירוק חברת הביטוח "הסנה". בשנים 1994–1997 כיהן כמנכ"ל "אומני מותגי מזון", זכיינית דומינו'ס פיצה. בתקופה זו הצליח להגדיל בצורה ניכרת את פעילותה של רשת הפיצריות, אולם הניסיון להחדיר את מותג הגלידות האגן דאז לשוק הישראלי לא התנהל כמתוכנן והוביל לירידה ברווחי החברה. ב-1997 מונה למנכ"ל בזק בינלאומי, בתקופה שהתאפיינה בפתיחת שוק השיחות הבינלאומיות לתחרות וכניסת החברה לתחום של אספקת גישה לאינטרנט. מאבק החברה בתקופה זו בחברות החדשות בתחום השיחות הבינלאומיות גרר ביקורת חריפה כלפיה מצד דוד תדמור, הממונה על ההגבלים העסקיים, בטענה לפעילות על גבול החוקיות תוך הטעיית צרכנים. עם פתיחת שוק השיחות הבינלאומיות לתחרות, חלקה של בזק בשיחות הבינלאומיות ירד משליטה מלאה בשוק לכ־40%. בתקופה זו החברה הצליחה לגייס תוך זמן קצר כ־260 אלף לקוחות לשירותי האינטרנט, אך רשמה הפסדים של כ־200 מיליון ש"ח. האסטרטגיה הניהולית של יוגב בבזק הוגדרה כחתירה לצמיחה מהירה תוך נטילת סיכונים גדולים, אשר הובילה גם להפסדים גדולים במקרים שונים.
כממונה על אגף התקציבים.
בשנת 2002 מונה יוגב על ידי שר האוצר סילבן שלום לממונה על אגף התקציבים, אחת המשרות הבכירות ביותר במגזר הציבורי בתחום הכלכלי, בה כיהן עד אפריל 2004. בתקופת כניסתו לתפקיד סבל המשק הישראלי ממיתון על רקע בועת הדוט-קום והאינתיפאדה השנייה. משרד האוצר פעל לחקיקת חוק תוכנית החירום הכלכלית, ותחת הנהגתו של בנימין נתניהו, שהחליף את שלום ב־2003, בוצעה ליברליזציה, שכללה קיצוצים נרחבים בהוצאות הממשלתיות ורפורמות מקיפות, שיוגב היה שותף בכתיבתן וביישומן.