בפברואר 2014, נחתם הסכם גג, להקמתן של 15,700 דירות בהליך מואץ בראש העין, אשר ישווקו ב-6 מתחמים בשנים 2014–2017. משרד האוצר העריך כי אוכלוסיית ראש העין תצמח מ-42 אלף תושבים לכ-120 אלף תוך עשור. השכונה החלה להתאכלס בשנת 2017.
תחבורה.
ראש העין ממוקמת דרומית לכביש 5. כביש זה מחבר את העיר לתל אביב ולאריאל. סמוך לראש העין נבנו שלושה מחלפים. מחלף קסם, המתחבר לכביש 6, מחלף אבן העזר ומחלף ראש העין מזרח שנבנה בשנת 2016 במטרה לחבר את השכונה, יחד עם שכונת נווה אפק לכביש 5. בחלקה המערבי של פסגות אפק שוכן כביש 444, שדרכו ניתן להתחבר לכביש 471, שחוצה דרך פתח תקווה, גני תקווה, קריית אונו וגבעת שמואל.
תחבורה ציבורית.
התחבורה הציבורית בשכונה מבוססת על רשת אוטובוסים, המחברת את תושבי השכונה לשאר חלקי ראש העין. ישנם מספר קווי אוטובוס ישירים מהשכונה אל פתח תקווה, רמת גן ותל אביב, קווי אוטובוס נוספים מחברים את תושבי השכונה לכפר קאסם הסמוכה, וכן לאריאל.
בפאתי העיר ראש העין ממוקמת תחנת הרכבת ראש העין - צפון, המשרתת את כלל תושבי העיר, כפר קאסם וכלל היישובים הסמוכים. בתחנה זו פועלים שלושה קווי אוטובוס המקשרים בין התחנה לשכונת פסגות אפק. קווים אלו מסונכרנים עם לוח הזמנים של הרכבת מה שמאפשר נסיעה רציפה מתחנת המוצא בשכונה אל מקום היעד.
זכויות להט&quot;ב בבנין
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בבנין מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. אף על פי שפעילות הומוסקסואלית עבור גברים ונשים כאחד מוגדרת כחוקית מאז ומעולם בשטחי המדינה, הומוסקסואלים ממשיכים להתמודד עם רדיפות נרחבות ולעיתים רחוקות מוגדרים פתוחים לגבי זהויותיהם.
ב-17 במאי 2013 ארגנו עמותות להט"ב בקוטונו אירוע ציבורי לתמיכה בציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה במכון הצרפתי של קוטונו, אשר משך קהל של 200 איש. האירוע סימל בפעם הראשונה דיון פתוח אשר הביא תושבים בניינים להביע את תמיכתם, שאלות ודאגות לגבי מעמד הומוסקסואליות בבנין.
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בבנין מאז ומעולם, אם כי גיל ההסכמה עבור זוגות הטרוסקסואלים אינו מוגדר כשוויוני להטרוסקסואלים (16) ועומד על 21 שנים. חוק העונשין התקף בבנין הוא חוק העונשין של מערב אפריקה הצרפתית שאומץ בצו הקולוניאלי הצרפתי ב-6 במאי 1877. תיקון משנת 1947 לחוק העונשין משנת 1877 קבע מגבלת גיל כללית של 13, אך העניש כל מעשה שהוגדר כ-"מגונה" או "נגד הטבע" אם נעשה עם אדם מאותו המין מתחת לגיל 21 באומרו, "ללא משוא פנים. לעונשים חמורים יותר שנקבעו בפסקאות שלפני או בסעיפים 332 ו-333 לקוד זה, ייענש במאסר של שישה חודשים עד שלוש שנים וקנס של 200 עד 50,000 פרנק כל מי שיבצע מעשה מגונה או מעשה נגד הטבע עם קטין מאותו המין מתחת לגיל 21".
בסעיף 88 של טיוטת חוק העונשין של בנין משנת 1996 נכתב כי "כל מי המבצע מעשה מגונה או מעשה נגד הטבע באדם מאותו המין, ייענש בין שנה לשלוש שנות מאסר וקנס של 100,000 עד 500,000 פרנק". עם זאת, טיוטה זו מעולם לא הוכנסה לחוק.
בתגובה לסקירה התקופתית האוניברסלית של UNHRC משנת 2008, נציג בנין הצהיר, "בהתייחס לנושא ההומוסקסואליות, לא מתעלמים מהתופעה אלא היא שולית. משפחות לעולם לא יאפשרו להביא את ילדיהן לבית משפט בגין עבירה כזו, כך שמעולם לא ניתן פסק דין פלילי בעניינה, למרות שנקבעה בחוק". אם כי תגובה רשמית הזו אינה מדויקת כיוון שהאסיפה הלאומית של בנין החלה לתקן את חוק העונשין בשנים 1996, 2001, 2008 ו-2010, אך טרם נקבע חוק עונשין עכשווי המתייחס ליחסים חד מיניים. לפיכך, החוק היחיד בתוקף לגבי יחסים הומוסקסואלים הוא משנת 1949, הקובע גיל הסכמה לא שוויוני ליחסים הטרוסקסואלים אל מול הומוסקסואלים.
ב-4 במרץ 2013 הזמין שגריר צרפת את שר המשפטים של בניין לפגישה כדי לדון בתגובה הרשמית של בנין לסקירה התקופתית האוניברסלית של UNHRC לשנת 2012. לבסוף, דחתה בנין המלצות ממדינות הקוראות לשפר את מצבם של תושבי להט"ב בשטחה. עם זאת, בפגישה ב-4 במרץ, פנה השר לסגן מנהלו שהצהיר לאחר מכן כי "דברים מסוימים יתוקנו".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
בנין אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). עם זאת, הממשלה הכירה ביחסים חד-מיניים של חברי החיל הדיפלומטי הצמוד לבנין על-ידי הענקת אשרות דיפלומטיות וחסינות דיפלומטית לשותפים חד-מיניים של דיפלומטים זרים בבנין.
הגנה מפני אפליה.
לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בבנין, אם כי סעיף 36 של חוקת המדינה קובע כי "לכל בניני מוטלת החובה לכבד ולהתייחס לבני משפחתו ללא כל אפליה, ולקיים יחסים עם אחרים שיאפשרו שמירה, חיזוק וקידום של כבוד, דיאלוג וסובלנות הדדית במטרה לשלום ולכידות לאומית".
תנאי מחיה.
אף על פי שלא תועדה אף ראיה כנגדו מלבד חבר שהשיב בחיוב לשאלת שוטר בנוגע להומוסקסואליות שלו, זר בשטחי המדינה נכח כחודשיים בכלא בניני בשנת 2006 בהמתנה למשפט בגין אישומים מפוברקים שנגעו ככול הנראה על זעם נגד הפרתה של הגינות ציבורית על סמך ההומוסקסואליות שלו. עם זאת, קיבל לבסוף ערבות של כ-700,000 פרנהייט מהר יחסית ותיקו נעלם. במהלך העשור הראשון של שנות ה-2000, טרנסג'נדרית בנינית בפראקאו הותקפה בסכין אשר הותירה צלקות נרחבות על זרועה. "Hirondelle Club Bénin", עמותת להט"ב שהוקמה במרץ 2013 וממוקמת בקוטונו, תיעדה החל מאפריל 2013, כ-15 מתבגרים חסרי בית שסולקו מבתיהם בגלל נטייתם המינית.
בתחילת 2013 פעלו בקוטונו, פורטו נובו ופאראקו כתשעה ארגוני להט"ב בהם: "Bénin Synergie Plus", "l’Union pour la Solidarité", "l’Entraide et le Développement", "les Amis de Sans Voix", "Swallow (the bird) Club of Benin" ו-"et Tous Nés Libres et Egaux".
ב-17 במאי 2013 ארגנו עמותות להט"ב בקוטונו אירוע ציבורי לתמיכה בציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה במכון הצרפתי של קוטונו, אשר משך קהל של 200 איש. האירוע סימל בפעם הראשונה דיון פתוח אשר הביא תושבים בניינים להביע את תמיכתם, שאלות ודאגות לגבי מעמד הומוסקסואליות בבנין. במהלכו, משתתפים הזדהו בגלוי כהומוסקסואלים. עמוד הפייסבוק הבניני לשעבר, "Tous Nés Libres et Egaux" פעל עבור קידום סובלנות למגוון אנושי ומיגור כלל צורות אפליה בהם הומופוביה בבנין.
ליבושה (אופרה)
ליבושה (בצ'כית: Libuše) היא אופרה של המלחין בדז'יך סמטנה, אופרה היסטורית "חגיגית" בת שלוש מערכות. הלברית, נכתבה במקור בגרמנית על ידי יוזף ונציג (Josef Wenzig) ותורגמה לצ'כית על ידי ארווין שפינדלר (Ervín Špindler).
רקע.
האופרה נכתבה בשנת 1871–1872 במקור להכתרתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה כמלך צ'כיה בכתרו של ואצלב הקדוש. עם זאת, כיוון שזה אף פעם לא קרה, סמטנה שם בצד את עבודתו לפתיחת התיאטרון הלאומי בפראג ( (בצ'כית: Národní divadlo). אף על פי שבניין התיאטרון החדש הושלם ב-1877, הפתיחה החגיגית ואיתה גם הצגת הבכורה של ליבושה הושלמו רק ב-1881 במהלך ביקורו של יורש העצר דאז, הארכידוכס רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה בפראג. במופע, המנצח היה אדולף צ'ך (Adolf Čech), כי סמטנה לא ניצח אז כבר במשך שנים עקב מחלתו הגוברת, והבמאי היה פרנטישק קולאר (František Kolár). התיאטרון נשרף זמן קצר לאחר מכן. במהלך הפתיחה המחודשת לאחר השחזור, ב-18 בנובמבר 1883, הועלתה שוב אופרה זו.
עלילה.
מערכה ראשונה.
קרודוש וסטאהלב מתדיינים ביניהם בשל סכסוך סדר הירושה של אחוזות העזבון של אביהם המנוח. הבוררת היא ליבושה, הנסיכה/מלכה. על פי החוק הצ'כי דאז, יש לחלק את העיזבון או לנהל אותו במשותף בשיעורים שווים. קרודוש, האח הבכור מציע אימוץ ויישום של החוק הגרמני, שבו תקף העדפת הבן הבכור, כך שהוא, הבן הבכור, יירש הכול. ליבושה מחליטה שיש לחלק את העיזבון שווה בשווה. בגלל זה, קרודוש מתרגז ועוזב. חלק מהאצילים, כולל קרודוש, אינם ששים לקבל אישה כמנהיגה ולכן ליבושה מבקשת מהנתינים שלה בחצר לבחור עבורה בעל. הם עונים שהיא צריכה לבחור בעצמה. אז מתברר שהנסיכה/מלכה אוהבת את פז'מיסל (Přemysl), האיכר הפשוט. המערכה מסתיימת בחשש אנשי החצר שקרודוש ינקום ויעורר סכסוכים.
מערכה שנייה.
תמונה ראשונה.
אחת הסיבות למצב רוחו הירוד של קרודוש היא הקשר שלו עם קראסאבה. קרודוש מאוהב בקראסאבה, אבל היא מסרבת לקבל את אהבתו כי הוא לא מספיק רומנטי בעיניה. לכן, הנערה מביעה רגשות עדינים כלפי סטאהלב, כדי לגרום לקרודוש לקנא. אביה, לוטובור, מאיים עליה בסמכותו ודורש ממנה לפייס את האחים המתקוטטים. לאחר מכן קראסאבה מציגה בפני קרודוש את הבחירה לסלוח לה ולחבק אותה או להרוג אותה בחרבו. קרודוש בוחר בדרך הסליחה וגם משלים עם סטאהלב.
תמונה שנייה.
פז'מיסל צופה בקציר באדמותיו כאשר פמליית הנסיכה/מלכה מגיעה ולוקחת אותו איתם להתחתן עם ליבושה.
מערכה שלישית.
חתונה זוגית מתקיימת, חגיגה נהדרת של האיחוד ליבושה ופז'מיסל וכן קראסאווה וקרודוש. פז'מיסל מתכנן את הדרך לפייס את ליבושה וקרודוש. לנסיכה/מלכה פתאום יש חזון ומספרת מה העתיד צופן לעם הצ'כי.
התיזמור.
הכלים:פיקולו, שני חלילים, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, ארבע קרנות, ארבע חצוצרות, שלושה טרומבונים, טובה, תוף, משולש, מצלתיים, תוף גדול, נבל, כלי מיתר. חצוצרות במה.
שכונת פסגות אפק
החיים הסודיים של חיות המחמד (זיכיון)