ממשלת בריטניה ערערה על פסיקת בית הדין, וב-27 בספטמבר 1990 ביטל בית המשפט האירופי את החלטתו בעקבות הערעור. פסיקה זו נותרה על כנה עד שעבר "חוק ההכרה במגדר" בבריטניה בשנת 2004.
ב-1991 הוציאה טולה את האוטוביוגרפיה השנייה שלה My Story ובה תיארה את תהליך ההתאמה המגדרית שלה ואת המאבק המשפטי הכושל מול בית המשפט האירופי.
ב-1992 נישאה טולה לקנדי דייוויד פינץ'.
אלכסנדרו ברנביי
אלכסנדרו ברנביי (בספרדית: Alexandro Bernabei; נולד ב-24 בספטמבר 2000 בקניאדה דה גומס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית.
קריירת מועדונים.
ברנביי גדל במחלקת הנוער של לנוס. ב-20 באוקטובר 2019 ערך ברנביי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-2 על טאז'רס במסגרת המחזור העשירי בליגת העל הארגנטינאית לעונת . במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך 62 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-1 ביולי 2022 חתם ברנביי בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
Curtain Call 2
Curtain Call 2 הוא אלבום האוסף השני של הראפר האמריקאי אמינם. האלבום יצא לאור ב-5 באוגוסט 2022, על ידי חברות התקליטים אפטרמת', אינטרסקופ ושיידי רקורדס. זהו אלבום המשך לאלבום הלהיטים הגדולים הקודם שלו, "", שיצא בשנת 2005, ומכסה את השנים האחרונות בקריירה של אמינם, החל מיציאתו של אלבום האולפן השישי שלו "Relapse" שיצא בשנת 2009. האלבום נתמך על ידי שני סינגלים, "The King and I" בהשתתפות סי-לו גרין (מוצג בפסקול הסרט "אלביס") ו-"From the D 2 the LBC" (רצועה חדשה שהוקלטה במיוחד עבור אלבום זה) בהשתתפות סנופ דוג.
ג'וזפה צ'זארה אבה
ג'וּזֶפֶּה צֵ'זָארֶה אַבָּה (באיטלקית: Giuseppe Cesare Abba; 6 באוקטובר 1838 - 6 בנובמבר 1910) היה פטריוט וסופר איטלקי. השתתף במסע האלף ולחם לצד ג'וזפה גריבלדי בכיבוש ממלכת שתי הסיציליות ב-1860.
חייו.
אבה נולד בקאירו מונטנוטה שבחבל ליגוריה, אז חלק מממלכת סרדיניה-פיימונטה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בג'נובה, שאותה עזב ב-1859, עת התגייס לגדוד הפרשים בפינרולו. בשנת 1860 עבר לפארמה והצטרף למתנדבים של גריבלדי. הוא השתתף ברוב הקרבות שהובילו לפירוקה של ממלכת שתי הסיציליות.
יצירתו הספרותית מתמקדת בזיכרונותיו מהמהפכה. לאחר פרישתו לחייו הפרטיים, תחילה בפיזה, ואחר כך בעיר הולדתו, הוא ניסה לכתוב שיר רומנטי בחמישה קאנטו בשם Arrigo. בתור חסיד נלהב של אלסנדרו מנצוני, הוא ניסה ב-1875 לכתוב רומן היסטורי: Le rive della Bormida nel 1794 ("גדות הבורמידה ב-1794"), מרשמיו במהלך מסע האלף, אך בשלב ההוא לא פרסם אותו. בשנת 1880 שינה את שם הרומן ל- Noterelle di uno dei Mille edite dopo vent'anni ("רשמים של אחד מאלף עשרים שנה מאוחר יותר"), ובסופו של דבר הוא פורסם ב-1891 תחת השם Da Quarto al Volturno: Noterelle d'uno dei Mille ("מקווארטו לוולטורנו: רשמים של אחד מאלף).
יצירה זו הייתה המגנום אופוס של אבה. היא יצאה לאור הודות לג'וזואה קרדוצ'י. קרדוצ'י שקל באותה תקופה לכתוב יצירה על חייו של גריבלדי, ועודד את בוגרי המערכה לתת לו עדויות היסטוריות. כשקרא את כתב היד של אבה, הוא התרשם ממנו כל כך שהעניק אותו לעורך בשם זניקלי לפרסום, ואמר לאבה שעכשיו אולי לעולם לא יכתוב את הביוגרפיה של גריבלדי.
אבא עלה לתהילה במהירות, והפך למנהל בית הספר התיכון בפאנצה, ולאחר למנהל המכון הטכנולוגי של ברשיה, שם עבד עד מותו.
אף שכתב יצירות אחרות המבוססות על מסע האלף, אף אחת לא הפכה למפורסמת כמו ספרו, "רשמים של אחד מאלף". הוא גם כתב שירה וסיפורים קצרים, אך ללא הצלחה רבה.
Giuseppe Cesare Abba
גרוניך
דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא&quot;ק
דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק (באנגלית: ANZAC Mounted Division) הייתה יחידה צבאית שנבנתה במהלך מלחמת העולם הראשונה והורכבה בעיקר ממתנדבים מאוסטרליה וניו זילנד והתבססה בעיקר על רגלים רכובים. עיקר פעילות הדיוויזיה הייתה במערכה על סיני וארץ ישראל במהלכה השתתפה בקרבות מרכזיים בין 1916 ל-1918. פורקה ב-1919.
רקע.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פנתה בריטניה לדומיניונים שהיו תחת חסותה בבקשת סיוע בלוחמים, ציוד ונשק. המדינות אליהן נעשתה הפנייה כללו, בין בשאר, את הודו, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. ככלל ההיענות הייתה גבוהה כשעיקר המתגייסים היו מהודו (כ-1,000,000 חיילים) ואחריה אוסטרליה (כ-420,000 חיילים) וניו זילנד (כ-100,000 חיילים).
החיילים האוסטרלים והניו זילנדים שהתגייסו הוצבו במספר דיוויזיות ייעודיות שכונו אנזא"ק (ANZAC - Australian and New Zealand Army Corps). עיקר כוח זה לחם במערכת גליפולי ובחזית המערבית אולם יחידות רכובות שלו לחמו גם במערכה על סיני וארץ ישראל. בין יחידות אנזא"ק שלחמו בחזית ארץ ישראל הייתה גם דיוויזיית הרגלים הרכובים.
רגלים רכובים היו חיילים הלוחמים כרגלים אולם מתנייעים ליעדם על גבי סוסים. סוג זה של חיילים, שהיה נפוץ לפני מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה, החל להצטמצם לאחר המלחמה כשהצבא החל לנייד חיילי רגלים על גבי כלי רכב משוריינים.
ההיסטוריה של הדיוויזיה.
הקמתה.
דיוויזיית הרגלים הרכובים של אנזא"ק הוקמה במרץ 1916, כחלק מקורפוס אנזא"ק הראשון, על ידי מייג'ור גנרל הנרי שובל וכללה שלוש בריגדות של הפרשים האוסטרלים הקלים ובריגדה של רגלים רכובים מניו זילנד. ב-1915, טרום הקמת הדיוויזיה, השתתפו רבים מחייליה במערכת גליפולי ופונו בדצמבר אותה שנה למצרים שם צורפו לחיל המשלוח המצרי.
קרבות סיני.
מייד לאחר הקמתה במצרים הועברה הדיוויזיה לתעלת סואץ שם החליפה את הדיוויזיה האוסטרלית הראשונה שעברה לחזית המערבית. בשלהי אפריל 1916, בעקבות התבוסה הבריטית בקרב תעלת סואץ השני, עברה הבריגדה הניו זילנדית את התעלה כדי לתגבר את אחיזת הבריטית בגדה המזרחית.
ביולי אותה שנה איתרה טיסת סיור בריטית כוחות טורקים בצפון סיני והדיוויזיה כולה חצתה את התעלה והתקדמה מזרחה. ב-3 באוגוסט פרץ קרב בקרבת נווה המדבר רומני בין הבריטים לטורקים שהסתיים ב-5 באוגוסט בניצחון בריטי ובנסיגת הטורקים. פרשי הדיוויזיה רדפו אחרי הטורקים הנסוגים עד ביר אל-עבד אך נהדפו על ידי כוח טורקי חזק.
בנובמבר 1916 התקדמה הדיוויזיה מזרחה וכבשה ב-21 בדצמבר את אל עריש לאחר שהטורקים נסוגו ממנה. ב-23 בדצמבר תקפה הדיוויזיה, בסיוע של קורפוס הגמלים הקיסרי, את מגדבה וכבשה אותה. הדיוויזיה המתוגברת המשיכה לנוע מזרחה וב-9 בינואר 1917 כבשה את רפיח.
קרבות עזה.
הדיוויזיה השתתפה בקרב עזה הראשון, שהתחולל בין 26 במרץ ל-27 במרץ 1917, והיחידות הרכובות הצליחו להתקדם מרחק ניכר ממזרח לעזה ותקפו את העמדות הטורקיות מצפון מזרח לעיר. קריאה שגויה של מפת הקרב וחוסר הבנה של הישגי הדיוויזיה גרמו לפיקוד הבריטי לקרוא לנסיגה כללית של הכוחות.
לאחר הקרב הראשון שונה הרכב הדיוויזיה והיא כללה 2 בריגדות רכובות אוסטרליות, בריגדת רגלים רכובים ניו זילנדית ובריגדת "יומנרי" בריטית.
הדיוויזיה השתתפה גם בקרב עזה השני, שהתחולל בין 17 באפריל ל-19 באפריל 1917. הדיוויזיה פעלה, יחד עם דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית , ממזרח לעזה. החלטת הפיקוד הבריטי הייתה לתקוף את עזה חזיתית על ידי דיוויזיות הרגלים כשהדיוויזיות הרכובות ממזרח לעזה התקדמו מעט מאוד. בקרב זה נפגעו כ-105 מחיילי הדיוויזיה.
קרב באר שבע וצפון הנגב.
ב-31 באוקטובר 1917 השתתפו שלוש מהבריגדות של הדיוויזיה בקרב באר שבע. שתי בריגדות (בריגדת הפרשים הקלים הראשונה ובריגדת הרגלים הרכובים הניו זילנדית) תקפו את תל שבע שממזרח לבאר שבע והבריגדה השלישית (בריגדת הפרשים הקלים השנייה) חסמה את הדרך מחברון כדי למנוע הגעת תגבורות טורקיות. לאחר כיבוש התל התקדמה בריגדת הפרשים הקלים הראשונה אל תוך העיר וסייעה בכיבושה.
מייד לאחר כיבוש באר שבע התקדמה הדיוויזיה צפונה והשתתפה בקרבות תל חווילפה (כ-16 ק"מ מצפון לבאר שבע). מאחר שהטורקים שלטו במקורות המים למרגלות התל נאלץ הפיקוד הבריטי לקבוע לכל בריגדה סבב לחימה קצר על התל ואחריו חזרה דרומה למעיינות בבאר שבע ובנחל הבשור. רוטינה זו נמשכה עד ה-6 בנובמבר אז רוכזו רוב הדיוויזיות הבריטיות מול ביצורי הטורקים בתל חווילפה, תל א-שריעה ותל הוריירה ובקרב שנמשך יומיים פרצו את קווי ההגנה הטורקים ואילצו את הטורקים לסגת. הפיקוד הטורקי שחשש מכיתור עזה הורה על נסיגה מעזה שבוצעה תחת מתקפה של כוחות בריטים מדרום.
מרדף פלשת.
ב-7 בנובמבר החלו הבריגדות של הדיוויזיה לנוע צפונה כשעד ה-9 בנובמבר כבשו את אל-מג'דל, בית דראס ואיסדוד. ב-10 בנובמבר התייצבו על גדתו הדרומית של ואדי סוכרייר כשעל גדתו הצפונית של הנחל התבצרו כוחות טורקים חזקים. במהלך היומיים הקרובים תוגברו הכוחות הבריטים לאורך הנחל וב-12 בנובמבר חצתה הדיוויזיה את הנחל והתקדמה צפונה לכוון יבנה.
לאחר כיבוש יבנה התפצלה הדיוויזיה כשהבריגדה הניו זילנדית נעה לאורך החוף לכוון יפו בעוד ששאר הכוחות נעו ממזרח לה. ב-14 בנובמבר הובילה הבריגדה הניו זילנדית את הניצחון בקרב עיון קרא ממערב לנס ציונה. במקביל כבשה בריגדת הפרשים הקלים הראשונה את רמלה ולוד ובריגדת ה"יומנרי" כבשה את אזור תל גזר. הבריגדה הניו זילנדית כבשה את יפו ב-16 בנובמבר ושאר הבריגדות התקדמו לגדה הדרומית של נחל הירקון.
צליחת הירקון.