רומנו נולד בתל אביב, בנם של אסתר ואליהו. באוגוסט 1965 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בגדוד 79 של חטיבה 7. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה בגדוד 9, סגן מפקד בפלוגת החרמ"ש ומפקד הפלוגה המסייעת. במלחמת יום הכיפורים לחם קצין אג"ם של חטיבה 274, חטיבת טנקי טירן. על פועלו במלחמה זה לצל"ש אלוף ממפקד פיקוד הדרום. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד שריון ושירת כסגן מפקד מרכז שריון. ב-1978 נשלח לקורס שריון מתקדם במרכז השריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס, שבקנטקי. בשובו מונה לסגן מפקד חטיבה וב-1979 מונה למפקד חטיבה 421, חטיבת שריון במילואים. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם באוגדת שריון. ב-1984 מונה למפקד חטיבה 500 ופיקד עלייה בעת שהותה בלבנון. ב-1987 מונה לראש מטה גיס וב-1989 מונה למפקד המרכז לאימון מפקדות במפקדת חילות השדה. ב-1990 מונה לנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון בצ'ילה, תפקיד בו שירת עד 1993.
לאחר שחרורו כיהן כמנהל סקאל ספורט בנמל התעופה בן-גוריון.
היה נשוי ואב לשני ילדים. נפטר ב-1994 ממחלת לב.
ז'יל הופמן
מכללת הרצוג - גוש עציון
ירמיהו לב
קלאוס יוהאניס
קלאוס ורנר יוהאניס (בכתב לטיני: Klaus Werner Iohannis, במקור הגרמני – Johannis, נולד ב-13 ביוני 1959 בסיביו) הוא פוליטיקאי רומני, המכהן כנשיא רומניה מ-21 בדצמבר 2014.
קלאוס יוהאניס, בן למיעוט הגרמני הסקסוני מטרנסילבניה, כיהן בעבר כראש העיר סיביו החל משנת 2000. בשנת 2014 נבחר ליושב ראש המפלגה הלאומית ליברלית ולמועמד לנשיאות רומניה מטעם "הברית הנוצרית ליברלית" (ACL) (המורכבת מהמפלגה הלאומית ליברלית והמפלגה הדמוקרטית ליברלית). אחרי בחירתו לנשיא שינתה ברית זו את שמה ל"מפלגה הלאומית ליברלית". בהכשרתו הוא מורה לפיזיקה.
ביוגרפיה.
קלאוס יוהאניס נולד בשנת 1959 בעיר סיביו, כבנם של גוסטב היינץ יוהאניס, במקצועו טכנאי במפעל, ואשתו סוזאנה, אחות במקצועה. הם בני המיעוט הסקסוני-טרנסילבני והדת הנוצרית לותרנית. תיעוד על אבות משפחת יוהאניס נמצא עוד במאה ה-16 בעיירה צ'יסנדייה בטרנסילבניה. שם המשפחה נכתב בכתיב השגוי Iohannis במקום המקור הגרמני Johannis בגלל החלטה שרירותית בזמנו של פקיד משרד הפנים הרומני. אמו של יוהאניס היא בת למשפחה סקסונית-טרנסילבנית מן היישוב בראדו על יד סיביו. ביישוב זה בילה יוהאניס חופשות ילדות אצל סביו.
יוהאניס למד פיזיקה באוניברסיטת באבש-בויאי בעיר קלוז'. בתום לימודיו עבד כמורה לפיזיקה במספר בתי ספר - בעיר אגניטה ואחר כך בסיביו והחל משנת 1989 בתיכון על שם סמואל פון ברוקנטל בעיר. בשנת 1997 התמנה כסגן מפקח כללי של מערכת בתי הספר בסיביו ובשנים 1999- 2000 כיהן כמפקח כללי של בתי הספר במחוז.
הקריירה הפוליטית.
בשנת 1990 הוא הצטרף לפורום הדמוקרטי של הגרמנים ברומניה (FGDR). החל משנת 1997 נבחר למועצת מנהל החינוך של הפורום בטרנסילבניה והחל משנת 1998 נבחר למועצה המקומית שלו בעיר הולדתו סיביו. בשנים 2002–2013 כיהן יוהאניס כיושב ראש הפורום הדמוקרטי של הגרמנים ברומניה.
ראש העיר סיביו.
בשנת 2000 היה יוהאניס מועמד הפורום בבחירות לראשות העיר סיביו. אף על פי שהמיעוט הגרמני בעיר סיביו ירד באותה תקופה ל 1.6% בלבד, עקב ההגירה למולדת ההיסטורית, גרמניה, יוהאניס זכה ברוב - 69.18% מהקולות. הוא היה ראש העיר הגרמני הראשון ברומניה אחרי אלפרד דר שכיהן כראש העיר סיביו בשנים 1940 - 1945. הוא נבחר שוב ב-2004 עם 88.7% מקולות המצביעים. ב-2008 נבחר בשלישית עם 87.4% מהקולות וב-2012 עם 78.4% מהקולות.
לאורך כהונתו כראש עיר, הצליח יוהאניס לקדם את שיקום תשתיות העיר, את שיקום המרכז ההיסטורי וצמצם את היקף הביורוקרטיה המוניציפלית. בתקופתו הצליח להחזיר לסיביו את מקומה כאחד היעדים התיירותיים החשובים של רומניה. הוא יצר מגעים עם משקיעים זרים רבים לצורך פיתוח מיזמים בעיר. בשנת 2007 סיביו הייתה "בירת התרבות של אירופה" יחד עם העיר לוקסמבורג. שיתופן של שתי הערים במעמד זה נוצר הודות לעובדה שרבים מהסקסונים הטרנסילבנים שהתיישבו במאה ה-13 בטרנסילבניה באו מאזור לוקסמבורג. ב-4 בנובמבר 2005 הארגון אירולינק - מזון דה ל'ארופ" (Eurolink - Maison de l'Europe) בחר ביוהאניס ל"אישיות השנה בעד רומניה אירופית".
יושב ראש המפלגה הלאומית ליברלית ומועמד לנשיאות, 2014.
בשנת 2013 הצטרף יוהאניס למפלגה הלאומית ליברלית, בעידודו של מנהיג המפלגה, קרין אנטונסקו.
אחרי שבשנת 2009 הועלה שמו כמועמד לראשות הממשלה אך המועמדות נפסלה על ידי הנשיא טראיאן בססקו, ובשנת 2013 התפרקה הקואליציה בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגה הלאומית ליברלית, בין השאר גם בגלל סירוב המנהיג של הראשונה, ויקטור פונטה למנות את יוהאניס כשר בממשלה, ב-28 ביוני 2014 נבחר יוהאניס ליו"ר המפלגה הלאומית ליברלית במקום קרין אנטונסקו ואחר כך למועמד לנשיאות רומניה בבחירות בנובמבר 2014. לאורך מסע הבחירות התמקד בהבטחות להיאבק בשחיתות ולערוך רפורמה במערכת המשפט. סיסמתו היא "רומניה של הדברים העשויים היטב".
בסיבוב הראשון ב-2 בנובמבר 2014 יוהאניס זכה ב-30.37% מקולות הבוחרים, במקום השני אחרי המועמד הסוציאל-דמוקרטי, ראש הממשלה ויקטור פונטה, שזכה ב-40.44% מהקולות. בסיבוב השני (שהתקיים ב-16 בנובמבר) הוא הפתיע את הסקרים שניבאו ניצחון ליריבו ויקטור פונטה וזכה במירב הקולות (54.50%) ונבחר לנשיא המדינה.
בראש מטה הבחירות שלו עמד המנהיג הדמוקרט-ליברלי וסילה בלאגה שניהל פעמיים בעבר בהצלחה את מטה הבחירות של הנשיא טראיאן בססקו. יוהאניס קיבל עודף קולות גם הודות לאזרחים הרומנים המתגוררים בחו"ל. בשני סיבובי הבחירות השתתפותם בבחירות בשגרירויות הרומניות השונות התנהלה בתנאים קשים תוך היווצרות תורים ארוכים וזמן המתנה של שעות רבות. בכמה מקומות לא כל הממתינים בתורים הצליחו להגיע לקלפי ולהצביע. הכישלון בארגון הבחירות בחו"ל גרם בקרבם זעם נגד ראש הממשלה פונטה.
נשיא רומניה.
טקס השבעתו התקיים ב-22 בדצמבר 2014. יוהאניס עומד להיות הנשיא החמישי של רומניה. במזרח אירופה הפוסט-קומוניסטית היו עוד נשיאים בני המיעוט הגרמני, כמו רודולף שוסטר, צאצא לקהילת הציפסרים, בסלובקיה או בני שורשים גרמנים כמו נשיאי הונגריה פרנץ מאדל ופאל שמיט.
בבחירות לנשיאות בשנת 2019 זכה יוהאניס במקום הראשון בסיבוב הראשון של הבחירות ואחר כך ניצח ניצחון מוחץ בסיבוב השני מול מועמדת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עד לא מזמן ראש הממשלה, ויוריקה דנצ'ילה, כשתמכו בו 66.09 % מהמצביעים.
יוהאניס הואשם במדיה באחריות העיקרית למשבר הפוליטי ברומניה ב-2021. בנובמבר 2021 בתמיכתו הקימה המפלגה הלאומית-ליברלית קואליציה חדשה עם יריבתה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, שאותה תקף הנשיא בעבר. הברית "הצילו את רומניה" נאלצה לעזוב את הממשלה . הקולאציה החדשה שצירפה אליה גם את האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים הקימה ממשלה בראשות ניקולאיה צ'וקה. בעקבות צעד זה מתחו רבים ביקורת על יוהאניס, והביעו חשש שקואליציה זו תוביל לשחיתות, נפוטיזם ולהתחזקות מפלגות הימין הקיצוני ברומניה.
חייו הפרטיים.
הוריו היגרו בשנת 1992 לגרמניה והתיישבו בעיר וירצבורג. יוהאניס נשוי החל משנת 1989 עם כרמן יוהאניס, לבית לזורקה, מורה לאנגלית במכללה הלאומית על שם גאורגה לאזר בסיביו. היא בת למשפחה רומנית מטרנסילבניה נאמנה לנצרות היוונית-קתולית.
מדריכי Eyewitness
Eyewitness
בכחידס
קיסרי
לנצט
לנצט הוא שם משפחה אשכנזי.
לברוב
לברוב (ברוסית: Лавров) הוא שם משפחה.
יצחק רחימוב
יצחק (איציק) רחימוב (30 באוגוסט 1950 - 21 בינואר 1990) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, נהרג בלבנון במהלך שירותו כמפקד חטיבה.
חייו.
רחימוב נולד בתל אביב, בנם של רינה ושמעון. למד בבית הספר היסודי ברנר בגבעתיים ובתיכון אורט ברמת גן.
התגייס לצה"ל ב-1969 ושירת בסיירת חרוב. ב-1976 השתחרר משירות הקבע אך חזר לאחר כשנתיים. שימש סגן מפקד חטיבה ברצועת עזה, קצין מבצעים של פיקוד הדרום וסגן מפקד חטיבה ברמת הגולן. באפריל 1989 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון וחונך למפקד חטיבה בצבא דרום לבנון. הוא נהרג במהלך היתקלות עם מחבלים מארגון אבו נידאל בכפר ירון בינואר 1990.
היה נשוי ואב לשלושה. נטמן בבית הקברות הצבאי בחולון.
איציק רחימוב
פרדריק התשיעי, מלך דנמרק
פרדריק התשיעי (בדנית: Frederik IX, שמו המלא: כריסטיאן פרדריק פרנץ מיכאל קרל ואלדמאר גאורג; 11 במרץ 1899 – 14 בינואר 1972) היה מלך דנמרק מ-1947 ועד מותו. פרדריק היה בנם של כריסטיאן העשירי ושל רעייתו, אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין.
לידתו.
הנסיך פרדריק נולד בארמון סורגנפרי שמצפון לקופנהגן, במהלך תקופת מלכותו של הסבא רבא שלו, כריסטיאן התשיעי. אביו היה הנסיך כריסטיאן מדנמרק (לימים המלך כריסטיאן העשירי), בנם הבכור של נסיך הכתר פרדריק (מאוחר יותר, המלך פרדריק השמיני) ושל הנסיכה לוביסה (לואיז) משוודיה. אמו של פרדריק הייתה אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ושל אנסטסיה מיכאילובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה.
פרדריק הוטבל בארמון סורגנפרי ב-9 באפריל 1899. לנסיך הצעיר היו 21 סנדקים, ביניהם, סבו, המלך כריסטיאן התשיעי, ניקולאי השני, קיסר רוסיה, גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, אוסקר השני, מלך שוודיה, סבו, נסיך הכתר, פרדריק מדנמרק, נסיך ויילס (לימים, אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת) ודודו, פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. שנה לאחר לידתו של פרדריק, נולד אחיו היחיד, הנסיך קנוד.
ראשית חייו.