השיר שימש בקידום עונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "" ושל הספיישל הטלוויזיוני השנתי "WWE Tribute to the Troops" משנת 2008. במאי 2009 שימש השיר בפרומו לקראת חזרתה של הדמות מייקל קורינתוס לאופרת הסבון "General Hospital". בנוסף שוחרר השיר עבור המשחקים "גיטאר הירו 5", "Rock Band 3" ו-"Rocksmith".
שדרן הרדיו קייסי קאסם שידר את השיר כשיר האחרון במצעד המקומות הראשונים שערך בסוף השבוע האחרון לפני פרישתו משידור, במסגרת התוכנית "American Top 20" במצעד Hot AC האחרון ששידר (השיר "Love Story של טיילור סוויפט קיבל כבוד דומה בתוכנית האחות "American Top 10" שכללה שירי AC).
לשיר קיימות שלוש גרסאות - גרסת הרוק שהופיעה באלבום עצמו, גרסת פופ שהיא רמיקס של המקור, וגרסה אקוסטית דומה למקור, ללא הגיטרות החשמליות וללא עיבוד והכפלת קולות הזמרה בשיר. גרסה זו הופיעה ב-EP משנת 2010, "iTunes Session".
משמעות השיר והווידאו קליפ.
במהלך פסטיבל הרוק "Pointfest 22" אמר סולן הלהקה, ברנט סמית, לקהל:
הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי ריאן סמית, ושודר לראשונה ב-8 בינואר 2009 ב-MSN Music. בתחילת הקליפ מופיעה נערה בת עשרה שיושבת על ספסל בלילה כשברקע מופיע סולן הלהקה, ברנט סמית, ושר. הקליפ עובר אחורה בזמן, ואנחנו מגלים שהנערה עובדת כעוזרת לדייג, היא בת למשפחה לא מתפקדת, דואגת לאחיה הקטן ומטפלת בו, ויש לה בן זוג. היא שואפת להיות בלרינה ומתאמנת בחניה של המשפחה. כשהיא מבקשת מאמה רשות ללכת ללמוד בבית ספר לבלט, אמה מסרבת מיד בכעס, ומטיחה בה את החשבונות הרבים שעל המשפחה לשלם. בשלב זה מופיע רצף של רגעים שבו חושבת הנערה על הדברים בחייה שמשמחים אותה, אך בסיומו היא קמה ממיטתה ואורזת את חפציה, מחליטה לברוח לבית הספר לבלט. היא כותבת להוריה מכתב פרידה, נפרדת במבט מאחיה הקטן שישן, והולכת לספסל שבו החל הקליפ, ממתינה לאוטובוס. כשהוריה קוראים את המכתב, החרטה ניכרת על פניהם, והם מחבקים את אחיה הקטן באהבה ודאגה. הקליפ חוזר לנערה שעולה על האוטובוס, שבו יושבים גם יתר חברי הלהקה, ועושה את דרכה לעבר עתידה.
הקליפ צולם במיקומים שונים באי אנה מריה שלחוף מפרץ פלורידה. הנערה ואחיה הקטן מגולמים על ידי שחקנים מקומיים.
הצלחת השיר.
השיר הוא להיטה המצליח ביותר של הלהקה נכון ל-2022. ב-27 בדצמבר 2008 הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הרוק המיינסטרימי של הבילבורד, וב-14 בפברואר 2009 הגיע לראש מצעד שירי הרוק האלטרנטיבי של המגזין, והיה בכך לשיר הראשון של הלהקה שהגיע לראשות שני מצעדים.
ב-20 ביוני 2009, כמעט תשעה חודשים לאחר שחרורו, הגיע השיר גם לראש מצעד "40 השירים החמים למבוגרים" (Hot Adult Top 40 Tracks). היה זה השיר השלישי בהיסטוריה שהצליח להגיע לראש מצעדי הרוק המודרני, מצעד הרוק המיינסטרימי ומצעד הטופ 40 (קדמו לו השירים "One Headlight" של ה-Wallflowers ו-"Boulevard of Broken Dreams" של גרין דיי).
השיר הגיע למקום השביעי במצעד ה"הוט 100" של בילבורד, והיה בכך לשיר היחיד של הלהקה עד היום שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד (ולמעשה גם היחיד שהגיע ל-40 הראשונים). השיר היה הראשון של הלהקה שדורג במצעד השירים החמים למבוגרים (Hot Adult Contemporary Tracks), ונכנס למצעד במקום ה-29. במצעד 40 שירי המיינסטרים (Mainstream Top 40) הגיע השיר למקום ה-3. השיר גם היה הראשון (ונכון ל-2022 גם המצליח ביותר) של הלהקה במצעד הקנדי של 100 השירים החמים (Canadian Hot 100) והגיע בו למקום ה-32.
השיר היה השלישי של שיינדאון שהגיע לראש מצעד שירי הרוק המיינסטרימי, מתוך 16 שירים נכון ל-2022, והוא שהה בראש המצעד עשרה שבועות, החל מ-27 בדצמבר 2008. במצעד שירי הרוק המודרני מדובר בסינגל היחיד שלהם שהגיע לראש המצעד, והוא שהה בראשות המצעד שבעה שבועות רצופים, החל מ-14 בפברואר 2009. זה השיר היחיד שהלהקה שהגיע לראש מצעד 40 השירים החמים למבוגרים, שם שהה בראש המצעד שבעה שבועות רצופים החל מ-20 ביוני 2009.
ב-29 במרץ 2009 הגיע השיר למקום ה-20 במצעד הטופ 20 של VH1 (VH1 Top 20 Video Countdown), והיה בכך לווידאו הראשון של הלהקה שהגיע למצעד. ב-16 במאי הגיע למקום הראשון בתוכנית (סמית וקרץ' הציגו את השיר בעצמם כאורחי התוכנית), ופעם נוספת ב-20 ביוני.
מדובר בשיר היחיד של הלהקה שהגיע למצעדים הבינלאומיים. באוסטרליה הגיע השיר למקום ה-19 ב-ARIA Charts, ובניו זילנד למקום ה-32 ב-RIANZ. בגרמניה הגיע השיר למקום ה-53 ב-GfK Entertainment Charts, ובאוסטריה למקום ה-13.
התקליטן האגדי קייסי קאסם בחר להיפרד מהקהל בשיר הזה, בתוכניתו האחרונה.
מלבד הצלחתו במצעדים, השיר זכה גם להצלחה משמעותית במכירות. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו מעמד של תקליטון פלטינה משולש, על מכירת למעלה מ-3 מיליון עותקים (הסינגל הראשון של שיינדאון שהגיע למעמד פלטינה).
במאי 2021 הכריז הבילבורד על מצעד שירי הרוק הגדולים בכל הזמנים. השיר הגיע במצעד זה למקום ה-17, והיווה את הכניסה הגבוהה ביותר של שיינדאון למצעד (השיר "Bully" הגיע למקום ה-28, והשיר "Save Me" למקום ה-58).
אנדריי איוואנוב
אנדריי איוואנוב (ברוסית: Андрей Иванов ; 24 ביולי 1775–1848) היה צייר רוסי בסגנון נאו-קלאסי שהתמחה בסצנות היסטוריות.
ביוגרפיה.
הוא ננטש על ידי הוריו וגדל בבית היתומים במוסקבה. הוא נרשם לקורסים היסודיים באקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1782, ולאחר מכן למד אצל גריגורי אוגריומוב וגבריאל פרנסואה דויין, וסיים את לימודיו ב-1797. הוא החל ללמד באקדמיה ב-1798 והפך לאקדמאי ב-1803.
בערך באותו זמן, הוא פגש את אשתו לעתיד, יקטרינה איוואנובנה דמרט (1782–1843). ב-21 בספטמבר 1800 התקיימה החתונה שלהם. בשנת 1806, נולד לבני הזוג איוואנוב הבן, אלכסנדר, אמן לעתיד. מאוחר יותר, כפרופסור בכיר, קיבל אנדריי איוואנוב דירה בבניין הראשי של האקדמיה. לבני הזוג איוואנוב היו עשרה ילדים.
במהלך תקופה זו, הוא עסק בהעתקת יצירות של המאסטרים האיטלקיים הישנים ובציור אייקונים. בשנת 1812 הוא מונה לפרופסור על ציורו של הנסיך מסטיסלאב האמיץ ועל תבוסתה של רדדיה. בשנת 1820 הוא צייר את הפרסקו "מינרווה מרחפת בשמיים" עבור גרם המדרגות בבניין האקדמיה.
ציורו "מותו של גנרל קולנב" הכעיס את הצאר ניקולאי הראשון כשהוצג ב-1830, ככל הנראה משום שהוא תיאר אירוע בעייתי בהיסטוריה הרוסית. כתוצאה מכך, איוואנוב הודח מהאקדמיה.
כמה שנים לאחר מכן, כאשר חזר קארל ברולוב לרוסיה והוצג לו זר דפנה, הוא הוריד אותו מראשו והניח אותו במקום זאת על ראש איוואנוב, כאות כבוד והערכה.
למרות פרישתו הכפויה, איוואנוב נשאר פעיל כצייר וחבר בכמה אגודות אמנותיות.
הוא מת מכולרה.
קברו בבית הקברות בסמולנסק לא שרד.
בנו היה הצייר אלכסנדר איוואנוב.
סלאסי
גריגורי אוגריומוב
גריגורי אוגריומוב (ברוסית: Григорий Угрюмов; 11 במאי 1764 – 28 במרץ 1823) היה צייר דיוקן והיסטוריה רוסי בסגנון קלאסי.
ביוגרפיה.
הוא נולד למשפחת סוחרים שהיו במקור ממחוז ירוסלבל. בשנת 1770, הוא נרשם לכיתות יסוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות ולאחר מכן למד אצל איוואן אקימוב. הוא סיים את לימודיו בשנת 1785 וזכה במדליית זהב על ציורו של הגר וישמעאל במדבר. ב-1787 הוא קיבל מלגה ללימודים באיטליה, שם צייר פסלים קלסיים ועם שובו לרוסיה הפך למורה לציור היסטוריה באקדמיה.
ב-1794 הוא הפך למועמד לאקדמיה וקיבל את התואר ב-1797 על ציורו את יאן אוסמר- גיבור מהמאה ה-10. בשנת 1800, הוא התמנה לפרופסור וישב במועצת המנהלים של האקדמיה. בשנת 1820, הוא הפך לרקטור של ציור היסטוריה.
הוא זכה בהכרת רצף של צארים וצארינות, וביצע עבודות גדולות בקתדרלת השילוש של מנזר אלכסנדר נבסקי, טירת מיכאילובסקי, קתדרלת קאזאן ובכנסיית גדוד המשמר של פינלנד.
הוא היה ידוע גם בזכות דיוקנאותיו של אנשים בולטים מחוץ לאצולה.
תלמידיו כללו שמות רבים שהפכו לציירים מוכרים כמו אנדריי איוואנוב, ואסילי שבייב, אלכסיי יגורוב ואורסט קיפרנסקי.
ויקטור אלכסנדרוביץ' שרטר
ויקטור אלכסנדרוביץ' שרטר (ברוסית: Шрётер, Виктор Александрович; 1901–1839) היה אדריכל רוסי עם שורשים גרמנים-בלטים.
ויקטור, בנו של אלכסנדר גוטליב שרטר, למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרסבורג המשיך את לימודיו באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין ובתום לימודיו שם הוענקה לו מדליית זהב, דבר שהיה נדיר לגבי מי שהגיע מבחוץ.
שרטר התקבל בשנת 1858 לאגודת האדריכלים בברלין וסייר ולמד אדריכלות בגרמניה, בלגיה, צרפת, שווייץ, איטליה ואוסטריה ולאחר שחזר לסנקט פטרסבורג הוזמן ללמד שם באוניברסיטה לאדריכלות והנדסה אזרחית.
בשנת 1862 הוענק לו תואר אמן מטעם האקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרסבורג והוא נחשב למומחה באדריכלות אקלקטית.
שרטר פיתח סגנון המשלב אבנים טבעיות בצירוף לבנים שעברו עיבוד בשריפה בטמפרטורה גבוהה ויצר גרסה רוסית של אר נובו.
שרטר בנה מחדש והרחיב את תיאטרון מריאינסקי לאחר שבניין התיאטרון המקורי נשרף.
קמא קמילה
קמא קמילה (נולדה בשם: קמילה טרגולוב ב-1 באוקטובר 1978) היא מוזיקאית, מלחינה ישראלית ממוצא אזרבייג'ני.
ביוגרפיה.
קמילה נולדה בבאקו בירת אזרבייג'ן למשפחת מוזיקאים מפורסמת. אמה, זמפירה מוזיקאית ופסנתרנית ואביה רמיס איש עסקים. היא עלתה לארץ עם משפחתה בשנת 1990 ולמדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב. בצבא שירתה במשרד ראש הממשלה בחיל השלישות. לאחר הצבא למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב אותו סיימה בשנת 2003, בו היא מלמדת למעלה מעשר שנים. היא מורה לפיתוח קול ומוזיקה לנוער בסיכון ברשת אמי"ת.
קריירה.