שייח' תמים קודם לעמדת יורש העצר של קטר ב-5 באוגוסט 2003, לאחר שאחיו הבכור מאמו, שייח' ג'אסם, ויתר על זכות הבכורה. מאותו יום החלה הכשרתו לשלטון, תוך כדי הצבתו בתפקידי מפתח, במערכות הביטחון והכלכלה של המדינה. בתפקידיו הביטחוניים הרמים פעל לחיזוק הקשרים עם ערב הסעודית, שכנתה הגדולה של קטר. הוא נחשב כמי שמילא תפקיד מפתח בתמיכה הקטרית במורדים בלוב, מרידה שהסתיימה בהפלת משטרו של מועמר קדאפי. ב-2009 מונה תמים לראש המטה הכללי של צבא קטר.
קטר היא נסיכות קטנה ועשירה השוכנת באחד האזורים המתוחים ביותר בעולם מבחינה גאו-פוליטית. ועל כן היא עושה מאמצים רבים לקידום הפרופיל הבינלאומי שלה ועוצמתה המדינית. במסגרת הניסיון של קטר לשפר את תדמיתה בעולם, שיח' תמים פעל רבות בקידום אירועי ספורט במדינה, והשקעה בנכסי ספורט בעולם. ב-2005 הוא ייסד את "קטר השקעות ספורט" (qsi), קרן השקעות המוקדשת לעסקי הספורט. אחד מנכסיה החשובים של קרן זו הוא מועדון הפאר הצרפתי, קבוצת הכדורגל פריז סן-ז'רמן. בשנת 2006, עמד תמים בראש הוועדה המארגנת של משחקי אסיה, שהתקיימו בדוחה, בירת קטר. באותה שנה, העיתון המצרי אל-אהראם, בחר בתמים כ"אישיות החשובה ביותר בתחום הספורט בעולם הערבי". תחת הנהגתו, קטר זכתה לארח את אליפות העולם בשחייה לשנת 2014, וכן את אירוח משחקי מונדיאל 2022. תמים היה חבר בוועד האולימפי הבינלאומי, ויושב ראש הוועד האולימפי הלאומי. הוא יזם את ההצעה הקטרית לאירוח משחקי האולימפיאדה לשנת 2020.
תמים עמד בראש חבר המנהלים של רשות ההשקעות הקטרית. תחת הנהגתו, הקרן השקיעה מיליארדים בעסקים הגדולים ביותר בבריטניה, בין היתר היא מחזיקה נתחים גדולים בבנק ברקליס, רשת סיינסבורי, והרודס.
ב-25 ביוני 2013, בנאום טלוויזיוני, העביר אביו של תמים, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, את השלטון לבנו. העברת השלטון עברה בשלום, וזכתה לברכתם של בני משפחת השלטון. על פי הערכות, האמיר החדש לא צפוי לערוך שינויים דרמטיים בהרכב הממשלה. ניל פטריק, מומחה לענייני המפרץ, ציין כי "תמים כבר החזיק בתיקים רגישים מבחינה מדינית בעבר, ולכן לא צפוי שינוי בהתנהגותו עם עלייתו לשלטון".
מומחים מעריכים כי הוא צפוי להיות תחת לחץ מיידי להפחית את מעורבותה של קטר במלחמת האזרחים בסוריה. אחת המשימות הראשונות העומדות לפתחו תהיה שיפור התשתיות בקטר, פרויקט שיצא לדרך זמן קצר לפני עלייתו לשלטון. בעוד שתמים מזוהה כאדוק יותר מאביו מבחינה דתית, רוב המומחים מעריכים שהוא ידבק בפרגמטיזם הדתי של אביו – שימוש באסלאם לקידום יעדים חברתיים וכדומה, אך לא אכיפה של דקדוקי שריעה פרטניים.
תמים החזיק במספר משרות:
פילוסופיה פוליטית וסגנון ממשל.
אאל ת'אני נחשב כמוסלמי אדוק ובנעוריו יצא למסעות דת באפריקה לצורך אסלום תושבי היבשת. על פי מקורות דיפלומטיים המקורבים למשפחת אאל ת'אני, לשיח' תמים יש "אישיות חזקה" המאפשרת לו "לבסס את מעמדו בתוך בית המלוכה", למרות שהוא לא היורש הטבעי. הוא מתואר בפי מכריו כמוסלמי אדוק, בטוח בעצמו, וכן זהיר ומחושב. הסמכות הרוחנית בעיניו היא השייח' יוסוף אל-קרדאווי. אאל ת'אני ממשיך לקיים קשרים טובים עם המערב, כולל עם ארצות הברית וצרפת, קשרים שהחלו עוד בתקופת אביו שאפשרו לאמריקאים לבנות את הבסיס הגדול ביותר במזרח התיכון בתחומי המדינה. מאז שנבחר החליט לזנוח את מדיניות האיזונים שהנהיג אביו והגדיל את תמיכתה של קטר באחים המוסלמים ובחמאס.
בעידודו של אאל ת'אני תמכה קטר בעזרת אל ג'זירה בהפיכות האביב הערבי וקידמה הפלת מנהיגים חילוניים במדינות תוניסיה, מצרים, לוב וסוריה וחיזוק זרמים איסלאמיסטיים, בעיקר של האחים המוסלמים.
חיים אישיים.
ב-8 בינואר 2005, שייח' תמים נשא לאישה את שייח'ה ג'ואהר בנת חמד בן סחים אאל ת'אני, ולהם ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים.
ב-2009 הוא נשא אישה שנייה, ענוד בנת מאנע אלהאג'רי, ולהם שני ילדים, בן ובת.
לוקה וקס
לוקה (לאה) וקס (כ"ט באדר תרע"ב, 18 במרץ 1912 – כ' בחשוון תשע"ד, 24 באוקטובר 2013) הייתה אשת התנועה הרוויזיוניסטית ולוחמת האצ"ל, ציירת ופסלת ישראלית. יקירת העיר תל אביב.
תולדותיה.
בפולין: נעורים ולימודים.
לוקה (לאה) וקס נולדה בעיירה צ'חאנוב שבפולין לרבקה ויוסף כהנא. למדה פסיכולוגיה בוורשה, ושם פגשה את בעלה ישראל וקס (נולד בכ"ז בתמוז תרס"ד, 1904 – נפטר בכ"א באייר תשנ"א, 1991). וקס היה מקורב למנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי ושימש כמזכירו במשך שלוש שנים, בעת שהתגורר בפריז שבצרפת. מילא תפקידים בכירים בתנועה הרוויזיוניסטית והצה"ר, היה מזכיר התנועה בפולין, תרגם מרוסית ליידיש את היצירה הספרותית שמשון ורומנים נוספים מאת ז'בוטינסקי. לאחר היכרותם נעשתה לוקה לתומכת נלהבת של ז'בוטינסקי ושל תנועתו.
בארץ ישראל: בתנועה הרוויזיוניסטית והאצ"ל.
בשנת 1934, נישאו בני הזוג ועלו לארץ ישראל. ב-1937 נולד בנם היחיד עוזי (פרופ' לרפואה, חי בארצות הברית). סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939, ביקרה לוקה וקס אצל הוריה בלודז', להציג בפניהם את בנה, נכדם, בן השנתיים. ב-1 בספטמבר פלשו כוחות גרמניה הנאצית לפולין, ולאחר סדרת ביקורים יומיומית במשרדי הגסטאפו, בהיותה תושבת ארץ ישראל המנדטורית ובעלת דרכון בריטי שהיה ברשותה, הצליחה להגיע בדרך לא דרך לברסלאו (ורוצלאב) ומשם לווינה והפליגה עם בנה באוניה מעיר הנמל האיטלקית טריאסטה, לארץ ישראל.
בשנת 1944, כאשר הכריז מנחם בגין, מפקד האצ"ל, את הכרזת "המרד", דהיינו חזרה למאבק חמוש בשלטונות המנדט הבריטי עד להקמת מדינה יהודית, הפכה דירת משפחת וקס ברחוב שינקין 74 בתל אביב למקום התכנסות ומקלט לחברי האצ"ל. הדירה הייתה גם הכתובת לקבלת מכתבים מסווגים ותפקדה כתא דואר מחתרתי של מטה האצ"ל. בני הזוג וקס הכירו את בגין מוורשה. הם לא נרתעו מלקחת סיכונים, וזאת על אף העובדה שגידלו בביתם את בנם היחיד עוזי, והעניקו תמיכה וגיבוי להנהגת האצ"ל וללוחמיו. לוקה הסבירה, כי לאחר שאיבדה את כל משפחתה בשואה אין לה עוד ממה לפחד.
בדירה של משפחת וקס קיים בגין מפגשים רבים עם חבריו למפקדת האצ"ל, בין השאר עם יעקב מרידור, אריה בן-אליעזר, חיים לנדאו, שמואל כץ, עם חבר המטה ד"ר מאיר ("אלכס") קהאן ואחרים; עם מנהיגי תנועת העבודה, ד"ר משה סנה, שכיהן כרמ"א (ראש מפקדה ארצית של ה"ההגנה") בימי "הסזון" ו"תנועת המרי העברי" המשותפת ל"ההגנה", אצ"ל ולח"י, אשר ניסה להשפיע על בגין מפקד האצ"ל להפסקת פעולות ארגונו נגד יעדים בריטיים; עם ד"ר יצחק גרינבוים, חבר הנהלת הסוכנות היהודית, עם נתן פרידמן ילין-מור, מראשי לח"י; עם נציגי ארצות אמריקה הלטינית: פרופ' חוזה גרסיה גרנדוס מגווטמלה, אוסוואלדו ארניה מברזיל ואנריקה רודריגס פברגט מאורוגווי שגילו אהדה באו"ם להקמת מדינת ישראל. למעשה, נפגש עמהם בגין כדי לבקש עזרה להצלת חייהם של חברי האצ"ל אשר נידונו למוות בעקבות פריצת כלא עכו. כן נערכו בדירת וקס פגישות בין מנחם בגין לבין עיתונאים ואנשי תקשורת.
במדינת ישראל: ציירת ופסלת.
בשנות השבעים לחייה, פנתה לוקה וקס אל לימודים ויצירה אמנותית בציור ובפיסול. עבודות הפיסול שלה מתארות זיכרונות ילדות ונעורים במזרח אירופה בטרם השואה. לדברי וקס, היא רצתה לשמר את דמותם של היהודים "את אורח חייהם, את עיסוקיהם, את תלמידי החכמים, יהודים מתפללים, נשים מדליקות נרות, בעלי מקצועות שונים ודמויות יהודיות". במסיבת יום הולדתה המאה, מוקפת בחברים וידידים, אמרה וקס: "אני יהודייה בת אלפיים!".
יצירותיה של לוקה וקס הוצגו בתערוכות בגלריות ובמוזאונים ברחבי הארץ. הן מוצגות בתערוכות קבע במוזאון השואה בניר גלים, ביד יצחק בן-צבי בירושלים, במוזאון למורשת עדות ישראל בלוד ובתערוכה לזכר בעלה ישראל, בחדר העיון ע"ש ד"ר אלי תבין במכון ז'בוטינסקי בתל אביב, שם נפתחה בחנוכה תשס"ט 2008.
האמן יואב דגון כתב בפתח אלבום יצירותיה היהודים שלי, כי העבודות מבטאות: "עולם אילם מלא הבעה אקספרסיבית, עדות זועקת שהיוצרת יוצקת אל ברואיה שוב ושוב כדי להאחז בחיים". פרופ' שבח וייס כתב כי "הדמויות מן העיירה הן הסבתא והסבא שלנו, הורינו, הדודות והדודים, הרחוב היהודי, השכונה והעיירה והמחוז". לדבריו, "את כל אלה הנציחה לוקה וקס, מעשה של חסד ואמנות צרופה". בדברי ברכתו לתערוכת הקבע שלה במכון ז'בוטינסקי אמר מנכ"ל המכון יוסי אחימאיר, כי האמנית והתורמת אמנם ספונה בביתה, אך בתוך עמה היא יושבת, שם היא מציירת ומפסלת: "מציירת – פרחים, מפסלת – אך ורק יהודים. היא יצרה אותם, היא אוהבת אותם, קשה לה להיפרד מהם – כי הם 'כל כך נחמדים', כדבריה. יהודים – לא פסלים!"; אחימאיר ציין, כי "מבחינתה, אין זו רק אמנות, אין זו יצירה פיסולית לשמה, זוהי בריאה, שיחזור העולם שהיה ואיננו עוד, עמך בני עמנו, שואבי מים, חוטבי עצים, קוראי ספר, מתפללים עטופים בטליתות, כליזמרים וכליהם בידיהם, רקדנים, לומדי תורה, נשים בלבושן המסורתי, גברים בדלותם – ומי לא?".
לוקה וקס הייתה ל"יקירת העיר תל אביב-יפו" בשנת תשנ"ח 1998. ראש עיריית תל אביב-יפו רון חולדאי כתב בתעודה שהוענקה לה: "ליווית את תל אביב – יפו מראשיתה, ועיצבת את דמותה. הנחת את היסודות להתפתחותה של העיר: תרבות, חברה, תשתית ומסחר. יצקת תכנים והענקת אופי לעיר שהיום מכנים: 'הבירה של מדינת ישראל' ".
תמים בן חמד אאל ת'אני, אמיר קטאר
Syncopy Films
סרטי סינקופי הוא שמם של אולפני הפקות סרטי קולנוע מיסודו של הבמאי כריסטופר נולאן ורעייתו, המפיקה אמה תומאס. השם "סינקופי" נובע מהמונח הרפואי להתעלפות, סינקופה.
הקונגרס הציוני העולמי השני