פלמיני הוא יזם בתחום האנרגיה החלופית והוא הספורטאי העשיר בעולם.
אדוארדו סזאר גספר
אדוארדו סזאר דאודה גספר (פורטוגזית: Eduardo César Daude Gaspar; נולד ב-15 במאי 1978 בסאו פאולו) המכונה אדו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר.
אדו החל את הקריירה שלו בקבוצת קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית. הוא זכה עם המועדון באליפות הליגה ב-1998 וב-1999, ובגביע העולם לקבוצות בשנת 2000.
הוא היה אמור להצטרף לארסנל ב-2000, אך מעברו עוכב לאחר שהתברר כי ברשותו יש דרכון פורטוגזי מזויף. ב-16 בינואר 2001 הוא הועבר לארסנל תמורת 6 מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהצליח לקבל דרכון של האיחוד האירופי בזכות מוצאה האיטלקי של אמו. בתחילת דרכו בארסנל הוא ספג מהלומה רגשית לאחר שאחותו נהרגה בתאונת דרכים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול לסטר סיטי בשנת 2001, אך לאחר 15 דקות נפצע והצליח להשתתף בארבעה משחקים נוספים בעונתו הראשונה בארסנל. הוא היה חלק מההרכב שהוביל את ארסנל לזכייה במגן הקהילה ובאליפות הפרמייר ליג בעונת 2001/2002, ולזכייה בגביע ה-FA ובעונת 2002/2003. בעונת 2003/2004 (בה זכה המועדון פעם נוספת במגן הקהילה) הוא ערך את הופעתו ה-100 בארסנל בכל המסגרות, ולמרות זאת לא היו כל סימנים שהוא ימשיך במועדון לאחר תום החוזה שעליו הוא היה חתום. בסיום העונה זכה עם ארסנל באליפות.
אדו שאף לקבל זימון לנבחרת אנגליה לקראת המונדיאל במקרה שהוא לא יזומן לנבחרת ברזיל, כיוון שהוא הצליח לקבל אזרחות בריטית. התוכניות הללו התבטלו כאשר הוא זומן למשחק מול נבחרת צ'ילה וזומן לסגל לקראת קופה אמריקה 2004. הוא גם נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2005. ברזיל זכתה בשני הטורנירים לאחר שגברה במשחקי הגמר שלהם על נבחרת ארגנטינה. בסך הכל השתתף אדו ב-17 משחקים של נבחרת ברזיל (נכון ל-2009).
אדו החמיץ את תחילת עונת 2004/2005 (בה זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בפעם השלישית ברציפות) כיוון שהיה עם נבחרת ברזיל בקופה אמריקה. בינואר 2005 החלו שיחות עם ולנסיה מספרד, אך לא יצא מהן דבר בפועל כיוון שהנהלת ולנסיה לא יכלה לשלם את הסכום שהנהלת ארסנל דרשה תמורת אדו. במאי 2005 אושר כי אדו יעזוב את ארסנל בקיץ בהעברה חופשית בגלל חוק בוסמן. ב-30 במאי הכריזה הנהלת ולנסיה כי החתימה את אדו על חוזה לחמש שנים. זמן קצר לאחר החתימה הוא נפצע והיה מושבת מפעילות עד 4 באפריל 2006, אז ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 5 - 3 על קדיס.
ב-3 ביולי 2009 הסתיים חוזהו של אדו בוולנסיה, והוא עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט חזר לקורינתיאנס, וחתם על חוזה עד 31 בדצמבר 2011.
אולג לוז'ני
אולג רומנוביץ' לוז'ני (אוקראינית: Олег Романович Лужний; נולד ב-5 באוגוסט 1968 בלבוב שבברית המועצות) הוא מאמן כדורגל אוקראיני. בעבר היה כדורגלן ששיחק בקבוצות דינמו קייב וארסנל .
קריירת משחק.
לוז'ני החל את הקריירה שלו במועדונים סובייטים טורפדו לוצק (1985–1988) וקרפטי לבוב (1988).
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברית המועצות ב-1989, השתתף בשמונה משחקים והחמיץ את ההשתתפות במונדיאל 1990 בעקבות פציעה. לוז'ני חתם בדינמו קייב באותה שנה, וזכה למקום קבוע בעמדת המגן הימני. הוא אף זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה על הישגיו. לוז'ני וקייב זכו בדאבל סובייטי ב-1990, ובין 1993 ל-1999 בשבע אליפויות רצופות של ליגת העל האוקראינית.
לאחר פירוק ברית המועצות הוא שיחק בנבחרת אוקראינה, ובין 1992 ל-2003 השתתף ב-52 משחקים. בתקופה זו לא הצליחה אוקראינה להעפיל למונדיאל או ליורו, ושלוש פעמים הודחה במשחקי הפלייאוף על ההעפלה. לוז'ני הוביל את הנבחרת כקפטן ב-39 משחקים (שיא נבחרת).
במהלך עונת הוא שימש בתפקיד הקפטן של דינמו קייב בליגת האלופות, והוביל את השחקנים לחצי הגמר כשבדרך הם מדיחים את ברצלונה (7 - 0 בסיכום שני המשחקים) ואת ריאל מדריד (3 - 1).
לוז'ני חתם בארסנל בקיץ 1999, לאחר שהרשים את ארסן ונגר במהלך ההפסד של קייב לארסנל בליגת האלופות. הוא הובא על מנת לשמש כגיבוי ללי דיקסון, ולא הצליח לזכות על חשבונו של האנגלי במקום קבוע בהרכב. הוא מעולם לא פתח בהרכב באופן קבוע כיוון שהספרדי-קמרוני לורן הוחתם שנה אחת לאחר מכן כמחליף לטווח ארוך של דיקסון, בנוסף למעמדם החזק של טוני אדמס וקולו טורה. במשך ארבע שנים השתתף ב-110 משחקי ליגה בעמדת המגן הימני או הבלם הקדמי. הוא אף הוביל את שחקני ארסנל בתפקיד הקפטן במהלך משחק של גביע הליגה.
בדצמבר 2000 הוא נכלל ב"נבחרת המאה" של אוקראינה לפי משאל שנערך על ידי השבועון The Ukrainsky Futbol. הוא דורג במקום הרביעי מבחינת מספר הקולות, כאשר לפניו דורגו אולג בלוחין, אנדריי שבצ'נקו ואנטולי דמיאננקו.
בעונת הוא זכה עם ארסנל בדאבל של הפרמייר ליג וגביע ה-FA. משחקו האחרון בארסנל היה בניצחון 1 - 0 על סאות'המפטון בגמר גביע ה-FA של 2003. לוז'ני חתם בוולבס בקיץ 2003. הוא שיחק במשך עונה אחת, אך השתתף רק בעשרה משחקים ושוחרר מהמועדון בקיץ 2004 בעקבות הירידה מהפרמייר ליג.
קריירת אימון.
הוא היה מאמן-שחקן במועדון הלטבי FK ונטה במשך תקופה קצרה ב-2005, אך עזב אותו כיוון שהמועדון נקלע לקשיים כלכליים. לאחר מכן הוא פרש ממשחק פעיל, וביוני 2006 התמנה לתפקיד עוזר המאמן בדינמו קייב.
בעקבות התפטרותו של המאמן הראשי יוז'ף סאבו מונה לוז'ני ב-5 בנובמבר 2007 לתפקיד המאמן הראשי של דינמו. הוא הוביל את המועדון לשלושה ניצחונות ליגה רצופים, כולל 2 - 1 במשחק צמרת הליגה מול שחטיור דונייצק, וגם לחצי גמר הגביע האוקראיני. אולם, במקביל לכך הובסה דינמו במשחקי החוץ של ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד וספורטינג ליסבון, ובמשחק הבית מול רומא. ב-8 בדצמבר 2007 הוכרז כי המאמן החדש של דינמו הוא יורי סיומין, ומספר ימים לאחר מכן הוכרז שלוז'ני יעבוד תחתיו בתפקיד עוזר המאמן.
בשנת 20102 מונה לתפקיד המאמן הראשי של קבוצת טאבריה סימפרופול. בתום עונת 2012\2013 פוטר מתפקידו.
ז'יל גרימנדי
ז'יל גרימנדי (בצרפתית: Gilles Grimandi; נולד ב-11 בנובמבר 1970 בגאפ שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי.
ביוגרפיה.
גרימנדי החל את הקריירה שלו בקבוצת מונקו, וב-1991 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נאנסי במסגרת ליגת העל הצרפתית. הקריירה שלו נקטעה למשך זמן מה בעקבות שירותו הצבאי, אך למרות זאת הצליח להשתתף בתשעים משחקים ולהבקיע שלושה שערים עבור מונקו. הוא שיחק בעיקר בעמדת הבלם הקדמי. הישגיו העיקריים במונקו היו העפלה לחצי גמר ליגת האלופות וגביע אופ"א, וכן זכייה באליפות צרפת בעונת .
בעונה שלאחר מכן הוא עזב את מונקו והצטרף למאמנו לשעבר ארסן ונגר בארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שם במשחק מול לידס יונייטד, וסייע למועדונו החדש לזכות בדאבל כבר בעונתו הראשונה באנגליה. הוא השתתף ב-114 משחקי פרמייר ליג כקשר, בלם קדמי, ומגן-כנף ימני. הוא זכה בדאבל גם בעונתו האחרונה בארסנל ().
ב-2003 חתם גרימנדי בקולורדו ראפידס מה-MLS, אך לאחר משחק קדם-עונה אחד עזב את המועדון ופרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו הוא המשיך לעסוק בתחום הספורט, והתמנה לתפקיד מנהל הכדורגל במועדון ASOA ואלנס מהליגה הצרפתית השלישית. הוא התמנה לתפקיד מאתר הכישרונות של ארסנל בצרפת לאחר שהנהלת ואלנס הגישה בקשה לאישור פשיטת רגל לפני עונת . ביולי 2006 הוא השתתף במשחק מחווה לדניס ברגקאמפ באצטדיון האמירויות.
דייוויד פלאט
דייוויד אנדרו פלאט (אנגלית: David Andrew Platt; נולד ב-10 ביוני 1966 בצ'דרטון שבלנקשייר) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים ונבחרת.
פלאט חתם במנצ'סטר יונייטד ב-1982, זמן קצר לאחר שעזב את בית הספר. הוא חתם על חוזה מקצוען בתחילת עונת 1984/1985, אך שוחרר בהעברה חופשית בינואר 1985 כתוצאה מהחלטה של המאמן רון אטקינסון לצמצם את הסגל. הוא הצטרף לקרו אלכסנדרה מהליגה הרביעית, ותוך זמן קצר זכה למוניטין של קשר מהיר המסוגל להבקיע שערים רבים.
ב-1987 הוא עזב את קרו והצטרף לאסטון וילה, ובעונתו הראשונה בווילה פארק סייע למועדון לחזור לליגה הראשונה. הוא היה אחד השחקנים הטובים ביותר בווילה במשך עונת 1989/1990, וכמעט הצליח להוביל את המועדון לזכייה באליפות. על הישגיו ויכולתו בעונה זו הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית של התאחדות שחקני הכדורגל.
פלאט הופיע בפעם הראשונה בנבחרת אנגליה במשחק הידידות מול נבחרת איטליה ב-1989. הוא אף נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1990. פלאט ישב על ספסל המחליפים בכל משחקי שלב הבתים של המונדיאל, אך עלה כמחליף בתוספת הזמן במשחק שמינית הגמר מול נבחרת בלגיה. הוא הבקיע שער בדקה האחרונה של המשחק, שהיה הראשון בקריירה שלו במדי הנבחרת, וסייע לנבחרת להעפיל לרבע הגמר.
פלאט פתח בהרכב ברבע הגמר מול נבחרת קמרון בעקבות פציעתו של הקפטן בריאן רובסון, והבקיע את השער הראשון בניצחון האנגלי בתוצאה 3 - 2. הוא שיחק גם בחצי הגמר מול נבחרת גרמניה המערבית. פלאט החמיץ הזדמנות נוחה להבקיע שער בזמן ההארכה, והבקיע את הפנדל השלישי בדו-קרב שנערך לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 1 - 1. אולם, שחקני אנגליה החמיצו את שתי הבעיטות הבאות ונבחרתם הודחה מהמשך הטורניר. פלאט גם הבקיע שער בהפסד 1 - 2 לנבחרת איטליה במשחק על המקום השלישי.
לאחר המונדיאל חזר פלאט לתפקיד הקפטן של אסטון וילה. כמו כן, הוא שמר על מקומו בנבחרת אנגליה שמאמנה החדש היה גרהאם טיילור שאימן אותו באסטון וילה. הוא הרבה לשחק בנבחרת בתחילת שנות ה-90, הבקיע 27 שערים ב-62 הופעות, הוא אף היה קפטן הנבחרת לעיתים, אם כי טוני אדמס זכה מספר פעמים לענוד את סרט הקפטן.