לאחר סיום תהליך איחוד המדינה על ידי איאיאסו ב-1603, סגרה השוגונות בהדרגה את המדינה בפני העולם החיצון. ב-1650, מלבד תחנת המסחר ההולנדית בדג'ימה, וסחר מוגבל עם קוריאה וסין, עמדו כל הזרים שנכנסו ליפן בפני גזר דין מוות, וכל היפנים המומרים נרדפו. רובי טנגשימה הוחרמו והושמדו על מנת להשיב את החיילים אל הקטאנה "התרבותית". הוטל איסור חמור על כל היפנים לצאת מיפן, ואלה ששהו באותה עת מחוץ למדינה לא יכלו לשוב אליה. הוטל אף איסור על בניית ספינות בגודל המספיק להפליג למדינות אחרות, ולמעשה נכנסה יפן לתקופת בידוד ממושכת, שבמהלכה נהנו תושביה משגשוג כלכלי ושלום. הייתה זו תקופת אדו, שהגיעה לסיומה רק לאחר שתי מאות וחצי, עם שובם של הזרים ליפן. עם זאת, הפעם היו הזרים מחוזקים בתהליכי תיעוש ואילצו בכוח את יפן להיפתח בפניהם.
שימוש במילה "נאנבאן".
המילה נאנבאן המשיכה להיות בשימוש עד רסטורציית מייג'י, אז החליטה ממשלת יפן להצעיד את יפן לכיוון המודרניזציה וההתמערבות, ויותר לא ראתה במערביים חסרי תרבות. לפיכך את המילה נאנבאן החליפו מילים עדינות יותר, כגון אוֹבֶּייפּו (欧米風), שפירושה "סגנון אירופאי-אמריקאי".
כיום משמשת המילה נאנבאן בהקשר ההיסטורי שלה, מלבד במטבח היפני, שם משמשת המילה לתיאור מאכלים שמוצאם אינם באירופה או באמריקה, ואינם מכילים רוטב סויה או מיסו, אלא מתובלים בקארי ובחומץ. תבלינים אלה אופייניים למאכלים שמוצאם בגואה ובהודו הפורטוגזית.
פרמניו
פיטה מלארק
פיטה מלארק (באנגלית: Peeta Mellark) הוא אחת הדמויות הראשיות בטרילוגיית משחקי הרעב מאת סוזן קולינס. בסדרת הסרטים דמותו מגולמת על ידי השחקן ג'וש האצ'רסון.
על הדמות.
פיטה מלארק הוא בן להורים אופים ועובד במאפייה של הוריו. שמו מקושר הן לשם "פטר", המבוסס על פטרוס הקדוש במסורת הנוצרית, שבתורו ידוע כ"סלע" שעליו נבנתה הכנסייה הנוצרית, והן לפיתה המזרח-תיכונית, הקשורה ככל הנראה למקצועו המשפחתי, אופה. התרגום לעברית כ"פיטה" משמר שתי משמעויות אלו.
פיטה מתואר בספר כנער נאה, בעל שיער בלונדיני ועיניים כחולות. פיטה הוא אדם חברותי ביותר, רוכש חברים במהירות, תמים ומתוחכם בעת ובעונה אחת, בעל ביטחון רב ויכולת להגיד את הדבר הנכון בזמן הנכון, סגנון ציור שחביב בעיני קטניס, הוא גם טוב מול מצלמות. על פי הספר, פיטה התאהב בקטניס אוורדין כאשר הם היו בגן, מהרגע שבו היא עמדה על כיסא ושרה.
פיטה במשחקי הרעב.
בספר הראשון, פיטה וקטניס נבחרו כמיועדים למשחקי הרעב בפעם הראשונה. המדריך שלהם, היימיטץ', הציע להם לדבוק באסטרטגיה בה, כביכול, הם מאוהבים אחד בשני. בריאיון שלפני המשחקים, פיטה הצהיר על אהבתו לקטניס מול כל פאנם ומאז הודבק להם הכינוי "הנאהבים חסרי המזל". קטניס הייתה נסערת מהעובדה שלא הודיעו לה על מעשה משמעותי כמו זה, ולא הבינה שפיטה באמת אוהב אותה, ובשבילו זו לא הייתה רק אסטרטגיה.
לפני תחילת המשחקים, הורה להם היימיטץ' לא להיכנס בשום אופן למרחץ הדמים המתרחש בתחילת המשחק בקרן השפע. פיטה שמר על קטניס בכך שסימן לה לא להשתתף במרחץ הדמים, ובכך הגן על חייה. בתחילת משחקי הרעב פיטה העמיד פנים שהוא כורת ברית עם חבורת הקרייריסטים וקטניס נפגעה קשות ולא האמינה שפיטה יכול להרוג אדם אך לאחר כמה זמן מגלה שהוא עשה מעשה זה כדי להציל אותה.
לאחר כמה זמן מודיעים קברניטי המשחק שיכולים להיות שני מנצחים כל עוד הם מאותו מחוז. קטניס ממהרת למצוא את פיטה. לאחר זמן מה היא מוצאת את פיטה פצוע תחת הסוואה מושלמת. קטניס מטפלת בפציעותיו של פיטה בעזרת תרופה מיוחדת שהיא מקבלת במשתה, ולאחר כמה זמן גם מנשקת אותו, אל המשתה קטניס הגיעה בזכות שסיממה את פיטה בסם שינה כדי שתוכל ללכת. (אחרי הנשיקה ביניהם פיטה התחנן שלא תעזוב אותו).
בין פיטה לקטניס נרקמת אהבה: בעיני קטניס האהבה היא רק בשביל המצלמות, ובעיני פיטה האהבה היא אמיתית.
כעבור כמה זמן, קטניס ופיטה מגיעים לקרן השפע, שם הם פוגשים את קייטו, המיועד האחרון שנשאר. הם רואים אותו בורח ממוטציות של זאבים.
במהלך הקרב במוטציות, פיטה נפצע ברגלו. לאחר שקייטו מת מכריזים קברניטי המשחק שהחוק החדש מבוטל, מה שאומר שאחד מהם- קטניס או פיטה, יהיה חייב למות. קטניס מוציאה את גרגרי היער הקטלניים, מציעה לו להתאבד איתה - והוא מסכים. רגע לפני שהוא אוכל את הגרגרים, קברניטי המשחק מכריזים שיכולים להיות שני מנצחים.
לאחר שפיטה מגלה כי הרומן שקטניס ניהלה איתו בזמן הזירה היה מזויף, הוא נפגע ממנה והם מתרחקים.
פיטה במשחקי הרעב - התלקחות.
לאחר שבסוף "משחקי הרעב" פיטה מגלה את האמת על אהבתה המזויפת של קטניס כלפיו, נוצר ריחוק בין השניים. הספר השני, "התלקחות", מתחיל כחצי שנה לאחר ניצחונם של קטניס ופיטה במשחקים, בעת יציאתם לסבב הניצחון - שזהו סבב בו המנצח מבקר בכל אחד ממחוזות פאנם ובקפיטול. לאחר ביקורם במחוז 11, קטניס והיימיטץ' מספרים לפיטה על אזהרתו של הנשיא סנואו כלפי קטניס: אם היא ופיטה לא יסלקו כל צל של ספק שהם מאוהבים באמת, ובכך יתנו הצדקה למעשה המרדני של קטניס שאיפשר את ניצחונם במשחקי הרעב, יהיו לדבר השלכות חמורות.
פיטה כועס על הסתרת המידע החשוב ממנו, אך לבסוף מסייע לקטניס - בכך שהוא מציע לה נישואין בשידור חי מול כל פאנם.
אומנם השניים מעמידים פנים (לפחות מהצד של קטניס), אך מתפתחת ביניהם מערכת יחסים מיוחדת.
לקראת אמצע הספר, מוכרז הגמול הרבעוני ה-75 שבו המיועדים ייבחרו ממאגר המנצחים הקיים. עבור קטניס, פיטה והיימיטץ' הדבר אומר שקטניס ואחד מהבנים יחזרו לזירה. ביום האסיף, היימיטץ' נבחר ופיטה מתנדב להחליף אותו לצד קטניס, והם נבחרים כמיועדים שוב. הוא מספר בראיון שהם התחתנו בסתר, והיא גם בהיריון ממנו.
בזירה, מטרותיהם של קטניס ופיטה מנוגדות: כל אחד רוצה שהשני יחיה. אך הדבר אינו מתרחש לפי התוכניות שלהם; בסוף הספר מתגלה שמחוז 13, שעד עתה נחשב הרוס, מתפקד ובעיצומו של מרד נגד הקפיטול. קטניס, פיניק וביטי נלקחים מהזירה על ידי רחפת של מחוז 13 בעוד שפיטה, ג'והאנה ואנובאריה (מנצחת ממחוז 2) נלקחים בשבי על ידי הקפיטול.
פיטה במשחקי הרעב - עורבני חקיין.
פיטה נתפס על ידי הקפיטול, ועונה פיזית, רגשית ונפשית. התחושות והזכרונות שלו עוותו בעזרת "צרעות ציד", שגרמו לו לחוות "ציד", במטרה להסית אותו נגד קטניס, מה שגורם לו להאמין שהיא אחראית על מותם של בני משפחתו, חבריו, הרס מחוז 12 ואף ניסתה להרוג אותו פעמים רבות וכי היא אפילו לא אדם, אלא מוטציה. דבר זה מוביל אותו לנסות להרוג את קטניס. הוא נחטף חזרה על ידי אנשי מחוז 13 והפליטים מהמחוזות. הרופאים של מחוז 13 ניסו לבטל את ה"ציד" שנעשה עליו, אבל התהליך היה איטי וגרם לפיטה להרגיש בלבול עז, שבו הוא אינו מסוגל להבחין מה אמיתי ומה לא, במיוחד בכל הנוגע ליחסיו עם קטניס.
כאשר המנצחים באים להילחם נגד הקפיטול, פיטה בא להילחם עמם. למרות העובדה כי חברי הקבוצה לא סמכו עליו, הם עזרו לו להחלים על ידי יצירת משחק שנקרא "אמיתי או דמיוני", שבו פיטה שאל אותם על משהו שהוא מאמין שהוא נכון, והחברים יגיד לו אם הם הזיכרון אמיתי או מוטעה. חברי הקבוצה הגיעו בסופו של דבר למסקנה שקוין שלחה בכוונה את פיטה לקבוצה בה נמצאת קטניס בתקווה שהוא יהרוג אותה מהשפעת ה"ציד", זאת עקב כך שקוין חושבת שקטניס תהיה מתחרה פוליטית נגדה לאחר הניצחון על הקפיטול, אם ינצחו המורדים. במהלך התקפת פתע, פיטה איבד את שפיותו באופן זמני וניסה להרוג את קטניס שוב, אף על פי שיחסיהם החלו להתקרב שנית. בהמשך פיטה היה אחראי למותו של אחד מחברי הצוות שלהם, מיטצ'ל, שאותו זרק בטעות למלכודת במהלך ההתקפה. חברי הקבוצה התווכחו אם הם צריכים להרוג את פיטה, ואפילו פיטה עצמו רצה להתאבד כדי להפסיק לסכן אותם, אבל קטניס לא יכלה לעשות זאת. שהם מגיעים לקפיטול, פיטה עזר לקטניס ולגייל לבצע את נסיונותיהם להיכנס לאחוזה הנשיאותית של הנשיא סנואו.
בסוף הספר, שמתרחש שנים מספר לאחר המרד, מוזכרים פיטה וקטניס כזוג נשואים החיים חיים משותפים במחוז 12 שהוקם מחדש. הם גרים יחד עם שני ילדיהם. פיטה עדיין סובל מפלאשבקים, אבל הם חלשים. לקטניס עדיין יש סיוטים ודאגות לספר לילדיהם על מעורבותם של פיטה וקטניס במשחקים ובמרד, אבל פיטה מרגיע אותה.
החיים של דייוויד גייל
החיים של דייוויד גייל (באנגלית: The Life of David Gale) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 אשר בוים על ידי אלן פארקר ונכתב על ידי צ'ארלס רנדולף. זהו סיפורו של מרצה בקולג' ופעיל ותיק בעמותה נגד עונשי מוות בטקסס שמוצא את עצמו בתא הנידונים למוות אחרי שהורשע באונס וברצח של חברתו. קווין ספייסי, קייט וינסלט ולורה ליני הם הכוכבים הראשיים בסרט.
עלילה.
פרופסור דייוויד גייל (קווין ספייסי) הוא אסיר בתא הנידונים למוות בטקסס. ארבעה ימים לפני הוצאתו להורג, מציע עורך דינו ברקסטון בליו (לאון ריפי) לעיתונאית ביטסי בלום (קייט וינסלט) שלושה ראיונות בני שעתיים בכל מפגש עם האסיר, בתמורה לחצי מיליון דולר. סיפורו של גייל נחשף לקהל הצופים ולעיתונאית עצמה באמצעות סדרת פלאשבקים ארוכה.
גייל הוא ראש המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת אוסטין וחבר פעיל בעמותה שמתנגדת נמרצות לעונש המוות, בטענה שיש כאלה שיומתו אף על פי שהם חפים מפשע. בעימות טלוויזיוני עם מושל טקסס הוא התקשה לתת אפילו שם של אסיר אחד שנידון למוות על לא עוול בכפו.