אלקסיס פטרידיס מהגרדיאן נתן ביקורת מעורבת על האלבום - לדעתו האלבום היה תפל ולא חדשני, אך מבוצע היטב להפליא. ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס תיאר את סוויפט "אחת מכותבי השירים הטובים ביותר של הפופ" ואמר שהאלבום עוצב באלגנטיות, בדומה לאלבום הבכורה. ג'ודי רוזן מרולינג סטון הביעה הערכה לכישרון של סוויפט בכתיבת שירים, בדגש על היכולת שלה ליצור שירים עם כישרון אינטואיטיבי בארכיטקטורת בית-פזמון-גשר, והשוותה אותה למפיקי העל השוודים ד"ר לוק ומקס מרטין. רוזן ייחסה את הקסם המיוחד של סוויפט לשילוב של מקצועיות ושל וידויים אינטימיים ואמיתיים שנראו כאילו נקרעו מיומנה של נערה. ג'ונתן קיף של מסלאנט מגזין האמין כי האלבום מוכיח כי סוויפט מסוגלת לקריירה מוזיקלית ארוכה. עם זאת, הוא היה מאוכזב מהאלבום, כיוון שזה לא כלל ליטושים משמעותיים כקודמו. ג'וש לאב מווילג' ווייס כתב שהמילים בשיריה לא מהוססות, ושסוויפט הצליחה להימנע מ"המלכודות של היומנאי הטיפוסי - בנאליות נדושה ושטויות פסאודו-עמוקות". כריס ריצ'רדס מוושינגטון פוסט העריך את יכולתה ליצור שירים מצליחים וציין שקולה של סוויפט מתאים גם לרדיו דיסני וגם לערוץ הקאנטרי CMT. הוא גם הרגיש שסוויפט היא כותבת שירים מוכשרת, אבל עקביותה הפכה אותם לפעמים לאחידים מדי.
פרסים.
האלבום זכה בשני פרסי גראמי בשנת 2010 בשתי קטגוריות: "אלבום השנה" ו-"אלבום הקאנטרי הטוב ביותר". הזכייה של סוויפט בפרס אלבום השנה הפך אותה לצעירה ביותר שזוכה בקטגוריה (ובכך עקפה את אלאניס מוריסט שזכתה בפרס בגיל 21 עם אלבומה "Jagged Little Pill")"." הוא היה גם האלבום הראשון שזכה בפרס אלבום השנה בפרסי גראמי, בפרסי המוזיקה האמריקאית, בפרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, בפרסי האקדמיה למוזיקת הקאנטרי ובכך הפך לאלבום הקאנטרי המעוטר ביותר בהיסטוריה. בפרסי המוזיקה האמריקאית זכה האלבום גם בפרס אלבום הקאנטרי האהוב ביותר והיה מועמד לפרס אלבום הפופ/רוק של השנה. האלבום זכה בפרס אלבום השנה לזמרת ואלבום הקאנטרי של השנה בפרסי בחירת הנוער וזכה פעמיים בפרס האלבום הנמכר של השנה של איגוד מוזיקת הקאנטרי הקנדי. האלבום היה מועמד לפרס ג'ונו לאלבום הבינלאומי של השנה.
הצלחה מסחרית.
מצעדים שבועיים, תארים ומכירות.
בארצות הברית, כבש האלבום את פסגת מצעד 200 האלבומים של בילבורד עם 592,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון ליציאתו. האלבום נשאר בפסגת המצעד במשך 11 שבועות, התקופה הארוכה ביותר לאלבום בעשור הראשון של המאה ה-21. יתר על כן, הוא נשאר בפסגת המצעד במשך התקופה הארוכה ביותר עבור אמנית קאנטרי, השלישית הארוכה ביותר עבור אמן קאנטרי והשישית הארוכה ביותר על ידי אמנית. מכירות האלבום המשיכו להיות חזקות בכל שאר 2009. האלבום היה האלבום הנמכר ביותר בשנת 2009 בארצות הברית, לאחר שמכר עד סוף שנה זו 3.217 מיליון עותקים, מה שהפך את סוויפט לאמן הצעיר ביותר ולאמנית הקאנטרי הראשונה שמגיעה להישג זה. ההצלחה של האלבום נמשכה שנים לאחר יציאתו. השבוע שהסתיים ב-30 בינואר 2010 היה השבוע ה-52 של האלבום בעשירייה הראשונה במצעד הבילבורד 200, מה שהפך אותו לאלבום ה-18 בתולדות המצעד שנשאר בעשרת הגדולים במשך שנה שלמה והיחיד שעשה זאת בעשור הראשון של המאה ה-21. בסך הכל נשאר האלבום בעשירייה הראשונה 58 שבועות, התקופה הארוכה ביותר לאמן קאנטרי. האלבום נשאר המצעד למעלה מ-230 שבועות. במצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד, נשאר במקום הראשון במשך 35 שבועות לא רצופים. האלבום הגיע למעמד יהלום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). נכון לדצמבר 2017 האלבום מכר יותר מ-10 מיליון עותקים בארצות הברית .
בקנדה, נכנס האלבום למקום הראשון במצעד האלבומים, עם מכירות של למעלה מ-27,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. אף על פי שהאלבום נשאר בפסגת המצעד במשך שבוע אחד בלבד, הוא נשאר בין 15 האלבומים במצעד במשך 67 שבועות והגיע למעמד פלטינה מרובעת מטעם Music Canada עבור משלוחים של למעלה מ-320,000 עותקים. האלבום זכה להצלחה גם מעבר לים. באוסטרליה, הגיע האלבום למקום השני במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה משובעת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) עבור משלוחים העולים על 490,000 עותקים. בניו זילנד, הגיע האלבום למקום הראשון במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה משולשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ) עבור משלוחים של 45,000 עותקים.
האלבום נמכר בלמעלה מ-400,000 עותקים ברחבי אסיה, נכון לפברואר 2011. ביפן הגיע האלבום למקום השמיני במצעד האלבומים, ונשאר במצעד בסך הכל 108 שבועות והגיע למעמד זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ) עבור משלוחים של 100,000 עותקים. בפיליפינים, הגיע האלבום למעמד פלטינה מתושעת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הפיליפיני (PARI) עבור מכירות של 135,000 עותקים, האלבום הבינלאומי שהגיע למעמד הגבוה ביותר אי פעם במדינה זו. האלבום הגיע למעמד פלטינה בסינגפור, בטאיוואן, במלזיה ובאינדונזיה ולמעמד זהב בהונג קונג.
בבריטניה הגיע האלבום למקום החמישי במצעד האלבומים, נשאר במצעד בסך הכל 64 שבועות והגיע למעמד פלטינה מטעם תעשיית ההקלטות הבריטית (BPI) עבור משלוחים של 300,000 עותקים. באירלנד, הגיע האלבום למקום השביעי במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה כפולה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האירי (IRMA) עבור משלוחים של 30,000 עותקים. האלבום זכה להצלחה מועטה יותר בשאר היבשת ונכנס לעשרים העליונים במצעדים של אוסטריה, גרמניה, יוון, נורווגיה, רוסיה ושוודיה.
בסך הכל, נמכר האלבום בלמעלה מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם.
מצעדי סוף השנה.
במצעדי סוף השנה בארצות הברית הגיע האלבום למקום ה-66 במצעד האלבומים הכללי בילבורד 200 ולמקום ה-13 במצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד בשנת 2008. בשנת 2009 כבש האלבום את המקום הראשון בשני המצעדים. בשנת 2010 הגיע האלבום למקום השביעי והשני בהתאמה, בשנת 2011 הגיע למקום ה-88 וה-42 בהתאמה ובשנת 2012 הגיע למקום ה-126 במצעד הבילבורד 200.
בקנדה הגיע האלבום למקום השני בשנת 2009 ולמקום ה-14 בשנת 2010. באוסטרליה הגיע האלבום למקום הרביעי ב-2009 ולמקום ה-17 ב-2010. בניו זילנד הגיע האלבום למקום השני ב-2009 ולמקום ה-31 בשנת 2010. בבריטניה הגיע האלבום למקום ה-46 ב-2009 ולמקום ה-122 ב-2010.
ביפן הגיע האלבום למקום ה-75 בשנת 2010.
מצעדי סוף העשור וכל הזמנים.
במצעדי סוף העשור הראשון של המאה ה-21 הגיע האלבום למקום ה-56 בארצות הברית ולמקום ה-87 באוסטרליה.
במצעד כל הזמנים של בילבורד שנערך בסוף שנת 2015, דורג האלבום במקום הרביעי.
דייוויד פרובל
דייוויד אהרון פרובל (באנגלית: David Aaron Proval; נולד ב-20 במאי 1942) הוא שחקן יהודי אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידו בסדרה "הסופרנוס" בתור ריצ'י אפריל ובזכות תפקידיו בסרטים "רחובות זועמים", "ארבעה חדרים" ו"המצור".
ביוגרפיה.
פרובל נולד בברוקלין, ניו יורק למהגרים יהודים רומנים, בנה של השחקנית הרומנייה קלרה כץ.
החל את דרכו כשחקן תחת בימוי של מרטין סקורסזה בשנת 1973 בסרט הפשע "רחובות זועמים", בו שיחק פרובל בתפקיד הפושע הצעיר טוני לצידו של רוברט דה נירו.
ב-1994 השתתף פרובל בדרמה "חומות של תקווה" בתפקיד האסיר סנוז.
ב-1995 שיחק בסרט "ארבעה חדרים" בעלילה השנייה בתפקיד הבעל המתעמת עם המשרת בבית המלון טד (טים רות'). ב-1998 שיחק במותחן הפעולה של אדוארד זוויק "המצור" בתור הסוכן הפדרלי דני סאסמן.
בשנת 2000 התפרסם פרובל כשחקן טלוויזיה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "הסופרנוס" בתפקיד הגנגסטר ריצ'י אפריל. דמותו של אפריל הייתה לאחת מהדמויות האכזריות בתולדות התוכנית. בנוסף השתתף כשחקן אורח בקומדיית המצבים "כולם אוהבים את ריימונד" בתור מרקו פוגגנולו.
פולמוס מכניסי רחמים
הפולמוס סביב אמירת הפיוט מכניסי רחמים הוא מחלוקת הלכתית, חוצת ארצות, שהחלה עוד בתקופת הראשונים, ונושאה הוא השאלה האם יש לומר בתפילת הסליחות של הימים הנוראים את הפיוט "מכניסי רחמים", או שמא הדבר הוא בבחינת איסור.
רקע.
מחברו של הפיוט "מכניסי רחמים" אינו ידוע, עובדה המעוררת חשד באשר לאותנטיות שלו מחד; עם זאת, הפיוט הוא קדום ביותר, ומופיע כבר בסידורו של רב סעדיה גאון, דבר המלמד על חשיבותו מאידך.
הבעייתיות, לדעת המתנגדים, היא בכך שהפיוט אינו פונה ישירות לקב"ה, אלא למתווכים (מכניסי רחמים, מכניסי תפילה, משמיעי צעקה וכו'), דבר המנוגד לעיקר החמישי בשלושה עשר עיקרי אמונה שכתב הרמב"ם.
בתקופת הראשונים, החלו הרהורים בקרב חכמי ישראל, אם ראוי לומר פיוטים המכוונים אל המלאכים, אך אף אחד לא אסר את אמירתם. מי שהעלה את הספקות על הכתב, כגון: צדקיה בן אברהם, מנחם ציוני, או מהר"י ברונא, קבעו כי אין כל פסול באמירת הפיוט, ואין בו משום שיתוף שם שמים.
הראשון שהביע את התנגדותו בכתב היה רבי יוחנן טרייוויש. אמנם את פיוט זה לא מצא לנכון לאסור, שכן: .
אך על שאר הפיוטים שאינם מכוונים לקב"ה, כתב בחריפות:
תפילות למלאכים ולמשרתי עליון.
בסדר התפילות והסליחות לימים הנוראים מופיעים עוד פיוטים רבים, אשר אינם מופנים לקב"ה, אלא למלאכים, למידות, לאבות, לידידי ה', ועוד. פיוטים אלו נכתבו על ידי משוררים ידועים, בדורות קדומים, ומצויים בספרי התפילה.
דעותיהם של ראשונים ואחרונים.
עוד בתקופת הראשונים, ובמשך דורות, עמד הפיוט "מכניסי רחמים" במרכזו של פולמוס, בו השתתפו רבים מחכמי ישראל. נושא המחלוקת היה האם מותר לומר את הפיוט, או שהדבר אסור, שכן הפיוט מעיד על חוסר אמונה.
שורש הבעיה הוא, היותו של הפיוט סותר לכאורה את העיקר החמישי, משלושה עשר עיקרי אמונה של הרמב"ם: