אף שהוא אינו נחשב לאמן מהמעלה הראשונה, היה לו כישרון מיוחד בהוראה והייתה לו השפעה רבה על הציור ההיסטורי הרוסי. בין תלמידיו הידועים ביותר נמנים אנדריי איוואנוב, ואסילי שבייב ואלכסיי יגורוב.
הוא גם היה ממייסדי ההיסטוריוגרפיה של האמנות הרוסית, החל במאמרו "מידע היסטורי קצר על כמה אמנים רוסים" במהדורת 1804
בצוואתו הוריש 15,000 רובל לאקדמיה.
הוסטל 2
שלום אייגר
שלומי אייגר הוא ספורטאי ספורט נכים פאראלימפי.
ביוגרפיה.
אייגר נפצע בגיל 9 בתאונת משחק עם מאגר נשק שנמצא בקרבת מקום מגוריו בבת ים. בתאונה נפגע אנושות מטיל לאו שגרמה לקטיעת רגלו.
בצעירותו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים של איל"ן בענפי ספורט שונים והתמקצע בתחום השחייה. לקראת המשחקים הפאראלימפיים של 1992, בגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בשחייה.
מדליית ארד פאראלימפית.
ב זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם חנוך בודין, שלמה פינרד וערן שמש בתוצאה של 4:19.38 דקות, אחרי ארצות הברית (4:13.23 דקות) וגרמניה (4:14.13 דקות). נוסף לכך, סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.69 דקות, במקום 26 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 31.46 שניות ובמקום 28 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.27 דקות.
ב סיים במקום 12 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.64 שניות, במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:06.16 דקות, במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:16.27 דקות, במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם חנוך בודין, רון בולוטין ואוריאל מוזס בתוצאה של 4:52.94 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, ביחד עם חנוך בודין, רון בולוטין, אוריאל מוזס וערן שמש בתוצאה של 4:17.69 דקות.
חיים אישיים.
אייגר עובד רשות הטבע והגנים, מדריך רכיבה בעמותת אתגרים, מרצה לבני נוער ולמבוגרים ,נשוי ואב לשלוש בנות.
הטיהור 2
הטיהור 3
משה פיינסוד
משה פיינסוד (נולד ב-29 ביולי 1938) הוא רופא ומדען ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה, רופא מומחה בתחום הנוירוכירורגיה, חוקר ההיסטוריה של מדעי המוח ומייסד תחום מחקר זה בישראל.
קורות חיים.
משה פיינסוד נולד בירושלים בשנת 1938, בנם של ישעיהו פיינסוד (אחיינה של חסיה פיינסוד-סוקניק ובן דודם של יגאל ויוסי ידין) ושושנה לבית אפלבוים. הוא למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. בנעוריו קיווה לעסוק בהיסטוריה אך כדי להרחיב את אופקיו למד במגמה הביולוגית. לאחר השרות הצבאי החל את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1966 החל משה פיינסוד את התמחותו בנוירוכירורגיה בביה"ח האוניברסיטאי הדסה בירושלים. במהלך הלימודים וההתמחות עסק גם בחקר הפעילות החשמלית של המוח בעזרת פוטנציאלים מעוררים (sensory evoked potentials). בשנים 1972 עד 1974 התמחה בנוירואופתלמולוגיה וביישום קליני של טכניקת הפוטנציאלים המעוררים במחלקה הנוירוכירורגית באוניברסיטת קליפורניה שבסן פרנסיסקו.
בשנת 1981 נבחר משה פיינסוד לעמוד בראש המחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי רמב"ם בחיפה. במלחמת לבנון הראשונה ובמלחמות שבאו אחריה, הופנה הרוב המכריע של פצועי הראש למחלקה שבניהולו, ועיקר הפעילות הקלינית והמחקרית של פיינסוד וצוות הרופאים היה בטיפול בפצועים תוך שימוש בטכניקה החדשה של דימות בטומוגרפיה ממוחשבת (CT) ואמצעי ניטור נוספים ביחידה לטיפול נמרץ נוירוכירורגי. לקראת תום הפעילות הקלינית החל לעסוק בהיסטוריה של הרפואה ובעיקר בהיסטוריה של מדעי הנוירולוגיה.
משה פיינסוד נשוי לרחל (לבית היילפרין) בוגרת הפקולטה לרפואה בירושלים, העוסקת בפסיכיאטריה של קשישים. לזוג חמישה ילדים ועשרים נכדות ונכדים.
פעילות אקדמית.
עם תום פעילותו הקלינית, בצאתו לגמלאות, נטל על עצמו פיינסוד בהתנדבות את חידוש ההוראה של היסטוריה של הרפואה בפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה, והחל להעביר קורס בתחום.
בכל שנה מקיים משה פיינסוד יום עיון בנושא היסטוריה של מדעי הנוירולוגיה שבו משתתפים מיטב החוקרים והעוסקים בתחומי היצירה על השתקפותם של מדעי הנוירולוגיה וחקר המוח במגוון הפעילויות האנושיות. יום העיון מתקיים ברציפות במשך עשרים שנים. בשל מגפת הקורונה, בשנת 2020 עבר הכנס להיות משודר בטכנולוגיה מקוונת.
במקביל החל משה פיינסוד להיות פעיל בחברה הבין לאומית להיסטוריה של מדעי הנוירולוגיה, היה לחבר המערכת של כתב העת Journal of the history of the Neurosciences בתחום הנוירוכירורגי, הרצה בכל כנסי החברה וב-2012 זכה באות כבוד על מפעל חיים.
בשנת 2019, בגיל 81, הוענק למשה פיינסוד תואר דוקטור נוסף מהטכניון, והוא היה המבוגר ביותר מבין מקבלי התואר באותה השנה. התואר הוענק לו לאחר שהשלים דוקטורט נוסף שעסק בהיסטוריה של מדידת טמפרטורת המוח. כיום הוא ממשיך בהוראה ובמחקר.
פרופ' משה פיינסוד כתב 182 מאמרים בתחום הנוירוכירוגיה וההיסטוריה של הרפואה.
מאז הצטרפותו לפקולטה לרפואה בטכניון, משביע פרופ' פיינסוד את בוגרי הפקולטה לרפואה ב"שבועת הרופא העברי", שאותה חיבר מורו וחותנו פרופ' ליפמן היילפרין והיא השבועה הנהוגה בכל הפקולטות לרפואה בישראל.
משה פיינסוד, יחד עם אהרון בלר ואברהם סהר, היה מראשוני איבחון הקשר שבין הקרנות לגזזת בילדות בשנות ה-50 בישראל לבין הופעתם של גידולי מוח, מנינגיומות בבגרות.
מחקרים.
מחקריו של פרופ' משה פיינסוד עוסקים בתחום ההיסטוריה של מדעי הנוירולוגיה. ברבות מהעבודות מובלטת דמותו של דומיניק ז'אן לארה, הכירורג הראשי של צבא נפוליאון שהקדים את זמנו בתובנות הנוירואנטומיה. מחקרים נוספים עוסקים בדמות הרופא בימי הביניים, בשבועת הרופא בישראל ובמחברה פרופ' ליפמן היילפרין, ובהתפתחות הרפואה בארץ ישראל.
הכלה של צ'אקי
מדה גרוטלנד
סולבייג קריי
ברנרדה בורנוביץ'
אדולף דס קודרה
גילס ברנס
אנטי אמריקניזם
החי בקנדה
הפאונה של קנדה כוללת מגוון מינים של בעלי חיים ממוצא נארקטי, שלרוב מותאם לחיים באקלים הממוזג, לסביבות טונדרה או אף לאקלים קוטבי ובימים הפאונה הן של האוקיינוס האטלנטי, של האוקיינוס השקט ושל האוקיינוס הארקטי. עם זאת למרות גודלה (המדינה השנייה בעולם אחרי רוסיה), הפאונה בה כוללת מעט יחסית מינים ביחס למדינות אחרות. רוב בעלי החיים שייכים גם לפאונה של ארצות הברית, למעט האזורים הדרומיים.
בקנדה ישנם 200 מיני יונקים טבעיים, מעל 460 מיני עופות, 43 מיני זוחלים, 43 דו-חיים ו-1,200 מיני דגים. לפי הסקר הביולוגי של קנדה ישנם גם 55,000 מיני חרקים ו-11,000 מיני עכבישנים.
כ-500 מינים נמצאים בסכנת הכחדה ורשומים כמאוימים ב"חוק המינים הפגיעים" של ממשלת קנדה (Species at Risk Act). בנוסף ישנם עוד 30 מינים שנכחדו מאז הגעת המתיישבים האירופאים לקנדה. עם זאת רוב החיות בקנדה (למלה מ-65% מהמינים) נחשבים לבטוחים ואינם בסכנה, חלקם לאחר הצלחה של תוכניות שיקום.
בנוסף לפאונה הטבעית הובאו מספר מינים פולשים, לרוב ממוצא אירו-אסייתי בידי האדם.
הפאונה.
יונקים.
בקנדה ישנם 200 יונקים בני שש סדרות (טורפים לרבות טורפים ימיים, מכפילי פרסה, לווייתנאים, מכרסמים, ארנבאים, אוכלי חרקים ועטלפים) נוסף על המין אופוסום וירג'יניה שהוא יונק הכיס היחיד בקנדה (סביב הגבול עם ארצות הברית).
יונקים גדולים מקנדה נפוצים סביב היערות והערבות הטבעיות וכוללים את האייל הקנדי ועדרי ביזונים (למשל ביזון היערות הכבד), אייל הקורא, מספר יעלים, זאבים, דובים חומים, שונרים ופומות. טורפים נפוצים כוללים את הקויוט, שועלים, גירית אמריקאית, לוטרות וסביב החופים ישנם אריות ים וכלבי ים שונים. מבין המכרסמים נפוצים מיני מרמיטה ושאר סנאיים, בונה קנדי - אשר נבחר ליונק הלאומי של קנדה (לצד סוס קנדי), סמרן מקריס והאונדטרה. בימים שוחים לווייתנאים שונים.
יונקים רבים בקנדה מתאימים לתנאי הטונדרות או אף הקטבים, ביניהם יש את שועל השלג, גרגרן, אייל הצפון, זאב ארקטי, ניבתן, כבש מושק והרבה יונקים ימיים כמו הניבתן, החדשן או הלבנתן וכן דוב הקוטב, הגדול שבטורפי היבשה.
עופות.
ישנם 460 עופות שונים, הדומים לעופות אזורי צפון אירואסיה למעט של בני מספר משפחות אמריקאיות (קוליבריים, קונדוריים, פזאיים, טירניים, שלווים אמריקנים, חקייניים, סבכי העולם החדש וקרדינליים).
מבין העופות בולטים מיני חופמאים, ציפורי שיר שונות, ברנטה קנדית, מספר ברבורים וינשופים כמו לילית שלג החיה בצפון הרחוק. עופות כמו עגור קנדי היו נדירים בקנדה אך הוקמו עבורם מספר אזורי שימור, ביניהם הפארק הלאומי ווד באפלו.
בקנדה ידועים שלושה עופות, המתרבים רק בקנדה: אווז רוס, עגור קנדי והמין "Zonotrichia querula", וייתכן שגם המין הנכחד ברווז לברדור.
זוחלים ודו-חיים.
בקנדה יש רק 43 מיני זוחלים ומספר שווה של דו-חיים, זאת מאחר שהאקלים הקר מקשה עליהם להתפשט. למעשה ישנם מספר מחוזות בצפון שאין בהם כלל זוחלים ודו-חיים.
מבין הזוחלים ישנם מינים קטנים יחסית ואין כלל תנינים או נחשי ענק, אף שמספר צבי ים מקננים על החופים. המין "Charina bottae" מתת-משפחת החנקוניים הוא הנציג היחיד של החנקיים בקנדה ומצוי רק בדרומה. לאורך המדינה ישנם מספר זעמניים כמו נחש בירית ונחש מים צפוני וכן כמה צפעיים כמו העכסן הפסיפי, המצוי לאורך קולומביה הבריטית. בקנדה ישנם רק 6 מיני לטאות ו-12 מיני צבים שהנפוץ מביניהם הוא צבגון מצויר.
מבין הדו-חיים ישנם מספר סלמנדרות, סלמנדרות חפרפרת כמו סלמנדרה צפון-מערבית וכמה חסרי זנב בני 5 משפחות (קרפדיים, צפרדעיים, אילניתיים, חפריתיים אמריקאים ואסקפיים). צפרדע העץ היא מהמינים המותאמים ביותר לקרה והמצפינה שביניהם.
דגים.