ב-2009 ביים במשותף עם שירי ארצי את הסרט התיעודי "הילדים מהכיתה שלי", ששודר ביס דוקו.
לימד במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן ושימש כיועץ אמנותי לסדרת הנוער "חצויה" ששודרה ב-HOT ונמכרה למדינות רבות.
ב-2010 ביים הורוביץ את סרטו העלילתי הראשון, "רוק בקסבה". הסרט מגולל את קורותיה של פלוגת חיילים בשירות סדיר שנשלחת למחנה הפליטים שאטי ברצועת עזה בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה. הורוביץ כתב את התסריט ביחד עם גיא מאירסון. הסרט צולם בג'סר א-זרקא ובקלנסוואה ומשחקים בו יון תומרקין, אנחל בונני, הנרי דוד ולביא זיטנר. זוהי קופרודוקציה ישראלית-צרפתית, שנעשתה בתמיכת Arte, ערוץ 10 וקרן רבינוביץ'. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2012 והיה מועמד לשמונה פרסי אופיר, ביניהם הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר. הסרט השתתף בפסטיבל ברלין 2013 וזכה בו בפרס ה-C.I.C.A.E.
במרץ 2013 זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל בראגמו באיטליה.
ב-2011, במקביל לעריכת "רוק בקסבה", ביים חלק מהדרמה הקומית "תנוחי" ששודרה ב-HOT.
במאי 2012 נבחר הורוביץ ליו"ר איגוד הבמאים. הוא החליף את רני בלייר, שכיהן בתפקיד במשך ארבע וחצי שנים. הורוביץ כיהן בתפקיד חמש שנים.
ב-2014 הורוביץ מנכ"ל את גלובוס גרופ הפקות והפיק את הסרט הגו גו בויז שהוצג לראשונה בפסטיבל קאן 2015 במסגרת הרשמית.
ביים את הסדרות - מחשב מסלול מחדש, נעלמים, והמלאך השומר שלי.
ב-2020 הצטרף לפרויקט "רצים למשנה" וביים את העונה השלישית, הרביעית והחמישית בסדרת הילדים.
יריב הורוביץ הוא אב לבן ומתגורר בתל אביב. אדם, אחיו הגדול, היה בסיסט להקת נושאי המגבעת.
קישורים חיצוניים.
על הסרט "רוק בקסבה":
סקופיה (פירושונים)
יעקב אשר גוטרמן
יעקב אשר גוטרמן (נולד בשנת תשכ"ג, 1963) הוא ראש עיריית מודיעין עילית.
ביוגרפיה.
נולד בבני ברק למשפחה מחסידות אלכסנדר. למד בישיבת פוניבז', והוסמך מאוחר יותר לרבנות. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק והיה מבקר רוחני בעיתון יתד נאמן. בשנת 1996 נכנס לפעילות פוליטית בדגל התורה כאיש אמונו של הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, וכיהן כעוזרו של ח"כ אברהם רביץ.
בשנת 2000, לאחר סיום כהונתו של יוסף שוינגר, התמנה כמועמד יחיד וללא בחירות לראשות מודיעין עילית. מאז מכהן בתפקיד ברצף ונבחר כמועמד יחיד ללא בחירות בשתי מערכות הבחירות הבאות (2004, 2008).
גוטרמן יזם הקמת שכונות נוספות בעיר. בשנת 2005 יזם הקמת מרכזי תעסוקה לנשים בעיר, אשר תרמו רבות לפיתוחה של העיר ומועסקים בהם כאלף נשים.
בשנת 2005 נחקר גוטרמן על ידי היחידה הארצית לחקירת הונאות במשטרה בחשד לזיוף מסמכים, קבלת שוחד בחירות ואי-סדרים כספיים במועצה שבראשותו. כמו כן נחשד כי היתרי הבנייה לשכונה חדשה במודיעין עילית ניתנו על ידו שלא כחוק. בשנת 2010 המליצה המשטרה להעמידו לדין בחשד לאיומים על מועמדים אחרים במערכת הבחירות המוניציפליות שהתקיימה בשנת 2008 במטרה להסיר את מועמדותם, אך לא הועמד לדין מחוסר ראיות בתיק.
גוטרמן היה מועמד ברשימת יהדות התורה מאז הבחירות לכנסת ה-15. בבחירות לכנסת ה-18 וה-19 הוצב במקום השמיני, אך לא נבחר.
משנת 2004 הוא מכהן כיו"ר דירקטוריון החברה לפיתוח משאבי אנוש - החברה למשק וכלכלה. בשנת 2013 היה חבר דירקטוריון בית החולים מעייני הישועה בבני ברק עד יוני 2014 אז מונה דירקטוריון חדש.
בשנת 2013 (תשע"ד) נערכו לראשונה בחירות לעיריית מודיעין עילית וגוטרמן נבחר לקדנציה רביעית, ברוב של 85.5 אחוזים. מולו התמודד אברהם ברגר, נציג מפלגת בני תורה.
משנת 2015 משמש כחבר במועצה הציבורית של המכון החרדי למחקרי מדיניות.
משפחתו.
נשוי לבתו של הרב מרדכי זיידל לודמיר מירושלים, מצאצאי רבי שניאור זלמן מליאדי בעל התניא והשו"ע, מייסד חסידות חב"ד ובנו ממלא מקומו, רבנו דובער הרבי האמצעי.
בתו הבכורה נשואה לבנו של הסופר הרב שלום מאיר ולך.
קפיטנו
Capitano Spavento from the series Commedia Dell'Arte
קפיטנו (במקור: Il Capitano) הוא אחד מדמויות האדונים של הקומדיה דל'ארטה. מקור הדמות בעת העתיקה, לדוגמה "החייל הרברבן" מאת פלאוטוס. הקפיטנו רברבן, שחצן, סוואגר מתפאר בגבורתו, חייל לשעבר, אך פחדן גדול. הוא גנדרן, ובאיטליה הוא בדרך כלל ספרדי או צרפתי, כלומר: לא מכאן. לפעמים הוא אכזר. הוא נושא חרב או פגיון, בדרך כלל בתוך נדן ארוך, המסכה שלו חומה או שחורה, עם אף גדול ומחודד. הבגד הדוק, עם פסים, או בצבע אחד.
פנטלונה
פנטלונה (באיטלקית: Pantalone) הוא אחת מהדמויות החשובות ביותר בקומדיה דל'ארטה. פנטלונה הוא סוחר קשיש, קמצן באופן קיצוני. לעיתים קרובות אב המשפחה, אביהם של אחד מזוג האוהבים, פעמים רבות חושק בנערה צעירה ומתחרה במחזר צעיר שלה, שלעיתים הוא בנו. מערכת יחסים נוספת של פנטלונה היא עם משרתו המשמש גם כמתווך ושליח. המשרת משבש את שליחויותיו של אדונו ובין השניים מתפתחים דיאלוגים משעשעים, בהם תמיד ידו של המשרת על העליונה. פנטלונה הוא גלגול של דמות הפאפוס מן הקומדיה היוונית הקלאסית וקומדיית האטלן.
מקור השם.
באופן מקורי בקומדיה דל'ארטה פנטלונה מייצג את וונציה ומדבר בעגה ונציאנית. ייתכן ששמו מושפע משמו של פנטלאון הקדוש, קדוש עממי אהוב בוונציה. מאידך, פירוש המילה פנטלונה באיטלקית: מכנסיים, שכן במכנסיו נמצאים הכסף מחד, והתאווה מאידך.
מאפיינים ועיצוב הדמות.
זקן, קמצן, חשדן - אך עם זאת, דמויות המחזה האחרות תמיד ירמו אותו. בעבר היה דמות מכובדת בעלת חשיבות ("איל מניפיקו" - Il mgnifico, "הנהדר") אך ירד מגדולתו עם זקנתו, המביישת את נעוריו. נושא את ארנק הכסף שלו על חלציו כמו מגן אשכים, לסמן שכספו מפצה על האין-אונות שלו בחיזורו אחר הנערה הצעירה. בשלבים המאוחרים יותר של התפתחות הקומדיה דל'ארטה, במאה ה-18, החלה דמותו להפוך למלומדת יותר ולשלב ציטוטים מהספרות הקלאסית.
באופן מסורתי חובש מסכת חצי-פנים (שאינה מכסה את הפה) בעלת אף ארוך ומכופף. זקנו מחודד והילוכו כפוף. בגדיו אדומים ומכנסיו צמודים לגוף, מעילו שחור ונעליו צהובות ומחודדות.
פיארו
ארלקינו
ארלקינו (באיטלקית: Arlecchino, בצרפתית: harlequin) הוא אחת מדמויות המשרתים בקומדיה דל'ארטה.
היסטוריה.
לא ודאי מנין באה הדמות. התיעוד הראשון של הופעתה על הבמה הוא משנת 1262 במחזה "Jeu de la Feuillière" מאת אדם דה לה האל. הבליטה המופיעה במצח המסכה מצביעה על ההתפתחות המאוחרת יותר, אך מזכירה גם משהו שדוני, שטני, מה שמחזק את התאוריה על מקור זה של הדמות. hellecchino הוא שטן קטן באיטלקית. דנטה אליגיירי מציין בשיר ה-21 של האינפרנו של "הקומדיה האלוהית" שדון בשם ארלקינו. למרות שמו, ארלקינו של הקומדיה דל'ארטה אינו מרושע, אלא ערמומי ותחבולן, ומסייע לאוהבים צעירים לגבור על המכשולים בדרכם. את העיצוב הסופי של המסכה קיבל ארלקינו על ידי השחקן טריסטנו מרטינלי, ששייך את ארלקינו להרי ברגמו.
תלבושת.
התלבושת האופיינית של ארלקינו נוצרה מאוחר יותר: מעוינים בשני צבעים מתחלפים, שחור ואדום בדרך כלל. במהלך הדורות הופיעה הדמות לעיתים קרובות בלבוש ליצן, בוואריאציות שונות. לכובע לא הייתה צורה קבועה.
אופי.
ארלקינו הוא אנרגטי ובעל תחבולות; זריז ואקרובטי, מעין ליצן ערמומי. כמשרת הוא יודע לתמרן את מעסיקיו ולהשיג את מטרתו. יש בו שילוב של פשטות עממית, גסות וחספוס ביחד עם שנינות, לבביות וחן. הוא מחזר אחר שותפתו לתחבולות, קולומבינה, אך גם אחרי משרתות אחרות. מאופיין גם בכך שהוא תמיד רעב וצמא.
כמה אנשים צריך כדי להחליף נורה שרופה
כמה אנשים צריך כדי להחליף נורה שרופה?
Some Nights (שיר)
Some Nights הוא שיר של להקת הרוק האלטרנטיבי פאן. השיר יצא לאור ב-4 ביוני 2012 כסינגל השני ושיר הנושא של אלבום האולפן השני של הלהקה, הנקרא אף הוא Some Nights. השיר נכתב על ידי ג'ף באסקר, נייט רוס, אנדרו דוסט וג'ק אנטונוף. השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם והגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100. זהו השיר השני של הלהקה שהגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד זה, והשיר השני של הלהקה שזכה למעמד פלטינה בארצות הברית.
זיכרון מודחק
זיכרון מודחק (או זיכרון מודחק-משוחזר) מתייחס לחוויה שאנשים לכאורה לא מסוגלים לשחזר, מכיוון שההיזכרות בהם תגרום למצוקה רגשית קיצונית. מדובר על זיכרון של אירוע שאינו נגיש (או שלא היה נגיש משך תקופה מסוימת) למודעות. המצדדים ברעיון הזיכרון המודחק טוענים שכאשר קיים מידע רגשי בעוצמה טראומתית, חלק מהאנשים לא מסוגלים לעבד אותו באופן מודע, ולכן הוא הופך ללא מודע ונשכח. לטענתם, לאחר תקופת זמן, הזיכרון המודחק יכול להפוך לזיכרון משוחזר (recovered memory) ולחזור להיות נגיש למודעות. המתנגדים לרעיון טוענים שאם זיכרון מופיע לראשונה לאחר תקופה ארוכה, במיוחד אם הדבר קורה לאחר טיפול פסיכולוגי, הוא ככל הנראה זיכרון כוזב. בעוד שחלק ניכר מהציבור ומהפסיכולוגים הקליניים מאמינים ברעיון הזיכרון המודחק, רוב החוקרים בתחום הזיכרון והפסיכולוגיה הקוגניטיבית דוחים אותו.
בעקבות המחלוקת בנוגע לאמיתות התופעה, הוחלף המושג זיכרון מודחק במונח אמנזיה דיסוציאטיבית (dissociative amnesia), המתפתחת בעקבות אירועי טראומה או דחק טריים. בדומה למושג זיכרון מודחק, גם המושג אמנזיה דיסוציאטיבית נתון במחלוקת.
היקף הדיווח על התופעה.