בין התאוריות שהוצעו בשביל לשלב את הגרוויטציה עם תורת הקוונטים וההבנה הפיזיקלית לגבי אופי הכוחות הבסיסיים האחרים בולטות תורת המיתרים, הגורסת כי החלקיקים היסודיים ביותר אינם נקודתיים, וכבידה קוונטית לולאתית.
תורת השדות הקוונטית מנבאת את קיומו של חלקיק המשמש כנשא של כוח הכבידה. החלקיק ההיפותטי מכונה בשם גרביטון. אם הוא קיים, אמור להיות לו ספין 2 וחוסר מסת מנוחה.
עידוש כבידתי.
על פי היחסות הכללית, קיומה של מסה מעקם את המרחב, ולכן משפיע גם על קרני האור ומעקם את מסלולן. על פי מיתוס נפוץ, ניבוי זה הביא לאישוש הראשון של תורת היחסות בשנת 1919, כאשר בעת ליקוי חמה נצפה כוכב שהיה אמור להיות מוסתר על ידי השמש, אם כי למעשה תוצאות הניסוי לא היו חד משמעיות.
גופים שמימיים מסיביים יותר, כמו גלקסיות, צבירי גלקסיות, או קוואזרים, יכולים לגרום לגופים שנמצאים מאחוריהם להראות כמה פעמים, או להראות כטבעות המקיפות את הגוף. איינשטיין חזה תופעה זו, אולם היא התגלתה רק בשנות ה-70 של המאה ה-20.
גלי כבידה.
תורת היחסות הכללית מנבאת כי כפי שתאוצת מטענים גורמת להיווצרות גלים אלקטרומגנטיים, כך גם תאוצה של מסות צריכה לגרום להיווצרות גלי כבידה. בגלל חולשתו היחסית של כוח הכבידה, גלים אלו חלשים מאוד וגילויים התאפשר רק ב-2015 על ידי צוות המחקר LIGO שהשתמשו במכשור שנבנה במיוחד לצורך זה, כפי שהתפרסם ב-2016.
מדפסת
מַדפסת היא חומרת מחשב ומשמשת אמצעי פלט של תדפיס כתב או גרפי על גבי גיליון נייר, מעטפה, שקף ועוד.
מדפסת יכולה להתחבר למחשב אישי ולשמש חלק מחומרת הפלט שלו או לחלופין לשמש מדפסת רשת המשרתת משתמשים רבים. החיבור הנפוץ בין המחשב והמדפסת הוא חיבור בכבל תקשורת אולם בחלק מהמדפסות קיים ממשק תקשורת אלחוטי.
קיימים ארבעה סוגים עיקריים של מדפסות הנבדלות בשיטת העברת הדיו למצע המודפס:
תולדות המדפסת.
בשנות ה-80 הייתה מדפסת הסיכות הנפוצה ביותר, בשימוש הביתי והעסקי, וזאת בשל עלותן הנמוכה ביחס לטכנולוגיות ההדפסה האחרות באותה התקופה.
בשנות ה-90 החלו מדפסות הזרקת דיו להחליף את מדפסות הסיכה בשוק הביתי, בספקן הדפסה באיכות גבוהה יותר והתאפיינו ברעש תפעולי נמוך. מדפסות הלייזר החליפו את מדפסת הסיכות בשוק העסקי בשל עלות ההדפסה הנמוכה בהדפסות כמותיות. כתוצאה מכך נעלמו מדפסות הסיכה כמעט כליל לקראת סוף שנות התשעים, והן נותרו בשימוש רק למטרות מיוחדות, כגון הדפסת נייר בשני עותקים.
מדפסות לייזר נמצאות רק בשימוש מצומצם אצל המשתמש הביתי, בשל מחירן הגבוה יחסית למדפסת הזרקת דיו, אם כי מחיר הדיו למחסנית לייזר נמוך יחסית למחיר הדיו למדפסת הזרקת דיו. רוב מדפסות הלייזר אינן בעלות יכולת הדפסה צבעונית, ואלו שכן מדפיסות בצבעים יקרות מאוד יחסית למדפסת הזרקת דיו צבעונית.
יצרני מדפסות מובילים.
שמונה חברות תופסות את רוב שוק המדפסות:
תכנות מחשבים
תִּכְנוּת מחשבים (לרוב מכונה בקצרה תִּכְנוּת, או לעיתים קִידּוּד) הוא תהליך הכתיבה, הבדיקה והתחזוקה של קוד המקור של תוכנית מחשב. מלאכת התכנות נעשית בשפת תכנות מתאימה, הנבחרת בהתאם לאופי התוכנית הנכתבת ובהתאם למקובל במסגרת מקום העבודה או הפרויקט שבמסגרתו נכתבת התוכנית. כתיבת קוד המקור מתבססת לרוב על הרחבתו של קוד מקור קיים, אם כי במקרים רבים קוד המקור הנכתב הוא חדש לחלוטין. מטרתו של המתכנת בכתיבה היא יצירת תוכנית מחשב המתנהגת באופן המבוקש. לתהליך התכנות נדרשים ידע ומומחיות בנושאים רבים, לרבות ידע בתחום היישום, אלגוריתמיקה ולוגיקה.
ישנה מחלוקת ארוכת שנים בשאלה האם כתיבת תוכניות מחשב היא אמנות, אומנות או הנדסה. באופן כללי ניתן לומר שתוכנית מחשב טובה היא תוצאה של מומחיות בכל שלוש המיומנויות. תוכנית מחשב איכותית היא אלגנטית, יעילה ותחזוקתית, אם כי הגדרת תכונות אלה שונה במידה רבה בין העוסקים בתחום. בשונה מתחומים טכניים אחרים, העוסקים בתחום אינם נדרשים להסמכה רשמית כלשהי כדי לכנות עצמם "מתכנתים".
עם זאת, במהלך השנים נעשו מאמצים רבים להפוך את מלאכת התכנות לפעילות המתבצעת בהתאם לסט עקרונות וכללים מוגדרים, ואלה סייעו להתפתחות תחום הנדסת התוכנה.
שלבים נפוצים בפתוח תוכנה.
תהליך פיתוחה של תוכנית חדשה כולל כמה שלבים:
לאחר השלמת תהליך הפיתוח עוברת התוכנית לשלב התחזוקה, המתבצע במהלך כל חייה של התוכנית. בשלב זה עוברת התוכנית שיפורים בהתאם למשוב המגיע מהמשתמשים בה, מתוקנות תקלות ואף חורי אבטחה המתגלים מפעם לפעם, נעשים שינויים להתאמת התוכנית לשינויים סביבתיים (כגון החלפה של מערכת הפעלה וכדומה).
סוף חייה של התוכנית הוא בשלב הגריטה בה היא מוצאת משימוש. במקרים רבים נעשה שימוש בחלקים מהתוכנה לשם יצירת תוכנה חדשה. שימוש כזה מכונה לעיתים "קניבליזם".
פרדיגמות לפיתוח תוכנה.
שפות תכנות שונות מעניקות למתכנת פרדיגמות שונות לפיתוח התוכנה. הפרדיגמות הבולטות הן:
תוכנית Hello World.
תוכנית "Hello World" היא תוכנית מחשב המדפיסה את המחרוזת "Hello World" בהתקן תצוגה משתמשים בה בהדגמות ללימוד שפות תכנות שונות, ועבור תלמידים רבים היא מהווה את ניסיון התכנות הראשון שלהם בשפה.
לרוב, כתיבת תוכנית כזו היא עניין פשוט מאוד, במיוחד בשפות המתבססות על שורת פקודה (למשל במעטפת פקודה) כדי להוציא את הפלט.
תוכנית "Hello World" יכולה להיות שימושית כדי לבדוק שהמהדר, סביבת הפיתוח וסביבת הריצה של השפה הותקנו כראוי. הגדרת כלי התכנות מאפס עד למצב שבו תוכנות פשוטות יכולות להתהדר ולרוץ, יכולה לדרוש עבודה רבה. לכן יש טעם גם בשימוש בתוכנה פשוטה כדי לבדוק מערכת כלי תכנות חדשה.
__ללא_תוכן_עניינים__
צג (מִרְקָע או מַצָּג; מכונה גם מָסָךְ וברבים מָסַכִּים) הוא התקן פלט של המחשב, אשר נכלל בקטגוריית ציוד היקפי.
הצג מתחבר למחשב דרך כרטיס גרפי אשר מעביר לו אות המייצג תמונה עומדת או תמונה נעה.
ישנם כמה סוגים של צגים למחשב:
הערה: חלק מהטכנולוגיות הן עדיין בגדר ניסוי, או מוגבלות לשימוש בטלוויזיות או במסכי טלפון חכם ומחשבי לוח בלבד וטרם נכנסו לשימוש בצגי מחשב.
עומק צבע.
לכל נקודה על הצג ניתן לקבוע צבע. מאחר שהמחשב עובד בשיטה הבינארית כך גם מספר הצבעים שהצג מציג הוא בבסיס 2. בתחילת דרכו של הצג הוא היה יכול להציג 2 צבעים ולאחר מכן 4 צבעים. ערכים מקובלים לעומק צבע הם 16 מיליון או 4 מיליארד צבעים, כאשר מספר הצבעים המדויק הוא כאמור חזקה של 2. הגדרות המציגות כמות גדולה של צבעים דורשות בדרך-כלל יותר זיכרון מחשב ועשויות להשפיע על הביצועים.
טבלת סוגי צגים להצגת צבעים:
Integrated Drive Electronics
SCSI, ראשי תיבות - Small Computer System Interface (מבטאים "סקאזי") הוא תקן להעברת נתונים בצורה מקבילית שמאפשר קצבי העברת נתונים גבוהים בהרבה מאלה של היציאות הטוריות והמקביליות הקיימות במחשב. עוד יתרון ל-SCSI - ניתן לחבר יותר מהתקן אחד לאותה היציאה.
טכנולוגיית SCSI נחשבת ליקרה יחסית, ולכן נשארה בעיקר נחלתם של מי שהיו זקוקים למהירות ולאמינות שהיא מציעה. משמשת היום בעיקר בשרתים.
טכנולוגיה זו כמעט ואינה בשימוש כיום במחשבים אישיים, ובמקומה נמצאת לרוב טכנולוגיית ה-SATA הטורית (או בטכנולוגיה המקבילה הישנה יותר, PATA).
כרטיס טלוויזיה
כרטיס טלוויזיה משמש לצפייה או הקלטה של תוכניות טלוויזיה במחשב. הכרטיס ממיר את גלי הרדיו למידע ספרתי אשר יכול לשמש קלט לתוכנות מחשב.
כרטיסי טלוויזיה מתחברים בדרך כלל לחריצי ה-PCI במחשב או כהתקני USB חיצוניים. קיימים גם כרטיסי טלוויזיה המשולבים בכרטיסי מסך. חלק מהכרטיסים הגרפיים יכולים להיות גם כרטיסי טלוויזיה.
צורב
צורב הוא מכשיר לכתיבת נתונים על תקליטור, המשמש כאמצעי לאחסון נתונים בנפחים שונים, החל מ-650 מגהבייט בתקליטור CD וכלה ב-100 גיגהבייט בצורב בלו ריי.
בנוסף לזאת הוא משמש בדרך כלל לקריאת נתונים גם ככונן תקליטורים או ככונן DVD. לעיתים ישנם מכשירים משולבים, שבו יש קורא מהדור הבא עם צורב מדור קודם. הצורב יכול לצרוב דיסק חדש שיהיה העתק לדיסק קיים, וכמו כן לצרוב דיסק חדש שיהיה העתק לתמונת ISO.
צורב תקליטורים משתמש בקרן לייזר בעוצמה חזקה יותר לכתיבת נתונים, מאשר קרן הלייזר שמשמשת לקריאת הנתונים. הנתונים הנכתבים על התקליטור הם בינאריים, כלומר סדרה של סימני 1 ו-0. כאשר מגיעה ללייזר הוראה לצרוב "1", עולה הספק קרן הלייזר והיא גורמת לשינוי צבע בנקודה מסוימת על התקליטור וכתם זעיר. כאשר מגיעה ללייזר הוראה לצרוב "0" היא נשארת בהספק נמוך וכך לא משנה את הקטע הזעיר בתקליטור ולא צורבת דבר.
הצורבים הראשונים הופיעו בשוק ב-1988, אך הם היו איטיים מאוד ומחירם היה יותר מ-100,000 דולר, לכן רק חברות גדולות היו יכולות להרשות לעצמן לרכוש צורב. עם הזמן צנח מחיר הצורבים וכיום מחירם הוא כ-100 שקלים. צורבי DVD עולים מעט יותר.
עקב כך שצורבי תקליטורים משנים את צבע התקליטור ולא יוצרים בו גומות, נוצרה בעיית תאימות בין צורבים וכונני תקליטורים שנוצרו לפני שהצורב הגיע לשוק הביתי. כל הכוננים ונגני ה-DVD למיניהם שיוצרו בשנים האחרונות תומכים כבר בכל סוגי הדיסקים הצרובים.
ישנם גם סוגים שונים של צורבים המסוגלים לצרוב סוגים שונים של תקליטורים (צורבי CD, DVD, ועוד).
פעילות הצריבה יותר איטית ופחות נוחה לשימוש מאשר העתקת קבצים אל דיסק חיצוני או דיסק און קי מכיוון שהיא כרוכה בהכנות רבות, הגבלות מסוימות, שימוש בתוכנות ייעודיות ואיטיות, ובדיקות שונות כמו למשל בדיקת אימות תקינות הקבצים לאחר צריבתם. בנסיבות מסוימות הצריבה עלולה להיכשל, וכן עלולות להיווצר בעיות תאימות בקריאה של דיסק צרוב במכשירים אחרים.