הנרי שלזניאק (1985) תערוכה רטרוספקטיבית ראשונה לאחד מהבולטים בבני דורו, אמן שנפטר בגיל 42, ושלא זכה לתערוכה מוזיאלית בחייו, תערוכה שחילצה את יצירתו משכחה ועמדה על מקומה הייחודי בנוף האמנות הישראלי. יגאל תומרקין, פסלים 1957-1992 (1993), תערוכה רטרוספקטיבית של עבודות הפיסול והתבליטים של האמן ואיש האשכולות יגאל תומרקין (יליד דרזדן, 1933), שעסקה במרכזיותו של מוטיב הלידה מתוך המוות בעבודתו.[הפניה] עאסם אבו שקרה 1961-1990 (1994), רטרוספקטיבה ראשונה לאמן פלסטיני־שראלי במוזיאון תל אביב. בלב התערוכה לאבו שקרה, יליד אום־אל־פאחם שנפטר בגיל 29, הוצגה בהרחבה חטיבת ציורי הצבר בעציץ (1988 ואילך). [הפניה] מיכל נאמן, ה' צבעים, (1999) התערוכה "ה' צבעים" פרשה בהרחבה, בפעם הראשונה, את ציורי השמן המכוסים במעטה של תכריכי נייר־דבק, המראה המאפיין את ציוריה המאוחרים, והעמיקה עוד את התשתית הלשונית של כל עבודתה. אורי ריזמן 1924-1991 (2004) רטרוספקטיבה רחבת היקף וספר־קטלוג ששמו דגש על חטיבות ציורי נוף־גוף ואשה־נוף, פורטרטים ורישומים. בתערוכה הוצגו לראשונה תצלומי מודל עירום לא ידועים ודפי יומן גנוזים של ריזמן, שניתוחם חשף את המעברים בעבודתו מהנשגב אל הבזוי ובחזרה. גינתון אצרה שתי תערוכות יחיד לדוד ריב, הראשונה ב־1994 והשנייה ב־2014. שני עשורים הפרידו בין שתי התערוכות של ריב, אמן פוליטי המזוהה עם ציור־עדות על־פי תצלומים של פעולות הצבא בשטחים הכבושים, לצד ציור דגמי־מופשט בשלל שפות מודרניסטיות, מקומיות ובינלאומיות וטקסטים. ברטרוספקטיבה רחבת ההיקף שאצרה גינתון ליצירתה של פמלה לוי (2017) [הפניה], אמנית שנפטרה בפתאומיות בגיל 55 והייתה מהראשונות בארץ שעבודתן פמיניסטית ופוליטית במובהק, נסקרו ונותחו עבודותיה הפיגורטיביות, העשירות באיקונוגרפיה.
רשימת תערוכות.
תערוכות מאוסף המוזיאון
משנת 1987 ואילך. מאז פתיחת הבניין החדש על-שם הרטה ופול עמיר, מוצגות בגלריות קרן משפחת דינה ורפאל רקנאטי:
תערוכות תמטיות מאוספי המוזיאון בתוספת השאלות
תערוכות יחיד, רטרוספקטיבות, תערוכות תמטיות
מדברים אל הקירות, סדרת תערוכות וידאו של אמנים צעירים:
תערוכות יחיד לאמנים זוכי פרס גוטסדינר לאמן ישראלי
תערוכות למועמדים לפרס גוטסדינר לאמן ישראלי במתכונת אשכול תערוכות:
תערוכות יחיד לאמנים זוכי פרס רפפורט לאמן ישראלי בכיר
רצח רוברט קנדי
רצח רוברט קנדי הוא רצח פוליטי, שאירע ב־5 ביוני 1968 במלון אמבסדור בלוס-אנג'לס. הרצח בוצע בתום מסיבת עיתונאים בידי סירחאן סירחאן, שחש נבגד עקב תמיכת קנדי במדינת ישראל בזמן מלחמת ששת הימים.
הרצח.
בחצות של ליל 5 ביוני 1968, נשא קנדי, שהיה התובע הכללי של ארצות הברית ואחיו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ון פיצג'רלד קנדי, דברים במסיבת עיתונאים במלון אמבסדור בלוס אנג'לס. מעט לאחר חצות סיים קנדי את נאום הניצחון שלו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית בקליפורניה לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968. קנדי אמר לתומכיו במלון כי "הניצחון בקליפורניה כבר מובטח לנו" ואף סימן V באצבעותיו. לאחר מכן פנה קנדי עם פמלייתו לצאת מן האולם. הוא עמד לגשת לחדר הכתבים בקיצור דרך, במטבח המלון. זאת למרות התנגדות שומר ראשו. בעוברו במטבח המלון מוקף באנשיו ובתומכים, ירה בו באקדח מתנקש צעיר בשם סירחאן סירחאן, בן למשפחה פלסטינית-נוצרית שהיגרה לארצות הברית מירושלים. קנדי נפגע שלוש פעמים וחמישה אחרים נפצעו אף הם.
לאחר שנורה, תפסו תומכיו של קנדי את סירחאן (בהם האלוף האולימפי, רייפר ג'ונסון), קנדי שכב פצוע ושאל את אחד מתומכיו "הכול בסדר?". לאחר שקיבל תשובה חיובית, אמר "הכול יהיה בסדר"". לאחר כמה דקות, הגיעו רופאים והרימו אותו לאלונקה. מילותיו האחרונות היו "אל תרימו אותי". לאחר מכן איבד את הכרתו והוא הובל לבית החולים. באותו הזמן שקנדי היה בדרכו לבית החולים ניסו מספר אנשים בבית המלון לבצע לינץ' בסירחאן, במקום נשמעו קולות שאמרו "לתלות אותו" ואף אחרים אמרו "לינץ', לינץ'" רק לאחר ששוטרים הגיעו לזירה נעצר הניסיון וההמון שזה עתה בעט בסירחאן עזב. קנדי נפטר בשעות הבוקר המוקדמות.
המתנקש הועמד לדין ונידון תחילה למוות, אולם לאחר ביטול עונש המוות בקליפורניה הומר גזר הדין למאסר עולם. בחקירתו ובמשפטו טען כי המניע למעשהו היה תמיכתו של רוברט קנדי במדינת ישראל לאחר ניצחונה במלחמת ששת הימים. (הרצח אירע ביום השנה למלחמה). רוברט קנדי לא היה ידוע כתומך מובהק של ישראל, אך ההנחה היא שהמתנקש לא עמד על ההבחנה בין הדרגות השונות של התמיכה בישראל, באשר כל המתמודדים על הנשיאות, בין אם היו תומכי ישראל מובהקים ובין אם לאו, הצהירו במהלך הפריימריז על תמיכתם בישראל.
תאוריות קונספירציה.
במהלך השנים צצו תאוריות קונספרציה שונות. המפורסמת ביותר ביניהן היא תאוריית היורה השני. על פי התאוריה, סירחאן סירחאן לא היה האדם היחיד שירה ברוברט קנדי, וחוץ ממנו היה עוד מתנקש בחדר. התאוריה מבוססת על אנשים שהעידו שראו גבר ואישה הנמלטים דרך מדרגות החירום. וצועקים: "הרגנו אותו, הרגנו אותו". חקירת המשטרה הראתה שהמתנקש היה חמוש באקדח תופי בעל מחסנית של 8 כדורים, אך בנוסף לשמונת הכדורים שנורו נמצאו עוד חורים במשקוף, שסומנו תחילה כחורי כדורים ולא יכלו להיגרם מן הכדורים שנורו על ידי סירחאן. מאוחר יותר טענה המשטרה, בניגוד לטענתה המקורית, שאלה לא היו חורי כדורים כלל. תומכי תאוריית הקשר טוענים שחקירת המשטרה נועדה להוכיח שסירחאן אשם ולא להבין באמת מה קרה, לדוגמה: המשקוף עם החורים הושמד בטענה שזה אינו פריט רלוונטי לחקירה והעדים שטענו שראו גבר ואישה רצים החוצה אולצו לחזור בהם. הוכחה נוספת לתאוריית הקשר היא הכווייה שהייתה על ראשו של קנדי בעקבות הירי. על פי חוקר המשטרה, כווייה כזאת יכלה להיגרם רק עקב ירייה מטווח של 0–7.5 ס"מ, אך בזמן שנורתה הירייה הראשונה שממנה נפגע קנדי, סירחאן היה במרחק גדול הרבה יותר מקנדי. שוללי תאוריית הקשר טוענים שאמנם חקירת המשטרה לא בוצעה כהלכה, אך אין זה מצביע על כך שהם ניסו לפגוע בחקירה. שוללי הקשר טוענים שהחורים במשקוף לא היו חורי יריות, והם סומנו על ידי שוטרים רגילים ולא על ידי מומחי בליסטיקה. שוללי התאוריה טוענים שהירייה הראשונה לא פגעה בקנדי אלא באיש שעמד לידו, ורק הירייה השנייה פגעה בקנדי, ודבר זה יכול להסביר כיצד נחרכו פניו של קנדי (קנדי נדחף על ידי הקהל לעבר סירחאן לאחר הירייה הראשונה).
הסיקור התקשורתי.
במהלך הירי רשת NBC וכן ABC news סיימו את השידור של מהדורת הבחירות שלהם ואילו השידור ב-CBS הסתיים עוד לפני. עם זאת סיקור של ה-CBS החל כ-21 דקות לאחר הירי בהנחיית העיתונאי והשדר, ג'וזף בנטי , אליו הצטרפו וולטר קרונקייט ומייק וולאס, לאחר מכן כתבים של הרשת שהיו באזור האירוע, טרי דרינקווטר ודייוויד שומאכר העבירו עדכונים לאולפן.
גם ב-NBC כאמור היה אמור להסתיים שידור של מהדורת בחירות מיוחדת אך במהרה מגיש החדשות, פרנק מקגי קיבל שיחה טלפון מול המצלמה, בשיחה ככל הנראה נודע למקגי על הירי. מקגי שהיה המום ונראה מבוהל "בילה" מספר דקות במילוי הזמן עד שיהיה מוכן להודיע לצופים על מותו של קנדי, כתב של הרשת שהיה באזור האירוע, צ'ארלס קווין אמר לצופים כי "הוא (קנדי) שוכב כאן על הרצפה, הסנאטור קנדי נורה, הוא נורה, יש דם על הרצפה" קווין והקולגה שלו, לב אליסון שידרו עדכונים ואף ערכו ראיונות מאולם האירועים והלובי של המלון בו נרצח קנדי.
גם תחנות הרדיו עצרו את השידורים על מנת להודיע למאזינים כי קנדי נרצח.
השפעת הרצח על הבחירות לנשיאות.
בתקופה שלפני הירצחו, פיגר קנדי במספר הצירים הדרוש לזכות במועמדות להיות מועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1968, על אף פיגורו בסקרים קיימים היסטוריונים הטוענים כי קנדי היה מבטיח את מועמדותו לאחר ניצחונו בפריימריז שנערכו בקליפורניה, ובעזרת הכריזמה והפופולריות שהיו לו היה קנדי משכנע מספיק אנשים בוועידה הדמוקרטית הלאומית כדי שיעניקו לו את המועמדות. עם זאת, היסטוריונים אחרים טענו כי גם במידה ולא היה נרצח קנדי לא היה מצליח לסגור את הפער שתפס המועמד המוביל, יוברט האמפרי. בסופו של דבר האמפרי נבחר להיות המועמד הדמקורטי לנשיאות, אך האחרון הפסיד למועמד הרפובליקני, ריצ'רד ניקסון בבחירות הכלליות לאחר שניקסון קיבל כ-301 אלקטורים והאמפרי קיבל כ-191.
מלכוד 22 (פירושונים)
וינסטון דיוק
וינסטון דיוק (באנגלית: Winston Duke; נולד ב-15 בנובמבר 1986) הוא שחקן אמריקאי, יליד טרינידד וטובגו. הוא מוכר בשל תפקידו בתור אדם-קוף / מ'באקו ביקום הקולנועי של מארוול בסרטים כמו "הפנתר השחור", " ו".
ראשית חייו.
דיוק נולד בארגייל, טובגו, והיגר לארצות הברית עם אמו, קורה פנטין, ואחותו כשהיה בן תשע. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ברייטון ברוצ'סטר, ניו יורק בשנת 2004. הוא למד באוניברסיטת באפלו, וסיים תואר ראשון באמנויות ותיאטרון. לאחר מכן למד בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל שם סיים תואר שני באמנויות (MFA) בחוג לדרמה. הוא סיים את לימודיו בשנת 2013.
קריירה.
דיוק החל לשחק בהפקות בתיאטרון בפורטלנד ובתיאטרון הרפרטוארי של אוניברסיטת ייל לפני שלוהק לתפקיד בסדרה "מבוקש". בהיותו בייל התיידד עם השחקנית לופיטה ניונגו, איתה שיחק מאוחר יותר בסרט "הפנתר השחור" ובסרט "אנחנו". ב-2012 חזר דיוק למולדתו טרינידד וטובגו כדי להופיע בהפקת התיאטרון של המחזה "An Echo in the Bone" בכיכובה של השחקנית טרומי לורדס ג'וזף ובבימוי בוגרת ייל, טימיה הרן פלדמן.