ב-25 ביוני 2015 חתם דאופולו באברטון עבור 6 מיליון יורו. ב-23 בינואר 2017 הושאל דאולופאו למילאן עד לסוף העונה.
ב-30 ביוני 2017 נמכר בסעיף חזרה של 12 מיליון יורו לברצלונה וחתם על חוזה לשנתיים. ב-29 בינואר 2018 הושאל דאולופאו לווטפורד עד לסוף העונה. ב-11 ביוני 2018 נמכר בסעיף רכישה של 11 מיליון פאונד לווטפורד וחתם לחמש שנים.
ב-22 בפברואר 2019 הפך דאולופאו לשחקן הראשון בתולדות ווטפורד שהבקיע שלושער במסגרת הפרמייר ליג, בניצחון 1–5 על קארדיף סיטי.
ב-5 באוקטובר 2020, הצטרף דאולופאו לאודינזה מהסרייה א' בהשאלה מווטפורד. ב-30 בינואר 2021 השלים דאולופאו את המעבר לאודינזה, וחתם על חוזה לשלוש שנים וחצי.
נבחרת ספרד.
דאולופאו שיחק בנבחרות הצעירות של ספרד מהנבחרת עד גיל 16. הוא הגיע עם הנבחרת הספרדית עד גיל 17 לאליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2010 וזכה עם הנבחרת עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 בשנים 2011 ו-2012. באליפות של שנת 2012 נבחר לשחקן הטורניר.
דאולופאו רשם דקות משחק גם במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד ב-30 במאי 2014.
סאיטמה
קארה ויליאמס
קארה ויליאמס (באנגלית: Cara Williams; 29 ביוני 1925 – 9 בדצמבר 2021) הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על תפקידה בסרט "הנועזים".
ביוגרפיה.
ויליאמס נולדה בשם ברניס קאמייט בברוקלין, ניו יורק. בתם של פלורה ובנג'מין קאמייט, זוג מהגרים יהודים רומנים.
ויליאמס החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-40 של המאה ה-20 בתפקידי משנה בסרטו של איליה קאזאן "בומרנג" בתור המלצרית איירין נלסון ובדרמות "בינתיים, מותק" של אוטו פרמינגר ו"ארץ שמחה". ב-1955 השתתפה בקומדיה המוזיקלית "פגוש אותי בלאס וגאס" בתפקיד הרקדנית קלי דונובן.
ויליאמס הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב בשנת 1958 על הופעתה בדרמה של סטנלי קריימר "הנועזים" בה שיחקה לצידם של טוני קרטיס וסידני פואטייה. בשנת 1960 פנתה ויליאמס מקולנוע לטלוויזיה, שם הופיעה בסיטקום של רשת CBS "פיט וגליידיס". בסדרה הופיעה ויליאמס בתור גליידיס פורטר במשך שתי עונות שבמהלכן הייתה מועמדת פעם אחת לפרס אמי. בשנת 1964 קיבלה תוכנית קומית על שמה בשם "המופע של קארה ויליאמס".
ויליאמס נפטרה ב-9 בדצמבר 2021 בלוס אנג'לס, שם התגוררה. היא הותירה אחריה שני ילדים: אחד מבעלה הראשון אלן גריי, והשחקן ג'ון בליית' ברימור מנישואיה לשחקן ג'ון דרו ברימור (אביה של השחקנית דרו ברימור). מבעלה השלישי, השחקן אשר דאן, היא התאלמנה ב-2018.
עוצבת מרכבות הברזל
עוצבת מרכבות הברזל (חטיבה 670, חטיבה 459) הייתה חטיבת שריון במילואים בצה"ל.
החטיבה הוקמה כחטיבה ממוכנת במהלך 1968, על בסיס גדוד 58 וגדוד 83, גדודי החרמ"ש במילואים של חטיבה 14, גדוד 268 (לשעבר גדוד 277, גדוד טנקי שרמן שהועבר מחטיבה 27) ויחידת סיור. במלחמת יום הכיפורים השתתפה החטיבה בפיקודו של אלוף-משנה גדעון גורדון בלחימה בחזית הסורית תחת פיקוד אוגדה 146. במהלך התארגנותה, גדוד 268 נותר כעתודה של פיקוד המרכז ופרס בבקעת נערן בבקעת הירדן.
החטיבה אספה לשורותיה טנקים מיחידות שונות. לחטיבה צורף ב-11 באוקטובר גדוד 181, גדוד השריון פיקודי של פיקוד הצפון. במהלך הקרבות שניהלה החטיבה בדרום רמת הגולן כבשה בין היתר את המוצב הסורי ב"אל חנות". בהמשך המלחמה קיבלה אחריות על הגזרה הדרומית של רמת הגולן.
בשנת 1975 עברה החטיבה הסבה לטנקי צנטוריון. במהלך השנים הוסבה החטיבה לטנקי שוט קל ד', והייתה חטיבת השוטים האחרונה בצה"ל שפורקה בשנת 2000.
חטיבה 670
חטיבת מרכבות הברזל
מרזבורג
מרזבורג (בגרמנית: Merseburg) היא בירת מחוז סאלקרייס שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר הייתה מקום מושב בישוף של דיוקסיה שנוסדה על ידי הארכיבישוף אדלברט (Adalbert) ממגדבורג. בעיר שוכנת אוניברסיטה.
היסטוריה.
ימי הביניים.
מרזבורג מוזכרת לראשונה בשנת 850. היינריך הראשון, מלך גרמניה בנה בעיר ארמון ובשנת 933, בקרב ריאדה (Riade) שבקרבת מקום, הוא זכה בניצחון על המדיארים.
בשנת 973 מונה תיטמר ממרזבורג להיות הבישוף הראשון של בישופות פראג. פראג הייתה חלק מהנסיכות של מיינץ כבר מאה שנים קודם לכן. החל מ-968 ועד לרפורמציה הפרוטסטנטית, הייתה מרזבורג מקום מושבו של הבישוף המקומי, ובנוסף, הייתה לזמן מה מקום מושבו של המארקגראף של מייסן והיא הייתה מקום המגורים המועדף על המלכים הגרמנים במאות ה-10, ה-11 וה-12. 15 אספות דיאט של הקיסרות הרומית הקדושה נערכו במרזבורג במהלך ימי הביניים ובתקופה זו הירידים שנערכו בה היו פופולריים עד אשר הירידים שהתקיימו בלייפציג עלו עליהם בחשיבותם. העיר סבלה קשות במהלך מרד האיכרים של אלזס וכן במהלך מלחמת שלושים השנים.
מהמאה ה-17 והלאה.
בין השנים 1657-1738 הייתה מרזבורג מקום מושבם של דוכסי סקסוניה. ב-1815, לאחר המלחמות הנפוליאוניות, נעשתה העיר חלק מפרוסיה.
ב-1841 התגלו בעיר הלחשים של מרזבורג (Merseburger Zaubersprüche). בהיותם כתובים בגרמנית עילית עתיקה (Althochdeutsch), הם המסמכים היחידים שהשתמרו עד כה בגרמניה שעוסקים בעבודת אלילים. אחד מהמסמכים הוא קסם שנועד להציל לוחמים שנשבו בקרב והשני הוא קסם שנועד לרפא סוסים שנקעו את רגליהם.
בראשית המאה ה-20 עברה מרזבורג תהליך של תיעוש, בעיקר בעקבות עבודתם החלוצית של קארל בוש ופרידריך ברגיוס, שהניחו את היסודות המדעיים של סינתזת האמוניה בלחץ גבוה בין השנים 1909-1913. בסופו של דבר הוקם בעיר לוינה (Leuna) הסמוכה פארק לתעשיות כימיות שהוא אחד המודרניים ביותר מסוגו באירופה עם סטנדרטים סביבתיים גבוהים.
מרזבורג ניזוקה קשות במלחמת העולם השנייה. ב-23 פשיטות אוויריות נהרסו 6200 מבנים בעיר באופן מלא או חלקי. המרכז ההיסטוריה של העיר נחרב כמעט לחלוטין.
יהדות מרזבורג.
ידוע על רבי מנחם ממירזבורק שהרביץ תורה בעיר.
Relayer
Relayer הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק המתקדם, יס, שיצא לאור בשנת 1974 בחברת אטלנטיק רקורדס. זהו האלבום היחיד של הלהקה בו משתתף הקלידן פטריק מוראז, שהצטרף באוגוסט, לאחר שריק וייקמן עזב את ההרכב בשנת 1973 לאחר יציאת אלבומה השישי של הלהקה, Tales from Topographic Oceans, לקריירת סולו. האלבום מורכב משלוש יצירות. "Relayer" הראה בצלילו התנסות בג'אז פיוז'ן שנשמע היטב ביצירות The Gates of Delirium ו-Sound Chaser. האלבום נסגר ביצירה To Be Over, שהיא יותר מלודית בניגוד לשתי היצירות הקודמות לה .
האלבום המשיך את ההצלחה המסחרית של קודמיו בכך שהגיע למקום ה-4 במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום ה-5 במצעד האלבומים של בילבורד. החלק הסוגר של הרצועה הפותחת (The Gates of Delirium), שנקרא Soon, יצא כסינגל בינואר 1975. האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
רקע.
לאחר אלבומה השאפתני של הלהקה Tales from Topographic Oceans בשנת 1973, קלידן הלהקה ריק וייקמן החליט לעזוב את הלהקה לאחר סיבוב ההופעות האירופאי והצפון אמריקאי שלה שהתרחש בשנים 1973-74. לאחר עזיבתו במאי 1974 ערכה הלהקה מבחני בד וקיוותה לצרף אליה את הקלידן היווני ואנגליס שהחליט לבסוף שלא להצטרף. בהצעתו של מבקר המוזיקה כריס וולך, הלהקה צירפה את הקלידן השווייצרי פטריק מוראז שניגן בלהקות Refugee ו-Mainhorse בתחילת העבודה על האלבום ב-1974.
הפקה.
הקלטה.
"Relayer" הוקלט בביתו של בסיסט הלהקה כריס סקווייר בסארי בין אוגוסט לאוקטובר 1974. תהליך המיקסינג נעשה באולפני אדוויז'ן על ידי טכנאי הקול של הלהקה, אדי אופורד שגם הפיק יחד עם חברי הלהקה.
ההקלטה כללה שימוש בסינתסייזרים וצלילים הקשתיים שלא נשמעו עוד באלבום של יס. פטריק מוראז השתמש בציוד שהיה עדיין בשלב של אבטיפוס (למשל קלידי Vako Orchestron שסימפלו צלילים של כלי קשת לכל אורך האלבום) כדי לגוון בצלילים של המעבר האינסטרומנטלי של The Gates of Delirium. לדוגמה צלילי הצפצופים שנשמעים באמצע היצירה נוצרו על ידי סינתסייזר אחד מסוג זה. ג'ון אנדרסון סיפר בראיון שנמצא בהוצאה המחודשת לאלבום משנת 2003 שהוא ואלן ווייט קנו מחצר גרוטאות ליד ביתו של סקווייר חלקי מתכת והשתמשו בהם ככלי הקשה בקטע הקונקרטי ב־The Gates of Delirium.
כתיבה.
ל-"Relayer" יש את אותו מבנה של האלבום Close to the Edge משנת 1972 - יצירה אפית ארוכה בצד הראשון, ושתי יצירות בנות 9 דקות בצד השני. "The Gates of Delirium" היא יצירה בת 22 דקות שנכתבה בהשפעת ספרו של לב טולסטוי, מלחמה ושלום. הליריקה של היצירה עוסקת בחוסר התועלת במלחמה, ובאמצעה מתנגן קטע הממחיש קרב עם מקצבים דוהרים, מנגינות צבאיות, הרמוניות צורמות, ואפקטים של התנגשות. החלק האחרון שמתחיל בדקה ה-16, מחליף את הצליל של החלקים הקודמים במלודיה עדינה ותפילה לירית לשלום, יצא לאור כסינגל תחת השם Soon בשנת 1975. "Sound Chaser" היא יצירה שרובה אינסטרומנטלית וצלילה מושפע בעיקר מהרכבי ג'אז פיוז'ן כגון מהוושינו אורקסטרה וReturn to Forever יחד עם השפעות של רוק אקספרימנטלי, דיסקו ופאנק (Funk). "To Be Over" היא יצירה שכוללת עיבודים מלודיים מורכבים של גיטרה וסיטאר חשמלי (בשלב מסוים גם ציטוטים מ־Tales from Topographic Oceans), ומילים פשוטות יחסית.