היא התחרתה בעונה ה-18 של אמריקן איידול בשנת 2020, שם הגיעה ל-20 המקומות הראשונים אך הודחה במהלך השבוע הראשון של התחרות. בנובמבר 2021, היא פרסמה קליפ של 47 שניות בחשבון הטיקטוק שלה כשהיא באולפן הקלטות תוך כדי האזנה לטיזר של השיר, שקיבל יותר מ-23 מיליון צפיות. הצלחת הסרטון, כמו גם תגובות הצופים עזרו לשכנע אותה להוציא גרסת אולפן של השיר.. סינגל זה זכה להצלחה רבה, במספר מדינות הוא הגיע למצעד הפזמונים ובקנדה המכירות זיכו אותו במעמד תקליט פלטינה.
בהמשך של שנת 2022 הזמרת הוציאה סינגל נוסף Flowers. גם סינגל זה זכה להצלחה אך פחותה מהסינגל הקודם. בקנדה הוא הגיע למעמד של תקליט זהב.
פה לן יה
פֹּה לָן יָה היא סדרה תיעודית שסוקרת את תולדות יהדות פולין, לאורך כאלף שנים, החל מהמאה 11 ועד הפלישה הגרמנית לפולין במאה ה-20, במלחמת העולם השנייה. הצגת חיי היומיום, חיי הקהילה, החיים הדתיים וחיי היצירה מפענחים את סוד קיומו הממושך של "בית ישראל בפולין". הסדרה תיעדה לראשונה את העקבות שהותיר קיומה הממושך של קהילה זו, בתרבות, באומנות, באמונה העממית, ובהיסטוריה הלאומית של העם הפולני.
הסדרה בת שבעה פרקים, הופקה בשנים 1999–2001 על ידי שירות הסרטים הישראלי. במאי ויוצר הסדרה הוא אמנון טייטלבאום (1941–2005) ומגיש הסדרה הוא דוד ויצטום. הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2001 בערוץ הראשון ובהמשך בערוץ הממלכתי של פולין. ממשלת פולין סיפקה למפיקי הסדרה חומרי ארכיון בתמורה להתחייבות לקבלת הסדרה להקרנה בטלוויזיה הפולנית.
פרקי הסדרה.
פרקי הסדרה, שמבוססת על מחקר היסטורי מעמיק, מציגים אפוס קולנועי-הסטורי שמורכב מפסיפס מגוון של תמונות וקולות. הסדרה צולמה בעשרות אתרים: מוזיאונים, ארכיונים, בתי-קברות, ארמונות, בתי-כנסת, כנסיות והיא פוגשת עשרות אנשים, יהודים ופולנים. העדויות והמסמכים המוצגים בסדרה מצטרפים לתעודה מקיפה על הקהילה החשובה שהייתה ואיננה. שמה של הסדרה 'פה-לן-יה' נגזר מהאמונה היהודית שאלוהים בחר בפולניה כמקום לינה ליהודים עד לביאת המשיח.
פרק 1 - ממערב למזרח.
רדיפות וגירושים של יהודים במהלך ימי הביניים באירופה המערבית מביאים להגירתם מזרחה, לפולין. בפולין מתקבלים היהודים בברכה על ידי המלוכה, המעוניינת להשתמש בכספם ובכשרונותיהם לפיתוח ארצם וכלכלתה. הם זוכים לזכויות, המאפשרות את קיומה ושלומה של קהילה יהודית בתוך חברה נוצרית. בסוף המאה ה-15 מונים היהודים בפולין כ־30,000 נפש.
פרק 2 - ועד ארבע ארצות.
היישוב היהודי בפולין מתבסס. גלי הגירה ממשיכים להגיע אליו, ופולין הופכת למרכז תורה. ליהודים תפקיד מפתח בכלכלה ובמסחר. "ועד ארבע ארצות", שמונה על ידי המלוכה כדי לגבות את "מס הגולגולת" מהיהודים, נעשה לסמכות העליונה של הקהילות היהודיות בממלכת פולין-ליטא. סמל למעין אוטונומיה יהודית, שלה שפה, מוסדות חינוך ושיפוט עצמאיים. ההצלחה הכלכלית של היהודים גורמת לאיבה מצד הסוחרים הנוצריים. למאבקם ביהודים מצטרפת הכנסייה, השואפת לבטל מכל וכל את הזכויות הניתנות ליהודים.
פרק 3 - צוק העתים.
איחוד פולין-ליטא פותח בפני היהודים אפשרויות כלכליות במזרח הממלכה, היום אוקראינה. האצולה הפולנית הגבוהה, הקתולית, מחזיקה באוקראינה אחוזות ענקיות, הכוללות כפרים וערים, ומזמינה יהודים להתיישב בהן, לחכור בהן זכויות ולנהל אותן עבורה. כשפורץ מרד הקוזקים והאיכרים הצמיתים, היוונים אורתודוקסים, מופנה הזעם בראש ובראשונה נגד היהודים. רבבות נרצחים, מתים על קידוש השם וקהילותיהם נהרסות. היהודים מכנים מרד זה - "גזרות תח-תט". העיניים נשואות לגאולה ואז מגיעות הידיעות על שבתאי צבי, משיח שקר, המבטיח לנקום את נקמת יהודי פולין.
פרק 4 - הולדת החסידות.
בכפרים שבהרי הקרפאטים מתחיל את פעילותו רבי ישראל שם-טוב ובעקבותיה צומחת תחילה תנועת החסידות ולאחר מכן גם ההתנגדות אליה. תוך עשרות שנים ספורות הופכת קבוצה של תלמידים נאמנים, המחפשת בשורה רוחנית חדשה, לתנועת המונים דינמית, הפועלת סביב חצרות "הצדיקים". שקיעתה של ממלכת פולין וירידת משקלה של ההנהגה המסורתית במדינה הם רקע נוח להתפתחותה של החסידות.
פרק 5 - אהב את פולין כפולני….
ההשכלה והלאומיות האירופאית אינן פוסחות על פולין. עולה "שאלת היהודים": באלו תנאים יזכו היהודים לשוויון זכויות, לאמנסיפציה? והאם התבוללות היא תנאי הכרחי? לאחר שממלכת פולין נופלת, ושטחיה מחולקים בין אוסטריה, פרוסיה ורוסיה, משתתפים יהודים במרידות של הפולנים נגד משעבדיהם. אך אחווה זו היא רק זמנית וחלקית.
פרק 6 - יהודים חדשים.
המחצית השנייה של המאה ה-19, תקופה בה עולות תנועות פוליטיות יהודיות: הציונות, סוציאליזם וקומוניזם. היהודים פורשים את מסגרת העולם היהודי (העיירה), ומשתלבים בחיי התרבות, המסחר והכלכלה בפולין. השתלבותם של היהודים בציבוריות הפוליטית ובכלכלה הפולנית והדרישה להכיר בהם כעם בעל ייחוד תרבותי ולשוני מגבירה את האנטישמיות הפוליטית בפולין. הפרק מסתיים כשפולין זוכה בתום מלחמת העולם הראשונה בעצמאות והתנועה הציונית זוכה בהצהרת בלפור.
פרק 7 - בין המצרים.
הפרק עוסק בשנים 1919 עד 1939, מועידת ורסיי, שבה אושרה הקמתה מחדש של מדינת פולין הריבונית ועד הפלישה הגרמנית, המסמנת את פריצתה של מלחמת העולם השנייה. עשרים השנה האחרונות בתולדות יהדות פולין, עומדות בסימן של אנטישמיות גוברת והולכת. הממשלה הפולנית אף מעודדת ומחפשת פתרונות להגירת יהודים משטחה לכל מקום אפשרי – ארץ ישראל, מדגסקר ואפילו ניקרגואה. עם זאת, אלו הן שנות השיא של פריחה התרבותית והפוליטית של יהודי פולין. השיח התרבותי נוגע בכל השאלות הקיומיות כגון - חילוניות מול חרדיות, ציונות מול ההתנגדות לעלייה, עברית מול יידיש, התבוללות מול שמירת המסורת. ובינתיים, בגרמניה עולה היטלר לשלטון ובריטניה סוגרת את שערי ארץ ישראל לעלייה המונית. הפלישה הגרמנית לפולין, שמסיימת את הפרק האחרון, מסמנת את סופה הידוע של הקהילה היהודית הגדולה בפולניה.
סמורה (פירושונים)
כיכר קימלאו
גבריאלה היינש-הוסק
גבריאלה היינש-הוסק (בגרמנית: Gabriele Heinisch-Hosek; נולדה ב-16 בדצמבר 1961 בעיירה גונטרמסדורף) היא פוליטיקאית אוסטרית, חברה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אוסטריה (SPÖ). היא כיהנה במספר משרות שרה בממשלת אוסטריה.
ביוגרפיה.
גבריאלה היינש-הוסק נולדה בעיירה גונטרמסדורף ליד מדלינג באוסטריה תחתית. היא סיימה לימודי בית ספר בווינה בשנת 1980 וקיבלה הסמכה כמורה בשנת 1983 לאחר סיום מכללה בבאדן. היא עבדה כמורה בווינה ומדלינג עד לשנת 2002.
גבריאלה היינש-הוסק החלה את הקריירה הפוליטית כחברת מועצה בעיירה בה נולדה. בשנת 1999 היא נבחרה למועצה לאומית וכהינה כחברת הפרלמנט עד לשנת 2019. היא עסקה בעיקר בנושאים שקשורים לנשים. בשנים 2004–2008 היא הייתה יושבת ראש ועדת שוויון של הפרלמנט.
בשנת 2009 היינש-הוסק מונתה לשרה לנשים ושרות הציבורי וכיהנה בתפקיד זה עד לשנת 2013. באותה תקופה הועבר חוק למשפחה חד-מינית. בשנים 2013–2016 היא מותנה לשרה לחינוך, תרבות וספורט.
בשנת 2009 הייניש-הוסק מונתה ליושבת ראש ארגון הנשים של המפלגה. היא כהינה בתפקיד זה עד לשנת 2021 כאשר הוחלפה על ידי אווה מריה הולצלייטנר.
בשנת 2012 הוענק לה אות "עבור הפעילות למען הרפובליקה".
O Lampião da Esquina
O Lampião da Esquina היה עיתון להט"בי ברזילאי, שפעל בין אפריל 1978 ליוני 1981. העיתון כלל 37 גליונות בין תחילתו לסופו.
לאחר העברת החוק המוסדי מספר 5 בתקופת , העיתונות חוותה צנזורה קשה, בכך שאסרה לפרסם כל דבר על הדיקטטורה בברזיל. במהלך האברטורה והחזרה האיטית לדמוקרטיה שהתחיל הנשיא ארנסטו גייזל, העיתונות והקבוצות האקטיביסטיות החלו לדבר יותר בחופשיות רבה יותר. העיתון קם כעיתון חלופי לכלי העיתונות המרכזיים באותה תקופה. העיתון הוקם בעקבות המגזין הגאה, "Gay Sunshine Journal", שהוקם על ידי וינסטון ליילנד מחוץ לאזור מפרץ סן פרנסיסקו. כותרת העיתון הייתה על שמו של גיבור העם הברזילאי, למפיאו, מנהיג שודדים מפורסם בצפון מזרח ברזיל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.
צוות העיתון כלל אחד עשר עורכים.
העיתון מיתג את עצמו כעיתון בעל נטיית שמאל מובהקת. על אף שהציג מאמרים ומאפיינים רבים על תנועות רבות ושונות, העיתון כיוון בעיקר לגברים הומוסקסואלים.
סמוך לסופו של העיתון, התנהל מאבק בין שני קבוצות עורכים. קבוצה אחת רצתה שהעיתון יהיה שמאלני יותר, ואילו קבוצה אחרת רצתה שהעיתון יהיה נייטרלי יותר. בנוסף, אנטוניו כריסוסטומו, אחד מעורכי העיתון, נעצר והואשם בפדופיליה לאחר שאימץ נערה באופן לא רשמי. רבים האמינו שהוא הואשם בשל היותו הומוסקסואל מחוץ לארון. בשל הקשר שלו לעיתון, הצוות חשש מרדיפות מצד המשטרה, והחלטו לסגור את העיתון ביוני 1981.
פיל באט
פיליפ יוג'ין באט (באנגלית: Philip Eugene Batt; ) הוא פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איידהו ה-29 בשנים 1995–1999. קודם לכן הוא כיהן כסגן מושל איידהו ה-35, כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית באיידהו, וכחבר בית המחוקקים של איידהו.
ראשית חייו.
פיל באט נולד בווילדר, איידהו כילדם החמישי והצעיר ביותר של ג'ון ואליזבת קארן באט. במלחמת העולם השנייה הוא שירת 16 חודשים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית בבסיס חיל האוויר לאורי כפקיד לשחרור חיילים בסיום שירותם. לאחר מכן הוא שב לאוניברסיטת איידהו ולמד הנדסה כימית, התגורר במעונות סטודנטים, הוביל להקת מחול, וניגן בקלרינט ובסקסופון טנור. כחמישים שנה מאוחר יותר, בעת שכיהן כמושל, ניגן באט יחד עם ליונל המפטון בפסטיבל ג'אז במוסקו, איידהו.