ב-1949 האוניברסיטה אורגנה מחדש על ידי השלטון הקומוניסטי. המטרה החדשה של הארגון הייתה לפצל את האוניברסיטה לחלקים קטנים יותר, ברי השפעה פחותה, וכן להחליש את היחידות שלא ראו עין בעין את סדר היום הפוליטי של התקופה. הפקולטה לתאולוגיה שבה למכללה הקלוויניסטית; הפקולטה לרפואה הפכה אוניברסיטה עצמאית, מצב ששב לקדמותו רק בשנת 2000; הפקולטה למשפטים חדלה לפעול, וצוות המרצים פוטר. החוגים לשפות צרפתית, איטלקית, גרמנית והחוג לפילולוגיה קלאסית נסגרו, ואילו החוג לרוסית הורחב בצורה משמעותית. ב-1956 הושבו חוגי השפות על כנם, מלבד איטלקית, שהושבה רק בשנות ה-90.
בשל קשיי הקבלה ללימודי רפואה בארץ, ישראלים רבים בוחרים ללמוד את מקצועות הרפואה בדברצן.
הספרייה.
ספריית האוניברסיטה היא אחת הספריות הגדולות בהונגריה, ואחת משתי הספריות הלאומיות של המדינה. מספר הרשומות בספרייה הוא מעל ששה מיליון.
הבית של אף אחד
הבית של אף אחד (באנגלית: Nobody's House) היא סדרת פנטזיה לילדים בת 7 פרקים ששודרה בשנת 1976. הסדרה עוסקת במשפחת סינקלייר שעוברת להתגורר בבית שהיה נטוש לכאורה שנים רבות, אך מתגוררת שם רוח רפאים של ילד שמת מימים ימימה.
עלילה.
משפחת סינקלייר עברה להתגורר בבית ויקטוריאני "אבן פינה" שנבנה ב-1885. הבית נבנה על אתר שהיה בעבר בית מלאכה, בו עבד ילד יתום אשר מת ממגפה במהלך עבודתו. הילד לא חצה לגמרי אל העולם הבא ונשאר לרדוף את הבית כרוח רפאים. הבית עמד ריק במשך שנים רבות עד שמשפחת סינקלייר באה לראות את הנכס. סוכן הנדל"ן מר. ג'ייקובס סיפר להם על הרוח החיה במקום והם החליטו לקנות את הבית לאחר הפחתת מחצית מן המחיר הנקוב של הבית.
דברים מוזרים החלו לקרות לאחר שהמשפחה עברה להתגורר בבית. הילדים פגשו לראשונה את רוח הילד בחדרה של גילי כאשר הוא התגשם כדי להזהיר אותם שיש שרפה במרתף. לאחר מכן, הילדים פוגשים ברוח שוב ושואלים אותו לשמו אך הוא לא יכול היה לזכור אותו. הילדים מחליטים להתחבר איתו וקראו לו "אף אחד".
רק הילדים יכולים לראות את "אף אחד", אשר נעלם ומתגשם על ידי משיכת הצעיף שלו.
בד&quot;צ אגודת ישראל
ביספוספונטים
ביספוספונטים (באנגלית: Bisphosphonates) אלו תרופות המונעות את איבוד מסת העצם ומיועדות לטיפול בדלדול עצם ומחלות נלוות, כגון מחלת פאג'ט של העצם. התרופות נקראות כך משום שהן מכילות שתי קבוצות פוספנט (PO3) והן כוללות, בין היתר, את התרופות Alendronate (בישראל משווק תחת השמות פוסלן, מקסיבון, אלנדרונאט) ו- Risedronate (בישראל, אקטונל, התרופה מאושרת גם לצורך מניעה של דלדול עצם כתוצאה משימוש בסטרואידים). תרופות אלו מהוות את התרופות העיקריות לטיפול בדלדול עצם, אולם קיימות גם תרופות נוספות ממשפחה זו.
תרופות אלו הראו ירידה משמעותית בסיכון לשברים אוסטאופורוטיים. כך למשל, המחקר Fracture Intervention Trial אשר כלל צריכה יומית של התרופה אלנדרונאט למשך מעל לשנתיים, הראה ירידה בסיכון לפתח שברי חוליות בכ-50% וירידה של 50% בשברי צוואר הירך. מחקרים אחרים הראו תוצאות דומות גם בטיפול הניתן אחת לשבוע עם מינון גבוה יותר. לכן, נכון ל-2012 ההמלצה היא טיפול אחת לשבוע, המגביר את היענות החולה ליטול את התרופה.
דרך מתן.
על התרופה להילקח בבוקר עם כוס מלאה מים ועל קיבה ריקה, משמע לפני ארוחת הבוקר. זאת מאחר שהתרופה איננה נספגת היטב במערכת העיכול ועל כן יש למקסם את ספיגתה. על המטופלים להישאר זקופים למשך חצי שעה לאחר נטילת התרופה כדי להימנע מגירוי הוושט. מכיוון שהתרופה עלולה לגרות את הוושט, אין לתת אותה לחולים הסובלים מהיצרויות של הוושט או מהתרוקנות לא תקינה שלו.
אופן פעולת התרופה.
ביספוספונטים אלו תרופות אשר באופן ספציפי מונעות את הפעילות של אוסטאוקלסטים (תאים הורסי עצם) וכן מורידות את מספרם, בין היתר, על ידי ביצוע אפופטוזה (הרג מתוכנן של התא).
תופעות לוואי.
תופעות לוואי נפוצות יחסית כוללות חוסר נוחות בקיבה או גירוי של הוושט, שניתן לרוב למנוע אותן במידה והתרופה נלקחת בהתאם להוראות נטילתה (כלומר להישאר זקופים למשך לפחות חצי שעה לאחר נטילת התרופה). תופעת לוואי בעייתית אולם נדירה יותר היא נמק עצם של הלסת (osteonecrosis of the jaw), בעיקר של הלסת התחתונה.
כילה
כילה היא רשת להגנה מפני יתושים, זבובים וחרקים נוספים, ולפיכך גם מפני המחלות שהם נושאים, כגון מלריה, קדחת דנגי, קדחת צהובה, דלקת המוח וקדחת מערב הנילוס. יעילות הכילה מותנית באריג שימנע חדירת חרקים אלו, ללא פגיעה מוגזמת ביכולת לראות דרכה ובחדירת אוויר. כדי להגביר את היעילות יש להשתמש גם בקוטל חרקים או דוחה חרקים.
כילות משמשות באזורים מוכי מחלות כגון מלריה, בעיקר בתצורה של מעין אוהל מעל מיטה. כדי שהכילה תהיה יעילה יש לוודא שאין בה חורים ושהיא מכסה היטב את המיטה. אסור שהכילה תונח ישירות על האדם החוסה תחתיה, שכן כך יתושים יוכלו לעקוץ בעד הכילה. כילה שצורתה עגולה מכסה את המיטה בצורה מיטבית.
כילות מיוצרות מכותנה, פוליאתילן, פוליאסטר וניילון. חרירים בגודל 1.2 מילימטר מונעים חדירת יתושים. כדי למנוע חדירת יבחושים (Ceratopogonidae), זבובוני חול וכדומה נדרשים חרירים בגודל 0.6 מ"מ.
רשתות כאלו משמשות גם לכיסוי שק שינה, לאוהלים ולהצבה על מסגרות עבור דלתות רשת ורשתות לחלונות.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 פותחו כילות המכילות חומרי הדברה (ITNs), למניעת מלריה. במדינות רבות הן מוחלפות כיום בסוג כילות חדש ואמיד יותר (LLIN). כילות ספוגות בחומרי הדברה נמכרות במדינות היעד על ידי האו"ם, ארגון הבריאות העולמי וארגונים נוספים במחיר בסביבות 2-3 אירו. ארגונים פרטיים, כגון הקרן של ביל ומלינדה גייטס רוכשים כילות מסוג LLIN ותורמים אותן.
סקירה של 22 ניסויים אקראיים מבוקרים של ITNs הראתה כי כילות אלו מצמצמות תמותת ילדים בחמישית. באזורים בהם המלריה יציבה, התרחשות אפיזודות של מלריה לא מסובכת הצטמצמו ב-50% לעומת אי שימוש בכילות כלל, וב-39% לעומת שימוש בכילות ללא חומרי הדברה. באזורים עם מלריה לא יציבה, חל צמצום של 62% לעומת אי שימוש בכילות כלל, ו-43% לעומת שימוש בכילות ללא חומרי הדברה. המסקנה מהסקירה - מתוך 1000 ילדים המוגנים על ידי כילות ITNs, ינצלו כל שנה חייהם של 5.5 ילדים בזכות הכילות.
היפר-אוריצמיה
יריב הורוביץ
יריב הורוביץ (נולד ב-25 באוגוסט 1971) הוא במאי ותסריטאי ישראלי ויו"ר איגוד במאי הקולנוע והטלוויזיה לשעבר.
ביוגרפיה.
יריב הורוביץ נולד בפרדס חנה, האמצעי בין שלושה אחים. מצד אביו הוא נצר לרבי ישעיה הלוי הורוביץ, שהיה מגדולי רבני אשכנז במאה ה-17. אמו, עזה, היא מורה להיסטוריה, אביו, דניאל הורוביץ, הוא מחזאי. בגיל שמונה עבר לבנימינה, שם גדל, בתקופת חטיבת הביניים התגורר במשך שלוש שנים בפריז ולמד שם בבית ספר הישראלי. בתיכון למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה במגמת תיאטרון ובכיתה י"ב עבר לתל אביב ולמד בתיכון חדש תל אביב במגמת קולנוע.
בגיל 17 עשה הורוביץ סרט קצר ראשון יחד עם חבריו, אותו הם הקרינו בבתי הספר. לאחר שנודע לצבא על הסרט, הוא גויס כבמאי ועורך ליחידת ההסרטה של חיל החינוך.
ב-1993, לאחר שחרורו מצה"ל, עבד כעוזר צלם ועורך סרטי תעודה. שנה לאחר מכן, בעקבות פגישה ברחוב עם אסף אמדורסקי, ביים את הקליפ לשיר "יקירתי" שזכה בפרס אקו"ם. אחריו ביים את שלום חנוך, שלמה ארצי, רונית שחר, דנה ברגר ועוד. ב-1995 פנה אליו המפיק יום טוב מגיתם והציע לו לביים את הפרסומת הראשונה שלו, שהתריעה בפני נהיגה בזמן שכרות. הפרסומת, בה השתתפו עמית מכטינגר וליאור מילר, זכתה באותה שנה בפרס עדשת הזהב.
בשנת 1996 הורוביץ התחיל לביים פרסומות ללקוחות שונים, בהם: אסם, קוקה קולה, פפסי, שטראוס, ציון, סנו וסלקום.
בשנת 1997 ביים את "החרצופים", הסרט "שניים", ותוכנית הנוער "זבנג". בשנה העוקבת, ב-1998, ביים במשותף עם שלמה ארצי את הסרט התיעודי "שישה" שהוקרן בערוץ 2, רשת. ומתאר את המפגש של שלמה ארצי המבוגר עם חבריו מתקופת הצבא.
ב-1999 נסע ללוס אנג'לס ולמד בימוי אצל מארק טראוויס (זוכה פרס גראמי), במסגרת AFI (מכון הסרטים האמריקאי). כעבור שנה היה במאי צוות שני בספיישל של דיסני "אפרודיטה ג'ונס".
בין השנים 2000 עד 2002 ביים הורוביץ פרסומות לסנאפל ארצות הברית, פפסי, ג'אמפ, מפעל הפיס, קרליין, בודי שופ ובנק הפועלים. ב-2002 נסע ללימודים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בה למד מבנה תסריט. באותה שנה היה במאי צוות שני של תריסר פרקים בהפקת אמריקה און ליין והאחים וורנר "So LA".
ב-2003 הגיש ביחד עם גיל קומאר את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה" בגלי צה"ל.
הורוביץ ביים את הסרט התיעודי "האינתיפאדה שאחרי" (באנגלית: Aftershock). הסרט הופק על ידי טלעד וערוץ 4 הבריטי והוקרן לאחר זמן בערוץ 4, בYes ובHOT. הסרט מבוסס על תצלומים שצילם הורוביץ בתקופת שירותו בשכם ומביא עדויות של חיילים על הקשיים שלהם בפעילות בקסבה, העוינות שזכו לה מידי האוכלוסייה והיד הקשה.
ב-2005 ביים את "לימוזינה", עם גיל ריבה, בערוץ 10. הוא אחד מבמאי הפיילוט לסדרת הדרמה "קצוות פתוחים" בהפקת פוקס לאב, שנרכשה על ידי לייפ טיים.
במהלך השנים 2006 - 2004 ביים פרסומות במזרח אירופה לחברות כמו אדידס, נסטלה, הד אנד שולדרס, בוש. ב-2008/7 הוא ביים 15 פרקים בסדרת הדרמה "רביעיית רן" שהוקרנה ב-2008 ברשת, והיה אחד הבמאים של קליפ השלום ששודר בפסטיבל קאן 2008 עבור קרן השלום העולמי. יחד איתו ביימו סטיבן אליוט, במאי הסרט "הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר" ולארי ג'ורדן, במאי הקליפים של הרולינג סטונז.