בשנת 2006 הופיעה במותחן הריגול "אלכס ריידר" בתור נדיה וול העוזרת של הביליונר דאריוס סייל (מיקי רורק) ובקומדיה "אני והמזל שלי" בתפקיד פגי ברנדן הבוסית של אשלי אלברייט (לינדזי לוהן).
בשנת 2008 שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיית הכדורגל "אם הכדורגל" בתור וונדי אמה של שחקני הכדורגל בקה (אמילי אוסמנט) .
פייל השתתפה בסרט האילם של מישל הזנוויציוס שהיה למצליח ביותר של שנת 2011 "הארטיסט".
בשנת 2016 התארחה בסדרה הקומית של MTV "מרי + ג'יין" בתפקיד של אישה פמיניסטית.
בשנת 2017 שיחקה בקומדיית הפשע גרייס לצד קייטי קסידי.
מוזיקה.
בשנת 2007 חברה פייל לשחקנית שוואני סמית' וביחד השתיים הקימו את ההרכב המוזיקלי "Smith &amp; Pyle".
את אלבומן היחיד עד כה "It's OK To Be Happy" שמבוסס בעיקרו על מוזיקת קאנטרי הוציאו בשנת 2008.
חיים אישיים.
פייל הייתה נשואה פעמיים במהלך חייה, לסופר אנטוניו סארס (משנת 2000 עד 2005), ובפעם השנייה למפיק קייסי אנדרסון (משנת 2008 עד שנת 2012).
אשר דן גרוניס
דוד ג'ורג'יו מנדס
דוד ג'ורג'יו מֶנדֶס נשיא (באנגלית: David Giorgio Mendes Nassi; נולד ב-11 בפברואר 1937 ברומא) הוא רופא ומנתח ישראלי, מומחה בכירורגיה אורתופדית.
מנדס ניהל את המחלקה לכירורגיה אורתופדית והמרכז לשתילת מפרקים במרכז הרפואי בני ציון (רוטשילד) בחיפה. הוא חבר הסגל האקדמי בטכניון, יזם וניהל את הכנסים הבינלאומיים השנתיים לכירורגיה אורתופדית בחיפה. הקים דור של מנתחים אורתופדים שניהלו מחלקות בארץ. יישם שיטות ומערכות מתקדמות בתחום החלפת מפרקים במשתלים המלאכותיים ובמיוחד של מפרקי הירכיים והברכיים.
רקע משפחתי.
דוד מנדס נולד ברומא למשפחת רופאים. סבו פרופסור גוידו אהרון מנדס ניהל את בית החולים של הצלב האדום ברומא. בצל השינויים הפוליטיים וחוקי האפליה נגד יהודים באיטליה עקרה המשפחה בשנת 1939 לשווייץ, שם המתינה לאשרות הבריטיות לכניסה לארץ. האשרות הושגו בעזרתו הישירה של האפיפיור פיוס ה-12 ידידו של סבו הפרופסור גוידו מנדס.
המשפחה עלתה לארץ והתיישבה בגדרה. אביו ד"ר מאור מנדס, וסבו היו ממובילי הטיפול במחלת השחפת ומיגורה. בתקופת מלחמת העצמאות עברה המשפחה לרמת גן שם סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר 'אוהל שם'.
באותה תקופה התאמן בסיוף אצל המאמנים מאזיי ונובל וזכה באליפות ישראל משנת 1955 עד 1963.
בשנת 1955 לאחר שסיים קורס קציני תותחנים החל את לימודיו בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. הוא התחתן עם חברת ילדותו, נילי שמואלי, והחל לעבוד במחלקה האורתופדית בניהולו של פרופסור ארנסט ספירא ולאחר מכן כרופא בגדוד 52 של חיל השריון.
תחילת דרכו כרופא.
ב-1965 עבר עם משפחתו לניו-יורק כדי להתמחות בכירורגיה אורתופדית בביה"ח האוניברסיטאי מאונט סיני ובביה"ח ע"ש אלברט איינשטיין במחלקתו של פרופסור ארתור הלפט (Helfet). בסיום התמחותו השתלם אצל פרופסור פיליפ וילסון (Wilson) בביה"ח Special Surgery של אוניברסיטת קורנל, בהתמחות על של ניתוחי משתלי מפרקים מלאכותיים. משם עבר לבית החולים לנוקס היל, שם הקים את מרפאת ניתוחי הירך.
הדריך והרצה כפרופסור בביה"ח אלברט איינשטיין בברונקס, בבית הספר לרפואה מאונט סיני בקווינס וביה"ח אלמהרסט ובבית החולים לילדים בברוקלין. במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור הגיע לארץ כדי ליטול חלק במלחמה במסגרת חיל הרפואה.
ב־1975 חזר לישראל לניהול המחלקה לכירורגיה אורתופדית בביה"ח רוטשילד - בני ציון עם אשתו ושני ילדיו עידו ושרון. בנו יוני נולד בחיפה.
רפואה, מחקר והוראה.
דוד מנדס ניהל את המחלקה לכירורגיה אורתופדית עד לפרישתו בשנת 2002. המחלקה נתנה שירות קהילתי אורתופדי ומגוון ניתוחים חדישים לתושבי חיפה והמדינה כולה. למבוגרים, לגיל הגדילה ויילודים, לנפגעי גפיים בתאונות ובספורט ולקטועים. בעיקר כטיפול במחלות הארתריטיס ראומטיזם ושחיקת סחוס של מפרקי הירך והברך.
בשנת 1980 הקים פרופ' מנדס את 'המרכז לשתילת מפרקים', שזכה לתמיכתם של שר הבריאות אליעזר שוסטק ומנהל בית החולים דב גולן. המרכז היה פרויקט שאפתני לטיפול בחולים, למחקר ופיתוח של משתלים מלאכותיים עם חומרים מתקדמים והוכרז על ידי שרת הבריאות שושנה ארבלי-אלמוזלינו כמרכז ארצי.
במשך 15 שנים יזם וניהל את הכנסים האורתופדים הבינלאומיים השנתיים של 'המרכז לשתילת מפרקים'. לכנסים הוזמנו טובי המרצים האורתופדים, מדענים ותעשינים מתחום המכשור הרפואי מרחבי העולם.
פעילות מקצועית ואקדמאית.
במהלך 37 שנות פעילות פרסם כמאה וחמישים מאמרים, תצוגות וסרטים מדעיים. חקר את השימוש במגוון סוגי אנרגיה לעידוד של בניית עצם ואיחוי שברים. יצר פיתוחים חדשניים של מישתלי מפרקים, חומרים ביו רפואיים, מכשור אורתופדי וטכניקות כירורגיות. כתוצאה מפעילות זו יצר ורשם פטנטים בינלאומיים.
במסגרת הקלינית במחלקתו יזם לראשונה את ניתוחי החלפת מפרק הברך במישתל מלאכותי, טכנולוגיה שהביא מארצות הברית, שידרג את ניתוחי מפרק הירך עם תשלובת של חלקים מפרקיים קרמים שפותחו בגרמניה בשילוב עם סגסוגת מטיטניום שפותחה בצרפת. חלקים אלו שפרו בצורה מרשימה את תוצאות הניתוח והאריכו משמעותית את חיי המושתל.
במסגרת 'המחלקה והמרכז לשתילת מפרקים' יצר שיתוף פעולה פורה עם מדעני הטכניון, והאוניברסיטה העברית בירושלים, ועם תעשיות עתירות ידע כרפאל, התעשייה האווירית ולהבי ישקר בפיתוח משתלים וחלקי חילוף למפרקים ורצועות, ועם אלסינט ואלביט בנושאי הדמיה ממוחשבת ותהודה מגנטית.
בשיתוף עם צוותים בינלאומיים במימון קרן גרמניה-ישראל ניהל נושאי מחקר של החלפת רצועות מפרקים ברצועת סינתטיות, ובשתוף של תעשייה בריטית פיתח ויישם תחליף של פיקת ברך מלאכותית.
כיום מתגורר פרופ' מנדס עם רעיתו רותי באר וממשיך בכתיבה שמיועדת לקהילה על מגוון נושאים אורתופדיים, וחוות דעת על רשלנות רפואית ומניעתה.
ניתוח משתל ירך מלאכותי במבוגר עם נקיעה מלידה.
מטרת מחקר קליני זה הייתה להגדיר תכנון אלגוריתמי של שיטות טיפול כירורגי בבעיה מאתגרת זו שיש בה עוות ניכר של האנטומיה הרגילה של המפרק. רוב השיטות לסיווג של היחסים האנטומיים בין ראש הירך והמרחשת (האצטבולום) מתבססות על צילומי רנטגן. שיטה זו מגדירה דירוג תפקודי של הרקמות הרכות (שרירים, גידים ורצועות) בנוסף לדירוג היחסים האנטומיים על פי צילומי טומוגרפיה ממוחשבת (CT). הכרת השיטה שימשה כמבחן להערכה עצמית של כירורגים אורתופדים בארצות הברית.
משתל פיקת ברך מלאכותית.
משתל ברך מלאכותי הוא פתרון כירורגי מצוין לבעיות ארתריטיות של הברך. ניתוח זה יושם לראשונה במרכז לשתילת מפרקים בחיפה ונלמד שבמקרה של כשל שחיקתי המרכיב הבעייתי הוא הפיקה שעשויה מפוליאתילן קשיח. ניסיון החברה היצרנית בחו"ל לחזק את הפיקה עם בסיס מתכתי הרע עוד יותר את שחיקתה. המסקנה הייתה שצריך להגדיל את עובייה של הפיקה כדי לשפר את עמידותה ולשם כך תוכנן שינוי בקונפיגורציה של הפיקה ושינוי בהכנת החלק הגרמי של הפיקה הטבעית שאליה מחובר המשתל עם צמנט אקרילי. הפיקה החדשה נכנסה לשימוש בנייתוחי החלות ברך והתוצאות הקליניות מעולות.
החלפת הברך במשתל מלאכותי.
ניתוח החלפת הברך במשתל מלאכותי נכנס לשימוש לראשונה באנגליה אבל פותח במקור בארצות הברית בתחילת שנות השבעים של המאה הקודמת. בשנת 1975 ביצע בהצלחה את החלפת הברך הראשונה בישראל. תוך תקופה קצרה הפך לניתוח מקובל במרבית המחלקות האורתופדיות בארץ שנים רבות בטרם שחדרה השיטה לאירופה.
משתל ירך מחומר מרוכב פחם-פחם.
התכונות הנדרשות ממשתל שמחליף עצם או מפרק הן עמידות לאורך שנים רבות בעומס המחזורי הרב שמוטל עליו (עד כשבע פעמים משקל הגוף), להיות יציב מבחינה ביו-כימית, עמיד בפני שחיקה, ומתאים מבחינה ביולוגית כך שלא יעורר דחייה בגוף המושתל. הניסיון הקליני עם מגוון של מתכות ופולימרים לא ענה כהלכה לכל הדרישות הללו. מהיות הפחם רכיב בכל חומר אורגני ומהיותו קשיח ויציב מבחינות מכנית וכימית תוכנן בעזרת חברת רפאל ומדעני הפקולטה להנדסת מכונות של הטכניון משתל מרוכב מסיבי פחם ומטריצה של פחם. המרכז לשתילת מפרקים בחיפה היה אז בין חברות ספורות בעולם, שחקרו את האפשרות של מתן תכונות עמידות מחזורית מכנית בשלושה ממדים של דחיסה, כפיפה וגזירה בבניית משתל מפרק ירך. החיסרון של פחם-פחם שלא ניתן היה לשפר במידה מספקת את עמידותו כנגד שחיקה.
הבעייתיות של ביו-חומרים בהשתלות מפרקים ודרכי פתרון חדשניות - פיתוח הפולימר 1-MP.
חברת ממטק נוסדה על ידי חמישה מדענים - עליזה בוכמן, שמחה סיבוני, פרופ' דוד מנדס, רוב בריאנט, ד"ר ריי פיין, ופיתחה ביו-חומר חדש שמכונה 1 -MP. זהו פולימר מצולב בשלמותו, שפותח בנאס"א בארצות הברית על ידי רוב בריאנט ובצורתו המקורית משמש למיסבים של מנועי סילון. המבנה המולקולארי שונה על מנת להתאימו לשימוש ביולוגי. מגמת הפיתוח הייתה לשדרג את כל אותם חומרים שמשמשים כיום כחלקים מפרקיים נעים במישתלי מפרק הירך, הברך והכתף עם חומר יותר עמיד לאורך זמן בתנאי הלחץ והשחיקה של מפרקים אלו באדם.
בשלוש שנות מחקר מעבדתי ונסויי חיה מוצלחים של 1-MP במסגרת חממה, הוכחו חוזקו שאינו נופל משל מתכת, עמידותו בפני שבר שטובה יותר משל קרמיקה, עמידותו בפני שחיקה שאיננה פחותה מזו של פוליאתילן מצולב, מקדם חיכוך מינימלי, פסיביות מבחינה כימית ועמידות תחת עומס מחזורי.
כיום מבוצעים ניסויים קליניים בשני מרכזים רפואיים - בניו זילנד ובישראל.
משתל ירך מלאכותי עם משטחים מפרקיים שכולם קרמיקה.