זוהי הגרסה החזקה ביותר במודל CCA. כאמור לתוקף גישה מלאה למערכת לפני ואחרי קבלת הטקסט המוצפן וכן גישה מלאה לטקסט הקריא שלאחר הפענוח באופן בלתי מוגבל. ביכולתו למטב את ההתקפה על בסיס תוצאות קודמות בהליך של ניסוי וטעייה. למעט המגבלה הטריוויאלית - ללא גישה למפתח עצמו. התקפה זו מסומנת בקיצור CCA2. התקפות מעשיות כאלו בוצעו בעבר והניבו הצלחות. לדוגמה במאמר מיוני 2000 התקפת מוצפן-נבחר כנגד פרוטוקול אבטחת דואר אלקטרוני המשמש ב-OpenPGP מתארים המחברים ברוס שנייר וג'ונתן כץ התקפה תאורטית שמהווה פרצה משמעותית ביישומו. מודל זה מהווה מרכיב חשוב בהוכחת בטיחות אלגוריתמים כנגד התקפות מסוג CCA בכלל. כי הוכחה שאלגוריתם הצפנה עמיד בפני התקפה CCA2 בעצם מעיד על עמידות האלגוריתם כנגד כל סוג של מתקפת מוצפן-נבחר.
ויטנברג
ויטנברג (בגרמנית: Wittenberg; רשמית: Lutherstadt Wittenberg לאמור עירו של מרטין לותר), היא עיר במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, על נהר אלבה. העיר מונה כ-50,000 נפש.
חשיבותה ההיסטורית והתרבותית של העיר נובעת מכך שהייתה מקום מושבו של הנסיך הבוחר של סקסוניה ומכך שבאוניברסיטת ויטנברג לימד מרטין לותר, אבי הרפורמציה הפרוטסטנטית, עובדה שהפכה את האוניברסיטה והעיר למרכז הרפורמציה בגרמניה. משנת 1996, מספר אתרים הקשורים בלותר וברפורמציה מהווים אתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
במקום נמצא יישוב פלמי מן המאה ה-12. ב-1260 הפך המקום למקום מושבם של הדוכסים מבית סקסה-ויטנברג. ב-1293 הוכר היישוב כעיר ובמשך מאות השנים שחלפו הייתה למרכז מסחרי חשוב.
בסוף המאה ה-15 הפך פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה ("פרידריך החכם") את העיר למקום מושבו, דבר שגרר התרחבות של העיר, הקמת גשר על האלבה וחיזוק מבצר העיר. לפי האידאולוגיה של פיליפ מלנכתון הקים פרידריך ב-1502 את האוניברסיטה בעיר. בשנת 1508 היה מרטין לותר לפרופסור לתאולוגיה באוניברסיטה.
ב-31 באוקטובר 1517 תלה לותר על דלתות כנסיית הטירה את "95 התזות" שלו, צעד שהחל את הרפורמציה הפרוטסטנטית. עקב מלחמות הדת שפרצו נאלץ יוהאן פרידריך מסקסוניה לוותר על מקומו בעיר לטובת בית וטין.
ב-1760 נכבשה העיר על ידי פרוסיה והופגזה קשות במלחמת שבע השנים על ידי אוסטריה. ב-1806 נכבשה העיר על ידי נפולאון, בוצרה על ידו ב-1813 (אז גם נסגרה האוניברסיטה שלה) ונכבשה מחדש על ידי פרוסיה ב-1814.
במלחמת העולם השנייה הסכימו צבאות בעלות הברית שלא להפציץ את המרכז ההיסטורי של העיר. עם זאת מפעל המטוסים Arado Flugzeugwerke ששכן בפאתי העיר, העסיק עובדי כפייה וסיפק מטוסים ללופטוואפה הופצץ על ידי בעלות הברית.
בסוף המלחמה נכנס הצבא האדום לעיר והיא הפכה לחלק ממזרח גרמניה ב-1949.
יהודים.
בעיר הייתה קהילה יהודית קטנה. עם זאת, על קיר הכנסייה העירונית מצוי תבליט אנטישמי של "חזירת יהודים". ליד הכנסייה יש רחוב בשם Judenstrasse (רחוב היהודים).
ערב מלחמת העולם השנייה מנתה אוכלוסיית העיר היהודית כ-70 נפש בלבד.
ערים תאומות.
הערים התאומות של ויטנברג הן:
הפי
הפי (או "חעפי"; באנגלית Hapi נכתב לפעמים גם Hapy), היא דמות אלוהות חסרת מגדר מובחן מהמיתולוגיה המצרית שאחראית על ההצפה השנתית של נהר הנילוס שהוליכה סחופת עשירה אל גדותיו, ותרמה לגידול היבולים בסביבה. משמעות השם "הפי" היא "תנועה אחת", שכנראה התייחסה לזרם הנילוס. בין התפקידים והתארים שיוחסו להפי הם, אל הדגים והעופות בביצות הנילוס והאל האחראי על פריחת הצמחייה בנהר. הוא או היא מתוארים בדרך כלל כדמות אדם בעלי כרס גדולה, חגורה, שיער ארוך ושדיים נפולים. ייתכן כי במקור, הפי (או וריאציה של שם זה), היה שמו הקודם של הנילוס.
מיתולוגיה.
הצפת הנילוס השנתית נחשבה כבואו של הפי. מאז ההצפה, הקרקע המדברית בדרך כלל, הפכה לפוריה ומתאימה לגידול יבולים, בשל כך הפי נחשב כסמל לפוריות. תפקידו החשוב הקנה לו לעיתים את ההגדרה "אבי האלים", ונחשב לאב מסור העוזר לשמור על איזון היקום, ובגינו מערכת היקום מסודרת והרמונית. הוא היה נחשב כ"ידידו של גב", אל האדמה המצרי, ו"אדונו של נפר", אל התבואה. מקובל היה כי הוא חי בתוך מערה במקור הנילוס ליד אסואן. פולחן הפי היה בעיקר באזור האי יב. כוהניו היו עורכים טקסים, בהם היו מודדים באמצעות נילומטר, את מידת זרימת המים אשר תגיע כתוצאה מהשיטפון השנתי. בתקופה מאוחרת סודרו האלים המצריים בזוגות ובשלשות, אז נחשב הפי לבעלה של נחבת.
לונדרץ
ארנן
Gipsy Kings
Gipsy Kings (ג'יפסי קינגס) היא להקה צרפתית שבמקור מאזור ארל ומונפלייה שבצרפת, אשר מבצעת שירים בספרדית. למרות שחברי הקבוצה נולדו בצרפת, הוריהם היו ספרדים ממוצא צועני שנמלטו מקטלוניה במהלך מלחמת האזרחים בספרד של שנות ה-30. הלהקה כינתה את עוצמה במקור "Los Reyes" על פי שם משפחתם של חלק מחברי הלהקה, ובהמשך במשחק מילים על שם המשפחה ("לוס רייס" - בספרדית: המלכים) ומוצאם - Gipsy Kings.
היסטוריה.
משפחת רייס הגיעו לצרפת בעקבות מלחמת האזרחים שנערכה בספרד בשנות ה-1930 והמשיכו את המסורת של מוזיקת הרומבה פלמנקו גם שם. היום ה- Gipsy Reyes נחשבת ללהקה המובילה בעולם בקצב הרומבה והפלמנקו. הלהקה מורכבת מהזמרים המקוריים אנטוניקו רייס וטאמבו רייס, ויחד איתם דור ההמשך שהתווסף ללהקה המיתולוגית.
בני משפחת רייס הקימו בשנות השישים את להקת ה-Los Reyes, אך לפריצה הגדולה שלהם הם זכו רק בשנות השמונים כאשר בן דודם, גיטריסט העל מניטאס דה פלאטה (ידי הכסף), הזמין אותם בשנות השמונים להופיע ביום הולדתה של בריז'יט בארדו, שם ראה אותם מפיק גדול שהחליט להפוך את ההרכב לבינלאומי וכך שונה שם הלהקה משמו המקורי: Los Reyes ל-Gipsy-Kings.
בין הלהיטים המוכרים של הלהקה: "ג'ובי ג'ובה", "באמבולאו" (על פי השירים Bamboleo של כרמן מירנדה ו-Caballo Viejo), "וולארה" (גרסת כיסוי לשיר של דומניקו מודוניו), "און אמור" והקאבר הנודע של הלהיט "Hotel California" של ה-האיגלס.
ההופעה האחרונה של הלהקה בישראל נערכה באפריל 2022 בחיפה.
חבר הלהקה לשעבר ואחד ממייסדיה הוא צ'יקו בושיקי, אחיו של אחמד בושיקי שחוסל בעקבות טעות בזיהוי במהלך פרשת לילהאמר.
היהודי הנצחי (מחזה)
היהודי הנצחי (ביידי: דער אייביגער איד) הוא מחזה יידי שפרסם דוד פינסקי ב-1906. המחזה הועלה בתיאטרון "הבימה" בשנת 1906 וכן במוסקבה תורגם לעברית והועלה בשנת 1919, לפני עליית התיאטרון לארץ ישראל.
עלילה.
המחזה הוא טרגדיה משיחית המתחוללת בתקופת חורבן בית המקדש השני. העלילה מתקיימת ב"בירת ארבע" עיר הנמצאת במרחק מספר ימי הליכה מירושלים. תקופת המחזה היא מעט אחרי המצור הרומאי על ירושלים במהלך המרד הגדול. בתקופת השמועות שירושלים נכבשה על ידי השלטון הרומי, מגיע זר לעיר ומספר סיפור מוזר על מסעו למצוא ילד שנולד באותה השעה בה בית המקדש חרב, מכיוון שהוא נועד להיות המשיח. זקני העיר מסרבים להאמין לסיפורו: למעשה, הם אינם מוכנים להאמין שירושלים באמת נכבשה. הזר כמעט נסקל למוות על ידי תושבי העיר, אך הוא מצליח לברוח. בנקודה זו, מגיעה אישה צעירה ומספרת כי היא ברחה מההרס והטבח שמתחוללים בירושלים. שליחים אחרים מגיעים עם דיווחים שגם אחרים נמלטו מהרומאים. האישה מקוננת על כך שתינוקה מקולל מכיוון שהוא נולד באותה השעה שבית המקדש נחרב. זקני העיירה כעת משוכנעים בסיפורו של הזר ומסעו למצוא את הילד. באופן טרגי, ברגע זה, משרת זועק כי הילד נעלם בסופה. ובזמן שתושבי העיר עסוקים בלהביע את תדהמתם לנוכח אירועים אלה, הזר יוצא כדי להמשיך בחיפושיו אחר המשיח.
בתקופת השואה.
חברי אגודת "הברית העברית" בגטו וילנה ביקשו להעלות את המחזה בגטו. בין חברי האגודה היו רבים מאנשי המחתרת, ביניהם מרדכי טננבוים-תמרוף, אבא קובנר ומארק דבורז'צקי. מכיוון שהטקסט השלם לא נמצא, הועלה שחזור של המחזה בימיו האחרונים של הגטו, ביוני 1943. את ההצגה ליוותה תזמורת ומקהלה, והתלבושות נתפרו מציציות וטליתות, כך שהעניקו לשחקנים מראה המזכיר יהודים בתקופת בית שני.
בהתאם לעקרונות "הברית העברית", לפיהם "עד ליומו האחרון של הגטו צריכה להישמע בו המלה העברית", הועלה המחזה בשפה העברית. השחקנים במחזה היו חברי תנועות הנוער שבתום יום עבודה עשו חזרות. בין השחקנים הייתה מרים גניאנסקי שנהרגה מאוחר יותר כפרטיזנית. כותבי יומנים מגטו וילנה מזכירים את המחזה ברשימותיהם, ביניהם זליג קלמנוביץ' והרמן קרוק.
מעדותו של מארק דבורז'צקי במשפט אייכמן:
מישל ניי
רוסיה במשחקים הפאראלימפיים
רוסיה התחרתה במשחקים הפאראלימיפיים, הם אולימפיאדות הנכים, בתור מדינות שונות במהלך ההיסטוריה. באולימפיאדות החורף והקיץ של 1988 היא התחרתה תחת משלחת ברית המועצות. היא התחרתה כחלק מהמשלחת המאוחדת במשחקי הקיץ בברצלונה ובמשחקי החורף באלברוויל, שניהם בשנת 1992. ערך זה עוסק בהישגיה של רוסיה כנבחרת עצמאית, החל מאולימפיאדת החורף של 1994 ועד היום. רוסיה אירחה גם את משחקי החורף הפאראלימפיים בסוצ'י בשנת 2014.
בדצמבר 2019 קבעה הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט על איסור בן ארבע שנים לרוסיה מפעילות ספורטיבית. עם זאת, בעקבות פנייתה של רוסיה לבית הדין לבוררות בספורט קבע האחרון כי האיסור יופחת לשנתיים. במהלך תקופת האיסור לא תותר למשלחת הרוסית להשתתף במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) ובמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022). אולם, ספורטאים רוסים שיוכיחו כי אינם קשורים ישירות לשימוש בסמים יורשו להשתתף תחת דגל בינלאומי.
קוודלינבורג