פרופיל התנועה של קסטנברג הוא מודל תאורטי שפותח על ידי ג'ודית קסטנברג, פסיכיאטרית ופסיכואנליטיקאית. המודל מספק לאנשי מקצוע מתחומים טיפוליים כלי אבחוני הנוגע לשפה הבלתי-מילולית של מטופלים, שפת התנועה. הכלי הוא בעל השלכות טיפוליות ודרכי התערבות רלוונטיות. האבחון מאפשר באמצעות התבוננות בתנועת גוף האדם לתאר פרופיל תנועה, ממנו ניתן לקבל מידע לגבי נושאים התפתחותיים וקליניים של האדם, כמו גם לגבי המזג, המרכיבים האישיותיים שלו וכן דפוסי הקשר שהוא יוצר עם סביבתו. הפרופיל מתאר רצף של התפתחות נורמטיבית במונחים תנועתיים, המקבילים להתפתחות הנפשית. בעזרת הפרופיל ניתן לאתר חסרים התפתחותיים מוקדמים ותחומים של דילמה נפשית איתה מתמודד האדם. הפרופיל מאפשר לערוך סינתזה בין ההתנהגות הבלתי-מילולית ותאוריות פסיכולוגיות.
הפרדיגמה התנועתית-נפשית של יונה שחר-לוי.
על פי יונה שחר לוי, הבעה גופנית, תנועתית וסימבולית היא חלק מהותי של התקשורת האנושית ובמיוחד של התקשורת הינקותית הקדם-מילולית, המשמשת בתקופה זו כאמצעי התקשורת העיקרי בין התינוק להוריו. תינוק שטרם פיתח את השפה מילולית מביע את עצמו באמירות גופניות. הוא פונה לסביבתו באמצעות הבעת תנועות וקולות. אם הבוגרים סביבו יתייחסו רק אל הפן הגופני של האמירה (כמו זווית הראש, זווית העיניים) ולא יהיו מסוגלים לחדור מבעד לגוף אל המשמעויות הפנימיות - לא תתקיים תקשורת עם אותו תינוק. עם התבגרותו של האדם, התפתחות השפה המילולית והתפתחות יכולת ההפשטה, נפגעת השפה התנועתית והגופנית; רפרטואר השימוש בתנועה מצטמצם, ופוחתת היכולת להבין את איתותי הגוף. אלו נתפסים במקרים רבים כמשהו מפחיד, שאינו בשליטה. צמצום ההבעה הגופנית והתנועתית גורם לצמצום ביכולתו של האדם לחשוב ולפעול במושגים של גוף ונפש באופן שיגביר את צמיחתו ואת התמודדותו עם חייו. בנישה זו, שבה נעדרת התנועה מההתייחסות הגופנית-רגשית אצל האדם, מעמידה שחר לוי את שיטתה.
יונה שחר לוי פיתחה את הפרדיגמה התנועתית-נפשית, במטרה לאפשר את הבנת המערכת הגופנית - נפשית והיחסים ביניהם: כיצד מצבים גופניים הם גם מצבים נפשיים וכיצד מצבים נפשיים מוצאים לפועל על ידי מבנים גופניים. הפרדיגמה מתייחסת, מתוך התבוננות אינטגרטיבית, על האדם כמערכת אחת שלמה (גופנפש) ולא מתוך הפרדה דואלית ביניהם. הפרדיגמה מגדירה את החוקים והכללים לשפת התנועה הרגשית, הן זו התקינה והן זו המשובשת. שפת התנועה הרגשית וניתוחה מתייחסת למכלול דפוסי התנהגות גופנית, תנועתית ורגשית. בכלל זה - מורפולוגיה של תנועה (כלומר צורות הגוף ומסלולי התנועה), תחביר גופני-תנועתי-רגשי שעניינו איכות ביצוע התנועה ואופן ההתארגנות של הגוף במרחב, וכן סמנטיקה גופנית-רגשית, כלומר משמעויות נפשיות של תנועות ומיצבי גוף. לפרדיגמה יש חלק מעשי ויישומי המגדיר את מדדי התנועה הרגשית, את ההבחנה ביניהם ומתוך כך מציע דרך לאבחון התנועה הרגשית של האדם. בבסיס שיטתה מתקיימים חיבורים סמויים וגלויים בין שפת התנועה לשפת המילים, בין דקדוק התנועה לדקדוק השפה המדוברת. חיבורים בין מנגנונים מוטוריים למנגנונים נפשיים. כמו כן בבסיס חשיבתה יש חיבורים בין שיטתה לבין פרדיגמות פסיכואנליטיות והתפתחותיות אחרות.
חוק שאנון
דוידל'ה
תרפיה בתנועה
אוניברסיטת מנצ'סטר
אוניברסיטת מנצ'סטר (באנגלית: University of Manchester) היא אוניברסיטה הפועלת בעיר מנצ'סטר, אנגליה. אוניברסיטת מנצ'סטר היא אחד ממוסדות המחקר האקדמי הבולטים בבריטניה. האוניברסיטה נוצרה בשנת 2004 על ידי פירוק ומיזוג שני מוסדות אקדמיים שפעלו בעיר עד אז, אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר (Victoria University of Manchester; אשר הייתה ידועה בשם אוניברסיטת מנצ'סטר), ו"המכון למדע וטכנולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר" (University of Manchester Institute of Science and Technology), והמשך פעילותם במוסד אקדמי בודד, החל מאוקטובר אותה שנה. באוניברסיטת מנצ'סטר, ובשני המוסדות האקדמיים שקדמו לה, 23 תלמידים ואנשי סגל הם זוכי פרס נובל. בנתון זה היא מדורגת במקום השלישי בין אוניברסיטאות בריטניה.
מאז המיזוג בשנת 2004 זוכה אוניברסיטת מנצ'סטר להכרה כמוסד אקדמי בולט, ומדורגת בקביעות בין 50 האוניברסיטאות הטובות בעולם בדירוג אקדמי של אוניברסיטאות בעולם. בשנת הלימודים 2008/2009 למדו באוניברסיטה 35,441 תלמידים, מהם 26,160 תלמידי תואר ראשון. באוניברסיטה כ-500 תוכניות לימוד שונות, ועבדו בה למעלה מ-11,472 אנשי סגל. זוהי האוניברסיטה הגדולה בבריטניה במספר תלמידיה ואף במספר המועמדים להתקבל ללימודים בה. בכל שנה מוגשות למעלה מ-60,000 בקשות להתקבל ללימודי תואר ראשון באוניברסיטה. האוניברסיטה חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי, חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר חברה בקבוצת ראסל וחברה במכון אלן טיורינג בלונדון.
היסטוריה.
מקורותיה של אוניברסיטת מנצ'סטר כמוסד אקדמי בשנת 1824, עם עלייתה של מנצ'סטר כעיר התעשייתית הראשונה בעולם. הכימאי ג'ון דלטון יחד עם אנשי עסקים ותעשייה, יסד את "מכון המכונאים" (Mechanics' Institute) (שהיה לימים ל"מכון למדע וטכנולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר"), כמוסד שבו הפועלים יוכלו ללמוד את יסודות המדע. בשנת 1846 הותיר סוחר הטקסטיל ג'ון אוואנס עזבון בשיעור 96,942 ליש"ט למטרת בניית מכללה להשכלת גברים על בסיס לא מעמדי. בשנת 1851 הקימו נאמני העזבון את אוונס קולג' (Owens College) במנצ'סטר. בשנת 1880 הוקמה במנצ'סטר, על פי צ'ארטר מלכותי, אוניברסיטה, אשר בשנת 1903 נקראה אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר. קולג' אוואנס מוזג לתוך האוניברסיטה בשנת 1904. המכון למדע וטכנולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר, ואוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר, מוזגו לאוניברסיטת מנצ'סטר ב-22 באוקטובר 2004. עם המיזוג היא הייתה למוסד האקדמי הגדול ביותר בבריטניה, הפועל מקמפוס אחד. באוניברסיטת מנצ'סטר נלמדים יותר נושאים אקדמיים מאשר בכל מוסד אקדמי בבריטניה. הקריה האקדמית אונו הוקמה בתחילת דרכה כשלוחה של אוניברסיטת מנצ'סטר.
קמפוס ומתקנים.
האתר המרכזי של האוניברסיטה מכיל את רוב מתקני המוסד ומכונה "קמפוס". למרות זאת, מנצ'סטר איננה אוניברסיטת קמפוס אופיינית. מבני האוניברסיטה נמצאים במרכז העיר מנצ'סטר ומשולבים לתוך רקמת החיים העירונית. בין בנייני האוניברסיטה קיימים אף מבנים שאינם אוניברסיטאיים והמבנים נמצאים ברחובות ראשיים.
שטח הקמפוס הוא בצורת שעון חול המורכב מקמפוס צפוני שמרכזו רחוב סקוויל, וקמפוס דרומי שמרכזו רחוב אוקספורד. כשלושה ק"מ מדרום לקמפוס המרכזי שוכן מתחם מעונות האוניברסיטה. בנוסף למבנים המרוכזים בקמפוס, קיימים מבנים נוספים המפוזרים בעיר.
פקולטות.
למרות גודלה ועושר התוכניות האקדמיות באוניברסיטת מנצ'סטר, המוסד מחולק לשלוש פקולטות המורכבות מבתי ספר, מחלקות ומכוני מחקר:
שלוחה בישראל.
בשנת 1995 נפתחה בישראל שלוחה של אוניברסיטת מנצ'סטר. בשנת 2003 הפכה השלוחה למכללה אקדמית עצמאית, הקריה האקדמית אונו.
שיווי משקל תת משחקי משוכלל
מפלגת פועלים יהודית בלתי תלויה
מפלגת הפועלים היהודית הבלתי תלויה
דער אפיקורס
ברוניסלאב קומורובסקי
קלאופטרה השנייה, מלכת מצרים
קלאופטרה השנייה (ביוונית: Κλεοπάτρα; סביבות 185 - 116 לפנה"ס) הייתה מלכת מצרים התלמיית יחד עם אחיה-בעלה ובניה לסירוגין ובהרכבים שונים בין השנים 176-116 לפנה"ס, ולתקופה קצרה גם השליטה הבלעדית במצרים. הייתה בתם של תלמי החמישי וקלאופטרה הראשונה ונולדה כפי הנראה באלכסנדריה.
חייה.
לאחר מות אימה בשנת 176 לפנה"ס, כשהיא בת תשע, היא נישאה, כמקובל אצל הפרעונים, לאחיה תלמי השישי שהיה בן 10 ויחד הם היו שליטיה הבלעדיים של מצרים וקיימו את שלטונם מאלכסנדריה. לשניים נולדו ארבעה ילדים, בהם קלאופטרה השלישית שברבות הימים הייתה מלכת מצרים לאחר מות אמה.
בשנת 170 לפנה"ס פלש למצרים אנטיוכוס הרביעי מלך סוריה, פלישה שהובילה למלחמה. מצרים ניצחה מלחמה זו בשנת 168 לפנה"ס בעזרתה של רומא.
תלמי השישי השתכנע לאחר המלחמה לחלוק את השלטון עם אחיו תלמי השמיני ואחותו קלאופטרה השנייה. תלמי השמיני ניסה להדיח את אחיו מכיסאו כשהוא מבקש את עזרת הסנאט הרומי. תלמי השישי הסכים לחלוקה של הממלכה אך תלמי השמיני לא הסתפק בכך וניסה להשתלט על קפריסין, אך ללא הצלחה.
תלמי השישי ניסה להתנקש באחיו תלמי השמיני, אך לא הצליח בכך. תלמי השמיני ניסה להשתלט על קפריסין בפעם השנייה ושוב לא הצליח בכך.
מאבקי האחים על השלטון הובילו לבסוף לכך שתלמי השישי שלח את אחיו לקירנאיקה, אזור שהיה בשליטת מצרים והיה נתון באופן פורמלי לשליטתו של תלמי השמיני.
לאחר מותו של תלמי השישי בשנת 145 לפנה"ס הפכה קלאופטרה השנייה לשליטה במצרים יחד עם בנה תלמי השביעי. לאחר שאחיה תלמי השמיני חזר לאלכסנדריה הוא הציע לה שלטון משותף והם נישאו זו לזה. תלמי השמיני התנקש בחייו של אחיינו/בנו החורג במהלך חגיגות הנישואין ומינה עצמו למלך מצרים. לתלמי השמיני וקלאופטרה השנייה נולד בן בשם תלמי ממפיטיס.
בשנת 142 לפנה"ס, כשקלאופטרה השנייה לא יכלה עוד להרות בשל גילה נישא תלמי השמיני לקלאופטרה השלישית, בתה הצעירה של אשתו/אחותו מבלי להתגרש מקלאופטרה השנייה ויחד עם קלאופטרה השלישית הפכו שניהם לשליטיה של מצרים. קלאופטרה השנייה עוררה מרד שהתבטא במהומות באלכסנדריה ובמהלכן נשרף ארמון המלוכה ותלמי השמיני וקלאופטרה השלישית אולצו לעזוב לקפריסין. לאחר מרד זה קלאופטרה השנייה הכריזה על בנה בן ה-12, תלמי ממפיטיס, כמלך מצרים.