בשנת 2005 השיק סאפאר את פסטיבל המוזיקה הספרדית, מאמץ שנתי להביא את מוזיקה הספרדית לקהל גדול יותר. פסטיבל של שבעה ימים מתקיים מדי שנה בחודש דצמבר באזור חנוכה במקומות ברחבי ניו יורק. הניו יורק טיימס תיאר את הפסטיבל כבעל "ההרכב האקלקטי של אמנים מסורתיים ועכשוויים, כולל רבים המוקדש פיוזינג צלילים שונים או גישור חדשים וישנים". "Shemspeed" פרסמה בשנת 2010 אלבום אוסף מפסטיבל המוזיקה הספרדית, "Vol. 1". את השירים ביצעו אמנים יהודים מפורסמים, כולל מתיסיהו, בת פרעה, דיסקרייב ולהקת המושב.
בשנת 2007, נבחר סאפאר ל"Forward 50", רשימה שנתית של היהודים המשפיעים ביותר בעולם שנבחרו על ידי העורכים של Forward. הוא נבחר בזכות עבודתו כ-DJ הנדלר, הקמת Modular Moods, הקמת והפעלת הפסטיבל ספרדי, והקמה באותה שנה של Shemspeed. באותה שנה, בכתבת שער על DJ הנדלר, האלטר אגו של סאפאר באותו הזמן,ה-Jerusalem Post הגדיר אותו כ"one of the top visionaries of young Jewish cool’s celebrated vanguard". וילג' ווייס הצהיר כי "בתור מפיק ו-DJ [סאפאר] הוא בין ההרפתקנים ביותר בזירת המוזיקה היהודית החדשה".
עבודות של Diwon כיום.
בשנת 2008 החליט סאפאר להחליף את הכינוי DJ הנדלר לטובת Diwon, שהיה אמור להוביל את קול המוזיקה המזרח תיכונית וחזרה לשורשים התימניים שלו. המשמעות של Diwon היא ספר שירים בפרסית ואורדו. "עם DJ הנדלר התחלתי עוד לפני שהפכתי ל-DJ, ואני אף פעם לא הרגשתי שזה אני - זה לא ממש מתאים", אמר סאפאר כשהסביר את הצעד שלו, "בביצוע המוזיקה התימנית תחת השם DJ הנדלר, השם היה נשמע קצת מגוחך ... ולא במובן הטוב".
Diwon פרסם שורה של מיקסטייפים, מאש אפים ורמיקסים, שרבים מהם זמינים להורדה בחינם באתר האינטרנט שלו. בשנת 2009, חבר Diwon לגיטריסט מטקסס, Dugans, והם הקימו ביחד את "Dreams In Static". הצמד הוציא את "Serene Poetic" על אריך נגן ב-2 בפברואר 2010. פארווערטס כתב שהאלבום "משתרע מהעולם, רוק פוסט, אלקטרו אינסטרומנטלי היקום". DJBooth.net קרא לדי-וון "buzzmaking beatsmith".
Diwon עובד כיום על אלבום סולו הבכורה שלו, כמו גם בהפקת האלבום המתקרב של Y-Love, "זוהי אחדות" (השם המקורי הוא "This is Unity"), שאמור לצאת לחנויות בתחילת שנת 2012.
Diwon וג'יימס קולמן יצרו יחד את הרכב הפופ "Bonhom". הצמד הוציא את הסינגל "Live for Now", המשותף להם ולניסים, בשנת 2013.
אליפות העולם בכדורסל
פילוני
לואיזה דיאוגו
לואיזה דיאוגו (בפורטוגזית: Luísa Dias Diogo; נולדה ב-11 באפריל 1958) היא פוליטיקאית ילידת מוזמביק, אשר הייתה האשה הראשונה בתולדות המדינה לשמש כראש ממשלת מוזמביק בשנים 2004 - 2010 ונחשבת כמנהיגה מובילה ביבשת אפריקה וכבעלת חזון כלכלי המשפיע על מדינות העולם המתפתחות.
מוזמביק, הממוקמת בדרום מזרח אפריקה, היא אחת מהמדינות העניות בעולם וחלק ניכר מאוכלוסייתה, כ-70%, חי מתחת לקו העוני וסובל תכופות מבצורות ומשיטפונות. בשנים 1975–1992, סבלה מוזמביק ממלחמת אזרחים קשה וארוכה. דיאוגו שימשה בתפקיד שרת האוצר והתכנון במשך חמש שנים (2000 - 2005) ובתקופה זו החל תהליך ההבראה של המדינה. דיאוגו זכתה למוניטין בשל פעילותה לשינויים, כדוברת בעלת חזון וכאשת עסקים מצליחה. היא רעייתו של המשפטן אלבנו סילבה (Albano Silva), ואם לשלושה.
השכלה ותחילת הקריירה.
לואיזה דיאוגו נולדה וגדלה במערב מוזמביק בפרובינציית טטה (Tete). היא למדה לתואר ראשון כלכלה וראיית חשבון באוניברסיטת "Maputos Eduardo Mondlance" אשר בבירה מפוטו, אותו סיימה ב-1983, וקיבלה תואר מאסטר בכלכלה לאחר לימודים באוניברסיטת לונדון ב-1992.
ב-1980, החלה דיאוגו לעבוד במשרד האוצר של מוזמביק במקביל ללימודי התואר הראשון שלה. הייתה זו תקופה קשה בהיסטוריה הפוליטית והצבאית של המדינה, שכן רק חמש שנים קודם לכן קיבלה מוזמביק את עצמאותה מפורטוגל והפכה ל"רפובליקת העם של מוזמביק". מלחמת האזרחים אשר פרצה בין שני פלגים, Frelimo – "החזית לשחרור מוזמביק" ו-Renamo – "התארגנות פוליטית אנטי קומוניסטית", עלתה בחייהם של מיליונים מאזרחי מוזמביק.
דיאוגו הצטרפה למשרד האוצר בשנה החמישית של מלחמת האזרחים, אשר החלה כאשר Frelimo הקימה מפלגה ותפסה את השלטון. חברי Renamo התנגדו למהלך זה והגיבו בשריפת גשרים, ניתוק קווי חשמל וחסימת דרכים. המאבק הוביל לפגיעה בתשתיות, למחסור חמור במזון ותרופות ועלייה במספר המובטלים והעוני.
כלכלת מוזמביק הייתה במצב רע מאוד, ודיאוגו מונתה למנהלת אחת ממחלקות משרד האוצר ב-1986, בהיותה בת 28, ובעקבותיו התמנתה לראש "מחלקת התקציב הלאומי" של מוזמביק ב-1989.
הבראת כלכלת מוזמביק.
במשך ארבע שנים שימשה דיאוגו כראש מחלקת התקציב הלאומי של מוזמביק, אך לאחר קבלת תואר מאסטר בכלכלה מאוניברסיטת לונדון החלה לעבוד עבור הבנק העולמי במדינה. לאחר הבחירות של שנת 1994 ביקש הנשיא ז'ואקים חיסאנו (Joaquim Chissano) מדיאוגו לעזוב את משרתה בבנק העולמי ולהצטרף לממשלת Frelimo. היא מונתה לסגנית שר האוצר, תפקיד אותו מילאה עד שנת 2000, אז החלה לכהן כשרת האוצר והובילה את "תוכנית החומש הראשונה לפיתוח", אשר נועדה בראשיתה להבטחת השלום בתוך גבולותיה של מוזמביק בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים.
החל משנת 2000 התמקדה התוכנית ברפורמה כלכלית; דיאוגו החלה לטפל בבעיית העוני ובהגברת צמיחתה הכלכלית של מוזמביק ומצאה שהתשובה לבעיותה הכלכליות של המדינה היא בגיוס כספים. המוניטין והשם שקנתה לעצמה דיאוגו בתחום הכספים עמדו לרשותה בגיוס כספים ממוסדות כלכלים בינלאומיים ובהם הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית. נכון ל-1 בינואר 2004, זרמו למדינה 7 מיליארד דולר ממקורות חיצוניים. בשנת 2004 לבדה הצליחה דיאוגו להשיג 790 מיליון דולר מהבנק העולמי. הכספים הושקעו בפיתוח בתחום התקשורת, בהגברת הייצור החקלאי ובתוכניות למלחמה באיידס. אף על פי שרוב אזרחיה של מוזמביק נותרו עניים, החלה כלכלת מוזמביק לצמוח לאיטה תוך שמירה על יציבות. בעקבות זאת נבחרה דיאוגו בינואר 2004 על ידי המגזין הפיננסי הבינלאומי The Banker ל"שרת האוצר של השנה" באפריקה.
ראש ממשלה.
בפברואר 2004 מונה ראש ממשלת מוזמביק פסקואל מוקומבי לתפקיד בארגון הבריאות העולמי. בהתאם לחוקת מוזמביק אחראי הנשיא, הנבחר אחת לחמש שנים, למנות את ראש הממשלה. הנשיא צ'יסאנו שראה בדיאוגו חלק מדור המנהיגים החדש, פנה אליה בבקשה למלא את מקומו של מוקומבי כראש ממשלה, במקביל לתפקידה כשרת האוצר.
אחד הצעדים הראשונים של דיאוגו בתפקידה החדש היה לטפל בבעיית מחלת האיידס. בשנת 2004 נדבקו בנגיף כ-1.4 מיליון מתוך 18 מיליון אזרחיה של מוזמביק, והיו לנשאים של נגיף ה-HIV, כאשר מדי יום נדבקו כ-500 אנשים, בממוצע.
ביולי 2004 הכריזה דיאוגו באופן רשמי על תוכנית החירום למלחמה באיידס של ממשלת מוזמביק. מטרות התוכנית: חינוך האזרחים למניעה, הבטחת הכנסה כספית לאנשים אשר נדבקו ב-H.I.V ולמשפחותיהם, מתן סיוע וטיפול לאנשים החיים עם איידס וסיוע לילדים אשר התייתמו מהוריהם בשל המחלה. עלות התוכנית הייתה 8.6 מיליון דולר, הכסף נתרם מהבנק העולמי והקרן למלחמה באיידס.
רובה של שנת 2004 הוקדשה מבחינתה של דיאוגו לקידום "תוכנית החומש השנייה לפיתוח". דיאוגו התחייבה להרחבת מתן שירותי החינוך והבריאות במדינה, להכשרת 6,000 מורים חדשים, 8,000 עובדי השכלה ו-2,000 עובדי בריאות. בנוסף, קידמה דיאוגו רפורמות בתחומים נוספים, כדוגמת הבראת מערכת המשפט של מוזמביק שהייתה ידועה בשחיתותה עוד מתקופתו של הנשיא צ'יסאנו (1986 - 2004). במסיבת עיתונאים ל-"Africa News Service" שנערכה ב-15 במרץ 2005 אמרה דיאוגו כי המלחמה בבעיית העוני במוזמביק נותרה מטרתה המרכזית. היא נבחרה במקום ה-73 ברשימת 100 הנשים המשפיעות בעולם לשנת 2004 של המגזין פורבס בפעם הראשונה והופיעה בה גם בשנת 2005.
דיאוגו האיצה בשרי הבריאות של מדינות אפריקה לאפשר שירותי רפואה לתכנון המשפחה ולחינוך מיני בחינם ברחבי היבשת. שירותים אלה יוכלו להפחית תמותת תינוקות בשני שלישים ותמותת יולדות בשלושה רבעים, לצמצם את שיעור ההדבקה באיידס ולקדם שיויון בין המגדרים והעצמת נשים. האו"ם קבע את שנת 2015 כתאריך להשגת מטרות אלו.
התעניינות בינלאומית.
בבחירות של דצמבר 2004 החליף ארמנדו גבוזה את צ'יסאנו בתפקיד הנשיא. דיאוגו נותרה בתפקידה כראש ממשלת מוזמביק, אך כעת משסיימה את תפקידה גם כשרת האוצר יכלה להתפנות להנהגת המדינה. מעשיה של דיאוגו במוזמביק משכה את תשומת הלב העולמית והשתתפותה בנושאים בינלאומיים גדלה. באוקטובר 2004 הוזמנה דיאוגו באופן אישי למפגש השנתי של המנהל הכללי של האו"ם, היא הייתה לראש הממשלה היחידה שנבחרה לייצג את המדינות המתפתחות.
לאחר סיום כהונתה כראש ממשלה בדצמבר 2010, המשיכה דיאוגו לייצג את מפלגת Frelimo בפרלמנט, כאשר במקביל היא ממלאת תפקידים במסגרת הוועדות השונות באומות המאוחדות. בינואר 2012 קיבלה הצעה להתמנות כיושבת ראש דירקטוריון חברת הבת של בנק ברקליס במוזמביק.
אנטוניו פנאקי
אנטוניו פנאקי (באיטלקית: Antonio Pennacchi; 26 בינואר 1950 – 3 באוגוסט 2021) היה סופר איטלקי.
פנאקי הוא זוכה פרס סטרגה לשנת 2010 על ספרו Canale Mussolini.
ביוגרפיה.