שארפ חזר לסינסינטי שם התחתן עם אדי ולימד באקדמיה לאמנות בסינסינטי. בתקופה זו הוא צייר דיוקנאות של חברי הקהילה המקומית. בשנת 1890 הקימו שארפ ו-12 אמנים נוספים מסינסינטי את מועדון האמנות של סינסינטי.
בשנת 1893 ערך את מסעו השני למערב בחברת ג'ון האוזר, שלמד עמו באירופה. הם ביקרו בפעם הראשונה בטאוס, ניו מקסיקו, שארפ דיווח למגזין "הרפרס וויקלי" על החיים של האינדיאנים בפאבלו טאוס. הרי סנגר דה כריסטו והתרבות הילידית המקומית עוררו את התלהבותו, אותה חלק עם עמיתיהם ארנסט בלומנשיין וברט פיליפס באקדמיה ז'וליאן בשנה לאחר מכן.
שארפ המשיך ללמד בסינסינטי עד 1902. בתקופה זו בילה גם במונטנה, שם צייר סצנות של חיי הילידים ודיוקנאות של בני שבטי המישורים. בשנת 1900 הוצגו דיוקנאות אלה בוושינגטון הבירה. מוסד הסמית'סוניאן קנה אחד עשר מהדיוקנאות שהוא צייר.
הנשיא תיאודור רוזוולט, התעניין בציוריו והזמין אותו לצייר דיוקנאות של 200 לוחמים אינדיאנים ששרדו את קרב ליטל הורן. כדי להיות מסוגל להישאר באזור, שארפ כנראה עשה הסדר פרטי עם סמואל ריינולדס, סוכן הנציבות האינדיאנית של ארצות הברית במונטנה, וקיבל אישור לבנות בקתת עץ על אדמות ממשלה. זה היה סמוך למקום המפגש של שני נהרות.
פיבי הרסט (אמו של ויליאם רנדולף הרסט) קנתה 80 מציוריו של שארפ של הילידים האמריקאים. הקניה איפשר לו להפסיק ללמד לעבור לבקתה ולהתמסר לציור. הרסט הזמינה 75 דיוקנאות נוספים שכללו דמויות משבטי המישורים הגדולים. (כל אוסף הרסט של 155 מציוריו של שארפ נתרם בסופו של דבר לאוניברסיטת קליפורניה, ברקלי.)
שארפ המשיך לבלות את הקיץ בניו מקסיקו, ובשנת 1909 רכש קפלה לשעבר בטאוס לשימוש כסטודיו.
בתגובה לנוף ולאור החדשים של ניו מקסיקו, שארפ החל לשנות כמה מהטכניקות הציור שלו. בשנת 1915, הפך שארפ לאחד מששת החברים המייסדים של אגודת האמנים של טאוס, שהוא היה הבכיר והמנוסה ביותר. הם עבדו כקואופרטיב מכירות לפיתוח טאוס כקהילה אמנותית מוכרת. הם המשיכו כחברה עד 1927.
החל משנת 1930, שארפ נסע מספר פעמים להוואי יחד עם אשתו השנייה, לואיז. בעודו בהוואי, שארפ צייר רק להנאתו. לבקשתו של בעל גלריה מקומי, שארפ הסכים להציג כמה מעבודותיו.
מוות.
שארפ סגר את הסטודיו בטאוס כשהיה בן 93 כדי לנסוע לקליפורניה. הוא התכוון לחזור לטאוס בשנה שלאחר מכן, אבל חלה ומת בפסדינה, קליפורניה, ב-29 באוגוסט 1953.
במהלך חייו ייצר שארפ כ-10,500 יצירות אמנות, כולל ציורי שמן, תחריטים, מונוטיפים, פסטלים וצבעי מים. מתוך עבודות אלה 7,800 הם של אינדיאנים, כולל 3,200 פורטרטים. הוא היה היסטוריון של המערב, כמו גם צייר, ועזר לשמר את התיעוד של אורח חיים שהשתנה.
היא סיומת האינטרנט באוגנדה. הסיומת מנוהלת כיום על ידי חברת i3C.
בניגוד למדינות כמו סין, שמטילות הגבלות על תהליך רכישת הדומיין, ממשלת אוגנדה אינה מגבילה מי יכול לקנות שמות דומיינים.
אלוהי התינוקות
Baby God הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2020, בבימוי והפקה של האנה אולסון, העוקב אחר קווינסי פורטייר, רופא שהשתמש במשך עשורים בזרע משלו בטיפולי הפריה מלאכותית.
הופעת הבכורה העולמית שלו הייתה בפסטיבל Nantucket ב־23 ביוני 2020, ושוחררה ב-2 בדצמבר 2020 על ידי HBO.
עלילה.
במשך יותר מ-30 שנים, השתמש ד"ר קווינסי פורטייר בחשאי בזרע משלו לטיפולי הפריה מלאכותית במרפאת הפוריות שלו, ללא ידיעתן או הסכמתן. עשרות שנים מאוחר יותר, ילדיו הביולוגיים מגלים שפורטיאר הוא אביהם ומחפשים תשובות.
הפקה.
אולסון גילתה את הסיפור לאחר ששמעה על רופא שמשתמש בזרע משלו להזרעת מטופלות הפריה מלאכותית, והציגה אותו להיידי יואינג ולרייצ'ל גריידי שהסכימו להפיק את הסרט, והביאו אותו למחלקת סרטי התעודה בתאגיד השידור HBO. אולסון הרגישה שהסיפור רלוונטי בהקשר לתנועת Me Too והרגישה "שהגיע הזמן לשנות את שירותי הפוריות מתעשייה לשירות בריאות ציבורי"
הקרנות.
הסרט אמור היה לצאת לבכורה עולמית בכנס במרץ 2020, אולם הפסטיבל בוטל עקב מגפת COVID-19. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל ננטאקט ב־23 ביוני 2020. הוא הוקרן גם ב-DOC NYC ב־11 בנובמבר 2020. הוא שוחרר ב-2 בדצמבר 2020.
קבלה.
"Baby God" מחזיקה בציון האישור של 78% באתר צובר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 9 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 7.00 / 10.
השמח בחלקו
שי קקון
שי קקון (נולדה ב-5 בנובמבר 2002) היא שייטת ישראלית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). המאמן האישי והקבוצתי שלה הוא ארז אליהו.
ביוגרפיה.
קקון נולדה בשנת 2002 והיא מתגוררת בחדרה. למדה בתיכון חדרה. היא החלה ללמוד שיט תחרותי בגיל 10 בקייטנה ימית בשדות ים.
קקון הייתה אלופת ישראל לנוער בשיט תחרותי, בין השנים 2016–2020, ואלופת ישראל לבוגרות, בין השנים 2018–2021. היא אלופת העולם לנוער בלייזר 4.7 לשנת 2017. בשנת 2018 היא זכתה בתואר סגנית אלופת אירופה לנוער עד גיל 17 בלייזר רדיאל. שנתיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית ארד באליפות העולם לנוער עד גיל 19.
קקון ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) בדגם לייזר רדיאל וסיימה במקום ה-30.
באליפות העולם שהתקיימה בעומאן בדצמבר 2021 הגיעה למקום ה-22, כשזוהי אליפות העולם הראשונה שלה לבוגרות.
באפריל 2022 זכתה באליפות אירופה עד גיל 21 בסירות ILCA6(לייזר רדיאל).
קאובוי של אספלט
קאובוי של אספלט (באנגלית: Concrete Cowboy) הוא סרט דרמה ומערבון אמריקאי משנת 2020, בבימויו של ריקי סטאוב מתוך תסריט מאת סטאוב ודן וולצר. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת גרג נרי, אשר נכתב בהשראת תרבות הרכיבה העירונית האפרו-אמריקאית האמיתית של פילדלפיה, ובמיוחד מועדון הרכיבה העירונית פלטשר. בסרט מככבים אידריס אלבה, קיילב מק'לפלין, ג'ארל ג'רום, ביירון באוורס, לוריין טוסיינט וקליפורד "מת'וד מן" סמית'. בעוד שהסרט בדיוני לחלוטין, כמה מהחברים האמיתיים בקהילת הרכיבה ברחוב פלטשר מגלמים דמויות משנה שנותנות קול לנושאים אמיתיים שהקהילה מתמודדת איתם.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-13 בספטמבר 2020, ויצא דיגיטלית לצפייה בנטפליקס ב-2 באפריל 2021.
עלילה.
קול בן ה-15 הוא נער מדטרויט שתמיד נקלע לצרות בבית הספר, כך שאמו מסיעה אותו לפילדלפיה לגור אצל אביו המנוכר, הארפ. כשהורידה אותו בבניין בצפון פילדלפיה של הארפ, היא נוסעת במהירות. שכן, נסי, מזהה את קול ואומר לו שאביו נמצא באורווה.
כאשר הארפ מביא אותו לבית, קול מוצא סוס שעומד בסלון, והמקרר והארונות ריקים. הוא אומר שהוא יישאר רק לילה אחד. למחרת כשהוא מנסה להתקשר לאמו, הוא נתקל בבן דודו המבוגר, סמוש, שמסיע אותו ומביא לו קצת אוכל. השניים נשארים בחוץ כל הלילה. כשסמוש מוריד את קול אצל הארפ למחרת בבוקר, הארפ לא נותן לקול להיכנס כי קול הסתובב עם סמוש, שהוא סוחר סמים. קול מסרב לקבל את כלליו של הארפ, גוזל ושואל שכנים שונים, כולל נסי, האם הוא יכול להישאר בביתם. התשובה היא תמיד שלילית. בסופו של דבר הוא זוחל דרך חלון ומוצא את עצמו פנים מול פנים עם סוס. בהתחלה הוא מבוהל, אך עד מהרה הוא מבין שהסוס אינו מתכוון לפגוע בו.
למחרת בבוקר, נסי מוצאת את קול ישן בדוכן כשהסוס עומד בסמוך. מתברר שהוא זחל אל האורווה שלה ולסוס שהוא נתקל בו, בו, יש מוניטין של מי שלא נותן לאף אחד להגיע לקרבתו. איש לא הצליח לאלף אותו. למעשה, זה יכול היה להרוג אותו. במקום זאת, היא נותנת לו לבלות איתו את הלילה באורווה.
קול אומר לרוכבים האחרים שהוא רוצה ללמוד לרכב, הם אומרים לו שעליו קודם כל לעזור בעבודה היציבה. הוא מבלה את היום ללמוד כיצד לסחוב זבל ביעילות לפי הוראותיו של פריז, רוכב המשתמש בכיסא גלגלים. הם ממשיכים לבלות באורוות ובסתר גם עם סמאש. להארפ יש הפתעה עבור פריז, הרוכב המשתמש בכיסא גלגלים: אוכף המאפשר לפריז לרכוב על סוסו.
קול מתעצבן וחוזר חזרה להארפ, שמוצא אותו שם, והם נקלעים לוויכוח: קול מרגיש שהארפ מעניק אהבה לכולם חוץ ממנו. הארפ אומר לו שהוא גם נהג להתמודד, ונכנס לכלא לפני שנולד קול. הרפ אומר לקול שהוא קרא לו על שמו של מוזיקאי הג'אז ג'ון קולטריין, עמית פילדלפי שגדל ללא אב, מכיוון שרצה שבנו יצליח.
פעם היה גם סמוש רוכב, אך החל לסחור בסמים כדי לחסוך כסף לרכישת חווה במערב. לילה אחד בו משתחרר והרוכבים מוצאים אותו בשדה. הם מקיפים אותו, אבל הארפ אומר לקול שהוא היחיד שיכול להרגיעו. קול מתקרב בהיסוס ומצליח להשליך את המושכות מעליו ולהעלות אותו.
סמוש וקול הקימו עסקת סמים שהסתבכה וסוחר אחר מנסה לחטוף את סמוש. שוטרים מופיעים, רודפים אחרי סמוש וקול, אך הם בורחים. סמוש אומר שכמעט יש להם מספיק כסף כדי להגיע למערב, אבל קול אומר שהוא מסיים עם החיים האלה. אל האורוות הגיעה בקרת בעלי חיים לתפוס את כל הסוסים עקב תלונות מהשכנים. הארפ אומר שאין שום דבר שהם יכולים לעשות, וקול מכנה אותו פחדן. קול מוצא את סמוש, והם יוצאים לעסקת סמים נוספת. סמאש נורה, וקול נמלט.
הארפ מחפש את קול, ובסופו של דבר מוצא אותו מתחבא באורווה. כשהוא שוטף את הדם מידיו של קול, הוא אומר לו שסמוש זקוק לאנדרטה ראויה. באותו לילה הם פורצים לאורוות העירוניות ומשחררים את הסוסים. כולם רוכבים על סוסיהם באטיות דרך השכונה לבית הקברות, שם קול מניח את מגפי הבוקרים של סמוש על קברו, ואז עומד על גב סוסו בפעם הראשונה.
זמן לא רב אחר כך, כולם צופים בהריסת האורוות, אך הארפ אומר שהם ימשיכו לרכוב גם ללא האורוות שלהם. אמו של קול חוזרת לפילדלפיה והארפ מודה לה ששלחה את קול לגור איתו.
WusYaName