אליפות הכדורגל הראשונה שפרשן, היה במסגרת אליפות הולנד ופרשו גם את משחקי הפרמייר ליג האנגלי (עד 2010), ליגת העל הרוסית, הליגה ההולנדית, הליגה האיטלקית והליגה הספרדית. הוא עבד בשידורי אליפות העולם וביורו 2000, 2002 (שני הטורנירים - ממוסקבה), 2008 (כולל גמר הטורניר בשילוב עם וסילי אוטקין), 2016 ו-2018. הוא גם פרשן שלושה גמרים של ליגת האלופות (בשנת 2006 ו-2010 - לבד, בשנת 2016 – יחד עם רומן גוטצייט,) גמר אליפות העולם לנוער בהוקי, גמר גביע העולם בהוקי קרח 2004 (בשילוב עם בוריס מאיורוב). משנת 2000 עד 2012 היה פרשן כדוריד באולימפיאדה. בשנים 2005, 2007 ו-2010 היה חבר מושבעים ב-תחרות הפרשנים על שם מאיורוב. במשך כמה שנים עמד בראש מערכת NTV-Plus.
ביוני 1998 הנחה את התוכנית "מועדון כדורגל במונדיאל 1998" (NTV). על פי הצהרתו שלו, לאחר השידור הראשון בהשתתפותו, רוזאנוב שוחרר מתפקידו במשך 3 חודשים על ידי ראש מערכת הספורט של הערוץ, אלכסיי בורקוב, בתירוץ ש"הכל היה מבריק בטקסט, אך האדם אינו יודע את יסודות העבודה בטלוויזיה".
מיוני 2002 עד יוני 2003 הוא היה הפרזנטור של "חדשות הספורט" במערכת החדשות של ערוץ TVS. הוא גם פרשן עבור ערוץ זה את משחק סיבוב המוקדמות השלישי בליגת האלופות בין לוקומוטיב מוסקבה לא.ק. האוסטרית באוגוסט 2002.
בשנת 2010, העורך הראשי של ערוץ הטלוויזיה רוסיה-2, דמיטרי מדניקוב, הציע לו, יחד עם וסילי אוטקין, לעבור לחברה הממלכתית הרוסית לשידורי טלוויזיה ורדיו, אך השניים סירבו. הוא זכה בפרס TEFI-2011 כ"פרשן הספורט הטוב ביותר" במקביל לסרגיי קראבו, על הפרשנות בגמר אליפות העולם לנוער בהוקי קרח 2011.
במהלך החלק האחרון של אליפות אירופה בכדורגל בשנת 2012, רוזאנוב, כמו עמיתו וסילי אוטקין, פרשנו את משחקי האליפות עבור ערוץ הטלוויזיה האוקראיני כדורגל 1.
ב-1 בספטמבר 2012 הוא שימש כפרשן בערוצים האוקראינים הכלולים בקבוצת מדיה אוקראינה כמו TRK Ukraina, Football, Football+. הוא עזב את אוקראינה באפריל 2014 בשל המצב הפוליטי במדינה. בתודה לכל עמיתיו האוקראינים על שיתוף הפעולה, אמר רוזאנוב את הדברים הבאים: "הרגשתי טוב באוקראינה כמו שלא הייתי בשום מקום אחר במשך כעשר שנים. אבל עכשיו, אכן, אני לא יכול להתרחק מכל רגע לדאוג למצב הפוליטי. תמיד (ניסיתי להיות) מחוץ לפוליטיקה. ואני שמח שהאל נתן לי לעשות עסקים איפה שזה נראה אפשרי באופן עקרוני. בעיקרון, אבל זה לא יוצא. ואני חושב שהדרך היחידה להתחיל לפרשן שוב היא להיות עם המשפחה. זו, למעשה, הסיבה העיקרית...".
מאז מאי 2014, בשידורי המונדיאל, עבד בערוצי הספורט של חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית הכל-רוסית. באותו מקום פרשן את משחקי אליפות העולם בהוקי קרח, שהתקיימה במינסק במאי 2014. הוא פרשן גם את משחקי המונדיאל בברזיל עבור MegaFon בד בבד עם גריגורי טוואלטוואדזה. באוגוסט 2014 הוא שימש כפרשן של משחקי זניט בערוץ הטלוויזיה "סנקט פטרבורג". בסוף אוגוסט הוכרז כי יחזור לרשת NTV-Plus. הוא גם פרשן משחקי הוקי בערוץ הטלוויזיה KHL TV.
מאז נובמבר 2015 ועד למותו הוא שימש פרשן בשידורי כדורגל והוקי קרח עבור ערוץ Match TV.
עבודה ברדיו.
עד שנת 2009 עבד בתחנת הרדיו "ספורט FM" (התוכניות "הכל שלנו" ו"יורופוטבול"), מאוחר יותר, עד לסגירת תחנת הרדיו, השתתף באופן קבוע בשידורי התחנה. בשנים 2006 עד 30 במאי 2014, הוא שידר את התכנית "תשוקה לכדורגל" ברדיו מאיאק (עד ספטמבר 2012 הוא שידר מדי שבוע, ולאחר מכן – מעת לעת). מאפריל 2011 עד ספטמבר 2012 הנחה את תוכנית הרדיו "מטבח שדה" בסופי שבוע ברדיו "וסטי FM" (לסירוגין עם יבגני לובצ'וב), ממרץ 2015 עד פברואר 2016 הגיש את התוכנית "בישול שער" באותה תחנת רדיו.
דיבוב.
הוא היה קריין בסרטים תיעודיים שהופקו על ידי ISL Television כמו "אגדות אליפות העולם 1954–1994. סקירה כללית וגולת הכותרת של גביע העולם" ובתוכנית "זוכי גביע העולם בכדורגל" (גרסת 2006).
הוא היה אחד מחמישה פרשנים לגרסאות הרוסיות של משחקי EA Sports FIFA בשנים 2013–2015 (יחד עם אלכסנדר לוגינוב, וואסילי סולוביוב).
פרויקטים משותפים.
בשנת 2004 הוא פתח את ועידת האינטרנט הראשונה שלו באתר אוהדי צסק"א מוסקבה Red-Army.ru, השאלה הראשונה היא מ-8 באפריל 2004. ב-11 במרץ 2008 הוועידה הפכה לאתר-בת של מערכת Sports.ru. הוא היה כתב ספורט קבוע בשבועון "ספורט מיום ליום" («Спорт День за днём») עד לסגירת השבועון ביוני 2012 והפיכתו למהדורת אינטרנט באתר Sportsdaily.ru.
חולי ומוות.
הוא סבל מדלקת גרון כרונית ב-25 השנים האחרונות לחייו. ממאי עד נובמבר 2019 הוא לא שידר בגלל סרטן ריאות. מאז 18 בנובמבר 2019, תוך שהוא ממשיך בטיפול, הוא התחיל לעבוד מעת לעת כפרשן בשידורי הוקי קרח בליגת KHL ובכדורגל. הוא הלך לעולמו ב-3 במרץ 2021 בגיל 60 במוסקבה. כל משחקי KHL ב-3 במרץ ומשחקי מחזור 21 בליגת העל הרוסית החלו בדקת דומיה לזכרו של רוזאנוב. טקס האשכבה נערך ב-4 במרץ באולם הלוויות בבית החולים הקליני המרכזי. באותו יום הוא נקבר בבית העלמין במיטינסקויה במוסקבה.
הוא היה נשוי והותיר מאחוריו בת.
אנה דיאש
אנה אינס קוסטה מנדס דיאש (בפורטוגזית: Ana Inês Costa Mendes Dias; נולד ב-27 ביולי 1998, אוויירו, פורטוגל) היא כדורגלנית פורטוגזית, המשחקת כחלוצה במועדון זניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית.
קריירה.
פורטוגל.
אנה התחילה לשחק במועדון וואגנסה (Vaguense Fut.7 Feminino S19) בפורטוגל. המועדון המקצועני הראשון היה מועדון "קאדימה" (U.R. Cadima). משנת 2016 עד 2019 שיחקה בקבוצת א-דוס-פרנקוש (G.D.C. A-dos-Francos), משם עברה למועדון קונדיישה (Clube de Condeixa Associação Cultural e Desportiva). בשנת 2020, לאחר שסיימה את לימודיה, אנה החלה את העונה במועדון הפרמיירליג הפורטוגזי "אמורה" (Feminina do Amora FC).
זניט.
במרץ 2021 עברה לזניט סנקט פטרבורג הרוסית והפכה לשחקנית הפורטוגזית הראשונה בתולדות המועדון הרוסי. באפריל 2021, זומנה לנבחרת פורטוגל.
במדי זניט הבקיעה 19 שערים ב־41 הופעות בכל המסגרות.
השכלה.
היא סיימה את לימודיה במגמת ספורט באוניברסיטת קוימברה ולאחר מכן קיבלה תואר בניהול ספורט באוניברסיטת קומניוס בברטיסלאבה.
יחסי אוסטרליה–סלובניה
יחסי אוסטרליה–סלובניה הם היחסים הדו-צדדיים בין אוסטרליה וסלובניה.
סקירה כללית.
היחסים בין אוסטרליה לסלובניה מבוססים על קשרים קהילתיים חזקים ויחסי סחר צנועים, אך הולכים וגדלים. אוסטרליה הכירה בסלובניה כמדינה עצמאית ב-16 בינואר 1992 וכוננה יחסים דיפלומטיים ב-5 בפברואר 1992. היחסים הבילטרליים בין אוסטרליה לסלובניה עומדים בבסיסם של הסכמים דו-צדדיים המכסים את הביטוח הלאומי (2004), בריאות הדדית (2011) ואשרות עבודה ונופש (2015).
יחסי סחר.
הסחר בין המדינות בשנים 2017–2018 עמד על 263.9 מיליון דולר. יצוא הסחורות האוסטרלי לסלובניה הסתכם ב-93.2 מיליון דולר, כאשר המוצרים העיקריים הם מעגלים משולבים ומעגלים אלקטרוניים. היבוא מסלובניה הסתכם ב-170.7 מיליון דולר, כאשר המוצרים העיקריים הם תרופות וכלי רכב.
What's Next
What's Next הוא סינגל של הראפר הקנדי דרייק. השיר יצא לאור ב-9 במרץ 2021, על ידי חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום "Scary Hours 2". מגזין "Complex" דירג את השיר במקום השני ברשימת ״50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)״.
רקע.
גרסה ישנה של השיר עלתה לאינטרנט ב-27 בפברואר 2021. צוין כי שורות שונות של השיר דומות לשורות ברצועה של דרייק שלא פורסמה יחד עם יאנג ת'אג, "What a Time to Be a Slime". ב-3 במרץ 2021, דרייק הודיע ברשתות החברתיות על צאתו של המיני-אלבום הקרוב שלו, "Scary Hours 2", כמו גם על חזרת הרדיו של OVO סאונד יום לאחר מכן. השיר יצא כרצועה הפותחת של המיני-אלבום.
וידאו קליפ.
וידאו קליפ נלווה לשיר פורסם ב-5 במרץ 2021 ובוים על ידי ת'יאו סקודרה. הקליפ צולם בתחילת מרץ 2021 בטורונטו ומציג את דרייק רוקד באתרים שונים בעיר, כולל החלק העליון של מגדל סי אן, כמו גם רכבת התחתית TTC ואקווריום.
הצלחה מסחרית.
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בתאריך 20 במרץ 2021, והפך לשיר השמיני של דרייק שהגיע לצמרת המצעד. הרצועות "Wants and Needs" ו-"Lemon Pepper Freestyle" מהמיני-אלבום "Scary Hours 2" הצליחו להגיע היישר אל המקומות השני והשלישי בהתאמה, ובכך הפכו אותו לאמן הראשון בהיסטוריה שזכה להופעת בכורה בשלישייה הפותחת עם שלושה שירים.
מרי אליזבת' ברבר
מייקל סטנלי ויטינגהם
שברינקה
שַבְרִינְקֶה (סלובנית: "Šavrinke", צורת יחיד: "Šavrinka"; באיטלקית: "savrine/saurine") היו נערות ונשים מצפון איסטריה הסלובנית ואיסטריה הקרואטית, שמכרו יבולים וסחורות קלות אחרות בשווקים העירוניים, ובייחוד בטריאסטה, כהשלמת הכנסה לבתיהן. המוצר המרכזי שהן מכרו היו ביצים. על מנת להשיגן, השברינקה לעיתים קרובות היו מביאות חזרה מן העיר מוצרים כמו מחטים, בדים, סיכות ומספריים.
כמו צורות רבות של עבודת נשים מחוץ לבית, רוב הנשים שנודעו כשברינקה עבדו במקצוע כנשים מתבגרות. רובן ליוו את אימן לאחר שהשלימו שש כיתות בבית ספר יסודי והמשיכו לעבוד במקצוע רק עד יום חתונתן. במצבים כלכליים קשים במיוחד היו הנשים ממשיכות לעבוד גם לאחר החתונה, מה שהתאפשר בעיקר אם היישוב העירוני שבו מכרו את מרכולתן היה קרוב יחסית (כשלוש שעות הליכה). במקרים אחרים יכול היה מסען של השברינקה לארוך גם מספר ימים ובמהלכו נהגו גם ללקט פירות ואגוזים בדרך.