לאורך השנים בהן התפתחה תיירות האיוואסקה, וכך גם קודם לכן, התפתח תהליך מקביל בקרב המקומיים. לאורך השנים, עם כניסת התרבות המערבית לאמזונס העליון, אופי ואופן השימוש המסורתי של המקומיים באיוואסקה שינה את פניו. האיוואסקה הפכה לעירונית והתערבבה עם הנצרות זמן רב לפני שהעניין המערבי בה החל. השמאניזם הילידי הפך למקצוע של מסטיסטים. בשנות האלפיים, אופי השימוש באיוואסקה הביא להיפרדות מהפרקטיקות השמאניות המסורתיות של דרום אמריקה. כך למשל, לקוחות מקומיים, הפונים לקוראנדרוס, מעוניינים לטפל בבעיות המוחשיות שלהם, כאשר, חווית האיוואסקה עצמה היא די משנית או אפילו לא רצויה, לכל היותר היא רק אמצעי להשגת מטרה. המרפא לבוש כפי שהוא נוהג בחיי היום יום ללא סממנים מסורתיים מיוחדים. לעומת זאת, התיירים מחפשים חוויות אותנטיות ברוח מסורת רוחנית ילידית שלא קיימת עוד. לכן, עורכי הטקסים התאימו את הטקסים בהתאם לציפיות – מעין אותנטיות מדומיינת או אותנטיות מתהווה, שתלויה בציפיות וברצונות של התייר – אותנטיות ממוסחרת.
מרלן דובקין דה ריוס, אחת האנתרופולוגיות הראשונות שחקרו את התופעה, רואה בתופעה זו ביטוי של סחר בין־לאומי בסמים. לטענתה, אנשים שמגיעים לאיקיטוס הם "נשמות ריקות שמחפשות התעלות רוחנית, בעוד שרוב המרפאים שעונים על הדרישה הם פשוט שרלטנים שמחפשים רווח ומנצלים את המשתתפים".
תיירות האיוואקה משקפת גם את הנטיות הרחבות יותר של נאו-קולוניאליזם, ו. ההתנתקות ההדרגתית מכל התייחסות להקשר ההיסטורי, החברתי או המסורתי של צמח האיוואסקה והטקס, מטרתה להכשיר את חוויית האיוואסקה על ידי ניתוקה מהשורשים הילידיים שלה, מה שגורם לה להיראות א-היסטורית וניתן בקלות רבה יותר לניכוס כמוצר לרכישה במקום. חבילת תיירות הכל כלול, זמינה לכל מי שיש לו מספיק זמן וכסף להשתתף בטקס.
מצד אחד תיירות האיוואסקה הביאה לפריחה כלכלית לתושבי האמזונס העליון ויצרה מקומות עבודה רבים במגוון רחב של תפקידים. צעירים באזור, שפעם נרתעו מהשנים הארוכות של מסירות ומשמעת שנדרשו כדי להפוך למרפאים מוסמכים, מגלים עניין מחודש לאור האפשרות להכנסה קבועה.
עם זאת, ישנם גם היבטים שליליים פוטנציאליים וממשיים. רוב הלודג'ים בסביבת איקיטוס הם בבעלות או מופעלים על ידי זרים, בעיקר מפני שיש להם קשרים עם סוכנויות תיירות ומבינים טוב יותר איך לתת מענה מותאם לתיירים מערביים.
במהלך שני העשורים הראשונים של שנות האלפיים, הגלובליזציה הביאה למגמה דו-סטרית, שכן ניתן למצוא טקסי איוואסקה בערים בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ומדינות אירופה. הפופולריות הגואה של טקסים שמאניים במערב, שהפכה את האיוואסקה למוצר יצוא חשאי (לא חוקי), הובילה להידלדלות של גפן האיוואסקה בטבע. על כן, יש קהילות שמגדלות את האיוואסקה על קרקע חקלאית יקרת ערך, ומפאת הדרישה הגוברת יש הקוצרים אותה בטרם הגיעה לבשלות הראויה לצורך הכנת המרתח. בנוסף לכך, המחסור בעלי צ'קרונה גרם לשימוש מוגבר בחלופות, שיש להן השפעות בלתי צפויות שאף עלולות להיות קטלניות.
תיירות האיוואסקה הביאה גם להופעתם של נוכלים חסרי הכשרה בטיפול וריפוי וללא הידע הנדרש, שמונעים מרווח קל, משום שתיירים מוכנים לשלם סכומים גבוהים עבור ההתנסות הזו. פסיאודו-שמאנים אלה עשויים לערוך טקסים בנהלים כוזבים ומרמים תיירים בחוויה אותנטית לכאורה.
בנוסף, זרים שמגיעים לאזור, מבקשים ללמוד אצל מרפאים מקומיים במשך כמה שבועות או חודשים בלבד. חלקם שרלטנים שחוזרים לארצות מוצאם ויכולים לגרום לנזקים של ממש, כמו במקרה שדווח ב-2020 על צעיר ששתה כמויות גדולות של איוואסקה בטקס של כת השטן, וסבל מתסמונת ההפרשה הלא תואמת של הורמון ADH. זהו פן שמסמן את עלייתם של "שמאנים חדשים" כצד אפל של הגלובליזציה.
המצב בשוק הבריאות של הרפואה המסורתית בפרו אינו מוסדר במידה רבה. ישנן עדויות על שמאנים שהתנהלו לא כראוי, היו שיכורים, עייפים או שאף נרדמו במהלך הטקס. אם המרפאים הם חסרי הכשרה ראויה, הטקס עלול להוביל למצבים שעלולים לפגוע בביטחונו של המשתתף. האיוואסקה נקשרה למותם של כמעט תריסר תיירים בפרו, ובמספר עולה של פניות של אמריקנים למרכזים לטיפול בחומרים רעילים. יש עדויות אנקדוטליות על אירועים שונים ברחבי העולם של התאבדות, פגיעות מיניות ואף הריגה מתוך הגנה עצמית. מקרים אלה מדגימים את ההשלכות השליליות של נאו-שמאניזם ותיירות הסמים מכיוון שהם רחוקים מההתנהלות המקורית באמזונס הן מבחינה גאוגרפית והן מבחינה תרבותית.
התפתחויות שליליות אלו עוררו גם משבר אמון בחברה המקומית כלפי המרפאים שלהם, ומשפחות ילידים ומסטיזים רבים לכודים בימינו בוואקום של טיפול רפואי. חלק מהמטפלים הוותיקים לא מטפלים כלל באוכלוסייה המקומית, שכן ההכנסות מהתיירים גבוהות יותר והמקומיים לא יכולים לעמוד בהוצאות. מקומיים רבים עדיין אינם בוטחים ברפואה המודרנית (מערבית) או שאין להם אפשרות כלכלית לממן אותה. מרפאים צעירים יותר לעיתים קרובות אפילו לא יודעים איך לרפא בעיות מסוימות, כיוון שהם אינם לומדים עוד את כל מערכת הרפואה האמזונית כדי לרפא את המחלות הרווחות בקרב המקומיים.
כדי לשמר את האמינות של תיירות האיוואסקה, אנשי מקצוע רציניים רבים התחילו לסנן לקוחות פוטנציאליים לפני שהם מאפשרים להם להשתתף בטקסים, זאת בכדי לוודא שהם אינם סובלים מבעיות בריאות שיכולות לסכן אותם, ובמקרים מסוימים רופאים מומחים מתחום הרפואה המערבית המודרנית זמינים במהלך המפגשים, כדי לטפל בכל מקרה חירום בלתי צפוי.
מחקרים על טיפולים פסיכדליים בכלל וביניהם גם טיפולים באיוואסקה מדגישים את חשיבות . שכן, מידת ההכנה של המטופל לטקס, מידת המודעות שלו לגבי החוויות המצופות, והתנאים האופטימליים הדרושים כדי לעבור את הטקס בבטחה הם קריטיים להצלחתו ולמניעת התופעות השליליות.
האזור הסונדאי
Super Mario World
Super Mario World (בתעתיק לעברית: סופר מריו וורלד, ביפנית: スーパーマリオワールド) הוא משחק פלטפורמה משנת 1990 שפותח על ידי חברת נינטנדו היפנית עבור קונסולת משחקי הווידאו סופר נינטנדו (SNES). עלילת המשחק מתמקדת במסע של מריו להציל את הנסיכה טודסטול ואת ארץ הדינוזאורים מהאנטגוניסט של הסדרה באוזר ומעוזריו הקופאלינגים. המשחק דומה במידה רבה למשחקים הקודמים בזיכיון של מריו - השחקנים משחקים במריו או באחיו לואיג'י וצריכים לעבור דרך שלבים שונים על מנת להגיע לשלב האחרון כדי לנצח את המשחק. במשחק סופר מריו וורלד הוצגה לראשונה דמותו של יושי, דינוזאור ידידותי קטן וירוק אשר מסוגל לאכול את האויבים.
חברת Nintendo Entertainment Analysis &amp; Development פיתחה את המשחק, כאשר את הפיתוח הובילו הבמאי טאקאשי טאזוקה והמפיק ויוצר של הסדרה שיגרו מיאמוטו. זהו משחק המריו הראשון שפותח עבור קונסולת הסופר נינטנדו והוא תוכנן להפיק את המרב מהתכונות הטכניות של הקונסולה. לצוות הפיתוח היו הרבה יותר אפשרויות בפיתוח המשחק בשל כך בהשוואה למשחקים שפותחו עבור קונסולת ה-NES של נינטנדו. דמותו של יושי הומצאה עוד במהלך תקופת הפיתוח של משחקי ה-NES בזיכיון של מריו, אך הוחלט שלא לשלבו במשחקים אז עקב מגבלות חומרה.
לאורך השנים המשחק מכר מעל ל-20 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהפך אותו למשחק הסופר נינטנדו הנמכר ביותר. ההצלחה של המשחק הובילה גם לפיתוח של סדרת אנימציה שהופקה על בסיס המשחק.
עלילה.
לאחר שהצליחו להציל את עולם הפטריות במשחק האחים סופר מריו 3 האחים מריו ולואיג'י מחליטים לצאת לחופשה יחד עם הנסיכה טודסטול למקום שנקרא ארץ הדינוזאורים, מעין עולם פרהיסטורי בו חיים דינוזאורים רבים. בעת שהם נחים על החוף הנסיכה טודסטול נחטפת על ידי באוזר. כאשר מריו ולואיג'י מתעוררים, הם מנסים למצוא אותה ולאחר שעות של חיפושים הם נתקלים בביצה ענקית בלב היער. הביצה בוקעת ומתוכה יוצא הדינוזאור יושי שמספר להם שגם חבריו הדינוזאורים נחטפו. מריו ולואיג'י מבינים שבאוזר והקופלינגים אחראים לכך.. מריו, לואיג'י ויושי יוצאים להציל את הנסיכה טודסטול ואת חבריו של יושי. מריו ולואיג'י עוברים ברחבי עולם הדינוזאורים, מביסים את כל הקופאלינגים, מצילים את חבריו של יושי, ובסופו של דבר הם מגיעים לטירתו של באוזר, שם הם נלחמים בו, מנצחים אותו ומצילים את הנסיכה טודסטול.
אריך סלומון
אריך סלומון (בגרמנית: Erich Salomon; 28 באפריל 1886 – 7 ביולי 1944) היה צלם חדשות יהודי גרמני הידוע בתמונותיו בתחומי הדיפלומטיה והמשפט ובשיטות החדשניות בהן השתמש.
ביוגרפיה.
סלומון נולד בברלין. הוא למד משפטים, הנדסה וזואולוגיה עד מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה עבד במחלקת השיווק של בית ההוצאה לאור אולשטיין ועסק בעיצוב פרסומות ושלטי החוצות של ההוצאה. הוא החל לעסוק בצילום בשנת 1927, כשהיה בן 41, כדי לתעד דיונים משפטיים וזמן קצר לאחר מכן החביא מצלמת Ermanox בכובע הבאולר שלו. על ידי חיתוך חור בכובע עבור העדשה, צילם סלומון תמונה של רוצח שוטר שעמד למשפט בבית משפט פלילי בברלין.
משנת 1928 עבד סלומון כצלם בעיתון Berliner Illustrirte Zeitung של בית ההוצאה אולשטיין. בזכות יכולתו הרב-לשונית וההסתרה החכמה, המוניטין שלו נסק באירופה. כאשר נחתם הסכם קלוג-בריאן ב-1928, סלומון נכנס לחדר החתימה, תפס את מקומו הפנוי של הנציג הפולני וצילם מספר תמונות. הוא אחד משני האנשים הידועים היחידים שצילמו ישיבה בבית המשפט העליון של ארצות הברית.