במהלך מלחמת העולם השנייה ניהל לג את המחלקה הקלאסית של ENSA (התאחדות שירות לאומי לבידור), גוף שנועד לספק בידור לכוחות הצבא הבריטיים.
מיד לאחר המלחמה נסע מטעם EMI לווינה הכבושה והחל להקליט אמנים אוסטרים וגרמנים מן השורה הראשונה ששהו בעיר כמובטלים, בהם הרברט פון קאראיין, וילהלם פורטוונגלר, אירמגרד זיפריד, אליזבת שוורצקופף (לה נישא בשנת 1953) ואחרים. כך העשיר את הקטלוג של EMI במיטב האמנים האוסטרים והגרמניים. כמו כן היה מן הראשונים להבחין בכשרונה של מריה קאלאס והחתים אותה ל-EMI.
עם חזרתו מווינה, בשלהי 1945, הקים את תזמורת פילהרמוניה, כתזמורת ההקלטות של EMI, ניהל אותה אמנותית, קבע את הרפרטואר שלה והשיג לה מנצחים מעולים, שעבדו לרוב תמורת שכר זעום, כתומאס ביצ'ם, ארטורו טוסקניני, וילהלם פורטוונגלר ובמיוחד הרברט פון קאראיין ואחריו אוטו קלמפרר.
לג יצר רפרטואר עצום שכלל, בצד יצירות מיינסטרים, גם יצירות שכוחות של גאורג פרידריך הנדל בצד מוזיקה קלאסית מודרנית וזכה לחופש פעולה מלא מטעם הנהלת EMI. אולם בראשית שנות השישים החלו מכירות המוזיקה הקלאסית לרדת, חופש הפעולה של לג צומצם וב-1964 התפטר מ-EMI, לאחר 35 שנות עבודה בחברה.
ב-1967 סבל מהתקף לב ממנו לא התאושש לגמרי. הוא היה למנהלה האישי של אשתו, אליזבת שוורצקופף, שהקליטה עתה לחברת "דקה", יריבתה של EMI. ב-1979 נפטר לג בריביירה הצרפתית.
שיר זהב
ירון הרמן
ירון הרמן (נולד ב-21 ביולי 1981) הוא פסנתרן ג'אז ישראלי המתגורר בפריז.
חייו.
הרמן נולד בתל אביב. הוא שיחק כדורסל בתיכון והיה רכז ראשון בנבחרת הקדטים של ישראל. בעקבות פציעה נאלץ להפסיק לשחק בגיל 16 והפנה את מרצו ללימודי פסנתר. הוא למד אצל המורה עופר ברייר. בגיל 19 טס לבוסטון, שם תכנן ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה או בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד. אולם בסוף החליט לחזור לישראל. הטיסה לישראל עצרה בפריז, והוא יצא לנגן במועדון ג'אז בליל העצירה, שם פגש נגנים שהציעו לו להישאר בעיר. מאז הוא גר בפריז ומקליט שם את אלבומיו. בגיל 21 יצא אלבומו הראשון, Takes 2 to Know 1, בשיתוף עם סילביאן גויו.
בשנת 2002 הוא זכה בתחרות Trophées du Sunside בתחנת "רדיו צרפת". בשנת 2008 זכה בפרס "המנצחים בג'אז" (VICTOIRES DU JAZZ) בצרפת. הרמן הופיע מספר פעמים בישראל, והוא מציג עיבודים של שירים ישראלים ותיקים בסגנון ג'אז.
בשנת 2014 הוא הוציא אלבום משותף עם אדם בלדיך.
בשנת 2018 הקליט דואט בהופעה חיה עם צ'יק קוריאה, שיצא באלבום Chick Corea Plays בשנת 2020.
גבריאיל גולובקין
גבריאיל איבנוביץ' גולובקין (ברוסית: Гавриил Иванович Головкин; 1660 - 20 בינואר 1734) היה מדינאי רוסי בולט בתקופת פיוטר הגדול ואחריו. גולובקין היה קרוב משפחה של אמו של פיוטר הגדול והחל לשרת בקרבתו כבר בשנת 1677. בתקופת מאבקי הכוח מול הנסיכה סופיה היה נאמן מאוד ומאז הם התקרבו עוד יותר.
החל משנת 1706 עמד גולובקין בראש המשרד לענייני חוץ ובשנת 1709 התמנה לתפקיד קנצלר. גולובקין השתתף בכל ענייני החוץ בתקופת פיוטר הגדול למרות שלא ידע אף שפה זרה. בתקופת יקטרינה הראשונה היה חבר בהמועצה הסודית העליונה. הקיסרית נתנה לו את הצוואה שלה לפיה יורש העצר יהיה פיוטר השני וגולובקין יהיה אחד האפוטרופוסים. עם פטירת פיוטר השני הוא שרף את המסמך כי בהתאם למסמך יורשי העצר הבאים היו צריכים להיות צאצאיו של פיוטר הגדול, אך גולובקין תמך באנה, קיסרית רוסיה. בהיותו בסכסוך מתמשך עם משפחת נסיכי דולגורוקי סיכל את מאמציהם להגביל את שליטת הקיסר במדינה. בין היתר, בעקבות פעילותו המועצה הסודית העליונה פוזרה ונציגי משפחת דולגורוי נענשו על פעילותם.
בתקופת אנה כקיסרית רוסיה היה חבר הקבינט. בשנת 1710 קיבל תואר רוזן.
גולובקין היה בעל יכולת תמרון גבוהה בחצר והצליח להסתדר עם ארבעה קיסרים.
ברנט בארי
ברנט רוברט בארי (באנגלית: Brent Robert Barry; נולד ב-31 בדצמבר 1971 בהמפסטד שבניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. במהלך הקריירה שלו שיחק בארי בשש קבוצות שונות בליגת ה-NBA, וזכה בשתי אליפויות עם סן אנטוניו ספרס (ב-2005 ו-2007). הוא זכה גם בתחרות ההטבעות ב-1996. בארי הוא בנו של כדורסלן העבר המפורסם ריק בארי, ונחשב לשחקן הטוב ביותר מבין ארבעת בניו.
קריירה.
בצעירותו שיחק בארי כדורסל במסגרת "בית ספר תיכון דה לה סייל" מקונקורד שבקליפורניה, ומאוחר יותר הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת המדינה של אורגון, במדיה שיחק במשך כל ארבע שנות הלימוד שלו באוניברסיטה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה מיעט בארי לקבל דקות משחק, אך בשנים הבאות ביסס את מעמדו כאחד משחקניה המובילים. בעונתו האחרונה בליגת המכללות הוא העמיד ממוצעים של 21 נקודות, 6 ריבאונדים ו-4 אסיסטים, ונבחר לחמישיית המצטיינים הראשונה של התאחדות ה"פאסיפיק-10" במסגרתה שיחקה נבחרת האוניברסיטה.
בארי נבחר במקום ה-15 בדראפט ה-NBA ב-1995 על ידי קבוצת דנוור נאגטס, אך הועבר מיד לאחר הדראפט ללוס אנג'לס קליפרס. בארי הפגין יכולת מרשימה בעונתו הראשונה בקליפרס. הוא העמיד ממוצעים של 10.1 נקודות ו-2.9 אסיסטים למשחק, ובין היתר קלע 123 שלשות - שיא כמות השלשות לרוקי באותו זמן. בארי גם זכה בתחרות ההטבעות של ה-NBA שהתקיימה במסגרת "סוף-שבוע האולסטאר", ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונת העפיל בארי עם הקליפרס לראשונה למשחקי הפלייאוף. הוא קלע 11.7 נקודות בממוצע בפלייאוף, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון, לאחר הפסד ליוטה ג'אז בשלושה משחקים. שלושת משחקים אלו היו ההופעות היחיד של בארי בפלייאוף בתקופתו בקליפרס. בעונה שלאחר מכן, בפברואר 1998, הוא הועבר לקבוצת מיאמי היט. בארי מיעט לקבל דקות משחק במדי מיאמי ושותף ב-17 משחקים בלבד עד לסיום העונה.
בפתיחת עונת , שקוצרה בשל שביתת ארגון השחקנים בליגה, חתם בארי בשיקגו בולס. על אף שסבל מפציעה במהלך אותה עונה, הוא פתח בחמישיית קבוצתו ב-30 מתוך 37 משחקיו, והשיג ממוצעים של 11.1 נקודות ו-3.1 אסיסטים למשחק. בארי לא הצליח למלא בהצלחה את מקומו של מייקל ג'ורדן שפרש מהקבוצה לפני אותה עונה, ושיקגו העבירה אותו לקבוצת סיאטל סופרסוניקס באוגוסט 1999, בעסקה במסגרתה עברו הרסי הוקינס וג'יימס קוטון לשיקגו.
בשתי העונות הראשונות שלו בסיאטל סופרסוניקס שימש בארי בעיקר כמחליפו של גארי פייטון. עם זאת, מאוחר יותר הוא החל לשחק יותר בעמדת הרכז, ולעיתים אף שיחק כסמול פורוורד בהתאם לצורכי קבוצתו. עונת הייתה הטובה ביותר בתקופתו של בארי בסיאטל - הוא פתח בחמישייה בכל 81 משחקיו, והשיג ממוצעים של 14.4 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים למשחק. גם בשתי העונות הבאות המשיך בארי להוות שחקן חמישייה קבוע וקלע בממוצעי נקודות דו-ספרתיים. אף על פי כן, הוא העפיל עם סיאטל פעמיים בלבד לפלייאוף במשך חמש עונותיו בה, ולא הצליח לעבור את הסיבוב הראשון.
לפני עונת חתם בארי בהעברה חופשית בקבוצת סן אנטוניו ספרס, במדיה שימש בעיקר שחקן מחליף. בארי היה חשוב במיוחד עבור סן אנטוניו במשחקי הפלייאוף של אותה עונה - לאחר שהקבוצה הפסידה לדנוור נאגטס את המשחק הפותח של סדרת הסיבוב הראשון, קודם בארי לחמישיית הקבוצה הראשית, וסייע לה לעבור את דנבר. בהמשך אותו פלייאוף זכה בארי עם סן אנטוניו באליפות הראשונה בקריירה שלו, לאחר ניצחון על דטרויט פיסטונס בסדרת הגמר.
עונת היוותה שיפור אישי גדול מבחינתו של בארי - הוא הפך לחלק חשוב בסן אנטוניו ופתח ב-28 ממשחקי הקבוצה, והעמיד ממוצעים של 8.5 נקודות ו-2.1 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה הוא היה שותף לזכייה נוספת של סן אנטוניו באליפות, לאחר ניצחון על קליבלנד קאבלירס. ביולי 2008 הועבר בארי לקבוצת יוסטון רוקטס, אך לאחר שמיעט לקבל בה דקות משחק, שוחרר ממנה באוקטובר 2009 וכעבור זמן קצר הודיע על פרישה מכדורסל.
יורם שניידר
יורם (פטר) שניידר (נולד ב-31 באוקטובר 1941) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף באולימפיאדת רומא (1960) במדי נבחרת ישראל. בעל מדליית כסף ממשחקי אסיה ובעל ארבע מדליות מהמכביה (השישית 1961 והשביעית 1965). שניידר זכה 9 פעמים ברציפות באליפות ישראל במשחה ל-100 מטר גב (1959–1967) ו-6 פעמים ברציפות באליפות ישראל במשחה ל-200 מטר גב (1962–1967).
ביוגרפיה.
יורם (פטר) שניידר נולד בבנימינה להורים יוצאי גרמניה. בהיותו בן שלוש עברה המשפחה לקריית עמל בעקבות עבודתו של אביו בבית חרושת למלט "נשר". כאן גדל, למד והקים את משפחתו ברבות הימים. כשהיה בן 11 נפרדו הוריו. מגיל צעיר החל לשחות. הוריו נהגו לקחת אותו לבריכת המים המלוחים של בת גלים בחיפה פעם בשבוע ובחופשות בית הספר. נוסף על השחייה הוא שיחק כדורסל ב"קבוצת הנוער אלכסנדר". הוא החל להתאמן בשחייה בשנת 1955 עם פתיחתה של בריכת "חנה סנש" בקרית עמל, בקבוצת השחייה של הפועל קריית טבעון בהדרכתו של מיכה קניץ. בהמשך הצטרף לאימוני השחייה של הנבחרת הלאומית בהדרכתו של יוסף טלקי. בעונת החורף התאמן בבריכת המים החמימים של מעיינות "גן השלושה" או בבריכה המחוממת של מלון ה"שרון" בהרצליה. לעיתים, אף הרחיקו עד לבריכת ימק"א ירושלים.
בתחרויות שחייה של אסק"א שנערכו בלינץ, ביולי 1959 זכה שניידר במדליית זהב במשותף עם אלוף הנוער האוסטרי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.4 דקות. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריכת השחייה בבת גלים בחיפה באוגוסט הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 1:09.3 דקות.