משנת 1993 עד היום היא חוקרת ועובדת באוניברסיטת ברקלי. בין תפקידיה המרובים, חלקם היו ועודם במחלקה למדעי החיים. בין היתר היא חקרה במחלקה כ-פוסט דוקטורנטית, הייתה מדענית סגל בכירה, סגנית מנהלת המחלקה לביו - אנרגיה וביולוגיה מבנית וחברת הוועדה המייעצת המדעית. בנוסף למחלקה למדעי החיים, איישה תפקידים נוספים באוניברסיטת ברקלי, ביניהם: ראש התכנית לתארים מתקדמים בביופיזיקה, יו"ר לימודי תואר ראשון בביולוגיה מולקולרית ותאית, ראש חטיבת ביוכימיה, ביופיזיקה וביולוגיה מבנית במחלקת MCB ומדענית סגל בכירה בחטיבת ביופיזיקה מולקולרית וחטיבה הדמיה ביולוגית.
בשנת 2000 החלה לעבוד כחוקרת במכון הרפואי "הווארד יוז". כיום היא גם חוקרת במעבדת נוגאלס שהוקמה בשיתוף אוניברסיטת ברקלי והמכון הרפואי "הווארד יוז".
מחקר.
במהלך חייה נוגאלס עסקה בתחומי מחקר רבים. ביניהם: ביוכימיה, מכלולים ביולוגיים מורכבים, מבנה ויסות של השלד התוך תאי, דינמיקה של מיקרו-צינורית, מכונות חניכה של תעתיק אנושי, אפיגנטיקה, השתקת גנים וביופיזיקה.
אחד מהחידושים המשמעותיים שלה היה שימוש במיקרוסקופ אלקטרונים קריוגני בחקר ביולוגיה מבנית, שהפך לכלי המחקר המרכזי במעבדת נוגאלס.
מטרת המחקר במעבדת נוגאלס היא הבנת הדרך בעזרתה מתרחשים תהליכים מולקולריים מכריעים בחיי התא האאוקריוטי. התא האאוקריוטי הוא תא בעל גרעין תא ואברונים, להבדיל מהתא הפרוקריוטי שבו אין גרעין תא ואין אברונים מוקפים קרום. תחת תחום זה, חוקרים נושאים נוספים, לדוגמה, הרכבה עצמית דינמית של שלד תוך תאי (ציטוסקלטון), תוך שימוש בתפקודיו החיוניים בחלוקת התא. השלד התוך תאי הוא מערכת דינמית של סיבים המורכבים מחלבונים. תפקידי השלד התוך תאי הם שמירה על מיקום האברונים בנוזל התוך תאי (ציטופלזמה). הוא מהווה מעין מסילה עליה נעים אברונים באופן מסודר ברחבי התא ומהווה תשתית עליה נבנה התא. אחד החומרים מהם השלד התוך תאי מורכב הוא מיקרוטובול, הבנוי מהחלבון טובולין. המיקרוטובולים ממלאים תפקיד מרכזי בחלוקת התא בכך שהם מתחברים לחומר התורשתי (DNA) ומאפשרים העברת עותק שלם של החומר התורשתי מתא האם לתא הצאצאים.
במהלך עבודת התזה שלה נוגאלס בחנה פולימרים של טובולין שהורכבו בנוכחות וינבלסטין וטקסול (שהן תרופות נגד סרטן). במהלך עבודת הפוסט-דוקטורט שלה במעבדת קן דאונינג היא הייתה חלק מהצוות הראשון שמצא את המבנה האטומי של טובולין באמצעות קריסטלוגרפיית אלקטרונים.
ֿדוגמה לנושא אחר שחקרה הוא המכונות המולקולריות המסדירות את בקרת ביטוי הגנים, במיוחד בשלב תעתוק הגנים. בגנים נמצאות הוראות הייצור של כל אחד מהחלבונים הנחוצים לפעילות התא. הוראות ייצור אלה מתבטאות בכך שהגנים המרכיבים את החומר התורשתי ובנויים מנוקלאוטידים מתועתקים למולקולות mRNA והן מתורגמות לחלבונים. כלומר, הם חוקרים את המכונות המולקלריות המסדירות את תהליך זה, במיוחד בשלב שבו הגנים מתועתקים לכדי מולקולות mRNA.
כשהיא מתקדמת במחקר שלה, היא אומרת, "אני רוצה להמשיך ולבנות מורכבות במערכות שאני לומדת. כביולוגית מבנית, אני רדוקציוניסטית (מפשטת תופעות ומסבירה אותן במונחים הנובעים ממספר מצומצם ביותר של מאפייני מציאות בסיסיים או פשוטים) מטבעי, אבל אני רוצה להיות מסוגלת לחרוג מגבולות האפשר כדי להשיג תובנה ביולוגית שמגיעה על ידי הצבת חלקי הפאזל יחד ורואה כיצד הם יכולים להתארגן, להשתלב ולנוע.”.
פרסים.
Burton Award by the Microscopy Society of America 1998
Outstanding Performance Award, LBNL, 2000
American Society for Cell Biology Early Career Award 2005
Chabot Science Award for Excellence, 2005
Dorothy Crowfoot Hodgkin Award by the Protein Society, 2015
LBNL Director’s Award for Exceptional Science Achievement, 2016
Keith Porter Lecture Award, ASCB, 2016
Mildred Cohn Award in Biological Chemistry by the American Society for Biochemistry and Molecular Biology, 2016
בשר ודם (סדרת טלוויזיה)
בשר ודם (באנגלית: Flesh and Blood) היא סדרת מתח בריטית, ששודרה לראשונה ברשת ITV בפברואר 2020. העונה הראשונה שודרה בבריטניה בפברואר 2020, בכיכובם של אימלדה סטונטון, פרנצ'סקה אניס, סטיבן ריאה, ראסל טובי וקלאודי בלקלי. את התסריט כתבה שרה ויליאמס וביימה לואיז הופר.
הצילומים נערכו בעיירת החוף פוונסי ביי הסמוכה לאיסטבורן שבאנגליה. בנובמבר 2020 שודרה הסדרה שוב בערוץ ITV3.
תקציר עלילה.
חייהם של שלושת ילדיה הבוגרים של ויוויאן, אלמנה טריה, משתבשים כשהיא מודיעה להם על אהבתה לגבר חדש, מארק. ילדיה, הלן ג'ייק ונטלי, נדהמים לגלות שאמם מתכוונת למכור את הבית בו גדלו ולצאת לטייל עם מארק. ויוויאן ומארק מתכננים טיול להודו, אבל חוסר האמון המתמשך של ילדיה במארק, מתחיל להשפיע גם על הזוגיות שלהם. ויוויאן מנסה להפיג את החששות של ילדיה, אבל גם בה עולים ספקות. כל אחד מהם חווה משברים בחייו הפרטיים. הסיכוי לפיוס בין ג'ייק לליילה נפגע בצורה קשה. הלן מקבלת חדשות רעות בעבודה, ונטלי מגיעה להחלטה לגבי הקשר שלה עם טוני.
וטרופריסטיזאורוס
וטרופריסטיזאורוס (שם מדעי: "Veterupristisaurus"; משמעות השם: "לטאת-כריש עתיקה") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים שהתקיים במשך היורה העליון באפריקה לפני 154 עד 150 מיליון שנה מזמננו. הסוג כולל מין אחד - "Veterupristisaurus milneri", הקרוי על שם החוקרת הבריטית אנג'לה מילנר .
בשנת 192, התגלו המאובנים שלו בתצורות טנדגורו במזרח טנזניה על ידי החוקר הגרמני ורנר יאננש . המאובנים כללו שרידים של 2 חוליות זנב אמצעיות ועוד חוליית זנב קדמית ובמקור הוא נחשב למין של צרטוזאורוס. עם זאת בהמשך מבנה החוליות התאים לזה של האקרוקנתוזאורוס האמריקאי, כך שהוא היה העתיק ביותר מבין הקרכרודונטוזאוריים.
אורך החוליות שנמצאו הגיע ל-123 מ"מ, מה שמרמז על אורך של 8.5 עד 10 מטרים לפרט בוגר (קטן רק במעט מהאקרוקנתוזאורוס), כך שהיה טורף-על מאיים בסביבתו.
אליזבת וורצל
אליזבת וורצל (באנגלית: Elizabeth Wurtzel; 31 ביולי 1967 – 7 בינואר 2020) הייתה סופרת, עיתונאית ועורכת דין אמריקאית, מחברת הספר דור הפרוזאק.
ביוגרפיה.
וורצל נולדה בשנת 1967 בניו יורק למשפחה יהודית. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים.
בשנת 2016 גילתה וורצל כי הצלם בוב אדלמן, שהיה ידיד קרוב של המשפחה, הוא אביה הביולוגי. וורצל גילתה עובדה זו מעט לאחר מותו של אדלמן.
בילדותה למדה בבית הספר היהודי היוקרתי "רמז" במנהטן.
התמודדותה עם דיכאון החלה בשנות ההתבגרות המוקדמות, בגיל 11 עברה ניסיון אובדני ראשון, והתמודדה עם פגיעה עצמית.
למדה לתואר ראשון בספרות השוואתית באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיה בהרווארד עבדה ככתבת במספר עיתונים, וזכתה בפרס לעיתונאות סטודנטים של "רולינג סטון".
למדה משפטים באוניברסיטת ייל ועברה את מבחני לשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק בשנת 2010.
בשנת 2015 חשפה כי היא מתמודדת עם סרטן השד ופרסמה מספר כתבות אודות התמודדותה עם המחלה.
נפטרה בינואר 2020 מסיבוך של מחלת הסרטן, והיא בת 52.
קריירה.
עיתונאות.
במהלך לימודיה באוניברסיטת הרווארד החלה לכתוב בעיתון הסטודנטים של האוניברסיטה וכן בעיתון "The Dallas Morning News".
לאחר סיום לימודיה עברה להתגורר בגריניץ' וילג' ועבדה ככתבת ומבקרת מוזיקה בעיתונים "ניו יורקר" ו-"ניו יורק מגזין".
לאורך השנים פרסמה כתבות בעיתונים שונים ובהם "וול סטריט ג'ורנל", הגרדיאן ו"אל".
כתיבה.
ספר הביכורים של וורצל, "דור הפרוזק" (Prozac Nation) יצא לאור בשנת 1994 כשהייתה בת 27. זהו רומן אוטוביוגרפי שבו מתארת וורצל את התמודדותה עם דיכאון ואת הטיפול בתרופה נוגדת הדיכאון פרוזק.
הספר תורגם לעברית בשנת 2002.
בצאתו היו המבקרים חלוקים בדעתם לגבי הספר, היו ששיבחו את כתיבתה וכן השוו אותה ליוצרים אחרים כגון סילביה פלאת', בוב דילן וג'ואן דידיון, והיו מבקרים שכינו את כתיבתה מלאה ברחמים עצמיים ומרוכזת בעצמה.
בשנת 1998 יצא לאור ספרה השני, "כלבה: בשבחן של נשים בעייתיות" (Bitch: In Praise of Difficult Women). בספר עוסקת וורצל בסוגיות בפמיניזם וחברה ומתייחסת לנשים שאינן פועלות לפי תכתיבים מקובלים. בין הנשים שבהן מתמקדת וורצל בספרה נכללות הילרי קלינטון, אליזבת טיילור, איימי פישר, מרגו המינגוויי וניקול בראון סימפסון. הספר זכה לתגובות מעורבות ממבקרים.
הממואר הבא שכתבה וורצל הוא "עוד, עכשיו, שוב" (More, Now, Again) משנת 2001. בספר זה מתמקדת וורצל בהתמכרותה לסמים, בעיקר ריטלין. היא מתארת כיצד החלה להשתמש בריטלין במרשם במהלך כתיבת ספרה השני, והשימוש התגלגל עד מהרה להתמכרות. בהמשך מתואר תהליך הגמילה מסמים אותו עברה.
ספרה הבא של וורצל, משנת 2004, "The Secret of Life: Common sense Advice for Uncommon Women" (בתרגום חופשי- סוד החיים: עצות לנשים לא שגרתיות). בספר חולקת וורצל עצות לחיים מספקים ועוסקת בנושאים כגון התמודדות עם ביקורת, זוגיות והתמכרויות.
בשנת 2008 פרסמה כתבה על הסופר דייוויד פוסטר וולאס, לאחר התאבדותו. בכתבה תיארה את היכרותה הקצרה עם הסופר והתייחסה לדיכאון ממנו סבל.
קיימות השערות כי סיפורו של וואלאס "הנפש הדיכאונית" (The Depressed Person) נכתב בהשארת וורצל ומתאר את דמותה.