אור התגייס ב-1964 לחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר (בהצטיינות) וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס נשאר להדרכה בבה"ד 1 ושב אחר כך לחטיבת גולני, גדוד 13 כמפקד מחלקה וכסמ"פ. במלחמת ששת הימים שירת כסגן מפקד פלוגה בקרבות ההבקעה לרמת הגולן (אזור זעורה ועין פיט). בהמשך מונה כמ"פ הפלוגה המסייעת בגדוד 13 והשתתף בקרבות מלחמת ההתשה בבקעת הירדן (לרבות מבצעי צליחת הירדן ופשיטות בצד הירדני) ובחצי האי סיני (בין השנים 1967–1969). בשנת 1969 יצא מטעם הצבא ללימודי תואר ראשון ולאחר שסיים לימודי המזרח התיכון וגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב, מונה למפקד פלוגה בבית הספר לקצינים ולאחר מכן למפקד סיירת גולני, לרבות מבצעי פעילות ב"פתח'לנד" ומבצע קלחת 4ב' בלבנון (בשנים 1972–1973). בספטמבר 1973 יצא ללימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"מ) ועם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הצטרף לחטיבת גולני, כעוזרו של המח"ט אמיר דרורי ובהמשך כממלא מקום מג"ד 17, ונלחם בקרבות הבלימה ברמת הגולן בקרב על החרמון, ובקרבות לאורך הקו, לאחר ההבקעה עם הסורים. בין היתר פיקד על פשיטה על חניון טנקים סורי בשטח שממזרח למובלעת הסורית.
לאחר המלחמה ירד לאגף המבצעים ובהמשך חזר לבית הספר לפיקוד ומטה, ובהמשך סיים את לימודי הממכלה. באוגוסט 1975 מונה למפקד גדוד 17 - גדוד המ"כים של חטיבת גולני, שהועבר לבית הספר למ"כים עם הקמתו. בשנים 1977–1978 שימש כמפקד גדוד בבה"ד 1, ובהמשך כראש ענף תורת הלחימה במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי וסגן מפקד חטיבה (כוח ייה) במהלך מבצע ליטני. בתחילת 1979 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד בית הספר לחי"ר ולמח"ט חי"ר מילואים (833). ב-1981 יצא מטעם משרד הביטחון לסינגפור והקים מחדש את משלחת צה"ל לסינגפור. בשנת 1983 חזר ומונה למפקד חטיבת חי"ר מילואים 204, ולקח חלק בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. בשנים 1984–1986 שימש כמפקד חטיבת יהודה ושומרון ולקח חלק בהקמת יחידת דובדבן, אותה יזם אלוף פיקוד מרכז דאז, אהוד ברק. ב-1986 מונה לעוזר ראש מחלקת מבצעים למבצעים באגף המבצעים במטה הכללי, וב-1987 מונה למפקד אוגדה 80 בפיקוד הדרום.
עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה נקרא על ידי הרמטכ"ל ושר הביטחון לפקד על הכוחות ברצועת עזה והקים ופיקד על אוגדת עזה במקביל לתפקודו כמפקד אוגדה 80. ב-1987 מונה לראש מטה פיקוד הדרום וב-1990 התמנה למפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון. ב-1992 הקים את חטיבת התורה וההדרכה במטכ"ל, בכפיפות לסגן הרמטכ"ל והיה חבר המטה הכללי. במסגרת זאת, הקים את הצוות לכתיבת תורת המערכה וביצוע הקורס המערכתי והוצאת מילון צה"ל. בשנת 1994 היה נציג צה"ל בשיחות במצרים לגיבוש הסכם אוסלו. מאוגוסט שנת 1996 היה מדריך במכללה לביטחון לאומי ובפברואר 1997 מונה למתאם פעולות הממשלה בשטחים וקודם לדרגת אלוף, תפקיד בו כיהן עד יולי 2001. במהלך תקופה זו היה שותף לשיחות והסכם ואי וועידת קמפ דייוויד ושארם א-שיח'. כמו כן הקים את אזור התעשייה המשותף ב"קרני" ומשנת 2000 התמודד עם פרוץ האינתיפאדה השנייה.
לאחר שחרורו.
בספטמבר 2001 התמנה לממונה על ביקורת מערכת הביטחון וארגוני הביטחון במשרד מבקר המדינה. בין הדו"חות שחיבר היו: הדו"ח שעסק בתפקוד העורף במלחמת לבנון השנייה; הדו"ח על שיטת המינויים בצה"ל ומינוי אלופים; הדו"ח על המועצה לביטחון הלאומי שבהמשכו נחקק חוק המטה לביטחון לאומי; הדו"ח על המשט לעזה (2010) ("המרמרה"); הדו"ח על הביקורת בצה"ל שבהמשכו מונה מבקר לצה"ל; דו"ח על קליטת כיפת ברזל ו"שרביט קסמים"; דו"ח על התנהלות משלחת שר הביטחון אהוד ברק בסלון האווירי בפריז; ודו"ח על יחידת "קיסריה" של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ודו"ח על מסמך הרפז. במאי 2012 ביקש לפרוש אך הסכים להמשיך לעבוד בהתנדבות כראש הצוות שבדק את פרשת מסמך הרפז, עד פרסומו הסופי של הדו"ח בינואר 2013.
על פועלו זכה באות אביר איכות השלטון לשנת 2012.
לאחר פרישתו עבד במסגרת תנועת אומ"ץ עם אריה אבנרי במאבק לשחיתות וטוהר מידות ובשנת 2014 מונה ליושב ראש המועצה המייעצת לתנועת אומ"ץ.
בין השנים 2014–2016 לימד את נושא ביקורת המדינה לתואר ראשון ושני במרכז הבין-תחומי הרצליה ובמקביל כיהן בשנים 2013–2015 כחבר הנהלת המועצה לשלום וביטחון.
בשנים 2018–2019 היה חבר בוועדת ההיגוי של מפקדים למען ביטחון ישראל. החל משנת 2018 משמש כחבר הנהלת התנועה לטוהר המידות.
אור נשוי ואב לשלושה, מתגורר בכפר סבא.
מנדי אור
ארל ויליאמס
ארל ויליאמס (באנגלית: Earl Williams; ) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי, ששיחק בישראל בשנות ה-80. גובהו 2.04 מטרים.
קריירה.
ויליאמס נולד בפנסילבניה וגדל במונטגומרי, אלבמה, עם אימו (שהייתה עוזרת הבית של מרטין לותר קינג) ושמונת אחיו. החל לשחק כדורסל בגיל 8.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת וינסטון-סיילם בצפון קרוליינה, נבחר ויליאמס במקום ה-49 בדראפט ה-NBA בשנת 1974 על ידי פיניקס סאנס. בסה"כ שיחק ויליאמס כ-4 שנים בליגת ה-NBA בהן קלע בממוצע 4.5 נק' למשחק וקלט 5.6 כדורים חוזרים ב-146 משחקים.
לקראת עונת 1979/80 הוחתם על ידי מכבי תל אביב כשחקן זר בקבוצה. בעונתו הראשונה הגיע עם הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות, והפסיד שם לריאל מדריד. בשנתו השנייה בישראל, במרץ 1981, הוביל את מכבי תל אביב לזכייתה השנייה בגביע אירופה לאלופות, כשהוא קולע 19 נקודות במשחק הגמר נגד קבוצת סינודינה בולוניה האיטלקית. בתום עונה זו התגייר ויליאמס בארצות הברית כדי שיוכל להמשיך לשחק במכבי תל אביב, על תקן של שחקן ישראלי. בסוף עונת 1983 עזב ויליאמס את ישראל ושיחק במספר קבוצות אירופיות. בסה"כ קלע בארבע העונות בגביע אירופה 2127 נק' ב-64 משחקים.
בעונת 1985/86 חזר לארץ ושיחק בהפועל תל אביב. בשנים הבאות שיחק בקבוצות אליצור נווה דוד רמלה, הפועל חולון, מכבי רמת גן ובני הרצליה. פרש ממשחק בתום עונת 1994 בה שיחק בהרצליה.
ויליאמס שיחק בעמדת הסנטר, ונודע בין השאר בכישורי הריבאונד שלו. לאורך כל הקריירה, מה-NBA ועד העונות בישראל, נחשב לשחקן מוכשר בעל מזג סוער והיה מעורב במספר סכסוכים וקטטות. בסה"כ קלע 3,225 נקודות בליגה הישראלית הראשונה בקבוצות השונות.
בשנים האחרונות ויליאמס מתגורר בניו ג'רזי עם אשתו הישראלית, ומשמש מחנך בבית ספר לחינוך מיוחד.
אוליבר סנט ג'ון גוגארטי
אוליבר סנט ג'ון גוגארטי (באנגלית: Oliver St. John Gogarty; 17 באוגוסט 1878 - 22 בספטמבר 1957) היה רופא, מנתח, משורר, סופר, פוליטיקאי וספורטאי אירי.
גוגארטי הוא המקור לדמותו של באק מאליגן בספרו של ג'יימס ג'ויס "יוליסס".
ביוגרפיה.
גוגארטי נולד בדבלין, למשפחה קתולית מבוססת. הוא גדל והתחנך במסגרות של המסדר הישועי, כמו סטוניהרסט קולג', וכן למד בטריניטי קולג' בדבלין, שנחשב לעדיף על פני היוניברסיטי קולג' הקתולי. הוא היה מראשוני הקתולים שפקדו את טריניטי קולג', שנים ספורות לאחר שזה החל לקבל לשורותיו סטודנטים קתולים. גוגארטי הוא גם בוגר הקולג' המלכותי למנתחים בדבלין.
באוגוסט 1906 נשא גוגארטי לאשה את מרתה דווין, בת העיר גולוויי.
הוא נחשב לספורטאי מצטיין, שהציל לפחות שני אנשים מטביעה בנהר הליפי, ואף חצה את הנהר בשחייה בעונת החורף, כשנמלט ממעצר בעת היותו מעורב כפוליטיקאי במדינת אירלנד החופשית. גוגארטי נמלט ללונדון, וכשחזר לאירלנד ב-1924 שחרר לנהר שני ברבורים. האירוע מתואר בשירו של אברהם רגלסון, "שְׁנֵי בַּרְבּוּרִים וְנָהָר".
גוגארטי היה גם שחקן כדורגל במועדון הכדורגל בוהמיאן, וכן זכה במדליית הארד בספרות באולימפיאדת 1924.
ב-1937 כתב את ספר זכרונותיו "As I Was Going Down Sackville Street", ונתבע תביעת דיבה בגינו על ידי הנרי סינקלייר, סוחר דבלינאי יהודי שכנגדו ונגד דודו כתב גוגארטי דברי בלע. המשפט הפך לסנסציה בדבלין, והעיד בו בין היתר סמואל בקט. גוגארטי הפסיד במשפט ונאלץ לשלם פיצויים בסך 900 ליש"ט והוצאות משפט.
בערוב ימיו עקר לארצות הברית ומת בניו יורק בגיל 79.
כיוצר, השתייך גוגארטי לזרם של תחיית הספרות האירית. שיריו וסיפוריו ההומוריסטיים זכו להערכתו של ויליאם בטלר ייטס שאף שיבץ אותם ב"ספר אוקספורד לשירה אנגלית" שערך (Oxford Book of English Verse).
גוגארטי וג'ויס.
לגוגארטי הייתה מערכת יחסים מורכבת עם הסופר ג'יימס ג'ויס, ואישיותו קיבלה ביטוי בספר "יוליסס" בדמותו הבדיונית של באק מאליגן. היכרותם החלה בפגישה מקרית בספרייה הלאומית של אירלנד. בשנת 1904 שכר גוגארטי את מגדל מרטלו שבחוף סנדיקוב מדרום לדבלין ממשרד ההגנה הבריטי למגורים, תמורת 8 לי"ש לשנה, והשניים התגוררו בו יחדיו שישה לילות עד שג'ויס נטש את המגדל בכעס. הסצנה מתוארת בפרוטרוט בפרק הראשון ביוליסס.
גוגארטי היה ידוע בחיבתו לחמשירי זימה. הוא חיבר על ג'ויס את החמשיר הבא:
גוגרטי כתב גם את "השיר של ישו העליז (אך המעט סרקסטי)". ג'ויס שיבץ טקסט בעייתי זה, הגובל בכפירה, ב"יוליסס", ושם אותו כלשונו בפיו של באק מאליגן, בשם "הבלדה על ישו המשתעשע" (שני הבתים הראשונים מובאים משמאל):
גוגארטי ואנטישמיות.
גוגארטי היה אנטישמי מובהק. ב-1906, בעודו סטודנט בטריניטי קולג', כתב שני מאמרים אנטישמיים חריפים שהתפרסמו ב"שין פיין", עיתון אירי לאומני בעריכתו של ארתור גריפית'. בין היתר כתב גוגארטי על היהודים:
גם ב"הבלדה על ישו המשתעשע" מופיע ניחוח אנטישמי בפרק הרביעי
דיוויד אליאנס
לימפומת בירקיט
לימפומת בירקיט היא סרטן במערכת הלימפה, במיוחד בתאי לימפוציט B. המחלה נקראת ע"ש דניס פרסונס בירקיט, רופא מנתח אירי שהיה הראשון לתעד את המחלה במהלך עבודתו באוגנדה בשנת 1956.