ליאור זוהר נולד וגדל בטבריה. אחיו הקטן של שמי זרחין. ב-1990 סיים 3 שנות לימוד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי", לצד איה שבא, דוד קיגלר, ליליאן ברטו, רפי ניב ושמוליק יפרח. במהלך לימודיו זכה במלגות שונות. השתלם בסדנת Broadway musical project באוניברסיטת תל אביב, בשיתוף עם בית הספר ג'וליארד בניו יורק (1996-1997).
ליאור זוהר אבא לילד מהבמאית והשחקנית איה שבא. מתגורר בתל אביב.
תיאטרון.
בתיאטרון הבימה: ב-1990 גילם את רוי רסטון בהצגה "עסק משפחתי" מאת אלן אייקבורן שביים עמרי ניצן.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער: ב-1990 שיחק בהצגה "מהיום שמך שרה" שכתבו פולקר לודוויג ודטלף מישל וביים אגמונט אלשנר. ב-1992 שיחק בהצגה "חופשה שכזאת" שכתבו תלמה אליגון ומיכל ורד וביימה חגית רכבי ניקוליבסקי, ובהצגה "הילדה שאני אוהב" שכתבה וביימה חגית רכבי ניקוליבסקי. ב-1995 גילם את ראנם בהצגה "שרה גיבורת ניל"י" מאת דבורה עומר שביים איציק ויינגרטן. "ססגוניה".
ב-1991 שיחק במחזמר "שיער" שביים צדי צרפתי בהפקת טלית הפקות.
בתיאטרון הקאמרי: ב-1991 גילם את פרדי בהצגה "פיגמליון" מאת ברנרד שאו שביימה טל רובינשטיין. ב-2010 גילם קזבקי ולאברנטי בהצגה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט שביים אודי בן-משה. ב-2011 שיחק בהצגה "קומדיה של טעויות" מאת שייקספיר שביים משה קפטן. ב-2012 גילם את שפיגל במחזמר "קזבלן" שעיבדו יואל זילברג ויגאל מוסינזון וביים צדי צרפתי. מגלם את הרבי (לסירוגין עם דויד בילנקה) במחזמר "כנר על הגג" מאת ג'וזף שטיין שביים משה קפטן. ב-2015 שיחק בהצגה "חולה אהבה בשיכון ג'" מאת שבי גביזון שביימה עדנה מזי"א.
בתיאטרון הספרייה: ב-1991 גילם את פופוצ'נקו בהצגה "הלוויה חורפית" מאת חנוך לוין שביים אורי פסטר. ב-2005 גילם את אהרן הכהן במחזמר "משה" שכתב דודו טופז וביים משה קפטן. ב-2009 גילם את דאדי וורבאקס במחזמר "אנני" מאת תומאס מייהן שביים אעלן שטורם. באותה שנה גילם את בני, קצין בית הסוהר, בהצגה "לצאת מכאן" מאת מרשה נורמן שביים אילן שטורם.
בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל): ב-1996 גילם את הרטפורד במחזמר "בן המלך והעני" מאת ירון כפכפי שביים מישה לוריה.
ב"נאווה הפקות": ב-1997 שיחק בהצגה "דגדוגים של זהב" מאת דתיה בן דור שביים רפי ניב בראשית שנות האלפיים שיחק בהצגה "מר זוטא ועץ התפוחים" שכתב צביקה קורמן (ע"פ ספרה של אורית רז) וביימה דניאלה מיכאלי. בשנת 2000 שיחק במחזמר "למשל שועל" מאת חמוטל בן זאב. שיחק בהצגה "מפולת שביים צביקה קורמן. שיחק בהצגה "קסם המוזיקה" שביים יקי מחרז.
ב-1998 השתתף במופע "שירים לתמיד" שביים ישראל גוריון בהפקת "המון הפקות".
ב-1999 גילם את קורפיראק במחזמר "עלובי החיים" מאת אלן בובליל וקלוד-מישל שנברג שביים טים סאפל שעלה במשכן לאמנויות הבמה.
בתיאטרון אנסמבל הרצליה: ב-2002 השתתף במועדון אימפרוביזציה שהעלה ערבי אימפרוביזציה בהנחיית שלום קינן
ב-2004 גילם את מר פיליפס במחזמר "האסופית" שביים עופר שפריר בהפקת "ציפי מייזלר הפקות"
בתיאטרון המדיטק: ב-2005 גילם את החתול במחזמר "פינוקיו" שעיבד אפרים סידון וביים משה קפטן
ב-2006 שיחק במחזמר "כמו בסרט" מאת שלומי מושקוביץ שביים משה קפטן.
בתיאטרון גבעתיים: ב-2007 גילם את קריסיפוס הסוחר בהצגה "לשכוח את הרוסטראטוס" מאת גרגורי גורין שביים מיכאל קייט.
ב-2008 שיחק בהצגה "סיפורי החיות של סבא טוביה" שכתבו עופר שפריר ואירית גבעול וביים עופר שפריר. ב-2007 שיחק ב"פסטיבל סבא טוביה" שביים עופר שפריר.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2008 גילם את מר סאוורברי במחזמר "אוליבר!" מאת ליונל בארט שביים משה קפטן בהפקת קרן אור הפקות - יריב יפת, בימות &amp; לאן.
בתיאטרון מופע: ב-2008 גילם את סייקס בהצגה "אוליבר" שכתבה וביימה גליה בארי. ב-2009 שיחק בהצגה "מגש הכסף" שכתבה וביימה גליה בארי. ב-2010 שיחק בהצגה "גלילאו גליליי" שכתבה וביימה גליה בארי. ב-2011 שיחק בהצגה "דמעות של אריה" מאת גליה בארי שביים רועי שגב.
ב-פסטיבל תיאטרונטו: ב-2009 זכה במקום הראשון על הצגת היחיד "הבן של יעקב" מאת גליה בארי שביימה שרית וינו-אלעד.
ב-2007 ביים את ההצגה "מדריך נשים לתוהו ובוהו" מאת סינתיה היימל בסטודיו לאמנויות הבמה - תיאטרון חולון.
בטלוויזיה.
ב-1998 גילם את זמר בסדרה "עשרים פלוס" שכתבו מירב בן-גוריון, רונית ויס ברקוביץ ועידו בורנשטיין וביימו יעל גרף, שירלי שטרן ואריה בן ציון. בשנת 2000 גילם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "האישה האחרת" שכתבו נועה ארד ברנר, מירב בן-גוריון, צביקה קרצנר ועמית ליאור וביימו אורי ענבר ושמי זרחין. ב-2008 שיחק תפקיד אורח בסדרה "המקום" שכתבו שלמה משיח ושני מלמד וביימו יצחק שאולי ואבי כהן. שיחק בסדרת הטלוויזיה "קשר משפחתי". הופיע בפינת הסטנדאפ בתוכנית "יאיר לפיד".
ב-2009 גילם את החיפושית ואת צבי הצב בסדרה "טובי דובי" ששודרה בערוץ הופ! וגילם את ג'רי בסדרה "פולישוק" שכתב וביים שמואל הספרי.
דיבוב.
ב-1996 דיבב את רקס בסרט "צעצוע של סיפור", ואת המספר בסדרת הטלוויזיה "הדובון הקטן". ב-1998 דיבב את צ'יאן-פו בסרט "מולאן". ב-1999 דיבב את טנטור בסרט "טרזן". ב-2000 דיבב את בוסטר ואת רקס בסרט "", ואת רקס בסרט "צעצוע של סיפור 2". ב-2001 דיבב את רקס בסרט "מפלצות בע"מ". ב-2002 דיבב דמויות שונות בסדרה "הובוס - ספר הקסמים הגדול". ב-2002 דיבב את גאס בסרט "", ואת הדחליל בסדרה "ממפי הפילון". ב-2003 דיבב את בר-דג בסרט "מוצאים את נמו" וב-2016 חזר לדבב את מרלין (בר-דג) בסרט מוצאים את דורי (דוגי). ב-2005 דיבב את צ'יאן פו בסרט "מולאן 2". ב-2006 דיבב את סקאל בסרט "מפלצת של בית". ב-2007 דיבב את אמיל בסרט "רטטוי" ובסרט הקצר שמבוסס עליו "חברך העכברוש". ב-2008 דיבב בסרט "מדגסקר 2". ב-2010 דיבב מקרר בסרט "אסטרו בוי". ב-2010 דיבב את רקס בסרט "צעצוע של סיפור 3". ב-2011 דיבב את קלינקר בסרט "רנגו". ב-2012 דיבב בסרט "מדגסקר 3". ב-2013 דיבב את פרייבט בסדרה "הפינגווינים ממדגסקר". ב-2013 דיבב את סקווישי בסרט "בית ספר למפלצות". ב-2014 דיבב את פרייבט בסרט "הפינגווינים ממדגסקר". ב-2019 שב לדבב את דמותו של רקס בסרט "צעצוע של סיפור 4".
כתיבה ומוזיקה.
ב-1994 הקליט את שירו "מאחורי המשקפיים", שנכלל באלבום האוסף הרביעי מסדרת "קיצור תולדות האינדי בעיר" שערך המוזיקאי ספי כרמל.
ב-1998 כתב והלחין את השיר "אולי טוב לו" מתוך הסרט "מסוכנת" שכתב וביים שמי זרחין.
כתב והלחין את השירים "כשאתה בהיי", "כמו רוח", "מה שיהיה" שביצעה שרית וינו אלעד.
דמיאן ולצ'ב
דָמִיָאן דָמִיָאנוֹב וֶלְצֶ'ב (בבולגרית: Дамян Велчев Дамянов; 4 במרץ 1883, גברובו, נסיכות בולגריה – 25 בינואר 1954, פריז, צרפת) היה גנרל בולגרי, מראשי הליגה הצבאית של בולגריה וחוג זוונו אשר נטל חלק פעיל בשלוש הפיכות בבולגריה, ובין 1944 ל-1946 כיהן כשר המלחמה הבולגרי.
ביוגרפיה.
דמיאן ולצ'ב נולד בגברובו וב-1903 סיים את האקדמיה הצבאית בסופיה והוצב כקצין רגלים באוגדת הרגלים ה-7 "רילה". ולצ'ב לחם במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה ובמלחמת העולם הראשונה. לאחר חתימת חוזה ניי במסגרתו צומצם הצבא הבולגרי לכדי ז'נדרמריה שוחרר מהצבא.
הוא הצטרף לליגה הצבאית ובהמשך נמנה עם ראשיה. ב-1923 השתתף ולצ'ב בהפיכה שהובילה להדחתו ולרציחתו של ראש הממשלה אלכסנדר סטמבוליסקי. בהמשך, הצטרף ולצ'ב לחוג זוונו ויחד עם קימון גאורגייב הוביל את הליגה הצבאית.
ב-19 במאי 1934 חוללה הליגה הצבאית הפיכה בבולגריה. הפרלמנט פוזר, נאסרה פעילות פוליטית וכן פעילותם של איגודים מקצועיים. כדי לשמור על כסאו אולץ המלך בוריס השלישי להסכים למשטר החדש ולמנות את קימון גאורגייב לראש הממשלה. מאוחר יותר הודח גאורגייב ובמקומו מונה הגנרל פנצ'ו זלאטב שהיה איש אמונו של המלך. בהדרגה עלה בידי בוריס השלישי להשתלט על הליגה הצבאית והוא פעל לניטרולה. ולצ'ב עזב את בולגריה ליוגוסלביה, אך בשלהי 1935 שב לממלכה. הוא פעל לביצוע הפיכה נוספת אך נלכד, הועמד לדין ונדון למוות. שר המשפטים דימיטר פשב סירב לחתום על גזר הדין ולבסוף הומתק עונשו של ולצ'ב למאסר עולם. ב-1940 זכה לחנינה ושוחרר מכלאו.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הצטרפות בולגריה להסכם התלת-צדדי נמנה ולצ'ב עם "קבוצת ה-63" של פוליטיקאים, אנשי רוח ואקדמיה שנאבקו נגד כוונת בוריס השלישי, מלך בולגריה וממשלתו, לגרש את יהודי בולגריה למחנה ההשמדה טרבלינקה. ולצ'ב וקימון גאורגייב חָבְרוּ לחזית המולדת ונאבקו נגד המשטר המלוכני. ב-9 בספטמבר 1944 חוללה חזית המולדת הפיכה בבולגריה והממשלה הפרו-מלוכנית הודחה. קימון גאורגייב מונה לראש הממשלה ודמיאן ולצ'ב לשר המלחמה. הוא הועלה לדרגת קולונל-גנרל. בהמשך, החל תהליך השתלטותה האלים של המפלגה הקומוניסטית על בולגריה. ב-25 בספטמבר 1946 התפטר ולצ'ב מתפקידו כשר המלחמה, מונה לשגריר בולגריה בשווייץ וביקש בה מקלט מדיני.
הוא הלך לעולמו בפריז ב-1954 והוא בן 70 שנים.
ליאור זוהר זרחין
מרגלית עקביא
מרגלית ספיר עקביא (2 בפברואר 1918 – 21 באפריל 2001) הייתה אתלטית, מחנכת, מורה לחינוך גופני, ממציאת ומלקטת משחקים ישראלית. אלופה ושיאנית ארץ ישראל הראשונה בקפיצה לגובה וחברת המשלחת הארצישראלית למשחקים העולמיים לנשים (לונדון 1934).
ביוגרפיה.
מרגלית ספיר, בת דב, נולדה ב-2 בפברואר 1918, וב-1924, כשהייתה בת שש, עלתה לארץ ישראל מפולין (באונייה שבה הפליגה הגיע גם המשורר חיים נחמן ביאליק). כבר מילדותה אהבה משחקים וספורט, התחרתה בירושלים והתאמנה בקבוצת מכבי רחובות.