מוטיב האישה הנשקפת בעד החלון, הוא סצנת דפוס מוכרת במקרא. אם סיסרא ניצבת ליד החלון ומביטה בעדו, עד שמגיעה הבשורה המרה על מותו של בנה, שלא נזכרת בפירוש בשירה. מוטיב זה מופיע גם במקומות נוספים במקרא על נשים נוספות: מיכל בת שאול משקיפה מן החלון בתיאור העלאת ארון הברית לירושלים (); ואיזבל משקיפה מן החלון כשיהוא בא לרצחה בעת מרד יהוא (). מוטיב זה מופיע גם בממצאים באתרים ארכאולוגיים, למשל בארמון השן של אחאב בעיר שומרון, בארסלאן טאש שבסוריה, ובכלח שהייתה בירת ממלכת אשור בימי אשורנצירפל השני. המוטיב מיוחס לכהנות האלה עשתרת.
ד&quot;ר גולדפוט ומכונת הביקיני
ד"ר גולדפוט ומכונת הביקיני (באנגלית: Dr. Goldfoot and the Bikini Machine) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1965 בבימויו של נורמן טאורוג ובכיכובו של וינסנט פרייס.
הסרט הוא פרודיה על טרנד סרטי המרגלים ששרר בהוליווד בזמן צאתו, בייחוד עם צאת "גולדפינגר" מסדרת סרטי ג'יימס בונד. למרות היותו בי מובי, הסרט זכה למעמד פולחני, בעיקר בשל הפסקול שלו הזכור לטובה.
ד"ר גולדפוט, בגילומו של וינסנט פרייס, הוא מדען חולה נפש שמתכנן ומייצר רובוטים דמויי אישה כדי לפתות ולשדוד אנשים עשירים. שני טיפוסים תימהוניים, אדון אמיד ובלש כושל, מנסים לסכל את תוכניתו, במרדף ממושך אחריו ברחובות סן פרנסיסקו. במהלך צילום סצנות המרדף, אחד מהתאורנים נהרג. במקור הסרט היה אמור להיות מוזיקלי, אך קטעי השירה נחתכו בעריכה. וינסנט פרייס הוסיף לגלם את ד"ר גולדפוט בסדרה "עולמו המוזר והפרוע של ד"ר גולדפוט" ובסרט ההמשך "הפצצות של ד"ר גולדפוט".
פרי (אנטומיה)
האנטומיה של הפרי הוא המבנה הפנימי של הפרי, איבר שהתפתח משחלת הפרח ומכיל את הזרע. בפירות בשרניים החלק העוטף את הזרע, ולרוב האכיל, נקראה פריקרפ או קליפת הפרי, חלק זה הוא הריקמה שהתפתחה מקירות שחלת הפרח. כמה ירקות אכילים כגון מלפפון, עגבנייה הם למעשה מבחינה בוטנית פירות.
נהוג לחלק מבחינה אנטומית את הפירות לשלוש קטגוריות:
יוסי בכר (רואה חשבון)
יוסי בכר (3 באוגוסט 1955 – 9 בדצמבר 2020) היה רואה חשבון ומנהל ישראלי, שכיהן במגזר הציבורי כמנכ"ל משרד האוצר וכממלא מקום מנהל רשות המיסים בישראל ובמגזר הפרטי כיו"ר הדירקטוריון של בנק דיסקונט וכיו"ר קבוצת חיפה.
ביוגרפיה.
בכר סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1980, סיים לימודי תואר שני ודוקטורט במנהל עסקים עם התמחות במימון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנים 1986–1991 שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה. בשובו לישראל שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב ויועץ לרשות ניירות ערך בנושאי תקינה חשבונאית. ב-1993 הצטרף למשרד רואי החשבון ליובושיץ-קסירר מרשת ארתור אנדרסן העולמית. בשנת 1995 החליף את יוסף קסירר והיה לשותף מנהל של הפירמה, ועמד בראשה עד התפרקות ארתור אנדרסן כתוצאה משערוריית אנרון, והוביל את הפירמה לאיחוד ב-2003 עם משרד קוסט-פורר מרשת ארנסט אנד יאנג.
בנובמבר 2003 מונה למנכ"ל משרד האוצר וכיהן בתפקיד עד ינואר 2007 ועבד תחת שרי האוצר, בנימין נתניהו, אהוד אולמרט ואברהם הירשזון. ב-2004 מונה לעמוד בראש "ועדת בכר" שתמליץ על הפעולות הדרושות כדי ליצור מבנה תחרותי בשוק ההון הישראלי. מסקנות הוועדה הובילו לרפורמת בכר שאושרה בכנסת בסדרת חוקים באוגוסט 2005. בשלהי כהונתו מונה לממלא מקום מנהל רשות המיסים וכיהן בתפקיד עד אפריל 2007.
לאחר פרישתו מתפקידיו בשירות המדינה הקים חברה לייעוץ כלכלי, שימש יו"ר של חברת ייעוץ ההשקעות סטונהייג' ישראל ויו"ר הוועדה מייעצת לענייני אסטרטגיה של קרן ההשקעות כלירמרק קפיטל. באוקטובר 2007 מונה ליו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה. בינואר 2010 מונה ליו"ר בנק דיסקונט, ובמסגרת זו כיהן גם כיו"ר בנק מרכנתיל דיסקונט ויו"ר כרטיסי אשראי לישראל. במאי 2013 מונה לדירקטור בויזה אירופה.
בשנת 2007 קיבל את אות אביר איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון בישראל, על תרומה ייחודית לקידום המשק והחברה בישראל ולשיפור איכות המינהל הציבורי.
בדצמבר 2018 פרש מתפקידו כיו"ר בנק דיסקונט.
ביוני 2019 מונה ליושב ראש הדירקטוריון של קבוצת חיפה.
בכר נפטר בדצמבר 2020 בגיל 65, לאחר התמודדות עם מחלת הסרטן. הותיר אחריו את אשתו אורית, ארבעה ילדים ונכדים.
זלביה
רינקה דיקסטרה
שלמה מנדל
שלמה מנדל (מאנדל; Shlomo Mandel; י"ג בתשרי ה'תר"ע, 28 בספטמבר 1909 – כ"ה באלול תשמ"א, 24 בספטמבר 1981) היה חזן ידוע.
קורות חיים.
מנדל נולד בסאנץ (נובי סונץ') שבמערב גליציה, ערש המוזיקה החסידית, שאותה הוא ספג מילדות והשפעותיה ניכרות בלחניו.
כילד הוא היגר עם משפחתו לטרנוב, שהייתה גם היא מרכז חסידי גדול. עוד כילד זכה להיסמך על שולחנם של גדולי האדמו"רים שביקרו בעיר, ולזמר בפניהם במהלך סעודה שלישית.
כנער התחנך מוזיקלית בקטוביץ ובבורשה שם גם פגש את החזן משה קוסביצקי אשר המליץ שיעמיק בלימודיו אצל החזן דוד משה שטיינברג שהיה בשעתו החזן של בית הכנסת הגדול בווילנה.
מנדל הפך לחזן בבית הכנסת "תורת הקודש", שם הוא לווה על ידי מקהלה בניצוחו של חנן גלייזר.
מווילנה הוא עבר לוורשה, שבה פעלו החזנים גרשון סירוטה ומשה קוסביצקי, ומונה לחזן בבית הכנסת נוז'יק ומאוחר יותר בשנת 1933 החל לפעול בבית הכנסת "מוריה" שבעיר. בבית כנסת זה יצא שמעו למרחוק והחל להקליט את תקליטיו הראשונים.
מנדל המשיך לפעול באותו בית הכנסת במשך שנתיים ולאחר מכן עבר לבית הכנסת "אהבת רעים" שבקרקוב שם גם התפרסם והחל להופיע ברחבי אירופה וערך קונצרטים בהולנד ובאנגליה.
במהלך סבב קונצרטים בלונדון, שמע אותו מר קירשנר, מנהיג ציוני דרום אפריקני, אשר אפשר את מעברו של מנדל בשנת 1938 לקהילת בבריאה (Berea) ביוהנסבורג, שם שירת במשך שלושה עשורים עד לפרישתו ועלייתו לישראל בשנת 1974.
מנדל נפטר ביוהנסבורג בחודש אלול שנת 1981 ונקבר בבית העלמין ברעננה.
סקייטריין (ונקובר)
סקייטריין (באנגלית: SkyTrain) היא מערכת הסעת המונים בוונקובר המורכבת ממערך על-קרקעי (על גשרים) ותת-קרקעי (במנהרות), באורך של 79.6 קילומטר, ב-3 קווים שונים ו-53 תחנות. המערכת היא אוטומטית לחלוטין, ומצטיינת ב-95 אחוזי דיוק ועמידה בלוחות הזמנים. כחלק ממערך הרכבות, הוקם גשר הכבלים המיועד לרכבות בלבד הארוך בעולם, ה-Skybridge החוצה את הנהר פרייזר.
המערכת החלה לפעול ב--11 בדצמבר 1985, והיא מסיעה בממוצע (נכון ל-2019) 160,000,000 אנשים ביום.
מהירות הרכבות הממוצעת היא 45 קמ"ש, אך הרכבת יכולה להגיע למהירות של 90 קמ"ש, בין תחנות מרוחקות. הרכבת היא כולה חשמלית וללא מגע יד אדם.
קווים.
אקספו ליין (Expo Line).
קו האקספו מקשר בין תחנת החוף (Waterfront) בוונקובר לתחנת המלך ג'ורג' (King George) בסארי, בעיקר בתוואי שהוקם על ידי חברת טרמווי ווסטמינסטר וונקובר כקו בינעירוני בשנת 1890. קו האקספו (המכונה במקור פשוט "SkyTrain" עד לפתיחת קו המילניום) נבנה בשנת 1985 עבור תערוכת אקספו 86. כיום יש לו 24 תחנות. בראשית ההפעלה הקו אקספו הגיע רק עד תחנת ניו ווסטמינסטר. בשנת 1989 הוא הורחב עד לתחנת קולומביה, ובשנת 1990, לאחר שהסתיימה בניית הסקייברידג ', היא המשיכה על פני נהר פרייזר עד לתחנת דרך סקוט בסארי. בשנת 1994 הורחב הקו עד לתחנת קינג ג'ורג 'במרכז סארי. תקציב הבנייה עמד על 854 מיליון דולר (במונחים של שנת 1986). החל מה-22 באוקטובר 2016, רכבות Expo Line החלו לפעול בקו חדש (התפצלות מהקו לסארי) ענף החובר לקו המילניום בשתי תחנות (Lougheed Town Centre Station וProduction Way – University, בה הוא מסתיים). בשעות שיא כל רכבת שלישית של הקו נוסעת שירות לתחנת האוניברסיטה.
מילניום ליין (Millennium Line).
עד 22 באוקטובר 2016, קו המילניום חלק מסלול משותפים עם קו האקספו מתחנת החוף עד תחנת קולומביה בניו ווסטמינסטר, ואז המשיך במסלול מוגבה משלו דרך צפון ברנבי ומזרח ונקובר, והסתיים בתחנת VCC – Clark. עלות הבנייה עמדה על 1.2 מיליארד דולר, וההרחבה הסופית מתחנת המרכז המסחרי (כיום תחנת Commercial–Broadway ) לתחנת VCC – Clark נפתחה ב־6 בינואר 2006. החל מ-22 באוקטובר 2016 עד 1 בדצמבר אותה שנה, קו המילניום פעל מתחנת VCC – Clark לתחנת מרכז העיר Lougheed. החל מה -2 בדצמבר 2016, קו המילניום פועל בין תחנת VCC – Clark בוונקובר לתחנת Lafarge Lake – Douglas בקוקיטלאם. בקו המילניום 17 תחנות, שלוש מהן תחנות החלפה עם קו האקספו (Commercial–Broadway, Lougheed Town Centre, ו - Production Way – University), ושתי תחנות המתחברות לרכבת הנוסעים של West Coast Express (Moody Centre ו - Coquitlam Central). תחנות קו המילניום המקוריות תוכננו על ידי האדריכלים הבכירים של קולומביה הבריטית ושונות מאוד מאלה בקו האקספו. בשנת 2004 הוענקו אדריכלים של Busby and Associates, מעצבי תחנת מרכז העיר ברנטווד בברנבי, במדליית המושל הכללית בארכיטקטורה על עבודתם.
הבנייה במתחם ה- Evergreen Line של קו המילניום, ממרכז העיר Lougheed ב Burnaby ועד Lake Lake-Douglas בקוקיטלאם, הושלמה בשנת 2016 והיא נפתחה לשירות ב-2 בדצמבר 2016.הרחבה זו מוסיפה 11 ק"מ (6.8 מיילים) ו -6 תחנות חדשות לקו המילניום.
קנדה ליין (Canada Line).