נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן מתח ביקורת על החלטת בית המשפט העליון, וב-8 ביולי 2022 הוא חתם על צו נשיאותי המבקש להתמודד עם חקיקה המגבילה הפלות במדינות השונות. בסעיף הראשון לצו הנשיאותי הגדיר ביידן את המצב החדש כ"משבר בריאותי" ונקבע בו שלהחלטת בית המשפט יהיו השלכות הרסניות על מיליוני נשים בארצות הברית. הסעיף השלישי מנחה את מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית להגיש לנשיא תוך 30 יום דו"ח שבו יזוהו אמצעים להגנה והרחבה של הגישה לשירותי הפלה ולתרופות הקשורות בהפסקת היריון, וכן לאתר אמצעים להרחיב את הגישה לאמצעי מניעה, גופים המסייעים בתכנון המשפחה וחינוך הקשור בהפלות ובפיריון. הסעיף הרביעי מנחה את התובע הכללי של ארצות הברית ואת מזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית לבחון דרכים להבטיח את הביטחון של מרפאות ובתי מרקחת המספקים שירותי הפלה ותרופות להפסקת היריון ושל לקוחותיהם, וכן לטפל בבעיות הקשורות בזכות לפרטיות. סעיף זה "מעודד" גם את יושבת ראש נציבות הסחר הפדרלית לשקול דרכים להגן על הפרטיות של צרכנים המעוניינים במוצרים הקשורים בבריאות מינית ומנחה את מזכיר הבריאות להנגיש מידע לגבי הגנה על פרטיות ולשקול דרכים למניעת הונאה. הסעיף החמישי מנחה את מזכיר הבריאות ואת מנהלי נציבות המדיניות המגדרית בבית הלבן להקים צוות משימה מיוחד שיתאם מדיניות בין-משרדית בתחום.
הצו הנשיאותי נועד להגביר את הסיוע הרפואי והמשפטי לנשים שיתמודדו עם מגבלות על בחירה בהפלה ועל ספקים שמסייעים להן במדינות השונות. בנוסף להוראות שניתנו למחלקת המשפטים של ארצות הברית ולמחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית לשקול אמצעים לסייע לנשים שמבקשות לעבור הפלה, הצו מביע את רצון הממשל להגן על הגישה לטיפול תרופתי לנשים שרוצות להפסיק את היריונן. הבית הלבן גם קרא לעורכי דין להעניק סיוע לנשים שמתמודדות עם תביעות בנושא.
הבית הלבן הדגיש כי גם הצו הנשיאותי לא יחדש את הזכויות להפלה במלואן. על פי ההודעה, "הדרך היחידה להבטיח את זכותה של אישה לבחור היא שהקונגרס יהפוך את פסיקת העבר לחוק פדרלי". חוק פדרלי קודם לחוק במדינות. חוק כזה היה זקוק באותה העת לתמיכה של הרוב בבית הנבחרים, לרוב של 60 קולות בסנאט (או רוב רגיל עם שינוי בכללי הפיליבסטר בסנאט), ולחתימה של נשיא ארצות הברית.
ב-11 ביולי 2022 פרסמה מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית הנחיה לפיה "חוק הטיפול הרפואי בחירום ובלידה" מ-1986 (EMTALA; Emergency Medical Treatment and Labor Act) מחייב רופאים ובתי חולים שמשתתפים בתוכנית מדיקר הפדרלית להעניק טיפול חירום לנשים שנזקקות לו, ובכלל זאת לבצע הפלה במקרים שבהם זהו הטיפול שנדרש כדי לעזור לאישה. לפי הממשל, חוק זה קודם לחוקי מדינה שאוסרים על הפלות. בתגובה, מדינת טקסס הגישה עתירה נגד הממשל הפדרלי, ואילו הממשל הפדרלי הגיש עתירה נגד מדינת איידהו בטענה שהחוק במדינה אינו עומד בכללים של של החוק הפדרלי.
הצעות לחקיקה פדרלית.
לאחר פרסום פסק הדין עברו בבית הנבחרים שתי הצעות חוק שמטרתן הרחבת הגישה להפלות ברמה הפדרלית. הצעת חוק אחת אוסרת על המדינות למנוע מנשים לבחור בהפלה לפני "קו החיות" ולמנוע מרופאים ומוסדות לבצע הפלות בשלב זה של ההיריון. מטרת ההצעה היא להפוך את הלכת רו נגד וייד לחוק פדרלי. הצעת החוק השנייה אוסרת על מדינות שבהן קיימים חוקים מגבילים להקשות על תנועה של נשים למדינות אחרות שבהן החוק מאפשר להן לבחור בהפלה. ההצעה השנייה באה על רקע ניסיונות לקדם חקיקה בחלק מהמדינות, שתמנע מנשים במדינות שבהן ההפלה אסורה לבצע את ההליך במדינות אחרות. שתי ההצעות עברו בבית הנבחרים בעיקר בתמיכת הנציגים הדמוקרטים שלהם רוב בבית זה. ההצעה הראשונה עברה ברוב של 219 תומכים מול 210 מתנגדים, כאשר נציג דמוקרטי אחד, הנרי קולר מטקסס, הצביע יחד עם הרפובליקנים נגד ההצעה. ההצעה השנייה עברה ברוב של 223 תומכים מול 205 מתנגדים, כאשר שלושה נציגים רפובליקנים – פרד אפטון ממישיגן, אדם קינזינגר מאילינוי ובריאן פיצפטריק מפנסילבניה – תמכו בהצעה. עם זאת, שתי ההצעות לא קודמו בסנאט, שבו לא היה לדמוקרטים רוב של 60 קולות, שנדרש כדי להתגבר על עיכוב חקיקה בפיליבסטר.
הצעות אחרות לחקיקה פדרלית הועלו במטרה להגן על זכויות שמוגנות על ידי פסקי דין אחרים של בית המשפט העליון, אותם ביקר קלרנס תומאס בדעת היחיד שכתב בפסק הדין, ביניהן הזכות לנישואים של בני זוג מאותו המין והזכות לשימוש וגישה לאמצעים למניעת היריון. גם הצעות חוק אלה עברו בבית הנבחרים ונכון לאוגוסט 2022 לא עלו להצבעה בסנאט.
מבצע נבחרת
מבצע נבחרת היה מבצע מוטס של בעלות הברית לקראת סוף מלחמת העולם השנייה באזור הריין התחתון. הוא בוצע ב-24 במרץ 1945 כתמיכה במבצע ביזה. מטרת המבצע הייתה לתפוס בהפתעה ראש גשר מזרחית לריין מצפון לווזל , על מנת לתמוך בהתקדמות יחידות דיוויזיית הרגלים הסקוטית ה-15, שחצו את הריין ליד ביסליך (Bislich) בלילה הקודם.
תכנון.
בעלות הברית.
מבצע נבחרת מכונה לעיתים קרובות כמבצע האווירי הרציף הגדול ביותר של מלחמת העולם השנייה שנערך ביום אחד. במבצע היו מעורבים הדיוויזיה הבריטית המוטסת ה-6 והדיוויזיה המוטסת ה-17 של ארצות הברית (כחלק מהקורפוס המוטס ה-18), נעשה שימוש ב-1,590 מטוסי תובלה וגרירה ו-1,346 דאונים. הדיוויזיה הבריטית המוטסת ה-6 כללה את חטיבות הצנחנים ה-3 וה-5 והחטיבה המוטסת ה-6, וכן יחידות תמיכה רבות. חיילי חטיבת הצנחנים הבריטית ה-3 כללו גם את גדוד הצנחנים הקנדי ה-1.
הדיוויזיה המוטסת ה-17 כללה את רגימנט הצנחנים ה-507, רגימנט הצנחנים ה-513, רגימנט הרגלים המוטס ה-194, יחידות צניחה וארטילריה מוטסת ויחידות תמיכה שונות. על שתי הדיוויזיות המוטסות הייתה המשימה לכבוש את הגשרים על האייסל , שהיו חשובים להמשך ההתקדמות. גשרים אלו היו אמורים להיות מוחזקים גם נגד התקפות נגד של הגרמנים. בנוסף, היה צורך לכבוש את אזור יער דירספורדט (Diersfordt), יער המשקיף על הריין, כולל דרך המקשרת בין כמה עיירות. מעל הכל, היה צורך לחסל את עמדות הארטילריה של הגרמנים באזור היער שאיימו על התקדמות חיילי הקרקע מהריין והגשר המתוכנן מעל הריין. בנוסף, היה צורך להעביר את צומת האמינקלן (Hamminkeln) לשליטת בעלות הברית.
הכוחות הגרמנים.
בשלב הזה של המלחמה, מספר הדיוויזיות הגרמניות שנותרו בחזית המערבית ירד במהירות, הן בכמות והן באיכות, מה שפעל לטובת בעלות הברית. בליל ה-23 במרץ, היו למונטגומרי כמות המקבילה ליותר מ-30 דיוויזיות בפיקודו, בעוד שהגרמנים החזיקו מולו כ-10 דיוויזיות, כולן חלשות מלחימה מתמדת. המערך הגרמני הטוב ביותר שכוחות בעלות הברית היו אמורים להתמודד מולו היה ארמיית הצנחנים הראשונה, אף על פי שאפילו מערך זה נחלש מהאבדות שספג בלחימה מוקדמת יותר, בייחוד כאשר התמודד עם כוחות בעלות הברית ביער רייכסוואלד בפברואר. לארמיית הצנחנים הראשונה היו שלושה קורפוסים תחת פיקודה שהוצבו לאורך הנהר; קורפוס הצנחנים ה-2 מצפון, הקורפוס ה-86 במרכז והקורפוס ה-63 בדרום. מבין היחידות הללו, לקורפוס הצנחנים השני ולקורפוס ה-86 היה גבול משותף שעבר דרך אזורי הנחיתה המוצעים עבור הדיוויזיות המוטסות של בעלות הברית, כלומר, הכוחות המובילים של כל קורפוס - אלו הם דיוויזיית הצנחנים ה-7 ודיוויזיית הרגלים ה-84 - יתמודד עם התקיפה המוטסת. לאחר נסיגתם אל הריין שתי הדיוויזיות היו מתחת התקן ולא מנו יותר מ-4,000 איש כל אחת, כאשר דיוויזיית הרגלים ה-84 נתמכה רק על ידי כ-50 כלי ארטילריה בינוניים בלבד.
לשבע הדיוויזיות שיצרו את ארמיית הצנחנים הראשונה היה מחסור בכוח אדם ותחמושת, ואף על פי שחוות וכפרים היו ערוכים היטב למטרות הגנה, היו מעט עתודות ניידות, מה שהעניק למגינים אפשרויות מוגבלות לרכז את כוחותיהם נגד ראש הגשר של בעלות הברית. העתודות הניידות שאכן עמדו לרשות הגרמנים כללו כ-150 כלי רכב משוריינים תחת פיקודה של ארמיית הצנחנים הראשונה, שרובם השתייכו לקורפוס הפאנצר ה-47. המודיעין של בעלות הברית האמין כי מבין שתי הדיוויזיות שנכללו בקורפוס הפאנצר ה-47, דיוויזיית הפאנצר ה-116 כללה עד 70 טנקים, ואילו דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-15 כללה 15 טנקים ובין 20–30 תותחי סער. המודיעין הצביע גם על אפשרות שמוצב באזור גדוד נ"ט כבד. כמו כן, לגרמנים היה מספר רב של כלי נשק נגד מטוסים; ב-17 במרץ המודיעין של בעלות הברית העריך כי לגרמנים היו 103 תותחי נ"מ כבדים ו-153 נ"מ קלים, מספר שעודכן באופן דרסטי שבוע לאחר מכן ל-114 תותחים כבדים ו-712 נ"מ קלים. מצבם של המגינים הגרמנים, ויכולתם להתמודד עם כל תקיפה ביעילות, הוחמר כאשר בעלות הברית פתחו במתקפה אווירית רחבת היקף שבוע לפני מבצע נבחרת. המתקפה האווירית כללה יותר מ-10,000 גיחות של בעלות הברית והתרכזה בעיקר בשדות תעופה של הלופטוואפה ומערכת התחבורה הגרמנית. למגינים הגרמנים הפריעה גם העובדה שלא היה להם מידע מודיעיני מהימן היכן תתבצע ההתקפה בפועל; אף על פי שהכוחות הגרמניים לאורך הריין הוזעקו לגבי האפשרות הכללית של מתקפה מוטסת של בעלות הברית, רק כשהמהנדסים הבריטים החלו להקים מחוללי עשן מול אמריך אם ריין והחלו ליצור מסך עשן באורך 60 מייל (97 ק"מ), הבינו הגרמנים היכן הולכת להתרחש התקיפה.
המבצע.