היחסים הדו-צדדיים שקעו לשפל בשנת 1995, כאשר צ'כיה אפשרה לליאן צ'אן ולפקידים ממשלתיים טאיוואניים אחרים לערוך ביקור ממלכתי במדינתם. צ'כיה גם תמכה בגלוי בכניסתם מחדש של שתי המדינות הסיניות לאו"ם. בתחילת 1996 היחסים בין שתי המדינות השתפרו כאשר צ'כיה בראשותו של ואצלב קלאוס אישרה מחדש את מדיניות סין האחת.
מילוש זמאן, שכיהן כראש ממשלת צ'כיה בין השנים 1998–2002 ומשמש כנשיא מאז 2013, ניסה ליצור קשרים הדוקים עם סין. הנציגות הפוליטית הצ'כית פתחה את עצמה בפני ממשלת סין בשנים 2013–2014 ל"דיפלומטיה כלכלית". עד 2019, התקרבות זו קיבלה תוצאות מעורבות, כולל כמה מחלוקות כלכליות ופוליטיות.
ב-20 במאי 2009 חגגו סין וצ'כיה שישים שנות יחסים דיפלומטיים. ראש ממשלת סין, ון ג'יאבאו, נפגש עם נשיא צ'כיה ואצלב קלאוס וראש ממשלת צ'כיה, יאן פישר, לשיחות על שיפור הסחר הדו-צדדי, הגנת הסביבה ובניית אמון הדדי.
באוקטובר 2014 פגש נשיא צ'כיה מילוש זמאן את עמיתו הסיני שי ג'ינפינג בבייג'ינג. שי הביע כי ישאף להפעלה חדשה ביחסים הבילטרליים וזמאן התייחס לנושאים בנושא שיפור העסקים והתיירות בין שתי המדינות. זמאן גם הציע חיבור טיסה ישיר בין פראג לשנגחאי, והקים קונסוליה צ'כית חדשה בצ'נגדו, סצ'ואן. מאוחר יותר פגש זמאן גם את נציגי בנק סין וראש הממשלה לי קצ'יאנג.
הנשיא שי ג'ינפינג ביקר בצ'כיה בין התאריכים 28–30 במרץ 2016, בהזמנת הנשיא זמאן. זהו ביקורו הראשון של נשיא הרפובליקה העממית של סין בצ'כיה, והדגים את שיפור היחסים בין שתי המדינות. הסכם שותפות אסטרטגי בין שתי המדינות נחתם על ידי הנשיאים.
בשנת 2018 היחסים נפגעו כאשר ראש אבטחת הסייבר הצ'כי הזהיר מפני הסיכונים הכרוכים ברכישת ציוד טלקום מחברות סיניות כמו וואווי ו-ZTE.
ביקורו החמישי של זמאן בסין התקיים באפריל 2019. השיחות בין שי לזמאן התייחסו בעיקר למסחר, השקעות ויחסים כלכליים. באותה שנה העיר פראג, שתאומה עם בייג'ינג, הכריזה על תמיכה בטיבט. ההחלטה הכעיסה את בייג'ינג, שהפסיקה אז את ההסכם; פראג בתורה חתמה על הסכם עיר תאומה עם טאיפיי.
בינואר 2020 שלח שגריר סין מכתב לנשיא צ'כיה במחאה על נסיעתו הצפויה לטאיוואן של ירוסלב קוברה, יושב ראש הסנאט, כהפרה של מדיניות סין האחת. עתידם של סקודה, קבוצת האשראי הביתי וקלווירי פטרוף יהיו באיום אם הביקור יימשך. הביקור מעולם לא התקיים בגלל מותו של קוברה. במרץ 2020 דרש ראש ממשלת צ'כיה, אנדריי באביש מסין להחליף את שגרירה בשל מכתב האיום.
באוגוסט 2020 הוביל מילוש וויסטרצ'יל, נשיא הסנאט הצ'כי משלחת בת 90 חברים לטאיוואן. בתגובה, דובר משרד החוץ הסיני כינה זאת "מעשה נתעב" ודיפלומט סיני איים כי מילוש וויסטרצ'יל "ישלם מחיר כבד".
יחסי סחר.
היחסים הכלכליים בין המדינות עמדו על 340 מיליון דולר בשנת 1993 כאשר צ'כיה הפכה למדינה עצמאית. עם השנים הסחר הדו-צדדי גדל. בשנת 2001 היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על 615 מיליון דולר.
בשנת 2007 עמד הסחר הדו-צדדי בין סין לצ'כיה על 9.9 מיליארד דולר. באותה שנה הייצוא הסיני לצ'כיה עמד על 9.2 מיליארד דולר. היבוא של סין מצ'כיה הסתכם ב-700 מיליון דולר בשנת 2006.
בשנת 2016, הייצוא הצ'כי לסין עמד על 1.921 מיליארד דולר (1.19% מסך היצוא הצ'כי) והייצוא הסיני לצ'כיה עמד על 17.770 מיליארד דולר (12.66% מסך היבוא הצ'כי).
בשנת 2018, הסוכנות הצ'כית לאבטחת מידע (NUKIB) הוציאה אזהרה לרשות הביטחון הלאומית הצ'כית כי השימוש בתוכנה ובציוד החומרה הסינית של חברת וואווי מהווה סיכון ביטחוני. ביולי 2019 טענו שני עובדים לשעבר בצ'כיה של וואווי כי הם נדרשים לאסוף את הנתונים האישיים של הלקוחות, כולל המידע המשפחתי שלהם, האינטרסים האישיים והמצבים הכלכליים שלהם, שנכנסו אז למאגרי המידע המרכזיים של וואווי בסין. מידע זה ישותף גם עם פקידי השגרירות הסינית בצ'כית.
בשנת 2020 במהלך משבר הקורונה ייבאה צ'כיה 150,000 ערכות בדיקה מסין בעלות של 546,000 דולר. עם זאת, 80% מאלה נמצאו פגומים.
פרנסואז מולי
פרנסואז מולי (בצרפתית: Françoise Mouly; נולדה ב-24 באוקטובר 1955) היא אמנית, קומיקסאית, עורכת ומוציאה לאור יהודיה (גיורת) צרפתית-אמריקאית, מייסדת מגזין הקומיקס הנחשב RAW והמנהלת האמנותית של מגזין התרבות האמריקאי הניו יורקר מאז 1993. נשואה לקומיקסאי ארט ספיגלמן, ואמה של הסופרת נדיה ספיגלמן. ממשלת צרפת עיטרה את מולי כאבירת מסדר האמנויות והספרות בשנת 2001, וכאבירת לגיון הכבוד בשנת 2011.
קורות חיים.
מולי למדה אדריכלות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז, אך בעקבות גירושי הוריה הפסיקה את לימודיה ועברה לארצות הברית בספטמבר 1974 לשנת שבתון. לאחר תקופת שהות בימק"א ובצבא הישע היא עברה לדירת לופט בסוהו (בו היא מתגוררת עד היום) והיא התפרנסה מעבודות שונות ומשונות: מוכרת סיגריות בקיוסק, מנהלת דגמים אדריכליים בסוכנות יפנית, שחקנית לא מקצועית בהצגה של ריצ'רד פורמן ("Pandering to the Masses") וכציירת בתים. באמצעות מגוון עבודות אלה, הפכה מולי לחלק מקהילה קטנה של אמנים מקומיים, בעיקר יוצרי קולנוע. היא נתקלה לראשונה בארט ספיגלמן באמצעות קריאת מגזין הקומיקס Arcade שהיה שותף לפרסומו. קולנוען האוונט-גארד קן ג׳ייקובס הכיר ביניהם כשספיגלמן ביקר בעיר בהזדמנות. בשנת 1976 נאלצה לחזור לפריז, שכן לא הייתה לא ויזת הגירה, בעיה שנפתרה בזכות נישואיה.
בשנת 1977, עבדה כצבעית (Colorist) עצמאית במארוול קומיקס; היא התאמנה כמדפיסה בקורס להכשרה מקצועית.
היא נשואה מאז 1977 לארט ספיגלמן, קומיקסאי אמריקאי ויוצרו של . הזוג נישא בעיריית ניו יורק, ולאחר מכן שוב בנישואים דתיים. היא התגיירה על מנת לספק את אביו של ספיגלמן, ולדק.
מבקר הקומיקס וההיסטוריון ג'יט הר פרסם ביוגרפיה של מולי בשנת 2013 בשם "In Love with Art: Françoise Mouly's Adventures in Comics with Art Spiegelman".
היא מתגוררת בניו יורק עם ספיגלמן ושני ילדיהם, נדיה (נולדה ב-1987) ודשיאל (נולדה ב-1991).
קריירה.
בין 1977 ל-1991, פרסמה וערכה מולי את המדריכים "רחובות סוהו" ו"מדריכת טריבקה", מדריכים שמומנו על ידי מודעות. היא הקימה את הוצאת הספרים "Raw Books &amp; Graphics" בשנת 1978 והחלה לפרסם אוגדנים גרפיים שונים בסוף אותה שנה.
כדי להרחיב ולהעמיק את הפעילות הגרפית הזו, היא הקימה יחד עם ארט ספיגלמן את כתב העת RAW, אותו הם ניהולו והוציאו לאור משנת 1980 עד 1991. פרנסואז מולי הופיעה בשנת 1988, בסרט התיעודי "Comic Book Confidential".
טינה בראון נעשתה העורכת של הניו יורקר ב-1992, ושכרה את מולי כמנהלת האמנותית של המגזין בשנת 1993. מוקפת בקומיקסאים ואמנים צעירים כמו קרטר גודריץ', אביגיל גריי סוורץ ובארי בליט, מולי מחדשת את שער העיתון המפורסם בהומור ובפנטזיה.
בשנת 2000 היא הקימה את מחלקת "Raw Junior", שפרסמה את "Little Lit", אוספי הקומיקס לילדים, ובאפריל 2008 את Toon Books, קומיקס בכריכה קשה לילדים (הראשון היה "Benny and Penny" מאת ג'פרי הייז).
בשנת 2000 היא ערכה ספר שאסף את עטיפות הניו יורקר, לרגל 75 שנה למגזין; בשנת 2005 היא אצרה תערוכה בנושא זה במוזיאון נורמן רוקוול בסטוקברידג', מסצ'וסטס. בשנת 2007 היא אצרה יחד עם דודי קזנג'יאן תערוכה של ציורים ואיורים בנושא הנזל וגרטל בגלריה מט בלינקולן סנטר שבניו יורק.
לאחר היבחרו של דונלד טראמפ לנשיאות, פרנסואז מולי ובתה נדיה פרסמו את כתב העת "Resist!" במחאה.
עופר ירמינובסקי
עופר ירמינובסקי (נולד ב-26 ביולי 1973) הוא סופר ומשורר ישראלי, בן טיפוחה של המשוררת, הסופרת והעורכת, ציפי שחרור, אשר ערכה את כל ספריו.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב לאלן וליוסף וגדל ברמת גן. הוא התחנך תחילה בבית הספר אחווה ומשם עבר לבית הספר הלל והמשיך והתחנך במוסדות החינוך הממלכתי בעירו.
אל הכתיבה ואל כישרונו התוודע בגיל 12 עת נהג להגות סיפורים בראשו ואחר כך להעלותם על הכתב. בשנת 2010 נחשף לסדנת הכתיבה היוצרת של ציפי שחרור בבית דורון ברמת גן ובמקביל לסדנה זו, הוסיף ולמד בסדנאות נוספות: בבית הספר מנשר - סדנת כתיבה יוצרת בהנחיית הגר ינאי וקורס יסודות השירה בהנחיית ענת זכריה ובבית הספר רימון, בתוכנית עמיתים - קורס כתיבת טקסטים למוזיקה בהנחיית ארי גורלי.
עופר ניגש לתחרויות סיפורים קצרים של הוצאת כתב והסיפורים הראשונים פרי עטו שפורסמו, יצאו לאור בשלוש אנתולוגיות סיפורת של הוצאה זו, בשנים 2012, 2015 ו-2016, כמפורט בהמשך הערך.
סיפורו של השיר 'מספר 3698540'.
ברשת הפייסבוק פורסם פוסט שכותרתו 'מספר 3698540' המספר על ניצול שואה המגיע לחרפת רעב שקצבתו דלה בעוד ראש הממשלה אינו מתערב לעזרתו ולעזרת הקשישים בכללם וניצולי שואה בפרט.
רחמיהם של הגולשים נגעו לתוכן השיר, אף לא אחד העמיק ושאל מי בעצם כתב את השיר הנהדר והחריף הזה. השיר אגב, ממשיך לעלות בחיפוש ברשת הפייסבוק, ועדיין ללא שמו של המשורר.
שירו של עופר ירמנובסקי שפורסם בספר השירה הראשון שלו "אושר חמקמק מדי" (הוצאת גוונים, 2016) שותף עשרות אלפי פעמים ברשת החברתית פייסבוק, החל מפברואר 2018. השיר שב וחוזר ומופיע בתודעת הגולשים, כשהטיפול בניצולי השואה חוזר ועולה לכותרות.
ויגו, רוזן רוזנבורג
הנסיך ויגו, רוזן רוזנבורג (בדנית: Prins Viggo, Greve af Rosenborg; 25 בדצמבר 1893 – 4 בינואר 1970) היה נסיך דני. בנם הצעיר של ולדמר, נסיך דנמרק ומארי, נסיכת אורליאן (1865–1909). הוא היה גם נכדו הצעיר ביותר של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה.