רשטיק נולד וגדל בגבעתיים, למד בבית הספר היסודי "בורוכוב" ובתיכון "קלעי" בגבעתיים והדריך בתנועת הנוער העובד והלומד. בסיום התיכון שימש כקומונר ומדריך נוער בקן הנוער העובד והלומד בערד במסגרת שנת שירות. בסיומה של שנת השירות התגייס לשירות צבאי ושירת כלוחם בגדוד 50 בחטיבת הנח"ל (רובאי 07), ולאחר מכן ביצע את "פרק המשימה הלאומי" של מסלול גרעיני הנח"ל בבית שאן, שם שימש כמדריך נוער בסיכון. בהמשך, לאחר שחרורו מהצבא, עסק בריכוז, הדרכה וניהול לוגיסטי של מרכז חינוך בלתי פורמלי אזורי בעמק הירדן, במסגרת חברותו בתנועת דרור ישראל.
פעילות סטודנטיאלית.
בשנת 2007 החל את לימודי התואר הראשון בתקשורת ומדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובמקביל החל את פעילותו באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב. בין השאר שימש כראש מחלקת פרסום והסברה, סגן יושב ראש האגודה ובספטמבר 2011 נבחר לכהן כיושב ראש האגודה. במסגרת תפקידיו באגודת הסטודנטים הוא לקח חלק במאבקים שונים, כגון: המאבק ב"חוק האברכים", מאבק עובדי הקבלן בקמפוס, המאבק החברתי של קיץ 2011, מאבק הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות והמאבק בהעלאת המחירים של החברות הגדולות במשק (תנובה, שטראוס, תלמה-יוניליוור) אותו הוביל כיושב ראש האגודה. בעקבות מאמציו מול הנהלת האוניברסיטה, נפתחה ספריית מדעי החברה באוניברסיטה למשך 24 שעות ביממה בתקופת הבחינות, והייתה הספרייה האוניברסיטאית הראשונה בישראל הנפתחת במתכונת שכזו, בדומה למקובל בספריות בקמפוסים המובילים ברחבי העולם. במקביל לכך סיים את לימודי התואר הראשון והחל את לימודיו לתואר שני בחוג למדיניות ציבורית באוניברסיטה.
ביולי 2012 נבחר לכהן כסגן יושב ראש התאחדות הסטודנטים הארצית, וכיהן כסגנו של איציק שמולי. לאחר מעברו של שמולי לפוליטיקה, נבחר רשטיק להחליפו כיושב ראש התאחדות הסטודנטים. מתוקף תפקידו כיהן רשטיק גם כחבר במועצה להשכלה גבוהה (המל"ג), כציר באיחוד הסטודנטים האירופאי וכדירקטור בחברת איסתא ליינס, הנמצאת בבעלות חלקית של התאחדות הסטודנטים. בתחילת כהונתו חשף רשטיק את כוונת משרד האוצר להעלות את שכר הלימוד האקדמי במסגרת תקציב המדינה לשנים 2013–2014. בעקבות החשיפה נמנעה ההעלאה המתוכננת.
במסגרת תפקידו פעל רשטיק לצירוף אגודת הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה כחברה בהתאחדות הסטודנטים ובכך לראשונה איגדה התאחדות הסטודנטים את כלל הסטודנטים במדינת ישראל מכלל סוגי המוסדות להשכלה גבוהה. רשטיק פעל למתן סבסוד לסטודנטיות למחקר למעונות יום של משרד הכלכלה, לפרסום הנחיות לטיפול בהטרדות מיניות באקדמיה, בעקבות דו"ח מבקר המדינה בנושא שפורסם במאי 2013 ולהארכת חופשת הלידה לסטודנטיות לשישה שבועות. במהלך שביתת המכללות הטכנולוגיות בשנת 2013 שימש רשטיק כמתווך ולקח חלק במשא וממתן לסיום השביתה ולהסכמות בין המכללות למשרדי האוצר והכלכלה במסגרתן הוזרמה תוספת תקציבית של 110 מיליון שקל למימון מקצועות ההנדסאים, לביצוע שינויים במודל הדיפלומות ולהקניית זכויות מוגדלות לסטודנטים הנדסאים. בתקופת כהונתו של רשטיק הקצה משרד האוצר תוספת תקציבית של 150 מיליון ש"ח לבניית מעונות סטודנטים, סכום אשר ניתן ללא מאבק.
לאחר שהכריזה המל"ג על רף קבלה מנדטורי בלימודי האנגלית למתקבלים ללימודים אקדמיים הוקמה, לאחר משא ומתן שניהל אל מול הות"ת, קרן מלגות לסטודנטים שאינם עומדים ברף הקבלה לצורך השלמת וצמצום פערים חברתיים.במסגרת פעילותו במל"ג הביא רשטיק למתן ייצוג לסטודנטים בות"ת. עוד יזם רשטיק יחד עם המשרד לאזרחים ותיקים ומשרד השיכון הבינוי את פרויקט "כאן גרים" במסגרתו מאות סטודנטים מתגוררים אצל אזרחים ותיקים תמורת מלגה
קריירה.
החל מספטמבר 2014 כיהן רשטיק בתפקיד מנכ"ל שח"ם – ארגון השחקנים בישראל, בתפקידו עסק רשטיק בבניית תשתית ביטחון אסטרטגית לשחקנים. את השנתיים הראשונות בתפקידו הקדיש להרחבת תחומי הייצוג. מטלוויזיה וקולנוע בלבד לתיאטרון רפרטוארי, תיאטרון ילדים, פרינג', דיבוב, סרטי סטודנטים ועוד. מספר החברים בארגון גדל מ-1800 ל-2500, ושח"ם הפך לארגון היציג הגדול ביותר בתחום התרבות, מה שהביא להגדלת כמות העובדים והתקציב. עוד במסגרת תפקידו איגד רשטיק את שחקני תיאטראות הקאמרי והבימה לכדי מאבק תקדימי על תנאי שכרם והובילם לחתימת הסכם קיבוצי היסטורי המעגן את העלאת שכר השחקנים והסדרת תנאיהם הסוציאליים. במשא ומתן חשאי שניהל ב-2018 מטעם שח"ם מול שר העבודה והרווחה חיים כץ הצליח רשטיק להכניס תיקון שקבע שכל שחקן על המסך או הבמה, שיש לו הסכם של שלושה חודשים ומעלה מול מעביד, או לחלופין חמש הופעות ומעלה, ייחשב כשכיר אך ורק לצורך חוק ביטוח לאומי. בזכות האסטרטגיה הזאת, שחקנים זכו לסיוע כלכלי נרחב לאורך כל תקופה משבר הקורונה, כשהפכו לכמעט העובדים העצמאים (פרילנסרים) היחידים בישראל שקיבלו דמי אבטלה מהביטוח הלאומי. עוד בתקופת כהונתו נוסד פרס שח"ם, טקס שנתי של פרסי שחקנים, בדומה לפרסי הסאג המוענקים מדי שנה על ידי גילדת שחקני המסך האמריקאית.
במסגרת תפקידו בשח"ם רשטיק שימש כחבר הנהלת להב (לשכת ארגוני העצמאים), כציר בארגון השחקנים העולמי (FIA) , והוביל לאירוח כנס של הארגון במרכז סוזן דלל בנובמבר 2019 במסגרת מאמצי שח"ם להתמודד עם תנועת ה BDS באירופה.
ב-2020 נבחר לרשימת 40 הצעירים המבטיחים של מגזין גלובס.
החל ממאי 2021 מכהן כמנכ"ל אשכולות, חברה למימוש זכויות מבצעים של אמני ישראל.
פעילות פוליטית–עירונית.
בשנת 2008 נבחר רשטיק למועצת העיר גבעתיים במסגרת תפקידו שימש רשטיק כיו"ר הוועד המנהל של הקרן לעידוד ההשכלה הגבוהה (ע.ר), שמטרתה חלוקת מלגות בתמורה למעורבות חברתית לבני העיר גבעתיים, וכמחזיק תיק תנועות הנוער והצעירים. בשנת 2013 נבחר רשטיק בשנית למועצת העיר גבעתיים, במסגרת תפקידו המשיך לשמש רשטיק כיו"ר הקרן לעידוד ההשכלה הגבוהה וכן כיהן כיושב ראש דירקטוריון תאגיד המים העירוני "מי גבעתיים", שם הוא משמש כדירקטור עד היום.
חיים אישיים.
רשטיק נשוי לרותם, עובדת בשירות המדינה, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בגני תקווה.
קישורים חיצוניים.
מאמרי דעות
ויה דולורוזה (רחוב)
רחוב ויה דולורוזה הוא דרך רוחב ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. הרחוב חולף מצפון להר הבית, ומחבר בין רחוב שער האריות ורחוב בית הבד בו הוא מסתיים. הרחוב נחלק לשני חלקים נפרדים, מזרחי באורך של 250 מטרים ומערבי באורך של 150 מטרים, המרוחקים זה מזה מספר עשרות מטרים, והמחוברים האחד לשני באמצעות רחוב הגיא. לאורך הרחוב הבנוי על תוואי הדקומנוס רומי, עובר חלק מהוויה דולורוזה, "דרך הייסורים", שבה, על פי הנצרות, צעד ישו מהמקום בו נגזר דינו לצליבה ועד גבעת הגולגולתא שבה נצלב.
היסטוריה.
העת העתיקה.
במאות השנים לאחר מותו של ישו לא היה המושג "ויה דולורוזה" ולא היה כל זכר לתחנות המקובלות כיום. למרות זאת היו צליינים נוצרים שנהגו להתחקות אחר תוואי משוער בו הלך לדעתם ישו. כל אלה היו השערות, שכן ירושלים נהרסה כמעט לחלוטין בעקבות חורבן בית המקדש בשנת 70. אתרים ומבנים שהיו בה נחרבו ונבנו מחדש פעמים רבות, ולא היה לאל ידם לשחזר את מסעו האחרון של ישו.
במאה ה-5 נבנתה ברחוב כנסייה שנשאה על שם סופיה.
ימי הביניים.
במאה ה-12, הקימו בו הצלבנים כנסייה חדשה.
התוואי המוכר של הרחוב הוא במידה רבה מעשה ידיו של המסדר הפרנציסקני, שבשנת 1342 מונה לשומר המקומות הקדושים בארץ ישראל. הקמת התחנות לאורך ויה דולורוזה הייתה חלק מאידאולוגיה פרנציסקנית שדגלה בגאוגרפיה דתית. התוואי ששרטט המסדר הפרנציסקני נותר בלתי מגובש במשך מאות שנים. הדבר בא לידי ביטוי בתוואי עצמו שעבר שינויים, וכן במספר התחנות, במיקומן ובאירוע שנועדו להנציח. תקוותם כי תחנות אלו תיחשבנה לנכסים נוצריים שאין לפגוע בהם או להזיז אותם הסתמכה על הסכם שחתמו עם השלטון הממלוכי בשנת 1333 בו הכירו השלטונות בבעלותם של הפרנציסקנים על אתרי דת נוצריים שונים. תהליך גיבושה של ויה דולורוזה הואץ מאוד באמצע המאה ה-15, כשהפרנציסקנים גורשו מהר ציון, אז גם נוצר ספר תפילות ייחודי שהותאם לתחנות ויה דולורוזה, ואיפשר לצליין לעקוב אחר הדרך מראשיתה ועד סופה.
העת החדשה.
תקוותם של הפרנציסקנים לנוכחות נוצרית לאורך תוואי ויה דולורוזה נגוזה במאה ה-16, עקב איסור שהטילו העות'מאנים המוסלמים על צליינים נוצרים לקיים פולחן דתי ליד התחנות, ואפילו רק להתעכב לידן.
הפופולריות העצומה שהייתה למסורת ויה דולורוזה באירופה השפיעה מאוד על הנעשה בירושלים. היא הביאה את הפרנציסקנים להעתיק את תחנות ויה דולורוזה האסורות לפולחן אל תוך כנסיית הקבר, כך שהצליינים יוכלו לעבור דרכן ולשאת בהן את התפילות המתאימות להן.
מראשית המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20.
במאה ה-19, עם ביטול רבים מחוקי עומר ושיפור מעמד הנתינים הזרים באימפריה העות'מאנית (הקפיטולציות), חזרו הצליינים בהמוניהם לתחנות ויה דולורוזה, עד כי גם היום נחשבת הצעידה לאורכה כאחד משיאי הביקור של צליין בארץ הקודש.
בשנת 1838 אישר השליט אבראהים פאשא למסדר הפרנציסקני לחדש את הפולחן הנוצרי בקפלת ההלקאה בין השנים 1927-1929 נבנתה הכנסייה מחדש על ידי אנטוניו ברלוצי אשר הסתמך על שרידי הכנסייה הצלבנית המקורית. הפרנציסקנים חשפו שרידים מהתקופה הצלבנית, דוגמת חלקי עמודים וכתובות צלבניות, ושימרו אותם.
בשנת 1857 החל להיבנות מנזר האחיות ציון ביוזמתו של אלפונס רטיסבון, יהודי מומר משטראסבורג, המנזר והכנסייה שבו נחנכו בשנת 1867 והם מאופיינים בסגנון רומי-ביזנטי במטרה להשתלב עם השרידים הקדומים שנמצאו במקום.