זוהי שיטת הימורים בה עושים בדיוק את ההפך משיטת מרטינגל. מתחילים גם פה בסכום קטן, לאחר ניצחונות מגדילים את ההימור עד גובה מסוים שהוחלט מראש, ולאחר הפסד חוזרים להימור הראשוני. התוצאה היא שמרוויחים סכום גבוה ברצף של הצלחות ("יד חמה" בלשון המהמרים) ומפסידים מעט ברצף של הפסדים. המחשבה מאחורי השיטה היא שיש מומנט מסוים בהימורים אלו, אולם לא כך הדבר. בהימורים בלתי תלויים האחד בשני, אין כל מומנט ולמעשה המחשבה הזו היא מקרה של כשל המהמר, לכן השיטה לא משפרת את התוחלת ובוודאי שלא הופכת תוחלת הפסד לתוחלת רווח. יש יתרון בהגדלת ההימור בבלק ג'ק למשל, כאשר ספירת קלפים נותנת יתרון למהמר על הבית. לעומת זאת יש הטוענים כי בהימורים אחרים כגון הימורי ספורט או הימורים בשוק ההון יש מומנט מסוים שניתן לנצל בשיטה זו (העלאת הסיכון לאחר רווח והורדתו לאחר הפסד) אך באופן מעשי שיטה זו לא הצליחה להשיג יתרון תוחלת מוכח על פני הימור בסכום קבוע.
צ'פרל
מבצע עמלק
מבצע עמלק נערך על ידי צה"ל ב-10 באוגוסט 1973, במטרה ללכוד את ג'ורג' חבש, ראש ארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין". המבצע לא הצליח לעמוד ביעד שהוצב לו.
הרקע למבצע.
לאחר מלחמת ששת הימים התגברו הפעולות של טרור פלסטיני כנגד מדינת ישראל. ארגונו של ג'ורג' חבש היה הראשון שיזם פיגועים אוויריים ובין פעולותיו היו חטיפת מטוס אל על לאלג'יריה והטבח בנמל התעופה לוד וכן חטיפת המטוסים לשדה התעופה זרקא בירדן ופיצוצם לאחר הוצאת הנוסעים.
המבצע.
על פי מידע מודיעיני שהתקבל, נמנה חבש עם נוסעיה של טיסה 006 של חברת התעופה העיראקית מביירות לבגדאד, ונשקלה פעולה ללכידתו באמצעות יירוט המטוס. בריאיון עם אלי זעירא, שהיה ראש אמ"ן באותה עת, טען זעירא שהתנגד למבצע, עקב הנזק המדיני הכרוך בו, מהצגת ישראל כמדינה פיראטית. שר הביטחון, משה דיין ייחס חשיבות ללכידתו של חבש, והורה על קיום המבצע.
לאזור נמל התעופה של ביירות נשלחו שני מטוסי מיראז' 3 של חיל האוויר הישראלי, כחצי שעה לפני שעת ההמראה המתוכננת, 18:30, של מטוס נוסעים מדגם "הוקר סידלי טריידנט" של חברת התעופה העיראקית. ההמראה התעכבה, ומטוסי המיראז' הוחלפו, עקב מחסור בדלק, בשני מטוסי מיראז' אחרים. בשעה 21:00 המריאה מביירות לבגדאד טיסה 006A, שנוספה ברגע האחרון על הטיסה המקורית שהתעכבה, במטוס נוסעים מדגם "קראוול", שנחכר מחברת התעופה הלבנונית. לאחר ההמראה יירטו מטוסי המיראז' 3 את מטוס הנוסעים, שבו היה אמור חבש לטוס, והובילו אותו לנחיתה בבסיס חיל האוויר ברמת דוד.
ברמת דוד המתינו למטוס שר הביטחון משה דיין, הרמטכ"ל דוד אלעזר, מפקד חיל-האוויר בני פלד ומפקד הבסיס זוריק לב.
לאחר שהמטוס, ובו 74 הנוסעים ו-7 אנשי צוות, הונחת, השתלט עליו כוח מסיירת מטכ"ל בפיקוד גיורא זורע ומוקי בצר, אולם התברר שחבש לא היה עליו, והמטוס על כל נוסעיו שוחרר והמשיך בדרכו. בישראל הוסבר כישלון המבצע בשינוי של הרגע האחרון בתוכניותיו של חבש, וגם חבש הודה בכך. הסבר אחר ניתן מאוחר יותר: כחודשיים לאחר היירוט ניסתה חוליית מחבלים של "חזית השחרור הערבית" לחדור לישראל דרך גבול הצפון. אחד מחברי החוליה, שנלכד פצוע, סיפר לחוקרו שבמטוס שיורט היו מפקד חזית השחרור הערבית וסגנו, שלא נעצרו. מידע זה מסביר את הכישלון בטעות מודיעינית: מנתח המודיעין התבלבל בין חזית השחרור הערבית, ארגון שלא היה מוכר בישראל, ובין החזית העממית לשחרור פלסטין.
תגובות למבצע.
התגובות בישראל.
שר התחבורה שמעון פרס נפגש עם צוות מטעם הטלוויזיה הישראלית. פרס ציין שיש לפרשה אספקטים אנושיים ופורמליים. באספקט האנושי, ישראל נקטה בכל האמצעים להצלת חיי הנוסעים, ואכן כולם חזרו בריאים ושלמים. באספקט הפורמלי, בפעולה שנקטה ישראל לא נגרם לתעופה האזרחית שיבוש גדול יותר מכפי שנגרם כבר על ידי פעולות הטרור הערבי. פרס הוסיף ואמר שכאשר מתגוננים, צריכים לפעמים גם להתגונן באמצעים חריפים.
מרדכי יואל יוצא נגד התגובות בעולם שהתייחסו ליירוט המטוס וטענו שזו שערורייה וסכנה לשלום העולם. אותם גורמים אשר גינו את מדינת ישראל לא גינו את הרוצחים האמיתיים שחטפו מטוסים והתנכלו לישראלים ברחבי אירופה.
חנה זמר כותבת שיש לזכור שמדובר בקיצוני שבארגוני החבלה גם מבחינה אידאולוגית וגם מבחינת המעשים. ארגון זה פתח את עידן חטיפות המטוסים וכך פגעו בבטיחות הטיסה האזרחית פוצצו מטוסים והרגו אזרחים רבים. דעת הקהל בעולם לא הולידה אף מעשה משמעותי להפסקת חטיפות המטוסים. לכן, כאשר הייתה אפשרות להשתלטות על ראשי ארגון החבלה ולהנחית מהלומה על פעילות הטרור, יש לשקול זאת כנגד העיקרון של חסינות התעופה האזרחית והחוק הבינלאומי.
איגוד הטייסים הישראליים גינה את היירוט. הקברניט יצחק שקד, נשיא האיגוד, אמר שארגונו נלחם כל הזמן נגד חטיפת מטוסים ושיבושים של התעופה האזרחית.
התגובות בעולם.
מאמר מערכת של העיתון הלונדוני סנדיי טלגרף (The Sunday Telegraph), הצדיק את יירוט המטוס. המאמר טען כי הזכות הראשונית של הגנה עצמית מצדיקה את ניסיונה של ישראל ללכוד את הטרוריסטים. במקרה נבחרה המטרה הלא נכונה ודבר זה רק מדגיש את הסכנה לסדר הבינלאומי, הכרוכה בסוג זה של לחימה שאותו מנהלים אנשי הגרילה.
גם העיתון הצרפתי לה פיגארו תמך בפעולת היירוט וטען שישראל ביקשה להוכיח שהיא מסוגלת לחטוף מטוס בלי שפיכות דמים או חטיפת בני ערובה. זו הייתה פעולה מתוכננת ומדויקת ויעילה בניגוד לפעולותיהם חסרות האחריות של המחבלים הערביים.
משרד החוץ האמריקאי הביע צער על יירוט המטוס אולם מדינות רבות בעולם גינו את הפעולה הישראלית. משרד החוץ הבריטי גינה את הפעולה וגם דובר משרד החוץ הצרפתי הכריז כי הפעולה הישראלית נגד מטוס אזרחי, ראויה לגינוי. סוכנות הידיעות הסובייטית הרשמית טא"ס הגדירה את יירוט המטוס כמעשה שחצני של פירטיות אווירית.
הפדרציה הבינלאומית של טייסי חברות התעופה אפלפ"א גינתה את המעשה כהפרה גלויה של אמנות בינלאומיות. גם מועצת הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית איקא"ו, גינתה את ישראל והזהירה שהארגון ינקוט באמצעים נוספים אם תישנה פעולה דומה.
מועצת הביטחון של האו"מ החליטה פה אחד לגנות את ממשלת ישראל והזהירה את ישראל שאם תפגע שוב בריבונות לבנון או בבטיחות התעופה האזרחית, תשקול מועצת הביטחון נקיטת אמצעים חריפים. שגריר ישראל באו"ם, יוסף תקוע, אמר בנאומו שמדינת ישראל תמשיך במאבקה נגד הטרור הערבי בדבקות ובהחלטיות כדי להגן על חיי אזרחיה. כמו כן אמר כי חשובה יותר מהגינוי, העובדה שהאו"ם איננו מסוגל לטפל בטרור הבינלאומי בכלל ובטרור הערבי בפרט.
שיתוך
מודי (פירושונים)
דימות על-שמעי של הלב
פלאו נסיונל
פלאו נסיונל (בקטלנית: Palau Nacional, "הארמון הלאומי") הוא ארמון הממוקם על הר המונז'ואיק בברצלונה, ספרד, שנבנה בין השנים 1929-1926 עבור התערוכה העולמית של ברצלונה בשנת 1929. מאז שנת 1934 המקום משמש כמשכן של המוזיאון הלאומי לאמנות קטלנית (MNAC).
הבניין שימש כבניין המרכזי בתערוכה, תוכנן על ידי האדריכלים אאוחניו סנדויה ואנריק קאטא, והוא משתרע על פני 32,000 מ"ר. הוא בנוי בסגנון קלאסי, עם השפעה של הרנסאנס הספרדי, בעל מבנה מלבני עם 2 צדדים וריבוע בחלק האחורי עם כיפה אליפטית גדולה במרכז. על המדרגות המובילות לבניין הוקמו מפלים, פרי עבודתו של קרלאס בואחס, והותקנו 9 זרקורים גדולים שהאירו את המבנה ואת שמי העיר. טקס הפתיחה של התערוכה נערך באולם המרכזי בנוכחות אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד וויקטוריה אאוחניה פון באטנברג, מלכת ספרד.
הפלאו נסיונל הוקדש בתערוכה לאמנות ספרדית וכלל יותר מ-5,000 עבודות מכל רחבי ספרד, ומאז 1934 הוא משמש כביתו של המוזיאון הלאומי לאמנות קטלנית. בין השנים 2004-1996 נעשו עבודות להגדיל את המתחם על מנת ליצור מקום לכל העבודות והיצירות.
ארכיטקטורה.
המודל לפיו נבנה הפלאו נסיונל הוא שילוב של מה שנחשב באותם ימים כרנסאנס ספרדי יחד עם קלאסיציזם. הבניין הוא גם שילוב של שיטות מסורתיות המבוססות על סימטריה, המבוטאת במבנה, יחד עם חומרים מודרניים וטכניקות חדישות כמו שימוש באלמנטים חוזרים ובבטון.
הבניין, שזכה לבסוף בתחרות מתוך 10 הצעות שהוגשו בשנת 1924, מחולק לשני חלקים: בסיס ואולם מרכזי עם פילסטרים היוצרים מעין קיר כפול. בצד הצפון-המזרחי יש מרתף שבזמן בנייתו נועד למטבחים. בנוסף מספר חדרים אוחדו ויצרו את חדר הכתר; חדרי המלך והמלכה וקדמת הבניין, שמשמש כיום כאגף במוזיאון. בחלק האחורי ממוקם חדר תה קטן, במקרה של אירועים, מאחורי האולם המרכזי. החזית מכילה גוף מרכזי עם מסדרונות משני צדדיה ובמרכזה כיפה גדולה, בדומה לאלו של בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן וקתדרלת סנט פול שבלונדון, ו-2 כיפות קטנות מצדדיה. בארבע פינות המבנה ובהתאמה עם האולם המרכזי, ניצבים 4 מגדלים המזכירים במקצת את קתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה והחירלדה שבסביליה.
עיצוב הפנים.
האדריכלים של הפרויקט הביאו בחשבון שימוש באלמנטים דקורטיביים חיצוניים בארמון כמו עמודים וגמלונים, אך גם הבינו שהם חייבים להביא בחשבון עיצוב פנים, ציורי קיר ופסלים. כל האחראיות על קישוט החלקים הפנימיים הייתה תחת הוועדה המארגנת של התערוכה, שנחשבה מחוץ לתקציב הפרויקט האדריכלי, לכן הוקצו עוד 1,200,000 פזטות לצורך זה. ההזמנות לאמנים החלו בחורף 1928, דבר שהשאיר להם בקושי 3 חודשים לסיים את עבודתם. סגנון העבודה השתייך לזרם הראשי שהיה באותו הזמן בקטלוניה, נובוסנטיסמו, והושם דגש מיוחד על הכיפה הראשית ושתי הכיפות הקטנות, חדר הכתר, האולם המרכזי וחדר התה.
שיפוץ מחדש.