ב-4 במרץ 1978 נפטר מושל אריזונה וסלי בולין בעודו מכהן בתפקיד. לאריזונה אין סגן מושל. אם נבחר בבחירות, מזכיר המדינה הוא הראשון בסדר הירושה במקרה שמשרת המושל מתפנה. עם זאת, רוז מופורד, שכיהנה אז כמזכירת המדינה, מונתה לתפקידה ולא נבחרה בבחירות, ולפיכך, על פי חוקת אריזונה היא לא יכלה לכהן כמושלת. בביט, כתובע הכללי, היה השני בסדר הירושה, וכך כיהן בתקופת הכהונה שהחלה ב-1974 עם בחירתו של ראול הקטור קסטרו, שהתפטר ב-1977, והוחלף בבולין, שהיה קודם לכן מזכיר המדינה. ב-1978 נבחר בביט לתקופת כהונה מלאה כמושל ושוב ב-1982. ב-1986 הוא לא התמודד לתקופת כהונה נוספת.
ב-1982 התערב בביט במשא ומתן בין השריף של מחוז קוצ'יז ובין מנהיגי הכנסייה והמרכז לריפוי הפלא של המשיח על שחרורם של חברי הכנסייה שהתחבאו בה מפני האשמות בתקיפה. הכנסייה, שהייתה מעורבת בהכנת פצצות, הייתה בעלת תפקיד מרכזי בטבח בעמק מיריקל מאוחר יותר באותה שנה. ב-1983 שלח בביט את המשמר הלאומי של אריזונה להשליט סדר בעקבות השביתה בחברת הכרייה פלפס דודג' בעיר מורנסי.
לקראת פרישתו של הסנאטור הרפובליקני בארי גולדווטר ב-1986, ציפו רבים באריזונה שבביט יתנגד לבחירתו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ון מקיין לאייש את המושב בסנאט. במסיבת עיתונאים שערך ב-1985 הודיע בביט במפתיע שהוא יוותר על המרוץ לסנאט ותחת זאת יתמודד בבחירות לנשיאות של 1988.
בביט הוא היחידי מבין מושלי אריזונה שהשלים שתי תקופות כהונה מלאות של ארבע שנים ובסך הכול כיהן תשע שנים בתפקיד. מושל אריזונה הראשון לאחר היותה למדינה, ג'ורג' האנט, כיהן בסך הכול 14 שנים בארבע תקופות כהונה לא רצופות שהארוכה מבניהן נמשכה שש שנים.
בפוליטיקה הארצית.
ב-1979 מונה בביט על ידי הנשיא ג'ימי קרטר כחבר בוועדת הנשיא לחקירת תאונת אי שלושת המילין, שקיימה חקירה על התאונה שהתרחשה במרץ אותה שנה בתחנת הכוח הגרעינית שבפנסילבניה. בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית של 1980 נאם בביט לטובתו של הנשיא המכהן קרטר כמועמד המפלגה לנשיאות בבחירות שהתקיימו באותה השנה.
כחבר מייסד של מועצת המנהיגות הדמוקרטית (Democratic Leadership Council) וכיושב הראש של אגודת המושלים הדמוקרטיים ב-1985, שאף בביט להתמודד בבחירות למועמד המפלגה בבחירות לנשיאות של 1988. בין סעיפי המצע שלו היו הטלת מס מכירות לצמצום הגרעון שהלך והצטבר בתקופות הממשלים הקודמים. הוא נהנה מתשובת לב חיובית של העיתונות, אך לאחר שסיים במקום נמוך באספות הבחירה באיווה ובפריימריז בניו המפשייר, הוא פרש מהמרוץ. בהתייחסות מכוונת לאמירתו של ריצ'רד ניקסון (שאמר לאחר שהפסיד בבחירות למשרת מושל קליפורניה ב-1962 שהעיתונות "לא תראה אותי יותר בסביבה", "won't have [me] to kick around anymore", התבדח בביט במסיבת העיתונאים האחרונה של מסע הבחירות שלו שהתקשורת "לא תראה יותר את ברוס בביט מתנפח", "won't have Bruce Babbitt to puff up anymore"). העיתון וושינגטון פוסט דיווח שבביט קרא את השורה הזאת מדף כתוב.
מזכיר הפנים של ארצות הברית.
לאחר שהנהיג את ליגת מצביעי השימור (League of Conservation Voters), כיהן בביט בשנים 1993–2001 כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ביל קלינטון. לדבריו של ג'ון ד. לשי:
בביט פעל להגן על אזורים נופיים והיסטוריים שבשטחי הקרקעות הפדרליות של ארצות הברית. ב-2000 הוא הקים את המערכת הלאומית לשימור נופים (National Landscape Conservation System), אוסף של 15 מונומנטים לאומיים ו-14 אזורי שימור לאומיים שנוהלו על ידי לשכת ניהול הקרקעות באופן שהם יישמרו "בריאים, פתוחים ופראיים".
סוגיה מרכזית הייתה קשורה לתעריפים הנמוכים שנגבו ממגדלי הבקר על רעיית הבהמות על אדמות ציבוריות. התשלום החודשי לבהמה עמד על 1.35 דולר בלבד והיה מתחת לערכי השוק של 1983. הטיעון היה שהממשלה הפדרלית סבסדה למעשה את החוואים, כשמעט תאגידים מרכזיים שלטו על מיליוני אקרים של אדמת מרעה. בביט ניסה ללכד את ארגוני הסביבה ולהעלות את התעריפים, אך סנאטורים ממדינות המערב בלמו בהצלחה את הצעותיו.
ב-1993 שקל הנשיא קלינטון ברצינות למנות את בביט במקומו של שופט בית המשפט העליון הפורש ביירון וייט. עם זאת, בשל העובדה שבביט הוביל סוגיות סביבתניות, מינה קלינטון תחת זאת את רות ביידר גינסבורג. ב-1994 שקל קלינטון שוב למנות את בביט לבית המשפט העליון במקומו של הארי בלקמן שהודיע על פרישתו. גם הפעם מונה במקומו מועמד אחר, סטיבן ברייר, שזכה לתמיכה רחבה בסנאט, בעיקר בשל קרבתו לסנאטור טד קנדי.
ב-1998 נחקר בביט על ידי חבר מושבעים גדול פדרלי בשאלה אם הוא שיקר לקונגרס בנוגע לדחיית בקשה לרישיון לקזינו בשמורת אינדיאנים בתמורה לתרומות פוליטיות. השערורייה כונתה "וומפומגייט" (Wampumgate). בדוח הסופי של התובע המיוחד נוקה בביט מכל חשד.
לאחר פרישתו.
לאחר סיום כהונתו כמזכיר הפנים, עבד בביט כיועץ ראשי ליגיטציה בנושאי סביבה ב"לת'אם ווטקינס", משרד עורכי דין בינלאומי. במהלך עבודתו במשרד זה, נפגעו מפעילותו סביבתנים רבים בשל העובדה שהוא ייצג שני לקוחות שניסו לבנות מיזמי פיתוח גדולים ליד קו החוף. המיזם הראשון היה של תאגיד הרסט במרכז קליפורניה, והשני היה של חוות אהמנסון מצפון ללוס אנג'לס. בביט גם משך אליו את כעסם של קבוצות סביבתניים ואינדיאנים על כך שייצג אתר סקי באריזונה על רקע מאמציו להרחיב את האתר ולהשתמש במי ביוב להפקת שלג מלאכותי.
עד 2012 היה בביט חבר במועצה ליחסי חוץ (Council on Foreign Relations).
בביט משמש כחבר בחבר הנאמנים של הקרן העולמית לשימור חיות הבר. מאז 2009 הוא משמש כחבר בחבר המנהלים של האגודה לשימור האמזונאס (Amazon Conservation Association). הוא גם חבר בשדולת הרפורמה של Issue One.
פרשת מותה של גבי פטיטו
גבריאל (גבי) פטיטו (באנגלית: Gabrielle "Gabby" Venora Petito; 19 במרץ 1999 – 27 באוגוסט 2021 לערך) הייתה בלוגרית צעירה מארצות הברית, אשר היעלמותה דווחה בהרחבה בתקשורת העולמית במשך מספר שבועות עד למציאת גופתה. משפחתה איבדה את הקשר איתה לקראת סוף אוגוסט 2021, כאשר הייתה בטיול עם ארוסה. כאשר הוא חזר לפלורידה בלי פטיטו וסירב למסור פרטים על מקום הימצאה גברו החששות לשלומה. שרידי גופתה נמצאו ב-19 בספטמבר, לאחר שזוהתה אישר חוקר ה-FBI כי מותה נגרם עקב הריגה.
החשוד העיקרי בהיעלמותה ולאחר מכן ברצח, הוא ארוסה, בריאן לונדרי. ב-20 באוקטובר 2021 נמצאה גופתו בשמורת טבע בפלורידה.
ב-22 בינואר 2022 חשף ה-FBI כי לונדרי כתב והודה במחברתו האישית שרצח את פטיטו.
רקע.
פטיטו, ילידת ניו יורק, פגשה את בריאן לונדרי בשנת 2017 בזמן לימודיהם בבית הספר התיכון. בשנת 2019 השניים החלו לצאת יחד. השניים התארסו ביולי 2020. גבי הייתה חובבת טיולים והתחילה בלוג טיולים כבר בשנת 2019. היא טיילה בארצות הברית ובקוסטה ריקה, ובמקביל עבדה כיועצת תזונה בבית מרקחת על מנת לאסוף כסף לטיול גדול ברחבי ארצות הברית. ביולי 2021 החלו השניים במסע ברחבי ארצות הברית, במכונית מסחרית מסוג פורד שנת 2012, השייכת לפטיטו. המסע צולם ודווח בהרחבה בחשבונות הטיקטוק והאינסטגרם של גבי gabspetito תחת התיוג VANLIFE#. לחשבונות אילו הצטרפו מאות אלפי עוקבים. ארוסה החל מאוחר יותר לדווח גם הוא תחת החשבון bizarre_design.
היעלמותה.
פטיטו נראתה לאחרונה ב-24 באוגוסט 2021, במלון מריוט בסולט לייק סיטי, היא שוחחה עם אמהּ החורגת, ניקול שמידט, באותו היום וסיפרה לה כי היא נוסעת לפארק הלאומי גרנד טיטון בויומינג. ב-25 באוגוסט העלתה פטיטו את הפוסט האחרון שלה באינסטגרם. אמהּ המשיכה לקבל ממנה הודעות טקסט עד 30 באוגוסט, כאשר עלה החשד שלונדרי הוא ששלח ההודעות, חשד שהתברר יותר מאוחר כנכון.
תקרית עם המשטרה.
ב-16 בספטמבר 2021, לאחר היעלמותה של פטיטו, פורסם וידאו של תקרית בין פטיטו ולונדרי מה-12 באוגוסט 2021 שתועדה על ידי מצלמת גוף של אחד השוטרים.
באותו יום התקשר עד ראייה למשטרה ודיווח על עימות אלים בין בני הזוג בעיירה מואב ביוטה. השוטרים איתרו את הרכב וציינו כי הנהג נראה שיכור. בתיעוד נראית פטיטו מוטרדת, ומספרת לשוטר שהיה לה ויכוח עם בן זוגה. פטיטו אמרה שהיא סובלת מהפרעה טורדנית כפייתית (OCD), ושהכתה את לונדרי במהלך ויכוח. "רבנו הבוקר על נושאים אישיים. הוא לא נתן לי להיכנס לרכב, הוא אמר לי שאני צריכה להירגע", סיפרה. לונדרי אמר למשטרה שפטיטו ניסתה לקחת ממנו את המפתחות של הוואן, והוא דחף אותה לפני שהיא הכתה אותו עם הטלפון הסלולרי שלה. הוא נשאל אם הוא מתכוון להגיש תלונה נגד ארוסתו, וסירב. "אני לא הולך לעשות זאת כי היא הארוסה שלי ואני אוהב אותה", אמר. "זה בסך הכול היה ריב". השוטר המליץ לזוג לבלות את הלילה בנפרד, ואמר לפטיטו: "הוא (לונדרי) הולך למלון. אני נותן לך את המפתחות לוואן. אני נותן לו טרמפ למלון, הכול יהיה בסדר". לא ברור מה קרה אחרי המפגש עם השוטר.
אף על פי שבשיחה הטלפונית טען העד שהגבר הכה את הבחורה מספר פעמים, רץ לרכב ונעל אותה בחוץ, והיא נאלצה להיכנס דרך החלון, בסיום השיחה עם השוטרים הם קבעו שפטיטו היא התוקפן ולונדרי הוא זה שיכול להגיש נגדה תלונה על אלימות.
ב-23 בספטמבר 2021 החליטה המדינה לחקור את התנהלות השוטרים בפרשה.