המצפה מצויד בשלושה טלסקופי רנטגן נפרדים, שפותחו באיטליה וכל אחד מורכב מ-58 מראות מסוג וולטר - מראות מיוחדות בנמצאות בשימוש בטלסקופי רנטגן. שטח האיסוף הכולל הוא כ-4300 ס"מ רבוע. שלוש מצלמות הטלסקופים רגישות לקרינה בתחום 0.2-12 קילו-אלקטרון וולט (KeV). כלים נוספים כוללים 2 ספקטרומטרי סריג החזרה, בעלי רגישות לקרינה בתחום שמתחת לכ-2 KeV וכן טלסקופ אופטי/על-סגול מסוג Ritchey-Chretien.
תכנון וניהול המשימה.
המשימה הוצעה בשנת 1984 ואושרה ב-1985. צוות הפרויקט הוקם בשנת 1993 והפיתוח החל בשנת 1996. המצפה הורכב ונבדק החל ממרץ 1997 ועד ספטמבר 1999. במקור תוכנן לטלסקופ אופק פעולה של עשר שנים, והמשימה עצמה לארוך שנתיים. בפועל, נכון ל-2020 הטלסקופ עדיין פעיל. ניהול התצפיות ואחסון המידע שנוצר בהן נעשו במרכז האירופי לאסטרונומיית חלל בווילפרנקה (Villafranca), ספרד. עיבוד המידע נעשה במרכז המדע של המשימה, באוניברסיטת לסטר שבאנגליה.
תצפיות ותגליות.
בעזרת המצפה התגלו צבירי הגלקסיות 2XMM J0830 ו-XMMXCS 2215-1738, שנמצאים במרחק 7 ו-10 מיליארד שנות אור מהשמש, בהתאמה
והם צבירי הגלקסיות המוקדמים ביותר שנצפו.
כמו כן, העצם הייחודי SCP 06F6, שהתגלה באמצעות טלסקופ החלל האבל בפברואר 2006, נצפה בעזרת טלסקופ החלל ניוטון באוגוסט אותה שנה והתגלה סביבו זוהר בתחום קרני רנטגן בעוצמה גדולה בשני סדרי גודל מזה הנובע מסופרנובה.
מיוניט
מיוניט הוא מינרל טקטוסיליקטי (סיליקט במבנה מרחבי) המכיל סידן, אלומיניום ופחמה השייך לקבוצת הסקפוליט.
תכונות.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של המיוניט היא Ca4Al6Si6O24CO3. המיוניט יוצר תמיסה מוצקה עם המריאליט (Na4Al3Si9O24Cl), מינרל השייך אף הוא לקבוצת הסקפוליט. מיוניט ומריאליט טהורים יוצרו באופן מלאכותי, אבל בטבע הם קיימים אך ורק בתערובת ביניהם, שבה לא עולה חלקו של אחד המינרלים על 80 אחוזים. חבורת הסימטריות המרחבית של תערובת זו היא ""P"42/n"
המיוניט מתגבש במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "טטרגונלית דיפירמידלית" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית ""I"4/m". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=12.179 ו-c=7.571Å.
תכונות פיזיקליות.
המינרל מופיע במקבצים גרגיריים או חסרי צורה. הגבישים פריזמתיים המסתיימים בפירמידות באורך עד 70 ס"מ. פאות הגביש מקווקוות. למיוניט יש פצילות מובחנת בשני כיוונים ({100}, ו־{110}). הקשיות של המינרל בינונית, 6-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.86 גרם לסמ"ק.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא חד-צירי שלילי. מקדמי השבירה של המיוניט הם: "n"ω=1.58-1.6 ו-"n"ε=1.55-1.56. גבישי המיוניט הם שקופים עד אטומים. הם חסרי צבע או שצבעם ורוד חיוור, חום אדמדם, צהוב, סגול, כחלחל או ירקרק. בשקף מנוסר המיוניט הוא חסר צבע. הברק של המיוניט הוא זגוגי, דמוי שרף או פנינתי. המינרל פלואורסצנטי - בקרינת על סגול באורכי גל קצרים המינרל פולט אור בגוונים של לבן או צהוב ובאורכי גל ארוכים המינרל פולט אור בגוונים של אדום.
גילוי ומקור השם.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1801 בהר הגעש הכבוי סומה (Suma) – קלדרה עתיקה שהר הגעש וזוב הוא חלק ממנה - במחוז קמפניה שבאיטליה. מקור שם המינרל ביוונית, מיון (פחות), בהתייחס לכך שהמינרל מסתיים בפירמידות חדות פחות מאלו של גבישי הוזוביאניט.
שם נוסף מקובל הוא "מיזוניט" (mizzonite) לסקפוליט עשיר במיוניט.
שימושים.
המינרל ידוע בעיקר לאספני מינרלים, אם כי הקשיות שלו מאפשרת גם שימוש לעיתים נדירות כאבן חן. הסוגים בהם מופיעים הגוונים צהוב, כתום, ורוד או סגול הם הסוגים בהם נעשה שימוש זה. כאשר את הסוגים השקופים פחות נוהגים לחתוך בצורת קבושון משום שאז מציג המינרל את תופעת עין החתול.
מקור ותפוצה.
המיוניט מצוי בדרך כלל בסלעים שעברו התמרה אזורית, בייחוד שיש, גנייס שמקורו באבן גיר וצפחות ירוקות. כמו כן בסלעי סקארן בפגמטיטים, בסלעי יסוד מאפיים שעברו תהליך מטאסומטי ובסלעים שנפלטו מהרי געש.
כאמור, בטבע המיוניט קיים אך ורק בתערובת עם המריאליט, שבה לא עולה חלקו של אחד המינרלים על 80 אחוזים. בין המקומות בהם ניתן למצוא תערובת זו שבה אחוז המיוניט גבוה:
בהר הגעש הכבוי סומה (Suma) – קלדרה עתיקה שהר הגעש וזוב הוא חלק ממנה - במחוז קמפניה שבאיטליה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה); סביב ימת לאכר (Laacher See) במחוז אייפל בגרמניה; בהר סנט-אילר שבדרום הפרובינציה של קוויבק, ובגודרהם (Gooderham) באונטריו שבקנדה; באזור סליודיאנקה (Слюдя́нка) דרומית לימת באיקל שברוסיה; ובבולטון (Bolton) מחוז ווסטר (Worcester) במסצ'וסטס שבארצות הברית.
איסור קטניות
הדיפלומה על שם קומארוב
הדיפלומה על שם קומארוב (The Komarov Diploma) היא פרס המוענק על ידי הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה לאסטרונאוטים שביצעו טיסות חלל בחלליות עם צוות אסטרונאוטים (על פי תקנון הדיפלומה היא איננה מוענקת לאסטרונאוט שטס בטיסת יחיד לחלל) אשר ביצעו את תפקידם בצורה יוצאת דופן שתרמה באופן משמעותי לקידום חקר החלל המאויש.
הדיפלומה קרויה על שם הקוסמונאוט הסובייטי ולדימיר קומארוב, שנהרג בעת נחיתת חלליתו סויוז 1 בשנת 1967. הפרס מוענק החל מ -1970. בשנים 1976 ו -1979 לא הוענקה דיפלומת קומארוב לאיש.
הסכסוך הגרמני-צרפתי
הסכסוך הגרמני-צרפתי הוא שם כולל למערכת היחסים העוינת בין שתי המדינות סביב נושא תוואי הגבולות ביניהן באזור חבל הריין, אשר נמשכה למעלה מ-300 שנה, מאז פרוץ מלחמת שלושים השנים ב-1618 ועד לתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945.
השורשים ההיסטוריים של הסכסוך.
קרל הגדול איחד את האימפריה הפרנקית, לאחר מותו ירש אותו בנו, לואי החסיד. אחרי מותו של לואי, ב-840 התגלעה מחלוקת בין שלושת בניו. המחלוקת נפתרה עם חוזה ורדן משנת 843, אשר חילק את האימפריה ל-3 ישויות מדיניות נפרדות. הממלכות המזרחית והמערבית הפכו למקור גיבושן של מדינות הלאום המודרניות של צרפת וגרמניה ואילו החלק המרכזי הפך למוקד מחלוקת וסכסוך אשר התמשך ל-1100 שנים נוספות.
שתי הממלכות שאפו למעמד בכיר במערב היבשת האירופית ושאיפות אלה יצרו סדרת משברים ממושכת לאורך כל תקופת ימי הביניים וראשית תקופת הרנסאנס.
החל במאה ה-19 וראשית המאה ה-20 חלה הסלמה ועליית מדרגה בסכסוך אשר נבעו מהתחזקות התנועות הלאומיות המודרניות בשתי המדינות. הלאומיות המתעצמת הכניסה אל הסכסוך גורמים נוספים שעד לתקופה זו כמעט ולא היו מעורבים בו כגון היסטוריונים ואנשי רוח. אלה קישרו ישירות בין המצב בהווה לשורשים ההיסטוריים של הסכסוך ובכך הפכו אותו לסכסוך קיים ומתמשך.
שנת 1516 נחשבת כמועד תחילתם של האירועים האקטיביים בסכסוך. בשנה זו החלה סדרת חיכוכים בין בית בורבון שליטי צרפת לבין בית הבסבורג, שליטי האימפריה הרומית הקדושה. בית הבסבורג שלט באמצעות קשרי משפחה גם בספרד ובהולנד ובכך הקיף את צרפת משלושה עברים. מצב זה היווה בסיס לעימותים לאורך תקופה של 240 שנה עד 1756.
תקופת הדומיננטיות הצרפתית.
מלחמת שלושים השנים אשר הסתיימה בשנת 1648 בשלום וסטפליה, העבירה לידי צרפת את השליטה בחבל אלזס-לורן. בשנת 1681 כבשה צרפת את שטרסבורג, ובהמשך אזורים נוספים שהיו תחת שליטת אוסטריה.
במהלך המאה ה-18 התחזק משמעותית כוחה של פרוסיה . תהליך זה אילץ את צרפת לשלב כוחות עם אויבתה משכבר אוסטריה במלחמת שבע השנים אשר נמשכה בין 1756 ל-1763.
בשנת 1806 כתוצאה מכיבושי נפוליאון נוצרה ישות מדינית חדשה ושמה הקונפדרציה של הריין, ובכך עוצבה מחדש מפת החלוקה של מדינות גרמניה. נוסף לכך סיפח נפוליאון לאימפריה הצרפתית שלו את אזור חבל הריין ואת המבורג, והזהיר את שליטי מדינות גרמניה האחרות כי גם הם יסופחו לצרפת במקרה של חוסר נאמנות. אירועים אלה חיזקו באופן משמעותי את תהליך גיבוש הלאומיות של גרמניה המודרנית. לאחר תבוסת נפוליאון הועברו שטחים אלה לשליטתה של פרוסיה.
תקופת הדומיננטיות הגרמנית.
במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19 שאפו גרמנים רבים לאיחוד גרמניה אך שליטי המדינות הגרמניות ומדינות אירופה האחרות התנגדו. אנשי התנועה הלאומית הגרמנית טענו כי יש בכוחה של גרמניה המאוחדת להחליף את צרפת ככח הדומיננטי במרכז ומערב אירופה.
מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870 הביאה לאיחוד הגרמני, ובהסכם פרנקפורט משנת 1871 שהושג לאחר המצור על פאריס אולצה צרפת לוותר על חבל אלזס-לורן, ולשלם קנס של 5 מיליארד פרנקים לאימפריה הגרמנית.
מלחמת העולם הראשונה.
הצרפתים מעולם לא ויתרו על השטחים שהועברו לשליטת גרמניה באזור חבל הריין. השאיפה לנקמה בגרמנים הייתה עמוקה ומושרשת ובאה לידי ביטוי בסיסמתו של המדינאי הצרפתי לאון גמבטה אודות אלזס ולורן : "לעולם לא נדבר עליהן ולעולם לא נשכח אותן".
ניצחונן של מדינות ההסכמה על גרמניה במלחמת העולם הראשונה השיב את השליטה באזור לצרפת אשר הייתה הדוחפת העיקרית לקביעת הסכמי כניעה בתנאים קשים על גרמניה בוועידת השלום בפאריס ב-1919.
בשנת 1923 כבשה צרפת את אזור חבל הריין וחבל הרוהר, מרכז התעשייה הכבדה של גרמניה, בטענה כי גרמניה לא עמדה בהתחייבויותיה בהתאם לחוזה ורסאי. הכיבוש נמשך עד שנת 1925.
בנוסף לכך ניסתה צרפת בתוקף תפקידה בראשות הוועד האולימפי הבינלאומי, לבודד את גרמניה בזירה הבינלאומית על ידי מניעת השתתפותה במשחקים האולימפיים של 1920 ו-1924.
מלחמת העולם השנייה.