המתחם היה מבוצר באמצעות מנגנוני אבטחה רבים שנועדו לבלבל פולשים. פקידים אמריקאים הגדירו את המתחם כ"ייחודי במיוחד". סוכנות הידיעות האמריקאית, Associated Press חשפה שבעליו של המתחם היה אבו אחמד אל-כוויתי, שרכש את הקרקע של המתחם ב-2004 וכן ארבעה מגרשים צמודים תמורת סכום שהיה שווה לכ-48,000 דולרים באזור שהיה כ-4 קילומטרים צפון מזרחית למרכז העיר אבוטאבאד.
אדריכל הפרויקט טען כי הבית תוכנן ונבנה שהיו בו רק שתי קומות וכי הקומה השלישית (בה התגורר בן לאדן) נבנתה לאחר מכן באופן בלתי חוקי. מלבד אותו אדריכל מקומי, גם אחד מהפועלים, ג'ול מוחמד שבנו את הבית החלו לחשוד לאחר שקיבלו הוראה לבנות גדר היקפית בגודל של כ-5.5 מטרים ובמקביל גם קיר נוסף בגודל 2 מטרים. בעקבות ההוראות שעוררו את חשדו החליט מוחמד לשאול על החומות הענקיות אך נאמר לו שזה לא עניינו.
ריהוט.
הבית בו התגוררה משפחת בן לאדן בשתי הקומות העליונות היה גדול אך מרוהט באופן צנוע. היו בחדרי הבית טלוויזיות ישנות ובכמה מחדרי השינה היה גם מטבח וחדר צמודים. אחד החדרים בקומה הראשונה רוהט בלוח לימוד, ספרי לימוד ועוד כדי שילדי הבית יוכלו ללמוד במקום את השפה הערבית. בנוסף לכך, לא היה בבית מיזוג אוויר אך כן היה הסקה מרכזית.
מזון.
אנשי הבית היו מבקרים לעיתים קרובות בחנויות המקומיות והם היו בדרך כלל קונים מספיק מזון כדי להאכיל עשרה אנשים ונטען כי הם רכשו את "המותגים הטובים ביותר - חלב נסטלה, פפסי, קוקה-קולה וסבונים איכותיים. עם זאת, האוכל שנמצא בבית על ידי הרשויות הפקיסטיניות היה די בסיס, בין היתר נמצאו ביצים, תמרים, אגוזים, שמן זית. הילדים אכלו לעיתים גם ממתקים ומשקאות קלים שקנו להם בחנות שהייתה במרחק הליכה מבית המסתור של משפחת בן לאדן, המשפחה אף קנתה לעיתים לחמים במאפיה המקומית.
בשטח המתחם גידלו משפחת בן לאדן ארנבות, 100 תרנגולות ואף פרה. גן ירק בחלק האחורי של הבית היה מטופח, ושמרייז שהיה שכן חקלאי של המשפחה קיבל משכורת על שתילת ירקות בגן הירק פעם בחצי שנה.
במתחם היה שטח מרעה צמוד שאירח פרות ותאו וכן באר מים עמוקים, מה שאפשר אולי אספקת מים בנפרד מהעירייה המקומית, בחלק הצפוני של הבית היה גם גינה קטנה שכללה עצי צפצפה ושדה חקלאי בו גדלו כרובים, תפוחי אדמה ואף צמחי קנאביס.
היסטוריה.
מבצע חנית נפטון.
החל מאוגוסט 2010, עם חקירת מתכנן פיגועי 11 בספטמבר, חאליד מוחמד, המודיעין האמריקני חקר השערה לפיה אוסאמה בן לאדן מתגורר במתחם שנמצא בעיר אבוטאבאד וזאת בעקבות מידע שעלה במהלך חקירתו של הטרוריסט חאליד מוחמד. אל האחוזה היו מגיעים משלוחי המזון של הבית על ידי שני שליחים אלמונים.
לאחר חודשים של עבודה קדחתנית הגיעו אנשי המודיעין האמריקני למידת הערכה גבוהה של ודאות שהמתחם המבוצר משמש מקלט לבן לאדן ובני משפחתו. בהתאם, נשיא ארצות הברית, ברק אובמה קבע כי המידע המודיעיני שהוצג לו מהימן דיו כדי להתחיל את תכנונו של מבצע צבאי. על תכנון המבצע והפיקוד עליו הופקד מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים, תת-אדמירל ויליאם מקרייוון, איש הקומנדו הימי האמריקני בעברו.
מקרייוון המליץ לנשיא אובמה על אחת משלוש חלופות. לבצע פשיטה המשלבת כוחות אמריקנים ופקיסטנים, לשלוח טייסת מפציצים חמקנים לגיחת הפצצה על היעד או לערוך פשיטת קומנדו שתתבצע תוך שימוש בכוחות אמריקנים בלבד. נוכח הרצון של הממשל האמריקני למנוע את דליפת המודיעין הרגיש הוחלט שלא לשתף במבצע גורמים לא אמריקנים, ובהם ממשלת פקיסטן. הרצון לצמצם את מספר הנפגעים מקרב האזרחים הלא מעורבים, והשאיפה להשיג ודאות מוחלטת ככל שניתן כי המשימה בוצעה ובן לאדן נהרג, הובילו להחלטה שלא להפציץ את המתחם.
צוות שש של הקומנדו הימי האמריקני יחידת אריות הים (המתמחה בלוחמה בטרור ונחשב למעולה שבצוותים), אשר מקרייוון שירת בו כמפקד פלוגה, נבחר לבצע את המשימה בשיתוף עם טייסת המסוקים וטייסים של יחידת העילית הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 ולוחמי האגף לפעולות מיוחדות של ה-CIA. הלוחמים התאמנו במשך כחודש על מודלים מבוצרים במזרח ובמערב ארצות הברית. הנשיא אישר את המבצע ב-29 באפריל חרף העובדה שיד ימינו של הנשיא אובמה, סגן הנשיא, ג'ו ביידן התנגד להצעה שהוגשה בפניהם להוציא את המבצע לפועל.
באישון לילה חצו ארבעה מסוקי בלק-הוק של צבא ארצות הברית את הגבול בין אפגניסטן לפקיסטן. ביום שני, 2 במאי, לפנות בוקר, היו המסוקים מעל ליעד. המסוקים הנחיתו 24 לוחמים מצוות שש.
מרגע הנחיתה התפתח במקום קרב יריות מטווחים קצרים עם הבלדר של בן לאדן. במהלך חילופי האש עם הבלדר הרגו הכוחות האמריקנים את הבלדר של בן לאדן בנוסף לאישה בוגרת, אשר לפי ההערכה הייתה אשתו של הבלדר. קרוב המשפחה של הבלדר ובנו של בן לאדן נהרגו בהמשך על ידי הכוחות האמריקנים בקומה הראשונה של הבית הראשי במתחם. בהמשך עברו הכוחות האמריקנים מחדר לחדר וטיהרו את הבית מן הקומה התחתונה לעליונה כאשר הם אזקו באזיקוני פלסטיק מספר אנשים לא חמושים אשר שהו ברחבי המתחם, בהם נשים וילדים.
הכוחות האמריקנים נתקלו בבן לאדן בקומה השלישית של הבניין הראשי במתחם – לפי הדיווחים בן לאדן הציץ מעל למעקה שבקומה השלישית ובאופן מיידי נסוג לחדרו. הכוחות האמריקנים עקבו באופן מיידי אחריו לחדרו ושם ירו בו למוות. על אף שנמצאו כלי נשק בחדרו של בן לאדן, בן לאדן לא היה חמוש בעת שנורה. בן לאדן נפגע מכדור בחלק השמאלי של ראשו ומכדור בחזהו ובכך מת.
הנשיא אובמה ויועציו עקבו אחר המבצע מחדר המצב בבית הלבן ועודכנו בזמן אמת. בסיום הפשיטה, שארכה 38 דקות, התפנו הלוחמים במסוקים כשברשותם הגופה של בן לאדן. לא היו נפגעים לכוח הפושט. הכוחות האמריקנים הותירו את הגופות של ארבעת האנשים האחרים שנהרגו בפשיטה באזור המתחם. כמו כן, הכוחות האמריקנים החרימו במהלך הפשיטה דיסקים קשיחים, מסמכים, תקליטורי DVD, מכשירי אחסון נתונים ניידים, כדי לנתח את המידע אשר מצוי בהם במועד מאוחר יותר.
לאחר המבצע.
לאחר המבצע הועבר המתחם לשליטתה של המשטרת הפקיסטנית, שאף אפשרה לכתבים ולמקומיים להתקרב לקירות המתחם אך דאגה והתעקשה להשאיר את דלתות המתחם סגורות. היה עניין תקשורתי רב בארכיטקטורה של המתחם.
סוכנויות הביטחון של פקיסטן הרסו את המתחם בפברואר 2012 וזאת על למנוע ממוג'אהדין להפוך את המקום לאתר עלייה לרגל.
בפברואר 2013 הודיע פקיסטן על כוונתה להקים על חורבות הבית פארק שעשועים שהיה אמור לכלול גן חיות, מסלול מיני גולף ומתקני טיפוס. אך גם ב-2016 הרעיון עדיין היה שנוי במחלוקת וכלל לא יצא לפועל. על פי פרסומים בתקשורת, הצבא הפקסיטני תומך בהפיכת השטח שעליו שכן הבית לבית קברות חדש, וזאת לאור מצוקת הקבורה באזור אבוטאבאד ואילו הרשות המקומית תומכת בלהקים מגרש משחקים.
וירטון
וירטון (בצרפתית: Virton) היא עיירה ולונית (דוברת צרפתית) בפרובינציית לוקסמבורג שבבלגיה. היא בירת נפה באותו שם ובירת האזור התרבותי-היסטורי גאום (Gaume).
היסטוריה.
חפירות ארכאולוגיות גילו שהאזור היה מיושב עוד לפני התקופה הרומית. הרומאים קראו למקום Vertunum ונמצאו בו שרידי וילות.
השם וירטון נזכר לראשונה בבולה אפיפיורית של לוקיוס השלישי מ-1183. המקום השתייך לדוכסות לוקסמבורג. בין אמצע המאה ה-15 עד אמצע המאה ה-17 ידע האזור כולו תקופה של מלחמות, רעב ומגפות. העיר החלה לשגשג תחת שלטונה של מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה, במאה ה-18 והתפתחה עוד עם התפתחות תעשיית הפלדה באזור. ב-1830 צורפה לבלגיה.
ניצחון מכבי תל אביב על צסק"א מוסקבה ב-1977.
ב-17 בפברואר 1977 התקיים בווירטון משחק כדורסל היסטורי, בו נפגשו מכבי תל אביב וצסק"א מוסקבה למשחק מכריע בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. עשור קודם לכן, ניתקה ברית המועצות את יחסיה הדיפלומטים עם ישראל. מסיבות פוליטיות, סירבה צסק"א לשחק בתל אביב והסובייטים סירבו גם לאשר ויזות שיאפשרו למכבי לשחק במוסקבה. לבסוף הוחלט שמשחק "הבית" של צסק״א יתקיים באולם נייטרלי שבווירטון. במשחק עצמו ניצחה מכבי 79–91. התחושה בקרב הישראלים הייתה שזהו ניצחון על ברית המועצות כולה ולא רק על צסק"א מוסקבה, ובמשך שנים נחשב למאורע מכונן בהיסטוריה ובזהות הישראלית. בסיומו של המשחק ובאופריית הניצחון הגדול שהושג, הכריז טל ברודי, כשאוהדים רוקדים מסביבו בהתרגשות, במבטא אמריקאי: "אנחנו במפה ואנחנו נשארים במפה - לא רק בספורט, בהכול (בכול)".
משימת החלום של קאדאת' האבודה
משימת החלום של קאדאת' האבודה (באנגלית: The Dream Quest Of Unknown Kadath) היא נובלה מאת הסופר האמריקאי ה. פ. לאבקרפט. כתיבתה החלה בסתיו 1926 והסתיימה ב-22 בינואר 1927, אולם היא לא פורסמה במהלך חייו. זה הוא הסיפור ארוך ביותר מסדרת מעגל החלומות וכן היצירה ארוכה ביותר בה מככבת דמותו של רנדולף קרטר. יחד עם הסיפור "המקרה של צ'ארלס דקסטר ווארד", מהווים כתבים אלו שניים מההישגים הספרותיים המשמעותיים ביותר של לאבקרפט מאותה תקופה. "משימת החלום" משלב אלמנטים של אימה ופנטזיה לכדי סיפור אפי המצייר את גודל הפלא של יכולת האדם לחלום.
הסיפור פורסם לאחר מותו של לאבקרפט על ידי הוצאת ארקהם ב-1943. כיום הספר מפורסם על ידי ספרי בלנטיין באנתולוגיה הכוללת גם את הסיפורים "מפתח הכסף" ו"דרך שערי מפתח הכסף". הגרסה הסופית שתוקנה על ידי אס. טי. ג'ושי, מפורסמת על ידי הוצאת ארקהם באנתולוגיה "בהרי הטירוף וסיפורים אחרים" ועל ידי ספרי פינגווין באנתולוגיה "החלומות בבית המכשפות וסיפורים מוזרים אחרים".
עלילה.