מפלס מי האגם משתנה לפי עונות השנה ובמחזור של שנים. בעונה הגשומה (הקיץ - מדצמבר עד מרץ) המפלס עולה, ויורד חזרה בחודשי החורף היבשים. בעבר הייתה סברה כי האגם מתייבש לאיטו, אך מחקרים מודרניים הפריכו זאת. גובה מפלס מי האגם עולה ויורד במחזוריות שהיא לערך קבועה.
מי האגם צלולים, צבעם כחול ומליחותם מועטה (5.5 חלקים ל-1,000). הטמפרטורה הממוצעת של פני האגם היא כ-14ºC, וכ-11ºC בקרקעית. בדיקות המים גילו כמויות ניכרות של מינרלים כגון מלח, גופרת הנתרן, גופרת הסידן וגופרת המגנזיום.
גילו של האגם כשני מיליון שנה. בתקופה הקדומה היה האגם גדול הרבה יותר, והקיף שטחים שכיום הם מישורי מלח שוממים.
באגם קיימים 41 איים, בהם המאוכלסים בצפיפות. הגדול בהם הוא האי "טיטיקקה" (בספרדית "Isla de Titicaca") הקרוי גם "איסלה דל סול" ("אי השמש"), והוא נמצא מול הקצה של חצי האי "קופאקבנה" בבוליביה.
בעלי חיים וצמחייה.
החי באגם כולל בעיקר שני סוגים של דגים ממשפחת "Orestias", ושפמנונים. משנת 1939 ואילך הובאו לאגם דגי פורל. צפרדע ענקית ("Telmatobius culeus") שאורכה עשוי להגיע ל-30 ס"מ, שוכנת באזורים הרדודים של האגם.
היסטוריה.
חורבות על חופי האגם והאיים מעידות על קיומה של אחת התרבויות העתיקות הידועות באמריקה ושקדמה לנצרות. האתר העיקרי הוא טיוואנאקו (Tiahuanaco) שבבוליביה, בקצה הדרומי של האגם. חורבות מקדש על האי טיטיקקה מסמנות את המקום שעל פי מסורת האינקה ירדו לארץ ילדי השמש והמייסדים הגדולים של שושלת האינקה: "מנקו קאפק" ו"מאמה אוקלו". תושבי האי מונים כיום כ-350 משפחות, המשמרות את מסורות האינקה.
בשנת 1968 ביצע הצוללן ז'אק קוסטו מסע מחקר בן 8 שבועות באגם, בניסיון לאתר את אוצרות הזהב של האינקה שעל פי אגדות הילידים הוחבא שם עקב הכיבוש הספרדי. זהב לא נמצא, אך במסע נתגלה קיומה של הצפרדע הענקית האנדמית לאגם זה שאינה נוהגת לצוף על פני המים.
איימרה, עם של ילידים החיים באגן הטיטיקקה עדיין מעבדים את השדות בשיטות מסורתיות, ומגדלים שעורה, תפוח אדמה שמקורו באלטיפלאנו, וכן למות ואלפקות.
בני ה"אורו" (Uru), שרידים של עם קדום, עדיין חיים על איים מלאכותיים צפים העשויים מקנים של צמח ה"טוטורה" ("Schoenoplectus californicus"). מהקנים האורו ושוכני אגם אחרים מייצרים את הסירות הדומות להפליא לכלי השייט בצורת חצי סהר המצוירים על מצבות זיכרון מצריות.
ב-1862 שטה על האגם ספינת הקיטור הראשונה שהובאה מאנגליה בחלקים על גב פרדות. כיום יש שירות מעבורות קבוע מהעיר פונו (Puno) שבחוף הפרואני לנמל הבוליביאני של גוויקי (Guaqui). מסילת רכבת מחברת את גוויקי עם לה פאס, העיר הגדולה בבוליביה.
אריך פון דניקן
אריך פון דניקן (בגרמנית: Erich von Däniken נולד ב-14 באפריל 1935) הוא זייפן, סופר ותאורטיקן שווייצרי, הידוע במיוחד בתאוריות שלו אודות השפעת חייזרים קדומים על כדור הארץ, ובינן הספר מרכבות האלים. רבות מהעדויות כביכול שפרסם בכתביו ובסרטים שהפיק הוכחו כחצאי אמיתות, ושקרים.
דניקן הורשע מספר פעמים בעבירות של זיוף והונאה, שעל חלקן נידון לעונשי מאסר.
ביוגרפיה.
אריך פון דניקן נולד בשנת 1935 בצופינגן אשר בשווייץ. עוד מילדות התעניין במדע בדיוני ובעב"מים. הוא למד את מקצוע המלונאות, תחום שבו גם עסק.
כתיבתו.
ספרו מרכבות האלים, שיצא לאור ב-1968, מנסה להביא הוכחות בדבר ביקור ישויות זרות בכדור-הארץ, הספר תורגם לעשרות שפות ואף הוסרט. בספר הוא מסתמך כביכול על ממצאים ארכאולוגיים וטקסטים עתיקים כדי להוכיח שהאלים במיתוסים של דתות שונות הם בעצם יצורים חיצוניים, שהגיעו בחלליות לכדור הארץ לפני אלפי שנים.
הוא מביא למשל את סיפור ה"ווימנות" המעופפות שבספרי הוודות, הכתבים העתיקים של הודו, כתיאור של ספינות חלל שהגיעו מפלנטות אחרות.
הצלחת הספר הראשון הביאה לשני ספרים נוספים, שהפכו לטרילוגיה: הראשון "מרכבות האלים" השני "אלים מן החלל החיצון", ספר שכתב בשבתו במעצר, בעת משפט על עבירות מעילת בכספים שביצע במלון בו עבד, והשלישי "עקבות בחלל". שלושת ספרי הטרילוגיה תורגמו לעברית, ויצאו לאור בהוצאת "צ'ריקובר".
הקהילה המדעית דחתה את הנתונים שבספריו על הסף. מבקרי הספר טענו שהוא נתפש בשברי נתונים ומוצגים, ומאחה אותם לתאוריה שבעיבודו הופכת להיות שלמה לכאורה, ומסוגלת לסבר את אוזני ההמון, שהוא צמא סנסציות ואין לו את הכלים או הרצון לבדוק את הנתונים המובאים לפניו.. הסתייגותה של הקהילה המדעית מפון דניקן הייתה אחד הגורמים לפרסומו ב-1976 של הספר "The Space-Gods Revealed" ("חשיפת אלי-החלל") מאת רונלד סטורי (עם הקדמה מאת קרל סייגן. הספר מפריך ביסודיות, עמוד אחר עמוד כמעט, את הטענות והראיות בספרו הידוע ביותר של פון דניקן, "מרכבות האלים".
פון דניקן מנסה למצוא סימוכין לתאוריות שלו בכתבי הקודש או בממצאים בשטח, כמו מוצגים במקדשים בעולם או אתרים מוזרים שאי אפשר להסביר את מהותם.
את תיאור המרכבה בספר יחזקאל הוא מסביר כחללית שהגיעה לכדור הארץ. לגבי הפסלים הענקיים באי הפסחא הוא טוען שלא ייתכן שנוצרו על ידי בני אנוש, וכך עמדתו לגבי הפירמידות במצרים.
פון דניקן כתב את ספריו בעקביות בלתי נלאית, לצורך חיזוק התיזות שלו הוא נסע לקצוות העולם וצילם במקומות נידחים.
בספריו הוא מציין שיש בהם מן הדמיון ואמונה הלא מדעית:
ב-1991 זכה בפרס איג נובל לספרות על פועלו.
פון דניקן כזייפן.
הופעתו הראשונה של פון דניקן בפני השופט הייתה עוד בילדותו, כאשר הואשם בגנבת כסף מ"הצופים". בתחילת שנות ה-60, כאשר היה באמצע שנות ה-20 לחייו, הורשע בהונאת המלון בו עבד ובגנבה קטנה, ונקנס. ב-1967, בגיל 32, פון דניקן הורשע במעילה בקנה מידה גדול, זיוף והעלמת מס, ובילה שלוש שנים וחצי בבית הסוהר. בזמן מאסרו כתב את ספרו השני, "אלים מן החלל החיצון" (שפורסם במקור בשנת 1970). פון דניקן מכחיש את אשמתו. הוא טוען, לדוגמה, כי ההרשעה שהובילה למאסרו הייתה תוצאת קונספירציה נגדו על ידי חברי ההיררכיה הקתולית בשווייץ, שמטרתה הכתמת התאוריות שלו.
למרות זאת, פון דניקן הודה שזייף חלק מן הראיות שלו. חרסים עם ציורי עב"מים, אשר טען כי באו מחפירות ארכאולוגיות, נוצרו למעשה על ידי קדר בן-זמננו. כאשר הציגו לפון דניקן את הראיות למעשה-הרמייה שלו, הוא טען שהזיוף היה מוצדק משום ש"יש אנשים אשר יאמינו רק אם יראו הוכחות במו-עיניהם".
טקסס
טֶקְסַס () היא מדינה במרכז דרום ארצות הברית, השוכנת על חופו של מפרץ מקסיקו וגובלת בדרום ובדרום מערב במקסיקו. טקסס היא המדינה השנייה בגודלה בארצות הברית, הן באוכלוסייה (אחרי קליפורניה), והן בשטח (אחרי אלסקה). נכון לשנת 2020 חיים בה 29.1 מיליון תושבים בשטח המשתרע על פני כ-696,200 קמ"ר. אוסטין היא בירתה של טקסס, אולם יוסטון היא העיר הגדולה ביותר שלה, ודאלאס היא המטרופולין הגדולה ביותר.
מקור השם.
שמה של טקסס בא מהמלה "טכֿאס", שפירושו בשפת שבט הקאדו "חבר" או "בן ברית". בהגיעם לאזור חשבו הספרדים שזהו שמם של השבטים האינדיאנים שישבו בו. כינויה של טקסס, "מדינת הכוכב הבודד", מתבסס על הדגל של המדינה ומשקף את עברה כרפובליקה עצמאית. המילה טקסס חדרה אל השפה האנגלית כמילה נרדפת למשהו ענקי, בגלל גודלה.
היסטוריה.
טקסס שוכנת בין שני תחומי תרבות עיקריים של צפון אמריקה הפרה-קולומביאנית: האזור הדרום-מערבי והמישורים. ארכאולוגים גילו ששלוש תרבויות ילידיות עיקריות חיו בטריטוריה זו, והגיעו לשיא ההתפתחות שלהן לפני המגע האירופי הראשון. אלה היו הפואבלואים הקדומים מאזור ריו גרנדה העליון, שבמרכזם ממערב לטקסס התרבות המיסיסיפית, הידועה גם בשם בוני תלים, שהשתרעה לאורך עמק נהר המיסיסיפי ממזרח לטקסס; והתרבויות של מסואמריקה, שבמרכזה דרומית לטקסס. השפעתו של Teotihuacan בצפון מקסיקו הגיעה לשיא בסביבות שנת 500 לספירה וירדה במהלך המאות ה-8 עד ה-10.
כשהאירופאים הגיעו לאזור טקסס, חיו בו כמה תרבויות שונות של עמים ילידים, מחולקים לשבטים קטנים יותר. הם היו Caddoan, Atakapan, Athabaskan, Coahuiltecan, ו-Uto-Aztecan. עמי הפואבלו האוטו-אזטקיים חיו ליד הריו גרנדה בחלק המערבי של המדינה, שבטי האפאצ'ים דוברי אתאבסקאן חיו ברחבי הפנים, הקאדואים שלטו בחלק גדול מאזור הנהר האדום והאטקאפאנים התרכזו ברובם לאורך חוף המפרץ. לפחות שבט אחד של קואהילטקנים, הארנאמה, חי בדרום טקסס. כל קבוצת התרבות הזו, שמרכזה בעיקר בצפון מזרח מקסיקו, נכחדה כעת. קשה לומר מי גר באזור הצפון-מערבי של המדינה במקור. עד שהאזור הגיע לחקר, הוא היה שייך לקומאנצ'י הידוע למדי, עם אחר אוטו-אזטקי שעבר לתרבות סוסים חזקה, אך מאמינים שהם הגיעו מאוחר יותר ולא חיו שם במהלך ה-16. מֵאָה. ייתכן שהוא נתבע על ידי כמה עמים שונים, כולל אוטו-אזטקים, אטבסקנים, או אפילו דגיהאן סיואנים.
שום תרבות לא הייתה דומיננטית באזור טקסס של היום, ועמים רבים אכלסו את האזור. שבטים ילידים אמריקאים שחיו בגבולות טקסס של ימינו כוללים את אלבמה, אפאצ'י, אטקאפאן, בידאי, קאדו, ארנאמה, קומנצ'ה, צ'וקטו, קושטה, חסיני, ג'ומאנו, קרנקווה, קיקאפו, קיווה, טונקווה וויצ'יטה.
טריטוריות שבטיות אינדיאניות מוקדמות.