מעבדת ליברמור נוסדה בשנת 1952 כסניף של המעבדה הלאומית לורנס ברקלי. היא התפצלה ממנה בשנת 1971 וקיבלה את המעמד הנוכחי בשנת 1981. אדוארד טלר וארנסט לורנס היו יוזמי הרעיון להקים את התא החדש.
במהלך המלחמה הקרה במעבדה פותחו ראשי נפץ שונים שהותקנו בין היתר על טילים כמו MGM-52 Lance וספרטן LIM-49. לאחר התפרקות ברית המועצות הוסכם על הפסקת פיתוח נשק גרעיני. בעקבות כך עובדי המעבדה התרכזו בפעולות שימור, פיתוח ניתוח מצב הנשק ללא עריכת ניסוי והערכת חיים של הדגמי נשק קיימים.
תחום נוסף בו עוסקים עובדי המעבדה הוא מחקרים שונים על פלוטוניום. במשך שנים המעבדה עשתה מחקרים שונים בתחום ביטחון לאומי והיבטים שונים של שימוש בנשק גרעיני.
בתחום פיזיקה עובדי המעבדה עושים מחקרים בתחום ננוטכנולוגיה, פיזיקה של חומר מעובה, היתוך גרעיני ועוד. במעבדה פותחה מודל לניתוח תופעה התחממות עולמית. עובדי המעבדה היו שותפים לגילוי וחקר ניהוניום, פלרוביום, מוסקוביום, ליברמוריום (שנקרא לכבוד המעבדה), טנסין ואוגאנסון. לצורך ניתוח היקפים גדולים של מידע כבר באפריל 1953 במעבדה הותקן מחשב UNIVAC I. בהמשך במעבדה הותקנו מחשבים גדולים מסוגים שונים, פותחה שפה ייעודית Yorick והיא מובילה פיתוח של ZFS. בשנת 2018 במעבדה הותקן מחשב-על SIERRA שאז היה המהיר בעולם עם יכולת FLOPS של 94,640.
בשנת 2009 נבנה מרכז לאומי לחקר היתוך גרעיני.
סריול יפני
סריול יפני (שם מדעי: Seriola quinqueradiata) הוא מין של דג ממשפחת הצניניתיים ומהסוג סריול, החי לאורך האוקיינוס השקט בטווח שבין קוריאה להוואי. הוא נחשב לדג מאכל משובח במטבח היפני ולעיתים מכונה "טונה צהובת זנב", אך מדובר בטעות שכן הוא לא קרוב למשפחת הקולייסיים.
סריול זה הוא דג גדול באורך של מעל 150 ס"מ ומשקל של מעל 40 ק"ג שצבעו כחול-כסוף עם קו צדדי כחול-ירוק, סנפירים וזנב צהובים ובטן בהירה כשהצעירים בעלי פסים צהובים אופקיים לגופם. הוא בעל סנפירים ארוכים וחדים העוזרים לחתוך דרך המים ובעל ראש משולש עם עיניים גדולות, לסתות גדולות ונוקשות וזנב דמוי-מגל חזק.
הסריול הוא מין הנודד לאורך האוקיינוס בנתיבים קבועים ומחפש בהם מזון. הוא טורף האוכל דגים אחרים וכן דיונונים וטרף דומה שהוא תופס בלסתותיו.
הסריול נידוג לאורך חופי יפן ובעיקר האי הונשו למאכל מאחר שבשרו משובח ובעל תכולת שומן גבוהה והוא משמש בעיקר להכנת סושי או סשימי. הוא מגודל גם בחקלאות ימית לאורך יפן. לא ידוע על הידלדלות האוכלסייה עקב דיג.
סריול סמואה
סריול סמואה (שם מדעי: Seriola hippos) הוא מין של דג ממשפחת הצניניתיים ומהסוג סריול החי בין מזרח האוקיינוס ההודי למערב האוקיינוס השקט לחופי אוסטרליה וניו זילנד.
הסריול הוא קרובם של סריול ללנדי וסריול אטלנטי הגדולים ותואר למדע בידי החוקר הגרמני אלברט גונטר בשנת 1876.
סריול זה מגיע לאורך 150 ס"מ ולמשקל 53.1 ק"ג. הוא בעל מבנה שרירי עם סנפירים ארוכים וחדים וראש מגודל בעל לסתות נוקשות וגדולות. הוא בעל סנפיר גב גבוה היוצר רעמה עד הזנב וכן סנפיר שת גבוה והזנב ארוך ושרירי דמוי-מגל בצורתו. צבע הדג אפור-כסוף עם גב כחול כהה עד חום ולעיתים קו הצד צהוב. פרטים מתים המוצאים מהמים נוטים להיראות חומים.
הסריול הוא דג טורף הניזון בעיקר מדגים אחרים וחסרי חוליות והוא נודד לאורך האוקיינוס, חופים סלעיים ושוניות אלמוגים בחיפוש מזון. הוא מצוי בעיקר בימים הטרופיים החמימים.
הסריול לא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
GPT-3 (ראשי תיבות של: Generative Pre-trained Transformer 3, מילולית בעברית, טרנספורמר בעל יכולת יצור, מאומן מראש) הוא מודל שפה אוטורגרסיבי, המשתמש בלמידה עמוקה כדי לייצר טקסט דמוי אנושי (כפי שאדם מוכשר היה מייצר).
GPT-3 הוא מודל חיזוי השפה מהדור השלישי בסדרת GPT-n (והיורש ל-GPT-2) שנוצר על ידי OpenAI, מעבדת מחקר לבינה מלאכותית בסן פרנסיסקו שנוסדה על ידי אילון מאסק וסם אלטמן. לגרסה המלאה של GPT-3 קיבולת של 175 מיליארד פרמטרים של למידת מכונה. GPT-3, שהוצג במאי 2020, והיה בבדיקת בטא החל מיולי 2020, הוא חלק ממגמה במערכות עיבוד שפות טבעיות (NLP) של ייצוגי שפה שהוכשרו מראש. לפני שחרורו של GPT-3, מודל השפה הגדול ביותר היה Turing NLG של מיקרוסופט, שהוצג בפברואר 2020, עם קיבולת של 17 מיליארד פרמטרים, פחות מעשירית מאשר של GPT-3.
איכות הטקסט שנוצר על ידי GPT-3 כה גבוהה עד שקשה להבדילה מזו שכתב אדם אמיתי. שלושים ואחד חוקרי ומהנדסי OpenAI הציגו את המאמר המקורי ב-28 במאי 2020 שחשף את GPT-3. במאמרם הם הזהירו מפני הסכנות הפוטנציאליות של GPT-3 וקראו למחקר כדי להפחית את הסיכון. דייוויד צ'אלמרס, פילוסוף אוסטרלי, תיאר את GPT-3 כ"אחת ממערכות ה-AI המעניינות והחשובות ביותר שיוצרו אי פעם."
מיקרוסופט הודיעה ב-22 בספטמבר 2020 כי היא רכשה זכויות שימוש בלעדיות בקוד של GPT-3; אחרים עדיין יכולים להשתמש ב-API הציבורי לקבלת פלט, אך רק למיקרוסופט יש גישה לקוד הבסיסי של GPT-3.
פורט-דה-בוק
דוד לייפר מקאלוש
אלחנן הלפרין
ביגי ושורט
ביגי ושורטי
סטנלי ג'רלד תומפסון
סטנלי ג'רלד תומפסון (באנגלית: Stanley Gerald Thompson; 9 במרץ 1912 - 16 ביולי 1976) היה פיזיקאי גרעין אמריקאי. מ-1946 ועד מותו עבד במעבדה הלאומית לורנס ברקלי והיה חבר הצוותים שגילו את היסודות הטרנס-אורניים ברקליום, קליפורניום, אמריציום, קוריום, איינשטייניום ומנדלביום.
תולדות חייו.
תומפסון למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). ב-1942 הזמין אותו גלן תיאודור סיבורג לעבוד במעבדת המטלורגיה באוניברסיטת שיקגו (Met Lab), שם פותחה שיטה להפקה תעשייתית של פלוטוניום. בשיטה נעשה שימוש באתר הנפורד שסיפק חומרים לפרויקט מנהטן לייצור פצצות האטום של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, שם שימש תומפסון כמפקח על הייצור ומדריך ראשי.
ב-1946 החל לעבוד תחת סיבורג במעבדה הלאומית לורנס ברקלי. ניתוח מאפייניהם של אמריציום וקוריום היה נושא עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (Nuclear and Chemical Properties of Americium and Curium) אותה השלים ב-1948. ב-1950 הוביל את הצוות שהפיק את היסודות ברקליום וקליפורניום (בעלי המספר האטומי 97 ו-98).
ב-1952 עבד בצוותו של אלברט גיורסו לזיהוי איזוטופי איינשטייניום ופרמיום (בעלי המספר האטומי 99 ו-100) משרידי פיצוץ פצצת המימן קיסוס מייק.
בשנות השישים עסק בחקר אי של יציבות משוער סביב המספר האטומי 114. ב-1966 היה עמית במכון נילס בוהר בקופנהגן. בראשית שנות השבעים עבד במאיץ היונים הסופר-כבדים בברקלי (super HILAC).
תומפסון נפטר מסרטן, אשר ייתכן שהיה קשור לתחום עיסוקו.
הערכה והוקרה.
תומפסון זכה בשתי מלגות גוגנהיים (ב-1954 וב-1965) ובפרס החברה האמריקאית לכימיה בשנת 1965.
קיימת טענה לפיה זכייתו של גלן תיאודור סיבורג בפרס נובל התאפשרה רק בזכות הישגיו של תומפסון, ושהעובדה שהוא עצמו לא זכה בפרס היא עוול היסטורי.
סטפני ניקול גרסיה-קולס
בריאנה מוניק דניאלסון
סאמר ראי
איימי כריסטין דומאס
אליזבת צ'יהאיה
אנדרה רנה רוסימוף
אטאמי
אטאמי (ביפנית: 熱海市, באנגלית: Atami) היא עיר בחצי האי איזו שבמחוז שיזואוקה יפן. נכון ל-1 במאי 2019 עמדה אוכלוסיית העיר על 36,865 נפש, ב-21,593 בתי אב. בצפיפות של כ-600 נפשות לקילומטר רבוע. שטח העיר עמד על 61.78 קילומטר רבוע.
גאוגרפיה.
אטאמי ממוקמת בקצה המזרחי של מחוז שיזואוקה בקצה הצפוני של חצי האי איזו. העיר נמצאת במורדותיה התלולים של קלדרה וולקנית ושקועה בחלקה בקצה מפרץ סגאמי. השם אטאמי פירושו "אוקיינוס חם", בעקבות האונסן - המעיינות החמים הפעילים בעיר. בגבולות העיר כלול גם האי הצושימה . רוב העיר נמצא בתחומי הפארק הלאומי פוג'י-האקונה-איזו . האזור מושפע מזרם קורושיו, הידוע באקלים הימי המתון שלו עם קיץ חם ולח וחורפים קצרים.
דמוגרפיה.
לפי נתוני מפקד האוכלוסין היפני, אוכלוסיית אטאמי נמצאת בירידה איטית במהלך 50 השנים האחרונות.
אקלים.
העיר מאופיינת באקלים סובטרופי גשום המאופיין בקיץ חם ולח, ובחורפים מתונים יחסית. הטמפרטורה השנתית הממוצעת באטאמי היא 15.7 מעלות צלזיוס. ממוצע הגשמים השנתי הוא 1968 מ"מ, ספטמבר הוא החודש הרטוב ביותר. הטמפרטורות הגבוהות ביותר בממוצע הן באוגוסט, סביב 26.3 ° C, והנמוך ביותר בינואר, בסביבות 6.1 מעלות צלזיוס.
היסטוריה.
אטאמי ידועה כעיירת נופש שבמרכזה המעיינות החמים שלה מאז המאה ה -8 לספירה. בתקופת אדו, מחוז איזו הייתה תחת שליטת שוגונות טוקוגאווה. במהלך הרפורמה של תקופת מייג'י בשנת 1889, התארגן הכפר אטאמי כחלק ממחוז קאמו, שיזואוקה. הכפר קיבל מעמד של עיירה ב-11 ביוני 1894, הוא הועבר לשליטה המינהלית של מחוז טאגאטה בשנת 1896.
מוקד רעידת האדמה הגדולה של קנטו בשנת 1923 היה עמוק מתחת לאי איזו במפרץ סגאמי, קרוב לאטאמי. לעיר נגרם אז נזק ניכר, כמו גם לעיירות אחרות ברחבי אזור קנטו . גובה גל הצונאמי ששטף את העיר עמד על 11 מטרים, ממנו טבעו כשלוש מאות איש.