לפני שחדרו לעיר הרסו הוונדלים את כל האקוודוקטים של רומא. בתגובה להסתערות הוונדלים ניסו פטרוניוס וחייליו לברוח מהעיר, אך זה נתפס ונהרג על ידי המון רומאי זועם מחוץ לשערי העיר, ככל הנראה יחד עם בנו פלדיוס. לפי מקורות מהתקופה ביקש האפיפיור לאו הראשון להימנע מהרס העיר ומפגיעה בתושביה, גאיזריק נענה לבקשתו ושערי העיר נפתחו בפניו ללא שפיכות דמים.
גאיזריק בזז כמות גדולה של אוצרות מרומא והחריב מבנים רבים בעלי חשיבות היסטורית ותרבותית כגון מקדש יופיטר הקפיטוליני ממנו הסיר את רעפי הברונזה והזהב עם זאת נמנע מפגיעה במבנים נוצריים. ביזת 455 נחשבת יסודית יותר מהביזה הוויזיגותית של 410 ונמשכה 14 ימים רצופים, בעוד שהוויזיגותים שהו רק שלושה ימים בתוככי רומא. על אף שגאיזריק נמנע מטבח בתושבי העיר הוא לא היסס לשבות רומאים רבים, אותם לקח כעבדים.
הכינוי ונדליזם שהפך למטבע לשון רווח מתקשר לחורבן הרב שהותירו אחריהם הוונדלים ברומא. עם זאת יש מחלוקת בין החוקרים לגבי היקף החורבן וממדיו.
חיים חג'ג'
חיים חג'ג' (נולד ב-15 באוקטובר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.
ביוגרפיה.
חג'ג' גדל בראשון לציון ושיחק כילד במועדון ספורט שיכון המזרח והפועל ראשון לציון לפני שעבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-7 בנובמבר 1992 ערך את הופעת הבכורה בבוגרים במשחק במסגרת גביע הטוטו נגד בית"ר תל אביב. בתחילת עונת 1998/1999 חג'ג' ערך מספר הופעות בגביע הטוטו ובמסגרת הליגה, לפני שעבר להפועל חיפה, עימה זכה באליפות היחידה בתולדותיה. בהמשך שיחק חג'ג' בהפועל באר שבע והפועל ראשון לציון (כדורגל), לפני שחזר למועדון ספורט שיכון המזרח לעונת אחת לפני שפרש מכדורגל.
לחג'ג' עשר הופעות ושער אחד בנבחרת הצעירה.
כיום חג'ג' מאמן בחוגי ילדים במסגרת החברה העירונית ראשון לציון. חג'ג' הוא שומר שבת.
פרס ברברה דקס
פרס ברברה דקס (באנגלית: Barbara Dex Award) היה פרס הניתן מדי שנה עבור "התלבושת הגרועה ביותר", שלבש אמן על בימת תחרות הזמר של האירוויזיון. הפרס נוסד ב-1997 על ידי אדווין ואן ת'ילו ורוב פארדקאם, מייסדי אתר האינטרנט של ההולנדי של מעריצי האירוויזיון "The House of Eurovision".
הפרס נקרא על שמה של ברברה דקס, הזמרת שייצגה את בלגיה באירוויזיון 1993, בו לבשה שמלת שיפון שקופה למחצה שנעשתה בהכנה עצמית, בראיון ב-2006 אמרה דקס שהיא לא רואה דבר רע בפרס זה שנקרא על שמה.
ב-13 במרץ 2022, Songfestival.be הודיעו כי הם יפסיקו להביא את פרס ברברה דקס, בשל הקונוטציה השלילית הקשורה אליו. במקום זאת, האתר יארגן פרס חדש אשר יחליף את פרס ברברה דקס, עבור "התלבושת הבולטת ביותר".
ג'ורג' וודוורד ויקרשאם
ג'ורג' וודוורד ויקרשאם (באנגלית: George Woodward Wickersham; ) היה עורך דין אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט. בהמשך הוא שירת במגוון תפקידים בממשליהם של הנשיאים וודרו וילסון, הרברט הובר ופרנקלין דלאנו רוזוולט.
ראשית חייו.
ג'ורג' ויקרשאם נולד בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים ולמד באוניברסיטת פנסילבניה. הוא למד משפטים והתמחה במשרד עורכי דין. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין הוא החל לעבוד במקצוע באופן עצמאי.
ויקרשאם נשא לאישה את מילדרד ונדל ולשניים נולד בן, קורנליוס ונדל ויקרשאם, שלימים היה לעורך דין ובריגדיר גנרל בצבא ארצות הברית.
קריירה.
לאחר כמה שנים בהן עסק בעריכת דין, נכנס ויקרשאם ב-1883 למשרד עורכי הדין הוותיק "סטרונג וקאדוולדר" מניו יורק. ארבע שנים לאחר מכן הוא התקבל כשותף במשרד, ובסופו של דבר שונה שמו של המשרד ל"קאדוולודר, ויקרשאם וטאפט" .
בשנים 1909–1913 כיהן ויקרשאם כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט. ב-1912 הוא תמך בחברותו של עוזר התובע הכללי, ויליאם ה. לואיס, בלשכת עורכי הדין של ארצות הברית, לאחר שאנשי הדרום מחו על חברותו על רקע היותו אפרו אמריקאי והוועד המנהל של הלשכה הצביע בעד הרחקתו. ויקרשאם שלח מכתבים לכל 4,700 חברי הלשכה ודחק בהם לתמוך בלואיס שסירב לפרוש מהלשכה.
לאחר בחירתו ב-1912 של וודרו וילסון לנשיאות, מינה הנשיא הדמוקרט את אנשיו למשרות בממשל הפדרלי וויקרשאם סיים את כהונתו כתובע הכללי. בשנים 1914–1916 הוא שימש כנשיא לשכת עורכי הדין של ניו יורק.
זמן קצר לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, מונה ויקרשאם על ידי הנשיא וילסון כחבר במועצת הסחר המלחמתי לקובה.
ב-1929 מינה הנשיא הרברט הובר את ויקרשאם כיושב ראש הוועדה הלאומית לשמירת ואכיפת החוק, שנודעה בשם "ועדת ויקרשאם".
בשנים 1933–1936, בתקופת נשיאותו של פרנקלין דלאנו רוזוולט, היה ויקרשאם חבר במועצה ליחסי חוץ
ג'ורג' וודוורד ויקרשאם נפטר בניו יורק ב-25 בינואר 1936. הוא נטמן בבית הקברות ברוקסייד שבאינגלווד, ניו ג'רזי.
מאז 1996 מעניקה אגודת הידידים של ספריית המשפטים של ספריית הקונגרס פרס שנתי על שמו של ויקרשאם.
אן קירקפטריק
אן ליילה קירקפטריק (באנגלית: Ann Leila Kirkpatrick; נולדה ב-24 במרץ 1950) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אריזונה. קודם לכן, בשתי תקופות כהונה לא רצופות, ייצגה את מחוז הקונגרס הראשון, תחילה בשנים 2009–2011 ולאחר מכן בשנים 2013–2017. טרם היבחרה לקוגנרס היה חברת בית הנבחרים המדינתי של אריזונה. במהלך בחירות 2016 לסנאט של ארצות הברית באריזונה הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית מול הסנאטור הוותיק ג'ון מקיין, אך הפסידה לו בפער של כ-13%.
ביוגרפיה.
קירקפטריק נולדה ב-24 במרץ 1950, וגדלה בשמורה של שבט אפאצ'י ליד מקנארי במזרח אריזונה. הוריה היו אמריקאים אירופאים שחיו ועבדו בשמורה האינדיאנית. אמה הייתה מורה, ואביה היה חנוון. כשקירקפטריק הייתה תלמידה בכיתה ב', עברה משפחתה מהשמורה אל העיירה פיינטופ-לייקסייד. אח של אמה, ויליאם בורדון, לימים נבחר אל בית הנבחרים המדינתי באריזונה. קירקפטריק סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון בלו רידג', ובשנת 1972 השלימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אריזונה, שם למדה לימודי אסיה ומנדרינית. ב-1979 קיבלה תואר שני במשפטים מאותה האוניברסיטה.
בשנת 1980 נבחרה לסגנית התובע המחוזי במחוז קוקונינו, האישה הראשונה בתפקיד. מאוחר יותר כיהנה קירקפטריק כתובעת העירונית של סידונה, והייתה חברה בנציבות שירותי המים של פלגסטף. בשנת 2004 לימדה דני עסקים ואתיקה במכללה הקהילתית של מחוז קוקונינו. באותה השנה נבחרה אל בית הנבחרים המדינתי של אריזונה כנציגת מחוז הבחירה השני, ונכנסה לתפקיד זה ב-10 בינואר 2005. בעת כהונתה בבית התחתון של בית המחוקקים, הייתה החברה הבכירה מטעם הסיעה הדמוקרטית בוועדת הדרכים והאמצעים ובוועדות החינוך ומשאבי הטבע.
ב-24 ביולי 2007 התפטרה קירקפטריק מבית הנבחרים המדינתי כדי להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס הראשון של אריזונה בבית הנבחרים של ארצות הברית. ההתמודדות הייתה על מושב פתוח, לאחר שנציג המחוז המכהן ריק רנזי הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים לאור כתב אישום פדרלי שהטיל עליו את חיתתו, ושבסופו של דבר הוביל אותו למאסר. ב-2 בספטמבר 2008 נבחרה למועמדת המפלגה הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות גרפה כ-56% מקולות הבוחרים ונבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית.
לאחר תקופת כהונה בודדה, הפסידה קירקפטריק בבחירות האמצע ב-2010 למועמד הרפובליקני פול גוסאר, שגרף 49.7% מהקולות לעומת 43.7 האחוזים שגרפה קירקפטריק. עם זאת, הפסד זה לא גדע את נתיבתה המקצועית בפוליטיקה של ארצות הברית, והודיעה כי תתמודד מחדש בבחירות 2012. חלוקה מחודשת של מחוזות הקונגרס באריזונה, בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010, הפכה את המחוז לדמוקרטי יותר מבחינה דמוגרפית, באופן משמעותי. קירקפטריק התמודדה תחילה ב"קרב חוזר" מול גוסאר, אך הוא בחר להתמודד במחוז הקונגרס הרביעי, שהיה מעוז רפובליקני מובהק. ב-6 בנובמבר 2012 נבחרה בשנית למושב הקונגרס הישן שלה, על אף שזכתה בפחות מ-50% מהקולות, שכן מועמד המפלגה הליברטריאנית גרף 6% מקולות הבוחרים.
עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית שבה אל בית הנבחרים האמריקאי. במאי 2013 הצביעה נגד ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. ב-14 במרץ 2014 נתנה את חסותה להצעת חוק ששמה לה למטרה לשנות את מערכת היחסים בין הוועדה המייעצת למחקר בנושא מחלות מלחמת המפרץ (RAC) לבין המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית. הצעת החוק אמנם עברה בבית הנבחרים, אך לא קרמה עור וגידים לאחר שהסנאט של ארצות הברית לא המשיך את הליך החקיקה. ב-26 במאי 2015 הודיעה כי תתמודד מול ג'ון מקיין על אחד משני מושביה של אריזונה בסנאט. לפיכך, פרשה מהקונגרס ה-115 של ארצות הברית. היא זכתה לתמיכתם של קירסטן ג'יליברנד ודניס דיקונסיני. קירקפטריק לא הצליחה לנצח את מקיין, שגבר עליה בפער של 13%.
בבחירות 2018 נבחרה שוב אל בית הנבחרים. היא תומכת בנישואים של בני-זוג מאותו המין ובזכות להפלה מלאכותית, כמו גם ברפורמה מקיפה במדיניות ההגירה לארצות הברית. בתחילת דרכה הפוליטית התנגדה אל ניסיונות כלשהם בידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית להגביל את התיקון השני לחוקה, אך עמדתה בנושא בקרת נשק נעשתה קשוחה יותר בעקבות הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק, ואף עוד יותר לאחר פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו שבעקבותיו שבתה בבית הנבחרים עד אשר ידון הקונגרס בבקרה על כלי ירייה.