בעודו תלמיד החל מפרסם מאמרים בהיסטוריה יהודית. את מאמרו הראשון, על קברו של שמואל הנביא, פרסם בשנת תש"ג, בגיל 17. ספרו הראשון "זמרת הארץ" לר' יעקב בירב, על פרשת המלחמות בין פחת דמשק ובין מושל טבריה, יצא לאור בגיל 19. רבים ממאמריו פורסמו בביטאון "סיני" של מוסד הרב קוק, שמייסדו ועורכו, הרב י"ל מימון, קירב את מאיר בניהו הצעיר ועודד אותו לכתוב ולפרסם.
יחד עם יצחק בן-צבי, ייסד את "המכון לחקר קהילות ישראל במזרח התיכון" (לימים "מכון בן צבי"). תחת ניהולו התרחב המכון וקשר קשרים נרחבים עם גופים העוסקים בחקר ההיסטוריה היהודית. במסגרת המכון ריכז בניהו אוסף עשיר, ראשון וייחודי של ספרים, כתבי-יד, תעודות וצילומים לאלפים של מקורות היסטוריים נדירים שליקט. תחת ניהולו הפך המוסד גם למכון להכשרה של סטודנטים, שקיבלו זו הפעם הראשונה עידוד להתמחות בחקר תולדות ישראל במזרח התיכון. נוסף על כך יזם וערך את "", העוסק בחקר תולדות ישראל. ט"ו כרכי "ספונות" יצאו לאור בעריכתו (א-ז בשיתוף עם יצחק בן-צבי).
בתקופה שבה ניהל בניהו את מכון בן צבי הגיע לישראל כתר ארם צובא מחלב, והועבר למכון בן צבי. הכתר שבידי המכון כיום אינו הכתר השלם.
בשנת 1965 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה של האוניברסיטה העברית בירושלים על חיבורו "ספר תולדות האר"י". העבודה נעשתה בהדרכתם של גרשום שלום ויצחק בער.
בשנות ה-70 הוזמן בניהו לשמש מרצה לתולדות עם ישראל באוניברסיטת תל אביב ושימש גם חוקר ב"מכון לחקר התפוצות" של האוניברסיטה.
החל משנת תשמ"ה שימש גם כראש מכון המחקר ובית ההוצאה של "יד הרב נסים". במסגרת זו פורסמו והוהדרו 90 ספרים, 6 כרכים של ספר הזיכרון לרב נסים, וכן 15 כרכים של כתב העת "אסופות", העוסק בכל תחומי המחקר של מדעי היהדות.
ברשותו של פרופ' בניהו הייתה ספרייה גדולה ובה מאות רבות של כתבי-יד, ספרים עתיקים ונדירים, תעודות ומסמכים בעלי ערך היסטורי, שאסף או רכש במסעותיו בארץ ובעולם. בניהו אישר למכון לצילומי כתבי-יד עבריים, בספרייה הלאומית, לצלם, ועל ידי כך להנגיש לציבור, חלק ניכר מכתבי-היד שברשותו.
את מאמריו ניתן לזהות על פי סימון המילה של אותה היה מצמיד למילה הבאה ולא מפרידה כנהוג.
מחקריו.
בניהו פרסם עשרות ספרים ומאות מאמרים ומבואות היסטוריים לספרים. מחקריו פורסמו, בין היתר, בבימות בארץ ובעולם, כגון: תרביץ, ציון, קריית ספר, קובץ על יד, מיכאל ועוד. רבים ממחקריו תרם בניהו עבור ספרי יובל וזיכרון שיצאו לכבוד אישי מדע שונים, בהם הפרופסורים שמחה אסף, גרשום שלום, יצחק בער, סאלו בארון, שאול ליברמן, שלמה סימונסון, זלמן שזר, יצחק בן-צבי, ישעיהו זנה ואחרים.
מחקריו של בניהו מתמקדים בעיקר בארצות אגן הים התיכון ועוסקים במגוון תחומים:
ביבליוגרפיה, תולדות ההלכה וספרות השו"ת, קבלה, פולקלור, תפילה, פיוט, ושאר מחקרים מתחומי תולדות עם ישראל.
עבודתו הספרותית כוללת: חיבור ספרים, ההדרה והוצאה לאור בדפוסי צילום של חיבורים קדומים נדירים בצירוף מבואות מקיפים. במאמרים רבים פרסם בניהו תעודות או אגרות חדשות שהיו ספונות עד אז בכתבי יד. בניהו שיחזר במחקריו אירועים שונים ונעלמים, והביא להארתן של פינות חבויות בהיסטוריה.
מחקריו שופכים אור על רבים מחכמי ישראל, הן כהרחבה על אישים שהיו ידועים עד אז והן כחשיפה של חכמים עלומים ו"נידחים" שהובאו לקדמת הבמה הודות למחקרו.
בשנת תשס"ד זכה פרופ' בניהו בפרס א.מ.ת על מפעלו המחקרי.
בניהו נפטר בירושלים ונטמן בהר הזיתים. הותיר אחריו את רעייתו, סנדרה, וחמישה ילדים.
טלסקופ החלל קפלר
טלסקופ החלל קפלר הוא טלסקופ המיועד לחיפוש כוכבי לכת חוץ-שמשיים דמויי ארץ.
באמצעותו נערכות תצפיות על יותר מ-100,000 כוכבים במטרה לגלות ליקויים מחזוריים של הכוכבים על ידי כוכבי לכת שמקיפים אותם. המשימה היא חלק מפרויקט דיסקברי של נאס"א הכולל משימות ייעודיות בעלות נמוכה, ונקראת על שמו של יוהאנס קפלר, אסטרונום גרמני בן המאה ה-17.
הטלסקופ, המורכב על חללית, שוגר ב-6 במרץ 2009 בשעה 22:50 שעון ארצות הברית, 7 במרץ 03:49:57 UTC, על ידי משגר דלתא 2 מבסיס חיל האוויר האמריקני בקייפ קנברל הסמוך למרכז החלל קנדי שבפלורידה. קפלר פעל במשך 9.6 שנים, ועד לרגע הפסקת המשימה באוקטובר 2018 הצליח לגלות מספר רב של כוכבי לכת חוץ שמשיים, ולצפות ב-530,506 כוכבים.
יעדים.
היעד המדעי העיקרי של משימת קפלר הוא חקר מבנה מערכות כוכבי לכת, דבר אשר ממומש על ידי סקירת מספר גדול של כוכבים במטרה להשיג מספר יעדי משנה:
ההסתברות האקראית של מסלול כוכב לכת להיות על קו הראיה בין כדור הארץ לכוכב האם שלו היא קוטר כוכב האם מחולק בקוטר מסלול כוכב הלכת. עבור כוכב לכת בגודל כדור הארץ, במסלול ברדיוס יחידה אסטרונומית אחת, אשר מלקה (מלשון ליקוי) כוכב דמוי-שמש, ההסתברות היא כ-0.47%, או 1 ל-210. הסתברות זו גדלה ל-0.65% עבור מסלול ברדיוס 0.72 יחידות אסטרונומיות, כרדיוס מסלולו של נוגה). כוכבי לכת אלה יהיו דמויי-ארץ מבחינת התנאים השוררים בהם אם כוכב האם הוא בעל סיווג ספקטרלי G, כמו טאו סטי לדוגמה. בנוסף, מכיוון שכוכבי לכת במערכת שמש נתונה נוטים לנוע במישורים דומים, הסיכויים לגילוי מערכת מרובת כוכבי-לכת הם למעשה די גבוהים. לדוגמה, אם משימה דמוית קפלר הייתה מגלה את כדור-הארץ מלקה את השמש, היה לה סיכוי של כ-12% לגלות גם את נוגה.
עם הטכנולוגיה הנוכחית, משימת קפלר היא בעלת הסיכויים הגבוהים לגילוי כוכבי לכת דמויי-ארץ, כאשר אחד היתרונות המשמעותיים שלה הוא היכולת לצפות ביותר מ-100,000 כוכבים בו זמנית, דבר המגדיל את הסיכוי לצפות בליקויים.
בנוסף לחיפוש כוכבי לכת, משמש המידע מהטלסקופ לחקר כוכבים משתנים מסוגים שונים ומחקר אסטרוסייסמולוגי, במיוחד על כוכבים בעלי תנודות הדומות לאלה של השמש.
פרטי משימה.
מסלול.
טלסקופ החלל מוקם במסלול סביב השמש, מסלול דומה למסלול כדור הארץ סביב השמש. תוך כדי כך הוא עוקב אחרי כדור הארץ. מסלול כזה מונע מכדור הארץ להסתיר כוכבים שנמצאים תחת תצפית באופן רציף, והפוטומטר אינו מושפע על ידי אור תועה מכדור הארץ. כמו כן, נמנעות הפרעות כבידתיות אשר היו בלתי נמנעות בסביבת כדור הארץ, ומתאפשרת יציבות גבוהה יותר לחללית. הפוטומטר מכוון לשדה כוכבים בקבוצת הכוכבים ברבור, אשר נמצאת הרחק ממישור המילקה, כך שגם אור השמש לעולם לא נכנס לשדה הראיה של הטלסקופ. הברבור הוא בחירה טובה לתצפית גם מכיוון שהוא לא מוסתר על ידי עצמים מחגורת האסטרואידים או חגורת קוויפר.
מבנה הטלסקופ.
לטלסקופ מסה של 1,039 קילוגרם, מפתח של 0.95 מטר ומראה ראשית בקוטר 1.4 מטר, השנייה הגדולה ביותר בטלסקופ שאינו במסלול סביב כדור הארץ, לאחר טלסקופ החלל הרשל עם מראה של 3.5 מטר. גודל שדה הראיה יהיה 105 מעלות רבועות, קוטר של כ-12 מעלות. הפוטומטר הוא בעל מיקוד רך, במטרה לאפשר פוטומטריה באיכות גבוהה, ולא חדות תמונות מרבית.
מישור מוקד הטלסקופ מורכב מ-42 חיישני CCD בעלי רזולוציה של 1024X2200 פיקסלים כל אחד, עם פיקסלים בגודל 27 מיקרומטר, מה שהופך את החיישן כולו למצלמה הגדולה ביותר שבחלל. מידע מהחיישן נקרא כל 3 שניות ומצטבר על החללית במשך 15 דקות. רק הפיקסלים המעניינים של הכוכבים הנצפים נשמרים ומשודרים לכדור הארץ.
עלות המשימה מוערכת בכ-437 מיליון דולר.
תפעול המשימה.
משימת קפלר מנוהלת על ידי המעבדה לפיזיקת אטמוספירה וחלל (LASP) בבולדר, קולורדו, ממרכז המבצעים שממוקם בקמפוס המחקר של אוניברסיטת קולורדו. LASP גם מבצעת תכנון בסיסי של המשימה ואחראית על איסוף ראשוני והפצת המידע.
תגליות.
במהלך 60 הימים הראשונים שלאחר הפעלתו, התגלו באמצעות הטלסקופ חמישה כוכבי לכת מסוג ענק גז, אחד מהם גדול מנפטון וארבעה הגדולים מצדק. אחת התגליות של משימה זו הוא כוכב הלכת קפלר-22b, אשר נצפה לראשונה בתאריך 12 במאי 2009 והוכרז רשמית ככוכב לכת ב-5 בדצמבר 2011. הרדיוס של כוכב לכת זה הוא בערך פי 2.4 מרדיוס כדור הארץ והוא נמצא באזור ישיב אשר בו מסוגלים להתפתח חיים. כמו כן, ב-20 בפברואר 2013 התגלה באמצעות הטלסקופ כוכב-הלכת קפלר-37b, שהוא כוכב הלכת הקטן ביותר שהתגלה עד כה.
מידע חריג שהתקבל מהטלסקופ כשחיפש שינויים בבהירות כוכבים הסב את תשומת לב החוקרים אל הכוכב KIC 8462852. המידע מהטלסקופ העיד על שינוים גדולים, לא מחזוריים ולא אופייניים בבהירות הכוכב. מספר השערות הועלו כדי להסביר את התופעה, אך אף השערה לא מספקת באופן מלא הסבר לתצפיות.
תקלות.
תקלה מכנית שאירעה ב-11 במאי 2013, לאחר ארבע שנות פעילות, גרמה לטלסקופ להפסיק לאסוף נתונים. התקלה הייתה בשני גירוסקופים ששימשו לייצוב הטלסקופ.
מהנדסי נאס"א ניסו לתקנו, אך לבסוף נאלצו להרים ידיים, במטרתם לתקן את מערכת הכוונון, וכך הפכו את השליטה בו לבלתי אפשרית. לא היה ניתן לשלוח רובוט או צוות תיקון, ולכן הודיעו כי לא ניתן לתקן אותו. לא היה ניתן עוד לאסוף מידע מהטלסקופ בתצורתו המקורית, ולכן משימתו המקורית לחיפוש כוכבי לכת חוץ-שמשיים דמויי ארץ הסתיימה. נאס"א פנתה אל קהילת חוקרי החלל לצורך מציאת משימות חלופיות שיוכלו לעשות שימוש בטלסקופ, על אף מגבלותיו, לאיתור כוכבי לכת מרוחקים תוך שימוש בשני הגירוסקופים הנותרים.
משימת המשך K2.
ב-18 בנובמבר 2013 דיווחה נאס"א על ההצעה "K2 אור שני", העושה שימוש בטלסקופ לאיתור כוכבי לכת היכולים לקיים חיים הסובבים סביב ננסים אדומים. ב-14 במאי 2014 הודיעה נאס"א על קבלת הרחבת המשימה.