המכשיר מותאם לניקוי משטחים שונים באמצעות לחץ מים. משאבה המופעלת באמצעות חשמל או בנזין משמשת להפעלת המערכת. אפשר להגיע ללחץ של עד 276 באר המכשיר כולל צינור ללחץ גבוה המעביר מים לידית המגיעה עם מתג ההדק. ניתן להתאים את הלחץ בהתאם למשימה שלשמה הוא משמש.
שימושים ביתיים נפוצים.
בשימוש ביתי צריך להגדיר את רמת הלחץ בסילון המים, כדי לבצע את הפעולות הבאות:
התזת קרח יבש.
בהתזה זו, משתמשים באוויר וקרח יבש. חומר זר שעל פני השטח מוסר על ידי חלקיקי הפחמן הדו-חמצני הקפואים המכים במהירות גבוהה, ועל ידי התכווצות קלה הנגרמת מהקור שמפריעה לקשרים המדבקים. הקרח היבש ממריא, ומותיר לנקות רק את שאריות החומר שהוסר. קרח יבש הוא חומר רך יחסית, כך שנגרמת פחות שחיקה לחומר הבסיס מאשר בהתזת חול.
ניקוי בסילון קרח יבש.
סוג של ניקוי פחמן דו-חמצני, שבו הצורה המוצקה של פחמן דו-חמצני, מואצת בזרם אוויר בלחץ ומופנה אל פני השטח במטרה לנקות אותו.
השיטה דומה לצורות אחרות של ניקוי בסילון חול או אבק, הוא מנקה משטחים באמצעות מדיה המואצת בזרם אוויר בלחץ, אך סילון קרח יבש משתמש בקרח יבש אשר אינו שוחק, אינו מוליך, אינו דליק ולא רעיל.
בהשוואה לשיטות ניקוי אחרות, סילון קרח יבש אינו יוצר פסולת משנית או שאריות כימיות, לאחר ההתזה הוא הופך חזרה למצב גזי.
גרניק.
התזת מים על ידי לחץ אוויר משמש בעיקר לרחיצת מכוניות.
התזת חול
ניקוי חול
ניקוי בחול
מכונת חול
ניקוי תעשייתי
הנרי ניר
הנרי ניר (1929--27 בנובמבר 2011) היה היסטוריון ישראלי ופרופסור אמריטוס בחוגים לתולדות עם ישראל וחינוך באוניברסיטת חיפה ומכללת אורנים. מחקריו מתמקדים בהיסטוריה של התנועה הקיבוצית והקיבוצים בארץ.
אודות.
הנרי ניר נולד בבריטניה והיה חבר בתנועת הנוער הציונית "הבונים". הוא עלה לישראל בשנת 1955 ומאז התגורר בקיבוץ בית העמק שבגליל המערבי. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת אוקספורד. ספרו הראשון, "הקיבוץ והחברה 1923–1933", אשר עוסק בעשור הראשון של התנועה הקיבוצית, ראה אור בשנת 1984.
בשנות ה-90 הוציא ספר באנגלית בשני פרקים, בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, על ההיסטוריה של הקיבוצים בישראל. בשנת 2008 יצאה גרסה מתורגמת וערוכה של הספרים, בתוספת פרק עדכון על שנות ה-90. הכרך הראשון זכה בשנת תשנ"ד בפרס מטעם הקרן על שם אהרן ויוסף בן-שמש.
נפטר בשנת 2011, ונקבר בבית העלמין בקיבוצו בית העמק.
את'יופיאן איירליינס
אלגברת ז'ורדן לא קומוטטיבית
עין הקודקוד
עין הקודקוד הוא מעין "עין אמצעית", איבר חושי המצוי אצל בעלי חיים מסוימים ורגיש לשינויים בעוצמת האור.
היצורים הקדומים ביותר הידועים שהיו בעלי עין קודקוד היו דגים ממחלקת בעלי שריון, שנכחדו. אחריהם היו דו-חיים מסדרת משורייני הראש, שגם הם נכחדו. כיום ניתן למצוא עין קודקוד אצל צפרדעים וזוחלים קדמוניים מן הלפידוזאוריה ששימרו איבר זה. אצל הטואטרה עין הקודקוד היא המפותחת ביותר בקרב הזוחלים החיים בימינו, הוכחה לקדמוניותה המופלגת של משפחה זו. עין הקודקוד היא אחת ההוכחות למוסכמה הכללית בקרב המדענים ששני מיני הטואטרה החיים בימינו קיימים כבר 250 מיליון שנה, והם הזוחלים הקדומים ביותר החיים כיום. עין הקודקוד מסייעת לטואטרה להיות פעילה בטמפרטורה של 6 מעלות צלזיוס ולחיות בקור של עד 0 מעלות צלזיוס, שיא השרידות בקרב זוחלים.
עין קודקוד קיימת בלטאות חיות רבות, אבל דומה שאצל רובן תפקודן לא ידוע. רק אצל אחת מהן, דרקון קומודו, ידוע שהיא משמשת להבחנה בין אור וצל, דבר המסייע לה לבחור את מקום רביצתה הרצוי על מנת להתחמם בשמש או להתקרר בצל. כל לטאות כוח בעלות עין קודקוד, אך תפקודה אצל שאר מיני הכוח לא ידוע. גם אצל הכוח שמשה עין הקודקוד כהוכחה לטענה לקדמוניותם המופלגת. עד שנת 2009 נחשב דרקון קומודו על ידי כמחצית מן המדענים כקיים מאז אמצע העידן המזוזואי, ועין הקודקוד הזעירה והפעילה שלו שמשה להם הוכחה לכך. ב-2009 התברר ממאמר מדעי שמאובני הכח הענק שנמצאו באוסטרליה גילם למעלה מ-3.8 מיליון שנה וב-2005 באינדונזיה וכולם צעירים בהרבה מהעידן המזוזואי. עין הקודקוד נותרה רק כהוכחה למוצא הקדמוני של סדרת הכוחיים, אבל לא ביחס לסוג לטאות כוח ולא למיניו השונים.
לקבוצות זוחלים אחרות הקיימות בימינו, צבים, תנינאים ונחשים אין עין קדקוד. החלק העליון של הגולגולת סגור אצלם לגמרי. גם אצל דינוזאורים לא התגלתה עין קודקוד.
הלל משה מעשל גלבשטיין
הרב הלל משה מעשל גלבשטיין (ה' בכסלו ה'תקצ"ד, 1834 - כ"ד בחשוון ה'תרס"ח, 1908) היה איש היישוב הישן. התפרסם בזכות רעיונותיו המיוחדים כמו חידוש עניין שמירת המקדש בהר הבית ועוד, ובזכות ספריו המיוחדים כמו הספר המתפלמס בעניין "חידוש התכלת", בו הוא תוקף בחריפות את הצעתו של האדמו"ר מרדזין לחדש התכלת ואת הרב עקיבא יוסף שלזינגר, שתמך בהצעה זו.
ביוגרפיה.
נולד בביאליסטוק לצבי הירש, עסקן מקומי, ולבלומה לאה, מצאצאי השל"ה. בצעירותו התרשם משטיבל חסידי קוצק שבעירו ונעשה לחסיד קוצק. פעמים מספר נסע לקוצק בלא ידיעת הוריו. הוא נישא לבתו של רבי אליהו מסוקולקה, מחסידי קוצק שבעיר. לאחר מכן ישב בקוצק עשר שנים, והתקרב לרב מנחם מנדל מקוצק. באישורו של רבו שהה במשך כחצי שנה בלובביץ' על מנת ללמוד מדרכה של חסידות חב"ד. למד אצל רבי מנחם מנדל בעל ה"צמח צדק" וגם לאחר חזרתו לקוצק ראה בו את רבו.
לאחר פטירת הרבי מקוצק נסע לרבי יצחק מאיר אלתר מגור. לאחר פטירתו החליט הרב גלבשטיין לעלות לארץ ישראל. בקיץ ה'תרכ"ט הוא הגיע לירושלים והיה חסיד קוצק הראשון בארץ. לצורך פרנסתם פתחה אשתו מאפייה והוא השקיע את עצמו בלימוד תורה. ציווה על אשתו לסגור את החנות כאשר הרווח יגיע לכדי פרנסת השבוע, בטענו שגם האחרים צריכים להתפרנס.
האדר"ת, רבה של ירושלים, למד איתו באופן קבוע שיעור בהלכה. הרב שניאור זלמן פרדקין, רבה של לובלין שעבר לגור בירושלים, נהג להתייעץ איתו בשאלות קשות. גם ההמהרי"ל התפעל ממנו. ארבע פעמים בשנה היה נוסע לחברון, ללמוד יחד עם הרב חיים חזקיהו מדיני.
הרב גלבשטיין הרבה בצומות ובסיגופים, כאשר הוא יושב ליד החלון שממנו נשקף הכותל המערבי, תוך ציפייה לגאולה. הוא הגה רעיון להציב משמרות להר הבית, כמו שהיה בזמן המקדש, וזאת על פי שיטתו שמצוות שמירת המקדש נוהגת גם בזמן הזה. את דעתו זו פרסם בספרו "משכנות לאביר יעקב", דבר שיצר דיון נרחב בין גדולי התורה בירושלים בעת ההיא.
נפטר ביום כ"ד בחשון תרס"ח, בהיותו בחברון, ושם הובא למנוחות.
בני משפחתו מקיימים מדי שנה עלייה לקברו ביום פטירתו.
פולמוס שמירת המקדש בזמן הזה.
בשנת ה'תרמ"א פרסם הרב גלבשטיין את ספרו 'משכנות לאביר יעקב', שבו טען שמצוות שמירת המקדש נוהגת גם בזמן הזה וניתן לקיימה גם על ידי שמירה מחוץ להר הבית.
כמה מחכמי דורו שאליהם פנה בעניין, כגון הרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים (האדר"ת) ורבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב (בעל אבני נזר), חלקו עליו. ה'אבני נזר' כתב בתשובה לדבריו שמצוות השמירה נחשבת 'עבודה' ומצריכה לבישת בגדי כהונה, שאינם קיימים היום. עוד כתב שאף הלווים אינם יכולים לקיים מצוות שמירה, מאחר שהדין הוא שמשורר (=לוי שנתמנה לשיר) ששיער חייב מיתה, וייתכן שאותו לוי נתמנו אבותיו לשירה ולא לשמירה.
הרב גלבשטיין נשאר איתן בדעתו. הוא הדפיס את המכתב בראש ספרו 'משכנות לאביר יעקב' (שנדפס בתרמ"ח) ואת חלקו הראשון של הספר הקדיש להסברת שיטתו באריכות, בפרט בדעת הרמב"ם, ולמענה לקושיותיו של ה'אבני נזר'.
בשנת ה'תרפ"ב הוציא לאור הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש, בעל "מנחת אלעזר", קונטרס בשם 'עולת תמיד', שבו שלל גם הוא בחריפות את שיטתו של הרב גלבשטיין.
בשיחת שבת פרשת שמיני תש"נ התייחס הרבי מליובאוויטש לשיטתו של הרב גלבשטיין, באמרו שסיבת אי-השמירה בזמן הזה הוא מחמת פיקוח הנפש שיש בדבר, אך תוכן המצווה הרוחנית ניתן לקיום גם עכשיו על ידי שמירה על ספרי קודש וענייני קדושה.
צ'רלי סא
צ'רלי סא (Charlie Zaa, בשמו האמיתי קרלוס אלברטו סאנצ'ס רמירס, Carlos Alberto Sánchez Ramirez, נ' 30 בינואר 1974) הוא זמר קולומביאני של שירים במקצב הבולרו.
זכה בהצלחה רבה במיוחד בכל אמריקה הלטינית ובקרב ההיספנים בארצות הברית.
חייו.
סא בעיר חירארדוט, קונדינמרקה. כבן של המוזיקאי לואיס הומברטו סאנצ'ס. מגיל 12 החל להשתלב בעולם מופעי הבידור.
התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו כזמר במסגרת שתי להקות ידועות של סלסה בארצו - "גרופו ניש" (Grupo Niche), למשך שלוש שנים, ואחר כך גואיאקאן Guayacán, למשך שנתיים. בשנת 1996 החליט להתחיל קריירה מישלו כזמר יחיד פנה לקצבי הבולרו. רוב להיטיו באלבום הראשון שלו היו יצירות ידועות של המלחין האקוודורי חוליו חאראמייו Julio Jaramillo ושל המלחינים
אולימפו קארדנס Olimpo Cárdenas ואוסוולדו מוראלס.
אחרי אלבום הבכורה שלו, "סנטימיינטו" ("רגש") (1996) שנמכר בשלשה מיליון עותקים ברחבי אמריקה הלטינית וארצות הברית, באו "סגונדו סנטימיינטו" ("רגש שני") (1999), "סייגו דה אמור" ("עיוור מאהבה"),2000 שכלל שירים שיצר בעצמו, "דה און סולו סנטימיינטון" (2001) ("רגש יחיד") שכלל בין השאר שירים במקצב בולרו וואלס, "פורו סנטימיינטו" ("רגש טהור"), (2004).
בשנת 2001 נסע לארצות הברית על מנת להשתתף בהקלטת הדיסק "אל אולטימו אדיוס" שהוקדש לקרבנות הפיגוע במגדלי התאומים בניו יורק מ 11 בספטמבר 2001. בשנת 2002 הוציא דיסק בשם "גראנדס סנטימיינטוס" ("רגשות גדולים") שחזר על חלק מלהיטי הדיסקים הקודמים