באוגוסט 2012 מונה לראש פרויקט מרכז ההדרכה בבית שמש ובמהלך כהונתו נפתחה בדצמבר 2014 המכללה הלאומית לשוטרים והוא מונה למפקדה הראשון. בפברואר 2016 מונה למפקד מחוז הצפון.
ביוני 2019 מונה לתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה.
בינואר 2021 הודיע על פרישתו מהמשטרה.
חיים אישיים והשכלה.
אסור נשוי ואב לשני ילדים ומתגורר בבנימינה. בעל תואר ראשון במשפטים, פילוסופיה ותולדות עם ישראל ותואר שני בתולדות עם ישראל.
רשימת מילים בגרמנית שמקורן בעברית
בשפה הגרמנית ישנם מילים וביטויים רבים שמקורם בשפה העברית והיידית. מילים רבות זלגו לגרמנית המדוברת דרך שפת הרוטוולש - ז'רגון של ארגוני הפשע בדרום גרמניה ושווייץ הגרמנית במאה ה-19, בה השתמשו במושגים בעברית ביידיש באופן סאטירי ולא במשמעותם המקורית (לדוגמה, המילה "מזוזה" שימשה ככינוי לזונה – מישהי שעומדת על מפתן הדלת וכולם יכולים לגעת בה). מאוחר יותר ובדרך כלל לאחר שינוי משמעות נוסף, אותו אוצר מילים השתרש בגרמנית המדוברת. חלק מהמלים נשארו בגדר סלנג ליודעי ח"ן. חלקן קיבלו על עצמן את חוקי הדקדוק הגרמני, נכנסו לשימוש יומיומי, ולא מרמזות בכלום על עברן היהודי.
גביע דייוויס 1973
גביע דייוויס 1973 הייתה התחרות ה-62 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 53 נבחרות. הנבחרות חולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". הקבוצה המנצחת במשחקים בין ראשי הבתים קיבלה את הגביע.
המשחק על התואר נערך ב-30 בנובמבר - 2 בדצמבר 1973 בקליבלנד, ארצות הברית. המשחק נערך בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת אוסטרליה עם התוצאה 0:5. בכך הנבחרת זכתה בתואר בפעם ה-23 בסך הכל.
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
הבית כלל 12 קבוצות כולל דרום אפריקה. הקבוצות חולקו לתת בית הצפוני והדרומי. קולומביה צורפה לתת הבית הצפוני ודרום אפריקה לתת הבית הדרומי. בכל תת-בית לאחר המשחקים המוקדמים, המנצחת קיבלה זכות להתמודד מול מנצחת תת-הבית בשנה הקודמת על ראשות תת-הבית. בין מנצחות תת-הבתים נערך משחק על רשות הבית.
בית אירופה.
הבית כלל 31 קבוצות כולל איראן, מצרים, מרוקו, ניו זילנד וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים.
בית המזרח.
בית המזרח כלל 11 קבוצות כולל אוסטרליה. לאחר המשחקים המוקדמים ארבע הקבוצות החזקות הצטרפו לקבוצות ששיחקו בגמר הבית בשנה הקודמת למשחקים על ראשות הבית.
משחקים בין מנצחי הבתים.
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט-נובמבר 1973 ומשחק הגמר בדצמבר.
ישראל בגביע דייוויס.
נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ב' ושיחקה נגד נבחרת הולנד.
הארינגיי (רובע)
יהודה אשכנזי (רב טורקי)
רבי יהודה אשכנזי (נפטר ה'תק"ן, 1790 או התקמ"ד, 1784) היה רב עות'מאני. פרשן התלמוד הבבלי, רבה הראשי של איזמיר ומחבר ספרים תורניים פורה.
ביוגרפיה.
הגיע לאזמיר בן ארבע עשרה שנה בלבד, בערך בשנת התק"ב ביחד עם אביו, הרב רבי יוסף אשכנזי, מאחת ממדינות מרכז או מזרח אירופה. אביו, שהגיע לעיר בענייני מסחר, ראה שהעיר מלאה בחכמים ורבנים והחליט להשתקע בה. השאיר את בנו יהודה, שהיה אז בן ארבע עשרה שנה, בידי מארחו, הגביר רבי יהושע חיים צונצין ז"ל והוא נסע בחזרה למדינת מושבו כדי לחזור אל העיר עם שאר משפחתו, מה שלא עלה בידו.
באזמיר, נשא רבי יהודה את בתו של רבו רבי ברזילי יעבץ (הר"י ברזילי), מגדולי חכמי אזמיר ומחבר "לשון ערומים". בהמשך חייו כיהן כרבה הראשי של איזמיר. בנו שכיהן אחריו ברבנות העיר היה רבי רפאל אשכנזי, מחבר "מראה הנוגה". נכדו הוא רבי אברהם ניסים אשכנזי. הרב חיים פאלאג'י מעיד עליו:
נפטר בצעירותו בגיל שלושים וארבע. חיבוריו הודפסו בידי בנו הרב רפאל אשכנזי, שבפטירת אביו היה כבן שש או שבע. מלבד ספריו, מצוטטים חידושים מפיו גם בכתבי רבני איזמיר וטורקיה בני זמנו, כמו רבי יצחק נוניש בילמונטי מחבר "שער המלך". תלמידו, רבי יצחק מאיו, מעיד עליו:
טוני רוולורי
טוני רוולורי (באנגלית: Tony Revolori; נולד ב-28 באפריל 1996) הוא שחקן אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידו כזירו מוסטפא בסרטו של וס אנדרסון "מלון גרנד בודפשט", וכפלאש תומפסון בסרטים ", " ו"".
ביוגרפיה.
נולד בשם אנתוני ג'. קוויניונז (Anthony J. Quiñonez) וגדל באנהיים, קליפורניה. בנם של סוניה ומריו קיניונס, ילידי גואטמלה. אביו היה שחקן בצעירותו. אחיו הגדול, מריו רוולורי גם הוא שחקן. שיחק מגיל שנתיים במספר פרסומות.
קריירה.
את קריירת המשחק שלו החל ב-2004, עם תפקיד ראשי בסרט הקצר "נברסקה". מאז הופיע במספר סרטים. השתתף בתפקידי אורח קטנים בסדרות הטלוויזיה "היחידה", "הפמליה", "קוראים לי ארל", "הבנים של טוסון" ו"חסרי בושה".
את התפקיד הגדול הראשון שלו קיבל ב-2014 כאשר גילם את דמותו של זירו מוסטפא בצעירותו, בסרט הדרמה הבריטי "מלון גרנד בודפשט" של הבמאי וס אנדרסון. בשנת 2017 הופיע בתפקיד משנה בסרט "", בתור פלאש תומפסון, ושיחק בקומדיה הפרועה "קח את ה-10" לצד ג'וש פק. ב-2019 חזר לגלם את דמותו של פלאש תומפסון בסרט ההמשך "".
מסטלן
מאזאטלאן
ילוד אישה
ילוד אישה (באנגלית: "Of Woman Born: Motherhood as Experience and Institution") הוא ספרה של אדריאן ריץ', שיצא לאור ב-1976 והפך לאבן יסוד בספרות הפמיניסטית. הספר שילב בין חוויותיה וזיכרונותיה האישיים של ריץ' כאישה, כאם וכרעיה, לבין מחקר היסטורי סוציולוגי מקיף ומפורט על מוסד האימהות ומעמד האישה.
הספר יצא לאור לראשונה באוקטובר 1976 בהוצאת "W. W. Norton &amp; Company". תרגומה של כרמית גיא לספר יצא ב-1989 בהוצאת "עם עובד" ונקרא: "ילוד אישה". הדפסה חמישית יצאה לאור בתשס״ז (2006).
הרקע לכתיבת הספר.
ריץ' החלה לכתוב את הספר ב-1972, בתקופה בה לא היו תכנים פמיניסטיים אקדמיים רבים בנושא האימהות. היא בחרה לבחון את הנושא בצורה מעמיקה, בהקשר אישי, מתוך עדות ובחינת האימהות הפרטית שלה, בשילוב מחקר חברתי, פוליטי ופמיניסטי.
הספר נכתב במחאה כנגד המסורת, הממון והממסד, המייחסים ערך אנושי נעלה יותר לגברים. בספר זכו לבחינה מחודשת רעיונות מיושנים, שנחשבו עד אז לטאבו חברתי.
ליז יורק (Liz York), כתבה בספר הביוגרפיה "Adrienne Rich : Passion, politics and the body", שלדעתה, הושפעה ריץ' בכתיבת ספרה מן הספר של פיליס צ'סלר (Phyllis Chesler). יורק מציינת כי הנושאים העיקריים בספר "ילוד אשה" (כגון היחסים בין אימהות, בנות, אחיות ובנות זוג) הודגמו לראשונה אצל צ'סלר, ומשם שאבה ריץ' את השראתה. ריץ' עצמה ציינה את תרומתו החלוצית של ספרה של צ'סלר, ב-1979 בספרה On Lies, Secrets and Silence.
ב-1986 הוסיפה ריץ' הקדמה חדשה לספרה, בה ציינה: "בעשר השנים שחלפו מאז ראה הספר אור בראשונה, נותר כמעט הכל כשהיה, אך דברים שונים אינם עוד כשהיו; הדבר תלוי במה שמחפשים." ריץ' מתארת בהקדמה החדשה את המאבקים הבלתי פוסקים לשינוי במצבן של הנשים בחברה הפטריארכלית ומתייחסת לביקורות שהופנו כנגד הספר.
נושאים עיקריים.
מוסד האמהות בחברה הפטריארכלית.
בתחילת הספר ריץ' מציגה את ההנחה החברתית הרווחת לפיה האם היא אדם בלא זהות נוספת.
מרגע שאישה ילדה את ילדיה, מצופות ממנה נתינה ואהבה ללא גבולות ותנאים, תוך כדי ביטול עצמיותה. כן מציגה ריץ' את האמביוולנטיות שחוות אמהות רבות במהלך גידול ילדיהן, וכך היא כותבת: "ילדיי גורמים לי את הסבל המעודן ביותר שחוויתי מעודי: סבל-כפל-הרגשות, המעברים הרצחניים בין הסלידה המרה והעצבים החשופים, לבין הסיפוק והעדנה".
ריץ' מגוללת את מעבר הנשים מהבית, ששימש כמרכז של עבודה ייצור ומלאכה, לבתי החרושת והתעשייה. נשים אלה יצאו כדי להביא הביתה הכנסה נוספת - ואולם, הדאגה לרווחת הילדים שנותרו בבית, והפגיעה בערכים הפטריארכליים, יצרו חקיקה ופיקוח אשר החזירו את הנשים לספירה הביתית.
כל היבטי החיים בחברה הפטריארכלית - המערכת המשפחתית, החברתית, האידאולוגית והפוליטית - נקבעו על ידי גברים באמצעות שליטה וכוח, כשראשיתה - שליטת הגבר במשפחה באשתו ובילדיו. הגברים החליטו איזה חלק ימלאו הנשים במבנה החברתי, ובכך הנציחו את עליונותם.
האימהות היא ההיבט היחיד שאיפשר לאשה להביע את כוחה על ילדיה. אך גם כאן, במהלך שלטונה קצר הימים של האם בילדיה, התערבותו של האב ניכרה בכל. פרידריך אנגלס ראה את שורשי שליטת הגבר במשפחה - בעצם עליונותו הכלכלית, והחזקתו ברכוש הפרטי. חלוקת האחריות הבסיסית קובעת שתפקיד האם הוא לגדל את ילדיה; מצופה ממנה להכשיר את הילדים ולהחדיר בהם את ערכי הפטריארכיה. גם כוחה הביולוגי של האישה הטמון ביכולתה ללדת, נתפס כמוגבלות בחברה הפטריארכליות. הפחד, ואולי אף הקנאה ביכולתה זו, יצרו אצל הגבר צורך להתגוננות ורצון להכניעה.
פוטנציאל כוחה של האם מוגבל וצר, כוח שייתכן שאין היא רוצה בו כלל. חיי ילדיה, בתחילת דרכם, קשורים באופן הדוק לחייה שלה; האהבה והזעם אצלה כרוכים זה בזה. ברם, הזעם על תנאי מצב האימהות - עשוי להתבטא בתסכול וזעם כלפי הילד. לטענתה של ריץ' אין להשוות בין המטלה האימהית - לבין עבדות, או מלאכת כפיים, בגלל הקשר הרגשי הנוצר בין האם לילדיה. ואולם, ישנן הוגות כמו סימון דה בובואר הרואות בתפקיד האימהי את שורשי הדיכוי הנשי.
מדיקליזציה של תהליכי היריון ולידה.
ריץ' התייחסה לתמורות שחלו במקצוע המיילדות, תולדותיו, מיקומה ומעורבותה של המיילדת בתהליך הלידה והעברת כל הכרוך בתחום הלידה לידיים גבריות.