נולד בעיר קרפלד שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. הוא סיים לימודים במדעי המדינה באוניברסיטת ז'נבה בשנת 1966. אחר כך נסע לארצות הברית, שם השלים תואר שני (1969) ודוקטורט בכלכלה מאוניברסיטת שיקגו (1971), ולאחר מכן שימש כמרצה שם.
בשנת 1975 מונה לפרופסור חבר במחלקה לכלכלה באוניברסיטת MIT ובשנת 1984 מונה לפרופסור מן המניין. הוא המשיך ללמד באוניברסיטת זאת עד למותו בשנת 2002.
דורנבוש כתב יחד עמיתו ל-MIT, סטנלי פישר, את הספר Macroeconomics, אשר נחשב לאחד מספרי היסוד בהוראת הכלכלה.
הרפובליקה המרכז-אפריקאית במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה המרכז-אפריקאית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אתונה (2004), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הרפובליקה המרכז-אפריקאית חלק מעולם.
הרפובליקה המרכז-אפריקאית שלחה שתי משלחות לאולימפיאדות הנכים באתונה ובבייג'ינג, אשר כל אחת מהמשלחות כללה ספורטאי בודד. הספורטאי הראשון שייצג את המדינה במשחקים הפאראלימפיים היה תיבאוט מוביאה שהתחרה בהרמת כוח (עד 56 ק"ג) במשחקים של שנת 2004. ספורטאיה הנכים של הרפובליקה המרכז-אפריקאית מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית.
יששכר קרמר
שדמי (פירושונים)
נחום קרמר
ברבר (ברווז)
המאמן קרטר
המאמן קרטר הוא סרט אמריקאי משנת 2005 בבימויו של תומאס קרטר. הוא מבוסס על סיפור אמיתי, שבו נבחרת הכדורסל של תיכון ריצ'מונד שאומנה על ידי המאמן קן קרטר הגיעה לכותרות בשנת 1999 כיוון שהייתה צוות בלתי מנוצח שעשה זאת בזכות תוצאות גבוהות בלימודים.
אחד מכותבי התסריט היה מארק סשואן, שיצר את סדרת הטלוויזיה מגרש ביתי. הסרט ממחזר גם קומץ קווי עלילה של סדרת טלוויזיה אחרת, "הצל הלבן", שבמאי הסרט, תומאס קרטר, קיבל בה קרדיט קטן.
עלילה.
קן קרטר לוקח את העבודה כמאמן של קבוצת הכדורסל ריצ'מונד אוילרס בבית הספר הישן שלו בתיכון בריצ'מונד, לאחר שהיה בנבחרת בעצמו וזכה בגביע שהשיג ללא שום הפסד. המאמן הקודם שלהם, שעוזב, מזהיר את קרטר שהם חצופים ואינם נותנים שום כבוד. קרטר מכריח את כל מי שרוצה להישאר בקבוצה לחתום על חוזה שבו החותם מתחייב להשתתף בכל השיעורים שלו ולשמור על ציון ממוצע של 57.5 (אף על פי שלתלמידים האחרים בתיכון מספיק ציון ממוצע של 50). קרטר גם מבקש מצוות בית הספר דוחות על התקדמות השחקנים בלימודים. עם זאת, שלושה שחקנים כולל טימו קרוז מסרבים לחתום על החוזה ועוזבים את הקבוצה. למרות העזיבה, קרטר מאמן את הצוות הנשאר היטב והם זוכים בניצחון הראשון שלהם. בנו של קרטר, דמיאן קרטר, מצטרף לצוות, לאחר שהוא עוזב את בית הספר הפרטי "סנט פרנסיס" כדי לשחק עבור אביו.
שחקן הקבוצה קניון סטון מתקשה להשלים עם הכניסה להריון של חברתו קירה (אשנטי), ובסופו של דבר הוא נפרד ממנה, מכיוון שהוא לא בטוח אם הוא יכול גם לשחק כדורסל, גם ללמוד וגם להיות הורה. הקשר ביניהם במהלך הסרט הוא אחד מקווי העלילה המרכזיים שבו.
קרוז מנסה להצטרף בחזרה לנבחרת הכדורסל לאחר שצפה במשחק האחרון שלהם, אבל קרטר מסרב לתת לו לחזור לפני שקרוז יעשה 1,000 "ריצות התאבדות" (ריצת קוים- ריצה של כל המגרש הלוך ושוב לפי הקוים שעל המגרש ולגעת בקוים כל פעם) ו־2,500 שכיבות סמיכה. בעזרת חבריו לקבוצה, הוא בסופו של דבר מצליח ורשאי לחזור לקבוצה. קרטר ממשיך לחנך את חברי הצוות, ומלמד אותם לכבד שחקנים אחרים. הקבוצה בסופו של דבר זוכה בטורניר הכדורסל בעונת החגים, ומוזמנים לאחוזה בפרברי העיר על ידי מעריצה שלהם למסיבה. קרטר מגלה זאת, והמסיבה מסתיימת כאשר הבעלים של האחוזה חוזר לביתו. קרטר חוזר זועם למשרדו ומוצא שדוחות התקדמות חושפים ששחקני הקבוצה לא לומדים.
קרטר נועל את אולם הכדורסל ואוסר על הקבוצה לשחק עד שהם ישפרו את ציוניהם לרמה שהם חתמו עליה, דבר שמכעיס את התושבים המקומיים וגורם לאחד מהם לשבור את חלון הראווה בחנותו של קרטר. קרוז עוזב את הקבוצה שוב, ומסתובב עם בן דודו, רוני, סוחר הסמים, עד שהוא רואה את בן דודו נורה למוות. קרוז הולך לקרטר בדמעות ומתחנן שירשה לו לחזור לקבוצה. מועצת בית הספר מתעמתת עם קרטר, אשר מצדיק את מעשיו, ומסביר שהוא רוצה להעניק לקבוצה שלו את ההזדמנות ואת האפשרות לחינוך נוסף כדי שהם לא יפנו לפשע. בסופו של דבר המועצה מצביעה בעד סיום השביתה, הדבר מעציב מאוד את קרטר והוא מתפטר.
קרטר מתכונן לעזוב את עבודתו, אבל מוצא את שחקני הקבוצה לומדים באולם הכדורסל, ולא מוכנים לשחק כדורסל עד שיקיימו את מה שחתמו עליו. קרוז מגלה לקרטר שהפחד העמוק ביותר שלו, שקרטר שאל עליו אותו שוב ושוב במהלך הסרט, הוא לא להיות מסוגל לממש את הפוטנציאל האמיתי שלו. בסופו של דבר שחקני הקבוצה משפרים את הציונים שלהם ומותר להם לשחק כדורסל שוב. קניון חוזר להיות עם קירה, והיא מספרת לו שהיא עשתה הפלה. הקבוצה משחקת בפלייאוף בתיכונים, ומגלים שהיריבה הראשונה שלהם היא הנבחרת של תיכון סנט פרנסיס. הקבוצה בסופו של דבר מפסידה, אבל השחקנים גאים במה שהם השיגו. בסוף הסרט נחשף ששישה שחקנים, כולל דמיאן, קרוז וקניון הלכו לקולג'.
ביקורות.
הביקורות על הסרט היו לרוב חיוביות, ונכון ל־1 במאי 2011 לסרט דירוג של 65% טריות באתר Rotten Tomatoes. ג'קסון זכה לשבחים רבים ממבקרי קולנוע עבור הופעתו בסרט, הופעה שלטענתם אחת הטובות של ג'קסון במשך זמן רב.
הכנסות.
הסרט היה בהתחלה במקום הראשון בקופות בארצות הברית וגרף מעל 67 מיליון דולר. עם זאת, הסרט לא היה גדול כלהיט עולמי, וגרף רק 9,000,000 $ בחו"ל. בסך הכל הסרט גרף סכום כולל של 76,000,000 $.
פסקול.
הסרט כולל את השיר "Hope" על ידי טוויסטה ופיית' אוונס כשיר הראשי של פסקול הסרט. ברשימה של כל השירים בדיסק של פסקול הסרט נוספו עוד חמישה שירים שלא הופיעו בסרט: "About da game" על ידי טריי סונגז; "Balla" על ידי מאק 10 יחד עם דה הוד, "Beauty queen" על ידי קזארנוק: "What Love Can Do" על ידי לטויה ו"Wouldn't You Like to Ride" על ידי קניה וסט, מאליק יוסף, וקומון.
זרעים גדרה
זרעים גדרה היא חברת זרעים ישראלית ואחת מהחברות מהמובילות בעולם בטיפוח זני מכלוא של ירקות, הנמצאת מאז 2007 בבעלותה המלאה של קבוצת סינג'נטה. החברה עוסקת בטיפוח, פיתוח ושיווק של זני פלפל, עגבנייה, מלפפון, אבטיח, מלון וקישוא במספר מדינות בעולם. בישראל, בנוסף למוצרים של זרעים גדרה החברה משווקת גם את מוצרי סינג'נטה. משרדיה הראשיים של החברה ממוקמים על יד צומת רבדים והיא מפעילה סניפים נוספים בארצות הברית, בספרד, בטורקיה ובמקסיקו.
היסטוריה.
חברת "זרעים גדרה" הוקמה על ידי שבע משפחות מהעיר גדרה בשנת 1952 בתקופה של קיבוץ גלויות בה הוקמו מושבים חקלאיים ומעברות לשיכון העולים. אפשרויות הפרנסה והתעסוקה באותה תקופה התמקדו בעיקרן, בפיתוח החקלאות.
בשנותיה הראשונות עסקה החברה בעיקר בעבודה ידנית בה לקחו חלק עולים ממדינות שונות. בשנת 1963 הצטרפה לחברה משפחת כהן. באותה שנה נוסדה זרעים גדרה כחברה בע"מ. לאחר מלחמת ששת הימים החלה החברה להרחיב את פעילותה המקצועית, השיווקית והאגרוטכנית תוך כדי שיתוף פעולה בתחום המחקר והטיפוח עם מכון ויצמן למדע, הפקולטה לחקלאות ומכון וולקני.
בשנת 1973 החלה החברה לייצא את זניה לאירופה וארצות הברית. בהמשך התרחב הייצוא למדינות נוספות ובמקביל ועד היום מושקעים משאבים רבים בפיתוח וטיפוח הזנים. בשנת 2000 זרעים גדרה בע"מ התפצלה לשתי חברות: "זרעים גדרה" (ירקות) ו"אגרידרה" (גידולי שדה).
בשנת 2005 רכשה קרן מרקסטון את השליטה בזרעים גדרה מידי המייסדים. בדצמבר 2005 הוסמכו מעבדות החברה לתקן ISO 17025 המבטיח רמת אמינות גבוהה של בדיקות איכות.
בשנת 2007 מכרה קרן מרקסטון את זרעים גדרה לקבוצת סינג'נטה.
זני מכלוא.
זני מכלוא הם זנים המנצלים תופעה ידועה בעולם הביולוגיה הנקראת און כלאיים. און כלאיים היא תופעה שבה צאצא של שני הורים מפגין ביצועים טובים יותר מכל אחד מההורים. הבסיס הגנטי לתופעה זו הוא שלכל הורה ישנם שני עותקים זהים מכל גן ובצאצא מקבלים מכל גן עותק אחד מכל הורה, דבר שבפעמים רבות מוביל לביצועים משופרים.
טיפוח.
טיפוח הוא תהליך המספק מגוון פתרונות גנטיים לצרכים של הגידול החקלאי. תהליך הטיפוח מאפשר שיפור מתמיד של הזנים המסחריים המקובלים באזור הגידול בהיבטים של יבול, עמידות למחלות ומזיקים, וגידול בתנאים שאינם אופטימליים לצמחים בתנאי סביבה קיצוניים כגון טמפרטורות קיצוניות, וקרקעות עם רמות מלח גבוהות מהמקובל.
פיל נפיל
פיל נפיל (באנגלית: Heffalump, תורגם גם היפופיל) הוא דמות בדיונית של פיל בספרים ובסרטים של פו הדב מאת אלן אלכסנדר מילן.
המושג "פיל נפיל" מוזכר בספר "פו הדב", שיצא בשנת 1926, אך למעשה, לא מופיעה שם דמות כזו. הדמות מופיעה לראשונה בספר הבית בקרן פו, שיצא בשנת 1928. הדמות מופיעה גם ביצירות, שנכתבו בהשראת הספרים הנ"ל - בסדרה הרפתקאות פו הדוב (1998-1991) ובסרט בכיכובו, שנקרא .
בסרטים מצוירת דמות, שמבחינה מבנית, היא פיל הודי, אך צבעיה שונים מהצבע של חיה זו.
מקורות.
בפרק החמישי של "הרפתקאות פו הדוב", פו הדב וחזרזיר מנסים באומץ ללכוד את פיל נפיל במלכודת. עם זאת, פיל נפיל לעולם לא נתפס במלכודת שלהם, ואכן הם אף פעם לא פוגשים את פיל נפיל במהלך הספרים.