באמצע שנות העשרים, פנייתו להתקבל כחוקר באוניברסיטה העברית בירושלים נדחתה והוא מצא פרנסה בהוראה בבתי ספר תיכוניים בירושלים. בסוף שנות העשרים פנה שוב אל הנהלת האוניברסיטה וביקש למנותו כעובד במדעי הטבע בענף הגאולוגיה, מאחר שהשתלם במקצוע זה באיטליה ופרסם מאמרים מדעיים מקצועיים על סלעי ארץ ישראל והגאולוגיה שלה. לנוכח המשבר הכלכלי של סוף שנות העשרים, האוניברסיטה הודיעה לנתן שלם כי מצב התקציב לא מאפשר מינוי של עובד מדעי נוסף בגאולוגיה (בנוסף לפרופ' ליאו פיקרד), ואין סיכויים לכך בימים הקרובים.
למרות הדחייה נתן שלם, לא מרפה מחלומו להיות חוקר באוניברסיטה העברית. במשך שנות השלושים הראשונות, הוא הרחיב את חוג מכיריו בין אנשי האוניברסיטה והחל להתקרב אל הגאוגרפיה בכלל, ואל הגאומורפולוגיה בפרט. בעצת ידידיו מהאוניברסיטה ומחוצה לה, יצא ללונדון להשתלם בגאוגרפיה בקיץ שנת 1936. מספר חודשים לאחר שהגיע ללונדון, קיבל מכתב מד”ר אייג ידידו באוניברסיטה שכתב כי ״ד”ר פיקרד מציג מועמדותו של עוזרו ד"ר דוד עמירן איש צעיר לימים, המבטיח לתפוס עמדה חשובה כאיש מדע”.
נתן שלם שלח מכתב לאוניברסיטה והגיש שוב את מועמדותו לתפקיד, וניסה להתחרות עם דוד עמירן.
נתן שלם הבין כי הסיכוי לקבלת מינוי באוניברסיטה העברית קשור להשגת כספים עבורה. לכן לאחר שחזר לארץ ישראל בסתיו תרצ”ח (אוקטובר 1937), הוא פנה לידידיו בקרב העדה הספרדית בירושלים, להשגת תרומה לאוניברסיטה, שתסייע לו לקבל מינוי במעמד של “חבר מחקר”, כפי שקיבל דוד עמירן. ידידיו הספרדיים ובראשם לאון רקנטי, משה קרסו ומאוחר יותר בכור שטרית, גייסו כסף עבור האוניברסיטה, ונתן קיבל את המינוי הזמני של "חבר מחקר".
הפרשה המשיכה להתגלגל במשך שנות הארבעים, כשנתן נידחה שוב ושוב על ידי מוסדות האוניברסיטה, ולא קיבל את המינוי של מקים המחלקה לגאוגרפיה. בשנים 7–1946, הוא הועסק זמנית כמורה מהחוץ, ולימד קורסים בגאוגרפיה פיזית, עוד לפני שהוקמה המחלקה לגאוגרפיה. במשך כל אותן שנים, חקר וכתב כמה מהמחקרים המקיפים שלו, אך למרות חוות דעת מצוינות על חלק מהם, התעלמו מקבלי ההחלטות ממחקריו.
עולמו המדעי.
עיון במסמכים בפרשת מינויו באוניברסיטה העברית, העלה כי נשמעו כלפיו לא אחת טענות על אופיו המדעי, ועל טיב מחקריו השונים. אבל כאשר מנתחים כיום, את דעותיו וגישתו כפי שהוצגה לראשי האוניברסיטה בשנות השלושים והארבעים, אפשר לראות כי נתן שלם היה מדען ייחודי, רחב אופקים ובעל רגישות גבוהה למרחב ולזמן. בשנים בהן החל לחקור את ישאל, כמות החוקרים והידע שהיה ברשותם על הארץ ישראל ונופיה היה זעום, ונתן שלם חשף עובדות חדשות: נופים, סלעים, אנשים, תרבות, צומח, אקלים, אורחות חיים ועוד. בפרספקטיבה של ימינו אלה, ומנקודת מבט כוללת של גישתו המדעית שהייתה לצנינים בעיני ראשי האקדמיה באותם ימים. יש להדגיש את תפיסתו את "אחדות המחקר המדעי" – הרצון לגשר בין מדעים שונים, ולהיות מדען בין תחומי. היבט נוסף בגישתו המדעית, היא התובנה כי "לימוד העבר מהווה מפתח להבנת ההווה", גישה אותה העביר ממחקריו הגיאולוגיים לתחומים אחרים מחוץ למדעי הטבע. בנוסף להיותו חוקר טבע ונופים, הדגיש נתן שלם את חובתו לתרום "למדע העברי", ולכן התעקש לכתוב את מאמריו בעברית, לשם חידוש השפה העברית לא רק כשפת "הרחוב" אלא גם כשפת המדע. גם על רקע זה נמתחה עליו ביקורת חזקה מצד הפרופסורים באוניברסיטה העברית, שדגלו אז (כן עתה) שפרסום חומר מדעי בעברית הוא ברכה לבטלה. נתן שלם שלט בשפות רבות: עברית, ערבית, צרפתית, אנגלית, גרמנית, איטלקית, יוונית, לטינית. לכן פרסום בשפה זרה לא הייתה משימה בלתי אפשרית מבחינתו, אך ההתעקשות על "העבריות המדעית", הייתה ציוויו של מורהו הבלשן יצחק אפשטיין.
אפשר להדגים את תפיסתו המדעית בשילוב מקורות שונים, במחקרו החשוב על רעש האדמה של שנת 1927: רעידת האדמה 1927, נחשבת לרעש החזק ביותר במאה העשרים, ונזקיו היו רבים. נתן שלם היה בין הגאולוגים הבודדים שהיו בישראל בזמן הרעש, ותיעד ביומנו את הרעש בתיאורים מרתקים. בהמשך יצא לסייר באזורים שנפגעו, צילם וכתב מאמרים בנושא שפורסמו בשנים שונות, כ־1928 ו-1940. נתן שלם אסף עדויות מאנשים באזורים שנפגעו, כן ריכז קטעי עיתונות ערבית מארצות סמוכות שהתפרסמו בדמשק ובביירות. רשמים אלה והעדויות הכתובות יצרו אצלו תובנה על מהלך הרעש העצום הזה. על פי מסקנותיו שסוכמו במאמרים מדעיים ובמפות - מוקד הרעש היה בצפון ים המלח. קביעה זו הייתה בניגוד לקביעה הרשמית כי מוקד הרעש היה בגשר דמיה על פי הרישום של הסייסמוגרף שפעל בבירות בזמן הרעש. קביעה רשמית זאת החזיקה מעמד 70 שנה, ואילו דעתו של שלם נדחית. אבל בתחילת שנות האלפיים,
חוקרים מאוניברסיטאות בן-גוריון וסטנפורד שבקליפורניה שלא הכירו את עבודתו של נתן שלם, אלא השתמשו בשיטות ניתוח חדשות של המידע הסייסמי ובתאוריות שהתפתחו מאותם זמנים על הגאולוגיה של האזור, "תיקנו" את מוקד הרעש הרשמי, והעבירו אותו דרומה לאזור ים המלח - בדיוק לאזור שבו כאמור מיקם נתן שלם את הרעש – שבעים שנה לפניהם על פי ניתוח מקורות תאוריים - דיווחים אישיים וקטעי עיתונות.
מחקריו אלה הביאו אותו בשנת 1953 לעבודה במכון הגאולוגי לישראל שם עסק בסייסמולוגיה (חקר רעידות אדמה) והקים את מחלקת המחקר שלימים התפתח ממנו המכון הגיאופיזי של ישראל.
הנצחה.
לזכרו נקרא רחוב בירושלים וכן היישוב מצפה שלם במדבר יהודה. השם הוצע על ידי תלמידו של שלם, רחבעם זאבי.
האפמן
נורוויג'ן אייר שאטל
נורוויג'ן אייר שאטל (באנגלית: Norwegian Air Shuttle) היא חברה לטיסות חסך נורווגית ומהגדולות באירופה ובסקנדינביה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה אוסלו גרדרמואן מצפון לאוסלו.
חברת התעופה ידועה בצביעת המטוסים הייחודית שלה; המטוסים לבנים, אפם אדום, ועל הזנבות דיוקנאות של סקנדינבים ידועים.
תולדות החברה.
נורוויג'ן אייר שאטל נוסדה בשנת 1993 והתבססה על חברת התעופה "בוסי בי", חברה לטיסות מקומיות של חברת התעופה "בראטנס", שנסגרה לאחר שפשטה רגל בשנת 1992. טיסותיה הראשונות של החברה התקיימו בין ערים בחוף המערבי של נורווגיה עדיין בחסות "בראטנס", כשהיא משתמשת בשלושה מטוסי פוקר 50 שהיו שייכים בעבר לחברת "בוסי בי". החוזה עם חברת "בראטנס" הסתיים באוקטובר 2003, כש"בראטנס" נקנתה על ידי סקנדינביאן איירליינס. עם סיום הקשר עם "בראטנס", עברה החברה שינוי כללי, והחלה לפעול כחברת תעופה במחיר נמוך לטיסות פנים. החברה המחודשת חכרה שלושה מטוסי בואינג 737-300 והחלה להפעיל טיסות מאוסלו לערים גדולות בנורווגיה. בדצמבר 2004 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך באוסלו. לאחר מכן פתחה החברה בסיס נוסף בנמל התעופה בוורשה וכשהיא משתמשת בשני מטוסי בואינג 737 חדשים, החלה להפעיל טיסות במחיר נמוך למרכז אירופה. באפריל 2007 קנתה החברה את חברת התעופה במחיר נמוך השוודית "פליינורדיק" והפכה לחברת התעופה במחיר נמוך הגדולה בסקנדינביה.
במאי 2017 החברה הודיעה על פתיחת קו הלואו קוסט הארוך ביותר, מלונדון לסינגפור.
בנובמבר 2020 בעקבות סירובה של ממשלת נורווגיה לספק תמיכה פיננסית נוספת לחברה, הגישה נורוויג'ן בקשה להגנה מפני פשיטת רגל באירלנד, שם רשומים מרבית נכסיה.
חברות בת.
מטעמים שונים, בעיקר כלכליים ותפעוליים, פעילות החברה מחולקת בין מספר חברות בת, אשר כל אחת עוסקת בנישה מסוימת ולכל אחת מהן קודי הפעלה משלה. פיצול זה אינו משפיע על לקוחות החברה אשר כלפיהם החברה מוצגת כמקשה אחת.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:
פעילות החברה בישראל.
נכון ליולי 2018, מפעילה החברה טיסות ממספר יעדים לנמל התעופה בן-גוריון. 3 טיסות שבועיות בקו מנמל התעופה קופנהגן קסטרופ 2 טיסות שבועיות בקו בין נמל התעופה של ברצלונה, וטיסה שבועית אחת בקו מנמל התעופה סטוקהולם ארלנדה.
כמו כן, החל מ-28 באוקטובר 2018 החלה החברה להפעיל קו בתדירות של טיסה יומיות מנמל התעופה רומא פיומיצ'ינו ומ-31 באוקטובר החלה להפעיל גם קו מנמל התעופה הבינלאומי אוסלו גרדרמואן בתדירות של 2 טיסות שבועיות.
בנוסף, ב-3 בנובמבר 2018 החלה החברה להפעיל קו בתדירות של טיסה שבועית אחת מנמל התעופה הלסינקי-ונטה.
קשר שמינית כפול
קשר שמינית כפול (נקרא גם לולאת שמינית או לולאת שמונה עוקב) היא לולאה שאינה מתהדקת, שנעשה בה שימוש נרחב בטיפוס ובסנפלינג.
לקשר זה מספר שימושים:
לולאת שמונה מקובלת כקשר המועדף לטיפוס מסלולים ארוכים ולטיפוס הרים, מכיוון שהוא קשר בטיחותי ביותר והסיכויים שיותר מעצמו הם קלושים. מאידך, קשר שמונה עשוי להתהדק בנפילות חוזרות ונשנות ואז קשה מעט להתירו. מכיוון שהנפילות אינן "רצויות" בטיפוס הרים, זהו חיסרון לא משמעותי. להשוואה, בטיפוס ספורטיבי, בו הנפילות תכופות, משתמשים בקשר הצלה.
הבית האדום (תל אביב)
לולאת שמינית
סטאד דה ז'רלן
סטאד דה ז'רלן (בצרפתית: Stade de Gerland) הוא אצטדיון הספורט המרכזי של העיר ליון, הממוקם ברובע ז'רלן שבעיר, אשר נקרא על שמו. האצטדיון שימש עד שנת 2016 את קבוצת הכדורגל אולימפיק ליון במשחקיה הביתיים. באצטדיון נערכו במשחקים במסגרת יורו 1984 ומונדיאל 1998. כמו כן, מארח האצטדיון משחקי רוגבי בינלאומיים.
על פי התוכניות האצטדיון יוסב וישמש לאצטדיון רוגבי בלבד עבור קבוצת הרוגבי של ליון, ומספר המקומות בו יוקטן ל-25,000 צופים בלבד. כמו כן, ישודרגו תנאי האירוח ותאי האח"מים שבו. שם האצטדיון ישונה ל"אצטדיון מאטמוט ז'רלן", כשם האצטדיון הקודם ששימש את קבוצת הרוגבי עד לשנת 2011, "אצטדיון מאטמוט".
Virgin Killer