טלמור נולד לזוג ניצולי השואה שהתגוררו ברמת גן. בילדותו, אביו עברת את שם המשפחה לטלמור. במסגרת שירותו הסדיר בצה"ל ניסה להתקבל לגלי צה"ל, אך בקשתו נדחתה והוא שירת כמש"ק ביטחון מידע בחיל האוויר.
עקב בעיה רפואית מולדת סבל מהגייה לקויה. בגיל 27, לאחר ניתוח אף ושיעורי הגייה התקבל לגלי צה"ל והחל לעבוד שם כאזרח עובד צה"ל. מאוחר יותר התפרסם כמבזקן בתוכנית "ערב חדש" בין השנים 1982–1992. במקביל היה מגיש ועורך חדשות בגלי צה"ל במשך כ-31 שנים. הוא הגיש תוכניות רדיו בתחנה, הופיע בקומדיית המצבים "קרובים קרובים", ולימד בקורס הקריינות של אולפני גבע. אמו, לאה נובמבר, הגישה פינה בפולנית בתוכנית ההומור של גלי צה"ל "קשה בבוקר".
טלמור היה ידוע באישיותו האקסצנטרית ובכך שניהל מערכות יחסים מורכבות עם הכפופים לו ועם שותפיו לעבודה. ביולי 2007 ניסה להימלט מבידוק משטרתי בחשד לנהיגה בשכרות, ופגע ברכבו בניידת משטרה וברכב פרטי. בעקבות זאת נשלל רישיון הנהיגה שלו ורכבו הוחרם לתקופה של חודשיים, ובמקביל הוצא לחופשה יזומה מעבודתו בגלי צה"ל.
טלמור הִרבה לעשן וחלה בסרטן הריאה. לאחר שאובחן כחולה סופני בחר לשים קץ לחייו בעזרת ארגון "דיגניטאס" השווייצרי, המסייע לחולים סופניים לסיים את חייהם ללא כאב. לבקשתו של טלמור, בסיוע ארגון דיגניטאס נשרפה גופתו. אפרו פוזר באגם הסמוך לציריך שבשווייץ. שבוע לאחר מותו נערך לו טקס אשכבה בטיילת ת"א, לפי בקשתו.
טיפול קוגניטיבי מבוסס קשיבות
טיפול התנהגותי-קוגניטיבי
ג'נרו אנתוני סיריקו השני
המועצה האימפריאלית (האימפריה העות'מאנית)
המועצה האימפריאלית או הדיואן הקיסרי (בטורקית עות'מאנית Dîvân-ı Hümâyûn; בטורקית Divan-ı Hümayun) הייתה מעין ממשלה באימפריה העות'מאנית.
המועצה הוקמה על ידי הסולטאן אורהן הראשון כגוף מייעץ וכללה נציגות של ארבעה גופים:
המועצה עברה מספר גלגולים במהלך מאות שנות פעילותה. היא הפכה ממועצה מייעצת לסולטאן למועצה שמקבלת החלטות בעצמה. לאחר ימי סולימאן המפואר הסולטאנים הפסיקו להגיע לישיבות המועצה. הוטל על הוזיר הגדול והנשאנג'י לעדכן את הסולטאן לאחר כל ישיבה בהחלטות המרכזיות והוא אישר אותן או ביטל אותן.
על מנת לשמר את מרותו על המועצה הקים הסולטאן וילון סתרים. היושבים במועצה לא ידעו אם הסולטאן יושב מאחורי הווילון ומאזין ולכן ניהלו את הישיבות בהתאם לרוחו.
הדיואן הקיסרי
ז'ו-וילפריד צונגה
ז'ו-וילפריד צונגה (בצרפתית: Jo-Wilfried Tsonga; נולד ב-17 באפריל 1985 בלה מאן). הוא טניסאי צרפתי. בשיאו (27.3.2012) דורג חמישי בסבב ה-ATP. נכון ל-2 במאי 2022 מדורג 265 בעולם. זכה ב-18 תארים ביחידים ו-4 תארים בזוגות.
הישג השיא של צונגה הוא הגעה למשחק הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה (2008). נוסף לכך, זכה במדליית כסף אולימפית (לונדון 2012) בטורניר זוגות גברים.
צונגה זכה ב-10 תוארי יחידים.
באליפות וימבלדון שנערכה ביוני 2011 הגיע צונגה לשלב חצי הגמר לראשונה בקריירה שלו, לאחר שניצח בסיבוב השלישי את פרננדו גונסאלס מצ'ילה ב-3 מערכות, בשלב שמינית הגמר את דויד פרר מספרד (7 בעולם) ב-3 מערכות ובשלב רבע הגמר את רוג'ר פדרר משווייץ (3 בעולם) ב-5 מערכות 3–6, 6–7, 6–4, 6–4, 6–4. בשלב חצי הגמר הוא הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' מסרביה (2 בעולם) ב-4 מערכות 6–7, 6-2, 6-7, 6-3. ג'וקוביץ' לאחר הניצחון עלה למקום הראשון בעולם. באוקטובר זכה בטורניר וינה, לאחר שניצח בגמר את חואן מרטין דל פוטרו בשלוש מערכות.
דיואן
אספנדיאר רחים משאי
אספנדיאר רחים משאי (בפרסית: اسفندیار رحیم‌ مشایی; נולד ב-16 בנובמבר 1960) הוא פוליטיקאי איראני שכיהן כראש המטה של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד. מינויו לסגנו הראשון של הנשיא אחמדינז'אד עורר מחלוקת פוליטית בקרב המחנה השמרני בשל ביטויים פרו-ישראליים ופרו-אמריקניים שהשמיע בעבר: "איראן ידידת העם בארצות הברית ובישראל, העם האמריקני הוא אחד הנעלים בעולם".
רקע אישי.
משאי למד הנדסת חשמל ובעל תואר ראשון מאוניברסיטת אספהאן לטכנולוגיה.
ב-31 בדצמבר 2007 מונה למנהל הגוף החדש שזה עתה נוסד - המרכז הלאומי למחקר הגלובליזציה. בעבר כיהן גם כראש ארגון התרבות והמורשת של איראן, וכן שירת תקופה קצרה כסגן שר הפנים האיראני.
בתו נשואה לבנו של נשיא איראן לשעבר, מחמוד אחמדינז'אד.
פעילות ציבורית.
ב-2007, באופן שנוי במחלוקת באיראן, השתתף משאי בטורקיה בטקס שבו הופיעו נשים בריקוד מסורתי. פרשנות שמרנית לאסלאם באיראן אוסרת על ריקודי נשים.
ב-2008 הוא הנחה בטקס בטהראן, אשר בו כמה נשים ניגנו בתופי מרים-טמבורין, בעוד כמה אחרות נשאו את הקוראן לפודיום על מנת לדקלם בו פסוקים מספר קדוש זה למוסלמים. השמרנים ראו בחגיגה זו חוסר כבוד לקוראן.
משאי גם השמיע כמה ביטויים פרו-ישראליים בפומבי, כאשר אמר כי "האיראנים הם ידידים של כל העמים בעולם - אפילו הישראלים", וכי כל קונפליקט הוא עם ממשלת ישראל בלבד. משאי ספג ביקורת לא מעטה על ביטויים מסוג זה מצד אנשי דת באיראן, חברי פרלמנט שמרנים וכן המנהיג העליון האייתוללה עלי ח'אמנאי, אשר כינה את אמירותיו של משאי בנוגע לישראל "בלתי הגיוניות". למרות זאת, משאי מעולם לא חזר בו מאמירות אלו על ישראל.
הקידום לסגן ראשון לנשיא איראן.
ב-17 ביולי 2009 הודיע הנשיא אחמדינז'אד כי הוא ממנה את משאי כסגן ראשון לנשיא איראן. לאיראן יש 12 סגני נשיא, אך הסגן הראשון הוא החשוב בהם, מכיוון שהוא המנהל את ישיבות הקבינט בהיעדרו של הנשיא.
ההודעה הציתה ביקורת מצד שמרנים איראניים, כולל המיליציה הממשלתית של הבסיג'. האייתולה אחמד ח'אתמי אמר כי זהו מינוי "לגמרי לא ייאמן" אשר "שם ללעג את הסמכות הדתית הגבוהה ביותר". אחד העיתונים המשפיעים באיראן, "כיהאן", כתב כי שהמינוי היה "טעות" אשר "ללא ספק מעוררת התנגדות". איגוד הסטודנטים האסלאמיים הצהיר כי "החדשות על מינוייך על ידי הנשיא החוקי היו הפתעה גדולה למספר רב של סטודנטים אידיאליסטים אשר סבלו מהגל המתפשט של ההשמצה שמשגרת האופוזיציה למר אחמדינז'אד, אשר גיבה את מועמדותך"... "בעוד אנו כאן מאשרים מחדש את תמיכתנו במר אחמדינז'אד, הבחירה הטובה ביותר כנשיא, אנו מאמינים כי התפטרותך המיידית מתפקיד סגן ראשון לנשיא תהיה הדרך היחידה לשרת את הפונדמנטליזם"... "אתה תחוש בתוצאות הבלתי נעימות של התוצאות העגומות של מינוי זה". המחוקק הרפורמיסטי דארוויש גהאנברי תיאר את המינוי כ"הכרזת מלחמה" על הפרלמנט, היות שאחמדינז'אד התבקש קודם לכן להיוועץ עם הסגנים בטרם ימנה את הקבינט שלו. יו"ר הפרלמנט האיראני, השמרן עלי לאריג'ני, אמר כי היה "המום" לשמוע על המינוי.
סוכנות הידיעות האירנית PANA דיווחה ב-19 ביולי 2009 כי משאי התפטר מתפקידו, אולם רשת החדשות הממשלתית "אל-אלאם" סתרה מאוחר יותר ידיעה זו.
ב-21 ביולי 2009 דווח כי המנהיג העליון עלי ח'אמנאי הורה למשאי להתפטר מהממשלה. הסגן השני ליו"ר הפרלמנט, מוחמד חסן אבוטראבי צוטט כאומר כי "העלמת משאי מתפקידי מפתח ותפקיד הסגן הראשון, הוא החלטה אסטרטגית של המשטר. דעתו של המנהיג העליון בנוגע להדחתו של מר. משאי מתפקיד הסגן הראשון לנשיא הוגשה לנשיא [אחמדינז'אד] בכתב. ללא עיכובים, הוראת ההרחקה או התפטרותו של משאי חייבת להיות מוכרזת בידי הנשיא". למרות זאת, עוזרו הבכיר של אחמדינז'אד צוטט כאומר כי "לא ראיתי שיש בידי אף אחד כל סיבה ברורה ומשכנעת שתהפוך את המינוי [של משאי] למשרת הסגן הראשון לבלתי אפשרי. יש אומרים שהוא שגה בכמה מההצהרות שלו. ובכן, כולם עושים טעויות". עוד אמר כי "ההחלטה למנות את משאי לא תבחן מחדש", אף על פי שמאוחר יותר נסוג מעמדה זו.
שרים רבים, וביניהם שר המודיעין האיראני ע'ולאם חוסיין מוחסייני אז'האי ושר התרבות וההכוונה האיסלאמית מוחמד חוסיין ספאר הרנדי התפרצו במהלך ישיבת קבינט, במהלך ויכוח עם הנשיא אחמדינז'אד על עניין מינויו של משאי.
ב-22 ביולי אחמדינז'אד דיבר נחרצות לטובת משאי, במהלך אירוע, בעוד משאי התפטר מתפקידו כסגן ראשון לנשיא בענייני תיירות, על מנת להתמנות לתפקידו החדש, "אני מחבב את משאי בשל 1,000 סיבות. אחד מהדברים הגדולים ביותר ככבוד בחיי ואחד הטובות הגדולות ביותר שניתנו לי מאלוהים, הוא זה שהכרתי את רחים משאי."... "הוא כמו מקור מים טהור. אחד הסיבות לחבב אותו היא בשל זה שכשאתה יושב איתו ומשוחח, אין מרחק איתו. הוא כמו מראה שקופה. לצערי הרב, לא רבים מכירים אותו."
ב-24 ביולי 2009, היה כבר ברור כי מינוי זה של משאי הפך לבלתי נסבל מבחינה פוליטית. משאי התפור מתפקידו כסגן נשיא ראשון, בהתאם להוראה של המנהיג העליון, עלי חמיאי.
ישנם פרשנים שסוברים כי השמרנים התנגדו למשאי בשל הערותיו בנוגע לישראל. אחרים טענו כי הוא חבר בכת הסודית הוג'טיה, אשר מייסד המהפכה האיסלמית, האייתוללה ח'אמנאי, הוציא מחוץ לחוק, ואשר שמו של אחמדינז'אד גם נקשר בו.
עוד טעו פרשנים, כי על ידי הדחתו של משאי, חמנאי הצליח באופן אפקטיבי להקצות לעצמו תפקיד חדש ביחסי הכוח, מאחר שבאופן נורמלי המנהיג העליון לא מתערב באופן גלוי בהדחת בכירים בממשל.
המינוי לראש המטה של הנשיא.
מיד לאחר התפטרותו של משאי כסגן ראשון לנשיא, בצעד של "דלת מסתובבת", אחמדינז'אד מינה את משאי כראש המטה שלו וכראש המרכז הנשיאותי, במקביל לזה שהוא פיטר במפתיע את השר לענייני מודיעין, גולאם חוסיין מוחסייני אג'הי, אשר התנגד במקור למינויו של משאי כסגן נשיא, ואיים לפטר את שר התרבות וההכוונה האיסלמית, חוסיין ספאר הרנדי. הרנדי התפטר לפני שיוכלו לפטר אותו.
בשנת 2011 הוא פוטר מתפקיד ראש המרכז הנשיאותי אך המשיך לבצע את התפקידים האחרים.
אניטה או'דיי