הסכסוך היה אלים ביותר. מעשי טבח בקנה מידה גדול בוצעו על ידי חברי שני הפלגים האתניים. בשנת 2006 דיווח ה-BBC כי עד 60,000 בני אדם נהרגו באיטורי מאז 1998. ארגון רופאים ללא גבולות טען ש"הסכסוך המתמשך באיטורי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הוביל ליותר מ-50,000 הרוגים, יותר מ-500,000 אזרחים עקורים ולתמותה מתמשכת, גבוהה באופן בלתי מתקבל, מאז 1999". מאות אלפי אנשים נאלצו לעזוב את בתיהם והפכו לפליטים.
ביוני 2003 החל האיחוד האירופי ב"מבצע ארטמיס", במסגרתו שלח כוח שמירת שלום בהנהגת צרפת לאיטורי. כוח האיחוד האירופי הצליח להשתלט על בירת מחוז איתורי בוניה. למרות זאת, הלחימה ומעשי הטבח נמשכו באזורים הכפריים. החל מדצמבר 2003 הלחימה פחתה באופן משמעותי.
סכסוכי קרקע בין רועי חמה וחקלאי לנדו התחדשו בדצמבר 2017, וכתוצאה מכך החל גל מעשי טבח ובעקבותיו כפרים שלמים של בני החמה נהרסו ולמעלה ממאה בני אדם נרצחו. עשרות אלפים נמלטו לאוגנדה. בעוד שמעשי הטבח על ידי מיליציות הלנדו פסקו באמצע מרץ 2018, השמדת היבול, החטיפות וההרג נמשכו. האו"ם העריך כי עד 120 כפרי בני החמה הותקפו על ידי מיליציות הלנדו מדצמבר 2017 ועד אוגוסט 2018.
שלמה אטיאס
שלמה אטיאס הוא מנהל ישראלי המכהן כמנהל הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה במשרד הכלכלה והתעשייה. בעברו כיהן כמנכ"ל יובלים אשדוד בע"מ, כמשנה למנכ"ל הפניקס חברה לביטוח בע"מ, כמנכ"ל מבטחים קרנות פנסיה (מבטחים החדשה), מנכ"ל מבטחים מוסד לביטוח סוציאלי של העובדים, מנכ"ל חברת עובדים ויו"ר דירקטוריון בחברות רבות.
ביוגרפיה.
אטיאס נולד בעיר פאס שבמרוקו, בפברואר 1962 עלה עם הוריו לארץ לעיר שדרות. שירת בצה"ל בחטיבת הנח"ל. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת בן-גוריון, למד לימודי תעודה בניהול עסקי בנדל"ן באוניברסיטת תל אביב, וקאוצ'ינג עסקי במרכז הישראלי לניהול.
בשנים 1999–2000 במהלך עבודתו כמנכ"ל בחברת העובדים, כיהן כיו"ר דירקטוריון פעיל בחברת קרן השקעות וחברות בנות, דירקטור בחברת "הארגז בע"מ", דירקטור בחברת משען בע"מ, דירקטור בחברת מת"ס, ודירקטור בחברת הבונה בע"מ.
בשנים 2000–2002 כיהן כמנכ"ל מבטחים מוסד לביטוח סוציאלי על העובדים והיה כיו"ר דירקטוריון בחברת אמות השקעות בע"מ, יו"ר דירקטוריון מלונות "גני מבטחים בע"מ", יו"ר דירקטוריון מבטחים מחשבים בע"מ, יו"ר דירקטוריון מעלות, יו"ר דירקטוריון קרן חופשה כללית, דירקטור במבטחים מוסד לביטוח סוציאלי בע"מ, דירקטור במבטחים קרנות פנסיה בע"מ, דירקטור באיילות השקעות בנכסים בע"מ, נציג חברת העובדים במזכירות אגד.
בשנים 2002-2004 כיהן כמנכ"ל מבטחים קרנות פנסיה (מבטחים החדשה) ומבטחים גמל והשתלמות, הקים את מערכי השיווק, התפעול, הדרכת עובדים ומנהלים, המחשוב וגבייה, תשתית פיזית, רישות עסקי מול גורמי הון, ביטוח וממשלה. תפקידו אופיין בעבודה שוטפת מול אגף שוק ההון והביטוח במשרד האוצר. אטיאס תמך וקידם את חתימת הסכם העבודה עם ועד העובדים אשר יצר מערכת עבודה תועלתית לחברה ולהבטיח שקט תעשייתי.
בשנים 2004-2005 כיהן כמשנה למנכ"ל הפניקס חברה לביטוח בע"מ. ניהל והוביל תהליכי חיסכון לטווח ארוך בחברה ובנה תשתיות תפעוליות, מיחשוביות, משפטיות ורגולטוריות של פעילויות חיסכון לטווח ארוך, בנה תוכנית אסטרטגית לשיווק ישיר של חסכון פנסיוני ארוך טווח.
2009-2020 כיהן כמנכ"ל יובלים אשדוד בע"מ. ניהל תאגיד בהיקף תקציבי גדול הנותן שירותי הפעלה של מים וביוב, הפקת מים והפעלת מכון טיהור שפכים לעיר אשדוד, תכנון תוכניות אב למים וביוב, הקמה והפעלת מערך גבייה עבור שירותי המים והביוב לכ- 85,000 צרכנים. אטיאס עבד מול הרשות המוניציפלית המקומית, רשויות תכנון, ועדות מקומיות ואזוריות לתכנון ובניה, המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות ועוד.
בשנת 2020 הממשלה אישרה את מינויו של שלמה אטיאס למנהל הרשות להשקעות במשרד הכלכלה והתעשייה.
חיים אישיים.
אטיאס תושב יבנה, נשוי ואב לשלוש.
חובב צילום.
שומר בבעלים
השחתת קבר יוסף
השחתת קבר יוסף היא תופעה שהחלה בשנות התשעים לאחר חתימת הסכמי אוסלו, והתעצמה בשנת 2000 עם עזיבת צה"ל את מתחם קבר יוסף בשכם עם פרוץ האינתיפאדה השנייה. במהלך השנים מאז אוקטובר 2000 הושחת קבר יוסף מספר פעמים בידי פלסטינים תושבי האזור.
ההיסטוריה של האתר.
במשך מאות שנים היה מתחם הקבר בבעלות מוסלמית, ושימש מקום תפילה מוסלמי (באתר גומחת תפילה בקיר הדרומי, לכיוון מכה). האתר נשמר על ידי צאצאי משפחת דוויכאת. מסורת מקומית מזהה במתחם הקבר את מקום תפילתו של אחד מאבות משפחה זו, שייח' יוסוף דאוקאת.
בשלטון ישראל.
לאחר מלחמת ששת הימים עבר האתר לשליטה ישראלית. בן משפחת דוויכאת המשיך לשמור במקום דרך קבע ואף שימש עובד של המנהל האזרחי. מספר פעמים במהלך שנות ה־90 של המאה ה־20, טענו אנשי שמאל (בהם שרת החינוך שולמית אלוני), כי קבר יוסף הוא קבר השייח' יוסוף.
בשנת 1982 הוקמה במתחם הקבר ישיבת עוד יוסף חי בידי קבוצת צעירים ובראשם רומם אלדובי. בראשות הישיבה עמד הרב יצחק גינזבורג, כאשר כבית המדרש שימש החדר המרכזי במתחם. לאחר פרוץ האינתיפאדה הראשונה הוצב במקום כח אבטחה צבאי קבוע.
מקרי השחתת הקבר לאחר הסכמי אוסלו.
על פי הסכם אוסלו ב' מ־1995, מתחם הקבר הוא מובלעת בשליטה ביטחונית ישראלית בתוך שטח A שבשליטה פלסטינית מלאה, לאחר שהפלסטינים הכירו באופיו היהודי של הקבר ובחשיבותו ליהודים. כמו כן, הדרך אליו נמצאת בשטח C, שטח שבו לישראל שליטה מלאה. האבטחה נעשתה בתחילה באמצעות כח אבטחה אזרחי.
האירוע במתחם ב־1996.
בערב סוכות תשנ"ז (1996), במקביל למהומות מנהרת הכותל, הותקף גם מתחם קבר יוסף בירי כבד. מח"ט אפרים נכנס עם כח צבאי קטן למתחם הקבר וניהל קשר עם השוטרים הפלסטינים בניסיון לסיים את המהומות. לבקשת השו"פים המח"ט הסיג את כוחות צה"ל ומג"ב, כ-40 לוחמים, מהעמדות מחוץ למתחם הקבר אל תוך מתחם הקבר עצמו, תוך השארת רכבים צבאיים בהשגחת השו"פים. הרכבים הוצתו, המתחם נבזז, ועץ התות העתיק שהיה בכניסה לקבר נכרת, בזמן שהכוח הצבאי שהה בתוך המתחם. כוח של גדוד "חרוב" נערך להיכנס לעיר על נגמ"שים, אולם רותק בירי. שישה חיילים מהכוח נהרגו. צה"ל נערך לכבוש את שכם, ולאחר מגעים עם ג'יבריל רג'וב ראש מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית, הופסקו המהומות. מסתערבים ואנשי ביטחון פלסטינים בכלי רכב של כוח 17 בפיקודו של ג'יבריל רג'וב חילצו את 40 לוחמי צה"ל ומג"ב שהיו במתחם, ונשארו למשך חודש כדי לשמור על המתחם ההרוס.
בשנת 2000.
באוקטובר 2000, עם תחילת מהומות הר הבית שבישרו את פרוץ האינתיפאדה השנייה ומידע על כוונה לתקוף את המבנים ולהשתלט עליהם, פונה המתחם מאזרחים בהוראת מפקד חטיבת שומרון יוסי אדירי. בקשתו לפינוי הכוח צבאי לא אושרה, על פי הוראתו של ראש הממשלה אהוד ברק
זמן קצר לאחר מכן הותקף המתחם והכוח המצומצם ששהה בו (12 שוטרי מג"ב) על ידי קבוצה גדולה של שוטרים פלסטינים חמושים אך לבושים אזרחית, וכן קהל רב שזרק בקבוקי תבערה ואבנים על המתחם מגגות בניינים סמוכים. השוטרים הפלסטינים זוהו בידי לוחמי מג"ב שעבדו אתם קודם בסיורים המשותפים במסגרת הסכמי אוסלו. על מהלך הקרבות פיקדו מפקד החטיבה אדירי, יצחק דדון מפקד מג"ב, וסגן ראש השב"כ, מתל א-ראס בהר גריזים, הצופה על הקבר. הרמטכ"ל שאול מופז ומפקד אוגדת יהודה ושומרון בני גנץ ביקרו במקום וצפו בקרבות.
ביום הראשון של ראש השנה, עם תחילת המהומות, הפלסטינים טענו שנהרגו שישה מהמפגינים. מיד לאחר הלווייתם ההמונית ביום השני של ראש השנה תשס"א (1 באוקטובר 2000), יצאו לתקוף את קבר יוסף, כשהם נושאים דגלי חזבאללה, חמאס ואש"ף. שוטר מג"ב מידחת יוּסף נפגע מירי ונדרש לחלצו. על פי התחקיר הרשמי, כוח צה"ל התלבט אם הדרך המהירה לחלץ את הפצוע היא הפעלת תוכנית "כתונת פסים" לכיבוש מתחם קבר יוסף ותל בלטה, או תיאום פינוי הפצוע באמבולנס פלסטיני. הוחלט על תיאום עם הפלסטינים, אבל זה התעכב, ויוסף דימם למוות במשך כמעט ארבע שעות. גופתו פונתה עם הגעת הסיוע הפלסטיני שעות אחרי מותו. במהלך הימים הבאים הוחלף הכוח שהגן על המתחם מספר פעמים בתוך כלי רכב פלסטיניים ומלווים בשוטרים פלסטיניים. לבסוף, כעבור ששה ימי קרב, ב־ח' בתשרי תשס"א, 7 באוקטובר 2000, נסוג כוח צה"ל מהמתחם.
השחתת הקבר לאחר נסיגת צה"ל.
למרות הבטחה פלסטינית לשמור על המתחם, לאחר פינוי הכח הישראלי פרצו לקבר פלסטינים ובהם שוטרים, והעלו אותו באש, תוך כדי ביזתו והשחתת תכולתו. לאחר מכן צבעו את גג הקבר בירוק, בטענה שהאתר אינו קבר יוסף אלא מקום קדוש למוסלמים. בשבת שובה שמע הלל אליהו ליברמן, ממקימי ישיבת עוד יוסף, על נטישת המקום בידי צה"ל. הוא יצא מאלון מורה וניסה להגיע לקבר רגלית. ליברמן נרצח ביריות בידי ערבים וגופתו נמצאה מוטלת במערה.
עד סוף שנת 2002 המבנה והקבר נהרסו לחלוטין בהתקפות חוזרות ונשנות, ונותרו רק הקירות הגודרים את המקום. על אף טענותיהם, המשיכו המוסלמים להתייחס לאתר כמקום קדוש ליהודים בלבד. המתחם הושחת ונשרף, כמה פעמים מאז עזיבתו. כן נהרסה כיפת המבנה והושלכה בו אשפה.
לאחר עזיבת מתחם הקבר הקימו יהודים תושבי האזור "נקודת לימוד" ליד הכניסה הדרומית לשכם, בשם "תועה בשדה", שנועדה להזכיר את נטישת קבר יוסף. בנוסף, נקבעה נקודת תצפית ותפילה בהר גריזים המשקיפה אל הקבר ומכונה "מצפה יוסף".
בשנת 2008 שופץ מבנה הקבר באופן מקיף, הכולל את שיקום וחידוש כיפת הקבר, וחידוש המצבה במתחם, בליווי צה"ל.
בשנת 2012 עם סיום שיפוץ המצבה נקבעה מזוזה בכניסה למתחם, על ידי שר התחבורה ישראל כץ.