ונדרס סיפר בראיון שהוא ובאוש התלבטו במשך כ-20 שנה איך להעביר את עבודותיה למדיום קולנועי בצורה הטובה ביותר. הוא סיפר שהמשימה נראתה לו בלתי אפשרית, עד לפריצת הדרך שהגיעה כשצפה בסרט ההופעה של להקת U2 שהופק בטכנולוגית תלת ממד, "U2-3D". ונדרס אומר שהטכנולוגיה החדשה היא שאפשרה להתגבר על המחסום שעד אז נראה לו בלתי עביר בין המחול לקולנוע. ונדרס ובאוש החליטו להפיק את הסרט, ולהתרכז בארבע מיצירותיה של באוש: "קפה מילר", "פולחן האביב", "ירח מלא" ו"זירת מגע" (Kontakthof). באוש נפטרה באופן פתאומי לאחר מחלה קצרה יומיים לפני מועד תחילת הצילומים, וונדרס ביטל את ההפקה. הרקדנים בלהקה החליטו להמשיך בפעילות הלהקה לפחות לשנתיים הבאות, ופנו לוונדרס לחזור לצלם את הסרט. במקביל, הם העלו הפקות מחודשות של הריקודים "קפה מילר ו"פולחן האביב". ונדרס החליט להענות לבקשתם, אך מותה של באוש חייב גישה חדשה לסרט. הקטעים מארבעת הריקודים עליהם הסכימו ונדרס ובאוש קוצרו לקטעים בלבד מהריקודים שצולמו בהופעות חיות מול קהל, ונוספו קטעי מונולוג בהם מספרים הרקדנים על עבודתם עם באוש, ועל האופן בו השפיעה על חייהם. כמו כן נוספו קטעי ריקוד סולו, וקטעים רבים מריקודים נוספים על ארבעת הריקודים שתוכננו במקור, כשרבים מהקטעים הנוספים אינם צילומים מהופעות דווקא, אלא גם ריקודים בחזרות, בסדנה, ובאתרים שונים רבים. כמו כן נוסף מספר קטן של קטעי ארכיון, בעיקר משום שזו הייתה הדרך היחידה להראות את באוש עצמה רוקדת.
תיאור הסרט.
רובו המכריע של הסרט מראה ריקודים שצילם ונדרס בתלת ממד. חלק מהריקודים מצולמים מול קהל, חלק בסדנת הריקודים, ורבים מאוד מהקטעים באתרים שונים: בחיק הטבע, ברחובות העיר וופרטל בה פעלה הלהקה, באתרים תעשייתיים, במנהרות הרכבת התחתית, בקרון המונורייל התלוי של וופרטל (ה-"Wuppertaler Schwebebahn" הידוע), בפארקים ציבוריים ועוד. בנוסף, הסרט מכיל מעט קטעי ארכיון של ריקודים והופעות שצולמו בדו ממד, וכן קטעים קצרים המראים את הלהקה עצמה צופה בקטעי ארכיון.
הסרט נפתח בקטע בו אחת הרקדניות הוותיקות בלהקה מדריכה את הרקדנים בביצוע רצף קצר של תנועות המסמלות אביב, קיץ, סתיו וחורף. בסצנת הסיום של הסרט הרקדנים מבצעים את הרצף הזה תוך שהם צועדים ויורדים במדרגות בעיר.
הסרט לא מראה אף ריקוד אחד במלואו, אבל יש מספר ריקודים ידועים של באוש שקטעים ארוכים ומשמעותיים שלהם מוצגים. הראשון מאלו הוא "פולחן האביב", אותו מבצעת הלהקה על במה מרופדת בשכבת עפר, והשני הוא "קפה מילר", אחד הריקודים הידועים ביותר של באוש. מספר רצפים מ"קפה מילר" מוצגים בסרט, כולל קטעי ארכיון, וקטע בו מעצב התפאורה משוחח עם הרקדנית הראשית בביצוע המקורי של הקטע, ליד דגם (מקט) של הבמה. זהו הריקוד היחיד בסרט בו ניתן לראות את באוש עצמה רוקדת. ריקוד נוסף ממנו מוצגים קטעים ארוכים הוא הריקוד "ירח מלא" ("Vollmond"), המצולם על במה שבירכתיה נמצא סלע ענק, ועל חלקה (החלק משתנה תוך כדי הריקוד) מומטרים מים, כמו גשם היורד מתקרת האולם. ריקוד זה, משנת 2006 הוא החדש ביותר מאלו המוצגים בסרט. גם מהריקוד "זירת מגע" מוצגים קטעים, אם כי קצרים יותר מאשר הקטעים משלושת הריקודים האחרים בתכנון המקורי.
המונולוגים עם הרקדנים המופיעים לאורך הסרט עשויים באופן שפני הרקדן מופיעים על המסך, וברקע נשמעת הקלטה בה מספר הרקדן דבר מה, ברוב המקרים תיאור של האינטראקציה בין אותו הרקדן לבאוש, כשהרקדן מדבר בשפתו. המונולוגים הם בגרמנית, צרפתית, ספרדית, רוסית, אנגלית, פורטוגזית, איטלקית, קרואטית וקוריאנית. אין בסרט מראיין, וגם לא קריינות רקע.
פרסים.
הסרט היה מועמד לשני פרסי הסרט הגרמני ב-2011 ("Deutscher Filmpreis 2011"), וזכה באחד מהם. הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי האירופי ("European Documentary Award - "Prix ARTE) ב-2011. הסרט היה ב"רשימה הקצרה" למועמדות לפרס האוסקר ב-2012 - בקטגוריית הסרט התיעודי ובקטגוריית הסרט הזר. בסופו של דבר הסרט הופיע ברשימת המועמדים של הסרט התיעודי, אך לא ברשימת הסרטים הזרים.
הסרט הגדול של חזרזיר
וואי לאב
שם ספיד
פ. ולטש
פ' ולטש
מ. ברוד
ראילה אודינגה
ראילה אמולו אודינגה (באנגלית: Raila Amollo Odinga; נולד ב-7 בינואר 1945) הוא פוליטיקאי קנייתי, כיהן כראש ממשלת קניה בשנים 2008–2013.
ראשית חייו.
אודינגה נולד בינואר שנת 1945 בעיר מאסנו במדינת בקניה. הוא בנם השני של ג'ראמוגי אוגינגה אודינגה (אשר לימים היה סגן נשיא קניה) ואשתו מארי ג'ומה. הוא משתייך לקבוצה האתנית לואו. ראילה אודינגה התחנך בבית הספר היסודי קומולו שבקיסומו השוכנת על חוף אגם ויקטוריה. לאחר מכן, למד אודינגה בבית הספר מרנדה שנמצא באזור בונדו, בו גדלו אבותיו. את השכלתו התיכונית רכש בלייפציג אז בגרמניה המזרחית. לאחר ששלט בשפה הגרמנית, הצטרף בשנת 1965 למכללת מגדבורג לטכנולוגיות מתקדמות, בה למד הנדסת מכונות.
אודינגה חזר לקניה בחודש מאי 1970 והצטרף לסגל אוניברסיטת ניירובי. הוא לימד בה עד לשנת 1974 במחלקה להנדסת מכונות. במשך התקופה הזו, הקים מספר חברות קטנות העוסקות בהנדסה. חברות אלו הפכו במשך השנים לעסק המשפחתי שנקרא East Africa Standard Processing Equipment Construction &amp; Erection (או בקיצור EA Spectra).
באותה התקופה לא היה בקניה גוף שבודק סטנדרטים של מוצרים המיוצרים ברמה המקומית. תהליך זה דרש מחברות לעבור תהליך מייגע של בדיקות בחו"ל. בשל כך, אודינגה הציע הקמת רשות מתאימה שתאמץ תפקיד זה. הוא השתתף בקורסים של מכון התקנים הבריטי בלונדון, מכון התקנים בוושינגטון הבירה בארצות הברית ובאוניברסיטאות דנוור וקולורדו. הוא גם כתב מספר מאמרים בנושא. מכון התקנים של קניה החל בסופו של דבר את פעילותו בשנת 1974 דרך החלטה של הפרלמנט הקנייתי. האינטרס של אודינגה במכון והמאמצים שהשקיע להקים אותו חייבו אותו להתפטר מעבודתו באוניברסיטה והוא התמנה לסגן מנהל מכון התקנים שהקים.
קריירה פוליטית.
אודינגה הגיע ממסורת עשירה של מאבק למען דמוקרטיה ו"משחק הוגן" בפוליטיקה. תפקידו החשוב והמרכזי של אביו, ג'ראמוגי אוגינגה אודינגה, בהיסטוריה הפוליטית של האומה הקנייתית חינך אותו למאבק על הצדק ושוויון. מגיל צעיר, ראילה אודינגה עצמו היה פעיל למען שחרור האומה הקנייתית מעוני, מחלות, בורות, עוני ומהממשלה המדכאת.
במהלך התקופה שבה כיהן כסגן מנהל מכון התקנים, היה פעיל אודינגה בתנועה לרפורמה פוליטית בארצו. בשנת 1982 היה ניסיון התקוממות של קציני חיל האוויר הקנייתים. אודינגה נעצר, יחד עם עוד אזרחים רבים אחרים. על אף שלא ניתן היה לאשש את האישומים שהועלו נגדו הוא נכלא ללא משפט. המשטר של הנשיא דניאל אראפ מוי לא ראה בעין יפה את פעילותו למען הפלורליזם הפוליטי. אודינגה נשאר בכלא שש שנים, בבידוד ובתנאי כליאה קשים מאוד. אחרי שיצא, נכלא עוד פעמיים ברציפות למשך תקופה של שנתיים. לבסוף שוחרר סופית בשנת 1991. בשנה ששוחרר, עלתה שוב בקניה הדרישה לחזרה לפלורליזם פוליטי. לקראת סוף שנת 1991, נודע לאודינגה כי קיימת תוכנית להתנקש בחייו או איום לכלוא אותו שוב. בנסיבות אלה הוא עזב את קניה ושהה תקופה קצרה בנורווגיה, בה קיבל מקלט פוליטי.
בסופו של דבר, בנסיבות של השינויים מרחיקי הלכת שחלו בעולם וגם ביבשת אפריקה אחרי סיום המלחמת הקרה והתפרקות הגוש הסובייטי, ב-ה-10 בדצמבר 1991 החליטה הממשלה הקנייתית לחזור לשיטה של דמוקרטיה רב מפלגתית. ראילה אודיגה חזר לקניה על מנת לקחת חלק במאבק הפוליטי. הוא לקח חלק בהקמת הפורום להחזרת הדמוקרטיה ,((Forum for the Restoration of Democracy- FORD, שבראשות אביו. בבחירות בדצמבר שנת 1992, שהיו הבחירות הרב מפלגתיות הראשונות כמעט מזה 25 שנה, נבחר ראילה אודינגה כחבר פרלמנט מטעם לנגאטה, מחוז בחירות בניירובי.
אביו נבחר גם הוא לחבר פרלמנט מטעם מחוז בונדו והפך למנהיג הרשמי של האופוזיציה. אך בסופו של דבר מצב בריאותו של אודינגה האב הכריע אותו והוא נפטר בשנת 1994. בשנת 1996, בשל מאבקים רבים שהחלו לאחר מות אביו, התפטר ראילה אודינגה מהפורום להחזרת הדמוקרטיה (FORD) והצטרף למפלגה הלאומית לפיתוח קניה (National Development Party of Kenya- NDP). אודינגה נבחר כמנהיג מפלגת ה- NDP והיה המועמד מטעמה של המפלגה לנשיאות. בבחירות הכלליות שנערכו בשנת 1997 המפלגה שבראשותו זכתה במקום השלישי מתוך רשימה של 15 מתמודדים.
אודינגה היה חבר בפורום המנהיגות האפריקאית ובמסגרת תפקידו לקח חלק פעיל בהדרכות שונות שנעשו בחסות המכון האמריקאי הרפובליקני הבינ"ל (IRI- US International Republican Institute). הדרכות אלו כללו תכנים בנושאים שונים הקשורים לדמוקרטיה ולפתרון קונפליקטים במדינות אפריקאיות שונות כמו זימבבווה, מוזמביק, ניגריה ועוד.
בשנת 2001 הבין ראליה אודינגה כי במציאות הקיימת בקניה על אף קיומן של מפלגות שונות, השלטון של המפלגה השלטת לא היה מוכן לפנות להן מקום. אודינגה אימץ בנסיבות אלה גישה חדשה והחל בתהליך של התקרבות בין מפלגתו למפלגה השלטת, קאנו
(Kanu), תהליך זה הוביל לבסוף למיזוגשתי המפלגות. אודינגה נבחר למזכיר הכללי של מפלגת הקאנו המחודשת (New Kanu) ומונה גם לכהן כחבר בקבינט.