בשנת 2004 יישמה קפריסין חוק נגד אפליה שאוסר במפורש על אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה. החוק, המכונה החוק לשוויון במקצועות תעסוקה 2004, נועד לפעול בהתאם להנחיית המסגרת התעסוקתית של האיחוד האירופי לשנת 2000.
במשך השנים חוק העונשין הקפריסאי תוקן כדי להפוך את אלימות נגד להט"ב לגורם מחמיר במתן גזר הדין. סעיף 99 לקוד, שכותרתו "הסתה לאלימות או שנאה בשל נטייה מינית או זהות מגדרית", קובע מאסר עד שלוש שנים או קנס עד 5,000 אירו לכל אדם אשר "במזיד, בפומבי או בדרך אשר מאיים או מעליב או פוגעני באופיו, דוחף או מסית, בעל פה או בכתב, לאלימות או שנאה כלפי קבוצה, אדם או חבר בקבוצת אנשים על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית". אף על פי הוראות החוק, דיווחים על הסתה לשנאה או לאלימות נגד להט"ב מביאים מדי פעם ללא פעולה מצד כוחות המשטרה או עונשים משפטיים כלשהם, בעיקר כאשר הם מבוצעים על ידי אנשי הדת של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. בפברואר 2019 הותקף הומוסקסואל בבירה ניקוסיה, אך המשטרה לא הצליחה לקבוע אם מדובר בפשע שנאה על רקע נטייתו המינית. תקרית נוספת, גם היא בניקוסיה, ארבעה חודשים לאחר מכן הובילה אף היא ללא לפעולה משטרתית בנושא.
בשנת 2017 הקים משרד החינוך את התוכנית "HOMBAT - מאבק בבריונות הומופובית וטרנספובית בבתי ספר" להכשרת מורים ופרופסורים בנוע לטיפול בבריונות והטרדות המופנות נגד תלמידי להט"ב.
כחלק מהסקירה התקופתית האוניברסלית שלה בשנת 2019, קפריסין קיבלה 7 המלצות הנוגעות לזכויות להט"ב אשר כללו מאבק באפליה ואלימות, הפללת הטרדה, אימוץ תוכנית פעולה נגד הומופוביה וטרנספוביה ואימוץ חוק להכרה בשינוי מגדר. קפריסין קיבלה את כל 7 ההמלצות לאחר מכן.
בדצמבר 2021, כשהסדרה היוונית "Agries Melisses" שודרה בתחת הטלוויזיה "ANT1 Cyprus", סצנה בהשתתפות שני דמויות גבריות מתנשקות - בגילומו של דימיטריס ציקליס וג'יורגוס קורוביליס צונזרה עקב "עמימות חקיקתית" בנוגע לתקנות הרדיו והטלוויזיה, אף על "שאין הנחיות כלליות או חקיקה האוסרות על שידור כל תוכן הנוגע ללהט"ב". החלטה זו גררה ביקורות שליליות מצד פעילים וברשתות החברתיות, שהדגישו כי סצנה אלימה בה אחד משני הגברים אשר הוצגו בתוכנה היה עירום למחצה, עקוב מדם ומעונה על ידי אביו של חברו, נותרה שלמה בשידור. בנוסף, שידור התוכנית שונה מהשעה 21:00 עד 22:30, מה שלטענת המבקרים אינו מקרי. על פי פעיל זכויות הלהט"ב פוטיס פוטיו והחבר לשעבר בארגון "Accept LGBTI Cyprus", לקפריסין "ישנה היסטוריה של תוכן להט"ב שצונזר הן על ידי רשתות טלוויזיה מקומיות והן בקרב מחזות תיאטרון".
זהות מגדרית.
בנובמבר 2017, הנשיא ניקוס אנסטסיאדיס נפגש עם ארגון זכויות הלהט"ב הקפריסאי "Accept-LGBT Cyprus" בכדי לדון בנושאים הנוגעים לזכויות טרנסג'נדרים. לאחר מכן נוסחה הצעת חוק לאפשר לטרנסג'נדרים לשנות את מינם החוקי שלהם, בתמיכת הנשיא ושר המשפטים.
ב-10 ביוני 2019, לאחר חודשים של עצירות ועיכובים, ארבעה הורים לילדים טרנסג'נדרים דיברו בעד חקיקת הצעת החוק ודחקו ב-"אימוצה המהיר". החקיקה דווחה כי תאפשר לטרנסג'נדרים מעל גיל 18 זכות לשנות את מינם החוקי על בסיס הגדרתם העצמית, ללא חיוב אבחנה, טיפול הורמונלי או העברת ניתוח להתאמה מגדרית לשם כך.
שירות צבאי.
צבא קפריסין נהג לאסור על הומוסקסואלים לשרת בטענה שהומוסקסואליות היא "מחלת נפש". בשנת 2003 נאסר על גבר הומוסקסואל קפריסאי בן 28 להוציא רישיון נהיגה מכיוון שהוא נחשב "לא יציב פסיכולוגית" בעודו נדחה משירותו הצבאי בשל נטייתו המינית, שהצבא סיווג אז כ-"מחלת נפש". עם זאת, במשך השנים שלאחר מכן, טענה זו הוסרה על ידי הצבא ותושבים לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים הפכו לרשאים לשרת מאז.
תנאי מחיה.
במהלך העשורים האחרונות, חברי קהילת הלהט"ב הקפריסאית החלו להיות מוגדרים כגלויים והפכו למבוססים מבחינה מקומית בעוד ברים הומוסקסואלים, מועדונים ומוסדות אשר מצהירים בגלוי על היותם "ידידותיים ללהט"ב" נמצאים במספר ערים ברחבי המדינה בהן פאפוס, לימסול, לרנקה וניקוסיה.
באפריל 2019 שלח משרד החוץ הנחיות לכלל שגרירויות קפריסין לתמוך בפעילים זכויות להט"ב מקומיים. ב-17 במאי 2019, במהלך ציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה, הניף המשרד את דגל הגאווה, וכך גם מספר שגרירויות קפריסאיות ברחבי העולם.
אקטיביזם.
בשנים 1987–1988, הוקמה התנועה לשחרור הומוסקסואלים הקפריסאית (AKOK), כארגון זכויות הלהט"ב הראשון במדינה אשר צלח לסייע בביטול האיסורים הפליליים האזרחיים בנוגע לפעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין גברים.
בשנת 2007, קבוצת היוזמה נגד הומופוביה הוקמה בקפריסין הצפונית במטרה לפעול למען זכויות חברי הקהילה בצפון. ב-25 באפריל 2008 הציגה הקבוצה הצעה בנוגע לתיקון החוק הפלילי בנוגע לפעילות הומוסקסואלית באזור בפני ראש הפרלמנט, פאטמה אקנוגלו. בשנת 2010 הציגו נציגי ארגון הלהט"ב האירופי, "ILGA-Europe" את ההצעה לראש הפרלמנט החדש, חסן בוזר. עם זאת, לא ננקטה כל פעולה בנוגע להצעה והומוסקסואלים המשיכו להיעצר בטענות של קיום "מין לא טבעי". באוקטובר 2011, מפלגת הדמוקרטיה הקהילתית (TDP) הציגה את אותה הצעה לפרלמנט עם הדרישה לבטל את הפללתה בדחיפות של הומוסקסואליות בצפון קפריסין. מאז מרץ 2012, קבוצת היוזמה נגד הומופוביה המשיכה את פעילותה בשם אגודת קוויר קפריסין (טורקית: Kuir Kıbrıs Derneği) ברחבי הצפון.
בצפון קפריסין בשנת 2008 נוסדה תנועת "Shortbus" המורכבת מפעילי זכויות אדם אשר חותרת למען שוויון זכויות עבור הקהילה הצפון קפריסאית. התנועה קיבלה תמיכה כספית ממשרד הנציבות האירופית בקפריסין והנציבות האירופית וארגנה פעילויות רבות להעצמה על ידי הגברת המודעות באמצעות שיתוף מידע קשור, מתן שירותי מידע חינוכיים, פסיכולוגיים ומשפטיים עבור חברי הקהילה הצפונית.
"Accept-LGBT Cyprus" (יוונית: Accept-ΛΟΑΤ Κύπρου) הוא הארגון הרשום הרשמי היחיד בקפריסין למען זכויות להט"ב. הוא נרשם במלואו ב-8 בספטמבר 2011 והוגדר לאורך השנים כמי שזוכה לתמיכה של אזרחים רבים, בסיוע ארגונים לא ממשלתיים שונים, הפרלמנט האירופי ושגרירויות זרות הפועלות בקפריסין. הארגון קיבל לעיתים סיוע מרשויות מקומיות ועורך אירועים בחסות ראשי ערים מקומיות.
ב-31 במאי 2014 נערך מצעד הגאווה הראשון בקפריסין בבירה ניקוסיה. המצעד נחל הצלחה עם מעל 4,500 צועדים. עמותת הלהט"ב אשר ארגנה את קיומו הודיעה לאחר מכן כי ציפתה לכמה מאות משתתפים, אך הייתה המומה מפופולריות האירוע. המצעד זכה לתמיכה פוליטית נרחבת כמעט מכל המפלגות ברחבי הקשת הפוליטית, כמו גם לתמיכה של הנשיא לשעבר ג'ורג' ואסיליו, משרד הפרלמנט האירופי בקפריסין, נציגות הנציבות האירופית בקפריסין ועוד כ-15 שגרירויות שצעדו עם המצעד כולל נציגים זרים. יתר על כן, שגרירויות דנמרק, פינלנד, הולנד, שוודיה וארצות הברית במדינה הניפו דגלי גאווה. זמרת הפופ הבינלאומית ילידת קפריסין, אנה ויסי, השתתפה גם כן במהלכו. אלכסנדרוס מודינוס בן ה-81, שזכה בפרשת בית הדין האירופי לזכויות אדם בשנת 1993 נגד קפריסין בגין חוקיה אשר הפלילו פעילות הומוסקסואליות בזמנו, עמד בראש המצעד. התגוששות פרצה בין קבוצה של מפגינים נוצרים אורתודוקסים שהוקיעו את האירוע שכינו כ-"מביש" והפגינו מחוץ לפרלמנט. את האירוע הקדים פסטיבל הגאווה בקפריסין, שהתקיים בין 17 במאי (היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה) ל-31 במאי. אירועים ופעילויות נוספות, המעניקות מודעות לזכויות להט"ב במדינה, נערכות בפאפוס ובגרוסקיפו.
Santé
Santé (באנגלית: Cheers; בעברית: לחיים) הוא שיר של הזמר-יוצר הבלגי סטרומאה. השיר יצא לאור ב-15 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס. את השיר כתבו ג'ואנפיו טוץ', מון וילס וסטרומאה.
תוכן השיר.
השיר עוסק באנשים "שאינם במצב רוח לחגיגות" במהלך מגפת הקורונה, לרבות עובדי בתי עסק בתחום ההסעדה והניקיון, "מטפלים, דייגים, נהגים ודיילים".
וידאו קליפ.
הקליפ הנלווה לשיר, בבימויו של ירוסלב מורבק ולוק ואן האוור, אחיו של סטרומאה, פורסם ב-16 באוקטובר 2021. בקליפ מופיע צוות של "טבחים, דייגים ומלצריות הפורצים משגרתם ויוצאים החוצה לרקוד".
מחלוקת קרח ועדתו
ולדימיר יעקבלביץ' קולפאקצ'י
ולדימיר יעקבליץ' קולפאקצ'י (ברוסית: Владимир Яковлевич Колпакчи; 26 באוגוסט 1899 - 17 במאי 1961) - מנהיג צבאי סובייטי, גנרל ארמייה, אשר קיבל את עיטור גיבור ברית המועצות.
תחילת השירות הצבאי ומלחמת האזרחים ברוסיה.
ולדימיר יעקבלביץ' קולפאקצ'י נולד בקייב במשפחתו של פקיד. על פי רשומת העיטור והמילון הביוגרפי "המלחמה הפטריוטית הגדולה. מפקדים" רשום כרוסי , לפי מקורות אחרים - יהודי או קרימצ'ק . לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר בעיר ובגימנסיית פטרוגרד של הקיסר פיטר הגדול, התקבל ללימודים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קייב.
במאי 1916 נקרא לשירות צבאי בצבא הקיסרי הרוסי . התגייס לצוות ההדרכה במפקדת הקורפוס (מקביל לגיס) ה-43 . לאחר סיום לימודיו התגייס לפקד על יחידת פרשים במפקדת הקורפוס ה-12 של הארמייה ה-12 בחזית הצפונית בדרגת אונטר-אופיצר זוטר. השתתף במלחמת העולם הראשונה. במהלך מהפכת פברואר 1917, היה בחופשת מחלה והשתתף באירועים כחלק מיחידה במוסד הקומיסריאט של פטרוגרד. לאחר מכן שירת במשמר האדום - מאז אוגוסט 1917. השתתף במהפכת אוקטובר בפטרוגרד ובהסתערות על ארמון החורף.