סאנעי נחשב לממשיך דרכו של האייתוללה מונתזרי בהנהגת הזרם הרפורמיסטי בקרב כהני הדת. הוא גינה החזקת נשק גרעיני שלדבריו מנוגד לאסלאם, בהיותו מופנה נגד חפים מפשע. תמך בשוויון זכויות לנשים ובזכויות לבני דתות אחרות.
ב-2009, בתקופת המחאה שלאחר הבחירות, תמך במוחים ואמר שהממשלה אינה לשנות את המצב במדינה עם "טרור, הריגות, עינויים ומאסר". במהלך העימותים הוא ואנשיו הותקפו בקום בידי תומכי המשטר. ב-2010 אף הכריז גוף דתי של המשטר שסאנעי אינו ראוי לתואר "אייתוללה עליון".
באוגוסט 2012 התבטא בנושא המתיחות עם ישראל ואמר כי אירן תהיה חייבת להגיב למתקפה של "המשטר הציוני", אולם גם איראן תינזק ממלחמה, שכן במלחמות "לא מחלקים לחם וסוכריות", התבטאות שבלטה בזהירותה על רקע אמירות של בכירים אירניים באותו זמן כי ישמחו למלחמה עם ישראל שתספק הזדמנות להיפטר מקיומה.
נפטר ב-12 בספטמבר 2020.
ראובן רמתי
ראובן רמתי (באנגלית: Reuven Ramaty, שמו בלידה היה רייטר Reiter 25 בפברואר 1937 טימישוארה, רומניה - 8 באפריל 2001, סילבר ספרינג, מרילנד) היה מדען ישראלי-אמריקאי, יליד רומניה, חוקר בתחומי האסטרונומיה של קרינת גמא, אסטרופיזיקה גרעינית, וקרינה קוסמית. היה שותף מרכזי בפרויקט HESSI, לוויין מחקר של נאס"א (High Energy Solar Spectroscopic Imager).
ילדות וצעירות.
רמתי נולד ב-1937 בעיר טימישוארה, בחבל באנאט שברומניה, למיכאל רייטר ואליזה לבית מרקוביץ. ב-1948 עלה לישראל יחד עם הוריו. היה מתלמידיה הראשונים של המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, בה סיים את התואר הראשון בשנת 1961. לימד בהמשך פיזיקה בבית ספר תיכון למשך שלוש שנים ולאחר מכן, בשנת 1964 נסע לארצות הברית והחל לימודי דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. את תואר הדוקטור קיבל תוך שנתיים, בשנת 1966.
פעילותו המדעית.
ב-1967 התקבל לעבודה במרכז טיסות החלל גודרד. רמתי היה אחד מאנשי התאוריה המרכזיים של מרכז גודרד וב-1980 התמנה לראש המחלקה התאורטית במעבדה לאסטרופיזיקה של אנרגיות גבוהות. מ-1983 שימש גם כפרופסור חבר לפיזיקה באוניברסיטת מרילנד בקולג' פארק.. היה פרופסור אורח באוניברסיטת נאגויה ביפן (1993) מדען אורח באוניברסיטאות סטנפורד, ברקלי, סן דייגו, פנסילבניה.
רמתי נודע קודם כל הודות למחקריו בתחום האינטראקציות של החלקיקים בהתלקחויות הסולאריות. יחד עם ריצ'רד לינגפלטר, שהיה שותפו למחקרים לאורך שנים רבות, רמתי הראה בשנת 1967 שקווי קרינת גאמא ומדידות נאוטרונים מתוך ההתלקחויות הסולאריות עשויים להיות כלי אבחוני רב עוצמה בהערכת התכונות של חלקיקים מואצים בהתלקחויות הסולאריות. מאוחר יותר, יחד עם בנץ קוזלובסקי מאוניברסיטת תל אביב ואחרים, המשיך רמתי לשכלל טרכניקות אלה.
מחקריהם רחבי היקף שכללו מדידות ההתלקחויות הסולאריות במסגרת הפרויקט Solar Maximum Mission והמצפה קומפטון עם קרני גאמא בדקו מנגנוני האצת חלקיקים ואת גודש החלקיקים המואצים והגודש הקורונלי.
יחד עם לן פיסק מאוניברסיטת ניו המפשייר ובן ציון קוזלובסקי מאוניברסיטת תל אביב, הציע רמתי תאוריה שזכתה להסכמה רחבה בימינו, לפיה מקור הקרינה הקוסמית האנומלית, בעלת האנרגיה הנמוכה, הוא ביוניזציה ובהאצת הגז הבין-כוכבי הנאוטרלי בהליוספרה החיצונית.
לרמתי, פיסק וקוזלובסקי נודעו, בין השאר בתאוריה, הזוכה בימינו להסכמה כללית, לגבי מקור הקרינה הקוסמית האנומלית, בעלת אנרגיה נמוכה.
לראובן רמתי הייתה תרומה מכריעה גם בפרויקט הלוויין HESSI - High Energy Solar Spectroscopic Imager.
רמתי היה פעיל במרכז גודרד יותר מ-30 שנה, עד מותו.
רמתי נפטר בשנת 2001 מסיבוכים של מחלת לו גריג, בביתו בסילבר ספרינג, מרילנד. עיין נתונים חדשים על הקרניים הקוסמיות עד לשעות חייו האחרונות. השאיר אשה, ורה, ושתי בנות.
ארכנואידיטיס
אָרַכנואידיטיס (Arachnoiditis; בעברית גם דלקת הקרום העכבישי או דלקת קרום הקורים) היא מחלה נוירופטית כרונית הנגרמת על ידי דלקת והצטלקויות של הקרום העכבישי של המוח (קרום הקורים, ובלועזית: הקרום הארכנואידי).
קרום זה הוא הקרום האמצעי מבין שלושת הקרומים העוטפים את מערכת העצבים המרכזית הכוללת את המוח וחוט השדרה (האחרים הם הקרום הקשה – Dura mater, והקרום העדין – Pia mater); תפקידם של קרומים אלה יחד עם נוזל מערכת העצבים המרכזית (CSF), הוא הגנה על מערכת העצבים המרכזית והזנתה.
אטיולוגיה.
הגורמים למחלה הם מורכבים ומשולבים. הם מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
שכיחות המחלה.
הרופא והחוקר ד"ר חורחה אנטוניו אלדרטי (J. A. Aldrete), מחבר הספר "ארכנואידיטיס: המגפה השקטה" ("Arachnoiditis: The Silent Epidemic"; 2000), טוען כי
אין בנמצא מחקרים עדכניים, מדויקים ומספקים המציגים נתונים לגבי שכיחות המחלה. מחקרים אפידמילוגיים לגבי המחלה נתקלים במספר קשיים: מודעות נמוכה למחלה בקרב אנשי מקצוע והקהל הרחב, תת-אבחון, רמת דיווח נמוכה, קשיים באבחון בשל אופייה הרב מערכתי והבלתי-טיפוסי של המחלה, הופעת תסמינים תקופות ארוכות לאחר החשיפה לגורם המחלה, חפיפת תסמינים בשל בעיות רפואיות נלוות (כמו ניתוחי גב, פריצות דיסק, היצרות תעלת עמוד השדרה), חפיפת תסמינים עם מחלות אחרות כגון: טרשת נפוצה, פיברומיאלגיה, מחלות אוטואימוניות כמו זאבת או אדמונית, חוסר במעקבים רפואיים פרוספקטיביים ארוכי טווח, חוסר במערכות לאיסוף נתונים נרחב ורב תחומי, ועלות גבוהה של אבחון מדויק באמצעות MRI.
במחקרים נמצא ששכיחותה של המחלה במטופלים אשר אובחנו לאחר ניתוח גב כסובלים מתסמונת כשל ניתוח גב (Failed Back Surgery Syndrome) היא 10%–20%; במחקרים מסוימים השכיחות גבוהה אף יותר.
ארכנואידיטיס והרדמה אפידורלית בלידה – בספרות הרפואית קיימים תיאורים על ארכנואידיטיס קשה לאחר ביצוע הרדמה אפידורלית בלידה. אך במחקר שפורסם בשנת 2004, לא נמצאו עדויות לכך שהרדמה אפידורלית בלידה הנעשית באופן בטוח וללא פציעה של קרומי מערכת העצבים ודימום, מהווה סיכון ללקות בארכנואידיטיס. עם זאת, הופנתה ביקורת רבה כלפי מחקר זה בשל אופן ניהול המחקר, אופן איסוף הנתונים, היענות נמוכה יחסית של המשתתפות (60%) וזמן מעקב קצר לאחר ביצוע התהליך הרפואי, שעמד על שנה אחת בלבד לאחר ביצוע ההרדמה. נתון זה משמעותי מאוד, שכן בארכנואידיטיס, התסמינים עלולים להתפרץ זמן רב לאחר ביצוע הפרוצדורה הרפואית. כמו כן, במחקר לא נלקחו בחשבון ריבוי הרדמות אפידורליות באותה אישה, בשל מספר לידות. לפיכך, אין כיום עדיין תשובה מחקרית ברורה האם הרדמה אפידורלית בלידה, שהיא הליך רפואי נפוץ בקרב נשים בריאות, מהווה סיכון ללקות במחלה. מסקנת המומחים בתחום היא שלצורך מתן תשובה על שאלה זו, נדרשים מחקרים נוספים - פרוספקטיבים, ארוכי טווח ורב מרכזיים.
מאפייני המחלה.
פתוגנזיס - תהליך היווצרות המחלה.
הקרום העדין וקרום העכביש הם קרומים שבריריים ורגישים ביותר לחדירות, פציעות, או למגע עם חומרים כימיים. התגובה לפציעה מסוג כלשהו בקרומים אלו, דומה לפציעה של רקמות סרוטיות נוספות בגוף, כמו קרום הצפק (Peritoneum), כיס הלב (Pericardium), וקרום האדר (Pleura). נזק לכלי הדם בקרום הקשה וסביבו, מונע אספקת דם נאותה. העדר אספקת דם נאותה, וכן איסכמיה, גורמים לפעולתם של ציטוקינים (מספר אנזימים הנושאים תאי דם לבנים ותאים מזנכמליים). קרוב לוודאי שפגוציטים ואנזימים מזרזי קרישת דם (כגון פיברין), נמהלים ונשטפים עם נוזל חוט השדרה (CSF), דבר המונע מהארכנואיד לנטרל את היווצרות הרקמה הצלקתית בעת גירוי הקרום, ולכן תהליך ההצטלקות אורך זמן רב. אל הרקמה הפיברוטית פולשים פיברוציטים היוצרים קולגן. תיתכן הסתיידות של הרקמה הפיברוטית. ישנה "פלישה" של תאי קולגן אל רקמת הארכנואיד הפגועה, דבר היוצר הדבקויות המובילות לכליאה ולחץ על שורשי העצבים בשל "התכווצות" הרקמה. חלקים מן הוורידים במקום נכלאים אף הם ברקמת הצלקת הנוקשה, דבר המוביל לגודש של דם ורידי - היפרמיה. במקרים של קיום חומר ניגודי ממיאלוגרפיה, גם החומר עצמו "מתערבב" בתוך מבנה הרקמה המצולקת.
שלבי המחלה.
שלבי המחלה תוארו בשנת 1978 על ידי ד"ר צ'ארלס בורטון.
תסמיני המחלה.
המקום השכיח ביותר להופעת המחלה הוא בעמוד שדרה מותני, אך הנגעים בקרום הארכנואיד עלולים להופיע לכל אורך עמוד השדרה, במיוחד במקרים של ארכנואידיטיס על רקע חומר הניגוד פנטופאק. אופי התסמינים במחלה נרחב; במאמר שפורסם ב-"Journal of the Royal Society of Medicine" ב-1990 מציינים המחברים שאופי התסמינים במחלה שונה מאדם לאדם. לפיכך האבחון מצריך פעמים רבות יצירתיות ו"גמישות" מחשבתית ומקצועית.
תסמיני המחלה עשויים להופיע זמן רב לאחר החשיפה לגורם המחלה, לעיתים עשרות שנים (30-20). מחלה זו מאופיינת במגוון רחב של תסמינים, חלקם לאו דווקא נוירולוגיים, כלומר: אופי הבעיה ייראה כבעיה שהיא מחוץ למערכת העצבים. לפיכך, פעמים רבות היא באה לידי ביטוי כמצבור של תסמינים בלתי ספציפיים, בעלי אופי מגוון ורב-מערכתי. התסמינים גם לא תמיד יתנהגו על פי פיזור עצבי אנטומי, דבר המציב אתגר קליני מורכב מבחינת קביעת האבחנה.