שמן תירס הוא שמן המופק מנבט תירס. השימוש העיקרי שלו הוא בבישול, שבגלל נקודת העשן הגבוהה שלו הופכת את שמן התירס לשמן טיגון חשוב. הוא גם מרכיב מרכזי במרגרינות מסוימות.
שמן תירס הוא בדרך כלל זול יחסית לסוגים אחרים של שמנים צמחיים.
בושל אחד של תירס (כ35 ליטר) מכיל 700 מיליליטר שמן תירס (2.8% מהמשקל). אגרונומי תירס פתחו זנים בעלי אחוז שמן גבוה, אולם זנים אלו נוטים להראות תשואות שדה נמוכות, ולכן הם לא מקובלים באופן אוניברסלי על ידי המגדלים.
שמן תירס הוא גם חומר גלם המשמש לביודיזל. שימושים תעשייתיים אחרים לשמן תירס כוללים סבון, משחה, צבע, ציפוי נגד חלודה למשטחי מתכת, טקסטיל, ניטרוגליצרין וקוטלי חרקים. הוא משמש לעיתים כנישא למולקולות תרופה בהכנות תרופות.
נקודת העשן
נקודת העשן בדרך כלל מתייחסת לטמפרטורה שבה שומן או שמן בישול מתחיל להישבר לגליצרול וחומצות שומן חופשיות, ומייצר עשן כחלחל. בהמשך הגליצרול נשבר לאקרוליין שהוא המרכיב של העשן. הנוכחות של אקרוליין גורמת לעשן לגרום גירוי לעיניים ולגרון.
נקודת העשן מסמנת גם את תחילת היווצרות של טעם רע וירידה בערכים התזונתיים של השמן. לכן, נקודת העשן היא שיקול מרכזי בבחירת שמן לטיגון, נקודת העשן של השמן הספציפי מכתיבה את הטמפרטורה שלו במרבית השימושים ולכן את היישומים האפשריים שלו. לדוגמה, היות שטיגון עמוק הוא תהליך בטמפרטורה גבוהה מאוד, הוא דורש שומן עם נקודת עשן גבוהה.
הרבה מעל הטמפרטורה של נקודת העשן היא נקודת הבזק, הנקודה שבה אדי השמן יוצרים תערובת דליקה עם האוויר.
On the Sunday of Life
On the Sunday of Life הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם, פורקיופיין טרי שיצא לאור ביולי 1991. האלבום הופק על ידי סטיבן וילסון, מנהיג הלהקה אשר הקליט בקלטות, ב-1988 Tarquin's Seaweed Farm וב-1990, The Nostalgia Factory. שאר המוזיקה שוחררה שלוש שנים אחרי יציאת האלבום, באוסף שנקרא, Yellow Hedgerow Dreamscape. רוב מילות השיר נכתבו על ידי אלן דאפי אשר איבד את הקשר עם וילסון לפני יציאת האלבום. בהתחלה האלבום נמכר ב-1000 עותקים וזמן רב לאחר מכן, כיום הוא נמכר ב-20,000 עותקים.
גווה (אונייה)
גֵּוָה (באנגלית: hulk) היא אונייה ישנה ובלתי כשירה לשיט, שהוסבה לשימוש אחר כמו מגורים או אחסנה כשהיא עוגנת או רתוקה לרציף. המונח "גווה" משמש לעיתים גם לתיאור אונייה שהושקה אך בנייתה עדיין לא הושלמה, אולם בדרך כלל הוא מתייחס לאוניית מפרשים שתרניה הוסרו או לאוניית מנוע שמכונותיה פורקו. בעידן המפרשים האריכו האוניות שנים רבות יותר כגוות מאשר ככלי שיט פעילים; גופי העץ שלהן נחלשו עם השנים ולא עמדו עוד במאמצים הכרוכים בשיט בים הפתוח, אך הן עדיין יכלו לצוף בבטחה במים רוגעים יחסית.
המונח הימי "גווה" חודש על ידי האקדמיה ללשון העברית ונתפרסם במילון למונחי הימאות, תש"ל. הוא הושאל מן המילה המקראית "גֵּוָה" שפירושה "גוף" ובמיוחד גוף אדם.
שמן בישול
שמן בישול הוא שומן צמחי, מבעל חיים או סינתטי המשמש לטיגון, אפייה וסוגים אחרים של בישול. משמש גם להכנת מזון וחומרי טעם וריח שאינם כרוכים בחום, כגון רטבים לסלט ורוטבי לחם, ובמובן זה אולי יותר נכון לכנות אותו שמן מאכל.
שמן בישול הוא בדרך כלל נוזלי, אם כי חלק משמנים המכילים שומן רווי, כגון שמן קוקוס, שמן דקלים ושמן זרעי דקלים הם מוצקים בטמפרטורת החדר.
סוגים של שמן בישול כוללים: שמן זית, שמן אבוקדו, שמן דקלים, שמן סויה, שמן קנולה, שמן זרעי דלעת, שמן תירס, שמן חמניות, שמן חריע, שמן בוטנים, שמן זרעי ענבים, שמן שומשום, שמן ארגן, שמן אורז ושמנים צמחיים אחרים.
שמן יכול להיות מתובל במוצרי מזון ארומטיים כגון עשבי תיבול, פלפל חריף או שום.
תרסיס שמן.
תרסיס שמן הוא מכל תרסיס של שמן בישול צמחי, שנועד לאפשר חיסכון בקלוריות בהכנת מאכלים הדורשים טיגון או בישול עם שמן. השמן ארוז במכל לחץ בתוספת חומר דחף. בעת לחיצה על פיית המכל ניתזת כמות קטנה של שמן, שניתן לרססה בשכבה דקה ואחידה על מחבת או סיר.
תרסיס שמן מכיל אותה כמות קלוריות כמו כל שמן, אך בניגוד לשמן הנמזג ישירות מבקבוק - כמות השמן המרוססת בלחיצה אחת קטנה מזו שתימזג מהבקבוק, ואף מכמות שתימדד בכף או כפית.
תרסיס שמן יכול להוות תחליף לשמן, חמאה או מרגרינה בעת הכנת מאכלים כגון חביתה, בצל מטוגן, ירקות מוקפצים וכדומה. אין הוא מתאים לשימוש במתכונים הדורשים טיגון בשמן עמוק, כמו טוגנים. תרסיס שמן מתאים גם לשימון תבנית אפייה במתכוני עוגות ופשטידות הדורשים זאת.
קיימים בשוק תרסיסי שמן בטעמים שונים - זית, חמאה, עם מלח.
אאופלוצפלוס
אֵאוֹפְּלוֹצֵפָלוּס (שם מדעי: "Euoplocephalus", מבוטא באנגלית גם כ"יואופלוצפלוס") הוא סוג דינוזאור במשפחת האנקילוזאוריים, הדינוזאורים המשוריינים. פירוש שמו "ראש משוריין היטב".
האאופלוצפלוס היה אנקילוזאור גדול למדי: אורכו , רוחבו למעלה מ-2 מטרים ומשקלו כ-2–2.5 טון מטרי. הוא היה אחד האנקילוזאורים הכבדים והגדולים ביותר ודמה לאנקילוזאורוס. הוא היה ממוגן באוסטאודרמים - לוחות שריון גרמיים שמהם בלטו קוצים ודוקרנים. גם צווארו היה ממוגן, ובלטו ממנו שתי בליטות עצם גדולות אך קהות. כפי שניתן להבין משמו, ראשו היה משוריין ביותר: הראש היה מכוסה במשטח עצם מעל לגולגולת, וכלל אף סט עפעפיים משוריינים, מכל צד של ראשו בלטו שתי קרניים, שלא שימשו לנגיחה, אך מנעו מטורפים לנגוס בראש. בזנבו היה מצויד האאופלוצפלוס במעין "אלה" גרמית: בליטת עצם מאוחה וכבדה, שיכלה לשבור רגליים כאשר הונפה בעוצמה על ידי הזנב השרירי. האאופלוצפלוס היה גם מצויד במקור קרני ואכל צמחים נמוכים, אותם תלש במקורו ולעס בלחייו.
האאופלוצפלוס חי בצפון אמריקה בשלהי תור הקרטיקון (כ-76 מיליון שנה לפני זמננו עד ל-67 מיליון שנה לפני זמננו), ונמצאו ממנו מאובנים של 40 פרטים, כולל 15 גולגולות, ממצא נדיר יחסית לאנקילוזאור. הוא סווג על ידי לורנס לם (Lambe) וידוע ממנו מין יחיד: "Euoplocephalus tutus".
בתרבות.
האאופלוצפלוס מופיע בסרט המצויר "The Land Before Time II".
אאופלוצפלוס נראה בסרט דינוזאור כדמות של יצור צעיר וטיפש, דבר שלא דמה ליצור האמיתי.
אאופלוצפלוס מתואר בספר פארק היורה אך לא נראה בסרטי הסדרה.
הוא נראה גם בסדרת המשחקים מלך הדינוזאורים.
סין (אל)
סִין (באכדית: Su'en, Sîn) או נאננה הוא אל הירח במיתולוגיה המסופטמית, ונאננה (Nannar) הוא הגרסה השומרית לאל, בנם של אנליל ונינליל וזוהה עם האל השמי סין. שני המקומות המרכזיים לעבודת סין-נאננה היו מקדש אכישנוגל באור בדרום מסופוטמיה, וחרן בצפון.
סין היה גם אל העדרים ופיריון הבקר ואל שדות המרעה, ולכן היה גם האל של השבטים הנודדים שרעו את העדרים. הוא תואר בדמות של עגל וכינויו היה 'הרועה'.
לוח השנה המסופוטמי היה לוח ירחי. בכל חודש נחוגו שלושה ימי חג לכבוד אל הירח: ביום הראשון בחודש-במולד הירח (השווה לברכת הלבנה ביהדות), ביום השביעי-בחצי הסהר, וביום החמישה עשר-במילוא הירח.
במחקר המודרני קיימת סברה כי האל סין היה מושא הפולחן של ראשוני הישראלים. במקרא משתקפת זיקתם של הישראלים הקדומים לפולחן אל הירח בסיפור הנדידה של משפחת אברהם, היוצאת מאור ועוברת בחרן בדרכה לארץ כנען - שני מרכזי הפולחן של אל הירח. ייתכן גם, כי שמו של הר סיני נקרא על שם האל סין, ויש שמזהים את מקומו של הר סיני במקום של ג'אבל סין בישר במדבר סיני (כנראה גם, שהמילה 'בשורה' בשמו של ההר).
הירח משתקף גם בשמותם של בני משפחת אברהם - תרח (ירח), שרה (סהר(ה)) ולבן (לבנה). בספר יהושע אף נכתב בפירוש "בעבר הנהר ישבו אבותיכם מעולם תרח אבי אברהם ואבי נחור ויעבדו אלהים אחרים" (כ"ד, ב')
שריד לאמונה הזאת מופיע בלוח השנה העברי הקדום שהיה לוח ירחי ומועדי החגים החלים בזמן מילוא הירח (כשהירח מלא), ב-15 לכל חודש: פסח, סוכות, טו בשבט, שושן פורים, ו-טו באב (יום זיכרון).
הפולחן לאל סין התקיים גם במצרים (יחזקאל ל, יד-טו).
פרוייקט יער סהרה
שמפוליון (אונייה)
א/ק "שמפוליון" (בצרפתית: SS Champollion) הייתה אוניית נוסעים צרפתית, שהפליגה משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד תחילת שנות ה-50 בין צרפת, ובפרט נמלי טולון ומרסיי, לבין נמלי לבנון, ארץ ישראל ומצריים. בין השאר הובילה נוסעים ועולים לארץ ישראל. ב-22 בדצמבר 1952 עלתה על שרטון בחופי ביירות, ולמחרת טבעה.
קורותיה.
ה"שמפוליון" נבנתה בשנת 1924 בצרפת, ונקראה על שמו של הארכאולוג ז'אן-פרנסואה שמפוליון. היא נבנתה כאוניית קיטור אך במשך השנים הוסבה לאוניית מנועים. על סיפונה היו כ-250 אנשי צוות וכ-1000 נוסעים.
במלחמת העולם השנייה פעלה האונייה בשרות הצי הבריטי.
עדויות רבות מאוד של ניצולי שואה, פרטיזנים, מעפילים ואפילו עולים משנות השלושים, מאזכרים את מסעם ארצה ב"שמפוליון". ואולי החשובה שבהן היא של ח.נ. ביאליק, שהפליג על השמפוליון בדצמבר 1930 מאלכסנדריה למרסיי, וקורותיו באותה הפלגה הולידו את סיפורו האחרון, 'איש הסיפון'. בין העולים בה ארצה היה המשורר-הלוחם אבא קובנר, קיץ 1945, בשנת 1933 עלה בה ארצה אברהם סטבסקי מנאשמי רצח ארלוזורוב, בשנת 1935 דייב רוטשילד ועוד אישים ידועים.
באביב 1946 עלו באונייה, בהפלגה מיוחדת, כאלף ילדים ובני נוער ניצולי השואה.
טביעתה.