דוגמה לצמח אללופתי בישראל הוא המין הפולש כנפון זהוב ("Verbesina encelioides"), המפריש חומרים המונעים נביטת צמחי חולות בסביבתו, ובכך משנה את כל המאזן האקולוגי והופך למין יחיד (או מין דומיננטי). כתוצאה מכך נעלמים גם בעלי החיים שהיו תלויים בצמחייה שנדחקה.
צמחים המפרישים חומרים אללופתים יכולים לסייע לצמצום השימוש בהדברה כימית ולשמש כהדברה ביולוגית נגד מינים מזיקים.
אוטואללופתיה
חוק להחזרת הפקידות המקצועית הלאומית על כנה
סמואל בק
שמואל בק
הרטה אוברהויזר
הרטה אוברהויזר (בגרמנית: Herta Oberheuser; ) הייתה פושעת מלחמה גרמנייה, שהשתתפה בניסויים רפואיים בבני אדם כרופאה במחנה הריכוז ראוונסבריק בין השנים 1943-1940.
פשעי מלחמה.
אוברהויזר פעלה תחת השגחתו של ד"ר קארל גבהרדט וערכה במחנה ניסויים אכזריים (ניסויים שהיו כרוכים בזיהום מכוון של פצעים, ניסויים בהתחדשות של עצמות, שרירים ועצבים והשתלת עצמות) על 86 נשים, אשר 74 מתוכן היו אסירות פוליטיות פולניות.
אוברהויזר הרגה באכזריות ילדים בריאים באמצעות הזרקה של חומרים שונים לגופם. בניסויים אחרים, שמטרתם הייתה לבדוק את יעילות התרכובת הכימית סולפונמיד בטיפול במחלות בקטריאליות, פצעה במתכוון את הקורבנות וזיהמה את פצעיהם בגופים זרים ובהם עצים, מסמרים חלודים, שברי זכוכית, לכלוך ונסורת. מחזור הדם של הקורבנות נחסם באמצעות קשירת כלי דם משני עברי הפצע על מנת לדמות פציעה אמיתית בשדה הקרב.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
אוברהויזר הייתה האישה היחידה שנתבעה במשפט הרופאים בגרמניה. היא נידונה לעשרים שנות מאסר, שוחררה באפריל 1952 בשל התנהגות טובה, ולאחר מכן הועסקה כרופאת משפחה בגרמניה. היא פוטרה ממקום עבודתה ב-1956, ורישיונה לעסוק ברפואה נשלל ב-1958, בעקבות זיהויה על ידי אחד מקורבנותיה.
לקריאה נוספת.
בנות הלילך מאת מרתה הול קלי. מאנגלית: שאול לוין. כנרת זמורה ביתן, 2020
פמקה ג'נסן
ראנד
פרנצ'סקו רדי
פרנצ'סקו רדי (באיטלקית: Francesco Redi; 18 בפברואר 1626 – 1 במרץ 1697) היה חוקר טבע, רופא ומשורר איטלקי.
רדי נולד בארצו, בירת נפת ארצו הממוקמת כ-80 ק"מ דרומית-מזרחית לפירנצה. אביו היה רופא פרטי, והוא עודד את בנו ללכת בעקבותיו. רדי למד רפואה בפירנצה ובפיזה, ועם סיום לימודיו ב-1647 הוא התקבל לעבודה אצל משפחת קולונה ברומא, משרה בה החזיק חמש שנים. לאחר מכן עבד בחצרם של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ובנו קוזימו השלישי. &lt;BR&gt;רדי הקדיש את חייו לביצוע ניסויים בתחומי המדע הביולוגיה (ראו להלן) והרפואה, ולכתיבת שירים. בין המפורסמים שבשיריו נמנים "Bacco in Toscana" (בכחוס בטוסקנה), ו-"Arianna Inferma". הוא מת בגיל 71 בפיזה. על שמו נקרא מכתש במאדים.
ניסויו המפורסם.
רדי נודע בעקבות ניסויו המפורסם, שהצליח להפריך את תאוריית הבריאה הספונטנית אשר ניסה עם צנצנות מאותן הסוג אשר צורת פתיחתם הייתה שונה. התאוריה, שהתבססה על תפיסתו של אריסטו טענה כי יצורים חיים נוצרים באופן ספונטני מחומר שאינו חי, אך לא הועמדה עד אז למבחן ולא נבדקה. רדי החליט להיות הראשון שיבדוק תאוריה זו בניסויו המפורסם משנת 1668, שיש הרואים בו את הניסוי הביולוגי הראשון שעמד באמות מידה מדעיות בשל השימוש בבקרה וכאחד מהניסויים החשובים בתולדות הביולוגיה.
רדי, שהיה בעל גישה מחקרית עצמאית ומקורית, הפריך גם את תורת אריסטו בדבר נדידת הצלופחים. הוא היה הראשון שתיאר שלב בהתפתחות הלרוות של העלקות, שלב זה שהוא השלישי בהתפתחות העלקת נקרא על שמו "דרגת הרֶדיה".
פרנצסקו רדי
מישו בנבניסטי
מישו (משה) בנבניסטי, (1902–1977) היה עסקן יהודי רומני, נשיא הוועד הפועל הציוני ברומניה, מחברי המועצה היהודית המחתרתית שפעלה מול מרכז היהודים בתקופת שואת יהודי רומניה, מנאשמי משפטי הציונים ברומניה ואסיר ציון ולבסוף דיפלומט ישראלי.
ביוגרפיה.
בנבניסטי נולד בבוקרשט, רומניה והיה בנו של סימון בנבניסטי, שהיה מוציא לאור הבעלים של הוצאת Ancora (העוגן) ומוכר ספרים, צאצא למשפחת בנבניסטי הספרדית שהתיישבה בתחילת המאה ה-19 בקראיובה. בן אחר של סימון בנבניסטי, אחיו של מישו, היה פליקס בנבניסטי, ממשיך אביו בהוצאה לאור ולאחר סגירת ההוצאה לאור, המנהל של ההוצאה לאור היהודית, "ביכורים".
עסקן ציוני.
בנבניסטי החל את העסקנות הציונית בבית ספר התיכון, כשהקים את קדימה, ארגון התלמידים הציונים. בתקופת לימודי המשפטים השתתף בהנהגת חשמונאה, ארגון הסטודנטים הציונים. ב-1921, כשהוקמה המפלגה היהודית הרומנית, הנהיג במסגרתה את הקבוצה הקרויה התחיה. בין השנים 1922–1924 היה נשיא התאחדות הנוער הציוני ברומניה. אחרי 1924 היה רק מנהיג התחיה, הקבוצה שהוציאה לאור, בשנים 1924 - 1940, שבועון ציוני בשם התחיה. ב-1936, היה לסגן נשיא המפלגה היהודית הרומנית, ומ-1941, נשיא הוועד הפועל הציוני וסגניו היו אברהם לייבה זיסו וז'אן כהן. למרות שבמהלך המלחמה קיים יחסים עם מרכז היהודים לשם ארגון משלוח יתומים יהודים לארץ ישראל, נעצר בינואר 1941, כתוצאה ממסע אנטי ציוני ונשלח למחנה הריכוז טרגו ז'יו, ממנו שוחרר ב-1942, לאחר מאמצים רבים של וילהלם פילדרמן ושגריר שווייץ, דה ווק (De Weck).
ב-1946, השתתף בפריז בוועידת הקונגרס היהודי העולמי. הוא השתתף גם בקונגרס של 1947 בקרלובי וארי וב-1948, במונטרה. השתתפות זו הייתה בין הנושאים הראשונים עליהם נחקר כשנעצר בספטמבר 1950, במהלך מסע אנטיציוני, והוחזק 3 שנים במעצר.
משפט הציונים ברומניה.
ביום 28 במרץ 1953 נערך משפטם של 13 המנהיגים הציוניים העיקרים: אברהם לייבה זיסו - אישיות בעלת יוקרה רבה, לשעבר איש עסקים עשיר, סופר, מסאי, עיתונאי, יו"ר ההסתדרות הציונית ונציג הסוכנות היהודית ברומניה בשנות השואה, יו"ר "המפלגה היהודית" והקונגרס היהודי העולמי סניף רומניה; מישו בנבניסטי - יו"ר ההסתדרות הציונית בימי השואה ולאחריה; עו"ד ז'אן כהן (Jean Cohen) - מומחה בחוק בינלאומי ובעל זכויות רבות בגלל פעילותו בשנות השואה, ממקימי ומראשי הציונים הדמוקרטים; קרול רייטר (Carol Reiter) - יו"ר ההסתדרות הציונית הארצית בטרנסילבניה; ד"ר בנימין זאב הבר (Beniamin Zeev Haber), מראשי התנועה בטרנסילבניה; ד"ר שמעון הס (Simon Has)- מראשי התנועה בטרנסילבניה; משה וייס-טלמון (Moşe Weiss-Talmon), מראשי "הנוער הציוני" ו-"החלוץ" ופקיד בצירות; זולטן בובי באר (Bubi Beer) מ"משמר"; זולטן הירש, מראשי "דרור-הבונים"; מוצי מוסקוביץ' (Mozti Moscovici), מראשי "renașterea" (הלידה מחדש), עיתונאי ומנהל לשכת המודיעין של צירות ישראל בבוקרשט; שטפאן קון, מראשי התנועה בטרנסילבניה; מלאניה (מלה) ינקו, פעילה ציונית מרכזית ורעייתו של דוקטור קורנל ינקו, מראשי מפא"י שהצטיינה בפעילות סקטור הרווחה. הנאשם ה-13 היה הבלדר השווייצרי גיר, שבשנות המלחמה העביר את דואר התנועה הציונית מרומניה לחו"ל, ומילא תפקיד של סוכן כפול - בטרם העביר את הדואר לתעודתו מסרו לגסטפו לצילום. זיסו, בנבנישתי וכהן נידונו למאסר עולם, והאחרים לעונשים הנעים בין 8 ל-20 שנות מאסר.
בבית הכלא סבל בנבניסטי, בין היתר, מחוסר יכולת לאכול ללא שיניים תותבות, עד שאסיר אחר תרם כסף מחסכונותיו ליצירת שיניים עבורו. בנבניסטי וזיסו שוחררו מהכלא והגיעו לישראל ב-1956.
דיפלומט.
בנבניסטי מונה לשגריר ישראל בשווייץ ובהמשך היה נציג הוועד הפועל הציוני בפריז.
מישו בנבנישטי
משה בנבניסטי
משה בנבנישטי
הרטה אוברהאוזר
ג'ייסון סטיית'האם
ג'ייסון סטיית'האם (באנגלית: Jason Statham; נולד ב-26 ביולי 1967) הוא שחקן קולנוע, מפיק סרטים ובעברו דוגמן וצוללן אנגלי. הוא ידוע בעיקר בשל סרטי המותחן-פעולה שלו וגילום דמויות קשוחות, חסרות תקנה ונוכלים. לכל אורך הקריירה שלו, סטיית'האם מבצע את הפעלולים והקרבות בסרטיו בעצמו.
נולד בדרבישייר, אנגליה. התאמן באמנויות לחימה שונות בילדותו תוך כדי עבודה בדוכני שוק מקומיים. צוללן וכדורגלן מושבע; נבחר להשתתף במשחקי חבר העמים הבריטי ב-1990 כחלק מנבחרת הצלילה הלאומית של אנגליה. זמן קצר לאחר מכן הוצע לו לדגמן ל, טומי הילפיגר, לוי שטראוס ושות' בקמפיינים שונים. ג'ייסון עבד בעברו בעבודה בדוכני השוק שנתנה השראה לליהוק שלו בסרטי הפשע של גאי ריצ'י - "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" (1998) ו"סנאץ'" (2000).
ההצלחה המסחרית של הסרטים הובילה אותו לככב כפרנק מרטין בטרילוגיית המשלח (2002–2008). לאחר ששיחק בסרטי מותחן ופעולה כגון "הג'וב האיטלקי (2003)", "קראנק" (2006), "הג'וב הבריטי" (2008), "מרגלת" (2015) ו"" (2016) ביסס את עצמו כשחקן מוביל בהוליווד. הוא מצא הצלחה מסחרית נוספת בטרילוגיית בלתי נשכחים (2010–2014) ובסדרת מהיר ועצבני, בה הוא מופיע ב"מהיר ועצבני 6" (2013), "מהיר ועצבני 7" (2015), "מהיר ועצבני 8" (2017) וגם ב" (2019).
הקריירה שלו כשחקן ומפיק תמיד קיבלה ביקורות עקב חוסר עומק וגיוון בסרטיו, אך קיבל שבחים עקב הובלת תעשיית סרטי הפעולה של שנות ה-2000. לפי דוח של BBC, קריירת המשחק שלו מ-2002 עד 2017 הניבה על פי הערכות 1.5 מיליארד דולר אמריקאי ממכירת כרטיסים מה שהופך אותו לשחקן מוביל בתעשייה, העונה להגדרה "; כלומר - עצם הופעתו בסרט גורמת להצלחה אוטומטית מבחינת הכנסות.
ביוגרפיה.