אבנעזר סקרוג' (אלברט פיני) הוא זקן קשה לב, חמדן וקמצן, שכל רצונו הוא לצבור ממון והוא שונא כל מה שקשור לחג המולד. אחרי שסקרוג' מגרש חבורת ילדים השרה שירי חג המולד ליד ביתו, מגיע אחיינו פרד (מייקל מדווין), ומזמין אותו להצטרף אליו ואל אשתו לסעודת חג המולד. סקרוג' מסרב להזמנה. אחרי שפרד עוזב, סקרוג' נותן לפקיד שלו, בוב קרצ'יט, יום חופש לכבוד החג, אך מצפה שבוב יתייצב לעבודתו מוקדם בבוקר למחרת. בוב פוגש ברחוב שנים מילדיו, אחת מבנותיו וטים הקטן, ויחד הם קונים מזון לארוחת החג. בינתיים ניגשים אל סקרוג' שני גברים (דרק פרנסיס ורוי קיניר) ומבקשים ממנו תרומה לעניים, סקרוג' מסרב לתרום באמרו "האין בתי סוהר? האין בתי מחסה לעניים?". עוד הוא מוסיף "אם הם מעדיפים למות, טוב יהיה אם יעשו זאת, בכך יקטינו את כמות האוכלוסייה העודפת". בדרכו לביתו הוא פוגש כמה מלקוחותיו בהם את טום ג'נקינס (אנטון רוג'רס), ומזכיר להם את חובותיהם. כמה פרחחים עוקבים אחריו ומכנים אותו "אבא חג המולד" (סנטה קלאוס).
בפתח ביתו מבחין סקרוג' שבמקוש הדלת מופיעות פניו של שותפו, ג'ייקוב מרלי (אלק גינס), המת זה שבע שנים. בדרכו למעלה מלווה אותו עגלה הנושאת ארון מתים. הוא יושב לאכול מעט מרק ולפתע מצלצלים כל הפעמונים בביתו, אחר כך נפתחת הדלת וסקרוג' רואה את רוחו של מרלי כבולה בשלשלאות ניצבת לפניו. בתחילה הוא חושב שזו היא מתיחה, אך משתכנע באמיתות המראה כשמרלי מתרומם לאיטו ומנופף בשלשלאותיו. מרלי אומר לסקרוג' שהשלשלאות של גופו הן מעשה ידיו כשהיה בחיים, וכמו כן זה יהיה גורלו של סקרוג' עצמו. אחרי שמרלי מראה לסקרוג' רוחות נוספות הסובלות מגורל דומה, הם חוזרים לבית ומרלי אומר ששלוש רוחות יופיעו לפניו הראשונה בשעה אחת.
כפי שמרלי אמר, בדיוק בשעה אחת מופיעה הרוח הראשונה, רוח חג המולד של העבר (אדית אוונס), הנראית כאישה מהמעמד הגבוה בתקופה הוויקטוריאנית, והיא מוליכה את סקרוג' אל ילדותו. הוא רואה את עצמו נותר בודד בבית הספר בחופשת חג המולד, עד אשר מגיעה אחותו פראן לבשר לו שיוכל לחזור הביתה. אחר כך הם חוזים בחג מולד שמח יותר, כאשר סקרוג' עבד בבית העסק של מר פזיוויג (לורנס נייסמית'), והתאהב בבתו איזבל (סוזן נב). סקרוג' מציע נישואים לאיזבל, אך תקופה ארוכה הוא מתייחס אליה כמובן מאליו, היא מבינה שאהבתו לעשיית רווחים גדולה מאהבתו אליה והיא מבטלת את אירוסיהם.
רוח חג המולד של ההווה (קנת' מור) ענק עליז מראה לסקרוג' את בית משפחת קרצ'יט. סקרוג' שם לב שטים חולה מאוד, והרוח מזהירה אותו שאם הצללים בעתיד לא ישתנו הילד צפוי למות. אחר כך הם מבקרים בביתו של אחיינו פרד ואשתו (מרי פיץ') שם הם מארחים חברים לסעודה. פרד מרים כוסית לכבודו של סקרוג', ואחרי כן הם משחקים במשחק "The Minister's Cat". הרוח עוזבת את סקרוג' באומרה שהחיים קצרים מאוד.
הרוח האחרונה, זו של חג המולד העתיד לבוא (פדי סטון), מראה לסקרוג' את מה שעתיד לקרות בחג המולד הבא. הרוח וסקרוג' צופים בטום ג'נקינס ואזרחים נוספים הצוהלים לקראת הלווייתו של סקרוג', בעוד סקרוג' עצמו חושב שמריעים לו על היותו אישיות ידועה. אחר כך מגלה סקרוג' שטים הקטן נפטר, והרוח מראה לו את הקבר העתידי שלו עצמו. הרוח נראית כעת כשלד (המסמל את המוות או את מלאך המוות). סקרוג' נופל בבהלה לתוך הקבר, במעמקי הגיהנום מקבל את פניו מרלי, והוא מוליך אותו אל חדרו שם שדים כובלים אותו בשלשלאות ענקיות. סקרוג' זועק לעזרה ומתעורר בחדרו.
סקרוג' מגלה שיש לו זמן לתקן את דרכיו והופך להיות אדם נדיב. הוא קונה תרנגול הודו וצעצועים עבור משפחת קרצ'יט, הוא מזמין את עצמו לארוחה בביתם של פרד ואשתו ואפילו מבטל את החובות של לקוחותיו לשמחתם הרבה. סקרוג' הלבוש כאבא חג המולד מתכונן לארוחה עם משפחתו.
השירים.
סצנת הסיום כוללת בליל עצום של ביצועים חוזרים של שירי הסרט. בתחילה סקרוג' צועד ברחובות לצלילי השיר "I Like Life", אחר כך כשהוא לבוש בבגדי סנטה קלאוס ומלווה בחבורת הילדים השרה גרסה עליזה יותר של "Father Christmas". בהמשך השמעה חוזרת של השיר "Thank You Very Much" בביצוע סקרוג', טום ג'נקניס וכמעט כל תושבי העיר המאושרים ואסירי תודה על השינוי העמוק שהתחולל במלווה הכספים קשה הלב. לבסוף סקרוג' הולך לביתו ומדבר אל מרלי דרך מקוש הדלת (בו הופיעו פניו בתחילת הסרט), הוא גם עוטף את המקוש בכובע ובזקן מהתחפושת שלו. סקרוג' מודה לשותפו לשעבר על העזרה שנתן לו, ואחר כך הולך להתכונן לארוחה החגיגית עם משפחתו. מקהלה שרה שוב את השיר "A Christmas Carol" והסרט מסתיים בברכת חג מולד שמח.
אלבום הכולל את כל שירי הסרט יצא ב-1970 בחברת קולומביה רקורדס. הפסקול לא יצא מעולם כתקליטור בשל סיבוכים משפטיים. הגרסה של הסרט שיצאה בחברת Paramount Blu-Ray לא כוללת את מוזיקת הפתיחה, אך המוזיקה בשלמותה כלולה בפורמט הווידאו וה-DVD.
פרסים.
הסרט היה מועמד לפרס באפט"א בבריטניה, לפרס "Golden Laurel", לארבעה פרסי אוסקר, וחמישה פרסי גלובוס זהב בארצות הברית. אלברט פיני זכה ב-1971 בפרס גלובוס זהב כשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי. פיני היה רק בן 34 כשנבחר לגלם את דמות הקמצן הזקן וגם את דמותו בצעירותו בסצנות הפלשבק, אולם זכה לשבחים על הופעתו מהקהל ומהמבקרים. מבקרים אחדים מצאו פגם במוזיקה של בריקוס
כמה שחקנים בריטים נודעים השתתפו בסרט בהם אלק גינס כג'ייקוב מרלי, דיים אדית אוונס בתפקיד רוח חג המולד של העבר וקנת' מור כרוח חג המולד של ההווה.
היבט מקורי.
סיפור הסרט נאמן לרוב לרומן אך סוטה ממנו בהיבט אחד והוא בהמשך של סצנת בית הקברות. אחרי שרוח חג המולד של העתיד מוליכה את סקרוג' אל בית הקברות, הרוח חושפת את פניה שהם פני המוות. סקרוג' נופל לאחור אל תוך הקבר הפתוח ודרך מנהרה שנראית שאין לה סוף עד שהוא נוחת בקרביים של הגיהנום. הוא מתעורר במכתש בצורת ארון מתים, ופוגש את שותפו המת מרלי הבא לברכו ומודיע לו שהוא מונה להיות פקיד אישי של לוציפר. מרלי מראה לסקרוג' את מקום עבודתו, חדר קפוא ושורץ עכברושים. אחר כך מגיעים כמה "שדים" חסונים העוטים ברדסים ועל גבם הם נושאים שלשלאות אימתניות בהן הם עוטפים את סקרוג' המבוהל עד שאין באפשרותו לזוז. לשווא הוא זועק ומבקש עזרה ממרלי, עד שהוא מתעורר ומוצא את עצמו בביתו כשהוא אוחז ברגלי מיטתו.
הסרט קיבל סיווג צפייה לא מוגבל, אך בהקרנות בטלוויזיה לרוב משמיטים את הסצנה הזו. כך גם בגרסאות שונות בהפצה של וידאו ביתי.
עיבוד לתיאטרון.
ב-1992 הועלה בבריטניה מחזמר "Scrooge: The Musical" שהוא עיבוד לתיאטרון של הסרט. המחזמר בכיכובו של אנתוני ניולי (Anthony Newley) הציג את השירים של בריקוס ופרייז'ר.
ב-2003 העלה הזמר והרקדן הבריטי, טומי סטיל את המופע מחדש בסיבוב הופעות ברחבי המדינה. ב-2004 הופיע שוב הפעם בפאלאדיום בלונדון. ב-2007 גילם את הדמות של סקרוג' שיין ריצ'י (Shane Ritchie) במנצ'סטר פאלאס. עוד הועלה המחזמר בכיכובו של סטיל בפאלאדיום בלונדון בשנת 2012, הופעות שנמשכו עד 5 בינואר 2013.
יחסי מין בשירותים ציבוריים
מיכל בן-נפתלי
מיכל בן-נפתלי (נולדה ב-1963) היא סופרת, מסאית, מתרגמת ועורכת ישראלית, זוכת פרס ספיר לשנת 2016.
קורות חייה.
מיכל בן-נפתלי נולדה וגדלה בתל אביב. למדה לתואר הראשון בחוגים להיסטוריה ולפילוסופיה ולתואר שני בחוג להיסטוריה, שניהם באוניברסיטה העברית. התזה שלה לתואר השני, "הגשרים בין אתמול ומחר: ההרמנויטיקה של בחטין וגדמר מעמדת פוקו" (1990), נכתבה בהדרכת פרופ' גבריאל מוצקין. בשנים 1992–1995 עשתה דוקטורט בפילוסופיה צרפתית בת-זמננו באוניברסיטת אוקספורד בנושא "משחק הדמעות: ליוטאר, דרידה, לוינס והגות 'בעקבות אושוויץ'" (1995) בהדרכתם של אלן מונטיפיורי ורוברט סמית. התגוררה בפריז בשנים 1999–2004. שימשה כמרצה לאורך השנים בקמרה אובסקורה, עלמא, האוניברסיטה העברית, המדרשה לאמנויות. מלמדת בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב. היא חברה במכון תל אביב לפסיכואנליזה בת-זמננו.
בין השנים 2006–2014 ערכה את סדרת הספרים "הצרפתים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרה להגות צרפתית בת-זמננו. היא פרסמה מאמרים רבים, תרגמה, בין היתר, מכתבי ז'אק דרידה, מוריס בלאנשו וז'וליה קריסטבה, חיברה מבואות ואחריות דבר לספרים מתורגמים, קטלוגים ומסות על אמנות על מיכל היימן, מיכל נאמן, טל שוחט, גדעון גכטמן, איה בן רון, בן בז'רנו ואחרים.
בשנת 2014 ערכה סדרה חדשה בהוצאת רסלינג בשם "בדיעבד", סדרה לאסתטיקה עברית.
המסה "על הצער" פרי עטה היא זוכת פרס המסה הטובה של עיתון "הארץ" (2008). בן נפתלי היא זוכת פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת תשע"ז. ספרה "המורה" זיכה אותה בפרס ספיר לשנת 2016.
ב-2019 הוענק לה תואר אביר מסדר האמנויות והספרות מטעם ממשלת צרפת ופרס ויצו האיטלקי על ספרה "המורה".
מיכל בן-נפתלי מתגוררת לסירוגין בתל אביב ועם בת זוגה דנה אמיר בחיפה.
קישורים חיצוניים.
ראיונות
על כתביה
מאמרים וכתבות של מיכל בן-נפתלי:
מועאוויה
יורם הכהן
יורם הכהן הוא מנכ"ל איגוד האינטרנט הישראלי (משנת 2015). הוא עורך דין ומומחה אבטחת מידע ישראלי, שהקים ועמד בראש הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע (רמו"ט) במשרד המשפטים בין השנים 2006–2013.
ביוגרפיה.
יורם הכהן קיבל תואר בוגר במשפטים (LL.B) מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1991, וכן תואר במנהל עסקים (eMBA) מבית הספר למנהל ע"ש רקאנטי באוניברסיטת תל אביב בשנת 2000.