עם הקמת שבועון החדשות "סופהשבוע", בסוף 2012, הצטרף דנקנר לצוות כותביו, ופרסם בו טור שבועי.
ב-5 באפריל 2013 נפטר מדום לב בביתו, בגיל 67.
מותו הפתאומי, עורר שלל תגובות בכל כלי התקשורת, אחדות מהן קשות בביקורתן, בצד דברי שבח והערכה על פועלו כעיתונאי.
חיים אישיים.
דנקנר התגורר ברמת השרון, היה נשוי למירי אילני ואב לשני בנים.
קנת גרהם
קנת גרהם (באנגלית: Kenneth Grahame; 8 במרץ 1859 - 6 ביולי 1932) היה סופר אנגלי, יוצר הקלאסיקה של ספרות הילדים - "הרוח בערבי הנחל".
חייו.
גרהם נולד באדינבורו, סקוטלנד, ב-1859. הוא התייתם בילדותו ונשלח לגור אצל סבתו בכפר במחוז ברקשייר באנגליה. האחוזה הכפרית שכללה גן גדול ליד הנהר תמזה הייתה כפי הנראה הרקע ליצירת "הרוח בערבי הנחל".
גרהם למד בבית הספר סט. אדוארדס באוקספורד אך מצבו הכלכלי לא אפשר לו להמשיך ללימודים גבוהים, והוא החל לעבוד כמזכיר בנק אנגליה. בעודו עובד בבנק החל לכתוב סיפורים קצרים, ובשנת 1893 פרסם את ספרו הראשון "המסמכים הפגניים", המספר על חבורת יתומים. ב-1899 מונה גרהם למזכיר הבנק, ונישא לאלספת' תומסון.
ב-1908 יצא לאור ספרו "הרוח בערבי הנחל" ("The Wind in the Willows"). הספר מספר את סיפורה של חבורת חיות החיות על גדת הנהר תמזה באנגליה. החברים הטובים - עכברוש, החפרפר, התחש והקרפד עוברים הרפתקאות, אך תמיד שומרים על ערכים של כבוד, נאמנות ורעות. הספר זכה לגרסאות מומחזות ומוסרטות, והוא בין ספרי הילדים הנקראים ביותר עד היום, כמאה שנים לאחר כתיבתו. הספר תורגם לשפות רבות ובהן השפה העברית.
לאחר הופעת הספר פרש גרהם מעבודתו בבנק, וחי עם אשתו בברקשייר, עד פטירתו ב-6 ביולי 1932. חייו המאוחרים היו לטרגדיה כאשר בנו היחיד אלסטייר, ששימש כהשראה לדמות הקרפד בספר "הרוח בערבי הנחל", התאבד בקפיצה לגלגלי רכבת בהיותו בן עשרים, ב-1920.
המרחב השמי
המרחב השמי הוא כינוי שניתן בשנת 1956 על ידי הפעולה השמית מיסודם של אורי אבנרי ונתן ילין-מור למרחב הגאוגרפי הידוע כ"סהר הפורה", ההגדרה כוללת את כל המדינות בחצי האי ערב ובמזרח התיכון ביניהם - ישראל, סעודיה, סוריה, ירדן, מצרים, לבנון, סודאן, סוריה, עיראק וכו'.
מדובר בהגדרה תרבותית יותר מבהגדרה גאוגרפית. מטרת שילוב ישראל בהגדרת מרחב זה היא להצביע על הקשר ההיסטורי-תרבותי בין תרבות ישראל לתרבות מדינות ערב השכנות.
תוכנת פרסום
תוכנת פרסום (באנגלית: Adware - קיצור של Advertising Software) היא תוכנה המביאה תכנים פרסומיים מרשת האינטרנט למחשב הלקוח, לרוב בצורה של חלונות קופצים. בדומה לרוגלה, תוכנת הפרסות מותקנת פעמים רבות בניגוד לרצונו ובלא ידיעתו של המשתמש, וגוזלת משאבים מהמערכת.
תוכנות מסוימות מכילות בתוכן תוכנות פרסום, כתמורה לשימוש בתוכנה או לדבר אחר (כמו גלישה חינם באינטרנט), ואינן עובדות כאשר אלו מוסרות.
הרוח בערבי הנחל
הרוח בערבי הנחל (באנגלית: The Wind in the Willows) הוא ספר ילדים קלאסי, יצירתו הידועה ביותר של הסופר האנגלי קנת גרהם.
הדמויות הראשיות הן חפרפר, עכברוש המים, מר קרפד ומר תחש או סמור (למעשה - גירית). הספר נחשב יצירה רומנטית ואנושית, רצוף בהומור, ובאווירת אנגליה הכפרית של תחילת המאה העשרים: ארץ של נהר העובר בין אחוזות כפריות, כרי דשא ויערות. ההרפתקאות שעוברות הדמויות נעות בין קטבים של שלווה וביתיות לעומת יצר ההרפתקנות, ושל אנוכיות לעומת רעות.
במשך השנים איירו את הספר מספר מאיירים, בין היתר המאייר האנגלי ארנסט שפארד וכן פאול ברנסום.
הספר שימש השראה ליוצרים מתחומים רבים. למשל, אלבומה הראשון של להקת פינק פלויד, משנת 1967, נקרא "החלילן בשערי השחר" (The Piper at the Gates of Dawn), על שם הפרק השביעי בספר.
לספר מספר תרגומים לעברית, בין היתר תרגומו של יונתן רטוש משנות החמישים בהוצאת "מחברות לספרות", אשר נתן לספר את שמו העברי. תרגומים נוספים הם תרגומו של אוריאל אופק משנת 1984 (הוצאת זמורה, ביתן), תרגומה של יעל רנן משנת 1986 (הוצאת אדם), תרגומה של מיכל מילר (הוצאת עופרים) משנת 2002 ותרגומו המוער של יניב פרקש משנת 2013 (הוצאת אריה ניר).
בשנת 2018 ראה אור הספר בתרגום לעברית של עטרה אופק.
המחזות והסרטות.
הספר הוסרט והומחז פעמים רבות, בין היתר תחת השם "קרפד מטירת הקרפד" (Toad of Toad Hall) על ידי אלן אלכסנדר מילן, מחברו של פו הדב. מילן אמר כי כה התאהב בספר עד כי הצטער כי לא כתבו בעצמו וכי לעיתים שגה לחשוב כי כך היה.
יום הנצחון באירופה
20 באוגוסט
20 באוגוסט הוא היום ה-232 בשנה בלוח הגרגוריאני (233 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 133 ימים.
ארנסט שפארד
ארנסט הווארד שפארד (; 10 בדצמבר 1879 - 24 במרץ 1976) היה צייר ומאייר בריטי. נודע במיוחד באיוריו לספרי ילדים מפורסמים כגון "הרוח בערבי הנחל" ו "פו הדב".
מילן ושפארד נפגשו בעבודתם בשבועון הסאטירי "פאנץ'", ובתחילה לא חיבבו איש את רעהו. לאחר זמן מה החלו השניים לעבוד על ספרו של מילן "פעוטים היינו". קוראי הספר אהבו את ציוריו של שפארד וזה הפך לשותף קבוע של מילן ואייר את שני ספרי השירה שלו ושני ספרי פו: פו הדוב והבית בקרן פו איוריו התבססו על מקומות אמיתיים ביער אשדון ובחווה, כפי שדרש ממנו מילן.
איוריו של שפארד לספר "פו הדב" נעשו תחילה בשחור לבן ומאוחר יותר בצבע, והפכו לחלק בלתי נפרד מהספר. דוב הצעצוע שעל-פיו צויר פו הדב הוא זה של גראהם שפארד, בנו של המאייר.
באיוריו של שפארד מופיעים בעלי החיים וכן צעצועי ילדים בצורה מואנשת והם נראים כחבריו.
ביוגרפיה.
ארנסט ה. שפארד נולד בלונדון בשכונת סט' ג'ון ווד וכבר בגיל צעיר גילה כישרון לציור.
ב-1897 התחיל ללמוד בבית ספר לאמנות בצ'לסי ואחרי שנה עבר ל"רויאל אקדמי לאמנות" היוקרתי. בזכות הצטיינותו קיבל מלגות וסיים את לימודיו בהצטיינות. באקדמיה הוא הכיר את אלינור צ'פלין ונשא אותה לאשה בשנת 1904, ונולדה לו בת אחת, מרי שפארד (מאיירת הספר מרי פופינס). הקריירה האמנותית שלו התחילה מיד אחרי סיום לימודיו וב-1906 התפרסמו איוריו למשלי איזופוס ולספרו של צ'ארלס דיקנס, דייוויד קופרפילד. באותה העת שפארד התקבל כמאייר בכתב העת הסאטירי "פאנץ'".
שפארד היה אמן פורה, מלבד עבודתו כמאייר, הוא צייר והציג את יצירותיו בכל רחבי אנגליה, אך לונדון הייתה ביתו כאמן, הוא עבד בשבועון פאנץ' השוכן בלונדון ואת מירב תערוכותיו הציג בגלריה המלכותית בפיקדילי.
ב-1914, בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, שפארד היה כבר בשנות השלושים של חייו, אך הוא התגייס לצבא בדרגת סגן משנה. ב-1916 נלחם בחזית הצרפתית בקרב על הסום, ב-1917 הועלה בדרגה והועבר לחיל המודיעין ונלחם בקרב על אראס. הוא זכה באות הצטיינות כמפקד. בכל אותה העת המשיך לרשום סצנות מחיי החיילים ומשדות הקרב. החומר החזותי המרגש התפרסם בכתב העת פאנץ' ושפארד התפרסם בזכותו כמאייר מוכשר. בתום המלחמה שפארד חזר לעבודתו בפאנץ', ב-1923 התמנה למאייר ראשי של השבועון. הוא החזיק במשרה זו עד סוף מלחמת העולם השנייה ב-1945.
יצירתו כמאייר.
בעשור הראשון של המאה הקודמת היה עדיין הצילום בחיתוליו ולא היו צלמי קרב שליוו את הצבא. רישומיו של שפארד סיפקו את החומר החזותי משדה הקרב ומילאו את מקומם של צילומי הקרבות של ימינו.
כאשר חזר שפארד לעבודתו בשבועון פאנץ, אחרי מלחמת העולם הראשונה, היה פרנק ריינולדס בעל השפעה רבה בניהול העיתון, בייחוד בכל שנגע לתחום האיור והקריקטורה. הוא ראה בשפארד אדם רגיש להתרחשויות בחברה האנגלית ובייחוד לתחושות הדור הצעיר, שיצא ממלחמת עולם הראשונה מאוכזב וספקני ביחס ל "ערכים הנצחיים" של החברה הבריטית השמרנית. שפארד לא היה מהפכן פוליטי, אך ידע לבקר את שביעות הרצון העצמית של האזרח הבריטי, את הצביעות, הבטלנות ושאר פגעי החברה המבוססת. שפארד הכניס לעולם הקריקטורה האנגלית רוח חדשה. ציוריו הצטיינו בקו קליל ומרומז ובתפיסה מימטית של תנועת הדמויות. סגננו היה חסכוני, לפעמים אפילו קצת "פרוע". הוא עסק בקריקטורה חברתית וברישומיו הציב את דמות הילד התמים כמי שמציב סימן שאלה בקשר להתנהגות המבוגרים. הילדים בקריקטורות של שפארד שחקו את משחקי המבוגרים בתום לב, אך בעצם העמידו לנגד עיני המתבונן מראה אשר שיקפה וגם הדגישה את הצד האינפנטילי שבמבוגר ואת פוטנציאל האכזריות והשחיתות הטמון בילד.
ארנסט שפארד ואלן מילן המשורר והסופר, הכירו במקום עבודתם בפאנץ'. מילן לא התלהב מאיוריו של שפארד, אך בהמלצת חבריו הסכים לקבלו כמאייר לשיריו שהתפרסמו בפאנץ'. למרות חששותיו של מילן אסופת שיריו הראשונה : "כשהיינו קטנטנים" - עם איוריו של שפארד התקבלה על ידי ציבור הקוראים הצעירים והמבוגרים, לכן החליט להמשיך את דרכו כסופר ילדים עם המאייר שפארד ואף לשתפו בתמלוגים ממכירת ספריו.
היחסים בין הסופר והמשורר היו אמביוולנטיים. שפארד כינה את פו "הדוב הטיפש הזקן הזה" וחשב שה"דוב הטיפש" העיב על כל עבודתו האמנותית . גם מילן הסופר והמשורר לא גילה חיבה למאייר שלו. כאשר שפארד רצה לפרסם ספר על עבודתו כמאייר, הוא פנה למילן וביקש ממנו הקדמה קצרה לספרו מילן הסכים אך כתב הקדמה מתנשאת וארוגנטית בזו הלשון: