כבר בדצמבר 1919 הקים הצבא האנטי-קומוניסטי ההונגרי של מיקלוש הורטי יחידות מיוחדות של אסירים פוליטיים שמאלנים, שרבים מהם היו יהודים. הם הועסקו בעבודות לתועלת הכוחות ונאסר עליהם לשאת נשק. במהלך העשורים הבאים, כשהאווירה הציבורית נעשתה יותר ויותר לאומנית, התלבט המטה הכללי בשאלה כיצד יש לנהוג בגורמים בלתי-מהימנים – מיעוטים אתניים כמו סלובקים, רומנים, סרבים ויהודים, ואנשי אופוזיציה סוציאליסטים וקומוניסטים. מחד הם נחשבו למסוכנים מכדי לגייסם לשירות צבאי רגיל, ומאידך פטירתם ממנו הייתה בגדר הטבה. ב-1939 העבירה הממשלה חוק שהעניק לה אפשרות לגייס לעבודה כל זכר מגיל ארבע-עשרה ועד שבעים במקרה של מצב חירום; במהלך אותה שנה נאסר על יהודים לשרת בתפקידי פיקוד בצבא. רעיון שירות העבודה, שהוצע כבר קודם כחלופה עבורם, אומץ על ידי השלטון והצו שכונן אותו נכנס לתוקף ב-1 ביולי: אף על פי שהמערכת נועדה לטפל בכל אותן קבוצות, בפועל היא הופנתה בעיקר כלפי יהודים. בתחילה היו תנאי המגויסים דומים למדי לאלה של חיילים רגילים, והם לבשו מדי צבא שהאות M ("מונקאסולגלאט", שירות עבודה) נרקמה על דשיהם. הם נשלחו למחנות עבודה ברחבי המדינה, שם הועסקו בבירוא יערות, בסלילת כבישים ובתחזוקת תשתיות צבאיות.
המערכה בברית המועצות.
האווירה האנטישמית בהונגריה הקצינה בספטמבר 1940, לאחר סיפוח טרנסילבניה הצפונית, ובעיקר באפריל 1941, עם הפלישה ליוגוסלביה. ב-19 באוגוסט 1941 הוציא משרד המלחמה מערך תקנות חדש למערך, שכפה שירות של שנתיים והרחיב את התחולה על כל היהודים בגילאי גיוס. הצו ניתן חודשיים לאחר פתיחת מבצע ברברוסה, ומספר המשרתים עלה חדות. ב-15 בדצמבר היו 23,018 איש בפלוגות, מתוכם 14,413 יהודים; אך ב-1942 נשלחו 50,000 מגויסים יהודים עם המחנה השני לתוך רוסיה ומספר דומה הוצב בתוך גבולות הונגריה. פקודות הגיוס הורו במפורש לוודא כי יהודים עשירים ומכובדים, רבים מהם מבוגרים ולא כשירים, יילקחו לשירות. תנאיהם הוחמרו, ונאסר עליהם ללבוש מדים. באביב אותה שנה הם חויבו לשאת סרטי-זרוע צהובים; נוצרים שנחשבו כיהודים תחת חוקי הגזע ענדו סרטים לבנים, שירתו בפלוגות נפרדות ונהנו מתנאים טובים יותר. בחזית הסובייטית, בעיקר, סבלו המגויסים מתנאים קשים, תחת פיקודם של קצינים ונגדים אנטישמים וברוטליים. אלוף-משנה ליפוט מוראי, לדוגמה, הורה לסגל שלו לוודא כי פקודיהם היהודים לא ישובו הביתה. בחורף 1942–1943, בעיקר בעת הנסיגה מסטלינגרד, סבלו הן הצבא והן פלוגות העבודה משיעורי אבדות עצומים. מתוך ה-50,000 שיצאו עם המחנה השני, מתו בין 25,000 ל-42,000, חלקם במחנות שבויים סובייטיים. ב-30 באפריל 1943, בדרוהוביץ' שבאוקראינה, הציתו חיילים צריף בו בודדו שמונה-מאות אנשי שירות עבודה שחלו בטיפוס. אלה שנמלטו מהלהבות נורו. שר המלחמה וילמוש נוג', שהחזיק בתפקיד זה מספטמבר 1942 ועד אוגוסט 1943, עשה כמיטב יכולתו להקל על תנאי המגויסים; אף כי השפעתו בחזית הייתה מוגבלת, הוא הדף את דרישת הגרמנים לספק להם פועלים למכרות הנחושת בבור, סרביה. לחץ גרמני הביא להחלפתו על ידי לאיוש צ'וטאי, שהסכים לבקשתם. ב-1944 הועסקו כ-6,200 מגויסים משירות העבודה במכרות, בפיקוח ישיר של האס אס ובתנאים קשים יותר. בספטמבר 1944, בטרם נסיגתם מיוגוסלביה, טבחו האס אס כ-1,000 מתוכם והצעידו כ-2,000 היתר לגרמניה, שם נכלאו במחנות ריכוז. קבוצה שנייה, שהייתה גם היא בדרכה לשם, שוחררה על ידי הפרטיזנים.
סוף המלחמה.
בעוד שמצבם של המגויסים בחזית המזרחית היה קשה, אלה שנותרו בתוך הונגריה נהנו מתנאים סבירים יחסית. במרץ 1944, עם ההשתלטות הגרמנית על המדינה, הפך שירות העבודה בבת אחת למקור הצלה: אל מול המחסור ההולך וגדל בידיים עובדות, העניק צ'וטאי 150,000 פטורים מגירוש ליהודים בתור התחלה; מקבליהם גויסו לתעשייה הצבאית. כמו כן, רבים מאלה ששהו עם יחידותיהם ניצלו מגורל דומה. גם נשים יהודיות נלקחו לשירות במספרים גדולים. באוקטובר, עם הפיכת צלב החץ ועלייתו לשלטון של פרנץ סלשי, טבחו מיליציות באלפים מאנשי שירות העבודה; גם האוכלוסייה האזרחית ההונגרית לא טמנה ידיה בצלחת בקשר ליהודים שגויסו לשירות העבודה. אחד המקרים הפחות ידועים הוא הטבח בפוסטאוואם שבו נרצחו כמאתיים יהודים עקב הלשנת תושבי הכפר לואפן אס.אס. כ-50,000 יהודים ששהו באזור הגבול המערבי נמסרו לגרמנים והועברו למחנות הריכוז. בו זמנית, היו מקרים של קצינים שהגנו על פקודיהם: סרן לאסלו אוצ'קאי אסף כ-2,500 איש בבודפשט ווידא שלא ייפלו לידי האס אס. בשלהי 1944 גויסו חלקים גדולים מכלל האוכלוסייה לעבודות ביצורים אל מול הסובייטים המתקדמים. בראשית 1945 נתפש כל שטח הונגריה על ידי הצבא האדום, ואנשי שירות העבודה שלא גורשו שוחררו. בין עשרים לשלושים אלף שנלקחו בשבי בברית המועצות שהו במחנות בסיביר. חלק שוחררו בהקדם, אך הרוב חזר רק בפברואר 1947, עם כינון השלום בין ברית המועצות להונגריה.
בין קורבנות הגיוס היו דמויות מפורסמות כמו המשורר מיקלוש רדנוטי, שנספה בעת שהוצעד מבור, והסייף האולימפי אטילה פטשאואר, שנרצח באוקראינה. רז'ה שרש, ינה פוקס, ארנה ספ, גאורג ברודי, משה זנבר, ג'ון הרסני, ינו רייטו והרבנים יקותיאל יהודה הלברשטאם, משולם פייש לאווי ויהודה עמיטל שירתו בו גם הם. אפרים קישון נמלט מהארגון באמצעות זיוף מסמכים.
שי יחזקאלי
שי יחזקאלי (נולד בשנת 1979) הוא אמן וצייר ישראלי. הציג תערוכות יחיד והשתתף בתערוכות קבוצתיות בישראל וברחבי העולם. מיוצג בגלריה שלוש.
ביוגרפיה.
יחזקאלי גדל במסגרת החינוך הדתי ועקבות היהדות, המיסטיקה וההיסטוריה הלאומית בפרט והמילה הכתובה בכלל ניכרות במובהק ביצירתו.
למד במחלקה לאמנות בבצלאל, סיים תואר ראשון ולאחר מכן תואר שני בתוכנית לימודי ההמשך של בצלאל בתל אביב. יחזקאלי חי, עובד, ומלמד אמנות בתל אביב.
יצירותיו.
ביטוי ההשפעות ביצירתו.
המהלך של שי יחזקאלי מרובד: הוא מצטייר כתלמידם של מורים רבים ובה בעת חותר מתחת לעצם מושג ה"השפעה". העכשוויות של עבודת הציור של יחזקאלי באה לידי ביטוי במודעות הבולטת לנטל ההיסטורי הרובץ על מי שעוסק בימינו בציור וגם במזג והאופי של העשייה. הציור שלו נסמך על תולדות הציור הקאנוני, ישראלי ובינלאומי, תוך שהוא פורע את מסורת הציור ומשבש אותה.
זהות מקומית ואוניברסלית.
שי יחזקאלי מרבה לעסוק בעבודותיו בזהות מקומית ואוניברסלית, כאדם צעיר, אזרח העולם וכאמן ישראלי. עבודותיו פרועות ומתורבתות בעת ובעונה אחת, יודע ומכיר – אבל גם מנסה למחוק את עקבות הידע וההכרות.
תערוכות ופרסומים.
תערוכות קבוצתיות נבחרות.
- "אין מקום אחר" - עשור ליריד צבע טרי, מרכז הירידים, תל אביב, אוצרות: יפעת גוריון, רז שפירא-פיינבורג
- "Paper Cuts” - מנצ'סטר קונטמפוררי, אוצר: כריסטיאן דיי
- "מאסף: עשור לפרט רפפורט לאמן ישראלי צעיר/בכיר", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
- "מחנה ציור 2016: פעילים", מוזיאון הנגב לאמנות, באר-שבע, אוצר: דוד וקשטיין
- "BAAD influence", גלריה BAAD, בצלאל, תל אביב.
- “באופן פורמלי (ומה לעשות עם ציור במאה ה-21?)", מוזיאון חיפה לאמנות. אוצרת: רותי דירקטור
- " Fountain of youth"-, גלריה Temporary States, ניו יורק- אוצרת: אלה לויט
- "חתולים", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב. אוצרת: דנה תגר
גליזה 581c
גליזה 581c (אנגלית: Gliese 581 c) הוא כוכב לכת שמקיף כוכב מסוג ננס אדום אשר נקרא גליזה 581. כוכב לכת זה הוא השני שהתגלה במערכת זו והשלישי במרחקו מגליזה 581. המסה שלו היא לפחות פי 5.6 מזו של כדור הארץ, כוכב לכת זה מוגדר כסופר-ארץ (כוכב לכת עם מסה של פי 10-1 מזו של כדור הארץ). הוא היה כוכב הלכת החוץ שמשי הקטן ביותר שהתגלה שמקיף כוכב מהסדרה הראשית, אך ב-21 באפריל 2009 התגלה עוד כוכב לכת במערכת זו, Gliese 581 e ולו מסה של פי 1.9 מכדור הארץ.
גליזה 581c נחשב ייחודי מכיוון שהוא דווח ככוכב הלכת דמוי-ארץ הראשון שנמצא באזור הישיב, שוררת בו טמפרטורה מתאימה להימצאותם של מים נוזלים על פני השטח, ובהרחבה, בכוכב לכת זה מסוגלים להתקיים יצורים אקסטרמופילים (יצורים שחיים בטמפרטורה קיצונית, יצורים אלה קיימים באזורים עם טמפרטורה קיצונית גם בכדור הארץ). גליזה 581c הוא לא היחיד במערכת זו אשר נמצא באזור ישיב, גליזה 581g (שקיומו עדיין לא אושר) גם הוא נמצא באזור הישיב ואף נחשב למועמד ראוי יותר לקיום קיים.
במונחים אסטרונומיים, מערכת גליזה 581 היא יחסית קרובה לכדור הארץ, היא במרחק של 20.3 שנות אור (192 טריליון קילומטרים) מכדור הארץ ונמצאת בקונסטלציית מאזניים. המרחק, יחד עם הנטייה והעלייה הישרה נתן לנו את מיקומה המדויק בגלקסיה שלנו. היא מוגדרת כ-גליזה 581 בגלל מספרה בקטלוג " Gliese Catalogue of Nearby Stars", והיא מערכת הכוכבים ה-89 שהכי קרובה לשמש.
בשנת 2008 נשלח מסר מכדור הארץ אל עבר גליזה 581c והוא צפוי להגיע ליעדו בשנת 2029.
תגלית.
צוות האסטרונומים הוציאו מסמך שמעיד על ממצאיהם, המסמך פורסם בכתב העת "Astronomy and Astrophysics". באותו מסמך הצוות הכריז על תגלית של כוכב לכת נוסף במערכת גליזה 581. Gliese 581 d לו יש מסה של לפחות פי 7.7 מזו של כדור הארץ ומרחק של 0.25 יחידות אסטרונומיות מכוכב האם גליזה 581, (ניתוח חוזר של אותם ממצאים מצא כי ל-Gliese 581 d יש כנראה מסה של פי 5.6 ממסת כדור הארץ).
מאפיינים פיזיים.
מסה.