הוא הותיר אחריו ארכיון עשיר בהתכתבויות עם חוקרים בולטים, בעיקר מקרבה של היהדות דוברת הגרמנית. לציבור האורתודוקסי קורא העברית נודע בלוך בההדרה של מאסף מדעי 'רציני' יותר באופיו וביומרתו, "קובץ מכתבים מקוריים מהבעש"ט ז"ל ותלמידיו" (1923), ולצידו פרסם בלוך שורה של קונטרסי פולמוס פנים-אורתודוקסיים. בין אלה יש לציין במיוחד את הקונטרסים כנגד הציונות שכונסו בתוך חיבור עב כרס בשם "דובב שפתי ישנים" (שלשה כרכים, תשי"ט-תשכ"ה). "ודע מה שתשיב" הוא חיבור אחר של בלוך המתעד את תשובותיו (בשנת 1934) לשאלות הותיקן בנושאים יהודיים.
יש הטוענים, כי לפחות שלושה מחיבוריו הנודעים ביותר של בלוך הם למעשה זיוף: סיפורו של הגולם מפראג, קובץ מכתבי הבעש"ט ו"דובב שפתי ישנים". כנגד החיבור האחרון כתב הרב שמואל הכהן וינגרטן ספר בשם "מכתבים מזויפים נגד הציונות, ירושלים תשמ"א. טענות דומות נשמעו גם על חלק מכתביו האחרים.
רבי מנחם מנדל שניאורסון שלח לבלוך מכתב שבו קבע כי מכתבי הרוגאצ'ובר בספר "דובב שפתי ישנים" לא נכתבו על ידו. במכתבים אלה המיוחסים בידי בלוך לרוגאצ'ובר (מכתבים צג-צו), הוא תוקף בחריפות את רבני המזרחי.
מארסייז
מרסייז
קרן בירד
קרן בירד (באנגלית: BIRD Foundation, BIRD הוא ראשי תיבות "Binational Industrial Research and Development") היא קרן דו-לאומית למחקר ופיתוח תעשייתי בין ישראל וארצות הברית. הקרן פועלת לעידוד שיתופי פעולה בין חברות ישראליות ואמריקאיות מתחומי הטכנולוגיה השונים, ומסייעת ללא תמורה באיתור שותפים אסטרטגיים משתי המדינות, לצורך פרויקטים של פיתוח מוצר משותף.
קרן בירד תומכת בפרויקטים מבלי לקבל בתמורה זכויות כלשהן בחברות השותפות בפרויקט או בפרויקט עצמו. כספי התמיכה מוחזרים כתמלוגים מן המכירות. הקרן תומכת בסכום של עד 50% מתקציב הפרויקט, החל במחקר ופיתוח וכלה בשלבי המכירה והשיווק הראשוניים. הקרן משתתפת בסיכון ואינה דורשת את החזר ההשקעה במקרים בהם הפרויקט לא הגיע לשלב המכירות.
קרן בירד עובדת בשיתוף מלא עם לשכת המדען הראשי של משרד התמ"ת בישראל ועם המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של ארצות הברית.
היסטוריה.
בשנת 1974 הקימו ממשלות ארצות הברית וישראל וועדה משותפת, במטרה למצוא דרכים לקידום קשרים כלכליים בין שתי המדינות. ההסכם הראשוני להקמת הקרן נחתם ב-3 במרץ 1976 על ידי מזכיר משרד האוצר האמריקני ויליאם סימון ושר האוצר הישראלי יהושע רבינוביץ.
בסוף אפריל 1977 אושרה העברת הכספים בקונגרס וב-4 במאי 1977, חתם נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר, על החוק האמריקאי להקמת הקרן. כמה חודשים מאוחר יותר אישרה גם הכנסת את .
הקרן עצמה נוסדה ב-18 במאי 1977. בתחילה עמד תקציב הקרן על 30 מיליון דולר מכל מדינה. ב-1984 הוגדלה הקרן לסכום כולל של 110 מיליון דולר. למנהל הקרן מונה אד מלבסקי, שהיה קודם נשיא תאגיד הענק האמריקאי טייקו (Tyco). מלבסקי עלה לישראל וניהל את הקרן בין 1979 ל-1993.
קרן טרייד.
קרן טרייד (מאנגלית: TRIDE, ראשי תיבות של "Trilateral Industrial Development") נוסדה ב-1996 במשותף על ידי ממשלות ארצות הברית, ישראל וירדן. הקרן, שנוסדה בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן, מנוהלת על ידי קרן בירד, ומטרתה לעודד ולקדם שיתופי פעולה בין חברות ישראליות ירדניות ואמריקניות.
מסה אטומית
מסה אטומית (atomic mass, סימן: ma) היא המסה של אטום. בפיזיקה וכימיה, יחידת המידה הנפוצה לציון מסה אטומית היא יחידת מסה אטומית מאוחדת (u), השווה בדיוק ל-1 חלקי 12 ממסתו של אטום אחד של האיזוטופ פחמן-12. עם זאת, ניתן לבטא מסה אטומית בכל יחידת מסה אחרת, כגון קילוגרם. יחידת מסה אטומית מאוחדת שווה קילוגרם. המסה האטומית משתנה עם שינוי האיזוטופ, גם אם היסוד אינו משתנה. בהתאם, מסה אטומית מכונה גם מסה איזוטופית (isotopic mass).
משקל אטומי של יסוד, או מסה אטומית יחסית (relative atomic mass) – נתון המופיע לעיתים תחת שמו של היסוד בטבלה המחזורית – הוא ממוצע המסות האטומיות של כל האיזוטופים היציבים של אותו יסוד, על פי שכיחותם בטבע, כלומר, תוחלת המסות האטומיות של האיזוטופים היציבים.
חישוב המסה האטומית של אטום נעשה על ידי סכימה של מסות המנוחה של כל רכיבי האטום (פרוטונים, נייטרונים ואלקטרונים) והפחתת אנרגיית הקשר הגרעינית והאלקטרונית של אותו אטום, במצב היסוד שלו, כלומר, לא במצב מעורר:
כאשר Z הוא המספר האטומי, A הוא מספר המסה ו-B הוא אנרגיית הקשר.
מכיוון שקיים יחס גבוה בין מסות המנוחה של הנוקליאונים (הפרוטון והנייטרון) לבין זו של האלקטרון, המסה האטומית של אטום שווה בקירוב למספר המסה שלו, שהוא מספר הנוקליאונים בגרעין. לדוגמה, מספר המסה של ברזל-56 הוא 56 ואילו המסה האטומית שלו היא 55.93493633 יחידות מסה אטומית מאוחדת.
מדידת מסה אטומית.
השיטה הנפוצה למדידת המסה האטומית היא ספקטרומטריית מסות (atomic mass spectrometry, AMS). שיטה זו מבוססת על העובדה שיון הנע במהירות קבועה, בשדה מגנטי אחיד, שומר על מסלול מעגלי שרדיוסו תלוי במסת היון. לפיכך, אפשר לקבוע את מסת היון לפי רדיוס הסיבוב.
מדידה ספקטרומטרית של מסה אטומית כוללת את הפעולות הבאות:
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
אמנם, בשיטה זו נמדדת מסת האיזוטופ כשהוא מיונן, כלומר, ללא מסת האלקטרון החסר, אולם פרט זה ניתן להשלמה, שכן מסת האלקטרון ידועה ואת אנרגיית הקשר שלו באיזוטופ ניתן לחשב לפי מדידות מתאימות.
Winvista
ביאלא פודולסק
ביאלא פודולסק (בפולנית: Biała Podlaska) היא עיר במזרח פולין, הנמצאת כיום בפרובינציית לובלין.
התיעוד הראשון לעיר הוא ממאה ה-15, ובמאה ה-16 עברה לידי משפחת רדזיוויל. במאה ה-17 נהרסה העיר מפלישות השוודים והקוזקים.
בשנים 1999-1975 הייתה העיר בירת פרובינציית ביאלא פודולסק, שנקראה על שמה. בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 58,010 תושבים.
יהודי ביאלא פודולסק.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1621, במסמך המאשר להם זכות תושב במקום, למעט במרכז העיר. בשנת 1841 נמנו בעיר כ- 2,200 יהודים, למעלה ממחצית תושבי המקום. בסוף המאה ה-19 נמנו בעיר כ-6,500 יהודים וכ-5,000 לא-יהודים.
באמצע המאה ה-19 כיהן כרב העיר הרב זאב נחום בורנשטיין, מחבר הספר "אגודת אזוב" (אביו של ה"אבני נזר"). גם רבי דב בעריש מביאלה, אביו של הרבי הזקן מסטריקוב, והרב אברהם אבלי דוידזון (בנו של הרב חיים דוידזון מורשה) שימשו כרב הקהילה. בשנת 1872 נוסדה במקום חצר חסידית ידועה על ידי האדמו"ר הרב יצחק יעקב רבינוביץ, נכדו של 'היהודי הקדוש' מפשיסחה. חסידות ביאלא ממשיכה להתקיים גם כיום.
בשנת 1920, בעת המלחמה הפולנית-סובייטית, סבלו יהודי העיר מפרעות מצד חיילי הצבא הכחול ואיכרי הסביבה הפולנים. בין מלחמות העולם יצאו לאור בעיר מספר עיתונים ביידיש, ופעלו בה בתי ספר ומוסדות תרבות יהודיים. כמו כן, פעלו במקום מפלגות ציוניות שונות. בתקופה זו נמנו בעיר כ-7,000 יהודים, מתוך כ-10,700 תושבים. הרב האחרון של הקהילה היה צבי הירשהורן (נספה בשואה).
בשואה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ביום 1 בספטמבר 1939, הופצצה העיר, ומספר מתושביה נהרגו. כעבור שבועיים נכבשה העיר בידי הגרמנים, ולזמן קצר עד הסכם ריבנטרופ מולוטוב נכנס לעיר הצבא האדום. עם שובם של הגרמנים לעיר, נמלטו ממנה מזרחה כ-600 יהודים. עד מהרה החלו הגרמנים לחטוף יהודים מהעיר לעבודות כפייה, תוך מעשי התעללות, ולשדוד רכוש יהודי. בנובמבר הוקם בעיר יודנרט, בראשות יצחק פיזשיץ, שנצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים, ולאסוף תשלומי כופר ודברי ערך לשלטונות. ב-1 בדצמבר צוו יהודי העיר לשאת על זרועם סרט עם מגן דוד, ולעבור לשכונה נפרדת. הצפיפות בגטו גברה עם הגעת כ-2,000 מגורשים יהודים אליו מסובאלק ומסרוצק. בראשית 1940 פרצה ברובע היהודי מגפת , שהפילה חללים רבים.
ביולי 1940 נשלחו כמה עשרות גברים יהודים מהעיר לעבודות כפייה בבלז'ץ, ומאות יהודים נוספים מהגטו הועסקו במפעלים שהקימו הגרמנים בסביבות העיר, ולאחר מכן, בהכנת ביצורים בגבול הסובייטי.
ב-10 ביוני 1942 לפנות בוקר רוכזו בחצר בית הכנסת בעיר כ-3,000 יהודים, ואלו הובלו בידי שוטרים גרמנים לתחנת הרכבת בעיר, ויום למחרת הוכנסו לקרונות משא, ושולחו למחנה ההשמדה סוביבור.
לאחר האקציה צומצם שטח הרובע היהודי, ובליל 4 באוגוסט 1942 ריכזו שוטרים פולנים וגרמנים את הגברים היהודים שבו, והוציאו להורג 19 מהם. בהמשך החודש שולחו כ-400 יהודים מהגטו, ובהם אנשי היודנרט, למאידנק, משם הועברו רובם למחנות עבודה. באותו זמן הוצאה להורג גודיה שטיינמן, חברת השומר הצעיר מהעיר, אשר הייתה בקשרים עם אנשי מחתרת פולנית.
בספטמבר 1942 הובאו לגטו שבעיר כ-3,000 מגורשים יהודים מהעיירות ינוב פודלאסקי וקונסטנטינוב, הסמוכות לעיר, והצפיפות בו גדלה. על יהודי העיר הוטל תשלום כופר נוסף, ונלקחו מהם דברי הערך שנותרו להם. בתקופה זו רבים מיהודי העיר ניסו לברוח ליערות, והכינו מקומות מסתור.
ב-26 בספטמבר 1942 חוסל גטו ביאלא פודולסק, באקציה שנמשכה מספר ימים, במהלכה ריכזו שוטרים גרמנים ופולנים, בסיוע אנשי גסטפו וחיילים גרמנים, את יהודי העיר בכיכר השוק. חלק מיהודים, ובהם החולים והאחיות בבית החולים היהודי, נורו במקום, וחלקם נשלחו לעבודות כפייה. כ-4,800 היהודים הנותרים הועברו בעגלות לגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי, ובדרך נרצחו רבים מהם ביער ורוניצה. ב-6 באוקטובר 1942 גורשו למיינדזיז'ץ פודלסקי כ-1,200 יהודים נוספים ממחנות העבודה שבסביבת העיר. כל אלו שולחו עד יולי 1943 מגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי למחנה ההשמדה טרבלינקה.