מהעשורים האחרונים של המאה ה-20 קנושה מתפקדת כעיר שינה בעקבות הנגישות הגדולה שלה למילווקי בצפון ושיקגו בדרום. עם זאת ישנה כלכלה מקומית משמעותית המתבססת על ייצור ותיירות.
חינוך.
בעיר ובקרבתה נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, כמו אוניברסיטת ויסקונסין-פארקסייד בעיירה סאמרס.
תחבורה.
בעיר עובר כביש בין-מדינתי 94, המקשר בין בילינגס במונטנה למדינת מישיגן.
בקנושה נמצאת תחנה של רכבת הפרברים של שיקגו, היחידה בוויסקונסין.
בעיר פועלת מערכת של חשמליות.
כריסטיאן
כְּרִיסְטִיַאן (Christian) הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו בלטינית ומשמעותו נוצרי.
כריסטיאן השביעי
איגוד התעשיה הקיבוצית
תסמונת קרינה חריפה
תסמונת קרינה חריפה (מוכרת גם כהרעלת קרינה) היא אוסף תסמינים, שמקורם בנזק שנגרם לגוף ביולוגי כתוצאה מחשיפה לקרינה רדיואקטיבית רבה בפרק זמן קצר. על פי רוב, מופיעים התסמינים כעבור 24 שעות מרגע החשיפה. הקרינה פוגעת במולקולות ה-DNA ובמולקולות מרכזיות נוספות בתאים חיים, וכך משבשת את תפקודי הגוף התלויים בתאים שמתחלקים לעיתים תדירות.
גורמי המוות העיקריים הם דימום וזיהום. נזקי הקרינה לטסיות הדם מובילים לדימום בלתי פוסק, ונזקיה לתאי הדם הלבנים משבשים את מערכת החיסון. סיכונים נוספים כוללים נזק מוחי (מחמת חוסר חמצן בשל הפגיעה בתאי הדם האדומים) ופגיעות ישירות במערכת העצבים, שעלולות להוביל גם הן למוות.
קיים יחס ישיר בין כמות הקרינה הנספגת לבין סוגי הסימפטומים ומהירות הופעתם. חשיפה נמוכה לקרינה עלולה להביא לבחילות, הקאות, ירידה בספירת הדם, שלשולים, כאבי ראש, זיהומים, חולשה כללית, נשירת שיער וצואה דמית. קרינה גבוהה יותר עלולה לגרום לבעיות נוירולוגיות קשות ולמוות מהיר. הטיפול בתסמונת כולל מינונים גבוהים של אנטיביוטיקה (למעלה מ-3 גרם מספר פעמים ביום), שימוש ביודיד האשלגן, טיפול בדימומים, ומנוחה מוחלטת. טיפולים נוספים שזמינים בבתי החולים הם עירויי דם, השתלת מח עצם, איזון המלחים בגוף וטיהור המעי.
תסמונת קרינה חריפה אובחנה ברבים מניצולי הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי ב-1945, ובעובדי ההצלה שטיפלו בתאונה בכור הגרעיני באסון צ'רנוביל ב-1986.
הטיפול במחלת קרינה.
טיפול בנפגעים, גם במסגרת שאינה בית חולים או מרפאה, יציל את מרבית הנפגעים שספגו מנת קרינה בינונית. טיפול בבתי חולים מעלה את סיכויי ההחלמה ומציל רבים מהנפגעים ברמה קשה.
מחלת קרינה אינה מדבקת, למעט במקרה של אכילת אורגניזם שספג מנת קרינה גבוהה. בהירושימה ונגסאקי טיפלו רופאים ואחיות ללא הגנה בחולים שספגו מנות קרינה גבוהות מאד של 50 גריי ומעלה, ללא נזק או קיצור בתוחלת חייהם של המטפלים.
הטיפול האפשרי במקרי פגיעה המונית.
במקרים של פגיעה המונית אין אפשרות לטיפול אינטנסיבי בבתי חולים. עם זאת ניתן לשפר את סיכויי ההחלמה פי שניים ויותר על ידי טיפול שאפשר לתת בכל מסגרת, גם במקלטים, ובלבד שהמקלט מצויד בחומרי חבישה, כמויות גדולות מאוד של אנטיביוטיקה, כדורי יודיד אשלגן, ואפשרות לתת לנפגע מנוחה שלמה במיטות או ערסלים. הטיפול במחלה כולל ארבעה אמצעים עיקריים: חבישה של דימומים, כדורי יודיד האשלגן, הצפת אנטיביוטיקה ומנוחה מוחלטת.
מטרת יודיד האשלגן היא להציף את בלוטת התריס, כך שלא תאגור יוד רדיואקטיבי בתוכה. יש להתחיל את הטיפול מוקדם ככל האפשר. הצפת הבלוטה במנה יומית של 130 מיליגרם לתינוקות בגיל שנה ומעלה, ילדים ומבוגרים, מורידה ב-99% את הסיכון לפגיעה בבלוטת התריס. מנות גדולות יותר לא משפרות תוצאה זו ויש להימנע מהן. יש להתמיד בטיפול לאורך עשרה ימים.
הצפת האנטיביוטיקה - מתן אנטיביוטיקה במינון גבוה מאוד - מאפשרת לגוף שהמערכת החיסונית שלו פגועה להתמודד עם זיהומים, ולכן גם נדרשת מנוחה מוחלטת. יש להמתין עם הטיפול האנטיביוטי כיממה לאחר החשיפה, משום שנפגעים שהשלב השני (נשירת שיער ושטפי דם רבים תחת העור) מופיע אצלם תוך פחות מיממה אינם שורדים בין כה וכה. המינונים המצוינים בספרות רפואית הם כ-12 גרם של אנטיביוטיקה, מחולקים לשלוש או ארבע מנות, בכל יום.
טיפול מתקדם.
כל האמור לעיל מתייחס לטיפול המוגבל האפשרי במקרי פגיעה המוניים, כשלא ניתן לספק טיפול באמצעים מתקדמים יותר. במקרים שניתנים לטיפול אינטנסיבי בבתי חולים סיכויי השרידה גבוהים יותר באופן משמעותי, בייחוד בנפגעים שספגו מנת קרינה גבוהה. באסון צ'רנוביל שרדו כ-30 אחוזים מהנפגעים שסבלו מפגיעה קשה, וייתכן שהיו שורדים אף יותר אלמלא הפגיעה כללה גם כוויות נרחבות בדרגה 2 ו-3.
הטיפול מוסיף:
ג'ון קבט-זין
ג'ון קָבָּט-זִין (נולד קָבָּט ב-5 ביוני 1944) הוא פרופסור אמריטוס לרפואה ומקימה של הקליניקה להפחתת מתח והמרכז לקְשיבוּת (mindfulness) ברפואה, מקצועות הבריאות, והחברה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת מסצ'וסטס.. קבט-זין למד אצל מורים בודהיסטים כמו טיך נהאט האן ומאסטר הזן סאונג-סאן; והוא חבר מייסד במרכז הזן של קיימברידג'. הממשק שלו עם יוגה ועם מוריו הבודהיסטים הביא אותו לשלב בין אלה ובין המדע. הוא מלמד קשיבות, שלדידו עשויה לסייע לאנשים להתמודד עם לחץ, חרדה, כאב וחולי. התוכנית להפחתת המתח של קבט-זין קרויה הפחתת מתח מבוססת קשיבות (MBSR), והיא מוצעת במרכזים רפואיים, בתי חולים ובארגוני שמירה על בריאות.
חייו ועבודתו.
קבט-זין נולד בעיר ניו יורק ב-1944 לאלווין קבט, מדען ביו-רפואי, ולסאלי קבט, ציירת. הוא סיים את לימודיו במכללת האברפורד והחל לעבוד על דוקטורט בביולוגיה מולקולרית ב-MIT ב-1971 תחת סלבדור לוריה, חתן פרס נובל לרפואה. קבט-זין נולד למשפחה יהודית, ואולם תיאר את אמונותיו כשילוב של מדע ואמנות. על אף קרבתו לבודהיזם ואימוניו בתחום, הוא אינו מגדיר עצמו כבודהיסט, אלא מעדיף את זהותו כמדען.
קריירה.
קבט-זין נחשף למדיטציה לראשונה על ידי פיליפ קפלאו, מיסיונר זן שבא לשאת דברים ב-MIT בעת שהיה סטודנט במוסד. הוא המשיך ללמוד מדיטציה עם מורים בודהיסטים אחרים כגון טיך נהאט האן וסאונג-סאן.
יום עברה (מזמור)
הליכה אקראית
הרעלת קרינה
אסנת בלקינד שפס
אסנת בלקינד שפס היא אמנית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בסביון.
בצה"ל שירתה בלקינד שפס בחיל האוויר, עם שחרורה נסעה לארצות הברית, שם למדה אמנות יפה באוניברסיטה מקומית בניו ג'רזי, לאחר שובה לישראל חיפשה נישה פרגמטית לביטוי אמנותי-יצירתי והצטרפה ל"הסביבה", בית הספר חדש לארכיטקטורה שהוקם על ידי הארכיטקט אליעזר פרנקל, כתשובה ללימודי הארכיטקטורה בטכניון, שהתבססו יותר על הצד הטכני של המקצוע. בבית הספר "הסביבה" לימדו מרצים מתחומי הארכיטקטורה, העיצוב והאמנות.
בשנת 1987 נישאה לילון שפס, בנו של מנהל מוזיאון תל אביב דאז מרק שפס והזוג עבר להתגורר בז'נבה, שווייץ, עיר הולדתו של ילון.
באותה עת החלה תודעת המיחזור להתפשט באירופה, בלקינד שפס עיצבה תכשיטים מחומרים ממוחזרים, קומפוזיציות ארכיטקטוניות - על רקע זה התקבלה לאגודת האמנים בז'נבה כחברה מן המניין בקטגוריית עיצוב תכשיטים.
תכשיטיה הוצגו ונמכרו בגלריה של אגודת האמנים בז'נבה, בגלריות בלוזאן, באמסטרדם, ובחנויות אופנה של המעצבים קנזו ויממוטו בפריז.
בישראל הציגה את תכשיטיה בגלריה טאמרו בהרצליה בניהולה של רות דיין בגלריה מילר, בחנויות גלריה לעיצוב ועבדה עם מעצבת האופנה אורנה עלמי מ"מודאדא".
בראשית שנות התשעים שבה לישראל והחלה בעיצוב כרטיסי ברכה אמנותיים, הם נמכרו בחנויות עיצוב ברחבי הארץ.
ב-2008 נבחרה בין 30 המועמדים הסופיים מרחבי העולם להשתתף בתחרות Arte Lagune שהתקיימה בטרוויסו, איטליה.
בשנת 2009 הציגה בתערוכה הקבוצתית "עולמות מקבילים" בגלריה סקלמטה בוונציה במסגרת הביאנלה ה-53 בוונציה.
בשנים 2011-2009 עבדה עם מגזין העיצוב "בית ונוי" בייעוץ אמנותי בהפקת הכנסים והתערוכות המקצועיות מטעם המגזין.
בשנת 2011 זכתה במקום השני בתחרות העיצוב "לראות את האור".
בשנת 2012 הוזמנה לזאגרב לקחת חלק במיזם אמנותי בינלאומי בחזון של שלום וסובלנות, פרי יוזמתם של Jasminka B ו-peter wises בחסות משרד השלום של האו"ם.
בשנת 2013 זכתה במקום ראשון בתחרות העוסקת בקשר בין אמנות וכלכלה, שנערכה במוזיאון תל אביב.
אודות אמנותה.
בלקינד שפס סבורה שבעידן של התפתחות טכנולוגית מואצת, המלווה בשטף מידע ורמות ריגוש גבוהות, בלקינד שפס יוצרת אמנות חווייתית, הפורטת על מירב החושים, מתוך כוונה לרגש ולהפתיע. אמנות קינטית, אינטראקטיבית, בשילוב תאורה, מכניזם וסאונד, ששואפת לספק חוויה כוללת.
באמנותה היא משתמשת בחומרים מתחומי האדריכלות והתעשייה: זכוכית אקרילית שמבטאת צבעים ושיקופים; התקני אינסטלציה – תוך שינוי פרדוקסלי של הקונטקסט החומר בעבודות.
שילוב מראות, נירוסטה וחומרים בעלי דרגות שקיפות שונות, משנות ממדים בתוך היצירה עצמה ומשקפות ביצירה מבט של 360 מעלות בחלל, כאשר הצופה והחלל הופכים להיות חלק אינטגרלי ביצירות.
הקומפוזיציה ביצירה עצמה משתנה בהתאם לחלל בו היא מוצגת ולצופים העומדים מולה.
היא נוהגת ליצור אינטראקציות בין חומרים בעלי תכונות מנוגדות: רכים-קשיחים, דינמיים-צינורות, תוך יצירת קומפוזיציה דינמית והרמונית.
דפנה נאור, אוצרת גלריה היי טאצ':
מרד הזנג'
רוב גרונקובסקי