מאז 1953 הכיר יד ושם ב-26,973 אנשים כחסידי אומות העולם. רשות הזיכרון לשואה ולגבורה יד ושם, בראשות שופט בית המשפט העליון בישראל, מכירה במצילי יהודים כחסידי אומות העולם.
לפי מדינה.
איטליה.
למרות הברית ההדוקה של בניטו מוסוליני עם היטלר, איטליה לא אימצה את האידאולוגיה של הנאצים כלפי היהודים. הנאצים היו מתוסכלים מסירובם של הכוחות האיטלקיים לשתף פעולה כנגד היהודים, ויהודים לא גורשו מאיטליה לפני הכיבוש הנאצי במדינה בעקבות הכניעה האיטלקית בספטמבר 1943. מוסוליני הופל ביולי 1943, והנאצים עברו לכבוש את איטליה והחלו ברצח היהודים. אף שאלפים נתפסו, הרוב הגדול של יהודי איטליה ניצלו.
ג'ובאני פלטוצ'י היה קצין משטרה איטלקי ששירת בעיר רייקה (אז פיומה שבשליטת איטליה), לאחר פרסום חוקי הגזע נגד היהודים ב-1938 ובתחילת המלחמה ב-1940, כראש לשכת הזרים, זייף מסמכים וויזות ליהודים שהיו מאוימים על ידי הגירוש. הוא הצליח להשמיד את כל הרשומות המתועדות של כ-5,000 הפליטים היהודים החיים בפיומה, להנפיק להם ניירות שווא ולספק להם כספים. לאחר מכן שלח פלטוצ'י את הפליטים למחנה מעצר גדול בדרום איטליה המוגן על ידי דודו, ג'וזפה מריה פלטוצ'י. לאחר כניעת איטליה בשנת 1943, פיומה נכבשה על ידי הנאצים. פלטוצ'י נותר כראש כוחות המשטרה אך ללא סמכויות אמיתיות. הוא המשיך לסייע בחשאי ליהודים ולשמור על קשר עם תנועת ההתנגדות האיטלקית , עד שפעילותו התגלתה על ידי הגסטפו. הקונסול השווייצרי לטריאסטה, חבר קרוב שלו, הציע לו לעבור לשווייץ, אך פלטוצ'י שלח את ארוסתו היהודית הצעירה במקום ללכת בעצמו. פלטוצ'י נעצר ב-13 בספטמבר 1944. הוא נידון למוות, אך גזר הדין הומר מאוחר יותר לגירוש לדכאו, שם נפטר.
מרטין גילברט כתב, כי באוקטובר 1943, כאשר האס אס כבש את רומא ונחוש היה בדעתו לגרש את 5000 יהודי העיר, פקדו אנשי הדת בוותיקן את היהודים ופעלו בחסד רב. במנזר קפוצ'ין, הציל האב מארי-בנואה מספר רב של יהודים בכך שסיפק להם תעודות זיהוי כוזבות. עד הבוקר של 16 באוקטובר, בסך הכל 4,238 יהודים קיבלו מקלט במנזרים הרבים של רומא. 477 יהודים נוספים קיבלו מחסה בוותיקן ובמובלעותיו.
מצילים קתולים אחרים באיטליה כללו את מרי אליזבת הסלבלאד ושתי נשים בריטיות, האם ריקארדה ביושאן המברו והאחות קתרין פלנגן הסתירו עשרות משפחות יהודיות במנזרן. הכנסיות, המנזרים של הכנסייה והמנזרים של המחתרת באסיזי שימשו מקלט בטוח ליהודים. על פי גילברט, הרשת שהקימו הבישוף ג'וזפה פלאצ'ידו ניקוליני וג'וזפה ג'ירוטי מהמנזר הפרנציסקני, הצילה 300 איש. מתוך 44,500 יהודי איטליה, 7,680 נרצחו בשואה הנאצית.
הוותיקן.
בשנות השלושים, דחק פיוס האחד עשר במוסוליני לבקש מהיטלר לרסן את הפעולות האנטישמיות המתרחשות בגרמניה. בשנת 1937 הוציא האפיפיור את מיט ברננדר זורגה, בו טען לפגיעה בזכויות האדם מצד הנאצים. פיוס השנים עשר ירש אותו ערב המלחמה בשנת 1939. הוא השתמש בדיפלומטיה על מנת לסייע לקורבנות השואה, והורה לכנסייה להעניק סיוע דיסקרטי. באנציקליקות ששלח הטיף נגד גזענות, עם התייחסות ספציפית ליהודים. גם בנאום הרדיו שלו לחג המולד בשנת 1942 גינה את רצח מאות אלפי אנשים "בעלי הפגם" בגלל "לאום או גזע". הנאצים זעמו והמשרד הראשי לביטחון הרייך, האחראי על גירוש היהודים, כינה אותו "שופרם של פושעי המלחמה היהודים". פיוס התערב כדי לנסות ולחסום את גירוש היהודים הנאצים בארצות שונות גם מעבר לאיטליה.
כאשר הנאצים הגיעו לרומא בחיפוש אחר יהודים, האפיפיור כבר הורה מספר ימים לפני כן לפתוח את מנזרי הוותיקן בפני כל ה"לא-ארים" הזקוקים למקלט ולפי מרטין גילברט, בבוקר 16 באוקטובר 477 יהודים קיבלו מקלט בוותיקן ובמובלעות שלו, בעוד ש-4,238 נוספים קיבלו מקלט במנזרים ברומא. רק 1,015 מתוך 6,730 יהודי רומא נתפסו באותו בוקר. עם קבלת הידיעה על המתרחש בבוקר 16 באוקטובר, הורה האפיפיור מיד למזכיר המדינה הקרדינל מגליונה, להעביר מחאה לשגריר גרמניה. לאחר הפגישה השגריר הורה להפסיק את המעצרים. מוקדם יותר, האפיפיור עזר ליהודי רומא בהציע 50 ק"ג כופר זהב שדרשו הנאצים.
נציגיו הדיפלומטיים של פיוס פעלו לטובת היהודים בכל רחבי אירופה, כולל בצרפת של וישי, הונגריה, רומניה, בולגריה, קרואטיה וסלובקיה, גרמניה עצמה ובכל מקום אחר שידו הגיעה. נונציו רבים של האפיפיור מילאו תפקידים חשובים בהצלתם של יהודים, ביניהם יוחנן העשרים ושלושה ואנג'לו רוטה שהיה שגריר הוותיקן (נונציו) בהונגריה בשלהי מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם.
פיוס מחה באופן נמרץ על גירושם של יהודי סלובקיה לממשלת ברטיסלבה בשנת 1942. הוא גם התערב באופן ישיר בהונגריה והביא לסיום גירוש היהודים בשנת 1944, וב-4 ביולי אמר המנהיג ההונגרי מיקלוש הורטי, שעל גירוש היהודים להיפסק, תוך ציון מחאות מצד הוותיקן, מלך שוודיה והצלב האדום.
אלבניה.
בשונה ממדינות מזרח אירופאיות רבות אחרות שנמצאו תחת כיבוש נאצי, אלבניה – שהייתה בה אוכלוסייה מוסלמית ונוצרית מעורבת ומסורת של סובלנות – הפכה למקלט בטוח עבור יהודים בשנות השואה. בסוף שנת 1938 הייתה אלבניה המדינה היחידה שנותרה באירופה שעדיין הוציאה אשרות ליהודים באמצעות שגרירותה בברלין. בעקבות הכיבוש הנאצי באלבניה, סירבה המדינה למסור את האוכלוסייה היהודית הקטנה שלה לידי הגרמנים, לעיתים אף סיפקה למשפחות יהודיות מסמכים מזויפים. במהלך המלחמה, כ-2,000 יהודים חיפשו מקלט באלבניה, ורבים מהם תפסו מחסה באזורים כפריים במדינה בה הם הוגנו על ידי האוכלוסייה המקומית. בסוף המלחמה, אוכלוסיית יהודי אלבניה הייתה גדולה יותר מאשר לפני המלחמה, מה שהפך אותה למדינה היחידה באירופה בה גדלה האוכלוסייה היהודית במהלך מלחמת העולם השנייה. מתוך אלפיים יהודים בסך הכל, רק חמישה יהודים אלבניים נספו על ידי הנאצים. הם התגלו על ידי הגרמנים ולאחר מכן גורשו לפרישטינה.
בין פברואר למרץ 1939 העניק זוגו הראשון, מלך אלבניה מקלט ל-300 פליטים יהודים לפני שהודח על ידי איטליה הפשיסטית באפריל אותה שנה. כשהאיטלקים חזרו לממשלת הבובות האלבנית בבקשה לגרש את פליטיה היהודים, מנהיגי אלבניה סירבו, ובשנים שלאחר מכן, 400 פליטים יהודים נוספים מצאו מקלט באלבניה.
רפיק וסלי היה האלבני הראשון שזכה בתואר חסיד אומות העולם לאחר שהציל שתי משפחות יהודיות מידי השלטון הנאצי. במהלך המלחמה, בחלקים מסוימים של קוסובו ומקדוניה אשר נכבשו על ידי מעצמות הציר וסופחו לאלבניה, כ-600 יהודים נתפסו, וכתוצאה מכך נרצחו.
בולגריה.
בולגריה הצטרפה למדינות הציר במרץ 1941 והשתתפה בפלישה ליוגוסלביה ויוון. ממשלת בולגריה בעלת ברית של גרמניה הנאצית בראשות בוגדאן פילוב, סייעה באופן מלא ופעיל בשואה באזורים כבושים. בפסח 1943 ריכזה בולגריה את הרוב הגדול של היהודים מיוון ויוגוסלביה, והעבירה אותם דרך בולגריה ומסרה אותם לתחבורה הגרמנית בדרכם לטרבלינקה, שם כמעט כולם נרצחו.
ההשתתפות הפעילה של בולגריה בשואה לא התרחבה לשטחה של בולגריה עצמה. לפני המלחמה ולאחר הפגנות שונות של הארכיבישוף סטפן מסופיה והתערבותו של דימיטר פשב, הופסק הגירוש המתוכנן של יהודי בולגריה (כ-50,000 יהודים) וגירושם למחנות הריכוז נדחה. בולגריה קיבלה הודעת תודה רשמית על ידי ממשלת ישראל למרות היותה בעלת ברית של גרמניה הנאצית.
דימיטר פשב היה סגן יושב ראש האספה הלאומית של בולגריה ושר המשפטים במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא מרד בקבינט הפרו-נאצי ומנע את גירוש 48,000 יהודי בולגריה. הוא נעזר בהתנגדות העזה של הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית. אף על פי שפשב היה מעורב בחקיקות אנטישמיות שונות שהועברו בבולגריה בשנים הראשונות של המלחמה, החלטת הממשלה לגרש את 48,000 יהודי בולגריה ב-8 במרץ 1943 הייתה יותר מדי עבור פשב. לאחר שנודע לו על הגירוש ניסה פשב מספר פעמים לפגוש את ראש הממשלה בוגדאן פילוב אך ראש הממשלה סירב לפוגשו. בהמשך הוא פנה לשר הפנים פטר גברובסקי בבקשה לבטל את הגירוש. לאחר שכנוע רב, התקשר גברובסקי לבסוף למושל קיוסטנדיל והורה לו לעצור את ההכנות לגירוש היהודים. לאחר המלחמה הואשם פשב באנטישמיות ואנטי-קומוניזם על ידי בתי המשפט הסובייטים, ונידון למוות. עם זאת, לאחר זעקה מהקהילה היהודית, עונשו הומר ל-15 שנות מאסר, אם כי שוחרר לאחר שנה אחת בלבד. מעשיו לא זכו להכרה לאחר המלחמה, והוא חי בעוני בבולגריה. רק בשנת 1973 הוא זכה בתואר חסיד אומות העולם. הוא נפטר באותה שנה.
בלגיה.
באפריל 1943 עצרו אנשי ההתנגדות הבלגית את הטרנספורט העשרים ושחררו 231 אנשים. כמה ממשלות מקומיות עשו כל שביכולתן להאט או לחסום את תהליכי הרישום ליהודים שהיו חייבים לבצע על ידי הנאצים. אנשים רבים הצילו ילדים בכך שהסתירו אותם בבתים פרטיים ובפנימיות. מתוך כ-50,000 יהודים בבלגיה בשנת 1940, כ-25,000 גורשו - אם כי רק כ-1,250 שרדו. מארי ואמיל טאקט היו בעל ואישה שהצילו ילדים יהודים ועל כך הוענק להם תואר חסידי אומות עולם. הכומר ברונו ריינדרס היה נזיר בלגי קתולי שהתריס נגד הנאצים, כשהוא מיישם את הנחייתו של האפיפיור פיוס ה-12 להצלת היהודים, עבד עם בתי יתומים מקומיים, נזירות קתוליות והמחתרת הבלגית כדי לייצר זהויות כוזבות לילדים יהודים שהוריהם נתנו אותם ברצון בניסיון להציל את חייהם אל מול גירוש למחנות המוות. ברונו סיכן את חייו על ערכיו ועל מנת להציל את חייהם של כ-400 ילדים יהודים ומוערך כגוי צדק ביד ושם.
דנמרק.