סאנצ'ס לורנסו שיחקה בנבחרת ספרד בין השנים 1995 ו-2006. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 3 ניצחונות (2 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות) ו-7 הפסדים (3 במשחקי יחידות ו-4 במשחקי זוגות).
הרפתקאות גדולות בארכאולוגיה
ג'ואן גרינווד
ג'ואן גרינווד (באנגלית: Joan Greenwood; 4 במרץ 1921 - 27 בפברואר 1987) הייתה שחקנית אנגלייה. קולה הצרוד היה סימן ההיכר שלה, וב-1995 דורגה על ידי המגזין "אמפייר" במקום ה-63 ברשימת 100 השחקניות הסקסיות ביותר בהיסטוריה של הקולנוע.
ביוגרפיה.
נולדה בצ'לסי, לונדון ולמדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). לגרינווד הייתה קריירה ארוכה על במת התיאטרון. בשנים שאחרי מלחמת העולם השנייה הופיעה בתיאטרון של דונלד וולפיט.
בהפקה של פרנק דאנלופ למחזה "אובלומוב" המבוסס על רומן באותו שם מאת הסופר הרוסי איוון גונצ'רוב, היא גילמה את דמותה של אולגה, ושיחקה לצידו של ספייק מיליגן. ההצגה עלתה לראשונה ב"ליריק תיאטר" בלונדון ב-6 באוקטובר 1964. גרינווד תוארה כ"מודל לנדיבות ולסובלנות". בביוגרפיה של מיליגן כתוב עליה "היא הייתה היחידה מבין המשתתפים שמיליגן לא הצליח לגרום לה לצחוק באמצע ההצגה, אף על פי שהשתדל מאוד. היא הייתה יפהפייה, וגילמה את דמות האשה האומללה של אובלומוב ביושר מוחלט".
גרינווד זכורה מהופעותיה על מסך הקולנוע בסרט "חשיבותה של רצינות" משנת 1952, ובתפקיד סיבלה בקומדיה השחורה של אולפני אילינג "דם כחול". היא השתתפה בשתי קומדיות נוספות של אולפני אילינג "ויסקי בלי סוף" ו"האיש בחליפה הלבנה". עוד כיכבה בסרטים "Stage Struck" (1958), "אי התעלומות" המבוסס על ספרו של ז'ול ורן (1961), ובסרט זוכה האוסקר "טום ג'ונס" (1963). סרט הקולנוע האחרון שלה היה "דוריט הקטנה" שהוסרט בשנת מותה, היא גילמה את דמותה של מרת קלנם, אמו הקפדנית של ארתור קלנם.
בטלוויזיה הבריטית הופיעה בתפקיד ליידי קרלטון, בעלת הבית המוזרה שמחברת רומנים, בסיטקום "Girls On Top".
ב-1960 הופיעה גרינווד בתפקיד הראשי במחזה "הדה גאבלר" מאת הנריק איבסן, שהוצג ב"אוקספורד פלייהאוס". לצידה שיחק אנדרה מורל בתפקיד בראק. הם התאהבו, ונישאו בסתר בג'מייקה. הם חיו יחד עד למותו ב-1978. לבני הזוג היה בן אחד, ג'ייסון, שאף הוא שחקן.
היא מתה בביתה בלונדון מהתקף לב חמישה ימים לפני יום הולדתה ה-66.
ג'יל קרייבאס
ג'יל קרייבאס (אנגלית: Jill Craybas; נולדה ב-4 ביולי 1974) היא שחקנית טניס מקצוענית מארצות הברית, דירוג השיא שלה היה מקום ה-39 בעולם (17 באפריל 2006). מדורגת כיום (אוגוסט 2011) במקום ה-112 בדירוג ה-WTA.
קריירה.
קרייבאס זכתה עד היום ב-5 תוארי יחידות (1 WTA ו-4 ITF) וב-5 תוארי זוגות (4 WTA ו-1 ITF).
קרייבאס שיחקה בנבחרת ארצות הברית בין השנים 2004 ו-2009. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 3 ניצחונות (2 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות) ו-5 הפסדים (4 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות).
שרון זליקובסקי
שרון זליקובסקי (נולדה ב-23 בנובמבר 1970), היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית, יוצרת ומבצעת מוזיקה, מאמנת להתפתחות אישית ומעבירה הרצאות וסדנאות בנושא.
קריירה.
זליקובסקי נולדה באילת לאביגדור, פרופסור לרפואת כלי דם, ולנילי, אחות בבית חולים. בילדותה עברה להתגורר ברמת השרון שם גדלה. בילדותה רקדה בלהקת התנועתרון, ובשירותה הצבאי הייתה מדריכת חי"ר.
בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה בית צבי (1996), וסדנת "משחק מול מצלמה" של רות דייכס (1996). בוגרת לימודי אימון בבית הספר להקשבה וטרנספורמציה "Emotion" של נטלי בן דוד (2012).
זליקובסקי התפרסמה לראשונה ב-1998 בסדרה "טירונות" בבימויו של אורי ברבש, שם כיכבה לצדו של אקי אבני.
היא הופיעה בתפקידים ראשיים בסדרות הטלוויזיה: "טיפול נמרץ" (2002), "כתב פלילי" (2005),
הופיעה גם בסדרות "תמונות יפואיות" (1996), "כן או לא (הנאשם)" (1999), "המשאית" (2002), "רמזור" (2008), "החיים זה לא הכל" (2009), "Undo" סדרה אינטרנטית (2010), "בית האשליות" (2013), "ג'וני ואבירי הגליל" (2015) ועוד.
שיחקה בסרטים "הבולשת חוקרת" (2000), "להביט בך" (2000), "כלא" (2003), "שנת אפס" (2004), ובסרט "סרק סרק" (2012) של הבמאי חיים בוזגלו.
כמו כן הינחתה זליקובסקי את תוכניות הטלוויזיה "ספורטיוי" בערוץ 2, את התוכנית "הכל כתוב" לצידו של הגרפולוג אילון בן יוסף בערוץ 2, את התוכנית "זמן מיסטיקה" (2011-3) בערוץ 10 ואת התוכנית "חכמים בלילה" בערוץ 20 (ערוץ מורשת).
שיחקה במספר הצגות תיאטרון, בהן "חברות הכי טובות" ו"ליזיסטרטה" בתיאטרון הקאמרי, "הם יגיעו מחר" ב"תיאטרון הקיבוץ", "שבועת האדרה" בתיאטרון לילדים ונוער של אורנה פורת, "כובע מלא גשם" בתיאטרון הספרייה,״מטודלה״ תיאטרון הסימטה ועוד.
זליקובסקי הופיעה בפרסומות רבות ואף קריינה מספר לא מבוטל של פרסומות.
בנוסף לתפקידיה על הבמה היא שידרה בגלי צה"ל את התוכנית "לא רוצים לישון בשמירה" לצידו של יניב מורוזובסקי ברדיו מהות החיים את התוכניות ״השראה.עכשיו״ ו״למצוא את היש״ לצידו של יחזקאל משה. ברדיו קול רמה״ש (103.6fm) היא משדרת זו השנה הרביעית את התכנית ״קפה עם שרון״ בה היא מארחת מרואיינים מעוררי השראה.
במקביל לקריירת המשחק, שרון עוסקת בהוראת דרמה, ומלמדת במשך שנים תיאטרון בבתי ספר.
בין השנים 2010-2016 עבדה כיועצת תקשורת בתחום הבריאות.
בעשור האחרון שרון מתמקדת באימון אישי להתפתחות והעצמה ומעבירה הרצאות וסדנאות בנושא.
בשנת 2017 הוציאה את האלבום "הקול שלי", בו חידשה בין השאר את "מגדל הפזמון" של לאונרד כהן.
חיים אישיים.
שרון, היא אם לבת ומתגוררת ברמת השרון, מאמנת לשינוי דפוסי חשיבה בשיטת סאטיה ומייסדת את ״plan Be״ שיטה ללימוד כישורי חיים דרך תיאטרון.
עמותת אלעד
ישראל לבנון
ישראל לבנון (בלועזית: Israel Levanon-Leiwandman) 1910–2000, היה פעיל ציוני דתי ברומניה, המזכיר הראשי של הרב הראשי של יהדות רומניה בתקופת השואה, אלכסנדר שפרן, סגן ראש עיריית חיפה וראש המועצה הדתית שלה, פובליציסט ומחבר ספר זכרונות.
קורות חיים.
נולד לאביו הרב ר' דוב בער ופסיה לייבנדמן, במיכְילן (Michăileni), שבבוקובינה, אך במהרה עברה משפחתו לרומניה. למד בבית המדרש לרבנים בסוצ'אבה, הוסמך לרבנות, אך מעולם לא השתמש בתוארו. ייסד ביאשי את תנועת הנוער הדתית "תורה ועבודה" וב-1934 התמנה לנשיא התנועה ברומניה כולה.
ב-1940 עבר לבוקרשט, שם הצליח לאחד את התנועות המזרחי, הפועל המזרחי, "תורה ועבודה" ובני עקיבא לתוך מסגרת אחת. היה פעיל בתנועת העלייה וחבר בוועד העלייה, גם בתקופה בה העלייה נאסרה. התמנה למזכיר הראשי של הרב אלכסנדר שפרן וסייע בידו בתקופת שואת יהודי רומניה. פעל למען הצלת פליטים וסיפק להם מקלט אצל האדמו"ר מבוהוש, שהתגורר באותה תקופה בבוקרשט.
ב-1950 עלה לישראל והתחיל בפעילות פוליטית בחיפה. נבחר למועצת העיר והיה חבר בה במשך 18 שנים וכיהן כסגן ראש העירייה וכראש המועצה הדתית.
ישראל לבנון פרסם מאמרים רבים בעיתונות וספר זיכרונות בשם "עם שרידי חרב", שזכה לשלוש מהדורות ("החן במדבר", מצא חן במדבר" ו"עם שרידי חרב").
נשא לאישה את ציפורה, בת האדמו"ר דוד פרידמן מפלוישט לבית רוז'ין (אחיו של האדמו"ר רבי יצחק מבוהוש-ת"א). לזוג היו שני ילדים, הרב דוד דב לבנון - לשעבר אב בית דין בית הדין הרבני באשקלון, ופנינה, אשת הרב יהושע קמפינסקי, לשעבר מנהל אולפנת הרא"ה ברמת גן.
קברו בחלקת אדמור"י בית רוז'ין בבית הקברות נחלת יצחק, סמוך לקבר אשתו וחותנו.
מנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית
מנואל קומננוס הראשון (28 בנובמבר 1118 - 24 בספטמבר 1180), היה קיסר ביזנטי ששלט באמצע המאה ה-12 בזמן תקופת שינוי בהיסטוריה של האימפריה הביזנטית, הים התיכון ואירופה. במהלך שלטונו הארוך הוא ניהל מדיניות חוץ שונה מזו של הקיסרים הביזנטיים שלפניו תוך כדי יצירת בריתות עם מעצמות שונות באירופה. הוא היה הקיסר הביזנטי ששלט בזמן מסע הצלב השני והפך למגינם של הצלבנים באזור מאוחר יותר. בין היתר הוא פלש לאיטליה וניסה לתקוף את מצרים ביחד עם ממלכת ירושלים הצלבנית. לאחר מותו התדרדרה האימפריה הביזנטית במהירות עד שנפלה לידי הצלבנים במהלך מסע הצלב הרביעי ב-1204.
עלייתו לשלטון.
מנואל היה בנו הרביעי של הקיסר הביזנטי הקודם יוחנן קומננוס ושל הקיסרית פירושקה-אירנה, נסיכה הונגרית לשעבר. לפני מותו של אביו, בחר יוחנן את מנואל ליורשו על פני אחיו הגדול יותר. לאחר מותו של אביו, זכה מנואל לתמיכת הצבא הביזנטי, אשר שהה באותו הזמן בקיליקיה. משם, שלח מנואל שליחים ומיהר בעצמו לקונסטנטינופול כדי לתפוס את השלטון ולמנוע מאחיו הגדול, ששהה שם, לעשות זאת.
תחילת שלטונו של מנואל ומסע הצלב השני.
ב-1144 פלש ריימונד נסיך אנטיוכיה לשטחיה של האימפריה בקיליקיה. מנואל הגיב בתקיפות ושלח כוח ימי ויבשתי משולב כדי לתקוף את ריימונד. במקביל לכך, נפלה רוזנות אדסה הצלבנית לידי המוסלמים. ריימונד, אשר נחשף כך להתקפות המוסלמים, בחר להיכנע והגיע בעצמו לקונסטנטינופול לשם כך. מנואל קיבל את כניעתו רק לאחר שנשכב על הרצפה למשך זמן ממושך תוך כדי השפלה עצמית.