האנדרטה נמצאת בחלקו המזרחי של פארק הזיכרון הלאומי צ'יאנג קאי שק (סינית מסורתית: 中正公園; בסינית פשוטה: 中正公园) ששטחו למעלה מ-240,000 מ"ר. הפארק שוכן במחוז ז'ונגז'נג של העיר.
שער הכניסה המרכזי למתחם, הנקרא השער של המרכזיות הגדולה והעמידה הזקופה המושלמת (סינית מסורתית: 大中至正), הוקם בקצהו המערבי של המתחם, ופונה לדרך צ'ונג שאן; שער הנאמנות הגדולה (בסינית מסורתית: 大忠門; סינית פשוטה: 大忠门) ממוקם בקצהו הצפוני של המתחם, ופונה לעבר דרך הסין יי; ושער החסד הגדול (בסינית מסורתית: 大孝門; בסינית פשוטה: 大孝门) ממוקם בקצהו הדרומי של המתחם, בסמוך לדרך איי קו.
גובהה של האנדרטה 70 מטרים מעל פני המתחם, והיא מקורה ברעפים כחולים. צבע הרעפים הכחול, המבנה הלבן, וערוגות הפרחים האדומות הם סמליה הלאומיים של טאיוואן, ומופיעים על דגל טאיוואן. המבנה המתומן מתקשר למספר "8" - מספר בר מזל בתרבות האסייתית.
שני גרמי מדרגות כל אחד בן 89 מדרגות - כמניין שנות חייו של צ'יאנג קאי שק, מוליך אל האולם המרכזי שבראש המבנה. בראש שני גרמי המדרגות, בפתח האולם המרכזי של המבנה, מצויות שתי דלתות כפולות, שגובה כל אחת 16 מטרים, ומשקל כל אחת 75 טונות. במרכז האולם הראשי פסל ברונזה של צ'יאנג קאי שק, לבוש בלבוש סיני מסורתי. מעל הפסל כתובים הסימנים הסינים ל"אתיקה", "דמוקרטיה" ו"מדע". הכתובת על קירות האולם היא "משמעות החיים היא ליצור ולהמשיך את החיים ביקום".
משמר כבוד ניצב באולם בכל שעות היום. טקס החלפת המשמר נערך מדי שעה, ומהווה אטרקציה תיירותית.
בקומת הקרקע של מבנה האנדרטה ספריה ומוזיאון המוקדש לחייו של צ'יאנג קאי שק.
ירבוע
ארתור זיגלבוים
שמואל מרדכי זיגלבוים
מרדכי שמואל זיגלבוים
משה סאבא
משה סאבא מַסרי (באנגלית: Moisés Saba Masri; 1963, מקסיקו סיטי – 10 בינואר 2010) היה איש עסקים ונדבן יהודי-מקסיקני ממוצא סורי.
קורות חיים.
למד הנדסת תעשייה באוניברסיטת אנאוואק (Anahuac) במקסיקו. השתייך לשושלת של יזמים בעלי נוכחות בתחומים שונים.
ב-1993 רכש 50% מחברת התקשורת "רדיוטלוויזורה דל סנטרו" אשר רכשה את רשת הטלוויזיה הממשלתית "טלוויזיון אצטקה" שהופרטה. עד 1998 היה חבר מועצת המנהלים של גרופו טלוויזיון אצטקה והחברה לתפעול בתי קולנוע. כמו כן ניהל משא ומתן עסקי מול ערוץ 10 בישראל.
מיוני 1999 שימש יו"ר מועצת המנהלים, יועץ לבעלי השליטה ומנכ"ל של ספקית הסלולר המקסיקנית אונפון (Unefon). בנוסף שימש יו"ר מועצת המנהלים של קוסמופרקוונסיאס, ספקית אינטרנט אלחוטי מקסיקנית, והיה חבר במועצת המנהלים של חברות רבות נוספות. הוא יסד את דירקטוריון המנהלים של מספר חברות בתעשיות הטקסטיל והתקשורת, היה מנכ"ל "איוטלה תעשיות טקסטיל", "קבוצת אלסאוויסיון" ועסקים פרטיים אחרים שבבעלות משפחתו.
אחד מעיסוקיו העיקריים היה בנדל"ן: בשנת 2006 רכש 5,000 נכסי מקרקעין מקרן IPAB. בין השאר, היה גם נשיא קבוצת Celha - מקימת מרכזים מסחריים וקניונים והגה את הרעיון של בניית שטחי מסחר בתחנות רכבת תחתית ואוטובוס - מקומות בהם ההמונים עוברים כל יום.
ב-18 באוקטובר 2007 ניסה ביחד עם אביו אלברטו סאבא רפול לקנות את חברת אארומקסיקו, אך במכרז זכתה קבוצת אנשי עסקים בגיבוי "באנאמקס".
ב-10 בינואר 2010 מת סאבא בהתרסקות מסוק ברובע קוואחימאלפה (Cuajimalpa) של מקסיקו סיטי, יחד עם 3 מבני משפחתו בהם אשתו אדלה בנו אלברטו וכלתו יהודית.
סאבא ניהל אורח חיים חרדי והקפיד על שמירת מצוות, בניו התחנכו במוסדות חרדים ובנו שנותר למד בישיבת קול תורה בירושלים. כמו כן סאבא היה פילנתרופ שתרם מדי שנה מיליוני דולרים למוסדות מקורבים לש"ס לזק"א ולארגונים להנצחת מורשת יהודי חלב.
סאבא היה מקורב מאוד לרבנים הרב יצחק יוסף, והרב עובדיה יוסף שבחלק מספרי יביע אומר מופיעה 'הקדשה' על סיועו בהוצאת הספר. בספרו האחרון של הרב חזון עובדיה על הלכות אבלות שיצא חודש אחרי פטירתו, ישנה הקדשה ודברי הספד לזכרו.
בורידאבה
בורידאבה (ברומנית: Buridava) הייתה, כפי שמעיד שמה (פירוש השם הוא מצודת/עיר הבורים), בירת הבורים. היישוב היה ממוקם בקרבת המקום בו נמצאת כיום העיירה אוקנלה מאר, במחוז ולצ'אה, ברומניה.
באזור נמצאים מכרות מלח קדומים ומשערים שהמצודה הגנה על מרבצי המלח, שערכם היה גדול מאוד באותה תקופה.
בורידאבה מוזכרת לראשונה על ידי הגאוגרף הקדום תלמי.
בשנת 1960, פרופסור מקומי, גאורגה מושטאנו, חפר בגינה שלו וחשף חרסים רבים. בבדיקת החרסים ראה שאינם חרסים רגילים ולקח אותם לבדיקה במוזאון האזורי. הנהלת המוזאון מסרה את החרסים לבדיקה לפרופסור דומיטרו ברצ'יו, שקבע, שמדובר בחרסים מהתקופה הדאקית ויזם פתיחת חפירה ארכאולוגית במקום. בחפירות נמצאו כלי קדרות שונים וגם חישוקי ברזל קדומים. על החרסים נמצאו חלקי רישומים ועל אחד מכלי החרס נמצאה הכתובת BASILEO THIAMARCOS EPOIEI, שזה שמו של מלך מקומי, מתקופתו של אוגוסטוס קיסר.
אובלסט ניז'ני נובגורוד
פורט או-פרנס
בורידבה
ג'יימס ב. קנינגהם
ג'יימס בלייר קנינגהם (באנגלית: James Blair Cunningham; ) הוא דיפלומט אמריקאי שהיה שגריר ארצות הברית בישראל משנת 2008 עד 2011 ושגריר ארצות הברית באפגניסטן בשנים 2012–2014. במהלך עבודתו בשירות החוץ של ארצות הברית שימש קנינגהם כשגריר בפועל לאומות המאוחדות (ינואר-ספטמבר 2001), שגריר וסגן הנציב הקבוע לאומות המאוחדות (2001–2005), והקונסול הכללי של ארצות הברית בהונג קונג ומקאו (אוגוסט 2005 – יוני 2008).
חייו.
קנינגהם נולד בעיר אלנטאון בפנסילבניה. הוא למד מדע המדינה ופסיכולוגיה באוניברסיטת סירקיוז וסיים, בשנת 1974, תואר ראשון בהצטיינות.
הוא שימש כסגן ראש המשלחת הדיפלומטית בשגרירות ארצות הברית ברומא בטרם מוּנה לתפקיד השגריר לאו"ם. במשך רוב שנותיו במשרד החוץ עסק בנושאי מדיניות וביטחון באירופה. בשנים 1989–1990 שימש ראש המטה של המזכיר הכללי של נאט"ו, מנפרד ורנר. בין השאר יעץ למזכיר נאט"ו במגוון נושאים הקשורים לפירוק ברית ורשה וברית המועצות.
קנינגהם התמנה לסגן היועץ לעניינים מדיניים של משלחת ארצות הברית לאומות המאוחדות בחודש אוגוסט 1990, מיד לאחר פלישת עיראק לכווית. בשנת 1992 הוא שב לוושינגטון ושימש סגן מנהל המשרד לעניינים מדיניים וביטחון אירופי במחלקת המדינה, ובשנת 1993 התמנה למנהל משרד זה. כמנהל היה מעורב בהיבטים שונים של מדיניות ארצות הברית כלפי אירופה, כולל נאט"ו, מרוץ החימוש, והסכסוך בבוסניה. לאחר שסיים שנה של השתלמות לפקידים בכירים במשרד, הוא קיבל את שליחותו הדיפלומטית ברומא, בחודש אוגוסט 1996.
קנינגהם דובר אנגלית, איטלקית, צרפתית וספרדית. הוא עוטר באות השירות המצטיין של נשיא ארצות הברית. נשוי ללסלי גניאר ולזוג שתי בנות בוגרות.
מספר קית
קרב נארבה
גן לאומי חוף השרון
המרזבה
שכר ברוטו
שכר נטו
ברוטו, נטו, טרה
ברוטו, נטו וטרה הם שלושה מושגים הבאים להבדיל בין חלקו העיקרי, המועיל, של חפץ, ובין חלקים הנספחים אליו. מתקיים: ברוטו = נטו + טרה.
מקורן של שלוש המילים הוא באיטלקית:
דוגמאות:
קישורים חיצוניים.
מחשבון ברוטו נטו לדוגמה
הלן סוזמן
הלן סוזמן (אנגלית: Helen Suzman; 7 בנובמבר 1917 - 1 בינואר 2009) הייתה פוליטיקאית יהודייה דרום-אפריקאית, חברת פרלמנט, מנהיגת המפלגה הפרוגרסיבית, פעילה במאבק נגד מדיניות האפרטהייד.
קורות חיים.
הלן סוזמן נולדה בדרום אפריקה למשפחה של מהגרים יהודים.
היא למדה כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטת ויטווטרסראנד. בגיל 19 נישאה לד"ר משה סוזמן (נפטר ב-1994) ועמו הביאה לעולם שתי בנות. בשנת 1944 קיבלה משרת הוראה באותה אוניברסיטה, ממנה פרשה בשנת 1953 כאשר נבחרה לבית המחוקקים של דרום אפריקה כחברה במפלגה המאוחדת, מאוחר יותר עברה למפלגה הליברלית הפרוגרסיבית, והייתה חברת הפרלמנט היחידה של מפלגה זו. מפלגתה התאחדה מאוחר יותר עם מפלגת הרפורמה תחת הנהגתו של הארי שוורץ ונקראה מפלגת הרפורמה הפרוגרסיבית (ולאחר מכן, המפלגה הפדרלית הפרוגרסיבית).
ב-36 שנותיה בפרלמנט הייתה זוסמן יוצאת דופן הן בשל היותה אישה יהודייה דוברת אנגלית, שעה שרוב חברי הפרלמנט היו גברים נוצרים דוברי אפריקנס, והן בשל עמדותיה הנחרצות כנגד מדיניות האפרטהייד.
התנגדותה לאפרטהייד.
בין השנים 1961 ל-1974, הייתה סוזמן חברת הפרלמנט הדרום-אפריקאי היחידה אשר התנגדה בנחרצות למשטר האפרטהייד. עמדתה הנחרצת כלפי המשטר הגזעני הביאה להתנכלויות רבות מצד המשטרה כלפיה, כולל האזנות למכשיר הטלפון שלה. התנגדותה כזו לא היה נפוצה בקרב מרבית האוכלוסייה הלבנה בדרום אפריקה. במקרה אחד, האשים אותה שר בממשלת דרום אפריקה כי שאלותיה בפרלמנט מביכות את המדינה; לכך היא השיבה: "אלה לא שאלותיי אשר מביכות את דרום אפריקה, אלה תשובותיך!".
סוזמן ביקרה את נלסון מנדלה בכלאו פעמים רבות, ושנים לאחר מכן נכחה בטקס בו חתם מנדלה על החוקה הדרום-אפריקאית החדשה, בעידן שאחרי נפילת משטר האפרטהייד.
על פועלה הרב, סוזמן הייתה מועמדת פעמיים לקבלת פרס נובל לשלום, וקיבלה אין ספור דוקטורטים של כבוד מאוניברסיטאות שונות וכן אותות רבים מארגוני זכויות אדם ברחבי העולם.
בשנת 1989 העניקה לה מלכת בריטניה, אליזבת השנייה, תואר אבירות על פועלה הרב למען זכויות האדם בדרום אפריקה. בערוב ימיה הייתה למבקרת של ממשלת הקונגרס הלאומי האפריקני, אותה האשימה בשחיתות ובאלימות, ואף טענה שמצב הדמוקרטיה היה טוב יותר תחת האפרטהייד.
מותה.
סוזמן הלכה לעולמה ב-1 בינואר 2009, בגיל 91.