במרץ 2012 עבר ב יחד עם אנדרו בוגוט לגולדן סטייט ווריורס תמורת מונטה אליס, קוואמי בראון ואפיי יודו. יומיים בלבד לאחר מכן, חזר ג'קסון בטרייד נוסף לסן אנטוניו ספרס, עימה זכה באליפות בשנת 2003 תמורת ריצ'רד ג'פרסון, אך לקראת הפלייאוף שוחרר מהקבוצה ובמקומו הוחתם טרייסי מקגריידי.
סטטיסטיקות קריירה.
נכון ל-7 ביוני 2011
סטפן ג'קסון
דמיטרי קונסטנטינוביץ'
טוור
מיכאל מטבר
מיכאיל מטוור
מנזר המערות של קייב
מנזר המערות בקייב
מרדכי נמצא-בי
מרדכי (מקס) נמצא-בי (נימצָביצקי) (כ"ז בסיוון, תרס"ג, 22 ביוני 1903 – ו' בטבת תש"ט, 7 בינואר 1949) היה סא"ל בצה"ל, משפטן ופעיל ציוני, מייסד הג"א.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
מקס נימצָביצקי נולד בפינסק שברוסיה הלבנה (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, כיום בלארוס) בבית ציוני. במלחמת העולם הראשונה עבר עם משפחתו לקאזאן, שם היה ממייסדי ארגון התלמידים הציוני "החבר הצעיר" (ארגון כל-רוסי של נוער קדימה), והיה מזכיר וחבר המרכז של תנועת-הנוער הציונית המאוחדת, במקביל ללימודי משפטים באודיסה, באוניברסיטאות: קאזאן, מוסקבה ולנינגרד. נימצביצקי נאסר בגין פעילותו הציונית וגזר דינו לגלות לסיביר הוחלף בגירוש לצמיתות מרוסיה, וכך הגיע לארץ ישראל בשנת 1925. בארץ החל לעבוד בחבורת "הדרום" בסלילת כביש נס ציונה-רחובות ובפרדסי נס ציונה. מאוחר יותר עבר לגור בחיפה, בנה את ביתו בשכונת כרמל מערבי ועבד כעורך דין.
הקמת הג"א.
בחיפה ארגן את שירות מכבי אש מתנדבים ומגן דוד אדום (בניהולו של ברוך ניסנבוים) ונבחר לנשיאות מרכז מכבי אש בארץ. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה מפקד במשטרה המיוחדת בחיפה וככזה שכנע את השלטונות הבריטיים בחימוש מכבי האש בחיפה, וכך יכלו מתנדבי השירות, שכולם היו חברי ההגנה, לשאת ולהתאמן ברובים באופן חוקי. כחבר בהגנה בחיפה הקים את "המחלקה האזרחית" בה שירתו עולי גרמניה בעלי מקצועות חופשיים, וכמו כן שימש מדריך בקורסים שונים של ההגנה. בראשית מלחמת העולם השנייה יסד וניהל בחיפה את שירותי הג"א ונשלח מטעם הסוכנות, בתמיכת השלטון הצבאי הבריטי, להשתלמות באנגליה. כאשר שב, סגר את משרדו, עקר לתל אביב ונתמנה יועץ הסוכנות לענייני הג"א. במסגרת זאת הוציא את החוברת "ביתך כמקלט בפני התקפות מהאויר".
במלחמת העצמאות ניהל, בדרגת סגן-אלוף, את שירותי הג"א ("שירות התגוננות בפני הרעשות") בכל הארץ ובתפקידו זה היה חבר המטכ"ל.
הטמעת השם העברי.
ב-1944 הטיל עליו הוועד הלאומי את ניהול הפעולה וההדרכה למען ההתאזרחות והשם העברי. נמצא-בי המליץ על עברות מאורגן של שמות משפחה לועזיים, כלומר קביעת שם עברי אחיד. כדוגמה אישית עיברת את שמו לנמצא-בי.
בעיצומה של מלחמת העצמאות הוקמה בצה"ל "ועדת שמות עבריים" ועליה הופקד נמצא-בי. הוועדה פרסמה באלפי עותקים את החוברת "בחר לך שם עברי" שנועדה להמריץ את החיילים לעברת את שמותיהם הלועזיים לשמות בעלי ניחוח צברי. הוראות הממליצות לבחור בשם עברי ניתנו לשגרירים, לקצינים בכירים בצה"ל (הוראת בן-גוריון אינה מחייבת אלא ממליצה), לשופטים ולנציגי המדינה בגופים בינלאומיים.
הצעתו לדגל.
ביולי 1948 פרסם ספר ("הדגל") שבו טען שעל אף שיש להפוך את הדגל הציוני לדגל המדינה, אין הדבר אפשרי שכן יהודים רבים ימשיכו לחיות בגלות על אף הקמת המדינה ולכן לא יוכלו להניף את דגל תנועתם הפוליטית. הפתרון, לדעתו, היה שילובו של הדגל הציוני בתוך דגל המדינה בדומה לשילוב של דגל הממלכה המאוחדת בדגלי ממלכות חבר העמים הבריטי.
מותו.
נמצא-בי נהרג בתאונת דרכים ב-7 בינואר 1949. בעקבות מותו יזם המטכ"ל מבצע לאכיפת חוקי התנועה ומניעת תאונות דרכים, שנקרא על שמו - "מבצע מרדכי". הוא נקבר בבית קברות נחלת יצחק ב-9 בינואר 1949.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
פקידת סעד
הכרוניקה הסלבית
מיכאיל ירוסלאביץ'
מיכאיל יארוסלאביץ'
תערוכת יחיד
תערוכה קבוצתית
ויולה אדונקה
ויולה אדונקה (שם מדעי: "Viola adunca") הוא צמח ממשפחת הסגליים הנקרא גם ויולת הוקדפור, ויולת החולות, ו ויולת הכלב המערבית. בית גידולו הטבעי הוא בצפון אמריקה, וכולל בתוכו גם את החלק המערבי של ארצות הברית עד לניו-אינגלנד ולקנדה. זהו צמח שעיר הגדל מפקעית ועליו הם בצורות לבבות. אורכם של עליו הוא בין 1 ל-4 סנטימטרים. לצמח פרח בעל חמישה עלי כותרת סגולים, כאשר יש הבדל מועט בכתמים שעל עליו. ישנם מספר תת-מינים למין זה, אחד מהם צומח בפארק הלאומי יוסמיטי.
ח'אולה אבו בכר
ח'אולה אבו בַּכְּר (בערבית: خولة ابو بكر, תעתיק מדויק: ח'ולה אבו בכר; נולדה ב-19 בינואר 1955, עכו) היא מרצה וחוקרת במדעי ההתנהגות במכללה האקדמית עמק יזרעאל. היא הערבייה הישראלית הראשונה שקיבלה דרגת פרופסור בישראל.
ביוגרפיה.
הוריה של אבו בכר הגיעו לעכו כפליטים לאחר מלחמת העצמאות וגרו בשכונת וולפסון המעורבת, שם אביה היה בעל מכבסה. ח'אולה למדה בבית הספר הפרנציסקאני טרה סנטה. היא הצליחה בבחינות ונרשמה ללימודי רפואה בטכניון. לאחר שפגשה במוחמד מאי ונישאה לו, הקפיאה לבקשתו את לימודיה בטכניון. לזוג נולדו שתי בנות, והם עברו לירושלים, שם אבו בכר למדה באוניברסיטה העברית בחוג ללימודי אפריקה. בשנה השנייה ללימודיה אובחנה אצל בעלה מוחמד מחלה, והזוג חזר לעכו. מוחמד נפטר ב-1985.
ב-1980 החלה ללמוד באוניברסיטת חיפה ובשנת 1984 סיימה תואר ראשון בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, ובחוג לחינוך במגמת ייעוץ חינוכי. בשנת 1991 סיימה תואר שני בייעוץ חינוכי בהצטיינות יתרה באותה אוניברסיטה. עבודת התזה שלה עסקה בבדיקת ההשפעה הנפשית והחינוכית של הספרות הפוליטית על ילדים פלסטינים. ב-1994 נסעה ללימודים בפלורידה שם קיבלה בשנת 1997 תואר דוקטור בטיפול משפחתי מבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת נובה דרום-מזרח בפלורידה. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "השפעת ההגירה על משפחות ערביות בדרום פלורידה". בנובמבר 2009 קיבלה מעמד של פרופסור, ובכך הייתה לאשה הערבייה הראשונה בדרגת פרופסור באקדמיה הישראלית.
בשנת 1998 יצא ספרה "בדרך לא סלולה: נשים ערביות כמנהיגות פוליטיות בישראל" שבה היא חוקרת את תופעת התרחבות מעורבותן של נשים ערביות בישראל בפוליטיקה המקומית והארצית ובו היא מביאה את סיפורן של נשים ערביות אחדות שהצליחו להגיע לעמדות השפעה ומנהיגות, וכיצד הן משלבות בין הקריירה לבין משפחה.
בשנת 2002 יצאה ספרה המשותף עם דני רבינוביץ, "הדור הזקוף". הספר דן בדור השלישי של הערבים בישראל, כדור שלא חושש להילחם על זהותו הלאומית הפלסטינית, זאת בניגוד לדור ההורים, שאותם הגדירו "הדור השחוק" ואת הסבים "דור השורדים", שעסקו בלחימה על הישרדות.
מחקריה האקדמיים עוסקים בתחום בריאות הנפש בחברה הערבית. אבו בכר פרסמה מחקרים קליניים ואמפיריים בנושאים מגוּונים, כגון החברה הערבית בישראל, המשפחה הפלסטינית, נשים פלסטיניות ופוליטיקה, בריאות הנפש במשפחה הערבית, טיפול קליני רגיש לתרבות, השפעת טראומה (בעקבות אירועים כמו מלחמה, אלימות מינית וכדומה) על הפרט והמשפחה הפלסטיניים, השפעתם של יחסי מגדר על הזוגיות במשפחה הערבית ועוד.
היא עובדת גם כמטפלת משפחתית מורשית ומנהלת בקליניקה בעכו בה היא מקיימת טיפול פרטני וייעוץ וטיפול בבעיות בין בני זוג וטיפול בנפגעי אלימות מינית ומשפחותיהם. חברה בהנהלת האגודה הבינלאומית לטיפול משפחתי (International Family Therapy Association).
אלה מושקוביץ
אלה וייס
צ'יגולי
לודוביקו קרדי (באיטלקית: Lodovico Cardi, הידוע כצ'יגולי (Cigoli); 1559, סן מיניאטו, טוסקנה - 1613, רומא) צייר ואדריכל איטלקי אשר השתייך למנייריזם המאוחר ולבארוק המוקדם.
ביוגרפיה.
צ'יגולי נולד בווילה קסטלווקיו די צ'יגולי (Villa Castelvecchio di Cigoli) שממערב לסן מיניאטו, ומכאן כינויו. הוא גדל וחי רוב שנותיו בפירנצה. בשנת 1604 עבר לרומא.
את הכשרתו הראשונית רכש אצל הצייר המנייריסט אלסנדרו אלורי, בהמשך עבר לסדנה של ברנרדו בונטלנטי (Bernardo Buontalenti) שם גם למד גאומטריה יישומית מאוסטיליו ריצ'י. בהמשך הושפע על ידי הציירים הקונטרה מנייריסטים החשובים סנטי די טיטו וברוקי.
בפירנצה צייר עבור פאלאצו פיטי, לפי הזמנת פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, את "ונוס והסאטיר" ו"עקידת יצחק".
ברומא צייר, לפי הזמנת הפטרון הרומאי שלו, הקרדינל מסימו מסיני, את "זה האיש" (Ecce Homo) (הנמצאת כיום בפאלאצו פיטי בפירנצה). מסיני הזמין תמונות באותו נושא גם מהאמנים המפורסמים יותר: קאראווג'ו ומפסינינו Passignano).
יצירות חשובות נוספות משלו:
בין תלמידיו היו קריסטופנו אלורי, ג'ובאני בוליבטי, דומניקו פטי, ג'ובאני אנטוני ללי, אורליו לומי, גרגוריו פגאני, ואנדריאה קומודי.
עסירה א-קבלייה
הפועל בית יצחק
מועדון הכדורמים הפועל בית יצחק נוסד בסוף שנות השישים של המאה הקודמת. מייסדי הקבוצה היו יצחק פיטרברג וקורט אליאס, שחברו יחדיו לניהול ואימון הקבוצה. פעילות המועדון ערכה מספר שנים עד לאמצע שנות השבעים. בשנים אלו השתתף המועדון בליגות הנוער לגילאים השונים.
הקבוצה הגיעה להישגים יפים ביניהם העפלה לגמר גביע המדינה והיוותה גורם משמעותי בליגות הנוער.
הפסקת פעילות המועדון נבעה מכך שמרבית השחקנים התגייסו לצה"ל.
בחודש דצמבר 2004 פנתה ועדת הספורט של בית יצחק עם מספר שחקני עבר לאמיר וינברג, שוער נבחרת ישראל בעבר, בניסיון להחזיר את המועדון לפעילות. ואכן בתחילת שנת 2005 החל מועדון הכדורמים לפעול בשנית, לאחר הפסקה של 40 שנים.