לאחר מכן למד בהלברשטאדט בישיבתו של רבי צבי הירש חריף מחבר "כוס ישועות" ובבפפד"מ בישיבתו של רבי יעקב פופרש (כ"ץ), מחבר ספר 'שב יעקב' אותו מרבה רבי אלחנן להביא בספרו סדרי טהרה, ולעיתים חולק עליו.
בשנת 1731 נתמנה לכהן כרבה של פארדאן, (הסמוכה לפוזנן שבפולין). משם עבר להתיישב בעיירה 'שוטלנד', ונתמנה לאב"ד של איגוד הקהילות 'שו"ל' (בזמן איסור ישיבת היהודים בעיר דנציג, ישבו היהודים בעיירות 'שוטלנד', 'וינברג' ו'לנגפור', אשר הרכיבו יחדיו את קהילת 'שו"ל').
בשנת 1767 עם פטירת אביו, נתבקש למלא את מקומו ברבנות בגרמניה. אך אשתו השנייה לא רצתה לעזוב את מקומה בפולין, לאחר שכבר שלח את ספריו, ויצא לדרכו, באמסטרדם, שב למקומו הראשון, אולם בגלל התחייבות ראשי קהילת בון לאביו המנוח על מינויו לאב"ד, כינוהו בשם זה למרות שלא כיהן בפועל בתפקיד, אולם בפרשת הגט מקליווא, נאלץ ליטול את מעמדו כאב"ד בון מקום מגורי הכלה, וצידד בהתרת הגט, כנגד רבני פרנקפורט.
נפטר בכ"ב באלול ה'תק"מ (1780). נקבר בבית הקברות היהודי בדנציג, לידו קבורים ממלא מקומו רבי מאיר פוזנר מחבר הספר 'בית מאיר', ורבי ישראל ליפשיץ מחבר פירוש תפארת ישראל.
בשנת 2009, נמצאו שברי המצבות של קברו וקבר רבי מאיר פוזנר וחודשו על ידי הוועד להצלת בתי עלמין באירופה וארגון אבותינו, ולצידם הונחו מצבות חדשות.
בניו היו: משה, נפטר בחייו כבן 28, את שמו כלל ברמז, בשם ספרו. יהודה לייב, מוציא לאור של כתבי אביו, יואל ושמואל זאנוויל. נכדו היה הרב אלחנן רוזנשטיין מברלין.
ארץ' לינוקס
לאזאר שייניאנו
סדרי טהרה
בריי
לוצקי
לוצקי הוא שם משפחה.
מכלוף אלדאודי
מכלוף אלדאודי (1825–1910) היה החכם באשי האחרון של מחוז עכו, נציגם של יהודי צפון ארץ ישראל בפני הממשל העות'מאני.
ביוגרפיה.
מכלוף אלדאודי נולד במרקש שבמרוקו. מצד אביו, היה בן למשפחת אלדאודי, שמוצאה מר' חייא אלדאודי , משורר ספרדי מהמאה ה-12, שלפי "ספר היוחסין" לר' אברהם זכות היה מצאצאי בית דוד. אמו רינה לבית לוצקי נולדה בלודז' שבפולין, והגיעה למרוקו אחרי אחיה שעסק במסחר.
שנים ספורות לאחר לידתו של מכלוף עלתה משפחתו לארץ ישראל ביחד עם חמש משפחות נוספות. לאחר הגעתם לארץ דרך נמל יפו נסעו והתיישבו בצפת, שם גדל והתחנך מכלוף ולמד תורה מפי רבני העיר. הוא הוסמך לרבנות בגיל צעיר מאוד, ובגיל 18 נישא לרחל, בתו של ר' מרדכי עבו.
בשנת 1845 נבחר על ידי רבני צפת לצאת לשליחות כשד"ר כדי לגייס כספים בקרב קהילות הגולה. בשש שליחויותיו נסע בין היתר לפרס, אפגניסטן, בוכרה, הודו, ארצות הבלקן, בולגריה, רומניה ומצרים. בזקנותו ערך מסע גם בארצות צפון אפריקה. לפני יציאתו לשליחות למד את שפות הארצות אליהן נסע, וידע מלבד עברית גם את השפות לדינו, ערבית, פרסית וטורקית. בביקוריו בארצות השונות התקבל בכבוד אצל מושלים מקומיים, ומלבד גיוס תרומות הוא פעל למען הקהילות היהודיות והציל מספר יהודים מעלילות דם בפרס.
לאחר חזרתו לצפת משליחותו האחרונה נהג לפעול למען הקהילות היהודיות בארץ ישראל מול הממשל העות'מאני. בשנת 1888 לאחר שבני זוג יהודי נרצחו על ידי שומרים עות'מאנים שניסו לשדוד את ביתם, נשלח ר' אלדאודי בתור נציג הקהילות היהודיות אל מושל עכו. המושל התיר לר' אלדאודי לחקור את שני השומרים, ובזכות היכרותו עם השפה הערבית ועם החוק העות'מאני הצליח לחשוף את הסתירות בעדויותיהם ואת אשמתם ברצח. לבסוף נגזר דינם של שני השומרים למאסר עולם. לאחר שהצליח בשליחותו זו, כתבו ראשי הקהילות היהודיות בצפון ארץ ישראל המלצה למנות את ר' אלדאודי בתור החכם באשי של מחוז עכו, המלצה שאישר הסולטאן העות'מאני.
בתפקידו כחכם באשי של עכו המשיך ר' אלדאודי להגן על זכויות היהודים כאשר אלה נפגעו, והנהיג את הקהילה היהודית ואת בית הדין המקומי. הוא ניהל קשרי הערכה וידידות עם הראשון לציון ר' יעקב שאול אלישר, אשר פרסם בספרו 'יש"א אי"ש' תשובות אחדות של ר' אלדאודי. עם הגידול ביישוב היהודי בחיפה, מונה ר' אלדאודי על ידי הראשון לציון לרב ראשי גם בחיפה.
במהלך חייו חיבר ארבעה כרכים של דרושים, חידושי תורה ופסקי הלכות, אשר נותרו בכתב יד.
ר' אלדאודי היה בעל השקפה יהודית-לאומית, ובתפקידיו השונים תמך באגודות צדקה אשר סייעו לספרדים ולאשכנזים ללא הבדל. כמו כן בהסכמה שכתב בשנת 1899 לתרגום לערבית ספרותית של הרומן "אהבת ציון" לאברהם מאפו על ידי בנו סלים, ציטט את אמירתו של יצחק בר לווינזון כי הכרחי ללמוד את השפה העברית כשפתו של העם היהודי, בצד ההכרח ללמוד שפות זרות, כדי ללמוד חכמות ומדעים.
הוא נפטר בשנת 1910 (ד' בכסלו תר"ע) ונקבר בבית העלמין בצפת. הותיר אחריו את בנו סלים ושתי בנותיו אסתר ונעמי.
צפיפות קריטית
יוסף יפה
רבי יוסף יפה (נהגה: יוֹפֶה, באנגלית: Yoffey; תר"ה, וילקומיר, פלך וילנה, רוסיה (ליטא) - ל' בסיוון תרנ"ח, 20 ביוני 1898, מנצ'סטר, אנגליה) היה רב ליטאי, רבם של כמה יישובים בליטא, ובסוף ימיו במנצ'סטר.
ביוגרפיה.
נולד בשנת תר"ה בווילקומיר לרב משה יפה שהיה רבה של גורז'ד. למד אצל אביו, ומאוחר יותר אצל רבי אליעזר גורדון בקובנה. נישא לבתו של הרב טודרוס פרלין מסלנט, ותקופה קצרה אחר נישואיו יצא ללימודים ב"כולל הפרושים" באיישישוק.
בשנת תרל"ד (1874), בגיל 29, נבחר לכהן כרבה של העיירה פאקרוי, בתרל"ח (1878) התגורר בראסייני והיה ממקורביו של הרב אלכסנדר משה לפידות. מאוחר יותר שימש כרבה של סלנט.
עם פטירת אביו בתרמ"ט (1889), לאחר 45 שנות רבנות בגורז'ד, קיבל את רבנות הקהילה ועבר לגור בה.
בשנת תרנ"ג (1893) עזב את ליטא, ועבר למנצ'סטר באנגליה, בה שימש כרב בית כנסת. את מקומו ברבנות גורז'ד מילא הרב יצחק יעקב רבינוביץ.
בל' בסיוון תרנ"ח, 20 ביוני 1898, נפטר בפתאומיות, ונקבר במנצ'סטר. חתנו הרב ישראל יעקב יפה מילא את מקומו ברבנות הקהילה במנצ'סטר.
חיבוריו.
רבי יוסף יפה היה מחבר פורה, אך רק חלק מכתביו הובאו לדפוס:
ספרים נוספים שנותרו בכתב יד: שו"ת "דברי יוסף", "יוסף דעת" - דרשות, ופירוש על הגדה של פסח.
יצחק יעקב רבינוביץ
יעקב פלג
יעקב פלג (26 במרץ 1952 - 13 באוקטובר 2006) היה תת-ניצב במשטרת ישראל, כיהן כראש מטה אגף החקירות והמודיעין ומפקד יחידת אתג"ר.
פלג נולד ב-26 במרץ 1952. התגייס למשטרת ישראל ב-1976, שירת ביחידת המרכזית של מחוז תל אביב כראש מפלג בילוש, פיקד על תחנת המשטרה ביפו ושימש ראש אגף חקירות במחוז תל אביב. ב-2002 מונה למפקד יחידת אתג"ר למלחמה בגניבות הרכב, תחת פיקודו קיבלה היחידה משימות נוספות כגון מאבק בסחר בנשים בישראל לאחר מכן שימש נציג המשטרה בארצות הברית. בתפקידו האחרון בשירות, עד פטירתו ב-2006, כיהן כראש מטה אגף החקירות והמודיעין.
פלג היה נשוי ואב לשתי בנות. נפטר במפתיע בגיל 54 מדום לב ונטמן בבית העלמין ביבנה.
מריה ולדמן
מריה ולדמן (בגרמנית: Maria Waldmann; 1844 - 6 בנובמבר 1920) הייתה זמרת מצו סופרן אוסטרית, שעמדה בקשר מיוחד עם ג'וזפה ורדי.
ביוגרפיה.
מריה ולדמן נולדה בווינה בשנת 1844 ולאחר לימודים שם, נסעה למילאנו ולמדה שם אצל פרנצ'סקו למפרטי היא מיקדה את הקריירה שלה ברפרטואר האיטלקי למצו סופרן. היא התגלתה כששרה עם טרזה שטולץ בספטמבר 1869 בהפקה של דון קרלוס מאת ורדי בטריאסטה. הופעת הבכורה שלה הייתה בסנקט פטרבורג ב-1865 כפיירוטו ב"לינדה דה שאמוני". אחרי הופעות בוויסבאדן, אמסטרדם וטריאסטה, שרה לראשונה בלה סקאלה, מילאנו, שם הופיעה, בעונת 1872-1871 בכוחו של גורל של ורדי וכאמנריס בבכורה האירופאית של אאידה (8 בפברואר 1872). על אף חששו הראשוני של ורדי מהעסקת ולדמן בבכורה זו, היא הייתה לאמנריס המועדפת שלו.
בשנת 1874 חזר ורדי והזמין את ולדמן לתפקיד המצו-סופרן ברקוויאם שלו, שאת ה"ליבר סקריפטוס" שלו כתב מתוך מחשבה על קולה. ורדי העריך במיוחד את קולה הודות לגוון העשיר והאפל שאפיין את משלב האלט הנמוך שלו. ורדי השיג בשימוש בו רושם עצום ב"ליבר סקריפטוס", המתמקד במשלבים האמצעי והנמוך של מנעד המצו-סופרן.
מריה ולדמן פרשה מן הבמה בשלב מוקדם מאוד בקריירה שלה, בהיותה בת 31 בסך הכל, אחרי שנישאה לדוכס גלאצו מאסארי. היא חיה עמו בפאלאצו מאסארי על קורסו פארטו מארה בפרארה. לאחר פרישתה, נהנתה מחיבתם של ורדי ואשתו עוד שנים רבות וניהלה תכתובת ארוכה עם ורדי כמעט עד מותו.
בעלה של ולדמן מת בשנת 1902, והיא מתה ב-1920 בפרארה.
גואלגואיצ'ו
גוּאַלֶגוּאַיְצ'וּ (בספרדית: Gualeguaychú) היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס בארגנטינה. גואלגואיצ'ו שוכנת על גדות נהר גואלגואיצ'ו, יובל של נהר אורוגוואי, במרחק 25 קילומטרים מהגבול של ארגנטינה עם אורוגוואי ובמרחק של 230 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה.
לפני בואם של הספרדים לאזור היו בו התיישבויות ילידיות. הספרדים התחילו להקים באזור התיישבויות במאה ה-17 והם נלחמו ודחקו את הילידים.
ב-1782 חואן חוסה דה ורטיס אי סלסדו, המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, רצה להגביר את הנוכחות הספרדית באזור, והטיל על תומאס דה רוקמורה לרכז אנשים מכפרים באזור ליישובים גדולים יותר. אחד היישובים שנוסדו על ידי רוקמורה היה סן חוסף דה גואלגואיצ'ו (שם אשר קוצר בהמשך לגואלגואיצ'ו) ב-18 באוקטובר 1783. כעבור זמן קצר רוקמורה ראה שהמיקום המקורי של גואלגואיצ'ו היה מועד לשיטפונות, הוא העביר אותו צפונה.