נליגן נולדה בעיר לונדון שבקנדה לג'וזפין אליס ופטריק ג'וזף נליגן, הבת הרביעית מתוך שישה אחים ואחיות. היא למדה ב"תיכון מערב לונדון" ולאחר מכן ב"מכללת גלנדון" שבטורונטו, אולם לא סיימה את לימודיה בהצלחה. לאחר מכן למדה בבית הספר המרכזי לדרמה שבלונדון, אנגליה. היא סבלה מבעיות פסיכולוגיות ומבעיות אלכוהוליזם אשר גרמו לה לבסוף להתאשפז במוסד גמילה.
נליגן החלה את קריירת המשחק שלה ב-1973 באחת הסדרות הפופולריות ביותר של רשת בי.בי.סי "קו אונידין". ב-1975 היא הופיעה בסדרת טלוויזיה נוספת המבוססת על ספרו של אלכסנדר דיומא האב "הרוזן ממונטה כריסטו". את פריצתה הקולנועית עשתה ב-1979 בסרט האימה "דרקולה".
בשנת 1991 הופיעה בתפקיד משני בדרמה הרומנטית של ברברה סטרייסנד "נסיך הגאות והשפל".
על הופעתה בסרט בתור לילה וינגו ניובארי זכתה נליגן במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
סרט נוסף בו התפרסמה היה "פרנקי וג'וני"; על הופעתה בסרט זכתה בפרס באפט"א. ב-1992 זכתה במועמדות לפרס אמי על תפקידה במספר פרקים בסדרה ""Road to Avonlea"
ב-1994 הופיעה נליגן במותחן האימה של מייק ניקולס "זאב", שם הופיעה בתור שארלוט רנדל, אשתו של ויל רנדל (ג'ק ניקולסון), אדם אשר ננשך על ידי זאב ובלילות הופך לאיש-זאב אימתני.
ב-1995 זכתה בפרס הג'יני עבור תפקידה בדרמה הקנדית "המוזיאון של מרגרט".
ב-1996 שיחקה בדרמה המועמדת לפרס האוסקר "צמודים אישית".
ב-1999 השתתפה בדרמה של לאסה הלסטרם "תקנות בית השיכר", המבוססת על סיפור של ג'ון אירווינג הנושא את אותו השם.
ב-2007 שיחקה במותחן הפסיכולוגי "תחושה מוקדמת", וגילמה את אמה של גיבורת העלילה לינדה הנסון (סנדרה בולוק).
אקטיב דירקטורי
ברבאט
ברבאט (ברומנית: Bărbat; ? - 1290) היה שליט (וויווד) ולאכיה בין השנים 1277/1279–1290 ככל הנראה בן של סנסלאו ואחיו הצעיר של ליטובוי.
ברבאט ירש את מעמדו של ליטובוי כשליט ולאכיה, לאחר שבשנת 1277 נהרג האחרון בקרב נגד ההונגרים. ברבאט עצמו נלקח לשבי אך הצליח להשתחרר תמורת התחייבות להכיר בחסותו של מלך הונגריה לסלו הרביעי ולשלם לו מס קבוע. האירועים הנזכרים מסופרים במכתב מ 8 בינואר 1285 שבו מלך הונגריה, לסלו הרביעי, העניק כפרים בקומיטאט שארוש (כיום בסלובקיה) למגיסטר ג'ורג', בנו של שימון, שלחם בהצלחה נגד ליטובוי.
בתו של ברבאט אנה התחתנה עם טוכומריוס. בהתחלה שליט של "ארץ ליטואה" בצפונה של אולטניה, המשיך במדיניותו של ליטובוי במגמה לאחד את כל הישויות המדיניות - ה"קנזאטים" - הוולאכים למדינה מאוחדת אחת.
היימרקט (ניו סאות' ויילס)
היימרקט (באנגלית: Haymarket, פירוש מילולי שוק החציר) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני.
גאוגרפיה.
היימרקט הוא פרוור קטן השוכן ישירות דרומית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל בפרוורים אולטימו מדרום מערב, צ'יפנדייל מדרום וסארי הילס ממזרח. בצדו המערבי מגיע היימרקט עד לדרלינג הרבור, לשון ים של מפרץ ג'קסון המקיפה את סידני ממערב. היימרקט כולל את מרבית השטח הקרוי צ'יינהטאון, ולפיכך רבים ממוסדותיו בעלי זיקה תרבותית לסין.
היסטוריה.
בשנת 1788 הוקם שוק ארעי בדרומה של המושבה החדשה שלימים תהיה סידני. שוק זה כלל סוחרים ממינים שונים, והיה לא מפוקח עד לתחילת המאה ה-19. ההתמקדות של דוכני השוק בהיימרקט החלה בשנת 1834, אז החליט המושל בורק להפנות את סוחרי החציר והמספוא לאזור, על מנת שאזור המסחר שלהם יהיה בסמוך לשוק הבקר המקומי ברחוב קמפבל. לאחר מספר שנים החלו סוחרי ירקות, פירות ותבלינים להתאגד אף הם באזור, ולנצל את תעבורת העוברים ושבים. המושל בורק גם אישר לשוק להישאר פתוח עד השעה 22:00 בימי שבת - מנהג שנותר מהמאה ה-19 ועד המאה ה-21. בשנת 1869 נפתח במקום שוק ירקות ופירות רשמי, שתפס בכורה על פני שוק המספוא המקורי.
לאחר שהאזור הפך למוקד תשומת לב, הגיע אליו הקרקס של וילסון ופתח במקום דוכנים שהתמחו בתעלולים ומופעים, ואזור השוק התרחב עוד יותר. בשנת 1842 עיריית סידני השתלטה על האזור והפכה את היימרקט משוק בספר העיר לפרוור. אף על פי שהפרוור זכה לשם היימרקט (הן על שם הסחורה המקורית בשווקיו, והן ביחס להיימרקט באנגליה), שוק הירקות והפירות שהתפתח במקום קיבל את השם פאדי'ז מרקט, ככל הנראה על פי שמו של השוק האירי בליברפול, אנגליה.
תרבות.
היימרקט הוא ביתו של מרכז הבידור של סידני, מתחם הכולל בתי קולנוע, קניונים ומסעדות רבות, חלקן פתוחות עד שעות מאוחרות יותר מרוב סידני. רשתות קמעונאיות רבות מחזיקות בסניף דגל באזור זה, בעיקר בתחומי האופנה.
בפרוור מצוי אחד השווקים הבולטים של סידני, פאדי'ז מרקט (Paddy's Market), בסמוך לרחוב ג'ורג' ורחוב מרקט. פאדי'ז מרקט נחשב כנקודת משיכה לתיירים, בהיותו השוק המקורה הגדול בסידני ומציע שלל של מזכרות, אופנה זולה, ירקות ופירות טריים ותבלינים, בין השאר. לפאדי'ז מרקט מגיעה הרכבת הקלה של מרכז העסקים הראשי של סידני, ויש לה תחנה הישר ממול השוק. הרכבת הקלה ממשיכה וחותכת את היימרקט, עם תחנה נוספת בכיכר קפיטול ואזור סנטרל. חלק נכבד מפאדי'ז מרקט עבר לפרוור סמוך, פלמינגטון, אך האתר ההיסטורי נותר פעיל.
בניין הקמפוס מס' 5 של אוניברסיטת הטכנולוגיה של סידני מצוי בהיימרקט.
היימרקט, ניו סאות' ויילס
ג'יניזם
רוזי אודונל
רוזאן "רוזי" אודונל (באנגלית: Roseann "Rosie" O'Donnell, נולדה ב-21 במרץ 1962) היא אמנית סטנד-אפ, שחקנית, זמרת, סופרת וידוענית-מדיה אמריקאית. הייתה גם עורכת מגזין וידועה גם כבלוגרית, מפיקת טלוויזיה, אקטיביסטית למען זכויות להט"ב ושותפה בחברת התיירות הגאה "R Family Vacations", המארגנת חופשות משפחתיות למשפחות חד-מיניות.
ילדוּת ונעורים.
רוזי אודונל נולדה בבייסייד קווינס שבניו יורק. אביה, ג'וזף אודונל, היה מהגר מצפון אירלנד שעסק בהנדסת חשמל ועבד בתעשייה הביטחונית. אמהּ, רוזאן טרזה, הייתה עקרת בית, והיא נפטרה מסרטן השד ארבעה ימים לפני יום הולדתה ה-11 של אודונל. אודונל היא השלישית מבין חמישה ילדים, והיא חונכה כקתולית.
בזמן לימודיה בבית-ספר תיכון התבלטה אודונל מבחינה חברתית וזכתה במגוון תארים. בתקופה זו החלה לחקור את העניין שלה בקומדיה והופיעה בבית הספר כשהיא עורכת חיקויים של נשים מפורסמות. היא סיימה את לימודיה בתיכון בשנת 1980, ולמדה באוניברסיטת בוסטון, ממנה נשרה.
ראשית הקריירה.
טלוויזיה.
אודונל הופיעה במועדוני סטאנד-אפ בין השנים 1979–1984. היא סיפרה על פריצתה המקצועית בתוכניתו של לארי קינג:
לאחר הצלחתה בתוכנית הכישרונות הצטרפה אודונל בשנת 1986 לסיטקום "!Gimme a Break" כאשר הופעת הבכורה שלה הייתה בתפקיד השכנה של נל קרטר. בשנת 1989 היא עברה לערוץ VH1, שם הנחתה תוכנית שסיקרה קומדיות טלוויזיוניות. בשנת 1992 היא שיחקה ב-"Stand By Your Man", סיטקום של רשת פוקס.
בשנת 2012 התארחה למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
בשנת 2015 התארחה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד פייפר אולארי, בכיכובם של טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון.
בשנת 2017 גלימה את טוטו בסדרה הקומית "סינגל מילפית" של רשת הטלוויזיה Showtime. ב-2019 שבה לשחק בעונה השנייה.
קולנוע.
הופעת הבכורה של אודונל הייתה בסרט ליגה משלהן משנת 1992. במהלך הקריירה שלה היא עשתה מגוון רחב של תפקידים: היא הופיעה בקומדיה "מעקב צמוד 2" משנת 1993, "נדודי שינה בסיאטל" בתור החברה הטובה של מג ראיין, כבטי ראבל מ"משפחת קדמוני", כחברה של הנשים בסרט "בחורות יפות", כסוכנת פדרלית קומית בסרט "Exit to Eden", דיבבה גורילה בהפקה של דיסני ל"טרזן", שיחקה נזירה חובבת כדורסל בסרטו של מ. נייט שאמלאן "Wide Awake", וגילמה את עצמה בסרט "הדוויג והשארית העצבנית".
"המופע של רוזי אודונל".
בשנת 1996 החלה אודונל להגיש את תוכניתה היומית "המופע של רוזי אודונל" ("The Rosie O'Donnell Show"). התוכנית זכתה להצלחה רבה וזכתה בחמישה פרסי אמי. אודונול עצמה זכתה בשישה פרסי אמי על הגשת התוכנית (אחד חלקה עם רג'יס פילבין ואחד עם אופרה וינפרי). הגשת התוכנית הקנתה לאודונל את הכינוי בו נודעה זמן רב, "מלכת הנחמדוּת" ("queen of nice"), בשל האופי בו התייחסה למרואייניה ולאינטראקציה שלה עם הקהל.
התוכנית צולמה בניו יורק ואודונל נתנה בה ביטוי לאהבתה הרבה למחזות ולמחזמרים המועלים בברודוויי, כאשר היא מזמינה לתוכנית צוותים של שחקנים, מעודדת את הקהל לרכוש כרטיסים, מציגה חלקים ממופעים לראשונה ומחלקת כרטיסים לטובת קידום מכירות. פיגועי 11 בספטמבר היוו מכה קשה לתיירות בניו יורק ומופעים רבים היו תחת סכנת סגירה. אודונל הייתה בין ידוענים רבים בתעשיית הבידור שהשקיעו מאמצים בעידוד הקהל לתמוך באמנות הבמה ולהגיע ולראות את המחזות. אודונל עזבה את התוכנית בשנת 2002.
מגזין "רוזי".
בשנת 2000 חברה אודונל למוציאים לאור של המגזין "McCall's" על מנת לשקם אותו, ולהוציא אותו מחדש בשם "Rosie's McCall's" (או בשמו המוּכר - "רוזי"). "רוזי" הושק כמתחרה למגזין החודשי של מגישת תוכנית האירוח אופרה וינפרי. המגזין סיקר נושאים הקרובים ללבה של אודונל כגון סרטן השד ומשפחת אומנה. במהדורת ספטמבר 2000 שיתפה אודונל את הקוראים וכתבה כי היא מתמודדת עם דיכאון במשך כל חייה, וכי החליטה לקבל טיפול תרופתי כאשר הבחינה כי הדבר משפיע על חיי משפחתה.