לשפת הסימנים הרוסית (РЖЯ) יש דקדוק משלה והיא משמשת את הרוסים החירשים בתקשורת היומיומית. עם זאת, קיים "שפה מסומנת רוסית" המשמשת בעיקר בתקשורת רשמית, כגון הרצאות בשפת סימנים באוניברסיטאות, מאמרים בכנס, ובעבר שימש בטלוויזיה בתוכניות חדשות מתורגמות.
היסטוריה.
ההערכה היא שהשפה התחילה בסביבות 1806, כשנפתח בית ספר לחירשים בפאבלובסק, מדרום לפטרבורג. בשנת 1810 עבר בית הספר לסנקט פטרבורג. המיקום המקורי הלך והתפורר בתקופה הסובייטית, אך מאז תוקן. האחוזנ היא כיום מלון ומסעדה. היא יוצאה לבולגריה בשנת 1920, שם הפכה לשפה נפרדת (שפת סימנים בולגרית) ולא לניב של שפת הסימנים הרוסית, אם כי גם שם משתמשים בשפת הסימנים הרוסית. בדומה לשפת הסימנים האמריקאית, גם שפת הסימנים הרוסית היא במשפחת שפת הסימנים הצרפתית. עם זאת, אוצר המילים בשפת הסימנים הרוסית הושפע רבות משפת הסימנים האוסטרית. בית הספר השני לחירשים במוסקבה, שמשתמש בשפת הסימנים הרוסית בכיתות הלימוד, נפתח בשנת 1992.
חלק ניכר מהמחקר המוקדם על שפת הסימנים הרוסית נעשה על ידי גלינה לאזרבנה זייצבה, שכתבה את עבודת הדוקטורט שלה בשנת 1969 על יחסים מרחביים בשפת הסימנים הרוסית, וב-1992 המציאה את המונח הסטנדרטי כיום לשפת הסימנים הרוסית "רוסקי ז'סטוביי יאזיק" (רוסית: Русский Жестовый Язык). מחקר מתמשך על השפה מתקיים במרכז ללימודי חרשים במוסקבה.
גרסאות מקומיות.
נראה שהשונות האזורית של שפת הסימנים הרוסית היא רחבה יחסית, דומה לגרסאות האזוריות בתוך שפת הסימנים הפולנית או שפת הסימנים האסטונית. מחקר אחד דיווח על דמיון לקסיקלי בין שתי שפות סימנים רוסיות של 70-80%, אך בשל המדגם המצומצם הפסיקו להסיק מסקנות האם הם מהווים אותו דבר או בשפות שונות.
מעמד לאומי ועמדות חברתיות.
עמדת המדינה, נושאים קשורים.
המצב הפעיל של שפת הסימנים הרוסית הוא כדלקמן:
ישנן מספר בעיות הנוגעות לחקר וליישום שפת הסימנים ברוסיה, שציין ולרי ניקיטיץ' רוכלדב, נשיא אגודת החירשים הרוסית:
עם זאת, יש תקווה שהמצב יכול להשתנות. ב-4 באפריל 2009 במועצה הרוסית לנכים, דן הנשיא דמיטרי מדבדב בנושא מעמדה של שפת הסימנים ברוסיה. בדברי הסיום שלו הביע נשיא הפדרציה הרוסית את דעתו:"אכן קיים חוסר מובהק במתורגמנים לשפת סימנים. רמת הצורך הזו מחייבת שינויים. ישנם שיקולים והצעות ליישום כדי לפתור את הצורך בהכשרת מתורגמנים לשפת סימנים למתן שירותי תרגום. אבל אני מסכים עם הנאמר: יש צורך לשקול מחדש את הכנת המתורגמנים במשרד החינוך, מוסדות ואוניברסיטאות. מורים אלה צריכים להיות מוכנים כמעט בכל מחוז פדרלי, כי יש לנו מדינה ענקית ואי אפשר לדמיין שכל המתורגמנים לשפת הסימנים יוכשרו במוסקבה, למשל, וזו הדרך היחידה שבה נוכל לפתור בעיה זו. אני שמח שהדומה הממלכתית תמכה ביוזמות הנשיא, ולכן נמשיך לפעול באותה אחדות, שבה פעלנו בעבר לפתרון סוגיה זו".
אגודת החירשים הרוסית
אגודת החירשים הרוסית (ברוסית: Всероссийское общество глухих) היא ארגון ציבורי רוסי של אנשים בעלי לקות שמיעה מוחלטת או משמעותית.
הארגון הוקם כגוף ציבורי כלל-רוסי של אנשים עם מוגבלויות בשם אגודת החירשים הרוסית. הוא נוצר ברוסיה הסובייטית (ברית המועצות) בשנת 1926. המשימה העיקרית שלה היא הגנה על הזכויות המשפטיות והאינטרסים של אזרחי הפדרציה הרוסית עם ליקויי שמיעה, שיקומם החברתי ושילובם בחברה המודרנית, הבטחת שוויון הזדמנויות עם אזרחים אחרים. האגודה חברה באיגוד העולמי לחירשים (WFH). נשיא ה-WFH חבר במועצת WFH, מנהל המזכירות האזורית WFH למזרח אירופה ומרכז אסיה.
הארגון מונה כ-100,000 איש בשורותיו, מתוכן 95% לקויי שמיעה. הארגון כולל 76 סניפים אזוריים ו-878 סניפים מקומיים, המשרתים כ-230,000 רוסים חירשים. ישנן יחידות ארגוניות עיקריות של האגודה בכל הסובייקטים הפדרליים של הפדרציה הרוסית.
הארגון מפעיל 35 מפעלים חברתיים ושיקומיים הפותרים את בעיות ההכשרה המקצועית והתעסוקה של נכים, מממנים את הפעילות הסטטוטורית של הארגון וכוללת גם 52 מוסדות חברתיים ותרבותיים אזוריים ו-182 מקומיים, כמו גם תיאטרון החיקוי והמחווה, אתר הבריאות מאיאק בסוצ'י ומרכזי בילוי ותיירות אחרים ברוסיה.
חצי משוגעת
חצי משוגעת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נסרין קדרי. את השיר הוציאה חברת התקליטים ארומה מיוזיק, ב-23 באוגוסט 2021, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר נכתב והולחן על ידי אלמוג קריאף, נדב אהרוני, שגם הפיק את השיר.
ביקורות.
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי כתב ביקורת שלילית על השיר, העניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה, ואף ציין לרעה את הפקתו. – כתב בביקורת.
נורודום סיהאמוני
נפלאות עולם
נפלאות עולם הוא ירחון מדעי לילדים המיועד לציבור החרדי, והוא נוצר כתוצאה משיתוף פעולה בין חברת התוכן 'תרבותא' ונשיונל ג'יאוגרפיק.
המגזין כולל כתבות בנושאי רפואה, בוטניקה, מדע ופיזיקה. במגזין מופיע תוכן הנכתב על ידי המערכת, לצד תוכן מקורי של נשיונל ג’יאוגרפיק שעובר עיבוד והתאמה לציבור החרדי.
עורכת המגזין היא ריקי ליבוביץ.
היסטוריה.
המגזין נוצר בידי חברת 'תרבותא' בעקבות תקופת הקורונה, לאחר שבמהלכה יצרה החברה מגוון גדול של חוברות תוכן והעשרה לילדים עבור הרשויות המקומיות החרדיות, ביניהן ירושלים, בני ברק, בית שמש, ביתר עלית.
טקס השקת המגזין נערך בחודש מרץ 2021 בירושלים בהשתתפות נבחרי ציבור, אנשי חינוך, מעצבי דעת קהל ואנשי תקשורת, והעיתון הראשון הופץ ב-90,000 עותקים בערים החרדיות ובריכוזי האוכלסייה החרדיים.
במגזין נוצרו הדמויות המדעיות של 'דודוני' ו'נפלאון' שיוצאים לניסויים מדעיים במדור הקומיקס שלהם.
בראיון לתוכנית קלמן ליברמן ברשת ב' הרחיבה גלהר על מטרות המגזין ואמרה כי במקום שיש התנגשות בין התורה למדע הם לא נוגעים, והוסיפה כי תוכן המגזין עובר אישור של חברת נשיונל ג'יאוגרפיק העולמית ושל ועדת הכשרות.
אנקה טורקשיו
לאסלו סמואלי
לאסלו סמואלי (בהונגרית: Szamuely László; נירג'האזה, 2 במרץ 1897 – בודפשט, 28 בינואר 1920) היה פקיד, ועיתונאי יהודי-הונגרי, עובד במפלגת הקומוניסטים בהונגריה, אחיו של קומיסר העם (שר) טיבור סמואלי.
ביוגרפיה.
סמואלי נולד במשפחה יהודית כבנם של סוחר התבואה לאיוש סמואלי ושל צציליה פרקש. היו לו חמישה אחים: טיבור, זולטאן, אישטוואן, ג'רג' ויאנוש. הוא סיים ארבע כיתות של חטיבות הביניים ושנתיים נוספות בתיכון למסחר. גויס לצבא בשנת 1915, במלחמת העולם הראשונה, נפל בשבי במלחמה בחזית רוסיה בשנת 1916 והשתתף שם בתנועה המהפכנית של שבויי המלחמה ההונגרים. הוא היה חבר בקבוצה ההונגרית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ותלמיד "בית הספר לשכנוע ולהתססה". סמואלי חזר להונגריה בדצמבר 1918 והצטרף למפלגת הקומוניסטים של ההונגריה. כעיתונאי של היומון "העיתון האדום" (Vörös Ujság) הוא נעצר בדברצן ב-10 במרץ 1919, אך שוחרר ב-21 במרץ. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה לאסלו סמואלי תחילה בנערי-לנין אחר כך הממונה הפוליטי של הדיוויזיה האדומה החמישית (קומיסר) של הצבא האדום ההונגרי ומאוחר יותר (מסוף אפריל) מונה למפקד הצבאי של "הבית הסובייטי" (בית מלון גדול על שפת הדנובה ששימש כמגורים לשרי הממשלה). בקיץ 1919, בשם מועצת השלטון המהפכנית הוביל את דיכוי התנועות האנטי-מהפכניות בדבצ'ר ובאזור שופרון. לאחר נפילת הרפובליקה נשאר בבודפשט למטרת עבודת מפלגה בלתי חוקית, אך נעצר, נידון למוות והוצא להורג בדצמבר.
דפורטס קינדיו
קורפורסיון דפורטס קינדיו (בספרדית Corporación Deportes Quindío) הוא מועדון כדורגל קולומביאני מהעיר ארמניה, בירתה של מחוז קינדיו. הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון סנטנריו דה ארמניה וזכתה באליפות יחידה בשנת 1956. היא הקבוצה הקולומביאנית היחידה שזכתה באליפות ולא השתתפה בגביע ליברטדורס, משום שהמפעל עצמו החל ב-1960, 4 שנים לאחר זכייתה. היא השתתפה פעמיים בגביע קונמבול.
היסטוריה.
ההיסטוריה של המועדון החלה בשמו הראשוני, אתלטיקו קינדיו, כאשר קבוצת אישיים חשובה, החליטה ליצור קבוצת כדורגל שתייצג את ארמניה והסביבה. באופן מסקרן, הקבוצה הוקמה בעיר רוסאריו שבארגנטינה והגיעה לסיבוב משחקים בקולומביה כשהיא נקראת "רוסאריו וונדררס" והופכת לדפורטס קינדיו. משחק הבכורה במגרשה הביתי היה ב-19 במרץ 1951 במשחק מול האלופה המכהנת, אתלטיקו קלדאס וקינדיו ניצחה בצורה משכנעת 1–3. לטורניר של 1953 החליפה שוב הקבוצה את שמה ל"אתלטיקו קינדיו" עקב רצונה של עיריית ארמניה ובאותו טורניר הופיעו הקולומביאנים הראשונים בהרכבה: אלחנדרו קאריו, אלבארו להידלגה ומנקו גוטיירס.
תקופת הזהב והתואר הראשון.