השיר לא זכה להצלחה מסחרית כאשר לא הצליח להיכנס למצעד האמריקאי הרשמי. במצעד הדיגיטלי האמריקאי השיר גם לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-32 בלבד. גם בקנדה השיר לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-36 בלבד במצעד הקנדי הרשמי ולמקום ה-40 במצעד הקנדי הדיגיטלי. גם באירופה השיר לא זכה להצלחה כאשר דורג במספר מועט של מדינות ביבשת ובמקומות נמוכים.
הר מייסון (אנטארקטיקה)
הר מייסון (באנגלית: Mount Mason) הוא הר בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם לחוף מדף הקרח רוס, והוא מתנשא מעל הקצה הצפוני של רכס לילי.
גובהו של ההר 640 מטרים מעל פני הים; הר מייסון הוא ההר ה-2,467 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה וצולם על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה, בפיקודו של ריצ'רד בירד, בין השנים 1928 – 1930.
מקור השם.
ההר נקרא על שמו של האוורד אף. מייסון (Howard F. Mason), מהנדס רדיו שחרף עם המשלחת בתחנת באמריקה הקטנה.
PW4000
פגם חדירה
פגם חדירה הוא סוג של פגם גבישי נקודתי שבו אטום מאותו סוג או מסוג אחר תופס מקום בחלל שאינו תפוס בדרך כלל במבנה הגבישי. כאשר האטום הוא מאותו הסוג שממנו בנוי הגביש, פגם זה מכונה גם כפגם חדירה עצמית. לחלופין, אטומים קטנים זרים בחלק מהגבישים עשויים לתפוס חללים ריקים, כגון מימן בפלדיום. ניתן לייצר אטומים חודרים על ידי הפצצת גביש בחלקיקים יסודיים בעלי אנרגיה מעל סף העקירה עבור אותו גביש, אך הם עשויים להתקיים גם באופן טבעי בריכוזים קטנים בשיווי משקל תרמודינמי. נוכחותם של אטומים חודרים יכולה לשנות את התכונות הפיזיקליות והכימיות של חומר.
חדירה עצמית.
פגם חדירה עצמית הוא פגם חדירה המכיל רק אטומים שהם זהים לאלו שכבר קיימים בסריג.
המבנה של פגמי חדירה עצמית נקבעו באופן ניסיוני בכמה מתכות ומוליכים למחצה.
בניגוד למה שאפשר לצפות באופן אינטואיטיבי, לרוב מקרי החדירה העצמית במתכות בעלות מבנה ידוע יש מבנה 'מפוצל', שבו שני אטומים חולקים את אותו אתר בסריג. בדרך כלל מרכז המסה של שני האטומים החודרים הוא באתר הסריג, והם ממוקמים בו באופן סימטרי לאורך אחד מכיווני הסריג העיקריים. לדוגמה, במספר מתכות נפוצות במבנה קובייתי ממורכז פאה (fcc), כגון נחושת, ניקל ופלטינה, מבנה של החדירה העצמית הוא בכיוון [100], שבו שני אטומים החודרים ממוקמים במיקום החיובי והשלילי ([100], [100-]). בברזל קובייתי ממורכז גוף (bcc) מבנה החדירה העצמית קיים מבנה דומה בכיוון [110] עם חדירה מפוצלת.
חדירות האטומים העצמיים המפוצלות הללו נקראות לעיתים חדירות משקולית, משום שבשרטוט שני האטומים המרכיבים את החדירה מתקבלים שני עיגולים גדולים עם קו עבה המחבר ביניהם, המדמה צורת משקולית.
במתכות ממורכזות גוף (BCC) אחרות מברזל, בהתבסס על חישובים עדכניים בתורת פונקציונל הצפיפות משערים כי מצב היסוד הוא חדירה עצמית בשורה בכיוון [111], בשרשרת ארוכה (בדרך כלל כ-10–20) של אטומים, השורה דחוסה מעט יותר מהסריג האידיאלי בכדי שתוכל להכין אטום אחד נוסף.
במוליכים למחצה המצב מורכב יותר, שכן פגמים עשויים להיות טעונים ומצבי טעינה שונים עשויים להיות בעלי מבנים שונים. לדוגמה, בסיליקון, פגם החדירה יכול להיות מורכב ממבנה מפוצל בכיוון [110] או מבנה טטרהדרלי.
לפחמן, בעיקר בגרפיט וביהלום, יש מספר פגמי חדירה עצמית שהתגלו באמצעות חישובי קירוב צפיפות מקומית "חדירה ספירו-אטומית" (spiro-interestitial) בגרפיט, הקרוי על שם ספירופנטן, שכן אטום הפחמן החודר ממוקם בין מישורים בסיסיים וקשור אליהם בצורה גיאומטרית המזכירה את מולקולת הספירופנטן.
חדירה זרה.
אטומים זרים קטנים חודרים בדרך כלל באתרים לא תפוסים בין אטומי הסריג. ניתן לאפיין אתרים אלה על ידי הסימטריה של מיקום האטום החודר ביחס לאטומי הסריג הקרובים ביותר אליו. לדוגמה, אטום חודר א' עם 4 אטומי סריג שכנים (במרחקים שווים) בסריג קובייתי ממורכז פאה (FCC), נמצא במיקום המאופיין בסימטריה טטרהדרלית, ולכן ניתן לכנותו חודר טטרהדרלי.
אטומים זרים חודרים גדולים יכולים גם להתקיים בצורה מפוצלת ביחד עם אטום סריג (על ידי יצירת קשר עמו), בדומה לאטום שמבצע חדירה עצמית.
השפעות אטומי החדירה.
פגמי חדירה משנים את התכונות הפיזיקליות והכימיות של חומרים.
קופה אמריקה 1946
אליפות דרום אמריקה 1946 (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1946) היא המהדורה ה-19 של אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל. הטורניר נערך בארגנטינה בין ה-12 בינואר ל-10 בפברואר 1946, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). בטורניר הגמר השתתפו שש נבחרות החברות בהתאחדות. ארגנטינה זכתה בטורניר בפעם השמינית בתולדותיה.
הנבחרות פרו, קולומביה ואקוודור פרשו מהתחרות. על אף שלא הוענק גביע לזוכה, התחרות נחשבת לרשמית מצד ה-CONMEBOL.
נבחרות.
(מארחת) (מחזיקת הגביע)
Lose Somebody
Lose Somebody הוא סינגל של הדי ג'יי הנורווגי, קייגו, והלהקה האמריקאית, ואן ריפאבליק, שיצא, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, ב-15 במאי 2020 כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השלישי של קייגו, "Golden Hour". השיר נכתב על ידי קייגו, פיליפ פלסטד, ראיין טדר, ג'ייקוב טורי, מורטן ריסטורפ, אלכסנדר דליקטה ואלייסה ונדרהיים, והופק על ידי קייגו. השיר נכלל במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן החמישי של ואן ריפאבליק, "Human".
נכון לנובמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-357 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הר מייסון
I Like Me Better
I Like Me Better הוא סינגל של הזמר-יוצר האמריקאי, לאוב, שיצא, על ידי חברת התקליטים AWAL, ב-19 במאי 2017, ונכלל באלבום האוסף של לאוב, "I Met You When I Was 18 (The Playlist)".
השיר נהיה להיט רדום, לאחר שלקח לו למעלה משנה להגיע למקום ה-27 בבילבורד הוט 100.
במדיה.
השיר הופיע בפרסומת ל-Android Auto, בטריילר לסרט של נטפליקס, לכל הנערים שאהבתי ובפרק של סדרת הקומדיה "The Expanding Universe of Ashley Garcia".
השיר הופיע כשיר רקע בתחרות השמלות של מיס תבל ב-2018.
אל תשתעשעי איתי, נאגאטורו
אל תשתעשעי איתי, נאגאטורו (ביפנית: イジらないで、長瀞さん, בתעתיק לעברית: איג'יראנאיידה, נאגאטורו סאן) היא מאנגת קומדיה ורומנטיקה, שנכתבה ואוירה על ידי נאנאשי (Nanashi). המנגה האינטרנטית החלה לרוץ במגזין Pocket (מגזין מנגה אינטרנטי) בנובמבר 2017. בעקבות הצלחת המנגה, בשנת 2021 עובדה לסדרת אנימה בעלת 12 פרקים והקרנתה החלה באפריל 2021 ברשת Tokyo MX. עונה שנייה החלה בסתיו 2021 ובינואר 2022 הוכרז על הוספת דיבוב לאנגלית.
עלילה.
נאוטו האצ'יוג'י, תלמיד שנה ב' מופנם בתיכון קאזהאיה, מעדיף להימנע מאינטראקציות חברתיות ולצייר מנגה בזמנו הפנוי. עם זאת, נערת השנה הראשונה, האייסה נאגאטורו, מגלה במקרה יחד עם חברותיה את המנגה, קוראת לו "סנפאי", ומקניטה אותו עד כדי בכי. היא מבקרת בחדר מועדון האמנות שבו הוא מסתובב, וממשיכה להציק לו בגלל אישיותו הביישנית ותחומי העניין שלו כאוטאקו, לפעמים בצורה בעלת רמיזות מיניות, ומכנה אותו דוחה. כשהיא ממשיכה לדחוף אותו להיות אסרטיבי יותר, הסנפאי מפתח אהבה כלפיה, ובהדרגה יוצא מהקונכייה שלו ומערב את עצמו בחייה.
הסנפאי פוגש את חברותיה של נאגאטורו, גאמו יושי וסאקורה, שנראות בתחילה כבנות תיכון אכזריות ורדודות שרק מבקשות לייסר אותו, אך עם הזמן הן הופכות לחברות תומכות שמתכננות לקרב בין השניים בדרכים מוזרות. בהמשך הסדרה הנשיאה למחצה של מועדון האמנות מופיעה ומבקשת לסגור את המועדון, אך לאחר שהפסידה באתגר תחרותי לסנפאי ולחבורתו במהלך פסטיבל התרבות, היא מאפשרת לו להמשיך לתחזק את המועדון. סדרת האנימה נגמרת בסצנה בה נאגאטורו מנשקת את הסנפאי בלחיו. בשנת הלימודים הבאה, בן דודו הצעיר של הנשיא נרשם לתיכון ומצטרף למועדון האמנות.
יצחק מבילשטיין
רבי יצחק הלוי מבילשטיין (נפטר בסביבות ה'קל"ז, 1377), המכונה רבי יצחק "אסיר התקוה", היה ראש ישיבה ומנהיג ציבור ביהדות אשכנז במחצית השנייה של המאה ה-14, לאחר גזרות ק"ט. עלה לארץ ישראל כמנהיג קבוצת תלמידי חכמים, והקים ישיבה בירושלים.
רבי יצחק אינו נזכר כמעט בכתבי חכמי אשכנז בדורו ובדורות שאחריו, ועיקר המידע על תולדותיו ותורתו של רבי יצחק עולה מהערות של תלמידו רבי שמשון איש ירושלים, בחיבורו "קיצור מרדכי". עם זאת, מכך שבשני מקורות מכונה רבי יצחק "גדול הדור", ניתן ללמוד על מעמדו כחכם מרכזי בקהילות אשכנז בתקופה זו. אלחנן ריינר סבור שלמעמדו זה הוא זכה בשנים ה'ק"ט–ה'ק"י, לאחר ש"גדול הדור" הקודם, רבי אלכסנדרי זוסלין הכהן בעל ספר "האגודה", נרצח בפרעות בארפורט, ולפני עלייתו של רבי יצחק לארץ ישראל. בשנים שלאחר עלייתו, שימש "גדול הדור" רבי מאיר בן ברוך הלוי.
רבי יצחק הוא החכם הראשון הידוע שהשתמש בתואר "אסיר התקוה" ככינוי אישי, על בסיס הביטוי ב. יהודה לייב ביאלר סבר שהכינוי מרמז על סכנת מוות שרבי יצחק היה נתון בה וניצל ממנה. ברם, לדעת ריינר "אין ספק" שלכינוי יש קשר לעלייתו לארץ ישראל, והוא רואה בכינוי זה, כמו גם כינויים נוספים שהיו בשימוש בקרב חבורתו של רבי יצחק, ביטוי לציפייה משיחית לגאולה קרובה שליוותה את חבורת העולים.
תולדותיו.
כינויו "רבי יצחק מבילשטיין", מרמז שמוצאו בכפר בילשטיין. ידועים מספר כפרים בשם זה, אך מסתבר שהכוונה לבילשטיין שעל המוזל (כיום בריינלנד-פפאלץ), שבו נוסדה קהילה יהודית בראשית המאה ה-14. אין מידע מפורש על רבותיו, אך מסתבר שלמד אצל רבי אלכסנדרי זוסלין הכהן.