ב-1950, כאשר פלשה קוריאה הצפונית הקומוניסטית לקוריאה הדרומית הדמוקרטית, פרש וולאס מהמפלגה הפרוגרסיבית ותמך בפעולות הממשל האמריקאי בעת מלחמת קוריאה. אולם הוא עדיין לא היה אהוד בקרב הציבור, וסקר הראה שרק לאקי לוצ'יאנו היה אמריקני שנוא יותר ממנו. ב-1952, הוא פרסם ספר בשם "היכן טעיתי" (Where I Was Wrong) שבו טען כי הדעות שהחזיק בעבר על ברית המועצות ומנהיגה, יוסיף סטלין, נבעו ממידע מוטעה שהובא לידיו, וכי מאז גילה זאת הוא מגדיר את עצמו כאנטי-קומוניסט.
בעקבות זאת, כתב וולאס מספר מכתבים לאנשים שהוא האמין כי הביאו להכפשת שמו בניסיון לשנות את הרושם שהתקבל עליו בכך שהוא מקורב לגורמים קומוניסטים. הוא גם תמך במועמדותו המחודשת של הנשיא דווייט אייזנהאואר ב-1956. ב-1961 הזמין הנשיא הנבחר, ג'ון פיצג'רלד קנדי, את וולאס להשתתף בטקס השבעתו לתפקיד אף על פי שוולאס הביע תמיכה ביריבו בעת הבחירות, ריצ'רד ניקסון (כוולאס, היה ניקסון סגן הנשיא לפני שניסה להתמודד על הנשיאות). וולאס הנרגש כתב לקנדי בתגובה: "בשום שלב בהיסטוריה שלנו, עשרות מיליוני אנשים רבים כל כך מעולם לא הפגינו התלהבות כה רבה מנאום השבעה (של נשיא נבחר) כפי שהם הפגינו מהנאום שלך".
ב-18 בנובמבר 1965, מת וולאס בעיר דנבורי שבמדינת קונטיקט ממחלת ה-ALS ממנה סבל מאז 1964. גופתו נשרפה ואפרו נקבר בבית הקברות גלנדאל בעיר דה מוין שבמדינת איווה.
קספרסקי שירותי אבטחת אינטרנט
קספרסקי אינטרנט סקיוריטי
קספרסקי אינטרנט סקיורטי (נקרא גם: קספרסקי שירותי אבטחת אינטרנט, אנגלית: Kaspersky Internet Security, ובראשי תיבות: KIS) היא חבילת אבטחת לגלישה באינטרנט יחד עם אנטי-וירוס שפותחה על ידי החברה הרוסית מעבדות קספרסקי, ומיועדת עבור מחשבים בעלי מערכת הפעלה מסוג חלונות.
במבחני שנת 2018 של AV-Comparatives קיבלה התוכנה ציונים שנעו בין טוב למעולה.
בעשור השני של המאה ה-21, עם עליית תופעות בינלאומיות של לוחמת רשת, מעבדות קספרסקי הפכו לאחד המקורות המרכזיים לפרסום תחקירים במתקפות רשת רבות, כך שבמקרים רבים קספרסקי הם הגורם שמזהה את המדינה התוקפת. למרות היותם גורם מוביל בתחום לוחמת רשת, חברת קספרסקי עצמה נוצלה בשנת 2014, כאשר גורמי ביון מרוסיה השתמשו באנטי-וירוס של החברה כדי לבצע גנבת מידע רגיש מהסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית.
מאפיינים.
התוכנה מכילה את כל המרכיבים שיש בתוכנת אנטי-וירוס: הגנה בזמן אמת, גילוי והסרה של וירוסים, סוסים טרויאנים, תולעת מחשב, רוגלות, תוכנות פרסום, ותוכנות רישום הקשות, ובנוסף על כך איתור והסרה של Rootkit-ים. התוכנה מכילה גם חומת אש משלה, בקרת הורים (Parental control), אנטי-ספאם לדואר האלקטרוני והגנה מפני דיוג (phishing) ונזילת מידע.
לתוכנה ישנה גם "מערכת למניעת זיהום" (Intrusion-prevention system) לאִתּוּר קבצים חשודים ותוכניות מחשב דחוסות חשודות הניתנות להרצה (packers). התוכנה משמשת גם כאמצעי מתקדם לגילוי ופתרון של בעיות צפויות ותוכנות זדוניות. התוכנה מכילה אפשרות לעדכונים אוטומטיים וכלי ליצירת דיסק הצלה.
דרישות מערכת.
DVD-ROM או CD-ROM,אינטרנט ו-Windows Installer
איטרזן
איטרזן (בגרמנית: Uetersen) היא עיר קטנה במחוז פינברג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין, אחת מ-16 המדינות המרכיבות את גרמניה. היא ממוקמת כ-30 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר הנמל המבורג, קרוב לנהר אלבה.
בתפקיד ראש העירייה מכהן, החל משנת 2009, אנדראה הנסן, שהחליף את וולפגאנג ויך.
לגנרל הלמוט פון מולטקה הזקן היה קשר הדוק אל העיר, והוא תרם למוניטין שלה ולרווחת תושביה.
קולומיאה
קולומיאה (באוקראינית: Коломия, בפולנית: Kołomyja, ביידיש: קאלאמיי) היא עיר באובלסט איוואנו-פרנקיבסק אשר באוקראינה שאוכלוסייתה ב-2021 מנתה 61,140 נפש.
העיר השוכנת במערב אוקראינה לגדות נהר פרוט, שימשה כבירת פוקוטיה, חלק מחבל גליציה שבמהלך המאות האחרונות עבר מיד ליד, מהווה כיום מרכז מנהלתי של הראיון קולומיאה. בתחום העיר עוברים שלושה נחלים, נחל קולומיקה הזורם ממערב, קריניצה ששימש כמקור המים העיקרי של העיר ופלבניה (או קלבניה) במזרח.
העיר מהווה צומת תחבורה ומרכז תעשייתי (טקסטיל, הנעלה, עיבוד עץ, נייר ומכונות).
יש שתי סברות מהו המקור לשמה של העיר, האחת סוברת שהשם קולומיה הוא שיבוש של המילה קולוניה (מושבה) כי המקום היה בעבר מושבת מסחר והאפשרות השנייה היא שהעיר קרויה על שם מלך הונגרי בשם קולומאן שבא ב-1199 לעזרתו של נסיך רוסי והקים במקום מחנה שממנו התפתחה העיר.
היסטוריה.
העיר מוזכרת לראשונה בכתובים ב-1240, בתקופה בה המונגולים חדרו לרוסיה, כאשר השתייכה לרוס של קייב. לאחר התפרקות נסיכות קייב השתייכה העיר לנסיכות גליציה-ווהלין. ב-1340 סופחה לפולין על ידי המלך קזימיר השלישי, באותה תקופה הפכה העיר למרכז סחר אזורי ואוכלוסייתה גדלה. ב-1412 מישכן המלך ולדיסלאב השני עקב המלחמה עם המסדר הטבטוני את פוקוטיה לאלכסנדר, שליט (הוספודר) מולדובה אולם הריבונות על העיר נשארה פולנית. ב-1424 אחרי שהוחזר החוב והעיר חזרה לבעלות המלך, הוענקו לה זכויות מגדבורג. ב-1443 הוענקה לעיר הזכות לסחור במלח בישול.
ב-1540 הורשו היהודים רשמית להתיישב בעיר. בין 1589 ל-1616 העיר הייתה תחת כיבוש עות'מאני.
עם חלוקתה הראשונה של פולין ב-1772 עבר האזור לשליטת האימפריה האוסטרית. עם סיום מלחמת העולם הראשונה והתפרקותה של הקיסרות האוסטרו-הונגרית, לפי הסכם ריגה צורפה קולומיאה לשליטת פולין.
ב-17 בספטמבר 1939 עקב הסכם ריבנטרופ מולוטוב נכבשה קולומיאה על ידי ברית המועצות. ב-1941 נכבשה על ידי הגרמנים שהשמידו את רוב היהודים. לאחר סיום המלחמה סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית עד התפרקותה של ברית המועצות ב-1991 ומאז באוקראינה העצמאית.
הקהילה היהודית.
העיר שהייתה עיר מסחר השוכנת על צומת דרכים משכה אליה סוחרים יהודים. ב-1540 הורשו היהודים רשמית להתיישב בעיר. ב-1616 הורשו לרכוש חלקת אדמה לבניית בית כנסת.
ב-1648/9 בגזירות ת"ח ת"ט הרגו כוחות חמלניצקי כ-300 יהודים. הקהילה התאוששה לאיטה וב-1765 מנתה 1,072 נפש.
ב-1772 עם השתלטות אוסטריה הוטל על היהודים מס על נישואים, בשר כשר, בתי כנסת ועוד. אולם הקהילה שהתבססה על מסחר התרחבה וב-1812 מנתה 2,033 נפש. ב-1860 קיבלו היהודים רשות לרכוש נכסי דלא-ניידי. בשנת 1882, אחרי סלילת מסילת הרכבת לבוב-צ'רנוביץ ופריחת המסחר, מנתה העיר 24,000 נפש מתוכם 12,000 יהודים. אחוז זה נשמר עד מלחמת העולם השנייה.
במחצית השנייה של המאה ה-19 כיהן כרב העיר רבי הלל ליכטנשטיין, שנודע בכינוי "רבי הלל מקולומיאה". רבנים נוספים ששימשו ברבנות העיר היו רבי אורי שרגא פייבל שרייער תלמידו של רבי אברהם דוד מבוטשאטש, שכיהן אחר כך כרבה של ברדשין, רב נוסף ששימש כראב"ד קולומיאה (ובהמשך כראב"ד פשמישל) היה הרב גדליה שמלקיש, מנהיג המזרחי בגליציה ואחיינו של הרב יצחק יהודה שמלקיש. אחרי הרב שמלקיש, כיהן הרב ישראל יוסף לאו שנרצח בשואה.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 מנתה קהילת יהודי קולמיאה כ-14,500 יהודים והייתה הקהילה היהודית השלישית בגודלה בגליציה כולה (אחרי קרקוב ולבוב). הקהילה הייתה קשורה ארגונית ותרבותית לקהילות בוצ'אץ' וסניאטין ובבחירות לפרלמנט האוסטרי ייצג את שלוש הקהילות נציג אחד.
ב-17 בספטמבר 1939 סופחה קולומיאה לברית המועצות ואלפי פליטים יהודים נהרו אליה מהשטח שנכבש על ידי הגרמנים.
ב-30 ביוני 1941 עזבו הכוחות הסובייטים את העיר, ובמשך יומיים האוקראינים ערכו פוגרום ביהודים, עד בואו של הצבא ההונגרי שהשליט מעט סדר. בתחילת אוגוסט 1941 הגיעו הגרמנים, הקימו יודנראט, חייבו את היהודים לשאת טלאי מגן דוד צהוב והטילו עליהם קנסות כספיים.
ב-12 באוקטובר 1941 הייתה האקציה הראשונה, בה הובילו הגרמנים כ-3,000 יהודים ליער שליד הכפר שפרוביץ' ורצחום. ב-6 בנובמבר הובלו מאות יהודים נוספים אל בורות ההרג ביער. ב-23 בדצמבר הובאו לבורות ההריגה כל היהודים בעלי אזרחות זרה, כ-1,200 נפש ונרצחו.
אחרי עוד מספר פעולות הרג רוכזו כ-18,500 יהודים בגטו המקומי, חלקם הובאו מאוברטין השכנה אשר באותה עת "נוקתה מיהודים" ומאז לא פסק הרצח. חלק מתו במקום ממחלות. חלק נרצחו בגטו על ידי הנאצים ועוזריהם האוקראינים וכ-16,000 נשלחו לבלזץ. במקביל הזרימו הנאצים אל הגטו את יהודי הכפרים שבסביבה. באקציה של ה-4 בנובמבר 1942 רצחו האוקראינים שלוחי הנאצים למעלה מ-5,000 נפש.
ב-2 בפברואר 1943 הוכרזה העיר כ"נקייה מיהודים". כאשר הגיע הצבא הרוסי ב-29 במרץ 1944 יצאו ממחבואם מספר מועט של יהודים שהצליחו לשרוד.
אסמא אל אסד
ההתאחדות האיטלקית בכדורגל
אסממא' אל-אסד
עפו אגברייה
אלמסאן
אלמסאן (בספרדית: Almazán) היא עיר השוכנת במחוז סוריה, המהווה חלק מהקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון בספרד.
נכון לשנת 2008 חיים בעיר 5,984 תושבים.
רדיו דיגיטלי
קיקו (1972)
פרנסיסקו מיגל נרבס מצ'ון (בספרדית: Francisco Miguel Narváez Machón; נולד ב-26 באפריל 1972 בחרס דה לה פרונטרה), ידוע יותר בתור קיקו, הוא כדורגלן עבר ספרדי, שבילה את רוב הקריירה שלו באתלטיקו מדריד ובנבחרת ספרד. הוא שיחק בשורות אתלטיקו מדריד במשך שמונה שנים, במהלכן הבקיע 60 שערים ב-271 הופעות בכל המסגרות. קיקו היה משחקניה הבולטים של הקבוצה בשנות ה-90, ותרם רבות לדאבל ההיסטורי שלה ב-1996.
קריירה.