בורגהיים ואסטה חוזרים, ובורגהיים מנסה שוב בחוסר הצלחה לשכנע את אסטה להתחתן איתו. אולם, כשאלפרד וריטה מבקשים ממנה להישאר איתם כדי לתפוש את מקומו של איולף, ובכך להקל במידת מה את נקיפות המצפון והבעיות בנישואיהם, אסטה מחליטה להתחתן עם בורגהיים וללכת בעקבותיו לצפון. כשאלפרד ממשיך להביע את מורת רוחו מלהיות הבעל שריטה מצפה ממנו שיהיה, היא משתפת אותו בתוכניתה החדשה לנסות ולהיטיב את חייהם של הילדים העניים ולחיות למטה ליד הים. כאן אלפרד רואה משהו חיובי בריטה, והוא מחליט להישאר איתה, כך שיחדיו יוכלו לכפר על טעויותיהם.
עיבודים.
הפקה של "איולף הקטן" נעשתה במסגרת סדרת האנתולוגיה של ה־BBC "מחזה החודש" ביולי 1982. כיכבו בה אנתוני הופקינס כאלפרד ודיאנה ריג כריטה.
המחזה "גברת אפלק" של סמואל אדמסון מעביר את זירת ההתרחשות לחופה של קנט בשנות החמישים. הצגת הבכורה התקיימה בתיאטרון המלכותי הלאומי בינואר 2009 וזכתה לביקורות מעורבות
הסרט ג'אזיר, בבימויו של הבמאי ההודי גובינד נילאני (Govind Nihlani), הוא גרסה מודרנית המבוססת על המחזה. בסרט ההודי משחקים כוכבים כמו רטנה פטאק, ראג'יט קאפור ומיטה ואשישט. ואנראג' בהאטיה הלחין את הפסקול לסרט.
הסרט The Frost, בבימויו של הבמאי הקטלוני פראן אאודי, הוא גרסה מודרנית של הסיפור.
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי.
1. תיאטרון החאן, הצגת בכורה : דצמבר 1986
2. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה : 24 בינואר 2009
האמריקני המכוער
האמריקני המכוער (באנגלית: The Ugly American) הוא רומן שנכתב על ידי יוג'ין בורדיק וויליאם לדרר המבוסס על אירועים אמיתיים באופן שמותח ביקורת על שירות החוץ של ארצות הברית בשנות ה-50 של המאה ה-20. הספר עמד בראש רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 76 שבועות ומכר למעלה מ-5 מיליון עותקים.
הנשיא ג'ון פ. קנדי הושפע רבות מהספר וציטט אותו לעיתים קרובות בהקשר של הקמת חיל השלום האמריקני.
בשנת 1963 עובד הספר לסרט בבימוי של ג'ורג' אנגלונד ובכיכובו של מרלון ברנדו.
עלילה.
הרומן הוא פאזל של סיפורים קצרים המתארים את התנהלות מדיניות החוץ האמריקנית במזרח הרחוק. במרכז העלילה עומדת מדינה פיקטיבית בשם "סרחאן", שניצבת בפני סכנה של הפיכה קומוניסטית. שגריר אמריקני חדש שמגיע אל סרחאן מנסה להתמודד עם מציאות מורכבת ומבקר במקומות נוספים באסיה כדי ללמוד על התנהלות מוצלחת מול העמים האסייתים.
נציגי החוץ הרשמיים של ארצות הברית במזרח אסיה מתוארים בספר כמדושנים ובירוקרטים, שאינם דוברים את השפות המקומיות ומבלים במסיבות קוקטיילים, בתקשורת עם הגורמים הפוליטיים השונים בוושינגטון ובפגישות עם גורמי השלטון. לעומת זאת מציג הרומן את הסובייטים כפעילי שטח, העובדים עם הקהילה המקומית ובונים קשרים ברחבי המדינה. הגיבור המרכזי בספר הוא מהנדס אמריקני אשר בניגוד לאנשי משרד החוץ והצבא האמריקני, גר בקהילה המקומית עם אשתו וביחד הם מנסים לסייע לקהילה המקומית בין השאר במציאת פתרונות שישלבו ידע מקצועי אמריקני בתנאים הקיימים.
טענות המחברים.
הטענה מרכזית בספרם של בורדיק ולדרר התבססה על טיעון כלכלי – במקום שארצות הברית תשקיע בפרויקטים גדולים שיתנו יוקרה זמנית למנהיגים, עליה להשקיע בפרויקטים קהילתיים קטנים שיחזקו את האוכלוסייה כולה. עוד נמתחה ביקורת על חוסר הבנתם של גורמי הסיוע האמריקניים את התרבויות שבתוכן פעלו.
שני מחברי הספר היו בעלי ניסיון ממשי במדיניות החוץ האמריקנית באסיה. לדרר היה יועץ רב דרג של הצי הימי האמריקני. בורדיק היה מדען מדינה וכותב. השניים כתבו את הספר ביחד במטרה לבקר את התנהלות הנציגים האמריקנים בחו"ל ובמיוחד במזרח אסיה. למעשה, בתחילה הספר נכתב כספר עיון והתייחס לאנשים קיימים. השניים החליטו לכתוב את הספר מחדש כסיפורת על מנת ליצור קשר רגשי חזק יותר עבור הקורא ולהימנע מתביעות משפטיות.
באמצעות הסיפורים הקצרים המרכיבים את הספר מציגים המחברים דפוסי התנהגות של דיפלומטים, אנשי צבא, יועצים ואזרחים אמריקניים המעורבים ביישום מדיניות החוץ האמריקנית במזרח אסיה באמצע וסוף שנות ה-50. שתי הטענות המרכזיות שמעלים המחברים מציגות את ההיבטים הקריטיים בעיניהם, שבעזרתם ארצות הברית יכולה להשיג יתרון מול הציר הסובייטי בתחרות על המזרח הרחוק:
בסוף הספר כתבו לדרר ובורדיק אפילוג שבו פרטו את טענותיהם ואת הצעותיהם לשינויים במדיניות החוץ האמריקנית. במקום לשלוח עוד ועוד פקידים, יועצים ודיפלומטים הם ממליצים לשלוח אזרחים אמריקנים המוכשרים במקצועות שונים, שילמדו מראש את שפת המקום ותרבותו ויפעלו בכפרים ובקהילות הקטנות למציאת פתרונות שהעם המקומי זקוק להם כדי לשפר את איכות חייו.
בנוסף, אחד הגיבורים המרכזיים של הספר – השגריר בסרחאן מעלה שישה תנאים שצריכים להשתנות באופן ששירות החוץ האמריקני שולח את עובדיו למדינות זרות. התנאים כוללים הכשרה תרבותית, מגורים בתנאי המקומיים וצמצום הרכוש שהעובדים יכולים להביא עמם או לקבל במהלך תפקידם. ביחד, הרעיון של אנשי מקצוע אמריקניים שיעבדו בכפרים וצוותים דיפלומטיים מוכשרים, מלומדים ומנותקים משחיתות שיעבדו מול גורמי השלטון, יאפשרו לדברי המחברים לארצות הברית להשיג עליונות דיפלומטית בזירת המזרח הרחוק במלחמה הקרה.
השפעת הספר על הדיון הציבורי.
"האמריקני המכוער" עמד בראש רשימת רבי המכר האמריקניים במשך 76 שבועות ומכר למעלה מ-5 מיליון עותקים. הפופולריות של הספר הגיעה גם לצמרת השלטון. בעקבות טענות שמועלות בספר לגבי שחיתות וניהול כושל של משאבי תוכנית הסיוע האמריקנית, הורה הנשיא אייזנהאואר לחקור חשדות לשחיתות במערכת הסיוע. במקביל, נציגים של המפלגה הדמוקרטית החלו לאמץ רטוריקה שהתבססה על הספר תוך דרישה לרפורמות. בתחילת 1959 פורסמה מודעה בעיתון סוף השבוע של הניו יורק טיימס, שבה הודיעו ארבעה סנטורים וביניהם הסנטור ג'ון פ. קנדי, כי הם שלחו עותק של הספר לכל אחד מחברי הסנאט האמריקני.
לקראת תום מסע הבחירות שלו, נאם קנדי בכנס בחירות בסן פרנסיסקו ב-2 בנובמבר 1959. בנאום זה הכריז על הקמת חיל השלום האמריקני תוך שהוא מתייחס ישירות לרומן כדוגמה לצורך בשינוי.
הסרט.
ב-1963 עובד הספר לקולנוע על ידי התסריטאי סטיוארט סטרן. הסרט, בכיכובו של מרלון ברנדו ובבימויו של ג'ורג' אנגלוד, המשיך למתוח ביקורת על התנהלות מדיניות החוץ האמריקנית ועל האפתיה של העם האמריקני. במהלך הסרט, השגריר האמריקני (אשר בספר תואר כגיבור נבון) בוחר להמשיך במדיניות החוץ של בניית כבישים מהירים על פני תמיכה בפרויקטים מקומיים. הוא למעשה זה שמספק לסובייטים את הפעולות האחרונות המדרדרות את סרחאן להפיכה סובייטית. המלחמה בין דרום סרחאן לצפון סרחאן פורצת בעקבות החלטתו של השגריר לבנות את הכביש המהיר בדרום סרחאן עד לגבולה הצפוני למרות התנגדות האוכלוסייה המקומית.
יום הלשון העברית
יום השפה העברית, החל בתאריך כ"א בטבת, יום הולדתו של אליעזר בן-יהודה, הוא יום מודעות המצוין מדי שנה במדינת ישראל לקידום מעמדה של הלשון העברית בישראל ובעולם. יום זה נקבע בהחלטת הממשלה ב־18 בנובמבר 2012.
היסטוריה.
מתוך החלטת הממשלה על קידום מעמדה של הלשון העברית.
בהמשך להחלטת הממשלה מספר 1183 מיום 3 בינואר 2010, החליטה הממשלה לפעול בשיתוף עם ההסתדרות הציונית העולמית לחיזוק מעמדה של השפה העברית בישראל ובעולם.
על פי ההחלטה יתקיימו ביום זה האירועים האלה:
עוד החליטה הממשלה כי –
לפי ההחלטה בשנה שבה חל כ"א בטבת באחד מימי סוף השבוע או מקום שבו מתקיים טעם מוצדק אחר, שרת התרבות והספורט תמליץ לממשלה על מועד אחר לציון יום הלשון העברית, סמוך ככל הניתן ליום כ"א בטבת.
הממשלה החליטה על הנפקת בול לציון ייחודה של הלשון העברית ומעמדה.
יום הלשון העברית במערכת החינוך.
משרד החינוך החליט כי לקראת יום זה יתקיימו במערכת החינוך פעילויות מיוחדות במטרה לחנך לאהבת השפה העברית ולשימוש ראוי ותקני בה בדיבור ובכתיבה, להעמיק את הידע הלשוני וכישורי השפה ולהבליט את חשיבותה של השפה העברית בתחייה הלאומית היהודית, במורשת ובמקורות היהודיים, בתרבות ובחברה בישראל. המשרד קבע ביצוע תוכנית רב-שנתית בכל שכבות הגיל, בשלושה מעגלים:
פעילות ביום הלשון העברית.
החל משנת תשע"ה (2015) מצוין יום העברית בפעילויות שונות ברחבי הארץ ביוזמת האקדמיה ללשון העברית, ובהן פרסום כרזות במרחב הציבורי של חידושי מילים ושל אוצר מילים בתחומי החיים של המדינה, שיתופי פעולה עם עיתונים ואתרי חדשות במיזמים לקידום העברית, שיתופי פעולה עם חברות מסחריות לפרסום חידושי מילים, יום פתוח באקדמיה (תשע"ז, תשע"ט), שיעורים מקוונים לתלמידים (תשע"ה, תשע"ו), מיזם המילה האהובה (תשע"ה) ומיזם מטבעות הלשון (תשע"ו).
ברשות השידור (עד שנת תשע"ז), בתאגיד השידור ובגלי צה"ל מצוין יום העברית בפינות מיוחדות ובתוכניות ייעודיות בנושא העברית.
בתי ספר רבים בוחרים בשנים האחרונות לציין את יום השפה העברית באמצעות הקדשת שיעורים לנושאים הקשורים בשפה העברית, צפייה בהרצאות שונות של בלשנים ובעלי ידע בשפה העברית ותליית כרזות הקשורות לשפה העברית ברחבי בית הספר.