חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי
על פי ההסכמים שנכרתו בין ממשלות ממלכת הונגריה לבין ממשלת הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית תחילה, ולאחר מכן עם ממשלת ברית המועצות, התבצע "חילופי שבויים הונגרי-סובייטי" במהלך השנים 1920–1924.
רקע.
שבויי מלחמה רוסים שנשבו במלחמת העולם הראשונה והוחזקו בהונגריה הוחלפו בין השנים 1920 לבין 1924. כמו כן גם הונגרים קומוניסטים שהורשעו על תפקידם ברפובליקה הסובייטית ההונגרית (כולל קומיסרי עם, כלומר שרי ממשלה לשעבר) וכן אסירים פוליטיים נוספים שהורשעו בניסיון לארגן מחדש את מפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) אחרי נפילת הרפובליקה הוחזרו, הועברו, הוסגרו לרוסיה הסובייטית בתמורה לשבויי מלחמה הונגרים שהוחזקו על ידי הממשלה הסובייטית, במיוחד קצינים. בחילופי השבויים היה תפקיד מרכזי ל"סיוע האדום ההונגרי" (הסיוע האדום ההונגרי (בקיצור VS) הוקם ביוזמת הקומינטרן ב-1923 כחלק ההונגרי של הסיוע האדום הבינלאומי, כדי לסייע למשפחות הקומוניסטים שנרצחו ולמשפחות הקומוניסטים שנרדפו). במהלך חילופי השבויים הוחלפו כאמור גם 300–400 אסירים פוליטיים. כיוון שהשלטונות ההונגריים באותה תקופה לא היו מוכנים למסור מידע איזה אסיר נמצא באיזה כלא או מחנה מעצר, הרשימה נערכה על ידי קומוניסטים הונגרים שהיגרו לרוסיה הסובייטית. הקבוצה הראשונה של המוחלפים הגיעה לרוסיה הסובייטית ב-22 באוקטובר 1921. מספר לא מבוטל מקומיסרי העם וחברי מפלגה שהיגרו לברית המועצות נפלו מאוחר יותר קורבן לטיהורים הגדולים של סטלין.
היסטוריה.
אפילו שנתיים מתום מלחמת העולם הראשונה חיו עשרות אולי מאות אלפי שבויי מלחמה רבים (ממדינות רבות) בתנאים אומללים באזורים נידחים של האימפריה הרוסית לשעבר, במיוחד בסיביר ובטורקסטאן, אלה היו שטחים בניהול סובייטי-רוסי במרכז אסיה או אסיה הפנימית (Inner Asia). היו רק הערכות לגבי מספר שבויי המלחמה, אך מספרם, לרבות שבויי המלחמה ההונגרים, הסתכם במאות אלפים. לפי הנתונים הרשמיים, בהונגריה היו רק 600 שבויי מלחמה רוסים, ורק כ-300 מהם רצו לחזור לרוסיה הסובייטית.
בגלל הפערים האידאולוגיים שלא היה ניתן לגשר ביניהם, נמנעו שני הצדדים מלעסוק בקשר ישיר; המקרה של שבויי מלחמה נפתר תחילה באמצעות מתווכים, ולאחר מכן הפקידה מועצת השרים ההונגרית על חבר המועצה מיהאי יונגרט להמשיך במשא ומתן עם מקסים מקסימוביץ' ליטבינוב (בשמו המקורי: מאיר חנוך וולך) שהיה אז שגריר נודד של רוסיה, כדי לפתור כמה סוגיות בינלאומיות חשובות. המשא ומתן בקופנהגן הצליח במאי 1920, ושני הצדדים חתמו על הסכם על חילופי שבויים. אולם ביולי 1920 החל בהונגריה משפטם של עשרה קומיסרי עם (שרים) של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, וארבעה מהם נידונו למוות ושישה למאסר עולם. הקומוניסטים ההונגרים המהגרים במוסקבה הצליחו לשכנע את המפלגה הקומוניסטית הסובייטית להתעקש על שחרור קומיסרי העם בתמורה להחזרת שבויי המלחמה ההונגרים.
החוזים.
מכיוון שהונגריה וברית המועצות שקמה בשנת 1924 הקימו נציגויות דיפלומטיות הדדיות רק ב-1934, התנהל המשא ומתן הדיפלומטי דרך מדינות נייטרליות:
הערכה פוליטית/משפטית.
בתגובה למשפטים של קומיסרי העם שהחלו ביולי 1920, הודיע גאורגי צ'יצ'רין לממשלת הונגריה כי 1,000 קצינים הונגרים (שבויים) נעצרו והחזקת 10 מהם כבני ערובה אישיים. חילופי האסירים לא עמדו בסטנדרטים של חוקי המלחמה במספר היבטים:
גודן
רדיום היל
רדיום היל (באנגלית: Radium Hill) היה מכרה אורניום שפעל באוסטרליה הדרומית בין השנים 1906–1961. זה היה מכרה האורניום הראשון של אוסטרליה. במהלך תקופת השיא שלו בין השנים 1954–1961 ייצר המכרה כמעט מיליון טון של עפרות נושאות דוידיט כדי לייצר 860 טון של U3O8. סביב המכרה הוקמה עיירה קטנה שמנתה בשיאה 1,100 תושבים וכיום היא עיר רפאים.
היסטוריה.
ב-1906 גילה הכורה ארתור ג'ון סמית' חומר רדיואקטיבי כ-40 ק"מ דרומית-מזרחית לאולרי. סמית' היה סבור שמדובר בתחמוצת פח או טונגסטן. הוא שלח דגימות ממנו לאוניברסיטת אדלייד, שם הגאולוג דאגלס מוסון גילה שמדובר ברדיום ואורניום. מוסון גילה במכרה גם עקבות של אילמניט, רוטיל, מגנטיט, המטיט, פיריט, כלקופיריט, קוורץ, ביוטיט, כרום, ונדיום ומוליבדן. מוסון בחר לקרוא למינרל הייחודי שנמצא במכרה דייווידיט על שמו של אדג'וורת דייוויד. המכרה נקרא בתחילה "מכרה הקרנוטיטים של סמית'", אולם בהמשך הציע מוסון לקרוא לו "רדיום היל". סמית' חכר את המכרה מממשלת אוסטרליה הדרומית, יחד עם 5 הק"מ הסמוכים לו, ועבד בו במשך שנתיים.
ב-1908 הוקמה "חברת רדיום היל" שחכרה את האזור ואף חפרה מכרות נוספים פרט למכרה שסמית' פתח. ב-1911 חברת רדיום היל פתחה בית זיקוק מיוחד בסידני. חלק מהרדיום שנכרה במכרה נמכר לארנסט רתרפורד ומארי קירי. ב-1914 נסגרו המכרה ובית הזיקוק. ב-1923 נרכש המכרה בידי "החברה לטיפול ברדיום וביסודות נדירים". החברה הקימה ליד המכרה מפעל טיהור בניסיון להשתמש ברדיום לצרכים רפואיים. הניסיון נכשל, וב-1932 המפעל נסגר שוב.
לאחר מלחמת העולם השנייה נפתח המכרה מחדש, הפעם תוך התמקדות בחיפוש אורניום. ממשלת אוסטרליה הדרומית בנתה תחנת רכבת בסמוך למכרה כדי להקל את גישת העובדים אליו. עד מהרה נוצרה עיירה קטנה מסביב למכרה שאף כללה בית ספר ובריכת שחיה. המכרה נסגר ב-1961.
מחקר של ממשלת אוסטרליה שבוצע בשנת 1979 מצא כי שכיחות מקרי המוות מסרטן בקרב עובדי רדיום היל לשעבר הייתה פי ארבעה מהממוצע הארצי. לפי הדו"ח, 59% מהכורים שעבדו מתחת לקרקע שם במשך תקופה של שנתיים או יותר מתו מסרטן.
אשת החתול
ניושה
אנה ולדימירובנה שורוצ'קינה (ברוסית: Анна Владимировна Шурочкина; נולדה ב-15 באוגוסט 1990), הידועה בשם הבמה ניושה, היא זמרת רוסייה, כותבת שירים, מלחינה, שחקנית.
ניושה נולדה ב-15 באוגוסט 1990 במשפחה של מוזיקאים. אבא, ולדימיר ויאצ'סלבוביץ' שורוצ'קין - חבר לשעבר בלהקה לסקובי מאי, והוא המפיק העתידי של הזמרת ניושה.
ב-2010 יצא אלום הבכורה של ניושה "ויביראט צ'ודו" , ארבעה שירים שיצאו כסינגלים מהאלבום - "נה פרביבאי" («Не перебивай»), "ויביראט צ'ודו" («Выбирать чудо») , "בולנו" («Больно») ו"וישה" («Выше») - הגיעו לראש מצעד הרדיו של Tophit ונכנסו ל-3 המובילים של מצעדי המכירות הרצועות הדיגיטליות הרוסיים.
הרופאים הצעירים (סרט, 1962)
הרופאים הצעירים (באנגלית: The Interns) הוא סרט קולנוע אמריקאי בשחור-לבן משנת 1962 בבימויו של דייוויד סוויפט, עם קליף רוברטסון, ג'יימס מקארתור, ניק אדמס, מייקל קאלאן וטלי סוואלס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "The Interns" של ריצ'רד פרד והוא מתאר את קורותיהם של סטאז'רים שהגיעו לשנת סטאז' בבית חולים עירוני גדול מבחינם התקדמותם ברפואה ויחסיהם עם המין השני, בעיקר עם אחיות בית החולים.
השחקנית חיה הררית מופיעה כסטאז'רית. זה סירטה האמריקאי השני והאחרון לאחר בן חור.
ב-1964 הופק סרט המשך בשם "המתמחים החדשים" ("The New Interns).
תקציר העלילה.
קבוצה של סטאז'רים מגיעה לבית החולים New North Hospital לשנת סטאז'. שני חברים קרובים - פול אוטיס (קליף רוברטסון) ולו וורשיפ (ג'יימס מקארתור) מתחילים את הסטאז' במחלקת המיילדות ולו מקבל בהצלחה את הלידה הראשונה שלו.
לו מחזר אחרי האחות גלוריה (סטפני פאוורס) ורוצה ולבנות איתה את עתידו אבל היא רוצה לתייר בעולם לאחר סיום לימודיה.
פול מתאהב בדוגמנית ליסה קארדיגן (סוזי פרקר). היא בהריון מגבר אחר ומבקשת מפול שיעזור לה לסיים את ההריון. פול גונב למענה גלולות לסיום הריון אך לו מבחין בו ומסגיר אותו ובכך נגמרת הקריירה של פול.
סיק לקלנד (ניק אדמס) מתקשר ללאורה (אלן דבלוס), חולה בודדה מאי באינדונזיה שלוקה בתלסמיה ועומדת לפני כריתת טחול. היא מספרת לו על כפרה שאין בו רופאים ולאחר שהיא מתה בניתוח הוא מחליט לנסוע בסיום השנה לדרום מזרח אסיה ולעזור שם לאנשים במקום תוכניות הקודמות לעשות כסף מרפואה.
אלק קונסידין (מייקל קאלאן) רוצה להתמחות בפסיכיאטריה אצל ד"ר בוני לשם זה הוא מתחיל עם מזכירתו של בוני (קתרין בארד) המבוגרת ממנו. חברתו העשירה מילדרד (אן הלם) מגלה זאת ומנתקת את הקשר אתו. הוא משקיע עצמו בלימודים ונוטל כדורי מרץ. לבסוף הוא מתקבל להתמחות אך מקבל התמוטטות עצבים ונאלץ להפסיק את הסטאז'.
ד"ר דומיניק ריצ'יו (טלי סוואלס) הוא מנהל המחלקה הכירורגית. הוא בעל אישיות תקיפה וכריזמטית. מאדיגן ברוקנר (חיה הררית) היא אם יחידנית שרוצה להתמחות בכירורגיה. ריצ'יו מתנגד לאשר התמחות בכירורגיה לנשים היות שזה מקצוע קשה והנשים פורשות ממנו לאחר לידה. כאשר הוא מגלה שברוקנר תפקדה יפה במחלקתו אף על פי שהיא אם יחידנית הוא מקבל אותה להתמחות.
במחלקה שוכב חולה מר אאוור, הסובל מסירינגומיליה שגורמת לו לשיתוק מתקדם. הוא מבקש מהרופאים המתת חסד. לבסוף הוא נמצא מת במיטתו מהרעלת ברביטורטים. הנהלת בית החולים מכנסת את הסטאז'רים והם מוזהרים שאם לא יגלו מי נתן את הברביטורטים, הם יושעו מבקשותיהם להתמחות. הסטאז'רים חוקרים את גב' אאוור (אנג'לה קלרק) והיא מגלה להם שהיא זו שנתנה את התרופה לבעלה. הכל מסתדר יפה. הם מארגנים נשף סיום ובו מתפייסים פול ולו וגלוריה מסכימה לקשור את חייה עם לו.
כעת מגיעה לבית החולים קבוצה נוספת של סטאז'רים לשנת הסטאז' הבאה ולו מקבל אותם.
Social Cues