פיגוע המיקוש ליד שדרות היה פיגוע טרור פלסטיני שהתרחש ב-5 בנובמבר 1956. חמישה צעירים נהרגו כאשר עגלה רתומה לסוס שבה נסעו עלתה על מוקש, שהניחו מסתנני פדאיון מרצועת עזה בקרבת שדרות.
הפיגוע.
ב-5 בנובמבר 1956 (היום האחרון של מלחמת סיני) יצאה משדרות עגלה רתומה לסוס ועליה חמישה צעירים, מהם ארבעה שהיו תושבי היישוב. הם היו בדרכם לעבודה בפרדס שבחוות איבים לא הרחק משדרות.
כשעברה העגלה בדרך עפר כ-200 מטר מהפרדס היא עלתה על מוקש שהונח שם על ידי מסתננים מרצועת עזה, יום עד שלושה ימים לפני כן. המוקש התפוצץ וכתוצאה מכך התרסקה העגלה וכל יושביה נהרגו. לפי גרסה אחת נהרג בהתפוצצות גם הסוס. לפי גרסה אחרת שב הסוס לבדו לשדרות וכך נודע שם שאונה רע לנוסעי העגלה.
אחד מההרוגים היה בן 25, אחד בן 23 ושלושה בני 17. כולם היו בנים למשפחות עולים. מותם היווה מכה קשה לשדרות, יישוב קטן שנמצא אז בראשית דרכו. ארבעת תושביו שנהרגו נקברו בו זה לצד זה. ההרוג החמישי הובא לקבורה בקיבוץ ברור חיל.
הפיגוע היה חלק ממתקפת הפדאיון נגד ישראל במלחמת סיני.
לזכר ההרוגים הוקם בשדרות "גן החמישה".
בולקלובן 93
בולקלובן 1893 (בדנית: Boldklubben af 1893 בקיצור: B.93, פירושו: מועדון הכדור של 1893) הוא מועדון ספורט דני וקבוצת כדורגל שבסיסה בעיר קופנהגן. הקבוצה כיום משחקת בליגה הדנית השלישית אולם בעבר הייתה אחת הקבוצות הבולטות בכדורגל הדני כששיחקה בליגת העל הדנית וזכתה ב-9 תוארי אליפות הליגה הדנית (בהם זכתה משנת 1916 ועד 1946), ובגביע דני אחד בשנת 1982.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1893 בתחילה כמועדון לקריקט שהיה משחק כדור פופולרי באזור, והוא אחד המועדונים הוותיקים ביותר בדנמרק, כאשר ב-1895 הוקמה מחלקת הכדורגל של המועדון, כאשר מ-1896 התחרה המועדון בתחרות הרשמית הראשונה שלו - אליפות באזור קופנהגן.
ב-1912 הוקמה ליגת העל הדנית כאשר בולקלובן 93 אחת מהקבוצות המייסדות. בעונת 1915/1916 מסיימת בפעם הראשונה הקבוצה במקום הראשון בליגה ומוכתרת כאלופת דנמרק בפעם הראשונה בהיסטוריה, כאשר עשר שנים מאוחר יותר, בעונות 1926/1927 ו-1928/1929 מצליחה לשחזר הקבוצה את הישג זה.
אולם שנות ה-30 היו שנות השיא של המועדון שבעשור זה שלט בליגה הדנית וזכה ב-4 אליפויות מדינה. בשנות ה-40 זכה המועדון בעוד 2 אליפויות ב-1942 וב-1946, שסיים רצף של 2 עשורים מוצלחים למועדון, אולם בהמשך הקבוצה דעכה וירדה לליגות הנמוכות יותר. בין השנים 1975 ועד 1983 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה, כאשר בשנת 1982 הצליח המועדון להגיע להישג יוצא דופן כאשר לקח את גביע המדינה הדני נגד בולקלובן 1903, היריבה מהאזור, אולם עונה לאחר מכן ירדה לליגת המשנה. הפעם האחרונה בה המועדון הופיע בליגה הבכירה הייתה עונת 1998/199 לאחריו ירד לליגות הנמוכות שם הוא מבלה מאז בעיקר בגלל בעיות כלכליות.
תקרית מכה (1987)
תקרית מכה הייתה התנגשות עולי רגל שיעים לבין כוחות הביטחון של ערב הסעודית, במהלך העלייה לרגל בחג'. התקרית התרחשה במכה ב-31 ביולי 1987, ומתו בה למעלה מ-400 בני אדם. התקרית נבעה מהסלמה במתיחות ביחסי המדינות איראן השיעית וערב הסעודית הסונית. מאז 1981, עולי רגל איראנים עורכים הפגנה פוליטית שנתית נגד ישראל וארצות הברית, אך ב-1987, משטרת ערב הסעודית והמשמר הלאומי של ערב הסעודית לא נתנו להפגנה להתקיים, מה המוביל לעימות בינם לבין עולי הרגל. העימות התדרדר להתנגשות אלימה ולהרג המוני.
רקע.
רגיעת המצב.
במשך שנים ניסו עולי רגל איראנים שתמכו ברוחאללה ח'ומייני, לערוך הפגנות במכה בחג' נגד ישראל, ארצות הברית והשאה. ההפגנות החלו בשנת 1971, כאשר ח'ומייני הורה לחסידיו השיעים להפיץ מסרים פוליטיים בעת העלייה לרגל. אך על פי שמספר איראנים נעצרו בגין מעשה זה, כוחות הביטחון הסעודים לא התערבו כל כך, מכיוון שהם לא ראו במסרים הפוליטיים הללו איום על בני המלוכה הסעודים. לאחר המהפכה האיראנית, איראן טענה כי מכה והמקומות הקדושים צריכים להיות בפיקוח בינלאומי ולא תחת ידם הבלעדית של ערב הסעודית. דברים הללו הביאו למתיחות בין איראן לערב הסעודית.
התקרית הגדולה הראשונה בין עולי רגל שיעים לכוחות הביטחון הסעודים התרחשה ב-1981, בה מת אדם אחד. בעקבות זאת, כתב ח'אלד, מלך ערב הסעודית לסדאם חוסיין: "תמחץ את האיראנים המטופשים האלה".
לפני תחילת ההפגנות, חומייני הנחה את עולי הרגל האיראנים לשמור על שלום וללא להתגרות בסעודים במהלך העלייה לרגל. בשנים הבאות ניסו שני הצדדים להרגיע את המצב: חומייני הפציר בחסידיו לשמור על שלום וסדר, לא להפיץ חומר פוליטי מודפס ולא לבקר ממשלות מוסלמיות. בתמורה, הסעודים איפשרו לעולי הרגל לעשות 2 הפגנות. עד 1986, המצב היה רגוע מספיק כדי שסעודיה תפתח את בית הקברות אל-באקי לעולי רגל שיעים, ובתגובה הודה נציגו של חומייני רשמית למלך הסעודי על המחווה. עם זאת, באותה שנה הואשם הרדיקל האיראני מהדי האשמי בהברחת חומרי נפץ במטוס שטס לערב הסעודית.
הסלמת המצב.
בתחילת יולי 1987 אמר אחד מאנשי הדת הבכירים באיראן ש"צעדה או הפגנה גרידא של איראנים לא תספיק". הוא דרש מהמשטר הסעודי לאפשר לצליינים איראנים להיכנס למסגד הגדול במכה בתום ההפגנה שלהם.
התקרית.
ביום שישי, 31 ביולי 1987, החלה הפגנה עם אבטחה מוגברת, לאחר תפילת הצהריים של יום שישי. עולי הרגל האיראנים קראו "מוות לאמריקה! מוות לברית המועצות! מוות לישראל!". עד סוף המסלול המתוכנן, לא היו אירועים חריגים בהפגנה. אולם, כאשר המפגינים מצאו את דרכם חסומה על ידי משטרת הסעודית ואנשי המשמר הלאומי, חלק מן המפגינים החלו לקרוא למפגינים להתקדם ולהמשיך למסגד הגדול.
בו זמנית, עולי רגל ששהו במקום החלו להשליך לבנים וחפצים אחרים לעבר המפגינים האיראנים. בעקבות זאת, החלה התנגשות אלימה בין עולי הרגל האיראנים לבין הביטחון הסעודי, כאשר על פי הדיווחים הסעודים השתמשו בשוקרים חשמליים והאיראנים בסכינים ואלות.
על פי מספר דיווחים, אנשי הביטחון הסעודים פתחו באש על המפגינים, אולם סעודיה מכחישה זאת. גורמים רשמיים באיראן טוענים כי הסעודים ירו על המפגינים ללא פרובוקציה וכי ההפגנות התנהלו בשלום. אנשי ביטחון סעודים מתעקשים שלא נורו יריות, ושכל מקרי המוות נגרמו כתוצאה מהתגרות בכוחות הביטחון הסעודים. במסיבת עיתונאים בוושינגטון, טען השגריר הסעודי בנדר בן סולטאן אאל סעוד כי "לא נורה כדור אחד", והאשים בתקרית את עולי הרגל האיראנים, שלטענתו "הניפו סכינים, אלות ושברי זכוכיות שנשלפו מתחת לבגדיהם". אולם רובין רייט, עיתונאית אמריקאית, טוענת שבגופות שהוצגו לאמריקאים היו נקבי כדורים.
עמי אילון הטיל על האשמה על האיראנים, שלטענתו הם אלה שירו על הסעודים.
בתקרית נהרגו 402 אנשים (275 איראנים, 85 סעודים, כולל מספר שוטרים, ו-42 צליינים ממדינות אחרות) ו-649 פצועים (303 איראנים, 145 סעודים ו-201 אזרחים נוספים). לעומת זאת, סוכנות הידיעות האיראנית הודיעה כי "200 איראנים נהרגו ויותר מ-2,000 נפצעו".
לאחר התקרית.
לאחר התקרית, שני הצדדים נקטו צעדים נוספים נגד המדינה השנייה. סעודיה ניתקה את קשריה עם איראן וצמצמה את מספר הצליינים האיראנים המותרים ל-45,000, ירידה מ-150,000 בשנים קודמות. לעומת זאת, באיראן נאסרה העלייה לרגל במשך שלוש שנים, בין 1988 ל-1990.
ב-1 באוגוסט 1987 הסתיימה הפגנה של איראנים זועמים בהתקפות על שגרירויות כווית וסעודיה בטהרן. באותו יום קרא ח'ומייני לסעודים להפיל את בית סעוד כדי לנקום את מותם של עולי הרגל.
ב-1991 חידשו איראן וערב הסעודית את יחסיהם הדיפלומטיים, לאחר שהגיעו להסכם שיאפשר לצליינים איראנים לערוך שוב את החג'. המספר הכולל של עולי הרגל נקבע על 115,000, וההפגנות הורשו להתקיים, אך רק במקום אחד ספציפי שהעניקו הסעודים. על פי הסכם זה, עולי הרגל האיראנים המשיכו בהפגנה השנתית שלהם בשנות ה-90 וה-2000 עם תקריות מועטות או ללא תקריות.
תייסיר אל-ג'עברי
תייסיר אל-ג'עברי (בערבית: تيسير الجعبري; 18 בינואר 1972 – 5 באוגוסט 2022) היה טרוריסט פלסטיני, מפקד מרחב צפון בפלוגות אל-קודס, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. ב-5 באוגוסט 2022 נהרג בסיכול ממוקד שביצע חיל האוויר הישראלי בפתיחת מבצע עלות השחר.
קורות חיים.
אל-ג'עברי, תושב שכונת שג'אעיה, שימש בעבר כיד ימינו של ראש הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ובתפקיד ראש מחלקת המבצעים של הארגון ברצועת עזה ואחראי התיאום עם ארגון הטרור חמאס.
ב-17 בנובמבר 2019 מונה למפקד מרחב צפון בזרוע הצבאית של ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני לאחר חיסולו של בהאא אבו אל-עטא במבצע חגורה שחורה, חמישה ימים קודם לכן. אל-ג'עברי היה האחראי לכל ההתרעות על פיגועים בימים שלפני חיסולו שגרמו לעוצר של מספר ימים על עוטף עזה.
חיסולו בידי צה"ל.
ב-5 באוגוסט 2022 חיסלו צה"ל והשב"כ את ג'עברי בסיכול ממוקד שפתח את מבצע עלות השחר. יחד עם אל-ג'עברי חוסלו בכירים נוספים מארגון הג'יהאד האסלאמי: סלאמה עבאד ומוחמד אל-באיוק. בימים שלפני החיסול שהה אל-ג'עברי בדירת מסתור בעזה וחשש מניסיון פגיעה בו. החיסול שלו בוצע מחפ"ק המבצעים המיוחדים של השב"כ. ארגון הג'יהאד האסלאמי הוציא הודעה רשמית לאחר חיסולו: "האויב פתח במלחמה נגד עמנו. על כולנו להגן על עצמנו, לא ניתן לאויב להמשיך במדיניותו, שמטרתה לפגוע בהתנגדות".
תייסיר אל ג'עברי
אלכסיי אוסיפוב
אלכסיי איליץ' אוסיפוב (ברוסית: Алексей Ильич Осипов; נולד ב-31 במרץ 1938) הוא מדען-תאולוג סובייטי ורוסי, מורה ופובליציסט, דוקטור לתאולוגיה. פרופסור באקדמיה התאולוגית המוסקבאית .
ביוגרפיה.