דף הבית של איינה מעוצב בפשטות ומורכב מהלוגו של איינה, תיבת החיפוש וכותרות אקטואליות.
מחוזות גואטמלה
מבחינה מנהלית גואטמלה מחולקת ל-22 מחוזות (departamentos) אשר מחולקים לנפות.
דראם ארמני
דראם (בארמנית: Դրամ; סימון לפי תקן ISO 4217: ‏AMD) הוא ההילך החוקי של ארמניה. דראם אחד מתחלק ל-100 לומה. מקור המילה דראם הוא שמו של המטבע דרכמה היווני, משמעות המילה היא ממון, כסף.
היסטוריה.
הדראם הראשון המוזכר בהיסטוריה הארמנית היה בין 1199 ל-1375.
ב-1993 שנתיים אחרי קיבלה ארמניה עצמאות מחודשת הוחלט להחזיר את הדראם לשימוש רשמי בארמניה.
לדראם היו שתי גרסאות- אחת שהוצאה לאור בין 1993 ל-1995 והוצאה משימוש לחלוטין ב-2005. הגרסה השנייה הודפסה בין השנים 1998 והוצאה לאחרונה ב-2007.
קטלאניה
מגדל ישראלי
בית החולים מעייני הישועה
רשימת דיוור
המגדל החשמונאי
חציית ה-T
חציית ה-T היא שמו של תמרון טקטי שהיה נהוג בלוחמה הימית בעידן אוניות המערכה, מאמצע המאה ה-19 עד לאחר מלחמת העולם השנייה. במהלך התמרון חוצה קו של אוניות מלחמה את כיוון התנועה של קו אוניות המלחמה של האויב, במאונך לו. בדרך זו יכול קו אוניות המערכה לירות מטח דופן (broadside) מכל תותחי האוניות, לעומת קו אוניות האויב שיכול לירות רק בתותחיו הקדמיים. מבחינה טכנית הפך תמרון זה לאפשרי עם הופעתן של אוניות מערכה מונעות בקיטור בעלות צריחי תותחים מסתובבים, שהיו יכולות לנוע במהירות ולהפנות את תותחיהן על פי הצורך; זאת, לעומת אוניות הקו המונעות בכוח המפרשים שתמרנו באיטיות רבה יותר, ואשר תותחיהן היו קבועים במקומם, כשהם פונים לצדי האונייה. תמרון חציית ה-T הפך למיושן עם הופעתם של מטוסים וטילים ששיגורם אינו מותנה בכיוון הפלגת האוניות המפעילות אותם.
התמרון.
לקראת הכניסה לקרב היו אוניות המלחמה (בדרך כלל אוניות מערכה וסיירות מערכה) מסתדרות בטור, אונייה אחת אחרי חברתה. בדרך זו היו האוניות יכולות לירות מטחי תותחים מבלי חשש שיפגעו באוניות ידידותיות. ככלל, ירתה כל אונייה על האונייה המקבילה לה בטור אוניות האויב.
כאשר הפליג קו האוניות בניצב לקו אוניות האויב, בתצורה שיצרה מעין T, היה קו האוניות יכול לירות מטחים על המטרה תוך שימוש בצריחים הקדמיים והאחוריים, וכך להגדיל את הסיכוי לפגיעה. במונחים צבאיים, זוהי אש אנפילדית. כאמור, התמרון בוצע בדרך כלל על ידי אוניות וסיירות מערכה, אך גם על ידי סיירות קלות וכבדות, במידה משתנית של הצלחה.
ההתקדמות הטכנולוגית בייצור תותחים ובמערכות ניהול אש איפשרה ניהול קרבות בטווחים גדלים והולכים. בקרב צושימה, ב-1905, היה הטווח כ-5,500 מטרים; בקרב יוטלנד, 11 שנים לאחר מכן, התחולל הקרב בטווחים של עד 18,000 מטרים. תותחי האוניות הוארכו, בזכות המצאת אבק שרפה נטול עשן, שבער לאט יותר; המצאה זו גם צמצמה את שחיקת התותחים, דבר שאיפשר בניית תותחים ברמה גבוהה יותר. המכ"ם, שנוסף לאוניות המלחמה במלחמת העולם השנייה, איפשר ירי לטווח רחוק יותר, מדויק יותר, וגם ירי בלילה.
קרבות.
תמרון חציית ה-T בוצע בכמה קרבות בעת המודרנית.
ג'לה
גֵ'לה (איטלקית: Gela) היא עיר בנפת קלטניסטה בדרום סיציליה, איטליה. היא ממוקמת במרחק של כ-84 ק"מ מהעיר קלטניסטה, ושוכנת על גדות הים התיכון. בעיר ישנה אוכלוסייה גדולה יותר מאשר בבירת הנפה קלטניסטה, והיא השנייה בגודלה בנפה מבחינת השטח שלה.
היסטוריה.
העיר נוסדה בסביבות שנת 688 לפני הספירה בשם גֶלָה על ידי מתיישבים מרודוס ומכרתים, 45 שנים לאחר היווסדה של סירקוסאי. העיר נקראת על שמו של הנהר הסמוך לה גלאס. בתקופת הקולוניזציה היוונית, העיר שגשגה וכעבור מאה אחת בלבד הקימו התושבים את הקולוניה של אקרגס. ההתרחבות הובילה למתחים כלכליים וחברתיים, אשר גרמו להמון העם לעזוב את העיר ולהתיישב בקרבת מקטוריון (Maktorion). אף על פי כן המרד דוכא וההמונים שבו לגלה.
בשנת 484 כבש גלון, שליט גלה, את סירקוסאי והעביר את מרכז שלטונו לשם. אחיו היירון הראשון עלה במקומו לשלטון בגלה. השניים נחלו ניצחון בקרב הימרה, שבו איבד את חייו המצביא הקרתגי חמילקרת.
בשנת 1233 ייסד פרידריך השני את העיר מחדש תחת השם "טרה-נובה (Terranova), שם שנותר עד לשנת 1927 שאז חזרה העיר לשמה המקורי "ג'לה".
ב-9 ביולי 1943 נחתו כוחות אמריקאים בחופי ג'לה במסגרת פלישת בעלות הברית לסיציליה במלחמת העולם השנייה. התקפת נגד של איטליה וגרמניה על האזור, שנודעה בשם הקרב על ג'לה, נהדפה על ידי כוחות בעלות הברית.
בשנות ה-80 האזור נתקל בכוח ההולך-וגובר של ארגון המאפיה "סְטידָה" (Stida) אשר ביצע שורה של מעשי אלימות ורצח.
התנועה ליהדות מתקדמת
סימקה
סימקה (ראשי התיבות מצרפתית של Société Industrielle de Mécanique et Carrosserie Automobile) היה יצרן רכב צרפתי שהחל לייצר מכוניות ב-1934.
היסטוריה.
החברה הוקמה על ידי פיאט על מנת לאפשר לה להימנע ממכסים שהוטלו בצרפת על יבוא כלי רכב. כל דגמי המכוניות הראשונים של סימקה היו דגמים של פיאט שיוצרו ברישיון. ב-1958 רכשה קרייזלר את השליטה בסימקה, וסימקה החלה לייצר מכוניות באופן עצמאי. ב-1970 הפכה סימקה באופן רשמי לקרייזלר-צרפת. ב-1978 מכרה קרייזלר את קרייזלר-צרפת ל-PSA פיג'ו-סיטרואן. ב-1980 הפסיקה PSA למכור דגמים בשם סימקה, וחלק מהדגמים המשיכו להימכר תחת השם טלבו, עד 1986.
חוק Zipf
חוט (מדעי המחשב)
הפארק הלאומי פורנולולו
הפארק הלאומי פורנולולו (באנגלית: Purnululu National Park) משתרע על פני כ-2,400 קמ"ר בצפון-מזרח אוסטרליה המערבית. הוא הוכרז כפארק לאומי ב-1987 וכאתר מורשת עולמית ב-2003. פירוש שמו של הפארק בשפת הקיג'ה הוא "אבן חול", כשמם של הסלעים המאפיינים אותו.
גאוגרפיה.
את הפארק חוצה רכס באנגל באנגל (Bungle Bungle Range), הכולל גבעות קטנות, קוניות וסימטריות המפוספסות בכתום ושחור. הצבע הכתמתם נוצר כתוצאה מקיומו של ברזל מחומצן ואילו את הצבע האפרפר גורמות כחוליות. הרכס החל להיווצר לפני 350 עד 375 מיליון שנה, והגבעות החלו להיפרד זו מזו לפני כ-20 מיליון שנה, כתוצאה מתהליכי סחיפה. גובהה של הפסגה הגבוהה ביותר ברכס 578 מטר מעל פני הים. מתחתיו משתרעים מישורים מכוסים צמחייה.
הצמחייה במישורים שסביב הגבעות משקפת את מיקומו של הפארק בתפר שבין הסוואנה הטרופית לבין המדבר, והיא כוללת בעיקר אזורים מיוערים או אזורי עשב שבהם גם עצי אקליפטוס, שיטה וגרווילאה. בחלק הצפוני, הלח יותר, נפוצים גם דקלים, סחלבים ו-17 מיני שרכים. בפארק כולו 653 מיני צמחים.
בתחומי הפארק 298 מיני בעלי חוליות, בהם 149 מיני ציפורים, 81 מיני זוחלים, 41 מיני יונקים, 15 מיני דגים ו-12 מיני צפרדעים. עם הציפורים המצויות בפארק נמנים שרקרקי קשת, תוכונים ובזים אוסטרלים אפורים. היונקים כוללים מכרסמים, עטלפים, וכן שלושה סוגי קנגוראים: וולאבי חד-זנב, וולאבי הסלעים ווולארו מצוי. בין הזוחלים ניתן למצוא לטאות כוח וחומטיים.
אבוריג'ינים הגיעו לאזור בו מצוי כיום הפארק לפני כ-40 אלף שנים, וחיו באזור נהר אוֹרד. עדויות לקיומם מספקים ציורי סלע, אתרי קבורה וכלים שונים שנמצאים בו. בשנות ה-80 של המאה ה-19 הגיעו לאזור הלבנים הראשונים, לאחר מציאת זהב בהולז קריק. להגעתם של הלבנים היו השפעות סביבתיות וחברתיות על האזור: עדרי בקר גדולים שהביאו עמם שינו את המאזן האקולוגי, ותרבותם ומנהגיהם של האבוריג'ינים החלו להיעלם. תושבים אבוריג'ינים מעורבים כיום בניהולו של הפארק.
הפארק ממוקם בחבל ארץ נידח, והגישה אליו כרוכה בנסיעה בת 3 שעות ברכב שטח, והיא אינה אפשרית בעונה הגשומה, הנמשכת כארבעה חודשים. מדי שנה מבקרים בו כ-20 אלף תיירים.
הסוויטה התזמורתית השנייה בסי מינור של באך
הסוויטה התזמורתית השנייה (מכונה גם "אוברטורה"), בסי מינור, מאת יוהאן סבסטיאן באך (רי"ב 1067) היא מיצירותיו הנודעות של המלחין, בעיקר בזכות פרק הבדינרי המסיים אותה. היא כתובה לתזמורת של חליל (סולו, ברוב הפרקים), שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
רקע.
בגרסתה הידועה לנו כיום, הסוויטה נכתבה כנראה בין השנים 1737-1739, בעת שהותו של באך בלייפציג. את קיומו של העתק הפרטיטורה כולה (יחד עם הסוויטה השלישית והרביעית) אנו חבים לכריסטיאן פרידריך פנצל, מלחין, אשר למד בתומאסשולה בלייפציג החל משנת 1751 בהיותו בן 14 (כשנה אחרי מותו של באך). עם זאת, תפקידים מקוריים של החליל ושל הוויולה שרדו בכתב ידו של באך עצמו.
קיימות כיום דעות שונות לגבי מועד כתיבת היצירה. יש המציעים, בהסתמך על סגנונה, שהיצירה נכתבה לפני שנות ה-30 של אותה המאה, בגרסה ללא חליל, ובסולם לה מינור (הגרסה בלה מינור לא שרדה כמובן). מאוחר יותר, עובדה היצירה לסי מינור, והוסף לה תפקיד סולני. הצעה נוספת היא, ששכתובה של היצירה על ידי באך נעשה בסביבות השנים 1735-1736 מגרסה מקורית שבאך כתב בקתן. השכתוב הזה נעשה בעבור פייר-גבריאל בופרדן, חלילן ידוע באותה עת, אשר ניגן בחצר המלכותית בדרזדן. ייתכן שבאך אף הוסיף באותה הזדמנות את הפולונז, כמחווה לאוגוסטוס השלישי מלך פולין והאלקטור של סקסוניה.
פרקים.