אורי אסף נולד בחיפה ובגיל 5 הוריו היגרו להונגריה וילדותו, נעוריו ובגרותו עברו עליו שם. הוא חזר לישראל בשנת 1969, לאחר שקיבל תואר דוקטור בכימיה באוניברסיטת בודפשט. בשנים 1969–2002 עבד במחקר מדעי באוניברסיטה העברית בירושלים.
אורי פרסם עד כה, בין השאר, את הספרים הבאים בהונגרית: "קול אבן" (2001), "איטיות מכוונת" (2002), "כוכב לכת עדין" (2003), "שירי צייר" (2006), "היער הירושלמי" (2012), "ביחד ולחוד" (2013), "שמש זוהרת אחת ויחידה" (2015) ו"קפקא בתמונות" (2019). הספר "קפקא בתמונות" ראה אור בעברית בשנת 2019 בתרגומו של רמי סערי ובהוצאת כרמל.
אורי אסף תרגם להונגרית את ספר הזוהר (2014) ואת האוטוביוגרפיה של שלמה מימון (2015), וערך את הספר "היידי טריאן 2008-1932" (2011). אחדים משיריו תורגמו לעברית וראו אור, בין השאר, במוסף תרבות וספרות של העיתון "הארץ".
כיום, מחלק אורי את זמנו בין בודפשט לירושלים ומקדיש חלק ניכר מעתותיו לציור ולהוראת עברית בהונגריה.
יצירותיו הוצגו בתערוכת יחיד בשנת 2006 בבית האמנים בירושלים, בשתי תערוכות בגלריית הגג של מנזר פאנונהאלמה בהונגריה (2003, 2005) ובתערוכה משותפת בשנת 2007 בבראטיסלבה.
בשנת 2016 ראתה אור בהוצאת קליגרם שבבודפשט וביוזמת השגריר הישראלי היוצא, אילן מור, אסופה דו-לשונית, עברית והונגרית, שאורי אסף וידידו, המשורר ההונגרי יאנוש מרנו, תרגמו מעברית ומערבית להונגרית. באסופה המקיפה שבעריכת רמי סערי כלולים מבוא וכן שירה ישראלית עכשווית במקור ובתרגום. בספר מופיעים שירים פרי עטם של ארבעים משוררות ומשוררים מישראל, בכללם למשל יצירות מאת חיים גורי, אהרן אלמוג, טהא מוחמד עלי, דליה רביקוביץ, ישראל אלירז, חמוטל בר-יוסף, נורית זרחי, ארז ביטון, רות בלומרט, יונה וולך, רחל חלפי, יצחק לאור, רוני סומק, אלי הירש, טל ניצן, שמעון אדף, יקיר בן-משה, יחזקאל נפשי, יונתן ברג והילה להב.
אסטבן גראנרו
אסטבן גראנרו מולינה (ספרדית: Esteban Granero Molina; נולד ב-2 ביולי 1987 במדריד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. ידוע בכינויו "El pirata" (הפיראט). הרבה לשחק בתור קשר התקפי או בתור שחקן בודד מאחורי החלוצים.
קריירה.
אסטבן גראנרו החל את דרכו כבר בגיל 8 עם הצטרפותו לקבוצת הנוער של ריאל מדריד, ובמהרה הראה את כישרונו כאשר הוא מתקדם לקבוצות הבוגרות יותר במועדון. החל מגיל צעיר נחשב גראנרו לכדורגלן מבטיח בעל משחק טכני משובח. בגיל 17 הצטרף הספרדי הצעיר לקבוצות המילואים, וזאת לאחר שזכה במספר תארים אישיים כשחקן מצטיין בתחרויות שונות.
בעונת 2006-2007 הצליח גראנרו להעפיל עם קבוצתו ריאל מדריד קסטיליה לליגה השנייה בספרד ובדרך זכה באמונו של מאמנו מיצ'ל.
לאחר שלא הצליח להצטרף לקבוצת הבוגרים, הושאל גראנרו ליריבה העירונית חטאפה, שם ערך את הופעה הבכורה שלו בליגה הראשונה בספרד. אחרי עונה טובה החליט גראנרו להישאר בקבוצתו החדשה לעוד עונה וחתם על חוזה, בו לריאל מדריד יש אפשרות לקנות את כרטיסו חזרה אם תרצה בכך.
ב-21 ביוני 2009, כתוצאה מעונה מוצלחת עוד יותר שלו, בה הפך לשחקן הרכב חשוב בקבוצתו, החליטה ריאל מדריד לנצל את אופציית הקניה שלה, והחתימה את גראנרו בעסקה בשווי 4 מיליון אירו.
ב-30 באוגוסט 2012, עבר גראנרו תמורת סכום שלא פורסם לקווינס פארק ריינג'רס וחתם על חוזה לארבע שנים וקיבל את חולצה מספר 14. בסיום העונה כשהקבוצה ירדה ליגה, הוא הושאל לקבוצת ריאל סוסיאדד. לאחר משחק אחד בו שותף, הוא נפצע והושבת לשישה חודשים. ב-28 ביולי 2014 חתם על חוזה ארוך טווח עם סוסיאדד תמורת סכום שלא פורסם.
ב-7 ביולי 2017 חתם גרנארו על חוזה לשלוש שנים באספניול. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש ב-18 בפברואר 2018, במשחק מול ויאריאל שהסתיים בתוצאה 1-1. ב-30 בינואר 2020 נפרד גרנארו מהקבוצה בהסכמה הדדית והפך לשחקן חופשי.
באותו יום חתם גרנארו בקבוצת מרבלה מהליגה השלישית בספרד עד יוני 2021, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-2 בפברואר 2020.
ב-5 ביולי 2021 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית.
אחרי שעזר לספרד להגיע לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2006, ערך גראנרו את בכורתו בנבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21, ב-6 בפברואר 2007, במשחק ידידות מול אנגליה (2-2).
ב-2009 הגיע גראנרו עם נבחרתו לשלב הבתים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שנערכה אותה שנה בשוודיה.
פולה אקרמן
צביר פגסוס
צביר פגסוס (נקרא גם M15 או Messier 15, וכן NGC 7078) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים פגסוס הנמצא במרחק של כ-33,600 שנות אור ממערכת השמש. זהו אחד הצבירים הדחוסים ביותר שמוכרים כיום.
היסטוריה.
הצביר התגלה בשנת 1746 על ידי האסטרונום הצרפתי ממוצא איטלקי ג'ובאני דומניקו מראלדי (שגילה גם את הצביר M2) ותואר על ידו כ"כוכב מעורפל המורכב מהרבה כוכבים". בשנת 1764 כלל אותו שארל מסיה בקטלוג מסיה כערפילית חסרת כוכבים, אך ציין שמדובר באותו עצם שזוהה על ידי מראלדי. בשנת 1783 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר.
בשנת 1927 זוהתה ערפילית פלנטרית בתוך הצביר בצילום שבוצע במצפה הר וילסון. זוהי אחת הערפיליות הפלנטריות הבודדות שהתגלו עד היום בתוך צביר כדורי. בשנת 1984 זוהה מקור של קרינת X במרכז הצביר ובשנת 2001 גילה טלסקופ החלל צ'נדרה שלמעשה יש שני מקורות של קרינת X בליבת הצביר.
תצפית.
בהירותו של הצביר היא מדרגה 6.2 וניתן להבחין ללא ציוד עזר רק בתנאי תצפית מיטביים. במשקפת הוא נראה ככתם מעורפל ורק באמצעות טלסקופ בינוני ניתן להבחין בכוכביו הבהירים ביותר של הצביר שבהירותם היא מדרגה 12.5. בשל דחיסותו הרבה במרכז, הצביר נראה בציוד חובבים קטן בהרבה מגודלו האמיתי - כשליש בתצפית ישירה וכשני שלישים בצילום ארוך חשיפה.
הצביר קל מאוד לזיהוי והוא נמצא כ-4 מעלות מצפון-מערב לכוכב ε בפגסוס (אניף) בהמשך הקו המחבר אותו עם הכוכב θ בפגסוס.
מאפייני הצביר.
קוטרו של M15 הוא כ-175 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-33,600 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-18 דקות קשת - יותר ממחצית גודלו הזוויתי של הירח המלא. הצביר דחוס ביותר - מחצית ממסתו המוערכת בכ-450,000 מסות שמש מרוכזת ברדיוס של כ-10 שנות אור בלבד סביב מרכזו. לא ידוע האם במרכז הצביר נמצא חור שחור, אך הפליטה של קרינת X מליבתו עשויה להצביע על קיומו של חור שחור בינוני.
עד היום התגלו בצביר 112 כוכבים משתנים, רובם משתני RR בנבל. כמו כן התגלו בצביר 9 פולסארים, אחד מהם מקיף כוכב נייטרונים נוסף והזוג מציג תופעות של תורת היחסות הכללית כמו גלי כבידה.
עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 300,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F3.
מסיה 15
תיבת מרקה
תיבת מרקֶה (או מימר מרקה) הוא שמו של קובץ דרשות וביאורים על התורה השומרונית שנתחבר במאה הרביעית לספירה בידי החכם השומרוני מרקה בן עמרם בן סרד, בן זמנו של בבא רבה. הקובץ, הכתוב ברובו בארמית שומרונית ובחלקו בעברית שומרונית, מורכב למעשה משישה חיבורים שונים, שחוברו בידי מעתיקים מאוחרים לאוסף אחד. סימוכין לדעה זו ניתן למצוא בשם שניתן לו בידי המעתיקים המאוחרים: "תיבת מרקה", דבר המצביע כי מקור האוסף הוא ב'תיבה' (ארגז, למעשה) שהכילה את מבחר כתביו של מרקה שנמצאה בדמשק.
חשיבותו של הספר בדת השומרונית גדולה ביותר, ומייחסים לה מקום של כבוד מיד לאחר כתבי הקודש של התורה והתרגום השומרוני־הארמי. בחיבור מובאים רבים מעמודי התווך של הדת השומרונית. ההערצה לספר ומחברו באה לידי ביטוי באמרה שנמצאה בגיליון אחד מכתבי היד (משה נביא תקופת הרצון ומרקה נביא תקופת הסתר הפנים) ומעמידה אותו בשורה אחת עם משה.
היסטוריה.
כתבי היד המקוריים לא שרדו עד ימינו. כתבי היד היחידים הם העתקות סופרים מאוחרות מהמאה ה-14 שנמצאו אצל זקני העדה בשכם. בין החשובים שבהם הם כתב יד קאהלי (MS H 1 באוניברסיטת טורינו), וכתב יד שכם שנשמר בידי משפחת הכהן הגדול עמרם בן יצחק. אף אחד מכתבי היד אינו שלם, והקטעים החסרים בכתב יד שכם נתגלו בשנת 1995 באוסף פירקוביץ'.
על המחבר.
המסורת השומרונית מייחסת את החיבור למרקה, גדול פייטניה, ומפרשת את שמו כמשה רבנו בגימטריה (כאשר האות ש' פוצלה לר' וק' בגלל קדושת השם משה). על פי המחקר המודרני שמו נגזר מהשם הרומי מרקוס. הוא מכונה על ידי העדה השומרונית "בדואה דחכמתה" (מייסד החכמה) כנראה בגלל תיבת מרקה שחיבר ולא בזכות פיוטיו הרבים.
תוכן.
ששת הספרים המרכיבים את תיבת מרקה הם:
בתיבת מרקה יש רבדים לשוניים מתקופות שונות, דבר המצביע על הוספות מאוחרות יותר בגוף הטקסט, בין השאר בנושאים מהותיים בתפיסת הדת השומרונית, תחיית המתים והתהב, נושאים שלא הייתה לגביהם הסכמה כללית בתקופתו של מרקה עצמו.
יצחק זלקינסון
יהודה פראג
יהודה לאון (לייב) פראג (7 ביוני 1915 - 3 בפברואר 2004) היה ניצב במשטרת ישראל, בה שירת מהקמתה ועד 1973. לאחר פרישתו שימש מנכ"ל מוזיאון ארץ ישראל ואחר כך עבר למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
ביוגרפיה.
פראג נולד ב-1915 בוורשה, בן לישראל-אשר ולצביה פראג. למד משפטים באוניברסיטת ורשה, ובמהלך לימודיו היה חבר אגודת הסטודנטים "זלציה". כן היה פעיל בפולין בתנועת "השומר הצעיר".
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה שנה הצטרף לארגון "ההגנה" והפסיק את לימודיו. בין השנים 1936–1944 שירת כנוטר במשטרת המנדט ומילא תפקידים בירושלים, יפו ותל אביב.
משך תקופה היה מורה לאנגלית בבית ספר תיכון ברחובות, לאחר שלימד עצמו אנגלית בהתכתבות באוניברסיטת אוקספורד באנגליה.