class Superman extends SuperHero
void useSpecialPower() {
System.out.println("I can fly and see through metals");
public class Main {
static void usePowers(SuperHero hero) {
hero.useSpecialPower();
public static void main() {
usePowers(new SuperHero());
usePowers(new Superman());
הקריאה האחרונה למתודה usePowers היא חוקית, כיוון שסופרמן הוא סוג-של גיבור על; מתוך הקוד של usePowers תיקרא המתודה המתאימה של סופרמן, ויודפס הטקסט המתאים עבור סופרמן. כל זאת, על אף שבמתודה זאת המשתנה hero מוגדר כמשתנה מטיפוס SuperHero ולא כמשתנה מטיפוס SuperMan.
היכולת לבצע השמה שבה עולים בעץ הירושה (מתייחסים למחלקה היורשת כמחלקה ממנה ירשה תכונות) נקראת Upcast, והיא בטוחה מבחינת מערכת הטיפוסים - דבר זה מובטח על ידי יחס הירושה. קיימת גם המרה הפוכה, כלומר מצב שבו יורדים בעץ הירושה. פעולה זו נקראת התכנות Downcast, והיא באופן כללי איננה "בטוחה" - לא ניתן לוודא נכונות שלה בזמן ההידור, ועל מנת למנוע התנהגות לא מוגדרת יש צורך לבצע בדיקה בזמן ריצה (או על ידי סביבת הריצה, כפי שקורה בשפות כגון #C או ג'אווה, או בדרכים אחרות).
חורבת א-רפיד
חורבת א-רפיד היא אתר ארכאולוגי בתחומי פארק הירדן שברמת הגולן, החורבה נמצאת כמה מאות מטרים ממזרח לנהר הירדן, על ראש הר בגובה 52 מטר, במקום בו עמד בעבר עמוד גבול מס' 58 בקו שביתת הנשק בין ישראל וסוריה (לפני מלחמת ששת הימים).
החורבה נסקרה לראשונה ב-1890, על ידי הארכאולוג הגרמני החובב, גוטליב שומאכר, שתיאר ושרטט את הממצאים העיקריים. מאוחר יותר העלה קרל ואצינגר את ההשערה שזהו בית כנסת עתיק מימי המשנה והתלמוד, וזאת, על סמך עיטור של זוג דגים שמצא ושרטט שומאכר באתר. עיטור דומה נמצא בבית הכנסת בברעם.
ב-1933 סקר את האתר אליעזר סוקניק. הוא לא מצא את בניין בית הכנסת אך מצא מספר אבנים מעוטרות ששומאכר תיאר כחלק מבית הכנסת. סוקניק מצא במרכז החורבה שלוש אבנים שאותן החשיב כממצא המעניין ביותר בחורבה ובהן שתי אבנים עם עיטור "ביצה וחץ", קונכייה ודמות אדם עם חיות בצדדיו (באבן אחת לא צוירו חיות) ובאבן השלישית היה עיטור בדגם קונכייה האופייני לאמנות בתי הכנסת העתיקים.
בביקורו באתר לאחר מלחמת ששת הימים, סבר צבי אילן כי באתר יש גם שרידים מהתקופה הביזנטית ומהתקופה הערבית המוקדמת. הוא תיאר שם גם בניין שאולי שימש למלאכה, בניין בעל קיר גבוה הפונה אל הירדן שסבר כי ייתכן והוא מצודה, שרידי טחנה רומאית, עמודי הבזלת וכותרת מעוטרת אותה תיאר גם סוקניק ואבנים ששימשו בבית בד.
יצחקי גל בביקורו באתר ב-1968 העלה השערה שעמודי הבזלת הם שרידי בסיליקה.
במקום נמצאים כיום שרידי חומות אבנים ושרידים וממצאים נוספים. הגישה למקום היא קשה, חלק מהמקום הוא בבעלות פרטית, והעשב הגבוה שבמקום מסתיר חלק מאבני הבזלת של הממצאים.
א-שבאב
חַרַכַּת א-שַּׁבַּאבּ אלְ-מֻגַ'אהִדִין (בערבית: حركة الشباب المجاهدين – תנועת הנוער הלוחם מלחמת קודש), ובקיצור אַ-שַּׁבַּאבּ, הוא ארגון טרור סומלי המסונף לאל-קאעידה. מנהיג הארגון הוא אחמד עומר אבו עוביידה (הוא מונה למנהיג לאחר שקודמו, אחמד גודאן, חוסל בספטמבר 2014 בתקיפה אווירית של ארצות הברית). מרכז הארגון בעיר קיסמאיו.
הארגון הוקם בשנת 2006 כמיליציה מקומית שנלחמה בכוחות סומליה הרשמית, וב-2013 מנה על פי הערכות 4,000–8,000 פעילים. הארגון מתאפיין בפונדמנטליזם אסלאמי ונוטל חלק פעיל במלחמת האזרחים בסומליה, וכן באוגנדה ובקניה. הארגון הוציא לפועל פעולות טרור רבות, בהן הפיגוע בקניון וסטגייט בניירובי בשנת 2013 שעורר תהודה עולמית.
בשנת 2015 קיבל הארגון אחריות על פיגוע במוגדישו, שבו נרצחו למעלה מ-20 איש, ובין הפצועים היו סגן ראש הממשלה, שר התחבורה וחבר פרלמנט. בהמשך אותה שנה קיבל אחריות על מתקפת הטרור באוניברסיטת גאריסה בקניה, שבה מחבלי הארגון טבחו בכ-150 בני אדם.
הפרת זכויות אדם על ידי ארגון א-שבאב.
כחלק מרצון הארגון לייצר מדינה אסלאמית סונית ולהחזיר את שורשיו המקוריים של האסלאם, הארגון נוקט בפעולות טרור המוכוונות כלפי אוכלוסיות אזרחיות ובעלי תפקידים פוליטיים שונים. כל זאת במטרה לבסס את שליטתו, לייצר פחד בקרב האוכלוסייה ולדכא פעולות ממשל כנגדו.
פעילי הארגון אחראים להרג של מאות אזרחים תמימים שנקלעו לסכסוך שבין הארגון למדינות הנלחמות נגדו. כחלק מהלחימה מפר הארגון זכויות אדם בסיסיות של אוכלוסייה אזרחית תמימה.
גיוס קטינים.
ישנם דוחות המעידים על כך שארגון א-שבאב מגייס לשורותיו קטינים שיילחמו בחזית אל מול הממשל בתור מחבלים מתאבדים, נושאי כלים ומרגלים. גיוס הקטינים פוגע בזכותם לחינוך הולם, שכן אלו מורחקים מהוריהם וממסגרת חינוכית והופכים להיות לוחמים ונושאי נשק. דרישת הארגון מהקטינים לעמוד בקו האש, יכולה להגיע לכדי פגיעה בבריאותם וכפייתם לעבדות, שכן, גופם הלא מפותח אינו מסוגל לשאת ציוד לחימה כבד או להילחם בשדה הקרב.
פרשנות מצמצמת של חוקי השריעה וביטול זכויות נשים.
לאחר שארגון א-שבאב החל לצבור תאוצה בשנת 2007 והצליח לכבוש טריטוריה תוך שליטה באוכלוסייה המקומית, הארגון החל לדבוק בפרשנות מצמצמת של חוקי השריעה. במסגרת חוקי השריעה, נשים שחיות תחת שליטתו של הארגון הוגבלו להסתובב ברחובות רק בליווי גבר, בלבוש צנוע, תוך הימנעות מחשיפה במקומות ציבוריים. הגבלה זו מהווה פגיעה בזכותן של הנשים לחופש תנועה, וחופש דת מאחר שזוהי זכותן הטבעית לבחור באילו מסורות להאמין ולהסתובב באופן חופשי ברחובות עירן, ללא כל הגבלה או כפייה. זאת ועוד שאין כל סיבה שיהיה הבדל בין הלבוש הצנוע של האישה לבין לבושו של הגבר, כמו גם, בין היכולת של האישה להסתובב ברחוב לבין עצמאותו של הגבר. מכאן שגם זכותן לשוויון נפגע לאור הגבלות אלו.
פגיעה בחופש הביטוי ובזכות למידע.
זכותו של כל אדם לבטא את רצונותיו או חשקיו, גם אם מנוגדים לדעות האחרים, לכן קביעת קוד לבוש לנשים ודרישה ללבוש צנוע פוגעת בחופש הביטוי שלהן. בהקשר זה, חופש הביטוי נפגע גם כלפי אלו שנטבחו על ידי הארגון, או נכלאו בגין אי הסכמתם לאידאולוגיית הארגון, או פעולותיו. יש האומרים שהארגון אף הגביל ואסר את פרסומם של דברים הנוגדים את האסלאם או את טובת הארגון, הגבלה המפרה גם היא את חופש הביטוי ומגבילה את זכותם הטבעית של אזרחי המדינה.
הרג אזרחים ולחימה קינטית.
ישנם מקרים בהם בוצעו פיגועי תופת שהופנו אל מטרות צבאיות ואנשי ממשל, אך בפועל גרמו להרג אגבי של אוכלוסיות אזרחיות תמימות, כגון: הטבח ביולי 2011. במהלכו מספר לוחמי א-שבאב הטמינו פצצות וחומרי נפץ במטרה לפגוע בקציני משטרה וגורמים צבאיים, אך בפועל היו נרצחים תמימים. מקרים אלו מהווים גם הם הפרה של הזכות הטבעית והבסיסית לחיים וביטחון.
למרות התחייבותה של סומליה להפסיק להשתמש בדרכי ענישה ברוטליות ולמנוע התעללות, ארגון אל-שבאב עד היום משתמש בדרכי ענישה כגון: ירי באזרחים, הלקאה ציבורית, שריפת כפרים, ביצוע פיגועי תופת ועוד שלל צעדים המגיעים לכדי התעללות קשה ופגיעה בזכויות בסיסיות.
ככלל למרות שראשיתו ועיקר פועלו של הארגון נעשה בגבולות "הרפובליקה הפדרלית של סומליה", מתקיימת זיקה בין לאומית לארגון. לאורך השנים א-שבאב ביצעו פעולות טרור מורכבות ומתוכננות כנגד אזרחים מחוץ לגבולות סומליה, כגון מתקפת הטרור בקניון "ווסטגייט" שבניירובי, קניה. שם נפצעו למעלה מ-200 בני אדם, הוחזקו כ-50 בני ערובה ונרצחו 67 בני אדם. קיים תיעוד של אירועים נוספים בקניה ומתקפות שונות גם באוגנדה וג'יבוטי.
פגיעות נוספות.
לאור הלחימה הקשה בין א-שבאב לממשל הפדרלי בסומליה, מצבם של האזרחים הקלועים בלב הסכסוך עגום. מדו"ח שניתן ב-4 בספטמבר 2015 מטעם מומחה עצמאי ממועצת זכויות האדם של האו"ם, ניכר כי הממשל הפדרלי חסר גישה לשטחי א-שבאב ואין ביכולתו להגיע לאזרחיו ולהגיש להם סיוע הומניטרי נדרש. היעדר סיוע הומניטרי אינו מאפשר חיים בכבוד, פוגע בזכות האזרחים לביטוח לאומי, סיוע תרופתי או כל תמיכה אחרת שנדרשת וזכותם לקבל. זו לא הייתה פגיעה בזכות לביטוח לאומי, אילו הארגון היה מספק את הצרכים הנדרשים, אך מדו"ח זה, זו לא המציאות.
ישנם אינספור דיווחים על מקרי אונס נשים וכפייה של קטינות להינשא ללוחמי הארגון, מעשים המעידים על פגיעה בזכותן של הנשים לחירות וחופש בחירה למי להינשא. כמו כן, דווחו מקרי טבח, הרג, הלקאה ציבורית והתעללות של אזרחים שנחשדו כבוגדים או שאינם תומכים בארגון. כל אלו הם עדות נוספת לפגיעה בזכויות האדם, ובזכותם של אזרחים אלו להליך הוגן ומשפט. בשנת 2011 ממשלת קניה חדרה לשטחיה הכבושים של סומליה, כתגובה לחטיפות אזרחים על ידי ארגון א-שבאב בקניה. חטיפת אזרחים תמימים באזורי תיירות מעידה על פגיעה בחופש התנועה והביטחון של האזרחים. אילו היו אלה חטיפות של גורמי ממשל או גורמים צבאיים, ניתן היה להצדיק את צעדיו של הארגון, כחלק ממלחמתו האידאולוגית ורצונו לקבל עצמאות. עם זאת מאחר שמדובר בפעולה שכוונה לאזרחים ופגעה בזכותם לחירות וחופש התנועה מדובר בהפרת זכויותיהם.