יצחק ביבאס נולד בסלוניקי שביוון, עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1932 ועבר לגור בשכונת פלורנטין בתל אביב. בעודו ילד שיחק כדורגל ברחוב השכונתי שממנו יצאו עוד הרבה כדורגלנים ששיחקו לאחר מכן בקבוצות שונות. תחילת דרכו של ביבאס בהפועל תל אביב הייתה בשנת 1945, ושם שיחק תחת המאמן שלמה פוליאקוב, ועם שחקנים מוכרים מהתקופה כגון משה מלמד והשוער מאיר מליקה. ביבאס שיחק במשחקי הליגה עד שנת 1948.
עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס ביבאס לצה"ל בחטיבת כרמלי הצפונית. תוך כדי השירות הצבאי פגש שחקנים מהפועל חיפה וביחד שיחקו בזמנם החופשי על מנת לשמור על כושר.
משנת 1951 המשיך לשחק בהפועל תל אביב בעמדת המגן השמאלי, לצידם של כוכבי הקבוצה באותה תקופה, יעקב חודורוב, רחביה רוזנבוים ואשר בלוט.
ביבאס פרש ממשחק פעיל בשנת 1956 עקב פציעה והולדת בנו הבכור, יוסי. לאחר פרישתו הצטרף לאחיו אברהם ביבאס בחברה לעמילות מכס שהקימו יחדיו שבה הוא ממשיך לעבוד עד היום. ביבאס נשוי לורדה, אב לשלושה בנים, סב ל-10 נכדים וארבעה נינים.
לי קה שינג
לי קה שינג (באנגלית: Ka-shing Li; נולד במחוז גואנגדונג שבסין ב-13 ביוני 1928) הוא מיליארדר ופילנתרופ הונג קונגי.
מכהן כיום כיושב ראש של תאגיד "האצ'יסון ומפואה", החברה הגדולה בעולם המפעילה מסופי מטען, והקמעונאית הגדולה בעולם למוצרי בריאות ויופי וכן של תאגיד שוונג קונג (Cheung Kong Holdings) המוערך בשווי שוק של מעל 35 מיליארד דולר.
בדצמבר 2017 הוקמה בתרומתו של שינג שלוחה של הטכניון בסין, לאחר ששינג סבר שמוסד אקדמי כזה עשוי לסייע לצמיחת חדשנות במשק הסיני.
חוליו מריה סנגינטי
חוליו מריה סנגינטי (בספרדית: Julio María Sanguinetti; נולד ב-6 בינואר 1936) הוא עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי אורוגוואי שכיהן במשך שתי קדנציות כנשיא אורוגוואי; סנגינטי נבחר פעמיים לנשיא אורוגוואי מטעם מפלגת קולורדו (חוקת אורוגוואי אינה מאפשרת לנשיא לכהן פעמיים ברציפות). הקדנציה הראשונה הייתה בין 1985 ל-1990, והשנייה בין 1995 ל-2000.
חוליו מריה סנגינטי נולד למשפחה במעמד בינוני ממוצא איטלקי. הוא למד משפטים ומדעי החברה באוניברסיטת מונטווידאו, וקיבל תואר במשפטים בשנת 1961. לאחר מכן, החל לשלב את הפרקטיקה המשפטית שלו ביחד עם עיתונאות, והוא הפך לכתב פוליטי והיה לבעל תור בכמה עיתונים באורוגוואי. מאוחר יותר החל בקריירה פוליטית והצטרף למפלגת קולורדו השמרנית.
נשיא אורוגוואי חוליו מריה סנגינטי ביקר לראשונה בישראל במאי 1986, ובמהלכו אורוגוואי וישראל פרסמו הצהרה משותפת.
קודשים קלים
קדשים קלים הם קרבנות שקדושתם קלה יותר מקרבנות קדשי קדשים. בקדשים קלים יש חלק שנאכל לבעלי הקרבן, לאחר שהאימורים מוקטרים על גבי המזבח. רוב הקדשים הקלים הם שלמים. כל הקדשים הקלים הם קרבנות יחיד.
קרבנות הקדשים הקלים הם: שלמי נדבה, שלמי חגיגה, שלמי שמחה, חגיגת ארבעה עשר, שלמי ביכורים, קרבן תודה, איל נזיר (וכן לחם הבא עם התודה ואיל הנזיר), קרבן פסח, מעשר בהמה, בכור בהמה טהורה. כאשר כולם הם סוגים של שלמים פרט לבכור, מעשר ופסח.
ההבדלים בין קדשים קלים לקדשי קדשים.
מקום השחיטה.
קדשים קלים ניתנים לשחיטה בכל רחבי העזרה לעומת קודשי קודשים שנשחטים רק בצפון העזרה.
אכילת הקורבן.
בשר קדשים קלים נאכל על ידי בעלי הקרבן, לאחר שהאימורים הוקטרו על גבי המזבח והחזה ושוק ניתנו לכהנים לאכילה, (מלבד קרבן בכור שניתן כולו לכהנים.) בקרבן שלמים, החזה והשוק נאכלים לכהנים, לבניהם, לבנותיהם, לנשיהם, ולעבדיהם ושפחותיהם הכנעניים. אך במעשר בהמה וקרבן פסח אין דין חזה ושוק, אלא החזה והשוק נאכלים לבעלים כשאר הבשר. כל זאת בשונה מקדשי קדשים שנאכלים רק על ידי כהנים זכרים.
מקום האכילה.
קדשים קלים נאכלים בכל ירושלים בניגוד לקדשי קדשים שנאכלים רק בעזרה.
זמן האכילה.
זמן האכילה של קודשים קלים הוא שני ימים ולילה אחד, דהיינו – יום השחיטה, לילו, והיום למחרת, (לא כולל הלילה). זאת פרט לקורבן תודה, ואיל נזיר, שנאכלים ליום ולילה, ומדברי סופרים – עד חצות הלילה בלבד. וקורבן פסח, שנאכל רק בלילה שלאחר הקרבתו, ליל ט"ו בניסן. (או ליל ט"ו באייר, במקרה של קרבן פסח שני). זאת לעומת קדשי קודשים, שזמן אכילתם הוא יום ולילה, ומדברי סופרים – עד חצות הלילה בלבד.
זמן המעילה.
דין מעילה בקודשים קלים, תחילת זמנו רק לאחר זריקת הדם על המזבח ורק על האימורים שמיועדים להישרף על גבי המזבח. אבל בקודשי קודשים (עולה, חטאת, אשם, ושלמי ציבור) נחשב כמועל בקודשים משעה שהקדשו, לאחר שנזרק דמו מועל רק אם השתמש בבשר הקורבן שמיועד להישרף על גבי המזבח. הסיבה להבדל זה היא, שקודשי קודשים נחשבים מתחילה כמיועדים להקרבה, ורק לאחר זריקת הדם מתחדש ההיתר לכוהנים לאכול מן הבשר, ובכך פוקע ממנו איסור מעילה. לעומת זאת קודשים קלים אינם מוגדרים מלכתחילה כמיועדים להקרבה, ולכן לא נוהג בהם איסור מעילה בחייהם, ורק לאחר זריקת הדם, כשמתברר איזה חלקים מן הקורבן מיועדים להקטרה על המזבח ואיזה לאכילה, חל איסור מעילה על החלקים המיועדים למזבח.
מאונט אלברט (ניו זילנד)
מאונט אלברט (באנגלית: Mount Albert) הוא שמו של הר געש ואזור פרוורי בעיר אוקלנד שבניו זילנד. פרוור זה היה השני בהקמתו בעיר אוקלנד לאחר הפרוור הראשון רמורה, ובעיקר היה מיושב על ידי משפחות אמידות בסוף המאה ה-19, צמיחה משמעותית בפרוור זה התרחשה בין מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה.
שיאו של הר הגעש בחלק זה של הפארק שבאוקלנד הוא 135 מטר, גילו של ההר אינו ידוע.
מיקומו של אזור מגורים זה במאונט אלברט ממוקם כ 7 ק"מ דרום מערב למרכז אוקלנד, ומוקף בפרוורים שכנים כגון אוואירקה, סנדרינגהם, מורנינגסייד, פוינט שבלייה, וווטר ויו. ונוף למים.
המכון הטכנולוגי יוניטק ממוקם בחלקו בצפוני של האזור מאונט אלברט, המכון הטכנולוגי הוקם במקור על ידי ה D.S.I.R
הבריטי (באנגלית - Department of Scientific and Industrial Research - המחלקה למחקר מדעי ותעשייתי).
מאונט אלברט מנוהל על ידי מועצת העיר אוקלנד בין השנים 1989-2010, ועל ידי מועצת מחוז אוקלנד משנת 2010.
גוף שלטון מקומי ראשוני פעל במאונט אלברט כבר בשנת 1866 על גבולות כביש המחוז הראשי, והפך למועצת מאונט אלברט על כל סביבות האזור בשנת 1883.
בשנת 1946 הפך מאונט אלברט להיות כחלק פרלמנטרי ציבורי.
ספורט.
למאונט אלברט שתי קבוצות רוגבי ידועות, ה"מריסט סיינטס" וה"מאונט אלברט ליונס", אשר מתחרות ברמה הגבוהה ביותר של "ליגת הרוגבי של אוקלנד".
לואיס אלברטו לאקאז'ה
לואיס אלברטו לקאז'ה דה אררה (בספרדית: Luis Alberto Lacalle de Herrera; נולד ב-13 ביולי 1941) הוא עורך דין ופוליטיקאי אורוגוואי שכיהן כנשיא אורוגוואי בין 1990 ל-1995
לאקאז'ה נבחר לסנאטור מטעם המפלגה הלאומית ב-1984, עם השבת המשטר הדמוקרטי למדינה, והיה לסגן נשיא הסנאט. ב-1989 התמודד על נשיאות המדינה. הוא הביס את יריביו קרלוס פריירה וחוליו אלברטו, נבחר לנשיא אורוגוואי ונכנס לתפקידו ב-1 במרץ 1990.
עם כניסתו לנשיאות ערך לאקאז'ה רפורמה במיסוי. הוא עודד כלכלת שוק חופשי, והיה בין מייסדי מרקוסור, ביחד עם נשיאי פרגוואי, ברזיל וארגנטינה.
בנו, לואיס לאקאז'ה פו, הוא נשיא אורוגוואי הנוכחי.
אוניברסיטת איווה
אוניברסיטת איווה (באנגלית: University of Iowa; בראשי תיבות: UI או U of I; בקיצור: UIowa או Iowa) נוסדה ב-25 בפברואר 1847 בעיר איווה סיטי במדינת איווה, ארצות הברית, 54 יום בלבד לאחר כינונה של איווה כמדינה. בכך הייתה למוסד האקדמאי הראשון במדינה. נשיאה הראשון היה איימוס דין וכיום עומדת בראש המוסד הפרופסורית סאלי מייסון. מנין הסטודנטים באוניברסיטה עומד על כ-31,000 איש. מתוכם, 55 אחוז מגיעים ממדינת איווה עצמה, 35 אחוז משאר רחבי ארצות הברית ו-10 אחוז ממדינות שונות בעולם. שטח הקמפוס משתרע על פני קרוב ל-7,000 דונם שמכילים 129 בניינים. סגל האוניברסיטה עומד על מעל 13,000 נושאי משרות. התקציב השנתי עומד על קרוב ל-2.8 מיליארד דולר. בתחומי הקמפוס מתארחים מדי שנה מעל למיליון מבקרים שנוטלים חלק בפעילות הענפה שכוללת כנסים אקדמאים לצד אירועי אומנות וספורט.
היסטוריה.
אוניברסיטת איווה הייתה המוסד האקדמאי הראשון בארצות הברית שהכיר ביצירות אומנות בתחומים כגון תיאטרון, כתיבה, מוזיקה ויצירה כתזות עבור תארים מתקדמים. לסדנת הכתיבה של האוניברסיטה יצא מוניטין בינלאומי, בעיקר הודות לעובדה שהיא הייתה הראשונה להעניק תואר שני בכתיבה יוצרת. מאז שנת 1947 הניבה הסדנה 25 זכיות בפרס פוליצר היוקרתי לה ולבוגריה. בין בוגרי הסדנא המפורסמים ניתן למנות את קורט וונגוט וג'ון אירווינג. הפעילות הרבה בתחום הספרותי זיכתה את איווה סיטי בתואר "עיר ספרות" מטעם ארגון אונסק"ו, לצד מלבורן, אוסטרליה ואדינבורו, סקוטלנד. התואר מוענק לערים שמקדמות מחקר ופעילות יוצאי דופן בתחום הספרות.
באוניברסיטת איווה התבצע השידור הראשון בעולם של טלוויזיה חינוכית. זהו גם המוסד האקדמאי הציבורי הראשון שקיבל לשורותיו גברים ונשים על בסיס שוויוני.
האוניברסיטה כיום.