היה זה באותה שנה, 1977, שטיילר גילתה גוש קטן במיתרי הקול שחייב ניתוח. לאחר הניתוח היה אסור עליה להוציא הגה במשך מספר שבועות. טיילר הפרה את הוראת הרופאים, דבר שגרם לצרידות הכרונית המלווה אותה עד היום. בהתחלה חשבה טיילר שזהו מן הסתם הסוף לקריירה הקצרה שלה, אך בכל זאת הוציאה לאור סינגל נוסף בשם "זהו כאב לב" (It's a Heartache) שלהפתעתה הזניק אותה למעמד של כוכבת בינלאומית ודורג במקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100 שבארצות הברית, וכן הגיע למקומות גבוהים במצעדים בצרפת, גרמניה, אנגליה ואוסטרליה.
טיילר הקליטה ארבעה אלבומים הנעים בין הסגנונות פופ וקאנטרי עבור חברת תקליטי RCA לאחר מכן החליפה טיילר חברת תקליטים לקולומביה רקורדס והחליפה כותב ומלחין, כדי להתקרב יותר לסגנון הרוק.
אלבומה הבא, "מהיר ממהירות הלילה" (Faster Than the Speed of Night) כלל את הבלדה "ליקוי מלא של הלב" ("Total Eclipse of the Heart") שהפכה ללהיט בינלאומי שהאפיל אף על הצלחתו של "It's a Heartache", להיטה הגדול הקודם.
בשנים 1984–1985 המשיכה לקצור הצלחה רבה, כולל זכייה בפרס גראמי על הקול הנשי הטוב ביותר במוזיקת הרוק, ושחרור להיטים נוספים כגון "Holding Out for a Hero" ששימש את הפסקול לסרט פוטלוס (Footloose).
האלבום הבא, בשנת 1986, "חלומות כמוסים ואש אסורה" (Secret Dreams and Forbidden Fire), נכשל בארצות הברית ואנגליה אך הצליח בצרפת, שווייץ, דרום אפריקה ועוד. בשנת 1988, הוציאה את "The Best", אשר היה ללהיט.
בסוף 1990 החליפה טיילר שוב חברת תקליטים והפעם חתמה עם החברה הגרמנית BMG. בשנת 1991 הוציאה את האלבום Bitterblue שהצליח מאוד בסקנדינביה ובארצות דוברות גרמנית כגרמניה, שווייץ ואוסטריה. עד 1993 הוציאה טיילר את התקליטים Angel Heart בשנת 1992 ששחזר את ההצלחה של אלבומה הקודם, את Silhouette in Red, ואת האוסף The Very Best of Bonnie Tyler.
מאז 1993 טיילר הוציאה אלבומים חדשים, והמשיכה להקליט שירים עם זמרים שונים, בעיקר גרסאות כיסוי לשיריה, ביצעה כמה שירים בתוכניות טלוויזיה שונות, זכתה בפרסים רבים ואף ממשיכה להופיע גם היום בהופעות ואירועים. בשנת 2006, טיילר הוציאה לאור את אלבום ההופעה הראשון שלה, "Bonnie Tyler Live".
היא נבחרה על ידי רשת השידור הבריטית "BBC" לייצג את בריטניה בתחרות אירוויזיון 2013 וסיימה בו במקום ה-19.
ב-7 בפברואר 2017 הופיעה בהיכל התרבות בתל אביב.
בשנת 2019, יצא אלבומה השבעה עשר, Between the Earth and the Stars. כדי לקדם את האלבום, יצא לסיבוב ההופעות "Between the Earth and the Stars Tour", אך חלק ממנו בוטל בעקבות מגפת הקורונה. בשנת 2021, הוציאה את אלבומה ה-18, "The Best Is Yet to Come".
סלבונית
מת'יו בראדי
אחרי הגשם
אחרי הגשם הוא אלבומה השני של להקת שפיות זמנית בהפקתו של עובד אפרת, שיצא בחודש מרץ 1994 על גבי דיסק וקלטת אודיו. בדומה לאלבומם הראשון "הקיץ האחרון", "אחרי הגשם" גם לא זכה להצלחה מסחרית. השיר היחיד שזכה להצלחה מתוך האלבום היה הסינגל הראשון מהאלבום שהוציאו לרדיו "מתחיל להיות קר".
הפקה.
בדומה לאלבום הראשון, גם באלבום זה ישנם ביצועי סולו שבוצעו על ידי בסיסט הלהקה וכותב המילים מקס גת מור, את הגיטריסט אלון מן החליף רוני הלפרין.
שיר הנושא של האלבום (רצועה אחרונה), "אחרי הגשם", קשור ומושפע מהשיר "הקיץ האחרון", שהיה להיטה הגדול של הלהקה והיה שיר הנושא באלבומה הראשון. בשיר "תלכי" נכללו שתי שורות שגת מור (הסולן בשיר) קילל בהן וגרם לסערה - "תעופי מפה, מזדיינת אחת שרמוטה" ו"תלכי כבר יא זונה". השיר לא היה אופייני לסגנון הלהקה, בין השאר בגלל הקללות (זה השיר היחיד של הלהקה בו נכללה קללה) והאווירה הטריפית בשיר, שמתבטאת בקולו הצרוד של גת מור בשיר ובצרחות.
מתיו בריידי
נאוטיקה
נאוטיקה (באנגלית: Nautica) היא חברת אופנה אמריקאית שהוקמה ב-1983 על ידי המעצב האמריקאי יליד-טאיוואן דייוויד צ'ו. המותג מוכר ביגוד לגברים, נשים וילדים, אביזרי אופנה, כלי בית ובשמים. כיום החברה היא חלק מתאגיד הביגוד האמריקאי VF ונחשבת לחברה בין הגדולות בעולם
נאוטיקה משתמשת בלוגו הספינקר (סוג מיוחד של מפרש) כ"סמל של הרפתקה, פעולה וקלאסיקה" במטרה לשקף את אחד ההישגים הראשונים של האנושות: חקירת העולם בעזרת הים. משמעות השם נאוטיקה הוא "של הים" מלטינית.
החברה מפעילה מאות סניפים ברחבי העולם.
הזכויות על מותג החברה בישראל הוחזקו בידי חברה פרטית של חיים סקאל ולמותג הייתה חנות אחת בקניון ארנה הרצליה. אולם בשנת 2007 נרכשו הזכויות על המותג בישראל על ידי חברת SBN, מיזם משותף של סקאל ספורט בע"מ ובריל תעשיות נעליים בע"מ בחלקים שווים. נכון ל-2021 פועלות בישראל 22 חנויות של המותג. בנוסף, נמכר המותג ברשת החנויות "אמפוריום".
קרב מילוז
קרב מילוז (בצרפתית: Battaille de Mulhouse), או קרב אלזס (בצרפתית: Bataille d'Alsace), היה אחד הקרבות הראשונים במלחמת העולם הראשונה בכלל, ובחזית המערבית בפרט, והיוזמה הצבאית הראשונה של צרפת נגד גרמניה. הקרב נערך בין 7 ל-10 באוגוסט 1914, ומטרתו עבור צרפת הייתה כיבוש מחוז אלזס מחדש בעקבות ההפסד במלחמת צרפת–פרוסיה. על אף כיבוש צרפתי מהיר של העיר מילוז, נאלצו הכוחות הצרפתיים לסגת בעקבות מתקפת-נגד מוצלחת של הגרמנים.
רקע.
בשנת 1871 הפסידה צרפת את חבלי אלזס ולורן לקיסרות הגרמנית המתהווה במלחמת צרפת–פרוסיה. מאז הפסד זה, שמה לה צרפת למטרה להחזיר לשליטתה את שני חבלי הארץ הללו. הדבר אף נוסח בתוכנית הלחימה הצרפתית למלחמה בגרמניה, תוכנית 17.
כוחות.
הכוח הצרפתי בפיקודו של גנרל לואי בונו היה משלוח של תגבורת מהארמייה הראשונה בלורן, הקורפוס ה-7 (שהורכב מהדיוויזיות ה-14 וה-41 של חיל הרגלים הצרפתי ומדיוויזיית המילואים ה-57 מבלפור) ודיוויזיית הפרשים ה-8. כח זה היה חלק מהכוח הכולל של תוכנית 17 שיועד למתקפה הצרפתית באלזס-לורן.
בצד המגן עמדו הקורפוסים הגרמניים ה-14 וה-15 מהארמייה השביעית תחת פיקוד גנרל יוזיאס פון הרינגן.
מהלך הקרב.
צרפת פתחה במתקפה בשעת בוקר מוקדמת מאוד בתאריך ה-7 באוגוסט 1914. המטרה שעמדה לנגד עיני המפקדים הייתה יישום תוכנית 17. עיקרה היה כיבוש מחוז אלזס ולאחריו לורן שהיו בידי הגרמנים מאז שנת 1870.
בבוקר היום הראשון לקרבות השתלטו הצרפתים על העיר אלטקירך, ששכנה בסמוך לגבול, בהסתערות כידונים. בונו הופתע והביע חשש מההגנות החלשות בצד הגרמני. הוא פחד להמשיך ולהתקדם בגלל החשש שייפול לתוך מארב גרמני מתוכנן היטב. אף על פי כן הוא קיבל הוראה להמשיך לעבר חבל הריין והשתלט על העיר מילוז בקלות, זמן קצר אחרי שרוב הכוחות הגרמניים יצאו מהעיר. לכוחות הצרפתים היו 100 נפגעים בקרב על מילוז. הכיבוש, כמעט ללא התנגדות, גרם לתחושת אופוריה אצל הצרפתים שציפו למלחמת התשה (מה שבסופו של דבר התקיים).
יומיים לאחר מכן, ב-9 באוגוסט, הגיעו כוחות גרמניים משטרסבורג ופתחו במתקפת נגד מקרבת העיר סרנה שבדרום מחוז אלזס על הכוחות הצרפתיים ששהו בעיר מילוז. הצרפתים השיבו אש אך ידה של גרמניה הייתה על העליונה ומתקפת הנגד הייתה מוצלחת. הגנרל בונו, ללא תגבורת משלו, נאלץ להתחיל בנסיגה איטית באותו יום.
מאוחר יותר, אחרי כמה היסוסים, החליט הרמטכ"ל הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, לשלוח תגבורת לכח של בונו. אך התגבורת הגיעה באיחור ולא הצליחה לסייע בהגנה. בונו, שפחד ליפול לתוך כיתור של כוחות גרמניים, נמלט עם כוחותיו לעיר בלפור.
בתגובה לנסיגה האשים ז'ופר את בונו בחוסר אגרסיביות, או במונחים של היום באי חתירה למגע, ושחרר אותו מתפקידו באופן מיידי.
תוצאות.
בעקבות ההפסד הצרפתי בקרב המשיכה גרמניה לשלוט במחוז אלזס. הגנרל לואי בונו הודח מתפקידו. בעקבות החשיבות הרבה של הפסד זה להמשך המערכה הוסיף ז'ופר ארבע דיוויזיות ליחידה זו, לה הוא קרא ארמיית אלזס. בעקבות ההדחה והכישלון ליישם את האסטרטגיה של תוכנית 17, מינה הגנרל ז'וזף ז'ופר את הגנרל פול פו, אותו ביקש להחזיר מפרישה, לתפקיד שנקרא מפקד ארמיית אלזס. מאוחר יותר באותו חודש ניסו כוחות אלה תחת פיקודו של הגנרל פו להתקדם במחוז לורן ללא הצלחה.
אידווין, מלך סאסקס
אידווין (באנגלית: Eadwine; נפטר בשנת 982) היה אחרון מלכי או דוכסי ממלכת סאסקס. אידווין היה חבר מועצת הזקנים אשר שלטה בממלכה (אלדרמן) ומכוח תפקיד זה נשא בתואר "מלך".
מלכותו.
פרטים מועטים ידועים על שלטונו. ככל הנראה היה שליט בובה שכן בעת שלטונו ממלכת סאסקס נשלטה על ידי ממלכת וסקס.
בשנת 982 נכח אידווין בהוצאת צו מלכותי של המלך את'לרד. על צו זה נושא אידווין את התואר "דוכס" ("Eaduuine dux").
שמו של אדווין ("Eaduuine dux") מוזכר גם על צו משנת 956 אולם ככל הנראה מדובר בטעות בצו ובשנת 976, וכן יש הסוברים כי מדובר בצו מזויף.
מותו וצוואתו.
במותו נקבר במנזר אבינגדון בו נכתבו דברי הימים האנגלו סקסים המציינים מאורע זה. על פי מסמכים שהיו בעבר במנזר (ולא שרדו עד ימינו) אדווין נשא את התואר "נסיך הסקסונים" ("princeps Australium Saxonum, Eadwinus nomine") והוריש למנזר אדמות בצוואתו.
אידווין
שליו מהודר
שליו מהודר (שם מדעי: "Callipepla douglasii"; מוכר גם בשמות: שליו בנסון, שליו מצויץ, שליו דאגלס ושליו יאקי) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, בעל מזג לוחמני ביותר, ממשפחת השלווים האמריקניים, (סוג: "שליו מצויץ"), הנפוץ במיוחד בצפון מערב מקסיקו, מדרום סונורה ועד נאיאריט.