ביוני 2020, ולראשונה, אובל מראה בסרטון את האולפן שלה בברלין ומאלתרת קצת מוזיקה עם הלהקה שלה. האמנית כותבת בעיקר בלילה ותמיד לבד בסטודיו הפרטי שלה בברלין. בדרך כלל, אובל לא נותנת לאף אחד לבקר אותה שם.
השפעות.
אובל מושפעת מאמנים כמו רוי אורביסון וגם מהמלחינים הצרפתים קלוד דביסי, מוריס ראוול ואריק סאטי. היא אוהבת גם את אדגר אלן פו ואת הצלמים סיביל ברגמן, רוברט מייפלת'ורפ, טינה מודוטי ואלפרד היצ'קוק. לגבי היצ'קוק אמרה, "אני מעריצה את סגנונו האניגמטי, את האסתטיקה המתוחכמת שלו אבל תמיד בפשטות קיצונית." עטיפת אלבומה הראשון שצילמה הצלמת הברלינאית מלי לאזל היא הומאז ל The Birds.
אובל אוהבת גם את יוצרת הסרטים מאיה דרן. לפעמים אובל בודקת שירים שטרם פורסמו בסרטים של דרן. אובל היא גם מעריצה ענקית של נינה סימון: "יש לי אלבום הופעה חיה של נינה סימון עליו היא שרה את" מי יודע לאן הולך הזמן ". נראה שהקול שלה בא משום מקום. קסם." בנוסף למוזיקה קלאסית, אובל מקשיב לאמנים כמו מורט גרסון (The Zodiac - Cosmic Sounds), The Smiths (How Soon is Now?), ופרנסואז הרדי (Où va la chance).
בפברואר 2017, ואחרי הקאברים שלה לשירים של ג'ון קייל וג'ף באקלי, ביצעה אובל את "הללויה" במחווה ללאונרד כהן ב"ויקטואר דה לה מוזיקה 2017 ".
השמעות במדיה.
השיר "Riverside" של אובל הוצג בסדרת הטלוויזיה של ספייק "הערפל" בעונה 1, פרק 2, "נסיגה". "Riverside" הוצג גם באנטומיה של גריי, נקמה, , תוכנית הטלוויזיה הבריטית Lovesick, הדרמה הקומית האוסטרלית Offspring, והסדרה הדנית The Rain בעונה 1, פרק 2. בנוסף, "Riverside" היה משמש כמנגינת הנושא של המיני סדרה Next of Kin. שיריה "Familiar", "זIt's Happening Again" ו"Broken Sleep "הוצגו בפרקים של סדרת הטלוויזיה הגרמנית Dark.
"Familiar" שימש גם במשחק הווידאו Dark Souls III: טריילר המהדורה של האש מהווה מהווה שיר הנושא לסדרת הטלוויזיה הקנדית Cardinal. "דוריאן" שימש בסדרת האמזון פריים האנה, עונה 2, פרק 8. "September Song" הוצג במהלך העונה הראשונה של שקרים קטנים גדולים. "Run Cried The Crawling" שימש בפרק הבכורה של אופוריה. "Fuel to Fire" הוצג במהלך סצנת האהבה בסדרת הטלוויזיה של אמזון פריים, Carnival Row, עונה 1, פרק 3. "Fuel to Fire" הוצג בסדרת הפנטזיה העל טבעית המקוריים בעונה 1, פרק 18 "The Big Uneasy" .
ויולה הרמס דראת'
ויולה הרמס דראת' (בגרמנית: Viola Herms Drath; 8 בפברואר 1920 - 11 באוגוסט 2011) הייתה אישיות חברתית בוושינגטון הבירה, בארצות הברית, שהייתה "דמות בולטת ביחסי גרמניה-אמריקה למעלה משלושים שנה". היא נרצחה בגיל 91 בידי בעלה השני.
ראשית חיים.
דראת' נולדה בדיסלדורף, גרמניה, ב-8 בפברואר 1920. היא למדה אנגלית משהותה בחופשות ופנימייה בסקוטלנד. בתקופתה במינכן פגשה דראת' את סא"ל פרנסיס ס. דראת', שהיה אז סגן המושל הצבאי של בוואריה ובהמשך יהפוך לבעלה הראשון, על אגם קונסטנץ בשווייץ. מאוחר יותר היא עברה לארצות הברית עם בעלה הראשון.
קריירה.
בשנת 1946, בגרמניה, היא הייתה מחזאית, עם אחת מההפקות המוקדמות שלה, "להתראות איזבל", שהועלתה בתיאטרון העירוני של שטראובינג ובמינכן.
במהלך תקופת מלחמת העולם השנייה, שימשה כמתורגמנית גרמני במינכן. לאחר שעברה ללינקולן, נברסקה, עם בעלה הראשון, למדה באוניברסיטת נברסקה שם למדה לתואר מתקדם בספרות ובפילוסופיה. בהיותה בנברסקה, היא הייתה עורכת של Die Weltpost באומהה, פרשנית בערוץ KUON-TV, וכתבת "National Observer". מאוחר יותר היא הייתה כתבת אמריקאית של כתב העת הגרמני "מאדאם".
בשנת 1968 הפכה לכתבת פוליטית בעיתון הגרמני הנדלסבלט. במהלך תקופה זו, דארת' ובעלה הראשון עברו לוושינגטון הבירה, שם דארת' היה בקשר חקיקה עם השירות הסלקטיבי. הם קנו בית ברחוב Q 3206, נורת'ווסט, ברובע ג'ורג'טאון בצפון מערב וושינגטון הבירה.
סוניה אדלר שכרה את דראת לכתוב עבור "Washington Dossier", שם כתבה על רכילות פוליטית, ייעוץ לאורח חיים ותרבות, חקרה חתך מגוון של עולם האמנות היפה בעיר.
כחברה בוועד הפועל של הוועדה הלאומית למדיניות חוץ אמריקאית, היא תוארה כ"דמות בולטת ביחסי גרמניה-אמריקה במשך למעלה משלושים שנה." מאמרה בוועדה הלאומית משנת 1988, "עליית השאלה הגרמנית", הציע משא ומתן על איחוד גרמניה בין שתי המדינות הגרמניות לארבע המעצמות בעלות הברית. דראת' הייתה יועצת למדיניות חוץ במהלך מסעו של בוש ב-1988 וסייעה "להניח את הבסיס שהוביל לתהליך" 2 + 4 "לקראת איחוד גרמניה בשנת 1990". בשנת 1989 נפגשה עם הנשיא ג'ורג' ה.וו. בוש.
במהלך חייה חיברה שמונה ספרי לימוד שנקראו ביותר מ-150 מכללות ואוניברסיטאות. היא לימדה באוניברסיטה האמריקאית והרצתה באוניברסיטת דרום קליפורניה. המאמרים והפרשנויות שלה פורסמו ב-American Foreign Policy Interests, וושינגטון טיימס, Commentary, Businessweek, The Chicago Tribune, Strategic Review, The National Observer, Frankfurter Allgemeine Zeitung, Das Parlament ו-דר שפיגל.
פעילויות חברתיות.
במהלך חייה הייתה חברה בוועדת הזיכרון של הבית הלבן, יו"ר משותף בוועדת יובל היהלומים של מעלית האוויר בברלין, רכזת, מנגנון הייעוץ הבינלאומי בנושא זיכרון, והרכז הלאומי, קיום לאומי לציון יום השחרור בעיראק.
פעילויות דיפלומטיות.
במהלך חייה היא הייתה:
רצח.
בעלה הראשון של דראת', אל"ם דראת', מת ב-11 בינואר 1986. בתחילת שנות השמונים פגשה ויולה את אלברכט ג'רו מות' (Albrecht Gero Muth), הצעיר ממנה ב-44 שנים, שהיה אז מתמחה ללא תשלום מגרמניה.
ארבע שנים לאחר מות בעלה, אז בת 70, התחתנה עם מות' בן ה-26. הנישואים באפריל 1990 נערכו על ידי שופט בית המשפט העליון בווירג'יניה.
לאחר נישואיהם, המציא מות' סיפור לפיו רוזן גרמני קשיש נפל מפיל בהודו ועליו למנות יורש לפני מותו - מאותה נקודה ואילך, התעקש מות' לקרוא לו הרוזן אלברכט. לאחר סיומה הרשמי של מלחמת עיראק בשנת 2003, אימץ מות' לפתע את דרגתו ולבש מדים של תא"ל בצבא עיראק, וארגן אירועים דיפלומטיים בבירה, שלטענתו נועדו למשטר העיראקי החדש. באפריל 2011 ארגן איכשהו טקס בבית הקברות הלאומי ארלינגטון לכבוד חיילים אמריקאים שנפלו בעיראק, כביכול מטעם המשטר העיראקי.
בשלב מוקדם של הנישואין החל מות' להפעיל דפוס של אלימות במשפחה נגד דראת', מה שגרם לביקורי משטרה חוזרים ונשנים בבית ברחוב Q. ב-11 באוגוסט 2011, דראת' נמצאה מתה בחדר הרחצה של ביתה ברחוב Q. מאוחר יותר הורשע מות' ברציחתה.
מורשת תרבותית.
הסופר וורן אדלר השתמש בדראת' ברומן "מלחמת השושנים".
בשנת 2015 הוכרז כי כריסטוף ואלץ יביים ויגלם את התפקיד הראשי בסרט "הנישואים הגרועים ביותר בג'ורג'טאון", המבוסס על סיפור הפשע האמיתי של רצח ויולה דראת'. שם הסרט שונה בהמשך ל"ג'ורג'טאון". הסרט יצא לאקרנים ב-27 באפריל 2019.
A Gangsta's Pain
A Gangsta's Pain הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר האמריקאי מאניבאג יו. האלבום יצא לאור ב-23 באפריל 2021, על ידי חברות התקליטים רוק ניישן, קולקטיב מיוזיק גרופ, ברד גאנג אנטרטיינמנט, אן-לס אנטרטיינמנט ואינטרסקופ רקורדס. האלבום מכיל הופעות אורח של קאש פייג', ביג30, פיוצ'ר, טריפסטאר, פולו ג'י, ליל דורק, ג'נה אייקו ופארל ויליאמס.
רקע והוצאה.
ב-12 במרץ 2021 הודיע מאניבאג יו כי האלבום הושלם ומוכן לצאת בשנת 2021, אך לא תוכנן תאריך יציאה מדויק. הוא רמז על שם האלבום ב-26 במרץ 2021, היום בו יצא הסינגל "Hard for the Next" מתוך האלבום, יחד עם הראפר פיוצ'ר. ב-14 באפריל 2021 חשף את שם האלבום במפורש יחד עם עטיפתו והזמנה מראש שלו דרך הרשתות החברתיות. רשימת הרצועות נחשפה ב-20 באפריל 2021 בהזמנה מראש של האלבום באפל מיוזיק.
ביקורות.
בחודש יוני 2021, כלל בילבורד את האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 עד כה".
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 110,000 יחידות שקולות לאלבום, רובן בזכות הסטרימינג.
קלרנס גאגנון
קלרנס גאגנון (באנגלית: Clarence Gagnon; 8 בנובמבר 1881 - 5 בינואר 1942) היה צייר, שרטט, חרט ומאייר צרפתי-קנדי, ממחוז קוויבק. הוא ידוע בזכות ציורי הנוף שלו של אזור מזרח קוויבק.
ראשית חייו.
קלרנס אלפונס גאגנון נולד במונטריאול, קוויבק ב-8 בנובמבר 1881. הוא היה בנו של אלפונס א. גאגנון ואם אנגליה שהתעניינה בספרות. חלק מילדותו בילה בסנט רוז, כפר מצפון למונטריאול. בתחילת חייו, אמו עודדה אותו ללמוד ציור, אך אביו רצה שהוא יהפוך לאיש עסקים.
הוא למד אצל ויליאם ברימנר באגודת האמנות במונטריאול בשנת 1897. מתוך רצון לשפר את הידע שלו באמנות, נסע לאקדמיה ז'וליאן בפריז ולמד אצל ז'אן פול לורנס בשנים 1904–1905. לפני שחזר לקנדה בשנת 1909, בילה גאנון זמן בציור בצרפת ובאיטליה.
קריירה.
כשחזר לקנדה התגורר בביי-סן פול, שם הפיק ציורים רבים המתארים את הטבע ואת העם הקנדי. הוא פיתח סגנון חדש של נוף חורפי שהורכב מהרים, עמקים, צבעים עזים וקווים מפותלים. הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות בקנדה בשנת 1922.
גאגנון נסע לוונציה, רואן, סן מאלו ולקוויבק כדי לצייר נופים והתפתח גם לכיוון הסגנונות המודרניים. הוא התגורר בצרפת בין השנים 1924–1936.
בשנת 1919 התחתן גאגנון עם לוסיל רודייר, גם היא תלמידתו של ויליאם ברימנר.
גאגנון נפטר ב-5 בינואר 1942 ונקבר בבית העלמין נוטרדאם-דה-נייגס במונטריאול.
מורשת.