לצורך בחירת שם עבור העיטור החדש הוקמה על ידי מזכיר ההגנה ועדה לבחירת שם. ב־8 בנובמבר 1968 אישרה הוועדה פה אחד את השם "מדליית השירות הראוי לשבח". הנשיא לינדון ג'ונסון חתם על צו המורה על חלוקת מדליה בשם זה החל מיום 16 בינואר 1969. הצו תוקן על ידי הנשיא רונלד רייגן ב־2 ביולי 1981, כך שניתן יהיה להעניק פרס לחברי הכוחות המזוינים של מדינות ידידותיות זרות.
עד שנת 2004, ניתן היה להעניק את מדליית השירות הראוי לשבח רק עבור שירות בזמן שלום ולא ניתן היה להעניק אותו באזור לחימה. המקבילה מדליית השירות הראוי לשבח עבור אותם אזורים הוא הכוכב הארד. אולם בדומה לתובנות שעלו בשנת 1968 וגרמו ליצירתה של מדליית השירות הראוי לשבח החלו לעלות חששות שהיוקרה של כוכב הארד נחלש שוב במהלך הלחימה הרציפה בדרום מערב אסיה מאז 1990. כתוצאה מכך נקבע כי ניתן להעניק את מדליית השירות הראוי לשבח גם עבור שירות אזור לחימה, בדיעבד החל מ-11 בספטמבר 2001.
מי לא יבוא
מי לא יבוא הוא סינגל של הזמרים הישראלים אברהם טל ובניה ברבי, אשר יצא לאור ב-27 באפריל 2021. השיר נכתב על ידי טל וברבי יחד עם אבי אוחיון, והופק על ידי מתן דרור. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
בשנת 2016 השתתף ברבי בתוכנית המציאות "The Voice ישראל", שם החונך שלו היה אברהם טל. לבסוף, הוא הודח בשלב ההופעות החיות בתוכנית. שיתוף הפעולה בין טל לברבי המשיך כשברבי השתתף בכתיבתו של שירו של טל, "שבוע טוב". לפי מאקו, "מי לא יבוא" נכתב על היכרותם של השניים בתוכנית. בפרוגי נכתב כי "השיר נולד מתוך חברות אמיתית ומתוך מסע יחד בחו"ל, בשעות ארוכות של רכיבה על אופנועים ויצירה".
באוגוסט 2021 השיר הופיע בפרסומת לקניוני עזריאלי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-27 באפריל 2021 בערוץ היוטיוב של אברהם טל. הקליפ בוים על ידי לירן סגל.
פול-אמיל בורדו
פול-אמיל בורדו (באנגלית:Paul-Emile Borduas: 1 בנובמבר 1905 - 22 בפברואר 1960) היה אמן מקוויבק, שנודע בציוריו המופשטים. הוא היה מנהיג תנועת ה"אוטומטיס" האוונגרדית והמחבר הראשי של המניפסט הגלובלי "סרבנות מוחלטת", בשנת 1948. לבורדו הייתה השפעה עמוקה על התפתחות האמנויות והמחשבה, הן במחוז קוויבק והן בקנדה.
ביוגרפיה.
בורדו נולד ב -1 בנובמבר 1905, בסנט הילייר, קוויבק. הוא היה הילד הרביעי של הוריו. הוא קיבל חמש שנים השכלה רשמית בבתי ספר יסודיים (שהסתיימו בגיל שתים עשרה) וכמה שיעורים פרטיים מתושב בכפר הולדתו. בורדו פגש את אוזיאס לידיק בחורף 1921–1922, ולידיק הסכים לקחת את האמן הצעיר תחת חסותו.
בגיל שש עשרה הוא הפך לחניך של אוזיאס לידיק, שהיה צייר ומעצב כנסיות. לידיק העניק לבורדו הכשרה אמנותית בסיסית, ולימד אותו כיצד לשחזר ולקשט כנסיות. בשנת 1923, בסיוע מלגה שהשיג לידיק עבורו, הוא נרשם לאקול דה ביו-ארטס דה במונטריאול והמשיך לעבוד במקביל עבור לידיק. הוא קיבל פרסים על ציוריו. למרות חילוקי הדעות בין בורדו לבין הנהלת בית הספר, הוא המשיך בלימודיו בעידודו של לידיק.
עם סיום לימודיו בשנת 1927 בורודו נשכר על ידי מועצת בית הספר הקתולי במונטריאול כמורה לאמנות בתיכון. בינואר 1929 החל את לימודיו בפריז, אותם עזב כדי להמשיך בעבודות קישוט הכנסיות של רמבוקורט. הוא חזר לסנט-הילייר ביוני 1930. הוא החל ללמד במשרה חלקית, וב־1933 חזר ללמד בבית הספר הקתולי במונטריאול, ואחרי ארבע שנים עבר ללמד בבית ספר אחר. זו הייתה תקופה חשובה בחיי בורדו: בעזרת הפגישה עם צעירים בני דורו בעלי אותם טעמים וצרכי פעולה, הוא גילה לבסוף סביבה אינטלקטואלית וחברתית מגרה.
בשנת 1938 הוא פגש בתערוכה את ג'ון לימן, צייר ומבקר במונטריאול. לימן עודד את מעורבותו של בורדו בחברה לאמנויות עכשוויות, ובינואר 1938 נבחר בורדו לסגן נשיא הקבוצה הזו.
בשנת 1941 הוא חזר לצייר לאחר מספר שנים של לימוד והוראה, ובמהלכם הוא וקבוצת סטודנטים נפגשו בקביעות כדי לדון במגמות האחרונות באמנות האירופאית. ציוריו המופשטים הראשונים מתוארכים לתקופה זו, ובאפריל 1942 הציג ארבעים וחמישה ציורי גואש בהשראת הסוריאליזם המופשט של ז'ואן מירו.
הוא ארגן סביבו כתריסר מתלמידיו, והם נודעו ביחד בשם "האוטומטיזמים" בהקשר לניסיונותיהם לצייר כאילו ב"אוטומט נפשי" טהור לפי כתביו של אנדרה ברטון. בינואר 1946 נערכה בעיר ניו יורק התערוכה הקבוצתית הראשונה של בורדו ותלמידיו, ואחריה באפריל תערוכה במונטריאול. זו הייתה התערוכה הראשונה של קבוצת ציירים מופשטים בקנדה. תערוכה שנייה במונטריאול התרחשה בפברואר – מרץ 1947. בעקבות תערוכה זו, נטבע השם "אוטומטיזמים" עבור הקבוצה, על שם ציורו של בורדו Automatisme.
בורדו כתב את "סרבנות מוחלטת" (Refus Global) בסוף 1947 - תחילת 1948. המאמר הופץ בקובץ שהכיל כתבים אחרים על אוטומטיזמים. היצירה הזו נועדה במקור ללוות תערוכה, אולם היא הופצה למעשה לבדה. המאמר שימש כמניפסט חשוב שדגל בהפרדת הכנסייה והמדינה בקוויבק, במיוחד למען האמנויות. במאמר בורדו "מגנה את כוחות הדיכוי שהפכו את קוויבק לסביבה חונקת. עוינת ליצירתיות פרטנית וקולקטיבית כאחד".
ארבע מאות עותקים של המניפסט נמכרו ב -9 באוגוסט 1948. בעקבות הפרסום, בורדו הודח מבית הספר שלימד בו, כתוצאה ישירה ממעורבותו בביקורת חברתית זו. גם אלה שנמאס להם מהשליטה המדכאת, ודגלו בשינויים חברתיים גדולים בקוויבק, נרתעו מלגנות את הכנסייה הקתולית שהייתה בעלת השפעה מרכזית על אוכלוסיית קנדה הצרפתית.
בורדו נודה, הוא לא הצליח להשיג עבודה, והחליט לקחת את העניינים לידיים והפיק מאמר נוסף להגנתו, Projections Libérantes ("תחזיות משחררות"), אותו השלים בפברואר 1949. המאמר השני היה יותר מתון, אבל לא התקבל בהתלהבות מצד הציבור או העיתונות. עם זאת, למרות ההוקעות המוקדמות, המניפסט סימן את תחילתו של שינוי חברתי עמוק בקוויבק וסימן את המהפכה השקטה.
בשנת 1953 בורדו עבר לניו יורק, שם ראה את עבודותיהם של ג'קסון פולוק, פרנץ קליין ומארק רותקו והחל להשתמש ב"סכין צבעים" כדי למרוח את צבעו.
בשנת 1955 הוא חזר לפריז שם נפטר מהתקף לב בשנת 1960.
בשנת 1954, יצירות של בורדו היו בין אלה שייצגו את קנדה בביאנלה בוונציה. בשנת 1955 ייצג את קנדה בביאנאלה בסאו פאולו.
בשנת 1960 ערך לו מוזיאון סטדליק באמסטרדם את התערוכה שלאחר המוות, "בורדו 1905–1960".
בשנת 1988 המוזיאון לאמנויות יפות במונטריאול ערך תערוכת רטרוספקטיבה שאצר פרנסואה-מארק גאנון.
לראות בעיניים עצומות
לראות בעיניים עצומות הוא ספר עלילתי שנכתב על ידי ענת ישראלי ואויר על ידי יעקב גוטרמן ויצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר מתאר את חייה של אביגיל, נערה השואפת לחזק את היחסים בין הוריה, אך בדרך לעבודתה של אימה, אביגיל נפגעת בעיניה מרסיסים בעת פיגוע באוטובוס. היא נאלצת להשתקם בבית חולים, שם היא לומדת לחיות לזמן מה בתור עיוורת ואף מוצאת את אהבתה הראשונה שגם הוא נפגע בעת הפיגוע, זוהר. הספר זכה לביקורות חיוביות במיוחד בשלל אתרים, ואף זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 2000.
תקציר העלילה.
הוריה של אביגיל רבים ומתווכחים הרבה ולא יוצא להם כמעט אף פעם לדבר עם בתם, אימה היא עורכת דין עסוקה ואביה אדריכל. אביה צריך לארח ליברמנים בביתו אך אימה מתנצלת ואומרת כי אינה יכולה לעזור מפני שצץ למשפט עד חדש וכי אם לא תמהר למשפט ביום למחרת, המשפט אבוד. אביה מתעצבן אך נאלץ לארח את הליברמנים לבדו. יום אחד, אביגיל מחליטה כי נמאס לה, והיא צריכה לדבר עם הוריה, אך גם ביום שלמחרת, אביגיל לא מצליחה לדון עם הוריה עקב היותם עסוקים בעבודתם. אביגיל מחליטה שהיא לא מוותרת, ולוקחת אוטובוס למקום עבודתה של אימה על מנת לדון איתה, אך בעת הנסיעה, פיגוע טרור מתרחש ורסיסים נכנסים לתוך עיניה.
למחרת אביגיל מתעוררת במקום לא ידוע עם תחבושת על הראש, ומבינה מהאנשים סביבה שהיא ניצלה מאירוע חבלני אך נפגעה מרסיסי הפיגוע וכי היא צריכה להשתקם בבית החולים. בעת הסיפור, אביגיל מכירה את זוהר ואת ויוני שאף הם נפגעו בעיניהם, ומתחילה ליצור עמם קשר עוצמתי, בעיקר עם זוהר שבהמשך הסיפור אף מתאהבת בו. אביגיל לומדת להכיר את העולם במציאות עיוורת, היא לומדת להסתגל למציאות בה היא מכירה את סביבתה מריח ושמע בלבד, ואת כל דמויות הסיפור איננה מסוגלת לראות במרבית הספר.
אביגיל יוצרת אהבת נעורים עם אחד מנפגעי האירוע, זוהר, וביחד הם חווים חוויות מטלטלות ואף מלחיצות.
Know Your Worth
Know Your Worth (בעברית: דע/י את שווך) הוא סינגל של הזמר האמריקאי, חאליד, בשיתוף פעולה עם הצמד האנגלי, דיסקלוז'ר . הסינגל יצא, על ידי RCA רקורדס, ב-4 בפברואר 2020. הסינגל מופיע בגרסת הדלוקס של אלבומם השלישי של דיסקלוז'ר, "Energy". השיר הוא שיתוף הפעולה השני בין חאליד לבין דיסקלוז'ר, אחרי השיר "Talk" מ-2019.
רקע וקידום.
על השיר, חאליד גילה שהוא מרגיש ש-. חאליד הכריז על השיר דרך הרשתות החברתיות ב-24 בינואר 2020. ההודעה לוותה באומנות העטיפה המתארת את החלק העליון של פניו באור כחול-טורקיז וקליפ לירי. השיר הושמע בסרטון הקמפיין של לוי שטראוס ושות' ו-XX Chino.
ביקורת.
אלכס נינו גצ'יו, מ-"Complex", תיאר את השיר כ-, בהשוואה לסינגל הקודם שלו, "Eleven". כריס דוויל, מ-"Stereogum", חשב כי השיר הוא בשום פנים ואופן לא . מייקל ספונארה, מהבילבורד, ציין כי הזמר .
Liberty
אגמייה אדומת-כתם
Evening Falls...