האיזוניאזיד סונתז בשנת 1912 על ידי מאייר ומאליי באוניברסיטת פראג. רק אחרי מלחמת העולם השנייה נתגלתה הפעילות האנטיביוטית של החומר. במעבדות של חברת הופמן לה רוש בנאטלי, ניו ג'קזי, פיתח ה. הרברט פוקס ועמיתיו את האיזוניאזיד ואת נגזרתו, איפרוניאזיד כתרופה שנועדה לשיווק. גם גרהרד דומק פיתח תכשירים המבוססים על איזוניאזיד עבור חברת באייר AG.
בשנת 1952 בנפרד, לוריא וזאלצר מחד, וז'אן דלה וז'אן-פרנסואה בויסון מאידך, תארו תכונות אנטידיכאוניות של האיזוניאזיד. תגלית זו עמדה ביסוד פיתוחם של התרופות נוגדות הדיכאון הראשונות.
הלנה וייגל
הֶלֶנֶה וַייגֶל (בגרמנית: Helene Weigel; 12 במאי 1900 - 6 במאי 1971) הייתה שחקנית יהודיה גרמנייה ידועה.
קורות חיים.
וייגל נולדה בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בתם של לאופולדינה (שמה לפני הנישואים היה פולאק) וזיגפריד וייגל, עורך דין. משפחתה הייתה יהודייה. הייתה חברת המפלגה הקומוניסטית משנת 1930 ומנהלת אמנותית של ברלינר אנסמבל, לאחר מותו של בעלה, ברטולט ברכט ב-1956. בין תפקידיה במחזותיו של ברכט היא ידועה במיוחד בגילום דמותה של Pelagea Vlassova בהצגה "האם" משנת 1932, אנטיגונה, בגרסתו של ברכט לטרגדיה היוונית בשם זה ובתפקיד הגברת קאראר בהצגה על מלחמת האזרחים "הרובים של הגברת קאראר". הידוע שבתפקידיה היה אמא קוראז' בהצגה "אמא קוראז' וילדיה".
בשנים 1933–1947 הייתה פליטה מגרמניה הנאצית, ולעיתים רחוקות עלה בידה לשחק, אפילו בשהותה בת השש שנים של המשפחה בלוס אנג'לס ב-1944 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הצלב השביעי. רק עם הקמתו של ברלינר אנסמבל בגרמניה המזרחית ב-1949, כשהחל שמו של ברכט להתפרסם בעולם כגאון, שבה לקריירת המשחק. וייגל הלכה לעולמה בברלין המזרחית ב-1971, כשעמדה בראש ברלינר אנסמבל. רבים מהתפקידים שיצרה עם ברכט עודם קיימים ברפרטואר התיאטרון כיום.
חייה האישיים.
וייגל הייתה אשתו השנייה של ברטולט ברכט, להם נולדו שני ילדים: בן, שטפן ברכט (3 בנובמבר 1924 - 13 באפריל 2009) ובת, ברברה ברכט-שאל (נולדה ב-28 באוקטובר 1930).
גנציקלוביר
גנציקלוביר (ganciclovir) היא תרופה אנטי-ויראלית המשמשת לטיפול בווירוסים מסוג HSV, VZV, CMV.
משווק תחת השם המסחרי Cytovene ו-Cymevene ולשימוש מקומי בעין כויטרסרט.
קיימת תצורה לשימוש דרך הפה עם זמינות הביולוגית גבוהה - valganciclovir.
תצורות.
גנציקלוביר קיים בתצורות IV, דרך הפה או ישירות כג'ל למריחה על העין (ophtalmic gel).
פעילות.
גנציקלוביר הוא אנלוג של בסיס הדנ"א 2′-deoxy-guanosine שעובר פוספורילציה על ידי אנזים (phosphotransferase UL97) אשר ספציפי לווירוס ולא נמצא בשאר תאי האדם הלא נגועים.
הצורה האקטיבית של התרופה מעכבת באופן תחרותי את ה-DNA polymerase וגורם להפסקה של שכפול החומר הגנטי של הווירוס.
קינטיקה.
זמן מחצית החיים של התרופה הוא 4 שעות, אולם כאשר היא נמצאת בתוך התא זמן מחצית החיים מתארך ל-16–24 שעות.
הסילוק של התרופה (clearance) נמצא ביחס ישר לסילוק של הקראטינין ולכן תפקודי הכליות משמעותיים לחולים הנוטלים תרופה זו.
עמידות.
עמידות נרכשת עם שימוש ממושך.
העמידות הנפוצה ביותר מתפתחת על ידי מוטציה באנזים phosphotransferase UL97 אשר מובילה להפחתה באנזים בצורה הפעילה שלו (triphosphorylated).
עמידות נוספת יכולה להגרם על ידי מוטציה נוספת בשם UL54 ב-DNA polymerase ועמידות זו היא יותר גבוהה ומקנה גם עמידות לתרופות foscarnet ו-cidofovir.
במקרים מסוימים תשקל גם הוספה של CMV hyperimmune globulin.
תופעות לוואי.
העמידות הנפוצה ביותר, במיוחד בשימוש IV, היא דיכוי מח העצם (myelosuppression) ויכולה להיווסף על העמידות הנרכשת בשימוש בתרופות zidovudin, azathioprine, mycophenolate, mofetil.
תופעות לוואי נוספות: בחילות, שלשולים, חום, פריחה, כאב ראש, חוסר שינה, ובעיות במערכת העצבים הפריפרלית (peripheral neuropathy).
תופעות לוואי נדירות הם הרעלה של מערכת העצבים המרכזית והרעלת כבד.
אינטראקציות עם תרופות נוספות.
אם ניתן ביחד עם probenecid, רמות התרופה (ganciclovir) יכולות לעלות בדם.
אם ניתן ביחד עם didanosine יכולות להעלות את רמות התרופה didanosine.
מטאכולין
מטאכולין (Methacholine) (שם מסחרי בעברית: פרובוכולין) הוא חומר סינתטי שעובד כאגוניסט על הרצפטורים המוסקרינים הלא סלקטיביים במערכת העצבים הפאראסימפתטית.
מאטאכולין משמשת לאבחנה של מחלה האסתמה ומחלת ריאות חסימתית כרונית. התרופה מחקה את פעילותו של אצטילכולין, היא גורמת לברדיקרדיה ולתת לחץ דם ועל כן אינה משמשת למטרות נוספות.
במהלך הבדיקה נבדק ריכוז התרופה הדרוש על מנת לייצר תגובת היצרות של דרכי האוויר. מבחן זה משמש בעיקר כאשר בדיקות אחרות נמצאו תקינות (למשל תפקוד ריאות) ולא כאשר האבחנה היא ודאית בכל אופן.
בבדיקה מוחדרות כמויות הולכות וגדלות של החומר לריאות, כשהמטרה היא לראות מתי יורד ערך ה-FEV1 (נפח הנשיפה בשנייה הראשונה) בכ־20% ביחס לתחילת הבדיקה.
פרמקולוגיה.
התרופה בעלת אפיניות גבוהה לרצפטורים מוסקרנים ופחותה לרצפטורים הניקוטינים.
מטאכולין אינה מסיסה בסביבה שומנית כגון דופן התא ולכן אין ביכולתה לעבור את מחסום דם-מוח (blood brain berier) והיא אינה נספגת במערכת העיכול.
התרופה עוברת פירוק באיטיות רבה בעקבות העמידות לאצטילכולין אסטראז.
אדלימומאב
אדלימומאב (Adalimumab) היא תרופה אנטי-דלקתית (anti inflammatory). אדלימומאב הוא נוגדן שמעכב TNF ויחד עם Etanercept, ו-Infliximab, הוא אחד משלוש תרופות שאושרו לטיפול בדלקת בארצות הברית ובישראל.
הנוגדן מתחבר ל-TNF במחזור הדם ומונע את פעילותו ברקמות השונות. הוא נבדל משני הנוגדנים האחרים בכך שכולו מיוצר על ידי נוגדן IgG אשר משוכפל מתאי אדם, ובכך למעשה נועד להוריד את הסיכון של נוטלי התרופה ליצור תגובה חיסונית נגד גוף זר, אשר יכולה לסכן אותו. לעומתו, Etanercept מיוצר מתאי עכבר וה-Infliximab שהוא חיבור של נוגדן עכברי והומני.
מחלות עם רמות גבוהות של TNF שבהן נוגדנים אלו יכולים לעזור הם מחלת קרוהן, דלקת מפרקים שיגרונית, דלקת חוליות מקשחת. על אף שהשימוש בנוגדן זה נועד להגן על האדם מפני שלל מחלות אלו, הטיפול בנוגדן אדלימומאב עלול להעלות את הסיכון לחלות במחלות זיהומיות. התרופה תוצרת חברת אבווי משווקת בישראל תחת השם הומירה (Humira) בתוך מזרק שמולא מבעוד מועד וניתן בזריקה תת-עורית. תרופה זו אינה יכולה להילקח על ידי בליעה שכן מערכת העיכול תפרק חלבון זה.
מנגנון פעולה.
ה-Adalimumab פועל על הגוף בכך שהוא נקשר ל-TNF ומונעת את קשירתו לקולטן TNF. בכך למעשה מונע הנוגדן את פעילותו של חלבון זה, TNF, אשר בהתאם למספר מאמרים ומחקרים הוא מהווה גורם מרכזי בהיווצרותם של מספר מחלות אוטואימוניות. דוגמה לכך ניתן לראות במחלת פרקים כרונית, בה חדירת מקרופאג'ים ונויטרופילים למפרק הדלקתי וייצור של מספר מולקולות אשר בראשם נמצא ה-TNF, גורמים לתגובת שרשרת שבסופה יחדרו תאים מהמערכת לתוך המפרק ויגרמו לדלקת והרס המפרק. התרופה מונעת את תגובת השרשרת הזו בראשיתה, ובכך למעשה מצמצמת נזקים וסימפטומים אשר נלווים למחלה. שימוש בנוגדנים מסוג זה יש ביכולתו למזער את הסימפטומים הנלווים למחלה, אך לא למנוע את היווצרותה.
התוויות נגד.
ישנם מצבים רפואיים בהם השימוש ב-Adalimumab נאסר: חולה עם שחפת (יש לבדוק את החולה לפני מתן תרופה, על ידי בדיקת "מנטו"), חולה עם אי ספיקת לב, וכמו כן נשים בהיריון ונשים מניקות.
כמו כן, יש להשתמש עם יתר תשומת לב אצל חולים בעלי:
תופעות לוואי.
תופעות אלו מתחלקות לתופעות שכיחות (1 מתוך 10 מטופלים) ולתופעות עם שכיחות פחות גבוהה (שיכולות להגיע גם להסתברות של 1 מ-1000 חולים).
שימוש בהיריון והנקה.
עדיין לא ניתנו הוראות חותכות בקשר לשימוש בתרופות אילו והיכולת שלהם להשפיע על היריון תקין. התרופה יכולה להגביר את הסיכון למחלות זיהומיות לעובר בזמן ההיריון, לכן לא מומלץ להמשיך טיפול בזמן היריון.
כמו כן, אישה שנוטלת Adalimumab צריכה להימנע מלהיכנס להיריון במהלך הטיפול ואף עד 5 חודשים עד לאחר הזריקה האחרונה אשר ניתנה לה.
ישנה המלצה לא לתת חיסונים לתינוקות אשר נחשפו ברחם האם לתרופה זו כחמישה חודשים לפני הטיפול האחרון.
בנוסף על כך יש לשאר כי תרופה זו עוברת בעת הנקה לתינוק ועל כן יש צורך להימנע מטיפול אף בעת תקופת ההנקה.
דונפזיל
דונפזיל (Donepezil) היא תרופה המקלה על סימפטומים של מחלת האלצהיימר. היא עובדת על מערכת העצבים המרכזית, מעכבת את האנזים אצטילכולין אסטראז, וגורמת לעלייה בכמות האצטילכולין שבסינפסה. שמה המסחרי הוא "אריספט" והיא פותחה ומשווקת בעולם על ידי חברת אייסיי (Eisai) ושותפתה, חברת פייזר.
תופעות לוואי שכיחות הן רגישות במערכת העיכול. במתן התרופה דרך הפה הזמינות ביולוגית (Bioavailability) היא 100% והיא חוצה בקלות את מחסום הדם מוח. זמן מחצית החיים של התרופה הוא 70 שעות ולכן היא ניתנת פעם אחת ביום.
שימושים קליניים.