אורכו של כל קיר בתוך האולם כמעט 12 מטרים וגובהו 6.1 מטרים. שנים עשר עמודים יוצרים אכסדרה מרובעת התומכת בתקרה ויוצרים מעברים מרווחים לאורך הקירות. על הקיר האחורי נחצב מקדש ובו פסל מרשים של בודהה יושב, כשידיו נמצאות במודרה דהרמאצ'קראפראווארטאנה. ישנם ארבעה תאים בכל אחד מהקירות: השמאליים, האחוריים והימניים, אם כי בגלל העתק בסלע אין בקצות המעבר האחורי.
מכסים את הקירות והתקרות. הם במצב שימור סביר, אם כי התוכנית המלאה מעולם לא הושלמה. הסצנות המתוארות הן בעיקר דידקטיות (נועדו לחנך), דתיות אדוקות ומקושטות, עם סצנות מסיפורי ג'טאקה על חייו הקודמים של בודהה כבודהיסטווה, חייו של גאוטמה הבודהה ושל אלו המעריצים אותו. שני הציורים המפורסמים ביותר באג'אנטה הם שתי דמויות בגודל על טבעי של הבודהיסטוות המגינות ווג'ראפני משני צידי הכניסה למקדש בודהה על קיר המעבר האחורי (ראה איורים לעיל). ציורי קיר משמעותיים אחרים במערה 1 כוללים את סיפורי ג'טאקה על סיבי, סנקאפלה, מהאג'אנקה, מהומגגה וצ'מפייאה. ציורי המערות מראים גם את הפיתוי של מארה, את נס סרוואסטי שבו הבודהה מופיע בו זמנית בצורות רבות, את סיפור ננדה, ואת סיפורם של סידהארטה ויסודהארה.
מערה 2.
מערה 2, הסמוכה למערה 1, ידועה בציורים שהשתמרו על קירותיה, תקרותיה ועמודיה. היא נראית דומה למערה 1 ונמצאת במצב שימור טוב יותר. מערה זו ידועה בעיקר בזכות המיקוד הנשי שלה, גילופי הסלעים המורכבים ויצירות האמנות בצבע, אולם היא אינה שלמה וחסרת עקביות. אחד מציורי הקיר במאה ה-5 במערה זו מציג גם ילדים בבית ספר, כאשר אלה בשורות הראשונות שמים לב למורה, בעוד שאלה בשורה האחורית מוצגים מוסחים ומשחקים.
מערה 2 (35.7 מטרים × 21.6 מטרים) החלה בשנות ה-60 של המאה החמישית, אך נחצבה בעיקר בשנים 475–477 לספירה, ככל הנראה בחסות והשפעתה של אישה הקשורה קשר הדוק לקיסר הארישנה. יש לה מרפסת שונה לגמרי ממערה 1. אפילו גילופי החזית נראים שונים. המערה נתמכת על ידי עמודים חסונים, מעוטרים בעיצובים. המרפסת הקדמית כוללת תאים הנתמכים על ידי פרוזדורים עם עמודים משני קצותיה.
האולם כולל ארבע אכסדרות התומכות בתקרה ומקיפות כיכר במרכז האולם. כל זרוע או אכסדרה של הכיכר מקבילים לקירות האולם המתאימים, תוך יצירת מעבר ביניהם. לאכסדרות יש קורות סלע מעליהן ומתחתיהן. הכותרות מגולפות ומצוירות בשלל נושאים דקורטיביים הכוללים מוטיבים קישוטיים, אנושיים, בעלי חיים, צמחים ואלים למחצה. גילופים העיקריים כוללים את האלה . היא אלוהות בודהיסטית שבמקור הייתה השדה של האבעבועות השחורות ואוכלת ילדים, שהבודהה המיר לאלה של הפוריות, לידת ילדים קלה וכזו המגנה על תינוקות.
פורסמו באופן נרחב. הם מתארים את סיפורי ג'טאקה של המסה, וידהורפנדיטה, רורו, וקשנטי ופורנה אבדנה. ציורי קיר אחרים מראים את הנס של סרוואסטי, אשטבהיה אוולוקיטשוורה ואת חלומה של מאיה. כשם שהסיפורים המאויירים במערה 1 מדגישים את המלכות, אלה במערה 2 מציגים נשים אציליות וחזקות רבות בתפקידים בולטים, מה שמוביל להשערות שהפטרון של המערה הייתה אישה לא ידועה. בקיר האחורי של המרפסת יש פתח במרכז, המאפשר כניסה לאולם. משני צידי הדלת חלון בצורת ריבוע להאיר את פנים המערה.
מערה 3.
מערה 3 היא רק התחלה של חפירה. לטענת ספינק חציבתה התחילה ממש בסוף התקופה האחרונה של העבודה וננטשה במהרה.
המערה אמורה הייתה להיות מנזר שלם ורק החפירות המקדימות של מרפסת עמודים קיימות. המערה הייתה אחד הפרויקטים האחרונים שהחלו באתר. ניתן לייחס את תאריך בנייתה ל-477 לספירה, רגע לפני מותו הפתאומי של הקיסר הארישנה. העבודה נעצרה לאחר יישור הכניסה מחוספסת.
מערה 4.
מערה 4, ויהארה (מנזר בודהיסטי), מומנה על ידי מתורה (Mathura), שכנראה לא היה אציל או אחד מאנשי חצר המלוכה, אלא בודהיסט עשיר אדוק בדתו. זו הוויהארה הגדולה ביותר בקבוצת המערות שנחנכו ראשונות בקבוצה השנייה, מה שמרמז שהיו לו עושר והשפעה עצומים מבלי שהיה נושא משרה בכירה במדינה. היא ממוקמת גבוה משמעותית, אולי משום שהאומנים הבינו שאיכות הסלע במפלס התחתון ובאותו גובה כשל המערות האחרות הייתה ירודה, והיה להם סיכוי טוב יותר לחצוב ויהארה מרכזית במקום גבוה יותר. אפשרות סבירה נוספת היא שהמתכננים רצו לחצוב בסלע בור מים גדול נוסף בצד שמאל של החצר למען דיירים נוספים, שיקוף של צד ימין, תוכנית המשתמעת מגובה התאים הקדמיים בצד שמאל.
הסקר הארכאולוגי של הודו מתארך את המערה למאה השישית לספירה. ספינק, לעומת זאת, מתארך את חנוכת מערה זו מאה שנה קודם לכן, לערך 463 לספירה, בהתבסס על סגנון בנייה וכתובות אחרות. במערה 4 יש עדויות לקריסה דרמטית של תקרתה באולם המרכזי, כנראה במאה ה-6, דבר שנגרם על ידי גודל חלל המערה ופגמים גאולוגיים בסלע. מאוחר יותר ניסו האמנים להתגבר על פגם גאולוגי זה באמצעות העלאת גובה התקרה באמצעות חפירה עמוקה יותר בבזלת.
למערה יש תוכנית ריבועית, והיא כוללת דמות גדולה של בודהה בתנוחת הטפה המוקף מצדדיו על ידי בודהיסטוות ומעליו מרחפות נימפות שמימיות. היא מורכבת ממרפסת, אולם היפוסטילרי, מקדש עם חדר כניסה וסדרת תאים לא גמורים. מנזר זה הוא הגדול ביותר מבין מערות אג'אנטה, והוא משתרע על שטח של כמעט 970 מטרים רבועים (35 מטרים × 28 מטרים). המשקופים המגולפים של דלת הכניסה מרהיבים ביופיים כשבצד ימין מגולף בודהיסטווה כמי שמגן בפני "שמונה הסכנות הגדולות". הקיר האחורי של המרפסת מכיל את פאנל התפילה של אוולוקיטשוורה. קריסת התקרה של המערה השפיעה ככל הנראה על התוכנית הכוללת שלה, וגרמה לה להישאר בלתי גמורה. רק פסלו של בודהה והפסלים הגדולים האחרים הושלמו, ולמעט מה שהמממן ראה כאלמנטים החשובים ביותר, כל האלמנטים האחרים בתוך המערה לא צוירו מעולם.
מערה 5.
תוכננה כמנזר (10.32 מטרים × 16.8 מטרים). מערה 5 נטולת פיסול ואלמנטים אדריכליים למעט מסגרת הדלת. בפיתוחים המעוטרים על המסגרת יש דמויות נשיות עם יצורי מקארה (makara) מיתולוגיים הקיימים באומנויות ההודיות העתיקות ומימי הביניים. בניית המערה החלה כנראה בסביבות שנת 465 לספירה, אך ננטשה מכיוון שבסלע יש פגמים גאולוגיים. הבנייה חודשה בשנת 475 לספירה לאחר שהמלכים משושלת אסמקה התחילו מחדש בעבודות במערות אג'אנטה, אך ננטשה שוב כאשר האומנים והמממנים עצבו מחדש והתמקדו במערה 6 המורחבת הסמוכה למערה 5.
מערה 6.
מערה 6 היא מנזר דו קומתי (16.85 מטרים × 18.07 מטרים). היא מורכבת ממקדש, אולם בשני המפלסים. המפלס התחתון מחוזק בעמודים ויש בו תאים צמודים. באולם העליון יש גם תאי משנה. המקדשים בשני המפלסים כוללים דמות בודהה בתנוחת ההוראה. במקום אחר, הבודהה מוצג במודרות שונות. הקירות במפלס התחתון מתארים את אגדות ו. רק הקומה התחתונה של מערה 6 הושלמה. בקומה העליונה הלא גמורה של מערה 6 יש הרבה פסלי קדושים פרטיים, ומקדש בודהה.
המפלס התחתון של מערה 6 היה ככל הנראה החציבה המוקדמת ביותר בשלב הבנייה השני. שלב זה מאופיין בשימוש בנושאים של זרם המהאיאנה בבודהיזם והוא מסמל את תקופת הרנסאנס של שושלת וקאטאקה של שיקום אג'אנטה שהחל כארבע מאות לאחר בניית המערות בשלב הקודם של זרם טהרוואדה. נראה שהקומה העליונה לא הייתה מתוכננת בתחילת הבנייה, והיא נוספה במחשבה שנייה, כנראה בערך בזמן שהאדריכלים והאומנים נטשו את העבודות הנוספות על הסלע הפגום מבחינה גאולוגית של מערה 5 הסמוכה. גם במערה 6 התחתונה וגם במערה העליונה יש סימנים לטעויות ניסוי גסות ושגיאות בבנייה. עבודות המערות היו ככל הנראה בעיצומן בין השנים 460 עד 470 לספירה, והיא הראשונה שמציגה את הבודהיסטוות המלווים. בניית המערה העליונה החלה ככל הנראה בשנת 465, התקדמה במהירות והעמיקה הרבה יותר בסלע מאשר במפלס התחתון.
הקירות ומשקוף הדלת של המקדש בשני המפלסים מגולפים בצורה מורכבת. אלה מציגים נושאים כמו מקארות ויצורים מיתיים אחרים, אפסארות, פילים בשלבי פעילות שונים, נשים מנופפות לשלום או מסבירת פנים. המפלס העליון של מערה 6 הוא משמעותי בכך שהוא מציג בודהיסט אדוק בתנוחה כריעה לרגליו של בודהה, סימן לנוהלי הסגידה עד המאה ה-5. לבודהה הגדול של המקדש יש כס מלכותי משוכלל, אך הוא הסתיים בחופזה בשנת 477–478 לספירה, כאשר המלך הארישנה מת. בחדר הכניסה למקדש של המערה יש קבוצת פסלים לא גמורה של ששת הבודהות של העבר, שרק חמישה פסלים מהם גולפו. ייתכן שרעיון זה הושפע מהפסלים שנמצאו ב במדינת מאדהיה פרדש.
מערה 7.
גם מערה 7 היא מנזר (15.55 מטרים × 31.25 מטרים), אבל בן קומה אחת. היא מורכבת ממקדש, אולם עם עמודים מתומנים ושמונה חדרים קטנים לנזירים. בודהה המקודש מוצג בתנוחת הטפה. ישנם לוחות אומנותיים רבים המתארים נושאים בודהיסטיים, כולל אלה של בודהה עם נגאמוצ'לינדה ואת נס סראווסטי.