פונקציית השגיאה מתארת את ההסתברות שמשתנה אקראי בעל התפלגות נורמלית יקבל ערך שמרחקו מהתוחלת קטן מערך פונקציית השגיאה:
ניתן לתאר את פונקציית ההתפלגות המצטברת של התפלגות נורמלית בעזרת פונקציית השגיאה:
פונקציית השגיאה מופיעה בפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות כמו משוואת הדיפוזיה.
ג'ון ריס-דייוויס
ג'ון ריס-דייוויס (באנגלית: John Rhys-Davies; נולד ב-5 במאי 1944) הוא שחקן קולנוע ולשי. מועמד פרס אמי, מוכר לרבות בזכות תפקידיו בטרילוגיית "שר הטבעות", בסדרת סרטי "אינדיאנה ג'ונס" ובסדרה הבדיונית "גולשים בזמן".
ביוגרפיה.
דייוויס נולד בסולסברי, וילטשייר שבמערב אנגליה לזוג הורים ממוצא וולשי. את מרבית ילדותו בילה דייוויס בבית אימו שבאמנפורד. את השכלתו רכש דייוויס באוניברסיטת מזרח אנגליה. לאחר מכן זכה דייוויס במלגה שאיפשרה לו ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
דייוויס החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1975 בדרמה הקומית הביוגרפית המבוססת על ספרו של קוונטין קריספ "ערום בשירות הציבור". הוא התפרסם לראשונה ב-1976 כשגילם את דמותו מפקד המשמר הפרטוריאני, נוויוס סוטוריוס מקרו בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC, אני, קלאודיוס. ב-1980 שיחק דייוויס בסדרת הדרמה ההיסטורית זוכת 3 פרסי גלובוס הזהב "שוגון", על תפקידו בסדרה היה דייוויס מועמד לפרס אמי.
בהמשך שנות ה-80 של המאה ה-20 הופיע דייוויס במגוון סרטים כשהבולטים שבהם היו: סרט ההרפתקאות זוכה 4 פרסי אוסקר של סטיבן ספילברג "שודדי התיבה האבודה", בסרט גילם דייוויס את דמותו של סלאח, "החופר הכי טוב בקהיר", חברו של אינדיאנה ג'ונס (האריסון פורד) שעוזר לו למצוא את ארון הברית ובמאבקו כנגד הנאצים הרודפים אחריו ומחפשים גם הם את הארון.
דמות ידועה נוספת אותה גילם דייוויס הייתה בסרט ה-15 בסדרת "סרטי ג'יימס בונד", "007 באזור המסוכן". בסרט גילם דייוויס את דמותו של גנרל לאוניד פושקין, ראש סוכנות הק.ג.ב. שהחליף את גנרל גוגול.
בסוף שנות ה-80 השתתף דייוויס בסרט השלישי ב"סדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס", "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון". בסרט חובר סלאח לג'ונס ולאביו ד"ר הנרי ג'ונס (שון קונרי) במטרה למצוא את הגביע הקדוש, ולמנוע מהנאצים להשתלט עליו. בנוסף שיחק דייוויס בסדרת הדרמה "תקוות גדולות" המבוססת על הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 התפרסם דייוויס בעיקר בזכות דמותו הראשית בסדרה הבדיונית "גולשים בזמן" בה גילם את דמותו של פרופסור מקסימיליאן ארתורו, מרצה לפיזיקה של גיבור הסדרה קווין מלורי (ג'רי אוקונל). דייוויס עזב את הסדרה אחרי העונה השלישית לאחר ביקורת חריפה נגד שינויים דרמטיים שהרשת רצתה, האיכות הרדודה של התסריטים ונגד המפיק בפועל דייוויס פקינפה.
בשנת 2001 נבחר דייוויס על ידי פיטר ג'קסון לתפקיד בסרט הפנטזיה זוכה 4 פרסי אוסקר ", בסרט גילם דייוויס את דמותו של הגמד גימלי, המתנדב ללוות את ההוביט פרודו בגינס, כנציג הגמדים, במסעו להשמיד את הטבעת האחת.
בשנה שלאחר מכן השתתף דייוויס בתפקיד כפול בחלק השני, זוכה שני פרסי האוסקר בטרילוגיה ", מלבד גילומו של גימלי דיבב דייוויס גם את דמותו הספרותית של זקן-עץ מנהיג האנטים, עץ עתיק מאוד שיודע לדבר אשר פוגש את פיפין ואת מרי בעת מנוסתם מהאורקים. יחד עם אנטים אחרים הוא תוקף את סרומן במשכנו.
ב-2003 שיחק דייוויס את דמותם של גימלי וזקן-עץ בחלק האחרון ב"טרילוגיית סרטי שר הטבעות","". הסרט זכה ב-11 פרסי אוסקר וגרף למעלה ממיליארד דולרים.
חיים אישיים.
דייוויס נשוי משנת 1966 למתורגמנית סוזן ווליקנסון, לזוג שני בנים: בן וטום. בתחילת שנות ה-80 נפרד דייוויס מאשתו אולם הם לא התגרשו רשמית ונשארו נשואים עד מותה בשנת 2010.
משנת 2004 גר דייוויס עם ליסה מנינג, מנחת טלוויזיה לשעבר, להם ילדה אחת בשם מאיה.
ינבוע
ינבוע (בערבית: ينبع, תעתיק מדויק: יַנְבֻעְ) היא עיר בערב הסעודית השוכנת בצפון-מערב חצי האי ערב לחוף ים סוף.
העיר הוקמה במוצא צינור נפט שהוביל נפט מהמפרץ הפרסי לים סוף, שנבנה במטרה לעקוף את מצר הורמוז, ובכך להימנע מהסיכון שבזמן מלחמה או משבר תחסום איראן את התנועה במצר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימשה ינבוע בסיס לכוחות בריטים וערבים שנלחמו באימפריה העות'מאנית. עד 1975 הייתה ינבוע עיר נמל קטנה, אז החליטה ממשלת ערב הסעודית לפתח בינבוע ובאל-ג'נביל מרכזי תעשייה.
את ינבוע משרת נמל תעופה בינלאומי (YNB).
המלחת קרקע
המלחת קרקעות היא תופעה גאוגרפית בה מצטבר בהדרגה מלח על פני הקרקע או בשכבות קרקע אליהן מגיעים שורשי צמחים, עד שריכוזו מגיע לכזה שבו צמחים כבר לא יכולים לגדול בקרקע והיא כבר לא מתאימה לחקלאות. במצבים קיצוניים הקרקע יכולה להגיע לרמת מליחות שאינה מאפשרת אפילו את גדילתם של צמחים המותאמים למליחות.
שמעון הראשון בן חוניו הראשון
שמעון השני בן חוניו השני
צינור נפט
צינור נפט הוא צינור המשמש להובלה של נפט, ממקום הפקתו לבית זיקוק או לנמל שממנו הוא ממשיך את דרכו במכליות, או מבית זיקוק לתחנות הפצה. לצינורות נפט הייתה בעבר וכיום חשיבות כלכלית ופוליטית רבה.
עקב חשיבותם הרבה צינורות הנפט היו מוקד לחבלות ופגיעה מכוונת. בהרבה מקומות הקימו כביש לאורך הצינור כדי לתחזק אותו וגם כדי לשמור עליו מחבלות.
צינורות נפט במזרח התיכון.
המדינות שהרויחו הכי הרבה ממעבר הצינורות בשטחיהן הן סוריה וטורקיה.
פיזיקאי עיוני
פיזיקה עיונית
פיזיקאי ניסויי
מחלקת המחקר של בנק ישראל
פיזיקאית
גוטהרד היינריצי
גוטהרד היינריצי (בגרמנית: Gotthard Heinrici, 25 בדצמבר 1886 - 13 בדצמבר 1971), היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
היינריצי נולד בפרוסיה המזרחית ב-25 בדצמבר 1886 למשפחה בעלת מסורת צבאית. בן דודו היה גנרל גרד פון רונדשטט. בגיל 19 התגייס לצבא, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-95 (התורינגי ה-6). במלחמת העולם הראשונה השתתף בחזית המזרחית בקרב טננברג, ובחזית המערבית בצרפת, שם נפגע מהרעלת גזים במהלך קרב ורדן. לאחר החלמתו הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-203, שבה שירת עד תום המלחמה. במהלך המלחמה, היינריצי עוטר אחת עשרה פעמים, כולל שני הדרגות של צלב הברזל וצלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות.
לאחר המלחמה נשאר היינריצי ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 מונה למפקד פלוגה 14 ברגימנט ה-13 (וירטמברג), ובשנת 1926 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1930 הועלה היינריצי לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-3 (הפרוסי). בשנת 1933 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד אגף במשרד המלחמה.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, עלייתו בדרגה בוורמאכט הייתה איטית בגלל מספר סיבות: הוא לא הצטרף למפלגה הנאצית, וכבן לכומר פרוטסטנטי הוא נהג לעיין בספר התנ"ך וללכת לכנסייה בימי ראשון. שליח מיוחד מברלין נשלח אליו והודיע לו כי היטלר רואה את פעילותו הדתית כעומדת בסתירה למטרות הנאציונל-סוציאליזם, אולם היינריצי המשיך בשלו. בנוסף לכך הייתה אשתו חצי יהודייה (מישלינג), אבל משפחתו קבלה אישור מהיטלר שהם ארים.
היינריצי היה קצין עיקש נועז ותובעני. הוא נלחם עם אנשיו בחמת זעם כה גדולה עד שפקודיו כינו אותו בגאווה "הננס הארסי שלנו" (Unser Giftzwerg), כלומר, הממזר העשוי ללא חת.
ב-1 בינואר 1936 הועלה היינריצי לדרגת גנרל מיור, ב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד הדיוויזיה ה-16, וב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה היינריצי מפקד הדיוויזיה ה-16 שהוצבה בקו זיגפריד כחלק מהארמייה החמישית בחזית המערבית.
ב-1 בפברואר 1940 מונה היינריצי למפקד הקורפוס ה-7, וב-20 באפריל 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-12, ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה הראשונה שהייתה חלק מקבוצת ארמיות C תחת פיקודו של וילהלם פון לב, וב- 14 ביוני 1940 פרץ את קו ההגנה הצרפתי צפונית לקו מאז'ינו.
ב-1 ביוני 1940 הועלה היינריצי לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-17 ביוני מונה למפקד הקורפוס ה-43. במהלך מבצע ברברוסה לחם היינריצי עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-18 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. עם תחילת דצמבר 1941 נעצרה ההתקפה של הורמאכט בשערי מוסקבה, וב-6 בדצמבר 1941 הגיעו לשדה הקרב דיוויזיות סובייטיות רעננות שהובאו מחזית המזרח הרחוק, והגייסות הגרמנים נהדפו כשהם סובלים אבדות קשות.
ב-20 בינואר 1942 קיבל היינריצי את הפיקוד על שרידי הארמייה הרביעית שנאחזה בקטע המרכזי מול מוסקבה וספגה את רוב ההתקפה. נסיגה בחלק הזה הייתה עלולה לסכן את יתר האגפים ולגרום למנוסת בהלה כללית. היינריצי פיתח שיטה שהתבססה על מידע מודיעיני וחוש אינטואיציה. כאשר היה נודע לו על התקפה רוסית הוא היה מסיג את כוחותיו בסודיות למרחק של עד שלושה ק"מ, ואז היה נוחתים פגזי הרוסים בקו חזית נטוש ולאחר מכן היו מאגפים את הרוסים וכובשים שוב את השטחים מהם נסוגו. לעיתים היה היחס בין הרוסים לאנשיו - 1:12. בצורה זו הצליח היינריצי להחזיק את הקו עד בוא האביב.