אמנם בתחילת כהונתו, נקט לוקיוס צעדים תקיפים נגד חברי הסנאט שלמעשה גם אם לא להלכה קיבלו כח רב בעת כהונתו של האפיפיור אינוקנטיוס השני, אך כניעתו של לוקיוס העבירה מסר לחברי הסנאט הרומי שרצו כל העת בשליטה ובסמכות עצמאית כבימי האימפריה הרומית, שזוהי העת המתאימה לממש את חפצם. חברי מעמד הסוחרים חברו גם הם אל הניסיון להשתחרר מעול האפיפיור בעוד משפחות האצולה נקטו נייטרליות. הסנאטורים מובלים על ידי ג'יורדאנו פיירלאוני (Giordano Pierleoni), אחיו של האנטי אפיפיור אנקלטוס השני, הכריזו על מרד בסמכות האפיפיור, גירשו את אנשיו מלשכותיהם והכריזו על הקמת "הקומונה הרומית". הם דרשו מהאפיפיור להפסיק לנהל את השלטון החילוני, לעזוב את האדמות שאינן כנסיות ולהפסיק לגבות מסים. בתחילה ביקש לוקיוס את עזרתו של רוג'רו השני, אך זה עדיין נטר לו טינה וסירב. אז פנה לוקיוס במכתב וביקש את עזרתו של קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואליו הצטרף גם ברנאר מקלרבו שהפציר מהקיסר להתערב. כשחיכה לוקיוס לתשובת הקיסר, החליט לעשות מעשה והחליט לגייס את האצילים לצידו. הוא פנה במיוחד למשפחת פרנגיפני (Frangipani) והציע להעביר את המבצר שבסירקוס מקסימוס ואת האדמות שבדרום גבעת הפאלאטיום לרשותם בתמורה לתמיכתם בו. משפחות האצולה הסכימו והפורום רומאנום הפך לשדרה קרב שבגלל נמנע לוקיוס מלנסוע לגבעת האוונטין שם היה אמור להסמיך את ראש המנזר החדש של סן סבא. לבסוף, צעד לוקיוס השני בראש צבא קטן לעבר עמדות הסנאטורים בניסיון למגר אותם, אך נסוג לאחר בלחץ כוחותיהם ונפצע קשות מאבן שנזרקה עליו. הוא לא הצליח להתאושש מהפציעה ומת בכנסיית San Gregorio Magno al Celio תחת הגנתם של בני פרנגיפני.
הוא נקבר באמבולטוריום שבבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו.
הלמוט שן
הלמוט שן (גרמנית: Helmut Schön; 15 בספטמבר 1915 - 23 בפברואר 1996) היה כדורגלן ומאמן כדורגל גרמני. שן זכור בעיקר בזכות קריירת האימון יוצאת הדופן שעשה בנבחרת מערב גרמניה. הוא המאמן הראשון שזכה גם בגביע העולמי וגם באליפות אירופה. בנוסף, הוא המאמן שאימן בהכי הרבה משחקי מונדיאל (25), והמאמן שניצח בהכי הרבה משחקי מונדיאל (16).
ביוגרפיה.
שן החל את קריירת הכדורגל שלו ב-1932 בקבוצת דרזדנר, עימה זכה בשתי אליפויות (1943, 1944) ובשני גביעי מדינה (1941, 1942). באותן שנים הוא גם היה חבר בסגל נבחרת גרמניה, וזכה לשחק ב-16 משחקים בינלאומיים, בהם כבש 17 שערים. אחרי מלחמת העולם השנייה הוא החל לאמן מספר קבוצות בסקסוניה, שהייתה באותו זמן חלק ממזרח גרמניה, אך ב-1950 החליטו השלטונות הסובייטים לגרשו לגרמניה המערבית. במשך שנה אחת הוא שימש כמאמן-שחקן בקבוצת הרטה ברלין, אך עזב אותה קצת לפני סיום העונה.
בין השנים 1952 ל-1956, הוא אימן את הנבחרת הלאומית של חבל הסאר, שבאותו זמן הייתה אוטונומיה תחת שלטון צרפתי. במשחקי המוקדמות של מונדיאל 1954, הנבחרת שובצה באותו בית עם נבחרת מערב גרמניה, אך הפסידה לה פעמיים ולא זכתה להעפיל לגביע העולמי. ב-1956, חבל הסאר הוחזר לשלטון גרמניה, והנבחרת התפרקה. שן התמנה לעוזר המאמן של נבחרת מערב גרמניה, שם שימש כעוזרו של ספ הרברגר. הוא שימש כעוזר של הרברגר בשני גביעי עולם (1958 ו-1962), ובנובמבר 1964, לאחר שמונה שנים כעוזר מאמן, קודם שן לעמדת המאמן הראשי של הנבחרת.
תקופת האימון של שן בנבחרת גרמניה, נחשבת כעידן "תור הזהב" של הכדורגל הגרמני, בו הגיעה הנבחרת להישגים מרשימים בכל קנה מידה. במונדיאל 1966, הנבחרת שיחקה כדורגל מצוין והעפילה עד למשחק הגמר מול אנגליה המארחת, אך הפסידה 4-2 בהארכה משלושער של ג'ף הרסט באחד ממשחקי הגמר המרתקים והשנויים במחלוקת בתולדות גביע העולם. ארבע שנים לאחר מכן, במונדיאל 1970, ניצחה גרמניה המערבית את כל משחקיה בשלב הבתים וברבע הגמר ניצחה את אנגליה 2-3 בהארכה, לאחר שפיגרה במהלך המשחק 2-0, ובכך "נקמה" בה על ההפסד בגמר המונדיאל ארבע שנים קודם לכן. בחצי הגמר הפסידה הנבחרת בהארכה 4-3 לאיטליה, באחד המשחקים הגדולים בתולדות הכדורגל, שאף זכה לכינוי "משחק המאה", ובמהלכו הובקע מספר שיא של חמישה שערים בהארכה. בסופו של דבר, סיימה הנבחרת במקום השלישי לאחר ניצחון 0-1 על אורוגוואי וכוכב הנבחרת גרד מילר הוכתר כמלך שערי הטורניר עם עשרה שערים.
בשנת 1971, מונה פרנץ בקנבאואר כקפטן הנבחרת, וביחד עם הדרכתו של שן, הובילו אותה להצלחה כבירה ולזכייה באליפות אירופה ובגביע העולם. שנה לאחר מכן, העפילה מערב גרמניה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, כאשר במשחקי ההכרעה על העלייה לאליפות נגד אנגליה היא ניצחה 1-3 בומבלי וסיימה בתיקו 0-0 בגומלין באצטדיון האולימפי במערב ברלין. בחצי הגמר היא ניצחה את בלגיה 1-2 מצמד שערים של גרד מילר ובמשחק הגמר הביסה את ברית המועצות 0-3 מצמד שערים של גרד מילר ושער של הרברט וימר.
גרמניה המערבית נבחרה לארח את מונדיאל 1974 והעפילה באופן אוטומטי לטורניר הגמר. גם נבחרת גרמניה המזרחית העפילה לטורניר הגמר דרך טורניר המוקדמות, והשתתפה בגביע העולם בפעם היחידה בתולדותיה. שתי הנבחרות שובצו לאותו בית בשלב המוקדם ובמשחק על ראשות הבית ניצחה גרמניה המזרחית את גרמניה המערבית 0-1 במשחק טעון פוליטית. שתי הנבחרות העפילו לשלב הבתים השני, אלא בעוד שגרמניה המזרחית הפסידה לנבחרות הולנד וברזיל בדרך להדחתה מהטורניר בשלב זה, ניצחה גרמניה המערבית את יוגוסלביה, שוודיה ופולין והעפילה למשחק הגמר נגד הולנד. הגרמנים נקלעו לפיגור 1-0 כבר בדקה השנייה של משחק הגמר, אבל שערים של פול ברייטנר וגרד מילר קבעו מהפך, ניצחון 1-2 וזכייה גרמנית שנייה בגביע.
ביורו 1976, המשיכה להפגין גרמניה המערבית יכולת גבוהה, אך לא הצליחה להגן על תארה כאלופת אירופה. היא ניצחה בחצי גמר האליפות את יוגוסלביה 2-4 בהארכה בעזרת שלושער של דיטר מילר, לאחר שפיגרה 2-0 במחצית המשחק, אך הפסידה בגמר הטורניר לצ'כוסלובקיה 5-3 בבעיטות הכרעה לאחר 2-2 בתום המשחק. בדומה למשחק חצי הגמר, גם במשחק הגמר חזרה גרמניה המערבית מפיגור 2-0 לשוויון בתום 90 הדקות, אך בעיטת הכרעה לא מוצלחת של אולי הנס, מכוכבי הנבחרת, העבירה את הכתר לצ'כוסלובקים.
במונדיאל 1978 הודחה גרמניה המערבית בשלב הבתים השני, לאחר הפסד 3-2 לאוסטריה. שן, שלא יכל לקבל את העובדה שגרמניה הודחה על ידי אוסטריה, הודיע על התפטרותו מהנבחרת. במקום שן, מונה עוזרו במשך שמונה שנים, יופ דרוול. במשך 14 שנה כמאמן נבחרת גרמניה המערבית, הוא אימן ב-139 משחקים, ניצח 87 מתוכם, סיים ב-30 מהם בתיקו והפסיד ב-22 (62.5 אחוזי הצלחה).
רוברט בלפור
רוברט בלפור (באנגלית: Robert Belfour; 11 בספטמבר 1940 - 24 בפברואר 2015) היה מוזיקאי בלוז, נגן גיטרה וזמר-יוצר אמריקאי. המוזיקה שלו מושרשת עמוק במסורת "היל קאנטרי בלוז", סוגת בת של הקאנטרי בלוז האופיינית לצפון מיסיסיפי. נגינתו מאופיינת, בין היתר, בכיוון ייחודי של הגיטרה.
בלפור נולד ברד בנקס שבצפון מיסיסיפי. אביו לימד אותו גיטרה בגיל צעיר והוא המשיך ולימד את עצמו לאורך השנים והיה מושפע מנגנים ויוצרי בלוז שפעלו גם הם בצפון מיסיסיפי, דוגמת מיסיסיפי פרד מקדואל, אות'ה טרנר, אר אל ברנסייד ובמיוחד ג'וניור קימברו. אביו נפטר כאשר היה בן 13 ויחד עם אמו הוא נאלץ להשקיע את רוב זמנו בפרנסת המשפחה. ב-1959 נשא לאישה את נורין נורמן ועבר לגור בממפיס, טנסי, שם עבד בבניין במשך 35 שנים. בשנת 1980, החל לנגן ברחוב "בייל" המפורסם. ב-1994 השתתף באלבום אוסף שנשא את השם: "The Spirit Lives On, Deep South Country Blues and Spirituals in the 1990". האלבום הוצא על ידי המוזיקולוג דייוויד אוונס לבלפור היו שמונה מתוך עשרים הקטעים המוזיקליים שבאלבום. בשנת 2000 הוציא בלפור בחברת "fat possum" את אלבומו הראשון, "What's Wrong With You". ב-2003 יצא אלבומו השני, "Pushin' My Luck", וזכה לביקורות חיוביות. הוא לא היה מוכר במיוחד בארצות הברית וזכה לאהדה בעיקר באירופה לשם נסע בשנותיו האחרונות להופעות.
בשנת 2012 הגיע רוברט בלפור לישראל להופעה יחידה.
קולות בנגב
קולות בנגב הוא מרכז הכשרה והנחיה הפועל לשינוי חברתי. המרכז הוקם בשנת 1995.
העמותה מפעילה קבוצות וסדנאות בקרב קהילת הדרום המגוונת, במטרה לקדם דמוקרטיה ושוויון ולפתח מנהיגות מקומית בנגב, כאשר דגש הפעילות הוא בהובלת יחידים וקבוצות לשינוי חברתי אקטיבי.
קולות בנגב מכשירה מנחים – באמצעות מיקודים שונים של תרבות ואוכלוסייה, על מנת לענות לצרכים הייחודיים של כל קבוצה, להתמחות בזיהויים, לאפשר קיומן של זהויות שונות ועל מנת לקדם פיתוח והנהגה בכל קבוצה ומתוך כל קבוצה- לכלל האוכלוסייה.
קולות בנגב מאמינה שיצירת שינוי במעגל הפרטי של האדם, מוביל לשינוי משמעותי במעגל הקהילתי. באמצעות הכשרת מנחי קבוצות בגישה ייחודית שפיתחה, העמותה זורעת זרעים של שינוי בכל הנגב, שמובילים לשיח חברתי אחר.
חזון.
קולות בנגב הוא מרכז הכשרה והנחיה לשינוי חברתי - ארגון פלורליסטי ללמידה, מפגש וחינוך. פעילותנו מתבטאת לקידום הדמוקרטיה והשוויון וצמצום האפליה באשר היא.
קולות בנגב פועלת לקידום ההידברות והקריבה בין קבוצות שונות בחברה.
התפתחות.
קולות בנגב הוקמה בשנת 1995 כמדרשה פלורליסטית ללמידה, מפגש וחינוך בנגב על-מנת לתת מענה לצורך בשיח מעמיק ומחבר בין היחיד והחברה: בין המרחב האישי למרחב הקהילתי, בין המעשה החברתי לעשייה הפוליטית ובין קבוצות בקונפליקט.