ייבוש שטחי הקרקע במונקו מעלה שאלות סביבתיות נכבדות, שכן הוא מזיק ביותר למערכת האקולוגית של חי וצומח, השוכנת במי הים שלחופי הנסיכות. בשל כך נעשה מאמץ לשמר את בעלי החיים והצמחים שבשטח פרויקט לה פורטייה על ידי העברתם לשטח אחר, שהוכשר כשמורה ימית. כמו כן קו החוף של הפרויקט תוכנן תוך התחשבות בזרמי הים באותו אתר.
ההפגנות בבלארוס (2020–הווה)
אור ארץ
אור ארץ הוא ההשתקפות של אור השמש המוחזר מפני הקרקע והאטמוספירה של כדור הארץ. התופעה ידועה גם בשמות "זוהר ארץ" ו"זוהר האפר של הירח". התופעה קיבלה את שמה מכיוון שחלקו האפל של הירח מואר גם הוא, אם כי באור עמום. צד זה של הירח מואר מאור השמש המשתקף מפני כדור הארץ, כשם שלעיננו הירח מואר מאור השמש הישיר המשתקף מפני הקרקע שלו. אור ארץ על צד הירח האפל במהלך סהר זורע נקרא "הירח הישן בזרועות הירח החדש", ואילו במהלך סהר גורע נקרא "הירח החדש בזרועות הירח הישן".
תופעה זו נראית בעיקר מכדור הארץ בלילה (או דמדומים אסטרונומיים) כמה ימים לפני או אחרי יום מולד הלבנה, כאשר מופע הירח הוא סהר דק. בלילות אלה, כל דיסקת הירח מוארת באור שמש באופן ישיר ועקיף, וכך הוא בהיר מספיק כדי להיראות. אור ארץ נראה בבירור ביותר בתקופת בין השמשות במהלך הסהר העולה (בשמיי המערב) ולפני עלות השחר במהלך הסהר היורד (בשמיי המזרח).
המונח אור ארץ נכון גם לצופה על הירח שרואה את כדור הארץ במהלך הלילה הירחי, או לאסטרונאוט בתוך חללית שמביט מבעד לחלון.
ארתור סי קלארק השתמש במונח זה כשם לרומן שלו משנת 1955, "Earthlight".
אנדרה גלרט
אנדרה גלרט (במקור גולדמן, בהונגרית: Gellért Endre; בודפשט, 1 באוקטובר 1914 – בודפשט, 1 במרץ 1960) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי, מרצה במכללה, זוכה פעמיים בפרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל) וכן זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול. אביו היה אוסקר גלרט ודודו הוגו גלרט.
ביוגרפיה.
אנדרה גלרט למד בבית הספר בשדרות מרגיט ולאחר מכן ברחוב סילארד רק (Rökk Szilárd). הוא השלים את לימודי התיכון שלו בגימנסיה הריאלית דניאל ברז'ני. בשנת 1932 נרשם לאוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע וסיים את לימודיו ב-1935. חתם חוזה תחילה בתיאטרון ההונגרי ולאחר מכן הפך לחבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. בשנת 1935 נרשם למחלקה לתולדות האמנות של אוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). לאחר חצי שנה הפסיק ללמוד כי לא יכול היה להמשיך בשל עיסוקיו בתיאטרון. ב-1938 הפך לשחקן ב"במה העצמאית" (Független Színpad) ולאחר מכן הפך לבמאי. הבימוי הראשון שלו ב-1939 היה הקומדיה של מיהאי צ'וקונאי ויטז :"הטמפפאי הנוגה" או "הטמפפאי המלנכולי". הוא קיבל רישיון לפעול מלשכת השחקנים ב-1939. לפני כן עבד לפרנסתו גם אצל שען ולאחר מכן היה פקיד ומגיה בהוצאת ניוגט. בשנים 1939 עד 1940 שירת בצבא. לרגל יציאתו הופיע בערבי ספרות בוויגאדו. לאחר מכן שוחרר מסיבות בריאותיות. הוא זומן לשרות העבודה ב-1944 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) נמלט משם ב-6 בדצמבר 1944 ויצא לבודפשט ברגל מכיוון אגם ולנצה. הוא הגיע לעיר ב-2 בפברואר 1945 אחר שהיא שוחררה כשבועיים קודם לכן על ידי הצבא האדום. הוא הפך לשחקן בתיאטרון הלאומי של בודפשט, לימים לעוזר במאי ולאחר מכן לבמאי ומשנת 1950 הפך לבמאי הראשי שלו. משנת 1945 לימד על בסיס שעות כמרצה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, ומשנת 1946 הפך למרצה במשרה מלאה. החל מ-1 בינואר 1948 מונה לראש מחלקת הבמה באוניברסיטה. ב-1947 למד בפריז במלגה. בין 1950 לבין 1960 בולטות הפקותיו של מחזות ג'ורג' ברנרד שו כמו: נישואי אהבה (Getting Married), פיגמליון ועוד), ובשנת 1954 מיוחסת לו העלאת המחזה טרגדיית האדם שנאסר עד אותו הזמן במשטר החדש. ההפקה הבימתית האחרונה שלו הייתה הדוד וניה של צ'כוב. הוא התאבד ב-1 במרץ 1960.
חייו הפרטיים.
בקיץ 1950 נשא את מרגיט רגצי, קריינית רדיו. נולדו להם שני ילדים: פטר (1953) ומרצל (1956).
תפקידי במה.
כשחקן
קאזה דה לה ואל
קאזה דה לה ואל הוא מבנה היסטורי באנדורה לה ולה, שבאנדורה. והמטה הראשי של המועצה הכללית של אנדורה ושוכן מדרום מערב לספריה הלאומית של אנדורה. זהו נכס מורשת הרשום בנכסי המורשת של אנדורה. נבנה בשנת 1580 כאחוזה וכמגדל המשמש להגנה על ידי משפחת בוסקטס ובשנת 1702 נרכש על ידי קונסל דה לה טרה.
צורת המבנה היא מלבנית בעלת שתי קומות, ומגדל בצורת שובך יונים אשר ניצב בפינה. קומת הקרקע משמשת את משרד המשפטים ואולם בית משפט, בקומה הראשונה נמצא חדר המועצה וגם קפאלה המוקדשת לסנט ארמנגול וארון שבעת המפתחות שבו מאוחסנים מסמכים היסטוריים, לארון יש מנעול לכל אחת מהקהילות של אנדורה.
בקומה השנייה היה עד תחילת שנות התשעים מוזיאון הדואר של אנדורה, שפורק בכדי לספק מקום מפגש לקומיסיו טריפרדיטה האחראי על ניסוח החוקה של אנדורה בשנת 1993.
פוגינג (כפר)
המפלצת מפירנצה
המפלצת מפירנצה (באיטלקית: Mostro di Firenze) הוא הכינוי שניתן בתקשורת האיטלקית לרוצח הסדרתי שרצח 14 איש בנפת פירנצה, בין השנים 1974–1985.
שיטת הרצח.
הרוצח בחר לרצוח זוגות שהיו מקיימים יחסי מין, בדרך כלל ברכב שלהם, באזורים מבודדים ומרוחקים ובשעות הלילה. הוא היה ניגש לרכבי הקורבנות ויורה בהם מהחלון או מהדלת. כשהקורבנות היו מתים או גוססים, הוא היה גורר את האישה למרחק קצר מהאוטו, מפשיט אותה, דוקר ומשחית את הגופה, תוך התמקדות בחזה ובאיבר המין.
קורבנות.
ב-15 בספטמבר 1974, נרצחו פסקואלה ג'נטליקור בן ה-19 וסטפניה פטיני בת ה-18. הם נורו ונדקרו בנתיב כפרי, בעודם מקיימים יחסי מין במכונית של ג'נטליקור. הם היו בקרבת דיסקוטק, בו היו אמורים לבלות את הערב עם כמה מחבריהם. ענף של גפן הוחדר לגופתה של פטיני, שהושחתה באמצעות 97 דקירות. מספר שעות לפני הרצח, פטיני אמרה לחבר קרוב שלה משהו על אדם מוזר שהפחיד אותה. מכר נוסף של פטיני סיפר שאדם מוזר עקב אחריהם והטריד אותם במהלך שיעור נהיגה, מספר ימים קודם לכן. מספר זוגות שנהגו לחנות באזור בו נרצחו ג'נטליקור ופטיני, סיפרו שהרבה מציצנים נהגו להגיע לאזור, ושצמד מסוים התנהג מאוד מוזר.
ב-6 ביוני 1981, ג'יובאני פוגי וקרמלה די נוקיו, נורו ונדקרו למוות ליד סקנדיצ'י. גופתה של דה נוקיו הוצאה מהמכונית, ואיבר מינה נחתך באמצעות סכין.
ב-23 באוקטובר 1981, סטפנו בלדי וסוזאנה קמבי נורו ונדקרו למוות, איבר מינה של קמבי נחתך כמו במקרה של דה נוקיו. בבוקר שלאחר הרצח, אדם אנונימי התקשר לאמא של קמבי, כדי לדבר איתה על הבת שלה. מספר ימים לפני הרצח, סוזאנה אמרה לאמא שלה שיש מישהו שמטריד אותה ואף רדף אחריה עם המכונית שלו.
ב-19 ביוני 1982, פאולו מניארדי בן ה-22 ואנטונלה מיגליאוריני בת ה-20, נורו למוות מיד לאחר שקיימו יחסי מין במכוניתו של מניארדי.
ב-9 בספטמבר 1983, וילהלם פרדריך הורסט מייר בן ה-24 וג'נס רוש בן ה-24, נורו למוות במכוניתם. השניים, גרמנים שהגיעו לאיטליה כדי לחגוג מלגה חשובה שקיבל מייר, היו לטענת המשטרה בני זוג.
ב-29 ביולי 1984, קלאודיו סטפנצ'י בן ה-21 ופיה גילה רונטיני בת ה-18, נורו ונדקרו במכוניתו של סטפנצ'י. איבר מינה ושדה השמאלי של פיה רונטיני הוסרו. על פי עדויות, איש מוזר עקב אחרי הזוג כמה שעות לפני הרצח.
בזמן כלשהו בין ה-7 ל-8 בספטמבר 1985, נרצחו ג'ון מישל קראביצ'ווילי ונדין מאוריו, זוג מצרפת שהיו בחופשה באיטליה. מאוריו נורתה ונדקרה למוות בעודה ישנה באוהל הקטן שלהם, בן זוגה נורה במרחק קצר מהאוהל, ככל הנראה כשהוא ניסה להימלט. גופתה של מאוריו הושחתה. מי שמצא את הגופות היה אדם שליקט פטריות באזור הרצח.
זהות הרוצח.
רשויות החוק ערכו מספר חקירות במהלך השנים. ב-2000 הורשעו שני אנשים בביצוע ארבע מן הרציחות הכפולות. עוד נטען כי הצמד היו חלק מקבוצת רוצחים.
ב-2001, הצהירה המשטרה שהרציחות קשורות לכת שטניסטית, ושאיברי המין הנשיים שנכרתו שימשו בפולחנים של הכת.
עם זאת, רבים מתחו ביקורת על אופן התנהלות החקירות והמשפטים, ורבים מחשיבים את התיקים הללו תיקים בלתי מפוענחים, ומאמינים כי הרוצחים האמיתיים מעולם לא נתפסו.
Liberty Mutual
ליברטי מיוצ'ואל (באנגלית: Liberty Mutual) היא חברת ביטוח אמריקאית, המציעה שירותי ביטוח ושירותים פיננסיים.
החברה מעסיקה כ-45,000 עובדים ב-900 סניפים ברחבי העולם ובעלת חברות ביטוח מקומיות במדינות שונות באירופה, אסיה ודרום אמריקה.
המטה הראשי של החברה נמצא בבוסטון, ארצות הברית.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1912 לאחר חקיקת חוק מסצ'וסטס שחייב מעסיקים לשלם פיצויים לעובדיהן באמצעות חברות ביטוח.
בשנת 1914, החלה החברה למכור שירותי ביטוח רכב ופתחה את הסניף הראשון שלה.
בשנת 1999, רכשה ליברטי את חברת הביטוח Wausau Insurance תמורת סכום שלא פורסם.
בשנת 2006, יצרה תשדיר פרסומת המתאר אנשים שעושים טוב למען האחר והפכה לנותנת החסות הבלעדית של סדרת התיעוד PBS American Experience.
בשנת 2008, רכשה ליברטי את חברת Safeco תמורת כ-6.2 מיליארד דולר.
בשנת 2011, הכריזה החברה על בנייתו של מגדל החברה שיכיל 22 קומות ושבנייתו הסתיימה בשנת 2013.
בחודש מאי 2017, רכשה ליברטי את חברת Ironshore תמורת כ-2.9 מיליארד דולר.
בחודש אוקטובר 2019, רכשה ליברטי את חברות Nationale Borg Reinsurance ,Nationale Borg ו-AmTrust המתמחות בביטוח אשראי.
בחודש יולי 2021, רכשה ליברטי את חברת הביטוח State Auto Group תמורת כ-2 מיליארד דולר.
הכוחות המזוינים של רפובליקת קזחסטן