נוכחות היהודים באזורים המשויכים היום לרומניה קדמה להיווצרות האומה הרומנית, אך למרות זאת נמנעו מהם זכויות אזרח עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. היהודים לא היו זכאים לרכוש קרקע רומנית, לכן הם חכרו קרקעות מהבויארים והחכירו אותן חכירת משנה לאיכרים. מיקום היהודים בין הבויארים ובין האיכרים העניים הביא לכך שהאיכרים ראו ביהודים את המנצלים שלהם והיפנו כלפיהם את השנאה המעמדית. בשנת 1907 פרץ מרד האיכרים ברומניה, מרד אלים של איכרים עניים, מרד שהתחיל בסכסוך בין חוכר קרקעות יהודי ובין האיכרים שחששו מכך שהוא עומד לגרש אותם מהקרקעות שעיבדו. המרד דוכא באכזריות רבה, (ליון אנטונסקו היה תפקיד מרכזי בכך) ואלפי איכרים הרוגים נקברו בקברי אחים. רבים בציבור הרומני הפנו אצבע מאשימה כלפי היהודים.
הגילדות המקצועיות לא קיבלו חברים שאינם נוצרים לכן היהודים נדחקו למקצועות שהנוצרים בחלו בהם או למקצועות חדשים. יהודים רבים, בעיקר מבין היהודים העניים שהגיעו מגליציה, ניהלו בתי מרזח בתחום הכפרי. האיכר העני, שהלך להטביע את צרותיו בבית המרזח, השאיר שם את מעט כספו וכשהילדים שאלו את האם למה אין אוכל/בגדים/כל דבר אחר, ענתה האם שהיהודי גזל את כספו של האב וכך התחנכו הילדים לשנאת יהודים. הדת הנוצרית (כמו הדת היהודית) אסרה על רווחים מריבית, לכן הנוצרים לא עסקו בכך והיהודים כן ועיסוק זה, שכלל הפקעת רכוש החייבים שלא עמדו בתשלום חובם, היווה סיבה נוספת לשנאת היהודים ברומניה. מתוך 22 נתינים זרים, שעסקו בהלוואה בריבית במולדובה במחצית הראשונה של המאה ה-19, 20 היו יהודים. עם הזמן רבים מיהודים אלה הפכו לבנקאים מודרניים.
כניסת היהודים למקצועות החדשים (עריכת דין, רפואה, כלכלה, תעשייה, חינוך, עיתונות, תרבות ואומנות) ולעולם ההשכלה המתפתח הייתה הצלחה גדולה, גם משום שהיהודים ככלל היו משכילים יותר ויודעי שפות זרות. הצלחתם היתרה של היהודים הביאה לכך שבמקצועות אלה, שבמשך הזמן הפכו למקצועות מבוקשים מאוד, היוו היהודים אחוז גבוה בהרבה משיעורם היחסי באוכלוסייה הכללית. גם ההצלחה הזאת הביאה לשנאה מתוך קנאה, כשבין השונאים היו מתחרים לא מעטים.
דוגמה מובהקת הייתה המסחר בעלוקות, תחום חדש, שהתפתח במחצית הראשונה של המאה ה-19 ועסקו בו לא מעט יהודים. הביקוש הרב, שהגיע ממערב אירופה, אפשר רווחים גבוהים ויצר מחסור מקומי. השלטונות בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה התערבו, הסדירו את המסחר ואסרו אותו על היהודים.
ידיעה של שפות זרות וקשרי משפחה מחוץ לרומניה הקלו על היהודים עיסוק ביבוא וביצוא והם בלטו מאוד בתחומים אלה. בשנים 1824–1825, יבואני הסחורה מלייפציג למולדובה היו 111 משפחות ומתוכם 88 היו יהודים. יבואני הסחורות מווינה היו 15 משפחות ומתוכם 10 היו יהודים.
לפני מלחמת העולם השנייה היהודים ברומניה היוו פחות מ-4% מהאוכלוסייה, אך 31,14% מהמפעלים והעסקים היו בידיים יהודיות. מתוך 8,421 רופאים בכל רומניה, 2,089 (כ-25%) היו יהודים. היו גם יותר מ-2000 מהנדסים יהודים ויותר מ-3000 עורכי דין יהודים.
אנטישמיות גזענית.
האנטישמיות העממית ברומניה לא הייתה גזענית, אך בשנות השלושים של המאה העשרים, בהשפעת תורת הגזע הנאצית, התחילו גם ברומניה פרסומים ותאוריות העוסקות ביהודים מבחינה גזעית.
החקיקה האנטישמית נגד אזרחים רומנים יהודים התחילה ב-1934 עם החוק להפעלת סגל רומני במפעלים (Legea pentru folosirea personalului romanesc in intreprinderi). חוק זה, שהופעל לראשונה ב-23 בינואר 1935, פעל ברוח חוקי נירנברג והבדיל לראשונה בין שלושה סוגי תושבים ברומניה, "אזרחים רומנים אתניים", "אזרחים רומנים שאינם רומנים אתניים" ו"זרים" - כך הופרדו היהודים מהרומנים האתניים. חוק זה פגע גם במיעוטים אחרים, אך לא באותה מידה כמו ביהודים, המיעוטים האחרים, בדרך כלל, התגוררו באזורים חקלאיים ועסקו במקצועות מסורתיים, כך שהחוק לא השפיע עליהם, אך היהודים, שהתגוררו בערים, הושפעו חזק. לאחר חקיקת החוק החלו כל מיני ארגונים מקצועיים לפעול להרחקת היהודים, כך עשו לשכות עורכי הדין, ארגוני המהנדסים וארגונים אחרים, שהכריזו עצמם כארגונים נוצרים, כדי לא לקבל יהודים.
ב-8 באוגוסט 1940 האנטישמיות הרומנית היורידית הגיעה לשיא מסוים, כאשר קרול השני, מלך רומניה, יון ג'יגורטו, ראש ממשלת רומניה ויון גרויה, שר המשפטים של רומניה, חתמו על הצו-חוק מספר 2,560, שקבע את הסטטוס החדש של היהודים ברומניה על פי עקרונות דין הדם, סטטוס שמבחינות מסוימות היה גרוע מהחקיקה הנאצית. באותו יום נחתם צו-חוק נוסף, מספר 2,651, שאסר נישואים מעורבים בין רומנים על פי ה"דם" ובין יהודים.
תנועות וארגונים אנטישמיים.
התנועה הסטודנטיאלית ברומניה.
בסיום מלחמת העולם הראשונה השתנו גבולות רומניה, השתנה הרכב אוכלוסייתה וגדל מאוד החלק היחסי של המיעוטים. שטחה של רומניה גדל מ-130,177 קילומטרים רבועים ב-1913 ל-295,049 קילומטרים רבועים ב-1919. האוכלוסייה, למרות האבדות הכבדות במהלך המלחמה, גדלה מכ-7,160,000 תושבים ב-1912 לכ-15,541,000 ב-1920. ב-1912 המיעוטים היוו 8% מאוכלוסיית רומניה, אך ברומניה הגדולה המיעוטים הגיעו ל-30% מהאוכלוסייה וחלקם לפחות היו בעלי שאיפות אירידנטיות הרואות בהסתפחות למדינות שכנות הגשמה של רצון לאומי. בנסיבות אלה הייתה התעוררות חזקה במיוחד של הלאומנות הרומנית וחשדנות מוגברת כלפי בני מיעוטים.
במהלך שנות המלחמה הושבתו הלימודים באוניברסיטאות ולאחר המלחמה באו אליהן ללמוד הסטודנטים, שלימודיהם נפסקו בגלל המלחמה, השנתונים של המלחמה וגם השנתון השוטף. חלק נכבד מהסטודנטים היו מגויסים, לחמו בחזית, נפצעו ואפילו התנסו בשבי. הם באו מהאווירה האלימה של המלחמה, חלקם היו בוגרים ונשאו דרגות קצונה - כל זה השפיע על התנהגותם ועל נכונותם או אי נכונותם לקבל מרות.
מתן זכויות אזרח שוות ליהודים פתח את שערי אוניברסיטאות רומניה להמוני יהודים שואפי השכלה, שרבים מהם התגוררו בערים, לכן הייתה להם נגישות גדולה יותר לאוניברסיטאות. הסטודנטים הרומנים נרתעו מפני התחרות הזאת, תחרות שבישרה על תחרות עתידית בפרנסות. הסטודנטים הרומנים העלו תביעה לנומרוס קלאוזוס בקבלת יהודים לאוניברסיטה, כדי להגביל את מספר הסטודנטים היהודים, בדומה למה שנעשה בהונגריה.
המאבק על הכוח בין המלך ובין התנועה הלגיונרית.
בעשור הרביעי של המאה ה-20 ברומניה התנהל, בפוליטיקה הרומנית, מאבק על הכוח בין שני אישים בולטים, המלך קרול השני וה"קפטן" של התנועה הלגיונרית, קורנליו זליה קודריאנו. שני האישים ניסו לצבור את מרב הכוח, פעלו בדרכים פוליטיות וגם בדרכים אחרות, דורסים בדרכם מפלגות ואישים אחרים ולעיתים גם מביאים למותם. בתחרות על הפופולריות בקרב בני העם הרומני, הפעילו השניים אמצעי שונים ומשונים - אחד מהם היה תחרות בטיפוח האנטישמיות ברומניה ורדיפת היהודים, תוך גזילת זכויות והדרה.
המאבק של יהודי רומניה נגד האנטישמיות.
יהודי רומניה ניסו להיאבק נגד האנטישמיות המקומית ואף לקחו חלק במאבק נגד האנטישמיות במקומות אחרים.
ב-3 באוגוסט 1934, בטימישוארה, יזמו היהודים חרם נגד מוצרים גרמנים בתגובה למדיניות האנטישמית של גרמניה הנאצית.
החקיקה הרומנית נגד האנטישמיות.
לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 בוטלה ברומניה החקיקה האנטישמית ובהמשך חוקקו חוקים שאסרו את האנטישמיות.
לאחר המהפכה הרומנית (1989), ששמה קץ למשטר הקומוניסטי ברומניה, רומנים, חסידי תנועות שדוכאו על ידי המשטר הקומוניסטי, התחילו לעשות נפשות לרעיונותיהם ולנסות להקים מחדש מפלגות ותנועות בעלות אופי פשיסטי ואנטישמי.
ב-28 במרץ 2002 פרסמה ממשלת רומניה צו דחוף בנוגע לאיסור הארגונים והסמלים בעלי אופי פשיסטי, גזעני או קסנופובי וקידום הערצת האישים האשמים בביצוע מעשים נגד השלום והאנושות. הצו חוקק לעצירת ניסיונות הרהביליטציה של יון אנטונסקו ופושעי מלחמה נוספים. צו זה לא כיסה במידה ראויה את תחיית התנועה הלגיונרית, לכן הפרלמנט הרומני חוקק את חוק 217/2015, שנכנס לתוקפו ב-30 ביולי 2015 ולשונו הייתה מפורטת יותר וכללה גם ציון מפורש של איסור הסמלים והאופי הלגיונרי.
ב-7 ביולי 2018 נכנס לתוקפו החוק הרומני 157/2018 למניעת ומאבק באנטישמיות. החוק מפרט מה הן תופעות אנטישמיות וקובע עונשי מאסר לפי חומרת העבירות. החוק התקבל בתמיכת כל המפלגות ובהצבעה כמעט פה אחד - רק חבר אחד בבית הנבחרים נמנע.
רז שמואלי
רז שמואלי (נולדה ב-10 באפריל 1991) היא זמרת-יוצרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
שמואלי נולדה בבנימינה, גדלה והתחנכה בזכרון יעקב. את שירותה הצבאי בצה"ל עשתה בלהקת חיל החינוך והנוער.
בשנת 2012 התפרסמה לראשונה כאשר החלה להשתתף בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "The Voice ישראל", בה היא הגיעה למקום השני. לאחר סיום התוכנית החלה לעבוד על אלבום הבכורה שלה, "יריות באוויר", שראה אור בינואר 2014 וכלל את הסינגלים "פנסים", אותו כתבה בעצמה והלחינה יחד עם הוד מושונוב, "אף אחד", אותו היא כתבה והלחינה בעצמה, "כשנכבה האור", שכתב והלחין עבורה חמי בן דוד ו"עליי ועלייך", שנכתב על ידי ברק פלדמן והולחן על ידי שמואלי והוד מושונוב. באותה השנה שיחקה גם באחד מהתפקידים הראשיים בסדרת הנעורים של הערוץ הראשון "עמוק במים", בתפקיד יהלי, והיא אף ביצעה את שיר הפתיחה של הסדרה, שאותו כתבה, הלחינה ועיבדה מוזיקלית.
בשנת 2020 יצא אלבומה השני, "ביקורת עצמית".
בשנת 2021 יצאה במופע "פתיחת דלתות" עם יונתן ויינרייך.
כיום משמשת שמואלי כזמרת וגיטריסטית הליווי של שלמה ארצי בהופעותיו.
ריגלי פילד