Cygnus X-1 Book One: The Voyage.
היצירה הסוגרת משכה עשר דקות, והיא מספרת סיפור מדע בדיוני בו מסופר על חוקר אשר טס לחלל לחקור את החור השחור ברבור X-1 (שהוא חור שחור אמיתי) הנמצא בקבוצת הכוכבים, ברבור. החוקר שטס בספינתו רוסיננטה (אשר קרויה על שם סוסו של דון קישוט בסיפור), נשאב אל תוך החור השחור, והסוף נשאר פתוח. ההמשך לסיפור יבוא באלבום הבא, Hemispheres. מבחינה מוזיקלית, היצירה מורכבת מ-4 חלקים:
פרולוג - חלק זה מתחיל באפקטים אלקטרוניים "חלליים" כדי להדגיש את סיפור היצירה, וקול מעוות שדובר דרך מגפון על ידי מפיק הלהקה, טרי בראון. בהדרגתיות, האפקטים נחלשים בהדרגתיות כשבו זמנית מתגבר הבס שמנגן במקצבים שונים (3/4, 7/8, 3/4, 4/4), עד שכל הלהקה מנגנת, והאפקטים מסתיימים.
חלק 1 - החלק הקצר ביותר של היצירה, בו מתואר החור השחור והתהייה מה קורה למי שנשאב אליו.
חלק 2 - גיבור הסיפור טס לחלל עם הרוסיננטה שלו. החלק כולל גם סולו של אלכס לייפסן על גיטרת הוואה וואה.
חלק 3 - החלק האחרון מתחיל עם מנגינה אשר נשמעה קודם בפרולוג בתזמון 3:21. בחלק זה, הרוסיננטה יוצאת משליטה, והגיבור נשאב אל החור. חלק זה גם כולל את התו הגבוה ביותר שגדי לי שר אי פעם בכל אלבום סטודיו של הלהקה (Bb5 בתזמון 9:27). היצירה נחלשת בהדרגתיות עם רצף אקורדים שיחזור על עצמו בפרק השני של היצירה, בתזמון 11:56, יחד עם צליל של פעימות לב.
רשימת השירים.
כל השירים הולחנו על ידי גדי לי ואלכס לייפסן פרט לאיפה שמצוין. כל המילים נכתבו על ידי ניל פירט פרט לאיפה שמצוין
קרדיטים.
איזט האירוביץ'
איזט האירוביץ' (בבוסנית: Izet Hajrović; נולד ב-4 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן בוסני המשחק בדינמו זאגרב ונבחרת בוסניה והרצגובינה. האירוביץ' משחק בעמדת הקיצוני. ידוע בזריקות חוץ ארוכות ובבעיטות חופשיות.
קריירה.
האירוביץ' היה תשע שנים באקדמיה של גראסהופרס ציריך, את רובם בילה לצד אחיו סיאד האירוביץ'. בעונת עלה לקבוצת הבוגרים. הוא שימש בעיקר כקשר התקפי וכקיצוני ימני. ב-7 בינואר 2014, חתם בגלאטסראיי ל-4.5 שנים תמורת 3.5 מיליון אירו. האירוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו העונה נגד בורסאספור, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה בניצחון ביתי 0-6. ב-5 בפברואר הוא הבקיע את השער הראשון שלו בניצחון 0-3 נגד טוקאטספור במסגרת הגביע הטורקי. לאחר שלא קיבל את הכספים המגיעים לו מגלאטסראיי, הוא פנה לפיפ"א בנושא ופיפ"א אישרה לו לעזוב את המועדון ללא תמורה. ב-10 ביולי 2014 חתם בורדר ברמן ל-4 שנים. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לאייבר הספרדית עד לסיום העונה. בתום תקופת ההשאלה חזר לורדר ברמן. ב-31 בינואר 2018 חתם האירוביץ' לשנה וחצי בדינמו זאגרב.
ב-14 בנובמבר 2012, הוא ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית הבכירה שלו עבור נבחרת שווייץ, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-83 במשחק ידידות נגד . מאחר ששיחק עבור הנבחרת רק במשחק ידידות, על פי חוקי פיפ"א הוא היה יכול להתחרט ולשחק עבור נבחרת אחרת, וב-13 באוגוסט 2013 אישרה פיפ"א את בקשתו לשחק עבור נבחרת בוסניה והרצגובינה. ב-26 באוגוסט זומן לראשונה לסגל נבחרת בוסניה לקראת צמד המשחקים נגד . ב-10 בספטמבר 2013, הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
חייו האישיים.
האירוביץ' הוא בן להורים בוסנים שעברו בשנת 1980 מביילו פולה, לסרייבו, ובשנת 1987 עברו לשווייץ. אחיו הצעיר, סיאד האירוביץ' המשחק בגראסהופרס ציריך.
סטטיסטיקה.
סטטיסטיקת מועדונים.
נכון ל-8 במאי 2016
ג'ורג' גרנוויל
ג'ורג' גרנוויל (באנגלית: George Grenville; 14 באוקטובר 1712 – 13 בנובמבר 1770) היה מדינאי בריטי מהמפלגה הוויגית שכיהן כראש ממשלת בריטניה. גרנוויל היה בן למשפחה בעלת השפעה פוליטית ונבחר לראשונה לפרלמנט ב-1741 מטעם מחוז הבחירה של בקינגהאם. הוא היה חלק מקבוצה של פוליטיקאים צעירים שפעלה בחסותו של ויקונט קובהם (Cobham) שביניהם נמנה ויליאם פיט האב. הוא הוכתר כרוזן טמפל (Earl Temple) בין 1779 ל-1784 ומ-1784 כמרקיז בקינגהאם (Marquess of Buckingham).
ב-1754 התמנה גרנוויל לתפקיד גזבר הצי (Treasurer of the Navy), תפקיד אותו מילא בשתי תקופות עד 1761. באוקטובר 1761 הוא בחר להישאר בממשלה וקיבל את המינוי של מנהיג בית הנבחרים ובכך נגרם קרע בינו לבין גיסו ובעל בריתו הפוליטי ויליאם פיט האב שהתפטר מתפקידו. גרנוויל מונה כתוצאה מכך כמזכיר המדינה הצפוני וכלורד הראשון של האדמירליות על ידי ראש הממשלה הלורד ביוט. ב-8 באפריל 1763 התפטר לורד ביוט וגרנוויל החליפו בתפקיד ראש הממשלה. ממשלתו ניסתה לגרום לשליטה בהוצאה הציבורית ושאפה לקיים מדיניות חוץ החלטית. הצעד הידוע ביותר במדיניותו של גרנוויל היה חוק הבולים של 1765, שהיה מס מקובל בבריטניה והוא ביקש להטילו על המושבות בצפון אמריקה. הצעד הזה גרם להתנגדות נרחבת במושבות ומאוחר יותר בוטל החוק. יחסיו של גרנוויל עם עמיתיו ועם המלך נעשו בהדרגה מתוחים וב-1765 הוא הודח על ידי המלך ג'ורג' השלישי והוחלף על ידי הלורד רוקינגהם. בחמש השנים האחרונות לחייו הוביל גרנוויל קבוצה מתומכיו באופוזיציה והוא ופיט התפייסו באופן פומבי.
ראשית חייו.
ג'ורג' גרנוויל נולד בבית ווטון (Wotton House) שבמחוז באקינגהאמשייר ב-14 באוקטובר 1712. הוא היה בנם השני של ריצ'רד גרנוויל ושל אשתו הסטר טמפל (Hester Temple). הוא היה אחד מחמישה בנים שכולם נבחרו מאוחר יותר לפרלמנט. אחותו הסטר גרנוויל נישאה לויליאם פיט האב. כוונת ההורים הייתה שג'ורג' יוכשר כעורך דין. גרנוויל קיבל את חינוכו באיטון קולג' ובכרייסט צ'רץ' שבאוקספורד והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1736.
ראשית הקריירה הפוליטית.
בשנת 1741 נבחר גרנוויל לפרלמנט כאחד משני הנציגים של מחוז הבחירה של בקינגהאם והמשיך לייצג את המחוז במשך 29 השנים הבאות עד ליומו האחרון. הוא הצטרף לחוג הוויגים הפטריוטים שהיוו אופוזיציה לרוברט וולפול. הפטרון העיקרי שלו היה הלורד קובהאם, שהיה מנהיג סיעה שעליה נמנו ג'ורג' גרנוויל, אחיו ריצ'רד, ויליאם פיט האב וג'ורג' לייטלטון (Lyttelton), קבוצה שהייתה ידועה כ"נערי קובהם" (Cobham's Cubs).
בדצמבר 1744 מונה גרנוויל כלורד הראשון של האדמירליות בממשלתו של הנרי פלהם. ביחד עם בעלי בריתו הפוליטיים, אחיו ריצ'רד וויליאם פיט האב, הם אילצו את פלהם לקדם אותם על ידי מרידה בסמכותו. ביוני 1747 הוא מונה כלורד של האוצר.
ב-1754 גרנוויל מונה כגזבר הצי וכחבר המועצה המלכותית. יחד עם פיט ועם עמיתים אחרים הוא הודח ב-1755 לאחר שהם התבטאו והצביעו נגד עמדתה של הממשלה בוויכוח על הברית עם רוסיה שעל פי דעתם הכניסה את בריטניה להוצאות מיותרות וגררה אותה לעימותים ביבשת אירופה. האופוזיציה להסתבכות באירופה הייתה הבסיס להתפתחותה של החשיבה הוויגית הפטריוטית.
גרנוויל ופיט הצטרפו לאופוזיציה והיו לראשי המבקרים של ממשלתו של דוכס ניוקאסל. השניים דגלו ביצירתה של המיליציה הבריטית. עם התדרדרות המצב הצבאי בעקבות אובדנה של מנורקה, הממשלה נחלשה באופן הולך וגובר עד שבסתיו 1756 היא התפטרה.
חבר ממשלה.
גזבר הצי.
לאחר התפטרות הממשלה הוביל פיט מהלך להקמתה של ממשלה חדשה בראשותו של ויליאם קוונדיש, דוכס דבונשייר. גרנוויל חזר למשרתו הקודמת כגזבר הצי והדבר היווה עבורו אכזבה, שכן הוא ציפה לקבל את התפקיד המכובד והמשתלם יותר כאחראי על תקציב הצבא (Paymaster of the Forces). לכך נוספה סדרה של עלבונות שהטיחו פיט ואחרים כלפי גרנוויל. מכאן והלאה הרגיש גרנוויל כעס כלפי פיט והתקרב לנסיך מוויילס הצעיר וליועץ שלו הלורד ביוט ששניהם היו ממתנגדיו של פיט.
ב-1758 כגזבר הצי הוא העביר חוק שהיה יסוד למערכת הוגנת יותר של תשלום שכר לימאים ולתמיכה במשפחותיהם בהיותם בים וזכה לתשבחות על האנושיות והיעילות שלו. גרנוויל המשיך לכהן במשרתו במהלך השנים שבהן זכתה בריטניה לניצחונות. באותה תקופה מת בנו בן השבע לאחר מחלה קשה וגרנוויל שהה לצידו בביתם הכפרי בווטון והגיע ללונדון לעיתים רחוקות.
ב-1761, התפטר פיט על רקע הוויכוח על המלחמה עם ספרד, וכתוצאה מכך הוא מונה כמנהיג בית הנבחרים במסגרת ממשלתו של הלורד ביוט. נראה היה שתפקידו של גרנוויל היה למנוע מפיט למתוח ביקורת על הממשלה.
מזכיר המדינה.
במאי 1762 מונה גרנוויל כמזכיר המדינה הצפוני ובתפקיד זה הוא נקט קו קשוח במשא ומתן עם צרפת ועם ספרד לקראת סיומה של מלחמת שבע השנים. גרנוויל דרש שישולמו פיצויים גדולים יותר בתמורה לכך שבריטניה תשיב את השטחים שכבשה במלחמה, בעוד שביוט העדיף עמדה נדיבה יותר, שבהמשך הייתה הבסיס לחוזה פריז שנחתם ב-1763. במקום זאת גרנוויל היה כעת מקורב יותר לביוט יותר מאשר לבעלי בריתו לשעבר אשר היו קולניים יותר בהתנגדותם להסכם השלום מאשר היה גרנוויל עצמו. באוקטובר הוא מונה כלורד הראשון של האדמירליות. הנרי פוקס מונה במקומו כמנהיג בית הנבחרים וכפה את קיומו של הסכם השלום באמצעות החלטת הפרלמנט.
עמדתו של בויט החלה להיות בלתי מקובלת בציבור עד שהוא ביקש להגיש את התפטרותו למלך בכמה הזדמנויות. באי רצון קיבל בסופו של דבר המלך את ההתפטרות והסכים שגרנוויל יהיה ליורשו, למרות שהוא לא היה חביב על המלך. באפריל 1763 מונה גרנוויל כראש ממשלה.
ראש ממשלה.