בין השנים 2011–2012 כתב לוי לצד צביקה פיק את שירו "יש מקום", ואת השיר "נכנעת לאהבתך" של ג'ולייטה, מתוך אלבום הבכורה שלה, "אני לא ברבי". בשנת 2018 השתתף בסרט "פרשת אונקלוס".
הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי
הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי הוא פיגוע טרור משולב שהתרחש ב-26 באוגוסט 2021 בנמל התעופה הבינלאומי חאמיד כרזאי שבקאבול, בירת אפגניסטן. הפיגוע התרחש שעות לאחר פרסום התרעות על פיגוע טרור אפשרי של דאעש בנמל. לפחות 183 בני אדם נרצחו, בהם 13 אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
רקע.
לאחר נפילת קאבול לידי ארגון הטרור טליבאן, הפך נמל התעופה הבינלאומי חאמיד כרזאי לנקודת הפינוי היחידה מאפגניסטן. ביום הפיגוע עדיין היו בנמל התעופה ובסביבתו כ-10,000 אנשים.
הפיגוע.
ב-26 באוגוסט 2021 פרסמה מחלקת המדינה של ארצות הברית התרעה חמורה על פיגוע טרור אפשרי של מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית "בטווח הזמן המיידי", בשער "אַבּי" המזרחי של נמל התעופה חאמיד כרזאי. בריטניה פרסמה התרעה דומה. בעקבות זאת, ארצות הברית ובעלות בריתה קראו להמונים ולאזרחיהן לעזוב את נמל התעופה.
בסמוך לשעה 17:48 (שעון קאבול) מחבל דאעש הפעיל חגורת נפץ ליד שער אבי, בתעלת ביוב שהובילה לעמדות אמריקאיות ובריטיות. בעקבות הפיצוץ כל שערי נמל התעופה נסגרו, והתפתח קרב יריות במהלכו מחבלים נוספים פתחו באש לעבר חיילים ואזרחים.
בפיגוע נהרגו לפחות 183 איש, בהם מספר ילדים, אפגנים, ו-13 חיילים אמריקאים, ונפצעו לפחות 140, ובהם כוחות טורקיים, 15 חיילים אמריקאים, ולוחמים רבים של הטליבאן.
לאחר הפיגוע.
תושבי קאבול דיווחו ששמעו פיצוץ שלישי במרחק מספר קילומטרים משדה התעופה. לטענת דובר הטליבאן, היה מדובר בפיצוץ מבוקר של צבא ארצות הברית שנועד להשמדת תחמושת.
כשש שעות לאחר תחילת הפיגוע מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית נטל עליו אחריות ופרסם את שמו ותמונתו של המחבל המתאבד עבד א-רחמן א-לוגרי.
מזכיר ההגנה של ארצות הברית, לויד אוסטין, הצהיר בעקבות האירוע כי נסיגת ארצות הברית מאפגניסטן תימשך, על אף ההערכה כי יהיו התקפות נוספות מצד דאעש, בין השאר באמצעות מכוניות תופת.
נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, נשא נאום וענה על שאלות עיתונאים בנוגע לפיגוע ולהמשך הפינוי והנסיגה מאפגניסטן. ביידן פנה במסר לטרוריסטים האחראים לפיגוע: "אנו לא נסלח. אנו לא נשכח. אנו נרדוף אתכם ונגבה מכם מחיר".
בעקבות האירוע והחששות מהתקפות נוספות מצד דאעש, ארצות הברית החלה לחלוק מודיעין עם כוחות הטליבאן.
למחרת, הופצצו 2 מטרות של דאעש באפגניסטן. כחלק מההפצצות נהרגו 10 חפים מפשע בשל זיהוי שגוי.
ב-30 באוגוסט הושלמה הנסיגה, עם עזיבת הכוחות האחרונים את קאבול.
אלי קפה לוי
פול לאסנה
פול בסטיאן לאסנה (בצרפתית: Paul Bastien Lasne; נולד ב-16 בינואר 1989) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פריז.
קריירה.
לאסנה נולד בסנט קלאוד שבצרפת, וגדל במחלקות הנוער של בורדו. בתחילת עונת 2009/2010 הוא קודם לסגל הקבוצה הבוגרת, אך בינואר 2010 הושאל לשאטורו מהליג 2 עד לתום העונה.
באוגוסט 2010 הושאל לעונה אחת לאז'אקסיו, גם היא מהליגה הצרפתית השנייה. שני הצדדים היו מרוצים מעונת ההשאלה, שהסתיימה בעלייה לליג 1, וב-27 ביוני 2011 חתם לאסנה על חוזה לשלוש עונות באז'אקסיו.
לאחר תום חוזהו הצטרף לאסנה למונפלייה, גם היא מהליגה הצרפתית הבכירה.
באוגוסט 2019 חתם לשנתיים בברסט, העולה הטרייה לליג 1.
Where Have I Known You Before
Where Have I Known You Before הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת Return to Forever והשני מאז שמוביל ההרכב צ'יק קוריאה שינה בתחליט את מהותו ושינה את הז'אנר שלו ממוזיקה לטינית וג'אז לטיני לפיוז'ן המושפע ממוזיקת הרוק והפאנק.
רקע.
אף על פי שהסגנון של להקת Return to Forever נשאר ללא שינוי מאז אלבומה הקודם, Hymn of the Seventh Galaxy משנת 1973, חלו שינויים חשובים בסאונד ובהרכב הקבוצה. קוריאה התחיל להשתמש רבות בסינתיסייזרים, ומקומו של הפסנתר החשמלי, שהיה הכלי הדומיננטי באלבומים הקודמים, נדחק והפך לכמעט שולי. שינוי חשוב לא פחות היה החלפת הגיטריסט ביל קונורס באל דימיולה בן ה-19 בלבד. קונורס עזב את הלהקה לפני הקלטת האלבום כדי להתרכז בקריירת הסולו האקוסטית שלו. סיבה נוספת לעזיבתו הייתה חוסר הרצון שלו לנסוע לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית, שהפכו תכופים יותר ויותר לאחר אלבומם השני Light as a Feather; הוא העדיף להישאר באזור סן פרנסיסקו.
ביקורות.
ביקורת אתר AllMusic העניקה לאלבום 4 מתוך 5 כוכבים. מגזין Sputnikmusic העניק 4.5 כוכבים ואילו מדריך הג'אז של הרולינג סטון העניק 3 מתוך 5 בלבד. מדריך הג'אז של ספרי פינגווין העניק ציון דומה של 2 מתוך 4 כוכבים.
יהודה מנחם אלפונסו פצ'יפיצ'י
יהודה מנחם אלפונסו פצ'יפיצ'י (1889 – 1981) היה מנהיג דתי וציוני של יהדות איטליה בין שתי מלחמות העולם. ד"ר פצ'יפיצ'י היה עורך דין ושופט שלום לפרנסתו, אך את עיקר כוחו הקדיש לקירוב יהודי איטליה ליהדות ולציונות באמצעות בית הוצאה לאור שהקים, כתבי העת שערך, ובאמצעות מגע אישי עם הנוער היהודי. על שומעי לקחו נמנו אנצו סירני, פרופ' גד בן-עמי צרפתי והרב מאיר פדואה. פצ'יפיצ'י יצג את יהודי איטליה במספר קונגרסים ציוניים ובוועד הפועל הציוני אך נמנע מחברות במפלגה ציונית. פצ'ייפיצ'י עלה לארץ ישראל בשנת 1934, התגורר בירושלים, כפר הרא"ה ובני ברק, אשר בה נפטר ונקבר בשנת 1981.
קורות חיים.
פצ'יפיצ'י נולד בפירנצה בירת מחוז טוסקנה באיטליה בב' סיון תרמ"ט, 1 יוני 1889 למשפחה יהודית בורגנית שהתגוררה בעיר מאות בשנים. הוא למד בבית ספר יסודי פרטי, ובגימנסיה ציבורית. הוא גדל במשפחה יהודית מסורתית, אך לא זכה לחינוך יהודי. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה החל ללמוד משפטים באוניברסיטת פיזה, עד סיום לימודיו ב-1911. בתקופה זו הושפע מהרב והעיתונאי דנטה לאטס, העורך של עיתון יהודי איטליה "קוריירה איזראליטיקו". בעקבות השפעה זו נהפכו היהדות והציונות למרכז חייו.
מורי הדרך של שנות נעוריו היה הרב ד"ר שמואל צבי מרגליות, רבה של פירנצה בין 1890 ו-1922, אשר העביר אליה מרומא את בית המדרש האיטלקי לרבנים, והרב פרופ' צבי פרץ חיות, אחד ממורי בית המדרש.
במסגרת לימודי המשפטים נדרש פצ'יפיצ'י לכתוב עבודת דוקטור והוא הקדיש את העבודה לשאלת קיום העם היהודי למרות גלותו לנוכח היעלמם של עמים רבים.
עם סיום לימודיו הזדמן למשפחת כהן בורונה וב-1915 נשא לאשה את בת המשפחה אמה תקווה, אשר ילדה ב-1917 את בתו הבכורה שרה. אמה תקווה נפטרה ב-1918 וב-1919 נשא לאשה את חברתה מרצ'לה מלכה אסתר לבית דבנידטי ונולדו להם ארבעה ילדים. מלכה אסתר חיתה אתו עד זקנה ושיבה ונפטרה ב-1983.
לקראת סוף 1911 השתתף פצ'יפיצ'י בוועידה הראשונה של הנוער היהודי באיטליה והטיף בה לקיום מצוות הדת. לנוכח תגובת הקהל שהדברים היו זרים לו, החליט לקדם את רעיונותיו על ידי כתיבה עיתונאית כמפורט להלן. עם זאת, הוא נוכח לדעת שהשיחה האישית היא הכלי היעיל ביותר לקדם את רעיונותיו. בנוסף, הקים ב-1911 קרן ללימודי עברית, הראשונה מסוגה באירופה המערבית.
עם כניסת איטליה ב-1915 לצד צרפת ובריטניה למלחמת העולם הראשונה, גויס פצ'יפיצ'י לצבא האיטלקי והפך לרב צבאי כמסופר בהמשך. עם פרסום הצהרת בלפור נרתם פצ'יפיצ'י לפעילות ציונית מגוונת כמפורט להלן.
בשנת תרצ"ד (1934) עלה פצ'יפיצ'י ארצה עם משפחתו הגרעינית, בטרם תבוא הרעה על יהודי איטליה ורבים באיטליה ובצרפת עלו בעקבותיו ארצה.
לאחר עלייתו ארצה התגורר פצ'יפיצ'י בירושלים וקיים קשרים ענפים עם ש"י עגנון, הראשון לציון בן ציון מאיר חי עוזיאל, וד"ר בן עמי צרפתי. עם זאת, התרחק מפוליטיקה וענייני ציבור ושקע בלימוד תורה.
מאוחר יותר עבר פצ'יפיצ'י להתגורר בכפר הרא"ה סמוך לבנותיו מרגלית בק ובונה אוירבך ומשפחותיהן. בסוף ימיו התגורר פצ'יפיצ'י בבני ברק סמוך לבית בנו הרב יוסף פצ'יפיצ'י, ושם נפטר בג' אדר א' תשמ"א, 7 פברואר 1981. על צאצאיו נמנה נינו אבי וורצמן.
רב צבאי במלחמת העולם הראשונה.
במלחמת העולם הראשונה נלחמה איטליה לצד מעצמות המערב צרפת ובריטניה נגד קיסרות גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית. פצ'יפיצ'י גויס לצבא האיטלקי ונוכח לדעת כי לשבי האיטלקי נפלו יהודים רבים שנלחמו בצבאו של הקיסר פרנץ-יוזף הראשון. הוא עמד על הצורך לטפל בצרכי הדת של השבויים ויזם את מינויו לרב צבאי למשימה זו. מאוחר יותר עודד את פנחס רוטנברג בפעולתו להקמת גדודים עבריים בשירות מעצמות המערב.
כתיבה והוצאה לאור.
בעקבות הוועידה הראשונה של הנוער היהודי באיטליה ב-1911, החל פצ'יפיצ'י לפרסם סדרת מאמרים קבועה בשבועון היהודי "סטימנה איזראליטיקה" יזם יחד עם דנטה לאטס את השבועון "ישראל" והיה עורכו והמוציא לאור. בית ההוצאה שהקים נקרא "בית ההוצאה ישראל" ומלבד השבועון "ישראל" פרסם גם דו-שבועון לילדים "ישראל לילדים- ישראל די רגזי", את הירחון "לה רזגנה מנסיל", ותרגומים לאיטלקית של ספרי יסוד והגות יהודיים רבים ומגוונים. בנוסף, כתב ופרסם פצ'יפיצ'י ספרים באיטלקית, למשל הספר "סגולת ישראל" אשר בשמו העברי זכה להנצחה בשלט הרחוב הירושלמי המופיע בצד שמאל.
פעילות ציונית ודתית.