צ'כוסלובקיה נוצרה ב-28 באוקטובר 1918 לאחר פירוק האימפריה האוסטרו הונגרית בסוף מלחמת העולם הראשונה. היא כללה את השטחים המתועשים ביותר של הממלכה. צ'כוסלובקיה הורכבה מצ'כיה (בוהמיה ומוראביה) וסלובקיה, כמו כן צורפה לשני החלקים הללו גם רוס התת-קרפטית שישבו בה הרוסינים.
בין מלחמות העולם.
לאחר הקמתה חתם תומאש מסריק על הסכם עם התנועה הלאומית הסלובקית ונבחר לראש הממשלה הזמנית של צ'כוסלובקיה. באותה שנה הוא התמנה לנשיא הראשון של צ'כוסלובקיה וחזר ונבחר מחדש עד להתפטרותו, מחמת זקנה, בשנת 1935. לאחר פרישתו של מסריק ב-1935 מונה לנשיא תלמידו, אדווארד בנש.
המדינה סבלה מבעיות דמוגרפיות עקב הרגשת הקיפוח של המיעוטים הגרמני והסלובקי שלא השלימו עם הדומיננטיות הצ'כית. הגרמנים וההונגרים אף לא הכירו בקיומה. צ'כוסלובקיה בין שתי מלחמות העולם הייתה מדינה דמוקרטית ומפותחת. היהודים היו בעלי זכויות מלאות, ובמדינה פעלו אישים כסופר קארל צ'אפק, והצייר אלפונס מוכה. הייתה זו תקופה של פריחה ושגשוג.
הסכם מינכן.
במרץ 1938 סיפחה גרמניה הנאצית את אוסטריה, ובספטמבר אותה שנה החל היטלר ללחוץ על בריטניה וצרפת על הצורך בסיפוח חבל הסודטים. בפגישה ביניהם ב-15 בספטמבר, הגיעו נוויל צ'מברלין והיטלר להסכמה שבריטניה לא תתנגד להחזרת חבל הסודטים לגרמניה, ואילו גרמניה תימנע מתביעות טריטוריאליות נוספות בעתיד.
לחץ צרפתי-בריטי על צ'כוסלובקיה שתסכים להחזרת אזורים מיושבים ברוב גרמני, נענה בסירוב צ'כוסלובקי. הבריטים והצרפתים איימו שבריטניה וצרפת יימנעו מסיוע צבאי במקרה שצ'כוסלובקיה תותקף, אם זו לא תקבל את התכתיב. ברית המועצות מצידה הבהירה שהיא תעמוד לעזרת צ'כוסלובקיה, וכי במקרה של תקיפה גרמנית, היא תשלח כוחות צבא לצ'כוסלובקיה דרך פולין או רומניה. שר החוץ הרוסי, מקסים ליטבינוב, אף נשא נאום בגנף בו חזר על ההבטחה הסובייטית.
אך ההבטחה הרוסית לא סיפקה את אדווארד בנש, נשיא צ'כוסלובקיה, שסבר שאם ברית המועצות תיכנס לצ'כוסלובקיה היא לא תמהר לצאת משם, וכמו כן לא רצה להביא לניתוק הקשרים בין ארצו למעצמות מערב אירופה. גם ריחוקה הגאוגרפי של ברית המועצות יחד עם סירוב פולני-רומני לאפשר לכוחות רוסיים לעבור דרך ארצותיהם היו מקשים על סיוע רוסי אפקטיבי. הממשלה הצ'כוסלובקית נכנעה בחוסר רצון ולמחרת התפטר הקבינט הממשלתי הצ'כי מתפקידו וראש המטה הכללי הצ'כסלובקי, יאן סירובי, התמנה לראש הממשלה.
ב-22 בספטמבר נפגש צ'מברלין שנית עם היטלר בגודסברג כשבאמתחתו הסכמתה המאולצת של צ'כוסלובקיה לסיפוח חבל הסודטים לגרמניה. אולם בשלב זה היטלר הקשיח עמדות ונקט ב-1 באוקטובר כתאריך היעד לפינוי השטחים המדוברים מנוכחות צ'כוסלובקית. היטלר הוסיף תנאים נוקשים נוספים ובמיוחד התנאי ש"הצ'כים שיימלטו מהאזורים המסופחים לגרמניה לא יורשו לקחת עימם מאומה, כולל חפצים אישיים". תנאים אלו נועדו להצדיק מראש כיבוש גרמני כולל של צ'כוסלובקיה. ב-24 בספטמבר שב צ'מברלין ללונדון, כשהמלחמה נראתה בלתי נמנעת. צבאות בריטניה, צרפת וצ'כוסלובקיה התכוננו למלחמה נגד גרמניה, אולם ב-27 בספטמבר לאחר שהיטלר שלח מסר מרגיע לצ'מברלין שבכוונתו לספח אך ורק את חבל הסודטים, הוחלט על כינוס ועידה במינכן בניסיון להרגיע את הרוחות. במהלך הוועידה, שאליה צ'כוסלובקיה כלל לא הוזמנה, נכנעו מנהיגי בריטניה וצרפת לחלוטין לדרישותיו של היטלר, והוחלט על סיפוח חבל הסודטים לגרמניה עד ה-10 באוקטובר. ב-30 בספטמבר, אחר הצהריים, הכריז ראש ממשלת צ'כוסלובקיה, הגנרל סירובי, שהכניעה נכפתה על ממשלת צ'כוסלובקיה, וליווה את הכרזתו במחאה חריפה נגד העולם החופשי. הוא אמר: "ידידותינו ובנות בריתנו נטשו אותנו, נשארנו לבד". ממשלת צ'כוסלובקיה הייתה מאוכזבת ממה שראתה כבגידה של צרפת ובריטניה. הצ'כוסלובקים לא נמנעו מלהזהיר את בריטניה וצרפת שישלמו בארצותיהן הן על עזיבת צ'כוסלובקיה.
לאחר מכן.
בעקבות הסכם מינכן הוקמה הרפובליקה הצ'כוסלובקית השנייה, אשר עד מהרה נאלצה למסור חלק משטחיה להונגריה ופולין, ובמרץ 1939 נכבשה על ידי גרמניה הנאצית.
יחסי חוץ.
ב-14 באוגוסט 1920 נחתם בבלגרד הסכם ל"ברית הגנתית" בין צ'כוסלובקיה ובין "ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים", לימים ממלכת יוגוסלביה.
ב-23 באפריל 1921 נחתם בבוקרשט הסכם דומה בין צ'כוסלובקיה ובין ממלכת רומניה. הברית הושלמה ב-7 ביוני 1921 על ידי חתימה בבלגרד של הסכם בין רומניה ובין ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, ועם תמיכת צרפת בהסכמים, הם הפכו להסכם ההסכמה הקטנה. סוכם בשנת 1929 על "מסמך כללי לפיוס, בוררות ולהסדר משפטי" בין שלוש חברות הברית והוא נחתם בבלגרד ב-29 במאי 1929.
מאמציו של שר החוץ הרומני ניקולאה טיטולסקו הביאו לניסיון לחזק את הברית על ידי חתימה בז'נבה ב-16 בפברואר 1933 על "ברית ארגונית".
ההסכמה הקטנה פעלה בתיאום עם ההסכמה הבלקנית. הברית החלה להתפורר בשנת 1936 והתפרקה סופית בשנת 1938 בעקבות הסכם מינכן כשהערבות הצרפתית לגבולות צ'כוסלובקיה לא יושמה.
שומר סף (פודקאסט)
גדי טאוב: שומר סף הוא פודקאסט בהגשת גדי טאוב. הפודקאסט עלה לאוויר לראשונה במאי 2020 ונכון ל-2022 צבר מעל מיליון וחצי האזנות ביוטיוב. הפודקאסט הופק בשיתוף אתר "חדשות המשק".
הפקה.
בתחילה טאוב הקים את הפודקאסט בביתו, בעזרת ציוד שנתן לו העיתונאי ומייסד סלע מאיר, רותם סלע – ובהמשך קנה ציוד ייעודי. הראיונות מתבצעים ללא מפגש אישי ומועברים דרך האינטרנט.
נושאים ותוכן.
הפודקאסט עוסק בפוליטיקה ישראלית ואמריקנית, אקטיביזם שיפוטי, משפט נתניהו, החלת ריבונות ישראל על יו"ש, הנדסת תודעה, מגפת הקורונה, הרפובליקה העממית של סין, השסע העדתי בישראל, תופעת המסתננים ומהגרי העבודה, פוסט-מודרניזם, תקינות פוליטית, הסכסוך הישראלי-פלסטיני וה-Deep state בישראל.
מרואיינים.
במסגרת הפודקאסט טאוב ראיין פוליטיקאים, עורכי דין, עיתונאים ואנשי רוח, ובהם בנימין נתניהו, בן-דרור ימיני, אראל סג"ל, ירון לונדון, דניאלה וייס, בוז'י הרצוג, מני אסייג ואמיר אוחנה.
The Blue Note 7
The Blue Note 7 היא שביעיית נגני ג'אז המופיעים בסגנון פוסט בופ.
היסטוריה.
השביעייה הוקמה בשנת 2008 לכבוד יום השנה ה-70 לחברת ההקלטות "בלו נוט".
הקבוצה מורכבת מפיטר ברנשטיין (גיטרה), ביל שארלפ (פסנתר), ראבי קולטריין (סקסופון טנור), לואיס נאש (תופים), ניקולס פייטון (חצוצרה), פיטר וושינגטון (בס) וסטיב וילסון (סקסופון אלט, חליל).
הקבוצה הקליטה אלבום בשנת 2008, בשם "Mosaic", אוסף בן שמונה שירים של קלאסיקות Blue Note, שיצא בשנת 2009 ב-Blue Note/ EMI.
הלהקה יצאה לסיור ברחבי ארצות הברית לקידום האלבום. הסיור נערך מינואר עד אפריל 2009. בסיור הציגה הלהקה עיבודים חדשים של לחנים מתוך ספר השירים הקלאסי של Blue Note. הם סיירו ב־50 ערים, וביצעו קונצרטים במקומות ייחודיים ולא שגרתיים כמו וויקנבורג, אריזונה; בון על רכס בלו רידג' בקרולינה הצפונית, מפלי קלאמת' באורגון, נורמן באוקלהומה; ושבויגן, ויסקונסין.
"זה היה סיור יוצא דופן", סיפר ברנשטיין. "נסענו לאמריקה האמיתית. בימים אלה, זהו סוג של טיול אקזוטי. עבור הרבה מוזיקאי ג'אז בניו יורק, זה המסלול. כולם היו בסיורים שונים בעולם. אבל כמה מתוכם נתנו הופעה במרידיאן שבמיסיסיפי או ביאקימה, וושינגטון?"
הלהקה מנגנת את המוזיקה של בלו נוט, שנכתבה על-ידי אמנים שונים, בעיבודים של חברי הלהקה ושל המוזיקאית והפסנתרנית רנה רוזנס.
חאריס בלקבלה
חאריס בֵּלְקֵבְּלָה (בערבית: حريص بلقبلة; נולד ב-28 בינואר 1994) הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר בברסט ובנבחרת אלג'יריה.
קריירה.
בלקבלה נולד בלה קורנוב שבצרפת, ושיחק במחלקת הנוער של בולון בטרם הצטרף למחלקת הנוער של ואלנסיין.
בשנת 2014 הצטרף לטור, שדשדשה בליגה הצרפתית השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ב-8 באוגוסט 2014, בהפסד 0–1 בחוץ לטרואה. מאותו משחק השתלב בלקבלה בקביעות בהרכב קבוצתו.
בקיץ 2018 עבר לברסט, וסייע לה לעלות בסוף העונה לליג 1.
קריירת נבחרות.
בלקבלה שיחק בנבחרות הצעירות של אלג'יריה, וביוני 2019 קיבל זימון ראשון לסגל הנבחרת הבוגרת, אך סולק ממנה לאחר שחשף את ישבנו בשידור חי במהלך שידור ישיר באתר טוויץ' שבו שיחק חברו לנבחרת, אלכסנדר אוקידג'ה, פורטנייט.
ב-14 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, בניצחון 5–0 על , במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
ז'אן דיקה דיקה
ז'אן דיקה דיקה (בצרפתית: Jean Dika Dika; נולד ב-4 ביוני 1979) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
דיקה דיקה, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מאריטימה דואלה המקומית. בקיץ , דיקה דיקה הצטרף לאתלטיקו מדריד ב' מהליגה השנייה בספרד. בקיץ , דיקה דיקה הושאל לחטאפה וכעבור שנה הושאל לאוניאו דה למאס הפורטוגלית.
בקיץ , דיקה דיקה חתם בל.א.ס.ק לינץ מליגת העל האוסטרית.
ב-28 ביולי 2005, דיקה דיקה חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל. באשדוד, דיקה דיקה שיחק רק שני משחקים ושוחרר מהמועדון.
ב-1 ביולי 2001, דיקה דיקה, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון בניצחון 0-2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. דיקה דיקה היה חלק מסגל הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2002.
תיאטרון קריית מוצקין
קתבאנית