למרות שגרדל מזוהה עם הטנגו של בואנוס איירס - שיר זה אינו טנגו.
שלמה יידוב תרגם את השיר מספרדית לעברית וביצע אותו באלבומו חולם בספרדית בשם ביום שאת תרצי בי .
El día que me quieras
שמואל אשכנזי
שמואל אשכנזי (י"א בטבת ה'תרפ"ב, 11 בינואר 1922 – כ"ה בתמוז ה'תש"ף, 17 ביולי 2020) היה חוקר ספרות עברית, בלשן, ביבליוגרף, ביבליופיל ואספן ספרים ישראלי. עבד במפעל הביבליוגרפיה העברית שבבית הספרים הלאומי.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, לברוך ולאסתר דייטש. למד בתלמוד תורה ובישיבת כולל שומרי החומות, בשכונת בתי אונגרין. בשנת תש"א נשא לאשה את ביילא בת פנחס דוד קליין. בתקופה זו החליף את שם משפחתו ל'אשכנזי'. לזוג שלוש בנות ובן.
החל משנת 1944, בהיותו בן עשרים ושתיים, החל לפרסם את מאמריו בבמות שונות. כמה מהם עוררו תגובות חריגות (כמו מאמריו "טעויות סופרים" ו"מילונות עברית כיצד?"). בשנות העשרים המוקדמות לחייו כתב עשרות ערכים באנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל שבעריכת ד"ר מרדכי מרגליות, בכרכים הראשונים של האנציקלופדיה העברית ובשתי אנציקלופדיות נוספות של הוצאת מסדה. בהמשך עסק בעריכת ספרים במוסד הרב קוק, במכון תורה שלמה ובאופן עצמאי.
החל משנת 1966 ועד פרישתו לגמלאות עבד ב"מפעל הביבליוגרפיה העברית" שבבית הספרים הלאומי בירושלים, ויחד עם הביבליוגרף נפתלי בן מנחם היה ממתווי הדרך של המוסד. אף לאחר שפרש לגמלאות המשיך לפקוד את המקום אחת לשבוע לייעוץ לפונים אליו, בהם בכירים באקדמיה. כמו כן הקדיש מזמנו להשיב לשאלות שהופנו אליו בכתב, ובמשך השנים שיגר כאלפיים מכתבי תשובה. בשנת 2001 נתמנה כחבר כבוד בחברת "מקיצי נרדמים".
ביום שישי, כ"ה בתמוז ה'תש"ף, נפטר בגיל 98. הוא נקבר במוצאי השבת בבית הקברות הר המנוחות.
לאחר פטירתו הועבר ארכיונו ועזבונו התורני-ספרותי לידי ידידו ותלמידו החוקר יעקב ישראל סטל שהוציא לאור את אגרותיו של אשכנזי.
בשנת תשפ"א הוקדש לזכרו כרך ל-לא של כתב העת עלי ספר תחת השם: "שם משמואל" - מחקרים בתולדות הספר העברי לזכרו של ר' שמואל אשכנזי, בעריכת דב שוורץ וגילה פריבור, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
פסבדונימים.
אשכנזי חתם על רבים ממאמריו ופרסומיו בפסבדונים. בין היתר חתם בשמות:
אטלס (יריעה)
מפה (יריעה)
המחלקה היסודית
איפה נטשה ופייר
איפה נטשה ופייר הוא שיר שכתב יהונתן גפן, הלחין שלום חנוך, עיבד מישה סגל וביצעו השלושרים באלבומם היחיד.
השיר הוקלט בשנת 1969.
השיר מדבר על הפער בין האופן בו רוסיה מצטיירת מהרומנים הקלאסיים שנכתבו בה (כדוגמת מלחמה ושלום ששני גיבוריו הם נטשה ופייר), לבין המציאות של רוסיה הסובייטית, עם מחנות העבודה בסיביר והפגיעה בזכויות האדם בגוש המזרחי (השיר נכתב כנראה על רקע הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-1968).
נהר הדנובה המוזכר בשיר זורם במרכז אירופה (בין השאר בסלובקיה) ולא ברוסיה. ייתכן שיהונתן גפן ציין אותו ולא את הוולגה כדי להתייחס לפלישה הסובייטית ב 1968.
שנים רבות לאחר כתיבת השיר יהונתן גפן קרא לבתו נטשה, לדבריו - כמחווה לעלייה מרוסיה במהלך שנות ה-90, וכנראה ללא קשר ישיר לשיר.
הלחן השקט של השיר מתבלט לנוכח השירים האחרים באלבום של השלושרים ,שהיו ברובם שירי פופ וכללו מחוות מוזיקליות ללהיטים הלועזיים משנות ה-60.
יום רביעי העקוב מדם
יום רביעי העקוב מדם באולקוש
רכבים
גפני (קרוליינה הדרומית)
גפני (באנגלית: Gaffney) היא עיר בצפון קרוליינה הדרומית. העיר משמשת כבירתו של מחוז צ'רוקי, ובשנת 2010 התגוררו בה כ-12,400 תושבים. העיר ממתגת את עצמה כבירת האפרסקים של קרוליינה הדרומית.
היסטוריה.
בשנת 1804 הגיע למקום בו שוכנת כיום העיירה מהגר אירי בשם מייקל א. גפני, והקים פונדק בשם "Gaffney's Cross Roads" ("צומת הדרכים של גפני"). המיקום נבחר בשל סמיכותו לשתי דרכים חשובות, האחת הובילה מהאזור ההררי של קרוליינה הצפונית לצ'ארלסטון והשנייה משארלוט למדינת ג'ורג'יה.
האזור סביב הפונדק התפתח, וב-1872 כבר נודע בשם גפני סיטי (Gaffney City). במפקד האוכלוסין הראשון בו נכללה, ב-1880, התגוררו בה כ-400 תושבים. ב-1897 הוקם מחוז צ'רוקי, וגפני הייתה לבירתו. לאורך המאה ה-20 שימשה כמרכז לייצור טקסטיל, שהיה הענף המרכזי בדרום קרוליינה עד שנות ה-80. בנוסף, התפתח בסביבתה ענף גידול האפרסקים. אף שאוכלוסיית העיר עצמה גדלה רק מעט, מיקומה המרכזי משך אליה בתי עסק רבים שקבעו בה את משכנם.
גפני נודעה גם בשל שני רוצחים סדרתיים שפעלו בה. ב-1968 רצח לי רוי מרטין, שנודע בכינוי "החונק מגפני", ארבע נשים. ב-2009 פעל בעיר פטריק טרייסי בוריס, שבמשך שישה ימים ירה למוות בחמישה קורבנות אקראיים. בוריס עצמו מצא את מותו בחילופי יריות עם המשטרה.
אתרים מרכזיים.
ב-1981 נחנך בסמוך לגפני מגדל מים בגובה כ-45 מטרים. פרנסי העיר שאפו להקים מבנה ייחודי, והוא נבנה בצורת אפרסק, המייצג את הענף החקלאי המוביל במחוז. המגדל בעל המראה הלא שגרתי, שזכה לשם פיצ'ואיד (Peachoid), הפך למוקד משיכה לתיירים.
ב-2008 נפתח בעיר המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של מחוז צ'רוקי, בבניין היסטורי ששימש כבית ספר.
בתרבות הפופולרית.
גיבור סדרת הטלוויזיה "בית הקלפים", פרנק אנדרווד, הוא תושב העיר ונציג המחוז בבית הנבחרים של ארצות הברית. אנדרווד מבקר בעיירה באחד הפרקים (אף שהסצינות צולמו בהאבר די גרייס שבמרילנד), וגם לפיצ'ואיד תפקיד מרכזי בעלילה, הגם שחלק מהדמויות מתייחסות אליו בגיחוך, ומשוות את מראהו לישבן גדול.
נפוליאון חי או מת
משוואות המילטון
שדה המילטוניאני
מבנה מרוכב
תבנית סימפלקטית
גאומטריה רימנית
גאומטריה מרוכבת
מנחם מנדל מוויז'ניץ
ד&quot;ר ג'קיל והאחות הייד
ד"ר ג'קיל ואחות הייד (באנגלית: Dr. Jekyll and Sister Hyde), הידוע גם בכינויו "הרופא שנהפך לאחותו הרוצחת", הוא סרט אימה בריטי משנת 1971, בבימויו של רוי ווארד בייקר אשר מבוסס על סיפור קצר של המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד מתוך הנובלה המפורסמת של הסופר הסקוטי רוברט לואיס סטיבנסון, שפורסמה לראשונה בינואר 1886.
בממלכה המאוחדת ובארצות הברית הוגבל הסרט לצפיית בני 18 ומעלה, בשל תכנים שאינם ראויים לקטינים, הן בגלל התמונות האכזריות והן בגלל התמונות הפורנוגרפיות שבסרט.
סצנת הפתיחה של הסרט.
ד"ר ג'קיל היה מסתגר בביתו כדי להמציא סם שישנה את מינו, לשם כך היה ממהר להיפרד מהאורחים, סוגר ונועל את דלתותיו, ואף מנסה את התרופה על עצמו. הייד הייתה רוצחת אכזרית עוד לפני שהגיחה לאוויר העולם בכך שהיא השפיעה על ד"ר ג'קיל לרצוח נשים כדי שהוא יצליח למצוא סם שישנה את מינו ויהפוך אותו לאישה. וכך בלילות באמת הצליח ד"ר ג'קיל להפוך לאישה בניגוד גמור לרצונו לאחר ששתה מהסם שהוא יצר. ד"ר ג'קיל מאוד הזדעזע מהטבח הסדרתי שביצעה אחותו הייד. לאחר שהייד רצחה הרבה בני אדם שרובם המכריע היו נשים היא ניסתה לחסל בדקירת סכין את אהובתו של ד"ר ג'קיל אך הודות להתערבותו של ד"ר ג'קיל שגבר פיזית על כוחה של הייד, תוכנית זאת השתבשה לאחר שהסכין שאחזה הייד נפל ואהובתו התרחקה מהייד. האירוע הזה התרחש באותו יום שבו קנתה אהובתו של ד"ר ג'קיל, סוזן ספנסר, זוג כרטיסים למופע של שניהם. האישה שאליה נהפך ד"ר ג'קיל הוצגה על ידו כאחותו בשם הייד כדי לא לעורר שנאה וקנאה אצל אהובתו שהוא יוצא עם אישה אחרת. ד"ר ג'קיל הזהיר את אהובתו סוזן לשמור מרחק מהייד בתמורה לבואו למופע של שניהם שהיא הזמינה. כמו כן, סוזן מאוד שנאה לשמועה את הייד אומרת שהיא נמצאת בתחרות מול אחיה הנרי שבה היא רוצה לראות מי ינצח. העיירה שבו התגורר ד"ר ג'קיל סבלה מכל מיני רציחות מסתוריות, הראשון שחשד שד"ר ג'קיל הוא אכן הרוצח היה זה הרופא פרופסור רוברטסון (ג'רלד סים) שהתמחה בטביעת רצח הגופה במשטרה, אך כיוון שהוא לא הלך לביתו של ד"ר ג'קיל עם שוטרים אלא הגיע לבדו לביתו של ד"ר ג'קיל סופו שנרצח על ידי האחות הייד בגופו של ד"ר ג'קיל. האחרון שהבחין בכך שד"ר ג'קיל הוא הרוצח, היה זה אדם סומא (עיוור) שעסק לפרנסתו בקבצנות נגינה, הוא הגיע למסקנה שד"ר ג'קיל הוא הרוצח בעזרת חוש הריח, שכן בעזרת חוש זה הוא הבין שהאחות הייד נמצאת בגופו של ד"ר ג'קיל. בכל מקרה הוצגה הייד בסרט בתור אישה שלא יכלה לא לרצוח אישה אחת ליום.
סצנות הסיום של הסרט.
הגופה הרוצחת של ד"ר ג'קיל\האחות הייד אכן מצאה את מותה לאחר שנהרגה בעת שנפלה מגובה, להבדיל מהרוצחים השכירים ששכר ד"ר ג'קיל אשר לא מתו ועוד יצאו בידיים נקיות מעבירת הרצח ובכך הם לא באו על עונשם. כמו כן רצחו הרוצחים השכירים ויליאם ברוק וויליאם הארי את המלצרית מהמסעדה שאותה פקד לאכול פעם בשבוע ד"ר ג'קיל.
מולוך קוצני
האגד הקו-משיק
יום רביעי העקוב מדם (אולקוש)
טריטוריית מישיגן
טריטוריית מישיגן הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה בין ה-30 ביוני 1805 ל-26 בינואר 1837. הטריטוריה התבטלה כשמעמדה שודרג למדינה וקמה מדינת מישיגן.
ב-3 ביולי 1856 הוקמה טריטוריית ויסקונסין שהוקמה מתוך שטחי טריטוריית מישיגן (יחד עם עוד שטחים נוספים), מה שהכשיר את הקרקע להפיכת הטריטוריה למדינה.
שטחי הטריטוריה נכבשו במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית מידי אנגליה, אולם השטחים היו בלתי מיושבים ברובם. במהלך תקופת הטריטוריה יושבו השטחים בקצב מזורז, ובעוד שבשנת 1810 התגוררו בה רק כ-5,000 אירופים, בשנת 1840 מנתה האוכלוסייה האירופית 212,267 מתיישבים.
תאוריית הלמידה החברתית