הגשר הוקם בשנת 1981 אולם נהרס במהלך הפצצות נאט"ו ב-4 באפריל 1999. הגשר הוקם מחדש במימון האיחוד האירופי, בתכנונו של האדריכל ניקולה היידין ובעלות של 40 מיליון אירו ונפתח ב-7 באוקטובר 2005.
אורכו של המקטע המרכזי של הגשר 351 מטרים, אורכו הכולל 1,312 מטרים ורחבו 27.60 מטרים.
נוריאל רוביני
נוריאל רוביני (באנגלית: Nouriel Roubini; נולד ב-29 במרץ 1959) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי, פרופסור לכלכלה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק ויושב ראש מועצת המנהלים של חברת הייעוץ "RGE מוניטור" (רוביני גלובל אקונומיקס).
רוביני נחשב לאחד מהכלכלנים הבודדים שחזו את משבר האשראי העולמי כבר ב-2004, ולנביא זעם לגבי הכלכלה העולמית.
קורות חיים.
רוביני נולד באיסטנבול למשפחה יהודית ממוצא איראני. בהיותו בן שנתיים עברה משפחתו לטהראן ושנה אחר כך עלתה לישראל. כשהיה בן חמש עזבה משפחתו לאיטליה. הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בוקוני במילאנו. וקיבל תואר דוקטור לכלכלה בינלאומית באוניברסיטת הרווארד ב-1988.
בשנות ה-90 שילב רוביני הוראה באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת ניו יורק עם מחקר אקדמי ובמקביל עבד בקרן המטבע הבינלאומית, הבנק הפדרלי, הבנק העולמי ובנק ישראל.
ברוב שנים אלו עסק בחקר משברים בכלכלות השווקים המתעוררים בארצות מזרח אסיה ובדרום אמריקה.
ב-1998 החל לעבוד עם ממשלו של ביל קלינטון. תחילה ככלכלן בכיר במועצת היועצים הכלכליים לנשיא ארצות הברית ובהמשך כיועץ בכיר לטימותי גייטנר שהיה אז תת-שר לעניינים בינלאומיים במחלקת האוצר של ארצות הברית. ב-2001 שב לעבוד במסגרת קרן המטבע הבינלאומית כחוקר אורח והתמקד במשבר החריף שעברה כלכלת ארגנטינה. בעקבות ניסיונו זה כתב, יחד עם עמיתו בראד סטצר, את הספר "Bailouts or Bail-ins?" העוסק בחילוץ כלכלות ממשבר. ב-2004 פתח את חברת הייעוץ הכלכלי RGE Monitor.
חיזוי משבר האשראי העולמי.
ניסיונו של רוביני בעבודה עם כלכלות כושלות באסיה ומרכז אמריקה סייע לו בחיזוי המשבר, וכדבריו: "חקרתי שווקים מתעוררים במשך 20 שנה וראיתי בארצות הברית את אותם סימני משבר שראיתי בהם. סימנים שאמרו שאנו נמצאים בבועת אשראי גדולה".
רוביני בדק מדינות כמו מקסיקו, תאילנד, וקוריאה הדרומית, והגיע למסקנה כי המשותף לכולן הוא ההתבססות על גירעון גדול במאזן התשלומים ומימונו באמצעות הלוואות במטבע חוץ, וכן רגולציה רופפת על המערכת הבנקאית. מאוחר יותר הגיע למסקנה כי ארצות הברית, עם גירעון במאזן התשלומים של קרוב ל-800 מיליארד דולר, היא הבאה בתור.
על רקע זה אופיין רוביני בגישה פסימית לכלכלת העולם ולשוקי ההון הבינלאומיים כבר מספר שנים לפני פרוץ המשבר. בפברואר 2007 התעמת עם יעקב פרנקל, סגן יו"ר חברת הביטוח AIG ונגיד בנק ישראל לשעבר, באומרו כי הכלכלה העולמית עומדת לפני נחיתה קשה.
פרוץ משבר הסאבפריים באמצע 2007 והתאמתות תחזיותיו הקנו לרוביני מעמד-על בקרב החזאים הכלכליים. יוחסו לו אימרות כמו "זאת עלולה להיות תחילת הסוף של האימפריה האמריקאית". (אוגוסט 2008)
הוא המשיך לדבוק בעמדותיו האפוקליפטיות גם לאחר החרפת המשבר בספטמבר 2008, והחזיק בהן עד אמצע 2009. במרץ 2009 התבטא כי העליות בשוקי ההון העולמיים אינן אלא "ראלי של שוק דובי"
משחקי חבר העמים הבריטי
משחקי חבר העמים (באנגלית: The Commonwealth Games) הוא אירוע ספורט מהגדולים בעולם, בהשתתפות ספורטאים ממדינות החברות בחבר העמים הבריטי, בענפי ספורט שונים. האירוע נערך בכל ארבע שנים, בדומה לאולימפיאדה.
האירוע מאורגן ומבוצע על ידי התאחדות משחקי חבר העמים (The Commonwealth Games Federation – CGF).
האירוע הראשון נערך בהמילטון, אונטריו, קנדה תחת השם משחקי האימפריה הבריטית בשנת 1930. השם שונה מספר פעמים, למשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים בשנת 1954, אחר כך למשחקי חבר העמים הבריטי בשנת 1970 ומשנת 1978 קרוי בשם משחקי חבר העמים. בעבר התקיימו 3 פעמים משחקי חורף של חבר העמים (1958, 1962 ו-1966) וכן 4 משחקים נפרדים לנכים (פאראלימפיים) מחבר העמים (1962 ,1966, 1970 ו-1974). משנת 2000 מתקיימים מלבד המשחקים הרגילים גם משחקי חבר העמים לנוער (גילאי 14 עד 18).
בנוסף לענפי ספורט המתקיימים במשחקים האולימפיים, ישנם אירועי ספורט שאופייניים למדינות חבר העמים ונערכים באירוע, כמו כדורת דשא, רוגבי שביעיות (רוגבי סבנ'ס) ונטבול.
ישנן 53 מדינות חברות בארגון ו-71 קבוצות משתתפות בסך הכל. ארבע אומות הבית של בריטניה (השם הרשמי: הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד) - אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד שולחות נבחרות נפרדות לאירוע (שלא כמו במשחקים האולימפיים). לאירוע מגיעות נבחרות באופן נפרד משטחי חסות של הכתר הבריטי כמו ג'רזי, גרנזי והאי מאן וכן מהטריטוריות הבריטיות שמעבר לים. הטריטוריות שמחוץ לאוסטרליה כמו האי נורפוק, איי קוק וניואה (מדינת חסות של ניו זילנד).
שש מדינות בלבד השתתפו בכל המשחקים עד כה: אוסטרליה, אנגליה, ויילס, ניו זילנד, סקוטלנד וקנדה. אוסטרליה זכתה בעשרה משחקים, אנגליה זכתה בשבעה משחקים וקנדה באחד.
תולדות המשחקים.
הרעיון הראשוני לאירוע ספורט זה הוצע על ידי אסטלי קופר בשנת 1891, במאמר שכתב ב"טיימס" על תחרות ופסטיבל כל ארבע שנים. אירוע של "כל בריטניה וכל אנגליה", על מנת להגביר את הרצון הטוב וההבנה באימפריה הבריטית.
בשנת 1911 נערך פסטיבל של האימפריה בלונדון בעת ההכתרה של המלך ג'ורג' החמישי. במסגרת הפסטיבל נערכו מספר תחרויות ספורט כמו איגרוף, היאבקות שחייה ואתלטיקה בהשתתפות נבחרות מאוסטרליה, דרום אפריקה, קנדה והממלכה המאוחדת.
בשנת 1928 העלה מלוויל מרקס רובינסון, עיתונאי מהמילטון שבקנדה, את רעיון קיום תחרות קבועה בדומה למשחקים האולימפיים עבור חברות האימפריה הבריטית. המשחקים הראשונים נערכו שנתיים מאוחר יותר בעיר המילטון.
בשנת 1930 נשים השתתפו רק בשחייה ובקפיצות למים. בשנת 1934 נוספו להן מספר תחרויות באתלטיקה.
בשנת 1954 נערך במסגרת התחרות מרוץ מייל בין רוג'ר בניסטר לג'ון לאנדי, והיה המירוץ הראשון בו יותר מרץ אחד רץ מייל בפחות מ-4 דקות.
משחקי חבר העמים, כמו המשחקים האולימפיים, סבלו גם מבעיות פוליטיות וחרמות. ניגריה החרימה את משחקי אדמונטון בשנת 1978 עקב קשרי ספורט בין ניו זילנד לדרום אפריקה המנודה בשל משטר האפרטהייד שלה. 32 מדינות מתוך 59 מדינות מאפריקה, אסיה והקריביים החרימו את המשחקים שנערכו באדינבורו בשנת 1986 בגלל גישתה של ממשלת בריטניה בראשות תאצ'ר לאירועי ספורט עם דרום אפריקה.
האסל
האסל (באנגלית: Hustle) הוא שם קיבוצי למספר ריקודי דיסקו נפוצים ביותר בשנות השבעים של המאה העשרים. כיום המונח משמש בעיקר לתיאור ריקוד זוגות נפוץ המזכיר ריקודי סווינג וסלסה, לעיתים מתייחסים לריקוד זה בשם "New York Hustle".
פנחס הורוביץ
הרב פנחס הלוי איש הורוויץ (ה'תצ"א - תקס"ה ; 1731–1805), היה רבה של פרנקפורט דמיין ומתלמידי המגיד ממזריטש. נודע בכינוי בעל ההפלאה על שם חיבורו. אחיו היה רבי שמואל שמעלקא הורוויץ מניקלשבורג. תלמידו המפורסם היה רבי משה סופר, ה"חתם סופר".
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
פנחס הורוביץ נולד בשנת תצ"א (1731) בעיר צ'ורטקוב שבגליציה למלכה ולרבי צבי הירש הורוביץ, בנם של לאה ור' מאיר הלוי הורוויץ מטיקטין (המכונה המהר"ם מטיקטין) נצר למשפחת רבנים מיוחסת. אביו, אשר שימש כרב העיר והיה מפורסם כגדול בתורה, היה מורו הראשון, כמו שהעיד בפתח חיבורו הראשון "שבת אחים": "כי תחילת לימודי הייתי משתעשע על ברכי אבי... והוא אשר פתח לי אוזן לשמוע בלימודים".
לאחר נישואיו לבתו של רבי יואל הלפרין למד כשנה אצל אחיו, רבי נחום, ובעקבות התמנותו של זה לאב"ד המשיך ללמוד עם אחיו רבי שמעלקא. את הקשר המיוחד שנוצר ביניהם באותם ימים תיאר כ"קשר של עבותות אהבה רבה ועזה מאוד, נפשי קשורה בנפשו... להיות נוחים זה לזה באהבה נפלאה כאהבת דוד ויהונתן, וללמוד הש"ס ופוסקים לעמוד על שורשי הדת, אמיתה של תורה ויסודותיה". את רוב חידושיו שנדפסו אחר כך כתב בתקופה זו. מאוחר יותר "מחמת סיבת הזמנים" כנראה עקב התמנותם של האחים כרבנים בעיירות שונות "נתפרדה החבילה" וכל אחד מהם המשיך לדרכו. תחילה התמנה הרב פנחס כרב העיירה ויטקוב בפולין (מחוז טרנופול) ובהמשך עבר ללכוביץ' בליטא.
התקרבותו למגיד ממזריטש.
האחים רבי שמעלקא ורבי פנחס לא נמנו תחילה על תנועת החסידות, ואף למדו תקופת מה בבית מדרשו של הגאון מווילנא, גדול המתנגדים לחסידות, ממנו ספגו רבות בדרכי לימוד התורה. מי שקרבם לתנועת החסידות היה רבי אברהם מקליסק, מתלמידי המגיד ממזריטש וממפיצי תורתו, שהביאם לבית רבו, שם שהו תקופה מסוימת והפכו לחסידיו של המגיד. בהקדמת שו"ע הרב שחיבר רבי שניאור זלמן מלאדי מתארים בניו של המחבר את בואם של שני האחים, "הני צנתרי דדהבא שבת אחים גם יחד, הגאונים המפורסמים קדושי עליון עמודי עולם... טרם נסיעתם על כיסא הרבנות למדינת אשכנז לקה"ק נ"ש וק"ק פ"פ-דמיין". לבואם של שני האחים שכבר אז היו מפורסמים בגדלותם התורנית לחצר החסידית בתקופה שבה התעוררה לחסידות התנגדות עזה הייתה משמעות רבה.