לאורך השנים, הצרכים של המדינה נעשו מורכבים יותר, ולכן נדרשה סטטיסטיקה כדי לעזור לממשלה לתכנן דברים שונים; לפיכך החלה המדינה לקיים את המפקדים. התוכן של המפקד אף הוא השתנה במהלך השנים. בשנת 1810, לראשונה נבדקו נתונים בענף הייצור כמו כמות המוצרים וערכם; בשנת 1840 נוספו בירורים על דיג; ובשנת 1850 כלל המפקד פניות בנושאים חברתיים, כגון מיסוי, הליכה לכנסיות, קבצנות ופשע. המפקדים התפשטו גם מבחינה גאוגרפית למדינות וטריטוריות שנוספו לאיחוד, כמו גם לאזורים חדשים שהיו תחת ריבונות או סמכות שיפוטית של ארצות הברית. במפקד של 1880 היו בדיקות כה רבות, שהיה צורך של כמעט עשור שלם כדי לעבד את הנתונים. בעקבות זאת, במפקד של 1890 השתמשו במכונת הטבולציה שהמציא הרמן הולרית'. הדבר הפחית את זמן העיבוד לשנתיים וחצי בלבד.
תשעת המפקדים הראשונים (בין 1790 ל-1870) לא היו מנוהלים על ידי הרשות המבצעת, אלא על ידי הרשות השופטת. אלו שכרו עובדים שיעברו בין התושבים ויבררו את המידע הרצוי. האנשים שאספו את המידע היו בדרך כלל מן הכפר או השכונה אותה בדקו, ולעיתים קרובות היו בעלי ידע רב על התושבים.
בששת המפקדים הראשונים (בין השנים 1790 ו-1840), נרשמו בפירוט שמות ראשי משק הבית, אך שאר בני הבית נרשמו בכלליות בלבד.
הליך.
נתוני מפקד האוכלוסין מבוססים על ספירה בפועל של בני אדם בבתי מגורים בארצות הברית. בספירה נכללים אזרחים, תושבים חוקיים שאינם אזרחים, מבקרים לטווח ארוך שאינם אזרחים ומהגרים בלתי חוקיים. מגורים רגילים, על פי עיקרון שנקבע כבר במפקד של 1790, מוגדרים כמקום העיקרי שבו אדם גר וישן. לשכת המפקד משתמשת בנהלים מיוחדים כדי להבטיח כי אנשים חסרי הבית נספרים, אולם נתונים אלה אינם נחשבים מדויקים כמו נתוני התושבים המתגוררים בבית.
אכיפה.
העונש על סירוב לענות למפקד הוא קנס של 100 דולר אמריקאי. הקנס על אי-סיפוק שמות נכונים הוא 500 דולר. עבור סיפוק תשובות כוזבות הקנס הוא עשרת אלפים דולר.
סודיות.
המטרה העיקרית של המפקד היא לחלק את מושבי הקונגרס על ידי אוכלוסייה. בנוסף, נתונים שנאספו משמשים למטרות סטטיסטיות. הסודיות של הנתונים הללו היא חשובה ביותר - על פי חוק, הפוקדים (אוספי הנתונים), כמו גם כל אדם אחר בעל גישה לנתונים אינו רשאי לחשוף מידע מזהה על אדם, משק בית או עסק. בלי ההגנות הללו, לדוגמה, שוהים לא חוקיים בארצות הברית או מסתתרים מהממשלה יירתעו מהגשת נתוני מפקד.
על פי כלל 72 השנים (שאינו חוק אך נקבע על ידי ראש לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, רוי ו. פיל ב-26 באוגוסט 1950), שחרור מידע אישי מותר לפרסום רק לאחר 72 שנים. כך לדוגמה, נתוני המפקד של 1940 הותרו לפרסום ב-2 באפריל 2012 - 72 שנה ויום לאחר המועד שלגביו נבדקו נתוני המפקד.
שימוש במידע על ידי ה-FBI.
בשנת 1941, תחת מלחמת העולם השנייה נקבע חוק מלחמת המעצמות של 1941, שביטל את ההגנה המשפטית של המפקדים. מידע זה אפשר ל-FBI לאתר אמריקאים ממוצא יפני ולכלואם, זאת בעקבות מתקפת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, ואת כליאתם של איטלקים-אמריקאים וגרמנים-אמריקאים עקב שיוך מדינות מוצאיהם למדינות הציר.
בשנת 1980, ארבעה סוכני FBI נכנסו למשרד המפקדים בקולורדו ספרינגס עם צווים לקבל מסמכי מפקד, אך נאלצו לעזוב בידיים ריקות. בית המשפט קבע כי אף סוכנות, אף לא ה-FBI, זכאית להיות בעלת גישה לנתוני המפקד.
חלוקה לאזורים ולחטיבות.
הלשכה מחלקת את ארצות הברית לארבעה אזורי מפקד. את האזורים היא מחלקת לתשע חטיבות בסך הכול. את שמות האזורים והחטיבות, ואת מיקומם, ניתן לראות בטבלה הבאה, ובתמונה שמתחתיה.
פיטר לרנג'ס
מת'יו שניידר
מת'יו שניידר (באנגלית: Mathieu Schneider; נולד ב-12 ביוני 1969 בניו יורק) הוא שחקן הוקי קרח אמריקאי-יהודי מקצועני לשעבר בעמדת המגן. נחשב בעיני רבים לשחקן ההוקי קרח היהודי הטוב ביותר בכל הזמנים.
שניידר שיחק 21 עונות בליגת ה-NHL. למרות שעבר בקבוצות רבות, את התקופה הארוכה ביותר עשה במועדון שבחר אותו בדראפט - מונטריאול קנדיאנס. במדי הקנדיאנס זכה גם להצלחה הגדולה בקריירה שלו, כשזכה במדיה בגביע סטנלי ב-1993.
כיום שניידר הוא פעיל בכיר ב-NHLPA - איגוד שחקני ה-NHL. התקבל להיכל התהילה של הספורט היהודי ב-2014.
תחילת הדרך.
שניידר נולד במנהטן לסאם, אמריקאי יהודי, ואלין, קנדית שהתגיירה כדי להינשא לסאם. את שנות ילדותו העביר בניו ג'רזי וברוד איילנד.
סאם היה מאמן הוקי לנוער, שהחל לאמן את מת'יו מגיל צעיר. הוא ייעד את מת'יו מראש לעמדת המגן, מאחר שלדבריו "זו עמדה שצריך לחשוב בה יותר".
את נבחרת ההוקי קרח של התיכון בו למד הוביל שניידר לשלוש זכיות רצופות באליפות התיכונים של רוד איילנד, בטרם עזב את הבית בגיל 17 ועבר לקנדה על מנת לשחק בליגות הצעירים המרכזיות של קנדה - המקפצה העיקרית לדראפט ה-NHL. הוא התקבל לאחת הליגות המובילות, Ontario Hockey League, בקבוצת קורנוול רויאלס. כבר אחרי שנה בקבוצה, בגיל 18, ניגש לדראפט ה-NHL ונבחר במקום ה-44 (סיבוב שלישי) על ידי מונטריאול קנדיאנס.
מונטריאול קנדיאנס.
תחילת דרכו של שניידר בקנדיאנס לא הייתה קלה. בעונתו הראשונה, 1987/88, שיחק בקבוצה ארבעה משחקים בלבד בטרם נשלח בחזרה לקבוצה ממנה בא, קורנוול רויאלס, בליגות הצעירים של קנדה. הוא הוחזר למסגרת בוגרים לקראת סיום העונה, לקבוצה-הבת של הקנדיאנס, שרברוק קנדיאנס בליגה המשנית AHL. את העונה הבאה, 1989/90, עבר לכל אורכה שוב בליגות הצעירים.
בעונת 1990/91 חילק שניידר את העונה בין מונטריאול לשרברוק, ולבסוף תפס מקום של קבע בסגל הקנדיאנס וסיים את העונה עם 7 שערים ו-14 אסיסטים מעמדת המגן ב-44 משחקים, עליהם הוסיף שער ושני אסיסטים בפלייאוף. הוא המשיך וביסס את עצמו כמגן המוביל של הקבוצה, תוך שהוא מעלה את תרומתו ההתקפית מעונה לעונה. במיוחד בלטה יכולתו לכבוש מרחוק במצבי power play - כאשר קבוצתו נמצאה ביתרון מספרי עקב עונש שספגה הקבוצה השנייה.
בעונת 1992/93 היה שניידר המגן המצטיין של הקבוצה שזכתה באותה עונה בגביע סטנלי, כאשר בסדרת הגמר מול לוס אנג'לס קינגס הוביל שניידר את הגנת הקנדיאנס להתמודדות מוצלחת מול התקפת הקינגס שהובלה בידי ויין גרצקי.
שניידר המשיך לעונת שיא מבחינה התקפית בעונת 1993/94 עם 20 שערים ו-32 אסיסטים, כולל 11 שערי power play - מאזן גבוה מאוד עבור מגן. למרות זאת, הקבוצה איבדה את תוארה. עונה אחת לאחר מכן, לקראת סיום מועד ההעברות בליגה וכשהיה ברור שהקנדיאנס לא יגיעו לפלייאוף, הועבר שניידר לניו יורק איילנדרס.
ניו יורק וטורונטו.
במדי ניו יורק איילנדרס המשיך שניידר לגלות יכולת הגנתית והתקפית כאחד, ואת עונת 1005/96 סיים עם 47 נקודות ב-65 משחקים. יכולתו הקנתה לו בפעם הראשונה זימון למשחק ה"אול-סטאר" של ה-NHL.
למרות זאת, לקראת סיום העונה ועם סגירת מועד ההעברות, הועבר שניידר בעסקה נוספת לטורונטו מייפל ליפס.
שניידר לא השאיר חותם במייפל ליפס. פציעת מפשעה גרמה לכך שהוא הוגבל ל-26 משחקים בלבד בעונה הראשונה שלו בליפס. בעונה השנייה התאושש מפציעתו וסיים אותה עם 37 נקודות. עם תום העונה התגלע סכסוך חוזי בינו לבין הקבוצה, ומספר משחקים בתוך עונת 1998/99 הוא הועבר לניו יורק ריינג'רס.
גם בריינג'רס לא הטביע שניידר חותם גדול. כשהליגה התרחבה לפני עונת 2000/01, החליטו הריינג'רס לא להגן עליו, והוא הועמד לבחירה לקבוצות החדשות של הליגה בדראפט התרחבות. אחת הקבוצות החדשות, קולומבוס בלו ג'אקטס, בחרה אותו, אך תוך זמן קצר העבירה אותו בעסקה ללוס אנג'לס קינגס בלי ששיחק בג'אקטס אפילו משחק אחד.
שנות ה-2000.
העונה הראשונה של שיינדר בקינגס הייתה מוצלחת הן עבורו אישית והן עבור הקבוצה. שניידר סיים אותהעם 16 שערים ו-35 אסיסטים ובסך הכל 51 נקודות. בפלייאוף הוסיף 9 אסיסטים, והקינגס הפתיעו את דטרויט רד וינגס החזקה בסיבוב הראשון לפני שנוצחו בקושי בסיבוב השני על ידי קבוצה חזקה נוספת, קולורדו אוולאנש, במשחק שביעי ומכריע.
לאחר שהחסיר כרבע מעונת 2001/02 בשל בקע שפגם מאוד ביכולתו גם כשהיה כשיר למשחק, שב שניידר בכוחות מחודשים לעונה אישית מצוינת נוספת במדי הקינגס ב-2002/03. הצטיינותו הביאה לו בפעם השנייה זימון למשחק ה"אול סטאר" של הליגה. לקראת סיום ההעברות, כשהיה ברור שהקנינגס לא יעלו לפלייאוף, הועבר שניידר לדטרויט רד וינגס שחיפשה חיזוק הגנתי לקראת הפלייאוף.
שניידר המשיך לשחק ולהצטיין בדטרויט 3 עונות נוספות (לא כולל עונת 2004/05 שבוטלה בשל סכסוך עבודה בליגה), כאשר בעונת 2005/06 קבע שיאי קריירה של 21 שערים ו-65 נקודות. באותה עונה כבר את שערו ה-200 בליגה ושיחק את משחקו ה-1000.
עם סיום חוזהו בדטרויט חתם שניידר במדי אנהיים דאקס, שחיפה מגן שייכנס לנעליו של הקפטן שלה סקוט נידרמאייר, שעמד בפני פרישה. עם זאת, כשחזר נידרמאייר לבסוף למשחק, החליטו הדאקס לוותר על שניידר לאחר עונה אחת בלבד.
בשתי העונות האחרונות של הקריירה הפעילה שלו גילה שניידר המבוגר ירידה בולטת ביכולתו. אל הפציעות שפגעו בו נוספה פציעת כתף שהצריכה ניתוח, והוא עבר בין 4 קבוצות שונות תוך תרומה מועטה לפני שהכריז על פרישה בקיץ 2010.
קריירה בינלאומית.
שניידר ייצג לראשונה את ארצות הברית בזירה הבינלאומית באליפות העולם עד גיל 20 ב-1988. הוא רשם לעצמו שני אסיסטים ולא כבש שער. ארצות הברית שיימה את האליפות במקום השישי.