מכל מקום כאשר חניבעל הבין את שאירע הוא הורה לצלוב את מורי הדרך, ואז ציווה על אנשיו לנוח ולאכול היטב, ולאחר מכן הורה לאחד מקציניו עזרובעל שמו להכין 2,000 שוורים מהאספקה, וכן לפידים רבים ככל האפשר. כשהגיע הלילה הורה חניבעל לקשור את הלפידים לקרני השוורים, ולשלוח אותם אל הרומאים. כמו כן אפיאנוס טוען שחניבעל רצח 5,000 שבויים, כדי שהללו לא יזהירו את הרומאים מפני התרמית. כשהרומאים ראו את השוורים, התבלבלו וסברו שאלו הקרתגים. הם הטילו בהם את חניתותיהם, ולאחר מכן ניסו להיאבק בהם. בינתיים האש החלה לאכל את קרני השוורים, שהחלו להשתולל ולרמוס את החיילים הרומאים המבולבלים. חניבעל ניצל את ההסחה ויצא מהמעבר מתחת לאפם של הרומאים.
אולם מספר שוורים נפלו בידי הרומאים שהבינו את התרמית. פאביוס החליט להמתין עד עלות השחר, ולאחר מכן הורה לחייליו לרדוף אחרי חניבעל. הוא הצליח להדביק את המאסף שלו והתפתח קרב. אולם חניבעל שלח לאחור את חיילי העילית שלו שהכריחו את הרומאים לסגת.
השפעות.
המאורע הכפיש לחלוטין את שמו של פאביוס ברומא. חניבעל ניצל זאת, וכדי להגביר את הזעם על פאביוס הורה לחייליו לשרוף את כל האדמות הרומאיות שייתקלו בהן, פרט לאדמותיו של פאביוס, ואף הורה להעמיד עליהן שומרים כדי שלא יגנבו מהן דבר. פאביוס הסכים לעשות הסכם החלפת שבויים עם חניבעל. על פי ההסכם כנגד כל שבוי רומאי יקבל חניבעל שבוי קרתגי, ואם יהיו לצד מסוים יותר שבויים מלצד השני אז כנגד כל שבוי ישלם הצד השני 250 דינרים. לחניבעל היו 240 שבויים יותר מלפאביוס, אולם הסנאט שכעס על ההסכם סירב לשלוח את הסכום לפדיונם. בלית ברירה שלח פאביוס את בנו לרומא כדי שימכור את קרקעותיו ובכסף הזה פדה את השבויים.
לאחר ניצחון קטן של מינוקיוס בקרב גרוניום, הוחלט למנותו כ-"דיקטטור עמית" שווה זכויות לפאביוס, דבר שלא נעשה מעולם ברומא.
יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה
הארכידוכס יוזף אוגוסט מאוסטריה, נסיך הונגריה ובוהמיה (בשמו המלא: יוזף אוגוסט ויקטור קלמנס מריה פון הבסבורג-לותרינגן, בגרמנית: Joseph August Viktor Klemens Maria von Österreich; 9 באוגוסט 1872 - 6 ביולי 1962), היה ארכידוכס אוסטרי, ומפקד בכיר בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
שנים ראשונות.
יוזף אוגוסט נולד ב-9 באוגוסט 1872 באלצ'וט כבנם הבכור של יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה וקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, סבו היה הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה שהיה בנו הצעיר של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכיהן כמשנה למלך בהונגריה. ב-1890 התגייס יוזף לצבא האוסטרו-הונגרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, וב-1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-31.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ המלחמה היה יוזף מפקד הדיוויזיה ה-31 שהייתה חלק מהקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה השנייה, ולחם עימה בחזית המזרחית בקרב גליציה. ב-18 בנובמבר 1914 מונה יוזף למפקד הקורפוס ה-7, ולחם עמו בקרבות בקרפטים. לאחר כניסת איטליה למלחמה הועבר יוזף עם הקורפוס שבפיקודו לחזית האיטלקית, ולחם עמו במהלך קרבות האיזונצו.
ב-2 בדצמבר 1916 החליף יוזף את הארכידוכס קרל שמונה לקיסר בפיקוד על קבוצת ארמיות שהייתה פרוסה בקרפטים בדרום החזית המזרחית, ופיקד עליה עד לשביתת הנשק עם רומניה. ב-15 בינואר 1918 מונה יוזף למפקד הארמייה השישית בחזית האיטלקית, ופיקד עליה בקרב הנהר פיאווה.
ב-15 ביולי 1918 מונה יוזף למפקד קבוצת הארמיות טירול, שכללה את הארמייה העשירית ואת הארמייה ה-11. ב-24 באוקטובר 1918 הועלה יוזף לדרגת גנרלפלדמרשל על ידי הקיסר קרל בניסיון להרגיע את הלאומנים ההונגרים, ובכך היה לאחרון הפלדמרשלים האוסטרו-הונגרים. ב-26 באוקטובר 1918 בעיצומו של קרב ויטוריו ונטו מסר יוזף את הפיקוד על קבוצת הארמיות לגנרל אלכסנדר פון קונרדין, ועבר לפקד על הכוחות בחזית הבלקן.
לאחר המלחמה.
ב-27 באוקטובר 1918 מונה יוזף על ידי הקיסר כנציג הקיסרי בהונגריה, אך יוזף ביקש להשתחרר מתפקידו ומינה את יאנוש הנדיק לראש הממשלה. ב-31 באוקטובר פרצה מהפכת החרצית, והונגריה נפרדה מאוסטריה, ובכך בא הקץ על האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-16 בנובמבר הוכרז על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית ההונגרית, אך זו הוחלפה מהר מאוד ברפובליקה הסובייטית ההונגרית של בלה קון. לאחר תקופה קצרה בא הקץ על השלטון הקומוניסטי בהונגריה, ויוזף מונה לראש המדינה, תוך שהוא ממנה ממשלה, אך בלחץ בעלות הברית שלא הסכימו לעלייתו לשלטון של נצר לבית הבסבורג, נאלץ לפרוש מתפקידו ב-23 באוגוסט 1919.
בשנת 1920 מונה לאביר הראשון של מסדר ויטז. בשנת 1927 מונה לחבר בפרלמנט ההונגרי, ובשנת 1936 הפך לחבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים ומונה לנשיאה. בשנת 1944 ברח לארצות הברית, אך בהמשך שב לאירופה והתגורר בעיר ראין שבבוואריה עד למותו ב-6 ביולי 1962.
ברשותו של יוזף היה יהלום נדיר נקי מאוד במשקל 76.45 קראט בבהירות מושלמת פנימית. היהלום מכונה על שמו "הארכידוכס יוזף אוגוסט".
משפחתו.
ב-15 במאי 1893 התחתן יוזף אוגוסט עם אוגוסטה, נסיכת בוואריה בתם של לאופולד, נסיך בוואריה וגיזלה, ארכידוכסית אוסטריה בתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. ממנה נולדו לו 6 ילדים:
מכיוון שבנו יוזף פרנץ נפטר לפניו, ירש את תאריו נכדו יוזף ארפד, ארכידוכס אוסטריה (1933–2017), שהתחתן עם מריה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג.
נכדתו אילונה, ארכידוכסית אוסטריה (1927–2011), אף היא בתו של בנו יוזף פרנץ, הייתה נשואה לגאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג, ובנה גאורג בורווין, דוכס מקלנבורג הוא כיום ראש בית מקלנבורג-שטרליץ.
מאכאנידס
מאכאנידס (ביוונית: Μαχανίδας; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי ספרטני. שימש כעוצר ספרטה וכשליט בפועל של העיר בין השנים 201 לפנה"ס-207 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
על ילדותו או מוצאו של מאכאנידס לא ידוע דבר. תקופה זו בהיסטוריה של ספרטה מעורפלת מאוד, וידועה רק תודות לאזכורים שונים בכתביהם של היסטוריונים לא ספרטניים. לא ידועה הדרך בה הגיע מאכאנידס לשלטון, אולם ככל הנראה נעזר בצבא לשם כך. הוא שימש כעוצר למלך התינוק פלופס, בנו של ליקורגוס. נראה שכיבד את החוקים הספרטניים ומועצת האפורים, ולא שלט רק תודות לשכירי חרבו. למרות זאת אצל פוליביוס וטיטוס ליוויוס הוא מכונה בהדגשה "טיראן". אם כי שני אלו הסתמכו בעיקר על מקורות אנטי-ספרטניים.
מאכאנידס שאף להחזיר לארצו את תהילתו שאבדה לה. האויבת הגדולה ביותר של ספרטה אותה תקופה הייתה הליגה האכאית, בתחילת שנת 206 לפנה"ס הביס הגנרל האכאי פילופוימן את מאכאנידס בקרב נהר לאריסוס. פילופוימן שנבחר כסטרטגוס הליגה לשנת 207 לפנה"ס, החליט להביס אחת ולתמיד את מאכאנידס. וביצע לשם כן הכנות מדוקדקות שנמשכו שמונה חודשים. מאכאנידס מצדו כבש את טיגיאה, וחפץ להשתלט גם על מנטיניאה ששכנה כ-15 קילומטרים משם. פילופוימן גייס את כל צבאו, שכלל גם תגבורות מאת מלך מוקדון, וצעד אל מנטיניאה. המערכה התפתחה לקרב שכונה קרב מנטיניאה, על פי המסופר במהלך הקרב נפגשו מאכאנידס ופילופוימן פנים אל פנים. פילופוימן הכה פעמיים, ומאכאנידס מת. לזכר אותו מאורע הקימו האכאים בדלפי פסל המתאר את פילופוימן מניף חנית מעל מאכאנידס. מלבדו איבדו הספרטנים 4,000 איש.
אוניברסיטת ג'ורג'יה טק
אסטיאגס
אסטיאגס (ביוונית: Αστυάγης בפרסית: ایشتوویگو (אשתווגו); המאה ה-6 לפנה"ס) היה אחרון מלכי מדי העצמאיים. ממלכתו נכבשה בידי כורש הגדול.
ביוגרפיה.
חייו של אסטיאגס אפופים בערפילי האגדה, ולא ידוע עליהם כמעט שום דבר ודאי. הוא היה בנו של מלך מדי קיאכסריס, ועלה לשלטון על פי המשוער בשנת 585 לפנה"ס. בעקבות קרב האליס, הוא נישא לאריאניס, בתו של אליאטס מלך לידיה. אם כי על פי ההשערות היא לא הייתה אשתו הראשונה. אחותו אמיטיס, הייתה נשואה לנבוכדנצר השני מלך בבל הכשדית, שעל פי האגדה בנה לכאורה לכבודה את הגנים התלויים בבבל.
על פי האגדה המובאת אצל ההיסטוריון היווני הרודוטוס, לאסטיאגס הייתה בת בשם מנדנה. בחלומו ראה אסטיאגס שמגופה של מנדנה צומחת גפן המכסה את כל אסיה. אסטיאגס הזדעזע מהחלום, ועל כן בחר שלא להשיא את בתו לאציל מדי (מה שהיה מגביר את סיכויי בנה לרשת את הכתר), אלא לאציל פרסי בשם כנבוזי (ביוונית "קמביסס"). אולם כאשר מנדנה הייתה בהריון מכנבוזי, אסטיאגס שב וחלם את החלום המטריד, על כן הוא הורה לה לחזור למדי והורה לאנשיו לקחת ממנה את הילד ברגע שייוולד. לאחר מכן נתן את התינוק (כורש) לגנרל בצבאו בשם הרפגוס, והורה לו להרוג אותו. אולם הרפגוס שחשש מנקמתה של מנדנה, הפקיד את התינוק בידיהם של רועה ואשתו והורה להם לבצע את המלאכה במקומו. אולם הרועה שחפץ בבן, החליף את הנסיך בגופתו של פעוט מת ואת הנסיך גידל כבנו. אולם כעבור עשר שנים הילד הכה ופצע נער מדי מזרע האצולה, ואביו של הנער המוכה לקח את הילד ואביו המאמץ למשפט בפני המלך בעצמו. אסטיאגס המשועשע הקשיב לנימוקיו הילדותיים של המכה, ובהדרגה נחרד לגלות שהנער דומה לו עד מאוד. הוא תחקר את הרועה על מוצאו של הילד, ולאחר שעבר עינויים הודה הרועה שהנער אכן אינו בנו אלא ניתן לו בידי הרפגוס. אסטיאגס הזועם הורה לקרוא להרפגוס, שהודה שאכן לא הרג את התינוק במו ידיו אלא מסר אותו לרועה. אסטיאגס ברוב זעמו רצח באכזריות את בנו של הרפגוס, ולאחר מכן החליט להחזיר את הילד אל משפחתו האמיתית באנשאן, שקיבלה אותו בשמחה והעניקה לו את השם כורש. הסיפור כולו הוא ככל הנראה אגדה מזרחית שהרודוטוס נתקל בה במהלך מסעותיו בפרס.