אנגרמה נרמזת בתורה עצמה, בפסוקים כגון ; . אף המדרש הולך בדרך זו, ואומר "הוא נבל הוא לבן", כלומר יוצר הקבלה בין לבן לנבל על פי האנגרמה הקושרת את שמותיהם.
גימטריה.
בגימטריה נעשה שימוש נרחב לגילוי משמעויות נסתרות בתנ"ך.
דוגמאות:
רש"י נמנע כמעט לגמרי משימוש בגימטריות כפירוש. הרמב"ן קבע בהקשר זה כי רק גימטריות מסוימות אמיתיות, הן נמסרו למשה בסיני, ומטרתן היחידה - לסייע בזכירת עניין שנאמר בעל-פה.
לעומתם רבי יעקב בן אשר, בספר פרשנותו לתורה -המכונה "פירוש בעל הטורים", עושה שימוש נרחב בגימטריה, ונמצאו בו למעלה מ-600 מקומות, שבהם הוא מפרש באמצעות גימטריה. המחבר מתאר פרשנות זו כ"מעט פרפראות וגימטריות וטעמי המסורות, להמשיך הלב" והיא משמשת כמבוא לפרשנותו המקיפה לתורה.
בספר קול התור המיוחס לרבי הלל משקלוב תלמיד הגר"א מובאות גימטריות רבות כרמזים לעניין משיח בן יוסף והגאולה.
דילוגי אותיות.
דילוגי אותיות בתורה היא טכניקה לגילוי מילים או משפטים בעלי משמעות בתורה (או בתנ"ך בכללותו) באמצעות דילוגים במרחק קבוע בין האותיות. כדי לעשות זאת יש לבחור נקודת התחלה ומרחק קבוע של אותיות שיש לדלג בכל פעם.
באמצע המאה העשרים מצא חיים מיכאל דב ויסמנדל דוגמאות אחדות בתורה, כגון:
דוגמה נוספת היא המילה "תורה" בדילוג של 49 אותיות (מספר המרמז על 49 הימים שבין יציאת מצרים למתן תורה, שבהם יצאו בני ישראל ממ"ט שערי טומאה ונכנסו למ"ט שערי קדושה), בתחילת ספר בראשית ובסופו, בתחילת ספר שמות ובסופו, בתחילת ספר במדבר ובסופו, ובתחילת ספר דברים ובסופו. בספר ויקרא לא נמצא דילוג זה, אך במרכזו נמצא באותו דילוג השם המפורש.
השיטה מוכרת גם בשם "הצופן התנכ"י" בעקבות ספר פופולרי בשם זה מאת מייקל דרוזנין, המציג את השיטה, ואף מתיימר לחזות עתידות באמצעותה. יש הטוענים כי המידע הוצפן במכוון בטקסט המקראי על ידי כותביו, והם מייחסים משקל רב למסרים המתגלים בתורה בגרסתה העברית הנוכחית. חיפוש מסרים מוצפנים נעשה גם ביתר ספרי התנ"ך וגם בתרגומי התנ"ך. גם מיסיונרים נוצרים עוסקים במציאת מסרים מוצפנים הקשורים בישו. רעיון הצופן התנ"כי משמש לעיתים ארגוני חזרה בתשובה כדי לאשש את הטענה כי התנ"ך נכתב בהשראה אלוהית (אם כי דרוזנין ייחס את ההצפנה לחוצנים בעלי יכולת טכנולוגית מתקדמת).
שיטת דילוג שונה מיוחסת לרמב"ן. בעקבות ויכוח שהיה לו עם תלמידו המומר אבנר מבורגוס, ששאלו: אם אכן כל דבר רמוז בתורה - היכן הוזכר הוא, אבנר. כתשובה הביא הרמב"ן את הפסוק - אות שלישית בכל מילה.
ראשי תיבות.
מגילת אסתר היא היחיד מספרי התנ"ך שבו האל אינו מוזכר כלל. פרשני המקרא ניסו להסביר בדרכים שונות את היעדרותו של אלוהים מן המגילה. האר"י כתב שהשם המפורש רמוז במגילה באופן נסתר, בראשי תיבות בפסוק "יבוא המלך והמן היום" וכמו כן בפסוק "וכל זה איננו שווה לי - סופי תיבות והפוך.
דילוגי מילים.
פעולת הצפנה נודעת עוסקת בפרק ה-46 של תהלים בתרגום המלך ג'יימס. המילה ה-46 בפרק זה היא shake, והמילה ה-46 מהסוף (תוך התעלמות מהמילה "סלה" שחותמת את הפרק), היא spear. יש הרואים בכך הוכחה ניצחת לכך שאת התרגום יצר ויליאם שייקספיר (Shakespeare), שהיה בן 46 בשנת 1610, שבה הושלמה הגרסה המוסמכת של תרגום המלך ג'יימס (יצא לאור בשנת 1611).
משמעות חדשה לטקסט.
בתשבצי היגיון עבריים מופיעות לעיתים הגדרות המרמזות לפסוק מהתנ"ך, תוך שהן נותנות לו משמעות שונה ממשמעותו המקורית. כך לדוגמה ההגדרה "הרמזור הדובר במדבר" (5, 4, 4, 2, 5, 2), שפתרונה הוא , פסוק תנ"כי שבמקורו עוסק בדברי העם אדום.
את העצה המופיעה בספר משלי, "יהללך זר ולא פיך", הממליצה לאדם שלא לפאר את עצמו, יש הקוראים בשינוי קל: "יהללך זר, וָלא - פיך", כלומר, אם אין מי שיספר את תהילתך, עשה זאת בעצמך. (משמעות מעין זו אינה מיוחסת לכוונת הכתוב האמיתית אלא כשעשוע לשון).
הפתגם העממי "אחרי מות, קדושים אמור" נוצר משמותיהן של שלוש פרשות רצופות בספר ויקרא: אחרי מות, קדושים, אמור.
ז'אן-מישל בסקיה
ז'אן-מישל בסקיה (Jean-Michel Basquiat; 22 בדצמבר 1960- 12 באוגוסט 1988) היה אמן גרפיטי וצייר נאו-אקספרסיוניסטי, שעבד והציג בניו יורק בשנות ה-80 של המאה ה-20.
חייו.
בסקיה נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק לאם פורטוריקנית ולאב אפריקאי ממוצא האיטי. כבר מגיל צעיר הבחינו הוריו בכישרונו האמנותי של בנם ועודדו אותו להתמיד ולפתח אותו. בגיל 17 החל לצייר גרפיטי בחוצות מנהטן, כאשר הוא חותם בכינוי "סאמו" (SAMO).
בתחילת שנות ה-80, לאחר שנים של חיפוש אמנותי, החל בסקיה לצייר על בד. במהרה דרך כוכבו והוא החל להציג יחד עם ציירים אקספרסיוניסטים נוספים, ביניהם: פרנצ'סקו קלמנטה וג'וליאן שנאבל. לימים שנאבל, שהיה ידוע באותה תקופה כצייר בלבד, יביים סרט לזכרו של בסקיה.
בעקבות הצלחתו ופרסומו, באסקיה התחכך במספר אמנים בני זמננו כמו ג'וליאן שנאבל. הייתה לו גם מערכת יחסים רומנטית עם הזמרת מדונה.
אולם, היה זה המפגש עם אנדי וורהול שהותיר את חותמו והיה המשמעותי ביותר להמשך הקריירה הקצרה שלו. חרף היותם של השניים שונים מאוד במזגם ובנטייתם האמנותית ולמרות פער הגילים ביניהם, הפכו השניים לידידים ואף שיתפו פעולה במספר ציורים.
למרות הצלחתו המסחרית של בסקיה והביקורות האוהדות שקיבל מעולם האמנות של ניו יורק, החל האמן בשימוש מאסיבי בסמים קשים כמו הרואין וקוקאין. בשנת 1988, כשהוא בן 27 בלבד, מת בסקיה כתוצאה ממנת יתר וערבוב קטלני של קוקטייל סמים.
יצירתו.
ציוריו של בסקיה נראים פרועים וכאוטיים למדי. ניתן להבחין במוטיבים חוזרים בעבודותיו, כדוגמת מסיכות שבטיות ודמויות פרימיטיביות בעלות מבע פסיכדלי. בדומה לציורים האקספרסיוניסטיים מתחילת המאה, ציוריו מאופיינים בגושי צבע מבודדים ובאווירה טעונה ומחושמלת. אך בסקיה גם חידש והוסיף לציוריו שרבוטי מילים, לעיתים חסרי כל פשר, שמרחוק נראים כצורה גאומטרית אחידה וכחלק אינטגרלי מהציור.
כיום נמכרים ציוריו במכירות פומביות במיליוני דולרים ומוצגים במוזיאונים נבחרים ברחבי העולם.
בשנת 2004, נערכה תערוכה רטרוספקטיבית לכבודו במוזיאון ברוקלין והיא הביאה להכרה מוגברת בתרומתו לתרבות המאה ה-20 ובפרט להתפתחותה של האמנות המודרנית.
סרטים אודותיו.
ב-1996 יצר ג'וליאן שנאבל את הסרט הביוגרפי "בסקיאט", שהוא סרט אמין למחצה ובדיוני למחצה שתרם ליצירת "המיתוס על ילד הרחוב חסר הפרוטה שהתנכר למשפחתו, ברח מהבית והפך כמעט בן לילה ליקיר סצנת האמנות ולעשיר כקורח". ב-2019 ראה אור הסרט "בסקיה: מזעם לעושר" ("Basquiat: Rage to Riches") המתאר את סיפורו של בסקיה באופן שונה, המדגיש את הרקע שלו כמי שצמח במעמד הביניים ועבר לעיר הגדולה על מנת לממש את הפוטנציאל שלו מבלי להתנכר למשפחתו.
מגלנים
מגלנים (שם מדעי: Threskiornithinae) או אִיבִּיסִים היא תת־משפחה של משפחת הכפניים. למגלנים רגליים ארוכות ומקור ארוך ומעוקל כלפי מטה בצורה שמזכירה מגל, ומכאן שמם. המגלנים נוהגים לאכול בקבוצות קטנות, וניזונים מרכיכות, תולעים, סרטנים וחרקים החיים בבוץ. רוב המינים מקננים על עצים, לעיתים קרובות יחד עם כפנים או אנפות.
במיתולוגיה המצרית, המגלן הקדוש האפריקני היה החיה המקודשת לאל תחות, והוא מתואר כבעל ראש מגלן.
המגלנים בונה את קינו על עצים גבוהים או על הקרקע, כשלרוב היא מוטלת בקבוצה קטנה המורכבת מזוג מונוגמי. לאחר דגירה של כ־21 יום, בוקעים מהביצים 2-3 אפרוחים המכוסים פלומה אפורה־בהירה.
מסמרים ונוצות
מסמרים ונוצות הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי והזמר הישראלי מיכה שטרית, לאחר התפרקות "החברים של נטאשה".
את האלבום הפיקו מוזיקלית ברי סחרוף ויזהר אשדות, שגם עיבדו את השירים יחד עם שטרית עצמו. האלבום זכה לביקורות טובות, והניב מספר להיטים, ביניהם: שיר הנושא "מסמרים ונוצות", "באביב", "טבריה", ו"אינתי עומרי", שדורג במקום 424 במצעד "500 השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית" של ידיעות אחרונות.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיכה שטרית, מלבד היכן שמצוין אחרת
בסקיאט
ג'ניפר אספוזיטו
ג'ניפר אספוזיטו (באנגלית: Jennifer Esposito; נולדה ב-11 באפריל 1973) היא שחקנית אמריקאית, הופיעה בסרטים "הקיץ של סאם" , "אל תוציא מילה" , "התרסקות" ו"טקסי בניו יורק" ובטלוויזיה מוכרת מתפקידיה בסדרות הטלוויזיה "ספין סיטי" "קרובות" "סמנתה מי?" "שוטרים בדם" ו"NCIS" .
ביוגרפיה.
אספוזיטו נולדה בברוקלין, ניו יורק, השנייה מבין שתי בנותיהם של פיליס, מעצבת פנים, ורוברט אספוזיטו, מפיק מוזיקלי. היא ממוצא איטלקי, וגדלה בסטטן איילנד; היא בוגרת בית הספר התיכון הקתולי "מור".
קריירה.
אספוזיטו ערכה את הופעתה הטלוויזיונית הראשונה ב-1996 בסדרת המשטרה "חוק וסדר". היא התפרסמה לראשונה בהופעתה בסדרה הקומית זוכת פרס אמי ו-4 פרסי גלובוס הזהב "ספין סיטי"; בסדרה גילמה את סטייסי פטרנו, מזכירתו של סגן ראש העירייה מייק פלארהטי (מייקל ג'יי פוקס).
את פריצתה הקולנועית עשתה אספוזיטו ב-1998 בסרט האימה "אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון", סרט ההמשך ל"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון". בסרט מגלמת אספוזיטו את ננסי.
ב-1999 קיבלה אספוזיטו הצעה מספייק לי לשחק בתפקיד משני בדרמת הפשע "הקיץ של סאם", בו הופיעה כרובי, אישה צעירה המגיעה לניו יורק לאחר שנפרדה מחברה ומנסה למצוא חן בעניי ריצ'י (אדריאן ברודי).
בשנת 2000 שיחקה אספוזיטו במותחן האימה "דרקולה 2000" וגילמה ערפדית בשם סולינה.