בפיורנטינה התקשה קנצ'לסקיס להמשיך את יכולתו הטובה, ועל כן עבר לשחק בגלאזגו ריינג'רס הסקוטית ב-1998. הוא שיחק בקבוצה במשך ארבע שנים, למעט תקופת השאלה קצרה למנצ'סטר סיטי ב-2001, והיה שותף לזכייה בשתי אליפויות ליגת העל הסקוטית (בשנים 1999 ו-2000) ובשלושה גביעי סקוטלנד (בשנים 1999, 2000 ו-2002). הוא עבר לסאות'המפטון ב-2002, וכעבור שנה הצטרף לאל-הילאל מערב הסעודית. לאחר מכן הוא חזר לרוסיה ושיחק בקבוצות סאטורן מוסקבה אובלסט וקריליה סובטוב סמרה, בטרם הודיע על פרישה ממשחק ב-2006.
ב-2007 החל קנצ'לסקיס לשמש כמנהל הכללי של נוסטה נובורטרויסטק מהליגה הרוסית הראשונה. לאחר שהקבוצה ירדה לליגה השנייה - הדרגה השלישית בחשיבותה - מונה בדצמבר 2009 למאמן קבוצת טורפדו-ZIL מוסקבה.
נבחרת לאומית.
קנצ'לסקיס שיחק ב-23 משחקים במדי נבחרת ברית המועצות והבקיע שלושה שערים. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא שיחק בנבחרת חבר המדינות. השתתף עמה בטורניר יורו 1992. לאחר פירוק נבחרת חבר העמים בחר לשחק בנבחרת רוסיה, על אף שהוא בן לאם באוקראינית ואב ליטאי. הוא השתתף ב-36 משחקים בהם הבקיע 4 שערים. בשנת 1993 קנצ'לסקיס היה אחד ממשתתפי "מרד שחקנים" נגד המאמן פאבל סדירין, וכתוצאה מכך סולק מהנבחרת והחמיץ את טורניר מונדיאל 1994. לאחר המונדיאל פוטר סאדירין מהנבחרת והמאמן החדש אולג רומנצב החזיר את קנצ'לסקיס לנבחרת. הוא היה בסגל נבחרת רוסיה ביורו 1996 ולקח חלק בשניים מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
איפוליט פיזו
לארס לאגרבק
לארס אדווין "לאסה" לאגרבק (בשוודית: Lars Lagerbäck; נולד ב-16 ביולי 1948) הוא כדורגלן עבר שוודי ומאמן כדורגל בהווה. הוא אימן את נבחרת שוודיה במשך כ-10 שנים וזכה עימה למספר הצלחות. לאגרבק אימן את נבחרת ניגריה במונדיאל 2010, והצעיד את נבחרת איסלנד לרבע גמר יורו 2016, כאשר נבחרת זו השתתפה בפעם הראשונה בתולדותיה בטורניר גדול. לאגרבק כיום משמש יועץ בנבחרת שוודיה.
לאגרבק נולד בקטרינהולם ולאחר ששיחק בקבוצות נוער עבר למועדון גימונאס CK בשורותיו שיחק בשנים 1970-1974. ב-1974 החל ללמוד במכון השוודי ללימודים גופניים, GIH . יחד עמו למד גם עמיתו, רונלד אנדרסון, שליווה אותו בהמשך כעוזר מאמן בנבחרות שוודיה וניגריה.
קריירת אימון.
קבוצות.
ב-1977 נקרא לאגרבק לאמן לראשונה קבוצה בוגרת. הייתה זו קילאפורס מהליגה השוודית הרביעית והוא אימן אותה עד 1982. ב-1983 הוא עבר לקבוצת ארברה IK אותה אימן עד 1985. ב-1987 החל לאמן את הודיקסוואל ABK אך עזב אותה ב-1989.
נבחרות המשנה.
ב-1990 קיבל לאגרבק תפקיד בהתאחדות הכדורגל השוודית. הוא הפך לחלק מסגל המאמנים של הנבחרות השוודיות הצעירות (בין היתר, אימן גם את פרדי יונגברי). הוא אף סייע באותה עת לטומי סוונסון ולטוד גריפ באימון הנבחרת הבוגרת. ב-1996 החל לאמן את נבחרת המשנה השוודית ומלא משרה זו עד 1997. ב-1998 המאמן השוודי הלאומי, טומי סודרברג, לקח אותו להיות עוזר המאמן שלו בנבחרת הלאומית.
נבחרת שוודיה.
ב-2000 הפך למאמן-שותף לסודרברג והם אימנו את שוודיה בצוותא עד 2004. תחת הדרכתם המשותפת, העפילה נבחרת שוודיה ליורו 2000 אך נכשלה שם כבר בשלב המוקדם בעת שסיימה במקום האחרון בבית בו שובצה. ב-2002 העפילה שוודיה לטורניר הגביע העולמי ביפן וקוריאה הדרומית ושובצה לבית שנחשב כקשה, יחד עם ארגנטינה, אנגליה וניגריה. שוודיה הפתיעה כשסיימה בראשות הבית לאחר ניצחון על ניגריה ותוצאות תיקו מול ארגנטינה ואנגליה, אך נוצחה (לאחר הארכה) על ידי סנגל בשלב שמינית הגמר.
ב-2004 העפילה שוודיה ליורו 2004 ואף העפילה משלב הבתים בטורניר לאחר שסיימה ראשונה בבית שכלל גם את דנמרק, בולגריה ואיטליה, אולם שוב כשלה בשלב הבא, שלב רבע הגמר, לאחר שנוצחה על ידי הולנד בבעיטות הכרעה מ-11 מטר. באותה שנה עבר סודרברג לאמן את נבחרת שוודיה עד גיל 21 ולאגרבק שנותר כמאמן היחיד הזמין את עמיתו, רונלד אנדרסון, להיות עוזר המאמן שלו בנבחרת.
ב-2006 הצליחה שוודיה להעפיל, תחת הדרכתו של לאגרבק, לטורניר הגביע העולמי בגרמניה. היא שובצה לבית יחד עם אנגליה, פראגוואי וטרינידד וטובגו וסיימה במקום השני, אחרי אנגליה אך נוצחה 2:0 בשמינית הגמר על ידי גרמניה.
ב-2008 העפילה שוודיה ליורו 2008. הייתה זו ההעפלה החמישית ברציפות של הנבחרת השוודית לשני המפעלים העיקריים לנבחרות כדורגל אירופאיות, הישג ללא תקדים בכדורגל השוודי. שוודיה סיימה במקום השלישי בבית המוקדם, אחרי נבחרות ספרד (שזכתה בהמשך בגביע) ורוסיה (שסיימה במקום השלישי בטורניר) ולא העפילה לשלב הבא. מספר בעלי טורים בעיתונות הספורט השוודית דרשו את פיטוריו של לאגרבק בעקבות כישלון זה. למרות זאת, חתמה איתו ההתאחדות השוודית הארכה להסכם עד סיום מסע המשחקים של הגביע העולמי ב-2010. לאחר שהנבחרת השוודית לא הצליחה להעפיל לטורניר הגביע העולמי בדרום אפריקה, התפטר לאגרבק באוקטובר 2009 ואת מקומו תפס אריק האמרן.
נבחרת ניגריה.
ב-26 בפברואר 2010 חתם לאגרבק על חוזה לחמישה חודשים עם אפשרות הארכה לאימון נבחרתה הלאומית של ניגריה שהעפילה לגביע העולמי 2010 בדרום אפריקה. לאגרבק הרשים את ראשי התאחדות הכדורגל הניגרית לאחר שהגיש תוכנית מפורטת בה ניתח את הבעיות המאפיינות את הכדורגל הניגרי ואת יכולתם של שחקני הנבחרת. על אף כישלונה של ניגריה במונדיאל 2010, הוצע ללאגרבק להאריך את חוזהו, אך הוא סרב.
נבחרת איסלנד.
בינואר 2012 מונה לאגרבק למאמן נבחרת איסלנד. תחת לאגרבק נבחרת איסלנד זכתה להצלחה גדולה, כאשר הגיעה לפלייאוף העלייה למונדיאל 2014, אך לא הצליחה להעפיל לטורניר לאחר שהפסידה לנבחרת קרואטיה. לאחר מכן האריך לאגרבק את חוזהו בנבחרת עד לאחר יורו 2016, ושימש מאמן בצוותא עם הלמיר הלגרימסון, שהיה מיועד לרשת את התפקיד לאחר יורו 2016. את מוקדמות יורו 2016 צלחו לאגרבק ואיסלנד בהצלחה, והעפילו לטורניר עצמו, בו נחלו הצלחה רבה, והגיעו עד לרבע הגמר, בו הפסידו לנבחרת צרפת בתוצאה 5-2. על אף זאת, נחשב הטורניר כמוצלח מאוד עבור לאגרבק ואיסלנד, בעיקר לאור העובדה שזהו הטורניר הגדול הראשון אליו איסלנד הגיעה אי פעם. לאחר היורו, עזב לאגרבק את נבחרת איסלנד, וחזר לעבוד בנבחרת שוודיה כיועץ.
נבחרת נורווגיה.
ב-2 בפברואר 2017 מונה למאמנה של נבחרת על חוזה לשנתיים.
היפוליט פיזו
קטרגל
קטרגל (בספרדית: Fútsal, פוטסל) או כדורגל אולמות הוא גרסה של כדורגל המשוחקת במגרש קטן יותר, לרוב באולם ספורט סגור ותחום.
הקטרגל הומצא בשנת 1930 באורוגוואי, אך במקביל הומצא עם חוקים אחרים בברזיל. בשל כך בארצות רבות המשחק נקרא "פוטסאל" (Fútsal), על שם כינוי המשחק בספרדית ופורטוגזית ("Fútbol de salón").
חוקי המשחק מתמקדים בניצול יכולות האלתור, יצירתיות וטכניקה, שליטה בכדור ויכולת המסירה לטווח קצר של השחקנים.
היסטוריה של המשחק.
מקורו של ה"פוטסל" בשנת 1930 כאשר חואן קרלוס קייראני הארגנטינאי, שעבד בתור מורה במונטווידאו, אורוגוואי, החליט ליצור גרסה של כדורגל שניתן לשחק אותה באולמות ספורט של אגודת ימק"א שהיו בבית הספר בו הוא לימד. המשחק למעשה פותח כשהוא מתאים למשחק במגרש כדורסל, וספר חוקים ראשון פורסם בספטמבר 1933. הפוטסל היה פופולרי מאוד באורוגוואי אחרי מונדיאל 1930 כשהנבחרת הלאומית האורוגוואית זכתה בגביע העולם, והכדורגל צבר פופולריות רבה, אך מה שהיה בנמצא הם מגרשים קטנים ושכונתיים שם היה חייב להתאים את החוקים - זמן המשחק וסגנון המשחק - לגודל המגרש ולביקוש הרב, כאשר מה שמאפיין ומבדיל את הפוטסל מהכדורגל הוא זמן משחק קצר יותר ומשחק הדורש פחות כושר גופני ויותר כשרון ו-וירטואוזיות מכדורגל קלאסי, המהנה לצופים בו. רעיונו של קייראני היה ליצור משחק המבוסס על כדורגל אשר ימשוך את התלמידים לפעילות ספורטיבית חיובית.
בעת כתיבת ספר החוקים הראשון שנכתב על ידי קייראני ישנה קווי דמיון ברורים בין הפוטסל לכדורגל (למשל האיסור לגעת בכדור ביד במהלך המשחק למעט השוער), ועדיין הוא לקח חוקים אחרים מענפים נוספים: מכדורסל את כמות השחקנים לכל קבוצה (5) ואת זמן המשחק (40 דקות), מכדורמים את החוק לגבי השוערים, ומכדוריד את גודל השערים וגודל המגרש.
איגוד ימק"א העולמי הפיץ כמעט מיידית את המשחק בדרום אמריקה, מאחר שהוא היה משחק נגיש שאפשר לכולם להשתתף בו ובכל מזג האוויר (בניגוד לכדורגל שמשוחק בחוץ), ואפשר לספורטאים שהתאמנו במתקניו לשמור על כושרם לאורך כל ימות השנה. ז'ואו לוטופו הברזילאי שראה את המשחק כה מצליח באורוגוואי והוקסם ממנו, הביא אותו חזרה למדינתו והכניס לבתי הספר בהם עבד, עם שינויים קטנים.
עד 1956 החוקים לא היו אחידים דיים בפוטסל, עד שחביב מחפוז ו-לואיז גונזאגה דה אוליביירה פרננדס מימק"א שבסאו פאולו, בברזיל כתבו את ספר החוקים הרשמי של הפוטסל בשנה זו והתאימו אותו להפצה בינלאומית. באותה השנה הוקמה הקונפדרציה הדרום־אמריקנית לכדורגל אולמות (מפורטוגזית: Confederación Sudamericana de Fútbol de Salón), הכוללת את: אורוגוואי, ארגנטינה, פאראגוואי, פרו וברזיל.
מיד לאחר הקמת הקונפדרציה, טורניר ייחודי הוקם, שמשך את תשומת ליבה של התקשורת בדרום אמריקה, והחלה לעקוב באופן אדוק אחר הפוטסל.
מבנה הקטרגל כיום.