בשנת 2015, הייתה אמורה להסתיים כהונתו של נשיא חבל כורדיסטן, מסעוד בארזאני, ומספר מפלגות כורדיות דרשו לשנות את המערכת הפוליטית של החבל ממודל נשיאותי לפרלמנטרי, אך ה-KDP דחתה את הדרישה והאריכה לא פעם באמצעות צווים זמניים את כהונתו של בארזאני. במקביל, ה-KRG וממשלת עיראק היו בעיצומה של מחלוקת קשה סביב ההסדר באזורי המחלוקת, בעיקר במחוז כירכוכ, ומניעת חלק ה-KRG מתקציב עיראק. ביוני 2017, כינס מסעוד בארזאני פגישה של המפלגות הכורדיות וביקש את אישורן לקיום משאל עם על עצמאות כורדית בעיראק. נציגי ה-PUK התנגדו תחילה, אך לבסוף נתנו את הסכמתם, מתוך חשש שערעור על משאל העם יסמן אותם כמתנגדים לעצמאות הכורדית.
יצוין כי לבארזאני ול-KDP היו מניעים ציבוריים ואישיים לערוך את משאל העם: ראשית, במישור הלאומי, הרצון לקבלת עצמאות לכורדים. שנית, השגת אוטונומיה גדולה יותר מול המשטר העיראקי. שלישית, ברמת המפלגה, ל-KDP היו מניעים ספציפיים לקיים את משאל העם בכירכוכ. בשנים 2003–2014, הייתה כירכוכ נתונה תחת השפעה פוליטית וצבאית של ה-PUK, וה-KDP לא היו מרוצים מכך, כיוון שהם רצו להיות הכוח השולט במחוז. במישור האישי, ההתעקשות על משאל העם נבע מהצורך של ה-KDP לשמור על הגמוניה בפוליטיקה הכורדית, תוך הארכת כהונתו של בארזאני ללא הגבלת זמן, וכן מהצורך להסיט את דעת הקהל של אזרחי החבל מכישלונות פוליטיים וכלכליים של ההנהגה הכורדית, לאור המלחמה באזור, השליטה בשדות הנפט, וויכוחים סביב איוש תפקיד נשיא הפרלמנט העיראקי. בספטמבר 2017, ממשלחת החבל ביצעה משאל עם בקרב תושבי חבל כורדיסטן, כשהשאלה במרכזו האם הם תומכים בהכרזה על כורדיסטן העיראקית כמדינה עצמאית. תוצאות המשאל הראו רוב של למעלה מ-90% שתומכים בעצמאות. ממשלת עיראק התנגדה בתוקף לקיום משאל העם, לכן לאחר קיומו וסירובה של ממשלת חבל כורדיסטן להכריז על ביטולו, הכריזה ממשלת עיראק על יציאה למבצע צבאי נגד ממשלת החבל בעיר כירכוכ, הנחשבת על-ידי הכורדים כבירת כורדיסטן, וכן בעלת ערך לאור שדות הנפט שבשטחה. הקרב על כירכוכ נמשך ימים ספורים ובסופו כבשו כוחות צבא עיראק את העיר כרכוכ ואת המחוז הקרוי על שמה. אובדן כרכוכ הוביל לפגיעה כלכלית משמעותית בחבל הכורדי והעצים את הקרע בין שתי המפלגות הכורדיות המרכזיות, בין היתר עקב האשמות שהטיחו המפלגות הפוליטיות בחבל זו בזו. ה-KDP האשימו את ה-PUK שעזרו לצבא עיראק להשתלט על השטח על ידי נסיגת חיילי הפשמרגה של ה-PUK מהשטח. בתגובה, ה-PUK האשימו את בארזאני ואת מפלגתו בכך שהתעקשו לקיים את משאל העם שהוביל לפלישת הצבא מלכתחילה. ההפסד הוביל להצהרת התפטרות של מסעוד בארזאני, וב-2017 הוא פרש מתפקידו ובנו מסרור נכנס למלא את תפקידו. כמו כן, בעקבות אובדן כירכוכ, תושבי חבל כורדיסטן יצאו להפגנות ומחאות נגד ה-KDP, קראו לשינוי השלטון הכורדי המסורתי והקימו מפלגות אופוזיציוניות כורדיות חדשות.
אסתר ארל
אסתר גרייס ארל (3 באוגוסט 1994 - 25 באוגוסט 2010) הייתה סופרת אמריקאית, ולוגרית, אושיית רשת, נרדפייטרית, ופעילה בברית הארי פוטר. לפני מותה מסרטן בשנת 2010, ארל התיידד עם הסופר ג'ון גרין, אשר ביסס את דמותה של הייזל גרייס מספרו אשמת הכוכבים על ארל. ב-2014 קובצו כתביה של ארל ליצירת ביוגרפיה שלה בשם "This Star Won't Go Out", שהופיעה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס לספרי מבוגרים צעירים.
ראשית חייה ואקטיביזם.
ארל נולדה בבוורלי, מסצ'וסטס, לוויין ולורי (לבית קרייק) ארל, אחת מחמישה אחים. הארלים, שעיתון הבוסטון גלוב תיאר כ"נוודים המתארים את עצמם ככאלה", נעו בין ערב הסעודית, מסצ'וסטס וצרפת. בזמן שהייתה במסצ'וסטס, ארל התגוררה במדווי לפני שעברה עם משפחתה לנורת' קווינסי ולמדה בתיכון נורת' קווינסי.
בשנת 2007, ארל פגש את ג'ון גרין, וכפי שציינה מרגרט טלבוט ממגזין הניו יורקר, "הייתה אחת מנרדפייטרים הראשונים". בתחילה השניים שמרו על ידידות מקוונת, שצמחה מהזיהוי שלה כנרדפייטרית, חברה בקהילת הנרדפייטריה. ארל פיתחה את ידידותה עם גרין כשפגשה אותו בכנס חובבי הארי פוטר ב-2009.
ארל בנתה נוכחות מקוונת בפלטפורמות כמו טוויטר, טאמבלר ויוטיוב.
אבחון בסרטן ומותה.
בגיל 12 בנובמבר 2006, בעת שהות המשפחה במרסיי, אובחנה ארל כחולה בסרטן בלוטת התריס הפפילרי עם גרורות. בחג ההודיה הבא בשנת 2007, הוריה ביקשו חוות דעת שנייה בבית החולים לילדים של בוסטון. הרופאים של ארל הודיעו לה ולהוריה שהסרטן שלה סופני.
היא המשיכה בפעילות הקהילה המקוונת שלה עד מותה מסרטן בלוטת התריס ב-25 באוגוסט 2010. ג'ון גרין הקדיש לארל, לאחר מותה, ולוג בשם "Rest in Awesome, Esther" "("בתרגום חופשי: "נוחי במדהימות, אסתר"). סרטוני היוטיוב בערוץ של ארל נשארו זמינים לצפייה גם לאחר מותה.
מורשת.
לאחר מותה, ארל עורר השראה בקרב הקהילות בהן הייתה פעילה, כמו הנרדפייטריה ו"ברית הארי פוטר". היא שימשה השראה לשני ספרים, ליצירת "היום של אסתר", וכן להקמת ארגון ללא מטרות רווח.
"היום של אסתר".
זמן קצר לפני מותה העלה גרין את ולוג לערוצו בשם "I Love Hank: Esther Day 2010". הסרטון הועלה לרגל "היום של אסתר", יום שבו ארל הצהירה שהיא רוצה שאנשים יקדישו ל"משפחה ואהבה". "היום של אסתר" נחגג מדי שנה ב-3 באוגוסט, במקביל ליום הולדתה של אסתר. גרין הצהיר שארל הייתה זו שהציעה את "הרעיון לחגוג חברים ובני משפחה ואהבה", ובמיוחד את, "סוגי האהבה שמתעלמים מהם לעיתים קרובות מדי בתרבות שלנו: אהבה בין חברים ובני משפחה". גרין כינה את "היום של אסתר", "החג החשוב ביותר בנרדפייטריה".
"הכוכב הזה לא ייכבה".
לאחר מותה, הוריה של ארל, וויין ולורי, הקימו את עמותת "This Star Won't Go Out" (בתרגום חופשי: "הכוכב הזה לא ייכבה"), ארגון ללא מטרות רווח המסייע למשפחות שיש להם ילדים חולי סרטן. כדי לסייע לארגון, האחים גרין תורמים לו מהכנסות ממכירות פריטים נלווים.
הביוגרפיה של ארל, שנכתבה על ידי הוריה, פורסמה לאחר מותה תחת הכותרת "הכוכב הזה לא ייכבה: חייה ומילותיה של אסתר גרייס ארל" . גרין כתב את ההקדמה לספר. הספר נוצר בהשראת הבטחה בין ארל לאביה: מי שיאריך ימים אחרי השני יכתוב ספר על האחר. הספר כולל אוסף של יומנים וציורים שלה.
אשמת הכוכבים.
אסתר ארל שימשה השראה לדמותה של הייזל גרייס לנקסטר ברומנו של גרין מ-2012, "אשמת הכוכבים". שיילין וודלי גילמה את לנקסטר בעיבוד הקולנועי של הרומן. למרות שארל היווה השראה לרומן ולדמותה של הייזל גרייס, הרומן לא נועד להיות ביוגרפי. גרין הקדיש את הרומן לאסתר אך גם ביסס את הדמות על מקורות אחרים, כולל בנו ואשתו, וכן מניסיונו ככומר בבית חולים לילדים. גרין כתב בבלוג שלו בטאמבלר, "אני לא רוצה שאנשים יבלבלו את אסתר עם הייזל (הן מאוד שונות), וזה מאוד חשוב לי שלא אטען שאני מספר את הסיפור של אסתר".
זכויות להט&quot;ב בסנט אוסטטיוס
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ברשות המוניציפלית כחלק מממלכת ארצות השפלה של האי סנט אוסטטיוס תחת שלטון הולנד מעבר לים, מוגדרות כשוות לאלו של הטרוסקסואלים ובין המתקדמות ביותר בקריביים. נישואים חד מיניים, שותפויות רשומות ואימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים הם חוקיים מאז 2012, ואפליה על רקע "נטייה הטרוסקסואלית והומוסקסואלית" אסורה בחוק.
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים היא חוקית בסנט אוסטטיוס, וגיל ההסכמה בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים מוגדר כזהה.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
נישואים חד מיניים בסנט אוסטטיוס הפכו לחוקיים ב-10 באוקטובר 2012 בעקבות כניסתו לתוקף של חוק המאפשר לזוגות חד מיניים להינשא ברחבי הולנד הקריבית שנחקק על ידי הפרלמנט של הולנד.
הגנה מפני אפליה.
הקוד הפלילי BES (בהולנדית: Wetboek van Strafrecht BES), שחל על סנט אוסטטיוס והאיים בונייר וסאבא, מפליל אפליה על בסיס "נטייה הטרוסקסואלית והומוסקסואלית". סעיף 144 לקוד הפלילי קובע עונשים הנעים מקנסות ועד שנתיים מאסר לעוברים על החוק.
סעיף 1 של חוקת הולנד חל על סנט אוסטטיוס בו נאמר כי "כל האנשים בהולנד יטופלו באופן שווה בנסיבות שוות. לא תותר אפליה על רקע דת, אמונה, דעה פוליטית, גזע או מין או מכל סיבה אחרת שהיא".
המכון ההולנדי לזכויות אדם אשר הוקם בשנת 2010, הוא מכון מחקר אשר "מגן, מקדם ומפקח על זכויות אדם" הפועל ברחבי הולנד האירופית והולנד הקריבית למען שוויון זכויות להט"ב ברחבי האזורים.
תנאי מחיה.
בשל אוכלוסייתו המצומצמת של סינט אוסטטיוס, לא ידועה סצנת להט"ב באי. רוב תושבי סינט אוסטטיוס קשורים לכנסיות נוצריות, כאשר המתודיזם והקתוליות הם שתי הזרמים הגדולים ביותר. כתוצאה מכך, היחס הציבורי כלפי מערכות יחסים חד מיניות נוטה להוות השקפות נוצריות, ומקומיים הומוסקסואלים ולסביות תוארו כמי ש-"נוטים לשמור על פרופיל נמוך".
הקרנת מבחן
הקרנת מבחן (באנגלית: Test screening) היא הקרנת מקדימה של סרט או תוכנית טלוויזיה לפני יציאתם לאקרנים כדי לאמוד את תגובת הקהל. קהלי הקרנות מבחן נבחרים מתוך חתך אוכלוסייה רוחבי ומתבקשים בדרך כלל למלא שאלון ולהעניק את חוות דעתם. המושג מיוחס להרולד לויד, לאחר שהשתמש בו כבר ב-1928.
ביקורות.
רוג'ר אברט טען שהקרנות מבחן ביוזמת יוצרי הסרטים הן בעלות תוקף כדי לספק מושג על תגובת הקהל לראף-קאט (rough cut) ואולם לעיתים קרובות מדי, מנהלי אולפנים משתמשים בהקרנות מבחן כנשק לאכיפת דעותיהם על הבמאים, ולסרטים רבים נוסף "סוף טוב מטופש" לאחר הקרנות כאלה.