התסריט מבוסס על הספר "The Gnome-Mobile" של אפטון סינקלר משנת 1937. הגמדים הגנומים ממלאים תפקיד חשוב בעלילה וולטר ברנן ממלא תפקיד כפול כסבא עשיר ואהוב על שני נכדיו וכגנום זקן ועצבני.
הסרט עשיר באפקטים ויזואליים המקטינים את הגנומים.
תקציר העלילה.
די. ג'יי. מלרוני (וולטר ברנן) הוא בעל חברה גדולה לסחר עצים בסן פרנסיסקו. הוא נוסע במכונית האהובה עליו רולס-רויס פנטום 2 כדי לפגוש את נכדיו האהובים בשדה התעופה ולהמשיך איתם לסיאטל שם הוא אמור למכור 50,000 אקרים של יער. הוא נפגש ברודני (מת'יו גרבר) ובאליזבת (קארן דוטריס) בת העשר.
הם עוצרים למנוחה ביער עצי רדווד ואליזבת משוטטת ביער ונפגשת בגנום בשם ג'ספר (טום לואל). היא מודיעה למלרוני ורודני והם נפגשים בג'ספר שמציג להם את סבו נובי (וולטר ברנן). נובי כועס על האנשים הגדולים שכרתו את היער בו גרו הגנומים שנאלצו לברוח. כעת ג'ספר נשאר ללא אישה וסופו שגם הוא ייעלם. מלרוני מציע לקחת את שני הגנומים במטרה למצאו אזור בו נמצאים גנומים אחרים. לפני כניסה למלון השייך לו הוא שם אותם בתוך ארגז קטן.
למלון מגיע הורציו קוקסטון (שון מקלורי) שמפיק הופעות נודדות של דברים חריגים. הוא שם לב לשני הגנומים ומצליח לגנוב אותם. מלרוני מזעיק את עוזרו הראשי ראלף ירבי (ריצ'רד דיקון) שיעזור לו במציאת שני הגנומים. ירני בהמלצת רופאו, מחליט כי מלרוני השתגע וכופה עליו אשפוז כפוי במוסד פסיכיאטרי.
במבצע לילי נועז מצליחים רודני ואליזבת לשחרר את מלרוני. ירבי והאח (נורמן גרבובסקי) הפסיכיאטרי רודפים אחרי הרולס-רויס במרדף מששע בתוך יערות הרדווד שבסופו מכוניתם מתרסקת.
בביתו של קוקסטון מצליחים ג'ספר ונובי להשתחרר מהארגז. נובי מצליח לברוח אך ג'ספר נתפס ובאותו זמן מגיעים מלרוני והנכדים ומשחררים אותו.
הם מגיעים למושבת גנומים ונפגשים שם עם נובי ועם רופוס (אד וין), מלך המושבה. כדי לשדך לג'ספר אישה מביאים לפניו מספר יפהפיות שצריכות לרוץ ולתפוס אותו עד שרופוס סופר שבע. מתחיל מרוץ משעשע עד שלבסוף תופסת אותו ויולט הביישנית (קמי סברינג) לקול תשואות הצופים. במעמד זה מכריז מלרוני כי יתרום את השטח של 50,000 אקרים שנועד לגדיעה, לטובת הגנומים שיוכלו לחיות בו בנחת.
יוסף גנץ
סרגיי ברדה
יחסי אוקראינה–אנגולה
יחסי אוקראינה–אנגולה הם היחסים הבילטרליים שבין אוקראינה לבין רפובליקת אנגולה. אנגולה הכירה בעצמאותה של אוקראינה ב-30 בספטמבר 1994, ובתאריך זה גם כוננו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
היסטוריה.
בתקופת ברית המועצות.
עוד בטרם אוקראינה קיבלה עצמאות מברית המועצות, היו קשרי מסחר בינה ובין אנגולה, ומפעלים אוקראיניים רבים ייצאו מגוון רחב של מוצרי תעשייה וצריכה לאנגולה. לכך יש להוסיף גישה חיובית וכבוד כלפי אוקראינה מצד אלפי סטודנטים מאנגולה שלמדו במוסדות אוקראיניים, וחלקם תפסו מאוחר יותר תפקידים חשובים במדינה. בנוסף, אוקראינה סייעה אקטיבית לפיתוח ענפים כלכליים שונים באנגולה, ולדוגמה בשלב מסוים מאות אוקראינים לימדו במוסדות חינוך באנגולה ועבדו עם חקלאים ודייגים מקומיים. ענפים נוספים שהושפעו מאוקראינה הם ענפי האנרגיה, התחבורה האווירית ומערכת הבריאות.
כוח שמירת השלום באנגולה: 1996–1999.
לאחר הכרזת העצמאות של אוקראינה, היא ראתה בהשתתפות בכוח שמירת השלום של האו"ם מרכיב חשוב במדיניות החוץ שלה. על כן, בפברואר 1996 נשלחו כוחות אוקראיניים לאנגולה כדי להשתתף במשימת שמירת השלום של האומות המאוחדות. באותה תקופה התחוללה מלחמת האזרחים באנגולה. לפי מזכירות האו"ם, הכוח האוקראיני היה אמור להיות באנגולה למשך שנה. עם זאת, אחרי שינוי במשימה, הכוחות האוקראיניים נסוגו שלושה חודשים מוקדם מהמתוכנן. במהלך שהותם במדינה סייעו האוקראינים ביישום הסכמי הפסקת האש ותיאמו פעולות הומניטריות.
פתיחת שגרירות אוקראינה באנגולה.
ב-13 במאי 2004 נפתחה שגרירות אוקראינה בלואנדה, בירת אנגולה, שנתיים אחרי שהסתיימה בה מלחמת האזרחים בת 30 השנה. בפעילותה, השגרירות תומכת ביצירת קשרים בין יזמים מאוקראינה ומאנגולה, חילופי משלחות ובארגון פגישות עסקיות.
אליזבת גרט אנדרסון
גרט פיצג'רלד
ז'אן-ונסאן שייל
קבוקים
אנה ברגנדהאל
רוזה לין
רוזה קוסטנדיאן (בארמנית: Ռոզա Կոստանդյան), הידועה בשם הבמה רוזה לין (בארמנית: Ռոզա Լին), היא זמרת, פזמונאית, ומפיקת תקליטים ארמנית. לין ייצגה את ארמניה באירוויזיון 2022 בטורינו, איטליה.
ביוגרפיה.
קוסטנדיאן נולדה וגדלה בונדזור, ארמניה. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל שש. בשנת 2013, היא השתתפה באירוויזיון הילדים 2013 עם השיר Gitem.
לין החלה את הקריירה המוזיקלית המקצועית שלה בשיתוף פעולה עם חברת התקליטים Nvak Collective, שנוסדה על ידי הזמרת והפזמונאית הארמנית-אמריקאית תמר קפרליאן. בספטמבר 2021, לין הוציאה את סינגל הבכורה שלה "King" בשיתוף עם הזמרת האמריקאית קיארה.
ב-11 במרץ 2022 הוכרזה לין כנציגת כנציגת ארמניה לאירוויזיון 2022 על ידי הטלוויזיה הציבורית של ארמניה. ב-19 במרץ 2022 יצא לאור שירה לתחרות, "Snap". ב-10 במאי 2022 ביצעה לין את "Snap" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר.
מעצרו של מרק ברנשטיין
מעצרו של מרק ברנשטיין (ברוסית: Марк Израйлевич Бернштейн), אירע בחודש מרץ 2022 בעקבות חשד כי הפיץ כעורך בוויקיפדיה, פייק ניוז בנוגע לסיקור הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ברנשטיין, שנולד ב-19 באוגוסט 1965 במינסק, הוא יהודי, בוגר האוניברסיטה הלאומית הטכנית של בלארוס וויקיפד בוויקיפדיה הרוסית. מאז שלהי 2009 ועד תחילת 2022 ביצע יותר מ-200,000 עריכות. מרק עורך בוויקיפדיה תחת שם המשתמש ".
בחודש מרץ 2022 נעצר ברנשטיין על ידי כוחות ביטחון בלארוסיים בחשד להפרת חוקי הפייק ניוז בנוגע לסיקור הפלישה הרוסית לאוקראינה. בהודעה לעיתונות של שרותי הביטחון הבלארוסיים נטען שהמעצר בוצע לפי בקשה של רוסיה. המנהל הראשי של בלארוס למאבק בפשע המאורגן ובשחיתות, עצר את ברנשטיין במינסק. ערוצי טלגרם פרו-ממשלתיים פרסמו הקלטה של מעצרו של ברנשטיין, והאשימו אותו בהפצת מידע "אנטי-רוסי" מזויף.
ב-11 במרץ 2022, הצהירה קרן ויקימדיה, המפעילה את ויקיפדיה ופרויקטים אחרים של ויקימדיה, בתגובה לחקירה על מעצרו של ברנשטיין, כי "צוותי האמון והבטיחות וזכויות האדם של הקרן עקבו אחר המשבר המתמשך באוקראינה, והיו בקשר הדוק עם קהילות ויקימדיה באזור כדי להבטיח את ביטחונם ולהגיב לצרכיהם".
ב-12 במרץ נידון ברנשטיין ל-15 ימי מאסר.
ב-27 במרץ דווח כי טרם שוחרר, וב-29 במרץ הפך ברנשטיין לאסיר פוליטי.
משפטו של מרק ברנשטיין נערך ב-23 ביוני 2022. בית המשפט המחוזי זבודסקוי במינסק דן בעניינו. השופטת מסרה את פסק הדין שלה ב-24 ביוני 2022 ועל פיו ברנשטיין נידון לשלוש שנות מאסר "בתנאי בית". הוא לא צריך לחזור לכלא, אלא יוצב תחת פיקוח משטרתי מתמיד בביתו ובהתאם לכך שוחרר בתום הדיון.
אירנה חנוך
מורוויד קלארק
לאה רוזנברג
לאה רוזנברג (נולדה ב-4 בנובמבר 1945 בבולגריה) היא אשת חינוך וסופרת. בין תפקידיה הרבים היא שימשה כסמנכ"לית וראש המנהל הפדגוגי במשרד החינוך, מנהלת האגף לחינוך על-יסודי בעיריית תל אביב-יפו, מנהלת האגף לחינוך, רווחה, תרבות נוער וספורט בעיריית הרצליה, מנהלת בתי ספר בחולון, ומנהלת בית הספר הישראלי ע"ש משה שרת בפריז. מתוקף תפקידה וניסיונה הופיעה רוזנברג מספר פעמים בדיונים של ועדות הכנסת.
ספרה: "שטיינברגים" יצא לאור בשנת 2017.
קורות חיים.
לאה רוזנברג נולדה בגורנה ז'ומיה (היום-בלגואבגרד), בולגריה, להוריה: ביאטריס ומיקו סלניקיו (סלע). עלתה לישראל בשנת 1948. במהלך שנותיה התגוררה ברמלה, ירושלים, חולון ופריז. משנת 1995 ואילך היא מתגוררת בתל אביב.
רוזנברג למדה בבית ספר אליאנס בנוה צדק, ובבית ספר תיכון ביפו. בצה"ל היא שירתה בחיל מודיעין כמעדכנת מפות בתצלומי אוויר. היא בוגרת תואר ראשון בספרות אנגלית ובספרות עברית ותואר שני במנהל החינוך. שניהם באוניברסיטת תל אביב. עבודת המחקר שלה לתואר המוסמך הייתה על פעולות שרידה של מורים בכיתה; אסטרטגיות והתנהגויות
את דרכה המקצועית החלה רוזנברג ב־1968 כמורה בבית הספר התיכון המקיף על שם מיטראני בחולון. בשנת 1982 נתמנתה למנהלת בית הספר.
ב-1983 למדה תרבות ושפה צרפתית באוניברסיטת הסורבון בפריז. בשנים 1984–1989 ניהלה רוזנברג את בית הספר המקיף תל גיבורים בחולון. בשנים 1989 ועד 1993 שהתה בפריז וניהלה את בית הספר הישראלי בפריז ע"ש משה שרת.
החל משנת 1993 ועד 2000 ניהלה רוזנברג את האגף לחינוך על-יסודי בעיריית תל אביב, ולאחר מכן, ניהלה במשך שלוש שנים את האגף לחינוך, רווחה, תרבות נוער וספורט בעיריית הרצליה.
ב-2002 התמנתה לסמנכ"לית וראש המינהל הפדגוגי במשרד החינוך בירושלים עד לצאתה לגמלאות בשנת 2012.
תפקידה האחרון במשרד החינוך היה ממונה על קשרי החוץ של המשרד, שכלל תפקיד של נציגה באונסק"ו, וב-OECD
מאז פרישתה משמשת לאה רוזנברג כיושבת ראש העמותה של בית עגנון בירושלים, ובשנת 2022 התמנתה גם ליושבת ראש עמותת ידיד לחינוך. כמו כן, היא חברה בהנהלה הציבורית של "קתדרה" רמת השרון.
ברוב תפקידיה הציבוריים הייתה לאה רוזנברג האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד.
פרטים אישיים.
בשנת 1972 נישאה לאה למשה רוזנברג, שנפטר בשנת 2009. להם שני בנים.
מחנכת.