מטבעות ושטרות.
שוחררה סדרה של מטבעות מחולקים בין דינר זהוב, דירהם כסוף ופילס נחושת, כשהם רואים תפוצה מוגבלת בסוריה, כאשר הלירות הסוריות של המקומיים נלקחו והוחלפו בדינר במקרים מסוימים.
היו גם דיווחים המצביעים על כך שהמטבע שפרסמה הקבוצה היה שונה מאוד בתפוצתו בפועל.
שטרות.
נכון ליוני 2016, לא פורסמו הודעות של בכירי דאעש על הדפסת שטרות לסדרת הדינר הזהוב. חלק מהמומחים מכירים בהנפקת כספי נייר במצב הנוכחי כלא ראויה, יתרה מכך, הנפקת שטרות עומדת בסתירה למושג "דינר זהוב".
למי אבכה
למי אבכה או למי אבכה וכף אכה היא קינה הפותחת את קריאת מגילת איכה בקהילות הספרדים בליל תשעה באב. שם המחבר לא נודע, מיד בסיום הקינה נפתחת קריאת מגילת איכה.
תוכן ומבנה.
הפיוט מתאר את המאורעות הקשים שקרו בתקופת חורבן בית המקדש, בעיקר מזווית התורה, תלמידי החכמים ובית המקדש. הפיוט פותח מנקודת מבטו של אדם העומד בודד, ללא כתף או משענת אליה יוכל לבכות להגיד את אשר על ליבו (אשנן) ולהכות כף אל כף מכאב וצער - לא מקדש, בו מקננים כיום ציפורים (פקוד הוא שם ציפור) ושוכנים בו עובדי עבודה זרה וקוסם - נבוכדנצאר, לא כרובים, לא דוכן, ובהמשך גם לא על התינוקות ותלמידי החכמים שנהרגו, ועל התורה שנותרה בודדה ואילמת, ללא מפרש בעקבות זאת. בסיום הפיוט, וכמסקנה מהאמור, מכריז הפייטן כי הוא יחדל מלשמוע שירה, ויקרא אל ה' ויבכה על חורבן ביתו, כדי לקרב את הגאולה.
הקינה פורשה בין היתר על ידי רבי יעקב רקח בסדר בית אב.
שכרת ולא מיין
לינדה ג'ונסון
לינדה ג'ונסון (באנגלית: Linda Johnson; נולדה ב-14 באוקטובר 1953) היא שחקנית פוקר, עיתונאית ויועצת אמריקאית. ג'ונסון זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר, ובשנת 2011 נבחרה להיכל התהילה של הפוקר. מוכרת כ-"The First Lady of Poker".
ביוגרפיה.
ג'ונסון נולדה בלונג איילנד. היא עבדה בשירות הדואר של ארצות הברית והייתה נוהגת לבקר בלאס וגאס על מנת לשחק בלאק ג'ק. אביה הציע לה ללמוד לשחק פוקר, בשביל שהיא לא תשחק נגד בית הקזינו אלא נגד אנשים.
ב-1993 רכשה את מגזין הפוקר CardPlayer והייתה הבעלים במשך שמונה שנים, עד שמכרה את המגזין והמשיכה לעבודה בו ככתבת.
ג'ונסון אחת ממקימות ארגון מנהלי טורנירי הפוקר (TDA), והקימה יחד עם חברים נוספים את PokerGives.org, מוסד ללא כוונת רווח המעודד שחקני פוקר לתרום חלקים מזכיותיהם.
ב-2011 הייתה לאישה השנייה אשר נבחרה להיכל התהילה של הפוקר. היא מוכרת כ-"The First Lady of Poker", כינוי אשר קרא לה לראשונה מייק סקסטון בעקבות מעורבותה רבת השנים במשחק הפוקר, ובמיוחד בסבב הפוקר העולמי, אשר הייתה אחת ממקימיו.
אסון המהגרים במשאית בסן אנטוניו
אסון המהגרים במשאית בסן אנטוניו התרחש ב-27 ביוני 2022 בעיר סן אנטוניו במדינת טקסס שבארצות הברית. עשרות מהגרים לא חוקיים נמצאו בתוך משאית סגורה בעיר כשהם מתים או פגועים. הם נכנסו למדינה שלא כחוק, הוסעו במשאית ונפגעו בה עקב חנק, מכת חום והתייבשות ואף צפיפות. מספר הנספים באירוע עלה לאחר חילוץ הנפגעים והגיע עד ל-53. היה זה אסון המהגרים החמור מסוגו בהיסטוריה של ארצות הברית.
האסון.
הסתננות של מהגרים בלתי חוקיים לארצות הברית דרך גבולה עם מקסיקו היא תופעה מוכרת ורבת שנים. מראשית שנת 2022 נעשו בתחומי ארצות הברית שני מיליון מעצרים של חשודים בהסתננות ממקסיקו, מהם 239,416 מעצרים במהלך חודש מאי - עליה של כשליש בהשוואה לחודש מאי 2021.
העיר סן אנטוניו, המרוחקת ב-240 קילומטר מהגבול, מוכרת כנקודת מעבר מרכזית של מהגרים לא חוקיים בדרכם מהגבול אל חלקי ארצות הברית השונים. מספר רב של מבריחים עוסקים בהברחתם אל העיר וממנה באמצעות כלי רכב גדולים.
ב-27 ביוני בשעה 18:00 לערך נמצאה בשטח פתוח בסן אנטוניו משאית שאליה היה מחובר קרון נגרר. היא נמצאה בקרבת הכביש הבין-מדינתי 35, המשתרע מדרום טקסס אל צפונה ומשמש את מבריחי המהגרים. אנשים שעבדו בקרבת מקום עצרו ליד המשאית כששמעו קריאה לעזרה וראו שדלתות הקרון הנגרר פתוחות למחצה, וכי בתוך הקרון נמצאים אנשים ללא רוח חיים, או כאלו שהיו חיים אך חלשים מכדי לצאת מהפתחים. שירותי החירום הוזעקו לאתר והחלו בחילוץ הנפגעים מהקרון ובטיפול בהם. מותם של 46 מיושבי הקרון נקבע במקום. 19 נוספים פונו לבתי חולים, ומהם מתו בהמשך עוד שבעה (לפי גרסה אחרת היו במשאית 67 אנשים). 40 מהנספים היו גברים ו-13 היו נשים. נמצא שמוצאם של 27 מהנספים היה ממקסיקו, 14 מהונדורס, שבעה מגואטמלה ושניים מאל סלוודור. בין הנפגעים באירוע ששרדו היו גם ילדים.
ניצולה מהאסון סיפרה כי הייתה בקבוצה של מהגרים שהסתתרו במחסן ליד הגבול, ומבריחים העלו אותם על המשאית לאחר שהחרימו את הטלפונים הסלולריים שלהם. לדבריה המשאית עצרה מספר פעמים ומהגרים נוספים הועלו לתוכה. עקב כך נוצרו בקרון דוחק עד כדי קושי לנשום וחום רב, כ-38 מעלות צלזיוס, לאחר שגם מערכת מיזוג האוויר שבקרון פסקה לפעול. גם נמצאה בתוכו כמות מעטה של מי שתייה, שהובאה על ידי המהגרים.
נהג המשאית שניסה לברוח מהזירה נעצר לאחר זמן קצר על ידי המשטרה. למחרת נעצרו עוד שלושה חשודים במעורבות בהסעת המהגרים שנפגעו. במסגרת חקירת האסון נמצא כי המשאית נשאה לוחיות רישוי מזויפות.
השלטונות בטקסס התקשו לזהות חלק מהקורבנות, שלא נשאו תעודות מזהות. אנשי הסגל הקונסולרי בארצות הברית מהמדינות שאזרחיהן נפגעו טיפלו בהעברת הודעות לקרובי הנפגעים ובהחזרת גופות הנספים לארצותיהם.
ב-27 ביולי 2017 התרחש בסן אנטוניו אסון דומה, שבו נספו בתוך משאית עשרה מהגרים ו-29 נפצעו. באירוע שהתרחש בטקסס ב-2003 נספו באותה צורה 19 מהגרים.
לינה היידריך
לינה מתילדה מנינן היידריך (14 ביוני 1911 – 14 באוגוסט 1985) הייתה אשתו של ריינהרד היידריך, ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך, הפרוטקטור בפועל של הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה ודמות מרכזית בגרמניה הנאצית.
ביוגרפיה.
לינה ואן אוסטן, בתו של אריסטוקרט גרמני קטין שעבד כמורה בכפר. אחיה הגדול של לינה, הנס הצטרף למפלגה הנאצית והיה חבר באס אה. הוא דיבר רבות על המפלגה בפני לינה, היא אף השתתפה בעצרת של המפלגה ב-1929 שבה נאם אדולף היטלר. זמן קצר לאחר מכן הצטרפה ואן אוסטן למפלגה הנאצית כחברה מספר 1,201,380.
נישואיה לריינהרד היידריך.
בגיל 19, היא השתתפה בנשף של מועדון חתירה בקיל ושם פגשה את ריינהרד היידריך, חייל הרייכסמרינה, צי המלחמה של רפובליקת ויימאר. הם התאהבו, שבועיים לאחר מכן הם כבר הודיעו על אירוסיהם ב-18 בדצמבר 1930. באפריל 1931, היידריך הודח מהצבא וזאת מאחר שהיידריך ניהל רומן קצר עם בתו של מנהל מספנה ותוך כדי התארס לואן אוסטן. השניים נישאו בכנסייה קטנה בגרוזנברודה ב-26 בדצמבר 1931.
לינה שכנעה את היידריך לבדוק את אס אס שהוקם באותם ימים כאופציה לקריירה חדשה. ב-1931 החל מנהיג האס אס היינריך הימלר להקים חטיבת מודיעין מסכל של האס אס. לפי עצתו של מקורבו של היידריך, קרל פון אברשטיין, הימלר הסכים לראיין את היידריך, אך ביטל את מינויו ברגע האחרון. לינה התעלמה מהודעה זו, ארזה את המזוודה של ריינהרד ושלחה אותו למינכן.
במינכן נפגש היידריך עם הימלר ערך לו ראיון קבלה קצר, שבמהלכו נשאל היידריך על תוכניותיו להקמת היחידה החדשה. להיידריך היה רושם ראשוני שמצא חן בעיני הימלר: מראה של גרמני בלונדיני צעיר וחסון, התדמית המושלמת של ארי טהור. בנוסף, היידריך, מצויד בניסיון צבאי רב, הציג תוכניות מפורטות לבניית הגוף אותו הוא מתנדב לנהל, והימלר, שלא שירת בצבא יום אחד אך העריך מאוד את הצבא הגרמני, התרשם עמוקות. לאחר כעשרים דקות התקבל היידריך לתפקיד, וצורף למפלגה הנאצית כחבר מן המניין.
חובותיו של ריינהרד היידריך הובילו אותו לעבוד שעות ארוכות ולעיתים קרובות להיות מחוץ לבית. זה הותיר את לינה בבית עם הילדים ונאלצה לנהל את משק הבית לבד. זה הציב עומס רציני על נישואיהם שכמעט הביא לגירושים. בנם קלאוס, מת בתאונת דרכים דרכים ב-24 באוקטובר 1943. באותו יום, קלאוס רכב על אופניים עם אחיו היידר, כשיצא לרחוב פגעה בקלאוס משאית קטנה שהגיעה לכביש. קלאוס מת מפצעיו מאוחר יותר באותו אחר הצהריים וגופתו נקברה בגן האחוזה של הזוג היידריך. לינה רצתה לירות בנהג ובכל הנוסעים, אך החקירה מצאה את הנהג לא אשם.
כהוקרה על שירותו של בעלה למען המטרה הנאצית, העניק היטלר ללינה את האחוזה הכפרית של יונגפרן-ברשאן באזור בוהמיה. לינה מכרה את שאר נכסי המשפחה, כולל הבית בברלין ובית הציד ליד נאואן. היא החזיקה כמה עשרות אסירים באחוזה לצורך עבודת כפייה. המשפחה התגוררה שם עד אפריל 1945 עד שהיא וגרמנים רבים שהתגוררו שם ברחו מהאזור מאחר שהצבא האדום החל לכבוש את האזור.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
לינה היא הייתה זכאית לקצבה משמעותית מכיוון שלמעשה, בעלה היה גנרל במשטרה הגרמנית שנהרג בפעולה, עם זאת הממשלה סירבה לשלם לה את הקצבה בגלל תפקידו של היידריך בשואה. בצ'כוסלובקיה היא נשפטה שלא בפניה ונידונה למאסר עולם, אותו לעולם לא ריצתה.
ב-1965 היא הכירה את במאי התיאטרון הפיני מאונו מנינן בזמן שהייתה בטיול בפינלנד. בסופו של דבר, הם נישאו. היא הפכה את בית הקיץ שלה ושל היידריך למסעדה ופונדק עד שנשרף בפברואר 1969, במהלך עבודות שיפוצים של גג המבנה. מנינן מת בספטמבר 1969.
ב-1976 פרסמה ספר זיכרונות אשר נקרא "חיים עם פושע מלחמה". שם הגנה על בעלה והדפה את ההאשמות נגדו בנוגע לאחריותו לשואה ולפשעי מלחמה במלחמת העולם השנייה.
היידריך מתה בגיל 74 ב-14 באוגוסט 1985 בפהמרן.
שכורת ולא מיין
גבעת הנסון (אנטארקטיקה)