בקיץ 2009 חשף וייט את תוכניותיו להוציא לאור אלבום שביעי, אך תוכניתו לא יצאה אל הפועל. בפברואר אותה שנה הופיעו הוייט סטרייפס לראשונה מאז ההכרזה על הפרעות החרדה של מג (2007), בתוכנית הלילה של קונאן או'בריין. סרט דוקומנטרי בשם "The White Stripes: Under Great White Northern Lights", שסקר את סיבוב ההופעות של הלהקה בקנדה, הופיע בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2009. סיבוב ההופעות המתועד, שנערך בשנת 2007, כלל הופעה אחת לפחות לכל מחוז או טריטוריה בקנדה.
ביולי 2007, נרשם הצמד בדפי ההיסטוריה כשהופיע בהופעה הקצרה ביותר אי פעם: הם ניגנו תו אחד בלבד, בסנט ג'ונס, ניופאונדלנד. בליל אותו יום הם הופיעו הופעה מלאה ב-Mile One Centre בעיר התחתית.
ב-2 בפברואר 2011, התפרסמה בדף הבית של whitestripes.com הודעה על כך שהלהקה החליטה להתפרק. וייט ציין שהפירוק לא קרה בגלל בעיות בריאותיות או חילוקי דעות יצירתיים, אלא בגלל "שלל סיבות".
בפברואר 2019 דווח כי ג'ק וייט צורף לרשימת מלחיני השיר TOY ויקבל חלק מהתמלוגים, בעקבות הטענה על דמיון בין הפזמון של השיר TOY ללחן של הלהיט "Seven Nation Army" של הווייט סטרייפס ותלונתה של חברת יוניברסל רקורדס על הפרת זכויות יוצרים.
The Raconteurs.
ב-2005 הקים וייט, יחד עם ברנדן בנסון, ג'ק לורנס ופטריק קילר, את "The Raconteurs". מקור הלהקה בשיר 'Steady, As She Goes' שכתבו וייט ובנסון, שהביא לרצונם ליצור להקה משותפת. הלהקה נוסדה בדטרויט במהלך 2005, וביתר השנה הקליטה תחת אילוצי זמן. אלבום הבכורה שלה, "Broken Boy Soldiers" הוקלט בביתו של בנסון בדטרויט. כחלק ממסע רחב היקף לקידום האלבום, הלהקה שימשה מופע חימום ב-8 הופעות של בוב דילן. אלבומה השני, "Consolers of the Lonely", והסינגל הראשון מתוכו, "Salute Your Solution", הושקו ב-2008. האלבום זכה במועמדות בפרסי גראמי.
The Dead Weather.
בתחילת 2009 הקים ג'ק וייט להקה חדשה, דה דד וות'ר, בשיתוף עם סולנית הקילס, אליסון מוסהארט. וייט שימש בהרכב זה כזמר ומתופף, ויחד עם בסיסט "The Raconteurs" ג'ק לורנס וקלידן וגיטריסט קווינס אוף דה סטון אייג' דין פרטיטה הושלם ההרכב. במרץ 2009 הציגה הלהקה מספר שירים מאלבום הבכורה שלהם "Horehound", שיצא לאור ביולי 2009 בחברת ההקלטות העצמאית של וייט, Third Man Records. אלבומם החדש, "Sea of Cowards", יצא לאור גם הוא ב-Third Man Records, במאי 2010.
פאלאצו ונדראמין קאלרגי
פובליוס הלויוס פרטינקס
יוהאן קספר דה סיסיניון
סופי אוקונדו
סופי אוקונדו (באנגלית: Sophie Okonedo; נולדה ב-11 באוגוסט 1968) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה-יהודייה. התפרסמה תחילה בשל תפקידיה בסרטים "" "דברים יפים מלוכלכים" ותפקידה הידוע ביותר הוא טטיאנה רוססבגינה בסרט "מלון רואנדה" ; בעבורו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנת 2006 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה במיני-סדרה "אחרי הצונאמי" ובשנת 2014 זכתה בפרס טוני עבור תפקידה במחזה "צימוק בשמש" מאת לוריין הנסברי וקיבלה מועמדות נוספת בשנת 2016 עבור תפקידה במחזה "ציד המכשפות" מאת ארתור מילר.
ביוגרפיה.
אוקונדו נולדה בלונדון לג'ואן (לבית אולמן) מורה לפילאטיס ולהנרי אוקונדו.
אביה של אוקונדו היה ניגרי ואמה היא יהודייה ממוצא אשכנזי, בת למהגרים מפולין ורוסיה.
אביה של אוקנדו עזב את הבית כשהיא הייתה בת חמש, ואוקונדו גדלה בחיק אמה וכן על פי דתה. אוקונדו התבטאה בעבר על המוצא היהודי שלה ואמרה .
לה בת אחת שנולדה ב-1997 מזוגיות שהייתה לה עם העורך האירי יואין מרטין.
אוקונדו מגדירה את בתה כ"יהודייה ניגרית ואירית".
קריירה.
אוקונדו למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה וניסתה את תחומי המשחק, התיאטרון והטלוויזיה.
היא פרצה לתודעה הציבורית בשנת 1995 בקומדיה בכיכובו של ג'ים קארי "", בה גילמה את דמותה של נסיכת שבט הוואטאצ'י.
ב-2002 היא שיחקה לצידה של אודרי טאטו במותחן הפשע "דברים יפים ומלוכלכים".
הופעתה הבולטת ביותר של אוקונדו הייתה בשנת 2004 בדרמת המלחמה ההיסטורית שהייתה מועמדת ל-3 פרסי אוסקר, "מלון רואנדה". הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של פול רוזסבגינה, מנהל בית מלון אירופאי ברואנדה, שסיפק בו מקלט עבור אנשי שבט הטוטסי במהלך רצח העם ברואנדה ב-1994. אוקונדו גילמה בסרט את דמותה של טטיאנה, אשתו של רוזסבגינה, ועל תפקידה קיבלה אוקונדו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
שנה לאחר מכן כיכבה אוקונדו בדרמת הפעולה הבדיונית "איאון פלקס", לצידה של שרליז תרון.
בשנת 2006 קיבלה אוקונדו מועמדות לפרס גלובוס הזהב, על תפקידה במיני-סדרה של רשת HBO "אחרי הצונאמי"; אשר מבוסס על רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי בשנת 2004. כמו כן שיחקה בסרט הפעולה הבדיוני "אלכס ריידר: בלב הסערה".
ב-2007 גילמה את דמותה של ננסי, בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט" על פי הרומן של דיקנס.
ב-2011 שיחקה בסדרה "הסטירה".
ב-2013 גילמה את דמותה של פאיה רייג' בסרט "העולם אחרי".
בשנת 2014 זכתה אוקונדו בפרס טוני על הופעתה במחזה "A Raisin in the Sun" לצידו של דנזל וושינגטון.
ב-2016 הופיעה בסדרת ה-BBC "הכתר החלול" בתפקיד מרגרט מאנז'ו. בשנת 2018 שיחקה במיני-סדרה הבריטית "תאוות נדודים" שכתב ניק פיין ושודרה בנטפליקס.
בשנת 2021 שיחקה אוקונדו בסדרת הפנטזיה האמריקאית "מחזור כישור הזמן", אשר מבוססת על הספר מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן בשירות הסטרימינג של פריים וידאו.
האודה אל השמחה
וילה ואלו
וילה הרמאני ואלו (נולד ב-22 בנובמבר 1976) הוא הסולן של להקת הרוק הפינית HIM. בעבר היה מתופף בלהקה Daniel Lioneye, שהייתה פרויקט צדדי וזמני של מרבית חברי להקת HIM. ואלו כתב והלחין את כל שירי הלהקה (למעט קאברים לשירים של להקות אחרות שהקליטה הלהקה). כמו כן, הוא יצר עבור הלהקה את סמל ההארטאגרם (Heartagram).
ילדות ומשפחה.
ואלו נולד בהלסינקי, פינלנד. עבר עם משפחתו לאונקילה (ליד הלסינקי), בה בילה את ילדותו. למד בבית ספר למוזיקה לנגן על גיטרה, גיטרה בס, תופים ופסנתר. לווילה יש אח אחד בשם ג'סי, הצעיר ממנו ב-8 שנים.
חייו האישיים.
לצד השמועות על נטיותיו המיניות ניהל וילה מערכת יחסים של מספר שנים עם הדוגמנית הפינית ג'ונה ניגרן, אך הם נפרדו בסופו של דבר בשנת 2006. עם השנים פיתח וילה התמכרות קשה לאלכוהול ונאלץ לעבור גמילה.
קופיף הרים
ברנדנוס
ברנדן הספן
ברנדן האמיץ
ברנדן הנווט
שוסעת סרבים
שוסעת גרונות
קתדרלת איסהאב
קתדרלת איסהאב (בנורווגית Ishavskatedralen או "קתדרלת הים הארקטי" או "הקתדרלה הארקטית") הוא שמה המקובל של כנסייה ידועה, הניצבת ברובע טרומסדאלן (Tromsdalen) בעיר טרומסה (Tromsø) שבצפון נורווגיה, ואשר שמה הרשמי הוא כנסיית טרומסדאלן (Tromsdalen Kirke).
היסטוריה.
התוכניות לבניית הכנסייה החלו בשנת 1957, והצעתו של האדריכל יאן איניה הוביד (Jan Inge Hovig), שעשה שימוש בעיקר בבטון מזוין נבחרה. ב-1960 התוכניות עובדו ושונו, וב-1962 התקבלה החלטה סופית באשר לתוכנית הכנסייה. עבודות ההקמה החלו ב-1964, והכנסייה הוקדשה ביום 19 בספטמבר 1965.
המבנה.
צורתו הכללית של המבנה היא כשל אוהל תלול למדי שגובהו ורוחבו קטנים יותר במרכזו, דבר היוצר דימוי של מעין אוכף. תכנון המבנה הושפע מצורתו של הר הויה בטרומסה (Håja i Tromsø) שמצטיין בשתי פסגות בגבהים משתנים שביניהן אוכף. 11 משטחי בטון מצופה אלומיניום ואמייל מכסים את המבנה מחזיתו הקדמית ועד לאחורית, ולפי אחת הסברות, אלה מייצגים את 11 השליחים שנותרו לאחר בגידתו של יהודה איש קריות. משטחים אלה מגיעים עד לקרקע, וביניהם רווחים שבהם נקבעה זכוכית להחדרת אור אל חלל המבנה. בקצה המזרחי של הכנסייה קבוע חלון זכוכית צבועה ענקי המשתרע על שטח של 140 מ"ר. החלון משנת 1972, מעשה ידיו של האמן הנורווגי ויקטור ספארה (Victor Sparre), מתאר שלוש קרני אור הזורחות מידו של האל האב שבראש היצירה - המרכזית על דמותו של ישו, ושתי האחרות על דמויות גבר ואישה קטנות יותר הניצבות משני צדדיו. החזית הראשית הפונה מערבה עשויה גם היא מזכוכית, ובצידה החיצוני, לפני החלון הקבוע בה, ניצב צלב בטון לבן המתנשא לכל גובהה של החזית, המגיעה לגובה של 35 מטרים. מאחורי הצלב תולים פעמוני הכנסייה.
שטחה של הכנסייה הוא 900 מ"ר ובו 730 מקומות ישיבה. קומת המרתף גדולה מעט יותר ומשתרעת על פני שטח של 1,020 מ"ר. פנים הכנסייה מרוהט בפשטות. קירותיה לבנים, ולמעט ספסלי הישיבה, שולחן הדרשה והמזבח, תלויות בה רק נברשות תאורה. בשנת 2005, לרגל יובל הארבעים לכנסייה, הותקן בה עוגב חדש, ובו שלוש מערכות קלידים ופדלים ו-42 סטופים. בעוגב קבועים 2,940 חלילים - הארוך שבהם הוא באורך 9.6 מטר, ואורכו של הקצר ביותר הוא חצי סנטימטר בלבד.
סימליות.
בשל צורתו הייחודית של מבנה הכנסייה, הוא הפך, יחד עם גשר טרומסה הסמוך לו, המקשר בין רובע טרומסלאדן, אל האי שעליו שוכן מרכזה של העיר, לאחד מסמליה המוכרים ביותר של העיר. השימוש בבטון לבן וחלק הוליד את הדמיון לקרחון ואת הדימויים הארקטיים. שילוב הבטון והזכוכית במבנה שניצב סמוך לקו המים, העניק לו את הכינוי "בית האופרה של נורווגיה", בניסיון לבסס דמיון בין הכנסייה לבית האופרה של סידני. כינויים אחרים הם "בית הספינה" שכן המבנה נראה כספינה הפוכה, או האוהל.
פסיכולוגיית האגו