ב-1983 יזם ניסן את הקמת רשת המקומונים "רחוב ראשי", לפי הדגם של התקשורת המקומית בארצות הברית. הקמת מערכת חדשות מרכזית לכ-15 מקומונים, שתפעיל גם עיתונאים בכל עיר, הקמת רשת הפצה מרכזית, ורשת פרסום ושיווק משותפת. על פי התכנון מנגנון זה היה אמור להיות גם התשתית לקראת הקמת רשת תחנות רדיו מקומיות ותחנות מקומיות של טלוויזיה בכבלים. לצורך המיזם גייס ניסן את התעשיין דב לאוטמן, חברת ההשקעות "דנות" ובנק לאומי. עיתוני הרשת הראשונים החלו להתפרסם במאי 1983, אך לאחר 7 חודשים הרשת נסגרה לאחר שצברה הפסדים של כ-4.5 מיליון דולר. אחר כך חזר לעבוד בטלוויזיה כמפיק ובמאי סרטי תעודה וכתב מיוחד לענייני היום. ב-1988 פרש מרשות השידור.
לאחר פרישתו מרשות השידור היה מפיק סרטים ותוכניות טלוויזיה ובעלים של חברת ההפקה, וכן שימש יועץ לחברות תקשורת, יועץ למועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין. בשנת 1997 היה חבר "ועדת פלד", שהוקמה להכנת הצעה להרחבת מערך שידורי הטלוויזיה והרדיו וארגונם מחדש.
נפטר ב-22 ביולי 2022.
טרומס ופינמרק
טרומס ופינמרק () הוא מחוז בצפון נורווגיה שהוקם ב-1 בינואר 2020 כתוצאה ממיזוג מחוזות פינמרק וטרומס בתוספת עיריית צ'לדסונד ממחוז נורדלנד. זהו המחוז הגדול ביותר לפי שטח בנורווגיה, המקיף כ-75,000 קמ"ר.
המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז מחולק בין שתי ערים. המשרדים הפוליטיים והמנהליים נמצאים בעיר טרומסה ומושל המחוז מתגורר בעיר ואדסו. שתי הערים מרוחקות אחת מן השנייה בכ־800 ק"מ. ב-1 בינואר 2019 מונתה אליזבת אספייקר כמושלת המחוז, לשעבר מושלת המחוז טרומס.
איחוד המחוזות לא כל כך אהוד על הציבור, במיוחד במחוז פינמרק. בפינמרק נערך משאל עם ובו התנגדו כ-87% מהמצביעים לאיחוד המחוזות, אך בית המשפט הגדול לא שינה את החלטתו לאחד את המחוז. מאז פעלו כמה מפלגות פוליטיות להפעלת האיחוד בקדנציה הפרלמנטרית הבאה.
גאוגרפיה.
טרומס ופינמרק הוא המחוז הצפוני והמזרחי ביותר בנורווגיה. לפי שטח, זהו המחוז הגדול ביותר של נורווגיה, וגם בין המחוזות הפחות מאוכלסים בנורווגיה.
הטבע במחוז מאזורי חוף צחיחים הפונים לים בארנטס, לאזורי פיורדים מוגנים יותר ועמקי נחלים עם גלים וצמחיית עצים. כמחצית מהמחוז נמצא מעל קו העצים, וחלקים גדולים מהמחצית השנייה מכוסה ליבנה פלומה קטנה.
האזורים השופעים ביותר הם אזור אלטה ועמקי הטאנה, ובמזרח אזור השפלה בעמק פסוויק שבסור-וורנגר. עמק זה הוא בעל הצפיפות הגבוהה ביותר של דוב חום בנורווגיה, והוא המיקום היחיד במדינה עם אוכלוסיית חולדות מושק. שונר ואיילים נפוצים בחלקים גדולים של פינמרק, אך נדירים על החוף.
נהר הטנה, המגדיר בחלקו את הגבול עם פינלנד, נותן את מלכודת הסלמון הגדולה ביותר מכל הנהרות באירופה, ויש לו גם שיא עולמי בסלמון אטלנטי, 36 ק"ג.
אגם אלטווטן הוא האגם הגדול במחוז ושטחו הוא 79 קמ"ר.
אקלים.
בטרומס טפינמרק יש קיץ קצר וקריר, אך חורפים מתונים למדי לאורך החוף בגלל הים הממוזג; במגדלור של טורסוואג בקרלסוי יש ממוצע של 24 שעות ביממה של -1 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות בדרך כלל נמוכות מהקפאה במשך כחמישה חודשים (8 חודשים בהרים), מתחילת נובמבר ועד תחילת אפריל, אך אזורי החוף מתמתנים על ידי הים: עם יותר מ-130 שנות הקלטות מזג אוויר רשמיות, טמפרטורת החורף הקרה ביותר אי פעם שנרשמה בטרומסה היא -20.1 מעלות צלזיוס בפברואר 1985. השיא בכל הזמנים של טרומס הוא 33.5 מעלות צלזיוס שנרשם בברדופוס ב-18 ביולי 2018. ההפשרה יכולה להתרחש גם באמצע החורף. לרוב יש שלג בשפע, ומפולות שלגים אינן נדירות בחורף. עם המערביות הרווחות, באזורי השפלה ממזרח לרכסי ההרים יש פחות משקעים מאשר באזורים שממערב להרים.
בשל הקרבה לאוקיינוס נטול הקרח, החורפים מתונים בהרבה באזורי החוף (וסוערים יותר).
זוהר הקוטב.
המחוז ממוקם באזור זוהר הקוטב, ובגלל האקלים היבש עם שמים בהירים תכופים, נבחרה עיריית אלטה מוקדם כמיקום לחקר תופעת האור המוזרה הזו. מסיבה זו מכונה לעיתים אלטה "עיר הזוהר הצפוני".
היסטוריה.
אנשים גרים בפינמרק לפחות 10,000 שנים. גורלם של תרבויות ראשונות אלה אינו ידוע. שלוש קבוצות אתניות הן בעלות היסטוריה ארוכה בפינמרק: העם הסמי, העם הנורווגי ועם הקוונים. מתוכם, ככל הנראה הסאמים היו האנשים הראשונים שחקרו את פינמרק.
הסאמים.
הסאמים הם בני הילידים של פינמרק, אך הנורווגים חיו מאות שנים בחלקים החיצוניים של האיים, שם היוו את הרוב. העם הסמי עדיין מהווה את הרוב בחלקים הפנימיים של פינמרק, ואילו אזורי הפיורד היו מעורבים אתנית במשך זמן רב. מצב זה נכון גם לימינו.
הסאמים היו במשך שנים רבות קורבנות של מדיניות הנורווגיזציה: ניסיון של הממשלה להפוך אותם ל"נורווגים אמיתיים" ולמחוק את אורח חייהם ואת הדת הסאמית, שנדמו נחותים. כתוצאה מכך, הסאמים החיים על החוף ובפיורדים איבדו בהדרגה חלק ניכר מתרבותם ולעיתים קרובות חשו בושה במורשתם הסאמית. הסאמים בפנים היבשת הצליחו לשמר יותר מתרבותם. בשנות השבעים החלה הוראת השפה הסאמית בבתי הספר ותחושת תודעה חדשה החלה לצמוח בקרב הסאמים; כיום רובם גאים ברקע ובתרבות שלהם.
בעיצומה של התעוררות זו (1979) החליטה ממשלת נורווגיה להקים סכר באלטה כדי לייצר אנרגיה מימית, מה שעורר סאמים ושאר אזרחים להפגנות ואי ציות אזרחי (אלטסקן). בסופו של דבר, הסכר הוקם בקנה מידה קטן בהרבה מכפי שהתוכנן במקור והתרבות הסאמית עמדה על סדר יומה של הממשלה. הפרלמנט הסאמי (סאמדיגי) נפתח בקראשוק בשנת 1989.
ממשל.
מחוז הוא האזור המינהלי המקומי הראשי בנורווגיה. כל המדינה מחולקת ל 11 מחוזות. מחוז הוא גם אזור בחירות, עם הצבעות פופולריות המתקיימות כל 4 שנים. בטרומס ופינמרק, ממשלת המחוז היא עיריית מחוז טרומס ופינמרק. היא כוללת 57 חברים שנבחרים להקים מועצה מחוזית (פילקסטינג). בראש הפילקסטינג עומד ראש עיריית המחוז. מאז 2020 ראש עיריית המחוז הוא ג'ון אסלנד.
במחוז יש גם מושל מחוז (פילקסמן) שהוא נציג המלך והממשלה של נורווגיה. אליזבת אספקר היא מושלת המחוז הנוכחית.
במחוז טרומס ופינמרק יש בסך הכל 39 נפות.
ערעור מנהלי
בישראל, ערעור מנהלי הוא הליך משפטי המתקיים בבית משפט מחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מנהליים, ובו מתבקש בית המשפט לבטל החלטה מנהלית שהתקבלה על ידי גורם ציבורי.
היסטוריה.
בשנת 2000 נחקק חוק בתי משפט לעניינים מינהליים, תש"ס-2000 שמטרתו המוגדרת הייתה "להסמיך באופן הדרגתי את בית המשפט המחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים לדון בעניינים מינהליים הנדונים בבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט גבוה לצדק (בג"ץ) או בבתי משפט אחרים, על ידי שופטים של בית המשפט המחוזי שייקבעו לצורך זה, ולפי סדרי דין מיוחדים שייקבעו".
בדברי ההסבר להצעת החוק, נכתב כי הוא נועד להפחית את העומס שהיה מוטל עד אותה עת על בית המשפט העליון:
במסגרת העברת הסמכויות מבית המשפט העליון לבתי המשפט המחוזיים, נקבעה סמכותו של בית המשפט לעניינים מנהליים לדון בערעור מנהלי, עתירה מנהלית ותובענה מנהלית.
כמו כן נקבע בחוק כי שופטי בית המשפט לעניינים מנהליים הם נשיא בית המשפט המחוזי ושופטים אחרים של בית המשפט המחוזי, שיקבע נשיא בית המשפט המחוזי. דיון בבית המשפט ייעשה בהרכב של שופט יחיד, למעט אם קבע נשיא בית המשפט המחוזי או סגן הנשיא כי עניין מסוים יבוא לדיון בפני שלושה שופטים.
העניינים שבגינם ניתן להגיש ערעור מנהלי.
ערעור מנהלי מוגש כנגד החלטה של רשות ציבורית המנויה בתוספת השנייה בחוק בתי משפט לעניינים מינהליים. מדובר ברשימה סגורה הכוללת את העניינים הבאים בלבד (מעודכן לפי תיקון מס' 126 לחוק בתי משפט לעניינים מנהליים מיום 17 בדצמבר 2020):
עקרונות הדיון בערעור מנהלי.
ערעור מנהלי נועד לתקוף החלטה מנהלית של גורם ציבורי, כלומר לא מדובר בסכסוך בין שני גופים פרטיים שבגינם ניתן להגיש תביעה אזרחית, או בעבירה פלילית שמטופלת במסגרת המשפט הפלילי, אלא במחלוקת שבין גורם פרטי ובין גוף ציבורי אשר קיבל את ההחלטה.
דוגמה אחת לערעור מנהלי היא של נהג מונית שהגיש בקשה לוועדת המוניות בעניין מתן רישיון להפעלת מונית לפי פקודת התעבורה, אך בקשתו נדחתה. דוגמה נוספת היא של מפעילת מעון יום שהגישה בקשה לקבל רישיון להפעלת מעון לפי חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, אך בקשתה סורבה על ידי מנהל האגף למעונות יום, והערר שהגישה על ההחלטה נדחה גם הוא. דוגמה שלישית היא של טייס שרישיון הטיס שלו בוטל בהחלטת מנהל רשות התעופה האזרחית לפי חוק הטיס.
על אף סמכותו של בית המשפט לעניינים מנהליים להתערב בהחלטה של גוף מנהלי, נקבע בפסיקה כי הוא לא יתערב בדרך כלל ולא יפגע בסמכותו לקבל החלטות מקצועיות, אלא אם כן יימצא כי הרשות לא השתמשה בשיקול דעתה כדין. בית המשפט יעשה כן, למשל, מקום שהרשות לא שקלה את כל השיקולים הענייניים או לא נתנה להם את המשקל הראוי.
במקרה שבו הכריע בית המשפט שהערעור המנהלי מוצדק, הוא רשאי לפסול את ההחלטה שלגביה הוגש הערעור, להורות לרשות הציבורית לדון שוב בסוגיה שבמחלוקת ולרפא את הפגם שנפל בהחלטה הקודמת, או לקבל במקומה את ההחלטה.
סדרי הדין בערעור מנהלי.
סעיף 22 לתקנות בתי משפט לעניינים מינהליים (סדרי דין), תשס"א-2000 קובע כי ערעור מנהלי יוגש לבית המשפט שבאזור שיפוטו מצוי מקום מושבו של בית הדין שעל החלטתו מוגש הערעור. הערעור יוגש בתוך 45 יום ממועד קבלת ההחלטה שעליה מערערים, אלא אם בית המשפט יקבע מועד אחר.
לכתב ערעור מינהלי יצורף העתק צילומי של ההחלטה נושא הערעור, ויפורטו בכתב הערעור כל הפרטים הבאים: