מערכת הדרגות של שנת 1926 כללה סרט שרוול עם צלב קרס על רקע פסים צהובים ("זהב") או לבנים ("כסף"), כאשר מספר הפסים (בין 0 לשלושה) מעיד על דרגה. דרגות האס אס נגזרו מיחידת האם, האס אה. בשנת 1927 האס אה גדלה משמעותית מבחינה מספרית, והפכה את החולצות החומות למדים הרשמיים, הכוללים עניבה, מכנסיים, מגפיים וכובע, כולם בצבע חום. בשלב זה האס אס היוו יחידה קטנה בתוך האס אה, שהתשמשה באותם המדים אך עם שינויים קלים: עניבה וכובע בצבע שחור, שעוטר גם בגולגולת כדי לבדלם מאחרים. באותה העת האס אה החל להוסיף למדיו סיכות צווארון, בהשראה מקסדת הפלדה. החברים הפשוטים לא ענדו דרגות, והחברים הבכירים יותר השתמשו בסמלי הדרגות של האס אה, עלי אלון שנענדו על שני צידי צווארון חולצת האס אה החומה, כאשר מספר העלים מעיד על הדרגה. בשנת 1928 האס אה המשיכה לגדול, והוטמעה מערכת מקיפה של סמלים ודרגות. לפי מערכת זאת, על הצווארון השמאלי נענד סמל המייצג דרגה (לדוגמה, מספר שונה של תבליטי פרח מרובעים או שלושה עלי אלון לגרופנפיהרר) ועל הצווארון הימני נענדו שני מספרים שייצגו את הגדוד והפלוגה של העונד. במדי האס אס נעשה שימוש רק במספר אחד בגלל מיעוט האנשים ששירתו בה באותה העת. צבע תגי הצווארון באס אה הראה על השיוך היחידתי, כאשר הצבע השחור ייצג את האס אס.
אס אס חולצות חומות (1929–1932).
בשנת 1929, תחת הנהגתו של היינריך הימלר, האס אס קבע את מדיו הרשמיים: הצבע השחור הורחב למכנסיים, מגפיים, קצוות סרט הזרוע, חגורת המתניים וחגורת הכתף. קצה הצווארון הוקף בחוט שזור בצבעי שחור-לבן, למעט של בכירים שהמירו את הלבן בכסף. היכולת לייצר מערכות מדים אחידות הגיעה הן בעקבות ריכוז הפעילות הכלכלית תחת הגזבר פרנץ שוורץ, והן בעקבות הצמיחה במספר החברים - מ-280 בשנת 1929 ל-52,000 בשנת 1932). בעלי דרגות נמוכות ענדו דרגות צווארון כמו באס אה, כאשר צד אחד מייצג את הדרגה והשני את השיוך הגדודי. לעומתם, הבכירים ענדו בשני צידי הצווארון את דרגותיהם. האס אס הנפיק גם חפת בצבע שחור לשרוול השמאלי, אשר הוטבע בו מספר המחלקה. יחד עם תגי הצווארון ניתן היה לדעת את השיוך המחלקתי, הפלוגתי והגדודי של העונד. חפת זה לא היה בשימוש אצל מפקדים בכירים.
בעקבות מרד סטן בשנת 1930, שבמהלכו חברי אס אה התקיפו בניין מפלגתי עליו הגנו האס אס, היטלר שלח מכתב פתוח למנהיג האס אס בברלין, קורט דליגה, ובו כתב: "איש אס אס, כבודך נקרא נאמנות" (SS Mann, deine Ehre heißt Treue!), ובעקבות כך האס אס השתמש במוטו: "נאמנות היא כבודי" (Meine Ehre heißt Treue). תוצאה נוספת של המרד היה גיוסו של ארנסט רהם, שנקרא לעשות סדר באס אה. הוא הוסיף מספר דרגות (ראו תמונה). בשנה זו נוספה למדים תג כתף דק, שנלבש בצד ימין. עד שנת 1933, החברים הפשוטים לבשו תג בצבעי שחור-לבן, והמפקדים הבכירים יותר לבשו תגים שונים, לפי הסדר, מנמוך לגבוה: מיתרי כסף מקבילים, תבנית כסף שזורה, צמת כסף.
מדי אס אס שחורים (1932–1934).
בשנת 1932 החלו להשתמש באס אס במדים הידועים ביותר שלהם, המדים השחורים, שעוצבו על ידי קרל דיביטש והמעצב הגרפי חבר האס אס וולטר הק. צבע החולצה נותר חום כמחווה לאס אה, לה עדיין השתייכה האס אס. כל יתר הלבוש, מהמגפיים ועד לכובע הצבאי הייחודי היה בצבע שחור, מלבד סרט הזרוע האדום. חברי האס אס קיבלו גם שינלים שחורים, שעוטרו בצורה דומה למדים - סרט זרוע, כותפות ודרגות צווארון. בתקופה זו עוצב אבזם חגורה שהחליף את אבזם האס אה, ונכתב עליו מוטו האס אס - "נאמנות היא כבודי".
בשנת 1933, עם עליית היטלר לשלטון והתרחבות השורות נוספו דרגות נוספות, והחלו להבדיל בין קצינים לבין חברים פשוטים יותר. בשנה זו החל להיעשות שימוש בסמל של שני רונות "זיג" צמודות (), שלימים יהיה סמל האס אס. בתחילה שימש סמל זה רק את יחידת שומרי הראש של היטלר, שהפך מיחידה חצי צבאית החמושה באלות ובאקדחים, ליחידה צבאית החמושה ברובים, בכידונים ובקסדות פלדה. סמלי יחידה זו הייתה בעיקר יצירתו של ספ דיטריך, שב-4 בנובמבר 1933 הכריז על עצמאות היחידה, ועל אף שעדיין היוותה חלק מהאס אס נכפפה ישירות להיטלר ולא לשדרת הפיקוד הרגילה. דיטריך אסר על כניסת הימלר למבני היחידה בברלין, ולמשך חודשים ספורים הורה לא לענוד את סרט הזרוע כדי להיבדל מיחידות האס אס הכלליות. בעוד דיטריך אימץ את סמל הברקים לתג הצווארון של יחידתו, מפקדת האס אס הסירו את המספרי הגדוד והפלוגה מצווארונם, כדי להיבדל מיחידות האס אס השונות. לכן, בסוף שנת 1933 היו שלושה סוגים של תגי צווארון: תג ברקים כפולים ליחידת שומרי הראש של היטלר, תג ללא עיטור למפקדת האס אס, תג ממוספר ליתר החיילים.
בשנת 1934 החלו להתפתח הפלוגות המערכתיות של האס אס והשימוש בסמל הברקים התרחב לזרוע הצבאית של האס אס (לימים הואפן אס אס). כדי לבדל בינם לבין יחידת שומרי הראש של היטלר, המשרתים בפלוגות המערכתיות נשאו בנוסף לברקים מספר קטן שייצג את הגדוד לו השתייכו. המספר יכול להיות 1 לגדוד דויטשלנד, 2 לגדוד גרמניה, 3 לגדוד הפיהרר. סמלים אלו היו בשימוש לאורך מלחמת העולם השנייה, גם כאשר גדודים אלו התרחבו לכוחות צבאיים גדולים יותר. מעבר להרחבת תגי הצווארון, החלו להשתמש בסרטי חפת, שנענדו בקצה השרוול השמאלי של מערכת המדים השחורה. באס אס הכללי סרט החפת העיד על השיוך היחידתי, בעוד תג הצווארון העיד על השיוך הגדודי, המספר על סרט החפת העיד על השיוך המחלקתי וצבע היקף תג הצווארון על השיוך הפלוגתי. מעל הרמה הגדודית, נענד סרט חפת ריק או עם ספרה רומית שהעידה על חברות בצוות הבריגדה של האס אס. הדרגות הגבוהות ביותר, כמו הימלר ענדו סרט חפת כסף ללא שום כיתוב. ליחידות הצבאיות של האס אס, שכללו את יחידת שומרי הראש והפלוגות המערכתיות, סרטי החפת הכילו את שם הגדוד. סרט החפת הנחשק ביותר הוא זה שנשא את הכיתוב "אדולף היטלר" בכתב זיטרלין, שנענד על ידי יחידת שומרי הראש של היטלר בלבד.
מדי אס אס טרם המלחמה (1934–1938).
בשנת 1934 (30 ביוני עד 2 ביולי) התרחש מאורע ששינה באופן משמעותית את מערכת הסמלים והדרגות של האס אס, ליל הסכינים הארוכות. כתוצאה מכך שהאס אס נטל חלק בטיהור ובהוצאה להורג של הנהגת האס אה, הוא הוכרז כגוף נפרד של המפלגה הנאצית הכפופה ישירות להיטלר. חלק משמות הדרגות, בעיקר המש"קים שונו כדי להיבדל מהדרגות המקוריות באס אה. בעקבות מאורע זה האס אס השתלט באופן רשמי על מחנות הריכוז, שהיו עד אז בידי האס אה והמשטרה. שומרי המחנות החלו לענוד סמל גולגולת על תג הצווארון הימני, כדי לבדל את עצמם מהמספור הגדודי של יחידות האס אס הכלליות. אחרים ענדו תגים עם שם המחנה (לדוגמה "D" לדכאו), ואחרים תגיות ללא שום סימון. בשנת 1935, כאשר התחוור שמדי האס אס השחורים אינם מתאימים לעבודה היום יומית, יחידת הפיקוח על מחנות הריכוז הכריז על שימוש במדים בצבע חום-אדמה, שהיו זהים בעיצובם למדים השחורים, מלבד תגי כתף שנוספו בשני הצדדים. במרץ 1936 נוסדו באופן רשמי יחידות גולגולת המת כענף השלישי של האס אס ששירותו במחנות הריכוז.
באותה התקופה ומסיבות דומות היחידות הצבאיות של האס אס (יחידת שומרי הראש של היטלר וכוח הכוננות (Verfügungstruppe)) החליפו את המדים השחורים במדים בצבע אפור-אדמה. מדים אלו התבססו על המדים השחורים, אך במקום סרט הזרוע עם צלב הקרס האדום על השרוול השמאלי, נתפר לשרוול תג עם צלב קרס ונשר. נוספו למדים מכנסיים, ונעליים או מגפיים צבאיות בחצי גובה הברך. ביוני 1938 החלו יחידות האס אס הכלליות להשתמש גם כן במדים אלו, וכדי להיבדל מהן היחידות הצבאיות החלו לענוד תגי כתף.
בפברואר 1934 הונפק אות כבוד למשרתים הוותיקים (Ehrenwinkel für Alte Kämpfer), קרי אנשי אס אס שהצטרפו למפלגה הנאצית על זרועותיה השנות לפני עליית הנאצים לשלטון (30 בינואר 1933). לאחר האנשלוס גם חברי המפלגה הנציונל-סוציאליסטית הגרמנית באוסטריה שהצטרפו קודם ל-18 בפברואר 1938 היו זכאים לאות. האות נראה כמו האות V, עשוי משרוך כסוף ונענד על השרוול הימני.
בתקופה זו גם סמלי האס אס עברו ריענון. את סמל הגולגולת הפרוסי חסר הלסת החליפו בגולגולת בסגנון נטורליסטי עם לסתות מגחכות. סמל הגולגולת הישן אומץ על ידי חיל השריון שזה עתה הוקם. בנוסף, במרץ 1936 אישר היטלר עיצוב חדש של נשר בסגנון אר דקו עבור האס אס, שהיה בשימוש כתג כובע ושרוול עד לתום המלחמה.
בשנת 1938 החלו להשתמש בסמלי יהלום שנענדו על החלק התחתון של השרוול השמאלי. בין השנים 1939–1940 הרחיבו את מערכת הסמלים על גבי השרוול והחפתים, לסך של יותר מ-30 סוגי סרטי חפת ו-12 סוגי יהלומי שרוול.
מדי אס אס במהלך מלחמת העולם השנייה (1939–1945).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, המדים האפורים של יחידות האס אס הכלליות לבשו חזות צבאית יותר, שכללה אימוץ תגי הכתף בסגנון הוורמאכט, מלבד ראשי האס אס שהמשיכו להשתמש עד לשנת 1942 בתג כתף דק של חוט כסף שזור כדי לסמן את דרגתם. מערכת המדים השחורה נדחקה משימוש, ובסופו של דבר נלבש על ידי חיילי מילואים של יחידות האס האס הכלליות. האירוע הטקסי האחרון שבו נעשה שימוש במדים השחורים על ידי המונים היה במצעד הניצחון בברלין לאחר נפילת צרפת ביוני 1940. בשנת 1942 הורה הימלר לאסוף את המדים והסמלים של המערכת השחורה. הם נשלחו מזרחה לשמש כמדים ליחידות המשטרה המקומיות בארצות הכבושות, ומערבה לשמש את יחידות האס אס "גרמניה" במדינות כמו הולנד ודנמרק.