לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין במקאו מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. בעוד שפעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי האזור בשנת 1996, זוגות חד מיניים ומשקי בית שבראשם זוגות חד מיניים נותרו בלתי זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית בין גברים ונשים הפכה לחוקית בשטחי מקאו מאז שנת 1996. גיל ההסכמה הוא שווה ללא קשר למגדר או נטייה מינית - 14 שנים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
מקאו אינו מכיר בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור או שותפות).
במרץ 2013, חוסה פריירה קוטיניו, חבר האספה המחוקקת מטעם המפלגה הליברלית תקווה חדשה, הגיש לאספה המחוקקת הצעת חוק להכרה באיחודים אזרחיים בין זוגות חד מיניים, המעניקה את אותן זכויות כגון עבור זוגות הטרוסקסואלים נשואים, למעט הזכות לאמץ. עם זאת, הצעת החוק נדחתה.
הגנה מפני אפליה.
סעיף 25 של חוק היסוד של מקאו מציין שתושבי מקאו "חופשיים מאפליה" על סמך רשימה של גורמים אסורים. נטייה מינית אינה נכללת ברשימה האמורה של עילות אפליה אסורות. עם זאת, קיימות הגנות נגד אפליה על רקע נטייה מינית בתחומי יחסי העבודה (סעיף 6/2 לחוק מס' 7/2008), הגנה על נתונים אישיים (סעיף 7/ 1,2 לחוק מס' 8/2005) ונציב תלונות הציבור (סעיף 31-א לחוק מס' 4/2012).
עקרון השוויון בחוק יחסי עבודה מגן על עובדים ומחפשי עבודה מפני אפליה על רקע נטייה מינית. מעסיקים שיפרו את העיקרון עשויים להיקנס עד 50,000 פטקות עבור כל עובד או מחפש עבודה שנפגע.
חוק אלימות במשפחה.
בשנת 2011 ערכה ממשלת מקאו התייעצות ציבורית בנושא טיוטת חוק נגד אלימות במשפחה. הטיוטה כללה התייחסות "תושבים חד מיניים משותפים במערכת יחסים אינטימית" לקטגוריות בגדר ההגנה. עם זאת, בדו"ח המסכם שפורסם ב-2012 החליטה ממשלת מקאו לבטל את ההתייחסות לתושבים חד מיניים החיים במשותף בשל "חוסר הסכמה חברתית".
באוקטובר 2015, ארגון זכויות הלהט"ב, "Rainbow of Macau" הגישה תלונה לוועדת האו"ם נגד עינויים בטענה שממשלת מקאו "שוללת מאנשים הנמצאים ביחסים חד-מיניים הגנה שווה בחקיקה בנושא אלימות במשפחה". הוועדה, בהערות הסיום שלה על מקאו, ציינה את חששה מכך שלא "כל הפרטים הנמצאים במערכת יחסים אינטימית ללא קשר לנטייתם המינית נמצאים בגדר טיוטת חוק האלימות במשפחה". הוועדה דחקה בממשלת מקאו כדי להגן על כל הקורבנות של אלימות במשפחה "בלי אפליה".
בשנת 2016, ממשלת מקאו התעקשה על אי הכללת של מתגוררים משותפים חד מיניים בתחום החקיקה בנושא אלימות במשפחה. "Rainbow of Macau" מתחה ביקורת שלילית על ממשלת מקאו על חקיקת "חוק מפלה" והביעה את דאגתה לגבי "שליחת מסר מזיק לקהילות מקאו לפיה אפליה על רקע נטייה מינית היא מוצדקת".
זהות מגדרית.
בפברואר 2015, קבוצת נשים טרנסג'נדריות תחת שמות בדויים שוחחו עם התקשורת של מקאו על חוויית ההתעללות והבריונות אותן חוו כאשר למדו בבתי ספרן, בעודן קראו לרשויות באזור להתיר שינוי סמן מגדרי במסמכי זהות עבור אזרחים טרנסג'נדרים. ביוני 2015 הודיעה הוועדה המייעצת לרפורמה במשפטים על תחילתו של מחקר על תיקון החוק עבור התרה לטרנסג'נדרים להגיש בקשה לשינוי סמן מגדר.
בשנת 2020, ועדת האו"ם לזכויות אדם ביקשה מממשלת מקאו לספק מידע על כל צעד שתנקוט עבור "הכרה באופן חוקי באנשים טרנסג'נדרים ומתן אפשרות לשינוי הסמן המגדרי במסמכי זהות".
תנאי מחיה.
ב-9 ביוני 2015, העיתון המקומי "Exmoo" פרסם בעמודו הראשון כתבה על תלמיד תיכון המתעלל לכאורה בילד בן 9. העבריין כונה "השד ההומו" בכותרת הסיפור. דובר "Rainbow of Macau" וחבר האספה הלאומית של מקאו מטעם מפלגת אגודת מקאו החדשה, ג'ייסון צ'או מתח ביקורת שלילית על השימוש במשפט הכותרת בעודו הצהיר כי "חוק העונשין של מקאו מתייחס לעברייני מין הומוסקסואלים והטרוסקסואלים באותו אופן" במאמר שפורסם בעיתון "Macao Concealers". צ'או הוסיף כי ההיגיון של העיתון יצדיק את האמירה כי "שדים סטרייטים פולשים למקאו בהמוניהם", שכן המקרים של העבריינים בהתעללות מינית במקאו היו בעיקר הטרוסקסואלים לאורך השנים.
ב-16 באוגוסט 2018, סגנית מנהל הלשכה לענייני חינוך ונוער (DSEJ) ליונג ואי קאי הצהירה כי סטודנטים עם "אינדיקציות להומוסקסואליות" יופנו לרופאים או פסיכולוגים לבדיקה רפואית. מאוחר יותר, ואי קאי טענה כי התקשורת ציטטה אותה "בצורה שגויה" והתנצלה על התרגום השגוי מקנטונזית.
אקטיביזם.
בסוף שנת 2012 הוכרז על הקמת "קבוצת דאגה לזכויות להט"ב במקאו", בראשות הפוליטיקאי ג'ייסון צ'או, הידוע כהומוסקסואל מוצהר. מאז הקמתה החלה בנוכחות פעילה בתקשורת המקומית הדוגלת בזכויות להט"ב, אשר כללה הכללת זוגות הומוסקסואלים בהצעת החוק לאלימות במשפחה והכרה בנישואים חד מיניים או בריתות אזרחיות. באפריל 2013 הוקמה עמותת "Rainbow of Macau", קבוצה חדשה השואפת להגנה על זכויות קהילת הלהט"ב המקאית. "Rainbow of Macau" מוגדרת כקבוצת זכויות הלהט"ב הרשומה הראשונה באזור מקאו ומובלת על ידי אנתוני לאם קה לונג.
אף על פי העלייה בפעילות למען זכויות חברי הקהילה באזור, תרבות הלהט"ב במקאו נותרה ברובה בלתי נראית. עם זאת, הסרט המקאי "I'm here" שכלל עלילה בנושא לסביות, בבימויה של טרייסי צ'וי, זכה בפרס חבר השופטים של הודו 2012 ובפסטיבל הקולנוע והווידאו הבינלאומי של מקאו 2012 (MIFVF). על פי פרסום העיתון "Macau Daily Times", "הסרט מתאר את הבעיות שעמן מתמודדים הומוסקסואלים בחיי היומיום שלהם, במיוחד כשהם חיים בעיירה קטנה כגון מקאו".
יאנוש קיש
יאנוש קיש (בהונגרית: Kis János; נולד ב-17 בספטמבר 1943, בודפשט) הוא פילוסוף ליברלי יהודי-הונגרי, חבר מייסד והנשיא ראשון של "ברית הדמוקרטים החופשיים" (SZDSZ) שהייתה מפלגה פוליטית הונגרית מיוצגת באספה הלאומית מ-1990 עד 2010. קיש הוא חבר בקבוצה שמכונה בז'רגון העיתונאי "גן הילדים של ג'רג' לוקאץ'", כלומר, תלמידו של הפילוסוף המרקסיסטי ג'רג' לוקאץ', חוג שבשמו הרשמי נקרא אסכולת בודפשט הידועה גם בשם אסכולת לוקאץ' הייתה קבוצה של פילוסופים והוגים שהתקבצו סביב ג'רג' לוקאץ' בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
יאנוש קיש נולד במשפחה יהודית ואיבד את אביו כבר בינקותו. במהלך מלחמת העולם השנייה אביו גורש למחנה ריכוז בשל מוצאו היהודי, משם לא שב. שני דודיו מצד אמו גם הם הפכו לקורבנות השואה. קיש למד תחילה בבית הספר המפורסם גורקי בו הלימודים התקיימו בהונגרית וברוסית גם יחד. בבית ספר זה למדו הילדים "כמיוחסים של המנהיגים הקומוניסטים" והתפתחו מאוחר יותר לאישי ממשל מדע, תקשורת ותרבות חשובים, אך לעיתים קרובות הפכו תלמידים אלה לאופוזיציה לשיטה. לדוגמה
בית הספר עצמו, אשר שכן בעבר בבניין ה"גימנסיה ע"ש סנט אישטוואן" נסגר אחרי אירועי 1956. תלמידיו הועברו לגימנסיה יוקרתית אחרת ע"ש מיקלוש רדנוטי (לשעבר הגימנסיה היהודית של בודפשט). גם יאנוש קיש סיים שם את בחינות הבגרות בשנת 1962. ב-1967 סיים את לימודי התואר בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת אטווש לוראנד.
בתחילת הקריירה שלו בשנות ה-60 הוא הצהיר על דעות מרקסיסטיות, לוקאצ'יסטיות, אולם מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הפך לנציג האגף האינדיבידואליסטי הרדיקלי של השמאל, תאורטיקן של "ליברליזם זכויות האדם". בתקופת הדיקטטורה הקומוניסטית עסק בהקשר התאורטי ולאחר חילופי המשטר (ב-1989) התמודד בעבודתו גם עם סוגיות מעשיות. קיש היה מרצה גם ב"אוניברסיטה המעופפת", האוניברסיטה החופשית של יום שני, שפעלה בסביבות 1980 (האוניברסיטה המעופפת הוא שמה של סדרת הרצאות שאורגנו בבתי מגורים פרטיים בעשור האחרון של המשטר הקומוניסטי ההונגרי. המערכת הרשמית ראתה אותם וצפתה בהם כמקום מפגש לקבוצות אופוזיציה. מבצעי מרצי ומשתתפי ה"אוניברסיטה" הוטרדו על ידי המשטרה).
קיש מתח ביקורת על המרקסיזם על בסיס מדעי, אך התשובה שקיבל לא הייתה מדעית: במה שנקרא אז "משפט הפילוסופים" הוא גורש מ"מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית" (MSZMP) הודח מהמכון לפילוסופיה של האקדמיה ההונגרית למדעים ונידון ל"אלם", ל"שתיקה". הוא הפך אז למתרגם פרילנס ולדמות מובילה באופוזיציה הדמוקרטית. קיש מילא תפקיד מרכזי ביוזמות בעלות חשיבות רבה לפני שינוי המשטר, כפי שהופיע בשנת 1981 במגזין "דברן", שבו שימש כעורך ראשי של עידן "לפני חילופי המשטר" (ה"דברן" היה כתב עת פוליטי ותרבותי ליברלי שפורסם מאוקטובר 1981 עד דצמבר 2012, בתחילה כפרסום בלתי חוקי במהלך שנות ה-80). בשנים 1990–1991 הפך קיש כבר לנשיא ועדת המערכת באופן חוקי.
מאז שנות ה-80 הוא פעיל בהוראה ובמחקר בחו"ל ובהונגריה. בשנים 1988–1989 היה פרופסור אורח בניו יורק ב-New College of Social Sciences. בשנת 1996 היה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק ומשנת 1992 היה פרופסור באוניברסיטה המרכז-אירופית (CEU).
בפוליטיקה היומיומית השתתף מתחילת חילופי המשטר ועד 2002. ב-1988 הוא היה המנהל של רשת היוזמות החופשיות ואחר כך עד 1991 היה המנהל של מפלגת ברית הדמוקרטים החופשיים. בשנים 1990–1991 הוא היה הנשיא הראשון של ברית הדמוקרטים החופשיים (SZDSZ) ולאחר מכן עד 1999 היה חבר במועצה הלאומית של המפלגה. הוא עזב את המפלגה ב-2002.
על יהדותו.
בראיון לכתב העת היהודי-הונגרי שבת:
שאלה: מה המשמעות של היהדות עבורך? אתה מחשיב את עצמך כיהודי?