חדקן זה מגיע לאורך 1.43 מטר ומשקל ממוצע של 25 ק"ג. הוא בעל גוף חום כהה עם בטן בהירה וכשמו הוא בעל ראש וחוטם קצרים יחסית. עצמותיו בנויות מסחוס ולאורך הגוף רצועת לוחיות סחוסיות אפורות. בנוסף הוא בעל מספר צלחות לאורך הוושט, העוזרות לו לעכל מזון, מאחר שהוא חסר שיניים. הצעירים בעלי מראה מוארך יותר ועם חוטם וראש דקים וארוכים יותר.
החדקן ניזון לאורך הקרקעית מחלזונות, צדפות ותולעים רב-זיפיות ומגוון גם בדגים. החדקן הוא דג המותאם הן למים מתוקים והן למים מלוחים אך הנקבות נודדות לנהרות ואגמים כדי להשריץ. גם לאחר מכן הם מבלים במים רדודים ולא מגיעים לאוקיינוס העמוק. ההתבגרות המינית של החדקן תלויה באקלים בו הוא חי - פרטים החיים במים חמימים יכולים להתרבות כבר בגיל 3–4 שנים אך פרטים צפוניים החיים במים קרים יותר יתרבו לרוב מגיל 10–14 שנים.
חדקן זה מצוי בסכנה עקב סכרים לאורך הנהרות בהם הוא חי ועקב זיהום מים מתועש. הוא נפגע גם מסירות, דיג מסחרי ודיג ספורט והיתפסות כשלל לוואי.
מפרצון סמוקיניה
מפרצון סמוקיניה (באנגלית: Smokinya Cove; בבולגרית: залив Смокиня) הוא מפרצון הנכנס אל החוף הדרום-מזרחי של חצי האי טריניטי, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 3.5 קילומטרים; המפרצון נפתח אל מצר תעלת הנסיך גוסטב; אורכו של המפרצון (מרחק חדירתו אל היבשה) 21.2 קילומטרים.
המפרצון ממוקם מצפון לגבעת אזימוט.
קרחון ראסל המזרחי נשפך אל המפרצון.
היסטוריה.
היווצרות המפרצון.
המפרצון היה מוסתר מתחת לפני מדף הקרח הנסיך גוסטב. עם הישברו של מדף הקרח, במחצית השנייה של המאה ה-20, התגלה המפרצון.
מיפוי המפרצון.
המפרצון מופה לראשונה על ידי סוקרים גרמנים-בריטיים בשנת 1996.
מקור השם.
המפרץ נקרא על שם היישוב סמוקינה, שלחוף הים השחור, בדרום-מזרח בולגריה.
השם אושר רשמית ב-6 בדצמבר 2010.
ג'וזף פולצ'ינסקי
ג'וסף ג'רארד פולצ'ינסקי ג'וניור (16 במאי 1954 - 2 בפברואר 2018) היה פיזיקאי תאורטי אמריקאי, שחקר את תורת המיתרים.
ביוגרפיה.
פולצ'ינסקי נולד בווייט פליינס, ניו יורק, מבוגר לשני ילדים לג'וזף ג'רארד פולצ'ינסקי האב (1929–2002), יועץ ומנהל פיננסי, וג'ואן (לבית ת'ורנטון), עובדת משרד ועקרת בית. פולצ'ינסקי היה בעיקר ממוצא אירי כשסבו מצד אביו היה פולני.
פולצ'ינסקי סיים את לימודיו בבית הספר התיכון קניון דל אורו בטוסון, אריזונה בשנת 1971, קיבל את התואר הראשון בקלטק בשנת 1975 ותואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1980 בפיקוחו של סטנלי מנדלשטאם. הוא לא פרסם שום מאמר כסטודנט לתואר שני. שימש כמרצה באוניברסיטת טקסס באוסטין בין השנים 1984–1992. בין השנים 1992 למרץ 2017 הוא היה פרופסור במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה וחבר קבוע במכון קוולי לפיזיקה תאורטית.
תרומות.
פולצ'ינסקי כתב את ספר הלימוד בן שני הכרכים תורת המיתרים, שיצא לאור בשנת 1998. בין תרומותיו הרבות לפיזיקה תאורטית, תאוריית D-branes היא מהידועות ביותר. בשנת 2008 הוא זכה בפרס דיראק על עבודתו בתורת העל-מיתר. הוא זכה בפרס הפיזיקה היסודית 2017 כהוקרה על תרומתו לפיזיקה תאורטית.
הפרדוקס של פולצ'ינסקי.
בראיון לקיפ תורן בשנת 1990 שלא פורסם, בהתייחסו לעקרון העקביות העצמית של נוביקוב (ביחס לשליחת חפצים או אנשים דרך חור תולעת הניתן לחלוף על העבר ופרדוקסי הזמן שיכולים להיווצר), העלה פולצ'ינסקי סיטואציה פרדוקסלית שעלולה להיות מעורבת. כדור ביליארד שנשלח דרך חור תולעת ושולח אותו אחורה בזמן. בתרחיש זה, הכדור נורה לחור תולעת בזווית כזו שאם הוא ימשיך לאורך אותו נתיב, הוא ייצא מחור התולעת בעבר בדיוק בזווית הנכונה כדי להתנגש עם העצמי הקודם שלו, ובכך להפיל אותו מהמסלול ומונע מלכתחילה מלהיכנס לחור התולעת. ת'ורן כינה את הבעיה "הפרדוקס של פולצ'ינסקי" בשנת 1994. סטודנטים מאוחרים יותר לבעיה הגחמנית העלו פתרונות שהצליחו להימנע מחוסר עקביות, בכך שהכדור יוצא מהעתיד בזווית שונה מזו ששימשה ליצירת הפרדוקס, והעביר את הצעיר שלו מכה מבט במקום להרחיקו לחלוטין מחור התולעת, מכה שמשנה את מסלולו בדיוק בצורה הנכונה כך שייסע אחורה בזמן עם הזווית הנדרשת כדי להעניק לעצמי הצעיר את המכה הזו.
נייר עמדה 2012 על חורים שחורים.
ביולי 2012 פרסם פולצ'ינסקי, עם שניים מתלמידיו, ג'יימס סולי ואחמד אלמהירי, ועמיתו לתאוריית המיתרים דונלד מרולף באוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה (UCSB), מאמר שחישוביו על קרינת חורים שחורים הציעו כי או שעקרון השוויון של תורת היחסות הכללית שגוי, או שעקרון מרכזי של מכניקת הקוונטים אינו נכון.
חיים אישיים ומוות.
לפולצ'ינסקי היו שני בנים, סטיבן ודניאל, עם אשתו, דורותי מריה צ'ון, לה נישא בשנת 1980.
הוא מת בביתו בסנטה ברברה, קליפורניה ב-2 בפברואר 2018 מסרטן המוח, בגיל 63.
קרלוס קואסטה
קרלוס אקסהומו קואסטה פיגרואה (בספרדית: Carlos Eccehomo Cuesta Figueroa) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת הבלם והמגן הימני בראסינג גנק.
קריירת מועדונים.
קואסטה החל את דרכו בקבוצת הנוער של אתלטיקו נסיונל ומשם גם עלה לקבוצה הבוגרת ב-2016. תחת המאמן ריינלדו רואדה החל להשתלב לאט לאט בקבוצה וב-2017 כבר תפס מקום של קבע בהרכב. לאחר שהשלים 3 שנים וחצי בנסיונל, עמה זכה בין היתר באליפות קולומביה, בגביע רקופה סודאמריקנה ובגביע ליברטדורס, אף על פי שכלל לא שותף, חתם בקבוצה הבלגית ראסינג גנק.
בואסטה הפך בעונתו השנייה לשחקן הרכב קבוע ועזר לקבוצה לזכות בגביע הבלגי ובסופר קאפ הבלגי.
נבחרת לאומית.
לנבחרת הבוגרת זומן קואסטה לראשונה לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 מול ו וכן גם לקופה אמריקה 2021, אך טרם רשם את הופעת הבכורה. במדי הנבחרות הצעירות של קולומביה הוא שיחק בנבחרת עד גיל 17 באליפות היבשת שנערכה בינואר 2015 וזומן גם לסודאמריקנו 2017 ו-2019. כבש את גול הניצחון בדקה האחרונה מול צ'ילה שהעלה את קולומביה לבית הגמר ומשם העפילה למונדיאליטו 2019. קואסטה שימש כקפטן הנבחרת במונדיאליטו בפולין שבו קולומביה הגיעה לרבע הגמר.
סימוני דה אוליביירה
סימוני דה מאקידו דה אוליביירה (; נולדה ב-11 בפברואר 1938), ידועה גם בשם סימון דה אוליביירה, היא זמרת ושחקנית פורטוגזית. במרוצת השנים, ייצגה אוליביירה את פורטוגל באירוויזיון פעמיים, ב-1965 וב-1969.
שנותיה הראשונות.
אוליביירה גדלה בליסבון, בירת פורטוגל, לאב בלגי ולאם פורטוגזית מסאו טומה ופרינסיפה. בתקופת התיכון, החלה אוליביירה להופיע בקביעות במקהלת בית ספרה.
קריירה.
אוליביירה החלה לשיר באופן מקצועי בשלהי שנות החמישים. ב-6 בפברואר 1965, ניצחה אוליביירה בקדם הפורטוגזי לאירוויזיון 1965, ונבחרה לשאת את הדגל מדינתה על בימת התחרות. בערב התחרות, היא ביצעה את השיר "Sol de inverno", והגיעה למקום ה-13 עם נקודה אחת בלבד, שהוענקה מחבר השיפוט המונגאסקי. אוליביירה ייצגה את פורטוגל פעם נוספת ב-1969, עם השיר "Desfolhada portuguesa", והגיעה למקום ה-15 עם ארבע נקודות.
לאחר האירוויזיון, ייצגה אוליביירה את פורטוגל בפסטיבל OTI (המקבילה הלטינית לאירוויזיון), עם השיר "A tua espera". היא הגיעה למקום ה-14 עם תשע נקודות.
חיים אישיים.
במרוצת השנים, חלתה אוליביירה פעמיים בסרטן השד.
חדקן יאנגצה
חדקן יאנגצה (שם מדעי: Acipenser dabryanus) הוא מין של דג סחוס גרמי ממשפחת החדקניים, החי בסין בנהר היאנגצה ובעבר גם בנהר הצהוב והוא מין מוגן שנכחד בטבע וכיום מצוי בשבי בלבד.
תיאור.
חדקן זה מגיע לאורך 80 עד 130 ס"מ ומשקל של 25 ק"ג, אם כי נתפסו פרטים באורך 250 ס"מ. צבעו כחול-אפרפר עם בטן לבנה-צהובה ומצידיו ישנם שורת לוחיות סחוסיות בצבע אפור. הסנפירים קצרים ובשרניים והזנב ממוזלג. החדקן בעל חוטם דק וארוך הפונה מעלה ומתחת החוטם בינים העוזרים לו לחוש.
החדקן שוכן במי נהרות איטיים בקרקעית רדודה ולרוב עכורה והוא ניזון מצמחי מים, דגים קטנים, תולעים וחרקים. בניגוד לחדקנים אחרים הוא לא חי במים מלוחים אך עדיין נודד לצפון יובל היאנגצה להשריץ ביצים. הרבייה נערכת בין מרץ ואפריל או בסביבות נובמבר ודצמבר.
שימור.
חדקן זה נעלם בטבע עקב דיג יתר, בייחוד של דגים צעירים ועקב הקמת סכרים כמו סכר שלושת הערוצים וסכר ג'ז'ובה המונעים מהדג להגיע לנהרות ההטלה שלו. גם זיהום מים כתוצאה מתיעוש הביא להכחדת אוכלוסיות רבות שלו. כיום הוא מצוי בעיקר באגן היאנגצה כשמספר פרטים מהשבי משוחררים לנהר כל שנה וכנראה מונעים מהמין להיכחד.
סקפירינכוס פלטורינכוס
סקפירינכוס פלטורינכוס (שם מדעי: "Scaphirhynchus platorynchus") הוא מין של דג גרם ממשפחת החדקניים, החי במימי נהרות ארצות הברית והוא החדקן הקטן ביותר השוכן במים מתוקים באמריקה וגם החדקן הנפוץ ביותר באמריקה. חדקן זה מצוי לרוב לאורך המיסיסיפי והמיזורי ויובליהם והוא מצוי רק במים מתוקים.
החדקן בעל גוף מוארך עם זנב בעל אונה עליונה גבוהה ומחודדת יותר מהתחתונה. גופו ארוך בצבע אפור-חיוור והחוטם מוארך ומחודד כשסביבו בינים ארוכים העוזרים לו לחוש בסביבתו. השפתיים בשרניות ולבנות והוא חסר שיניים אלא יונק מזון במהירות. הוא יכול להגיע לאורך של 1 מטר ומשקל של 4.8 ק"ג, אם כי לרוב מגיע לאורך 50 עד 85 ס"מ ומשקל של 2.5 ק"ג.