הרקע לסיפור הוא שהרמב"ם בורח לקהיר, שם נשאר עד מותו. מסופר בטקסט שהיה רופא של הסולטן, הצליח שם מאוד וכתב את אגרת תימן.
השמד השלושים ואחד
שבע שנים לפני הגזירה הקודמת, יהודי אחד מחליט שהוא המשיח וזה מעורר את כעסו של השלטון המקומי.
זה קורה בעמדיה שבכורדיסטן, ולאיש קוראים דויד אלדויד, שהיה חכם גדול בתלמוד ולמד אצל ראש הגולה, אבל גם בחכמות חיצוניות של כשפים.
המלך של פרס כועס מכך שהוא מנסה להמריד את היהודים נגד הגויים וקורא לו אליו. המלך מחליט לערוך לאלדויד מבחן. הוא אוסר אותו, ואומר לו שאם הוא המשיח הוא יצליח להשתחרר. בדרך שאינה מוזכרת, מצליח אלדויד להשתחרר תוך יום. המלך שולח פרשים לרדוף אחריו אבל הם נתקעים כשמגיעים לנהר הסמבטיון. מסופר שאלדויד כבר עבר את הנהר בכך שפרס עליו סודר ועבר מעליו.
המלך הולך לראשי הגולה ואומר להם להחזיר אותו, ולא הוא ישחט את כל היהודים. החכמים שולחים לו מכתבים ומודיעים שאם לא יחזור הוא יוחרם בעולם הבא. הוא מקבל את המכתב אבל לא מתרשם, ואפילו לועג להם. בסופו של דבר אלדוידי נתפס ונהרג.
קישורים חיצוניים.
"שבט יהודה" בהוצאת טרקלין (ורשה) תרפ"ח באתר הספרייה הפולנית הלאומית
ספר אודיו
מיקה ריצ'רדס
מנהל בטיחות חומרים מסוכנים וצינורות הנפט הפדרלי
מנהל בטיחות חומרים מסוכנים וצינורות הנפט הפדרלי (באנגלית: The Pipeline and Hazardous Materials Safety Administration) היא סוכנות במחלקת התחבורה של ארצות הברית שהוקמה ב-2004.
הסוכנות האחראית על פיתוח ואכיפה של תקנות להפעלת בטוחה, אמינה וטובה של צינורות המתפרסים על אורך כולל של כ-4.1 מיליון קילומטרים וכן על כמעט 1 מיליון קילוגרמים משולחים יומיים של חומרים מסוכנים מהאווייר, הים והיבשה.
הסוכנות הוקמה במסגרת חוק שיזם מזכיר התחבורה של ארצות הברית, נורמן מינטה ב-2004.
היסטוריה.
לפני 2005, לא הייתה למחלקת התחבורה האמריקאית גוף מחקר שפועל באופן ממוקד ובלעדי בתחום בטיחות צינורות וחומרים מסוכנים ברחבי ארצות הרתי. החוק שיזם מזכיר התחבורה של ארצות הברית, נורמן מינטה בתקופת ממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הקים את מנהל בטיחות חומרים מסוכנים וצינורות הנפט הפדרלי, שפועל עד היום. עד הקמת הסוכנות, הגוף שטיפל בבעיות שכיום מטפלת הסוכנות היה מינהל המחקר והתוכנוית המיוחדות של מחלקת התחבורה.
נקודת בויל
נקודת בויל (באנגלית: Boil Point; בבולגרית: нос Боил) היא לשון יבשה בחוף הדרומי של חצי האי טריניטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הצד המערבי של הכניסה למפרצון רטיז'ה.
הנקודה ממוקמת 6.45 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת וייו; 7.45 קילומטרים דרומית-מזרחית לגבעת תאודוליט; 8.45 קילומטרים מדרום לנונאטאקי קאמל; ו-5.82 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מנקודת גארוואן.
היסטוריה.
מיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים גרמניים - בריטיים בשנת 1996.
מקור השם.
הנקודה נקראת על שם היישוב בויל, שבצפון-מזרח בולגריה.
השם אומץ רשמית ב-6 בדצמבר 2010.
מדינת הפליטים
מדינת הפליטים היא הצעה משנת 2015 ליצור מדינה חדשה בה יוכלו להתיישב פליטי העולם, זאת על מנת לפתור את בעיית הפליטים בעולם. על פי הערכת האומות המאוחדות, ישנם כ-60 מיליון פליטים ועקורים בעולם.
ההצעה.
רעיון מדינת הפליטים הוצע ביוני 2015 על ידי ג'ייסון בוזי, משקיע נדל"ן מצליח במפרץ סן פרנסיסקו. ביולי 2015, פורסם מאמר על הרעיון באתר "וושינגטון פוסט". בהמשך קיבל הרעיון סיקור תקשורתי נוסף.
הוגה הרעיון בוזי מציע מספר אפשרויות למיקומה של המדינה המוצעת:
מימון.
על פי ההצעה, מימון למדינת הפליטים יושג מממשלות, ארגונים חוץ ממשלתיים, האומות המאוחדות או על בסיס תרומות פרטיות. בוזי ניסח את ההצעה הראשונית, ואתר האינטרנט שהוקם לצורך הרעיון ( www.refugeenation.org ) קידם את הרעיון באמצעות סוכנות יחסי ציבור.
באוקטובר 2015, נפתח קמפיין מימון המונים במטרה לגייס מיליארדי דולרים לרכישת אדמות או איים לצורך מימוש הרעיון.
הצעות לסמלי המדינה.
הפליט הסורי יארה סעיד עיצב דגל אדום-כתום הדומה לחליפת הצלה. אחר, המנון למדינה הוצע על ידי הפליט הסורי מוטאז אריאן שמתגורר באיסטנבול. אף על פי שסמלים אלו אינם רשמיים, מעודדי משלחת הפליטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) עשו שימוש בדגל באופן בלתי רשמי.
אפליקציית "וואטסאפ" כוללת את הדגל המוצע כחלק ממבחר האמוג'ים.
הצעות דומות.
פחות מחודשיים לאחר שההצעה זכתה לסיקור תקשורתי נרחב, נגיב סוויריס, מיליארדר מצרי, הציע לקנות אי בים בתיכון על מנת ליישב בו פליטים סורים.
Refugee Nation
פריזים
פריזים הם קבוצה של אנשים החיים בפריזיה על חוף הים הצפוני בהולנד ובגרמניה, בהם הם מוכרים כמיעוט לאומי. שבט גרמני בשם פריזים (בלטינית: "Frisii", ביוונית: οι Φρίσσιοι או Φρείσιοι) תועד עוד מימי קדם.
השפה בה משתמשים הפריזים היא פריזית. בעוד שהפריזית בהולנד היא שפה רשמית לצד הולנדית, בגרמניה היא אינה רשמית.
היסטוריה.
לא שרדו כתבים מההיסטוריה הקדומה של פריזלנד. מהתקופה המזוליתית השתמרו ממצאים. מספר הממצאים גדל בהתקופה הנאוליתית, ממנה נשמרו גרזני אבן וכלים אחרים, כוסות, כדים ועוד. בין היתר, אחת המחרשות הידועות ביותר בעולם נמצאה במעגן ג'ורגספלד. החוקרים תיארכו את המחרשה לתקופת הברונזה המוקדמת.
התקופה הרומית.
הפריזים הקדומים ("Frisii") הוזכרו לראשונה אצל היסטוריון רומא העתיקה טקיטוס בחיבורו על גרמניה. אדמת הפריזים שכנה על חוף הים הצפוני מהריין ועד אמס. פליניוס הזקן הזכיר אותם אף הוא. בשנת 12 לפני הספירה נירון קלאודיוס דרוסוס כרת ברית עם הפריזים. טקיטוס דיווח ב"דברי ימיו" על שנת 28 בה הופר שלום זה: "באותה שנה הפריזים... שברו את השלום, יותר כתוצאה מתאוות הבצע שלהם מאשר משלטוננו. דרוסוס הטיל עליהם מחיר קטן: הם היו אמורים לספק עורות בקר למטרות הצבא". אף כי בקרם של הפריזים היה קטן באותה תקופה, הפקידים הרומיים דרשו עורות בגודל של שור הבר. החיילים הרומאים שהגיעו לפריסלנד לאסוף את המחווה הותקפו על ידי הפריזים ונצלבו. במרד זה הותקף על ידי הפריזים "פלבום", חיל המצב הרומי הצפוני ביותר ביבשת אירופה.
הלגיונות הרומאים הצליחו לדכא את המרד, אך במערכה ובקרב הפריזים גרמו להפסדים גדולים. לדוגמה, ליד החורשה המקודשת של הפריזים, בדוהנה, רומאיים נהרגו במארב, כאשר על פי הדיווחים נהרגו 900 רומאים. חברי קבוצה אחרת של 400 לגיונרים נלכדו גם הם ורובם התאבדו בהשלכתם על חרבותיהם כשמצבם היה חסר תקווה.
נוכחותו של צבא רומי גדול על האיים באזור אתר בנטומרסיאל ליד ג'מגום, הייתה עד שנה 16.
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שבאוכלוסייה חלה ירידה חדה בסביבות שנת 300, אך קפצה שוב בסביבות שנת 500. בקשר לאירועים אלה, ההנחה היא שאל הפריזים הצטרפו רבים מהאנגלו-סקסים סביב תקופה זו. עדיין לא לגמרי ברור אם "הפריזים המקוריים" היו בכלל ממוצא גרמני.
הפריזים נסוגו כשבאו במגע עם השושלת המרובינגית והשושלת הקרולינגית.
שלטון הפרנקים.
בשנת 734 כבש קרל מרטל את החלק המערבי של פריסלנד, והדוכס הכללי האחרון של הפריזים, פופו, נפל בקרב שניהל נגד אציל פרנקי.
לאחר שהביס את הסקסונים בשנת 785, כבש קרל הגדול את כל פריזיה, כולל האזורים המזרחיים עד הווזר, וצרפם ל. הוא ייצג מדיניות שהבטיחה לשבטים הבודדים באימפריה אוטונומיה מסוימת.
בסביבות 800, התיישבו הפריזים באיי צפון פריזיה בין איידרסטדט לזילט.
תחת שלטון הפרנקים, צורפו הפריזים לנצרות. המעמד העליון התנצר בשנת 800, והתהליך נמשך זמן רב יותר אצל פשוטי העם. אולם הפריזים שהיגרו לחוף יוטה בשלזוויג התנצרו רק במאה ה-11. תחת שארל הגדול הובסו הפריזים על ידי הצבא.
לאחר שהפריזאים הצליחו לגרש את המושלים שמונו על ידי מלכי פרנקוניה, החלה תקופת החופש הפריזית. בפריסלנד הוקמו קהילות אזוריות קטנות רבות, שלעיתים קרובות היו מאורגנות על בסיס ליברלי ושיתופי פעולה והיו להן חוקות מועצה משלהן. הפריזים נהנו חירויות אזרחיות שעל פי האגדה, הוענקו לפריזים על ידי קרל הגדול, אך למעשה על ידי אחד מממשיכיו. בניגוד לשאר אירופה, לא הוקמה בה פיאודליזם.
לאחר התפרקותה של האימפריה הפרנקית והחלפתה בקרל הגדול, אזור פריזים עבר לפרנקיה התיכונה, ולאחר תבוסתה, לפרנקיה המזרחית. שם הם השתייכו לדוכסות לורן התחתית.
החופש הפריזי.
במאות ה-12 עד 14 הייתה תקופת החופש הפריזית. החופש הפריזי הוא כינוי לטענה פריזית לחירות מפאודליזם ומכל אדון מלבד הקיסר שניתנה להם לטענתם על ידי קרל הגדול; ולמוסדות השלטוניים שצמחו עקב טענה זו. המיתוס הפריזי מספר על דמות בשם "ליבר פריזו" (הפריזי החופשי) שהצליח, יחד עם שותפיו לדרך, לשוב מאיטליה מנצח במאה ה-9, עם הישג זה. על פי האגדה, הפריזים היו מן המשתלטים על רומא, באומץ לב רב, עבור קרל הגדול.
היסטוריה כלכלית.
עד לעליית ברית ערי הנזה, הפריזים היו אנשי הסחר והים החשובים ביותר בחוף הים הצפוני.
ייצור מלח בבוץ.
בנוסף לדגים וענבר, המצויים בים הצפוני הפקת מלח בישול סיפקה מצרך יקר וחשוב לתושבים. לצורך כך יובש כבול מלוח, נשרף, מומס וסונן והמלח התאדה באמצעות שריפות כבול. כך נוצר "המלח הפריזי" שהיה מצרך מבוקש ויקר מתקופת הרומאים ועד לתקופת סוף ימי הביניים. מאוחר יותר הוא גם הפך לבסיס לייצוא מליח אטלנטי.
חקלאות וגידול בעלי חיים, תעשיית טקסטיל.