שווק בין השנים 2009 עד 2013. הדור השני של מאזדה 3 הושק בשנת 2009 והמשיך באותו קו שהתווה הדור הראשון. העיצוב נותר זוויתי וספורטיבי, תגובת הדוושה הראשונית והזריזה נשמרה והתנהגות הכביש המשיכה להיות משובבת, אף על פי שהדור השני של ה-3 הפך פחות חד ומתקשר ביחס לדור הראשון. השיפור נרשם בסעיפי האבזור האיכות ונוחות הנסיעה. תא הנוסעים של ה-3 שודרג ואיכות החומרים וההרכבה טובות מבדור הראשון. גם האבזור טוב יותר. נוחות הנסיעה השתפרה והמאזדה 3 בדור השני מעט סופגת ורכה יותר מבדור הראשון. ביחס למתחרות שלה עדיין הסתמנה המאזדה 3 בדורה השני כמכונית פחות מתחשבת וסופגת אך היא מוצלחת מבעבר. לארץ הגיעו אותן שתי יחידות הנעה בעלות 1,600 ו-2,000 סמ"ק בהתאמה. מנוע ה-1,600 סמ"ק לא התחזק (105 כוחות סוס) והדור השני מרגיש מעט כבד יותר ועצל יותר ביחס לדור הראשון. בשנותיו הראשונות, נמכר הדור השני של מאזדה 3 בכמויות גדולות במיוחד, והוא חצה גם את רף 20,000 המכוניות בשנה אחת, אולם לקראת סוף חייו, בעיקר בשנים 2011 ו-2012 נרשמה ירידה חדה במסירות לאור המרווח הממוצע וצריכת הדלק הגבוהה ביחס לרכבים מודרניים שהגיעו ארצה בשנים אלו.
דור שלישי (BM).
הדור השלישי של מאזדה 3 הוצג לראשונה באוסטרליה ביוני 2013. הדור החדש מציג עיצוב חדשני שמושפע משפת העיצוב "קודו" (ריגוש בתנועה). הדור השלישי של מאזדה 3 הוא הראשון שלא מיוצר בשיתוף פעולה זה או אחר עם פורד. בסיס הגלגלים של הדור השלישי ארוך בכ-5 ס"מ ביחס לדור הראשון והשני ואורכו עומד על 270 ס"מ. במסגרת התאמתם של דגמי מאזדה לשינויים שעוברים על שוק הרכב מצוידת מאזדה 3 בדור השלישי בטכנולוגיית SkyActiv שמטרתה חיסכון בדלק. ה-3 משווקת בעולם עם שני מנועים. הבסיסי בהיצע הוא מנוע בנזין בנפח 1,500 סמ"ק אשר הגיע ממאזדה 2 ומספק 122 כ"ס, מעל מנוע זה נמצא מנוע בנפח 1998 סמ"ק אשר מספק 165 כ"ס אותו ניתן למצוא גם בדגמים 6, CX5 ו-MX5. למאזדה 3 שתי תיבות הילוכים, ידנית (אינה משווקת בישראל) ואוטומטית ולשתיהן 6 יחסי העברה.
עיצובה של המאזדה מרשים ומכוון למכוניות יוקרתיות וספורטיביות יותר מהמכוניות המשפחתיות הממוצעות. גם עיצוב הפנים עדכני וניתן למצוא בו אלמנטים רבים, מסך מולטימדיה (MZD Conect) גלגל שליטה בין המושבים שמזכירים כלי רכב קומפקטיים יוקרתיים של יצרנים גרמניים. מאזדה 3 מציגה איכות חומרים והרכבה גבוהות יחסית וצריכת דלק טובה. מצד שני היא זוכה לביקורת על המרווח הפנימי הממוצע (למרות בסיס הגלגלים הארוך) וכן על נוחות הנסיעה הבינונית. התנהגות הכביש קצת פחות קלילה ומתקשרת מבעבר אך האחיזה גבוהה יותר.
ההשקה הדינאמית של הדור השלישי של מאזדה 3 התחילה ביפן מספר שבועות לפני תערוכת פרנקפורט שם היא הוצגה לקראת תחילת שיווקה לקהל הרחב. מיפן ממנה הושטו מספר מכוניות מאזדה 3 לעיר ולדיווסטוק במזרח רוסיה ומשם נסעו המכוניות לרוחבה של רוסיה בואכה גרמניה ופרנקפורט. במסע זה השתתפו גם עיתונאי רכב ישראליים.
לישראל הגיע הדור השלישי של ה-3 באוקטובר 2013. גרסת המנוע הבסיסית שהגיעה לישראל היא גרסה מחוזקת של מנוע ה-1,500 סמ"ק ולה 122 כוחות סוס. מנוע זה זכה לביקורות פושרות בלבד בישראל. במקביל הגיע גם מנוע 2 הליטרים החזק יותר (165 כוחות סוס). האבזור האופציונאלי עשיר יחסית לזמן השקתה וכולל מסך מגע מתקדם, שלל מערכות מולטימדיה התומכות בעברית ותצוגה עילית של מהירות הנסיעה. בנוסף הושקה ה-3 עם אבזור בטיחותית מלא ומערכת למניעת התנגשות במהירויות נמוכות. מדובר במשפחתית הראשונה בישראל שמציעה מערכת כזאת.
בשנת 2016 הושקה המאזדה 3 מחדש ברמות גימור חדשות הנקראות "ספורט", "קומפורט" ו"פרימיום" תחת סטנדרט של מנוע 2.0 ליטר (ניתן היה כאופציה לרכוש גם 1.5 ברמת גימור "קומפורט".
בשנת 2017 הושקה מתיחת הפנים של המאזדה 3 (BN).
בספטמבר 2019 הושק הדור הרביעי של המאזדה 3 (BP).
יעקב שלמה חזנוב
יעקב שלמה חזנוב (כ"ב באייר תרכ"א /1861, זורביץ, פלך מוהילוב, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – י"ט באלול תרפ"ב, 12 בספטמבר 1922) היה מאנשי ביל"ו וממייסדי גדרה.
ביוגרפיה.
יעקב שלמה חזנוב נולד באביב תרכ"א (1861) בעיירה ז'ורוויצ'י (זורביץ) שבפלך מוהילוב שברוסיה הלבנה, בנם של שלום וצביה חזנוב. למד ב"חדר" ובישיבה ונחשב לעילוי. בעיר הולדתו הצטרף לביל"ו, ובחודש אלול תרמ"ב החל את מסעו לארץ ישראל. מאחר שכספו לא הספיק לו, התעכב בסמירנה שבטורקיה במשך שנתיים, ועבד שם בבית-מלאכה למזוודות. שם גם למד טורקית על בוריה.
באפריל 1884 (תרמ"ד) עלה לארץ, והצטרף לחבריו הביל"ויים שעבדו במקוה ישראל. הביל"ויים הוותיקים התגוררו בבית אנטון איוב שליד יפו (שכונת נווה עופר), אולם מחוסר מקום שם, התגורר חזנוב יחד עם חברו דב ליבוביץ בבית ערבי-נוצרי בקרבת מקוה ישראל.
סכסוך עם הברון רוטשילד גרם לגירושם של הביל"ויים ממקוה ישראל. עם עזיבתו, עבד כפועל בראשון לציון ובפתח תקווה. יחיאל מיכל פינס התגייס לטובת המגורשים וסייע לחלק מהם לעבור לירושלים, שם התארגנו כקבוצה של בעלי מלאכה שכונתה "שה"ו", ראשי תיבות של "שיבת החרש והמסגר" (). חברי הקבוצה הקימו בירושלים בית מלאכה לנגרות ולעיצוב חפצי נוי מעץ זית, והצליחו למכור את תוצרתם. יעקב עבד כסתת ועוזר לנגר. אולם כעבור זמן מה התפרקה חבורה זו.
בכ"ה בכסלו תרמ"ה יצא עם חבריו לייסד את גדרה. הוא נמנה עם תשעת המתיישבים הראשונים, וחי בה עד לפטירתו. בעזרת הידע שרכש בירושלים במלאכת הנגרות, בנה במו ידיו צריף-מגורים, ואף נודע בין הערבים בכנוי "הנגר" ("יעקוב אל-נגר"). בשנת 1889 נישא לחיה-צפורה (פייגה) ליס (1865–1946), אחותו הצעירה של הביל"ויי יוסף לייב ליס, ילידת סינובקה שבפלך מינסק, שעלתה ארצה בסתיו 1885 בעקבות אחיה ולפי הצעתו.
בשנת 1891 נולד בנם היחיד, עמרם.
יעקב חזנוב היה בעל סגנון עברי צח ומלוטש. שימש כפה לאנשי גדרה בעת שכתב את מכתבם הראשון שנדפס בהוספה ל"הצבי" של אליעזר בן-יהודה (כ"ד בטבת תרמ"ה). הוא אף כתב על נטיעת הכרם הראשון בגדרה. באספת כללית של "התאחדות הכורמים הקואופרטיבית" היה נציג גדרה ביחד עם דב ליבוביץ, ויצא בנאום סנגוריה על המקום. צבי הנרי פרנק, שהיה נציגו של הברון רוטשילד בארץ, התרשם מאוד מכישרונו הרטורי ואמר לו ולליבוביץ: "עורכי דין הייתם צריכים להיות ולא איכרים". חזנוב מילא תפקידים אחראיים בהנהלת המושבה, היה חבר בוועד המושבה ובוועד בית הספר.
בשנת 1907 השתתף במשלחת של דוד טריטש לאל עריש, שעסקה בחקירת אפשרויות ההתיישבות שם, והיה בין אלה שנאסרו באל עריש בפקודת הממשלה המצרית.
מת מדלקת ריאות בבית החולים מאיר רוטשילד בירושלים בקיץ 1922, בשנת ה-61 לחייו. נקבר בבית העלמין בהר הזיתים.
בנו עמרם חזנוב (1891–1973) היה אגרונום. עבד לצד אהרן אהרנסון, ולאחר שלמד אגרונומיה בקליפורניה, כיהן כאגרונום הראשי של פיק"א בארץ ישראל. פיתח זנים של תפוזים ושקדים הנושאים את שמו. לאחר מכן היה איכר בגדרה ויו"ר המועצה המקומית של גדרה. היה נשוי לאחותו של שלמה צמח.
נילס ארסטרופ
נילס ארסטרופ (באנגלית: Niels Arestrup; נולד ב-8 בפברואר 1949) הוא שחקן קולנוע צרפתי זוכה שלושה פרסי סזאר על הופעותיו בסרטים "נביא", "לבי החסיר פעימה" ו-Quai d'Orsay.
ביוגרפיה.
ארסטרופ נולד בפריז לאם צרפתייה ולאב ממוצא הולנדי.
בתחילת דרכו כשחקן זכה לשתף פעולה עם במאי קולנוע מפורסמים לדוגמת אישטוואן סאבו בסרטו הראשון באנגלית "לפגוש את ונוס", אלן רנה, קלוד ללוש, מרקו פררי ושאנטל אקרמן.
בשנת 2002 הופיע בתפקיד הראשי בסרטה השני של כוכבת הקולנוע סופי מרסו "דבר אליי על אהבה".
ארסטרופ זכה להכרת הקולנוע הצרפתי בגיל מבוגר בשנת 2006 כאשר זכה בפרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בדרמה "לבי החסיר פעימה" בתור רוברט אביו של איש הנדל"ן תומאס סייר.
בשנת 2007 ביים את סרטו הראשון "המעמד" ושיחק בתפקיד הראשי לצידו שלו של איוואן אטאל. בנוסף הופיע בהופעה קצרה בסרטו המוערך של ג'וליאן שנאבל "הפרפר ופעמון הצלילה" בתור רוסין, דמות מעברו של עורך מגזין" Elle" המשותק ז'אן דו (מתייה אמלריק).
בשנת 2009 נתן ארסטרופ את הופעת הקריירה שלו בדרמת כותלי הכלא "נביא", בה הופיע בתפקיד המאפיונר הזקן סזאר לוצ'יאני.
הופעתו זיכתה אותו בביקורות מהללות ברחבי העולם ובפרס סזאר שני בקריירה.
ב-2010 היה מועמד בפעם השלישית לפרס סזאר על תפקידו בדרמה "התמונה הכוללת" והשתתף בדרמת השואה "המפתח של שרה" בתפקיד ג'ולס דיופיור, אביה המאמץ של הילדה היהודייה שרה סטרזינסקי.
ב-2011 השתתף בדרמת המלחמה מועמדת 6 פרסי האוסקר של סטיבן ספילברג "סוס מלחמה".
סעיף 9 לחוקת יפן
סעיף 9 לחוקת יפן הוא סעיף בחוקת יפן האוסר על המדינה להשתתף במלחמה. החוקה נכנסה לתוקפה ב-3 במאי 1947, לאחר מלחמת העולם השנייה. בסעיף, מגנה המדינה מלחמה באופן רשמי ואוסרת על יישוב סכסוכים בינלאומיים תוך שימוש בכוח. הסעיף אף קובע שעל מנת להשיג מטרות אלה, יפן לא תחזיק כוח בעל יכולות צבאיות, אף על פי שיפן למעשה מחזיקה בכוחות ההגנה העצמית.
הסעיף.
לשון הסעיף בתרגום לעברית:
רקע היסטורי.
כישלון הביטחון הקיבוצי שהנהיג חבר הלאומים הוביל להכרה שמערכת ביטחון בינלאומית יכולה לפעול רק אם מסכימות המדינות להגבלות מסוימות על ריבונותן, בהקשר של מלחמות. בדומה לסעיף 24 לחוקת גרמניה, המאפשרת את הגבלת הריבונות הלאומית לטובת ביטחון קיבוצי, נוסף סעיף 9 לחוקת יפן במהלך תקופת הכיבוש האמריקאי לאחר מלחמת העולם השנייה.