על פי החוק בדת הבהאית, ביצוע מעשים הומוסקסואליים הוא דבר אסור. לאחרונה עולה הדרישה בקרב להט"בים בהאים להתאמת החוק הבהאי למציאות הנוכחית, מתוך תפיסה שהאיסורים על משכב זכר בחוקי העולם העתיק נובעים בחלקם מפני שהם תמיד מבוססים על יחסים אדנותיים והפעלת כוח. מעבר לכך, הם גם נובעים מכך שהחוק לא מתייחס לכוונה מאחורי המעשים הללו, ולכן חל איסור על יחסי מין בין בני אותו מין. הרעיון של יחסים בין בני אותו מין מתוך נטייה מינית ולא מתוך רצון לשליטה של החזק על החלש, הוא רעיון יחסית חדש בתרבות האנושית. הומוסקסואליות כיחסים שנובעים מתוך רצון הדדי בין שני בני הזוג, התחיל להופיע בעת המודרנית.
הומופוביה.
המונח הומופוביה מתאר סלידה, רתיעה ופחד משולל היגיון מהומוסקסואלים ולסביות והבאתן של תחושות אלה לידי ביטוי באפליה, דחייה, שנאה, או זלזול כלפי נטייתם המינית, כלפי מימושה של הנטייה המינית, כלפי זוגות בני אותו המין, וכלפי גילויי חיבה בין בני אותו המין, גברים או נשים. הסיבות לשנאת הומוסקסואלים הן בדרך-כלל תרבותיות. בתרבויות ובדתות שונות, נתפשת הומוסקסואליות כטאבו. כלומר, במסגרת הנורמות המגדירות את המותר והאסור, הנכון והסוטה בקשרים רומנטיים ומיניים בין בני אדם, הומוסקסואליות נתפשת סטייה חמורה. חלק מהאנשים המאמצים תפישות אלו, מגלים עוינות כלפי אלו המתנהגים באופן שונה מהנכון והמקובל בעיניהם. בנוסף, הומופוביה נובעת גם מדעות קדומות שנקשרו בהומוסקסואלים וקשורה גם בפריבילגיה חברתית.
מקומם של הומוסקסואלים ולסביות בחברה כיום.
כיום המגמה הנפוצה במדינות המערב היא להכיר בהומוסקסואליות כנטייה מינית לגיטימית ולא כסטייה מינית. עם זאת, בתרבויות מסוימות נחשבה פעילות ההומוסקסואליות למחלת נפש, סטייה, ואף לעבירה פלילית. בשנת 1973 הוציאה האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית את ההומוסקסואליות מרשימת ההפרעות הנפשיות, ה-DSM. במהדורה DSM II שיצאה לאור ב-1968 עוד מופיעה הומוסקסואליות ברשימת ההפרעות הנפשיות, אך במהדורות שיצאו מ-1973 ואילך אין התייחסות להומוסקסואליות כהפרעה. ב-17 במאי 1990 נקט גם ארגון הבריאות העולמי בצעד דומה.
התייחסות להומוסקסואלים ולסביות בחקיקה ובפסיקה.
הומוסקסואליות נחשבה לעבירה פלילית בבריטניה. הסופר אוסקר ויילד נידון בסוף המאה ה-19 לשנתיים מאסר בעוון "הפקרות רבתי", כלומר מין הומוסקסואלי עם נערים שלא ממעמדו. בשנת 1952 הורשע המתמטיקאי אלן טיורינג בהומוסקסואליות, ובגזר הדין ניתנה לו האפשרות לבחור בין עונש מאסר לבין טיפול הורמונלי. טיורינג בחר באפשרות השנייה, וכעבור שנתיים התאבד באכילת תפוח מורעל, כנראה בעקבות הטיפול שניתן לו. כיום ידוע שאין בטיפול שקיבל, או בטיפול הורמונלי אחר, כדי לשנות נטייה מינית. החוק האוסר על הומוסקסואליות בבריטניה בוטל בשנות השבעים.
בעבר נחשבו יחסי מין הומוסקסואליים לעבירה פלילית בכמה ממדינות ארצות הברית. ב-2004 התקבל פסק דין לורנס נגד טקסס שהוגש על כך לבית המשפט העליון של ארצות הברית אשר קבע כי חוקים נגד "מעשי סדום" סותרים את חוקת ארצות הברית. בכך נתקבלה החלטה הפוכה מ-1986 שבה נאמר כי הכשרת הומוסקסואליות תהווה "השלכת אלף שנים של הדרכה מוסרית". עוד קודם לכן נאסרה בארצות הברית אפליה על רקע נטייה מינית, אך הותר לארגון פרטי כתנועת הצופים לסלק משורותיו מדריך הומוסקסואל.
ב-2015 בפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי נישואים חד-מיניים יוכרו בכל מדינות ארצות הברית.
זוגיות חד-מינית.
החל מסוף המאה העשרים ניכרת מגמה בקרב מדינות מעטות להתייחס לנישואים אזרחיים כאל זכות שהמדינה מחויבת להעניק לכל אזרחיה ללא הבדל נטייה מינית. נכון ל-2020, המדינות או המחוזות שבהם נהוגים נישואים חד-מיניים או ינהגו בעתיד הן:
במדינות רבות אחרות (בעיקר באירופה) קיימת הכרה רשמית בזוגיות חד-מינית באמצעות איחודים אזרחיים המעניקים זכויות דומות לזכויות זוגות נשואים.
שירות צבאי.
לצבאות העולם השונים התייחסות שונה ללהט"ב, אך מרבית צבאות העולם המערבי הסירו מגבלות ואיסורים על שירות צבאי של הומואים ולסביות. מתוך 26 מדינות החברות בנאט"ו 22 מתירות ללהט"בים מוצהרים לשרת. מתוך חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון של האו"ם שלוש מתירות שירות צבאי ללהט"ב (צבא בריטניה, צבא צרפת וצבא רוסיה). בין השנים 1993 ל-2011 עוגנה המדיניות "אל תשאל, אל תספר" בצבא ארצות הברית, אשר אסרה על להט"בים להצהיר על נטייתם המינית. נשיא ארצות הברית ברק אובמה הוביל את ביטולה של מדיניות זו כליל בשנת 2011 וכיום אין מגבלת שירות בצבא האמריקאי על להט"בים.
הורות להט"בית.
הורות להט"בית היא הורות שבה הזוג המגדל את הילד מורכב משני אנשים בני אותו המין או שלפחות אחד מהורי הילד הוא הומו או לסבית. הומואים ולסביות משמשים כהורים במסגרות משפחתיות שונות ומגוונות. אפשרויות העומדות בפני זוגות הטרוסקסואלים כגון אימוץ ילדי בן הזוג, אימוץ כזוג, והיעזרות באם פונדקאית, עדיין אינם זמינים לזוגות גברים ולזוגות נשים. נושא זה נמצא במרכז המאבק הציבורי של הקהילה ההומו-לסבית.
סמלים.
שני הסמלים הבולטים המשמשים פעילי ציבור וארגונים העוסקים בענייני ההומואים והלסביות ובזכויותיהם הם המשולש הוורוד ההפוך , ודגל הגאווה בעל ששת צבעי הקשת .
המשולש הוורוד שימש את הנאצים בתקופת השואה לסימונם של גברים הומוסקסואלים בחלק ממחנות הריכוז בנוסף לסימון יהודים בטלאי צהוב, ולסימון מיעוטים וקבוצות אסירים אחרים. רדיפת הומוסקסואלים הייתה חלק ממדיניות תורת הגזע, ונעשתה בעזרת סעיף 175 לחוק העונשין הגרמני שהורחב בתקופת השלטון הנאצי לשם כך.
דגל הגאווה בששת צבעי הקשת הוא אחד הסמלים הידועים של תנועות השחרור של ההומוסקסואלים, הלסביות, הטרנסג'נדרים והביסקסואלים (ראשי תיבות: להט"ב). צבעוניותו מסמלת את ערכי הרבגוניות והסובלנות שהוא בא לקדם. הוא נקרא כך משום שנועד לבטא תחושת ערך עצמי, היינו גאווה, שהומוסקסואלים לסביות וטרנסג'נדרים, הרגישו כי נשללה מהם, על שום היותם שונים בנטייתם המינית, או בזהותם המגדרית.
מצעד הגאווה.
מצעד הגאווה הוא מצעד שנתי המתקיים בערים שונות ברחבי העולם ובישראל, בו מציינים לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסאולים (להט"ב) את מאבקם להכרה ולשוויון זכויות, ומכריזים על גאוותם בזהותם המינית השונה.
מצעדים מתקיימים במרבית הערים הגדולות בעולם המערבי. בישראל מתקיים מצעד הגאווה בירושלים, בתל אביב, באילת ובחיפה. האירוע נחגג בדרך כלל בחודש יוני, כציון למהומות סטונוול.
כוונת הגאווה אותה מפגינה הקהילה באמצעות המצעד היא לשדר לכלל הציבור מספר מסרים:
איידס ו-HIV.
איידס ( AIDS ; תסמונת הכשל החיסוני הנרכש) הוא מחלה המתפתחת בעקבות הידבקות בנגיף ה-HIV, ומתבטאת באוסף תסמינים המופיעים בשל כשל של מערכת החיסון.
שכיחות האיידס בקרב הומוסקסואלים.
נגיף ה-HIV חולל בראשית שנות ה-80, מגפה קטלנית שפגעה באופן קשה במיוחד בגברים הומואים ונשים טרנסיות, ומוטטה קהילות שלמות של אנשים להט"בים בערים הגדולות בעולם המערבי. לכך היו כמה סיבות: בממוצע, גברים הומואים מקיימים יחסי מין עם יותר פרטנרים מאשר גברים סטרייטים, ובנוסף הסיכוי להידבקות ביחסי מין אנאליים גבוה יותר מאשר במין וגינלי, אלא אם כן משתמשים בקונדום. הקונדום לא היה נפוץ בעבר בקרב גברים הומוסקסואלים, אולי משום שנחשב בעיקר כאמצעי למניעת היריון, ופחות כאמצעי למניעת מחלות מין.
בישראל ובארצות הברית, שיעור נשאי האיידס בקרב גברים הומואים גבוה משמעותית מאשר בציבור הרחב. הוועד למלחמה באיידס בישראל פרסם ב-2006 שקרוב ל-25% מנשאי האיידס הרשומים בישראל הם הומוסקסואלים.
גם במערב אירופה, יחסי מין בין הומוסקסואלים הם גורם משמעותי להידבקות באיידס. בממלכה המאוחדת, דווח שבשנת 2007 כ-40% מהנשאים החדשים שזוהו נדבקו בנגיף האיידס כתוצאה מיחסי מין בין גברים, ושיעור זה נמצא בעלייה. בספרד, המצב חמור ביותר וכ-15% מקהילת ההומסקסואלים הם נשאי איידס. גם באפריקה ההומוסקסואליות היא משתנה בולט בין הסיבות להדבקות באיידס. באתר האו"ם מובאת הערכה שבמצרים, כ-6.2% מההומוסקסואלים הם נשאי איידס, בח'רטום כ-9% הם נשאי איידס ובזמביה כשליש מההומוסקסואלים הם נשאי איידס.
הפיכתו של נגיף ה-HIV, בעולם העשיר, למצב בריאותי ניתן ליצוב, ולא קטלני, תרמה לעלייה מחדש באחוזי הנשאות. המרכז האמריקאי לחקר מחלות מידבקות ומניעתן מעריך שאחד מכל שישה גברים הומואים וביסקסואלים יידבק בנגיף.
השפעת האיידס על הקהילה הלהט"בית.
בתגובה למשבר האיידס, הקימו נשים לסביות שנפגעו בצורה פחותה מהמגפה, יחד עם גברים הומואים ונשים טרנסיות, מערכי תמיכה לחולים ולגוססים. הם התארגנו ככח פוליטי בדרישה לפעולה מצד הממשל האמריקאי, ותביעה מחברות התרופות לספק תרופות כבר בשלבי ניסוי. המשבר היה בין הגורמים שהפכו את הציבור הלהט״בי לכח פוליטי אפקטיבי בארבעים השנים הבאות.
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים אחרים יכולים להימנע מהידבקות בנגיף על ידי שימוש בקונדום. בישראל ובעולם המערבי מציעות קופות החולים והביטוחים הרפואיים טיפול מונע לפני חשיפה.
לסביות והומוסקסואלים בישראל.
מעמדם של ההומוסקסואלים והלסביות בישראל בחברה ובמשפט עבר שינויים מפליגים. מאז שנת 1988, אין בישראל איסור על קיום יחסי מין בין שני אנשים מאותו המין. כמו כן, בני זוג מאותו המין זוכים לכל הזכויות הפיננסיות להם זוכים ידועים בציבור.
הומוסקסואלים ולסביות זוכים ליחס שוויוני בצבא ובמקומות העבודה. כמו כן, זוגות בני אותו מין שהתחתנו מחוץ לישראל יכולים להירשם במרשם האוכלוסין בארץ.