הרב לוי יצחק הלוי הורוביץ (כ"ז בסיוון ה'תרפ"א, 3 ביולי 1921 - י"ח בכסלו ה'תש"ע, 5 בדצמבר 2009) היה האדמו"ר השני של חסידות בוסטון וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית ולאחר מכן בישראל.
חייו.
נולד בכ"ז בסיון ה'תרפ"א (3 ביולי 1921) לשרה סאשא ולרב פינחס דוד הלוי הורוביץ. בשנת ה'תש"ג (1943) התחתן עם רייכל אונגר. היה פעיל בארצות הברית בנושאים יהודיים ונפגש עם הנשיא ג'ון קנדי ועם פוליטיקאים מקומיים אחרים במסצ'וסטס ובברוקליין בפרט. בבוסטון הקים מספר ארגונים לעזרה קהילתית, ביניהם הארגון רופא.
עסק בקירובם של סטודנטים יהודים שלמדו באוניברסיטאות בבוסטון ליהדות וערך להם "שבתונים" שבהם חוו שבת בחצרו.
עלה לארץ לאחר מלחמת ששת הימים ורצה להקים קהילה על אדמות שאביו רכש בשכונת שועפאט. בעקבות הצעת עיריית ירושלים החליף אותן בקרקעות בשכונת הר נוף, שם הקים בשנת ה'תשמ"ד קהילה חסידית ואת בית מדרשו שהפך לבית הכנסת מרכזי בשכונה. לאחר עלייתו ארצה נהג לשהות בקיץ בירושלים ובחורף בבוסטון. בשנת ה'תשנ"ט (1999) הוקמה קהילה נוספת בביתר עילית.
בשנת ה'תשמ"ט (1989) מונה לחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. הוא דגל בעמדות ניציות בכל הקשור לנושאי ארץ ישראל, וקולו הכריע בכמה דיונים חשובים לקבלת החלטות ניציות של מועצת גדולי התורה. בתקופת ההכנות לביצוע תוכנית ההתנתקות ביקר בגוש קטיף והביע את מחאתו על ביצוע המהלך.
הרב הורוביץ נפטר בי"ח בכסלו ה'תש"ע (5 בדצמבר 2009), שבת פרשת וישלח, ונקבר באותו לילה בבית הקברות בהר הזיתים.
אחרי פטירתו מונו שלושת בניו לאדמו"רים: הרב פינחס דוד כיהן בניו יורק, הרב מאיר אלטר בהר נוף, והרב נפתלי יהודה בבוסטון. השלושה מונו ע"פ צוואת אביהם.
פסח (בנצרות)
פרוג'ה (פירושונים)
מחם
מֵחַם (או בכתיב השגוי "מיחם") הוא כלי להרתחת מים בעל קיבול גבוה בהשוואה לקומקום. המחם מצויד בתרמוסטט אשר מווסת את פעולת גוף החימום. המחם משמש להרתחת מים לצרכים שונים כגון משקאות חמים, בישול וניקיון.
המחם עשוי לרוב מנירוסטה או ממתכת אחרת בעלת עמידות גבוהה למים וחלודה. גוף החימום החשמלי, בדומה לקומקום הביתי, מצוי בתחתית המכשיר ומכוסה לעיתים קרובות במסגרת פלסטיק קשיחה.
למחם מספר תכונות אשר מבדילות אותו מן הקומקום הביתי.
ניתן למצוא מחמים בבתים פרטיים ובבתי עסק קטנים. אחד מן היתרונות הבולטים של המחם מנוצל לשימוש על ידי האוכלוסייה שומרת השבת בישראל - בזכות פיקוד שבת המאפשר שמירה על חום המים באופן קבוע ללא הדלקה. השימוש במחם שכיח במיוחד בקרב גופים מוסדיים וציבוריים כגון מסעדות, חדרי מורים, חדרי אוכל ומשרדים.
בעוד שהקומקום עונה על צרכים ביתיים של חימום כמות קטנה של מים, המחם בעל גוף המתכת מסוגל לחמם כמות גדולה של מים בזמן קצר.
פתרון להשבתה פתאומית של מחם.
פעולת המחם מווסתת על ידי תרמוסטט אשר מונע קצרים חשמליים במכשיר. עקב נוכחות מים במכשיר ומיקומו בסביבה לחה (כגון מטבח), עלול המחם לסבול מרגישות לתקלות. עקב כך בכל מחם קיים תרמוסטט אשר ביכולתו להשבית את המכשיר. לרוב ימוקם כפתור התרמוסטט בתחתית המכשיר. התקלה הנפוצה ביותר במחמים היא קפיצת התרמוסטט, אשר ניתנת לתיקון פשוט בעזרת החזרת הזיז הקטן למקומו. יש לציין שלא בכל מחם קיים תרמוסטט בעל זיז פלסטיק.
טעות נפוצה נוספת היא הדלקת המחם ללא מים. פעולה זו עלולה לגרום לשריפת גוף החימום של המכשיר, ואף להריסתו. זאת מפני שהמחם בנוי כך שהוא "מזהה" מתי המים רותחים ולכן יכול להפסיק את פעולת גוף החימום. ללא מים עלול גוף החימום לשרוף את המחם ולהשביתו כליל.
בדגמים כמו המחם שבתמונה למעלה, אין תרמוסטט בכלל, וההפעלה וכן הפסקת הרתחת המים מתבצעת ידנית על ידי כפתור ההרתחה, מה שמאלץ לאחר מכן, להשתמש בפיקוד השבת, כדי לשמור על חום המים. אם משאירים את כפתור ההרתחה דלוק כאשר המים רותחים, גופי החימום לא יכבו, מה שיגרום לשריפתם.
צ'רלסטון
מרחב בדיד
מרחב מדיד בדיד
בית חינוך עממי
הפרעה אפקטיבית
הפרעה אפקטיבית או הפרעת מצב רוח היא שם כולל לקבוצה של הפרעות נפשיות, שהמאפיין המרכזי שלהן הוא פגיעה או שינוי משמעותי במצב הרוח או באפקט (חוויית הרגש) של האדם. ההפרעות האפקטיביות מסווגות ומפורטות במדריך האבחנות הפסיכיאטרי הרשמי ICD-10. בעבר הסיווג התקיים גם במדריך DSM-IV-TR, אך בגרסתו החדשה DSM-5 (שיצאה ב-2013) הסיווג כבר לא קיים: ההפרעות האפקטיביות חולקו להפרעות דיכאון ולהפרעות דו-קוטביות.
המונח נטבע על ידי הפסיכיאטר הבריטי הנרי מודסליי בתחילת המאה ה-20, כשם כולל להפרעות הקשורות במצב רוח. ההפרעות הנפוצות ביותר הכלולות בקטגוריה זו הן דיכאון ומאניה, וכן שילוב של מאפיינים מהפרעות אלו בהפרעה דו-קוטבית.
הפרעות מצב רוח נחשבות להפרעות הנפשיות הנפוצות ביותר בחברה המערבית. ההערכה היא כי כ-20-25% מהאנשים באוכלוסייה ילקו במהלך חייהם בדיכאון, ועוד כ-5% ילקו בהפרעה דו-קוטבית. במחקר על מדגם ישראלי נמצא כי כ-10% דיווחו כי סבלו מהפרעת דיכאון במהלך חייהם, בהשוואה לכ-6% באירופה.
סוגים.
הפרעות דיכאון.
דיכאון היא הפרעה המתאפיינת במצב נפשי מתמשך של ירידה במצב הרוח, שקיעה לתוך עצבות וייאוש עמוקים, ואובדן עניין והנאה ברוב תחומי החיים. אנשים מדוכאים חווים רגשות שליליים לרוב, בין אם בתחושתם כלפי עצמם (מרגישים שאינם בני אדם בעלי ערך) ובין אם כלפי אחרים (סבורים שהזולת לא אוהב אותם ולא חפץ בקרבתם). הם עלולים לסבול גם מנטיות אובדניות.
הפרעות דיכאון שונות כוללות:
מאניה.
בניגוד לדיכאון, מאניה היא הפרעה המאופיינת בתחושת התעלות, תחושת כל-יכולות ופעלתנות יתר. אדם שלוקה בהתקף מאני מאופיין במצב רוח מרומם או באופוריה, והוא נוטה לרקום תוכניות חדשות. מחשבותיו מהירות, והדיבור עשוי להיות מהיר מאוד (לוגומניה), עד כי אינו מצליח להדביק את קצב המחשבה, כך שלעיתים הוא משמיט מדיבורו משפטים או חלקי משפטים, דבר המקשה את הבנתו. הוא עשוי להיראות רציונלי ברגע אחד וחסר כל שליטה ברגע שלאחר מכן. לעיתים קיים איבוד עכבות בתחומי חיים שונים, בין השאר בתחום המיניות וגילויי האלימות, והאדם עלול לפעול באופן נמהר וקיצוני ותוך בוחן מציאות לקוי.
בהיעדר טיפול עלול ההתקף המאני להימשך חודשים ואף שנים. צורה מתונה יותר של התקפי מאניה מכונה היפומאניה.
הפרעות דו־קוטביות.
הפרעה דו-קוטבית, או מאניה דֶפרסיה, היא הפרעה בה החולה סובל מתנודות קיצוניות ומחזוריות בין שני הקטבים של מאניה ודיכאון, ללא תלות הכרחית בנסיבות הסביבתיות. דרושה לפחות אפיזודה מאנית אחת כדי להגדיר הפרעה דו־קוטבית, גם אם שנים לאחר מכן האדם סובל מדיכאון בלבד. בין התקף להתקף יכולות לחלוף שנים של מצב רוח מאוזן. ההפרעה נפוצה הרבה פחות מדיכאון, אך השלכותיה על הלוקה בה ועל הסובבים אותו עלולות להיות הרסניות, במיוחד בשלבים המאניים של ההתקף.
צורה מתונה יותר של התקפי ההפרעה הדו-קוטבית, ללא תסמינים פסיכוטיים, מכונה ציקלותימיה.
הפרעות אפקטיביות אחרות.
הפרעות אפקטיביות אחרות המוגדרות ב-DSM הן הפרעה אפקטיבית בעקבות מצב רפואי כללי (עם מאפיינים דיכאוניים, מאניים או מעורבים), וכן הפרעה אפקטיבית עקב שימוש בחומרים ממכרים (עם מאפיינים דיכאוניים, מאניים או מעורבים שנשארים קבועים גם אחרי שהסתיימו השימוש בחומרים או תסמיני הגמילה מהם).
גורמים.
מרבית החוקרים טוענים כי שילוב בין גורמים ביולוגיים לגורמים פסיכולוגיים וסביבתיים הוא שמביא להיווצרות הפרעות אפקטיביות.
טיפול.
ברוב המקרים מטופלים הלוקים בהפרעות אפקטיביות בשילוב של טיפול תרופתי עם טיפול פסיכולוגי.
חדר שינה
חדר שינה, או חדר מיטות, הוא חדר המשמש למטרות שינה בשעות הלילה, ולהירגעות בשעות היום.
במקרים בהם יש במבנה יותר מחדר שינה אחד, משמש אחד החדרים לחדר השינה הראשי, שהוא לרוב גדול יותר במידותיו, בו לנים ההורים, או הדיירים המכובדים יותר.
חדרי שינה יכולים להיות מעוצבים ברמות שונות, יש מהם פשוטים במיוחד ויש מורכבים למדי. ריהוט סטנדרטי אופייני לחדר שינה הוא בדרך כלל מיטה ועליה מזרן, ארון, שידה, ושולחן איפור. בבתים מודרניים נבנים לעיתים קרובות בצמוד לחדר השינה של ההורים גם חדר אמבטיה וחדר ארונות, ומכלול זה נקרא סוויטת הורים או "מאסטר בדרום".
אצל אנשים מבוגרים משמש לרוב חדר המיטות גם לחדר בבית בו מקיימים יחסי מין.
עיצוב חדר השינה.
ברוב התרבויות משמש חדר השינה כחדר האינטימי יותר בבית. עיצובו משתנה מתרבות לתרבות, וקיימים סגנונות שונים בהן ניתן לעצבו. סגנונות העיצוב הנפוצים הם:
הסגנון הקלאסי.
הסגנון העתיק מבוסס על עיצוב חדרי השינה בארמונות ובבתי אצילים בימי הביניים. מאחר שהיה נהוג בבתי האוכלוסייה האמידה באירופה בימי הביניים, הוא לא היה נפוץ בעבר. סגנון זה מתאים בעיקר לחדרי שינה גדולים, מאחר שהוא כולל פריטי ריהוט עתיקים, שהם לעיתים גדולים יותר מאלה הנבנים כיום. הווילונות המתאימים לחדר בעיצוב זה הם וילונות כבדים ואטומים מבדים קטיפתיים, הנקשרים, בדרך כלל בצדדים, כשמתחתם וילון דק ואוורירי. מיטות גדולות גם מסוג אפריון, על הרצפה משתלבים שטיחים עתיקים, ארוגים בעבודת יד, בצבעים כהים התואמים את הצבעים בחדר. הנברשות ומנורות הקריאה בחדר משלבות לעיתים קרובות זכוכית אטומה וברונזה, והן פריט עיצובי מפוסל בפני עצמו.
הסגנון הרומנטי.