האולם מכיל 1,650 מקומות ישיבה (מתוכם 900 מקומות קבועים בטריבונה המרכזית והשאר ביציעים מתקפלים הניתנים לפתיחה במשחקי כדורסל אך נותרים מקופלים במשחקי כדוריד וכדורעף), והוא משמש למשחקי הבית את קבוצת הכדורסל של מכבי עירוני רעננה, קבוצת הנוער של עירוני רעננה, שזכתה ב-3 אליפויות נוער רצופות בין 2013 ל-2015, ונבחרת הכדורסל של בית הספר מטרו-ווסט המשחקת בליגת העל לתיכונים, שגם באמתחתה 3 אליפויות (2000, 2004 ו-2015). בעבר שימש כאולמה הביתי של קבוצת בני השרון.
בעבר שימש האולם גם את נבחרת ישראל בכדוריד, שהפסיקה להשתמש בו מסוף עונת 2007/08, ועברה להיכל בית מכבי בראשון לציון.
האולם משמש גם את נבחרת כדורעף הנשים של ישראל. בנוסף, מאז 2010 המקום אירח את אליפויות ישראל בג'ודו ואת תחרויות הסבב לדרוג ולנבחרות ישראל הצעירות לקדטים וג'וניור. ב-2013 ו-2017 שימש ההיכל למשחקי טניס השולחן של המכביה התשע-עשרה והמכביה העשרים.
דאג המרכלד
מחוזות ניז'ר
מבחינה מנהלית ניז'ר מחולקת ל-7 מחוזות (région) ואזור עיר הבירה. כל מחוז מחולק לנפות.
מחוזות ניג'ר
האות גאף (گ) היא אחת מ-32 האותיות בשפה הפרסית ואחת מ-39 האותיות בשפת אורדו. האות מבוססת על האות כאף (ک) והיא מקבילה לאות ג' בעברית. ב-IPA היא מסומנת ב- [].
על אף שהאות שייכת לשפות הפרסית ואורדו, ישנו שימוש באות גם בשפה הערבית כאות חיצונית, אם כי שימוש זה אינו נפוץ. האות משמשת בעיקר בקרב דוברי ערבית במזרח התיכון אם כי גם שם ישנה עדיפות לשימוש באות החיצונית ﭺ (גים, וריאנט של ג'ים (ج)), ואילו בצפון אפריקה נהוג להשתמש באות ڨ (גאף, וריאנט של קאף (ق))
יומאה איי-קיי
מפרק הברך
משה אבוטבול
משה אבוטבול (נולד בי"ד בתמוז ה'תשכ"ה, 14 ביולי 1965) הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס; בשנים 2008–2018 היה ראש עיריית בית שמש.
ביוגרפיה.
נולד בשכונה ד' בבאר שבע למשפחה מסורתית ולמד בבית ספר חילוני. בהמשך חזר בתשובה ועבר ללמוד בבית בלומנטל שבירושלים ובהמשך בשלוחת ישיבת איתרי שבבית שמש. שירת כנהג ביחידת גששים וברבנות הצבאית. אבוטבול שידר ברדיו 10, תחנת רדיו פיראטית חרדית, ושיחק בסרטי קולנוע חרדי של חברת "גל־דיסק".
החל משנת 1993 היה חבר מועצת בית שמש מטעם ש"ס, ממונה על אגף ההנדסה והבינוי וממלא־מקום ראש העיר. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב־2008 התמודד לראשות העיר בתמיכת מפלגת העבודה, יהדות התורה ומפלגת "דור אחר", זכה ב־46% מקולות הבוחרים וגבר על ראש העיר המכהן דניאל וקנין מהליכוד ושלום לרנר נציג הציבור הדתי לאומי.
ב-2013 התמודד אבוטבול בשנית לראשות העיר, כשמולו הוצב אלי כהן מטעם הבית היהודי, שזכה לתמיכת "הגוש הציוני" במועצה. אבוטבול זכה ב־51% מקולות הבוחרים ונבחר לתקופת כהונה שנייה. מערכת הבחירות לוותה במתיחות בין חרדים וחילונים, ועקב חשד ממשי לזיופים שהתגלו בבחירות מצד אנשי סיעת "כח" החרדית נערכו הפגנות נגד ניצחונו של אבוטבול והושמעו קריאות לחלוקת העיר. לבסוף הורה בית המשפט על בחירות חוזרות, שנערכו ב-11 במרץ 2014. אחוז ההצבעה עלה ב־10% ואבוטבול זכה בשנית בכ־51% מהקולות.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 התמודד אבוטבול על תקופת כהונה שלישית, אך הפעם הפסיד – בפער של 533 קולות – לד"ר עליזה בלוך. עקב ליקוי בהגשת רשימת ש"ס בערב הבחירות, הוצב אבוטבול ברשימת יהדות התורה, תוך התחייבות לפרישה אם לא ייבחר לראש העירייה. לאחר ההפסד הודיע על פרישתו מהחיים הציבוריים, אך עיכב את התפטרותו מהמועצה במספר שבועות, במטרה למנוע מאגודת ישראל להיכנס לקואליציה העירונית של בלוך. ניסיון זה נכשל לבסוף.
במהלך המשבר הפוליטי בישראל הוצב שלוש פעמים במקום התשיעי של רשימת ש"ס. בבחירות לכנסת העשרים ואחת (2019) זכתה הרשימה בשמונה מנדטים, אך בשתי המערכות הבאות (2019 ב' ו2020) היא זכתה בתשעה מנדטים וכך נכנס אבוטבול לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) הוצב במקום השמיני, ריכז את המטה האתיופי והגרוזיני ונכנס לכנסת.
בספטמבר 2020 הקים את השדולה למען שמירת השבת המונה כ40 חברי כנסת החברים בשדולה.
חיים אישיים.
עם נישואיו לאסתר, בשנת 1986, השתקע בעיר בית שמש. לזוג שמונה ילדים.
הולכה חשמלית
צ'אקו (פרובינציה)
צ'אקו (בספרדית: Chaco) היא פרובינציה באזור גראן צ'אקו בצפון ארגנטינה. היא גובלת בפרובינציית פורמוסה בצפון, בפרגוואי ובפרובינציית קוריינטס במזרח, בסנטה פה בדרום, בסנטיאגו דל אסטרו בדרום-מערב ובסלטה במערב. שטחה כ-100 אלף קמ"ר ובשנת 2001 התגוררו בה כמיליון בני אדם. בירתה היא העיר רסיסטנסיה.
פירוש המילה צ'אקו בקצ'ואה הוא "ציד".
גאוגרפיה.
צ'אקו היא פרובינציה נמוכה ומישורית, המצויה כולה בגובה שאינו עולה על 200 מטר מעל פני הים. נהרות הפרגוואי והפרנה, מהגדולים שבנהרות דרום אמריקה מהווים את גבולה המזרחי של הפרובינציה. נהרות נוספים חוצים את הפרובינציה בדרכם לנהרות הפרגוואי והפרנה, הבולטים שבהם ברמחו, גואיקורו וסלאדו.
צפונה ומערבה של צ'אקו מכוסים ביערות, ובאזור זה יורדים כ-600 מ"מ גשם בשנה. המזרח לח הרבה יותר, ו-1,100 המילימטרים היורדים בו מדי שנה (ובמשך כל ימות השנה) מאפשרים את צמיחתם של יערות גשם טרופיים. את האזור הסמוך לנהרות הגדולים מאפיינת סוואנה.
בתחומי הפרובינציה פארק לאומי אחד, הפארק הלאומי צ'אקו, המשתרע על פני 150 קמ"ר במזרח הפרובינציה, וכולל אזורי סוואנה וביצות. עם בעלי החיים המוגנים בפארק נמנים פומות, קיימנים, קפיבארות, ארמדילים, טפירים, ויסקאצ'ות וקופים.
היסטוריה.
האזור אוכלס לראשונה לפני כ-6,000 שנה. עד הגעת הספרדים, התגוררו בו בני הגוארני, הטובה והוויצ'י.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה אלחו גרסיה, שיצא למסע לכיוון מרבצי הכסף באזור פוטוסי של ימינו ב-1524, והיה גם האירופאי הראשון שהגיע לשערי אימפריית האינקה. ב-1528 סייר סבסטיאן קבוט במעלה נהרות פרנה ופרגוואי. רק ב-14 באפריל 1585 הקימו הספרדים את היישוב הראשון בצ'אקו, העיר קונספסיון דה בואנה אספרנסה, במרכז שטח הפרובינציה של ימינו. לעיר הייתה חשיבות רבה בהיותה על אם הדרך בין אסונסיון לטוקומאן, אך היא לא עמדה בהתקפות האינדיאנים, וננטשה ב-1632. במהלך המאה ה-17 הקימו הישועים רדוקסיונים בצ'אקו, ובהם סן פרננדו דל ריו נגרו באזור בו שוכנת היום רסיסטנסיה, אך הם לא האריכו ימים ולא זכו להצלחה כמקביליהם במיסיונס.
במהלך מלחמת הברית המשולשת (1864–1870), התנהלו באזור כמה מהקרבות בין ארגנטינה לפרגוואי, ועל חורבותיו של מיסיון סן פרננדו הוקמה עמדה של צבא ארגנטינה. בשנת 1876 שונה שמה לרסיסטנסיה ("התנגדות").
ב-1872 כוננה הטריטוריה הלאומית גראן צ'אקו, ובירתה נקבעה בוויה ארחנטינה, עיר שנכבשה מפרגוואי ב-1869 וששמה שונה לרגל המאורע מוויה אוקסידנטל (כיום שמה של העיר הוא ויה הייס). הטריטוריה כללה את צ'אקו ופורמוסה של ימינו, וכן שטחים שהועברו ב-1876 לפרגוואי, בעקבות הבוררות של רתרפורד הייז. בין השטחים שהועברו לפרגוואי הייתה גם הבירה, ובמקומה נקבעה פורמוסה כבירת הטריטוריה. ב-1884 פוצלה הטריטוריה לשניים, צ'אקו ופורמוסה, ורסיסטנסיה הייתה לבירתה של צ'אקו. ב-1910 הועברו שטחים מצ'אקו לפרובינציית בסנטיאגו דל אסטרו.
לקראת סוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 החלו להגיע לאזור מהגרים, שכללו, בין היתר, קבוצות של גרמני הוולגה ומנוניטים מקנדה, גרמניה ורוסיה. אלה הקימו יישובי קבע ראשונים ופיתחו את התשתית לחקלאות בפרובינציה. יישובה של הטריטוריה לווה בדיכוי התושבים הילידים ובדחיקתם ממנה. ההתנגשויות הגיעו לשיאם בטבח נפלפי שהתרחש ב-19 ביולי 1924, ובמהלכו רצחו חוואים ושוטרים ארגנטינאים כ-200 מבני שבט הטובה בתוך 40 דקות.
ב-8 באוגוסט 1951 קיבלה צ'אקו מעמד של פרובינציה. ב-20 בדצמבר אותה שנה שונה שמה, והיא נקראה על שם הנשיא חואן דומינגו פרון (Provincia Presidente Perón). עם תום שלטונו של פרון בהפיכה הצבאית ב-1955, הוחזר שמה של הפרובינציה לצ'אקו.
דמוגרפיה.
נכון ל-2001 התגוררו בצ'אקו כ-984 אלף בני אדם, כ-80% מהם בערים. לפי הערכות, כ-50 אלף מהתושבים הם בני השבטים הילידים, גוארני, טובה וויצ'י. צפיפות האוכלוסין בפרובינציה נאמדה באותה שנה ב-9.9 בני אדם לקמ"ר, והערים הגדולות ביותר היו:
דרומה של הפרובינציה הוא האזור המאוכלס, ובו שוכנות גם ארבע הערים הגדולות. מבחינה מנהלית, מחולקת הפרובינציה ל-25 דפרטמנטוס.
כלכלה.
צ'אקו היא מהנחשלות שבפרובינציות ארגנטינה. בשנת 2006 עמד התמ"ג בה על כ-4.4 מיליארד דולרים, שהם כ-4,470 דולר לנפש. שיעור זה הוא כמחצית מהממוצע בארגנטינה, ורק בשכנותיה סנטיאגו דל אסטרו ופורמוסה נרשם שיעור נמוך יותר באותה שנה.
הענף החקלאי הבולט בפרובינציה הוא גידולי הכותנה, שמהווים כ-60% מגידולי הכותנה בארגנטינה כולה. גידולים נוספים כוללים פולי סויה, דורה, תירס, קני סוכר, אורז וטבק.
התעשייה מהווה רק כ-10% מכלכלת הפרובינציה, ומבוססת על טקסטיל, שמן, פחם, וכן סוכר, אלכוהול ונייר, המיוצרים מקני סוכר.
אקוומן