למשורר ברור שגדולת המלך תלויה בצדק ובמשפט וכך הוא מתחיל את החלק השלישי של המזמור בסיבה:"כִּי יַצִּיל אֶבְיוֹן מְשַׁוֵּעַ וְעָנִי וְאֵין עֹזֵר לוֹ יָחֹס עַל דַּל וְאֶבְיוֹן וְנַפְשׁוֹת אֶבְיוֹנִים יוֹשִׁיעַ"(יב-יג). המלך המדובר יוכל לזכות בזהב משבא בעקבות מעשיו וכשיזכה בזהב, הוא לא ישאיר את העושר אצלו אלא יעניק ממנו לאביונים:"וִיחִי וְיִתֶּן לוֹ (לאביון) מִזְּהַב שְׁבָא וְיִתְפַּלֵּל בַּעֲדוֹ תָמִיד כׇּל הַיּוֹם יְבָרְכֶנְהוּ"(טו).
ט"ז-י"ז.
המשורר מסיים בברכה למלך:"יְהִי פִסַּת בַּר בָּאָרֶץ בְּרֹאשׁ הָרִים יִרְעַשׁ כַּלְּבָנוֹן פִּרְיוֹ וְיָצִיצוּ מֵעִיר כְּעֵשֶׂב הָאָרֶץ יְהִי שְׁמוֹ לְעוֹלָם לִפְנֵי שֶׁמֶשׁ יִנּוֹן שְׁמוֹ וְיִתְבָּרְכוּ בוֹ כׇּל גּוֹיִם יְאַשְּׁרוּהוּ".
י"ח-כ'.
הפסוקים האחרונים במזמור הם לא חלק מהמזמור ובאו רק כחתימה של הספר השני בתהלים:"בָּרוּךְ ה' אֱלֹהִים אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל עֹשֵׂה נִפְלָאוֹת לְבַדּוֹ וּבָרוּךְ שֵׁם כְּבוֹדוֹ לְעוֹלָם וְיִמָּלֵא כְבוֹדוֹ אֶת כֹּל הָאָרֶץ אָמֵן וְאָמֵן כָּלּוּ תְפִלּוֹת דָּוִד בֶּן יִשָׁי"
לודוויג פון אסטורף
לודוויג גוסטב אדולף פון אסטורף (בגרמנית: Ludwig Gustav Adolf von Estorff; 25 בדצמבר 1859 - 5 באוקטובר 1943) היה קצין צבא גרמני ששירת בעיקר כמפקד שוצטרופה באפריקה; ומאוחר יותר כגנרל בצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה. הוא גם עוטר בעיטור פור לה מריט, העיטור הצבאי הגבוה ביותר של גרמניה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
לודוויג היה בנם השני של גנרל מיור אגרט לודוויג פון אסטורף (1831–1903) ושל אשתו יוליה ברנהרדין, לבית פון ויצנדורף (1836–1902). בשנת 1878, לאחר שהיה צוער בברלין, הוסמך אסטורף כקצין בצבא הפרוסי כלויטננט ברגימנט הרגלים ה-31 (תורינגיה ה-1) . בשנת 1894, כהאופטמן, הוא עזב את הצבא כדי להצטרף לשוצטרופה של דרום-מערב אפריקה הגרמנית. שם הוא שירת במרד ויטבוי הראשון. לאחר חמש שנים הוא חזר לזמן קצר לגרמניה, ולאחר מכן חידש את השירות בתחנות שונות ביבשת אפריקה.
שירות באפריקה.
הוא התפטר ב-1903 אך הצטרף מחדש לשוטרופה בשנה הבאה כדי להילחם במלחמות הררו כמפקד גדוד ורגימנט. בקרב ווטרברג הוא הוביל טור, ולאחר מכן קיבל פקודה לרדוף אחרי בני ההררו הנמלטים דרך מדבר אומהקה הדל. אסטורף מתח ביקורת רבה על הפיקוד על הגנרל לותר פון טרוטה ועל החלטותיו, הן מסיבות אסטרטגיות והן מסיבות אתיות, שהביאו בכוונה לרצח העם של ההררו והנאמה. בכל זאת מילא אחר פקודותיו; ובכך יש לו חלק באותו פשע. בתחילת 1907 הוא מונה למפקד השוצטרופה של דרום-מערב אפריקה הגרמנית. הוא סגר מיד את מחנה הריכוז אי הכרישים האימתני, בניגוד לרצונות הפוליטיים המקומיים, והעביר את אנשי נאמה שנותרו ליבשת. אסטורף נשאר בתפקידו עד שייצא לבסוף לגרמניה ב-1911. יומניו, הדיווחים והתכתובות של אסטורף על תקופתו באפריקה נאספו בסופו של דבר ויפרסמו לאחר מותו. כעת, כאוברסט בצבא הגרמני הקיסרי, הוא פיקד על רגימנט הרגלים ה-92 (בראונשווייג).
מלחמת העולם הראשונה.
כשהחלה מלחמת העולם הראשונה גנרל-מיור אסטורף הוביל חטיבה בצרפת ונפצע פעם נוספת כשכדור ניפץ את ברכו. הוא חזר לתפקיד ב-1915 ומונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-103, והוביל אותה במערכה הסרבית. ב-1916 פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-42 בחזית המזרחית, תחילה ברומניה ולאחר מכן צפונה יותר. על שירותיו במערכה האחרונה קיבל אסטורף את עיטור Pour le Merite, העיטור הצבאי הגבוה ביותר של גרמניה. כשהדיוויזיה שלו הייתה חלק מהארמייה השמינית המפורסמת, הוא הוביל את כוחות הנחיתה במהלך מבצע אלביון, המבצע האמפיבי המוצלח לכיבוש הארכיפלג של מערב אסטוניה. במרץ 1918 קיבל לידיו את הפיקוד על הקורפוס ה-60. בימיה האחרונים של המלחמה הוא היה ממלא מקום מפקד הארמייה השמינית.
לאחר המלחמה.
לאחר סיום המלחמה שימש כמפקד האחרון של הקורפוס הראשון היוקרתי וכמושל הצבאי של קניגסברג לאורך 1919. הוא נשאר ברייכסווהר שצומצם בהרבה ושימש בו-זמנית כמפקד חטיבה, מחוז צבאי ופיקוד כללי. במהלך הפוטש של קאפ הוא הכריז על תמיכתו בממשלת ההפיכה החדשה. כשההפיכה נכשלה וממשלת רפובליקת ויימאר הלגיטימית חזרה, הוא הודח מתפקידו. הוא לא מילא תפקיד נוסף, אבל ב-1939, בגל הקידום להנצחת קרב טננברג, הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
אסטורף מת באואלצן ב-5 באוקטובר 1943.
נח רוזנבלום
נח רוזנבלום (ביידיש: נח ראָזענבלום; 1864-1917?) היה מתרגם, עיתונאי וחבר עיתון המליץ. אחד משיריו המוכרים הוא השיר שאו ציונה נס ודגל אשר פורסם לראשונה בכתב-העת האשכול (סיון תרנ"ח, 1898) בחתימת נפ"ש [נח פרח-שושן]. מאז תחילת המאה העשרים לא הגיעו ידיעות עליו, והשמועה אמרה שהוא נפטר בשנות מלחמת העולם הראשונה ועד כה לא אותר מקום קבורתו.
ביוגרפיה.
נח רוזנבלום נולד בשנת 1864 בקרליץ שבמינסק (היום בבלארוס) ובצעירותיו עבר לבסרביה (כיום מולדובה). הוא היה מורה בחדר מתוקן בעיר בלץ ולאחר מכן בסורוקה, שם נשא אישה שהתפרנסה מחנוונות, ושם גם נולדו לו ילדיו. הוא היה מתרגם ועיתונאי ובזמנו הפנוי כתב שירים וסיפורים רבים.
נח רוזנבלום תואר על ידי שלמה הלל'ס, אחד מתלמידיו, כך:
ב-1897, כתב שאול טשחרניחובסקי, שיר בעל שם זהה לשיר "נס ציונה" בסנקט פטרבורג, אשר אותו הקדיש לאגודה ציונית, אלא ששירו של רוזנבלום נדפס קודם.
'נס ציונה' של רוזנבלום פורסם בכרך הראשון של כתב העת האשכול (בקרקוב, פולין, ה'תרנ"ח, 1898), ואילו 'נס ציונה' של טשרניחובסקי פורסם רק כעבור שנתיים, בכרך השלישי של אותו כתב עת (ה'תר"ס, 1900).
בתחילת הדרך, נגרם בלבול עקב 2 השירים הזהים, ותפוצתם הייתה זהה, אך לאחר מכן, דווקא שירו של רוזנבלום קיבל תפוצה רחבה יותר עקב לחנו שחובר לו אשר רבים העדיפו.
שמות כמו 'ציונה' או 'נס ציונה', אומצו על ידי עשרות אגודות שונות ברחבי העולם. אך דווקא שם העיר נס ציונה הגיע מספר ירמיהו, פרק ד', פסוק ו': "שאו-נס ציונה העיזו אל-תעמדו".
את שמו תחת שיריו נהג לחתום עם הקיצור נפ"ש. זה הוא היה קיצורו של שמו העברי "נח פרח שושן", אך רבים נהגו להתבלבל ולחשוב שכותב היציריות הייתה נחמה פוחצ'בסקי, שגם היא נהגה לכתוב עם חתימת קיצור זו.
לאחר ששירו נדפס, שיר נוסף פרי עטו, ושמו שומר ישראל, נדפס גם כן, ועליו חתם רוזנבלום בשמו המלא. על כמה ממאמריו חתם רוזנבלום בשם בדוי אחר 'בן זרח'.
המליץ נסגר ב-1904 ומטה לחמו נשבר. בימי מהפכת 1905 נעצרו בתו הגדולה ובנו בנימין, הוגלו לקווקז ומאז נעלמו עקבותיהם. את שנותיו האחרונות חי ברעב ובעוני, ובשנת 1915, יש הסוברים כי בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, הלך לעולמו בהיותו בגיל 51, עם כי פרט זה שנוי במחלוקת ויש הסוברים כי מת ב-1917.
פרידה גוסטבסון
פרידה גוסטבסון (בשוודית: Frida Gustavsson; נולדה ב-6 ביוני 1993) היא דוגמנית ושחקנית שוודית.
קריירה.
דוגמנות.
גוסטבסון החלה לדגמן בשנת 2008 ובאותה שנה עברה ליפן כדי לעסוק בדוגמנות באופן מקצועי. היא פתחה את תצוגת ולנטינו הוט קוטור בעונת סתיו 2012 בפריז. היא צעדה על המסלול בתצוגות וחברות אופנה רבות בהן שיאצי צ'ן, לואי ויטון, שאנל, לנווין, קרולינה הררה, פנדי, כריסטיאן דיור, ג'יל סנדר, אלכסנדר מקווין, אנה סוי, מארק ג'ייקובס, מייקל קורס, קלווין קליין, אוסקר דה לה רנטה, אמיליו פוצ'י, סלין, הרמס, ז'אן-פול גוטייה, דולצ'ה וגבאנה, ז'יבנשי, איב סן-לורן, ראלף לורן, וורסצ'ה. היא גם צעדה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט בשנת 2012 . גוסטבסון היא גם הפנים של חברת הקוסמטיקה מייבלין.
גוסטבסון הופיעה במגזיני אופנה רבים בהם Elle, "American", ווג, "L'Officiel" ,"Crash", ואחרים. במרץ 2010, היא הופיעה על שער מגזין האופנה ווג הגרמני. היא הופיעה בקמפיינים פרסומיים של מארק ג'ייקובס, ג'יל סטיוארט, אנה סוי, H&amp;M, מקס מארה, טייגר אוף שוודיה ופראדה. גוסטבסון זכתה בפרס דוגמנית השנה של מגזין האופנה Elle שוודיה בשנת 2011.
משחק.
בשנת 1998 הופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה השוודית "När karusellerna sover".
בשנת 2014 נבחנה לתפקיד ריי בסרט הקולנוע , אך לא קיבלה את התפקיד.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Swoon". באותה שנה הופיעה בסדרת הטלוויזיה המכשף בתפקיד אמו של גראלט מריוויה. שנה לאחר מכן השתתפה בסדרת הדרמה השוודית "פרטיזן".
בשנת 2022 יצא הסרט "Tiger" בכיכובה. בפברואר 2022 תוקרן הסדרה בכיכובה. בסדרה מגלמת גוסטבסון את פריידיס איריקסדוטיר בתו של אייריק האדום.
חיים אישיים.
ביוני 2011, גוסטבסון סיימה את לימודיה בגימנסיה סנט מרטינס בסאנדביברג, שוודיה. היא מקווה להפוך לסטייליסטית אופנה ומתעניינת בעיצוב דגמים ומוצר. גוסטבסון התחתנה עם הצלם היילמאר רחלין ב-30 במאי 2015 בשוודיה, ממנו נפרדה בשנת 2017. ביוני 2018 דווח שהיא יוצאת עם מרסל אנגדאל.
גיא בדש
גיא בדש (נולד ב-24 במאי 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל ירושלים.
קריירה.
בדש התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא. ב-25 באפריל 2014 בדש ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד מכבי כפר כנא במסגרת ליגה א' צפון.
בקיץ בדש הושאל להפועל רמת השרון. ב-16 בספטמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 3-4 נגד הפועל נצרת עילית.
ב-20 ביוני 2017 חתם בהפועל תל אביב, ובמהלך העונה הושאל לבית"ר תל אביב רמלה במדיה שיחק עונה וחצי.
בקיץ הצטרף לסקציה נס ציונה מליגת העל.