לי ראתה את עצמה כחשפנית צמרת, ואהבה את המונח "אקדיסיאסטית", מן המלה היוונית "אקדיסיס" שפירושה "השלה", שטבע ה. ל. מנקן כמונח מכובד יותר למקצוע החשפנות. סגנון הדקלום האינטלקטואלי שלה תוך כדי התפשטות זכה לפארודיה בקטע "Zip!" במחזמר "החבר ג'ואי" של רודג'רס והארט, מחזמר שבו הופיעה ג'וּן האבוק בברודוויי, לצד ג'ין קלי. לי עצמה ביצעה גרסה מקוצרת של המופע שלה (כולל הדקלום האינטלקטואלי) בסרט "Stage Door Canteen" בשנת 1943.
בשנת 1941 פרסמה לי מותחן בלשי בשם "The G-String Murders", שעובד לסרט מעודן בהרבה בשנת 1943 בשם "Lady of Burlesque" בכיכּוב ברברה סטנוויק. בעוד שיש הטוענים שהספר נכתב על ידי קרייג רייס, יש ראיות כתובות – כתבי יד והתכתבויות של לי עצמה – שמוכיחות שכתבה לפחות חלק גדול מהרומן בעצמה, תחת הדרכה של רייס ושל אחרים, בהם העורך הספרותי ג'ורג' דייוויס, שהיה חבר וחונך שלה.
מותחן הרצח השני של לי, "Mother Finds a Body", פורסם ב־1942. בדצמבר 1942, הגישה דורותי ווילוק, עורכת זוטרה בכתב העת הרפרס בזאר, תביעה בבית המשפט העליון בטענה שבאוגוסט 1940 היא ולי התקשרו במה שווילוק תיארה כ"הסכם בעל פה לשתף פעולה במיזם משותף הכולל תפיסה, בנייה, פיתוח, כתיבה, ושיווק של יצירה ספרותית על רקע בורלסקי." לדבריה, בנובמבר 1940, ביטלה לי את שיתוף הפעולה, אחרי שווילוק כבר מצאה מו"ל לספר. לי גרסה שהעבירה פתקים וחומרים אחרים לווילוק ושהאחרונה כתבה אז "ספר לדוגמה". אולם ספר לדוגמה זה אינו הספר שיצא לאור בסופו של דבר, לדברי לי, והיא הכחישה כל דמיון בין ספרה של ווילוק לבין הספר שפורסם בשמה, מלבד קווי דמיון שעשויים לנבוע מהרשימות שלי מסרה לווילוק. התיק הוכרע מחוץ לבית המשפט.
מערכות יחסים.
בהוליווד נישאה לי לארנולד "בוב" מיזי ב־25 באוגוסט 1937, בלחץ אולפן הקולנוע. בשנת 1941 התגרשה ממנו, בטענה להתעללות, אם כי הביוגרפית נורהלי פרנקל טוענת שבני הזוג הסכימו ביניהם שלי תעלה האשמות שווא כאלה כדי לסייע בהשגת הגירושין בלי קושי. ב־1942 נישאה לי לשחקן ויליאם אלכסנדר קירקלנד; הם התגרשו ב־1944. בעודה נשואה לקירקלנד, ילדה ב־11 בדצמבר 1944 בן שאביו היה השחקן והבמאי אוטו פרמינגר. בנה נקרא תחילה אֶריק לי, אך לימים גם אריק קירקלנד, אריק דה דייגו, ולבסוף אריק לי פרמינגר. לי נישאה בשלישית ב־1948, לחוליו דה דייגו; גם נישואים אלו הסתיימו בגירושים.
שנים מאוחרות.
לאחר מות אימן, חשו האחיות חופשיות לכתוב עליה מבלי להסתכן בתביעה. זכרונותיה של לי ראו אור בשם "Gypsy: A Memoir" בשנת 1957 ושימשו השראה למחזמר "Gypsy" מאת ג'ול סטיין, סטיבן סונדהיים וארתור לורנץ משנת 1959. ג'וּן האבוק לא אהבה את האופן שבו הוצגה ביצירה, אבל בסופו של דבר היא שוכנעה (בתשלום) לא להתנגד לכך למען אחותה. המחזמר והעיבוד לסרט משנת 1962 הבטיחו ללי הכנסה קבועה. האחיות התנכרו זו לזו במשך תקופה מסוימת, אך השלימו. ג'וּן מצידה כתבה זכרונות בשני כותרים – "Early Havoc" ו־"More Havoc –" ובהם סיפרה את הגרסה שלה לסיפור.
ג'יפסי רוז לי החלה להנחות תוכנית אירוח בטלוויזיה האזורית של סן פרנסיסקו, KGO-TV, בשם "The Gypsy Rose Lee Show" (754 פרקים, שודרה 1965–1968). התוכנית הפופולרית כללה אורחים כמו ג'ודי גרלנד, אגנס מורהד ו־וודי אלן, והציגה את חיבתה לאנשים, לחיות מחמד ולסריגה בין תחומי עניין אחרים.
כמו אמנים ידועים כגון פבלו פיקאסו וארנסט המינגוויי, תמכה לי בתנועת החזית העממית במלחמת האזרחים בספרד וגייסה כסף לצדקה כדי להקל על סבלם של ילדים ספרדים במהלך הסכסוך. קרן אבוט, הביוגרפית של לי, מסבירה: "היא הפכה פעילה פוליטית ותמכה ברפובליקנים ספרדים במהלך מלחמת האזרחים בספרד. היא גם השתתפה בקביעות בפגישות החזית המאוחדת הקומוניסטית, ונחקרה על ידי ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי־אמריקאית." לי הייתה תומכת המפלגה הדמוקרטית, ותמכה במועמדות של עדלי סטיבנסון בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב־1952. את קירות ביתה בלוס אנג'לס עיטרו תמונות של ז'ואן מירו, פבלו פיקאסו, מארק שאגאל, מקס ארנסט ודורותיאה טנינג, שלדבריה ניתנו לה על ידי האמנים עצמם.
מוות.
לי מתה מסרטן ריאות בלוס אנג'לס ב־1970, בגיל 59. הותירה עיזבון בשווי של 575,000 דולר ארצות הברית (כ־4 מיליון דולר בערכי 2021). היא קבורה בבית הקברות אינגלווד פארק באינגלווד, קליפורניה.
ארנסט לודוויג קירשנר
עבדולסאמד עבדולחי
עבדולסאמד עבדולחי (בסומלית: Cabdulsamed Cabdullaahi; נולד ב-19 בינואר 1997) הוא כדורגלן סומלי המשחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
עבדולחי התחיל את הקריירה שלו בקוזאקן בויס. ב-10 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד ספרטה רוטרדם ב'.
בקיץ עבדולחי הצטרף לצעירי ספרטה רוטרדם במדיה רשם 19 משחקי ליגה וכבש 3 שערים. כעבור שנה חתם בדן בוס מהליגה ההולנדית השנייה.
בקיץ חתם בארגוטליס מהליגה היוונית השנייה.
קריירה בינלאומית.
עבדולחי נולד בהולנד להורים שהיגרו מסומליה ולכן הוא זכאי לייצג את המדינה אף על פי שלא גר בה מעולם. ב-5 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סומליה בניצחון 0-1 נגד .
אמא-דראג
הקורפוס השני (בונדסוור)
הקורפוס השני (בגרמנית: II. Korps) היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1956–1993.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-2 ביולי 1956 וכלל בתחילה את דיוויזיית הגרנדיר ה-2, דיוויזיית הגרנדיר ה-4, דיוויזיית הפאנצר ה-5, הדיוויזיה ההררית ה-1 והדיוויזיה האווירית ה-1. בימות שלום, הקורפוס היה כפוף ישירות למפקדה הראשית של הבונדסוור. במקרה של המלחמה הקורפוס היה אמור לעבור תחת פיקוד קבוצת הארמיות המרכזית של נאט"ו. חיילים מהקורפוס נשלחו לסומליה ככוח שמירת שלום (קבוצת התמיכה הגרמנית בסומליה).
ב-1993 בעקבות סיום המלחמה הקרה ואיחוד גרמניה מחדש, עבר הבונדסוור צמצום משמעותי. במסגרת זו, פורקו כל הקורפוסים של הבונדסוור. הקורפוס השני שינה את שמו ל"קורפוס השני הגרמני-אמריקני". בפועל, כל החיילים בקורפוס היו גרמנים, והתרומה האמריקנית הצטמצמה בקציני קישור במפקדת הקורפוס. במקרה חירום, דיוויזיית השריון האמריקנית ה-1 הייתה אמורה להיות מוכפפת לקורפוס. חיילים מהקורפוס השתתפו במלחמות יוגוסלביה. ב-2005 עבר הבונדסוור צמצום נוסף, אשר במסגרתו פורק גם הקורפוס השני.
יורופופ
יורופופ (באנגלית: Europop; מאוית גם כיורו פופ) הוא סגנון מוזיקת פופ שנוצר באירופה בין אמצע שנות ה-60 עד סוף שנות ה-60, והתפתח לאורך שנות ה-70 המאוחרות. סגנון היורופופ עמד בראשי מצעדי המוזיקה לאורך שנות ה-80 וה-90.
היסטוריה.
במהלך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, היו להקות שונות השייכות לז'אנר פופולריות באירופה הקונטיננטלית בלבד, למעט הלהקה השוודית אבבא (1972–1983), שזכתה להצלחה גדולה בבריטניה, בצפון אמריקה ובאוסטרליה.
בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 הפך היורופופ לפופולרי מאוד. לאורך שנות ה-90 המאוחרות ותחילת שנות ה-2000, נמנתה להקת הדאנס האיטלקית אייפל 65 מבין הלהקות הבולטות הפעילות בז'אנר. בשנות ה-2000, אחת הנציגות הפופולריות ביותר של מוזיקת היורופופ הייתה להקת הפופ השוודית אלקזר. גם להקות פופ משנות ה-90 כמו הספייס גירלז, אקווה, סטפס ובקסטריט בויז הושפעו מז'אנר היורופופ. בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, הביאו רוקסט ואייס אוף בייס את היורופופ לקהל המיינסטרים האמריקאי והבריטי.
אחד ההבדלים העיקריים בין פופ אמריקאי לאירופאי הוא שהיורופופ קרוב יותר לסגנוני הדאנס והטראנס.
אירופופ
יורו-פופ
הקורפוס השלישי (בונדסוור)
הקורפוס השלישי (בגרמנית: III. Korps) היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1957–1994.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-2 ביולי 1956 והוצב בגבול גרמניה המערבית-צ'כוסלובקיה. הקורפוס היה כפוף ישירות למפקדה העליונה של הבונדסוור. במקרה של מלחמה מול ברית ורשה הקורפוס היה אמור לעבור תחת פיקוד הארמייה האמריקנית ה-7. בשנת 1970 לקורפוס צורפה דיוויזיית הפאנצר ה-12 עם סיום המלחמה הקרה ואיחוד גרמניה מחדש, הוחל בפירוק הקורפוס, שהסתיים ב-31 במרץ 1994.
הקורפוס הרביעי (בונדסוור)
הקורפוס הרביעי (בגרמנית: IV. Korps) היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1991–2002.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-16 באפריל 1991 בעקבות איחוד גרמניה מחדש. מטרתו הייתה לקלוט יחידות סדירות מצבא העם הלאומי כדי שניתן יהיה לשלבן בהמשך בצורה מסודרת בבונדסוור. חיילי הקורפוס פיקחו גם על יציאת הכוחות הסובייטיים מגרמניה המזרחית. הקורפוס פורק ב-31 במרץ 2002.
גמביט המלכה (ספר)
גמביט המלכה (באנגלית: The Queen's Gambit) הוא ספר מאת וולטר טוויס, המספר את סיפורה של יתומה המתגלה כעילוי בשחמט ובד בבד מתמודדת עם התמכרויות קשות. הספר עובד לסדרת טלוויזיה מצליחה באותו השם.
בעקבות הצלחתה של סדרת הטלוויזיה תורגם הרומן לעברית.
עלילה.
אליזבת (בת') הרמון היא יתומה בודדה הגדלה בבית יתומים דתי בקנטאקי. חייה משתנים בגיל שמונה כאשר היא מתגלה כעילוי במשחק השחמט. היא עמלה לפתח את כישרונה ולהתקדם בעולם השחמט הנשלט בידי גברים מבוגרים, אולם בד בבד נאלצת להתמודד עם התמכרות לתרופות הרגעה ולאלכוהול. בגיל צעיר היא הופכת לאלופת ארצות הברית בשחמט, אולם חלומה האמיתי הוא לנסוע לרוסיה ולשחק מול האלופים האגדיים של ברית המועצות.
עיבוד לקולנוע ולטלוויזיה.