שלטונו הארוך של הקיסר ג'יאג'ינג בולט בהידרדרות באיכות גוף החרסינה, מוצר שנסחר רבות, בעיקר עם מעצמות אירופאיות. הידרדרות זאת באיכות גוף החרסינה הביאה את המייצרים הסינים להשתמש בצבע כחול כהה עשיר במטרה להסתיר את האיכות הירודה. סחורות שצוירו עליהם על זיגוג יתר, מולאו גם כן בצבעים כהים במטרה להסתיר שגיאה זאת, עם קווי מתאר מסומנים היטב המיועדים להסב את מבט המתבונן מן השגיאות. צבע אופייני למעבר על גוף החרסינות הירוד בערכו היה "אדום הברזל אטום", הנקרא לפעמים אדום עגבניות בפי סוחרים, אשר שימש ליצירת פס צבע אחיד ועליו מעברי פס מוזהב על קערות שלעיתים עוטרו בזיגוג מועט מהצפוני, מה שהוריד מערכן. מוצרים שונים מאותה התקופה מעוטרים בצבעי אדום וירוק, צבא שהפך מוכר יותר מאוחר יותר והוכר כנאהב על ידי הקיסר. זיגוג צהוב נמצא לרוב בשילוב עם פס קישוט (בדרך כלל של דרקון) בירוק. לעיתים רחוקות מאוד נעשה שימוש אחיד בצבעי ירוק או כחול ולרוב למען צבע אחיד שומש האדום ברזל אטום.
ריכוז כוח.
מאבקו הראשון עם סריסים ופקידים בחצר המלוכה עוד בעת ירש את הכס, הביא את הקיסר הצעיר להבין את הסכנה שבהסתמכות על הסריסים והפקידים מתקופת קודמו. הקיסר ג'יאג'ינג נודע כאחד הקיסרים האכזריים ביותר ביחסו לפקידי הממשל בתולדות ההיסטוריה של שושלת מינג, ביחד עם יונגלה, קיסר סין השלישי מהשושלת. כל הסריסים רבי ההשפעה מתקופת שלטונו של גֶ'נְגְדֶה הוצאו להורג בטיהור פוליטי והשאר מתקופתו של הקיסר הקודם גורשו מחצר המלוכה. ודרך המשטרה החשאית וידא הקיסר ג'יאג'ינג את נאמנותם של הנבחנים בבחינות הקבלה לשירות האזרחי ווידא מי מהם יכול להשיג תפקיד מפתח בחצר המלוכה שלו. מאוחר יותר וידא הקיסר לבצע רפורמות בטקסים רשמיים שפעלו על בסיס ערכים להם התנגד והקים מערכת קבינט ממשלתי הנאמן ישירות לדרישותיו. פעילות זאת הביאה לקיסר מוניטין של שליט אוטוקרטי. לאורך שלטונו המוקדם פעל הקיסר לפתח את הכלכלה, לקדם חקלאות ומסחר ובנוסף לכך גם להוריד את כמות המיסים. מעורבותו הפוליטית של ג'יאג'ינג בענייני המדינה פחתה לאורך השנים.
בליל 27 בנובמבר, שנת 1542, התגנבו 18 חדרניות קיסריות לחדר השינה של הקיסר במטרה לחנוק אותו למוות. הן כמעט נתפסו עקב הרעש שביצעו ועל כן היה עליהן לברוח והקיסר נותר ללא פגע. בהמשך הגיעה הידיעה אודות ניסיון ההתנקשות פוליטית בחיי הקיסר לידי הקיסרית שְׂיַאו-לְיֵה, אשר הורתה על תפיסתן של החדרניות והעמדתן לדין. לאחר מכן הורה הקיסר על טיהור פוליטי נוסף של רוב הסריסים בחצרו אך המניע מאחורי ניסיון ההתנקשות נותר לא ידוע. ישנה טענה כי החדרניות עשו זאת על דעת עצמן מכיוון שהקיסר דרש מהן מדי בוקר לאסוף מוקדם טל למען האימונים שלו באלכימיה. ישנה טענה נוספת כי ניסיון ההתנקשות היה בפועל ניסיון הפיכה שהונהג בידי חלק מאנשי חצר המלוכה שהתנגדו להמשך שלטונו של הקיסר. לאחר ניסיון ההתנקשות החל הקיסר לפעול מאחורי הקלעים וסירב להצטרף לפגישות של הקבינט בנושאי מדינה. מנקודה זאת והאלה העביר הקיסר מסמכים חשאיים לפקידים עליהם סמך ופעל לרוב דרכם. בהמשך שלטונו, ג'יאג'ינג התאמן בדאואיזם במהלך היום, וניהל מסמכים בנוגע לעסקי המדינה במהלך הערבים.
יחסי חוץ.
לאחר מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי ועצמאותה של האימפריה הפורטוגזית מידי האיחוד האיברי, ניסתה פורטוגל לסבסד מחדש את יחסי המסחר שהחזיקה בהם קודם האיחוד. בשנת 1557 התקבלה החלטה סופית בחצר המלוכה הסיני להותיר לסוחרים פורטוגזים להתיישב במקאו שהפכה רשמית לנקודת מעבר סחורות בין האימפריה הפורטוגזית והאימפריה הסינית. ג'יאג'ינג, כפי כל קודמיו סירב להכיר בפורטוגזים בתור מדינה ריבונית וכמו כן סירב להכיר גם בריבונותה של האימפריה הספרדית (אשר באותה העת כבשה וסיפחה את הפיליפינים לתוך מלכות המשנה של ספרד החדשה). אי הכרה זאת בוצעה בהמשך למסורת הסינית שראתה והכירה את האימפריה הסינית כמדינה הריבונית היחידה בעולם והאמינה כי עם הזמן יפלו כל ה"ברברים" ויסורו למרותו של הקיסר הסיני.
היחלשות ומוות.
בשנת 1543, המנהיג השבטי של המונגולים המזרחיים, אלטן ח'אן (במונגולית: ᠠᠯᠲᠠᠨ ᠬᠠᠨ), החל להוציא לפועל סדרת פשיטות אל מול הגבול הצפוני עם סין באזור החומה הגדולה של סין. לאורך כל שלטונו של הקיסר ג'יאג'ינג נחלש הצבא עד מאוד עקב הורדה בתקציב, מחסור במאבקים הדורשים פיתוח ושחיתות פנימית מצד מפקדים. אלטן הפך למפקד המונגולים המזרחיים בשנת 1543 ולאחר מכן היווה איום מתמיד על גבולותיה הצפוניים של סין. בשנת 1550 הוא הוביל את כוחותיו מעבר לחומה הגדולה, שסימנה את הגבול הצפון מערבי של סין, ופשט על פרברי הבירה בייג'ינג. אלטן, ביחד עם צבאו, נאלץ לסגת חזרה למונגוליה כעבור כמה ימים אך הביא את הקיסר לחתום על סבסוד מחודש של מסחר ביחד עם השבטים המונגולים מצפון. הפשיטה המונגולית פגעה ביוקרתה של החומה הגדולה של סין ואפשרה את התחזקותם של המונגולים המזרחיים מצפון לסין ברחבי הערבה האסייתית.
האסון הגדול ביותר לאורך שלטונו של הקיסר ג'יאג'ינג התרחש ב-23 בינואר 1556, כאשר התחוללה רעידת האדמה בשאאנשי, רעידת האדמה הגדולה ביותר בהיסטוריה האנושית שהביאה למותם של לערך 800,000 איש והייתה בדרגה 8 לפי סולם מגניטודה לפי מומנט. לפי הדת הסינית העממית, אסון טבע מתרחש כאשר פועל הממשל לא בה בעין טובה בפי שמיים, משמע שהקיסר פעל נגד רצון האלים. האירוע היווה פגיעה חריפה בסמכות הקיסרית לא רק של הקיסר ג'יאג'ינג, אלא של כל השושלת. הרישומים ההיסטוריים אודות האירוע בוצעו בידי פקידים שסרו למרותו של הקיסר, ועל כן לא הוזכרה כל פגיעה בסמכות שושלת מינג:
ב-23 בינואר 1567 נפטר הקיסר ג'יאג'ינג, ככל הנראה עקב כספית בה השתמש במהלך לימודי האלכימיה שלו ואת מקומו ירש בנו, הקיסר החדש לונְגְצִ'ינְג. רעייתו המלכותית הרביעית והאחרונה של הקיסר נפטרה בשנת 1554 ומאז לא נשא עוד אישה. במותו השאיר אחריו חמישה ילדים חוקיים, שני בנים ושלוש בנות.
חיים אישיים.
ישנן שמועות רבות על כך שהעובדה כי סירב הקיסר להשתתף בהחלטות רבות ונהג להעביר סמכויות לסריסים ופקידים עליהם סמך, בעיקר במהלך חייו המאוחרים, נבעה מכך שבילה באורח חיים מהודר כמו של דודו. לאחר ניסיון ההתנקשות עבר הקיסר מערבה מעיר הבירה ובנה ארמון חדש שנועד במטרה לטפח את הדאואיזם. לאורך חייו היו לקיסר ארבע נשים קיסריות. ישנן שמועות כי הקיסר נהג לדבר ולהתייעץ עם רוחות המתים למען קבלת החלטות בנושאי המדינה וכי נהג להשתמש בדת הדאואיזם במטרה להתקשר עמן. הקיסר נהג לכתוב שאלות למתים במסמכים רשמיים שכללו את חתימתו, לאחר מכן העביר אותם לכוהנים דאואיסטים עליהם סמך, כוהנים אלו "העבירו" את המסמכים לעולם הבא בכך ששרפו אותם ובהמשך הרוחות כיוונו שני פקידים בחצר המלוכה לרשום את תגובתן לקיסר.
משפחתו.
אשתו הראשונה של הקיסר, שְׂיַאו גְּ'יֵה-סוּ, נפטרה בשנת 1528, שש שנים לאחר שחותנה עם הקיסר וללא ילדים. אשתו השנייה של הקיסר, הקיסרית גַ'אנְג, חותנה עם הקיסר גם כן בשנת 1522 והייתה לאם בנו הבכור של הקיסר. עקב סכסוך משפחתי גורשה מן הארמון המלכותי בשנת 1534, בנה, ג'וּ דְזַאי-זְ'װֵי, איבד את תואר יורש העצר וגַ'אנְג איבדה את כל מעמדה המלכותי. בשנת 1530 התחתן הקיסר עם שְׂיַאו-לְיֵה, אשר הפכה לקיסרית לאחר גירושה של גַ'אנְג. בשנת 1547 נהרגה שְׂיַאו-לְיֵה במהלך שרפה. גם כן בשנת 1530 התחתן הקיסר עם שְׂיַאו-קֶה, שהייתה אם לבנו ויורשו של הקיסר ונותרה רעייה קיסרית עד לפטירתה בשנת 1554. להלן רשימת כל ילדיו החוקיים (לא רק מהקיסריות) של הקיסר ג'יאג'ינג:
גולן רייז
גולן רייז (נולד ב-2 בנובמבר 1977) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי.
קריירה.
גולן רייז נולד וגדל בקיבוץ הדתי עין צורים.
הוא בוגר תואר ראשון במדעי ההתנהגות ותקשורת במכללה למינהל ובוגר בית הספר לקולנוע "מעלה בירושלים.
נשוי לרעות רייז ואב ל 5 ילדים.
בסיום לימודיו יצר שני סרטים זוכי פרסים: "חסימות" (עלילתי, 22 דקות) שזכה בפרס הראשון לסרט הקצר בפסטיבל ירושלים, ו"פרלמנט ארוחת הבוקר" (דוקומנטרי, 40 דקות) שזכה בפרס השני בפסטיבל דוקאביב. לאחר סיום לימודיו יצר את הסרט הקצר "על חבל דק" (עלילתי, 8 דקות) שהשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ושנתיים לאחר מכן יצר את "בדרכו שלו" (דוקמנטרי, 40 דקות) על אליסף פרץ, בנה של מרים פרץ. הסרט שודר בערוץ 10.
בשנת 2017 יצר את הסרט: "המחברות של אליש" (דוקומנטרי, 75 דקות) שהשתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל דוקאביב. עורכת הסרט שרון יעיש זכתה בפרס העריכה.
בשנת 2021 יצא הסרט הדוקומנטרי "עיניים של אבא", שיצר וביים רייז יחד עם שרון יעיש, בעקבות התמודדותו עם מחלת הסרטן של בנו. בשנת 2022 שיתף פעולה שוב עם שרון יעיש ביצירת המחזמר הדוקומנטרי "לוס אנג'לס דרום", שעלילתו מתרחשת בקריית מלאכי.
פרסים.
המחברות של אליש
חסימות
פרלמנט ארוחת הבוקר
בתיה סגל-פיק
בתיה סגל-פיק (נולדה ב-1969) היא מעצבת תפאורה לתיאטרון ולטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
בתיה סגל-פיק נולדה וגדלה בראשון לציון. הוריה הכירו בשנת 1966 בתיאטרון הבימה בהפקת "אוליבר טוויסט". אביה, אלברט סגל, היה מנהל מחלקת תלבושות ואביזרים בתיאטרון הבימה בין השנים 1965 ל-1987. אמה, נילי אמיר-סגל (במקור בליך), הייתה שחקנית, ולאחר מכן מורה ללשון ומשוררת.
בילדותה נחשפה להצגות רבות וכן להתרחשות מאחורי הקלעים בשל עבודתו של אביה בתיאטרון, דבר אשר השפיע עליה רבות.
את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל בקיבוץ סופה ונחל עוז ולאחר פירוק הגרעין אליו השתייכה שירתה כשרטטת.