מעל 300 אנשי תקשורת השתתפו באירוע ולפיכך במהלך האירוע הוכשר אזור ייעודי לעיתונאים מהארץ והתפוצות שסיקרו את האירועים. מערכות העיתונים מהארץ שלחו אישים בכירים לסקר את האירוע כך למשל בראש משלחת עיתון הארץ עמד העורך הראשי משה יוסף גליקסון.
הקריקטוריסט יעקב ביקלס תיעד חלק מבכירי משתתפי הקונגרס בציורים אשר הופקו בתור סדרה של גלויות.
לצד הקונגרס התקיימו אירועים וועידות של ארגונים יהודיים נוספים הקשורים להסתדרות הציונית בהם הקק"ל, ויצו וקרן היסוד וכן של סיעות ותנועות צירי הקונגרס.
בנוסף התקיימו אירועי ספורט סמליים באמצעות ארגונים שונים בהם תנועת מכבי העולמית, וערבי ריקודי הורה ציבוריים.
איתמר בן אב"י, פרסם לקראת הקונגרס מאמר ביקורת על כך שהקונגרס לא נערך בארץ ישראל. תוך שהוא מתייחס לעלויות הרבות שיש בקיום הקונגרס בניכר. לתועלת הכלכלית שהייתה יכולה להיות לקיומו בארץ ישראל. ועל הקלקול החינוכי-תרבותי המצטרף לדבריו לנוהג לעזוב את הארץ לחופשה בחו"ל שיש בדבר. בין דבריו כתב:
נחום סוקולוב נשיא היוצא של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית, מונה לנשיא של כבוד של ההסתדרות הציונות, הסוכנות היהודיות וקרן היסוד. בנוסף נתמנה לראש מחלקת התרבות, מחלקה חדשה במסגרת ההנהלה הציונית. הייתה כוונה במהלך הקונגרס לייסד קרן לתרבות עברית ציונית על שם חיים נחמן ביאליק שנפטר שנה קודם לכן, אך דבר זה לא יצא אל הפועל.
הקונגרס ציין חגיגית יובל 75 שנה להנריטה סאלד מראשי נשות הדסה ועליית הנוער. בהחלטה שהתקבלה פה אחד אישרו את המלצת הקק"ל להקים לכבודה יישוב על שמה. ולפיכך הוקם במסגרת יישובי חומה ומגדל היישוב כפר סאלד.
בקונגרס זה נוצר לראשונה מצב שבו מרבית חברי ההנהלה הציונית היו תושבי ארץ ישראל.
הקונגרס הציוני העולמי התשעה עשר
ממשלת גרמניה
ASK (אפנון)
ASK (ראשי תיבות של: Amplitude Shift Keying) הוא סוג של אפנון דיגיטלי המייצג נתונים דיגיטליים כווריאציות במשרעת של גל נושא.
במערכת ASK, סימן (symbol) המייצג סיביות אחת או יותר, מועבר על ידי שידור של גל נושא בעל משרעת קבועה בתדר קבוע למשך זמן מסוים. לדוגמה, אם כל סימן מייצג סיבית בודדת, אזי גל הנושא יכול להיות משודר במשרעת אופטימלית כאשר ערך הקלט הוא 1, אך משודר במשערת מופחתת (או בכלל לא משודר) כאשר ערך הקלט הוא 0.
בדומה ל-AM, אפנון ASK הוא גם ליניארי ורגיש לרעש אטמוספירי, הפרעות אלקטרומגנטיות, תנאי התפשטות במסלולים שונים ב- PSTN וכו'. גם תהליכי האפנון של ASK וגם תהליכי הפענוח שלו הם זולים יחסית.
טכניקת ASK משמשת גם בדרך כלל להעברת נתונים דיגיטליים על גבי סיבים אופטיים. עבור משדרי LED, הספרה הבינארית 1 מיוצגת על ידי פולס קצר של אור והספרה הבינארית מיוצגת 0 על ידי היעדר אור. למשדרי לייזר יש בדרך כלל זרם "הטיה" קבוע שגורם למכשיר לפלוט רמת אור נמוכה. רמה נמוכה זו מייצגת 0 בינארי, בעוד שגל אור בעל משרעת גבוהה יותר מייצג 1 בינארי.
תיאור.
כל מערכת אפנון דיגיטלית משתמשת במספר סופי של אותות נפרדים כדי לייצג נתונים דיגיטליים. ASK משתמש במספר סופי של אמפליטודות (משרעות), כאשר לכל אחת מהן הוקצה דפוס ייחודי של ספרות בינאריות. בדרך כלל, כל משרעת מקודדת מספר שווה של סיביות. כל דפוס של סיביות יוצר את הסימן (symbol) שמיוצג על ידי המשרעת המסוימת. המפענח (demodolator), שתוכנן במיוחד עבור ערכת הסימנים המשמשת את המאפנן, קובע את משרעת האות המתקבל וממפה אותו בחזרה לסימן שהוא מייצג, ובכך משחזר את הנתונים המקוריים. התדירות והמופע של הנושא נשמרים קבועים.
הצורה הפשוטה והנפוצה ביותר של ASK פועלת כמתג, תוך שימוש בנוכחות של גל נושא כדי לציין 1 בינארי והיעדר שלו כדי לציין 0 בינארי. סוג זה של אפנון נקרא On-Off-Keying (OOK), והוא משמש בתדרי רדיו להעברת קוד מורס.
פותחו גם שיטות קידוד מתוחכמות יותר המייצגות נתונים בקבוצות תוך שימוש ברמות משרעת נוספות. לדוגמה, ערכת קידוד של ארבע רמות יכולה לייצג שני סיביות עם כל שינוי באמפליטודה; סכימה של שמונה רמות יכולה לייצג שלוש סיביות; וכולי. צורות אלו של ASK דורשות יחס אות לרעש גבוה להתאוששותן, שכן מטבען חלק ניכר מהאות מועבר בהספק מופחת.
רנה בזן
רנה פרנסואה ניקולה מארי בזן (בצרפתית: René François Nicolas Marie Bazin; 26 בדצמבר 1853 – 20 ביולי 1932) היה סופר צרפתי. משפטן בהשכלתו.
רנה בזן נולד באנז'ה ועבר ללימודי משפטים לפריז. בסיום הלימודים הוא חזר לעירו והיה מלמד משפטים באוניברסיטה מקומית.
ספריו גדושים בתיאורים ריאליים של החיים בצרפת בתקופתו. הם תורגמו לשפות נוספות אך לא לעברית.
בשנת 1904 הוא התקבל לאקדמיה הצרפתית במקום ארנסט לגובה.
רנה באזן
שמחה קראוס
הרב שמחה קראוס (1937 - 20 בינואר 2022) היה רב אמריקאי, שכיהן כנשיא של תנועת המזרחי בארצות הברית עד לעלייתו לישראל ב-2005. היה חלק מצוות ישיבת ארץ הצבי, והתגורר בשכונת קטמון בירושלים. הוא בן למשפחת רבנים בה הוא היה הדור ה-13 של רבנים.
לימודיו ופעילותו.
נולד ברומניה, היגר לארצות הברית ושם למד בישיבת חיים ברלין בניו יורק אצל הרב יצחק הוטנר (שם הוסמך לרבנות). לאחר מכן למד בישיבת רבינו יצחק אלחנן אצל הרב סולובייצ'יק. היה לתלמידו של הרב סולובייצ'יק, וכתב על משנתו מאמר בכתב העת "מסורת", בשם "הרב, על ציונות, אוניברסליות ופמיניזם". בעל תואר שני מבית הספר החדש למחקר חברתי בסיטי קולג'.
העביר שיעורים בתוכנית IBC של ישיבה יוניברסיטי במשך יותר משני עשורים, והרצה במדעי המדינה במספר מכללות. שימש שנים רבות כרב של קהילות "ישראל הצעיר" בהילקרסט ובסנט לואיס, ושל קהילת "בית יעקב" בניו יורק.
התמנה לנשיא הציונים הדתיים של אמריקה ("המזרחי") ושימש בתפקיד זה עד שעלה לישראל בשנת 2005.
עם עלייתו לישראל, הדאגה לפתרון לבעיית העגונות של הרב קראוס הגיע לעין הציבור הישראלי. בחודש אייר תשס"ח, הרב קראוס נתן את ברכתו להסכמי קדם-נישואין למניעת סירוב-גט בכתב הסכמה הלכתית שהוא העניק לספר "מנעי עיניך מדמעה" על הסכמים מעין אלו. הוא חתם כיושב הראש של הוועד ההלכתי של מועצת רבני ישראל הצעיר בישראל.
הוא המשיך להתעמק בפתרונות אפשריים לבעיית העגונות וכך הוזמן להשתתף בקהל השומעים ב"פסגת העגונה" של JOFA ומרכז תקוה באוניברסיטת ניו יורק ביוני 2013. עד סוף היום באותה פסגה, הרעיון להקמת בית דין מיוחד להתרת עגונות, בראשות הרב קראוס, התחיל להתבסס בשיחה בין הגב' בלו גרינברג, יוזמת הפסגה, והרב קראוס.
הרב קראוס פירט את התייחסותו לבעיית העגונות בימינו, באירוע "יום העגונה הבינלאומי" של תנועת 'ישראל הצעיר' בישראל בירושלים בשנת 2014 וקרא לקהילות יהודיות ולרבנים המנהיגים אותן להרגיש את הכאב של העגונות ולפעול להתרתן במציאת פתרונות הלכתיים.
כעבור שנה היוזמה יצאה לפועל, ומשנת 2014 עמד הרב קראוס בראש הרכב בית דין בינלאומי לענייני אישות שהקימה בלו גרינברג, (ביזמתו של הרב דוד ביגמן), עד לפרישתו בשנת 2021. בית הדין עוסק בהתרת עגונות מכל העולם. על פי רוב בית דין פותר את התיקים הקשים על ידי ביטול הקידושין או על ידי הצהרה שהקידושין היו קידושי טעות. כפי שהסביר הרב קראוס עצמו:
בית הדין הבינלאומי הקדיש עמודים באתר שלו למקורות הלכתיים שעליהם מבוססים פסקי הדין ולמספר ניכר של פסקי דין. הרב קראוס ספג ביקורת קשה מצד הרב הרשל שכטר, ראש ישיבה בישיבה אוניברסיטה. את תגובת הרב קראוס פורסם בשם בית הדין.
בשנותיו האחרונות לימד בישיבת ארץ הצבי בירושלים.
תאודור ראלי
תאודור ז'אק ראלי (באנגלית: Théodore Ralli; ביוונית: Θεόδωρος Ράλλης; 16 בפברואר 1852 – 2 באוקטובר 1909) צייר יווני בצבעי מים שעבד בעיקר בצרפת וצייר במצרים.
הוא צייר יצירות ז'אנר, פורטרטים, דמויות מקומיות, נושאים אדריכליים, פנים עם דמויות ובעלי חיים. אבל הוא ידוע בעיקר בזכות ציוריו האוריינטליסטיים.
ביוגרפיה.
הוא נשלח לפריז בחסות המלך אותון של יוון ולמד אצל ז'אן-לאון ז'רום, צייר ופרופסור צרפתי בבית הספר לאמנויות יפות, ואצל ז'אן-ז'ול-אנטואן לקומטה דו נואי, שניהם ידועים בציוריהם האוריינטליסטיים.
לאחר מכן נסע ראלי לצפון אפריקה ובמזרח התיכון, והתיישב לזמן מה בקהיר, מצרים. כאן הוא מצא את השראתו למיסטיקה הרומנטית ולחושניות של ציוריו האוריינטליסטיים הרבים. ציורי הז'אנר האחרים שלו היו לרוב זכרונות נוסטלגיים מהחיים והמנהגים של מולדתו היוונית, שאותם תיאר בחרדת קודש עדינה ומרגשת. ציוריו נעשו תוך תשומת לב רבה לפרטים, תוך הקפדה רבה על תלבושות והבעות פנים. מקורות האור המגוונים בציוריו כגון קרני אור, נרות או הגחלים הזוהרות באח מוצגים בצבעים רכים.
התערוכה הראשונה של ראלי הייתה בסלון בפריז בשנת 1875. מ-1879 הציג באופן קבוע באקדמיה המלכותית בלונדון. הוא היה חבר באגודת האומנים הצרפתית שם קיבל ציון כבוד ב-1885, ומדליית כסף ב-1889 על כל עבודתו. הוא הציג את ציוריו בסלון דה רואן (1897, 1903, 1906 ו-1909) וגם באתונה במהלך המשחקים האולימפיים של 1896. הוא גם שימש כשופט בתחרות ב-1900 בתערוכה העולמית של פריז. בשנת 1901 הוא הפך לאביר של לגיון הכבוד.
לאחר מותו הוא נשכח. שמו אפילו לא נכלל במילון גרוב לאמנות. רוב ציוריו נמצאים עדיין באוספים פרטיים ורק מוזיאונים בודדים רכשו אי פעם את יצירותיו. כמה מציוריו נמכרו במכירה פומבית במאה ה-20, אך קיבלו מחירים צנועים. עם זאת, במאה ה-21, ציוריו התגלו מחדש והם נמכרים במחירים שהם פי עשרה מאלה שהיו כמה שנים קודם לכן. הם ומשיגים מחירים מ-30,000 עד 100,000 אירו.