ב-20 באפריל 2013, קאסמירו ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל מדריד, בניצחון 1–3 על ריאל בטיס.
ב-10 ביוני 2013 רכשה ריאל מדריד את קאסמירו תמורת שישה מיליון אירו.
קאסמירו השתתף באופן פעיל במשחקי ההכנה לקראת עונת , במשחק ההכנה הראשון קסמירו נכנס במחצית וכבש את השער האחרון בניצחון 0–6 על בורנמות', ואילו במשחקו השני מול ליון, הקשר נכנס כמחליף בדקה ה-33, וכבש את שערו השני בקבוצה בדקה ה-83, שער שהשווה את התוצאה במשחק שהסתיים בתיקו 2-2. במהלך העונה שימש קאסמירו בעיקר כשחקן ספסל. בסוף עונה זו זכתה ריאל מדריד בליגת האלופות.
עם תחילת ההכנות לקראת עונת קאסמירו התאמן מספר ימים עם ריאל מדריד, שהודיעה על השאלתו לפורטו למשך עונה שלמה, עם אופציית רכישה בסוף ההשאלה. בסוף העונה שב לריאל מדריד והצטרף לסגל הקבוצה.
בעונת 2015/2016 חזר קאסמירו לריאל מדריד והתברג במהרה בהרכב הראשון של הקבוצה. בסיום העונה זכה עם ריאל מדריד בליגת האלופות בפעם השנייה בקריירה.
בגמר ליגת האלופות 2017 הבקיע את השער השני נגד יובנטוס במשחק שהסתיים בניצחונה של ריאל מדריד, 1–4.
ב-22 באוגוסט 2022 עבר קאסימירו למנצ'סטר יונייטד תמורת 72 מיליון אירו, וחתם על חוזה לארבע שנים.
נבחרת ברזיל.
בשנת 2011 השתתף באופן פעיל בנבחרת ברזיל עד גיל 20, שזכתה בגביע דרום אמריקה 2011 שנערך בפרו. קאסמירו כבש שלושה שערים בטורניר. קאסמירו שיחק את משחקו הרשמי בנבחרת הבוגרת כבר בגיל 19 ב-14 בספטמבר 2011 בשוויון 0-0 מול נבחרת ארגנטינה. הוא זומן לקופה אמריקה לשנת 2015 אך לא זכה לשחק.
במאי 2018 קאסמירו זומן למונדיאל ברוסיה, וערך את הופעתו הראשונה במונדיאל, ב-17 ביוני 2018, כאשר שיחק 60 דקות בשוויון 1-1 מול נבחרת שווייץ.
במאי 2019 זומן קאסמירו לטורניר הקופה אמריקה וזכה לכבוש שער בשלב הבתים מול נבחרת פרו, שער זה היה לשער הראשון של קאסמירו בנבחרת הבוגרת של ברזיל.
הפורום לייצוב הממשל
סמל אסטוריאס
סמל אסטוריאס הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד.
תיאור.
המגן הוא "ספרדי" והוא מעוצב כשדה כחול שבו מוטען צלב הניצחון, צלב היסטורי בספרד שקצות זרועותיו מפוצלות לשלושה. הצלב עשוי זהב והוא מקושט באבני חן. משתי זרועותיו האופקיות תלויות האותיות אלפא ואומגה, בזהב גם הן. בשוליו הימניים והשמאליים של המגן מופיע כיתוב זהב בלטינית: , כלומר: סמל זה נתן ניצחון על האויב, סמל זה הגן על המאמין.
העיצוב כולו מסמל את ניצחון הנוצרים על המוסלמים המורים במהלך הרקונקיסטה. על פי המסורת, נשא מושל אסטוריאס פלאגיוס את הצלב בעת הקרב הראשון נגד המוסלמים. כיוון שהקרב והרקונקיסטה כולה הוכתרה בניצחון הנוצרים, נחשב הצלב לאחד מגורמי הניצחון. כרבים מסמלי האוטונומיות בספרד, מעל הסמל מותקן כתר ממלכת ספרד.
הסמל אומץ ונקבע בחוק ב-27 באפריל 1984.
אלקיביאדס
אלקיביאדס (ביוונית: Ἀλκιβιάδης; בלטינית: Alcibiades; 450 לפנה"ס – 404 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי אתונאי, בן למשפחת האלקמיונידים. אלקיביאדס, שנודע לשמצה בשל הפכפכנותו, קנה לו אויבים רבים בכל מקום בו פעל והחליף מספר פעמים את נאמנותו: מאתונה לספרטה, מספרטה לפרס תחת שלטון המלך דריווש השני ושוב לאתונה. הוא מילא מספר תפקידים משמעותיים במהלך חלקה השני של המלחמה הפלופונסית בין אתונה לספרטה, הן כמצביא והן כיועץ אסטרטגי ופוליטי בשני הצדדים הלוחמים.
בין השנים 422–415 לפנה"ס נמנה אלקיביאדס עם חשובי המנהיגים באתונה, והיה אחד התומכים הבולטים במסע המלחמה האתונאי לסיציליה שכשל. מיד לאחר הפלגת צי המשלוח לדרכו טפלו עליו יריביו הפוליטיים אשמה של חילול הקודש ותבעו להעמידו למשפט. כדי לחמוק ממשפט בני עירו, ערק אלקיביאדס אל ספרטה, ובין השנים 415–412 לפנה"ס פעל בה כיועץ לניהול המלחמה נגד אתונה. לאחר שרכש לו יריבים ואויבים גם בספרטה, ברח לאסיה הקטנה. הוא מצא מקלט בחצר האחשדרפן הפרסי טיספרנס, ששלט באזור מטעמו של דריווש השני מלך פרס. בין השנים 412–411 לפנה"ס שימש יועץ לטיספרנס, ותוך כדי כך ניהל מגעים חשאיים עם תומכיו הפוליטיים באתונה. המגעים נשאו פרי, והוא נקרא לחזור לעירו ולהילחם למענה.
בשנים 411–406 לפנה"ס שירת אלקיביאדס כסטרטגוס ונחל ניצחונות צבאיים רבים על הספרטנים. אולם אחרי תבוסת האתונאים בקרב נוטיון סר חינו, ומתנגדיו הפוליטיים הצליחו להגלותו מן העיר. הוא פרש אל תראקיה ולא שב עוד לאתונה. עם סיום המלחמה בשנת 404 לפנה"ס ברח מזעם הספרטנים המנצחים אל אסיה הקטנה, בתקווה לקבל שוב מקלט אצל הפרסים. אולם תקוותו נכזבה, והוא נהרג בנסיבות לא ברורות ב של פריגיה.
שנות הנעורים.
אלקיביאדס בן קלייניאס (Cleinias) ודיינומכה (Deinomache) נולד באתונה באמצע המאה ה-5 לפנה"ס, כ-30 שנה לאחר הניצחון הגדול של ערי המדינה היווניות במלחמה נגד האימפריה הפרסית, וזמן קצר לפני פרוץ העימות הצבאי הגדול בין שני הכוחות הדומיננטיים בעולם היווני באותה תקופה, אתונה וספרטה. אלקיביאדס התבגר ואישיותו התעצבה במהלך אותה מלחמה ממושכת, ובדומה לרוב בני גילו, שאף לקחת בה חלק משמעותי.
אמו, דיינומכה (Deinomache) בת מגאקלס, התהדרה בייחוס משפחתי המגיע עד הגיבורים המיתולוגיים אוריסאקס ואיאס בן טלאמון. כמו כן השתייך אלקיביאדס מצד אימו למשפחת האלקמיונידים רבת־ההשפעה והמושמצת באתונה. המדינאי הנודע פריקלס ואחיו אריפרון היו בני דודה של אמו. סבו מצד אמו, שנקרא גם הוא אלקיביאדס, היה חברו של קלייסתנס, הרפורמטור המפורסם מסוף המאה ה-6. אחרי מות אביו קלייניאס בקרב קורונאה (447 לפנה"ס), שימשו פריקלס ואריפרון אפוטופרוסים לאלקיביאדס ולאחיו הצעיר. לדברי פלוטרכוס למד אלקיביאדס בצעירותו אצל טובי המורים באתונה ובהם סוקרטס, ונודע באופיו המרדני.
הוא השתתף בקרב פוטידאה ב-432 לפנה"ס, הצטיין בלחימה ואף נפצע. על פי המסופר ניצלו חייו הודות לתושייתו ומסירותו של סוקרטס. השניים לחמו יחד גם בקרב דליום ב-424 לפנה"ס. יחסי אלקיביאדס עם סוקרטס היו קרובים ביותר והוא העריץ וכיבד אותו יותר מכל איש אחר, עד כי "מפניו בלבד היה בוש ומתיירא ולא נתן את דעתו על האחרים".
אלקיביאדס נשא לאישה את היפָּרֶטֶה בת היפוניקוס, מאצילי אתונה ועשיריה, שילדה לו בת ובן. פלוטרכוס מספר כי היפרטה אהבה את בעלה, אך הוא היה רודף תענוגות והתרועע עם זונות נוכריות ובנות המקום כאחד. ניסיונה להתגרש ממנו לא צלח, והיא חיה עמו עד מותה זמן לא רב אחר כך.
הקריירה הפוליטית המוקדמת של אלקיביאדס (415-421 לפנה"ס).
ראשית התבלטותו בזירה הציבורית באתונה.
אלקיביאדס התבלט לראשונה אחרי חתימת שלום ניקיאס (421 לפנה"ס), הסכם שביתת הנשק עליו חתמו ספרטה ואתונה אחרי שבע שנות לחימה, שבמהלכן לא הצליחה אף אחת מהן להשיג יתרון מכריע על יריבתה. אלקיביאדס היה מראשי המצדדים בביטולו של ההסכם וקרא לחידוש פעולות הלחימה נגד ספרטה. תוקידידס מספר כי מלכתחילה התנגד אלקיביאדס להסכם, במיוחד משום שנעלב מכך שניקיאס ולאכס התעלמו ממנו בשל גילו הצעיר וקשרי משפחתו עם ספרטה, ולא שיתפוהו בניהול המשא ומתן עם ספרטה. ניקיאס ואלקיביאדס היו יריבים פוליטיים, שייצגו גישות שונות לניהול המלחמה: ניקיאס החזיק בעמדה שמרנית פייסנית, בעוד אלקיביאדס נקט בגישה לוחמנית ורדף תהילה גם במחיר הסתכנות בקרבות.
מעורבותו של אלקיביאדס החלה עם בואם של השגרירים הספרטנים לאתונה עם ייפוי כוח מלא לשאת ולתת על כל סעיפי הסכם השלום, בעקבות ויכוחים שעלו בין הצדדים בנוגע לפירוש ההסכם. (בין השגרירים נמנה ספרטני בשם אנדיוס, שמאוחר יותר שיתף פעולה עם אלקיביאדס). האתונאים קיבלו שגרירים אלו היטב באקלסיה (אספת העם) וקבעו לשמוע את דבריהם ביום שלמחרת. אלקיביאדס נפגש עם הנציגים בחשאי לפני כינוס אספת העם, וטען בפניהם שהאספה תדרוש בהסכם דרישות גדולות מדי עבור אתונה. לכן הציע לספרטנים לא להודות בפני האספה הגדולה שקיבלו ייפוי כוח מלא (בניגוד לדברי ניקיאס שהציג באספה קודמת את הספרטנים כבעלי ייפוי כוח), ושכך יוכל אלקיביאדס עצמו להשפיע על המועצה לקבל את דרישות הספרטנים, בשל קשריו הטובים בה. הנציגים, בהאמינם לאלקיביאדס, התנכרו לניקיאס, שאכן רצה להגיע להסכמה עמם, והכחישו במועצה המאספת את היותם בעלי זכויות מלאות לחתימת הסכם. אמירה זו עמדה בסתירה לאמירתם יום קודם לכן, מה שאיפשר לאלקיביאדס לנצל הזדמנות זו כדי לפגום באמינותם, להטיל ספק בכוונותיהם ולהוקיעם בציבור. באמצעות מקרה זה שיפר אלקיביאדס את מעמדו בציבור, ובו בזמן פגם במעמדו של ניקיאס.
ישנם היסטוריונים מודרניים אשר מטילים ספק בתיאור זה של המצב, בטענה כי ישנה סבירות גבוהה שמעורבותו של אלקיביאדס בסיפור זה הייתה בפועל קטנה יותר מכפי שהוא תיאר לאחר מכן (במטרה להאדיר את שמו והשפעתו), ואין זה סביר שהנציג הספרטני אנדיוס, ישתף פעולה עם אלקיביאדס בשלב מאוחר יותר (בתקופה בה אלקיביאדס מנסה לחזור לאתונה הוא נעזר באנדיוס) לאור בגידה זו. אנדרוס מחזק סברה זו, בטיעונים שנוגעים לפוליטיקה הפנימית שהנחתה כל אחד מהצדדים, האתונאים והספרטנים, לפעול בנושא, ובשל ההגבלה הרווחת אצל הספרטנים ונציגיהם, שלא נטו לקבל סמכות מוחלטת, כפי שמשתקף מתיאורם של תוקידידס ופלוטרכוס.
הסיפור ממשיך בדחייתם של האתונאים את דרישות הנציגים הספרטנים, ומינויו של אלקיביאדס למצביא. אלקיביאדס ניצל את כוחו הגובר כדי לתאם ברית בין ערים חשובות בפלופונסוס, שהיו בלב הסכסוך: ארגוס, מנתינאה, אליס וערים אחרות, שהיוו איום על ההגמוניה הספרטנית בחצי האי. אולם, ברית זו התפרקה בסופו של דבר בעקבות התבוסה בקרב מנטינאה בשנת 418 לפנה"ס.