דו"ח ספאק הבדיל בין שני סוגי מכסות. מכסות ייבוא ומכסות ייצוא. בהקשר של מכסות ייבוא מציעים המחברים שהשיטה שהופעלה במסגרת ה Organization for European Economic Co-operation (OEEC) תמשיך לפעול עד לתאריך של ההפחתה הראשונה של מכסי ייבוא כפי שיצוין במסגרת האמנה. מנקודה זו יופעל מנגנון חדש כפי שמפורט בדו"ח. ביחס לייצוא מציעים המחברים לבטל באופן גורף מכסות על ייצוא עם תום השנה הרביעית לתקופת ההסתגלות. במהלך תקופת המעבר, השליטה על ייצוא למדינות שאינן חברות תיוותר תחת האחראיות של המדינות החברות אשר ישמרו על רמה מסוימת של אוטונומיה של מדיניות הסחר שלהן. בתום השלב האחרון של תקופת המעבר הגבלות על ייצוא יהפכו כפופות למדיניות המסחרית המשותפת של הקהילה. לדעתם, ביטול המגבלות על ייצוא למדינות חברות אחרות, יהיה תוצאה מתבקשת של ביטול הגבלות הייבוא ומכסים. אותו הדבר לגבי למיסי ייצוא שהוטלו באותם מקרים ששימורם אינו תואם את הרעיון והיישום של השוק המשותף.
שירותים
דו"ח ספאק מניח שהתפוקה הכלכלית של המדינות החברות מתבטאת לא רק בסחורות. הדו"ח מכיר בחשיבותו ההולכת וגדלה של סקטור השירותים בכללו (תחבורה, ביטוח, בנקאות, וכיוצא בזה). כנגזרת יש לתת קדימות לליברליזציה של שירותים שמסייעים לפעולת השוק המשותף בתחום הסחורות. למטרה זו יש לבטל אפליה הנגרמת על רקע של מקום מגורים או אזרחות.
חקלאות
הדו"ח מדגיש את התפיסה שההקמה של שוק משותף מחייבת הכללה, תחת פעילות השוק, את הסקטור החקלאי. הסקטור החקלאי נתפס כאחד מהתנאים ליצירת איזון במסחר בין שש המדינות החברות. למרות זאת הכירו המחברים בעובדה שלסקטור החקלאי נושאים ובעיות הייחודיים לו. אלו נובעים מהמבנה החברתי של מדינות בהן חברה חקלאית, מהצורך ביציבות אספקה, התלות של הסקטור בשינויי מזג אוויר, והעדר גמישות בדרישה למוצרים מסוימים. לדעת מחברי הדו"ח הארגון המשותף של שווקים הוא מועיל, במיוחד בהקשר של ביטול הצורך לייצא כמויות גדולות של מוצרים חקלאיים לגביהם אין גמישות בביקוש. כמו כן השוק המשותף יביא לעידוד הצריכה של מוצרים אחרים.
גם במקרה זה תקופת מעבר היא הכרחית. בסופה, הן בתחום המסחר עם מדינות מחוץ לשוק והן בתחום המסחר בין המדינות החברות, יוסרו הגבלות לאומיות לטובת מערכת חוקים וכללים משותפים.
חוקי תחרות שוק
הנחת מחברי הדו"ח הייתה שקיים כשל שוק מובנה. השוק המשותף לא יצליח להביא בכוחותיו הוא להסדרה רציונלית של הפעילויות הכלכליות, זאת אם תמשיך להיות בידי הספקים היכולת לספק לצרכנים סחורה או שירותים תחת תנאים מפלים (במיוחד אם הבדלים אלו בתנאים מתייחסים ללאום, מדינה או מקום מגורים). לכן ראו מניעת הפליה כתנאי הכרחי.
לפיכך, המלצות הדו"ח לגבש אמנה עתידית לספק דרכים להבטיח שהתערבות מדינה בשוק, כמו גם מונופולים, לא יערערו ויחתרו תחת המטרות הבסיסיות של השוק המשותף.
תחבורה
בתחום התחבורה שנתפס כתנאי יסוד הכרחי לתפקודו של השוק המשותף, הציעו מחברי הדו"ח שינוי באופן החיוב ובתנאים המסדירים את התחבורה בינלאומית (חוצת גבולות). הדו"ח המליץ ליצור מדיניות תחבורה משותפת וגורס וכי השקעות בתחום זה הן אינטרס של כלל המדינות החברות ויש לתת להשקעות בתחבורה קדימות.
מאזן התשלומים
ההקמה והתפקוד של השוק המשותף מניחים מראש כי מתקיימת הטמעה של מדיניות שמטרתה למנוע אי-שוויון במאזן התשלומים תוך שמירה על רמה גבוהה של תעסוקה. בהתאם, מערכת של עזרה הדדית בין המדינות החברות נראתה כדרך למניעת עיכובים בתהליך הקמתו, פעולתו והרחבתו של השוק המשותף. מערכת העזרה ההדדית תבוסס על מנגנונים כמו זה המוצע באיחוד התשלומים האירופי וקרן המטבע העולמית (IMF)), אך ניתן יהיה לאמץ מנגנונים שונים לפי הצורך.
פיתוח וניצול משאבים
בתחום זה הציעו המחברים שני כלים כלכליים אשר נועדו להבטיח שהשוק המשותף יתפתח באופן מאוזן והרמוני:
מעבר חופשי של הון וכוח אדם – לשם אבטחת תנועה חופשית של עובדים הציע הדו"ח מערכת של ליברליזציה הדרגתית המבוססת על העלאה שנתית, בערך הנקבע מראש, בכמות העובדים שכל מדינה חברה תסכים לקלוט בגבולותיה לשם תעסוקה.
מעבר חופשי של הון יתבסס על ליברליזציה של תנועות הון שמקורן בעסקאות של סחורות או שירותים או למעבר חופשי של כוח עבודה. על פי מחברי הדו"ח יישום רעיון זה דורש הכרה בזכות של אזרחים ממדינה אחת לרכוש הון בכל אחת משש המדינות החברות ולהעביר או להשתמש בו בתחומי השוק המשותף (בפועל קיום משטר מטבע חופשי והסרת מגבלות על תנועות מטבע בתחומי האיחוד).
דו"ח ספאק היווה הצהרה, שהקמת שוק חופשי המונע על ידי כוחות השוק מחייבת הסתמכות על מוסדות רגולטורים שלהם סמכות מוגדרת ולצידה פרוצדורות שתפקידן לתת מענה למרחב הבעיות אשר עלולות להתעורר. עם זאת, המדינות החברות לא היו מוכנות לעלות על נתיב של אובדן ריבונות לאומית. מסיבות אלא, ועל מנת לשמור על איזון בין הרמה הלאומית, הבינלאומית והעל לאומית, הציעה הוועדה לאמץ את שלושה עקרונות יסוד:
תחת עקרונות אלו הדו"ח הציע ארבעה מוסדות נפרדים:
קהילת האטום.
הדו"ח מדגיש שבכל הנוגע לאנרגיה אטומית על המדינות החברות לפעול יחדיו בדחיפות ולאחד את משאביהן בתחומי ההשקעות והמחקר. פעילות קהילת האטום תיסוב סביב חמש מטרות מרכזיות:
מחברי הדו"ח טוענים שהאחריות תוכל לקבל ביטוי רק אם האדמיניסטרציה השגרתית של קהילת האטום האירופית תינתן בידי גוף קבוע שיכול לפעול במהרה והחלטיות. כלומר האחראיות צריכה ליפול בידי ועדה אירופית לענייני אטום, לה כמה שפחות חברים שימונו בהסכמה על ידי המדינות החברות ולהם הסמכות לקבלת החלטות. וועידה זו תפעל בכפיפות לפרלמנט האירופי שיהיה אמון על אישור תקציבה.
תחומים בהם נדרשה פעולה דחופה.
נקבעו כתחומים הבאים:
טום טאלי
תומאס קיין טאלי (באנגלית: Thomas Kane Tully; 21 באוגוסט 1908 - 27 באפריל 1982) היה שחקן קולנוע אמריקאי אשר היה מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1954 על תפקידו בסרט "המרד על הקיין".
ביוגרפיה.
טאלי נולד בעיר דורנגו שבדרום מערב קולרדו, שירת בצי האמריקאי ועבד בצעירותו ככתב בעיתון ה"דנבר פוסט" לפני שנכנס לתחום המשחק.
החל את דרכו כשחקן על במות תיאטרון לפני שבתחילת שנות ה-40 ערך את הופעתיו הראשונות בהוליווד לצידה ג'ינג'ר רוג'רס בסרט "אני אפגוש אותך" של הבמאי ויליאם דייטרל ובסרטים "יעד טוקיו", "מרדף בצפון" של ראול וולש, "דם על הירח" של רוברט וייז, ו"ליידי באגם" בבימויו ובכיכובו של רוברט מונטגומרי. ב-1950 שיחק בדרמה של אוטו פרמינגר בתפקיד נהג המונית ג'יגס אביה של מורגן טיילור והחל את תפקידו בתור המפקח גראב בסדרת הדרמה המשטרתית של ויליאם אשר ודון סיגל "מסדר זיהוי".
ב-1954 הועמד טאלי לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בדרמה של אדוארד דמיטריק "המרד על הקיין" בתפקיד לוטננט קומנדר ויליאם דה- פריס מפקד "אניית קיין" בתחילת הסרט. את תפקידו המוערך האחרון עשה טאלי במותחן הפשע של דון סיגל "מצוד" לצידו של קלינט איסטווד בתור בשריף מק'ראה.
טאלי נישא פעמיים במהלך חייו לפרנסיס מק'יו במשך 15 שנים עד למותה ולאידה ג'ונסון במשך 28 שנים עד למותו של טאלי.
טאלי נפטר ב-27 באפריל 1982 ממחלת הסרטן בניו פורט ביץ' שבקליפורניה. על שמו של טאלי כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פסק דין קסיס דה דיז'ון
פסק הדין קסיס דה דיז'ון (Cassis De Dijon) שניתן ב-20 בפברואר 1979 בבית הדין של האיחוד האירופי הכריע כי החלטתה של גרמניה להגביל ייבוא של מוצר אלכוהול מצרפת, קסיס דה דיז'ון, על בסיס אי עמידתו בסף מינימום לאחוזי אלכוהול, עומדת בניגוד לאמנת רומא, ובפרט למעבר חופשי של סחורות. חשיבותו של פסק הדין הזה, שדומים לו ניתנו לפניו, הוא בהשפעתו וחדירתו לזירות הציבורית והפוליטית ובהיותו זרז למדיניות הנציבות ביישום עיקרון "ההכרה ההדדית". פסק הדין קסיס היווה בסיס לעשרות מחקרים ודיונים אקדמיים על תרומתו לתהליך האינטגרציה האירופית מחד גיסא, ולביקורת על יישומו הפוליטי שחרג מהפסיקה המשפטית מאידך גיסא.
רקע היסטורי ומשפטי.
בשנת 1957 חתמו שש המדינות שהיו חברות בקהילת הפחם והפלדה (איטליה, בלגיה, מערב גרמניה, הולנד, לוקסמבורג וצרפת) על אמנת רומא, אמנה לייסוד קהילה אירופית כלכלית (The EEC Treaty), שלימים תיקרא "אמנת ייסוד הקהילה האירופית" (The EC Treaty). אמנה זו שמה לה למטרה לייסד שוק אירופי משותף שבו תתקיימנה ארבע החירויות הבסיסיות של שוק משותף: מעבר סחורות, מעבר עובדים, מעבר שירותים ומעבר הון. משקל רב ניתן ליישום של מעבר סחורות, ובין היתר נקבע כי יוסרו חסמי סחר בין המדינות החברות. סעיף 30 באמנה (סעיף 28 במספור המחודש) אוסר על מגבלות סחר כמותיות או אמצעים בעלי השפעה זהה. סעיף 36 לעומתו, (סעיף 30 במספור המחודש), קובע כי ניתן להגביל מעבר סחורות, בין היתר על בסיס של ביטחון הציבור, בריאות הציבור, הגנת הצרכן והגנה על נכסי מדינה.
הסתירה לכאורה שקיימת בין סעיפים 30 ו-36 קיבלה משנה חשיבות כאשר נמצאו סתירות בין חוקים קיימים של מדינות שונות שהגבילו סחר ובין אמנת רומא החדשה. הכלל, ולצדו היוצא מן הכלל, הובילו לפרשנויות שונות וסותרות באשר להמשך החלה או ביטול חוקים לאומיים ותיקים. שתי דוגמאות הדומות למקרה קסיס דה דיז'ון נדונו במוסדות הקהילה האירופית לפני 1979:
תיאור המקרה.