להלן סקירה קצרה של מערכות אבידנציאליות שונות משפות שונות ברחבי העולם, כפי שאייכנבלד (2004) מאפיינת אותם. חלק מהשפות מבדילות בין שני סוגי אבידנציאליים, בעוד שפות אחרות עושות עד 6 אבחנות. המערכות השונות מאורגנות לפי כמות האבידנציאלים המצויים בשפה. לדוגמה, עבור מערכת עם שני סמנים תחביריים (A) יהיו שני סמנים אבידנציאליים. מערכת עם שלושה סמנים תחביריים (B) תהיה בעלת 3 סמנים אבידנציאליים. כל מערכת תת-מובחנת לפי סוג האבידנציאליות (דוגמת A1,A2 וכו'). שפות שמדגימות כל סוג של מערכת מובאות בסוגריים.
מערכות עם חמישה סמנים תחביריים (D).
אלו שפות המציעות סמן תחבירי שונה לכל אחד מהבאים: סימוכין ראייתי, סימוכין חושי שאיננו ראייתי, סימוכין מוסק, סימוכין מוערך וסימוכין מדווח. (לדוגמה: לוז'באן).
סמנים אבידנציאלים וקטגוריות נוספות.
מערכות אבידנציאליות בשפות רבות לעיתים מסמנות בו זמנית גם קטגוריות בלשניות נוספות. לפי אייכנבלד, שפה מסוימת עשויה להשתמש באותו סמן תחבירי כדי לציין אבידנציאליות וכן מירטיביות (כלומר הפתעה, חוסר ידיעתו מבעוד מועד של הדובר על המידע). לדוגמה, אייכנבלד טוענת כי באפאצ'י מערבית (אחד מניבי שפות האפאצ'י), בה לאחר פעלים יכולה לבוא הסופית "lą̄ą̄-" שמשמשת כסמן מירטיבי אך יש לסופית זו גם תפקיד משני בתור אבידנציאל מוסק. תופעה זו של ריבוי תפקידים של סמנים אבידנציאלים ככל הנראה נפוצה למדי. התופעות הבאות של עירוב תפקידים דווחו בעבר במחקר הבלשני:
יתרה על אלו, השימוש באבידנציאלים בשפות מסוימות עשוי להיות תלוי בסוג הפסוקית, מבנה השיח או בסוגה הבלשנית.
אבידנציאליות בשילוב מודאליות אפיסטמית.
אבידנציאל לעיתים נחשב כתת-סוג של מודאליות אפיסטמית, אם כי העניין נדון בספרות הבלשנית ועדיין יש חלוקה בנושא. המחשה להבדל בין השניים בעברית היא:
- אני רואה שהוא מגיע (קריאה אבידנציאלית)
- אני יודע שהוא מגיע (קריאה אפיסטמית)
דה האן (1999,2001,2005) מציין שהאבידנציאל "תובע" את הסימוכין, בעוד מודאליות אפיסטמית "מעריכה" את הסימוכין, וכן כי ראייתיות דומה יותר לקטגוריה דאיקטיט בסימונו את מערכת היחסים בין דוברים ומאורעות / פעולות. אייכנבלד (2004) רואה באבידנציאלים ככלי של דוברים להביע את עמדתם על וולידיות של טענה, אם כי היא מבהיכרה כי זו איננה תכונה הכרחית לאבידנציאלים.
המחשבה על סמנים אבידנציאלים כסוג של מודאליים אפיסטמיים עשויה הייתה לנבוע מניתוח של שפות לא אירופאיות במונחים של מערכות מודאליות הנפוצות בשפות אירופאיות. לדוגמה, פעלים מודליים בשפות גרמאניות משמשים להביע הן אבידנציאליות והן מודאליות אפיסטמית (ועל כן עמומים במשמעותם בתוך קונטקסט). שפות אחרות (שאינן אירופאיות) מסמנים את שתי הקטגוריות בצורות שונות. דה האן (2001) מצא כי תופעת השימוש בפעלים מודליים כדי להביע ראייתיות נדירה באופן יחסי (על בסיס מדגם של 200 שפות).
ראייתיות ועברית.
ראייתיות איננה נחשבת לקטגוריה תחבירית בעברית משום שהיא איננה מבוטת בדרכים מורפולוגיות שונות, והיא כמעט תמיד אופציונלית. בשפות אחרות (דוגמת קצ'ואה) הדובר נדרש לסמן את הפועל הראשי או את המשפט בכללותו עם סמן ראייתי כלשהו.
נתבונן במשפטים הבאים בעברית:
- אני רעב.
- דני רעב.
הסבירות להגייה של המשפט השני נמוכה, אלא אם כן מישהו אמר לנו שדני עצמו רעב (וייתכן כי דני עצמו עשה זאת). אף שייתכן כי דני אינו מסוגל להעיד על הרעב שלו עצמו, לדוגמה אם הוא תינוק או חיית מחמד, בהנחה כי דני הוא מבוגר עצמאי, הרי שמשפט כזה פחות סביר להאמר. אם אנו מניחים כי דני הוא רעב בגלל האופן בו הוא מתנהג או נראה, אנו סבירים יותר לומר את אחד המשפטים הבאים:
- דני נראה רעב.
- נדמה כי דני רעב.
- נשמע לי שדני רעב.
- דני בטח רעב.
כאן, העובדה שאנו מתבססים על עדות חושית (במקום על ניסיון מיד ראשונה) מתבטא בשימוש שלנו בביטויים ""נראה" ו-"נשמע"".
היסטוריית המחקר של ראייתיות במערב.
התפיסה של ראייתיות כסמן תחבירי הכרי עלה לראשונה ב-1911 על ידי פרנץ בועז בהקדמה שלו לספר "The Handbook of American Indian Language". הביטוי "אבידנציאל" נטבע לראשונה על ידי רומן יאקובסון ביחס לשפות סלאביות של הבלקן.
קולטון ווה
פרדריק קולטון ווה (באנגלית: Coulton Waugh; 10 במרץ 1896 – 23 במאי 1973) היה קריקטוריסט, צייר, מורה וסופר, הידוע בעיקר בזכות עבודות האיור שלו של סדרת הקומיקס "דיקי דארה" וספרו "הקומיקס" (1947), המחקר הגדול הראשון בתחום.
ביוגרפיה.
אביו היה האמן הימי פרדריק ג'אד ווה, וסבו היה צייר הדיוקנאות בפילדלפיה סמואל בל ווה. נולד בקורנוול, אנגליה, בשנת 1896, בשנת 1907 עברה משפחתו לארצות הברית, ווה נרשם לליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק שם למד אצל ג'ורג' ברידגמן, פרנק דומונד וג'ון קרלסון.
בשנת 1916 הועסק קולטון כמעצב טקסטיל. שנתיים לאחר מכן הוא התחתן עם אליזבת ג'נקינסון. בשנת 1921 עברו בני הזוג לפרובינסטאון, מסצ'וסטס.
ציוריו הוצגו בגלריה ההדסון בניו יורק, והוא היה ידוע גם במפות הציוריות שלו ובליטוגרפיות צבעוניות.
מפות.
בפרובינסטאון ווה יצר מפות דקורטיביות, כולל מפות של פרובינסטאון (1924), קייפ קוד (1926) וניובורג, ניו יורק (1958). מפת קליפורניה שלו (1948) הייתה שיתוף פעולה עם אשתו אודין בורוויק (מייבל בורוויק).
קולטון ווה התגורר ליד אביו בבית המכונה "הבית העתיק ביותר" ברחוב המסחרי 72, שם ניהל חנות למודלים של ספינות. קולטון היה ימאי מקצועי ועשה רישומים בקנה מידה גדול של ספינות היסטוריות, עיצב בדים ויצר מפות ותרשימים דקורטיביים ... ווה נחשב כמחייה, אם לא המחדש באמנות יצירת מפות דקורטיביות כשהציג מפה גדולה של משי ב 1918 בתערוכת המשי הבינלאומית בניו יורק. מפת קייפ קוד שלו היא אחת הדקורטיביות שהוכנו אי פעם. הציור המרכזי מציג את אניית "המייפלאואר". השוליים שוחזרו מציור שנחתך בסכין בטכניקת גוש עץ. השוליים העליונים והתחתונים כוללים נוף של קייפ קוד והצדדים מעוטרים בתמונות של שש ספינות מפורסמות.
ציורי קומיקס.
סדרת הקומיקס "דיקי דארה" נוצר על ידי מילטון קניף והתחילה ב־31 ביולי 1933.
דיקי הדמיוני היה נער בן ה-12, שחלם על עצמו בהרפתקאות עם דמויות היסטוריות, הצטרף בשנת 1934 לסופר דן פלין, חבר של אביו של דיקי, ולשניים היו הרפתקאות ימיות רבות.
כשמילטון קניף עזב בשנת 1934 את הסדרה על מנת ליצור את הסדרה "טרי והפיראטים", ווה התחיל לצייר את "דיקי דארה". בשנת 1944, כאשר ווה עזב את הקומיקס הנ"ל כדי ליצור את "האנק" (1945), אשתו ועוזרו, אודין בורוויק, השתלטו על סדרת דיקי דארה בשנים 1944–1947. אך ווה בסופו של דבר חזר לסדרת הקומיקס הזאת בשנים 1950–1958 כשדיקי גדל והפך צוער בחיל הים.
בין ציוריו לסדר הקומיקס "דיקי דארה" יצר ווה סדרת שלו קצרת ימים אך הבולטת, "האנק", שהחלה את הופעתה ב 30 באפריל 1945 בעיתון בניו יורק. סיפורו של חייל נכה שחזר לחיים האזרחיים. האנק היה בעל מראה ייחודי בשל סגנון האמנות הדקורטיבי של ווה, בשילוב דו-שיח באותיות קטנות בניגוד למקובל בסדרות קומיקס - אותיות גדולות בבלונים ובכיתובים. כמה בלונים צוירו עם כיתוב לבן בבלונים שחורים. הייחודיות של "האנק" הייתה מתחת לפני השטח, כאשר ווה ביקש להעלות שאלות לגבי הסיבות למלחמה, וכיצד ניתן יהיה למנוע את המלחמה הבאה. ווה הפסיק אותה בסוף 1945.
"הקומיקס", ספר של ווה משנת 1947, עסק בהיסטוריה המקיפה והניתוח הראשון של סדרות קומיקס. הביקורת על הספר בשנת 1948 אמרה כי זהו ראשית מילוי "הצורך במחקר מעמיק בענף פורח זה של הספרות הפופולרית". ווה גם כתב סדרה של ספרי הדרכה בציור והוא היה גם העורך בשנות ה-40 וה-50 של ספרי לימוד ששימשו בלימוד ביתי של "אמנות הדרכה בע"מ". ספריו האחרים כוללים ספר תשובות בחלל (1972) ודגים וחיים תת-מימיים.
במהלך שנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, הסטודיו של ווה היה בפרברי ניובורג, ניו יורק. הוא היה גם מורה במכללה הקהילתית של אורנג' במחוז ניובורג, ואוצר במרכז הסטורם קינג לאמנות ב'Mountainville, ניו יורק.
עבודותיו מוחזקות באוספי המוזיאונים באוהיו, ניו יורק ואיווה. עבודותיו מוחזקות באוניברסיטת סירקיוז ובארכיונים לאמנות אמריקאית.
ווה נפטר בביתו בניובורג ב-23 במאי 1973. הוא ואשתו היו הורים לבן ולבת.
פרויקט נימבוס
פרויקט נימבוס הוא מיזם רב-שנתי בהובלת מינהל הרכש הממשלתי באגף החשב הכללי במשרד האוצר ובהשתתפות גורמי ממשל נוספים, להעברת המחשוב הממשלתי בישראל למחשוב ענן. חלקו הפומבי של המיזם החל בינואר 2020, והוא נמצא בעיצומו. גורמי הממשל המעורבים במיזם, בנוסף למינהל הרכש הממשלתי: רשות התקשוב הממשלתי במשרד הדיגיטל הלאומי, הלשכה המשפטית במשרד האוצר, מערך הסייבר הלאומי, אגף התקציבים, משרד הביטחון וצה"ל.
ראשיתו של המיזם בהחלטת ממשלה מספטמבר 2017, להעברת תשתיות התקשוב של משרדי הממשלה ויחידות הסמך למודל מחשוב ענן.
במסגרת המיזם מוקמים בישראל אתרי מחשוב ענן על ידי שתי חברות שזכות במכרז, אמזון (באמצעות Amazon Web Services) וגוגל (באמצעות Google Cloud Platform).
יעדי המיזם.
תיאור המיזם באתר המוקדש לו:
מובילי המיזם מונים יתרונות אחדים להקמת המיזם בישראל (במקום הסתמכות על שירותי ענן גלובליים):
שלבי המיזם.