ההנעה שנדרשה לתיקון המסלול סופקה על ידי מנוע הידרזין שהפיק דחף של 224 ניוטון. זווית הגישה נשלטה באמצעות 12 נחירי פליטה (שפלטו גז חנקן), שהיו כפופים להוראותיהם של 3 גירוסקופים, 4 חיישני שמש ראשיים ושניים משניים, וחיישן ארץ אחד. כוח חשמלי הופק על ידי הלוחות הסולאריים, ששטחם הכולל היה 2.3 מ"ר, שהפיקו 200 ואט. שתי בטריות בעלות קיבולת של 1.2 קילו-ואט-שעה (kW·h) שיכלו לספק חשמל במשך 9 שעות, סיפקו כוח חשמלי לכל אחד משני הסטים הנפרדים של מערכות הצילום והתקשורת. שתי בטריות בעלות קיבולת של 1 קילו-ואט-שעה (kW·h) שמרו אנרגיה לתפעול השוטף של החללית.
חלליות הריינג'ר מבלוק 3 נשאו מערכת שכללה 6 מצלמות טלוויזיה, ועברו טיהור לפני שיגורם כדי למנוע זיהום של קרקע הירח. מערכת מצלמות הטלוויזיה שנשאו חלליות הבלוק 3 שקלה 173 ק"ג, והחליפה את קפסולת הסייסמוגרף שנשאו הריינג'רים מבלוק 2. מבין 6 המצלמות, 2 היו בעלות יכולת סריקה מלאה ו-4 בעלות יכולת סריקה חלקית.
המשימה.
ריינג'ר 9 שוגרה ב-21 במרץ 1965, 21:37 UTC, על גבי משגר אטלס-אג'ינה B מנמל החלל קייפ קנוורל, למסלול חנייה סביב כדור הארץ בגובה 185 ק"מ. בעירה שנייה של שלב האג'ינה למשך 90 שניות הכניסה את החללית למסלול מעבר אל הירח. אחרי שנפרדה משלב האג'ינה, כ-70 דקות לאחר השיגור, נפרשו הלוחות הסולאריים של החללית, הופעלו מערכות הניווט, והתקשורת עברה לידי האנטנה לטווח הרחוק. בעקבות הדיוק בכניסה למסלול המעבר הירחי, נדחה תמרון תיקון המסלול מ-22 במרץ ל-23 במרץ, והוא הושלם בהצלחה כמתוכנן בשעה 13:30 UTC.
ב-24 במרץ 1965 הגיעה ריינג'ר 8 אל הירח. בשעה 13:31 UTC בוצע תמרון סופי שכיוון את מצלמות הטלוויזיה של החללית כך שישיגו תמונות ברזולוציה גבוהה יותר. בשעה 13:49:41 UTC, כ-19 דקות לפני ההתרסקות, בגובה 2,363 ק"מ מפני הירח, צולמה התמונה הראשונה של הירח. במהלך 19 הדקות שעד להתרסקות שודרו בהצלחה 5,814 תמונות ברזולוציה הולכת וגדלה, כאשר התמונה האחרונה הייתה ברזולוציה של 30 ס"מ. החללית התרסקה על הירח בתנועה ישרה על פני מסלול היפרבולי עם זווית אסימפטוטית נכנסת של 5.6°- מקו המשווה של הירח. נטיית מסלול ההתרסקות הייתה 15.6°. בשעה 14:08:19.994 UTC, כ-64.5 שעות לאחר שיגורה, התרסקה ריינג'ר 9 ב-, במהירות של כ-2.67 ק"מ לשנייה (9,648 קמ"ש).
רווק פלוס ילד
רווק פלוס ילד (באנגלית: About a Boy) הוא סרט קולנוע אמריקאי-בריטי מז'אנר דרמה קומית שיצא בשנת 2002 ומבוסס על רומן של ניק הורנבי הנושא את אותו שם. הסרט בוים על ידי האחים כריס וייץ ופול וייץ ומככבים בו יו גרנט, ניקולס הולט, טוני קולט ורייצ'ל וייס. הסרט מלווה גם בקריינות המדמה לצופים את מחשבותיו של הגיבור.
יו גרנט, בסרטו השני באותה שנה אחרי ששיחק גם בשבועיים מראש, היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על משחקו והסרט עצמו היה מועמד לפרס סרט הקומדיה הטוב של השנה. בטקס פרסי האוסקר היה מועמד הסרט לפרס התסריט הטוב של השנה אך הפסיד בסופו של דבר לסרט הפסנתרן.
עלילה.
ויל פרימן (בגילומו של יו גרנט) חי חיי נוחות בלונדון הודות לתמלוגים רבים שהוא מקבל בעקבות שיר חג מולד שהלחין אביו וממשיך להישמע ברדיו. הוא לא צריך לעבוד ומבלה את רוב זמנו הפנוי בצפייה בטלוויזיה ובקריאה על תרבות הפופ. כאשר זוג חבריו, כריסטין (שרון סמול) וג'ון (ניקולס הוצ'ינסון), מבקשים ממנו להיות הסנדק של ילדם השני, הוא מסרב בטענה שזה "באמת כל כך רדוד". בניסיון להימנע מבילוי זמן איכות עם בני הזוג הוא נפגש עם אנג'י (איזבל ברוק), אם חד הורית, ולהפתעתו הדייט מסתיים בידידות. הוא מציע לה לעשות ילד ביחד אבל לא להיות קשורים בזוגיות ומספר לה שכבר יש לו ילד בן שנתיים בשם נד שעשה באותה שיטה. ואז הוא פוגש את סוזי (ויקטוריה סמורפית).
השניים יוצאים לפיקניק בפארק ופוגשים את מרקוס (ניקולס הולט), בנה בן ה-12 של חברתה של סוזי, פיונה (טוני קולט). כשהילד הורג בטעות ברווז בניסיון להאכיל אותו בלחם יבש מגן ויל על מרקוס ומספר לשומר בפארק שהברווז היה כבר מת. כשהם מחזירים את מרקוס הביתה הם מגלים את פיונה אימו בסלון אחרי ניסיון התאבדות בלקיחת כדורים. מרקוס, שחושש להישאר לבד עם אימו מבקש מויל לארח חברה לאימו כדי שלא תהיה לבד.
מערכת היחסים הנרקמת בין ויל למרקוס גורמת לויל לתחושה שזה הילד שלו, מרקוס אף מתחיל להגיע אחרי בית הספר היישר לביתו של ויל במקום לביתו שלו, שנהנה מנוכחותו של הילד בחייו. באותו הזמן הוא מתחיל לצאת עם אם חד הורית, רייצ'ל (בגילומה של רייצ'ל וייס), ונותן לה להבין שמרקוס הוא הילד שלו. לאחר מכן כשהוא מספר לה את האמת, היא כועסת ועוזבת.
מערכת היחסים בין הילד ל-ויל עולה מדרגה ובהתאם גם אימו של הילד חוזרת לחיים הודות לחבר החדש של בנה. גם רייצ'ל רואה את ההקרבה של ויל ומתאהבת בו מחדש.
הפסקול.
את המוזיקה לסרט כתב דמון יוג' הידוע יותר בשם הבמה שלו: Badly Drawn Boy. הדיסק שיצא ב-2002 כולל 16 שירים.
ביקורות ותגובות.
הסרט היה להצלחה גדולה וזכה לביקורות חיוביות במיוחד. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes קיבל הסרט את הציון הגבוה של 93% מתוך 162 ביקורות.
אתר מכון הסרטים האמריקאי בחר בו כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר שנעשו באותה שנה.
פרסים ומועמדויות.
כוכב הסרט, יו גרנט, היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על משחקו והסרט עצמו היה מועמד לפרס סרט הקומדיה הטוב של השנה, אך לא זכה בסופו של דבר. בטקס פרסי האוסקר שוב היה מועמד, הפעם לפרס על התסריט הטוב של השנה אך הפסיד בסופו של דבר לסרט הפסנתרן.
שח זוגות
שחמט שוודי
מטבח ניו אינגלנד
ליידי דייוויס
הנרייטה מארי מאייר (באנגלית: Henriette Marie Meyer; 1872 – 21 בדצמבר 1963) הידועה בכינוייה ליידי דייוויס (באנגלית: Lady Davis) הייתה פילנתרופית יהודייה אמריקאית-קנדית ידועה.
קורות חיים.
דייוויס נולדה בסן פרנסיסקו, בתו של צ'ארלס מאייר, בנקאי ופילנתרופ. ב-12 ביוני 1898 נישאה לאיש העסקים הקנדי סר מורטימר ברנט דייוויס, ולאחר מכן עבר הזוג להתגורר במונטריאול עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1901 נולד בנה, מורטימר דייוויס, וילד נוסף שכנראה מת בלידה. לאחר מספר שנים היא אימצה את אחיינה פיליפ. בשנת 1924 התגרשו בני הזוג. בהסכם הגירושין, שהושג לאחר משא ומתן ממושך, קיבלה דייוויס למעלה ממיליון דולר, סכום שאפשר לה להמשיך בפעילותה הפילנתרופית.
לאחר גירושיה היגרה לצרפת שם הקימה כפר נופש לילדים מעוטי יכולת בשם "Colonie de vacance", וזכתה מהממשלה הצרפתית בעיטור לגיון הכבוד, עבור עבודתה ההתנדבותית והפילנתרופית. בנוסף, שיכנה פליטים שהחלו להגיע לפריז בעקבות עליית הנאצים לשלטון ורדיפות היהודים.
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה, דייוויס שבה למונטריאול שם תרמה לצבא הבריטי מטוס ספיטפייר וארגנה בתי הארחה עבור חיילי חיל האוויר ודאגה לתחזוקם עד ינואר 1946. עבור עבודתה זו זכתה לעיטור דיים מפקדת האימפריה הבריטית.
בתום המלחמה ייסדה את "קרן ליידי דייוויס" שפעלה להבאת מדענים ומשכילים שניצלו לקנדה, הייתה פעילה במוזיאון לאמנויות של מונטריאול ואוניברסיטת מקגיל.
מספר שנים לפני מותה, בשנת 1963, ייסדה קרן בשיתוף עם לואיס וברנרד בלומפילד עבור יהודי קנדה. תרומות הקרן הביאו לבניית רשת בתי הספר עמל בישראל.
בישראל ישנה קרן מלגות על שמה הזוכה לתמיכה מהקרן בקנדה.
נורמה שירר
אדית נורמה שירר (באנגלית: Edith Norma Shearer; 10 באוגוסט 1902 - 12 ביוני 1983) הייתה שחקנית קולנוע וראינוע קנדית-יהודייה, אחת הכוכבות הגדולות של ראשית הסרט המדבר ושל "שנות העשרים הסוערות". בתחילת דרכה לוהקה לתפקידי נערה תמימה, לאחר הופעתה בסרט "הגרושה" (1930), שזיכתה אותה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, קיבלה תפקידים של אשה משוחררת מינית, מתוחכמת ומודרנית. דמות שלא יכלה להתקיים על הבד מאוחר יותר, עקב החלת "קוד ההפקה" בהוליווד. בסוף קריירת המשחק הקצרה למדי שלה, בסוף שנות השלושים, לוהקה לסרטים דרמטיים והיסטוריים, כגון רומיאו ויוליה בבימויו של ג'ורג' קיוקור, מארי אנטואנט, ו"הנשים" (1939), אף הוא בבימויו של קיוקור. ב-1927, בשיא הקריירה שלה, נישאה למפיק האמריקאי-יהודי אירווינג תלברג, ששיתף אותה ברבים מסרטיו. ולפני שנישאה לו התגיירה, ובכך המשיכה עד שנפטר. בנוסף על זכייתה באוסקר, הייתה מועמדת לפרס עוד חמש פעמים, בהן על תפקידיה כמארי אנטואנט וכיוליה ברומיאו ויוליה.
תולדות חייה.
שירר נולדה וגדלה במונטריאול, קנדה, למשפחה נוצרית. בשנת 1918, עקב התמוטטות נפשית וכלכלית של אבי המשפחה, עברה עם אמה ואחותה לניו יורק. בינואר 1920 ניסתה שירר להתקבל למופע שגיונות זיגפלד בהפקת פלורנץ זיגפלד, אך נדחתה על ידו. בהמשך נבחרה לתפקידים זעירים באולפני יוניברסל, בהם בסרטו של ד.וו גריפית' " Way Down East" ובסרטים סוג ב'. בשנת 1923, לאחר ניסיונות רבים, הצליחה להרשים את לואי ב. מאייר, שהחתים אותה על חוזה באולפנו. עקב החוזה עברה שירר מניו יורק להוליווד, שם פגשה לראשונה בסגנו של מאייר, אירווינג תלברג. לאחר מספר תפקידים שוליים לוהקה לבסוף ב-1924 לתפקיד ראשי בסרט הראשון של אולפני מטרו גולדווין מאייר המאוחדים, "He Who Gets Slapped". לאחר מכן כיכבה בכ-20 סרטים אילמים והפכה לאחת הכוכבות הבולטות של האולפנים.
בין קיץ 1925 וקיץ 1927 היה ברור לתקשורת שסיקרה את הוליווד שהכוכבת הצעירה שירר והמפיק תלברג, הם זוג. השניים התחתנו ב-29 בספטמבר 1927 בחתונה שזכתה לכינוי "חתונת השנה".