ב-1915 החלו הטורקים, כאמור, להוציא צווי פינוי ו"יישוב מחדש" לתושבים הארמנים, כשהכוונה הייתה להגלייה המונית שלהם למדבר הסורי. הארמנים שחיו בשישה כפרים למרגלות הר משה (מוסא דאג) חשדו שבכוונת השלטונות לבצע את צווי הפינוי בברוטאליות רצחנית, והחליטו למען ביטחונם וביטחון משפחותיהם להימלט לאזור מורדות ההר ולהתבצר שם.
מספר הכפריים הארמנים באזור מוסא-דאג היה כ-5,500 איש, מתוכם 1,556 גברים מעל גיל 14. כלי הנשק שהיו בידיהם כללו 50 רובים תקניים ועוד 250 רובים יוונים ישנים, מוסלקים מתחת לאדמה לשעת חירום. הארמנים התחלקו לשלוש קבוצות: הגברים הלוחמים שמספרם עמד על 860, עוד 1,100 גברים ככוח עתודה ללוחמים, ולבסוף קבוצה של 300 ילדים. בין אנשי מוסא דאג היו 60 עריקים ארמניים מהצבא העות'מאני לצד לוחמים ותיקים בוגרי , ואלה היקנו לכפריים מושגי יסוד בהגנה וירי. לארמנים היה די זמן להתכונן לבוא החיילים הטורקים, ועד אז כולם השתתפו בעבודות הביצורים, בחפירת תעלות הגנה, אגירת מזון ומים ופינוי שדות. הארמנים התכוננו ככל יכולתם לבואו של הצבא העות'מאני.
הכפריים הארמנים שעלו להר עם מעט הנשק והתחמושת שהייתה להם ידעו שמבחינת כוחות ואספקה - הטורקים עולים עליהם. בכל זאת החליטו להתבצר, להתנגד וללחום בעוז מול הטורקים, שמספר פעמים ניסו ללא הצלחה לעלות על ההר ולשבור את ההתנגדות. הארמנים היו חסרי ציפיות כשטיפסו על ההר מתחילה, לכן לא אגרו מספיק מזון לתקופה ארוכה, ולאחר חודש של הישרדות החל לאזול מזונם. תקוותם היחידה להינצל הייתה מילוט בסיוע ספינות של בנות הברית שסיירו בים, בקרבת מקום. כאשר הארמנים על ההר ראו ספינת קרב צרפתית, הריצו אליה שליחים בשחייה, כדי להסביר את מצבם הנואש ולבקש עזרה וחילוץ. לאחר בקשת העזרה הגיעו חמש ספינות קרב צרפתיות אשר פינו את כל הארמנים מההר, גברים, נשים וילדים, סך הכל מעל ארבעת אלפים איש.
מתחילת המרד ועד סופו החזיקו הארמנים מעמד על הר מוסא דאג 53 יום, מ-21 ביולי עד ל-12 בספטמבר 1915. לאחר שהועברו לספינות הם פונו למחנות פליטים בפורט סעיד שבמצרים, עד סוף מלחמת העולם הראשונה. בתום המלחמה חזרו מרבית הפליטים לביתם, כאשר אזור הר מוסא דאג נותר תחת מנדט צרפתי עד שנת 1939. עם החזרת השליטה באזור לטורקים עזבו שוב רוב הארמנים את ביתם פעם נוספת, הפעם - באופן סופי רוב המהגרים עברו לעיר ענג'ר בלבנון, מתוכם חלק עזבו את ענג'ר והיגרו ב-1940 לארמניה שבברית המועצות.
אירועי מוסא דאג הפכו לסמל המאבק הארמני לעצמאות והכרה. הארמנים שהתבצרו על הר משה לחמו וגילו התנגדות עיקשת כנגד חיילי הצבא הסדיר הטורקי, שעלו עליהם במספרם, בכוחם ובציודם. הם לא ציפו בתחילה לשרוד במאבק, אך בסופו של דבר היו לסיפור גבורה, וכל מי שנותר על ההר ניצל על ידי בנות הברית. סיפור הגבורה במוסא דאג התפרסם הודות לרומן שמבוסס על האירועים הללו: "ארבעים הימים של מוסא דאג", מאת הסופר-מחזאי היהודי-אוסטרי פרנץ ורפל. הסיפור בדיוני, אך חשיבותו רבה בשל העובדה שהוא הביא להכרה עולמית את אתוס הגבורה על "הר משה". הספר יצא לאור ב-1933 בגרמניה וזכה להצלחה עולמית; הוא הפנה תשומת לב עולמית לזוועות שעברו הארמנים בשנות מלחמת העולם הראשונה מידי הטורקים, שעד אז לא נודעו. פרנץ ורפל נחשב לגיבור לאומי אצל הארמנים, וישנם המוצאים בכתביו גם רמזים נבואיים לגבי שואת היהודים שעתידה הייתה להתרחש מאוחר יותר.
קקומיסטו
קקומיסטו (שם מדעי: Bassariscus sumichrasti) הוא מין של ראקון קטן החי באמריקה המרכזית ביערות טרופיים. הוא מהווה מין בינים במשפחת הראקוניים בין הדביבון לחוטמן וקרוב משפחתו היחיד הוא דביבון זנב-טבעת הנפוץ במדבריות אמריקה הצפונית.
הקקומיסטו מגיע לאורך 47-38 ס"מ ולמשקל 1.5-1 ק"ג, אין הרבה הבדל בין הזוויגים. יש לו זנב גדול ובעל טבעות וגופו כתום-אפור עם ראש בעל עיניים בולטות ואוזניים ארוכות מאוד. האף ורוד ומוארך. הוא מוארך וגמיש ומומחה בטיפוס על עצים, אך יש לו טפרים קצרים.
הקקומיסטו נפוץ ממקסיקו עד פנמה אך נחבא מאוד אל הכלים. הוא יוצא לשוטט בלילה וצד לבד. הם מותאמים למגוון סוגי יערות ומעדיפים לחיות בצמרות אך לא נמצאים ביערות פתוחים עם עצים נמוכים. אוכלוסייתם בקוסטה ריקה נתונה בסכנה, אבל הרוב הגדול איננו בסיכון.
הקקומיסטו אוכל כל מה שהוא ימצא בחופת היער לרבות יונקים קטנים, עופות וביצים, חרקים וזוחלים קטנים וכן אוכל צמחוני. הוא יורד לקרקע לעיתים רחוקות, שם הוא פגיע לטורפים משוטטים כמו היגואר.
דניאל ליפשיץ (כדורגלן)
דניאל ליפשיץ (נולד ב-24 באפריל 1988 בגטבורג שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
ליפשיץ נולד בשוודיה לאם שוודית ואב ישראלי מקיבוץ ניר עוז, אשר הכירו כשאמו התנדבה בקיבוץ. כשהיה בן 7 עלה לישראל עם משפחתו, גדל בניר עוז והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה.
בינואר 2007 עבר ליפשיץ לקבוצת הנוער של מכבי נתניה וחתם על חוזה מקצועני ראשון ל-4 שנים במועדון. ב-28 בנובמבר 2007 ערך את משחקו הראשון בקבוצה הבוגרת, נגד בני סכנין במסגרת גביע הטוטו. ב-28 בדצמבר 2008 ערך את הופעתו היחידה במדי הנבחרת הצעירה, במשחק נגד הנבחרת הבוגרת של אוזבקיסטן. את הופעתו הראשונה בליגת העל ערך ב-11 באפריל 2009, כשפתח בהרכב מכבי נתניה במשחק מול מכבי פתח תקווה. בעונת 2009/2010 ערך 15 הופעות בליגת העל.
לקראת עונת 2010/2011 עבר ליפשיץ למכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, אף שותף רק בשלושה משחקים בכל המסגרות, ובינואר 2011 הצטרף להפועל באר שבע, שם שימש שוער מחליף למשך שנה וחצי. לקראת עונת 2012/2013 עבר למכבי אום אל-פחם מהליגה הלאומית, ובינואר 2013 עבר להפועל אשקלון מאותה הליגה.
את עונת 2013/2014 החל ליפשיץ בהכח עמידר רמת גן, ובמהלך העונה עבר למכבי הרצליה. לקראת עונת 2014/2015 עבר ליפשיץ להפועל רעננה ולראשונה שימש שוער ראשון בליגת העל.
ב-29 באוגוסט 2015 הצטרף ליפשיץ למכבי תל אביב בהשאלה. ב-17 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בשער הקבוצה מול מכבי פתח תקווה, במהלכה הורחק בדקה ה-87 בכרטיס אדום. ב-16 ביוני 2016 חתם באופן קבוע במכבי תל אביב, ושימש כשוער מחליף לפרדראג ראיקוביץ'. בסך הכל ערך ליפשיץ 7 הופעות במדי מכבי תל אביב בכל המסגרות, ובסיום עונת 2017/2018 הודיע על פרישה ממשחק בעקבות פציעה בכתף.
חיים אישיים.
בשנת 2012 פתח ליפשיץ יחד עם דן רומן את חברת "Bourgogne Crown" המייבאת יינות מכעשרה יקבים בבורגון ומשווקת אותם למסעדות בתל אביב.
ליפשיץ נשוי לאנה, דוגמנית גאורגית שהגיעה לישראל בעקבות בן זוגה דאז שהיה גם הוא כדורגלן, ולזוג בת אחת.
הוטיה קובנית
הוטיה קובנית (שם מדעי: Capromys pilorides) היא מין של מכרסם גדול ממשפחת ההוטיים החיה בטבע באי קובה שבאיים הקריביים ומהווה את מין ההוטיות הגדול ביותר בעולם (בעבר היו מיני הוטיות ענק שנכחדו). ההוטיה יחידה בסוגה.
אורכה של ההוטיה 35–60 ס"מ והזנב 14–29 ס"מ כשמשקלה מגיע 2.8-8.5 ק"ג. ההוטיה היא בעלת פרווה ארוכה וגסה שצבעה משתנה משחור לחום וכולל צבעי אדום וצהוב חולי. יש להוטיה גוף מוצק ורגליים קטנות והיא מתהלכת לאט. היא מזכירה מעט קפיבארה מטפסת קטנה. יש לה מעיים המחולקים לשלושה מורעים, דבר חריג אצל מכרסמים העור לה לעכל עצה.
ההוטיות הם מין החי בקבוצות קטנות בטבע ומתרבה באיטיות ממליטים גור אחד עד שלושה. הם יכולים להסתגל לשביה ואף אולפו מספר פרטים.
תפוצה.
ההוטיות נפוצות במגוון בתי גידול בקובה. ממנגרובים ועד לאזורים יבשתיים אבל מחבבות בעיקר את היערות הטרופיים. האוכלוסיות הגדולות חיות באיסלה דה לה חובנטוד, בארכיפלג סהנה וארכיפלג דוס לקונס וכן במגוון איים ושוניות ברחבי קובה. הם נפוצים גם במחוז גואנטנמו. הם יודעים לטפס על עצים וחיים בצמרות אך ישנים בלילה בין סלעים ומחילות בבדידות. הם מתרחקים מאזורים הרריים.
מזון.
ההוטיות הם אוכלי כל אבל עיקר מזונם הוא קליפות עצים, עלים ופירות. הם אוכלים גם חרקים וגם חולייתנים קטנים כמו לטאות.
טדי רינר
טדי פייר-מארי רינר (בצרפתית: Teddy Pierre-Marie Riner; נולד ב-7 באפריל 1989) הוא ג'ודוקא צרפתי המתחרה בקטגוריית המשקל של 100 ק"ג ומעלה. רינר הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי וגם זוכה מדליית זהב קבוצתית (לונדון 2012, ובריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020), וזכה 10 פעמים באליפות העולם, יותר מכל ג'ודוקא אחר בהיסטוריה ו-5 פעמים באליפות אירופה.
ביוגרפיה.
רינר נולד בלז אבים שבגוואדלופ בעת שמשפחתו שהתה שם בחופשה, וגדל בפריז. בילדותו עסק בענפי ספורט שונים, בהם טניס, כדורגל וכדורסל, אך העדיף להתמקד בג'ודו. באליפות אירופה לנוער שנערכה בזאגרב ב-2005 זכה במדליית הארד, כשהוא בן 16 בלבד. שנה לאחר מכן, בטאלין, זכה באליפות היבשת לנוער, וכן זכה באליפות העולם לנוער שנערכה בסנטו דומינגו.
אלוף עולם.
בשנת 2007 התחרה לראשונה באליפות אירופה לבוגרים, שנערכה באותה שנה בבלגרד, וזכה במדליית הזהב, יום לאחר יום הולדתו ה-18. בהופעת הבכורה שלו באליפות העולם בריו דה ז'ניירו הוכתר גם כן כאלוף העולם, והיה לג'ודוקא הצעיר בהיסטוריה שרושם הישג כזה בקטגוריית המשקל של 100 ק"ג ומעלה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה במדליית הארד, לאחר שהפסיד בחצי הגמר לאוזבקי עבדולו טנגרייב. בהמשך השנה, לא התקשה לשמור על תוארו כאלוף העולם לנוער, בתחרות שנערכה בבנגקוק. באותה שנה זכה גם באליפות העולם במשקל פתוח, בטורניר נפרד שנערך בלוולואה-פרה שבצרפת. ב-2009 זכה במדליית הזהב במשחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה ולאחר מכן שמר על תוארו כאלוף העולם, באליפות העולם ברוטרדם.