ביולי 1942 החלו הגרמנים בפינוי יהודי גטו ורשה למחנות השמדה. באפריל 1943 רצו הגרמנים לחסל לגמרי את הגיטו. אז התקוממו היהודים שנותרו בגטו, באירוע המכונה מרד גטו ורשה, בין 19 באפריל ל-16 במאי 1943 הייתה זו המרידה המזוינת הראשונה כנגד הגרמנים בשטחי הממשל הכללי, והיא שימשה כהשראה למרד הפולנים בורשה בשנת 1944. סופה של המרידה היה טראגי. על אף שיהודי הגטו בראשות מרדכי אנילביץ' ופאבל פרנקל הפגינו התנגדות ראויה להערכה, בתנאים בלתי אפשריים, מול כוחות עודפים, הושמד הגטו, ורוב מגיניו נהרגו או נשלחו לתאי הגזים.
ביולי 1944, כאשר התקרב הצבא האדום אל ורשה, קראה הממשלה הפולנית הגולה בלונדון למרידה כנגד הגרמנים. נראה היה כי כיבושה של ורשה על ידי הצבא האדום הוא אך עניין של זמן, וחשוב היה למנהיגי ההתנגדות הפולנית, כמו גם לממשלה הבריטית, כי העיר תשוחרר על ידי כוחות נאמנים לממשלה שבגלות, ולא על ידי הצבא האדום. מהלך זה לא תואם עם הצבא האדום, שניסה לתפוס ראשי גשר על נהר הויסלה וכלל לא תכנן כניסה לשטח עירוני. ה-AK, בהנהגת הגנרל תדיאוש בור קומורובסקי הכריז על מרד ב-1 באוגוסט 1944.
במהלך המרידה היה הצבא האדום במרחק של 30 קילומטר מוורשה, אך היה טרוד בקרבות עם כוחות גרמניים חזקים מצפון לעיר ולא היה בכוחו לסייע למורדים. מטוסים בריטים ואמריקאים הצניחו להם אספקה אך הרוסים, שראו במרד אקט פוליטי ולא צבאי, סירבו לאפשר למטוסים גישה לשדות התעופה שלהם והם המריאו מאיטליה. הצבא האדום החל במבצע אספקה מוצנחת משלו לורשה בספטמבר. לאחר 63 ימי לחימה הוכרעו הלוחמים, והנהגת המרד נכנעה לגרמנים. 15,000 מן הלוחמים שנותרו נפלו בשבי (אך על פי הסכם הכניעה קיבלו מעמד של שבויי מלחמה, בעוד שקודם להסכם הם נורו במקום בו נמצאו), ושארית האוכלוסייה האזרחית של ורשה, כ-180,000 איש, גורשה.
סופו של הממשל הכללי.
כאשר התקדמו הרוסים דרך פולין בסוף שנת 1944, קרס הממשל הכללי. הנס פרנק נתפס על ידי האמריקאים בשנת 1945 והועמד למשפט כפושע מלחמה. יחד עמו במשפט פושעי המלחמה בנירנברג נדון אף ארתור זייס-אינקווארט, שהיה סגנו לתקופה קצרה. השניים נמצאו אשמים בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, נידונו למוות והוצאו להורג.
הנס פריטשה
הנס פְריטשֶה (בגרמנית: Hans Fritzsche; 21 באפריל 1900 - 27 בספטמבר 1953), מאנשי התעמולה הנאצית בגרמניה. נשפט במשפטי נירנברג ונמצא זכאי.
ביוגרפיה.
פריטשה נולד בחבל הרוהר בגרמניה, ושירת בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה משנת 1917. לאחר המלחמה למד במספר אוניברסיטאות בטרם הפך לעיתונאי. לאחר מכן החל לעבוד ברדיו הממשלתי הגרמני. בשנת 1932 מונה לראש שירות הידיעות הגרמני.
ב-1 במאי 1933 הצטרף פריטשה למפלגה הנאצית. בהנהגת שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס המשיך לעמוד בראש מחלקת הרדיו בטרם מונה לראש מחלקת הידיעות במשרד התעמולה. ב-1938 מונה לסגן ראש מחלקת החדשות בגרמניה. בתפקידו היה אחראי לשליטה בחדשות המקומיות בגרמניה. מחלקה זו נקראה גם בשם "מחלקת הידיעות מבית". בדצמבר 1938 מונה לראש מחלקת החדשות בגרמניה כולה. במאי 1942 לקח גבלס פיקוד אישי על המחלקה, ופריטשה חזר לעבודתו כקריין רדיו, וממונה על הארגון הפוליטי של הרדיו בגרמניה.
יש לזכור כי בתקופה זו היה הרדיו המדיה החדשה והמשפיעה, וכוחו כאמצעי תעמולה היה גדול. השליטה בתכנים ברדיו הייתה שליטה במידע המגיע אל האנשים, ובמדינה בה חל איסור (שנכפה בענישה פלילית חמורה) להאזין לחדשות ממקורות חיצוניים, היה לפריטשה תפקיד חשוב ביותר בתעמולה הנאצית.
פריטשה נלקח בשבי על ידי חיילים רוסים ב-2 במאי 1945. הוא נשפט בפני הטריבונל הבינלאומי במשפט פושעי המלחמה בנירנברג, ויצא זכאי בדינו. משפטו של זוטר כפריטשה, ביחד עם גדולי הנאציזם כהרמן גרינג, יואכים פון ריבנטרופ ואחרים, נראה מוזר בעיני רבים, ונראה כי פריטשה ממלא את מקומו של גבלס, אשר התאבד. ייתכן ועובדה זו תרמה לזיכויו, ולו היה נשפט בנפרד היה נמצא מקום להענישו.
לאחר שחרורו, נשפט פריטשה שוב והואשם בפשעים פחותים מאישומי נירנברג ("פשעים נגד האנושות" ו"פשעים נגד השלום"). הפעם נמצא חייב בדינו, ונדון לתשע שנות מאסר. הוא שוחרר בספטמבר 1950 ומת כעבור שלוש שנים, מסרטן הכבד.
צבע
צבע הוא מידע מעובד, שמערכת העצבים מוסיפה לתמונה, הנקלטת בה מהעיניים, בהתאם לאורך גלי האור, בחלקי התמונה השונים. ראיית צבעים מסייעת ליצור החי בזיהוי עצמים, ומשפיעה על רגשותיו. לדוגמה, אורך גל האור המוחזר לעין מעלה פשוט של צמח הוא בין 565 לבין 500 נ"מ. אורך גל זה שונה לחלוטין מזה שמוחזר מעלה הכותרת של הפרח או מהפרי. לכן חלקי הצמח השונים נראים אחרת לגמרי למתבונן בעל ראיית צבעים תקינה. ראיית הצבעים מסייעת לבעלי חיים, הניזונים מצוף ומפירות למצוא את מזונם, ומשרה תחושת יופי באדם המתבונן בצמח. בלשון הדיבור תכונת הצבע משויכת לעצמים בלבד, אף על פי שהיא תלויה בגורמים נוספים. המדע העוסק במדידת צבע נקרא קולורימטריה .
הפיזיקה של הצבע.
תחושת הצבע הנתפסת של עצם איננה תכונה של העצם לבדו. הצבע הנתפס על ידי המוח נקבע על ידי כמות ההארה שמגיעה אל העין בכל אורך גל בתחום הנראה. כמות הארה זו נקבעת על ידי מכפלה של שני גורמים: ספקטרום הפליטה של מקור האור ועקומת ההחזרה הספקטרלית של העצם. כאשר אור ממקור כלשהו פוגע בעצם, חלק מהקרינה האלקטרומגנטית נבלעת בעצם וחלקה מוחזרת ממנו. הבדלים פיזיקליים בין עצמים יכולים לגרום להם להחזרה שונה באורכי גל שונים, והבדלים אלה גורמים לנו לתחושת צבע שונה. מצד שני, ישנם עצמים בעלי החזרה שונה באורכי גל שונים שתחת תאורה מסוימת יוצרים תחושת צבע זהה, אף על פי שתחת תאורות אחרות צבעם ייראה שונה. תופעה זו נקראת מטמריזם.
התגובה המתקבלת בעין הצופה תלויה בספקטרום האור הנקלט וגם ברגישות העין לאורכי גל שונים של האור. על כן, למשל, יהיה צבעו של עצם שונה אם מסתכלים עליו תחת תאורות שונות, וכמו כן הוא יכול להתפס כשונה בעיני אנשים או בעלי חיים שונים. בדרך כלל כשמתייחסים לצבע של עצמים מתכוונים לצבע בתאורה "לבנה" (ולא, למשל, אור ירוק - שבו כל העצמים ייראו בגוונים ירקרקים) כשרואה אותם צופה בעל ראיית צבע נורמטיבית. מאחר שזוהי הגדרה רופפת למדי, ניתן במקרים רבים לשטות במוח (על ידי אשליה אופטית מסוימת) וליצור תחושת צבע מטעה. את התלות במקור האור או ברגישות הצופה ניתן לסלק רק על ידי שימוש במכשור מדויק (ספקטרופוטומטר למשל) שלא מסתפק בתחושת הצבע הסובייקטיבית אלא מודד את עקומת ההחזרה עצמה.
"אור לבן" מורכב מאנרגיה בתחום הנראה של אורכי גל אשר מגרה את שלושת סוגי המדוכים באופן מאוזן. האור הנראה הוא חלק קטן מספקטרום הקרינה האלקטרומגנטית, ומאופיין באורכי גל שבין 400 ננומטרים בקירוב ועד 700 ננומטרים בקירוב. זהו התחום שהפוטורצפטורים על רשתית העין רגישים אליו. לפי תחום זה ניתן לחלק באופן גס לפי את רגישות העין של האדם הממוצע לתחומי הצבעים בטבלה משמאל. אורכי הגל בטבלה מדודים בננומטר (נ"מ), ועל מנת להמירם למטרים יש להכפילם ב-10−9). התדירויות נמדדות בטרה הרץ (טה"צ), שהם 1012 הרץ.
צבעו של עצם שאינו מחזיר כלל אורכי גל שהעין רגישה להם יהיה שחור. בחיי היום-יום לא קיימים עצמים שלא מחזירים כלל אור בתחום הנראה, אבל העין לא יכולה להבחין בקרינה בעוצמה נמוכה מסף מסוים שתחתיו נראה העצם שחור לחלוטין. סף זה משתנה ביחס לתאורה הכללית.
עצם לא חייב דווקא להחזיר אור כדי שיוכל להיראות. למשל, כאשר מתבוננים דרך זכוכית צבעונית או נייר צלופן, האור הנראה הוא האור המועבר דרך החומר. חומר יכול גם לפלוט אור בעצמו: חומרים זרחניים, נורות פלואורסצנטיות, לייזר ונורות להט כולם פולטים אור משל עצמם, באמצעות מנגנונים שונים. נורת הלהט פולטת בעיקר קרינת גוף שחור - היא מתחממת לטמפרטורה מסוימת, אשר הצבע המאפיין אותה הוא צבע צהבהב. בה במידה, ברזל מלובן פולט אור בצבע אדום כאשר הוא מתחיל להתחמם, מכיוון שהוא נמצא בטמפרטורה שבה עיקר הפליטה של גוף שחור הוא באדום. רוב הקרינה מן השמש מגיעה מקרינת הגוף השחור שלה, אשר מרכזה נמצא בצבע הירוק.
הביולוגיה של ראיית הצבע.
פיזיולוגיה.
ראיית הצבע בבעלי חוליות.
ברשתית שבעיניהם של בעלי החיים בעלי החוליות, כולל האדם, ישנו אוסף של תאים רגישים לאור. תאים אלה הם החיישנים שבעזרתם מומרת התמונה המתמקדת על הרשתית לאותות חשמליים המועברים לעיבוד ראשוני בתאי העצב שבעין ואחר כך, דרך עצב הראייה למוח. תאים אלה נחלקים לשני סוגים: קנים ומדוכים.
הקנים הם תאים פחוסים שרגישותם לאור ולשינויים בעוצמת האור היא גבוהה, אך הם אינם רגישים לצבעו של האור. המדוכים הם תאים ארוכים הרגישים לצבע הנקלט אבל רגישותם לאור היא נמוכה והם זקוקים לתאורה רבה יותר כדי ליצור תמונה. אצל מרבית האורגניזמים בעלי הראייה, המדוכים מחלקים גם הם לקבוצות, על פי רגישותם לאורכי גל של אור שונים חלוקה זו מקנה את היכולת להבדיל בין צבעים שונים. רגישות המדוכים לאור מתוארת בעקומה הפוטופית ורגישות הקנים לאור מתוארת בעקומה הסקוטופית. ככל שעוצמת התאורה יורדת, משתמש המוח בעיקר במידע שמגיע מקנים ולא ממדוכים, ויכולת ראיית הצבע יורדת. בחשיכה הראייה היא למעשה בשחור-לבן - כמעט שאין יכולת להפריד צבע.