ישנן שתי סברות ליישוב העניין:
בספר דברי הימים מוזכר גם שלעתניאל היה בן ושמו חֲתַת ומסתבר שהיה זה בנו מעכסה.
אפרים כהן
הרב אפרים זלכה הכהן (ה'תרמ"ו 1885, בגדאד - ג' בתשרי ה'תשי"ז, 8 בספטמבר 1956, ירושלים) היה מקובל עיראקי ודרשן, מראשי ישיבת פורת יוסף.
ביוגרפיה.
נולד בבגדאד שבעיראק למנשה ולשמחה זלכה. למד בישיבת מדרש בית זלכה אצל הרב אברהם דנגור, בהמשך למד קבלה אצל הרב שמעון אגסי, והיה בן בית אצל הרב יוסף חיים.
בחודש אוגוסט 1924 (אב ה'תרפ"ד) עלה לארץ ישראל והשתכן בעיר העתיקה שבירושלים, שם החל ללמוד בישיבת פורת יוסף אצל הרב חיים שאול הכהן דוויק. בהמשך שימש כראש המקובלים בישיבה במשך 20 שנה.
במשך תקופה מסוימת שימש כמלמד בתלמוד תורה "תורת אהרון" בשכונת בית ישראל שבירושלים, וכשהחלו יהודי עיראק לעלות לישראל לאחר פרעות תש"א, נסע עם רבנים נוספים אל מחנות העולים בהם שוכנו, כדי לסייע להם.
בסוף ימיו התגורר בשכונת קטמון, ומדי שבת היה דורש בבית הכנסת "אוהל רחל". כן היה לומד בישיבת "שושנים לדוד".
הלך לעולמו ביום שבת 8 בספטמבר 1956 (ג' בתשרי ה'תשי"ז) לאחר מחלה, ונקבר בהר המנוחות.
היה נשוי למלכה, ובניו הם הרב שלום כהן, שהיה ראש ישיבת פורת יוסף ונשיא מועצת חכמי התורה של תנועת ש"ס, הרב רפאל כהן, סופר סת"ם הנשוי לבתו של הרב סלמאן מוצפי, ובתו שולמית. שיכל שני ילדים שנפטרו בילדותם.
קלווין סמית
קלווין סמית' (באנגלית: Calvin Smith; נולד ב-8 בינואר 1961) הוא אצן עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בריצת שליחים 4x100 מטר, פעמיים ברציפות אלוף עולם בריצת 200 מטר ושיאן עולם בריצת 100 מטר (9.93 שניות).
סמית היה אחד הספרינטרים הגדולים בשנות ה-80 שחי בצלו של קרל לואיס, מגדולי הספורטאים במאה ה-20.
ביוגרפיה.
קלווין נולד בבולטון מיסיסיפי. הוא בוגר אוניברסיטת אלבמה.
באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 זכה סמית במדליית זהב בריצת 4x100 מטר בתוצאה של 38.70 שניות ובמדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.26 שניות.
שיא עולם ראשון.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בקולורדו ספרינגס, קולורדו ב-3 ביולי 1983 קבע סמית בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 9.93 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-15 שנים של ג'ים היינס (9.95 שניות), שני שיאים אלו ניקבעו בגבהים.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה סמית ב-3 מדליות, שתיים זהב ואחת כסף. מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.14 שניות, לפני בן ארצו אליוט קואו (20.41 שניות) ושיאן העולם פייטרו מניאה מאיטליה (20.51 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 37.86 שניות, לפני איטליה שקבעה שיא לאומי חדש של 38.37 שניות וברית המועצות (38.41 שניות). מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.21 שניות, אחרי קרל לואיס (10.07 שניות) ולפני אמיט קינג (10.24 שניות) שלושתם מארצות הברית.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות אתלטיקה שנערכה בציריך, שווייץ היה סמית לאתלט הראשון בעולם שירד מתחת ל-10 שניות (9.97 שניות) בריצת 100 מטר ומתחת ל-20 שניות בריצת 200 מטר (19.99 שניות) בערב אחד.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה סמית במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 37.83 שניות, לפני ג'מייקה (38.62 שניות) וקנדה (38.70 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 זכה סמית במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.16 שניות, בקרב צמוד ביותר לפני ג'יל קנרבה מצרפת שקבע אותה תוצאה 20.16 שניות וג'ון רג'יס מבריטניה (20.18 שניות) והצליח להגן על תוארו.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה סמית במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.99 שניות. למעשה, הוא סיים במקום הרביעי אחרי בן ג'ונסון (9.79 שניות, שיא עולם חדש שניפסל), לואיס (9.92 שניות, שיא עולם חדש שאושר) ולינפורד כריסטי (9.97 שניות). שלושה ימים לאחר מכן, ג'ונסון ניתפס באימרוץ ולכן ניפסל והושעה מיידית. ריצה זו כונתה בפי העיתונאים כריצה "המלוכלכת ביותר" במשחקים האולימפיים, לאחר שלואיס הודה לאחר שנים כי גם הוא יצא חיובי בשימוש בממריצים אסורים במבחנים האמריקאים לאולימפיאדה ובשתן של כריסטי נימצאו מטבוליטים של חומרים אסורים. מבין חמשת האצנים הראשונים בריצה זו סמית היה היחידי שמעולם לא ניתפס באימרוץ. הוא אמר שהוא היה צריך לקבל את מדליית הזהב. בנוסף, הוא וחבריו נפסלו בשלב המוקדמות בריצת שליחים 4x100 מטר.
בתחרות גביע העולם באתלטיקה שנערכה בהוואנה קובה בשנת 1992 זכה סמית במדליית זהב בריצת 4x100 מטר (38.48 שניות) ובמדליית ארד בריצת 100 מטר (10.33 שניות).
תקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל
תקופת הברונזה המאוחרת היא אחת התקופות החשובות בהיסטוריה של ארץ ישראל. הייתה זו תקופת השלטון המצרי בכנען, תקופה הנקראת בהיסטוריה של מצרים: "תקופת האימפריה". ראשיתה של תקופה זו במצרים היא בשנת 1550 לפנה"ס, אז הודח שלטון החיקסוס במצרים על ידי יעחמס הראשון ומצרים אוחדה מחדש תחת שלטון נא אמון. בתקופת האימפריה שלטו שושלות 18, 19 ו-20. סופה של התקופה מתוארך לשנת 1200 לפנה"ס/1150 לפנה"ס בתקופתו של רעמסס השלישי; בתקופתו נחלשה מצרים ונסוגה הדרגתית מהאזור, ובמקביל אירעה פלישת גויי הים והתבססות שבטי ישראל בכנען.
בעקבות איחוד השלטון במצרים חודשה האחיזה המצרית בכנען. במשך כל התקופה, כארבע מאות שנים, הייתה כנען חלק מהאימפריה המצרית. שלטונה של מצרים היה ישיר, ובכנען השלטון היה באמצעות ערי מדינה ששילמו מס למצרים. בתקופה זו חל כרסום במעמד העיר הכנענית. זו גם תקופה של מאבקים בין מצרים וממלכות צפוניות, ממלכת מיתני בסוריה וממלכת החתים באנטוליה. במקביל הייתה זו תקופה של קשרי מסחר בינלאומיים והתפתחות הסחר בכל האגן המזרחי של הים התיכון שכנען נטלה בו חלק פעיל. מבחינה תרבותית הושפעה כנען ממצרים במיוחד במנהגי הקבורה, וקשרי הסחר הבינלאומיים הביאו להשפעות על התרבות המקומית. בין שני הקצוות הללו פיתחה כנען תרבות מיוחדת שהגיעה לשיאה בתקופה זו.
רקע היסטורי.
חלוקה לתקופות משנה.
תקופת הברונזה המאוחרת מתחלקת לשלוש תקופות משנה:
תקופת הברונזה המאוחרת א.
תקופה זו מתחילה עם נפילת שלטון החיקסוס במצרים על ידי יעחמס הראשון, וגירושם בשנת 1560 לפנה"ס מבירתם אווריס. לאחר מכן חצה יעחמס את סיני וצר במשך 3 שנים על העיר שרוחן עד שכבש אותה. תעודות מתקופת יעחמס מספרות על מסע צבאי לאזור ארץ ישראל וסוריה ועל שבויים שהובאו מחוף הלבנון. יורשיו של יעחמס, אמנחותפ הראשון ותחותמס הראשון, ניהלו מלחמות עם ממלכת מיתני, שהתפשטה דרומה והפכה במאות ה-16 עד ה-14 לפנה"ס לכוח העיקרי שעמד מול המצרים. בראשית המאה ה-15 כבשה מיתני חלקים ניכרים מכנען.
מצרים נאלצה תמיד לייבא חומרים שונים מהצפון, במיוחד עצים לבניית ספינות שיובאו מאזור לבנון למצרים בעיקר בדרך הים. בכל פעם שאיבדה מצרים את השלטון על כנען, היא הייתה נתונה במצוקת בנייה (דוגמה לכך מתוארת במגילת ון אמון מתקופת הברזל), ומכאן חשיבותה של כנען למלכי מצרים.
בשנת 1482 לפנה"ס יצא תחותמס השלישי למסעו הראשון לאחר שהתייצבה מולו ברית נרחבת של מלכי כנען בראשות מלך העיר קדש. המרד נתמך על ידי ממלכת מיתני. תחותמס עצמו כתב שהמרד התפשט על פני כנען כולה (יֻרְזָה שכנה כנראה בתל גמה של היום).
תחותמס ערך בסך הכול 16 מסעות צבאיים. במסעו השמיני ניצח את מיתני אך לא הצליח לבסס את שלטונו בסוריה. בכנען, לעומת זאת, עבר השלטון במלואו למצרים.
מסעו המכריע לכנען היה מסעו הראשון ששיאו היה בקרב מגידו שכוון כנגד הערים המורדות. במרד השתתפו 119 ערים ומחוזות בעיקר מעמק יזרעאל, מישור חוף עכו, בקעת הירדן הצפונית, הבשן, אזור דמשק ובקעת הלבנון. כל שמות משתתפי המרד חקוקים על גבי תבליטים על גבי קירות מקדש אמון בכרנך. בקרב זה נחל הצבא המצרי ניצחון מוחץ. מנהיגי הברית נמלטו למגידו והסתגרו בה. צבא מצרים נאלץ לצור על העיר 7 חודשים עד לכניעתה.
לאחר כיבוש מגידו הקים תחותמס השלישי מערך שלטוני בכנען. השלטון הישיר נשאר בידי המושלים המקומיים בתנאי שיקבלו על עצמם את מרות מצרים. הם העלו מיסים, דאגו לביטחון בדרכים שבתחום הערים וסיפקו מרכבות, חילות עזר, מזון וציוד לצבא המצרי בעת שעבר בתחומי העיר במהלך מסעי המלחמה. מספר ערי מפתח הופקעו לצורכי השלטון המצרי. העיר העיקרית הייתה עזה שקיבלה מעמד של בירת השלטון המצרי בכנען. ערים נוספות ששימשו את השלטון המצרי היו בית שאן, יפו, ינועם בעבר הירדן, וכן ערים בבקעת הלבנון ובחוף הפיניקי. בראש השלטון עמד נציב ולרשותו עמדו פקידים מצריים שפיקחו בקפדנות על דרכי המסחר העיקריות, בחנו את התפוקה החקלאית ואספו את עודפי היצוא. לרשות הנציב הועמדו יחידות צבא קטנות ששמרו על הביטחון וסייעו בגביית המיסים. סחר החליפין בין קפריסין, מצרים והלבנט פרח. מוצרים קיפריים וכלים מיקניים יוצאו למזרח הים התיכון. הביטחון היחסי עודד אף סוחרים מרוחקים יותר לסחור עם כנען.