פיקארדו נישא ללינדה פאווליק בשנת 1984. לזוג שתי בנות. ביולי 2012 הגיש פיקארדו בקשה לגירושין בשל "הבדלים בלתי מתפשרים".
פיקארדו מכהן במועצה המייעצת של האגודה הפלנטרית והופיע (בקולו) בשידורי Planetary Radio.
לוחמה יוונית עתיקה
המוזיאון היהודי ובית הכנסת באושווינצ'ים
המוזיאון היהודי ובית הכנסת באושווינצ'ים (אושוויץ) הוא מוזיאון לתולדות יהודי העיר, מרכז חינוכי ובית כנסת בעיירה אושווינצ'ים (אושוויץ) שנפתח לציבור בשנת 2000 והוא בית התפילה היחידי שנמצא בקרבת מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.
לפני שהפכה אושוויץ לסמל האולטימטיבי של השואה היא הייתה עיר פולנית רגילה בשם אושווינצ'ים, ובאופייה הייתה למעשה עיירה יהודית. רוב האוכלוסייה בעיירה הייתה יהודית. דורות של סוחרים, רבנים, רופאים ועורכי דין ממוצא יהודי גדלו בעיירה הזאת, ותרמו לחיים יהודים עשירים ומגוונים.
היהודים עבדו, נישאו, למדו, התפללו ודאגו למשפחותיהם ושרתו את הקהילה. הטרגדיה של השואה שמה קץ לחיים היהודיים-התוססים בעיירה.
בספטמבר 2000, פתח המרכז היהודי באושווינצ'ים (אושוויץ') את שעריו במטרה לכבד את זכר תושבי העיר היהודיים שחיו בה בעבר וללמד את הדורות הבאים על כל מה שאבד. המרכז מכיל את בית הכנסת "חברה לומדי משניות" ובית משפחת קורנרייך. בנוסף לבית משפחת קלוגר, שהיה ביתו של היהודי האחרון באושווינצ'ים.
החל מחודש אוגוסט, 2006 המרכז היהודי מקושר למוזיאון למורשת יהודית- זיכרון חי של השואה בניו יורק, ארצות הברית.
המוזיאון היהודי ובית הכנסת באושווינצ'ים ממוקם בכיכר על שם הכומר יאן סקרבק 5.
המוזיאון היהודי.
החל מהמחצית הראשונה של המאה ה-16, ראו יהודי אושווינצ'ים בעירם את ביתם. למבקר במוזיאון היהודי באושווינצ'ים יש האפשרות להתחבר לחיי היהודים לפני מלחמת העולם השנייה באמצעות תערוכת הצילומים ומיצג החפצים ששרדו את השואה. התמונות המגוונות של חיי הקהילה, מייצגות את חיי היום-יום במקום. המסמכים והחפצים של ארגונים יהודיים מקומיים ועסקיהם, מביאים מחדש לחיים את דמותה של הקהילה התוססת שחייתה בעיירה. גולת הכותרת היא מיצג ייחודי של שרידים מבית הכנסת הגדול באושווינצ'ים, שנהרס על ידי הנאצים בשנת 1939, ונמצאו בשנת 2004 בחפירות ארכאולוגיות מתחת לחורבות בית הכנסת.
פרויקטים להנצחת יהדות העיירה.
לאורך השנים הקים המוזיאון היהודי באושווינצ'ים מספר לא מבוטל של פרויקטים במטרה להנציח את זכרה של יהדות העיר ולהילחם בדעות קדומות ואנטישמיות. להלן מספר פרויקטים נבחרים:
"זוכרים".
ב-16 באפריל 2008 המוזיאון היהודי באושווינצ'ים ארגן אירוע מיוחד הנקרא "זוכרים" (Pamiętamy- בפולנית). אירוע זה אורגן במטרה להנציח את השנה ה-67 לגירוש יהודי אושווינצ'ים לשלושה גטאות סמוכים.
בפעם הראשונה בהיסטוריה של אושווינצ'ים, תושביה של העיירה התאספו במרכז היהודי במטרה לזכור את גירוש יהודי העיירה באביב 1941 לשלושת הגטאות: בנדין, סוסנוביץ וכשאנוב.
כשנתיים לאחר הגירוש, חוסלו הגטאות ומרבית היהודים שחיו בגטו, נשלחו אל מותם בתאי הגזים במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.
אירוע הזיכרון, התקיים בעזרת הנשים של בית הכנסת היחיד ששרד את השואה, בית הכנסת "חברה לומדי משניות". יותר משלוש מאות אנשים מילאו את בית הכנסת כדי לצפות בסרט דוקומנטרי על הניצולים שחיים במדינת ישראל. בנוסף, הנוכחים האזינו לעדויות של שני ניצולים יהודיים, תושבי העיירה לשעבר, הנריק שנקר וחיים וולנרמן.
תערוכת "חיים חדשים".
התערוכה החדשה של המוזיאון, שמוצגת במוזיאון החל משנת 2009, מציגה את סיפוריהם של תשעה עשר ניצולים מקרב הקהילה היהודית באושווינצ'ים, שהחליטו לעלות למדינת ישראל ולבנות מחדש את חייהם.
החדר השלם המוקדש לתערוכה זו, מספרת את סיפורם של אותם ניצולים, תוך מתן דגש על בניית חייהם מחדש במדינת ישראל והקמת משפחות חדשות. התערוכה מציגה גם סרט קצר, באורך של כ-30 דקות, בו מוצגים הניצולים ובני משפחותיהם.
שיפוץ "בית קלוגר".
הפרויקט החדש והגדול ביותר שנעשה עד כה במוזיאון. עם תחילתה של שנת 2013, המוזיאון יצא במבצע לגיוס כספים במטרה לשפץ את בית משפחת קלוגר, שכמעט והתמוטט בעקבות רעידת האדמה שפקדה את האזור בשנת 2010.
בית משפחת קלוגר, היה ביתו של שמעון קלוגר, שהיה התושב היהודי האחרון באושווינצ'ים, שהלך לעולמו בשנת 2000, ומאז שום גורם לא טיפל בבית המתפורר. כאמור, המוזיאון היהודי באושווינצ'ים החליט לפתוח פרויקט חדש לשיפוץ מסיבי של הבניין בן שתי הקומות ולהפוך אותו לבית קפה, בשם "קפה אושפיצין" (כשמה היידי של העיירה). בית קפה זה יהיה כשר, כך שיוכל לפנות גם לקהל היהודי שומר הכשרות. המטרה המרכזית של שיפוץ זה, היא להפוך את "קפה אושפיצין" למרכז לדיאלוג בין-דתי יהודי-נוצרי.
אפליקציית "אושפיצין".
אפליקציית "אושפיצין" היא אפליקציה שנוצרה על ידי המוזיאון היהודי באושווינצ'ים במטרה להנגיש את ההיסטוריה היהודית של העיירה גם לדור הצעיר.
האפליקציה מאפשרת למשתמש בה להתחקות אחרי האתרים היהודיים בעיירה, ובכלל זה : בית הכנסת הגדול, שאותו ניתן לראות בדגם תלת-ממד באמצעות סריקת קוד. בנוסף, ישנה מפה אינטראקטיבית המציגה את בתי הספר, החנויות, הרחוב היהודי ומוסדות הקהילה השונים בעיירה. האפליקציה מלווה בהסבר קולי על האתרים הללו, בנוסף לאפשרות של מציאות מדומה המציגה תמונות של האתרים מלפני תקופת מלחמת העולם השנייה.
האפליקציה זמינה בחינם בכל סוגי הטלפונים החכמים.
בית הכנסת.
בית הכנסת "חברה לומדי משניות", הוא בית הכנסת היחיד שלא נהרס לחלוטין על ידי הנאצים. בית הכנסת נבנה בערך בשנת 1913 והיה פעיל עד הכיבוש הנאצי, כאשר בתקופה זו הגרמנים הפכו את בית הכנסת למחסן תחמושת.
לאחר השואה, הבניין נפתח שוב כבית כנסת לשימושם של ניצולי השואה שהתפללו בו עד שעזבו את אושווינצ'ים ופולין. עם עזיבת היהודים, בתחילת שנות השישים, השלטונות הקומוניסטים בפולין הלאימו את בית הכנסת והפכו אותו לחנות שטיחים. בשנת 1997, בית הכנסת היה הרכוש היהודי-הציבורי הראשון בפולין, שהושב לקהילה היהודית לאחר נפילת הקומוניזם. בית הכנסת הושב לקהילה היהודית בבילסקו-ביאלה (בירת המחוז) שתרמה את בניין המוזיאון היהודי באושווינצ'ים. הבניין בשלמותו שוחזר למצבו שהיה לפני מלחמת העולם השנייה על ידי היסטוריונים לאומנות ועל פי עדויות וזיכרונות של ניצולים. לבסוף,
נפתח בית הכנסת לציבור בשנת 2000.
בית הכנסת מכיל בתוכו ספרייה גדולה ומכובדת של ספרי קודש, ובכללם סידורים, ספרי תלמוד וספרי תנ"ך ומתגאה בשני ספרי תורה כשרים, שנתרמו על ידי קהילות יהודיות בארצות הברית.
כיום, לבית הכנסת "חברה לומדי משניות" אין רב או קהילה מקומית, אבל כבית הכנסת היחיד בקרבת מחנה ההשמדה אושוויץ' הוא זמין למבקרים המעוניינים לבקר בו, להתפלל ולחגוג בו בר/בת מצווה ושמחות אחרות.
בית הכנסת שופץ על ידי המרכז היהודי באושוויינצ'ים.
המרכז החינוכי.
המוזיאון היהודי באושווינצ'ים מוקדש לחינוך הציבור.
במרכז יש מגוון רחב של פעילויות, ובכללן: הרצאות, סמינרים, מפגשים ואירועי תרבות. המרכז מארגן סיורים מוזמנים מראש, בבית הכנסת, בתערוכות השונות, באתרים היהודיים בעיירה ובבית העלמין היהודי.
בכל תוכניות המרכז נלמד העושר בחיי היהודים בתקופה של לפני מלחמת העולם השנייה ומטופחת המודעות לסכנות של שנאת הזר ואנטישמיות.
ספריית המרכז.
ספריית המרכז מכילה מעל לאלף ספרים הניתנים בהשאלה למשפחות, בתי-ספר וקבוצות מבוגרים.
הספרים זמינים באנגלית, גרמנית, עברית ופולנית.
מגוון הספרים המוצעים להשאלה הם בנושאים: יהדות, היסטוריה יהודית, ציונות, ישראל, ירושלים, הנאציזם ותוצאותיו, אומנות, היסטוריה, אושווינצ'ים, אנטישמיות, דיאלוג בין-דתי, היסטוריות משפחתיות ועדויות.
רג'לה
נבחרת בריטניה בכדורגל נשים
נבחרת בריטניה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל נשים הכוללת שחקניות כדורגל בריטיות. בניגוד למדינות אחרות, פועלות בבריטניה ארבע נבחרות כדורגל רשמיות, המייצגות כל אחת מאומות הבית - אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד, והן אלה המתחרות בטורנירים רשמיים כגביע העולם בכדורגל ואליפות אירופה בכדורגל, לעיתים זו מול זו. לכל אחת מהאומות גם ליגות נפרדות. הנבחרת הבריטית השתתפה רק במשחקי ידידות ספורים, וכן במשחקים האולימפיים, שכן הוועד האולימפי הבינלאומי מכיר רק בנבחרות המייצגות מדינות או טריטוריות שלהן ועד אולימפי מוכר.
היסטוריה.
רקע.
כשהוקמה ההתאחדות לכדורגל ב-1863, תחומי השפעתה לא היו ברורים. לא נקבע האם תפקח על הכדורגל באנגליה בלבד, בממלכה המאוחדת כולה, ואולי אף בעולם כולו. תחום אחריותה הוגדר במידת מה באופן שיורי, עם הקמת התאחדות הכדורגל הסקוטית (1873), התאחדות הכדורגל של ויילס (1876) והתאחדות הכדורגל האירית (1880). ארבע התאחדויות כדורגל אלה היו התאחדויות הכדורגל הראשונות שהוקמו בעולם. כל התאחדות קמה בנפרד, ומעולם לא קמה התאחדות כדורגל אחת לבריטניה כולה.
המשחקים האולימפיים בלונדון.