הפמילי אופיס נוהג להחזיק ביכולות מקצועיות הדומות לאלו של משקיע מוסדי, כמו מודלים להקצאת הנכסים, יכולת ביצוע עסקאות בשוק ההון ועסקאות נדל"ן והשקעה בחברות פרטיות, יכולות בקרה וניהול סיכונים, וייעול היבטי המס של ההשקעה. בנוסף, לפמילי אופיס יכולות הקשורות בהעברת הון בין-דורית (כמו הקמת וניהול נאמנויות) והסדרת ניהול ההון לדורות הבאים.
על מנת למנוע ניגודי עניינים, מקור הרווח העיקרי של הפמילי אופיס אמור להיות העמלה המשולמת על ידי הלקוח. חלק מהפמילי אופיס גם מקבלים עמלות מגורמים שהלקוח משקיע בהם (kickback), או שיש להם גם שירותים פיננסים נוספים כמו ניהול תיקים עליהם הם גובים תשלום נוסף. כך, עלול להיווצר ניגוד עניינים בין הלקוח ובין הפמילי אופיס. חלק מהפמילי אופיסס מקבלים תמורה לפי ביצועי תיק ההשקעות, אך הסיכון בכך שהם עלולים לדחוף את הלקוח לסיכונים שאינם מתאימים לו.
סוגים.
Single Family Office היא חברה שהוקמה כדי לנהל את נכסיה של משפחה אחת, ונמצאת בבעלותה של המשפחה. החברות הראשונות מסוג זה הוקמו באירופה לניהול נכסיהם של בתי המלוכה והאצולה הגבוהה. המשפחות מורגן ורוקפלר היו הראשונות שהקימו חברות מסוג זה בארצות הברית, במאה ה-19. נהוג להקים חברה כזו כאשר נכסי המשפחה עולים על 100 מיליון דולר. כ-750 חברות מסוג זה פועלות באירופה.
Multi Family Office היא חברה המעניקה שרותי משרד משפחתי לכמה משפחות, בדרך כלל עשר עד עשרים. כ-2,000 חברות מסוג זה פועלות באירופה.
מחלקות Family Office בבנקים, משרדי עורכי דין ומשרדי רואי חשבון, מעניקות שרותי משרד משפחתי, מלאים או חלקיים, גם למשפחות בעלות הון קטן יותר.
מחלקה ראשונה מסוג זה נפתחה בשנת 1971 במלון פייננשל.
פמילי אופיס
בית החולים דונולו הרופא
מאירהוף
מאירהוף (Meyerhoff) הוא שם משפחה יהודי אירופאי.
סייד חסן פירוזבאדי
טורקמנית
טורקמנית (türkmençe ,türkmen dili; כתב ערבי-פרסי: تورکمن ﺗﻴﻠی, تورکمنچه; כתב קירילי:түркменче, түркмен дили) היא שפה מהקבוצה הדרום-מערבית של השפות הטורקיות, השפה הלאומית של העם הטורקמני והרשמית בטורקמניסטן. היא מדוברת גם על ידי מיעוטים טורקמנים במספר ארצות במרכז אסיה ובמזרח התיכון. השפה הסטנדרטית נוצרה בזמן השלטון הסובײטי בטורקמניסטן על בסיס ניבי השבטים טקה ויומוט החיים באזור. לטורקמנית אפיונים משותפים רבים עם השפות אזרית, טורקית, גגאוזית ועם ניבים טורקמנים המדוברים בחלקים של איראן, אפגניסטן, אוזבקיסטן וכו'. בשנים 1940-1928 נכתבה השפה באלפבית לטיני. אחר שנת 1940 הנהיגו השלטונות הסובייטים את הכתב הקירילי.
תפוצה.
השפה הטורקמנית בימינו הנה שפת האם של כ-7 מיליון או 7.6 מיליון איש (2007), לפי מקורות טורקיים - 9 מיליון. (ב-1995 - 6,562,810)
היא מדוברת כעת בעיקר במדינות הבאות:
בקרב הבלשנים השתייכותם של ניבים טורקמנים או טורקים בעיראק, סוריה וירדן לשפה הטורקמנית היא שנויה במחלוקת. יש משײכים אותם לאזרית הדרומית.
שמות היסטוריים.
בעבר הטורקמנית נקראה בפי מלומדים באירופה "טורקומנית" או "טרוכמנית".
דוגמת קטע בשפה הטורקמנית.
קטע מההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם:
כל בני האדם נולדו בני חורין ושווים בערכם ובזכויותיהם. כולם ניחנו בתבונה ובמצפון, לפיכך חובה עליהם לנהוג איש ברעהו ברוח אחװה.
סיווגים.
הטורקמנית סװגה בכמה צורות:
ניבים.
לטורקמנית ניבים רבים. החשובים ביניהם:
הניבים המדוברים ביותר הם: יומוט - במערב טורקמניסטן, ארזארי-אזארי בדרום-מזרח טורקמניסטן, וטקה - במדבר קרקום
בימי הביניים דיברו הנוודים שבערבות ומדבריות טורקמניסטן את הניב הקרוי "טורקית ח'ווארזמית", הנחשב על ידי רבים לניב-אב של הטורקית החוראסאנית. הוא הוחלף במאה ה-15 בניב המזרח-טורקי צ'אגאטאי. במאות 17-19 נדדו טורקמנים רבים לרוסיה. ממנגישלק על-יד אסטרחן עברו רועי בקר טורקמנים לאזור סטברופול. שם התײשבו והקימו 18 כפרים.
היסטוריה.
השפה הטורקמנית צמחה על יסוד שפת הטורקים האוע'וזים (הענף המערבי) שהתיישבו בערך במאה ה-10 באזור ימת אראל שנשלט עד אז על ידי שפות איראניות. השם "טורקמני" הופיע באותה תקופה. במהלך השנים נקלטו גם השפעות משפות הטורקיות מן הקבוצה קיפצ'ק. עד המאות 14-15 התלכדו השבטים בטורקמניסטן עד כדי היװצרות עם אחד.
במאות 18-19 התפתחה ספרות טורקמנית בעיקר הודות למשוררים כמו אזאדי, מחטומקולי, סעידי, זלילי. באותה תקופה חלה התקרבות של השפה הספרותית אל שפת הדיבור. בסף המאה ה-19 פורסמו הספרים המודפסים הראשונים בטורקמנית. בשנת 1913 פרסם אי.א. בליאייב את המילון הרוסי-טורקמני הראשון ובשנת 1915 את "דקדוק השפה הטורקמנית". עם החוקרים הסובייטים שתרמו לחקר השפה הטורקמנית נמנו א.נ. סמוילוביץ', א.פ. פצלוײבסקי ואחרים.
הקמת מדינות לאומיות באסיה המרכזית הסובייטית לפי דגם החלק האירופי של ברית המועצות התלװה בגיבוש שפות לאומיות רשמיות. במציאות תושבי האזור תיקשרו והבינו זה את זה, למרות ההבדלים בין הניבים והשפות. יצירת מגוון נורמות, במובן מסוים, היה מלאכותי, וגרם להתרחקות קבוצות ניבים מסוימות זו מזו. בתקופת טרום-מהפכת אוקטובר 1917, לימדו בבתי ספר בטורקמניסטן את שפת "צ'אגאטאי מרכז-האסיאתית". שני הניבים העיקריים של הטורקמנית - טקה ויומוט (יומוד) טענו לראשונות לגבי תרומתם לביסוס השפה הספרותית המודרנית. החוקרים הכריעו מאוחר יותר לטובת הניב טקה המדובר באזור אשגבאט. השפה הטורקמנית מן התקופה הפאודלית ידועה הודות לשירי מחטומקולי, קמיאב, מוללהנפס, קמין ואחרים. על השפה המדוברת מאותם ימים לא ניתן לדעת אלא מתוך הפולקלור.
הגיית השפה וכתיבתה.
פרט לשפה הפרסית, עד למאה ה-18 כתבו הטורקמנים רק בשפת צ'אגאטאי. רק באותה מאה התפתחה לראשונה ספרות טורקמנית משמעותית בניבים הטורקמנים. הפרסית וצ'אגאטאי נכתבו באלפבית ערבי. הטורקמנית נותרה רק שפת הנוודים, בעוד שתושבי הערים המעטות והאיכרים תושבי נאות המדבר דיברו בעיקר פרסית. אפילו בני המעמד העליון המצומצם של הטוקרמנים הגיעו להשתמש יותר בפרסית מאשר בניבים הטורקמנים.
בשנת 1928 תחת השלטון הסובייטי נאסרו לשימוש שפת הצ'אגאטאי והאלפבית הערבי. הכתב הערבי ננטש לטובת אלפבית לטיני בהשראת טורקיה של אטאטורק . בו זמנית פותח דקדוק אחיד לניבים הטורקמנים השונים. בהתחלה נבחר הניב במערב-טורקמני יומוט כבסיס של השפה הספרותית. במאמצים לבניית שפה טורקמנית ספרותית בשנות ה-1920 נוצר אוצר מילים מודרני על בסיס השפה האזרית (אזרבייג'אנית) שהייתה השפה הטורקית היחידה בשטח ברית המועצות שהייתה כתובה עוד לפני מהפכת אוקטובר 1917.
בשנת 1940 יחד עם לימוד החובה של השפה הרוסית הונהג האלפבית הקירילי עם התאמות לשימוש השפה הטורקמנית
בימי הרפורמות של מיכאיל גורבצ'וב בשנים 1989-1988 פעלו חוגים לאומנים בקרב האוכלוסייה הטורקמנית במטרת הפסקת השימוש בשפה הטורקמנית של ימינו ובחזרה לשפת הצ'אגאטאי. תוך שמירת השפה הכתובה העכשווית דרשו אותם החוגים כדרישה מינימלית את התאמת הטורקמנית על בסיס שפת צ'אגאטאי המזרח-טורקית. במחנה אחר התייצב חלק אחר באוכלוסייה הטורקמנית, שדגלה בחזרה למסורת המוסלמית. מחנה זה דגל ברה-איסלאמיזציה של טורקמניסטן. גם הלאומנים וגם הדתיים התאחדו בדרישה תקיפה לחזרה לאלפבית הערבי. אולם שתי הקבוצות נותרו במיעוט בקרב העם הטורקמני. הרוב בחר בשיתוף פעולה הדוק עם מדינות המערב, במיוחד עם האיחוד האירופי ועם טורקיה, שאיתה חלקו מוצא אוע'וזי משותף.
לקראת ההתפרקות הצפויה של ברית המועצות, השתתף בשנת 1990 שר הדתות של טורקמניסטן במפגש פסגה בטורקיה.
באנקרה תמכו כל שרי הדתות מהארצות דוברות שפות טורקיות במרכז אסיה במעבר תוך 15 שנה לאלפבית לטיני לכל השפות הטורקיות על בסיס האלפבית הטורקי המודרני.
הטורקמנים באיראן, אפגניסטן ובארצות ערב נשארו דבקים באלפבית הערבי. הניב השלט גקלן משמש באיראן כשפה ספרותית טורקמנית. לעומת זאת הטורקמנים באפגניסטן ובארצות ערב כותבים בניבים שונים.
האלפבית הלטיני - שנת 1995
אותיות מיוחדות המבדילות את האלפבית הטורקמני מהטורקי:
ä: e פתוח
ň: n מאונפף
פרדוקס של ראסל
בית אפסלי
בית אפסלי (באנגלית: Apsley House) נקרא גם מוזיאון ולינגטון, הוא בית היסטורי המכיל אוסף אומנות ומוזיאון לזכרו של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון אשר שימש בעבר כביתו בין השנים 1817 עד למותו בשנת 1852.
הבית ממוקם בפינה הדרום-מזרחית של הייד פארק, לצד כיכר פינת הייד פארק היכן שדרך קונסטיטושן, רחוב פיקדילי, דרך נייטסברידג' פארקס ליין וגרוסוונור פלייס נפגשים. מול הבית ממוקמות קשת ולינגטון, אנדרטת הארטילריה, אנדרטת המלחמה האוסטרלית ואנדרטת ולינגטון, על אי תנועה רחב בקצה הצפון-מזרחי של פארק גרין ודרך קונסטיטושן.
מלבד שלל הפריטים האישים אשר מרכיבים את המוזיאון לזכרו של ולינגטון, המקום מכיל אוסף של למעלה מ-200 יצירות אומנות שאסף וקיבל הדוכס במהלך חיו בבית.
אבו קרינת
פינת הייד פארק
פינת הייד פארק (באנגלית: Hyde Park Corner) הוא אזור בסיטי של וסטמינסטר, לונדון. אזור זה ממוקם ליד הפינה הדרום-מזרחית של הייד פארק והפינה הצפון-מערבית של פארק גרין. אזור פינת הייד פארק מורכב מאי תנועה רחב המוקף כביש מעגלי, אי תנועה זה משמש צומת חשוב בין מספר כבישים ורחובות בסיטי של וסטמינסטר; פארק ליין, רחוב פיקדילי (כביש ה-A4), דרך קונסטיטושן, גרוסוונור פלייס, גרוסוונור קרסנט ורחוב נייטסברידג'. מתחת לאי התנועה נמצאת מנהרת תנועה המחברת את פיקדילי ונייטסברידג'.