ב-2018, במטרה להתחיל רשמית פרק חדש בקריירה שלה, הודיעה מרינה בטוויטר שהיא מסירה את "and the diamonds" משם הבמה שלה, ומעתה תוציא מוזיקה תחת השם הפרטי בלבד, מרינה (מסוגנן באותיות גדולות; MARINA). היא הסבירה, "לקח לי הרבה יותר משנה להבין שהרבה מהזהות שלי קשורה במי שהייתי כאמנית... ולא נשאר הרבה ממי שהייתי". לאחר ההכרזה, הוציאה מרינה את הסינגל הראשון שלה תחת השם החדש, "Baby", עם הלהקה הבריטית קלין בנדיט. ב-14 בפברואר 2019, הכריזה דיאמנדיס על אלבומה הרביעי, "Love + Fear", אלבומה הראשון תחת השם "מרינה". רשימת הרצועות נחשפה באותו יום, ו-"To Be Human" נכלל בה כרצועה השביעית באלבום.
"Love + Fear" הוא אלבום כפול, המורכב משני קטעים, כאשר כל אחד מהם בוחן את התיאוריה של הפסיכולוגית אליזבת קובלר-רוס, לפיה בני אדם מסוגלים לחוות רק את שני הרגשות הללו. "To Be Human" מופיע בחלק ה-"Love" של האלבום, המוקדש לשירים עם מילים העוסקות במחשבות ורגשות חיוביים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שנכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בממלכה המאוחדת באותו היום, בה הגיע למקום ה-193. נכון לינואר 2022, צבר השיר למעלה מ-22 מיליון השמעות בסך הכל.
כתיבה והרכב.
השיר נכתב על ידי מרינה, והופק על ידי ג'ואל ליטל. מרינה הקליטה את השיר באולפן ההקלטות של ג'ואל ליטל בלוס אנג'לס. ב-5 באפריל, העלתה מרינה לטוויטר שלה סרטון שלה, המסביר את חשיבות השיר באלבום.
בראיון לאפל מיוזיק, במהלך שבוע ההוצאה של "Love + Fear", חשפה מרינה כי זהו השיר האהוב עליה בחלק ה-Love של האלבום. היא הוסיפה והסבירה על השיר:
ביקורות.
ניק לואו מ-"Clash" כינה את השיר "טעון מבחינה פוליטית", ואף ציין כי הוא "יכול היה להשתלב בצורה מושלמת" באלבום הבכורה של מרינה, "The Family Jewels".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-8 באפריל 2019. הקליפ בוים על ידי אנה פטרקינה וצולם בקיוטו, יפן.
נכון לינואר 2022, זכה הקליפ ללמעלה מ-7.4 מיליון צפיות.
טום טוגנדהאט
טום טוגנדהאט (באנגלית: Tom Tugendhat; נולד ב-27 ביוני 1973) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית. מכהן כיושב ראש ועדת החוץ של בית הנבחרים הבריטי, כנציג מחוז מחוז טונברידג'-מולינג בבית הנבחרים.
ביוגרפיה.
טוגנדהאט נולד בלונדון וגדל במחוז קנט. הוא בן למשפחה קתולית ולו שורשים יהודים. סבו מצד אביו, יהודי יליד וינה, היגר בשנות ה-20 ללונדון לצורך לימודיו, שם המיר דתו לנצרות קתולית במטרה להינשא.
ב-1995 סיים תואר ראשון בתאולוגיה באוניברסיטת בריסטול וב-1996 סיים תואר שני בלימודי האסלאם מאוניברסיטת קיימברידג'. במהלך לימודיו למד ערבית בתימן. בנוסף הוא דובר צרפתית, איטלקית, פשטו ודארי. לאחר הלימודים עבד כעיתונאי בביירות והקים חברת יחסי ציבור מקומית בלבנון. לאחר שובו לבריטניה עבד כאנליסט בתחום האנרגיה בחברת בלומברג.
ב-2003 התנדב לצבא המילואים הבריטי. הודות לידיעת השפה הערבית, הוצב עם פרוץ מלחמת המפרץ השנייה כקצין מודיעין בחיל הנחתים המלכותי והשתתף בפלישה לעיראק. לאחר המלחמה חזר ללונדון אך עד מהרה נקרא שוב לשירות וסייע במאמצי השיקום הכלכלי של עיראק. ב-2005 נשלח על ידי משרד החוץ הבריטי לאפגניסטן לסייע במאמצי כינון הממשל החדש. הוא שימש יועץ במועצת הביטחון הלאומי של אפגניסטן ושימש יועצו של מושל מחוז הלמנד. לאחר שנתיים שב לאנגליה וב-2007 חזר לשנתיים נוספות באפגניסטן כשיחידת חיל הנחתים בה שירת בעבר הוצבה שוב במדינה. על שירותו עוטר כחבר במסדר האימפריה הבריטית. בהמשך שירותו הצבאי שימש כיועץ אסטרטגי בצבא ויועצו של ראש מטה ההגנה, עד שחרורו ב-2013.
ב-2015 נבחר לראשונה לבית הנבחרים הבריטי כנציג מחוז טונברידג'-מולינג וחבר מפלגת השמרנים. ביולי 2017 נבחר ליושב ראש ועדת החוץ של בית הנבחרים והיה בכך לצעיר ביותר הנושא בתפקיד זה.
ביולי 2022 הכריז על התמודדותו למנהיגות המפלגה השמרנית במקומו של בוריס ג'ונסון שהתפטר. הוא נהנה מתמיכה של 37 חברי פרלמנט בסיבוב הראשון של הבחירות במפלגה, אך הודח בסיבוב השלישי לאחר שקיבל תמיכה של 31 חברים בלבד.
נשוי לאניסיה ואב לשניים.
פסק דין Citizens United נגד FEC
שאנדור אימרה
שאנדור אימרה (במקור שנפלד-Schönfeld, בהונגרית: Imre Sándor; נאג'ווארד, 26 בדצמבר 1891 – מקום לא ידוע, בסביבות 1944) היה מחזאי, מתרגם, סופר, היסטוריון תיאטרון יהודי-הונגרי שניספה בשואה.
ביוגרפיה.
שאנדור שנפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט שנפלד, רואה חשבון, ושל רוזה שנברגר. הוא סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בבודפשט. הוא התכונן לקריירת עורך דין ולמד משפטים, אך למד גם אסתטיקה במהלך שנותיו באוניברסיטה, ועסק בתיאוריה ובפרקטיקה של התיאטרון. מ-1923 הוא היה הבמאי-דרמטורג של התיאטרון ההונגרי של קלוז'. הוא נטל חלק חשוב בפיתוח ספרות הדרמה ההונגרית ברומניה ולחם למען פיתוח "שפת תיאטרון" מודרני ותקני.
אימרה כתב סיפורים קצרים, שירים ומאמרים אסתטיים, והיה מבקר התיאטרון ב"עיתון המזרחי" (Keleti Újság) (1923–1922). כרך ספרו ראה אור בשם ד"ר ינה ינוביץ' והתיאטרון. (קלוז', 1922). הוא חיבר גם את ד"ר ינה ינוביץ', שלושים שנות משחק ועשרים ושתיים שנות מנהל תיאטרון. אלבום זיכרון, כולל מחקר תולדות התיאטרון של ינוביץ' (אוראדיה, 1924).
כיהודי נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודי עבור הצבא ההונגרי) במלחמת העולם השנייה ומת במקום לא ידוע.
מייה הורוביץ
מייה הורוביץ (נולדה ב-23 באוקטובר 1949) היא גנטיקאית ישראלית ופרופסור אמריטה בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
מייה הורוביץ נולדה ביפו.
את לימודיה לתואר ראשון בביולוגיה עשתה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים והשלימה אותם בשנת 1970 בהצטיינות. מיד לאחר מכן המשיכה ללימודי תואר שני בגנטיקה, אף הם באוניברסיטה העברית, בהנחייתו של פרופ' עמירם רונן, ואותם סיימה בשנת 1972 בהצטיינות. בשנים 1972–1974 שירתה בצה"ל.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה את לימודיה לתואר שלישי בגנטיקה, אותו עשתה במכון ויצמן למדע בהנחייתו של פרופ' יוסף אלוני. נושא עבודת הדוקטורט שלה שהוגשה בשנת 1980, היה "חקר ההיווצרות והעיבוד של RNA בנגיפי SV40 ופוליומה".
באותה שנה עברה הורוביץ למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם הייתה לעמיתה בתר-דוקטורית במרכז לחקר הסרטן, בהנחייתו של פרופ' פיליפ שארפ. בשנת 1983, עם חזרתה לישראל, הצטרפה למחלקה לאימונולוגיה כימית במכון ויצמן למדע, שם קודמה לדרגת מדענית בכירה בשנת 1985, וב-1988 לדרגת פרופסור חבר.
בשנת 1989 הצטרפה למחלקה לאימונולוגיה ולחקר התא באוניברסיטת תל אביב. שם, קודמה הורוביץ לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1998, ובשנים 1999–2003 שימשה כראש המחלקה.
במשך השנים שימשה כחוקרת אורחת באוניברסיטת ניו יורק, במעבדות לביולוגיה ימית בוודס הול ובאוניברסיטת רוקפלר.
הורוביץ נשואה ואם לשלושה, מתגוררת ברמת השרון.
מחקר.
מחקרה של הורוביץ התמקד בשני אפיקים מרכזיים. באפיק האחד, היא חוקרת את מחלת גושה, מחלה גנטית אוטוזומלית רצסיבית הנגרמת על ידי הפחתה בפעילות של האנזים הליזוזומלי גלוקוצרברוזידאז. הורוביץ קבעה את קיומם של שני גנים ואת הרצף שלהם: גן הגלוקוצרברוזידאז ופסאודוגן, הזהה לו ב-96%, אך אינו מקדד לחלבון. בהמשך זיהתה מספר מוטציות המופיעות בחולי גושה, וקבעה תדירות של מוטציות באוכלוסיות היהודית והלא-יהודית בישראל. כמו כן פיתחה הורוביץ דרך לקבוע פעילות של חלבוני גלוקוצרברוזידאז מוטנטיים בתרביות רקמה. בהמשך הראתה יחד עם קבוצתה כי גלוקוצרברוזידאז מוטנטי מוכר כבלתי-מקופל באברון התאי הנקרא רשתית תוך-פלזמית, האחראי על קיפול חלבונים. כתוצאה מכך החלבון המוטנטי לא מובל לליזוזומים ושוהה ברשתית התוך-פלזמית, מה שגורם לעקה.
באפיק השני, הורוביץ וקבוצתה גילו משפחה של חלבונים המשתתפים באנדוציטוזה ובשינוע בין-תאי, הנקראים חלבוני EHDs. מבין ארבעה חלבונים הידועים בקבוצה (EHD4-EHD1) נחקרו לעומק שלושה במעבדתה של הורוביץ, ונמצא תפקידם בשרשרת ההובלה התוך-תאית.
לאחרונה, מתרכזת מעבדתה של הורוביץ בהבנת הקשר בין מחלת גושה למחלת פרקינסון. מחקרים שנעשו בישראל ובמדינות אחרות הצביעו על כך שנשאות של גן מוטנטי לגלוקוצרברוזידאז מהווה גורם סיכון להתפתחות מחלת פרקינסון, שהיא מחלה נוירודגנרטיבית הנובעת ממוות של תאים דופמינרגיים במוח ומתבטאת בבעיות תנועה: תנועה איטית, רעד ונוקשות שרירים. הורוביץ הראתה, תוך שימוש בזבוב התסיסה דרוזופילה מלנוגסטר, כי ביטוי של חלבוני גלוקוצרברוזידאז מוטנטיים בתאים הדופמינרגיים במוח מוביל להופעת סימנים פרקינסוניים בזבוב. נוסף על כך, הראתה מעבדתה כי שימוש במולקולה קטנה, אמברוקסול, העוזרת בקיפול החלבון המוטנטי ברשתית התוך-פלזמית, ומשמשת לכן כפתרון פרמקולוגי, מאטה משמעותית את התפתחות הסימנים הפרקינסוניים.
הורוביץ פרסמה למעלה מ-100 מאמרים בכתבי עת מקצועיים.
מקסימוס מאפסוס