בורדוני עבד אצל כומר בפרוג'ה במשך ארבע שנים. לאחר מכן עבדה כרגלן עבור קבלייר פרנצ'סקו מריה פוצ'י האציל במונטה פולצ'יאנו. בזהותו כבורדוני, היה ידוע בפרשיות האהבה שלו עם נשים והיה לו מעמד של פתיין. בשנת 1743, בורדוני שכנע את אחייניתו של כומר לברוח עימו לרומא. בני הזוג נורו בדרך ובורדוני נפצע אנושות. על ערש דווי, בורדוני הודה לכאורה בפני נזירה כי הוא נולד כנקבה ביולוגית, בעוד לאחר מכן ביקש לכאורה להיקבר בבגדי נשים ולהתכבד בתואר של בתולה.
פרופסור ג'ובאני בטיסטה ביאנצ'י לנוטומי, מנתח איטלקי, בדק את שרידיו של בורדוני כדי לקבוע אם יש הסבר פיזי לנטייתו המינית. הלווייתו של בורדוני זכתה לביקור נרחב, מכיוון שהציבור התייחס אליה כאישה שמתה על בתוליה. כשמותו התפשט, התגלה כי מדובר באישה ביולוגית, והבשורה התפשטה במהירות. ביאנ'צי, שנדהם מהסיפור, החל מיד לאסוף חומר לכתיבת הביוגרפיה שלו על בורדוני. ב-19 בספטמבר 1744 פרסם בפירנצה את הביוגרפיה על שמו, "היסטוריה קצרה של חייה של רומן קתרינה ויזאני, שבמשך שמונה שנים התלבשה בשמלה של גבר כמשרתת, שלאחר מקרים שונים נהרגה סופית ונמצאה בפולצ'לה גופתה על ידי פרופסור ג'ובאני ביאנצ'י לנוטומי בסיינה". בשנת 1751 פורסמה בלונדון עם תרגומה לאנגלית על ידי ג'ון קללנד, "ההיסטוריה וההרפתקאות האמיתיות של קתרין ויזאני" לצד הערות ושינויים, אחריה הוצאה מחדש ארבע שנים מאוחר יותר. בשנת 1755 הופיעה גרסתה הגרמנית בלייפציג בכתב עת מדעי.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הפרס הוענק לראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-19 ב-5 במרץ 1962 לג'ון צ'ארלס דאלי ובוב ניוהארט תחת השם "כוכב הטלוויזיה הטוב ביותר". בשנת 1969 הוענק הפרס תחת השם החדש "שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר – דרמה", ושמו הנוכחי נמצא בשימוש מאז 1980. המועמדים לפרס הוכרזו מדי שנה מאז 1963.
ג'רמי סטרונג הוא הזוכה הנוכחי של הפרס על תפקידו כקנדל רוי ביורשים. אדוארד אסנר, ג'ון פורסיית', ג'ון האם, יו לורי וטלי סוואלס הם שיאני הזכיות בקטגוריה זו, ככל אחד זכה פעמיים. פיטר פאלק וטום סלק היו שניהם מועמדים שבע פעמים כל אחד.
פרדריק דהו
פרדריק פביאן ויליאם דהו (בצרפתית: Frédéric Fabian William Déhu; נולד ב-24 באוקטובר 1972 בוילפריזי שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים.
במהלך הקריירה שיחק דהו בלאנס, בברצלונה, בפריז סן-ז'רמן, באולימפיק מרסיי ובלבאנטה.
קריירה בינלאומית.
דהו ערך חמש הופעות בנבחרת צרפת בין השנים 1998–2000. ב-19 באוגוסט 1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת אוסטריה במשחק ידידות.
עיצורים אפיגלוטיים
עיצור אפיגלוטי, סותם, אטום
עיצור אפיגלוטי, חוכך, אטום
הצוללות מסדרת דקר
הצוללות מסדרת דקר הן שלוש צוללות עתידיות של חיל הים הישראלי, שייבנו על ידי חברת טיסנקרופ מערכות ימיות ויסופקו החל מסוף שנות ה-20 של המאה ה-21, לשם החלפת הצוללות מסדרת דולפין, שיוצאו מהשירות עקב התיישנותן.
מזכר ההבנות הראשוני בעניין הצוללות נחתם בין גרמניה לישראל ב-2017, אז הוערכה עלות העסקה בכ-1.8 מיליארד אירו, כאשר גרמניה הייתה אמורה להעניק לישראל 600 מיליון אירו. על פי אל"ם ג', ראש מחלקת הצוללות בחיל הים, שפיקח על התכנון והרכש של הצוללות, כוונת חיל הים ב-2018 הייתה שהחוזה שבו מפורטים המפרטים הטכניים המלאים של הצוללות יחתם לקראת סוף 2019.
החוזה לרכישת הצוללות נחתם ב-20 בינואר 2022. מחיר שלוש הצוללות הוא כ-3 מיליארד אירו (3.4 מיליארד דולר), והוא כולל גם הקמת סימולטור בישראל, תמיכה לוגיסטית ואספקת חלפים. חלק ממחיר העסקה, בסך 600 מיליון אירו, יינתן כמענק מממשלת גרמניה (בעסקה זו המענק הוא 20% ממחיר העסקה, לעומת 33% בעסקה הקודמת). ההסכם כולל גם רכש גומלין בישראל, בהיקף של יותר מ-850 מיליון אירו.
הצוללות יהיו מתקדמות יותר וגדולות יותר מאשר הצוללות מסדרת דולפין AIP שמשרתות כיום בחיל הים הישראלי. דגשים נוספים של הצוללות האלה הם חמקנות, אוטומטיזציה, ויכולת נשיאה של אמל"ח.
מאפיינים.
הצוללות מסדרת דקר יהיו בעלות מבנה ייחודי עם גשר ארוך מהרגיל, שיכול להסתיר בתוכו טילים בליסטיים. לפי פרסומים בגרמניה, יותקן בצוללות מסדרה זו רכיב חדש המאפשר שיגור טילים אנכי מתוך גוף הצוללות.
לפי פרסומים בגרמניה הצוללות מסדרה זו יהיו מהגדולות ביותר שנבנו אי פעם במספנה, ואורכן יהיה יותר מ-73 מטרים. הדחק הצוללות יהיה 3,000 טון, לעומת 2,400 טון בצוללות מסדרת דולפין AIP. התוספת נועדה לאפשר התקנה של מערכות נשק ומודיעין נוספות, ומערכת הנעה משופרת.
עיצור אפיגלוטי, חוכך, קולי
עלי דשתי
אלי דשתי (בפרסית: علی دشتی, 31 במרץ 1897 - 16 בינואר 1982) היה פוליטיקאי וסופר איראני.
ביוגרפיה.
עלי דשתי נולד בבושהר וקיבל חינוך מסורתי. הוא למד אסלאם, היסטוריה ודקדוק במדרסה בכרבלא ונג'ף (בעיראק). בשנת 1918 הוא חזר לאיראן והתיישב בטהראן.
עלי דשתי החל לעסוק בעיתונות והיה מוציא עיתון בשנים 1922–1935. הוא נבחר לפרלמנט מספר פעמים בשנים 1928–1946.
בשנים 1941–1946 הוא היה ראש "מפלגת הצדק". בעקבות ביקורת על הכללת מפלגת תודה בממשלה ומתן זיכיונות לברית המועצות הוא נעצר בשנת 1946. בשנת 1954 הוא מונה לחבר בבית העליון של הפרלמנט האיראני וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1979, בה פרצה המהפכה האיראנית.
דשתי היה תומך של רזא ח'אן ועוד בשנת 1930 כינה אותו "הסמל הלאומי". בשנת 1977 הוא פרסם ספר "55" על 55 שנות שלטון של רזא חאן. לאחר המהפכה האיראנית הוא פרסם ספר The Fall Factors בה ניתח סיבות לנפילת המשטר.
בשנת 1975 דשתי העביר את ספרו "23 שנים" לפרנק ביגלי, פרופסור לפרסית. הוא ביקש לא לפרסם את הספר עד מותו. בשנים 1977 ו-1978 הוא חזר על בקשתו. ביגלי עמד בדרישה זו ורק בשנת 1985 קידם את פרסום הספר. הספר כולל ביקורת על אסלאם ויסודותיו.
מבחינה אידאולוגית הוא תמך ברציונליזם.
פרנסיס ג'ונסטון
פרנסיס ג'ונסטון (באנגלית: Francis Johnston: 1760-14 במרץ 1829) היה אדריכל אירי שפעל בעיקר בעיר דבלין.
קריירה.
פרנסיס ג'ונסטון נולד בעיר ארמה (כיום חלק של צפון אירלנד) למשפחת אדריכל מקומי.
העבודות הראשונות של ג'ונסטון בוצעו במשרד של תומאס קולי ובנייתם הסתיימה בשנת 1789. בהמשך הוא היה אחראי על בניית מספר בנייני ציבור באמרה, עיר הולדותו. בניית פרויקטים אלו הסתיימה בשנת 1809 כאשר הוא כבר התגורר בדבלין.
במהלך המאה ה-19 ג'ונסטון פעל בעיקר בדבלין ועבר להתגורר לעיר. הוא בנה מספר בניינים בעיר לרבות כנסיית ג'ורג' הקדוש (1802) הכנסייה המלכותית של טירת דבלין (1814), בניין בית הדואר המרכזי (1817). היה לו תפקיד משמעותי בתכנון עמוד נלסון שנהרס בפיצוץ בשנת 1966.
בשנת 1824 הוא מונה לנשיא של "האקדמיה המלכותי ההיברניאנית" במקום ויליאם אשפורד שנפטר.
פרנסיס ג'ונסטון נפטר בשנת 1829 ונטמן בכנסיית ג'ורג' הקדוש אותה תכנן.
הפרדת קרומים
צירי הלידה
צירי הלידה הם התכווצויות בטניות שגוף האישה ההרה יוצר כדי להתחיל את תהליך הלידה. ההתכווצויות דוחפות את העובר אל תעלת הלידה, ומסייעות לו להתמקם בצורה מיטבית לקראת יציאה מצוואר הרחם אל אוויר העולם.
תפקיד הצירים.
צירי הלידה דוחפים את העובר מחלל הרחם כלפי מטה, אל אזור האגן, וזאת על ידי התכווצויות קצובות של הבטן, שהולכות ומתחזקות עם התקרבות הלידה. במהלך ההתכווצויות צוואר הרחם נפתח ונמחק, כלומר מתקצר עוד ועוד עד היעלמות מלאה בזמן הלידה עצמה.
התגברות הצירים עם התקדמות תהליך הלידה.
לרוב הצירים מתוארים על ידי נשים כתחושה של 'חגורת כאב', שמתחילה בגב ועוברת קדימה לבטן, או כאבים דמויי כאבי מחזור בעצימות גבוהה מאד. צירי הלידה גורמים גם להתקשות של הבטן, ובלשון חז"ל מכונים קישוי.
בהגיע שלב הלידה עצמה, הצירים נעשים סדירים, וככל שהלידה מתקרבת כך הם נעשים תכופים יותר וכואבים יותר. פעמים רבות מתרחשת בשלב זה ירידת מים. הצירים ממשיכים עד שיש מחיקה מלאה של צוואר הרחם ופתיחה מלאה. בשלב הזה, הצירים הופכים לצירי לחץ.
צירי לחץ.
צירי הלחץ הם הצירים המובילים ללידה, והם מלווים ברפלקס לחיצה אל-רצוני שלא ניתן להתנגד אליו, על מנת לדחוף את התינוק לתעלת הלידה, ומכאן שמם. בדרך כלל צירים אלו מלווים גם בתחושת לחץ כבד על פי הטבעת וצורך להפריש צואה. לרוב בין הצירים הראשוניים לצירי הלחץ יש מספר דקות של הפסקה. במהלך צירי הלחץ נדחף התינוק החוצה על ידי שרירי הרחם ועל ידי לחיצות או נשימות של האם.
צירים מדומים.
לעיתים קרובות מתפתחים צירים מדומים (נקראים גם 'צירי ברקסטון היקס') שאינם מובילים ללידה באופן מיידי. צירים מדומים מתאפיינים בכך שאינם סדירים ואינם מתחזקים עם הזמן, שכיבה ומנוחה עשויות להפסיקם, הצירים מורגשים בקדמת הבטן, וכמו כן צוואר הרחם אינו נפתח או נמחק בעקבותיהם. צירים מדומים יכולים להופיע כבר בטרימסטר השני של ההיריון.
דרכי התמודדות עם כאב הצירים.