הוא תמך בקורסון אקינו ובתקופתה היה ראש המטה הכללי ואחר כך שר הביטחון. בשנת 1992 הוא זכה במערכת הבחירות תוך ניצחון על מרים דפנסור-סנטיגו.
ראמוס זכה לאהדה רבה בארצו בתקופת נשיאותו מכיוון שהביא לשיקום הכלכלה במדינה.
לפני היבחרו לנשיאות, הוא שירת בקבינט של הנשיאה קוראסון אקינו. הוא היה גם מפקד הכוחות המזוינים של הפיליפינים (AFP), לאחר מכן מפקד המשטרה הלאומית ובהמשך המזכיר לביטחון לאומי.
נפטר במקאטי ב-31 ביולי 2022.
זרובבל חביב
זרובבל חביב (לובמן) (1894–1987) היה איש ציבור ופובליציסט. הוא כיהן כראש המועצה המקומית בראשון לציון. מ-1949 ובמשך 15 שנה ניהל את משרד עליית הנוער בתל אביב.
חייו.
נולד בראשון לציון לרבקה ודב חביב לובמן, למד בבית הספר העממי במושבה, בית הספר העברי הראשון בארץ, שנקרא לימים על שם אביו (בית ספר חביב). סיים את לימודיו בגמנסיה "הרצליה", במחזור התלמידים הראשון שלה. השתתף בכתיבת מכתב המחאה של תלמידי המחזור אל אחד העם כנגד ההחלטה ללמד בטכניון בשפה הגרמנית, כחלק ממלחמת השפות. מאז ולאורך כל חייו היה לוחם קנאי לשפה העברית. השתתף בייסוד הסתדרות "הדור הצעיר", שחבריה התגייסו למשימות הלאומיות והחברתיות של התקופה, והיה שותף לפעילות ההסתדרות המצומצמת אם כי לא היה חבר רשמי בה.
כחלק מחבריו למד משפטים באוניברסיטת איסטנבול, אז קושטא. בהגיעו לחופשה מהלימודים פרצה מלחמת העולם הראשונה וקטעה את לימודיו. בשנת תרע"ו 1916 התמנה מטעמו של אהרן אהרנסון לתפקיד ניהולי במסגרת המלחמה במכת הארבה שירד אז על הארץ. בהמשך, שירת במחלקה החקלאית שבנגב במעמד של קצין בצבא האימפריה העות'מאנית. לקראת סוף המלחמה ועם כיבוש הארץ על ידי הבריטים התנדב לגדוד העברי הארצישראלי ("הראשון ליהודה"). בראשית שנות העשרים, למד חקלאות באוניברסיטאות בצרפת.
כאביו, לפניו, היה איכר וממנהיגי המושבה ראשון לציון. הקדיש עצמו לעבודה ציבורית ענפה, הן בתחומי המושבה והן במישור הלאומי. היה פעיל בהגנה, בחינוך ובפיתוח מוסדות במושבה. במסגרת פעילותו הפוליטית היה מאנשי הנהגת "הברית העולמית של הציונים הכלליים. ובשנת 1932 נבחר למועצה הארצית של המפלגה כנציג ראשון לציון. בשנת 1935 נשלח מטעם המפלגה כציר לקונגרס הציוני הי"ט. בהמשך כיהן בהנהלת המפלגה הפרוגרסיבית. בשנת תרצ"ז 1937 נשלח לפולין מטעם הקרן הקיימת לישראל לגייס כספים למטרת גאולת קרקעות הארץ. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנים 1939-1946, כיהן כראש המועצה המקומית בראשון לציון. מ-1949 ובמשך 15 שנה ניהל את משרד עליית הנוער בתל אביב. ערב מלחמת העצמאות נשלח (יחד עם יעקב אורי מנהלל) על ידי הנהגת היישוב לדרום אמריקה לצורך איסוף כספים לקניית נשק וגיבוש הקהילות היהודיות שם. במהלך השליחות התבשר על נפילת בנו, אמנון חביב, שלחם בנגב. בהמשך נמנה עם מקימי ארגון יד לבנים ומילא במשך שנים את תפקיד יושב ראש הארגון.
יחד עם פרופסור ח. מ. י. גבריהו הקים את סניף החברה לחקר המקרא בראשון לציון וכיהן כיושב ראש הסניף עד ליומו האחרון. פרסם מאמרים בעיתונות היומית ובכתבי עת והיה פעיל בחיי החינוך והתרבות של המושבה והעיר ראשון לציון.
חביב התמסר לחקר תולדות ראשון לציון, סייע באיסוף החומר הארכיוני להקמת המוזיאון לתולדות ראשון לציון והקדיש את ביתו הפרטי להקמת מדרשה לחקר חיבת ציון.
נפטר ב-1987 ונקבר בבית הקברות הישן בראשון לציון.
משפחה.
בשנת תרפ"ד 1924 נשא לאישה את שולמית, בת האיכר אשר לוין. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים: בנו רם חביב - מילא תפקידים בשירות המדינה, בתפקידו האחרון כיהן כסמנכ"ל בכיר במשרד האנרגיה והתשתיות, בנו אמנון חביב - נפל במלחמת העצמאות ביום ל' בסיון תש"ח 1948, בתו - תרצה חביב-גרין - פסיכולוגית ועובדת המוזיאון לתולדות ראשון לציון, הקימה את מיזם התיעוד של חלוצי ותושבי ראשון לציון מראשיתה - "אלבום המשפחות".
פרנקיה האמצעית
ג'ובריה
ג'ובריה (שם מדעי: "Jobaria") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהקבוצה אאוזאורופודה, שחי בצפון אפריקה בתור היורה. הוא נתגלה על ידי הפלאונטולוג פול סרנו ב-1997.
תיאור.
ג'ובריה היה זאורופוד פרימיטיבי. אורכו היה כ-21.3 מטר והוא שקל כ-22 טון. צווארו היה קצר וכלל רק 12 חוליות. מבנה החוליות ועמוד השדרה היה פשוט יחסית לזאורופודים של צפון אמריקה בהם הדיפלודוקוס והאפטוזאורוס.
פול סרנו, מי שגילה הג'ובריה, העריך, שהיה יכול להתרומם על רגליו האחוריות לפרקי זמן קצרים, על ידי השוואת עצם הזרוע ועצם הירך עם אלה של פילים.
בתקופה שבה חי ג'וברה האזור של מדבר סהרה היה אזור לח, מיוער ועשיר בצמחייה ומקווי מים, כולל נהרות בהם שרצו תניני ענק כגון סרקוסוכוס.
מיונו הטקסונומי של הג'ובריה בעייתי ונכון להיום אין הסכמה לאיזה משפחה הוא שייך.
גילוי.
הג'ובריה נתגלה ב-1997 בניז'ר על ידי משלחת למדבר סהרה שהוביל הפלאונטולוג ד"ר פול סרנו. המשלחת מצאה את הג'ובריה באתר קבורה המוני בתצורת Tiourarén, כאשר 95% מעצמות השלד נשתמרו כמאובנים. בכך הפך הג'ובריה לאחד הזאורופודים השלמים ביותר שנתגלו אי-פעם. בהתחלה, לפי סלעי המשקע שבהם נמצאו המאובנים, הם תוארכו ללפני 135 מיליון שנה, תחילת תור הקרטיקון (תקופות ה-Hauterivian עד ה-Barremian). ניתוח מאוחר יותר של המשקעים הראה שהם כנראה קדומים יותר, מאמצע ושלהי היורה, כ-164 עד 161 מיליון שנה לפני זמננו.
התערבות אלוהית
ספינת פיראטים (מתקן שעשועים)
ספינת פיראטים הוא מתקן שעשועים דמוי ספינה, הנע קדימה ואחורה בתנועה סיבובית, כך שיוצר לעיתים קרובות רבע עיגול או חצי עיגול, ובגרסאות מסוימות של המתקן - הספינה אף מתהפכת סיבוב מלא.
ספינת הפיראטים הראשונה הומצאה ופותחה על ידי צ'ארלס אלברט מרשל בין השנים 1893-1897, ובשנת 1897 נוסתה לראשונה על ידי משפחתו וחבריו.
עקב מורכבות המתקן והסכנות הטמונות בו, ספינות הפיראטים הן בעלות דרישות תקן ובטיחות בדרגה גבוהה ביותר.
ישנן גרסאות הדומות למתקן בשמות אחרים, בהן:
אגיאוס ג'יוני
אדמונטוניה
אדמונטוניה (שם מדעי: "Edmontonia") הוא סוג טקסונומי של דינוזאור במשפחת הנודוזאוריים - משפחה של דינוזאורים משוריינים ללא "אלת זנב", ושקדמה לאנקילוזאוריים. האדמונטוניה חי בשלהי הקרטיקון, כ-75 עד 70 מיליון שנה לפני זמננו, באמריקה הצפונית.
האדמונטוניה היה מכוסה במעטפת שריון עצם וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על גבו, אך בעיקר בלטו לצידי הגוף והיו ארוכים ביותר בכתפיים. ישנה מחלוקת כיצד ניצבו הדוקרנים בכתפיים, האם פנו הצידה או שנטו קדימה. ייתכן ושימשו ככלי נשק כאשר האדמונטוניה הסתער, הן כנגד טורפים והן כנגד בני מינו במאבק על טריטוריה או על נקבה. למרות מעטה השריון המרשים הזה, לאדמונטוניה היו גם נקודות תורפה. בטנו, לדוגמה, חסרה מעטה שריון ומשום כך נותרה חשופה לחלוטין לתקיפות. למרות מראהו המפחיד, הוא היה צמחוני ואכל צמחייה נמוכה אותה תלש במקורו ולעס בלחייו.
האדמונטוניה היה מבין הגדולים שבנודוזאוריים: אורכו נע בין 6 ל-7 מטר והוא שקל כ-4 טון. את גופו הגדול והכבד תמכו 4 רגליים מוצקות, שהיו חזקות מרגלי פיל.
הוא נתגלה לראשונה בתצורת אדמונטון שבקנדה ב-1924 וסווג על ידי צ'ארלס מורטרם שטרנברג ב-1928 שגם נתן לו את שמו, על שם מקום גילויו. מאוחר יותר מאובני אדמונטוניה נתגלו גם במקומות אחרים באמריקה הצפונית בקנדה ובארצות הברית.
אמפוק נור
צ'יף או'בריאן
אי ספיקת המסתם המיטרלי
ספינת פיראטים
Empires of the Deep
נאדין לבקי
נאדין לבקי (בערבית: نادين لبكي, 18 בפברואר 1974) היא שחקנית ובמאית קולנוע לבנונית.
ביוגרפיה.
ללבקי יש תואר ראשון בלימודי קולנוע מאוניברסיטת סנט ג'וזף, ביירות, אז ביימה את סרט הגמר שלה, "11 Rue Pasteur". הסרט (1997) זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בביאנלה של הקולנוע הערבי במכון העולם הערבי בפריז. ב-1998 היא השתתפה בסדנת משחק בקורס פלורנט, פריז. בהמשך היא ביימה פרסומות וקליפים לזמרים מפורסמים במזרח התיכון שזיכו אותה בכמה פרסים.
בשנת 2006 היא ביימה את הסרט קרמל בו היא השתתפה גם כשחקנית ראשית. הסרט מציג קומדיה העוסקת בחמש נשים לבנוניות כשמרכז העלילה מתרחש בסלון יופי בו עובדות חלק מהם. הסרט עוסק בנושאים כמו אהבה, מיניות, מסורת וציפיות, ואינו נוגע בבעיות הפוליטיות הפוקדות את לבנון. בכורת הסרט הייתה בפסטיבל קאן בשנת 2007, והוא היה להצלחה מסחרית. הסרט נמכר ברחבי העולם וזכה לפרסים רבים בפסטיבלים שונים וזיכה את לבקי בהכרה חיובית כשחקנית וכבמאית.
בשנת 2010 היא ביימה ושיחקה בסרטה השני, "לאן הולכים עכשיו?", המתאר כפר בו קיימים מסגד וכנסייה בשני צדדיו ובו הנשים מנסות לשמור על הגברים המשולהבים מהתחלה במלחמת דת. בכורת הסרט הייתה אף היא בפסטיבל קאן, ואף הוא הפך להצלחה בינלאומית.
בשנת 2022 כיכבה לבקי בסרט "חברים יקרים מכול"; גרסה דוברת ערבית לסרט האיטלקי "זרים מושלמים". הסרט עלה לשירות של נטפליקס בבכורה ב-20 בינואר 2022.
אליהו מונק
הרב אליהו בן עזריאל הכהן מונק (בגרמנית: Elias Munk, באנגלית: Eli Munk, 11 באפריל 1900 קניגסברג - 7 במרץ 1978 ירושלים) היה רב ותאולוג יהודי, יליד גרמניה, שהתיישב בשנת 1930 באנגליה. בערוב ימיו השתקע בישראל.
הקים וניהל את בית הכנסת בית המדרש גולדרס גרין בצפון-מערב לונדון.
רקע משפחתי ושנות צעירותו.
אליהו מונק נולד בשנת 1900 בקניגסברג כבנם הבכור של הרב עזרא (עזריאל) מונק ושל אשתו, זלמה.