ב-2014 הוא צילם קליפ לשיר "מיום ליום". בקולג' פגש מורה - פטרוב קוסטיאנטין ויאצ'סלבוביץ', שעזר לדמיטרו להשתפר, ועזר לו להשיג ניצחונות רבים בתחרויות .
בשנת 2014 הקליט דמיטרו את הרצועה הראשונה שלו "מאוחר מדי" באולפן מקצועי.
הייתה הפסקה בקידום במשך כשנה, בגלל שהצטרף לצבא, אבל גם שם הוא לא עצר, הקליט וצילם, ולא שכח את היצירה האהובה עליו .
בשנת 2018, לאחר יציאת האלבום "יציאה מהעבר" , דימה נאלץ לשנות את השם הבדוי שלו ל-"DIAO", כי היו בעיות גדולות עם יצירתיות ושמות של אמנים באותו השם, כמו: " DK" והאמנים "DK" ו"D - Key" .
קונצרט הסולו הראשון שלו התקיים ב-22 במאי 2015, אז עבר דמיטרי לטבר .
קלשצ'נקו
ראש ההגנה (בולגריה)
ראש ההגנה (בבולגרית: Началник на отбраната) הוא הדרג הפיקודי העליון בצבא בולגריה. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת בולגריה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
היסטוריה.
ב-9 בספטמבר 1885 מינה אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה את ראצ'ו פטרוב למפקד הראשון של הצבא הבולגרי. התפקיד עבר מספר גלגולים עד שב-1904 נקבע מעמדו כ"ראש מטה הצבא". התפקיד נותר בצורה זו עד קיצה של ממלכת בולגריה. לאחר הקמת הרפובליקה העממית של בולגריה שונה תואר המפקד ל"ראש המטה הכללי". תואר זה נותר גם לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בבולגריה. ב-2009 שונה התואר ל"ראש ההגנה".
הקרב בבריכה בגבעון
המלחמה בבריכה בגבעון
הצבעה בשני סיבובים
הצבעה בשני סיבובים היא שיטת בחירות לבחירת מועמד בודד מתוך רשימה של מועמדים. במספר מדינות יש סיבוב שני רק אם בסיבוב הראשון אף מועמד לא קיבל רוב רגיל (יותר מ-50%) מהקולות, או לפחות אחוז אחר שנקבע בחוקה. אם עוברים לסיבוב השני, המועמדים בסיבוב השני יהו שני המועמדים שקיבלו את מירב הקולות בסיבוב הראשון, או כל המועמדים שעברו את אחוז החסימה. כל מועמד שעבר לסיבוב השני רשאי לפרוש מהסיבוב השני.
שיטת ההצבעה בשני הסיבובים נמצאת בשימוש נרחב במספר רב של בחירות לגופים מחוקקים ונישואותיים, וכן בהקשרים אחרים, כגון בבחירות לראש מפלגה פוליטית או ליושב ראש חברה.
הסיבוב השני מתקיים אך ורק לאחר אימות ספירת כל הקולות בסיבוב הראשון. סיבוביים שניים עשויים להתקיים באותו יום, או עד שלושה חודשים לאחר מכן.
בישראל, הצבעה בשני סיבובים מתקיימת בבחירות לנשיאות ישראל ובבחירות לרשויות המקומיות בישראל.
שחיטה באסלאם
אלפרד יאנזה
אלפרד יאנזה (בגרמנית: Alfred Jansa; 16 ביולי 1884 – 20 בדצמבר 1963) היה קצין צבאי באוסטריה בין מלחמות העולם. הוא הגיע לדרגת פלדמרשל-לויטננט והיה ראש המטה הכללי משנת 1935 ועד פרישתו הכפויה ב-1938.
קצין בצבא האוסטרו-הונגרי.
אלפרד יאנזה נולד ב-16 ביולי 1884 בתור אלפרד יוהאן תיאופיל יאנשה אדלר פון טננאו (Alfred Johann Theophil Janša Edler von Tannenau). הוא הצטרף לצבא הקיסרי כלויטננט בשנת 1903 לאחר שסיים את בית הספר לצוערים, ושירת בגדוד חי"ר מס' 72 בפוזסוני/פרסבורג (כיום ברטיסלבה) ולאחר מכן למד בבית הספר למלחמה בשנים 1908 עד 1911. ב-1 בנובמבר 1912, הוא הועלה לדרגת האופטמן ושובץ במטה הכללי של הצבא. יאנזה הוצב בסגל של מפקח הצבא וראש המדינה של בוסניה והרצגובינה, פלדצוגמייסטר אוסקר פוטיורק, בסרייבו, שם היה עד לרצח יורש העצר ולתחילת המלחמה ב-1914.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד כקצין מטה כמעט בכל חזיתות המלחמה, ואף היה במטות של צבא הקיסרות הגרמנית. מספטמבר 1915 עד פברואר 1916 הוצב בצוות גנרל-פלדמרשל אוגוסט פון מקנזן בבלקן. שם הוא גם פגש את ראש המטה שלו, גנרל הנס פון זקט, שהיה אמור להוביל את הקמת הרייכסווהר הגרמני לאחר 1918. מאוחר יותר, שירת גם במטהו של הגנרל הגרמני אוטו פון בלו במקדוניה. הוא העביר חלק ניכר משנת 1917 בחזית הרוסית. ב-1918 הוצב לבסוף במפקדת הארמייה ה-14 של צבא גרמניה של הגנרל קונרד קראפט פון דלמנזינגן בחזית האיטלקית כקצין קישור.
בין המלחמות.
לאחר המלחמה שירת בצבא הרפובליקה הראשונה ועלה לדרגת אוברסט ומונה להיות ראש המטה של הבריגדה השלישית בסנקט פלטן. ב-28 יוני 1930 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור וקיבל את הפיקוד על הבריגדה, עליה פיקד עד 1932. בתחילת 1933 הוא נשלח כנציג אוסטריה לוועידת פירוק הנשק של ז'נבה. לאחר מכן מונה לנספח צבאי בגרמניה הנאצית ובשווייץ. הודות לקשריו מימי מלחמת העולם הראשונה, הוא לא רק קיבל ידע מפורט על חימושו מחדש של הוורמאכט שהחל לאחר 1935, אלא גם הצליח ליצור תמונה מדויקת של המשטר הנאצי. בעקבות זאת, יאנזה נעשה מודע לחלוטין לסכנה הנובעת מגרמניה של היטלר. באותה השנה הוא הוחזר מברלין על ידי הדיקטטורה האוסטרית תחת הקנצלר קורט שושניג ומ-1 ביוני הופקד על ניהול סעיף III של משרד ההגנה הפדרלי: זה הפך אותו דה-פקטו לראש המטה הכללי, אולם הוא קיבל את התואר רשמית רק עם כניסת שירות פדרלי חובה ב-1 באפריל 1936.
יאנזה ראה בהתחמשות המהירה של הצבא את תפקידו העיקרי, על מנת להפוך את אוסטריה לבעלת יכולת הגנה עצמית – במיוחד מול הרייך הגרמני. לפי הערכותיו, בשנת 1939 עלולה להיות מתקפה על אוסטריה מצד היטלר. עם זאת, לא היו מספיק תקציבים לתוכניות מרחיקות הלכת שלו. גובשה תוכנית הגנה ("תוכנית יאנזה"), שבה ניסה בעיקר לזכות בתמיכת איטליה. תוכננה גם מערכת ביצורים, אך זו יושמה רק ב-1938. מבחינה מבצעית, יאנזה הסתמך בתוכניתו על שימוש בנהר הטראון כקו הגנה מפני התוקפים הגרמנים, על מנת להימנע מקרב מכריע וכדי להרוויח זמן עד שמדינות אחרות - בדגש על איטליה - תוכלנה להתערב.
ההנהגה הגרמנית הייתה מודעת היטב לסלידתו הברורה של יאנשה מגרמניה הנאצית ולתוכניות ההגנתיות הנמרצות שלו. לכן, בין דרישותיו של היטלר בהסכם ברכטסגאדן עם שושניג ב-12 בפברואר 1938, נדרש בסעיף השמיני שפלדמרשל-לויטננט יאנזה יתפטר מתפקידו, לטובת גנרל-מיור גנרל פרנץ במה. שושניג נענה לדרישה זו כדי לא להתגרות בגרמניה למרות הקו הנוקשה נגדה, ותירץ את הפיטורין בכך שיאנזה הגיע לגיל פרישה גם ככה. עם זאת, הרמטכ"ל לא קיבל הודעה רשמית על החלטה זו ולמד עליה מהתקשורת, והגיש מיד את התפטרותו.
ב-16 בפברואר 1938, ערך יאנזה את ביקור הפרידה שלו אצל הנשיא והמפקד העליון וילהלם מיקלס, שאמר לו בצער ששושניג אינו מתכנן התנגדות צבאית נגד גרמניה. למחרת, הוצג בפניו צו הפרישה שלו. עם פרישתו הכפויה של יאנזה, נאבד אלמנט אנטי-נאצי נוסף באוסטריה והסתמן עוד צעד אל עבר האנשלוס.
תחת השלטון הנאצי.
ב-28 בספטמבר 1938, חצי שנה לאחר האנשלוס, יאנזה קיבל מהגסטפו בווינה שני צווים שנשלחו מהיידריך: גירוש "מכל מחוזות אוסטריה", ומגורים בכפייה בארפורט מ-30 בספטמבר 1938. יאנזה נאלץ לשמור את שתי הגזירות בסוד תחת איום להשלח למחנה ריכוז, ועזב את אוסטמארק (אוסטריה תחת שלטון הרייך השלישי). כאשר הפנסייה הצבאית שלו הופחתה בשליש ב-1939 מפני שהתנגד לנאציזם טרם האנשלוס, הוא הגדיל את ההכנסה שלו על ידי עבודה כמוכר ביטוח עבור קבוצת גרלינג כדי שיוכל לממן את לימודי בנותיו שנותרו בווינה. ב-1943 נאסר עליו לנסוע כנציג, והוא החל לעבוד אצל מפיץ חלקי רכב.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1945 ביקרו אותו אסירים אוסטרים ממחנה הריכוז בוכנוולד ליד ארפורט והודו לו על תמיכתו בהם במהלך המלחמה. הוא עצמו נשאר לעת עתה בארפורט גם לאחר העברת השליטה מהצבא האמריקני לצבא האדום, אך עד מהרה נאלץ לעבור לגראץ באביב 1946. משם חזר לווינה בתחילת 1947.
ב-15 בינואר 1947, יאנזה הוזמן לשיחות עם הקנצלר לאופולד פיגל על הקמת הצבא האוסטרי מחדש. במקביל, שרים ממפלגת העם ניסו לזרז את סיום הכיבוש ולחתום על הסכם המדינה עם ארבע בעלות הברית, ותכננו למנות את יאנזה לראש הצבא החדש, אולם תוכנית זו לא התממשה. עד פרישתו ב-1954, עת היה בן 70, יאנזה עבד בשלוחה הווינאית של חברת החלפים לרכב שעבורה כבר עבד בארפורט.
הצבא הפדרלי של הרפובליקה השנייה, שהוקם רק ב-1955 עם קבלת העצמאות של אוסטריה, הוקם על פי תפיסתו של יאנזה שנוסחה ב-1947. על שם יאנזה נקרא בניין בבסיס שריון בגרוסמיטל שעל יד וינר נוישטאשדט.
הנריק אלאפי
הנריק אלאפּי, (במקור הלפּרה עד 1868, בהונגרית: Alapy Henrik; נירבוגדאן, 23 בספטמבר 1859 – בודפשט, 31 במרץ 1945) היה דוקטור לרפואה, כירורג, פרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה.
הנריק הלפרה נולד במשפחה יהודית כבנם של לאו הלפרה (אלאפי), רופא ושל קרולינה גִיזֶלט (1831–1918). הוא השלים את לימודיו התיכוניים בערים נירג'האזה ואונגוואר, ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) שם השיג את התואר דוקטורט לרפואה ב-1883.