בין תפקידיה הטלוויזיוניים השונים כלולות הופעות בסדרות "Nightingales"", "משמר המפרץ", "המפענחת", ""Matlock", "Jake and the Fatman", "The Untouchables", "Any Day Now"", "ללא עקבות", ""The Lyon's Den", "The Division", הגרסה האמריקאית של "Coupling"" וסדרת המדע הבדיוני "שבעה ימים". כמו כן היא העניקה את קולה לפרק של ".
בימוי והפקה.
בזמן עבודתה כשחקנית ב", דוסון ביימה לראשונה את אחד מפרקי עונה 6 של הסדרה - ""Riddles", ששודר בספטמבר 1999. מאוחר יותר, דוסון ביימה את החלק השני של הפרק הכפול "Workforce" בעונה 7 של סדרה זו, וכן מספר פרקים של ".
כמו כן, היא ביימה פרקים של "מכושפות", "The O.C.", "Close to Home" (בו היא ביימה את שחקן מסע בין כוכבים קונור טריניר), "אבודים", ,גיבורים", "Hawthorne", "המפענחת", ""Cold Case", "Caprica"" (בהפקת רונלד ד. מור, מפיק במסע בין כוכבים), "המנטליסט" ו-"טרמיי". בשנת 2010 היא ביימה את הפרק "Teacher and Pupils" של עונה 2 של הסדרה "שקר לי", ואת הפרק "On Tap" של עונה 2 של הסדרה "האישה הטובה". ב-2018 ביימה את הפרק השישי במספר של הסדרה "The Chi" ברשת שואוטיים.
דוסון שימשה כמפיקה בסדרות ""Scandal", "Crossing Jordan" ו-"Cold Case".
בשנת 2019 ביימה את סרט הדרמה הנוצרי "Breakthrough"" בבימוי בכורה לאחר שנים של בימוי סדרות טלוויזיה.
כתיבה.
המחזה הראשון שכתבה דוסון, "Passage Through the Heart", הועלה לראשונה בשנת 1997 באוניברסיטת מינסוטה. היא גם כתבה, ביחד עם דניאל גרהאם, טרילוגיה של רומני מדע בדיוני, "Entering Tenebrea" (), "Tenebrea's Hope" (), ו-"Tenebrea Rising" ( -03611-4).
רוקסן דאוסון
מחוז טרנופיל
אוסטריה הגרמנית
אוסטריה הגרמנית (בגרמנית: Deutschösterreich או Deutsch-Österreich) היה בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית שם בלתי רשמי לשטחי המחצית הקיסרית, "האוסטרית" ("ציסלייטניה") של האימפריה, שהיו מאוכלסים על ידי רוב גרמני. שם זה הוענק בהתחלה לרפובליקה בעלת צביון גרמני שירשה את אוסטרו-הונגריה, אחרי התפרקות אימפריה זו בתום מלחמת העולם הראשונה.
אחרי התפטרות הקיסר קרל הראשון הוכרזה הרפובליקה של אוסטריה הגרמנית באזורים בעלי רוב גרמני של אוסטרו-הונגריה לשעבר. רפובליקה זאת תבעה שטח של 118.311 קילומטר מרובע עם מעל 10,400,000 תושבים.
השטח המדובר כלל את אוסטריה של ימינו וגם אזורים גרמנופונים אחרים כמו דרום טירול והעיר טרוויזיו, השייכות כעת לאיטליה, קרינתיה הדרומית ושטיריה הדרומית השייכות בימינו לסלובניה, חבל הסודטים, ו"בוהמיה הגרמנית", השייכים כעת לצ'כיה, שעליהם לא יכלה המדינה האוסטרית החדשה להשליט את סמכותה.
בעקבות בחירת מועצת המדינה והממשלה הנפרדת הראשונה ב-30 באוקטובר 1918 והתפטרות הקיסר קארל הראשון ולקראת הכרזת הרפובליקה האוסטרית ב-12 בנובמבר 1918, התכנסו החברים דוברי גרמנית של הרייכסראט האחרון בווינה ב-21 באוקטובר 1918 כאספה לאומית של הפרלמנטרים הגרמנים וקראו באופן רשמי בשם "אוסטריה הגרמנית" לאזורים שאותם ייצגו. ב-12 בנובמבר 1918 הם הכריזו על המדינה החדשה כרפובליקה וכחלק מהרפובליקה הגרמנית.
אולם, בהתאם לחוזה סן-ז'רמן, המדינה החדשה הצטרכה ב-10 בספטמבר 1919 לקבל את השם שנדרש על ידי המעצמות המנצחות, דהיינו "רפובליקת אוסטריה". שם זה נכנס לתוקף באופן רשמי עם אשרור ההסכם ב-21 באוקטובר 1919.
אירועים מקדימים.
עם ביטול המונרכיה הדו-ראשית האוסטרו-הונגרית ב-28–31 באוקטובר 1918, הקריסה הצבאית והתבוסה הסופית של צבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה (הסכם שביתת הנשק בוילה ג'וסטי ב-3 בנובמבר 1918) הגיע המונרכיה ההבסבורגית לקצה. ב-31 באוקטובר 1918 ביטלה ממלכת הונגריה, באישור המלך קארל, את האוניה הריאלית עם אוסטריה. כקיסר אוסטריה, ויתר קארל הראשון ב-11 בנובמבר 1918 על ניהול המדינה. כעבור יומיים, בתור קארוי הרביעי עשה אותו ויתור לגבי ניהול ממלכת הונגריה.
על שטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית לשעבר קמו שתי מדינות סוברניות חדשות:צ'כוסלובקיה, שקמה ב-28 באוקטובר 1918
ואוסטריה הגרמנית - ב-30 באוקטובר 1918.הונגריה נותרה, אחרי קיומה זמני של רפובליקה סובייטית או רפובליקת המועצות, ממלכה בעלת שטח מופחת וללא מלך. אזורים נרחבים מאוסטרו-הונגריה סופחו למדינות השותפות לברית ה"הסכמה" המנצחת:איטליה, המדינה החדשה מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, רומניה ופולין המחודשת, שקמה על חלקים של "אוסטריה הישנה", גרמניה והאימפריה הרוסית.
הקמה.
ב-21 באוקטובר 1918 התכנסו בארמון נידראסטרייך בווינה חברי הרייכסראט של אוסטריה הגרמנית, שנבחרו לאחרונה בשנת 1911 (ושתקופת תפקידם הוארכה בימי המלחמה עד 31 בדצמבר 1918) ופעלו באותם ימים כאספה לאומית זמנית של הנבחרים הגרמנים. באותה מליאה חוקתית השתתפו מתוך סך הכל 516 חברי הרייכסראט, 208 נבחרים מן האזורים דוברי הגרמנית. מתוכם 65 ייצגו את המפלגה הנוצרית סוציאלית של אוסטריה, 37 - את המפלגה הסוציאל -דמוקרטית, ועוד 106 -את הקבוצות הלאומיות-הגרמניות והליברליות.
כיושבי ראש שווי זכויות של האספה נבחרו פרנץ דינגהופר (התנועה הלאומית-גרמנית), יודוק פינק (המפלגה הנוצרית סוליאתים) וקרל זייץ (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית). הם עשו ביניהם רוטציה כל שבוע. האספה בחרה לעצמה את השם הרשמי "האספה הלאומית הזמנית של אוסטריה הגרמנית" ב-5 במרץ 1919 קארל זייץ, שנבחר לראש המדינה החדשה, הבהיר:" הינחנו היום את אבן היסוד של אוסטריה גרמנית חדשה. אוסטריה גרמנית זו קמה מתוך רצון העם הגרמני".
הסוציאל-דמוקרטים וחסידי גרמניה הגדולה זיהו את המושג "אוסטריה" עם המונרכיה ההבסבורגית לשעבר. בגרסה הסופית של ההצעתו לחוקה הזמנית השתמש קארל רנר בשם "דרום-מזרח גרמניה" -„Südostdeutschland“.
חלופות אחרות שנידונו באותם הימים היו: גרמניה העליונה („Hochdeutschland“), האימפריה הגרמניה ההררית (Deutsches Bergreich),
"גרמניה של הדנובה" „Donau-Germanien", "אוסטזאס",(Ostsass), האיחוד במזרח-גרמני" ("Ostdeutscher Bund“), "דויטשמארק"
(Deutschmark), "טויטהיים" (Teutheim), טרוילאנד (Treuland), פרידֶלנד (Friedeland) או פרידלנד הגרמנית (deutsches Friedland), לבסוף החליטו הפוליטיקאים הנוצרים-סוציאלים שאינם מוכנים לוותר על המושג "אוסטריה".
האספה הלאומית הזמנית תבעה את כל האזורים הדוברים גרמנית של המונרכיה ההבסבורגית לשעבר.
היא קבעה את 16 בפברואר 1919 כתאריך לבחירות לאספה הלאומית.
מקרב חבריה נבחרה ב-30 באוקטובר 1918 מועצה מדינית של אוסטריה העצמאית, שכללה את שלושת יושבי הראש של האספה ועוד 20 חברים שלה, ביניהם קנצלר ונוטריון ממלכתי) וכן נבחרו חמש ועדות פרלמנטריות.
המדינה החדשה.
הממשלה הראשונה.
ב-30 באוקטובר 1919 השלימה המועצה המדינית בראשות קארל זייץ את תהליך הקמת המדינה על ידי מינוי הממשלה הראשונה - בראשות הסוציאל-דמוקרט קארל רנר. זאת הייתה ממשלת קואליציה מורכבת מסוציאל-דמוקרטים, נוצרים-סוציאלים ומפלגת גרמניה הגדולה.
בימים הראשונים של נובמבר 1918 הממשלה האחרונה הקיסרית-מלכותית בראשות לאמאש הכירה רשמית כי תחום סמכותה הצטמצם תוך שבוע משטחה של ציסלייטניה כולה אל אוסטריה החדשה המוקטנת.
לפי בקשת הקיסר קארל נעשתה רשמית העברת השלטון רק ב-11 בנובמבר 1918.
קביעת שיטת השלטון.
תחילה סוגיית שיטת הממשל במדינה החדשה הושארה פתוחה. הסוציאל-דמוקרטים תמכו בהשכנת רפובליקה, בעוד שהנוצרים-סוציאליים סברו שהקיסר קארל יוכל עדיין למלא תפקיד של "סניגור העם לכל החיים", כפי שתיאר איגנץ זייפל במאמר בעיתון. בסופו של דבר גם הם הסתייגו מהמשטר המלוכני. ראשיהם שיתפו פעולה עם רנר ועם נציגי הממשלה המלוכנית האחרונה של לאמאש בהחלטה לחכות עם הכרזת הרפובליקה עד לרגע ההתפטרות הרשמית של הקיסר קארל כדי להימנע מעימות בין המונרך ובין נציגי המדינה הרפובליקנית.
ב-11 בנובמבר 1918 חתם הקיסר קארל בארמון שנברון על הצהרת ההתפטרות.
הקיסר הכריז על פיזור ממשלתו האחרונה. באותו ערב הוא התיישב באקארטזאו ב Donauaen, מישור שיטפון של הדנובה, שבה החזיקה משפחת הבסבורג באחוזה וארמון.
הכרזת הרפובליקה.
התאריך 12 בנובמבר 1918 להכרזת הרפובליקה נקבע על ידי המנהיגים החדשים בעוד מועד.
האספה הלאומית הזמנית התכנסה באותו יום יחד הם הרייכסראט שעמד להתפזר בבניין הפרלמנט בווינה. הוחלט ברוב גדול, ורק שני קולות נגד, על אימוץ "החוק בנוגע לצורת המדינה ושיטת השלטון של אוסטריה הגרמנית". חוק זה מהווה אחת מאבני היסוד של החוקה הפדרלית של אוסטריה של ימינו.
שני הסעיפים הראשונים של החוק קבעו:
סעיף 1
הסעיף 2
הכרזת הרפובליקה התלוותה בהפגנות מחאה סוערות, שהמשתתפים בהם הסירו את הפס הלבן מתוך הדגלים בצבע אדום-לבן אדום של הרפובליקה שהונפו בחזית הפרלמנט.
תביעות טריטוריאליות.
האספה הלאומית הזמנית תבעה זכות ריבונות על "אזור המקיף של התיישבות הגרמנים בממלכות ובארצות שיוצגו ברייכסראט.
הרפובליקה של אוסטריה הגרמנית הייתה אמורה לשלוט על שטח של 118,311 קילומטר מרובע ועל כ־10,370,000 תושבים. היא תבעה את השטחים הבאים, המחולקים לתשע פרובינציות ועוד שלוש מובלעות:
תביעותיה של אוסטריה הגרמנית כללו גם מובלעות גרמניות (Einschlussgebiete) במורביה - איים גרמנופונים בערים ייהלבה (בגרמנית:איגלאו),אולומוץ (בגרמנית:אולמיץ) וברנו (בגרמנית:ברין), אז בעלות רוב דובר גרמנית, הנמצאות בצ'כיה והמובלעת הגרמנית גוטשה בקרניולה, בימינו חבל קצ'בסקו בסלובניה. הגרמנים במובלעות אלה ניסו להצהיר על איחודם עם אוסטריה הגרמנית, אך נכשלו.