השם "מוסקאטו" (או: מוסקטו) הוא שם איטלקי ידוע, כשמו של שר ההשכלה והחינוך בימי נפוליאון בונפרטה, גראף פייטרו מוסקאטו. לרוב כינוי המוסף לשמו של חכם, בא לציין, את שם עירו, מולדתו או את עיסוקו. השם "מוסקאטו" אינו מזכיר כל מקום שהוא, מעברו של רבי יהודה. לפיכך הוצעו מספר סיבות להוספת השם "מוסקאטו" לשמו.
דרשנות.
את עיקר פרסומו קיבל מוסקאטו בזכות יכולותיו כדרשן, וכמורה לדרשנים. אכן במאה ה-17, נודעו ביהדות איטליה, דרשנים חשובים כרבי יהודה אריה מודינה, רבי שמחה לוצאטו, ורבי עזריה פיגו, אך מוסקאטו היה ראש וראשון להם. הוא הפך את הדרוש למערכת רעיונות מתודית, אשר עד היום משמש ככלי הכנה, והדרכה, לדרשן היהודי המודרני. בספרו "נפוצות יהודה" הוא פרסם 52 דרשות, כמניין שבועות השנה, ודרשנים רבים משתמשים בדרשותיו, כבסיס לדרשותיהם. מוסקאטו שילב בדרשותיו את ידיעותיו התורניות הרבות, בצד השכלתו הרחבה, הוא השתמש באוצר מילים עשיר, ובלשון נופל על לשון.
בדרשתו ה-12, מורה יהודה מוסקאטו לדרשן, את ערכם של המילים המובחרות, לפי דבריו של שלמה המלך בשיר השירים.
בדרשתו ה-6, מצטט רבי יהודה מתוך מדרש שיר השירים, . ועל כך הוא מוסיף: .
עזריה מן האדומים.
רבי יהודה היה איש אשכולות ורב צדדי בנטייתו ובידיעותיו. הוא שאף למזג בקרבו את האהבה העמוקה לתורת ישראל יחד עם חכמת העמים שחיבב. נטייה זו התבטאה גם בפולמוס סביב הספר מאור עיניים לרבי עזריה מן האדומים. בעוד חכמים רבים מאותה תקופה שלחו לר' עזריה אגרות מלאות השגות חריפות, וחלקם אף אסרו על קריאת הספר, הסתפק רבי יהודה בהבעת ביקורת מתונה והסתייגות מכמה מן הדעות שהובאו בספר, את הדברים הגיש לר' עזריה בתוך מכתב ידידותי ששלח לו.
מוזיקה.
הירושלמי, מביא את סיפור האגדה הבא על דוד המלך. .
את אהבתו של מוסקאטו למוזיקה, ניתן לראות בעובדה שהקדיש את הדרשה הראשונה שבספר הדרושים שלו 'נפוצות יהודה' ("היגיון בכינור"), לפירוש אגדה זו.
בפירושו לספר הכוזרי, הוא מתייחס לחלוקה שעשה ריה"ל בין חכמת המוזיקה (התאוריה), לבין מלאכת המוזיקה (המעשה). התייחסותו זאת, תואמת את התפיסה המקובלת בתרבות ימי הביניים, לפיה הידיעה התאורטית, חשובה מהידיעה המעשית .
תנודה קוונטית
שיקום מיני
שיקום מיני הוא טיפול שמטרתו להחזיר את המטופל לתפקוד מיני פעיל ולמיצוי הפוטנציאל המיני שלו. לתפקוד מיני תפקיד חשוב בחיי המשתקם. זאת בשל הקשר ההדוק שלו למכלול מרכיבים כגון- הערכה עצמית, תדמית גוף, קשר בינאישי ומוטיבציה.
ניתן לראות כי כבר בתנ"ך מוזכרת חשיבותו של התפקוד המיני וישנו ציווי לגבר ללמוד את תורת היחסים בין איש לאשתו והיא קדושה כמו התורה. גם פרויד בתאוריה הפסיכואנליטית מדגיש את הליבידו, שהוא היצר המיני, כמניע המרכזי את האדם. למרות חשיבותו של השיקום המיני הוא עדיין לא מהווה ציר מספק בתהליך השיקום הכללי בישראל.
האנשים אשר עבורם יש צורך בשיקום מיני הם אנשים שלא קיימו זמן רב יחסי מין ורוצים לחזור לתפקוד תקין, לדוגמה- אלמנים, אנשים לאחר מחלות פיזיות, נפגעי נפש ונפגעי גוף, זונות לשעבר, אסירים ומתמכרים למין.
היסטוריה.
בשנת 1938 הוקם המכון הראשון לחקר מיניות בארצות הברית. עד הקמתו של המכון המודעות לנושא הבריאות המינית הייתה אפסית. ב-1947 הקים פרופ' אלפרד קינסי את "מכון קינסי לחקר מין, מגדר ופריון". ב-1948 חיבר את הדוח המפורסם "התנהגות מינית בזכר האדם" (Sexual Behavior in the Human Male). דוח זה התבסס על מחקר שכלל ראיונות ושאלונים שנערכו עם סטודנטים במכללות אמריקניות. בעקבות הצלחתו המשיך קינסי במחקר על מיניות האישה האמריקאית וב-1953 פרסם דוח משלים: "התנהגות מינית בנקבת האדם" (Sexual Behavior in the Human Female), שהתבסס על מחקר דומה שנערך עם סטודנטיות, אך נתקל בבעיה משום שבארצות הברית של אותן שנים הייתה שמרנות גדולה, שהולידה קושי ממשי לקבל את הנשים כבעלות יצר מיני ותשוקה.
עידן השמרנות תם בשנות ה-60. בשנות ה-70 פורסמו מחקריהם הבולטים של מאסטר וג'ונסון על היבטים פיזיולוגים של מיניות. הקונדום נחשב לאחד מאמצעי המניעה הנפוצים בעולם. השימוש בו מצמצם במידה רבה מאוד את האפשרות להידבקות במחלות מין דוגמת: איידס, זיבה, עגבת, ושלבקת (הרפס). בנוסף כניסתה של הויאגרה לשוק ב-1998 הייתה מהפכה בתחום הטיפול בעיקר בגלל שהגבירה את המודעות לבריאות מינית. בשנים האחרונות התרחב מגוון השירותים הכלולים בתחום השיקום המיני- הפיזי והפסיכולוגי. התפיסה הרווחת היא שגם לאנשים בעלי נכויות מטרות הכוללות ניהול מערכות אינטימיות וכי העיסוק במין הוא חלק לגיטימי וחשוב בחייהם.
הפרעות מיניות.
סיבות להפרעות מיניות.
סיבות אפשריות להפרעות בתפקוד המיני הן מתח נפשי, בעיות במערכת היחסים, דימוי עצמי נמוך, תפיסות מעוותות לגבי מין ומיניות והשפעות סביבתיות- תרבותיות. ייתכן גם שילוב של מספר עכבות הקשורות לתפקוד המיני. ההפרעה בתפקוד עלולה להופיע באופן פתאומי, לאחר תקופה של תפקוד מיני רגיל, ויכולה גם להיות חלקית ולהופיע רק עם פרטנר מסוים או בסיטואציות מסוימות. הסובלים מהפרעות בתפקוד המיני סובלים לעיתים קרובות גם מתסמיני חרדה או דיכאון, המתעוררים בעקבות התסכול וחוסר הסיפוק המלווים את ההפרעה.
סוגי הפרעות מיניות.
הפרעות תפקוד יכולות להתבטא בירידת חשק מיני- בעקבות הגיל, אישיות א-מינית, שינויים הורמונליים ואירועי חיים מלחיצים. ברגע שהאדם או בן זוגו מרגישים שזו בעיה זו הפרעה מוכחת.
הפרעות זקפה- הפרעה שמתבטאת בחוסר יכולת לבצע חדירה בשל חוסר תפקוד זקפתי. ההפרעה מתקיימת מתחילת חיי המין של הגבר, או נרכשת במהלך החיים.
עכבה באורגזמה הנשית- עכבה באורגזמה נשית היא קושי חוזר ונשנה, עיכוב או חוסר יכולת להגיע לאורגזמה לאחר ריגוש מיני וגירוי מתמשך.
עכבה באורגזמה הגברית- עכבה באורגזמה הגברית היא קושי רב, איחור או חוסר יכולת להגיע לשפיכה, לאחר שלב תקין של גירוי וריגוש.
שפיכה מוקדמת- חוסר שליטה על הפליטה, שפיכה המופיעה אצל הגבר לפני שהוא רוצה בכך, ומובילה לחוסר סיפוק עבור הגבר ובת/בן זוגו.
דיספראוניה- הפרעות מיניות של כאב בזמן המשגל והן עשויות לנבוע מגורמים פסיכולוגיים או אורגניים, כאשר בדרך כלל מדובר בשילוב של גורמים משני הסוגים. כאבים אלה נפוצים יותר אצל נשים.
וגיניסמוס- עווית הנרתיק- הפרעה זו היא הסיבה השכיחה ביותר לכאבי משגל אצל נשים. עבור אישה הסובלת מווגיניסמוס המשגל מכאיב ולעיתים בלתי אפשרי, בגלל כיווץ בלתי רצוני של השרירים המקיפים את הנרתיק כאשר נעשה ניסיון חדירה.
סוגי טיפול.
סוג הטיפול הוא החלטה מקצועית. לעיתים דרוש טיפול זוגי ולעיתים ההתמקדות היא במשתקם בלבד- שיקום אינדיבידואלי.
שיקום מיני בישראל.
מרכז רפואי שיקומי "רעות", נמצא בתל אביב, הוא המרפאה לשיקום וטיפול מיני הציבורית הגדולה בישראל. היא משרתת את כלל האוכלוסייה בטיפול מיני ומוכרת להתמחות מטעם האיגוד הישראלי לטיפול מיני.
מרפאת ד"ר רונית אלוני המתמקדת בטיפול "סרוגייט" לנשים וגברים.
מרכז רפואי תל אביב על שם סורסקי במחלקה לטיפול מיני, שם ניתן לקבל טיפול להפרעות בטיפול מיני על רקע גופני או פסיכולוגי ושילוב ביניהם לנשים וגברים.
קבוע הגזים האוניברסלי
טקס השקת אונייה
השקת אונייה היא התהליך שבו מועברת אונייה, במהלך בנייתה, מן המבדוק היבש בו שהתה עד אותו שלב אל המים. ההשקה היא מהלך הנדסי מורכב במהלכו מופעלים על האונייה כוחות שונים שאינם מופיעים בדרך כלל בהפעלתה השגרתית.
במסורת הימית מקובל שזהו טקס משמעותי, שהחל כנראה עוד לפני אלפי שנים. ההשקה נערכת במעמד רב משתתפים, בו מברכים את האונייה בטקס חגיגי. ישנן אמונות טפלות רבות סביב ההשקה, וחלקים בטקס נועדו לגרום לכך שמזלה של האונייה יהיה מוצלח וטוב. אחד מן הידועים הוא ניפוץ בקבוק שמפניה על חרטומה בעת קריאת שמה והשקתה למים.
שיטות השקה.
ישנן כמה שיטות עיקריות להעברת אוניות חדשות מהאתר בו נבנו אל המים, אך לא כולן מוגדרות כ"השקה".
השיטה המוכרת, שהיא השיטה הוותיקה והמוכרת יותר, היא החלקת האונייה על ציר האורך שלה, כאשר הירכתיים מובילות. האונייה נבנית על מִמְשֶׁה (אנגלית: slipway), מדרון המשמש להשקה ולמשייה של כלי שיט למטרת בנייה ותיקונים. הממשה עצמו נבנה כך שיהיה ניצב ככל האפשר לשפת המים. במספנות מודרניות בנוי הממשה כעריסה מבטון מזוין, שיוכל לשאת את משקל האונייה, וקצהו הפונה אל המים מסתיים נמוך באופן משמעותי מהמפלס בים או במקווה המים שאליו מתחבר הממשה. מחסומים נמצאים בקצה הממשה, ומונעים מהמים כניסה עד לרגע הנכון. האונייה עצמה נבנית כאשר ירכתיה פונים לים, על פיגומים המאפשרים גישה לכל חלקי גוף כלי השיט, גם בנקודות הנמוכות ביותר.
כאשר מגיע זמן ההשקה נבנות מתחת לגוף האונייה שתי מסילות, המגיעות עד למחסומים שבקצה הממשה. המסילות משומנות כדי לאפשר החלקה נוחה של האונייה. הפיגומים מפורקים, כך שהאונייה נשענת כעת על המסילות, בעוד שכבלים ואמצעים דומים מאבטחים את גוף האונייה כדי שלא תחליק לפני הזמן המיועד. ברגע הנכון משוחררת האונייה, אם על ידי ניתוק כבל או שחרורו, והאונייה מחליקה אל המים, עד שהיא צפה בכוחות עצמה. גם כעת, האונייה מאובטחת בעזרת כבלים כדי שלא תתרחק ללא שליטה, עד להגעת גוררות שיובילו אותה למזח, להמשך העבודות.