בשנת 2008 הצטרפה מיוחס לפרויקטים הומניטריים ובילתה שלושה חודשים במערב אפריקה (סנגל, גינאה וגמביה). בקונאקרי בגינאה למדה במשך חודשיים תיפוף מערב אפריקאי מסורתי וריקוד, וניגנה בחתונות ומגוון טקסים מסורתיים עם להקה נודדת של נגנים מקומיים.
מיוחס למדה באקדמיה לג'אז בסיינה, איטליה, שם התמקדה בכלי הקשה עולמיים עם דגש על ג'אז. היא ניגנה באנסמבלים ולמדה פסנתר וחצוצרה. במהלך לימודיה נחשפה לאפרו ג'אז והצטרפה "גריוט דמבל'ה", משפחה של מוזיקאים מחוף השנהב, שם ניגנה לצד ברהימה דמבל'ה. מאיטליה יצאה להופעות ברחבי המדינה, וכן ברוסיה ובפולין. במקביל ניגנה והופיעה עם הקרקס הנודד Cantiere Ikrea.
עת חזרה לארץ, קיבלה מלגה של מוזיקאית מצטיינת ממשרד העלייה והקליטה והחלה להופיע עם מוזיקה מקורית שכתבה. מאז השתתפה בשיתופי פעולה עם אנסמבל הריקוד של להקת "בת שבע", הפרויקט של קותימן "דרך תל אביב", קפה גיברלטר, אתי אנקרי, מוריס אל מדיוני ועוד.
כן שיתפה מיוחס פעולה עם נגנית העוד הערבייה-נוצרייה הלן סבילא, ולקחה חלק בצעדת "נשים עושות שלום", שבמסגרתו הופיעה באירופה, ארצות הברית וברזיל, לצד יעל דקלבאום.
ב-2013 ניגנה בפרויקט מתופפים בצ'כיה - "Gathering of Drummers" ובנוסף השתתפה בפסטיבל "נשים בג'אז" ברומא.
ב-2014 החלה לעבוד על הפרויקט "לה ג'יטאנה" (הצוענייה) והופיעה בישראל, פולין, צ׳כיה, סלובקיה והונגריה. במקביל הקימה את טריו כלי ההקשה הנשי "מלאייקה טריו" יחד עם יעל שרוני ורוני בת-אור פרנס, אשר הופיעו בישראל ושווייץ והקליטו יחד אלבום ב-2016.
בין השנים 2016-2018 ניגנה והופיעה באירופה במסגרת הפרויקט "Sois 7 Luas", יחד עם המוזיקאי הפורטוגלי José Peixoto מהלהקה Madredeus .
מיוחס הקליטה את אלבום הבכורה שלה "La Gitana" ב-2018. האלבום הופק על ידי יעל דקלבאום וכורך בתוכו השפעות של טקסטים יהודיים, קצב אפריקאי, פולקלור איטלקי ועוד. האלבום נתמך על ידי קמפיין מימון המונים ומיד לאחריו יצאה לטור באיטליה וישראל. בנוסף הקליטה כלי הקשה עבור נגן הגיטרה Estas Tonne והמפיק האלקטרוני Nicola Cruz .
שנת 2019 בעקבות יציאת אלבומה LA GITANA, מיוחס הופיעה בארץ בפסטיבל אינדינגב, פסטיבל מקודשת, פסטיבל יערות מנשה ופסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה. בנוסף הופיעה בחו"ל בצ'כיה, פולין, גרמניה, איטליה, ספרד ורוסיה והעבירה כיתות אמן בפסטיבל כלי ההקשה הבינלאומי בגרמניה - TAMBURI MUNDI.
מיוחס מנגנת ומופיעה בהצגת הילדים "הרפתקאות ינץ לוי".
בשנת 2020 הצטרפה מיוחס ללייבל מוזיקת העולם הרוסי - STICKY JAM.
מא צ'ונג פיי
מא צ'ונג-פיי (Chung-Pei Ma במנדרינית: 馬中珮) היא אסטרופיזיקאית וקוסמולוגית. צ'ונג-פיי היא פרופסורית לאסטרונומיה ופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי המובילה את קבוצת המחקר החוקרת חורים שחורים - קבוצת מחקר שגילתה בין היתר את החורים השחורים הגדולים ביותר הידועים לנו. היא זכתה במגוון פרסים, ביניהם לפיזיקה בשנת 2003.
ביוגרפיה.
מא צ'ונג-פיי, נולדה בטאיוואן בשנת 1966 לשני הורים אשר עסקו בעיתונאות. אביה מא צ'י-שן (Ma Chi-shen) היה עיתונאי ידוע ואמהּ, האונג צ'או-הנג (Huang Chao-heng) הייתה עיתונאית האחראית על ניהול חדשות הפנים בתחנת שידור בטאיוואן. במהלך ילדותה בטאיוואן נגנה בכינור, אך כבר אז ידעה צ'ונג-פיי מה היא תרצה ללמוד ואת שאיפותיה לעתיד.
בשנת 1983 זכתה מא צ'ונג-פיי במקום הראשון בתחרות הנגינה בכינור בטאיוואן. באותה השנה כשהיא בת 17 עברה צ'ונג-פיי לארצות הברית כדי ללמוד פיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (Massachusetts Institute of Technology / MIT). שם למדה את לימודי התואר הראשון והדוקטורט שלה בפיזיקה. בנוסף במהלך שהותה ב-MIT למדה בקונסרבטוריון ניו אינגלנד שבבוסטון כדי להשחיז ולשמר את יכולות נגינתה. בשנת 1993 עברה מא צ'ונג-פיי למכון הטכנולוגי של קליפורניה (California Institute of Technology) ובשנת 1996 עברה לאוניברסיטת פנסילבניה שם הייתה עמיתת ועוזרת פרופסור עד לשנת 2001.
בשנת 2002 החלה מא צ'ונג-פיי לחקור באוניברסיטת ברקלי (Berkeley) שבקליפורניה שם הייתה פרופסורית לאסטרונומיה והובילה קבוצת מחקר שגילתה את החורים השחורים הגדולים ביותר. בנוסף, בין השנים 2007 עד לשנת 2017 פעלה מא צ'ונג-פיי בתור העורכת הקוסמולוגית המדעית של העיתון The Astrophysical Journal.
פעילות מחקרית.
תחום המחקר המרכזי של צ'ונג-פיי הוא קוסמולוגיה ואסטרופיזיקה. במהלך שנות פעילותה עסקה צ'ונג-פיי במגוון רחב של נושאים מחקריים הקשורים לפיזיקה ואסטרולוגיה כגון: המאפיינים של חומר אפל ואנרגיה אפלה, קרינת הרקע הקוסמית, עידוש כבידתי (תופעה בה קרני האור מתעקמות סביב גופים בעלי מסה גבוהה כמו חורים שחורים וכוכבי נייטרונים), התפתחות ויצירה של גלקסיות חדשות ומבנה של היקום.
בנוסף לכל אלה, עמדה צ'ונג-פיי בראש צוות מחקר העוסק בחורים שחורים. עיסוקם ומחקרם המרכזי היה גילוי החורים השחורים הגדולים ביותר הידועים לנו. עד למחקרה סברו כי לחורים השחורים הגדולים ביותר מסה של 10 מיליארד שמשות, אך במהלך מחקרה הוכיחה שמסת הגדולים ביותר שגילו כמעט כפולה מכך, ולמאסיבי ביותר בעל מסה של 21 מיליארד שמשות. התגליות המדעיות שלה בנושאים אלה תרמו רבות להבנה שלנו בכל הקשור לאסטרופיזיקה בפרט והיקום בכלל, ועל כך קבלה צ'ונג-פיי ומעבדתה פרסים רבים והוקרה על תגליותיהם.
ימת החול א-רביאנא
ימת החול א-רביאנא, רבאניה, היא ימת חול בגזרה הדרומית-מזרחית של לוב. שטחה כ-65,000 קמ"ר. אזור ים חול א-רביאנא נמצא בחלקו המערבי של מדבר לוב במחוז כופרה שבאזור קירניאקה.
גאוגרפיה.
ימת החול נקרא על שם עיירת נווה המדבר א-רביאנא הממוקמת לקצה הקצה המזרחי שלה. יחד עם ימת החול כאלאנשיו וימת החול הגדולה, ימת החול א-רביאנא הוא חלק מהמדבר הלובי הגדול יותר
קרוליין הסלט
קרוליין הסלט (באנגלית: Dame Caroline Haslett; 17 באוגוסט 1895, וורט' סאסקס, אנגליה – 4 בינואר 1957) הייתה מהנדסת חשמל, שפתחה את עולם ההנדסה עבור נשים. היא פעלה בארגונים שונים, למען קידום נשים בתעשיית ההנדסה וסייעה בהפחתת הקושי בעבודות הבית באמצעות שימוש במכשירים חשמליים. במשך חייה פרסמה ספרים שונים המדריכים נשים כיצד להשתמש במכשירי חשמל בעבודות הבית.
ילדותה ונעוריה.
קרוליין הסלט נולדה בשנת 1895 בוורט', סאסקס (Worth, Sussex) באנגליה. הסלט נולדה כבת השנייה מבין חמישה אחים, לרוברט הסלט, אביה שעבד כמהנדס מסילת רכבת, ולאמה קרוליין שרה הסלט שהייתה עקרת בית. כאשר אחיה הבכור, ויליאם, היה בן שלוש הוא נפטר מהמחלה דיפתריה והפכה הסלט לאחות הבכורה. משפחתה חיה באורח חיים דתי, והסלט המשיכה לחיות לפיו גם בחייה הבוגרים.
בילדותה, הסלט הייתה מרותקת לכלי עבודה שונים של אביה והשקיעה שעות רבות בלמידת השימושים שלהם. בנוסף, היא לא אהבה דברים אשר בתחילת המאה ה-20 נחשבו ל"נשיים" (סריגה, בישול ועוד), בניגוד למצופה מנשים צעירות.
בשנת 1906 זכתה הסלט במלגה לתיכון "Haywards Heath". במהלך לימודיה, החלה להתעניין בחשמל והנדסה. באותו הזמן הדעות הקדומות על נשים, לפיהן נשים לא יכולות לעבוד במקצועות החשמל וההנדסה, שנחשבו ל"גבריים", החלו להשתנות. שינוי זה אפשר לה להתפתח בתחומים אלו.
הסלט לא התחתנה ואין לה ילדים. בשנת 1957, נפטרה ממחלה כשהיא בחברת אחותה.
קריירה.
בשנים 1914–1918.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, כאשר הייתה בת 18, נשרה הסלט מבית הספר התיכון והחלה לעבוד כפקידה בחברת דודי חימום בשם "Cochran". הסלט השתעממה מתפקידה ולא הייתה מרוצה מעבודתה, וביקשה לעבור לעבוד במחלקה הטכנית של החברה ולהיות מהנדסת.
תחילה עבדה כמהנדסת כללית ולאחר מכן כמהנדסת חשמל. החברה בה הסלט עבדה הבינה שהיא עובדת טובה וחכמה והיא הוצבה במשרדם שבלונדון, אותו ניהלה בשנת 1918. בנוסף, הם שלחו אותה למפעלם שבסקוטלנד – כדי שתלמד מקרוב על בניית הדודים ועל הנדסתם.
לאחר מלחמת העולם הראשונה.
הסלט עזבה את חברת דודי החימום כדי להרחיב את אופקיה.
בשנת 1919, כשהיא בת 24, נתקלה הסלט במודעת דרושים עבור אישה עם ניסיון בהנדסה שתהיה מזכירת הארגון Women's Engineering Society , ארגון שפועל למען קידום נשים בתעשיית ההנדסה. הסלט הצליחה לקבל את המשרה והפכה לשרה הראשונה של הארגון וערכה את המגזין שפרסם – ‘The Woman Engineer’. בשנת 1941 הפכה לנשיאת הארגון.
בנוסף, בשנת 1924 יסדה את הארגון "Electrical Association for Women" , אשר פעל להעלאת המודעות בקרב נשים לאפשרות לשימוש בחשמל במשק הבית, על מנת להקל על קושי עבודות הבית. במשך 15 שנה מחייה פעלה הסלט לפיתוח וקידום ארגון זה.
בשנת 1930 הסלט לקחה חלק בוועידה העולמית לאנרגיה (World Power Conference) שהתקיימה בברלין. במהלך הוועידה אורגן כנס מיוחד בה לקחו חלק נשים משתתפי הכנס לרבות מהנדסות מגרמניה וקייט גליסון מארצות הברית. לאחר הועידה, מגזין גרמני בשם "The Berliner Stadtblatt" פרסם ראיון עמה, ותיאר אותה כאדם נחמד ואינטליגנטי. בזכות ביקור זה בגרמניה, הארגון אשר עבדה בו (WES) פתח גם מוקד בגרמניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הוקמה במוסד להנדסת חשמל (IEE) וועידה אשר דנה בדרישות של התקנים חשמליים בבתים לאחר המלחמה, והסלט הייתה האישה היחידה שהוזמנה לכהן בה. בהמשך, הייתה חברה במוסד זה.
בין השנים 1947–1956 הייתה הסלט החברה האישה היחידה בארגון הסמכות הבריטית לחשמל – British Electricity Authority, והארגון קרא לספינת קורת פחם על שמה.
הפעילות של קרוליין הסלט למען נשים.