באיתות בדגלי סמפור ר' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה צפון-מזרחה ודגל שני הפונה צפון-מערבה.
ש היא האות ה־21 באלפבית העברי. מקור שמה בצורתה הדומה לשיניים בכתב העברי העתיק.
צליל הגייה.
האות ש' מייצגת שני עיצורים שונים בעברית:
שין ימנית ושמאלית נחשבות ברוב המובנים (סדר המילים במילון, גימטריה, מניין 22 האותיות בעברית) לאות אחת. בכתיב לא מנוקד אין הבדל ביניהן וההגייה מסתמכת על הכרת המילה (למשל "שלום" מובן כש' ימנית, בעוד "שמאל" מובן כש' שמאלית) או על פי ההקשר (כמו במשפט "שרה שרה שיר שמח").
בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ש' נמנית עם חמש האותיות השיניות זסצר"ש. מבחינה פונולוגית ש' ימנית מייצגת עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, אטום (IPA: [ʃ]), וש' שמאלית מייצגת עיצור מכתשי, חוכך שורק, אטום (IPA: [s]). משערים כי במקור, ש' שמאלית ייצגה עיצור מכתשי, חוכך צדי, אטום (IPA: /ɬ/), אולם הגייתה התמזגה כבר בלשון חז"ל עם סמ"ך.
שימושים.
בשפה העברית.
שכיחות.
בשפה העברית המודרנית, שכיחות השימוש באות ש' היא כ־4.55% מכלל אותיות האלפבית העברי.
כאות שימוש.
האות ש' היא אחת מאותיות השימוש, המצטרפת בראש מילה במשמעויות אחדות:
כפ' הפועל בבניין התפעל.
בשורשים שהאות הראשונה בהם – פ' הפועל – היא ש' (הן שמאלית והן ימנית), חל שיכול עיצורים בבניין התפעל; כמו: השׁתכר, השׂתכר, השתעל.
בשפות אחרות.
האות "ш" באלפבית הקירילי מבוססת על האות ש' העברית; מייסדי הכתב, האחים קירילוס ומתודיוס, התבססו בעיקר על הכתב היווני, ומכיוון שאין מקבילה לצליל זה באלפבית היווני, השתמשו האחים באות הגלגוליטית המקבילה שצורתה התבססה על האות ש העברית.
במקורות ובתרבות.
בתנ"ך.
בתנ"ך () מסופר שאנשי שבט אפרים לא יכלו לבטא שין ימנית, וכאשר ביקשו מהם לבטא "שיבולת" הם ביטאו זאת "סיבולת": , המילה שיבולת בצורתה העברית מציינת בשפות רבות מאפיין לשוני, המבדיל בין אוכלוסיות שונות ואשר באמצעותו ניתן להבדיל ביניהן, ובהרחבה: כל דרך התנהגות שהיא שבאמצעותה ניתן להבחין בין אוכלוסיות שונות.
גימטריה.
בגימטריה ערכה 300; בערכה זה היא מופיעה במושג "שס"ה גידים".
ביטויים בעברית המודרנית.
האות ש' מופיעה בביטויים עבריים אחדים:
ייצוג האות ש'.
הקלדת האות.
כך מקלידים את הנקודות של שין ימנית ושמאלית במערכות הפעלה שונות:
רומח הדרקון - ההיסטוריה של קרין
תאריך עברי
ריבוע (הנדסה)
קבוע הכבידה
קבוע הכבידה העולמי, קבוע הגרביטציה האוניברסלי או קבוע ניוטון המסומן לרוב באות G, הוא קבוע פיזיקלי אמפירי המבטא את הקשר בין גודלה של מסה לבין עוצמת תופעות הכבידה שהיא מחוללת במרחב בהתאם למרחק ממנה. לדוגמה, בנוסחת הכבידה של ניוטון formula_1 קושר קבוע הכבידה G בין תופעת כוח הכבידה שמפעילות זו על זו מסות מרוחקות, לבין גודלן והמרחק ביניהן.
על פי תוצאות ניסויים עדכניים ערכו של קבוע הכבידה העולמי G שווה ל:
formula_2
ערכו הקטן של קבוע זה מעיד על כך שכוח הכובד הוא כוח חלש מאוד יחסית לכוחות הגרעינים (החזק והחלש) ולכוח החשמלי. לשם השוואה, כוח הכבידה שיפעילו בין שתי מסות של קילוגרם (אשר בכל אחת מהן יש בקירוב 1026 נוקליאונים) זהה לכוח שיפעילו ביניהם שני מטענים של כ- קולון (בקירוב מטען של רק 109 פרוטונים) באותו מרחק. אולם יש לזכור שרוב הגופים נייטרליים מבחינה חשמלית ועל כן שדה הכבידה של גופים גדולים ניכר ומשמעותי, בעוד השדות החשמליים והמגנטיים שלהם זניחים או אפסיים.
הקבוע חושב לראשונה בעקבות ניסויים שערך הנרי קוונדיש בסוף המאה ה-18.
היסטוריית מדידות.
היסטוריה מוקדמת.
קיומו של הקבוע מוזכר כבר בחוק הכבידה האוניברסלית של ניוטון שפורסם בשנות ה-80 של המאה ה-17 (למרות שהפעם הראשונה בה היה שימוש באות G לסימון הקבוע הייתה בשנות ה-90 של המאה ה-19), ניוטון לא חישב את הקבוע בספרו, אך הוא הניח כי כוח הכביד הוא ביחס הפוך למרחק בריבוע. בספרו "Principia", ניוטון הציע לחשב את קבוע הכבידה באמצעות חישוב הסטייה של מטוטלת בקרבת הר גדול, אך הוא הניח כי האפקט יהיה קטן מדי מכדי שיוכל להבחין בו. על כל פנים, ניוטון הערך את סדר הגודל של הקבוע כאשר שיער שהצפיפות הממוצעת של כדור הארץ היא פי 5 או 6 מצפיפות המים, מה שמציב את ערך קבוע הכבידה בסדר גודל של:
"G" ≈ (6.7±0.6)×10−11 m3⋅kg–1⋅s−2
בשנת 1738 ניסו המדענים פייר בוגה ושארל מארי דה לה קונדמין לחשב את הקבוע. בוגה המעיט בחשיבות תוצאותיהם בשנת 1740, אך ציין שלפחות הצליחו להפריך את היפותזת כדור הארץ החלול כפי שטענו אחדים בתקופת כמו אדמונד האלי.
ניסוי צ'יהליון שהוצע ב-1772 והסתיים ב-1776, היה הניסוי המוצלח הראשון שמדד את הצפיפות הממוצעת של כדור הארץ, וכך באופן עקיף סייע למציאת גודל הקבוע. התוצאות אשר דווחו על ידי צ'ארלס האטון ב-1778 הציעו כי הצפיפות הממוצעת של כדור הארץ היא (כלומר פי 4.5 מצפיפות המים), כ-20% פחות מהצפיפות האמיתית שלו. גילוי זה הוביל להשערות על צפיפויות המסה של השמש, הירח וכוכבי לכת ידועים, את השערות אלו שלח האטון לאסטרונום ז'רום לאלנד על מנת שיכליל אותם בטבלאותיו. כפי שכתוב מעלה, ניתן למצוא את קבוע הכבידה אם ידועה צפיפות המסה של כדור הארץ (formula_3), רדיוסו הממוצע (formula_4), ותאוצת הכובד על פניו (formula_5), באמצעות הנוסחה:
formula_6
בהתבסס על נוסחה זו, קבוע הכבידה שהאטון מצא הוא "G" ≈ 8×10−11 m3⋅kg–1⋅s−2
קבוע הגרוויטציה
באגזילה
באגזילה היא תוכנה חופשית למעקב אחר באגים - תקלות במערכות תוכנה או חומרה.
באגזילה נוצרה על ידי מפתחי דפדפן האינטרנט מוזילה זמן קצר לאחר שקוד המקור הפך לחופשי כדי להחליף את מערכת ניהול הבאגים המתיישנת והלא-חופשית שהייתה לפני כן בשימוש בחברת נטסקייפ. המערכת נכתבה במקור לשימושה הפנימי של חברת נטסקייפ וכיום מתקיימת תחת אוסף הפרויקטים של קרן מוזילה ובשיתוף מפתחים מכל העולם.
באגזילה משמשת אלפי חברות ופרויקטים חופשיים בעולם עקב אפשרויות ההתאמה הגבוהות בה היא מתאפיינת, והאפשרות לקשר ישיר באמצעות קבוצות דיון ודואר אלקטרוני עם משתמשים רבים מכל העולם ואף ישירות עם מפתחיה.
מערכת באגזילה מבוססת על שרת אינטרנט - בדרך כלל Apache - ובסיס הנתונים החופשי MySQL. הגישה לבאגזילה מבוססת על דפדפן בלבד בצד הלקוח, מה שלא דורש התקנה של תוכנה נוספת מעבר לשרת עצמו, ומאפשר הפעלה על מספר רב של תחנות באופן מיידי. בפרויקטים פתוחים יכול כל משתמש לדווח על באג שיועבר למפתח המתאים.
לבאגזילה תכונות רבות המאפשרות להתאימה לתפקידים נוספים כמו בקשת תכונות חדשות ואף קיימת אפשרות להתממשקות למערכת מעקב הגרסאות החופשית cvs.
בתחילת דרכה נכתבה בשפת Tcl/Tk, אך שוכתבה לשפת Perl הפופולרית יותר כדי למשוך מפתחים.
מצלמת וידאו מקצועית
מצלמת וידאו מקצועית (נקראת לעיתים מצלמת טלוויזיה, אף על פי שהשימוש התפשט אל מעבר לטלוויזיה) היא מצלמת וידאו שנועדה לצילום מקצועי של קטעי וידאו.
בצילום במצלמת טלוויזיה נעשה שימוש בטכנולוגיה אלקטרונית, והמידע נשמר על־גבי סרט מגנטי, בשיטה אנלוגית או דיגיטלית. זאת בניגוד למצלמת קולנוע, בה הצילום נעשה בטכנולוגיה מכנית־כימית, והמידע נשמר על־גבי סרט צילום.
המצלמה פותחה במקור לשימוש של אולפני הטלוויזיה, אך כעת היא נמצאת בשימוש נפוץ עבור קטעי וידאו למטרות ארגוניות וחינוכיות, וידאו קליפים, וצילום ישיר לווידאו.
ישנם שני סוגים של מצלמות וידאו מקצועיות: ניידות הנמצאות בשימוש באולפני החדשות, ומצלמות אולפן טלוויזיה. מצלמות מקצועיות ניידות הן לרוב הרבה יותר גדולות ממצלמות צרכנים ונועדו להינשא על הכתף.
בס מהלך
בס מהלך, או בקיצור ווק, (באנגלית: Walking bass) הוא מושג בג'אז ובמוזיקה בכלל, המשמש על מנת לתאר תפקיד בס מסוים, בו על נגן הקונטרבס (בדרך כלל, לעיתים גיטרה בס או אפילו קלידים ופסנתר) להחזיק ולשמר את הקצב במוזיקה, על ידי ניגון של רבעים בצורה מונוריתמית - כלומר, ללא קצבים מסובכים, אלא בעיקר מקצב קבוע.
הבס המהלך הוא מאולתר בדרך כלל, ונבנה על פי ההרמוניה של הקטע. בכל תיבה מנסה הבסיסט, באלתורו ובדרכו שלו, להעביר את ה"צבע" והגוון של האקורד בצלילים הנמוכים. בדרך כלל, הרבע הראשון והשלישי בתיבה (שהם הפעמות החזקות בתיבה) יהיו אחד מצלילי האקורד המנוגן על ידי הכלים ההרמונים האחרים. לדוגמה, כאשר מנוגן ברקע האקורד דו מינור, אשר מורכב מן התווים דו, מי במול וסול, ישתדל הבסיסט לנגן בפעמות החזקות בתיבה את אחד מהתווים הללו.
רבים חושבים שאין לבס המהלך שום פונקציה מלבד שמירת הקצב ונתינת בסיס הרמוני. דבר זה אינו נכון, מכיוון שלבס המהלך ישנו גם תוכן מוזיקלי. מאחורי כל תפקיד בס מהלך ישנו רעיון, לעיתים קרובות יצירתי ומרשים. מלבד זאת, הבס המהלך מהווה חלק חשוב מאוד מהעברת התחושה, הגרוב ומצב הרוח של המוזיקה, בעיקר בג'אז, כמו סווינג, בי בופ והארד בופ. בסיסט מוצלח יצליח לנגן תפקיד בס מהלך שלא רק ישרת את המטרות הבסיסיות שמאחורי הבס המהלך (שמירת קצב ובסיס הרמוני), אלא יהיה גם מלודי, יצירתי ומעניין.
בית יורק
בית יורק (באנגלית: House of York) היה בית מלוכה אנגלי, אשר שלט באנגליה בין 1461 ל-1485, להוציא תקופה קצרה בין 1470 ל-1471. בית יורק היה מעורב במלחמות השושנים שהתנהלו בינו ובין בית לנקסטר במאה ה-15.