שמיטת חבילות מידע היא סוג של התקפת מניעת שירות היכולה להתבצע על ידי צמתים המשמשים כנתבים ברשת מחשבים. במסגרת התקפה זו הצומת המנתב משמיט חבילות מידע המנותבות דרכו באופן מלא ("התקפת חור שחור") או באופן חלקי על ידי בחירה אקראית של חבילות מידע או השמטה כל n חבילות או כל t שניות ("התקפת חור אפור").
התקפה מסוג זה רלוונטית במיוחד ברשתות אד-הוק שכן הצמתים המרכיבים רשתות מסוג זה אחראים על הניתוב של חבילות המידע של צמתים אחרים ברשת, ללא נתבים או רכיבי ניתוב אחרים.
רויטל עמית
רויטל עמית (נולדה בשם רויטל סלוצקי ב-31 בינואר 1952) היא קריינית ושדרנית רדיו ישראלית. עבדה ב"קול ישראל" של "רשות השידור" במשך ארבעים שנה בקירוב.
ביוגרפיה.
עמית נולדה בחיפה בשם רויטל סלוצקי וגדלה בנתניה. אביה של רויטל, אבינעם סלוצקי (בנו של נח סלוצקי) היה מאנשי פלגות הלילה המיוחדות.
את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל. בשנות ה-70 הגישה בגלי צה"ל את התוכניות "חמים וטעים", "כאלה היו השירים שהיו", "מצעד המרגנית" ועוד. באוגוסט 1973 השתתפה בהצגה "כה לחי" במלאת כ"ה שנות עצמאות למדינה. באותה שנה השתתפה בהצגה "תפוס את הגנב" שהופסקה לאחר מספר הצגות בגלל מלחמת יום הכיפורים. ב-1976 החלה לעבוד ב"קול ישראל". באותה שנה גם קריינה דברי קישור בהופעתה של רקדנית הפלמנקו סילביה דוראן. ברשת ב' הגישה את התוכנית "בוקר טוב - שירים ופרפראות", והשתתפה בתוכניות ההומור "לצון נופל על לצון" (שהסתיימה במאי 1979) ו"צחוק באמצע". הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה כשהנחתה ביחד עם מלאכי חזקיה את פסטיבל למנצח שיר מזמור התשיעי שהתקיים בחנוכה תשל"ט - דצמבר 1978 ושודר בשידור חי בערוץ הראשון. ב-17 בדצמבר 1979 הנחתה ביחד עם אלי ישראלי את התוכנית הראשונה של "אות ועוד" - סדרת שעשועונים ששודרה בטלוויזיה החינוכית, והמשיכה להנחות את השעשועון הזה גם בהמשך. הופיעה בהצגת ההומור "זה רדיו זה" ביחד עם יואל ריפל ומשה טימור.
בשנות ה-80 הנחתה ביחד עם אברהם מור את המופע "כשהיסמין פורח" ששודר בשידור חי בערוץ הראשון והתקיים בבנייני האומה בחנוכה תשמ"ג - דצמבר 1982, לציון 25 שנה לתוכנית "כשהיסמין פורח", ולציון 100 שנה לעלייה הראשונה מתימן. השתתפה במשדרי הומור שונים ב"קול ישראל" כמו פינת שיחות הטלפון הפיקטיביות מסבתא אטה אישטנם ונכדתה צחית, בתוכנית "שלושה בגיגית" של שוש עטרי ודודו דותן. הגישה ברשת ג' במשך יותר מעשור את תוכנית הד"שים הפופולרית "לי ולך שיר וברכה". התוכנית חזרה לשידור בהגשתה של עמית בשנת 2009, לאחר הפסקה של 22 שנה. בנוסף, הגישה בג' את התוכניות "באוויר" (בעריכת טוני פיין) ו"עוד להיט". בתחנת הרדיו 88FM הגישה מידי שבת תוכנית שירי "אולדיז" (Oldies) בעריכת קריסטינה גוליאט.
בסוף ספטמבר 2015 הייתה רויטל עמית אמורה לפרוש מ"קול ישראל" במסגרת הרפורמה ברשות השידור. קובי מנורה, חברה לעבודה, צילם את פרידתה העצובה והנרגשת מהמאזינים ופרסם את הסרטון בדף הפייסבוק שלו. הסרטון התפשט במהירות באינטרנט, הופץ בטוויטר, זכה לעשרות אלפי צפיות ושודר בתוכניות טלוויזיה. אז, הוסכם שרויטל תמשיך לשדר ארבעה חודשים נוספים, עד יום הולדתה ה-64, בסוף ינואר 2016. שידור הפרידה הנרגש והסופי שלה מהמאזינים ומקול ישראל היה ב-30 בינואר 2016 בתחנת 88FM. היא סיימה את השידור בקריאה לשמור על קול ישראל ועל רשות השידור, המצויה בימים לא פשוטים ובעיצומן של טלטלות, ובשידור השיר My Way בביצועו של אלביס פרסלי.
מס' חודשים לאחר פרישתה מקול ישראל, החלה רויטל לשדר בתחנת הרדיו האזורית רדיוס 100FM את התוכנית "אלה היו הימים" שמתרכזת במוזיקה לועזית משנות ה-50 וה-60. במקביל, מגישה רויטל גם את התוכנית "משירי ארץ אהבתי" ברדיו לב המדינה.
רויטל עמית היא אם לשניים, ביניהם השחקן יובל בינדר. מתגוררת בתל אביב. אחותה הצעירה היא השחקנית יעל עמית. אחייניתה היא השחקנית ואשת גלי צה"ל בעבר תמר עמית יוסף.
דודה, אחי אביה היה רס"ן אשר עליו ועל יוסף "יוסל'ה" רגב (גרבר) כתבה נעמי שמר את השיר אנחנו שנינו מאותו הכפר.
ציידים בשלג
ציידים בשלג (1565) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת פיטר ברויגל האב. הציור מוצג כיום במוזיאון לתולדות האמנות, וינה. זוהי יצירה גדולה, 117 × 162 ס"מ, המהווה חלק מהסדרה המתארת את חודשי השנה. מסדרה זו נותרו כיום חמש תמונות בלבד, המתארות תקופות שונות במהלך השנה.
תמונת "הציידים בשלג" מתארת את החודשים דצמבר ינואר, ונחשבת כאחת מתמונות הנוף החורפיות המפורסמות.
התמונה מתארת סצנה חורפית, בה שבים שלושה ציידים ממסע ציד, כשהם מלווים בכלביהם. לפי המתואר בציור, מסע הציד לא היה מוצלח. הציידים מכתתים רגליהם בכבדות, והכלבים נראים אף הם במצב ירוד. אחד הציידים נושא על גבו גופה כחושה של שועל, הממחישה את דלות שלל הציד. כל הסצנה משרה אווירה של יום קודר, קר ועגמומי.
הצבעים בציור נשלטים על ידי גוני הלבן והאפור, העצים החומים חשופים וללא עלים, ועטויים בחלקיקי שלג, קרח או כפור. צבע השמים הוא בגוון לא מוגדר של אפור, שאינו מאפשר לדעת את זמן התרחשות הסצנה. חזרת הציידים מתרחשת לרוב בין הערבים ולקראת השקיעה, אך ייתכן שהם חוזרים מוקדם יותר עקב דלות הציד.
במרחק, אך באופן התופס חלק ניכר מהתמונה, ניכרים הרים מושלגים, נהר מתעקל, ונוף שטוח של העמק. הציפורים הבודדות על ענפי העצים משמאל מהוות השלמה קומפוזיציונית לצלליות האנשים ממרחק, וגם הן שחורות וקודרות.
במרחק נראות דמויות, הנראות כצלליות, המחליקות על הקרח הדק, כשחלקן עוסקות במשחקים הדומים לקרלינג והוקי קרח.
בתוך העמק, בצד ימין של התמונה, מוצבת טחנת מים המחוברת לגלגל מים קפוא ומכוסה בקרח, המשמש, כפי הנראה, לטחינת חיטה לקמח בימים חמים יותר.
הצוקים המושלגים ברקע הם גבוהים וחדים, מאפיין החוזר על עצמו גם ביצירות אחרות של ברויגל בסדרת עונות השנה. צוקים כאלה אינם נמצאים בנוף הטבעי בארצות השפלה. ייתכן כי חלק מתיאורי ההרים מבוסס על רישומים שעשה ברויגל בעת ששהה באיטליה בשנת 1553, אך סביר להניח כי מקורם של נופים אלה הוא בדמיון היוצר של האמן.
זוראב מנטשאשבילי
סביבה (מערכות)
במדע ובהנדסה, מערכת פיזיקלית היא החלק מהיקום אותו חוקרים, בעוד הסביבה היא שאר היקום, מחוץ לגבולות המערכת. בתרמודינמיקה הסביבה מכונה לעיתים מאגר. מערכות שונות יכולות לעבור אינטראקציה עם הסביבה בדרכים שונות - מעבר מסה, אנרגיה (כולל חום ועבודה), תנע קווי, תנע זוויתי, מטען חשמלי, או גדלים נשמרים אחרים. בחלק מתחומי המחקר, כמו תורת האינפורמציה, מתייחסים גם למעבר מידע. בחקר מערכות מנסים להפריד את הגורמים השונים לכוחות בתוך המערכת, ואינטראקציות חיצוניות, כדי להקל על ניתוח המערכת, ולהשתמש בניתוח כללי ככל האפשר.
לדוגמה, בניתוח של מערכת תגובה כימית, פרמטרים פנימיים יהיו זהות החומרים השונים והאינטראקציה ביניהם (יצירת חומרים אחרים, פליטת או קליטת חום וכו'), כאשר אינטראקציה עם הסביבה יכולה, לדוגמה, לספק חום - על ידי חימום כלי התגובה. ניתוח התגובה הכימית מבוצע באופן כללי (ללא תלות בחימום חיצוני), ומתקבלת תוצאה שאליה רק יש להוסיף מעבר חום מהסביבה כפרמטר.
סביבה (כימיה)
לה פוסט
לה פוסט (צרפתית: La Poste) הוא שירות הדואר של צרפת, שגם מפעיל שירותי דואר במושבותיה של צרפת מעבר לים.
שירות דואר זה מתמחה באספקת שרותי דואר ובנקאות. כמו כן, לה פוסט מפעיל את שירותי הדואר של מונקו.
לה פוסט הוא המעסיק השני הגדול ביותר בצרפת לאחר הממשלה.
היצרות האישון
הצעה מגונה (סרט)
הצעה מגונה (באנגלית: Indecent Proposal) הוא סרט דרמה משנת 1993, בבימויו של אדריאן לין, ובכיכובם של רוברט רדפורד, דמי מור ווודי הרלסון. הסרט מבוסס על רומן של ג'ק אנגלהרד.
תקציר העלילה.
זוג צעיר ומאוהב מתחתן. הם לוקחים הלוואות ומשכנתה ובונים בית, אבל אז מתחילה עונה של שפל כלכלי והם עומדים להפסיד כל מה שיש להם. בניסיון אחרון להרוויח כסף הם נוסעים לווגאס, בתחילה הם מרוויחים, אך לבסוף הם מפסידים את כל כספם. מיליונר ששמע את הבעיה שלהם מציע להם עסקה במסגרתה הוא ישלם להם מיליון דולר תמורת בילוי של לילה עם האישה.
האשה (דמי מור) ובעלה נענים להצעה, אלא שלאחר שהחל הלילה התחרט הגבר וניסה למנוע את העסקה. הוא איחר את המועד והעסקה בוצעה במלואה. הסכום שקיבלו סייע לזוג לצלוח את המשבר ולפתוח בחיים חדשים, אבל כאביו של הבעל אינם מרפים והוא אינו בוטח באשתו יותר. היחסים ביניהם מדרדרים והמיליונר שב לתמונה כשהוא מתחיל להעסיק את האישה - בתחילה בעל כורחה - כמתווכת, ורוכש נכס של הזוג המועמדים למכירה כאשר הם אינם עומדים בתשלום המשכנתה. הוא פותח בחיזור אגרסיבי אחר האישה עד שלבסוף הזוג מתגרש והאישה עוברת להתגורר עם המיליונר. לאחר מערכת יחסים סוערת האישה והבעל לשעבר נפגשים, וכשהמיליונר מבין שהאישה לעולם לא תסתכל עליו באותה צורה בה היא מסתכלת על בעלה לשעבר הוא גורם לה לעזוב אותו. שני בני הזוג נפגשים בטעות במזח שבו נישאו, כששניהם הגיעו אליו על מנת להיזכר בראשית יחסיהם. הם מחליטים לנסות ולבנות את הקשר ביניהם מחדש.
צעירים בליבם
צעירים בליבם (אנגלית: Young at Heart) הוא סרט דרמה רומנטית מוזיקלית שהופקה באולפני האחים וורנר. את הסרט ביים גורדון דאגלס והוא היה גרסה מחדשת לסרט "ארבע האחיות" משנת 1938. בסרט זה משתפים פעולה בפעם היחידה שניים מגדולי כוכבי המוזיקה של אותן השנים, פרנק סינטרה ודוריס דיי. הסרט צולם בשחור לבן.
עלילה.