ב-1 בינואר 2020 שב לליגת העל המרוקאית, וחתם באלופה, וידאד קזבלנקה. בתום העונה סיימה הקבוצה במקום השני, במרחק נקודה אחת מהאלופה רג'א קזבלנקה, אך הצליחה לזכות באליפות בעונות 2020/2021 ו-2021/2022. בתום עונת 2021/2022 זכה עם הקבוצה גם בליגת האלופות האפריקאית.
קריירת נבחרות.
במרץ 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת מרוקו לקראת צמד משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד .
ב-29 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשעלה כמחליף ושיחק 9 דקות בניצחון נבחרתו 4–1 על .
ואדי אל-חמאם (נחל)
ואדי חמאם (נחל)
וואי (נהר)
הנהר וואי (באנגלית: River Wye, בוולשית: Afon Gwy) הוא נהר הזורם בדרום-מזרח ויילס. באורך של כ-250 ק"מ, הוואי הוא הנהר הרביעי באורכו בבריטניה וברובו הוא מהווה את הגבול הדרומי בין ויילס לאנגליה.
מוצא הנהר הוא ברכס הרי קמבריה, משם הוא ממשיך וזורם לכיוון דרום-מזרח. לאחר שהנהר עובר במסלולו את ריידר וניוברדג'-און-הוואי, הוא משנה את מסלולו לכיוון צפון-מזרח סמוך לחלק הצפוני של הפארק הלאומי ברקון ביקונס, לאחר שהוא עובר דרך היי-און-וואי הוא עובר לאורך ובעצם מהווה את הגבול בין אנגליה לוויילס במסלול מזרחי. לאחר שהוואי עובר את העיר הרפורד הוא משנה שוב את מסלולו לכיוון דרום במסלול מתעקל העובר דרך עמק הוואי (התחתון), הוא עובר דרך העיר מונמות' ולבסוף מתחבר לשפך נהר הסוורן בצ'פסטו לא רחוק מתעלת בריסטול.
עמק הוואי, בחלקו הדרומי של הנהר, כולל מספר רב של אזורי טיול ואתרי תיירות ומוגדר כאזור יופי טבעי יוצא דופן (AONB), כאשר חלקו המזרחי באנגליה והמערבי בוויילס.
כריסטיאן אנדלר
נורה ג'רוטו
נורה ג'רוטו טנוי (באנגלית: Norah Jeruto Tanui, בקזחית: Норах Джеруто Тануй; נולדה ב-2 באוקטובר 1995) היא אתלטית קזחית ילידת קניה, אלופת העולם (יוג'ין 2022) ואלופת אפריקה (דרבן 2016) בריצת 3000 מטר מכשולים. עד לשנת 2022 ייצגה את קניה, והחל משנה זו עברה לייצג את קזחסטן.
קריירה.
ג'רוטו נולדה וגדלה בקניה.
אלופת אפריקה.
באליפות אפריקה שנערכה בשנת 2016 בדרבן שבדרום אפריקה זכתה ג'רוטו במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אליפות חדש של 9:25.07 דקות.
בשנת 2022 עברה לייצג את קזחסטן, והחלה להתאמן במועדון האתלטיקה המקומי אלטאי.
אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-20 ביולי 2022 זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש ובשיא אליפות חדש של 8:53.02 דקות, לפני ורקואה גטאצ'ו מאתיופיה שקבעה שיא לאומי חד של 8:54.61 דקות ומקידס אבבה מאתיופיה שקבעה שיא אישי חדש של 8:56.08 דקות.
ויי (נהר)
רצח רזיאל שבח
רצח איתמר בן גל
רצח מיכאל מרק
אנאס זניטי
אנאס זניטי (בערבית: أنس الزنيتي; נולד ב-28 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת השוער ברג'א קזבלנקה ובנבחרת מרוקו.
קריירה.
עטיה אללה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מגרב פאס מליגת העל המרוקאית, ובשנים 2006–2013 שיחק בקבוצה הבוגרת. בשנת 2011 זכה עם הקבוצה בגביע הקונפדרציה האפריקאי, ובשנת 2012 זכה ב.
ביוני 2013 חתם באיי.אס. פאר, גם היא מליגת העל המרוקאית.
ב-26 במאי 2015 חתם ברג'א קזבלנקה. בעונת 2019/2020 זכה עם הקבוצה באליפות, לאחר שצברה נקודה אחת יותר מהאלופה והיריבה העירונית וידאד קזבלנקה.
קריירת נבחרות.
ב-8 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו במשחק נגד . במקביל הוא משחק ב, הנבחרת בה משחקים שחקנים מהליגה המקומית בלבד ועימה זכה באליפות האומות האפריקאיות ב-2018 וב-2020.
לאסלו גארה
לאסלו גארה (במקור גולדמן, בהונגרית: Gara László; בודפשט, 18 ביולי 1904 – פריז, 9 במאי 1966) היה סופר יהודי-הונגרי, עיתונאי, מתרגם ספרות, היסטוריון ספרות, עורך. יצירותיו בצרפתית פורסמו בשם לדיסלאס גארה, שמו הספרותי כמתרגם היה אימרה לאסלו.
ביוגרפיה.
ילדות, לימודים, תחילת קריירה.
לאסלו גולדמן נולד במשפחה יהודית במשפחת סוחרים אמידה. אביו היה אברהם אהרון גולדמן, סיטונאי פרחים, ואמו הייתה צציל סידוניה קוהן (כהן). בין 1914 לבין 1922 למד בגימנסיה ברחוב לונאי בבודפשט. משנת 1918, הסופר לימים לאסלו צ'. סאבו, היה כיתה מתחתיו ושניהם השתתפו בפעילויות של המדור הספרותי של חוג החינוך העצמי של יאנוש אראן. הוא סיים את לימודיו ביוני 1922. בערך בזמן הזה, שינה את שם משפחתו לגארה. הוא עבר את מבחן הכניסה לאוניברסיטה, אך לא היה יכול להתחיל את לימודיו בשל יהדותו, כלומר בגלל חוק הנומרוס קלאוזוס.
מכאן ואילך יצר גארה בתחומים אמנותיים שונים, כתב שירים וסיפורים קצרים ולאחר סיום לימודיו למד בימוי בתיאטרון מרכז העיר אצל הבמאי והדרמטורג ארתור בארדוש. השירים שפרסם ב-1923 יחד עם שלושה מחבריו - אנה פזקאש, אדן פורגאץ' וג'רג' גרה - כאנתולוגיה משותפת (ניצחון האביב), הידועה כיום בשם גארה, נתנו טעימה מניסיונותיו הספרותיים.
תקופת פריז הראשונה (1924–1940).
עם הזמן, התעניינותו הופנתה לעיתונאות. בשנת 1924, בהיותו בן עשרים, שלח אותו עיתון הונגרי לפריז ככתב ספורט למשחקים האולימפיים, דבר שהתאפשר בזכות ידיעותיו בשפה הצרפתית שנרכשו בתיכון. הוא נרשם לסורבון וסיים את הקורס במכון להכשרת מורים לצרפתית. אז פגש, בין היתר, את טיבור דרי וג'ולה אייש. הוא הפך לחבר באגודת הסטודנטים ההונגרית, שם, הוא וכמה חברים - אימרה צ'רפלבי, איגנץ מורגנשטרן, גזה שרש ואחרים - התחייבו לתת שיעורי שפה חינם פעמיים בשבוע לעובדים הונגרים שעבדו בפריז. הוא הפך למזכיר המנהל של האגודה.
בסורבון פגש את טאובה נחמה (נטלי) רבינוביץ' (ורשה, 1905 – פריז, 1984) שהפכה לאשתו, בשם נטלי גארה. לאחר שסיימו את לימודי השפה והפילולוגיה הצרפתית, עבדו שניהם כעיתונאים ותרגמו יצירות ספרותיות. מהמחצית השנייה של שנות ה-20, הפך גארה לכתב בפריז של עיתוני בודפשט השונים: האשט, "אשטי קוריר" ו"הונגריה" (Magyarország). הוא גם תרגם שירה ופרוזה הונגרית בנות זמנו לצרפתית. אחרי שתי אנתולוגיות הגיעו תרגומיו החדשים, למשל:
במהלך מלחמת העולם (1940–1945).
במאי 1940 עזב גארה את פריז עם אשתו ובתם קלייר וחיפש מקלט באזור החופשי כביכול, בפרובנס. הם הסתתרו מ-1942 בעיירה למסטר במחוז ארדש, דרומית-מערבית לליון. במהלך מלחמת העולם השנייה, גארה היה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית (la Résistance) כפרטיזן (חבר בקבוצות מאקיס). מפברואר 1943 הוא ארגן את התעמולה של ההתנגדות בארדש, ההשתתף במערכה בעמק הרון, בקרבות סנט אטיין, פריבס ואחרים וכן בשחרור ליון בדרגת סמל. לאחר מכן שירת עם הגדוד הראשון שלו בארדש בחזית האלפינית. משנת 1943 פרסם עיתון שבועי בשם "סקירה הונגרית" (Magyar Szemle) (בהוצאת תנועת העצמאות ההונגרית) יחד עם עיתונאים הונגריים שמאלנים שהתגוררו בפריז - אימרה דיומאי, לזר אנדרה באיומי, פרנץ פייטה.
לאחר המלחמה (1945–1952).
לאחר שחרור צרפת חזרה המשפחה לפריז. לפני ועידת השלום שהתקיימה בפריז ב-29 ביולי 1946, הוא פרסם פרסום הסברתי בן 60 עמודים בצרפתית בשם La Hongrie nouvelle (הונגריה החדשה) במטרה להשכין שלום. גארה התקבל לעבודה ב-1947 בלשכת העיתונות של שגרירות הונגריה בפריז. משנת 1948 היה הכתב בפריז של סוכנות הידיעות ההונגרית. במהלך תקופה זו, שלח מאמרים לעיתונים וכתבי עת "עם חופשי" (Szabad Nép) ו"אור" (Vílagosság).
ביניים הונגריים (1952–1955).
ב-1952 הוא נקרא מפריז לבודפשט. גארה חזר בשמחה הביתה לחופשה שתוכננה לכמה שבועות, כדי לחזור למשפחתו בפריז לאחר מכן. עם זאת, דרכונו הוחרם בהונגריה והוא אולץ לעבוד במערכת שידורי החדשות לחו"ל במשך שלוש שנים. משימתו הייתה לתרגם לצרפתית דו"חות וחומרי תעמולה שהיו מיועדים למדינות זרות.
שוב בפריז (1955–1966).
באביב 1955 חזר גארה לתפקידו ככתבו של סוכנות הידיעות ההונגרית בפריז ובשנת 1956 נשאר סופית בצרפת, כלומר היגר סופית. בנוסף לעבודתו, החל לעבוד על תרגומים לצרפתית של משוררים הונגרים וכתב רומן. משנת 1957 פעל לסייע למהגרים שהגיעו מהונגריה. הוא הפך לחבר פעיל במדור הצרפתי של מועדון ה-PEN, מילא תפקיד מרכזי במסעות דרישות השחרור וההקלות של גזרי דין מוות על סופרים ועיתונאים שנכלאו ונשפטו בהונגריה (יוז'ף גאלי, דיולה אוברשובסקי), ובסתיו 1957 ב-Comité Déry שהוקמה.
מותו.
הדיכאון של גארה, שהעמיק עם השנים, היו לו כמה מרכיבים: מצבו כמהגר, בעיות בחייו האישיים, התמודדות עם הגופים הרשמיים של חקר הספרות ההונגרית, עם טיבור דרי, וכן גם הסכסוכים הקבועים שלו עם המשוררים הצרפתים שעבדו עבורו תרמו לכך. הוא שם קץ לחייו בנטילת תרופות בפריז. אשתו, נטלי, נפטרה ב-1984.
יצירותיו הגדולות.
סן-בוניפס ויהודיה (רומן).
לאחר המלחמה כתב רומן בצרפתית יחד עם אשתו "בארבע ידיים" על זוועות המלחמה: Saint-Boniface et ses juifs, כלומר סן-בוניפס ויהודיה (ספרם הוקדש לאנדראש הבשי, שמת מוות הירואי למען צרפת) הכרך יצא לאור בשנת 1946 על ידי Édition du Bateau Ivre, בראשותו של אנדור אדוריאן, וזכה מיד להצלחה רבה הן בקרב המבקרים והן בקרב הציבור הרחב. הוא פורסם שלוש פעמים בצרפתית, ב-1949 יצא לאור תרגום לדנית (Invasion i villagen), וב-2006 וב-2013 שני תרגומים שונים לאנגלית. גארה עצמו תרגם את הרומן שלו להונגרית, שעם זאת פורסם בהונגריה רק ב-2018 בשם הלא מדויק (כנראה בכוונה) "סן-בוניפאס ותושביה".