כמעט שישה חודשים חלפו בטרם מצא מיאזאקי את אייאקו נמוטו בת החמש. לאחר ששכנע אותה להרשות לו לצלם אותה, הוביל אותה לרכבו בו רצח אותה, כיסה את גופתה בסדין מיטה, והשליך אותה לתא המטען. לאחר מכן לקח את גופתה לדירתו, והעביר את היומיים הבאים באונס וצילום הגווייה. כאשר החלה להירקב, ביתר אותה מיאזאקי והשליך את מרביתה בבית הקברות הסמוך. הוא שמר את ידיה, מהן שתה דם ואף אכל חלקים מסוימים. מאחר שחשש כי המשטרה תמצא את חלקי הגופה שהשליך, שב לבית הקברות כעבור שבועיים ולקח אותם חזרה לדירתו, שם החביא אותם בארונו.
מעצר.
מיאזאקי נתקל בזוג ילדות ב-23 ביולי 1989 בזמן ששיחקו בפארק שעשועים ב. הוא הצליח להפריד את הצעירה מביניהן מאחותה, אשר הלכה לדרכה, והחל לצלם אותה בעירום. אביה הגיע למקום במהרה ותקף אותו, אך הוכנע בקלות. מיאזאקי נמלט חזרה לפארק על מנת לשוב לרכבו, אולם נעצר בידי כוחות המשטרה אשר הוזמנו למקום בידי האב. חיפוש שנערך בבונגלו בו התגורר חשף 5,763 קלטות וידאו אשר הכילו סרטי פורנוגרפיה, אימה, סלאשרים ואנימה. בין הקלטות נמצאו תמונות וסרטים קצרים המתעדים את קורבנותיו.
עם מעצרו כינתה התקשורת היפנית את מיאזאקי בשם רוצח האוטאקו, מתוך התייחסות לתרבות האוטאקו המתארת אנשים בעלי מנהגי צריכה, בייחוד בכל הנוגע למוצרי אנימה ומאנגה. הפרשה עוררה פאניקה מוסרית רחבה בשל ההנחה כי תחומי העניין הללו הם שגרמו למיאזאקי לבצע את פשעיו. מספר עיתונים אף טענו כי מיאזאקי נסוג אל תוך עולם פנטזיה של מאנגה כתוצאה מחינוכו המוזנח.
הפסיכואנליסט קייגו אוקונוג'י מ אמר לעיתון השוקן פוסט כי . טענה זו ואחרות מסוגה הופרכו בהמשך. המבקר איז'י אוטסוקה ציין בספרו, העוסק בפשעיו של מיאזאקי, כי אוסף הפורנוגרפיה הגדול שנמצא ברשותו ככל הנראה הומצא יש מאין, או לכל הפחות גודלו הוקצן, בידי עיתונאי או צלם, על מנת להבליט את סטיותיו של הרוצח. מבקר אחר, פומיאה איצ'יהאשי, הציע כי המידע ששוחרר לציבור נועד לעורר סטריאוטיפים ופחדים נפוצים בכל הנוגע לתרבות האוטאקו, מאחר שהמשטרה ידעה כי הדבר יסייע להשגת הרשעה.
משפט והוצאה להורג.
משפטו של מיאזאקי נפתח ב-30 במרץ 1990, ונמשך קרוב לשבע שנים. לכל אורכו נהג מיאזאקי לדבר באופן שטותי, ולעיתים תכופות הפיל את האחריות לפשעיו על , אלטר אגו אשר לדבריו הכריח אותו לרצוח. כמו כן נהג לצייר את אותו איש בתור דמות מצוירת במהלך שהותו באולם בית המשפט. בנוסף שמר על ארשת רגועה וקרת רוח בזמן ההליכים המשפטיים, ונראה אדיש לכל המתרחש סביבו. אביו של מיאזאקי סירב לשלם עבור ההגנה המשפטית שלו, והתאבד ב-1994.
אורכו הרב של המשפט נבע מסוגיית בריאותו הנפשית של מיאזאקי בזמן הרציחות. תחת החוק היפני באותה העת לא היה ניתן להטיל אחריות פלילית על אנשים אשר אינם נמצאים בקו השפיות, וכנגזר מכך גם לא להעניש אותם. בנוסף, אנשים הסובלים מנכות שכלית או נפשית היו זכאים לגזר דין מופחת.
שלושה צוותים פסיכיאטרים שונים מונו בידי בית המשפט על מנת לבחון את יכולתו של מיאזאקי להבדיל בין טוב לרע. שניים מהם הגדירו אותו כרפה שכל, כאשר לדעת אחד סבל מיאזאקי מסכיזופרניה, ולדעת השני סבל מהפרעת זהות דיסוציאטיבית. הצוות השלישי אבחן אותו כסובל מהפרעת אישיות, אף על פי שטען כי עדיין היה אחראי למעשיו.
קבע כי מיאזאקי היה מודע לגודלם ולהשלכותיהם של פשעיו, ולפיכך היה אחראי להם. הוא נידון למוות ב-14 באפריל 1997. גזר דינו אושר בידי ב-28 ביוני 2001, וכן בידי בית המשפט העליון של יפן ב-17 בינואר 2006. היפני דאז חתם על גזר דינו ב-17 ביוני 2008, והוא הוצא להורג בתלייה ב באותו היום.
מורשת.
מיאזאקי תיאר את רציחותיו בתור . הרוצח היפני כינה את עצמו בשם , אולם מיאזאקי השיב בתגובה, .
במדיה.
דמותו של "אם", אנס ורוצח ילדות בסדרה "" בוססה על צוטומו מיאזאקי.
קרולין מלוני
קרולין בושר מלוני (באנגלית: Carolyn Bosher Maloney, נולדה ב-19 בפברואר 1946) היא פוליטיקאית אמריקאית מן המפלגה הדמוקרטית המשמשת כנציגת מדינת ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית מאז 1993.
מלוני היא האישה הראשונה נבחרה במחוז שלה. ב-17 באוקטובר 2019 יושב ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי בחרה במלוני להיות ממלאת מקום יו"ר ועדת הפיקוח והרפורמה בבית הנבחרים לאחר מותו של אלייז'ה קמינגס. היא נבחרה לרשת את קאמינגס באופן קבוע ב-20 בנובמבר. נכון ל-30 במרץ 2022, מלוני נמצאת במקום ה-20 בקונגרס מבחינת הוותק שלה.
ביוגרפיה.
קרולין ג'יין בושר נולדה בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית ב-19 בפברואר 1946 כבתם של כריסטין אליזבת (לבית קליג) וראלף ג'ורג' בושר. היא למדה במכללת גרינסבורו. לאחר שסיימה את לימודיה, היא ביקרה בעיר ניו יורק ב-1970, והחליטה להישאר בעיר.
במשך כמספר שנים מלוני עבדה כמורה ומנהלת במועצת החינוך של העיר ניו יורק. בשנת 1977, החלה לעבוד בסגל בית המחוקקים של מדינת ניו יורק. ב-1976 היא נישאה לקליפטון מלוני, בנקאי השקעות.
מועצת עיריית ניו יורק.
מלוני נבחר למועצת עיריית ניו יורק ב-1982, כשהביסה את רוברט רודריגז המכהן ברובע דובר ספרדית במזרח הארלם ודרום הברונקס. היא כיהנה כחברת מועצה במשך 10 שנים. במועצה, היא כיהנה כיושבת ראש הוועדה לחוזים, שביקרה ופיקחה על חוזי העירייה. מלוני קידמה הכרה בחוזים בדיני זוגות חד מיניים. היא הייתה הראשונה שילדה בזמן שכיהנה כחברת מועצה, והראשונה שהציעה חבילת חקיקה מקיפה להפיכת מעונות היום לזמינים וזולים.
בית הנבחרים של ארצות הברית.
בחירות.
ב-1992 התמודדה מלוני לקונגרס מול ביל גרין מן המפלגה הרפובליקנית שכיהן בקונגרס כבר 15 שנים. המחוז ה-15 בניו יורק היה רפובליקני בדרך כלל, בניגוד לרוב העיר ניו יורק. היא ניצחה עם 51% מהקולות. במקהיל לבחירתה לקונגרס, רבים מתושבי המחוז הצביעו לביל קלינטון הדמוקרטי שהתמודד לנשיאות במקביל למלוני.
מאז בחירתה נבחרה מלוני לכהונות נוספות, עם למעלה מ-80% מהקולות מדי בחירות.
כהונה ועמדות.
ב-2009, הדירוג השנתי של ה- "National Journal" מיקם את מלוני כחברת הקונגרס ה-114 ברמת הליברליות שלה (או 314 ברמת השמרנות) בקונגרס. לפי הדירוג, מלוני ליברלית במיוחד במדיניות חוץ, יותר מנושאים כלכליים-ליברליים. מלוני נחשבת לליברלית פחות משאר נציגי ניו יורק.
ב-2011, סקר של "Daily News" מצא שמלוני היא הפעילה ביותר מבין 28 נציגי ניו יורק עם 36 הצעות חוק.
חוץ וביטחון.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, מלוני דגלה בסיוע פדרלי נרחב להתאוששות ניו יורק ולמאמצי האבטחה של העיר.
ב-25 בפברואר 2019 הציעה חוק להקמת קרן הפיצויים לנפגעים מ-11 בספטמבר. הקרן בגובה 10.2 מיליארד דולר ועתידה לפעול עד שנות ה-90 של המאה ה-21.
ב-1 באוקטובר 2020, מלוני חתמה על מכתב לשר החוץ מייק פומפאו, שגינה את הפעולות ההתקפיות של אזרבייג'ן נגד המובלעת נגורנו-קרבאך המאוכלסת בארמנים. בנוסף על כך, היא גינתה את תפקידה של טורקיה במלחמת נגורנו-קרבאך השנייה.
מלוני, כיושבת ראש ועדת הפיקוח והרפורמה בבית הנבחרים, קראה למנהל ה-FBI כריסטופר ריי לפתוח בחקירה כנגד הרשת החברתית Parler מחשש שרשת זו היא שלוחה של הממשל הרוסי.
נשק.
בשנת 2013 מלוני הציעה חוק למניעת סחר בנשק. לפי הצעת החוק, הסחר בנשק יהפוך לראשונה לפשע פדרלי ויוחרפו העונשים. החוק ניסה למנוע סחר ומכירת נשק לעבריינים מורשעים, מתעללים במשפחותיהם, חולי נפש אלימים ואחרים.
ב-2014, הצטרפה לסנאטור אד מרקי בקריאה לנשיא ברק אובמה לתיקצוב בסך 10 מיליון דולר של המרכז לבקרת מחלות ומניעתן על מנת לחקור באופן קליני את השימוש בנשק.
שקיפות ממשלתית.
בשנת 2008, לאחר דיווחים על שחיתות בקרב קבלנים צבאיים בעיראק ובאפגניסטן, הבטיחה מלוני ליצור מסד נתונים לפיקוח טוב יותר על כל החוזים הפדרליים.
חברה.
בשנת 2007 מלוני קידמה מימון לתוכניות לנשים ונערות אפגניות וסייעה בהקמת ועדה אפגנית לזכויות אדם. היא מהיוזמות הבולטות של תיקון שוויון הזכויות. בשנים שלאחר מכן קידמה הצעת חוק למתן חופשת הורות בתשלום לעובדים הפדרליים. בנוסף על כך, מלוני קידמה חוקים למניעת אלימות מינית באקדמיה.
מלוני קידמה מימון לפרויקטים גדולים של תחבורה ציבורית, ובאופן מיוחד למדינת ניו יורק.
מחלוקות ציבוריות.
ב-16 באוקטובר 2001, מלוני לבשה בורקה אפגנית בזמן שנשאה נאום בבית הנבחרים. הנאום היה למען זכויות נשים אפגניות ולמען מעורבות צבאית אמריקנית כנגד הטליבאן. זו הייתה הפעם הראשונה שלבשו רעלה אסלאמית בקונגרס. מבחינה טכנית מלוני עברה על האיסור לענוד כיסוי ראש משנת 1837.
שימוש ב"מילת ה-N".
ב-20 ביולי 2009, מלוני התנצלה לאחר שאמרה את המילה "Nigger" בראיון ל- "City Hall News". באותה העת מלוני התמודדה בפררימריז הדמוקרטיים לסנאט של ארצות הברית.
מלוני התנצלה ופרשה מהמירוץ ב-7 באוגוסט 2009. היא לא טענה שפרשה בעקבות הבערה.
חיים אישיים.
למלוני ובעלה, קליפטון מלוני יש שתי בנות. בעלה נהרג במהלך מסע טיפוס בשנת 2009, לאחר שטיפס על הפסגה השישית בגובהה בעולם, צ'ו אויו בטיבט.
מרכז הקונגרסים של וושינגטון
מרכז הכנסים וושינגטון הוא מרכז כנסים הממוקם בוושינגטון הבירה ששטחו . המרכז בבעלות ומופעל על ידי זרוע הכנסים של העיר "Events DC". בניית המרכז הושלמה בשנת 2003. המרכז ידוע באירוח של תערוכות רבות של אמנות עכשווית, וכן באוספי אמנות ציבוריים רבים.
אירועים מרכזיים.
שישה מתוך תשעת נשפי ההשבעה הרשמיים של ג'ורג' ווקר בוש ב-2005 נערכו במרכז הכנסים.
בשנת 2006 קבעה מועצת מחוז קולומביה כי מרכז הכנסים ייקרא על שמו של ראש העיר הראשון, וולטר א. וושינגטון. בשנת 2008 הוחלט להרחיב את המבנה ב-.