החברה הוקמה בשנת 1950 על ידי בנק הפועלים ומרכז קופות התגמולין, על מנת לרכז ולהשקיע את כספי החוסכים בקופות התגמולים. באותה תקופה היו בישראל מאות קופות גמל קטנות וחברת גמול הציע לקופות אלו ניהול משותף של כספי החוסכים. עם הקמת החברה הוצע שכספי החוסכים יושקעו 30% בהלוואות לקרן קיימת לישראל, 30% בהלוואות לבנק הפועלים, 30% בניירות ערך, במיוחד בתחום הנדל"ן ו-10% ישירות בנכסי נדל"ן. מייסד החברה ומנהלה הראשון היה יהודה לביטוב. בשנת 1954 הושקעו בחברה 168 קופות תגמולים ובשנת 1957 הושקעו בה כ-200 קופות תגמולים. בסוף שנות ה-50 מונה ד"ר שלמה רעיף למנהל החברה. בשנת 1967 פוטר רעיף בעקבות דו"ח ביקורת של ההסתדרות, על פיה הוא נתן הלוואה מכספי גמול לחברה, תמורת שוחד. במקומו מונה איתן אבניאון למנהל גמול. משרדי החברה היו בשנות ה-60 בקומה השלישית של בית צים בתל אביב. בשריפה בבניין חולצו העובדים על ידי כוחות הכיבוי אך כל מסמכי החברה נשרפו. עם זאת, החברה הצליחה לשחזר את מסמכי החברה.
במשך השנים שימשה החברה כזרוע התפעולית של קופות גמל וחברת העובדים, בתחום הפיננסים כדי לנצל יתרון לגודל בניהול ההשקעות של גופים אלו. החברה הנפיקה מניות ואיגרות חוב מיועדות לגופים הללו והשקיעה בעבורם בפיקדונות, באיגרות חוב ובהלוואות לחברות ומוסדות שונים. החל מסוף שנות ה-80, החלה החברה להשקיע ישירות במניות של חברות שונות, ועד סוף שנות ה-90 כבר השקיעה גמול מאות מיליוני שקלים בתחומים שונים כגון תעשייה, אנרגיה, טכנולוגיה, תקשורת, מחשבים ומסחר, על מנת להגדיל את התשואה להון.
אחד הנכסים העיקריים של החברה מבחינת משקיעיה היה מעמדה כקופה מרכזית בניהול קופות גמל, שהקנה לה החל מ-1975 פטור ממס על הכנסותיה. מסיבות היסטוריות, הנובעות מהרקע להקמת גמול, הוקנו לבנק הפועלים ולחברת העובדים זכויות מועדפות, שאיפשרו להן לשלוט יחד בגמול. למרות שבנק הפועלים החזיק רק 8% מהמניות וחברת העובדים 0.25% השליטה עוגנה בחלוקת הון המניות של גמול לשלושה סוגים, ובמתן זכויות יתר אישיות לבנק הפועלים במינוי דירקטורים. מבקרת המדינה, מרים בן-פורת, כתבה דו"ח ביקורת על מבנה הבעלות בחברה. אחר כך, בהתערבות הממונה על שוק ההון, יזמה גמול מהלך לאיחוד הון המניות והשוואת הזכויות שהן מקנות. שינוי זה גם ביטל את מעמד החברה כקופת גמל מרכזית בעלת פטור ממס.
בשנת 1997 החלו בעלי מניות בחברה, ובעיקר קרן הפנסיה "מבטחים" שהחזיקה 25% מהמניות, לדרוש את חלוקת כל נכסיה של החברה כדיווידנד ופירוקה, וזאת בטענה שהפקיעה הצפויה של הפטור תהפוך את גמול למלכודת מס לבעלי מניותיה. גמול החלה בתהליך של חלוקת דיווידנד בסך 2.6 מיליארד שקל והקטינה את הונה העצמי ל-486 מיליון שקל. במקביל האיצה את השקעותיה בחברות בורסאיות, וכן בתחומים שבהם לא עסקה עד אז כמו היי-טק.
כחברה ציבורית.
במאי 2001 נרשמו מניותיה של החברה למסחר בבורסה בתל אביב, במקביל לרכישת השליטה בחברה על ידי האחים ג'ולס ואדי טראמפ, ששילמו 380 מיליון שקל, תמורת 67% ממניות החברה. באוקטובר 2003, נמכרה השליטה בחברה לאמ. פי. איי. אחזקות, חברה פרטית בשליטת אייל יונה ואמנון ברזילי. לאחר שינוי הבעלות צמצמה החברה את פעילותה בשוק ההון והפיננסים והעמיקה את השקעתה בנדל"ן. ופעלה בעיקר כיזמית בתחום הנדל"ן בישראל ובמזרח אירופה. באמצעות חברה בת בבעלות מלאה, גמול נדל"ן. בין השאר מכרה מניות שהחזיקה בחברות תדיראן קשר, נס טכנולוגיות, אר.אר מדיה, ו"גמול סהר קרנות נאמנות".
בפברואר 2005, רכשה גמול את השליטה בחברת "אלקטרוניקס ליין", שמניותיה נסחרו בבורסה בתל אביב. החברה הייתה שלד בורסאי עתיר מזומנים, לאחר שכל הפעילות העסקית של החברה (ייצור אזעקות) הועברה כולה לחברה בת שמנותיה נסחרו בבורסת פרנקפורט. לאחר הרכישה שונה שמה של "אלקטרוניקס ליין" ל"מטיס קפיטל", וביולי 2005 היא רכשה 50% מניות חברת יפנאוטו, יבואנית רכבי סובארו בישראל, תמורת 37.5 מיליון דולר. בנוסף נכסה לתחום המלונאות.
הסדר חוב ופירוק.
בשנת 2007 רכש את השליטה בחברה ליאון רקנאטי לפי שווי שוק של 630 מיליון שקל. אולם זמן קצר לאחר הרכישה התדרדר מצבה של החברה, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ומספר השקעות כושלות. בשנת 2009 החברה הגיעה למצב של אי עמידה בחובותיה, וחתמה על הסדר חוב.
בשנת 2011 נכנס רו"ח יצחק גווילי לגרעין השליטה בחברה תמורת שווי חברה של 24 מיליון ש"ח בלבד. אולם ב-2013 נכנסה להסדר חוב נוסף ועברה לשליטת בעלי איגרות החוב של החברה. לאחר מכן נמכרו רוב נכסי החברה והיא נכנסה להליכי פירוק.
אוסטין אריס
דן סולוולד (באנגלית: .Daniel Healy Solwold Jr; נולד ב-15 באפריל 1978 בוויסקונסין), הידוע יותר בשם הבמה שלו, אוסטין אריס הוא מתאבק אמריקאי.
תחילת קריירת ההיאבקות.
אוסטין אריס החל להתאמן תחת השגחתם של אדי שארקי וטרי פוקס בשנת 2000 וערך לראשונה את הופעת הבכורה שלו ב-11 בנובמבר 2000, מול ה"שריף" ג'וני אמרלד. הוא התאבק במערב התיכון של ארצות הברית במשך כמה שנים ולאחר מכן החל להתאבק במזרח החוף של ארצות הברית, ובשנת 2004 הוא השתתף בטורניר Super 8 של הארגון ECWA, טורניר אשר הכיל 8 מתאבקים של הארגון, שם הוא התקדם לעבר הגמר ונוצח על ידי כריסטופר דניאלס.
קריירת היאבקות מקצועית.
ROH (2004–2007).
אריס הצטרף לארגון ההיאבקות Ring of Honor, וב-24 באפריל 2004 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעיר אילינוי, אולם אריס לא הצליח לנצח בקרב 4 פינות הישרדות אשר כלל את המתאבקים ג'ימי רייב, רוקי רומרו ואת המנצח בקרב נייג'ל מקגינס. ב-26 בדצמבר 2004 אריס זכה באליפות העולם של ROH באירוע "קרב סופי" בפילדלפיה, פנסילבניה, כאשר הוא ניצח את האלוף המכהן הארוך ביותר, סמואה ג'ו. ב-16 ביוני 2005, ROH מינו את אריס למאמן הראשי החדש בבית הספר ROH להיאבקות, כאשר המאמן הקודם היה CM פאנק שחתם חוזה עם ארגון ה-WWE. לאחר חצי שנה של הגנות על התואר, אריס הפסיד את החגורה ל-CM פאנק ב-18 ביוני 2005. ב-17 בדצמבר 2005 אריס ושותפו רודריק סטרונג זכו באליפות הזוגות, וב-16 בספטמבר 2006 הפסידו את החגורות לכריס הירו וקלאודיו קסטניולי. אריס וסטרונג המשיכו להיות צוות לשאר השנה. ב-27 באפריל 2007 אריס איתגר את המתאבק היפני טאקאשי מורישימה לקרב על אליפות העולם של ROH, אך הוא לא הצליח לזכות בתואר.
TNA (2005–2007).
ביולי 2005, TNA ערכה סקר באינטרנט כדי לבחור את היריב לאלוף ה-X דיוויז'ן כריסטופר דניאלס לאירוע "הקרבה" ב-14 באוגוסט 2005. אפשרויות הסקר היו אוסטין אריס, רודריק סטרונג, ג'יי ליטל ומאט סיידל (כאשר שלוש האפשרויות האחרונות לא היו אפילו תחת חוזה או הופיעו על בסיס קבוע בעבר עם החברה). אריס ניצח בסקר ופגש את דניאלס בקרב לא על התואר, שבו אריס הפסיד. בעקבות האירוע, היו שמועות ש-TNA התרשמו מהופעתו של אריס והשמועות נהפכו לנכונות כאשר אריס פגש את שותפו בעבר, רודריק סטרונג באירוע "בלתי ניתן לשבירה" שנערך ב-11 בספטמבר. ב-22 בספטמבר 2005 אריס הודיע באתר שלו שהוא קיבל חוזה מ-TNA והוא חתם עליו. אריס הפך לחבר סגל קבוע ב-TNA ויצר צוות ביחד עם רודריק סטרונג ואלכס שלי. בפברואר 2006 אריס וסטרונג הושעו לחודשיים מהחברה, מכיוון שהם הגיעו 4 שעות מאוחר יותר לאירוע "כנגד כל הסיכויים" 2006, זה קרה בגלל ההחלטה של אריס וסטרונג להישאר בלונג איילנד למופע של הארגון ROH, אף על פי ש-TNA ביקשו ברגע האחרון לנסוע לפלורידה בגלל הפוטנציאל של סופת גשמים. אריס חזר מאוחר יותר תחת השם "אוסטין סטאר" וסיסמת הפרומואים ששודרו עקב חזרתו הייתה "כוכב נולד", בהמשך אריס הפך להיות חבר צוות של קווין נאש. ב-18 באפריל 2007 אריס הושעה לשלושה חודשים, בהמשך אריס ביקש את שיחרורו מהחברה, וחזר ל-ROH.
ROH (2007–2010).
חודש לאחר שיחרורו מ-TNA הוא חתם על חוזה עם ROH. ב-6 ביוני 2007 אריס שיתף פעולה עם דניאל בריאן בטורניר להכתרת אלופי הזוגות החדשים, כאשר הם הביסו בשלב הראשון את רודריק סטרונג ודייבי ריצ'רדס, אך מיותר יותר הפסידו לג'ימי ג'ייקובס וסת' רולינס, בהמשך הם קיבלו קרב על האליפות נגד ג'ייקובס ורולינס, אך הפסידו שוב. לאחר מכן, אריס פיתח פיוד ארוך עם ג'ימי ג'ייקובס. בתחילת שנת 2009, אריס עשה שינוי במראה הדמות שלו, כאשר הוא הסתפר, לבש צבעים ורודים-שחורים והגיע לזירה בג'קט פרוותי ורוד, דבר ששבר את הגישה האפלה של דמותו.
החזרה ל-TNA.
ה-X דיוויז'ן (2011–2012).
לאחר טורניר X דיוויז'ן שנערך בארגון, אריס העפיל לקרב באירוע "דסטיניישן X" וניצח בקרב מרובע את ג'ק אוואנס, לו-קי וזימה יון כדי להשיג חוזה בחברה. בקרב הראשון שלו בארגון, התחרה נגד שנון מור, ניצח אותו ברמאות והפך לדמות ה"רעה" בחזרה. לאחר קרבות ומאמצים רבים להשגת חגורת ה-X דיוויז'ן, אריס זכה בחגורה באירוע נו סרנדר, כאשר ניצח את בריאן קנדריק. אריס המשיך להחזיק בחגורה זמן ארוך ובמשך הזמן הפך לדמות ה"טובה" והאהודה בעיני הקהל.
אליפות במשקל כבד של TNA.