בעקבות החלטתה של פולין להצטרף לנאט"ו ב-1997, נחתם הסכם בין שרי ההגנה של גרמניה, דנמרק ופולין על הקמת קורפוס משותף אשר בסיסו יהיה בשצ'צ'ין. כבסיס להקמת הקורפוס שימש פיקוד כוחות בעלות הברית במבואות הים הבלטי - פיקוד מרחבי משותף של דנמרק וגרמניה. ב-12 במרץ 1999 הצטרפה פולין לנאט"ו באופן רשמי, וב-18 בספטמבר של אותה שנה כבר נחנך מטה הקורפוס הרב-לאומי החדש. מטה הקורפוס בשצ'צ'ין הפך למטה היחיד של נאט"ו אשר ממוקם באחת ממדינות ברית ורשה לשעבר.
בהדרגה הפך הקורפוס, מיחידה פולנית-גרמנית-דנית, לקורפוס רב לאומי. החל משנת 2004 החלו עוד ועוד מדינות החברות בברית נאט"ו, לשלוח חיילים לקורפוס. בקורפוס ישנם נציגים גם משוודיה אשר אינה חברה בנאט"ו. בקורפוס ישנה מגמה בולטת של שילוב קצינים ומש"קים ממדינות מזרח אירופה. למרות זאת, הקורפוס אינו כפוף לנאט"ו באופן רשמי, אלא למטכ"לים של פולין, גרמניה ודנמרק. שלוש המדינות חולקות ביניהן את התפקידים הבכירים בקורפוס. כיום, מפקד הקורפוס הוא פולני, סגנו הוא דני, וראש מטהו הוא גרמני.
בין 2007–2015 השתתפו חיילי הקורפוס בלחימה באפגניסטן.
מדינות החברות בקורפוס.
לפי שנת הצטרפות:
דינה כהנא גלר
דינה כהנא גלר (נולדה בשנת 1948) היא אמנית הדפס, פסלת ואמנית. בין השנים 2005–2013 שימשה אוצרת בגלריה של המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל. דינה נולדה בקיבוץ להבות הבשן בשנת 1948 ועבודותיה המוקדמות עסקו בחיבור פיסולי בין אלמנטים, תוך שימוש בעץ ובעיצוב פוסט-מודרניסטי. לאחרונה, דינה עוסקת בהדפס בסדנת ההדפס בירושלים.
בשנת 1999, דינה זכתה פרס משרד התרבות והספורט בקרמיקה.
ביוגרפיה.
דינה כהנא גלר נולדה בקיבוץ להבות הבשן בשנת 1948. בשנת 1969 כשדינה הייתה בת 21, היא החלה ללמוד במחלקה לאומנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים.
בשנת 1973, דינה הכינה את הפסל הראשון שלה ובשנת 1976, החלה ללמוד במחלקה לעיצוב קרמי זכוכית באותה המכללה.
בין השנים 1985–1990, דינה התעסקה בפיסול עץ וקרמי זכוכית ובשנים 1990–1993, פיסלה למען העיר תל אביב.
הלו הלו אבא
קרן שמש
הסופר קאפ הרוסי בכדורסל נשים
הסופר קאפ הרוסי בכדורסל נשים (רשמית: הסופרקאפ של התאחדות הכדורסל הרוסית; Суперку́бок РФБ) היא תחרות כדורסל בקרב קבוצות נשים, המורכבת ממשחק אחד, בו משחקת אלופת רוסיה וזוכה הגביע הרוסי מהעונה החולפת.
היסטוריה.
המשחק הראשון התקיים ב־24 בפברואר 2021 בהיכל הספורט של UGMK בוורחנאיה פישמה שבמחוז סברדלובסק, באזור הרי אורל. במשחק זה ניצחה אוגמ"ק יקטרינבורג (אלופת רוסיה 2019/2020) את נאדז'דה אורנבורג (מנצחת גביע רוסיה 2020/2021) בתוצאה 93:68. הגביע הוענק לזוכה על ידי נשיא התאחדות הכדורסל הרוסית אנדריי קירילנקו.
דוסתאי ברבי ינאי
פליקס יוד
פליקס יוד (בגרמנית: Felix Jud; 7 במרץ 1899 – 27 באוגוסט 1985) היה פעיל פוליטי בתנועת ההתנגדות הוורד הלבן ובעל חנות ספרים גרמני.
ביוגרפיה.
יוד נולד בווילהלמסטאל.
הוא עבד בחנות הספרים "פרומאנשה", בעיר ינה אך פוטר בשל חוסר דייקנות. בסופו של דבר הוא מצא עבודה נוספת בחנות ספרים בהמבורג, לשם עבר ועבד משנת 1919.
בשנת 1923 פתח (עם עמיתה ארנה קראכט, שנשארה שם עד 1932) חנות ספרים, "Hamburger Bücherstube" (חנות הספרים של המבורג), בקולונדה 104 בקרבת בניין העירייה.
בשנת 1938 נישא לאליזבת טודה. נולדו להם שלושה ילדים, שתי בנות – קארן (ילידת 1939), ברברה (ילידת 1941) ובן מייקל (יליד 1943).
פעילות אנטי נאצית.
חנות הספרים של יוד ביססה את עצמה כפיסת היסטוריה חשובה בעיר. קהל לקוחות החנות היה מגוון. במהלך מלחמת העולם השנייה, פליקס יוד, על אף שלא היה יהודי, קיבל הוראה לשנות את שם משפחתו מכיוון שגרם לרבים לחשוב שהוא יהודי. יוד הצטייד במסמכים הרלוונטיים שהוכיחו את מוצאו הארי. בחלון הראווה של החנות תלה שלט ובו נכתב: "פטרוזיליה נשארת פטרוזיליה" ותחתיה הדביק קטע מתוך ביטאון המפלגה הנאצית הדר שטירמר: "יוד נשאר יוד" על משקל "יהודי נשאר יהודי". מכריו הזהירו אותו כי הרשויות עלולות לפגוע בו אך הוא סירב להיכנע.
בעקבות החלת חוק עירוני שחייב בעלי עסקים להציב את תמונתו של אדולף היטלר בחלון הראווה, הציב יוד לצד תמונת הפיהרר את ספרו של ריכרד כץ "יצים בהירים עם אנשים אפורים". ספרו של כץ שנמלט לחו"ל עם עליית הנאצים לשלטון, לא היה בין הספרים האסורים.
יוד גם סייע לפעיל קומוניסטי יהודי בשם היילבוט להגר. הוא השיג להיילבוט ויזה. לא ידוע כיצד השיג יוד להיילבוט שהיה אסיר פוליטי משוחרר את הוויזה.
יוד מכר ספרות אסורה בחנות שלו והיה פעיל בתנועת הוורד הלבן. חנותו הפכה למקום מפגש של פעילי הארגון.
ב-18 בדצמבר 1943, נעצר יוד ונכלא בכלא ששכן ברובע פולסביטל בהמבורג. מאוחר יותר, ב-1 ביוני 1944, הועבר למחנה הריכוז נוינגמה. בנוינגמה נשלח יוד לעבודות חפירה. עבודות אלה היו בבחינת גזר דין מוות. מכרים שעבדו במשרדי המחנה דאגו להעבירו למשרד, שם הייתה העבודה קלה יותר. אחד מפעילי הוורד הלבן שהגיע מאוחר יותר למחנה, שובץ לעבודה במשתלת המחנה, הודות להתערבותו של יוד. ב-13 ביולי הוחזר יוד לכלא בפולסביטל יחד עם פעילים נוספים, קרל לודוויג שניידר וגרד שפיצברד שהיה בנוסף להיותו אחד מפעילי תנועת ההתנגדות הוורד הלבן, אחד מקבוצת נערי הסווינג. ייתכן כי הם הוחזרו לכלא על מנת להמשיך בהליכים המשפטיים נגדם. ההליכים נגדו ונגד שאר האסירים הפוליטיים שנכלאו עימו, היו קצרים. ב-18 באפריל 1944, הובא למשפט עם פעיל נוסף בתנועת הוורד הלבן, טורסטן מילר שהיה אחד מנערי הסווינג ולימים עיתונאי. על יוד נגזרו ארבע שנות מאסר.
לאחר המלחמה.
לאחר שהובסה גרמניה, פתח יוד מחדש את חנות הספרים שלו, תחילה ברחוב נוייר וול 39 משם הוא עבר מכיוון שבעל הבית רצה להשתמש בחלל החנות באופן אחר. לאחר מכן בביתו עזר, בהוצאה מחדש של כתב העת "Hamburger Abendblatt" בעזרת חברו, לימים המו"ל אקסל שפרינגר. לבסוף, הוא פתח מחדש את חנותו בנוייר וול 13, שם נמצאת החנות כיום.
ב-25 באוגוסט 1985 מת יוד בגיל 86. ברובע המבורג-נויאלרמוהה יש רחוב, "פליקס יוד רינג" הקרוי על שמו.
ולדימיר גומלסקי
ולדימיר אלכסנדרוביץ' גומלסקי (ברוסית: Владимир Александрович Гомельский; נולד ב-20 באוקטובר 1953, לנינגרד) הוא כדורסלן עבר, פרשן, עיתונאי וסופר רוסי.
קריירת כדורסל.
גומלסקי בילה את כל הקריירה שלו בכדורסל במדי צסק"א. בשנת 1975, הוא זכה בתואר אמן ספורט מהמעמד הבינלאומי של ברית המועצות. עם צסק"א, זכה ארבע פעמים בליגת העל של ברית המועצות, וגם זכה בגביע ברית המועצות.
לאחר שסיים את קריירת המשחק, עבד כמאמן כדורסל ונבחר כמאמן כבוד של רוסיה הסובייטית בשנת 1986.
חיים אישיים.
גומלסקי הוא בנו של מאמן הכדורסל הבולט אלכסנדר גומלסקי ואחיינו של יבגני גומלסקי. מאז 1989 הוא משמש כפרשן ספורט.
מועדון אופנועים
מועדון אופנועים זה קבוצה של אנשים אשר תחומי העניין ופעילותם העיקרית כוללת אופנועים. מועדוני אופנועים יכולים להיות כקבוצות של רוכבי אופניים או אופנועים שמחזיקים באותו דגם (לדוגמה קבוצת בעלי הארלי).
סוגי מועדונים, קבוצות וארגונים.
רוב המועדונים מאורגנים סביב מותג או מותג, או סביב סוג רכיבה. מועדוני אופנועים מאוד שונים ביעדיהם. במועדוני אופנוע או עמותות אופייניים יש בדרך כלל מנהלים, משכורות ופרסום קבוע. הם לפעמים גם נותנים חסות לאירועי ספורט, ולהפגנות אופנוע שנתיות או תכופות יותר בהן החברים יכולים להתרועע.
ישנם הרבה מאוד "מועדוני מותג", כלומר מועדונים המוקדשים לציון מסוים, כולל כאלה שבחסות יצרנים שונים, המבוססים על מועדון המותג המקורי, קבוצת הבעלים של הארלי. ישנם גם מועדוני אופנוע לאומיים גדולים, לדוגמה, בעלי אופנועי BMW של אמריקה, מועדון הבעלים של דומינאר (DOC), קבוצת אופנועים בלעדית לאופני "Bajaj Dominar" בלבד. ישנם גם מועדונים ספציפיים לנשים, כגון אגודת האופנועים הבינלאומית לנשים, ומועדונים עבור לסביות והומואים, כגון דייקס על אופניים.
מועדונים המספקים לאנשים המתעניינים במכונות וינטאג' כגון מועדון האופנוע וינטאג' גם הם פופולריים, כמו אלה שבמרז מקומות מסוימים. מועדונים המסייעים לזכויות הרוכבים כגון קבוצת "אופנועי הפעולה", וארגוני צדקה כמו סניף הרוכבים הלגיון המלכותי הבריטי פופולריים גם הם. רבים מזוהים עם ארגון גג, כגון התאחדות האופנועים הבריטית (BMF) בבריטניה, או FEMA באירופה.
ארגונים אחרים שפעילותם כרוכה בעיקר באופנועים, קיימים למטרות ספציפיות או למטרות חברתיות כגון "רוכבי משמרות הפטריוט", המספקים מלווי הלוויה לחיילים משוחררי צבא, ורלינג רעם, הדוגלים בכוחות שנעלמו בפעולה ובאסרי מלחמה. אף על פי שבאף אחת משתי הקבוצות האחרונות לא צריך אופנוע בשביל החברות, הן מכוונות לאופנועים, וחלק ניכר מהפעילות שלהן כרוכה בנסיעות.
ישנם מועדונים רבים בעלי אוריינטציה דתית, כגון איגוד האופנועים הנוצרי, משרד האופנועים וארגוני צדקה כגון "Freewheelers EVS", המשתמשים באופנועים כדי לספק שליחויות רפואיות דחופות מחוץ לשעות הפעילות של המוקד הרפואי, ומועדונים המושכים חברות מקבוצות ספציפיות, כגון מועדון האופנועים לאכיפת חוק כמו "Blue Knights", לאנשי המשטרה.
בבריטניה, לשני ארגוני צדקה ("מכון נהגים מתקדמים" ו"רוכבי נהגים ורוכבים מתקדמים") יש מועדוני אופנועים גדולים עם מתנדבים מאומנים לקידום כלי רכב ולסייע לרוכבים לעבור את מבחני הנהיגה.
בהיסטוריה.