בהמשך, סמוך לשעה 22:30 שעון ישראל גילתה אח"י סער ירי טיל סטיקס לכיוונה. אך זאת מבלי שהתגלתה מטרה במכ"ם באותו כיוון ודיווחה זאת מיידית למפקדת חיל הים. טיל הסטיקס לא התגלה באמצעים נוספים. אמל"ח הספינה לא כלל אמצעי הטעיה לטילים, שהיו בשלב פיתוח באותה תקופה. מפקד הספינה נתן הוראה לביצוע ירי של מספר פגזי תותח 76 מ"מ לטווח של כמה מאות מטרים לפני הספינה במטרה ליצור נד מים גבוה ובכך אולי לגרום להסחת מכ"ם טיל הסטיקס מהספינה. הספינה דיווחה למפקדת חיל הים שהטיל נעלם ונפל לים. כמו כן בוצע בהמשך ירי של רקטות הטעיה ארוכות טווח מסוג אבשלום מתוך הנחה שייתכן שהסטי"ל המצרי ירה טילים נוספים.
היו תנאי גילוי מיוחדים וגדולים באותו לילה, ככל הנראה עקב תופעת תעלה אטמוספירית Atmospheric Duct.
לקחים והאצת פיתוח אמצעי הגנה נגד טילים.
בדיעבד הסתבר שאלה טילי הסטיקס שגרמו לטיבוע ספינת הדיג אורית. מקום המצאה של האורית לא היה ידוע לאח"י סער וככל הנראה גם לא למפקדת חיל הים. ספינות הדיג היו בקשר יומי עם תחנת השידור שלהן 4XT ביפו. זו פנתה לחיל הים יום לאחר האירוע תוך ציון שאין קשר עם האורית.
בעקבות האירוע החליט חיל הים לעבות באופן מיידי את מערך הגילוי החופי באזור ימת הברדוויל על ידי הקמת בסיס דפנה תוך הצבת מכ"ם גילוי ואף מגל"ם (מגלה שידורי מכ"ם) שהובאו בקרון והוצבו על גבעה שעליה הוצבה אנטנה גבוהה. מערך הגילוי היה במרחק של כ 38 מייל מפורט סעיד והוכיח את עצמו במהלך מלחמת יום הכיפורים, כולל כממסר תקשורת בין כוחות בים למפקדת חיל הים.
עד טיבוע האורית ההערכה בחיל הים הייתה שסיכויי טיל הסטיקס לפגוע בספינת סער היו נמוכים. חיל הים ביצע הערכה מחודשת בנושא איום טיל הסטיקס והאיץ את פיתוח אמצעי הנגד להטעיית הטיל.
מלחמת יום הכיפורים והלחימה במחבלים.
הספינה נטלה חלק בקרבות הימיים במלחמת יום הכיפורים, בהם קרב פורט סעיד והפגזת חופי סוריה ומצרים. כמו כן השתתפה הספינה בתקיפות נגד יעדי טרור במלחמת לבנון הראשונה.
בפברואר 1984 יצאה מבסיס אשדוד ועברה בתעלת סואץ בדרכה לשיפוץ בבסיס אילת.
בשנת 1991 הוצאה משירות, וטובעה בעת אימון ירי של חיל הים בים התיכון.
אח&quot;י סער (סער 3)
יצחק לטיף
יצחק לטיף (נפטר בסביבות ה'רמ"ו 1486) היה עולה ונוסע בארץ ישראל בשנות השמונים של המאה ה-15. שם אביו היה מאיר ומוצאו היה באיטליה, בעיר אנקונה.
מסעו בארץ ישראל.
על פי אגרותיו, הוא הגיע אל העיר ירושלים לפני שנת ה'רמ"א 1481. הוא יצא למסעו, כנראה מלווה בקרובים, באונייה בבעלות איטלקית ורוב נוסעיה עולים לרגל נוצריים, ובהם גם נעזר להעביר את אגרותיו למשפחתו באירופה. ירד בנמל יפו וסייר בארץ היכן שהיה באפשרותו, ובמיוחד בירושלים. לטיף בחן ומסר תיאורים על מזג האוויר בארץ; ועל הרכב האוכלוסייה והיחסים בין יהודים לערבים, שאותם ראה כמשביעי רצון; הוא תיאר את מצב הכלכלה ובכלל זה את משלחי היד המשתלמים, להתרשמותו: "בעלי האומנות מתפרנסים בטוב ויש מהן מתעשרים", ומסר מידע גם על יוקר המחיה (הנמוך יחסית, לדעתו), על התוצרת החקלאית ותנועת הסחורות לארץ וממנה: . הוא סייר באתרים קדושים וב"קברי צדיקים", בין השאר בקבר שמואל הנביא, בקבר עמוס הנביא, בקבר צפניה הנביא, בקברי הלל ושמאי, ובכותל המערבי ובסביבות להר הבית עליו צפה מהר הזיתים וראה: "עזרה גדולה מרוצפת באבנים שיש ולבן מחלב"; על שער הרחמים הוא מספר כי הם "נעולים בברזל, לא נפתחו, ניסו הערביים [כך!] לפותחם ונפגרו הערביים". הקהילה היהודית בירושלים מנתה לפי אומדנו כמאה וחמישים משפחות.בתחילת איגרתו ובסופה הוא מבהיר לקוראיו את מניעיו לעלייה לארץ, והם הציפייה לגאולה והתקווה שירושלים וארץ ישראל יבנו מחדש, כבימים עברו.
HTTPS (ראשי תיבות באנגלית של: Hypertext Transfer Protocol Secure) הוא פרוטוקול תקשורת לאבטחת מידע ברשתות מחשבים הנפוץ במיוחד באינטרנט. באופן רשמי, הוא אינו פרוטוקול תקשורת כשלעצמו, אלא שימוש בפרוטוקול HTTP על שכבת SSL/TLS ובכך מקנה יכולות אבטחה של סטנדרט SSL/TLS לתקשורת HTTP רגילה.
בשימושו הנפוץ באינטרנט מקנה אימות של זהות האתר, ויוצר חיבור בין שרת אינטרנט ללקוח שיוצר עמו קשר כנגד התקפת אדם באמצע. בנוסף, השימוש מאפשר הצפנה דו-כיוונית של תעבורת המידע בין הלקוח לשרת, אשר מגינה מפני האזנת סתר או שינוי של תוכן המידע העובר בין הצדדים. כפועל יוצא, הפרוטוקול מבטיח כי גולש האינטרנט הניגש לאתר כלשהו, אכן יתקשר עם אותו האתר שהתכוון להתקשר עמו.
באופן היסטורי, HTTPS שימש בעיקר לפעולות העברת כספים ב-World Wide Web, דואר אלקטרוני והעברת מידע רגיש במערכות מידע של תאגידים. בסוף שנות ה-2000 ובתחילת העשור השני של המאה ה-21, השימוש ב-HTTPS נעשה רחב יותר וניתן היה לראות אימות נתונים בסוגים שונים של אתרים, אשר הקנו אבטחה לחשבונות משתמש, לתקשורת בין משתמשים, זהות המשתמש ומידע המאוחסן על ידו בשרתים.
השימוש ב-HTTPS חשוב במיוחד ברשתות לא מוצפנות, WiFi למשל, בהן כל משתמש באותה הרשת מסוגל לבצע "רחרוח" אחר תעבורת המידע הנשלחת ברשת ולגלות מידע רגיש. יתרה מזאת, גם רשתות שהשימוש בהן מוגבל יכולות לעשות שימוש במידע העובר דרכן ואף משנות אותו, לעיתים לצורכי פרסום ולעיתים גם באופן זדוני.
בחודש אוגוסט 2014 קבעו בגוגל את השימוש ב-HTTPS כ"גורם דירוג" (Ranking Factor) המשפיע בפועל על דירוג האתר בהצגת תוצאות החיפוש במנוע החיפוש של גוגל.
סקירה.
HTTPS אינו פרוטוקול תקשורת בפני עצמו, אלא יישום של פרוטוקול HTTP. הוא זהה לו מבחינת המבנה, אך מורה לדפדפן להוסיף שכבת הצפנה כדי להגן על תעבורת המידע. היישום של מודל SSL על פני HTTP מתאים במיוחד מפני שניתן לאבטח את המידע אפילו אם רק זהותו של צד אחד בתקשורת מאומתת. בתקשורת HTTP על גבי האינטרנט, זהותו של השרת (אתר) לרוב מאומתת על ידי השוואה בין Public key certificate של האתר לזה השמור בדפדפן.
הרעיון הבסיסי ב-HTTPS הוא ליצור ערוץ מאובטח על גבי רשת פרוצה. ערוץ זה מאפשר הגנה סבירה מפני האזנת סתר והתקפת אדם באמצע. זאת, בהסתמך על רמה סבירה של חליפת ההצפנה והיכולת לסמוך על certificate מאומת ואמין.
בדפדפני האינטרנט שמור מראש (בעת ההתקנה) מידע אשר מאפשר להם לאמת את ה-certificate שנשלח מהאתר. גורמים בעלי סמכות לנפק certificate חייבים לקבל את אמונו של הדפדפן, בין אם מראש או בערבות הוספה של ה-certificate לרשימה על ידי המשתמש. באופן לוגי, ניתן לסמוך על חיבור HTTPS אם ורק אם מתקיימים התנאים הבאים:
קיר גילכריסט
קיר דייוויד פיטרס גילכריסט (באנגלית: Keir David Peters Gilchrist; נולד ב-28 בספטמבר 1992) הוא שחקן ומוזיקאי קנדי. ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור מרשל גרגסון בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "טרה", תפקידו בתור סם גרדנר בסדרה "לא טיפוסי", והופעתו בתור קרייג גילנר בדרמה הקומית "סיפור מצחיק".
ביוגרפיה.
גילכריסט נולד בשכונת קמדן טאון בלונדון, אנגליה. בן להורים קנדים, קתרין (לבית פיטרס) ואיאן גילכריסט, ויש לו אח אחד, איוון. סבו מצד אמו הוא בנקאי וכלכלן קנדי בשם דאגלס פיטרס, ודודו הוא הכלכלן דייוויד וילפריד פיטרס.
בשנותיו הראשונות גדל גילכריסט בלונדון, לפני שעבר להתגורר בבוסטון, מסצ'וסטס ולאחר מכן עבר לניו יורק.
קריירה.
בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "לא טיפוסי" של ספק שירותי הזרמת מדיה נטפליקס, שזכתה לשבחים ומועמדויות לפרס סטלייט ולפרס פיבודי. הסדרה מתמקדת בחייו של סם גרדנר בן ה-18, אותו מגלם גילכריסט הנמצא על הספקטרום האוטיסטי.
זו הכלכלה, טמבל
גברות מצובעות
"גברות מצובעות" (באנגלית: "Painted ladies") הוא מונח המתאר בתי מגורים ובניינים בעיצוב אדריכלי ויקטוריאני ואדוארדיני הצבועים במספר צבעים שונים, שלושה או יותר, שמעטרים אותם או מדגישים את הפרטים הארכיטקטוניים שבהם. השימוש הראשון במושג התייחס לבתים הוויקטוריאניים של סן פרנסיסקו, והוא נעשה על ידי הסופרים אליזבת' פומדה (Elizabeth Pomada) ומייקל לארסן (Michael Larsen) בספרם "Painted Francisco's Resplendent Victorians" ("גברות מצובעות - הוויקטוריאניות הזוהרות של סן פרנסיסקו") משנת 1978. מאז נעשה במונח שימוש לתיאור קבוצות של בתים ויקטוריאניים ססגוניים בערים אחרות בארצות הברית, לרבות שכונת צ'ארלס וילג' בבולטימור, כיכר לפאייט בסנט לואיס, מיזורי, אזורים במטרופולין של סן פרנסיסקו ושל ניו אורלינס, שכונת קולומביה-טוסקולום בסינסינטי והעיר קייפ מאי בניו ג'רזי.
הגברות המצובעות של סן פרנסיסקו.
בין השנים 1849 ל-1915 נבנו בסן פרנסיסקו כ-48,000 בתים בסגנון ויקטוריאני ואדוארדיאני (מותה של המלכה ויקטוריה ב-1901 מסמן את נקודת המעבר מ"ויקטוריאני" ל"אדוארדיני"), ורבים מבתים אלו נצבעו בצבעים בהירים בוהקים. כפי שתיאר זאת אחד ממבקרי העיתונות ב-1885, "... אדום, צהוב, שוקולד, כתום, כל דבר צעקני - הוא באופנה... אם הקומות העליונות אינן בצבעי אדום וכחול... הן נצבעות לכדי לוחות בטקסטורה גסה בצבעי צהוב וחום...". במהלך רעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906 נהרסו רבות מהאחוזות הוויקטוריאניות בשכונת נוב היל האמידה, אולם מהבתים הוויקטוריאניים, שנבנו למכביר, נותרו עוד אלפים, לרוב אלו המפוארים פחות, בשכונות העיר המערביות והדרומיות.