המחוז מחולק לעשרה מחוזות בחירה עבור הבחירות לבית הנבחרים הבריטי. בנובמבר 2007 בחרו בנציג מפלגת הלייבור מחוזות הבחירה אמבר ואלי, בולסובר, דרבי צפון, דרבי דרום, ארווש, היי פיק, צפון מזרח דרבישייר ודרום דרבישייר. במחוז הבחירה צ'סטרפילד נבחר נציג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ובמערב דרבישייר נבחר נציג המפלגה השמרנית. תושבי דרבישייר שייכים למחוז הבחירה "מזרח המידלנדס" עבור בחירות לפרלמנט האירופי.
דמוגרפיה.
בשנת 1801 מנתה אוכלוסיית המחוז 147,481 תושבים. לפי מפקד האוכלוסין של הממלכה המאוחדת משנת 2001 היו במחוז 956,301 תושבים, שהתגוררו על פני שטח בגודל 254,615 הקטאר. ההערכה היא כי בשנת 2006 התגוררו במחוז 990,400 תושבים.
בעשור שבין 1991 ל-2001 גדלה אוכלוסיית המחוז בשיעור של 3%, שהם 21,100 תושבים. מספר זה גבוה מהממוצע הלאומי העומד על 2.65%, אך נמוך מהממוצע של מזרח המידלנדס העומד על 4%. צפיפות האוכלוסין של המחוז היא 2.9 תושבים להקטאר. הצפיפות משתנה במידה רבה ברחבי המחוז, כשהרמה הנמוכה ביותר היא 0.88 בדרבישייר דאלס והגבוהה ביותר מלבד הערים הראשיות היא 10.04 בארווש.
ספורט.
במחוז משחקות שתי קבוצות כדורגל המשתייכות לפוטבול ליג, דרבי קאונטי וצ'סטרפילד, ובנוסף לכך יש בו מספר מועדונים מליגות חובבניות. המחוז הוא מקום משכנו של מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בעולם, מועדון הכדורגל שפילד, העורך את משחקי הבית שלו בעיירה דרונפילד שבצפון מזרח דרבישייר.
לדרבישייר יש קבוצת קריקט מחוזית המשחקת באצטדיון קאונטי קריקט גראונד. מועדון הקריקט של מחוז דרבישייר משחק בליגה השנייה של האליפות הלאומית. בצ'סטרפילד ובדרבי פועלות גם קבוצות רוגבי.
במחוז יש אתרי תיירות רבים שבהם מבוצעות פעילויות ספורטיביות כגון טיפוס מצוקים, גלישה אווירית, טיפוס במערות, שיט ורכיבה על אופניים לאורך שבילי אופניים רבים שבעבר היו מסילות רכבת.
קובאדין
קובאדין, (ברומנית – Cobadin) היא עיירה בצפון חבל דוברוג'ה שברומניה, בשטח מחוז קונסטנצה. שם העיירה ניגזר מהשפה הטורקית ומשמעו "צומת שבעת הכיוונים", בהתייחס למיקומה של העיירה על צומת דרכים בין ערי חבל דוברוג'ה.
בין השנים 1890 – 1892 התיישבו בעיר תושבים ממוצא גרמני והוסיפו לגיוון האתני של האוכלוסייה שכללה גם טורקים וטטרים במוצאם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, בתאריך 16 באוקטובר 1916, נערך ליד העיר קרב קובאדין, בו הובס הצבא הרומני על ידי כוח משותף בולגרי-גרמני והדרך לכיבוש בוקרשט, נפתחה בפני כוחות מעצמות המרכז.
מבחינת הרכב האוכלוסייה המודרנית, 78.32% הם רומנים, 17.38% טורקים וטטרים, 2.6% צוענים ו 1.65% ארומנים.
קישורים חיצוניים.
שמואל קלדרון
שמואל (שמוליק) קלדרון (נולד ב-1950) הוא שחקן, במאי ומפיק תיאטרון קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
קלדרון, בן להורים ממוצא יוגוסלבי, נולד בירושלים ב-1950 וגדל ברמת גן ובגבעת שמואל. חניך תנועת השומר הצעיר. בוגר פנימייה צבאית של חיל המודיעין, השתתף במלחמת ההתשה ביחידת מודיעין, השתתף במלחמת יום הכיפורים כתצפיתן בחיל המודיעין חטיבה 14 וחטיבה 401 בגזרה הדרומית.
בוגר בית הספר למשחק בהנהלת ניסן נתיב. משנת 1972 השתתף כשחקן בתיאטרון חיפה בהצגות "שכול וכישלון", "טיפולים אחרונים", "הצילו", "רביזור", "אכזר מכל המלך", "רומיאו ויוליה", "הג'וקר", "קרום", "הנבחרים", "מבקר המדינה", "יורשים", "בן ערובה" ו"חור בקיר". בשנת 1980 הפיק ושיחק בהצגה "הנסיכה האמריקאית".
במהלך השנים כשעבד בתיאטרון חיפה, עסק בבימוי ולימודי משחק באופן פרטי, ובבתי ספר יסודיים ותיכוניים ככפר גלים, בית הספר הריאלי, ויצו, רוגוזין ועוד, כמו כן עבד עם נוער שוליים ונוער עבריין, במשך השנים המשיך בהוראה של משחק ובימוי גם באזור תל אביב והמרכז.
בשנת 1977 הקים קלדרון בחיפה פורום בשם "לוגוס - החברה לשיפור חיי הקהילה", בשיתוף אנשי תיאטרון, אנשי אקדמיה, פסיכולוגים וסוציולוגים, יחד עם אנשי עסקים, עסקו בענייני חינוך, החל מגני ילדים ועד ללימודים גבוהים באוניברסיטאות, תפקידו של קלדרון היה להקים תיאטרון שחקנים, שהשחקנים בנוסף לעבודתם על הבמה יעבדו עם נוער שוליים, נוער עבריין, תלמידי יסודי ותיכון, גמלאים, בכל הנושאים הקשורים לתיאטרון, אבל גם בנושאים אישיים וחברתיים.
בשנת 2007 יצא בקמפיין שקרא למנהלים האמנותיים בתיאטרונים הציבוריים להתחלף, לאחר שאחדים מהם כיהנו כ-14 שנים ברציפות ללא שום רוטציה. קהילת התיאטרון חששה להצטרף בפומבי ולהביע תמיכה בקריאתו של קלדרון. רק בראשית 2012 החלו לפעול למען קדנציה מוגדרת למנהלים האמנותיים בתיאטרונים הציבוריים.
בין השנים 1980 ל-1994 עסק בעיקר בהפקות בידור ובשיווקן, בין היתר ב"שלמה המלך ושלמי הסנדלר - 1982" "עדלידע 83" (בהיכל התרבות), "צמח בצמח", "חופשה על הקרח" ו"מסביב לעולם ב-80 יום"
בין השנים 1992 ל-1994, למד לתואר שני בטיפול באמנות בשלוחת לסלי קולג' בישראל. בשנת 1994 שיחק והפיק במשותף עם תיאטרון "צוותא" את ההצגה "טיפולים אחרונים" שהועלתה בתיאטרון חיפה ב-1973. באותה שנה גם כתב את המחזה "טאץ' ווד" - סיפורו האישי ממלחמת יום הכיפורים, מחזה יחיד בהשתתפותו שלו.
משנת 1995 עוסק קלדרון בעיקר במשחק מול מצלמה בטלוויזיה ובקולנוע. בין היתר השתתף בסרטי הקולנוע "זכרון דברים", זירת הרצח", "יום יום", "קיצור תולדות האוהבים", "ההסדר", "צור הדסים", "מרס תורכי", "המפלס העליון", "מפעל חיים", "האסונות של נינה", "אבידות ומציאות" "זימזום", ו"מינכן". בסדרת הטלוויזיה "שוטטות", "קצכן" "ועכשיו מה" ובסדרת הטלוויזיה "מסכים" (בשתי עונותיה) וכן השתתף בראשית שנות ה-70 ב"לא ביום ולא בלילה", "על אם הדרך", "הצילו את המציל", "פרקי אליק" וב"חפיף".
אל-מנתצר
אל-מנתצר באללה (מילולית: המנצח באל), אבו ג'עפר מחמד בן אל-מתוכל עלא אללה הראשון (בערבית: المنتصر بالله, ابو جعفر محمد بن المتوكل على الله الاول) היה הח'ליף העבאסי ששלט בין השנים 861–862 לאחר שרצח את אביו אל-מתוכל הראשון.
ביוגרפיה.
אל-מנתצר היה בנה של שפחה יווניה ומועמדו המועדף של אל-מתוכל לח'ליפות מבין שלושת בניו. בשנת 849 מינה אל-מתוכל את שלושת בניו באופן רשמי כיורשי עצר ובשנת 851 אל-מנתצר אף הוביל את העליה לרגל השנתית למכה בשם אביו. אף על פי כן, ככל שהשנים חלפו נראה היה שהדבר החל להשתנות ואל-מנתצר החל דואג לירושתו. הוא קשר קשר כנגד אביו והביא לרציחתו בידי חייל טורקי ב-11 בדצמבר 861. באותו יום עלה אל-מנתצר לשלטון בגיבוי פלגים טורקיים אשר לחצו עליו להדיח את שני אחיו האחרים מתור הירושה לח'ליפות ולמנות תחתיהם את בנו שלו. אל-מנתצר ותומכיו חששו מנקמתם של האחים לאחר רצח אביהם. ב-27 באפריל 862 אולצו שני האחים לחתום על כתב הוויתור. תוך פחות מחודשיים מצא אל-מנתצר את מותו בנסיבות מסתוריות. ב-7 ביוני עלה לכס הח'ליפות אחיו אל-מסתעין הראשון.
אל-מנתצר היה ידוע כאוהד של משפחת הנביא והוא אף הסיר את האיסור על העלייה לרגל לקברי האמאמים בכרבלא ובמדינה.
דויראן (פירושונים)
אל-מסתעין הראשון
אל-מסתעין באללה הראשון (מילולית: המבקש עזרה באל), אבו אל-עבאס אחמד בן אל-מעתצם באללה (בערבית: المستعين بالله, ابو العباس بن المعتصم بالله) היה בנו של הח'ליף העבאסי אל-מעתצם באללה. הוא היה הח'ליף בין 862 לבין 866.
לאחר מות אל-מנתצר, כינסו שרי הצבא הטורקיים מועצה מייעצת (שורא) במטרה לבחור לו יורש. הטורקים לא היו מוכנים למנות את אחד מאחיו מחשש שינקמו בהם על הדחתם מהשלטון ורצח אביהם, אל-מתוכל הראשון, והעדיפו למנות במקום זאת את אחמד, נכד אחר של אל-מעתצם אשר עלה לשלטון תחת השם "אל-מסתעין באללה".
הערבים והמע'רביים התנגדו לבחירה ופרצו במרד בבגדאד. הם התקיפו את המועצה, שחררו את האסורים בבתי הכלא ובזזו את הנשקייה. החיילים הטורקיים התערבו, ולאחר סבב לחימה שבמהלכו רבים מקרב שני הצדדים נפלו, הערבים הוכנעו. מושל העיר שכנע את התושבים להיכנע, וריבונותו של אל-מסתעין זכתה להכרה ברחבי הארץ. תחת איום הטורקים, אל-מעתז ואחיו אל-מעתמד נאלצו לוותר על תביעתם לח'ליפות והם הושמו במעצר הגנתי. לאחר התקוממות נוספת בשמם הם ניצלו ממוות אך ורק בשל התערבות הוזיר הגדול. הוזיר שילם על כך מחיר כבד: הוא הודח, רכושו הוחרם והוא הוגלה לכריתים. השלטון עבר הלכה למעשה לידי הטורקים.
ב-863 מסע צבאי כנגד הביזנטים הסתיים באסון כששני גייסות שלמים ובהם כ-3,000 לוחמים הושמדו לגמרי. בבגדאד התלקחו הרחובות בדרישה לג'יהאד כנגד הטורקים ש"הביאו אסון על האמונה, רצחו את הח'ליפים ומינו אחרים כאוות נפשם". בעיר קם שאון גדול, ובתי הסוהר נפרצו פעם נוספת ועתה גם גשרים על החידקל נהרסו. המוני עם מהסביבה נהרו לעיר כנגד אדוניהם הטורקיים. ב-864 פרץ מרד שיעי נוסף בראשות יחיא בן עומר. הטורקים נאבקו קשות במטרה להנמיך את אש הלהבות והצליחו בכך במידה מסוימת.
ב-865 הועמדו גם חייו של אל-מסתעין בסכנה לאחר ויכוחים עם מפקדים טורקיים והוא נמלט מסאמרא בסירה לכיוון בגדאד בליווי שני מפקדים טורקיים אחרים. המפקדים עימם התווכח שלחו כוח להחזירו לעיר. אל-מסתעין סירב לכך ובמהלך הוויכוח שהתלקח אף הרים את ידו על אחד מהם. נעלבים, חזרו הטורקים לסאמרא והתאחדו מסביב לאל-מעתז ששוחרר מכלאו והוכרז כח'ליף. אחיו אבו אחמד, אסף צבא של 50,000 טורקים ו2,000 ברברים והטיל מצור על בגדאד שנמשך מספר חודשים.