צילומי הסרט החלו בברוקלין ב-3 באפריל 2019, ועברו להתקיים בניוארק ב-7 במאי, והסתיימו ביוני 2019. רחוב ברנפורד פלייס, רחוב בניוארק, עבר הסבה לצורך התאמה לתקופות הזמן של שנות ה-60 עבור צילומי הפרעות, כולל חלונות ראווה מפורטים, גגון הישן של תיאטרון אדמס ושלט ניאון רטרו עבור המעדנייה של הובי. לותר אנגלר, שוטר במשטרת ניוארק בדימוס, שימש כיועץ טכני עבור צילומי הסרט. הצילומים התקיימו גם בעיירת בלומפילד שבניו ג'רזי. החנות לממכר בשר חזירים של סאטריאייל, שהוצגה במהלך הסדרה, נבנתה מחדש בפיטרסון לצורך הצילומים. בספטמבר 2020, נערכו צילומי השלמה.
הפצה.
בתחילה, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-25 בספטמבר 2020; עם זאת, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית והשפעתו על בתי הקולנוע ותעשיית הקולנוע, הוחלט לדחות את תאריך עלייתו לאקרנים ל-12 במרץ 2021. לאחר מכן, נמסר על ידי "וראייטי" שהוחלט לדחותו פעם נוספת ל-24 בספטמבר 2021, כך שיהיה ניתן להקרין אותו לראשונה בפסטיבל הקולנוע "סירקוט" ולהגיש אותו למועמדויות שונות. הסרט יופץ במקביל בבתי הקולנוע ובשירות הזרמת המדיה "HBO Max" (לתקופה מוגבלת של 31 יום), כחלק מתוכנית לוח הזמנים החדשה של אולפני האחים וורנר להפצת סרטי שנת 2021.
Brava (בעברית: אמיצה) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הארגנטינאית לאלי. הוא יצא לאור ב-10 באוגוסט 2018 תחת הוצאת חברת סוני מיוזיק ארגנטינה. האלבום כולל הופעות אורח של Reik, פאבלו ויטאאר, A.CHAL, אברהם מטאו ומאו וריקי.
האלבום זכה בפרס אלבום הפופ הנשי הטוב ביותר ועיצוב העטיפה הטוב ביותר בטקס פרסי גרדל ה-21. הסינגל החמישי של האלבום, "Sin Querer Queriendo", זכה גם בקטגוריית שיר השנה.
סופי פמברטון
סופי פמברטון (באנגלית: Sophie Pemberton; 13 בפברואר 1869 - 31 באוקטובר 1959) הייתה ציירת קנדית. למרות המגבלות החברתיות שהוטלו על אמניות באותה תקופה, היא תרמה תרומה ראויה לאמנות הקנדית, ובשנת 1899 הייתה האישה הקנדית הראשונה שזכתה בפרס ז'וליאן מהאקדמיה ז'וליאן על דיוקנאותיה.
ביוגרפיה.
סופי נולדה בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית. היא הייתה בתם של תרזה ג'יין גראוטוף וג'וזף דספרד פמברטון (1821–1893). כמנהל מצליח בחברת מפרץ ההדסון והמושל הראשון של האי ונקובר, אביה יכול היה להרשות לעצמו לשלוח אותה לגור וללמוד בפריז באקדמיה ז'וליאן.
פמברטון ציירה בתקופה בה התחום האמנותי הזה היה נחלתם של גברים. ההשפעות האירופיות עליה ניכרות בעבודתה.
פמברטון, ציירת פורטרטים ונופים, והייתה האמנית הראשונה ממחוז קולומביה הבריטית שזכתה לשבחים בינלאומיים כאשר עבודותיה הוצגו באקדמיה המלכותית בלונדון, כולל עבודתה עטורת הפרסים משנת 1897, שכותרתה Little Boy Blue. בהיותה בלונדון היא חלקה סטודיו עם האמנית השוודית אנה נורדגרן, אותה הכירה ככל הנראה בפריז.
מעבר לעבודתה בציור, לימדה פמברטון ציור לאמניות מקומיות. בשנת 1909 עשתה את הקישוט האמנותי עבור קפלת הזיכרון הלאומית, שהעניקה משפחתה לבית החולים המלכותי בוויקטוריה.
פמברטון הציגה את עבודתה באקדמיה המלכותית, בסלון פריז ובתערוכה העולמית של סנט לואיס. היא חילקה את חייה בין אנגליה וויקטוריה. הייתה לה תערוכת יחיד בוויקטוריה בשנת 1902.
בשנת 1906 נבחרה כעמיתת האקדמיה המלכותית הקנדית.
רטרוספקטיבה של עבודותיה הוצגה בגלריה לאמנות בוונקובר בשנת 1954, ושנייה בגלריה לאמנות של ויקטוריה רבתי בשנת 1967.
חיים אישיים.
בשנת 1905 התחתנה עם קנון ארתור בין-לנדס, כומר אנגליקני, ונסעה איתו להודו. הוא נפטר בשנת 1917 ובשנת 1920 היא התחתנה עם הוראס דיין-דראמונד, שהיה מבוגר ממנה.
נורת'המפטון (מסצ'וסטס)
נורת'המפטון (באנגלית: Northampton) היא עיר במחוז המפשייר, מדינת מסצ'וסטס, חבל ניו אינגלנד בארצות הברית. העיר היא מהחשובות במדינת מסצ'וסטס ואוכלוסייתה מונה 28,549 איש נכון לשנת 2010. העיר מהווה גם מרכז חינוכי ותרבותי. העיר עוברת על נהר קונטיקט.
האזור יושב בשנת 1654 ונקרא על שם העיר נורת'המפטון, צפון אנגליה. לאחר מכן היא הפכה לקהילה חקלאית בעיקרה של מתיישבים אנגלים. במהלך מלחמת המלך ויליאם ומלחמת המלכה אן (חלק מהמלחמות הבין-קולוניאליות בין בריטניה לצרפת), האזור היה לזירת קרב והיה נתון לפשיטות צבאיות שפגעו קשות באוכלוסייה האזרחית. טחנת צמר הוקמה בשנת 1809, וחוברה למערכת ייצור הצמר הגדולה בגדות קונטיקט באמצעות תעלה (1834) וברכבת (1845). נורת'המפטון התפתחה כמרכז ייצור, במיוחד עבור משי. תנופה גדולה ניתנה לצמיחתה של נורת'המפטון על ידי הקמתו בשנת 1875 של סמית' קולג'. נשיא ארצות הברית השלושים, קלווין קולידג', שעסק בעריכת משפטים בנורת'המפטון, כיהן כראש העיר (בשנים 1910–1911) ונפטר בביתו שם בשנת 1933; בספריית פורבס (נבנתה ב-1893) נמצא אוסף מזכרות של קולידג'.
כלכלת העיר תלויה היום בעיקר בשירותים ציבוריים (חינוך ובריאות) ומסחר. הייצור כולל יציקות פלסטיק, ציוד אלקטרוני ומכשירים לחישת חום. פארק הזיכרון לוק הוא אזור בילוי פופולרי.
אמברוש נמני
אמברוש נמני (במקור עד 1871 נוימן, בהונגרית: Neményi Ambrus; פצל, 15 בנובמבר 1852 – בודפשט, 13 בדצמבר 1904) היה פוליטיקאי, עיתונאי יהודי-הונגרי, דודו של המתמטיקאי-פיזיקאי פול נמני.
ביוגרפיה.
אמברוש נמני נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר ז'יגמונד נוימן ושל יוליה קוֹהְן (כהן). לאחר שסיים את לימודיו בתיכון למד משפטים ומדע המדינה בווינה והיה אחד התלמידים החביבים על לורינץ שטיין שם. לאחר מכן שמע הרצאות של מרצים בקולג' דה פראנס ובסורבון בפריז במשך שנתיים. אחרי חזרתו להונגריה קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת בודפשט. בכניסתו למערכת היומון בבודפשט בשפה הגרמנית הפסטר לויד, הפך לכותב מאמרי המערכת. הוא יזם הקמת מספר מוסדות ללא כוונת רווח והפך גם לעמית העיתון "הסקירה של בודפשט" (Budapesti Szemle). בשנת 1878 כתב את המחקר שלו על ההיסטוריה התרבותית של "פרנסואה רבלה ותקופתו". בשנת 1880 פרסם את מאמריו שנאספו בשני כרכים שכותרתם הייתה "רישומים היסטוריים עכשוויים". בשנת 1881 נחבר נמיני לוועדת החקיקה של בודפשט וככזה עסק בעיקר בנושאי מזון ודיור. הוא כתב מאמר מרכזי בנושא שיכון מטעם הגוף המייצג הזה של בירת הונגריה שפורסם במהדורת מועצת העיר של בודפשט בשנת 1884. עבודתו המאוחרת יותר, "משמעת וסמכות פרלמנטרית" (בודפשט, 1885), דנה בזכות החסינות, ובשיקול הדעת של נשיא הפרלמנט. עבודתו "המדינה וגבולותיה" (1889) מראה את התפשטות התפיסות הסוציאליות הממלכתיות במוסדות המדינה ההונגריים. המחקר שלו "דמוקרטיה בספרות" הלך בכיוון דומה. יצירה מינורית שלו: "העיתונים והעיתונאים של המהפכה הצרפתית" הופיעה בהוצאת "הספרייה הזולה". כתביו שהופיעו בחו"ל: Hungaricae Res, שחשף את עסקי השולבריין (Schulverein-אגודות בית ספר ויש למונח משמעויות שונות) והוליד פולמוס חד באותה תקופה, כמו כן פורסמו מאמריו עיתונים שונים בנושאי:
המאמרים פורסמו גם על ידי כתבי עת אנגלים, גרמניים, צרפתים ואמריקאים. בשנת 1884 נבחר נמיני כחבר באספה הלאומית והפך לחבר קבוע בבית הנבחרים מטעם המחוז שייצג. שם היה תחילה חבר בוועדות לענייני כלכלה ולענייני תחבורה ובהמשך בוועדת הכספים והיה פעיל מאוד בתפקיד זה. הוא היה גם חבר נספח בבלשכת המסחר של בודפשט.
נמיני הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
חייו האישיים.
אשתו הייתה טרזיה קופיי (1864–1944), בתם של אדולף קופיי ושל רוזה דויטש, אותה נשא בבודפשט ב-17 באוקטובר 1880.
בנותיהם:
תומר אליהו
תומר אליהו (נולד ב-25 בפברואר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
אליהו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, במדיה שיחק חמש עונות.
בקיץ , אליהו חתם בהפועל ראשון לציון. ב-22 באוגוסט, אליהו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–4 להפועל חיפה. ב-13 בפברואר 1999, אליהו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 למכבי תל אביב.
בקיץ , אליהו הושאל להפועל כפר סבא. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, אליהו הורחק בדקה ה-82 בתיקו 1-1 נגד בני יהודה וכעבור חודשיים אליהו חזר לראשון.
בקיץ , אליהו חתם בבני סכנין, העולה החדשה לליגת העל. אליהו, היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה.
ב-15 ביולי 2005, אליהו חתם בהפועל עכו מהליגה הלאומית, למרות שקיבל הצעה מבית"ר ירושלים.
שנה לאחר מכן, אליהו חתם בהפועל באר שבע ושנה לאחר מכן הצטרף להכח עמידר רמת גן עמה רשם עליה לליגת העל.
בתחילת עונת 2008/2009, פרש מכדורגל וחזר ממנה בקיץ , כאשר הצטרף להפועל בת ים, במדיה שיחק 5 משחקים.
אדריאן אגרסט
אדריאן אגרסט (בצרפתית: Adrien Agreste) הוא דמות בדיונית, שיצר תומאס אסטרוק מהסדרה ״״.
האלטר אגו שלו, החתול השחור, נוצר בהשראת אנטי-גיבורת הקומיקס “קאטוומן”.
פיתוח הדמות.
יוצרו של הדמות, תומאס אסטרוק, הצהיר כי מכיוון שהחיפושית מסמלת לעיתים מזל טוב, הוא החליט שזוגה יכיל אסוציאציה מסוימת של מזל רע, וכתוצאה מכך הוא חשב על חתול שחור.
אסטרוק חשף כי זהותו האזרחית של החתול השחור הייתה בתחילה דמות בשם פליקס, ותיאר אותו כבחור מעט מתנשא ו"סנובי". לדבריו, אף על פי שההבדל בין אישיותו של פליקס לבין זהותו כחתול השחור היה יכול להיתפס באופן חיובי, אישיותו לא היוותה נרטיב טוב מספיק לטווח הארוך. מסיבה זו הוחלף פליקס באדריאן, נער נעים ואדיב שאינו מרוצה מכך שהוא מפורסם.
זהות בדיונית.