על השיר.
לטענת חברי הלהקה, "Eat Your Salad" הוא שיר המעלה את המודעות לנושא כאוב כמו טבעונות בדרך קלה, שנעימה להאזין לה. ההשראה לכתיבת השיר נעוצה בחבר הלהקה יאניס, שהיה טבעוני. בעת שהלהקה נפגשה לכתוב את השיר, הוא לבש חולצה עליה כתוב "Instead of meat, I eat pussy" ("במקום בשר, אני אוכל פות"). משפט זה הפך למשפט הפותח של "Eat Your Salad". יאניס הסביר כי אהבתו לטבעונות דומה לזו לנשים. הפזמון מעודד ומזמין אנשים להצטרף למעגל הטבעונים הבינלאומי באמצעות שימוש בתארים כמו "אדם טבעוני הוא סקסי מאוד".
Nature (כתב עת)
מלאת שמיר
מִלֵּאת שמיר (נולדה ב-20 באפריל 1966) היא חוקרת ספרות והיסטוריה תרבותית של ארצות הברית, חברת סגל בחוג לאנגלית ולימודים אמריקניים באוניברסיטת תל אביב. מכהנת כסגנית נשיא האוניברסיטה לבינלאומיות.
ביוגרפיה.
פרופ' מלאת שמיר נולדה וגדלה בירושלים, בת לחתן פרס ישראל פרופ' שמעון שמיר ולדניאלה שמיר לבית לוין (נינתו של יואל משה סלומון).
את לימודיה התיכוניים עשתה בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, לאחר מכן בארצות הברית ולבסוף בקהיר, שם ייסד אביה את המרכז האקדמי הישראלי בקהיר ושימש כמנהלו הראשון (לימים כיהן האב כשגריר ישראל במצרים ובירדן).
בשנת 1989 השלימה בהצטיינות את לימודיה לתואר ראשון בספרות אנגלית ובתוכנית הרב-תחומית למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן, עברה לאוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס. שם, השלימה ב-1992 את לימודיה לתואר שני בספרות אמריקנית, והמשיכה לתואר שלישי בתחום זה. עבודת הדוקטורט שלה, שהוגשה בשנת 1996, נעשתה בהנחיית הפרופסורים וואי-צ'י דימוק ומייקל ט' גילמור.
עם שובה מארצות הברית, הצטרפה שמיר לסגל בית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2003 מונתה שמיר למרצה בכירה בחוג לאנגלית. בשנת 2006 הייתה לראשת החוג וכיהנה עד לשנת 2009. בתפקידה זה הקימה את המסלול ללימודים אמריקניים לתואר ראשון וכן את התכנית הבינלאומית הראשונה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב (ב-Liberal arts). בשנת 2014 החלה לכהן כסגנית דקאן הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, תפקיד בו הובילה רפורמה בתוכניות הלימודים הפקולטיות. היא כיהנה בתפקיד כארבע שנים.
בספטמבר 2020, מונתה שמיר לסגנית נשיא אוניברסיטת תל אביב לבינלאומיות.
נוסף על תפקידיה באוניברסיטת תל אביב, במרוצת השנים הייתה למרצה אורחת באוניברסיטאות דיוק, טקסס וניו יורק, ושהתה כעמיתת מחקר באוניברסיטאות קורנל ודארטמות' קולג'. נבחרה מספר פעמים כמרצה מצטיינת על ידי רקטור האוניברסיטה ודקאן הפקולטה למדעי הרוח.
נשואה לאבי ואם לשני בנים. אחותה היא המפיקה שרון שמיר.
מחקר.
מחקרה של שמיר עוסק בקשר שבין טקסטים ספרותיים לתמורות חברתיות, פוליטיות ודתיות בארצות הברית במאה ה-19. היא שימשה כמרצה בתחום זה ובשורה של תחומים נוספים בתרבות האמריקנית כגון ריאליזם ונטורליזם, מגדר ומיניות, אוריינטליזם, טרנס-רציונליזם ונרטיבים של מסעות.
שמיר חיברה וערכה שלושה ספרים העוסקים בספרות ובתרבות אמריקנית, כולם ראו אור באנגלית.
בשנת 2019 מונתה לעורכת כתב העת לספרות "Poetics Today" שנוסד על ידי בנימין הרשב והמתפרסם בהוצאת אוניברסיטת דיוק, עם פרופ' איירין טאקר מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין. בעבר שימשה בתפקידי עריכה וייעוץ במספר כתבי עת העוסקים בספרות אמריקנית.
קישורים חיצוניים.
דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב
הדיוויזיה החמישית (ארצות הברית)
הדיוויזיה החמישית (באנגלית: 5th Infantry Division) הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במספר מלחמות: מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה ומלחמת וייטנאם.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הרביעית הוקמה בדצמבר 1917 ביוסטון, טקסס, שמונה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-9 שהורכבה מהרגימנטים ה-60 וה-61, ומהבריגדה ה-10 שהורכבה מהרגימנטים ה-6 וה-11. הדיוויזיה כולה הגיעה לצרפת ב-1 במאי 1918 והיחידות נפרסו בקו החזית. הדיוויזיה ה-5 הייתה השמינית מתוך ארבעים ושתיים דיוויזיות אמריקאיות שהגיעו לחזית המערבית. הדיוויזיה ה-5 התאמנה עם יחידות הצבא הצרפתי בין ה-1 ל-14 ביוני 1918. החיילים הראשונים של היחידה שנהרגו בפעולה מתו ב-14 ביוני אותה שנה. בין הנפגעים הראשונים של הדיוויזיה היה קפטן מארק קלארק, שפיקד על הגדוד ה-3, רגימנט הרגלים ה-11, שלימים יהפוך לגנרל בעל ארבעה כוכבים. ב-12 בספטמבר השתתפה הדיוויזיה בקרב סן-מייל, ומאוחר יותר לחמה במתקפת מז-ארגון, הקרב הגדול ביותר של חיל המשלוח האמריקאי (AEF) (והגדול בתולדות צבא ארצות הברית) במלחמת העולם הראשונה. המלחמה הסתיימה זמן קצר לאחר מכן, ב-11 בנובמבר 1918. הדיוויזיה שירתה בצבא הכיבוש, והתבססה בבלגיה ובאש-סור-אלזט, לוקסמבורג עד שעזבה את אירופה. הדיוויזיה חזרה לארצות הברית דרך נמל העלייה של ניו יורק בהובוקן, ניו ג'רזי, ב-21 ביולי 1919.
בין המלחמות.
ב-4 באוקטובר 1921 הושבתה הדיוויזיה בשל קיצוצים תקציביים, אולם חלק מיחידותיה נשארו פעילות, ושאר היחידות השתייכו לכוחות המילואים. מפקדת הדיוויזיה השתתפה בתרגילים שונים במשך השנים.
מלחמת העולם השנייה.
ב-16 באוקטובר 1939 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של קמפבל הודג'ס. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-2, ה-10 וה-11. הדיוויזיה השתתפה בתימרוני לואיזיאנה ובתימרוני ארקנסו, ובאוגוסט 1943 הפליגה לאנגליה. הדיוויזיה נחתה ב-9 ביולי 1944 בחוף יוטה והשתתפה במבצע קוברה כחלק מהארמייה השלישית. לאחר מכן היא לחמה במהלך הקרב על הבליטה, ובהמשך השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, ובכלל זה במבצע חוטב עצים, חציית הריין בנירשטיין והקרב על פרנקפורט עד סוף המלחמה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,298 הרוגים ו-9,549 פצועים.
לאחר המלחמה.
ב-20 בספטמבר 1946 פורקה הדיוויזיה, אולם ב-15 ביולי 1947 היא הוקמה מחדש, ובשנת 1951 נשלחה לגרמניה לכמה שנים. הדיוויזיה השתתפה במלחמת וייטנאם, ובשנת 1989 השתתפה ב. לאחר מכן הדיוויזיה ה-5 נשארה בפורט פולק עד שהיא הושבתה והוגדרה מחדש כדיוויזיית השריון ה-2 בנובמבר 1992.
קרקל (סוג)
קרקל (שם מדעי: "Caracal") הוא סוג של טורף ממשפחת החתוליים ותת-משפחת החתולים הקטנים, המכיל את המין קרקל, אשר נחשב לרוב בתור המין היחיד בסוגו, אך לאחרונה הוחלט לשייך אליו גם את המין חתול זהוב אפריקני. לא כל החוקרים מסכימים על סיווג זה. שני מינים אלה חיים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במספר בתי גידול והקרקל אף מצפין לדרום-מערב אסיה לרבות בישראל.
הסוג תואר לראשונה בידי החוקר ג'ון אדוארד גריי ב-1843 על דגימת עורות של קרקל מכף התקווה הטובה, אשר הגיע למוזיאון להיסטוריה של הטבע, שם הוא תואר (גריי לא ראה קרקלים חיים).
כיום מניחים ששני מינים אלה התפתחו מאב קדמון משותף בעל זיקה לסרוואל במשך המיוקן עד תחילת הפליוקן לפני 7.91 עד 4.7 מיליון שנה מימינו.
שארל קורם
שארל קורם (צרפתית: Charles Corm; 1894-1963) היה תעשיין, סופר ונדבן לבנוני. הוא נחשב למנהיג תנועת הפיניקיזם שהציתה גל של לאומיות שהובילה לעצמאותה של לבנון. במדינה שסועה בסכסוכים עדתיים, כוונתו של קורם הייתה למצוא שורש משותף לכל הלבנונים מעבר לאמונתם הדתית. בגיל 40 הוא פרש מאימפריה עסקית מצליחה כדי להקדיש את זמנו לשירה ולכתיבה.
במהלך חייו זכה קורם ביותר ממאה אותות כבוד ופרסים בינלאומיים, ספרותיים ולא ספרותיים, כולל פרס אדגר אלן פו לשירה ב-1934, אזרח הכבוד של ניו יורק, המפקד הגדול של האקדמיה האמריקנית הבינלאומית (ארצות הברית), מפקד מסדר ההצטיינות האנושית (שווייץ), קצין גדול של המסדר האקדמי האיטלקי (איטליה), קצין גדול של המסדר הלאומי של הארז (לבנון), קצין גדול של המסדר הלאומי אגודת המשוררים הצרפתית (צרפת), עמית החברה המלכותית (אנגליה) וזוכה מדליית הכבוד של השפה הצרפתית מטעם האקדמיה הצרפתית ב-1950 (צרפת).
עסקיו.
עם סיום לימודיו בגיל 18, נסע קורם לעיר ניו יורק, שם שכר משרד קטן בוול סטריט כדי לנהל עסקי יבוא ויצוא. זמן קצר לאחר מכן השיג פגישה עם איל העסקים הנרי פורד, האיש העשיר בעולם באותה תקופה. לאחר הפגישה, קורם שריין את סוכנות פורד מוטור לכל אזור המזרח התיכון בתקופה שבה פורד מוטור הייתה יצרנית הרכב היחידה בעולם. בשיאה, האימפריה העסקית של קורם, שהייתה כולה תחת "שארל קורם ושות'", הייתה האימפריה העסקית הרב-לאומית הראשונה והגדולה במזרח התיכון, והעסיקה אלפי עובדים מטורקיה ועד אירן. מפעליו הפכו לפרנסתם של אלפי משפחות ותרמו לפיתוח התשתיות והכבישים, מסילות ברזל וגשרים במדינות שעדיין לא הוקמו.
ב-1928 הוא תכנן, ללא הכשרה אדריכלית רשמית, את המטה של חברת פורד במזרח התיכון, שנקרא מאוחר יותר "בניין וגני קורם". הבניין הוקם ב-1929 בביירות, לאחר מכן הפך לבית משפחת קורם. זה היה גורד השחקים הראשון במזרח התיכון והמבנה הגבוה ביותר בלבנון עד 1967. הגנים חלשו על 14,000 מ"ר, והיו הגנים הפרטיים הגדולים ביותר בביירות, שכללו בשטחם מגוון שרידים אמנותיים וארכאולוגיים, כמו גם עצים אקזוטיים וצמחים נדירים.
כשבידו עושר רב, האיש שכונה "הטייקון הסורר" החליט להקדיש את חייו לספרות ולנדבנות בהגיעו ליום הולדתו ה-40.
כותב.