כבר בגיל 17 זכה אבני בתחרות קלרמונט ובתחרות רחמנינוב בישראל וזכה לבצע את הקונצרט הראשון לפסנתר של רחמנינוב עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה.
בשנת 2005 הקליט אבני את מלוא יצירותיו לפסנתר של המלחין הישראלי אבנר דורמן. ההקלטה ראתה אור בחברת ההקלטות נקסוס.
בשנת 2007 הופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית חיפה.
אבני הוא מנהל אמנותי של אנסמבל שאפל, המורכב ממוזיקאים ישראלים ואמריקאים בוגרי ג'וליארד.
תיאו מאינץ
תיאו (תיאודור) מאינץ (1924 – 13 ביוני 2007) היה תזונאי ופעיל ציבור הן בתחומי חינוך לבריאות ותזונה נכונה והן בתחום זכויות ההומוסקסואלים, ממייסדי אגודת הלהט"ב בישראל.
תחילת דרכו.
תיאו מאינץ נולד בשנת 1924 בגרמניה. בשנת 1936 נמלטה משפחתו מגרמניה הנאצית להולנד עקב יהדותם, ובשנת 1940, בגיל 15, עלה לארץ ישראל. בנערותו גר ולמד ברמת גן. סיים את לימודי התואר הראשון במדעי התזונה, עבד כשף בבתי מלון בתל אביב. במשך כ-40 שנה עבד בקופת חולים כללית כמפקח על מטבחים וכדיאטן, ועסק רבות בהוראת מבוגרים ובחינוך לבריאות. הוא כתב רשימות רבות בעיתונות בנושאי חינוך לתזונה והיה אחד מחלוצי חינוך הציבור לתזונה בריאה.
פעילות ציבורית.
בשנת 1956 החל בפעילותו למען ציבור הלהט"ב, לאחר היכרות עם יעקב פזי, לימים יו"ר הוועד המייסד של אגודת הלהט"ב. ציבור ההומוסקסואלים בישראל היה מיעוט דחוי ומופלה, שחי בסתר. באותם ימים די היה באזכור נטייתו המינית השונה של אדם על מנת שיופלה בקבלה לעבודה, ולשירות בצה"ל. למרות הקשיים ארגן תיאו מאינץ מפגשים קבועים ופעילויות לציבור הלהט"ב.
בשנת 1974 השתתף בתוכנית הטלוויזיה של פרופסור ירמיהו יובל "השעה השלישית" אז, עם פאה נכרית ופנים מוצללים, לענייני חברה, שדנה אז בנושא ההומוסקסואליות והיחס אליה בישראל.
בשנת 1975 היה שותף לייסוד אגודת הלהט"ב, ששמה החוקי נקרא "האגודה לשמירת זכויות הפרט", עקב סירוב רשם העמותות לכינוי עמותה בשם המתאר פעילות שנחשבה כבלתי חוקית באותו זמן. בשנת 1976 התארח עם אחרים בתוכנית הטלוויזיה "השעה השלישית". פעילות זו הייתה ראשונה מסוגה במדינת ישראל באותם זמנים, ולוותה בחששות רבים מנידוי ואף אלימות כלפי המשתתפים בתוכנית. אבי אנגל, פעיל ציבורי נוסף, הצטלם בחשיפה מלאה. כל שאר החברים חבשו פאות, קולם עוּות, וצולמה צלליתם בלבד. תיאו מאינץ היה היחיד שהסכים שקולו לא יעוות. הראיון סבב באופן כללי על חיי הקהילה ההומוסקסואלית, על מידת השכיחות של התופעה ומקומות המפגש המקובלים.
תוכנית הטלוויזיה שינתה את חייו הציבוריים של מאינץ, שזוהה במקום עבודתו ויצא למעשה מהארון. מאותו רגע ניתן לומר, שמאינץ "לא השאיר ולו אצבע אחת בארון", דבר נדיר בתקופה זו. מאינץ נבחר פעמיים לכהן כחבר בוועד אגודת הלהט"ב, נמנה עם מפעילי "יין נושן" (קבוצה להומואים מבוגרים), וכן היה פעיל בקו הלבן ובהפעלת הערבים הפתוחים באגודה בשנים 1989–1994.
תיאו מאינץ לא חשש להתראיין בשמו ועם תמונות בכלי התקשורת בישראל, כולל ראיונות שהעניק לעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"העולם הזה" בשנות השמונים והתשעים. בנוסף לקח מאינץ תחת חסותו את קבוצת הו"ד (הומוסקסואלים דתיים). כמו כן, נהג להתנדב בבית אגודת הלהט"ב באופן קבוע, וטיפח את ספריית האגודה. היה מראשוני הפעילים בוועד למלחמה באיידס.
בשנת 2000 פתח אילן שיינפלד את "קפה תיאו", בית קפה וחנות ספרים שנקרא על שמו של מאינץ. בית הקפה נסגר בשנת 2002.
תיאו מאינץ, שחי בתל אביב החל מתקופת המנדט הבריטי, היה מקור לסיפורים על הקהילה ההומו-לסבית בימי המנדט הבריטי ובתקופה שאחרי קום המדינה. נפטר ב-13 ביוני 2007, בגיל 83.
ניבלר
לורד ניבלר (באנגלית: Lord Nibbler) הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה פיוצ'רמה.
ניבלר מדובב על ידי פרנק ולקר, גם כשהוא לא מדבר באנגלית. ברוב הסדרה ניבלר מוצג כחיית מחמד חמודה וחסרת אינטליגנציה. באירועים נדירים מאוד הוא חושף את דמותו החשאית והוא מתגלה כנבון במיוחד, מצויד בטכנולוגיה מיוחדת ויכולות טבעיות מוזרות, שהוא משתמש כחלק ממשימתו החשאית לשמור על המשך קיומו של כל היקום, עקב חשאיותו הוא לרוב מוחק את זיכרונם של המעורבים באירוע.
שמו האמיתי של ניבלר לא אמור להיחשף, מכיוון ש"בזמן שייקח לבטא אות אחת משמו האמיתי, טריליון יקומים ישרפו לתוך המציאות ויטבעו לאין סוף". לילה לקחה אותו בתור חיית מחמד כשהיא מצאה אותו בפלנטה שהלכה להישמד ורגן 6 בפרק "Love's Labours Lost in Space" וקראה לו "ניבלר", רגע לפני שהם ראו שהוא אוכל במהירות רבה חיות גדולות ממנו בהרבה. כשהוא עם ניבלונים אחרים, מתייחסים אליו כ"לורד ניבלר", ושוב, משתמשים בשם הזה רק לטובת בני האדם הנוכחים.
יכולות.
ניבלר אינטליגנטי במיוחד ויכול לדבר, אבל משתמש בטלפתיה כדי להפוך את דיבורו הבלתי מובן למובן לבני אדם. ברוב הסדרה הוא מציג את עצמו כחיית מחמד ללא אינטליגנציה כדי למנוע חשד כשהוא הולך למשימותיו להגן על כדור הארץ בכלל ועל פריי בפרט מהמוחות-שרץ הרשעים. הוא חושף את משימתו לאחרים רק כשהוא מתכוון למחוק את זיכרונם לאחר מכן, מה שנעשה בינתיים רק פעמיים. הוא מוחק את זיכרונם של בני אדם על ידי הבזק אור חזק שמגיע מעינו השלישית (דומה לנרולייזר מגברים בשחור). תופעת הלוואי המידית היא, כמו שפריי אמר "לשנייה הכל היה בטעם ארגמן". בסרט "Bender's Big Score" הוא גם יכל לירות קרן חום מעינו השלישית. הוא גם יכול לגהק כלור כשהוא שותה הרבה מי ברכה עם כלור כמו שנראה בפרק "Crimes of the Hot".
חומר אפל.
הפסולת של ניבלר מורכבת מחומר אפל, שיכול לשמש כדלק לספינות חלל. הגללים של ניבלר כבדים מאוד, לפי פרופסור פארנסוורת' "כל פאונד שוקל כמו אלף פאונד". היחידים שנראו מרימים את החומר הם בנדר ורובוט 1X. בפרק "The Why Of Fry", כשפריי לוקח את ניבלר להליכה, פריי נאבק קשה מאוד להרים את צואתו של ניבלר ומצהיר ש"זה שוקל כמו אלף שמשות", וכשפריי נכשל להרים את הצואה מהרחוב הוא קיבל דו"ח. מסיבה מסוימת, בסרט Bender's game,נראים שני יוצאים מהכלל:פריי, מרים בקושי כדור מארגז החול של ניבלר לדלק, לאחר קריאת "יש! בחיים לא שמחתי לראות כך צואה...טוב אולי פעם",והפעם השנייה בפלאש באק של פרופסור פארנסוורת',שבה הוא הצליח בצורה לא ברורה לדחוף ערימה שלמה לתוך מכל של פיזיקת קוואנטים, וכך נוצר החומר האפל כדלק. למרות זאת אחרי האירועים בסרט Bender's Game, כשה"החומר האפל" נעשה חסר תועלת, היכולת הזאת הפכה לשגרתית ביותר.
יכולות אכילה.
ניבלר, כמו שאר בני מינו, יכול לטרוף בעלי חיים גדולים ממנו בהרבה, הוא נצפה אוכל את כל היצורים שמצאו מקלט בספינת החלל של פלאנט אקספרס. הוא כנראה יכול להכיל כל כך הרבה אוכל מכיוון שהוא מרכז ומפריש את זה כחומר אפל. ניבלר, לדברי לילה, "מכונת הרג בלתי עצירה". גם נחשף, שמאוכל אנושי רגיל הוא במיוחד אוהב ירך חזיר. בסרט "Bender's Big Score" מוצע שאולי קיבתו מחוברת לממד אחר. כשבנדר גורם לקרע בחוט המציאות, ניבלר צעק "כולם לצאת מהיקום! מהר!" וזלל את עצמו, ונעלם בהבזק אור כתום. למעשה לא ידוע לאיפה הוא נעלם (או ליקום אחר או לממד אחר); הוא חזר בסרט "Bender's Game" ולא נחשף איך הוא חזר. התאוריה "קיבה בממד אחר" נתמכת על ידי זה שמשקל גופו הוא נמוך בהרבה מכמות האוכל וממשקל צואתו. אבל, בסרט "Bender's Game", כשהחומר אפל זוהר כתגובה לקריסטל, כדור של חומר אפל נראה זוהר בקיבתו.
מין/גזע.
הגזע של ניבלר, מהפלנטה אתרניום (שממוקם "בדיוק באמצע היקום"), נקראים ניבלונים, על שם השם שלילה נתנה לו. כמו עם השם "ניבלר", השם משמש רק בנוכחותם של זרים. אבל, גם המוח-שרץ, השתמשו בשם הזה בפרק "The Why of Fry". משתמע מזה שהשם שלילה נתנה לניבלר דומה לשם של הגזע שלו, מאחר שלילה נתנה לו את השם אחרי שהיא ראתה אותו מנסה לנגוס במשהו, תכונה המשותפת לכל הניבלונים.
התיאבון הגדול של ניבלר, משותף גם לשאר בני מינו, שמנציחים אירועים דרך משתים, כמו "The Feast of a Thousand Hams" או "The Feast of a Thousand Beasts".
לדברי הניבלונים, הגזע שלהם הוא קדמון וחזק, ושכשהיקום נוצר במפץ הגדול, הגזע שלהם היה כבר בן 17 שנים, מה שעושה אותם לגזע הידוע העתיק ביותר. ניבלוני יחיד "חי הרבה", לפי ניבלר, הוא בעצמו בן לפחות 1000 שנים, ככה שהוטרינר האנושי שאמר שאולי גילו של ניבלר הוא 5 שנים כמספר הטבעות בשיניו, טעה ("I Second That Emotion").
חלק מהניבלונים מראים גם התנהגות דומה לשל חתולים, מגרגרים כשמגרדים את ראשם או משחקים עם משחקים פשוטים. זה מטריד את הניבלונים, כמו שזה גורם לזרים (גם בין עצמם) לא להתייחס אליהם ברצינות. "לפעמים אני מפחד שאנחנו חמודים", קונן ניבלר בפרק "The Day the Earth Stood Stupid" (שפיונה מגיבה לזה "Aww, niggle-snoosh", ככה שבאותו הזמן היא משחררת ומאשרת את הטענה).
מטרה.
המציאות של ניבלר ומטרותיו תוכננו היטב מההתחלה על ידי יוצרי הסדרה. ניבלר חשף את זהותו האמיתית רק בשני פרקים "The Day the Earth Stood Stupid" ובפרק "The Why of Fry", כמו כן גם בסרטים "Bender's Big Score" ו"Bender's Game". רק בשני הסיפורים האלו ניבלר חשף את זהותו כמין אינטליגנטי. אבל, רמז למטרותיו הוצג בפרק הראשון של הסדרה, כשצלו נראה לזמן קצר כשכיסאו של פריי נפל אחורה, מה שמראה שמההתחלה תוכננה משימתו החשאית. הצל אפילו מוזכר ב-storyboards, מה שמוכיח שהצל הוצג בכוונה תחילה. עוד רמז נראה בפרק השני של העונה החמישית, כשהציגו פעם נוספת את השניות שבהם פריי הוקפא. באותו פרק, אפשר לראות בבירור את עינו השלישית של ניבלר מציצה מפח האשפה.