ישנם תקנים בין לאומיים שונים לשיטת ביצוע הכיול. מעבדות אשר מבצעות כיולים בתקנים אלו ונבדקות על ידי גורמים בין לאומיים להסמכת מעבדות, נקראות מעבדות בדיקה וכיול. הסמכת מעבדות כאלה בישראל היא בסמכות הרשות הלאומית להסמכת מעבדות.
דוגמאות.
כיולים מתבצעים בתחומים שונים כגון:
מרכך שיער
מרכך שיער, הקרוי גם מעצב שיער, קונדישנר או קרויטר (באנגלית: Hair conditioner) הוא מוצר טיפוח לשיער הראש, המשנה את המרקם והמראה של השיער. ישנם מרככי שיער המבוססים על שמן, ואחרים על סיליקון. בשני המקרים הם יוצרים על השיער שכבה דקה, המעניקה לשיער ברק ורכות.
היסטוריה.
במשך מאות שנים, שימשו שמנים טבעיים לטיפוח השיער האנושי. חלק ממוצרים טבעיים אלה משמשים עד היום, כולל שמנים אתריים כגון שמן עץ התה, ושמנים צמחיים כגון שמן חוחובה, ועוד.
מרכך שיער פופולרי אצל גברים בסוף התקופה הוויקטוריאנית היה שמן מקאסאר, המורכב משמן קוקוס או משמן תמרים. מוצר זה היה כה שמנוני, עד שלעיתים היה צורך להניח מטלית על הספות למשך זמן מה, על מנת להגן על הריפוד מפני מגע עמו. בשנת 1900 שווק בפריז לראשונה הברילנטין, ג'ל לעיצוב שיער לגברים, על בסיס צמחי. היה זה נוזל שמנוני, שלפי הפרסומות היה "מבריק את השיער ומחזיק אותו במצב אחיד, כל שערה במקומה, גם לאחר ערב שלם של ריקודי טוויסט סוערים".
בהמשך, הוספו חומרים מייבשים ואליפאטיים אחרים, שאפשרו למרכך להיות פחות שמנוני, לחדור לזקיק השערה ולהיצמד אליה למשך זמן ארוך.
פעולת המרכך.
החלק החיצוני של השערה עשוי שכבת קשקשים (אין להתבלבל עם הקשקשת), העוטפים אותה מבחוץ ורוכנים זה על גבי זה בשכבות. הם מכסים ומגוננים על השכבה הפנימית שבה נמצאים הפיגמנטים, המקנים לה את צבעה. בין קשקשים אלה מצטבר גם לכלוך, במהלך הזמן.
גורמים חיצוניים שונים, כדוגמת השמש, מלח, והמים הקשים, וכן גם חומרי ניקוי כדוגמת השמפו, עלולים לפגוע בשערה ולהותיר את שכבות הקשקשים פתוחות באופן חלקי. כתוצאה מכך, מתייבש השיער, מאבד מהברק שלו, מתפצל, נשבר ונעשה קשה לסירוק. נזק גדול יותר נגרם לשיער צבוע, מסולסל או עם גוונים, שהפעולות הכימיות שנעשו בו מחלישות אותו ומפחיתות את עמידותו.
הצורך במרכך גובר עקב השימוש בשמפו. לשמפו תפקיד חיוני בהמסת הלכלוך השמנוני והסרתו מהשיער ומהקרקפת. השמפו פותח את הקשקשים העוטפים את השערה כדי לנקות מתחתם וביניהם. מלבד הסרת הלכלוך שהצטבר, עלול השמפו לפגוע גם בשכבת השומן המגנה על הקרקפת ועוטפת את השערה, ובקשקשים עצמם, ולהשאירם פתוחים. כאשר מדובר בשיער צעיר ובריא, הוא משקם את עצמו במהירות, מאזן את רקמת השומן החיונית, ועם התייבשותו, הקשקשים נסגרים וחוזרים לעטוף את השערה. אולם ככל ששיערו של האדם מתבגר, וככל שהשיער עבר יותר עיבוד כימי, כך פוחתת יכולתו לשקם את עצמו. בשיער פגוע וצבוע סגירת תאי הקשקשים שבשערה אינה מתרחשת בעצמה ובאופן מלא, לאחר החפיפה. ללא סגירה זו, פני השערה יהיו מחוספסים וקשים לסירוק, החזרת קרני האור לא תהיה אחידה, והשיער ייראה עמום וחסר ברק. מעבר לכך, גם הצבע ידהה בקלות. תפקידו הכימי של המרכך הוא לסגור את שכבות הקשקשים המגינים על השערה, לשמר ולשחזר את רקמת השומן העוטפת אותה.
לצורך פעולה זו מכיל המרכך המודרני מרכיבים כימיים שונים, שתפקידם לחדור אל השערה בתהליך של פלמור, בשילוב עם שמנים אתרים מטפחים.
מנגינות עבריות
ספר השירים מנגינות עבריות (באנגלית: Hebrew Melodies) הוא יצירה משותפת של המשורר הבריטי לורד ביירון ושל המלחין הבריטי היהודי יצחק נתן, אשר פורסמה בשנת 1815.
הספר תורגם לעברית על ידי יעקב אורלנד ויצא בהוצאת אחיאסף בשנת 1944. בשנת 1983 יצאה מהדורה חדשה של הספר בתרגום שמואל פרידמן בהוצאת ש. פרידמן.
הקונטרס האנגלי.
בשנת 1815 התפרסם קונטרס המכיל תריסר שירים על תוויהם. הקונטרס נמכר בכמות של יותר מ-10,000 עותקים במחיר של 1 גיני לעותק. בעמוד השער נכתב: . אחר כך נוספו עוד שירים, ובסך הכל מכילות ה"מנגינות העבריות" שלושים שירים על מילותיהם ותוויהם. שלושה עשר שירים הם שירים רומנטיים בסגנונו של ביירון, ואין להם דבר עם הרקע העברי; אולם למרבית השירים יש רקע מקראי. דמויות ואירועים היסטוריים המופיעים בשירים הם המלך שאול (לו מוקדשים שלושה ואולי ארבעה שירים), בת יפתח, איוב, קהלת, סנחריב, בלשאצר (לו מוקדשים שני שירים), הורדוס, מרים וטיטוס.
ניתן להבחין בחלק מהשירים בניצנים ראשונים של ביטויים ציוניים, שמקורם אצל מי שאינו מבני ברית. בשירים מרומז הגורל המר של העם היהודי הגולה מארצו. אלה רמזי ציונות המקדימים בעשרות שנים את הדוברים הציוניים הראשונים.
הנושאים העבריים-מקראיים, ואולי גם הרמזים הציוניים המצויים ב"מנגינות העבריות", היו אולי הסיבה שסופרים ומשוררים יהודיים לקחו על עצמם לתרגם את השירים – כולם או מקצתם – לעברית. שלמה מאנדלקרן (בעל "היכל הקודש" – הקונקורדנציה הידועה למקרא) הוציא אסופת השירים המתורגמים על ידו בלייפציג בשנת 1890 בגרסה דו לשונית, תחת הכותרת "שירי ישורון". התרגום הוא בעל סגנון מליצי, מקראי, כיאה למי שראשו ורובו היה שקוע בלשון המקרא. מאנדלקרן שמר בתרגומו על החריזה, אבל חרג מאוד מן המשקל. אולם כבר ב-1850, התחיל מאיר לעטעריס לתרגם כמה מן המנגינות, והגרסה המלאה הראשונה תורגמה על ידי מתתיהו שמחה רבנר ב-1864, שכללה גם את תרגום ל-Darkness.
ביירון התחיל את שיריו הציוניים בדיוק במקום שהכמיהה לציון התחילה – בגלות בבל; ואמנם הוא מקדיש לפרק הזה בתולדות העם היהודי שלושה שירים. בשיר "במישור הנהרות" נזכרים שלם (ירושלים) וגם הארץ הרחוקה. והוא מסיים בקריאה: . בשיר "על נהרות בבל" נזכרים שלם ובית המקדש.
שני שירים מתוך האסופה זכו לפופולריות רבה ביותר בקרב הציבור הדובר אנגלית, ומתוך שיריו הרבים של ביירון הם בין הידועים ביותר. האחד הוא השיר הרומנטי 'ביופי תהלך' (She walks in Beauty), שאין בו שמץ של היסטוריה עברית או רמזים ציוניים. השיר השני הוא זה המספר על מפלתו של סנחריב מלך אשור מול שערי ירושלים (The destruction of Sennacherib), כמסופר במקרא (; ).
עם השנים חזרו ותרגמו שירים שונים מתוך המנגינות העבריות יעקב אורלנד, שמעון זנדבנק, שמואל פרידמן, יהושע כוכב, רוני רייך ואחרים.
רמזים ציוניים: השיר "בְּכוּ בָכוֹ להֹלֵךְ".
תרגומו של מאנדלקרן לשיר. השורה האחרונה מעלה את השאלה הציונית במלוא מובן המילה.
משירי ביירון, "זמירות ישראל".
שנים אחדות לאחר תרגומו של מאנדלקרן, תרגם יהודה לייב גורדון (יל"ג) שירים אחדים לעברית. גורדון כתב בתרגומו:
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:שירים]]
[[קטגוריה:יצירות על פי שירי משוררים]]
[[קטגוריה:אתנומוזיקולוגיה]]
[[קטגוריה:ספרי 1815]]
[[קטגוריה:מוזיקה קלאסית יהודית]]
[[קטגוריה:ספרי הוצאת אחיאסף]]
היאלמר ברנטינג
קרל היאלמר ברנטינג
חלבון נוגד קיפאון
חלבונים נוגדי קיפאון (Antifreeze protein; AFP) הם סוג של פוליפפטידים המיוצרים על ידי חיידקים, פטריות, צמחים ובעלי חוליות מסוימים המאפשרים לאורגניזמים המייצרים אותם לשרוד בטמפרטורה מתחת לאפס. חלבונים אלו נקשרים לגבישי קרח קטנים ומעכבים את הגדילה והגיבוש מחדש של הקרח שאחרת עלול היה להיות קטלני. ישנן גם ראיות גוברות לכך שחלבונים אלו מתקשרים עם ממברנות של תאי יונקים ומגנים מפני נזקי קור.
מנגנון פעולה.
בשונה מאתילן גליקול הנמצא בשימוש נרחב למניעת קיפאון ברכבים, חלבונים נוגדי קיפאון לא מורידים את טמפרטורת הקיפאון ביחס לריכוז, אלא פועלים באופן לא . הודות לכך חלבונים נוגדי קיפאון מסוגלים לפעול בריכוזים נמוכים פי 300–500 מאשר מומסים אחרים. תכונה זו גם מקטינה את ההשפעה שלהם על הלחץ האוסמוטי. תכונות ייחודיות אלו נזקפות להם בזכות יכולתם להיקשר למשטחים ספציפיים של גבישי קרח.
חלבונים נוגדי קיפאון יוצרים הבדלים בנקודת ההיתוך ובנקודת הקיפאון הידועים כ"היסטרזיס תרמי" (Thermal hysteresis). החיבור של חלבונים אלו בממשק בין קרח מוצק ומים נוזליים מעכב את הגדילה של גביש הקרח העדיפה מבחינה תרמודינמית.
במעבדה ניתן למדוד את ההיסטרזיס התרמי באמצעות אוסמומטר. לאורגניזמים שונים יש ערכים שונים של היסטרזיס תרמי. הרמה הגבוהה ביותר של היסטרזיס תרמי מופיעה בחלבונים נוגדי קיפאון של דגים והיא מגיעה ל -1.5°C. עם זאת, חלבונים נוגדי קיפאון של חרקים הם פי 10 עד 30 פעילים יותר מכל חלבון נוגד קיפאון מוכר של דג. הסבר לכך עשוי להיות הטמפרטורות שעמן חרקים נאלצים להתמודד על פני הקרקע, שעשויות להיות נמוכות מטמפרטורות של –1°C או –2°C שבהן נתקלים דגים במים קפואים. במהלך חודשי החורף הקרים מסוגל העש "Choristoneura" להתמודד עם טמפרטורות של –30°C ולהימנע מקיפאון, על אף שהחיפושית "Upis ceramboides" החיה באלסקה מסוגלת לשרוד אף בטמפרטורה של –60°C באמצעות שימוש במולקולה נוגדת קיפאון שאינה מורכבת מחלבונים.
קצב ההתקררות עשוי להשפיע על ערכי ההיסטרזיס התרמי של חלבונים נוגדי קיפאון, ואם הטמפרטורה צונחת במהירות האורגניזמים המייצרים חלבונים אלו עשויים שלא להסתגל לסביבה הקפואה.
אבולוציה.
המגוון והתפוצה של חלבונים נוגדי קיפאון מרמזים על כך שהסוגים השונים של חלבונים אלו התפתחו לאחרונה בתגובה לתקופת התקרחות שהתרחשה לפני כ1–2 מיליון שנה בחצי הכדור הצפוני ולפני כ-10–30 מיליון שנה באנטארקטיקה. ההתפתחות העצמאית של אדפציות שונות היא אבולוציה מתכנסת.
שימושים מסחריים.