בשנת ה'תש"ה נישא לחיה (נפטרה ה'תשנ"ד), בתו של הרב חיים עוזר ינובסקי, רב אגודת הכורמים. התגורר בתל אביב ובהמשך עבר לרמת גן, שם למד ב"ישיבת סלונים" שהקים וניהל הרב שבתי יגל. החל להתקרב לרב אברהם ישעיהו קרליץ (בעל החזון אי"ש) ונהג להתפלל מדי יום תפילת ותיקין במניין שבביתו.
בהיותו כבן 27 עבר להתגורר בבני ברק. בשנת ה'תשי"ז יסד בביתו מניין קבוע לתפילת שחרית כותיקין בזמן הנץ החמה הנראה. מאז ועד לפטירתו הוציא לאור יותר משמונים חיבורים, חלקם ספרים וחלקם קונטרסים במגוון רחב של נושאים. ספריו נפוצו בציבור הדתי והחרדי, והוא נחשב לאוטוריטה בתחומי תורת הקבלה, המנהגים, הדקדוק העברי המסורתי, הלכות אבלות ותורת הגר"א. הסכמותיו מתנוססות על ספרים תורניים רבים בני זמננו.
לרב דבליצקי בן ושתי בנות. בנו, דוד, ההדיר כמה מספרי ראשוני אשכנז, בהם הראבי"ה, הראב"ן ושערי דורא.
בשנה האחרונה לחייו חלה במחלה קשה. נפטר בליל שבת ב' באב ה'תשע"ח, בגיל 92. נטמן בבית העלמין קריית שאול, בסמוך לרעייתו.
מהנהגותיו.
הרב דבליצקי נהג בהנהגות ייחודיות רבות, כי בניגוד למקובל לעיתים קרובות לפסוק הלכה מתוך ספרים מאוחרים יחסית כדוגמת השולחן ערוך, נהג הרב דבליצקי לברר את ההלכה ממקורותיה הראשוניים - מקרא, משנה ותלמוד. דוגמה לכך היא הימנעותו מאכילת מאכלי "פת הבאה בכיסנין", משום שהכמות שעליה יש לברך לדעת חלק מן הפוסקים ברכה מעין שלוש, זהה לכמות שלדעות אחרות מחייבת כבר בברכת המזון. מכיוון שאם יאכל כמות מעטה הוא יהיה בספק אם לברך ברכת בורא נפשות או ברכת מעין שלוש, ואם יאכל כמות מרובה יהיה בספק אם לברך ברכת מעין שלוש או ברכת המזון, הריהו נמנע ולא אוכל כלל מיני מאפה מעין אלו, למעט בסעודה שבה אכל פת, בה נפטרים מיני המזונות בברכת המזון על הפת.
מנהג ייחודי נוסף שלו היה להתפלל שחרית בדיוק בזמן הנץ החמה הנראה בפועל. בעקבותיו החלו רבים לנהוג כך (ראו אזכורים לחלק מההנהגות הללו בפורום "ספרים וסופרים").
הנהגה אחרת שלו היא לקצץ כמעט לחלוטין את זקנו. הדבר נעשה על פי פרשנות קבלית שלו, אם כי הרב דבליצקי היה מנחה את תלמידיו שלא לנהוג כמותו בנושא זה .
הרב דבליצקי נהג להטיל פתיל תכלת (ארגמון קהה קוצים) בציציותיו בבגד הטלית הקטן, אך לא בטלית גדול. נהג להניח תפילין לאורך כל היום, ואף פרסם ספרים הקוראים לאחרים לעשות כך.
הרב דבליצקי הקפיד על כך שבנוסח התפילה לא יהיה דבר שקר. למשל, בשיר הייחוד ליום ראשון היה אומר "ואנחנו על אדמה טהורה" תחת "אדמה טמאה", משום שהוא נמצא בארץ ישראל, וביקום פורקן החליף את המילים "די בבבל" ב"די בכל אתר ואתר", כי כיום אין תלמידי חכמים בבבל.
לאחר מלחמת ששת הימים ביקש לקבוע יום הודיה, שיתבטא באמירת הלל ובקביעת סעודת מצווה אולם לבסוף חזר בו וציין שהדברים היו נכונים לשעתם.
לאחר האישור בכנסת, במרץ 2014, של התיקון לחוק שירות ביטחון שעסק בגיוס בני ישיבות לצה"ל, בירך בשם ומלכות ברכת "ברוך דיין האמת".
ספריו.
מלבד ספריו פרסם הרב דבליצקי מאמרים רבים במגוון נושאים בכתבי עת העוסקים במקצועות היהדות.
XL (משקה)
XL הוא משקה אנרגיה בעל תכולת קפאין של 32 מ"ג מתוצרת חברת XL הפולנית. המשקה הושק לראשונה בשנת 2000 בפולין. יותר מ-100 מיליון פחיות XL נמכרות מדי שנה, ביותר מ-30 מדינות ברחבי העולם. בישראל
רכיבים.
משקה XL מכיל מים מוגזים, סוכר, ווסת חומציות, חומצה ציטרית, סודיום ציטראט, טאורין, חומרי טעם וריח, קפאין וויטמינים מקבוצת B. המשקה מכיל כמות גדולה של קפאין.
בישראל.
המשקה משווק בישראל בגרסאות משקה XL רגיל, גרסה ללא סוכר וגרסה בטעם חמוציות וגם בטעמים מנגו, תפוח, ונענע ליים וזוכה לפופולריות רבה בקרב שוק משקאות האנרגיה בישראל.
חברת "בני פוזי שמשום" הייתה היבואנית והמשווקת של משקה האנרגיה XL בישראל. המשקה יובא לראשונה בשנת 2003 והופץ על ידי חברת "דובק". באוקטובר 2007 "בני פאוזי שמשום" החזיקה בעזרת משקה XL בנתח של 56% משוק משקאות האנרגיה בישראל והפך למשקה המוביל בישראל. בסוף שנת 2008 הפסיקה היבואנית לשווק את המשקה בישראל בעקבות סכסוך עם חברת היצרן העולמית. חברת "בני פאוזי שמשום" טענה כי הסיבה להפסקת הייבוא היא כי XL העולמית הפרה את הסכם הניהול והשיווק עימה. בתחילת שנת 2008 עברו הזיכיון וזכויות שיווק המותג לידי חברת "סידס". לאחר איבוד הזיכיון ל"סידס" כאמור החלה "בני פאוזה שמשום" לשווק משקה אנרגיה חדש תחת המותג BLU, אשר נגס בנתח השוק של XL. נגיסה זו בנתח השוק הייתה למורת רוחם של בעלי המותג מפולין, ולפיכך הועבר הזיכיון לשיווק והפצת המוצר מ"סידס" לטמפו, יצרנית ומשווקת המשקאות השנייה בגודלה בישראל. בשנת 2017 חתמה טמפו על חוזה להארכת שיווק המשקה בעשר שנים נוספות.
בשנת 2018 החזיק משקה XL בכ-63% משוק משקאות האנרגיה בישראל ו-BLU, המתחרה העיקרי, ב-34% נוספים נפח השוק של רד בול עומד על כ-3%.
מחוזות אל סלוודור
מבחינה מנהלית אל סלוודור מחולקת ל-14 מחוזות
(Departamento) אשר מחולקים לנפות.
זכריה רצבי
רדבול
טוקסידו
טוקסידו או מקטורן ערב (באנגלית: Tuxedo, Black Tie או Dinner Jacket) הוא קוד לבוש חצי רשמי לחליפת שרד לגברים, המשתתפים באירוע המתקיים בשעות הערב (אחרי שש) או לאירועים רשמיים אחרים המחייבים קוד לבוש זה. החלופה היומית היא "חליפת טרקלין שחורה"
ז'קט.
הרכיב העיקרי בתלבושת זו הוא המקטורן (ג'קט) הקרוי בצפון אמריקה טוקסידו ובבריטניה מקטורן ערב (dinner jacket), בצבע שחור או כחול כהה (Midnight blue). לרוב המקטורן יהיה בעל דשים מחודדים או דשי צעיף העשויים ממשי, סטאן או גרוסגריין. ללא פתחי אוורור. עם כפתורים שחורים. בדרך כלל את המקטורן לא מסירים במהלך האירוע כולו.
שאר הפרטים.
מתחת למקטורן יש ללבוש חולצה בצבע לבן, בעלת ניטים בחזית, צווארון שיתאים לעניבה וחפתים צרפתיים. בחזית החולצה עניבת פרפר (פפיון) שחורה, רצוי ממשי, התואמת את הדשים. מכנסיים שחורים ארוכים, ללא לולאות לחגורה, לרוב מעוטרים בסרט משי לאורך הצד החיצוני של הרגל המכונים גם "גלאון". מותר להוסיף אבנט או וסט ייעודי בעל חיתוך נמוך יותר מווסט רגיל כדי להראות את לובן החולצה.(אבל לא שניהם ביחד), נעליים שחורות לבושות (מהמילה האנגלית "dress") מסוג אוקספורד, או משאבות אופרה (מצוחצחות עד ברק) וגרביים דקים שחורים (לרוב ממשי) שאורכם יעבור את השוק או אפילו את הברך, כך שבישיבה לא ייראה עור הרגל. ניתן להוסיף כובעי באולר, קש, המבורג, (לא צילינדר) וגם צעיף ייעודי, פרח בדש, ממחטה לבנה וכפפות (לא לבנות) אך לא שעונים מכיוון שהדבר אומר שיש לך דברים חשובים יותר לעשות מהאירוע.
אישה המתלווה לגבר הלבוש טוקסידו נדרשת ללבוש שמלת קוקטייל או שמלת ערב ארוכה.
היסטוריה.
על פי המסורת, מקורה של חליפת הטוקסידו ב-1860, כאשר החייט הנרי פול עיצב ג'קט סמוקינג קצר עבור נסיך ויילס אדוארד השביעי כתחליף לחליפת ערב רשמית. באותה התקופה הטוקסידו נועד להיות לבוש נוח יותר באירועים רשמיים פחות או כאלו הנערכים מחוץ לעיר. ב-1886 הזמין נסיך וילס את האמריקאי ג'יימס פוטר, לבית סאנדרינגהאם. כאשר שאל פוטר איזה סוג בגד עליו ללבוש, שלח אותו הנסיך אל החייט הנרי פול, שתפר לו בגד זהה. כאשר חזר פוטר לארצות הברית הופיע עם הבגד החדש לאירוע שהתרחש במועדון "טוקסידו פארק" (Tuxedo Park) בניו־יורק, חברי המועדון העתיקו את העיצוב, ומכאן כינויו של הבגד בצפון אמריקה.
מעיל ארוחת ערב.
באקלים טרופי וחם אפשר ללבוש מעיל ארוחת ערב (dinner jacket) שלהבדיל מהטוקסידו יש לו בדרך כלל דשי צעיף ולא דשים מחודדים, ובא במגוון צבעים אך לרוב בצבע שנהב עם דשי צעיף מאותו הבד כמו שאר הז'קט בניגוד לטוקסידו הרגיל. (ופה עדיין צריך לענוב פפיון שחור ולא תואמת לדשים.) באנגליה נהוג שלא ללבושו בכלל.
אליפות העולם בשחייה 1994
אליפות העולם השביעית בשחייה נערכה ברומא, איטליה ב-1 בספטמבר - 11 בספטמבר 1994. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, ובנוסף התקיימה תחרות שחייה במים פתוחים. בתחרות השתתפו 1400 ספורטאים, מ-102 מדינות.
סין ניצחה לראשונה בתחרות עם 16 מדליות זהב הודות לשליטה בשחיית נשים (12 מתוך 16 מדליות זהב), לפני ארצות הברית עם 7 מדליות זהב.
שחייה.
ספורטאים בולטים.
שחייניות.
השחייניות הבולטות בתחרות היו מסין. לי ג'ינגהיי זכתה ב-4 מדליות זהב (2 אישיות במשחים ל-50 מטר חופשי ו-100 מטר חופשי עם 2 שיאי עולם חדשים), לו בין זכתה ב-5 מדליות (3 זהב ו-2 כסף), הי סיהונג זכתה ב-3 מדליות זהב (קבעה שיא עולם חדש). ליו לימין זכתה ב-3 מדליות זהב וסמנתה ריילי מאוסטרליה זכתה ב-2 מדליות זהב (קבעה שיא עולם חדש).
שחיינים.
השחיינים הבולטים בתחרות היו אלכסנדר פופוב מרוסיה זכה ב-4 מדליות (2 זהב, במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי ו-2 כסף), גארי הול ג'וניור זכה ב-4 מדליות, (2 זהב במשחי שליחים ו-2 כסף), נורברט רוז'ה מהונגריה שזכה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 ארד), קירן פרקינס מאוסטרליה זכה ב-2 מדליות זהב (קבע שיא עולם חדש), דניס פנקראטוב מרוסיה זכה ב-4 מדליות (1 זהב, 2 כסף, ו-1 ארד). שלושה שחיינים זכו ב-2 מדליות אישיות, זהב וכסף כל אחד, יאני סייבינן (קבע שיא עולם חדש) ואנטי קאסביו שניהם מפינלנד וכן מרטין לופז זוברו מספרד. ולדימיר סלקוב זכה ב-2 מדליות (1 זהב אישית ו-1 כסף שליחים) בנוסף, שני שחיינים זכו ב-2 מדליות, אחת זהב בשליחים ואחת כסף אישית, אנדרס הולמרץ משוודיה וג'ף ראוס מארצות הברית.
שיאי עולם.