הוא הפליג מברסט באוגוסט 1785, הקיף את כף הורן, וחקר את המושבה הספרדית בצ'ילה. משם הפליג לאלסקה דרך אי הפסחא והוואי. בסוף יוני 1786 נחת ליד הר סט. אליאס (St. Elias) באלסקה, וחקר את הסביבה. בזרמי הים החזקים במפרץ שלה פרוז כינה "פורט דה פרנס", הקרוי כיום "מפרץ ליטוּיה", אבדו למשלחת לה פרוז 21 איש בדוברה ושתי סירות. משם הפליג למונטריי שבקליפורניה, אליה הגיע באמצע ספטמבר 1786, ושם חקר את ההתיישבויות הספרדיות, ורשם הערות ביקורתיות על היחס לאינדיאנים במיסיונים הפרנציסקנים.
כמו ג'יימס קוק, שהיה נערץ עליו, ידע להתייחס לילידים שפגש במסעותיו בכבוד, בנועם וללא התנשאות. גם כלפי אנשי צוותו שלו היה יחסו טוב והוגן.
הוא חצה את האוקיינוס השקט למקאו. שם מכר את הפרוות שרכש באלסקה, וחילק את הרווחים בין אנשיו. שנה אחר כך, לאחר ביקור במנילה, החל לחקור את חופי צפון מזרח אסיה. הוא ראה את האי קֶלְפָּאר (Quelpart), כיום ג'ג'ו (Jeju) בקוריאה הדרומית, מקום שנצפה על ידי אירופאים רק פעם אחת לפני כן כשספינה הולנדית נטרפה לחופי האי ב-1635. הוא ביקר בחוף קוריאה גופא, ואז חצה ל"אוקו-יסו" ("Oku-Yeso") כיום האי סחלין שברוסיה.
התושבים שרטטו לו מפה שהראתה את ארצם "יסו" ("Yeso", כיום האי הוקאידו ביפן) ואת החופים של "טרטריה" (החוף האסיאתי). לה פרוז רצה להפליג דרך המצר שבין סחלין לאסיה (מצר הטטרים), אך לא הצליח ולכן פנה דרומה והפליג דרך המצר המפריד את סחלין מהוקאידו והקרוי על שמו, מצר לה פרוז. שם הוא פגש בתושבים הקדומים של יפן, בני האיינו, וסייר באיים הקוריליים. בספטמבר 1787 הגיע לה פרוז לפטרופבלובסק שבחצי האי קמצ'טקה. בקמצ'טקה יכלו אנשי הצוות בספינות של לה פרוז לנוח ולהנות מהכנסת האורחים של הרוסים וילידי קמצ'טקה. מכתבים שקיבל מפריז הורו לו לחקור את המושבה שהבריטים הקימו בניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. ברתלמי דה לספס (Barthélemy de Lesseps), סגן הקונסול הצרפתי בסנקט פטרבורג שהצטרף למסע כמתורגמן, ירד מהאוניה על מנת להביא את המכתבים והמסמכים של המשלחת לצרפת. הוא הגיע לשם, לאחר מסע קשה שארך שנה ושבו חצה את סיביר ורוסיה.
תחנתו הבאה של לה פרוז הייתה סמואה. לפני שעזב, ילידי סמואה תקפו קבוצה מאנשיו והרגו שנים עשר איש ובהם דה לאנגל ("de Langle") קברניט ה"אסטרולאב". משם הפליג לה פרוז למפרץ בוטאני (ליד סידני) והגיע ב-26 בינואר 1788, בדיוק כשהקפטן ארתור פיליפ העתיק את המושבה ממפרץ בוטאני לפורט ג'קסון. הבריטים קבלו אותו באדיבות, אך לא יכלו לסייע לו במזון, כיוון שלא היה להם מלאי. לה פרוז שלח את יומניו ומכתביו לאירופה באוניה בריטית, השיג עצים ומים טריים, והפליג לקלדוניה החדשה, איי סנטה קרוז ואיי שלמה, ואז אבדו עקבותיו. לפני שהפליג למסעו האחרון, הוא שלח תיאור מפורט של מסעו לפריז, תיאור שהתפרסם לאחר מותו.
אחרי מותו.
בשנים 1791 – 1793 ניסה אנטואן דה ברוני לאתר את לה פרוז אך לא מצא כל זכר למשלחת האבודה. רק בשנת 1826, 38 שנים לאחר שאבדו עקבותיו של לה פרוז, הצליח הקברניט האנגלי פיטר דילון (Peter Dillon) למצוא עדות לטרגדיה. בטיקופיה, אחד מהאיים בקבוצת סנטה קרוז, הוא רכש חרבות שהיה לו יסוד להאמין כי היו קשורות למשלחת לה פרוז. חקירה שבצע העלתה כי מקורן של החרבות באי ואניקורו (Vanikoro), וכי שם נטרפו ספינותיו של לה פרוז. דילון שכר ספינה במפרץ בנגל והפליג לוואניקורו, שם מצא כדורי תותח, עוגנים ועדות נוספת לשרידי ספינות במים שבין שוניות האלמוגים. הוא הביא חלק מהממצאים בחזרה לאירופה, וכך עשה גם ד'אורוויל (D'Urville) ב-1828. דה לספס, היחיד מהמשלחת שעדיין היה בחיים, זיהה אותם כשייכים ל"אסטרולאב". מהמידע שדילון קיבל מתושבי ואניקורו, ניתן היה לשחזר בקווים כללים את האסון שאירע למשלחת. תאוריה זו אוששה בשנת 1946 כשנמצאו ונחקרו שרידי הספינה "בוסול".
שתי הספינות התנפצו על שונית האלמוגים, תחילה "בוסול" ואחר כך "אסטרולאב". מטען הספינה "אסטרולאב" הורד ממנה, ואז המלחים פרקו את הספינה. קבוצת אנשים, כנראה ניצולי הבוסול, נטבחה על ידי המקומיים. האחרים בנו סירה קטנה משברי ה"אסטרולאב" והפליגו מערבה תשעה חודשים אחר כך. כנראה שסירה זו טבעה, ייתכן שבאיי שלמה.
המעי הדק
המעי הדק הוא חלק המעי המתחיל בבעלי החוליות ביציאה מן הקיבה (בשוער) ומסתיים במעי הגס. המעי הדק הוא החלק העיקרי של מערכת העיכול, ובאמצעותו נספג רוב המזון בגוף האדם. ערך זה מתמקד במעי האדם, למרות שהתהליך עצמו נכון למרב היונקים (יוצאי הדופן העיקריים הם מעלי גירה).
תיאור.
המעי הדק בנוי כצינור מפותל. אורכו הממוצע הוא כ-6–8 מטרים, קוטרו כ-3 ס"מ, אך הגודל אינו אחיד בכל הגילאים, והוא ממלא את רוב חלל הבטן. המעי הדק מתחלק לתריסריון, מעי ריק ומעי עקום.
התריסריון הוא קטע המעי המתחיל ביציאה מהקיבה ואורכו כ-28 ס"מ. הוא מקבל הפרשות מהלבלב, מכיס המרה ומהכבד. המעי הריק נמצא אחרי התריסריון בחלקו העליון של חלל הבטן ואורכו כ-3 מטר. המעי העקום הוא הקטע האחרון במעי הדק ונמצא בחלקו התחתון של חלל הבטן. אורכו מ-3 עד 4 מטרים והוא מסתיים במעי הגס. בין המעי הדק לגס נמצא השסתום האילאו-צקאלי (ICV) המונע מעבר של חיידקים הנפוצים יותר במעי הגס למעי הדק.
תפקידי המעי הדק.
למעי הדק שני תפקידים עיקריים:
בתהליך הספיגה חודרים תוצרי העיכול אל תאי האפיתל שבדופן המעי, משם אל הנוזל הבין-תאי של דופן המעי, ומשם לנימי הדם וצינוריות הלימפה.
למעי הדק מבנה מיוחד שנועד למלא תפקידים אלו. שטח הפנים שלו מוגדל על ידי בליטות דמויות-אצבע הנקראות מוריגים או סיסים (Villi), שהן בליטות אשר עשויות מתאי אפיתל העוטפות כלי דם ולימפה. על גבי המוריגים מצויות בליטות קטנות הנקראות סיסונים. הקיפולים, המוריגים והסיסונים מגדילים את שטח הפנים של המעי הדק פי 500, מבערך חצי מ"ר לצינורית באותו אורך, לכ-250 מ"ר.
במעי הדק מסתיים תהליך הפירוק של חומרי המזון ולו ההשפעות העיקריות של תהליך זה. המזון שוהה בתוך המעי הדק כ-3 שעות. במשך זמן זה נשלם עיכולם של חומרי המזון למיניהם.
תהליך העיכול.
בתריסריון, שהוא חלקו העליון של המעי הדק, נפתחות שתי בלוטות המפרישות מיצי עיכול ואנזימים. בתוך התריסריון מתעכל המזון בהשפעת מיץ המרה ומיץ הלבלב. מיץ הלבלב מכיל אנזימים המפרקים פחמימות, שומנים וחלבונים:
תהליך העיכול של מולקולות המסיסות במים (תוצרי הפחמימות והחלבונים) שונה מאלו שלא מסיסים. תוצרי הפחמימות, חומצות אמיניות וחומצות שומניות קצרות שרשרת עוברים בדיפוזיה דרך קרומי התאים, לעומתם הליפידים שהם תוצרי השומנים מתפזרים במעיים כתחליב שמותנה בנוכחות מלחי המרה, ולאחר ספיגתם הם עוברים לכלי הלימפה.
תנועת המעי.
דפנות המעי הדק מתכווצות לצורך ביצוע מספר פעולות:
שידורי רדיו באינטרנט
שידורי רדיו דרך האינטרנט מתבצעים באמצעות תקשורת נתונים מהשרת למחשב אישי. המונח "שידורי רדיו" מתייחס לתוכן, הדומה או זהה לזה של שידורי רדיו, בהיותו מועבר לאינטרנט מתחנת רדיו, אך לא באמצעות קשר רדיו, אלא באמצעות האינטרנט.
שידור הרדיו האינטרנטי הראשון.
שידור הרדיו הראשון שבוצע באינטרנט היה שידור חי של להקה בשם "sky cries mary" " , ב-10 בנובמבר 1994, על ידי מדיה דיגיטלית שפיתח פול אלן.
שבוע לאחר השידור הראשון, במהלך חודש נובמבר 1994, שודר הקונצרט של הרולינג סטונז. זה היה שידור ההמון הראשון ברשת, ששודר באמצעות טכנולוגיית מולטיקאסט (Multicast). הסולן מיק ג'אגר פתח את הקונצרט באומרו "אני רוצה לומר ברוכים הבאים לכל מי ש'זחל' הלילה לאינטרנט, ואני מקווה שכל זה לא יקרוס".
בשבעה בנובמבר 1994, WXYC הייתה לתחנת הרדיו המסורתית הראשונה שהודיעה על שידורי אינטרנט.
בשנת 1995 החלו חברות המספקות מדיה אינטרנטית כמו "מיקרוסופט", "פרוגרסיב נטוורקס" ו"נולסופר" לשחרר בחינם נגני אודיו להורדה, וברגע שתוכנות אלה היו זמינות לקהל הרחב, החלו לצוץ תחנות שידור אינטרנטיות רבות ברחבי הרשת.
במקביל תחנות רדיו קיימות הבינו ששידור באינטרנט זו דרך זולה ונוחה להגדיל באופן משמעותי את קהל המאזינים ולהצטרף לחדשנות של הכפר הגלובלי המרושת. בשל העובדה כי תחנות שידור רבות הפסיקו להשתמש בגלי הרדיו אלא החלו לשדר על גבי רשת האינטרנט בלבד, קמו תחנות שידור פרטיות רבות בהן ישנם מספר קטן של עובדים, או אפילו שדרן יחיד, היושב מול מחשבו הביתי ומשדר את תכניו האישיים אל קהל מאזינים סביב העולם.
יתרונות וחסרונות בשידורי הרדיו המקוון.
להעברת שידורי רדיו באינטרנט יש יתרונות רבים:
ניתן להאזין לשידורים בכל מקום על-פני כדור הארץ, בעוד שהטווח של שידורי רדיו רגילים מוגבל לסביבתה של האנטנה המשדרת. בנוסף לכך, באינטרנט כל אדם יכול לפתוח תחנת שידור, בעוד שמספר תחנות הרדיו באזור מוגבל למדי עקב מספר התדרים המוגבל.
לשידורי הרדיו באינטרנט יש גם חסרונות: