ב-6 באפריל 2003 הוכרה כחסידת אומות העולם. שמואל רוזנצוייג הגיע עם משפחתו לפראג לטקס שהתקיים בבית השגריר ארתור אבנון. הטקס סוקר בהרחבה בתקשורת הצ'כית.
כריסטיאן רובן
כריסטוף כריסטיאן רובן (בגרמנית: Christoph Christian Ruben; 30 בנובמבר 1805 – 9 ביולי 1875) היה צייר גרמני-אוסטרי ופרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה.
כריסטיאן רובן היה בנו של קרל רובן (1772–1843), מורה לציור בבית הספר בטריר, שלימד שם גם את בנו. לאחר שסיים את התיכון נסע לדיסלדורף בשנת 1823 ללמוד ציור אצל פטר קורנליוס באקדמיה המלכותית לאמנות. ציור המזבח "הירידה מהצלב" נוצר בתקופה זו כיצירה הגדולה הראשונה בציור ההיסטורי שלו. כשעבר קורנליוס למינכן, הוא עבר לשם בשנת 1826 ועבד על ויטראז'ים עבור חלונות הזכוכית החדשים של קתדרלת רגנסבורג וכנסיית הרובע הקתולית "מריה הילף" ברובע או במינכן. בתחילה כעוזרו של קורנליוס, בהמשך כאמן עצמאי. הוא עבד עבור המלך לודוויג הראשון בכמה פרויקטים גדולים של בנייה. בשנת 1836 הוזמן מרובן הקומפוזיציות לקישוט טירת הוהנשוואנגאו.
עד מהרה הוא התמסר גם לציור ז'אנר. התוצאה הייתה מוטיבים שפורסמו גם כתחריטים וליטוגרפיות והיו בשימוש נרחב. כחברו של מקס האוסהופר, הוא השתייך למושבת האמנים שלו של ציירי הנוף והז'אנר באזור כימזה (Chiemsee) בדרום בוואריה.
הוא התחתן עם אחותה של אשתו של האוסהופר אנה, סוזנה דמבסר (1819–1903), בתו של בעל בית מפראואנאינזל . לזוג נולדו כמה בנים. מבין אלה, הבכור, פרנץ רובן, הפך לצייר.
בשנת 1841 ביקר ברומא באותה שנה מונה למנהל האקדמיה לאמנות בפראג, שם עסק בציורי קיר. במהלך תקופה זו נוצר ציור השמן שלו "קולומבוס ברגע בו גילה את העולם החדש". הרוזן פרנץ וליאו פון תון היו בין תומכיו, והוא גם היה ידיד עם הראשון. הוא צייר אולם מפואר לנסיך הוגו קארל אדוארד צו זאלם-רייפרשיידט.
בשנת 1850 הוא נעשה חבר בוועדה לרפורמה באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בין השנים 1852 ל־1872 הוא היה מנהל האקדמיה הזו. הוא לא היה פופולרי בקרב כל בני דורו, ולכן היה לו יריב ידוע קרל רהל. דרך עבודתו באקדמיה רובן כמעט ולא מצא הזדמנויות להמשיך בכישוריו האמנותיים. הוא השקיע זמן רב ביישום הרפורמות הדרושות ובעבודה מנהלית, או שהתמקד בהוראת תלמידיו. אלה כללו את קרל בוהם, פרדיננד לאופברגר, גבריאל פון מקס וונצל שוורץ. הצייר האוסטרי פרנץ ראס היה גם אחד מתלמידיו.
כמה שנים לאחר פרישתו, מת רובן בגיל 69 באינצרסדורף שליד וינה.
הוא קיבל פרסים ותארים כמו מסדר כתר הברזל השלישי. תואר ממסדר פרנץ יוזף, צלב האבירים של המסדר הבלגי של ליאופולד, צלב הקצינים של מסדר גואדלופה המקסיקני וצלב המפקד של מסדר האפיפיור גרגורי.
מחנה אביב
מחנה אביב הוא בסיס צבאי של צה"ל, השוכן בדרום שכונת רמת אביב שבצפון תל אביב, בסמוך למרכז יצחק רבין. בבסיס שוכנים מטה מערך דובר צה"ל, מטה חטיבת קשרי החוץ ותזמורת צה"ל. הבסיס כפוף למחנה רבין (הקריה).
כחלק מחטיבת קשרי החוץ פועל בבסיס בית הספר לדיפלומטיה צבאית, שנוסף על הכשרת חיילי החטיבה וחיילי צה"ל נוספים, מקיים גם השתלמויות לנציגי צבאות זרים.
יחידת דובר צה"ל שכנה במשך שנים רבות במבנה שכור בסמוך למחנה רבין ולבית סוקולוב. בשנת 2019 עברה היחידה למחנה אביב, לשני מבני משרדים בני שש קומות כל אחד, שהוקמו למענה בעלות של כ-60 מיליון ש"ח. המבנים, בשטח של 5,000 מ"ר, בולט בהידורו.
נקודת וליקאן
נקודת וליקאן (באנגלית: Velikan Point; בבולגרית: нос Великан) היא לשון יבשה סלעית בחוף הדרום מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מכוסה קרח.
הנקודה מהווה את הקצה הדרום-מזרחי של הכניסה למפרצון ניקולוב.
הנקודה ממוקמת 12.65 קילומטרים דרומית - מערבית מכף סמית'; 4.3 קילומטרים צפונית - מזרחית מנקודת סרדץ; ו-4.15 קילומטרים דרום-מזרחית מפסגת דרינוב.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.
מקור השם.
הנקודה נקראת על שם הכפר וליקאן שבדרום בולגריה.
ארסני קורנילוב
ארסני קורנילוב (בלטבית: Arseniy Kornilov; 14 בפברואר 1888 – 27 בינואר 1972) היה יערן לטבי, חסיד אומות העולם, שהציל יהודים מגטו דאוגבפילס במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
ארסני קורנילוב היה יערן, חיי בכפר רוגלי (Ruģeļi) בלטביה, ולכן הכיר היטב את היער ליד גטו דאוגבפילס. היכרותו עם היער וסביבתו סייעה לו בהצלת כמה משפחות יהודיות. הוא בנה עבורם מקום מסתור תת-קרקעי, שניתן היה להיכנס אליו רק דרך חור ארוך, שהכניסה אליו הייתה דרך אסם מוסווה היטב.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה קורנילוב שמר על קשר עם היהודים שהציל ואף ביקר אותם לעיתים קרובות. בלה לוין, נכדתו של אחד הניצולים, זוכרת שנהג לבקר אצלם.
הכרה והנצחה.
ב-30 באוגוסט 2015 שלחה ניצולת השואה, סוזנה קרום את עדותה במכתב ליד ושם ובו העידה כיצד ארסני החביא את משפחתה במבנה תת-קרקעי וסיפק להם אוכל ומים עד שחרור לטביה על ידי הצבא האדום.
ב-16 בפברואר 2016 הוכר בארסני קורנילוב כחסיד אומות העולם בטקס שהתקיים בריגה, לטביה.
ב-1 בפברואר 2020, באירוע מיוחד שהתקיים בריגה, בירת לטביה, לציון 120 שנה להולדתו של חסיד אומות העולם יאניס ליפקה, הוענקו מדליה ותעודת כבוד לצאצאיו של ארסני קורנילוב. שמו מופיע על לוח זיכרון לחסידי אומות העולם מלטביה ליד בית הכנסת בריגה.
יאן ואן הולסט
יאן ואן הולסט (בהולנדית: Jan van Holst; 18 בדצמבר 1903 – 1 באוגוסט 1975) היה מהנדס הולנדי ופעיל ב, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודים.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
יאן ואן הולסט עבד כעוזר למנהל העבודות הציבוריות באמסטלפיין בצפון הולנד. ואן הולסט היה נשוי לאישה יהודיה, פולה הורוביץ, אם לשלוש בנות. אחת מהן היא חנה יכין .
הוא הצליח להציל את אשתו ולהוכיח שאינה יהודייה באמצעות זיוף מסמכים. בהמשך פעל להצלת יהודים נוספים. ואן הולסט חשב שהבעיה המרכזית של היהודים נובעת מהסימון בטלאי צהוב והאות "J" במסמכים ממשלתיים. לפיכך הדרך העיקרית שבה בחר לסייע ליהודים הייתה באמצעות זיוף מסמכים. על מנת שלא יחשדו בו, נהג להשתמש בביטוי "הייל היטלר". יחד עם עורך הדין הגרמני ד"ר הנס גאורג קלמאייר הצליח לזייף מסמכים עבור יהודים נוספים באותה הצורה שבה דאג לאשתו. ב-1943 התחיל להסתיר יהודים בביתו. בין היהודים שהסתתרו בביתו היו לו רומפ, חיים אילתה, רודי רייסל, ד"ר וגברת וולף ובתם אנקה ואן דאם בת השלוש. הוא גם הסתיר את פריץ וקיטי ווטרמן וילדה יהודיה צעירה בשם ורה כהן, אך הם לא נשארו אצלו עד סוף המלחמה משום שהנאצים פשטו על ביתו ב-29 בינואר 1945. באותה השעה היו שתי בנותיו בבית. המחבוא של שלושת היהודים שהוסתרו בביתו בתוך פתח בקיר כפול בעליית הגג לא התגלה. מאוחר יותר באותו הלילה ון הולסט יחד עם כמה חברי מחתרת הצליחו להבריח אותם למקום מסתור בטוח יותר. לאחר מכן, בנה מקום מסתור נוסף כדי להטעות את הנאצים. במחבוא הנוסף נהג להסתיר שוקולד, סיגריות, אלכוהול ומסמכים מזויפים של יהודים. ואן הולסט גם חילק מזון ותרם מכספו האישי ליהודים שלא יכלו לצאת ממקום מחבואם.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה ואן הולסט חזר לעבודתו וסירב לקבל הכרה כלשהי. הוא נפטר ב-1 באוגוסט 1975.
הכרה והנצחה.
רודי רייסל, חנה יכין וניצולים נוספים פנו ל"יד ושם" ומסרו את עדותם. ב-9 בספטמבר 1997 הוכר יאן ואן הולסט כחסיד אומות העולם ושמו נחקק על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם, ב"יד ושם".
פרדיננד ארצ'ינסקי
פרדיננד ארצ'ינסקי (בפולנית: Ferdynand Marek Arczyński; 8 בדצמבר 1900 – 1979) היה פוליטיקאי פולני, ממקימי ארגון ז'גוטה, וחסיד אומות העולם, שתרם להצלתם של יהודים רבים במלחמת העולם השנייה ממוות בידי הנאצים.
קורות חייו.
פרדיננד ארצ'ינסקי, נולד ב-8 בדצמבר 1900 בקרקוב. בנם של פרנצ'ישק ואנטונינה רימארסקה, בוגר הגימנסיה של סנט אנני. היה חבר בתנועת הצופים מ-1913 ועבד בחברת הרכבות הממשלתית מ-1917. ב-1918 התנדב לצבא הפולני, וב-1921 נלחם במרד שלזיה השלישי. לאחר מכן חזר לעבוד במנהל האזורי הממשלתי של הרכבת בקרקוב.
פעילותו הפוליטית בזמן מלחמת העולם השנייה.
ארצ'ינסקי היה פעיל חברתי וחבר במפלגה הדמוקרטית הפולנית (SD – Stronnictwo Demokratyczne). בעקבות פעילותו הפוליטית בפולין בעת הכיבוש הגרמני נעצר בלבוב ב-30 בספטמבר 1939, אך כבר בתחילת 1940 הצליח לחזור לקרקוב ולהמשיך בפעילותו הפוליטית במפלגה. היה שותף בעריכת "הספר הלבן הפולני" שפורסם בקיץ 1940. הקים את אחד מבתי הדפוס המחתרתיים במחוז וולה יוסטובסקה שבקרקוב, ושיתף פעולה עם לשכת ההסברה והתעמולה של ארמייה קריובה. ב-1942 עבר לוורשה שם היה חבר במועצה הראשית של המפלגה הדמוקרטית. ב-1943 עזב ארצ'ינסקי את המפלגה הדמוקרטית ועבר לתמוך בממשלה הפולנית הגולה. ארצ'ינסקי ערך את עלון העיתונות והתעמולה של המפלגה. לאחר כישלון מרד ורשה ב-1944, חזר לקרקוב.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.