למרות פרסומו ותרומותיו הרבות מעורב וייט במחלוקות אינטלקטואליות ואישיות בתחומו, בדומה לכמה פלאואנתרופולוגים מפורסמים אחרים כמו ג'והנסון ומשפחת ליקי. נמתחה עליו ביקורת בשל השנים הרבות שנדרשו לו לפרסם את ממצאי רמידוס, ובעיקר משום שבמשך כל התקופה זו לא חלק את ממצאיו עם מומחים נוספים, מה שגרם למתח רב בקרב חוקרים אחרים שעבדו באותו תחום (שחששו שממצאים אלה יהפכו את המחקרים שלהם לבלתי רלוונטיים). וייט נוהג לבקר בקולניות את מה שהוא מחשיב לבעיות בתחום, כמו הסתמכות מוגזמת על תיארוך מהשוואות גנומיות או הנטייה ה"פצלנית" (splitter) להגדיר מינים ואף סוגים חדשים ללא ביסוס מספק. כך למשל הוא חלק על הסוג והמין קניאנתרופוס פלטיאופס שהוגדר על ידי מייב ליקי בטענה כי העיוותים שנגרמו לגולגולת שהתגלתה אינם מאפשרים לתאר אותה במידה סבירה של אמינות, ואף הציע את הסברה שהיא שייכת למעשה למין המוכר אפרנסיס. וייט גם היה מעורב לאחרונה במחלוקות עם פרימטולוגים החוקרים שימפנזים בטבע, זאת משום שגילוי רמידוס מראה, לטענתו, שהשימפנזה המודרני אינו מודל טוב לאב הקדמון המשותף של האדם והשימפנזה.
אברהם למפל
אברהם לֶמְפֶּל (Lempel; נולד ב-10 בפברואר 1936 בלבוב שבפולין) הוא מדען מחשב ישראלי, שפיתח, יחד עם יעקב זיו, את אלגוריתם למפל-זיו לדחיסת נתונים.
למפל נחשב אחד מאבות דחיסת הנתונים וכאדם ששינה את תחום מדעי המחשב.
ביוגרפיה.
למפל נולד ב - 10 בפברואר 1936 בלבוב (Lwów), פולין (כיום - לבוב, אוקראינה). בנם של יצחק ופרידה למפל. בשנת 1948 עלה לישראל. למד בטכניון וקיבל תואר בוגר אוניברסיטה ב-1963, מוסמך ב-1965 ודוקטור בהנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל ב-1967. החל מ-1977 כיהן כפרופסור בטכניון ושימש כראש הפקולטה למדעי המחשב בין 1981 ל-1984.
עבודותיו ההיסטוריות החשובות מתחילות בהצגת האלגוריתם LZ77 במאמר שכותרתו "אלגוריתם אוניברסלי לדחיסת נתונים עוקבים" בפרוטוקולי IEEE על תורת האינפורמציה (מאי 1977) בשיתוף עם יעקב זיו.
הוא זכה בפרס היובל הזהב לחדשנות טכנולוגית משנת 1998 של חברת "IEEE Information Theory Society" וב- IEEE Richard W. Hamming Medal על "עבודה חלוצית בדחיסת נתונים, במיוחד באלגוריתם למפל-זיו".
בשנת 1997 הקים את פורום תשתיות לאומיות (תל"ם).
ב-1993 הצטרף למעבדות היולט פקארד (HP). שנה לאחר מכן הקים את השלוחה הישראלית של המעבדות בחיפה וניהל אותן עד 2007. המעבדה שהקים למפל היא אחת מ7 מעבדות מחקר בכל העולם של חברת HP והיא מהווה אחת ממוקדי המחקר החשובים בעולם.
על שמו של למפל רשומים שמונה פטנטים בארצות הברית.
בשנת 2010 זכה למפל בפרס רוטשילד להנדסה.
כיום למפל אינו עובד כמרצה, במקביל למפל ממשיך את עבודתו בפורום תל"ם במימון פרויקטים.
תרומתו למחקר.
האלגוריתמים LZ77 ו-LZ78, אשר נכתבו על ידי למפל ויעקב זיו, הובילו למספר עבודות נגזרות, ובזכותם נולד ענף כיווץ הקבצים, כלומר למפל וזיו הצליחו לגרום לתמונה לכווץ את כמות הזיכרון שתיקח כל תמונה וכך לחסוך מקום מבלי לחסוך באיכות.
אחת העבודות שנוצרו בעזרת האלגוריתמים היא אלגוריתם המשמש בתבנית GIF של תמונה, ואלגוריתם שרשרת אשר נעשה בו שימוש ב - ו (ארכיונים וירטואליים של קבצים). האלגוריתמים שימשו גם כפי שפורסמו במקור בפורמטים כגון , המשמש בפורמט PNG לתמונות. שימוש רב באלגוריתמים אלה מתרחש אצל כולנו כיום בשליחת תמונות פשוטה או אפילו במשחקי ELECTRONIC ARTS.
חצאית סקוטית
קו העצים
קו העצים הוא קו גבול התוחם את בית גידול העצים באזור מסוים. מעבר לקו זה, אין ביכולתם של עצים להתקיים, עקב שילוב של תנאי גידול בלתי-הולמים, כגון: טמפרטורה, לחץ אטמוספירי ולחות. לכן, באזורים אלו ניתן למצוא רק עשבים, טחבים וחזזיות. קו העצים בולט במיוחד במקומות שבהם ישנם שינויים חדים בגובה מעל פני הים, למשל בקרבת הר גבוה ותלול - עד לגובה מסוים מכוסים מורדות ההר בעצים, ואילו מעבר לגובה זה אין העצים יכולים להתקיים, וההר חשוף. באזורים מסוימים קו העצים מבדיל בין היער לטונדרה, ויש המגדירים את גבולו הדרומי של האזור הארקטי בקו העצים.
סוגים של של קווי עצים
קו עצים אלפיני
קו עצים אלפיני הוא הרום המרבי בו מתאפשר צימוח עצים; למעלה ממנו קר מדי, או שמשך כיסוי השלג במהלך השנה ארוך מדי, מכדי לאפשר קיום עצים. האקלים מעל קו העצים בהרים נקרא אקלים אלפיני, וניתן לתאר את הנוף שם כ טונדרה אלפינית. קווי עצים ב מפנים צפוניים, בחצי הכדור הצפוני, נמוכים מאשר במפנים הדרומיים, בגלל
הצל המרובה, המאט את המסת מצבורי השלג. זה מקצר את עונת הצימוח של העצים. בחצי הכדור הדרומי, המפנים הדרומיים הם אלה אשר בהם עונת הצימוח קצרה יותר.
קו העצים האלפיני מופיע בדרך כלל בהדרגה: לרוב יש אזור מעבר בין היער הסגור שמלמטה, לבין הטונדרה האלפינית חסרת העצים שמלמעלה.
אזור מעבר זה מתקיים " בסמוך לפסגות בצפ' מזרח ארה"ב, גבוה על גבי הרי געש ב מרכז מקסיקו, וכן על הרים בכל 11 מדינות מערב ארה"ב, ובצורה נרחבת בקנדה ובאלסקה". שיחים בעלי מופע גמדי הנובע מעקות סביבתיות (מופע קרומהולץ ) מהווים את הגבול העליון שלו.
תנין אמריקאי
תנין אמריקני (שם מדעי: "Crocodylus acutus") הוא מין של תנין המצוי בעיקר באמריקה המרכזית. הוא בעל התפוצה הרחבה ביותר מבין 4 מיני התניניים המצויים ביבשת אמריקה.
תפוצה ומרחב מחיה.
אוכלוסייתו משתרעת מחופי האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט של דרום מקסיקו ועד פרו וונצואלה שבאמריקה הדרומית. הוא מתרבה אף בקובה, בג'מייקה ובהיספניולה, וקיימת אף אוכלוסייה של כ-2,000 פרטים בפלורידה, ארצות הברית. התנין חי לרוב באזורי החוף. הוא גדול ממיני תנינאים אחרים באזור: הזכרים עשויים להגיע לאורך של 6.1 מטר באמריקה המרכזית והדרומית, אך בדרך כלל אורכם לא עולה על 5 מטר.
התנין האמריקני שוכן בבתי גידול כמו מנגרובים, ביצות, אגמי מים מתוקים ומלוחים, אגני ניקוז של נהרות ואף עשוי להימצא בים. מדרום פלורידה, האנטילים הגדולים ודרום מקסיקו ועד קולומביה ואקוודור. אוכלוסייה גדולה שלו מצויה בקוסטה ריקה.
מאפיינים.
מראה חיצוני.
לתנין האמריקאי מראה טיפוסי לתנינאי. גופו ארוך ופחוס, כאשר מחצית מאורכו הכולל הוא הזנב השרירי המשמש כמנוע העיקרי בשחייה.
עור התנין מכוסה באוסטאודרמים וצבעו אפור-כסוף עם גוונים של ירוק זית וצהוב חיוור, בעיקר בתנינים צעירים.
לתנין האמריקאי חרטום ארוך וצר יחסית לתנין הים.
גודל.
התנינים הקטנים בוקעים באורך 22 סנטימטרים ובמשקל 20 גרם. אורכו הממוצע של תנין בוגר זכר הוא ומשקלו 382 קילוגרם לזכרים, ועבור נקבות - אורך ממוצע של שלושה מטרים ומשקל של 173 קילוגרם. באזורים מסוימים בקוסטה ריקה נמצאים פרטים באורך 4 ו-5 מטר ואף עשויים להיות באורך של . תנינים גדולים עשויים לשקול כ-400 עד 500 קילוגרם, כאשר הפריטים באורך 6 מטר ומעלה עשויים להגיע למשקל של 1,000 קילוגרם.
תפוצה.
התנין האמריקני רגיש לקור יותר מאשר האליגטור האמריקני. רגישות זו לקור היא הסיבה בגינה חושבים שתפוצת התנין לא הצפינה כמו האליגטור האמריקני. התנין האמריקני, לעומת זאת, בעל קצב גדילה גדול יותר מזה של האליגטור והוא הרבה פחות רגיש למים מלוחים ממנו.
תזונה.
התנין האמריקני ניזון ממגוון רחב של חיות החל מחרקים הנאכלים על ידי התנינים הקטנים ועד לבקר הנאכל על ידי בוגרים גדולים. תזונתו כוללת בין היתר גם עופות, יונקים, דגים, צבים, סרטנים, צפרדעים ואף לעיתים פגרים. לזכר הבוגר של מין זה אין טורפים טבעיים, והוא מסוגל לטרוף כל בעל חיים המצוי על קצה המים אם כי מרבית מזונו של התנין האמריקני הוא דגים.
תקיפות בני אדם.
התנין האמריקאי תוקף בני אדם והוא נחשב לתנין התוקפני ביותר במרכז אמריקה כלפי בני אדם, עם לפחות 200 תקיפות ב-10 שנים. עם זאת, הוא יותר ביישן ופחות תוקפני מתנין היאור ותנין הים ודיווחים על בני אדם שנהרגו על ידי התנין האמריקאי הם נדירים.
בתרבות.
התנין האמריקני מופיע בספר "פיטר פן", בתור התנין שטרף את היד עם השעון של קפטן הוק ומאז רודף אותו תוך השמעת תיקתוק.
בקוסטה ריקה תנין אמריקאי בשם פוצ'ו זכה לפרסום בעקבות מערכת היחסים המיוחדת שפיתח עם ז'ילברט "צ'יטו" שרדן, דייג מקומי שהציל אותו ממוות.
פלי הנמר פלד
פלי-הנמר פלד (נולד בשם ישראל פלד ב-26 ביולי 1947) הוא נשיא קבוצת המדיה והפקות האירועים "אנשים ומחשבים" ומייסדה, והוגה "שיטת הנמר" לאימון אישי לכישורי חיים עסקיים.
ביוגרפיה.
פלד הוא בוגר החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית. לאחר לימודיו שירת בצה"ל ביחידת מחשבים המסונפת לממר"ם. עם סיום שירותו בצה"ל עבר לחברת יבמ ישראל וכיהן בתפקידי ניהול מכירות ושיווק כ-10 שנים.
את שם החיבה "פלי" המציאה אשתו דליה-אסיא פלד. לימים, עם פיתוח "תורת הנמר" ומסע ההרצאות שהוא עורך בארץ ובעולם, שינה את שמו הפרטי - גם בת"ז וגם בדרכון, לפלי הנמר.
פעילות.
בשנת 1981 הקים את אנשים ומחשבים שלימים התפתחה לקבוצה העוסקת בתקשורת, הפקות ואירועים, אותה הוא מנהל יחד עם אשתו, דליה פלד. הקבוצה מונה עשרות עובדים ועיקר עיסוקה הוא בתחום המדיה, העיתונות, האירועים וההדרכה. לקבוצה מדיה העוסקת בתחומים מקצועיים ופונה למנהלי ומקצועני המחשוב וההיי-טק בישראל בשני ערוצים עיקריים: פורטל אנשים ומחשבים בנושאי מחשוב וטכנולוגיה, ניוזלטר יומי בשם "דיילי מיילי", ובעבר בעידן הפרינט הוציאה לאור גם את השבועון "Information Week".