לאחר אימונים מפרכים בהם גם התחבר עם אחייניתו של זיאן הוא הוזמן על ידי אמרגנו של טונג פו, פרדי לי, לקרב עם אחד מטובי הלוחמים שברשותו. קורט ניצח ניצחון מהיר ומרשים כשבסופו מריעים לו הקהל "ניק סו קאו" (הלוחם הלבן). לאחר מכן הוא הוזמן לדו-קרב המיוחל עם טונג פו, אך במטרה להחלישו אנס טונג פו את ידידתו של קורט, מאי לי, שהייתה אחייניתו של מאמנו ובנוסף חטף את אחיו על מנת להשתמש בו כבן ערובה כדי להבטיח את ניצחונו. לבסוף במהלך קרב קשה ומתיש בו נפצע קורט קשות חולץ אחיו על ידי מאמנו זיאן במהלך מתוחכם ומבריק וכך ביחד עודדו את הקהל להריע "ניק סו קאו" כמו בקרב הקודם. בקורט ננסכים כוחות חדשים והוא מתחיל להכות בטונג פו עד שמפילו מן הזירה. הוא יורד אחריו ומפילו לקרקע וגם בועט באמרגנו של טונג פו.
אירוע רב־נפגעים
מדרש תמורה
מדרש תמורה (או מדרש תמורות) הוא ספר מדרש קטן המיוחס לתנאים רבי ישמעאל ורבי עקיבא.
המדרש נקרא "תמורה" בשל המוטו העובר בדרשותיו לכל אורכו, לפיו לכל דבר יש תמורה, כלומר: מצב הפכי המשלים את התמונה ויוצר הרמוניה (לדוגמה בחברה האנושית: עוני ועושר, יופי וכיעור), מלבד הקדוש ברוך הוא שלא תיתכן בו שניות כזו בשל עקרון אחדות השם.
המדרש נזכר לראשונה בספר בית הבחירה למאירי, בפתיחה למסכת אבות, והוא מוזכר גם אצל רבי אברהם אבולעפיה בשם ספר תמורה. הוא נדפס לראשונה בידי הרב חיד"א בסוף ספרו "שם הגדולים" ואחריו בידי רבי אברהם בן הגר"א. אהרן ילינק כלל אותו בספרו "בית המדרש" (חדר א' סימן ט'), אך הוא סבור שאין מקורו תנאי, אלא חובר במחצית הראשונה של המאה ה-13. לדעתו עמדו לפני המחבר "ספר הנפש" של גלינוס, וכתבי רבי אברהם אבן עזרא.
פינגווין חסון
פינגווין חסון (שם מדעי: "Eudyptes robustus") הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצוייץ. המין אנדמי לאיי סנארס, קבוצת איים הסמוכים לחופו הדרומי של האי הדרומי בניו זילנד. לא ידוע היכן באוקיינוס הפינגווינים מבלים את הזמן מחוץ לעונת הרבייה, אך סביר להניח שהם אינם נודדים רחוק מאיי סנארס. האוכלוסייה עומדת כיום על כ-25,000 זוגות מקננים.
הפרטים ממין זה קטנים-בינוניים ביחס לשאר מיני הפינגווינים; אורכם נע בין 50 ל-70 ס"מ, ומשקלם נע בין 2.5 ל-4 ק"ג. הבטן, החזה והצוואר לבנים, בעוד הגב, הזנב, העורף, הכנפיים דמויות-הסנפירים והראש שחורים. על הראש יש ציצת נוצות צהובה, ומסביב למקור האדום-חום יש עור חשוף בצבע ורוד. מין זה דומה מאוד לפינגווין עב-המקור, ונבדל ממנו בעור החשוף מסביב למקור. העיניים אדומות-חומות, אם כי הגוון שלהן עשוי להשתנות בין פרט לפרט. צבע הנוצות מתחת לכנפיים משתנה אף הוא בין פרט לפרט, ומאפשר זיהוי של פרט מסוים. הפינגווינים ממין זה משמיעים רעשים רבים ושונים.
הפינגווינים ממין זה ניזונים בעיקר ממין הקריל "Nyctiphanes australis", דגים קטנים וסילוניות. במחקר, נמצא ש-60% מהמזון המעוכל בקיבת הפינגווין היה קריל, 30% היה דגים, ו-10% היה סילוניות. עם זאת, בבטנו של פרט נוסף, נמצא ש-55% מהמזון המעוכל היה קריל, 24% היה דגים, ו-10% היה סילוניות. הטורפים העיקריים של הפינגווינים ממין זה הם אריות הים וכלב הים הנמרי; ביצי הפינגוינים נאכלות על ידי מיני חמסניים ויסעוריים.
עונת הרבייה של הפינגווינים החסונים נמשכת על פני הקיץ הניו זילנדי, מתחילה בתחילת ספטמבר ומסתיימת בשלהי ינואר. הצעירים מגיעים לבגרות מינית בין גיל 5 ל-9 שנים. במהלך החיזור, הזכר פורש את כנפיו ומנפח את בטנו. לעיתים קרובות, הזכר והנקבה יישארו נאמנים לזה יותר מעונת רבייה אחת. הנקבה מטילה בדרך כלל 2 ביצים, בהפרש של כ-3 עד 5 ימים, ודוגרת עליהן במשך 31-37 ימים. הביצה השנייה שמוטלת גדולה מהראשונה בכ-85%, ובוקעת ראשונה. הגוזל שבקע שני, הוא קטן וחלוש יותר מאחיו, ובדרך כלל מת מרעב. ההורים מאכילים את צאצאיהם עד הזמן בו נוצותיהם מתחלפות. הגוזלים פורחים מהקן בגיל כ-11 שבועות.
ויפל
בווה (פירושונים)
שינה (פירושונים)
שפשוף נעים
שפשוף נעים הוא הסרט השלישי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון. הסרט עוקב אחר בנצי, מומו ויהודה'לה שטופי הזימה בתל אביב של תחילת שנות השישים.
עלילה.
השלישייה נמצאת לקראת סיום לימודי התיכון. נילי (אורנה דגן) שדמותה זכורה מהסרט הראשון בסדרה (בו גילמה אותה ענת עצמון) חוזרת לעיר ומעוררת בבנצי רגשות. נורית (אריאלה רובינוביץ') היא חברתו הקבועה של בנצי שלא נותנת לו. בנצי מתקנא בהוללות המינית של חברו מומו וחוזר בתיווכו לנילי. פרידה (סיביל ראוך), בת דודה של בנצי (הקוזינה), מגיעה לביקור מארצות הברית. פרידה היא בלונדינית תמירה ושופעת המתגלה כנימפומנית. בנצי וגם אבא שלו, רומק (מנשה ורשבסקי) יחד עם כל הגברים בסביבה חושקים בה. נורית מעמידה את בנצי למבחן.
הסרט בקופות.
הסרט מכר 570 אלף כרטיסים בישראל ו-1.75 מיליון כרטיסים בגרמניה המערבית.
בטשא
קרב קומרוב
קרב קומרוב התרחש בין ה-26 באוגוסט ל-2 בספטמבר 1914 בתחילת מלחמת העולם הראשונה, כחלק מקרב גליציה. בקרב נלחמו כוחות מהאימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית, באזור קומרוב (כיום באוקראינה). הקרב הסתיים בניצחון אוסטרו-הונגרי.
הרקע לקרב.
לפי התכנונים המוקדמים שהיו לאוסטרים עם הגרמנים, היה על האוסטרים לתקוף מגליציה צפונה, ואילו על הגרמנים היה לתקוף מפרוסיה המזרחית דרומה, וכך לכתר את כל הכוחות הרוסיים בפולין הרוסית. אולם עם פרוץ הקרבות החליט הפיקוד הגרמני על מתקפה כוללת בחזית המערבית, ועל הגנה בלבד בחזית המזרחית. אף על פי כן החליטו האוסטרים לתקוף באזור גליציה, ואף זכו בתחילה בכמה ניצחונות.
סדר הכוחות.
הצבא האוסטרו-הונגרי.
הכוחות האוסטרו-הונגרים שהשתתפו בקרב, השתייכו לארמייה הרביעית בפיקוד מוריץ פון אופנברג:
הצבא הרוסי.
הכוחות הרוסיים שהשתתפו בקרב, השתייכו לארמייה החמישית בפיקוד פאבל פלווה:
מהלך הקרב.
לאחר הצלחתה של הארמייה האוסטרו-הונגרית הראשונה בקרב קרשניק, תקפה הארמייה האוסטרו-הונגרית הרביעית ב-26 באוגוסט את הארמייה הרוסית החמישית. הרוסים שכבר זועזעו באגף הימני שלהם בקרב קרשניק, החלו לסגת תוך שהם משאירים מאחוריהם 20,000 שבויים. הקרב הסתיים ב-2 בספטמבר, אולם הניצחון האוסטרו-הונגרי לא היה מושלם, עקב המפלה בקרב רווה, והצורך לסייע לארמייה השלישית, ומשום כך הישגי האוסטרו-הונגרים התמסמסו במהירות.
ראו גם.
קרב גליציה
סבבה (סרט)
סבבה סרט קומדיה ישראלי משנת 1983 בבימויו של צבי שיסל על פי תסריט שכתב עם בועז דוידזון.
רקע.
הסרט הוא ספין אוף ספציפי של דמותם של יהודה'לה, רס"ר שמש, ורס"ר פלכטר מספיחס. הסרט אינו נחשב באופן רשמי חלק מסדרת סרטי אסקימו לימון, אך יש המתייחסים אליו כאל "אסקימו לימון 4.5", כאשר הסרט יצא בין "ספיחס" (אסקימו לימון 4) לבין "רומן זעיר" (אסקימו לימון 5).
עלילה.
יהודה'לה (צחי נוי) נשאר בבסיס הטירונות לבעלי כושר מוגבל, ונרמז שבנצי ומומו, שלא מופעים בסרט זה כלל, נשלחו לטירונות קרבית. במרכז העלילה עומד תמרון בין שני בסיסי טירונות: "עציוני" ו"סבבה" שעליו מופקדים רס"ר שמש (יוסף שילוח) ורס"ר פלכטר (משה איש כסית). הטירונים בשני הבסיסים עוברים אימונים קשים לקראת התמרון, בו צריך למצוא את דגל החטיבה. בכל השנים שעברו, בהם נערך התמרון המסורתי, תמיד ניצח מחנה "עציוני" את "סבבה". התחרות נערכת בפיקוח אלוף הפיקוד.
הנספח הצבאי השווייצרי (צבי שיסל) וסגניתו (סיביל ראוך), בלונדינית נחשקת, מתארחים לביקור בבסיס "סבבה" ועקב כך ,יוצאים איתם לתמרון מול עציוני. במהלך התחרות חוטפים חיילי פלוגת "סבבה" את רס"ר גת (שמוליק אומני) מהפלוגה המתחרה כדי להוציא ממנו את מיקומו של הדגל.
ביקורת והכנסות.
הסרט זכה לביקורות חיוביות בארץ בין השאר הודות לעלילה שלא התבססה על סדרת סרטי "אסקימו לימון" ואף העצימה את הדמויות הנשיות בסרט, באמצעות שחקניות מוכשרות שהציגו תפקידי אופי.
בישראל נמכרו 320 אלף כרטיסים ובגרמניה המערבית נמכרו 285 אלף כרטיסים. בסך הכל, הכניס הסרט 605 מיליון שקלים (שקל ישן) מסביב לעולם ובישראל יחד, מה שהפך את הסרט למכניס ביותר לשנת 1983.
החרק האורב
החרק האורב (באנגלית: Ambush Bug) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "DC Comics Presents #52" מדצמבר 1982 והיא נוצרה בידי הכותב פול קופרברג והמאייר קית' גיפן.
החרק האורב הוא האלטר-אגו של אירווין שוואב, אדם שקיבל חליפה ירוקה בצורת חרק המאפשרת טלפורטציה. החליפה נשלחה מכוכב הלכת שוואב בהשמדתו כחלק ממלתחת בגדים שלמה, וזו יורטה בידי עכביש רדיואקטיבי חללי ענקי. לאחר ההתרסקות בכדור הארץ, רק שני פריטים שרדו - חליפת החרק האורב וגרב מרושע וחי בעל מסכת מתכת כפארודיה על דוקטור דום מחברת מארוול קומיקס המתחרה. בהופעותיו הראשונות בחוברות "DC Comics Presents" הוא הופיע כנבל ומטרד, ולאחר מפגשים עם סופרמן החליט לשנות את דרכיו ולהפוך לגיבור. במקור הוא ביצע טלפורטציה באמצעות חרקים השוכנים באנטנות שבמסכתו, אך לאחר שהאנטנות התפוצצו ותלבושתו נעשתה שחורה זמנית (כפארודיה על שינוי תלבושתו של ספיידרמן ממארוול קומיקס באירועי "מלחמות סודיות") יכל לבצע טלפורטציה לבדו.