אזורי המוח שמעורבים באופן עקבי כאשר בני אדם חושבים על נושאים מוסריים, נחקרו. הרשת העצבית העומדת בבסיס ההחלטות המוסריות חופפת לרשת הנוגעת לייצוג כוונותיהם של אחרים (כלומר, תאוריית התודעה) ולרשת הנוגעת לייצוג המצבים הרגשיים של אחרים, מצבים הנחווים לסירוגין (כלומר, אמפתיה). ממצא זה תומך ברעיון שההיגיון המוסרי קשור הן לראיית דברים מנקודות מבט של אנשים אחרים והן לתפיסת רגשות של אחרים. תוצאות אלו מספקות הוכחה לכך שהרשת העצבית העומדת בבסיס ההחלטות המוסריות היא ככל הנראה תחום גלובלי (כלומר, ייתכן שאין דברים כמו "מודול מוסרי" במוח האנושי) ועשויה להיות ניתנת לניתוק ולפירוק לתת-מערכות קוגניטיביות ואפקטיביות מבחינה רגשית. מרכיב חיוני ומשותף של שיפוט מוסרי כרוך ביכולת לזהות תכנים בולטים מבחינה מוסרית בהקשר חברתי נתון. מחקר עדכני זיהה דמיון בין רשת הבולטות לבין זיהוי ראשוני זה של תוכן מוסרי. רשת הבולטות מגיבה לאירועים בולטים מבחינה התנהגותית, ועשויה להיות קריטית לשם ויסות אינטראקציות ברירת מחדל ובקרה חזיתית בשירות חשיבה מוסרית ותהליכי קבלת החלטות מורכבים. ממצא זה מצביע על כך שההכרה המוסרית כוללת תהליכי קשב מלמטה למעלה ומלמעלה למטה, המתווכים על ידי רשתות מוחיות בקנה מידה גדול ואינטראקציות ביניהן.
השלכות אחרות.
דליידן מספק דוגמאות לאופן שבו המדע יכול להשתמש בראיות אמפיריות כדי להעריך את ההשפעה שיכולה להיות להתנהגויות ספציפיות על רווחתם של יחידים וחברה בהתייחס לסוגיות מוסריות שונות. הוא טוען שהמדע תומך בדה-קרימינליזציה וברגולציה של סמים, המתת חסד בנסיבות מסוימות, והיתר להתנהגויות מיניות שאינן נסבלות בתרבויות מסוימות (הוא מביא הומוסקסואליות כדוגמה). עוד טוען דליידן שבשאיפה לצמצם את הסבל האנושי, הפלה מלאכותית צריכה להיות לא רק מותרת, אלא לפעמים חובה מוסרית (כמו במקרה של עובר שאם ייוולד, סביר שיסבול סבל רב). עם זאת, כמו כל הטענות המוסריות בספרו, דליידן סבור שהחלטות אלו נשארות מבוססות ומותנות בראיות אמפיריות.
תורת היחסיות התרבותית מציעה מספר לקחים: החוקרים חייבים להיזהר לא לשפוט את התנהגותו של אדם מבלי להבין את ההקשר הסביבתי. פעולה עשויה להיות הכרחית ומוסרית יותר ברגע שאנו מודעים לנסיבות. עם זאת, אין פרוש הדבר שכל הנורמות האתיות או המערכות האתיות יעילות באותה מידה בקידום שגשוג. דוגמה לנורמה עליונה מהימנה היא היחס השווה לנשים בכל מקום בו היא נהוגה.
ביקורת.
הרעיון של מדע מוסר העוסק בנורמטיביות נתקל בביקורות רבות מצד מדענים ופילוסופים. המבקרים כוללים את הפיזיקאי שון מ' קרול, שטוען שמוסר אינו יכול להיות חלק מהמדע. הוא ומבקרים אחרים מצטטים את ה"הבחנה בין עובדה לערך", לפיה השיטה המדעית אינה יכולה לענות על שאלות "מוסריות", אף על פי שהיא יכולה לתאר את הנורמות של תרבויות שונות. לעומתם, מדעני מוסר מגינים על העמדה לפיה חלוקה כזו בין ערכים לעובדות מדעיות ("רלטיביזם מוסרי") היא שרירותית ומדומיינת, ומונעת התקדמות לקראת נקיטת צעדים נגד מקרים מתועדים של הפרות זכויות אדם בתרבויות שונות.
סטיבן ג'יי גולד טען שהמדע והדת מהווים "ממלכות לא חופפות" (non-overlapping magisteria). בעיני גולד, המדע עוסק בשאלות של עובדה ותיאוריה, אבל לא במשמעות ובמוסר – תחום שלטונה של הדת. באופן דומה, אדוארד טלר הציע שהפוליטיקה מחליטה מה נכון, ואילו המדע מחליט מה אמיתי.
בדיון על התפקיד שהנטורליזם עשוי למלא במקצועות כמו סיעוד, הפילוסוף טרבור הסי (Hussey) כינה את התפיסה הרווחת לפיה המדע אינו עוסק במוסר "פשטנית מדי". המיקוד במאמרו הוא נטורליזם בסיעוד, אך הסי מסביר שהמדע יכול לפחות להתעניין במוסר ברמה תיאורית, דסקריפטיבית. הוא משמיע בקצרה את הרעיון שמוסר יכול בעצמו להיות נושא מדעי, וכותב שאפשר לטעון "ששיפוטים מוסריים נתונים לאותם סוגים של בחינה רציונלית אמפירית כמו שאר העולם: הם נושא למדע - אם כי נושא קשה. אם ניתן היה להוכיח שזה כך, המוסר היה מוכל בתוך הנטורליזם. עם זאת, כרגע אי אפשר לקבוע שהריאליזם המוסרי הוא אמת."
מרקו מאיירהופר
מרקו מאיירהופר (בגרמנית: Marco Meyerhöfer; נולד ב-18 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן הימני בגרויטר פירט.
קריירה.
לאחר שגדל במחלקת נוער מקומית, בשנת 2006 הצטרף מאיירהופר למחלקת הנוער של איינטרכט פרנקפורט.
ביולי 2014 הצטרף לקבוצת הבוגרים של פ.צ. זארבריקן, היורדת הטרייה לליגה הגרמנית הרביעית.
ביולי 2017 הצטרף לוולדהוף מנהיים, גם היא מהליגה הגרמנית הרביעית.
לאחר חמש עונות בליגה הרביעית, ביולי 2019 הצטרף מאיירהופר לגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-28 ביולי 2019, כשפתח בהרכב בהפסד קבוצתו 0–2 לארצגבירגה אווה. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה, והאריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2025. ב-1 באוקטובר 2021 כבש את שער הבכורה שלו במדי גרויטר פירט, בהפסד 1–3 לקלן.
ירגזי קרוליינה
ירגזי קרוליינה (שם מדעי: Poecile carolinensis) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. המין התגלה לראשונה על ידי ג'ון ג'יימס אודובון בדרום קרוליינה, וזה ההסבר לשמו. ירגזי קרוליינה דומה מאוד לקרובו, ירגזי שחור-כיפה, והם אף מתרבים ברביית כלאיים, על אף שהתפצלו לפני יותר מ–2.5 מיליון שנה.
מאפיינים פיזיים.
ירגזי קרוליינה הוא עוף קטן באורך 10–12 ס"מ, משקל 8–14 גרם, ומוטת כנפיים 15–20 ס"מ, והוא המין הקטן ביותר בסוג פויסילה באמריקה הצפונית, עם צוואר קצר וראש גדול, מבנה המקנה לו חזות כדורית. הכיפה והגרון שחורים והלחיים לבנות. העורף, הגב והכנפיים אפורים. הבטן לבנה עם שוליים בצבע בז' אפרפר. המקור שחור וקצר, הזנב ארוך, אפור וצר. תוחלת החיים הממוצעת עומדת על 4–5 שנים, על אף שהירגזי המבוגר ביותר שתועד במערב וירג'יניה היה בן לפחות 10 שנים ו–11 חודשים. ירגזי שחור-כיפה וירגזי קרוליינה דומים מאוד. בסמוך לאזור החפיפה, ציפורים אלו לומדות את הקולות אחת של השנייה, ופרטים מוכלאים מבצעים וריאציות על הקריאות של שני המינים. השיר הוא שריקה בת 4 הברות, נשמע כ–"פי-בי, פי-ביי", והוא ארוך יותר משירים של מיני ירגזיים אחרים. הוא משמיע גם קריאה שנשמעת כ-"צ'יקדי-די-די!" מזמזם, מקור שמם באנגלית, צ'יקדי (Chickadee). משמעות הקריאה משתנה בהתאם לסדר הצלילים השונים.
התנהגות.
מחוץ לעונת הקינון, הם חיים בלהקות של עד 8 פרטים עם ירגזים ומינים אחרים (לרוב מלכילונים, ירגזי דו-גוני, ירגזי שחור-כיפה, טפסי עצים, סיטות ונקרים). הלהקות נלחמות זו בזו על שטחים. הזוג הדומיננטי בלהקה שומר את טריטוריית הלהקה בתור טריטוריית קינון. הם נוהגים לשמור על מרווחים בזמן האכילה. בחורפים קרים, הירגזים ישנים בקבוצות בחלל קטן ומנמיכים את חום הגוף שלהם. הם יכולים לשרוד בצורה זאת עד ל–15 שעות ברצף. הירגזים ערים ביום וישנים בלילה.
תזונה.
הירגזי ניזון מחרקים (כגון זחלים, עשים, חיפושיות, פשפשים, כנימות), עכבישים, זרעים (במיוחד גרעיני חמנית ובוטנים), פירות יער ושומן, ומבקר במתקני האכלה. הוא אוכל יותר חומר צמחי (זרעים ופירות יער) בחורף מאשר בקיץ. זחלים מהווים חלק עיקרי מהתזונה בחודשים החמים יותר. הירגזי מחפש מזון תוך קפיצה בין זרדים וענפים, ולעיתים אף נתלה הפוך מענף בכדי להגיע לזחלים על צידו התחתון או תופס חרקים תוך כדי תעופה. הוא משתמש במקור הקצר שלו בתור פטיש לפיצוח גרעינים.
רבייה.
הירגזי מונוגמי, אבל זוגות יכולים להתפרק; כמעט כל הזוגות נשארים ביחד לכל החיים בטקסס, ואילו רק חצי בטנסי. כשלהקות מתפרקות בסוף הקיץ, הזוגות מחפשים טריטוריית קינון. הנקבה בונה את הקן בתוך חור בעץ, לרוב הרחבה של חלל טבעי בעץ מת, או קן נטוש של נקרים. מקנן גם בתיבות קינון. הקן בנוי מקליפת עץ, טחב, שיער ונוצות. נקבה מטילה 3–10 (לרוב 5–8) ביצים לבנות עם נקודות קטנות בצבע חום אדמדם, רובן סביב הקצה הקהה. הנקבה דוגרת 11–13 יום, והגוזלים פורחים בגיל 13–17 יום. שני ההורים מאכילים את הגוזלים. אם מפריעים לנקבה במהלך הקינון, היא נושפת ומנפחת את הנוצות ואף תתקוף את הפולש, פעולה שהיא מקור שמם העברי (מהמילה רוגז). הצעירים מגיעים לבגרות מינית בשנתם הראשונה.
תפוצה ובית גידול.
ירגזי קרוליינה חי ביערות נשירים ומעורבים (בעיקר אלונים, אגוזים, אורנים, ברושים, אולמוסים, מילות, צפצפות, אדרים, עצי אשור, אשלים, וצוגות), ביצות, חורשים, פארקים, ואזורים עירוניים בדרום מזרח אמריקה הצפונית. המין יציב ולא נודד לרוב. בהרי האפלצ'ים, באזורי החפיפה עם ירגזי שחור-כיפה, ירגזי קרוליינה חי בגבהים נמוכים יותר. הוא חי בגובה פני הים עד 850, ואף עד 1850 מטר מעל פני הים. הוא טורף חרקים מזיקים, ועל כן הוא מדביר ביולוגי. תחום הקינון נמצא בין ניו ג'רזי, טקסס, קנזס, ופלורידה.
שימור.