מבחינת היחס בין גודל המח למסת הגוף ממוקם הדולפין בין קופי האדם לאדם עצמו והדבר מתבטא בשורה של יכולות למידה והבנה. המח הגדול של קופים ודולפינים מקורו באבולוציה מתכנסת ולדולפין מבנה מח שונה ופשוט משל קופי האדם - קליפת מח דקה יותר הבנויה מפחות שכבות ואין מקבילות אצל הדולפין למבנים בקליפת המח של פרימטים המיוחסות ליכולות קוגניטיביות "גבוהות". עם זאת שטח קליפת המח גדול אף משל האדם. התזונה העשירה של הדולפין המאפשרת "בזבוז" אנרגיה של בניית מח גדול, הצורך בניתוח של אותות צליל מורכבים ומבנה האגן שמקל על לידת ולד בעל ראש גדול הן בין הסיבות האפשריות להתפתחות המח הגדול אצל הדולפינן. חוקרים אחרים מדגישים את הצורך של הדולפין ביצירת מבנים חברתיים מורכבים: בניה ופירוק של "קואליציות" בין להקות כגורם דומיננטי בהתפתחות האינטליגנציה. הדולפין בדומה לבני אדם ושימפנזים מסוגל לזהות עצמו בראי. דולפינים מסוגלים להבין מבנה דקדוקי של משפטים: דולפין שאומן לבצע מטלה כמו "הבא את הכדור אל הגלשן" יבין את המשפט "הבא את הגלשן אל הכדור" גם אם לא נתבקש לעשות זאת בעבר. דולפין מסוגל למיין אובייקטים לקטגוריות מורכבות ולבצע מטלה כמו "הבא עצמים מלאכותיים הגדולים מקופסת עוגיות". אחד המחקרים מצא כי דולפין מסוגל להבין את הקונספט המתמטי "קטן מ" כלומר למקם כמות על ציר המספרים. דולפין שאומן לבחור בין לוחות שהוצגו לפניו את הלוח בעל המספר הקטן ביותר של נקודות (לבחור את המספר הנמוך מהזוגות: 2 ו- 6, 1 ו- 3, 3 ו- 7) הצליח, בלי "ניסוי וטעייה", לבחור נכון את המספר הנמוך בכל צירוף שבין 1 ו- 8. הנקודות שהוצגו היו בגדלים שונים כך שההבדל אותו זיהה הדולפין לא היה של גודל השטח הלבן על הלוח. שעור ההצלחה של הדולפין ירד ככל שההבדל היחסי במספר הנקודות היה קטן יותר בהתאם לחוק ובר-פכנר.
מיניות ורבייה.
לזכר יש שני חורים בתחתית גופו; האחד מכסה על הפין והאחד את פי הטבעת. לנקבה יש רק חור גניטלי אחד, שמכסה על הן על הנרתיק והן על פי הטבעת. בכל צד של חור זה קיים סדק בלוטות חלב אחד.
התנהגויות אופייניות לחיזור של הזכר מגוונות, וכוללות מגוון נגיעות ונקישות. לפני ההזדווגות יש משחק מקדים ממושך; אחרי כן הזכר והנקבה מסתדרים בתנוחה של בטן מוצמדת לבטן. הפין מזדקף, יוצא מחורו, ומוחדר לנרתיק. משך ההזדווגות נע בין 10 ל-30 שניות, אולם הצמד חוזר עליו מספר פעמים, כאשר בין חזרה לחזרה מפרידות מספר דקות הפסקה.
תקופת ההריון היא בת 12 חודשים. הוולד נולד במים רדודים. בכל לידה הנקבה ממליטה דולפינן אחד, שאורכו מיד לאחר הלידה הוא מטר אחד בממוצע. הוולד יונק מאמו במשך 12 עד 18 חודשים. הוא חי קרוב לאמו במשך שש שנים, בעוד הזכרים אינם מעורבים בגידול צאצאיהם. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 5 עד 12, והזכרים מאוחר יותר - בגילאים 10 עד 12.
התנהגות ביסקסואלית נפוצה בקרב שני המינים, הן בטבע והן בשבי.
טורפים טבעיים.
הטורפים הטבעיים של הדולפיננים הם כרישים גדולים, כמו הכריש הטיגריסי, הכריש העפרורי והכריש השורי. כמו כן, חלק מלווייתני הקטלן עלולים לטרוף דולפיננים, אולם הם עושים זאת רק לעיתים רחוקות. עם זאת, הדולפינן אינו חסר אונים כנגד טורפים אלו, וידוע על מקרים בהם הוא נאבק בהם. הדולפיננים חיים בלהקות המספקות הגנה מפני הטורפים. הם עשויים להשתמש בטכניקות מורכבות על מנת לחמוק מטורפיהם, והם אף עשויים להכות את המאיימים עליהם עד מוות. הדולפיננים אף יעזרו לחבריהם הפצועים, בכך שיסייעו להם להישאר מעל פני המים לנשימה.
הדולפינן בישראל.
הדולפינן המצוי הוא הדולפין הנפוץ ביותר מעל מדף היבשת שלאורך חוף הים התיכון בישראל ברצועת רוחב של עד כ-10 ק"מ מהחוף ובעומקי מים של עד 200 מ'. אוכלוסיית דולפין זה יציבה בגודלה (הגודל מוערך בכ-300–400 פרטים) ונאמנה לאזור המחיה לאורך כל השנה. קטגוריית הסיכון של המין דולפינן מצוי היא LC (ללא חשש), אך תת-האוכלוסייה הים-תיכונית מוגדרת כ-VU (פגיעה).
גורמי סיכון עיקריים.
הגורמים המסכנים את אוכלוסיית הדולפינן המצוי בישראל הם:
הדולפינן המצוי בחוף הישראלי מדגים קשר הדוק עם צי ספינות המכמורת, כאשר פרטים נצפים תדיר כשהם עוקבים אחרי הספינות וצוללים לכיוון פי הרשת בעת גרירתה. שלושים אחוז מהתמותה השנתית הממוצעת היא תוצאה של לכידה מוכחת או חשודה (גווייה מוחפת עם קיבה מלאה בדגים). זוהי רמת תמותה הרבה מעבר ליכולת הנשיאה של האוכלוסייה (השלמה על ידי קצב ילודה טבעי) ויציבותה של האחרונה מחייבת גיוס פרטים מבחוץ. בהתחשב בעובדה שמאמץ הדייג של שכנותינו מדרום ומצפון אינו מבוטל, ניתן לצפות שבהיעדר מהלכים להפחתת הלכידה המגמה העתידית הצפויה היא דלדול.
בידוד תת-אוכלוסיות.
מחקרים ראשוניים מעידים כי תת-האוכלוסייה הישראלית שונה גנטית ומורפומטרית מזאת של מערב הים התיכון ועל כן יש להתייחס אליה בינתיים כיחידה שימורית נפרדת.
הדולפינן והאדם.
דולפינים בטבע יוזמים לפעמים מפגשים עם בני אדם ואפילו משתפים עימם פעולה. ההיסטוריון הרומי פליניוס תיאר ציד דגי מולית (ברבוניה) בסיוע דולפינים לחופי מערב הים התיכון. תיאורים מפורטים של עדי ראייה מדווחים על טכניקת דיג כזו אצל ילידי אוסטרליה בתחילת המאה ה-19. כשהבחינו בלהקות דגים בקרבת החוף היו הדייגים מסמנים לדולפינים באמצעות התזת מים בחניתות ואז היו הדולפינים מבריחים את הדגים לעבר הדייגים שהיו ממתינים להם כשהם אוחזים ברשתות. הדולפינים היו מקבלים חלק מהשלל מהדייגים. כיום "תיירות הדולפינים" היא ענף כלכלי מתפתח ולמרבה ההפתעה נראה שהדולפינים בטבע משתפים פעולה עם התיירים.
בדומה למנעלניים, שאף הם טורפי דגים, ניחן הדולפינן בהבעת פנים מחויכת בעיני המתבונן האנושי. יחד עם עיניו הגדולות, מבטו הממוקד ופניו החלקות, שהן תכונות האופייניות לילדים, מעורר מראה הדולפינן חיבה רגשית בבני אדם. חיבה זו עשויה לעמוד מאחורי ההאנשה שעברו הדולפיננים בשורה ארוכה של סרטים וספרים, בהם היו שלום ותודה על הדגים.
בכתבי היוונים תוארו מקרים בהם הצילו מיני הדולפינן את האדם מטביעה ומתקיפות כרישים. מקרה כעין זה תועד בנובמבר 2004 בניו זילנד. במהלך התקרית, עמלץ לבן התקרב לעבר שלושה מצילים ששחו במרחק מה מהחוף. קבוצה של דולפיננים הקיפה את המצילים במעגל צפוף במשך ארבעים דקות, ליוו את המצילים ומנעו מהכריש לתקוף אותם.
הדולפינן נמצא בשבי האדם למטרות בידור מאז 1949, במופעי להטטנות וראווה, בשחייה ובצלילה ובמשחק משותפים. הם מציגים יכולת למידת פעולות אקרובטיות, איתור חפצים מוסתרים ומשחק בכדור. &lt;BR&gt; בנוסף, הסוג משמש לצורכי מחקר פיזיולוגיים וסוציולוגיים על בני הסדרה כולה, בגלל נגישות החוקרים אליו במתקנים השונים.
דייגים פוגעים בדולפינן, במחשבה שהוא מתחרה איתם בשלל הדגה. יש שעדיין סוחרים בבשרו למטרות מאכל, בשומן הגוף משתמשים כשמן לטיגון ולאפייה, חלקים אחרים משמשים כחומרי דישון וכשמנים בתעשייה.
בארצות הברית, מוגנים המינים בסוג החל משנת 1972 כ"חוק ההגנה על יונקים ימיים". אישורי סחר בהם, למטרות שהוזכרו לעיל, דורשים אישור מיוחד ממחלקת המסחר של ארצות הברית.
אופטומטריה
אופטומטריה היא מקצוע רפואי העוסק בבדיקת העיניים ובמערכת הראייה לאיתור ליקויים, הפרעות ופתולוגיות במערכת הוויזואלית ומבני העין האנטומיים (קרנית, קשתית, עדשה תוך עינית, זגוגית, רשתית ועוד) וכמו כן, מתן מרשם למשקפיים או עדשות-מגע לצורך תיקון ליקוי תשבורתי ("מספר במשקפיים") וטיפול תרופתי (בדרך כלל לא ניתוחי) במחלות עיניים.
באופן מסורתי, מקצוע האופטומטריה, בעברו, התמקד בעיקר בתיקון ליקויים תשבורתיים בעזרת משקפיים. אופטומטריה עכשווית-מודרנית, לעומת זאת, התפתחה במרוצת השנים והתקדמה למודל רפואי כך שתוכנית הלימודים כוללת בתוכה הכשרה משמעותית באבחון וטיפול במחלות עיניים, ברוב מדינות העולם בהן המקצוע מוסדר בחוק.
אופטומטריסטים - הידועים גם בתור דוקטורים לאופטומטריה (Doctors of Optometry or Optometric Physicians) בארצות-הברית וקנדה - הם אנשי המקצוע האחראים על הטיפול העיקרי בעיניים (Primary Eye Care) וביצוע בדיקות עיניים יסודיות ומקיפות. אופטומטריסטים מאבחנים ומטפלים במחלות עיניים שונות ובמגוון ליקויים תשבורתיים, לקויות ראייה, הפרעות במערכת הבינוקולרית (דו-עינית) ועוד. היות שהאופטומטריה היא מקצוע מוסדר בחוק, היקף העיסוק של האופטומטריסט יכול להשתנות בין מדינות שונות ברחבי העולם. שאר אנשי המקצוע בתחום העיניים הם רופאי העיניים והאופטיקאים.
אטימולוגיה.
מקור המונח אופטומטריה מהמילים היווניות אופסיס ("ראייה") ומטרון ("משהו שמודדים באמצעותו", "מדידה", "סרגל"). המילה נכנסה לשימוש כשהמכשיר למדידת הראייה נקרא "אופטומטר" (עוד לפני שהשתמשו במונחים "פורופטר" או "רפרקטור"). שורש המילה "אופטו" הוא קיצור הנובע מהמילה היוונית "אופתלמוס" שמשמעותה "עין." כמרבית מקצועות הבריאות והרפואה, ההשכלה והסרטיפיקציה של אופטומטריסטים מוסדרים לפי חוק ברוב המדינות. אנשי המקצוע בתחום האופטומטריה וארגוניהם פועלים באופן אינטראקטיבי עם סוכנויות ממשלתיות, שאר אנשי מקצועות הבריאות והקהילה על מנת לספק טיפול בעיניים ובראייה.
הגדרה של אופטומטריה ואופטומטריסט.
המועצה העולמית לאופטומטריה, ארגון הבריאות העולמי ובערך 75 ארגונים אופטומטריים ביותר מ 40 מדינות ברחבי העולם אימצו את ההגדרה הבאה כמתארת את מקצוע האופטומטריה ותפקיד האופטומטריסט.