על מנת להתאים את המחזמר המקורי לקהלים צעירים, ג'ייקובס החליט לכתוב למחזמר "גרסה לבתי הספר". בגרסה זו הוסרו כל האזכורים והשימושים של סיגריות ואלכוהול, ירדו כל הקללות וניבולי הפה ומרבית השירים עברו שינויים.
בישראל.
המחזמר עלה בישראל בשנת 1995, בבימויו של אורי פסטר, בתרגום אהוד מנור, בכיכובם של אקי אבני (דני), צביקה הדר, סי היימן (בטי ריזו), אביטל פסטרנק (סנדי), אלון אופיר (דודי), רפי ויינשטוק (קניקי) וגיא פרידמן, ושיחק בהצלחה גדולה מעל ל-200 הצגות באולמות גדולים. כמו כן הוא עלה שלוש פעמים בבית צבי.
ב-2006 פורסם כי המחזמר יעלה בכיכובם של נינט טייב ויהודה לוי אך לבסוף הדבר לא יצא לפועל, ב-2008 עלתה בערוץ 2 תוכנית המציאות "גריז" בה הפרס שניתן לזוכים הוא לככב במחזמר כדני וסנדי. לפרויקט לוהקו גם מיכל אמדורסקי וצביקה פיק, אך לבסוף המחזמר לא הועלה עקב מכירה נמוכה של כרטיסים. שירי המחזמר תורגמו לעברית מספר פעמים, בין היתר בפסטיגל 1999 בו הופיעו יעל בר זוהר וגיל ססובר במחרוזת שירי גריז וגם דפנה דקל ואדם ביצעו מחרוזת של שירי המחזמר . ב-2020 פורסם שהמחזמר יעלה ב"תיאטרון תל אביב" בכיכובם של עומר חזן ואנה זק ובבימויו של צדי צרפתי.
עלילה.
עלילת המחזמר מתרחשת בשנות החמישים. סנדי, נערה מחונכת וביישנית, ודני זוקו, המנהיג הכריזמטי של חבורת "ארמון בויז בורגר" מתחילים להכיר זה את זה במהלך חופשת הקיץ. בסתיו, סנדי עוזבת. לבסוף היא מגיעה לאותו בית הספר שבו דני לומד, תיכון ריידל. היא מצטרפת לקבוצת חברות קטנה של תלמידות מקובלות שקוראות לעצמן "הנערות בוורוד". היא מספרת להן על אהבת הקיץ שלה, ודני באותו זמן לא יכול להימנע מלהיזכר בחופשתו עם סנדי. כשסנדי אומרת לחברותיה את שמו של האהוב, הן מביאות אותה ישר לדני. זהו המפגש הראשון של דני עם סנדי, אבל הוא עצמו מגיב באיפוק וב"קוליות" על מנת לעשות רושם על חבריו.
כמה ימים לאחר מכן, "הנערות בוורוד" חוגגות מסיבת פיג'מות. הבנות מעשנות ושותות אלכוהול ורוצות לנקב לסנדי חורים באוזן, מה שעושה לה בחילה. בעוד סנדי נמצאת בחדר האמבטיה, בטי ריזו, המנהיגה של הנערות, מחקה אותה עם פאה ולועגת לתמימותה. סנדי מצליחה לגרום לדני לקנא לה. סנדי ודני מתקרבים לאט לאט, ולתחרות הריקודים הגדולה של בית הספר הוא מגיע יחד איתה. כאשר סנדי עוזבת את רחבת הריקודים, דני רוקד צמוד עם צ'ה צ'ה, חברתו לשעבר, רקדנית סלסה חמה. סנדי בורחת בצער מהמסיבה ואומרת שהיא לא רוצה לראות אותו שוב.
דני מעניק לסנדי טבעת כהוכחה לאהבתו, אבל כשהוא מנסה להתקרב אליה, היא מתרחקת ממנו. לדני כעת ברור כי סנדי היא אהבתו הגדולה. הוא מחליט לשנות את דרכו ומתחיל להקדיש את זמנו לתחרות ספורט בבית הספר. בסוף שנת הלימודים סנדי מגיעה במראה חדש, נשי ומושך. כאשר דני רואה אותה הוא נרגש, מביע בפניה את אהבתו ובני הזוג מוצאים שוב זה את זה.
גריז (מחזה)
אהרן מני
אהרן סלימאן אליהו מני (1877 - 17 ביולי 1961) היה משפטן, מתרגם, חוקר ואיש ציבור יהודי יליד חברון. נמנה עם מייסדי שכונות בירושלים ותל אביב, כולל השכונות רוממה, בית וגן ותל נורדאו.
ביוגרפיה.
אהרן מני נולד בחברון בשנת 1877 כבן ל הידועה. אביו היה ר' סלימאן מנחם מני וסבו ר' אליהו מני, מחשובי רבני עיראק במאה ה-19 שעלה לארץ ישראל והתיישב בחברון. אהרן קיבל בילדותו חינוך מסורתי בתלמוד תורה ובישיבה בחברון, ולצד זאת השתלם בשפות זרות (טורקית עות'מאנית וערבית) עם מורים פרטיים.
בצעירותו הוא שימש כמורה לערבית בשיעורי ערב בחברון מטעם חברת "למען ציון", ביחד עם דודו מלכיאל מני. הוא הפיץ בקרב צעירים יהודים בחברון ספרות השכלה וכתבים ציוניים. בהמשך הוא התחיל לעבוד כפקיד בממשל העות'מאני, ונבחר ל"חבר-עוזר" בבית המשפט העות'מאני.
כשנוסד בית-הספר העברי ביפו הוזמן להורות בו את השפה הערבית. אחרי שנים אחדות חזר לירושלים ונתמנה לחבר המועצה הממשלתית העליונה לסנג'אק (מחוז) ירושלים, נבחן בתורת המשפטים והחל לעבוד כעורך-דין.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא פעל כדי למנוע את גירושם של יהודים בעלי אזרחות זרה מארץ ישראל וסייע לרבים להתאזרח ולקבל אזרחות עות'מאנית.
היה ממייסדי חברת "קדמת הארץ" לרכישת קרקעות ולבניין ארץ ישראל. האגודה רכשה ואת הקרקע ל"שכונת בנק אפ"ק" בתל אביב (כיום חלק ממספר שכונות במערבה של העיר), לשכונת תל נורדאו ול"פארק בודראני". כמו כן הוא נמנה עם מייסדי "אגודת בית וגן" בשנת 1912 שרכשה קרקעות והקימה את שכונת בית וגן הירושלמית. בשנת תרפ"א (1921) הוא נמנה עם רוכשי האדמות לשכונת רוממה הידועה של ירושלים, והיה מהראשונים לבנות בה את ביתו, העומד עד היום.
הוא שימש למשך למעלה מ-20 שנה כעורך דין בשירות חברת הכשרת היישוב ונחשב לאחד מהטובים שבעורכי הדין בארץ ישראל בענייני קרקעות. כחלק מעיסוקו זה הוא סייע לרכישת עשרות אלפי דונמים של אדמה, במיוחד באמצעות יחסיו הטובים עם אפנדים ערבים.
הוא נפטר בירושלים בשנת 1961. הוא היה נשוי לסימי בת שלמה יסאן, ממשפחה ידועה ממרוקו.
כתביו וספריו.
אהרן מני היה כותב וחוקר פורה שעסק בכתביו בנושאים מגוונים, מדיני מקרקעין באסלאם לפרשנות המקרא. השילוב בין השכלתו היהודית המסורתית, המשפטית-חילונית וההיכרות עם התרבות הערבית והאסלאם באו לידי ביטוי בכל כתביו.
הוא כתב מספר מחקרים חלוציים וכן ספר בן שני כרכים באשר לדיני קרקעות באסלאם ובדין העות'מאני בארץ ישראל. הספר יצא לאור בשנת תש"א (1941) בשם "הקניין באישלם ובישראל", חלקו הראשון עסק בדיני הקניין ודיני אישות באסלאם (471 עמודים) והשני בדיני הקניין בארץ ישראל (382 עמודים).
בשנת תשי"ז (1957) הוא השלים ופרסם תרגום של מורה נבוכים של הרמב"ם לעברית. באותה שנה הוא השלים והוציא לאור שני ספרים נרחבים; הראשון על "העברית לאור הערבית (במקרא)", וכהמשך לו "העברית לאור הערבית (בתלמוד)".
בשנת תש"ך (1960) הוציא לאור ספר בשם "אישים מפי המסורת הערבית" המביא לקורא העברי מסיפורי הפולקלור הערבי. באותה שנה הוא תרגם לעברית את ספרו של החוקר הנוצרי-עיראקי יוסף רזקאללה ע'נימה על יהדות עיראק תחת הכותר "ספר היהודים בעִראק". בתחילת שנת 1961 יצא לאור תרגומו לעברית של "ספר הידע המרומם על ירושלים וחברון" מאת מטייל הארצות הערבי בן המאה ה-15 מוג'יר א-דין.
בנוסף לספרים אלה הוא פרסם לעיתים מאמרים בעיתונות העברית של ארץ ישראל ובכתבי עת שונים.
מני עסק גם בההדרה והוצאה לאור של ספרים וכתבים אשר נכתבו על ידי קרוביו. בשנת תרצ"ו הוציא לאור את ספר "זכרונות אליהו" אשר כולל אוסף חידושי הלכה ופסיקות של סבו ר' אליהו מני, וכנספח אליו את קונטרס "ברוך מבנים" - ספר שאלות ותשובות בענייני הלכה של דודו ר' אברהם ברון מני. בשנת תרצ"ו הוא הוציא לאור גם ספר בשם "אילן היתום" - הכולל אילן יוחסין של משפחת מני עד אותה שנה, המונה 239 נפשות כבני המשפחה.
אלסדייר מקינטאייר
אלסדייר מקינטאייר (קרי אָלִיסטֶר מֶקְ'אִינְטַיֶיר, בלועזית: Alasdair MacIntyre; נולד ב-12 בינואר 1929) הוא פילוסוף סקוטי, הידוע בעיקר בשל עבודתו בתחום הפילוסופיה של המוסר, המעורבות במחקר המודרני של אריסטו והגנתו הנחרצת על הנצרות הקתולית, שהוא מאמין אדוק בה. מקינטאייר פרץ לתודעה הציבורית לאחר שבשנות ה-50 לחייו פרסם את אחד הספרים המרכזיים שלו, "מעבר למידה הטובה", המתרכז בביקורת מקיפה ובונה על התרבות המערבית במתכונתה הנוכחית.
במהלך הקריירה שלו לימד במספר מוסדות לימוד כמו אוניברסיטת לידס, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת בוסטון, אוניברסיטת דיוק ואוניברסיטת נוטרדאם, בה הוא משמש עד היום כפרופסור אמריטוס.
נחשב לפילוסוף פורה ומגוון, שפרסם עד כה מעל ל-30 ספרים בנושאים כמו מרקסיזם, מושג הלא-מודע, ההיסטוריה של המוסר ותאולוגיה נוצרית.
ביוגרפיה.
אלסדייר מקינטאייר נולד לג'ון ואמילי מקינטאייר בגלאזגו. הוא למד ב"קווין מרי קולג'" באוניברסיטת לונדון והוא בעל תואר שני מאוניברסיטת מנצ'סטר ואוניברסיטת אוקספורד. משם עבר מקינטאייר ולימד במספר מוסדות אקדמיים חשובים בעולם המערבי, עד שלבסוף פרש בתור פרופסור אמריטוס באוניברסיטת נוטרדאם.
להלן חלק מרשימת המוסדות בהם לימד:
באפריל 2005 נכנס כחבר באגודה האמריקנית לפילוסופיה.
בנוסף, הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון, והוא הנשיא לשעבר של האגודה הפילוסופית האמריקנית. בשנת 2010, זכה ב"מדליית אקווינס" על ידי האגודה הקתולית הפילוסופית האמריקנית.
משנת 2000 הוא כיהן כמנהל מחקר בכיר בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת ג'ון נוטרדאם שבאינדיאנה, ויצא לגמלאות בשנת 2010.
ביולי 2010 הפך לעמית מחקר בכיר במרכז ללימודים אריסטוטליים באתיקה ופוליטיקה שבאוניברסיטת לונדון. מאז פרישתו מהוראה פעילה ב -2010, הוא נשאר עמית בכיר במכון נוטרה דאם לאתיקה ותרבות, שם הוא עדיין נושא תפקיד. הוא ממשיך להופיע בציבור, כולל כנס שנתי במסגרת "כנס המרכז לאתיקה ולתרבות".
מקינטייר היה נשוי 3 פעמים. בין השנים 1953 ו-1963 היה נשוי לאן פרי, שעמה היו לו שתי בנות. בין השנים 1963 ו-1977 היה נשוי לסוזן וילנס, שאיתה היו לו בן ובת. מאז 1977 הוא נשוי לפילוסופית לין ג'וי, שאף היא מלמדת במחלקה לפילוסופיה בנוטרדאם.
בשנות ה-50 לחייו בחר להיטבל לנצרות הקתולית.
גישתו הפילוסופית.