אָנְדְזֵ'יי טדאוּש בּוֹנַאוֶנְטוּרַה קוֹשְצ'וּשְקוֹ (בפולנית: Andrzej Tadeusz Bonawentura Kościuszko ; 4 בפברואר 1746 – 15 באוקטובר 1817) היה לוחם פולני לחירות ארצות הברית ופולין.
שנותיו הראשונות ומלחמת העצמאות של ארצות הברית.
קושצ'ושקו נולד באיחוד הליטאי-פולני למשפחה אריסטוקרטית ממוצא פולני, באזור השייך כיום לבלארוס. הוא נשלח לאקדמיה צבאית בוורשה, ולמד בצרפת את מקצוע ההנדסה הצבאית. בצרפת נפגש עם מהפכנים אמריקאים ובהם בנג'מין פרנקלין, ואלו גייסו אותו לטובת האומה האמריקנית הצעירה, שהחלה את המרידה נגד בריטניה במסגרת מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
קושצ'ושקו מונה לקולונל בצבא המורדים האמריקאים בשנת 1776, ולאחר מכן הועלה לדרגת גנרל. במסגרת זו לחם בהצטיינות בקרב סרטוגה (1777), הנחשב בעיני רבים לנקודת המפנה לטובת ארצות הברית במלחמת העצמאות.
המלחמות בפולין.
בשנת 1792 חזר קושצ'ושקו לפולין על מנת להנהיג את צבאה במלחמה להגנת החוקה שנוהלה נגד הצבאות הרוסיים הפולשים. המלחמה נטתה לרעת פולין, ולאחר תבוסת צבאות פולין חולקה פולין פעם נוספת בין רוסיה, פרוסיה ואוסטריה בשנת 1793.
קושצ'ושקו נמלט לסקסוניה (אחת ממדינות גרמניה, שטרם אוחדה), ושב בכוחות מחודשים בשנת 1794, תוך שהוא מכריז על עצמו כ"נצ'אלניק" (מנהיג לאומי) נגד הכיבוש הרוסי. מרידה זו, שבה גויס אף גדוד פרשים יהודי בראשות הקולונל ברק יוסלביץ', הייתה קצרה ועקובה מדם, ובסיומה נשבה קושצ'ושקו בידי הרוסים.
למזלו של קושצ'ושקו, הצארית יקטרינה השנייה מתה זמן קצר לאחר תפיסתו, ובנה פאוול הראשון, אשר שנא את אמו והשתדל להפוך את כל פקודותיה, הורה על שחרור כל האסירים הפוליטיים הפולנים, ובהם קושצ'ושקו.
גלות.
קושצ'ושקו בילה את שארית חייו בגלות בארצות הברית ובשווייץ. הוא סירב לפניות נפוליאון להשתתף במלחמותיו ובתמורה להנהיג ממשלת בובות פולנית בדוכסות ורשה. הוא מת בגלות בשווייץ בשנת 1817.
מורשתו של קושצ'ושקו.
מלחמתו של קושצ'ושקו לעצמאות ארצות הברית ופולין הפכה אותו לדמות נערצת בשתי האומות, ומקומות רבים נקראים על שמו. הוא נקבר בקריפטה של קתדרלת ואוול בקרקוב, מקום קבורתם של מלכי פולין. בשנות העשרים של המאה ה-19, בקרקוב, נבנה לזכרו תל קושצ'ושקו. מגלה הארצות הפולני פאבל אדמונד סְטְזֶ'לֶצְקִי קרא את ההר הגבוה ביותר ביבשת אוסטרליה על שמו. כן נקראים על שמו העיר קושצ'ושקו במיסיסיפי, מחוז קושצ'ושקו באינדיאנה, שני גשרים במדינת ניו יורק, כביש טדאוש קושצ'ושקו בלוס אנג'לס וגשר בסן פרנסיסקו.
בברית המועצות, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוקמה דיוויזיה פולנית שנלחמה לצד הצבא האדום – דיוויזיה זו נקראה על שמו של טדאוש קושצ'ושקו.
מיקרומטר (כלי מדידה)
מיקרומטר הוא שמו של מכשיר מדידה למדידת מידות שונות של עצמים בדיוק רב. לרוב המיקרומטרים דיוק טוב ממאית המילימטר, ובכך הם עולים על הקליבר. קיימים סוגים שונים של מיקרומטרים: למדידת עובי, קוטר, עומק, הברגה ועוד.
פעולת המיקרומטר מבוססת על בורג בעל כריכות צפופות ועדינות, כך שסיבוב אחד שלו מקרב את לחיי המדידה בחצי מילימטר. על המכשיר ישנן שנתות המודדות את מיקומו של ראש הבורג, ועל ראש הבורג שנתות נוניוס המודדות את הזווית שלו (הספרות מציינות את האורך המתאים לזווית), ומאפשרות דיוק טוב יותר. כיום, ישנם מיקרומטרים עם תצוגה דיגיטלית בנוסף.
רוב המיקרומטרים מודדים מרחקים של עד 25 מילימטר וטווחי המדידה שלהם מגיעים בהפרשים של 25 מיקרומטר (החל מ-25-0 וכלה ב-400-375 ויותר).
מיקרון
אהרן אהרנסון
אהרן אהרנסון (בלועזית: Aaron Aaronsohn, 21 במאי 1876 – 15 במאי 1919) היה בוטנאי, אגרונום
וגאולוג, ראשון לאנשי המדע היהודים בארץ ישראל וראש מחתרת הריגול ניל"י. אהרון הוא אחיהם של שרה אהרונסון ושל אלכסנדר אהרונסון שהיו אף הם חברים במחתרת ניל"י.
קורות חיים.
נולד בבקאו שברומניה, בנם הבכור של אפרים-פישל ומלכה אהרנסון, אביו נולד בעיירה מנוביץ' ליד פולטיציני שברומניה ועסק בסחר בתבואה. אימו הייתה בתו של הרב שמואל גלאצאנו, ראש הקהילה בבקאו. לאחר נישואיהם עבר הזוג הצעיר לעיר זו ושם נולד אהרן.
בשנת 1882 עלה יחד עם הוריו, שהיו ממייסדי זכרון יעקב ומראשוני העלייה הראשונה, התחנך בבית הספר בזכרון יעקב, בהמשך נשלח ללימודי אגרונומיה בבית הספר הגבוה לחקלאות בגריניון שבצרפת. עם סיום לימודיו בשנת 1896, שימש כמדריך החקלאי הראשון של המושבה מטולה שזה-עתה נוסדה, אולם בשל סכסוך מקצועי בינו לבין פקידי הברון וחלק מהאיכרים, עזב את המקום, ונסע לטורקיה. שם ניהל חווה חקלאית גדולה, ממנה חזר ב-1900 לארץ ישראל.
מאחר שלמרות השתדלויות לא הצליח לקבל עבודה אצל הברון, בחברת יק"א או במסגרת אחרת ההולמת את השכלתו וכישוריו, החליט לפנות לעסקים פרטיים. בין השאר, הקים עם דוד חיים סוכנות לייבוא כלי עבודה חקלאיים מתקדמים (כגון משאבות וקומביינים) ועם עמיתיו ד"ר זליג סוסקין ויוסף טריידל את 'המשרד האגרו-טכני'.
בעת מלחמת העולם הראשונה, הקים ועמד בראש מחתרת ניל"י, שפעלה לסיום השלטון הטורקי-עות'מאני בארץ-ישראל ולכיבושה בידי הבריטים, על-מנת לקדם את הקמת בית יהודי לאומי בארץ ישראל. מחתרת ניל"י תרמה לכיבוש הארץ על ידי הבריטים, זאת באמצעות השפע הרב של המידע שהעבירו אנשי הארגון מתוך הארץ, ובזכות הידע העצום של אהרן יחד עם אישיותו המיוחדת, שבשהותו במצרים, הפך לאחד מן היועצים הדומיננטיים לגופי המודיעין הבריטי. במושבה הצבאית הבריטית שבמצרים נפוצה האמרה ש"אהרנסון מנהל את המטכ"ל".
בנוסף, סייעו אהרן אהרנסון וחבריו בניל"י להטבת מצבם הקשה של יהודי הארץ בזמן המלחמה, על ידי העברה בחשאי של כספי עזרה מיהדות ארצות הברית באמצעות ספינת ריגול שהעמידו לרשותם האנגלים. בזכות קשריו המסועפים זכה אהרנסון להיות גם מן המשפיעים על מתן הצהרת בלפור, טיוטה של ההצהרה הועברה לעיונם שלו ושל אחיו שמואל אהרנסון, כפי שנתגלה לאחרונה עם חשיפת הארכיונים של שירות הריגול הבריטי.
אחרי המלחמה, נכנס לפוליטיקה: תחילה צורף ל'ועד הצירים' שניהל את ענייני היישוב היהודי בארץ ישראל בתחילת הכיבוש הבריטי, ואחר כך פעל לצד חיים ויצמן במשלחת הציונית לוועידת השלום בפריז (1919), שם הועיל רבות בזכות קשריו עם אישים רמי דרג מכל רחבי העולם. בזכות מומחיותו, כתב אהרנסון בין השאר את תזכיר הגבולות העתידיים של ארץ ישראל, אותן דרשה המשלחת הציונית בהדיינות על חלוקת הממלכה העות'מאנית המובסת, ויצירת המפה הפוליטית החדשה של המזרח התיכון.
ב-15 במאי 1919 תוך כדי הדיונים של וועידת פריז, באחת מטיסותיו בין לונדון לפריז, נעלם המטוס הצבאי הקטן בו טס מעל תעלת למאנש, והוא בן 43.
התזכיר "פרו ארמניה".
על פי יומנו, נתבקש אהרנסון לכתוב דוח למשרד המלחמה הבריטי "על מעשי האכזריות בארמנים". ב-16 בנובמבר 1916 הגיש למשרד המלחמה תזכיר באנגלית, שכותרתו "פרו ארמניה", בו כתב: אהרנסון מדגיש בתזכיר, כי והמידע שהשיג הוא מספר כי ביקר בעצמו בכמה מחנות של ארמנים, ביניהם בחורן, מחוז עג'לון ודרום-מזרח ים המלח. הוא מתאר סחר בבני אדם ב"שוק עבדים" ומציין שנכח בעצמו במכירות של נערות ארמניות בדמשק. לאחר מכן הוא מתאר כיצד מתנהל האיסוף והגירוש מקונסטנטינופול של הארמנים שאינם ילידי העיר. הוא מעיד כי ראה בעצמו, ב"צפייה לילית משך שבועות", עשרות קבוצות של 8–12 ארמנים המובלות למטה המשטרה ולאחר מכן "נעלמות בלא להותיר שריד". אהרנסון עושה השוואה עם חורבן בית שני: .
אהרנסון מטיל על הגרמנים אחריות לטבח ואף מביע חשש שגורל היהודים עלול להיות כגורל הארמנים, אולם את שני הנושאים השמיטו הבריטים בעריכתם.
שמו המקורי של הדוח בן 20 העמודים לא נשמר על ידי הבריטים ובעריכתם אותו נתנו לו את השם "הטיפול הטורקי בארמנים" (Turkish Treatment of Armenians). באותו חודש כתב אהרונסון דוח נוסף המיועד למשרד המלחמה, שכותרתו: "על הטבח הארמני" (On the Armenian Massacres). הדוח השני כולל בעיקר התייחסויות לשוד הרכוש הארמני וחלוקתו לטורקים בעלי השפעה, וכן ולנזק שייגרם למבנה האימפריה הטורקית בשל הטבח בארמנים. פעולות השוד המאורגן נקראו "קולוניזציה פנימית" ולדברי אהרונסון הוצעו לראשונה על ידי הגרמנים.
עבודתו המקצועית והמחקרית.
כבר בילדותו התעניין בחקלאות, ובשנת 1891, כשהיה כבן 15 בלבד, התמנה לעוזר-מתמחה בצוות המדריכים החקלאים של פקידות הברון רוטשילד בזכרון יעקב. בזכות כישרונו, נשלח על ידי הברון רוטשילד ובמימונו ללימודי אגרונומיה בבית הספר הגבוה לחקלאות בגריניון שבצרפת. עם סיום לימודיו בשנת 1896, שימש כמדריך החקלאי הראשון של המושבה מטולה בהמשך, ניהל בטורקיה חווה חקלאית גדולה, ממנה חזר ב-1900 לארץ ישראל.
הקים עם דוד חיים סוכנות לייבוא כלי עבודה חקלאיים מתקדמים (כגון משאבות וקומביינים) ועם עמיתיו ד"ר זליג סוסקין ויוסף טריידל את 'המשרד האגרו-טכני'; עסק ייחודי זה התמחה במתן שירותים מקצועיים (כמו סקרי היתכנות חקלאית והערכות הידרולוגיות, מדידה ומיפוי), בעיקר לטובת הפעילות היישובית של שלוחות ההסתדרות הציונית בארץ ישראל. במהלך השנים הבאות המשיך ועסק בתחומים רבים הקשורים לחקלאות ולפיתוח אגרו-טכני בארץ ישראל, פרסם מאמרים מקצועיים על במות מדעיות אירופיות, והיה לאישיות ידועה.
גילוי אם החיטה.