רַב־חֹמֶט או חומט כחול לשון (שם מדעי: "Tiliqua") הוא סוג זוחל ממשפחת החומטיים. החומט מכונה לעיתים "כחול לשון" בשמו בשל הלשון הכחולה והגדולה שלו אשר מוציא אותה במצב של איום - על מנת להיראות גדול יותר.
מאפיינים.
רב־חומט יכול להגיע לאורך עד 60 ס"מ ולאורך חיים של 20 שנים. לרב־חומט יש 7 מינים שכוללים 9 תת-מינים. רב־חומט מצוי בטבע בשלל צבעים. בניו גינאה, לדוגמה, הוא בעל גוף לבן עם פסים כחולים ואילו באוסטרליה הוא מעוטר בגחון לבן, גב חום, ראש חום וטבעות שחורות העוטפות את גופו.
רב־חומט חי כיחיד במשך רוב השנה. עונת הרבייה שלו היא בחודשים ספטמבר-נובמבר. משך ההיריון הוא 3–5 חודשים כך שהרב־חומט משריץ את ולדותיו חיים בחודשים דצמבר-אפריל. הוא משריץ כ-12 צאצאים.
לטאת רב־חומט ניזונה מעכברים, צמחים, חרקים, עכבישים ופרוקי-רגליים שונים.
כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא מנצלת כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה. כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשונה הדביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות.
טורפיו העיקריים הם כלבים, חתולים, עופות דורסים ופתניים אוסטרליים.
אוסיפ מנדלשטם
אוֹסִיפּ אֶמִילִייֵבִיץ' מַנְדֵלְשְטַם (ברוסית: Осип Эмильевич Мандельштам; 3 בינואר 1891 – 27 בדצמבר 1938) היה משורר, מסאי, ומבקר יהודי-רוסי, מן המשוררים הגדולים ביותר בספרות הרוסית של המאה ה-20.
תולדות חייו ויצירתו.
אוסיפ (יוסף) מנדלשטם נולד בשנת 1891 בוורשה למשפחה יהודית מתבוללת עשירה.
אביו, אֶמִיל (חַצְקֶל) בנימינוביץ' מנדלשטם (Эмиль (Хацкель) Биньяминович Мандельштам), היה סוחר במוצרי עור, שהתנתק מהיהדות המסורתית בשלב מוקדם בחייו, וזכה בסטאטוס של "סוחר הגילדה הראשונה", אשר התיר לו להתיישב מחוץ לתחום המושב חרף יהדותו.
אמו, פלורה אוסיפובנה וורבלובסקיה (Флора Осиповна Вербловская), הייתה מוזיקאית ילידת וילנה, שבה למדה בגימנסיה רוסית. היא חינכה את בנה באהבה לשפה הרוסית, למוזיקה ולספרות.
בשנת 1897 עברה המשפחה לסנקט פטרבורג. דמות העיר, עם ארמונותיה הקלאסיים, שבה הכול הלך בניגוד לאורח החיים היהודי בגלות, השפיעה רבות על התפתחותו. בין השנים 1900–1907 למד מנדלשטם בבית הספר המתקדם ברוחו, אחד הטובים שהיו בעיר.
בשל הנומרוס קלאוזוס, אשר הגביל את מספר הסטודנטים היהודים באוניברסיטאות ברוסיה, לא התקבל מיד לאוניברסיטת סנט פטרבורג. בין השנים 1908–1910 למד ספרות צרפתית, שפות רומאניות ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג ובסורבון. בשנת 1911 התנצר בכנסייה מתודיסטית בעיר ויבורג – ככל הנראה כדי שיוכל ללמוד באוניברסיטה ברוסיה, ולא מטעמים דתיים, מפני שלא התחיל לקיים את המסורת הנוצרית (כמו שלא קיים את המסורת היהודית). מנדלשטם התקבל לפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג, ובהּ המשיך את לימודיו עד סתיו שנת 1915.
שירת הסימבוליסטים הצרפתים (ובראשהּ שירתו של פול ורלן) השפיעה רבות על יצירתו בתחילת דרכו. מהמשוררים הרוסים השפיעו עליו פיודור טיוטצ'ב ופיודור סולוגוב. בשנת 1912 הצטרף מנדלשטם לזרם האקמאיזם, לאחר שהכיר את אנה אחמטובה וניקולאי גומיליוב. את ההיכרות הזו ראה כמזל גדול. בהצטרפות לאקמאיזם התנתק מהסימבוליזם, שכן זרם אחד היה מנוגד למשנהו: האקמאיסטים ניסו להשתחרר מהסימבוליזם המעיק, המעורפל והמיסטי לשיטתם; יצירתם של האקמאיסטים התאפיינה בדיבור ישיר ומאופק, תוך שימת דגש על מילה בודדת. החיפושים הפואטיים של התקופה הזו ביצירתו של מנדלשטם באו לידי ביטוי במבחר השירים הראשון - "האבן" (ברוסית: "Камень"), שראה אור לראשונה בשנת 1913.
את השירים שכתב בשנות מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר איחד ופרסם במבחר "Tristia" (ספר עצבות), 1922. בשנת 1923 פרסם את הספר שנית כגרסת המחבר תחת הכותרת "הספר השני", והקדיש אותו לאשתו נדיז'דה יקובלבנה חאזינה, שאותהּ הכיר בקייב בשנת 1919. בשירים מהספר "Tristia" מסתמן המעבר מהאקמאיזם והרציונלי לאי-רציונלי וטרגי, לפואטיקת האסוציאציות המורכבות מאוד.
התפתחות הפואטיקה הבאה נשקפת בשירתו של שנות ה-20. היא מתאפיינת בערפול ובאלוזיות תרבותיות רבות. ממאי 1925 ועד אוקטובר 1930 נמשכה תקופת הפסקה ביצירה פואטית, שבה התמקד מנדלשטם בפרוזה.
בשירתו בשנות ה-30 התנתק באופן הפגנתי לא רק מהמציאות הסובייטית, אלא גם מהתרבות הרשמית של המדינה. הוא נטל על עצמו את המשימה לבנות את התרבות החדשה מאפס – את התרבות שלא סומכת על הישגיהם של הדורות הקודמים. המסה "שיחה על דאנטה" (1933) נחשבת לנאום פרידה מהתרבות הרשמית.
בשנת 1933, בשיא שנאתו כלפי המשטר הסובייטי, כתב מנדלשטם את המכתם המתנגד לסטלין: "את הארץ תחתנו איננו חשים" (רוסית: "Мы живем, под собою не чуя страны").
זו הייתה פגיעה ישירה וכבדה בסטלין, הלוא הוא "איש ההר שבקרמלין" (סטלין נולד בעיר גורי שלמרגלות הרי הקווקז, ומכאן הכינוי "איש ההר"). בשל כך נאסר מנדלשטם והוגלה לעיר קטנה בהרי אורל. בהמשך הותר לו לבחור במקום התיישבות, והוא בחר בעיר וורונז', שבהּ גר בין השנים 1934–1937. על פגיעה שכזאת בסטלין זה היה עונש קל מאוד. בשנים אלה מאות אלפים הוצאו להורג רק בשל חשד שלא היו נאמנים למנהיג הרודן.
במאי 1937 התירו למנדלשטם לעזוב את וורונז'. כעבור שנה נאסר שנית ונשלח למחנה אסירים ולדפרפונקט ששכן ליד תחנת הרכבת ווטאראיה רצ'קה , שם נפטר מטיפוס ב-27 בדצמבר 1938. המשטר הסובייטי טיהר את שמו רק בשנת 1987.
הנצחה.
בשנת 1977 גילה האסטרונום הסובייטי ניקולאי סטפנוביץ' צ'רניך (Черных) אסטרואיד מחגורת האסטרואידים, אשר נקרא על שמו: "3461 מנדלשטם" (3461 Mandelshtam).
טיל נגד כ&quot;ש
איגור קוניצין
איגור קונסטנטין קוניצין (רוסית: И́горь Константи́нович Куни́цын; נולד ב-30 בספטמבר 1981) הוא טניסאי עבר רוסי, שדורג בשיאו במקום ה-35 בדירוג הסבב העולמי לגברים (ATP) (2009). זכה בתואר אחד ביחידים ותואר אחד בזוגות.
קריירה.
קוניצין, יליד ולדיווסטוק, החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1998. הוא נכנס לראשונה אל בין 1,000 המדורגים הראשונים בדירוג העולמי ב-25 במאי באותה שנה, כאשר התקדם למקום ה-804. בהמשך השנה נכנס גם לסבב הזוגות, ונכנס אל בין אלף הראשונים בזוגות באפריל 1999, למקום ה-854.
בשנים הבאות החל קוניצין בהתקדמות עקבית, והגיע במאי 2000 לראשונה למאייה השלישית בעולם ליחידים, אם כי לא הגיע להישגים גבוהים בטורנירי הסבב עצמם. על אף שהתקשה להתקדם בתקופה מסוימת וסיים את שנת 2001 במקום ה-391 בלבד, הוא העפיל לראשונה במהלך שנת 2002 אל בין 200 הראשונים בדירוג, וסיים אותה כשהוא במקום ה-149 בעולם.
קוניצין נשאר בסביבת דירוג זו בשנים שלאחר מכן, אך ביצע את התקדמותו הגדולה בשנת 2006, שבה התקדם 105 שלבים בדירוג והעפיל לראשונה למאייה הראשונה בעולם. במהלך השנה הוא השתתף לראשונה בטורניר גראנד סלאם, כאשר שיחק ואף עלה לסיבוב השני באליפות וימבלדון. הוא החל להגיע להישגים גם בסבב הזוגות, כאשר הגיע יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לגמר טורניר נוטינגהאם, והגיע למאייה הראשונה בעולם גם בדירוג לזוגות.
בשנת 2007 קוניצין המשיך את התקדמותו, והעפיל לראשונה לאליפות אוסטרליה הפתוחה ולאליפות צרפת הפתוחה שבהן הפסיד בסיבוב הראשון, ולאליפות ארצות הברית הפתוחה שבה עלה לסיבוב השני. בנוסף, הגיע לסיבוב השני באליפות וימבלדון לזוגות, ולגמר טורניר ניופורט יחד עם נתן הילי. הוא ביצע התקדמות רבה בשנה זו בשני התחומים כשבזוגות סיים במקום ה-71, אך לקראת סופה חלה ירידה אצלו ביחידים למרות יכולתו הטובה במהלך השנה.
את פריצתו הגדולה עשה קוניצין בשנת 2008, כאשר העפיל יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה לזוגות, ובעקבות כך התקדם למקום ה-49 בעולם בדירוג הזוגות. בנוסף, הוא זכה בגביע קרמלין במוסקבה שהיה תואר ה-ATP הראשון שלו, לאחר ניצחון בגמר על בן ארצו, מאראט סאפין. באותה שנה הוא זומן לראשונה לנבחרת רוסיה, למפגש חצי גמר גביע דייוויס מול נבחרת ספרד. קוניצין ניצח יחד עם דמיטרי טורסונוב במשחק הזוגות של המפגש, אך רוסיה הפסידה במפגש כולו בתוצאה 3-2.
בשנת 2009 המשיך קוניצין להתקדם, והשיג את דירוג השיא בקריירה שלו, כשהתקדם ארבעה מקומות למקום ה-35 בעולם בחודש יולי. הוא זומן בפעם השנייה לנבחרת רוסיה, למפגש רבע גמר גביע דייוויס מול נבחרת ישראל. הוא הפסיד יחד עם מאראט סאפין את משחק הזוגות, שהכריע את המפגש, לאנדי רם ויוני ארליך, ולאחר מכן הפסיד גם במשחק היחידים להראל לוי.
קולודיון
תהליך קולודיון (Collodion) הוא תהליך צילום שנעשה בו שימוש במחצית השנייה של המאה ה-19, ובו הדמות צולמה על גבי לוח זכוכית שנמשח בחומרים רגישים לאור (הלידי כסף), שהוצמדו אל לוח הזכוכית באמצעות חומר הקולודיון. התהליך כונה גם צילום לוח רטוב או לוח רטוב.
רקע.
קולודיון הוא חומר צמיגי המתקבל כאשר ממיסים ניטרו צלולוזה (המופקת מסיבי כותנה) בתמיסת אתר ואלכוהול. משילוב זה מתקבל נוזל דביק, שכאשר הוא מתאדה, נותרת שכבה דקה, קשה ושקופה. השם קולודיון נגזר מהמילה היוונית לדבק. תמיסת הקולודיון התגלתה בידי הכימאי הצרפתי בשם לואי מאנה. הקולודיון היה בשימוש כאמצעי רפואי לחבישת פצעים עוד לפני שהפך לשמו של תהליך צילום.