בשנת 1124 נבנתה מצודת גולווי על ידי מלך קונכט. בשנת 1232 נכבשה המצודה על ידי אציל ממוצא נורמני בשם דה בורג (de Burgh), שכיהן כמושל נחלאות המלוכה האנגלית באירלנד. במקום התפתחה עיירה מוקפת חומה שנשלטה על ידי משפחת דה בורג עד לסוף המאה ה-14. במאות ה-15 וה-16 שלטו בגולוויי 14 משפחות סוחרים, רובן ממוצא נורמני, שכונו בשם "שבטי גולוויי" . בתקופתם העיר שגשגה עקב מסחר ער עם יבשת אירופה.
בתקופת מלחמת האזרחים האנגלית כבש אוליבר קרומוול את אירלנד באכזריות והעיר גולווי נפגעה קשות. השבטים נענשו על תמיכתם באירים ורכושם הוחרם. החל מתקופה זו החלה גולווי בהתדרדרות אשר החמירה לאחר קרב הבּוֹיין ב-1690. העיר סבלה ממכת הרעב הגדול באמצע המאה ה-19.
במהלך מלחמת העצמאות האירית בין השנים 1919‏–1921 שימשה גולוויי כבסיס לצבא הבריטי. אוכלוסיית העיר התרחבה משמעותית לקראת סוף המאה ה-20 ובראשית המאה ה-21, כתוצאה מהגאות הכלכלית באירלנד ("הנמר הקלטי").
חרדון צב מצוי
חרדון צב מצוי (שם מדעי: "Uromastyx aegiptia") הוא מין של לטאה ממשפחת החרדוניים.
מאפיינים.
חרדון צב מצוי נפוץ בעיקר באזור מצריים, לוב, עומאן, ישראל (אזור הנגב והרי אילת) וברחבי המזרח התיכון, בשטחים מדבריים וחמים כרוב בני משפחתו. שלא כמו חרדון הצב ההדור, הוא שוכן בעיקר במישורים סלעיים ובוואדיות ונפוץ יותר.
אצל הבדואים נקרא ד'אב (בערבית: ضب). הם מנצלים את עורו החזק וכן, בשרו משמש כמזון.
נמנה עם הזוחלים המדבריים הגדולים בישראל ואורכו מגיע ל-75 סנטימטרים (כולל זנב). בשעות הבוקר הקרירות צבע הגוף כהה יחסית (שחור-אפור) על מנת לקלוט את חום השמש ביעילות, ובמשך היום הוא הולך ומתבהר עם ההתחממות (חום-כתום). הוא מתאפיין בחפירת מחילות עמוקות מתחת לקרקע (כמספר מטרים) ושם שוהה במשך מרבית התקופה הקרה. בעת סכנה הוא פותח בריצה לעבר המחילה שלו ובמקרה של סכנה קרובה אף יכול להכות בעזרת הזנב החזק והקוצני שלו.
הוא יצור צמחוני ולכן ניזון בעיקר מצמחים, שיחים ופירות. בעונת הרבייה הנקבה מטילה 17–41 ביצים וקוברת אותם באדמה. כעבור חודשיים בוקעים הצעירים.
יאסוף
כפר יאסוף או יאסוף (בערבית: ياسوف) הוא כפר פלסטיני, הנמצא בנפת סלפית שבשומרון, בין אריאל לבין כפר תפוח, בקרבת נופי נחמיה, כ-12 ק"מ מדרום-מזרח לשכם. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית יאסוף מנתה 1,967 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה.
מוצע לזהותו עם יישוב בשם "ישב" המוזכר בחרסי שומרון.
בכפר נמצאים שרידים מהתקופה הרומית ומהתקופה הביזנטית. הכפר מוזכר בכתביו של גאוגרף ערבי מהמאה ה-13.
בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב: .
בתקופת המנדט הבריטי.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת שכם.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, ביאסוף הייתה אוכלוסייה של 172 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 61 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 257 תושבים, כולם מוסלמים.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 360 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 6,068 דונם. אשר מתוכם הוקצו 928 לחקלאות שלחין, ו-1,991 לגידולי דגנים.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
לאחר 1967.
ביוני 1987 הוכרז שטח בגודל כ-500 דונם המצוי מצפון ליאסוף אדמות מדינה. 19 מתושבי יאסוף הגישו ערר נגד ההכרזה בטענה שאלו אדמות חקלאיות שהם מעבדים. הערר נדחה ביוני 1989 על ידי ועדת העררים שליד בית המשפט הצבאי ברמאללה, שציינה בין השאר כי רוב השטח מושא ההכרזה אינו ראוי לעיבוד. בעקבות בדיקה שערך בשנת 2011 הצוות לתיחום אדמות המדינה ("צוות קו כחול"), שונו גבולות השטח שהוכרז בתחילה אדמות מדינה ו"נגרעו" ממנו שטחים שהוכח שהם בבעלות תושבי הכפר.
בשנת 1999 פלשו מתנחלים לשטח והחלו בהקמתו של מאחז "תפוח מערב", על מקרקעין בלתי מוסדרים שייעודם חקלאי באותו אזור. בשנת 2015 ארגון "יש דין" עתר לבג"ץ בשם תושבי יאסוף, שהמאחז יושב על אדמות פרטיות שלהם. בג"ץ הורה להרוס את 17 המבנים שבו. המבנים נהרסו ב-17 ביוני 2018.
לטענת תושבי הכפר, בספטמבר 2002 הגיעו מתנחלים מכפר תפוח לקטוף זיתים מאדמות הכפר ובמקום פרץ עימות עם קוטפים פלסטינים ועם פעילת שלום מ"תנועת הסולידריות הבינלאומית". לאחר עימות נוסף הוכרז האזור כשטח צבאי סגור.
ב-11 בדצמבר 2009 הוצת מסגד חסן חאדר בכפר ורוססו עליו כתובות: "היכונו לתג מחיר", ו"נשרוף את כולכם". המעשה עורר גינויים חריפים בישראל ובעולם. בעקבות ההצתה ביקר הרב הראשי לישראל יונה מצגר במסגד והביע סלידה וזעזוע מן המעשה, המנוגד להלכה היהודית. נוכח איומים לפגוע בתגובה בבתי כנסת במדינות מוסלמיות הוסיף הרב כי הוא "יכול לקוות שאם חס וחלילה יקרה דבר כזה מהצד השני, גם המוסלמים יביעו סלידה". כמו כן נועדו עשרות רבנים אחרים, בראשות הרב מנחם פרומן, עם נכבדי הכפר, ותרמו ספרי קוראן במקום אלה שנפגעו בשריפה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החל הכפר לסבול באופן קבוע מפלישות והתנכלויות של מתנחלים, במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של יידוי אבנים, הצתות או השחתה של כלי רכב ומטעים.
כפר יאסוף
ישראל משה דושינסקי
רבי ישראל משה דושינסקי (בכתיב מיושן: דושינסקיא; כ"א בכסלו ה'תרפ"ב, 22 בדצמבר 1921, חוסט - כ"ב באדר ב' ה'תשס"ג, 26 במרץ 2003, ירושלים) היה האדמו"ר וראש ישיבת דושינסקיא וראב"ד וגאב"ד העדה החרדית בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד לרבי יוסף צבי דושינסקי, בז' באלול ה'תרצ"ג עלה לארץ ישראל יחד עם אביו, שהגיע לכהן כגאב"ד העדה החרדית בירושלים. נישא לאלטא מרים לאה בת יהושע דוד גרוס, ראש הקהל של קהילת סאטמאר בעיירה סאטמאר שברומניה. לאחר פטירתו של אביו התמנה לכהן בראשות הישיבה והקהילה של אביו. בתקופתו התבססה הקהילה סביבו כחצר חסידית לכל דבר, ונוסדו לה מוסדות ובתי מדרש בישראל ומחוצה לה.
בשנת ה'תשכ"ח התמנה כדיין בבד"ץ של העדה החרדית. בשנת ה'תשמ"ט מונה לראב"ד. לאחר פטירת קודמו בתפקיד, הרב משה אריה פריינד, החל לכהן בשנת ה'תשנ"ו כגאב"ד העדה החרדית, עד לפטירתו בשנת תשס"ג. נקבר ליד קבר אביו בבית הקברות הקטן הסמוך למבנה הישן של בית החולים שערי צדק. על מצבתו נכתב: "ממשה ועד משה לא קם כמשה בישראל".
ספינת תענוגות
אוניית נופש
שורש ממוצע הריבועים
שורש ממוצע הריבועים, או ממוצע RMS (באנגלית: Root mean square), הוא מספר המשמש לתיאור ממוצע הגודל של פונקציה או של סדרת ערכים. זהו שם אחר לנורמת L2, כמו גם לשונות של משתנה מקרי בעל תוחלת אפס.
הגדרה.
שורש ממוצע הריבועים של סדרת הערכים formula_1 הוא שורש הממוצע החשבוני של ריבועי הערכים: formula_2
ממוצע RMS של הפונקציה על פני כל התחום formula_3 הוא: formula_4. אם formula_5 היא פונקציה מחזורית, גודל זה שווה לממוצע ה-RMS על פני מחזור אחד.
דוגמאות.
formula_6 מסמן זמן, formula_7 - תדירות, formula_8 - המשרעת, formula_9 - פעולת המודולו.
שימושים.
הספק חשמלי.
בהנדסת חשמל, לעיתים קרובות יש צורך לדעת מהו ההספק החשמלי הנצרך על ידי נגד. ההספק P הנצרך על ידי נגד בעל התנגדות R כאשר זורם דרכו זרם קבוע I הוא: formula_10.
אם בנגד זורם זרם חילופין (I(t, ההספק הרגעי הנצרך על ידו משתנה ובמקומו מחשבים את ההספק הממוצע: formula_11. כלומר הזרם ה-RMS הוא הזרם הקבוע שהיה גורם לאותה צריכת הספק ממוצעת על ידי הנגד.
את ההספק ניתן לרשום גם כתלות במתח החשמלי: formula_12, ובאותו האופן במתח חילופין ההספק הממוצע הוא: formula_13. מתח החילופין הנפוץ ביותר הוא סינוסי: formula_14, ועבורו formula_15.
מאחר שמתח ה-RMS שימושי לחישוב הספקים, המתח המוצהר של זרם החילופין הביתי (220 וולט בשיטה האירופית ו-110 וולט בשיטה האמריקאית) הוא מתח ה-RMS ולא המשרעת.
מהירות.
בפיזיקה, גודל מהירות החלקיקים בגז אידיאלי קלאסי מתפלגת לפי התפלגות מקסוול-בולצמן וכל רכיב של המהירות בשלושת כיווני המרחב מתפלג באופן נורמלי. לכן, הממוצע החשבוני של וקטורי המהירות הוא וקטור האפס, ואת הממוצע החשבוני של גודל המהירות ניתן לחשב כתוחלת של התפלגות מקסוול-בולצמן על ידי אינטגרל גאוסיאני. לעומת זאת את ממוצע ה-RMS של המהירויות ניתן למצוא באופן פשוט יותר משיקולי אנרגיה ולקבל קשר בינו לבין טמפרטורת הגז.
האנרגיה הקינטית הממוצעת של מולקולה בגז אידיאלי תלויה בממוצע ה-RMS של מהירות המולקולות: formula_16, ולכן המהירות ה-RMS היא:
formula_17, כאשר m המסה של מולקולה, M המסה המולרית של הגז, R הוא קבוע הגזים, T הטמפרטורה במעלות קלווין, N מספר המולקולות ו-k קבוע בולצמן.
שוֹנוּת.
בסטטיסטיקה, השונות של אוכלוסייה מוגדרת כהפרש בין ממוצע הריבועים (ריבוע ממוצע ה-RMS) לבין ריבוע הממוצע החשבוני: formula_18, או באופן שקול: formula_19. כלומר, ממוצע ה-RMS תמיד גדול או שווה לממוצע החשבוני, והוא שווה לשונות במקרה שהממוצע החשבוני הוא אפס.
למידת בריחה
למידת בריחה היא מושג פסיכולוגי המתאר התנהגות שמתרחשת על מנת להפסיק גירוי בלתי נעים.
למידת בריחה שונה מלמידת הימנעות: בריחה נועדה להפסיק גירוי בלתי נעים המתרחש בהווה (ללא חשיבה לטווח ארוך), בעוד הימנעות נועדה למנוע כליל את המגע עם הגירוי הבלתי נעים, לפני שהוא מתרחש, בהנחה שהוא אכן עומד להתרחש בעתיד.