באפריל 1956, בעת שבשיכונים התגוררו כ-1500 נפשות, הוחלט שהמקום יוכרז כמועצה מקומית וביולי 1959 כוננה המועצה. בסוף 1960 התקיימו לראשונה בחירות למועצה המקומית. לקראתם, נרשמו בחורי הישיבה כתושבי המקום לאחר פנייה לבית המשפט שכפה על המועצה לרשום אותם כתושבים. תשעת הנציגים שנבחרו כללו ארבעה נציגים של ההסתדרות, ארבעה נציגים של החזית הדתית ונציג אחד של חרות. הנציג הרביעי של המועצה נכנס למועצה על חודו של קול, ותוצאות הבחירות בוטלו בעקבות ערעור לבית המשפט על כשרות של קול אחד בבחירות.
בבחירות בשנת 1965 זכה המערך בחמישה מנדטים והחזית הדתית קיבלה ארבעה מנדטים. בבחירות בסוף 1973 זכה המערך בחמישה מתוך תשעה מנדטים. המפד"ל קיבלה שני מנדטים ורשימת למען רכסים קיבלה שני מנדטים. בשנת 1978 התחלקו המנדטים באופן שווה בין המערך, הליכוד והחזית הדתית.
בשנת 1993 מונה לראשונה ראש מועצה מהמגזר החרדי, משה טוויל, עקב פסילתו (בעקבות תקלה טכנית בהגשת המועמדות) של המועמד הדתי מטעם הליכוד, יעקב ישראל.
מבנה היישוב.
רכסים בנויה על ארבע גבעות (עם תכנון לגבעה החמישית-גבעת הפרסה) וזהו מקור שמה. בגבעה א' הוותיקה נמצאות השכונות: משכנות, שיכון רסק"ו, קריית אור חדש וישיבת כנסת חזקיהו. בגבעה ב' נמצאות השכונות: הוורדים, לב אליהו, גבעת החרובים ובני תורה. גבעה ג' נמצאת בתהליך בנייה ואכלוס חלקי ונמצא בה בית הספר תשב"ר הרב, בית ספר יסודי לבנות אוהל שרה, בית ספר יסודי לבנים יקרי רכסים, תיכון רכסים לבנות. בגבעה ד' נמצאות השכונות בנה ביתך ונוף הרכס. מצפון ליישוב במעלה ההר קיימת בריכת אור חדש ובסמיכות אליה בית ספר לילדים בעלי מוגבלויות "צוהר לטוהר".
ביישוב מספר נקודות ציון כגון כיכר המועצה כיכר מרן וגן האוניה. בכניסה ליישוב מרכז מסחרי קטן הכולל מספר חנויות ומוסכים. בכפר חסידים הסמוך ליישוב קיימת צרכניית מזון גדולה. בכניסה לרכסים בסמוך לגבעה ב' קיים אזור מסחרי זעיר. ב-2011 הוקם סופרמרקט ברחוב הכלניות וכן בכיכר המועצה, כמו כן קיים מרכז מסחרי ברכסים שם נמצאים קופות חולים ובתי מרקחת.
ראשי המועצה.
רבני היישוב הם הרב האשכנזי יעקב מאיר זוננפלד המכהן גם כראש ישיבת כנסת חזקיהו לצעירים והרב משה תנעמי שכיהן בעבר כרב הספרדי ביישוב. רבנים נוספים בולטים המתגוררים ביישוב הם הרב יוסף ברנדייס - אב"ד ק"ק חיי תורה, הרב יצחק שכטר - רב השכונות הצפוניות, ורבני ישיבת כנסת חזקיהו: הרב יהושע מן, הרב עובדיה ברוידא והרב מרדכי חייקין.
מוסדות חינוך.
תיכון בנות:״ממגד גבעות״.
רמות השבים
רָמוֹת הַשָּׁבִים הוא יישוב במועצה אזורית דרום השרון הנמצא מדרום למחלף רעננה דרום המחבר בין כביש 4 לכביש 531. היישוב נמצא בין ארבע ערים, הרצליה, רעננה, כפר סבא והוד השרון, ומושב גבעת ח"ן.
היסטוריה.
רמות השבים נוסד ב-19 בנובמבר 1933 על ידי יהודים שנמלטו מגרמניה במסגרת העלייה החמישית.
מאפייני דמוגרפיית המתיישבים חייבו מבנה ארגוני חדשני. המתיישבים ברמות השבים היו שונים ממתיישבי מרבית המושבים והקיבוצים במספר מאפיינים: רובם היו מבוגרים יחסית, עם ילדים, בעלי מקצועות חופשיים, ללא ניסיון בחקלאות וחפים מאידאולוגיה סוציאליסטית. בין המייסדים הראשונים היו 29 סוחרים, 17 רופאים, בעלי מקצועות חופשיים נוספים וחקלאי אחד, הם פעלו להקמת מבנה ארגוני מיוחד כמענה למאפייני האוכלוסייה. המתיישבים בחרו לעסוק בחקלאות, הם היו בעלי אמצעים כספיים בזכות הסכם העברה (ה"טרנספר"), ללא תנועה מיישבת שתתמוך בהם, ולא קיבלו קרקעות מהקרן הקיימת לישראל. לאור נתונים אלו, להקמת יישוב שיתקיים רק מחקלאות נדרשה רמת שיתוף פעולה גבוהה, אך לא גבוהה מדי. בהתאם, בחרו המייסדים את המבנה הארגוני לכפר.
את הפתרון הארגוני מצאו בתורתו של דייוויס טריטש. טריטש ליווה את תושבי רמות השבים ואף חיבר את המנשר הראשון שהציע לעולי גרמניה להצטרף ליישוב. תוכניתו מומשה בעזרתו של אריך מוזס. מלכתחילה הוקמו בנפרד וועד הכפר שדאג לנושאים המוניציפליים, וקואופרטיב חקלאי בשם אל-על. המבנה הארגוני הייחודי של רמות השבים, "כפר שיתופי", אומץ על ידי יישובים רבים של האיחוד החקלאי.
בזכות הסכם הטרנספר יכלו המייסדים לרכוש אדמות, לבנות בתים מודרניים ולממן את הקמת הקואופרטיב שדאג לכל נושאי החקלאות. כמעט כל התושבים גידלו תרנגולות, בודדים עסקו גם בגידול ירקות, והיו גם רפתן אחד ובעל מלון אחד. קואופרטיב אל-על תמך בלולנים ותחומי פעילותו כללו הקמת מחסן תערובת ומדגרה, רכישה מרוכזת של מזון לעופות והפצתו למשקי החברים, שיווק משותף של הביצים והעופות ושכירת מדריך מקצועי בעל ניסיון בגידול עופות. בשונה ממושבים, לא הונהגה ערבות הדדית, אבל החברים עזרו לחבריהם כמו למשל בנשיאה משותפת בהפסדים שנגרמו למספר משקים ממגפת הניוקאסל שחיסלה לולים שלמים.
הוועדה המייסדת.
בעידודם והדרכתם של מוזס וטריטש התארגנו ארבעה עולים מגרמניה ("הוועדה המייסדת") ומכספם הפרטי רכשו 300 דונם, קנו חומרי בניין להקמת כ-30 משקים ולהזמנת אפרוחים – מבלי שהיו להם מועמדים להתיישבות. הארבעה אפילו חתמו על שטרות מבלי שהיה להם כל כיסוי. הם היו משוכנעים שיש להתחיל בעשייה בשטח עוד לפני ההכנות הארגוניות והמשפטיות. הם פעלו במהירות: בסוף ספטמבר 1933 החליטו ארבעת חברי הוועדה המייסדת להקים כפר וכבר ב-31 בדצמבר באותה השנה נקלטו בכפר האפרוחים הראשונים!
במבט לאחור, במלאת עשור לרמות השבים התייחס אחד מחברי הוועדה המייסדת "לקלות הדעת הפנטסטית" שבה לקחו על עצמם ארבעת היוזמים התחייבויות גדולות ללא כיסוי.
תרבות.
מיום היווסדה העלתה רמות השבים על נס את חשיבות התרבות בחיי הקהילה. כבר בשנים הראשונות התקיימו בכפר נשפי פורים מושקעים, חוג דרמטי, הרצאות בתחומים רבים וקונצרטי תקליטים. לכבוד הקמת התזמורת הפילהרמונית בדצמבר 1936 הגיע לארץ המנצח הדגול ארטורו טוסקניני. בביקורו ברמות השבים טוסקניני התרשם מאוד מכך שהתושבים, אחרי יום עבודה מפרך, התכנסו במחסן התערובת של אל-על לשמיעת קונצרטי תקליטים. בעקבות זאת יוזמי הקמת התזמורת הפילהרמונית העניקו למנצח הנודע חלקת פרדס ברמות השבים. על חלקה זו הוקם ב-1939 בית העם של הכפר.
לאחר הקמת המדינה.
עם סיום מלחמת העצמאות צורפו ליישוב מקצת מאדמות הכפר אבו כישכ אשר גבל ברמות השבים. משנת 1951, במשך למעלה מחמישים שנה, רמות השבים הייתה מועצה מקומית עצמאית. עד שנות ה-60 של המאה ה-20 רוב התושבים התפרנסו מחקלאות. בשנת 2003, במסגרת התוכנית הכלכלית לצמצום מספר הרשויות המקומיות בישראל, חרף התנגדות התושבים, המועצה המקומית רמות השבים בוטלה והיישוב צורף למועצה אזורית דרום השרון והוקם לו ועד מקומי. הבעלות על מבני הציבור הועברה למועצה אזורית דרום השרון.
הנוער של רמות השבים פעיל מאוד במסגרת תנועת הנוער של האיחוד החקלאי. רבים מהבוגרים מתנדבים למכינה קדם צבאית או לשנת שירות.
רמת השרון
רָמַת הַשָּׁרוֹן היא עיר במחוז תל אביב בישראל, אשר הוקמה בשנת 1923. העיר גובלת בצפון בהרצליה, בקיבוץ גליל ים שבמועצה האזורית חוף השרון, בדרום בתל אביב, במזרח בהוד השרון, ובדרום-מזרח בפתח תקווה. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1949 וכעיר בשנת 2002.
חלק ניכר מבתי המגורים ברמת השרון הם בתים חד-משפחתיים. להדגשת אופייה הלא-עירוני נמנעה רמת השרון במשך שנים רבות מלשנות את מעמדה המשפטי לעיר והעדיפה לשמור על סטטוס של מועצה מקומית ("מושבה" בפי תושביה). בשוליה של העיר ישנם שדות חקלאיים המשמשים לגידול ירקות ותות שדה, הנחשב לסמלה הבלתי-רשמי של רמת השרון. בשנת 2017 התגוררו בעיר כ-49,600, תושבים, ושטחה עמד על כ-22 קמ"ר.
בדצמבר 2021 הוכרזה כרשות איתנה.
העיר חברה בארגון פורום ה-15.
היסטוריה.
לפני הקמת רמת השרון.
בדרום תחום שיפוטה של רמת השרון, באזור הנקרא "גלילות דרום", נמצאו מספר ממצאים ארכאולוגיים המעידים על התיישבות במקום במאה השנייה לספירה. האתר הבולט ביותר הוא מערות אפקה, בסמוך לגבול רמת השרון-תל אביב, צפונית לרמת אביב ג'. מערכת זו של מערות קבורה שומרוניות הייתה בשימוש עד המאה השישית. באתר נמצאו כלים, מטבעות ותכשיטים - שכיום מוצגים במוזיאון ארץ ישראל, ברמת אביב. המערות שימשו את היישוב ח'ירבת אל ע'ורה, ששרידים מעטים ממנו נמצאו מזרחית למערות. אתר ארכאולוגי נוסף בו נמצאו שרידים המיוחסים לתקופה הרומית ולתקופה הביזנטית הוא גבעת הגולגולות, מזרחית למרכז הטניס. שרידים נוספים משלהי התקופה הביזנטית ועד המאה ה-11 נמצאו ב-2021 ממערב לבית העלמין קריית שאול.
במהלך התקופה העות'מאנית הוקם על רכס "גלילות צפון", הכפר אג'ליל, שמספר מבנים ממנו שרדו בסמוך למתחם סינמה סיטי גלילות שבמערב העיר. כפר נוסף, אבו כּישכ, הוקם בידי שבט בדואי שהגיע ממצרים, בחלקה המזרחי של רמת השרון דהיום. בגבעת הגולגולות היה קיים בית קברות מוסלמי, שכמעט לא נותר ממנו זכר, ובמפות מנדטוריות מסומן באתר זה קבר שייח' סעיד.
הקמת עיר שלום.
בשנת 1922 התארגנה קבוצת יהודים מיפו בראשותו של יעקב בן-שלום, במטרה לחפש קרקע לצורך הקמת יישוב חדש במרחב פתוח, מחוץ לשטח העירוני הצפוף והדחוק של יפו. בן-שלום, שעלה לארץ ישראל שנתיים קודם לכן מפולין ופתח מסעדה בשכונת נווה שלום ביפו, שאף להקים עיר גנים שלא תהיה חלק מההתיישבות הממוסדת. הקבוצה הקימה אגודה בשם "עיר שלום", והחלה בחיפוש אחר קרקעות. בתחילה ניהלו משא ומתן לרכישת קרקעות באזור מקוה ישראל, אך משזה לא צלח, מצאו קרקעות צפונית לשייח מוניס, בסמוך לכפר אג'ליל.