במקור, ה"אזור הירוק" היה אזור מבוצר בכבדות במרכז הבירה העיראקית ששימש כמקום מושבם של משטרים עיראקיים בזה אחר זה. באזור שכן מרכזה האדמיניסטרטיבי של מפלגת הבעת' העיראקית. בתחילה לא היו באזור וילות של פקידי ממשל בכירים, אך למרות זאת, בשל חשיבותו מוקמו בו בסיסים צבאיים רבים, מספר משרדי ממשלה, ואחדים מארמונותיו של סדאם חוסיין ובני משפחתו. הגדול שבארמונות אלה היה הארמון הרפובליקאי, שהיה מקום מושבו העיקרי של סדאם. האזור כלל את נמל התעופה הבינלאומי של העיר ע"ש סדאם חוסיין. בעבר היה האזור ידוע בשם "כראדת מרים" על שם צדיקה מפורסמת שסעדה אלפי נזקקים בבגדאד.
אחרי הפלישה.
האזור נכבש על ידי כוחות אמריקאיים באפריל 2003, לאחר לחימה שהייתה מן הקשות באזור בגדאד.
בתקופה שקדמה לפלישה נמלטו סדאם ורבים מבכירי ממשלו מן האזור, בשל חששם מפגיעת הכוחות האמריקאיים או ממעשי נקם של המונים זועמים. אחדים מתושבי האזור שלא נמלטו ממנו, לא גורשו ועודם מתגוררים בבתיהם, באזור המכונה "גוש דירות 215".
בעוד שמרבית משרדי הממשלה הוחרבו על ידי תקיפות אוויריות, המבנים ששרדו שימשו את כוחות הכיבוש האמריקאיים והצוותים הנלווים אליהם. כך, הארמון הרפובליקאי יועד עוד קודם לפלישה לשמש את הנציבות האמריקאית, ובהתאם לא הופצץ במהלך המבצע. לאחר הפלישה שימש כמפקדה המרכזית של כוחות הכיבוש בראשות ג'יי גרנר, וכיום משמש את בסיס המבצעים העיקרי הנציגות הדיפלומטית האמריקאית במדינה כולל שגרירות ארצות הברית בבגדאד. רבות מהווילות נתפשו בידי פקידים אמריקאיים, קבלנים פרטיים ושכירי חרב. מחלקת צ'רלי 3/124 התמקמה בפרדסים שמאחורי הארמון הרפובליקאי ואבטחה אותו ואת האזור הסובב אותו בין אפריל 2003 ופברואר 2004. במשך הזמן, כ-5,000 בכירים מכוחות הכיבוש התיישבו באזור.
הבניינים הנטושים קרצו לא רק לכוחות האמריקאיים, אלא גם לעיראקים חסרי בית. אחדים מהם איבדו את ביתם במלחמה, אך רובם היו עניים עירוניים שחיו בשכונות עוני או ברחוב וראו בכיבוש הזדמנות לשפר את רמת חייהם בצורה דרמטית. הללו חשו שמשום שלא השתייכו למפלגת הבעת' המובסת, הייתה להם זכות שווה לרכוש לפחות כמו לכוחות האמריקאיים. כיום מתגוררים ב"אזור הירוק" כ-5,000 עיראקים שהגיעו אליו באופן זה.
ה"אזור הירוק" היה מאובטח בידי כוח צבאי אמריקאי קטן שאייש את המוצבים ועמדות הביקורת בכניסות אליו. גדוד חיילים משמעותי ישב בקסרקטין "פרוספריטי" תחת פיקוד "דיוויזיית הכוח הרב-לאומי - בגדאד". בנוסף, גדוד חיילים גאורגים אייש אחדות מהעמדות לאורך גבולות הגזרה.
ה"אזור הירוק" מוקף כולו מכל עבריו בקירות הדף, גדרות תיל ומכשולים מבטון. הכניסה אל ה"אזור הירוק" אפשרית רק דרך מספר נקודות בידוק ביטחוני הנמצאות במלואן בשליטת כוחות הקואליציה הרב-לאומית. כך הפך ה"אזור הירוק" לרובע הבטוח והמאובטח ביותר בבגדאד, וזכה בכינוי "הבועה". צידו הדרומי והמזרחי של ה"אזור הירוק" תחום על ידי נהר החידקל, שנקודת המעבר היחידה עליו היא גשר ה-14 בתמוז. הקשיים הרבים לחדור לתוך ה"אזור הירוק" עודדו גורמי טרור לירות לעיתים קרובות קטיושות ומרגמות לתוכו, אך הדבר נגמר לעיתים נדירות בנפגעים וגורם לנזק מועט בלבד. למרות זאת, באוקטובר 2004 התפוצצו באזור הירוק שתי מכוניות נפץ אשר הרסו את הבזאר ואת "קפה האזור הירוק". ב-12 באפריל 2007 התפוצץ מטען נפץ בקפיטריה של הפרלמנט העיראקי והרג חבר פרלמנט סוני אחד ופצע 22 אחרים ובהם סגן-נשיא הפרלמנט. בין 20 במרץ ועד 5 במאי 2008 הופגז האזור במטחי מרגמות וקטיושות שגרמו למספר רב של אבדות בגוף ובנפש, בקרב גורמים אזרחיים וצבאיים כאחד. חלק ניכר מהמרגמות והקטיושות שוגר מ"צאדר סיטי", מעוזה של מיליציית "צבא המהדי" השיעית. ב-6 באפריל 2008 נהרגו 2 חיילים אמריקאים ו-17 אחרים נפצעו מפגיעת מרגמה ישירה.
מאז העברת הריבונות לממשלה העיראקית, נמסרו לידיה רבים מהמתקנים בתוך ה"אזור הירוק". באזור עדיין שוכנות הנציבות האמריקאית והשגרירויות של מספר מדינות מערביות ובהן אוסטרליה והממלכה המאוחדת. ארצות הברית אף בנתה שגרירות חדשה בחלקו הדרומי על גדות נהר החידקל. ב-1 בינואר 2009 נמסרה האחריות הרשמית לאזור לידי הממשלה העיראקית.
שער המרצחים
שער המרצחים (באנגלית: Assassins' Gate) הוא אחד מארבע נקודות הכניסה העיקריות ל"אזור הירוק" בבגדאד, עיראק. השער המונומנטלי נבנה מאבן חול מיובאת בימי סדאם חוסיין ושימש כשער הכניסה למתחם הארמונות שלו, ובמרכזו הארמון הרפובליקאי. שמו של השער ניתן לו בידי כוחות הכיבוש האמריקאים, על פי כינויה של היחידה שהוצבה לאבטח אותו.
ביל או'ריילי
ויליאם ג'יימס "ביל" או'ריילי ג'וניור (באנגלית: .William James "Bill" O'Reilly, Jr; נולד ב-10 בספטמבר 1949) הוא מנחה טלוויזיה לשעבר, סופר, בעל טור ופובליציסט אמריקאי. או'ריילי הנחה את התוכנית "האו'ריילי פקטור" ברשת פוקס ניוז משנת 1996 עד הדחתו ב-2017. הוא בעל השקפות שמרניות ברובן. כתב עשרה ספרים והיה בעברו שדרן רדיו, ולפני כן כתב בערוצי חדשות מקומיים.
קריירה.
או'ריילי נולד בניו יורק, לאב שמוצאו מאירלנד ואם שמוצאה מצפון אירלנד. בגיל צעיר משפחתו עברה להתגורר בכפר לוויטאון שבמחוז נסאו, ניו יורק.
הוא היה בין שדרני הטלוויזיה הראשונים שסקרו את נפילת חומת ברלין והיה הראשון שסיקר את מהומות לוס אנג'לס שהתרחשו ב-1992 ממקום האירועים. לאחר שסיים את לימודיו לתואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד ב-1995, גויס על ידי רשת פוקס הצעירה להנחיית התוכנית "האו'ריילי פקטור". התוכנית הייתה בעלת אחוז הצפייה הגדול ביותר מבין שלושת ערוצי החדשות העיקריים בארצות הברית. עד 2009 היה או'ריילי גם בעל תוכנית רדיו במעל 400 תחנות רדיו, עם מעל 3 מיליון מאזינים.
או'ריילי כתב עשרה ספרים, מתוכם חמישה רבי-מכר. הוא כתב טור שבועי במספר עיתונים, ביניהם הניו יורק פוסט.
האשמות בהטרדות המיניות.
באפריל 2017 דווח כי חברת פוקס ניוז שילמה בסתר מיליוני דולרים כדי להסדיר תביעות מצד 5 נשים על הטרדה מינית נגד או'ריילי, וכתוצאה מכך קרוב לכ-50 חברות מסחריות הסירו את פרסומותיהן מתוכניתו. ב-9 באפריל 2017 אישרה חברת פוקס ניוז כי היא פתחה בחקירה בנוגע לתלונות של הטרדה מינית נגד א'וריילי, וב-19 באפריל הודיעה כי לא יחזור להנחות את התוכנית ויעזוב את פוקס.
אוריילי פקטור
שתילה (מחנה פליטים)
גשטאט
גשטאט (בגרמנית: Gstaad) הוא כפר נופש השוכן בקנטון ברן בשווייץ המערבית. בגשטאט מתגוררים 2,500 תושבים והוא שוכן בגובה של 1,050 מטר מעל פני הים. גסטאד הוא אחד מעשרה כפרים ייחודיים המרכיבים את האזור המכונה Saanenland.
באתר הסקי שסביב הכפר מערכת מסלולי גלישה באורך כולל המגיע ל-250 ק"מ, המחולקת למספר אזורים, שאינם מחוברים זה לזה. המדרונות פונים צפונה ומפצים בכך על גובהם הנמוך יחסית. מראש קרחון גסטאד נראות 24 פסגות המתנשאות לגובה של מעל 13,000 רגל כולל האלפים הברניים, מון בלאן והמטרהורן המפורסם.
גשטאט ידוע גם בזכות מפורסמים שביקרו בקביעות בכפר דוגמת מייקל ג'קסון, הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה. החל מ-1956, בכל שנה בחורף מתקיים במקום פסטיבל מוזיקה קלאסית.
רפי ויכרט
מייקל סאבג'
מייקל סאבג' (באנגלית: Michael Savage), נולד ב-31 במרץ 1942, הוא שם העט של מייקל אלן וינר (Michael Alan Weiner) שדרן רדיו, סופר ופובליציסט יהודי אמריקאי. בנו הוא המיליארדר ראסל ויינר.
אודות.
תוכנית הרדיו של סאבג' משודרת ביותר מ 350 תחנות רדיו ברחבי ארצות הברית עם כ9 מיליון מאזינים בממוצע, והיא השלישית בגודלה. השקפותיו של סאבג' ידועות כשמרניות ולאומיות מאוד, עד כדי כך שכניסתו לאנגליה נאסרה. מלבד בנושאים פוליטיים, תוכניתו עוסקת לעיתים ברפואה אלטרנטיבית, תזונה, מוזיקה, ספרות, הורות מתוכננת, היסטוריה, דת, פילוסופיה, תרבות וסיפורים אישיים במיוחד אוהב לספר על מדינת ישראל וערכים המשותפים לה לארצות הברית כמו גם האויבים המשותפים. סאבג' כתב שלושים ושמונה ספרים בנושאי בריאות, חברה ופוליטיקה, כאשר ארבעה מתוכם הפכו לרבי-מכר. המוטו שלו: "גבולות, שפה, תרבות". מתגורר ומשדר כיום מסן פרנסיסקו, קליפורניה
קריירה.
מייקל וינר נולד בניו יורק למשפחת מהגרים יהודית מרוסיה. הוא סיים תואר ראשון בהוראה ובסוציולוגיה והיה מורה תיכון מספר שנים. לאחר מכן סיים תואר שני בבוטניקה רפואית ותואר שני נוסף באנתרופולוגיה רפואית באוניברסיטת הוואי, ותואר שלישי בתזונה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. את מחקרו לדוקטורט ערך באיי פיג'י. הוא כתב מספר ספרים על צמחי מרפא והומאופתיה ומאמרים בנושא אפידמיולוגיה. ב-1994, לאחר שמאמר שכתב בנושא הקשר בין מגפות ומהגרים לא פורסם עקב חשש להתססה, הוא הקליט תוכנית רדיו בנושא והפיץ אותה לתחנות רדיו בכוונה לחפש עבודה כשדרן רדיו. הוא קיבל תפקיד כממלא מקום בתחנת רדיו בסן פרנסיסקו ולאחר פחות משנה קיבל תוכנית יומית משלו תחת הסיסמה: "מימין לראש לימבו ומשמאל לאלוהים". תוכניתו (The Savage Nation) צברה פופולריות ועברה לשעות השיא. באמצע העשור השני של המאה ה-21, מאזינים לסאבג' בין 8 ל-10 מיליון מאזינים בכל שבוע ובכך הוא בעל מספר המאזינים הרב ביותר לאחר ראש לימבו ושון האנטי. תוכניתו נמשכת שלוש שעות, במהלכן הוא מקבל מספר שיחות ממאזינים ולעיתים הוא מראיין אנשים שונים. העיתונאי אהרון קליין, למשל, מופיע בתוכנית מפעם לפעם עם עדכונים בנושא המזרח התיכון.
פס אנסרינוס בורסיטיס
קרב קלידיום
קרב קלידיון
אביגייל הררי
בוריס רוזינג