חודש לאחר מכן, אישרה הממשלה את הצעתו להקמת אקדמיה לשפת הסימנים הישראלית, על פי התכנון האקדמיה תכלול בחקר, תיעוד ופיתוח שפת הסימנים הישראלית ותדאג לקדם את השימוש בשפת הסימנים הישראלית.
במאי 2021 מונה לשר המדע והטכנולוגיה וזאת לאחר מספר חודשים בהן כיהן בתפקיד כממלא מקום, אך כחודש לאחר מכן, עם השבעת הממשלה ה-36, העביר את תפקידו לאורית פרקש-הכהן ממפלגתו, בעוד הוא נותר שר התרבות והספורט לקדנציה נוספת.
ביולי 2021 העביר החלטה לשינוי שיטת התקצוב לענפי הספורט במדינה, כשהמטרה המוצהרת היא הכפלת כמות המדליות הישראליות בענפים האולימפיים, פראלימפיים והענפים הלא אולימפיים תחת התאחדות איל"ת.
בנובמבר 2021, פורסם כי משרדו ואחרים קידמו נוהל עידוד הפקות זרות.
חיים אישיים.
טרופר נשוי ואב לארבעה. הוא גר בקהילה משותפת של דתיים וחילוניים במושב נס הרים, שהיה ממקימיה.
קישורים חיצוניים.
מכתביו
קייקוגי
הקֵיְקוֹגי (稽古着 או-稽古衣 מיפנית: בגד אימון), או פשוט גי, הוא חליפת לבוש אמנויות לחימה מסורתי המשמש את אמנויות הלחימה היפניות ואלו שהושפעו מהן. הגי מורכב משני חלקים, ג'קט עליון ארוך שרוול הנרכס סביב המותניים בחגורה חסרת אבזם אשר לרוב מסמלת בצבעה את דרגת המתאמן אשר נקרא אוּוַא גי, ומכנס ארוך דומה הנקרא שיטאבַקי. ג'יגורו קאנו, מייסד הג'ודו, החל לפתח לבוש אימונים בסוף המאה ה-19. בשנת 1920 הקייקוגי שאנו מכירים כיום התחיל להילבש לאימונים ולתחרויות על ידי קבוצתו של ג'יגורו.
כיום ישנם שני סוגי גי מובחנים: הגי המשמש מתאמני גראפלינג, בעיקר ג'ודו, ג'ו ג'יטסו, ג'ו ג'יטסו ברזילאי וסמבו, והגי המשמש לוחמי קראטה. ההבדל המרכזי ביניהם שהסוג הראשון עשוי בד עבה יותר, עמיד יותר ונמתח פחות, מכיוון שמתאמני גראפלינג אוחזים בגי ומושכים בו עבור הטלות וחניקות. כיום הגי מסמל אמנויות לחימה רבות ושונות, בינן גם אמנויות לחימה שלא מחזיקות כל קשר היסטורי ליפן, לדוגמה סמבו. לגי בו משתמשים בתחרויות ספורטיביות בג'וג'יטסו וצאצאיו (ג'ודו וג'וג'יטסו ברזילאי) קיימים שלושה צבעים חוקיים: לבן, שחור וכחול. קיימים גם צבעים שונים כגון אדום ווורוד, אבל אילו אינם חוקיים בתחרויות רשמיות. לוחמי קרטה משתמשים אך ורק בגי לבן, ולוחמי סמבו משתמשים בגי עם מכנס קצר בצבעים אדום או כחול, כשבקרב אף פעם שני המתמודדים לא היו באותו צבע.
דרישת שלום (שיר)
דרישת שלום הוא שיר השירותרום 1985 ושיר הנושא מתוך אלבומה הרביעי של הזמרת ירדנה ארזי. לצורך ביצוע השיר חברה הזמרת אל להקת הנח"ל, 13 שנה לאחר שפיקדה על אותה להקה.
כתיבת השיר.
השיר הוזמן על ידי גלי צה"ל כשיר השירותרום 1985 והיה השיר השישי במסורת שירי השירותרום.
את מילותיו כתבה רחל שפירא ללחן של יאיר קלינגר.
לביצוע השיר חברה ארזי אל להקת הנח"ל מחזור 1985, אשר חבריה היו דפנה דקל, אילן לייבוביץ', ראובן לביא, פזית נוני, רינת עמנואל, ורד כהן, אבי מאיר וענונו, אמיר פייס (ממקימי להקת שבע), עידן זילברשטיין (לימים מחזאי ומלחין), בנצי עטר, עירית וינהפל ושי רוזן.
השיר הוצג ב-18 ביוני 1985, ושהה במצעדי הפזמונים 9 שבועות. בשיאו הגיע למקום השני במצעד השבועי ברשת ג', ולאחר מכן, במצעד הפזמונים העברי השנתי באותה השנה, הגיע השיר למקום ה-12 וארזי הוכתרה בפעם השנייה כזמרת השנה.
בשנת 2005, לקראת חגיגות יום העצמאות, כתבה המשוררת רחל שפירא בית חדש לשיר:
הבית החדש בוצע על ידי ארזי במופע המרכזי של ערוץ 2, אך בהופעותיה היא הוסיפה לבצע את השיר בגרסתו המקורית ולא הקליטה את הבית הנוסף.
עגילי דמאר
עגילי דמאר הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי שנכתב כמחווה לזמרת שושנה דמארי לאחר שזכתה בפרס ישראל לזמר עברי בשנת 1988.
כתיבת השיר.
השיר "עגילי דמאר" נכתב כמחווה לשושנה דמארי לאחר פרסום דבר זכייתה בפרס ישראל לזמר עברי בשנת 1988.
הזמרת ירדנה ארזי הייתה אז בשיא פופולריותה בישראל ונבחרה שוב ושוב כזמרת השנה. באותם ימים הייתה בעיצומן של הקלטות לאלבומה התשיעי "עוד יום אחד" ובעצת יועצה האמנותי גברי מזור פנתה אל מחברי השיר דודו ברק ויאיר קלינגר והזמינה אותו במיוחד.
השיר בוצע במעמד הטקס בתיאטרון ירושלים, בליווי המוזיקאי יאיר רוזנבלום. הייתה זו הפעם הראשונה בה נערך חלק אמנותי במהלך הטקס.
דמארי קיבלה את השיר בהתרגשות רבה והשתיים אף נפגשו ביוזמת ידיעות אחרונות.
לימים, ביצעה ארזי את השיר לכבוד דמארי בתוכנית מחווה של הערוץ הראשון לכל זוכי פרס ישראל לזמר עברי.
השיר אף בוצע במהלך טקס האשכבה לדמארי שנערך בתיאטרון הקאמרי ב-17 בפברואר 2006, שלושה ימים אחרי פטירתה ובטרם יצא מסע הלוויה.
בהמשך בוצע השיר בשורה של ערבים לזכרה ובהם גם בפארק הירקון בתל אביב ובמופע יום העצמאות ה-59 ששודר בערוץ הראשון.
14 שבועות שהה השיר במצעדי הפזמונים השבועיים מהם שלושה שבועות בפסגה. במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988 הגיע השיר למקום ה-3 וארזי נבחרה בפעם הרביעית כזמרת השנה. ארבעה משירי האלבום "עוד יום אחד" הגיעו לעשרת המקומות הראשונים במצעד ו"עגילי דמאר" היה הגבוה מביניהם.
לארס גוסטפסון
לארס גוסטפסון (בשוודית Lars Erik Einar Gustafsson; 17 במאי 1936 - 3 באפריל 2016) היה פילוסוף, מחבר וחוקר שוודי.
חייו.
גוסטפסון נולד בווסטרוס, סיים את לימודי התיכון שלו בגימנסית ווסטרוס והמשיך לאוניברסיטת אופסלה, וקבל את תואר המוסמך (licentiate) בשנת 1960 ואת הדוקטורט שלו בפילוסופיה תאורטית בשנת 1978. ב-1982 היגר לארצות הברית ושם התגייר. הוא חי באוסטין, טקסס, עד שנת 2003, וחזר לשוודיה. משנת 1983 כיהן כפרופסור באוניברסיטת טקסס באוסטין, שם לימד פילוסופיה וכתיבה יצירתית, עד לחודש מאי 2006, עם פרישתו לפנסיה.
גוסטפסון היה אחד הסופרים השוודיים הפוריים ביותר מאז אוגוסט סטרינדברג. מאז סוף 1950 הוא הפיק זרימה שופעת של שירה, רומנים, סיפורים קצרים, מאמרי ביקורת, ומאמרי מערכת. הוא גם זכה להכרה בינלאומית עם פרסים ספרותיים במדינות רבות ובהם: צרפת (Prix International Charles Veillon des Essais) בשנת 1983, דנמרק (Heinrich Steffens Preis) בשנת 1986, איטליה (Una Vita per la Litteratura) בשנת 1989, אמריקה (John Simon Guggenheim Memorial Foundation Fellowship for poetry) בשנת 1994, ועוד. כן היה מועמד לפרס נובל לספרות. כתביו החשובים תורגמו ל-15 שפות וג'ון אפדייק שיבח את ספרו של גוסטפסון "מותו של כוורן" בספרו Hugging The Shore המכיל אוסף ביקורת ספרותיות.
"מותו של כוורן", שנכתב בשנת 1978, הוא הרומן עטור התשבחות והמצליח ביותר של גוסטפסון.
ספרו "The Cracks in the Wall (Sprickorna i Muren") עובד לסרט מסחרי שוודי.
בעוד שבעיית הזהות נעשתה לנושא המגדיר את כתביו של גוסטפסון, הביקורת החברתית שלו לא פעם הכעיסה את האליטה התרבותית השוודית. כתוצאה מכך הוא נתפס כסופר שנוי במחלוקת בשוודיה ולא אומץ על ידי הממסד.
כשנשאל איפה הוא מוצא את ההשראה שלו, ענה גוסטפסון: "אני מקשיב. אני מקשיב ואני מסתכל. יצירתיות אינה יודעת כללים. אתה יכול לקבל את רעיון לרומן ממשהו שמישהו אומר קטן, או סתם פרצוף שאתה רואה. רב פעם אמר לי שכאשר אלוהים דבר אל משה בסנה, זה לא היה בקולו רועם, זה היה בקול חלש מאוד. אתה צריך להקשיב היטב לקול שאתה צריך להיות מאוד חד".
רוברט ניגמטולין
רוברט איסכנדרוביץ' ניגמטולין (רוסית: Роберт Искандерович Нигматулин, טטרית: Роберт Искәндәр улы Нигмәтулин; נולד ב-17 ביוני 1940 במוסקבה) הוא מדען ואקדמאי סובייטי ורוסי המתמחה בפיזיקה ומתמטיקה.
ביוגרפיה.
רוברט ניגמטולין נולד ב-17 ביוני 1940 במוסקבה להורים ממוצא טטארי, איסכנדר ניגמטולין (1908-1980) וגליה גזיזובה (1914-2005). למד באוניברסיטת מוסקבה. אחיו הגדול של אביו מצד האב, גינאטוללא טרגולוב למד באוניברסיטת מוסקבה, היה פרופסור לרפואה והקים את האוניברסיטה הבשקירית לרפואה באופה. אחיו הצעיר של רוברט, בולאט (נולד ב-16 במאי 1944), גם הוא למד באוניברסיטת מוסקבה ונהיה מדען המתמחה בכימיה גרעינית ומתמטיקה.
רוברט נשוי ולו שני ילדים.
הנדסת בדיקות תוכנה
הנדסת בדיקות תוכנה היא מקצוע נלמד העוסק בבדיקות תוכנה. בניגוד לתוארי הנדסה אחרים (בניין, תעשייה וניהול, חשמל, מכונות, אלקטרוניקה) אין תואר מהנדס בדיקות למעט תעודת הכשרה של קורס בדיקות תוכנה מתקדם. מהנדס תוכנה אינו מהנדס בדיקות תוכנה, אך הוא יכול להיות גם בודק תוכנה. על מנת להיקרא מהנדס בדיקות תוכנה יש לעבור קורס רשמי של בדיקות תוכנה (ISTQB למשל) והכשרות נוספות הקשורות לבדיקות תוכנה (בדיקות אוטומציה, SQL ועוד).
מרתה גלהורן
מרתה גלהורן (באנגלית: Martha Gellhorn; 8 בנובמבר 1908 - 15 בפברואר 1998) הייתה עיתונאית וסופרת אמריקאית ממוצא יהודי, שכתבה על הצד האנושי של המשתתפים במלחמות. גלהורן נחשבת לאחת מעיתונאיות המלחמה הגדולות ביותר של המאה ה-20.
שנות חייה המוקדמות.
מרתה גלהורן נולדה בסנט לואיס, מיזורי לאב יהודי ולאם נוצרייה פרוטסטנטית. גם סבה מצד אימה היה יהודי. אמה אותה העריצה, עדנה פישל-גלהורן, הייתה פעילה בולטת בתנועה הסופרג'יסטית ופעמים רבות הייתה מרתה נִלְווית לאמה להפגנות של הסופרג'יסטיות. אביה בעל השקפת עולם פרוגרסיבית לאותה תקופה, ג'ורג' גלהורן יליד גרמניה, היה גינקולוג. את לימודיה בתיכון סיימה מרתה גלהורן ב-1926 והחלה ללמוד בקולג'. בשל רצונה העז להיות עיתונאית, היא לא סיימה את התואר ועזבה את הלימודים בשנת 1927.
קריירה מקצועית.