מחקר משנת 2016, שהשתמש בבדיקה לעוררות מינית, הראה שדפוסי העוררות המינית של גברים המדווחים על משיכה לנשים טרנסיות בעלות "מאפיינים גופניים אופייניים לנשים (למשל שדיים) תוך שמירה על הפין" דומים לאלו של גברים סטרייטים, ושונה מאלו של הומוסקסואלים. המחקר הראה שגברים אלו מגורים הרבה יותר לגירויים מיניים נשיים מאשר לגירויים מיניים גבריים (על אף שהמחקר השווה בין גברים סטרייטים לגברים הומוסקסואליים). מבין הגברים שנמשכו לנשים טרנסיות, 41.7% הזדהו כביסקסואלים, והשאר הזדהו כסטרייטים. הביסקסואליים מביניהם לא הראו יותר עוררות מינית לגירויים גבריים מאשר עמיתיהם הטרוסקסואלים, אם כי הם דיווחו על מספר גבוה יותר של בני זוג מיניים גבריים.
מחקר משנת 2019 ששאל 958 משתתפים עם אילו זהויות מגדריות הם יהיו מעוניינים לצאת, מצא כי 96.7% מהגברים ההטרוסקסואלים, 98.2% מהנשים ההטרוסקסואליות, 88.5% מהגברים ההומואים, 71.2% מהנשים הלסביות ו-48.3% מהביסקסואליים, הקווירים, ומשתתפים א-בינאריים דיווחו שהם לא יהיו מעוניינים לצאת עם טרנסג'נדר. השאר דיווחו כי יהיו מעוניינים לצאת עם טרנסג'נדר.
דעות חברתיות.
סרטונים ארוטיים שנוצרו עבור אנשים הנמשכים לגברים טרנסים הפכו לנפוצים יותר, במיוחד בשל השחקן הפורנוגרפי באק אנג'ל. פעיל זכויות להט"ב האמריקאי, ג'יימיסון גרין, כתב כי גברים הומוסקסואלים סיסג'נדרים שחברו לגברים טרנסים "מופתעים לעיתים קרובות לגלות שפין הוא לא מה שמגדיר גבר, שהיעדר פין אינו אומר חוסר גבריות או מיניות גברית." הסופר הגאה הבריטי-אמריקאי, אנדרו סאליבן , ביקר על הרעיון שגברים הומוסקסואלים צריכים להימשך מינית בהכרח לגברים טרנסים, בטענה שהנטייה המינית מבוססת על מין ביולוגי, ולא על זהות מגדרית.
משיכה מינית לטרנסג'נדרים
רפואה יהודית
רפואה יהודית היא עיסוק ברפואה בקרב העם היהודי. עיסוק זה כלל כתיבה בשפות העברית והערבית כאחד. עד היום, 28% מזוכי פרס נובל לרפואה היו יהודים, למרות שהיהודים מהווים פחות מ-0.2% מאוכלוסיית העולם.
היסטוריה.
העת העתיקה.
לא ידועים טקסטים "רפואיים-יהודים" מהעת העתיקה. רפואה יהודית כרפואה מובהקת לא הייתה קיימת, ובמקום זאת רופאים יהודים אימצו את הידע היווני, ומאוחר יותר את הידע היווני-רומי כפרקטיקה.
טקסט הידוע בשם "ספר התרופות" מתועד בתלמוד הבבלי פעמיים, ובברייתא, הטקסט מתוארך ככל הנראה לתקופת מלכותו של חזקיהו.
ימי הביניים.
"מידע נוסף:" "רפואת ימי הביניים של מערב אירופה"
אחד הטקסטים המוכרים כיום (ונחשב לאחד הטקסטים העתיקים ביותר ברפואה יהודית), הוא "ספר התרופות" או "ספר הרפואות" (אנ' ) תוארך לתקופה הביזנטית (ככל הנראה, סביב 1,000-1,700 שנה לאחר תקופת חזקיהו),
טקסט הרפואי-יהודי נוסף הנחשב בין הקדומים ביותר הידועים, שנכתב בעברית, מיוחס לאסף היהודי, ומתוארך למאה השביעית או השמינית לספירה. הטקסט מורכב מארבעה חלקים: סיפור על העברת הרפואה מאלוהים לאנושות, סקירה רפואית, ורשימת פרשיות רפואיות. אמנם אין ידיעה על הכותב עצמו או היכן נכתב הטקסט, אך הוא הופץ בקהילות יהודיות בתקופת ימי הביניים, וניתן לשער כי הייתה לו השפעה רבה על רופאים יהודים רבים בתקופה זו.
למרות ההתקדמות בתחום הגינקולוגיה במהלך ימי הביניים, הטקסטים על גינקולוגיה נכתבו בעברית בלשון זכר, דבר שמצביע על כך שטקסטים גינקולוגיים הופנו לרופאים (גברים), ולא למיילדות. נראה שהאזכור היחיד של מיילדות בטקסטים אלה הוא כאשר יש צורך במגע ישיר עם איברי המין של האישה; רק אז טקסטים מזכירים במפורש את הנשים המעורבות בהליך. באחד המקרים, הטקסט ייעץ לרופא "להורות למיילדת לעסות את פתח הרחם שלה" עם צמחי המרפא שהוזכרו.
נשים מטפלות תרמו באופן משמעותי - הן לעיסוק ברפואה בתוך ומחוץ לקהילות היהודיות, והן לגוף הידע הרפואי בקהילה היהודית ומחוצה לה. מהטקסטים ששרדו, נראה שהשכיחות הגדולה ביותר של רופאות נשים היה במהלך המאות ה-14 וה-15. בעוד נשים תרמו לקידום הרפואה היהודית בתקופה זו, עדיין היו מספר מגבלות שהציבה עליהן החברה. יהודים לא הורשו ללמוד באוניברסיטה נוצרית. יחד עם זאת, ניתן היה לעקוף זאת על ידי ביצוע בחינה ורכישת "licentia curandi et practicandi", רישיון לעסוק ברפואה. לפחות במקרה אחד, בדיקה זו הופנתה במיוחד כלפי יהודים שהיו אמורים לעבוד עם חולים נוצרים.
כתוצאה מכך, השכלתן הרפואית של הנשים הייתה ברובה תלויה בקרוביהן הגברים. חוה (הידועה גם בשם חנה), אישה המוזכרת בשל "יכולתה הרפואית" במסמך מתוארך לתחילת שנות ה-20, ו-וירדימורה, אישה סיציליאנית שקיבלה את רישיון הרפואה שלה ב-1376, היו מטפלות יהודיות. שקרוביהם הישירים - בעלה ובניה של חוה, בעלה של ווירדימורה - היו גם הם מטפלים. רופאים יהודים התחנכו לעיתים קרובות בשפות יוונית, לטינית, ערבית ועברית, דבר שנתן להם גישה לטקסטים רפואיים שלעיתים קרובות לא היו נגישים לעמיתיהם הנוצרים. נשים יהודיות, שעבדו כרופאות, מנתחות ומיילדות, התקבלו כמומחיות רפואיות בפריז, פירנצה, נאפולי וסיציליה, בין השאר. שרה מסנט ז'יל, למשל, הייתה רופאה יהודיה שהכשירה סטודנט נוצרי, סלבטוס דה בורגונובו, בצרפת של המאה הארבע-עשרה. שצמילר סבור שזו מספיק ראיה כדי להצביע על כך ששרה לימדה והכשירה גם סטודנטיות. מאיירונה, אישה יהודייה ממאנוסק"," צרפת, מופיעה בלמעלה מארבעים מסמכים משנת 1342 "כרופאה פיזית" או רופאה בעלת הרשאה"." מיילדות יהודיות היוו אחוז גדול יותר של מתרגלים באזורים מסוימים ממה שאוכלוסייתן מציעה. בעיירה הצרפתית מרסיי בין 1390 ל-1415, ישנם 24 מתרגלים יהודים ידועים ל-18 נוצרים; זהו מעבר מהתקופה מ-1337 ל-1362 שבה רופאים יהודים התפשרו על כמחצית מכל המתרגלים במרסיי.
מטפלים יהודים השתתפו בחילופי הידע בין סופרים ומטפלים נוצרים ומוסלמים. מידת עיסוקן של נשים יהודיות במיילדות בימי הביניים הייתה תלויה במידה רבה באזורים שבהם התגוררו. באיבריה, למשל, היהודים היו רגילים היטב לשילוב של תרבות מוסלמית, נוצרית ותרבות יהודית משלהם. יחד עם זה הייתה גם הבנה משותפת של הרפואה; יהודים המתגוררים באזור זה אף כתבו טקסטים רפואיים בערבית-יהודית (ערבית כתובה באותיות עבריות) ולא בעברית תקנית או בשפה המקומית כאן, מקובל היה כי מיילדות יהודיות עבדו לצד נשים נוצריות ומוסלמיות. עם זאת, נשים יהודיות עדיין התמודדו עם מצוקה ואפליה, הן על רקע מינן והן על בסיס דתם. נושא זה בא לידי ביטוי בצורה ברורה יותר במרכז אירופה, שם קשה לקבוע אם היה מקובל שמיילדות יהודיות עבדו עבור חולים לא יהודים. ב-1403 הובאה לבית המשפט פלורטה ד'אייס, מיילדת יהודייה ממרסיי, באשמת רשלנות. זהו המקרה הידוע הראשון שהובא נגד מיילדת, ולפי מוניקה גרין, מקרה חריג של רגש אנטי-יהודי בעיירה סובלנית יחסית. אמנם התוצאה הסופית של המשפט אינה ידועה, אך ברור שמעמדה הלא-נוצרי של פלורטה שיחק חלק באישומים שהוטלו נגדה.
המאה ה-17.
המחקר המאורגן הראשון של רפואת המקרא החל במהלך המאה ה-17.
המאה ה-20.
הפסיכיאטר המפורסם זיגמונד פרויד היה יהודי. אברהם מאסלו נולד להורים יהודים רוסים במהלך 1908.
אלטרנטיבה ספרדית
אלטרנטיבה ספרדית (בספרדית: Española Alternativa, בקיצור: AES) היא מפלגת ימין רדיקלית בספרד. היא מתארת את עצמה כ"נוצרית חברתית". המזכיר הכללי שלה הוא עורך הדין ואיש העסקים רפאל לופז-דיאגס, חבר לשעבר בארגון הימין הקיצוני כוח חדש, פעיל גיבוש במהלך המעבר ומנוהל על ידי חותנו, המנהיג ההיסטורי בלאס פיניאר, שמונה לנשיא הכבוד של AES, תפקיד בו כיהן עד מותו בינואר 2014.
היסטוריה.
אלטרנטיבה ספרדית נוסדה בתמיכת כוח חדש; משרדה הרשום היה המקום שבו היה המטה הראשון של המפלגה החדשה. המפלגה נוסדה באופן רשמי ב-21 באפריל 2003. לדברי המזכיר הכללי שלה, המפלגה התעוררה "מכיוון שה- המפלגה העממית בגדה בבוחרים הקתולים שלה ובעם הספרדי בכללותו". היא קיימה מגעים עם מפלגת נווארה והימין הספרדי (DNE).
אידאולוגיה.
המפלגה מעמידה את התוכנית המוצהרת שלה ואת פעולתה הציבורית בארבעה עקרונות: "הגנת החיים" (התנגדות לכל סוג של הפלה), ה"פרו-משפחה", "השורשים הנוצרים" ו"אחדות ספרד". כאשר המפלגה צריכה למקם את עצמה על הקשת הפוליטית, אלטרנטיבה ספרדית מגדירה את עצמה כמפלגה רוחבית הממוקמת בימין בעניין המוסרי ובשמאל בעניין החברתי והכלכלי. לפיכך, אלטרנטיבה ספרדית רואה באימוץ הומוסקסואלי התקפה על המשפחה והיא נגד נישואים חד מיניים. יש אנשים שתיארו זאת כדבר הדומה ל"קתוליות פונדמנטליסטית".
אלטרנטיבה ספרדית נוקטת ביד קשה כלפי רעיון המדינה האוטונומית בכך שהיא מציעה לבטל את הקהילות האוטונומיות. לדעת המפלגה, מדינת האוטונומיות אינה ברת קיימא ואינה בת קיימא משום שהיא מהווה אסון כלכלי, משום שהיא הייתה הגורם התורם העיקרי למשבר הנוכחי, משום שהיא מקדמת את הפרת היושרה הלאומית והלכידות בהתפתחותה המתמשכת ומשום היא טומנת בחובה זכויות בלתי שוויוניות בין הספרדים בהתאם למקום הולדתם או מגוריהם. עם זאת, המפלגה תשמור על ההרשאות המחוזיות של נווארה וחבל הבסקים.
למרות שאלטרנטיבה ספרדית לא משתמשת בסמלים של משטרו של פרנקו, המפלגה תוארה כנאו-פרנקואיסטית וכן נחשבת ליורשת של כוח חדש.
פרמגצרוס
פרמגצרוס (שם מדעי: Praemegaceros) הוא סוג נכחד של אייל שהתקיים באירואסיה במשך הפליסטוקן עד ההולוקן. הוא היה בעל תפוצה נרחבת באירופה ובמערב ומרכז אסיה אך החל להיעלם עם סוף הפליסטוקן, ייתכן שעקב ציד אנושי. עם זאת האיילים שחיו באי סרדיניה הצליחו לשרוד עד שנכחדו 5,500 שנה לפני הספירה.