השיר הגיע למצעדים גם באירופה. בבריטניה, הגיע לראשונה למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ובשיאו הגיע למקום השלישי לאחר 12 שבועות, ונשאר במצעד במשך 21 שבועות סך הכל. השיר הגיע לצמרת מצעד הסינגלים הנורווגי במשך שבעה שבועות, ובשוודיה הגיע היישר אל המקום הראשון בשבוע הראשון של שנת 2004. השיר הצליח היטב במצעדי היבשת והגיע לעשירייה הפותחת באוסטריה, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד ושווייץ.
המילים "Shake it like a Polaroid picture", יחד עם ההצלחה המסחרית של השיר, סייעו להחיות את תאגיד פולארויד ; מכיוון שסרט הפולארויד הנוכחי אטום מאחורי חלון פלסטיק שקוף, לנפנוף אגבי של התמונה אין כל השפעה על התפתחות הסרט. טלטול נמרץ של הסרט עשוי למעשה לעוות את התמונה בכך שהוא גורם להפרדה של הסרט בטרם עת ויצירת כתמים בתמונה הסופית. אף על פי כן, פולארויד ביקש לנצל את הרמיזה, ושכר את ריאן ברגר ממשרד הפרסום Euro RSCG מסיבות חסות של פולארויד עבור אאוטקאסט בהן הפיצו מצלמות פולארויד של Euro RSCG.
אאוטקאסט עשו עסקה עם התאגיד להחזקת מצלמות פולארויד במהלך חלק מההופעות שלהם. פולארויד לא מפרסמת נתוני מכירות, אך הדימוי הציבורי שלה, שהיה בעבר בירידה עם הפופולריות הגוברת של המצלמות הדיגיטליות, קיבל חיזוק מהשיר.
גרסות כיסוי.
השפעת הרוק של "!Hey Ya" אפשרה לאמנים רבים להוציא גרסות כיסוי לשיר. בשנת 2006, מאט וודל, הידוע גם בתור עובדיה פרקר, ביצע קאבר אקוסטי של השיר בערב במה פתוחה מקומי, וחבר שלו העלה סרטון של ההופעה ביוטיוב, שהפך במהרה פופולרי ויראלי ברשת. בהשראת להקת הסלואוקור "Red House Painters", הגרסה של וודל נעה בקצב איטי הרבה יותר המגובה על ידי גיטרה קצבית וממירה את הפירוק ל"צלצול סטקטו".
גרסת הכיסוי זכתה לשידור בינלאומי והולידה גרסאות אקוסטיות רבות אחרות.
קאבר אקוסטי לשיר, ששר סם לויד בתפקידו כטד בקלנד הופיע בפרק 2009 של סקראבס: My Soul On Fire, Part 2.
בשנת 2015, Postmodern Jukebox העלו לערוץ היוטיוב שלהם עיבוד פוסט מודרני לשיר מאת סקוט בראדלי עם ליווי של ביג בנד בסגנון שנות השישים. בהשתתפות שרה נימיץ בקולות הראשיים, גרסתם הוצגה במגזין בילבורד, מגזין טיים באינטרנט, ובניו יורק דיילי ניוז.
במסגרת התוכנית Lip Sync Battle, ביצעו ג'ון לג'נד וסטיבי וונדר גרסת ליפ סינק לשיר.
Booker T. Jones ביצע גרסת כיסוי לשיר באלבומו "Potato Hole".
קרדיטים.
הקרדיטים לשיר "!Hey Ya" לקוחים מההערות בחוברת האלבום Speakerboxx/The Love Below.
הקלטה.
הוקלט באולפנים: Stankonia Studios ו-Tree Sound באטלנטה, ג'ורג'יה; אולפני Larrabee Sound בלוס אנג'לס, קליפורניה.
יום הכן
יום הכן (באנגלית: Yes Day) הוא סרט קומדיה אמריקאי, בבימויו של מיגל ארטטה, המבוסס על ספר ילדים בעל אותו שם מאת איימי קרוז רוזנטל וטום ליכטנכלד. מככבים בו ג'ניפר גארנר, אדגר רמירס וג'נה אורטגה.
הסרט עלה לשידור ב-12 במרץ 2021 בנטפליקס.
הפקה.
בספטמבר 2018 פורסם כי ג'ניפר גארנר הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט ומיגל ארטטה יביים את הסרט מתסריט של ג'סטין מאלן, עם הפצה של נטפליקס. באוקטובר 2019 הצטרפו ג'נה אורטגה, אדגר רמירס וג'וליאן לרנר לצוות השחקנים. באפריל 2020, מייגן סטוט הודיעה שהיא הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט.
שלב הצילומים החל בנובמבר 2019 בלוס אנג'לס.
הפצה.
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של "נטפליקס" ב-12 במרץ 2021.
בוב גרהאם
דניאל רוברט גרהאם (באנגלית: Daniel Robert Graham; נולד ב-9 בנובמבר 1936) הוא פוליטיקאי וסופר אמריקאי, שכיהן כמושלהּ ה-38 של מדינת פלורידה בשנים 1979–1987, ולאחר מכן כחבר מטעמה בסנאט של ארצות הברית מ-1987 עד 2005. הוא חבר המפלגה הדמוקרטית.
גרהאם, יליד קורל גייבלס, זכה בבחירות לבית המחוקקים של פלורידה לאחר תום לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. לאחר ששירת בשני בתי בית המחוקקים בפלורידה, נבחר גרהאם בבחירות 1978 אל מושל פלורידה, ונבחר מחדש בשנת 1982. בבחירות 1986 לסנאט גבר גרהאם על הסנאטורית הרפובליקנית המכהנת פאולה הוקינס. הוא סייע לייסוד המועצה למנהיגות דמוקרטית (Democratic Leadership Council) ובסופו של דבר הפך ליושב ראש ועדת המודיעין של הסנאט. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 התמודד גרהאם למועמדות המפלגה הדמקורטית לנשיאות, אך פרש בטרם הבחירות המקדימות. באותה שנה מיאן להתמודד מחדש לסנאט, ופרש מהחיים הפוליטיים.
לאחר חייו הפוליטיים היה גרהאם יו"ר-משותף של הוועדה הלאומית לחקר דליפת הנפט במפרץ מקסיקו וכחבר בוועדת חקירת המשברים הפיננסיים ובוועדה המייעצת החיצונית של סוכנות הביון המרכזית. בהווה, הוא עובד ב"מרכז לשירות ציבורי ע"ש בוב גרהאם" באוניברסיטת פלורידה. הוא כיהן גם כיו"ר המועצה למניעת התפשטות נשק להשמדה המונית וטרור. בשנת 2011 הוציא לאור את הרומן הראשון שלו, מותחן בשם "המפתחות לממלכה". בנוסף על כך, גרהאם חיבר שלושה ספרי עיון: "ימי עבודה: גילוי פלורידה בעבודה", "ענייני מודיעין", ו"אמריקה: ספר ההוראות לבעלים".
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
גרהאם נולד בקורל גייבלס שבפלורידה, הצעיר מבין ארבעת ילדיהם של בנם של הילדה אליזבת' (לבית סימונס; מורה בבית ספר) וארנסט ר. גרהאם, חבר הסנאט המדינתי של פלורידה. אחיו הם פיליפ גרהאם, לשעבר מוציא לאור של העיתון "וושינגטון פוסט" (1915-1963); ויליאם ומרי קרואו. בשנת 1959 נישא גרהאם לאדל קורי ממיאמי שורס. נולדו להם ארבע בנות, ואחת מהן היא גוון גרהאם, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של פלורידה.
בשנים 1952–1955 למד גרהאם בבית הספר התיכון מיאמי סיניור, ובשנתו האחרונה כתלמיד היה נשיא מועצת התלמידים של התיכון. הוא היה נאמן בינלאומי של "מועדון המפתח", ארגון השירות של המלכ"ר הבין-לאומי "קיוואניס" (Kiwanis). בהיותו תיכוניסט במיאמי זכה גרהאם בפרס סיגמא צ'י, העיטור הגבוה ביותר של בית הספר. בשנת 1959 השלים באוניברסיטת פלורידה לימודי תואר ראשון במדע המדינה, שם היה חבר בסניף אפסילון זטא של אחוות פי בטא קפא. בהמשך, ב-1962, קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד.
קריירה פוליטית.
גרהאם נבחר ב-1966 לבית הנבחרים של פלורידה. בשנים 1967 ו-1968 נבחר מחדש, ובכל פעם ייצג את מחוז מיאמי-דייד. בבחירות 1970 הנבחר לסנאט של פלורידה, גם הפעם כנציג מחוז מיאמי-דייד. איחוד מחדש של מחוזות בחירה במהלך כהונתו, הסב למחוז הבחירה של גרהאם חלקים מצפון מחוז דייד ודרום מחוז ברוארד, וחרף השינויים הדמוגרפיים במחוזו, הוא נבחר מחדש לסנאט המדינתי גם ב-1972 וגם ב-1976.
מושל פלורידה.
גרהאם נבחר למושל פלורידה בשנת 1978 לאחר בחירות מקדימות בנות שבעה מתמודדים במפלגה הדמוקרטית, בהן התמקם תחילה במקום השני לאחר רוברט ל. שווין , התובע הכללי של פלורידה. לאחר סיבוב מכריע, גרהאם גבר על שווין ונבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית. עם ניצחון זה הגשים את חלומו של אביו. ארנסט גרהאם התמודד ללא הצלחה למועמדות הדמוקרטית למושלות פלורידה עוד ב-1944. בוב גרהאם נבחר מחדש בשנת 1982 עם 65 אחוזים מקולות הבוחרים, לאחר שגבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית סקיפ באפאליס מפאלם ביץ', חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של פלורידה.
כמושל, שם פעמיו אל החינוך, ונטעים את החשיבות בשיפור מערכת האוניברסיטאות הציבוריות בפלורידה. בשלהי כהונתו השנייה מערכת האוניברסיטאות הציבוריות נמנתה בין מערכות האוניברסיטאות הציבוריות הטובות ביותר בכלל ארצות הברית, ובתי הספר הציבוריים של פלורידה לצד והמכללות הקהילתיות בה שיפרו משמעותית את מעמדם האקדמי. בנוסף, ממשל גרהאם התמקד בפיזור כלכלי ומדיניות סביבתנית. בתקופת כהונתו כמושל הוסיפה המדינה 1.2 מיליון משרות, ולראשונה בתולדות המדינה שיעור ההכנסה לנפש עלתה על הממוצע הלאומי של ארצות הברית. במשך שלוש מתוך שמונה שנותיו כמושל דורגה פלורידה על ידי חברת רואי החשבון "גרנט ת'ורנטון" (Grant Thornton) כבעלת האקלים העסקי הטוב ביותר מכל המדינות בארצות הברית.
גרהאם השיק גם את התוכנית הנרחבת ביותר בהיסטוריה של פלורידה לחיזוק איכות הסביבה, שהתמקדה בשימור אדמות בסכנת הכחדה. במהלך כהונתו אלפי דונמים של אדמות מאוימות שהיו חשובות לסביבה הולאמו למען הכנסתן לסטטוס "הגנה מלאה". מבין הישגיו הגדולים ניתן למנות השקת תוכנית "הצלת האוורגליידס ", אליה הצטרפה בהמשך הממשלה הפדרלית של ארצות הברית בהתחייבות להשיב את אזורי האוורגליידס לגדולתם.
גרהם עזב את משרד המושל עם שיעור תמיכה בן 83%. על פי "הניו יורק טיימס", הוא היה אחד מהפוליטיקאים הפופולריים ביותר בפלורידה.
בסנאט של ארצות הברית.
בנובמבר 1986 נבחר גרהאם אל הסנאט של ארצות הברית, לאחר שגבר על הסנאטורית המכהנת פאולה הוקינס מהמפלגה הרפובליקנית, ברוב של 55% מקולות הבוחרים (הוקינס גרפה 45% מהקולות). הוא נבחר מחדש בבחירות 1992 (ניצח את ביל גרנט, ברוב של 66% מול 34%) ובשנת 1998 (גבר על צ'ארלי כריסט עם 63% מול 37%). לקראת הבחירות ב-2004 הודיע כי לא יתמודד לתקופת כהונה רביעית בסנאט. עם פרישתו מהסנאט בינואר 2005, חתם גרהאם שירות ציבורי בן 38 שנה.