בשנות השלושים ארגן גולינקין את הלהקה האופראית מחדש והשיג אולם למופעיה - אולם קולנוע מוגרבי. הזמרת המצליחה מרים רפ-ינובסקה עלתה לארץ מגרמניה והצטרפה לאופרה כסולנית (הופיעה, בין השאר, בתפקיד הראשי ב"לה טרוויאטה").
באמצעים דלים הפיקה האופרה בעיקר את ההצגות "ברון הצוענים", "דמון" ו"הספר מסביליה". המנצח אוטו לוסטיג הצטרף לאופרה בשנת 1940.
שירת הברבור של האופרה הארץ ישראלית הייתה האופרה "היהודיה" מאת הלוי, שהועלתה ב-1940 באולם קולנוע מוגרבי.
בפברואר 1941 הקימו מרק לברי וגאורג זינגר את "האופרה הארצישראלית העממית".
דגל הודו הבריטית
מאהר אל-אסד
מאהר אל-אסד (בערבית: ماهر الأسد; נולד ב-8 בדצמבר 1967) הוא בנו של נשיא סוריה לשעבר חאפז אל-אסד ואחיו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד. מפקד בכיר במשמר הרפובליקה בצבא סוריה.
חייו.
אל-אסד, יליד דמשק, הוא מוסלמי עלווי. למד הנדסת מכונות באוניברסיטת דמשק, אך בהמשך בחר בקריירה צבאית. בשנת 1994, לאחר מותו של אחיו באסל אל-אסד שהיה מועמד לנשיאות, הוזכר מאהר אל-אסד כאחד המועמדים להחליף את אביו בתפקיד נשיא סוריה. בסופו של דבר נבחר בשאר אל-אסד לתפקיד היורש, ואחת ההערכות היא כי המוניטין של מאהר אל-אסד כאדם לא יציב ובעל מזג חם הוא שהכריע את הכף לטובת אחיו בשאר.
מאהר אל-אסד הוא חבר בוועד המרכזי של מפלגת הבעת' הסורית, ונחשב ליועץ קרוב לנשיא בשאר אל-אסד. על פי השמועות, באוקטובר 1999 ירה מאהר אל-אסד בגיסו אסף שווכאת, בכיר בשלטון הסורי, במהלך ויכוח ביניהם. שווכאת שרד את הירי, ונטען כי מערכת היחסים בין השניים הייתה טובה.
מאהר אל-אסד הוזכר בטיוטת דו"ח מהליס מטעם האו"ם כאחד החשודים במעורבות ברצח רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, בשנת 2005.
בחודש אפריל 2011 דווח כי מאהר אל-אסד לקח חלק פעיל בארגון התגובות האלימות של המשטר הסורי להפגנות בסוריה, וכי ארצות הברית הטילה עליו סנקציות כלכליות (הקפאת נכסים ואיסור על עשיית עסקים עם גורמים אמריקאים).
באוגוסט 2012 דווח כי אל-אסד נפצע ואיבד את רגלו במסגרת הפיצוץ שאירע במשרדי הלשכה לביטחון לאומי בדמשק.
לוס אנג'לס גלקסי
מאהר אסד
מאהר אלאסד
גורבודאק
גורבודאק (באנגלית: Gorboduc, בוולשית: Gorwy או Goronwy; נפטר בשנת 663 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מספר כי גורבודאק עלה לשלטון לאחר מות אביו, קימארקאס. גורבודאק נשא לאישה את יאדון (Judon) ונולדו להם שני בנים: פרקס ופורקס. בשלהי מלכותו ובזיקנתו לקה גורבודאק בשיטיון (סניליות), ובין שני בניו פרצה מלחמת אזרחים על השלטון במדינה.
אזכורים ספרותיים.
גורבודאק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר "הלילה ה-12" וכן בשירו של ג'ון אשברי הנושא את שם המלך.
שת&quot;פ
פורקס הראשון, מלך בריטניה
פורקס הראשון (באנגלית: Porrex I) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
על פי ג'פרי, פורקס היה בנו של גורבודאק. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס (Ferrex) החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק.
פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם זה נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. פרקס שב לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו.
במותו של פורקס החלה מלחמת אזרחים נוספת שהסתיימה רק עם עלייתו לשלטון של דאנבאלו מולמאטיוס, מבית קורנוול. מותו של פורקס הביא לסיום שלטונו של בית ברוטוס.
פורקס הראשון
גורבודק
פלאוקלימטולוגיה
פלאוקלימטולוגיה (מיוונית: παλαιοκλιματολογία) הוא מדע החוקר את האקלים ושינויי האקלים לאורך ההיסטוריה של כדור הארץ, כמו כן נערכים במסגרת זו שיטות לשיחזור האקלים הקדום וחקירת התופעות והגורמים הקשורים בו.
גורבודוק
ישראל מתחדשת
ברית עולם למען ילדינו
פרקס, מלך בריטניה
פרקס (באנגלית: Ferrex) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
על פי ג'פרי, פרקס היה בנם של גורבודאק ויאדון. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק.
פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם פרקס נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. לאחר ששכנע את סאהארד לסייע לו, שב פרקס לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו.
דמותם של פרקס ופורקס מופיעה בכתבים מהמאה ה-16: באוסף השירה העתיק, "The Mirror for Magistrates" (מהדורת 1574) ובמחזה "The Seven Deadly Sins", מ-1585, המיוחס לריצ'רד טרלטון .
סעיד ציאם
פרקס
ראדה שועה
גורם מבלבל
מזכ&quot;ל נעמת
יוסי בן-ארצי
יוסי בן-ארצי (נולד ב-4 ביולי 1949) הוא היסטוריון וגאוגרף ישראלי, פרופסור מן המניין בחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה. כיהן כרקטור האוניברסיטה.
ביוגרפיה.
יוסי בן-ארצי נולד וגדל בחיפה. משפחתו מצד אביו הייתה ממייסדות המושבה הר-טוב בהרי יהודה (על יד בית שמש של ימינו) בשנת 1895. המשפחה עזבה את הר-טוב בעקבות מאורעות תרפ"ט, נמנתה עם מייסדי אבן יהודה שבשרון ומשם עברה לחיפה. בן-ארצי סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1967, עשה את שירותו הצבאי בנח"ל, והשתחרר כסגן, לאחר שירות של שנה בצבא הקבע כמ"פ בגדוד 906. במילואים הצטרף לחטיבת כרמלי, בה שרת כמ"פ, סמג"ד (במלחמת לבנון הראשונה) ומג"ד, ועבר קורס מח"טים. משנת 1992 שימש כסגן מפקד המרכז לאיתור נעדרים (אית"ן) בצה"ל.
בן-ארצי עשה תואר ראשון בחוגים לגאוגרפיה ולהיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, ותארים שני ושלישי בגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הגמר לתואר השני היה "תפרוסת המגורים וההגירה הפנימית של ערביי חיפה", והוא קיבל את התואר ב-1979. נושא עבודת הדוקטור היה "תכנון והתפתחות המערך הפיזי של המושבות העבריות בארץ-ישראל, 1914-1882", והוא אושר ב-1984. העבודה נערכה בהדרכתם של הפרופסורים יהושע בן-אריה ועמירם גונן. שהה בבתר דוקטורט באוניברסיטת טיבינגן בגרמניה שם חקר את הנוף התרבותי של כפרי המוצא של הטמפלרים הגרמנים אשר היגרו לארץ-ישראל והתיישבו בה במאה ה-19.
בן-ארצי מונה למרצה באוניברסיטת חיפה ב-1984, ב-1989 למרצה בכיר, ב-1995 לפרופסור חבר וב-2004 לפרופסור מן המניין. היה ראש החוג ללימודי ארץ ישראל במשך 5 שנים, דיקן הפקולטה למדעי הרוח במשך 4 שנים, ומשנת תשס"ה עד תש"ע כיהן כרקטור אוניברסיטת חיפה. כרקטור האוניברסיטה, היה בן-ארצי אחד ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004. בשנת 2010–2011 היה בשבתון בעמנואל קולג' בקיימברידג' בריטניה, ובמרכז טאוב לחקר ישראל באוניברסיטת ניו יורק. ממאי 2018 עומד בראש המנהלת למכללות הצבאיות (ממ"צ) באוניברסיטת חיפה, במסגרתה לומדים תלמידי המכללות בגלילות לתארים אקדמיים באוניברסיטה.
בן-ארצי מילא שורת תפקידים ציבוריים התנדבותיים והיה חבר בגופי ציבור רבים. בין השאר, במועצה לארץ ישראל יפה בסניף חיפה והצפון, במסגרתה ערך את הרשימה הראשונה של אתרים היסטוריים הראויים לשימור בחיפה. הרשימה אומצה על ידי העירייה ומשמשת בסיס לרשימת אתרי השימור בעיר. משנת תשל"ט (1979) הוא חבר ועדת השמות לרחובות בעיריית חיפה, ומתשס"ד עד תשע"ט כיהן כיושב ראש שלה. היה יושב ראש מועצת נחל הקישון ויושב ראש של כמה ועדות חלוקת גבולות בין רשויות מקומיות מטעם משרד הפנים, בהן יו"ר ועדת חקירה לגבולות קריית שמונה בשנים תשנ"ז-תשנ"ח. שימש במשך שנים רבות כנציג הציבור בוועדה לשימור אתרים של עיריית חיפה מ-1993 ועד 2018 (עם הפסקה קצרה באמצע). כיהן כחבר בוועדת המורשת שליד מליאת רשות שמורות הטבע והגנים הלאומיים, ב'קרן הדוכיפת', בעמותת 'המזגגה' בנחשולים ובוועדת שימור המורשת שליד רשות מקרקעי ישראל. מינואר 2018 מכהן כיו"ר הוועד המנהל של החברה להגנת הטבע.
בן-ארצי היה חבר מועצת ד"ש במשך תקופה קצרה, עם הקמתה ב-1977. הוא היה ממקימי תנועת "שלום עכשיו" ופעיל מרכזי בה בשנים 1978–1989.
מחקריו.
היווצרות דגם המגורים ומאפייני המגורים של ערביי חיפה.