לאחר שהתיידדו זה עם זה ב-1992, הראפרים אנדרה 3000 וביג בוי המשיכו להקליט מוזיקה כצמד ועבדו עם צוות ההפקה "אורגנייזד נויז", מה שהוביל לחתימתם בלייבל "לה-פייס רקורדס". האלבום הופק על ידי הצוות והוקלט באולפני Dungeon, D.A.R.P., Purple Dragon, Bosstown ו-Doppler באטלנטה.
האלבום הוא מסוגת ההיפ הופ הדרומי , ומציג כלי חי בהפקת ההיפ הופ שלו ואלמנטים מוזיקליים מסוגות הפאנק והנשמה. מתוך רצון להצהיר על החיים העירוניים כאפרו-אמריקאים בדרום, הצמד כתבו והקליטו את האלבום כנערים והתייחסו לנושאי הגילאים בשירי האלבום. הם גם שילבו הוקים שחוזרים על עצמם וסלנג דרומי במילים שלהם.
הצלחה.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-20 במצעד הבילבורד 200, ובסופו של דבר זכה בתואר הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. האלבום זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים ועזר להבחין בהיפ הופ הדרומי כסצנת היפ הופ מהימנה, בין הדומיננטיות בשוק ההיפ הופ בחוף המזרחי. האלבום תואר מאז על ידי עיתונאי מוזיקה רבים כאלבום מוזיקה חשוב הן בהיפ הופ והן בסצנה המוזיקלית של אטלנטה.
ATLiens
ATLiens הוא אלבום האולפן השני של צמד ההיפ הופ האמריקאי אאוטקאסט. האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 1996, על ידי חברות התקליטים לה-פייס רקורדס ואריסטה רקורדס.
רקע והפקה.
בין השנים 1995 ל-1996 הקליטו אאוטקאסט את האלבום בסשנים במספר אולפנים באטלנטה - בוסטאון, דופלר, PatchWerk, דרגון דרגון ו-LaCoCo, כמו גם אולפני Chung King ו-Sound On Sound בניו יורק.
האלבום כולל צלילי הפקה בהשראת החלל החיצון, כאשר אאוטקאסט והמפיקים אורגנייזד נויז משלבים אלמנטים של דאב, רוק פסיכדלי וגוספל בקומפוזיציות. בכמה שירים, מופיעים הניסיונות הראשונים של הצמד להפיק מוזיקה בעצמם. מבחינה לירית, הצמד דן במגוון רחב של נושאים, כולל החיים העירוניים כמניעים, התבוננות פנימית קיומית וחיים מחוץ לכדור הארץ. שם האלבום הוא הלחם בסיסים של "ATL" (קיצור של אטלנטה) ו"חייזרים" (aliens), שהתפרש על ידי המבקרים כפרשנות על תחושת הבידוד מהתרבות האמריקאית.
הצלחה.
האלבום הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד 200, ומכר קרוב ל-350,000 עותקים בשבועיים הראשונים לצאתו. האלבום זכה לשבחים מהמבקרים עם צאתו, ששיבחו את תוכנו הלירי. האלבום זכה בתואר הפלטינה הכפולה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירת שני מיליון עותקים בארצות הברית. האלבום תואר על ידי כתבי עת ומבקרים שונים כאחד מאלבומי ההיפ הופ הגדולים בכל הזמנים.
גראנד ואלס בריליאנט
גראנד ואלס בריליאנט (בצרפתית: Grande valse brillante) במי במול מז'ור, אופוס 18, מאת פרדריק שופן הוא ואלס שחובר בשנת 1833 ויצא לאור ב-1834. היה זה הוואלס הראשון שלו לפסנתר סולו שיצא לאור, אף כי עוד לפני 1834 כתב שופן לפחות 16 ואלסים, שחלקם הושמדו וחלקם יצאו לאור לאחר מותו.
שופן נתן את השם Grande valse brillante לשלושת הוואלסים הבאים, בקובץ של אופוס 34, שיצא לאור בשנת 1838.
ב-1909 יצר המלחין הרוסי איגור סטרווינסקי תזמור לוואלס זה בשביל הבלט "הסילפידות" של סרגיי דיאגילב מאותה שנה. עוד מלחינים שתזמרו את הוואלס לבלט זה הם אלכסנדר גרצ'נינוב, גורדון ג'ייקוב, רוי דאגלס ובנג'מין בריטן.
Good Feeling
Good Feeling (בעברית: הרגשה טובה) הוא שיר של הראפר האמריקאי פלו ריידה מתוך המיני-אלבום שלו מ-2012 בעל אותו שם, וגם מופיע באלבום האולפן הרביעי שלו "Wild Ones". הוא יצא לאור ב-29 באוגוסט 2011, כסינגל המוביל מהאלבום בארצות הברית.
השיר נכתב על ידי דוקטור לוק, סירקט, בראיין איזאק, ארש פורנורי, אביצ'י, אטה ג'יימס, לירוי קירקלנד ופרל וודס, והופק על ידי דוקטור לוק וסירקט. הוא הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לשירו השישי של ריידה שנכנס לעשירייה הפותחת ולרביעי שלו שנכנס לחמישייה הפותחת. השיר הפך ללהיט ב-16 מדינות.
וידאו קליפ.
קליפ המילים של השיר הועלה ליוטיוב ב-29 באוגוסט לערוץ הרשמי של פלו ריידה. ב-27 בספטמבר צולם הקליפ הרשמי שלו, אשר יצא לאור ב-21 באוקטובר 2011. הקליפ של השיר, מציג את פלו ריידה כשהוא בסיבוב הופעות באירופה. הראפר האמריקאי סנופ דוג ניראה בקליפ, כשהוא לוחץ לריידה את היד בהופעה במרסיי.
בנוסף לכך, הקליפ מראה את ריידה מחזיק אייפד מול פניו. הוא גם רוכב על אופני טרון שנוצרו על ידי האחים פרקר.
יאשוהיטו, הנסיך צ'יצ'יבו
יאשוּהיטוֹ, הנסיך צ'יצ'יבּוּ (ביפנית: 秩父宮雍仁親王; 25 ביוני 1902 – 4 בינואר 1953) היה בנו השני של יושיהיטו, קיסר יפן וטיימיי, קיסרית יפן, אחיו הצעיר של הירוהיטו, קיסר יפן. קודם מלחמת העולם השנייה פעל ללא הצלחה בניסיון לחזק את יחסי האימפריה היפנית – האימפריה הבריטית. מעורבותו בתוך קבלת ההחלטות של הצבא היפני הקיסרי במלחמת סין–יפן השנייה נתונה בספק ולאחר המלחמה הוא זוכה מכל אשמה בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק בהחלטתו של דאגלס מקארתור.
ביוגרפיה.
יאשוהיטו, הנסיך צ'יצ'יבו, נולד בשנת 1902, אביו יושיהיטו היה יורש העצר היפני ובנו של מוצוהיטו, קיסר יפן המכהן באותה העת. זמן קצר לאחר הולדתו הועבר לגדול בביתו של הרוזן קאוומורה סומיושי ביחד עם אחיו הבכור, הירוהיטו, הגדול ממנו בשנה. כאשר נפטר קאוומורה שנה מאוחר יותר שבו שני האחים לגדול בבית הוריהם בטוקיו הבירה. בגיל 7 החל ללמוד בגאקושין, בית ספר פרטי לבני האצולה היפנית. הנסיך צ'יצ'יבו חונך לקראת קריירה בצבא היפני הקיסרי.
בשנת 1922 סיים את לימודיו באקדמיה צבאית ונרשם לזרוע היבשתית של הצבא הקיסרי. בשנת 1928 התחתן עם סטסוקו מטסודאירה, בת למשפחת סמוראים שהייתה רבת השפעה במהלך תקופת אדו. מעורבותו של הנסיך צ'יצ'יבו בתוך אירועי מרד הנפל של 26 בפברואר 1936 נתונה בספק. במהלך שירותו הצבאי הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ופיקד על דיוויזיית חיל הרגלים ה-31 במהלך מלחמת סין–יפן השנייה.
בשנת 1937 היה הנסיך במסע דיפלומטי ברחבי אירופה במסגרתו התארח אצל ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת, גוסטב החמישי, מלך שוודיה, וילהלמינה, מלכת הולנד ואדולף היטלר, עמו ניסה לחזק את יחסי גרמניה–יפן. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתירו פלגים בצבא מידע מהשטח מפני הקיסר הירוהיטו, ועל כן הקיסר פנה לצ'יצ'יבו ובני משפחה אחרים במטרה להשיג מידע מהשטח במערכה בסין. עקב מחסור בעדויות על מעורבותו בקבלת ההחלטות, בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק זיכה את צ'יצ'יבו מכל אשמה בלחץ מצדו של דאגלס מקארתור, שהיה המושל הכללי של יפן תחת הכיבוש האמריקאי לאחר המלחמה.
הנסיך צ'יצ'יבו היה ידוע באהבתו לספורט, שזיקתה אותו בכינוי "נסיך הספורט". הנסיך היה מסור במיוחד לקידום הרוגבי ושימש כנשיא התאגדות הרוגבי ביפן. כאשר נסיך צ'יצ'יבו נפטר בשנת 1953, שונה שם אצטדיון הרוגבי של טוקיו באצטדיון הרוגבי של צ'יצ'יבו.
מאטיס הצייר (אופרה)
מאטיס הצייר היא אופרה בשפה הגרמנית מאת המלחין פאול הינדמית המחולקת לשבע מערכות. האופרה מבוססת על הציור מזבח איזנהיים () וסיפורו של מתיאס גרינוואלד שהיה צייר.
רקע.
הינדמית סיים להלחין את האופרה ולכתוב את הליברית שלה בשנת 1935. אולם באותה תקופה של עליית הנאצים הינדמית נמנע להופיע בגרמניה והאופרה לא הוצגה אז. הסיפור, מתרחש על רקע מלחמת האיכרים הגרמנית (1524–1525) ומדבר על מאבקו של גיבור הסיפור: מאטיס לחופש הביטוי האמנותי אשר משקף את מאבקו של הינדמית עצמו בזמן שהנאצים עלו לשלטון. המסר הפוליטי הברור של האופרה הוא לא לברוח מהמשטר.
האופרה הוצגה לראשונה בבית האופרה של ציריך ב־28 במאי 1938 בניצוחו של רוברט דנצלר (). במרץ שנת 1939 האופרה הוצגה באמסטרדם.
לאחר שניסיונות עם לבריתנים ידועים נכשלו כגון: גוטפריד בן וברטולט ברכט, הינדמית עצמו כתב את הליברית. בספטמבר 1933 סיים את הטיוטה הראשונה של הליברית. הוא חיבר את ההקדמות והפסקות הראשונות ואלה הוצגו לראשונה בשנת 1934 כסימפוניה.
משך האופרה כ-3 שעות.
עלילה.
מערכה ראשונה.
מאטיס, צייר החצר של הארכיבישוף, מצייר את קירות המנזר במנזר אנטוניוס במיינץ. פתאום ממהר פנימה הנס שוואלב, מנהיג האיכרים, ואחריו בתו רג'ינה. כדי להציל את שוואלב מרודפיו, מאטיס משאיל לו את סוסו וכאשר הרודפים מגיעים, מאטיס מודה במעשהו.
מערכה שנייה.
אזרחים הגיעו לברך את החשמן אלברכטס. הקצין סילבסטר פון שאומברג מכיר במטיאס כאיש שאפשר לשוולב להימלט. בנאום נלהב מתמיד מתוודה על אהדתו לאיכרים והחשמן אלברכטס פוטר אותו משירותו.
מערכה שלישית.
יש לשרוף את ספרי הפרוטסטנטים. אזרחים רבים זועמים על כך. כדי להרגיע אותם, קפיטו, איש סודו של אלברכט, קורא מכתב של לותר בו הוא קורא לו לקבל את האמונה החדשה ולהתחתן. קפיטו, שרואה משהו הגיוני בנישואיו של אדוניו לבת עיר עשירה, רוצה לשכנע את אלברכט להיענות לבקשתו של לותר:
אלברכט במצוקה כלכלית קשה כל כך, כי סביר להניח שהוא יסכים.
אורסולה, בתו של אזרח מיינץ המכובד ריידינגר, רוצה להיכנע לכך (להתחתן עם אלברכט), אף על פי שהיא הייתה מאוהבת במאטיס מאז שהייתה צעירה. המהומה בין הקתולים, הלותרנים והסטודנטים מול ביתו של אלברכט במיינץ נמנעה בזכות הדמות המבוססת על אלברכט מברנדנבורג: אלברכט. הוא אומר:
בסוף המערכה השלישית, כל הגברים מזמרים לאלוהים שלהם, לדתם ומולדתם:
מערכה רביעית.