במאמר המערכת של הגיליון הראשון נכתב: "הדרך לעתיד היהודי עוברת דרך האמונה העתיקה! אם ברצוננו להציל את העתיד היהודי, הבה נחזור ליהדות עתיקת יומין, הטהורה!" ואז ההמשך היה: "התוכנית הספרותית שלנו מתאימה את עצמה למטרותינו האידאולוגיות. ה"ז'דו יבה" רוצה להיות מאגר מאמרים בעלי רוח מרוממת. אנו רוצים לתת ספרות בונה, כתבים חגיגיים חדורי רוחניות יהודית, שמכל שורותיו יבקע החיפוש אחר גבהות הנפש המתפתלת בכבלי ההוראה והחומר". המדריך והמכוון הרוחני של העיתון הוא בתחילה הרב של ג'רג'וסנטמיקלוש (Gyergyószentmiklós), הרב מור קראוס ובהתאם לכך קו הירחון היה קרוב יותר לזרם האורתודוקסי. בשנה הראשונה הירחון היה השופר הטרנסילבני של תנועת "שמור על השבת". בשנתונים המאוחרים יותר הזרם הדתי האורתודוקסי נדחק לרקע.
העורכים והכותבים.
שני העורכים כתבו ותירגמו שירה ופרוזה, הצוות היהודי-הונגרי הטרנסילבני-באנאטי היו אינטלקטואלים יהודים אורתודוקסים, סופרים וכמה רבנים וביניהם: יצחק בלקני קוהן (כהן), טיבדאר פקטה, רודיון מרקוביץ ואימרה סבו שפרסמו ספרות יפה. המתרגם החרוץ ביותר היה הרב קלמן לוונקופף (Löwnkopf), הרב של אורשובה. שמואל פלדמן, הרב של נאג'סנטמיקלוש (Nagyszentmiklós), הציג מחקרים ודברי הגות, מור קראוס הציג ביאורים והסברים דתיים. נשיא קהילת טרגו מורש (Marosvásárhely), שאנדור גאבל וליפוט פליישר מורה בתיכון בטימישוארה בלטו במחקריהם. הטור הקבוע של ליפוט פליישר היה: תשובות והסברים, שבו ענה על שאלות הקוראים על דת והיסטוריה יהודית. גם מור שטרן, היועץ המשפטי של הקהילה היהודית בסטמאר (ניספה באושוויץ), כותב ההיסטוריה של יהודי העיר, הציג מחקרים ושירים.
העורכים היו בקשר מתמיד עם החוגים היהודיים של ממלכת הונגריה ושל ה"ספר העליון" ההונגרי (בהונגרית: Felvidék, באנגלית: Highlands) שנמצא היום בדרום סלובקיה בצמוד לגבול ההונגרי הצפוני, וכן עם הסופרים, המשוררים והעיתונאים אנדרה בראט, דיולה צ'רמיי (מקודם יהודה ברוק), טמאש אמד (מקודם ארנה פליישר), פטר פקטה, ז'יגמונד פליישר, לאסלו היינל (מקודם גרין), ארנולד איז'אק, טמאש קובור (מקודם אדולף ברמן) אנדור פטרדי ואשתו, ז'ני וארנאי, בלה רווס, לאיוש שלמה שויום, זולטאן שומיו, פטר אויווארי. הרב הראשי של שארושפטק, פילפ פישר וכן בלה קרמר כתבו מחקרים. ראויים לציון גם המאמריו של הצייר רז'ה באלינט על האמנים היהודים.
תכנים.
הירחון פרסם את תרגומי יצירותיהם של הסופרים/משוררים/הוגים הגדולים ביותר של היהודים כותבי העברית או היידיש מספרות העולם: שמואל יוסף עגנון, שלום אש, שלמה אשכנזי, חיים נחמן ביאליק, ליון פויכטוונגר, יצחק לייב פרץ, מוריס רוזנפלד, יוסף טונקל, שלום עליכם פרנץ ורפל, ארנולד צווייג .
המדורים הפחות או יותר קבועים בירחון היו: "ממלכת הספרים" (סקירת ספרים), טור ילדים, נוער יהודי, אישה יהודייה, ראשים. "ראשים" תיאר ביוגרפיות וקריירות של אישים יהודיים בולטים. כמו כן פרסם הירחון חדשות ואקטואליה מהעולם היהודי.
חלק מהפרסום היה רומנים בהמשכים. הרומן של של ז'יגמונד פליישר מסארוש בשם "הבן החמישי" היה רומן נוער שהתפרסם בשמונה עשר פרקי המשך (שנתון 2–4) ולאחר מכן בצורת ספרו של דז'ה פרישמן בשם "אמי" פורסם (בשנתון 4). בשנה הלפני אחרונה, הובא הרומן של יואל פישר, הרב הראשי של העיר דווה, ששמו היה: "עוד יעלה השחר".
הירחון עסק גם באזכור והנצחה של מות אישים בולטים ביהדות הונגריה וביהדות טרנסילבניה כאחד, ובמיוחד של עמיתי צוות הירחון. מקיץ 1933 עסק הירחון יותר ויותר בגורל יהדות גרמניה ושל יהדות אירופה בכלל. משנת 1939 הוקם מדור בירחון בשם "אפשרויות התיישבות ליהודים", שהציג איך היחס לקליטת יהודים ב-14 מדינות שלא היו אירופיות. במאמר המערכת של הגיליון הלפני אחרון, העורך הנריק פרישמן כתב: "כמה זמן יכול להימשך הלילה?" שעודד את היהדות להחזיק מעמד.
בהוצאת הירחון פורסם בעריכת הנריק פישר גם ה"אנתולוגיה יהודית" (סטמאר, 1936).
קפיטן-לויטננט
קפיטן-לויטננט, בקצרה: KptLt / ברשימות: KL, היא דרגת קצונה בקבוצת ההיררכיה הצבאית של הקברניטים של הבונדסוור הגרמני. הדרגה מדורגת כ-OF-2 בנאט"ו, ומקבילה להאופטמן ב-Heer וה-Luftwaffe. הדרגה מדורגת A11 או A12 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.
דרגות מקבילות.
דרגת לויטננט של צי ארצות הברית שווה ל-"Kapitänleutnant" בהיררכיה הצבאית של נאט"ו (מסווגת כ-OF-2). עם זאת, בצי הגרמני "Kapitänleutnant" עשוי להיות מוקצה למה שמכונה "קריירת קצין קו" (בגרמנית: Truppendienstlaufbahn או Truppendienstoffizier) או "קריירת קצין מומחה" (בגרמנית: Fachdienstlaufbahn או Fachdienstoffizier, רשמית: Offizier des militärfahlichen Dienstes).
סימני הדרגה.
סימני הדרגה שלו, המולבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב מחומש זהוב אחד מעל שני פסים זהובים עם חצי פס אחד ביניהם (ללא הכוכב כאשר עונדים לולאות דרגה).
קריירת קצין קו.
קצין "Kapitänleutnant" (קצין קו) יכול לפקד על ספינות קטנות (למשל צוללת מסדרה 206A, שולת מוקשים מסדרה 332) או לשרת כקצין לוחמה ראשי בספינות מלחמה גדולות יותר, מה שמעניק לדרגת האחריות יותר לצד אלו של לוטננט קומנדר בצי ארצות הברית או הצי המלכותי.
רצף הדרגות (מלמעלה למטה) באותה קבוצה מסוימת הוא כדלקמן:
קריירת קצין מומחה.
"Kapitänleutnant" עשוי להיות דרגת קצין בכיר מומחה, דומה לקצין מפקד בארצות הברית, עם זאת, הוא זוטר ל-Stabskapitänleutnant . אנשי צבא ב"קריירת קציני קו" מדלגים על דרגת Stabskapitänleutnant, על ידי קידום קבוע מ-Kapitänleutnant (OF-2) ל-Korvettenkapitän (OF-3).
רצף הדרגות (גישה מלמעלה למטה) באותה קבוצה מסוימת הוא כדלקמן:
אדולף סוטרו
אדולף היינריך ג'וזף סוטרו (באנגלית: Adolph Heinrich Joseph Sutro; 29 באפריל 1830, אאכן - 8 באוגוסט 1898) היה מהנדס, פוליטיקאי ופילנתרופ אמריקאי-גרמני ממוצא יהודי. ראש העירייה ה-24 של סן פרנסיסקו (1895–1897). סוטרו עבר לעיירת הכורים וירג'יניה סיטי שבנבדה ועשה הון רב במרבץ הכסף "קומסטוק לוד" . מספר מקומות בסן פרנסיסקו נושאים את שמו לזכר תרומתו לעיר.
הוא רכש את אוסף העתיקות של מוזס וילהלם שפירא מאת אלמנתו, בעת ביקורו בירושלים בסביבות 1885.
נפטר כשנה לאחר פרישתו מתפקיד ראש עיריית סן פרנסיסקו, ונקבר בבית הקברות בית שלום בקולמה שבקליפורניה.
בית הקברות בית שלום
בית הקברות בית שלום או בית השלום (באנגלית: Home of Peace Cemetery) הוא שמם של בתי קברות רבים בקליפורניה ובמקומות נוספים בארצות הברית.
חיימה סנטוס
חיימה סנטוס קולאדו (בספרדית: Jaime Santos Colado; נולד ב-27 באפריל 1995 באוביידו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים.
סנטוס גדל במחלקת הנוער של ספורטינג חיחון, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-9 באוגוסט 2017 חתם על חוזה לעונה אחת במירנדס מהפרימרה דיויסיון RFEF. הוא ערך 18 הופעות ליגה במועדון.
ב-23 בנובמבר 2018 חתם באיסט בנגל מליגת העל ההודית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 29 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים.
ב-8 בינואר 2021 חתם באתלטיקו פלמפלור מליגת העל הבוליביאנית. הוא ערך 29 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים במועדון בעונת . ב-1 בינואר 2022 שוחרר מהמועדון.
מיכל לייב כץ
מיכל לייב כץ (זאנגאר) ( 1846 – 5 באוקטובר 1922, יג' בתשרי תרפ"ג), היה מאנשי הישוב הישן, ממייסדי המושבה פתח תקווה, סייע למושבות שהקימו אנשי העלייה הראשונה והעלייה השנייה, יזם בניית שכונות מחוץ לחומות בירושלים, גאל אדמות ארץ ישראל. על שמו רחובות בפתח תקווה ובירושלים.
קורות חיים.
כץ נולד בקאריי (קרולי ביידיש) למד בישיבת מהר"ם שיק, ועלה לארץ ישראל בגיל 17 עם רבו, טוביה גדליה פרוינד. ברדת כץ מהאוניה אל הסירה המביאה לנמל יפו החלו המשיטים את הסירה לסחוט כספים הנוסעים באיום כי חפציהם יזרקו לים. כץ חטף משוט מהספן הערבי והחל לצעוק עליו בהונגרית, והסירה הגיע ליפו ללא תוספת תשלום.
כץ למד בישיבת עץ חיים, ונישא לרבקה בתו של ראש הישיבה משה נחמיה כהניו שנפטרה בלידת הבת הראשונה. בשנת 1875 נישא בשנית לפראדל וייסנשטרן אחות אשתו של דוד גוטמן ועבר לגור ביפו.
בעזרת חיים אמזלאג קיבל כץ מהשלטון הטורקי בחכירה את מס הדרכים ("בדל קארוסה"), שהיה נגבה עבור כל עגלה אשר נסעה בדרך ירושלים - יפו. חלק מהכנסותיו העביר לנזקקים באמצעות קבוצת יהודים מכובדים.
ידידותו עם יהושע שטמפפר החלה בעת שזה ראה את כץ מגן על חנוונית יהודיה מפני 3 חיילים תורקים בידו האחת, כאשר בידו השנייה החזיק את תיק הטלית והתפילין. שטמפפר לקח ממנו את הטלית והתפילין, וכך הכה בהם כץ בשתי ידיו עד שהסתלקו.
מרבית שנות חייו עסק במצוות יישוב ארץ ישראל: בייסוד ובסיוע למושבות ובגאולת קרקעות. בשנת 1883 התיישב בראשון לציון וקשר קשרי עבודה הדוקים עם יהושע אוסוביצקי, פקיד הברון. סייע לחברת גאולה ברכישת קרקעות.
לאחר החלטת חובבי ציון בועידת דרוסקניק שהתקיימה בשנת 1887 על פתיחת משרד של חובבי ציון ביפו אשר יטפל במושבות, הציע שמואל הירש, מנהל מקוה ישראל ונציג הברון, את כץ לתפקיד במשרד זה בשל ניסיונו הרב.
כץ הפעיל את קשריו ההדוקים עם תאופיק פחה, מושל ירושלים, על מנת לקיים את פגישת הרצל עם הקיסר וילהלם השני בירושלים בשנת 1898.
שלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נסע לגרמניה עקב מחלת בתו. בשנת 1920 חזר כץ לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. לאחר מותו הספיד אותו הרב חיים זוננפלד. כץ נקבר בהר הזיתים.