זטא פי בטא הוא ארגון בינלאומי ללא מטרות רווח הרשום בארצות הברית (מסוג 501(c)(7)), והוא מחולק לשמונה אזורים בין־יבשתיים ולו למעלה מ־800 סניפים, הממוקמים בארצות הברית, אפריקה, אירופה, אסיה, והאיים הקריביים. בשנת 1948, הפך זטה פי בטא לארגון אחוות הסטודנטים הראשון שהקים סניף באפריקה (במונרוביה, בירת ליבריה). הארגון הוא השלישי בגודלו בין אותם ארגוני אחוות הסטודנטים שרוב חבריהם אפרו־אמריקאים.
תולדות הארגון.
באביב 1919, במהלך טיול בקמפוס אוניברסיטת הווארד, העלה הסטודנט צ'ארלס רוברט סמואל טיילור, חבר באחוות הסטודנטים פִֿי בטא סיגמא, באוזני הסטודנטית אריזונה קליבר רעיון לאחוות סטודנטיות חדשה, שתהא ארגון־אחות לאחוות הסטודנטים שאליה השתייך. קליבר הציגה את הרעיון הזה בפני חברותיה פרל ניל, מרטל טיילר, ויולה טיילר, ופאני פטי, והן החליטו לייסד אחווה חדשה.
קליבר פנתה להנהלת אוניברסיטת הווארד בבקשה לאשר הקמת אחוות סטודנטיות חדשה בקמפוס. הרשות ניתנה, וב־16 בינואר 1920 נערכה האספה הרשמית הראשונה. המייסדות בחרו בשם זטא פִֿי בטא; את ה"פי בטא" שאלו מאחוות הסטודנטים הגברים פִֿי בטא סיגמא, כדי "לחתום ולבטא את הקשר בין שני הארגונים". ככל הנראה, אין האותיות ראשי תיבות למוטו ביוונית.
בדצמבר 1920, ערכה האחווה את הבּוּלֵה (ביוונית: מועצה) הראשונה, בהשתתפות חברי אחוות הגברים פִֿי בטא סיגמא, באוניברסיטת הווארד. זמן קצר לאחר מכן הוקם ה־"Archon", הביטאון הרשמי של האחווה. מאז נערכו כינוסי "בולה" בערים רבות ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1923 נוסד סניף של האחווה במכללת וויילי (Wiley) במדינת טקסס, והוא היה הסניף הראשון בטקסס של אחוות סטודנטיוֹת אפרו־אמריקאיות.
בשנת 1959 רכש הארגון את משרדו הראשי הנוכחי, בכתובת 1734 New Hampshire Avenue NW בשכונת Dupont Circle בוושינגטון הבירה.
ב־25 בינואר 2001 קיבלה זטה פי בטא מעמד של ארגון לא ממשלתי (NGO) מצד האו"ם.
פעילויות ומיזמים ארציים.
קרן ארצית לחינוך.
הקרן הארצית לחינוך של אחוות זטא פי בטא הוא מוסד ללא כוונת רווח מסוג 501(c)3 שהוקם בשנת 1975 כדי לנהל את פעילויות הנדבנות והחינוך של האחווה. הקרן מעניקה מלגות, מפעילה תוכניות ופעילויות חינוכיות קהילתיות, ומממנת מחקר הקשור למטרות הקרן.
בין היתר, שיתפה הקרן פעולה עם הקרן לבריאות הצרכן, עם אוניברסיטת קסאבייר בניו אורלינס, עם הרשת האטלנטית לגנטיקת סרטן, עם איגוד המחוקקים האפרו־אמריקאים של פנסילבניה, ועם המרכז לחיי משפחה של הכנסייה הבפטיסטית שילֹה. הקרן קיימה כנסים בנושא מחקר הגנום האנושי בערים שונות בארצות הברית.
קן החסידה.
מאז 1971 מקיימת זטא פי בטא שותפות עם מצעד הפרוטות האמריקאי במטרה לעודד נשים לצרוך שירותי בריאות הריון בטרימסטר הראשון להריונן, וזאת כדי לשפר מניעת מומים מולדים ותמותת תינוקות. המיזם קרוי "קן החסידה", ומעודד התנהלות בריאה בזמן הריון באמצעות הדרכה ובאמצעות תמריצים. הארגון תומך בקרוב למאתיים סניפי "קן החסידה" ברחבי ארצות הברית, ועד 2010 השתתפו במיזם עשרות אלפי נשים.
יום פעילות בקונגרס.
מדי שנה מקיים הארגון יום פעילות בקונגרס האמריקאי, תחת הכותרת Zeta on the Hill. לקראת האירוע, חברות הארגון לומדות את הנהלים למגע עם נציגי הקונגרס ודרכים למיטוּב ההירתמות של חברי קונגרס למטרות שהארגון מבקש לקדם. במהלך יום הפעילות, נפגשות חברות האחווה מסניפים ברחבי ארצות הברית עם נציגיהן בקונגרס (או עם אנשי סגל מטעמם) ומעלות נושאים ובקשות בהתאם לסדר היום המקומי, המדינתי, או הלאומי של חברות האחווה.
תוכנית המנהיגות הארגונית של זטא (ZOL).
הארגון פיתח תוכנית הדרכה שמציעה לימודי תעודה בנושא מנהיגות ארגונית. מטרת העל היא לספק לחברות האחווה את הידע והכישורים החיוניים למנהיגות.
ארגוני עזר רשמיים.
Amicae.
בקבוצת Amicae (בלטינית: חבֵרוֹת) חברות נשים שלא השלימו תואר אקדמי, אך מעוניינות לסייע לחברות האחווה בפעילויות מקומיות. ישנן כ־175 קבוצות Amicae בארצות הברית. קבוצת Amicae הראשונה נוסדה באומהה שבמדינת נברסקה בשנת 1947 על ידי סניף של האחווה.
Archonettes.
בקבוצות הארכונֶטות (Archonettes) חברות נערות בגילאי 14 עד 18 המתעניינות ביעדים ובערכים של השכלה גבוהה, אחוות נשים, ושירות קהילתי. כל קבוצה כזו פועלת בחסות סניף מקומי של אחוות זטא פי בטא.
Amicettes.
בקבוצות ה־Amicettes חברות ילדות בגילאי 9 עד 13 המתעניינות בערכי האחווה ובשירות קהילתי. כל קבוצה כזו פועלת בחסות סניף מקומי של האחווה.
Pearlettes.
קבוצות ה־Pearlettes מיועדות לילדות בגילאי 4 עד 8. חברות האחווה חונכוֹת את הילדות ומעודדות אותן לעבודה קהילתית ולמנהיגות.
רשת הגברים של זטא.
רשת הגברים של זטא הוא ארגון תומך שכולל גברים בחייהן של חברות זטא פי בטא.
זטא פי בתא
אריך ולטר
פרידריך אריך ולתר (בגרמנית: Friedrich Erich Walther; 5 באוגוסט 1903 – 26 בדצמבר 1948) היה גנרל צנחנים גרמני במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות של גרמניה הנאצית.
היסטוריה.
ראשית חייו.
ולטר נולד ב-5 באוגוסט 1903 בגורדן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, ולטר הצטרף למשטרת ברלין ב-1 באפריל 1924, שם סיים את הכשרתו עד אמצע מאי 1928. לאחר מכן עבד מ-16 ביוני 1928 עד 24 בפברואר 1933 במטה המשטרה באופולה, ולאחר מכן במטה בברלין. ב-25 בפברואר 1933 הצטרף למשטרת וקה כמפקד מחלקה והועלה לדרגת אובר-לויטננט ב-21 במרץ 1933.
ב-1 באוקטובר 1935 עבר ולטר ללופטוואפה בדרגת האופטמן ושירת שם עד ה-30 בספטמבר 1937 כמפקד פלוגה בגדוד היגר ה-1 של רגימנט הלופטוואפה "גנרל גרינג". לאחר מכן כיהן באותו תפקיד בגדוד הצנחנים ה-4 של הרגימנט עד סוף מרץ 1938, ולאחר מכן פיקד על הגדוד ה-1 במשך שנה. מאפריל 1939 ועד תחילת מלחמת העולם השנייה הועסק ולטר בפיקוח על חיילי הצנחנים במשרד התעופה של הרייך, וב-10 בנובמבר 1939 מונה כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הצנחנים ה-1.
מלחמת העולם השנייה.
באפריל 1940 השתתף ולטר במערכה בנורווגיה, במאי 1940 הוא השתתף במתקפה המוטסת בהולנד וב-19 ביוני 1940 הועלה לדרגת מיור. במאי 1941 הוא השתתף בהתקפה המוטסת על האי כרתים, וב-24 במאי 1941 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. מאז ספטמבר 1941 לחם ולטר בחזית המזרחית, ונלחם ליד לנינגרד, וב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ולטר הוביל את הגדוד בחזית המזרחית עד 22 באפריל 1942, וב-31 במרץ 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-17 בספטמבר 1942 מונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-4, וביולי 1943 לחם עמו באי סיציליה ולאחר מכן באיטליה היבשתית. ב-2 במרץ 1944 הוא קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובספטמבר אותה שנה פיקד על צוות קרב במהלך הקרב על ארנהם. ב-24 בספטמבר 1944 מונה ולטר למפקד דיוויזיית פאנצר מוצנחת השנייה הרמן גרינג ולחם עמה בפרוסיה המזרחית, וב-30 בינואר 1945 הועלה לדרגת גנרל-מיור והועבר לעתודת המילואים. ב-1 בפברואר 1945 הוא קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-27 במרץ 1945 הוא מונה שוב למפקד דיוויזיית פאנצר מוצנחת השנייה הרמן גרינג ופיקד עליה עד לכניעה ללא תנאי של הוורמאכט ב-8 במאי 1945.
אחריתו.
ב-5 בנובמבר 1945, ולטר נעצר על ידי ה-NKVD ושבוע לאחר מכן נידון ל-25 שנות מאסר על השתתפותו במלחמה נגד ברית המועצות. דרך מחנות סובייטים שונים הגיע למחנה מיוחד מס' 2 בוכנוואלד, שם מת מרעב ושחפת ב-26 בדצמבר 1948.
ב-23 בינואר 1996, זוכה ולטר על ידי משרד התובע הכללי של הפדרציה הרוסית.
רצח בני הזוג כדורי
אנשי הגשם
אנשי הגשם הוא פזמון עברי שנכתב על ידי רחל שפירא והולחן על ידי נחום היימן.
השיר נכתב בשנות ה-60, עוד לפני כתיבת השיר מה אברך, אך התפרסם בשנת 1984, כאשר הולחן כחלק מפרויקט של "שירי ארץ ישראל" על ידי המלחין נחום היימן. היימן חזר לארץ לאחר למעלה מעשור, אותו בילה בלונדון. הוא אסף שורה של זמרים צעירים: משה דץ, מאיר בנאי, חני ליבנה וליזה לנג, הקים עבורם את הלהקה שנקראה "להקת חופים", ובנה עבורם רפרטואר המורכב מקלאסיקות עבר שלו, יחד עם שירים חדשים שהלחין במיוחד למופע ולתקליט. בין השירים הוא בחר את השיר "אנשי הגשם" שלא היה מולחן עד אז.
השיר ידוע במסתורין שבו. ראשית, מושא השיר, מי שאליה מופנה השיר. ייתכן שהדובר פונה לאישה, אך ייתכן גם שלמדינה, וכן הלאה.
שנית, גיבורי השיר, שהם "אנשי הגשם". יש הנחות רבות בדבר זהותם, ויש רמזים שונים לכאן ולכאן. השיר הפך למושא לתאוריות שונות לגבי משמעויותיו הנסתרות. יש המפרשים את אנשי הגשם כדימוי לאנשי המוסד, הנחבאים אל הכלים. אחרים מפרשים זאת כדימוי להורים, ויש המפרטים יותר כי מדובר בהורים שיש להם ילדים עם צרכים מיוחדים (לכאורה כפראפרזה לסרט איש הגשם, אף על פי שהשיר פורסם לפני הסרט), או בהורים בקיבוצים, שילדיהם לנו בלינה משותפת והקשר ההורי עמם היה מוגבל. יש המפרשים את אנשי הגשם אף כחקלאים בקיבוץ. גישות אחרות רואות ב"אנשי הגשם", על פי רמזים בשיר, עובדים סוציאליים המסייעים ברגעי מצוקה, או אנשי חברא קדישא המסייעים במקרים של פטירת אדם אהוב, ועוד.
בריאיונות שונים עם המשוררת רחל שפירא, שחיברה את מילות השיר, היא לא פתרה את התעלומה. באחד הריאיונות עמה, בו נשאלה במפורש על משמעות השיר, אמרה:
אלף ממדודה
וילהלם ריינהרד (גנרל)