ביילי כתבה את ספרה הראשון ב-1790, כשהייתה באנגליה. הפרסום היה אוסף פתגמים ופסוקים קצרים, אך הוא לא זכה כלל למכירות. באחר-צהריים אחד, כשסרגה ביילי לצד אימה עלה בדעתה להפוך את אוסף הפתגמים למחזה. זה היה המחזה הראשון שכתבה ביילי, הנקרא "ארנולד" (Arnold). אף על פי כן, ביילי לא הייתה שבעת רצון מהתוצר הסופי, והיא השמידה את המחזה.
לאחר שעברה ביילי לרובע האמפסטיד שבצפון לונדון, בעקבות נישואיו של מת'יו, העניקה לה הסביבה האינטלקטואלית החדשה השראה לכתיבת מחזות נוספים, רציניים יותר. התוצר הסופי יצא לאור בשנת 1798 והוא נחשב ליצירת המופת של ביילי - שלושה כרכים של מחזות הנקראים "מחזות על התשוקה". מחזותיה הועלו מספר פעמים בלונדון עוד בימי חייה, והקנו לה מוניטין כאחת מגדולי המחזאים הבריטיים לאורך הדורות.
חייה המאוחרים ומותה.
בין השנים 1831–1832 חוותה ביילי תקופה של בריאות מעורערת, שמנעה ממנה להמשיך בכתיבה. כשהתאוששה, החלה בהכנת 3 כרכים של "מחזות שונים", וספרי השירה "שירה דרמטית" (Dramatic Poetry) ו"פסוקים חולפים" (Fugitive Verses). ביילי לא נישאה ולא הביאה ילדים. היא נפטרה ב-23 בפברואר 1851, בהאמפסטיד, לונדון, בגיל 89. אחותה, אגנס, חיה עד גיל 100. שתיהן נקברו על-יד אימן בחצר הכנסייה בהאמפסטיד.
בשנת 1899, הוקמה אנדרטה לכבודה של ביילי, במקום הולדתה בבות'וול, סקוטלנד, בגובה 16 רגל (כ-5 מטרים).
יצירתה.
המניע של ביילי לכתיבת הפרוזה הדרמטית שלה היה רצונה לשבח את מוסריותו של מעמד הביניים בתקופתה. יש חוקרים הטוענים כי המחזות של ביילי אף שימשו ככלי חינוכי המעודד חמלה וסימפתיה. הטרגדיות שלה נודעו בסגנון האינטימי שלהן - שיש הטוענים כי הקדים את זמנם של הקולנוע והטלוויזיה המודרניים.
כבתו של פרופפסור לתאולוגיה, הדת הנוצרית הייתה קרובה תמיד לליבה של ביילי. ביטוי לכך ניתן למצוא, למשל, ב"הקדוש המעונה" ("The Martyr"), טרגדיה דתית שכתבה ב-1826, הנועדה לקריאה בלבד.
כרכי "מחזות על התשוקה" נחשבים ליצירה הגדולה והחשובה ביותר של ביילי. זהו אוסף מחזות, שבוחן מספר רגשות אנושיים עוצמתיים (כגון אהבה, שנאה, קנאה) דרך קומדיה וטרגדיה. על אף שהמהדורה הראשונה פורסמה בעילום שם, המהדורה השנייה נחתמה בשמה של ביילי והביאה לה תהילה בהמשך חייה. את שיא יצירתה ראתה ביילי במחזה "אותוולד" - טרגדיה על שאפתנות הנכללת ב"מחזות על התשוקה".
לביילי היו יחסים קרובים עם נשים נוספות בתקופתה שעסקו בספרות. אחת מהן, מריה אדג'וורת, תיעדה ביקור אצל ביילי בשנת 1818 במילים אלו:
נשים מעטות כביילי זכו לשבחים שהיא קיבלה עוד בימי חייה: לאחר שפרסמה את "מחזות על התשוקה", המשורר הסקוטי סר וולטר סקוט כינה אותה "הכותבת הדרמטית הטובה ביותר מאז שייקספיר ומסינג'ר", והמשורר לורד ביירון טען כי ביילי היא "המחזאית הגדולה היחידה לאחר תומאס אוטווי". הסופרת בת זמנה של ביילי, הרייט מרטינו, אף טענה כי "[ביילי] זכתה לתהילה שאין לה הקבלה … נאמר לה מדי יום, במשך שנים, שהיא שנייה רק לשייקספיר".
אף על פי כן, לאחר מותה, מחזותיה כמעט לא הועלו כלל עד המאה ה-20 - אז, חוקרי ספרות והיסטוריונים של הרומנטיקה גילו מחדש את יצירתה וחשיבותה של ביילי: כתאורטיקנית דרמה, וכדמות מרכזית במקומן של נשים בספרות המאה ה-19.
יחסי בנגלדש–סין
יחסי בנגלדש–סין הם היחסים הבילטרליים של הרפובליקה העממית של בנגלדש והרפובליקה העממית של סין. שתי המדינות חברות בפורום BCIM (פורום בנגלדש-סין-הודו-מיאנמר לשיתוף פעולה אזורי). על פי ייעודי ממשלת סין, בנגלדש וסין הן "שותפות אסטרטגיות לשיתוף פעולה".
היסטוריה.
בשנת 1971, במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש, תמכה סין בפקיסטן נגד כוחות הגרילה הבנגלדשיים של מוטי בהיני. פעולותיהם של הבדלנים הבנגליים סתרו את האינטרסים האסטרטגיים של PRC באזור, מכיוון שבעלת בריתה הקרובה פקיסטן שימשה כמתווכת ביחסים הדיפלומטיים בין סין לארצות הברית. בשנים הראשונות לאחר קבלת העצמאות, בנגלדש הייתה מיודדת עם הודו וברית המועצות, אשר היו יריבות של סין. בשנת 1972, סין השתמשה בווטו שלה כחברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם כדי לחסום את הצטרפותה של בנגלדש לאו"ם. עם זאת, עד 1974 החלו סין ובנגלדש לעבוד על כינון יחסים רשמיים.
באוגוסט 1975, לאחר רצח שייח' מוג'יבור רחמן, המשטר הצבאי ששלט בבנגלדש החל להתרחק מהודו וברית המועצות. בינואר 1976 כוננו יחסים דיפלומטיים עם סין. חוסר שביעות הרצון הציבורי בקרב בנגלים מפעולותיה החד-צדדיות של הודו להקמת סכר פאראקה על הגנגס דחף את המשטר החדש בבנגלדש להסתכל לעבר סין לאזן בין העמדות האסטרטגיות של המדינה באזור. בשנת 1977, נשיא בנגלדש זיאור רחמן ערך ביקור רשמי ב- PRC. הממשלות הבאות בבנגלדש נקטו גם מדיניות של כינון קשרים הדוקים עם סין. באמצע שנות השמונים, סין יצרה קשרי סחר ותרבות הדוקים עם בנגלדש, וסיפקה לה סיוע וציוד צבאי.
ביולי 1987 התקבל נשיא בנגלדש מוחמד חוסיין ארשאד בבייג'ינג בקול תרועה רמה. ב-4 באוקטובר 2000 הוציא משרד הדואר והתקשורת בבנגלדש בול דואר לציון 25 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין בנגלדש לסין. עד אז, סין העניקה סיוע כלכלי לבנגלדש בסך של 217 מיליון דולר, והסחר הבילטרלי הגיע לרמה של 715 מיליון דולר.
בשנת 2002, ראש ממשלת סין, ון ג'יאבאו, ערך ביקור רשמי בבנגלדש, ושתי המדינות הכריזו על שנת 2005 כ"שנת הידידות בנגלדש-סינית". שתי המדינות חתמו על 9 הסכמים דו-צדדיים שונים להגברת רמת הסחר. בהזמנת בנגלדש נכללה סין כמשקיפה באגודה לשיתוף פעולה אזורי בדרום אסיה. לאחר הציקלון 'סידר' שפקד את בנגלדש בשנת 2007, תרמה סין מיליון דולר לסעד ושיקום האזורים שנפגעו בבנגלדש.
יחסים כלכליים.
בנגלדש היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של סין בדרום אסיה. עם זאת, בייג'ינג שולטת ביחסים כלכליים אלה, בהיותה אחת השותפות המסחריות הגדולות ביותר של בנגלדש.
בשנת 2006 הגיע הסחר הדו-צדדי לרמה של 3,190,000,000 דולר, המשקף גידול של 28.5% בין השנים 2005–2006. סין הגדילה את הסיוע הכלכלי שלה לבנגלדש כדי לטפל בחוסר איזון בסחר, שכן היצוא של בנגלדש לסין בשנת 2006 הסתכם בכ-98.8 מיליון דולר בלבד. בחסות הסכם הסחר החופשי באסיה ופסיפיק (AFTA), הסירה סין את העמלות בגין 84 סוגי סחורות שיובאו מבנגלדש, וכן יזמה עבודה להפחתת המכסים על סחר ביוטה וטקסטיל שהם פריט הייצוא העיקרי של בנגלדש.
סין הציעה גם להקים תחנת כוח גרעינית בבנגלדש כדי לסייע במענה לצורכי האנרגיה הגוברים במדינה, ומבקשת לקדם את פיתוח ייצור הגז הטבעי בבנגלדש. יבוא סין מבנגלדש: עור, בדי כותנה, דגים וכו'. הייצוא של סין לבנגלדש: טקסטיל, מכונות ומוצרי אלקטרוניקה, מלט, דשנים, צמיגים, משי, תירס וכו'.
ג'זמין סוליבן
ג'זמין מארי סוליבן (באנגלית: Jazmine Marie Sullivan; נולדה ב-9 באפריל 1987) היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
קריירה.
בגיל 15, חתמה סוליבן בחברת ג'ייב רקורדס. היא הקליטה אלבום, שמעולם לא יצא לאור, ובסופו של דבר עזבה את הלייבל. סוליבן סיפקה שירה לשירם של הצמד Kindred the Family Soul , "I Am", כמו גם שירת רקע בשירים "Party's Over" ו-"Surrender to Love". במהלך פגישה זו פגשה לראשונה את הראפרית מיסי אליוט, שהפיקה את רוב אלבום הבכורה שלה. במאי 2008, יצא שיר הפריצה של סוליבן, "Need U Bad", שהגיע למקום ה-37 במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-23 בספטמבר 2008 הוציאה סוליבן את אלבום הבכורה שלה, "Fearless". האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&amp;B/היפ הופ של הבילבורד. סינגל השני מתוך האלבום, "Bust Your Windows", הגיע למקום ה-4 במצעד שירי ה-R&amp;B/היפ הופ ולמקום ה-31 במצעד הבילבורד הוט 100. בנוסף, השיר הופיע בפרק הבכורה של תוכנית הטלוויזיה המצליחה של פוקס, "Glee" והועמד לפרס גראמי בקטגוריית "שיר ה-R&amp;B הטוב ביותר". הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Lions, Tigers &amp; Bears" הגיע לעשירייה הפותחת במצעד שירי ה-R&amp;B/היפ הופ ונכנס למצעד הבילבורד הוט 100 אף הוא. האלבום עצמו זכה בתואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, ונמכר בלמעלה מ-510,000 עותקים בארצות הברית.
בשנת 2009 החלה סוליבן לעבוד על אלבומה השני, "Love Me Back". האלבום הושלם ביוני 2010 ויצא ב-30 בנובמבר 2010. האלבום הגיע היישר אל המקום ה-17 במצעד הבילבורד 200 ונמכר ב-57,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Holding You Down (Goin' in Circles)", יצא ב-10 ביולי 2010 והופיע לראשונה במקום ה-60 במצעד הבילבורד הוט 100. ב-30 באוגוסט 2010, יצא הווידאו קליפ הנלווה לשיר. מאוחר יותר, בשנת 2011, הועמד השיר לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&amp;B הנשי הווקאלי הטוב ביותר".
בשנת 2014, לאחר הפסקה מהקריירה המוזיקלית שלה, חזרה עם הכרזה על אלבומה הבא, "Reality Show". ב-12 במאי 2014 יצא הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Dumb", בהשתתפות הראפר מיק מיל, שהגיע בשיאו למקום ה-45 במצעד איירפליי שירי ה-R&amp;B/היפ הופ. ב-16 בספטמבר 2014 יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "Forever Don't Last", שהגיע בשיאו למקום ה-10 במצעד שירי ה-R&amp;B למבוגרים.
ב-13 בינואר 2015 הוציאה סוליבן את אלבומה השלישי, "Reality Show". האלבום זכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה והגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&amp;B/היפ הופ, תוך שמכר למעלה מ-30,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. האלבום זיכה את סוליבן בשלוש מועמדויות לפרסי גראמי: "אלבום ה-R&amp;B הטוב ביותר" ו"ביצוע ה-R&amp;B העממי הטוב ביותר" (על השיר "Let It Burn").