הנהר מקונג שימש היסטורית כגבול טבעי בין ממלכות וקבוצות עם שונות באזור. השימוש בו כגבול המודרני בין לאוס למיאנמר נובע מהתקופה הקולוניאלית במאה ה-19. משנות ה-60 של המאה ה-19, צרפת החלה לבסס נוכחות באזור, בתחילה בקמבודיה המודרנית ובווייטנאם, ולאחר מכן בהודו-סין הצרפתית, שנוצרה ב-1887. לאוס נוספה אז למושבה ב-1893, בעקבות מלחמת סיאם–צרפת. בינתיים בריטניה החלה לכבוש את מיאנמר , ולשלב אותה בהדרגה כחלק מהודו הבריטית. ב-15 בינואר 1896, בריטניה וצרפת סיכמו כי הגבול בין שתי מושבותיהן יעבור לאורך הנהר מקונג.
ב-1941, לאחר הכיבוש היפני של בורמה , הועברו חלקים מבורמה לסיאם כשטח סוהרט תאילן דום , ובכך הסתיים קיומו של גבול לאוס–מיאנמר. ב-1946, לאחר כניעת האימפריה היפנית, אזורים אלו, והגבול הוחזרו לבורמה. ב-1937, בורמה הופרדה מהודו והפכה למושבה נפרדת. בורמה קיבלה את עצמאותה רק ב-1948. לאוס השיגה עצמאות חלקית מצרפת ב-1949, וקיבלה את עצמאותה סופית ב-1953, כאשר הגבול נהיה הגבול המפריד סופית בין שתי מדינות ריבונויות. בעשורים שלאחר מכן, אזור הגבול היה לא יציב, עם קבוצות חמושות שונות שפעלו כאן, כמו קוומינטנג הסינית, פאת'ט לאו ומיליציות שאן שונות. כיום, הגבול אינו מסוכן יותר, לאחר שנחתם חוזה חיתום משותף של הגבול בין שתי המדינות ביוני 1993, והקמת גשר ידידות לרוחבו ב-2015.
מעברי גבול.
יש מעבר עיקרי אחד בגשר הידידות בוואן פונג-קייאנגלאפ, המקשר בין שיאנג קוק (Xieng Kok) בלאוס לקייאנגלאפ (Kyainglap) במיאנמר, שנפתח ב-20 בנובמבר 2018.
ההפגנות ברוסיה (2021)
ההפגנות ברוסיה בשנת 2021 פרצו ב־23 בינואר 2021 כתמיכה במנהיג האופוזיציה הלא-ממסדית שנעצר אלכסיי נבלני מתוך דרישה לשחררו ממאסר ועל רקע השחיתות השלטונית ופרסום סרט תיעודי בו לכאורה נחשף ארמונו של פוטין. למעלה מ-10,000 איש נעצרו ועוד עשרות מפגינים ועיתונאים נעצרו ונפצעו מפעולות דיכוי של יחידת אומו"ן של המשמר הלאומי של רוסיה.
ההפגנות החלו ב־23 בינואר 2021 בכמה ערים ב ובייחוד בולדיווסטוק, צ'יטה, חברובסק ובסיביר בערים נובוסיבירסק וביקוטסק ולאחר מכן התפשטו למוסקבה ולסנקט פטרבורג כאשר מפגינים רבים הגיעו לככר פושקין במוסקבה ולככר הסנאט בסנקט פטרבורג והתעמתו עם כוחות משטרת הפדרציה הרוסית ואנשי אומו"ן שהוצבו במקום מבעוד מועד. על פי דיווחים שונים, ביום ההפגנה הראשון השתתפו בכל רחבי רוסיה למעלה מ-160,000 מפגינים. לטענת ה־BBC, ההפגנות הראשונות נערכו ב־198 ערים ברוסיה. ב־31 בינואר נערכו ב־142 ערים כאשר מבחינת מספר המשתתפים העצורים, המחאה הפכה למחאת הגדולה בתולדות רוסיה המודרנית עם יותר מ־5,000 עצורים ביום אחד. המחאה שככה בתום שבוע וחמישה ימים של הפגנות.
רקע.
ב-20 באוגוסט 2020 אושפז נבלני במצב קשה לאחר שהורעל בגז עצבים במהלך טיסה מטומסק למוסקבה. הוא פונה רפואית לברלין ושוחרר ב-22 בספטמבר.&lt;ref name="reuters-02/09/20"&gt;&lt;/ref&gt; עובדת השימוש בגז העצבים נוביצ'וק אושר על ידי הארגון למניעת הפצת נשק כימי (OPCW). אף על פי שהקרמלין הכחיש מעורבות בהרעלתו, האיחוד האירופי ובריטניה הגיבו בהטלת סנקציות על שישה בכירים רוסים ומרכז כימי ממשלתי. נבאלני האשים את הנשיא ולדימיר פוטין באחריות להרעלתו. חקירה של Bellingcat ו-The Insider טענה למעורבות של סוכני הביטחון הפדרלי בהרעלה.
ב-17 בינואר 2021 חזר נבלני לרוסיה, שם נעצר מיד באשמת הפרת תנאי עונש מאסר על תנאי. לפני חזרתו טען שירות בתי הסוהר הפדרלי כי נבלני עשוי להיכנס למאסר בכלא עם הגעתו למוסקבה בגין הפרת תנאי המאסר ואמר כי יהיה "מחויב" לעצור אותו לאחר שיחזור; בשנת 2014 קיבל נבלני עונש מאסר על תנאי בפרשת איב רושה, שכונה כתיק בעל אופי פוליטי ובשנת 2017 קבע בית הדין האירופי לזכויות אדם כי נבלני הורשע שלא בצדק. ועדת החקירות הפדרלית של רוסיה גם אמרה כי היא חוקרת את נבלני בגין הונאה לכאורה.
ב-18 בינואר הוחלט, בהחלטת בית המשפט העירוני של חימקי שהתאסף בתחנת המשטרה בו נבלני היה עצור, על מעצרו של נבלני עד 15 בפברואר בגין הפרת תנאיו. דיון נוסף יתקיים ב-29 בינואר כדי לקבוע אם יש להחליף את עונשו המותנה בתקופת מאסר ממשית. נבלני תיאר את הנוהל כ"הפקרות חוק אולטימטיבית". הוא גם קרא לתומכיו לצאת לרחובות ואמר: "אל תשתקו. תתנגדו. צאו לרחובות - לא בשבילי, אלא בשבילכם". ראש הרשת האזורית של נבלני, ליאוניד וולקוב, אמר כי הם נערכים להכנות להפגנות ברחבי רוסיה ב-23 בינואר.
ב-19 בינואר, בעת שהותו בכלא מטרוסקאיה טישינה, פורסמה חקירה של נבלני והקרן שלו למלחמה בשחיתות (FBK), בסרט התעודי שהועלה ליוטיוב הואשם פוטין בשחיתות. לפני תחילת המחאה, הסרטון זכה ליותר מ-60 מיליון צפיות ביוטיוב. ב-20 בינואר, רגולטור האינטרנט 'רוסקומנדזור' דרש מהרשתות החברתיות VK ו-TikTok לעצור את התפשטות הקריאות למחאות. ב-21 בינואר החלה משטרת הפדרציה הרוסית לעצור כמה מעוזריו של נבלני, כולל ליובוב סובול. כמה מהם נכלאו או נקנסו, כאשר סובול שוחררה. משרד הפנים גם איים להעמיד לדין את המפיצים קריאות להצטרף להפגנות. משרד התובע הכללי הורה גם לצנזר ולחסום גישה לדפים הקוראים להפגנות.
ב-22 בינואר פרסמה משטרת מוסקבה הצהרה המתריעה מפני קריאות להפגנות או השתתפות בהן וקבעה כי כל ניסיון לקיים אירועים בלתי מורשים וכן פעולות פרובוקטיביות מצד המשתתפים ייחשב כאיום על הסדר הציבורי וידוכא באופן מיידי. רשתות מדיה חברתיות החלו גם להסיר מידע על המחאות. VK חסמה את הגישה למספר עמודי הפגנות, כאשר העמודים ציינו כי נחסמו על פי דרישת התובע הכללי. רוסקומנדור גם הצהיר כי VK, Instagram, TikTok ו-YouTube חסמו תוכן שכולל "קריאות לילדים להשתתף באירועים המוניים בלתי חוקיים".
אירועים.
ינואר.
ב-23 בינואר, נובאיה גאזטה דיווחה כי עד 3,000 מפגינים התכנסו בעיר ולדיווסטוק וכ-1,000 התכנסו בחברובסק. בכמה ערים ברוסיה דווח על הפסקות ברשת האינטרנט והטלפונים, בייחוד במוסקבה, סנקט פטרבורג, קרסנודאר, טיומן, צ'ליאבינסק, יקטרינבורג, וורונז', רוסטוב על הדון וסרטוב. משתמשי טוויטר ברוסיה דיווחו גם על בעיות בגישה לרשת. שידור ישיר ממוקדי ההפגנות שידרה רשת הטלוויזיה הפרטית גשם ארגונו של נבלני ו"רדיו סבובודה". דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב הגיב על ההפגנות ואמר כי הן פרובוקטיביות המאלצות השתתפות בני נוער ואינן מקובלות. ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין דחק במוסקבאים לשמור על כללי הריחוק החברתי במסגרת המאבק במגפת הקורונה ברוסיה. דווח כי השוטרים עצרו למעלה מאלף מפגינים, בהם גם רעייתו של אלכסיי, יוליה נבלנאיה והדוברת של אלכסיי, קירה ירמיש. לטענת אנשיו של נבלני, למעלה מ-40 אלף איש השתתפו בהפגנות במוסקבה. ועדת החקירות של רוסיה טענה כי היא בוחנת דיווח על מקרים של התנפלות מפגינים על שוטרים. המנהל לענייני נשיא רוסיה דיווח כי רכב של המינהל הותקף על ידי מפגינים בכיכר טרובנאיה במוסקבה. בערבו של אותו היום, לאוניד וולקוב, מבכירי הקרן למאבק בשחיתות, הודיע כי בכוונת הארגון לערוך הפגנות המוניות מדי סוף שבוע עד לשחרורו של נבלני.
ב-27 בינואר, כוחות הביטחון ערכו חיפוש בנכסיו של מנהיג האופוזיציה אלכסיי נבלני, בדירת הדוברת קירה ירמיש ובמשרדי הקרן.
ב־31 בינואר, במוסקבה, לפני תחילת המחאה, הרשויות סגרו כמה תחנות מטרו במרכז העיר (בהן אלכסנדרובסקי סאד, אוקותני רכבת תחתית, תיאטרלנאיה, פלושצ'אד רבוליוציי, קוזנצקי מוסט, לוביאנקה וקיטאי-גורוד) והגבילו את התנועה בחלקים ממרכז העיר, כולל סגירת מסעדות וחנויות. על פי האתר Tayga.info, כ־6,000 מפגינים התכנסו בנובוסיבירסק, יותר מאשר במחאה הקודמת. על פי האתר OVD-Info, מספר של 261 אנשים עוכבו, כמעט 100 מהם בוולדיווסטוק. על פי נתוני משטרת חברובסק, 58 אנשים יצאו להפגנה בעיר, 13 עוכבו. על פי ממשלת פרימוריה, כ־60 איש השתתפו בעצרת. הרשויות דיווחו כי המפגינים הבעירו ניידת של המשמר הלאומי במרכז מוסקבה. רעייתו של נבלני, יוליה, נעצרה שוב בשל השתתפות בהפגנה לא מאושרת. בנוסף, דווח כי הראפר Oxxxymiron השתתף בהפגנה במוסקבה ונעצר.
פברואר.
ב־2 בפברואר, ביום שבו בית המשפט העירוני של מוסקבה גזר על נבלני 3.5 שנות מאסר, נערכו הפגנות בסנקט פטרבורג ובמוסקבה, כשהרשויות מיהרו לסגור לגישת תושבים את מרכז העיר מוסקבה והכיכר האדומה. כלי תקשורת שונים דיווחו על מעצרם של למעלה מאלף מפגינים. ב־5 בפברואר המשמר הלאומי טען כי האתר הרשמי שלו, rosguard.gov.ru, ספג אינספור מתקפות DDoS שגרמו לקריסת האתר. באותו יום נערך פלאשמוב תמיכה בנשיא רוסיה פוטין בהשתתפות עשרות אנשים.
ב־6 בפברואר דווח על פריסת כוחות גדולים מאוד של משטרה והמשמר הלאומי באתרים מרכזיים בסנקט פטרבורג, אך לא נערכו הפגנות בעיר.
לאוניד וולקוב, ראש המטה של נבאלני, הודיע כי ההפגנות יושעו עד האביב לפחות כדי להתמקד בבחירות לפרלמנט בסתיו. לדבריו, "אם נצא כל שבוע, אלפי אנשים נוספים יעוכבו, ומאות נוספים יכלאו... עבודת המטה האזורי תשותק ולא יהיה אפשר לעבוד על הבחירות. זה לא מה שאלכסיי רוצה מאיתנו. אלכסיי ביקש שנתרכז בסתיו הזה." הוא גם אמר כי הצוות שלו יעבוד על הוצאת נבאלני מהכלא באמצעות "שיטות של מדיניות חוץ", כולל עבודה להבטיח שמנהיגים זרים יפעילו לחץ על פוטין וממשלתו לשחרר את נבאלני.
התקרית עם מרגריטה יודינה.