בשנת 686, ככל הנראה זמן קצר לאחר הניצחון על קאדוואלה תקפה ממלכת סאסקס את ממלכת קנט ואת הלות'היר מלכהּ. בראש צבא סאסקס עמדו אנדהאן וברתאן. מתקפה זו נועדה לתמוך בעליית אידריק אחינו של הלות'היר, לשלטון. ברתאן נהרג בקרב זה, וממלכת קנט וסאסקס נכבשו על ידי קאדוואלה. ייתכן כי גם אנדהאן נהרג בקרב זה, אולם הדבר אינו מוזכר בספרו של בדה ונרביליס "תולדות הכנסייה של האומה האנגלית".
אנדהאן
ברתאן, מלך סאסקס
ברתאן (באנגלית: Berthun או Beorhthun) היה מלך ממלכת סאסקס בשלהי המאה השביעית. ככל הנראה מלך אנדהאן לצד את'לוויל, או תחתיו, ולצד אנדהאן וייתכן שכל אחד מהם היה חבר במועצת זקנים (אלדרמן), והם שלטו יחדיו בממלכה, או כי את'לוויל שלט על כל הממלכה ואנדהאן וברתאן שלטו רק על חלק קטן ממנה, או שלטו כמשנה למלך.
פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של ברתאן. מרבית פרטים אלה ידועים מצווים מלכותיים אשר שרדו עד ימינו.
על פי ספרו של בדה ונרביליס "תולדות הכנסייה של האומה האנגלית": לאחר נפילתו של את'לוויל בקרב למול קאדוואלה, מלך ממלכת וסקס אשר פלש לממלכת סאסקס, הצליחו אנדהאן וברתאן אשר מלך, לגרש את קאדוואלה מהממלכה. כאמור בספרו של בדה, בשנת 686, ככל הנראה זמן קצר לאחר הניצחון על קאדוואלה תקפה ממלכת סאסקס את ממלכת קנט ואת הלות'היר מלכהּ. בראש צבא סאסקס עמדו אנדהאן וברתאן. מתקפה זו נועדה לתמוך בעליית אידריק אחינו של הלות'היר, לשלטון. בדה מספר כי ברתאן נהרג בקרב זה, וממלכות קנט וסאסקס נכבשה על ידי קאדוואלה.
ברתאן
רוית אלון
רוית אלון (נולדה ב-1973) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת מדליית כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).
ביוגרפיה.
אלון שחתה בקבוצת השחייה של מכבי קריית אונו בהדרכתו של המאמן אורי קליינמן.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1988 זכתה אלון במדליית כסף אישית, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:31.10 דקות, אחרי הדס פדה מהפועל נהריה (2:29.22 דקות) ולפני שרון אקסלרוד מהפועל נתניה (2:32.78 דקות).
המכביה.
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה אלון במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:29.47 דקות ובמקום השישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.07 דקות.
שחיינית מצטיינת באליפות ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה הוכתרה אלון בתואר השחיינית המצטיינת של התחרות כשזכתה ב-2 מדליות זהב, 3 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:26.63 דקות, שיפור לשיא בן ה-6 שנים של ליאור בירקאן (2:28.36 דקות), לפני גיתית פורת מהפועל גליל עליון (2:32.45 דקות) והדס פדה (2:34.78 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 9:07.47 דקות, לפני הפועל נהריה (9:21.23 דקות) והפועל ירושלים (9:29.83 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בשיא איש חדש של 1:09.35 דקות, אחרי הדס פדה שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:08.86 דקות ולפני גיתית פורת (1:10.33 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:12.98 דקות, אחרי מיכל אמין (2:10.88 דקות) ולפני שני טליתמן מהפועל נהריה (2:14.14 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:33.59 דקות, אחרי מיכל אמין (9:21.71 דקות) ולפני הדס ברכה מקבוצתה (9:40.52 דקות). מדליות ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:18.19 דקות, אחרי הפועל נהריה (4:13.69 דקות) והפועל בית ברל (4:17.41 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:54.27 דקות, אחרי הפועל נהריה שקבעה שיא ישראלי חדש של 4:38.37 דקות והפועל ירושלים (4:50.29 דקות).
מעגל מכושף
תותח M-71 חתרן
קרב לסנאיה
קרב לסנאיה היה קרב שהתרחש ב-9 באוקטובר 1708 בין הכוחות של רוסיה הצארית לבין כוח שוודי כחלק של מלחמת הצפון הגדולה. הקרב הסתיים בניצחון רוסי, לפי דבריו של פיוטר הגדול, ניצחון זה היה שלב חשוב לקראת הניצחון הרוסי המכריע בקרב פולטבה.
רקע.
הגנרל אדם לודוויג לוונהאופט היה מפקד של יחידה צבאית משמעותית שבסיסה היה בריגה. בקיץ 1708 הוא קיבל פקודה מקרל השנים עשר, מלך שוודיה לצאת דרומה ולחבור לכוח העיקרי בפיקוד המלך. על לוונהאופט הוטל להביא לכוח העיקרי אספקת חדשה של מזון ותחמושת לקראת המתקפה הכללית על מוסקבה.
מערך ההכנות התארך מעבר לצפוי וב-26 בספטמבר קרל השנים עשר החליט לשנות את התוכנית המקורית, עזב את המחנה שלו והחל בתנועה דרומה לכיוון אוקראינה במטרה לחזק את כוחותיו של הטמאן איוואן מזפה ולעבור את החורף בתנאים טובים.
פיוטר הגדול ידע על תוכניותיהם של השוודים והחליט לתקוף את הכוח של לוונהאופט עוד לפני שהלה יצליח להתחבר עם הכוח העיקרי. יחידה בפיקוד של אלכסנדר מנשיקוב החלה לנוע לכיוון השוודים. במהלך 8 שנות המלחמה, הרוסים לא הצליחו לנצח את השוודים בקרב ולכן הפיקוד השוודי לא התרשם מהמהלך.
מהלך הקרב.
שני הצדדים סבלו מאבידות משמעותיות במהלך הקרב. לקראת הערב החל לרדת שלג. לוונהאופט החליט על נסיגה במטרה להבטיח שלמות קרונות אספקה שהיו במחנה. חלק מהקרונות שימשו את השוודים לבניית מכשולים שהיו צפויים לעכב את הכוח הרוסי. הניסיון היה מוצלח ובהמשך השוודים הצליחו להעביר את כל הקרונות מעבר לנהר אבל כ-700 חיילים שוודים נהרגו במהלך זה. במטרה להתחבר לכוח העיקרי במהירות המרבית, לוונהאופט החליט לנטוש את התותחים ורוב אספקת המזון שהייתה בקרונות. החיילים החלו בביזת הקרונות וכ-1,000 מהם השתכרו. כאשר, ב-19 באוקטובר לוונהאופט הצליח להתחבר לכוח העיקרי, הוא הביא איתו רק כמחצית הכוח (כ-6,000) ולמעשה ללא אספקת תחמושת ומזון. הדבר רק הגביר את הבעיות הלוגיסטיות של קרל השנים עשר.
בנוסף לכך, הקרב לימד את הרוסים שהם מסוגלים להתמודד בשדה הקרב מול הכוח השוודי. הדבר היה חשוב מאוד להעלאת היכולת והמורל של החיילים לקראת קרב פולטבה שהתרחש 9 חודשים מאוחר יותר.
עביד איניש דינא לנפשיה
בהלכה ובמשפט העברי, נדונה שאלת הסמכות לעשיית דין עצמית, כלומר שאלת זכותו של אדם ליטול את החוק לידיו ולהשתמש בכוח כדי לשמור על זכויותיו הממוניות והמשפטיות מבלי לפנות לבית הדין, שהוא הגוף הממונה על עשיית הצדק ועל שמירת החוק. בתלמוד ובפוסקים מכונה המושג עביד איניש דינא לנפשיה (בארמית: עושה אדם דין לעצמו).
ככלל, המגמה במשפט העברי היא התנגדות לעשיית דין עצמית, ועשיית הדין היא תפקידו של בית הדין. הדגשת מגמה מגמה זו עולה מתוך דוגמאות רבות בתורה: על "גואל הדם" נאסר להרוג את הרוצח עד שיועמד "לפני העדה למשפט" (); הוריו של בן סורר ומורה נדרשים להביאו "אל זקני עירו ואל שער מקומו" () ולא להענישו בעצמם; גם כאשר הופקד פיקדון והשומר טוען שהפיקדון נגנב ממנו, הבעלים-המפקיד נדרש לפנות לבית הדין (). למרות זאת, חז"ל וההלכה מכירה במקרים מסוימים בזכותו של האדם לעשות את דינו בעצמו, וישנה מחלוקת על היקף הזכות הזו.
הדיון.
דין זה מתחלקת לשני יישומים מרכזיים: "במקום דאיכא פסידא" – כשיש הפסד מיידי, ו"במקום דליכא פסידא" – כשאין הפסד מיידי וניתן להמתין להכרעת-דין. התלמוד קובע כי במקום שיש הפסד, קיימת הסכמה כי מותר לאדם לעשות דין לעצמו; לדוגמה, אדם שמילא את חצר חברו בכדים, רשאי חברו לשבור אותם כדי לצאת ולהיכנס לחצרו שלו. לעומת זאת במקרה בו אין הפסד מיידי, נחלקו רב יהודה ורב נחמן: לשיטתו של רב נחמן, אף במקרה בו אין הפסד מיידי – אדם עושה דין לעצמו.
הרמב"ם פוסק להלכה כשיטתו של רב נחמן, וכותב: .
לעיתים עשיית דין עצמאית מחליפה חוסר-אונים של מערכת אכיפת ההלכה. דוגמה לכך היא פסק ההלכה של הרא"ש, הקובע שאף על פי שבימינו אין דנים דיני קנסות – כגון גנב שאמור לשלם את כפל גנבתו ובימינו ישלם רק את הקרן, אך אם הבעלים לקח בכוח מידי הפושע את הקנס המגיע לו – אין מוציאים מידו.
ג'ף לואב
ליאור בירקאן
ליאור יהודית בירקאן (4 בנובמבר 1963 – 22 במאי 2020) הייתה שחיינית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. החזיקה בכל שיאי ישראל בסגנונות חופשי, גב, פרפר ומעורב אישי, (פרט למשחים בסגנון החזה). בעלת 3 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף מהמכביה האחת עשרה (1981). בו זמנית היא החזיקה ב-7 שיאי ישראל. נחשבת לאחת השחייניות הגדולות בישראל בכל הזמנים.
בירקאן זכתה 17 פעמים בתואר אלופת ישראל, 4 פעמים ברציפות (1981-1978) במשחה ל-400 מטר חופשי, 4 פעמים ברציפות (1983-1980) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, 4 פעמים (1981-1979 ו-1983) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, פעמיים ברציפות (1980-1979) במשחה ל-800 מטר חופשי, פעמיים (1981 ו-1983) במשחה ל-100 מטר גב ופעם אחת (1979) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
ליאור בירקאן נולדה וגדלה בירושלים. היא התאמנה בקבוצת הפועל ימק"א ירושלים, בהדרכתו של דוד סיבור, "סוכו" (מאמן ראשי) וברי אבנר (עוזר מאמן). היא למדה בגימנסיה העברית רחביה.
אלופת ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה בירקאן ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:50.08 דקות, לפני אסנת ארליך מהפועל חולון/בת ים (4:51.43 דקות) ונטע יוסף מהפועל בית ברל (4:53.60 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.79 דקות, אחרי נטע יוסף (1:03.43 דקות) ולפני אסנת ארליך (1:04.57 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:18.71 דקות, אחרי ארליך (12:17.22 דקות) ויוסף (2:18.09 דקות).