עם התקדמות טכנולוגיית האוויוניקה וכחלק הקונספט של קוקפיט מזכוכית החל שילוב במחוונים בצגים דיגיטליים המאפשרים ריכוזם וייעול סריקת המכשירים בטיסת מכשירים.
ישנם לרוב שני סוגי תצוגות: תצוגה רב-תכליתית (MFD) ותצוגת טייס/תצוגת טיסה עיקרית (PFD).
צג PFD ישלב את מרבית מחווני הטיסה העיקריים, ותמיד יציג את נתוני הטיסה הרלוונטיים, אפילו עם שינוי פורמט התצוגה. בעוד צג MFD יאפשר הצגת נתונים נוספים כגון נתוני מנוע, מפות, נתוני מכ"ם מערכות ניווט וכדומה. כמו כן צג ה-MFD יכול לכלול פונקציה לשכפול התצוגה של ה-PFD אם היא קיימת.
אחד היתרונות הבולטים בצגים דיגיטליים מתקדמים הוא שילוב של נתונים מחיישנים דיגיטליים. מחושבים כגון וקטור טיסה מהירות קרקעית וכדומה.
חלק מכלי הטיס משתמשים בתצוגה עילית כתצוגה עיקרית. זאת מאפשרת לטייס לקבל את נתוני הטיסה תוך כדי "שמירת ראשו של הטייס בחוץ" – כלומר מסתכל החוצה ומודע יותר לסביבתו. בעוד בטיסת מכשירים רגילה מרבית תשומת הלב של הטייס נמצאת בלוח המחוונים והוא לעיתים לא מודע למתרחש בחוץ.
מחווני גיבוי.
בגלל מרכזיותם של מחווני הטיסה העיקריים לרוב ישנם מחוונים משניים המהווים גיבוי. במטוסי נוסעים לרוב תצוגות הטייס והטייס משנה לרוב יכללו מחוונים המוזנים ממערכות שונות, כלומר נתוני האוויר יוזנו מצינורות פיטו וחרירים שונים, מחווני אופק מלאכותי וג'יירו כיוון יוזנו מג'יירואים שונים וכדומה.
במטוסים בעלי תצוגות PFD, בשל ריכוז המחוונים המרכזיים בצג אחד, הסיכון בכשל בצג עצמו או כשל חשמלי מהווים סכנה משמעותית לבטיחות טיסה ולכן במרבית המקרים המטוס יכלול מחווני גיבוי ייעודיים, לעיתים מחווני הגיבוי יהיו אנלוגיים, אבל לרוב ההעדפה היא לכלול מחווני גיבוי דיגיטליים.
מחוון גיבוי דיגיטלי יכול לשלב נתונים בדיוק כמו מסך PFD ובשל כך יכול להיות חבילת גיבוי הכוללת סוללה למקרה של כשל חשמלי. מסך כזה מכונה לעיתים GHD (באנגלית: Get Home Display).
מוצי ספקוב
מאיר בץ
מאיר בץ (רבינוביץ') (ו' בחשוון תרע"ז, 2 בנובמבר 1916 – יוני 1979) היה מפקד בפלמ"ח, מהנדס, ממפתחי הנגב וממתכנני תעלת הימים.
ביוגרפיה.
בץ נולד באימפריה הרוסית ולמד בבית ספר במוסקבה טרם עלייתו לארץ. במאי 1929 עלה לארץ ישראל, ולמד בגימנסיה העברית רחביה. בשנת 1932 הצטרף לארגון "ההגנה", והפך למפקד נחלת יצחק. ב-1938 עבר קורס מפקדים בפיקודו של אורד צ'ארלס וינגייט והיה מדריך בקורס המ"כים הראשון של הפלמ"ח, שהתקיים בקריית ענבים.
ב-1939 החל ללמוד הנדסה בטכניון. גם שם פעל בקרב הסטודנטים. הקים את גדוד החי"ש הירושלמי "ראשון ליהודה", וב-1941 הקים על בסיס אנשי "ראשון ליהודה", ועל פי הוראות יצחק שדה את פלוגה ו' ("הפלוגה הירושלמית") יחד עם ישראל ליברטובסקי. ב-1942 הדריך את "המחלקות המיוחדות" של הפלמ"ח בקורסי חבלה וצליפה ואף נועד עם המנהיג הכורדי מצטפא ברזאני על מנת לתאם מרד כורדי בתגובה למרד רשיד עאלי אל-כילאני. בשנת 1942, בעיצומה של החרדה מפני פלישה נאצית לארץ ישראל, היה בין מתכנני "תוכנית מצדה על הכרמל".
בשנת 1945 היה מדריך ראשי של כוחות החי"ש הצעיר ("חץ"), שהפכו אחר כך לגדנ"ע. ב-1946 שימש כשליש לענייני תכנון של יעקב דורי. בסוף 1946 מונה להקים ולפקד על קיבוץ קדמה בשפלה הדרומית.
בתקופת מלחמת העצמאות שירת בתפקיד קצין הנדסה של החי"ש בירושלים הנצורה והגיע לדרגת סגן-אלוף (אז דרגה אחת מתחת לדרגת אלוף) בחיל ההנדסה הישראלי שקם בתקופה זו. חמ"ל מבצע יבוס היה בביתו והוא היה אחראי על תכנון דרכים לאספקת צורכי תושבי ירושלים. ה"כוח" שבו הסתייע היה כוח מאולתר שכלל תלמידי ישיבה, מבוגרים שלא יכלו להילחם ואחרים שיכלו לסייע בביצור העיר. באוגוסט 1948 הפך לקצין ההנדסה של חזית ד' (דרום) והיה מעורב בפריצת הדרך לסיני במבצע חורב.
בשנת 1950, לאחר המלחמה, החל לעבוד בבאר שבע לפיתוח הנגב כמהנדס מחוז הנגב. לאחר מכן, החל מ-1967 (ועד למותו ביוני 1979) שימש מהנדס מחוז הדרום של משרד הפנים. במהלך תפקידו כמהנדס מחוז הדרום קידם בץ פרויקטים לפיתוח הנגב, כגון פרויקט תעלת הימים, ויישוב הבדואים ביישובי קבע. ב-1957 יצא בשליחות משרד החוץ למזרח אסיה.
במקביל לעיסוקיו כמהנדס, נהג לצייר את נופי הנגב וארץ ישראל, ובשנת 2004 נפתחה תערוכה מציוריו במרכז הבמה בגני תקווה. ציוריו גם מעטרים את הספר ""הגדה של שמות" מאת דליה לשמן.
אלמנתו, שרה, הייתה ממפתחי מערכת החינוך בבאר שבע ומקימת בית הספר הראשון בעיר (כיום מקיף א'), ובשנת 2000 הוענק לה תואר יקירת באר שבע. בנו הוא החזאי אורי בץ.
קריית מאיר בץ ובית מאיר בץ בבאר שבע, קרויים על שמו.
טבלת CAM
מומים מולדים של הכליה
כליית סיבוב לא תקין.
במקרה כזה הכליה נמצאת בכיוון לא נכון, כלומר במקום שקיעורה יפנה אל קיעור הכליה השנייה הוא פונה קדימה או אחורה לדוגמה.
טיפול: אין בעיה כה גדולה במקרה כזה ולכן אין צורך גדול לטיפול.
כליה דמוית פרסה.
במחלה זו קיימת כליה אחת המחוברת לשני השופכנים שצורתה דמוית פרסה.
טיפול: מחלה זו ברוב המקרים אינה מזיקה ולכן אין צורך בהשתלה.
כליה ניידת/אקטופיה.
במחלה זו ישנן שתי כליות רגילות אבל אחת מהן אינה ממוקמת במקומה המתאים אלא ליד שלפוחית השתן, במחלה זו אין לרוב בעיה אך מפני שהיא משנה את סדר האיברים באגן יכולה להיווצר בעיה כלשהי ולכן מומלץ לקיים השתלת כליה.
אגנזיה כלייתית.
אגנזיה כלייתית דו צדדית.
מוכרת אף כתסמונת פוטר על שם אדית פוטר.
במקרה זה אין כליות כלל וכלל כי עוד בשעת ההיריון הן לא התחילו לצמוח.
טיפול: כיוון והכליות הן איברים חשובים ביותר אי-קיומן מהווה בעיה חמורה, ולכן יש צורך מיידי לטיפול וזאת אפשר לעשות על ידי שתי שיטות שונות:
אגנזיה כלייתית חד צדדית.
מצב יותר נפוץ בו אחת הכליות לא התפתחה כלל.
הלוקים בתסמונת זו לרוב יכולים לחיות את חייהם ללא מגבלות גורפות אך הם נוטים ללקות ביתר קלות ביתר לחץ דם, ועומסים מוגברים על הכליה עלולים להביא לקריסתה לכן לרוב מומלץ ללוקים במחלה זו להימנע מפעילות פיזית מאומצת.
במקרים פתולוגיים הכליה הנותרת יכולה להגיע למצב של היפרפילטרציה והיפרטרופיה שתוביל במקרים מסוימים לאי ספיקת כליות.
הטיפול בפגיעה בכליה הבודדת יכול לנוע בין דיאליזה ובין השתלת כליה בהתאם לחומרת הפגיעה.
כליה לקויה.
במקרה זה אחד השופכנים נסתם ולכן מצומצמת כמות הדם המוזרמת לכליה וכמות השתן המיוצר בכליה, השתן שכן יוצר מצטבר מעל לסתימה ויוצר לחץ הידרוסטטי והוא מתרוקן לאט, מה שרק מגביר את הלחץ בכליה.
טיפול: במקרה זה יש לטפל אך לא בדחיפות יתרה כיוון שישנה עוד כליה שבגלל מצב זה עובדת אף יותר טוב מהרגיל.
כליה פוליציסטית (רב-כיסייתית).
מקרה זה הוא הפרעה תורשתית שבה ישנן ציסטות רבות מדי, מצב זה גורם לכך שאף שהכליות גדלות רק חלק קטן מהן מתפקד.
צורת הירושה: הירושה יכולה להיעשות בשתי דרכים:
אלה שירשו גן דומיננטי אחד אינם לוקים בתסמינים עד לבגרות ואלה שירשו שני גנים רצסיביים לוקים בתסמינים גם בשלבי ילדות.
תסמינים: התסמינים אצל ילדים ומבוגרים שונים ולכן יהיה זה בשני חלקים:
טיפול: הפתרון היחידי להצלת הלוקים הוא על ידי דיאליזה או השתלת כליה באף על פי שטיפולים בזיהומי שתן ובלחץ דם גבוה יכולים להאריך את חיי הלוקים במחלה.
כליה ציסטית לשדית.
מקרה זה אינו תופעה יחידה אלא שילוב של כישלון כליות ושל התפתחות כיסים (ציסטות) מסוימים במעמקי הכליות.
קיבולת: מחלה זו מגיעה אל הכליות בשתי דרכים:
תסמינים: התסמינים מופיעים מעט לפני גיל עשרים אך אצל מעט אנשים התסמינים אינם מופיעים כלל אלא רק בשלב מאוחר יותר בחייהם.
ייצור והפרשת יתר של שתן שנוצר מכך שהכליות אינן מגיבות להורמון אנטידיאורטי שמאותת בדרך כלל לכליות לרכז שתן, מצב זה מוביל לאיבוד כמויות גדולות של נתרן ולצריכה רבה באותה המידה לנוזלים ומלח (יוני נתרן).
אצל ילדים יש גם עיכוב בגדילה וסימנים למחלת עצמות.
אצל רוב החולים, בעיות אלה מתפתחות באיטיות לאורך שנים, והגוף מפצה על כך בצורה כל כך טובה עד שהם אינם חשים בה עד שכישלון הכליות מגיע לשלב מתקדם.
בבדיקות מעבדה מגלים:
טיפול: בעת שכישלון הכליות מגיע לשלב מתקדם, ישנו צורך דחוף להשתלה או לדיאליזה.
מחלות נפרונים.
כוללות שתי מחלות:
אבקת הריאות
אַבֶּקֶת הריאות או פנאומוקוניוזיס (Pneumoconiosis) היא קבוצה של מחלות ריאה שהסיבה להן היא שאיפה של חלקיקים מזיקים.
מחלות אלו הן תלויות מינון - ככל שהחלקיק נשאף יותר ולאורך זמן רב יותר, יש סיכוי גבוה יותר לפתח מחלה. צורת החלקיק וגודלו יקבעו לאן יגיע במערכת הנשימה: חלקיקים קטנים יבלעו על ידי מקרופאגים, וריבוי שלהם יגרור ריבוי של המקרופאגים בריאה, הפרשת ציטוקינים ובסופו של דבר פיברוזיס של הריאה: למשל, צורן. חלקיקי פחם, לעומת זאת, שוקעים בריאות- אנתרקוזיס, וגורמים פחות לפיברוזיס של הריאה.
סיליקוזיס.
זוהי המחלה התעסוקתית השכיחה ביותר, הנגרמת כתוצאה מחשיפה לסיליקטים כגון סיליקון קוורץ (במסגרת מחצבות, תעשיות זכוכית, מכרות ועוד). כניסת הגבישים לריאה גורמת להפעלת ציטוקינים ותאי דלקת הגורמים למחלה אינטרסטציאלית דיפוזית- את גבישי הסיליקון המצטברים ניתן לראות באור מקוטב- והם גורמים להצטברות של קולגן לנודולים שסביבם יש פיברוזיס ותאי דלקת.
ישנן שתי צורות של סיליקוזיס:
אזבסטוזיס.
אזבסט יכול לגרום למספר תופעות קליניות- אזבסטוזיס כפי שיוסבר להלן, מזותליומה ממאירה (ראו גידולי הריאה) והופעת פלאקים שפירים על הפלאורה, המרמזים על החשיפה לאזבסט, ואשר עלולים להסתייד ולגרום להדבקה של הפלאורה הויסראלית לבית החזה ופגיעה בנשימה.