מאוקטובר 1947 ועד יוני 1949 היה בשירות צבאי פעיל, תחילה במסגרת הכשרה מגויסת של הפלמ"ח, הכשרת הצופים "דפנה", ולאחר מכן במסגרת צה"ל. בראשית שנת 1948 עבר קורס מ"כים בקיבוץ דליה. במלחמת העצמאות לחם בשורות הגדוד השלישי של הפלמ"ח, חטיבת יפתח, בין היתר בקרבות לשחרור הגליל, כיבוש טבריה, הגנת עמק הירדן, בדרך לירושלים, כיבוש לוד, מבצע דני ובשחרור המצור על הנגב במבצע יואב. בחודשים ינואר עד יוני 1949 עבר קורס קצינים של צה"ל, מחזור ה', במחנה "אליהו", דרומית לנתניה.
בהמשך, במסגרת שירות המילואים, שירת עד ראשית שנת 1965 בסגל הפיקוד של גדוד 112, חטיבה 11; מרבית התקופה כמ"פ, ובשנתיים האחרונות כסמג"ד. לחם עם הגדוד במסגרת מבצע קדש בדרום סיני. בשנת 1957 עבר קורס מ"פים של צה"ל במחנה "אליהו". מסוף שנת 1968 ועד 1975 השתייך למסגרת מל"ח של פיקוד הדרום. המשיך לאחר מכן לשרת באג"ם מבצעים במטכ"ל עד לקבלת הפטור משירות מילואים.
לימודי הנדסה ותפקידים במשק.
השלים תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות במכון הטכנולוגי על שם קרנגי בפיטסבורג שבארצות הברית, ותואר שלישי בהנדסת מערכות טכנולוגיות באוניברסיטה על שם ג'ורג' וושינגטון בעיר וושינגטון. בשנים 1956 עד 1977 עבד בחברת "מקורות", ובתפקידו האחרון היה מנהל אגף ההנדסה. בשנים 1965–1966 היה חבר בצוות משותף לחברת "מקורות", חברת החשמל, והוועדה לאנרגיה אטומית, שבדק את ההיתכנות של פרויקט (יזום על ידי הממשל האמריקאי וממשלת ישראל) לשילוב מתקני התפלת מי-ים עם אנרגיה גרעינית.
בין השנים 1977 ו-1979 שימש כמנכ"ל הרשות הלאומית לאנרגיה. בשנים 1984–1990 שימש כמנכ"ל משרד האנרגיה והתשתית. בין השנים 1990 ו-1996 היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת בתי זיקוק לנפט, יו"ר הוועד הפועל של חברת "כרמל אולפינים", וחבר בוועדה ממלכתית למינוי רואי חשבון בחברות ממשלתיות וקביעת שכרם. בין השנים 1996 ו-2002 היה יועץ עצמאי בנושאי אנרגיה ופרויקטים שונים, חבר בוועדת המניות של בנק המזרחי ודירקטור בחברות ציבוריות ופרטיות.
ארד התגורר בתל אביב והיה נשוי לדיצה (לבית סלומון) עד מותה בשנת 2009. אב לשתי בנות: דפנה וארנה.
ארד נפטר ב-25 בינואר 2022 בגיל 91.
תמנון כחול-טבעות
תמנון כחול-טבעות (שם מדעי: "Hapalochlaena"), הוא סוג בו 3 או 4 מיני תמנון, החיים באוקיינוס השקט, באוקיינוס ההודי ובחופי אוסטרליה ויפן. תמנון כחול-טבעות משתייך למערכת הרכיכות ולמחלקת הסילוניות, ומזוהה כאחד היצורים הימיים הארסיים בעולם.
מקום מחיה.
התמנון חי במים הרדודים והעמוקים.
תכונות.
צורתו של תמנון כחול-טבעות עגולה כמו כל התמנונים, וגודלו ככדור גולף. לתמנון 8 זרועות שמתפצלות מרגל אחת, והוא נושם בעזרת זימים. שמו של התמנון ניתן לו בשל 50 הטבעות הכחולות שעל גופו. שאר גופו בצבע אפור ובז'.
משקלו גופו כ-30 גרם.
ארס.
לתמנון ארס חזק ביותר, המשתק על ידי נשיכה את כל השרירים הרצוניים (לא כולל הריאות והלב). אדם הננשך ימות כעבור כ-90 דקות, במידה ולא יקבל טיפול. הארס של התמנון אגור בזרועותיו, וכאשר הוא תוקף הטבעות שעליו הופכות כחולות יותר.
ארס התמנון מכיל טטרודוטוקסין, היסטמין, טריפטמין, אוקטופמין, טאורין, אקסטילכולין ודופמין. לא נמצא נסיוב לארס זה. הרעל בגופו חזק פי 1,200 מציאניד, ועשוי להרוג מעל 20 בני אדם.
עוצמתו של ארס תמנון זה לפי מדד LD50 היא 0.3 מ"ג לקילוגרם מסת גוף.
ליאורה עופר
ליאורה עופר (נולדה ב-22 בדצמבר 1953) היא אשת עסקים ישראלית, בעלת השליטה ויו"ר החברות עופר השקעות ומליסרון. עופר דורגה כאחת הנשים החזקות והעשירות ביותר במשק הישראלי. נכון ליוני 2021, מוערך שווי נכסיה של עופר ב-1.7 מיליארד דולר.
ביוגרפיה.
ליאורה עופר נולדה בחיפה. היא בתם של מירית ואיש העסקים יולי עופר ולמדה ב בית הספר הריאלי בחיפה. דודיה היו סמי עופר ודוד עופר.
עופר השקעות.
בגיל 20 החלה עופר לעבוד בחברה המשפחתית עופר השקעות אותה ייסד אביה ביחד עם אחיו סמי עופר (דודה של ליאורה) בשנת 1957. עופר עסקה לאורך השנים במגוון תפקידים ולאחר 30 שנות פעילות בחברה מונתה לתפקיד בכיר. בין השנים 1995 ל-2005 כיהנה עופר כמנכ"לית חברת המלונות חוף האלמוג אילת. בשנת 2007 מונתה לדירקטורית וסגן יו"ר מליסרון. בדצמבר 2008 מונתה ליושבת ראש הדירקטוריון בחברה.
יולי עופר, אביה של ליאורה, נפטר בספטמבר 2011 והוריש לה בצוואה האחרונה משנת 2008 את מניותיו בחברת "עופר השקעות" - 36.67% מהון מניות החברה. במהלך חייו כתב עופר כמה צוואות שונות, כאשר הצוואה הלפני אחרונה חילקה את מניותיו ב"עופר השקעות" שווה בשווה בין האחים. עוד בחייו העניק יולי לילדיו 15% ממניות החברה, כל אחד, כך שלאחר מימוש הצוואה הפכה ליאורה לבעלת השליטה בחברת "עופר השקעות".
לאחר מות האב, עירער אחיה של ליאורה דורון עופר על הצוואה בטענה שהאב לא היה כשיר בעת החתימה על הצוואה האחרונה, ושהייתה עליו השפעה לא הוגנת לחתום עליה. פסק הדין ניתן בדצמבר 2013 וקיבל את עמדתה של ליאורה עופר בדבר תקפות הצוואה. בינואר 2014 דורון עופר ערער על החלטה זו בפני בית המשפט המחוזי. בנובמבר 2015 בית המשפט המחוזי דחה פה אחד את הערעור, והותיר את השליטה בחברה בידי ליאורה.
פעילות נוספת.
עופר כיהנה בתפקיד יו"ר אגודת הידידים של התיאטרון הקאמרי במשך כ-15 שנים. תרמה כספים לבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין ולתיאטרון אלמינא שביפו. כמו כן שימשה כיו"ר אגודת אל-סם והייתה ממקימי "הפילהרמונית בג'ינס" (מיזם שמטרתו קירוב נוער למוזיקה קלאסית). עופר תרמה לפנימיות שהקים הרב יצחק גרוסמן, "מגדלור " ו-"כפר זוהרים".
עופר כיהנה כדירקטורית גם בבנק מזרחי טפחות בע"מ ובחברות הלידור יזמים בע"מ, אורו השקעות בע"מ ואורו השקעות חוץ (1999) בע"מ. בשנים האחרונות עופר מכהנת גם כחברת דירקטוריון של המרכז הבינתחומי הרצליה.
עופר הייתה הראשונה לקבל את אות "אישה פורצת דרך", המוענק מטעם חברת דן אנד ברדסטריט לנשים המשפיעות בישראל.
עופר הייתה נשואה לאהוד אנג'ל ולהם בן ובת. לאחר גירושיה מאנג'ל נישאה ליאורה עופר ללוני רפאלי (בעלה לשעבר של יולי תמיר), ובהמשך התגרשה ממנו. בנה של עופר, אורי אנג'ל, מכהן כמנכ"ל חברת עופר ספנות.
מחוז סיני של המדינה האסלאמית
המדינה האסלאמית - מחוז סִינַי (בערבית: الدولة الإسلامية - ولاية سيناء: הגיית השם בעברית: אַדַּוְּלַה אלאסלמיה - וִלַאיַת סַינאא'), הידוע גם בשמו הקודם אנצאר בית אל-מקדִס (בערבית: أنصار بيت المقدس, תרגום: "נאמני ירושלים"), הוא ארגון טרור וג'יהאד סלפי המהווה את שלוחת המדינה האסלאמית בחצי האי סיני. מנהיגו בפועל הוא אבו אוסאמה אל-מסרי.
הארגון החל לפעול מאז החלה ההפיכה במצרים נגד שלטון חוסני מובארכ בפברואר 2011.
הקבוצה מגייסת בדואים מסיני וכן אזרחים מצרים אחרים ואזרחים זרים. הארגון מרכז את פעילותו בסיני נגד הצבא המצרי, אך פגע גם במטרות ישראליות, ובין השאר פוצץ את צינור הגז שבין מצרים לישראל, תקף חיילים ישראלים בספטמבר 2012 וב-20 בינואר 2014 נטל אחריות על ירי רקטות לאילת. הדעה הרווחת היא שהקבוצה מהווה את הקבוצה העיקרית העומדת מאחורי הפעילות הטרוריסטית בחצי האי בסיני.
נביל נעים, חבר לשעבר בג'יהאד האסלאמי המצרי, טען כי הקבוצה ממומנת על ידי ח'יירת א-שאטר.
עשרה מנהיגים מהקבוצה נמלטו מסיני לרצועת עזה ולמרסא מטרוח.
ב-23 במאי 2014 טען הצבא המצרי כי בתקיפה מהאוויר בסיני נורה מנהיג הארגון שאדי אל-מניעי ויחד עמו חוסלו שלושה פעילים נוספים בארגון. אולם ב-2015 דווח כי שאדי אל-מניעי מסתתר ברצועת עזה וכי הוא מקיים קשרים עם בכירים בחמאס. על ראשו הוכרז פרס של מיליון לירות מצריות.
לאחר הצהרות סותרות הוציא הארגון ב-10 בנובמבר 2014 הצהרת נאמנות למדינה האסלמית ול"ח'ליף" אבו בכר אל-בגדאדי. בעקבות שבועת האמונים שינה הארגון את שמו בפרסומיו הרשמיים ל"מחוז סיני של המדינה האסלאמית" (בפרסומים עבריים הוא מכונה גם "שלוחת דאעש בסיני" או "שלוחת סיני של ארגון המדינה האסלאמית"), אולם הוא עדיין מוכר גם בשמו הקודם "אנצאר בית אל-מקדִס".
מאז תבוסת המדינה האסלאמית בסוריה ועיראק בשנת 2017, נחשב "מחוז סיני" לשלוחה הקטלנית ביותר של דאעש במזרח התיכון. בשנה שלאחר מכן פורסם כי אגף המודיעין של צה"ל מקצה משאבים רבים למעקב אחרי הארגון.
לפי דו"ח של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, נכון ל-2018 יש במחוז סיני כ-1000 פעילים.
פעילות נגד ישראל.
עיקר פעילות הארגון מכוונת נגד צבא מצרים. עם זאת, מבחינה אידאולוגית, התנועה רואה עצמה אויבת של "מדינת היהודים" ומגדירה את המדינה הזו "האויב הגדול ביותר". הארגון הכריז רשמית כי:
הארגון נטל בעבר אחריות לפיגועים נגד ישראל, לרבות ירי רקטות לעבר אילת ותקיפות בגבול ישראל-מצרים.
ביולי 2015, בתקופת הרמדאן, פוזרו בירושלים כרוזים של אנצאר בית אל-מקדס נגד האוכלוסייה הנוצרית בעיר, ובהם איומים שהם "יישחטו כמו כבשים".
בתחילת שנת 2018 דיווח העיתון "הניו יורק טיימס" כי חיל האוויר הישראלי תקף מטרות של שלוחת דאעש בסיני למעלה ממאה פעמים במשך השנתיים הקודמות, באישורו של נשיא מצרים.
יהודה בן נסים אבן מלכה
אנסאר בית אלמקדס
פול פנטון
יוסף פנטון
יהודה אבן מלכה
אל-יעקובי
פרויקט נהר ירושלים
פרויקט נהר ירושלים הוא שמה של יצירת אמנות שנוצרה בשנת 1970 על ידי יהושע נוישטיין, ז'ורז'ט בלייה וג'ררד מרקס. העבודה נחשבת ליצירת האמנות המושגית הראשונה שנוצרה בישראל.
היסטוריה.