יישוב האזור החל בשנים 1927–1928, לאחר שרופא שראה את מצבם הגרוע של תושבי האזור החליט למטב את חייהם ולבנות להם יישוב קבע. בנוסף, במקום התגלה נפט, דבר שמשך אל היישוב פועלים רבים שביקשו להתפרנס לאחר שניזוקו מהמשבר הכלכלי העולמי. הבחירות הראשונות למועצת העיר התקיימו ב־11 בנובמבר 1951. העיר לא קיבלה תקציבים מהממשלה ולכן נאלצה להסתמך על גביית מיסים מתושבי העיר. לאחר מכן תוקצבה העיר, כאשר רוב הכספים הולכים למטרת פיתוח העיר (סלילת רחובות ובניית מערכות המים, החשמל והגז). שמו של היישוב השתנה מספר פעמים עד שב־6 בספטמבר 1955 הוחלט על שמו הקבוע. בשנים 1996–1997 נערכו באזור הפגנות ועימותים עקב תהליכי הפרטה של מוסדות תעסוקה ומחאה של מורים. תהליכים אלו גרמו לפיטורים של אלפים מועסקים. התושבים שהשתתפו בעימותים גרמו לחסימת הכביש הראשי באזור. כוחות המשטרה שנחלצו לפנות אותם מהכביש הצליחו לעשות זאת רק לאחר שימוש בירי. הם גרמו להרג אישה בת 24 מנתז קליע ולכ־13 פצועים.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת בחבל פטגוניה. היא נמצאת בפרובינציית נאוקן, במרחק 109 קילומטרים מהעיר נאוקן וכ־145 קילומטרים מהגבול עם צ'ילה. גובה העיר הוא 541 מטרים מעל פני הים.
אקלים.
האקלים בקוטראל קו הוא אקלים צחיח (BWk לפי שיטת קפן). במהלך העונה החמה (אוקטובר–אפריל), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 20 ל־30 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 6 ל־14 מעלות צלזיוס. במהלך העונה הקרה (מאי–ספטמבר), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 12 ל־16 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 0 ל־7 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות בעיר עלולות לעלות אל מעל 35 מעלות צלזיוס ולרדת אל 10 מעלות מתחת לאפס. משקעים עלולים לרדת במהלך כל השנה, אך מכיוון שהעיר נמצאת באזור מדברי, כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא פחות מ־180 מילימטרים.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, אוכלוסיית קוטראל קו מונה 36,162 תושבים, מהם 18,397 נשים ו־17,765 גברים. בשנות ה־90 נעצר גידול אוכלוסיית העיר עקב הבעיות הכלכליות שצצו בה, אך לאחר מכן שבה האוכלוסייה לגדול.
כלכלה.
כלכלת העיר מתבססת על תעשיית הפטרוכימיה והנפט.
תחבורה.
במערב העיר נמצא שדה התעופה קוטראל קו . כביש 22 עובר לרוחב העיר. כביש זה מחבר את העיר עם בירת הפרובינציה נאוקן ועם העיר באיה בלנקה בפרובינציית בואנוס איירס.
קיריאק צאנקוב
קיריאק אנטונוב צאנקוב (בבולגרית: Киряк Антонов Цанков; 1847, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 3 בנובמבר 1903, סופיה, נסיכות בולגריה) היה דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר ב-1883 כיהן כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה.
קורות חייו.
קיריאק צאנקוב נולד בסבישטוב. אביו היה סוחר. קיריאק היה אחיינו של דראגן צאנקוב שכיהן כראש ממשלת בולגריה. סיים את בית הספר למסחר בווינה, עבר לבוקרשט ושם התערה בקרב חוגי המהפכנים הבולגרים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) מילא שורת תפקידים במנגנון הממשל הזמני בבולגריה מטעם האימפריה הרוסית. צאנקוב נבחר לאספה הלאומית הבולגרית הראשונה. בין 1879–1880 כיהן כנציג הדיפלומטי של נסיכות בולגריה לאימפריה העות'מאנית, ובין 1880 - 1883 כיהן כנציג הדיפלומטי הבולגרי לממלכת רומניה. ב-1883 כיהן מספר חודשים כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה.
צאנקוב הלך לעולמו בסופיה ב-1903.
נועם בלום
נועם בלום (1949-2022) יזם חקלאות ישראלי. פיתח זנים חדשים של פרי הצבר באמצעות טכנולוגיות חקלאות חדשניות.
ביוגרפיה.
בלום נולד בשנת 1949 במושב גבתון ליד רחובות לחקלאים שמואל וציפורה שהיו ממקימי המושב.
בלום התגייס לסיירת שקד במאי 1967 ואת מסלול ההכשרה החל בחטיבת הצנחנים בגדוד 890 בפיקודו של דורון רובין. כשפרצה מלחמת ששת הימים והלוחמים הצטרפו למלחמה, הוא נשאר עם יתר הטירונים לחפור מחפורות בחורשת האקליפטוס של מחנה 21 בבית ליד.
בלום למד בטכניון הנדסת תעשייה וניהול והתמחה בקרקע, מים, פיתוח טכנולוגיות ויישומן על בסיס תעשייתי.
היה נשוי לאתי, אב לאורלי, רועי ושחר.
קריירה.
משנת 1975 עסק בלום בפיתוח טכנולוגיות חקלאיות. לאחר 17 שנות מחקר בכ-400 סוגי צבר מקסיקני והצליח לייצר 6 זנים אשר מניבים פרי במשך עשרה חודשים לעומת חודש או שניים בשנה אותו מניב הזן הגדל בישראל.
בשנת 1992 הקים בלום את חוות צברי אורלי ברמת הנגב בין דימונה לירוחם על שטח של כ-1200 דונם בהמשך להחלטת שר החקלאות רפאל איתן שדגל במדיניות עידוד פיתוח הנגב. זהו מפעל חקלאי -אגרוטק, הכולל את מטע הצברים האורגני הגדול בישראל ובו גם מספר זנים חדשים אשר בלום פיתח בעצמו. זוהי חוות הסברס האדום הגדולה ביותר במזרח התיכון. החווה מתמחה בגידול מגוון רב של זני צבר ייחודיים המוגנים בפטנט בתקן עולמי וכן במוצרי מזון ושתייה המיוצרים מפרי הצבר.
פרס.
בספטמבר 2022 יוענק לנועם בלום פרס מפעל חיים בחקלאות בתערוכת אגרומשוב שתתקיים בבנייני האומה בירושלים. הפרס יוענק לילדיו.
יוז'ף נאדאש
יוז'ף נאדש (במקור נוסבאום, בהונגרית: Nádass József; בודפשט, 22 במאי 1987 – בודפשט, 30 ביולי 1975) היה משורר, סופר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי זוכה פרס אטילה יוז'ף, הפרס הספרותי הגבוה ביותר בהונגריה.
ביוגרפיה.
יוז'ף נוסבאום נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט נוסבאום ושל הרמינה היימן. לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה למסחר של בודפשט הפך לפקיד. הוא איבד רגל במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרף ב-1918 למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא היה חבר במועצת הפועלים ועמד בראש מחלקת התעמולה של המשמר האדום בבודפשט, לאחר נפילת הרפובליקה היגר לווינה ב-1920. שם הצטרף בין השנים 1923–1925 לכתב העת "מא" (Ma), שפירושו "היום" של לאיוש קשאק. בנוסף לווינה התגורר גם בפראג, פריז, בוקרשט וברלין. נאדש חזר הביתה ב-1926, הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. תחילה עבד עבור כתבי העת "דוקומנטום" (Dokumentum) אחרי זה "העבודה" (Munka).
בין השנים 1928 לבין 1930, ערך את המהדורה ההונגרית של "עידן שלנו" (Korunk) של גאבור גאל. הוא הורשע ב-1931 על ספרו "אתה ואתם". היגר שוב בשנת 1938 והשתקע בדנמרק, בשוודיה ולאחר מכן בנורווגיה. חזר הביתה ב-1940. ב-1944 גורש למאוטהאוזן ושרד את מחנה הריכוז. לאחר השחרור מ-1945 עבד במשרד החוץ ההונגרי. בין 1945 לבין 1948 היה בעל הטור של היומון החשוב נפסאבה. הוא נאלץ "לשתוק" בשנות החמישים. מ-1957 עד 1959 היה עמית של כתב העת "חיים וספרות" (Élet és Irodalom).
פעילותו.
שיריו הראשונים פורסמו על ידי כתב העת הספרותי החשוב ניוגט. שירתו המוקדמת מאופיינת בהשפעת האוונגרד, ושיריו המאוחרים מאופיינים בשפה צורנית מסורתית יותר. הוא גם כתב סיפורים קצרים ושני רומנים אוטוביוגרפיים. נאדש תרגם יצירות מצ'כית, מגרמנית ומנורווגית.
הפייבלמנים
&lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
&lt;revision&gt;
&lt;parentid&gt;34393816&lt;/parentid&gt;
&lt;timestamp&gt;2022-08-29T04:35:11Z&lt;/timestamp&gt;
&lt;contributor&gt;
&lt;username&gt;Matanyabot&lt;/username&gt;
&lt;/contributor&gt;
&lt;minor /&gt;
&lt;comment&gt;: \1דייווי\2&lt;/comment&gt;
&lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
&lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
הפייבלמנים הוא סרט דרמת התבגרות סמי-אוטוביוגרפית אמריקאית, בבימויו של סטיבן ספילברג מתסריט שכתב יחד עם טוני קושנר. בסרט מככבים מישל וויליאמס, סת' רוגן, פול דנו וגבריאל לבל, שהאחרון מגלם את התפקיד הראשי של סמי פייבלמן, יוצר קולנוע צעיר שאפתן, דמות המבוססת על ספילברג עצמו.
עלילה.
הסרט יתבסס באופן רופף על ילדותו של שפילברג שגדל באריזונה, שלאחר מלחמת העולם השנייה, מגיל שבע עד שמונה עשרה.
הפקה.
בשנת 1999, סטיבן ספילברג אמר שהוא חושב לביים סרט על ילדותו כבר זמן מה. הפרויקט, שכותרתו "I'll Be Home", נכתב במקור על ידי אחותו אן ספילברג. הוא הסביר, "הפחד הגדול שלי הוא שאמא ואבא שלי לא יאהבו את זה ויחשבו שזה עלבון ולא ישתפו את נקודת המבט האוהבת אך הביקורתית שלי לגבי איך זה היה לגדול איתם". ב-2002, ספילברג אמר שהוא חושש לגבי יצירת הסרט "I'll Be Home" : "זה כל כך קרוב לחיים שלי וכל כך קרוב למשפחה שלי - אני מעדיף לעשות סרטים אנלוגיים יותר. אבל סיפור מילולי על המשפחה שלי ידרוש הרבה אומץ. אני עדיין חושב שאני עושה סרטים אישיים גם אם הם נראים כמו סרטי פופקורן מסחריים גדולים."
קדם הפקה.