בגרמניה מצוין יום אנזא"ק בקברי המלחמה של חבר העמים (Commonwealth Kriegsgräber) שברובע שרלוטנבורג שבברלין.
דרום סודאן.
בדרום סודאן מצוין יום אנזא"ק בטקס שחר שמתקיים בבירה ג'ובה בהשתתפות מהגרים מאוסטרליה וידידיהם.
הונג קונג.
בהונג קונג מתקיים טקס שחר צנוע באנדרטה הניצבת במרכז העיר כשחצוצרן מתזמורת משטרת הונג קונג מנגן את ה-Last Post ואת ה-Reveille בעומדו על מרפסת "מועדון הונג קונג" (Hong Kong Club) הסמוך.
ישראל.
בישראל מתקיים ביום אנזא"ק טקס זיכרון בבית הקברות הצבאי הבריטי בירושלים בנוכחות שגרירי אוסטרליה וניו זילנד בישראל. ביום אנזא"ק 2015, במלאת מאה שנה לנחיתות בגליפולי, כיבד את הטקס בנוכחותו נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין.
מלטה.
במלטה מתקיים טקס שחר באנדרטה לזכר חללי אנזא"ק בגני ארגוטי שבפלוריאנה.
מצרים.
בקהיר, מצרים עורכות קהילות המהגרים מאוסטרליה ומניו זילנד טקס שחר בבית העלמין הישן להרוגי המלחמה. האחריות לקיום הטקסים עוברת לסירוגין בין שגרירויות אוסטרליה וניו זילנד.
פולין.
בוורשה, בירת פולין, מתקיים מדי שנה טקס זיכרון משותף בנוכחות נציגים אוסטרלים, ניו זילנדים ופולנים בקבר החייל האלמוני שבכיכר יוזף פילסודסקי.
קיריבטי.
בקיריבטי, יום אנזא"ק מצוין באנדרטה לזכר שומרי החופים שעל האיון בטיו שבאטול טאראווה, בנוכחות הנציבים העליונים של אוסטרליה וניו זילנד בקיריבטי.
קפריסין.
בניקוסיה, בירת קפריסין, נערך טקס שחר בבית הקברות הצבאי המקומי. הטקס מתקיים בדרך כלל בנוכחותם של מהגרים מאוסטרליה ומניו זילנד ושל קצינים בכירים מכוחות שמירת השלום של האו"ם המוצבים באי.
תאילנד.
בקנצ'נבורי, תאילנד, נערך טקס שחר ב"מעבר אש התופת" (Hellfire Pass), מקום בו הועסקו על ידי היפנים בחציבה שבויי מלחמה מבעלות הברית ועובדי כפייה מקומיים במהלך סלילת מסילת הרכבת תאילנד-בורמה. במקום זה נספה המספר הרב ביותר של שבויים מכל קטעי המסילה. לאחר טקס השחר מתקיים אירוע שתיית Gunfire (קפה בתוספת רום). בשעה 11 בבוקר מתקיים טקס נוסף בבית הקברות הראשי לשבויי מלחמה בקנצ'נבורי בו טמונים 6,982 שבויי מלחמה, ברובם בריטים, אוסטרלים, הולנדים וקנדים. במשך השנים נכחו בשני הטקסים שבויי מלחמה לשעבר ששירתו באנזא"ק ושהגיעו עם בני משפחותיהם מאוסטרליה וכן שגרירי אוסטרליה וניו זילנד בתאילנד, מושל המחוז ואישים אחרים.
ביקורת.
על קיומו של יום אנזא"ק ועל הדרכים בהן הוא מצוין נמתחה ביקורת על ידי אוסטרלים וניו זילנדים רבים. בתחילה נמתחה הביקורת עליו מצדם של אנשי מפלגת הלייבור האוסטרלית וברחבי אוסטרליה בכלל התעוררה התנגדות לניצול פוליטי של מה שנתפש כיום אבל. אחד מאירועי המחלוקת בנושא התרחש ב-1960 עם פרסום המחזה הקלאסי מפרי עטו של אלן סימור, "היום האחד של השנה" (The One Day of the Year), שהמחיז את הפיצול החברתי באוסטרליה ואת התהייה בנוגע לערכים הישנים. במחזה זה מותח האגי, הדמות הראשית בו, ביקורת על יום אנזא"ק, שאותו הוא רואה כהוללות שתייה של החיילים המשוחררים וכיום שיש להעלות בו את השאלות מה היא משמעות הנאמנות לאומה או לאימפריה. המחזה תוכנן לעלות על הבמה בפתיחת פסטיבל האומנויות באדלייד, אך לאחר תלונות שהושמעו מצדם של חברי "ליגת החיילים המשוחררים", החליטה הנהלת הפסטיבל לא לאפשר את הצגתו.
באוקטובר 2008 ציין ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר, פול קיטינג שהוא מאמין שההתאספות הציבורית בחוף אנזא"ק מדי שנה להעלאת זכר הנחיתות בגליפולי היא הטעיית הציבור, ונימק את טענתו זו כשאמר שזוהי "שטות מוחלטת ומלאה" להעלות את הטענה שהאומה "נולדה מחדש, או אף נגאלה שם". מי שכיהן אז כראש הממשלה, קווין ראד, דחה את אמירותיו של קיטינג, באומרו שהמערכה בגליפולי היא "חלק מהתודעה הלאומית שלנו, היא חלק מהנפש הלאומית שלנו, היא חלק מהזהות הלאומית שלנו, ואני, כראש הממשלה של הארץ הזאת, גאה בכך לחלוטין".
באפריל 2015 עורר מגזין הגברים האוסטרלי Zoo Weekly שערורייה כאשר ציין את יום השנה המאה ליום אנזא"ק, כאשר פרסם בשערו תמונה של דוגמנית לבושה בביקיני האוחזת בפרג אדום. המגזין גונה כבלתי הולם על ידי משרד ותיקי המלחמה של ממשלת אוסטרליה ועל ידי רבים בציבור האוסטרלי ובתי עסק רבים, כולל רשת החנויות האוסטרלית הגדולה, "טארגט אוסטרליה" , הסירו את מהדורת המגזין ממדפיהם.
ביקורת על התחדשות ההשתתפות הציבורית בטקסים.
חלק מהמבקרים טוענים שחידוש ההתעניינות הציבורית ביום אנזא"ק מצדם של בני הדור הצעיר נובעת מהעובדה שהאוסטרלים הצעירים מעולם לא התנסו בעצמם במלחמה. המבקרים רואים בהתחדשות זו חלק מהלאומיות הבלתי רלוונטית באוסטרליה שטופחה במיוחד על ידי מי שהיה אז ראש הממשלה, ג'ון הווארד.
במשך עשרות שנים הובעה דאגה שמא השתתפותם של צעירים באירועי יום אנזא"ק החדירה מרכיבים "קרנבליים" לתוך מה שנתפש כאירוע רציני. השינוי הובלט על ידי קיומו של מופע בסגנון קונצרט רוק שהתקיימה בטקס במפרץ אנזא"ק של 2005 שבמהלכו המשתתפים שתו וישנו בינות למצבות. לאחר תום האירוע נותר האתר זרוע באשפה. ב-2013 הביע ההיסטוריון האוסטרלי ג'ונתן קינג את דאגתו בנוגע לעליית הפופולריות של יום אנזא"ק וטען ש"עליית הלחצים המסחריים הופכים את יום המאה לנחיתות בגליפולי ל"הפנינג המוני" (באנגלית: Big Day Out, שמו של פסטיבל מוזיקה המוני הנערך בערים שונות באוסטרליה)".
ביקורת על אי אזכור מספיק לתרומת הניו זילנדים.
ביקורת נוספת על יום אנזא"ק נוגעת להעצמת היתר לכאורה של הזיקה האוסטרלית למערכה בגליפולי, בין אם על ידי משתתפים בו שלא מודעים לגודל האובדן, או כאשר ההתמקדות היא בהיקף התרומה של ניו זילנד. ב-2005 נמתחה ביקורת על ראש הממשלה ג'ון הווארד על כך שנמנע מלהשתתף בטקס הניו זילנדי בגליפולי בהעדיפו לבלות את הבוקר בפיקניק על החוף עם חיילים אוסטרלים. ב-2009 ציינו היסטוריונים ניו זילנדים שיש אוסטרלים שאינם מודעים לכך שחיילים ניו זילנדים היו חלק מאנזא"ק. ב-2012 עורר עיתונאי ניו זילנדי שערורייה בעקבות דבריו שהחיילים האוסטרלים במלחמת העולם הראשונה היו סרסורים וגנבים.
יום ANZAC
החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה
החזית המזרחית של מלחמת העולם השנייה הוא השם המקובל במחקר ההיסטורי למערכה הצבאית בין גרמניה הנאצית ובעלות בריתה לבין ברית המועצות, החל מהפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-22 ביוני 1941 ועד כניעתה של גרמניה הנאצית ב-8 במאי 1945 במסגרת מלחמת העולם השנייה. בברית המועצות מתייחסים אל המלחמה נגד גרמניה הנאצית בשם מלחמת המולדת הגדולה (Великая Отечественная война, וֵליקַיה אוֹטצֶ'סטבינַייה ווֹינָה), על מנת להבדיל בינה לבין פלישת נפוליאון לרוסיה ב-1812, הקרויה "מלחמת המולדת של שנת 1812".
המערכה הצבאית בחזית המזרחית הייתה העימות הקשה והעקוב מדם ביותר בהיסטוריה האנושית. הייתה זו התנגשות בין שני משטרים טוטליטריים בעלי אידאולוגיה מנוגדת, מה שנתן לעימות ביניהם אופי של "מלחמת השמדה", כפי שציינו מנהיגי שני הצדדים. המשטר הנאצי שאף ליישם את רעיונות תורת הגזע במלחמה בחזית המזרחית, והנחה את הצבא ויחידות המשטרה המסופחות להשיג את יעדיו בכל מחיר, כולל ביצוע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בהיקף גדול. שני הצדדים התייחסו לשבויי המלחמה באכזריות רבה, תוך התעלמות מכללי אמנת ז'נבה, ומיליוני שבויים מתו בשבי במהלך העימות ביניהם.
במהלך המלחמה איבדה ברית המועצות לפי הערכות שונות 20–28 מיליון הרוגים - מעל 15% מאוכלוסיית ברית המועצות, מתוכם לפחות 13 מיליון אזרחים. עובדה זו משקפת את האכזריות וחוסר המעצורים שאפיינו את הלחימה בחזית הסובייטית.
לאחר הפלישה לשטח ברית המועצות החלה גרמניה הנאצית לבצע, בפעם הראשונה, השמדה שיטתית של האוכלוסייה היהודית בשטחים שנכבשו על ידיה. השמדת היהודים בוצעה על ידי יחידות מיוחדות (האיינזצגרופן) שיועדו לכך, שהסתייעו במקרים רבים ביחידות רגילות של הצבא הגרמני.
המלחמה בחזית הסובייטית הייתה ייחודית מבחינות רבות: המרחבים הגדולים בהם פעלו הכוחות היריבים, הכמויות הגדולות של חיילים ושריון שהופעלו במערכה, ותנאי מזג האוויר הקשים של החורף הרוסי.
זירת המלחמה.
המלחמה התנהלה בחלקה האירופי של ברית המועצות ובמזרח אירופה. עיקר הלחימה התנהלה בזירה הקרקעית, אך גם בזירה האווירית התנהלה לחימה אינטנסיבית, ובמידה מעטה יותר בזירה הימית.
הגבול היבשתי בין גרמניה הנאצית וגרורותיה לברית המועצות עבר ברובו בשטח מישורי, שבותר על ידי ביצות פריפייט בערך במרכזו. ביצות אלה, שעבירותן נמוכה ושטחן הענק מגיע כמעט ל-100,000 קמ"ר, הכתיבו את צירי התנועה של הכוחות הגרמניים הפולשים. קבוצת ארמיות מרכז תקפה מצפון לביצות לכיוון מוסקבה ואילו קבוצת ארמיות דרום תקפה מדרום להן בכיוון קייב.
על קו הגבול הישן של ברית המועצות בחזית המערבית הגן קו ביצורים, שנודע בשם קו סטלין. סיפוח המדינות הבלטיות, מערב בלארוס ומערב אוקראינה (מזרח פולין) בשנים 1939–1940 אילץ את הסובייטים לבנות קו ביצורים חדש, שהורכב ממספר "אזורים מוגנים", כדי להגן על הגבול החדש. כדי לבנות את קו הביצורים החדש, שנודע בשם קו מולוטוב, נעשה שימוש בחומרים ובציוד שפורקו מ"קו סטלין". ביוני 1941, ערב הפלישה הגרמנית, עדיין היה "קו מולוטוב" בשלבי הקמה ראשונים. הוא כלל ביצורי שדה באיכות משתנה שציודם לקוי, שלא הגנו על כל אורך החזית, אך בכל זאת סייעו לצבא האדום להאט במספר אזורים את התקדמות הוורמאכט ובעלי בריתו לתוך שטח ברית המועצות.