בשנת 2011 ערך רוזנפילד את הופעת הבכורה שלו בהפקת אוף-ברודוויי של המחזה "מבעד לזכוכית אפלה", לצד קארי מאליגן וכריס סרנדון. באוגוסט של אותה שנה פורסם כי רוזנפילד לוהק לגלם את טים באקלי בסרט הדרמה "Greetings from Tim Buckley". בסרט הופיעו בתפקידים הראשיים פן בדג'לי ואימוג'ן פוטס בשנה שלאחר מכן הוא גילם את "טומי שיל" בסרט התיעודי "Teenage", והצטרף לצוות השחקנים של אימפריית הפשע בתפקיד החוזר של וילי תומפסון, בנו של איליי (שיי ויגהאם). בעונה החמישית והאחרונה הוא הפך לשחקן קבוע בסדרה. לאחר מכן שיחק רוזנפילד בסרטים "Jamesy Boy" ובסרט "שיר אחד" בשנת 2014, לפני שתפקידו הראשי הראשון בסרט "אפלואנזה" (2014), בו כיכבו גם גרנט גאסטין וניקולה פלץ כמו כן בשנת 2014 הופיע רוזנפילד בתפקיד משנה בדרמת הפשע שנה קשוחה מאוד, לצד ג'סיקה צ'סטיין ואוסקר אייזק.
בינואר 2015 לוהק רוזנפילד לתפקיד במחזה "The Nether" של ג'ניפר היילי בהפקת תיאטרון MCC, שהוצג בין 4 בפברואר ל-15 במרץ 2015 בתיאטרון לוסיל לורטל. לאחר מכן גילם רוזנפילד את דן מרסר בסרט הדרמה של האנה פידל "6 שנים", לצד טאיסה פרמיגה. הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-South by Southwest ב־14 במרץ 2015, והוא יצא בנטפליקס ב־18 באוגוסט 2015.
בהמשך היה לו תפקיד משנה בדרמה הקומית של וודי אלן "איש ללא היגיון", בכיכובם של חואקין פיניקס ואמה סטון. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן 2015 ויצא לבתי הקולנוע ב-17 ביולי 2015. לאחר מכן שיחק רוזנפילד בתפקיד ברטרם פלוסר (לצד לוגאן לרמן) בסרט הדרמה "התפכחות", עיבוד לספרו של פיליפ רות באותו שם משנת 2008, שהוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-24 בינואר 2016 ושוחרר לצפייה בבתי הקולנוע ב־29 ביולי 2016. כמו כן ב 2016, הוא כיכב לצד ריצ'רד ארמיטאג וזואי קאזאן באוף-ברודוויי במחזה "אהבה, אהבה, אהבה". רוזנפילד שיחק בסרט הדרמה "Person to Person", שהוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס 2017. הוא גם לוהק לתפקיד סם קולבי בסדרת הטלוויזיה של דייוויד לינץ' "טווין פיקס".
בשנת 2017, רוזנפילד גילם את אלכס הולמס בהצגת הבכורה של אוף ברודוויי למחזהו של סיימון סטפנס "On the Shore of the Wide World". לאחר מכן הוא נראה בסרט הקומדיה "The Long Dumb Road" בבימוי האנה פידל.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ארון צ'רץ, בסרט "מיקי והדוב" שביימה אנאבל אטנאסיו. הסרט זכה לביקורות משבחות בפסטיבל קאן 2019.
בשנת 2020 כיכב רוזנפילד מול קייט בלאנשט בתפקיד ג'ון שלאפלי, במיני סדרה גברת אמריקה שהייתה מועמדת ל-10 פרסי אמי כולל הסדרה הטובה ביותר. בפברואר 2020 פורסם כי רוזנפילד לוהק לתפקיד הראשי בסרטה של האנה מארקס "מארק, מרי ואנשים אחרים".
מוזיקה.
בדצמבר 2014 הוציא בן רוזנפילד מיני-אלבום שכותרתו "Field" והחל לנגן במופעים במועדונים ברחבי ניו יורק. בפברואר 2017 הוציא בן רוזנפילד אלבום באורך מלא שכותרתו "dum die" שיצא בבנדקמפ. השיר "מלאך בשמיים" מאלבומו של רוזנפילד שימש בפסקול הסרט "מיקי והדוב". בן רוזנפילד הקליט כמה שירים עם ג'ני לואיס לפסקול הסרט "שיר אחד".
Scary Hours 2
Scary Hours 2 הוא המיני-אלבום הרביעי של הראפר הקנדי דרייק. האלבום יצא לאור ב-5 במרץ 2021, על ידי חברות התקליטים OVO סאונד, ריפבליק רקורדס. זהו מיני-אלבום ההמשך של המיני-אלבום "Scary Hours", שיצא בשנת 2018.
רקע והכרזה.
בינואר 2021, הודיע דרייק כי אלבום האולפן השישי הקרוב שלו "Certified Lover Boy" יתעכב וצפוי לצאת בהמשך שנת 2021. כעבור חודשיים הכריז על צאת המיני-אלבום "Scary Hours 2", יום לפני צאתו.
הפארק הלאומי ג'ביל
הפארק הלאומי ג'ביל (בערבית: الحديقة الوطنية جبيل) הוא פארק לאומי, הממוקם בדרום תוניסיה, ומהווה חלק מצפון מדבר סהרה. הוא משתרע על שטח של 150,000 דונם, והוא הפארק הלאומי השני בגודלו במדינה, אחרי הפארק הלאומי סנגר-ג'אבס. אף על פי שהוא גדול, הפארק חדש יחסית; הוא הוכרז כפארק לאומי רק בשנת 1994. עד שהוכרז הפארק סנגר-ג'אבס, היה הפארק הלאומי ג'ביל לפארק הלאומי היחיד במדבר סהרה.
גאוגרפיה.
הפארק הלאומי ג'ביל נמצא 80 ק"מ דרומית לעיר המדברית דוז. הצמחייה בו כוללת שיחים מדבריים רבים, כשהנפוצים בהם הם הארכוביתיים. בחלקים בהם קיימת צמחייה חיים גם צבאיים, ארנבים וצפעיים. ברחבי הפארק מפוזרות נקודות תצפית השמורים לתיירים הפוקדים את האזור, אם כי הם אינם מורשים להסתובב בחופשיות בתחומי הפארק אלא רק במסגרת מסלול מסודר.
הפארק משמש גם למחקר ארכאולוגי, שכן נמצאו בו מספר חפצים פרהיסטוריים שמשויכים לעיתים לראשית עידן ההולוקן.
פאונה.
בפארק ניתן למצוא קהילה מגוונת של בעלי חיים מדבריים השכיחים בסהרה, כולל שועלי פנק, צפעיים, נחשי קוברה, תנים ועבדקני הרעמה. מבין העופות הנפוצים בפארק ניתן להבחין בעפרוני מצויץ ובמיני עורב וחובות.
חוקת לקומפטון
חוקת לקומפטון (באנגלית: The Lecompton Constitution; 1857) הייתה השנייה מתוך ארבע חוקות שהוצעו עבור מדינת קנזס. חוקה זו מעולם לא נכנסה לתוקף.
חוקת לקומפטון נוסחה על ידי תומכים בעבדות וכללה חקיקה להגנה על עבדות במדינה ולהוצאת שחורים חופשיים מגדר הזכאים להימנות על המוגנים על ידי כתב הזכויות שלה. העבדות הייתה נושא סעיף 7, שהגן על זכותו של בעל הרכוש, כשההגדרה "רכוש" כללה "עבדים", ומנע מהמחוקק לשחרר עבדים ללא הסכמת בעליהם, וללא פיצוי מלא לבעליהם. תחילה אושרה החוקה בבחירות מושחתות בדצמבר 1857, אך הובסה באופן גורף בהצבעה שנייה בינואר 1858 ברוב קולותיהם של המצביעים בשטח קנזס. דחיית חוקת לקומפטון, וכניסתה של קנזס לאיחוד כמדינה חופשית (ללא עבדות) לאחר מכן, הדגישו את שיטות ההצבעה הלא סדירות וההונאות שסימנו מאמצים מוקדמים יותר של כוחות חצי צבאיים למחצה, לא סדירים (Bushwhacker) ומסתננים מעבר לגבול, ליצור חוקה ממלכתית בקנזס שהתירה עבדות.
לפני חוקת לקומפטון הייתה חוקת טופקה ובעקבותיה הגיעו חוקות ליוונוורת' ו-וויאנדוט. חוקת וויאנדוט (Wyandotte Constitution) הפכה לחוקת מדינת קנזס. המסמך נכתב בתגובה לעמדתה של התנועה לביטול העבדות, עמדה שהתבטאה בחוקת טופקה משנת 1855 של ג'יימס ה' ליין (James H. Lane) ותומכי מדינה חופשית אחרים. בית המחוקקים הטריטוריאלי, שבגלל הונאות בחירות נרחבות כלל בעיקר בעלי עבדים, התכנס בבירה הייעודית לקומפטון בספטמבר 1857 כדי לייצר מסמך שכנגד. תומכי מדינת חופש, שהיו רוב גדול של מתיישבים בפועל, החרימו את ההצבעה. רוברט ג'ון ווקר היה מינוי של הנשיא ג'יימס ביוקנן לתפקיד המושל הטריטוריאלי של קנזס. ווקר היה מתומכי העבדות, אך התנגד לחוסר הצדק הבוטה שבחוקה והתפטר במקום ליישם אותה. חוקה חדשה זו אישרה את העבדות במדינה המוצעת והגנה על זכויות בעלי העבדים. בנוסף, החוקה קבעה משאל עם שאיפשר לבוחרים לבחור הרשאה להכניס עבדים נוספים לשטח הטריטוריה.
הן חוקת טופקה והן חוקת לקומפטון הונחו בפני אנשי הטריטוריה בקנזס להצבעה, ושתי ההצבעות הוחרמו על ידי הסיעה המתנגדת, שתמכה בקיומה של טריטוריית קנזס ללא הכנסת עבדים נוספים, מה שהיה אמור להתוות את מסלולה של קנזס לעתיד כמדינה ללא עבדות. במקרה של חוקת לקומפטון, לעומת חוקת טופקה, ההצבעה התבצעה על סוגיה אחת, שהובעה בהצבעה כ"חוקה עם עבדות" נגד "חוקה ללא עבדות". סעיף "חוקה ללא עבדות" לא היה הופך את קנזס למדינה ללא עבדים; הוא רק היה אוסר על ייבוא עתידי של עבדים לקנזס (דבר שנחשב בעיני רבים כבלתי ניתן לאכיפה). משאל העם הוחרם על ידי תומכי קנזס כמדינה ללא עבדות, סבל מאי סדירויות קשות, ולמעלה ממחצית 6,000 הקולות נחשבו להונאה. עם זאת, גם חוקת לקומפטון וגם חוקת טופקה נשלחו לוושינגטון לאישור הקונגרס.
הנשיא ג'יימס ביוקנן היה תומך נחרץ בזכויות בעלי העבדים, תמיכה שלדעתו הייתה נחוצה למניעת התנתקות הדרום מהברית. ביוקנן אישר את חוקת לקומפטון. הוא קיבל את תמיכתם של הדמוקרטים הדרומיים, אך דמוקרטים רבים בצפון, ובראשם סטיבן דאגלס, התייצבו עם הרפובליקנים בהתנגדות לחוקת לקומפטון. למרות התנגדויותיו של דאגלס, הצעת החוק להכרזת קנזס כמדינה בארצות הברית אושרה בסנאט ב-23 במרץ 1858 בהצבעה של 33 נגד 25. דאגלס נעזר במידה ניכרת בעבודתו של תומאס יואינג ג'וניור, פוליטיקאי ועורך דין ידוע בקנזס, שתמך בהיותה של קנזס ללא עבדות, ושהוביל חקירת החקיקה בקנזס כדי לחשוף את פתקי ההצבעה המזויפים. הוצע משאל עם חדש על גורלה של חוקת לקומפטון, אף על פי שהדבר היה מעכב את כניסתה של קנזס לאיחוד. יתר על כן, חוקה חדשה, החוקה נגד עבדות של לוונוורת', כבר נוסחה. ב-4 בינואר 1858, המצביעים בקנזס דחו באופן גורף את חוקת לקומפטון בהצבעה של 10,226 נגד 138. בוושינגטון נדחתה על ידי בית הנבחרים הפדרלי קבלתה של מדינת קנזס עם חוקת לקומפטון בשנת 1858. אף שהובסה חוקת לקומפטון, הדיון על החוקה המוצעת קרע את המפלגה הדמוקרטית. קנזס התקבלה לאיחוד כמדינה חופשית בשנת 1861, ברגע שסנאטורים תומכי עבדות שחסמו את קבלתה פרשו מהסנאט, כשמדינותיהם עזבו את הברית.
חוקרת
התוכנית הטיבטית של ה-CIA
התוכנית הטיבטית של ה- CIA הייתה פעולה חשאית אנטי-סינית, שארכה כמעט עשרים שנים שהתמקדה בטיבט וכללה "פעולות פוליטיות, תעמולה, פעולות צבאיות ומודיעיניות" על בסיס הסכמים בין הממשל האמריקאי לאנשיו של הדלאי לאמה, טנזין גיאטסו.
אף על פי שהוקצה רשמית ל- CIA, המבצע תואם עם כמה סוכנויות ממשלתיות אחרות בארצות הברית כמו מחלקת המדינה ומחלקת ההגנה.
פעולות קודמות נועדו לחזק קבוצות התנגדות טיבטיות מבודדות שונות, מה שהוביל בסופו של דבר להקמת כוח צבאי בגבול נפאל-סין המורכב מכ-2,000 אנשים.