"Alejandro" בוצע בסיבוב ההופעות "Born This Way Ball" של גאגא, בשנים 2012–2013. ההופעה כללה אותה נחה על ספה עשויה בשר ולובשת את חזיית האקדח שלה כשגברים עירומים למחצה רוקדים סביבה. במהלך ביצוע השיר בסבב ההופעות, שלה בשנת 2014, "", גאגא לבשה פאה ירוקה ומכנסיים שחורים מעור לביצוע השיר. בשנת 2017, היא ביצעה את "Alejandro" במהלך הופעותיה בפסטיבל המוזיקה ואמנויות ב-"Coachella", כשהיא לבושה בסווטשירט בצבע אדום. השיר היה גם חלק מרשימת ההשמעה של סיבוב ההופעות "Joanne World Tour" בין השנים 2017–2018, שם ביצעה אותו בבגד גוף חתוך מעור רשת. גאגא גם ביצעה את "Alejandro" בסבב ההופעותת הקבוע שלה בלאס וגאס בשנים 2018–2020, "Lady Gaga Enigma".
נפילת ברית המועצות
קריסת ברית המועצות
התפרקות הגוש המזרחי
התמוטטות ברית המועצות
אלכסיי ארקצ'ייב
אלכסיי ארקצ'ייב (ברוסית: Алексей Андреевич Аракчеев; 4 באוקטובר 1769 - 3 במאי 1834) היה מדינאי רוסי, יועץ קרוב לאלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ארקצ'ייב נולד ב-4 באוקטובר 1769, ככל הנראה באחוזה משפחתית במחוז נובגורוד. אביו רצה לרשום אותו לבית הספר לתותחנים, אך לאור מצבו הכספי הקשה הוא לא היה יכול לעשות זאת. בהיותם בסנקט פטרבורג אביו בכל זאת הצליח לארגן את הסכום הנדרש ובנו נרשם לבית הספר. לאור הקישורים הוא הצליח מאוד בלימודים ובשנת 1787 קודם לדרגת קצין. לצורך השלמת הכנסה הוא נתן שיעורים פרטיים לבנים של ניקולאי סלטיקוב. כאשר נסיך פאבל (הקיסר העתידי) ביקש מסלטיקוב למצוא לו עוזר מוכשר, סלטיקוב המליץ על ארקצ'ייב. כתוצאה מכך, ארקצ'ייב התחיל לשרת בחצר הנסיך הצעיר והתקרב עליו מאוד.
תקופת שלטון פאבל הראשון.
עם תחילת שלטונו של פאבל הראשון, ארקצ'ייב קודם בשרות. הוא קיבל תפקיד בכיר, עיטור אנה הקדושה ובגיל 28 קודם לתואר ברון והוענק לו עיטור אלכסנדר נבסקי. הקיסר ידע על כך שמשפחת ארקצ'ייב דלת אמצעים ולכן העניק לו גם אחוזה גדולה. מסיבה לא ברורה בשנת 1798 ארקצ'ייב פוטר משרות פעיל. הסיבה לכך הייתה בהתאבדות קצין ותיק שהיה בין מקורבי אלכסנדר סובורוב שלא היה יכול לסבול התנהגותו הגסה של ארקצ'ייב. אך כבר סוף אותה שנה הוא הוחזר לשירות, קודם בדרגות וב-5 במאי 1799 קיבל תואר רוזן. אומנם ב-1 באוקטובר 1799 נשלח פעם נוספת לגמלאות. הפעם הסיבה הייתה בכך שארקצ'ייב "איבד" צו קיסרי על פיטורין מהצבא של אחיו. קיימות שמועות שבהיותו מחוץ לבירה הוא קיבל מידע על הקשר להריגת הקיסר והתחיל לנסוע לסנקט פטרבורג. ראשי הקשר הצליחו לעצור אותו בכניסה לעיר.
תקופת שלטון של אלכסנדר הראשון.
בשנת 1801 אלכסנדר הראשון עלה לשלטון. ארקצ'ייב הכיר אותו היטב. למרות ההכרות, הקיסר החדש לא מיהר להחזיר אותו לשירות. ככל הנראה לאור ההתנהגות הגסה של ארקצ'ייב והתנגדות של מספר מקורבי של הקיסר. ב-14 במאי 1803 ארקצ'ייב הוחזר לשירות וקיבל תפקיד מפקד חייל התותחנים. בשנת 1805 השתתף בקרב אוסטרליץ. ב-13 בינואר 1808 קודם לתפקיד שר המלחמה. בהיותו שר המלחמה הוא הנהיג רפורמה נרחבת בצבא.
ב-1 בינואר 1810 הוא עזב את תפקיד שר המלחמה והחל לנהל את המחלקה הצבאית במועצה המדינית. ב-14 ביוני 1812 לקראת תחילת המלחמה עם נפולאון הוחזר למשרד המלחמה.
עם סיום המלחמה החל לטפל בהתיישבות צבאית. קיימות עדויות שתחילה הוא לא תמך ברעיון אך בהתאם לרצון הקיסר אימץ את הרעיון ותרם רבות לקידומו. הדבר הוכנס תוך התנגדות עזה של התושבים. הקיסר רצה להוזיל את עלויות אחזקת הצבא. לכן הוא הציע להקים התיישבות צבאית, כאשר יחידות הצבא בהתיישבות היו צריכות לדאוג באופן עצמאי לכל הצרכים הלוגיסטיים. לקראת שנת 1816 כ-500 אלף חיילים הועברו לסטאטוס של התיישבות צבאית. מעשית זה אמר שבנוסף לאימונים צבאיים הם היו צריכים לטפל בעיבוד אדמה. הדבר גרם למספר מרידות שדוכאו. בני זמנו ראו ברעיון זה רצון של ארקצ'ייב להכפיף לצבא את כל החברה וקראו לו "נחש" ו"אוכל בני אדם".
זה הייתה תקופת הזוהר של ארקצ'ייב. השפעתו על הקיסר הייתה גדולה מאוד. בסתיו 1825 הקיסר נתן לו הנחיה לבדוק שמועות של קיום קשר נגד השלטון. אולם ב-10 בספטמבר הוא קיבל הודעה על כך שמאהבת שלו נרצחה. הוא מיהר לאחוזתו לעריכת חקירת הנושא. מהר מאוד הוא גילה שהיא לא הייתה נאמנה לו וזה גרם לו למשבר עמוק. ב-19 בנובמבר 1825 נפטר אלכסנדר הראשון. תוך זמן קצר ארקצ'ייב איבד את הקרובים לו ביותר. הוא היה במשבר ולא מיהר לחזור לחצר. ניקולאי הראשון לא ראה בעין יפה שבן אדם המקורב ביותר לאחיו לא חוזר לחצר ולכן נתן הנחיה לא רשמית לפטר את ארקצ'ייב.
ארקצ'ייב הסתגר באחוזתו. אנשי החצר שגם קודם לכך לא אהבו אותו לא היו באים לאחוזתו ולכן הוא היה בודד מאוד.
באחוזתו הוא הקים מוזיאון פרטי לזכר הקיסר אלכסנדר. בשנת 1833 הוא הקים קרן מיוחדת עבור כתיבת ספר אודות הקיסר ותרגומו לצרפתית ולגרמנית. הפרס לא הוענק מעולם.
עם הזמן בריאותו נחלשה והוא נפטר בשנת 1834.
נפילת הגוש הקומוניסטי
אה&quot;מ פנדורה (1779)
אניית הוד־מלכותו "פַּנְדוֹרָה" ("HMS Pandora") הייתה אניית־מפרשים מלחמתית מדרגה שישית נושאת 24 תותחים של הצי המלכותי הבריטי. היא נבנתה במספנת אדמס אנד ברנרד בדֶפְּפוֹרד, אנגליה, והושקה ב-17 במאי 1779. "פנדורה" זכתה לפרסום עולם על שום היותה האונייה שנשלחה ב-1790 לחפש אחר ה"באונטי" וללכוד ולהביא לדין את אנשי צוותה המורדים שהשתלטו עליה. איתרע מזלה ובהפלגתה חזרה לאנגליה, כשעל סיפונה מקצת המורדים שהצליחה לתפוס, עלתה אה"מ "פנדורה" על שרטון וטבעה. טְרוֹפֶת האנייה התגלתה ב-1977 על קרקעית הים במצר טוֹרֶס ונחקרה על ידי ארכאולוגים ימיים ממוזיאון קווינסלנד באוסטרליה.
קורות שירותה בצי.
"פנדורה" החלה את שירותה בתעלה האנגלית ב-1779, כשהצי הצרפתי-ספרדי המאוחד עשה הכנות להנחתת צבא פלישה על אדמת אנגליה. אחר כך הוצבה בתחנת הצי בצפון אמריקה, ועסקה במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית בליווי שיירות של אוניות סוחר בין אנגליה וקוויבק. באחת מהפלגות הסיור שערכה לכדה "פנדורה" כמה פריבטירים אמריקנים. ב-1783 הוצאה משירות פעיל והושמה בעתודה בבסיס הצי בצ'טם.
החיפוש אחר ה"באונטי".
ב-30 ביוני 1790, כשגברו הסיכויים להתלקחות מלחמה בין אנגליה וספרד בשל משבר נוטקה (Nootka crisis), הוחזרה "פנדורה" לשירות פעיל. ברם, בתחילת אוגוסט 1790, חמישה חודשים לאחר שנודע בלונדון דבר המרד על ה"באונטי", החליט ג'ון פיט, הלורד הראשון של האדמירליות, לשגר את "פנדורה" כדי להחזיר את "באונטי" לאנגליה, ללכוד את המורדים ולהביאם למשפט. "פנדורה" שופצה, מספר תותחיה הוקטן מ-20 ל-6, אך נוספו לה ארבע קרונדות בנות 18 ליטראות כל אחת.
"פנדורה" יצאה לדרכה מפורטסמות' ב-7 בנובמבר 1790 בפיקוד קפטן אדוארד אדוארדס וצוות המונה 134 איש. אחד מהם, תומאס הייוורד, היה על סיפונה של ה"באונטי" בפרוץ המרד, והצטרף לקפטן בליי ולמלחים הנאמנים לו להפלגה ההרואית בסירה הפתוחה אל האי טימור. איש צוות אחר היה ג'ון בראון, מלח שננטש על ידי אוניית סוחר בריטית בטהיטי.
אדוארדס לא ידע, כי שנים-עשר מן המורדים וארבעה מלחים שנשארו נאמנים לבליי בחרו כבר לשוב לטהיטי, לאחר שנכשל ניסיונם להקים מושבה (פורט סנט ג'ורג') בהנהגתו של פלצ'ר כריסטיאן בטובואיי, אחד מאיי אוסטרל. הם חיו כמשוטטים על חופו של האי, ורבים מהם הולידו ילדים מבנות המקום. קבוצת מורדים בהנהגת פלצ'ר כריסטיאן, יחד עם בני לווייתם הפולינזים, עזבו את האי והתיישבו בסופו של דבר באי פיטקרן שלא היה מסומן במפות. כשהגיעה "פנדורה" אל טהיטי, נמצאו בו ארבעה-עשר מאנשי "באונטי" לשעבר; צ'ארלס צ'רצ'יל נרצח בקטטה עם מתיו תומפסון, והלה עצמו נהרג בידי הפולינזים שראו בצ'רצ'יל את מלכם.
"פנדורה" הגיעה אל טהיטי ב-23 במרץ 1791 לאחר שהקיפה את כף הורן. זמן קצר אחר כך התייצבו באונייה שלושה אנשים ומסרו עצמם לידי אדוארדס. היו אלה ג'וזף קולמן, הנשק של ה"באונטי", פיטר הייווד ופרח הקצונה ג'ורג' סטיוארט. אדוארדס שלח חוליות חיפוש כדי ללכוד את האנשים הנותרים. המלח הכשיר ריצ'רד סקינר הופיע למחרת הגעת האונייה. שלושה אנשי צוות אחרים של ה"באונטי" ברחו אל ההרים, אך נתפסו בסופו של דבר וב-29 במרץ הובאו לאונייה. איש הצוות השמיני במספר, מייקל ברן העיוור למחצה, שהיה הנגן בכינור באונייה "באונטי", כבר נמצא אותה שעה על סיפונה של "פנדורה". איננו יודעים אם נתפס או הסגיר את עצמו. אדוארדס ערך חיפושים נוספים במהלך השבוע וחצי הבאים, ובשבת הובאו אל "פנדורה" עוד שני אנשים, הנרי הילברנט ותומס מקינטוש. ארבעת הנותרים, תומאס בורקט, ג'ון מילוורד, ג'ון סאמנר וויליאם מאספרט, נתפסו למחרת. כל ארבעה-עשר האנשים נכלאו בתא-אסורים ארעי שנבנה על סיפון האחרה של "פנדורה" ומידותיו אחד-עשר על שמונה-עשר רגל, ואשר זכה בפיהם לכינוי "תיבת פנדורה" (Pandora's Box).