אף על פי ששטחה מצומצם ואוצרות הטבע שבה דלים יחסית, כלכלת ליכטנשטיין פורחת ותושביה נהנים מרמת חיים מהגבוהות בעולם. שיעור האבטלה בה הוא הנמוך ביותר מבין הכלכלות האירופיות, ועמד בסוף 2004 על כ-2.2%. נסיך ליכטנשטיין נחשב אחד מראשי המדינה העשירים בעולם, והונו האישי נאמד בכ-3.5 מיליארד דולר.
ליכטנשטיין אינה חברה באיחוד האירופי אלא באיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), מסגרת מקבילה לאיחוד שהוקמה בשנת 1960. רוב מדינות האיגוד, וליכטנשטיין בהן, מסדירות את קשרי הסחר שלהן עם האיחוד האירופי במסגרת הקרויה "האזור הכלכלי האירופי" (EEA), המבטיחה למדינות החברות בה חופש של תנועה לאנשים, סחורות, שירותים והון, אך אינה מטילה על מדינות שאינן חברות באיחוד האירופי את החובות המוטלות על חברות האיחוד.
ליכטנשטיין קשורה בברית מכס עם שווייץ, והמטבע המשמש בה הוא הפרנק השווייצרי.
מגזר השירותים הפיננסיים הוא הדומיננטי ביותר בכלכלתה. חוקים גמישים לרישום חברות ומס חברות מהנמוכים בעולם הפכו את ליכטנשטיין למקלט מס מועדף - למעלה מ-70,000 חברות זרות (יותר מכפליים מאוכלוסיית המדינה) נרשמו בה נומינלית כמטה פעולתן, והן אחראיות לכ-30% מהכנסות המדינה.
תחבורה.
ישנם כ-250 ק"מ של כביש סלול בתוך ליכטנשטיין, עם 90 ק"מ של שבילי אופניים מסומנים.
רכבת של 9.5 ק"מ (5.9 מייל) מחברת בין אוסטריה ושווייץ דרך ליכטנשטיין. הרכבות של המדינה מנוהלות על ידי הרכבת הפדרלית האוסטרית כחלק מהמסלול בין פלדקירך, אוסטריה ובוכס, שווייץ. ליכטנשטיין נמצאת באופן נומינלי בתוך אזור התעריף האוסטרי Verkehrsverbund Vorarlberg.
חברת האוטובוסים של ליכטנשטיין מתחברת לרשת האוטובוסים השווייצרית בערים בוכס וסרגנס. אוטובוסים נוסעים גם לעיירה האוסטרית פלדקירך.
לליכטנשטיין אין נמל תעופה. שדה התעופה הגדול הקרוב ביותר הוא נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן, שווייץ (130 ק"מ). שדה התעופה הקטן הקרוב ביותר הוא נמל התעופה סנט גאלן (50 ק"מ). נמל התעופה פרידריכסהאפן (Friedrichshafen Airport) מספק גם הוא גישה לליכטנשטיין, הנמצאת במרחק 85 ק"מ משם. בעיירה בלצרס יש מנחת מסוקים קטן הזמין לטיסות שכר.
גאוגרפיה.
הנסיכות ממוקמת בעמק הריין שבהרי האלפים, על הגדה המזרחית של נהר הריין, המהווה את גבולה המערבי (עם שווייץ). ממזרח היא גובלת באוסטריה. פני השטח הרריים, בפרט בחלק המזרחי, והפסגה הגבוהה ביותר היא בגובה 2,600 מטר.
ליכטנשטיין היא אחת משתי המדינות היחידות בעולם (יחד עם אוזבקיסטן) שגם להן וגם לכל המדינות הגובלות בהן אין מוצא לים.
דמוגרפיה.
ליכטנשטיין היא המדינה הרביעית הקטנה ביותר באירופה, לאחר קריית הוותיקן, מונקו וסן מרינו. שליש מאוכלוסייתה המקומית מורכבת מזרים, בעיקר גרמנים, אוסטרים ושווייצרים.
השפה הרשמית במדינה היא גרמנית, אם כי רבים מדברים אלמאנית (ניב של גרמנית).
מבחינה דתית כ-76% מהאוכלוסייה הם קתולים, 8.5% הם פרוטסטנטים, 1.4% הם נוצרים מסוגים אחרים (אורתודוקסים וכו') ו-4% הם מוסלמים. 5.4% הגדירו עצמם כחסרי דת.
בליכטנשטיין חיים כמה עשרות יהודים בלבד, המהווים 0.1% מן האוכלוסייה. מספרם הולך ופוחת. במדינה אין בתי-ספר יהודיים. תפילות וטקסים דתיים נערכים בבתים פרטיים.
ב-27 בנובמבר 2005 הצביעו תושבי המדינה נגד היוזמה למניעת הפלות. היוזמה הוצעה על ידי הארכיבישוף הקתולי-רומי וולפגנג האס ונתמכה בתחילה על ידי הנסיך הנס אדם השני, שלאור ההתנגדות ליוזמה החליט להיות נייטרלי.
ספורט.
חלק ניכר מתושבי ליכטנשטיין עוסקים באופן פעיל בענפי ספורט שונים, על פי הוועד האולימפי של ליכטנשטיין למעלה משליש מהאוכלוסייה רשומה במועדוני ספורט. מועדוני קליעה החלו לפעול בנסיכות כבר בשנת 1800, וגלישת הסקי במדרון מקורה בסוף המאה ה-19.
הספורט הלאומי של ליכטנשטיין הוא סקי אלפיני, הכדורגל הוא הענף הפופולרי ביותר. קבוצות הכדורגל של ליכטנשטיין משחקות בליגות הכדורגל של שווייץ, הקבוצה הבכירה ביותר היא ואדוץ המשחקת בליגה השווייצרית הראשונה. נבחרת ליכטנשטיין בכדורגל נחשבת לאחת החלשות באופ"א ומעולם לא העפילה לטורניר משמעותי.
במשחקים האולימפיים משתתפת המדינה מאז 1936, למרות מספר התושבים הקטן היא הגיעה להישגים משמעותיים באולימפיאדות החורף כשזכתה ב-10 מדליות, כולן בתחרויות הסקי האלפיני. ביחס למספר אזרחיה היא המדינה בעלת מספר המדליות הגבוה ביותר.
מלבד הנסיך, האישיות המפורסמת ביותר במדינה היא הני ונצל, ספורטאית ממוצא גרמני, אשר זכתה ב-4 מדליות באולימפיאדות ו-5 באליפויות עולם בסקי אלפיני.
הבסבורג
דגל שווייץ
דגל שווייץ (בגרמנית: Fahne der Schweiz, בצרפתית: Drapeau de la Suisse, באיטלקית: Bandiera della Svizzera וברומאנש: Bandiera da la Svizra) הוא דגלה הלאומי של שווייץ. עיצובו הוא ריבוע אדום שבמרכזו צלב יווני - צלב שווה זרועות - בצבע לבן. כל זרוע של הצלב ארוכה ב-1/6 מרוחבה.
הדגל מבוסס על הדגל של קנטון שוויץ, והצבעים והעיצוב מושפעים מהקיסרות הרומית הקדושה.
לי קואן יו
לי קואן יו (בסינית: 李光耀; 16 בספטמבר 1923 – 23 במרץ 2015) היה ראש ממשלתה הראשון של סינגפור מ-1959, עוד לפני שקיבלה עצמאות מלאה, ועד 1990. נחשב לאחראי העיקרי להצלחתה הכלכלית המטאורית ולדיקטטור נאור. לי מכונה בסינגפור "אבי האומה".
קורות חייו.
לי נולד והתחנך בסינגפור. תושייה חילצה אותו ממוות בטבח ההמוני שערכו היפנים בסינגפורים ממוצא סיני במהלך מלחמת העולם השנייה. לימים סיפר שלמד בזמן השלטון היפני כמה מועיל הפחד לביסוס שלטון יציב, עקרון שאותו יישם, אומנם בצורה אכזרית פחות, כמנהיג ארצו.
חייו הפוליטיים.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה למד משפטים באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. ב-1954 יצר עם קבוצת משכילים מהמעמד הבינוני את "מפלגת הפעולה העממית" (PAP) במטרה לפעול למען עצמאות סינגפור.
בבחירות שנערכו באוטונומיה הסינגפורית ב-1 ביוני 1959 זכתה ה-PAP לרוב מוחץ באספת הנבחרים, וכעבור יומיים הושבע לי קואן יו כראש הממשלה הראשון של סינגפור האוטונומית. לי המשיך לפעול לעצמאות סינגפור, תוך בחינת אפשרויות ליצירת חזית אנטי-קומוניסטית עם מלזיה. בקיץ 1965 הביא לי לנטישת סינגפור את הפדרציה עם מלזיה בעקבות היחסים הקשים ששררו בין לי לבין מנהיגי מלזיה. לי עצמו לא התכוון להביא את הדברים עד כדי קרע מוחלט, בידעו שארצו קטנה, ענייה ומחוסרת משאבי טבע, אך לכך התגלגלו הדברים בסופו של דבר. בעקבות פירוק הפדרציה, הייתה סינגפור למדינה עצמאית. לי היה לראש ממשלתה של סינגפור העצמאית עד 1990. במהלך שלושת העשורים שבהם החזיק בתפקיד ראש הממשלה הפכה סינגפור ממדינת עולם שלישי למעצמה פיננסית.
בשנת 1990 הוחלף לי על ידי גו צ'וק טונג, ועבר לשמש בתפקיד "שר בכיר" (Senior Minister), תפקיד שהומצא במיוחד עבורו. בנו הבכור, לי הסיין לונג, סומן כממשיך דרכו, ואחרי תקופה ארוכה כסגן ראש ממשלה, הוא מונה ב-2004 לראש ממשלתה השלישי של סינגפור. לי קואן יו כיהן בתפקיד "שר יועץ" (Minister Mentor) בממשלה של בנו.
לי הנהיג בסינגפור שלטון קשה שנקט ביד קשה כנגד כל הפרת חוק ושאפשר חופש ביטוי מוגבל ביותר לאופוזיציה. בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס שבו נשאל מדוע אין הוא מאמץ את נורמות זכויות האדם המקובלות במדינת ישראל, המהווה מודל חיקוי עבורו, השיב כי יש להבדיל בין ישראל המלוכדת, שבה "אם תהיה מלחמה - כולם יבואו" לבין ארצו שהיא ערב רב של פליטים.
חייו האישיים.
זיכרונותיו על תקופת שלטונו תורגמו לשפות רבות ופרקים נבחרים ממנה תורגמו גם לעברית.
בנו השני של לי קואן יו, לי הסיין יאנג, כיהן בעבר כנשיא ומנכ"ל תאגיד התקשורת והטלקומוניקציה הסינגפורי סינגטל.
נפטר ב-23 במרץ 2015 בגיל 91.
ז' באדר
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' אדר א', או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, היא ברוב השנים פרשת תצוה. אבל אם בר המצווה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצווה היא פרשת תרומה. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת ויקרא. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות השג) פרשת בר המצווה היא פרשת צו.
אדר
אֲדָר הוא חודש בלוח העברי, השנים-עשר במספר לפי המסורת המקראית והשישי לפי המסורת החז"לית. חודש זה חל בסוף החורף בארץ ישראל.
בשנה מעוברת ישנם שני חודשי אדר: אדר א' שאורכו 30 יום ואדר ב', שנחשב מבחינה הלכתית לחודש אדר "הרגיל" ובו חלים כל אירועי החודש כמו חג הפורים (למעט אזכרות לנפטרים, שאותן האשכנזים מציינים באדר א').
בחודש אדר 29 ימים. א' באדר יכול לחול בימים שני, רביעי, שישי ושבת. א' באדר א' יכול לחול בימים שני, רביעי, חמישי ושבת.
שם החודש.
כמו שמות החודשים העבריים האחרים, מקור השם בשמות החודשים הבבליים. המילונים המדעיים למקרא מציינים את קרבת שם החודש אדר למילה האכדית addaru שהוראתה "חשוך" והמילה האוגריתית U'dar, שמשמעותה "גבורה". בארמית בבלית משמעות המילה היא "גורן" ("אידר"). בתנ"ך מופיעה המילה בניקוד שונה כשם פרטי: "וַיִּהְיוּ בָנִים, לְבָלַע--אַדָּר וְגֵרָא, וַאֲבִיהוּד" (), וגם כיום משמש השם כשם ישראלי הן לבנים והן לבנות.
מנהגים.
במוסדות החינוך הדתיים נהוג לציין את ראש חודש אדר בשירה וריקודים. כמו כן מראש חודש אדר מתחילים במנהגי השמחה ובין הידועים שבהם, המנהג להכתיר רב פורים.
סמלים.