ביולי 2005, בעודו בליגת הקיץ, מונה למאמן ק.ק. אטלס מליגת העל של סרביה ומונטנגרו. בספטמבר 2005, לאחר שהשלים את תקופת האימון שלו בליגת הקיץ וחזר לסרביה כמאמן ק.ק. אטלס, קיבל הצעת חוזה ל-3 שנים לתפקיד עוזר מאמן מינסוטה טימברוולבס תחת המאמן קייסי. קבלת המשרה הובילה לעזיבתו את תפקיד האימון באטלס לאחר שישה שבועות בלבד, לפני שהספיק לאמן במשחק רשמי. בכך הפך לעוזר מאמן הראשון שמצטרף ל-NBA ללא ניסיון קודם באימון בארצות הברית ברמת מכללה או קבוצה מקצועית, וליליד אירופה השני שנשכר כעוזר מאמן ב-NBA, אחרי איגור קוקושקוב שהצטרף כעוזר מאמן לוס אנג'לס קליפרס בשנת 2000. בינואר 2007 פוטר קייסי והוחלף ברנדי ויטמן, ודז'יקיץ' גם הוא עזב את תפקיד האימון אך המשיך לשמש כסקאוט בקבוצה עד לתום העונה. בשתי עונותיו בקבוצה סיימה הקבוצה במקומות ה-14 וה-13 בהתאמה, ולא העפילה לפלייאוף.
ב-7 בינואר 2008 מונה למאמן אולימפיה ליובליאנה מליגת העל הסלובנית בכדורסל. בדצמבר 2008, לאחר רצף תוצאות רעות ב, פוטר מהקבוצה.
ב-15 ביולי 2009 החל לאמן את קרקה נובו מסטו הסלובנית. בתום עונת 2009/2010 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה, תוך ניצחון 3–2 בסדרת הגמר על האקסית, אולימפיה ליובליאנה. בעונת 2010/2011 בליגה האדריאטית הוביל את הקבוצה להישג השיא שלה, עם מאזן של 19–7, אך הפסידה בפיינל פור 57–67 לאולימפיה ליובליאנה. בתום עונת 2010/2011 זכה שוב באליפות, שוב תוך ניצחון 3–2 בסדרת הגמר על אולימפיה ליובליאנה. כמו כן, באותה עונה זכה עם הקבוצה ביורוצ'לנג', כשניצח בגמר 83–77 את לוקומוטיב קובאן.
ביולי 2011 מונה למאמן ריטאס וילנה. את עונת 2011/2012 סיימה הקבוצה עם הפסדים לז'לגיריס קובנה גם בגמר הליגה הליטאית וגם בגמר הליגה הבלטית, ובנוסף הפסידה בפיינל פור היורוקאפ ובפיינל פור ליגת VTB. ב-12 באוקטובר 2012 פוטר מתפקידו.
ביוני 2013 שב לקרקה. בתום עונת 2013/2014 זכה שוב באליפות, שוב תוך ניצחון 3–2 בסדרת הגמר על אולימפיה ליובליאנה. בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה בסופר קאפ ובגביע המדינה, אך הפסיד בחצי גמר הפלייאוף. באותה עונה, במקביל לעבודתו בקרקה, אימן את נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורסל. ביוני 2015 עזב את הקבוצה.
ב-5 בינואר 2016 מונה למאמן הראשי של פרטיזן בלגרד. ב-13 ביוני 2017 נפרד מהקבוצה.
ב-22 ביוני 2017 חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה. בפברואר 2018 זכה עם הקבוצה בגביע המונטנגרי. באפריל 2018 זכה עם הקבוצה ב, והבטיח לקבוצתו מקום בעונת 2018/2019 ביורוליג. ב-31 ביולי 2018 האריך את חוזהו בשנתיים נוספות. ב-29 בדצמבר 2018 הוא פוטר מהמועדון, לאחר שישה הפסדים רצופים.
ב-3 ביולי 2019 חתם באסטודיאנטס מדריד. ב-21 בינואר 2020 פוטר מתפקידו, לאחר שצבר ארבעה ניצחונות בלבד ב-18 משחקים.
ב-2 ביוני 2021 שב לבודוצ'נוסט פודגוריצה. ביוני 2022 עזב את המועדון.
ב-18 ביוני 2022 חתם בהפועל ירושלים.
אלייג'ה וינינגטון
אלייג'ה וינינגטון (באנגלית: Elijah Winnington; נולד ב-5 במאי 2000) הוא שחיין אוסטרלי, אלוף העולם (בודפשט 2022) במשחה ל-400 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
וינינגטון נולד וגדל בגולד קוסט, קווינסלנד. האו מתאמן בהדרכתו של דין בוקסול.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט 2018 הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 7:05.97 דקות, כשחיים שלחישי האו קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.97 דקות.
באליפות אוסטרליה שנערכה באפריל 2019 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.68 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.91 דקות. הוא לא השתתף באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי.
במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת טוקיו (2021) זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:42.65 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.55 דקות. במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.20 דקות.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:41.22 דקות, לפני לוקאס מרטנס מגרמניה שקבע שיא אישי חדש של 3:42.85 דקות וגילרמה קוסטה מברזיל שקבע שיא לאומי חדש של 3:43.31 דקות.
דליט
בולוטין
פאידון
לאון מרשאן
לאון מרשאן (בצרפתית: Léon Marchand; נולד ב-17 במאי 2002) הוא שחיין צרפתי, אלוף העולם (בודפשט 2022) במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי. שיאן אירופה ובעל התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
אביו של לאון, קסבייה מרשאן, סגן אלוף העולם (פרת' 1998) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה.
מרשאן נולד וגדל בטולוז, בנם של סלין בונה, שחיינית אולימפית (ברצלונה 1992), מקום 14 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, ושל קסבייה מרשאן, סגן אלוף העולם (פרת' 1998) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. הוא מתאמן באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
באולימפיאדת טוקיו (2021) סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:11.16 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 4:10.09 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:55.68 דקות, במקום 18 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.30 דקות ובמקום עישרי במשחה שליחים 4x100 מטר מערוב בתוצאה של 3:33.41 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את סנגון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 52.05 שניות.
באליפות המכללות שנערכה במרץ 2022 הוא זכה ב-3 מדליות אישיות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 יארד חזה בתוצאה של 1:48.20 דקות ובמשחה ל-200 יארד מעורב אישי בשיא בינלאומי של ארצות הברית של 1:37.69 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 יארד מעור אישי בתוצאה של 3:34.08 דקות.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 1:55.22 דקות, לפני קרסון פוסטר מארצות הברית (1:55.71 דקות) ודאיה סטו מיפן (1:56.22 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אליפות, שיא אירופה חדש והתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים של 4:04.28 דקות, לפני קרסון פוסטר (4:06.56 דקות) וצ'ייס קייליש (4:07.47 דקות), שניהם מארצות הברית. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 1:53.37 דקות, אחרי כרישטוף מילאק מהונגריה שקבע שיא עולם חדש של 1:50.34 דקות ולפני טומורו הונדה מיפן (1:53.61 דקות).
איבאילו קאלפין
איבאילו גאורגייב קאלפין (בבולגרית: Ивайло Георгиев Калфин; נולד ב-30 במאי 1964, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי, וכלכלן בולגרי אשר כיהן פעמיים כסגן ראש ממשלת בולגריה, כשר החוץ של בולגרי בממשלתו של סרגיי סטאנישב וכחבר הפרלמנט האירופי.
ביוגרפיה.
איבאילו קאלפין נולד בסופיה ורכש השכלה תיכונית בקולג' הצרפתי שבעיר. קאלין רכש השכלה אקדמית בכלכלה בהאוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית ובאוניברסיטת לאפבורו. במקביל ללימודיו נכנס קאלפין לחיים הפוליטיים בבולגריה וייסד את התנועה הלאומי הסוציאל-דמוקרטית. קאלפין נבחר לאספה הלאומית של בולגריה וכיהן כסגן יושב ראשה. הוא כיהן כמשקיף מטעם הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה בבחירות שנערכו בקוסובו ב-2001 וב-2004. בין 2002–2005 כיהן כיועצו הכלכלי של נשיא בולגריה גאורגי פרבאנוב. בין 2005 - 2009 כיהן כסגן ראש הממשלה ושר החוץ של בולגריה בממשלתו של סרגיי סטאנישב. בין 2014–2016 כיהן כסגן ראש ממשלה והשר לעבודה ומדיניות ציבורית בממשלתו של בויקו בוריסוב.
חייו האישיים.
קאלפין נשוי לצבטנקה איוואנובה קאלפין ואב לבת: ביליאנה קאלפין. הוא דובר בולגרית, רוסית, ספרדית, צרפתית ואנגלית.
ואדי שחמון
שחרור כחול
שחרור כחול או כרטיס כחול היה סוג של שחרור צבאי מנהלי שהונפק להומוסקסואלים ואפרו-אמריקאים על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית החל מ-1916.
חברי השירות שהחזיקו בו היו נתונים לאפליה בחייהם האזרחיים. הם נמנעו מהיתרונות של חוק ההתאמה מחדש של המשרתים 1944 (חוק ) של המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית, והתקשו למצוא עבודה כי המעסיקים היו מודעים לקונוטציות השליליות של שחרור כחול. בעקבות ביקורת חריפה בעיתונות, במיוחד בעיתונות השחורה, בשל האחוז הגבוה של האפרו-אמריקאים שקיבלו שחרורים כחולים - ובקונגרס האמריקאי, השחרור הכחול הופסק ב-1947, והוחלף בשני סיווגים חדשים: כללי ולא רצוי.
היסטוריה.
השחרור הכחול נוצר ב-1916 כדי להחליף שני סיווגי הפרשות קודמים, ההפרשה המנהלית ללא כבוד וההפרשה ה-"לא מסווגת". השחרור הכחול נקרא על כך שהוא הודפס על נייר בצבע כחול. השימוש המוקדם ביותר בשחרור הכחול היה לאנשי שירות שהתגייסו להילחם במלחמת העולם הראשונה בעודם קטינים, אך נוהג זה בוטל בחוק.
קשר להומוסקסואליות.