בכל שנה מתכנסות שלוש ועדות שיפוט מקצועיות ייעודיות לכל אחת מקטגוריות הפרס, אשר בוחרת מכל מועמדי הפרס בקטגוריה הנתונה את שלושת המועמדים המובילים, והמועצה הציבורית בוחרת בזוכה בכל קטגוריה. ועדות השיפוט מורכבות מחמישה חברים, אנשי מקצועי מובילים בתחום הקטגוריה מהג'וינט ומהשדה המקצועי הרלוונטי.
הלגיון הכסוף של אמריקה
הלגיון הכסוף של אמריקה (באנגלית: Silver Legion of America), הידוע גם בשם חולצות הכסף (באנגלית: Silver Shirts), היה ארגון אמריקאי מחתרתי פשיסטי, אשר נוסד בשנת 1933 על ידי ויליאם דודלי פאלאי.
היסטוריה.
הארגון נוסד ב-30 בינואר 1933, יום עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בגרמניה, וזאת בהשראת ארגון האס אה הגרמני. בדומה לאס אה, הלגיון הכסוף דגל אף הוא באידיאל העליונות הלבנה, וכן באידאולוגיה אנטישמית ואנטי-קומוניסטית. מדיו של הלגיון הכסוף עוצבו אף הם בהשראת מדי האס אה, ובצורת חולצה כסופה עם עניבה, יחד עם כובע ייחודי ומכנסי קורדורוי כחולים עם חותלות. על החולצות הכסופות הודפסה אות אחת - האות L, אשר נועדה לסמל נאמנות (באנגלית: Loyalty) לארצות הברית, שחרור (באנגלית: Liberation) מחומרניות, וכן את שם הארגון עצמו.
נכון לשנת 1934, הארגון מנה כבר כ-15,000 חברים. במהלך שנת 1935, ובסיוע מימון כספי מטעם גרמניה הנאצית, פעילי הארגון החלו בבניית מתחם מבוצר בקרבת העיר לוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה. המתחם, אשר נודע בשם "חוות מרפי" (באנגלית: Murphy Ranch) נועד לשמש כמפקדה הראשית של התנועה הפשיסטית העולמית לאחר הכיבוש הפשיסטי הצפוי.
מנהיג הלגיון הכסוף, ויליאם פאלאי, התמודד לנשיאות ארצות הברית במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1936, וזאת כמועמד עצמאי. פאלאי שאף לתפוס את השלטון בארצות הברית במה שתיאר כ"מהפכה הכסופה", וכך להפוך לדיקטטור של ארצות הברית. עם זאת, פאלאי נכשל בניסיון זה בצורה מוחצת, והנשיאות נותרה בידו של המועמד הדמוקרטי ונשיא ארצות הברית המכהן, פרנקלין דלאנו רוזוולט. ביום הבחירות פאלאי זכה במעט מתחת ל-2,000 קולות. הוא סיים הרחק מאחורי המועמדים הסוציאליסטיים והקומוניסטיים כאחד.
הנטיות האלימות של תומכיו של פאילאי נמשכו לאחר קמפיין הנשיאות ב -1936. בשנת 1938 הסתיימו שלושה מפגשי חולצת הכסף של שיקגו במהומות. בשנת 1939, חמישה חברי חולצת הכסף משיקגו ריסקו את חלונות בית הכלבו של האחים גולדבלט. מפגשים, אך תומכי פאלאי נתקלו לעיתים קרובות במפגינים נגדיים. כישלונו של הארגון בהשגת מטרותיו הוביל לצניחה משמעותית במספר החברים בו, כאשר עד לשנת 1938 מספר החברים בארגון עמד על כ-5,000 חברים בלבד.
בעקבות המתקפה על פרל הארבור בתאריך 7 בדצמבר 1941, אשר הביאה לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה לצידן של בעלות הברית, כוחות משטרה אמריקאים פרצו ל"שוחת מרפי", ועצרו את הגרעין המרכזי של פעילי הלגיון. בהמשך, ובעקבות הכרזת המלחמה של ארצות הברית על גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית, פעילות הארגון נאסרה, מה שהוביל לסופו.
לגיון הכסף
הלגיון הכסוף
פרס זוסמן
צבעי הלאומיות הכלל סלבית
צבעי הלאומיות הפאן-סלאבית
צבעי הלאומיות הפאן סלאבית
כריסומאלוס
כריסומלוס
פריקסוס
ארגונאוט
הלה
הלה (גיזת הזהב)
ארכונט
סינקו סלטוס
ארכונטים
צוות 211
צוות 211 (באנגלית: 211 Crew) היא תנועה גזענית אנטישמית הדוגלת בעליונות הגזע הלבן, אשר נפוצה בקרב אסירים בבתי כלא בארצות הברית. לפעילי התנועה יוחסו מספר מקרי התנקשויות, אשר זכו לפרופיל תקשורתי גבוה, וביניהן ההתנקשות בחייו של ראש אגף הכליאה של מדינת קולורדו, טום קלמנטס.
הקמת התנועה.
התנועה הוקמה במהלך שנת 1995 בבית הכלא המחוזי של העיר דנוור בקולורדו. התנועה הוקמה על ידי בנג'מין דייוויס, אסיר מורשע ממוצא לבן אשר ריצה את עונשו בבית הכלא, וזאת בעקבות תקיפה מצד אסיר שחור, אשר בוצעה ככל הנראה ממניע גזעני וכמעט הסתיימה במותו.
בעקבות התקיפה, ולאחר התאוששותו, דייוויס החליט להקים כנופיית כלא חדשה, אשר תגן עליו ועל אסירים לבנים אחרים בבית הכלא מהתנכלויותיהם של אסירים ממוצא אפרו-אמריקאי ולטיני.
השימוש במונח "צוות 211" החל במקור כאחיזת עיניים, אשר נועדה לגרום לאסירים שחורים ולטינים לחשוב כי בכלא פועלת כנופיה של אסירים לבנים, אשר מטרתה להגן עליהם מפני התנכלויות. עם זאת, וככל שהשמועות אודות הכנופיה החדשה הלכו והתפשטו ברחבי הכלא, יותר ויותר אסירים לבנים ביקשו להצטרף לכנופיה החדשה, מה שהוביל בסופו של דבר להקמתה. בהמשך, ובשעה שפעילים בתנועה השתחררו מבית הכלא, הם גייסו פעילי תנועה נוספים גם מחוץ לכלא, מה שתרם להתפשטות התנועה גם בבתי כלא אחרים.
אידאולוגיה.
פעילי התנועה מזהים עצמם עם עקרונותיה של האידאולוגיה הנאצית, ומשכך מבצעים שימוש שוטף בסמלים נאציים למיניהם, כדוגמת צלב הקרס. כמו כן, התנועה דורשת מפעיליה להימנע מקיום יחסי מין עם לא-לבנים, ופעילי התנועה אף קושרו לביצוע רציחות כנגד אפרו-אמריקאים מטעמים גזעניים.
עם זאת, פעילים שונים בתנועה, ולרבות מנהיגיה, תועדו בשעה שקיימו קשרים חיוביים עם אסירים שחורים. כמו כן, ישראל דייוויס, אביו של מייסד התנועה, טען כי בנו לא דוגל באידאולוגיה גזענית, ואף הבהיר כי לבנו יש שני ידידים שחורים. מסיבה זו, עמדתה של התנועה כלפי מדיניות הגזע מעורפלת במידת מה.
הנרי פלהאם
All Hope Is Gone
All Hope Is Gone, הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הנו מטאל - סליפנוט. האלבום יצא ב-20 באוגוסט 2008 על ידי חברת התקליטים Roadrunner Records. תכנונים לאלבום החלו בשנת 2007, כאשר הוא הוקלט בשנת 2008.
האלבום נמכר בכמעל ל-1,000,000 עותקים בארצות הברית וזכה למעמד אלבום פלטינה.
סגנון.
מבחינה מוזיקלית, באלבום מתרחקת הלהקה מהנו מטאל האופייני לה ומתמקדת בצלילי מטאל סטנדרטי.
סינגלים.
"All Hope Is Gone" - הסינגל הראשון באלבום.
"Psychosocial" - הסינגל השני באלבום.
"Dead Memories" - הסינגל השלישי באלבום.
"Sulfur" - הסינגל הרביעי באלבום.
"Snuff" - הסינגל החמישי באלבום.
מצר מקאסאר
מְצַר מקאסאר (באינדונזית: Selat Makassar) הוא מצר ים באינדונזיה בין האי סולאווסי ממזרח לבין האי בורנאו (קלימנטן) ממערב. המצר מקשר בין ים ג'אווה שמדרום לו לבין ים סלבס (ים סולאווסי) שמצפונו.
רוחבו של המצר נע בין 130 קילומטרים ל-370 ק"מ. עומקו נע בין כ-2,500 מטרים במעבר הצפוני ל-930 מ' במעבר הדרומי.
על חופיו באי סולאווסי שוכנים ערי הנמל מקאסאר (שהיא גם העיר הגדולה ביותר על האי ועל שמה קרוי המצר) ופאלו (בתוך המפרץ שיוצא למצר), ואילו על חופו בבורנאו – באליקפאפאן .
במצר שוכנים איים רבים, שהבולטים שבהם הם האי לאוט (שטחו 2,062 קמ"ר ואוכלוסייתו כ-80,000 תושבים) בקצהו הדרום-מערבי, והאי סבוקו השכן.
בשל עומקו הרב משמש המצר (יחד עם מצר לומבוק) כנתיב שיט חלופי למצר מלאקה עבור אוניות גדולות (מכליות נפט גדולות).
דרך המצר שאורכו כ-800 ק"מ עובר קו וולאס, המפריד בין הפאונה האסייתית לפאונה האוסטרלית (בהמשך ודרומה יותר עובר הקו בין האי באלי לאי לומבוק – דרך מצר לומבוק). הקו קרוי על שמו של חוקר טבע בריטי וידידו של צ'ארלס דרווין, אלפרד ראסל וולאס שחקר את איי אינדונזיה במחצית השנייה של המאה ה-19.
קרץ' (פירושונים)
2014 בטלוויזיה בישראל
כללי.
במהלך מבצע צוק איתן חלו שינויים משמעותיים בלוח השידורים של ערוצי הטלוויזיה בישראל עקב הקדשת שעות רבות לסיקור המבצע. לפי הערכות המבצע הצבאי גרם להפסדים של כמאה מיליון שקלים לרשתות קשת, רשת וערוץ 10. הזכיינית קשת החליטה להמשיך לשדר את העונה השישית של תוכניתה "האח הגדול" בעוד רשת הקפיאה את שידורי העונה השלישית של תוכניתה "דה וויס" ששודרה עד המבצע בימי ראשון ושלישי. ב-11 באוגוסט, בזמן הפסקת אש במבצע, "דה וויס" חזרה למסכים כשהיא משודרת גם ביום שני.
ג'ון צ'רצ'יל, דוכס מרלבורו הראשון
ג'ון סטיוארט, רוזן ביוט
סרוגים (אתר אינטרנט)
סרוגים הוא אתר חדשות ותוכן המיועד לציבור הדתי לאומי.
היסטוריה.
האתר הוקם על ידי איש התקשורת מרדכי לביא בשנת 2010, כחלק מקבוצת אתרי "כיכר השבת". בעוד "כיכר השבת" מיועד לגולשים החרדים, "סרוגים" מיועד לגולשים מהזרם הציוני דתי כשלשתי הקבוצות מערכת תוכן נפרדת אך הנהלה משותפת. בשנת 2016 התפצלה הקבוצה, וסרוגים הפך לחברה עצמאית בע"מ, עם מערכת ניהול עצמאית. החל משנת 2016 מנהלים את האתר איתמר חאיק ועזריאל דותן.
בחודשים הראשונים שימש העיתונאי ישי פרידמן כעורך ראשי, ולאחר עזיבתו למקור ראשון החליף אותו בעריכה אריה יואלי. החל משנת 2013 מונה גיא עזרא לעורך משנה. בשנת 2018 מונה אור יזרעאלי לעורך הראשי כשהוא מיועד גם לשדר את מהדורת החדשות מתוך אולפן הטלוויזיה שנבנה באתר.
בשנת 2016 מונתה לינוי משעלי לעורכת מדור התרבות והאופנה של האתר. בשנת 2017 מונתה עטרה גרמן לכתבת כנסת באתר, וכן אוריאל בארי מונה ככתב חדשות החוץ. בשנת 2019 מונה יהודה לוינגר ככתב המשפט והפלילים של האתר, ובתחילת 2020 הוא הוחלף על ידי אברהם בלוך. בשנת 2020 הצטרפה חלי בן שחר כעורכת מדור האופנה והנשים.
תוכן האתר.
בצד חדשות על מפלגת הבית היהודי, ישיבות ההסדר ודיונים פנים מגזריים, ניתן למצוא גם חדשות מהארץ ומהעולם.
בנוסף מכיל האתר תכנים העוסקים בזוגיות, נשים, פסקי הלכה, שו"ת עם רבנים, מתכונים ותרבות.
דנילוביץ'
יעקב בר
יעקב "יַשקָה" בר (בירנבוים) (10 ביוני 1928, ביאלובז'גי, פולין – 28 באפריל 2008, אשקלון) היה אלוף-משנה בצה"ל, מקים מתקן אימונים 500 (לימים באלי"ש) ומפקדו השלישי של מחנה מטכ"ל.
ביוגרפיה.