לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר, החלה דוהסון ללמוד במכללת וולזלי (Wellesley College) שבמסצ'וסטס. בשנת 2009 קיבלה את התואר הראשון שלה באסטרופיזיקה בהצטיינות יתרה. לאחר מכן עברה ללמוד באוניברסיטת הארוורד שבבוסטון. בשנת 2011 קיבלה את התואר השני שלה באסטרונומיה, ובשנת 2013 השלימה את הדוקטורט שלה באסטרופיזיקה ואסטרונומיה. לאחר מכן, החלה בעבודת מחקר ב-Miller Institute שבקליפורניה, לאחר שזכתה במענק . שם פרסמה מספר מאמרים על הקשר בין מסלולם של כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש שלנו לבין הרכבם הכימי. היא המשיכה את מחקרה עד לסיומו ב-2015, ואז עברה לאוניברסיטת פנסילבניה שם ביצעה עבודת מחקר כעוזרת פרופסור עד יוני 2021, מועד בו קיבלה מינוי כפרופסורית חברה (Associate Professor).
מאמרים.
דוהסון פרסמה מספר רב של מאמרים, כשהבולטים שבהם:
פרסים.
במהלך הקריירה שלה זכתה דהסון בפרסים רבים כשהחשובים מביניהם:
כריסטינה קופרברג
כריסטינה מריה קופרברג (באנגלית: Krystyna Maria Kuperberg; נולדה ב-17 ביולי 1944) היא מתמטיקאית פולנייה-אמריקאית המתמחה בטופולוגיה ובגאומטריה. פרסומיה העיקריים הם בתחום המערכות הדינמיות, תחום בו מאמריה היו פורצי דרך והראו לראשונה פתרונות לבעיות אותן לא פתר איש לפניה. זכתה בפרסים כדוגמת פרס אלפרד יורזיקובסקי, שהוענק לה בשנת 1995. כיום קופרברג עובדת כפרופסורית למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת אובורן שבאלבמה, והיא עמיתת האגודה האמריקאית למתמטיקה.
ילדות ומשפחה.
קופרברג נולדה בעיר טרנוב שבפולין, בתם של יאן וו. טריבולק וברברה ה. קורלוס. הוריה היו רוקחים ובעלי בית מרקחת. אחיה הגדול אנדז'יי טריבולק גדל גם הוא להיות מתמטיקאי, ונודע בשל הקמת , שכולל שפה רשמית לכתיבת הגדרות והוכחות מתמטיות ומכיל מאגר מידע של הוכחות מאומתות הנמצא בשימוש עד היום. בשנת 1964 כריסטינה התחתנה עם ולודז'ימיירז קופרברג, גם הוא מתמטיקאי פולני-אמריקאי. פרסומיו ועיקר עבודתו של ולודז'ימיירז היו גם הם בנושאי הגיאומטריה והטופולוגיה, והוא עבד במספר מקרים בשיתוף פעולה עם אשתו. בימים אלו הוא עובד כפרופסור באוניברסיטת אובורן לצד כריסטינה. לזוג יש שני ילדים: גרג, שהוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ופרסם גם הוא כמה מאמרים בשיתוף עם אמו, ובתם אנה, שעובדת כצלמת בסן פרנסיסקו.
חינוך ומהלך חייה.
כשהייתה בת 15, קופרברג ומשפחתה עברו לעיר גדנסק, שם למדה בתיכון. ב-1962 החלה ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת ורשה. המרצה שהשפיע הכי הרבה על חייה הוא קרול בורסוק. לא רק שהרצאות הטופולוגיה שלו עניינו מאוד אותה ואת אחיה שלמד גם הוא באוניברסיטת וורשה, בהרצאותיו גם הכירה את האיש איתו התחתנה. קופרברג המשיכה ללמוד באוניברסיטה, ותחת הנחייתו של בורסוק בשנת 1966 סיימה את לימודיה לתואר השני במתמטיקה. בנם הבכור גרג נולד בשנת 1967, ושנתיים לאחר מכן עברה המשפחה לשווייץ, שם נולדה בתה אנה. בשנת 1972 עברה המשפחה שוב, הפעם לארצות הברית. קופרברג המשיכה את לימודיה, בהנחייתו של ויליאם ג'אקו באוניברסיטת רייס שביוסטון, שם הוענק לה תואר דוקטור במתמטיקה בשנת 1974. עבודת הגמר של קופרברג הייתה בנושא תורת הצורות , שהומצאה על ידי בורסוק, והיא חקרה גם את חבורות ההומולוגיה וההומוטופיה. באותה השנה הצטרפה לאוניברסיטת אובורן, שם היא מלמדת עד היום. בזמן שהייתה בפקולטה באובורן מילאה מספר תפקידים אקדמיים כאורחת במוסדות אחרים: אוניברסיטת אוקלהומה סטייט (1982-1983); מכון קוראנט למדעי המתמטיקה (1987); מכון המחקר למדעי המתמטיקה בברקלי (1994-1995); ואוניברסיטת פריז באורסיי (קיץ 1995).
פעילותה המחקרית.
טופולוגיה, אחד משדות המחקר העיקריים של קופרברג, היא ענף בגיאומטריה העוסק בתכונות של עצמים ומרחבים שנשמרות לאורך שינויים רציפים שהם עוברים. אחת הדוגמאות הקלאסיות להגדרה זו היא הבדיחה שטופולוגים לא מסוגלים להבחין בין דונאט לבין כוס קפה, שכן השניים שקולים טופולוגיות, ובעזרת העיוותים הנכונים ניתן להפוך אחד לשני ללא שינוי התכונות הטופולוגיות שלהם. מערכת דינמית מתמטית, שגם בה עוסק חלק ממחקרה של קופרברג, היא דרך לתאר שינוי העובר מרחב טופולוגי לאורך זמן. לאורך חייה קופרברג פרסמה מאמרים מחקריים רבים ופתרה בעיות מתמטיות שונות ומסובכות. התוצאה המפורסמת והחשובה ביותר של קופרברג התגלתה בשנת 1993, ופורסמה על ידה ב"דוגמה נגדית חלקה להשערת סייפרט" בכתב העת Annals of Mathematics. , אומרת שלכל שדה ווקטורי חלק, שנמצא על צורה הנקראת , יש לפחות מסלול אחד סגור. במאמר זה קופרברג הפריכה לגמרי לראשונה את ההשערה ארוכת השנים על ידי נתינת דוגמה נגדית שמפרה אותה. מאז פרסום המאמר, קופרברג העבירה למעלה מ-50 הרצאות בנושא, כולל הרצאה במליאת האגודה האמריקאית למתמטיקה במרץ 1995, הרצאה במליאה של האיגוד המתמטי של אמריקה (MAA) בינואר 1996, והרצאה בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים (ICM) ב-1998. קופרברג פתרה גם את בעיית הבי-הומוגניות של קנסטר, ובשנת 1990 נתנה 7 דוגמאות המוכיחות שלא כל מרחב הומוגני הוא בי-הומוגני. בנוסף, קופרברג פתרה, יחד עם קוק ריד את בעיה 110 ב שנכתבה על ידי סטניסלב אולם. בהתבססות על פתרון זה, ריד המציא סוג חדש של נתב אופטי לרשתות תקשורת (Data Vortex), ופתח חברה דרכה רשם פטנטים רבים המשמשים לאופטימיזציות של העברת נתונים ברשתות תקשורת אופטיות למחשבי על.
פרסים והוקרה.
במהלך חייה, זכתה קופרברג במספר פרסים והוקרות על פועלה. הפרס הבולט ביותר מביניהם הוא פרס אלפרד יורזיקובסקי שהוענק לה בשנת 1995 על ידי קרן קוסיצ'ושקו, שהיא קרן המקדמת את התרבות הפולנית, אקדמאים ואמנים פולנים בארצות הברית. ב-1996, קיבלה קופרברג פרס הצטיינות מחקר מהמכללה למדעים ומתמטיקה של אוניברסיטת אובורן. באותה השנה, נבחרה קופרברג למועצה של האגודה האמריקאית למתמטיקה, זאת לאחר שהשתתפה בכמה ועדות של האגודה. בשנים הבאות קופרברג זכתה גם בפרס המחקר היצירתי של אוניברסיטת אובורן (1999), הוזמנה להעביר את הרצאת אמי נתר בנושא מערכות דינמיות לא רציפות (1999), וזכתה במדליית ואצלב שרפינסקי (2007). בנוסף, בשנת 2013 העניקה לה האגודה לנשים במתמטיקה פרס הוקרה על שירותה לארגון.
סנדרה שמיד
סנדרה לואיס שמיד (באנגלית: Sandra Louis Schmid; נולדה ב-7 במרץ 1958) היא פרופסור לביולוגיה המתמחה בחקר ביולוגיה של התא. היא הייתה ראש המחלקה לביולוגיה של התא בUniversity of Texas Southwestern Medical- Center והמדענית הראשית בצ'אן צוקרברג ביוהאב , ארגון ללא מטרות רווח שמיועד למחקר. הייתה נשיאת American Society for Cell Biology. הייתה הראשונה לזהות את תפקיד הדינאמין באנדוציטוזה, תהליך בו מובאים חומרים לתוך התא דרך היווצרות של בועיות ממברנליות. עיקר עבודתה עסק בתהליך האנדוציטוזה בתיווך קלתרין, תהליך בו התאים סופגים לתוכם מטבוליטים, הורמונים ועוד. היא עסקה גם בתפקוד ובמבנה של דינאמין GTPase ותהליך ביקוע הממברנה. בנושאים אלו היא פרסמה מעל 150 מאמרים.
חיים אישיים וחינוך.
שמיד נולדה בוונקובר, קנדה, אחת מבין 4 אחים. אביה היה מורה למדעים בתיכון ואמה הייתה ראש ארגון "קולומביה טראסט" שסייע למחוסרי בית. שמיד מתארת שאביה, שלימד מדעים, ותוכנית המחוננים אליה הלכה בצעירותה, אתגרו אותה לחשוב בצורה ביקורתית, לא לקחת דברים כמובן מאליהם, דבר שגרם לה להימשך לתחומי המדעים. ב-1980 קיבלה תואר ראשון בביולוגיה של התא באוניברסיטת קולומביה הבריטית. ב-1985 קיבלה תואר דוקטור בביוכימיה מאוניברסיטת סטנפורד. ב-2009 קיבלה תואר שני בניהול באוניברסיטת סן דייגו.
שמיד התחתנה עם ביל בלאך ב-1984, לזוג יש שני ילדים. במשך כל הקריירה שמיד הקפידה לאזן בין משפחה ועבודה.
תפקידים מדעיים.
בין השנים 1985–1988 שמיד עשתה פוסט דוקטורט במחלקה לביולוגיה של התא באוניברסיטת ייל, במעבדה של אירה מלמן. בנוסף, הייתה עורכת ראשית בכתב העת "Molecular Biology of the Cell" ועורכת בכתב העת "Traffic".
בין השנים 1988–1994 הייתה חברה זוטרה במחלקה לביולוגיה של התא ב-TSRI וב-1994 קודמה לחברה בכירה שם. ב-1996 מונתה לפרופסור חבר עם קביעות ובשנת 2000 מונתה לפרופסור מן המניין וראש המחלקה לביולוגיה של התא שם. בשנת 2012 מונתה לראש המחלקה לביולוגיה של התא ב-Univerity of Texas Southwestern Medical Center.
בשנת 2020 מונתה למדענית ראשית (CSO) ב"צ'אן צוקרברג ביוהאב", ארגון ללא מטרות רווח למען חקר המחלות באדם.
המחקר העיקרי.
המחקר העיקרי של שמיד עוסק באנדוציטוזה בתיווך קלתרין, תהליך בו התאים סופגים לתוכם חומרים חיצוניים על ידי יצירת בועיות מממברנת התא. התהליך קורה בעזרת חלבון הנקרא קלתרין. בתהליך הזה חלבון הקלתרין נאסף על המשטח הציטולי בממברנה (שפונה כלפי פנים התא) ויוצר בועיות מכוסות בקלתרין המביאות את המטען שלהן לתוך התא. המחקר הראה שדינאמין, ממשפחת האנזימים GTPase, חשוב מאוד באנדוציטוזה בתיווך קלתרין הן באמצעות בקרה על התהליך והן באמצעות הצטברות על הממברנה וסיוע בניתוק הבועית. מחקרה מקיף תחומים רבים ושונים כגון ביולוגיה מולקולרית של התא, ביוכימיה וביופיזיקה.
פרסים ותוארי כבוד.
הפרסים ותוארי הכבוד בהם שמיד זכתה בהם:
ג'סי מקוויליאמס
פלורנס ג'סי קולינסון מקוויליאמס (באנגלית: , 4 בינואר 1917 – 27 במאי 1990) הייתה דוקטור למתמטיקה ממוצא אנגלי, שעסקה בעיקר בתורת הקודים. היא הגיעה למסקנות חשובות בתחום של בעיות ועיצובים קומבינטוריים. בשנת 1980 נשאה את ההרצאה הראשונה על שם אמי נתר עבור עמותה לנשים במתמטיקה.
קורות חיים.
לימודים ומשפחה.