התפקידים של הוויטמינים הם סיוע בפעילות מטבולית ומערכתית, גדילה, הפקת אנרגיה מהמזון, עיבודם של אבות המזון, השתתפות בבנייתם של כדוריות הדם וההורמונים, יצירת הכימיקלים שמפעילים את מערכת העצבים וסיוע בפעולות העיכול. הוויטמינים חיוניים למניעת מחלות כמו צפדינה ואנמיה, ולהפחתת סיכון לחלות במחלות כמו סרטן ומחלות לב. רבים מהוויטמינים הם חומרים הנוגדים חמצון. יש קבוצות מדענים הגורסות שוויטמינים מאיטים את קצב ההזדקנות. מצד שני ישנם מדענים וחוקרים אשר מתנגדים להמלצה כללית על נטילת ויטמינים לכלל האוכלוסייה, וסבורים שאלו מתאימים רק לנסיבות בריאותיות מסוימות, ושיש לצרוך אותם רק בהיוועצות עם רופא. חוקרים אלו נתלים במחקרים שונים על השפעות שליליות שעלולות להיגרם כתוצאה מנטילת תוספי ויטמינים ללא סיבה מיוחדת, ביניהם מחקר מטא-אנליזה שאוגד בתוכו 277 מחקרים שהראו ששילובים מסוימים של תוספי ויטמינים עם הרגלי תזונה עלולים להגביר סיכון לשבץ.
הגדרת הוויטמין היא בעייתית מעט משום שיש לה לא מעט מקרי גבול. ויטמין C, לדוגמה, עונה להגדרת הוויטמין עבור בני אדם ועבור בעלי חיים אחרים שיכולים לאכול פירות. אולם, בעלי חיים רבים שאינם יכולים לאכול פירות כן מייצרים אותו בכוחות עצמם ועבורם הוא אינו ויטמין. ויטמין D נוצר, אצל האדם, ברקמת העור בסיוע קרני השמש. על כן ויטמין D אינו תואם את ההגדרה הפורמלית של "ויטמין". דוגמאות נוספות לאי-הבהירות בהגדרת המונח "ויטמין" ניתן למצוא בוויטמין K וכמה ויטמינים מקבוצת B הנוצרים במעיים בסיוע חיידקים. ניתן לטעון כי אף על פי שלא גוף האדם הוא זה שמייצר ויטמינים אלה, הרי שהוא לא בהכרח זקוק להם מגורם חיצוני.
מקור השם.
את המונח "ויטמין" (בלטינית: ויטה - חיים) טבע בשנת 1912 כימאי יהודי פולני, קזימיר פאנק, אשר הצליח לבודד את ויטמין B1 החיוני למניעת מחלות עצבים כמו בריברי.
סוגי ויטמינים.
קיימים מספר ויטמינים:
מלבד הוויטמינים נזקק הגוף גם לחומרים אנאורגניים וליסודות כימיים טהורים לקיומו: מינרלים. בנוסף, יש חומצות שומן מסוג אומגה 3 ואומגה 6 שנדרש לקבל מהתזונה.
גילוי הוויטמינים.
הוויטמינים התגלו בשנת 1906 על ידי המדען פרדריק גואולנד הופקינס. הופקינס ערך מחקרים בעכברים שבהם הוא האכיל אותם מאכלים המכילים פחמימות טהורות, שומנים, חלבונים, מלחים ומינרלים. למרות אכילת המאכלים העשירים בכל אבות המזון, העכברים גוועו מחוסר תזונה מספקת. לעומת זאת, קבוצה אחרת של עכברים, שהוזנה באותם מאכלים אך עם תוספת של חלב, האריכה ימים. הופקינס הסיק ממחקרו שיש בחלב חומר מסוים העוזר לגוף להתפתח ונותן לו חיוניות (כיום אנו יודעים שזהו ויטמין A). בשנת 1929 קיבלו הופקינס ופרופסור כריסטיאן אייקמן (שחקר את המחלה בריברי) פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על גילוי הוויטמינים.
בשנת 1928 זכה הכימאי הגרמני אדולף וינדאוס בפרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום הסטרולים והקשר שלהם לוויטמינים.
ויטמינים מסיסי מים ומסיסי שמן.
ניתן לחלק את כלל הוויטמינים לשתי קבוצות: ויטמינים מסיסים במים, כגון ויטמין C וויטמינים מקבוצה B, וכנגדם ויטמינים מסיסים בשומן, ובהם הוויטמינים E, D, A ו-K.
משמעות ההבדל בין הקבוצות טמונה במשטר הצריכה שלהם. קבוצת הוויטמינים המסיסים במים מווסתת בקלות בגוף - כמות עודפת של ויטמינים מסיסים במים מופרשת בשתן ובזיעה. אי לכך, מקרים של צריכה עודפת של ויטמינים מסיסים במים אינם שכיחים (אם כי אפשריים). בניגוד למסיסים במים, ויטמינים המסיסים בשומן, נאגרים בשומן הגוף במידה מסוימת והגוף מתקשה להיפטר מעודפיהם בצורה יעילה דרך השתן/זיעה (עקב היותם הידרופוביים). אי לכך, הרעלה של ויטמינים מקבוצה זו נפוצה יותר.
מקרה נפוץ של הרעלת ויטמין נובע מצריכה יתרה של ויטמין A. למנת יתר של כל ויטמין השפעות ספציפיות, אולם סימפטומים משותפים עשויים לכלול בחילות, שלשול והקאות.
ככלל, הדרך להתמודדות עם הרעלת ויטמין היא להפחית את צריכתו ככל שניתן עד לפינוי הכמויות העודפות מהגוף.
טלאל, מלך ירדן
טלאל בן עבדאללה (בערבית: طلال بن عبد الله; 26 בפברואר 1909 – 7 ביולי 1972) היה מלך ירדן מ-20 ביולי 1951 עד שאולץ לוותר על כיסאו מסיבות נפשיות ב-11 באוגוסט 1952.
קורות חייו.
טלאל נולד במכה בשנת 1909 כבנם הבכור של עבדאללה הראשון ומוסבח בנת נאסר. בילדותו סבל מהתפרצויות זעם, מיעט לדבר ונטה להתבודד. בשנת 1929 סיים לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבבריטניה. בשנת 1934 נישא לזיין א-שריף בנת ג'מיל. אביו סבר שאינו כשיר לרשת את מקומו והעדיף את אחיו הצעיר נאיף או את בנו של טלאל, חוסיין, כיורשו.
באופן רשמי נשא טלאל בתואר יורש העצר.
בשנת 1951 סבל טלאל מהתרופפות עצבים ומחולשה כללית. לאחר שנבדק על ידי שלושה רופאים, שהמליצו על ריפוי בסנטוריום, שלח אותו אביו לאנגליה. בעת ההתנקשות באביו, עבדאללה הראשון, בירושלים ב-20 ביולי 1951, שהה טלאל מחוץ לירדן ורצה לשוב ולקבל לידיו את השלטון, אולם נתקל בהתנגדותו של ראש ממשלת ירדן. לאחר שנבדק על ידי רופאיו ונמצא שהוא "במצב גופני ורוחני משביע רצון" הותר לו לשוב לירדן. טלאל הושבע כמלך לירדן ב-6 בספטמבר 1951.
במהלך שלטונו הקצר היה אחראי ליצירת החוקה הליברלית של ממלכת ירדן, שעל-פיה הממשלה כגוף, וכל שר באופן אישי, אחראים בפני הפרלמנט. החוקה אושררה ב-1 בינואר 1952. המלך טלאל גם סייע לשיפור היחסים המתוחים בין ירדן לבין מצרים וערב הסעודית.
במאי 1952, בעקבות המלצת רופאיו, יצא טלאל לחופשת הבראה פתאומית בצרפת, למרות שחשש מהפיכה מצד אחיו נאיף. ב-4 ביוני הדיחה ממשלת ירדן את טלאל מכס המלוכה תוך שהכריזה עליו כבלתי שפוי וכחולה בסכיזופרניה. בנו חוסיין בן ה-17 ירש את מקומו וטלאל אושפז בסנטוריום בטורקיה.
טלאל מת באיסטנבול בשנת 1972 ונקבר במאוזוליאום המלכותי בעמאן. הוא הותיר אחריו שלושה בנים ובת.
דגל ירדן
דגל ירדן (בערבית: علم الأردن) הוא דגלה הלאומי של ממלכת ירדן.
עיצוב.
הדגל מבוסס על דגל המרד הערבי נגד האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הדגל מורכב משלושה פסים אופקיים (שחור, לבן וירוק) שמחוברים על ידי משולש אדום בקצה השמאלי. הפסים האופקיים מייצגים את חליפויות בית עבאס (שחור), בית אומיה (לבן) ובית פטימה (ירוק). המשולש האדום מייצג את השושלת ההאשמית והמרד הערבי. לכוכב בן שבעת הקודקודים משמעות כפולה: הוא מייצג את שבעת הפסוקים בסורת אל-פאתחה (הסורה הראשונה בקוראן), וכן את האחדות של האומה הערבית.
בנוסף לדגל הלאומי, יש לירדן גם דגל מלכותי, שמונף בנוכחות המלך בלבד. הדגל המלכותי כולל במרכזו את הדגל הלאומי בגרסה מוקטנת, כשבמקום הכוכב מופיע כתר מלכותי. ברקע הדגל הלאומי המוקטן משורטטים פסים בצבעים הלאומיים, ומסודרים בצורת קרני אור.
הדגל הפלסטיני זהה לדגל הירדני, למעט הכוכב שאינו מופיע בגרסה הפלסטינית. דגל המרד הערבי, ובעיקר צבעיו שהם צבעי הלאומיות הכלל-ערבית, שימש בסיס גם לדגלי מצרים, סוריה, עיראק, כווית, איחוד האמירויות, סודאן, תימן, ודגלם של התומכים בעצמאות סהרה המערבית.
יש לך שתי פרות
"יש לך שתי פרות" הוא משפט פתיחה עבור אוסף בדיחות שנוצרו כפרודיה על דוגמאות טיפוסיות של הקורס "מבוא לכלכלה", שבהן חוואי בחברה חסרת כסף משתמש בבקר שלו כדי לסחור עם שכניו. הדוגמאות נועדו להראות את המגבלות בשיטת סחר חליפין, ולהוביל להצגה של המטבע והכסף. ה"שתי פרות", לעומת זאת, מציב את בעל הפרות בשיטות כלכליות בוגרות, שבהן הפרות הן מטפורה לכל המטבעות, הון, אמצעי ייצור ועוד. הכוונה היא בדרך כלל להראות את הפגמים והאבסורד בשיטות אלה.
דיון.
בדיחת "שתי הפרות" הראשונה נועדה להשוות שיטות כלכליות נגדיות, כמו קפיטליזם וקומוניזם, בדרך כלל באמצעות אנלוגיה בה הממשלה והביורוקרטיה מתערבות ביחסים בין האדם הפשוט לבין הפרות שלו. הבדיחות מאז התפתחו לסאטירה על שיטות ותאוריות פוליטיות, תרבותיות, חברתיות ופילוסופיות מגוונות. בסופו של דבר, הבדיחות צוחקות כמעט על כל דבר. אירועים חדשותיים שכוללים פרות (כמו התפרצות מחלת הפרה המשוגעת), מהווים אף הם חומר לבדיחות.
הגדרות אלה הן דוגמאות לבדיחות הראשונות שהופצו בימיו המוקדמים של האינטרנט. עם זאת, בדיחות אלה הופצו בגרסה מודפסת לפני האינטרנט, בתחילת שנות השמונים. מכיוון שהיו מקור מיידי להומור בתרבויות רבות, בדיחות ה"שתי פרות" הפכו להיות חלק בהתפתחות האינטרנט. הבדיחות האלו עדיין מופצות היום, והן מתורגמות ומצוטטות באתרי אינטרנט רבים, בגרסאות רבות, עם "הגדרות" חדשות יותר שמתווספות כל שנה.
בשל החופשיות והאוניברסליות של נושאיהן, בדיחות "שתי פרות" נחשבות לפעמים לדוגמה טובה של "הומור בין-תרבותי". ככאלה, הן יכולות להוות דוגמאות תמציתיות (לא בהכרח מדעיות) לדרך שבה תרבויות שונות מבטאות חזונות שונים, של אותה תפיסה פוליטית (אך למעשה, רוב הבדיחות משקפות את הדעות הביקורתיות של אנשים מחוץ למערכת). בניסיון למצוא מכנה משותף בינלאומי, יש הרואים בהן סימנים הומוריסטיים של תרשים כללי ובסיסי של מדעי המדינה, שמשווה בין תפיסות פוליטיות (כמו הזכות לקניין ומידת ההתערבות של הממשלה בכלכלה) בתרבויות שונות בעולם.
דוגמאות מוכרות.
לרשימת הבדיחות להלן אין, כמובן, ערך מדעי, אך ייתכן שהבדיחות בה משקפות נקודות מבט מסוימות.
Prince Of Persia
וול סטריט ג'ורנל