בין סיבובים שונים, יכול זגראוס לחקור את בית האדס לפני שהוא יוצא לניסיון בריחה חדש. שם, השחקן יכול להשתמש בפריטים שאסף מניסיונות הבריחה הקודמים כדי להשפיע על המשחק ועל העלילה שלו. השחקן יכול לפתוח ולשדרג יכולות עבור זגראוס ולהשיג או לשדרג כלי נשק חדשים. מעבר לכך, זגראוס יכול לדבר עם הדמויות השונות של העולם התחתון ולשפר את מערכת היחסים שלו איתן, מה שמספק אלמנטים נרטיביים למשחק ונותן גם משימות נוספות אותן אפשר למלא. זגראוס יכול גם להתחיל מערכת יחסים רומנטית עם מספר מהדמויות משלב מסוים.
לאחר שלב מסוים באפשרותם של המשחקים להגדיל את רמת הקושי של המשחקים דרך "חוזה ענישה" ("Pact of Punishment") שנותן לשנות פרטים כמו מספר האויבים שמופיעים בכל חדר או העלאת הרמה של החדר הסופי של כל חלק.
בנוסף למשחק גם יש אופציה של (god mode) שעוזרת לאנשים המתקשים עם המשחק להשלים אותו להנות מכל מה שיש שלו להציע.
עלילה.
זגראוס, בנו של מלך העולם התחתון האדס, שואף לברוח מהממלכה של אביו. הוא נעזר באמו המאמצת ניקס, המעניקה לו מראה מיוחדת שמעצימה אותו באמצעות שימוש באופל (Darkness); באלים של אולימפוס, הנותנים לו מתנות שמימיות(Boons) שמשפרות את היכולות שלו במהלך בריחה, והמנטור שלו אכילס, המספק לו את נשקי התופת ( Infernal Arms) איתם הוא נלחם במטרה לברוח ואת הקודקס. זגראוס נעזר גם בכארון, שפותח חנות בה זגראוס יכול לקנות בנקודות מסוימות במסע הבריחה שלו. מספר תושבי שאול שהלכו לעולמם גם תומכים בו: סיזיפוס, אורידיקה ופטרוקלוס, שנותנים לזגראוס מתנות בדרך למעלה. ות'אנטוס, שמופיע לפעמים לעזור לזגראוס לסיים חדר מלא באויבים. האדס מעכב את התקדמותו של זגראוס בכך שהוא שולח אליו את תושבי העולם התחתון השונים, כולל שלושת האריניות בטרטרוס ; ההידרה עשוית העצמות לה זגראוס מעניק את השם לרני באספודל ; תזאוס האגדי לצד שותפו החדש אסטריוס באליסיום שדות אליסיום, ולבסוף האדס עצמו על פני השטח.
במהלך ניסיונות הבריחה מתגלה כי זגראוס רוצה לברוח מהעולם התחתון כדי למצוא את פרספונה, אמו המולידה. האדס מסרב אפילו להשמיע את שמה של פרספונה בביתו ושיקר לזגראוס שהיה צעיר ואמר לו שניקס היא אימו. ניקס, מבינה לליבו של זגראוס ומחליטה לעזור לו למצוא את פרספונה על ידי קריאה לקרוביו האולימפיים של זגראוס. לאחר שזגראוס מביס בפעם הראשונה את האדס הוא מוצא את פרספונה ביוון. לאחר מפגש מחודש, זגראוס מגלה שהקשר שלו לעולם התחתון לא מאפשר לו לשרוד על פני השטח להרבה זמן. למרות זאת, הוא מבטיח להמשיך ולנסות לברוח מהעולם התחתון כדי להגיע שוב לפרספונה וללמוד את האמת מאוחרי המשפחה שלו.
פרספונה מספרת לזגראוס שהיו לה נישואים אוהבים עם האדס (על אף שהאדס טוען כי היא "ניתנה" לו מזאוס בתור מתנה בצורה נוראית עליה הוא לא יכול לסלוח) עד שזגראוס נולד בלידה שקטה בעקבות ההחלטה של הגורלות שקבעה שלהאדס לעולם לא יהיה יורש. פרספונה, שהתקשתה להתמודד עם מותו של זגראוס ברחה מהעולם התחתון בעזרת ניקס אל פני השטח והסתתרות משאר האלים אותם לא אהבה. עם זאת, זגרוס הוחזר לחיים בעזרת קשריה של ניקס על הגורלות. פרספונה שחוששת מזעם האולימפוס כלפי אם יגלו את האמת על היעלמותה מסרבת לחזור לעולם התחתון. היא בעיקר חוששת מתגובתה של אמה דמטר, שכיסתה את עולם התמותה בשלג וחורף אינסופי בצער על בתה. זגראוס בסופו של דבר מצליח לשכנע אותה לחזור ולבסוף הם מפליגים מיוון לעבר בית האדס על נהר הסטיקס בסירתו כארון. פרספונה חוזרת לתפקידה כמלכת השאול והאדס, כעת עם כבוד מחודש לבנו, מאפשר לזגראוס להמשיך בניסיונות הבריחה שלו בניסיון למצוא פרצות אבטחה בעולם התחתון וממנה אותו למומחה האבטחה של הבית.
לאחר בריחות רבות אל פני השטח, זגראוס מתקרב לאנשים בעולם התחתון ומשפר והופך אותו למקום טוב יותר. הוא משחרר את סיזיפוס הכלוא בטרטרוס מהעונש שלו, מאחד את מוזיקאי החצר של האדס אורפיאוס עם אהובתו אורידיקה הכלואה באספודל, מאחד את אכילס המורה שלו ופטרוקלוס הגיבור ששוכן באליסיום, הוא מאחד את ניקס עם הוריה כאוס. הוא מתקרב למגארה האריניה, ת'אנטוס אל מוות ובנה של ניקס ודוסה, עוזרת הבית. הוא מתוודה על רגשות רומנטיים כלפיהם ויכול להיות במערכת יחסים עם מגארה, ת'אנטוס או שניהם (דוסה דוחה אותו ובוחרת להתיידד איתו במקום זאת). הוא גם מתיידד עם האלים האולימפיים ועוזר להם לממש את הרצונות שלהם. זגראוס והאדס מתחילים לתקן את מערכת היחסים השבורה שלהם על פי בקשתה של פרספונה. כל אחד מהאנשים שאיתם זגראוס מתיידד נותן לו מזכרת כתזכורת לקשרים היקרים שלהם וכתודה על מעשיו.
באפילוג, פרספונה עורכת משתה אליו היא מזמינה את האולימפיים לבית האדס ומספרת להם סיפור כיסוי הנועד להסביר להם את היעלמותה. היא חושפת כי זגראוס הוא בנה שלה ולא של ניקס, וכדי להסביר מדוע לא שבה לאולימפוס משקרת ואומרת שמפני שאכלה גרעיני מפרי הרימון של העולם התחתון, היא יכולה לעזוב את העולם התחתון רק כמה חודשים בשנה. האולימפיים מקבלים את ההסבר ומתפייסים עם האדס.
פרסים.
האדס זכה במספר פרסים והצטיינות. בטקס פרסי המשחק השנתי העשירי של , הוא זכה בקטגוריות משחק השנה, המוזיקה הטובה ביותר, הכתיבה הטובה ביותר והמשחק הטוב ביותר. מספר אתרים ראו בו את אחד ממשחקי הווידאו הטובים ביותר של 2020, כולל "Polygon", "Giant Bomb", "IGN", "USGamer", "Destructoid", "Time", "The Washington Post", "מגזין Slant", ו-"Entertainment Weekly". "האדס" היה גם המשחק הראשון שזכה בפרס הוגו כחלק מקטגוריית משחקי וידאו מיוחדת שהוצגה עבור פרסי הוגו לשנת 2021, וכן פרס Nebula על כתיבתו.
רצח העם הנוצרי במזרח התיכון
רצח העם הנוצרי במזרח התיכון הוא רצח המוני שיטתי המבוצע על ידי המדינה האסלאמית (דאעש) כלפי נוצרים במזרח התיכון, אשר הוגדר על ידי האיחוד האירופי וארצות הברית כרצח עם. הרצח החל ב-2013, בתחילת מלחמת האזרחים בסוריה.
רקע.
הבריחה ההמונית והגירוש של הכוחות הנוצריים מעיראק ומסוריה הם תהליכים, אשר החלו במהלך תחילת מלחמת עיראק בשנת 2003 עם התחילת ההתקפה של ארצות הברית והכוח הרב-לאומי, ולאחר מכן הוא החל במהלך תחילת מלחמת האזרחים בסוריה. מנהיגי הקהילה הנוצרית-אשורית בעיראק מעריכים שייתכן כי למעלה משני שלישים מהאוכלוסייה הנוצרית-אשורית העיראקית נמלטה מהמדינה או נעקרה מבית במהלך הפלישה בהובלת ארצות הברית, שנמשכה מ-2003 עד 2011. דיווחים מצביעים על כך ששכונות שלמות של אשור התנקו באזור ערים בגדאד ובצרה, וכי קבוצות ומיליציות מורדים סוניות איימו על נוצרים אשורים. בעקבות כך, שנתיים לאחר תום הסכסוך בעיראק, פרצה מלחמת האזרחים בסוריה אשר גרמה בין היתר לרדיפה דתית ותקיפה המונית אנטי נוצרית על ידי המדינה האסלאמית כלפי נוצרים במזרח התיכון.
תגובות.
ב-2 וב-3 באוגוסט 2014, אלפי נוצרים-אשורים מהעולם המערבי מחו על רדיפת אחיהם הנוצרים-אשורים בעיראק ובסוריה, בדרישה ליצור מקלט בטוח למיעוטים במישורי נינווה בהנהגת האומות המאוחדות.
באוקטובר 2014, פעילת זכויות האדם הכורדית-דנית וידאד עקראווי הקדישה את פרס פפר הבינלאומי לשנת 2014 "לכל קורבנות הרדיפה, במיוחד היזידים, הנוצרים וכל תושבי אזור קובנה." האב הכלדי הקתולי דאגלס אל. - באזי התבטא בחריפות נגד רצח העם.
בדצמבר 2015, באירוע בעירייה, כינתה שרת החוץ ה-67 של ארצות הברית, הילרי קלינטון, את הרדיפה השיטתית כרצח עם.
בפברואר 2016 הודיע לארס אדאקטוסון, חבר שוודי באיחוד האירופי על כך שנעשתה הצבעה באיחוד והוחלט פה אחד להכיר ברדיפה כרצח עם; "זה נותן לקורבנות הזוועות הזדמנות להחזיר את כבודם האנושי. זה גם אישור היסטורי לכך שהפרלמנט האירופי הכיר במתרחש ושהם סובלים מהפשע הנתעב ביותר בעולם, רצח עם".
רצח העם גרם למספר רב של נוצרים לשנות את דתם לאסלאם. רבים בעולם המערבי טוענים כי רצח העם הזה הוא הסיבה שבגללה האסלאם צומח בקצב מהיר משמעותית יותר מקצב הצמיחה של הנצרות.
עודד ליפשיץ
נמל התעופה הבין-לאומי פאגו פאגו
נמל התעופה הבין-לאומי פאגו פאגו הוא נמל התעופה המרכזי של סמואה האמריקנית, אזור מבודד של ארצות הברית באוקיינוס השקט. הוא שוכן באי טוטואילה , בקרבת העיירה פאגו פאגו, בירת סמואה האמריקנית.
היסטוריה.
נמל התעופה נוסד כמתקן של צי ארצות הברית, זמן קצר לפני ההתקפה על פרל הארבור ותחילתה של מלחמת העולם השנייה באוקיינוס השקט. הוא נקרא במקור "שדה התעופה טאפונה", על שם הכפר שלידו והיו בו שני מסלולי טיסה שנבנו משברי אלמוגים. בשנות המלחמה הוצבו בו טייסות של חיל הנחתים.
ב-1946 החל הנמל לשמש לטיסות אזרחיות מסחריות. בין היתר השתמשה חברת פאן אמריקן וורלד איירווייז בנמל כתחנת ביניים בטיסותיה מהוואי אל אוסטרליה וניו זילנד. בשנות השישים שופץ הנמל והורחב והחל מ-1964 החל לשרת מטוסי סילון. בשנים 1975-1985 הגיע הנמל לשיא פעילותו. פעלו אליו וממנו חברות תעופה מארצות הברית, ניו זילנד, צרפת, פיג'י ונאורו וכן סמואה. הופעלו ממנו טיסות גם אל פולינזיה הצרפתית וקנדה. גם מטוסי בואינג 747 פקדו את הנמל. הנמל גם היה יעד נחיתת ביניים פופולרי למטוסי מטען של עלויות הנחיתה הנמוכות בו. בתקופה זו הורחבו מאוד מתקני הנמל כדי לשרת את צורכי השימוש הגובר בו.
נמל התעופה זכה לשימוש מיוחד במסגרת תוכנית טיסות החלל אפולו האמריקאית. חלליות אפולו 10, 12, 13, 14 ו-17 נחתו באוקיינוס השקט בקרבה יחסית אל סמואה האמריקנית, וצוותיהן (למעט זה של אפולו 12) הוטסו לנמל במסוקים והמריאו ממנו להונולולו בטיסות צבאיות.