המנגנון בו מינוקסידיל מעודד צמיחת שיער אינו מובן במלואו. מינוקסידיל עובד במנגנון פתיחה של תעלות אשלגן רגישות ל-ATP, הגורמת להיפרפולריזציה של קרום התא. באופן תאורטי, באמצעות הרחבת כלי דם ופתיחת תעלות אשלגן, הוא מאפשר ליותר חמצן, דם וחומרי הזנה להגיע לזקיקים. יתר על כן, מינוקסידיל עשוי בחלקו מתחמוצת חנקן ועשוי לפעול כאגוניסט של תחמוצת החנקן. התרופה עלולה לגרום לנשירת זקיקים בשלב הטלוגן, אשר מוחלפים לאחר מכן בשערות עבות יותר בשלב אנאגן חדש. מינוקסידיל הניתן באופן מקומי לרוב לא כולל הופעת תופעות לוואי ותופעות הלוואי השכיחות כוללות גרד בעין, גירוד, אדמומיות או גירוי באזור הטיפול, וצמיחת שיער לא רצויה במקומות אחרים בגוף. תופעות לוואי אחרות עשויות לכלול פריחה, גירוד, קשיי נשימה, נפיחות של הפה, הפנים, השפתיים או הלשון, כאבים בחזה, סחרחורת, התעלפות, טכיקרדיה, כאבי ראש, עלייה פתאומית ובלתי מוסברת במשקל, או נפיחות של הידיים והרגליים. תופעות לוואי נדירות כוללות הפרעות זיקפה, דיכאון, חרדה, ירידה בחשק המיני והפרעות עוריות. נשירת שיער זמנית היא תופעת לוואי שכיחה של הטיפול.
J to tha L-O! The Remixes
מה קרה?
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הוא ניתן לשחקנית שהציגה הופעה יוצאת מן הכלל בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה מוזיקלית או קומית.
הוא הוענק לראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-19 ב-5 במרץ 1962, תחת התואר כוכבת הטלוויזיה הטובה ביותר, המקבץ את כל הז'אנרים של סדרות הטלוויזיה, לפאולין פרדריקס. המועמדות לפרס הוכרזו מדי שנה החל משנת 1963. הפרס ניתן בתחילה לשחקניות בז'אנר הקומדיה והדרמה עד 1969, בה הפרס חולק לקטגוריות שניתנו להופעות קומיות ודרמטיות בנפרד. היא הוצגה תחת השם החדש שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר - מוזיקלי או קומדיה ובשנת 1980 תחת השם הנוכחי שלה.
מאז הקמתו הוענק הפרס ל-42 שחקניות. ג'ין סמארט היא הזוכה הנוכחית בפרס על תפקידה כדבורה ואנס ב-Hacks. קרול ברנט היא שיאנים הפרסים בקטגוריה זו עם חמש זכיות ושיאנית המועמדויות עם כ-12.
אמנה מונא
זכויות להט&quot;ב במוזמביק
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במוזמביק מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית בין גברים ונשים הפכה לחוקית במדינה על פי החוק הפלילי החדש שנכנס לתוקף ביוני 2015, בעוד אפליה על בסיס נטייה מינית בתעסוקה אינה חוקית מאז 2007. עם זאת, משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
מוזמביק, יחד עם מושבות פורטוגזיות אחרות לשעבר, מוגדרת כאחת המדינות האפריקאיות הידידותיות ביותר עבור חברי קהילת הלהט"ב ביבשת, בעוד סקרים שונים מצאו רמות שונות של תמיכה בזכויות להט"ב והכשרת נישואים חד מיניים. אף על פי כן, זוגות חד מיניים אינם רשאים להינשא או לאמץ ילדים כחוק, בעוד חברי הקהילה עודנם מתמודדים עם אפליה ודעות קדומות בקרב האוכלוסייה אם כי מוגדרת כנדירה בהשוואה למדינות אפריקאיות אחרות.
מעמד בחוק.
עד חקיקת החוק הפלילי החדש, המעמד המשפטי של פעילות הומוסקסואלית היה מעורפל במוזמביק. במרץ 2011 הכריז שר המשפטים במהלך הסקירה התקופתית האוניברסלית של מועצת זכויות האדם של האו"ם במדינה כי הומוסקסואליות אינה עבירה במוזמביק. עם זאת, החוק הפלילי אכן הכיל בתוכנו פעילות הומוסקסואלית אשר כונתה כעבירה של "נוהגים נגד הטבע". על פי האיגוד "ILGA", סעיפים 70 ו-71(4°) קבעו הטלת אמצעי אבטחה על אנשים שבדרך כלל נהגו ב-"מעשים נגד הטבע". אמצעי האבטחה כללו קשר של "התנהגות טובה", העמדת מאסר על תנאי לתקופה מסוימת, או אף כליאה בבית עבודה או במושבה חקלאית (משישה חודשים עד שלוש שנים).
בדצמבר 2014, הנשיא ארמנדו גבוזה חתם על החוק הפלילי החדש, שמחק מתוכנו הוראות כלשהן בנוגע לאיסור פעילות הומוסקסואלית בהסכמה. הוא פורסם בכתב העת הרשמי של המדינה ב-31 בדצמבר 2014 ונכנס לתוקף 180 ימים לאחר מכן (30 ביוני 2015).
הכרה בזוגיות חד מינית.
מוזמביק אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור) אם כי מחאות עבור הכשרת נישואים חד-מיניים והכרה במעמד ידועים בציבור נמשכות מאז 2006.
הגנה מפני אפליה.
בקנה אחד עם רוב המושבות האפריקאיות הפורטוגזיות לשעבר, מוזמביק מדווחת כאחת המדינות בעלות רמות הקבלה הרחבות ביותר באפריקה כלפי חברי קהילת הלהט"ב בשטחן. בעוד שהממשלה דיווחה מעט על זכויות להט"ב לאורך השנים, כל מה שנאמר על ידה היו אזכורים חיוביים. מוזמביק היא אחת המדינות הבודדות באפריקה שמציעות הגנה עבור הומואים, לסביות וביסקסואלים על רקע נטייה מינית בתעסוקה מאז 2007 בעוד הפגנות למען חקיקות נגד אפליה בקרב תושבי להט"ב החלו רק שנה קודם לכן, מה שאותת על תגובה מהירה למדי מצד הממשלה בנושא.
סעיף 4 לחוק העבודה 23/2007 קובע באומרו כי,"אי-אפליה על רקע נטייה מינית, גזע או מעמד של HIV/איידס". סעיף 5 לחוק מקנה לעובדים זכות לפרטיות, המתייחסת ל-"חיים הפרטיים והאישיים של העובדים, כגון חיי משפחתם, יחסים אישיים, חיי המין, מצב בריאותם ואמונותיהם הפוליטיות והדתיות".סעיף 108 לחוק קובע כי,"לכל העובדים, בין אם אזרחים ובין אם זרים, ללא הבדל על בסיס מין, נטייה מינית, הזכות לקבל שכר וליהנות מהטבות שוות עבור עבודה שווה".
תנאי מחיה.
פשעי שנאה ואלימות נגד להט"ב מוגדרים כנדירים במוזמביק, בניגוד לכמה מדינות אפריקאיות אחרות. עם זאת, אפליה אינה מוגדרת כבלתי מוכרת. דמות בולטת שהתבטאה בעד תמיכה בזכויות להט"ב במוזמביק ובשאר אפריקה היה הנשיא לשעבר ז'ואקים שיסאנו, ששוחח עם מנהיגים אפריקאים נוספים עבור עצירת חוקים אנטי-הומוסקסואלים באפריקה, בעוד בשנת 2014 כתב מכתב גלוי למנהיגים אפריקאים בנוגע לתמיכה בזכויות להט"ב. סקר דעת קהל של אפרוברומטר משנת 2016 מצא כי 56% מתושבי מוזמביק יברכו את שכנם ההומוסקסואל או לא יוטרדו מכך בעוד מוזמביק הייתה אחת מארבע המדינות האפריקאיות שנשאלו עם רוב בעד לצד קייפ ורדה (74%), דרום אפריקה (67%) ונמיביה (55%). על פי סקר משנת 2017 שבוצע על ידי האיגוד "ILGA", כ-61% מהמוזמביקים הסכימו שאנשים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים צריכים ליהנות מאותן זכויות כגון הטרוסקסואלים, בעוד ש-23% לא הסכימו, לצד 66% אשר הסכימו כי יש להגן עליהם מפני אפליה במקום העבודה. באשר לטרנסג'נדרים, 66% הסכימו שהם צריכים להחזיק באותן זכויות, 68% סברו שיש להגן עליהם מפני אפליה במקום העבודה ו-55% סברו שיש לאפשר להם לשנות את מינם החוקי.
סקר משנת 2017 בקרב אנשים בערים מפוטו, ביירה ונמפולה מצא שוב רמות מתונות של תמיכה בזכויות להט"ב כאשר התמיכה בנישואים חד מיניים גדלה בשלושת הערים מסקר קודם משנת 2013 ל-47% במפוטו, 38% בביירה ו-42% בנמפולה, בעוד התמיכה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים עמדה על 33% במפוטו, 43% בביירה ו-42% בנמפולה. בנוסף, הסקר מצא כי 85% התנגדו לאלימות נגד להט"ב והיו באים לעזור להם אם היו מותקפים פיזית. כשליש מהמשיבים הצהירו כי מכירים באופן אישי אדם להט"ב גלוי.
ארגוני זכויות להט"ב.
למבדה מוזמביק ("Lambda Mozambique"), ארגון הדוגל בסוגיות של זכויות מיניות ומגדר, ביקש להירשם כארגון לא ממשלתי מאז 2008. תהליך שלרוב נמשך שישה שבועות. בשנת 2010, לאחר שמבקשתו התעלם משרד המשפטים במשך שנתיים, הקבוצה פנתה לתביעתה לאומות המאוחדות, ופנתה לנציבות העליונה לזכויות אדם בבקשה לפעול בטיפול הפרת זכותם להתאגדות. מועצת זכויות האדם של האו"ם קראה למוזמביק לרשום את הארגון מאז שנת 2011.
באוקטובר 2017 הכריזה המועצה החוקתית של מוזמביק כי סעיף 1 לחוק מס' 8/91 (אשר התיר רישום עמותות במדינה בהתאם לעקרונות "הסדר המוסרי" בלבד) כי אינו חוקתי. אזכור חיוב ההיענות לסדר מוסרי נחשבה כבלתי תואמת את סעיף 53(3) של חוקת מוזמביק משנת 2004, האוסר רק על רישום של :אגודות צבאיות או אלו המקדמות אלימות, גזענות או שנאת זרים".
Mermaid vs Sailor
Mermaid vs Sailor (בעברית: בת ים נגד ספן) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, שיצא תחת שם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס. המיני-אלבום יצא לאור באופן עצמאי ב-23 בנובמבר 2007, והופץ דרך הפרופיל הרשמי שלה ברשת החברתית מייספייס. דיאמנדיס הקליטה בביתה שישה שירים עבורו, ויצרה כ-70 עותקי CD-R. בנוסף, היא שלחה את המיני-אלבום למספר חברות תקליטים בתקווה להשיג חוזה; בסופו של דבר היא הוחתמה ב-"679 רקורדינגס" בשנת 2008. המיני-אלבום הוא אוסף של רצועות אינדי פופ, ובהפקתם השתמשה הזמרת פעמים רבות בקלידים.
דיאמנדיס כתבה והפיקה בעצמה את כל ששת השירים המופיעים במיני-אלבום, באמצעות תוכנת המחשב GarageBand. חלק מהשירים נכללו מאוחר יותר בפרויקטים אחרים של דיאמנדיס, כדוגמת המיני-אלבום השני שלה, The Crown Jewels EP, משנת 2009, וכן השירים "Hermit the Frog" ו-"Seventeen" שנכללו באלבום האולפן הראשון שלה, "The Family Jewels", משנת 2010. "Mermaid vs Sailor" זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי מוזיקה, שטענו כי הוא מעיד על הפוטנציאל של דיאמנדיס כאמנית.
רקע ופרסום.