החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב הוקם בשנת 1965 בראשותו של כלכלן נודע, אבא לרנר. אבל בהיעדר סטודנטים, מורים, ותוכניות לימודים עזב אבא לרנר את האוניברסיטה בשנה השנייה לתחילת לימודי הכלכלה באוניברסיטת תל אביב. איתן ברגלס, ראש החוג האפקטיבי הראשון, מתמסר מיד למילוי החסר, ומציע מינויים למסיימי תואר שלישי בארצות הברית. ומגבש תוכנית של 5–6 שנים לגיוס מסיימי תואר שני בהצטיינות בירושלים המתכננים ללמוד לתואר שלישי בארצות הברית ותלמידים מצטיינים בארצות הברית העומדים להשלים שם לימודי התואר השלישי. כך התעשר החוג בתגבורת אנשי סגל (אסף רזין, אלישע פזנר ויעקב פרנקל) שהעלו את רמת המחקר לרמה בינלאומית. איתן ברגלס איתר גם שני תלמידים מצטיינים בחוג החדש עצמו, אלחנן הלפמן ואפרים צדקה, וסיוע במימון לימודי הדוקטורט שלהם בהרוורד וב אם.אי.טי. עם חזרתם ארצה באמצע שנות השבעים, הגיעה רמת המחקר בחוג לשיא חדש שאינו נופל מזה של המחלקה לכלכלה בירושלים, לפחות בכמה תחומים, וזאת לאחר תום עשר שנים לקיומו. במקביל, עם התרחבות תחומי המחקר ועלית רמתו, מתגבשת מדיניות קפדנית ביחס למתן קביעות ולקידומים המעמידה רף גבוה שאינו מאפשר הידרדרות או אפילו קפיאה במקום. מדיניות זו ו"רכישות" מהאוניברסיטה העברית (למשל, אריאל רובינשטיין) הבטיחה את עליית מעמדו של החוג במשך השנים לאחד מהטובים בעולם. אסף רזין שיתף פעולה מחקרית, עם פרסומים בכתבי העת הבינלאומיים עם איתן ברגלס, אלישע פזנר, יעקב פרנקל, אלחנן הלפמן ואפרים צדקה. עם שלושת האחרונים, פרסם עבודות המצוטטות עד היום ברחבי העולם.
במהלך עבודתו באוניברסיטת תל אביב כיהן במקביל כפרופסור אורח בסטנפורד, אוניברסיטת שיקגו, הרווארד, פרינסטון, נורסוואסטרן, מינכן, ואוניברסיטת פנסילבניה. הוא שימש בתפקידי ייעוץ בקרן המטבע הבינלאומית, הבנק העולמי, ובבנקים המרכזים של ישראל, ארצות הברית, אנגליה, והונג קונג. בשנת 2001 הצטרף לסגל אוניברסיטת קורנל, תחילה במשותף עם אוניברסיטת תל אביב. משנת 2008, כאשר יצא לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב, עבד 7 שנים נוספות באוניברסיטת קורנל, ממנה פרש ב-2015 .
כלכלת ישראל בתקופות משברים כלכליים
ישראל הייתה ב אמצע שנות השמונים המדינה בעלת חוב חיצוני לנפש מהגבוהים בעולם, עם שעורי אינפלציה שעלו בהתמדה והגיעו לממדים תלת-ספרתים מדאיגים עם חוסר יכולת התמודדות עם בעיות יסוד של המשק והחברה. בתקופה ההיא הופעלה מדיניות כלכלית פופוליסטית עם רצון להביא שיפורים מהירים-מיידיים ברמת החיים. דוגמה בולטת הייתה בסבסוד יתר של מוצרי יסוד, ובשירותים ציבוריים אשר אמנם שמרה בקושי על רמת החיים לחודשים ספורים אבל מוטטה את מרחב הפיסקלי שהיה דרוש להשקעות בחינוך, בבריאות ובתשתיות. כמו כן, הוגבל באופן מלאכותי שיעור הפיחות של השקל ביחס לדולר.
בישראל, שימש ראש הרשות לתכנון כלכלי במשרד האוצר ויועץ כלכלי ראשי של הממשלה. לאחר המהפך הפוליטי ב-1977 הפעילה ממשלת מנחם בגין מדיניות מקרו-כלכלית פופוליסטית, ללא משמעת תקציבית. כאשר החלה להתפתח ההיפר-אינפלציה בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים, התריע אסף רזין לממשלה ולציבור, בתוקף תפקידו כראש הרשות לתכנון כלכלי במשרד האוצר, מפני משבר האינפלציה הצפוי להתממש אם לא ינקטו צעדי מדיניות בולמים, פוטר ממשרתו בממשלה, לפני פיטורי שר האוצר דאז על כישלון המדיניות הכלכלית. מדיניות הייצוב שנקטה ממשלת אחדות שכללה קיצוץ ניכר בתקציב הביטחון (לאחר שהושג השלום עם מצרים שהייתה האויב העיקרי במשך עשרות שנים לפני כן) ורפורמה מוניטרית, תוך כדי הסכם ציבורי משולש: הממשלה, המעסיקים, והעובדים.
כלכלת העולם
תקופת היותו הכלכלן הבכיר של ממשלת בגין הייתה לכן תקופה קצרה במיוחד. הוא חזר לאוניברסיטת תל אביב, שם לימד עד גיל הפרישה. הוא קיבל אז מינוי כפרופסור לכלכלה בינלאומית ב- Cornell University. במשך השנים הוא שימש כמרצה אורח באוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית: פנסילבניה, שיקגו, הרווארד, פרינסטון, נורסווסטרן, ברקלי, ייל, סטנפורד, וכן בבית הספר לכלכלה של לונדון ואוניברסיטת מינכן. הוא חבר-חוקר במספר ארגונים בינלאומיים לכלכלה: National Bureau of Economic Research (USA), Centre for Economic Policy Research (Europe, ו-Fellow of the Econometric Society.
אסף רזין זכה בפרס א.מ.ת- פרס המדע, האמנות והתרבות - בחסות משרד ראש הממשלה, שהוענק לו ב-2017.
אסף רזין שימש כיועץ בקרן המטבע הבינלאומית, בבנק של אנגליה, בבנק ישראל, בבנק של הונג קונג, וב- US Federal Reserve Bank. הוא כיהן כנשיא האגודה הישראלית לכלכלה, וכדירקטור מטעם הציבור בבנק הבינלאומי הראשון. אסף רזין שימש במספר תפקידים בכירים באוניברסיטת תל אביב, בהם ראש החוג לכלכלה בין השנים 1976–1974. בין השנים 1980 ל-1985 היה דיקאן הפקולטה למדעי החברה, ובין השנים 1992 ל-1994 היה סגן הרקטור.
אסף רזין נשוי לשולה, לשעבר חכלילי, בת קיבוץ עין החורש, ואב לשלושה ילדים. בנו הבכור, עופר, נפטר ממחלה קשה. בנו השני, רני, הוא פרופסור לכלכלה בבית הספר לכלכלה בלונדון - London School of Economics. ביתו, עינת, גרה בתל אביב. אחותו, חוה זמיר, נשואה לפרופסור לכירורגיה באוניברסיטה העברית, עודד זמיר, ואחיו, אהוד רזין, הוא פרופסור באוניברסיטה העברית בתחומי האימונולוגיה והביוכימיה, שימש גם כדיקאן הפקולטה לרפואה.
פעילות מדעית
עבודותיו המדעיות של אסף רזין כוללות כ-150 מאמרים בכתבי עת מדעים מובילים בעולם, כגון American Economic Review, Journal of Political Economy ,Quarterly Journal of Economics, Econometrica ו-19 ספרים. הקש https://www.waterstones.com/author/assaf-razin/122874. ברשימת הספרים שחיבר:
Globalization, Migration. and Welfare State, Pelgrave-Macmilan, 2021
Israel and the World Economy: The Power of Globalization -MIT Press, 2018
פרסים.
בשנת 2017 זכה רזין ב- פרס א.מ.ת (פרס האמנות המדע והתרבות), בקטגוריה מדעי החברה: כלכלה
עמנואלה סמי
אלדר שפיר
אלדר שפיר (נולד ב-9 במרץ 1959) הוא פרופסור במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת פרינסטון. ישראלי לשעבר. מחקריו עוסקים בכלכלה התנהגותית ובקבלת החלטות.
קורות חיים.
שפיר נולד וגדל בתל אביב עד גיל 11. עבר עם משפחתו לרומא ולאחר ארבע שנים עברה המשפחה לבריסל ואחר כך למדריד. כשהיה בן 17 חזר שפיר ארצה ולמד שנה אחת בבית הספר האמריקאי בכפר שמריהו. שפיר שירת בצה"ל בין השנים 1977–1980. בשנת 1984 סיים תואר ראשון בהצטיינות במדעי הקוגניציה ובפילוסופיה של המדע מאוניברסיטת בראון. ב-1988 סיים דוקטורט במדעים קוגניטיביים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא המשיך ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1989 החל ללמד באוניברסיטת פרינסטון ובשנת 1999 התקבל כפרופסור מן המניין.
החל מ-2008 מכהן כחבר האגודה הלאומית של ארצות הברית למדע הפסיכולוגיה (US National Committee for International Union of Psychological Science). בשנים 2009–2010 כיהן כנשיא הנבחר של האגודה לשיפוט וקבלת החלטות. בנוסף, שפיר הוא מרצה אורח במספר אוניברסיטאות באמריקה ובאירופה ויושב במספר רב של ועדות מקצועיות באגודות מקצועיות ומדעיות שונות ובאוניברסיטת פרינסטון.
ב-2012 זכה במלגת גוגנהיים. קודם לכן קיבל שפיר את פרס הלל איינהורן לחוקר צעיר מהאגודה לשיפוט וקבלת החלטות ואת Chase Memorial Award.
שפיר פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים, והוא אף חבר מערכת ועורך במספר כתבי עת בתחומי עיסוקו. מאמרים פרי עטו התפרסמו, בין היתר, בכתבי העת "American Psychologist", "Journal of Personality and Social Psychology", "International Review of Law and Economics", "Journal of the American Medical Association", "The Quarterly Journal of Economics" ועוד. שפיר אף פרסם מאמרים במשותף עם הפסיכולוגים עמוס טברסקי ודניאל כהנמן. שפיר הוא מחסידי אשליית כסף, האמונה שאנשים נוטים לחשוב על כסף בערך נומינלי ולא ריאלי וליקט, ביחד עם פיטר דיאמונד וטברסקי (1997) מספר רב של עדויות מניסויים ומחיי היום יום לכך שאשליית הכסף קיימת בפועל.
בין יתר עיסוקיו, שפיר כתב ספר עם סנדהיל מוליינתן (Sendhil Mullainathan) על קבלת החלטות בתנאי מחסור. הכוונה למחסור במשאבים שונים: כסף, זמן וקלוריות (בדיאטה), בדגש על אנשים הסובלים מעוני. שפיר החל לחקור נושא זה לאחר שקיבל מענק מחקר מקרן ראסל סייג' לבחון "את התפישות, העמדות וההחלטות של אלו החיים בעוני, על מנת לקבוע אם הם מקבלים החלטות פיננסיות על בסיס שונה מזה של אחרים". שפיר טוען כי אין הבדל בשיטות חישוב התוצאות בין עניים לאלו שאינם עניים. עניים עושים את אותן הטעויות בקבלת החלטות כמו כולם, אך בשל העובדה שגודל טעות הדגימה הוא הרבה יותר קטן מבחינת העניים, החלטות גרועות שלהם מובילות לתוצאות גרועות יותר.
מחקרים שנעשו לאחרונה הראו כי הפסיכולוגיה של העניים דומה לזו של אנשים הלחוצים מסיבות אחרות כגון מצב בו הם מוצאים את עצמם עובדים קשה מדי, אנשים בודדים ללא קשרים בין אישיים, או לאנשים הסובלים ממחסור בקלוריות. "הרעיון הוא", אומר שפיר, "שיש פסיכולוגיה הנובעת ממחסור והיא גורמת לך להתמקד בעיקר במה שאין לך. זה גורם לך להזניח דברים שהם מחוץ לתחום המיקוד שלך ואנשים נוטים ללוות יתר על המידה ולתכנן בצורה כושלת".