ב-23 באוקטובר נעצר מחמוד חלבי, תושב מחנה הפליטים ג'באליה, כחשוד ברצח. בהמשך נעצר אחיו, מוחמד חלבי, החשוד אף הוא ברצח. ב-1 דצמבר 1989⁩ הוגש נגד השניים כתב אישום באשמת רצח.
אמשל מאיר רוטשילד
הברון אמשל מאיר פון רוטשילד (בגרמנית: Baron Amschel Mayer von Rothschild; 12 ביוני 1773 – 6 בדצמבר 1855) היה בנקאי יהודי-גרמני, שהיה חלק ממשפחת רוטשילד.
ביוגרפיה.
הוא היה הילד השני ובנם הבכור של מאיר אמשל רוטשילד (1744–1812), מייסד השושלת, ושל גיטל רוטשילד לבית שנאפר (1753–1849). מגיל צעיר עבד בעסק המשפחתי. בשנת 1810 אביו הוסיף אותו ואת ארבעת אחיו כשותפים בבנק.
עם מותו של מאיר אמשל בשנת 1812, אמשל מאיר, שהיה בנו הבכור, ירש את תפקידו כראש הבנק בפרנקפורט על המיין, לאחר שאחיו נשלחו להקים בנקים בפריז, לונדון, נאפולי וווינה.
כבן הבכור, הפך אמשל מאיר לראש המשפחה החדש וקיבל את ניהול הבנק, שבסיסו החדש, החל משנת 1813, היה בניין חדש בסגנון נאו-קלאסי בפאהרגאסה. זה היה גם המטה של ​​בנקי רוטשילד בלונדון, פריז, וינה ונאפולי, שבראשיהם עמדו אחיו. בתור הזהיר מבין חמשת בניו של מאיר אמשל רוטשילד, הוא תמיד דאג לנזילות הבנק, נמנע ככל האפשר מסיכונים והעדיף עסקאות קטנות ככל היותר.
הוא רומם לאמשל מאיר פון רוטשילד ב-1817 והפך לפרייהר (ברון) ב-1822.
רוטשילד המשיך לעבוד כיהודי החצר עבור נסיכים גרמנים שונים. מערכת היחסים עם חצר נסיכות הבוחר מהסן, שאביו בנה בעזרתו של קרל פרידריך בודרו, מילאה תפקיד חשוב בכך. בנוסף, אמשל מאיר רוטשילד היה הגזבר והמממן של הבונדסטאג הגרמני בפרנקפורט. הודות ליחסים הטובים עם כמעט כל המדינות הבינוניות והקטנות בגרמניה, הצליחו M. A. Rothschild &amp; Sons להדיח את בנק האחים בתמן מהמנפיק המוביל של איגרות חוב ממשלתיות באזור דובר הגרמנית בין השנים 1820 ל-1830. פרנקפורט הפכה לבורסה החשובה ביותר ולמרכז שוק ההון בגרמניה.
גם אם נכסי M. A. Rothschild &amp; Sons המשיכו לגדול תחת הנהגתו של אמשל מאיר רוטשילד, חברת האב בפרנקפורט בכל זאת איבדה מחשיבותה ביחס לבנקי רוטשילד בפריז ובלונדון שגדלו במהירות. אף על פי כן, הבנקים בפריז ובלונדון נשארו רק ענפים של החברה. כל עוד גיטל רוטשילד, אמם של האחים רוטשילד, נשארה בחיים, פרנקפורט נשאר מקום המפגש הכללי של משפחת רוטשילד.
נישואי רוטשילד לאווה הנאו ב-1796 לא הניבו צאצאים. כדי לשמור על השושלת רוטשילד אימץ את אחיינו, מאיר קארל פון רוטשילד, בנו של קלמן מאיר רוטשילד שהקים את ענף החברה בנאפולי. רוטשילד נפטר ב-8 בדצמבר 1855, והוא נקבר בבית הקברות היהודי הישן בפרנקפורט. מאיר קארל, ביחד עם אחיו וילהלם קארל פון רוטשילד, היה שותף בבנק מאז 1852, והמשיך לנהל את חברת האב בפרנקפורט לאחר מותו של אמשל מאיר; כשוילהלם קארל נפטר ב-1901, הענף פורק.
יהדות.
רוטשילד כונה על ידי יהודי מזרח אירופה "רוטשילד האדוק" (ביידיש: דער פרומער ראטשילד).
רוטשילד נשאר נאמן למסורות היהדות האורתודוקסית והיה מתנגד בולט של תנועת היהדות הרפורמית. בשנת 1843 הוא דחה את מינויו של הרב הרפורמי לאופולד שטיין לפרנקפורט וחזר בו מהתחייבותו לתמוך בבניית בית כנסת מרכזי חדש עם 250,000 גילדן. כאשר העיר החופשית פרנקפורט הציגה תקנת שטר חליפין חדשה ב-1844, שחייבה בנקאים יהודים לקבל שטרות חליפין בשבת ובחגים יהודיים אחרים, רוטשילד הודיע ​​בפומבי כי לא יעמוד בתקנה זו.
רוטשילד גם ניסה להשיג שוויון משפטי ליותר מ-4,000 יהודי פרנקפורט, שהיוו כעשרה אחוזים מהאוכלוסייה. ב-Konstitutionsergänzungsakte ("החוק המשלים לחוקה"), החוקה של העיר החופשית פרנקפורט שנחקקה ב-1816, זכויות האזרח שלהם צומצמו שוב בגלל רצונם של רוב האזרחים הנוצרים, שחששו מתחרות מצד אזרחים יהודים. בין השנים 1816 ו-1824, בתמיכת הנסיך מטרניך, שר המדינה הפרוסי הרדנברג ונסיכים נוספים, שלח רוטשילד את Bittschriften der Israelitischen Gemeinde die Gleichstellung der Frankfurter Juden betreffend (עתירות מהקהילה היהודית בדבר שוויון ליהודי פרנקפורט) לסנאט של העיר החופשית. בשנת 1824 ניתנו ליהודים, שהוזכרו כ-Israelitische Bürger (אזרחים ישראלים), זכויות שוות לנוצרים על פי המשפט הפרטי, אך רק בשנת 1864 ביטלה פרנקפורט, כמדינה הגרמנית השנייה אחרי באדן (1862), את כל ההגבלות על זכויות האזרח, והחשיבה יהודים כשווים לשאר האזרחים.
צדקה.
בניגוד לאביו, שפעילות הצדקה שלו עדיין הייתה חלק מהמסורת היהודית של צדקה, ייסד רוטשילד את הפעילות הענפה של קרן המשפחה. בשנת 1849 הקים את "קרן הברון אמשל מאייר פון רוטשילד למען בני ישראל העניים של העיר פרנקפורט על המיין" ("Freiherrlich Amschel Meyer von Rothschild’sche Stiftung für die armen Israeliten der Stadt Frankfurt am Main"), לה הוריש בצוואתו 1.2 מיליון גילדן. קרן זו הוזמנה לשמור על Haus zum Grünen Schild, בית האבות של משפחת רוטשילד, ולהשתמש בו למטרות צדקה. בנוסף, תמך רוטשילד גם בחיי היהודים בפרנקפורט בתרומות רבות, למשל לבתי כנסת, בתי חולים וקופות חולים.
Attention Tour
The Attention Tour הוא סיבוב הופעות של הזמרת-יוצרת והשחקנית מיילי סיירוס לתמיכה באלבום האולפן השביעי שלה, Plastic Hearts.
רשימת שירים.
רשימת שירים זו מייצגת את המופע מ-21 במרץ 2022. היא לא מייצגת את כל המופעים שבמהלך סיבוב ההופעות.
אסתר איזביצקי
אסתר (ביצי) איזביצקי (30 ביוני 1948 – 27 בספטמבר 1994) הייתה מתרגמת ובמאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בתל אביב בשנת 1948. אביה, אברהם איזביצקי, היה חבר הארגון היהודי הלוחם שעלה לארץ מזגלמביה ב-1944.
בוגרת מחזור כ"ה של בית חינוך, בעלת תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהצטיינות מאוניברסיטת ניו-יורק.
במהלך לימודיה לתואר השני החלה לביים מחזות באוף ברודוויי בניו יורק. כששבה לישראל בתחילת שנות השמונים המשיכה לביים בעיקר מחזות שבמרכזם נשים והייתה חלוצה של הזרם הפמיניסטי בתיאטרון הישראלי, דבר שעורר לא פעם מחלוקות וביקורות.
במקביל גם לימדה משחק בבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים, ותרגמה לעברית את המחזה "קללת מעמד המורעבים" של סם שפרד ואת הספר "הקרב" של קנת מקסי .
חיים אישיים.
בשנות ה-70 הייתה נשואה ליאיר הרבסט, ולאחר גירושיהם הייתה זוגתה של המחזאית האמריקאית ג'ואן שנקר בזמן שגרה בניו יורק.
בגיל 46 שמה קץ לחייה. אחיה זאב, שהיה צעיר ממנה ב-4 שנים, מת גם הוא שלושה חודשים לאחר התאבדותה. הסיפור "רדופים" של יגאל סרנה, בן כיתתו של האח, מבוסס על דמויותיהם של אסתר וזאב.
עיקרון התקדים המחייב
פיגוע הדריסה בדרום תל אביב (2011)
פיגוע הדריסה בדרום תל אביב היה פיגוע דריסה שבוצע בדרום תל אביב ביום הנכבה, 15 במאי 2011, בו נרצח יהודי אחד ונפצעו 17 אנשים בכביש 461.
הפיגוע.
בצוהרי 15 במאי 2011 נסע המחבל, אסלאם אברהים איסא, מכפר קאסם, במשאית בכביש 461 בשדרות בר לב, תוך כדי שהוא צועק אללה אכבר דרס 18 אנשים, מהם נפטר מפצעיו אחד הפצועים, אביב מורג בן 29 מגבעתיים.
לאחר הפיגוע.
ב-14 בנובמבר 2012 נגזר על המחבל מאסר עולם ועוד 40 שנות מאסר, ב-.1 בנובמבר 2011 שם קץ לחייו אביו של הקורבן אביב מורג הי"ד.
פיגוע הדריסה בתל אביב (2011)
אנדה גלנדה
אנדֵה גֵלֵֶנדֵה (בגרמנית: בראשי תיוות: EG ; בתרגום חופשי: "סוף הסיפור" ובתרגום מילולי "סוף שטח") היא תנועת מרי אזרחי בינלאומית שנוסדה בגרמניה, הפועלת באמצעות השתלטות על מכרות (בעיקר פחם) כדי להעלות את המודעות לצדק סביבתי. אנדה גלנדה מארגנת מאז 2015 פעולות מרי אזרחי נגד מכרות פחם בחבל הריין, בלוסטיה ובלייפציג. מאז 2017, היא השתתפה במחאות מרי אזרחי נגד כריית פחם וסדיקה הידראולית בפולין, הולנד וצ'כיה. היא תומכת בתנועה של ונציה נגד ספינות שיוט גדולות. בהפגנות השנתיות בגרמניה השתתפו בין 3000 ל-7000 משתתפים. היא תומכת בקביעות בעצרות אנטי גזעניות בגרמניה ואירחה מגוון הפגנות מקומיות קטנות יותר מאז 2018.
תולדות הארגון.
אנדה גלנדה נוסדה על ידי ברית רחבה של קבוצות שפועלות נגד שימוש בפחם, קבוצות פעולה אקלימיות עממיות. ארגוני סביבה כמו שביתת בתי הספר למען האקלים, גרינפיס ו-Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland הביעו סולידריות עם התנועה. אנדה גלנדה התפתחה מברית לתנועה בפני עצמה עם הופעתן של קבוצות מקומיות עצמאיות מאז 2017. בשנת 2020, יש לה 50 קבוצות מקומיות בגרמניה ועוד תשע ברחבי אירופה (שוודיה, הולנד, דנמרק, צרפת, בלגיה, שווייץ, איטליה, אוסטריה, צ'כיה).
התנועה הבינלאומית כיום נפגשת בערך פעם בחודש בערים שונות בגרמניה, כשהדיונים לרוב מתקיימים בו זמנית גם באנגלית. עלונים ותקשורת במחנות האקלים מתורגמים לרוב לאנגלית או לשפות אירופאיות אחרות. יש כ-19 קבוצות עבודה בנושאים כמו הקמת המחנה, קשרי עיתונות, כספים, עניינים משפטיים ועוד.
ארגון אנדה גלנדה אינו חלק מעמותה ואינו מקבל מימון קבוע. הוא נתמך על ידי רשת נרחבת של מתנדבים, רבים מהם מאורגנים בתנועות אחרות כמו הצוות המשפטי שתומך בכל אלו העומדים בפני השלכות משפטיות של פעולות של אי ציות אזרחי. הארגון אינו רשום כחוק בגרמניה ולכן לא ניתן לתמוך כלכלית על ידי רוב הארגונים הלא ממשלתיים. דוברי העיתונות שלה משתמשים בעיקר בשמות בדויים, אם כי יש אנשים שעובדים עם שמם האמיתי.
אנדה גלנדה היא אחת הקבוצות הסביבתיות העצמאיות הגדולות. תרבות קבלת ההחלטות והארגון העצמי שלה נתפסת בדרך כלל כגורם מפתח בכושר העמידה של הארגון.
מגפת הקורונה.