דו-קרב או דו-שיח של שירים ניהלה טוקאן עם המשוררת רחל עוזיאל פרחי. בעלה של רחל פרחי, אלוף-משנה דוד פרחי, קצין בכיר בממשל צבאי, היה מוכר לטוקאן, והיא כתבה שיר המופנה כביכול לבנו בכורו איתן:
על שיר זה ענתה רחל פרחי בספרה "כבשה ברחובות ירושלים" בשיר "תשובה לפדואה טוקאן":
התייחסות לטוקאן בפרסומים ישראליים.
ספר לימוד באוניברסיטה העברית.
בשנת 1969, פרופסור שמואל מורה חתן פרס ישראל במזרחנות, שלימד בחוג לשפה וספרות ערבית, פנה אליה בבקשה לכלול את יצירתה בספר הלימוד של החוג.
הנה פדווא טוקאן שותקת שירים.
המשורר אלמוג בהר הביע בשירו "שכם 1967" ביקורת על היעדרה המורגש של פדווא טוקאן מהמאבק הפלסטיני. השיר מתעד כביכול רגע בכיבוש העיר שכם בשנת 1967, אך מהדהד את תחושת הבגידה של האליטה הפלסטינית במטרה הלאומית – אותה השקפה שהותירה את טוקאן, למרות מעמדה, כאייקון מבודד בביתה בשכם.
נשים ומגדר במזרח התיכון במאה העשרים.
אסופת המאמרים בעריכתן של רות רודד ונוגה אפרתי, "נשים ומגדר במזרח התיכון במאה העשרים" (מאגנס, 2008) מנסה לתת תמונה עדכנית של מעמד האישה במזרח התיכון תוך שימוש בערכים פמיניסטיים ככלי למחקר וניתוח. במאמר מאת מירה צורף נבחנת החברה הפלסטינית ומקום האישה בה תוך שימוש ביצירתה האוטוביוגרפית של פדווא טוקאן. החוקרת מציינת כי "הסיפור האישי והסיפור הקולקטיבי אינם מנוגדים זה לזה, אדרבה חוויותיו האישיות ביותר של היחיד יונקות מן הנסיבות הכלליות החיצונית וכך גם הזיכרון האישי המתעצב אל מול הקבוצה", כלומר טוקאן, ממקום של התרסה ומרד פמיניסטי, משקפת את מעמד האישה הפלסטינית כפרט ומאמצים של תנועות פמיניסטיות בכלל.
המחזה "עננים בדרך הררית".
בשנת 2004 הועלתה בפסטיבל התיאטרון של עכו הצגה המתייחסת לאישה הפלסטינית הלכודה במיתוס הלאומי מחד גיסא ומעמדה בחברה מאידך גיסא. במחזה מופיעה דמות פיקטיבית של המשוררת פדווא טוקאן ומולה טרוריסטית, מחבלת מתאבדת פלסטינית. המחזה, מאת אורנה עקאד, מבוסס בחלקו על ספר אוטוביוגרפי שכתבה טוקאן ובחלקו על מפגשים של היוצרת עם אסירות ביטחוניות פלסטיניות. המחזה מתרחש בבית ילדותה של המשוררת בשכם, שבו היא אוספת במשך שנים את הזיכרונות אשר עיצבו את אישיותה ואת יצירתה. ספרים מפוזרים בערמות על רצפת החדר המאובקת, ו"היא", צעירה המגיעה אל הבית, מציבה את המשוררת הזקנה מול חוסר האונים והייאוש הנורא הניבטים מקיומם של פליטים.
מסבירה המחזאית:
על יצירת טוקאן אמרה המחזאית:
ביקורת.
במאמר "לב אשה מהמזרח" בירחון "קשת" לספרות ניתח ששון סומך את דרכה של פדווא טוקאן. לדבריו, עד לכיבוש הגדה המערבית בידי ישראל ב-1967 הייתה טוקאן משוררת מופנמת: שירתה הייתה אישית-רגשית והיא הקדישה מיצירתה לאבל על אחיה האהובים, איבראהים ונימר, שמתו בטרם עת. השירים הפוליטיים המעטים שכתבה עד אז היו בבחינת מס לחברה בה היא חיה. אשר התייחסה אליה כמשוררת לאומית. עם בוא השינוי וכיבוש עירה - שכם - על ידי מדינת ישראל הפכה למשוררת של מאבק.
סומך מסכם כי הבידוד, בחלקו מבחירה, בחלקו נטוע במישור האישי – אף כי איננו רומנטי בעיקרו – מילא בסופו של דבר את כל עולמה של המשוררת. בשנת 1994 הוא נפגש עמה ביחד עם קבוצה של אנשי רוח ואמנים מישראל, ובהם מכריה של המשוררת נתן זך ודליה רביקוביץ. הפגישה נערכה ברוח טובה וסוכמה בידי טוקאן באמירה כי היא מקווה ומאמינה כי שלום יבוא עם תום הכיבוש.
הנצחה.
במהלך מאי 2010 הוחלט במועצת הכפר הערבי-ישראלי כאבול לקרוא 18 רחובות בכפר על שמם של אישים ערבים ופלסטינים, חלקם מנהיגים פוליטיים וחלקם אנשי תרבות ורוח, בהם פדווא טוקאן. ראש המועצה הסביר את ההחלטה "בשמירה על כך שהמורשת הערבית והפלסטינית תהיה מושרשת ומונצחת על-שמם של אלו אשר הקריבו ונאבקו נגד הקולוניאליזם והכיבוש למען העצמאות של עמנו וחירותו".
קמהאמהה השלישי
קמהאמהה השלישי (Kamehameha III, 11 באוגוסט 1813 - 15 בדצמבר 1854) היה המלך השלישי של ממלכת הוואי והיורש של אחיו קמהאמהה השני.
קמהאמהה מלך 30 שנה, התקופה הארוכה ביותר של שליטה על ידי מונרך באיי הוואי. הוא היה גם המלך הנוצרי הראשון של הוואי. קמהאמהה נפטר בהונולולו שבאי אוהאו בהוואי ונקבר במאונא אלא שנמצאת באותה עיר שבה נפטר, מחליפו קמהאמהה הרביעי היה בנו המאומץ.
שיווי משקל הידרוסטטי
שיווי משקל הידרוסטטי הוא מצב בו כוח הכבידה מאוזן על ידי לחץ הזורם (גז או נוזל) שעליו פועל כוח הכבידה. תיאור התנהגות גז או נוזל בשדה כבידה מתאר מערכות שונות: תהליכים המתרחשים בפנים כוכבים, מבנה האטמוספירה של כדור הארץ וכוכבי לכת אחרים. שיווי המשקל ההידרוסטטי משמעותי גם בקביעת ההבדל בין כוכב לכת לכוכב לכת ננסי.
ניסוח מתמטי.
עבור מצב של מנוחה או מהירות קבועה, חוקי ניוטון מאפשרים את ניתוח הכוחות הפועלים על תא נפח גלילי המלא בגז אידיאלי ולנסח משוואת מצב המתארת את התנאים המתקיימים בעת שיווי משקל הידרוסטטי. הכוחות הפועלים הם:
סיכום השפעות אלו מניב את שוויון הכוחות הפועל על תא זה:
מן הדרישה שסכום הכוחות יהיה 0 ניתן לנסח את הקשר הבא הקושר בין הפרש הלחצים על קצוות הגליל לבין צפיפות הגז בו: formula_7.
שינוי של גובה הגליל יגרור שינוי בלחץ. עבור שינויים אינפיניטיסימאליים, נקבל את הצורה הדיפרנציאלית של המשוואה :formula_8. מציאת ההשתנות של צפיפות הגז כפונקציה של הגובה איננה בהכרח טריוויאלית ודורשת הנחות נוספות.
אמיטב באצ'אן
המנון ברבדוס
בזמני שפע ומחסור (באנגלית: In Plenty and in Time of Need) הוא ההמנון הלאומי של ברבדוס. את ההמנון כתב אירווינג בורג'י והלחין ק' ואן רולנד אדוארדס. הוא אומץ רשמית בשנת 1966.
מיכאל רייסמן
מיכאל רייסמן (אנגלית: Michael Riesman; נולד ב- 1943) הוא פסנתרן, מלחין, מנצח ומבצע אמריקאי.
חייו.
רייסמן נולד בניו יורק והחל ללמוד פסנתר מגיל 6. הוא למד הלחנה וניצוח בקולג' מאן בבית הספר החדש בניו יורק, ואחר כך המשיך ללימודים מתקדמים בהרווארד, שם למד בין השאר אצל רוג'ר סשנס ושם קיבל דוקטורט.
רייסמן הצטרף בשנת 1974 לאנסמבל פיליפ גלאס, לאחר שהפסנתרן הקודם עזב, והסקספוניסט שמע הופעה של רייסמן בניו יורק. הוא שימש כפסנתרן ומפיק המוזיקלי ומאז עובד עם גלאס בשיתוף פעולה. הוא הפיק וניצח כמעט על כל אחד מהפסקולים שגלאס הלחין בשלושים השנים האחרונות, ביניהם המועמדים לפרס אוסקר: קונדון (1997), השעות (2002) ורמז לסקנדל (2006). הוא גם היה מועמד פעמיים לפרס גראמי כמנצח לסרטים השעות וקונדון. בשנים האחרונות כותב תווים לפסנתר סולו מפרטיטורות של גלאס, והוציא מספר דיסקים בהם הוא מנגן גרסאות פסנתר ליצירותיו.
פרט לעבודה עם גלאס, הוא מנצח, מפיק ומנגן עם אמנים מוכרים נוספים, ביניהם פול סיימון, מייק אולדפילד ודייוויד בואי. הוא פרסם אלבום אחד מיצירותיו, Formal Abando, לפי הזמנה מהכיאורוגרפית לוסינדה צ'ילדס. בנוסף הלחין פסקול לסרטים Enormous Changes At The Last Minute ו- (Pleasantville (1976.
אסטרטגיה יציבה אבולוציונית
בתורת המשחקים ובאקולוגיה התנהגותית, אסטרטגיה יציבה אבולוציונית (באנגלית: Evolutionarily Stable Strategy, בקיצור ESS) היא אסטרטגיה, שכאשר היא משוחקת על ידי רוב הפרטים באוכלוסייה, היא מונעת התפשטות של אסטרטגיות אחרות באוכלוסייה. כלומר, בהינתן אוכלוסייה, שבה ננקטת אסטרטגיה יציבה אבולוציונית, ברירה טבעית הנה תנאי מספיק, למניעת התפשטות אסטרטגיות אלטרנטיביות.
המושג אסטרטגיה יציבה אבולוציונית, שפותח לראשונה ב-1973 על ידי ג'ון מיינרד סמית' וג'ורג פרייס, נמצא כעת בשימוש נרחב בכלכלה, אקולוגיה התנהגותית, ומדעי המדינה. מושג זה פותח על מנת לתת מענה אנלוגי לשיווי משקל נאש במשחקים המדמים אינטראקציות של אורגניזמים תחת תנאים ביולוגים כגון מוטציות. במשחקים כאלה הנחות כגון רציונליות אינן קבילות כהסבר אבולוציוני, המתבצע במעין תהליך של ניסוי וטעייה בו הפרטים המותאמים ביותר שורדים ומשתלטים על האוכלוסייה.
על פי רוב, אנשי המקצוע מתייחסים לאסטרטגיות אלטרנטיביות כאל כאלה שהושגו במוטציה, באוכלוסייה שלכל הפרטים בה היה גן, שמקודד לאסטרטגיה היציבה. אולם, זו הצגה של המקרה הפשוט ביותר שבו יכולה לצוץ כזו אסטרטגיה. כעיקרון, הפרט השונה יכול גם להגיע, למשל, בהגירה.
אינטואיציה.
נתבונן במשחק שני שחקנים המתואר על ידי מטריצת התשלומים:
באוכלוסייה קיימים שני טיפוסים רגילים: יונים ונצים. היונים מייצגות את הטיפוס שוחר השלום, והנצים את הטיפוס שוחר המלחמה. פרט לטיפוסים הרגילים, קיימות באוכלוסייה מוטציות שהן יצור אשר בכל מפגש (עם יצור אחר) בהסתברות מסוימת מתנהג כיונה, ובהסתברות המשלימה מתנהג כנץ. נניח שהמפגשים בין הטיפוסים מתרחשים באקראיות. במפגש בין שתי יונים הן יתחלקו ביניהן בתשלום ויקבלו שלוש יחידות תועלת כל אחת. במפגש של נץ עם יונה- הנץ ינצח, ויקבל חמש יחידות תועלת לעומת יחידת תועלת אחת של היונה. במפגש בין שני נצים- שניהם יצאו עם תועלת אפס, ובמפגש בין שתי מוטציות התשלום לכל אחת מהן היא תוחלת התועלת שלה.