היישוב מול טירת זייסט, שנבנה ב-1686 בעיירה זייסט באותו השם, שהמלך כריסטיאן השביעי פגש במהלך טיול בהולנד ב-1768, שימש מודל לייסוד כריסטיאנספלד. כריסטיאנספלד הוא אפוא לא מקום טבעי, אלא מתוכנן, מה שמתברר בין היתר על ידי הרחובות הישרים לחלוטין המסודרים בזוויות ישרות. חלק גדול מהמבנים המוראביים השתמרו היטב ומאפיין את הנוף העירוני. העיירה נבנתה סביב כיכר הכנסייה המרכזית, המבנה המרכזי והיחיד בעיירה עם גג רעפים שחורים, הגובל בשני רחובות מקבילים העוברים ממזרח למערב שלאורכם נטועים עצי טיליה. אולם הכינוסים, בית האחיות (הנשים הרווקות של הקהילה), בית האלמנות, בית הכומר ובית הפרובסט (ראש הקהילה) לשעבר נבנו ישירות מסביב לכיכר, ולאורך הרחובות המקבילים נבנו חנויות, מגורי משפחות, בית מלון ובית ספר. רבים ממבני המגורים הם קהילתיים, שהיו אופייניים ליישובי הכנסייה המוראבית ושימשו את האלמנות והנשים והגברים הרווקים של הקהילה. האדריכלות של כריסטיאנספלד היא הומוגנית, הנשלטת על ידי בניינים בני קומה אחת או שתיים העשויות מלבנים צהובות וגגות רעפים אדומים. רבים מהמבנים בכריסטיאנספלד שומרים על שימושם המקורי.
מצפון-מזרח למרכז העיירה נמצא בית הקברות גוטסאקר (Gottesacker, "שדה האלוהים"), חלק מאתר המורשת העולמית. כמקובל בכנסייה המוראבית קבורים אנשים בנפרד לפי מגדר, כל הקברים פונים מזרחה. המצבות השתמרו במשך מאות שנים. הן פשוטות, אחידות וחסרות עיטור, כביטוי לשוויון של כל האנשים במותם. בשנת 2002, קרן דנית תרמה 30 מיליון קרונות דניות כדי להתחיל בשיקום מקיף של הבתים הרשומים של האחים במרכז הכפר. מבנים חדשים בכריסטיאנספלד עדיין צריכים להיבנות עם לבנים בהירות כדי להתאים לנוף העירוני, מה שמבטיח שהנוף העירוני ההיסטורי הייחודי נשמר.
תיירות.
כיום, העיר היא אטרקציה תיירותית: גרעין העיר העתיקה, הכנסייה המוראבית עם האולם הפשוט והמרשים ובית הקברות המיוחד מושכים אלפי תיירים מדי שנה. הארכיטקטורה שהשתמרה היטב היא אחת הסיבות לכך שהוא היה הוצג כמועמד לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1993, והוכרז ככזה ב-4 ביולי 2015.
העיירה מפורסמת בעוגות הדבש שלה (בדנית Honningkager) בצורות וצבעים שונים. אלו נאפות לפי מתכון סודי משנת 1783. עד 2008, העוגות נאפו במאפייה המקורית מהמאה ה-18, ששופצה אז בגלל תקנים סניטריים לאומיים חדשים, אך עדיין משתמשת במתכונים המקוריים.
כלכלה ותחבורה.
בכריסטיאנספלד שוכנות חברות לייצור מזון, כמו גם מפעלים לעיבוד מתכת, חברות שילוח וחברות לוגיסטיקה. המסחר והמלאכה מיוצגים במידה מספקת לגודל העיירה. ענף נוסף הוא תיירות.
כריסטיאנספלד נמצאת על כביש 170 בין הדרסלבן לקולינג, הכביש הראשי הישן מצפון לדרום ביוטלנד. הכביש המהיר E45 פועל שישה קילומטרים מערבית לעיירה מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר לכריסטיאנספלד יש מחלף משלה.
לכריסטיאנספלד היה קו רכבת למסילת מחוז הדרסלבן. קשר זה לכפר כריסטיאנספלד, צפונית להדרסלבן, היה קיים רק עד 1932. קו הרכבת הפך לבלתי רווחי ולא יכול היה לעמוד זמן רב בתחרות מהכביש, שהורחב באופן מסיבי זמן קצר לאחר 1920.
חיבור התחבורה הציבורית המקומי החשוב ביותר הוא קו אוטובוס 34 מקולינג להדרסלבן (כל שעה). לאוטובוס המהיר של Vejle-Sonderburg (קו 900X) יש תחנה משלו על הכביש הטבעתי של העיר. נמל התעופה בילונד נמצא במרחק של 60 קילומטרים משם.
כריסטינרו.
ליד כריסטיאנספלד ממערב נמצא אזור הפארק הקטן והמוגן כריסטינרו (Christinero), השייך לכנסייה המוראבית. הוא נקרא על שם החצרנית כריסטינה פרידריקה פון הולשטיין (1741–1812), שיזמה את הקמת הפארק. לבקשתה ובאישור מלכותי, מקום מנוחתה האחרון ממוקם במתחם המשתרע על פני כ-20 דונם. היא קברה כאן את הסוס האהוב עליה. בחורשה עם נחל ושתי בריכות יש ביתן קטן ויפה ששמו "מיין טנקר" (Mine Tanker, "מחשבותיי"), מטבח וקפלה עם מקום קבורתה.
המיוחד בכריסטינרו הוא שמסוף המאה ה-18 הביאו המיסיונרים של הכנסייה המוראבית הביתה זרעים ושתילים של עצים אקזוטיים מאזורי פעילותם ביבשות אחרות, שגודלו בפארק הקטן. לכן, מוצאים שם עצים עתיקים ואקזוטיים עם היקף גזע עצום. עם זאת, סופת הוריקן ב-3 בדצמבר 1999 הפילה חלק מהעצים האקזוטיים הגדולים. למרות זאת, קסמו של הפארק האידילי נשמר עד היום. בינתיים, העצים נטעו מחדש.
אסם גזעי העץ הגדול ביותר בדנמרק, שנבנה בשנת 1668, נמצא ממש ליד כריסטינרו בגן בית הכומר הישן. הסוג המסוים הזה של אסם, עם בניית העץ הפשוטה שלו, היה קל לפירוק, הובלה והקמה במקום אחר. האסם שמור היטב, הוא עדיין במיקומו המקורי. פארק כריסטינרו ואסם גזעי העץ מסווגים כמונומנטים היסטוריים.
מזון מהונדס גנטית
מזון מהונדס גנטית הוא מזון שעבר שינויים במידע הגנומי שלו, הדנ"א, בעזרת שיטות הנדסה גנטית. ניתן לבצע שינויים גנטים ישירים בגנומים של צמחים המיועדים למאכל או שינויים בגנום של מיקרואורגניזם שנמצא במוצר הסופי או שהיה מעורב בהפקה של חומר גלם המוסף למזון. שיטות ההנדסה הגנטית מאפשרות הוספה, החסרה, שינוי ושיפור של תכונות המזון על ידי שינויים בגנים ספציפיים. בכך שונה מזון מהונדס גנטית ממזון שעבר השבחה גנטית בעזרת הכלאות ברבייה בין זנים שונים של אותו מין, כפי שנהוג במשך מאות שנים בבעלי חיים ובצמחים.
בשנת 1994 אושר היבול הראשון שעבר הנדסה גנטית, עגבניית ה-Flavr Savr , ומאז גדל מספרם של צמחי המאכל המהונדסים גנטית שאושרו לשימוש. נכון ל-2022 ישנן למעלה מ-357 תכונות שמקורן בהנדסה גנטית בצמחים מגוונים שנמצאים בשימוש האדם, ביניהם קנולה, תירס, כותנה, סויה ותפוחי אדמה. בשנת 2015, ה-FDA אישר למאכל בעל חיים מהונדס גנטית ראשון, סלמון אקווה-אדוונטג. בדג זה הוחלף הגן האחראי על הורמון הגדילה לגן שמקורו בדג סלמון אחר, שינוי גנטי שמאפשר לדג לגדול לאורך כל השנה ולא רק בחודשי הקיץ.
ישנן סיבות רבות לייצור ולקידום מוצרי מזון מהונדסים גנטית, ביניהן שיפור קצב גדילה, עמידות של יבולים בפני מזיקים, קוטלי עשבים וחומרי הדברה, שיפור תכונות ואיכות צמחי מאכל כמו הארכת חיי מדף, שיפור נראות, מרקם וערכים תזונתיים. כמו כן, הגידול באוכלוסייה העולמית לצד התמעטות המשאבים וההתחממות הגלובלית עשויים ליצור קושי לספק מזון איכותי לאוכלוסייה של כ-9 מיליארד איש, זאת בהתאם לתחזיות לשנת 2049. מזון מהונדס גנטית יכול לתת מענה לבעיות רבות וגם לשמש לפיתוחים עתידיים נוספים כמו שינוע תרופות ממוקדות לאיבר החולה בגוף בעזרת מזון ועוד.
שיטות ותהליך.
תהליך יצירת מזון מהונדס גנטית בו משולבים גנים חדשים כולל שלושה שלבים עיקריים. תחילה יש להפיק ולבודד את הגן הרצוי, כאשר מקור הגן יכול להיות בווירוס, חיידק, צמח או בעל חיים. לאחר מכן, הגן שבודד מוחדר אל וקטור, פלסמיד המכיל אתר בקרה וגנים מסייעים. יתרון השימוש בפלסמיד כנשא של גנים, נובע מיכולתו לחדור לתאים, להתרבות במהירות ולהתבטא בתא באופן עצמאי. לבסוף, משולב הגן בגנום של האורגניזם ומתקבל דנ"א רקומביננטי.
שיטות להנדסה גנטית בצמחים.
מרבית ההנדסה הגנטית הנעשית על צמחים דו-פסיגיים מתבצעת באמצעות החיידק אגרובקטריום. באופן טבעי, לאחר שהחיידק חודר אל תא הצמח, מקטע של דנ"א הנמצא בפלסמיד עובר אל גרעין הצמח, שם הוא משולב לגנום הצימחי. את מקטע הדנ"א העובר מהפלסמיד ניתן להחליף בגן הרצוי, כך שיבוטא כגן נוסף בתא הצמח. יתרה מזאת, החלפת מקטע הדנ"א הפלסמידיאלי בגן הרצוי משמיטה את הגנים האחראיים לפגיעה האופיינית לחיידק האגרובקטריום כך שאין חשש לפגיעה בצמח המהונדס.
השיטה המתוארת לעיל אינה יעילה בצמחים חד-פסיגיים. עבור צמחים מסוג זה השיטה המועדפת היא השיטה הבליסטית. בשיטה זו, בעזרת אקדח ייעודי, "יורים" על תאי הצמח חלקיקי זהב או טונגסטן הנושאים דנ"א רקומביננטי המכיל את גן המטרה, אותם חלקיקים חודרים את דופן התא וכך מוחדר גן המטרה אל התא.
לבסוף, לאחר קבלה של הצמח המהונדס חשוב להעריך את האיכות והיציבות של גן המטרה. ישנם מקרים בהם התקבל תוצר שהראה חוסר יציבות בביטוי של גן המטרה כתוצאה מחדירה של מספר שונה של עותקים מהגן אל התא או מחדירה של הגן בתצורה הפוכה.
אם התקבל צמח מהונדס בעל יציבות מספקת, יש לגדל ולהרבות צמחים שלמים בתרבית רקמה.
שיטות להנדסה גנטית בבעלי חיים.
בבעלי חיים, החדרת הגנים אפשרית רק בביצית מופרית. בהליך זה מקטע דנ"א מוזרק אל הגרעין של תא הזרע ולאחר הפריה הביצית המופרית מוזרקת לנקבות פונדקאיות. המקטע של הדנ"א המוחדר מכיל את הגן הרצוי יחד עם אתר בקרה.
אחוזי ההצלחה עבור שיטה זו נמוכים מאוד כיוון שמרבית העוברים אינם שורדים ומתים עוד לפני ההגעה לגוף הפונדקאית, ומבין אלו ששורדים שלב זה, רק אחוז קטן קלטו בהצלחה את הגן הזר.
חוקרים רבים ניסו לייעל את השיטה על ידי החדרה של הגן רק לרקמה שבא מעוניינים לקבל את הביטוי שלו. יישום שיטה זו מתאפשר בבקר כאשר הגן המוזרק מורכב מרצפים המקודדים לחלבון אנושי רצוי, יחד עם אתרי בקרה של הגנים המקודדים לחלבוני החלב העיקריים. באופן זה, נקבות הבקר מפרישות בחלב את החלבון האנושי, המיוצר בתאי העטין יחד עם החלב. עם זאת, התהליך יקר וכן כמות החלבונים הזרים המופרשים בחלב היא קטנה יחסית ולכן איננה כדאית מבחינה כלכלית.
שיטות להנדסה גנטית במיקרואורגניזמים.