החלפת המנועים הצרפתיים המקוריים, טורבומקה אריאל, במנועים מתוצרת ארצות הברית הייתה עקב דרישות החוק להתקנת מרכיבים מתוצרת מקומית. ואולם, הסתבר שהמנועים מתוצרת ארצות הברית סובלים מבעיות רבות, ואלו החמירו ככל שעלה משקלו של המסוק, עד למקרים של איבוד כוח מנוע במהלך טיסה. גם שדרוג המנועים לדגם 850 לא הביא לפתרון הבעיה. בשל כך הודיע משמר החופים ב-1994 על מכרז לבחירת מנוע חדש, וב-2004 הוכרז על בחירת מנועי טורבומקה אריאל 2C2-CG, שכבר הותקנו במסוקים אחרים ממשפחת מסוקי הדופין, יורוקופטר EC-155. שדרוג המסוקים החל באותה שנה, והמסוק המשודרג הוכיח עצמו כבטוח יותר ובעל יכולות רבות יותר. בנוסף לשדרוג המנועים הותקנו במסוקים מערכות אוויוניקה חדשות ושיפורים נוספים, וסומלו מחדש HH-65C.
תכונות.
דרישות הבסיס של משמר החופים הייתה למסוק שיבצע את כל המשימות שביצעו מסוקים קודמים, במשקל שלא יעלה על 4,535 ק"ג (10,000 ליברות). 75% ממרכיבי המסוק, כולל הרוטור וגוף המסוק, עשויים בחומרים מרוכבים עמידים בשיתוך. מרכיב ייחודי נוסף היא מערכת בקרת הטיסה, המאפשרת למטוס ריחוף יציב בגובה 15 מטרים ללא התערבות הטייס וטיסה בנתיבים שהוזנו מראש. תכונה זו מקלה על הטסת המטוס בתנאי חשכה ומזג אוויר גרוע, ומאפשרת לאנשי הצוות עיסוק במשימות נוספות. המסוק הוא הראשון לזכות ברישיון לטיסה לפי כללי טיסת מכשירים.
מאפיין ייחודי של המסוק הוא רוטור הזנב הבנוי בתצורת פנסטרון (סוג של מניפת גליל, duct fan). הרוטור בנוי מ-11 להבים המסתובבים בתוך מעטה מעגלי, בבסיס זנב המסוק, ויוצרים אפקט הנוגד את מומנט כוח הנוצר על ידי הרוטור הראשי.
שירות מבצעי.
משמר החופים של ארצות הברית מפעיל 102 מסוקי HH-65 למשימות חילוץ בטווח קצר (Short Range Recovery, בראשי תיבות: SSR). המסוקים פרוסים ב-17 ערים לחופי האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט, מפרץ מקסיקו, הימות הגדולות והוואי. בנוסף להפעלה מבסיסים יבשתיים ניתן להפעיל את המסוק גם מספינות של משמר החופים. המסוק מופעל על ידי משמר החופים למשימות סיור, תובלה, מניעת הברחת סמים, חיפוש והצלה, ניטור ומעקב זיהום אוויר וכוננות למשימות צבאיות. כאשר מופעל המסוק מעל סיפונן של שוברות קרח בשירות משמר החופים משמש המסוק לאיתור נתיבים שבהם הקרח דק יותר ונוח יותר לניווט. המסוקים משמשים גם להעברת אספקה ליישובים שנותקו עקב מזג אוויר גרוע, ולהטסת מדענים לתחנות מחקר מבודדות.
משימה נוספת שבה מופעל המסוק היא לסיור סביב וושינגטון די. סי., באזור האווירי שסביב הבירה בו מוגבלת התעבורה האווירית. שבעה מסוקים מדגם MH-65C נרכשו במיוחד עבור משימה זו.
שירות בחיל הים הישראלי.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 חיפש חיל הים הישראלי מסוק ימי למשימות הגדלת אופק המכ"ם של כלי השיט של חיל הים ולסיוע בטיווח מטרות ימיות. יכולת זו נדרשה בעקבות הצטיידות חיל הים בטילים נגד ספינות ארוכי טווח מסוג "הרפון", המסוגלים לפגוע במטרות שנמצאות מעבר לטווח הגילוי של מכ"ם ספינות הטילים של חיל הים. נבחנו מספר דגמי מסוקים, בהם ווסטלנד ווסקס וסיקורסקי S-60 סיהוק, וב-1983 הודיע חיל הים על הבחירה במסוקי HH-65 דולפין. מכיוון שהתקציב לרכישת המסוקים היה קטן, הוחלט על רכישת מספר מצומצם של מסוקים כדי לרכוש ניסיון. המסוקים נרכשו מתקציב חיל הים והופעלו מבצעית על ידו, כאשר תחזוקת המסוקים והטסתם נעשים על ידי צוותי אוויר וקרקע של חיל האוויר הישראלי. המסוקים נועדו לפעול מספינות הטילים מסדרת סער 4.5 חוחית שבהן מנחת מסוקים.
בהתאם, נרכשו מחיל הנחתים שני מסוקים (מספרי זנב 901 ו-905) שהיו אבות הטיפוס של הדגם. צוות לקליטת המסוק הוקם בחיל האוויר בראשית 1983, ושני המסוקים סופקו ב-26 ביולי 1985. תחילה הופעלו המסוקים על ידי טייסת 124 ("החרב המתהפכת") בבסיס פלמחים. המסוקים, שזכו לשם דולפין, הופעלו בגף נפרד שהפך ב-12 באוגוסט 1987 לטייסת נפרדת, טייסת 193 ("מגיני המערב").
משימות הטייסת כללו השתתפות בקרב ימי על ידי גילוי וזיהוי כלי שיט עבור ספינות חיל הים והכוונת ספינות החיל אל המטרות, לוחמה נגד צוללות, חיפוש והצלה ימיים, תובלה אווירית ימית, השתתפות בפעילות ביטחון שוטף בגזרה הימית, וכן הכשרת צוותי האוויר, הקרקע והים בתפעול ואחזקת המסוק. בתחילה פעלו המסוקים בצבעי אדום ולבן, צבעי משמר החופים, אך בהמשך נצבעו מחדש בצבעי כחול ואפור. צוות המסוק כלל טייס וטייס משנה, ובעת הפעלה מספינת טילים גם מכונאי מוטס, שהיה היחיד שהוסמך לבצע תיקונים במסוק בעת הצורך. בעת משימות ימיות כלל צוות המסוק גם קצין חיל הים, בתפקיד קצין סיוע למסוקים, קס"ם.
הפעילות המבצעית הראשונה של הטייסת הייתה במבצע "איש הגשם 2", באפריל 1989. במבצע זה השתתף מסוק במשימת חיפוש אחר מחבלים בים. המסוק פעל בשיתוף עם ספינת חיל הים אח"י גאולה ומטוס "שחף" מטייסת 120 ("הבינלאומית").
ב-20 בדצמבר 1989 הוחלט בדיון מטה בראשות מפקד חיל האוויר האלוף אביהו בן-נון, לסגור את הטייסת, ולהחזיר את זוג המסוקים שלה לטייסת 124 בבסיס פלמחים שם יופעלו במסגרת של גף החל מיולי 1990. ואולם, לאחר סגירת טייסת 190 ("מגע הקסם") כטייסת מסוקי MD500 דיפנדר ("להטוט") בבסיס רמת דוד הוחלט לפתוח מחדש את טייסת 193 בבסיס רמת דוד ולהעביר אליה את מסוקי הדולפין.
ב-16 בספטמבר 1996, במהלך אימון לילי משותף עם שני סטי"לים, התרסק מסוק דולפין מספר 905 בים התיכון, כ-12 מייל (כ-19 קילומטרים) ממערב לחופי נהריה. בהתרסקות נספו שלושת אנשי הצוות: מפקד הטייסת, הקברניט סא"ל , טייס המשנה, סרן , וקצין הסיור המוסק (קס"מ) של חיל הים, סרן . בחיפושים שנערכו נמצאה עוד באותו לילה גופתו של סרן שחק. כעבור ארבעה חודשים, בינואר 1997, אותרה גופתו של סא"ל בכר. גופתו של סרן גרביה לא נמצאה.
במהלך שירותם בחיל סבלו מסוקי הדולפין מתקלות רבות, ולכן הוחלט על החלפתם. בשנת 1994 אישר הרמטכ"ל רב-אלוף אהוד ברק רכישת מסוק ימי מתקדם יותר מסוג יורוקופטר AS-565 פנתר, והראשנים שבהם הגיעו לישראל ב-12 באוגוסט 1996. במהלך חודש ספטמבר 1997 עברה הטייסת ביקורת כשירות של מחלקת מבצעים בהצלחה, והוכרזה מבצעית. במקביל הוצא מסוק ה"דולפין" היחיד שנותר (מספר 901) מהשירות ונמכר למשמר החופים האמריקאי שם קיבל את מספר זנב חדש - 6958 והוסב לדגם HH-65B ואחרי זה הוסב בשנית לדגם HH-65C.
ביל היידר
ויליאם "ביל" היידר (באנגלית: William "Bill" Hader ; נולד ב-7 ביוני 1978) הוא שחקן קולנוע, קומיקאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי.
התפרסם כחבר בצוות של תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" ובזכות תפקידיו בקומדיות "סופרבאד - חרמן על הזמן", "קח את זה כמו גבר", "פעלולן לנצח", "פול" ו"בארי".
ביוגרפיה.
היידר נולד וגדל בעיר טולסה לשרי, מורה לריקוד ולביל היידר. משפחתו נוצרית וממוצא גרמניים, דניים, איריים ואנגליים. למד ב"מכללת סקוטדייל קומיוניטי" שבאריזונה.
החל את דרכו כקומיקאי בהרכב הקומי "The Second City". בזמן שהופיע כסטאנדפיסט היה היידר גם שותף זוטר בהפקת סרטי הפעולה "מלך העקרבים" ו"פגיעה הקפית" וסדרת הריאליטי "The Surreal Life".
פריצתו התרחשה ב-2005 בזכות צירופו לצוות השחקנים של תוכנית המערכונים המפורסמת "סאטרדיי נייט לייב", בה הופיע עד שנת 2013 ונודע בזכות החיקויים והקולות המגוונים שביצע.
ב-2006 הופיע לראשונה בסרט קולנוע, "אני, אתה והוא". ב-2007 שיחק בקומדיית הנעורים המוערכת "סופרבאד - חרמן על הזמן" בתפקיד השוטר סלייטר ובקומדיה "פעלולן לנצח" בתור דייב מק'לאן, חברו של הפעלולן רוד קימבל (אנדי סמברג). ב-2008 הופיע היידר בקומדיות "רעם טרופי" בתפקיד עוזרו של המפיק לס גרוסמן (טום קרוז) ו"קח את זה כמו גבר" בתור בריאן, אחיו החורג וחברו של הדמות הראשית, פיטר ברטר (ג'ייסון סגל). עוד באותה שנה הצטרף לסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק" בתור מפיק, תסריטאי-משנה ומדבב.
ב-2009 זכה היידר בפרס אמי על היותו שותף בהפקת העונה ה-12 של סדרת האנימציה "סאות' פארק". בשנה זו השתתף בדרמה הקומית "ארץ ההרפתקאות" בתור בובי, עוזר מנהל ארץ ההרפתקאות, ובשובר הקופות "לילה מוטרף במוזיאון 2" בתפקיד בובת ג'ורג' ארמסטרונג קסטר.
שיחק בנוסף בקומדיה "פול" בתפקיד הסוכן האגרד ודיבב את הדמות הראשית בסרט האנימציה "גשם של פלאפל". בקיץ 2013 שיחק בסרט קומדיית הנעורים "התנסות חובה" בכיכובה של אוברי פלזה. בשנת 2014 כיכב בתפקיד ראשי לצד עמיתתו לשעבר מ-"סאטרדיי נייט לייב", קריסטן ויג, בסרט הדרמה "התאומים". ב-2015 דיבב את "פחד" בסרט האנימציה "הקול בראש" ואף כיכב לצד הקומיקאית איימי שומר בקומדיה "אסון מהלך".
בשנת 2016 שיחק לצד גרטה גרוויג בקומדיה הרומנטית "הרומן של מגי" בבימויה של רבקה מילר. בשנת 2017 שיחק בסרט גיבורי-העל "פאוור ריינג'רס" בהפקתו של חיים סבן, בסרט גילם את אלפא 5, העוזר של זורדון.
בשנת 2018 כתב, ביים וכיכב בסדרה "בארי" של רשת HBO. באותה שנה זכה גם בפרס אמי על תפקידו בסדרה, וב-2019 זכה בפרס זה על עונתה השנייה. ב-2019 אף גילם את דמותו של ריצ'י טוז'יר בסרט השני של העיבוד הקולנועי לספרו של סטיבן קינג, "".
חיים אישיים.
ב-2006 נשא היידר לאישה את הקולנוענית מגי קארי. ב-2018 התגרשו השניים. לשניים שלוש בנות - האנה קתרין, נולדה ב-6 באוקטובר 2009, הארפר, נולדה ב-28 ביולי 2012, והיילי, נולדה ב-15 בנובמבר 2014.
ריאליזם חדש
ריאליזם חדש (או נובו ריאליזם, מצרפתית: Nouveau Réalisme) הוא זרם אמנותי אשר נוסד בשנת 1960.