חגי משגב (מושקוביץ) (נולד ב-25 באפריל 1958) הוא מרצה למקרא וללימודי ארץ ישראל באוניברסיטה העברית, במכללת הרצוג ובגבעת וושינגטון.
ביוגרפיה.
נולד בבני ברק, בנם של חנה וד"ר יחיאל צבי מושקוביץ, מנהל ומפקח במשרד החינוך וממחברי סדרת דעת מקרא. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר וישיבות ההסדר מעלות והר עציון.
בעל תואר שלישי מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים בתחום המזרח הקדום, עוסק באפיגרפיה ופליאוגרפיה שמית. תלמידו של פרופ' יוסף נוה.
משגב פענח ופרסם לראשונה אודות האוסטרקון בחורבת קייאפה שידוע כ"חרס הקדום ביותר הכתוב בשפה העברית". בעקבות גילוי זה הציע משגב הבנה חדשה לגבי תהליך התפתחות הכתב והתפשטותו במזרח התיכון הקדום. המודל החדש תואם את מהלכו הכללי של הסיפור המקראי על ימי ממלכת ישראל המאוחדת, כמסקנת חופרי חירבת קייאפה.
בשנת 2015 פענח את "כתובת אשבעל" על גבי חרס שנמצא בחורבת קייאפה.
משגב גם פענח ופרסם 400 כתובות מהר גריזים, עיר המקדש השומרונית מהתקופה הפרסית וההלניסטית, שנחפרו על ידי קמ"ט ארכאולוגיה יצחק מגן. הפרסום נערך בידי לבנה צפניה.
בשנת 2021 התפרסם פיענוחו לכתובת מן המאה ה-15 לפנה"ס, שהתגלתה בתל לכיש על ידי משלחת בראשות הארכאולוג האוסטרי פליקס הופלמייר. זוהי הכתובת האלפביתית המתוארכת הקדומה ביותר שנתגלתה בישראל.
משגב שותף לפרויקט CIIP - קורפוס הכתובות של יודיאה-פלשתינה הכולל תיעוד כל הכתובות בכל השפות מארץ ישראל מימי אלכסנדר מוקדון ועד מוחמד. משגב התמקד (יחד עם עדה ירדני) בכתובות היהודיות והארמיות ובכתובות ירושלים.
משגב מתגורר באחוזת אתרוג, נשוי לרבקה ואב לארבעה.
עמק קוקורה
עמק קוקורה (בספרדית: Valle de Cocora), הידוע גם בכינויו "עמק הקפה", הוא עמק במחוז קינדיו בקולומביה. הוא ממוקם בתוך הקורדילרה סנטרל שבהרי האנדים. השם קוקורה היה שמה של נסיכה, בתו של צ'יף מקומי של שבט קימבאיה (Quimbaya), ופירושו "כוכב של מים" (בספרדית: Estrella de Agua). העמק הוא חלק מהפארק הלאומי הטבעי לוס נוואדוס, שהוקם בשנת 1985. זהו המקום העיקרי של העץ הלאומי וסמל של קולומביה, דקל שעווה קינדיו (Ceroxylon quindiuense), כמו גם מגוון רחב של חי וצומח אשר מוגנים כולם תחת סטטוס לאומי. העמק והעיירה הקרובה לה, סלנטו, הם בין אתרי התיירות הפופולריים ביותר בקולומביה.
מיקום.
העמק ממוקם בחלקו העליון של נהר קינדיו, הנהר הראשי של מחוז קינדיו, בגובה של 1,800 עד 2,400 מטרים. העמק ממוקם כ-24 ק"מ צפון מזרחית לבירת המחוז ארמניה, וניתן להגיע אליו דרך הכביש המהיר ארמניה-פריירה. רכבים יכולים לנוע לאחר מכן 11 ק"מ במעלה העמק עד ל"קוקורה", אזור שהוא אוסף של מסעדות ומחנות. חלקים אחרים של העמק ניתן לעשות בהליכה או על גבי סוסים.
עמק הקוקורה הוא חלק מהפארק המורחב, הפארק הלאומי הטבעי לוס נוואדוס (בספרדית: Parque Nacional Natural de Los Nevados). הפארק משתרע על פני 580 קמ"ר, כולל החלק הצפון-מזרחי של קינדיו.
אקלים.
העמק מאופיין באקלים ממוזג, הודות לגובה שלו. הרוחות המערביות מהאוקיינוס השקט נעצרות על ידי האנדים, דבר היוצר סביבה לחה המתאימה לגדילה של יער עננים בגובה רב יותר. גשם יורד כמעט מדי יום. הטמפרטורות משתנות בצורה דרסטית, אפילו במהלך היום. הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס, עם מקסימום של 25 מעלות ומינימום של 2- מעלות.
תיירות.
העמק הוא אתר פופולרי בקרב התיירים בקולומביה. מרבית המבקרים מגיעים ליום טיול מסלנטו, או שמגיעים לתקופה ארוכה יותר תוך ניצול המחנות הרבים הקיימים ואפשרויות ההליכה הרבות שבעמק ובפארק הלאומי. אטרקציות שכיחות אחרות בתוך הפארק הם צפרות, רכיבה על אופניים, רכיבה על סוסים, רפטינג, טיסות נוף ושחייה בנהרות. המסעדות המקומיות מתמחות בהכנת טרוטה, המצוי שם בשפע.
חורים שחורים גורי יקומים ומסות אחרות
נהמא דכיסופא
נהמא דכיסופא (ארמית: "לחם של בושה") הוא משל המבטא רעיון מרכזי בהגות היהודית שנועד להסביר את מטרת בריאת העולם וקיום המצוות.
משמעות הביטוי.
המונח נותן מענה לשאלה מפורסמת; מכיוון שהנשמה חצובה מתחת כסא הכבוד ושם היא כבר נהנית מזיו השכינה, מה הטעם שתישלח לעולם הזה לתוך הגוף, שם תתחייב בשמירת מצוות, כל זאת רק כדי שתחזור לעולם הנשמות ממנו היא באה. למעשה, המצב חמור אף יותר, שכן ייתכן שהאדם יחטא ואז נשמתו עלולה שלא לחזור לשם כלל.
התשובה לכך היא במשל לעני שמקבל לחם מנדיב לב, שלמרות שהוא נהנה באכילתו, הוא מתבייש בכך שהוא אוכל לחם חסד. לעומת זאת, אדם שעמל לפרנסתו והרוויח את לחמו ביגיע כפיו, אינו חש באכילתו רגש בושה כלשהו. והנמשל הוא שמתן שכר על לא דבר הוא בבחינת "נהמא דכיסופא", לחם חסד שכרוך בחוסר נעימות, ולפיכך נצטווה האדם לשמור תורה ומצוות, ובכך הנאתו מהשכר על עבודתו תהיה רבה יותר, וללא תחושת בושה.
מקור.
רעיון זה מופיע בהרחבה בספר "מגיד מישרים" של רבי יוסף קארו, שכתב בספרו מה שגילה לו המלאך השלוח אליו ממרומים, ליישב על פיו את המחלוקת בין בית הלל לבית שמאי: האם נוח לו לאדם שלא נברא משנברא, או נוח לו לאדם שנברא משלא נברא. על בסיס עניין זה, ניתן לענות שלפי הדעה הראשונה עדיף לו להאדם לא להיברא משום הסיכון שיקלקל את מעשיו ויאבד אפילו את המצב בה הייתה שרויה נשמתו טרם ביאתו לעולם, ולפי הדעה השנייה עדיף שנברא משלא נברא עקב הסיכוי לעלות מדרגת "נהמא דכיסופא" לדרגה העליונה של "נהמא בלא כיסופא". עניין זה מובא רבות בספרות הקבלה, וספרים העוסקים בהגות יהודית.
הרעיון של "נהמא דכיסופא" משמש להסביר את הרצון של האלוהים לברוא את העולם, ואלו דבריו של הרמח"ל בספרו דעת תבונות:
אשר בן משולם מלוניל
רבי אשר בן משולם הכהן, (נקרא בשם: הרא"ש מלוניל), היה מחכמי פרובנס, בנו של רבי משולם הכהן מלוניל ותלמידו של הראב"ד.
היה מוכר בדורו כפרוש ו"עוסק בתורה יומם ולילה" וגם מנע עצמו מאכילת בשר. יש משערים כי הוא חיבר את ספר "המתנות".
רבי אשר מלוניל חיבר ספר על הלכות יום טוב. יש מייחסים לו גם את מדרש עשרת הדיברות.
רבי אשר צוטט בספר התרומות, ובתוספות נזכרות שאלות שהפנה לר"י הזקן.
אחיו היה רבי אהרן מלוניל, ושניהם עמדו בקשר עם רבי יהודה אבן תיבון.
אשר הכהן
חלבון ממברנלי פריפריאלי
חיים דוב אלטוסקי
הרב חיים דוב אלטוסקי (תרפ"ז, 1927 – י"א באלול תשע"ב, 29 באוגוסט 2012) היה מראשי ישיבת תורה אור, מחבר סדרת ספרי "חידושי בתרא" על התלמוד.
ביוגרפיה.
נולד בארצות הברית, בן הרב יהודה אלטוסקי, רב ברובע הברונקס שבניו יורק, וחיה רוחמה, בת הרב אברהם משה גורליק, רב בליטא. למד בישיבה יוניברסיטי ואחר כך בישיבת חפץ חיים, בראשה עמד הרב חנוך הניך ליבוביץ, וכמשגיח שימש הרב חיים פינחס שיינברג, לימים חותנו. כמו כן למד במשך תקופה קצרה בישיבת לייקווד, אצל הרב אהרן קוטלר.
בשנת תש"י (1950) נישא לפרומה רחל, בתו הבכורה של הרב חיים פינחס שיינברג. לאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבת חפץ חיים, וכעבור זמן יסד בניו יורק את הישיבה לצעירים "חפץ חיים". לאחר תקופה התמנה כר"מ בישיבת רבנו יעקב יוסף בניו יורק.
בשנת תשכ"א (1961) הצטרף לחותנו ביסוד ישיבת תורה אור בארצות הברית. בשנת תשכ"ה (1965) עלה עם חותנו לארץ ישראל וסייע לו בהקמת הישיבה בירושלים. תחילה שכנה הישיבה בבניין בית היתומים דיסקין, ובשנת תשל"א (1971) עברה למשכנה הקבוע בקריית מטרסדורף בעיר. הרב אלטוסקי שימש כראש הישיבה של בני חו"ל.
בשנת תשכ"ז (1967) התחיל להוציא לאור את סדרת הספרים "חידושי בתרא", ובמשך השנים הוציא למעלה מארבעים ספרים בסדרה. הסדרה זכתה להסכמותיהם של הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב משה פיינשטיין והרב שלמה זלמן אוירבך.
נפטר באלול תשע"ב, כחצי שנה לאחר פטירת חותנו הרב שיינברג. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
משפחתו.
בניו הם הרב ישראל אלטוסקי, ראש כולל בישיבת תורה אור, והרב מרדכי, מראשי הישיבה.
חתניו הם הרב יהושע חייטובסקי, אף הוא מראשי הישיבה, והרב ישראל יעקב פינקוס (בנו של הרב שמשון פינקוס), רב הקהילה החרדית באופקים ומרבני ישיבת שערי שמועות.
והרב נתן צבי פינקל בן ר' דוד פינקל נכד ר' משה פינקל.
הנוך לייבוביץ'
חיים דב אלטוסקי
אבני כיס מרה
אבני כיס המרה (באנגלית: Gallstones) הן גושים מוצקים הנוצרים בכיס המרה. מרבית האבנים הן אבני כולסטרול (כ-80%) והיתר אבני פיגמנט (קלציום בילירובינט), שחורות או חומות.
אבני כיס המרה נמצאות בשכיחות גבוהה יותר יחסית אצל נשים (כ-16%) מאשר גברים (כ-8%).
אופן יצירת אבני כיס המרה.
אבני כולסטרול.
קיים איזון בין ריכוז הכולסטרול, ריכוז הפוספוליפידים וריכוז חומצות המרה בתוך כיס המרה. הפרה של איזון זה, בכל אחד מן הרכיבים הללו, יכולה להביא להיווצרות אבני כולסטרול. באופן כללי, כולסטרול איננו מסיס במים, וכדי להפכו למסיס עליו להיכנס לתוך מיצלה הנוצר על ידי חומצות המרה או לווסיקולות מיוחדות. עודף של כולסטרול מביא ליצירה של מיצלות או ווסיקולות שאינן יציבות, כאשר כתוצאה מכך זולג חלק מן הכולסטרול החוצה ומביא לשקיעה של גבישי כולסטרול. הסיבה לעודף של הפרשת כולסטרול כאמור קשורה להשמנה, אכילת מאכלים עתירי כולסטרול או שימוש בתרופות – כגון קלופיבראט.