ב-21 באוגוסט 2002 ערך אפק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת ליטא. הוא נכנס כמחליף וכבר במשחקו הראשון כבש צמד שערים. אפק שיחק עם הנבחרת במוקדמות יורו 2004, מוקדמות מונדיאל 2006 ומשחקו האחרון במדי הנבחרת היה מול נבחרת קרואטיה ב-15 בנובמבר 2006, במסגרת מוקדמות יורו 2008. בסך הכל רשם 27 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 5 שערים.
מחוץ למגרש.
בילדותו השתתף אפק בתוכנית הטלוויזיה "חלום עליכם" בהנחיית עוזי חיטמן. אפק ביקש אז להגשים חלום ולהגיע לאימון קבוצת מכבי חיפה. לימים הצטרף לשורותיה כשחקן מקצועני.
עוד לפני שפרש מכדורגל, שימש אפק ככתב חוץ בתוכנית הטלוויזיה "ספורטי.וי." ששודרה בטלוויזיה החינוכית בהנחייתו של הג'ודוקא, אריק זאבי.
אפק נשוי ללילך. לזוג יש שני בנים ובת והם מתגוררים ברמת השרון. ביוני 2009 סיים אפק את לימודיו לתואר ראשון במנהל עסקים בקריה האקדמית אונו. כמו כן עבר קורס מאמנים.
החל משנת 2011 משמש אפק כפרשן כדורגל בערוץ הספורט ובפרט במשחקי ליגת העל (לצד השדרן עמיחי שפיגלר), בין היתר גם בתוכנית "חדשות הספורט", ובמשחקי כדורגל מליגות וטורנירי UEFA. בנוסף לכך, משמש גם כפרשן בתוכנית "שער השבת".
אפק משמש כפרשן משחקי נבחרת ישראל בקמפיין שלה בליגת האומות 2022/2023 של אופ"א בערוץ הספורט, לצד השדרן עמיחי שפיגלר. שניהם משדרים גם את משחקי הידידות של הנבחרת בערוץ הספורט.
הורות להט&quot;בית
הורות להט"בית היא הורות שבה הזוג המגדל את הילד מורכב משני אנשים בני אותו המין או שלפחות אחד מהורי הילד הוא הומו או לסבית. הומואים ולסביות משמשים כהורים במסגרות משפחתיות שונות ומגוונות אם במשפחות הטרוסקסואליות (כשההורה לא גלוי לגבי נטייתו המינית או שכן), כהורים במשפחות גרושות, במשפחות חד-הוריות ואם בזוגות חד-מיניים.
כמו נטייה חד-מינית גם הורות להט"בית אינה נחלת המין האנושי בלבד. הומוסקסואליות בבעלי חיים קיימת בטבע, במיוחד בזנים שונים של ציפורים אך גם בקרב יונקים. בבעלי חיים מסוימים נצפו גם מקרים של זוגיות חד מינית למשך כל החיים.
מחקרים מדעיים מראים כי הרווחה הכלכלית, הפסיכולוגית והפיזית של אנשים הומוסקסואליים משופרת על ידי קיום נישואים, וכי ילדי הורים חד מיניים מרוויחים מגידולם של זוגות חד מיניים נשואים במסגרת איחוד זוגי המוכר בחוק ושנתמך על ידי מוסדות חברתיים. מחקרי מדעי החברה מצביעים על כך שההדרה של הומוסקסואלים מנישואים מפלגת וקוראת לאפליה ציבורית כלפיהם, כאשר המחקר גם דוחה את התפיסה כי ציוויליזציה או סדרי חברתי קיימים תלויים בהגבלת הנישואים להטרוסקסואלים. נישואים חד מיניים יכולים לספק לאלו המצויים במערכות יחסים חד-מיניות שירותים ממשלתיים רלוונטיים ולהעלות עליהם דרישות כספיות לזו הנדרשת מהנשואים בנישואים חד מיניים, וכן מעניקים להם הגנות משפטיות כגון ירושה, פנסיה, משכנתא, מיסים, הגירה, זכות למזונות ואחריות הורית על ילדי בן-הזוג וזכויות ביקור בבית חולים.
התנגדות לזוגיות חד-מינית מבוססת על טענות כי הומוסקסואליות אינה נתמכת על ידי מסורות ואמונות דתיות שונות וכי איננה טבעית ולכן, ההכרה באיגודים חד-מיניים תקדם את ההומוסקסואליות בחברה. בנוסף, יש האומרים כי גדילה בקרב הורים הטרוסקסואלים הופכת את הילדים לטובים יותר. עם זאת, טענות אלה מופרכות על ידי מחקרים מדעיים, המראים כי הומוסקסואליות היא שונות טבעית ונורמלית במיניות האנושית וכי נטייה מינית איננה בחירה אלא נטייה מולדת. מחקרים רבים הראו כי ילדים של זוגות חד מיניים מסתדרים בחייהם באותה מידה כמו ילדיהם של זוגות הטרוסקסואלים ואף הראו יתרונות רבים בגידולם בקרב הורים חד מיניים והצביעו על כך שהם נמצאו מאושרים ובריאים יותר. עמותות עיקריות של אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה הודיעו כי לא זיהו מחקר אמין המציג תוצאה שונה.
עלייה משמעותית בקפדנות המתודולוגית הושגה במחקר שנערך בשנת 2020 אשר כותביו השתמשו בנתונים אורכיים אדמיניסטרטיביים על כלל אוכלוסיית הילדים שנולדו בין השנים 1998–2007 בהולנד, שהייתה המדינה הראשונה שהפכה לנישואים חד מיניים לחוקיים ועקבו אחר הביצועים החינוכיים של 2,971 ילדים בעלי הורים חד מיניים ולמעלה ממיליון ילדים עם הורים הטרוסקסואלים מלידה. הכותבים מצאו כי ילדים שגדלו על ידי הורים חד מיניים מלידה מתפקדים טוב יותר מאשר ילדים שגדלו על ידי הורים ממינים שונים בחינוך היסודי והתיכון. לדברי המחברים, גורם מרכזי המסביר תוצאות אלו היה מעמד סוציו-אקונומי של ההורים. זוגות חד מיניים לעיתים קרובות צריכים להשתמש בטיפולי פוריות יקרים ובהליכי אימוץ כדי להביא לעולם ילד, כלומר, הם נוטים להיות עשירים יותר, מבוגרים ומשכילים יותר מזוג טיפוסי של הטרוסקסואלים. המחקר הגיע למסקנה כי אפליה הומופובית עלולה לגרום להורים חד מיניים לפצות על ידי השקעת זמן ואנרגיה לילדיהם. בינואר 2008, בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי אין להחריג מועמד כשיר מבחינה חוקית מאימוץ על סמך נטייתו המינית.
צורות של הורות להט"בית.
בפני הומוסקסואלים ולסביות המעוניינים להקים משפחה עומדות האפשרויות הבאות:
אימהות לא-ביולוגית בזוגיות לסבית.
אימהות שאינה ביולוגית במסגרת מערכת יחסים לסבית מתייחס למבנה הורי של זוג אימהות וילד אחד או יותר, כאשר רק אחת מהאימהות היא האם הביולוגית של כל ילד. שינויים חברתיים במאה ה-21 הובילו להרחבה של ההגדרה של המשפחה, ומהפכות משמעותיות בתחום רפואת הפריון ובשדה החברתי-חוקי ביחס לזכויות קהילת הלהט"ב וקבלתה החברתית היחסית של הקהילה, תרמו רבות לאפשרות של אימהות לסבית במדינת ישראל. על מנת להיכנס להריון, אימהות לסביות משתמשות בתרומת זרע במספרים הולכים וגדלים. האם השנייה של הילד, אשר אינה מחזיקה בקשר ביולוגי לצאצא, יכולה לבצע פעולות משפטיות שיקשרו אותה אל הילד מבחינה חוקית, בהם אימוץ או הוצאת צו הורות פסיקתי. תהליכים אלו מבוססים על הוכחת הזיקה בינה לבין האם הגנטית ובינה לבין הילד. תהליך צו ההורות הוא מזורז יותר וחודרני פחות בהשוואה לתהליך האימוץ אשר היה נהוג בעיקר בעבר, בו דרש גם קבלת תסקיר סוציאלי של השירות למען הילד.
היות שחוויית האימהות והנשיות מוגדרת מבחינה תרבותית, היסטורית וחוקית במסגרת יחסים הטרוסקסואלים, אימהות לסביות צריכות להתבסס על הגדרת זהות אימהית שונה, ולהעריך מחדש את ההגדרה של משפחה. האם הלא-ביולוגית יכולה לבסס את זהותה ההורית על ידי נתינת שם המשפחה שלה לילד, ולהגדיר את מילת ההתייחסות אליה בפני הילד והחברה הכללית כזהה לזו של האם הבילוגית או כזהה במשמעותה לזו של המילה "אמא" (למשל באנגלית, "Mommy" ו-"Mama"). דוגמה נוספת לכך היא התייחסות לאמהות בשמן הפרטי עם תוספת התיאור "אמא" זאת על מנת ליצור קשר הורי בעיני האם עצמה, בעיני הילד ובעיני החברה.
בחברה הישראלית, כמו במדינות נוספות ברחבי העולם, קיימות טענות שמרניות אשר מפלות אימהות לסביות באשר לטיבה של מה היא משפחה והקשרים הביולוגיים הגנטיים המוכרחים להיות בה. טענות אלה מציגות כי, למשל, שאם ביולוגית תהווה אם מטיבה יותר עבור הילד, ושהורות הטרוסקסואלית היא שונה מהורות חד מינית. עם זאת, על פי מחקרים בטענה, הבדלים באימהות בין האם הביולוגית של הילד לבין האם הלא-ביולוגית של הילד לא נמצאו כקשורים לקשר הגנטי לילד, בעוד חוויית ההיקשרות של האם הביולוגית והלא ביולוגית, ומצבים מנטליים הקשורים לחוויית ההיקשרות שלה לאורך חייה, הם אלו אשר משפיעים על המעורבות הרגשית בין האם לילד בזמן האינטראקציה בניהם. בנוסף, במחקרים השוואתיים בין הורות חד מינית לבין הורות הטרוסקסואלית לא נמצאו הבדלים משמעותיים בהורות מבחינת כישורי וטכניקות הורות, איכות הטיפול, והשקעה רגשית במערכת היחסים עם הילד.
אימהות לא ביולוגיות לסביות עלולות להיתקל בגישות שליליות וסטריאוטיפים נגד משפחות חד מיניות, והומופוביה כלפיהן, מיחידים ואף מהמדינה. בישראל, לדוגמה, רישום האם הלא-ביולוגית הוא תהליך ביורוקרטי העשוי לארוך חודשים, בעוד עתירה לבג"ץ לשינוי מצב זה נדחתה. בדומה לכך, קיימות אמונות מפלות וטיפול לקוי במשך תהליך ההיריון והלידה של נשים לסביות מצד אחיות ומילדות עקב הימצאותן בחברה הטרונורמטיבית, כלומר, חברה המגדירה את הטרוסקסואליות כנטייה המינית הנורמלית והטבעית בניגוד לנטייה הומוסקסואלית ועקב מחסור בחינוך על ענייני בריאות של חברי קהילת הלהט"ב.
הורות להט"בית בישראל.
מאז שנת 2005 מדינת ישראל מכירה בהורות משותפת של בני זוג מאותו המין. בתום הליך משפטי שנמשך 8 שנים, קבע בית המשפט העליון כי יש לאפשר אימוצים במשפחות חד-מיניות. מאז תקדים זה ניתנו בבתי המשפט צווי אימוץ נוספים עבור משפחות חד-מיניות, ומשרד הפנים יצר מסמכי רישום לילדים להם הורים בני אותו מין. החל משנת 1999 בתי המשפט מעניקים אפוטרופסות לאימהות הלא ביולוגיות ולאבות הלא רשומים, תוך הכרה חלקית בהורות המשותפת.
נכון לשנת 2007, בישראל מוגדרים למעלה מ-2,500 זוגות של נשים לסביות המגדלות ילדים ומספר מאות זוגות גברים הומואים.
זוגות חד-מיניים המבקשים לאמץ עוֹברים במדינה הליך ארוך, שכולל בין היתר חתימה על הסכמים אצל עורך דין והערכה של פקידת סעד מטעם משרד הרווחה ובית משפט. רוב בקשות האימוץ הן ל-"אימוץ קרובים" על ידי בן הזוג של ההורה הביולוגי, ותהליך זה נחשב גם הוא לארוך ומסובך.
אימוץ.