ספקטרוסקופיית פוּרִיֵה (באנגלית: Fourier Transform Infra-Red Spectroscopy, ובראשי תיבות: FTIR) היא שיטה בכימיה אנליטית המאפשרת זיהוי הימצאות של קבוצות אטומים ואף מולקולות בדוגמת חומר. זו אחת משיטות הספקטרוסקופיה שבה מתקבל ספקטרום בליעה או פליטה של דוגמה המוקרנת באנרגיה בתחום הגל התת-אדום (תחום ה-IR).
מכשיר ספקטרומטר ה-IR מקרין גל תת-אדום על הדגימה הנבדקת. חלק מהאנרגיה של קרינה זו נבלע על ידי המולקולה ומוביל לוויברציות (תנודות) בקשרים הכימיים שבין האטומים בעוד חלק מאנרגיית הקרינה עובר דרך הדוגמה הנבדקת ולא גורם בה לשינויים ויברציונים.
המונח "ספקטרוסקופיית פורייה" נובע מכך שבסיום תהליך ההקרנה המידע שנאסף על ידי הגלאי של מכשיר הספקטרומטר מומר בעזרת שיטה מתמטית הנקראת התמרת פוריה. המרה זו מובילה לקבלת ספקטרום ה-IR של הדוגמה הנבדקת. הספקטרום המתקבל מציג את אחוז ההעברה (או לחלופין- הבליעה) של הקרינה כנגד תדירות הקרינה.
עיקרי שיטת המדידה.
ספקטרוסקופיה מוגדרת כאינטראקציות שבין חומר לקרינת-אור. ספקטרוסקופיית IR היא כלי אנליטי המודד את האינטראקציות שבין חומר לקרינה אלקטרומגנטית בתחום האינפרא אדום לצורך זיהוי מבנה מולקולרי (חלקי או מלא) של החומר ובמקרים מסוימים גם לכימות החומר הנבדק. ספקטרומטריית ה-IR משתמשת במכשור אופטי לצורך פיזור ומיקוד של קרינה אלקטרומגנטית בתדירות ה-IR אשר מוקרנת על הדוגמה הנבדקת. כאשר קרינה זו נבלעת על ידי האטומים במולקולה מובילה לשינויים אנרגטיים אשר באים לידי ביטוי בשינויים בתדירות הוויברציות במולקולה. שינויים אלו נמדדים ומוצגים לבסוף כספקטרום ה-IR של המולקולה.
תחום הIR מוגדר בין 33-12820cm-1 והוא נחלק לשלושה אזורים מוגדרים:
האלקטרונים המשתתפים בקשר הקוולנטי שבין שני אטומים עולים לרמה אנרגטית גבוהה יותר כאשר הם בולעים קרינה. קרינת IR היא קרינה בעלת שיעור אנרגיה העשוי להוביל לוויברציות בקשר הקוולנטי ובמידת האפשר גם לרוטציות של המולקולה (הדבר אפשרי כאשר מדידת הIR מבוצעת בפאזה גזית או נוזלית). את הקשר הקוולנטי בין שני אטומים ניתן לדמות לקפיץ ואת הויברציות המתרחשות בקשר לאחר הבליעה אפשר לדמות למתיחה ושחרור של הקפיץ.
קשר כימי בין שני אטומים במולקולה עשוי להתנודד בתדירות שונה, התלויה בקירוב ראשוני באטומים שביניהם הקשר מתנודד ובחוזק הקשר בלבד. לפיכך, ההנחה שעומדת במרכזה של שיטה זו היא שקשר כימי בין שני אטומים יתנודד בצורה זהה ללא תלות במולקולה שבה נמצאים אטומים אלו או בסביבתם. הנחה זו מובילה לכך ששיטת ה-IR נחשבת לשיטה קלה ומהירה לזיהוי של קבוצות כימיות בדגימה הנבדקת.
לא כל קשר במולקולה יכול לבלוע קרינת IR. הדבר תלוי במסות של האטומים המשתתפים בקשר הקוולנטי, בחוזק הקשר ובגאומטריה של המולקולה. על מנת שתתרחש בליעה הקשר צריך להיות בעל מומנט דיפול (התלוי במטען ובמרחק בין האטומים). לפיכך למולקולות הומואטומיות (מולקולות הבנויות מאטומים זהים) כגון O, N, H לא יבלעו קרינת IR כיוון שאינן מכילות קשר בעל מומנט דיפול. למולקולות בעלות 3 אטומים יכול להיות מומנט דיפול, אך הדבר תלוי בגאומטריה של במולקולה. מולקולת הפחמן דו-חמצני למשל (CO) היא מולקולה בעלת מבנה קווי, כך שלמרות שלקשר C=O יש מומנט דיפול, הוא מתבטל בגלל המבנה הסימטרי של המולקולה. לעומת זאת למולקולת המים (H2O) יש מבנה זוויתי, ושני קשרי O-H אינם מבטלים את הדיפול האחד של השני ולמולקולת המים יש מומנט דיפול נטו, ולפיכך בליעה משמעותית בתחום ה-IR.
ב-FTIR מקרינים על הדגימה קרינה בעלת אורכי גל רבים בו זמנית (אור פוליכרומטי), ומודדים כמה מהקרינה נבלע על ידי הדגימה. לאחר מכן, מקרינים אור עם אורכי גל שונים מהמדידה הראשונה, וכך מושג עוד מידע. חוזרים על התהליך פעמים רבות. בסוף, מחשב מעבד את כל המידע ומסיק מה הייתה הבליעה בכל אורך גל. עיבוד המידע הדרוש הוא אלגוריתם נפוץ הקרוי טרנספורמציית פורייה ולכן שם השיטה. לעיתים המידע הגולמי קרוי "אינטרפרוגרמה" (באנגלית "interferogram"). צירי "אינטרפרוגרמה" הם ביחידות אורך. מכיוון שנעשית עליה טרנספורמציית פורייה, המידע שמתקבל אחרי הטרנספורמציה הוא מספר גל והיחידות שלו הן הופכיות לאורך - לדוגמה אחד חלקי סנטימטר.
לאחרונה נעשה שימוש במכשיר ה-FTIR לזיהוי מינרלים שונים בתוך דגימה של משקע מאתר ארכאולוגי. אמצעי זה, בנוסף לרבים אחרים, הכניס ממד של מדע מדויק לארכאולוגיה.
יתרונות:
חסרונות:
פולימורף
SETI@home
SETI@home (קרי: SETI at home) הוא מיזם של חישוב מבוזר קהילתי לחיפוש אחר חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ, שמנוהל על ידי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ראשי התיבות של SETI הן Search for Extraterrestrial Intelligence.
מטרתו של SETI@home היא לנתח את המידע המגיע ממצפה הכוכבים ארסיבו שבפוארטו ריקו, המחפש אותות-רדיו מהחלל.
מיזם SETI@home מחלק את המידע העצום (כ־35 ג'יגהבייט ביום) לקטעים קטנים, ושולח אותם דרך האינטרנט אל מיליוני אנשים ברחבי העולם שהסכימו להתקין במחשב שלהם תוכנה מיוחדת שמעבדת את האותות. עם יותר מ־5 מיליון משתמשים רשומים בכל רחבי העולם, זהו הניסיון המוצלח ביותר של תרומת כוח מחשוב עבור מיזם קהילתי.
החיפוש מתבצע על ידי ניתוח גלי רדיו סביב תדירות של 1.4 ג'יגה-הרץ הנקלטים ברדיו־טלסקופ במטרה למצוא פולסים של שידור העשויים להצביע על מקור שידור מלאכותי. אף על פי שהפרויקט לא הראה עד לתחילת העשור השלישי של המאה ה־21 כל סימן של חיים מחוץ לכדור הארץ, הוא קבע אתרים לחיפוש עתידי.
תדר 1.4GHz נבחר משתי סיבות:
ההנחה היא שכל שידור רדיו בין כוכבי יעשה באזור תדר זה, ובכל מקרה, באזור זה יהיה הכי קל לזהות שידור כזה.
תוכנת המחשב של SETI@home, הזמינה לרוב מערכות ההפעלה, מאפשרת להשתמש בשומר מסך ייעודי או ביישום הפעיל תמיד, המשתמשים בזמן מעבד בלתי מנוצל לצורך ניתוח האותות. התוכנה מורידה דרך האינטרנט קובץ נתונים, מעבדת אותו ומנסה לאתר תבניות גלים, מחזירה את הממצאים אוטומטית דרך האינטרנט אל מחשבי אוניברסיטת ברקלי, וחוזר חלילה. תוכנה זו היוותה רעיון חדש לחלוטין כאשר יצאה ומאז יש לה מחקים (גם מסחריים) שמפעילים מיזמים דומים, רובם בתחום המדעים.
מנהלי המיזם מתכננים להמשיך אותו גם ברדיו טלסקופ פארקס (Parkes) באוסטרליה, שהוא הגדול ביותר בחצי הכדור הדרומי (קוטר של כ־70 מטר).
אוניברסיטת ברקלי פיתחה תוכנה חדשה בשם Berkeley Open Infrastructure for Network Computing) BOINC) שמאפשרת לנתח סוגים נוספים של אותות, וגם לתרום לפרויקטים אחרים מלבד SETI, כגון World Community Grid המקדם מחקרים שונים לטובת האנושות (מציאת מרפא לסרטן, איידס ועוד).
אגודת החלל הישראלית
אגודת החלל הישראלית הוקמה זמן קצר לאחר אסון הקולומביה שבו נספה אילן רמון על ידי קומץ חובבי חלל כדי להמשיך את מורשת רמון שקרא לקדם את חקר החלל בישראל ובייחוד דרך החינוך המדעי לילדים.
ציטוט מדבריו:
האגודה נועדה להוות בית לכל שוחרי החלל בישראל, ולקיים אירועים ופעילויות שיקדמו את הבנת חשיבותו ונחיצותו של חקר החלל בדעת הקהל, ובקרב מקבלי ההחלטות. האגודה פועלת בציבור באמצעות עריכת ערבי-הרצאות בנושאי חלל ומפעילה תוכנית לימודי חלל ואסטרונומיה בבתי-הספר. האגודה פועלת מול הממשלה להגדלת תקציב סוכנות החלל הישראלית ושיפור מעמדה של ישראל בעולם בתחום החלל.
האגודה אינה פעילה יותר היום.
הנדסת לווינים
דון סיגל
דון סיגל (באנגלית: Donald Siegel; 26 באוקטובר 1912 – 20 באפריל 1991) היה במאי ועורך קולנוע יהודי-אמריקאי.
קורות חיים.
סיגל נולד בשיקגו, ולאחר שהשלים את לימודיו בקיימברידג' עבד במחלקת הארכיון של אולפני וורנר. סיגל פילס את דרכו לעשיית הסרטים, כאשר בתחילה היה במשך שנים ארוכות האחראי על מחלקת המונטאז' באולפנים, והיה שותף לעשיית סרטים כ"קזבלנקה". סיגל שאף להפוך לבמאי, אך האולפנים, שהכירו בכישרונו בתחום המונטאז', החתימו אותו על חוזה ארוך טווח, שמנע ממנו לעבוד כבמאי. בשנת 1945 ביים סיגל שני סרטים קצרים, "היטלר חי", ו"כוכב בשמי הלילה"; שניהם סרטים אלו זכו באותה שנה בפרס אוסקר בקטגוריית הסרטים הקצרים, וכתוצאה מכך החל סיגל לביים סרטים באורך מלא.
סרטיו של סיגל במסגרת האולפנים הגדולים היו בדרך כלל סרטי "הזרם המרכזי", מותחנים, סרטי מלחמה ופעולה. סיגל נודע בסגנונו האלים והישיר. כישרונו היה בלקיחת סרט שיגרתי, שהוצע לו על ידי האולפנים, ולהפוך אותו לסרט בעל נגיעה אישית, תוך התגברות על מכשולי תקציב והפקה.
סיגל היה הבמאי הראשון אשר סירב להופעת שמו על סרט שיצר. היה זה בסרט "מותו של אקדוחן", שיצא לאקרנים בשנת 1969. הסרט החל בבימויו של במאי אחר, אשר הסתכסך עם הכוכב ריצ'רד וידמרק ופוטר. סיגל הגיע על מנת להשלים את העבודה, ואף הוא הסתכסך עם וידמרק, שדרש כי תהיה לו שליטה אמנותית בבימוי הסרט ועריכתו. בסופו של דבר החליט סיגל כי אינו יכול לקבל קרדיט על בימוי הסרט, וביקש מגילדת הבמאים כי בכותרות הסרט יינתן הקרדיט ל"אלן סמית'י", דמות דמיונית שהומצאה לצורך זה. מאז זכה סמית'י ל"קריירת בימוי" מפוארת, שכן בכל מקרה דומה של סכסוך בין במאי, כוכב ואולפן, שגרם לכך שהבמאי לא ראה בסרט את המוצר לו התכוון, ניתן היה לבקש כי הקרדיט על הבימוי יינתן ל"אלן סמית'י".