רֶפּוּבְּלִיקַת חוֹף הַשֶּׁנְהָב או רפובליקת קוט דיוואר (בצרפתית: République de Côte d'Ivoire, ) היא מדינה בדרום- מערב אפריקה. היא גובלת במדינות ליבריה, גינאה, מאלי, בורקינה פאסו וגאנה, ויש לה רצועת חוף לאורך מפרץ גינאה.
רוב תושבי חוף השנהב הם מוסלמים.
השם.
המדינה הייתה ידועה כ"חוף השנהב", ובאנגלית היא נקראה Ivory Coast, בגרמנית - Elfenbeinküste, בספרדית - Costa de Marfil, בצרפתית - , וכן הלאה. בגלל חוסר האחידות שנוצר בזירה הבינלאומית, באוקטובר 1985 ביקשה הממשלה לקבוע את שם המדינה כ-Côte d'Ivoire (שם שהוא מורשת הקולוניאליזם הצרפתי) בכל השפות.
למרות החלטת הממשלה, בשפה האנגלית עדיין משתמשים לרוב ב-"Ivory Coast" ובאופן דומה ממשיכים להשתמש בתרגום גם בשפות האחרות. אולם, ממשלות משתמשות ב-"Côte d'Ivoire" מתוך היענות לדרישת המדינה. באתר משרד החוץ הישראלי נכתב שמה של המדינה קוט דיוואר (חוף השנהב), אך בהודעות של משרד ראש הממשלה הישראלי קרויה המדינה "חוף השנהב".
היסטוריה.
על פי הממצאים הארכאולוגיים, נראה שבחוף השנהב התקיימה נוכחות אנושית משמעותית לקראת סוף תקופת האבן הקדומה, בין 15,000 ל-10,000 שנים לפני הספירה. סוחרים ברברים מצפון אפריקה הגיעו לאזור בתקופה הרומית המוקדמת, וסחרו במלח, זהב ועבדים.
לחוף השנהב הגיעו מגלי ארצות פורטוגזים בדרך הים בשנות השישים של המאה ה-15, וזה הפך למרכז לסחר בעבדים ובשנהב ומכאן שמו.
בשנת 1842 השתלטה צרפת על חוף השנהב, והמושבה הצרפתית התקיימה עד לשנת 1946. משנה זו ועד 1960 היא הייתה טריטוריה תחת מנדט צרפתי, במטרה להכשירה לקראת עצמאות. ב-7 באוגוסט שנת 1960 קיבלה חוף השנהב עצמאות מלאה וצורפה לחבר העמים הצרפתי.
הנשיא לוראן גבאגבו כיהן בשלטון משנת 2000 ועד 2011. מאז ניסיון הפיכה בשנת 2002 והסכם הפסקת האש ב-2003 מחולקת המדינה לשניים: בחלק הצפוני המוסלמי שולטים המורדים שאינם מקבלים את שלטונו של הנשיא המכהן ובדרום המדינה נמצא השלטון הרשמי. בנובמבר 2004 תקף חיל האוויר בסיס של המורדים בצפון המדינה ו-9 חיילים צרפתיים נהרגו. בתגובה הושמד רוב חיל האוויר בהוראת נשיא צרפת. כתוצאה מכך החלו מהומות אנטי-צרפתיות בעיר אביג'אן.
בנובמבר 2010 התקיימו בחירות במדינה בהן ניצח אלאסן ואטארה את הנשיא המכהן גבאגבו, אך האחרון סירב לפנות את כסאו על אף הלחץ הבינלאומי עליו לעשות כן. אואטרה זכה לתמיכת מיליציית המורדים המוסלמים השולטים מצפון לקווי הפסקת האש, בעוד גבאגבו שלט בדרום הנוצרי העשיר, בו מרוכזת עיקר הפעילות הכלכלית של חוף השנהב - הכוללת נתח של שליש מייצוא הקקאו העולמי. המשבר הפוליטי הפך לעימות מזוין בעל אופי אתני, שגבה את חייהם של כ-1,500 בני אדם, והסתיים באפריל 2011 - עם התערבות כוחות צבא צרפתיים, שעצרו את גבאגבו וסייעו לוואטארה לתפוס את השלטון.
פוליטיקה.
הבירה הרשמית מאז 1983 היא ימוסוקרו, אולם בפועל אביג'אן ממשיכה להיות המרכז האדמיניסטרטיבי, ומרבית המדינות מחזיקות שגרירות באביג'אן. הנשיא לורן גבאגבו שלט מאז שנת 2000 ועד 2011 בה הודח בפועל לאחר שהפסיד בבחירות כמה חודשים לפני כן.
מלחמת אזרחים שהחלה בשנת 2002 בין הצפון לדרום הביאה לפגיעה באוכלוסייה. ארגונים הומניטריים בינלאומיים פרסמו דוחות על בעיות בטיפול באזרחים שבויים בשני הצדדים, ועל עבדות ילדים בתעשיית הקקאו.
בחודש נובמבר 2010 נערכו בחירות דמוקרטיות במדינה, בהן הפסיד הנשיא המכהן, לורן גבאגבו. משלא היה מוכן לפנות את כס הנשיאות, החלו מהומות במדינה, בהן נרצחו אלפי תושבים והאשמות בגין רצח עם הוטחו בו מכל עבר.
החל משנת 2010, נשיא חוף השנהב הוא אלאסן ואטארה.
כלכלה.
כ-67% מהתושבים מתפרנסים מחקלאות. 4% משטח המדינה משמשים את החקלאות, 40% הם אדמות-מרעה, 34% מכוסים יערות.
הגידולים העיקריים הם: תירס, אורז, דוחן, כותנה, קקאו, בננות, בוטנים, דקלים, עצי צמג, אננס, טבק, ירקות ופירות.
בשטחה של חוף השנהב מחצבים שונים בהם בעיקר זהב ומנגן.
גידול מקנה: בקר, צאן.
ענפי היצוא העיקריים הם: קפה, קקאו, בננות וקורות עץ לא מעובדות.
המרכז הפיננסי, הכלכלי והתעשייתי היא העיר אביג'אן.
תעשייה.
התעשייה עוסקת בעיקר בעיבוד התוצרת החקלאית, בייצור מוצרי מזון, סוכר, שמני מאכל, טקסטיל, עיבוד עץ, זיקוק נפט, ייצור מוצרי טבק, חומרי בניין, מלט ומוצרי עור.
תחבורה.
במדינה יש דרכים באורך כולל של 68,000 ק"מ, מתוכם 5,000 ק"מ הם כבישי אספלט, וכן 1,177 ק"מ של מסילות ברזל. בצי הסוחר ישנן כמה אוניות בנפח כולל של 7,800 טון.
חוף השנהב מפעילה תחבורה אווירית למדינות שכנות ולמדינות מערב אפריקה.
חינוך.
בית הספר התיכון הראשון בחוף השנהב, הוקם ב-1952, שמונה שנים לפני שהמושבה הצרפתית זכתה בעצמאותה.
לפי הערכה של שנת 2003 רק כ-50% מאוכלוסייה מעל גיל 15 יודעים לקרוא ולכתוב.
האוניברסיטה הראשון בעיר אבידג'ן נפתחה בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.
תקשורת.
בתחילת שנות ה-60 הוקמה במדינה תחנת רדיו ראשונה. בשנת 1966 החלו שידורי טלוויזיה. במקביל להקמת ערוץ טלוויזיה הוקם מנהל לקולנוע כחלק של איגוד טלוויזיה הממשלתי. סרט "Visages de femmes" הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1985 וזכה בפרס.
גאוגרפיה.
אקלים.
בדרום, באזור חוף והשפלה, חם ולח בכל עונות השנה. בפנים הארץ חם מאוד ולח באביב ובקיץ, חם ויבש בחורף.
הטמפרטורות הממוצעות של החודש החם ביותר ושל החודש הקר ביותר הן: בדרום, 30 ,28; בפנים הארץ 24 - 32, 24.
גשמים יורדים בדרום הארץ בכל עונות השנה, אך בעיקר בקיץ. בפנים הארץ הם יורדים בעיקר באביב, בראשית הקיץ ובסתיו. כמות הגשמים השנתית הממוצעת היא 1,800 - 2,000 מ"מ, ובצפון 1,000 - 1,200 מ"מ.
דמוגרפיה.
תושבי חוף השנהב נקראים איווארים.
כ-40% מהאוכלוסייה הם מוסלמים (גרים בעיקר בצפון), כ-30% מהאוכלוסייה הם נוצרים (גרים בעיקר בדרום), השאר מחזיקים בדתות שבטיות מקומיות, כגון דת הוודו, הידועה בחלק זה של היבשת.
דגל חוף השנהב
דגל חוף השנהב הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אנכיים בצבעים כתום (צד המוט), לבן וירוק.
הדגל דומה לדגל אירלנד, אך האחרון ארוך יותר והצבעים מופיעים בו בסדר הפוך: הירוק הוא בצד המוט. הדגל דומה גם לדגל איטליה שבו הצבעים ירוק (צד המוט), לבן ואדום.
עיצוב הדגל מבוסס על עיצובו של דגל צרפת; הצבע הכתום מסמל את האדמה הפורייה, הלבן מסמל את השלום והירוק מסמל את התקווה.
שעתוק (סוציולוגיה)
שִׁעְתּוּק (או "שיצור"; באנגלית - reproduction) בסוציולוגיה הוא מונח שמבטא העתקה של מבנה חברתי מסוים מדור אחד לבא אחריו. מבנה ריבודי, קבוצות חברתיות, מבנה של יחסים חברתיים - כל אלה יכולים להיות משועתקים.
באידאולוגיה הקפיטליסטית מושם דגש רב מאוד על מוביליות - האפשרות של כל אדם, ללא קשר לרקע ממנו הגיע, להגיע לגדולה על ידי הצלחה כלכלית. בפועל, על אף כי קיומו של שיעתוק נוגד את התאוריה של הקפיטליזם, הוא מתקיים בחברה הקפיטליסטית - שעתוק גורם להצלחתו של האדם להיות תלויה במצבם הכלכלי של הוריו.
לפי גישות קונפליקט, שעתוק הוא אינטרס של קבוצות הנמצאות במעלה ההיררכיה, על-מנת לשמור על זכויות היתר שלהן.
מנגנוני שעתוק.
ישנן מנגנונים רבים הגורמים לשעתוק. ביניהם ניתן למנות את:
ירושה.
הצורה הישירה והברורה ביותר של מנגנון לשעתוק ריבודי, בו דור אחד מעביר את הנכסים שצבר לדור הבא.
הון תרבותי.
הון תרבותי הוא אוסף כל הנכסים בעלי המשמעות התרבותית שאדם צבר, כמו תעודות אקדמאיות. מכיוון שניתן להמיר הון כלכלי להון תרבותי, אלו הנמצאים במעמד כלכלי גבוה יהיו בעלי הון תרבותי רב, ואף יוכלו להעניק הון תרבותי לילדיהם, שבתורם יוכלו להמירו חזרה להון כלכלי.
הון חברתי.
הון חברתי הוא מכלול הקשרים החברתיים של אדם. קשרים אלה הוא יכול לנצל לצורך השגת הטבות - יחס מועדף בעבודה וכדומה. מכיוון שמעמדות חברתיים הם בדרך כלל גם קבוצות סטטוס, ומכיוון שאדם רוכש הרבה מההון החברתי שלו דרך הוריו, ההון החברתי של בן להורים מהמעמד הגבוה נותן לו סיכויים גבוהים הרבה יותר להשתלב גם הוא במעמד זה.
הביטוס.
מונח שטבע הסוציולוג פייר בורדייה. זוהי מערכת מתוחכמת יותר לשעתוק, הפועלת באופן סמוי.
כל אדם צובר במהלך חייו אוסף של מנהגים והרגלים - ובהם האופן בו הוא משתמש בשפה, המראה החיצוני שלו ועוד. המערכות המנחילות לאדם הביטוס מסוים הן מערכות הסוציאליזציה - המשפחה, בית הספר ועוד. כתוצאה מכך, האדם רוכש את ההביטוס של הוריו.
ההביטוס קובע במידה רבה את סיכויי הצלחתו של אדם בחברה המודרנית, החל מתוצאות של ראיונות עבודה, ועד להצלחתו במבחני מיון, כמו המבחן הפסיכומטרי. לבני האדם יש נטייה, גם אם לא מודעת, להעדיף תמיד את בעלי ההביטוס הדומה לשלהם ולכן למי שהתחנך בבית מהמעמד הגבוה יהיה יתרון בהשגת עבודה מועדפת.
דוגמה אחת להשפעת ההביטוס ניתן לראות בסרט הקולנוע "נערה עובדת", שבו הגיבורה מאמצת לעצמה מבטא דומה לזה של המנהלת שלה, כחלק מניסיונה להתקדם בסולם הדרגות המקצועי.
יצירה.
ניתן למעשה לראות ביצירות מתחומים שונים ומגוונים שעתוק. דוגמאות בולטות לכך הן יצירות ספרותיות, שניתן להגדירן כמבוססות על איזו שהיא מורשת תרבותית הכוללת רכיבים כמו שפה, דימויים משותפים, מנהגים משותפים וידע מצוי, וכן יצירות מוזיקליות שלרוב אינן חפות מהשפעה של יצירות מוזיקליות שקדמו להן. עובדה זו מעמידה בסימן שאלה את ההצדקה המוסרית לקיומן של זכויות יוצרים על קניין רוחני, שכן כשם שהחברה העניקה לכל יוצר את הבסיס התרבותי ליצירתו באופן חפשי, ייתכן שהיא זכאית לעשות שימוש ביצירותיו באופן חפשי.
פסיכה