עבודותיו נכללו באוספי מוזיאון תל אביב, מוזיאון חיפה, במשכן לאמנות עין חרוד וכן באוספים ציבוריים ופרטיים בארץ, בארצות אירופה ובארצות הברית.
צבי תדמור נפטר ב-30 באוקטובר 2012 ונקבר בבית העלמין חולון. עיריית חולון קראה רחוב על שמו בעיר.
יומנו של חנון (סרט, 2021)
יומנו של חנון (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid) הוא סרט קומדיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, שבוים על ידי סווינטון סקוט על פי תסריט מאת ג'ף קיני. הסרט מבוסס על ספר באותו השם שיצא לאור בשנת 2007 ונכתב על ידי קיני. הסרט הוא פרקו החמישי של סדרת סרטי "יומנו של חנון", והוא נועד לשמש כאתחול לסרט הלייב אקשן באותו שם שעלה לאקרנים בשנת 2010.
הסרט מופק על ידי חברת "20th Century Animation" בשיתוף פעולה עם "Color Force" והוא הופץ על ידי אולפני המאה ה-20 כסרט מקורי של "דיסני+", שעלה לשידור ב-3 בדצמבר 2021. הסרט עתיד להיות הראשון בסדרת "יומנו של חנון", שיופק באופן מלא בבעלות אולפני דיסני. הסרט הוא גם הסרט המונפש השני שמופק על ידי "20th Century Animation" ומופץ על ידי אולפני המאה ה-20 מאז סגירתם של אולפני "בלו סקיי" באפריל 2021, לאחר הסרט "הבאג של רון", וסרט המונפש הראשון של אולפני המאה ה-20 שיופץ ב"דיסני+". זהו גם הסרט הראשון של אולפני המאה ה-20 אשר יושק על ידי חברת וולט דיסני, אשר נראה מעל לוגו הסרט.
ב-16 ביוני 2022 הושק שירות הסטרימינג דיסני+ בישראל, וסרט זה בגרסתו המדובבת לעברית נכלל בחלק מתכני הבכורה שלו.
תקציר העלילה.
גרג הפלי הוא ילד צנום ושאפתן בעל דמיון פעיל, אשר יש לו תוכניות גדולות להיות עשיר ומפורסם, אך לפני שזה יקרה עליו לשרוד את חטיבת הביניים. בעודו ממלא את דפי היומן שלו בפרטים על ניסיונותיו המצחיקים, ולעיתים ההרות אסון, לצלוח את הסיטואציות היומיומיות בחטיבה, גרג לומד להעריך את חברי האמת שלו ומגלה אודות הסיפוק הנובע מעמידה בעקרונות שקבע לעצמו.
צוות המדבבים.
הדיבוב העברי בוים על ידי תומר שביט באולפני דאבי דאב.
הפקה.
לאחר הפצת הסרט "", נמסר כי הסבירות להפקת סרט לייב אקשן רביעי הוא קלוש. בשנת 2012, ג'ף קיני, מחבר ספרי "יומנו של חנון", הכריז על האפשרות להפיק סרט מונפש שיתבסס על "יומנו של חנון - מכת קור". בראיון שנערך לצורך קידום הספר "יומנו של חנון - משחקי מזל", קיני הצהיר שהוא עובד עם רשת הטלוויזיה "פוקס" על ספיישל טלוויזיוני בן חצי שעה המבוסס על "מכת קור", שהתעתד לעלות לשידור בסוף שנת 2014. אף על פי שהפקת הספיישל מעולם לא יצאה לפועל, באוגוסט 2018 הוכרז על הפקת פרויקט חדש בזיכיון. מנכ"לית "פוקס המאה ה-20", סטייסי סניידר, הצהירה כי סדרת טלוויזיה מונפשת המבוססת על "יומנו של חנון" נמצאת בפיתוח, לאחר שקיני החליט שלא לאפשר יותר עיבודי לייב אקשן לסדרת הספרים. באוגוסט 2019, לאחר רכישת "פוקס המאה ה-20" על ידי דיסני, אושר שהפרויקט עדיין נמצא בפיתוח ויהיה זמין בלעדית לשירות "דיסני+".
בדצמבר 2020, אושר כי הפרויקט פותח מחדש ויהיה סרט עלילתי מונפש המהווה אתחול לסדרת סרטי הלייב אקשן. לצד הכרזה זו, נחשף כי ההפקה החלה והסרט עתיד לעלות לשידור באמצע שנת 2021. בספטמבר 2021, נמסר כי הסרט יהיה עיבוד לספר הראשון בסדרה ושהוא עתיד לעלות לשידור ב-3 בדצמבר 2021. עוד נמסר כי את הסרט יביים סווינטון סקוט, על פי תסריט שנכתב על ידי קיני שישמש גם כמפיק. בהמשך נחשף כי בריידי נון, איתן ויליאם צ'ילדרס וכריס דיאמנטופולוס ידובבו את דמויותיהם של גרג הפלי, ראולי ג'פרסון ופרנק הפלי בהתאמה. את הפסקול עבור הסרט הלחין ג'ון פסאנו.
שירותי ההנפשה עבור הסרט סופקו על ידי חברת "Bardel Entertainment".
שיווק.
הקדימון הרשמי הראשון הופץ ב-19 באוקטובר 2021.
הפצה.
הסרט עלה לשידור בלעדית בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-3 בדצמבר 2021.
The One (אלבום של אלטון ג'ון)
The One (בעברית: האחד או האחת) הוא אלבום האולפן ה־23 של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור ב־22 ביוני 1992. הוא אלבום האולפן הראשון שהוציא ג'ון מאז נגמל מבולימיה ומהתמכרויותיו לסמים ולאלכוהול. "The One" הגיע למקום השני בבריטניה ושהה בו במשך שלושה שבועות. בארצות הברית, הוא הגיע למעמד פלטינה כפולה (על ידי RIAA) ובכך היה לאלבום הנמכר ביותר של ג'ון שם מאז 1975.
את עטיפת האלבום עיצב ג'אני ורסצ'ה.
הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Simple Life", קבע רצף של 24 שנים עם להיט של ג'ון בטופ־40 בבילבורד הוט 100. בכך שבר ג'ון את השיא הוותיק הקודם (23 שנים רצופות) שנקבע על ידי אלביס פרסלי ב־1977.
רקע.
ב־1992 ג'ון מיקד תשומת לב ציבורית מכמה סיבות: פרסומת לדיאט קולה בה השתתף, הוצאת אלבום המחווה המדובר "", הוצאת גרסת הדואט המצליחה עם ג'ורג' מייקל ל־"Don't Let the Sun Go Down on Me", שיצאה בנובמבר 1991, הוצאת אלבומי האוסף ו־ והשתתפותו ב, שנערך באפריל 1992. כל אלה גרמו לעניין ציבורי בג'ון, דבר שסייע להצלחתו המסחרית של האלבום.
"The One" הוא אלבום האולפן הראשון שהוציא ג'ון מאז נגמל מבולימיה ומהתמכרויותיו לסמים ולאלכוהול. באופן מכוון, הוא עוסק בכובד ראש בנושאים רציניים. ג'ון סיפר שבהכנת האלבום "היו שניים או שלושה שירים שפשוט לא התאימו להלך הרוח הרציני של האלבום הזה, אז הם נחתכו".
באלבום חזר ג'ון לנגן על פסנתר אקוסטי (ימאהה ) לצד הפסנתר האלקטרוני , שבו עשה שימוש נרחב באלבומיו הקודמים, "Reg Strikes Back" (1988) ו־"Sleeping with the Past" (1989), אף שהוא שב לעשות שימוש ברולנד במהלך ובאלבום (1994). אולה רומו סיפק תכנות תופים, נרחב בהרבה מאשר באלבומים קודמים של ג'ון. בנוסף לגיטריסט הוותיק , בכמה שירים ניגן גיטריסט חדש בשם אדם סימור. מארק טיילור ניגן בקלידים, ונגינה נוספת סיפק גאי בבילון, שסיפק גם תכנות קלידים. פינו פלדינו ניגן בס.
השיר "Runaway Train" הוא דואט
עם אריק קלפטון. השיר נכתב לאחר שג'ון הזמין מטופין שיר, לאחר שנקבעו לו מופעים משותפים עם קלפטון. אולה רומו שותף בקרדיט הכתיבה של השיר עם ג'ון וטופין. דייוויד גילמור התארח באלבום וניגן בגיטרה ב־"Understanding Women".
ג'אני ורסצ'ה עיצב את עטיפת האלבום, כמו גם את תלבושות חברי הלהקה במהלך סיבוב ההופעות של האלבום, ואת הבמה והתאורה.
הצלחה וביקורת.
האלבום שהה שלושה שבועות רצופים במקום השני במצעד האלבומים הבריטי (כשמעליו אלבום האוסף של ליונל ריצ'י). בארצות הברית, האלבום היה לנמכר ביותר של ג'ון מאז 1975, עם הגיעו למעמד פלטינה x2 על ידי RIAA.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב שג'ון נותן ביצועים משכנעים למדי באסופת השירים הטובה למדי שבאלבום. שירי האלבום קליטים וטובים למדי, אך הם אינם משאירים חותם לאורך זמן. ארלוויין ביקר את ההפקה האנמית מדי לטעמו. עם זאת אמר שהאלבום נשמע חם יותר מאשר האלבומים האחרונים שקדמו לו.
מארק קארו מ"שיקגו טריביון" כתב שג'ון מיצב את עצמו באלבום כמוזיקאי מוזיקה עכשווית למבוגרים. קארו שיבח את "Simple Life" "הדרמטי, העשיר והסוחף" ואת רצועת הנושא "בעלת ההשראה". "הבלדות המדויקות, הכוללות תחינה לא לאנוס אישה בדייט ("When a Woman Doesn`t Want You"), מעוצבות במיומנות, אך נוטות להיכרך ביחד, תוך שהחומר הקצבי יותר, הכולל דואט אנרגטי עם אריק קלפטון ("Runaway Train"), שומר על ברק לא מאיים של שנות ה־90". קארו ביקר שירים שגרתיים יותר כמו "On Dark Street", "שנראה שג'ון כותב מתוך שינה", "אך זה עדיין נשאר אלבום ש יכול לקנא בו".
יורי אלברטו
יורי אלברטו מונטיירו דה סילבה (בפורטוגזית: Yuri Alberto Monteiro da Silva; נולד ב-18 במרץ 2001) הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת החלוץ במועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג.
קריירה.
ברזיל.
אלברטו הצטרף למחלקת הנוער של סנטוס בגיל 12, וביולי 2017 חתם על חוזהו המקצועני הראשון, בו חתם עם הקבוצה על חוזה לשלוש עונות.
לקראת עונת 2017 קודם על ידי אלאנו לסגל הקבוצה הבכירה, וב-17 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בהפסד 1–3 לבאהיה.
ב-7 במרץ 2018 הוא כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה, בניצחון 2–1 על גרמיו נובוריזונטינו במסגרת אליפות סאו פאולו, והפך לשחקן השישי הצעיר ביותר שכבש שער לזכות המועדון.
לאחר שלא קיבל קרדיט ממאמניו בחר אלברטו לעזוב את הקבוצה, ובאוגוסט 2020 חתם באינטרנסיונל על חוזה לחמש עונות. ב-20 בינואר 2021 כבש שלושער במחצית אחת והוסיף בישול בניצחון 5–1 על סאו פאולו, והעלה את מאזנו לעשרה שערי ליגה ב-16 משחקים בלבד. בעונת 2021 הוכתר למלך השערים של המועדון, עם 12 שערים.
רוסיה.
ב-30 בינואר 2022 חתם בזניט סנקט פטרבורג מהליגה הרוסית. כבר בהופעת הבכורה, ב-28 בפברואר, כבש שער בכורה בניצחון 2–3 על רובין קאזאן. ב-3 במרץ עלה בהרכב הפותח של הקבוצה מול קאמאז נאברז'ניה צ'לני והבקיע את שער הבכורה במדי הקבוצה בטורניר הגביע הרוסי בכדורגל.
Tenerife Sea
Tenerife Sea (בעברית: ים טנריפה) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר נכתב על ידי שירן, ג'וני מקדייד מלהקת סנואו פטרול ופוי ואנס, והופק על ידי ריק רובין. השיר יצא לאור ב-20 ביוני 2014, כחלק מאלבום האולפן השני של שירן, x. בצאתו, דורג השיר במקום ה-93 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע והרכב.