מועדון הכדורגל זסטפוני
Acute coronary syndrome
פוליטיקה של לטביה
לטביה היא רפובליקה פרלמנטרית בצפון אירופה ומהווה את אחת המדינות הבלטיות.
צורת הבחירות.
בלטביה מתקיימות שתי בחירות פעם לארבע שנים.
האחת, בחירות נשיאותיות בהן נבחר נשיא לטביה לתקופת כהונה בת 4 שנים. תפקידו הוא ראש המדינה הלטבית.
השנייה, בחירות פרלמנטריות בהן נבחרות המפלגות בלטביה לתקופת כהונה של 4 שנים לפרלמנט הלטבי-סאימה.
תקופות שלטוניות.
בין השנים 1918–1940 הייתה לטביה מדינה עצמאית דמוקרטית. לאחר הפיכת לטביה לרפובליקה סובייטית (1940) השתנה המשטר בלטביה לקומוניסטי. מאז התפרקות ברית המועצות (1991) והקמת הרפובליקה הנוכחית המשטר בלטביה הוא דמוקרטי.
ראש ממשלת לטביה.
ראש ממשלת לטביה נבחר על ידי הנשיא לאחר הבחירות הפרלמנטריות והוא בדרך כלל מהמפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. על המועמד להקמת הממשלה להשלים את המשימה תוך זמן מוקצב. הממשלה המוצעת חייבת לקבל תמיכת הרוב בפרלמנט.
ראש הממשלה מהווה סמל לאומי ותפקידו הוא דיפלומטי בעיקר ודאגה על שמירת הסדר הממשלתי. בשנים האחרונות הממשלות לא מחזיקות מעמד זמן רב וראשי הממשלה לא מחזיקים מעל שנתיים בדרך כלל (ראו למשל אנדריס ברזינש). ראש הממשלה הנוכחי, מאז ינואר 2019, הוא ארטורס קרישיאניס קרינש.
ממשלת לטביה.
ממשלת לטביה (בלטבית: Latvijas Republikas Ministru kabinets) היא הרשות המבצעת של לטביה, והיא כוללת את המשרדים הבאים:
משרד ראש הממשלה, משרד ההגנה, משרד החוץ, משרד הכלכלה, משרד הכספים, משרד הפנים, משרד החינוך והמדע, משרד התרבות, משרד הרווחה, המשרד לפיקוח אזורי ממשלתי, משרד התחבורה, משרד המשפטים, משרד הבריאות, המשרד לאיכות הסביבה ומשרד החקלאות.
הסאימה.
הסאימה הוא הפרלמנט הלטבי. הוא מונה 100 מושבים והבחירות אליו מתקיימות בדרך-כלל פעם ב-4 שנים. הסיימה הנוכחית היא ה-11 במספר הבחירות התקיימו ב-17 בספטמבר 2011 זהו הרכבה-
מפלגת מרכז ההסכמה - 31 מושבים.
המפלגה פועלת לשיתוף פעולה של הלטבים והרוסים במדינה.
מפלגת הרפורמות של זאטלרס - 22 מושבים.
המפלגה הוקמה לקראת הבחירות על ידי הנשיא לשעבר ואלדיס זאטלרס.
איחוד - 20 מושבים.
המפלגה הוקמה בשנת 2010. המפלגה מוגדרת כמפלגת ימין.
האיגוד הלאומי - 14 מושבים.
המפלגה הוקמה בשנת 2010 ומגדירה את עצמה כמפלגת שמרנית.
איחוד הירוקים והחקלאים - 13 מושבים.
האיחוד הוקם לקראת הבחירות לסיימה בשנת 2002.
שירה ארד
שירה ארד (נולדה ב-4 ביולי 1972) היא עורכת סרטים ישראלית זוכת פרס אופיר ויועצת מוזיקלית בהווה; תקליטנית ושחקנית בעברה.
קורות חייה.
ארד היא בוגרת בית הספר למשחק "The Poor School" בלונדון (1995). באותה שנה שימשה כעוזרת במאי של חנוך לוין בהצגה "כריתת ראש" בתיאטרון הבימה.
היא החלה את קריירת המשחק שלה כאשר השתתפה בהצגת התיאטרון "הפיזיקאים" בתיאטרון "הגדה השמאלית".
בהמשך שיחקה בהצגה "ציד המכשפות" בתיאטרון הבימה בבימויו של שמוליק הספרי (1999) ובהצגה "יש לי כנרת" בבימויו של רזי אמיתי בתיאטרון באר שבע (2002-2000).
במקביל הופיעה ארד בסוף שנות ה-90 בתוכניות הילדים "כן לציפור" ו"כן או לא" בערוץ הראשון. ב-1999 שיחקה בסרט הישראלי "החברים של יאנה", בבימויו של אריק קפלון. ב-2001 שיחקה בטלנובלה הישראלית "לגעת באושר", בה גילמה את קארין, ובאותה שנה שיחקה בסדרה "תיק סגור" שכתב רשף לוי.
ב-2001 החלה לעבוד כדי ג'יי, התמחתה בין היתר במוזיקה צוענית ועסקה גם בייעוץ מוזיקלי. ב-2008 ערכה תחקיר מוזיקלי עבור הפיצ'ר "בוראט" בכיכובו של סשה ברון כהן.
ארד עוסקת כיום בעריכת סרטים, בעיקר סרטי קולנוע והשתתפה במסגרת Berlinale Talent Campus של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-2013.
ב-2005 נישאה ארד לזמר קובי אוז. ב-2009 הם התגרשו.
קריירה קולנועית.
ב-2009 השתתפה ארד בתחרות הדוקו צ'אלנג' במסגרת פסטיבל דוקאביב, וזכתה בפרס העריכה על הסרט "איש ההולך" בבימויו של נועם פנחס.
ב-2011, סרטה של ליאת גליק "לילה בהיר" אותו ערכה השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
הסרט "חדר 514" בבימויו של שרון בר-זיו אותו ערכה ב-2012, היה מועמד לפרסים רבים בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם וזכה בין היתר בציון לשבח בפסטיבל טרייבקה, ולפרס הבימוי בגראנדה.
ב-2013, "MIND THE GAP", סרטה הקצר של תום דרום אותו ערכה ארד, זכה בפרס הסרט הטוב בפסטיבל אימפרו, והשתתף בפסטיבל הסרטים בחיפה 2013. הסרט "מכתב מהעבר" אותו ערכה לעפר זינגרמן (הפקה של קסיס סרטים) השתתף בפסטיבל חיפה והיה מועמד לפרס הסרט הקצר במסגרת פרסי אופיר 2014.
כמו כן, בין השנים 2010–2014 שימשה ארד כעורכת פרומואים ועבודות וידאו להפקות שונות בתיאטרון גשר, וערכה מולטימדיה להצגות "סונטת קרויצר" בבימויו של יבגני אריה, ו"נופל מחוץ לזמן" בבימויו של יחזקאל לזרוב.
ב-2015 ערכה את סרטו השני של מני יעיש, "אבינו" ואת סרטו הראשון של אריק רוטשטיין, "אנטנה"; שני הסרטים הופקו על ידי חברת ההפקות טרנספקס. בנובמבר 2015 עלתה ביס דוקו מיני סדרה דוקומנטרית-קומית בעריכתה, "עסק משפחתי", מאת הבמאי צביקה בינדר. ב-22 בספטמבר 2016, היא זכתה בפרס אופיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר" על העבודה שלה בסרטו של מני יעיש, "אבינו". ב-23 באוקטובר 2016, היא זכתה בפרס העריכה ע"ש ענת פירחי, במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה על העבודה שלה בסרטו של אריק רוטשטיין, "אנטנה".
ב-2018 השתתפה בעריכת הסרט התיעודי "משפחה בטרנס" שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל דוקאביב.
ב-2019 ערכה את הסרט "ימים נוראים", שזכה בפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר. והייתה מועמדת לפרס אופיר על עבודתה זו.
ב-2021 ערכה את הסדרה "אחרי חצות: הסוד הכי שמור בעיר" שביימה קרן שעיו והפיקה מיקה תימור והייתה מועמדת לפרס אופיר על עבודתה זו.
בשנת 2020 נבחרה ארד כחברה באקדמיה האירופית לקולנוע, ובכך קבעה תקדים: היא הייתה עורכת הסרטים הישראלית הראשונה מבין 59 הישראלים שחברים באקדמיה.
נשיא לטביה
נשיא לטביה (בלטבית: Latvijas Valsts prezidents) הוא ראש המדינה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים הלאומיים של הרפובליקה של לטביה.
תקופת כהונתו היא ארבע שנים. לפני 1999 היו שלוש שנים. ניתן לבחור אותו או אותה בכל מספר פעמים, אך לא יותר מפעמיים ברציפות. במקרה של נבצרות הנשיא/ה, יושב ראש הסאיימה לוקח על עצמו את תפקיד הנשיא. לדוגמה, לאחר מותו של ג'ניס צ'קסטה, יו"ר הסאיימה, , שימש כנשיא בפועל בשנת 1927, לפני שניתן היה לבחור נשיא חדש.
מתוקף תפקידו, הנשיא יכול לפזר את הסאיימה ולהכריז על בחירות מוקדמות. ברם, שלא כמו מקבילו האסטוני, תפקידו של נשיא לטביה אינו טקסי לחלוטין. עם זאת, הוא אינו חזק כמו נשיא ליטא. שלא כמו באסטוניה, הוא חולק את הקבינט עם הממשלה וראש הממשלה. עם זאת, הוא אינו אחראי פוליטית למילוי תפקידו ועל כל פקודות הנשיאות שיוצאת יש להחתים מחדש את חבר הקבינט - בדרך כלל ראש הממשלה.
נושא המשרה העשירי והנוכחי, והשישי מאז הכרזת העצמאות, הוא אגילס לויטס שנבחר ב-28 במאי 2019 והחל את כהונתו הראשונה בת ארבע השנים ב-8 ביולי 2019.
חירלדה
החירלדה (בספרדית: Giralda) היא מגדל הפעמונים של קתדרלת סביליה, אחת מהכנסיות הגדולות בעולם ודוגמה מצוינת לסגנון הבנייה הגותי והבארוק. שני השלישים התחתונים של המבנה שימשו בעבר כמינרט, שכאשר נבנה, היה הבניין הגבוה בעולם בגובה 97.5 מ'. הבניין שימש כסמל חשוב של העיר בימי הביניים.
המגדל, מינרט מתקופת האל-מוואחידון בסביליה, נבנה בכמה סגנונות בנייה מובהקים. שני השלישים התחתונים נבנו בסגנון בנייה שאופייני לאל-מוואחידון והשליש העליון בסגנון האדריכלות של הרנסאנס הספרדי.
כיפת הנחושת שהייתה במקור בראש המגדל נפלה ברעידת האדמה של שנת 1365. הנוצרים החליפו אותה בצלב ופעמון.
לחירלדה מספר מגדלים דומים. האדריכל שבנה את המגדל, ג'אבר בן אפלח, בנה גם מספר מגדלים דומים במרוקו. המגדל של מסגד כותוביה בעיר מרקש שימש כמודל עבור החירלדה ועבור מגדל חסאן ברבאט.
לחירלדה תפקיד בספרו של דן בראון "מבצר דיגיטלי", זהו המקום בו דייוויד בקר (Becker) הורג לבסוף את יריבו, "Hulohot".
התאמה מגדרית
התאמה מגדרית (נקראה בעבר "שינוי מין") הוא הכינוי למספר סדרות אפשריות של טיפולים שמטרתם לשנות את מראה גופו של אדם כך שיתאים יותר למגדר שאליו הוא חש שייך בנפשו. תהליך להתאמה מגדרית כולל לכל הפחות נטילת הורמונים "נקביים" או "זכריים" במשך כל החיים מרגע התחלת התהליך. טיפול נטילת ההורמונים נקרא לעיתים טיפול חלופה הורמונלית.
תהליך להתאמה מגדרית עשוי לכלול, מלבד נטילת ההורמונים, גם ניתוח לנישוי פנים והסרת שיער לנשים טרנסקסואליות, ניתוח כריתת שדיים והשתלת שיער לגברים טרנסקסואלים, ולעיתים אף וגינופלסטיקה או פאלופלסטיקה (חלק אפשרי מהתהליך). רבות מהנשים הטרנסג'נדריות וחלק מהגברים הטרנסג'נדרים נמנעים מניתוח זה.
אנשים שעוברים תהליך של התאמה מגדרית משנים לרוב גם היבטים אחרים של ביטוי המגדר שלהם, כולל שינויים חיצוניים שאינם רפואיים, כגון התאמת תסרוקת, קוסמטיקה וביגוד בהתאם למקובל ולמצופה בסביבתם מהמגדר איתו הם מזדהים. בנוסף, הם פועלים מול הרשויות לשינוי רישום המגדר ושמם הפרטי כך שיתאימו למגדר המבוקש על ידם.
זהות מגדרית.