בשנת 1865, בתערוכה של הארטל, דיוקנו של מיכאיל קורסקוב (המושל הכללי של מזרח סיביר) משך תשומת לב והוא הועלה לתואר "אקדמי" באקדמיה.
הוא מת, בן שלושים ושלוש בלבד, לאחר שסבל מהפרעה נפשית, אולי כתוצאה משתייה מופרזת.
סבב הפוקר האירופי
סבב הפוקר האירופי (באנגלית: European Poker Tour; בראשי תיבות: EPT) הוא סבב טורנירי פוקר. במסגרת הסבב מתקיימות מספר סדרות טורנירי פוקר במקומות שונים באירופה, אשר במרכזן הטורניר המכרזי עם עלות הרשמה בשווי 5,300 אירו. המנצחים בטורנירים המרכזיים מוכרים כאלופי הסדרה בה ניצחו.
היסטוריה.
סבב הפוקר האירופי הוקם ב-2004 בארצות הברית על ידי ג'ון דותי, אשר כיהן כמנכ"ל הראשון. ב-2011 רכשה פוקרסטארס את הזכויות על הסבב, והחל מ-2012 אחד מעובדיה, אדגר סטוצ'לי, ממלא את תפקיד המנכ"ל.
בעונות הראשונות שוחקו כל סדרות הטורנירים בסבב במדינות שונות באירופה, אך החל מהעונה הרביעית מתקיים שיתוף פעולה בין סבב הפוקר האירופי לסדרת PokerStars Caribbean Adventure אשר מתקיימת באיי בהאמה. ב-2017 מותג מחדש בשם "אליפות פוקרסטארס" למשך עונה אחת במהלכה התקיימו טורנירים גם בפנמה ומקאו, אך לאחר שנה חזרו למותג המקורי ולמבנה הקודם.
אלכסנדר סטביץ' זכה באליפות הראשונה אשר התקיימה בברצלונה ב-2004. ויקטוריה קורן מיטשל הייתה האישה הראשונה אשר זכתה ב-2006 בלונדון, וב-2014 הייתה לראשונה שזכתה ב-2 תארים, כאשר ניצחה באליפות בסן רמו.
ב-2020 בוטלו שלוש סדרות מתוכננות בעקבות התפשטות מגפת הקורונה, אך הסדרה הרביעית בסוצ'י שברוסיה התקיימה כרגיל, ובנוסף התקיימה בפוקרסטארס סדרת אונליין ראשונה מסוגה במסגרת הסבב. ב-2022 בוטלה סדרה מתוכננת בסוצ'י בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
שידור.
ג'יימס הארטיגן מנחה את שידור הטורנירים הטלוויזיוניים החל מ-2007. בשנים הראשונות הצטרפו אליו שחקנים מוכרים כשדרני משנה, וב-2011 הצטרף אליו ג'ו סטייפלטון כצוות השידור הקבוע. שידורים אלו מתקיימים בטלוויזיה ובערוץ ה-Twitch.tv של פוקרסטארס.
איזידור מילקו
ד"ר איזידור מילקו (במקור בַּדֶקֶר - Baedeker; בהונגרית: Milkó Izidor; סובוטיצה, 1 בפברואר 1855 – סובוטיצה, 21 באפריל 1932) בעל קרקעות, עורך דין, עיתונאי, יהודי-הונגרי, חבר באגודת פטפי ובאגודת דוגוניץ' של העיר סגד.
ביוגרפיה.
איזידור מילקו סיים את בית הספר התיכון בעיר הולדתו. מ-1872 למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), תוך כדי עיסוק בספרות. הוא קיבל דוקטור למשפטים ב-1884, אך לא עסק בעריכת דין. ב-1884 נבחר לנשיא בית היתומים בסובוטיצה, אך ב-1889 התפטר עקב מצב בריאותו שהתדרדר. עד 1893 עסק בעיקר בשיקום בריאותו, שהה הרבה במרחצאות בחו"ל וכתב מעט. מאוחר יותר הפך לרשם עירוני ראשי לשם כבוד בסובוטיצה, והשתתף שוב בחיי החברה והספרות. הוא התרושש לקראת סוף חייו. הובא למנוחות בבית קברות יהודי בסובוטיצה.
פעילותו.
מ-1875 כתב מאמרים ב"עיתון הבירה" (Fővárosi Lapok) במשך עשור, אך משנות ה-70 של המאה ה-19 עבד רבות גם בעיתונים אחרים בבודפשט ובעיתוני מחוז באץ'-קישקון. הוא כתב סיפורים קצרים, נובלות, הומורסקות, רישומים ודיווחים על מסעותיו בחו"ל. בכתביו ייצג את השמרנות המתונה. מילקו הרבה להשתמש בשיטה של אפוריזם חכם ברישומיו. כתב על "חברת האדונים", וכשכתב את ה"ג'נטלמנים" לא כתב עליהם בלעג, בסרקזם - עוקצנות, אלא בהבנה ובהומור עדין, כבשיחת סלון מעוררת מוסר.
בתחום החברתי זכה להישגים בניהול התרבות ההונגרית בסובוטיצה (Szabad Lyceum). בתקופת נשיאותו בקהילה היהודית המקומית (1902) נבנה בית הכנסת של סובוטיצה. הוא העלה את הרעיון של הקמת עמותת בלטון וב-1886 ממנו החלה התנועה הגדולה ביותר שמטרתה הייתה להפיץ ספרים בשפה ההונגרית ולארגן ספריות ציבוריות. בעשור האחרון, לאחר התכתיב של חוזה טריאנון, ייצג כסופר הוותיק ביותר מבין ההונגרים ביוגוסלביה את הספרות ההונגרית שהוקמה בתחום הספרות והעיתונות בדרום הונגריה-צפון יוגוסלביה.
יצירותיו.
כינויים ודמויותבהם השתמש: סנונית, פלאנר ו-.M.L
הנצחה.
הסדנה של עמותת בית הכנסת טום (TUUM Zsinagóga.com) בסובוטיצה השיקה את הלשכה האינטלקטואלית איזידור מילקו בשנת 2011, במטרה להציג תרבות יהודית מסורתית ועכשווית ולארגן אירועי תרבות. מאז מאי 2013 פועלת הסדנה כתא ברוח האינטלקטואלית של בדקר.
במרץ 2013 הקימה הקהילה היהודית של סובוטיצה את המכון לתרבות יהודי על שם ד"ר איזידור מילקו. תפקיד המכון הוא לבצע דיגיטציה של המורשת הכתובה, התרבותית, הבנויה וההיסטורית הקשורה ליהודי מחוז וויבודינה לשעבר. המכון אחראי גם להפצת התרבות היהודית. המכון רצה להיות "הזהות והמראה החדש של המולדת". הוא היה בפירוק משנת 2015.
אגודת מילקו בסובוטיצה נוסדה מסיבות דומות.
סרגיי בסדה
סרגיי אורסטוביץ' בסדה (ברוסית: Сергей Орестович Беседа; נולד ב-1 בינואר 1954) הוא איש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי, שימש ראש השירות החמישי (שירות המודיעין מבצעי ויחסים בינלאומיים) של שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה בשנים 2009—2022. השירות בראשו עמד עוסק באיסוף מודיעין על מדינות ברית המועצות לשעבר.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה נלקח למעצר בית עם סגנו, על כישלונו המודיעיני בניהול מבצעי ביון לקראת המבצע.
קריירה.
לאחר שנים בשירות הק.ג.ב. ושירות הביטחון הפדרלי מונה ב-2003 לסגן ראש המנהלת לתיאום מודיעין מבצעי של המחלקה לניתוח, תחזית ותכנון אסטרטגי בשירות הביטחון הפדרלי. המנהלת מהווה שירות הביון של הארגון. ב-2004 שמה של המנהלת שונה לשירות החמישי, ששמו הרשמי היה שירות המודיעין המבצעי והיחסים הבינלאומיים ועוסק ביחסי הארגון עם שותפים זרים. בשירות פועלת המחלקה למודיעין מבצעי (Департамент Оперативной Информации СОИМС ФСБ), המבצעת את תפקידי המודיעין החיצוני של הארגון ואחראית על פעולות ביון בשטחי ברית המועצות לשעבר.
ב-2009, סרגיי קודם לעמוד בראש שירות המודיעין המבצעי והיחסים הבינלאומיים. ב-20 וב-21 בפברואר 2014, הוא היה בקייב במסגרת משימת תיאום עם שירות הביטחון האוקראיני (СБУ), כדי לקבוע את רמת האבטחה הדרושה של שגרירות הפדרציה הרוסית באוקראינה ושל מוסדות רוסיים אחרים בקייב.
ב-4 באפריל 2014, במסגרת חקירת רציחות רבות של אזרחים אוקראינים שבוצעו במהלך המהומות בקייב ב-18-22 בפברואר, ביקש משרד החוץ האוקראיני מרוסיה להבהיר את נסיבות שהותו באוקראינה מה-20 עד 21 בפברואר 2014 של סרגיי ברדה. ב-26 ביולי 2014 נכלל ברשימת הסנקציות של האיחוד האירופי. ב-16 באוקטובר 2014 הוא חתם על הסכם להגנה הדדית על מידע מסווג עם מנהל המשרד של המועצה לביטחון לאומי והגנת מידע מסווג של ממשלת סרביה, גוראן מאטיץ'.
בפברואר 2022, על פי כמה דיווחים, הוא נעצר על ידי הרשויות ברוסיה בגין מתן מידע מודיעיני כוזב ערב פלישת רוסיה לאוקראינה. באפריל 2022 הועבר עם סגנו לכלא לפורטובו.
ניקולאי דמיטריב-אורנבורגסקי
ניקולאי דמיטריב-אורנבורגסקי (ברוסית: Николай Дмитриевич Дмитриев : 1 בנובמבר 1838 - 21 באפריל 1898) היה צייר רוסי. הוא בילה את השנים 1875–1885 בחי ועבד בפריז.
ביוגרפיה.
אורנבורגסקי היה אחד מארבעה עשר הסטודנטים שהחליטו ב-1863 לעזוב את האקדמיה הקיסרית לאמנויות כחלק ממרד הארבעה עשר ולהקים אגודה אמנותית עצמאית, ארטל האמנים של פטרבורג, שקדמה לאגודה לאמנות נודדת (הנודדים).
אורנבורגסקי ידוע בנושאים הצבאיים ששלטו בעבודתו לאחר שהשתתף במלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1877–1878, ובציורים המתארים את חיי הכפר הרוסי (חייהם של אנשים פשוטים, האיכרים, בפרט).
בפרויקט מתעד עבור התערוכה הקולומביאנית העולמית של 1893, שבו הוצגו כמה מציורי חיי הכפר הרוסי שלו, נאמר כך על עבודתו של דמיטרייב-אורנבורגסקי: "תכונה בולטת היא אווירת העצב המתוארת בסצנות של הכפר הרוסי. החיים, אפילו באלו שמתארים את זמניהם העליזים יותר. כך ב"יום ראשון בכפר", מאת דמיטריף-אורנבורסקי, שבו איכרים מנסים לעשות שמח, אפשר לראות שהם רק מנסים, ונשארים באדישות", "לעמוד מול הבד הזה פירושו להיות עם תחושה מאוד ריאלית כאילו להיות ניצב בכפר רוסי ביום ראשון אחר הצהריים".
עבודתו של דמיטרייב-אורנבורגסקי נאספת ומוצגת, בין היתר, במוזיאון ההרמיטאז', המוזיאון הרוסי, המוזיאון ההיסטורי הצבאי והמוזיאון לאמנות רוסית.
אלן וויט
אלן טוני קונברי (באנגלית: Ellen Toni Convery; נולדה ב-9 במאי 1989), מוכרת כאלן וויט, היא כדורגלנית עבר אנגלייה, ששיחקה במהלך הקריירה בעמדת חלוצה בקבוצות צ'לסי, ארסנל, מנצ'סטר סיטי וקבוצות נוספות בסופר ליג האנגלית ובנבחרת אנגליה. הייתה שותפה לזכייה ההיסטורית של אנגליה ביורו 2022, זכתה פעמיים באליפות הסופר ליג האנגלית ושלוש פעמים בגביע האנגלי, נבחרה שלוש פעמים לשחקנית השנה בליגה האנגלית, הייתה מלכת השערים בליגה פעם אחת ונכון ל-2022 היא הכובשת המובילה בנבחרת אנגליה בכל הזמנים.
קריירה.
קריירת מועדונים.
וויט החלה לשחק בקבוצת בנים מגיל צעיר ובגיל שמונה עברה לאקדמית הנערות של ארסנל ושיחקה שם עד 2005. בשנה זו, בהיותה בת 16, עברה לשחק בקבוצה הבוגרת של היריבה העירונית צ'לסי ובמשך שלוש השנים ששיחקה במועדון סיימה ככובשת המצטיינת. ב-2008 עברה למשך שנתיים ללידס יונייטד ולאחר שהקבוצה התפרקה עקב קשיים כלכליים חזרה לארסנל.