ב-23 בדצמבר 2014 יצא האלבום החמישי "שידע כל העולם", אשר בניגוד לאלבומים הקודמים אינו כולל מחרוזות, והוא בעיקר מתמקד ביצירה אישית ומקורית של שירים על ידי חברי הפרויקט. האלבום כולל 18 רצועות.
ב-2 ביולי 2015 יצא האלבום השישי שנקרא "זהר" שהורכב כולו משירים של זוהר ארגוב. לאחר צאת האלבום הופיעו באמפי קיסריה לראשונה.
ב-22 באוקטובר 2015 הוציאו חברי הפרויקט גרסה צרפתית לשיר 'הוי לאהבה' של יואב יצחק (השיר נכלל גם במחרוזת שלהם - 'אני שר').
ב-10 באפריל 2016 יצא האלבום השביעי של "הפרויקט של רביבו" - "חי ומאושר" ובו 11 רצועות, ביניהן מחרוזת 'עדות' המורכבת רובה ככולה משירים מארצות ערב.
ב-4 באפריל 2017 יצא האלבום השמיני "אמונה" ובו עשרה שירי מסורת.
ב-13 בנובמבר 2017 לרגל חגיגות חמש שנים, הוציאו "הפרויקט של רביבו" אלבום אוסף כפול וחגיגי בשם "מסע בזמן". האלבום ברובו כולל רצועות מאלבומים קודמים, אך כולל גם שתי מחרוזות מתוך הופעה חיה ('בא לי' + 'דוניה' ו'שיר לדרך'), ובנוסף ארבעה קאברים ששוחררו כסינגלים ('פרי גנך', 'שיר השיירה', 'מסיבה גדולה' ו'שובי לים'). שלושה סינגלים נוספים שוחררו לפני צאת האלבום, אך לא נכנסו אליו: 'הפרידה'; קאבר לשירם של אבי ביטר וליאת בנאי, 'תני לי סימן'; קאבר לשירו של שימי גל, ו'לאן ללכת', שיר שנכתב על ידי חברי הפרויקט על בסיס לחן יווני.
מאז צאת האלבום האחרון 'מסע בזמן', הפסיקו חברי הפרויקט להוציא לאור דיסקים ואלבומים, ועברו לפרסם את המוזיקה שלהם כסינגלים המשוחררים לפלטפורמות המוזיקה השונות כגון יוטיוב וספוטיפיי.
בשנת 2018 הוציאו את: 'הנה היא' (שיר מקורי), מחרוזת 'הלב צמא', 'שירים עד כאן' (קאבר לשירה של להקת חופים), מחרוזת 'רק חיוכים', 'משהו קורה לי' (קאבר לשירו של חיים משה), ומחרוזת 'מלך אמיתי' בשיתוף עם זהבה בן. בנוסף הם הוציאו גרסה חדשה לשיר 'אלופה' לכבוד מונדיאל 2018. בדצמבר של אותה שנה חידשו שיר בשפה הרוסית לכבוד החג נובי גוד.
בשנת 2019 הוציאו את: מחרוזת 'אמא', אין סוף לאהבה' (שיר מקורי המבוסס על הלחן של הכלה מאיסטנבול), מחרוזת 'עד סוף הקיץ', ומחרוזת 'אוהב לחיות'.
ב-30 במרץ 2020, הוציאו הפרויקט קאבר לשיר 'תפילה' (שנקרא גם 'שמור נא עלינו'), של עפרה חזה ז"ל. חברי הפרויקט הסבירו את תזמון הוצאת השיר בהעלאת המורל של עם ישראל בזמן שכולם היו בסגרים בשל הקורונה. ב-2 ביוני של אותה שנה, הוציאו את מחרוזת 'רונה' אשר זכתה להצלחה רבה. ב-12 באוגוסט יצא לאור מתוך הפרויקט העתידי צמאה 6 סינגל של ניגון חבד"י "האדרת והאמונה". ב-3 בספטמבר הוציאו את מחרוזת 'ליסה', וב-10 בדצמבר שיר מקורי בשם 'עוד מילה'.
בשנת 2021 הוציאו הפרויקט שתי מחרוזות קצביות: מחרוזת 'תני חיבוק ילדונת' ומחרוזת 'צא מזה'.
ב-31 בינואר 2022, הוציאו חידוש לשירו של נריה חובב - 'אהבה כנה', וב-18 במאי הוציאו את מחרוזת 'זר בעולם'.
לרגל עשור של פעילות השיקו חברי הפרויקט סדרה של מופעי קבלות שבת מדי שבוע בימי שישי בהאנגר 11.
הפרוייקט של רביבו
נמסיס (אסימוב)
נמסיס (באנגלית: Nemesis) הוא רומן מדע בדיוני של הסופר היהודי-אמריקאי ממוצא רוסי, אייזק אסימוב. הספר יצא לאור שלוש שנים לפני מותו של אסימוב, ב-1989.
עלילת הספר קשורה באופן רופף לעלילות ספרים אחרים של אסימוב הנוגעים להיסטוריה של העתיד, אם כי הסופר מציין בהקדמה לספר כי הוא עומד בפני עצמו ואינו חלק מסדרות אחרות שכתב, אך הוא שומר לעצמו את הזכות לקשר אותו לסדרות אלו בעתיד. רעיונות שונים המופיעים בספר, כגון אינטליגנציה חייזרית פלנטארית וחלק מהמנועים המשמשים בו, הופיעו גם בספרים אחרים של המחבר.
תקציר העלילה.
עלילת הספר מתמקדת ב"רוטור", מושבה אנושית המונה כ-60,000 תושבים, הממוקמת בתחנת חלל שהייתה הראשונה לפתח את המנוע העל-ממדי המאפשר תנועה במהירות הקרובה למהירות האור, ולפיכך הייתה הראשונה לעזוב את מערכת השמש. הרוטוריאנים עזבו למערכת חדשה אותה גילו באמצעות גשושה רחוקה שאותה פיתחו והמונעת בעזרת המנוע העל-ממדי. רוטור נמצא במסלול סביב "אריתרו", ירחו של "מגאס", ענק גזי שסובב שמש אדומה הקרויה "נמסיס".
ל"אריתרו" אטמוספירה המאפשרת קיום חיים, אך הרוטוריאנים אינם מתיישבים בו בשל מגפה הגורמת לאלו הנחשפים לאטמוספירה של הכוכב לאבד את שפיות דעתם. במהלך הספר מתברר כי חיידקים על פניו של הלוויין מהווים מוח כוורת בעל תודעה קולקטיבית (בדומה ל"גאיה" מסדרת המוסד) המסוגל ליצור קשר טלפתי עם בני אנוש, אך בתוך כך גורם להם נזק מוחי בלתי הפיך. מרלנה פישר, גיבורת הספר, היא הראשונה שמצליחה ליצור קשר עם התודעה הקולקטיבית של הכוכב מבלי להיפגע, וזאת בשל מבנה מוחה הייחודי.
שלטונות כדור הארץ מגלים את יעדם של הרוטוריאנים ובתוך כך כי "נמסיס" נמצאת במסלול התנגשות עם מערכת השמש ועתידה לשנות את מסלולו של כדור הארץ דבר שיביא לקץ החיים על פניו. מתברר כי עובדה זו הייתה ידועה לפיט יאנוס, מנהיג "רוטור", וכי יבגניה אינסיניה פישר, אימה של מרלנה, הייתה זו שגילתה זאת. יאנוס החליט לשמור את המידע חסוי על מנת שלא לגלות לכדור הארץ את יעדו של "רוטור". הגילוי מביא את שלטונות כדור הארץ להאיץ את המחקר בהינע על-אורי ולפתח לבסוף מנוע שמאפשר טיסה במהירות גבוהה ממהירות האור. החללית העל אורית הראשונה נשלחת ל"נמסיס", כשעל סיפונה גם אביה הביולוגי של מרלנה, סוכן ביון מטעם כדור הארץ, שניהל בעבר מערכת יחסים עם אימה של מרלנה במטרה לגלות מידע על "רוטור".
במהלך מסעה של החללית לכיוון נמסיס מתגלה כי במהירות גבוהה ממהירות האור מתהפכת השפעת כוח המשיכה. גילוי זה מאפשר להציל את כדור הארץ מהגורל המיועד לו.
את הספר מרכיבים שלושה קווי עלילה, המתפצלים ומתאחדים זה עם זה. האחד מתרחש בעבר של הסיפור ומתאר את המאורעות שהובילו למסעו של "רוטור" אל מחוץ למערכת השמש. קו עלילה זה מתמקד ביבגניה אינסיניה פישר, אז חוקרת צעירה ב"רוטור", בבעלה, קרייל פישר ובפיט יאנוס, שליטו הנבחר של "רוטור". קו העלילה השני מתרחש בהווה של הסיפור. הוא מתמקד במרלנה פישר, בתם של יבגניה וקרייל, וקורותיה על "רוטור" ולאחר מכן על אדמת "אריתרו". קו העלילה השלישי מתפצל מהראשון, ומתאר את קורותיו של אביה של מרלנה, קרייל פישר, על כדור הארץ לאחר צאתו של "רוטור" אל מחוץ למערכת השמש, ומתמקד באירועים שהובילו ליצירת החללית "על-אורית".
הרי אלבורז
ס.אוליבר וירצבורג
ס.אוליבר וירצבורג (בגרמנית: s.Oliver Würzburg), היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר וירצבורג, המתמודדת בבונדסליגה.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה ב-1975 כחלק מ"מועדון הספורט DJK וירצבורג", שהיה קיים משנת 1920. ההיסטוריה של המועדון קשורה במידה רבה לכוכב הקבוצה בעבר דירק נוביצקי שאיתו העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לבונדסליגה בסיום עונת 1997/98. הקבוצה שרדה בליגה מספר עונות ונשרה לליגה השנייה.
בשנת 2007 רכש את המועדון ענק האופנה "ס.אוליבר" והקבוצה החלה לטפס בחזרה לבונדסליגה. בסיום עונת 2010/11 העפילה לליגה הבכירה מהמקום השני. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השישי בטבלה והגיעה עד לחצי גמר הפלייאוף. בעונת 2012/13 השתתפה הקבוצה לראשונה במפעל אירופאי, היורוקאפ, אך לא עברה את שלב הבתים.
הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל ס.אוליבר ארנה המכיל 3,140 מקומות ישיבה.
ס.אוליבר באסקטס
רוזי הממסמרת
אזמרלדה (אונייה)
אפרים שמואלי
אפרים שמואלי (שמואלֶביץ) (28 בנובמבר 1908 – 9 ביוני 1988) היה מחנך, סופר, היסטוריון, מסאי ומתרגם ישראלי. הורה בחיפה ובקליבלנד, ארצות הברית. מייסדו ומנהלו של בית המדרש למורים וגננות בחיפה. חקר סוגיות בהיסטוריה ובתרבות היהודית, ועסק בבעיות הגותיות וחברתיות. חתן פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת לשנת 1948.
ביוגרפיה.
שמואלי נולד בעיר לודז' שבפולין הרוסית, בנם של מרדכי דוד, בן למשפחת רבנים באזור לודז', ופרִידה בת פישל לייב סְטְריקוֹבסקי. בילדותו קיבל חינוך מסורתי, ולמד אצל רב בעיירה בוז'נין שבסמוך לשיראדז. כשהיה בן שלוש עשרה החל ללמוד בגימנסיה העברית בלודז', ולאחר מכן המשיך בלימודי גמרא באוניברסיטאות ברסלאו ופרנקפורט. בנוסף ללימודיו האוניברסיטאיים למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו (מיסודו של ר' זכריה פרנקל). בקיץ 1932 סיים את לימודיו באוניברסיטה, ובחורף 1933 את לימודיו בבית המדרש. את הדיסרטציה שלו בגרמנית כתב על "תורת המוסר והחברה של הגל".
ב-10 באפריל 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. שנה לאחר מכן נישא לקטיה בת שמעון פרלה. בארץ עסק בהוראה וביצירה ספרותית ומדעית. בין היתר, לימד בסמינרים ובבתי ספר תיכוניים, והעביר הרצאות. במשך שנה לימד בבית המדרש למורים של זרם העובדים בגבעת השלושה.
בשנת 1940 ייסד וניהל את בית המדרש למורים וגננות בחיפה. המקצועות שבהם התמחה היו ספרות, היסטוריה, סוציולוגיה יהודית וכללית. במהלך מלחמת העצמאות היה פעיל בארגון "ההגנה" בחיפה, ובתחנת השידור של קול ישראל.
המאמר המקיף הראשון שפרסם שמואלי היה "לביסוסה של הפדגוגיה (שיטות הפילוסופיה בימינו ואידיאל החנוך)", שראה אור ב-1932 בירחון הפדגוגי "אפקים" שערך צבי זהר בהוצאת הסתדרות "תרבות" בוורשה. לאחר מכן פרסם מסות, מאמרים ומחקרים רבים בארץ ישראל ובארצות הברית, וכן תרגם מאיטלקית ומלטינית כתבים פוליטיים.