מאמר בניו יורק טיימס, החוקר בצורות בדרום מזרח ארצות הברית קושר זאת לגודל האוכלוסייה, ולא להתחממות כדור הארץ. המאמר מסכם את ממצאיו של חוקר באוניברסיטת קולומביה בנושא הבצורת בדרום אמריקה בין השנים 2005 ו-2007. הממצאים פורסמו ב-"Journal of Climate". על-פי המאמר המחסור במים נובע מגודל האוכלוסייה ביחס לגשמים. נתוני מפקד האוכלוסין מראים כי האוכלוסייה של ג'ורג'יה עלתה מ-6.48 מיליון ל-9.54 מיליון בין השנים 1990 ו-2007.
לאחר בחינת נתונים ממכשירי מזג אוויר, מודלים ממוחשבים ומדידות של טבעות עצים המשקפים גשמים, הם מצאו כי הבצורת לא הייתה חסרת תקדים ותוצאה מדפוסי אקלים רגילים ואירועי מזג אוויר אקראיים. "בצורות דומות נפרשו על פני אלף השנים האחרונות", כתבו החוקרים, "ללא קשר לשינויי האקלים", הם הוסיפו, "דפוסי מזג אוויר דומים ניתן לצפות באופן קבוע בעתיד, עם תוצאות דומות". כפי שעולה הטמפרטורה, כמות המשקעים בדרום תגדיל אבל בגלל התאדות האזור עשוי להיות אפילו יבש עוד יותר. החוקרים הגיע למסקנה בהצהרה ואמרו כי גשמים מגיעים מתהליכים פנימיים מסובכים באטמוספירה, והם קשים מאוד לניבוי בגלל הכמות הגדולה של משתנים.
לורנס סמית, נשיא מכון האוכלוסייה, טוען כי למרות שהרוב מכריע של כדור הארץ מורכב ממים, 97% ממים אלה הם מים מלוחים; המים המתוקים המשמשים לקיום בני אדם הם רק 3% מהסכום הכולל של מים על כדור הארץ. לכן, סמית סבור שהתחרות על מים בעולם מאוכלס יתר על המידה עשוי להוות איום חמור ליציבות האנושות, והוא אפילו הרחיק לכת עד כדי להניח שמלחמות עולם אפוקליפטיות עשויות להתרחש במהלך לחימה על השליטה בקרחונים ובמאגרי המים. בכל אופן, 2 מיליארד אנשים קבלו גישה למקור מים בטוח כביכול החל משנת 1990, מה שנמנע מהם קודם לכן. שיעור האנשים במדינות המתפתחות עם גישה למים בטוחים מוערך בכ-30 אחוזים בשנת 1970, עד 71 אחוזים בשנת 1990, 79 אחוזים בשנת 2000 ו-84 אחוזים בשנת 2004, במקביל לאוכלוסייה העולה. מגמה זו צפויה להימשך.
לכדור הארץ יש היצע מוגבל אך מתחדש של מים מתוקים, האגור באקוויפרים, מים על פני השטח והאטמוספירה. אוקיינוסים הם מקור טוב למים ראויים לשימוש, אך כמות האנרגיה הדרושה להפיכת מים מלוחים למים מתוקים היא מוגבלת עם גישות קונבנציונליות, דבר המסביר מדוע רק חלק קטן מאוד של אספקת המים בעולם מקורה מהתפלה. עם זאת, טכנולוגיות מודרניות, כגון חממת מי ים, שימוש באנרגיה סולארית להתפלת מי ים לחקלאות ולשימושי שתייה מהוות דרכים מאוד יעילות וחסכוניות.
אזורים הסובלים ממשבר מים.
ישנן מדינות רבות בעולם המושפעות קשות בכל הקשור לבריאות אדם ושתיית מים לקויים. להלן רשימה חלקית של כמה מהמדינות עם אוכלוסיות משמעותיות (כמות האוכלוסייה המושפעת מצוינת) שהצריכה היא רק של מים מזוהמים:
ללא ספק החלק הגדול ביותר של אוסטרליה הוא מדבר או אדמות צחיחות למחצה ידועות בכינוי ערבות. בחודש יוני 2008 נודע כי צות מומחים הזהיר מפני נזק אקולוגי חמור ארוך טווח, ואולי אף בלתי הפיך, לאגן מארי-דרלינג כולו אם הוא לא יקבל מספיק מים במהלך חודש אוקטובר.
מגבלות מים מוטלות כעת במקום על אזורים רבים וערים באוסטרליה בתגובה למחסור כרוני כתוצאה מבצורת. עם זאת, הסכרים של מערב אוסטרליה הגיעו לקיבולת של 50% בפעם הראשונה מאז שנת 2000 בספטמבר 2009. כתוצאה מכך, גשמים כבדים הביאו תוצאות שוב חיוביות לאזור. עם זאת, בשנה הבאה, 2010, פרת' סבלה את החורף השני היבש ביותר בתיעוד. ותאגיד המים צמצם את ההגבלות עבור האביב שלאחריו.
בקייפטאון לאורך שנים היו התראות על משבר מים, כאשר דיווח ראשון יצא ב-1990. ב-2018 המשבר החמיר ובמחוז נאלצו לנקוט במדיניות נוקשה של חיסכון במים .
התקווה (אוניית מעפילים)
טוד רובינס
קלרנס ארון "טוד" רובינס (באנגלית: Clarence Aaron "Tod" Robbins; ) היה סופר אמריקאי שכתב סיפורים בסוגות האימה והמסתורין.
חייו.
רובינס למד באוניברסיטת וושינגטון ולי (בלקסינגטון, וירג'יניה) ואף חיבר יחד עם מארק וו. שיף ות'ורנטון ויטני אלן את ההמנון הרשמי של הקולג' "Washington and Lee Swing"; שיף חיבר את המנגינה ב-1905, אלן העלה את המוזיקה לנייר ב-1909 ורובינס כתב את המילים. הגרסה הסופית פורסמה ב-1910.
רובינס חיבר אוספי סיפורים קצרים וכן כמה רומנים. סיפוריו כוללים לעיתים קרובות עלילות ביזאריות ומפחידות, לעיתים בהשפעת סופרים כאוסקר ויילד (סיפורו של רובינס "The Living Portrait", "הדיוקן האנושי", הוא מחווה לספרו של ויילד "תמונתו של דוריאן גריי") ורוברט וו. צ'מברס. סיפורו של רובינס "מרטין המסתורי" (Mysterious Martin; 1912) הוא רומן שכתב בראשית הקריירה על רוצח סדרתי. הרומן שלו "שלושת הבלתי קדושים" (The Unholy Three; 1917) עובד פעמיים לקולנוע, לראשונה בסרט אילם בבימויו של טוד בראונינג ב-1925, ולאחר מסרט בסרט מדבר בבימויו של ג'ק קונוויי ב-1930; בשתי הגרסאות כיכב לון צ'ייני. רובינס אף חיבר את הסיפור הקצר "דורבנות" ("Spurs"), שהיה הבסיס לתסריט הסרט "פריקס" (1932) בבימויו של בראונינג, שהיה לסרט פולחן. חלק מכתביו של רובינס הודפסו בשנית בסדרת מקבצי האימה "קריפס" שנערכה על ידי צ'ארלס בירקין.
רובינס היגר מניו יורק לריביירה הצרפתית וסירב לעזוב את צרפת בשנות הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה. בשנות המלחמה שהה במחנה ריכוז וב-1949 מת בסן-ז'אן-קאפ-פרה (Saint-Jean-Cap-Ferrat).
ביבליוגרפיה.
פרסום יצירותיו במגזיני ספרות זולה.
כמו כן פורסם בכתב העת הספרותי "Zoetrope: All-Story" בסתיו 2002 הסיפור "Spurs"
אנג'ליקה קאופמן
מריה אנה אנג'ליקה קתרינה קאופמן (בגרמנית: Maria Anna Angelika/Angelica Katharina Kauffman; 30 באוקטובר 1741 - 5 בנובמבר 1807) הייתה ציירת נאו-קלאסית ממוצא אוסטרי-שווייצרי.
חייה.
נולדה בעיר כור שבשווייץ, אולם גדלה בעיירה שוורצנברג (Schwarzenberg), שבפורארלברג שבאוסטריה. אביה, יוסף, אשר היה צייר פורטרטים הנחיל את הידע באמנות לבתו. היא למדה מספר שפות מאימה, והחלה לקרוא ספרים רבים ולהפגין כישרון במוזיקה ובציור.
בצעירותה נסעה ברחבי אירופה והתיישבה במילאנו, בבולוניה, בטטנברג, ברומא, בפירנצה, בפארמה, בוונציה ובנאפולי. במהלך נסיעות אלה רכשה לעצמה מעמד וחוגי חברים בקרב האליטה ברחבי אירופה.
בין השנים 1766 ל-1781 התגוררה בלונדון, שם הייתה בין המייסדות של האקדמיה המלכותית לאמנויות. משנת 1782 ועד למותה התגוררה באיטליה, בעיקר ברומא. היא אירחה בביתה רבות מהדמויות המרכזיות של אותה תקופה בהם גתה, הרדר, אנטוניו קנובה, הצייר היינריך ווילהלם טישביין ויוהאן יואכים וינקלמן.
היא נפטרה ברומא, ב-5 בנובמבר 1807 ונקברה לצד בעלה, אנטוניו זוקי (Antonio Zucchi) בבזיליקת סנט אנדראה דלה פראטה ברומא. לא היו לה ילדים. אנדרטה לזכרה הוקמה בהיכל האמנים שבבפנתאון של פריז.
סרט מדבר
תרומבוציטופניה
תרומבוציטופניה (באנגלית: Thrombocytopenia, תרומבו פירושו טסיות ואילו ציטופניה היא מיעוט תאים) היא מצב שבו יש מיעוט טסיות בדם. באופן נורמלי, טסיות הדם אחראיות לתהליך הקרישה של הדם והן מגיעות לאזור כלי הדם הפגוע, נצמדות אליו ונאגרות עד ליצירת קריש דם, בשיתוף עם מערכת קרישת הדם. מספרן של הטסיות בדם נע בין 150,000 עד 450,000 למיקרו-ליטר של דם, כאשר תרומבוציטופניה היא מצב בו מספר טסיות הדם יורד מתחת לנורמה.
תרומבוציטופניה יכולה לנבוע כתוצאה ממספר תהליכים: האחד, ירידה בייצור הטסיות במח העצם. סיבה נוספת יכולה לנבוע ממצב בו הטסיות נהרסות בטחול כתוצאה מטחול מוגדל, שיכול להיגרם בשל מחלות מסוימות (מצב זה קרוי "סקווסטרציה"). עוד סיבה לתרומבוציטופניה יכולה לנבוע מהרס מוגבר של טסיות, שיכול להיגרם ממספר מצבים שונים, כשנטילת תרופות היא הסיבה המרכזית לכך והסיבה הראשית לרוב, להיווצרות תרומבוציטופניה.
תסמינים קליניים.
רמות נמוכות של טסיות, לרוב אינן מביאות להפרעות קליניות. עם זאת, לעיתים ישנה עדות להפרעה בדימום כגון היווצרות של נקודות בעור באזורים שנפגעו (פורפורות, פטכיות שהופכות להיות "פצעים כחולים" - אכימוזות) וכן עליה בדימומים מהאף או מהחניכיים.
לעיתים, אדם עם תרומבוציטופניה עלול להתלונן על עייפות וחולשה כללית שיכולה לנבוע מדימום אך לא בהכרח. כאשר מספר הטסיות הוא נמוך מאוד, לעיתים ייווצרו חבלות ספונטניות בעור גם במקרה של טראומה קטנה מאוד עד אפסית לגוף.
אנמנזה ובדיקה רפואית.
אדם עם תרומבוציטופניה צריך לעבור בדיקות רפואיות מקיפות וכן בדיקות דם מלאות כולל משטח דם. בדיקות דם מלאות כוללות גם ספירת המוגלובין ותאי דם לבנים על מנת לגלות האם יש ירידה בכלל שורות הדם. במקרים אלו, יש לבצע בדיקה של מח עצם. אם יש עדות לירידה רק במספר הטסיות עצמן, יש לערוך משטח דם ולבחון את המורפולוגיה של טסיות הדם. למשל, האם המורפולוגיה אינה תקינה, עם שברי טסיות או פגם בצורתן, לעומת מורפולוגיה תקינה המצביעה על הסברים אחרים למצב.
מבחינת ההיסטוריה הרפואית של החולים, יש לבחון אילו תרופות הם נוטלים כיוון שקיימות קבוצות רבות של תרופות העלולות להביא לירידה במספר הטסיות. כמו כן יש לשאול על היסטוריה משפחתית לאור העובדה כי קיימות מחלות תורשתיות המתבטאות בירידה במספר הטסיות. בנוסף, יש להעריך את גודל הטחול והכבד ואת קיומן של תופעות עוריות המיוחסות לתרומבוציטופניה כגון פורפורה, פטכיות, "פצעים כחולים" וכדומה.
טיפול.