המיתון בתחילת המאה ה-21 לא פסח על הרשת, אם כי היא צלחה אותו תוך פגיעה קלה יחסית. ב-2003 נרכשה החברה האם "ריבוע כחול ישראל" על ידי קבוצת ברונפמן-אלון, ותמורת המכירה חולקה בין חברי האגודה השיתופית לאחר הליך משפטי ממושך. שמה של החברה האם שונה ל"אלון ריבוע כחול". ב-2007 רכשה קבוצת אלון את החזקותיה של קבוצת ברונפמן בחברה.
ב-2006 רכשה קבוצת אלון את ב-143 מיליון ש"ח. לאחר הרכישה הורה מנכ"ל קבוצת אלון, דודי ויסמן, להפסיק מכירת מזון לא כשר בסניפי הרשת, אך סניפיה נותרו פתוחים בשבת ובשל כך נאלץ ויסמן להתמודד עם חרם חרדי על עסקיו, ובהם רשת "שפע שוק", תת-רשת של "מגה קמעונאות" שפנתה למגזר החרדי. עקב החרם נאלץ ויסמן לסגור את רשת "שפע שוק" ובמקומה פתח את רשת "זול בשפע", אך גם היא נחלה כישלון והציבור החרדי הדיר את רגליו מהרשת.
ממרץ 2008 עד ינואר 2013 היה זאב וורמברנד מנכ"ל הרשת.
בשנת 2008 רכשה הרשת 50% מהחזקות חברת התיירות "נופש ישיר" מתשלובת איסתא.
בסוף 2008 הקימה הרשת תת-רשת זולה בשם "מגה בול".
בשנת 2010 רכשה החברה האם את מניות חברת הדלק דור אלון מקבוצת אלון, והעבירה את עסקי קמעונאות המזון לתוך החברה הפרטית - "מגה קמעונאות".
ב-13 במאי 2012 גזר בית המשפט על הרשת לשלם קנס של 130 אלף ש"ח בגין הטעיית צרכנים בעקבות גביית הרשת מהצרכן מחיר שונה מהמחיר המפורסם על המוצר. ביולי 2012 מכרה הרשת שישה סניפים למחסני השוק.
בשנים 2012-2015 הפעילה את החברה הסלולרית הווירטואלית YouPhone (אלון סלולר) שפעלה על התשתית של חברת פרטנר תקשורת, עד למכירתה לפלאפון תקשורת.
בנובמבר 2013 פתחה הרשת מותג חנויות דיסקאונט נוסף בשם "You" שהחליף בהדרגה את המותג "מגה בול".
בדצמבר 2013 השיקה החברה מותג חנויות נוסף בשם "הצרכניה של You", מותג של חנויות קטנות בתוך הערים.
ביוני 2014 פתחה הרשת בבני ברק את הסניף הראשון של המותג תכל'ס, בשותפות עם איש העסקים החרדי אריה וולפסון (30%). הסניף נסגר ביולי 2015.
בשנת 2015, לאחר שהפסדיה המצטברים מאז 2011 הגיעו ל-762 מיליון ש"ח, נקלעה הרשת למשבר כספי חמור, שהוביל לבקשתה להגיע להסדר חובות, שאושר בבית המשפט. בעקבות המשבר נאלצה לסגור עשרות מסניפיה, ושבעה מהם נקנו על ידי רשת רמי לוי שיווק השקמה. באוגוסט 2015 נמכרה החברה בת "עדן טבע מרקט", שנקלעה לקשיים, לרשת המתחרה "טיב טעם". בדו"ח הכספי לרבעון השלישי של 2015 הציגה "מגה" הפסד תפעולי של 154 מיליון ש"ח, ובדו"ח נרשמה הערת עסק חי. כחלק מתהליך ההבראה מכרה הרשת 8 מסניפי You לרשת ויקטורי, תמורת 35 מיליון ש"ח, ו-9 סניפים נמכרו לרשת יוחננוף תמורת 60 מיליון ש"ח. סניפי You הנותרים נמכרו לרמי לוי שיווק השקמה ולמחסני השוק.
בינואר 2016 אישר בית המשפט הקפאת הליכים לחברה לשלושים ימים, ומינה נאמנים לתקופה זו. בהמשך הוארכה הקפאת ההליכים בשלושה חודשים. ב-1 ביולי 2016 עברה החברה לבעלות רשת יינות ביתן.
ב-2019 דווח כי בעלת השליטה (החל מ-2016) יינות ביתן, מתכננת למחוק את מותג "מגה בעיר" ולהסב את סניפיה ל"יינות ביתן בעיר".
בנובמבר 2020 הכריזה יינות ביתן כי היא מקימה רשת מוזלת חדשה תחת המיתוג "מגה מרקט" בניסיון להחיות את המותג "מגה".
מבנה הרשת.
לרשת הריבוע הכחול נוכחות בולטת באזור תל אביב והמרכז, בשל התפתחותה ההיסטורית, וייצוג נמוך יחסית באזור הצפון ובירושלים.
החברה מאחדת תחתיה מספר תת-רשתות עיקריות:
בעבר פעלו תת-רשתות נוספות:
בנוסף הפעילה הרשת מועדוני לקוחות בשם "You" ו"זול בשפע".
ויליאם ליון מקנזי קינג
ויליאם ליון מקנזי קינג (באנגלית: William Lyon Mackenzie King; 17 בדצמבר 1874 – 22 ביולי 1950) היה איש ציבור ומלומד קנדי ששימש כראש ממשלת קנדה במשך שלוש תקופות כהונה לא רצופות שנמשכו בין 1921 ל-1948. בסך הכל שימש קינג בתפקיד למעלה מ-21 שנה והיה בכך לראש הממשלה שתקופת כהונתו היא הארוכה ביותר בחבר העמים הבריטי מאז ומעולם. קינג מוכר הן בשמו המלא והן כ"מקנזי קינג".
מקנזי קינג נחשב בקנדה לדמות חשובה ואהודה בהיסטוריה הקנדית, וזכרו מונצח באמצעים רבים, לרבות הנצחת דיוקנו על שטר של 50 דולרים קנדיים וקריאת אי על שמו. עם זאת, ממצאים שהתגלו לאחר מותו באשר למוזרויות שפיתח בחייו הפרטיים, כגון פנייה אל רוחות והתייעצות עמן, מעיבים מעט על זכרו.
ילדות, נעורים והשכלה.
קינג נולד בעיר ברלין שבאונטריו (הקרויה כיום קיצ'נר) לג'ון קינג ואיזבל גרייס מקנזי. סבו מצד אמו, ויליאם ליון מקנזי, היה ראש העיר הראשון של טורונטו, ועמד בראש מרידה כושלת כנגד השלטון הבריטי ב-1837. אביו של קינג היה עורך דין ולאחר מכן מרצה למשפטים. קינג למד בבתי ספר בעיר מגוריו, ולאחר מכן החל בלימודים גבוהים. הוא למד משפטים באוניברסיטת טורונטו ובבית הספר למשפטים אוזגוד הול בטורונטו, שם סיים את לימודי התואר השני בשנת 1896. בתקופה זו עבד כעיתונאי עבור העיתון "טורונטו גלוב". לאחר מכן למד באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת הרווארד לתואר שני בכלכלה ובמדעי המדינה, אותו סיים ב-1898. ב-1909 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד, על תזה אותה כתב כתשע שנים קודם לכן. זמן מה לימד כלכלה בהרווארד, בטרם שב לטורונטו.
תחילת הקריירה הפוליטית.
ב-1900 נענה קינג לפנייתו של שר הדואר בממשלת קנדה, שהיה אחראי אף על נושא יחסי העבודה, לערוך פרסום ממשלתי בשם "ביטאון העבודה" (The Labour Gazette). קינג קיבל על עצמו את המשרה, והפך עד מהרה לדמות מפתח ביחסי העבודה בקנדה, ולסגנו של השר, שהיה איש המפלגה הליברלית. תפקיד זה לא נחשב תפקיד פוליטי, אלא תפקידו של עובד ציבור. ב-1908 החליט להתמסר לפוליטיקה, ולהעמיד עצמו לבחירה לבית הנבחרים של קנדה מטעם המפלגה הליברלית הקנדית. בתחילה נבחר בבחירות משנה, ובשנת 1909 נבחר מחדש ומונה לראשונה לממשלת קנדה בתפקיד שר העבודה. בתפקיד זה הצליח בחקיקת חוקי עבודה ששיפרו משמעותית את מצבם הכלכלי של העובדים בקנדה, אך בשנת 1911 נפלה ממשלתו הליברלית של וילפריד לורייה, ובבחירות שהתקיימו בסמוך לאחר מכן, נכשל קינג, ולא הצליח להיבחר מטעם מחוזו. בחירות אלו היוו תבוסה אף למפלגתו של קינג, שהפסידה בבחירות למפלגה השמרנית.
שנותיו מחוץ לפוליטיקה.
בעקבות תבוסת מפלגתו ואובדן המושב בפרלמנט, החל קינג לעבוד כיועץ לעניין מחקר תעשייתי עבור ג'ון ד. רוקפלר, הבן בארצות הברית. המשרה הייתה בשכר גבוה, וקינג ביסס יחסים טובים עם רוקפלר, שהיה אז דמות מפתח בכלכלת ארצות הברית. קינג סייע לרוקפלר לעבור את המשבר של שנת 1914, שכלל שביתת כורים, שדוכאה בכוח הזרוע על ידי אנשי "המשמר הלאומי של קולורדו", באירוע המכונה "טבח לודלאו", בו איבדו את חייהם 20 אנשים, 11 מהם ילדים. קינג סייע לרוקפלר לפתח רפורמות במכרות שבבעלותו ובעיירות הכורים הסמוכות, שכללו סלילת כבישים ומתקני נופש, כמו גם מתן ייצוג לעובדים בוועדות הקשורות בתנאי עבודתם, דאגה לבטיחות העבודה ולרווחת העובדים, אי נקיטת צעדים כנגד עובדים שהשתייכו לאיגודים מקצועיים, ואף ייזום איגוד מקצועי לחברות שבבעלותו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה המשיך קינג לעבוד עבור רוקפלר, ולא שירת בצבא, על אף שקנדה, כדומיניון בריטי, הכריזה מלחמה על גרמניה עוד בשנת 1914, ואילו ארצות הברית נותרה נייטרלית למשך שלוש שנים לאחר מכן. על כך נמתחה עליו ביקורת, לה השיבו תומכיו כי קינג, בן ה-40, לא היה מביא תועלת כחייל, בעוד שבעמדה בה החזיק סייע לפעולתן השוטפת של תעשיות מפתח בקנדה שהיו חיוניות למלחמה.
בשנת 1917 שב לקנדה על מנת להתמודד שוב בבחירות. הנושא המרכזי בתקופת הבחירות היה גיוס החובה, בו תמכו רוב הקנדים, ואילו קינג התנגד לו. כתוצאה מכך לא הצליח לשוב ולקבל את המושב בבית הנבחרים.
ב-1918 פרסם קינג, בעזרת ידידו פ.א. מקגרגור, ספר בשם "תעשייה ואנושיות: מחקר בעקרונות הבנייה מחדש התעשייתית" (Industry and Humanity: A Study in the Principles Underlying Industrial Reconstruction). על אף שהספר לא התקבל בהתלהבות גדולה בזמן בו פורסם, היה זה הספר בו פרש קינג את העקרונות שינחו אותו בקריירה הפוליטית שלו לאחר מכן, ואת המצע שיש בכוונתו ליישם.
בשנת 1919, עם מותו של וילפריד לורייה, התמודד קינג על ראשות המפלגה הליברלית וניצח. בסמוך לאחר מכן שב ונבחר לפרלמנט בבחירות משנה. הוא עתיד היה לעמוד בראש המפלגה הליברלית עד לפרישתו בשנת 1948.
ראש ממשלת קנדה.
תקופת הכהונה הראשונה והשנייה.
בבחירות שהתקיימו בשנת 1921 זכתה מפלגתו של קינג ברוב, והביסה את יריבו ארתור מיין שעמד בראש המפלגה השמרנית. קינג מונה לראשות הממשלה, שנתמכה על ידי 115 מתוך 223 מושבים בפרלמנט הקנדי, כאשר לשון המאזניים, המפלגה הפרוגרסיבית, שזכתה ב-50 מושבים, לא תמכה בממשלתו אך גם לא הצטרפה באופן רשמי לאופוזיציה. אולם, עם הזמן ערקו מהקואליציה צירים עד שממשלתו הייתה לממשלת מיעוט לראשונה בהיסטוריה של קנדה.