בסוף שנות העשרים החלו אמנים להוציא סינגלים רבים לפני שהוציאו את האלבום עצמו. נציג A&amp;R אישר בפני רולינג סטון בשנת 2018 כי "אמן צריך להתבסס כדי להתקיים" והוסיף כי "כאשר לאמנים יש אלבום אחד גדול והם רוצים לרוץ עימו, זה לא יעבוד מכיוון שלא היה להם בסיס טוב לכך". באותו המאמר הובאו דוגמאות כמו קמילה קביו, קארדי בי וג'ייסון דירולו שהוציאו ארבעה סינגלים ומעלה לפני הוצאת האלבום עצמו. בישראל, אמנים כמו סטטיק ובן-אל תבורי ואודיה הוציאו מספר סינגלים גבוה, עד שהוציאו את האלבום עצמו.
אלבומים עם יותר מסינגל מוביל אחד.
בדרך כלל מפורסם רק שיר אחד מהאלבום כ"סינגל מוביל", אך מאז ראשית שנות האלפיים, החלו כמה אמנים להוציא לאור שני סינגלים מובילים. כך למשל, ג'סטין טימברלייק הוציא את "Suit &amp; Tie" ואת "Mirrors", כסינגלים המובילים מאלבומו "The 20/20 Experience". קייטי פרי הוציאה את "California Gurls" כסינגל ב-7 במאי 2010 ו-"Teenage Dream" ב-23 ביולי 2010, מה שהוביל להוצאת האלבום, "Teenage Dream", ב-24 באוגוסט 2010. ביונסה לעומת זאת, הוציאה את "Drunk in Love" ו-"XO" ב-16 וב-17 בדצמבר, כשירי הפתעה.
אד שירן פעל בצורה דומה והוציא גם את "Shape of You" וגם את "Castle on the Hill", ב-6 בינואר 2017 כסינגלים מובילים כפולים מאלבומו, "÷".
דייוויד האוורד היצ'קוק
דייוויד האוורד היצ'קוק (באנגלית: David Howard Hitchcock; 15 במאי 1861 – 1 בינואר 1943) היה צייר אמריקאי, הידוע בתיאורי איי הוואי.
ביוגרפיה.
דייוויד האוורד היצ'קוק נולד ב־15 במאי 1861 בהילו בהוואי. אמו הייתה אלמדה אליזה ווידגר (1828–1895). סבו וסבתו מצד אביו היו מיסיונרים. אביו היה עורך דין שכיהן בבית המחוקקים של ממלכת הוואי, ואחותו אלמדה אליזה היצ'קוק מור (1863–1895) הייתה עורכת הדין הראשונה בהוואי.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר פונאהו, היצ'קוק למד באוברלין קולג' באוהיו, שם ראה את תערוכת האמנות הראשונה. כשחזר להוואי הוא שוטט באזור הרי הגעש עם משטח רישום וצבעי מים. האמן הצרפתי ז'ול טברנה, שצייר בהוואי, ראה את הרישומים של היצ'קוק ושכנע אותו ללמוד אמנות ברצינות. לאחר מותו של טברנה בשנת 1889, היצ'קוק למד ציור באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק ובשנת 1891 עד 1893 באקדמיה ז'וליאן בפריז בהנהלתו של ויליאם אדולף בוגרו וגבריאל ג'וזף פרייר. עבודתו התקבלה בסלון פריז בשנת 1893. הוא חזר להוואי בשנת 1893.
הוא התחתן עם הסטר ג'אד דיקסון ב־16 ביוני 1898 בכנסיית הקתדרלה של סנט אנדרו, הונולולו. נולדו לו שלושה ילדים: הווארד הארווי היצ'קוק, ג'ושוע דיקסון היצ'קוק, והלן היצ'קוק מקסון.
בשנת 1894 הפך היצ'קוק למייסד הליגה לאמנות בקילוהאנה, תוכנית אמנות פעילה בהונולולו בתחילת המאה, שהציגה לפחות פעמיים בשנה.
במהלך מסעות נרחבים בשנות ה-20 של המאה ה-20, היצ'קוק חקר את האזורים הוולקניים של איי הוואי, וביולי 1907 ערך את ביקורו הראשון באי קאואיי, שם צייר את קניון וויימאה. הוא סייר וצייר את האי מאווי ב־1915 וב־1916. הוא היה חבר מוביל באסכולת וולקנו בהוואי, וציוריו החשובים ביותר מתוארכים בין 1905 ל־1930.
ציוריו הוצגו בתערוכת אלסקה –יוקון – פסיפיק בסיאטל בשנת 1909, שם הוענק לו פרס. ביוני 1910 הוא הפליג לקליפורניה וצייר במשך מספר שבועות במחוז מארין. ביולי ערך תערוכת יחיד בגלריה האחים שוסלר בסן פרנסיסקו וזכה לביקורות חיוביות. את שארית יולי ואוגוסט הוא בילה בכרמל-על-הים, קליפורניה, שם צייר והציג את ציורי השמן וצבעי המים במועדון האמנות ואוּמנות של כרמל.
לאחר מכן נסע ללוס אנג'לס ולחוף המזרחי כדי להציג את ציוריו. ב־1912, 1913, 1920 ו־1924 הוא חזר לסן פרנסיסקו כדי להציג בכמה גלריות מסחריות, כולל ויקרי, אטקינס וטורי, מלון סנט פרנסיס. עבודותיו נכללו גם בגלריות האמנות בתערוכה הבין-לאומית של פנמה – פסיפיק בסן פרנסיסקו בשנת 1915.
בשנת 1919 צייר שני ציורי קיר עבור האיחוד הפאן-פסיפי בהונולולו. מאוחר יותר הוא נסע לעיר ניו יורק, וצייר נופים דרמטיים של הוואי.
ב־1927 הציג כמה ציורים בפתיחת מוזיאון הונולולו לאמנות, שם הציג תערוכה רטרוספקטיבית ב־1936. ב־1939 הציג בתערוכה הבין-לאומית של שער הזהב בסן פרנסיסקו ובתערוכה העולמית של ניו יורק.
מוות.
היצ'קוק נפטר בהונולולו ב־1 בינואר 1943 לאחר שהיה עד להתקפה על פרל הארבור בשנת 1941.
היצ'קוק נקרא האמן הביתי הראשון בהוואי עם הכרה בינלאומית.
טביעת האונייה אנט
האונייה אנט טבעה בסמוך לנמל אשדוד ב-23 בנובמבר 1973. באסון ניספו 21 אנשים.
הטביעה.
אנט הייתה אונייה בנפח של כ-4,000 טון. היא נבנתה בגרמניה בשנת 1954. היא הייתה בבעלות חברה יוונית והניפה את דגל קפריסין.
האונייה הגיעה לחופי ישראל בתחילת חודש אוקטובר ופרקה בנמל עזה מטען של 4,000 טון מלט שהובא מרומניה. ב-21 בנובמבר הגיעה האונייה למרחק של כקילומטר מנמל אשדוד, עגנה והמתינה בים הפתוח לתורה להיכנס לנמל כדי לטעון עליה פוספטים.
בדרך כלל נהגו אוניות עם הגיע מהירות הרוח ל-35 קילומטר לשעה להפליג לעומק הים, על מנת להתרחק מגלי החוף המסוכנים. בלילה שבין 22 ל-23 בנובמבר התחוללה בים סערה חזקה. מהירות הרוח הגיעה לכ-70 (או 90) קילומטר לשעה והגלים הגיעו לגובה של ששה מטר. למרות זאת נשארה האונייה במקומה. ככל הידוע בעת האסון לא פעלו מנועיה ולא היה בה זרם חשמלי. לכן גם לא הופעלו אורותיה והיא לא קיימה קשר רדיו עם הנמל.
לפנות בוקר ביום שישי, 23 בנובמבר, ניתק עוגן האונייה והיא נסחפה לעבר שובר הגלים של הנמל, פגעה בו והחלה לשקוע. בשעה 01:15 שמע נתב משמרת הלילה בנמל צפירות והבחין באונייה כשהיא שוכבת על שובר הגלים. גוררת של הנמל יצאה אל האונייה ואליה הצטרפו כלי שיט נוספים מהנמל וכן אנשי חיל הים. האונייה הטובעת נמצאה במרחק מה משובר הגלים. המצילים ירו פצצות תאורה, אך תנאי מזג האוויר לא אפשרו לשלוח מסוק אל האונייה. שלושה ניצולים חולצו, כולם מתוך המים. בשעה 03:00 שקעה האונייה מתחת לפני הים כשקצות תרניה נמצאים עדיין מעליהם. בשעות הבאות נעלמו גם התרנים. שברים מהאונייה נסחפו אל החוף.
על סיפון האונייה נמצאו במועד הטביעה 24 איש - 18 אנשי צוות מיוון, טורקיה, פקיסטן וסומליה, חמישה עובדים של חברה ישראלית לתיקוני אוניות (שבאו לטפל בתיקונים שנדרשו באונייה) ומפקח ימי יווני. כאמור חולצו רק שלושה ניצולים. הם היו קצין הרדיו היווני של האונייה, מלח טורקי וחניך ישראלי בן 17 מחברת התיקונים.
לאחר הטביעה.
בימים הבאים נערכו חיפושים אחרי הנעדרים - באמצעות מטוס וסירות ובסיורים רגליים על החוף. גופות חלק מהם נפלטו מהים או נמצאו בתוכו. ב-4 בדצמבר היו עדיין שמונה בחזקת נעדרים.
משרד התחבורה, רשות הנמלים ומשטרת ישראל חקרו את האסון.
בחודש ינואר 1974 החלו עבודות להוצאת שרידי האונייה ממקום טביעתה.
גנית אורין
גנית אורין (נולדה ב-20 באוגוסט 1973) היא תסריטאית, במאית, מפיקה, צלמת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
אורין נולדה, גדלה ולמדה בחיפה.
בין השנים 1991–1994 שירתה שירות חובה ושירות קבע בצבא במודיעין ביחידת 8200 כמתרגמת מערבית וכחוקרת שפה.
לאחר סיום השירות הצבאי ובו זמנית ללימודיה האקדמיים עבדה כמפיקה במערכת "ידיעות אחרונות" ולאחר מכן, בין השנים 1999–2001, עבדה בגליל ובאצבע הגליל כצלמת עיתונות עבור "הארץ" ועבור רשת "ידיעות תקשורת". לאחר מכן עבדה כצלמת אמנותית והציגה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות.
בשנת 2007 הקימה ביחד עם אמנים נוספים את החנות "תותה"- קואופרטיב מעצבים ואמנים בתל אביב, שהציגו ומכרו את עבודותיהם ישירות ובלי תיווך או קונסיגנציה.
לאחר סיום לימודי הקולנוע המעשיים החלה להפיק סרטים בצורה עצמאית תחת חברת ההפקות שיצרה, "שינגה הפקות". בשנת 2012 הקימה ביחד עם ארבל רום מעין השופט הפקות את עמותת "הקרן הגלילית לקולנוע ולטלוויזיה" לעידוד הפקות באזור הגליל.
אורין עבדה גם כמטפלת רגשית בתחום בריאות הנפש וכלקטורית בקרנות קולנוע. כמו כן, כתבה והוציאה לאור כמה ספרים לילדים ולמבוגרים.
לימודים.
אורין למדה בבית ספר "הרצל" ולאחר מכן בתיכון עירוני ה' חיפה.
עשתה טר"צ תרגום מערבית לפני השירות הצבאי. עם תום השירות בשנת 1994 החלה ללמוד בתוכנית הרב תחומית באמנויות של אוניברסיטת תל אביב והשלימה תואר ראשון.
לאחר מכן בין השנים 1999–2002 למדה לימודי קולנוע מעשיים (בדגש על תסריטאות ובימוי) ולימודי צילום סטילס בבית הספר קאמרה אובסקורה. במהלך לימודיה זכתה במלגות קרן תרבות אמריקה-ישראל בהצטיינות בקולנוע-תסריטאות ובצילום סטילס, וכתבה וביימה כמה סרטים קצרים.
בשנת 2004 החלה ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה והשלימה את התואר. בהמשך למדה שנתיים אנימציה תלת ממדית במסגרת מכללת האקריו.
חיים אישיים.
אורין מתגוררת בחיפה ולה שני ילדים.
קולנוע.
בשנת 2014 אורין ייצגה את ישראל בתחרות בינלאומית לסרטי מובייל שנערכה בהונג קונג יחד עם טריילר לסרט שנמצא בהפקה בשם "העובר שחזר מן הכפור" ("The embryo who came in from the cold"). הסרט הוא סרט באורך מלא באנימציית תלת מימד שנמצא בהפקה והוא דרמה קומית אודות חמישה עוברים שנוצרו בטיפולי פוריות, היוצאים למסע בעקבות אימם המשותפת.