הסבא של בית אל - קשיש המתנחלים.
בית אריה-עופרים
בֵּית אַרְיֵה - עוֹפָרִים (עָפָרִים) היא התנחלות, יישוב קהילתי ומועצה מקומית השוכנת בדרום-מערב השומרון, כשמונה ק"מ מזרחית לאלעד, בגובה של כ-300 מטר, על כביש 465. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1989.
אופי היישוב.
שטח היישוב משתרע על פני 2,890 דונמים. ביישוב שוכנים מספר אתרים ארכאולוגיים ואתרי טיפוס מצוקים של החברה להגנת הטבע. ביישוב מוסדות לימוד החל מגני ילדים ועד חטיבת ביניים וכן בתי כנסת, מרכז ספורט, מרכז יום לקשיש, מרפאה ובריכה.
ראש המועצה הוא יהודה אלבוים.
היסטוריה.
בית אריה.
היישוב הוקם בשנת 1981 על ידי תנועת החרות ואנשי בית"ר, אשר השתייכו לגרעין "לבונה", בן 60 משפחות, רובם עובדי התעשייה האווירית. בראש המקימים עמדו ויקטור סמדר, יוסי משיח ויעקב נורודצקי. טקס הנחת אבן הפינה ליישוב נערך ב-17 ביולי 1981 בנוכחות ראש הממשלה מנחם בגין.
היישוב נקרא על שמו של אריה בן-אליעזר שהיה מלוחמי האצ"ל ומאנשי תנועת החרות. היישוב הוקם בחלקו על קרקע שהופקעה מהכפר הסמוך א-לובן אל-ע'רבי, וחלקו על קרקע שהוכרזה אדמת מדינה.
מספר אישים השתתפו בהקמת היישוב, ביניהם אריאל שרון. שרון נהג לקחת אורחים מחו"ל, בהם ג'ורג' בוש, לבית אריה ולהראות להם את מסלולי נמל התעופה בן-גוריון שלמרגלות היישוב. זאת במטרה להמחיש את הצורך האסטרטגי, לדבריו, בשליטה באזור זה.
עופרים.
עופרים הוא יישוב קהילתי, השייך מאז שנת 2004 למועצה המקומית בית אריה ושוכן בדרומה. השם "עופרים" נבחר ליישוב לאור זה שמקימיו ראו כי הגבעה עליו הוקם שימשה כמקום מרבצם של צבאים רבים.
התוכנית להקמת היישוב, עלתה לראשונה לאישור בוועדת השרים להתיישבות בסוף 1982. היישוב הוקם ביוזמה פרטית על ידי משקעים שרכשו חטיבת קרקע במקום, וביולי 1983 החלו בשיווק הפרויקט.
התוכנית אושרה סופית על יד ועדת השרים ב-14 בנובמבר 1983 וגרעין המייסדים שתוכנן להתיישב במקום היה מקרב עובדי בזק וחברת החשמל. אך היזמים לא הצליחו לגייס את ההון הדרוש להקמת היישוב והפרויקט בוטל.
רק באוגוסט 1989 עלו ראשוני המתיישבים לקרקע. עיקר התושבים הראשונים היו עולים לשעבר מברית המועצות, שעברו הכשרה בת שנה כגרעין ביישוב ניל"י הסמוך במטרה ללמוד כיצד להקים יישוב ולארגן את מוסדותיו. בשנת 1990, עקב מצוקת הדיור שנוצרה עם גל העלייה מברית המועצות, הוקם אתר קראוונים על הגבעה בה שוכן היישוב כיום ואוכלס בעולים חדשים. בשנת 1993 עזבו העולים את הקראוונים ובשנת 1995 החלה תנועת "אמנה" בבנית בתי קבע בעופרים ללא תוכנית מתאר מקומית מאושרת, רק בשנת 2015 אישרה בדיעבד מועצת התכנון העליונה את תוכנית המתאר.
טרם הועבר היישוב מרשות המועצה אזורית מטה בנימין לבית אריה בשנת 2004, גרו בעופרים כ-260 משפחות.
לאחר האיחוד.
בשנת 2004 אוחדו היישובים הסמוכים עופרים ובית אריה. גדר ההפרדה שנבנתה באזור הייתה אמורה לכלול את היישוב ממערב לגדר, אך בין היישוב לשטח ישראל ישנם שלושה כפרים פלסטינים, הדבר לא התאפשר והוא נותר מחוץ לתוואי, זאת בניגוד להבטחתו של ראש הממשלה, אריאל שרון. כפשרה הוצע לגדר במעין מובלעת את בית אריה-עופרים בנפרד. בנובמבר 2005 נערך ביישוב משאל וולונטרי בו השתתפו כרבע מ-800 המשפחות. כ-85% ממשתתפי המשאל הצהירו כי יעדיפו פינוי על קיום כמובלעת, ומעדיפות להתפנות תמורת פיצוי, או להעתיק את ההתנחלות.
בעופרים מוקמת הרחבה קהילתית, שכונת גופנא, המונה 80 יח"ד.
בשנת 2018 קידם מנכ"ל המועצה יוסי דרדיגר ביחד עם משרד השיכון תכנון של כ-10,000 יחידות דיור חדשות בטווח שבין היישוב עופרים לבית אריה. המשמעות היא שבסיום האכלוס היישוב בית אריה ימנה מעל ל-30,000 תושבים.
אוכלוסייה.
בשנת 2010 התגוררו ביישוב כ-1300 משפחות.
ב-2018 גרו 5,230 תושבים בבית אריה.
בית ג'ן
בֵּית גַ'ן (בערבית: بيت جن) היא מועצה מקומית בהרי הגליל העליון, אשר כלל תושביה הם דרוזים. ממוקמת כ-5 קילומטרים דרומית מערבית להר מירון, בלב שמורת הרי מירון. גובהו הממוצע 950 מטר ובשכונות הגבוהות והמיושבות הגובה מגיע עד 1,040 מטר מעל פני הים. בשנת 1964 הוכרז היישוב כמועצה מקומית במחוז הצפון בישראל. שטח השיפוט שלה הוא 5,079 דונם.
שם היישוב.
שמו של היישוב נובע ככל הנראה מהגנים הרבים שננטעו בו. על-פי החוקר הצרפתי בן המאה ה-19 ויקטור גרן, הכפר נודע בימי הביניים בשם בתגן, וייתכן ששמו העברי בעת העתיקה היה בית-גנים.
סברה נוספת גורסת כי במקום ישבה בעבר העיר בית דגון, אם כי הדעות חלוקות האם העיר שכנה במקום זה או בקרבת בית דגן, סמוך לראשון לציון.
גיאוגרפיה.
היישוב משתרע על כמה רכסים, הגבוהים שבהם על הר צפריר (1047 מטר מעל פני הים) והר הארי (ג'בל חיידר 1048 מטר מעל פני הים), שעל פסגתו, נמצא אתר המוקדש לבהא אלדין, אחד מחמשת נביאי הדת הדרוזית. בקיץ מזג האוויר נעים ואף קריר בלילות, בחורף קר מאוד וגשום ושלג יורד מדי שנה לפחות פעם אחת.
היסטוריה.
במקום הייתה התיישבות מאז תקופת הבית השני, אך הכפר עצמו הוקם במאה ה-18 על ידי דרוזים שהגיעו מלבנון, וידוע כי במאה ה-19 ישבו בו גם יהודים. משפחה יהודית שייצרה גבינות בכפר ב-1936 היא העדות האחרונה על יהודים בכפר
בסוף המאה ה-19 ביקר בכפר המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב: "בכפר הזה נותרו רק 200 תושב, כולם דרוזים. לפני שנים ספורות בלבד הוא היה הרבה יותר גדול, כפי שמעידים הרבה בתים נטושים הנוטים ליפול, אמרו לי שיושביהם היגרו לחורן כדי להשתמט מגיוס חובה".
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-1,640 נפשות ושטחו השתרע על פני 43,550 דונמים (מתוכם 17,956 דונמים של שטחים ציבוריים). האומדן כלל גם את האוכלוסייה והשטח של הכפר הסמוך עין אל-אסד. בשנת 1955 נחנך כביש גישה לכפר מכביש 864.
ב-14 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה נפגע היישוב מרקטה שנורתה מלבנון.
בבית ג'ן בית ספר תיכון אחד, המצטיין בהישגיו. ב-2018 עמד שיעור הזכאים לבגרות ביישוב על 99%, הגבוה בישראל, ושיעור הנשירה של תלמידים על 0.6%.
בבית ג'ן נמצא מפעל הקוסמטיקה של ד"ר דבור, החברה חברת דרמו־קוסמטיקה בבעלות זיאד דבור, מפתחת ומייצרת קוסמטיקה טבעית וטיפולית, על בסיס צמחי מרפא הגדלים בגינה ענקית, ומעסיקה נשים בלבד.
אוכלוסייה.
בעקבות מהפכה שהוביל מנהל בית הספר בכפר עלי סלאלחה, בשנת 2013 הוכרזה בית ג'ן במקום השלישי לזכאות לבגרות עם 85.46 אחוזים. בשנת 2013 שבר בית הספר תיכון מקיף בית ג'ן שיא לאומי עם 100 אחוזי זכאות לבגרות. בשנת 2014 הוכרזה בית ג'ן במקום הראשון לזכאות לבגרות עם 94.3%, לאחר שעקפה בנתונים את כפר יאיר ומועצה אזורית חוף השרון.
התושבים מתפרנסים בעיקר משירות בזרועות הביטחון וגם מתיירות.
ביישוב מתגוררים חמישה חברי הכנסת לשעבר: מג'לי והבה מסיעת קדימה, סעיד נפאע מסיעת בל"ד (בעבר ראש המועצה), אסעד אסעד מהליכוד, סאלח סעד מהמחנה הציוני (מטעם מפלגת העבודה), ומוחמד נפאע מסיעת חד"ש. כמו כן מתגורר ביישוב איש החינוך עלי סלאלחה, כיום חבר כנסת מטעם מרצ.
סמל המועצה.
סמל המועצה המקומית נבחר בשנת 1964 עם כינון המועצה הראשונה על פי החלטת מליאת המועצה. הסמל כולל את האלמנטים הבאים:
בית דגן
בֵּית דָּגָן היא מועצה מקומית במחוז המרכז הסמוכה מצפון לראשון לציון, וקרויה על שם עיר מקראית ותלמודית בשם זה. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1953.
בבית דגן יש כמה גני שעשועים גדולים, מתנ"ס פעיל, בריכת שחייה הפעילה בחודשי הקיץ, מגרשי ספורט, ספרייה, שני בתי ספר (דתי וחילוני) בית ספר שדות, ובית ספר רמבם. ושתי תנועות נוער פעילות (תנועת הצופים ובני עקיבא).
בראש מועצת בית-דגן עמד מאז 1984 ועד 2012 אלי דדון. עם פרישתו מהמועצה, מילא את מקומו עו"ד זוהר מדר ומאז הבחירות המוניציפליות שהתקיימו בסוף שנת 2013 עומד בראשה רו"ח רחמים תנעמי. בבחירות המוניציפליות שהתקיימו באוקטובר 2018, נבחר אלי דדון לראשות המועצה פעם נוספת, לאחר 6 שנים שלא היה בתפקיד.
היסטוריה.
בית דגן נזכרת לראשונה בתנ"ך בספר יהושע בתיאור ערי השפלה, בגרסה "בית דגון", כשמו של האל הפלשתי דגון: .
במנסרת סנחריב נזכרת העיר במסגרת תיאור כיבושי סנחריב מלך אשור באזור יפו, לצד הערים בני ברק ואזור.
בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד התקיימה בית דגן כיישוב יהודי. בתוספתא נזכרת הקפדה יתרה על דיני טומאה וטהרה מצד תושבי המקום: . בית דגן נזכרת גם באונומסטיקון של אוסביוס ובמפת מידבא כעיירה השוכנת בין יפו ולוד.