גלעד היה בית חולים ליולדות שהתקיים משנות ה-20 ועד ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 ברחוב ליליינבלום 27 בתל אביב, בניהולו של ד"ר יהודה לייב פוחובסקי (ועל כן נקרא גם "בית חולים (או בית יולדות) פוחובסקי"). עד שנת 1933 נוהל בית החולים בשותפות עם ד"ר אריה סדובסקי, באותה שנה עזב סדובסקי לירושלים בה הקים את בית היולדות סדובסקי.
רבים מילדי תל אביב הקטנה וילידי מרכז וצפון תל אביב של ימי טרום וראשית המדינה נולדו בבית חולים זה. בין מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות טיפל בית החולים בחשאי בלוחמי אצ"ל ולח"י שנפצעו בתל אביב.
המבנה המקורי נהרס ובמקומו ניצב בניין מודרני.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי (Vercelli) הוא אחד מבתי הכנסת של יהדות פיימונטה, הראשון שהוקם לאחר שהוכרזה אמנציפציה ליהודים באיטליה. הרישיון לבנייתו ניתן על ידי שליט פיימונטה, קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, בשנת 1848.
הוא נמצא בתהליך שיחזור שטרם הסתיים. ארון הקודש וחלק מהריהוט כבר שוחזר. המטרה היא להשלים את שיחזור בית הכנסת והפיכתו למרכז להפצת תרבות יהודית לבני העיר והסביבה. תרומות לשיחזור בית הכנסת התקבלו מקרנות ממשלתיות, המעודדות את שימור המורשת היהודית וכן תרומות ממוסדות בנקאיים. כבר היום הוא מוקד לביקורים של תלמידי בתי הספר לא-יהודיים, אשר בעת ביקורם במקום לומדים על הדת היהודית ועל מורשת עם ישראל. בעיר נותרו יהודים בודדים.
השלמת שיקום בית הכנסת נמצאת ברשימת העדיפויות לביצוע שנערכה על ידי "איגוד הקהילות היהודיות באיטליה" במסגרת מסע ההסברה לשיקום "נכסים לשימור" (Beni da salvare).
תולדות בית הכנסת.
בית הכנסת היה של יהודי אשכנז. הוא נחנך בשנת 1878. המבנה הוא אחת הדוגמאות הטיפוסיות של השאיפה למונומנטליות באדריכלות החוץ של בתי הכנסת, שאיפה שהתעוררה עם שחרור היהודים מהגטאות.
המבנה בנוי בסגנון אדריכלות מורית כמו בית הכנסת הגדול של פירנצה שנחנך ארבע שנים אחריו, בשנת 1882. אפשר להבחין זאת היטב במבנה החזיתות (ראו תמונה).
החזית מחולקת על ידי שש אומנות תמירות, המסתיימות בצריחים "דמוי בצל". הכיפות מחודדות ומזכירות מבנים איסלמים דומים. מעל הכניסה ומעל החלונות נבנו קשתות מאוריות "דמויות פרסה". בחלקה העליון של החזית, יש יציע צר ועדין, המזכיר את הסגנון הרומאני של ימי הביניים.
הבניין, אף על-פי שהחזית שלו היא בעלת פרופורציה נאה ושקולה, אינו משקף את צורתו של המבנה בכללו. האולם המרכזי, שהוא חלל מרכזי ביסודו ומעליו כיפת-תוף גדולה, אינו מתקשר באופן אורגני עם החזית. גם הכיפה היא נסתרת, מאחורי החזית, ואינה נראית לעובר ברחוב.
האדריכל של בית הכנסת היה מרקו טְרֵוֱוס (Marco Treves), אשר תכנן לאחר מכן את בית הכנסת בפירנצה. בית הכנסת תוכנן עבור קהילה שמנתה אז 600 נפש.
בבנינו השתתפו: גם האדריכל, ג'וזפה לוקרני, שעסק בכך בשנים 1874 - 1878, הצייר, יליד העיר, קרלו קוסטה (Carlo Costa), הפסל ארקולה וילה (Ercole Villa), הוויטראז'ים בוצעו על ידי מיקלה פורנרי (Michele Fornari) ועבודת השיש על ידי האחים בונה לווררונו (Bona lavorarono).
התצוגה.
בצמוד לבית הכנסת יש אולם תצוגה ובו מסמכים של הקהילה מהמאה ה-16. כמו כן הוא מציג תשמישי קדושה עתיקים שנותרו ברשות יהודי העיר .
צליל מתח
צליל מתח הוא צליל המתווסף לצלילי האקורד המשולש על-מנת ליצור צבע הרמוני מסוים.
נהוג לכנות את הצלילים על שם המרחק שלהם מתוך הבסיס של האקורד.
לדוגמה, אם נוסיף לדו מז'ור צליל ספטימה קטנה, כלומר סי במול נקבל ספטקורד שהוא אקורד עם מתח רב.
דרך הכתיבה.
כל אחד מצלילי המתח נותן אופי אחר לפי ההקשר והאקורד המשולש עליו הוא נמצא.
תחליפים.
כדי לא ליצור "עומס" או "אי-סדר" בכך שנמצאים הרבה צלילים בהרמוניה מחליפים לעיתים צלילי המתח את צליל האקורד המשולש.
ה-7, Major7 לרוב לא מחליף כלום ומגיע כתוספת (ולפעמים בד בבד) לאקורד המשולש.
ה-2,9 מחליפים לרוב את השורש המנוגן אוקטבה מתחת (על ידי כלי בס או פסנתר).
צלילי המתח האחרים מחליפים לרוב את צליל הקווינטה.
אחד החוקים הבסיסיים בהרמוניה הוא שלא יבואו יחד צליל ותחליפו.
יהודה ליב פוחובסקי
ליאון פוחובסקי
לאון פוחובסקי
אריה פוחובסקי
מחוזות אנגולה
מבחינה מנהלית אנגולה מחולקת ל-18 מחוזות (Province). המחוזות מחולקים לנפות.
עומר אלשריף
בית קברות נחלת יצחק
נחלת יצחק
לאון עפרון
לסה פייר
סבכיים
סבכיים (שם מדעי: Sylviidae) "הסבכיים של העולם הישן" או "הסבכיים האמיתיים", היא משפחה מרובת מינים של ציפורים קטנות בסדרת ציפורי השיר.
סבכיים מקננים בעיקר באירופה, אסיה ובהיקף קטן יותר גם באפריקה. רוב המינים הנמצאים באזורי אקלים ממוזג נודדים, וחורפים ביבשות שהוזכרו או באסיה הטרופית.
מאפיינים.
רוב הסבכיים של העולם הישן הם בעלי מראה חסר מאפיינים בולטים, למעט כמה מינים אסיאתים. הזוויגים לרוב דומים למראה, אולם בעלי סימנים מבדילים, במיוחד בסוג הציפורים סבכי. גבם כהה יותר מגחונם. הם בעלי גוף קטן עד בינוני, המשתנה בין המינים מ 9 ועד 16 ס"מ אורך, ובעלי מקור קטן מחודד ועדין למראה. כמעט כל המינים ניזונים בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים, אף על פי שכמה מהם ניזונים בנוסף מפירות, נקטר או זרעים קטנים.
רוב המינים מונוגמיים ויבנו קן בצורת סלסילה שטוחה בסבך צמחייה צפופה, בו הנקבה מטילה 2 עד 6 ביצים, תלוי במין. שני הזוויגים יסייעו בגידול הגוזלים, אשר יהיו מסוגלים לעוף כבר בגיל שבועיים.
מיון.
בשלהי המאה העשרים, משפחת הסבכיים נחשבו כמאחדים בתוכם 50 סוגים ובהם קרוב ל 300 מינים של ציפורים קטנות אוכלות חרקים. מאוחר יותר החטפיתיים הופרדו מהם למשפחה נפרדת. בראשית המאה העשרים, כל ציפור שיר, מהעולם הישן, אוכלת חרקים הידועה למדע נחשבה בנקודה מסוימת כשייכת למשפחת הסבכיים, ויש עדיין הנוהגים להחשיב זאת כך. רק לאחר אמצע המאה העשרים התחילו לעבוד ברצינות על הפרדת משפחת החטפיתיים. אולם עדיין משפחת הסבכיים נותרה משפחה גדולה מאוד, עם מעט מאוד דפוסים של יחסי קרבה שניתן להכיר בהם. במרוצת הזמן הופרדו מהם משפחת הטימליים (Timaliidae), הסיסטיקוליים (Cisticolidae), הצ'טיות (Cettiidae) ומשפחות אחרות, וכך משפחת הסבכיים של היום התכווצה בכ 80 % מגודלה המקורי, וכיום היא מכילה 10 סוגי ציפורים שבהם 50 מינים לפחות. אולם זה אפשרי בהחלט שמחקרים עתידיים יגרמו לשינויים נוספים במשפחה זו.
מיון:
הסבכיים בישראל.
נמצא שיש מתאם בין תקופת הפריחה והבשלת הפירות של האשחר רחב עלים והאלה ארצישראלית לבין תקופת נדידת הסבכיים דרך ישראל. האשחר רחב העלים פורח ואז מבשיל את פירותיו באפריל מאי ואז עובר שיא נדידת האביב של הסבכיים ורבים מהם נצפים אוכלים את האשחר. בשקיות הטיבוע בתחנה לחקר ציפורי ירושלים מופיעים כתמים כחולים כהים, כתוצאה מהלשלשת שמכילה את שאריות פירות-האשחר והזרעים. האלה ארצישראלית מבשילה את פירותיה לקראת אמצע- סוף אוגוסט בירושלים ואז נודדים ועוברים דרך התחנה מספרים עצומים של סבכיים, מספרים גדולים בהרבה מאשר המספרים שחולפים במהלך ספטמבר אוקטובר ונובמבר. נראה שקיים סוג של הדדיות, התפתחות מקבילה, שבה הציפורים והצמחים התאימו את עצמם זה לזה במהלך האבולוציה.
ממצאים נוספים שנאספו מלמדים על כך שבזמן נדידת הסבכיים באביב דרך התחנה, נמצא שיש שונות בגנים בין הנודדים של תחילת העונה לאלו שבאים אחריהם.
עוד נמצא, במחקרי התחנה, שציפורים הנודדות למרחקים הן בעלות כנפיים ארוכות יותר ביחס למשקל גופן לעומת ציפורים יציבות או הנודדות למרחקים קטנים יותר. לדוגמה סבכי אפור נודד מרחקים גדולים יותר מאתרי הדגירה שלו בצפון אירופה מאשר סבכי שחור כיפה ואכן יחס אורך הכנף שלו למשקל גוף גדול יותר.
במחקר אחר נמצא שבסבכי שחור כיפה יש הבדל באסטרטגית הנדידה של זכרים ונקבות. הזכרים ממהרים באביב להגיע לאירופה ולכן מבצעים חניות קצרות יותר בתחנה.
המינים הנמצאים בישראל.
בישראל 8 סוגי סבכיים ובהם 45 מינים ;
מהסוג סבכי (שם מדעי :"sylvia") נמצאים 14 מינים :
מהסוג קנית (שם מדעי: "Acrocephalus") נמצאים 9 מינים :
מהסוג חרגולן (שם מדעי :"Locustella") נמצאים 4 מינים :
מהסוג שיחנית (שם מדעי :"Hippolais") נמצאים 5 מינים :
מהסוג עלווית (שם מדעי :"Phylloscopus") נמצאים 11 מינים :
מהסוג מלכילון (שם מדעי :"Regulus") נמצא מין אחד :
מהסוג מדברון (שם מדעי :"Scotocerca") נמצא מין אחד :
בעבר היו שייכים למשפחה המינים פשוש ותפר אך הם הועברו למשפחת הסיסטיקוליים. המין צטיה (Cettia cetti) הועבר למשפחת הצ'טיות.
שיטת ABA
תומאס פינצ'ון
תומאס פינצ'ון (באנגלית: Thomas Ruggles Pynchon, Jr; נולד ב-8 במאי 1937) הוא סופר אמריקאי המתגורר בניו יורק וידוע בספריו המורכבים. פינצ'ון שירת שנתיים בצי האמריקאי ולו תואר ראשון מאוניברסיטת קורנל.
לאחר שפרסם מספר סיפורים קצרים בשלהי שנות ה-50 ובראשית שנות ה-60 החל בכתיבת ספריו שזכו להערכה רבה בעולם.
פינצ'ון זכה בפרס הספרות האמריקאית והוא מועמד קבוע לפרס נובל בספרות. ספריו מקיפים ביותר, ונושאיהם המגוונים כוללים מגוון נושאים וסגנונות בין השאר מתחומי ההיסטוריה ומדע ומתמטיקה. פינצ'ון ידוע בהימנעותו מחשיפה אישית: מעט מאוד תמונות שלו התפרסמו אי-פעם ושמועות אודות זהותו נפוצות מאז שנות ה-60.
קורות חיים.
תומאס פינצ'ון נולד ב 1937 בגלן קוב, לונג איילנד, ניו יורק, צאצא של משפחה שהגיעה לאמריקה בשנת 1630. הרקע המשפחתי ההיסטורי של משפחתו היווה מקור לספריו במיוחד בספרו Gravity's Rainbow מ 1973.
יצירותיו.