בחנוכה תשל"ח (דצמבר 1977) זכה תבורי במקום הראשון בפסטיבל הזמר המזרחי עם השיר "שחורה ונאווה". שנה לאחר מכן, בחנוכה תשל"ט (דצמבר 1978) זכה במקום השני באותו פסטיבל, עם השיר "כינור דוד" אותו כתב אביהו מדינה. בחנוכה תשמ"א (דצמבר 1980) זכה בפעם השלישית במקום הראשון בפסטיבל הזמר המזרחי עם השיר "משה", אותו כתבו אביהו מדינה ואורי אלוני. את השיר הלחין תבורי עצמו, ועיבד ננסי ברנדס. ב-29 במרץ 1980 השתתף תבורי בפסטיבל הזמר והפזמון תש"מ והגיע למקום השלישי עם השיר "אתמול היית שונה" (מילים ולחן: רוני בראון ויוריק בן דוד, עיבוד: דוד קריבושי). השיר הפך ללהיט גדול ואחד המזוהים ביותר עם תבורי. בחנוכה תשמ"ג (דצמבר 1982) השתתף תבורי בשירוויזיון הרביעי והאחרון, שהתקיים בהיכל הספורט "יד אליהו" (כיום היכל מנורה מבטחים), והגיע למקום השלישי עם השיר "הילדה בת שבע" (מילים ניסן פרידמן ועוזי חיטמן, לחן: עוזי חיטמן, עיבוד: ננסי ברנדס).
בשנת 1982 דחה תבורי את הצעתו של אביהו מדינה להשתתף בפסטיבל הזמר המזרחי עם השיר "הפרח בגני", שבוצע בסופו של דבר על ידי זוהר ארגוב. תבורי העדיף באותה עת לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית, שם פגש את אשתו לעתיד, ג'ניפר ג'וסלין. השניים נישאו לאחר היכרות בת שבועיים בלבד וחזרו יחד לישראל. בינואר 1983, כשאשתו בחודש התשיעי להריונה, זכה תבורי בשלושה מיליון שקלים בטוטו. באפריל 1984 הוציא תבורי תקליט ששיר הנושא בו הוא שמו של בנם המשותף, "אלירן". באותה שנה התארח תבורי בתוכנית "זהו זה!" וביצע את השיר "אלירן", כאשר אלירן הפעוט מצולם עימו באולפן.
תבורי השתתף בקדם-אירוויזיון 1991 עם השיר "מתגעגע לרומנטיקה" (מילים: דן ריבלין, לחן: דודו זר, עיבוד: אלדד שרים), והגיע למקום ה-11.
שנתיים לאחר מכן הוא השתתף בקדם-אירוויזיון 1993 עם השיר "חי את מה שיש" (מילים ולחן: אלי צרויה, עיבוד: דוד קריבושי), והגיע עימו למקום השמיני.
לאחר שיתוף הפעולה עם עוזי חיטמן.
בסוף 1998 הוציא חידוש לשירו "לילה בלי כוכב" בעיבוד והפקה מוזיקלית של יובל שפריר. החידוש זכה אף הוא להצלחה.
בשנת 1999 הודיע תבורי שהוא נמצא בתהליכי חזרה בתשובה, ומעתה "ייזהר מלהתעסק עם נשים". יחד עם ארגון חרדי יצא תבורי למסע הופעות בקרב קהל של חוזרים בתשובה. אך לאחר תקופת מה עזב דרך זו, על אף שהמשיך לשמור מסורת.
תוך חצי שנה, מסוף 1999 עד תחילת 2000, הוציא תבורי שלושה אלבומים: אלבום האוסף הכפול "להיטי הזהב", "תמיד רומנטי", שבו חידש שירים אהבה ישראליים, בנושא אהבה ו"אוריינטל טמפו", עם שירים חדשים בצרפתית.
ב-2003, לציון 30 שנות קריירה במסגרת פסטיבל ישראל, התקיים לכבודו של תבורי מופע בבנייני האומה בירושלים, בהשתתפות אמנים שונים.
ב-2004 הוציא תבורי את אלבומו "את בראש שלי". את שירי האלבום עיבדו רביב בן מנחם, ננסי ברנדס, רובי בן שמעון, יאיר מיכאל, אפי נצר, ותומר מזמר. האלבום כלל גם 2 שירים שכתב, הלחין, עיבד, וביצע בנו של תבורי - אלירן.
אף על פי שתויג במשך כל שנות הקריירה שלו כ"זמר מזרחי", ניתן להבחין בשיריו, בהשפעתם של השירים הפופולריים הצרפתיים והאיטלקיים בשנות השישים כפי שבאו לידי ביטוי ב"פסטיבל סן רמו". תבורי נחשב עד היום כאחד מהזמרים הבולטים בישראל. למרות עליות וירידות במהלך הקריירה שלו ובמהלך חייו האישיים, הוא הצליח לשמור במידה רבה על הפופולריות שלו.
בנוסף ללהיטים שהוזכרו, ניתן לציין להיטים נוספים של תבורי: "עוד סיפור אחד של אהבה", "דניאל", "צלצלי אליי", "בואו ונשירה", "אל תשליכיני לעת זיקנה".
בפברואר 2009 שודרה תוכנית מיוחדת של הסדרה "תשיר את זה" בה השתתף בפרק מיוחד יחד עם אסף אשתר, יהודה סעדו ועינת שרוף.
במרץ 2009 השתתף תבורי בתוכנית המציאות "האח הגדול VIP" והגיע למקום השני בתוכנית הגמר. החשיפה לה זכה גרמה לו לפופולריות מחודשת.
בינואר 2010 עלתה תוכנית הטלוויזיה "התבורי'ס", בה תבורי ובניו - אלירן, אריאל, דניאל ובן-אל, מחפשים צלע נשית שתצטרף לסיבוב הופעות של כל משפחת תבורי.
באוגוסט 2018 החל להופיע במופע התיאטרון "א יידישע חפלה", מופע בידור במחווה ל-70 שנות יצירה ישראלית.
במאי 2021 הוציא תבורי את השיר "הכל שם בשבילי" שכתב רמי הלוי, הלחין אייל דביר והפיק מוזיקלית תמיר צור. בהמשך השנה, התמודד בתוכנית המציאות אקס פקטור לייצוג ישראל באירוויזיון 2022. תבורי עבר את האודישנים, אך הודח בשלב החלטות השופטים. באותה שנה, הוענק לתבורי פרס על מפעל חיים מטעם ארגון אמ"י.
פרשיות פליליות.
ב-23 ביוני 2016 נתפס תבורי כשהוא נוהג תחת השפעת סמים. ב-2 באוקטובר 2017 הורשע תבורי בנהיגה תחת השפעת סמים. ב-16 באוקטובר 2017 נידון לשלילת רישיון נהיגה לשנתיים, לקנס של 3,000 ש"ח ולמאסר על תנאי.
משפחתו.
תבורי נהג לקרוא לילדיו בשמות שכוללים בתוכם את המילה אל.
בתחילת שנות ה-80 עת שהה בארצות הברית במהלך סיבוב הופעות נישא תבורי לג'ניפר ג'וסלין לאחר היכרות קצרה. תבורי שב לישראל יחד עם אשתו, ולשניים נולדו שלושה בנים, הבכור שבהם - אלירן יליד 1983 שעל שמו נכתב השיר הנודע "אלירן שלי". בנו השני, אריאל (1984), ובנו השלישי דניאל (1986), הוא זמר שהשתתף בתוכנית "כוכב נולד". לאחר 11 שנות נישואים, השניים התגרשו.
ב-1990 נישא תבורי בשנית לאביבה אזולאי שהייתה אז בת 17 בלבד. לזוג נולדו שני ילדים: בת אל, ואחיה, הזמר בן-אל תבורי. ב-1995 התגרשו השניים.
תבורי נישא בשלישית לאסנת לורבר ולשניים נולדו שני בנים. לאחר מספר שנים, השניים התגרשו.
תבורי נישא ברביעית לסילביה זיו, והתגרש גם ממנה.
תבורי נישא בחמישית ליהודית באומן בשנת 2016, ולאחר מכן פורסם כי תבורי הוא אבי בתה של יהודית, קארין באומן, שעסקה בדוגמנות.
ז'אנרולוגיה
ז'אנרולוגיה היא תחום בתורת הספרות או בלימודי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה שעוסק בחקר ז'אנרים. כבר אריסטו בפואטיקה שלו עסק בז'אנרולוגיה, כאשר הבדיל את הטרגדיה מן הקומדיה ואת אלו מן הפרודיה. מאז הפואטיקה ועד ימינו ניתן להבחין בשני כיווני מחקר שונים בתחום זה: חקר ז'אנרים מבחינה מבנית (עיסוק סינכרוני) וחקר ז'אנרים מבחינה היסטורית (עיסוק דיאכרוני).
הגדרה ז'אנרית.
ז'אנר אינו דבר מה הקיים בעולם, אלא קטגוריה אנושית. ז'אנר הוא הכללה מופשטת של אלמנטים (נרטיביים, סגנוניים, העולם המיוצג ביצירה וכדומה) החוזרים בשתי יצירות או יותר. האלמנטים החוזרים בז'אנר מסוים הם חוק ז'אנרי. ניתן, אם כן, לראות ז'אנר כסוג של אינטרטקסטואליות, מערכת קונוונציות ו"כללים" הקודמת ליצירה, והיצירה שומרת עליהן במידה כזו או אחרת.
בסיפור הבלשי, למשל, אחד מהחוקים הז'אנריים הוא שהרוצח מתגלה בסוף הסיפור. עם זאת, לא כל הסיפורים הבלשיים מקפידים לשמור על חוק זה, והם עדיין נחשבים לסיפורים בלשיים. מסתבר, אם כן, שחוקים ז'אנריים, במרבית המקרים, הם חוקים גמישים. יצירה יכולה שלא לקיים כמה מהחוקים הז'אנריים ועדיין להיות מסווגת בתוך ז'אנר.
בעיה נוספת, שעומדת בפני מי שמנסה להגדיר ז'אנר, היא שז'אנר הוא הכללה אנושית, מילה, שיכולה לשנות את משמעותה בתקופות היסטוריות שונות. המילה רומן, לדוגמה, שימשה במאה ה-18 במשמעות מסוימת (רומן ריאליסטי), ואילו כיום היא מתארת, כדברי איין פורסטר, כל יצירת סיפורת ארוכה. משמעות הדבר היא שלעיתים קרובות לא ניתן למצוא הגדרה ז'אנרית שתכסה את כל היצירות, שסווגו תחת ז'אנר מסוים לאורך ההיסטוריה, ורק אותן. מי שמנסה להגדיר מהו "רומן", אם כן, יאלץ להתאים את הגדרתו לאופן בו נתפס רומן בתקופה מסוימת, כלומר הגדרתו תהיה הגדרה סינכרונית.
בשל בעיות אלו ואחרות ניתן לספק הגדרות שונות לאותו הז'אנר עצמו. ההבדל בהגדרות נעוץ, בדרך כלל, במטרת המחקר. הגדרה ז'אנרית היסטורית תהיה שונה מהגדרה ז'אנרית סטרוקטורלית.
ציפיות ז'אנריות - הגדרה סינכרונית.
בקריאת ספר (או בצפייה בסרט, מחזה וכו') מפתח הקורא ציפיות מסוימות, הן עלילתיות והן סגנוניות. ציפיות אלה אינן נשלטות רק על ידי התוכן של היצירה עצמה, אלא גם על ידי ההקשר החיצוני לה. אחד מההקשרים בהם נקראת יצירה הוא ההקשר הז'אנרי. הקורא או הצופה של יצירה מסוימת מפתח ציפיות ז'אנריות, ציפיות שנובעות מחוקי הז'אנר שבו נכתבה היצירה. רוב הקומדיות הרומנטיות, לדוגמה, מסתיימות בנישואים, ולכן צופה בקומדיה רומנטית, שמודע לחוק ז'אנרי זה, לא יחשוש לגורל הדמויות כצופה שאינו מודע לקונוונציה הז'אנרית.
מנחם פרי ומאיר שטרנברג, במאמרם "המלך במבט אירוני", מדגימים את כוחן של ציפיות ז'אנריות לקבוע את הבנת הקורא. נניח לדוגמה, הם אומרים, סיפור, שבו מתוארת נסיעה במרכבה של גבר ואישה. הגבר מתבונן באישה ושם לב שעיניה עצומות. אם סיפור זה הוא רומן בלשי, יניח הקורא כי יש סיכוי סביר שהאישה נרצחה. אם, לעומת זאת, הרומן הוא רומן ריאליסטי מהמאה ה-19, יניח הקורא כי האישה פשוט נרדמה. אותו קטע, גם אם הוא מתואר באותה צורה, יכול לשנות את משמעותו, ואת הציפיות שהוא מעורר, בהתאם לז'אנר בו הוא נכתב.
כאשר יצירה שומרת על כללי הז'אנר בו היא נכתבת היא מסמלת לקורא/צופה את הז'אנר דרכו יש לקרוא אותה. ישנם מעין יחסי גומלין בין היצירה לבין הקורא. הקורא נתקל בקונוונציות ז'אנריות כלשהן במהלך הקריאה (אם אינו יודע לפני הקריאה לאיזה ז'אנר שייכת היצירה), מתאים את היצירה להקשר ז'אנרי כזה או אחר, ואחר כך קורא את היצירה וממשמע אותה דרך אותו הקשר ז'אנרי עצמו.