יהודים חיו בטיסקורוד בתקופות זמן שונות. ליד בית הקברות הציבורי בכפר יש שלוש מצבות שהיו שייכות לבית קברות יהודי בכפר בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
ג'ו קריידן
יוסף (ג'ו) קריידן (8 בפברואר 1916 – 17 באפריל 2000) היה מהנדס רכב ישראלי, ממייסדי חיל החימוש.
ביוגרפיה.
קריידן נולד בעיר באפלו שבארצות הברית, למשפחה יהודית שהיגרה מאוקראינה. היה פעיל ומדריך בתנועת הבונים.
בשנת 1939 עלה לארץ ישראל כבעל מקצוע נדרש. הוא שירת כמהנדס מכונות בספינת סוחר "נחשון"(לימים צים). במלחמת העולם השנייה התנדב לגדוד הארץ ישראלי במסגרת הצבא הבריטי, ושימש כמ”פ של פלוגת תובלה וחימוש.
עם הקמת מדינת ישראל נשלח לבצע רכש בארצות הברית וקנדה, ולשם כך התיישב בעיר באפלו. כששב לישראל היה ממקימי חיל החימוש, והמפקד הראשון של בסיס חיל החימוש בסרפנד (צריפין). הוא השתחרר בדרגת אלוף-משנה.
קריידן התיישב בקיבוץ כפר בלום. היה נשוי לרות ואב לשניים.
הוא הגיש פינת טיפים לנהגים בתוכנית הרדיו "אור ירוק" ששודרה ברשת ב', והשתתף בתוכנית הטלוויזיה "על גלגלים" ששודרה בערוץ הראשון של רשות השידור בפינה בה נתן טיפים לנהגים. נוסף על כך, כתב ספרים עם טיפים לנהגים.
אנה ריצ'רדס ברוסטר
אנה ריצ'רדס ברוסטר (באנגלית: Anna Richards Brewster ; 1870 - 13 באוגוסט 1952) הייתה ציירת אמריקאית.
ביוגרפיה.
היא נולדה בשכונת גרמנטאון בפילדלפיה, פנסילבניה. הוריה היו המשוררת והמחזאית אנה מטלאק וצייר הנוף ויליאם טרוסט ריצ'רדס. אחד מאחיה, תיאודור ויליאם ריצ'רדס, זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1914.
היא למדה בבית הספר לאמנות קאולס בבוסטון, שם זכתה במלגה ראשונה בכיתות ציור לנשים בשנת 1888, וכן אצל ויליאם מריט צ'ייס וג'ון לפרג בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק בשנת 1890. בשנת 1890 היא זכתה בפרס דודג' שהוענק על ידי האקדמיה הלאומית על התמונה הטובה ביותר שציירה אשה אמריקאית בכל גיל. הציור הזוכה אבד. היא נסעה לאירופה מעת לעת בין השנים 1890 ל־1895, וציירה לצד אביה באנגליה, אירלנד וסקוטלנד, ולמדה באקדמיה ז'וליאן בפריז. בשנת 1896 עברה להתגורר בלונדון למשך תשע שנים, הקימה סטודיו בצ'לסי והציגה ארבע פעמים באקדמיה המלכותית לאמנויות.
ברוסטר איירה כמה פרסומים בשיתוף עם אמה אנה מטלאק לאורך כל שנות ה -90, כולל "אליס בארץ הפלאות" וספרים נוספים. הצלחתם של פרסומים אלה הובילה לה עבודה באיור המהדורה משנת 1906 של תולדות הקומיקס באנגליה של ביל ניי (1896).
בשנת 1905 היא התחתנה עם פרופסור לספרות ויליאם טני ברוסטר, אשר עודד אותה להמשיך לצייר. בני הזוג טיילו רבות באירופה, צפון אפריקה, מצרים, ארץ ישראל, סוריה וארצות הברית. התפוקה המקצועית הפעילה שלה הואטה לאחר מות בנה הצעיר, הרברט, בשנת 1910, אולם היא המשיכה לצייר נופים, להציג עבודות ולהשתתף בקהילות אמנותיות.
היא הייתה חברה מייסדת באגודת האמנות של סקרסדייל, וכיהנה כסגנית הנשיא הראשונה והייתה חברה בהתאחדות הלאומית לציירות ופסלים. במהלך שנות העשרים של המאה העשרים היא ביצעה עבודות נוספות, כולל כרזה של מלחמת העולם הראשונה שהופצה בתפוצה ארצית על ידי הצלב האדום, וכן סדרה של שמונה דיוקנאות של פרופסורים באוניברסיטת קולומביה. בתקופה זו היו לה גם כמה תערוכות יחיד בגלריות האמנות בניו יורק, והמשיכה להציג מעת לעת באקדמיה הלאומית עד 1935.
ברוסטר נפטרה בבית בסקרסדייל, ניו יורק, ב־13 באוגוסט 1952.
הותירה אחריה בעל ואחות אחת.
מורשת.
אנה ריצ'רדס ברוסטר הייתה בין האמניות הבינלאומיות המצליחות ביותר בזמנה, אך שמה נשכח במידה רבה. עם מותה בשנת 1952 אורגנו תערוכות זיכרון במוזיאון העיר ניו יורק, במכון באטלר לאמנות אמריקאית ובמוזיאון לאמנות בג'ורג'יה. בעלה נתן עבודות רבות למוסדות ציבוריים ופרטיים, ופרסם סדרה של ארבעה ספרים המפרטים את חייה ואמנותה. היא ידועה בפסלים ואיורים וכן בציורים שנמצאים במוזיאונים ובאוספים פרטיים ברחבי ארצות הברית ואירופה.
כמו אמנים אמריקאים רבים בתחילת המאה העשרים, ברוסטר יצרה ציורים של סצנות ממסעותיה. במהלך שנות השבעים של המאה העשרים נכללה עבודתה בכמה תערוכות שלאחר המוות לצד ציוריו של אביה ויליאם טרוסט ריצ'רדס, כולל באקדמיה לאמנויות בפנסילבניה ובמוזיאון לאמנות אמריקאית.
בעשורים האחרונים חלה התעניינות קלה בעבודותיה, כולל תערוכת יחיד במוזיאון לאומנות בניופורט בשנת 1985, ותערוכת יחיד גדולה בשנת 2008 שנדדה בין מוזיאון נהר ההדסון, מכון באטלר לאמנות אמריקאית ומוזיאון מטרופוליטן פרזנו. הקטלוג לתערוכה בשנת 2008, בעריכתה של יהודית קפקא מקסוול, הכיל מאמרים ביוגרפיים נרחבים, כמו גם הערכות על חייה ועבודותה בהקשר של אמניות נשים ויקטוריאניות בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
טיסטברק
טיסטברק (בהונגרית: Tisztaberek) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך למשולש הגבולות הונגריה-אוקראינה-רומניה
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-14.
יהודי טיסטברק.
יהודים חיו בטיסטברק בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
ללכת שבי
ללכת שבי הוא ספר שנכתב על ידי אהרן ברנע ועמליה ארגמן ברנע. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1986 בהוצאת עידנים. הספר מספר על מערכת היחסים של המחברים עם אחד ממנהיגי הפת"ח, צלאח תעמארי, ועל הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
עלילה.
במהלך שנת 1983 כתב "קול ישראל" לענייני ערבים, אהרן ברנע, הלך לראיין בכלא את צלאח תעמארי, איש הפת"ח הבכיר ביותר שנפל לידי ישראל אי פעם, בזמן מלחמת לבנון הראשונה. תוך זמן קצר הם מגלים כי יש ביניהם הרבה במשותף ונרקמת ביניהם חברות. לאחר מספר מפגשים ביניהם מגלה ברנע, כי אשתו של תעמארי, דינה בינת עבד אל חמיד, היא מלכת ירדן לשעבר והיא מתגוררת בלונדון.
במהלך תקופת מאסרו של תעמארי הוא נפגש עם ברנע מספר רב של פעמים, במחנה המעצר לשבויים כלא אנצאר, שם הנהיג את אסירי המחנה. יום אחד גילה תעמרי לברנע את סקרנותו הגדולה בנוגע לשואה. באישור שלטונות צה״ל, נטל ברנע את תעמארי השבוי וערך לו סיור מקיף בישראל, בין היתר ביקר באתר ההנצחה "יד ושם". הוא ביקר בביתו של ברנע ברמת השרון, הכיר את אשתו ואף נלקח לראות מה זה קיבוץ. בחולדה, שם נפגש עם הסופר עמוס עוז. ב-24 בנובמבר 1983, בעקבות עסקה לשחרור שבויים שארגנה דינה, משוחרר צאלח מהכלא הישראלי בתמורה למספר שבויים ישראלים.
דמויות.
אהרן ברנע - כתב קול ישראל לענייני ערבים, מסקר המון אירועים צבאיים. בתחילה, הוא מעט מופתע מכמה שיש לו במשותף עם צלאח אך הם מצליחים להתחבר ולהבין, אפילו אם במעט, אחד את השני.
עמליה ארגמן ברנע - אשתו של אהרן.
צאלח תעמארי - בכיר הפת"ח שנתפס על ידי צה"ל, נחשב למתון יחסית בין חברי הפת"ח ומתנגד לפעולות טרור אלימות.
דינה בינת עבד אל חמיד - מלכת ירדן לשעבר, אשתו של צאלח, מוצגת כאישה חכמה ועצמאית המצליחה להרכיב עסקת שבויים גדולה.
נער האופניים
נער האופניים הוא רומן אוטוביוגרפי שמתאר את חייו של נורי: נער שעלה מבגדאד וגר ב"ישראל השנייה". הספר נכתב על ידי אלי עמיר ויצא לאור בשנת 2019. הספר מציג את קשיו של נורי שנאלץ להתמודד עם הקליטה בארץ המתפתחת של שנות ה-50.
תקציר העלילה.
נורי מתחיל את דרכו בקיבוץ, בו הוא מנסה להשתלב, מעט בכוח בגלל מבטאו, והמראה השונה שלו. אביו של נורי, מתחנן בפניו שיעזוב את הקיבוץ, ויבוא לעזור למשפחתו במושב בו הם מתגוררים. נורי, שנקרע בין שני העולמות - מתייאש לבסוף והולך לעזור למשפחתו הממורמרת והמאוכזבת שלא מקבלת אותו. הם גרים בכפר עיוורים נטוש ועלוב, שבו מתנגנות מנגינות עתיקות, שמזכירות את המולדת העזובה. העיוורים המסכנים מנגנים על מיתרי הקאנון והקַמַאנְגֶ'ה, תוך שמשפחתו הגדולה של נורי סובלת, ומשתעממת מהשממה של הכפר. אביו של נורי תולה בו את כל תקוותיו, ומבקש ממנו שיעבור לבדו לירושלים, כדי לרכוש השכלה ולהצליח להוציא את משפחתו מהעיזבון בו הם חיים.
בירושלים נורי מוצא עבודה כמחלק עיתונים וגר זמנית אצל קרובי משפחה. כל בוקר, נורי פוגש נערת שמנת עשירה, שלמשפחתה הוא מחלק את העיתונים. הזוג מתאהב, והספר מתאר את הפער שבינו לבין נערת השמנת, הפער שנובע מתרבויות שונות ומפערים כלכליים-חברתיים. לאחר מכן, נורי מוצא עבודה כשליח על אופניים במשרדו של "האחד בדורו". הוא פוגש שם אנשים חשובים, ולומד הרבה על החיים. נורי הוא נער שאפתן, שמתעניין בפוליטיקה ואוהב מאוד את עבודתו החדשה.
הרקע הביוגרפי של הספר.
חייו של אלי עמיר השפיעו רבות על עלילת ותוכן הספר "נער האופניים", וכי הספר מבוסס על המאורעות שעמיר חווה בצעירותו. דמותו של הגיבור הראשי נורי, מבוססת על חייו של אלי שכן הוא נולד בבגדאד, עלה לארץ, עבר לקיבוץ משם לירושלים ועבד במשרדי ציבור. אלי עמיר נתקל בחייו במספר אנשים ואירועים חשובים במקרה, ועליהם ביסס את הספר. למשל: נורי ומשפחתו מדברים רבות על דוד בן-גוריון, מנחם בגין, ארגון הפלמ"ח ובמהלך הסיפור, נורי אף מתיידד עם הנשיא לשעבר יצחק נבון.
פקעת של קשרים
פקעת של קשרים הוא ספר מאת הסופרת ליסה גרף שיצא לאור לראשונה בשנת 2013. הוא תורגם לעברית מאנגלית על ידי המתרגמת נועה בן פורת.
הספר מציג לקוראים עולם שבו כישרון הוא חלק בלתי נפרד מחייהם של האנשים, ולכל אחד יש כישרון ייחודי. דמויות רבות עם כישרונות מיוחדים מופיעות בספר, נקשרות אחת לשנייה ותורמות לעלילה.
הספר נבחר לאחד מהספרים הטובים והמומלצים לשנת 2013 באתר אמזון והיה מועמד לפרס ה – National book award.
תקציר העלילה.