רוטקירכן הייתה עורכת כתב העת המדעי של יד ושם, יד ושם: קובץ מחקרים במשך 15 שנים והוציאה לאור את כרך 7 עד 16 בעברית ובאנגלית. בין החוקרים שפרסמו את מחקריהם בקובץ המחקרים בתקופת כהונתה כעורכת היו רנדולף ל. ברהם, כריסטופר בראונינג, מרטין ברושאט, ישעיהו טרונק, יהודה באואר, ישראל גוטמן, אהרן וייס, אוריאל טל, לני יחיל, דניאל קארפי, יוסף קרמיש ועוד.
הטיית נאמנות
הטיית נאמנות (באנגלית: Allegiance bias), במדעי ההתנהגות, היא מקרה פרטי של הטיה קוגניטיבית. מונח זה מתאר הטיה הנובעת מנאמנות של מדען, חוקר או מטפל, לאסכולה ספציפית. חוקרים נחשפים במהלך חייהם המקצועיים לסוגים רבים של תיאוריות מקצועיות, וחלקן נקשרות אליהן יותר מאחרות, מסיבות רבות ושונות, ומקבלות את הערכתם. התייחסות של המטפל לגישה או לתיאוריה המועדפת עליו היא דבר טבעי. הטיית נאמנות באה לידי ביטוי כאשר היא גורמת למטפלים ולחוקרים להאמין כי אסכולתם או הטיפול שלהם עדיפים על אחרים, תוך הקטנה של ביקורת או ספק, והתעלמות מגישות או פתרונות אחרים. ההתמקדות בגישה בה החוקר מאמין ותומך, תוך התעלמות או הפחתה בערך של גישות אחרות או של הביקורת על הגישה, עלולה להשאירו מקובע בתוך פרדיגמת חשיבה, אף אם אינה יעילה, ועלולה להוביל לשגיאות מהותיות בתוצאות המחקר או ביכולת למצוא טיפולים יעילים יותר שיעזרו למטופל, לחולה או לסיטואציה הנחקרת.
היסטוריה.
הטיית נאמנות תוארה לראשונה בכתב עת מקצועי במאמר של זינגר ולוברסקי שהתפרסם בשנת 1975.
בבסיס המחקר שלהם נעשה חיפוש השוואות בין כמה גישות בפסיכותרפיה. הם מצאו כי הטיפול היה מוצלח יותר במקרים בהם נעשה שימוש בטיפולים משולבים של טיפולים לעומת טיפול לפי אסכולה אחת בלבד. למרות זאת, הם מצאו כי ישנם מטפלים המביעים נאמנות חזקה לשיטות בהן הם מאמינים, ונוטים שלא לשלב גישות טיפוליות אחרות, אף אם מחקרים אובייקטיביים מראים כי שילוב כזה הוא לטובת המטופל.
פסיכותרפיה.
הטיית נאמנות מתרחשת לעיתים בפסיכותרפיה. לעיתים, מערכת האמונות של החוקר כה חזקה, והוא באמת ובתמים משוכנע בצדקת הדרך מבחינתו, עד כדי עיוורון לביקורת ואפשרויות חליפיות. גם פסיכותרפיסטים המטפלים באחרים עשויים לנקוט בהטיית נאמנות, לעיתים מבלי להיות מודעים לכך. דוגמה ידועה לכך היא התרפיה הרפראטיבית בטיפולי המרה, המתיימרת "לרפא" נטיות הומוסקסואליות ולשנותן. גישה זו, שהייתה מקובלת בקרב גורמים דתיים, לרוב נוצריים אדוקים, נחשבת כדוגמה קלאסית להטיית נאמנות. התרפיה הרפראטיבית לקחה את שמה מתוך הספר "הומוסקסואליות: אתיקה נוצרית חדשה" ("Homosexuality: A new Christian ethic") אותו פרסמה התאולוגית והפסיכולוגית הבריטית, ד"ר אליזבת מוֹבּרלי , בשנות ה-80. בספרה טוענת ד״ר מוֹבּרלי, שנטייה מינית הומוסקסואליות היא ביטוי לדחף מתקן, ״רפראטיבי״, באמצעותו מנסה האדם להתמודד לכאורה עם מערכת יחסים לא תקינה עם אביו בילדות.
הפסיכולוגים ג'וזף ניקולוסי וצ'ארלס סוקרידס, שניהם אנשי דת, פיתחו שיטת טיפול הבאה לתת מענה לאותו דחף מתקן, והם מתארים אותה בספר "תרפיה רפראטיבית להומוסקסואליות בגברים – גישה קלינית חדשה" ("Reparative Therapy of Male Homosexuality: A New Clinical Approach") אותו פרסמו ב-1997. גישה זו, המתעלמת מהעובדה שלא ניתן וגם אין סיבה קלינית לשנות נטייה מינית, היא דוגמה להטייה בעקבות ערכים ואמונות, כאשר הסיבות לעצם הטיפול הן דתיות יותר מאשר קליניות.
דוגמה מקובלת נוספת וקיצונית להטיית נאמנות היא מחלת הדראפטומניה, שהוגדרה במאה ה-19 על ידי פסיכיאטרים כמחלה של הנפש, לכאורה, הגורמת לעבדים בארצות הברית לאבד שליטה ולברוח מעבדות.
פסיכולוגיה משפטית.
מוכרים מקרים, בהם מומחים לזיהוי פלילי גיבשו את עמדתם בהתאם לדעה מוטה, ופירשו את הראיות הקיימות כך שיתאימו לעמדתם. במחקרים שנערכו בארצות הברית לצורך הערכת תיקים משפטיים, נמצא כי לקוחות אפרו אמריקאים הואשמו באופן גורף יותר מלקוחות לבנים, כאשר עמדו בפני החוקרים אותן ראיות. הטיות אלה עלולות לשבש את הצדק בתיקים משפטיים. איגוד הפסיכולוגים האמריקאי הכין הנחיות לפסיכוגים בשירות המשטרה, על מנת לנטרל במידת האפשר עמדות והטיות קיימות, כדי לסייע לפסיכולוגים פליליים להיות אובייקטיביים בבחירת תיקים לבית משפט.
ביקורת על מחקרים.
תחום נוסף שקשור להטיית נאמנות הוא, כאשר חוקרים הכותבים מאמר, מותחים ביקורת על עבודתו של חוקר אחר, שמחקרו חופף למחקר אחר או מאיים על הממצאים. לעיתים מופגנת הטיית הנאמנות על ידי בחירה דקדקנית של מאמרים קודמים מתנגדים לממצאים, תוך התעלמות או אי שימת דגש מספיק על ממצאים שתומכים בעמדה החדשה. יש מקרים, בהם חוקרים משתמשים באופן אירוני בהטיית נאמנות כדי לאמת את עבודתם כנכונה ולשלול עבודות של אחרים.
אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו
אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו (בצרפתית: Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux) היא קבוצת אופני כביש בלגית בדרג ה-UCI World Team. אינטרמארשה, רשת מרכולים, ואנטי, חברת הנדסה, וגרופ–גובר מאטריו, ספקית חומרי בניין בלגית, הן הספונסריות הראשיות של הקבוצה, שקנתה ב-2021 את רישיון הוורלד טים של CCC.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה ב-2008. בשנת 2011 הפכה למקצוענית עם הצטרפותה לדרג הפרו קונטיננטל. הקבוצה ידועה בעיקר ביכולות שלה במרוצים חד יומיים בבלגיה או בהולנד, המזכירים קלאסיקות, ורוב הישגיה בשנות קיומה הגיעו במרוצים כאלו. הרוכבים הבולטים שלה בשנותיה הראשונות היו דנילו נאפוליטאנו האיטלקי, סטיבן ואן דייק ההולנדי, ביורן ליוקמנס וז'מפי דרוקר.
משנת 2013, הקבוצה מוזמנת לשלושה מונומנטים מתוך החמישה, לייז'–בסטון–לייז', רונדה ון פלנדרן ופריז - רובה.
בשנת 2017, זכתה הקבוצה בכרטיס חופשי לטור דה פראנס, בשנה בה הוזנק מליאז'. גם בשנת 2018 ו-2019 נבחרה לטור, והרוכב הבולט שלה במרוץ היה גיום מרטן, שסיים בשלוש הפעמים שהקבוצה התחרתה בטור במקומות הגבוהים ביותר מבין הקבוצה, 23, 21 ו-12. בעונת 2020 עבר מרטן לקבוצת קופידיס.
ב-2021, קנתה הקבוצה את רישיון הוורלד טים של CCC ועלתה לדרג הבכיר של קבוצות בענף, שקבע שתהיה מוזמנת לכל מרוצי הוורלד טור, והיא צפויה לערוך הופעות בכורה בג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה.
פרשיות סימום.
בנובמבר 2013, פרש סטיבן ואן דייק, מרוכבי הקבוצה הבולטים בשנותיה הראשונות, לאחר שהושעה לתקופה של שמונה שנים בעקבות שימוש בחומר אלטרנטיבי שמטרתו להגדיל את האוזון בגוף.
רוית יעקב
רוית יעקב כהן (נולדה ב-19 בינואר 1977) היא שחקנית, קומיקאית, חקיינית, מדבבת וזמרת ישראלית.
קריירה.
כמדבבת.
יעקב דיבבה בסדרות וסרטים רבים, ביניהם "אגדות אנדרסן", "שרק לנצח", "עולם הווינX" בתפקיד מלכה, "פלא של פארק" שבו דיבבה את גרטה, "אגדה עם זנב" ו"הסוד של לילי" שם דיבבה את ונסה. היא גם דיבבה בסרט הקולנוע לילדים "" שיצא לאקרנים באוגוסט 2021.
כשחקנית.
לצד רינת גבאי.
יעקב ידועה גם בתור גילומה של דמותה של הבובה מימי בהפקות הילדים של רינת גבאי במקום איריס פן וכיכבה לצידה בתפקיד זה בקלטות והצגות רבות: השתתפה פעמיים במופע החנוכה "מותק של פסטיבל", "פנטזיה", "השירים המשחקים" משירי עוזי חיטמן, "רינת בארץ האגדות" ו"אצלנו בחצר" משירי נעמי שמר. כמו כן גילמה את שושנית בסדרת הטלוויזיה שגבאי הובילה "גינת הפלאים של רינת" ששודרה בערוץ הופ!.
מופעים וסדרות נוספות.
רוית הייתה חלק מהלהקה במחזמר "עלובי החיים" שהועלה בתיאטרון "הבימה". יעקב למדה משחק באופן מקצועי בבית צבי.
יעקב גם שיחקה בסדרה "גן חיות" לצד אודי ואביעד. בשנת 2020 גילמה את דורין בסדרה "צומת מילר". יעקב שרה קולות רקע בקלטת "עולמו של יובל המבולבל". בשנת 2007 שיחקה בקלטת "התנ"ך לילדים – סיפורים ושירים". בשנת 2006 שיחקה יעקב בקלטת "גינת השטוזים של דתיה" שם החליפה את רמה מסינגר בתפקיד שטוזית.
כחקיינית וקומיקאית ברשת.
יעקב ידועה גם כחקיינית במסגרת סרטוני חיקויים שהועלתה לערוץ היוטיוב שלה ובין החיקויים שביצעה של אופירה אסייג, בטי רוקוואי, חנה לסלאו, עדי אשכנזי, מירי מסיקה וניקול ראידמן, בעקבות כך הפכה יעקב לקומיקאית ובזכות הסרטונים הגיעה להתארח במספר תוכניות אירוח שם ביצעה כמה מהחיקויים הויראלים.
הפארק הלאומי אינדיאנה דונס
הפארק הלאומי אינדיאנה דונס (באנגלית: Indiana Dunes National Park, כלומר "הדיונות של אינדיאנה") הוא פארק לאומי, השוכן בצפון-מערב מדינת אינדיאנה שבארצות הברית ומנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. הקונגרס של ארצות הברית קבע אותו בשנת 1966 כחוף הימה הלאומי הדיונות של אינדיאנה (Indiana Dunes National Lakeshore) והוא הוגדר מחדש כפארק הלאומי ה-61 של ארצות הברית ב-15 בפברואר 2019. הפארק משתרע לאורך כ-32 קילומטרים לאורך החוף הדרומי של ימת מישיגן. הפארק הלאומי משתרע על פני 62.12 קילומטרים רבועים, כולל 8,830 דונם של ו, הנמצאים בבעלות מחלקת משאבי הטבע של אינדיאנה ומנוהלים על ידה. מרכז המבקרים נמצא ב. בפארק כלולים דיונות חול, ביצות, ערבות, נהרות ומערכות אקולוגיות של יערות.