טוקיו הופצצה שוב ושוב לאחר נובמבר 1944 כאשר האמריקאים פתחו בסיסים אוויריים באיי מריאנה. התוצאות המדהימות ביותר הגיעו בלילה שבין 9 ל-10 במרץ 1945. כוחות האוויר של צבא ארצות הברית שלחו מטוסי בואינג B-29 סופרפורטרס מעל טוקיו, והטילו 1665 טונות של פצצות תבערה שהכילו תערובת דמוית ג'לי של גומי, שתן ושמן קוקוס, כולם מעורבבים בבנזין. ההתלקחות הייתה בלתי ניתנת לעצירה והיא שרפה 45 קמ"ר והרג למעלה ממאה אלף איש תוך מספר דקות. רוב הקורבנות נחנקו במקלטים כאשר השריפות כילו את החמצן שלהם. רבע מהבניינים בעיר כולה נהרסו. הפשיטה היוותה נקודת מפנה במלחמת האוויר האסטרטגית האמריקאית נגד יפן. בעבר, רוב השיטות היו פשיטות "מדויקות" שהשתמשו בחומרי נפץ גבוהים נגד מטרות תעשייתיות. כעת, האסטרטגיה הייתה להשתמש בפשיטות שטח שהשתמשו בפצצות תבערה כדי לשרוף ערים ביפן ולהרוג את העובדים שהמשיכו את המלחמה. עלונים הושלכו על ידי מיליונים כדי להורות לאזרחים להתפנות לערים ולאזורים הכפריים שלא הופצצו. מחצית מ-7.4 מיליון תושבים בטוקיו אכן ברחו.
התאוששות לאחר המלחמה.
הן טוקיו סיטי והן מחוז טוקיו הוחלפו בשנת 1943 על ידי מטרופולין יחיד של טוקיו (都). במקרה של טוקיו, 35 המחוזות העירוניים מוזגו ל-23. המטרופולין ההרוס הפך לבסיס שממנו ניהלה ארצות הברית בפיקוחו של דאגלס מקארתור את יפן במשך שש שנים.
אולימפיאדת 1964.
האוכלוסייה הגיעה לעשרה מיליון בשנת 1964 כאשר המשחקים האולימפיים בקיץ באותה השנה השאירו השפעה עמוקה על הזהות הלאומית של יפן. הנפש והמוניטין הפצועים של האומה ממלחמת העולם השנייה נרפאו משמעותית. שינויים חברתיים מהירים, שהועלו באופן נושא בטקסים האולימפיים, אפשרו ליפן להציג גאווה לאומית כוללת, והדגישו את כניסתה המחודשת של יפן למעגל מדינות התעשייה המפותחות. תערוכת האמנות העתיקה משנת 1964 שהעלה המוזיאון הלאומי של טוקיו במקביל לאולימפיאדת טוקיו, נתנה הזדמנות לקדם את התרבות המסורתית של יפן למבקרים זרים ולעם היפני עצמו, כחלק ממאמץ להחזיר לעצמה מעמד בקהילה הבינלאומית.
אף שמדיניות החוץ של יפן הייתה קשורה קשר הדוק לארצות הברית במהלך המלחמה הקרה, העיר טוקיו אירחה את אולימפיאדת 1964 ברוח מעורבות שלווה עם הקהילה הבינלאומית כולה, כולל המדינות הקומוניסטיות. המטרות היו להפגין בפני העולם כי יפן התאוששה לחלוטין מהמלחמה, התנערה מהאימפריאליזם והמיליטריזם, קיבלה בברכה את הספורט ברמה הגבוהה ביותר וביקשה לעסוק בעמי העולם ברמה העממית. הספורט נשמר לחלוטין מפוליטיקה. אנרגיה והוצאות אדירות הוקדשו לשדרוג התשתית הפיזית של הערים, כולל בניינים חדשים, כבישים מהירים, אצטדיונים, מלונות, שדות תעופה ורכבות. היה לוויין חדש שיאפשר שידור בינלאומי חי. האירוע הוכיח הצלחה גדולה עבור העיר ועבור יפן כולה. מדיניות החוץ של יפן הורחבה וכללה דיפלומטיה ספורטיבית כאשר האומה שלחה קבוצות לתחרויות בינלאומיות ברחבי העולם.
בתחילת המאה ה-21 בטוקיו, הוקמו מגדלי מגורים ומסחר יוקרתיים בשכונות לאורך נהר סומידה, מה ששינה את ההרכב החברתי ואת הדימויים התרבותיים הקשורים למרכז העיר טוקיו. הבניינים החדשים הוקמו בניגוד לכלכלה השוקעת ומהווים סממנים לפער ההולך וגדל בין עשירים לעניים.
מאז 1990.
שנות הפריחה הסתיימו בשנות התשעים, והאומה כולה נכנסה לשני עשורים של קיפאון כלכלי. בועת הנדל"ן של טוקיו התפוצצה. הרוח הפסימית העמיקה עוד יותר בגלל רעידת האדמה והצונמי בסנדאי ב-2011. טוקיו לא ניזוקה ישירות, אך היא סבלה ממחסור חמור בחשמל ומההשפעה הכלכלית של רעידת האדמה, מכיוון שמערכות ייצור מורכבות הופרעו.
אימות אמריקאיות
טיל מונחה תיל
טיל מונחה תיל הוא טיל שמונחה על ידי אותות הנשלחים אליו באמצעות תילים המחוברים בין הטיל למנגנון ההנחיה שלו, הנמצא בסמוך לאתר השיגור. בזמן מעופו של הטיל חוטי ההנחיה נפרשים מאחוריו (שגר ועדכן). מערכת הנחיה זו משמשת לרוב בטילים נגד טנקים, כאשר יכולתם להשתמש באזורים עם קו ראייה מוגבל הופכים אותה לשימושית, בעוד שמגבלת הטווח המוטלת על ידי אורך החוט אינה מהווה מכשול משמעותי.
הטווח המקסימלי של טילים מונחי תיל הוא כ-.
היסטוריה.
הנחיה באמצעות תיל החלה בראשית המאה ה-20 עם מערכת מוקדמת של טורפדו לאי. טורפדו מונחה תיל נבנה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה.
צמד הטילים הגרמניים Fritz X ו-Henschel Hs 293 הונחו על ידי מערכת קשר הרדיו "קיהל-שטרסבורג". עם זאת, הבריטים הצליחו לפתח אמצעי נגד שהפריעו לשימוש הגרמנים במערכת השליטה. וכדי לסכל אמצעי הנגד הללו הטיל נגד ספינות Hs 293B פותח עם הנחיה מבוססת תיל. דוגמאות נוספות כללו את הטיל אוויר-אוויר X-4 , ואת גרסת האנטי-טנק שלו ה-X-7.
ה-X-7 השפיע על הוגים צבאיים לאחר המלחמה, בתחילת שנות החמישים פותחו מספר מערכות ניסיוניות שנפרסו באופן נרחב בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. מספר גדול של טנקים ישראלים הושמדו באמצעות טילי סאגר מונחי תיל במהלך מלחמת יום הכיפורים. הנחיית תיל נותרה המערכת העיקרית בעבור רוב כלי הנשק הקטנים על אף כניסת מערכות חדשות יותר כגון ביות רוכב קרן לשימוש בטילים נגד מטוסים ובכמה טילי נ"ט (דוגמת ההלפייר והקורנט).
למספר טילי טורפדו ישנה גם הנחיה באמצעות תיל, כמו הטורפדו Mk 48 Advanced Capability (ADCAP) האמריקני, הטורפדו UGST הרוסי או ה-Torped 613 השוודי.
משפחת מונסטר (סרט, 2022)
משפחת מונסטר (באנגלית: The Munsters) הוא סרט אימה קומי שחור, שנכתב, יופק ויבוים על ידי רוב זומבי על פי סדרת טלוויזיה באותו השם שנוצרה על ידי אלן ברנס וכריס הייוורד ושודרה בשנות ה-60. הסרט עתיד לעלות סימולטנית לאקרנים בבתי הקולנוע ולשידור בשירות הזרמת המדיה "Peacock" בשנת 2022.
הפקה.
פיתוח.
במרץ 2021, דווח לראשונה על כך שהזמר והקולנוען רוב זומבי שוקד על פיתוח עיבוד קולנוע עלילתי לסדרת הטלוויזיה "משפחת מונסטר" ששודרה בשנות ה-60. באפריל 2021, אף נמסר כי הפרויקט יפותח ויופק כסרט בלעדי של שירות "Peacock", אך יופץ גם בבתי הקולנוע.
ביוני 2021, אישר זומבי רשמית כי סרטו העלילתי הבא יעסוק ב"משפחת מונסטר", כאשר היוצר ישמש כתסריטאי, במאי ומפיק במהלך העבודה על פיתוח והפקת הסרט. זומבי, שהצהיר על עצמו כמעריץ אדוק של סדרת הטלוויזיה, חשף כי הוא שקד על פיתוח סרט בזיכיון כבר למעלה מעשרים שנה. ביולי 2021, אשתו של זומבי, סינדי מון-זומבי, הצהירה כי הפקת הסרט נמצאת בשלב קדם ההפקה, וכי צוות ההפקה מחפש כעת אתרים לצילומים. בשלהי יולי, זומבי חשף כי עיצוב מראן החיצוני של הדמויות יהיה נאמן לסדרה המקורית, ושבמהלך ההפקה והצילומים ייעשה שימוש בהעתק מדויק של שכונת מוקינגבירד ליין ושל האחוזה המשפחתית של משפחת מונסטר, כפי שהוצגו בסדרה המקורית.
ליהוק.
ב-18 באוקטובר 2021, זומבי חשף רשמית כי להפקת הסרט לוהקו ג'ף דניאל פיליפס, אשתו, שרי מון-זומבי ודניאל רויבוק; איתם הוא שיתף פעולה בסרטיו הקודמים. לאורך שנת 2022, נמסר על ליהוקם של קתרין של, חורחה גרסיה, קסנדרה פיטרסון, די וואלאס, פאט פריסט, בוץ' פטריק, ג'רמי וילר ותומאס בויקין לצוות השחקנים.
צילומים.
צילומי הסרט החלו ב-9 בנובמבר 2021 בבודפשט, הונגריה.
הפצה.
הסרט עתיד לעלות סימולטנית לאקרנים בבתי הקולנוע ולשידור כסרט בלעדי של שירות "Peacock" במהלך שנת 2022 בארצות הברית. בהתייחסו לסרטיו הקודמים שזכו לדירוג R, זומבי הכריז "לאלו מכם המשערים, תוהים ומניחים שהסרט יהיו מלוכלכך, אלים ומרושע... ובכן, אתם טועים, הסרט מדורג PG".
הטיעון מהתכנון הלקוי
מומיג'י נישיאה
מומיג'י נישיאה (ביפנית: 西矢 椛; נולדה ב-30 באוגוסט 2007 באוסקה שביפן) היא סקייטבורדרית יפנית, האלופה האולימפית באולימפיאדת טוקיו (2020) בקטגוריית סקייטבורדינג רחוב לנשים. כשהיא זוכה במדליית הזהב בגיל 13, היא הפכה לאדם היפני הצעיר ביותר שזוכה במדליית זהב.
קריירה.
נישיאה התחתרה במשחקי X בקיץ 2019 בקטגוריית סקייטבורדינג רחוב לנשים, בה קיבלה את הציון 90.00 וזכתה במדליית הכסף. כמו-כן, נישיאה התחרתה גם באליפות העולם בסקייטבורדינג 2021, בה קיבלה את הציון 14.17 וזכתה גם כן במדליית הכסף.
ביוני 2021 דורגה נישיאה במקום החמישי בדירוג האולימפי העולמי בסקייטבודינג, מה שהביא להעפלתה לאולימפיאדת טוקיו (2020). באולימפיאדה היא התחרתה בקטגוריית סקייטבורדינג רחוב לנשים, בה היא קיבלה את הציון 15.26 וזכתה במדליית הזהב. כשהיא עושה זאת בגיל 13 שנים ו-330 ימים בלבד, היא הפכה לאדם היפני הצעיר ביותר שזוכה במדליית זהב, ולאדם השלישי הצעיר ביותר שזוכה במדליית הזהב בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים.
יתרות המט&quot;ח של הודו
להודו יתרות מטבע חוץ גדולות; כולל החזקות מזומנים, פיקדונות בנק, אג"ח ונכסים פיננסיים אחרים הנקובים במטבעות שאינם המטבע הלאומי של הודו, רופי. הרזרבות מנוהלות על ידי בנק היתרות של הודו עבור ממשלת הודו והמרכיב העיקרי הוא נכסי מטבע חוץ.
יתרות מטבע החוץ משמשות קו ההגנה הראשון להודו במקרה של האטה כלכלית, אך לרכישת עתודות יש עלויות נלוות. יתרות המטבע חוץ מקלות עבור הודו על סחר ותשלום חיצוני ומקדמות פיתוח ותחזוקה מסודרים של שוק מטבע החוץ בהודו.