בשנת 2003, נכנסו לתוקף חוקים נגד אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה הנוגעים לשלושה אמצעים מיוחדים: גישה לעבודה ולתעסוקה, הגנה מפני אפליה בעבודה ומפני הטרדה מינית. מאז 2004, חוקת פורטוגל אוסרת כל צורה של אפליה על רקע נטייה מינית, מה שהופך את פורטוגל לאחת המדינות היחידות בעולם המעגנת איסור על אפליה על רקע נטייה מינית בחוקתה. סעיף 13 של החוקה הפורטוגלית קובע באומרו כי,"אין לזכות, להעדיף, להטות דעה קדומה, לשלול כל זכות או לפטור מכל חובה מסיבות של מוצא, מין, גזע, שפה, טריטוריית מוצא, דת, אמונות פוליטיות או אידאולוגיות, חינוך, מצב כלכלי, נסיבות חברתיות או נטיות מיניות".חוק עונשין חדש נכנס לתוקף ב-2007. בתוכנו, מכיל החוק מספר הוראות המתייחסות לנטייה מינית בשלושה היבטים: הכרה במערכות יחסים חד מיניות באמצעות הגנה באותם אמצעים כגון עבור מערכות יחסים עבור בני זוג ממינים שונים, בהם אלימות במשפחה ורצח, גיל הסכמה שווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים (14 שנים) והכללת נטייה מינית כנחשבת לנסיבות מחמירות בתיקי רצח ופשעי שנאה.
בשנת 2013, הפרלמנט הפורטוגלי העביר חוק המוסיף זהות מגדרית להוראת פשעי השנאה בחוק העונשין, בעוד שנתיים לאחר מכן ב-19 בינואר 2015 הצביע הפרלמנט בעד הכללת זהות מגדרית כעילה מוגנת מפני אפליה בתחום התעסוקה. באותה שנה, הפרלמנט הפורטוגלי אישר פה אחד צעד לאמץ רשמית את ה-17 במאי כ-"היום הלאומי נגד הומופוביה וטרנספוביה" בעודו התחייב "לעסוק במילוי התחייבויות לאומיות ובינלאומיות למאבק באפליה הומופובית וטרנספובית".
בשנת 2020, האיגוד הבינלאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס ("ILGA") בפורטוגל, רשם כ-41 מקרים של אפליה שהופנו כלפי חברי קהילת הלהט"ב במדינה ו-48 מקרים של פשעי שנאה. בדצמבר 2020, בית הדין לבוררות בספורט קנס את התאחדות הכדורגל הפורטוגלית ב-1,000 אירו והורה לה לשחק ארבעה משחקים בדלתיים סגורות (כל משחק בדלתיים סגורות עולה בין 10,000 ל-25,000 אירו) בגין אי פעולתה במניעת קריאות עלבונות הומופובים שהשמיעו אוהדיה במהלך משחק באוקטובר 2018. סקר מדצמבר 2020 הראה כי 79% מהצעירים בפורטוגל היו עדים למקרים של בריונות נגד להט"ב ו-86% סברו שבתי ספר צריכים להתייחס טוב יותר לנושאי להט"ב.
זהות מגדרית.
במרץ 2011, הנשיא סילבה אשרר את חוק הזהות המגדרית החדש המאפשר לטרנסג'נדרים לשנות את מינם החוקי בתעודות לידה ובמסמכי זהות אחרים.
ב-24 במאי 2016, הוגשה הצעת חוק להתרת שינוי מגדר משפטי עבור טרנסג'נדרים על בסיס הגדרה עצמית. הצעות חוק דומות הוגשו במשך השנים בנובמבר 2016 ומאי 2017. ההצעות אוחדו להצעה אחת על ידי ועדה פרלמנטרית ולאחר מכן אושרו על ידי הפרלמנט ב-13 באפריל 2018. עם זאת, ב-9 במאי, הנשיא מרסלו רבלו דה סוזה הטיל וטו על הצעת החוק. ב-12 ביולי, הפרלמנט אימץ את הצעת החוק עם שינויים בכל הנוגע לקטינים בני 16 ו-17, שהוצע על ידי הנשיא בהודעת הווטו שלו. הנשיא חתם על הצעת החוק ב-31 ביולי. ההצעה פורסמה בכתב העת הרשמי ב-7 באוגוסט 2018 ונכנסה לתוקף למחרת. החוק מאפשר לאדם בוגר לשנות את מינו החוקי ללא כל דרישה, בעוד קטינים בני 16 ו-17 רשאים לעשות זאת בהסכמת הוריהם וחוות דעת פסיכולוגית המאשרת כי החלטתם התקבלה בחופשיות וללא כל לחץ חברתי בחוץ. החוק אוסר בנוסף על אפליה ישירה ועקיפה על בסיס זהות מגדרית, ביטוי מגדרי ומאפייני מין, ואוסר על התערבויות רפואיות בילדים אינטרסקסים (בעלי סימני מין זכריים ונקביים כאחד) עבור קביעת מינם ללא הסכמתם. עד אוקטובר 2018, בסך הכל כ-274 אנשים השתמשו בחוק ההכרה המגדרית החדש כדי לשנות את מינם החוקי.
ביולי 2019, שר המדע, הטכנולוגיה וההשכלה הגבוהה, מנואל הייטור, פרסם המלצות לאוניברסיטאות לתקן את התעודות של טרנסג'נדרים כך שישקפו כראוי את זהותם המגדרית. באופן דומה, באותו חודש, שר החינוך טיאגו ברנדאו רודריגס פרסם תקנות לבתי ספר יסודיים ותיכוניים כדי להקל על תלמידים טרנסג'נדרים ואינטרסקסים. תקנות אלה כוללות שימוש בשם המועדף על התלמיד והעלאת מודעות והכשרת צוות לטיפול במקרים של אפליה ובריונות נגד להט"ב.
שירות צבאי.
פורטוגל מאפשרת לכלל אזרחיה לשרת בגלוי בכוחותיה המזוינים ללא קשר לנטייה מינית, שכן חוקת פורטוגל אוסרת במפורש כל אפליה על בסיס זה. לפיכך לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בצבא על בסיס זהה לגברים ונשים הטרוסקסואליות. עם זאת, טרנסג'נדרים אינם נכללים בהתרה לשירות גלוי ועלולים להידחות על ידי הצבא על בסיס זהותם המגדרית על פי דיווחים.
באפריל 2016, ראש הכוחות המזוינים של פורטוגל, גנרל קרלוס ג'רונימו, התפטר, ימים לאחר שזומן עבור הסברת הערותיו של סגן ראש המכללה הצבאית על חיילים הומוסקסואלים. הנשיא מרסלו רבלו דה סוזה קיבל את התפטרותו של ז'רונימו, שנכנס לתפקיד הרמטכ"ל בשנת 2014. התפטרותו הגיעה לאחר שאנטוניו גרילו, סגן ראש המכללה הצבאית, הודה כי יעץ להורים לסטודנטים צעירים במכללה לא להתגייס אם הם הומוסקסואלים "כדי להגן עליהם מפני התלמידים האחרים". שר ההגנה אזרדו לופס הגיב לאירוע כ-"אפליה בלתי מקובלת לחלוטין".
טיפולי המרה.
דיווחים בתאריך 10 בינואר 2019 העלו שמספר פסיכולוגים בפורטוגל מבצעים טיפולי המרה עבור המרת נטייתם המינית של הומוסקסואלים להטרוסקסואליות. מספר ימים לאחר מכן, כ-250 פסיכולוגים מאזורים שונים במדינה הגישו מכתב גלוי לארגון מסדר הפסיכולוגים הרגולטורי ("Ordem dos Psicólogos") בדרישה לחקור את השימוש הפרקטיקות הפסאודו-מדעיות. הגוף אישר באומרו כי טיפול המרה הם "רשלנות לא ניתנת להצדקה".
בקשת מקלט.
מאז 30 באוגוסט 2008, נטייה מינית וזהות מגדרית הוכרו כעילה לבקשת מקלט בפורטוגל.
תרומת דם.
בשנת 2010, אושרה פה אחד בגוש בפרלמנט הפורטוגלי הצעה לאפשר לגברים הומוסקסואלים והטרוסקסואלים לתרום דם. ההצעה הייתה אמורה להיות מיושמת לבסוף על ידי המכון הפורטוגזי לדם והשתלות באוקטובר 2015, ותקופת דחייה של שישה חודשים או שנה מקיום יחסים לפני תרומה עבור גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים הייתה אמורה להיחקק. עם זאת, יישום ההצעה התעכב. בסוף ספטמבר 2016, הכללים החדשים נכנסו לתוקף והחלו לאפשר לגברים הומוסקסואלים וביסקסואלים לתרום דם לאחר שנת דחייה.
במרץ 2021, בתגובה למחלוקת במדינה לאחר שמספר תרומות נדחו, פרסם המכון הפורטוגזי לדם והשתלות הנחיות חדשות המסירות את כל המגבלות בפני גברים המקיימים יחסי מין עם גברים מתרומת דם.
תנאי מחיה.
פורטוגל מכונה לעיתים קרובות כאחת המדינות הידידותיות ביותר לחברי קהילת הלהט"ב בעולם, עם קבוצות ועמותות שונות הנותנות מענה לנושאים שונים בקרב הקהילה, חקיקה תומכת וקבלה חברתית גבוהה. בשנת 1974 עברה פורטוגל מדיקטטורת פשיזם קלריקלי לדמוקרטיה אזרחית. בתקופת קיום הדיקטטורה, אזרחי להט"ב פורטוגזים התמודדו עם דיכוי על ידי המדינה, כמו גם עם דעות קדומות ודחייה רחבה בקרב החברה. עם זאת, מאז המעבר הפוליטי, החלו לחוות רמה מוגברת של זכויות וחירויות אזרחיות. במהלך השנים הבאות, אזרחי להט"ב החלו להתארגן מבחינה פוליטית ונכנסו לעין הציבור, והעלו את המודעות למטרותיהם ולתנועתם. עמותת "Associação ILGA Portugal" נוסדה בשנת 1995, תוך קמפיין להגברת הזכויות המשפטיות עבור חברי הקהילה, הוצאת אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית מחוץ לחוק ושינוי תפיסות חברתיות. קבוצות רבות נוספות הוקמו לאחר מכן, בהן: "Portugal Pride", "AMPLOS", ו-"Pink Panthers", יחד עם קבוצת אופנועים ייחודית עבור להט"ב בפורטו ואגודה קתולית בליסבון.
במשך השנים, החוקים הפורטוגזים נגד אפליה הורחבו כך שיכללו נטייה מינית וזהות מגדרית בעוד סעיף 13 של חוקת פורטוגל תוקן באופן דומה כדי לאסור אפליה על רקע נטייה מינית באופן חוקתי, חוקי שינוי מגדר עבור טרנסג'נדרים הוקלו בעוד איחודים אזרחיים החלו להיות מוכרים לזוגות חד מיניים לראשונה. בשנת 2010, פורטוגל אישרה נישואים חד מיניים, והפכה למדינה השמינית בעולם שעושה זאת ולשישית ביבשת אירופה לאחר הולנד (2001), בלגיה (2003), ספרד וקנדה (2005), דרום אפריקה (2006), ונורווגיה ושוודיה (2009). בשנת 2016 זוגות חד מיניים בפורטוגל הפכו לזכאים לגשת לאימוץ באופן חורג ומשותף. בשנת 2019, ארגון הלהט"ב האירופי, "ILGA-Europe" דירג את פורטוגל במקום ה-7 מתוך 49 מדינות אירופיות ביחס למעמד חקיקת זכויות להט"ב בשטחן. במרץ 2019, זכתה המדינה בתואר יעד הטיולים הידידותי ללהט"ב הטוב בעולם, יחד עם קנדה ושוודיה.
אף על פי שישנם מספר מקרים של דעות קדומות בציבור כלפי חברי קהילת הלהט"ב הפורטוגזית, ישנה סצנה הומוסקסואלית רחבה בבירה ליסבון, פורטו ובערים התיירותיות העיקריות באזור אלגארבה, בהן: פארו, לאגוש, אלבופיירה וטבירה, הכוללות ברים הומוסקסואלים, פאבים, מועדוני לילה וחופים. בערים ואזורים קטנים יותר כגון: אוויירו, לייריה, קוימברה, בראגה, אבורה ומדיירה ישנן קהילות להט"ב דיסקרטיות יותר. בליסבון, רוב העסקים בעלי נטייה לתיירות להט"ב מקובצים סביב המחוז באירו אלטו ושכונות פרינסיפה ריאל וצ'יאדו הסמוכות. בליסבון ופורטו מתקיימים מצעדי גאווה שנתיים המושכים עשרות אלפיי מפגינים וצופים. ליסבון ידועה גם בתור אחת מהערים באירופה אשר מארחות את אחד מפסטיבלי סרטי הלהט"ב הגדולים ביבשת - "Queer Lisboa International Queer Film Festival". מספר חופים פורטוגזיים מוגדרים כפופולריים ביותר בקרב חברי הקהילה בהם: חוף 19, ליד קוסטה דה קפאריקה, חוף הנודיסטים הרשמי באריל וחוף קסלה ולחה, אשר שניהם ממוקמים ליד טבירה.