מיטת הסוכנות הסטנדרטית הייתה מיטת ברזל בנויה ממסגרת מלבנית מברזלי זווית על רגלי ברזל. לאורכה ולרוחבה של המיטה נמתחו פסי פח המחוברים לצלעות המיטה. למיטות הטובות יותר היו גם קפיצים המחוברים לפסי המתכת, בין הפסים ובין המסגרת המלבנית, כדי לתת גמישות רבה יותר לפסים, עליהם הונח המזרן.
הקפיצים של מיטת הסוכנות שימשו כתחמושת ברובה חוליות (הם היו החוליות).
המזרן, שסופק עם מיטת הסוכנות, היה ממולא קש.
אחיה בן אחיטוב
אֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב היה כהן ששמו מופיע ב וב כמי שנשא את האפוד לפני ארון הברית במלחמתו של שאול במכמש.
זהותו.
אחיה בן אחיטוב הוא בנו של אחיטוב ונינו של עלי הכהן. לדעת חוקר המקרא משה גרסיאל ואחרים, אחיה ואחימלך הם דמות אחת ואחיה אינו אלא צורת קיצור של שמו.
בעת המלחמה עם פלשתים במכמש, אחיה הוא זה, שלקח את כלי המקדש, שניצלו בשילה עבר לנוב והקים מחדש מרכז דתי בו עמד אוהל ה'. לדעת משה צבי סגל, מרכיב השם 'מלך' בשמו של אחימלך, אשר הוא מרכיב תאופורי בהברה האחרונה: 'יה', הוחלף למרכיב 'מלך' כמעין תיקון סופרים.
תפקיד נשיאת האפוד.
כאשר נחרב המקדש בשילה, ניצל האפוד עד אשר הועבר לאחיה. האפוד נשאר בבית משפחת עלי גם לאחר הטבח בכהני נוב. מטרת נשיאת האפוד אינה ידועה, אך הכהנים השתמשו באפוד בעת ששאלו באלוהים. השאילה באלוהים באמצעות האפוד נעשתה כנראה, באמצעות האורים ותומים, שנמצאו בחלקו הפנימי של האפוד.
תפקידו של אחיה היה לשאת את האפוד. את האפוד לא לובשים אלא נושאים או חוגרים. פסוק ג' מתאר את שני תפקידיו: וַאֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב אֲחִי אִיכָבוֹד בֶּן-פִּינְחָס בֶּן-עֵלִי כֹּהֵן ה', בְּשִׁלוֹ-נֹשֵׂא אֵפוֹד. הכינוי , מייחד במקרא רק את משפחת עלי הכהן.
בפסוק מ"א נאמר: וַיֹּאמֶר שָׁאוּל, אֶל-ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל--הָבָה תָמִים. לדעת רש"י בקשת שאול, 'הבה תמים', פירושה- תן גורל אמת. במקום נוסח המסורה נכתב בתרגום השבעים: "ויאמר שאול, ה' אלהי ישראל, למה לא ענית את עבדך היום אם יש בי או ביונתן בני העוון. ה' אלהי ישראל הבה אורים ואם ישנו... בעמך ישראל הבה תמים". לדעת שמעון בר-אפרת ואחרים יש להעדיף את הנוסח בתרגום השבעים. לשיטתם, המחבר המקראי השמיט חלק מן הפסוק. לפי הנוסח בתרגום השבעים האורים והתומים הן גורלות, שאפשרו שתי תשובות גם אם הן מנוגדות.
נראה כי הדרישה מאת ה' נעשתה על ידי הכהן, נושא האפוד, לצאת למלחמה. הדרישה בה' נעשתה בידי הכהנים עד כיבוש ירושלים בידי דוד, שאז הוחלפה בידי נביאים. מסיפור זה עולה כי הכהן הוא גם משרתו של המלך ולפי פקודתו ישאל בה'.
גלגלת נקבים
גלגלת נקבים או גלגלת שלושה נקבים (באנגלית: deadeye) היא אביזר למתיחת חבלים במערכת החִיבֵּל הנייח של אוניות מפרשים גדולות. זוהי דיסקה עבה עשויה עץ קשה, על פי רוב ליגנום ויטה, ששלושה חורים קדוחים בה. צורת הגלגלת מזכירה את חורי העיניים והאף של גולגולת מת, ומכאן שמה באנגלית ובשפות אירופיות נוספות.
גלגלות הנקבים שימשו בעיקר למתיחת הרכסות, חבלי הייצוב הרוחביים של התרנים. המתיחה הושגה על ידי השחלה ומתיחה של חבל קצר (lanyard) דרך חורי שתי דסקאות, העליונה שחוברה בחבל אל הרכסה והתחתונה שחוברה בחבל או בחבק ברזל אל גוף האונייה.
גלגלת בעלת חור יחיד נקראת "גלגלת עין", באנגלית bull's eye ("עֵין שׁוֹר"), ושימשה להולכת חבלים ולשינוי הכיוון שלהם.
גנרל גריביוס
פשעו של לורד ארתור סאביל
פשעו של לורד ארתור סאביל (באנגלית: Lord Arthur Saville's Crime) הוא סיפור קצר מאת המחזאי והסופר האירי אוסקר ויילד.
הסיפור התפרסם בעברית בתוך קובץ הסיפורים "אוסקר ויילד סיפורים" בתרגומה של טלה בר בשנת 1983.
עלילה.
"פשעו של לורד ארתור סאביל" מתאר את סיפורו של לורד ארתור סאביל שלאחר קריאת כף ידו על ידי כירומנטיסט (אדם העוסק בקריאת כף יד) מתבשר שבעתיד יהיה עליו לבצע רצח. בנוסף מתבשר לורד ארתור סאביל כי בן משפחה רחוק ימות בזמן הקרוב. מדברים אלו מסיק לורד ארתור כי יהיה עליו לרצוח את אחד מקרובי משפחתו. באותם ימים, היה לורד ארתור אמור להתחתן עם אהובת לבו, אך החליט שעליו לדחות את הנישואים עד שיבצע את המעשה שכן זהו הדבר ההוגן והמוסרי לעשות.
הקורבן הראשון אותו מבקש לורד ארתור לרצוח הוא ליידי קלמנטינה בושאפ, דודנית משנה מצד אמו, אשר סובלת מצרבת כרונית. הוא נותן לה גלולת רעל במסווה של תרופה לצרבת, ומבקש ממנה לנטול אותה רק כאשר היא חווה התקף צרבת. בינתיים נוסע לורד ארתור אל אחיו בוונציה, שם מקבל את הידיעה כי ליידי קלמנטינה נמצאה מתה בדירתה. לורד ארתור חוזר ללונדון שמח וטוב לבב ומגלה שהיא הורישה לו חלק מרכושה. בביקור בדירת הדודנית מוצאת אשתו לעתיד, סיביל מורטון, את גלולת הרעל, וכך מבין לורד ארתור שהדודנית מתה מוות טבעי ולא הוא זה שגרם למותה.
לורד ארתור מוצא לו קורבן חדש והוא דודו, הדיקן של צ'יצ'סטר. הוא מחליט לחסל אותו באמצעות שעון נפץ. הוא פנה לעזרתו של חבר אנרכיסט וזה שולח את שעון הנפץ לבית דודו. השעון אכן מתפוצץ, אך הפיצוץ לא מסב כל נזק לדוד. כך יורד לטמיון ניסיונו השני והאחרון של לורד ארתור. מיואש, מסתובב לורד ארתור ברחובות לונדון, עד שהוא מגיע לאחד הגשרים שמעל נהר התמזה. שם, להפתעתו הוא רואה את הכירומנטיסט, מר פודג'רס, נשען על מעקה הגשר. בהחלטה מהירה הוא ניגש אל מר פודג'רס ומשליך אותו אל המים, אל מותו.
מותו של מר פודג'רס מוכרז כהתאבדות, ובכך מתאפשרת חתונתם של הזוג.
מאיר פינקל
מאיר פינקל (נולד ב-29 באפריל 1968) הוא קצין במילואים בדרגת תת-אלוף בצה"ל, שימש עד 2019 כמפקד מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצבא ב-1987 שובץ בחיל השריון. בשריון עבר פינקל הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בהמשך שימש כמפקד פלוגת "מגן", עימה לחם בגזרה המערבית ברצועת הביטחון בלבנון, וכמפקד גדוד 9. במסגרת זאת לחם במהלך השנה הראשונה של האינתפאדה השנייה. שירת כמפקד קורס קציני שריון במהלך שנתיים שבמהלכם פעל הגדוד במבצע חומת מגן בקלקיליה ובאזור חברון. ב-2005 מונה למפקד חטיבת מרכבות הפלדה, חטיבת שריון במילואים, ולחם עמה במלחמת לבנון השנייה, בקרבות בכפרים יארון, עייתרון, עינתא, עין אבל, מארון א-ראס, בינת ג'בייל וג'בל עמל. לאחר המלחמה נתמנה לרמ"ח תורת לחימה ותפיסות בזרוע היבשה, תפקיד אותו ביצע במשך שבע שנים. ב-2014 החליט הרמטכ"ל בני גנץ למנותו למפקד מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית, והוא קודם לדרגת תא"ל. סיים את תפקידו כמפקד המרכז ב-2019. מאז 2019 משמש בתפקיד ראש תחום המחקר של מרכז דדו.
ב-2007 יצא ספרו על הגמישות – התמודדות עם הפתעה טכנולוגית בשדה הקרב באמצעות גמישות והסתגלות בהוצאת מערכות. הספר זכה בפרס יצחק שדה. הספר תורגם לאנגלית ויצא בשנת 2011 בהוצאת סטנפורד. ב-2013 יצא ספרו אתגרים ומתחים בתהליך בניין הכוח בהוצאת מערכות, עליו זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית מקורית. ב-2018 יצא ספרו "הרמטכ"ל - מחקר השוואתי של שישה היבטים בתפקודו של מפקד הצבא" בהוצאת מערכות ומודן, עליו זכה שוב בפרס מולדובן לספרות צבאית מקורית. ב-2020 יצא ספרו המטכ"ל – כיצד הוא לומד, מתכנן ומתארגן בהוצאת מערכות ומודן.
חיים אישיים.
פינקל הוא בעל תואר דוקטור בביולוגיה אבולוציונית מאוניברסיטת חיפה, ותואר דוקטור נוסף, במדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. ב-2019 קיבל תואר שלישי נוסף בארכיאולגיה פרה-היסטורית. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.
נשוי ואב לשלושה וכיום עובד בצורה חלקית בתור מורה להיסטוריה.
מכתביו.
ספרים.
Studies in Generalship: Lessons from the Chiefs of Staff of the Israel Defense Forces,Hoover Institution Press - Stanford University, 2021.
MERS-CoV
MERS-CoV (שם מלא: Middle East Respiratory Syndrome Coronavirus; הזן מכונה גם EMC/2012) הוא נגיף RNA חד-גדילי חיובי, מתת-משפחת נגיפי קורונה הגורם ל-MERS (תסמונת נשימתית מזרח-תיכונית). על הנגיף דווח לראשונה בספטמבר 2012 ב-ProMED-mail, על ידי הווירולוג המצרי עלי מוחמד זאכי, בג'דה שבערב הסעודית.
בשלב מסוים הגדיר ארגון הבריאות העולמי את נגיף MERS-CoV כ"איום מספר 1 על בריאות הציבור" וכן הגדיר אותו בעל סבירות גבוהה להתפשטות למדינות נוספות.
שיעור התמותה נחשב גבוה ונע בין 36% ל-40%.
וירולוגיה.
הנגיף משתייך לסוג "Betacoronavirus", שושלת C. בגנומים של MERS-CoV מסווגים לשני ענפים: ענף A וענף B. המקרים הראשונים של MERS נגרמו על ידי ענף A (EMC/2012 and Jordan-N3/2012), והמקרים החדשים שונים מבחינה גנטית (ענף B).
עד ל-23 במאי 2013 הנגיף כונה לעיתים קרובות SARS-like virus או נגיף קורונה החדש, ולפני כן הוא כונה באופן לא רשמי Saudi SARS (הסארס הסעודי).
182 גנומים של הנגיף רוצפו עד 2015 (94 מאדם ו-88 מגמלים). כל הרצפים ברמת דמיון של מעל 99%.
מקור.
המקרה המדווח הראשון התרחש בספטמבר 2012 בערב הסעודית. הווירולוג המצרי עלי מוחמד זאכי בודד את הנגיף מראותיו של גבר. זאכי פרסם את ממצאיו ב-24 בספטמבר 2012 ב-ProMED-mail . ניכר אפקט ציטופתי (CPE) בתאים שבודדו, שהתעגלו והפכו לרב-גרעיניים. הווירוס הכיל חומר גנטי מסוג RNA עם רצף של כ-30,119 נוקלאוטידים.
מקרה שני התגלה בספטמבר 2012, גבר בן 49 המתגורר בקטר עם תסמינים דמויי-שפעת, והרצף הגנטי של הנגיף שבודד ממנו היה כמעט זהה לרצף הנגיף מהמקרה הראשון.
בנובמבר 2012 דווח על מקרים דומים בקטר ובערב הסעודית. בעקבות מקרים נוספים ומקרי מוות, החל מחקר אינטנסיבי של הנגיף והמחלה.