לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את אנדריאה בוצ'לי, בוב דילן, ברנדה לי, דייב מת'יוס בנד, דוריס דיי, חוליו איגלסיאס, קני רוג'רס, ניל דיימונד, פרל ג'אם, פרי קומו, קורי הארט, שירלי בייסי, ברוס ספרינגסטין, סלין דיון, בון ג'ובי, הארי קוניק ג'וניור, בארי מנילו, אנדי ויליאמס, U2, ברי סחרוף וטוונטי וואן פיילוטס, ריק אסטלי.
אחת מגרסת הכיסוי הנודעות והמצליחות ביותר הייתה זו של גרסת הרגאיי של הלהקה UB40 שהגיעה לצמרת המצעד הבריטי והמצעד האמריקני בשנת 1993.
אח&quot;י מבטח
אח"י מבטח הייתה הספינה הראשונה מספינות סער. נבנתה במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבור שבצרפת. שירתה בחיל הים בין השנים 1967–1996. במשך מספר שנים כלל חימושה בעיקר שלושה תותחי 40 מ"מ. שימשה כספינת תותחים מהירה, ונקראה דגם סער 1. בתצורה זו עברה את מלחמת יום הכיפורים והשתתפה בקרב לטקיה. בשנת 1974 הותקנה בה מערכת טילי גבריאל ובכך הוסבה לדגם סער 2.
הספינה בשירות חיל הים.
הספינה אח"י מבטח הייתה הספינה הראשונה שנבנתה במספנות בשרבור, ואחריה נבנו שם עוד 11 ספינות טילים לחיל הים הישראלי. היא הושקה למים ב־11 באפריל 1967 וניתן לה המספר ס-311. מפקדה הראשון היה עזרא קדם וקציני המחלקות הראשונים היו מיכה רם, חיים שקד ומאיר לוין. הספינה ביצעה הפלגות ניסויים והמשך התקנות בשרבור, דבר שעיכב את הגעתה לישראל במספר חודשים. זאת בעיקר עקב בעיית עיכול המדחפים (קוויטציה). היא הגיעה מצרפת ביחד עם אח"י משגב לנמל חיפה, ב-25 בדצמבר 1967. הספינה הייתה הראשונה במסגרת שייטת ספינות הטילים שהוקמה זמן קצר קודם לכן והייתה אחת מתוך שלוש ספינות מדגם סער 1. במקביל לביצוע התקנות האמל"ח שמשה הספינה כבסיס צף להדרכה ולהכשרה מעשית לצוותים שיועדו בהמשך לספינות שבבניה בשרבור.
אחת המשימות הראשונות הייתה השתתפות בחיפושי הצוללת דקר שנעלמה בדרכה לחיפה. החיפושים נעשו בתנאי ים סוער מאוד.
עקב היותה ספינת סער 1, שלא תוכננה עד 1974 להתקנת טילי גבריאל, היא שמשה בין השנים 1968 ל 1973 כספינת ניסויים במגוון רחב של תחומים. בשנת 1969 שמשה כספינת ייחוס למדידות שח"ם (שטח חתך מכ"מי) של חיל הים ורפא"ל, כחלק הבסיסי לבנית מערכות ההגנה וההטעיה כנגד ביות טיל על ספינות סער. במהלך 1973, לאחר השקת אח"י רשף, ספינת סער 4 ראשונה שיועדה לפעול בים האדום, נעשתה הערכת מצב בשייטת ובמפקדת חיל הים כיצד ניתן להאריך את משך השהייה ובכך להגדיל את טווחי ההפלגה של ספינות הסער שפועלות בים התיכון. בוצע ניסוי בודד של התקנת מכלי דלק על הסיפון בירכתי הספינה תוך הורדת תותחי ה 40 מ"מ האחוריים.
עד אוקטובר 1973 השתתפה בחלק ניכר מהמבצעים של הלחימה במחבלים, כולל כספינת פיקוד.
במבצע אביב נעורים השתתפה בהובלת כוחות ושימשה כספינת פיקוד וחפ"ק מושט בפשיטה המשולבת.
במלחמת יום הכיפורים השתתפה הספינה בקרב הסטי"לים הראשון בעולם, קרב לטקיה מול חופי לטקיה. כן השתתפה באבטחת השייט של אניות סוחר ישראליות בדרכן לישראל.
לאחר המלחמה שודרגה הספינה ונוספו לה יכולות חדשות, במרכזן - יכולת נשיאת טילי גבריאל, ובכך הפכה לסער 2. במהלך שנות ה-70 נטלה חלק פעיל בפעילות ביטחון שוטף כנגד מפגעים מהים. השתתפה בטיבוע 2 ספינות פח"ע בלבנון, עצירת אוניית אם נושאת מחבלים ועוד. באביב 1979 הותקנה בסונר נגרר עומק משתנה, דבר ששיפר משמעותית את יכולתה כחלק מספינות הסער ללחימה נגד צוללות ובמאי 1979, הוכרזה ככשירה לפעילות נגד צוללות. במבצע שלום הגליל פעלה כספינת נצ"ל ולאחר מכן המשיכה בפעילות ללכידת ספינות מחבלים. ב-1986 עברה דרך תעלת סואץ לים סוף. ביוני 1986 שבה לזירת הים התיכון, לבסיס חיפה.
הספינה כיום.
ב-11 בינואר 1996 הורד נס השירות הפעיל מתורן אח"י "מבטח" והיא הועברה למוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה, שם היא מייצגת את שייטת ספינות הטילים כסטי"ל הראשון של ישראל.
כוכב לבן
הכוח האימפריאלי האוסטרלי
הכוח האימפריאלי האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה (באנגלית: (First Australian Imperial Force (1st AIF) היה חיל המשלוח של אוסטרליה שנלחם לצד מדינות ההסכמה במגוון חזיתות. גיוס החיילים לכוח החל ב-10 באוגוסט 1914, בעקבות הכרזת המלחמה של הממלכה המאוחדת על גרמניה.
סדר הכוחות.
במשך כל המלחמה התנדבו לכוח 413,000 אנשים מתוך 4.5 מיליון איש שמנתה אז אוכלוסיית אוסטרליה. מתוכם, נשלחו אל מעבר לים 331,781 חיילים מהם נפצעו 152,171, ומתו או נהרגו 58,961 - היחס הגבוה ביותר מבין כל הצבאות במלחמה. אחוז הנפגעים והשבויים בקרבות עמד על 64.98 אחוזים מהכוחות הלוחמים. אלפים נוספים נפלו קרבן למחלות ומגפות כולל השפעת הספרדית ובסופה של המלחמה חזרו רק 40 אחוזים מהלוחמים בריאים ושלמים הביתה.
היסטוריה.
הכוח האימפריאלי היה מורכב כולו ממתנדבים במהלך כל המלחמה, ייחוד שאפיין את אוסטרליה ודרום אפריקה בלבד. הגיוס הראשוני כלל 20,000 לוחמים שהיו מאורגנים בשלוש בריגדות אזוריות שהרכיבו דיוויזיה אחת בפיקודו של גנרל ויליאם ברידג'ס. הגיוס התבצע רק בקרב תושבי אוסטרליה, אם כי כחמישית מהחיילים נולדו בבריטניה ולא באוסטרליה. בחודש נובמבר נשלחו חיילי הכוח למצרים על מנת להתאמן שם עם חיילי הצבא הבריטי ובינואר 1915 חברה אליהם בריגדת רגלים נוספת. ארבע בריגדות אלו, בריגדת פרשים קלה ושתי בריגדות מניו זילנד נקראו יחד אנזא"ק, בפיקודו של לויטננט-גנרל ויליאם בירדווד.
באפריל 1915 השתתף כוח אנזא"ק כולו במערכת גליפולי כשבמקביל המשיכו מתנדבים רבים להתגייס לכוח ויצרו דיוויזיה שנייה. גם דיוויזיה זו שהתה במצרים לצורך אימונים, אך כבר בספטמבר נשלחה לגליפולי כדי לתגבר את הדיוויזיה הראשונה, זאת עוד בטרם סיימו החיילים את הכשרתם.
כשהגיע מספר הנפגעים בכוח ל-25,000 ובהם גם מפקד הכוח האוסטרלי גנרל ברידג'ס שנהרג, גדל עוד יותר מספר המתנדבים. חיילים ותיקים הועברו מהבריגדות הראשונות לבריגדות החדשות, כדי לסייע בבנייתן ובמקומם מילאו את התקן מגויסים חדשים. גידול זה בכוח, יצר את הצורך בחלוקת אנזא"ק לשני קורפוסים.
במרץ 1916 נשלח הכוח האימפריאלי להילחם בחזית המערבית שם נלחם עד נובמבר 1917 תוך שהוא ממלא תפקיד חשוב במגוון קרבות, בהם הקרב על הסום, קרב אראס, קרב מסין וקרב פשנדל. בסוף 1916 תוגבר הכוח בדיוויזיה חדשה, שלישית שבניגוד לקודמותיה לא עברה במצרים, אלא התאמנה באנגליה.
לאחר שהגיס סבל אבדות גבוהות מהצפוי (55,000 ב-1917 לבדה) ומספר המתנדבים באוסטרליה ירד משמעותית, אוחדו כל חמש הדיוויזיות האוסטרליות לקורפוס אחד בנובמבר 1917. תוכנית ליצירת דיוויזיה חדשה, שישית, נזנחה לאחר האבדות הרבות בקרב פשנדל. נוסף על כך, נאלצו האוסטרלים להצטרף לבריטים בארגון מחדש של יחידות הרגלים שכלל צמצום של הבריגדות מארבעה בטליונים לשלושה.
למרות הקשיים, המשיך הכוח האוסטרלי למלא תפקיד חשוב בהגנה על אמיין במסגרת מתקפת האביב. במאי 1918 מונה בירדווד למפקד הארמייה הבריטית החמישית ובמקומו התמנה מפקד ראשון ממוצא אוסטרלי - ג'ון מונש. מונש שהיה מפקד מוכשר, הוביל את הכוח האוסטרלי בהצלחה ויצר לו מעמד של יחידת עילית בתוך הצבא האנגלי. תחת פיקודו הראו האוסטרלים הצלחה במתקפת מאה הימים שבה לקחו בשבי 30,000 חיילים גרמנים ו-338 תותחים ושחררו 116 עיירות וכפרים.
קרבות נוספים.
מעבר לחזית המערבית, בו נלחם עיקר הכוח האימפריאלי האוסטרלי, השתתפו יחידות קטנות בקרבות נוספים במלחמה. יחידות הפרשים הקלים של הכוח השתתפו במערכה על סיני וארץ ישראל כשהן כוללות חמישה עשר רגימנטים שנכללו בכוח הרב לאומי של מדינות ההסכמה. כמו כן, השתתפו יחידות קטנות של פרשים במערכה במסופוטמיה ובדיכוי מרד הסנוסים במערב מצרים.
כמו כן, חלק מהכוח שתוגבר ביחידות ימיות נלחם ב-1914 בגינאה החדשה. קרב זה הסתיים במהירות יחסית ועם מספר אבדות נמוך.
The Lion Sleeps Tonight
(האריה ישן הלילה), הידוע גם בשם "Wimoweh" (וימבווה), ואשר במקור נקרא "Mbube", הוא שיר שהוקלט במקור בשנת 1939 על ידי הזמר האפריקני סולומון לינדה יחד עם להקת ציפורי הערב.
בעוד שהשיר זכה לגרסאות כיסוי רבות במהלך שנות ה-50, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את האורגים, ג'ימי דורסי, אימה סומאק, מרים מקבה, ולהקת שלישיית קינגסטון - גרסת הכיסוי המצליחה ביותר של השיר היא זו של להקת הדו-וופ The Tokens אשר פורסמה בשנת 1961 ואשר הגיעה למקום הראשון במצעד האמריקני.
במהלך שנות ה-90 השיר זכה להצלחה מחודשת לאחר שחברת דיסני השתמשה בשיר בסרט מלך האריות, בסדרת הספין אוף של הסרט ובמחזמר המבוסס על הסרט וסרט הלייב אקשן המבוסס על הסרט.
בעקבות כך נתבעה דיסני על ידי צאצאיו של סולומון לינדה. וזכתה ב-25% מהתמלוגים.
היסטוריה.
השיר בגרסתו המקורית נקרא "Mbube" (שפירושו בשפת הזולו: אריה) ונכתב במהלך שנות ה-20 על ידי הזמר הדרום אפריקאי סולומון לינדה.
השיר הוקלט והופץ לראשונה בגרסת אריך נגן במהלך 1939 והפך ללהיט אשר הפך את סולומון לינדה לכוכב ברחבי דרום אפריקה. עד לשנת 1948 הסינגל נמכר במעל ל-100,000 עותקים ברחבי אפריקה.
בשנת 1949 המפיק המוזיקלי אלן לומקס הביא את אריך הנגן של סולומון לינדה לידיעתו של פיט סיגר מלהקת האורגים. בנובמבר 1951, לאחר שהלהקה ביצעה את השיר במשך כשנה לפחות במופעים שלהם, להקת האורגים הקליטה גרסת כיסוי משלה לשיר תחת הכותרת "Wimoweh" (שיבוש מוטעה של השם המקורי של השיר). גרסת הכיסוי של להקת האורגים הגיעה למקום ה-10 במצעד הבילבורד והפכה בולטת ברפרטואר השירים שהלהקה נהגה לשיר בהופעותיהם.