בנם שניאור חשין, לוחם בשייטת 13 והבעלים של חברת טיולי ספורט אתגרי, נהרג ב-18 ביוני 2010 בתאונת פגע וברח, בעת שהתאמן ברכיבה על אופניים בשול הדרך של כביש 5.
ארתרופלאורה
ארתרופלאורה (שם מדעי: "Arthropleura") הוא סוג של רב-רגל מתקופת הקרבון והפרם שהיה פרוק הרגליים היבשתי הגדול ביותר בעולם, באורך שנע בין 30 סנטימטרים עד ל-2.3 מטר. בשל גודלו הרב, ספק אם היו לו טורפים כלשהם. הוא חי באזורי ביצות לחות בצפון אמריקה וסקוטלנד ואכל צמחים.
הוא התפתח מיצורים דמויי-מרבי רגליים כמו האאוארתרופלאורה בתקופת הסילור והקרבון ועקב החמצן הרב שהיה באטמוספירה וחסרונם של טורפים חולייתנים, צמח לגודל עצום. בסוף הפרם החל שינוי אקלים שהרס את יערות הגשם הקדומים ודלדל את החמצן עד להכחדתו יחד עם עוד פרוקי רגליים ענקיים מאותה תקופה.
אצולה באימפריה הצרפתית הראשונה
אנדרטה לחללי חטיבה 8
"אנדרטה לחללי חטיבה 8" היא אנדרטה שהוקמה לזכר חללי חטיבה 8 על ידי הפסל הישראלי יחיאל שמי ונחנכה בשנת 1972 בשטח נמל התעופה בן-גוריון. גובהה 21 מטרים.
האנדרטה הוקמה ביוזמת יוצאי חטיבה 8, שכבשה בזמן "מבצע דני" את האזור. שמי החל בעבודה על האנדרטה בשנת 1970 וכעבור כשנה החלה העבודה באתר.
האנדרטה עשויה חלקי בטון וברזל השלובים זה בזה ויוצרים קומפוזיציה מבוזרת ומרובת אלכסונים, סביב מוקד פנימי שבו חקוקים שמות חללי החטיבה. שמי הסתייג מן הרעיון של יצירת אתר "מקודש", ההופך את האמנות לשימושית. הוא העיד כי יותר משביקש לתכנון אנדרטה משך אותו הרעיון להקים פסל לצד שדה תעופה.
בשנת 1975 תיאר שמי את האנדרטה, כשהוא מדגיש את היחס שבין הצופה ליצירת האמנות:
בשנת 1986 התייחס שמי לבניית האנדרטה בצורה ביקורתית:
Funeral (אלבום)
Funeral (תרגום לעברית: הלוויה) הוא אלבומם הראשון באורך מלא של ארקייד פייר, ששוחרר ב-14 בספטמבר 2004 בצפון אמריקה דרך Merge וב-28 בפברואר 2005 באירופה דרך Rough Trade.
שם האלבום ניתן לו בשל כך שמספר חברים בלהקה איבדו מבני ובנות משפחתם בסמוך לתקופת יצירת האלבום: סבתה של רז'ין נפטרה ביוני 2003, סבם של וין וויליאם באטלר נפטר בפברואר 2004 ודודתו של ריצ'רד ריד פרי נפטרה בפברואר 2004.
האלבום היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2005 עבור האלבום האלטרנטיבי הטוב של השנה. הוא זכה לביקורות נלהבות וחמות בכל העולם והופיע בפסגת רשימות סיכום שנה של מבקרים רבים כמו גם במקום הראשון ברשימות סיכום העשור של מבקרים רבים. לפי אתר הביקורות Metacritic, לאלבום יש את מס' ההופעות השני בגודלו בעשרת הראשונים של רשימות סיכום עשור. כשהאלבום היחיד שמקדים אותו בקריטריון זה הוא Kid A של רדיוהד.
הפקת האלבום.
הקלטות ראשוניות לאלבום בוצעו במהלך שבוע באוגוסט 2003 באולפני Hotel2Tango במונטריאול, קוויבק, ההקלטה הושלמה מאוחר יותר באותה שנה תוך שימוש באמצעים אנלוגיים בלבד.
האלבום עוסק בהתמודדות עם זמניות החיים והיותנו בני תמותה, בין השאר בהתמודדות עם אובדן אדם קרוב אך עושה זאת תוך ניחום וחיזוק ונטיעת תקווה.
הפתיח מתוך חוברת האלבום:
הפתיח בחוברת האלבום מתאר בקצרה את ההקלטה של האלבום והנסיבות שהובילו לשם האלבום שנבחר.
עטיפת האלבום.
העטיפה עוצבה בידי Tracy Maurice.
חוברת האלבום מעוצבת כתוכנייה של הלוויה.
מן הביקורת.
"Funeral" זכה לקבל מהמבקרים פה אחד של שבחים והפך מיד קלאסיקה מודרנית.
באתר הביקורות Metacritic, שמחלק ציון משוקלל מבוסס על ציונים שניתנים ממבקרים שונים, האלבום קיבל את הציון הממוצע 90, מבוסס על 33 ביקורות.
מבקר המוזיקה של Allmusic, ג'יימס כריסטופר מונגר, העניק לאלבום דירוג של חמישה כוכבים (מתוך חמישה). הוא תיאר את האלבום כאמיץ ומעצים.
Pitchfork נתנו לאלבום ציון 9.7 מתוך 10, דבר שהעמידו במקום השני ברשימת 200 האלבומים הטובים של העשור הראשון של שנות ה-2000, מיד אחרי, Kid A של רדיוהד.
Drowned in Sound שיבחו כשמבקרם כינה את האלבום מחזק, וממלא בתקווה ובאופוריה גם יחד, מספר את כל מה שיש לספר על מוות ועושה זאת בעשרה שירים.
Tiny Mix Tapes נתנו חמישה כוכבים ומבקרם כתב על האלבום שהוא כמו משהו שלא שמעתם מעודכם ועדין מאוד מוכר.
אורלי נקלר מקול הקמפוס ציינה את האלבום ברשימת סיכום העשור שלה וכתבה עליו: "'הלוויה' של ארקייד פייר מצליחה למצות בחבילה אחת כמעט את כל הרגשות שהמוות אוצר בחובו: עצב, אובדן, אבל, טקסיות, השלמה והתפכחות. השמחה כבר מגיעה אחר כך."
טריגווה גראן
ינס טריגווה הרמן גראן (בנורווגית: Jens Tryggve Herman Gran 20 בינואר 1888 - 8 בינואר 1980) היה טייס, מגלה ארצות וסופר נורווגי. גראן היה המומחה לסקי במשלחת טרה נובה של סקוט בשנים 1913-1910 והיה האדם הראשון שטס מעל הים הצפוני.
טריגווה גראן נולד בברגן, נורווגיה, למשפחה אמידה בעלת עמדת בולטות בתעשיית בניית הספינות. אבי-סבו ינס גראן ברלה (1828-1758) ייסד מספנה ברובע לאקסבוג בברגן. אביו, בעל המספנה, מת כשטריגווה היה בן חמש. בשנת 1900, לאחר לימודים בברגן ובלילהאמר, נשלח גראן למשך שנה לבית ספר בלוזאן, שווייץ, שם למד גרמנית וצרפתית. כעבור שלוש שנים, פגש את וילהלם השני, קיסר גרמניה, אורח תדיר במשפחות חבריו של טריגווה. המפגש עם הקיסר הטביע את רישומו על הנער בן ה-14, שמאותו רגע ואילך השתוקק להיעשות לקצין בצי. הוא נכנס ללמוד בקולג' של הצי בשנת 1907 וסיים אותו באביב 1910.
קריירה.
גראן גילה עניין במדע ובחקר ארצות, וזה הניע את פריטיוף ננסן להמליץ עליו לפני רוברט פלקון סקוט, ששהה אותו זמן בנורווגיה ועסק בהכנות למשלחת לאנטארקטיקה ובבדיקת הטרקטור הממונע שהתכוון לקחת עמו. סקוט התרשם מגראן, שהיה גולש סקי מומחה, ושכנע אותו להצטרף למשלחת טרה נובה כמדריך סקי לאנשיו של סקוט. על סיפון ה"טרה נובה" פגש גראן מכר נושן ויקטור קמפבל, שאותו פגש באתר סקי בנורווגיה.
כשהגיע לאנטארקטיקה בראשית ינואר 1911, היה גראן אחד מ-13 חברי המשלחת שלקחו חלק בהנחת מצבורי הצידה, שיידרשו לקבוצה שתנסה להגיע אל הקוטב הדרומי בהמשך אותה שנה. מנובמבר 1911 עד פברואר 1912, כשסקוט ושאר חברי הקבוצה הדרומית היו בדרכם אל הקוטב, נלווה גראן אל המשלחת הגאולוגית אל ההרים המערביים, בפיקודו של גריפית טיילור. בנובמבר 1912 היה גראן אחד מ-11 האנשים בקבוצת החיפוש, שמצאה את האוהל ובו גופותיהם של אנשי קבוצת הקוטב. אחרי שאספו של חפציהם האישיים של אנשי הקבוצה, כולל היומן והמכתבים שסקוט המשיך לכתוב עד מותו, הורד האוהל על גופותיהם של סקוט ואנשיו וגלעד בגובה 4 מטרים הוקם מעליו. צמד מגלשי סקי שימש ליצירת צלב מעל קבר האחים. גראן עשה את דרכו חזרה אל הבסיס בכף אוונס במגלשיים של סקוט, כדי שלפחות מגלשי הסקי של קפטן סקוט ישלימו את המסע. לפני שעזב את אנטארקטיקה טיפס אל הר ארבוס עם ריימונד פריסטלי ופרדריק הופר בדצמבר 1912, פרשה שכמעט הסתיימה באסון כאשר התפרצות בלתי צפויה חוללה מטר של אבני לבה ענקיות, שנפלו על כל סביבותיו. לאחר זמן קיבל גראן את מדליית הקוטב מידי המלך ג'ורג' החמישי.
במסעו הביתה, פגש גראן את הטייס האירי רוברט לוריין ונתפס מיד לנושא הטיסה. גראן הוכשר כנווט בבית הספר לטייס לואי בלריו בפריז, וב-30 ביולי 1914 היה לטייס הראשון שחצה את הים הצפוני. הוא המריא במונופלאן מדגם בלריו XI-2 שלו, "קה פלוט", ממפרץ קרודן בסקוטלנד ונחת כעבור 4 שעות ו-10 דקות ביארן, סמוך לסטוונגר, נורווגיה, לאחר טיסה של 465 ק"מ.
רק חמישה ימים לאחר זאת, נכנסה הממלכה המאוחדת למלחמת העולם הראשונה. גראן, סגן ראשון בחיל האוויר הנורווגי, התנדב לשירות בחיל האוויר המלכותי. הוא נדחה מחמת הנייטרליות של נורווגיה. אלא שהדחייה לא עצרה את גראן, שהתחזה ל"סרן טדי גראנט" מקנדה וכך התקבל לשירות, השתתף בגיחות בחזיתות שונות ולאחר סיום המלחמה, ב-1919, פיקד על יחידות שונות של חיל האוויר המלכותי בארכנגלסק ובצפון רוסיה במהלך פעילותן של בנות הברית ב-1919. גראן עצמו טען ליירוט מטוסו של הרמן גרינג בקרב אוויר ב-8 או ב-9 בספטמבר 1917. הדבר נודע לו כשהתוודע לגרינג אחרי המלחמה והשווה את יומני התעופה שלו עם אלה של גרינג. עם זאת, אי אפשר היה להוכיח, שהיה זה גראן שהפיל את מטוסו של גרינג.
במהלך המלחמה העלה חיל האוויר המלכותי לדרגת רב-סרן והעניק לו את צלב הצבא על הצטיינות בשירות מלחמתי.
אחרי המלחמה החל גראן להרצות על תעופה ועל מסעותיו באזורי הקוטב, ובמקביל כתב ספרים. בשנת 1919 היה הראשון שטס מלונדון לסטוקהולם. ב-1928 יצא בראש משלחת חיפוש לאתר את חוקר הקטבים רואלד אמונדסן, שאבד בעת טיסה בניסיון להתחקות אחר גורל משלחת הקוטב הצפוני של אומברטו נובילה על ספינת האוויר "איטליה".
בעת מלחמת העולם השנייה, דווח גראן כמי שהיה חבר ב-NS, מפלגתו הלאומנית של וידקון קוויזלינג. ה-NS השתמש במעמד ההרואי של גראן בתעמולת המלחמה שלו וב-1944, יצא בול זיכרון לציון יובל ה-30 לטיסתו של גראן מעל הים הצפוני. ההשערה הייתה, שגראן חשש לפעולת תגמול מצד המפלגה הפאשיסטית הפרו-גרמנית עקב קשריו עם חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם הראשונה. אחרים גרסו, שייתכן כי ידידותו עם גרינג והמרירות שחש משום שלא הוצעה לו משרה בחיל האוויר הנורווגי הניעו את גראן לתמוך ב-NS בתקופת הכיבוש הנאצי בנורווגיה.
לאחר משפט ב-1948, נמצא גראן אשם בבגידה ונידון למאסר של 18 חודשים. את שארית חייו הקדיש בעיקר לכתיבת ספרים.
חיים אישיים.