לאחר מותה של אמה בשנת 1956 עברה להתגורר בעליית גג בתל אביב. את הכסף מעבודות שונות וכספי הגמלה שקיבלה מבנק הפועלים (שאביה היה מנהלו הראשון) חילקה לנצרכים בטענה שהכסף אינו מגיע לה, או כפי שצוטט מדבריה: "אינני רוצה להיות חשודה כאוכלת לחם חסד".
אהרונוביץ, ששלטה בשפות עברית, אנגלית וערבית, תרגמה את הטרילוגיה "כריסטין בת לאוראנס" שכתבה הסופרת הנרווגית סיגריד אונדסט.
כמו כן פעלה להוצאת הספר "הגולים", בהוצאת עם עובד, שאיחד שתי נובלות - "לעת עתה" (1943) ו"מאמש" (1955) לכדי רומן אחד.
היא תרגמה מספר מסיפוריה של בארון לאנגלית ולכתב ברייל.
בעבודתה הרבתה להשתמש בשם העת "שבתאית", על שם סבה, שבתי אליעזר בארון, מכיוון שלא רצתה שיזהו את עבודתה עם הוריה. הסופר יהושע מנוח, שהחמיא לה על עבודתה, נענה בתגובה כי "כמובן שקראתי בעונג רב את השבחים הרבים שאתה מפזר להורי ז״ל, אך אינך צריך לקשור דברים אלה אליי. סבורני שאדם צריך שתהיה לו זכות עצמו. ואם אין אין. חלילה לאדם להיתלות בזכות אבותיו ואבות אבותיו. לדעתי זהו פשע, ובכל אופן- דבר לא הגון".
אהרונוביץ פעלה רבות לטובת הספרייה בבית יוסף, מושב הקרוי על שם אביה, ו"בית הסופר על שם דבורה בארון" בנהורה שבחבל לכיש, להנצחת הוריה, וכן פעלה להנצחתם ביישובים שונים בארץ.
אהרונוביץ נפטרה בספטמבר 1971 (תשרי תשל"ב) כתוצאה ממחלת הנפילה ונטמנה בבית העלמין בחולון. רבים ליוו אותה למנוחות.
"לאושר לא נולדה", כתבה עליה הפעילה החברתית רבקה גובר, שסייעה בהקמת בית הסופר במושב נהורה.
ספד לה המשורר אברהם ברוידס: "מסירות כזאת של בת וצמידותה מהכרה והוקרה לשמש את האם החולה, היא כמעט תופעה נדירה. צפורה ניצבה לימין האם הנערצה ודאגה לשרתה ולמלא משאלותיה. אף שקדה לרשום מפיה מימרות מחכימות בענייני לשון, אדם וחברה. כן מצאת לנכון לחבר ביבליוגרפיה של דבריה. הקרבה אל האם חרגה מן השייכות הטבעית, שייכות של בשר ודם. זה היה קשר עילאי, שבספירת הנפש והאצילות. ניתן לומר, כי את כל חייה הקדישה הבת למען אמא הורתה. צפורה התנהגה לפי עקרונות מחמירים, בענווה ובהסתפקות במועט והייתה נזירית בהליכותיה. לא הכרתי כמותה ליושר לבב ולטוהר מידות ומצפון".
יחסיה עם אמה.
לאחר מות אביה, התלות ההדדית בינה לבין אמה גברה.
אהרונוביץ דאגה לאמה לכול. בשנותיה האחרונות של בארון ניהלה צפורה את כל התכתבויות אמה, החליטה מי יוכל לבקרה, קראה באוזניה וכתבה מפיה את סיפוריה לאחר שראייתה של בארון הידרדרה.
לאחר פטירתה של האם, החלה צפורה לטפל בכתביה ובחומר הספרותי שהשאירה הסופרת. את הספר 'אגב אורחא' - אסופה מעיזבונה של דבורה בארון ערכה בתה.
בפתיחה לספר כתבה אהרונוביץ - "בעשרים שנות חייה האחרונות סבלה דבורה בארון מלחץ דם גבוה והפרעות בכליות והייתה רתוקה רוב זמנה (ואחר כך כל זמנה) למיטתה. בשנותיה האחרונות, כאשר רבים מידידיה נפטרו לעולמם והנותרים הוקירו רגלם מביתה, סבלה קשות מבדידות, ולעיתים קרובות נהגה במר נפש לצטט את שירו הידוע של יצחק קצנלסון: "סגורה דלתי/ איש אינו דופק עליה/ איש אינו בא אצלי".
אחרים לא חסכו ביקורת על יחסים אלה: "מחלתה של דבורה בארון וריתוקה למיטתה במשך שנים ארוכות גרמו לכך, שמגיל רך הייתה צפורה "אסירת-בית" סועדת את אמה בחולייה ומוותרת כליל על חיים משלה; בייחוד לאחר מות האב, הסתגרו שתי הנשים בביתן בבדידות כמעט מוחלטת. קשה להבין, כיצד השלימה דבורה בארון עם קרבן עולה זה של בתה יחידתה, שדמתה בכמה מתכונותיה לדמויות נשים בסיפורי אמה. לאחר פטירת האם, שהייתה כל תוכן חייה, נשארה צפורה גלמודה".
ספרה "צפורה - מכתביה ודברי חברים".
הספר, הכולל חלופת מכתבים בין אהרונוביץ לאישים ואנשי רוח, מכיל גם טקסטים שכתבה אודות הוריה.
בשנת 1958 פרסמה מודעה בה ציינה כי "כל מי שיש בידו ממכתבי המנוחה או תמונותיה, או חומר ביוגרפי על אודותיה, מתבקש להמציאם בהקדם לבתה: (צפורה אהרונוביץ, תל אביב, רחוב דויד בלוך 84). החומר יוחזר לבעליו בשלמות. כמו בן מתבקשים בני עירה של המנוחה, המעוניינים להשתתף בקובץ ברשימות זיכרון, להתקשר בהקדם על פי הכתובת הנ"ל"
הספר "צפורה - מכתביה ודברי חברים" יצא לאור בשנת 1972 בהוצאת עם עובד.
צבעוני (פירושונים)
יחסי ברזיל–מונטנגרו
יחסי ברזיל–מונטנגרו הם היחסים המדיניים הדו-צדדיים בין מונטנגרו לברזיל.
סקירה כללית.
הרפובליקה הפדרלית של ברזיל הכירה במונטנגרו ב-14 ביוני 2006, ואילו היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-20 באוקטובר 2006. שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה דו-צדדי טוב. אדוארדו בוטלו ברבוסה הפך לשגריר ברזיל במונטנגרו שבסיסה בבלגרד, סרביה ב-13 במאי 2019 ובפברואר 2020 הפך סרן סטנקוביץ' לשגריר מונטנגרו בברזיל, שבסיסה בבואנוס איירס, ארגנטינה. קונסוליית הכבוד של מונטנגרו בסאו פאולו, בראשות קונסול הכבוד מרקו ברייוביץ', נפתחה ב-23 במאי 2016.
ביקורים רשמיים.
ב-28 במאי 2010 נפגש שר החוץ המונטנגרי מילאנו ריצ'ן עם שר החוץ של ברזיל סלסו אמורים, במהלך פגישת השרים השנתית של ברית התרבויות, בריו דה ז'ניירו. בספטמבר 2008 נפגש שר החוץ מילאנו רוקן המונטנגרי עם שר החוץ הברזילאי סלסו אמורים בשולי המושב ה-63 של העצרת הכללית של האו"ם.
יחסים כלכליים.
במהלך שנת 2020, המסחר בין המדינות הסתכם ב-8.39 מיליון אירו (8,372,000 אירו יבוא מברזיל למונטנגרו ו-11,000 אירו יצוא ממונטנגרו לברזיל). במהלך שנת 2019 הסתכם המסחר ב-9.8 מיליון אירו (יצוא 25,000 אירו ויבוא 9,787,000 אירו). המסחר בשנת 2018 הסתכם ב-7,733,802 אירו (יצוא 18,464 אירו, יבוא 7,715,338 מיליון אירו).
סיפורי אימה אמריקאים
סיפורי אימה אמריקאים (באנגלית: American Horror Stories) היא סדרת אימה אנתולוגית אמריקאית, שנוצרה והופקה על ידי ראיין מרפי ובראד פלצ'ק. הסדרה הוקרנה בבכורה ב-15 ביולי 2021, ומשמשת כספין אוף לסדרה "אימה אמריקאית".
בין השחקנים מהסדרה המקורית נמנים: מאט בומר, סיליה פינקלשטיין, ג'ון קרול לינץ', נעמי גרוסמן, צ'ארלס מלטון, צ'אד ג'יימס ביוקנן, בילי לורד, קודי פרן, דילן מקדרמוט וג'יימי ברואר.
באוגוסט 2021, חודשה הסדרה לעונה שנייה.
הפקה.
פיתוח.
ב-11 במאי 2020, מרפי חשף כי מפותחת סדרת ספין אוף בשם "סיפורי אימה אמריקאים". כל פרק יכלול סיפור אימה בפני עצמו, במקום שכל עונה תגולל סיפור חדש כמו בסדרה המקורית ב"אימה אמריקאית".
יחסי מונטנגרו–קנדה
יחסי מונטנגרו–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לבין מונטנגרו.
סקירה כללית.
קנדה הכירה רשמית במונטנגרו ב-13 ביוני 2006, והיחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-5 בספטמבר 2006. ב-29 ביוני 2010, מונטנגרו פתחה קונסוליה ומינתה קונסול כבוד בוונקובר, קולומביה הבריטית. ב-3 במאי 2011, הסמיכה מונטנגרו את שגרירה בוושינגטון, ארצות הברית גם עבור קנדה.
שיתוף פעולה כלכלי.
המשקיע הקנדי החשוב ביותר במונטנגרו הוא פיטר מונק, שחברתו בונה בטיווט את מרינת היאכטות היוקרתית הגדולה ביותר בחוף הים האדריאטי המזרחי - פורטו מונטנגרו. החלק הראשון של המרינה נפתח ב-17 ביוני 2009. עם קיבולת של 85 מקומות ליכטות בין 12 ל-100 מטר, ובאמצע אוגוסט 2010 נפתח בניין המגורים-מסחר הראשון Teuta, כחלק ממרינה חדשה.
באפריל 2012 הפכה חברת "מולסון קורס" הקנדית לבעלים החדש של מבשלת הבירה Niksic" Trebjesa".
ב-8 בדצמבר 2008, כחלק מתהליך ההצטרפות לארגון הסחר העולמי, חתמה מונטנגרו על הסכם סחר דו-צדדי עם קנדה.
חילופי סחורות.
בשנת 2012 הסתכם הסחר בין המדינות ב-1,391,327 אירו (1,153,292 אירו יבוא למונטנגרו, ויצוא לקנדה 238,035 אירו).
השקעות ישירות מקנדה בשנת 2012 הסתכמו ב-950,929.23 אירו.
מונטנגרו מייבאת בעיקר מקנדה: ספינות, סירות; דוודים; מוצרי תרופות, ירקות, שורשים, פקעות. מונטנגרו מייצאת בעיקר לקנדה: מגוון מוצרים לתזונה, ירקות; חפצי אמנות, פריטי אספנות ועתיקות; מכונות וציוד חשמל.
שיתוף פעולה צבאי וביטחוני.
מונטנגרו משתתפת גם בתוכנית ההכשרה והשיתוף הצבאית של משרד ההגנה הלאומי (MTCP). ה-MTCP מנוהל על ידי משרד ההגנה הלאומי להכשרת קצינים מהמדינות המשתתפות בתחומי בקיאות השפה (אנגלית וצרפתית), פעולות תומכות שלום, תפקידי צוות ופיתוח מקצועי. מאז 2007 הוכשרו 40 מועמדים מונטנגרים באמצעות MTCP. בשנים 2014–2015 הוצעו ארבעה מקומות אימון למונטנגרו.
שיתוף פעולה מדעי ותרבותי.
קיים שיתוף פעולה בין בית הספר מונק לעניינים גלובליים שבאוניברסיטת טורונטו לבין אוניברסיטת דוניה גוריצה, בצורה של חילופי סטודנטים, טיולי לימוד וכדומה.
בתחום שיתוף הפעולה המדעי והטכנולוגי מונטנגרו מעוניינת במיוחד להשתמש במספר מלגות קנדיות, במיוחד מועצת המחקר הלאומית של קנדה, שפיתחה שיתופי פעולה ברחבי העולם. זה קיים דרך המשרדים שקנדה פתחה במדינות שהרכיבו בעבר את יוגוסלביה.
סטודנטים ללימודי תואר ראשון, סטודנטים לתואר שני ופרופסורים של הפקולטה לניהול תיירות ומלונאות מקוטור זכו להחלפה עם עמיתים מאוניברסיטת ריירסון בטורונטו.
ההסכם על שיתוף פעולה בין אוניברסיטת מונטנגרו לאוניברסיטת אוטווה נחתם ב-13 באפריל 2006.
שטן (סרט, 2010)
שטן (הידוע גם בשם "עלילות הלילה: חלק 1") הוא סרט אימה על-טבעי, שבוים על ידי ג'ון אריק דודל. התסריט נכתב על ידי בריאן נלסון ובוסס על סיפור שנכתב על ידי מ. נייט שאמלאן. בין כוכבי הסרט נמנים כריס מסינה, לוגאן מרשל-גרין, ג'ופרי ארנד, בוג'אנה נובקוביק, ג'ני אוהרה ובוקים וודבין.
הסרט יצא לאקרנים ב-17 בספטמבר 2010. המבקרים שיבחו את ביצועי השחקנים והחלל שבו הסרט מתרחש, אך העניקו ביקורת שלילית על האורך הקצר של הסרט ועל הסיפור.