נולד במושב יסודות, בנם הבכור של מיכאל ויהודית בלוך. למד בישיבת פוניבז'. נישא לרחל-לאה סלומון. לאחר נישואיו למד בכולל חזון איש, שם התקרב לרב גדליה נדל ומאז הוא משתייך לחוג תלמידיו. התגייס לצה"ל במסגרת הרבנות הצבאית ושירת במילואים כרב גדודי.
בין השנים 1983 – 1999 כיהן כר"מ במדרשית נעם. בשנים 2005-1999 היה ראש המדרשייה. לאחר מכן היה ר"מ בישיבת נהורא. בשנת 2013 הצטרף לצוות בית המדרש "דרך חיים", במסגרת תוכנית לישיבת הסדר טכנולוגית חרדית.
נמנה עם מייסדי הנח"ל החרדי, עם הרב יואל שוורץ והרב יצחק בר חיים. בשנת 2008 הוא ניהל עם הרב בר-חיים את העמותה האזרחית המלווה את היחידה הצבאית. הוא אחראי על גיוס חיילים חדשים לנח"ל החרדי ותמיכה במשרתים בו.
הרב בלוך כותב בלוג בשם "נטפי שפיות".
מתגורר בשיכון חזון איש בבני ברק, בסמוך לבית רבו הרב נדל. אחת מבנותיו נשואה לנכדו של הרב גדליה נדל.
דעותיו.
הרב בלוך, המשתייך לציבור החרדי, מביע דעות עצמאיות שאינן מקובלות בזרם המרכזי של ציבור זה. הוא מפרסם את דעותיו באתרי האינטרנט החרדיים, בכתב העת ארץ אחרת ועוד.
הוא יוצא נגד האידיאליזציה שהתפתחה בציבור החרדי לאי שירות צבאי ולהימנעות מרכישת מקצוע ופרנסה מיגיע כפיים. לדעתו, הרבנים החרדים צריכים לעודד את היציאה לשוק העבודה, תוך יצירת מקומות עבודה בתוך החברה החרדית. הוא סבור כי מי שאין תורתו אומנותו חובתו לשרת בצבא, ודווקא ביחידה קרבית, משום ששירות כזה בונה את אישיותו של האדם. הוא סבור כי כל עוד אלו שאינם מתאימים ללימוד בכולל אינם מתגייסים יש להבין את הטענה בציבור החילוני כלפי החרדים שהסיבה לאי גיוסם איננה נובעת ממניעים של צורך בלימוד התורה.
לדעתו, שורש הרע בחברה החרדית הוא העוני, המהווה גורם מרכזי לדרדור רוחני, דתי ומוסרי. הוא סבור כי העוני גורם בעקיפין להתפשטות התופעה של ייחוס סגולות מאגיות לרבנים במקום הערצתם בשל מעשיהם הטובים ולמדנותם בתורה. בעבר הוא ראה את האידיאל בלמדנות התורנית וכיום השתנתה דעתו והוא סבור כי האידיאל הוא האיש המוסרי בעל המידות הטובות.
הרב בלוך מביע הערכה לאנשי הציונות הדתית מן הזרם החרד"לי. הוא מתחרט על כך שבתקופת פעילותו במדרשיית נעם השפיע על תלמידים לעבור ללמוד בישיבות חרדיות בניגוד לדעת הוריהם, שכן אז סבר שאלו הישיבות היחידות שמגדלים בהן בני תורה ברמה גבוהה, והתעלם מקיומן של הישיבות הציוניות. הוא יזם את צירופם של צעירים מן הזרם החרד"לי לגדוד הנח"ל החרדי כדי להעלות את הרמה הרוחנית והתורנית בגדוד. הוא מתנגד ליחסה השלילי של העיתונות החרדית כלפי חיילי הנח"ל החרדי ואומר כי יש להכיר להם טובה על שירותם. הוא יוצא נגד הרבנים והמחנכים החרדים שאינם מחנכים להכרת טובה לחיילי צה"ל ואינם מציינים את נפילתם של חללי צה"ל ביום הזיכרון.
הוא מתנגד להוגי הדעות והפובליציסטים החרדים שטיפחו את הגישה המונעת מלבקר או להרהר אחרי דרך התנהלותם של רבנים. הוא גם יוצא נגד פובליציסטים חרדים הנוקטים בקו הסברתי של התקפה על הציבור החילוני. הוא מבקר את ההשלכות של החינוך החרדי, כגון חוסר הכרת הטוב כלפי הציבור החילוני, התעלמות מן התכונות החיוביות של החילונים ואי הדגשת הערכיות שיש בהם. לדעתו מאמרי השמצה נגד הציבור החילוני יש בהם חילול השם ובמקום לקרב בין המחנות הם יוצרים בוז ומשטמה מצד הציבור החילוני כלפי החרדים. כמו כן הוא סבור כי לאור ההסתה נגד החילונים בעיתונות החרדית, יש להבין את ההסתה הנגדית של החילונים כלפי החרדים, ובשל הריחוק והניכור בין הציבור החילוני לציבור החרדי, יש להבין את הרתיעה הקיימת בציבור החילוני מפני חרדים.
הרב בלוך דוחה את הטענות שהמסגרת הצבאית היא כר נרחב לפריקת עול. לדעתו, המסגרת עצמה קדושה, והקשיים והבעיות אינם מצד הצבא אלא בשל מצבם הרוחני של החיילים החרדים המתגייסים כיום.
למרות הביקורת שיש לו כלפי החברה החרדית, לדעתו זו החברה שדרך החיים שלה, עם החומות הגבוהות שמגנות מכל השפעה מבחוץ, הצליחה להוכיח שיש ביטחון מרבי שגם הדורות הבאים ישמרו תורה ומצוות ברמה גבוהה. הוא יוצא להגנתו של הציבור החרדי הדורש לאפשר לו חיים תקינים על פי ההלכה. הוא מצדיק את מוסדות החינוך החרדיים שאינם מקבלים לשורותיהם ילדים ממשפחות המוגדרות כחרדיות-מודרניות. כמו כן הוא תומך ב"קווי מהדרין" ורואה בהם שמירה על גדרי הצניעות ולא הדרת נשים.
לוטננט או'הורה
לוטננט-קומנדר אוהורה
קומנדר אוהורה
קומנדר או'הורה
קפטן או'הורה
נישל ניקולס
נישל ניקולס (באנגלית: Nichelle Nichols; 28 בדצמבר 1932 – 30 ביולי 2022) הייתה שחקנית אמריקאית, זמרת ואמנית קול. היא שרה עם דיוק אלינגטון וליונל המפטון לפני שפנתה לקריירת משחק.
התפקיד המפורסם ביותר שלה הוא קצינת התקשורת לוטננט אוהורה על סיפון ספינת החלל אנטרפרייז בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "" (1966-1969), כמו גם בשישה סרטי הקולנוע המבוססים על הסדרה (1979-1991). דמותה הייתה פורצת דרך בחברה האמריקאית של אותה עת, ומנהיג זכויות האזרח מרטין לותר קינג שיבח באופן אישי את עבודתה בתוכנית, וביקש ממנה להישאר כאשר היא שקלה לעזוב את הסדרה.
שנותיה הראשונות.
ניקולס נולדה ברובינס, אילינוי, ליד שיקגו, לשמואל ארל ניקולס, עובד במפעל שהיה גם ראש העירייה של רובינס והשופט הראשי שלו, ואשתו לישיה (שם משפחתה לפני הנישואין: פארקס) ניקולס. מאוחר יותר, המשפחה עברה לדירה אלגנטית בשיקגו.
היא למדה בשיקגו, כמו גם בניו יורק ובלוס אנג'לס. הפריצה שלה הגיעה ב-"Kicks and Co.", מחזמר זוכה שבחים מאת אוסקר בראון ג'וניור, אך כושל מסחרית. בסאטירה דקה על מגזין פלייבוי, היא שיחקה את הייזל שארפ, מלכת קמפוס חושנית המפותה על ידי השטן והמגזין "Orgy Magazine" להיות "נערת האורגיה של החודש". אף על פי שהמחזה ירד במהרה לאחר מספר הצגות הרצה בשיקגו, בתפנית אירונית, הוא בכל זאת משך את תשומת לבו של יו הפנר, המו"ל של פלייבוי, שכל כך התרשם מהמראה שלה - שהוא הזמין את ניקולס מיד למועדון פלייבוי שלו שבשיקגו. בעודה מתגוררת בשיקגו, ניקולס הופיעה כרקדנית וכזמרת ב-"Blue Angel" ובניו יורק. כמו כן, היא הופיעה גם בתפקיד "כרמן" בהפקה של ה-Chicago stock company של "כרמן ג'ונס", והופיעה בהפקה האמריקאית של "פורגי ובס". בין מחויבויותיה השונות למשחק ולשירה, ניקולס גם ביצעה מספר עבודות דוגמנות מזדמנות.
בינואר 1967, הופיעה ניקולס על שער המגזין "Ebony", וזכתה להופיע בו בשתי כתבות צבע בחמש שנים.
ניקולס סיירה בארצות הברית, קנדה ואירופה כזמרת, ביחד עם דיוק אלינגטון וליונל המפטון. בחוף המערבי, היא הופיעה ב-"The Roar of the Greasepaint—the Smell of the Crowd", "For My People", וזכתה לשבחים רבים על ביצועי המשחק שלה במחזהו של ג'יימס בולדווין, "Blues for Mister Charlie". בטרם לוהקה לתפקיד לוטננט אוהורה ב"מסע בין כוכבים", הייתה ניקולס שחקנית אורחת בסדרת הטלוויזיה הראשונה של המפיק ג'ין רודנברי - "The Lieutenant".
מסע בין כוכבים.
היה זה ב"מסע בין כוכבים" שניקולס זכתה להכרה פופולרית על היותה אחת מהנשים השחורות הראשונות שהופיעו בסדרת טלוויזיה מרכזית, ולא גילמו דמות של משרתת; תפקיד המשנה הבולט שלה, כקצינת גשר היה חסר תקדים. במהלך השנה הראשונה של הסדרה, ניקולס התפתה לעזוב את התוכנית, מאחר שרצתה לפתח קריירה בברודוויי, אולם שיחה עם ד"ר מרטין לותר קינג ג'וניור, שינתה את דעתה. היא אמרה שקינג באופן אישי עודד אותה להישאר בתוכנית, ואמר לה שהוא מעריץ גדול של הסדרה. הוא אמר שהיא "לא יכולה לוותר", כי היא משחקת תפקיד חיוני של מודל לחיקוי עבור ילדים שחורים ונשים צעירות בכל רחבי הארץ, כמו גם לילדים אחרים שרואים אפרו-אמריקאים מוצגים כשווים. לעיתים קרובות מדווח כי ד"ר קינג הוסיף כי "ברגע שהדלת נפתחה על ידי מישהו, אף אחד לא יוכל לסגור אותה שוב".
אסטרונאוטית נאס"א לשעבר מיי ג'מיסון צוטטה כאומרת שתפקידה של ניקולס כלוטננט אוהורה שימש השראה עבורה להיות אסטרונאוטית. וופי גולדברג גם דיברה על השפעתה של ניקולס. גולדברג ביקשה תפקיד ב-", ודמותה של גאינן נוצרה במיוחד עבורה, בעוד ג'מיסון הופיעה אף היא, בפרק של סדרה זו.
כחלק מתפקידה כלוטננט אוהורה, ניקולס, השחקנית השחורה, נישקה את ויליאם שאטנר, השחקן הלבן שגילם את קפטן קירק, ב-22 בנובמבר 1968, בפרק " בשם "Plato's Stepchildren" (ילדיו החורגים של אפלטון). יש המתייחסים לפרק זה כדוגמה הראשונה של נשיקה בין-גזעית בשידור טלוויזיה בארצות הברית.
נשיקת שאטנר-ניקולס נתפסה כפורצת דרך, אף על פי שהנשיקה מוצגת כדבר שנכפה על השניים על ידי חייזר בעל יכולות טלקינטיות. הנשיקה גררה הן שבחים והן מחאות. בשנת 1994, באוטוביוגרפיה שלה "Beyond Uhura, Star Trek and Other Memories", בעמוד 197, ניקולס מצטטת מכתב אחד, שנשלח מתושב דרומי לבן, שכתב: "אני מתנגד לחלוטין לערבוב של גזעים. עם זאת, כל פעם שילד אמריקאי עם דם אדום כמו קפטן קירק מוצא אישה יפהפייה בזרועותיו שנראית כמו אוהורה, הוא לא הולך להילחם בזה". במהלך התוכנית "Roast" של ויליאם שאטנר ששודר בערוץ קומדי סנטרל ב-20 באוגוסט 2006, ניקולס מתייחסת בבדיחות הדעת לאותו רגע פורץ הדרך, ואומרת: "בוא נעשה רגע נוסף בהיסטוריה של הטלוויזיה. ואתה יכול לנשק את התחת השחור שלי!".