ב-9 בנובמבר 2021 הודיע אברהד פורצ'ר, אחראי הוועדה לבחירת הנציג, כי הם ניפו את עשרים המוזיקאים ששלחו מועמדות לייצוג המדינה בתחרות לארבעה. בנוסף, הוא הצהיר כי ההחלטה הסופית צפויה להתקבל בדצמבר 2021. בריאיון לאתר "Wiwibloggs" שזר פורצ'ר רמזים על זהותם של ארבעת האמנים. מאוחר יותר הוא פרסם כי הרשימה צומצמה לשלושה אמנים, וההחלטה צפויה להתקבל בסוף ינואר 2022. אולם הוא דחה פעם נוספת את מועד חשיפת ההחלטה לשבוע הראשון של פברואר. לפני ההכרזה על המתמודד הנבחר פורצ'ר חשף את כל האמנים שהגישו מועמדות לוועדה בראשותו:
ב-27 בינואר 2022 דווח כי שני שירים נשארו מועמדים לייצוג המדינה באירוויזיון: "Das Meer" של אנגר ו-"Halo" של LUM!X. ב-8 בפברואר, במהלך תוכנית הרדיו Ö3-Wecker, נחשף כי "Halo" בביצוע LUM!X ופיה מריה נבחר לשיר האוסטרי לאירוויזיון 2022. את מילותיו חיבר LUM!X עצמו, לצד אנדרס נילסן, גבריאל פונטה, רסמוס פליקט וסופי אלכסנדרה טוויד-סימונס. הוא יצא לאור ב-11 במרץ. במהלך המסיבות בהן הופיעה לקראת עונת האירוויזיון ספגה פיה מריה ביקורות על הבעיות הטכניות והקוליות שהתרחשו בביצוע השיר. מאוחר יותר היא הצהירה כי העיוותים בקולה נובעים מן התסמינים של מחלת הקורונה, ממנה הבריאה חודשים לפני. ראש המשלחת האוסטרית לתחרות שכר מורה לפיתוח קול שיעבוד עם מריה, ו-"Halo" הונמך בסולמו.
באירוויזיון.
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לשישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-25 בינואר 2022 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. אוסטריה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-10 במאי 2022.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אוסטריה הופיעה כמדינה ה-13, לאחר דנמרק ולפני איסלנד. ב-10 במאי 2022 ביצעו מריה ו-LUM!X את "Halo" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. הם נכשלו בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי.
הרי ברברטון מקונג'ווה
הרי ברברטון מקונג'ווה (באנגלית: Barberton Makhonjwa Mountains) הם רכס של הרים וגבעות קטנים המשתרע על שטח של 120 על 60 קילומטרים, כ-80% במפומלנגה, פרובינציה של דרום אפריקה, והשאר באסוואטיני השכנה.
גאוגרפיה.
גובה האזור נע בין 600 ל-1,800 מטר מעל גובה פני הים. יש בו מספר גבעות סלעיות, עם רמות עשב לח ועמקים מיוערים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 600–1,150 מילימטרים, כשהקיץ גשום והחורף יבש.
גאולוגיה.
הרי ברברטון מקונג'ווה שוכנים בקצה המזרחי של , ומהווים 40% מ, אחד המבנים הגאולוגיים העתיקים בעולם. הרכס ידוע בעיקר משום שהוא מכיל כמה מהסלעים החשופים העתיקים ביותר על פני כדור הארץ, בני 3.2 עד 3.6 מיליארד שנים (Ga), כלומר מתוארכים לתור הפלאוארכאיקון. גילו המופלג של רכס ההרים והשימור יוצא הדופן הניבו כמה מסימני החיים הבלתי מעורערים העתיקים ביותר על פני כדור הארץ ומספקים תובנה לגבי האופי העוין של הסביבה של הפרקמבריון שתחתיה התפתחו חיים אלה. זה הוביל לכך שהאזור מכונה גם "מוצא החיים" (Genesis of life).
הרכס ידוע גם במרבצי הזהב שלו ובסוג הסלעים קומטיט, סוג יוצא דופן של סלע געשי אולטרה-מאפי הקרוי על שם הנהר קומאטי הזורם דרך הרכס, ושבעמק שלו גילו ב-1965 האחים מוריס וריצ'רד ויליוֹאֵן את סוג הסלע לראשונה.
באפריל 2014, דיווחו מדענים על מציאת עדויות לאירוע פגיעת המטאוריטים היבשתי הגדול ביותר ליד האזור. הם העריכו שהפגיעה התרחשה לפני כ-3.26 מיליארד שנים וכי רוחבו של המטאוריט היה בין 37 ל-58 קילומטרים. המכתש מאירוע זה, אם הוא עדיין קיים, טרם התגלה. במאי 2019 נמצאו בהרי מקונג'ווה חומרים אורגניים מחוץ לכדור הארץ בסלעים געשיים בני 3.3 מיליארד שנה.
היסטוריה.
בני עם הסוואזי ועמים אחרים נהגו לרעות שם כנראה את חיות המשק שלהם, אך לא במספרים גדולים, עד לבואם של המתיישבים האירופים בשנות ה-60 של המאה ה-19. זהב התגלה ליד בשנת 1875, אך היה זה הממצא של ג'ורג' ברבר (George Barber) ובני דודיו פרד והארי ברבר שגרם לבהלה לזהב ב-1884, שהוביל לייסודה של העיר . מאוחר יותר העיבה עליה משנת 1886.
מבחינה כלכלית, הכרייה נמצאת בירידה, והפעילות העיקרית היא כיום כריתת עצים ורעייה. ביערות מסחריים מגדלים אורן ואקליפטוס.
אתר המורשת העולמית.
הרכס הוצע כמועמד להכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2009, וקיבל מעמד זה ב-2018.
בדברי ההסבר לבחירה באתר נכתב שהרי ברברטון מקונג'ווה מכילים תיעוד יוצא דופן של כמה מהסלעים הגעשיים וסלעי המשקע העתיקים, המגוונים והשמורים ביותר מהתקופה המוקדמת של כדור הארץ. סלעים אלו, העטופים בגופי גרניט גדולים וקבורים תחת שכבה עבה של משקעים, התחמקו במידה רבה מתהליכי של התמרה ושל סחיפה והותירו לנו תיעוד של 340 מיליון שנה של לבות ומשקעים ארכאיים. מחשופים אלו נחקרו באינטנסיביות במשך יותר ממאה שנה, ומספקים תובנות לגבי התהליכים המוקדמים שהתחוללו בכדור הארץ, כולל היווצרות יבשות, ההרכב הכימי של האטמוספירה והאוקיינוסים, תנאי פני השטח לפני 3.5 עד 3.2 מיליארד שנים, והסביבה שבה הופיעו החיים לראשונה על הכוכב הלכת שלנו.
אונסק"ו החליט לכלול רכס זה על בסיס הקריטריון הבא:
עלילונאי
הבלט הלאומי ההולנדי
הבלט הלאומי ההולנדי (בהולנדית: Het Nationale Ballet) היא להקת הבלט הרשמית והגדולה ביותר בהולנד.
היסטוריה.
הבלט בלאומי ההולנדי נוסד סשנת 1961, כשבלט אמסטרדם ובלט ארצות השפלה התמזגו. מנהלי הלהקה היו סוניה גסקל (1969-1961), רודי ואן דנציג (1991-1969), ויין אגלינג (2003-1991). המנהל הנוכחי הוא טד ברנדסן. הלהקה מושכת אליה הרבה אמנים בינלאומיים.
הלהקה שוכנת מאז 1986 בבית האופרה והבלט הלאומי של הולנד (שנודע בעבר בשם Het Muziektheater) באמסטרדם. היא אורחת קבועה בפסטיבלים חשובים ברחבי אירופה, בהם פסטיבל אדינבורו. הלהקה מחויבת לכוריאוגרפיה חדשה ומבצעת יצירות משל כוריאוגרפי הבית בעבר ובהווה: רודי ואן דנציג, טר ואן שייק, הנס ואן מאנן, מאגוי מארין ואדוארד לוק.
ב-13 בספטמבר 2011 חגגה הלהקה יובל 50 מופע גאלה בנוכחות ביאטריקס, מלכת הולנד.
רקדנים.
הבלט הלאומי ההולנדי מעסיק כ-90 רקדנים ורקדניות. להלן רשימה של רקדנים ראשיים, סולנים, גראן סוז'ה וקוריפה.
וורדל
איתי צוק
איתי צוק (נולד ב-1975) הוא ספורטאי פאראלימפי ברכיבת סוסים.
צוק שירת את שירותו הצבאי ברצועת הביטחון ונפצע בראשו. בתקופת השיקום החל לעסוק בספורט הרכיבה ובמשך למעלה מעשור היה אלוף ישראל והתחרה בתחרויות ארציות ועולמיות. מאז 1996 דורג בין שמונה הרוכבים הטובים בעולם ושמר על מעמדו במשך כעשור.
ב התחרה בשתי תחרויות וסיים במקומות ה-10 וה-14.
ב התחרה בשתי תחרויות וסיים במקומות ה-8 וה-9.
ב התחרה בשתי תחרויות יחיד וסיים במקומות ה-10 וה-11 והתחרה ברכיבה קבוצתית (עם עומר בן-דור ואייל שחר) וסיים במקום ה-10 והאחרון.
זדוב שי זדוב
זְדוֹבּ שִי זְדוּבּ () היא להקה מולדובית שבסיסה בקישינב. היא הוקמה בשנת 1994, כשהסגנון המוזיקלי בו היא מתמחה הוא שילוב של היפ הופ ופאנק עם מוזיקה מולדובית מסורתית. שמה הוא תצליל של צלילי תופים. היא ייצגה את מולדובה באירוויזיון 2005, באירוויזיון 2011, שם הגיעה למקום ה-12, ובאירוויזיון 2022.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה בשנת 1994. בנובמבר אותה השנה היא הופיעה במוסקבה, בירת רוסיה. חברי הלהקה שרים ברומנית, ברוסית ובאנגלית. בעקבות חתימתם אצל חברת התקליטים FeeLee, הקליטה זדוב שי זדוב את אלבום הבכורה שלה, "Hardcore Moldovenesc". כל השירים בו מבוצעים ברוסית, פרט לאחד. בינואר 1997 הופיעו חברי הלהקה לצד להקת ביוהאזארד ורולינס במוסקבה. במרץ אותה השנה הם הופיעו פעם נוספת ברוסיה עם להקת Tequilajazzz. שתיהן השתתפו בפסטיבל קאזנטיפ בחצי האי קרים. במאי 1999 יצא לאור אלבומה השני של זדוב שי זדוב, "Tabăra Noastră".
בינואר 2000 הופיעו חברי הלהקה בפסטיבל EuroSonic בהולנד. באוגוסט אותה השנה הופיעו לצד אמנים רבים, דוגמת לו ריד, ת'ראפי? ואואזיס, בפפסי סיגט.
ב-26 בפברואר 2005 השתתפה זדוב שי זדוב בגמר הקדם הלאומי המולדובי לאירוויזיון 2005. היא שובצה תשיעית בסדר ההופעות. היא זכתה בקדם ונבחרה לייצג את מולדובה בהופעת הבכורה שלה באירוויזיון, עם השיר "Boonika bate doba". ב-19 במאי ביצעה את שירה בחצי הגמר של אירוויזיון 2005, שבסופו היא העפילה לגמר. זדוב שי זדוב סיימה את התחרות במקום השישי עם 148 נקודות.