בשנת 1926 חלק אפשניק מקום 3-4 בתחרות אבו, ניצח בתחרות הלסינקי, הגיע למקום השלישי בתחרות ריגה (ניצחו: ולדימיר פטרוב ותיאודור ברגס). באותה שנה זכה אפשניק באליפות לטביה לשחמט שהתקיימה בריגה. בשנת 1927 חלק מקום 5-7 בתחרות קשקמט. בשנת 1931 הגיע למקום השישי בתחרות קלאיפדה (האליפות הראשונה של הארצות הבלטיות, ניצח: יצחק ויסטנייצקי). בשנת 1932 חלק מקום 3-5 באליפות ריגה. בשנת 1934 חלק מקום ראשון עם ולדימיר פטרוב באליפות לטביה. בשנת 1937 חלק מקום 11-13 בתחרות קמרי. בשנת 1939 חלק מקום 11-12 בתחרות קמרי (ניצח: סאלו פלור). בשנת 1941 הגיע למקום השני בתחרות ריגה (אליפות הראשונה של לטביה הסובייטית, ניצח: אלכסנדר קובלנץ)
השתתפות באולימפיאדות.
אפשניק שיחק בנבחרתה האולימפית של לטביה בשבע אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית (מינכן 1936).
באולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה והתקיימה בהאג בין 21 ביולי לבין 6 באוגוסט 1928 צבר אפשניק 8.5 נקודות בלוח הראשון של קבוצתו. תוצאותיו: +8 -7 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
באולימפיאדת השחמט 1930, אולימפיאדת השחמט השלישית שהתקיימה בהמבורג בין 13 ביולי לבין 27 ביולי 1930 צבר אפשניק 9 נקודות בלוח הראשון של קבוצתו. תוצאותיו: +7 -6 =4
באולימפיאדת השחמט 1931, אולימפיאדת השחמט הרביעית שהתקיימה בפראג בין 11 ביולי לבין 26 ביולי 1931, צבר אפשניק 10.5 נקודות בלוח השני של קבוצתו. תוצאותיו: +8 -3 =5
באולימפיאדת השחמט 1933, אולימפיאדת השחמט החמישית שהתקיימה בפולקסטון, בריטניה בין 12 ביולי לבין 23 ביולי 1933, צבר אפשניק 4.5 נקודות בלוח הראשון של קבוצתו. תוצאותיו: +1 -6 =7
באולימפיאדת השחמט 1935, אולימפיאדת השחמט השישית שהתקיימה בוורשה בין 16 באוגוסט לבין 31 באוגוסט 1935, צבר אפשניק 9.5 נקודות בלוח השני של קבוצתו. תוצאותיו: +6 -5 =7
באולימפיאדת השחמט 1937, אולימפיאדת השחמט השביעית שהתקיימה בסטוקהולם בין 31 ביולי לבין 14 באוגוסט 1937, צבר אפשניק 10.5 נקודות בלוח השני של קבוצתו. תוצאותיו: +8 -4 =5
באולימפיאדת השחמט 1939, אולימפיאדת השחמט השמינית שהתקיימה בבואנוס איירס בין 24 באוגוסט לבין 19 בספטמבר 1939, צבר אפשניק 9 נקודות בלוח השני של קבוצתו. תוצאותיו: +5 -6 =8
אפשניק השתתף גם באולימפיאדת השחמט 1936, היא אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936) ואורגנה על ידי איגוד השחמט הגרמני (Grossdeutscher Schachbund). האירוע התקיים במינכן בין 17 באוגוסט לבין 1 בספטמבר 1936. באירוע זה צבר 10 נקודות בלוח השני תוצאותיו: +7 -5 =6
אפשניק מת במהלך הכיבוש הסובייטי את לטביה, ממחלת השחפת, בגיל 47.
חבורה ספרותית
חבורה ספרותית היא קבוצה של משוררים, סופרים ואנשי רוח המקיימים ביניהם קשרי יצירה וקשרים חברתיים. בדרך כלל קיימת בין החברים הסכמה רחבה לגבי התכנים והשיטות הצורניות ליצירה ספרותית ושירית ולרוב הסכמה זו גם מנוסחת כמניפסט שלאורו יוצרים חברי הקבוצה. לרוב עוסקים חברי החבורה הספרותית לא רק בספרות אלא גם בנושאים קרובים כאמנות פלסטית, פילוסופיה, פסיכולוגיה וכדומה.
החבורה הספרותית היא יצירה של המודרניזם אולם שורשיה נעוצים עוד במוסד הסלון הספרותי, שהיה כינוס של חבורת אינטלקטואלים לדיון מפרה בנושאים ספרותיים ופילוסופיים. תופעה שרווחה בתקופת ההשכלה (במאות ה-17 וה-18) בצרפת ובגרמניה. חבורות ספרותיות מודרניות (החל מסוף המאה ה-19) היו מקובלות בעיקר באנגליה, צרפת, רוסיה וגרמניה ומדינות שהושפעו מתרבותן של אלה.
עם החבורות הספרותיות המשפיעות ניתן למנות את קבוצת בלומסברי של הסופרים וירג'יניה וולף וא.מ. פורסטר, הכלכלן ג'ון מיינארד קיינס ואחרים. את החוג שהתקבץ סביב ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר ואת החבורות הספרותיות של הספרות העברית ברוסיה ובארץ ישראל.
מאפיינים.
חוקרת הספרות נורית גוברין מונה מספר מאפיינים לחבורה ספרותית. החבורה מורכבת מ"גרעין קשה" שמורכב ברובו מגברים. סביב הגרעין הקשה, המונה בין ארבעה לשמונה חברים, מתקיימת "פריפריה" של חברים פחות מחויבים. לרוב מונהגת החבורה על ידי גבר דומיננטי או זוג המקיים בינו לבין עצמו יחסי התמודדות. החבורה מורכבת בדרך כלל מאנשים צעירים יחסית המאמינים כי הם יודעים היטב כיצד יצירה ספרותית צריכה להיראות ומנסחים את משנתם בביטחון עצמי רב. פגישות החוג מתקיימות לעיתים מזומנות במקומות קבועים (בתי קפה, בתי חברים, סלון של אדם מבוגר ובעל מעמד המארח צעירים יצירתיים וכדומה). החבורה דנה ביצירות האישיות של כל אחד מחבריה וביצירות אחרות בדרך של ביקורת. לעיתים מתקיימת גם יצירה קבוצתית כגון ניסוח מאמר משותף, העלאת מופע קברט, תערוכה וכדומה. לרוב החבורות הספרותיות יש כתב עת שבתוכו מתנסחת האידיאולגיה של החבורה ובו מתפרסמים חיבורי חבריה וחיבורי יוצרים קרובים לה בדעתם.
רוב החבורות הספרותית התקיימו כעשור והתפרקו על רקע חילוקי דעות ואף מריבות בין חבריהן, על רקע הבדלים בהשקפת עולם, שיקולי אגו ואף סכסוכים רומנטיים. עם זאת, חלק מהחבורות נוטות "להתמוסס" ואינן מתפרקות בסכסוך גדול.
ארמון הישאם
יבגרף פיודורוב
ח'רבת מפג'ר
קורי שינה
קורי שינה או לִפְלוּף הוא מונח המתאר הפרשה רירית טבעית מהעיניים. ההפרשה יוצרת קרום על העפעפיים או מצטברת בפינת העין במהלך השינה (בניגוד להפרשה מוגלתית). ההפרשה נוצרת כתוצאה משילוב ריר (המורכב מרירן המופרש מהקרנית או מהלחמית), דמעות, תאי דם, תאי עור מהעפעפיים ואבק.
בדרך כלל פעולת המצמוץ גורמת לקורי השינה להישטף עם הדמעות. היעדר המצמוץ במהלך השינה גורם לכמות קטנה של קורי שינה יבשים להצטבר בפינות העיניים גם בקרב אנשים בריאים, בעיקר ילדים. עם זאת, היווצרות כמות גדולה של קרום או נוכחות של מוגלה בתוכו עשויה להעיד על יובש בעיניים או על בעיה יותר חמורה כמו זיהום או דלקת כדוגמת דלקת הלחמית או דלקת הקרנית.
מבוגרים וילדים בוגרים יכולים להסיר בקלות את קורי השינה באמצעות שטיפת העין במים או באמצעות שימוש באצבעותיהם. בקרב ילדים צעירים, לעומת זאת, הצטברות קורי השינה עשויה להיות כל כך חמורה עד כדי קושי או חוסר אפשרות לפקוח את העיניים בתהליך ההתעוררות ללא שטיפת העין.
דרך משה סנה
דרך משה סנה היא חלק מציר האורך המרכזי בצפון-מזרח תל אביב. ממשיכה אותה מדרום ומשלימה את ציר האורך בת"א דרך פנחס רוזן. ציר האורך הצפון מזרחי בתל אביב הוא חלק מכביש 482 - 'דרך הרצליה ההיסטורית'. בצפונה דרך משה סנה היא המשכו הישיר של רחוב סוקולוב ברמת השרון.
היסטוריה.
בסוף שנות ה-80 של המאה העשרים שונה שם חלקה הדרומי של דרך משה סנה, מרחוב דבורה הנביאה ועד קצה תחום שיפוטה של תל אביב - חפיפתו עם תחומי השיפוט של רמת גן ובני ברק, לדרך פנחס רוזן, על שמו של שר המשפטים הראשון של ישראל.
חלקה הצפוני של הדרך, מרחוב דבורה הנביאה ועד רמת השרון, המשיך להקרא על שם משה סנה, ראש המפקדה הארצית של ההגנה וחבר הכנסת מטעם מפ"ם ומק"י.
תיאור הדרך (מצפון לדרום).
דרך משה סנה היא אחת משלוש הכניסות הצפוניות לתל אביב (לצד דרך נמיר ונתיבי איילון) והמזרחית שבהן. ראשיתה במבואותיה הדרומיים של רמת השרון, כהמשכו של רחוב סוקולוב, הרחוב הראשי בעיר זו. מחלף הכפר הירוק מחבר בין דרך משה סנה לכביש 5, ומדרום לו נמצאים שטחים חקלאיים, כביש הגישה למרכז הטניס (ממזרח) ובית הספר החקלאי "הכפר הירוק" והוסטל האוטיסטים "כפר עופרים" (ממערב). כל אלה מצויים בתחום שיפוטה של רמת השרון.
דרומית לאזור החקלאי מתחיל תחום שיפוטה של עיריית תל אביב-יפו. ממזרח נמצאת שכונת המשתלה, השכונה הצפונית ביותר בעיר. שכונה זו, שהיא שכונת יוקרה המאופיינת בבנייה רוויה, הוקמה בשנות ה-90, במקום בו שכנה בעבר המשתלה העירונית של תל אביב. מצדה המערבי של הדרך נמצאת הכניסה לבית העלמין קריית שאול, ולאורכה בתים צמודי קרקע של שכונת קריית שאול.
אחד הצמתים המרכזיים לאורך הדרך, המכונה "צומת הפיל", מצוי דרומית לקריית שאול, והוא מחבר בינה ובין הרחובות בני אפרים וקריית שאול. מקור הכינוי הוא במסעדת הפיל אשר שכנה בין השנים 1965 ו-2012 ברחוב בני אפרים, בסמוך לצומת. רחוב בני אפרים, שכיוונו דרום-מערב, מוביל לשכונות נאות אפקה ומעוז אביב, והוא הופך בהמשך לשדרות רוקח. רחוב קריית שאול, שכיוונו צפון-מערב, מוביל לבית העלמין, וכן לשכונת נווה גן, מובלעת - מצויה בתחום שיפוטה של רמת השרון אך כביש 5 מפריד בינה לבין שאר חלקי רמת השרון ולמעשה היא מחוברת לשכונת תל ברוך צפון התל אביבית. לאורכו של רחוב זה תעשייה זעירה. דרך משה סנה עצמה, שעד לאותה נקודה היה כיוונה מצפון-מזרח לדרום-מערב, מתעקלת בצומת דרומה. בצדו המזרחי של הצומת מרכז מסחרי קטן. בשנות ה-90 היה ניסיון להקים בצדו המערבי מרכז בילויים בשם "גבעת ריץ", אך מיזם זה כשל.
דרומית לצומת הפיל, בצד מזרח, מתחברים לדרך משה סנה שני רחובותיה הראשיים של שכונת צהלה, רחוב צה"ל ורחוב דבורה הנביאה.
ברוב חלקי הדרך שלושה נתיבי נסיעה לכל כיוון.
מוזיאון סטדליק
מוזיאון סטדליק אמסטרדם
מוזיאון סטדלייק אמסטרדם
איי.פי
איליה פיאטצסקי שפירו
גרגרנית
גַּרְגְּרָנִית (שם מדעי: "Trigonella") הוא סוג בתת-משפחת הפרפרניים, הכולל את המין גרגרנית יוונית המשמש להכנת חילבה. 19 מינים מסוג זה מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל.
תיאור הסוג.
תחת סוג זה נכללים 130-70 מיני עשבוניים חד או רב-שנתיים. תפוצתם העיקרית היא במזרח אגן הים התיכון ויבשת אסיה, ומינים מועטים מופיעים גם באירופה, אפריקה ואוסטרליה.