נייר ערך מגובה משכנתה (mortgage-backed security או MBS) הוא נייר ערך אשר התזרים העתידי שלו מגובה על ידי קרן ותשלומי הריבית של קבוצת משכנתאות. התשלומים הם בדרך-כלל חודשיים.
במשכנתאות לצורך מגורים בארצות הברית קיימת אפשרות לשלם יותר מתשלום החובה החודשי או לשלם את כל יתרת המשכנתה. מסיבה זו תזרים החזרי הריבית של המשכנתה אינו ידוע מראש באופן ודאי, ולכן הוא משקף סיכון נוסף למשקיע בנייר ערך זה.
ישנו סוג ספציפי של נייר ערך מגובה משכנתה הנקרא "נייר ערך מסחרי מגובה משכנתה" אשר מגובה על ידי מקרקעין מסחרי או בנייני מגורים. מקרקעין אלו מגוונים עם הלוואות ארוכות (חמש שנים ומעלה), אשר בדרך כלל מציעות ריבית קבועה עם הגבלות על תשלום מראש, ועם הלוואות קצרות (שנה עד שלוש שנים) המציעות בדרך כלל ריביות משתנות וללא הגבלות על התשלום מראש.
ניירות ערך אלו היו מבין הגורמים העיקריים להתפתחות משבר הסאבפריים.
בית החולים הגרמני
טיטאנובואה
טיטאנובואה (שם מדעי: "Titanoboa") הוא סוג נכחד של נחש ענק שחי לפני 58 עד 60 מיליון שנים בתקופת הפלאוקן, כ-10 מיליון שנים לאחר הכחדת הקרטיקון-שלישון. המין המוכר היחידי הוא ה-"Titanoboa cerrejonensis", הנחש הגדול ביותר שנמצא אי פעם.
פירוש השם טיטאנובואה הוא בואה ענק, שמו של ה-"Titanoboa cerrejonensis" נלקח משם המכרה בו התגלו המאובנים.
גודל.
החוקרים שהשוו את גודל וצורת החוליות המאובנות לחוליות של נחשים חיים הסיקו שה-"T. cerrejonensis" הגיע לאורך מרבי של בין 12 ל-15 מטרים, משקלו היה כ-1,135 ק"ג ובחלקו העבה ביותר היה קוטרו כמטר אחד. לשם השוואה, הנחש הגדול ביותר שמדידתו אמינה, פיתון מרושת בשם סמנתה, הגיע לאורך של 7.9 מטרים ומשקל של 124.7 ק"ג.
מיקום.
ב-2009 הודיעו מספר חוקרים כי גילו מאובנים של 28 נחשים מהמין "T. cerrejonensis" במכרות הפחם קרחון (Cerrejón) בלה גווחירה, קולומביה. לפני הגילוי האחרון נמצאו מספר מאובנים של חוליות מתקופת הפלאוקן באזורים הטרופיים העתיקים של אמריקה הדרומית.
אקלים.
מכיוון שנחשים הם בעלי דם קר הממצאים החדשים מרמזים שאזורי המחיה של הטיטאנובואה היו חמים יותר מכפי ששיערו קודם והטמפרטורה הממוצעת הייתה כ-30 מעלות. הטמפרטורה החמה אפשרה לנחשים להגיע לגודל גדול יותר בהשוואה לנחשים שחיים כיום, בדומה לבעלי חיים בעלי דם קר החיים כיום כשהפרטים הגדולים יותר חיים באזור הטרופי החם ואילו פרטים קטנים יותר חיים רחוק מקו המשווה באזורים חמים פחות.
מגילת המלחמה
התנועה הירוקה - מימד
התנועה הירוקה מימד
דיבור בהבלעת הברות
דיבור בהבלעת הברות הוא תהליך לשוני בו הדובר הוגה שתי הברות או יותר כהברה אחת. הבלעת הברות נפוצה בשפת היום-יום כמעט בכל השפות, ובחלקן, אף הפכה לתקינה מבחינה לשונית. בכתיבה נהוג לעיתים להחליף את ההברה אשר נשמטה בגרש יחיד.
בעברית.
בתנ"ך ניתן למצוא מספר דוגמאות לכתיב לא-תקני שעשוי להעיד על הבלעת הברות כבר בעברית המקראית. כיוון שהמדובר בכתיבה ולא בדיבור, לא ניתן להסיק בוודאות שמדובר בהבלעת הברות, כיוון שתופעה זו שנובעת מן השפה הדבורה; אף-על-פי-כן, ייתכן שבמקרים הבאים הכתיב הלא-תקני מעיד על כתיבה המחקה את אופן ההגייה בדיבור:
FPGA (ראשי תיבות של "Field-Programmable Gate Array") הוא סוג של מעגל משולב, אשר ניתן להגדיר ולשנות את תפקודו לאחר הייצור, בתהליך תכנות הדומה להתקנת תוכנה. הגדרת תפקוד הרכיב מתבצעת על ידי הזנה של תרשים לוגי או על ידי שפות לתיאור מעגלים (כדוגמת VHDL או Verilog).
מוצר ה-FPGA הראשון פותח ושווק בשנת 1985 על ידי חברת זיילינקס.
היתרונות בשימוש ב־FPGA הם:
ה־FPGA מורכב מיחידות לוגיות ניתנות לתכנות ומרשת של אמצעים לחיבור ולניתוק בין היחידות השונות. בטעינת ה־FPGA מקבלות היחידות הגדרה לאופי פעולתן, והיחידות מתחברות ליחידות אחרות, בצורה שמממשת את המעגל הלוגי הכולל. רכיבי FPGA יכולים לשמש למגוון פונקציות, החל מלוגיקות פשוטות כגון שערים לוגיים וכלה ביכולות מורכבות כגון דלגלגים ומרחבי זיכרון.
שימושים.
ה־FPGA התחיל את דרכו כמקביל ומתחרה ל־CPLD, אך ככל שהגודל, היכולות, ומהירות הפעולה של ה־FPGA גדלו, גדל גם נתח השוק של רכיבים מסוג זה, וכיום מקובל למצוא רכיבי FPGA כמערכת על שבב (SoC).
נהוג להשתמש ברכיבי FPGA עבור מעגלים שנועדו לבצע משימות בעלות אותו אופי, אך שונות אחת מהשנייה בלוגיקה הפנימית (ולא בממשקים החיצוניים), ואשר מיוצרים בכמויות קטנות. במעגלים אלו, העלות של התכנון והייצור של כל דגם היא גבוהה יחסית, ולכן יש היגיון לשאוף לפיתוח של מעגל חשמלי בעל ממשקים משותפים שיתאימו למספר מוצרים שונים, ובכך להגדיל את כמות המעגלים שמיוצרים (ולהפחית את ה־NRE למעגל כפי שקיים ב־ASIC, וכתוצאה מכך את העלות למעגל).
בזכות המבנה הפנימי של רכיבי ה־FPGA, הם שימושיים במיוחד בתחומים הדורשים עיבוד מקבילי, וניתן לבצע בהם כמות גדולה יחסית של פעולות וחישובים, אפילו כאשר קצב אות השעון נמוך יחסית. יכולת זו שימושית במיוחד בתחום פיצוח הצפנות, ואף פתחה אפשרות לסוג חדש של עיבוד, שבו רכיבי ה־FPGA מסייעים למעבד הראשי בביצוע פעולות מסוימות, לפעמים על פי הגדרת תצורה ספציפית, שנטען לתוך ה־FPGA מיד לפני ביצוע החישוב ב־FPGA.
המגבלה העיקרית בשילוב רכיבי FPGA במחשבים היא יכולת הביצועים מבחינת מהירות והספק חשמלי בהשוואה למעגלי VLSI בתכנון מלא וב־ASIC ומגבלת הסיבוכיות האפשרית הנמוכה ב־FPGA, בהשוואה לאפשרויות בתוכנה רגילה. אחת הדרכים להתמודד עם מגבלה זו היא להפחית את הדיוק היכן שניתן, על מנת לנצל את המקביליות של ה־FPGA. מגבלה נוספת היא זמן ההכנה הארוך יחסית (בהשוואה לתוכנה רגילה) מרגע שהוגדר שינוי מסוים בתצורת הטעינה של ה־FPGA, עד לרגע שניתן להשתמש בתצורה הזו.
היסטוריה.
עוד לפני ה-FPGA היו קיימים Programmable ROM (PROM) ו-Programmable logic device (PLD), שאותם היה ניתן לתכנת במפעל.
ב-1983 נוסדה חברת אלטרה וב-1984 החלה לייצר מכשיר ניתן לתכנות מחדש בשם EP300 באמצעות מחיקה של תאי EPROM. ב-1985 מייסדי זיילינקס (Xilinx), רוס פרימן וברנרד וונדרשמידט פיתחו מערך שערים (gate array) שניתן לתכנות מחדש - XC2064 שבו היו 64 בלוקים לוגים קונפיגורבילים. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 חלה צמיחה משמעותית ב-FPGA. בתחילת העשור שימשו בעיקר לתקשורת.
חברות כדוגמת מיקרוסופט החלו להשתמש ב-FPGA גם לצורך מערכות עם ביצועים גבוהים הדורשות כוח עיבוד רב (למשל במרכזי נתונים) הודות ליתרון של ביצועים לוואט, כשמיקרוסופט עושה בהם שימוש מ-2014 לצורך מנוע החיפוש בינג.
וולגאטה
ביאה דרך איברים
בהלכה ביאה דרך איברים היא כינוי למגע מיני שאינו "ביאה כדרכה" (יחסי אישות וגינאליים) ולא ביאה שלא כדרכה, אלא חיכוך איבר המין ושפיכת הזרע בכל מקום בגופה של האשה (שאינו הנרתיק).
ביאה דרך איברים אינה נחשבת לביאה על פי ההלכה. עם זאת, לדעת כמה פוסקים, במצבי דחק מסוימים בהם אין אפשרות לקיים את הביאה ואת מצות עונה בדרך הרגילה, ביאה זו מותרת ואינה נחשבת להוצאת זרע לבטלה.
מקור הדין.
בתלמוד הבבלי מובא שביאה דרך איברים אינה נחשבת לביאה הלכתית, ולכן אדם שהזהיר את אשתו שלא להתייחד עם גבר זר שהוא חושד שהיא חוטאת עימו בביאה דרך איברים, ואשתו עברה על אזהרתו - אין היא נחשבת לאשה סוטה, אף שנהגה בפריצות:
מובאה נוספת המתייחסת לביאה דרך איברים משווה את הבא על אשה דרך איברים למוציא זרע לבטלה:
מצבי היתר.
אף שהתלמוד במסכת נידה משווה את מעשה הביאה דרך איברים להוצאת זרע לבטלה, כאשר הדבר לא נעשה מתוך רצון להשחית את הזרע אלא מאילוצים שונים, כגון במצבים שבהם ישנו איסור רפואי לקיים יחסי אישות תקינים, או כשיש מניעה טכנית המונעת אפשרות זו לזמן ממושך, ישנם פוסקים המתירים לקיים תשמיש דרך איברים.
אחד המקורות להיתר זה אלו דברי הרמב"ם בהלכות איסורי ביאה (על פי חלק מהנוסחאות):
הרב שמואל קדר כותב שבמצב של אילוץ רפואי המונע אפשרות לקיים יחסי אישות תקינים, מותר לקיים את היחסים באופן של 'דרך איברים', וזה אף עדיף על ביאה שלא כדרכה, שיש בה עינוי לאשה, והיא גם מגונה יותר. גם בשו"ת קדושת אמת י"ב, מביא בשם כמה פוסקים להתיר כאשר ישנה מניעה רפואית וכדומה לקיום יחסים ווגינאלים, וכך היא דעתו של הרב אליהו בן סימון, שקיבל את הסכמתו של הרב יצחק יוסף לדבריו.
שמיי
יצחק רפאל עציון
יצחק רפאל (הלוי) עציון (הולצברג) (1885–1981) היה איש חינוך ופעיל ציבור בתנועת "המזרחי", חתן פרס ישראל לחינוך (1979).
קורות חיים.
עציון נולד בקובנה, נצר למשפחת סולובייצ'יק (אמו הייתה בתו של הרב חיים שמחה סולובייצ'יק, אחיו של רבי יוסף דב סולובייצ'יק בעל "בית הלוי"). למד בצעירותו לימודים כלליים ולימודי תלמוד באופן פרטי, ובשנת 1921 סיים לימודי מתמטיקה וביולוגיה באוניברסיטת חרקוב. בשנת 1920 החל לעבוד במכון הטכנולוגי בחרקוב תוך לימודי מתמטיקה באוניברסיטה, ובסיום לימודיו שב לליטא ופנה לעסוק בתחום החינוך.
בשנים 1921–1933 עמד בראש מוסדות חינוך שונים בקהילה היהודית בליטא: מנהל גמנסיה לבנות "יבנה" בעיר טלז (1921–1925 ובשנית בין 1927–1933), מנהל סמינר "יבנה למורים" בטלז (1925–1933) ומייסד ומנהל הגמנסיה לבנות בקובנה (1925–1926). בין השנים 1923–1925 שימש נציג היהדות החרדית בסיימאס הליטאי.