בתחילה היוונים מנצחים בכל המשחקים, וחברי הוועד האולימפי חוששים שאם המשחקים לא יהיו מגוונים הם יחדלו לעורר עניין. לכן הם מחליטים לקיים תחרות ריצה בה ההשתתפות מותרת לרומאים בלבד. ללא השיקוי אסטריקס חסר סיכוי לנצח, ולכן הגאלים מחליטים להפיל את הרומאים בפח: לרמוז להם היכן נמצאת קדירת שיקוי הפלא.
בתחרות הריצה, הרומאים ניצחו את אסטריקס בהפרש גדול והפגינו ביצועים מדהימים. אך לפני קבלת הפרסים גרם להם אסטריקס להוציא לשון. לשונותיהם היו צבועות בכחול. אשפיקס ציין בפני השופטים שמהל צבע בשיקוי הפלא, כך שמי ששתה מהשיקוי לשונו הפכה לכחולה. כך נפסלו כל המשתתפים בתחרות מלבד אסטריקס והוא הוכתר למנצח.
אסטריקס אמנם זכה בכף התמר, אבל הוא העניק את הפרס לקסיוס קליאוס, משום שלדבריו הוא "זקוק לו יותר ממנו". תקוותו של סרנוס אוילוס התממשה, ולאחר שהציג את כף התמר בפני קיסר הוא קודם לדרגת טריבון.
עיבוד קולנועי.
בשנת 2008 יצא הסרט אסטריקס ואובליקס באולימפיאדה , סרט לייב אקשן שמבוסס על הספר.
געגועים לנחל
געגועים לנחל הוא אלבום אוסף, האלבום ה-16 במספר של ירדנה ארזי ואלבום האוסף החמישי בסך הכל. הוא מוקדש לשירי ארץ ישראל שביצעה ארזי לאורך כל הקריירה.
האלבום.
שם האלבום הוא ציטוט מתוך השיר חופים ("חופים הם לפעמים געגועים לנחל"), שנכלל בו המרמז גם על להקת הנח"ל שבמסגרתה ירדנה ארזי ביצעה את השיר, ושהיוותה ציון דרך משמעותי בתחילת הקריירה שלה.
האלבום כולל 21 שירים ומתוכם שוחררו שניים כסינגלים לרדיו בשנת 2013: "שלום עירי נוחמה" בביצוע שוקולד מנטה מסטיק- שיר רוסי במקור שתרגם לעברית המשורר אברהם שלונסקי. השיר הוקלט כבר בשנת 1989 אך נגנז. השיר השני הוא "הורה של בת גולה" שנכתב בשנות ה-40 על ידי הצנחנית חנה סנש שנרצחה בהונגריה והולחן על ידי נורית הירש.
באלבום מופיעים גרסאות מחודשות לשירי ארץ ישראל- חלקם הוקלטו בהופעה חיה לאורך תקופות מסוימות ולראשונה רואים אור על גבי דיסק
"הבה נגילה"- הוקלט בהופעה חיה בארצות הברית בתחילת שנות ה-90 ובוצע גם בהופעה שלה ברוסיה בשנת 1994
"לשיר זה כמו להיות ירדן"- הוקלט בהופעה חיה במסגרת פסטיבל עין גב 1993
"אגדת המפוחית"- הוקלט בעבור ערב מחווה לשירי אפי נצר
"שיר שמח"- בוצע בהופעותיה של ארזי בתחילת שנות ה-80 בהיעדר מספיק רפרטואר באותה תקופה
"מחרוזת שירי רועים"- הוקלט בראשית שנות ה-80 בהופעה חיה).
מופיעים גם שירים שהקליטה עבור פרויקטים מסוימים ולא יצאו באף אלבום עד אותה עת
"ניגון עתיק"- מופיע באלבום שירי ריקודי עם מחודשים בביצועי אומנים שונים, יצא בשלהי 2012.
"כלניות"- קלאסיקה ישראלית של הזמרת שושנה דמארי המנוחה בביצוע מחודש שיצא בשנת 2008 לרגל יום העצמאות ומופיע באלבום "עבודה עברית 2".
באלבום משולבים גם קלאסיקות אחרות כמו "חופים"- שיר הסולו הראשון של ארזי בימי להקת הנח"ל, "יש לי כנרת"- הוקלט עבור מצעד המרגנית בשנת 1980. "הוי ארצי מולדתי"- עם שוקולד מנטה מסטיק ו"בין פרחי הגן" שביצעה בשנת 1972 בהצגה "מופע הקונגרס הציוני לצחוק" ונכנס בגרסה מחודשת לאלבומה המצליח תחנה בזמן בשנת 1989.
רשימת השירים.
1. בין פרחי הגן
2. כלניות
3. שלום עירי נוחמה
4. תכול המטפחת
5. שיר שמח
6. ניגון עתיק
7. אגדת המפוחית
8. הוי ארצי מולדתי
9. שלג על עירי
10. שם בכביש דימונה
11. תאורת חצר
12. שירי רועים
13. שדות בית לחם
14. שאני עמך
15. יש לי כנרת
16. בת הדייג
17. חופים
18. לשיר זה כמו להיות ירדן
19. מול הר סיני
20. הבה נגילה
21. הורה של בת גולה
סינגלים חדשים.
1. הורה של בת גולה. מילים: חנה סנש, לחן: נורית הירש. תאריך יציאה: מרץ 2013. מיקום שיא במצעדים: מקום 22 ברדיו אמצע הדרך.
2. שלום עירי נוחמה- עם רותי הולצמן ולאה לופטין (שוקולד מנטה מסטיק. מילים: אברהם שלונסקי, לחן: רוסי. עיבוד: אריק רודיך. הוקלט: 1989. תאריך יציאה: מאי 2013. מיקום שיא במצעדים: מקום 29 ברשת ג'.
ליאור רוכמן
ליאור רוכמן (נולד ב-9 באוקטובר 1981) הוא קוסם ומנטליסט (אמן טלפתיה) ישראלי, שחקן תיאטרון וטלוויזיה, ויועץ בתחום הקסמים.
קריירה.
רוכמן נולד וגדל בנתניה. הוא הושפע ממופע קסמים בו צפה בגיל 6, ולמד את אמנות הקסמים דרך ספרים, סרטים ואימונים. השתתף בתחרויות קסמים של אגודת הקוסמים לאורך השנים וזכה במקומות ראשונים. שירת בצה"ל בלהקה צבאית ובהמשך כקוסם צבאי.
בשנים 2001-2004 למד לימודי משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. שיחק במספר הצגות בתיאטראות בארץ, בהן "לא על הזמירים" של תיאטרון באר שבע, "פיגמליון" של תיאטרון חיפה, "שום בצל" של תיאטרון מדיטק ו"זוהר" של תיאטרון הקאמרי. בשנים 2006-2012 שיחק בהצגה "משחקים בחצר האחורית" בתפקיד שמוליק בתיאטרון הקאמרי, והוא ממשיך לשחק בהצגה זו בשנת 2013 בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער.
בשנים 2008-2009 כיכב בשתי עונות של תוכנית הטלוויזיה "העוקץ" בערוץ 10 לצד נמרוד הראל. בתוכנית הוא מבצע עם שותפיו "עוקצים" ונוכלויות שונות מול המצלמה, במטרה להזהיר את הציבור מכך.
בשנת 2012 השתתף בתוכנית "מי יפיל את המאסטר" בערוץ 2, בקטע שנבחר לקטע הטלפתיה המצחיק ביותר בתוכנית.
בשנים האחרונות הוא מרצה בכנסים של קוסמים ושופט בתחרויות קסמים באגודת הקוסמים הישראלית. הוא משמש כיועץ קסמים להפקות והצגות תיאטרון, בהן "האריסטוקרטים" ו"סוף טוב" של תיאטרון הקאמרי, "היפה והחיה" של התיאטרון המסחרי ו"החולה המדומה" של תיאטרון החאן.
ב-2013 החל להופיע במופע טלפתיה, בו הוא עוסק בקריאת מחשבות והעברת מחשבות, כיפוף מתכות, טלקינזיס (הזזת חפצים בכוח המחשבה), עצירת שעונים, זריזות ידיים בקלפים וקטעי בידור בקסמים. לטענת רוכמן, האפקטים שהוא מבצע אינם פועלים בשל כוחות על-טבעיים, אלא באמצעות טכניקות של סוגסטיות, דמיון מודרך, קריאת שפת גוף, אינטואיציה, כוח השפעה ועוד.
חיים אישיים.
רוכמן נשוי אב לשניים, מתגורר כיום בתל אביב.
אנדרטת חיל החינוך
השער ללא שער
השער ללא שער (בסינית:無門關) הוא ספר קואנים (חידות זן) של מורה הזן הסיני וו-מן הואי-קאי, המכונה "מומון". הספר ראה אור בסין בשנת 1228 והפך לאחד מהספרים הקלאסיים של הזן בודהיזם.
שם הספר.
השם מסמן את הפרדוקס של הזן, המציג דבר והיפוכו ודורש מהקורא או התלמיד לדלג מעל למשוכה של חסר הפתרון הלוגי, כדי לחצות את המחסום ולזכות בהארה.
השם "השער ללא שער" עצמו אינו מהווה בהכרח תרגום מדויק של המקור הסיני.
במקור המנדריני השם נראה כך: 無門關.
ניתן לראות כי ישנם בו שני סימנים שונים לתיאור המילה "שער".
האחד הוא 門 - mén, והשני הוא 關 - guān.
לכן ניתן לשער כי הכוונה לשני פירושים שונים של המילה, והשם המתאים יותר הוא "המחסום ללא שער".
בנוסף, עקב הדמיון בין שם המחבר - "וו-מן", ובין שני הסימנים הראשונים של שם הספר במנדרינית - 無門 - ייתכן שהכוונה היא לכך ששם הספר הוא "המחסום של וו-מן".
גלגלת לחיתוך פיצה
הקונגרס הציוני העולמי השישי
הקונגרס הציוני השישי התקיים בבזל ב-23–28 באוגוסט 1903. בקונגרס השתתפו כ-600 צירים, ובראשו ישב מנהיג התנועה הציונית ד"ר בנימין זאב הרצל. נודע כ"קונגרס אוגנדה".
מהלך הקונגרס.
מלבד הצירים המשתתפים (אחד מהם הלך ברגל 42 יום מבולגריה), נכחו בקונגרס גם משקיפים רבים, ביניהם גם מרגלים רוסים וטורקים. אף אחד מהצירים לא ידע עד אז על הצעת אוגנדה.
במרכזו של הקונגרס עמד הפולמוס ודיונים סוערים ונוקבים על תוכנית אוגנדה, שהוצעה על ידי ממשלת בריטניה להרצל, ליישוב יהודים באוגנדה (כיום שטח בקניה) על ידי התנועה הציונית. לבסוף הועמדה הצעת החלטה מתונה. הוחלט כי תשלח לאוגנדה משלחת חקר לבדיקת אפשרויות ההתיישבות בה. הרצל הסביר כי תמיכתו בתוכנית אוגנדה היא בעקבות פרעות קישינב, רדיפות היהודים במרוקו ותנועת הגירה-בריחה של המוני יהודים ממזרח אירופה לארצות מערב אירופה ואמריקה. הרצל עמד על הצורך במקלט טריטוריאלי מידי, ולו ארעי, למיליוני יהודי אירופה, שלהם חזה עתיד נורא. הוא הסביר לבאי הקונגרס, צירים, אורחים ועיתונאים, כי לא נמצא פתרון מדיני, חרף המאמצים הגדולים של הנהגת התנועה הציונית, למיליוני העם היהודי למוד הסבל והרדיפות האנטישמיות, כשבעה מיליון נפשות, לפי האומדנים, בארצות מזרח ומרכז אירופה, והם "משוללי-זכויות, ששוב התחילו רועדים מפחד". 295 הצירים שתמכו בהחלטה (ה"טריטוריאליסטים") היו בדרך כלל חברי התנועה הציונית ממרכז אירופה, ובהם מקס נורדאו, שראה בתוכנית "מקלט לילה" ליהדות אירופה. ו-178 שהתנגדו לה מקרב הצירים ממזרח אירופה, ובהם ד"ר יחיאל צ'לנוב, ד"ר יעקב ברנשטיין-כהן. 132 צירים נמנעו. במהלך ההצבעה יצאו מאולם הקונגרס בכאב לבם שבעה צירי הציונות הרוסית החברים בוועד הפועל הגדול של הקונגרס: צ'לנוב, ברנשטיין-כהן, פרופ' צבי בלקובסקי, ד"ר צבי ברוק, י"ל גולדברג, זאב טיומקין וד"ר ו' יעקובסון. הקונגרס השישי נקרא לימים "קונגרס הדמעות", על שם הסערה הרגשית העצומה שעוררה ההצעה.
לאון טרוצקי, שישב ביציע העיתונות, צפה התמוטטות קרובה של התנועה הציונית. "אומרי הלאו" התכנסו לישיבה סגורה באולם אחר, שנמשכה עד מאוחר בלילה, לאחר נעילת המליאה. לדברי יעקב דה האז, אנשים ישבו "על הרצפה, מתאבלים בנוסח המסורתי על חורבן ירושלים". הרצל שמע על הישיבה ההפגנתית וחזר מבית המלון אל הקונגרס. הוא דפק על הדלת הנעולה וביקש להיכנס. אחד הנוכחים בחדר צעק לעברו: "בוגד". נערכה הצבעה והוחלט להניח לו להיכנס. הוא ניגש לדוכן הנואמים וניסה לשכנע את המתנגדים. בשעה 2:00 בלילה החליטו המשתתפים לחזור למקומותיהם בישיבת הבוקר של הקונגרס.