אנדרסון נולד בלורנס, צפון קרוליינה. לאחר שגדל בספרטנבורג, צפון קרוליינה, הוא חבר לדוקטור קר לחברת תכשירים רפואיים כדי לשעשע את הקהל (בשירה, ריקודים וסטנד-אפ), בזמן שקר ניסה למכור את התכשירים הרפואיים שאותם רקח.
ב־1916, אנדרסון פגש את סימי דולי בספרטנבורג, ממנו למד פינק להיות זמר בלוז. כאשר אנדרסון לא נסע עם דוקטור קר, הוא ודולי ניגנו בפני אסיפות קטנות בספרטנבורג וקהילות שכנות.
כאשר דוקטור קר פרש לגמלאות בשנת 1945, אנדרסון נשאר קרוב לבית והעביר זמנו בניגון על גיטרה קטנה ומפוחית, כדי לשמור על כישרונו המוזיקלי מהתנוונות. בעיות לב אילצו אותו לפרוש בשנת 1957.
לאחר מכן, אנדרסון הקליט מספר שירים בשנות ה־60 ואף השתתף בסרט "אנשי הבלוז" שיצא לאקרנים בשנת 1963.
את שלהי חייו העביר בעוני מחפיר, כאשר הוא מתקיים מאירוח משחקי קלפים ומכירת משקאות חריפים, חוקיים ולא חוקיים כאחד.
בנו של פינק, הידוע גם בכינוי "פינק אנדרסון הקטן", משמר את מסורתו המוזיקלית של אביו, ופעיל כיום כאמן בלוז בג'ורג'יה.
½ של פינק פלויד.
בשנות ה-60, סיד בארט הקים להקה בשם פינק פלויד, על ידי שילוב שמם של אנדרסון ופלויד קאונסל. כמו כן, קיימת סברה שבארט אף השתתף באחד מאריכי הנגן של אנדרסון.
פלויד קאונסל
פלויד קאונסל (אנגלית: Floyd Council; 2 בספטמבר 1911 - 9 במאי 1976) היה מוזיקאי בלוז אמריקאי.
חייו.
פלויד נולד בשפל היל, צפון קרוליינה להארי וליזי קאונסל, והחל את הקריירה המוזיקלית שלו ברחובות צ'אפל היל בשנות ה-20 יחד עם שני אחיו, לאו ותומאס.
לפי ראיון שנערך עמו ב-1969, פלויד הצהיר שהוא הקליט 27 שירים במהלך הקריירה שלו, שבעה מהם כליווי מוזיקלי ללהקת Blind Boy Fuller, עמם עבד במהלך שנות ה-30.
פלויד עבר שבץ בשנות ה-60, אשר גרם לו לשיתוק חלקי בשרירי הגרון ולירידה ביכולתו המוטורית, אולם הוא נשאר צלול בדעתו.
פלויד עבר לסנפורד, צפון קרוליינה, שם מת מהתקף לב בשנת 1976.
דיסקוגרפיה.
לא ידוע על תקליטים שבהם ישנן עבודות בלעדיות של פלויד; אולם התקליטור "בלוז קרוליינה" כולל שישה שירים אותם הוא הקליט. הסדרה של Blind Boy Fuller בשם "ההקלטות המלאות" מכילה שירים רבים בהם פלויד מנגן בגיטרה.
½ של פינק פלויד.
בשנות ה-60 סיד בארט הקים להקה בשם פינק פלויד על ידי שימוש בשמם הפרטי של קאונסל ופינק אנדרסון.
תבלינים
דגל סודאן
דגל סודאן (בערבית: علم السودان) הוא דגלה הלאומי של סודאן. הוא אומץ ב-20 במאי 1970.
הדגל הוא דגל טריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-ערבית: אדום, לבן ושחור. משולש ירוק נמצא סמוך לניצב הדגל. עד המהפכה הצבאית של 1969 דגל סודאן היה דגל טריקולור בצבעים הכלל-אפריקאיים: כחול, צהוב וירוק.
הצבע האדום מסמל את המאבק של סודאן למען הקמת אומה ערבית גדולה. הלבן מסמל את האסלאם, את השלום, את האור והאהבה. השחור מסמל את המהפכה בסודאן, והירוק מסמל עושר וחקלאות.
דגל סיישל
דגל סיישל (באנגלית: Flag of Seychelles, בצרפתית: Drapeau des Seychelles) הוא דגלה הלאומי של סיישל. הוא אומץ רשמית ב-18 ביוני 1996.
צבעי הדגל מסמלים את עתידה של המדינה ואת תנועתה של המדינה לעבר הקדמה והפיתוח בעתיד.
הצבע הכחול מסמל את השמים ואת האוקיינוס ההודי בו מצויים האיים, הצהוב מסמל את השמש הנותנת אור וחיים, האדום את תושבי האיים העובדים יחד למען עתיד של אחדות ואהבה, הלבן מסמל צדק חברתי והרמוניה, והירוק מסמל את האיים ואת הצומח בהם.
הדגל המקורי של האיים אומץ עם קבלת עצמאות האיים ב-29 ביוני 1976. בשנת 1977 עם הפלת הנשיא ג'יימס מאנצ'ם על ידי פרנס אלברט רנה, הוחלף הדגל בדגל המפלגה העממית המאוחדת של סיישל, שהוחלף בשנת 1996 בדגל הנוכחי.
אר נובו
אר נובו (בצרפתית: Art Nouveau, מילולית - האמנות החדשה) הוא זרם באמנות שהתפתח באירופה ובארצות הברית במחצית השנייה של המאה ה-19. סובב סביב המוטיבים של אלמנטים מהחי והצומח, עם גוף האישה. האר-נובו אינו זרם באמנות בלבד, אלא זרם אשר חרג מהתחום הצר של האמנות והציף את אירופה בכל תחומי העיצוב והאמנות: אופנה, אדריכלות, צורפות, ריהוט ועוד.
סגנון האר-נובו היה השפה החזותית הראשונה שניסתה להתאים את הביטוי החזותי לסביבה המודרנית ולדחות את הגישה הקיימת של עיטור וקישוט החפץ או הבניין במילון צורות השאול מסגנונות העבר.
מן הבחינה הכלכלית, נבע האר-נובו מן המצוקה הכלכלית של אומנים ואמנים שונים, אשר שילבו את כישוריהם במטרה להצליח למכור ריהוט ופריטים שימושיים, אם לא אמנות "טהורה".
כפר גלובלי
דגל סלובניה
דגל סלובניה (בסלובנית: Zastava Slovenije) הוא דגלה הלאומי של סלובניה. עיצובו טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית: לבן, כחול ואדום, כשסמל סלובניה ממוקם בקנטון (הפינה השמאלית העליונה), על רקע הפסים הלבנים והכחולים.
לסמל צורת מגן, והוא מורכב מציור של שלוש פסגות הרים לבנים על רקע כחול, שמתחתיהן שני קווים גליים כחולים. מעל לפסגות ממוקמים שלושה כוכבים משושים בצבע זהב, המסודרים בצורת משולש. הפסגות מייצגות את הר טריגלב, הפסגה הגבוהה בסלובניה, הקווים הכחולים מייצגים את הים האדריאטי ונהרות מקומיים, והכוכבים לקוחים מסמל רוזני סלג'ה, שושלת אצילים סלובנית חזקה בחלק המאוחר של המאה ה-14, ובתחילת המאה ה-15.
צבעי הדגל הם פאן-סלביים, אך שימשו כבר בסמלים מוקדמים יותר של סלובניה, ונחשבו לצבעיה הלאומיים גם לפני שהשתמשו בהם בדגל. הדגל בעיצובו הבסיסי הנוכחי עוצב בשנת 1848, במהלך מאורעות אביב העמים באירופה, כחלק מהמאבק של העמים הסלאבים באימפריה האוסטרו-הונגרית. עיצוב הדגל הושפע מדגל רוסיה.
הדגל המשיך להיות מזוהה עם סלובניה במהלך התקופה שסלובניה היוותה חלק מיוגוסלביה. בשנת 1945 הוצב כוכב אדום על הדגל ששימש את הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה. לאחר שסלובניה זכתה לעצמאות מיוגוסלביה, הכוכב הוסר והסמל החדש הוסף במקומו. הדגל אומץ באופן רשמי ב-27 ביוני 1991.
ב-2005 החלה ממשלת סלובניה במערכה שתכליתה לשנות או להחליף לגמרי את הדגל, כדי להגביר את ההכרה הבינלאומית בסלובניה, ובמיוחד כדי להבדילה מסלובקיה והדגל שלה.
דגל סלובקיה
דגל סלובקיה אומץ ב-1 בינואר 1992. הגרסה המקורית לא כללה את הסמל, (צלב לורן שמזוהה יותר עם צבא צרפת החופשית.) שהוסף ב-3 בספטמבר באותה שנה.
דגל זה, כמו הדגלים של שאר המדינות הסלאביות, הוא דגל טריקולור הכולל את צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית: אדום, לבן וכחול - בדומה לדגל רוסיה האימפריליסטית.
דגל סנגל
דגל סנגל (בצרפתית: Drapeau du Sénégal) הוא דגלה הלאומי של סנגל. הוא אומץ רשמית ב-20 באוגוסט 1960. הדגל מבוסס על דגל פדרציית מאלי הזהה לו, כאשר לדגל סנגל נוסף כוכב ירוק המופיע במרכז הדגל. הדגל הוא טריקולור (דגל תלת צבעי) בצבעים הכלל-אפריקאיים: ירוק, צהוב ואדום.
עיצוב הסמל.
דגל סנגל הוא דגל תלת-פסי אנכי (טריקולור) בצבעי ירוק, צהוב ואדום שמוטען בכוכב בעל חמישה קודקודים בצבע ירוק.
פלצבו
פלצבו (ידוע גם בתור פלסבו; מקור המילה בלטינית ופירושה "אני ארַצה"; המונח העברי הוא תְּרוּפַת דֶּמֶה - לפי קביעת האקדמיה ללשון העברית משנת תשנ"ה, או אֵינְבּוֹ) הוא טיפול דמה שבו נותנים לחולה בדרך כלל חומר נטול השפעה.
המטרה העיקרית של פלצבו היא מדידת השפעתה של תגובה פיזיולוגית בהמשך לגירוי הכרתי הנקראת תגובת פלצבו, בהמשך לשכנועו של החולה כי קיבל תרופה (ולא דמה), ומעצם הידיעה, ההכרה והציפייה שלו שהתרופה תטפל בבעיה הבריאותית חל שיפור במצבו הגופני. כתוצאה, החולה עשוי להרגיש שיפור בתסמיני המחלה, אף על פי שלא ניתן לו כל טיפול. תופעה זאת נקראת אפקט הפלצבו. אפשר לבצע שימוש בפלצבו במגוון צורות, כמו נטילת כדורים, זריקה, ניתוח, אמצעי הדמיה ועוד. האפקט מתרחש גם בטיפולים אמיתיים - מצבו של החולה משתפר בחלקו ללא קשר להשפעתה הישירה של התרופה שקיבל.
השפעת הפלצבו נגזרת במידה רבה מהשקפותיו של החולה על הטיפול במחלה. בתוך כך, מערכת האמונות התרבותית בנוגע לטיפול עשויה להשפיע על יעילות אפקט הפלצבו, ולכן זו יכולה להשתנות מאזור לאזור. למשל, נמצא כי השפעת הפלצבו בניסוי בחולים בגרמניה הייתה גבוהה מהשפעת פלצבו בחולים בברזיל.
מאפייני הפלצבו, כמו גודל, כמות, מחיר ומראה, משפיעים גם הם על תגובתו של החולה לטיפול. לדוגמה, נמצא כי גלולות בצבעים חמים גורמות להמרצה וגלולות בעלות צבעים קרים גורמות לדיכוי.
אפקט נוֹצֶבּוֹ הוא היפוכו של הפלצבו. זהו מצב בו החולה חושב שהטיפול אמור להזיק לו, ואכן מצבו מידרדר לאחר הטיפול (גם אם זה היה טיפול דמה).
אטימולוגיה.
"פלצבו" היא מילה לטינית שפירושה הוא הפועל לרַצות (placeo) בעתיד בגוף ראשון (אני ארצה). מקור המונח "פלצבו" בפסוק מספר תהילים בתרגום הלטיני של התנ"ך (הוולגטה): . התרגום הלטיני, "Placebo Domino in regione vivorum", הוא תרגום ישיר של תרגום השבעים, ופירושו "אֲרַצֶּה את אלוהים בארצות החיים". הפסוק שימש כפתיח לתפילה שהייתה מקובלת אצל כמרים נוצריים במאה ה-12. מאוחר יותר, המילה פלצבו עברה לשמש כתיאור של מתן מחמאה לשם ריצוי. כך רופאים החלו לקרוא לטיפול שניתן רק כדי לרצות את החולה בתור פלצבו.
היסטוריה.
ג'ון היגארת' הוא מי שגילה את יעילות הפלצבו, אחרי שניסה וביצע בדיקה לטיפול שהיה בשימוש רחב והיה נודע כיעיל שנקרא: "perkin tactors". הוא הסיק שהשפעת טיפול "dummy" לא אמיתי זהה להשפעת הטיפול ה"פעיל".
אמיל קואה, רוקח צרפתי, תמך ברעיון של הפלצבו והתמיד בכתיבת מאמרים חיוביים לגבי פעילות התרופה.