מתחם של 500 מ"ר במפרץ חיפה הכולל מרכז מבקרים, סדנאות וחנות לממכר מאפים ועוגיות בעבודת יד. 180 מתמודדי נפש פועלים במתחם כחלק משיקום תעסוקתי של עמותת "שכולו טוב". המתחם תוכנן על ידי משרד האדריכלים דובינסקי והוא מורכב מחלל עבודה, חלל לקיום סדנאות וחנות לממכר מאפים ועוגיות.
שירותי תעסוקה נתמכת.
מודל התעסוקה הנתמכת בשיקום הפסיכיאטרי הוא מודל מבוסס ראיות שתכליתו לסייע למתמודדים למצוא ולהשתלב באופן מיטבי בעבודות בשוק החופשי. באמצעות מודל זה, ותוך שימוש במודל היחידה המשלבת אשר פותח בקבוצה, לקוחות הקבוצה מקבלים סיוע רציף בתהליך חיפוש ומציאת עבודה בשוק החופשי.
עקרונות הפעילות.
כל התחומים התעסוקתיים של הקבוצה פועלים על פי מודל היחידה המשלבת. מודל מקצועי זה שפותח בקבוצה נועד לסייע למתמודדים להתנייד באופן מיטבי ברצף התעסוקתי תוך תמיכה וליווי קבועים ורציפים. המודל מציע טווח רחב של אפשרויות תעסוקה, אימון והכשרה המתקיימות במקביל, לבחירת המתמודד על פי רצונו, בליווי מקצועי רציף. כל זאת, במטרה לסייע לו להשתלב בהצלחה בעבודה המתאימה לו בשוק החופשי ולהתמיד בה לאורך זמן.
צרכנות חברתית בקבוצה.
הקבוצה מעודדת צרכנות חברתית באמצעות שיווק ומכירת מתנות המיוצרות על ידי המתמודדים כחלק מתהליכי השיקום וההחלמה שלהם. בין לקוחות הקבוצה ניתן למנות את בנק מזרחי, פלאפון, האוניברסיטה הפתוחה, HP וחברת אואזיס. הקבוצה מתאימה את מוצריה לדרישות הייחודיות של כל לקוח.
מחקר ופיתוח בקבוצה.
הקבוצה משקיעה במחקר יישומי שמטרתו לשפר באופן מתמיד ושיטתי את שירותי השיקום שהקבוצה מספקת, ומתוך כוונה לחזק את הידע ויישום מבוסס ראיות של תוכניות לקידום השיקום, ההחלמה וההשתלבות החברתית של אנשים עם מוגבלויות על רקע נפשי באופן כללי. במסגרת פעילות יחידת המחקר והפיתוח מתקיימת, בין השאר, הערכה תוך-ארגונית אשר בוחנת את יעילות שירותי השיקום הניתנים בקבוצה, מתקיים שיתוף פעולה מחקרי עם חוקרים מישראל ומחוצה לו, מופק ומופץ גיליון חודשי הכולל ידע עדכני ומבוסס ראיות בתחום השיקום הפסיכיאטרי וזרקור חודשי על נושא מרכזי בתחום השיקום. בנוסף, יחידת המו"פ עורכת התמחות במחקר לזכאי סל שיקום, בעלי השכלה אקדמית, אשר מבקשים להשתלב כעוזרי מחקר ועוזרי הוראה במוסדות אקדמיים בישראל. המחקר בקבוצה נערך בהתאם להנחיות האגף לשירותי בריאות הנפש במשרד הבריאות ובקו אחד עם הקריטריונים המחקריים הקפדניים ביותר.
פרסים.
ב-2020 זכתה העמותה בפרס זוסמן-ג'וינט למצוינות בתחום השירותים החברתיים בישראל בקטגוריית "מודלים חדשניים למתן שירותים חברתיים במציאות משתנה".
ביקורת.
בנובמבר 2016, תחקיר עיתונאי שערך המגזין המקוון שיחה מקומית חשף עדויות של מתמודדים אודות תנאי עבודה לא הולמים והשתקה של תלונות. עובדי מסגרות שיקום תעסוקתי אינם נחשבים לעובדים מן המניין: במפעלים מוגנים לא קיימים יחסי עובד–מעביד, העובדים לא מורשים להתאגד והם אינם זכאים לשכר מינימום. בעבור עבודתם, מקבלים המתמודדים דמי-שיקום הנעים בין 2.5 ל-18 ש"ח לשעה.
יועץ הנקה
אור משימות לאומיות
מקסימיליאן דרקסלר
קבוצת &quot;שכולו טוב&quot;
פרסתזיה
פאראסתזיה
בנט מילר
בנט מילר (באנגלית: Bennett Miller; נולד ב-30 בדצמבר 1966) הוא במאי קולנוע ומפיק אמריקאי. מילר היה מועמד פעמיים במהלך הקריירה שלו לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר לשנת 2005 על סרטו "טרומן קפוטה" ולשנת 2014 על בימוי הסרט "פוקס קצ'ר".
ביוגרפיה.
מילר נולד בניו יורק סיטי. בנם של קבלן וציירת .
הוא התחנך לצידם של כוכב הקולנוע פיליפ סימור הופמן והתסריטאי דן פוטרמן, איתם למד באותה השכבה בקורס הקיץ של "בית הספר ניו יורק לאומניות". מילר למד קולנוע ותיאטרון ביחד עם הופמן ב"אוניברסיטת ניו יורק", אך נשר לפני סיום התואר.
לאחר שעזב את האוניברסיטה שימש מילר כמנהלו של המוזיקאי סטיבן שוב ולהקתו וביים עבורם מספר קליפים.
קריירת בימוי.
מילר החל את דרכו כבמאי קולנוע בשנת 1998 עם הסרט הדוקומנטרי "The Cruise" על עיר הולדתו ניו יורק. הסרט זכה לחשיפה ולהערכה רבה ברחבי העולם ופתח דלתות רבות עבור מילר.
מילר סירב למספר פרויקטים שהוצעו לו עד שהצליח להשיג מימון לסרט הביכורים הקולנועי שלו "טרומן קפוטה". מילר שיתף פעולה בסרט עם חבריו הקרובים דן פוטרמן שכתב את תסריט הסרט ופיליפ סימור הופמן שגילם את גיבור העלילה וזכה על תפקידו בפרס האוסקר. מילר הועמד על עבודת הבימוי הראשונה שלו לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולפרס באפט"א.
בשנת 2009 נבחר מילר על ידי חברת ההפקה "סרטי קולומביה" לביים את דרמת הבייסבול "מאניבול". בהפקת הסרט שיתף מילר פעולה עם הכוכב ומפיק על בראד פיט ועם התסריטאים המוערכים אהרון סורקין וסטיבן זיליאן. הסרט זכה להצלחה רבה עם רווחים של למעלה מ-100 מיליון דולרים ו 6 מועמדויות לפרס האוסקר.
בשנת 2014 הוציא מילר לאקרנים את סרטו הקולנועי השלישי, דרמת ההיאבקות האפלה "פוקס קצ'ר", המתארת את מערכת היחסים הסוערת בין המתאבק האולימפי מארק שולץ (צ'נינג טייטום), מאמנו ג'ון דה פונט (סטיב קארל) ואחיו של המתאבק דייב שולץ (מארק רופאלו). מילר שימש לראשונה בקריירה שלו גם כמפיק הסרט ביחד עם מפיקת העל מייגן אליסון. מילר זכה על בימוי הסרט בפרס הבמאי הטוב ביותר של פסטיבל קאן והועמד בפעם השנייה לפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר.
לוטרה מנוקדת-צוואר
לוטרה מנוקדת-צוואר (שם מדעי: Hydrictis maculicollis) היא מין של לוטרה קטנה יחסית החיה בטבע בביצות ונהרות באפריקה שמדרום לסהרה ומהווה מין יחיד בסוגה.
אורכן של הלוטרות 71–76 סנטימטרים ומשקלן 5.7–6.5 קילוגרם אצל הזכרים. אורכן של הנקבות 57–61 סנטימטרים ומשקלן 3.0–4.7 קילוגרם. זנבן ארוך ושרירי באורך של 39–44 ס"מ וכמו שאר הלוטרות יש להן קרומי שחייה בין ידיהן ורגליהן. לנקבות שני זוגות פטמות.
פרוות הלוטרה בדרך כלל בצבע אדמדם עד חום-שוקולד ומנוקדת בכתמים בצבע קרם או לבן על הגרון והחזה, מה שנתן להן את שמם. ראשן ושיניהן מותאמים לתפיסת דגים וכרית האף חסרת שיער.
הלוטרות נפוצות לאורך אגמים ונהרות באפריקה שמדרום לסהרה. הן נפוצות בעיקר באגם ויקטוריה ובזמביה. הן נמצאות רק במים מתוקים ולא ליד הים.
טרפן הוא בעיקר דגים קטנים ובינוניים וגם צפרדעים, סרטנים ורכיכות. הן עצמן מסתכנות מטורפים כמו תנינים או עיטמים כשהן עסוקות בדיג.
מצבה של הלוטרה היא ללא חשש, אך היא ניצודה בכמה מדינות באפריקה לשם בשרה.
עאידה תומא-סולימאן
קאו (פירושונים)
קסניה סבטלובה
קסניה סבטלובה (ברוסית: Ксения Светлова; נולדה ב-28 ביולי 1977) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם סיעת התנועה, ועיתונאית ישראלית ששימשה כפרשנית לענייני ערבים בערוץ 9.
ביוגרפיה.
קסניה סבטלובה נולדה במוסקבה לסבטלנה ולאיגור ועלתה לישראל בשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות. התגוררה עם אִמהּ בירושלים ולמדה באולפנת צביה שבעיר. כבוגרת אולפנה דתית-לאומית לא התגייסה לצה"ל. היא בעלת תואר ראשון ושני בתקשורת, לימודי אסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, והיא דוקטורנטית באוניברסיטה העברית בירושלים בנושא יחסה של התקשורת המצרית לישראל בשנים 1979–2011. דוברת ארבע שפות: עברית, ערבית, רוסית ואנגלית ומתראיינת לתקשורת בכל אחת משפות אלו. פרסומיה בפייסבוק כתובים לרוב בשתיים עד ארבע שפות.
כעיתונאית ומזרחנית.
סבטלובה שימשה ככתבת בערוץ ישראל פלוס (ערוץ 9) מאז שנת 2002, שם סיקרה בדרך ישירה ובלתי אמצעית את הזירה הערבית והמזרח תיכונית על היבטיה הרבים. בנוסף, כתבה עבור מגוון כתבי עת, ובשנת 2004 זכתה בפרס הראשון בפסטיבל האירואסייתי "טלפורום" שנערך במוסקבה, כהוקרה על כתבת תחקיר מאזור דרום הר חברון. ראיינה מנהיגים ערבים רבים, ביניהם יאסר ערפאת, מחמוד עבאס, השייח אחמד יאסין, מנהיגי חזבאללה ועוד.
בין האירועים שסיקרה מהשטח: מלחמת עיראק, הלווייתו של ראש ממשלת לבנון, רפיק אל-חרירי, יישום תוכנית ההתנתקות, מלחמת האזרחים בסוריה, ההפיכה במצרים (2011) וההפיכה במצרים (2013). בשנת 2011, בתחילת ההפיכה, חזתה סבטלובה את נפילתו ההולכת וקרבה של שלטון מובארכ.
סבטלובה מרבה לכתוב על נושאים הקשורים למזרח התיכון ולדת האסלאם. היא סיקרה רבות את האביב הערבי וכתבה מאמרי פרשנות ודעה על הנושא. בביקורה בכורדיסטן העיראקית כתבה על העם הכורדי והקשר שלו למדינת ישראל, על מחיקת זהותו היהודית של הנביא יחזקאל וכמו כן על נושאים שונים הקשורים לדאעש.
בשנת 2020 בהוצאת "פרדס הוצאה לאור" פרסמה את הספר "על עקבים במזרח התיכון" שבו היא מעלה זכרונות על סקירת הזירה הערבית והמזרח תיכונית במסגרת עבודתה כעיתונאית.
קריירה פוליטית.
בינואר 2015 הוכרז על הצטרפותה למפלגת "המחנה הציוני", והיא שובצה למקום ה-4 ברשימת "התנועה" בראשות ציפי לבני, שהוא המקום ה-21 ברשימת "המחנה הציוני". לאחר שקבלה הרשימה בבחירות 24 מנדטים, נבחרה לכנסת ה-20.
בכנסת ה-20, סבטלובה חברה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ובוועדת החוץ והביטחון, והקימה ארבע שדולות: השדולה למען חופש העיתונות וחופש הביטוי, השדולה לשימור וטיפוח תרבות ומורשת יהודי ארצות ערב ואסלאם, השדולה החילונית ושדולה לקידום יחסי ישראל - כורדיסטן. בנוסף, היא חברה בשדולה לשיתוף פעולה אזורי.
בכנסת זו, הופקד בידיה הטיפול בקבוצות ידידות בין-פרלמנטריות של ישראל ושל המדינות הבלטיות, וכן, של פינלנד. כחברת הכנסת, הגישה סבטלובה חוקים בנושאים הקשורים לחייהם של העולים מברית המועצות לשעבר, חוקים בנושאי דת ומדינה, וחוקים בנושא חופש הביטוי וחופש העיתונות.