בשנת 1785 חזר אולנין לרוסיה כדי להתחיל בקריירה צבאית. במקביל הוא כתב מילון של ציטוטים צבאיים ובשנת 1786 הוא נבחר לאקדמיה למדעים של סנט פטרבורג, למרות שהמילון טרם פורסם. בדצמבר 1786 אולנין עזב את השירות הצבאי, אך חזר והצטרף שוב לצבא. הוא נשלח לפסקוב ולאחר מכן, בשנים 1789–1790, השתתף במלחמת רוסיה-שוודיה. בשנת 1795 הועלה לדרגת אלוף-משנה ופרש משירות צבאי סופית.
לאחר 1795 אולנין הועסק במגוון תפקידים אזרחיים, כולל מנהל מטבעת סנט פטרבורג (1799). ב-1811 מונה למנהל הספרייה הציבורית הקיסרית.
משנת 1794 הוא גילה עניין רב באמנות וארכאולוגיה, והפיק מספר יצירות גרפיות, ויצר אוסף גדול של עתיקות, שאותו תרם מאוחר יותר (ב-1829) לאקדמיה לאמנויות. הוא המשיך ואייר מספר ספרים, ביניהם יצירותיו הנבחרות של גברייל דרז'אבין וספר אגדות מאת איוואן חמניצר. בשנת 1804 הוא נבחר כחבר באקדמיה לאמנויות.
בשנת 1806 פרסם אולנין את המאמר הראשון שלו, על פיענוח כתובת עתיקה מאבן שנמצאה באי תמאן בשנת 1792. בעקבות מאמר זה, אולנין נחשב כמייסד הפלאוגרפיה הרוסית. הוא גם בלט בהיותו המארח של אחד הסלונים האופנתיים ביותר בסנט פטרסבורג, שמשך אליו סופרים, אמנים, מוזיקאים ושחקנים רבים.[2]
אלכסנדר פושקין, שנחשב למשורר הרוסי המפורסם ביותר, היה מעורב רומנטית עם אנה אולנינה, בתו הצעירה של אלכסיי אולנין. הוא כתב לה מספר שירים, ואף הציע לה נישואין בשנת 1828, אך נדחה על הסף. אנה אולנינה לא התחתנה עד 1840.
מוות.
אלכסיי אולינין מת בסנט פטרבורג בשנת 1843, עדיין בתפקיד, ונקבר במנזר אלכסנדר נבסקי.
הייוול בנט
המצעד הבריטי
קונסטנטין אוכטומסקי
קונסטנטין אוכטומסקי (ברוסית: Константин Ухтомский; 22 באוקטובר 1818 - 26 באוגוסט 1881) היה צייר ואדריכל רוסי; ידוע בסצנות הפנים שלו.
חיים ועבודה.
אביו היה אמן חרט הנחושת, אנדרי אוכטומסקי.
הוא סיים את לימודיו באקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות בשנת 1838, עם תואר אמן באדריכלות. באותה שנה ובשנה שלאחר מכן הוענקו לו מדליות כסף על ציורי צבעי המים שלו. לאחר מכן, נסע לאירופה והפיק רישומים רבים שהפכו עם שובו, לציורים בצבעי מים.
בשנת 1843 הוא זכה בתואר "אקדמי" על "פרויקט בית אצילים". מ-1850 עד 1859 היה אוצר המוזיאון של האקדמיה; וירש את אביו בתפקיד זה.
בשנת 1858 הוא זכה בתואר "אמן חופשי" בשל השקפותיו על הבניין החדש של מוזיאון הארמיטאז', לאחר פתיחתו לקהל הרחב. באותה שנה הוענק לו אות מסדר סטניסלאוס הקדוש. הוא גם היה מעורב בבניית ארמון מייקל החדש.
בשנותיו האחרונות שימש כאדריכל הן במשרד החצר הקיסרית והן במנהלת ההנדסה הראשית של משרד המלחמה.
ב-1872 הוענק לו דרגת יועץ המדינה, ואות מסדר אנה הקדושה ב-1877.
הוא נקבר בבית העלמין סמולנסקי.
ניתן לראות חמישים מציורי צבעי המים שלו בארמיטאז'.
Ride It
Ride It הוא סינגל של ג'יי שון, המופיע באלבומו השני של שון, "My Own Way" (כסינגל מוביל), ובאלבומו השלישי של שון, "All or Nothing". השיר, שנכתב על ידי ג'יי שון ואלן סמפסון, והופק על ידי אלן סמפסון, יצא ב-21 בינואר 2008. השיר הגיע ל-20 הראשונים במצעד הסינגלים הבריטי, כאשר בשיאו הגיע למקום ה-11. הסינגל גם זכה להצלחה רבה כאחד השירים המושמעים ביותר במזרח אירופה, במיוחד ברוסיה, הונגריה ורומניה. גרסה הינדית של השיר נכללה בהוצאה ההינדית של האלבום "My Own Way".
נכון ליולי 2022, השיר הושמע למעלה מ-41 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-2019, הדי ג'יי הקוסובאי, רגארד הוציא גרסת רמיקס לשיר. השיר נהיה להיט ויראלי בטיקטוק. גרסת הרמיקס הגיעה, בשיאה, למקום הראשון באירלנד, למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום השלישי באוסטרליה.
גרסת רגארד.
הדי ג'יי הקוסובאי, רגארד, הוציא גרסת רמיקס של השיר ב-26 ביולי 2019, אם כי גרסאות קודמות של הרמיקס היו זמינות כבר ב-2017. זמן קצר לאחר הוצאת השיר, השיר נהיה ויראלי באפליקציית טיקטוק, עם למעלה מארבעה מיליון קליפים שפורסמו על ידי אנשים המשתמשים בקטעים מהשיר באפליקציה. עקב ההצלחה הפתאומית של השיר, רגארד חתם לאחר מכן בחברת התקליטים מיניסטרי אוף סאונד . השיר זכה להצלחה עולמית, כאשר הגיע למקום הראשון באירלנד ובמקסיקו, למקום השני בבריטניה והגיע ל-20 המובילים במדינות שונות באירופה ובאוקיאניה.
נכון ליולי 2022, גרסת הרמיקס הושמעה למעלה ממיליארד פעמים בספוטיפיי.
הופעות חיות.
רגארד ביצע את השיר עם ג'יי שון ב-Jingle Bell Ball ב-7 בדצמבר 2019.
ציפויי מתכת
רצח דביר שורק
רצח דביר שורק הוא פיגוע דקירה וניסיון חטיפה שאירע ביום רביעי, אור לז' באב ה'תשע"ט, 7 באוגוסט 2019, ובו נרצח דביר שורק בן ה-19 בידי חוליית מחבלים פלסטיניים סמוך לקיבוץ מגדל עוז שבגוש עציון.
דביר הוא בנו של יואב שורק ונכדו של הרב בנימין הרלינג שנרצח בהיתקלות עם מחבלים בהר עיבל בשנת התשס"א, 2000.
רקע.
קאסם עסאפרה, אחד מרוצחיו של דביר, סיפר בחקירתו מה הניע אותו לצאת ולרצוח יהודי: "כבר כמה חודשים שאני הולך להתפלל במסגד ושומע על המצב באל-אקצא, שבימים רגילים מונעים מהמתפללים המוסלמים הפלסטינים להיכנס ומרשים למתנחלים, ובנוסף יש את הבנייה בהתנחלויות, ותמיד איחלתי לעצמי למות כמו שהיד".
הפיגוע.
בליל 8 באוגוסט 2019, סמוך לשעה 20:30 המחבלים נסיר עסאפרה וקאסם עסאפרה, בני דודים מהכפר בית כאחיל, הגיעו עם רכבם סמוך לקיבוץ מגדל עוז בגוש עציון. הם החנו את רכבם בשולי הכביש ליד הרמזור, והמתינו כ־20 דקות עד שראו את דביר הולך לבדו לכיוון הכניסה למגדל עוז. ממצלמות האבטחה נראה דביר שורק תושב עפרה יורד בתחנה לאחר שהאוטובוס קו 382 מירושלים לכיוון קריית ארבע, והולך לכיוון דרום לעבר הכביש שעולה לישיבת מחניים בה למד, סמוך למגדל עז.
לאחר ששני המחבלים עקבו אחריו זמן מה, התקרבו עם רכבם אל דביר ואז נסיר ירד מהרכב וניסה לחשמל אותו אך לא הצליח בשל התנגדותו של דביר. לאחר מאבק עם דביר שבסופו הפיל אותו אל הרצפה, נסיר דקר את דביר מספר דקירות בחזה ונכנס לרכב, והשניים נמלטו מהמקום.
גופתו של דביר נותרה מוטלת במשך כ-6 שעות עד שהיא אותרה. לצד גופתו נמצאה שקית ספרים שקנה כמתנת סוף שנה לרבותיו בישיבת ההסדר אור תורה מחניים, בהם ספר של דוד גרוסמן.
לאחר הפיגוע.
חשיפת ניסיון החטיפה.
בחקירת המחבלים שביצעו אתה פיגוע נחשף כי מתחילה ניסו לחטוף את דביר על ידי הימומו בשוק חשמלי, אך החשמול לא הצליח ובמקום זאת הוא דקר את דביר בפלג גופו העליון עד שראה שאינו זז, ואז נמלט מהמקום.
הריסת בתי המחבלים.
בשלהי נובמבר 2019 נכנסו כוחות צה"ל לכפר בית כאחיל הסמוך לחברון, והרסו את בתיהם של ארבעה מהמחבלים שהיו חלק מהחוליה שביצעה את הפיגוע. במהלך ההריסה, פלסטינים יידו אבנים על הלוחמים והבעירו צמיגים. צה"ל הגיב באמצעים לפיזור הפגנות.
הנצחתו.
בעפרה הוקמה "חוות אהבת עולם" על שם דביר, וניטעו בוסתן וחורשה לזכרו. חקלאי קיבוץ מגדל עֹז קראו למטע הדובדבנים הסמוך למקום לימודיו ונפילתו "מטע דביר".
העיתונאית עפרה לקס כתבה עליו את הספר "דביר - תשע עשרה שנה של אור".
חומר רך
חומר רך או חומר מעובה רך הוא תת-תחום של חומר מעובה הכולל מגוון מערכות פיזיקליות שמתעוותות בקלות או שמבנן משתנה בקלות כאשר מופעל עליהן כוח חיצוני (כמו כוח מכני או כוח חשמלי). הם כוללים נוזלים מורכבים, קולואידים (תרחיפים), אמולסיות (תחליבים), פולימרים, קצף, ג'ל, חומרים פעילי שטח (אמפיפיליים), חומרים גרגיריים (גרנולריים), גבישים נוזליים ומערכות ביולוגיות שונות. חומרים אלה חולקים תכונה משותפת חשובה והיא שהתנהגויות פיזיקליות דומיננטיות בחומר מתרחשות בסקאלת אנרגיה הדומה לאנרגיה תרמית בטמפרטורת החדר. בטמפרטורות אלה, היבטים קוונטיים בדרך כלל אינם חשובים. פייר ז'יל דה-ז'ן, אשר כונה "האב המייסד של החומר הרך", קיבל את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1991 על כך שגילה שניתן להכליל שיטות שפותחו לחקר תופעות סדר במערכות פשוטות למקרים מורכבים יותר הקיימים בחומר רך, ובמיוחד בגבישים נוזליים ובפולימרים.
פיזיקה ייחודית.
בחומר רך מתרחשות תופעות מעניינות שאינן ניתנות לחיזוי (או שקשה לחזות אותן) באופן ישיר מהמולקולות או מהאטומים המרכיבים את החומר. זאת מכיוון שחומרים המכונים חומר רך נוטים להרכבה עצמית במבנים פיזיקליים מזוסקופיים, כלומר הגודל של המבנים הוא בין מיקרוסקופי (קטן מננומטר) למקרוסקופי (מעל למיקרומטר).
המאפיינים והאינטראקציות של מבנים מזוסקופיים בחומר רך עשויים לקבוע את ההתנהגות המקרוסקופית של החומר. לדוגמה, המערבולות המתרחשות באופן טבעי בתוך זורם, קטנות בהרבה מהכמות הכוללת של הנוזל ועם זאת גדולות בהרבה מהמולקולות הבודדות שלו, והופעת מערבולות אלו שולטת בהתנהגות הזרימה הכוללת של החומר. כמו כן, הבועות המרכיבות קצף הן מזוסקופיות מכיוון שכל אחת מהן מורכבת ממספר עצום של מולקולות, והקצף עצמו מורכב ממספר רב של בועות אלו. הקשיחות המכנית הכוללת של הקצף נובעת מהאינטראקציות בין הבועות.
מאפיין נפוץ נוסף של חומר רך הוא חשיבותן של תנודות תרמיות. סקאלת האנרגיה של האינטראקציות האופייניות במבני חומר רך דומה לסקאלת האנרגיה התרמית. לכן, המבנים מושפעים כל הזמן מתנודות תרמיות, ועוברים תנועה בראונית.
לבסוף, תכונה ייחודית נוספת של מערכות החומר הרך היא ההתארגנות העצמית. ההתנהגות המורכבת האופיינית והמבנים ההיררכיים בחומר מתעוררים באופן ספונטני כאשר המערכת מתקדמת לעבר שיווי משקל.
יישומים.