האשימוטו נפטר ב-1 ביולי 2006 כתוצאה מאיסכמיה של המעיים.
ג'ודי קולינס
ג׳ודי קולינס (באנגלית: Judy Collins; נולדה בשם ג'ודית מרג'ורי קולינס ב-1 במאי 1939) היא זמרת-יוצרת אמריקאית. היא מבצעת בעיקר מוזיקת פולק, פולק רוק ופופ. רבים משיריה מתאפיינים בשירה צלולה או בעיבוד תזמורתי-תיאטרלי. היא השפיעה על זמרים רבים, בעיקר לאונרד כהן, ג'וני מיטשל ורנדי ניומן.
קריירה מוזיקלית.
ג'ודי קולינס נולדה בסיאטל, וושינגטון, שם היא גדלה עד גיל 10. אביה התעוור בגיל צעיר. בשנת 1949 קיבל אביה עבודה בדנוור כשדרן רדיו, והמשפחה עברה לקולורדו. בביקוריה באולפן השידור פגשה קולינס זמרים רבים, והחלה להתעניין במוזיקת פולק.
קולינס למדה לנגן מוזיקה קלאסית בפסנתר בהוראתה של אנטוניה בריקו, והופיעה לראשונה בקונצרט בגיל 13, בו ביצעה יצירה של וולפגנג אמדאוס מוצרט. ד"ר בריקו שמה לב שקולינס מתעניינת במוזיקת פולק, ויעצה לה להפסיק את שיעורי הפסנתר. כעבור שנים, ג'ודי קולינס הזמינה את ד"ר בריקו לאחד הקונצרטים שלה בדנוור.
קולינס אהבה אז במיוחד את שיריהם של וודי גאת'רי ופיט סיגר, וכן שירי עם מסורתיים שבוצעו בתקופת תחיית הפולק האמריקאי של שנות השישים. במיוחד אהבה את מילות השירים. במקום פסנתר היא למדה לנגן בגיטרה, והופיעה תכופות באוניברסיטת קונטיקט, שם לימד פיטר טיילור, לו היא נישאה בגיל 19. היא הופיעה במסיבות והושמעה בתחנת הרדיו של הקמפוס. לאחר נישואיה עברה קולינס לגריניץ' וילג', ניו יורק, שם היא הופיעה בהופעות רחוב ובמועדונים. בשנת 1961 יצא תקליטה הראשון "A Maid of Constant Sorrow" בהוצאת אלקטרה רקורדס, חברת התקליטים שבה המשיכה להקליט במשך 35 שנה.
שיריה הראשונים היו שירי עם או שירי מחאה שנכתבו על ידי המשוררים של אותה תקופה, כמו טום פקסטון, פיל אוקס, ובוב דילן. היא הקליטה גרסאות משלה ללהיטים כמו "Mr. Tambourine Man" של בוב דילן ו"Turn! Turn! Turn!" של פיט סיגר. ביצועיה עזרו לכותבי שירים אחרים להתפרסם, ביניהם לאונרד כהן, שהיה חבר קרוב שלה במשך השנים, וכן ג'וני מיטשל, רנדי ניומן, רובין ויליאמסון וריצ'רד פרינה.
בעוד התקליטים הראשונים של קולינס כללו שירי עם פשוטים עם גיטרה, התקליט "In My Life" משנת 1966 כלל שירים בסגנונות מגוונים, שנכתבו בין השאר על ידי הביטלס, לאונרד כהן, ז'אק ברל, וכן קורט וייל. עיבודי השירים כללו תזמור עשיר. התקליט נחשב כפריצת דרך ביצירתה של קולינס, והיא המשיכה בסגנון זה בעשור הבא. את התקליט הפיק מרק אברמסון ועיבד ג'ושוע ריפקין.
בשנת 1967 יצא התקליט "Wildflowers", שגם הוא הופק ועובד על ידי אברמסון וריפקין. בתקליט נכלל גם השיר הראשון שכתבה בעצמה, "Since You've Asked", וכן הלהיט "Both Sides, Now" של ג'וני מיטשל שזיכה אותה בפרס גראמי.
בשנות השבעים קולינס הייתה כבר זמרת בעלת מוניטין, שנהגה לבצע מגוון שירים, כמו המזמור הנוצרי "Amazing Grace", שאנסונים צרפתיים, שירי מחזמר כמו "Send in the Clowns", וכן שירי מחאה של ג'ואן באאז וחומר מקורי רב. בתקופה זו היא הופיעה עם שיריה, בין השאר, בתוכניות הטלוויזיה "החבובות" ו"רחוב סומסום", וכן בהצגת ילדים. היא שרה גם את שיר הנושא בסדרת טלוויזיה המבוססת על הספר "הרוח בערבי הנחל".
קולינס כתבה שבעה ספרים. ספרה הראשון, משנת 1987, היה ספר זיכרונות, בשם "סמוך על לבך". בשנת 1987 הוציאה רומן בשם "Shameless". בספר זיכרונות מאוחר יותר, "Sanity and Grace", כתבה קולינס על מות בנה קלארק, בינואר 1992.
קולינס הופיעה גם בתפקידים קטנים במספר סרטי קולנוע וטלוויזיה, וכן נעשו עליה מספר סרטים תיעודיים.
בשנת 1993 הופיעה קולינס בטקס הכתרתו של ביל קלינטון כנשיא ארצות הברית. בטקס שרה קולינס את השירים "Amazing Grace" ו"Chelsea Morning". ביתם של ביל והילרי קלינטון, צ'לסי, נקראה על שם שיר זה.
ג'ודי קולינס ממשיכה להופיע ברחבי העולם.
אקטיביזם.
כמו רבים מזמרי המחאה של שנות השישים, גם קולינס נמשכה לאקטיביזם חברתי וליברליזם. בין השאר היא הלחינה בלדה בשם "צ'ה" על המהפכן ארנסטו צ'ה גווארה.
קולינס הזדהתה עם התנועה הפציפיסטית של ילדי הפרחים "Youth International Party" והייתה מיודדת עם ראשיה, אבי הופמן וג'רי רובין. היא נכחה בכנס הייסוד של התנועה בשנת 1968.
בשנת 1969 היא העידה בבית המשפט בשיקגו בו נשפטו הופמן ורובין על הפרות סדר. במהלך עדותה היא החלה לשיר את שירו של פיט סיגר "Where Have All the Flowers Gone?" וננזפה על ידי התובע והשופט.
כיום מייצגת קולינס את קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF) ופעילה במסעות הסברה לסילוק מוקשים ברחבי העולם.
חיים אישיים.
קולינס התחתנה פעמיים. מנישואיה הראשונים לפיטר טיילור, בשנת 1958, נולד בנה היחיד, קלארק ס' טיילור. הם התגרשו בשנת 1965. בשנת 1992 התאבד קלארק, בגיל 33, לאחר תקופה ארוכה של דיכאון ושימוש בסמים. לאחר מותו הפכה קולינס לפעילה בהסברה למניעת התאבדות.
בשנת 1962, זמן קצר אחרי הופעת הבכורה של ג'ודי קולינס בקרנגי הול, היא חלתה בשחפת ואושפזה למשך חצי שנה בסנטוריום.
בשנות השישים הייתה קולינס בקשר רומנטי עם סטיוון (סטיבן) סטילס (מההרכב "'קרוסבי, סטילס ונאש"). לאחר פרידתה ממנו כתב עליה סטילס את השיר "Suite: Judy Blue Eyes".
בשנות השבעים סבלה קולינס מבולימיה נרבוזה, לאחר שהפסיקה לעשן בשנת 1970. "הלכתי ישר מסיגריות להפרעת אכילה", היא אמרה בשנת 1992 בריאיון לשבועון פיפל. "התחלתי להקיא. לא ידעתי שום דבר על בולימיה, ובייחוד לא ידעתי שזו התמכרות ושזה יחמיר. הרגשתי רע עם עצמי. אף על פי שהצלחתי להפסיק לעשן ורזיתי 20 ק"ג, הייתה לי הרגשה של ייאוש הולך וגובר." בספריה היא כתבה גם על שנים של התמכרות לאלכוהול, וכיצד האלכוהוליזם הזיק לחייה האישיים, לקריירה המוזיקלית שלה, ודרדר אותה לדיכאון. לדבריה, היא ניסתה סמים שונים בשנות השישים, אבל תמיד העדיפה שתיית אלכוהול, בדיוק כפי שנהג אביה. היא נכנסה לתוכנית שיקום בפנסילבניה בשנת 1978, ושמרה על צלילות הדעת שלה מאז, על אף האירועים הטראומטיים שחוותה, כמו התאבדות בנה היחיד, קלארק.
באפריל 1996 נישאה קולינס למעצב ופעיל פוליטי בשם לואיס נלסון. הם חיים יחד בניו יורק.
פרסים והכרה.
ג'ודי קולינס זכתה בפרס גראמי, על ביצוע הפולק הטוב ביותר, לשיר "Both Sides, Now" בשנת 1968.
הביצוע התיאטרלי של קולינס לשיר "Send in the Clowns" של סטיבן זונדהיים זיכה אותו בפרס גראמי בשנת 1975.
משחוק
מִשְׂחוּק (באנגלית: Gamification) הוא פעולה בה נעשה שימוש בטכניקות של משחק או עיצוב משחקים, על מנת לשפר ביצועים בתחומים שאינם בהכרח קשורים למשחק עצמו. המשחוק מעודד אנשים לאמץ התנהגויות רצויות או להרחיב את השימוש בהן.
משחוק פועל באמצעות הפיכת הטכנולוגיה למרתקת יותר, הצגת דרך להשגת שליטה עצמית ואוטונומיה, סיוע בפתרון בעיות והימנעות מהסחות דעת תוך ניצול הנטייה הפסיכולוגית של בני אדם לשחק. הטכניקה יכולה לעודד אנשים לבצע מטלות שהם בדרך כלל תופשים כמשעממות, דוגמת מילוי סקרים, ביצוע קניות, מילוי טופסי מס וכדומה.
טכניקות.
דוגמאות מוקדמות של משחוק מבוססות על מתן "נקודות" לאנשים שחולקים חוויות דרך פלטפורמות מבוססות מיקום דוגמת פיצ'ר "Place" של פייסבוק, foursquare ו-Gowalla. כמה מהטכניקות כוללות:
יישומים.
השימוש במשחוק נעשה, בין היתר, על ידי משווקים ומנהלי מוצר ככלי להגברת מעורבות הלקוחות ולעידוד התנהגות צריכה רצויה באתר אינטרנט. משחוק ישים בקלות להגברת המעורבות באתרים המבוססים על שירותי רשת חברתית מקוונת. אחד האתרים, DevHub, הגדיל את שיעור המשתמשים שסיימו את המשימות המקוונות שלהם מ-10% לכדי 80% לאחר הוספת אלמנטים של משחוק.
יישומים עסקיים למשחוק מופיעים במינון גובר, בסופו של העשור הראשון של המאה ה-21. RedCritter Tracker משלב אלמנטים של משחוק כמו תגים, תגמולים וסרטים, אל תוך ניהול הפרויקט. קבוצת גרטנר צופה שמשחוק יהפוך לטרנד מפתח שכל מנהל מערכות מידע ומתכנן טכנולוגיית מידע חייב יהיה להיות מודע לקיומו בכל הקשור לעסק.
השימוש במישחוק אומץ גם בפרויקט ניהול הידע בארגונים, ככלי לעידוד השיתוף בידע. השימוש במשחוק מגביר את רמות המחויבות של עובדים ובכך תורם לחיזוק הפתיחות והשיתוף בידע בארגון. למישחוק יש ערך נוסף בחשיפת הידע הסמוי או בלתי פורמלי בארגונים, כמו גם מהווה כלי עזר בתהליכי הטמעה וניהול השינוי של פורטלים ארגוניים – למשל -תחרויות ידע דיגיטליות שנערכות כחלק ממהלכי היכרות של משתמשים עם הפורטל הארגוני או על פלטפורמות דיגיטליות של קהילות שיתוף ידע מקצועיות אחרות.
משחוק נמצא בשימוש ב-Stack Overflow, אתר שאלות ותשובות המיועד למתכנתים, ובכל האתרים האחרים החברים בקבוצה, בנושאים אחרים (כולל אתר בתחום הקריירה). משתמשים מקבלים נקודות או תגים עבור ביצוע מגוון פעולות, כולל הפצת קישורים לשאלות ותשובות דרך פייסבוק וטוויטר. מספר רב של תגים שונים זמינים וכאשר המוניטין של משתמש מסוים מעפיל מעבר לרף מסוים, הוא או היא מקבלים הרשאות נוספות כולל, בקצה הגבוה ביותר, הזכות למתן את האתר. בדרך כלל נקודות ותגים אינם ניתנים להעברה בין אתרים אחים בשל העובדה שהמומחיות של משתמש בנושא אחד (לדוגמה תכנות) עשויה להיות לא קשורה למידת המומחיות שלו, או היעדרה, בנושא אחר. כך או אחרת, יוצא מן הכלל אחד הוא שמשתמשים מקבלים 100 נקודות מוניטין לקישור החשבונות שלהם לאתרים אחים, אם צברו לפחות 200 נקודות באחד האתרים בקבוצה.