בין השנים 1989–1992 למדה לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סיטי בלונדון, ובשנת 1992 החלה להתמחות בפרקליטות הפלילית במחוז תל אביב, שם עבדה עד 1997. ב-1998 פתחה חיון משרד עורכי דין בתחום הפלילי. בין השנים 2005–2008 שימשה כמרצה אורחת בתחום משפט פלילי באוניברסיטת תל אביב ובין השנים 2008–2021 שימשה כמרצה וכמנחה בפקולטה למשפטים במרכז הבינתחומי בהרצליה ובאוניברסיטת בר-אילן. בין השנים 2008–2010 למדה לתואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 2014 הוסמכה כמגשרת על ידי מרכז גומא לגישור. בשנת 2020 מונתה כמרצה אורחת באוניברסיטה היגלונית בקרקוב, פולין.
חיון חברה בוועדה לנושאים פליליים, חברת הנהלה ברשות לשיקום האסיר, יועצת משפטית בהתנדבות למרכז לסיוע נפגעות תקיפה מינית וחברה בוועדה לקידום זכויות האישה וקידום לשכת עורכי הדין בישראל. בנוסף, היא משמשת כחברת פאנל ומנחה בוועידות הלשכה השונות, כמרכזת אקדמאית של הכנסים הפליליים ופרשנית משפטית בערוצי טלוויזיה.
תיקים בולטים.
אורית חיון היא סנגורית פלילים. בין התיקים הבולטים שבהם היא ייצגה:
חיים אישיים.
חיון נשואה ליובל גבעתי, מנהל שיווק בחברת מחשבים, והיא אם לשני ילדים.
הנביא
הנביא (בצרפתית: Le prophète) היא "אופרה גדולה" של ג'אקומו מאיירבר (במקור: יעקב ליבמן בֶּר) בת חמש מערכות. האופרה הועלתה על הבמה בפריז ב-1849. היצירה היא פרק מתולדות האנבפטיסטים במאה ה-16. אופרה גדולה - Grand Opéra היא ז'אנר של אופרה מהמאה ה-19, בדרך כלל בארבע או חמש מערכות, המאופיינת בליהוק ובתזמורות בקנה מידה גדול.
הדמויות.
העלילה מתרחשת במינסטר וסביבתה במאה ה-16.
עלילה.
מערכה 1.
פידס, אמו של יוהאן, לקחה אל ברתה את טבעת הנישואין של בנה. לנישואין דרושה רק הסכמת הרוזן. שלושה אנבפטיסטים באים תוך שירת שירים לטיניים ואז קוראים בהטפותיהם לאיכרים להילחם (הטפה, או במילים אחרות, הטפה במובן דתי, היא נאום כנסייה הנערך בדרך כלל בהקשר של פולחן). מלווה בחמושים שלו מגיע הרוזן אוברטל, באחד האנבפטיסטים מזהה הרוזן את יונה מאטיסן, המנהל הקודם של הקסרקטין שלו. הוא מורה על מעצרו. לאחר מכן מופיעים פידס וברתה בפני הרוזן וכצמיתיו מבקשות רשות לנישואים המתוכננים, אולם הרוזן לא אהב את הרעיון כי הכלה הצעירה מצאה חן גם בעיניו. פידס וברתה נתפסים ונלקחים לטירתו. העם זועם, והכעס של האנשים ניזון עוד יותר על ידי המטיפים האנבפטיסטים. הרוזן יכול לסגת רק בקושי רב.
מערכה 2.
בבית המרזח של יוהאן, שלושה האנבפטיסטים יושבים ליד שולחן. שלושת הגברים נדהמים לגלות כיצד יוהאן דומה לפסל דוד בקתדרלת מינסטר. זה נחשב למזל שמימי, הם סבורים שיוהאן הוא הנבחר שחיכו לו כל כך הרבה זמן. בינתיים, יוהאן רק מחכה שכלתו ואמו יגיעו הביתה. בינתיים מספר את חלומו: הוא עמד בהיכל כיפה מלכותי. המטיפים מפרשים זאת שכס מלכות מחכה ליוהאן. הסיפור נקטע על ידי ברתה. היא הצליחה להימלט מהרוזן, אבל הוא דולק בעקבותיה. הרוזן מאיים שיהרוג את אמו של יוהאן אם ברתה לא תעשה את רצונו. לבסוף יוהאן מוסר את ברתה. פידס מברכת את בנה ואז הולכת לנוח. האנבפטיסטים מתחילים לשכנע את יוהאן לוותר על הכל ולהישאר איתם. אצל האיש מתעורר רצון לנקמה והוא מצטרף למורדים.
מערכה 3.
האנבפטיסטים חונים במחנה ביער ליד מינסטר, מביאים את האסירים שלהם. המקהלה בליווי זכריה מבצעת שיר ואחריו בלט. לאחר מכן הקהל מוצא את עצמו באוהל של מטיסן. האנבפטיסטים דרשו לשווא את העברת מינסטר לידיהם מאביו של הרוזן אוברטל, מפקד העיר. טירת הרוזן כבר הוצתה וזכריה מעודד את חסידיו לקרב. בינתיים, הרוזן אוברטל נכנס למחנה במסווה ונשבע להיות אנבפטיסט, אך נחשף ונידון למוות. זה הזמן שבו יוהאן עולה לבמה. נמאס לו מהאלימות, משפיכות הדמים. הוא מוצא את עצמו מתעמת עם הרוזן, שמתוודה בפניו כי ברתה השליכה את עצמה לנהר בהגנה על תומתה, אך לא קרה לה דבר רציני. עכשיו היא בעיר, הרוזן משתדל להגיע אליה ולקבל את מחילתה. גם יוהאן מתכונן להגיע לעיר כאשר מטיסן מביא את הבשורה על המרד. המחנה מוקף, אך יוהאן מכריח את האויב לכרוע על ברכיו בתפילה שהוא נושא, התפילה מאומצת על ידי ההמון, והופך לשיר ניצחון.
מערכה 4.
אנחנו במינסטר, בכיכר מול בניין העירייה. יוהאן כבש את העיר בהצלחה. ברתה רואה את פידס, שחושבת שבנה יוהאן מת מזמן והיא מקבצת נדבות בלבוש של עולה לרגל. שתי הנשים נשבעות לנקום בנביא שלדעתן הרג את יוהאן. תהלוכת הניצחון מגיעה עם יוהאן באמצע, שמוכרז כמלך. פידס מזהה אותו, אבל יוהאן מתכחש לאמו.
מערכה 5.
מצבם של האנבפטיסטים הופך לרע. הם מסכימים עם הקיסר למסור את הנביא בתמורה לרחמים. פידס מובאת על ידי חיילים ואז מודיעים על בואו של יוהאן. פידס סולחת לבנה, ברתה שמופיעה על הבמה מזהה את אהובה בנביא. יוהאן מתחנן לסליחה, אבל הכל לשווא. אהובתו מספרת לו שהיא יודעת שכמות גדולה של תחמושת מאוחסנת בארמון העיר. היא שונאת אותו כעת ומפחדת מאהובה הקודם. אפילו המוות טוב יותר והיא דוקרת עצמה בלבה. עבור יוהאן איו עצירה או כניעה, כעת כשהאויב פורץ לעיר הוא בורח לאולם בארמון בו מתרחשת אורגיה פראית. הרוזן בראש חייליו ובעזרת האנבפטיסטים פורץ לאולם. ג'ון לא נכנע. הוא מפוצץ את אבק שריפה וכל הארמון עף לשמיים.
המציאות ההיסטורית על דמויות האופרה.
הלברית של הנביא נכתבה על ידי אז'ן סקריב, שהיה חופשי למדי להתמודד עם עובדות היסטוריות. הדמות הראשית יאן ואן ליידן (Jan Beuckels) נולד ב-1509 בליידן. בשנת 1534, לאחר שהמטבילים מחדש (אנבפטיסטים), שבחרו בתנועה שלווה ביסוד, מאסו באלימות נגדם וצרו ולאחר מכן כבשו את העיר מינסטר, יוהאן הכתיר את עצמו למלך האימפריה החדשה של ציון. שלטונו התאפיין בשרירותיות ובהתפרצויות פראיות. לאחר מכן בשנת 1535 הכוחות הקיסריים, בראשות הבישוף של העיר, כבשו בחזרה את העיר ויאן ואן ליידן הוצא להורג.
המוזיקה של האופרה.
בניגוד לצורה המסורתית של האופרה סריה בנביא שולטות סצנות המוניות תיאטרליות. מאיירבר חיפש גם צורות ביטוי חדשות בין אריוזו לבין רצ'יטטיב. התזמור מתעדן, אך משתמש בניגודים שהם יוצאי דופן לתקופה. החלק התזמורתי הקשה של סצנת ההכתרה מלווה מיד בסולו קלרינט אינטימי. יוצא דופן גם שהתפקיד הראשי הנשי הולחן על ידי המחבר כקול אלט. הצלחת הבכורה בפריז הושגה גם על ידי אפקטי הבמה המרהיבים והיישום הראשון של תאורה חשמלית.
המוזיקה בסך הכל ברורה ומאוזנת. אין בה כל כך הרבה סווינג וערבובית סגנונות כמו בכמה יצירות אחרות של מאיירבר. מה שניתן להעלות נגדו זה אורך האופרה. פרטי הפזמון, הגמר די ארוכים, אבל במאי טוב יכול לעזור בכך בקלות. היצירה שווה האזנה, יש בה הרבה פרטים יפים. בשל הפופולריות יוצאת הדופן של היצירה כתב ריכרד ואגנר את החוברת האנטישמית שלו נגד מאיירבר והיהודים: "היהדות במוזיקה", אותה פרסם בסביבות 1850 בעילום שם, בשם ק. פרייגדנק. רק לאחר מותו של מאיירבר העיז לפרסם את הכתב האנטישמי בשמו המלא.
מיומי מוריאמה
מיומי מוריאמה (ביפנית: 森山 眞弓; 7 בנובמבר 1927 – 14 באוקטובר 2021) הייתה פוליטיקאית ועובדת ציבור יפנית. היא כיהנה כחברת הפרלמנט של יפן וכשרה בממשלתה.
ביוגרפיה.
מוריאמה נולדה בטוקיו בשנת 1927, בת לעקרת בית ולאיש עסקים. בשנת 1947 סיימה את לימודיה במחלקה לשפות זרות במכללת צודה (Tsuda). בשנת 1950 קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת טוקיו. בשנים 1950 עד 1980 עבדה במשרד העבודה של ארצה. בתפקידה הייתה פעילה למען מתן שוויון הזדמנויות בתעסוקה לנשים וגברים.
קריירה פוליטית.
בשנת 1980 נבחרה מוריאמה, לראשונה מבין שלוש כהונות שלה בבית העליון של הפרלמנט של יפן, כנציגה של המפלגה הליברלית-דמוקרטית. כיהנה כשנה בראש ועדת יחסי החוץ של הבית העליון של הפרלמנט. בשנת 1989 מונתה לראש הסוכנות להגנת הסביבה של יפן וזמן קצר לאחר מכן למזכירת הקבינט של יפן בממשלתו של טושיקי קאיפו. היא הייתה האישה הראשונה למלא תפקיד זה וכיהנה בו במשך 13 חודש עד להעברתה מתפקידה. במשך שמונה חודשים (1992-1993) כיהנה כשרת החינוך בממשלתו של קיאיצ'י מיזאווה וגם בתפקיד זה הייתה האישה המכהנת הראשונה. בשנת 1996 נבחרה לכהונה הראשונה שלה מבין ארבע בבית התחתון של הפרלמנט. מאפריל 2001 ועד ספטמבר 2003 כיהנה כשרת המשפטים בממשלתו הראשונה של ג'וניצ'ירו קואיזומי.
בשנים 2007 עד 2013 כיהנה מוריאמה כנשיאת אוניברסיטת האקואו.
מוריאמה הייתה נשואה לחבר הפרלמנט קינג'י מוריאמה עד למותו. בשנת 1991 פרסמה ספר בשם What I Saw in the Cabinet (בתרגום חופשי: "מה שאני ראיתי בקבינט")
מוריאמה מתה בטוקיו בשנת 2021, סמוך לפני יום הולדתה ה-94.
קסטריוט אימרי
קסטריוט אימרי (בצרפתית: Kastriot Imeri; נולד ב-27 ביוני 2000 בז'נבה שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית ובנבחרת שווייץ.
קריירת מועדונים.
אימרי גדל במחלקות הנוער של מרן ושל סרבט ז'נבה. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סרבט ז'נבה, ששיחקה בליגה השווייצרית השנייה. בתום עונת העפיל עם הקבוצה לליגת העל השווייצרית.
קריירה בינלאומית.
אימרי היה חלק מנבחרת שווייץ עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-12 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת איטליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. במקביל הוא ממשיך לשחק בנבחרת הצעירה במשחקים מוקדמים לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות 2023.