האינואיטים האמינו כי ינשוף השדות היה בעבר ילדה קטנה שהפכה לציפור בעלת מקור ארוכה, אך מרוב התרגשותה התנגשה בקיר ושיטחה את פניה. הם גם כינו את המין "Aegolius funereus" בכינוי "העיוור" על שום התנהגותו השקטה במשך היום, וילדיהם אף לקחו להם פרטים כחיות מחמד. בני מנומיני (Menominee) מוויסקונסין האמינו כי היום והלילה נוצרו לאחר ויכוח בין המין "Aegolius acadicus" לבין ארנב – זה האחרון ניצח, אך התיר את קיומו של הלילה לטובת יריבו. בני מונטגני (Montagnais) משבט האינו (Innu) שהשכנו לאורך החוף הצפוני של מפרץ סנט לורנס בקוויבק, האמינו כי אותו המין היה בעברו דורס הלילה הגדול בעולם, שהיה גאה בקולו. לאחר שזה ניסה לחקות את שאגתו של מפל, הרוח הגדולה השפילה אותו על ידי הקטנתו לדורס לילה שקולו נשמע כמו מים מטפטפים. בני נאבחו מדרום-מערב ארצות הברית כי בורא העולם, ששמו "Nayenezgani", אמר לדורס הלילה כי לעתיד לבוא האנשים ישמעו בקולו כדי לדעת את עתידם. במקסיקו, אגדת עם סיפרה כי הינשוף יצר את רוח הדרום (והפרפר את מקבילתה הצפונית), וכוס החרבות הוא שליחו של "הבעלים של אדמת המתים".
באי אנדרוס (Andros), אחד מאיי בהאמה, התקיימה בעבר התנשמת "Tyto pollens" – עוף חסר מעוף שגובהו כמטר. ככל הנראה, תנשמת זו הייתה המקור לאגדות העם העתיקות באי על ה"צ'יקצרני" (Chickcharney), שדון דמוי עוף המחולל הרס, לו שלוש אצבעות רגליים וראש היכול להסתובב על צירו. לאורך החוף הצפון-מערבי של אלסקה, אנשי יופיק (Yupik) חבשו מסכות שבחלקן היו בצורת ינשופים (בעיקר אוח השלג) על שום היותם רוח טובה.
כמצרך ברפואה ובמטבח העממיים.
מכיוון שיוחסו להם סגולות על טבעיות, תרבויות רבות האמינו כי לאיבריהם השונים של דורסי הלילה תכונות מועילות שונות, ומשום כך השתמשו בהם ברפואה העממית ובטקסים. על אף שיעילותן של התרופות והפעולות השונות לא הוכחו מדעית, השימוש בהם היה רווח למדי בעבר. לדוגמה, באפריקה מנהג נפוץ הוא אכילת עיני דורס לילה כדי "לרכוש" את ראיית הלילה החדה. בפוארטו ריקו נהוג היה לרפא אסתמה על ידי אכילת דורס לילה, ובאורוגוואי הכוס ממין "Athene cunicularia" הוגש באופן מסורתי למחלימים ממחלה, מתוך אמונה כי טעם בשרו יעורר רעב בריא למזונות אחרים. שימוש נוסף ונרחב באיברי דורסי הלילה נעשה באסיה (ובעיקר בסין), ועל כן רבים הם שנהרגים לניצול איבריהם. לדוגמה, הם משמשים מרכיב בתכשירים המעוררים תאווה מינית עזה.
באירופה מופיעים רבים מהמתכונים לתרופות והמאכלים שמיועדים לריפוי מחלות ובעיות שונות. פליניוס הציע באותו הספר לרפא דימום תרופה שנעשתה על ידי הרתחת תנשמת לבנה בשמן, והוספה של חלב כבשה ודבש. באנגליה (וכן בהודו), ביצים ואף גוף שלם נחרכו ונטחנו לאבקה כדי לרפא בעיות ראייה וכאבי עיניים, ומרק דורס לילה בושל כדי לרפא שעלת. באיטליה, מוח או כבד של ינשוף צעיר עורבבו עם שמן ונמזגו לאוזנו של המתלונן על כאבי אוזניים, ובפולין, נוצות שנחרכו על גבי פחם ניסו לרפא שיגרון. באזורים אחרים באירופה מתכון לריפוי מחלת השיגדון הוא למרוט נוצותיו של דורס לילה, לקחת את הגוף העירום ולחנוט אותו בתנור, לכתוש ולערבב עם שומן חזיר, ולמרוח על האזור החולה. באיטליה, ראשו של אוח או ינשוף עצים עורבב עם שורש שושן ותמד, ושימש כנגד זיהום גידים. באזורים נוספים באירופה, ביצים נמרחו כדי להכהות שיער מאפיר או כדי לטפל באיבוד שיער, בושלו במרק כשהסהר בשלבי דעיכתו כדי לרפא אפילפסיה, בושלו שלושה ימים ביין כדי לסייע במקרי חמרמורת (הנגאובר), ונאכלו כדי לעורר רגש דחייה מאלכוהול. כמו כן, כפות רגליים נוצלו כמרכיב בנסיוב כנגד הכשת נחש, ונוצות הדורס, אם הושמו מתחת לכריתו של ילד מתייפח, שימשו להפסקת בכיו.
דורסי הלילה אינם שכיחים במטבחיהם של העמים השונים, אך הציד לא נדיר. ציד אוחי השלג הוא מסורת עתיקה בתרבויות מסוימות באירופה וצפון אמריקה, אשר מתקיימת בהווה גם אצל האינואיטים המתארים אותם כ"גושי בשר". קהילת דוברי שפות האתבסקה מאלסקה מתייחסת ללילית האפורה, המכונית בפיהם "Nuhl-tuhl" ("מהלך כבד"), כמקור מזון איכותי מפאת השומן שאותו היא צוברת במהלך החורף. לפי המסורת שלהם, רק לזקני הקהילה מותר לאכול את הלילית, ועל כן צעירים האוכלים אותה נדונים לגדילה מהירה ומוות.
ציור והרלדיקה.
דורסי הלילה מופיעים בציורים רבים, ובראשם התנשמת הלבנה, מיני האוח, מיני הינשוף וכוס החורבות. להלן רשימת ציורים נבחרים:
הרלדיקה.
בהרלדיקה – המדע והאמנות של תכנון, הצגת, תיאור ותיעוד שלטי אצולה – מופיעים בעלי חיים רבים. בחלק משלטים אלו מופיעים דורסי לילה, כמעט תמיד בתנוחה הנקראת close guardant, בה הפנים וחצי הגוף פונים לצופה, והכנפיים צמודות לגוף. בשלטים אלו דורסי הלילה סימלו חוכמה ושנינות, וכן דריכות ועירנות.
שירה, ביטויים ופתגמים.
דורסי הלילה הוזכרו והיוו השראה לשירים רבים, כגון "The Judge is like the Owl" של אמילי דיקנסון, "The Owl and the Nightingale" שמחברו אינו ידוע, ו-"The Owl and the Pussy-Cat" של אדוארד ליר. דוגמה מוכרת נוספת היא שיר הילדים האנגלי העתיק בשם "A Wise Old Owl" (בתרגום חופשי: "ינשוף זקן חכם"). שיר זה, שתיעודו המוקדם ביותר הוא בשנת 1875 וככל הנראה נכתב מוקדם יותר, מספר על ינשוף זקן וחכם החי בעץ אלון, אשר מרבה לראות ולשמוע, ומפחית בדיבור. תיאור הינשוף בשיר מבטא את ההקשר התרבותי באירופה בין דורסי לילה לחוכמה. להלן מילותיו:
בעלי חיים אלו מופיעים גם בביטויים ופתגמים רבים. להלן טבלה האוספת קומץ מהם:
בתרבויות המערב המודרניות.
בדומה לתרבויות קדומות יותר, גם בתרבות המערב דורסי הלילה נתפשים כיצורים המסמלים חכמה ושנינות. בשל כך, נפוצות דמויות של ינשוף חכמים, כגון ינשוף ממושקף או לבוש בבגדי חכמים. לדוגמה, אחת מהדמויות הראשיות בסדרת היצירות פו הדב הוא ינשוף. הוא משמש כמעין מורה לדמויות האחרות, ונחשב לבעל החיים החכם ביותר בסביבה, אם כי הוא מפוזר למדי. הוא מרבה להאריך בדיבוריו, ולהשתמש במילים שחבריו לא מבינים.
דורסי לילה משמשים כעופות הלאומיים או כאחד הסמלים הראשיים של מקומות אחדים, בהם: אוח וירג'יניה בפרובינציית אלברטה של קנדה, לילית אפורה בפרובינציית מניטובה של קנדה, אוח השלג בפרובינציית קוויבק של קנדה, וכוס החורבות ביוון. הם גם משמשים כקמעות של מספר ארגונים, בהם: קבוצות הכדורגל האנגליות אולדהאם אתלטיק ושפילד ונסדיי, ושירות היערות של ארצות הברית.
אנשים רבים הצביעו על הדמיון בין חתול הבית למיני דורסי הלילה השונים. בתלמוד הבבלי, במסכת נידה דפים כב–כג, מוזכר הינשוף בפירוש רש"י כחיה שפניה דומות לחתול ("קריא וקיפופא - עוף הצועק בלילה ופניו דומה לחתול ועיניו לפניו"). בפינלנד, השם מקומי "kissapöllö" (מילולית: חתול-ינשוף) משמש לתיאור כללי של דורס לילה, ובפירוט לילית מצויה והמין "Aegolius funereus". דוגמה נוספת מגיעה מקוסטה ריקה, שם השם השני בשכיחותו לדורס לילה הוא "cara de gato" שמשמעותו "פני חתול". בישראל, דמות הינשול שחציה ינשוף וחציה חתול, היא סמלה של מוזיאון הילדים הישראלי, וכ-30 דמויות שלה פזורות ברחבי העיר חולון.
לדורסי הלילה הופעות רבות בסיפורת, באמצעי התקשורת ותחומי הבידור השונים. להלן רשימה של הופעות נבחרות:
אטימולוגיה.
שם הסדרה, "Strigiformes", מורכב משתי מילים: "Strig" היא צורת הרבים של המילה הלטינית "strix" שפירושה "דורס לילה", והשנייה "formes" שפירושה "צורה". שם המשפחה של הינשופיים "Strigidae" מורכב גם הוא מהמילה "strix", וכן מהסיומת "dae" למשפחות, ושם משפחת התנשמתיים "Tytonidae" מורכב באותו האופן מהמילה "tyto" שמקורה במילה היוונית "tuto" שפירושה ינשוף.
פירוש שמות הסוגים:
אריק חן
אריה (אריק) חן (אוחנה) (נולד ב-1972) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששימש נספח צה"ל בהולנד, בבלגיה ובנאט"ו. בעברו שימש כסגן מפקד עוצבת אדום וכמפקד עוצבת הגולן.
ביוגרפיה.
חן בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי. התגייס לצה"ל ב-1990 ושירת כלוחם בפלנ"ט גולני. לאחר קורס קצינים חזר לפלוגה ומונה למפקד צוות, בהמשך היה סגן מפקד הפלנ"ט. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 13, בהמשך שימש מפקד פלוגה בבה"ד 1, בשנת 1998 מונה למפקד פלנ"ט גולני. ב-1999 פיקד על כוח הפלוגה שפעל בסמוך למוצב ריחן, יחד עם כוח צד"ל לאיתור מטענים. במהלך הפעילות נתקל הכוח בחוליית מחבלים ובקרב שהתפתח הרג חן לפחות שניים מהם. על פועלו זכה בצל"ש מפקד אוגדה. בשנת 2001 מונה לסגן מפקד גדוד 13 ובמהלך מבצע חומת מגן נפצע. לאחר החלמתו, מונה ב-2002 לסגן מפקד יחידת אגוז, ב-2003 מונה למפקד מגמת אימון מתקדם בבא"ח גולני, וב-2004 לקצין מבצעים מיוחדים באוגדת איו"ש.
בשנת 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד חרוב בחטיבת כפיר עד שנת 2007, במהלך כהונתו סיכל הגדוד מספר ניסיונות פיגועים גדולים. בהמשך מונה למפקד בסיס האימונים של החטיבה בשנים 2007–2009. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של פיקוד צפון בשנים 2009–2011. ביולי 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת הגולן, תקופתו כמפקד החטיבה התאפיינה בזליגת מלחמת האזרחים בסוריה לרמת הגולן והתחממות הגזרה שהתבטאה בירי מרגמות לשטח ישראל, פיצוץ מטענים בסמוך לגבול, והריגתו מירי נ"ט של נער בן 13 בנו של עובד קבלן של משרד הביטחון שעבד בסמוך לתל חזקה , וירי ארטילרי ישראלי כתגובה, לראשונה מאז מלחמת יום הכיפורים, בתפקידו שימש עד אוגוסט 2014. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת אדום בשנים 2014–2016. בשנת 2016 מונה לנספח צה"ל בהולנד. בשנת 2018 סיים את תפקידו זה.