רחוב דאונינג מספר 11 (המכונה לעיתים רק מספר 11) הוא מעונו הרשמי של שר האוצר של בריטניה (שבאופן מסורתי מחזיק גם בתואר הלורד השני של האוצר). המעון, השוכן ברחוב דאונינג שבלונדון, נבנה ב-1682 לצד מעונו הרשמי של ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, ברחוב דאונינג 10.
שר האוצר הראשון שגר שם היה הנרי פטי-פיצמוריס ב-1806, אך רחוב מספר 11 הפך למשכנו הרשמי של שר האוצר רק ב-1828.
משנת 1997 ואילך, ראשי הממשלה טוני בלייר, גורדון בראון, דייוויד קמרון, תרזה מיי ובוריס ג'ונסון בחרו להתגורר במשך כל תקופת כהונתם או חלק ממנה בדירה שמעל רחוב 11, שכן דירת המגורים שם גדולה יותר מאשר ברחוב 10. עם זאת, ביתו של ראש הממשלה נחשב באופן מסורתי לרחוב דאונינג 10.
רקע.
מספר 11 הוא חלק מאחוזה מהתקופה הג'ורג'יאנית. הבניין משקיף על פארק סנט ג'יימס ועל רחבת משמר הסוסים ומורכב, משמאל לימין, מהמספרים 12, 11 ו-10.
מספר 11 ממוקם משמאל למספר 10, שמהווה את מעונו הרשמי של ראש הממשלה מאז תחילת המאה ה־19. מספר 12, משמאל למספר 11, הוא מעונו הרשמי של המצליף הראשי, אך הוא משמש כעת כמשרד העיתונות של ראש הממשלה.
כתוצאה משינויים פנימיים רבים במהלך השנים, שלושת הבתים הם קומפלקס אחד מבפנים; אפשר ללכת ממספר 11 למספר 10 דרך דלת פנימית, מבלי להשתמש בדלתות הרחוב. משרד הקבינט בווייטהול מקושר ישירות לבתים האלה דרך חלקו האחורי ומהווה משרד בפועל של ראש הממשלה וחברי מועצות בכירים.
הבית הוא אחד מכמה בתים שנבנו על ידי ג'ורג' דאונינג בין 1682 ל-1684. הוא שופץ בשנים 1723–1735. יחד עם מספר 10, הוא עבר שחזור גדול על ידי ריימונד ארית', בין השנים 1960–1964. למרות השחזור, חלק גדול מגרם המדרגות של הבית נשמר.
תפוסה אחרונה.
כשטוני בלייר הפך לראש ממשלה ב-1997 הוא בחר להתגורר במספר 11, ולא במספר 10, מכיוון שהוא כלל אזור מגורים גדול יותר; בלייר התגורר באותה תקופה עם אשתו ומספר ילדיהם הקטנים, בעוד גורדון בראון, שר האוצר שלו, היה באותו שלב עדיין רווק. ב-2007, כשבראון הפך לראש ממשלה, הוא בחר תחילה לגור במספר 11, אך עד מהרה חזר למספר 10; בראון כבר היה נשוי אבל היו לו פחות ילדים מאשר לבני הזוג בלייר.
לאחר הבחירות הכלליות ב-2010, ראש הממשלה הנכנס, דייוויד קמרון, עבר להתגורר ברחוב 11, במקום בדאונינג 10, מכיוון שג'ורג' אוסבורן בחר להישאר בביתו הפרטי שבנוטינג היל. בתחילת אוגוסט 2011, אוסבורן עבר למספר 10.
ראש הממשלה בוריס ג'ונסון ושר האוצר סאג'יד ג'וויד, עד להתפטרותו בפברואר 2020, המשיכו את המנהג והתגוררו בדירות ששימשו באופן מסורתי את עמיתיהם.
במרץ 2020, ראש הממשלה בוריס ג'ונסון שיפץ את דירת המגורים במספר 11. חקירה של ועדת הבחירות חוקרת את מימון השיפוץ הזה. הפרשה כונתה בעיתונות פרשת Cash-for-Curtains.
עמוס לביא (פירושונים)
מיכאל רביב
מיכאל רביב (נולד ב-7 בספטמבר 1946) הוא אגרונום פרופסור אמריטוס לחקלאות במרכז וולקני ובפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות.
ביוגרפיה.
רביב נולד בתל אביב לאנטולי (נפתלי) רבינוביץ ולאסתר שפירא רבינוביץ. אימו היתה נכדתו של הרב הליטאי זלמן סנדר כהנא שפירא. הוא למד בתיכון אליאנס בתל אביב, היה חבר בתנועת הנוער המחנות העולים ושירת בנח"ל. במהלך השירות נישא לאילה נהרין רביב, ולאחר השחרור הם הצטרפו לקיבוץ אייל. ב-1970 הם עזבו את הקיבוץ, חזרו לתל אביב ורביב החל את לימודיו בפקולטה לחקלאות ברחובות, שם הוא השלים לימודי תואר ראשון, שני ודוקטורט בשנת 1979. החל לעבוד במכון וולקני בבית דגן כבר בזמן לימודיו והצטרף כחוקר בכיר במרכז המחקר נווה יער של מנהל המחקר החקלאי עם סיום לימודיו. עבד בנווה יער מ-1979 עד פרישתו ב-2013, ושימש כראש השלוחה בשנים 1999–2005.
עבודתו המדעית.
פרסם יותר ממאה מאמרים בכתבי עת מדעיים והשתתף בעריכת ספר משפיע על גידול במצעים מנותקים שיצא בהוצאות Elsevier בשתי מהדורות . רביב התפרסם בשל עבודתיו הרבות ותרומתו המדעית בתחום החלקאות המקיימת ובפרט בתחום יצור קומפוסט.
מריו קולונה
מריו קולונה (בפורטוגזית: Mário Esteves Coluna; 6 באוגוסט 1935 – 25 בפברואר 2014) היה כדורגלן פורטוגזי, ששיחק בעמדת הקשר מרכזי.
ביוגרפיה.
נולד באי איניאקה, מוזמביק, שהייתה אז לקולוניה פורטוגזית. אביו הגיע מפורטוגל ואמו תושבת המקום. קולונה העביר את מרבית הקריירה בבנפיקה ליסבון, בה ערך 525 הופעות רשמיות וכבש 127 שערים במשך 16 עונות.
נבחרת פורטוגל.
קולונה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל ב-4 במאי 1955, בהיותו בן 19, נגד סקוטלנד בגלזגו. בניגוד להצלחות הרבות שחווה עם המועדון בנפיקה, עם פורטוגל הייתה זו הצלחה אחת והיא ההעפלה למונדיאל 1966. קולונה פתח לצד חיימה גראסה במרכז הקישור בכל ששת משחקי המוקדמות לטורניר, ואף כבש שער בראשון, ניצחון 1–5 על טורקיה. במונדיאל עצמו קולונה היה לקפטן הנבחרת שסיימה במקום השלישי, הישג השיא שלה במונדיאל עד היום. בנוסף לכך נכלל בנבחרת המצטיינת של הטורניר.
המישור הטרנסילבני
המישור הטרנסילבני (ברומנית:Câmpia Transilvaniei, בהונגרית:Mezőség - מזשג) הוא אזור אתנו-גאוגרפי בטרנסילבניה ברומניה,] המשתרע מהנהרות סומשול מארה (הסומש הגדול) וסומשול מיק (הסומש הקטן) בצפון ובמערב ועד לנהר מורש (מרוש) בדרום במזרח, במחוזות קלוז', ביסטריצה-נסאוד ומורש. הוא מאוכלס על ידי רומנים והונגרים.
המישור הטרנסילבני מתחלק לשני חלקים: חלק גבעתי בצפון-מזרח וחלק חלק יותר בדרום ומערב.
הכפרים החשובים ביותר באזור הם: סיק (בהונגרית "סֵייק", בעבר עריית מכרות מלח), מוצ'ו (בהונגרית:מוץ'), ז'וקו (בהונגרית: ז'וק), באנד (בהונגרית:מזבאנד), סואטו (בהונגרית:מדיארסובאט) ואונגוראש (באלוואניושוואראליה).
מיקום גאוגרפי.
המישור הטרנסילבני נמצא במחצית הצפונית של אגן טרנסילבניה. הוא גובל בצפון עם רמת הסומשים שבה זורמים הנהר סומש ושני מקורותיו - הנהר סומקול מארה והנהר סומשול מיק, וכן עם גבעות ביסטריצה (Dealurile Bistriței) עם הנחלים שיאו ודיפשה וחבל רגין (בגרמנית:רנר לנדכן - Reener Ländchen), במזרח עם הגבעות התת-קרפתיות של טרנסילבניה ובדרום עם הרמת הטרנאבות והנהר מורש ובמזרח - מרגלות הרי הרי הקרפטים במזרחיים.
תבליט הנוף.
למישור במיוחד בצדו הצפוני תבליט נוף גבעתי, עם מעט יערות, בקעות רחבות, עם בריכות לאורכן ומדרונים הנוטים למפולות. השכבות הגאולוגיות מחביאות בתוכן מחצבים ענקיים של מלח (בקפלים הדיאפירים) ושל גז מתאן (בכיפות גזיפריות)
גאודמוס הפקות
גאודמוס
בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע״ש סטיב טיש
מטאבו
מטאבו (בגרמנית: Metabo, או בשם המלא Metabowerke GmbH) היא יצרנית של כלי עבודה חשמליים לאנשי מקצועיים. מטה מטאבו לה בנורטינגן, גרמניה. החברה נוסדה בשנות העשרים וקבלה את שמה ממקדחה ידנית, מה שנקרא בגרמנית "Metallbohrdreher". כיום, מטאבו מציעה מגוון רחב של כלי עבודה חשמליים. החברה נמצאת בבעלות חברת ההשקעות האמריקאית Kohlberg Kravis Roberts &amp;Co.
היסטוריה.
בשנת 1923, אלברכט שניצלר בנה את המקדחה הראשונה שלו במאפייה של הוריו בנורטינגן. 50,000 עותקים של מקדחה זו נמכרו תחת הכינוי "No. 18" ושנה לאחר מכן נוסדה חברת Schnizler GmbH. המייסד השותף יוליוס קלוס היה הבעלים של מבשלת בירה בשם "Sonnenbrauerei" בנורטינגן. החברה עברה לגור בחדרי מבשלה זו הממוקמת ברחוב צ'רץ'. וולטר ראוך הפך לשותף ב-1927 וניהל את ההפצה הלאומית והבינלאומית של הכלים. בשנת 1932 שונה שמה של החברה ל- Metabowerke Closs, Rauch &amp; Schnizler KG. המפעל ניצל מנזקים חמורים בשנות המלחמה, אך בשלהי סתיו 1945, שריפה הרסה קרוב ל-75% ממתקני הייצור. השחזור הושלם ב-1948.
הצמיחה המהירה של החברה גרמה למעבר למטה חדש. בשנת 1953, החלה בניית מפעל חדש באזור התעשייה של נירטינגן "Steinach". המעבר הושלם בשנת 1969 עם בניין מנהלה חדש.
במהלך צעדי ארגון מחדש, קבוצת Metabo רכשה ב-1999 את אלקטרה בקום (Elektra Beckum), חברה ממפן, צפון גרמניה. בשילוב עם השתלטותם של שני יצרני מכונות (עיבוד עץ) אחרים, צעד זה הפך לזמן קצר את מטאבו ליצרנית השנייה בגודלה של מכונות נייחות לעיבוד עץ בעולם. עם זאת, בעשור הבא, הם החליטו להתמקד בעיקר בייצור כלים חשמליים קטנים יותר. בשנת 2004, מטאבו ארגנה מחדש את הייצור והוקם מפעל בשנחאי. השילוב המלא של אלקטרה בקום התרחש ב-2006. בשנת 2010 סיימה את ההתנתקות מהמפעל במפן שסימנה את סוף תהליך הארגון מחדש של מפעלי הייצור.
במרץ 2016 מטאבו נרכשה על ידי, היטאצ'י-הוקי, חלק מקבוצת היטאצ'י.
קבוצת היטאצ'י מכרה את היטאצ'י-הוקי במרץ 2017 ל-HK Holdings, ישות הפועלת בחסות חברת ההשקעות KKR.
המרכז ללימודים אסטרטגיים ובינלאומיים
אולקסנדר סירסקי
אולקסנדר סטניסלבוביץ' סירסקי (באוקראינית: Олександр Станіславович Сирський, נולד ב-26 ביולי 1965) הוא קולונל גנרל אוקראיני המשמש מאז 5 באוגוסט 2019 כמפקד צבא היבשה האוקראיני.
ביוגרפיה.