הדרך היחידה להימנע מהנזק לצנרות מלבד אי-שימוש במגבונים, הוא השלכתם לפח האשפה או לקומפוסט. רק מגבונים שאינם מכילים פלסטיק מתפרקים בקומפוסט. אך דרושים תנאים מיוחדים להתפרקותם בתלות בסוג החומר.
מגבונים לחים
כוורת בסרט
כוורת בסרט (באנגלית: Bee Movie, "סרט דבורים") הוא סרט קומדיה-משפטי באנימציה ממוחשבת שהופק על ידי חברת דרימוורקס, בבימוים של סיימון סמית' וסטיב היקנר. ג'רי סיינפלד הפיק (יחד עם כריסטינה סטיינברג), כתב את התסריט ודיבב את הדמות הראשית. בסרט דיבבו גם השחקנים רנה זלווגר, מתיו ברודריק, ג'ון גודמן, כריס רוק, קתי בייטס, ואחדים מוותיקי הסיטקום "סיינפלד": "מייקל ריצ'רדס, פטריק וורברטון ולארי מילר. בכתיבת התסריט השתתפו גם אנדי רובין, ברי מארדר וספייק פרסטן. הסרט הוקרן לראשונה ב-28 באוקטובר 2007.
הסרט עוסק בדבורה בשם בארי ב. בנסון (סיינפלד), התובע את המין האנושי בבית משפט על ניצול של דבורים ומכירת הדבש שלהן.
עלילה.
הסרט עוסק בדבורה בשם בארי ב. בנסון (ג'רי סיינפלד), שזה עתה סיים את לימודיו במכללה ויחד עם חברו אדם פליימן (מתיו ברודריק) ניצב לפני בחירת סוג המשרה בה יעבוד ב"דבשקס", המפעל לייצור הדבש שבכוורת. כאשר הוא מגלה שהמשרה אותה יבחר תהיה המשרה שבה יאלץ לעסוק במשך כל חייו, הוא מחליט לצאת קודם לכן, ובפעם הראשונה בחייו, אל מחוץ לכוורת, ומתלווה לשם כך לצוות "בריוני הצוף" - הדבורים שתפקידם לאסוף ולהביא יום יום צוף לכוורת. בארי מגיע לעיר הגדולה, ונקלע לדירתם של ונסה בלום (רנה זלווגר), מוכרת פרחים, וחברה קן. כשקן מבחין בבארי, הוא מנסה להורגו, אך ונסה, החסה על חייו, מצילה אותו ומשחררת אותו בנימוק שאי אפשר לדעת כמה החיים שלו חשובים.
בארי הנרגש חש צורך עז להודות לוונסה על התנהגותה. הוא מחליט לעבור על חוק הדבורים החשוב שאוסר על דבורים לדבר עם בני אדם, והשניים מתיידדים.
באחד מהמפגשים הבאים מגלה בארי כי בני האדם צורכים דבש המיוצר על ידי הדבורים. נרעש מהגילוי הוא מחליט לחקור כיצד בני האדם משיגים את הדבש, וכשהוא מגלה את הכוורות מעשה ידי אדם ואת שיטת איסוף הדבש, הוא מחליט להגיש תובענה ייצוגית נגד המין האנושי. במשפט, בארי מייצג את הדבורים, ועו"ד לייטון ט. מונטגומרי (ג'ון גודמן) מייצג את חוות הדבש.
במהלך המשפט עולה לדוכן העדים גם הזמר סטינג (באנגלית: "עוקץ") שאותו מאשים בארי בגזילת תרבות הדבורים בשימוש בשם זה. בארי אמנם זוכה בתביעה, אך העולם חווה תוצאות הרות אסון מניצחון זה. הדבורים, שכל הדבש הושב להן, פסקו מעבודתן והפסיקו בכך את תהליך ההאבקה אשר חיוני לקיומם של פרחים ומיני צומח רבים, שבעקבות זאת נבלו ומתו.
כדי להשיב את המצב לקדמותו, ונסה ובארי טסים ליריד הפרחים בקליפורניה, במטרה לקחת את הפרחים האחרונים שנותרו בעולם ולהפעיל מחדש את תהליך ההאבקה על ידי הדבורים. בדרכם חזרה עם הפרחים, וכתוצאה ממפגש עם בארי, מאבד צוות הטיסה את הכרתו והמטוס נמצא בסכנת התרסקות.
המוני הדבורים נחלצות לעזרה. הן נושאות את המטוס, מנחיתות אותו בבטחה על הקרקע ומיד שולחות את צוותי "בריוני הצוף", בליווי בארי שהפך לחלק מהצוות, להציל את צמחיית העולם בעזרת האבקנים שבמטוס.
כשהכול חוזר לקדמותו, בכוורת ומחוצה לה, בארי מצטרף אל ונסה בחנות הפרחים, ששינתה את שמה ל"ונסה ובארי: פרחים, דבש, וייעוץ משפטי".
הפקת הסרט.
הרעיון לסרט.
ג'רי סיינפלד נפגש לארוחת ערב עם הבמאי סטיבן ספילברג, שנמנה עם המייסדים של אולפני דרימוורקס. במהלך הארוחה, כדי לשבור רגע קטן של שתיקה, סיפר סיינפלד לספילברג שבערב הקודם עלתה בראשו מחשבה שיהיה זה משעשע אם מישהו יעשה סרט על דבורים ויקרא לו "Bee Movie" (באנגלית: סרט דבורים), שנשמע גם כ-B movie, שמשמעותו בעולם הקולנוע האמריקני סרט דל תקציב. סיינפלד, שחשב לתומו שלכל היותר ספילברג ימצא את משחק המילים הזה משעשע ותו לא, הופתע כאשר ספילברג הכריז שסרט זה ראוי להיעשות.
כתיבת התסריט.
סיינפלד טס לאולפני האנימציה דרימוורקס בקליפורניה, שם ערך לו מנכ"ל האולפנים, ג'פרי קצנברג, היכרות עם האפשרויות הטכנולוגיות שעומדות לרשות האולפנים. סיינפלד התלהב ותהה האם יצליח להצחיק גם במדיום התקשורתי הזה.
כשהעבודה על הסרט עמדה להתחיל, חוץ משם לסרט לא היה לסיינפלד דבר, לכן גייס לעזרתו שלושה מן האנשים שעזרו בכתיבת הסדרה הקומית הפופולרית "סיינפלד" ויחד הגו ויצרו את עולם הדבורים. דוגמה לתהליך עיצוב עולם הדבורים ניתן למצוא בהתלבטותם, האם הדבורים בכוורת ילכו, יעופו או יסעו במכוניות קטנות, וכן בחוקים השונים שנוסחו, כמו החוק "אסור לזמזם אחרי 6 בערב".
סיינפלד היה מעורב בהפקת הסרט וגם בכתיבה של כל שורה בתסריט, של כל שיר ושל כל סצנה. יש האומרים כי זו הסיבה שלקח לו ארבע שנים לסיים את הכנת הסרט. רנה זלווגר התבטאה, כי עד שמלאכת הכנת הסרט הסתיימה היא הספיקה להשתתף בשלושה סרטים אחרים.
דמויות ומדבבים.
סיינפלד נעזר בחברים לא רק בכתיבת התסריט אלא גם בדיבוב הדמויות.
חברו הטוב מתיו ברודריק מדבב את אדם, חברו הטוב ביותר של בארי, בן דמותו של סיינפלד בתור דבורה.
רנה זלווגר, ידידתו ושכנתו, מדבבת את דמותה של ונסה, מוכרת הפרחים האנושית בה בארי מתאהב קלות. הקומיקאי כריס רוק מדבב יתוש, כשרוב התפקיד נוצר על ידי אלתור של השניים, כשסיינפלד מראיין את כריס כאילו הוא יתוש.
אופרה וינפרי, ג'ון גודמן, ריי ליוטה ולארי קינג, כולם ידידים של סיינפלד שהוזמנו אף הם לתרום את קולם.
פרשנות.
מחוות.
הסרט כולל רמזים ומחוות לסרטים נודעים:
משחקי מילים.
כאמור לעיל, ראשיתו של הסרט ושמו המקורי הם משחק מילים על המושג "B movie". הסרט גדוש במשחקי מילים נוספים, שלא קל לתרגמם לעברית. דוגמה שנותרה גם בתרגום: לקראת סיום המשפט שואל עו"ד מונטגומרי, "היכן האקדח המעשן?", כלומר היכן ההוכחה החותכת לכך שנגרם עוול לדבורים. בתגובה מגיע בארי ובידו אקדח מעשן ממש - המתקן המשמש את הדבוראים לעישון הכוורת לשם הרחקת הדבורים ממנה.
בסרט גם פרודיות על שמותיהם תאגידים אחדים:
הטיה מגדרית.
"כוורת בסרט" הוא סרט מונפש, הדבורים מואנשות בו והוא אינו משקף את המציאות. למשל המבנה המגדרי של הכוורת: בעוד שבמציאות עיקר הפעילות בכוורת נעשית על ידי הנקבות, בסרט עיקר הפעילות בכוורת נעשה על ידי זכרים, והנקבות קיימות בעיקר כמעריצות של הזכרים וכמושא לתשוקתם. בנוסף, העוקץ, המשמש בסרט כסמל פאלי, הוא איבר הקיים במציאות רק בגופן של הנקבות.
מגזין טיים לילדים
מגזין טיים לילדים (באנגלית: Time For Kids או בקיצור TFK) הוא מגזין שיוצא לאור בידי הטיים מגזין אשר מופץ בעיקר לילדים. המגזין מדווח מעט מהמתרחש בארצות הברית, "קריקטורת השבוע" ועוד טורים קבועים ומאמרים שונים הקשורים בתרבות פופולרית שעשויה לעניין קוראים אמריקאים צעירים יותר.
המגזין מופץ כל שבוע במהדורה בת שמונה עמודים בעיקר בכיתות בית הספר, באירועים מיוחדים מפורסמים גם מהדורות נוספות נוסף על למגזין הקבוע (בכל שנה לקראת סוף שנת הלימודים בארצות הברית מתפרסם פרק המוקדש במיוחד לנושא איכות הסביבה). נוסף על כך, מפעיל המגזין אתר אינטרנט שמפרסם חדשות יומיומיות ומפעיל את התוכנית "ילדים כתבים של TFK".
משחק הטריוויה שפורסם על ידי המגזין, "Don't Quote Me" ("אל תצטט אותי"), זכה במספר פרסים והפך פופולרי ביותר.
פירמידת מזון
פירמידת מזון היא תצוגה גרפית, המבטאת המלצות לצריכת כמות מזון יחסית מכל קבוצות המזון. מטרת הפירמידה היא להמחיש לציבור בצורה פשוטה את ההמלצות ולהביאו לפעול על פיהן.
היסטוריה.
מחלקת החקלאות של ארצות הברית (USDA) פרסמה המלצות לתזונה נכונה החל בשנת 1892. לאורך השנים עודכנו המלצות אלו מדי פעם. בתחילת שנות ה-70 סבלה שוודיה ממחירי מזון גבוהים מאוד. הוועדה לבריאות ורווחת הציבור בשוודיה הציגה ב-1972 מודל של צריכת מזון, שנועד לעזור לעם השוודי להתמודד עם מחירי המזון הגבוהים. מודל זה התפרסם בשוודיה ב-1974 בצורת פירמידה (ראו להלן), צורה שאומצה ב-1989 על ידי מדינות סקנדינביה האחרות, גרמניה המערבית יפן וסרי לנקה, ולאחר מכן על ידי ה-USDA. בהמשך, התפשט השימוש במודל הפירמידה למדינות נוספות.
פירמידת המזון השוודית.
המודל אותו הציגה שוודיה היה של מוצרי מזון בסיסיים שנועדו לספק את הצרכים החיוניים מבחינה בריאותית, ומוצרים נוספים שהכילו ויטמינים ומינרלים שלא נכללו בקבוצה זו. היצוג הגרפי של המודל היה עגול, אך על יצוג זה נמתחה ביקורת כי הוא הראה רק מהם המזונות החשובים, ללא יצוג מפורש של הכמות המומלצת מכל סוג מזון.
על בסיס המודל הזה יצרה אנה בריט אגנסטר, מרשת המרכולים הקואופרטיבית השוודית , יצוג גרפי ברור של המנות במבנה בצורת פירמידה שפורסם כאמור ב-1974. המבנה הפירמידיאלי נועד לעזור לציבור לאזן בין עלות לבריאות. מבנה זה הוצג במגזין השנתי של הקואופרטיב, אך ממשלת שוודיה והוועדה לא קיבלו את מודל הפירמידה, בטענה כי מודל זה מבוסס על שיקולים מסחריים, בהמשיכם להשתמש בתצוגה הגרפית המעגלית.
בסיס הפרמידה הכיל מוצרים חיוניים לקיום מבחינה קלורטית ובריאותית המכילים חלבונים, פחמימות ושומנים ממוצרי חלב, שומנים, דגנים, לחם ותפוחי אדמה. מעליהם, הופיעו מוצרי המזון הטרי כפירות וירקות שהיו יקרים בהרבה באותה העת, אך היו מקור חשוב לוויטמינים ומינרלים. בחלקה העליון הופיעו מוצרי מותרות יקרים מאוד אשר אינם הכרחיים לתזונה כבשר, דגים וביצים.
פירמידת המזון האמריקאית.