אגדות מעולם המסתורין (באנגלית: Tales from the Crypt) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית המבוססת על סדרת קומיקס משנות ה-50 מאת ויליאם מ. גיינס, אשר ששודרה ברשת הכבלים HBO בין השנים 1989–1996.
הסדרה דומה בסגנונה לסדרה "אזור הדמדומים", על אף שהעלילה נוטה יותר לכיוון אימה מאשר פנטזיה. בסדרה מוצג המנחה בכל פרק, שחקנים ידועים מופיעים בה בתור אורחים במספר פרקים ותמיד ישנם אלמנטים מפתיעים בסיום. המנחה של הסדרה הוא The Crypt Keeper, זומבי ערמומי וגס, שקם לתחייה ומספר את סיפוריו בתוך מרתף עינויים שנמצא באחוזה ישנה ורדופה. הוא דובב על ידי ג'וני קאזייר. לאחר שהסדרה צברה הצלחה ופופולריות היא הוציא שני סרטי קולנוע באורך מלא ("Bordello of Blood", "Demon Knight") וסדרה מצוירת (1994–1997).
באותה תקופה נחשבה לאחת הסדרות הראשונות שמכילה ניבולי פה, עירום מלא ואלימות קשה.
קרב הבניאס
דרמה ג'וקוזו
דרמה ג'וקוזו (באיטלקית: Dramma giocoso, מילולית "דרמה מבדחת", ברבים "דרמי ג'וקוזי") הוא שמה של סוגה אופראית, שהייתה מקובלת באמצע המאה ה-18. המונח הוא צמצום של "דרמה ג'וקוזה פר מוזיקה" ומתייחס, ביסודו של דבר, אל הטקסט ולא אל האופרה בכללותה.
הסוגה התפתחה במסורת האופרה הנאפוליטנית, בעיקר באמצעות יצירתו של המחזאי קרלו גולדוני בוונציה. אופיינית לדרמי ג'וקוזי הטכניקה של סצנת הגרנד בופו כשיא דרמטי בסיום מערכה. הטקסטים של קרלו גולדוני מורכבים תמיד משתי מערכות ארוכות עם סיומים ממושכים, ואחריהן מערכה שלישית קצרה.
מוזיקה לטקסטים של גולדוני כתבו בלדאסארה גאלופי, ניקולו פיצ'יני ויוזף היידן, אבל היצירות היחידות בסוגה זו שעודן מוצגות כיום מדי פעם הן האופרות של מוצרט ולורנצו דה פונטה, דון ג'ובאני מ-1787 וכך עושות כולן מ-1790. עם זאת, מוצרט הגדיר יצירות אלה בקטלוג שלו כאופרה בופה.
טופאן
הטופאן (בפרסית: طوفان; בעברית: מבול) הוא טיל נגד-טנקים מונחה ארוך-טווח איראני, הזהה לטיל הטאו מתוצרת ארצות הברית; למעשה זהו העתק של הטאו, בעזרת הנדסה לאחור.
הטיל בעל טווח של עד 3,750 מטר. ראש הנפץ שלו מכיל 3.6 ק"ג חומר נפץ, המאפשרים כושר חדירה של כ-550 מ"מ פלדה.
איראן הייתה בין המדינות הראשונות שייבאה טילי טאו, כבר בשנת 1971. הטילים הראשונים יוצרו באיראן בעת משטר השאה על ידי חברת יוז איירקראפט (כיום רייתיאון) ובשלב מאוחר יותר, על ידי מפעל באיראן על סמך רישיון אמריקני. היו אלה טילים בסיסיים מדגם BGM-71A, והגרסה האיראנית כונתה "טופאן". המהפכה של 1979 קטעה את כל התוכניות לשיתוף פעולה. כיום, יצרנית הטיל היא התעשייה האווירית האיראנית, והוא מיוצר בה מאז שנת 2000.
הופעה בזירה הישראלית.
ארגון חזבאללה הפעיל טילי "טופאן" בשנת 2006, במלחמת לבנון השנייה. טילי הנ"ט הללו הועברו לארגון על ידי איראן וסוריה.
גרסאות.
הטיל מיוצר בגרסאות "טופאן 1" "טופאן 2", "טופאן 2B" "טופאן 5".
מקור השם.
"טופאן" היא המילה הערבית למילה העברית "מבול" או שיטפון. מילה זו קשורה למילה הארמית למבול: "טופנא" (כך מתרגם תרגום אונקלוס מילה זו בכל מקום בו היא מוזכרת בתורה, למשל ב). ככל הנראה המילה קשורה אטימולוגית למפלצת המיתולוגית "טיפון", העסוקה בהרס וחורבן של העולם, ששמה התגלגל גם לשמן של סופות טרופיות הרסניות, הטייפונים. קרוב לוודאי ששם זה הושאל לטיל האיראני כדי לרמז על יכולת ההרס שלו.
האסכולה הסכולסטית
New Moon
השעה העברית של הבי בי סי
רדיו קול טבריה
תאופילוס אבנעזר דונגס
תיאופילוס דונגס
מריאנקירכה (ליבק)
הרמן הות
גנרל-אוברסט הרמן "פאפה" הוֹת (Hermann "Papa" Hoth; ) היה קצין בצבא הגרמני (על גלגוליו: צבא האימפריה הגרמנית, הרייכסווהר והוורמאכט) בין השנים 1905–1945. במהלך מלחמת העולם השנייה לחם במספר רב של קרבות, אך זכה להכרה בעיקר עקב פיקודו על כוחות גרמניים בחזית הרוסית, ובמבצע ברברוסה בפרט. בשנת 1943 הודח הות מפיקוד על ידי אדולף היטלר, אך חזר לשירות צבאי מספר שבועות מאוחר יותר. בתום המלחמה נכלא הות לשש שנים בכלא באשמת פשעי מלחמה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הות נולד בעיירה נוירופין שבברנדנבורג, הקיסרות הגרמנית. בשנת 1903 התגייס הות לצבא הגרמני, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-72 (תורינגיה ה-4). עם תחילת מלחמת העולם הראשונה הוא קודם לדרגת האופטמן, והוא שירת במטה הארמייה השמינית, ומאוחר יותר במטה הארמייה העשירית. לאחר מכן הוא שירת במטה שירות האוויר הגרמני, ובסוף המלחמה שירת במטה הדיוויזיה ה-30. על פעולותיו בקרבות הוא עוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה שירת הות ברייכסווהר עד שנת 1935, אז קודם לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-18.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה קודם הות לדרגת גנרל לויטננט, ופיקד על הקורפוס הממונע ה-15 במהלך כיבוש פולין. עקב הצלחתו הרבה במהלך המערכה על צרפת קודם ב-19 ביולי 1940 לדרגת גנרל חיל השריון. במהלך מבצע ברברוסה בשנת 1941 פיקד על קבוצת הפאנצר השלישית, וכבש את מינסק וויטבסק. באוקטובר אותה שנה, עבר הות לפקד על הארמייה ה-17 הגרמנית באוקראינה במהלך קרב חרקוב השני, עד אשר כוחותיו הוסגו לאחור לאחר מתקפת הצבא האדום בשנת 1942.
ביוני 1942 עבר לפקד על ארמיית הפאנצר הרביעית, פיקד עליה במהלך המתקפה הגרמנית בדרום רוסיה, והגיע עימה עד נהר הדון. בנובמבר 1942 קיבלו כוחותיו של הות תפקיד מרכזי במהלך מבצע סופת חורף – מתקפת הנגד הגרמנית והניסיון הכושל להציל את הארמייה השישית, אשר כותרה על ידי כוחות הצבא האדום בקרב סטלינגרד. ביולי 1943 פיקד הות על ארמיית הפאנצר הרביעית בקרב קורסק. תחילה, הצליחו כוחותיו לחתור לעומק קווי הצבא האדום, אך התקדמותה האיטית של הארמייה התשיעית, אבדות רבות לכוחותיו וכן פלישת בעלות הברית לסיציליה גרמו לביטול המבצע.
לאחר קרב קורסק פתח הצבא האדום בסדרת התקפות מוצלחות, במהלכן הצליחו לדחוק את הכוחות הגרמניים מחוץ למזרח אוקראינה. למרות עברו המפואר, הואשם הות על ידי היטלר באחריות לחלק מההפסדים, ולכן הוחלט להדיחו משירות פעיל, עד שהוחזר בנובמבר אותה שנה לשירות מילואים. באפריל 1945 הוטל עליו לפקד על הגנת הרי הרץ, תפקיד שמילא עד סוף המלחמה.
הות הכריז בפומבי: "חיסול אותם יהודים התומכים בבולשביזם ובארגונו למטרות רצח, ארגון הפרטיזנים, הוא אמצעי להגנה עצמית."
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה נשפט הות על ידי בית משפט צבאי של בעלות הברית, וב-27 באוקטובר 1948 נדון במשפטי נירנברג ל-15 שנים בכלא בעוון ביצוע פשעי מלחמה. לאחר שחרורו מהכלא בשנת 1954 הוא עסק בכתיבת זיכרונות, עד שנפטר ונקבר בעיר גוסלאר.
מוזיק קונקרט
מוזיק קונקרט (מושג הלקוח מצרפתית: Musique concrète כלומר מוזיקה ממשית או מוזיקה קונקרטית) היא תנועת אוונגרד מוזיקלית שהתפתחה החל מסוף שנות הארבעים בצרפת ומהווה את אחד הבסיסים למוזיקה האלקטרונית של ימינו. אבי התנועה הוא פייר שפר.
התחלה.
הופעתו של המושג לראשונה היא ביומנו של שפר, ב-15 במאי 1948. התנגדותו של שפר הייתה להפשטה שראה במוזיקה האינסטרומנטלית. שפר רצה לעשות שימוש בצלילים יומיומיים או בכאלה שניתן למצוא בעולם כבסיס לחומר מוזיקלי חדש. שפר ועמיתו פייר אנרי הקליטו צלילים על גבי תקליטים ולאחר מכן על גבי סרטים מגנטיים שהפכו לנגישים בתחילת שנות החמישים. המעבר לשימוש בסרטים מגנטיים במקום תקליטים הקל מאוד על תהליכי ההקלטה, העריכה ועיבוד הקול - מה שעזר לפיתוח התנועה.
הצלילים בהם עסק שפר לאו דווקא תאמו לתווים. שפר סבר כי המוזיקה המערבית מגבילה עצמה קשות באמצעות קשירה אל קולות המושמעים על ידי כלי נגינה בהוראת תווים. לפיו, על מנת להתנסות, עלינו להקשיב לקולות הנמצאים "מחוץ לעולם המוזיקה". יחד עם זאת, שפר לא התנגד לסדר וארגון - לפי משנתו מרבית העבודה מגיעה אחרי תהליך ההקלטה. בכל צליל שהוקלט ראה שפר אינסוף צלילים פוטנציאליים אותם ניתן להפיק באמצעות מניפולציה של צליל זה. בין יתר האמצעים, השתמשו שפר ואנרי בהאטה והאצה של הצליל, ערבול מספר צלילים, שינוי גובה הצליל והחשוב ביותר - מונטאז' של הצלילים. רעש הופך למוזיקה, לפי שפר, באמצעות המניפולציה עליו והסידור שלו.
יצירתו הראשונה של שפר, Étude aux chemins de fer (אטיוד הרכבות), מורכבת מהקלטות של רכבות. עם זאת, עיקרון נוסף של שפר היה שיש ליצור הפרדה בין קהל המאזינים למקור הקול. בכך הוא לא התכוון שהמאזין לא יוכל לזהות את הגורם שיצר את הקול, אלא שהוא לא יוגבל על ידי כך - ויוכל להמשיך משם הלאה בהתמקדות בקול עצמו. על המאזין לפי שפר לא להיות מכוון למאמץ מתמשך של זיהוי מקורות הקולות אלא להאזין לפעולתם הטהורה עליו בתור צלילים. אחת הדרכים ליצור הפרדה זו הייתה המניפולציה של הקול המוקלט.
היצירות המוזיקליות של התנועה.
ב-5 באוקטובר 1948 זכו 5 יצירות של שפר להשמעה פומבית ראשונה, בפריז. היצירות נקראו בכללן Cinq études de bruits (חמישה אטיודים של רעש) וכללו:
חמש היצירות היו כמובן מוקלטות לחלוטין, ללא אף חלק בביצוע חי.
מלחינים מפורסמים שנחשבים כשייכים לתנועה מלבד שפר ואנרי הם דליה דרבישייר ואדגר וארז. גם לפייר בולז וליאניס קסנאקיס ישנן יצירות המשויכות לתנועה.
התארגנות התנועה.
ב-1951 הקים שפר יחד עם אנרי את "הקבוצה למחקר המוזיק קונקרט" (Groupe de Recherche de Musique Concrète) ששכנה ב-RTF - רשות השידור הצרפתית הלאומית דאז. הקבוצה הקימה אולפן ובין השנים 1951 ל-1953 הופקו בו 12 יצירות מוזיקליות.