ב-1960 עבר המפעל למבנה גדול יותר ולקראת סוף שנות ה-60 הגביר את כושר הייצור לכ-300 מאווררים ביום, כ-100 אלף מאווררים בשנה.
אלקטרוסטאר היא החברה הראשונה בישראל שהפעילה קו המוני לייצור מוצרי חשמל. בשנות ה-70 החברה נמנתה על שלוש החברות הישראליות שחצו ייצור של מיליון יחידות בשנה. השתיים האחרות הן אמקור וסיפולוקס.
בשנת 1988 קבלה אלקטרוסטאר את אות היצואן המצטיין אחרי שהגיעה להיקף ייצוא של מיליון ורבע ש"ח בשנה. הייצוא היה ליוון, בלגיה, הולנד ומעט לצרפת, אך בעיקר לאנגליה, כולל מכירה של 280 מאווררים לארמון בקינגהאם. ביוני אותה שנה נשרף המפעל של החברה ביפו, ושוקם תוך חודשים מעטים.
ב-1 בספטמבר 1985 נחתם הסכם סחר חופשי בין ישראל לארצות הברית. הסכם זה אפשר לאלקטרוסטאר לייבא מאווררי איכות מארצות הברית ללא מיסים. עיקר הייבוא היה מ-Lasko, מפעל מאווררים אמריקאי שהיה באותה העת הגדול בעולם. הייבוא החל ממאווררי עמוד, ובהמשך עבר למאווררי תקרה.
מרכז דלהי
מרכז דלהי הוא מחוז מנהלי בטריטוריית הבירה הלאומית של דלהי אשר בהודו. אזור מרכז דלהי נתחם בנהר יאמונה ממזרח ובמחוזות צפון דלהי מצפון, מערב דלהי ודרום מערב דלהי ממערב, ניו דלהי מדרום ומזרח דלהי ממזרח.
לפי מפקד האוכלוסין של 2011 אזור מרכז דלהי מנה באותה העת 582,320 תושבים, השתרע על פני כ-25 קילומטרים רבועים, והיה בעל צפיפות אוכלוסין של 25,759 נפשות לקמ"ר. אזור מרכז דלהי כולל את אזור שאג'האנאבאד (דלהי העתיקה), ששימש כבירת האימפריה המוגולית, ואשר מכיל בין היתר אתרים היסטוריים חשובים כמו המצודה האדומה בדלהי ומסגד ג'מה מסג'יד אשר הוא המסגד העיקרי של דלהי.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של 2011 אזור מרכז דלהי מנה באותה העת 582,320 תושבים, וצפיפות האוכלוסין במחוז באותה העת הייתה 25,759 נפשות לקמ"ר. שיעור גידול האוכלוסייה של אזור מרכז דלהי במהלך השנים 2001 עד 2011 היה 10.48%. באזור מרכז דלהי ישנן 892 נשים לכל 1000 גברים, ושיעור אוריינות של 85.25%. הדת הדומיננטית ביותר באזור מרכז דלהי היא הינדואיזם (62.53%), ולאחר מכן אסלאם (33.36%) וסיקיזם (2.24%).
מגלן אתיופי
מגלן אתיופי (שם מדעי: "Bostrychia") הוא סוג של עופות מתת-משפחת המגלנים שבמשפחת הכפניים החיים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה וכן במדגסקר. בסוג ישנם 4 מינים, שרובם נפוצים למעט המין מגלן זיתי גמד, האנדמי לסאו טומה ופרינסיפה.
מינים אלה בינוניים עד גדולים יחסית, כשחלקם שוקלים מעל לקילו וחצי ובעלי נוצות חומות-ירוקות בהירות ומקור אדום קצר מעט יותר משל שאר המגלנים. לרוב הם חיים על הקרקע אך בעת הצורך יכולים לעוף. כמו מרבית המגלנים הם אוכלי כל המחפשים עם מקורם המעוקל מזון על הקרקע או במים.
מגלן אסייתי
מגלן אסייתי (שם מדעי: Pseudibis) הוא סוג של עופות ממשפחת הכפניים בו שני מינים החיים בתת-היבשת ההודית ודרום-מזרח אסיה. סוג זה קרוב למין מגלן ענק, שבעבר השתייך לסוג.
מאפיינים.
מגלנים אלה בינוניים בגודלם באורך ממוצע של 60–68 ס"מ, ומוטת כנפיים באורך 90–115 ס"מ. המגלנים בעלי נוצות כהות, לרבות לאורך הראש ובעלי מקור כפוף בהיר, צוואר ורגליים ארוכות וזנב ארוך.
המגלנים חיים במגוון אזורים, בחלקם במרחק מהמים בין השאר בשדות, בריכות אורז, ערבות ובג'ונגלים ולרוב הם מסתובבים בזוגות או בקבוצות קטנות. המגלנים הם אוכלי כל המחפשים עם מקורם הכפוף מזון על הקרקע.
מגלן הפונה
מגלן הפונה (שם מדעי: "Plegadis ridgwayi") הוא מין של מגלן החי בדרומה של אמריקה הדרומית בביצות וערבות עשב גבוהות בארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו בגובה 3,100 עד 4,800 מטר, כשלעיתים נדירות הוא מצוי עד לגובה פני הים.
המגלן תואר בידי ג'ואל אלן ב-1876 והוא שויך לסוג מגלן בוהק, לצד המגלן החום, החי בישראל. הוא נקרא על שם ערבות הפונה , שלמורדות הרי האנדים בהם הוא חי. השם המדעי ניתן לכבוד החוקר האמריקאי רוברט ריג'ווי
מגלן זה מגיע לאורך 56 ס"מ בממוצע והוא בעל נוצות סגולות-כהות עם גוון ירוק בכנפיים, צוואר קצר ועבה יחסית ומקור אפור ורוד הכפוף מטה. המגלן הוא אוכל כל לרבות דגים, חרקים, פירות, סרטנים וביצים.
מין זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה והוא אף מגודל בשביה בידי שבט האורו למטרות בשר. הוא מתרבה למורדות האנדים בחבורות קטנות או זוגות, כשהזכר בעת החיזור קורא קריאות רמות לזוגתו. הנקבה מטילה על הקרקע 2 ביצים ושני ההורים מטפלים בהם.
חיל האוויר הקוממורטיבי
חיל האוויר הקוממורטיבי (באנגלית: Commemorative Air Force) הוא ארגון ללא מטרות רווח שמתפעל מטוסי קרב ישנים, וממוקם בארצות הברית. כיום חברים בארגון מעל ל-13,000 חברים, והוא מפעיל כ-170 מטוסים.
היסטוריה.
הארגון הוקם ב-1953 באלבמה, על ידי אוסקר הרפר מונטוגמרי, תחת השם "חיל האוויר של הקונפדרציה". בשנת 1957 נרכש המטוס בראשון של הארגון, P-51 מוסטנג, בעלות של 1,500 דולר. ב-1958 נקנה מטוס F8F ברקט. מייסדי הארגון נבהלו כשגילו שהרבה ממטוסי מלחמת העולם השנייה נמכרים לגריטה ולמחזור ללא התחשבות בשימור ההיסטוריה. החברים החלו לחפש במרץ מטוסים לקנייה מיידים פרטיות או צבאיות. בשנת 1961 הארגון עבר לטקסס ועד סוף השנה כבר היו ברשותו 9 מטוסים. עד סוף 1963 כבר החזיק הארגון את כל סוגי מטוסי ארצות הברית ממלחמת העולם השנייה, ובמרץ 1963 קיים את מופע התעופה הראשון שלו.
בשנת 1965 הושלמה בניית בניין המוזיאון הראשי בשדה רייבל שבטקסס. בשנת 1968 המוזיאון עבר להאנטיגון, שם תפס בניינים בשטח כולל של כ-2400 מטר רבוע. האוסף המשיך לגדול, ועד סוף העשור כלל גם מפציצים כמו ה-B-25 מיטשל, B-17 מבצר מעופף ו-B-24 ליברייטור.
בשנת 1976 קיים הארגון מופע, שבו שוחזרה ההפצצה על הירושימה. בעקבות כך דרשה ממשלת יפן התנצלות רשמית של ארצות הברית, ובקשתם נענתה על ידי שגרירות ארצות הברית ביפן.
ב-2015 רכש הארגון את מטוס ה-C-47 דקוטה המוביל של גל הראשון של הפלישה לנורמנדי.
חברות.
כיום הארגון כולל מעל ל-12,000 חברים. החברות פתוחה לכל מי שמעל גיל 18, וישנה גם חברות לצעירים מעל גיל 12. החברים מאורגנים ביחידות מקומיות ברחבי ארצות הברית, כאשר כל יחידה נקראת טייסת.
כמה מאות חברים משמשים כטייסים פעילים וכאנשי צוות קרקע.
מטוסי הארגון.
ועוד.
חיי מין
במיניות אנושית, חיי מין הוא חלק מהקיום היומיומי של אדם שעשוי לכלול פעילות מינית או לייצג היעדר פעילות מינית. באופן כללי, למונח יכולים להיות משמעויות משנה רבות, אך בדרך כלל כולל את הדברים הבאים:
תדירות מין.
מספר מקורות אומרים שאצל בני אדם, תדירות יחסי המין עשוי לנוע בין 0 ל-20 פעמים בשבוע. בארצות הברית, התדירות הממוצעת של יחסי מין עבור זוגות נשואים היא 2 עד 3 פעמים בשבוע. ידוע כי בדרך כלל שנשים לאחר גיל המעבר חוות ירידה בתדירות המגע המיני, וכי התדירות הממוצעת של יחסי מין יורדת עם הגיל. לפי מכון קינסי, התדירות הממוצעת של יחסי מין בארצות הברית היא 112 פעמים בשנה (גילאי 18–29), 86 פעמים בשנה (גילאי 30–39) ו-69 פעמים בשנה (גיל 40–49).
במספר מקרי הטרדה מינית, עובדים מסוימים ואחרים נשאלו על חיי המין שלהם, לעיתים קרובות שוב ושוב, כולל בתיק שהוגש נגד מיצובישי מוטורס על ידי נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה (EEOC).
יוליוס לאופולד קליין
יוליוס לאופולד קליין (או בהונגרית: ליפוט דיולה קליין, במקור דיולה קליין, בגרמנית: Julius Leopold Klein; מישקולץ, 1804 – ברלין, 2 באוגוסט 1876) היה מחזאי יהודי-הונגרי-גרמני, פובליציסט והיסטוריון של הספרות. מ-1869 היה חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא אחיו הגדול של יאנוש קילני (1805–1889), פובליציסט ומתרגם.
ביוגרפיה.
יוליוס לאופולד קליין נולד במשפחה יהודית. בשנים 1817–1819 למד בבית הספר התיכון הפיאריסטי בעיר פשט, ובשנים 1819–1821 במישקולץ. מאוחר יותר נרשם לאוניברסיטת וינה לפקולטה לרפואה, אך עד מהרה יצא למסע לימודי תולדות האמנות באיטליה. בשובו לווינה הוטבל לנצרות ואימץ את השם לאופולד.
הוא התחנך תחילה אצל משפחת הרוזן קולורֵדו-מנספלד ואחר כך אצל משפחתה של הדוכסית לוקזי-פאלי מנאפולי. בתקופה מוקדמת זו של הקריירה שלו, הוא כתב בעיקר ביקורות אמנות בהונגרית ובשפות אחרות, אך הדרמות והשירים הראשונים שלו לא צלחו. הוא חזר לעיר הולדתו מישקולץ לזמן קצר, אבל גם שם לא מצא מקומו המתאים. אמו שבנה היה נטש את אמונתו אבותיו, סבלה (אולי בשל כך) ממחלה מלווה בחום ומתה ב-1830. לאחר מכן באותה השנה נסע לקרוב משפחה בברלין והתיישב שם. תחילה סיים את לימודיו ברפואה, קיבל תואר דוקטור לרפואה, אך מעולם לא התמחה ולא עסק במקצוע. הוא חי באיטליה תקופה קצרה ולאחר מכן במשך שנתיים היה נספח בשגרירות פרוסיה באתונה. היו לא חברים רבים, אבל בשל אופיו הפך למתבודד. בסופו של דבר חזר לברלין, התפרנס מכתיבה עיתונאית ובשנת 1838 ערך את המגזין Baltische Blätter בעיר ויסמר. ניסיונותיו הספרותיים זכו להד במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-19, ולאחר מכן פרסם והציג את מחזותיו בהצלחה רבה. לקראת סוף חייו היה מעורב עמוקות במחקר על ההיסטוריה של הדרמה, ובשנת 1865 פרסם את המונוגרפיה עטורת הנשמה שלו בהמשכים.
יהושע משה מרדכי קריספין
הרב יהושע משה מרדכי קריספין (קרישפין) (1786 - 8 באוגוסט 1838) היה דיין, רב ופוסק באזמיר.
ביוגרפיה.
נולד לרבי יצחק, וסבו היה רבי מרדכי קריספין מרודוס, בעל ספר מאמר מרדכי וספר דברי מרדכי. השם יהושע נוסף לרב כשחלה, ושמו הראשון המקורי היה משה. רבי ר' יצחק פיג'ון כותב על הרב: . התכתב בהלכה עם בני דורו וביניהם הרב חיים פאלאג'י.