הוול תואר כאדם גבוה, ביישן, נעים מזג וחברתי, אם כי לא אינטליגנט במיוחד, והיה מכונה "סורבאיה וולי" בקרב חבריו. כאשר אחותה של אווה בראון, , נכנסה להריון מחוץ למיטת הנישואים, פתח היטלר בחיפוש אחר בעל מתאים; תחילה שקל לבחור בהוול, אשר היה רווק באותה העת, אולם לבסוף נמלך בדעתו והטיל את המשימה על שוצשטאפל-גרופנפיהרר הרמן פגליין. מאוחר יותר הופנה הוול באופן דיסקרטי לכיוונה של אילזביל טודט, בתו של פריץ טודט, אותה כינה היטלר , אולם הוול לא השתכנע.
כעבור כמה שבועות, ב-12 ביולי 1944, נישא לאליזבת "בלונדי" בלנדה בברכטסגאדן. בלנדה, חברתו הטובה של פגליין, הייתה אחות בשירות הצלב האדום אשר טיפלה בהוול מספר חודשים קודם לכן, לאחר ששרד תאונת התרסקות מטוס ב-21 באפריל 1944 בה נהרג גנרל הנס-ולנטין הובה.מרטין בורמן, מזכירו הפרטי של היטלר, אשר פעל באופן אקטיבי ותחרותי בכדי למנוע מבכירים אחרים גישה לאוזנו של הפיהרר, לא ראה בהוול איום, ואף עודד את התקרבותם זה לזה, הודות להשפעתו המרגיעה של הוול על היטלר. הוול היה ידוע בכך שנהג לטפל במצבים עמם לא הצליח היטלר להתמודד. בעצמו אמר כי תפקידו כמתווך בין ריבנטרופ ובין היטלר דרש ממנו . כאשר ריבנטרופ התקשר לקנצלריה וביקש לשוחח עם הוול, נהג היטלר לעמוד לצדו לאורך כל השיחה ולהכתיב לו אמירות אבסורדיות בניסיון להתבדח על ריבנטרופ.
גנרל היינץ גודריאן העיד על הוול כ. חברי המעגל הפנימי של היטלר העידו על הוול כי היה מסוגל, בניגוד לבכירים נאצים אחרים, להישאר ער וקשוב במהלך המונולוגים הארוכים של הפיהרר אשר עסקו בנושאים שונים כגון אנטישמיות.
טראודל יונגה תיארה את הוול כאדם נחמד, אשר צחוקו הלבבי היה מלא בשמחה שהדביקה את כל הסובבים אותו. כמו כן כתבה כי נראה צעיר מדי לדרגתו הבכירה, על אף שהפך לפופולרי מאוד בזכות קסמו האישי. הוא התגורר במשך שנים רבות בהודו וסיפר מאותה תקופה. לדבריה, נהג היטלר להתבדח על חשבונו, אם כי תמיד ברוח טובה, ולא במטרה להעליבו.
מלצר בברלין תיאר את הוול בתור .העיתונאי האמריקאי ג'יימס. פי אודונל תיאר את הוול כאדם שזכה למקום בשורה הראשונה של ההיסטוריה, אולם היה נטול האינטלקט הדרוש בכדי להבין זאת.
גרמניה הנאצית.
לאחר שנים רבות בגלות, ובעקבות מסע בן ארבעה חודשים במדינות המזרח הרחוק, שב הוול לגרמניה במרץ 1936 והצטרף למשרד החוץ של המפלגה הנאצית. הוא התקבל לשירות הדיפלומטי של גרמניה ונשלח לתקופה קצרה בספרד. לאחר מכן מונה לראש המחלקה הממונה על מזרח אסיה, וכמו כן שימש כראש המחלקה הכלכלית של המשרד, וכנציג מטעם המפלגה אל מול ענף המסחר ההולנדי-סיני בג'אווה. ב-1937 שימש כראש מחלקת דוברי האנגלית במשרדו של יואכים פון ריבנטרופ, ובפברואר 1938 מונה לראש הלשכה של ריבנטרופ. ביוני מונה ליועץ יחסי חוץ מדרגה ראשונה. באותה שנה הפך לקצין הקישור הרשמי של הרייך ושל הפיהרר. ב-15 במרץ 1939 תיאם את מפגשו של היטלר עם נשיא צ'כוסלבקיה אמיל האכה לאור פירוקה של המדינה לכדי הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, ובאפריל אותה שנה החל לשמש כיועץ-מרצה לענייני חוץ. החל ממרץ 1940 שימש כשגריר מיוחד או שגריר לעניינים מיוחדים, ומ-1943 כמזכיר המדינה.הוול טיפס במהרה במעלה סולם הדרגות. ב-12 ביולי 1937 הוענקה לו דרגת השטורמבאנפיהרר, כעבור שנה דרגת השטנדרטנפיהרר, ולאחר מכן דרגה נוספת מדי שנתיים, דרגת האוברפיהרר ב-1940 ודרגת הבריגדפיהרר ב-9 בנובמבר 1942.
עם מינויו לשגריר מיוחד הפך הוול לגורם המקשר העיקרי שבין ריבנטרופ לבין היטלר, ובאותה תקופה שבה חברותם הישנה לכנה. הוול העביר את מרבית שנות המלחמה מבלי שדאג לבנות לעצמו קורות חיים רשמיים, ופעם אחת אף הציג את עצמו בתור .
בשנות המלחמה המאוחרות, כאשר החל היטלר להתרחק מריבנטרופ, שימש הוול כיועצו הבכיר לענייני חוץ, ואף הצטרף למעגלו הפנימי. עם התקרבותן של בעלות הברית ללבו של הרייך, ולאחר שהחליט היטלר לעזוב את מאורת הזאב בפרוסיה המזרחית לטובת הפיהררבונקר שמתחת לגני קנצלרית הרייך בברלין, הצטרף אליו הוול יחד עם שאר בני לווייתו.
חברי המעגל הפנימי של היטלר אשר שרדו את המלחמה העידו כי הוול זכה במשרתו הודות למעורבותו ארוכת השנים במפלגה הנאצית, וכן מפני שהיה חברו הקרוב של הפיהרר. טראודל יונגה, מזכירתו האישית של היטלר, תיארה בזיכרונותיה את הוול כמעין של היטלר. לדבריה, היה אחראי על משק הבית של הפיהרר, דאג לשמירת השלום בין בכירי המשרות האזרחיות ובין קציני הצבא, ופיקח על הקשרים הרומנטיים שבין שני המינים בקרב חוג מקורביו של היטלר.
מוות.
הוול היה אחד הבודדים מבין דיירי הבונקר אשר חזו בשריפת גופותיהם של אדולף היטלר ואווה בראון לאחר התאבדותם. לפני מותו כינס היטלר את הוול יחד עם יוזף גבלס, מרטין בורמן, ארתור אקסמן, יוהאן רטנהובר, לודוויג שטומפפגר, ואוטו גנשה, והביע את משאלותיו האחרונות בנוגע לשריפת גופתו. מוקדם יותר השתתף הוול בחתונתם של היטלר ובראון, וכמו כן הצטרף לטקס הפרידה האחרון שערך הזוג הטרי לפני עזיבתו.
עד להתאבדותו של היטלר ב--30 באפריל 1945 נותר הוול במעגלו הפנימי והקרוב ביותר. בתור אחד האנשים המעטים שנותרו לצדו עד הסוף, נודע כי ניסה לעודד את היטלר בשעותיו האחרונות. הוא היה מבין האנשים האחרונים אשר שוחחו עמו; היטלר עודד אותו להתאבד בעצמו, והזהיר אותו שאם ייתפס בידי הצבא האדום יעבור מסכת עינויים ו או ב. היטלר העניק לו כמוסת ציאניד ואקדח מסוג , וביקש ממנו להישבע שיהרוג את עצמו בטרם ירשה לעצמו להילכד בידי הסובייטים.
לאחר התאבדותו של היטלר עזב הוול את הפיהררבונקר יחד עם קבוצה קטנה שהוביל השוצשטאפל-בריגדפיהרר וילהלם מונקה, אשר תכנן לפרוץ החוצה דרך עמדת הצבא הגרמני, שהיה ממוקם ברחוב פרינזנלי. הוול סבל מלחץ פסיכולוגי כבד באותו הזמן, ולדבריה של טראודל יונגה, נראה מבולבל מאוד מאז מותו של היטלר, ולא הצליח לקבל החלטות מכל סוג, ולו הפשוטות ביותר.
הקבוצה התקדמה לאורך מנהרות הרכבת התחתית של ברלין, אך לאחר שמסלולם נחסם נאלצה לעלות לפני השטח, והצטרפה לקבוצה נוספת בת מאות גרמנים ואנשי צבא אשר חיפשה מקלט במבשלת שולטהייס-פצנהופר. לאחר שהגיעו למקום ב-2 במאי 1945, העיר הוול כמה הערות אשר העידו על כוונתו להרוג את עצמו.
על אף מאמציו של דוקטור , אשר ניסה להניע אותו מכך בלהט לאורך שיחה ארוכה מאוד, התאבד לבסוף הוול באותה הדרך עליה המליץ דוקטור להיטלר, קרי נשיכת כמוסת ציאניד תוך כדי ירייה בראש, שניהם בעת ובעונה אחת. לדברי שנק, היה הוול מותש רגשית ופיזית כאחד, גורמים אשר ככל הנראה השפיעו על החלטותיו ופעולותיו באותה העת. בתגובה לשאלותיו על מצבו הנפשי של היטלר בימיו האחרונים השיב לו הוול, .
טטהאטה
טטהאטה (בתעתיק לועזי:Tathātā) הוא מונח בודהיסטי המתורגם באופן שונה כ"כזה" או "ככות" (מלשון "כך": "כך הם הדברים", או "כך הוא הדבר") ומשמעותו הוא המהות האמיתית או הטבע האמיתיים של הדברים לפני כל ביטוי מילולי שלהם או המשגה רעיונית שלהם או עליהם. זהו מושג מרכזי בבודהיזם המהאיאנה, בעל משמעות מיוחדת גם בחאן בודהיזם.
בעודו בחיים, התייחס הבודהא לעצמו כטטהאגטה (Tathāgata), שפירושו יכול להיות "אחד שהגיע כך" או "אחד שהלך כך", ויכול להתפרש גם כ"אחד שהגיע אל הככות, אל הדברים כפי שהם".
בודהיזם טהרוואדה.
בטהרוואדה, מונח זה מציין את טבע הקיום (bhāva), האמת החלה על הדברים. לפי הקתוואתו (Kathavatthu), אחד מספרי הטהרוואדה, טטהאטה אינה תופעה בלתי מותנית או בלתי מובנית (asankhata, אסנקהאטה). התופעה היחידה שאינה מובנית בטהרוואדה היא ניבאנה (Nibbana).
לפי בודהדאסה בהיקהו (Buddhadasa Bhikkhu), טטהאטה היא רק הדברים כפי שהם, האמת של כל הדברים: "כשנראה טטהאטה, נראים שלושת המאפיינים של אניקה [קביעות], דוקהה [סבל], ואנאטה [לא-עצמי], סונאטה [ריקות] נראית ואידאפקאייאטה (idappacayata [סיבתיות ספציפית] נראית. טטהאטה היא הסיכום של כולם - רק כך, כך בלבד, לא-אחרוּת."
בודהיזם מהאיאנה.
טטהאטה במסורת המהאיאנה המזרח אסייתית נתפסת כמייצגת את המציאות הבסיסית וניתן להשתמש בה כדי להפסיק את השימוש במילים. כתב מהאיאנה סיני מהמאה החמישית שכותרתו "התעוררות האמונה במהאיאנה" מתאר את המושג בצורה מלאה יותר:
"בעצם מקורה, הככות, היות-הדברים-עצמם, ניחנת כשלעצמה בתכונות נשגבות. היא מבטאת את החוכמה הגבוהה ביותר שזורחת בכל העולם, יש לה ידע אמיתי ותודעה הנחה בפשטות בהווייתה שלה. היא נצחית, מאושרת, הווייתה העצמית והפשטות הטהורה ביותר; היא ממריצה, מחיה, בלתי ניתנת לשינוי, חופשיה... מכיוון שהיא בעלת כל התכונות הללו ואינה משוללת דבר, היא מוגדרת הן כרחם של טטהאגטה והן כגוף הדהרמה של טטהאגטה."
ר"ה רובינסון, בעקבות ד"ט סוזוקי (DT Suzuki), מעביר את האופן שבו הלאנקאוואטארה סוטרה (Laṅkāvatāra Sūtra) תופס את הדהרמה דרך שער השונייטא: "הלאנקאוואטארה תמיד מקפידה לאזן בין שונייטא וטטהאטה או להתעקש שכאשר העולם נראה כשונייטא, ריק, הוא נתפס ב"ככות" שלו, כפי שהוא באמת, בטטהאטה."
חאן בודהיזם.