ההפיכה הצבאית שהוביל פארק צ'ונגהי ב-16 במאי 1961 שמה קץ לשלטון הרפובליקה השנייה. צ'ונגהי השתייך לקבוצת מנהיגים צבאיים שתמכו ושאפו להגיע לשליטה צבאית. לאחר ההפיכה היה חשש שהמדינה תהפוך לקומוניסטית.
המנהיגים הצבאיים הבטיחו להחזיר את המערכת הדמוקרטית למדינה מהר ככל שניתן. ב-2 בדצמבר 1962 הוחלט במשאל עם עם רוב של 78%, להחזיר את השלטון לשילטון נשיאותי. פארק צ'ונגהי שהתחייב לא לרוץ לנשיאות בבחירות, התמודד לתפקיד בבחירות של 1963 וניצח בהן בקושי.
הרפובליקה השלישית.
פארק צ'ונגהי התמודד בבחירות 1963 וזכה לכהן כנשיא בפעם השנייה (51.4% מהקולות). בשנים אלו החוק בקוריאה הגביל מתמודד להיבחר לשתי כהונות בלבד, אך שינוי חוקתי שעבר בבית המחוקקים הקוריאני ב-1969 איפשר לו להתמודד בפעם השלישית. הוא התמודד שוב בבחירות של 1971 וניצח את ראש האופוזיציה, קים דה-ג'ונג בקושי רב.
הרפובליקה השלישית של קוריאה החלה לשחק תפקיד ביחסים הבינלאומיים. יחסיה עם יפן החלו לאחר אשרור ההחלטה ב-14 באוגוסט 1965. הממשלה הקוריאנית המשיכה את יחסיה ההדוקים עם ארצות הברית והמשיכה לקבל סיוע כספי רחב. ב-1965 נחתם בין ארצות הברית לקוריאה הדרומית הסכם נוכחות צבאית אמריקאית בשטחה של קוריאה הדרומית. זמן קצר לאחר מכן שלחה קוריאה הדרומית 300,000 חיילים למלחמת וייטנאם שנלחמו לצד הכוחות האמריקאים.
בתקופה זו הכלכלה הקוריאנית האיצה את צמיחתה באופן דרמטי. שלטונו של פארק ניצל את הסיוע הכספי מיפן וארצות הברית כדי לתת הלוואות לייצוא בריבית שלילית. הוא תמך בהקמת חברת POSCO שהחלה לפעול בתקופת הרפובליקה הרביעית.
ב-6 בדצמבר 1971 הכריז פארק על מצב חירום לאומי, וב-4 ביולי 1972 הכריז על השאיפה לאיחוד קוריאה עם הצפון. ב-17 באוקטובר באותה שנה הכריז על ממשל צבאי ופירק את בית המחוקקים. בנוסף, הצהיר על כוונותיו לבטל את הבחירות לתפקיד הנשיא.
הרפובליקה הרביעית.
הרפובליקה הרביעית החלה את כהונתה ב-21 בנובמבר 1972 עם אימוץ חוקת יושין. החוקה החדשה הביאה סמכויות לפארק בפרלמנט. ב-1974 הכריז פארק שוב על מצב חירום לאומי שהוביל לכליאתם של מאות מתנגדים. בתקופה זו המשיכה הצמיחה הכלכלית המואצת.
הרפובליקה החמישית.
אחרי ההתנקשות בפארק צ'ונגהי על ידי קים צ'ה-גיו ב-1979, עלו קולות בדעת הקהל כנגד שיטת הממשל הנוכחית. את הדעות הללו הובילו בעיקר מספר סטודנטים מתנגדים ונציגי העובדים. המחאות הגיעו לשיא עם ההפיכה הצבאית של ה-12 בדצמבר שהנהיג מייג'ור ג'נרל צ'ון דו האן.
ב-18 במאי 1980 פרץ עימות בעיר קוואנגג'ו בין סטודנטים מהאוניברסיטה הלאומית של קונהאם, שמחאו על סגירת האוניברסיטה, לבין הכוחות המזוינים. עד מהרה החל העימות להתפשט ברחבי העיר והפך לפרעות שנמשכו תשעה ימים. הערכות מיידיות הצביעו על מספר הרוגים שבין כמה עשרות ועד 2000 איש. לאחר חקירה מלאה של הממשלה הוכרז על 207 הרוגים. זעם הציבור על המקרה הוביל לתמיכה רחבה בקרב הציבור בממשל דמוקרטי ובשנת 1987 התקיימו לראשונה בחירות דמוקרטיות בקוריאה הדרומית.
הרפובליקה השישית.
ב-1987 נבחר רו תי וו (Roh Tae-woo), אחד מהקולגות בהפיכה של צ'ון דו האן ב-1979, לנשיא בבחירות הדמוקרטיות הראשונות במדינה.
ב-1992 נבחר קים יונג סאם לנשיא והיה לאזרח הראשון ב-30 שנה שנבחר כנשיא.
ב-1997 סבלה קוריאה הדרומית ממשבר כלכלי חמור ועם זאת שמרה על מחויבותה להפוך את המערכת השלטונית שבה לדמוקרטית. בנוסף, זכה באותה שנה קים דה-ג'ונג לנשיא. זו הייתה הפעם הראשונה שנערכו בחירות בין מפלגות עם מטרות שלום. קים דה-ג'ונג דבק ב"מדיניות הזריחה" ("Sunshine Policy"), שמטרתה לנסות ליישב מחלוקות ולנסות להתפייס עם קוריאה הצפונית. מאמצים אלו הגיעו לשיא במספר שיחות עם השליט הצפון קוריאני, קים ז'ונג איל, וזיכו את קים דה-ג'ונג בפרס נובל בשנת 2000. אולם, יעילותה של "מדיניות הזריחה" הובילו למספר האשמות שחיתות. בשנת 2002 נבחר רו מו איון (Roh Moo-hyun) לנשיאות.
ב-12 במרץ 2004 האשים הפרלמנט הדרום קוריאני את הנשיא, רו מו איון, בשחיתות ובחסות פוליטית. מפלגת הורי (Uri Party), שהייתה היחידה לתמוך בנשיא, החרימה את ההצבעה. פרשה זו היוותה גורם מכריע בתוצאות הבחירות הפרלמנטריות שהתקיימו ב-15 באפריל 2004, בהן זכתה מפלגת הורי ב-152 מקומות מתוך 299 בפרלמנט. לראשונה מזה 18 שנה, המפלגה המנצחת היוותה רוב בפרלמנט. אולם, המפלגה איבדה את מעמדה בבחירות 2005. באפריל 2009, נחקר רו מו איון בגין שחיתות, וב-23 במאי באותה שנה התאבד בקפיצה לגיא במהלך טיפוס הרים והיה זה לי מיונג-באק לרשת את מקומו.
קישורים חיצוניים.
הופה, מנגל סטייל? - מאמר אודות יום השחרור מאת איציק יונה
קאפונברג (כדורגל)
ואלרי קרפין
ואלרי גיאורגייביץ' קרפין (ברוסית: Валерий Георгиевич Карпин; נולד ב-2 בפברואר 1969, בנרבה שבאסטוניה) הוא כדורגלן עבר רוסי וכיום מאמן נבחרת רוסיה בכדורגל ומועדון הכדורגל רוסטוב.
קריירה.
קרפין החל לשחק כדורגל בבית הספר לספורט בעיר מגוריו נרבה. לאחר ששיחק במספר קבוצות בחבר המדינות וזכה בשלוש אליפויות רוסיה ובגביע הרוסי במדי ספרטק מוסקבה, עבר לליגה הספרדית ושיחק בריאל סוסיאדד, ולנסיה, סלטה ויגו במדיה זכה בגביע האינטרטוטו.
קרפין שיחק במדי נבחרת רוסיה במונדיאל 1994, יורו 1996 ומונדיאל 2002 ורשם במדיה 17 שערים ב-72 הופעות.
אימון.
באפריל 2009 מונה למאמנה של ספרטק מוסקבה, לאחר פיטוריו של מיכאל לאודרופ. קרפין אימן בקבוצה עד מרץ 2014.
באוגוסט 2014 חתם לשנתיים כמאמן מיורקה. ב-10 בפברואר 2015 פוטר מתפקידו.
לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן טורפדו ארמאוויר, העולה החדשה לליגת המשנה, אך בסיום העונה ירד עמה בחזרה לליגה השלישית ועזב את הקבוצה בהסכמה הדדית.
ב-19 בדצמבר 2017, 10 מחזורים לסיום העונה, התמנה לתפקיד מאמן קבוצת הכדורגל רוסטוב.
ביולי 2021 מונה למאמן נבחרת רוסיה בכדורגל במקומו של סטניסלב צ'רצ'סוב. במרץ 2022 חזר לאמן את רוסטוב במקביל.
יוהאן גורקוף
Waka Waka (This Time for Africa)
(בעברית: ואקה ואקה (הפעם עבור אפריקה)) הוא שיר של הזמרת שאקירה בשיתוף הלהקה הדרום אפריקאית אשר יצא כסינגל הרשמי של מונדיאל 2010. הוא יצא ב-7 במאי 2010 על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס. השיר נכתב על ידי ג'ון היל, גולדן סאונדס ושאקירה עצמה והופק על ידי ג'ון היל ושאקירה. מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר פופ ומבחינה לירית השיר מעודד אנשים להיות מכוונים למטרות שלהם כמו חיילים בשדה קרב. השיר עובד בהשראת השיר "Zangaléwa" של להקת המאקוסה הקמרונית Golden Sounds. כאשר השיר יצא הוא עורר מחלוקת מכיוון שלטענת אפריקאים רבים שאקירה לא הייתה צריכה לבצע את השיר אלא מישהו שהוא יליד יבשת אפריקה, שם נערך המונדיאל. השיר זכה לביקורות חיוביות מן המבקרים וקיבל שבחים על ההפקה שלו. הוא הגיע למקום הראשון במדינות רבות, בהן אוסטריה, בלגיה, צרפת, גרמניה, ספרד, איטליה ושווייץ. בארצות הברית השיר הצליח פחות כאשר הגיע למקום ה-38 בלבד אך יותר מאוחר הוא זכה למעמד פלטינה במדינה עם מכירות של מיליון עותקים. בנוסף הוא הגיע לעמדות פלטינה גם במדינות אחרות כמו למשל למעמד של 20 פלטינות בהודו ולמעמד 12 פלטינות בשווייץ ואף למעמד יהלום בצרפת. השיר מכר בסך הכל 10 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בהיסטוריה ולשיר המונדיאל המצליח ביותר בהיסטוריה. לשיר יצאה גם גרסה בספרדית תחת השם "".
הקליפ לשיר בוים על ידי מרקוס ראבוי ובו קבוצות של ילדים ושחקנים רוקדים לצלילי השיר, כאשר במקביל נראים קטעים ממשחקי מונדיאל מכל הזמנים. בקליפ השתתפו מספר שחקני כדורגל שונים כמו ליאו מסי וכריסטיאנו רונאלדו. נכון לספטמבר 2021, הקליפ צבר 2.9 מיליארד צפיות, מה שהופך אותו לקליפ ה-27 הנצפה ביותר באתר יוטיוב, והנצפה ביותר שיצא בשנת 2010. שאקירה ופרשליגראונד ביצעו את השיר בטקס הפתיחה של משחקי המונדיאל וגם בטקס הסיום של המשחקים. בנוסף הוא גם בוצע בסיבוב ההופעות שלה "The Sun Comes Out World Tour".
רקע והוצאה.
בפברואר 2010 כתבה והפיקה שאקירה את השיר ביחד עם המפיק ג'ון היל שהפיק גם חלק משיריה באלבומה She Wolf. השיר כלל את הלהקה פרשליגראונד שהצטרפה לשיר כאשר היל פגש את המפיק שלהם בניו יורק. הלהקה הקליטה בנפרד את החלק שלה לשיר והם נתנו להיל לשמוע את ההקלטה מספר שעות לאחר מכן. היל הביע עניין בהקלטה ולבסוף הלהקה לקחה חלק בשיר.
באפריל אותה שנה איגוד הכדורגל העולמי פיפא הודיע כי השיר ייבחר להיות שיר המונדיאל הרשמי לשנת 2010 ושהוא יופיע באלבום הפסקול של המונדיאל "Listen Up! The Official 2010 FIFA World Cup Album". ב-7 במאי, כחודש לפני תחילת המשחקים, יצא השיר לאור והיה זמין להורדה דיגיטלית ב-iTunes, וב-28 במאי הוא הופיע כעותק פיזי. במקביל הופיעה גם הגרסה הספרדית של השיר במדינות ספציפיות. גרסאות הרמיקס של השיר יצאו לאור גם הן מאוחר יותר באלבומה התשיעי של הזמרת Sale el Sol.
הרכב מוזיקלי.
השיר הוא שיר פופ אשר שואב השראה ממוזיקה אפריקאית מסורתית. השיר משלב מקצב קולומביאני אפריקאי עם ביטים המושפעים מסוקה וכן משלב גם נגינה של גיטרה אפריקאית. הפזמון של השירים והמילים "Waka Waka" מושאלים מהשיר "Zangaléwa" של הלהקה "Golden Sounds". מבחינה לירית, השיר משווה שחקי כדורגל לחיילים בשדה הקרב ומעודדים אותם להילחם על מטרותיהם. בגרסה הספרדית של השיר המילים השתנו מעט ובמקום להשתמש במטאפורה של חיילים בשדה קרב הם משתמשים במטאפורה של קירות מתמוטטים.
מחלוקות.