כלבי הבוסרון טובים בתור כלבי שמירה ופיקוח, הם כלבים דומיננטיים, קשוחים, חזקים וגדולים אך נחמדים ביותר כלפי הבעלים שלהם. כלבי הבוסרון שומשו זמן רוב לאורך ההיסטוריה בתור כלבי שמירה ופיקוח על בעלי חיים כמו כבשים ובקרי בית. כלבי הבוסרון מאוד אוהבים לעשות סוגי ספורט מגוונים ואוהבים להישאר בפעילות גופנית מתמדת. הם בריאים, רגועים, מנומסים ונועזים. כלבי בוסרון זכרים הם חשדנים שאנשים חדשים נכנסים לבית אך מסוגלים להיות מאוד לא ידידותיים במצבים מסוימים.
דלתות ניקנור
כני נסע
שוחם
דדניימינג
דדניימיינג, שם מת או דדניים (באנגלית: Deadname או deadnaming, הלחם של המילים dead, "מת", ו-name, "שם") הוא שימוש בשם לידה או בשם קודם (כלומר שם שהוא "מת") של טרנסג'נדר או א-בינארי ללא הסכמתם. דדניימינג עשוי להיות מקרי; עם זאת, ניתן להשתמש בו גם במטרה לבטל את זהותו המגדרית של האדם.
רקע.
המושג דדניימינג עורר מחלוקת ניכרת. תומכי נורמליזציה של זהות טרנסג'נדרית טוענים כי השמות המתים הם חלק מהסביבה העוינת שחווים אנשים טרנסיים. דדניימינג יכול להיעשות בטעות גם על ידי אנשים שתומכים באנשים טרנסיים, כמו בני משפחה תומכים או חברים ותיקים שעדיין לא התרגלו להשתמש בשם החדש של האדם. עם זאת, כישלונות חוזרים ונשנים כדי להימנע מדדניימינג יכולים להיראות ככישלון בתרגול בריתות. דדניימינג יכול להוות תוקפנות גלויה או מיקרו-אגרסיה סמויה המציינת כי היעד אינו מוכר במלואו כחבר בחברה.
גם בקרב אלה שתומכים בזהויות טרנסיות, קיימת מחלוקת בדבר הנאותות לגבי השימוש בשמות קודמים, ודדניימינג כמושג לגיטימי. כריסטופר ריד, פרופסור להיסטוריה וחוקר תרבות קווירית, טען כי התנגדות לדניימינג "מעכבת מאמצים לקבלה ושילובים עצמיים". אחרים טענו כי החופש לעשות דדניימינג לא מכוסה בעקרונות החופש האקדמי. מחלוקות סביב הלגיטימיות של דדניימינג הובילו לסכסוכים חריפים בתוך הקהילה הקווירית, כאשר יש הסבורים כי הדדניימינג עצמו הוא נזק מוחשי, ואחרים טוענים כי המהלך למניעת דדניימינג הוא בגדר "מחנה חינוך מחדש".
מלומדים קווירים תיארו כי אנשים טרנסיים מתעקשים למנוע דדניימינג בין השאר כאסטרטגיה של קביעה עצמית לעתיד לבוא: "על ידי התעקשות על עליונות ההווה, על ידי ניסיון למחוק את העבר, או אפילו על ידי איתור רגשי של 'העצמי האמיתי' שלהם בעתיד, אותו מקום חמקמק שבו גישה (להליך התאמה מגדרית, שירותי בריאות, דיור, שכר ראוי למגורים, וכן הלאה) וכדאיות חברתית נוטות להופיע בשפע יותר". תיקון דדניימינג על ידי צדדים שלישיים מצוטט כדרך לתמוך בטרנסים.
מרבית האנשים הטרנסג'נדרים והרבה א-בינאריים רואים בזהותם המגדרית היבט קבוע ובלתי משתנה באישיותם, שהיה להם תמיד. הטאבו נגד שמות מתים בדרך כלל מתרחב גם לדיונים של ימינו בנוגע לעבר, אם כי יש אנשים שמקבלים את הנוהג אם הם מוגבלים לדיון בעצמם כאשר הם מכונים בשם זה.
מכשולים.
ניסיונות להפסיק להיקרא בשם המת עלולים לגרום לפעמים למכשולים בירוקרטיים ומנהלתיים משמעותיים עבור אנשים טרנסג'נדרים. שינוי השם החוקי עצמו עולה זמן, כסף ומאמץ; יתר על כן, שינוי מידע מקביל כגון שמות, מיילים, לוחות זמנים בכיתות במוסדות מסוימים (כגון בתי ספר) יכול להיות מסובך.
בישראל.
שינוי שם פרטי הוא הליך פשוט ולפי נוהלי משרד הפנים ניתן לעשות זאת ללא קשר למגדר המקובל של השם או למגדר של הפונה: "בקשה לשינוי שם, משם גברי לשם נשי או להפך יש לאשר, אין לדרוש לשם כך הסבר ולא אישור בדבר ניתוח לשינוי מין".
תגובות מדיניות.
ב־12 במרץ 2021, המחלקה להדרכה ציבורית בצפון קרוליינה הודיעה כי מערכת המידע שלה לסטודנטים תציג את "השם המועדף" של התלמיד ולא את שם הלידה שלהם, מה שמבטל את הדדניימינג בדוחות המדינה, בתעודות התלמידים ובספרי ציון למורים.
באלף
באלף (בהונגרית: Balf; בגרמנית: Wolfs, לשעבר סנקט וולפגאנג) הוא כיום חלק מהעיר שופרון שבהונגריה, היה כפר עצמאי עד 1985. זהו אחד היישובים המשמעותיים של נוף, שהוא חלק מאתר מורשת עולמית, והוא אחד המקומות האופייניים והידועים של ענבים וייצרני יין באזור היין שופרון.
מיקום.
הכפר שוכן כ-7 ק"מ דרום-מזרחית ממרכז העיר שופרון, ליד אגם נויזידלרזה. חלק זה של היישוב הוא עם 1000 תושבים בקושי, ושומר על אופיו הכפרי המקורי. איגרת משנת 1199 מציינת אותה בשם פרקשד"." בשנת 1278 מופיע בשם וולף בכתובים.
גישה.
הגישה הקלה ביותר החלק של היישוב אפשרית על כביש 8518 (דרך באלף) מאזור שופרון, או באוטובוסים המקומי 14 שיוצא ממרכז העיר.
היסטוריה.
מקור השם.
איגרת משנת 1199 מציינת אותו כאמור כפרקשד, אך בשנת 1278 היא כבר מוזכרת בכתבים כוולף (זאב בגרמנית). שם הצליל ההונגרי (המעוות) הנגזר מהשם הגרמני הוא שם המשמש עד היום כ"באלף".
תולדות.
בזיכרונות מהמאה השנייה, 180 לספירה, מוזכר כי המים הרפואיים של באלף כבר שימשו את הרומאים. ההיסטוריה של באלף שזורה בהיסטוריה של העיר שופרון כבר מההתחלה, אזרחי שופרון החלו להשתמש במים הרפואיים לרחצה מימי הביניים. משנת 1560 הוקמו בנייני מרחץ חדשים ומשפחות אצולה רבות ביקרו בספא. כתב יד משנת 1631 מציין את המקום כספא פופולרי, הן מימיו לרחצה והן לשתייה.
בעקבות חוזה טריאנון, כמו אתרי נופש הונגריים אחרים, החל באלף לפרוח. במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם בכפר מחנה שירות עבודה, בו מתו כ-2,000 יהודים.
אר.אר מדיה
אר.אר מדיה (RR Media במקור RRsat) הייתה חברה ישראלית, שסיפקה שירותי תקשרות ושידור לתעשיית הטלוויזיה ולספקי תוכן. שירותיה כללו: רשת הפצת תוכן גלובלית (בלווין, סיבים אופטיים ובאמצעות האינטרנט); ניהול תוכן של שידורי ספורט, חדשות ואירועים חיים; ושירותי וידאו מקוונים. החברה מותגה מחדש ל-RR Media מ-RRsat בספטמבר 2014.
בפברואר 2016 החברה נרכשה על ידי תאגיד השידור הבינלאומי SES, שבסיסו בלוקסמבורג, ומוזגה עם חברת הבת שלה SES Platform Services, ספקית שירותי מדיה עבור שידורי טלוויזיה, חברות הפקה ומפעילי פלטפורמות שידור דיגיטלי, הממוקמת באונטרפירינג ליד מינכן, גרמניה. החל מיולי 2016 נקראה החברה הממוזגת MX1. בהמשך מוזגה החברה באופן מלא לתוך SES.
אר.אר מדיה הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1981 על ידי היזם דוד ריבל. ריבל מהנדס אלקטרוניקה חובב רדיו, החל לתקשר עם חובבים אחרים בעולם באמצעות לוויינים. ריבל הקים בביתו בעומר תחנת ממסר לתקשורת לוויינים. בשנת 1982 הפך את התחביב לעסק והקים באופן רשמי את חברת "אר.אר. תקשורת לוויינים בע"מ" (" R.R. Satellite Communications Ltd") החברה עסקה תחילה במחקר ותיעוד של תחום תקשורת לוויינים, תחום שנשלט בידי ממשלות וחברות בבעלות ממשלתית. פריצת הדרך של החברה הייתה עם תחילת שידורי הטלוויזיה בכבלים בישראל, בסוף שנות ה-80, כל חמש חברות הכבלים שהוקמו אז, שכרו את שירותי החברה להקמת מרכזי קליטה ושידור באמצעות הלוויין.
בשנת 1993 רכשה חברת ההשקעות אינטרגאמא, תמורת הזרמת הון חוזר לחברה, כ-66% ממניות החברה. בשנת 1998 הועברו החזקות אינטרגאמא לידי חברת הבת שלה "דלתה הנדסה" (שהוחזקה אחר כך בידי חברת בת אחרת של אינטרגאמא רפק תקשורת ותשתיות).
ב-1995 קיבלה החברה רישיון לשידורי לוויין, תחום בו היה מונפול למשרד התקשורת (ואחר כך חברת בזק הממשלתית), באמצעות תחנת הלוויינים עמק האלה (שהוקמה ב-1972 כפרויקט ממשלתי כחלק מרשת עולמית של תקשורת לוויינים – Intelsat). הרישיון היה זמני לשנה, במהלכו הייתה צריכה החברה להדגים יכולת להפעיל ניידת שידור לוויינית ותחנת קרקע. ריבל הקים על נגרר אנטנת לוויין ומשדר, אותו גרר באמצעות רכבו הפרטי. תחילה לא הצליחה החברה לגייס לקוחות. ב-1996 נשכר לשדר את הבחירות לראש הרשות הפלסטינית שנערכו ב־20 בינואר 1996, ממטה הרשות בעזה (לאחר שוועד עובדי בזק סירב לשדר את האירוע). החברה העבירה בהצלחה את השידור לעשרות תחנות טלוויזיה בעולם. אחר כך נשכרה החברה בקביעות לספק שירותי שידור בלוויין בישראל, ותוך שנים ספרות עקפה את בזק והפכה לחברה הגדולה בתחום בישראל. בשלב הבא החלה החברה לספק שידורי תמסורת לוויין עבור שידורי אירועים מחוץ לישראל אל ישראל (בעיקר עבור ערוץ 2 וערוץ 10 בישראל.
בסוף שנת 2000 נכנסו להשקעה באר.אר החברות "קרדן תקשורת" מקבוצת קרדן ישראל ו"גמול-אמגל השקעות" מקבוצת גמול השקעות. קרדן וגמול קיבלו 22% ממניות אר.אר לפי שווי חברה של 4 מיליון דולר, תמורת השקעה של תמורת 900 אלף דולר. חברת גמול מכרה את המניות ב-2005.