בשנת 2010 החל את תפקידו כמפקד יחידת יפת"ח, במסגרת תפקידו הוביל מבצעים טכנולוגיים עם יחידות מיוחדות בצה"ל וגופי הביטחון במדינת ישראל.
לאחר 3 שנים בתפקידו כמפקד יפת"ח הועלה לדרגת אלוף-משנה, ועבר לכהן כמפקד יחידת נס"א (ניסויים ואבטחת איכות), ובשנת 2015 מונה לראש מחלקת מתמרנות (כיום מחלקת תקיפה ותמרון).
בשנת 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף, ומונה לתפקיד ראש החטיבה הטכנולוגית ליבשה (רחט"ל), במסגרת תפקידו קידם ופיתח את החטיבה הטכנולוגית ליבשה הן בהיבט הפיתוח הטכנולוגי, לצד התייעלות תקציבית, שימור כוח האדם הטכנולוגי ופיתוחו. במהלך תקופה זו חלו תמורות במבנה החט"ל ובתפיסת ההפעלה של החטיבה. לאורך עבודתו קידם תא"ל אהרון שינוי בתפיסה הארגונית ותרם רבות למעבר מעבודה בתצורה של מחלקות וענפים לעבודה מטריציונית כלל ארגונית, המאפשרת רלוונטיות ויעילות מיטבית, במטרה לספק מענה טכנולוגי בראי רב-ממדי ורב זרועי בעידן הטכנולוגי של הנדסת מערכות מורכבות.
בתקופת הקורונה, בהובלתו של תא"ל אהרון, לקח החט"ל חלק משמעותי במאמץ הפיתוח המרכזי – אל מול אתגרים שהוצבו מהמשלט המדיני. במסגרת זו פותחו מכולות בידוק, חומרי חיטוי ייחודיים ועוד. כמו כן, השתתף תא"ל אהרון בפורום המוביל במשלט שהקימה המדינה, חלק משמעותי ביצירת מודלים לאורך נשימה של תרופות ואביזרי מיגון מהקורונה.
במהלך שירותו הצבאי זכה בפרסים רבים בתחום הטכנולוגי. בשנים האחרונות אף מרכז את הפרס האות הטכנולוגי מטעם הרמטכ"ל. בנוסף, תא"ל אהרון מוביל את תחום השיתוף פעולה הטכנו-לוגיסטי עם צה"ל וצבא ארצות הברית.
באוגוסט 2022 סיים את תפקידו כראש חט"ל ופרש מצה"ל.
דנדן בולוטין
דן "דנדן" בולוטין (נולד ב-29 בנובמבר 1958) הוא בוטניקאי, כתב, מורה דרך, ביולוג, ידוען והרפתקן ישראלי. כתב וחבר מערכת עיתון "מסע אחר", ממקימי חוות בולוטין.
ביוגרפיה.
בולוטין נולד וגדל בתל אביב, בשם דן בולוטין, בן אמצעי מתוך שלושה אחים, בנם של עדה (מורה) ועמנואל (גרפיקאי), נינו של אברהם משה לונץ. בגיל 12 עזב את ביתו על מנת ללמוד בפנימייה בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. בצבא שירת בסיירת מטכ"ל. באפריל 1980 היה שותף לחילוץ בני הערובה בקיבוץ משגב עם מידי מחבלים פלסטינים שהגיעו מלבנון והשתלטו על בית הילדים של הקיבוץ בגבול. באוגוסט אותה שנה השתתף במבצע בכפר ארנוּן שבלבנון נגד מחבלים. למד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
ערך פעמיים מסע קיאקים בקרחונים של דרום צ'ילה לאורך של 1,100 ק"מ. ב-1986 ארגן משלחת טיפוס בהרי ההימלאיה.
במשך כחמש שנים וחצי חקר צמחי רפואה אינדיאניים באמזונס. כשלוש שנים וחצי ממשך הזמן חי עם השבטים האינדיאניים.
הופיע מספר פעמים בתוכניתו של אבי אתגר "מוצ"ש".
ב-1995 הקים חברת טיולים אתגרית. בשנת 1997 החל להיות כתב וחבר מערכת עיתון "מסע אחר". בשנת 1998 הקים עם לילך אשתו את חוות בולוטין.
בשנת 2001 הגיש את פינת הטבע בסדרה "בחדר של חני". באותה שנה זכתה התכנית בפרס מסך הזהב בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר לילדים ולנוער.
בשנת 2021 השתתף בתוכנית המציאות הישרדות VIP עונה 4 והודח בהדחה הארבע עשרה ביום ה-32. קיבל פרס מכונית בהיותו "שומר הבקתה" האחרון.
חיים אישיים.
לבולוטין 2 אחים: האח הבכור, רון בולוטין, שחיין אלוף פאראלימפי, בעל 11 מדליות פאראלימפיות, מהן 3 זהב והאח הצעיר הפרופ' גיל בולוטין.
דן בולוטין נשוי ללילך בולוטין אותה הכיר בשנת 1991. בשנת 1996 נישאו השניים, ולהם ארבעה ילדים.
ספריית מנדל
ספריית מנדל היא ספרייה עירונית הפועלת במרכז יפו, היא שוכנת סמוך לשדרות ירושלים ואצטדיון בלומפילד. צמוד לספרייה צפויה להפתח תחנת הרכבת קלה.
הספרייה נמצאת ברחוב התקומה 1 בעיר תל אביב-יפו.
ספריית מנדל היא אחת מתוך 21 ספריות עירוניות הפועלות בתחומי העיר תל אביב,ושלוחה של הספרייה המרכזית בבית אריאלה.
תולדות הספרייה.
אבן הפינה של הספרייה הונחה ב 02.01.1963. ראש עיריית תל אביב-יפו, מרדכי נמיר, ציין במעמד זה כי הספרייה ביפו תקדים את הספרייה העירונית המרכזית של תל אביב יפו, שתקום בקריית מאיר לאחר שיעמדו לרשות העירייה האמצעים הדרושים לכך.
ספריית מנדל נפתחה לקהל הרחב בשנת 1965, והיוותה ציון דרך בדרכן של הספריות הציבוריות בתל אביב.
זוהי אחת הספריות הראשונות בעיר תל אביב-יפו, והיא הוקמה עשר שנים לפני הקמתה של הספרייה המרכזית בבית אריאלה.
בתחילת דרכה, נקראה הספרייה "הספרייה המרכזית ביפו" והיא נחשבה לממשיכתה של הספרייה העברית הציבורית הראשונה "שער ציון", אשר נוסדה ביפו בשנת 1891.
בטקס הפתיחה של הספרייה נחכו ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל, לוי אשכול, שר התרבות אבא אבן וראש עיריית תל אביב מרדכי נמיר. לאחר הטקס נפתחה בספרייה תערוכה של תמונות מיפו.
הספרייה נחשבה אז לאחת הספריות החדשניות בישראל. ספרנים מכל הארץ באו לראותה וקברניטי העיר היו גאים להציגה לפני אורחיהם. למן הימים הראשונים זרם קהל רב, וידי הספרנים היו מלאות עבודה. בשנה הראשונה הגיע מספר הקוראים הרשומים ל-3500 ו-200 איש השתמשו מדי יום באולמות הקריאה.
ליד השדרה פעלה ספרייה עירונית קטנה בשנות ה-50-60,בסמטת בן תרדיון. על פי עיתוני התקופה, מלבד ספרייה זו פעלה בשדרה גם ספרייה בולגרית נודדת בשם "העתיד" וספרייה של בנק"י (ברית הנוער הקומוניסטי). כמו כן פעלה ספרייה עירונית לספרים בשפה הערבית במסגד נוזהה עד אמצע שנות ה-80.
בשנת 1966 פורסם בעיתון "דבר" מכתב של אחת מקוראות העיתון, אשר סיכמה את ביקורה בספרייה כך:בעקבות תשובתו של דובר עיריית תל אביב-יפו, במדור זה, על ספריות בתל אביב ("דבר", 7 בדצמבר) רואה אני צורך וחובה לחזק דבריו לאחר ביקורי בספרייה העירונית ביפו, לעת ערב, לפני שבועות מספר. בית הקומות, המוצנע בפינה שקטה ובנוי בטעם טוב ומצויד בחמימות ונועם, רכש אותו ערב חול רגיל חיי תרבות ופעילות עירונית של בני כל הגילאים. מלאים ושקטים היו גם החדרים המיועדים להכנת שיעורים בעזרת ספרי עזר המוצגים לרשות הכלל תוך שירות עצמי.
למראה הסידורים הנוחים והשיטות החדישות העלתי בזכרוני ביקורים דומים שלי בספריות ציבוריות בשני קצווי עולם, בפקין הקומוניסטית בשנת 1955, ובמרכז ניו יורק רבתי ב 1961. וסיכמתי לעצמי, מתוך סיפוק רב, כי פינה זו, על כל פנים, יש בה כדי קורת רוח לכל אזרח שוחר דעת בישראל.
ברכה חבס, חיפה (מתוך "קוראים כותבים") דבר, 1966.
מבנה הספרייה.
מבנה הספרייה תוכנן על ידי האדריכל ביקל, ומשרד המהנדסים מילשטיין- זינגר. עלות הקמת המבנה הייתה למעלה מחצי מיליון לירות ישראליות.
ביום הקמת הספרייה, השתרעה הספרייה על שתי קומות המבנה. הספרייה כללה אולם בן 200 מקומות ישיבה, אולמות להשאלה, עיון וקריאה וחדרי חוגים.
בתחילת שנות ה-90 בוצעו במבנה שיפוצים נרחבים, בעזרת כספי התרומות של קרן מנדל, והמבנה הפך ממבנה המשמש לצורכי הספרייה בלבד למרכז תרבות ערבי-יהודי. לאחר השיפוץ, שטח הספרייה צומצם ועבר לקומה השנייה במבנה.
בשנת 2021 שופץ שוב מבנה הספרייה על ידי עיריית תל אביב-יפו, ופנים הספרייה עבר מתיחת פנים משמעותית.
כיום שטח הספרייה משתרע על פני כ 160 מ"ר.
אוסף הספרייה.
בשנת פעילותה הראשונה של הספרייה, כללה הספרייה כ 32,000 כותרים.
כיום כוללת הספרייה כ 7,000 כותרים, בעברית, ערבית ואנגלית. כמו כן, כוללת הספרייה גישה למאגרי מידע ממוחשבים הכוללים עוד עשרות אלפי כותרים נוספים.
בספרייה ניתן למצוא כותרים לכל הגילאים, ספרות יפה, שירה וספרי עיון. הספרייה כוללת, מלבד מדפי ספרים, גם חדר עיון, חדר סדנאות ופינת הגיל הרך. כלל שירותי הספרייה ניתנים גם בשפה העברית וגם בשפה הערבית.
פעילויות.
בשנת 2015 נחנך בספרייה פרויקט "בלשונותיים", שהיא שעת סיפור דו לשונית, בעברית וערבית, המועברת בו זמנית באמצעות שני שחקנים. פעילות זו מתקיימת גם היום.
כיום מקיימת הספרייה שעות סיפור שבועיות, הן בעברית והן ערבית.
הספרייה מקיימת גם מועדוני קריאה, המועברים הן באופן פרונטלי והן באופן מקוון, סדנאות יצירה הקשורות לעולם הספר, וכן מקיימת פעילויות לבתי הספר הפועלים בעיר תל אביב-יפו.
לקריאה נוספת.
נבון ורד, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים https://verednavon.com/project/the-boulevard/, יפו, 2019
אחימאיר אורה, עיר וספר- ספריית שער ציון-בית אריאלה, הוצאת כתר
יעקב אמאדו
הרב יעקב אמאדו היה רב, מלמד ודרשן באזמיר במאה ה-19.
תולדותיו.
נולד לרבי דוד אמאדו. היה מתלמידי הרב חיים פאלאג'י שקורא לו וחיבב אותו כבנו ממש. נישא למרת ג'ויא (מרגלית) סולטאנה, בתו הבכורה של הרב יוסף אבן עזרא, מחבר ספר שלחן גבוה. לימים עלתה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. גיסיו היו הרב דוד בן עזרא ופירלא שנישאה לרב מרדכי הלוי.
היה מופקד על תלמודי התורה באזמיר יחד עם הרב יוסף פאלאג'י. היה גובה ומפקח על הצדקה למען שלושת ערי הקודש שניתנה באזמיר. היה ידוע כמי שמשיב תשובות נחרצות לאפיקורסין ולמומרים ערך את ספר עיני דוד של אביו. היה חברו של הרב חיים מאיר מזרחי מחבר ספר בן הרמה, שכותב עליו: . לאחר השריפה באזמיר, השתדל הרב יעקב בבניתו מחדש של בית הכנסת של ק"ק ׳גברת׳ לפני שנפנה לבנות מחדש את ביתו.
בנו הבכור, הרב יוסף אמאדו, מחבר ספר חלקו של יוסף (אזמיר תרמ"ז) נפטר שנה לפני אביו, בנו השני, הרב דוד, שנקרא על שם סבו, הביא לדפוס את ספרו של אביו.
נפטר בשנת התרל"ה מחולי הטיפה ונקבר באזמיר.
ספרו.