אחרי הופעתו ב-"Performance" ובעקבות מות אביו, הפסיק פוקס את קריירת המשחק שלו. הלחץ שהיה עליו בזמן ההסרטה, מות אביו ועישון סמי הזיה מסוג DMT הביאו להתמוטטות עצבים. הוא הפך להיות נוצרי אוונגלסטי, כשהוא עובד עבור הארגון הנוצרי "The Navigators" ומקדיש עצמו לכנסייה. באותה תקופה השתתף רק בסרט אחד "No Longer Alone" (1978) סיפורה של אישה שרוצה להתאבד וניצלת בעזרת האמונה בנצרות.
אחרי היעדרות של כעשר שנים ממסכי הקולנוע, חזר פוקס בהדרגה לשחק. ב-1984 השתתף בסרט "המעבר להודו" וב-1992 גילם את דמותו של אנטוני בלאנט בעיבוד למחזה "A Question of Attribution" מאת אלן בנט. עוד שיחק בסרט "היה שלום המלך" בתפקיד קולונל פרגוסון. בשנות האלפיים הופיע בגרסה מחודשת להעולם שאבד (2001) בתפקיד פרופ' לאו סאמרלי, בסרט "מוות על הנילוס" (2004) לפי ספר של אגאתה כריסטי, ובסרט "צ'רלי בממלכת השוקולד" (2005) בתפקיד אביה של ורוקה סולט. הוא השתתף בתסכית אודיו של הסדרה "דוקטור הו". ב-2007 הופיע בתפקיד אורח בסדרת המתח "להעיר את המתים". עוד הופיע בתפקיד אורח בסדרה "לואיס" בפרק "Allegory of Love" לצידו של בנו לורנס פוקס.
בשנות השישים הייתה לפוקס מערכת יחסים עם השחקנית שרה מיילס. ב-1973 התחתן עם מרי אליזבת פייפר. יש לו ארבעה בנים ובת, בנו לורנס פוקס הוא שחקן ונשוי לשחקנית בילי פייפר, בתו לידיה פוקס נשואה לשחקן ריצ'רד אייואד. בנו הצעיר הוא השחקן ג'ק פוקס.
מאנו (סדרת טלוויזיה)
סדריק (סדרת טלוויזיה)
משפחת רובינסון השווייצרית (אנימה)
צבי הנינג'ה (הסדרה מ-2003)
הבאטמן (סדרת אנימציה)
המסכה - הסדרה המצוירת
ספיידרמן המדהים (סדרת טלוויזיה)
שוטרים וגנבים (סדרת טלוויזיה)
הדבורה מאיה (אנימה)
יולוס
דליה מזור
דליה מזור (נולדה ב-28 בדצמבר 1949) היא קריינית, מגישת חדשות ומנחת טלוויזיה ישראלית, מאנשי הטלוויזיה המובילים והבולטים של הערוץ הראשון בארבעת העשורים הראשונים לפעילותו.
ביוגרפיה.
מזור נולדה וגדלה ברמת גן לאריה, עובד קואופרטיב דן וחנה מזור, עקרת בית, ילידי פולין שעלו לישראל בצעירותם. אביה כיהן כיו"ר מזכירות "דן חברה לתחבורה ציבורית" במשך כ-20 שנים, ולאחר מכן כיהן כמנכ"ל הקונצרן ההסתדרותי "תיעוש אזורי פיתוח". למזור אחות אחת גדולה ממנה, דפנה.
לאחר שסיימה את לימודי התיכון בבית הספר "אהל שם", התגייסה לצה"ל. בראשית שירותה הצבאי נשלחה לקורס מ"כיות, אך באמצע הקורס, לאחר שניגשה לבחינות ועברה אותן בהצלחה, הועברה לגלי צה"ל, שם שירתה כקריינית וכשדרנית רדיו עד תום שירותה. מזור הגישה בתחנה את כל מגוון התוכניות ששודרו בה באותה עת: מוזיקה קלאסית וקלה, חדשות ותוכניות דוקומנטריות.
בשנים 1970- 1973 למדה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא בעלת תואר ראשון בתולדות האמנות וארכאולוגיה.
ב-1970 היא הנחתה לצד מני פאר את פסטיבל שירי הילדים שנערך לראשונה.
קריירה תקשורתית.
לקראת סוף שירותה הצבאי בגלי צה"ל, פורסמה על לוח המודעות בתחנה מודעה מטעם הטלוויזיה הישראלית, שהייתה אז בראשית דרכה, וחיפשה מועמדים לקורס הכשרת קרייני טלוויזיה. מזור עברה בהצלחה את הבחינות, ולאחר קורס הכשרה בהדרכתו של אריה אורגד, עלתה לשידור לראשונה בדצמבר 1969, כקריינית הרצף של שידורי הערוץ (תפקיד שבוטל שנים אחר כך). מזור שימשה כקריינית רצף עד שנת 1980, ובמקביל הכינה כתבות למהדורת "מבט לחדשות" במגוון תחומים.
ב-1980 עברה לחטיבת החדשות של הערוץ, והחלה להגיש את מהדורות החדשות השונות. במשך 13 שנים הגישה לסירוגין את "מבט לחדשות", מהדורת החדשות המרכזית, שבעידן הערוץ היחיד זכתה לאחוזי צפייה גבוהים מאוד. במקביל המשיכה להכין כתבות עבור המהדורה. מזור הגישה את המהדורה המרכזית עד 1993, אז התקבלה החלטה, לאחר התחלת שידוריו של ערוץ 2, להותיר את חיים יבין כמגיש היחיד של המהדורה.
החל מ-1970 ובמשך כ-20 שנים, הגישה מזור את רוב התוכניות המרכזיות של הערוץ לכבוד יום העצמאות, בדרך כלל ביחד עם דניאל פאר. היא הנחתה פעמיים את תחרות הקדם אירוויזיון: ב-1983 עם דניאל פאר, וב-1985 עם נתן דטנר. כמו כן הנחתה מספר פעמים את טקס הענקת פרסי ישראל.
בין השנים 1990–2003 הגישה, ובחלק מהשנים גם ערכה, את מהדורת יום שישי של "בוקר טוב ישראל", תוכנית הבוקר של הערוץ הראשון. במקביל הכינה כתבות עבור "יומן" ו"רואים עולם". אחת הכתבות שהכינה ל"רואים עולם" הייתה מהראשונות שחשפו בפני הציבור את תופעת העובדים הזרים בישראל.
לאחר הפסקה של כ-30 שנים, חזרה מזור בראשית שנות האלפיים לשדר גם ברדיו למשך מספר שנים. היא הגישה את התוכנית "צבע הכסף" ברשת ב', וכן הגישה תוכנית מוזיקה ב-88FM.
בשנותיה האחרונות בעבודה בערוץ הראשון הגישה את "מדד יומי", תוכנית הכלכלה היומית של הערוץ. בנוסף, הגישה מדי מוצאי שבת את מהדורת החדשות המשודרת במסגרת יומן החוץ "רואים עולם". בסוף מאי 2011 פרשה לגמלאות, לאחר 41 שנות עבודה ברשות השידור.
בסוף 2010 השתתפה בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים".
ב-1 בינואר 2012 החלה להנחות את "יום חדש", תוכנית הבוקר של שידורי קשת בערוץ 2, ביחד עם יואב לימור. כעבור חצי שנה, ביולי 2012, החליף אותה דרור גלוברמן בהגשת התוכנית. במקביל באותה עת הנחתה את התוכנית "אלוף העברית" תחרות איות לילדים שעלתה בשידורי קשת.
ב-2013 החלה לשמש פרזנטורית של "מרכזי רונית רפאל".
ב-2015 שימשה כפרזנטורית של חברת נובל אנרג'י, במסגרת מאבקה במתווה הגז.
ב-2021 השתתפה בעונה הראשונה של התוכנית "זה לא אולפן שישי", לצד ישראל קטורזה וארז טל.
חיים אישיים.
מזור גרושה פעמיים. מנישואיה הראשונים נולדה לה ב-1972 בת, שנפטרה בגיל שנה וחצי מהמחלה הגנטית "דיסאוטונומיה משפחתית". מנישואיה השניים יש לה שני בנים.
בשנת 2012 הייתה במערכת יחסים עם איש התקשורת אלכס גלעדי.
מתגוררת בהרצליה.
המקצוען
המקצוען (בצרפתית: Le Professionnel) הוא סרט פעולה צרפתי משנת 1981 בבימויו של ז'ורז' לוטנה , בכיכובם של ז'אן-פול בלמונדו, ז'אן דסאי ורוברט חוסיין . הסרט מבוסס על הרומן זוכה הפרסים משנת 1976 Death of a Thin-Skinned Animal, אותו כתב פטריק אלכסנדר. את המוזיקה הלחין אניו מוריקונה.
עלילה.
הסוכן החשאי הצרפתי ג'וסלין בומון (Josselin Beaumont) (ז'אן-פול בלמונדו) מסוכנות SDECE נשלח למאלגאווי (מדינת אפריקאית בדיונית) על מנת להרוג את נשיאה הדיקטטור, קולונל ניג'אלה. אולם, ברגע האחרון המצב הפוליטי משתנה והשירות החשאי הצרפתי מסגיר את בומון לידי הרשויות האפריקאיות והוא נידון לתקופת מאסר ארוכה. לאחר בריחה נועזת הוא שב לצרפת ובכוונה מודיע לממונים עליו לשעבר על נוכחותו ומבטיח להם להרוג את ניג'אלה שבדיוק הגיע לארץ לביקור רשמי.
שיקו בוארקה
צ'יקו בוארקה
הורייזון אייר
הורייזון אייר (באנגלית: Horizon Air) היא חברת תעופה אזורית אמריקאית שבסיסה בסיאטל, וושינגטון, ארצות הברית. הורייזון אייר משרתת 52 ערים בארצות הברית ובקנדה והיא החברה האזורית השמינית בגודלה בארצות הברית. הורייזון אייר היא חלק מקבוצת אלסקה איירליינס והיא מבצעת את כלל טיסותיה בשמה של חברת האם.
כיום עובדים בחברה כ-4,000 עובדים. היא מפעילה טיסות ממדינת וושניגטון לאריזונה, קליפורניה, איידהו, מונטנה, נבדה ואורגון בארצות הברית, לפרובינציות אלברטה ובריטיש קולומביה בקנדה ולעיר לורטו שבמדינת באחה קליפורניה, מקסיקו.
תולדות החברה.
החברה הוקמה בשנת 1981. בשנתה הראשונה הצי שלה כלל שלושה מטוסי Fairchild Hiller FH-227 בלבד. זמן קצר לאחר היווסדה החברה נקלעה לקשיים כלכלים והייתה על סף סגירה אך למרות זאת בשנת 1982 היא רכשה את 'אייר אורגון' שהייתה במצב דומה. הסיבה הייתה כדי להגביר את מספר הטיסות, ערים ומטוסים. שנה לאחר מכן היא רכשה גם את 'טראנסווסטרן איירליינס'. בשנת 1985 החברה חתמה עם על חוזה רכישת מטוסים חדשים מדה הבילנד, מטוסי דאש 8. בקיץ באותה שנה חתמה 'הורייזון אייר' על שותפות קוד עם אמריקן איירליינס, מה שגרם לחברת אלסקה איירליינס להתעניין בה ולבסוף בשנת 1987 לרכוש אותה.
בשנת 2007 החברה זכתה במכרז להפעיל טיסות מסיאטל ולוס אנג'לס לסנטה רוזה, קליפורניה. אזור סנטה רוזה זוכה לפופולריות בשנים האחרונות בעיקר בזכות תיירות יין. הטיסות הפכו מידית להצלחה גדולה כל כך שבסתיו 2007 היא החלה להפעיל גם טיסות מפורטלנד, אורגון לסנטה רוזה והגבירה את כמות הטיסות מלוס אנג'לס.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
שוהרה אע'דאשלו
שוהרה אע'דאשלו (בפרסית: شهره آغداشلو; נולדה ב-11 במאי 1952) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון איראנית-אמריקאית, זוכת פרס אמי והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 2003 על תפקידה בסרט "בית של חול וערפל" ידועה גם עבור תפקידה בסדרה "המרחב".
ביוגרפיה.
נולדה בשם שוהרה ואריזי-טאבאר (شهره وزیری‌تبار) בטהראן, איראן. גדלה במשפחה מוסלמית. לה שלושה אחים. שם משפחתה שונה ל"אע'דאשלו" עם נישואיה הראשונים לצייר האיראני, איידין אע'דאשלו ב-1972.
אע'דאשלו התחילה לשחק בשנות העשרים לחייה בסרטים איראניים מקומיים בין היתר בסרט המוערך "הדיווח" (1977) תחת בימויו של הבמאי עבאס קיארוסטמי, הופעתה בסרט המקומי "לבבות שבורים" (1978) הפך את אע'דאשלו לאחת מכוכבות הקולנוע הגדולות באיראן.
בעת המהפכה האיראנית ב-1978 עזבה אע'דאשלו את איראן ועברה לעיירה ווינדרמיר, קאמבריה שבאנגליה שם השלימה בהצלחה את לימודיה עם תואר בתחום יחסים בינלאומיים.
לאחר מכן עברה אע'דאשלו ללוס אנג'לס שבארצות הברית, וזאת כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.