מרשומות עולה כי הם היו עדיין פעילים בשנים הראשונות של המאה ה-4 בגבול הריין. משמעות הדבר היא כי ההיסטוריה של הלגיון מכסה יותר מ-400 שנים של שירות כמעט רצוף. לפי כתובת שנמצאה, בשנת 371 הלגיון השמיני אוגוסטה היה מוצב בארגנטורטום (שטרסבורג) שהייתה חלק מהפרובינקיה גרמניה עילית. מאוחר יותר, נאלץ סטיליקו, המצביא הרומי, להזיז את הלגיונות הגרמנים חזרה לאיטליה כדי להגן עליה מפני הפלישה הוויזיגותית. לפי נוטיטיה דיגניטטום, בסביבות שנת 420 פעלה יחידת אוקטביינית תחת המגיסטר פטידום של איטליה; ייתכן שיחידה זו הייתה הלגיון השמיני אוגוסטה הוותיק, שהייתה במקור יחידת , יחידת שדה שאינה מרותקת לפרובינקיה מסוימת אלא מהווה כוח צבאי תחת פיקודו של האוגוסטוס או הקיסר בעל ניידות יחסית שמשמש כדי להגיב במהירות למקרי חירום ביטחוניים שהתעוררו ברחבי האימפריה. לפי השערה זו היחידה (או הלגיון) קודמה לדרגת יחידת פלאטיני , יחידת כוחות הארמון, אשר הייתה מדורגת מתחת ליחידת הפרשים העילית שנקראה אך מעל יחידות הקומינטאטנס (comitatensis) והלימיטאני (Limitanei - כוח שהיה מסופח לפרובינקיה ספציפית ובדרך כלל היה מוצב בגבולה ותפקידו על לשמור עליה מפלישה).
בן סאס
בנג'מין אריק "בן" סאס (באנגלית: Benjamin Eric "Ben" Sasse; נולד ב-22 בפברואר 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. מכהן כסנאטור מטעם מדינת נברסקה מינואר 2015. קודם לכן כיהן כנשיא אוניברסיטת מידלנד.
ביוגרפיה.
סאס נולד בפליינוויו שבנברסקה, בן למשפחת חוואים החיה במקום מזה חמישה דורות. ב-1994 סיים תואר ראשון בממשל באוניברסיטת הרווארד, בתקופת הלימודים היה חבר בנבחרת ההיאבקות של האוניברסיטה ובסתיו 1992 שהה סמסטר באוניברסיטת אוקספורד. ב-1998 סיים תואר שני מסיינט ג'ון קולג' באנאפוליס. הוא בעל שני תארים שניים נוספים מאוניברסיטת יל ודוקטורט אותו סיים ב-2004 בהיסטוריה אמריקאית מאוניברסיטת יל. עבודת הדיסרטציה שלו עסקה בנשוא השמרנות האמריקאית בתקופת המלחמה הקרה.
הוא עבד כיועץ בחברת בוסטון קונסלטינג גרופ ולאחר מכן בתאגיד מקינזי ועסק בייעוץ לחברות ענק בהן נורת'ווסט איירליינס ואמריטק, לחברות בתחום שירותי הבריאות, וכן לגופים ציבוריים כגון ה-FBI וממשלת עיראק. בתקופת נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש כיהן כראש מטה המשרד למדיניות משפטית במחלקת המשפטים, שימש ראש מטהו של חבר בית הנבחרים ג'ף פורטנברי ושימש עוזרו של מזכיר מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית מ-2007 עד 2009. כמו כן שימש פרופסור זוטר באוניברסיטת טקסס באוסטין בשנים 2005–2006.
ב-2010 החל לכהן כנשיא אוניברסיטת מידלנד בנברסקה. בתקופת כהונתו שונה שם המוסד מהקולג' הלותרני מידלנד לאוניברסיטת מידלנד, מספר הנרשמים לאוניברסיטה גדל במעל 120%, נפתחה תוכנית ללימודי MBA, הוקמו 11 נבחרות ספורט והורחבו תוכניות אמנויות הבמה. הוא הצליח להביא את האוניברסיטה שהייתה על סף פשיטת רגל ולאחר חמש שנים של גירעון תקציבי לשנים רצופות של עודף תקציבי.
בנובמבר 2014 ניצח בבחירות לסנאט של ארצות הברית ברוב של 64.4%. קמפיין הבחירות שלו התמקד בהתנגדותו לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (הידוע גם כ"אובמה-קר"). הוא הושבע לתפקיד בינואר 2015. סאס חבר בוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים, בוועדת החקלאות, תזונה והיערנות, בוועדת הבנקאות, שיכון ועניינים עירוניים, בוועדת הכלכלה המשותפת של הקונגרס ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות. לאחר היבחרו הציג את חזונו למתווה חלופי לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 היה סאס הרפובליקני הבכיר הראשון שהכריז כי לא יתמוך בדונלד טראמפ אם זה ייבחר למועמד המפלגה לנשיא. סאס ביקר את טראמפ על כך שהוא מתמקד בפילוג האמריקאים ופועל נגד התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. אחרי בחירת דונלד טראמפ לנשיא סאס הפחית מביקורתו כלפיו, וטראמפ אף הביע תמיכה בבחירתו מחדש לסנאט.
סאס סירב לחתום על הצהרה נגד מהלך חד צדדי פלסטיני באו"ם שנתמכה בידי 88 סנאטורים אחרים. אף שהוא מתנגד למהלך הפלסטיני בחריפות, הוא סבר שניסוח ההצהרה לא היה פרו-ישראלי דיו מבחינה זו שיצר סימטריה בין ישראלים ופלסטינים.
סאס נשוי למליסה ואב לשלושה.
אסקרבה אנסטסיה
אסקרבה אנסטסיה (בפורטוגזית: Escrava Anastacia) היא דמות איקונית בברזיל של אישה שנחטפה מאפריקה לברזיל במסגרת סחר העבדים האטלנטי. דמותה נחשבת לקדושה בחוגים מסוימים בקרב קתולים ואומבנדים בברזיל, וכן לסמל לגאווה שחורה ולהתנגדות הירואית המשמש תזכורת לאימת העבדות והגזענות. ישנם מספר נרטיבים אודות חייה, אולם עצם קיומה כדמות היסטורית מוטל בספק.
מקור.
את האיור של אסקרבה אנסטסיה אייר האמן והסופר הצרפתי ז'אק אראגו בשנת 1817 במהלך ביקור בברזיל במסגרת משלחת מחקר אליה הצטרף כמשרטט. בביקור זה, שוטט אראגו בנמלים ובשוק העבדים בריו ונחשף לראשונה לעבדות. בשנת 1822, פרסם לראשונה את חוויותיו מהמשלחת בספרו 'Promenade Autour du Monde' – בספר זה תיאר את סלידתו ממצבם המחפיר של העבדים. הספר זכה להצלחה רבה, ובשנת 1839, פרסם אראגו ספר נוסף בשם 'זכרונותיו של עיוור – מסע ברחבי העולם' (Souvenirs d' un aveugle : voyage autour du monde). הספר אמנם פורסם שנתיים לאחר שהתעוור, אולם מופיעים בו איורים רבים שאייר בטרם איבד את מאור עיניו. דמותה של אסקרבה אנסטסיה מופיעה לראשונה בספר זה, אך אראגו מתייחס אל הדמות בלשון זכר. הדמות מישירה מבט חודר אל הצופה, על פיה רסן ועל צווארה קולר ברזל.
נרטיב חייה.
אף על פי שאין תיעודים היסטוריים אודותיה, ישנן מספר גרסאות המספרות את סיפור חייה של אנסטסיה:
אנסטסיה כאייקון דתי.
האיור של אראגו החל להיות מקושר לסיפורה של שפחה אפריקאית בשם אסקרבה אנסטסיה, לאחר יותר ממאה שנים ממועד פרסומו. במחצית השנייה של המאה העשרים, דמותה החלה להשפיע על קבוצות קתוליות שחורות בברזיל שמצאו בה מפלט לכאבן הקולקטיבי, וסביב אנסטסיה התפתחה עדת מאמינים גדולה בריו, בסלבדור ובערים גדולות נוספות. חסידיה מאמינים כי היא מסוגלת להשפיע על חייהם, והם הקימו עבורה מקדשים ואף ביקשו מהכנסייה הקתולית להכיר בה כקדושה באופן רשמי. פסלים שנוצרו בדמותה מצויים בבתים פרטיים ובבתי תפילה ציבוריים. כמו כן, דמותה מופיעה בציורים, על מדליונים, על נרות תפילה על כרטיסי תפילה, על חולצות ועל סרטי תפילה שנמכרים בשווקים בברזיל. עבור חסידיה, דמותה אינה מייצגת רק את ההיסטוריה של העבדות אלא של העבדות הנשית בפרט ושל נשים שחורות באופן כללי.
עד שנות השישים של המאה העשרים, תנועת חסידיה הייתה קטנה. בשנת 1968, מוזיאון האדם השחור בריו (Museum of the Negro) הציג תערוכה לציון ביטול העבדות בברזיל ובה שולב האיור של אראגו, אותו מצא מנהל המוזיאון בבית משפחתו. משום שהמוזיאון קטן, האיור נותר אנונימי באופן יחסי. בשנת 1971, גופתה של הנסיכה איזבל הופקדה למשמורת לשבועיים במוזיאון זה לקראת קבורתה, ואלפי מבקרים הגיעו למוזיאון לצפות בה. האיור של אראגו ניצב לא רחוק מהסרקופג של הנסיכה איזבל, וכך הציבור הרחב נחשף אליו לראשונה. זו הייתה גם הנקודה בה דמותה של אנסטסיה הפכה להיות מזוהה עם הדמות אותה אייר אראגו, ובשנות השמונים התקבל האיור כדיוקן של אנסטסיה. בשנת 1986, תוכנית רדיו ברזילאית פופולרית הפיצה את סיפורה של אנסטסיה, ודמותה הפכה למקור השראה לאחיות שראו בה דמות מרפאה, ולאסירים שמצאו בה השראה לסבלנות בשבי. כמו כן, הפכה דמותה לסמל יופי עבור נשים שחורות.
בתרבות.
דמותה וסיפורה של אנסטסיה מופיעים במאמרים, בספרים, ברחבי האינטרנט, בסרטים ובתיאטרון.
עונת 1986/1987 ב-NBA
עונת 1986/1987 היא העונה ה-41 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה העשירית של לוס אנג'לס לייקרס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את בוסטון סלטיקס בתוצאה 4–2. מג'יק ג'ונסון זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר בפעם השלישית בקריירה, וכן בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לראשונה בקריירה. בשנת 1996 נבחרו הלייקרס של עונה זו לאחת מ-10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA.
דראפט 1986.
הדראפט בעונה זו התקיים ב-17 ביוני 1986 במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. דראפט זה מחזיק בשיא מספר הנבחרים ששיחקו בליגת ה-NBA עם 68 (מתוך 162 שנבחרו בסך הכול). בבחירה הראשונה בחרה קליבלנד קאבלירס את בראד דוהרטי מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית. בבחירה השנייה נבחר לן ביאס על ידי בוסטון סלטיקס, אך יומיים לאחר בחירתו הוא מת מהפרעת קצב שנבעה ממנת יתר של קוקאין. ביאס נחשב אחד משחקני הכדורסל הטובים ביותר שלא שיחקו ברמה מקצוענית.. בסך הכול נבחרו בדראפט 1986 חמישה שחקני אולסטאר: בראד דוהרטי, מארק פרייס (בחירה 25), דניס רודמן (27), קווין דאקוורת' (33) וג'ף הורנסק (46). בנוסף, נבחרו בדראפט שני חברי היכל התהילה ארווידאס סאבוניס (בחירה 24) ודראז'ן פטרוביץ' (בחירה 60). שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט זה כוללים את צ'אק פרסון שזכה בתואר רוקי העונה (בחירה רביעית), רוי טארפלי (7), רון הארפר (8), דל קרי (15), סקוט סקיילס (22), ג'וני ניומן (29) ונייט מקמילן (30).
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך שבעה סיבובים):
אולסטאר 1987.
משחק האולסטאר נערך ב-8 בפברואר 1987 בסיאטל, וושינגטון.