בגיל 10 היה נער מקהלה במקהלתו של החזן יוסף אַלטשול ("יאָשע דער סלאָנימער" – יוֹשֶׁה סְלוֹנִימֶר, כלומר יושה מסלונים; 1840–1908), ומגיל 12 גילם תפקידי ילדים על במות התיאטרון היהודי באזור הולדתו. בגיל 17 עזב את ביתו לתור עם להקת תיאטרון יידית ברחבי ליטא ופולין. במשך כ-4 שנים היה חבר ב-"קאָוונער פֿאַראיַיניקטע טרוּפּ" (הלהקה המאוחדת מקובנה), ובמסגרת זו שיחק על במות יידיש בגרמניה והולנד.
בשנת 1924 היגר לאמריקה. לאחר ששיחק תקופה בתיאטראות יהודים בקנדה – בטורונטו ובמונטריאול – ואחר כך בלוס אנג'לס, התיישב בניו יורק.
יבלוקוף בלט כאחד מהדמויות החשובות של הבמה היידית בשדרה השנייה בשנות ה-30 וה-40.
הייתה לו גם תוכנית רדיו שבועית שזכתה לפופולריות רבה בשם "דער פּאַיאַץ" ("הליצן"), על שם אחד ממחזות הזמר הידועים ביותר שלו.
בשנת 1931 התקבל כחבר איחוד השחקנים היהודים בניו יורק (Hebrew Actors Union of New York), לאחר 1945 נבחר מספר פעמים ליושב-ראש שלו. עמד גם בראש מוסדות אחרים כמו ברית התיאטרון היידית (Yiddish Theatrical Alliance) והתיאטרון הלאומי היידי הניו-יורקי (Yiddish National Theater). בתום מלחמת העולם השנייה ערך יחד עם אשתו, השחקנית בלה מייזל, סיור במחנות העקורים בגרמניה, אוסטריה ואיטליה, ושׁר ושיחק בפני ניצולי השואה. באוגוסט 1946 שר בפני יהודים פולנים ששהו במחנה העקורים ברגן-בלזן. בעת סיורים אלה הזדמן לו לפגוש אחיינית, שכנראה הייתה היחידה ששרדה ממשפחתו שנשארה באירופה. על פעילותו ההתנדבותית קיבל תעודת הוקרה מטעם הצבא האמריקני. יחד עם אשתו עשה סיור מופעים גם בישראל, בארצות הסקנדינביות, בארצות נוספות באירופה, בקובה ובדרום אמריקה (1950). הופיע בישראל ב-1959.
עם המבצעים המפורסמים של להיטיו נמנו אהרן לבדב, מוריס שוורץ ומנשה סקולניק.
יבלוקוף נפטר בבית החולים מאונט סיני במנהטן, ניו יורק, בשנת 1981, בגיל 77.
מחזות זמר.
להיטים נוספים:
זיכרונותיו.
בתרגום:
הנצחה.
הרמן יבלוקוף ובלה מייזל זכו בכוכב בשדרת התהילה Yiddish Theatre Walk of Fame שבאולד סקנד אווניו דלי.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
זאזא גוגאווה
זאזא גוֹגאווָה (בגאורגית: ზაზა გოგავა; נולד ב-14 ביולי 1971) הוא בריגדיר גנרל בצבא גאורגיה, אשר כיהן כרמטכ"ל הצבא הגאורגי מנובמבר 2006 ועד נובמבר 2008.
חייו.
בשנת 1994 סיים גוגאווה את לימודיו כבוגר האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה, ובשנת 1995 החל את הקריירה הצבאית שלו בכוח המשימה המיוחד "אומגה" במסגרת שירות הביטחון הגאורגי. מאז שירת במספר יחידות כוחות מיוחדים שעסקו במלחמה בטרור. במהלך אותה תקופה, בין השנים 1995–2000, אף התאמן בארצות הברית. בשנת 2003 מונה גוגאווה לפקד על המחלקה למלחמה בטרור של המרכז למבצעים מיוחדים, ובשנת 2004 פיקד על יחידת העילית של המחלקה למשימות מיוחדות של משטרת גאורגיה הנקראת על שם ג. גוּגוּלָה. לאחר מכן, באותה שנה, הוא מונה למפקד חטיבת הכוחות המיוחדים של משרד ההגנה של גאורגיה. בשנת 2006 מונה גוגאווה לסגן הרמטכ"ל של צבא גאורגיה. לאחר חילופי-גברי במשרד ההגנה של גאורגיה, ב-4 בנובמבר אותה שנה, הפך גוגאווה לרמטכ"ל צבא גאורגיה.
ב-4 בנובמבר 2008 העביר הנשיא מיכאיל סאקשווילי את גוגאווה מתפקידו בגין "ליקויים" בניהול המלחמה הרוסית-גאורגית. במקום תפקיד זה הוא מונה למפקד משטרת הגבולות של גאורגיה, והחליף את בדרי ביצדזה, שהודיע על התפטרותו קודם לכן. לתפקיד הרמטכ"ל מונה ולדימיר צ'צ'יבאיה, שכיהן קודם לכן כראש אגף החינוך בצבא גאורגיה.
קוקרן
הרמן יבלוניק
הרמן יבלאקוף
הרמן יאבלוניק
הרמן יבלקוף
הרמן יבלוקוב
הרמן יאבלוקוב
הרמן יאבלאקוב
הרמן יאבלוקוף
הרמן יאבלאקוף
קוקריין
קוקרין
מגלה עמוקות
ועד דד' ארצות
נדב העצני
נדב העצני (נולד ב-1960) הוא עורך דין, פובליציסט ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה.
העצני הוא בנו של עורך הדין אליקים העצני. אחד מאחיו הוא בעז העצני, פעיל בארגוני המאבק לשלמות הארץ. בשנת 1972, בגיל 12 עברה משפחתו לקריית ארבע והייתה מהראשונות להתיישב שם. כיום העצני מתגורר בירושלים. העצני הוא בוגר לימודי משפטים, היסטוריה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית.
העצני החל את הקריירה העיתונאית שלו בעיתון "חדשות", שם שימש ככתב "השטחים" בין 1984 ל-1988. בתחילת 1988 מונה לעורך עיתון חדש בשם "לעניין". עיתון בעל קו ימני שהקים בישראל איל העיתונות האוסטרלי רופרט מרדוק. העצני החל בבניית מערכת וגיוס עובדים, מרביתם עיתונאים צעירים המזוהים עם הימין. תחילה היה "לעניין" אמור להיות עיתון ארצי, לבסוף הוחלט שיתפרסם כמקומון באזור תל אביב והמרכז ויופץ בחינם במאה אלף עותקים, בפורמט של מגזין. כשבועיים לפני השקת העיתון, בדצמבר 1988, הוחלף העצני בתפקיד העורך על ידי משה שניצר ממעריב. מרדוק השקיע כמיליון וחצי דולר בהשקת העיתון, אך בינואר 1990 החליט להפסיק לממן את העיתון והוא נסגר. בהמשך עבר העצני לכתוב בעיתוני רשת שוקן "העיר" ו"כל העיר", ואחר כך שימש ככתב ועורך ב"מעריב".
לאחר שהוסמך כעורך דין, עוסק העצני בעיקר בעריכת דין. בעבודתו כעורך דין הוא מייצג רבות עניינים של הימין. בין השאר ייצג את המתנחלים בבית החום, וייצג את תנועת אם תרצו בתביעת דיבה שנדחתה כנגד מקימי דף הפייסבוק "אם תרצו - תנועה פאשיסטית".
העצני שימש כיועץ משפטי של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה. בעקבות ריאיון עמו בנוגע לעבודתו עם החברה, הגיש העצני תביעת דיבה נגד המראיינים, גיא מרוז ואורלי וילנאי בטענה שהטיחו בו האשמות בלא שנתנו לו להגיב. אחר כך משך את התביעה. העצני גם הוביל תביעה בשווי 300 מיליון נגד בנק לאומי, בדרישה שישיב את נכסי נספי השואה.
בתחילת 2003 זכה העצני בתביעת דיבה כנגד העיתונאי איתן אורן, שהאשים את העצני ב"חגיגה על הדם" בעקבות רצח רבין. השופט, נעם סולברג פסק לו פיצוי של 40,000 ש"ח, עוד 10,000 ש"ח הוצאות משפט ופרסום התנצלות בעמודי החדשות.
בינואר 2016 החל להגיש תוכנית רדיו שבועית ברשת ב', יחד עם נילי אושרוב, בשם 'שניים אוחזים'.
בנובמבר 2017 פרסם מאמר שבו קרא לראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפרוש מתפקידו, בנימוק: "כל מי שייבחר במקומו - מכץ ועד סער, מארדן ועד לוין, יהיה טוב יותר לליכוד ולמדינה בנסיבות הנוכחיות. כי מעבר לכל דבר אחר, נתניהו הפך באשמתו לנטל כבד על הליכוד והמחנה הלאומי, שלא לדבר על הסכנות שנשקפות מצעדים נואשים שהוא עלול לנקוט כדי לנסות להציל את עורו". באפריל 2021 כתב שוב: "נתניהו צריך לפרוש בכבוד, הטיעון ששני מיליון בחרו בו - שחוק".
בפברואר 2021 הגיש עתירה לבג"ץ נגד המדינה בטענה למניעת החזרה לישראל שלא כדין, בעקבות סגר הקורונה השלישי שהוכרז אז. העצני היה בארצות הברית יחד עם אחיו ללא אפשרות לחזור לישראל. כרטיסי הטיסה שלהם נרכשו כמה שבועות לפני שהוכרז על הסגר השלישי והם כבר חוסנו במנה השנייה של החיסון. בעקבות העתירה הוקמה ועדת חריגים לנוסעים נכנסים, שקבעה מספר קריטריונים אחידים לחוזרים לישראל.
פלבולנד
מחוז פלבולנד (בהולנדית: ) הוא מחוז בהולנד הממוקם במרכז. המחוז מחולק ל-2 חלקים מרכזיים אי אחד גדול שנמצא בדרום המחוז וחצי אי שנמצא בצפון המחוז. חוץ מהחלקים היבשתיים יש במחוז גם שטח עצום של מים. המחוז גובל בצפון עם פריסלנד ובשאר החלקים עם כל מני מקורות מים. בירת המחוז היא לייליסטאט, והעיר הגדולה במחוז היא העיר אלמרה, שתיהן נמצאות על החלק של האי ולא של חצי האי.
במחוז 374,424 תושבים, הוא המחוז האחרון במספר התושבים בהולנד. שטח המחוז עומד על 1,417 קמ"ר, והוא המחוז ה-11 בגודלו בהולנד. צפיפות האוכלוסין במחוז עומדת על 264 איש לקמ"ר, הצפיפות השמינית בגודלה בהולנד.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הולנד משנת 2002/2003, ל-53% מאוכלוסיית המחוז אין דת, 22% מהתושבים פרוטסטנטים, 14% קתולים, 6% מוסלמים ו-5% מגדירים את עצמם אחרת.
אוברייסל
מחוז אוֹבֵרֵייסְל () הוא מחוז במזרח הולנד. המחוז גובל במזרח עם גרמניה, בצפון עם מחוז דרנתה, בצפון-מערב עם פריסלנד, במערב עם פלבולנד ובדרום עם חלדרלנד. עיר בירת המחוז היא זוולה והעיר הגדולה ביותר במחוז היא העיר אנסחדה.
במחוז שוכן הכפר חיטהורן הנקרא גם "ונציה של הולנד" מכיוון שבחלק הישן שלו לא נבנו שבילים, ולכן התחבורה היחידה בכפר נעשתה על ידי שיט בתעלות. כיום, חיטהורן הוא אחד מהכפרים המתויירים והידועים ביותר בהולנד. ישנם במחוז שני פארקים לאומיים בצפון-מערב, המשמרים פרחי כבול וצמחי ביצות שבהם חיות עופות מים.
המחוז נודע לראשונה כמלכותו של אוברסטייט, חלק מהתחום החילוני של הבישופים של אוטרכט, והוא נמכר לצ'ארלס החמישי בשנת 1527 ושולב בשלטונות ההולנדיים של ההבסבורגים. אובראיסל הייתה אחת משבע המחוזות המקוריים של הולנד. בתקופת ימי הביניים העיירות קמפן, דוונטר וזווולה - היו מהחשובות בהולנד, עד עליית אמסטרדם בערך בשנת 1500.
במחוז 1,116,374 תושבים, והוא המחוז השביעי במספר התושבים בהולנד. שטח המחוז עומד על 3,325 קמ"ר, והוא הרביעי בגודלו בהולנד. צפיפות האוכלוסין במחוז עומדת על 398 איש לקמ"ר, הצפיפות השביעית בגודלה בהולנד.
תרגום יונתן לתורה
שלמות טריטוריאלית
שלמות טריטוריאלית או שלמות תחומתית (באנגלית: Territorial integrity) היא עיקרון בתחום המשפט הבינלאומי הפומבי הקובע כי אל למדינות לקדם סיפוח שטחים או שינויי גבול בתחומן של מדינות אחרות. העיקרון אף קובע כי שינויי גבול שנקבעו באמצעות שימוש בכוח הם צעדי תוקפנות ומהווים עילה למלחמה.