בבית הנבחרים האמריקאי מוצג תבליט דיוקנו של הרמב"ם (בדמות פילוסוף יווני) שנעשה בשנת 1953, והוא אחד מבין 23 התבליטים (ובהם גם תבליט של משה רבנו) המוצגים, של מי שעבודתם הייתה אבן יסוד לחוקת ארצות הברית.
נבחרת אוקראינה בכדורסל
נבחרת אוקראינה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אוקראינה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל האוקראינית.
הישג השיא שלה הוא המקום השישי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 2013, בעקבותיו העפילה הנבחרת לראשונה בתולדותיה לאליפות העולם בכדורסל שנערכה בשנת 2014. באליפות זו אוקראינה סיימה במקום ה-18. נבחרת אוקראינה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים.
סגל הנבחרת.
סגל נבחרת אוקראינה לאליפות אירופה בכדורסל 2017:
הטריאנון הגדול
הטריאנון הגדול (בצרפתית: Grand Trianon) הוא ארמון השוכן בחלקם הצפון-מערבי של גני ארמון ורסאי.
הטריאנון הגדול נבנה לבקשת לואי ה-14, מלך צרפת כמקום מנוחה עבורו ועבור פילגשו פרנסואז-אתנייז, מרקיזת מוטספאן. בארמון נערכו ארוחות קלות ("collations"), מבלי צורך לעמוד בכל כללי הטקס של הארוחות הרשמיות שנערכו בארמון ורסאי.
היסטוריה.
בשנת 1670 רכש לואי ה-14 שטח בסמוך לארמון ורסאי והורה לאדריכל לואי לה וו לתכנן ביתן חרסינה ("pavillon de porcelaine"). חזית המבנה עוטרה באריחי חרסינה (פורצלן) בסגנון העיר דלפט שבהולנד. האריחים יוצרו ברואן, ליסיו, נוור וסן-קלוד. הקמת המבנה החלה בשנת 1670 והסתיימה בשנת 1672.
במהלך השנים נפגעו האריחים העדינים, וצבעם דהה. בשנת 1687 הורה לואי ה-14 על הריסת הביתן והקמת ביתן חדש על פי תוכניות האדריכל ז'ול ארדווין מאנסאר. ארדווין-מאנסאר תכנן מבנה כפול בגודלו מהביתן שתכנן לה וו, וציפה אותו בשיש ורוד מלאנגוודו.
הקמת המבנה החלה ביוני 1687 והושלמה בינואר 1688. המבנה נחנך בנוכחות לואי ה-14 ופילגשו, פרנסואז ד'אובינייה, מרקיזת מנטנון.
לאחר המהפכה הצרפתית ננטש המבנה. בעת שלטונו של נפוליאון בונפרטה שיפץ נפוליאון את המבנה, ריהט אותו מחדש, והשתמש בו כמגוריו האישיים בעת ששהה בורסאי.
בשנת 1920 נערכו במבנה הדיונים לקראת החתימה של הסכם טריאנון, שנחתם לבסוף במבנה ונקרא על שמו.
כיום משמש המבנה כמוזיאון וכן כאתר אירוח של נשיא צרפת.
פרנסואז ד'אובינייה, מרקיזת מנטנון
נבחרת שוודיה בכדורסל
נבחרת שוודיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של שוודיה. היא נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באירופה.
הישג השיא של הנבחרת הוא מקום עשירי במשחקים האולימפיים שנערכו בשנת 1980.
נבחרת שוודיה העפילה 9 פעמים לאליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה בטורניר זה הוא המקום ה-11 בשנת 1995. הנבחרת מעולם לא העפילה לאליפות העולם בכדורסל.
יפה שיר־רז
ממלכת פרוסיה
ממלכת פרוסיה (בגרמנית: Königreich Preußen) הייתה ממלכה גרמנית, שהתקיימה כמדינה עצמאית בשנים 1871-1701, והחל מאיחוד גרמניה המשיכה להתקיים כחלק הארי של הקיסרות הגרמנית, בשנים 1918-1871, כאשר מלכה מכהן גם כקיסר גרמניה. הממלכה נוצרה כתוצאה משדרוג מעמדה של ברנדנבורג-פרוסיה - שהיוותה איחוד בין דוכסות פרוסיה לנסיכות הבוחר מברנדנבורג.
היסטוריה.
פרידריך הראשון.
בשנת 1688 מת פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ובנו פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג עלה לשלטון במקומו. על פי המקובל בבית הוהנצולרן מאז 1473 הייתה אמורה הירושה להתחלק שווה בשווה בין פרידריך ובין ארבעת אחיו למחצה, אולם לאחר דיונים משפטיים ארוכים, בהם השתתף בין היתר אברהרד פון דנקלמן, מורו הוותיק של פרידריך, הוחלט כי עד 1692 יישאר השלטון בברנדנבורג בידי פרידריך בלבד, כדי לשמור על שלמות הממלכה. בניגוד לאביו, שנהג לקבל את כל החלטות הממשלה בעצמו, מינה פרידריך ב-20 במאי 1688 את דנקלמן לראש ממשלה תחתיו.
על אף שהיה מרקיז, נסיך בוחר ודוכס, ביקש פרידריך לעצמו את התואר היוקרתי מלך, ומ-1696 החל במאמצים לשדרוג תואר האצולה שלו לתואר מלכות. רצון זה לא היה מונע רק ממניעים אישיים, אלא גם כחלק מניסיונו של פרידריך לאחד מחדש את המדינה של שושלת הוהנצולרן, אך על פי החוק הגרמני של תקופתו לא יכלו להתקיים ממלכות בשטחה של קיסרות רומי הקדושה, למעט ממלכת בוהמיה. ראש הממשלה דנקלמן ובכירים אחרים בממשל התנגדו למהלכיו של פרידריך, ולכן ב-20 בדצמבר 1696 הורה פרידריך לכלוא אותם במצודת שפנדאו, שם הוחזקו עד 1707. הסיבה היחידה למאסר הייתה חוסר יכולתו של פרידריך להתנגד למורו לשעבר, ומינה לתפקיד במקומו את יריבו של דנקלמן יוהאן קזימיר קולבה פון ורטנברג. בעצתו של ורטנברג מינה פרידריך מועצה מצומצמת שמנתה שלושה יועצים מלבדו, וניהלה את ענייניה של פרוסיה עד ל-1712. המועצה הפכה עד מהרה למוקד שחיתות וכוח שלטוני וזכתה לכינוי ממשלת שלושת הדוכסים.
ב-1 בנובמבר 1700 מת קרלוס השני, השליט ההבסבורגי האחרון של ספרד, ואירופה נגררה למלחמת ירושה על כתרו. פרידריך הפך לבן ברית חשוב לבית הבסבורג במאבק על הכתר מול לואי ה-14, מלך צרפת, וב-16 בנובמבר 1700, בתום דיונים חשאיים בארמון שונהאוזן, הסכים לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאפשר לפרידריך, הנסיך הבוחר הפרוטסטנטי להפוך את פרוסיה לממלכה בראשותו, כל עוד יוכתר על שטחים שמחוץ לקיסרות רומי הקדושה, שעליהם החוק הגרמני בעניין אינו חל. בנוסף התחייב פרידריך להעמיד לרשות לאופולד והצבא האוסטרי 8,000 חיילים פרוסים, לטובת מלחמת הירושה הספרדית, ושילם 2 מיליון דוקאטים ללאופולד, ו-600 אלף דוקאטים נוספים לכנסייה, שמתוכם קיבלו הישועים 20 אלף טאלרים.
לדרגתו, שמו ויוקרתו של נסיך נודעה בזמן האבסולוטיזם חשיבות פוליטית מכרעת. בנו של הנסיך הגדול, פרידריך השלישי מברנדנבורג, שהיה רודף כבוד, ייחס חשיבות גדולה לכך שדוכסות פרוסיה נמצאת מאז 1660 בריבונות מלאה. לפיכך פעל להפיכתה לממלכה ולהפיכתו-הוא למלך. לאחר קבלת אישורו של לאופולד יצא פרידריך בשיירה ארוכה מברלין לקניגסברג, בירת פרוסיה, ב-13 בדצמבר 1700. טקס ההכתרה נערך ב-18 בינואר 1701, ובמהלכו הניח פרידריך את הכתר על ראשו בעצמו, ולאחר מכן הכתיר את אשתו סופיה שרלוטה מהנובר. באותה הזדמנות ייסד את מסדר העיט השחור ומינה את עצמו ואת רעייתו לריבוני המסדר. האפיפיור מעולם לא הכיר בתואר המלכות של פרידריך, היות שפרוסיה הייתה לותרנית מאז 1525, ואביו של פרידריך תמך בפרוטסטנטים נגד האפיפיור בשלום וסטפליה. כדי להבהיר שמלכותו של פרידריך מוגבלת לתחומי פרוסיה ואינה מאיימת על שלטונו של לאופולד בתחומי הקיסרות הקדושה, בחר פרידריך בתואר "פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה" ולא בתואר "פרידריך הראשון, מלך פרוסיה".
ב-1702, לאחר מותו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה, ירש פרידריך את השלטון גם במחוזות לינגן ומוארס. פרידריך, שהיה קלוויניסט, נבחר גם כנסיך נשאטל ב-1707, תואר שכן זכה להכרה בינלאומית במסגרת הסכם אוטרכט מ-1713. בשנת 1713 מת פרידריך הראשון, ובנו פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה עלה לשלטון במקומו.
פרידריך וילהלם הראשון.
פרידריך וילהלם היה אדמיניסטרטור מוכשר ונמרץ, אשר חולל רפורמות מקיפות בתחומי השלטון השונים, ושכלל וייעל את הצבא הפרוסי לכדי כוח משמעותי העומד בשורה אחת עם צבאות המעצמות האירופיות. הוא ביטל את שירות החובה והחליפו במס שהוטל על שכבות הביניים, הקים בתי ספר יסודיים ועודד התיישבות במזרח פרוסיה, אזור ששמם לאחר מגפה ב-1709. על אף ההשקעה הגדולה בפיתוח הצבא, 80 אחוזים מהתקציב הוקצבו למטרה זו, לא היה פרידריך וילהלם מן הששים אלי קרב. פרוסיה בהנהגתו השתתפה רק במלחמה אחת, מלחמת הצפון הגדולה, וגם זאת באופן מינורי. בין יוזמותיו בענייני צבא מצויה הקמת יחידת עילית שכונתה ענקי פוטסדאם, רגימנט שכל חייליו התנשאו לגובה 1.85 מטרים לפחות. המלך, שגובהו היה כמטר וחצי, השקיע רבות ביחידת הענקים שלו. אנשים גבוהי קומה גויסו לרגימנט מכל רחבי אירופה, וקיבלו שכר גבוה במיוחד. לעיתים היה פוקד על אנשי הרגימנט לצעוד לפניו בסך להנאתו ולהפגת דיכאונותיו, ואף הורה להם לצעוד בחדר המיטות שלו.
מסירותו לענייני הצבא, תוך זלזול בצרכי החיים האזרחיים ומנעמיהם, התבטאה גם בהפיכת הגן המלכותי לוסטגארטן למגרש מצעדים צבאי. גם ברמה האישית הוא נחשב לאדם גס וצר-אופקים, הוא לא גילה עניין במנעמי השלטון וזלזל באמנויות ובמדעים, למעט מדעי הצבא. התנהגות זו הביאה לכינויו "המלך החייל".
פרידריך וילהלם גם פרסם תקנות דקדקניות ומחמירות לפקידי השלטון, שהתפרסו על 35 פרקים ו-297 סעיפים. כך למשל נקבע כי פקיד ציבור שייעדר מישיבת ועדה, ייקנס בסכום השווה לשישה חודשי עבודה, ואם יחזור על העברה יסולק מן השירות. את חתירתו הנמרצת לקיצוץ בהוצאות הציבוריות החיל המלך גם על עצמו: הוא לא התחמק מתשלום מסי הצריכה שקבע, והורה שלא יישארו נרות דולקים שלא לצורך בארמונו. בתום מלכותו נמצאה קופת הממלכה בעודף גדול.
פרידריך וילהלם נהג בתקיפות רבה בבנו בכורו פרידריך, המכונה פריץ (לימים המלך פרידריך השני), שאותו ביקש לחנך כקצין פרוסי נוקשה. הילד הולקה פעמים רבות, למשל כאשר נפל מסוס או כאשר עטה כפפות ביום קר. כאשר ניסה הנסיך להימלט לאנגליה יחד עם חברו הרמן פון קאטֵה, הוציא פרידריך וילהלם את פון קאטה להורג מול עיני בנו, ואת פרידריך העמיד למשפט צבאי בעוון בגידה והשליכו למאסר.
בשנת 1740 מת פרידריך וילהלם בברלין, ובנו פרידריך השני, מלך פרוסיה עלה לשלטון במקומו.
פרידריך השני.