הקבוצה הוקמה בשנת 1946 והשתתפה בליגה המקדונית האזורית. בעונת 1979/80 הבטיחה את העפלתה לליגה היוגוסלבית, אך בהיעדר אולם מתאים ויתרה על ההשתתפות. בעונת 1992/93 החלה לשחק בליגה המקדונית שהוקמה. בעונת 2001/02 הגיעה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת רבוטניצ'קי סקופיה. בעונה שלאחר מכן נשרה לליגה השנייה. בעונת 2009/10 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע והפסידה לקבוצת מזט סקופיה 79-71.
בעונות 1998/99, 2000/01 השתתפה הקבוצה במסגרת גביע קוראץ'. בעונת 2012/13 החל המועדון להשתתף בליגה הבלקנית והגיעה עד לשלב חצי הגמר בעונת הבכורה.
בעונת 2016/17 הגיע המועדון לגמר הליגה הבלקנית אך הפסיד בצמד המשחקים 88-55 ו-77 - 73 לקבוצת ברואה הבולגרית.
הקבוצה מארחת בהיכל הספורט גרדסקי, שקיים מאז שנת 1980, ומכיל 7,000 מקומות ישיבה. ההיכל נבנה כמחווה של חברת "ИСКРА-КУМАНОВО" לעיר קומנובו. לפני כן אירחה הקבוצה באולם "סוקולנה" שהיה קיים מאז שנת 1931.
היו זמנים
היו זמנים (שיר)
היו זמנים הוא שיר ישראלי מאת חיים חפר בהלחנת משה וילנסקי.
השיר נכתב בעיצומה של מלחמת העצמאות והושר לראשונה על ידי להקת הצ'יזבטרון במסגרת תוכניתה השנייה, בהופעה בחודש יולי 1948.
מילות השיר עוסקות באחד מלוחמי הפלמ"ח, המספר בזקנתו לנכדיו על עלילותיו במלחמת העצמאות. במקור הן ביטאו למעשה כמיהה לבואם של ימים נורמליים לאחר המלחמה, להקמת יישובים אזרחיים על שדות הקרב ולכך שדור הלוחמים יזכה לראות בנים ונכדים ולהזדקן. כיום יש להן נופך נוסטלגי.
מילות השיר חוזות . לימים הוגשם חזון זה בכ-30 יישובים בישראל היושבים במקום שבו היה משלט, כגון העיר בית שמש, שהוקמה על המשלט המשותף.
השיר זכה לפופולריות רבה והוסיף להיות מושר ומושמע לאורך שנים, במיוחד בביצועיהן של שושנה דמארי ויפה ירקוני. הוא זכה לביצועים רבים נוספים ובהם של שמעון ישראלי, אילנית, שרית חדד ונועה קירל.
כריסטיאן גודינו
כריסטיאן גודינו (Christian Goudineau; נולד ב-5 באפריל 1939 - 9 במאי 2018) הוא ארכאולוג והיסטוריון צרפתי, המתמחה בחקר הגאלים. פרופסור של כבוד בקולז' דה פראנס.
בין השנים 1965 ל-1968 למד בבית הספר הצרפתי ברומא (École française de Rome). בשנת 1968 מונה לעוזר הוראה ואחר כך נהיה פרופסור באוניברסיטת פרובאנס. בשנת 1984 נבחר כפרופסור בקולז' דה פראנס ועזב את משרתו באוניברסיטת פרובאנס.
בין השנים 1985 ל-1994 שימש כמנהל יחיד המחקר אודות הגאלים ב-CNRS, ובין השנים 1992 עד ל-1995, שימש כראש הוועדה לארכאולוגיה ב-CNRS. בשנת 1998 מונה לחבר בלגיון הכבוד הצרפתי.
אלכסנדר טיירוב
דני וולמן
DAG (ראשי תיבות של: Defense Acquisition Guidebook) הוא טקסט שפותח כדי לסייע בהבנה ויישום של פרקטיקות רכישה של מחלקת ההגנה של ארצות הברית בכפוף לסדרת ההוראות "DoD Directive 5000 series". טקסט זה, זמין גם בפורמט אלקטרוני ברשת האינטרנט בנוי על בסיס HTML מספק תובנה למבט מחזור חיים ותפקידים פונקציונליים בתוך מחזור החיים של רכישות.
בשנת 2002 הפך המסמך 5000.2-R ל DAG הרשמי.
מנצ'קינים
הארי ארלס
דייזי ארלס
גרייסי דול
טייני דול
פוקוצ'יאמה
פוּקוּצִ'יָאמָה (ביפנית: 福知山市) היא עיר בצפון מחוז קיוטו שביפן, על שפת נהר היורה.
היא נמצאת בתוך הארץ, כ-25 ק"מ מים יפן, בקצה הדרומי של עמק פוקוצ'יאמה, והיא מוקפת בהרים מהצפון, מהדרום, ומהמזרח.
נכון לשנת 2008 אוכלוסיית העיר מונה כ-82,425 איש, וצפיפותה עומדת על כ-146 אנשים לקמ"ר.
העיר הוקמה ב-1 באפריל בשנת 1937.
ב-1 בינואר 2006 הערים מיווה ויקונו ממחוז אמטה, והוי ממחוז קסה, מוזגו לעיר.
תחבורה.
רכבות בין עירוניות עוצרות בתחנת פוקוצ'יאמה, עם חיבורים לאוסקה קיוטו ואמאנוהשידאטה בין היתר.
בית החנוך לילדי העובדים
בית החינוך לילדי העובדים
בית חנוך לילדי עובדים
אוצר המורה
אוצר המורֶה הייתה הוצאת ספרים של הסתדרות המורים בישראל, שפעלה להעשיר בפרסומיה את החינוך העברי בארץ ישראל.
היסטוריה.
ההוצאה נוסדה על ידי הסתדרות המורים על פי הצעתו של המחנך אהרן טורקניץ בוועידת המורים שהתקיימה בחול המועד סוכות בשנת תרפ"ו-1925 הוחלט על כינונה של הוצאת ספרים שבמסגרתה ייצאו ספרים למורים: ספרי פדגוגיה, פסיכולוגיה, דידקטיקה ומתודיקה להוראת מקצועות שונים. המימון הושג באמצעות השתת מס על חברי ההסתדרות. ההוצאה פעלה כמחלקה בהסתדרות המורים, ושכנה בירושלים.
הספר הראשון שראה אור ב"אוצר המורה" היה "כיצד מלמדת גרטרוד את בניה: ניסיון להדריך את האמהות ללמד בעצמן את בניהן: מכתבים" מאת יוהאן היינריך פֶּסטָלוֹצי, בתרגום אברהם יערי ובעריכת מרדכי ליפסון (תרפ"ז). אחריו ראו אור (לפי הסדר) "שעורי הסתכלות בפיסיקה" מאת וינסנט תומס מורשה (Murché) (2 כרכים, תרפ"ח–תרפ"ט); המהדורה השנייה של "ראשי פרקים של הפדגוגיה האכספרימנטלית" מאת ארנסט מוֹימן (Meumann) בתרגום יחיאל יחיאלי (תרפ"ח); "ניסיון של תכנית מפרטת ללמודי התנ"ך בבית הספר העממי" מאת חיים אריה זוטא (תרפ"ט); "מכשירים לפיסיקה" מאת אריה אלקלעי בעריכת יצחק אפשטיין (תרפ"ט); "נפש התינוק עד לשנתו הששית" מאת ויליאם שטרן, בתוספת פירושים לקורט לוין ולהיינץ ורנר, בתרגום יצחק אפשטיין (תרפ"ט); ו-"מושג וחינוך באופי" מאת גאורג קֶרשֶנשטיינר (Kerschensteiner) בעריכת יעקב קופליביץ (ישורון קשת) (תרפ"ט).
כעבור מספר שנים הופסקה פעילות ההוצאה, והיא חודשה ב-1944. בשנות ה-50 עברה המחלקה עם ההסתדרות לבית הוועד הפועל של ההסתדרות שברח' ארלוזורוב 93 בתל אביב, ומ-1961 פעלה ברח' בן סרוק 8. היא פעלה עד סוף שנות ה-90, בשיתוף עם הוצאת "קהלת" של הסתדרות המורים.
פרסומים.
במרוצת השנים שבהן פעלה הוצאת "אוצר המורה" ראו אור במסגרתה יותר מ-150 כותרים, מקור ותרגום, מהם יצירות של קלאסיקונים בחינוך ובפסיכולוגיה, משנותיהם של אנשי חינוך מובילים מהעולם ומהארץ, ספרי מתודיקה, ספרי לימוד וחוברות עבודה במקצועות שונים, זיכרונות של אנשי חינוך ("פרקי גן: זכרונות ומעש" לחסיה פיינסוד-סוקניק (תשכ"ו); "מורה", זיכרונותיה של סיליה אשטון-וורנר; בתרגום צבי ארד (תש"ל)), חינוך מקצועי, חינוך לגיל הרך, תלמידים לקויות למידה, בעיות התנהגות, תלמידים טעוני טיפוח והחינוך המיוחד, אדמיניסטרציה חינוכית ועוד.
פדגוגיה.
עוד ראו אור ספרים על היסטוריה של החינוך העברי ופרויקטים חינוכיים בארץ:
אנתולוגיות פדגוגיות.
ראו אור בהוצאה מספר אנתולוגיות פדגוגיות כמו:
מועצת המורים למען קרן קיימת לישראל
שהשמש תעבור עלי
בריכת אורחה
בריכת אורחה או בריכת ג'וּחַדֶר היא בריכה מרובעת עשויה בטון ובזלת אשר אוגרת את מי המעיינות של עין אום א-שרשיח הנובעים למרגלות גבעת אורחה. לפי אחת ההשערות הבריכה נבנתה בתקופת השלטון הסורי בגולן ושימשה את הקצינים הסורים, ועל כן כינויה "בריכת הקצינים". הנביעות מתחלקות לשתי קבוצות של 4-3 מעיינות אשר נובעים כולם באותו אזור ומתנקזים למסיל ג'וחדר, אשר נשפך לנחל הרוקד. הספיקה הממוצעת של נביעות המעיין היא 30 מ"ק לשעה.
הבריכה מתוחזקת על ידי בני הנוער מרמת מגשימים, המשפצים אותה ודואגים לתחזוקתה לזכר חברם רזיאל נגר שנהרג בשנת 2005 בעת טיול ברמת הגולן. במקום שתי אנדרטאות לזכרו, שהוקמו שם על ידם.
מי הנביעות סופקו בתחילת שנות ה-70 לרמת מגשימים ונוב.
לבריכה ניתן להגיע על ידי נסיעה לאורך כביש 98 מאלוני הבשן לכיוון רמת מגשימים. בצומת אורחה (מפגש כביש 98 עם ציר הנפט לצד אנדרטת גדוד סופה) יש לפנות מזרחה לדרך עפר. הבריכה נמצאת כ-200 מטרים בהמשך הדרך.
נפתלי גינתון
נפתלי גִּינְתוֹן (גינשפארג) (6 ביולי 1916 – 13 בינואר 1971) היה מתרגם ועורך ספרותי ומדעי ומחברם של פירושים וביאורים לסיפורי ש"י עגנון.
קורות חיים.
נפתלי גינתון נולד ב-1916 בקישינב בירת בסרביה (בעקבות המלחמה ומהפכת אוקטובר בממלכת רומניה), בנם של הרבנית רבקה לבית שוורצמן והרב משה הכהן גינשפארג (ר' משהל'ה דיין), אב בית-דין ומראשי ישיבת קישינב. למד בישיבת אביו ש"ס ופוסקים והוסמך לרבנות בגיל שבע עשרה. במקביל ללימודיו בישיבה רכש לעצמו השכלה כללית, השתלם בשפות ופרסם שירים, סיפורים ותרגומים בכתבי עת מקומיים ביידיש ובעברית.
באוקטובר 1938 עלה לארץ ישראל כתלמיד באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת "עליית הסרטיפיקטים" (תעודות העלייה שהשיגה האוניברסיטה משלטונות המנדט הבריטי), ולמד בה עד 1942 ספרות עברית, לשון ומקרא. בשנות לימודיו הגה רעיון חדש וחלוצי, להוציא לאור פרקי תלמוד עם תרגום, ביאור ופירוש בלשון ימינו, ואף הכינם לדפוס, אך העניין לא נסתייע בשל מצוקה כספית והדברים נותרו בכתב ידו.
בשנת 1943 נשא לאשה את דבורה בר-און, סטודנטית באוניברסיטה העברית בספרות עברית, מקרא והיסטוריה, ובתו של הסופר והעורך משה יחיאל בר-און. הם התיישבו בתל אביב, ונולדו להם שלוש בנות ובן. גינתון עסק בעבודות תרגום ועריכה, תחילה בעיתונות ובהמשך במשרד החינוך והתרבות.
לאחר השואה נודע לו כי רבים מבני משפחתו, ובהם אמו, אחיו, בני זוגם וילדיהם, נספו בטרנסניסטריה.
עם קום המדינה עִברת את שם משפחתו מגינשפארג לגינתון, שם של משפחת כהנים שבתקופת שיבת ציון עלתה לארץ ישראל מבבל ומוזכרת בספר נחמיה .
בתחילת שנות ה-50 הצטרף למרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות הכללית. תחילה שימש כעורך-משנה של הירחון "אורים", ומשנת 1953 ועד לפטירתו ערך את הירחון "אורים להורים", לחינוך ילדים במשפחה; הוא פרסם בו טורים קבועים בנושאי חינוך, ביקורות ספרים ורשימות בענייני השעה. במשך שנתיים (1965–1966) ערך גם את המוסף הספרותי של העיתון, "אומר".