ניז'ניה אפשה (באוקראינית: Нижня Апша) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבאוקראינה. בשנת 2001 התגוררו בכפר קצת מעל ל-7 אלף תושבים.
ניז'ניה אפשה נחשב לכפר העשיר ביותר באוקראינה. שטחו הוא 30 קמ"ר, והאוכלוסייה מונה כ-7,000 איש. בכפר הזה כמעט ואין בתים חד-קומתיים. בבתים הקטנים ביותר בכפר יש לפחות 10–15 חדרים.
שתי מונומנטים ארכיטקטוניים השתמרו בכפר - כנסיית עץ משנת 1604 וכנסיית אבן משנת 1776.
היישוב ידוע מהמאה ה-14 כאשר היה חלק של הונגריה. בשנים 1920–1938 הוא היה חלק של צ'כוסלובקיה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא סופח לברית המועצות ולאחר פירוקה נעשה חלק של אוקראינה.
מבצע בוליבר
מבצע בוליבר (באנגלית: Operation Bolívar) היה שם הקוד של מבצעי מערכת הריגול של גרמניה הנאצית באמריקה הלטינית ובמיוחד בדרום אמריקה בארגנטינה וצ'ילה, במהלך מלחמת העולם השנייה. שם המבצע נקבע על שם סימון בוליבר מחשובי המצביאים בדרום אמריקה במאה ה-19. המבצע התקיים בשליטה מבצעית של המחלקה VID 4 של סוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית הגרמנית, שעסק בעיקר באיסוף מידע חשאי מאמריקה הלטינית ודרום אמריקה על פי פקודות המטה הגרמני הנאצי באירופה. במטרה להשתלט על דרום היבשת, על בסיס ריכוזי האוכלוסייה הגרמנית שחיה שם מראשית המאה ה-19. במהלך המבצע, הגרמנים הצליחו להקים רק רשתות תקשורת סודיות המבוססות על שידורי רדיו, כשתחנת השליטה שלהן הייתה בארגנטינה, כמו גם מערכת שליחים, בלדרים וסוכנים שהשתמשו באניות סוחר ספרדיות למשלוח חומרי מודיעין כתובים לגרמניה.
השלטונות בארגנטינה עצרו את רוב הסוכנים הגרמנים שפעלו בארצם באמצע שנת 1944, והביאו לסיומה של כל פעילות אפקטיבית במבצע בוליבר. ההערכה היא, שהמידע שנאסף במהלך המבצע היה שימושי יותר לבעלות הברית, שיירטו חלק גדול מהשידורים החשאיים, מאשר לגרמניה. פעילות הרשת התקיימה בעיקר בכל מדינות דרום אמריקה ומרכז אמריקה כולל ארצות הברית, הייתה גם התעניינות מסוימת במדינות המייצרות סחורה אסטרטגית הנחוצה למאמץ המלחמתי הנאצי כמו ונצואלה (נפט), צ'ילה (נחושת), פרו (כותנה) וקולומביה (פלטינה).
פעולות.
פעילות מוקדמת.
יוהנס זיגפריד בקר (שם הקוד שלו היה: Sargo) היה הדמות הראשית במבצע והאדם האחראי באופן אישי לארגון רוב האיסוף המודיעיני באמריקה הלטינית. בקר נשלח לראשונה לבואנוס איירס במאי 1940, במקור, הפקודה שהוא קבל לבצע פעולות חבלה, יחד עם שותפו, היינץ לאנג (ש.ק. Jansen), שהגיע לארגנטינה זמן קצר אחריו. לאחר התנגדות שגרירות גרמניה בארגנטינה באוגוסט 1940, מטרת המבצע שונתה לביצוע משימות ריגול בלבד. מאחר שבקר ולנאג התגלו על ידי השלטונות בארגנטינה, הם העבירו את פעילותם לברזיל, שם הם נפגשו עם גוסטב אלברכט אנגלס (ש.ק. Alfredo ), שהיה מרגל גרמני נוסף והבעלים של חברת ג'נרל אלקטריק מהעיר קרפלד, בגרמניה. גוסטב אנגלס גויס במקור על ידי סוכנות המודיעין הצבאי אבווהר, של הצבא הגרמני הנאצי. בשנת 1939 אנגלס הקים תחנת רדיו בסאו פאולו, שאות הקריאה שלה היה CEL, הוא השתמש במשדר רדיו שהיה בבעלות חברת החשמל שלו כדי להעביר מידע שנאסף על ידי הסוכנים גם בברזיל וגם בארצות הברית. אנגלס דיווח על כל הנושאים המעניינים את המודיעין הגרמני. מלבד איסוף מידע הקשור לכלכלה, הסוכנים אספו מידע על ספנות, ייצור מלחמתי, תנועות צבאיות בארצות הברית ועניינים פוליטיים וצבאיים בברזיל.
אף על פי שמבצע בוליבר היה פרויקט של שירות המודיעין הצבאי במקורו, רבים מהסוכנים האחראים על איסוף המידע היו חלק מהאבווהר. אחד המרגלים של אבווהר בארצות הברית שנסע לעיתים קרובות לברזיל כדי לדבר עם אנגלס היה דושקו פופוב (ש.ק. Ivan), שהיה גם אחד הסוכנים הכפולים הבריטיים המצליחים ביותר במהלך המלחמה. מרגלים חשובים אחרים של בוליבר כללו את נספח הצי והאוויר הגרמני בצ'ילה, לודוויג פון בולן (ש.ק. Bach); הנספח הימי בריו דה ז'ניירו, הרמן בוהני (ש.ק. Uncle Ernest); הנספח הצבאי בבואנוס איירס, גנרל Niedefuhr; והנספח הימי בבואנוס איירס, קפטן דיטריך ניבוהר (ש.ק. Diego), שעמד בראש ארגון הריגול בארגנטינה. באמצע 1941, הרברט פון הייר (ש.ק. Humberto) הצטרף לארגון כדי לספק מודיעין ימי.
הפעילות בארגנטינה.
במרץ 1942, בשעה שהשלטונות הברזילאים עצרו את כל הסוכנים הגרמנים החשודים בריגול. בקר עצמו לא נעצר כי הוא שהה בגרמניה בזמן המעצרים, כדי להיפגש עם הממונים עליו. במהלך שהותו בגרמניה הוא קבל פיקוד על כל פעילויות הריגול הגרמני בדרום אמריקה, שהתרכזו בעיקר סביב הקמת מערכת תקשורת הרדיו. הוא הורה להפוך את תחנת בואנוס איירס לתחנת השליטה שממנה יצאה כל התקשורת מדרום אמריקה ישירות לברלין. תחנת בואנוס איירס עמדה בקשר עם תחנות קטנות יותר במדינות אחרות בדרום אמריקה. היינץ לאנג, שנמלט מברזיל לפרגוואי לפני המעצרים, קיבל הוראה לארגן רשת ריגול בצ'ילה, וג'וני הרטמוט (ש.ק. Guapo ), סוכן מחלקת VID 2 שגם הוא הצליח לברוח מברזיל, נשלח לארגן את הרשת בפרגוואי. סוכן בשם פרנצ'וק (ש.ק. Luna ), הופקד על הפעלת רשת הרדיו שהייתה אמורה לקום בפרגוואי.
בפברואר 1943, לאחר קושי לא מבוטל, הצליח בקר לחזור לארגנטינה כנוסע סמוי באנייה שהפליגה מספרד לבואנוס איירס. בקר קיווה להקים תחנות רדיו חשאיות בכל מדינה ממדינות דרום אמריקה, אך בפועל הוא הצליח להקים תחנות רק בפרגוואי, צ'ילה וארגנטינה.
הפעילות בברזיל.
הקבוצה של אנגלס לא הייתה היחידה שפעלה בברזיל. בשנת 1941 החלו לפעול, עוד שלוש תחנות רדיו חשאיות אחרות, כל אחת שרתה רשת ריגול אחרת. בחודש מאי החלה לפעול תחנת הרדיו שאות הקריאה שלה היה LIR מריו דה ז'ניירו שתקשרה עם תחנה בשם MAX בגרמניה. רשת LIRMAX, כפי שנקראה, התרחבה ופעלה בברזיל, בארגנטינה, אורוגוואי ואקוודור. היא התרכזה באיסוף מידע מסחרי. תחנת הרדיו נוהלה על ידי פרידריך קמפר (ש.ק. Koenig ).
הייתה חפיפה בכוח אדם בין הקבוצות, מכיוון שהקבוצות שיתפו פעולה באופן נרחב זו עם זו. רשת הריגול נוספת של פון הייר התרכזה בתחנה שאות הקריאה שלה נקרא CIT בעיר רסיפה, ברזיל. קבוצת CIT החלה את פעילותה ביוני 1941 והייתה פעילה רק בברזיל. קבוצה שלישית קטנה יותר, המורכבת משני סוכנים, פריץ נואק והרברט ווינטרשטיין, אותרה בתקשורת בין העיר סנטוס וריו דה ז'ניירו.
הפעילות בצ'ילה.
כשלאנג הגיע לצ'ילה, כבר פעלו בשטח סוכנים ותחנת רדיו, לכן לאנג התאים את עצמו לפעול ברשת כמפעיל עצמאי עם מקורות משלו. התחנה בצ'ילה, השתמשה באות הקריאה PYL כדי לתקשר עם תחנת REW בגרמניה. תחנת PYL, הוקמה באפריל או מאי 1941, ככל הנראה על ידי לודוויג פון בולן ופרידריך פון שולץ האוסמן (ש.ק. Casero ). בפברואר 1942 הועברו מהתחנה דיווחים מסוכנים שהיו בצ'ילה, פרו, קולומביה, אקוודור, גואטמלה, מקסיקו וארצות הברית. הדמויות המרכזיות בארגון היו פון בולן שישב בעיר סנטיאגו; ברונו דיטמן ( ש.ק. Dinterin ), היה ראש הרשת בפועל, ישב בעיר ואלפראיסו; פרידריך פון שולץ האוסמן, בבואנוס איירס; וג'ורג' ניקולאוס (ש.ק. Max ), ישב במקסיקו. ביולי 1941 נחשף הקשר בין רשת PYLREW עם מבצע בוליבר. באמצעות יירוט תשדורות בין התחנות, כאשר פון בוהלן קיבל הוראה ברדיו ליצור קשר עם פון הייר בריו דה ז'ניירו כדי לקבל אספקה של דיו סתרים ומפתחים שפון בוהלן הזמין מגרמניה.
בסתיו 1942 נעצרו מספר סוכני ריגול גרמנים שפעלו בצ'ילה, כתוצאה ממידע שנאסף על ידי סוכנויות המודיעין הנגדי אמריקאיות, שנמסר לממשלת צ'ילה על ידי מחלקת המדינה. פון בולן הספיק לברוח ולבנות מחדש רשת חדשה, שאות הקריאה שלה היה PQZ. בסוף שנת 1943 כשפון בולן חזר לגרמניה החליף אותו ברנרדו טימרמן, שהמשיך להפעיל את הרשת עד מעצרו בפברואר 1944. כשטימרמן נעצר, סוכני הרשת הצליחו להימלט לארגנטינה ומשם המשיכו לפעול.
הפעילות במקסיקו.
ג'ורג' ניקולאוס שהיה ראש רשת הריגול במקסיקו נעצר באביב 1942. הוא היה אדם מוכשר, שירת בהצטיינות בצבא הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה, בילה שנים רבות בקולומביה וחזר לגרמניה בנובמבר 1938. בינואר 1939, הוא הוצב מחדש במפקדת כוחות היבשה של הוורמאכט והוצב במפקדת אבווהר שישבה בהנובר, גרמניה. בסוף 1939, לפני תחילת מבצע בוליבר, ניקולאוס נשלח למקסיקו כדי להקים שם רשת ריגול.
בין 1940 ל-1942, ניקולאוס ארגן רשת ענפה ששמרה על קשר עם רשתות ריגול אחרות בדרום אמריקה וניסתה לאסוף מידע מארצות הברית. אין ראיות שניקולאוס הצליח להשיג סודות צבאיים חיוניים.
הפעילות בקובה.
פעילות הריגול הגרמני בקובה הייתה מינורית, למרות חשיבותה של המדינה למאמצי המלחמה של בעלות הברית, הפעילות חוסלה על ידי כוחות המודיעין הנגדי של בעלות הברית לפני שהצליחה להפוך לחלק יעיל מרשת בוליבר. היינץ לונינג נשלח להוואנה כדי להקים תחנת רדיו במקום. אבל לונינג לא הצליח להפעיל את מכשיר הרדיו שלו שיעבוד באופן תקין.
לאחר מעצרו באוגוסט 1942, לונינג נמצא אשם בריגול והוצא להורג בקובה בנובמבר 1942, הוא היה המרגל הגרמני היחיד שהוצא להורג באמריקה הלטינית במהלך מלחמת העולם השנייה.
סיום מבצע בוליבר.