בשנת 1996 הוצגו שלושה דגמים חדשים, אקורה RL, אקורה EL ואקורה SLX. אקורה RL החליפה את הלג'נד. למרות העיצוב כרכב יוקרתי, עם מנוע V6 ו-210 כוח סוס הוא לא הצליח להתחרות בדגמי ב.מ.וו, אאודי ואף מכר פחות מדגמי לקסוס המקבילים. אקורה EL בעלת מנוע 1.6 ליטרים נמכרה רק בקנדה כמחליפה לאינטגרה שהמשיכה להיות משווקת בארצות הברית. אקורה SLX היה רכב השטח הראשון של אקורה. הוא התבסס על פלטפורמת איסוזו טרופר משופרת, אך נחל כישלון במכירות ויצורו הופסק לאחר ארבע שנים ב-1999.
באותה שנה הוצג דגם סדאן, אקורה TL, שהתחרה בלקסוס ES, אינפיניטי I30 וב.מ.וו סדרה 3. היצע האבזור הגדול במחירים נמוכים מהמתחרים הובילו להצלחה במכירות. בשנת 2000 הציגה אקורה רכב שטח נוסף, אקורה MDX, שנחל הצלחה גדולה מקודמו. הוא תוכנן כרכב שטח רך בעל שלוש שורות מושבים. בשנת 2004 הוצג אקורה TSX אשר נמכר באירופה תחת השם הונדה אקורד יורו.
בשנת 2006 הוצג אקורה RDX, רכב שטח עם מערכת ההנעה לכל הגלגלים SH-AWD של הונדה. בסוף אותה שנה הוצג דגם חדש של ה-MDX.
בדצמבר 2013 התחיל ייצור דגם הסדאן אקורה RLX.
סיב פחמן
סיב פחמן (לעיתים מכונה קרבוֹן, מאנגלית: Carbon fibers) הוא חומר המורכב מסיבים דקים במיוחד המכילים בעיקר אטומי פחמן. קוטר הסיבים נע בין 0.005 ל-0.010 מילימטר. סיבי הפחמן מאורגנים בגבישים זעירים הסדורים בהתאמה טובה לאורך הסיב. מבנה זה מקנה להם חוזק רב יחסית לגודלם הזעיר. השימוש הבסיסי ביותר בחומר מתקבל על ידי שזירת כמה אלפי סיבים לחוט בעל חוזק רב. את החוטים ניתן לשזור לאריג שגם הוא נהנה מחוזק רב ומשקל קל יחסית. יישום נוסף מתקבל באמצעות טבילת אריג סיבי פחמן בתרכובת מותכת כדוגמת אפוקסי לשם יצירת חומרים מרוכבים המאפשרים לעצב משטחים חזקים בעלי משקל קל. אריגים ומשטחים אלו מכונים לעיתים בפשטות, סיבי פחמן.
סיבי פחמן נמצאים בשימוש במוצרים הדורשים חוזק גבוה יחסית למשקל. ייצור סיבי הפחמן יקר יחסית, אך ניתן למצוא אותם במוצרים בתעשיית התעופה והחלל, בהנדסה אזרחית ובמוצרים המיועדים לביצועים גבוהים בתעשיית הרכב כדוגמת אופנועי מרוץ וביגוד רכיבה נלווה.
היסטוריה.
סיבי הפחמן הראשונים יוצרו במעבדה של חברת יוניון קארבייד האמריקנית ב-1958 על ידי רוג'ר בייקון. תהליך הייצור היה מבוסס על חימום של סיבי משי מלאכותי, המבוססים על תאית. תהליך זה הוכח כלא יעיל כיוון שהתוצר הכיל רק 20 אחוז של פחמן. מספר שנים אחר כך פותחה שיטת הפקה שהתבססה על המרת הפולימר פוליאקרילוניטריל והפיקה תוצר המכיל 55 אחוז פחמן. השיטה הוכחה כמוצלחת והפכה מאז לשיטה העיקרית להפקת סיבי פחמן. ב-1969 נארג לראשונה אריג העשוי מסיבי פחמן על ידי חברה בריטית. מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 נעשו ניסיונות נוספים לאיתור חומרי גלם לייצור סיבי פחמן ונמצאו חומרים המבוססים על תוצרי נפט, המאפשרים לייצר סיבים בעלי 85 אחוז פחמן המתאפיינים באלסטיות וחוזק טובים.
אופן יצור.
אבקת אקרילו-ניטריל מעורבבת בפלסטיק נוסף, למשל מתיל אקרילט או מתיל מתאקרילט. התערובת עוברת פלמור בתרחיף או בתמיסה על ידי קטליסט ליצירת פולי-אקרילו-ניטריל. הפולי-אקרילו-ניטריל מועבר דרך פיה ונמתח ליצירת סיב דק. בשלב זה מועברים הסיבים לתנור בטמפרטורה של 200–300 מעלות צלזיוס לכ-30 עד 120 דקות. בטמפרטורות אלו ובנוכחות חמצן עובר הסיב תהליך של סידור מולקולרי מחדש אשר בסופו משתנה מבנהו מאופי קווי לבעל מבנה סולם. מבנה הסולם מקנה לסיב עמידות תרמית גבוהה.
לאחר מכן עובר הסיב לתנור בטמפרטורות של 1,000–3,000 מעלות צלזיוס תוך כדי מתיחה ובלחץ גבוה של גזים שלא מאפשרים נוכחות חמצן. ללא חמצן הסיב לא נשרף ובמקום זאת הקשרים הבין-אטומיים רועדים בחוזקה ומסירים כמעט את כל האטומים שאינם פחמן. התוצר הסופי הוא סיב עשוי פחמן במבנה שטוח, בדומה לגרפיט, אך מתמשך ואינסופי. כדי לאפשר הדבקה טובה של הסיב לדבק שיקשור אותו לכדי חומר מרוכב (המכונה מטריצה), הוא עובר טיפול פני שטח על ידי חמצון.
יישום.
היישום הנפוץ ביותר של סיבי פחמן הוא ביצירת משטחי פלסטיק מחוזקים בסיבי פחמן. סיבי הפחמן נארגים בתבניות שונות המותאמות ליישום הנדרש ואחר כך החלק מופק באחת ממספר שיטות הנבחרת לפי האופי הרצוי של החלק (רמת קשיחות, ברק, בעל צורה מפותלת ועוד). אחת השיטות מתבססת על שימוש בריק לשם הזרקה נקייה של החומר העוטף את הסיבים, למשל אפוקסי, על גבי אריג הסיבים, ומניעת בועות גז שעשויות להיוותר במשטח ולגרום להחלשתו באופן משמעותי. כדי לשמור על חוזק גבוה, מקובל גם שימוש במכונת חימום המייבשת ומעקרת את המשטח.
משטחי סיבי פחמן משמשים כמרכיב במוצרים שונים. לדוגמה:
מעבר הרים
מַעבר הרים (או מעבר; מכונה גם פּס, מאנגלית: pass) הוא נקודה נמוכה יחסית ברכס הרים, בדרך כלל גיא או אוכף, המאפשרת מעבר קל יחסית של הרכס. מעבר הֶהרים הוא נקודה נמוכה ביחס לסביבתה, אך בדרך העוברת באותה נקודה, הוא הנקודה הגבוהה ביותר. כיוון שהמעבר הוא הנקודה הנוחה לחציית הרכס, פעמים רבות יעברו בו מסלולים ומסילות ברזל. ברכסים גבוהים, המעבר עשוי להיות גדול יחסית, ולכן יהיו בו חלקים מישוריים המאפשרים בנייה. לרוב מדובר בתחנות מנוחה למטיילים, מגורי פקחים או תחנות מכס ומעבר גבולות.
קלטת לוהטת
קלטת לוהטת או קלטת סקס היא סרט ביתי, בדרך כלל פורנוגרפי, המתעד יחסי מין בהשתתפות ידוען או ידוענית ועושה את דרכו לציבור הרחב בדרך כלשהי. בדרך כלל הסרט הופך לפומבי באמצעות האינטרנט או הדלפה של גורם המקורב לידוען. לעיתים הסרט גם מודלף על ידי הידוען עצמו כתרגיל שיווקי. באנגלית סרט מסוג זה נקרא "Celebrity sex tape", ובישראל הוא זכה לכינוי "קלטת לוהטת" בעקבות פרשת הקלטת הלוהטת של בנימין נתניהו.
סקנדל
Cloud Computing
נארווה
נארווה (באסטונית: Narva; ברוסית: Нарва) היא העיר השלישית בגודלה באסטוניה. העיר שוכנת על הגדה המערבית של הנהר נארווה, המשמש כגבול הטבעי והמדיני בין אסטוניה לרוסיה.
היסטוריה.
ההתיישבות במקום מוזכרת לראשונה בשנת 1171 בכרוניקה של נובגורוד. בתחילת המאה ה-13 התקיים במקום כפר בשם נרביה. ב-30 בנובמבר 1223 הכובשים הדנים הניחו את אבן הפינה של המבצר. במחצית הראשונה של המאה ה-14 היישוב הוכרז כעיר. בשנים 1223–1346 היישוב היה שייך לדנמרק ולאחר מכן למסדר הליבוני (עד שנת 1558). האבירים הליבונים בנו את המבצר, אשר השתמר ברובו עד ימינו. ב-11 במאי 1558 נכבשה העיר על ידי צבאו של איוואן האיום. ב-15 בספטמבר 1581 נכבשה העיר על ידי הצבא השוודי. כעבור 9 שנים צר הצבא הרוסי על העיר אך לא הצליח לכבוש אותה. בשנת 1595 חתמו רוסיה ושוודיה על הסכם שלום, לפיו הועברה העיר באופן רשמי לידי שוודיה.
בשנת 1700 עם פרוץ מלחמת הצפון הגדולה ניסה הצבא הפולני לכבוש את העיר, אך הובס בקרב נארווה. בסופו של דבר בשנת 1704 העיר נכבשה על ידי הרוסים והייתה חלק של האימפריה הרוסית עד להתפרקות האימפריה. במרץ 1918 נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני, ששלט בעיר עד לסיום מלחמת העולם הראשונה. בנובמבר 1918 נסוג הצבא הגרמני מהעיר. לאחר נסיגתו, השתלט הצבא האדום על העיר והחזיק בה למשך חודשיים. בינואר 1919 יחידות של הצבא האסטוני ושל הצבא הלבן הצליחו לכבוש את העיר. נארווה הפכה לחלק ממדינת אסטוניה העצמאית.
במהלך מלחמת העולם השנייה כבש וורמאכט את נארווה ב-17 באוגוסט 1941. במהלך הכיבוש הנאצי נהרסה העיר העתיקה של נארווה (ולא שוחזרה עד היום). הצבא האדום שחרר את העיר ב-26 ביולי 1944.
אוכלוסין.
נכון ל-1 בינואר 2014 התגוררו בנארווה 62,000 תושבים, מהם: 81% רוסים, 4% אסטונים, 2.5% אוקראינים והשאר - לאומים אחרים (בלארוסים, ארמנים, גרמנים, פינים). בשנת 1934 אסטונים היוו כ-64% מאוכלוסיית העיר. כמעט כל אוכלוסיית העיר עזבה אותו במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה לעיר הגיעו הרבה רוסים שמהווים עתה את הרוב בעיר.
כלכלה, תחבורה ותשתיות.
בקרבת העיר נמצאות 2 תחנות הכוח שבזכותן המדינה אינה תלויה במקורות אנרגיה חיצוניים. תחנות כוח אלה מבוססות על פצלי שמן.
בעיר נמצא מפעל הטקסטיל "קרנהולם" ("Krenholm") - מפעל חומרי בניין; וכן מפעלים נוספים.
ספורט.
בעיר גדלו כמה ספורטאים מפורסמים: פאול קרס, שחמטאי שהיה מועמד לאליפות העולם וואלרי קרפין שזכה בתארים במסגרת קבוצות כדורגל רוסיות. קבוצת כדורגל עירונית נארווה טרנס משתתפת בתחרויות של ליגת העל האסטונית.
ערים תאומות.
לנארווה ברית ערים תאומות עם הערים:
יעקובשווילי
יעקובשווילי הוא שם משפחה יהודי-גאורגי שפירושו הוא "בן יעקב" (בגאורגית: იაკობაშვილი).
טימור יעקובשוילי
יעקבשוילי
יעקבשווילי
יעקובשוילי
סלעם
סָלְעַם הוא מין המופיע ברשימות החרקים המותרים לאכילה בתורה, יחד עם הארבה. הוא מזוהה עם חטמן ענק (Truxalis Grandis), על פי מסורות שונות המופיעות בתלמוד ובכתבים מימי הביניים, וכן לפי תרגום השבעים.
כוח (לטאה)
כוח (שם מדעי: "Varanus") הוא סוג של לטאות ענקיות אוכלות בשר הנפוצות מאפריקה ועד אוסטרליה באזורים הטרופיים. סוג זה הוא הסוג היחיד שנשאר במשפחת הכוחיים.
השם הלועזי, "וורן", נובע משבוש של המילה وَرَل – בתעתיק עברי: וָורָל, ברבים أَوْرَال, בתעתיק: אָוְורָאל
[שורש ورل וו.ר.ל.] מן השפה הערבית. באנגלית הסוג נקרא Monitor Lizards, כלומר "לטאות מעקב", אך המילה האנגלית Warn פירושה להזהיר, וייתכן שזהו מקורה.
מאפיינים.