בשנת 2004 הוציאה נגאי אלבום בשם "Logologo Line", בשיתוף עם חברת התקליטים "EKB Records". בשנת 2008 השיקה גנאי קולקציית ביגוד בשם "St. Genevieve"" אשר חלק מהכנסותיה נתרמות לצדקה.
ברוס הייז
לורנס "ברוס" הייז (באנגלית: Lawrence "Bruce" Hayes; נולד ב-8 במרץ 1963). הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) ושיאן עולם במשחה שליחים 4X200 מטר חופשי. הוא אלוף פאן-אמריקה (קראקס 1983) במשחים ל-200 מטר חופשי ול-400 מטר חופשי ואלוף האוניברסיאדה (אדמונטון 1983) במשחה ל-200 מטר חופשי.
היה לספורטאי האמריקאי הראשון, בעל מדליית זהב אולימפית, שהצהיר בתוכנית טלוויזיה על זהותו ההומוסקסואלית.
ביוגרפיה.
הייז נולד בסן אנטוניו, טקסס. הוא למד באוניברסיטת UCLA, תחת הדרכתו של המאמן רון בלטורה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 סיים הייז במקום השביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.68 דקות, המנצח היה ריקרדו פראדו מברזיל שקבע שיא עולם חדש (4:19.78 דקות). בנוסף הוא השתתף במשחי המוקדמות ב-400 מטר חופשי וב-1500 מטר חופשי.
באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 1983 זכה הייז ב-6 מדליות, 1 זהב 4 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.19 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:54.93 דקות, אחרי שיאן העולם ולדימיר סלניקוב מברית המועצות (3:49.38 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.05 דקות, אחרי הכוכב העולה אלכס באומן מקנדה (4:19.80 דקות) ולפני פראדו שיאן העולם (4:26.87 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.82 דקות, אחרי ברית המועצות (3:21.72 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:30.18 דקות, אחרי ברית המועצות (7:27.22 דקות). מדליית ארד במשחה ל-1,500 מטר חופשי בתוצאה של 15:37.97 דקות, אחרי המנצח סלניקוב (15:02.83 דקות). לאחר מכן, זכה הייז לראשונה באליפות ארצות הברית בשחייה, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.90 דקות.
במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בקראקס ונצואלה בשנת 1983 זכה הייז בשלוש מדליות זהב. במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.89 דקות, תוך שהוא מנצח את שיאן העולם עד שבוע לפני כן ראודי גיינס בן ארצו, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.17 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.63 דקות. לאחר מכן הוא קטף שלוש מדליות זהב, באותם המשחים, בתחרות בינלאומית חשובה בטוקיו.
באליפות החורף של ארצות הברית בשחייה בשנת 1984 זכה הייז במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי.
אירוע השיא.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה הייז במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל הית', דייוויד לארסון, וג'ף פלוט בשיא עולם חדש בתוצאה של 7:15.69 דקות, לפני מערב גרמניה 7:15.73 דקות ובריטניה 7:24.78 דקות. היה זה קרב ענקים כשארצות הברית מובילה לכל אורך המשחה. הייז קפץ אחרון עבור ארצות הברית נגד מייקל גרוס השיאן העולמי במשחה זה והאלוף האולימפי. גרוס פתח במהירות ועבר את הייז אך הייז שמר כוח, לא ויתר ולקראת הסיום הצליח להדביק את גרוס ולנצחו. פרט לגרוס שקבע את הזמן המהיר בהיסטוריה בעזרת "זינוק שליחים" (1:46.89 דקות), קבע הייז את הזמן השני בטיבו ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:48.41 דקות. התקשורת כינתה אותו "גרוס באסטרס".
הייז זכה בתואר אליפות ארצות הברית שלישי לאחר המשחקים האולימפיים במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.39 דקות.
לאחר מכן סיים תואר שני בעיתונאות באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שיקגו.
הייז עבר להתגורר בניו יורק ופתח בקריירה חדשה של יחסי ציבור. הוא חזר להתאמן ולהשתתף בתחרויות מאסטרס.
היציאה מהארון.
בשנת 1990 השתתף הייז לראשונה במשחקים הגאים שנערכו בוונקובר, קנדה.
בשנת 1992 יצא מהארון באופן פומבי ומתוקשר כשהתראיין לתוכנית הטלוויזיה הלילית "חדשות העולם" של ABC אצל דיק שאפ.
הייז שימש כדובר המשחקים הגאים שנערכו בניו יורק בשנת 1994. בתחרות עצמה קבע הייז 5 שיאי עולם למאסטרס לבריכות קצרות (25 מטר) לגילאי 30-34 והיה לשחיין הראשון שיורד מגבול 4 דקות ב-400 מטר חופשי.
בשנת 1994 נבחר הייז על ידי העיתון "Out" לאחד מ-100 ההומואים והלסביות המשפיעים באמריקה.
בשנת 1996 שימש הייז בתפקיד עוזר מנהל של תחרויות השחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996).
בשנת 2002 זכה להיות חבר במועדון שגרירי המשחקים הגאים.
ובשנת 2007 ניהל הייז את חגיגות 25 למשחקים הגאים.
אמנויות לחימה משולבות
אמנויות לחימה משולבות (באנגלית: Mixed Martial Arts; בראשי תיבות: MMA) הוא ספורט לחימה שבו מותר השימוש במגוון רחב של שיטות לחימה גופנית ללא נשק. ענף לחימה זה ייחודי בכך שמותר בו קרב קרקע לצד מגוון רחב של טכניקות הכאה, כאשר ברוב ענפי הלחימה מותר רק אחד מהשניים.
מקורו של ענף ספורט זה בקרבות "ולה טודו" (בפורטוגזית: Vale tudo; מילולית: "הכל הולך"), ספורט לחימה גופנית ללא נשק וללא הגבלות כלשהן, אשר היה קיים בברזיל מאז שנות ה-20. בתחילת שנות ה-90 הביאה משפחת גרייסי הברזילאית את העיסוק בספורט לארצות הברית, וממנו התפתח ספורט ה-MMA. בשנת 1993 פרץ הספורט לתודעת הציבור כאשר נערכה לראשונה תחרות אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC), שהייתה פתוחה לספורטאים מכל קשת אמנויות הלחימה הקיימות, והן התחרו זה בזה כמעט ללא הגבלות, כדי לקבוע מיהו הלוחם הטוב ביותר. אופייה של תחרות זו הדהים רבים בציבור ברמת האלימות שהייתה בה, ובקרבות שאינם מופסקים אף שהיריבים זבים דם. תחרויות דומות נערכו אף ביפן החל משנת 1989.
במהלך העשור הראשון לתחרות, הוכנסו בהדרגה חוקים אשר הגבילו את שיטות הלחימה, זאת במטרה להפוך את האומנות ל"ספורט לגיטימי" ובטוח יותר. שינויים אלו גרמו לענף לצמוח במהירות, בעיקר בערוצי שלם וצפה, כאשר המכירות בערוץ הגיעו לרמה של תוכניות ותיקות ופופולריות כמו אגרוף והיאבקות מקצועית.
היסטוריה ה - MMA.
היסטוריה מוקדמת.
במהלך ההיסטוריה היו ניסיונות רבים ליצור שיטת לחימה "אולטימטיבית", כלומר – שלא מגבילה את עצמה לסגנון או שיטה אחת. בתקופת יוון העתיקה, היה קיים מקצה בתחרות האולימפית העתיקה של לחימה חופשית. סגנון לחימה זה נודע באותם הימים בשם "פאנקרטיון". סגנון זה שילב בין טכניקות גראפלינג לטכניקות הכאה, בדומה לתחרויות ה-MMA המודרניות.
ניסיון מוקדם נוסף ליצירת שיטה כזו ניתן ליחס לאומנות הברטיטסו, אשר יוסדה על ידי אדווארד ברטון רייט בלונדון בשנת 1899, אשר ניסה ליצור שיטה אחידה המשלבת בין איגרוף מערבי, סבאט, לחימת מקל שווייצרית (לא קאן), ג'ו ג'וטסו יפני וג'ודו. אומנות זו היא הניסיון המתועד הראשון לשילוב בין אמנויות לחימה מזרחיות ועם אמנויות לחימה מערביות. בעקבותיה נוצרו מספר קרבות שמטרתם הייתה להוכיח את יעילותה של השיטה. קרבות אלו נערכו בעיקר באנגליה, וכללו לרוב לוחמים המומחים בשיטות לחימה יפניות אשר התמודדו מול סגנונות מערביים של היאבקות.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים ניסה ברוס לי ליצור שיטה דומה, ולכן יזם את הג'יט קון דו. לי האמין כי "הלוחם הטוב ביותר הוא לא מתאגרף, קראטקא או ג'ודוקא. הלוחם הטוב ביותר הוא זה המסוגל לאמץ כל סגנון, להיות חסר צורה, לאמץ את סגנונו האישי ולא לעקוב אחרי מערכת המבדילה בין סגנונות".
הספורט המודרני.
שורשיו של הספורט המודרני נטועים בשתי תתי-תרבויות שנוצרו סביב שתי סצנות לחימה של סגנונות גראפלינג שונים, הג'ו ג'יטסו הברזילאי והיאבקות השוטו היפנית. תחילה הופיעו תחרויות הוולה טודו (הכל מותר) בברזיל, תחרויות ממועטות חוקים אשר נערכו בעיקר תחת קורת הקרקס, שבהשראה ישירה מהן נוצר ספורט השוטו ביפן שצמח תחת ההיאבקות המקצוענית.
תחרויות הוולה טודו הופיעו לראשונה בשנות העשרים של המאה העשרים, וצברו תאוצה בעקבות אתגר הגרייסי, קריאה שיזמו הליו וקארלוס גרייסי לכל אמני הלחימה הברזילאים באשר הם לנסות ולנצח את בני המשפחה בקרב ממועט חוקים. במקביל, תחרויות השוטו נוצרו ביפן. סגנון זה נוצר תחת ההיאבקות המקצוענית כאירוע היאבקות אשר לא נכתב מראש או בוים בו התחרו אמני לחימה מענפים שונים.
תחרויות לחימה משולבות תפסו תאוצה בארצות הברית עם הקמת אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) בידי משפחת גרייסי ושותפים נוספים בשנת 1993. בשלביה הראשונים לא היו בתחרות הפרדות משקל, ובכל זאת רויס גרייסי, במשקל 80 ק"ג, ניצח בשלוש מתוך ארבעת תחרויות ה-UFC הראשונות. במקביל, באותה השנה נוסד ביפן ארגון הפאנקרייס, שמטרתו הייתה לקדם את ספורט ה-MMA וקיים מספר תחרויות במהלך השנים. בישראל, ענף זה מתפתח. בין הלוחמים הישראלים הבולטים ניתן למנות את חיים גוזלי, רועי פריינטה, עידו פריינטה, מוטי הורנשטיין, עילאי ברזילי ונועד להט.
חוקי המשחק.
חוקי ה-MMA כיום, השתנו בצורה משמעותית מימי ה-Ultimate Fighting Championship ותחרויות נוספות ביפן ובברזיל. ככל שהידע בטכניקות לחימה בקרב הלוחמים והצופים גדל והתבהר, כך גם ההבנה שמערכת החוקים המינימלית הקיימת אינה מספיקה.
המניעים העיקריים לתוספות החוקים היו שמירה על בריאות הלוחמים, וכן שינוי תדמית ה"ספורט דמים" או "לחימה עד המוות" לתדמית הנוכחית כספורט לגיטימי.
MMA ידוע גם כ"קרב מגע" אשר הגיעה מרחובות ברזיל בשנת 1928 הנקרא גם "batalha toque".
קטגוריות משקל.
ראשית הוכנסו קטגוריות משקל בהתאם להבנה שישנה חשיבות רבה למשקל הלוחם, הן מבחינת עבודת הקרקע והן מבחינת הקרב בעמידה. ועדת הספורט של מדינת נוואדה חילקה את הלוחמים לתשע קטגוריות משקל:
כפפות ייחודיות.