Maniac (בעברית: מניאק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האמריקאי קונאן גריי, כרצועה השלישית מתוך אלבום בכורתו, "Kid Krow". השיר נכתב על ידי גריי, יחד עם מפיקו, דן ניגרו. השיר יצא לאור ב-24 באוקטובר 2019 על ידי חברת התקליטים "ריפבליק רקורדס", כסינגל השלישי מתוך האלבום. השיר הוסמך לפלטינה באוסטרליה, ארצות הברית, ברזיל וקנדה. בתחילת 2020, השיר הצליח ברדיו להיטים עכשוויים הבנילאומי. נכון למרץ 2020, השיר עומד על 90 מיליון השמעות בספוטיפיי. השיר צבר פופולריות רבה בפלטפורמת הטיקטוק, ונכנס למצעד 25 הטרנדים המובילים של האפליקציה.
רקע וכתיבה.
גריי החל לכתוב את השיר לאחר שקיבל הודעות טקסט מבת זוגו לשעבר בה היא מתנצלת שהפיצה שמועה עליו. לאחר הוצאת השיר, גריי כינה את השיר כ"שיר המוקדש לאקסים פסיכופתיים". מדליין רוט מ-MTV כתבה על השיר כי: "השיר הוא כמו בלדה סאטירית משנות ה-80. הטקסט של גריי משונה והפכפך".
ביקורות.
הלן ארליך ממגזין המוזיקה "Affinity" כתבה על תיארה את השיר כ"גלגול עיניים מלא זעם". אף על פי שהשיר הוצא רשמית באוקטובר 2019, השיר נכלל ברשימת השירים הטובים ביותר לשנת 2020 של הבילבורד.
ממשלת צ'כיה
ממשלת צ'כיה (בצ'כית: Vláda České republiky) היא הרשות המבצעת בצ'כיה. חברי הממשלה הם ראש ממשלת צ'כיה, סגנו ושרים אחרים. הממשלה פועלת מתוקף בסיס משפטי בחוקה של צ'כיה.
הממשלה מובלת על ידי ראש הממשלה, שבוחר את שאר השרים. ממשלת צ'כיה מפוקחת כל ידי בית הנבחרים הצ'כי.
ראש הממשלה עצמו מתמנה על ידי נשיא צ'כיה. ראש הממשלה הנוכחי הוא אנדריי באביש. הממשלה הנוכחית, שהושבעה ב-27 ביוני 2018, היא ה-15 מאז פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1993. יש בה כ-17 חברים מלבד ראש ממשלה.
הממשלה הנוכחית, שהושבעה ב-27 ביוני 2018, היא ה-15 מאז פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1993. יש בו 17 חברים וראש ממשלה.
הקבינט של דנמרק
הקבינט של דנמרק (בדנית: regering) מהווה את הממשלה והרשות המבצעת של ממלכת דנמרק מאז 1848. הקבינט במדינה מובל על ידי ראש הממשלה, ומלבדו ישנם עוד כ-25 שרים. הקבינט מורכב בדרך כלל משרים משתי מפלגות או יותר המרכיבות קואליציה. למרות זאת, לאורך השנים פעלו גם ממשלות מיעוט.
השרים ממונים רשמית על ידי המלך. לעיתים הממשלות מכונות בציבור על שם ראש הממשלה או על שם המפלגות המרכיבות אותן.
מאז 21 באוגוסט 2019 ראשת הממשלה הוא מדה פרדריקסן, המובילה ממשלת מיעוט של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ממשלה זו מסתמכת על מספר מפלגות ליברליות וסוציאליסטית קטנות יותר, והיא ה-78 במניין מאז 1848.
סאלם אלג'מאל
מארי סאלם בן יחיא אלג'מאל (ה'תרי"ט – תחילת חודש ניסן ה'תרצ"ד, 1859 – מרץ 1934) היה רב תימני, שימש כדיין בבית דינו של מארי סלימאן קארה, וכחכם באשי החמישי בצנעא שבתימן.
ביוגרפיה.
מארי סאלם אלג'מאל נולד ליחיא בן סעיד ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן. למד תורה אצל אביו ואצל חכמי העיר. בבית מדרשו היו סדרי לימוד קבועים בתלמוד ובהלכה. שימש בבית הדין בצנעא בראשות הראב"ד מארי סלימאן קארה, והדיינים מארי שלום שמן ומארי שלום מנזלי, עד שנת ה'תרנ"ז (1897). בשנת ה'תרנ"ז (1897) נבחר לשמש כחכם באשי של קהילת צנעא, אך התפטר מתפקידו בתחילת שנת ה'תרנ"ט (1898), עקב חוסר יכולת של הקהילה לשלם לו את משכורתו, בעקבות הרעב שפקד את העיר באותה השנה. בשנת ה'תר"ס (1900) נכלא יחד עם כל ראשי העדה, בעלילה שיהודי הרג מוסלמי.
סדר יומו של מארי סאלם היה מורכב ברובו מלימוד תורה, החל מהשעות הקטנות של הלילה, ומעט בזמנו היה מקדיש לעבודתו בייצור סבון. לצורך עבודתו היה בקשר עם ערביי הכפרים. היה מתפלל בבית הכנסת בית אלאוסטא. מארי סאלם היה מדקדק במצוות, ומתנהג בחסידות על פי מנהגי הקבלה. היה מקפיד על איסור אכילת פת גויים. במחלוקת בעניין הקבלה צידד בתומכי הקבלה. היה אדם נוח ואדיב, לא צעק אפילו על המתחצפים אליו, ועל כן היה אהוב בציבור. בימי שישי היה יוצא לשוק בבגדי שבת וקורא: "שבת יא עיאלי, שרק יא עיאלי".
נפטר בצנעא בתחילת חודש ניסן בשנת ה'תרצ"ד (מרץ 1934).
נכדו הוא חיים גמליאל, פעיל ציוני באריתריאה, שלקח חלק מרכזי בסיוע לכמה מן הבריחות ממחנות המעצר באפריקה של גולי האצ"ל והלח"י.
גרייס קלי (סרט)
גרייס קלי (באנגלית: Grace Kelly) הוא סרט טלוויזיה ביוגרפי מ-1983 אודות גרייס, נסיכת מונקו. הוא שודר לראשונה ב-ABC, קלי סייעה בהליך הפקת הסרט.
הוא צולם מונקו, בקאן ובלונג ביץ'.
הסרט עוקב אחר חייה מבת למשפחה עשירה מהחברה הגבוהה בפילדלפיה, דרך קריירת המשחק שלה כשחקנית בהוליווד ועד לנישואיה לנסיך מונקו והפיכתה לנסיכה.
Il est là
Il est là (בעברית: הוא כאן) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת הצרפתייה, דני דאוברסן. השיר ייצג את צרפת בהופעתה השנייה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב והולחן על ידי סימון ואלאוריס ונוצח על ידי פרנק פורסל. השיר שובץ במקום ה-12 בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי גרמניה.
רקע.
בדומה לשאר שירי התקופה, השיר הושר בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת דאורבסן שמתקשה לשכוח את חיי האהבה הקודמים שלה.
באירוויזיון.
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי דאוברסן בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום ה-11 עם נקודה אחת. השיר השני של צרפת בתחרות, "Le temps perdu", בוצע על ידי הזמרת מטה אלטרי.
Honky Château
Honky Château הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר והיוצר הבריטי אלטון ג'ון. הוא יצא לאור ב־19 במאי 1972 על ידי ו־. החצי השני של שם האלבום קרוי על שם השאטו הצרפתי בן המאה ה־18 , שבו נמצא אולפן ההקלטות שבו הוקלט האלבום. "Honky" היא מילה שהייתה אופנתית בתקופה שבה הוקלט האלבום, והיא בעלת משמעויות שונות תלויות הקשר. האלבום היה הראשון מבין שבעה אלבומים רצופים של ג'ון שהגיעו למקום הראשון במצעד בילבורד 200.
שני סינגלים יצאו מן האלבום: "Rocket Man" ו־"Honky Cat". "Honky Château" הוא האלבום האחרון שיצא בארצות הברית וקנדה בלייבל "Uni", לפני שחברת האם, "MCA", איחדה את כל הלייבלים שלה ללייבל הגג . אלבום זה (כיתר אלבומיו המוקדמים של ג'ון) יצא לימים מחדש בלייבל "MCA".
ב־2020, דירג מגזין "רולינג סטון" את האלבום במקום ה־251 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. בארצות הברית, האלבום הגיע למעמד אלבום זהב ביולי 1972, ולמעמד אלבום פלטינה באוקטובר 1995.
רקע.
האלבום היה הראשון שבו חברי להקת ההופעות של ג'ון מאז 1970, הבסיסט והמתופף , הצטרפו כנגנים קבועים גם בהקלטות האולפן. באלבומי האולפן הקודמים הם הורשו להשתתף רק בהקלטת רצועה אחת, מפאת התנגדות המפיק וחברת ההקלטות. בשאר הרצועות ניגנו נגני אולפן. גם הגיטריסט (בן 20 אז), הצטרף כחבר קבוע ללהקה. ג'ונסטון ניגן בכמה מרצועות אלבום האולפן הקודם, "Madman Across the Water", ולאחריו קיבל הזמנה להצטרף כחבר להקה קבוע. ג'ונסטון צורף על רקע אווירה לא טובה ובעיות שהתגלעו בין ג'ון לבין אולסון ומארי: , אמר ג'ון בריאיון ל־"NME". ג'ונסטון התגלה גם כמועיל מוזיקלית לג'ון, מכיוון שלהופעה בטריו היו מגבלות: . במהלך ריאיון משותף עם אלטון ג'ון סיפר ברני טופין שהם נמנעו מלצרף גיטריסט עד אז, משום שחששו שיאפיל עליהם: . עם זאת ג'ונסטון, שהיה בעל רקע בפולק (כחבר בלהקת ), ידע להשתלב מבלי להשתלט על הצליל.
האלבום הוקלט בצרפת, והיה הראשון מבין אלבומיו של ג'ון שלא הוקלט בבריטניה. שיקול מרכזי ליציאה מבריטניה היה הרצון לחסוך את עלויות המיסוי הגבוה בבריטניה לבעלי הכנסות גבוהות (כפי שג'ון הפך להיות) – מס שולי של 75% (אם כי לימים ג'ון התעלם משיקול זה, והקליט בבריטניה על אף המיסוי הגבוה). שיקול נוסף היה רצונו של ג'ון להתרחק מלונדון, בניסיון להתרחק מהלחצים שליוו את יצירת אלבום האולפן הקודם שלו. לכן ג'ון חיפש מקום רחוק ושלו, שיסייע לו להתרכז בהיבט היצירתי בלבד. המפיק גאס דאג'ן הציע את אולפן ההקלטות שבשאטו הצרפתי Château d'Hérouville, אולפן שהקליטו בו ממיטב האמנים וההרכבים שבאותה התקופה, בהם גרייטפול דד, דייוויד בואי, בי ג'יז, איגי פופ ועוד. למיקום היו יתרונות גדולים מבחינת ג'ון והצוות: הנגישות ממנו לפריז הייתה קלה, אפשר היה להתגורר בו (וכך לעבוד בכל שעה שרצו), הקייטרינג היה מפורסם באיכותו, היו בו אמצעי בידור כמו בריכת שחייה ומגרש טניס, ובשטחו נמצא כרם.
ג'ון, הלהקה ואנשי ההפקה הגיעו למקום בינואר 1972. העבודה הייתה אינטנסיבית. ג'ון וטופין הגיעו למקום עם שני שירים מוכנים, ובתוך שלושה ימים הם כתבו עוד תשעה (שירים עודפים נשארו לאלבום הבא). לפי עדות דאג'ן, 'Rocket Man' הולחן בכחצי שעה במהלך אחד הבקרים. שיטת העבודה התנהלה כרגיל בין הצמד: טופין כתב שיר והעביר אותו (בהקלטות אלה – באמצעות אשתו) לג'ון, שהלחין אותו. הלהקה הצטרפה ולרוב בטרם עברו שעתיים כבר הוקלט דמו. בסך הכל כתיבת והלחנת השירים ארכה חמישה ימים, תשעה ימים נערכו חזרות, ולאחר כשבוע מנוחה ניגשו להקלטות, שארכו כעשרה ימים. ג'ון מספר שחברי הלהקה עישנו מריחואנה (אם כי הוא עצמו עדיין לא התנסה בשלב זה), אף כי נדרש מהם לא להפריז, כדי שיעמדו בעומס העבודה הגדול. ג'ון היה מרוצה מהשירים ללא התזמור שעטף אותם באלבומי האולפן הקודמים – הוא הרגיש צורך להוכיח שאינו נזקק לו. ג'ון והלהקה נהנו מהמקום ומהעבודה על האלבום, שתואר עקב כך על ידי ג'ון כאחד ה"שמחים" שלו.