עם זאת, אז מזל האלדר השתנה לרעה. כי בזמן שצבאותיו של פינגון נלחמו בכוחותיו של מורגות במישורי אנפאולית, מיד'רוס הובס על ידי הצבאות ששלח מורגות כנגד צבאו. כדי להחמיר את המצב, מיד'רוס נבגד על ידי אולפנג, אחד מבניו של אולדור הארור, שזימן כוח גדול של אנשי מזרח מהגבעות שמסביב לתקוף את צבא העלפים. הצבא המזרחי היה מתמוטט לחלוטין, אלמלא הגבורה של הגמדאים מבלגוסט, כשהוא מתחמק מהבוגדנות הבלתי צפויה ומההתקפה המתמשכת של דרקוני מורגות. כי באופן טבעי הם היו מסוגלים לעמוד באש של הדרקונים טוב יותר מהעלפים או מהאדין, ויתרה מכך הם לבשו מסכות ברזל טובות שהעניקו להם הגנה נוספת. גמדאים אלה היוו את המאסף האחורי של הצבא המזרחי, ואיפשרו לעלפים ולאדין הנותרים לברוח מהדרקונים. אזגאל, מלך הגמדאים מבלגוסט, אסף את כוחותיו והקים טבעת סביב גלאורונג כדי להבריחו. כזה היה כוחם ופתיחת ציריהם שאפילו עורו המשוריין של גלאורונג לא היה פגיע ממכותיהם. זועם, גלאורונג הכה את אזגאל ודרך מעליו, אך בכוחו האחרון אזאגאל דקר בפגיון את בטנו של גלאורונג, והדרקון ברח מכאב. איתו ברחו כל חיות מורגות. בטקס חגיגי אספו הגמדאים את מנהיגם שנפל, ושכחו מהקרב, והם הצעידו את גופתו הביתה. חמתם הייתה כה גדולה עד שאיש לא הטריד אותם. ההקרבה שלהם אפשרה לכל שבעת בני פאנור להימלט, אם כי צבאם הובס והתפזר ברחבי אוסיריאנד.
לאחר שהביס את מיד'רוס, צבאו המזרחי של מורגות מיהר להצטרף לקרב כנגד כוחותיו של פינגון, והגיע כשכוחות העלפים החלו לסגת. כאשר הם איגפו את העלפים הנסוגים, הגותמוג עצמו הגיע לשדה הקרב והעסיק את פינגון בקרב אחד על אחד. פינגון הצליח להחזיק את עצמו נגד הקפטן העליון של אנגבנד עד שבלרוג אחר כרך את פינגון מאחור בשוט בוער. באבחה אחת פיצל גותמוג את ראשו של פינגון בגרזן השחור שלו, ושדה הקרב אבד במהרה לחלוטין. כשראה זאת, התחנן הורין בפני טורגון לחזור לגונדולין, ואמר למלך שהוא ואנשיו יחפו על נסיגת העלפים. הואור, הורין ואנשי דור-לומין הנותרים הקימו אז חומה חיה מעבר לגדרות השרך, וקנו זמן לטורגון לברוח עם מרבית עלפי הצפון ששרדו. לוחמי דור-לומין נהרגו עד לאדם האחרון, והואור נפל מת כשחץ מורעל בעינו. לבסוף הורין נותר להילחם לבדו, כשהוא אוחז בגרזן הגדול של קפטן אורקים בשתי ידיו. הוא הצליח להרוג שבעים מאויביו, כולל רבים משמרו של גותמוג, עד שנשבר גרזנו. לאחר שלא היה חמוש, שבה אותו גותמוג ולקח אותו לאנגבנד.
אחר מעשה.
אחרי הנירנית ארנוידיאד, נשברה התנגדותם של עלפי ואנשי בלריאנד למורגות. ניצחונו של מורגות היה למעשה מוחלט, שכן הוא השמיד את כל אנשי היתלום ופיזר את בני פאנור מהימרינג. אורקי מורגות הרסו את כל בלריאנד למעט דוריאת, שעדיין הייתה מוגנת על ידי מחגורת מליין, ולא ייחסו חשיבות לערי הפלס. נרגותרונד חופשייה עודנה הייתה, אך מורגות לא הקדישה מחשבה אליה ולא לדוריאת, בידיעה ששתי ממלכות העלפים שנותרו אינן מהוות איום עליו.
מורגות בגד במשרתיו בני המזרח ודן אותם לעונש מוות בהיתלום, ואיתם החריב את אדמות בלריאנד הפוריות. עם זאת, עדיין ידע פחד, כי טורגון, כיום המלך הגבוה של הנולדור לאחר מותו של פינגון בקרב, שרד, ומיקום עירו גונדולין עדיין לא היה ידוע למורגות. בתקווה לגלות את מקום הימצאו של טורגון, זימן אליו מורגות את הורין וניסה לגלות ממנו את מיקומה של גונדולין. אך הורין לעג למורגות וסירב לבגוד בטורגון. מורגות הטיל אז קללה איומה עליו ועל קרובי משפחתו, וקשר את הורין לכיסא על תנגורדרים כדי לחזות בקללה המתגלה.
1 באפריל (פירושונים)
גולדה רושובל
גולדה רושובל (באנגלית: Golda Rosheuvel; נולדה ב-1 בינואר 1972) היא שחקנית וזמרת גיאנית-בריטית. היא ידועה בעיקר מעבודתה בתיאטרון.
ביוגרפיה.
רושובל נולדה בגיאנה לאב גיאני ולאם אנגלייה. יש לה אח אחד. כשהייתה בת חמש עברה עם משפחתה לאנגליה.
בין המחזות שבהם הופיעה רושובל היו "פורגי ובס", "מקבת'", "אגדת חורף", "רומיאו ויוליה", "מלאכים באמריקה", "Bad Girls: The Musical", והמחזמר "ישו כוכב עליון". ב-2018 שיחקה רושובל בתפקיד אותלו לסבית במחזה "אותלו".
ב-2019 לוהקה רושובל לתפקיד המלכה שארלוט בסדרת הדרמה התקופתית "ברידג'רטון" של נטפליקס בהפקת שונדה ריימס. הסדרה עלתה בבכורה עולמית ב-25 בדצמבר 2020, וזכתה לביקורות טובות מהמבקרים.
חיים אישיים.
רושובל היא לסבית. בת זוגה היא הסופרת שירין מולה.
יחסי אוזבקיסטן–וייטנאם
יחסי אוזבקיסטן–וייטנאם הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אוזבקיסטן והרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם.
במשך מספר שנים הכשיר אוזבקיסטן מומחים לווייטנאם. מומחים מוסמכים בתחומי האנרגיה, בנייה, אוטומציה והנדסת מחשבים, הידרוגאולוגיה, גאולוגיה הנדסית, רפואה, משפטים, לימודי מזרח, חקלאות וטיוב אדמה. ב-22 בדצמבר 1995 הוקמה החברה לידידות אוזבקיסטן–וייטנאם.
יחסים כלכליים.
ההסכם על סחר ושיתוף פעולה כלכלי והפרוטוקול בנושא התייעצויות הדדיות, שנחתם במהלך ביקורו של שר החוץ של ברית המועצות בפברואר 1994, אפשרו את פיתוח היחסים הכלכליים. הביקור הרשמי של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בברית המועצות במרץ 1996 סימן שלב חדש ביחסים בין שתי המדינות. בתום הביקור, הסכמים בנושא "יסודות יחסי בין-מדינות ושיתוף פעולה בין הרפובליקה של אוזבקיסטן לבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם", "על קידום הדדי והגנה על השקעות", "הקמת הוועדה הבין-ממשלתית האוזבקית-וייטנאמית לסחר, שיתוף פעולה כלכלי ומדעי-טכני". ב. מסמכים נחתמו. הבנק הלאומי לפעילות כלכלית זרה של הרפובליקה של אוזבקיסטן ובנק סחר החוץ של וייטנאם חתמו על הסכם שיתוף פעולה.
מחזור המסחר של אוזבקיסטן עם וייטנאם בשנת 1996 הסתכם ב-4.4 מיליון דולר. אוזבקיסטן מייצאת לווייטנאם פקעות, נפט וציוד חשמלי לווייטנאם ומקבלת תה ושירותים אחרים. המיזמים המשותפים דונגשאן ועוז-הישקו-בינלאומי רשומים כמשתתפים בפעילות כלכלית זרה במשרד ליחסי כלכלה זרים של הרפובליקה של אוזבקיסטן. הם מייצרים טקסטיל, סוחרים מתווכים ורוכשים פסולת פקעת ומשי.
יחסי ספרד–קולומביה
יחסי ספרד–קולומביה הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת ספרד לבין הרפובליקה של קולומביה, אשר כוננו רשמית בשנת 1881, כמה עשורים לאחר עצמאותה של קולומביה מהאימפריה הספרדית. שתי המדינות חברות בארגון המדינות האיברו-אמריקניות ובאו"ם.
היסטוריה.
התקופה הקולוניאלית.
השטח שהפך לקולומביה תויר לראשונה על ידי אירופאים כאשר המסע הראשון של אלונסו דה אוחדה הספרדי הגיע לקאבו דה לה ולה בשנת 1499. הספרדים עשו כמה ניסיונות להתיישב לאורך החוף הצפוני של קולומביה של ימינו בתחילת המאה ה-16, אך יישוב הקבע הראשון שלהם, בסנטה מרתה, לא הוקם עד 1525. קרטחנה הוקמה ב-1 ביוני 1533 על ידי המפקד הספרדי פדרו דה ארדיה, וצמחה במהירות, מונעת תחילה על ידי הזהב בקברי תרבות סינו, ואחר כך על ידי סחר.
ההתקדמות הספרדית לתוך היבשה מהחוף הקריבי החלה באופן עצמאי משלושה כיוונים שונים, תחת גונסלו חימנס דה קסאדה, סבסטיאן דה בללקאסר וניקולאוס פדרמן. אף על פי שכל השלושה נמשכו על ידי האוצרות של הילידים, אף אחד מהם לא התכוון להגיע לשטח של אנשי המואיסקה, שם הם נפגשו לבסוף. באוגוסט 1538 הקים קסאדה את סנטה פה דה בוגוטה באתר הכפר המואיסקני בקטה (Bacatá).
בשנת 1549 השלטון הספרדי הפך את בוגוטה לבירת ממלכת גרנדה החדשה, ישות קולוניאלית ספרדית שתפסה חלק גדול משטחה המודרני של קולומביה. בשנת 1717 נוצרה במקור מלכות המשנה של גרנדה החדשה, עם סנטה פה דה בוגוטה כבירתה. מלכות משנה זו כללה כמה מחוזות אחרים בצפון מערב דרום אמריקה, שהיו בעבר בתחום השיפוט של מלכות המשנה של ספרד החדשה או מלכות המשנה של פרו ושתאמו בעיקר לשטחי ונצואלה, אקוודור ופנמה המודרניות. בוגוטה הפכה לפיכך לאחד המרכזים המנהליים העיקריים של הרכוש הספרדי בעולם החדש.
עצמאות.
תנועה שהקים אנטוניו נריניו, שהתנגד לריכוזיות של ספרד והוביל את האופוזיציה כנגד מלכות המשנה, מה שהוביל לעצמאות קרטחנה בנובמבר 1811, ולהקמת שתי ממשלות עצמאיות שלחמו מלחמת אזרחים - תקופה המכונה לה פטריה בובה. בשנה שלאחר מכן הכריז נריניו על המחוזות המאוחדים של גרנדה החדשה, בראשות קמילו טורס טנוריו. למרות הצלחות המרד, הופעתם של שני זרמים אידאולוגיים מובהקים בקרב המשחררים (פדרליזם וריכוזיות) הולידה התנגשות פנימית שתרמה לכיבוש השטח מחדש על ידי הספרדים. מלכות המשנה הוחזרה בפיקודו של חואן דה סאמנו, שמשטרו העניש את מי שהשתתף במרד. מרד מחודש, בשילוב עם ספרד מוחלשת, אפשרו מרד מוצלח שהובל על ידי סימון בוליבר יליד ונצואלה, שהכריז לבסוף על עצמאות בשנת 1819. ההתנגדות הפרו-ספרדית הובסה לבסוף בשנת 1822 בשטחה הנוכחי של קולומביה ובשנת 1823 בוונצואלה.
שטח מלכות המשנה של גרנדה החדשה הפך לרפובליקת קולומביה הגדולה המאורגנת כאיחוד של אקוודור, קולומביה (כולל פנמה של ימינו) וונצואלה. קונגרס קוקוטה בשנת 1821 אימץ חוקה לרפובליקה החדשה, וסימון בוליבר הפך לנשיא הראשון של קולומביה. עם זאת, הרפובליקה החדשה הייתה לא יציבה והסתיימה עם התנתקות ונצואלה בשנת 1829 ואקוודור בשנת 1830.
לאחר העצמאות.
קולומביה וספרד כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בשנת 1881 כאשר נציגי שתי המדינות חתמו על "חוזה שלום וידידות" בפריז. במהלך השנים, היחסים בין שתי המדינות פחתו כאשר ספרד איבדה את חשיבותה באזור, במיוחד לאחר תבוסתה במלחמת ארצות הברית–ספרד.