תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". תוכנית הבניין וחזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו. הוילה עשתה שימוש ליסודותיה בשרידי הבניין מימי הביניים שעליו נבנתה. השרידים נראים היטב באחורי הבניין.
במרכז מצוי בית האדון והוא בעל מתאר רבוע. כמקובל בווילות של פלאדיו גם כאן לבניין שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה, אליה עולה גרם מדרגות רחב ביותר וארוך מאוד. מתחתיה נמצאת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה צרים מאוד. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה הצרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. גרם המדרגות הרחב עולה אל מבואה המעוצבת בדמות חזית מקדש רומי כמקובל אצל פלאדיו. שישה עמודים בסדר יוני תומכים בגמלון משולש ובו קבוע סמל המשפחה. בתוכנית המבנה שפורסמה בספרו של פלאדיו תוכננה לבניין מבואה דומה בחזית האחורית, אך חלק זה לא בוצע.
לבניין חצר קדמית נרחבת ומשני עבריה שני אגפים המשמשים לאחסון המתקנים החקלאיים ואורוות הסוסים. אגפים אלה מחוברים לבניין המרכזי באמצעות סטווי עמודים בעלי מתאר של רבע מעגל כל אחד, ולו עמודים מן הסדר הטוסקאני.
כנזכר בספרו, את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיו של הצייר ג'יאלו פיורנטינו. מציורי הקיר נותרו שרידים בלבד.
אלינור, דוכסית אקיטן
אלפבית שומרוני
האלפבית השומרוני הוא צורה מיוחדת של האלפבית העברי הנמצא בשימוש בידי העדה השומרונית לכתיבה בעברית שומרונית.
כתב זה הוא התפתחות וגרסה מאוחרת לאלפבית העברי העתיק שהיה בשימוש במשך תקופת הברזל, ימי ממלכת יהודה וממלכת ישראל.
בטבלה שמשמאל ניתן לראות צורות שונות בהתפתחות הכתב השומרוני מן הכתב העברי העתיק (עמודה I).
למרות ששיטת הכתיבה הזאת נקראת אלפבית היא לא אלפבית מלא אלא למעשה אבג'ד. זאת מאחר שהעיצורים בלבד נוכחים בו בעוד שהתנועות חסרות מרצף האותיות הנכתבות. כלומר בניגוד לכתיב העברי המלא בכתב השומרוני לא נעשה שימוש באמות הקריאה אלא בשיטת הניקוד לכתב השומרוני.
גם בכתב השומרוני, קיימים שני סוגי כתב: דפוס - אותיות גדולות, וכתב - אותיות קטנות. האותיות הגדולות מופיעות בספר תורה, ואילו האותיות הקטנות משמשות בדרך כלל לספרי התפילה.
לעיתים משתמשים השומרונים בכתב זה גם לצורך כתיבת טקסטים חילוניים, כגון כתבות בעיתון השומרוני ואף בשלטי רחוב.
אותיות האלפבית: אלף ࠀ, בית ࠁ, גימל ࠂ, דלת ࠃ, הא ࠄ, וו ࠅ, זין ࠆ, חית ࠇ, טית ࠈ, יוד ࠉ, כף ࠊ, למד ࠋ, מים ࠌ, נון ࠍ, סמך ࠎ, עין ࠏ, פא ࠐ, צדי ࠑ, קוף ࠒ, ריש ࠓ, שין ࠔ, תו ࠕ.
הכתב השומרוני במסורת חז"ל.
על הרפורמה בכתב העברי, שהתרחשה לאחר מרד בר כוכבא, שבמהלכה זנחו היהודים את הכתב העברי הקדום כליל ועברו להשתמש בכתב המרובע, ואילו השומרונים חזרו להשתמש בכתב העברי הקדום (וזנחו את השימוש בכתב המרובע, אשר אף הוא היה בשימוש יומיומי אצלם בתקופה הפרסית והרומית הקדומה), מסופר בתלמוד הבבלי:
יואנס פילופונוס
יואנֵס (יוחנן) פילופּונוס (יוונית: Ἰωάννης ὁ Φιλόπονος), חי בין השנים 490–570, ומוכר גם בשם "יוחנן המדקדק" או יוחנן מאלכסנדריה. היה פילוסוף בעל רקע אריסטוטלי-ניאופלטוני, ועם זאת היה הגמון נוצרי, והשתמש בכלים הפילוסופיים האריסטוטליים כדי להוכיח שהעולם אינו קדמון, כפי שטען אריסטו, אלא נברא כטענת הנצרות.
לדבריו וכתביו הייתה השפעה תאולוגית ניכרת על הפילוסוף הערבי אל-כנדי, ועל רב סעדיה גאון. כמו כן, הביקורת שלו על הפיזיקה של אריסטו הובילה באופן עקיף להתפתחות הפיזיקה האמפיריציסטית שפותחה מאוחר יותר על ידי גלילאו גליליי.
אחרי מותו, הכנסייה האורתודוקסית הרשיע את יואנס במינות (בשנים 680–681); זה קרה בשל פרשנותו לשילוש הקדוש, לפיה שלושת מרכיביו הם ישויות נפרדות.
יצירותיו הודפסו באירופה בלטינית החל מהמאה ה-15, ולביקורתו על הפיזיקה האריסטוטלית הייתה השפעה רבה על ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה ועל גלילאו גליליי, המצטט קטעים נרחבים מדבריו בכתביו.
פארק שער הזהב
פארק שער הזהב (באנגלית: Golden Gate Park) הוא פארק עירוני גדול (4.12 קמ"ר) שנמצא בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הוא מעוצב כמלבן, ודומה לסנטרל פארק בניו יורק אך גדול ממנו ב-20%. 13 מיליון המבקרים שפוקדים אותו בשנה זיכו אותו במקום השלישי ברשימת הפארקים הפופולריים בארצות הברית.
העבודה על הפארק החלה כבר בשנות ה-60 של המאה ה-19, כאשר תושבי סן פרנסיסקו ביקשו ליצור לעירם פארק שיתחרה בפארק המפורסם של ניו יורק, הסנטרל פארק, אך היא הסתיימה רק כעבור עשור. העבודה בוצעה בידי המהנדס האזרחי ויליאם המונד הול והאסיסטנט שלו, ג'ון מקלארן (שחי בפארק עד שמת ב-1943), והתנהלה בשטח בלתי־מיושב, מכוסה חול. ב-1875 ננטעו במקום 60,000 עצים (בעיקר אקליפטוסים, אורנים וברושים) על מנת לייצב את החול. מספר זה הוכפל עד ל-1879, אז היו בפארק כבר 155,000 עצים.
אתרים בפארק.
מוזיאון דה יאנג.
המוזיאון, שנקרא על שמו של איל ההון מ. ה. דה יאנג, נפתח בינואר 1921. הוא מאכלס יצירות של מספר אמנים אמריקניים (הופר, למשל) ושימש במקור חלק מתערוכת אמצע החורף הבינלאומית של 1894 בקליפורניה - שארגן מר דה יאנג. המבנה נבנה מחדש ונפתח לקהל ב-2005.
גן התה היפני.
20,000 המטרים הרבועים של גן התה היפני בפארק שער הזהב מהווים את הגן היפני הציבורי הראשון בארצות הברית. את הגן עיצב מאקוטו האגיווארה, לקראת תערוכת אמצע החורף הבינלאומית של 1894 בקליפורניה, וכלל בו אלמנטים שונים שנותרו עד היום: גשר דראם ובית התה, למשל. מאוחר יותר נוספו לגן פגודה וגן זן.
אצטדיון קזאר.
אצטדיון קזאר, שנבנה בין 1922 ל-1925 בקצה הדרום-מזרחי של הפארק. האצטדיון זכה לארח מספר תחרויות אתלטיקה ושימש כאיטדיון הבית של סן פרנסיסקו 49' בין 1946 ל-1970, וב-1960 אירח למשך עונה גם את האוקלנד ריידרס. האצטדיון, שהכיל 59,000 מושבים, פורק ב-1989 והוחלף באצטדיון מודרני בעל 9,044 מושבים, שמחזיק בהעתק של קשת הבטון שהוצבה בכניסה לאיטדיון הישן. לאחרונה, משמש האצטדיון לכדורגל, לאקרוס וכן מאכלס את תחרות הפוטבול השנתית של תיכוני העיר.
חממת הפרחים.
חממת הפרחים שבפארק היא אחת מהחממות הגדולות בעולם, והיא בנויה מעץ ושמשות זכוכית מסורתיות. החממה נפתחה לקהל הרחב ב-1879 ומאז שרדה שתי שריפות, רעידת אדמה, סערה. הפעם האחרונה בה נפתחה החממה מחדש הייתה בספטמבר 2003.
חורשת ההנצחה לנפגעי האיידס.
חורשת ההנצחה לנפגעי האיידס (AIDS Memorial Grove) מוקדשת לאנשים שמתו כתוצאה ממחלת האיידס. מנהל החורשה, תום ויאנד, אמר ש"חלק מהקסם של החורשה היא שכאתר שלא מקבל כסף מהממשלה, היא נותרה מחוץ למחלוקות סביב המחלה."
פארק שער הזהב בסרטים.
צ'ארלי צ'פלין צילם סצינות לשני סרטים לפחות בפארק ("A Jitney Elopement" ו-"In the Park", שניהם מ-1915). בסרטו של אורסון ולס הליידי משנחאי (The Lady from Shanghai) מופיעה סצנה שצולמה באקוריום שטיינהרט, בבניין הישן של אקדמיית המדעים של קליפורניה (California Academy of Sciences). גם בסרט הרולד ומוד צולם חלק מהפארק - חממת הפרחים הגדולה שנבנתה ב-1878. בסרט זכרונותיה של גיישה צולם גן התה היפני, והרשימה עוד ארוכה.
בסרט ספינת החלל נחתה בפארק, אבל הסצנה צולמה למעשה בפארק אחר, ליד לוס אנג'לס.
Telephone (שיר)
רבי יוסי בן זמרה
רבי יוסי בן זמרא היה תנא וכהן. חי בתקופת המעבר בין התנאים לאמוראים.
הוא היה ממשפחה מיוחסת ובתו נישאה לבנו של רבי יהודה הנשיא. יש אומרים שהיה צאצא של דוד המלך. מצד אביו היה כהן.
רוב מאמריו של רבי יוסי עוסקים באגדה ורובם נמסרו על ידי תלמידו רבי אלעזר בן פדת.
על מאמרו ה"סתום" , בקשר עם אורך פסיעותיו של אברהם אבינו, כתב רבי חיים ויטאל מאמר שלם הנקרא "אגרת רבי חיים ויטאל".
מאמרים רבים שאמר רבי יוסי בן זמרא, או שנאמרו בשמו עוסקים באיסור לשון הרע, כגון מאמרו במסכת ערכין
הסבר: הלשון שהיא האבר האחראי על הדיבור, נבראה מוגנת בכמה וכמה הגנות, כדי שהדיבור לא יצא בקלות, ולאדם תהיה שהות לחשוב, טרם שהוא מוציא דבר פסול מפיו.
מושב כרם בן זמרה נקרא על שמו, מכיוון שעל פי המסורת הוא קבור בתחום המושב.
רשות מחוקקת
רשות מחוקקת היא הרשות האחראית על חקיקת החוקים במדינה, ולעיתים מהווה רשות מבקרת על הרשות המבצעת. ברוב הדמוקרטיות הייצוגיות בעולם ישנן שלוש זרועות שלטוניות הנבדלות זו מזו. הרשות המחוקקת בדרך כלל מכונה בשם "פרלמנט" (parliament), או 'בית נבחרים'.
הרשות המחוקקת של מדינת ישראל היא הכנסת.
תפקיד.
הרשות המחוקקת היא הגוף שתפקידו לקבוע את הנורמות של המדינה, לרוב בדרך של חוקים: חקיקת חוקים חדשים, וכן ביטול ותיקון חוקים קיימים. לרשויות מחוקקות שונות ברחבי העולם שמות שונים, וכן שיטות החקיקה ומבנה הרשות משתנה ממדינה למדינה.
בשיטה הפרלמנטרית, העם בוחר את נציגיו לרשות המחוקקת והיא הממנה את הרשות המבצעת או מאשרת את הרכבה. שיטה זו היא שיטת הבחירה הקיימת כיום במדינת ישראל. לעומת זאת, בשיטת בחירה ישירה, העם בוחר הן את חברי הרשות המחוקקת והן את ראש הרשות המבצעת, כך שהרשות המבצעת תלויה פחות ברשות המחוקקת.