בארץ ישראל עבד דורון כאזרח בצבא הבריטי, וב-1944 הצטרף לצוותו של מהנדס עיריית תל אביב יעקב בן סירה, הדמות המרכזית שהפכה את תל אביב ל"עיר הלבנה". דורון שירת בהגנה ולאחר קום המדינה כקצין בצה"ל, מהנדס חטיבת יפתח. ב-4 בנובמבר 1941 התחתן עם שרה סנדלר, לימים שרה דורון, ששימשה בין השאר כחברת מועצת עיריית תל אביב, חברת כנסת ושרה בממשלה ויו"ר הנהלת קופת חולים "מכבי". בני הזוג היו מעורים מאוד בחיי החברה המקומיים, עובדה שיצרה יחסי גומלין הדוקים בין החיים הפרטיים לבין היותו של אהרן מתכנן מגורים למשפחות. קבלנים ויזמים רבים היו מידידיו האישיים הקרובים ובהם משולם לוינשטיין, אינג' יוסף יודסין ויוסף זילברמינץ, כמו גם היהלומן משה שניצר.
ערב הקמת המדינה פתח דורון משרד עצמאי, שבו תוכננו במשך למעלה מחמשה עשורים, מאות מבני מגורים לצד מבני ציבור ותרבות ידועים:
בשנת 1973 הצטרף למשרדו של דורון, האדריכל צבי שילוח שהפך לשותף, יחד זכו השניים בשנת 1987 בפרס רוקח לאדריכלות על פרויקט מגורים בשדרות דוד המלך בתל אביב. בשנת 2002 פרש מעבודתו כאדריכל.
לבני הזוג דורון הייתה בת יחידה, דפנה שניאור, שנפטרה ב-2007 (הם ובתם התגוררו בבניינים שדורון תכנן, ברח' דוד המלך ובנווה אביבים), נכדים, גיא ורון, ונינים. דפנה היא שבחרה את שם המשפחה העברי דורון.
פרופ' עופר גרוסקופף, שופט בית המשפט העליון, הוא הנכד של אחיו, ישעיהו (אוטו).
ארכיונו המקצועי המלא של דורון, המקיף מאות עבודות תכנון משנות ה-30 ועד שנות ה-90 של המאה ה-20, הופקד על ידי משפחתו בארכיון אדריכלות ישראל שבמגדל שלום מאיר בתל אביב. ב-2017 יצר אמן הרחוב שרדר אוריגינל מחווה לדורון והקים את "מוזיאון הסינרמה על שם אהרון דורון" ששילב תוכניות והסברים של דורון לסינרמה על מבנה קטן במגרש עליו עמד בניין הסינרמה בתל אביב אותו תכנן דורון ב-1966 וכן הקים אתר אינטרנט הכולל הסברים על הבניין, האדריכל וקטעים מהופעות נבחרות שהתקיימו בבניין שנהרס.
הפפירוסים של זנון
הפפירוסים של זנון (Zenon Papyri) הם אלפי פפירוסים שנכתבו בשפה היוונית, שהיו שייכים לארכיונו של זנון (ביוונית: Ζήνων), בנו של אגראופון (Agreophon), שחי במחצית המאה ה-3 לפנה"ס במצרים בתקופת תלמי השני. זנון, שהיה ממוצא יווני מהעיר קאונוס באזור קאריה באנטוליה, היה פקידו הפרטי של אפולוניוס הדיאויקטס , שהיה ראש השרים והאחראי על הכספים של תלמי השני. הוא התמנה לתפקידו זה בשנת 260 לפנה"ס וחי לפחות עד שנת 243 לפנה"ס. הפפירוסים מהווים מקור מידע היסטורי חשוב למצב הכלכלי והפוליטי בתקופתו של תלמי השני. הפפירוסים, שהיוו את ארכיונו של זנון, נמצאו בשנת 1915 על ידי פלאחים מצריים באזור בו שכנה העיר פילדלפיה באזור פיום. העיר הייתה עיר חדשה שנבנתה באזור בתקופת תלמי השני וזנון התיישב בה לאחר שעזב את שירות המדינה.
הפפירוסים.
הפפירוסים מספקים מידע על הפעילות הכלכלית במצרים ובארץ ישראל. בין השנים 258-259 לפנה"ס שהה זנון ביחד עם פקידים נוספים בארץ ישראל. המסמכים מכילים מידע על טוביה מעשירי ומכובדי התקופה, שהיה אביו של יוסף בן טוביה. על פי הפפירוסים, טוביה חי בעבר הירדן באזור שנקרא "ארץ טוביה" ולמשפחה היה מבנה מבוצר ששימש מעין מושבה צבאית.
המכתבים מתייחסים גם למשלוח עבדים, סריס, וחיות נדירות שהוא שלח למצרים. העבדים היו נערים ונערות צעירים שנרכשו במחיר מוזל ונועדו לשמש בבתיהם של עשירי מצרים. המסמכים מכילים גם רשימה של סחורות שיוצאו מארץ ישראל, הכוללים תבואה, שמן, אספלט מאזור ים המלח, אפרסמון, עבדים ושפחות. על פי הפפירוסים, לאפולוניוס הייתה אחוזה גדולה ב"בית ענת" מצפון מזרח לקדש. בפפירוסים מספר זנון גם על התנהלותם של השליטים המקומיים שהעזו להתנגד לפקידי המלך. בין המקומות המוזכרים במכתבים היו גם הערים עזה אפק, עכו, קדש וצור.
באחד המכתבים מטוביה לאפולוניוס, טוביה כותב כי שלח לו סריס אחד וארבעה ילדים, ומספק את תיאוריהם הפיזיים. במכתב אחר נזכר השם "יֶדוּס", שאינו מוכר באוצר השמות היווני, ואביגדור צ'ריקובר משער כי זהו תעתיק יווני של השם העברי "יֶדוּע" (כפי שהשם "ישוּע" תועתק "יֶזוּס"). מכתב נוסף הוא הלשנה על שני פקידים, דרימילוס ודיוניסיוס, שפנו לעיסוק צדדי ורווחי בסחר בנשים כזונות. חמישה מכתבים שכתב זנון בפברואר–מרץ 258 לפנה"ס, לאחר שובו מארץ ישראל למצרים, עוסקים בתפיסתם והחזרתם של נערים שנקנו כעבדים באידומיאה וברחו. מכתב מפילוטאס, אחד מסוכניו של אפולוניוס, מדווח לזנון על בריחתם של עבדים מנמל עזה.
על פי הפפירוסים, זנון החל את מסעו בארץ ישראל במגדל סטרטון (קיסריה), הוא עגן עם ספינתו במקום ועלה ליבשה. לאחר מכן נסע לירושלים דרך פגאיי ליד מעיינות ראש העין. משם נסע ליריחו, שם נבנו בתקופה ההלניסטית מפעלי השקיה גדולים. לאחר מכן עבר לעבר הירדן וביקר ב"אבל", שהייתה אזור של כרמים והמשיך לארץ טוביה. לאחר מכן עלה צפונה והגיע עד ל"לקסה" ששכנה מדרום לדמשק. בהמשך מסעו ירד דרומה ל"נוה" ול"איטה", ששכנה על גדות הירמוך, משם המשיך ל"בית ענת" ולקדש מדרום מזרחה. תחנתו האחרונה הייתה עכו, שנקראה בזמנו פטולמאיס, שם עלה על ספינה בחזרה למצרים.
נבחרת סין בכדורסל נשים
נבחרת סין בכדורסל נשים מייצגת את הרפובליקה העממית של סין בתחרויות כדורסל נשים בינלאומיות.
היסטוריה.
הנבחרת הוקמה ב-1974, וכבר ב-1976 זכתה באליפות אסיה, ומאז אותה שנה העפילה בכל אליפות לפחות לחצי הגמר. בסך הכל, זכתה הנבחרת 11 פעמים באליפות אסיה, 6 פעמים סיימה במקום השני, פעם אחת במקום השלישי ופעם אחת במקום הרביעי. בשתי האליפויות האחרונות שנערכו (2009 ו-2011) סיימה במקום הראשון, בשני המקרים לאחר ניצחונות על נבחרת קוריאה הדרומית.
באליפות העולם השתתפה לראשונה ב-1983, וכבר באותה אליפות, שנערכה בברזיל, סיימה במקום השלישי. ב-1986 נעדרה מאליפות העולם, ומאז 1990, עת סיימה במקום התשיעי, היא משתתפת בהן ברציפות. באליפות העולם שנערכה באוסטרליה ב-1994 רשמה את הישג השיא שלה, כשזכתה במדליית הכסף, כסגניתה של נבחרת ברזיל. ב-1998 לא הצליחה לשחזר את ההישג וסיימה במקום ה-12. ב-2002 אירחה לראשונה את אליפות העולם. היא הודחה בידי נבחרת רוסיה בשלב רבע הגמר, וסיימה במקום השישי. ב-2006 סיימה במקום ה-12, ובשנת 2010 הודחה כבר בשלב הבתים, לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה, לנבחרות אוסטרליה, בלארוס וקנדה. בסיום בטורניר דורגה במקום ה-13.
במשחקים האולימפיים משתתפת הנבחרת מאז החלה סין להשתתף בהם, באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באותם משחקים זכתה במדליית ארד, לאחר ניצחון על נבחרת קנדה. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום השישי ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) רשמה את הישג השיא שלה במשחקים, כשזכתה במדליית הכסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת קובה והפסידה במשחק הגמר לנבחרת חבר המדינות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה במקום התשיעי, באולימפיאדת סידני (2000) לא השתתפה ובאולימפיאדת אתונה (2004) סיימה שוב במקום התשיעי. במשחקי 2008, שאירחה בבייג'ינג, סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת אוסטרליה, ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת רוסיה.
הישגים בולטים.
המשחקים האולימפיים:
1992 (1)
1984 (1)
אליפויות העולם:
1994 (1)
1983 (1)
אליפויות אסיה:
1976, 1986, 1990, 1992, 1994, 1995, 2001, 2004, 2005, 2009, 2011 (11)
1978, 1980, 1982, 1984, 1988, 2007, 2015, 2017 (8)
1997, 2013, 2017 (3)
אוולאנש
אוולאנש (באנגלית: Avalanche, תרגום לעברית: "מפולת", תרגום חופשי: אוולנץ') הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Uncanny X-men #141" מינואר 1981 ונוצרה על ידי צמד הכותבים כריס קלרמונט וג'ון ביירן, כשהאחרון שימש גם כמאייר.
אוולאנש הוא האלטר אגו של דומיניקוס יואניס פטראקיס, מוטאנט ממוצא יווני המסוגל לייצר גלים סייסמיים דרך ידיו, שיכולים לגרום לרעידות אדמה בעוצמות שונות, ומסוגל לפורר כל חומר מלבד רקמה חיה. הוא היה חבר בקבוצות אחוות המוטאנטים וכוח החירות.
סדרת האנימציה "" מציגה אותו כלאנס אלוורס, מוטאנט חסר כיוון והדרכה שהיה פעם אחד מבני-זוגה של שאדוקאט.
ביוגרפיה בדיונית.
עברו של אוולאנש מלפני גיוסו על ידי מיסטיק לאחוות המוטאנטים השנייה כמעט ואינו ידוע, מלבד העובדה שהוא מהגר מכריתים שביוון. הוא פעל כפושע מקצועי, טרוריסט ואיש מחתרת. הוא הופיע בפומבי לראשונה עם האחווה כשהם ניסו להתנקש ללא הצלחה בסנטור רוברט קלי במהלך נאומו על האיום, לכאורה, שהמוטאנטים מהווים על האנושות. האקס-מן הגיעו כדי לעצור את ההתנקשות ונלחמו באחווה החדשה. לאחר מכן הוא נלחם לצד האחווה נגד קבוצת האוונג'רס.
אוולאנש עזב לזמן קצר את האחווה כשניסה לסחוט סכום כסף גדול מאוד ממדינת קליפורניה, ואיים שיגרום לרעידת אדמה חזקה במדינה אם לא תשלם. אוולאנש נלחם בענק הירוק לצד לאנדסלייד לאחר אירוע זה, ושבר את זרועותיו אחרי שניסה להשתמש בכוחותיו על גופו של הענק הירוק.
הוא חזר לאחווה ושם נתקל ברום ובהייבריד. הקבוצה אחרי כן נלחמה באקס-מן כאחוות המוטאנטים בפעם האחרונה.