ביוני ביסלי חתם בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת 700 אלף פאונד. ב-4 באוגוסט 2007, ביסלי ערך את הופעת הבכורה שלו בריינג'רס, בניצחון 0-3 נגד אינברנס קלדוניאן ת'יסטל. 3 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות נגד זטה. ב-27 בנובמבר 2007 נפצע בהיתקלות עם רפאל שפר, שוערה של שטוטגרט במשחק במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות וחזר לשחק רק בסיום העונה.
ב-30 באוגוסט 2010 ביסלי חתם בהנובר 96 מהבונדסליגה. ב-18 בספטמבר 2010, ביסלי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לוולפסבורג.
ב-22 ביוני 2011, ביסלי חתם בפואבלה מליגת העל המקסיקנית.
ב-23 ביולי 2014, ביסלי חזר ל-MLS כאשר חתם ביוסטון דינמו. ב-3 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד די.סי. יונייטד. ב-8 באוגוסט 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד סן חוזה ארת'קווייקס. בעונת נכנס לנבחרת האולסטאר של ה-MLS, ואף נבחר לשחקן הספורטיבי של העונה. ב-20 במאי 2019 הודיע כי יפרוש בסיום העונה. ב-6 באוקטובר של אותה שנה רשם את משחקו האחרון בקריירה בניצחון 2-3 נגד לוס אנג'לס גלאקסי.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, ביסלי שיחק בנבחרות הצעירות של ארצות הברית. ב-27 בינואר 2001 ביסלי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 נגד . ב-18 בינואר 2002 ביסלי הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
ביסלי השתתף עם הנבחרת שש פעמים בגביע הזהב של CONCACAF, 4 גביעי עולם ופעמיים בגביע הקופנדרציות.
ב-15 בדצמבר 2014 ביסלי הודיע ​​על פרישה מהנבחרת. אולם, נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2015.
האנק ג'ונסון
הנרי קלווין ג'ונסון הבן (באנגלית: .Henry Calvin Johnson Jr; נולד ב-2 באוקטובר 1954) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ג'ורג'יה, ברציפות מאז 2007. ג'ונסון, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז בחירה שבסיסו בפרוורים המזרחיים של אטלנטה, כמו גם חלק מעיר הבירה עצמה. ג'ונסון נמנה בין שלושת הבודהיסטים היחידים אי-פעם ששירתו בקונגרס של ארצות הברית, לצד מזי הירונו וקולין הנבוסה, שתיהן מהוואי.
ביוגרפיה.
ג'ונסון נולד וגדל בוושינגטון הבירה. אביו עבד בלשכת בתי הכלא הפדרלית והיה מנהל הסיווגים והשחרורים על-תנאי, ובעת עבודתו שם היה האפרו-אמריקאי בעל התפקיד הבכיר ביותר בלשכה. בשנת 1976 השלים ג'ונסון לימודי תואר ראשון ממכללת קלארק (אוניברסיטת קלארק אטלנטה דהיום), וב-1997 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט ע"ש ת'ורגוד מרשל של אוניברסיטת דרום טקסס ביוסטון. הוא עסק בעריכת דין בדיקאטור (Decatur) שבג'ורג'יה במשך למעלה מ-25 שנה. בשנים 1989–2001 היה ג'ונסון שופט-עמית בבית המשפט השלום של מחוז דקאלב. בשנת 2000 נבחר למועצת מחוז דקאלב, ומילא תפקיד זה מ-2001 עד 2006.
בבחירות אמצע הכהונה ב-2006 קרא ג'ונסון תיגר על סינת'יה מקיני בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של ג'ורג'יה בבית הנבחרים של ארצות הברית – התחרות האמיתית בבחירות אלה, שכן מדובר במעוז דמוקרטי מובהק בעל רוב לאוכלוסייה האפרו-אמריקאית. ביום הפריימריז שאירע ב-18 ביולי נכפה על ג'ונסון ומקיני סיבוב שני לאחר שאף אחד מהם גרף לפחות 50% מהקולות: מקיני גרפה 47.1%, ג'ונסון קיבל 44.4%, ומועמד שלישי זכה ל-8.5%. ב-8 באוגוסט, יום הסיבוב המכריע, מקיני לא שיפרה את מספר הקולות שקיבלה והפסידה לג'ונסון, שנבחר למועמד מפלגה הדמוקרטית הודות ל-41,178 קולות שקיבל (49%). בנובמבר ניצח את קת'רין דייוויס, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, ונבחר אל הקונגרס של ארצות הברית. במהלך מסע הבחירות הראשון שלו לקונגרס, עשה ג'ונסון שימוש אגרסיבי באינטרנט כדי לחזר אחר תומכים פוטנציאליים ובמטרה למשוך תשומת לב לאומית להתמודדותו בפריימריז נגד מקיני. העיתון "National Journal" כתב שמבין כל המועמדים לקונגרס ברחבי ארצות הברית ב-2006, לג'ונסון "הייתה אסטרטגיית הבלוג הייחודית ביותר ללא ספק".
בראשית ינואר 2007 ג'ונסון הושבע לתפקידו. באותה שנה התקבלה פה אחד בבית הנבחרים ובסנאט של ארצות הברית החלטה שהגה הקוראת לפתרון מלחמת האזרחים באוגנדה בדרכי שלום, המתנהלת בין ממשלת אוגנדה וצבא ההתנגדות של האל. זוהי החקיקה הראשונה שלו שצלחה בקונגרס, והוצגה במשותף עם הסנאטורים סם בראונבק וראס פיינגולד. ב-18 בנובמבר 2008 נבחר בידי עמיתיו לסיעה כמצליף אזורי ב"אזור השמיני", הכולל את ג'ורג'יה, פלורידה, מיסיסיפי, אלבמה ואיי הבתולה של ארצות הברית.
ג'ונסון ידוע כמבקר חריף של השלטון הישראלי ביהודה ושומרון, ועל אף שהוטחו בו ביקורות רבות על עמדתו האנטי-ישראלית, סירב למתן את עמדותיו בנושא ישראל. ב-25 ביולי 2016, בנאום בפילדלפיה בפני מפגינים נגד שלטון ישראל ביהודה ושומרון, אמר ג'ונסון כי עוד דווח שאמר כי "בתים פלסטינים נגנבים ומושמדים" ואף השווה את המתנחלים לטרמיטים. בעקבות הדברים יוחסו לג'ונסון עמדות אנטישמיות, ודבריו גונו בידי מספר ארגונים ואישים כגון הליגה נגד השמצה, הוועד היהודי-האמריקאי והרב דוד וולפה. לאחר מכן התנצל ג'ונסון על אמירותיו אך הוסיף כי מפעל ההתנחלויות מסכן את פתרון שתי המדינות. ג'ונסון אף נועד עם מנהיגי קהילות יהודיות והתנצל בפניהם.
בדצמבר 2021 הציג ג'ונסון ביחד עם ג'יימי רסקין חקיקה המאפשרת לאזרחים לדרוש פיצויים בגין הפרות חוקתיות שבוצעו נגדם על ידי אנשי רשויות אכיפת החוק בארצות הברית, בהן אכיפת מכס והגירה, מנהל אבטחת התחבורה (TSA), לשכת החקירות הפדרלית, מחלקת המשפטים של ארצות הברית ולשכת בתי הכלא הפדרלית.
ויליאם בונין
ויליאם ג'ורג' בונין (באנגלית: William George Bonin; 8 בינואר 1947 – 23 בפברואר 1996) הידוע גם בתור רוצח הדרכים או רוצח הכביש המהיר, היה רוצח סדרתי ועבריין מין אמריקאי אשר ביצע אין ספור מעשי אונס, עינויים, ורצח בלפחות ארבעה עשר גברים ונערים צעירים במהלך מסע הקטל שערך בדרום קליפורניה החל ממאי 1979 ועד יוני 1980.
אף על פי שהורשע רק בארבעה עשר רציחות הוא החשוד המרכזי בחמישה עשר מקרי רצח נוספים, ותואר על ידי התובע במשפטו כ"בן אדם הרשע ביותר שאי פעם דרך עלי האדמות". בונין ריצה ארבע עשרה שנות מאסר באגף המוצאים להורג של בית הסוהר סן קוונטין לפני שהוצא להורג באמצעות זריקת רעל ב-1996.
הכינוי "רוצח הדרכים" נולד ממנהגו של בונין להשליך את גופות קורבנותיו לצד כבישים מהירים בדרום קליפורניה. הוא חולק את התואר עם שני רוצחים סדרתיים נוספים שהיו פעילים באותם אזורים במהלך שנות השבעים, פטריק קירני ורנדי קראפט.
חייו.
ויליאם ג'ורג' "ביל" בונין נולד בוילימנטיק, קונטיקט, ב-8 בינואר 1947, הבן השני מתוך שלושת ילדיהם של רוברט ואליס בונין. שני הוריו היו אלכוהוליסטים, ואביו היה מהמר כפייתי אשר נהג להתעלל באשתו ובילדיו. בונין ושני אחיו הוזנחו בצורה חמורה בילדותם, ופעמים רבות קיבלו אוכל ובגדים נקיים משכנים שנחלצו לעזרתם. לעיתים קרובות הושארו השלושה אצל סבם, עבריין מין מורשע אשר התעלל מינית בבתו, אמו של בונין, ובנכדי.
ב-1953 שיכנה אליס בונין את ילדיה בבית יתומים בניסיון להגן עליהם מפני אביהם האלים. בית היתומים היה ידוע לשמצה במשמעת הנוקשה שהשליט ובענישה הקשה בה דגל, ונהג לחנך את הילדים באמצעות הכאה קשה, התעללות גופנית והטבעה חלקית בכיורים מלאים במים. אף על פי שבעתיד דיבר בונין בחופשיות על חוויות ילדותו, סירב להרחיב על זיכרונותיו ממוסד זה מעבר לכך שאמר כי הסכים לקיים מגע מיני עם גברים בוגרים ממנו רק אם הם קשרו את ידיו קודם לכן מאחורי גבו. הוא נותר שם עד לגיל תשע, אז חזר לחיות עם הוריו במנספילד, קונטיקט.
בגיל עשר נעצר בגין גניבת לוחיות רישוי של רכב והושם במוסד לעבריינים צעירים. במהלך שהותו שם עבר התעללות פיזית ומינית פעמים רבות מספור, לעיתים בידי היועץ הבכיר הממונה עליו.
ב-1961 נאלצו בני המשפחה לעבור לדאוני, לוס אנג'לס, לאחר שביתם עוקל. מעט לאחר מכן מת אביו של בונין כתוצאה משחמת הכבד. באותו הזמן הוא החל להטריד מינית את אחיו הצעיר וכן את ילדי השכנים. רבים מילדים אלו, כולם צעירים ממנו, פותו להיכנס לביתו בהבטחה שיספק להם אלכוהול. בנוסף לכך ידוע כי השתתף גם במספר מעשי שוד וגניבה.
בונין למד בבית ספר בצפון טורנס. כנער מתבגר נטה להתבודד ומאוחר יותר אמר כי מעולם לא היו לו חברים ושתמיד הרגיש לא נוח בסביבת אנשים. לאחר שנדחה והושפל בידי מספר נערות, תיאר את עצמו בפני מכריו כ"ילד של בית" שאינו מצליח להשתלב. כמו כן התבייש לחייך בפני אנשים בשל שיניו העקומות. אמו של בונין אמרה כי בינה לבין בנה התקיים ויכוח ארוך שנים בנוגע לנטיותיו ההומוסקסואליות.
זמן מה לאחר סיום לימודיו ב-1965 התארס בונין לאישה בשם סוזן, ככל הנראה בשל לחץ מצד אמו, אשר האמינה כי תהליך הנישואים ירפא את נטיותיו ההומוסקסואליות. באותה שנה התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית, ומאוחר יותר שירת במשך חמישה חודשים במלחמת וייטנאם כמקלען אוויר וצבר יותר משבע מאות שעות קרב ולחימה.
מאוחר יותר בחייו טען בונין שחוויותיו מהמלחמה לימדו אותו שחיי אדם מוערכים יתר על המידה. באירוע אחד, כאשר היה נתון תחת אש אויב, סיכן את חייו בכדי להציל חייל פצוע מצוותו, ועל כך הוענקה לו מדליה. הוא הודה שקיים יחסי מין בהסכמה הן עם נשים והן עם גברים בזמן שהותו בווייטנאם; כמו כן הודה שתקף מינית שני חיילים תחת איומי אקדח במהלך מתקפת טט.