מאלדר מוסר לברוקמן פיסת בד מן הגופה וברוקמן טוען כי הרוצח מאמין שהוא ניחן בתפיסה על-חושית, וכי הוא "ראה כמה מהדברים שהרוצח ראה", לדבריו. הוא מתאר חיזיון שעולה בראשו בו מאלדר פורץ לתוך מטבח חשוך באקדח שלוף, ולאחר מכן הרוצח צועד בעקבותיו מבלי שמאלדר חש בו. בחזיונו של ברוקמן, מאלדר נעצר, משפיל את עיניו ומבחין שהוא דרך על עוגה שנמצאה על הרצפה, ואז הרוצח משסף את צווארו. ברוקמן, במקום לדווח על סוף החיזיון, מוסר למאלדר מכתב שקיבל מהרוצח בו הרוצח כותב שהוא מצפה לרגע בו יהרוג את ברוקמן. כשסקאלי שומרת על ברוקמן בחדר בבית מלון הוא חוזה בפניה, ספק בהלצה, שסופם להיות ביחד במיטה. בינתיים, הרוצח שומע מחוזת עתידות כי הוא אינו יודע מדוע הוא עושה את הדברים שהוא עושה, אך בלבולו יגיע בקרוב מאוד לקיצו, ובסוף החיזיון הוא רוצח אותה. מאלדר מחליף את סקאלי בשמירה על ברוקמן, שמספר למאלדר על חלום שחוזר אליו מדי לילה. למחרת, הרוצח, שעובד כנער שליח במלון, נכנס לחדרו של ברוקמן. השניים מזהים אחד את השני מיד, מתחילים לשוחח. במהלך השיחה שואל הרוצח "מדוע אני עושה את מה שאני עושה?" וברוקמן משיב לו "מפני שאתה משוגע!", הרוצח מחייך בהבנה ובסיום שיחתם הוא רוצה להרוג את ברוקמן, אך ברוקמן דוחה אותו בטענה שעדיין לא הגיע זמנו להרוג אותו. סקאלי מגיעה למסקנה שהרוצח הוא הנער השליח וממהרת חזרה אל המלון כשמאלדר בעקבותיה. במלון, מאלדר פורץ אל תוך חדר חשוך ולבסוף דורך על עוגה כפי שחזה ברוקמן, אך סקאלי מצליחה לירות ברוצח ההמום לפני שהוא מספיק להרוג את מאלדר. סקאלי מוצאת את ברוקמן כשהוא מת בדירתו לאחר שהתאבד. היא מתיישבת לצידו ומבינה את חזיונו על כך שסופם להימצא יחד במיטה. מאוחר יותר בביתה, סקאלי צופה בפרסומת טלוויזיונית בכיכובו של "יאפי הגדול" ובתגובה משליכה בתיעוב את הטלפון לעבר המסך.
כתיבה.
הפרק הוא השני מתוך ארבעת פרקי הסדרה שכתב התסריטאי דרין מורגן, שנחשב לאחד מכותביה הפופולריים ביותר של "תיקים באפלה". מורגן החל את דרכו בסדרה בגילום הדמות "Flukeman", תולעת סרט דמוית-אדם שנוצרה מזבל רדיואקטיבי שמקורו באסון צ'רנוביל. לקראת סוף העונה השנייה הפך מורגן לתסריטאי מן המניין של הסדרה וכתב בסך הכל ארבעה פרקים, ששילבו לראשונה מרכיבים של קומדיה שחורה ופרודיה עצמית בסדרה, שהתאפיינה עד אז בטון דרמטי וקודר. הדמויות שתרם מורגן לסדרה הושוו לדמויותיה התמהוניות של הסדרה הקומית "חשיפה לצפון".
מלבד גישתו ההומוריסטית, הפרק נחשב ליוצא דופן בזכות גישתו לסוגת המדע הבדיוני שנמנעה לחלוטין משימוש בנושאים מתחום המדע, שהיו נפוצים מאוד בסדרה.
מורגן הכליל מספר בדיחות פנימיות בפרקים אותם כתב עבור הסדרה. כך למשל שמו של קלייד ברוקמן הוא מחווה לתסריטאי והבמאי מתקופת הראינוע קלייד ברוקמן, שהיה מהתסריטאים שהשפיעו ביותר על מורגן, ובדומה לדמות שבפרק ביצע התאבדות. הפרק עושה שימוש אף בשמותיהם של תסריטאי ראינוע נוספים וכן בפרטי טריוויה הקשורים אליהם.
תגובות.
"מנוחתו האחרונה של קלייד ברוקמן" זכה לשבחים מהמבקרים. צוינו לטובה האופן בו מצליח הפרק לשלב בהצלחה מרכיבים של הומור, אימה ודרמה, וכן משחקו של פיטר בויל.
"הגאזט" של מונטריאול כינה את הפרק "אחת משעותיה הבלתי-נשכחות ושוברות-הלבבות ביותר של הטלוויזיה".
הפרק דורג במקום העשירי ברשימת "100 פרקי הטלוויזיה החשובים ביותר בכל הזמנים" של המגזין TV Guide מ-1997, שם נטען כי על אף שמרכיביה המרכזיים כוללים בעיקר נושאים כחוצנים, מוטציות וקונספירציות, הסדרה מעמיקה ונוגעת ללב ביותר כאשר היא "חוקרת את הלב השרוי באפלה".
כמו כן נטען כי הרגע המכונן ביותר בסדרה הוא תשובתו המסתורית של ברוקמן לסקאלי על שאלתה מתי תמות: "את לא", בעוד שבדיעבד אובחנה סקאלי בעונה העוקבת כחולה בסרטן המוח.
השחקן שמגלם את "יאפי הגדול" הוא יאפ ברוקר, שתיפקד בדרך כלל בסדרה ככפיל של דייוויד דוכובני. הבלוג הניו יורקי gawker.com טען כי הדמות מזכירה את אורי גלר.
פרסים.
דרין מורגן זכה בפרס אמי עבור כתיבה בסדרת דרמה על כתיבת הפרק. זהו פרס אמי היחיד בו זכתה הסדרה עבור כתיבה. מורגן גם הועמד לזכייה בפרס מאיגוד התסריטאים האמריקאי על כתיבת הפרק. פיטר בויל זכה בפרס אמי עבור שחקן אורח בסדרת דרמה על גילומו של קלייד ברוקמן בפרק (זכייתו היחידה בפרס אמי מתוך עשר מועמדויות).
עצבת אל-אנצאר
עצבת אל-אנצאר (בערבית: عصبة الأنصار, תרגום: חטיבת התומכים בנביא מוחמד) הוא ארגון טרור פלסטיני הפועל בלבנון, בעיקר במחנות הפליטים עין אל חילווה ליד צידון ונהר אל-בארד ליד טריפולי. הארגון הוקם בשנת 1982 על ידי השיח' השאם אל-שרידי, ורבים מפעילי ארגון אף השתתפו בלחימה באפגניסטן, בבוסניה, בצ'צ'ניה ובחבל קשמיר.
בסמלו של הארגון מופיע הביטוי "אין ממשל בלא ג'יהאד ואין ג'יהאד ללא דם".
הקשר עם אל קאעידה.
הקשר הראשוני בין עצבת אל-אנצאר ובין ארגון אל-קאעידה נוצר במהלך המלחמה באפגניסטן, בשנים 1979 עד 1989, כאשר מוג'אהדין משני הארגונים הצטרפו למלחמה בסובייטים שפלשו לאפגניסטן. בתום הקרבות, עם שובם לארצם, הביאו הלוחמים עמם את הרעיונות של ג'יהאד נגד ה"מערב", ואף החלו לבצע פיגועים נגד מטרות מערביות בלבנון. לפי כמה דיווחים, בשלהי שנות התשעים של המאה העשרים, ארגון אל-קאעדה סיפק מימון כספי משמעותי לארגון עצבת אל-אנצאר, ופעילי עצבת אל-אנצאר אף התאמנו במחנות האימון של אל-קאעידה באפגניסטן. כתוצאה משיתוף הפעולה בין הארגונים, עצבת אל-אנצאר התפתח והפך מארגון בעל שאיפות אזוריות לארגון בעל מטרות הרבה יותר רחבות וגלובליות.
קרון נוסעים
דה מארקר
מוקדמות מונדיאל 2006 - ישראל
מוקדמות מונדיאל 2010 - ישראל
זאב חנוך ארליך
זאב חנוך (ז'אבו) ארליך (נולד ב-1953) הוא סייר, חוקר ארץ ישראל, ממקימי בית ספר שדה עפרה, ועורך סדרות הספרים "שומרון ובנימין", ו"מחקרי יהודה ושומרון".
ביוגרפיה.
התחנך במוסדות של הציונות הדתית. למד בישיבת הכותל בירושלים, שלא במסגרת ה'הסדר'. בוגר תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים וב'טורו קולג' בתלמוד ובהיסטוריה של עם ישראל.
שירת כקצין חי"ר וכקצין מודיעין במהלך האינתיפאדה הראשונה.
הוא פרסם עשרות מחקרים בנושאי ידיעת הארץ, וכתב מדור קבוע בענייני ארץ ישראל במוסף שבת של העיתון מקור ראשון. הוא שימש מדריך בנושא יהודה ושומרון במכון לנדר, ומרצה במכללת מורשת יעקב-אורות ישראל. ארליך עוסק בתיעוד אתרי עתיקות בכפרים ערביים ביהודה ושומרון.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
זאב ארליך
ברבור שחור
ברבור שחור (שם מדעי: "Cygnus atratus") הוא מין עוף מים גדול, מהסוג ברבור. מקור שמו של הברבור השחור הוא בנוצותיו השחורות, המקנות לו מראה ייחודי ויוצא דופן בקרב הברבורים, שהם לבנים בדרך כלל.
הברבור השחור התגלה באוסטרליה לראשונה כבר במאה ה-17. בשנת 1697 הפליג החוקר ההולנדי ווילם דה ולמינג אל תוך נהר הזורם במערב אוסטרליה וקרא לו בשם נהר סוואן (בהולנדית: Swaanerivier) על שם הברבור שנצפה באזור.
הברבור השחור תואר לראשונה על ידי חוקר-הטבע האנגלי ג'ון לאת'ם ב-1790. הוא קטלג אותו כמין יחיד בסוג "Chenopis atratus" ,"Chenopis". לאחר מכן הועבר כמין לסוג ברבור.
הברבור השחור מקנן בדרום מזרח ודרום מערב אוסטרליה, והוא מופיע בסמלה ובדגלה של אוסטרליה המערבית החל מ-1870. ב-1973 אומץ הברבור השחור כעוף הלאומי של המדינה.
תיאור.
רוב נוצותיו של הברבור השחור הן שחורות, למעט חלק מנוצות התעופה. המקור הוא בצבע אדום-בוהק, אך קצהו בהיר יותר. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, ומקורם ארוך יותר. נוצותיהם של הברבורים הצעירים בהירות יותר, וגונן אפרפר, אך הן משחירות עם התבגרותם.
אורכו של ברבור בוגר נע בין 110 ל-140 סנטימטרים. משקלו נע בין 4 ל-9 קילוגרמים. מוטת כנפיו מגיעה ל-1.6 עד 2 מטרים. צוארו ארוך, גם בהשוואה למינים אחרים של ברבורים, ומעוקל בצורת האות S.
בעונות גשומות במיוחד הברבורים נודדים צפונה, לחלקיה היבשים של אוסטרליה, כדי לקנן, וחוזרים דרומה עם השיפור במזג האוויר.
אוכלוסייה ותפוצה כיום.
מספר הפרטים החיים כיום מוערך ב-500,000, ואין נשקפת למין סכנת הכחדה. בניו זילנד היה קיים ברבור ניו זילנד ("Cygnus sumnerensis"), אשר נחשב עד 2017 כתת-מין של הברבור השחור, והוכחד עקב ציד על ידי המאורים.
פרטים רבים של המין האוסטרלי הובאו לניו זילנד החל מ-1864 לשמש כעופות-נוי בברכות ואגמים, והמין מקנן בה עד היום. חלקם הגיעו לניו זילנד במעוף מאוסטרליה. פרטים בודדים הובאו גם לבריטניה, שם הם חיים בברכות.
הברבור השחור כמונח.
עד לגילויו באוסטרליה במאה ה-17, לא היה המין ידוע לחוקרי הטבע. בשל כך הפך הברבור השחור לשם נרדף למאורע, שיש סבירות נמוכה מאוד שיקרה. על שמו נקראת תאוריית הברבור השחור, העוסקת באירועים שהסבירות להם נמוכה עד אפסית, שבסופו של דבר קורים. ספרו של נאסים טאלב, הברבור השחור, עוסק בתאוריה זו.
הברבור השחור בתרבות ובספרות.
רפאל סבטיני כתב את ספר ההרפתקאות "הברבור השחור" ב-1932. ב-1942 הופק סרט בשם זה בכיכובם של טיירון פאואר ומורין או'הארה. הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
שלושה אלבומי מוזיקה יצאו בשם זה.
בשנת 2010 יצא בארצות הברית סרט קולנוע בשם ברבור שחור, בכיכובה של השחקנית נטלי פורטמן. על משחקה בסרט זכתה פורטמן בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
קרב קורופדיון
Cygnus atratus
שאמבור
שמבור
שכונת שמבור
יוסי אבישר
יוסף (יוסי) אבישר (נולד ב-17 באוקטובר 1940 בירושלים) הוא סופר ובמאי קולנוע ישראלי שמביים בעיקר סרטים דוקומנטריים.
ביוגרפיה.