המועדון רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בעונת 1999/2000 בו סיים במקום האחרון שלב הבתים. בשנת 2001 המועדון זכה לראשונה באליפות פורטוגל, הישג שהקנה למועדון כרטיס לליגת האלופות בעונה שלאחר מכן. בליגת האלופות הודח המועדון בשלב הבתים השני של המפעל. הישג השיא של המועדון באירופה היה בשנת 2002/2003 כאשר העפיל בגביע אופ"א עד לשלב חצי הגמר שם הודח של ידי קבוצת סלטיק.
בסיום עונת ירד המועדון לליגה הפורטוגזית השלישית ישירות מהליגה הראשונה בגלל חובות כספיים, אף על פי שסיים במקום ה-15, שמוביל לפלייאוף העלייה. זאת הייתה הפעם הראשונה בה שיחק המועדון בליגה השלישית בפורטוגל מזה 41 שנים. באפריל 2014, לאחר מאבק משפטי ארוך, הוחלט בפדרציית הכדורגל הפורטוגלית כי בעונת יחזור המועדון ישירות לליגה הראשונה.
רפי הוכמן
רפי הוכמן (נולד ב-15 ביולי 1949) הוא איש ציבור שכיהן כראש עיריית אילת השישי, בין השנים 1983–1993.
ביוגרפיה.
הוכמן נולד בתל אביב בשנת 1949. הוא עבר עם משפחתו לאילת בגיל 10, גדל באילת ושב אליה לאחר שירות בהנדסה קרבית. הקים עם אביו ואחיו עסק לרהיטים נ. הוכמן ובניו.
בשנת 1977 נבחר למועצת העיר מטעם מפלגת העבודה. בשנת 1983, בגיל 34, התמודד לראשונה בבחירות לראשות עיריית אילת, נגד ראש העירייה המכהן גדי כץ. הוא הקים רשימה עצמאית, צל"ש (צעירים למען שינוי) ונבחר לראשות העירייה, לאחר שזכה בסיבוב השני. באותה שנה נסגר מקור פרנסה גדול בעיר, חברת מכרות נחושת תמנע, צומצמה הפעילות של נמל אילת וחברת קו צינור אילת אשקלון ואילת הייתה מוכת אבטלה.
הוכמן נמנה עם יוזמי חוק אזור סחר חופשי באילת אשר הפך את העיר לעיר תיירות ללא מע"מ, שנכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 1985. שנות כהונתו אופיינו בהתמקדות בפיתוח ענף התיירות בעיר, יוזמות לפסטיבלים ואירועים רבים כמו פסטיבל רוק בים האדום, צבע בטבע, ג'אז בים האדום ועוד קודמו בברכה. בנוסף הנהגת אזור הסחר החופשי הביא לגידול בתיירות הפנים לעיר. בשנת 1988, פעל לאישור חוק בכנסת להפעלת קזינו בעיר לתיירים, ולאסור הפעלת ספינות קזינו שהחלו לפקוד את העיר באותן שנים. בנוסף השיק יוזמה להקמת שלב ב' של אזור הסחר החופשי. על פי התוכנית המכסים באילת יבוטלו כליל והיא תהפוך למרכז של מסחר ותעשייה של תאגידים רב לאומיים. התוכנית כללה גם את העברת נמל התעופה אילת למיקום חדש, מחוץ לעיר בעברונה, ובשטח שיתפנה להקים מרכזי קניות, משרדים ומלונות. מכרז להקמת שדה התעופה החדש פורסם ביוני 1988 אך לבסוף בוטל. הוכמן אף יצר קשר עם איש העסקים דונלד טראמפ (לימים נשיא ארצות הברית) וניסה לשכנע אותו להשקיע בעיר, ללא הצלחה.
בבחירות שנערכו ב-1989 התמודד הוכמן על ראשות העירייה מול גבי קדוש מהליכוד, וראש העירייה הקודם גדי כץ שרץ ברשימה עצמאית, וזכה בכהונה שנייה.הוכמן הואשם בקבלת שוחד מחברה יפנית לגידול אצות, שהקימה מפעל בעיר. החברה סיפקה מימון לכנס בו השתתף, כולל הטיסה והשהות ביפן ובהונג-קונג. הוכמן הציג את אופן מימון נסיעתו למועצת העיר וקיבל אישור טרם נסיעתו בית המשפט העליון זיכה אותה לפי דעת הרוב בשל העדר היסוד הנפשי, בבחירות 1993 בחר הוכמן לפרוש מהחיים הפוליטיים וסגנו גד לוין רץ לראשות העיר אולם הפסיד לגבי קדוש, בהמשך מונה ליו"ר המנהלה לפיתוח התיירות בנגב. שבמקביל עבר לעסקים פרטיים. בין השאר עסק בהשקעות בנדל"ן, והקים בשנת 2000 פארק שעשועים בגרנד קניון בחיפה בשותפות עם איש העסקים גד זאבי. פארק השעשועים נסגר אחרי שנתיים.
בבחירות שנערכו ב-2003 התמודד הוכמן שוב על ראשות העירייה. הוא עלה לסיבוב הבחירות השני, בו התמודדו גם גבי קדוש ומאיר יצחק הלוי, והפסיד בהפרש קטן להלוי (51.5% מול 48.49% מהקולות), לאחר שגבי קדוש בחר להעביר את תמיכתו להלוי. עם זאת נבחר למועצת העיר והיה חבר ההוועדה המקומית לתכנון ולבנייה. ב-2008 הודיע על התמודדות נוספת לראשות העיר שגם בה נוצח על ידי הלוי.
חיים אישיים.
נשוי לניצי, אב לשלושה ילדים, סב לארבעה נכדים.
תסמונת התבקעות התעלה העליונה
תסמונת התבקעות התעלה העליונה היא מחלת אוזניים נדירה וקשה לאבחון, המתבטאת בהפרעות בשמיעה ובשיווי משקל, ומאופיינת בסחרחורת המושרית על ידי קול או לחץ.
תיאור המחלה.
המחלה נגרמת מדלדול או חוסר של החלק של עצם הרקה אשר מעל לתעלה העליונה, שהיא חלק ממערכת שיווי המשקל שבאוזן הפנימית.
המחלה תוארה לראשונה בשנת 1995 על ידי ד"ר לויד ב. מיינור. ב-1998 פרסמו ד"ר מיינור ועמיתיו את המאמר "ורטיגו המושרה על ידי קול ו/או לחץ עקב התבקעות עצם של התעלה העליונה". ד"ר מיינור פיתח גם הליך כירורגי לסתימת החסר בעצם כפתרון לתסמונת.
סימפטומים.
למחלה מספר סימפטומים:
תחושת החולה מוחמרת על ידי קולות וצלילים, ויש צורך ללחוש לידו .
תועדו ניסיונות התאבדות אצל חולים רבים.
טיפול.
כדי לטפל במחלה, יש לסגור את התעלה, בעזרת רקמה ודבק איחוי עצמות. את התעלה מכסים בשתל קליפת העצם ואוטמים בדבק פיברין, אך הטיפול לא תמיד מצליח.
אבחנה.
מאחר שהמחלה נדירה וקשה לאבחון, רבים מהחולים מאובחנים כסובלים מהפרעות נפשיות כגון סכיזופרניה או כחולים בכולסטאתומה או בגידול באונה הרקתית.
הטבח ביהודי פאס (1033)
הטבח ביהודי פאס בשנת 1033 היה מקרה הרג המוני של כ-6,000 יהודים בני העיר פאס לאחר כיבוש העיר על ידי שבט מקומי קנאי לאסלאם.
רקע.
בעקבות דעיכתה של השושלת האידריסית ששלטה במרוקו בשנים 788–974 התערערה היציבות האזורית בשטח שמהווה את מרוקו המודרנית, והחלו מלחמות במגרב בין שבטים שנלחמו מטעם השושלת הפאטמית ממצרים לבין שבטים שנלחמו מטעם אמירות קורדובה מאל-אנדלוס. אי היציבות האזורית פגעה בביטחון יהודי פאס, קהילה שהייתה מרכז אינטלקטואלי חשוב של היהדות בתחילת המאה ה-10 והוציאה ממנה מלומדים חשובים כגון ר' דונש בן לברט ור' יהודה חיוג'.
בעשור הראשון של המאה ה-11 כנראה שכבר התרחש מאורע של טבח ביהודי פאס בעקבות היציבות המעורערת באזור. בגניזת קהיר נמצא מכתב שנשלח לקהילת פאס באותן שנים על ידי הגאון שמואל בן חפני, ראש ישיבת סורא מבבל (שמוצאה של משפחתו כנראה בעיר פאס). המכתב רומז למאורע שבו קהילת פאס נפגעה מרדיפות:
אולם הטבח של שנת 1033 היה קשה מכל שקדם לו, וכלל הטלת חורבן על הקהילה בעיר.
הטבח.
בשנת 1033 העיר פאס נכבשה על ידי כוחות מוסלמיים בני שבט הבנו-איפרן (המשתייכים לשבטי הזנאטה), בהובלת המנהיג אבו כמאל תמים, שהנהיג מדיניות אנטי-יהודית בשם האסלאם ברחבי הטריטוריה של השבט. זאת לאחר מלחמה ממושכת בינם לבין שליטי העיר הקודמים, בני שבט המע'רווה. בני שבט הבנו-איפרן, בראשות אבו כמאל תמים, הרגו למעלה מ-6000 יהודים תושבי העיר, הפקיעו את הרכוש היהודי, ולקחו לעצמם נשים יהודיות רבות. הטבח התרחש בחודש ג'ומאדא אל-ת'אניה של שנת 424 ללוח השנה המוסלמי (במאי-יוני של שנת 1033 לספירה הנוצרית). הטבח בפאס והאירועים שנלוו לו נחשבים לפוגרום על ידי היסטוריונים בני זמננו. בתאריך לא ידוע בין השנים 1038-1040 שבט המע'רווה כבש מחדש את העיר פאס ואילץ את תמים להימלט לעיר סלא.
סווקופ
נהר הסווקופ (בשפת הקוהקוה: "Tsoaxaub") הוא נהר מרכזי בחלקה המערבי של נמיביה, הנשפך אל האוקיינוס האטלנטי בקצה הדרומי של העיר סווקופמונד (פירוש שמה בגרמנית הוא "הפה של הסווקופ").
אורכו 460 ק"מ ושטח אזור האגירה שלו הוא 30,100 קמ"ר. שמו של הנהר מגיע משפת הקוהקוה, שפתם של שבטי הדמארה והנאמה - "Tsoa-xaub"; כאשר "Tsoa" - "פתח הצואה" או "פי הטבעת", ו-"xaub" מסמל את "תוכן הצואה". הכוונה לכמויות הגדולות של רפש ולכלוך הנפלטות מנהר הסווקופ לאוקיינוס האטלנטי.
האזור שסביב מוצא הסווקופ והדיונות הסובבות אותו ידוע בשל מספר המינים העשיר של ציפורים החיים בו, וכן בגלל מספר זני צמחים לא רגילים הצומחים שם (כמו הולויטשיה).
הסווקופ יוצר אגן ניקוז ששטחו הכולל הוא 30,100 קמ"ר, המשתרע מנקודת השפך שלו לאוקיינוס האטלנטי בסווקופמונד ועד לאוטג'ימבינגווה, במזרח כ-50 ק"מ מאוקהנג'ה ובדרום עד למחוז קהומס. הנקודה הגבוהה ביותר של קו פרשת המים שלו נמצאת בגובה של 2480 מטרים.
סכר פון בק ("Von Bach") ליד אוקהנדג'ה וסכר סווקופפורט ("Swakoppoort") מערבית לגרוס ברמן במקורות העיליים של הסווקופ, הם בעלי חשיבות עליונה לאספקת המים למרכז נמיביה. לרוב מי התהום באזור הנהר הם מלוחים.
עולם החי בסווקופ מוגבל רק למקורות התחתיים שלו, המיושבים בדלילות. וגם שם, מגוון בעלי החיים שניתן למצוא מוגבל לאנטילופות, טורפים קטנים יותר וציפורים. פילים, קרנפים, אריות וחתולים גדולים לא ניתן למצוא יותר באזורים אלו.
שלא כמו הנהרות האחרים במערב נמיביה, ישנם מספר גדול של מקומות יישוב בקרבת הנהר סווקופ, למשל יואקוס, קריביב, אוטג'ימבינגווה, אוקהנדג'ה, ובירת נמיביה - וינדהוק, כך שהאוכלוסייה באגן הניקוז שלו מגיעה ללמעלה מ-200,000 איש.
בשעה שבמקורות העליונים של הסווקופ החוות הן לרוב מרוחקות מהנהר עצמו והשטח הנרחב משמש למרעה, הנה הסכרים ומפלס המים הגבוה שבתוך עמק נהר הסווקופ עצמו מאפשרים חקלאות אינטנסיבית במקום ואפילו גננות, למשל גידול האספרגוס בחוות גואניקונטס ("Goanikontes).
השימוש הנרחב במי הנהר להשקיית חקלאות וכן הצריכה הגבוהה של מים על ידי תושבי הערים שבאזור אגן הניקוז, הביאו לדלדול מי התהום. הדבר הוביל, בייחוד במקורות התחתיים של הנהר, להתייבשותם של מעיינות רבים כמו גם מוות לצמחייה מגוונת באזור.