סן לואיס פוטוסי (בספרדית: San Luis Potosí; שם רשמי: המדינה החופשית והריבונית של סן לואיס פוטוסי (Estado Libre y Soberano de San Luis Potosí)) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. המדינה משתרעת על שטח של 60,983 קמ"ר. בירת המדינה והעיר הגדולה ביותר בה היא סן לואיס פוטוסי.
סן לואיס פוטוסי ממוקמת בחלקה הצפוני של מרכז מקסיקו. היא גובלת באידלגו, קרטרו וגואנחואטו בדרום, בסקטקס בצפון-מערב וקואווילה בצפון, בנואבו לאון וטמאוליפס בצפון-מזרח, ובוראקרוס במזרח.
נכון לשנת 2011, אוכלוסייתה של סן לואיס פוטוסי נאמדה בכ-2.6 מיליון תושבים.
בסן לואיס פוטוסי נמצאת מערת הסנוניות.
אדוארדו גומס
אדוארדו גומס (בפורטוגזית: Eduardo Gomes; 20 בספטמבר 1896 - 13 ביוני 1981) היה איש צבא ופוליטיקאי ברזילאי.
ביוגרפיה.
נולד בפטרופוליס שבמדינת ריו דה ז'ניירו. למד במכללה צבאית, התגייס לצבא בשנת 1918 והצטרף לחיל האוויר הברזילאי בשנת 1921. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 השתתף בספר מרד נגד המשטר, ובילה תקופה מסוימת במאסר. לאחר ההפיכה של שנת 1930 בה השתתף, חזר לקריירה בחיל האוויר הברזילאי, בו הגיע ברבות הימים לדרגת מרשל. כמו כן, הקים את שירות הדואר האווירי הצבאי.
במקביל לפיקוד על חיל האוויר, היה ראש מפלגת הלאומיים בברזיל, אחת משלוש המפלגות העיקריות בברזיל. בדצמבר 1945 התמודד על נשיאות ברזיל מול גספאר דוטרה, שזכה בבחירות. ב-1950 התמודד שוב בבחירות לנשיאות ברזיל ושוב הפסיד. בשנת 1954, בעקבות ירי על עיתונאי בידי אנשי משמר הנשיא, טען שמאחורי הירי עומד הנשיא עצמו ודרש חקירה שהביאה להתאבדות נשיא ברזיל, ז'טוליו ורגאס. בעקבות מינוי הנשיא החדש, קפה פיליו, מונה לשר האווירייה (ministro da Aeronáutica) בממשלת ברזיל. הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1955 ושב לתפקיד בשנים 1965–1967. נפטר בשנת 1981 בריו דה ז'ניירו ולאחר מותו קיבל את התואר "פטרון חיל האוויר הברזילאי" (Patrono da Força Aérea Brasileira).
נמל התעופה של העיר מנאוס נקרא על שמו.
הממתק הברזילאי בריגדיירו ככל הנראה קרוי על שמו של גומס. ממתקים כאלו חולקו במהלך הקמפיין שלו לנשיאות ברזיל. באותה תקופה היה גומס בדרגת בריגדיר (בריגדיירו, Brigadeiro בפורטוגזית) ומכאן שם הממתק.
סובב ירושלים
חסדי לב
חסדי לב היא עמותה הפועלת בצפת ובישובי הגליל העליון ומסייעת לתושבי הסביבה. חסדי לב היא אחת מגורמי המגזר השלישי המרכזיים העוסקים בחינוך פיננסי בישראל.
העמותה הוקמה ב-2003 לזכרו של הרב לוי ביסטריצקי (1949–2002), שהיה הרב הראשי של צפת. מנכ"ל העמותה הוא בנו, הרב זלמן (זלמי) ביסטריצקי. הארגון מעסיק שישה עובדים בשכר ומפעיל כ-300 מתנדבים, בהם בני נוער ואנשי מקצוע. לדברי הארגון, כ-4,000 משפחות נעזרות בשירותיו.
פעילות.
חסדי לב פועלת בכל המגזרים, ומאתרת משפחות במצוקה באמצעות מורים ומנהלים בבתי ספר דתיים וחילוניים. היא מחלקת חבילות מזון, בפרט לחגים, וציוד לבתי הספר לקראת פתיחת שנת הלימודים. העמותה מפעילה חנות ביגוד זולה בשם "בזאר החסד", ובה פריטי לבוש המתקבלים מתורמים בארצות הברית. ביוני 2012 השתתפה בארגון מפגש מיצוי זכויות במכללה האקדמית צפת. ביולי 2012 השתתפה, עם חברת יוניליוור ישראל ועמותת מפתח, בארגון יריד תעסוקה למגזר החרדי בצפת.
פרויקטים.
העמותה מקיימת מספר פרויקטים שנועדו להוציא משפחות במצוקה ממעגלי האבטלה והעוני. עיקרם מתן כלים לניהול יעיל וחסכוני של כלכלת הבית, וחינוך פיננסי לילדים.
הערכה.
בספטמבר 2007 נבחר מנכ"ל העמותה ל"איש השנה בקהילה" בצפת לשנת תשס"ז.
בדצמבר 2011 ניתן לעמותה תו האפקטיביות של ארגון "מידות" העוסק בדרוג והערכה של ארגונים חברתיים. חסדי לב היא הארגון הדתי הראשון שהתו מוענק לו.
רחל גיל
רחל גיל (נולדה ב-1951) היא סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בתל אביב בשנת 1951, ולמדה בבית הספר התיכון עירוני ט'. בוגרת הטכניון בחיפה בהנדסת בניין. גיל עבדה במקצוע זה וכן הרצתה בתחום.
החלה לפרסם את שיריה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בכתבי עת ספרותיים. למדה עריכה וספרות השוואתית והחלה לעבוד כעורכת. ב-1990 זכתה בפרס לשירה על שם רון אדלר. המחזה "פועלת זרה" פרי עטה זכה בפרס בתחרות של תיאטרון בית ליסין והועלה על בימת התיאטרון בשנת 2010.
גיל נשואה לחוקר הספרות פרופסור אברהם בלבן, והיא אם לבת ולבן. מתגוררת בתל אביב.
בלוטת ברטולין
בלוטות ברטולין (Bartholin, נקראות גם בלוטות על שם קספר ברטולין הצעיר ובלוטות פרוזדור הגדולות) הן זוג בלוטות בגודל 1.5 - 2 ס"מ הממוקמות ברקמת שומן של השפתיים הגדולות של נקבת האדם, בשליש התחתון שלהן, משני צדי פתח הנרתיק. פתח של בלוטות אלה נמצא על שטח פנימי של השפתיים הקטנות.
עם לחיצה עליהן וכן בזמן עוררות מינית והזדווגות בלוטות ברטולין מפרישות נוזל אפור-שקוף צמיגי ועתיר חלבון השומר על לחות פתח הנרתיק ומשמש כחומר סיכה עבור מהלך הזדווגות שפיר.
הבלוטה ההומולוגית בגוף הזכר לבלוטת ברטולין היא בלוטת קאופר.
מאמעלע
מאַמעלע (פולנית: Mateczka) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1938. היה זה סרטו האחרון של ג'וזף גרין מתוך הארבעה בשפת היידיש שהוא יצר בין השנים 1936–1938.
בעת ההכנות לסרט "א בריוועלע דער מאמען" הגיע גרין למסקנה כי יחסוך בהוצאות אם יצלם עוד סרט בו-זמנית. גרין השתמש באותו צוות שחקנים ואותו צוות טכני שכבר הועסק ב"א בריוועלע דער מאמען". כדי להגיע ליצירת סרט זה היה על גרין להשתמש בחומר מוכן. גרין התייעץ עם בעלה של מולי פיקון, יענקל קאליך, והשניים סיכמו כי יש להסריט את אחת ההצלחות הבימתיות הגדולות של פיקון: "מאמעלע".
קפטן סיסקו
האמפריה הרומולאנית
גשר עכברה
גשר עכברה הוא גשר החוצה את נחל עכברה, יובלו השמאלי של נחל עמוד, מצפון לכפר עכברה ומדרום לעיר צפת, והוא נושא עליו את כביש 89. הגשר מתנשא לגובה של 80 מטרים מעל ערוץ הנחל, ועד להשלמת גשר הרכבת מעל עמק הארזים היה הגבוה בגשרי ישראל. אורכו 420 מטרים, רוחבו 14 מטרים והוא נישא על-גבי ארבעה עמודי בטון. הגשר נבנה בשיטת מקטעים והוא מסוגל לשאת תנועת טנקים ולספוג רעידות אדמה בעוצמה של עד 8.9 בסולם ריכטר. בעקבות ריבוי קפיצות ההתאבדות מהגשר, קיבל הגשר את הכינוי "גשר המתאבדים".
היסטוריה.
הקמת הגשר וסלילת קטע כביש 89 העוקף את העיר צפת מדרום, הועלו לראשונה במסגרת מסקנות שהוסקו לאחר מלחמת יום הכיפורים. הכביש העוקף נועד להקל על תנועת כוחות צה"ל ממחסני החירום ברחבי צפון הארץ לעבר רמת הגולן, ולאפשר כניסה נוחה אל בית החולים רבקה זיו שבצפת, אשר היווה את בית החולים הקרוב ביותר אל החזית. הפרויקט נידון שוב ושוב לאורך השנים, אך בשל התנגדות הגופים הירוקים לפגיעה בנופו של נחל עכברה, הוא לא יצא אל הפועל. ההתנגדות נבעה בעיקר מכך שהגופים המתכננים העדיפו לצקת סוללה לרוחב הנחל.
הקמת הגשר החלה בשנת 1997, והוא נבנה בשיטת המקטעים בדחיקה על ידי חברת שפיר הנדסה ותעשייה. במהלך עבודות ההקמה נהרגו שני פועלי בניין. הפועלים עמדו על פיגום שקרס ונהרגו במקום. הכביש נפתח לתנועה ב-24 בדצמבר 2002. בחודשים שלפני פתיחת הגשר לתנועת כלי רכב, חובבי אתגרים ערכו מהגשר את קפיצת הבנג'י (נדב כספי, עדו הדר ורוברט לוין) ואת קפיצת הבייס (אבנר צחורי) הראשונות בישראל מגשר.
"גשר המתאבדים".
בדומה לגשרים נוספים בעולם (ה"סאנשיין סקייויי" בפלורידה, אל-ויאדוקטו במדריד), עקב מעשי התאבדות רבים, זכה הגשר לכינוי "גשר המתאבדים". כעשור לאחר בנייתו, כבר נמנו 11 מתאבדים מן הגשר, לא כולל שני פועלים רומנים שנפלו מהגשר אל מותם עוד בזמן בנייתו. בנובמבר 2013, בניסיון למנוע מעשי התאבדות נוספים, השלימו עובדי נתיבי ישראל, הקמת מעקה בטיחות בצידי הגשר, כדי למנוע מקרים של קפיצה מהגשר לתהום.
גאורון
גאורון (באנגלית: Gowron; בקלינגונית: Ghawran) הוא דמות בדיונית המופיעה ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". הדמות, בגילומו של השחקן רוברט או'ריילי, הופיעה בסדרות הטלוויזיה " ו-".
ביוגרפיה של הדמות.
הדור הבא.
גאורון הופיע לראשונה בפרק "Reunion" כיריבו העיקרי של דוראס, בקרב הירושה על תפקיד הקנצלר של המועצה הגבוהה של הקלינגונים, בעקבות הודעתו של הקנצלר המכהן ק'מפק על פרישתו. ק'מפק ממנה את קפטן ז'אן לוק פיקארד לשמש כבורר, ולקבוע מי יהיה היורש לאחר מותו, ומגלה לו כי הוא חושד שאחד מן השניים - גאורון או דוראס - הרעיל אותו. אולם בטרם מתחילים דיוני הבוררות, בת-זוגו לשעבר של וורף, ק'אהלייר, מוצאת ראיות המפלילות את ג'ארוד, אביו של דוראס, בשיתוף פעולה עם הרומולאנים, במהלך תקיפתם את המאחז הקלינגוני קיטאמור. על מנת למנוע את חשיפת הראיות - דוראס רוצח אותה. וורף דורש את "זכות הנקמה" הקלינגונית, השמורה לבני-זוג, ומזמין את דוראס לדו-קרב. וורף הורג אותו, וכתוצאה מכך - גאורון מתמנה לתפקיד הקנצלר.
גאורון מופיע שוב בפרק הכפול "Redemption", כאשר מעמדו כקנצלר נמצא תחת איום מצד האחיות לבית דוראס, אשר מעוניינות כי טוראל, בנו הבלתי חוקי של דוראס המנוח, יתמנה לקנצלר. מסתבר כי בית דוראס משתף פעולה עם הרומולאנים - אויביהם הנצחיים של הקלינגונים - וניסיונם לתפוס את השלטון מסתיים, כאשר נחשפת מעורבות הרומולאנים - בהנהגתה של סילה (דניס קרוסבי), הבת של טאשה יאר, ואלו מחליטים לנטוש אותם. כמו כן, במהלך אירועי פרק זה, גאורון מחזיר לבית של וורף את "הכבוד הקלינגוני", אשר נשלל ממנו בפרקים מוקדמים יותר.