בגבול העיר אמיין לפני בפונדק אנשי העיר משתעשעים. מכונית הדואר מגיעה ויוצאים ממנה ג'רונטה מנון ואחיו הסמל. הסמל חייב ללוות את אחותו הצעירה למנזר, אבל האביר דה גריו מתאהב בנערה במבט ראשון. בעוד לסקו מוכר את אחותו לבעל נכס עשיר וזקן תמורת מעט כסף, האביר, בעזרת חבריו הסטודנטים, מבריח את הנערה.
מערכה 2.
מנון לא הייתה יכולה לסבול את המצוקה והמחסור לצד האביר במשך זמן רב ולכן בעצת אחיה נמלטה מאהבתה ובחרה באדון הזקן העשיר. בביתו של ג'רונטה הפכה לגברת מכובדת מאוד, אך היא חלמה על אהבתה הישנה. בהזמנתו של לסקו, דה גריו מבקר את מנון, שנופלת לזרועותיו תוך שכיחה עצמית. הרגע האידילי מופרע בהופעתו של ג'רונטה, שמעיר לנערה על כך שלא מעריכה את רגשותיו, למרות שצברה כל כך הרבה מתנות. בתגובה, מנון מושיטה בלעג את מראת היד שלה מול פני האדון הזקן. ג'רונטו נשבע לנקום ואז בורח מהמקום. עד מהרה פורצת קבוצת משמר לחדרה של מנון והיא נחטפת. כלא והגלייה מחכים לה.
מערכה 3.
בנמל לה האבר, מול הכלא, לסקו ודה גריו ממתינים לשחר. הם הצליחו לשחד שומר ומקווים לשחרר את מנון. הבריחה נכשלת. בכאוס שנוצר העם יוצא לרחובות. הצבא מנסה להרגיע את המצב. הסמל קורא בזה אחר זה את שמות המורשעים כדי לעלות לספינה, כולל מנון. דה גריו מנסה לפרוץ את חומת קו החיילים כדי לשחרר את אהובתו, אך הם עומדים מולו עם הרובים שמביטים בהם. הוא מתחנן בפני רב חובל הספינה לתת גם לו לעלות על הספינה, בסופו של דבר רב החובל מתרצה ומאפשר לו לעקוב אחר אהבתו לגלות.
מערכה 4.
מקום ההתרחשות: מדבר ליד ניו אורלינס
במדבר ניו אורלינס, מנון ודה גריו גוררים את עצמם מותשים. האביר הולך לחפש מים, אך חוזר ללא הצלחה למצוא. הנערה לא יכולה לשאת עוד את הסבל ומתה בזרועותיו של דה גריו.
קימנת
כמנתית
עזרא פורמן
עזרא פורמן (באנגלית: Ezra Furman; נולדה ב-5 בספטמבר 1986) היא מוזיקאית ופזמונאית יהודייה-אמריקאית. פורמן הייתה הסולנית והגיטריסטית של להקת Ezra Furman and the Harpoons , שפעלה בין השנים 2006–2011. בשנים שלאחר מכן היא הוציאה מספר אלבומים, וכן יצרה את פסקול הסדרה "חינוך מיני" של נטפליקס.
קריירה.
Ezra Furman and the Harpoons.
בשנת 2006 הקימה פורמן יחד עם עוד שלושה חברים את להקת הרוק Ezra Furman and the Harpoons (עזרא פורמן וההרפונז) בעת שלמדו באוניברסיטת טאפטס. עזרא פורמן הייתה הסולנית והגיטריסטית של הלהקה, והיו בה חברים גם ג'וב מוקאדה (גיטרה בס), דרו "אדם" אברוטין (תופים) ואנדרו לנגר (גיטרה). הלהקה הוציאה ארבעה אלבומים: "Beat Beat Beat" (2006), "Banging Down the Doors" (2007), "Inside the Human Body" (2008) ו-"Mysterious Power" (2011). בשנת 2009, לאחר שהסתיים החוזה של הלהקה עם חברת התקליטים Minty Fresh, הם הוציאו אלבום אוסף בשם "Moon Face: Bootlegs and Road Recordings 2006-2009", שכלל הקלטות חיות וכמה מיצירות הסולו של פורמן. הלהקה התפרקה בשנת 2011.
The Year of No Returning.
לאחר סיבוב ההופעות שלה לקידום האלבום "Mysterious Power", פורמן הקליטה אלבום סולו בשם "The Year of No Returning". את האלבום היא לא הוציאה דרך חברת תקליטים, וגייסה כסף דרך קיקסטארטר כדי לממן את ההקלטה וההוצאה העצמית של האלבום. האלבום הוקלט בסטודיו בליסטיקו, שבאותו זמן היה ממוקם בעליית הגג שבביתה של פורמן, והופק על ידי טים סנדסקי, שהיה הבעלים של הבית והאולפן. האלבום יצא לאור בפברואר 2012. בסוף אותה שנה, פורמן הוחתמה בחברת התקליטים Bar/None Records , שהוציאה את האלבום בהוצאה מחודשת בקיץ 2013.
באביב 2012 הוקמה להקת הליווי Ezra Furman and the Boy-Friends, ויצאה לסיבוב הופעות לקידום האלבום. בלהקה היו חברים ירגן ירגנסן (בס), בן ג'וזף (קלידים, גיטרה) וסם דרקס (תופים). טים סנדסקי (סקסופון) הצטרף ב-2013.
Day of the Dog.
באוקטובר 2013 יצא לאור אלבומה השני של פורמן, "Day of the Dog", שהופק גם הוא על ידי טים סנדסקי, וכן הוקלט בסטודיו בליסטיקו ויצא לאור דרך חברת התקליטים Bar/None Records. האלבום בלט בתקשורת בבריטניה. מייקל האן מהגרדיאן העניק לו ביקורת של 5/5 כוכבים: "עזרא פורמן יצרה אלבום של רוקנרול קלאסיציסטי שאף פעם לא מרגיש כמו תרגיל, אלא כמו פיסת ביטוי עצמי חיה ונושמת", ומגזין NME העניק לו ביקורת של 8/10: "גרסה פרחחית ומחוספסת לרוק הקרנבלי בסגנון הניו יורק דולס, הראמונס מעידן-ספקטור והאי סטריט בנד. פנינה בלתי צפויה".
בשנת 2014 הלהקה ערכה סיבוב הופעות בבריטניה וזכתה לביקורות חיוביות בעיתונות. "הרוקנ'רולרית הפאנקית לא מגניבה מספיק מכדי להתרגש מקבלת הפנים הנלהבת שהיא ראויה לה", כתב מלקולם ג'ק בגרדיאן, ונתן למופע 5 כוכבים. סיבוב ההופעות הסתיים בסתיו, בהופעה במועדון הסקאלה בלונדון בספטמבר 2014.
Perpetual Motion People.
בתחילת 2015 פורמן חתמה בחברת התקליטים Bella Union וב-27 באפריל הודיעה על אלבומה החדש, "Perpetual Motion People", שיצא לאור ב-6 ביולי בבריטניה ובאירופה וב-10 ביולי בארצות הברית. בנוסף לביקורות החיוביות בעיקר שקיבל, האלבום נכנס למצעדי הפזמונים בבריטניה, והגיע בשיאו למקום ה-23 עם כניסתו. סדרה של הופעות באירופה ובארצות הברית התקיימה יחד עם יציאתו של האלבום.
בשנת 2016 פורמן הוציאה לאור את המיני-אלבום "Big Fugitive Life", באומרה כי הוא הרגיש כמו "סוף של פרק עבורי, מבחינה מוזיקלית" וקראה לאוסף השירים "קבוצה של השירים המיותמים האהובים עלינו", כאשר לדבריה ארבעה מתוך ששת השירים שבאלבום היו מיועדים להיכלל ב-"Perpetual Motion People", ושניים שהיו מיועדים להיכלל ב-"The Year of No Returning", אך לא היו מוכנים באותו זמן.
בספטמבר 2017, פורמן הודיעה ברשתות החברתיות על שינוי שם הלהקה, מ-Ezra Furman and the Boy-Friends ל-Ezra Furman and The Visions. לא נעשה שינוי כלשהו בנוגע לחברי הלהקה, ואותם החברים נשארו בה.
Transangelic Exodus.
אלבומה השביעי של פורמן, "Transangelic Exodus", יצא לאור ב-9 בפברואר 2018. האלבום עוקב אחרי סיפורן של פורמן ומלאך שנמצאים בדרכם, בבריחתם משלטון דכאני.
פרויקטים אחרים.
בשנת 2018, יצא לאור ספרה של פורמן על האלבום Transformer של הזמר לו ריד, במסגרת מיזם הספרים .
פורמן יצרה את הפסקול לסדרת הדרמה הקומית של נטפליקס משנת 2019, "חינוך מיני". הפסקול כולל שירים מקוריים של פורמן, וכן שירים שנכתבו עבור הסדרה. בנוסף, פורמן ולהקתה הופיעו בפרק השביעי של העונה הראשונה של הסדרה, "At the Bottom of the Ocean", בהופעת קמאו, בתור הלהקה שמופיעה בנשף בית הספר של הדמויות הראשיות.
חיים אישיים.
פורמן היא יהודייה. אביה הוא בן למשפחה יהודית ואמה התגיירה. היא סיפרה כי היא מתכננת להפוך לרבה, והחל מסתיו 2021 היא לומדת בבית הספר הרבני של המכללה העברית בניוטון , מסצ'וסטס.
פורמן היא ביסקסואלית, ומשתמשת בכינויי גוף היא/את ו-they/them. היא יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית בסוף אפריל 2021.
לפורמן יש שלושה אחים ואחיות, והיא אם לילד. אחיה הצעיר, ג'ונה, היה הסולן והבסיסט של להקת הרוק Krill מהעיר בוסטון, שהתפרקה ב-2015. אחיה הבכור, נואה, הוא אמן חזותי, ועיצב את עטיפת האלבום "Banging Down The Doors" של Ezra Furman and the Harpoons.
הג'יגולו הלבן
הג'יגולו הלבן (באנגלית: Hustler White) הוא סרט -קומדיה שחורה-סאיטרית משנת 1996, העוסק בהומוסקסואלים העוסקים בזנות גברית ב שב, קליפורניה, ובלקוחותיהם. את הסרט כתבו וביימו ברוס לה ברוס ו ומככבים בו טוני וורד ולה ברוס. בנוסף להיותו שייך לזרם הקולנוע הקווירי החדש, הסרט הוא הומאז' לקולנוע ההוליוודי הקלאסי. בסרט מופיעים גם , ו.
עלילת הסרט מזכירה את זו של שדרות סאנסט, אולם מעבירה את זירת ההתרחשות מאחורי הקלעים של תעשיית הקולנוע ההוליוודי הקלאסי אל עולם הזנות הגברית ותעשיית הפורנו המודרניים. הסרט, כמו כל יצירותיו של לה ברוס, כולל סצינות מין מפורשות בהן סצנת סקס שנויה במחלוקת הכוללת גבר קטוע רגל. הבמאי-השותף ריק קסטרו ליהק לסרט שחקנים חובבים, חלקם עסקו בעבר בדוגמנות ובזנות, בהם טוני וורד. הם גם השתמשו בבתיהם האמיתיים כאתרי צילום.
חלקים מהסרט מופיעים בוידאו קליפ של השיר "Misogyny" בביצוע להקת הרוק הקנדית , שהופיעה בערוץ בשנות התשעים.
תקציר העלילה.
הסרט מתחיל עם מונטי וורד (טוני וורד), זונה ממין זכר, שנמצא מת בג'קוזי. לאחר מכן, ב, מונטי מתאר את הנסיבות שהובילו למותו (זאת כהומאז' לפתיחת הסרט "שדרות סאנסט").
יורגן אנגר (ברוס לה ברוס), סופר מאירופה, מגיע לקליפורניה לצורך שהוא עורך לספר העוסק בזנות גברית ופורנוגרפיה בהוליווד. תוך כדי סיור ב, הוא פוגש את מונטי המסתובב ברחוב והוא מתאהב בו. לאורך כל הסרט אנו נחשפים אל היבטים שונים של חייו של מונטי, הכוללים מפגשים מיניים מזדמנים רבים. יורגן מחזר ללא הצלחה אחרי מונטי, אך לבסוף מונטי מגיע אל דירתו של יורגן. שם, מונטי מחליק על סבון ומאבד את הכרתו בתוך ג'קוזי. יורגן מוצא אותו ומוציא אותו מהמים בעודו סבור שמונטי מת. הוא מביא אותו לחוף הים כדי לזרוק את גופתו אל תוך הים, אבל מונטי מתעורר. בסופו של דבר, השניים רצים יד ביד על החוף.
אוליבר גלסנר
אוליבר גלסנר (בגרמנית: Oliver Glasner; נולד ב-28 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר אוסטרי המאמן את איינטרכט פרנקפורט.
קריירת משחק.
משנת 1995 ועד שנת 2011 שיחק גלסנר ברציפות בריד מהבונדסליגה האוסטרית (מלבד עונת השאלה לא מוצלחת בל.א.ס.ק. לינץ), כשהוא עורך במדיה 570 הופעות, עד שבאוגוסט 2011 פרש ממשחק פעיל בשל דימום מוחי.