בספטמבר 2021, DDoSecrets פרסמו מיילים ויומני צ'אט מארגון הימין הקיצוני האמריקני "Oath Keepers" לציבור. הם גם סיפקו לעיתונאים נתונים על חברים בארגון ותורמים אליו. חשיפת המידע גרמה לגילוי של חברים או תומכים בארגון שנמצאים בסוכנויות אכיפת החוק בארצות הברית, שייכים לצבא ארצות הברית, ו28 נבחרי ציבור.
בנובמבר 2021, DDoSecrets פרסמו 1.8 טרה-בייט של סרטוני מעקב של מסוקים משטרתיים של משטרת דאלאס וסיירת מדינת ג'ורג'יה.
בפברואר 2022, לאחר שתורמים אנונימיים רבים תרמו לשיירת החירות של 2022, DDoSecrets החלה לספק לעיתונאים ולחוקרים רשימה פרוצה של מידע אישי של תורמים דרך אתר GiveSendGo. מאוחר יותר באותו חודש, GiveSendGo נפרצה שוב, וחשפה את רשימת התורמים לכל קמפיין בתולדות האתר, מידע שDDoSecrets חשפו לעיתונאים וחוקרים.
במהלך מלחמת אוקראינה-רוסיה, DDoSecrets פרסמו יותר מ-40 מאגרי נתונים של הדלפות רוסיות, בהיקף של לפחות 5.8 טרה-בייט. אמה בסט העריכה שהקבוצה פרסמה למעלה משישה מיליון מסמכים רוסיים תוך פחות מחודשיים מתחילת המלחמה. "חדשות NBC" דיווחו כי "ייתכן שהאתר הוא המאגר הציבורי הטוב ביותר של כל המסמכים הרוסיים שדלפו לכאורה מאז תחילת הפלישה", והאתר "The Intercept" כתב שהוא הפך ל"דה פקטו הבית" של הדלפות רוסיות.
פ&quot;א סופית
Angelic 2 the Core
Angelic 2 the Core הוא אלבום האולפן החמישי של השחקן והזמר האמריקאי קורי פלדמן, אשר יצא ב-22 ביוני 2016. פלדמן ביקש ממעריציו לעזור לגייס 105,000 דולר כדי לממן את האלבום דרך Indiegogo, אך נכשל וגייס רק 14,982 דולר. האלבום קיבל ביקורות חריפות ברחבי העולם ונחשב לאחד האלבומים הגרועים בכל הזמנים.
פלדמן הוציא שני אלבומי סולו שקדמו לאלבום זה; Love Left ב-1992 ואת Former Child Actor ב-2002.
אוכף פודגומר
אוכף פודגומר (באנגלית: Podgumer Col; בבולגרית: Подгумерска седловина) הוא אוכף שאינו מכוסה קרח בחצי האי טריניטי בארץ גראהם, בצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אוכף פודגומר מקשר בין רמת קונדופריי שממזרח לאוכף, לבין רמת דטרויט שממערב לאוכף.
רובו של האוכף מצוי בגובה של מעל 800 מטרים מעל פני הים.
אוכף פודגומר מתנשא מעל חלקו העליון של קרחון ויקטורי שמצפון לאוכף, וכן מעל יובל של הדום הקרח זנפול שזורם לכיוון דרום.
אוכף פודגומר ממוקם 1.03 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מפסגת גורגוליאט שברמת קונדופריי;
אוכף פודגומר ממוקם 6.6 קילומטרים צפונית - מערבית מהר בראדלי;
וכן אוכף פודגומר ממוקם 10 קילומטרים דרומית - מערבית משער זלידול.
היסטוריה.
מיפוי האוכף.
האוכף מופה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי.
מקור השם.
האוכף נקראת על שם הכפר פודגומר שבמערב בולגריה.
סטיב סיילר
סטיב סיילר (באנגלית: Steven Ernest Sailer; נולד ב-20 בדצמבר 1958) הוא עיתונאי אמריקאי, מבקר קולנוע, בלוגר ידוע, כתב "UPI" לשעבר ובעל טור במגזין ".
הוא כותב על יחסי גזעים, מגדר, פוליטיקה, הגירה, מנת משכל, גנטיקה, סרטים וספורט. החל משנת 2014, סיילר הפסיק לפרסם את הבלוג האישי שלו באתר עצמאי והעביר אותו ל-".
סיילר ידוע במאמרים על גנטיקה והגירה. הוא נודע כהוגה התיאוריה של "מגוון ביולוגי אנושי" בשנות ה-90, מונח בו השתמש הימין האלטרנטיבי בהמשך.
חיים אישיים.
סיילר היה ילד מאומץ; הוא גדל בסטודיו סיטי, לוס אנג'לס. הוא התמחה בכלכלה, היסטוריה וניהול באוניברסיטת רייס (BA, 1980). הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים מ-UCLA ב-1982 עם תואר מקביל בכספים ושיווק. בשנת 1982, הוא עבר מלוס אנג'לס לשיקגו, ועד 1985 עבד כבוחן שיווק עבור "BehaviorScan" ב- בשנת 1996 אובחן עם לימפומה שאינה הודג'קין, ובפברואר 1997 קיבל ריטוקסימאב, מאז הוא נמצא בהפוגה. הוא הפך לעיתונאי במשרה מלאה בשנת 2000 ועבר משיקגו לקליפורניה.
קריירה פובליציסטית.
מ-1994 עד 1998, סיילר עבד כבעל טור ב-"" השמרני, בו פרסם מדי פעם גם לאחר מכן.
באוגוסט 1999 הוא התווכח עם באתר "Slate", והטיל ספק בהשערת "" של לויט מ-2005, לפיה הפלות חוקיות באמריקה הפחיתו את הפשיעה.
סיילר, יחד עם צ'ארלס מוריי , תואר כ"שמרן אבולוציוני" ב-"" משנת 1999.
עבודתו של סיילר מופיעה לעיתים קרובות ב-' וב-'. הניתוחים של סיילר צוטטו על ידי עיתונים כמו "הוושינגטון טיימס", "הניו יורק טיימס", "סן פרנסיסקו כרוניקל" והלונדון "טיימס". משנת 2000 עד 2002, סיילר היה הכתב הלאומי של United Press International שעסק בנושאי ספורט, משפטים ופוליטיקה, בין היתר.
מאמרו של סיילר "תעלומת נישואים עם בני דודים", שפורסם בינואר 2003 בעיתון ', טוען שבניית האומה בעיראק צפויה להיכשל עקב מידת קרבת דם הגבוהה בקרב עיראקים עקב הנוהג המקובל של נישואי בני דודים. מאמר זה פורסם ב-'.
בשנת 2008 פרסם סיילר את ספרו היחיד, "הנסיך חצוי הדם האמריקאי", ניתוח של ברק אובמה, המבוסס על ספר הזיכרונות שלו " חלומות של אבי".
סיילר הוא המייסד של פורום דיונים מקוון בשם "קבוצת הדיון במגוון הביולוגי האנושי."
סקר שנערך ב-2014 בקרב חוקרי בינה מצא שהבלוג של סיילר נחשב למקור העיתונאי המדויק ביותר למידע על חקר בינה.
השפעה.
כתיבתו של סיילר תוארה כמבשרת "טראמפיזם", שהשפיעה על חלק גדול מהימין בשנות ה-2000. ניתן היה לזהות את השפעתו אפילו בחוגים רחוקים מתאוריות גזע. כינה את סילר "ההוגה הנאו-ריאקציוני המשמעותי ביותר כיום". לאחר הבחירות ב-2016, ייחס לסיילר את המציאת עוד ב-2001 של הדרך האלקטורלית בה הלך דונלד טראמפ בהצלחה.
דעות וביקורת.
סיילר כתב תכופות על נושאים של גזע ובינה, וטען שחלק מהגזעים נולדים עם יתרונות מובנים על פני אחרים, אבל מדיניות חברתית וכלכלית שמרנית יכולה לשפר דברים עבור כולם.
סיילר מצטט מחקר שקובע שבממוצע, לשחורים ולמקסיקנים באמריקה יש מנת משכל נמוכה יותר מאשר ללבנים, וכי ליהודים אשכנזים ולילידי מזרח אסיה יש מנת משכל ממוצעת גבוהה יותר מכל שאר העמים. הוא גם מאמין ש"למטרות מסוימות, גזע הוא סיווג מאוד שימושי והגיוני, כגון לעובדה שאוכלוסיות שונות יורשות הבדלים כימיים המשפיעים על האופן שבו הגוף מגיב לתרופות מסוימות", לצורך אפליה מפצה, ולחלוקה מחדש של אזורי בחירה.
במאמר על הוריקן קתרינה, אמר סיילר, בהתייחס לסיסמת "תנו לזמנים הטובים להתגלגל" בניו אורלינס, כי "זהו מסר מסוכן במיוחד לאפרו-אמריקאים". הוא טען ששחורים נוטים להיות בעלי רמות נמוכות יותר של שיפוט מאשר קבוצות משכילות יותר, ולכן זקוקים להדרכה מוסרית קפדנית יותר מהחברה.
"האסטרטגיה של סיילר".
המונח "האסטרטגיה של סיילר" מתייחס להצעתו של סיילר לפיה מועמדים רפובליקנים יוכלו לזכות בתמיכה פוליטית בבחירות על ידי פנייה למעמד הפועלים הלבן מעמדות לא שגרתיות ופופוליסטיות. לשם כך, סילר הציע שהרפובליקנים יתמכו בפרוטקציוניזם כלכלי, פוליטיקת זהויות ויביעו התנגדות להגירה. המטרה היא להגדיל את חלק הקולות של הרוב הלבן, תוך הפחתת חלקם של קולות המיעוטים, מתוך הנחה שלא ניתן לזכות בקולות המיעוטים במספרים משמעותיים.
אסטרטגיה זאת הייתה דומה לזו שבה השתמש דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ב-2016, והיא צוינה כאחת הסיבות לכך שטראמפ הצליח לגייס תמיכה ממצביעים לבנים מחוץ לערים הגדולות.
Ligne claire
דאבלדיי
דאבלדיי (באנגלית: Doubleday) הייתה חברת הוצאה לאור אמריקאית, שהפכה לימים לחטיבה בתוך חברת הוצאה לאור בינלאומית. היא נוסדה בשם חברת דאבלדיי ומֶקלוּר בשנת 1897, והייתה הגדולה ביותר בארצות הברית ב־1947. היא הוציאה לאור בעיקר יצירות סופרים אמריקאים והפיצה אותן בחנויות משלה. בשנת 2009 התמזגה דאבלדיי עם קנופף (Knopf Publishing Group) לכדי חברה בשם Knopf Doubleday Publishing Group, שבעצמה הפכה לחטיבה בפינגווין רנדום האוס. האתר הרשמי של דאבלדיי מציג אותה כמותג (של פינגווין רנדום האוס).
היסטוריה.
החברה נוסדה בשם Doubleday &amp; McClure Company בשנת 1897 על ידי פרנק נלסון דאבלדיי בשיתוף עם סמואל סידני מקלור. מקלור ייסד את סינדיקט העיתונים האמריקאי הראשון ב־1884 (סינדיקט מקלור) ואת הירחון "McClure's" ב־1893. אחד מרבי המכר הראשונים שלהם היה "The Day's Work" מאת רודיארד קיפלינג, אוסף סיפורים קצרים שמקמילן פרסם בבריטניה בסוף 1898. על היוצרים הבולטים משנותיה הראשונות של החברה נמנים גם סומרסט מוהם וג'וזף קונרד. תיאודור רוזוולט הבן שימש מאוחר יותר כסגן נשיא החברה.
השותפות הסתיימה בשנת 1900. מקלור וג'ון סנבורן פיליפס, המייסד המשותף של כתב העת מקלור'ס, הקימו חברה בשם "מקלור, פיליפס, ושות'". דאבלדיי הקים עם וולטר היינס פייג' חברה בשם דאבלדיי, פייג' ושות'.
הרומנים הגזעניים אך רבי המכר של תומאס דיקסון הבן ("The Leopard's Spots", 1902; "The Clansman", 1905) הפכו את ההוצאה ממיזם כושל לאימפריה עסקית. במקביל, דאבלדיי סייע לדיקסון לפתח את קריירת הכתיבה שלו. פייג' ודיקסון היו שניהם מקרוליינה הצפונית והכירו אחד את השני בראלי.
בשנת 1910 העבירה דאבלדיי, פייג' ושות' את פעילותה, שכללה תחנת רכבת, לעיירה גארדן סיטי ליד ניו יורק. המייסד השותף, ותושב גרדן סיטי, וולטר היינס פייג', מונה לשגריר ארצות הברית בבריטניה ב־1916. בשנת 1922 ייסדה החברה את מחלקת הילדים והנוער שלה, השנייה בארצות הברית, עם מיי מאסי בראשה. בנו של המייסד נלסון דאבלדיי הצטרף לחברה באותה שנה.