הר"ן מוסיף על כך שברור שרבי חנינא בן אנטיגנוס עצמו מחייב בדיקה בכל אישה שאין לה וסת, וכוונת חכמי התלמוד היא שרב יהודה פוסק בשם שמואל הלכה כרבי חנינא בן אנטיגנוס רק לעניין חיוב בדיקה בטהרות, אך לא לעניין חיוב בדיקה בכל אישה שאין לה וסת. לדבריו, שמואל חולק על שני התנאים האוסרים על אישה שאין לה וסת לקיים יחסי אישות, והוא מסתמך על המשנה הקובעת .
הר"ן מסביר כי לפי שיטת הרי"ף, בכל אישה שאין לה וסת נראה שהווסת מגיע בגופה לא לפי זמנים קבועים - כאישה שיש לה וסת, אלא לפי מקרים חיצוניים כמו קפיצות או אכילות וכיוצא בהן, ולכן עלינו לחשוש גם שמא היא רואה מחמת תשמיש, וקיום יחסי האישות משפיע על מחזור הדם וגורם לה שיצא דם נידה מגופה.
פירושו של הרי"ף נפסק להלכה בשולחן ערוך, וכן המנהג.
קו 1202
קרן אור (שחקנית)
קרן אור (נולדה ב-11 באוגוסט 1979) היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה.
קרן אור נולדה וגדלה בגבעתיים עד לגיל ארבע, אז עברה עם משפחתה ליבנה ובהיותה בת שבע עשרה עברה לתל אביב. קרן אור התחילה לשחק בילדותה בתיאטרון קהילתי ביבנה בהדרכת יאיר אליקים, אחר-כך למדה במגמת תיאטרון במקיף ה' בראשון לציון, בו עשתה בגרות בתיאטרון בהיקף של חמש יחידות, בהדרכתה של ליביה חכמון איילי. באותן שנים שיחקה בסדנת תיאטרון לנוער במוזיאון תל אביב בהדרכת נויה לנצט. היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "האישה באפור", בבימויו של יוחנן ולר (1999). בתום לימודי התיכון, למדה קרן אור במשך שנה בתיאטרון החדר, לימודי אומנויות, במה ומסך בהדרכת אמיר אוריין, לימוד שיטת המעגל הפתוח. במקביל הייתה חברה בלהקת הרוק jay walk snail, שרה וניגנה על גיטרת בס.
קרן אור למדה משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים (2004-2001). בין חבריה לכיתה היו הילה פלדמן, יפית אסולין, רון ביטרמן וערן לאור.
בתום לימודיה גילמה פושעת בסדרת הטלוויזיה "עולם מושלם" בבימויו של ציון רובין (2005). אחר-כך למדה כתיבה אצל שלומי מושקוביץ והיא עובדת כיום על המחזה הראשון שלה.
אור גילמה זקנה בהצגה "ארגו", במסגרת פסטיבל דרמה פולנית בת זמננו. ב-2005 שיחקה חיילת בהצגה "שוברים שתיקה", שהוצגה בפסטיבל תיאטרונטו בתיאטרון הבימה. ההצגה מביאה סדרת מונולוגים של עדויות מהשטחים, שאספה טל בן סירא-מורג, הבמאית והמחזאית, ששירתה בשטחים.
קרן אור שיחקה בתיאטרון באר שבע בהצגות "איזבלה" ו"המדריך לחיים הטובים" שכתבה וביימה יעלי רונן בשיתוף השחקנים. היא שיחקה בהצגה "חורף בקלנדיה" מאת ליה נירגד, בבימויה של נולה צ'לטון, במסגרת התיאטרון הערבי-עברי ביפו. ההצגה מתארת את הנעשה במחסומי הצבא בשטחים.
מאז 2010 קרן אור חברה בקבוצה "החיפאית", להקת הצעירים של תיאטרון חיפה, שהקימו משה נאור, המנהל האומנותי של תיאטרון חיפה וארי רמז. שמונת חברי הקבוצה מתגוררים בחיפה ועובדים בפרויקטים למען הקהילה, אור מתנדבת בהוסטל טיפולי של נשים. במסגרת "החיפאית" שיחקה בהצגות המקור "איזראל ז'ורנל" פרי עטו של רוני סיני בבימויו של משה נאור, "תש"ח" פרי עטו של יורם קניוק, בבימויה של נויה לנצט ו"תופעות לוואי" פרי עטו של ארי רמז ובבימויו. כל ההצגות עובדו ונכתבו מחדש בידי הבמאים מתוך אימפרוביזציות עם השחקנים, חלק מהדיאלוגים שאור משחקת בהם היא כתבה בעצמה.
בשנת 2011 שיחקה בוידאו-ארט "פרויקט סוטה", בבימויה של עפרי כנעני, לצידם של משה איבגי וטלי שרון. הסרט מציג פרשנויות פרובוקטיביות לסוגיות תלמודיות. הוא הוצג בניו יורק ובגלריית רוטשילד 69 בתל אביב.
קרן אור שיחקה בקליפים של רמי פורטיס, אסף ארליך ועדי הראל.
אור למדה הילינג וריפוי אנרגטי ומטפלת בכך.
תפקידים.
הפקות קולנוע וטלוויזיה.
קולנוע
טלוויזיה
הוטנט
יוורי מוסאוני
ישראל ישראלי
יודאיקה לקסיקון
יודאיקה לקסיקון הוא לקסיקון מונחים ביהדות בעריכת יובל קמרט, שראה אור בהוצאת כתר בירושלים, ובשנת 1976 ראה אור גם במהדורת דבר. הוא עיבוד עברי וישראלי של המילון האנציקלופדי "Everyman's Judaica" שראה אור בשנות ה-70 של המאה ה-20 בעריכתו של ד"ר ג'פרי ויגודר (Wigoder).
הלקסיקון מכיל מבחר ערכים בתולדות עם ישראל מאז העת העתיקה, ימי הביניים, והעת החדשה, עד לשנים שבו חובר.
הערכים עוסקים בתנועות וזרמים, בקהילות ישראל, באישים ובחיבוריהם, במקרא, בהלכה ובמנהגים יהודים.
מלבד העורך הראשי, השתתפו בעריכה עודד אבישר, יהודה בלומנפלד, יונתן עמר-מן, ומשה רוזן.
חיים דילהרוזה
שבי ביפן במאה ה-20
שבי ביפן במאה ה-20 היה מנת חלקם של שבויים אנשי צבא רבים במלחמות המאה ה-20. רבים במדינה היפנית ראו בנפילה בשבי אות קלון והתייחסה בצורה שלילית לחיילי היריב שנפלו בשבי. ובהתאמה, הדימוי המקובל במערב להתייחסותם של היפנים לשבויים, הוא אכזריות והשפלה.
שביה ושבויים ביפן.
החוקר הישראלי רותם קובנר מצא שהיחס לשבויים לאורך כל מלחמותיה של יפן בעת המודרנית היה תלוי בעיקר בשלושה גורמים. הראשון היה זהות האויב, כלומר האם הוא היה מערבי או אסיאתי, הגורם השני היה זהות קבוצת ההתייחסות של יפן באותו סכסוך. קובנר מצא, שכאשר השבויים היו מערביים וקבוצת ההתייחסות הייתה מערבית, כמו במקרה של מלחמת יפן-רוסיה, היחס לשבויים היה חיובי ושעור תמותתם נמוך. ומנגד, כאשר השבויים היו סינים וקבוצת ההתייחסות פסקה להיות המערב, הרי היחס היה שלילי ביותר ומעשי הטבח תכופים, כפי שאירע במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ובעיקר בטבח ננקינג הידוע לשמצה בשלהי 1937. הגורם השלישי הוא דפוסים ומסורות מקומיים כלפי שבויים. קובנר טוען שביפן המודרנית דפוסים אלה השתנו תכופות בהתאם לצרכים הלאומיים. לצורך מלחמה מקומית וסיוע מערבי, המדינה היפנית ידעה לכפות על חייליה התנהגות אבירית, ולצורך מלחמה טוטלית, היא גייסה את מושג הבושידו וכפתה לעיתים על חייליה לחימה עד מוות.
במלחמת יפן-רוסיה.
במלחמת יפן-רוסיה נשבו חיילים רבים מהצבא הרוסי, בהם יוסף טרומפלדור. על פי רותם קובנר, היחס היפני לשבויים רוסים היה חיובי. שיעור התמותה שלהם היה נמוך מאוד, מחנות השבויים היו פתוחים ולא מעט שבויים אף בחרו להישאר ביפן עם סיום המלחמה. יחס זה נבע מרצונה של יפן להתפס כאומה נאורה בעיני מדינות המערב שהציפו את הזירה בעתונאים ומשקיפים צבאיים. שלטונות הצבא היפני הקימו מחנה לשבויים, שבו התקיימו חיי יומיום מאורגנים ואף פעילות תרבותית.
במלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה, נשבו על ידי היפנים רבבות חיילים מצבאות בעלות הברית. שלטונות יפן הקימו מחנות רבים להחזקתם, בארצות הכיבוש שלהם בדרום-מזרח אסיה וביפן עצמה. ברבים מאלו הוחזקו השבויים בתנאים של רעב, זיהום ומניעת טיפול רפואי.
הפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן הייתה פעולה אשר בוצעה על ידי גדוד הסיירים השישי (ריינג'רס) ב-30 בינואר 1945 כדי לשחרר למעלה מ-500 שבויים מחיילי בעלות הברית, שהוחזקו בשבי היפני לאחר נפילת הפיליפינים ב-1942.
ורנקנורט על נהר מוין
דוב נמלים ענק
דוב נמלים ענק (שם מדעי: "Myrmecophaga tridactyla") הוא מין יחיד בסוג "Myrmecophaga" של דוב נמלים. זהו דוב הנמלים הגדול ביותר בעולם והמוכר ביותר. דוב הנמלים חי בדרום אמריקה ונמצא בסכנת הכחדה עקב פגיעה בבית גידולו. הוא אחד היונקים המעטים שאין להם שיניים אפילו בבגרותם.
אורכו הכולל של דוב הנמלים הוא בממוצע 2.1 מטר, ראשו ופלג גופו העליון באורך של 1.2 מטר וזנבו באורך של כ-91 ס"מ. גופו של דוב הנמלים מכוסה שיער, ובאזור הזנב השיער יכול להגיע לאורך של עד כ-40 ס"מ. המשקל של הזכרים יכול להגיע ל-33 עד 50 ק"ג ושל הנקבות 27 עד 47 ק"ג.
נמצאו מאובני דוב נמלים ענק בסונורה, מקסיקו.
טקסונומיה.
שם הסוג המדעי (Myrmecophaga) מורכב מהמילים היווניות murmekos (נמלים) ו-phagein (לאכול).
משמעות שמו הלטיני של דוב הנמלים, Myrmecophaga tridactyla, היא "אוכל נמלים תלת-אצבעי". למרות זאת, לדוב הנמלים יש חמש אצבעות בכל רגל אך בשלוש אצבעות הרגל האמצעיות יש טפרים. אלה שימושיים מאוד לתפיסה יעילה של נמלים או להגנה מטורפים.
התנהגות.
דוב הנמלים הענק חי בדרך כלל בגפו מלבד בעונת החיזור. בתי הגידול המועדפים הם מרעים, יערות נשירים ויערות גשם כולל יער האמזונאס.
דוב הנמלים הענק מבלה את רוב זמנו בחיפוש אחר מזון. מזונו המועדף הוא נמלים וטרמיטים, והוא עשוי לאכול עד שלושים אלף מהם ביום אחד אך לעיתים הוא אוכל חרקים אחרים, כדוגמת זחלים. החרקים שהוא אוכל נמחצים בעזרת גידולים מיוחדים הנמצאים בחלקו הפנימי של פיו. בשבי תזונתו של דוב הנמלים שונה בהרבה-ומורכבת בעיקר ממזון כלבים, פירות מעוכים, ביצים קשות ובשר טחון. דוב הנמלים בדרך כלל משיג את הטרמיטים והנמלים מקינים, ולפעמים לשם השגת מזונו הוא מתרומם על שתי רגליו האחוריות בזמן שברגליים הקדמיות הוא חופר בקן הנמלים, ובעזרת לשונו הוא מוציא משם את מזונו.
דוב הנמלים גם יכול לאכול כמה אלפי נמלים בדקה, ולשונו יכולה לצאת ולהיכנס מפיו ואליו כ-160 פעמים בדקה ואף יותר.
טמפרטורת גופו הממוצעת היא כ-32.7 מעלות צלזיוס - טמפרטורה נמוכה ביותר יחסית ליונק.
כשדוב הנמלים נמצא תחת איום, הוא לא בורח אלא עומד על רגליו האחוריות, בתמיכת הזנב, ו"מחבק" את התוקף בעזרת ציפורניו. דוב נמלים בוגר יכול אף להרוג פומה ואף יגוארים. תועדו אף 2 תקריות בהם נהרגו אנשים שהפתיעו את דוב הנמלים, אך מדובר בתקריות נדירות. בשבי הייתה תקרית בה דוב נמלים אגרסיבי הרג עובד בגן.
חוש הריח של דוב הנמלים הענק מפותח מאוד, ומשמש בדרך כלל למציאת נמלים או טרמיטים, אך חוש הראיה וחוש השמיעה שלו לקויים מאוד.