אחת מהפסגות בקריירה של קרפנטר הייתה הסרט "איש הכוכבים" (באנגלית: "Starman"). הסרט זכה לתשבחות, אם כי מבחינה מסחרית הייתה הצלחתו ממוצעת. התסריט לסרט, שהופק על ידי מייקל דאגלס, נבחר על ידי אולפני קולומביה שהעדיפה אותו על התסריט לסרט אי. טי. וגרמה לסטיבן ספילברג לפנות לאולפני יוניברסל. דאגלס בחר בקרפנטר לביים את הסרט בגלל המוניטין שלו כבמאי סרטי פעולה שמצליח לעורר רגשות חזקים בקרב הצופים. "איש הכוכבים" זכה לביקורות טובות בלוס אנג'לס טיימס, הניו יורק טיימס והאל. איי. ויקלי ותואר על ידי קרפנטר כקומדיה רומנטית בסגנון זה קרה לילה אחד, רק עם חייזר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וכן במועמדות לפרס גלובוס הזהב עבור משחקו של ג'ף ברידג'ס כאיש הכוכבים, וכן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על הפסקול שהלחין ג'ק ניטשה.
לאחר שראה צילומים מ"איש הכוכבים" הציע איליה סלקינד, המפיק בפועל של סרטי "סופרמן", לקרפנטר לביים את סרט הפנטזיה האפי החדש שלו, "". ההצעה ניתנה לקרפנטר בזמן ארוחת צהריים במלון ריץ. אף על פי שהרעיון לחרוג מהנורמות שלו ולביים סרט פנטזיה לילדים קסם לו, ביקש קרפנטר 24 שעות על מנת להרהר בהצעה. למחרת העמיד קרפנטר רשימת דרישות שכללו בין השאר: חופש יצירתי מוחלט, זכות להשתלט על כתיבת התסריט, הלחנה במשותף של הפסקול, חופש עריכה מוחלט, ליהוק בריאן דנהי לתפקיד סנטה קלאוס ודמי חתימה בסך 5 מיליון דולר (סכום זהה לזה שקיבל כוכב הסרט, דדלי מור). אלכסנדר ואיליה סלקינד לא אהבו את הדרישות ומשכו את ההצעה. עשר שנים לאחר מכן סיפר קרפנטר למגזין "אמפייר" שהוא מתחרט שלא דרש פחות וביים את הסרט, מאחר שהוא אהב את הרעיון לסרט ואת האופן שבו הוא היה גורם למבקרים לשנות את דעתם לגבי מגבלותיו כבמאי.
לאחר כישלון קומדיית הפעולה עתירת התקציב שלו, "צרות גדולות בצ'יינה טאון" (1986), נאלץ קרפנטר להיאבק על מנת להשיג מימון לסרטיו. הוא חזר לביים סרטים דלי תקציב כמו "Prince of Darkness" (1987), שהושפע מהסדרה "Quatermass" של ה-BBC. אף על פי שסרטים נוספים שביים באותן שנים, כמו "הם חיים" (1988) יצרו סביבם תופעת קאלט משמעותית, קרפנטר לא הצליח לממש את הפוטנציאל שלו לבימוי שוברי קופות.
ב-1989 הוצע לקרפנטר לביים את "מגרש השדים 3", ובמשך שבוע נפגשו הוא ופיטר בלאטי, שכתב את הרומן "לגיון" עליו מבוסס הסרט. שני היוצרים היו חלוקים בדעותיהם לגבי נקודת השיא של הסרט וקרפנטר ויתר על הפרויקט. בלאטי ביים את הסרט בעצמו שנה לאחר מכן. קרפנטר צוטט כאומר שלמרות חילוקי הדעות ביניהם, הרי שיש להם כבוד הדדי איש כלפי רעהו, והם שוחחו ארוכות על נושא ששניהם מתעניינים בו, פיזיקת הקוונטים.
בריאיון למגזין "אמפייר" סיפר קרפנטר שהוצע לו לביים את "אהבה בשחקים" ואת "חיזור גורלי". הוא סירב ל"אהבה בשחקים" מכיוון שלא אהב את הדיאלוגים ומכיוון שחש שהסרט יבוים על ידי יחידה שנייה (Second Unit). הוא דחה את "חיזור גורלי" מכיוון שלא אהב את התסריט.
שנות ה-90' - התדרדרות בביקורת ובהצלחה הקופתית.
העשור האחרון של המאה ה-20 התאפיין במספר פספוסים ראויים לציון: "מרדף שקוף" (1992), "כפר הארורים" (1995) ו"הבריחה מלוס אנג'לס" (1996) הם דוגמאות לסרטים שנכשלו הן בקרב המבקרים והן בקופות. בעשור זה יש לציין גם את "In the Mouth of Madness" (1994), סרט שהוא מחווה ליצירתו של ה. פ. לאבקראפט שלא הצליח אצל המבקרים או בקופות, ואת "ערפדים" שבו כיכב ג'יימס וודס כמנהיג של חבורת ציידי ערפדים העובדת בשיתוף פעולה עם הכנסייה הקתולית.
שנות ה-2000 - פרישה למחצה.
בשנת 2001 יצא לאקרנים הסרט "רוחות מאדים" ("Ghosts of Mars"). ב-2005 יצאו לאקרנים רימייקים לסרטים "ההתקפה על מחוז 13" ו"הערפל", כשהאחרון הופק על ידי קרפנטר עצמו, אם כי הוא הגדיר את מעורבותו בתהליך "אני בא להגיד לכולם שלום וחוזר הביתה"
בשנת 2007 יצאה לאקרנים גרסה חדשה לסרט ליל המסכות, הנותנת פרשנות מחדש של הסרט המקורי מ-1978. הסרט, בהפקתו ובימויו של רוב זומבי , הוליד סרט המשך, ליל המסכות 2 שיצא לאקרנים בשנת 2009.
בשנת 2005 חזר קרפנטר לכיסא הבמאי כשביים פרק בסדרה Masters of Horror של רשת הכבלים שואוטיים, כאחד מ-13 יוצרים שהיו מעורבים בעונה הראשונה. הפרק שביים, "כוויות סיגריה" ("Cigarette Burns") זכה לביקורות אוהדות, ולתגובות חיוביות ממעריציו של קרפנטר, שראו בו שווה ערך ליצירותיו המוקדמות הקלאסיות בתחום האימה. לאור ההצלחה תרם קרפנטר גם לעונה השנייה של הסדרה בפרק "פרו-לייף" ("Pro-Life"), המספר על נערה שנאנסת על ידי שד, הרה לו ומבקשת לבצע הפלה, אך אביה הפנאט הדתי ושלושת אחיה מונעים זאת ממנה.
בפברואר 2009 הודיע קרפנטר על הפרויקט החדש שלו, "מחלקה סגורה", בכיכובה של אמבר הרד.
2010 ואילך.
"מחלקה סגורה" (2010) היה סרטו הראשון מאז "רוחות מאדים" מ-2001.
באוקטובר 2010 קיבל קרפנטר פרס מפעל חיים בפסטיבל סרט אימה בשם Freak Show Horror Film Festival.
בשנת 2011 קריין קרפנטר משחק מחשב בשם "F.E.A.R. 3".
ב-3 בפברואר 2015 הוציא קרפנטר את "Lost Themes", אלבום מוזיקה הכולל תשעה קטעי מוזיקה אינסטרומנליים שהלחין, חלקם בשיתוף עם בנו קודי ועם המלחין דניאל דייוויס. האלבום יצא בלייבל האינדי "Sacred Bones Records" וזכה לביקורות חיוביות. ב-19 באוקטובר 2015 הודיעה הפקת פסטיבל המוזיקה All Tomorrow's Parties שקרפנטר יופיע בפסטיבל בלונדון ומנצ'סטר שבאנגליה עם קטעים חדשים וישנים שהלחין.
במהלך חודש פברואר 2016 הודיע קרפנטר שיוציא אלבום המשך בשם "Lost Themes II". האלבום יצא ב-15 באפריל 2016.
ב-23 במאי 2016 פורסם שקרפנטר יהיה המפיק בפועל בסרט החדש בסדרת "ליל המסכות", שייצא לאקרנים בשנת 2018. זהו הסרט הראשון בסדרת "ליל המסכות" שבו מעורב קרפנטר באופן ישיר מאז "ליל המסכות 3: עונת המכשפה" שיצא לאקרנים ב-1982. קרפנטר שימש גם כמלחין הסרט.
טכניקה.
סרטיו של קרפנטר מתאפיינים בתאורה וסגנון צילום מינימליסטיים, מצלמות נייחות ומוזיקת רקע מסונתזת (לרוב נעימות שהלחין בעצמו). הוא הלחין את כל סרטיו למעט "הדבר", "איש הכוכבים", "מחלקה סגורה", "מרדף שקוף" (חלקם יחד עם מלחינים אחרים). מפורסמות במיוחד הנעימות מ"ליל המסכות" ו"המתקפה על מחוז 13". בנעימות מוביל לרוב סינטיסייזר בליווי פסנתר וצלילי אווירה.
קרפנטר הוא תומך נלהב בשימוש במסך רחב וכל סרטיו הקולנועיים (למעט "איש הכוכבים") צולמו ביחס של 2.35:1 או רחב יותר. קרפנטר ציין שלתחושתו פורמט ה-35 מ"מ האנאמורפי של Panavision "מערכת ההסרטה הטובה ביותר שקיימת", והוא מעדיף אותה על פני צילום דיגיטלי וצילום תלת ממדי.
מורשתו.
רבים מסרטיו של קרפנטר שוחררו מחדש בפורמט DVD כהוצאות מיוחדות הכוללות בונוסים שונים. בין אלו ניתן למנות את מהדורת האספנים של "ליל המסכות", "הבריחה מניו יורק", "כריסטין", "הדבר", "המתקפה על מחוז 13", "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו"הערפל". חלק מהסרטים הומרו לפורמט אנאמורפי של מסך רחב. בממלכה המאוחדת הופצו מחדש חלק מהסרטים ב-DVD שכלל ערוץ שמע ובו קריינות של קרפנטר וכוכבי הסרט ("הם חיים", עם השחקן/מתאבק רודי פייפר, "איש הכוכבים" עם השחקן ג'ף ברידג'ס ו"נסיך האפלה" עם השחקן פיטר ג'ייסון). גרסאות אלה לא הופצו בארצות הברית.
קרפנטר היה מושא הסרט התיעודי "John Carpenter: The Man and His Movies" וב-2002 הוקדשה רטרוספקטיבה לסרטיו על ידי ה-American Cinematheque. ב-2006 הכריזה הספרייה הלאומית של הקונגרס של ארצות הברית על "ליל המסכות" כעל סרט בעל משמעות תרבותית ובחר בו לשימור בארכיון הסרטים הלאומי.
ב-2010 ראיין השחקן והסופר מארק גאטיס את קרפנטר לצורך הסדרה התיעודית שלו ב-BBC, "היסטוריה של אימה". קרפנטר מופיע בכל שלושת פרקי הסדרה.
חייו האישיים.
קרפנטר פגש את אדריאן ברבו , לימים אשתו, על הסט בעת צילומי סרט הטלוויזיה "Someone's Watching Me" ב-1978. השניים התחתנו ב-1 בינואר 1979 ובהתגרשו בשנת 1984. בתקופת נישואיהם כיכבה ברבו ב"הערפל" והופיעה ב"הבריחה מניו יורק". לזוג נולד ילד אחד, ג'ון קודי קרפנטר (נולד ב-7 במאי 1984).
קרפנטר נשוי למפיקה סנדי קינג מאז 1990. קינג הפיקה מספר מסרטיו המאוחרים יותר של קרפנטר, בין השאר הסרט "They Live", הסרט "In the Mouth of Madness", "רוחות מאדים" ו"הבריחה מלוס אנג'לס". היא פיקחה על התסריט בחלק מהסרטים כמו "איש הכוכבים", "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו-"Prince of Darkness".
קרפנטר הופיע בפרק "זה הגיע מיפן" בסדרה "Animal Icons" (סדרת הבת של "Animal Planet"). בפרק מדבר קרפנטר על אהבתו והערצתו לסרט גודזילה המקורי מ-1954.
קרפנטר ידוע גם כתומך במשחקי וידאו כצורה של תקשורת ואומנות, ובחיבתו היתרה לזיכיון F.E.A.R.. קרפנטר הציע את עצמו כדובר והציע לסייע בבימוי המשחק השלישי בסדרה.
קהזד דום
רמדיוס וארו
רמדיוס וארו (ספרדית: Remedios Varo Uranga; 16 בדצמבר 1908 - 8 באוקטובר 1963) הייתה ציירת ספרדית-מקסיקנית סוריאליסטית.
חייה.
וארו נולדה בשנת 1908 בעיר קטנה בשם אנג'לס שבפרובינציית ז'ירונה (קטלוניה) בצפון מזרח ספרד, ונקראה בשם מריה דה לוס רמדיוס אליסיה רודריגז' אי וארו (María de los Remedios Alicia Rodriga Varo y Uranga).
רודריגו וארו אי צ'סאלבו ( Rodrigo Varo y Zajalvo), אביה של רמדיוס, היה מהנדס הידרולי והמשפחה נאלצה לנדוד למקומות שונים בספרד, בעקבות עבודותו והם הגיעו אף עד מרוקו.