כאמור, גוף מחקר גדול מצביע על קשר כבד משקל בין אלימות להטיה זאת. הטיית ייחוס זאת קשורה בעיקר לתוקפנות פיזית גלויה (למשל, סטירת לחי, מכות), כך שרמות גבוהות יותר של הטיית ייחוס כוונות זדון מנבאת התנהגות אגרסיבית יותר. ראיות רבות מצביעות על כך שההטיה קשורה במיוחד לתוקפנות תגובתית, כלומר, אלימות שהיא תגובה מיידית לאירועים שהפרט תופס כניסיון התגרות ופרובוקציה או כאיום ממשי על הנפש – ומתקשה להכיל את התסכול שהם מעוררים בו. התגובה לתנאים מוקדמים אלה היא בדרך כלל ביטויים שונים של כעס, המופנים כלפי הדמות שעוררה את האיום, במטרה להפחית את האיום או להעלימו כליל. זוהי תגובה אימפולסיבית, שמקורה בתחושת המתח והאיום שנוצרת בעקבות אינטראקציה עם הדמות המאיימת.
מעבר לכך, ההטיה גם קשורה לתוקפנות ביחסים (למשל: רכילות, הפצת שמועות, נידוי). ההתנהגות בולטת במיוחד כאשר בני נוער מייחסים כוונה עוינת למצבים עמומים ולא ברורים (למשל, לא קיבלו הזמנה למסיבה או תגובה להודעת טקסט).
מבוגרים.
הטיית ייחוס כוונות זדון נמצאה גם בקרב אוכלוסיות בוגרות, ומבוגרים עם רמות גבוהות של הטיה זאת נמצאים בסיכון תמותה מוגבר פי 4 למות בגיל 50. בחיים הבוגרים, ההטייה קשורה בעיקר לבעיות בין-אישיות, לביצועים ירודים בעבודה, כולל אלימות במשפחה. לבסוף, להורים עם הטיה זאת יש סיכוי מוגבר להשתמש בשיטות חינוך שכוללות משמעת חריפה ואגרסיביות, מה שעשוי לתרום להעברה בין-דורית של ההטיה לאורך זמן.
2020 בקמרון
אירועים בשנת 2020 בקמרון.
אירועים.
מתמשך – מגפת הקורונה בקמרון.
הלינה האצ'ינס
הלינה האצ'ינס (באנגלית: Halyna Hutchins; 10 באפריל 1979 – 21 באוקטובר 2021) הייתה צלמת קולנוע ועיתונאית אוקראינית-אמריקאית. נהרגה בתאונת ירי בעת צילום סרט.
ביוגרפיה.
הלינה אנדרוסוביץ' (באוקראינית: Галина Андросович) נולדה ב-1979 בהורודץ, מחוז ז'יטומיר, בברית המועצות, וגדלה במורמנסק, בבסיס צבאי סובייטי בקוטב הצפוני.
היא למדה באוניברסיטה החקלאית הלאומית ולאחר מכן, באוניברסיטת קייב. תחילה למדה כלכלה ואז שינתה את תחום לימודיה לעיתונאות. היא סיימה שם תואר בעיתונאות בינלאומית, ועבדה על סרטים דוקומנטריים כעיתונאית חוקרת במזרח אירופה. הכירה את בעלה מתיו האצ'ינס, שהוא אמריקאי, בעודה בקייב, ולהם בן.
עברה ללוס אנג'לס כדי להתמקד ביצירת סרטים, והחלה לעבוד בהפקה ובצילומי אופנה. בלוס אנג'לס פגשה את בוב פרימס, צלם קולנוע, שעודד אותה להגיש מועמדות במכללת מכון הסרטים האמריקאי, שם היה מורה. היא החלה ללמוד בתוכנית לבמאי הצילום (Director of Photography) של חברת הסרטים פוקס המאה-21, ושנה אחר כך סומנה כאחת מ"הכוכבים המבטיחים העולים" בכתבה שפורסמה במגזין צלמי הקולנוע האמריקאי "American Cinematographer". סטיבן לייטהיל היה אחד מהמרצים שלה. פרויקט התזה שלה, "Hidden", שנעשה עם הבמאי רייאן פרזד, הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "Camerimage", מטעם מכון הסרטים האמריקאי, ובפסטיבל הקולנוע באוסטין.
בשנת 2018 הייתה אחת משמונה הצלמות הראשונות שהשתתפו בתוכנית Fox DP Lab, שהוקמה כדי לספק הזדמנויות שוות לצילום סרטים לנשים בקולנוע. בשנת 2019, זכתה בתואר אחד מ-"10 הבמאים העולים של הצילום שמטביעים את חותמם" על ידי מכון הסרטים האמריקאי. הייתה מנהלת הצילום בסרטו של אדם איג'יפט מורטימר משנת 2020 "Archenemy". ידועה גם בזכות עבודתה בסרטים "Darlin"' (2019), "Blindfire" (2020) ו-"The Mad Hatter" (2021).
ב-21 באוקטובר 2021, במהלך צילומי המערבון "ראסט" השחקן אלק בולדווין ירה והרג בשוגג את האצ'ינס ופצע את הבמאי ג'ואל סוזה, כאשר קליע נפלט מכלי נשק המשמש כאביזר צילומים, שהיה בידי השחקן, והיה אמור להיות ריק מתחמושת. עקב התאונה הופסקו צילומי הסרט. בולדווין תושאל ושוחרר.
רויאל צ'ארלס סטדמן
רויאל צ'ארלס סטדמן (באנגלית: Royal Charles Steadman; 23 ביולי 1875 - 6 באוגוסט 1964) היה מאייר בוטני ומעצב פירות שעווה עבור משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) אשר פיתח גם שיטה מוגנת בפטנט לחיזוק דגם הפרי בשעווה.
חינוך וחיים אישיים.
רויאל צ'ארלס סטדמן נולד ב-23 ביולי 1875 בפורטלנד, מיין, לאלבן צ'ארלס ואמה פרנסס סטדמן. היה לו אח גדול, ווילי. הוריו נפרדו ואביו התחתן בשנית ועבר לבוסטון, מסצ'וסטס. סטדמן למד אמנות בבית הספר לאמנויות יפות, בוסטון, וכן בבית הספר לאמנות קאולס באותה עיר. הוא המשיך ללמוד עיצוב תכשיטים בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד בפרובידנס ולאחר מכן הפך למעצב תכשיטים עבור חברה מסחרית, שם עלה לתפקיד ראש מעצבי התכשיטים. הוא גם למד עיצוב נוף, והוא לימד בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד.
סטדמן התחתן עם מיירה ל. פולר בברוקטון, מסצ'וסטס, בשנת 1894. הנישואים לא החזיקו מעמד, ובשנת 1905 התחתן סטדמן שוב, להרייט אלייזה "הטי" בקלי, איתה נולד לו בן, רויאל בקלי סטדמן, ב-1908. גם הנישואים הסתיימו, וב-1933 נישא סטדמן לאשתו השלישית, אתל אוגוסטה רוזנברגר.
קריירה במשרד החקלאות - USDA.
סטדמן הצטרף ל- USDA בשנת 1915 כאמן פומולוגי של הלשכה לתעשיית הצמחים, שם היה אחד מקבוצת מאיירים בוטניים נבחרים שכללו את דבורה גריסקום פאסמור, אמנדה ניוטון, אלן אישאם שאט ואלזי לואר פומרוי. חמש שנים מאוחר יותר הוא קודם לתפקיד אמן בוטני. סטדמן צייר בצבעי מים עדינים ומפורטים בקפידה פירות וירקות, החל מהנפוצים (הדרים, תותים, ענבים, אגסים, שזיפים, אבטיחים) ועד הנדירים (אגוזי קשיו, אבוקדו). רבים מהם נצבעו בשיא הבשלות, אבל הוא גם עשה סדרה שהציגה פירות שניזוקו מהקפאה ואחסון קר. הוא גם הפיק כמה ציורי עט ודיו, קומץ ציורי פרחים (נרקיס, איריס וצבעוני), כמה סצנות היסטוריות, כמה עיצובים לחותמות דואר, ולטובת אמנדה ניוטון, את דיוקן הסבא שלה אייזק ניוטון, שהיה נציב החקלאות הראשון של ארצות הברית.
סטדמן ייצר וצייר גם דגמי פירות שעווה חלולים המציגים את המאפיינים של זנים שונים לרישומי הקבע של משרד החקלאות. בשנת 1932הוא רשם פטנט על שיטה לחיזוק דגמי השעווה שלו. כמות קטנה של טיח נוזלי הוזרקה דרך חור לא בולט בפרי (עם חור שני המיועד לשחרור אוויר), ולאחר מכן הפרי סובב במהירות כדי ליצור ציפוי דק דמוי קליפה בחלק הפנימי של הפרי. הדגם. לאחר שהטיח התייבש והחורים טופלו, הדגמים הוכנו. הטיח הנוסף קירב את משקל הדגם לזה של הפרי המקורי, ובכך הוסיף לאמינות התצוגה.
סטדמן פרש ב-1941, לאחר שהפיק כמעט 900 צבעי מים במהלך 26 שנות הקריירה שלו. בשנת 1943, הוא צייר דיוקן של שר החקלאות האמריקני לשעבר ג'יימס וילסון ונתן את הדיוקן למחלקה לתלייה בקשת וילסון בין בנייני הממשל.
הוא מת ב-6 באוגוסט 1964 בבנינג, קליפורניה.
הספרייה החקלאית הלאומית של USDA מחזיקה את צבעי המים שלו באוסף צבעי המים הפומולוגי שלה ויש לה גם ארכיון קטן של המסמכים שלו מהתקופה 1923–1928.
המנדט הצרפתי על סוריה והלבנון
סוריה (אזור)
אמנדה ניוטון
אמנדה ניוטון (באנגלית:Amanda Newton : 1860–1943) הייתה מאיירת בוטנית של משרד החקלאות האמריקאי (USDA) שהתמחה בצבעי מים של פירות.
ביוגרפיה.
אמנדה אלמירה ניוטון נולדה בסביבות 1860. היא הייתה נכדתו של אייזק ניוטון, הממונה הראשון על משרד החקלאות, שמת כשהיא הייתה ילדה. מאוחר יותר בחייה, עמיתה ב-USDA, רויאל צ'ארלס סטדמן, צייר עבורה את הדיוקן של סבה.
קריירה.
ניוטון עבדה ב- USDA בשנים 1896 עד 1928. זו הייתה תקופה שבה אזורי הפירות העיקריים בארצות הברית רק החלו להתפתח, כאשר חקלאים עבדו עם משרד החקלאות להקמת מטעים להרחבת השווקים. הצילום עדיין לא היה בשימוש נרחב כמדיום דוקומנטרי, ולכן הממשלה הסתמכה על אמנים כמו ניוטון כדי להפיק ציורים מדויקים מבחינה טכנית עבור הפרסומים שלה. ניוטון הייתה אחת מתוך יותר מ-50 מאיירים בוטניים מיומנים שנשכרו בתקופה מוקדמת זו - ביניהם אלסי לואר פומרוי, אלן אישאם שאט, רויאל צ'ארלס סטדמן ודבורה גריסקום פאסמור. ניוטון הייתה אחת הפוריות ביותר, ויצרה יותר מ־1200 ציורים בצבעי מים עבור משרד החקלאות.
יצירות האמנות של ניוטון כיסו מגוון רחב של פירות ואגוזים, בעיקר תפוחים, מהם יש מאות רבות של דוגמאות. יש גם ציורים של תותים, שזיפים, הדרים, אפרסמונים, אבוקדו ודובדבנים, כמו גם פירות שעדיין לא נהוג היה לגדל בארצות הברית כמו שסק ובאובב. רוב צבעי המים שלה מציגים פרי שלם וחצי בצבע מלא; כמה (כגון ציורי תות ודובדבנים) מראים גם עלווה. הסגנון שלה מדויק ומפורט, משלב קווים נמרצים עם צבע עדין.
בנוסף, החל משנת 1896 יצרה ניוטון דגמי שעווה של כ-300 דגימות של פירות שגודלו או נבדקו בארצות הברית. היא יצרה גם דגמי שעווה של פירות עבור ה-USDA ומאוחר יותר הציגה כמה מהם בתערוכת המאה של טנסי ובתערוכת הרכישה של לואיזיאנה ב-1904. לצורך התערוכה האחרונה, היא יצרה כמה מודלים המראים כיצד תנאי הסביבה, שיטות הגידול ותנאי האחסון משפיעים על מצב הפרי ותכונות השמירה עליו.
הציורים המקוריים של ניוטון נמצאים כעת באוסף צבעי המים הפומולוגיים של הספרייה החקלאית הלאומית של משרד החקלאות.
סירת קרח
סירת קרח (נקראת באופן מסורתי יאכטת קרח או ספינת קרח) היא כלי שיט הנתמכת במחליקי מתכת ומפרשים לשם החלקה על משטחי קרח. במשך מאות שנים סירות אלה שימושו במדינות קרות בזמן החורף לשם הובלת אנשים וסחורות, וכיום עיקר השימוש בהן הן לצורכי ספורט ונופש.