ביולי 2011 עבר לליברפול בהעברה חופשית, כגיבוי מהספסל לפפה ריינה. ב-7 באפריל 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1–1 עם אסטון וילה במסגרת הפרמייר ליג. בקיץ 2012, במהלך הבדיקות הרפואיות של קדם העונה, לקה בדום לב והיה על סף מוות. הוא עזב את ליברפול, ובינואר 2013 הצטרף לקבוצת נעוריו, בוטפוגו. הוא לא שיחק עד לתום העונה, וב-12 באוגוסט 2013 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
קריירת נבחרות.
בטורניר קופה אמריקה 2007 הועדף על פני הלטון, ושיחק בשער הנבחרת עד לזכייה בגמר. במשחק חצי הגמר, הדף שתי בעיטות עונשין בקרב בעיטות ההכרעה נגד .
במאי 2010 היה בסגל נבחרתו למונדיאל 2010.
הסתה לטרור במערכת החינוך ברשות הפלסטינית
הסתה לטרור במערכת החינוך ברשות הפלסטינית היא קמפיין הסתה לטרור נגד יהודים במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני, המתבצע על ידי מערכת החינוך של הרשות הפלסטינית. זאת באמצעות תוכני ספרי לימוד המקדמים אנטישמיות, ג'יהאד ואלימות. בנוסף, הרשות מנציחה מחבלים שרצחו יהודים בשמותיהם של בתי ספר ומחנות הקיץ. בעקבות ההסתה במערכת החינוך הפלסטינית האיחוד האירופאי הקפיא את כספי הסיוע לרשות בגובה 200 מיליון יורו.
רקע.
הקמפיין נעשה כחלק ממאמץ כללי של הרשות הפלסטינית לעודד מעשי טרור נגד יהודים, כגון תשלומי משכורות למחבלים ולבני משפחותיהם, קריאת כיכרות על שם מחבלים והאדרת מחבלים בדרכים אחרות.
תכנים מסיתים בתוכנית הלימודים.
בדו"ח של מכון IMPACT-se החוקר ומנתח ספרי לימוד ברחבי העולם ביחס לסטנדרטים חינוכיים בינלאומיים לקבלת האחר, שלום וסובלנות, שהתפרסם שבועיים לפני כניסתו בארצות הברית של ממשל ביידן, פורסם מחקר שניתח חומרי לימוד מקוריים שהפיקה אונר"א עבור תלמידים פלסטינים ביהודה ושומרון וברצועת עזה לצורך למידה עצמית בזמן מגפת הקורונה. הדו"ח מעלה כי בספרי הלימוד נקראים הילדים "להגן על המולדת בדם" ומחבלים מוצגים כמודלים לחיקוי. בספר לימוד מתמטיקה מתבקשים התלמידים לאתר את המספר הנכון של שהידים שנהרגו. תרגיל באוצר מילים מדגיש את "ריח המאסק (בושם) היוצא מן השהיד".
בחומר גם מוצגות עלילות דם, כגון האשמת הציונים בניסיון הצתה מכוון של מסגד אל-אקצה, או השלכת פסולת רדיואקטיבית על אדמות הרשות הפלסטינית במכוון כדי לגרום למחלות. עוד נאמר שישראל מובילה "פעולה מתואמת" ל"גניבת עתיקות פלסטיניות". כמו כן, נמחק באופן שיטתי זכרה של ישראל מספרי הלימוד. במפות נמחק השם ישראל, וכל שטחי המדינה מתויגים בתור "פלסטין השלמה". כאשר ישראל כן מוזכרת, היא מכונה בעיקר "האויב" או "הכיבוש הציוני", דבר המפר את עקרונות הנייטרליות של האו"ם, שאונר"א אמורה להיות כפופה להם.
קריאת בתי ספר ומחנות קיץ על שם מחבלים.
כחלק מהקמפיין, בתי ספר רבים ברשות הפלסטינית קרויים על שם מחבלים שביצעו פיגועים, או כאלו שהיו ראשי ארגוני טרור. למשל, בית הספר תיכון לבנים בג'נין קרוי על שם אחמד יאסין, שהיה מייסד ומנהיג לשעבר של ארגון הטרור חמאס. בית הספר היסודי באל בירה קרוי על שם מוחמד אמין אל-חוסייני, שהיה המוביל של פרעות תרפ"ט ושיתף פעולה עם היטלר בזמן השואה. בתי הספר התיכוניים לבנות בעזה ובאל-שויוק בחברון, קרויים על שם דלאל מוגרבי שעמדה בראש חטיפת אוטובוס ישראלי בשנת 1978, מתקפת הטרור הקטלנית ביותר בתולדות המדינה, ועוד רבים.
בדו"ח שפרסם ב-2015 ארגון מבט לתקשורת פלסטינית (PMW), נחשפה רשימה של יותר מ-20 בתי ספר של הרשות הפלסטינית שנקראו על שם מחבלים. במעקב שבצע הארגון בזמן שעבר, התברר שעוד עשרות בתי ספר שימשו להאדרת מחבלים, אם בשמות בתי הספר ואם בשילוב תמונות המחבלים בסמלים, יצירות והנצחה בפעילויות שונות. בעקבות דיווח שהועבר על מימון בית ספר על שם דלאל מוגרבי, המחבלת מפיגוע כביש החוף, בכספים שנתרמו מנורווגיה, משרד החוץ הנורווגי פנה לרשות הפלסטינית בדרישה להחזרת כספי התרומות.
ביולי 2022 פתח סניף שכם של ארגון פת"ח מחנה קיץ בכפר ביתא (דרומית לשכם), הכולל אימון בנשק, לימוד אמנויות לחימה, קריאות "תחי פלסטין" וקריאות עידוד למות למענה, ועוד. באותו הקיץ פתח הארגון קייטנה נוספת על שם תאאר כאיד קדורה חמאד, המחבל שרצח 10 ישראלים בפיגוע בוואדי חרמיה ב-2002
תגובות באיחוד האירופי ובעולם.
באוגוסט 2019 בכינוס של ועדת האו"ם למיגור אפליה גזעית (CERD) שהתקיים בז'נבה הציג מנכ"ל IMPACT-se, מרכוס שף, דוגמאות להסתה לאלימות, אנטישמיות ושנאה בתוכנית הלימודים הפלסטינית. בנאום בפני חברי הוועדה דרש שף שכל הדוגמאות המסיתות יוסרו מהספרים. בעקבות זאת פרסמה הוועדה בסוף החודש דו"ח הקורא לרשות הפלסטינית להוציא מספרי הלימוד שלה את כל התמונות והטקסטים המכילים הסתה לשנאה, אלימות ואנטישמיות.
באפריל 2021 הפרלמנט האירופי העביר ברוב קולות ובאופן תקדימי החלטה המגנה בחריפות את אונר"א על כתיבה, לימוד ושימוש בחומרי חינוך המסיתים לשנאה ואלימות, כלפי ישראל וכלפי יהודים, בבתי הספר של סוכנות הסיוע לפליטים פלסטינים של האו"ם.
במרץ 2022 עיכב האיחוד האירופי את העברת סיוע כלכלי לרשות בהיקף של מעל 200 מיליון יורו, ממנו משלמת הרשות את משכורות פקידיה האזרחיים. החלטת האיחוד האירופי באה בהיענות לבקשת ממשלת הונגריה שלא לתמוך ברשות הפלסטינית בגין הסתה המופיעה בספרי הלימוד של משרד החינוך הפלסטיני. בעקבות עיכוב הכספים מכון IMPACT-se פרסם מחקר שניתח את ספרי הלימוד החדשים של משרד החינוך הפלסטיני. המחקר העלה כי הם מכילים תוכן קיצוני יותר מספרי הלימוד הקודמים, וכי חומרי הלימוד כוללים תכנים המסיתים למעשי טרור נגד יהודים, כולל קריאה לרצח יהודים על בסיס דתי. בעקבות המחקר הפרלמנט האירופי העביר החלטה המגנה בחריפות את השימוש לרעה בכספי האיחוד האירופי, ובמאי 2022 קיצץ כ-40% מהתמיכה השנתית באונר"א. עם זאת, ביוני הפך האיחוד את החלטתו, והודיע שיעביר כרבע מיליארד יורו לרשות על אף שההסתה לא הוסרה.
ביולי 2022 פרסם ארגון UN WATCH דו"ח המתעד 113 מקרים של הסתה לאנטישמיות וטרור בקרב מורים ופעילים באונר"א, רבים מהם מורים מהרשות הפלסטינית, בהם גם פרסום תכנים נאו-נאצים. למרות פניות הארגון, אונר"א לא נקטה בשום צעדים נגד המורים והפעילים, לפיכך UN WATCH רואה באונר"א אחראית וקוראת למדינות המממנות אותו לנקוט בצעדים נגד הארגון.
איוואן ווייטק פריץ'
איוואן ווייטק פריץ' (בצ'כית: Ivan Vojtěch Frič; 22 באוקטובר 1922, פראג, צ'כוסלובקיה - 22 בפברואר 2001) היה צלם קולנוע צ'כוסלובקי, עורך קולנוע ועוזר במאי.
חייו.
אביו של פריץ', אלברטו ווייטק פריץ', היה אתנוגרף שהתמחה בחיי ילידי אמריקה, בוטנאי שהתמחה בקקטוסים, צלם וסופר.
מ-1937 עד 1939, התמחה פריץ' כצלם בבית הספר הממלכתי לגרפיקה בפראג. בין השנים 1940–1941 עבד בחברת ההפקה BaPoZ (מחלקת סרטים של חברת באטה), שהתמחתה בהפקת סרטי ילדים, לפני שהצטרף לאקטואליטה ב-1941 כצלם חדשות שהפיק סרטי חדשות צ'כיים. שם עבד בתחילה כעוזר ועורך, ובהמשך גם כצלם.
בקיץ 1944 העסיקו אותו השלטונות הגרמניים בגטו טרזין. שם היה אמור לעזור בעיצוב סרט התעמולה הפסאודו-תיעודי "טרזינשטט", בבימויו של אסיר הגטו קורט גרון. גרון ושחקנים רבים אחרים בסרט גורשו לאושוויץ ונרצחו באוקטובר 1944. פריץ' נותר להשלים את החלק האחרון של הסרט.
לאחר שחרור צ'כוסלובקיה המשיך פריץ' בעבודתו בשידורי החדשות הממלכתיים. בשנות ה-70 עבד גם כעוזר במאי בסרטים עלילתיים צ'כיים.
ב-1987, בגיל 65, פרש מעבודתו בבימוי, צילום והפקת סרטים.
רחלצ'י דה בר
פיודור מלניק
פיודור מלניק (באוקראינית: Мельник Федор; 1 בינואר 1900 - 1 בינואר 1945) חסיד אומות העולם אוקראיני, שהציל יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
פיודור מלניק, יליד 1900, התגורר עם אשתו היהודייה, בתיה, ובתם, לודמילה, בעיירה בר (מחוז ויניצה). עם פרוץ המלחמה הגרמנית-סובייטית גויס פיודור לצבא האדום ונפל בשבי. בדצמבר 1941 הצליח להימלט ולאחר כמעט חודש של נדודים עשה את דרכו חזרה לבר, שם גילה שמשפחתו ברחה מזרחה לפני הכיבוש. פיודור החל לעבוד בקואופרטיב שזה עתה הוקם לאיסוף צמחי מרפא. במרוצת הזמן הוא הסתבך במחתרת ובפעילות האנטי-פשיסטית. רבים ממכריו היהודים של פיודור, ביניהם בוריס קרמן, נכלאו בשני הגטאות שהוקמו בבר בדצמבר 1941. ב-19 באוגוסט 1942, במהלך מבצע הרג רחב היקף בגטאות לפיודור נודע שבוריס, אשתו רוזה וילדו הצעיר, מישה, כולם נרצחו; רק בתו בת ה-13, ספה, שרדה. באמצעות אנשי הקשר שלו בגטו שלח פיודור הודעה לילדה והציע את עזרתו. יום אחד, באוקטובר 1942, דפקה ספה על דלת משרדו של פיודור. הוא החביא את הילדה בעליית הגג במשך מספר ימים, דאג לצרכיה, עד שמצא מישהו שיעביר אותה למקום מסתור בטוח יותר. ספה נפרדה מהמציל שלה ולאחר מסע מסוכן שנמשך מספר ימים, הגיעה לעיירה שרהורוד, שם היו לה קרובי משפחה, ונשארה אצלם עד השחרור במרץ 1944. פיודור נשאר בבר כחבר פעיל במחתרת הסובייטית והמשיך לעזור ליהודים, ביניהם סייע למשפחת קרסניאנסקי.
לאחר המלחמה.
לאחר שחרור העיירה בר במרץ 1944, חזר פיודור לשורות הצבא האדום ונהרג בקרבות ליד ברלין בימיה האחרונים של המלחמה.
הכרה והנצחה.
לאחר שנים רבות החליטה לודמילה מלניק, בתו של פיודור לפנות ליד ושם, ולספר את סיפורו של אביה . ב-16 בנובמבר 2004 הכיר יד ושם בפיודור מלניק כחסיד אומות העולם. שמו נחקק בקיר הכבוד ביד ושם בירושלים.
E-7 וודג'יטאל