החל מהשליש האחרון של המאה ה-10 לפנה"ס, נכחו בכנען שתי ממלכות שסגדו ליהוה: ממלכת ישראל וממלכת יהודה. מאחר שאפיונן המשותף של דתות אלו הוא הסגידה ליהוה כאל המרכזי בפנתאיון של אלי-כנען, דתן המשותפת מכונה במחקר . תופעה זו של מונולטריזם לא אפיינה אך ורק את ישראל ויהודה; כמוש היה אלה של מואב, מולך אלה של עמון וקוס אלה של אדום. כל דת זיהתה אלה אם אחרת, שגם לה התבצעה סגידה, בין אם זו האשרה (אלה), או השכינה, אשתו של יהוה בדת של ממלכת ישראל ויהודה. ביחד, התפישה הייתה כי האל הלאומי ואשתו שולטים על שאר פנתיאון האלים הכנעני, תפישה שככל הנראה הייתה משותפת לכל הממלכות הכנעניות באותה תקופה.
במאה ה-8 הן ממלכת יהודה והן ממלכת ישראל נהיו למדינות-חסות של אשור. אולם, ב-722 לפני ספירת הנוצרים ממלכת ישראל מרדה באשור, והפליטים ממנה ברחו לממלכת יהודה. פליטים אלו הביאו עמם את התפישות המפותחות יותר של המונותאיזם לממלכת יהודה, בה הם אומצו בחום בידי מעמד בעלי-הקרקעות והכהונה. מעמד זה המליך את יאשיהו בעודו בן -8 במטרה לרכז את כוחו ואת הסגידה ליהוה. הוא עמד בראש זרם חברתי שקרא לביסוס דת מונותאיסטית סביב פולחן יהוה הקדמון וכן עצמאות פוליטית מאימפריית אשור. בעקבות הצלחת הכתרתו של יאשיהו למלכות, החלה רפורמה רחבה של הדת היהדות, והכרזה על ברית בין יהודה ליהוה שתחליף את הברית בין יהודה לאשור.
בזמן שתהליך פוליטי-דתי-כלכלי זה התרחש, האל יהוה כבר החל לספוג את המאפיינים של שאר אלי הפנתיאון הכנעני. תהליך זה היה חלק חשוב מההתפתחות של אחד המאפיינים המרכזים בזרמים המרכזיים של הדת היהודית הנוכחית, המונותאיזם הבלתי-מתפשר שלה. למרות זאת, העמים העתיקים של כנען בתקופה זו לא עסקו בדתות כתובות וסגידה לאלים מרכזיים, אלא סגדו במסגדים מקומיים לאלים מקומיים בפולחנים חקלאיים ועונתיים. על-כן, נהוג לקבל כי גם בתקופה זו התפישה הנפוצה של יהוה הייתה בדמות גשמית, של אל שמיים זועף שמגיע מהמדבר, קולו הוא הברקים והרעמים, אל מלחמה שבזכותו בני-ישראל יצאו ממצרים (מקום הסגידה המקומי המקורי של יהוה) וכבשו את כנען.
לנוכח המעבר למונולטריזם שאפיין את תקופה זו, לפחות בקרב השלטון ומעגלי הסגידה של ערי בית-המקדש, יהוה נהיה יותר ויותר לאל העליון, שביחד עם האשרה שולט בשאר אלי-כנען, ואף מביסם ומגרש אותם מהארץ.
גבעות לורנס (אנטארקטיקה)
גבעות לורנס (באנגלית: Lawrence Hills) הם קבוצה של גבעות סלעיות, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
הגבעות ממוקמות מצידו המזרחי של קרחון לאמברט.
הגבעות ממוקמות 9 קילומטרים מצפון למתלול מוסון.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הגבעות.
הגבעות מופו לראשונה, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנים 1956, 1960 ו-1973.
מקור השם.
שמן של הגבעות ניתן להם על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הגבעות נקראו על שם ט. אף. סי. לורנס (T.F.C. Lawrence), אשר באותה עת כיהן כסגן השר (האחראי על מחקר ועל הנדסה) (Deputy Secretary, (Research and Engineering)) של משרד תעשיות הייצור האוסטרלי (Department of Manufacturing Industry).
מיצ'לטון - סקוט
אריסון
מאיר מרציאנו
מאיר מרציאנו (נולד ב-1998) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב הבריאות של חדשות 13.
ביוגרפיה.
מאיר מרציאנו נולד ב־1998 בתל אביב, והוא הצעיר מבין אחיו.. הוא גדל בבית שמרציאנו מגדירו כ"מזרחי-מסורתי": . אמו עסקה בנדל"ן, ואביו עסק במוצרי קירור. אחותו הבכורה, שביניהם הפרש גילאים של כ-20 שנה, היא קרן מרציאנו, העורכת הכלכלית של חברת החדשות.
למד בישיבת בר-אילן בתל אביב ובישיבת מעלה גלבוע. שימש חניך ומדריך בתנועת בני עקיבא.
שירת בגלי צה"ל ככתב לענייני סביבה ואנרגיה ולאחר מכן ככתב לענייני בריאות.
בנובמבר 2020, החל את תפקידו ככתב הבריאות בחדשות 13, לצידה של פרשנית הבריאות הילה אלרואי.
בני רגב
בנימין (בני) רגב (נולד ב-1945) הוא פוליטיקאי ישראלי ששימש כראש עיריית לוד בשנים 1996–1998 ושוב בשנים 2002–2007. הוא הורשע בקבלת שוחד מאיש העסקים דודי אפל ונידון בשנת 2010 ל-18 חודשי מאסר בפועל ושנת מאסר על תנאי.
ביוגרפיה.
רגב נולד בשנת 1945 בשם בנימין דודאשווילי ולאחר מכן עברת את שם משפחתו לרגב. הוא החל את פעילותו הציבורית כמנהל קבוצת הכדורגל הפועל לוד החל מהמחצית השנייה של שנות ה-70. בשנים בה ניהל את הקבוצה היא העפילה מליגה ב' ב-1978 לליגה א', העפילה לליגה הארצית ב-1979, והשלימה עליית ליגה פעם שנייה ברציפות. ב-1982 העפילה לליגה הלאומית, אז הליגה הבכירה של ישראל, לראשונה אחרי 17 שנים. רגב הוביל את הקבוצה ב-1984 לזכייה היסטורית בגביע המדינה בכדורגל, בהדרכתו של המאמן דרור קשטן.
בשנת 1983 נבחר רגב לראשונה כחבר מועצת עיריית לוד מטעם רשימת "לוד יפה". הוא התמודד בנוסף גם לראשות העיר וזכה ב-15% מקולות הבוחרים. הוא לא עלה לסיבוב השני ואחרי הבחירות שימש כסגנו של ראש העירייה מקסים לוי. הקואליציה של לוי ידעה מתיחויות רבות ורגב פוטר בסוף שנת 1988. בשנת 1989, רגב החליט להתמודד מול לוי לראשות העירייה מטעם רשימתו והפסיד. עם זאת הוא נבחר שוב לחבר מועצת עיריית לוד ומונה לסגן ומ"מ ראש העירייה. רשימתו שמרה על כוחה מהבחירות הקודמות והכניסה שלושה מנדטים גם בבחירות האלה.
בשנת 1993 מקסים לוי איחד לרשימתו את סיעתו של רגב יחד עם רשימה נוספת של פעילי ליכוד בעיר. רגב הוצב במקום השני ברשימה המשותפת שזכתה לתמיכת הליכוד ומפלגת העבודה. בבחירות זכתה הרשימה בתשעה מנדטים ורגב מונה שוב לסגנו וממלא מקומו של לוי.
משפנה לוי בשנת 1996 לפוליטיקה הארצית החליף אותו רגב לאחר שנבחר ברוב קולות רגב נאלץ להתמודד עם גירעון גדול שהוריש לו ראש העיר הקודם ובעיות נוספות בעיר. בבחירות המוניציפליות שהתקיימו בנובמבר 1998 התמודד רגב שוב על ראשות העירייה ברשימה עצמאית בתמיכת מפלגת העבודה, אך הפסיד לפנחס עידן מהליכוד. רגב כיהן כיו"ר האופוזיציה העירונית עד שנת 2000, אז הודח עידן בגלל הגירעון הכבד שצברה העירייה. את מקומו תפסה ועדה קרואה שמינה משרד הפנים, בראשות אריה ביבי. בתום שנתיים של ניהול העיר תחת ועדה קרואה, החליט שר הפנים אלי ישי לערוך בחירות בעיר. רגב, התמודד שוב לראשות העיר כמועמד עצמאי מול מקסים לוי שפרש מהכנסת ומול יו"ר סניף העבודה החדש בעיר, גבי אסרף. רגב הפסיד וגם רשימתו איבדה מכוחה וירדה ל-2 מנדטים. ובזכות קשריו האישיים עם מקסים לוי הפך שוב לסגנו וממלא מקומו. לאחר שמקסים לוי נפטר באופן פתאומי באוקטובר 2002, נבחר רגב כראש העירייה, בבחירות פנימיות של חברי המועצה. באותה עת גם הצטרף למפלגת הליכוד. בבחירות המקומיות שנערכו באוקטובר 2003 התמודד רגב על ראשות העירייה מטעם הליכוד וזכה.
תקופתו כראש העירייה התאפיינה במנהל לא תקין וצבירת גירעונות. במרץ 2004, מנכ"ל משרד הפנים קיים שימוע לרגב כצעד מקדים להקמתה של ועדת חקירה לבדיקת תפקודה הכספי של עיריית לוד. אחר כך, ועדת חקירה שהקים משרד הפנים המליצה להדיח את רגב ולמנות במקומו ועדה קרואה. אולם ההמלצה לא מומשה, ובמקום זאת אישר משרד הפנים לרגב לבצע תוכנית הבראה. במרץ 2006, שתי עמותות, "תושבים למען מנהל תקין בלוד" ותנועת אומ"ץ, עתרו לבג"ץ נגד שר הפנים, בבקשה להורות לו להעביר מתפקידו את רגב ולמנות ועדה קרואה לעיר. בפברואר 2007, הדיח שר הפנים רוני בר-און את רגב והחליט להקים ועדה קרואה. רגב עתר לבג"ץ נגד ההחלטה אך עתירתו נדחתה.
הרשעה בפלילים.
בספטמבר 2003 הגישה פרקליטות המדינה כתב אישום נגד איש העסקים דוד אפל וחברת "מגדלי הזוהר" שהייתה בבעלותו, על ארבע פרשות שונות של שוחד ומרמה. על פי כתב האישום, פעל אפל כיזם מקרקעין באזור המרכז, בעיקר באזור לוד וגבעת שמואל, להשגת תמיכתם של עובדי ציבור בענייניו העסקיים באמצעות טובות הנאה כספיות שהעניק להם. בתמורה, על-פי כתב האישום, הבטיח את המשך בחירתם כעובדי ציבור. תחילה הכחיש רגב כל קשר לפרשה, אף על פי ששמו הוזכר בכתב האישום ושימש כעד מטעם התביעה.
לאחר 3 שנות חקירה נעצר רגב לחקירה במאי 2006. רגב נחקר בחשד למספר פרשות שוחד. ביוני 2006, החליטה פרקליטות מחוז תל אביב להגיש כתב אישום נגד רגב, באשמת לקיחת שוחד מדוד אפל. על-פי כתב האישום, מימן אפל וחברת "מגדל הזוהר" שבבעלותו את מערכת הבחירות של רגב לראשות העיר בשנת 1998 בסכום של כ-1.4 מיליון שקלים והוא גם קיבל סיוע לוגיסטי מעובדי החברה. בנוסף העמידה חברת "מגדל הזוהר" ערבות בנקאית לכיסוי חוב ממערכת הבחירות של רגב, ואף חויבה לבסוף לשלם את הסכום בסך 150 אלף שקל. בתמורה קידם רגב כסגן ראש העירייה את ענייניה של שכונת גני אביב שאותה בנה אפל בעיר באותן השנים. רגב פעל גם לסיפוח אדמות מושב גנתון, אותם רכש אפל, ללוד ופעל לשינוי ייעוד הקרקע לצורכי בנייה למגורים.
באפריל 2010, הורשע ונידון ל-18 חודשי מאסר בפועל ושנת מאסר על תנאי, ונקבע כי היה קלון במעשיו. במרץ 2013 השתחרר לאחר שנה בכלא. עונשו קוצר בשליש בשל מצב בריאותו הקשה ובגין התנהגות טובה.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הודיע רגב שיתמודד על מקום במועצת העיר. מועמדותו גררה דרישה לפסילתה מצד התנועה לאיכות השלטון ובסופו של דבר הוא לא הגיש מועמדות לבחירה.
חיים אישיים.
רגב נשוי לחנה, אב לשלושה ילדים וסב לנכדים. מתגורר עד היום בלוד.
גבעות לורנס
אוטוברון