יער הילד היהודי הוא חורש נטוע בגליל העליון המערבי שניטע על ידי קק"ל בין השנים 1978–1979, לציון שנת ה-30 למדינת ישראל, במסגרת מבצע חינוכי ללימוד על אודות השואה.
היער ממוקם בין נחל שרך ליובלו נחל גליל בסמיכות למושב גורנות הגליל, לא הרחק מפארק גורן. במתחם היער נמצא היישוב העתיק חורבת דנעילה.
ביער שביל מעגלי קצר וחניון חינמי.
יוזם נטיעת היער היה יו"ר דירקטוריון קק"ל, משה ריבלין. במקור אמור היה היער להינטע בנגב, בין באר שבע לחבל יתיר. הפרויקט נועד לחזק את הקשר בין ילדי ישראל לילדי התפוצות. בנטיעות לקחו חלק אלפי ילדים מישראל ומהתפוצות. כל ילד נטע שני עצים: אחד עבורו ואחד עבור ילד שנספה בשואה.
לרגל תחילת נטיעת היער, בדצמבר 1977, הונפקה סדרת בולים בערך של שקל 1; היה זה הבול הראשון של קק"ל שעליו הופיע העריך "שקל" (המטבע שקל נכנס לשימוש רק מאוחר יותר), והוא נמכר ב-7.5 ל"י.
Find My iPhone
חנות האפליקציות
תנו לנו יד ונלך
תנו לנו יד ונלך הוא שיר שהולחן על ידי יעקב הולנדר למילים של צבי זליקוביץ'. השיר נכתב לכבוד תחרות פסטיבל הזמר של שנת 1973, ובוצע לראשונה בעיבודו של אריה לבנון על ידי הזמרת עירית דותן.
תוכן השיר.
השיר מכיל תיאור נוסטלגי של אתרים שונים בתל אביב הקטנה כפי שהייתה בעבר.
לקראת פסטיבל הזמר והפזמון 1973 ביקש מנהל הפסטיבל, חנוך חסון מיוצרים ישראלים שירים בנושאי הווי "ארץ ישראל הישנה והטובה". צבי זליקוביץ', שהיה פעיל במועצה לשימור אתרים על רקע החרבת הגימנסיה הרצליה לשם הקמת מגדל שלום, ביקש לכתוב שיר מחאה נגד החרבת תל אביב הקטנה. מילות השיר מתרפקות על אתרים "שהיו ואינם" בעיר. לאו דווקא במובן הפיזי שלהם אלא יותר בהיבט האישי-רגשי, כמקומות שקטים ואינטימיים, המעוררים זכרונות טובים, ואשר נבלעו בקרבה של העיר הענקית שהתפתחה מסביב להם. אתרים כמו גימנסיה הרצליה, גן רינה, ובית העם העירוני השוכנים לצד חוף ים בתולי עליו פוסעות שיירות גמלים אינם עוד בנמצא, לפחות לא במתכונתם המקורית, ולכן מעוררים במאזין רגשות געגוע, וסקרנות, אשר ייתכן כי ישמשו כמניע לפעולת שימור המבנים והנחלת הזכרונות מן העבר, לדור שלא חווה אותם.
הלחן של הולנדר מעניק לשיר אופי מלנכולי ומרגש, המדגיש את העובדה כי האתרים השונים עדיין קיימים ואולי אף נגישים, אך איבדו את הקסם שהיה טמון בהם ולא יחזור עוד.
הגילוי מחדש.
במשך השנים פחתו השמעות השיר ברדיו, למעט בתוכניות ייעודיות לזמר עברי כ"שבת עברית" ב-103fm ו"ארבע אחרי הצהריים" בגל"צ. תרמה לכך גם היעדרותה של הזמרת המבצעת שפרשה מהופעות ומשירה.
השיר "התגלה" מחדש בשנת 2009 בעקבות תחרות לבחירת "שיר המאה של תל אביב" שיזמה עיריית תל אביב בשיתוף עם גלי צה"ל לרגל חגיגות המאה לעיר. בסיומה של התחרות שבה השתתפו אלפי מאזינים נבחר השיר במקום הראשון כשיר שתוכנו מייצג את העיר באופן הטוב ביותר. לכבוד התחרות הוקלטה גרסה חדשה שלו בביצועה של הזמרת מירי מסיקה שאף הופיעה איתו במשותף עם עירית דותן ובליווי מקהלה ושחקנים הלבושים בבגדים תקופתיים במופע הפתיחה של חגיגות המאה לעיר תל אביב. עם זאת, מעטים מתחו ביקורת שלילית על כך שלמסיקה ניתן חלק גדול בביצוע השיר ואילו דותן הופיעה על תקן "זמרת חימום" ושרה רק חלק קטן. גם מחיאות הכפיים מצד הקהל למסיקה ספגו ביקורת שלילית בטענה שזוהי השפלה לדותן, המבצעת המקורית של השיר.
תחנת ווטרלו
תחנת לונדון ווטרלו (באנגלית: London Waterloo Station) היא תחנת רכבת, תחנת רכבת תחתית ומרכז תחבורה ברובע למבת' בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
עם מעל 86 מיליון נוסעים שעברו בתחנה בין השנים 2019–2020, תחנת ווטרלו נחשבת לתחנה העמוסה ביותר בבריטניה מבחינת תנועת נוסעים. תחנת הרכבת משרתת בעיקר קווים המחברים את לונדון לדרום ודרום-מערב אנגליה. תחנת הרכבת התחתית מחברת ארבעה קווים של הרכבת התחתית; בייקרלו, ג'ובילי, נורת'רן וקו ווטרלו וסיטי, ולכן משמשת בין היתר תחנת החלפה גדולה בין הקווים.
היסטוריה.
התחנה נפתחה לנוסעים בשנת 1848 ונקראת על שם הגשר הסמוך לה, גשר ווטרלו, שקיבל את שמו כהנצחה לקרב ווטרלו, שנערך בשנת 1815 בווטרלו, שבשטחי ממלכת בלגיה של היום.
קוי הרכבת.
תחנת ווטרלו מתחלקת לשני חלקים, התחנה העיקרית ומעט ממזרח לה 'תחנת ווטרלו מזרח'. קווי התחנה העיקרית פונים לכיוון דרום-מערב ומשרתים באופן עקרוני את האזור הדרומי והדרום-מערבי של אנגליה. תחנת ווטרלו מזרח מחוברת לתחנה העיקרית במעבר רגלי והיא יושבת על קווי הרכבת היוצאים מתחנת צ'רינג קרוס לכיוון דרום-מזרח. בעבר, בין השנים 1994–2007, שימשה תחנת ווטרלו את קו הרכבת של היורוסטאר שחיבר את לונדון לפריז ובריסל.
ווטרלו ראשי.
תחנת ווטרלו הראשית מכילה 19 רציפים המשרתים קווי רכבת לחוף הדרומי ולדרום-מערב אנגליה. התחנה מנוהלת על ידי נטוורק רייל וקווי הרכבת מנוהלים כולם על ידי 'רכבות דרום מערב' (South West Trains).
ווטרלו מזרח.
תחנת ווטרלו מזרח מכילה 4 רציפים (A עד D) המשרתים את 'קו מזרח אנגליה הראשי', בין תחנת צ'רינג קרוס לתחנת גשר לונדון.
דוד שאדי
דוד (דדי) שאדי (נולד ב-10 בנובמבר 1975) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ואמן ניו מדיה ישראלי.
ביוגרפיה.
שאדי נולד ביפו, לאלעזר ורבקה שאדי, הקטן מבין ארבעה ילדים. אביו היה נהג אוטובוס ואמו בעלת חנות להלבשה תחתונה. עד גיל שנתיים גדל כ"ילד בועה" בתוך אוהל ניילון עם אדי אקליפטוס בשל מחלה נדירה שהייתה גורמת לו לחנק פתאומי. בהמלצת הרופאים להתרחק מלחות הים, הוריו עברו לחולון, המחלה עזבה וגדל כילד רגיל.
הוא דור 18 בישראל מצד אימו ודור שני מצד אביו שמשפחתו עלתה מאירן. סבו מצד אמו, דוד לוי (על שמו קרוי דוד) ואחיו, מוסא לוי, היו בעליו של קפה גן נוח, המועדון הראשון שניגן מוזיקה ערבית ומזרחית בישראל והיה פעיל מראשית שנות החמישים ועד אמצע שנות השמונים.
מגיל צעיר היה פעיל בחוגי משחק ותיאטרון בעיר והרבה להופיע במערכונים שירים וחיקויים באירועי תרבות בעיר. את לימודי התיכון סיים בהצטיינות במגמת המשחק הראשונה בגימנסיה למדעים ואמנויות ע"ש הרצוג בחולון. בשונה מתלמידים אחרים שהעלו קטע מתוך מחזה לבחינת הבגרות, ביים הצגה מחתרתית ע"פ מחזה מאת פיטר טוריני באורך מלא בשם "ציד העכברושים", בה שיחק גם את התפקיד הראשי. העבודה זכתה לציון לשבח והוא אף הופיע עמה ברחבי הארץ, למרות מאבקים עם משרד החינוך, בגלל שהתעקש להיות נאמן למחזה ולכלול עירום של המשתתפים.
במקביל ללימודי המשחק הקים להקת רוק גאראז' אלטרנטיבי בשם "מסטקה". הלהקה הופיעה במועדון רוקסן בתחילת שנות התשעים, ובמועדוני רוק אחרים ברחבי הארץ וחיממה את "מופע הארנבות של דוקטור קספר" של שי להב ואורן ברזילי, שהיוו מקור השראה לפעילותו בתחום המוזיקה.
את השירות הצבאי העביר בחיל האוויר כבוחן מערכות חימוש ולאחר מכן על תקן קצין ניהול בלשכת גיוס. מיד לאחר השירות הצבאי שב למשחק ולמוזיקה. כדי להתפרנס עבד כמתכנת ומנהל רשתות תקשורת. במקביל שיחק בהפקות תיאטרון בחולון.
במהלך ארבע השנים הבאות, שיחק תפקיד מרכזי בסדרת הנוער "חלומות נעורים", כעידו דניאלי, התלמיד המוכשר במגמת התקשורת והרומנטיקן חסר התקנה.
במקביל הקים הרכב רוק אלקטרוני חדש בשם "קלאודיה" (2000-1996) יחד עם שני חברים מחולון, בו היה הסולן והגיטריסט, וכתב את מילים, הלחן והעיבודים.
הופעת הלהקה פתחה את מועדון הבארבי בתל אביב. הלהקה נכנסה להקלטות באולפן ושאדי אף שימש כנגן אולפן ומעבד באלבומים של "בנות פסיה", באלבום השני של היי פייב, "כולם רוקדים", ובהפקות אחרות. את הלהקה הפיק מוזיקלית שי להב ובשלב מאוחר יותר דני מקוב (נקמת הטרקטור) הצטרף כמתופף. שי להב אף ניגן באלבום.
שאדי הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב (2003-2000). איתו בכיתה למדו, לוסי דובינצ'יק, מיכל שפירא, רועי אסף, יובל רז, אודי רוטשילד וליאת אזר. במהלך שלוש השנים זכה ברציפות בשלוש במלגת משחק של קרן שרת אמריקה ישראל ובשנה ב' ביים את חבריו לכיתה לערב קברט ע"פ שיריו של סשה ארגוב. שאדי קיבל על הערב הזה מלגת בימוי והוא אף נמכר כהופעה של הסטודיו למשחק. באותה עת שאדי התפרנס מהשתתפות בקמפיינים ופרסומות בעיתונות ובטלוויזיה.
בסיום הלימודים, שיחק שאדי בתפקיד מאקסי בהצגה "מחזמר" בבימויו של משה נאור. הוא גילם את התפקיד הראשי בקומדיה "קח אותי מוריס" לצד גיא לואל, מיכל אמדורסקי, ענת מגן, מיכל גבריאלוב, יעל דואני ולירון וייסמן, בבימויה של דדי ברון. ההצגה הופיעה במשך חמש שנים ביותר מ-400 הצגות ואף יצאה לסיבוב מחוף אל חוף בארצות הברית. הוא שיחק גם בהצגה "בא לגן" בבימוי שלום שמואלוב עם פיני טבגר, ריקי בליך, יעל שרוני, קובי מרציאנו.
בשנים שאחרי הסטודיו, הנחה סדנאות לדינמיקה קבוצתית והבעה אישית לארגונים ובעיקר לחיילים קרביים. התמחות בפירוק מצבי מתח בתוך קבוצה או מול אוכלוסיות אזרחיות. בין השאר עם חיילי משמר הגבול וצנחנים שעומדים במחסומי צה"ל ומתנהלים מול אוכלוסייה פלסטינית.
במקביל לפעילותו כשחקן בטלוויזיה ובתיאטרון, הקים אתרי אינטרנט מבוססי וידאו. הפיק, ערך וביים סרטים וסרטונים. התמחה בשואו רילס (תיק עבודות וידאו לשחקנים) וערך סרטונים לשחקנים רבים.
בטלוויזיה שיחק גם בסדרה "השיר שלנו", בתפקיד במאי סרטי הפורנו יניב קוסאשווילי, בן-דודו של דובר קוסאשווילי. שאדי שיחק בתפקיד הגברי הראשי במיני-סדרת המתח "חקירה פנימית", ששודרה בYes, לצידה של ענת וקסמן. הוא גילם את דמותו של מרקו, בלש משטרה חם מזג ואימפולסיבי.
כתב, ביים והפיק את "ג'נטל דוג" – קומדיה קצרה שזכתה להצלחה בארץ ובעולם, בה שיחקה גם יעל דואני.