Itzhaky, H., Zanbar, L., Levy, D., &amp; Schwartz, C. (2015). The contribution of personal and community resources to well-being and sense of belonging to the community among community activists. The British Journal of Social Work, 45(6), 1678-1698.
Kissil, K., &amp; Itzhaky, H. (2015). Experiences of the Orthodox community among Orthodox Jewish gay men. Journal of Gay &amp; Lesbian Social Services, 27(3), 371-389.
Dagan, S. W., Ben-Porat, A., &amp; Itzhaky, H. (2016). Child protection workers dealing with child abuse: The contribution of personal, social and organizational resources to secondary traumatization. Child Abuse &amp; Neglect, 51, 203-211.
Ben-Porat, A., &amp; Itzhaky, H. (2015). Burnout among trauma social workers: The contribution of personal and environmental resources. Journal of Social Work, 15(6), 606-620.
Kissil, K., &amp; Itzhaky, H. (2015). Experiences of the marital relationship among orthodox Jewish gay men in mixed-orientation marriages. Journal of GLBT Family Studies, 11(2), 151-172.
Yablon, Y. B., &amp; Itzhaky, H. (2015). Living in a conflict zone: Where do students feel safe from violence. Journal of Community Psychology, 43(8), 1036-1043.
Itzhaky, H., &amp; Bustin, E. (2018). Community practice and community organization: A conceptual understanding. In Handbook of community movements and local organizations in the 21st century (pp. 245-263). Springer, Cham.
Itzhaki, Y., Itzhaky, H., &amp; Yablon, Y. B. (2018). The contribution of parental and societal conditional regard to adjustment of high school dropouts. Journal of Adolescence, 62, 151-161.
Itzhaky, H., Weiss-Dagan, S., &amp; Taubman-Ben-Ari, O. (2018). Internal and community recourses’ contribution to level of posttraumatic symptoms—The case of tourists after the earthquake in Nepal, 2015. Psychological trauma: theory, research, practice, and policy, 10(2), 239.
Weiss-Dagan, S., Ben-Porat, A., &amp; Itzhaky, H. (2018). The contribution of role characteristics and supervisory functions to supervision effectiveness. Clinical Social Work Journal, 46(4), 341-349.
Weiss‐Dagan, S., Itzhaky, H., &amp; Taubman‐Ben‐Ari, O. (2018). Backpackers in the Nepal 2015 earthquake: The contribution of personal and social resources to mental health. Journal of Community Psychology, 46(6), 689-700.
Zanbar, L., &amp; Itzhaky, H. (2018). Community activists from different cultures: Implications for social work. Journal of Social Work, 18(6), 732-751.
Dekel, R., Shaked, O. Z., Ben-Porat, A., &amp; Itzhaky, H. (2019). Posttraumatic stress disorder upon admission to shelters among female victims of domestic violence: an ecological model of trauma. Violence and victims, 34(2), 329-345.
Refaeli, T., Levy, D., Ben-Porat, A., Dekel, R., &amp; Itzhaky, H. (2019). Personal and environmental predictors of depression among victims of intimate partner violence: comparison of immigrant and Israeli-born women. Journal of interpersonal violence, 34(7), 1487-1511.
Weiss-Dagan, S., Ben-Porat, A., &amp; Itzhaky, H. (2020). Secondary traumatic stress and vicarious post-traumatic growth among social workers who have worked with abused children. Journal of Social Work, 1468017320981363.
Dekel, R., Shaked, O., Ben-Porat, A., &amp; Itzhaky, H. (2020). The interrelations of physical and mental health: self-rated health, depression, and PTSD among female IPV survivors. Violence against women, 26(3-4), 379-394.
Itzhaki, Y., Yablon, Y. B., &amp; Itzhaky, H. (2020). Becoming less religious (BLR) and well-being among high school dropouts. Psychology of Religion and Spirituality, 12(1), 45.
Levy, D., Ben-Porat, A., Kattoura, O., Dekel, R., &amp; Itzhaky, H. (2020). Predicting depression among Jewish and Arab Israeli women who are victims of intimate partner violence. Violence against women, 26(10), 1209-1227.
Ben-Porat, A., Levy, D., Kattoura, O., Dekel, R., &amp; Itzhaky, H. (2021). Domestic violence in Arab society: a comparison of Arab and Jewish women in shelters in Israel. Journal of interpersonal violence, 36(1-2), NP26-NP45.
Shaked, O., Dekel, R., Ben-Porat, A., &amp; Itzhaky, H. (2021). Predicting changes in PTSD and depression among female intimate partner violence survivors during shelter residency: A longitudinal study. Psychological trauma: theory, research, practice, and policy, 13(3), 349.
Yablon, Y. B., &amp; Itzhaky, H. (2021). The contribution of school experience to students' resilience following a terror‐related homicide. International journal of psychology, 56(1), 40-47.
המטרופולין של מנילה
המטרופולין של מנילה (באנגלית: Metro Manila, בטגלוג: Kalakhang Maynila) הוא המטרופולין המאוכלס ביותר בפיליפינים. המטרופולין כולל 16 ערים שונות - בירת המדינה מנילה, קזון סיטי, קלואוקן, לאס פיניאס, מקאטי, מלבון, מנדלויונג, מריקינה, מונטינלופה, נבוטס, פרניאקה, פסאי, פסיג, סן חואן, טגיג, ולנזואלה - וכן את הרשות המקומית פאטרוס. המטרופולין הוא גם מחוז ששמו הרשמי הוא מחוז הבירה הלאומית (באנגלית: National Capital Region, בטגלוג: Pambansang Punong Rehiyon). שטח המטרופולין משתרע על פני כ-619.57 קילומטרים רבועים ונכון לשנת 2020 כלל כ-13,484,462 תושבים. זהו אחד מהאזורים בפיליפינים עם צפיפות האוכלוסייה הגבוהה ביותר. המטרופולין של מנילה מדורג במקום החמישי ברשימת האזורים העירוניים המאוכלסים ביותר בעולם.
אזור המטרופולין של מנילה מהווה את מרכז התרבות, הכלכלה, החינוך, התעשייה וכמו גם המרכז הפוליטי של המדינה.
דרום הודו
אזור דרום הודו כולל חמש ממדינות הודו: אנדרה פרדש, קרנאטקה, קראלה, טמיל נאדו וטלנגאנה וכן את שטחי האיחוד לקשאדוויפ ופודוצ'רי המהווים 19.31% משטחה של הודו ואשר בהם חיים כ-20% מכלל האוכלוסייה ההודית.
אזור דרום הודו נתחם במפרץ בנגל במזרח, בים הערבי במערב ובאוקיינוס ​​ההודי בדרום. הגאוגרפיה של האזור מגוונת למדיי. הנהרות גודווארי, קרישנה, ​​קאברי, טונגבהדרה, פריאר, ואיגאי ובהרתאפפוזה הם ממקורות המים החשובים ביותר שזורמים באזור דרום הודו.
ערים בולטות באזור דרום הודו כוללות בין היתר את בנגלור, צ'נאי (מדרס) והיידראבאד.
רוב אוכלוסיית דרום הודו דוברת לפחות שפה אחת מבין ארבעת השפות הדרווידיות העיקריות - טלוגו, טמילית, קנאדה ומלאיאלאם. בנוסף לכך השפה האנגלית היא גם שפה דומיננטית באזור דרום הודו אשר משמשת הן את הממשל המרכזי והן את הממשל של כל מדינה.
אזור דרום הודו היה מיושב עוד מימי קדם על ידי העמים הדראווידים.
כ-83% מאוכלוסיית דרום הודו הם הינדים, כ-11% הם מוסלמים, בעוד שכ-5% הם נוצרים.
נכון לשנת 2006 ההערכה הייתה כי חיו באזור דרום הודו באותה העת בסביבות 233 מיליון תושבים.
קרן עושר ריבונית
קרן עושר ריבונית (באנגלית: Sovereign wealth fund) היא קרן השקעות בבעלות המדינה המשקיעה בנכסים ריאליים ופיננסיים כגון מניות, איגרות חוב, נדל"ן, מתכות יקרות או בהשקעות חלופיות כגון קרנות השקעות פרטיות וקרנות גידור. קרנות עושר ריבוניות משקיעות ברחבי העולם. רובן ממומנות על ידי הכנסות מיצוא סחורות או מעתודות מטבע חוץ שמחזיק הבנק המרכזי.
קרנות עושר ריבוניות עשויות להיות מוחזקות על ידי הבנק המרכזי, הצובר את הכספים במהלך ניהול המערכת הבנקאית של המדינה; לסוג זה של קרן יש בדרך כלל חשיבות כלכלית ופיסקלית. קרנות עושר ריבוניות אחרות הן פשוט החיסכון הממלכתי המושקע על ידי גופים שונים לצורכי החזר השקעה, ושייתכן שאין להן תפקיד משמעותי במדיניות הפיסקלית של המדינה. הכספים שנצברו עשויים להיות מפיקדונות במטבע חוץ, זהב, זכויות משיכה מיוחדות (Special drawing rights) מקרן המטבע הבינלאומית או יתרות שבידי בנקים מרכזיים ורשויות מוניטריות, יחד עם נכסים לאומיים אחרים כגון השקעות מכספי פנסיה, קרנות נפט או החזקות תעשייתיות ופיננסיות אחרות. מדובר בנכסים של המדינות ריבוניות המוחזקים בדרך כלל במטבעות מילואים (Reserve currency) כגון דולר אמריקני, יורו, לירה שטרלינג או ין יפני). גופים לניהול השקעות כאלה עשויים להקים בין היתר חברות השקעה רשמיות, קרנות פנסיה ממלכתיות או קופות ריבוניות.
היו ניסיונות להבחין בין כספים המוחזקים בידי גופים ריבוניים לבין עתודות מטבע חוץ המוחזקות על ידי בנקים מרכזיים. ניתן לאפיין את קרנות ההון הריבוניות כממקסמות תשואה לטווח ארוך, כאשר עתודות המט"ח משרתות את "ייצוב המטבע" לטווח קצר וניהול נזילות. בנקים מרכזיים רבים מחזיקים ב ברזרבות העולות על צורכי נזילות או ניהול מטבע חוץ. יתרה מכך, סבורה רווחת שרובם החלו משקיעים באופן רחב בנכסים שאינם נכסים כספיים קצרי טווח, נזילים מאוד, אם כי כמעט אין נתונים זמינים לציבור לגיבוי קביעה זו.
היסטוריה.