שופטי בית המשפט העליון הכריעו לטובת המשיבים ברוב של 8 מול 1. נשיא בית המשפט ג'ון רוברטס כתב את החלטת הרוב. בהחלטתו נכתב שהמפגינים, אנשי הכנסייה, זכאים להגנה מיוחדת תחת התיקון הראשון לחוקה. רוברטס לא קיבל את טענתו של שניידר, שההתבטאויות של אנשי הכנסייה עסקו בנושא פרטי וכוונו באופן ישיר כלפיו וכלפי משפחתו. התקדים שקבע פסק הדין נוגע להגנה על התבטאויות שערורייתיות ופוגעניות. רוברטס כתב שההגדרה של התבטאות כ"שערורייתית" היא גמישה ביותר, ובמקרים מעין אלה סביר שהמושבעים לא יהיו נייטרלים ויהוו כלי להשתקה של התבטאויות מעוררות מחלוקת ומרגיזות. הסיכון לחופש הביטוי הוא גדול מידי, ולכן התיקון הראשון לחוקה מגן גם על התבטאויות שנתפסות כשערורייתיות ופוגעניות:
רוברטס ציין בהחלטתו שהמפגינים נשמעו להוראות רשויות החוק, וסירב להכיר במשפחת שניידר כקהל שבוי. שבעה שופטים הצטרפו לעמדתו. השופט סטיבן ברייר הצטרף להחלטה, אך הגיש עמדה נפרדת לפיה הפסיקה מתייחסת רק להפגנות ולא לפרסומים האינטרנטיים שקדמו להן.
השופט סמואל אליטו היה היחיד שהתנגד להחלטה, בציינו כי "מחויבותנו הלאומית העמוקה לדיון חופשי ופתוח אינה רישיון לתקיפה המילולית המרושעת שהתקיימה במקרה זה". אליטו כתב שהכנסייה משתמשת במכוון ובאופן אסטרטגי בפגיעה במשפחה על מנת להשיג סיקור תקשורתי, זאת מתוך ציפייה ש"התקיפה מצד המשיבים תפגע במשפחה ובחברים של הנפטר, ומשום שהתקשורת נמשכת בעל כורחה למראה אנשים באבל. ככל שההפגנות בלוויה הן שערורייתיות יותר, כך הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו יכולה לקבל פרסום רב יותר".
מיקרופיננס
עפר גרוזברד
עֹפֶר גרוזברד (נולד ב-1954) הוא פסיכולוג קליני מומחה, חוקר תרבויות, סופר ישראלי ומרצה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
גרוזברד נולד בתל אביב. גדל במשפחה רוויזיוניסטית, אביו דוד עלה לישראל מליטא והיה מפקד מחוז תל אביב של האצ"ל וחבר בהנהגת הארצית של הארגון, ואמו שעלתה מברלין היא רופאת ילדים (והרופאה של משפחת בגין). גרוזברד למד תחילה בבית הספר הדתי ביל"ו, אולם משפחתו לא הייתה דתית והוא המשיך לתיכון חילוני. שירת בנח"ל המוצנח ולחם במלחמת יום כיפור.
לאחר השירות הצבאי נרשם לטכניון וסיים לימודים בהנדסת מחשבים (1982-1977). לאחר מכן למד פסיכולוגיה וסיים תואר ראשון באוניברסיטת חיפה בשנים 1985-1983, ותואר שני במגמה הקלינית של הילד אוניברסיטת תל אביב בין השנים 1988 ל-1991. בין השנים 2001 ל-2004 סיים דוקטורט ביישוב סכסוכים במכון ליישוב סכסוכים של שבארצות הברית. עבודת הדוקטורט שימשה בסיס לביוגרפיה של מנחם בגין שפרסם בשנת 2006.
גרוזברד שימש עמית מחקר במרכז למחקר אסטרטגי למדיניות של המכללה לביטחון לאומי.
גרוזברד נשוי להגר, יועצת חינוכית בבית ספר תיכון, ולהם שתי בנות. המשפחה מתגוררת בחיפה.
ספריו.
גרוזברד כתב חמישה ספרים, אשר יצאו לאור בסדרת "הצופן התרבותי" בהוצאת אוניברסיטת בן-גוריון:
התנגדות לחסידות
פייר דה מונטריי
פייר דה מונטריי (בצרפתית: Pierre de Montereau או Pierre de Montreuil), נולד בסביבות 1200 ומת ב-17 במרץ 1266 בפריז, היה אדריכל צרפתי. פייר נחשב לאחד מהאדריכלים הגותיים המשפיעים ביותר ולאחד מאבות הסגנון הגותי הקורן. למרות זאת, לא ידוע הרבה על חייו ויש מחלוקות באשר לזהות המבנים שבנה.
אחרי לימודים בשמפן בצרפת לקח פייר חלק בעבודות על בזיליקת סן-דני. הפטרונים הבחינו בכישרונו והוא נקרא בשנת 1239 על ידי הנזירים לעבוד על מנזר סן ז'רמן דה פרה בפריז שם בנה את חדר האוכל של המנזר. בשנים 1246-1248 היה מהאדריכלים המרכזיים שבנו את סנט שאפל, קפלה מלכותית של לואי התשיעי, מלך צרפת שהיוותה יצירת מופת של סגנון גותי קורן (Rayonnant), בה רוב שטח הקיר הוחלף בחלונות ויטראז' צבעוניים שקרנו אור לתוך המבנה. הוא גם בנה קפלת סנט שאפל בשאטו דה סן-ז'רמן-אן-לייה, שנועדה לאחסן את שרידי הקודש שקנה המלך לפני שהועברו לסנט שאפל בפריז. בסביבות 1250 הוא בנה עוד קפלת סנט שאפל דה נוטרדאם בעלת ספינה אחת, במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה. בשנת 1260 עבד פייר על בית הרוחב הדרומי של קתדרלת נוטרדאם דה פארי (אותו החל לבנות ביחד עם ז'אן דה של) ושינה אותו בסגנון גותי קורן, ששיאו הוא חלון רוזטה גדול ומרשים הנחשב ליצירת מופת של הגותיקה הקורנת. בנוסף בנה קפלה בטירת טירת ונסן ואת חדר האוכל במנזר סן-מרטין-דה-שאן בפריז (כיום ספרייה של Conservatoire National des Arts et Métiers).
הוא נקבר יחד עם אשתו במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה בקפלה אותו בנה. האפיטף שלו חקוק על קברו ונותן לו את הכותרת "docteur ès pierre" (דוקטור באבן). קפלה זו וחדר האוכל של המנזר נהרסו ב-1794.
ארנסט צ'יין
המלוכה האוסטרלית
המלוכה האוסטרלית (באנגלית: The monarchy of Australia) היא שיטת הממשל באוסטרליה במסגרתה עומד בראש המדינה מונרך. שיטת ממשל זו מבוססת על שיטת וסטמינסטר של דמוקרטיה פרלמנטרית. מאז 6 בפברואר 1952 מולכת באוסטרליה המלכה אליזבת השנייה הנושאת בתואר "מלכת אוסטרליה" (Queen of Australia). יורש העצר הוא בנה הבכור של אליזבת: הנסיך צ'ארלס.
למלכה סמכויות חוקתיות רבות המבוצעות, מאחר שהיא אינה מתגוררת באוסטרליה, על ידי המושל הכללי של אוסטרליה. כיום מכהן בתפקיד זה דייוויד הארלי. המושל הכללי מייצג את המלכה במישור הפדרלי, ובכל אחת ואחת מהמדינות והטריטוריות של אוסטרליה מיוצגת המלכה על ידי מושלי המדינות הממונים ישירות על ידי המלכה (בעצת ממשלת המדינות).
בנוסף, אליזבת השנייה מכהנת כמלכת כל ממלכות חבר העמים הבריטי, ובפרט היא מלכת הממלכה המאוחדת.
היחס בין המלוכה האוסטרלית ליתר ממלכות חבר העמים.
אמנם אליזבת השנייה מכהנת הן כמלכת אוסטרליה והן כמלכת 15 ממלכות אחרות ועומדת בראש חבר העמים הבריטי, אולם בכל ממלכה וממלכה עומדת המלכה בנפרד כראש ממלכה עצמאית ונפרדת.
בהחלטותיה ובפעולותיה מייעצים למלכה שרי הכתר המכהנים בממשלה הפדרלית של אוסטרליה, ובהתאם, על פי חוק אוסטרליה, 1986, ממשלת בריטניה (או כל ממשלה אחרת) אינה יכולה לייעץ למלכה בנושאים הנוגעים לאוסטרליה.
יחד עם זאת, בית המשפט העליון של אוסטרליה קבע בפסק דינו כי אזרחי ממלכות חבר העמים האחרות אינם "מהגרים בלתי חוקיים" אם היגרו לאוסטרליה, שכן הם נתינים של אותו מונרך, אף אם מעולם לא היו אזרחי אוסטרליה.
היסטוריה.
ראשיתה של המלוכה האוסטרלית בהכרזתו של רב החובל ג'יימס קוק בשנת 1770 על אזור ניו סאות' ויילס כשטחו של המלך ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. לימים הוקמו מושבות נוספות ברחבי יבשת אוסטרליה, תחת שליטתו של מונרך הממלכה המאוחדת. מושלי המושבות מונו על ידי המונרך בעצת ממשלת בריטניה.
ב-9 ביולי 1900 נתנה המלכה ויקטוריה את הסכמתה לחוקת אוסטרליה אשר הביאה להקמת הפדרציה האוסטרלית בשנת 1901. פדרציה זו הורכבה ממספר מדינות המאוגדות כפדרציה. יחד עם זאת החוקים שקדמו להקמת הפדרציה לא בוטלו עם הקמתה, ומושלי המדינות המשיכו גם לאחר הקמת הפדרציה להתמנות על ידי המונרך של הממלכה המאוחדת, בעצת הממשלה הבריטית. בשנת 1907 הפכה אוסטרליה לדומיניון.
בעקבות מלחמת העולם הראשונה החלו קריאות מצד הדומיניונים השונים להגדיר מחדש את יחסיהם עם הממלכה המאוחדת. נערכו מספר ועדות אימפריאליות בלונדון החל משנת 1917. ועדות אלה הסתיימו בהצהרת בלפור משנת 1926, אשר קבעה כי הדומיניונים השונים יהיו אוטונומיים מהממלכה המאוחדת, ואינם כפופים אחד לשני, מלבד לכתר הבריטי. הוועדה של שנת 1930 קבעה כי ממשלת אוסטרליה היא זו שתייעץ למונרך בבחירת המושל הכללי של אוסטרליה (ולא ממשלת בריטניה) וזאת כדי להבטיח את עצמאות בעל התפקיד.
חוק וסטמינסטר של 1931 המשיך את ההפרדה בין הדומיניונים השונים. החוק עצמו אומץ על ידי אוסטרליה רק בשנת 1942, אולם אומץ רטרואקטיבית ל-3 בספטמבר 1939.
בהתאם לחקיקה זו נדרשה ממשלת בריטניה לקבל את הסכמת ממשלת אוסטרליה לוויתור על כס המלכות של אדוארד השמיני וזאת מאחר שאדוארד נשא בתואר מלך אוסטרליה.
על אף החקיקה שהביאה לעצמאות יחסית זו, המשיכה ממשלת בריטניה להשפיע על אוסטרליה, ואף לחצה עליה לקבל את הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר כמושל הכללי של אוסטרליה בשנת 1945.
התואר "מונרך אוסטרליה" כתואר ייחודי נקבע בחוק התארים המלכותיים משנת 1953 של הפרלמנט האוסטרלי. חוק זה נחקק בעקבות הכתרת המלכה אליזבת השנייה אשר על פי החוק קיבלה את התואר: "מלכת הממלכה המאוחדת, אוסטרליה ויתר הממלכות והטריטוריות" ("Queen of the United Kingdom, Australia and Her other Realms and Territories"). מצב זה השאיר למעשה את המצב הקיים קודם לחקיקתו, ולמעשה המלכה הייתה הן מלכת הממלכה המאוחדת והן מלכת אוסטרליה, ויכלה למנות מושלים או לחוקק חוקים תוך שמירה על האינטרסים של הממלכה המאוחדת.
חקיקת חוק אוסטרליה, 1986 שינה את המצב והפך את המלכה למלכת אוסטרליה בלבד (מבחינת סמכויותיה באוסטרליה, ומבלי לפגוע בכיסאה בממלכות אחרות). בתקופה זו החלו תנועות שונות לקרוא להפיכת אוסטרליה לרפובליקה. בשנת 1999 נערך משאל עם בנושא ובמסגרתו התנגדו 54.4% לביטול המלוכה.
בעת בחירתו לתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה הצהיר קווין ראד כי הפיכת אוסטרליה לרפובליקה וביטול המלוכה היא חלק ממצע מפלגתו. גם אנתוני אלבניזי הצהיר על כוונה דומה כשנבחר לראשות הממשלה.
תואר.
תוארה של המונרך הנוכחי הוא:
לרוב מכונה המלכה בקיצור "מלכת אוסטרליה" ("Queen of Australia").
המונרך הוא בן בית המלוכה היחיד הנושא תואר מלכותי. יתר בני משפחת המלוכה נושאים בתארים אשר ניתנים להם בכתב הרשאה מלכותי ייחודי להם.
מימון בית המלוכה.