דיינה וולס דלייני (באנגלית: Dana Welles Delany, נולדה ב-13 במרץ 1956) היא שחקנית, מגישה ומפיקה אמריקאית.
חייה.
דלייני נולדה בניו יורק להורים ממוצא אירי וגודלה כקתולית. לאחר מכן עברה משפחה לסטמפורד, קונטיקט. דלייני התעניינה במשחק מגיל צעיר ובתיכון למדה במסצ'וסטס.
מאמצע שנות התשעים דלייני חלק מהמאבק למציאת תרופה לסקלרודרמה. בשנת 2003 ניסתה דלייני לבצע הזרקת בוטוקס למצחה, אך המחט פגעה בעצב ונוצר אצלה מצב של המטומה דבר הגרם לשריר של עינה הימנית לצנוח מעט.
קריירה.
תחילת הקריירה.
לאחר סיום לימודיה באוניברסיטה עברה דלייני לניו יורק והחלה לשחק באופרות סבון יומיות. במקביל החלה לשחק בתיאטרון ובשנת 1983 כבר הייתה מוכרת בתחום וזכתה לביקורות חיוביות מצד העיתונות. לאחר מכן עברה דלייני להוליווד ושם ביצעה הופעות אורח בסדרות כמו "בלשים בלילה". דלייני נבחנה לתפקיד בסדרה "צ'יינה ביץ'", אך לא עברה בפעם הראשונה. לאחר שהמלהקים ראו את משחקה בסרט "פאטי הרסט" שיצא באותה שנה היא נבחנה שוב והתקבלה לתפקיד הראשי בסדרה ששודרה משנת 1988 לשנת 1991 והביאה לה את פריצתה הגדולה. על תפקידה בסדרה היא זכתה בשני פרסי אמי והייתה מועמדת פעמיים נוספות ופעמיים הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
שנות התשעים.
בשנת 1991 דורגה דלייני על ידי מגזין פיפל ברשימת "50 האנשים היפים בעולם". ב-1992 שיחקה בסרט "Light Sleeper" לצדם של סוזן סרנדון ווילם דפו. באותה שנה שיחקה גם בסרט "אשה בהפתעה" לצדו של סטיב מרטין. ב-1993 ביצעה דלייני דיבוב בסדרה המצוירת "באטמן". לאחר מכן היא החלה לדבב את דמותה של לויס ליין בסדרות שונות של סופרמן ושל ליגת הצדק.
שנות האלפיים.
בין 2004 ל-2006 ביצעה דלייני הופעות אורח בסדרות , בוסטון ליגל, קרובות, בטלסטאר גלקטיקה וישנן בנות. בתחילת העשור הוצע לדלייני תפקידה של ברי ואן די קמפ בסדרה עקרות בית נואשות, אך דלייני דחתה אותו. הסדרה עלתה לשידור ונחלה הצלחה עולמית ולאחר מכן הציע לה אחד ממפיקי הסדרה שוב תפקיד אך הפעם את תפקידה של קתרין מייפייר. דלייני הסכימה והשתתפה בסדרה בתפקיד ראשי מהעונה הרביעית (2007) עד העונה השישית (2010) ובתפקיד אורח בעונה השמינית (2012).
2010-הווה.
במרץ 2010 ביצעה דלייני הופעת אורח בסדרה קאסל בה מככב השחקן נייתן פיליון אשר שיחק בתור בעלה בעקרות בית נואשות. בשנת 2011 החלה דלייני לשחק בסדרה חדשה בכיכובה בשם "בגוף ההוכחה".
באפריל 2011 דורגה דלייני במקום התשיעי ברשימת האנשים היפים ביותר של מגזין פיפל.
ב-2012 יצא הסרט מחסל מקצועי בו שיחקה דלייני לצידם של פורסט ויטקר ורוברט דה נירו.
לוטה שלין
שרלוט אווה שלין (שוודית: Charlotta Eva Schelin; נולדה ב-27 בפברואר 1984) המוכרת בשם לוטה שלין, היא כדורגלנית שוודית המשחקת כחלוצה. שלין, שזכתה חמש פעמים בתואר כדורגלנית השנה בשוודיה משחקת כיום בקבוצת אולימפיק ליון מהליגה הצרפתית הראשונה.
קריירה.
מועדונים.
לוטה שלין נולדה בפברואר 1984 בפרברי סטוקהולם, וכשהייתה ילדה עברה משפחתה לגטבורג. כבר מגיל צעיר הביעו היא ואחותה הגדולה קמילה, התעניינות רבה בכדורגל ושיחקו יחדיו בקבוצות הנערות שבעיר. מלבד כדורגל, עסקה שלין גם בטניס שולחן, אתלטיקה קלה וסנואובורד, אך בסופו של דבר החליטה להשקיע את מרב המאמצים בכדורגל. כשהייתה נערה מתבגרת, החלו להופיע לה בעיות בעמוד השדרה, והרופאים אף המליצו להפסיק לעסוק בספורט. שלין לא ויתרה, התחילה בסדרת אימונים אינטנסיבית, ועד גיל 17, כל פציעותיה נרפאו.
בשנת 2001, כשהיא בת 17 בלבד, ערכה שלין את הופעת הבכורה בקבוצת גטבורג מליגת העל השוודית. מהר מאוד קיבלה שלין מעמד של אחת מכוכבות הקבוצה, אך פציעה מאוגוסט 2002 השביתה אותה לשנה וחצי. בשנת 2004, לאחר החזרה מהפציעה, זכתה שלין בפרס פריצת השנה בליגה, לאחר שכבשה 14 שערים ב-15 משחקים לטובת גטבורג.
בעקבות יכולתה הטובה, זכתה שלין להצעות רבות מקבוצות בכירות משוודיה ומארצות הברית, אך היא החליטה להישאר בביתה שבגטבורג. למרות זאת, לאחר הופעתה הטובה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, היא החליטה לעבור לאולימפיק ליון מהליגה הצרפתית. עם ליון זכתה שלין בחמש אליפויות ופעמיים בליגת האלופות, וביססה את מעמדה כאחת משחקניות הכדורגל המצליחות בעולם. בשנת 2013, היא נבחרה לכדורגלנית השנה בליגה הצרפתית, והייתה לשחקנית הזרה הראשונה שזוכה בפרס זה.
נבחרת שוודיה.
ב-16 במרץ 2004, במשחק נגד צרפת במסגרת גביע אלגארבה, ערכה שלין את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת. בהמשך השנה, היא אף זומנה לסגל הנבחרת לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה. במהלך הטורניר היא שותפה בשלושה משחקים כמחליפה, אך לא הצליחה לכבוש שערים. שנתיים לאחר מכן, בגביע אלגארבה 2006, שלין תיפקדה כשחקנית המפתח של הנבחרת השוודית והובילה אותה עד למקום השלישי. בעקבות ביצועיה בטורניר, היא זכתה בפעם הראשונה בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה. באותה שנה, היא אף נבחרה לחלוצת השנה בליגה העל השוודית.
אל גביע העולם ב-2011, הגיעה שלין ככוכבת הבלתי מעורערת של הנבחרת השוודית. שלין הצליחה לעמוד בציפיות הרבות והובילה את השוודיות לזכייה במדליית הארד, תוך כדי שהיא כובשת שני שערים ואף נבחרת להרכב הטורניר. באותה שנה, היא נבחרה בפעם השנייה לכדורגלנית השנה בשוודיה ואף סיימה במקום השישי בקרב על תואר כדורגלנית השנה בעולם של פיפ"א.
שכחת ילד ברכב
שִכחת ילד ברכב הוא אירוע שבו מבוגר המסיע ילד ברכבו יוצא מהרכב ועקב שכחה או חוסר תשומת לב, משאיר את הילד ברכב. האירוע מתרחש על פי רוב בעת חריגה מהשגרה ומושפע מעייפות והסחת דעת. על המבוגר משתלט מצב “נהג אוטומטי”, הגורם לו להמשיך בשגרת היום ללא מודעות לכך שהילד נשאר ברכב. ילד קטן, ובמיוחד תינוק, אינו יכול לחלץ עצמו או להזעיק עזרה, והוא חסר ישע ברכב. שהייה של הילד ברכב הסגור במשך שעות אחדות ביום חם עלולה להביא לפגיעה קשה בו ואף למותו, עקב טמפרטורה גבוהה ברכב הסגור העשויה להגיע ל-65 מעלות צלזיוס ואף יותר, הילד עשוי להיקלע לסכנת התייבשות ומכת חום. שכחת ילד ברכב עשויה להתגבש עד לכדי עבירה של גרימת מוות ברשלנות.
אירועים.
שלושה מצבים נפוצים שבהם מתרחשת תאונה מסוג זה:
בשלושת המקרים הנהג השוכח עלול לעמוד לדין באשמת רשלנות.
ישנם גם מקרים בהם ילד נכנס לרכב שאינו נעול, ואינו מצליח לצאת.
בשל גורמים פיזיולוגיים, תינוקות וילדים רגישים יותר לעליית טמפרטורת הגוף והתפתחות מכת חום, מאשר מבוגרים, בעת שהייה בסביבה חמה. השארת ילד ברכב, גם לזמן קצר יחסית, יכול לגרום לו לנזק משמעותי.
אחד מגורמי הסיכון לאירוע זה הוא רכב עם חלונות בצבע כהה, המקשים על הבחנה בהימצאות נוסעים ברכב, בעת מבט מהחוץ.
שכיחות.
מתחילת 2008 ועד אמצע 2013 נרשמו 205 מקרים של השארת ילדים ברכב בישראל, שבהם נספו 12 ילדים. מספר זה מהווה כ־1% ממספר הילדים שנספו באותן שנים בתאונות למיניהן (כולל תאונות דרכים). משנת 1998 ועד אמצע 2013 נספו בארצות הברית כ-650 ילדים בתאונות מסוג זה.
מחקר שנערך בארצות הברית מצא כי באוכלוסייה שנבדקה רוב מוחלט של מקרי המוות עקב מכת חום ברכב הם של ילדים מתחת לגיל 4. כרבע ממקרי המוות הם של ילדים שנכנסו בעצמם לרכב לא נעול, ושאר המקרים הם של ילדים שמתו עקב שכחה. מתוך מקרי השכחה, כ־27% היו מקרים בהם הנהג תכנן להשאיר את הילד ברכב לזמן קצר בלבד, אך לבסוף הילד נשאר ברכב זמן רב. כשני שלישים מהתינוקות שמתו היו זכרים (שחלקם במקרי המוות בהם התינוק נכנס בעצמו לרכב מגיע לכ־78%), וכשליש נקבות. 3/4 מהמקרים אירעו בעונת הקיץ, וכרבע בשאר עונות השנה. 82% מהמקרים היו של ילדים שהושארו ברכב לפחות שעה. אחוז גבוה יותר של נשים (כ-60%) היה מעורב במקרי השארת ילדים ברכב, בהשוואה לגברים. סטטיסטיקות של שכחת ילדים ברכב בארצות הברית בשנים 1998–2014 מצאו קרוב לשוויון בין המינים.
מניעה.
בעקבות ריבוי המקרים, פותחו אפליקציות וטכנולוגיות, שמטרתן למנוע שכחת ילדים ברכב.
באמצע 2012 הוגש למשרד התחבורה בישראל, דו"ח על שכחת ילדים במכונית, שממליץ לפתוח במסע הסברה נרחב בנושא ולקדם תקינה של פתרונות אלקטרוניים למניעת שכחת הילדים.
לפתרון הבעיה ברכב הסעות הוצע פתרון טכנולוגי המחייב מעבר של הנהג לכל אורכו של הרכב בעת סיום נסיעה, דבר המצמצם את הסכנה שילד ישכח ברכב.
ב-2016 אגודת יד שרה פיתחה צמיד חיישן המזכיר להורה אם שכח את הילד.
ב-2019 חברת תינוק באוטו! פיתחה צמיד ורצועה אשר יכולים לסייע להורה לא לשכוח תינוק במושב האחורי.
תשדיר רדיו ישראלי המליץ להורים לאמץ נוהג יומיומי קבוע העשוי למנוע מקרים שכאלה: להקפיד על הפעלה מראש של תזכורת או שעון מעורר בטלפון הנייד, להניח חפץ חיוני נדרש (למשל מפתחות או הטלפון הנייד) בצמוד לתינוק או מתחתיו, כך שההורה יראה את התינוק בעת יציאתו מהרכב, לתאם נוהל קבוע של טלפון תזכורת בין בני הזוג בשעה הרלוונטית בכל בוקר. במקביל פונות הרשויות אל הציבור לגלות עירנות לרכבים חונים בהם נצפים תינוקות ללא הוריהם ולהזעיק מיידית את כוחות ההצלה.
ב-2021 החליטה שרת התחבורה, מירי רגב, לחייב התקנה של מערכת התראה במכוניות המסיעות ילדים עד גיל 4. עד אמצע יולי 2021, נרכשו כ-50,000 מערכות התראה, פחות מ-6.5% מהכמות הנדרשת על פי הערכות משרד התחבורה. השרה הנכנסת מרב מיכאלי החליטה לדחות את כניסת החובה לתוקף למשך שנה. בעקבות זאת ירדו מחירי המערכות ובהמשך ביטלה השרה כליל את חובת התקנת המערכת.
למרות הטיפול בנושא וניסיונות המניעה הרבים, הפתרונות שיצאו לשוק לא מספקים עדיין נתונים לגבי יעילותם.