Say Hello 2 Heaven (בתרגום: תגיד שלום לגן עדן) הוא שיר של להקת טמפל אוף דה דוג האמריקאית בז'אנר הגראנג' והרוק שהייתה למעשה סופרגרופ. השיר היה הראשון באלבום הבכורה המצליח של הסופרגרופ, טמפל אוף דה דוג. השיר הוא הסינגל השני מתוך האלבום, ונחשב לאחד השירים הפופולרים ביותר מהאלבום, ואחד המזוהים ביותר עם הלהקה. השיר הגיע למקום החמישי במצעד שירי הרוק המיינסטרימים של הבילבורד האמריקאי. כותב השיר כריס קורנל, העיד כי השיר הוא מחווה לסולן להקת מאת'ר לאב בון אנדרו ווד, שהיה שותפו לחדר, ומת ממנת יתר של הרואין באותה השנה.
מקור והקלטה.
"Say Hello 2 Heaven" נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה כריס קורנל, והוא אחד משני שירים שנכתבו על ידי קורנל בסיבוב ההופעות של להקתו המקורית סאונדגארדן באירופה (השני היה "Reach Down", שהיה גם הוא באלבום), כשחווה את מותו של חברו אנדרו ווד במהלך סיבוב הופעות זה. הקלטת השיר תוכננה להיות סינגל יחיד, אך להקת הסופרגרופ החליטה להקליט אלבום שלם.
קורנל צוטט במגזין ריפ, אחרי יציאתו של השיר ב-1991:
בראיון ב-2016, הצהיר קורנל:
שחרור וביקורת.
"Say Hello 2 Heaven" הגיע למקום החמישי במצעד שירי הרוק המיינסטרימים של הבילבורד האמריקאי. מחוץ לארצות הברית, הסינגל שוחרר מסחרית בגרמניה ובממלכה המאוחדת. דייוויד בראונה מהמגזין אנטרטיינמנט ויקלי קרא לשיר "משהו כמו בלדת רוק אלטרנטיבית".
בהופעה חיה.
"Say Hello 2 Heaven" הוצג לראשונה בשידור חי בהופעה של הלהקה ב-13 בנובמבר 1990 בסיאטל, וושינגטון ב-Off Ramp Café. קורנל הוסיף את "Say Hello 2 Heaven" לסט ההופעות החיות שלו בשנת 2007.
רשימת רצועות.
כל השירים נכתבו והוחלנו על ידי כריס קורנל.
הכפר האולימפי באולימפיאדת מוסקבה
הכפר האולימפי הוא רובע מגורים במערב מוסקבה באזור טרופאריובו-ניקולינו, הוקם בשנים 1977—1980 במסגרת ההכנות לקראת המשחקים האולימפיים בקיץ 1980 למגורי הספורטאים המשתתפים. בעת תכנונו נעשה שימוש בסדרה טיפוסית של בתי פאנל למגורים. ובניית בנייני מגורים שחוזי הפרויקט אפשרו לאחר תום המשחקים האולימפיים להעביר את המיקרו-רובע לאחריות העיר. בנוסף, מוסדות תרבות ממוקמים בחלק מהמבנים.
היסטוריה.
רקע כללי.
שאלת בניית הכפר האולימפי עלתה לאחר 23 באוקטובר 1974, כאשר מוסקבה אושרה כמקום המשחקים האולימפיים בקיץ 1980. בתחילה הוצעו כמה פרויקטים ליישומם: אחד מהם נועד ליישום בבתי פאנל עגול, אך בשל עלותו הגבוהה הוא לא התקבל. נבחנה גם אפשרות הצבתו במתחם המלונות "איזמאילובו", שנדחה בשל ריחוקו של המלון ממתחם הספורט בלוז'ניקי . בסופו של דבר, נעשתה בחירה לטובת הפרויקט של קבוצת אדריכלים בהנהגתו של יבגני ניקולאביץ 'סטאמו, לפיו הוא הוקם משש עשרה - בתי פאנל יחד עם התשתית העירונית כולה על 83 דונם לאורך שדרת מיצ'ורינסקי, דרומית לכפר ניקולסקוי.
בנייה ותפעול.
בניית הכפר החלה בשנת 1977 ונמשכה עד 1980. במהלך תקופה זו הוקמו 18 בנייני מגורים עם 3,438 דירות, 8 מוסדות ילדים ו-22 מבני בעלי ייעוד תרבותי, קהילתי ואופי ספורט. אזור המגורים סומן בגדר עם מחסומים, ורכבות חשמליות על גלגלים פעלו ברחבי המתחם. בקטע של ערוץ סמורודינקה, הצמוד לכפר, נבנה פארק . בנוסף הוקצו מקומות מיוחדים לטקסים דתיים של נוצרים, מוסלמים, יהודים ובודהיסטים, והוזמנו 20 אנשי דת. התיישבות הספורטאים החלה בסוף יוני 1980. בפתיחה הרשמית, שהתקיימה ב-28 ביוני בכיכר האומות, השתתפו יו"ר הוועד הפועל של מועצת העיר מוסקבה ולדימיר פרומילוב ויו"ר הוועדה המארגנת של המשחקים האולימפיים איגנאטי נוביקוב. במהלך האולימפיאדה התיישבו ספורטאים בזוגות בדירות, אולם בשל סירוב מספר מדינות להשתתף באולימפיאדה, חלק מהבתים נותרו ללא שימוש.
עם תום המשחקים האולימפיים, הכפר נסגר רשמית על ידי מארגניו ב-10 באוגוסט, וכעבור חצי שנה, כמתוכנן, הוא ניתן לידי העיר. באביב 1981 החלו להתיישב בדירות שפונו. באותה שנה הוענק למחברי פרויקט הכפר האולימפי פרס ברית המועצות . מבנים שאינם למגורים של הכפר האולימפי לשעבר, בו שכן המינהל ומרכז התרבות, הועברו בזמנים שונים למוסדות התרבות של מוסקבה. בין השנים 2014–2017, שופץ מרכז התרבות לשעבר. עד יוני 2019 הוקם מתחם מגורים באתר מרכזיית הטלפון האוטומטית של הכפר האולימפי. גם בשנים 2018–2019 נבנו כאן מגרשי טניס, מגרש כדורגל עם דשא מלאכותי ומשטח החלקה מקורה.
השתייכות מנהלית וטריטוריאלית.
עד תחילת הבנייה, האזור שמסביב היה שייך למחוז גגארינסקי. ב־5 ביולי 1991 הוקם המחוז העירוני "הכפר האולימפי", ב־12 בספטמבר אותה שנה הוא מוזג עם מחוז ניקולינו. ב־28 בספטמבר 1993 אוחדו המחוזות העירוניים ניקולינו וטרופאריובו הסמוכה למחוז יחיד "טרופארו-ניקולינו". על פי חוק עירוני מ -5 ביולי 1995, הוקם מחוז טרופאריובו-ניקולינו.
תכנון ותשתית.
הכפר ממוקם בשדרת מיצ'ורינסקי, בין פארק הכפר האולימפי לפארק שקולניקוב, על שטח של 83 דונם. לאזור המגורים הוקצו 20 דונם, שם הוקמו בנייני מגורים, המהווים שלוש חצרות סגורות עם צמחייה נטועה בטבעות. את החצרות חוצה שביל למתחמי הספורט, התרבות והקניות, שנועדו במקור כחלק ממרחבי הולכי הרגל ומעוטרים בפנסים בצורת כדור. אלה, הם מלווים ב-2 בתי ספר ו-4 גני ילדים. מתחם הקניות של הרובע כלל שלושה בניינים, כולל גלריית לוקס, על הכיכר שביניהם הוקם מעץ למזרקה. בצד הנגדי של הכיכר יש לוח זיכרון. כפי שהגו המעצבים, חללי המגורים היו מבודדים ממרכזים ציבוריים. בתחילה לא היו רחובות במתחם המגורים, שהשתנה, לטענת התושבים המקומיים, לאחר הקמת הכפר האולימפי החדש: אז הוקם רחוב שדרת מיצ'ורינסקי, הכפר האולימפי.
אדריכלות.
חלק המגורים של הכפר נבנה בבנייני מגורים טיפוסיים לברית המועצות תוך שימוש בצבעים פעילים בעיצוב החזיתות. המאפיין המובהק שלהם היה נוכחות של כניסה "שחורה", קישוט שיש של אולמות הכניסה והמרפסות מול לוחות מיוחדים. בניין הדירקטוריון נוצר על ידי שתי צורות אדריכליות הממוקמות בניצב - ארבע קומות, עשויות לוחות אלומיניום ומתנשאות על עמודים מכוסים בלברדור שחור, עם שעון כחול בחזית הצפונית, וקומה אחת, עשויה אבן גיר ועם קירות זכוכית, שם ממוקם סניף הדואר. מרכז התרבות מצויד בשלושה אולמות ומסעדה. הבניין הראשי של מתחם הספורט, בו התאמנו הספורטאים, מורכב משלוש קומות עם חדרי שירות. יש אגף עם בריכת שחייה וחדרי כושר בקרבת מקום.
תחבורה.
מכיוון שהכפר כבר היה בשלב התכנון הוחלט להעבירו לניהול העיר עם תום המשחקים, הוא היה מחובר לתשתית התחבורה הקיימת, כולל תחנת המטרו הדרום-מערבית. בשנת 2018, שתי תחנות אוטובוס עוקבות מתחנה זו לכפר האולימפי - מספר 227 ומספר 667. בנוסף ממוקמת תחנת אוזרנאיה פועלים מספר קווי אוטובוסים ואוטובוס חשמלי שעוברים דרך התחנות "הכפר האולימפי" ו"מוזיאון ההגנה במוסקבה ".
תרבות.
בשנת 1981 נפתח מוזיאון ההגנה של מוסקבה בבניין הממשל של הכפר, שם הוא מתפקד כעת. לראשונה, במרכז התרבות של הכפר האולימפי לשעבר שכן אולם הקונצרטים של משרד התרבות. בשנת 2002 עבר אליו התיאטרון המוזיקלי הממלכתי לאמנות, שהוחלף בשנת 2014 במקום הקונצרטים של פילהרמוניה-2.
קורטני ברתולומיו
פרדי ברתולומיו
סאמר ברתולומיו
ברתולומיו גוסנולד
דיולה לאנצי
דיולה לאנצי (במקור לזרספל - Lazarsfeld, בהונגרית: Lánczy Gyula; פשט, 17 בינואר 1850 – בודפשט, 17 בינואר 1911) היה דוקטור למשפטים יהודי-הונגרי, פרופסור מן המניין באוניברסיטה המלכותית בבודפשט, יועץ חצר המלכות בהונגריה, חבר האספה הלאומית של הונגריה. דיולה לאנצי הוא אחיו של לאו לאנצי, הדקאן לשעבר של הפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד).
ביוגרפיה.
דיולה לאנצי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף לזרספלד סוחר סליבוביץ, ששינה את שם משפחתו ללאנצי בשנת 1861. אמו היא קטלין פולק. במהלך לימודיו בבית הספר לאנצי הופיע ובלט בעיתונות היומית והתקופתית עם מחקרים נרחבים בספרות היסטורית, פוליטית וכללית, כמו גם במאמרי מערכת בעיתונים ובכתבות פורטפוליו. בשנת 1872 עבד בכספים ובמימון ומשנת 1874 במשרד הפנים כמנסח מסמכים עד שנת 1880. הוא נבחר לחבר פרלמנט בין השנים 1881-1884 והצטרף לאופוזיציה המתונה באותה תקופה, אך מאוחר יותר נסוג מקשריו אלה. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-19 פרש מהחיים הפוליטיים ומהפעילות העיתונאית והקדיש את זמנו אך ורק למחקריו המדעיים והספרותיים. בשנת 1886 מונה לפרופסור להיסטוריה אוניברסלית באוניברסיטת קלוז'-נאפוקה ובשנת 1891 בבודפשט. בגיל 61 ובשנה ה-27 לנישואיו. הלווייתו התקיימה ב-19 בינואר 1911.
חייו הפרטיים.
ב- 17 בדצמבר 1883, בנשאה לאישה את אנה אלאונורה אלה ויידה (1864–1926), בתם של שמו ויידה ושל שרולטה לוינסקי.
עבודותיו (חלקי).
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
המכרז האולימפי 2032
בבחירת המארחת לאולימפיאדת קיץ 2032 נבחרה בריזבן באוסטרליה, כמארחת הצפויה, שהוסמכה רשמית על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי יומיים לפני אולימפיאדת טוקיו ב־21 ביולי 2021 בטוקיו, יפן.
העיר הזוכה.
בריזבן.