המכרה בבור הוקם ב-1903, ב-1904 חברה צרפתית החלה לחפור שם. במהלך מלחמת העולם השנייה, עם כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר, במקום הוקם מחנה הריכוז בור בידי הארגון הגרמני טודט על מנת לנצל את משאבי המכרות. האוסטאשה, ביחד עם הגרמנים וההונגרים הביאו למקום בעיקר יהודים ומעט קבוצות נוצריות פציפיסטיות, שם הועסקו בכפייה. ב-1947 בור קיבלה באופן רשמי מעמד של עיר, עם 10,000 תושבים באותה תקופה.
חינוך.
החל מ-1961 פועלת בבור הפקולטה ללימודי מקצועות טכניים של אוניברסיטת בלגרד. עד היום 1804 סטודנטים סיימו את לימודיהם במכון, 122 המשיכו לתואר שני ו-70 סטודנטים כתבו עבודת דוקטורט.
דמוגרפיה.
בור היא אחת מהרשויות המקומיות הכי מגוונות מבחינה לאומית בסרביה, 32 לאומים נכללים באוכלוסייתה.
אנרג'יה רובינאר
אנרג'יה רובינאר (ברומנית: Clubul Sportiv Energia Rovinari) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר טרגו ז'יו. המתמודדת בליגת העל הרומנית.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 2002 ובסיום עונת 2007/08 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת הבכורה הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הרומני. בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה בגביע לאחר ניצחון 55-58 מול קבוצת מוניציפל אוראדיה.
הקבוצה מארחת באולם הספורט ספורטורילור המכיל 1,000 מקומות ישיבה. הספונסר הראשי של הקבוצה הוא חברת "אנרגיה" מהעיירה רובינאר הסמוכה.
המצפה התת-ימי באילת
זריצ'נה
זריצ'נה (באוקראינית: Зарічне, בפולנית: Pohost Zarzeczny) היא עיירה במחוז רובנה במערב אוקראינה, סמוך לגבול עם בלארוס. עיירה זו מהווה מרכז של ראיון זריצ'נה שגובל עם ראיון דוברוביצקי וראיון ולדימירץ של מחוז רובנו.
היסטוריה.
היישוב נוסד ב-27 בספטמבר 1480, בשם פוהוסט זז'צ'ני (באוקראינית: Погост-Зарічний). כך עולה מכתב צ'רטר שנתן קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין לסוחרים ביישוב, כתב שקיים עד היום בארכיון רשמי אוקראיני. היישוב היה חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא ועם הקמת האיחוד הפולני-ליטאי ב-1569 - חלק מאיחוד זה. אחרי חלוקת פולין השלישית, ב-1795, סופח האזור לאימפריה הרוסית.
במפקד אוכלוסין שהתקיים בשנת 1897 נמנו ביישוב 647 תושבים. הם התפרנסו מחקלאות, מלאכה ומסחר. כמו כן היו ביישוב כנסייה אורתודוקסית, בית כנסת ומזקקה.
בינואר 1918 כבשו כוחות סובייטיים את היישוב וביישוב הוקמה מועצת איכרים, אך כוחות אוסטריים וגרמנים כבשו את היישוב מהסובייטים. מתחילת 1919 השתייך היישוב לרפובליקה העממית של אוקראינה אך בשנת 1921 כבשו אותו כוחות של הרפובליקה הפולנית השנייה. בתקופה זו שרר ביישוב מחסור במצרכי מזון בסיסיים, ואת היישוב פקדו רעב ומגפות.
בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את העיירה, בהתאם לנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ביוני 1941 נסוגו הסובייטים מהעיירה ומקומיים אוקראינים השתלטו עליה והנהיגו בה שלטון אוקראיני. באוגוסט 1941, עם כיבוש העיירה על ידי גרמניה הנאצית במסגרת מבצע ברברוסה, הוקם שלטון של רשות גרמנית בעיירה. כ-260 היהודים שחיו בעיירה לפני מלחמת העולם השנייה נרצחו בספטמבר 1942 מחוץ לעיירה על ידי יחידות מזוינות גרמניות, ככל הנראה האיינזצגרופן. האזור שוחרר על ידי הצבא האדום באביב 1944.
בשנת 1946 שונה שמו של היישוב, והוא נקרא "זריצ'נה". בשנת 1959 הוענק ליישוב מעמד של יישוב עירוני.
משנת 1991 מהווה זריצ'נה חלק מ.
פיטר (המשחק של אנדר)
הרברט פונדיק
אדוין סרוסי
לאבד עניין בזמן
לאבד עניין בזמן הוא אלבומו השני של הזמר-יוצר הישראלי עידן חביב, שיצא ב-אוגוסט 2013.
סינגל הבכורה "עכשיו או לעולם" הושמע רבות בכל תחנות הרדיו בישראל ואף הגיע אל המקום ה-19 במצעד השנתי של גלגלצ. האלבום עצמו, פחות משנתיים לאחר צאתו, זכה במעמד "אלבום זהב".
חבר משרתי הקבע
כל פעם קצת
כל פעם קצת הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר והשחקן הישראלי עידן רפאל חביב שיצא ב-2011. הסינגל "מחכה" הגיע למקום הראשון במצעדי תחנות הרדיו בישראל, וזכה ללמעלה מארבעה עשר מיליון צפיות ביוטיוב. האלבום עצמו זכה במעמד "אלבום זהב", על מכירת 20,000 עותקים.
אברהם יצחק קוק
אמיר בר-שלום
אמיר בר-שלום (נולד ב-17 ביוני 1966) הוא עיתונאי, כתב ופרשן ישראלי. משמש כפרשן צבא וביטחון בזמן ישראל. בעבר שימש ככתב המדיני של תאגיד השידור הישראלי "כאן" וגם ככתב לענייני צבא וביטחון של הערוץ הראשון.
ביוגרפיה.
בר-שלום נולד בשם אמיר פרידמן. בנעוריו למד בתיכון רנה קסין שבירושלים.
עם גיוסו לצה"ל, שובץ בחטיבת גבעתי. במהלך שירותו הצבאי עיברת את שמו ל"אמיר בר-שלום". בחטיבת גבעתי עבר בר-שלום מסלול הכשרה כלוחם, את קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן, שב בר-שלום לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בשנת 1988 השתלם בקורס מפקדי פלוגות ובהמשך שימש כמפקד פלוגה בגבעתי ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. במילואים שימש כקצין מבצעים מיוחדים באחת מחטיבות החי"ר שבפיקוד מרכז, והשתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן. אחרי שרותו הצבאי, התגייס לשב"כ, עבר קורס מאבטחים שבמהלכו נפצע, פרש ולמד לתואר ראשון במדעי המדינה ובהיסטוריה של ארצות הברית, באוניברסיטה העברית בירושלים.
את דרכו כעיתונאי החל בר-שלום במחלקת הספורט של הערוץ הראשון ואף סיקר את אולימפיאדת סידני. בשנת 2000, בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך לכתב ופרשן לענייני צבא וביטחון, בערוץ. בהמשך מונה לראש הדסק הצבאי של הערוץ הראשון ושימש גם כמגיש "מבט".
עם סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי, מונה בר-שלום לתפקיד הכתב המדיני של תאגיד השידור הישראלי. מאוקטובר עד דצמבר 2017 הגיש את התוכנית שבע אקטואלי בערוץ כאן 11.
החל מ-5 בינואר 2018 ועד פברואר 2019, הגיש את מהדורת חדשות השבוע בימי שישי בערוץ כאן 11.
בחודש מרץ 2019 התפטר מתאגיד השידור. מאז, הוא משמש עמית מחקר ב.
בחודש מאי 2019 הצטרף לזמן ישראל כפרשן לענייני צבא וביטחון.
בחודש מאי 2020 הצטרף לגלי צה"ל והוא משמש כעורך ומגיש מחליף ב"חמש בערב", יומן הערב ותוכנית החדשות של הבוקר "בוקר טוב ישראל" וכתב ופרשן לענייני ביטחון.
חיים אישיים.
בר-שלום נשוי ואב לשתיים. הם מתגוררים בכפר האורנים. בת הדודה של אביו היא סוכנת המוסד יהודית נסיהו.
מלקה עזריה
קס מלקה עזריה (1926 - 4 בספטמבר 2011, ז' אלול ה'תשע"א). היה קס הקסים ("ליקה כהאנת") של קהילת ביתא ישראל במדינת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בכפר טדה שבמחוז גונדר באתיופיה, בנם התשיעי של קס עזריה יהייס ולאקץ' טלה. בגיל עשר, בעקבות קרבות המלחמה בין אתיופיה לאיטליה שהתחוללו באזור הכפר טדה, עברה משפחתו לכפר אוזבה, שם חי עד לעלייתו ארצה. באוזבה נשא לאישה את יהודית אסרס ולהם נולדו ששה ילדים, אחד מהם הוא קס אביהו עזריה המשמש כיו"ר המועצה הארצית של כוהני יהדות אתיופיה בישראל. לאחר נישואיו הוסמך כקס ושימש כמנהיג רוחני ליהודי אזור מגוריו באתיופיה.
פעילותו.
באתיופיה.
בתפקידו חרת על דגלו את שימור המסורת בקרב בני קהילתו ומניעת התבוללות. רבים מיהודי האזור מספרים כיצד היה נודד בין הכפרים השונים בהם חיו ודואג לשמר בהם את רוח היהדות, לשם כך, אף הקים למעלה מ-20 בתי כנסת ששימשו כמרכזי תפילה ומרכזים רוחניים ליהודים בכפרים רבים כגון דרגאג', צ'הרה, אנקוברר, בלסה, כפר הולדתו טדה ועוד.
בתחילת שנות ה-80 עם היוודע על מבצע משה החליט לא לעלות ארצה ולהישאר עם בני קהילתו שנותרו באתיופיה על מנת למנוע את התבוללותם. בשנת 1991 במהלך מבצע שלמה, ולאחר שמרבית יהודי האזור החליטו לעלות לארץ, עלה גם הוא ויחד עם בני ביתו השתכן באשקלון. בישראל המשיך לשמש כקס וכמנהיג רוחני לבני קהילת ביתא ישראל תוך שימת דגש על שימור המסורת העתיקה של קהילתו.
בישראל.
קס מלקה נאבק רבות להכרה ביהודי אתיופיה כיהודים לכל דבר ולהכרה בקסים כרבנים לקהילותיהם המוסמכים לערוך טקסי נישואין וקבורה. במסגרת המאבק הורה על הקמת המועצה הארצית של כוהני יהדות אתיופיה בישראל המובילה את המאבק ומפעילה, במקביל לעשייה דתית, פרויקטים חברתיים רבים כגון עידוד צעירים לרכישת השכלה, מאבק בגזענות ובתופעת האלימות במשפחה. בישראל הסמיך כ-15 קסים המשמשים כיום כראשי קהילות באזורי מגוריהם.
ביתו שימש כמוקד עלייה לרגל לאלפים מבני הקהילה שפקדו את ביתו מדי יום. בנוסף לכך, בחגים, כיום הכיפורים ופסח, היו נוהרים רבים מבני הקהילה ומגיעים לאשקלון מכל רחבי הארץ להתארח בביתו ולהשתתף בתפילות אותן קיים בבית הכנסת הסמוך שהקים ונקרא על שם אביו קס עזריה יהייס. בית כנסת וגן ציבורי מנציחים את שמו.
פטירתו.
ב-ז' אלול ה'תשע"א (4 בספטמבר 2011) נפטר בגיל 85. אלפים רבים מבני קהילתו ליוו אותו בדרכו האחרונה, את הכנסת יצגה חברת הכנסת ציפי לבני. נקבר בבית העלמין באשקלון.
ועידת נציגי העם
ועידת נציגי העם (ברוסית: Съезд народных депутатов СССР) - הגוף השלטוני העליון של ברית המועצות בשנים 1989-1991.
רקע.
ביולי 1988 במהלך הכנס ה-19 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב הכריז על רפורמה שלטונית. ב-1 בדצמבר 1988 התקבל חוק הבחירות החדש ובוצעו שינויים מתאימים בחוקה.
בסמכות הוועידה היה קבלת חוקה ואישור שינויים בחוקה, קביעת עקרונות מדיניות פנים ומדיניות חוץ של המדינה, מינוי חברים של הסובייט העליון ומינוי יושב ראש של הסובייט העליון, אישור מינוי ראש הממשלה, יושב ראש בית המשפט העליון, פרקליט המדינה ובחירת וועדה לשמירת החוקה.
הוועידה כללה 2250 נציגים לפי מפתח שלהלן:
הנציגים נבחרו לתקופה של חמש שנים. מעשית, בעקבות התפרקות ברית המועצות בסוף שנת 1991, הגוף שנבחר ל-5 שנים הפסיק להתקיים לאחר פעילות של שנתיים.