הוגות פמיניסטיות מקסיקניות, ובראשן סנדרה סיסנרוס (Sandra Cisneros), קבעו במאמרים שנכתבו בסוף המאה העשרים כי הזהות המגדרית של נשים מקסיקניות מורכבת מתוך התייחסות לשלוש הדמויות המיתיות הנזכרות לעיל. הכותבת הפמיניסטית ג'ין ואייט (Jean Wyatt) כתבה כי "מלינצ'ה הפכה לדמות מייצגת של המיניות הנשית שהיא בו בזמן פאסיבית וראויה לאונס ותמיד אשמה בבגידה". סיסנרוס מתארת את הדיכוטומיה בין דמות הקדושה לזונה: "בתרבות המקסיקנית יש שתי דמויות שהן מודל לחיקוי נשי: מלינצ'ה והבתולה מגודאלופה, ואתה יודע כי זו משימה קשה לבחור בין האחת לשנייה, כי אין דרך ביניים." על פי תאוריה זו שימשו הארכיטיפים כדך לשלוט, לפרש או להציג נשים מקסיקניות בכלל ובמיוחד בתרבות המקסיקנית-אמריקאית, ובמקביל יצרו דמויות אלו את הזהות המורכבת ובסיס הייחוס לנשים מקסיקניות.
בפיתול של הגורל התקבעה דמותה הארכיטיפית של מלינצ'ה בלב פמיניסטיות מקסיקניות מחמת החשש שהן בעצמן יחשבו לבוגדות בעמן או בנשים מקסיקניות בשל עצם הניסיון להגדיר ולפרש את מעמד האישה בכלים ובמונחים "אנגליים" או "אמריקאים". במאמרים שפרסמה סיסנרוס היא מתארת ומבקרת את מערכת הלחצים המופעלת על נשים מקסיקניות-אמריקאיות להדחיק ולדכא את המיניות שלהן או לתעל את הדחף אל אפיקים מקובלים מבחינה חברתית על מנת לא לסבול מהסטיגמה של "מלינציטה" – כלומר נשים ש"הושחתו" במגע עם התרבות האמריקאית.
בספר "נקיק הנשים המקוננות" (Woman Hollering Creek), אסופת סיפורים קצרים מאת סנדרה סיסנרוס, מתמודדות גיבורות הסיפורים עם האייקונים הנשיים "האימהות" שמסמלות מיניות ואימהות ובכך מסמנות את הגבול והמגבלות של הזהות הנשית שלהן. הגיבורה בסיפור הקצר "לעולם אל תינשאי למקסיקני" רדופה על ידי המיתוס של מלינצ'ה, ולמרות החשש ממוניטין של זונה בוגדנית היא מחליטה לשבור את מגבלות המיניות הפאסיבית של מלינצ'ה בהתנהגות מינית אגרסיבית. בסיפור הקצר הנושא את שם הספר "נקיק הנשים המקוננות" הגיבורה ממציאה מחדש את הנרטיב של האישה המקוננת ומחליטה לקחת את עתידה ועתיד ילדיה בידיה ומגלה כי המילה הספרדית המתארת את היבבה של יורונה יכולה להתפרש גם כיללת אושר. מבקרת הספרות ג'ין ואייט קובעת כי הסיפורים יוצרים מעין אזור דמדומים שהוא שביל הזהב הסימבולי בין שתי תרבויות, אזור המציע "חלל שבו משא-ומתן בין תפקידי מגדר קבועים הוא אפשרות".
ועדת שניט
בשר (פירושונים)
__ללא_תוכן_עניינים__
לוח היום יום
הסיירת יוליסס
הסיירת יוליסס (באנגלית: "HMS Ulysses") הוא מותחן מלחמתי מאת הסופר הבריטי אליסטר מקלין, שיצא לאור בשנת 1955. זהו ספרו הראשון של מקלין, אשר נכתב בהשראת ניסיונו הקרבי כמלח בצי הבריטי. מקלין שירת על סיפון הסיירת "רויאליסט" ולחם במלחמת העולם השנייה.
עלילת הספר.
עלילת הספר, המתרחשת במהלך מלחמת העולם השנייה, מתארת את מסעה של הסיירת "יוליסס", אוניית מלחמה בריטית בדרך השיירות לרוסיה בים הצפוני, כדי להעביר אספקה וציוד לצבא האדום הלוחם ברחבי רוסיה כנגד הצבא הגרמני. על הסיירת מפקד הקפטן ריצ'רד ולרי, אשר שב לשירות בצי עם פרוץ המלחמה ועוטר בעבר באות השירות המצוין. ולרי מוביל את צוותו במשימה ללוות את שיירת האספקה ימית FR77 למורמנסק. צוות האונייה נדרש להיאבק בקור העז, בתנאי מזג האוויר הקשים ולאסור קרב כנגד אוניות וצוללות הצי הגרמני ומטוסי הלופטוואפה אשר ניסו למנוע מן השיירה להגיע ליעדה. לצד ולרי בולטות בספר דמויותיהם של קצין המבצעים ביל טרנר, הקצין הראשון ג'יימס קרינגטון, קצין הרפואה קומנדר ברוקס, קצין הרפואה הזוטר לפטננט ג'וני ניקולס, מפקד השיירה, אדמירל ג'ון טינדל, קצין הניווט אנדרו קארפנטר המכונה "קאפוק קיד" ופיטר אור, מפקד הסיירת "סירוס".
SHALOM (לוויין)
לוויין SHALOM (ראשי תיבות של "Spaceborne Hyperspectral Applicative Land and Ocean Mission") הוא תוכנית משותפת לסוכנות החלל הישראלית וסוכנות החלל האיטלקית לפיתוח לוויין צילום היפרספקטרלי.
מהלך הפרויקט.
שיתוף הפעולה הישראלי-איטלקי הוסכם בסוף 2010. התכנון הראשוני כלל בנייה של שני לווייני צילום מסחריים בעלי מצלמה היפרספקטרלית. בדיקות התכנות וניתוחים ראשוניים בוצעו בין השנים 2012–2014. שלב אפיון המשימה, Phase A, בוצע בשיתוף פעולה בין קבוצות בתעשיית החלל הישראלית והאיטלקית, והסתיים ב-2013. שלבי אפיון המטעד והתכן הראשוני בוצעו עד סוף 2014. לקראת 2015 הפרויקט התגבש הקונספט לבניית לוויין אחד משותף, אשר יתקשר מול שתי תחנות קרקע, בישראל ובאיטליה. שלב התכן הראשוני (phase B1) התחיל ב-2017 והיה אמור להמשך כשנה.
מסמך הבנות בין סוכנות החלל הישראלית וסוכנות החלל האיטלקית נחתם באוקטובר 2015, במסגרת קונגרס האסטרונאוטיקה הבינלאומי שהתקיים בירושלים.
במסגרת חלוקת התפקידים בפרויקט, ישראל אחראית על ייצור הלוויין (אשר נבנה בתעשייה האווירית לישראל), ואיטליה אחראית על המטעד הראשי והמצלמה, בשילוב עם חברות LEONARDO ו-SELEX האיטלקיות ואל-אופ הישראלית. המערך הקרקעי האיטלקי נבנה על ידי חברת Thales Alenia Space Italy .
המשימה.
מטרת הפרויקט הוא לבנות לוויין צילום היפרספקטראלי שיהיה במסלול המשותף ללוויינים האיטלקיים COSMO-SkyMed, ששוגר בשנת 2007. הלוויין יהיה בעל מצלמה המסוגרת לקלוט גלי אור בתחום הנראה, תחום האינפרה-אדום והאולטרה סגול. המערכת אמורה להיות משולבת עם המערך הקרקעי המתפעל את תוכנית PRISMA האיטלקית.
מסלול הלוויין.
מסלול הלוויין המתוכנן הוא מסלול מסונכרן-שמש בעל עקבה קרקעית חוזרת, בגובה בסביבות 600 ק"מ. זמן חציית קו המשווה הוא בין 10:30–11:30 זמן מקומי.
המטעד.
המטעד מורכב מטלסקופ אחד המתפצל לעיבוד פאן כרומטי (שחור לבן) וצילום היפרספקטרלי.
הצילום הפאן כרומטי יהיה ברזולוציה מרחבית של 2.5–5 מטר (כתלות ביכולת בסיום פיתוח המצלמה) מגובה 600 ק"מ. רוחב תמונה בסביבות 30 ק"מ.
הצילום ההיפרספקטרלי יהיה ברזולוציה של 10 מטר מגובה 600 ק"מ, ויצלם ב-241 ערוצים באורכי גל בטווח של 0.4–2.5 מיקרו-מטר. רזולוציה ספקטרלית של 10 נאנומטר ורוחב תמונה של 10 ק"מ, במוד צילום מצורת Push-broom. המערכת מתוכננת לכסות שטח בגודל של 200,000 קמ"ר ביממה.
מפתח הטלסקופ הוא 650 מ"מ, והוא אמור לשקול עד 120 ק"ג.
פלטפורמה.
הלוויין ישתמש בפלטפורמת אופטסאט 3000 מתוצרת התעשייה האווירית לישראל. הוא אמור לשקול 385 ק"ג בשיגור, בעל קוטר של 1.2 מטר, ואורך של 3.85 מטר במצב מקופל לשיגור.
פיטר סטרה
פיטר סטרה (אנגלית: Peter Cetera; נולד ב-13 בספטמבר 1944) הוא זמר, מלחין, נגן בס, ומפיק מוזיקלי אמריקאי אשר נודע בעיקר כסולן בהרכב המקורי של להקת הרוק שיקגו בה היה חבר בטרם עזב את הלהקה בשנת 1985 לטובת קריירת סולו מצליחה. כאמן סולו, סטרה הצליח להפיק 6 סינגלים אשר הגיעו למקום הראשון במצעד ה-Top 40 האמריקני, כולל שני סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 – הסינגלים "The Glory of Love" (1986), והסינגל "The Next Time I Fall" (1988).
קורות חייו.
פיטר סטרה נולד בדרום שיקגו, אילינוי ב-13 בספטמבר 1944 למשפחה אמריקנית ממוצא פולני והונגרי. הוא היה הבן השני מבין שישה ילדים. סטרה החל להתעניין במוזיקה בגיל 11 כאשר הוריו קנו עבורו אקורדיון במקום הגיטרה שהוא רצה. בגיל 15 סטרה רכש את הגיטרה הראשונה שלו.
סטרה החל לנגן בגיטרה בס, וביחד עם כמה חברים מהתיכון, החבורה החלה לנגן באירועים מקומיים שונים, כאשר סטרה ניגן בגיטרה ושר. בשנים הבאות סטרה ניגן במספר להקות שונות באזור שיקגו. בסוף שנת 1967 סטרה הצטרף ללהקה בשם "The Big Thing", אשר שינתה את שמה זמן קצר לאחר מכן ל-"Chicago". הלהקה פרסמה בהמשך מספר שירים שזכו לפופולריות רבה בהם "You're the Inspiration", "Hard to Say I'm Sorry", "Wishing You Were Here" ו-"If You Leave Me Now". על אף שסטרה פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו במהלך 1981, הוא המשיך לפעול בהרכב עד שנת 1985 אשר במהלכה החליט לעזוב את הלהקה על מנת להתמקד בקריירת הסולו, ולעבוד על אלבום הסולו השני שלו.
בשנת 1986 יצא לשווקים אלבום הסולו השני של סטרה שהכיל בין היתר את הלהיטים "The Glory of Love", אשר נכתב ביחד עם דייוויד פוסטר עבור הפסקול של הסרט קראטה קיד 2, ואת הדואט עם איימי גרנט "The Next Time I Fall". שני הסינגלים הללו הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני.
בשנת 1988 יצא לשווקים אלבום הסולו השלישי של סטרה, "One More Story", שהופק בשיתוף עם המפיק המוזיקלי פטריק לאונרד. האלבום הכיל בין היתר את השיר "Save Me" שהיה בהמשך לשיר הפתיחה המקורי של תוכנית הטלוויזיה המצליחה "משמר המפרץ". לאונרד היה שותף בכתיבת 8 מתוך 10 השירים שבאלבום. האלבום כלל גם את הדואט עם מדונה, בשיר "Sheherazade".
בשנת 1989 סטרה הקליט את הדואט "After All" בשיתוף עם הזמרת שר, אשר נכלל בפסקול הסרט "Chances Are" והגיע למקום השישי במצעד הבילבורד האמריקני.
בשנת 1992 יצא לשווקים אלבום הסולו הרביעי של סטרה, "World Falling Down". האלבום הכיל מספר סינגלים שזכו להצלחה רבה, בהם הסינגלים "Restless Heart", "Even a Fool Can See", והדואט עם צ'אקה קאן, "Feels Like Heaven".
בשנת 1995 יצא לשווקים אלבום הסולו החמישי של סטרה, "One Clear Voice". האלבום הכיל מספר סינגלים שזכו להצלחה רבה, בהם הדואט אותו ביצע סטרה עם השחקנית קריסטל ברנרד.
בשנת 2001 יצא לשווקים אלבום הסולו השישי של סטרה "Another Perfect World" אשר הכיל בין היתר גרסה מחודשת לשיר של הביטלס "It's Only Love".