המינארט החלזוני של המסגד הוא מבנה גדול בנוי אבני חול מטוייחות בסגנון חרוטי של זיגוראת, הניצב בצידו הצפון-צפון-מזרחי של המסגד. המינארט מכונה ה-"מַלֲוִיַה" (מילולית: קונכיית חילזון), אורך כל אחת מצלעות בסיסו הרבוע הוא 32 מטר, ומעליו חמש קומות עגולות בגובה כולל של 52 מטרים. מסביב למינארט משתפלים מעלות גליליים ובהם גרמי מדרגות המעפילים אל ראשו. בראש המינארט חדר קטן וחרוטי שקוטרו כ-6 מטרים. מצידו החיצוני מעוטר המינרט ב-8 קשתות וביניהן נישות. המינארט היה מחובר למסגד הגדול באמצעות גשרון, והוא היווה סממן בולט מאוד בנוף המישורי של עמק החידקל שבסאמרא ובסביבותיה.
לאחר כיבוש עיראק, בשנת 2005 נפגע המינארט מהפגזה אמריקאית נגד חמושים עיראקיים שהשתמשו בו כעמדת תצפית.
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה
חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה, התשמ"ד-1984 (מוכר בשם המקוצר "חוק המו"פ") הוא החוק המסדיר הענקת מענקי מחקר ופיתוח על ידי מדינת ישראל.
עידוד המחקר והפיתוח (מו"פ) התעשייתי הוא מרכיב מהותי וחיוני לצמיחתן של תעשיות עתירות הטכנולוגיה. על מנת לעודד קידום פעילות שכזו מדינות לוקחות על עצמן חלק מהסיכונים הכלכליים של היצרן בדמות העמדת הון לרשותו. בישראל מוסדר נושא זה בחוק המו"פ, שעל יישומו הופקדה לשכת המדען הראשי במשרד הכלכלה, והחל מ-1 בינואר 2016 - רשות החדשנות.
היסטוריה חקיקתית.
החוק אושר בכנסת העשירית ב-28 במרץ 1984, בשם חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, התשמ"ד-1984, ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 1985. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הרקע לחקיקתו:
מטרות החוק הוצגו בסעיף 1 שלו:
תיקון ראשון לחוק, שאושר בכנסת ב-25 ביולי 1995, התבסס על הניסיון שנרכש במשך שמונה שנות הפעלתו הראשונות במסגרת לשכת המדען הראשי.
שינויים מהותיים בסביבה העסקית, ובהם האצת תהליך הגלובליזציה, הביאו למקצה שינויים נוסף בחוק, שאושר בכנסת ב-13 בנובמבר 2002. בתיקון זה נוסחו מחדש מטרות החוק:
בתיקון מס' 7 לחוק, שאושר בכנסת ב-29 ביולי 2015 וכלל רפורמה בחוק שבמרכזה הקמת רשות החדשנות, שונה שם החוק לשמו הנוכחי, חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה, התשמ"ד-1984.
מרכיבי החוק.
חוק המו"פ קובע תנאים למתן מענקים, הלוואות, פטורים והקלות שיינתנו לתוכניות מאושרות. יישום התמיכה במו"פ התעשייתי נעשה הן על ידי מימון ישיר באמצעות קרן המו"פ והן באמצעות תוכניות מיוחדות ובהן תוכנית פיתוח והרחבה של תשתית טכנולוגית לתעשייה באמצעות סיוע למו"פ הגנרי (תוכנית מגנ"ט), קידום העברת ידע מהאקדמיה לתעשייה (תוכנית מגנטו"ן ונופר), טיפוח שיתופי פעולה בינלאומיים בתחום המו"פ התעשייתי ותמיכה ביזמים בתחילת דרכם בין אם בחממות טכנולוגיות ובין אם במסגרת תוכנית תנופה.
בשל הפוטנציאל הגלום במגזרי הננוטכנולוגיה והביוטכנולוגיה, הכריזה ועדת המחקר על מתן העדפה לתוכניות המוגשות לה ממגזרים אלו. על פי ההחלטה תוכניות אלו יזכו לשיעור מענק של 50% ולתנאים מועדפים נוספים במתן המענק.
קרן המחקר.
קרן המחקר היא המסגרת הכללית שבה מופעל חוק המו"פ. במסגרת קרן המחקר תומך המדען הראשי של משרד הכלכלה בפעילות המו"פ של החברות. התוכנית העיקרית בקרן המחקר (מעל ל-50% מתקציבה) היא התוכנית לתמיכה במו"פ תעשייתי. במסגרת תוכנית זו מוענקים מענקים בהיקף של 20% - 50% מהיקף התוכניות המאושרות.
ועדת המחקר.
חוק המו"פ הגדיר כי הוועדה האמונה על חלוקת המשאבים לעידוד התעשייה תורכב מסגני ראש המנהל למחקר ופיתוח תעשייתי, שני נציגי משרד הכלכלה במינויו של שר הכלכלה, שני נציגי משרד האוצר במינויו של שר האוצר, שלושה נציגי ציבור אשר ממונים על ידי שרי האוצר ושר הכלכלה ומהמדען הראשי במשרד הכלכלה אשר ישמש גם כראש הוועדה.
ועדת המחקר דנה בבקשות לתמיכה, מאשרת ומדרגת את התוכניות, על פי קריטריונים קבועים מראש. הקריטריונים המרכזיים המשמשים כאמת מידה בקביעת אישור הוועדה ושיעור המענק כוללים: מידת החדשנות והמקוריות, רמת הסיכון הטכנולוגי והעסקי, היקף הייצור ושיעור הערך המוסף בישראל ותרומת הפיתוח לתעשייה. דירוג הבקשות נעשה בסיועם של יועצים המוזמנים על פי החלטת יו"ר הוועדה.
חוק המו"פ החדש.
חוק המו"פ החדש בא להתמודד עם הסייג שאסר על הוצאת ידע מחוץ לישראל. החוק החדש מבין כי חברות כיום פועלות בעולם גלובלי וחלקן אף חברות בינלאומיות. בנוסף, חברות הזנק רבות נרתעו בעבר מלגשת לקבל מענקי מדען. יזמים אשר מבקשים לבצע בשלב מסוים אקזיט חלקי או מלא כמו גם לגייס הון לשלבים מאוחרים יותר של הפיתוח והשיווק על ידי משקיעים זרים, לא יכלו לממש את תוכניתם בשל המגבלות שחוק המו"פ הביא.
חוק המו"פ החדש מסדיר למעשה את אפשרויות הוצאות הקניין הרוחני לחו"ל ומסמיך את ועדת המחקר לאשר את הוצאת הידע. החוק מאפשר ליזמים לבצע אקזיט ולחברה הקונה להעביר את מרכז הפיתוח מישראל. העברה זו אפשרית או על ידי פיצוי המדינה על ידי תשלום תגמולים מוגדלים או הכנסת זכויות שימוש של ידע חלופי לישראל.
הסכום המרבי לתשלום בעד העברת ידע.
ב-5 בנובמבר 2012 נחתמו תקנות הסכום המרבי לתשלום בעד העברת ידע, התשע"ב - 2012 ואושרו בפועל התיקונים לחוק המו"פ.
תיקונים אלו קבעו לראשונה סכום גג לתשלום במקרי הוצאת ידע שפותח במסגרת חוק המו"פ אל מחוץ לישראל.
סכומי הגג שנקבעו הם:
חשוב להדגיש כי סכומים אלו הם הסכומים המרביים לתשלום ולא כל חברה שמבצעת מכירה של הידע, או אקזיט, תגיע לרפים אלו.
שיתוף פעולה בינלאומי במו"פ תעשייתי.
פרק ז' לחוק עוסק בשיתוף פעולה בינלאומי במחקר ופיתוח תעשייתי. שיתוף פעולה זה נעשה במסגרת קרנות דו-לאומיות אשר הוקמו מתוקף הסכם בין ישראל ומדינה זרה ובמסגרת תוכניות EUREKA.
בין קרנות הדו-לאומיות נמצאות קרן בירד, הקרן הדו-לאומית למחקר ופיתוח תעשייתיים ישראל - ארצות הברית (BIRD), ישראל-קנדה (Cirf), ישראל-קוריאה (Koril) ועוד. אלו הן קרנות אוטונומיות שאינן כפופות להגבלות המופיעות בחוק המו"פ.
מעורבות המדען הראשי קיימת בשיתופי פעולה הנעשים במסגרת תוכנית EUREKA, שייעודה שיתוף פעולה בין חברות ישראליות לחברות אירופאיות. לקבלת מענק תמיכה החברות צריכות תחילה לפנות במשותף ל-EUREKA אשר מאשרת את שיתוף הפעולה. לאחר אישור זה כל חברה פונה בצורה עצמאית לגוף הממונה במדינה למתן המענקים. חברות ישראליות הפונות לאפיק זה מגישות בקשת תמיכה רגילה למדען הראשי וועדת התמיכה בוחנת את הבקשה בצורה מקלה יותר ובכך מספקת "רוח גבית" לבקשה.
קרן תמורה.
הרעיון העומד מאחורי הקמת קרן תמורה הוא כי תמורת השתתפות המדינה בסיכון היא זכאית להחזר המענק במקרה של הצלחה. הכספים הנגבים בקרן מועברים לתקציב קרן המחקר וכך מגדילים את תקציב המענקים הניתנים למחקר ופיתוח. שיעור התמלוגים ממכירות החברה בשלוש השנים הראשונות למכירת המוצרים המבוססים על ידע נתמך, עומד על 3% ומהשנה הרביעית ואילך על 3.5%.
מחוז ז'ירונה
מחוז ז'ירונה הוא מחוז בקהילה האוטונומית קטלוניה שבצפון ספרד.
גאוגרפיה.
שטחו הכולל 5,910 קמ"ר. הוא גובל בצפון עם צרפת, במזרח ובדרום-מזרח עם הים התיכון, במערב ובדרום-מערב עם מחוז ברצלונה ובצפון-מערב עם מחוז ליידה. במחוז נמצאת רצועת החוף קוסטה בראווה שהיא אחד מאתרי התיירות העיקריים של ספרד.
מחוז ז'ירונה מונה 752,026 תושבים (2010). המחוז כולל 221 רשויות מקומיות, ביניהן העיר לייביה שהיא מובלעת בתוך השטח הצרפתי, כ-2 ק"מ מגבול ספרד.
קישורים חיצוניים.
אושוויץ 1
אושוויץ 2
אושוויץ 3
אושוויץ אחד
אושוויץ שתיים
אושוויץ שלוש
לייביה
לייביה (בקטלאנית: Llívia) היא רשות מקומית השייכת למחוז ז'ירונה שבספרד.
הרשות ידועה בשל היותה מובלעת ספרדית בהרי הפירנאים בתוך שטח צרפת. היא מרוחקת 2 ק"מ מגבולה הצפוני של ספרד. מצבה זה נקבע בשנת 1659 בהסכם עם צרפת, ולפיו הועברו לזו האחרונה כפרים באזור הפירנאים, ואילו לייביה נחשבה כעיר. אחרי מלחמת האזרחים בספרד הועלתה האפשרות שהמובלעת תהיה תחת שלטון הרפובליקנים, שנוצח, אך אפשרות זו לא התגשמה. שטחה 12.83 קמ"ר.
לימס פלסטינה
פיגרס
פיגרס (בקטלאנית: Figueres, בספרדית: Figueras) היא עיר במחוז ז'ירונה שבקטלוניה, ספרד. מקור שמה במילה "תאנה" בספרדית, מכיוון שאזור זה שימש לגידול תאנים.
אוכלוסיית העיר מונה 45,346 תושבים (2015) ושטחה 19.31 קמ"ר. היא שוכנת כ-40 ק"מ צפונית לג'ירונה, כ-140 ק"מ צפונית לברצלונה, וכ-60 קילומטר דרומית מהעיר פרפיניאן שבדרום צרפת. אל ערים אלו היא מחוברת במערכת רכבות.
פיגרס היא מקום הולדתו של הצייר סלבדור דאלי, ובעיר נמצא מוזיאון דאלי, שתוכנן על ידו ומנציח את יצירתו. כלכלתה של העיר נשענת ברובה על ענף התיירות.
התנגדות מדעית לדרוויניזם
מחלוקת מדעית עם דרוויניזם (באנגלית: A Scientific Dissent from Darwinism) היא הצהרה שפורסמה בשנת 2001 על ידי מכון דיסקברי, מכון אמריקאי שמרני המקדם את האמונה בתכנון תבוני. נכון ל-2008, על ההצהרה חתומים כ-761 מדענים אקדמאים, בעלי תואר ד"ר, פרופסור, או פרופסור לרפואה.
לשון ההצהרה בתרגום לעברית היא:
ההצהרה מתייחסת לאבולוציה ותורת דרווין, מושגים שאינם מקובלים בשימוש המדעי המודרני ובעלי כמה משמעויות. ההצהרה מתייחסת אך ורק למנגנוני לברירה טבעית ולמוטציה אקראית בלבד. עם זאת, כיום שחלוף גנטי, זרימת גנים וסחף גנטי הם חלק אינטגרלי מהסינתזה האבולוציונית המודרנית המקובלת במדע.
ביקורת נשמעה על שרוב החתומים על ההצהרה חסרי התמחות בתחום האקדמי הרלוונטי לאבולוציה, הוא הביולוגיה. בהצהרה המקורית מ-2001, פחות מ-20% מהחותמים היו ביולוגים.