התדירות הזמנית formula_7 של גל העובר בחומר תלויה בתדר המרחבי של הגל formula_8 (מספר הגל) ולכן גם באורך הגל. תלות זו נקראת הנפיצה (דיספרסיה) של חומר ומוגדרת כנגזרת השנייה של התדירות הזמנית לפי התדירות המרחבית: formula_9. מקדם הדיספרסיה (שהוא יחסי לנגזרת הזו) קובע את הקצב שבו הפרעה גלית תתרחב בעת ההתקדמות שלה בתווך (רוחב ההפרעה מתרחב כמו מקדם הדיספרסיה כפול שורש הזמן).
פתרון משוואת הגלים בחומר מאפשר מציאה של הקשר בין התדר הזמני formula_7 למספר הגל formula_8. קשר זה נקרא יחס הנפיצה של התווך. לדוגמה, יחס הנפיצה של גל מישורי הוא: formula_12.
רוחב סרט.
רוחב הסרט של תווך הוא תחום התדרים שהתווך מעביר. רוחב הסרט קובע גם את רוחב הפס ובכך את קצב הנתונים שניתן להעביר בתווך. עבור אור נראה, רוחב הסרט קובע את צבע החומר - לדוגמה: תווך שמעביר את כל גלי האור הנראה ייראה שקוף, ותווך שמעביר רק פס אור צר סביב 700 ננו-מטר הוא בעל צבע אדום.
קיטוב.
קיטוב של גל יכול להשפיע על המעבר בתווך, אם מקדם שבירה של התווך תלוי בקיטוב. תווך המעביר אור אך ורק בקיטוב מסוים נקרא מקטב. בחומרים שבהם מקדם השבירה תלוי בקיטוב מתרחשות תופעות כגון שבירה כפולה וסיבוב קיטוב (optical rotation).
מקדם דיאלקטרי, מקדם מגנטי וסוספטיביליות.
התקדמות גל אלקטרומגנטי בתווך נקבעת לפי המקדם הדיאלקטרי ומקדם המגנטיות של החומר, בהתאם למשוואות מקסוול.
הסוספטיביליות היא האופן שבו החומר מגיב להפרעות. כך לדוגמה, כאשר מופעל שדה חשמלי על חומר, השדה גורם לקיטוב חשמלי בחומר, תופעה הקרויה סוספטיביליות חשמלית. היחס בין השדה החשמלי formula_13 לבין הפולריזציה formula_14, מסומן:
כאשר formula_16 הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו-formula_17 היא הסוספטיביליות החשמלית של החומר.
הקשר בין הסוספטיביליות של חומר למקדם הדיאלקטרי היחסי שלו formula_18 הוא formula_19
באופן דומה מקדם מגנטיות (פרמיאביליות) של החומר, המסומן באות formula_20, מוגדר כיחס בין שדה מגנטי המופעל על חומר לשדה הנוצר בתוכו. עבור קרינה אלקטרומגנטית, המקדם הדיאלקטרי ומקדם המגנטיות קובעים את מקדם השבירה של החומר בנוסחה formula_21
בליעה.
בליעה מתרחשת כאשר עוצמת הגל נחלשת כשהוא עובר בתווך. בליעה קשורה לתהליכי רלקסציה (relaxation) בחומר. תדירות הגל שבה הבליעה מקסימלית תהיה קרובה לתדר שהוא ההופכי של זמן הרלקסציה, כלומר הזמן האופייני שבו החומר מגיב להפרעה הגלית.
מכיוון שמבחינה מתמטית נהוג להתייחס לגל המתקדם כאל פונקציה מעריכית, ניתן להתייחס לבליעה כאל רכיב מדומה של מהירות הגל, שגורם לירידה במשרעת הגל עם ההתקדמות בחומר. תפקיד דומה ימלא רכיב מדומה במקדם הדיאלקטרי, במודול האלסטיות, במספר הגל ובקבועים נוספים של התווך. במקרה של גל אלקטרומגנטי, מעבר בחומר מוליך חשמלית יגרום תמיד לבליעה.
לעיתים, במקום לעסוק במקדם הבליעה של הגל, נוח יותר להשתמש בעומק אופטי (optical depth) של התווך. זהו גודל שניתן למדידה בצורה ישירה יותר, והוא מוגדר כמרחק שבו משרעת הגל יורדת לאחד חלקי e מערכה ההתחלתי (בערך שליש).
תכונות לא ליניאריות.
במשוואות גלים שאינן ליניאריות יכולים להתרחש תהליכים שבהם אורך הגל משתנה עם ההתקדמות בחומר. כך לדוגמה בתווך אופטי יכול להתרחש תהליך של יצירת הרמוניה שנייה, שבו שני פוטונים של הגל המקורי נבלעים בחומר, ונוצר פוטון בעל תדירות כפולה. מידת התרחשותם של תהליכים לא ליניאריים בחומרים נקבעת לפי מקדמי הסוספטיביליות הלא ליניאריים של אותם חומרים. כך לדוגמה, היחס בין הפולריזציה של חומר לבין השדה החשמלי המופעל עליו ניתן לקירוב על ידי פיתוח לטור באופן:
בעוד ש-formula_23 קובע את מקדם השבירה של החומר, המקדמים הגבוהים יותר קובעים את מידת התרחשותם של תהליכים לא ליניאריים.
סופרנובה 1572
סופרנובה 1572 (מסומנת SN 1572), הידועה בכינויה הסופרנובה של טיכוֹ, הייתה סופרנובה מטיפוס Ia שהתרחשה במרחק כ-7,500 שנות אור מהשמש בקבוצת הכוכבים קסיופאה ואורה הגיע לכדור הארץ בנובמבר 1572 ונראה בשמי הלילה עד מרץ 1574.
האירוע נצפה ותועד על ידי אסטרונומים רבים של אותה תקופה, ביניהם טיכו ברהה.
היסטוריה.
דיווחים אמינים בני אותה תקופה מספרים כי הסופרנובה הופיעה בין ה-2 ל-6 בנובמבר ועקפה בבהירותה את נוגה, מה שמתאים לבהירות נראית של 4-, ובהירות מוחלטת של 15.8-. הסופרנובה נותרה נראית לעין הבלתי מזוינת במשך כ-16 חודשים כשהיא דועכת בהדרגתיות, עד שנעלמה במרץ 1574.
סופרנובה זו הייתה אירוע משמעותי מאוד בהיסטוריה של האסטרונומיה: באותה תקופה הייתה מקובלת תמונת העולם האריסטוטלית, לפיה הספרות השמימיות, בהן נמצאים הכוכבים, הן נצחיות ובלתי משתנות. לכן אסטרונומים רבים שצפו באירוע טענו כי הוא התרחש באחת הספרות הארציות, הנמוכות יותר, מתחת לזו של הירח. טיכו ברהה, לאחר תצפיות ראשוניות בלבד, שם לב כי העצם אינו משנה את מיקומו מיום ליום, וכך קבע כי הוא מרוחק יותר מהירח. לאחר תצפיות של מספר חודשים הוא שם לב שהעצם גם לא נע לעומת כוכבי הרקע ולכן טען שלא מדובר בכוכב לכת אלא אחד מכוכבי הרקיע. בשנת 1573 הוא אף פרסם ספר קטן בנושא, בשם "הכוכב החדש" ("De Nova Stella"), ובו למעשה גם טבע את המונח "נובה" עבור כוכב חדש.
סופרנובה זו נקראת לעיתים קרובות "הסופרנובה של טיכו" (למרות שהוא לא היה הראשון שצפה בה) מכיוון שהייתה זו אחת מעבודותיו המשמעותיות של טיכו ברהה, הן בתצפיותיו המדויקות על "הכוכב החדש" והן בניתוח המידע מתצפיותיו ומתצפיות של אסטרונומים אירופיים רבים אחרים, כגון וולפנג שולר, תומאס דיגס, המתמטיקאי ג'ון די ופרנצ'סקו מאורוליקו.
שארית הסופרנובה.
גילוי השארית.
החיפוש אחר שארית סופרנובה הניב תוצאות שליליות עד 1952, אז דווח על ממצפה הכוכבים ג'ודרל בנק על גילוי מקור רדיו ב-158.5 מה"צ (אורך גל של 1.9 מטר). העצם זוהה באופן לא ודאי בקטלוג הרדיו השני של קיימברידג' תחת השם "2C 34" ובאופן יותר ודאי בקטלוג השלישי תחת השם "3C 10".
בשנות ה-60 של המאה ה-20, נצפתה שארית הסופרנובה בתחום האופטי על ידי מדענים במצפה פאלומר כערפילית חיוורת מאוד. מאוחר יותר היא צולמה בעזרת הטלסקופ שעל לוויין ROSAT הבינלאומי. הסופרנובה אושרה כסוג Ia, בה ננס לבן ספח חומר מבן לוויה עד שהגיע לגבול צ'נדראסקאר והתפוצץ. סוג זה של סופרנובה בדרך כלל לא יוצר ערפילית מרשימה, אשר אופיינית יותר לסופרנובות מסוג II
מעטפת החומר החיצונית ממשיכה להתפשט במהירות גבוהה מאוד של כ-9,000 ק"מ לשנייה, והיא בטמפרטורה של כ-20 מיליון מעלות צלזיוס, גבוהה פי שניים מזו של החומר הפנימי יותר.
תגליות נוספות.
באוקטובר 2004 פורסם בכתב העת המדעי "Nature" מכתב שדיווח על גילוי כוכב מסיווג ספקטרלי G2, הדומה לשמש. כוכב זה נחשב כיום לבן הלוויה שתרם את המסה לננס הלבן, תהליך שגרם בסופו של דבר להתפרצות הסופרנובה. מחקר עוקב, אשר פורסם במרץ 2005, חשף פרטים נוספים על אודות כוכב זה: מסומן כיום כ-Tycho G, היה כנראה כוכב הסדרה הראשית טרם ההתפוצצות, אך חלק ממסתו נקרעה ממנו באירוע הסופרנובה ושכבותיו החיצוניות התחממו על ידי גל הלם. מהירותו הנוכחית של הכוכב היא כנראה העדות החזקה ביותר שבן זוגו הוא ננס לבן, מכיוון שהוא נע במהירות של כ-136 ק"מ לשנייה, מהיר פי יותר מ-40 מהמהירות הממוצעת של כוכבים אחרים בסביבתו.
בספטמבר 2008, צפה טלסקופ סוברו בספקטרום האופטי של סופרנובה 1572 בבהירות הקרובה למקסימלית דרך הד מפוזר. ניתוח המידע אישר כי האירוע השתייך לקבוצת הסופרנובות הנורמליות מסוג Ia.
סימון מקובל.
כיום 3C 10 הוא השם הנפוץ בספרות עבור מקור הרדיו של הסופרנובה 1572, למרות שיש המשתמשים בסימון הגלקטי G120.7+2.1 של גרין מ-1984 או פשוט בשם "הסופרנובה של טיכו". מכיוון שקרינת הרדיו מהעצם התגלתה ראשונה, הסימון 3C 10 משמש לעיתים לציין את שארית הסופרנובה בכל אורכי הגל.
רחוב פנחס רוזן
לה פורצה דל דסטינו
דבורנית הקטיפה
דבורנית הקטיפה (שם מדעי: "Ophrys Sphegodes") גאופיט בעל פקעת ממשפחת הסחלביים.
מאפיינים.
דבורנית הקטיפה מופיעה בחבל הים תיכוני, ובארץ באזור ההר והשפלה. זהו מין נדיר למדי, הצומח במעט אתרים ולרוב בפרטים בודדים. היא צומחת על אדמת חוואר וקירטון, באזורי בתה, גריגה וחורש וכן ביערות אורנים. במרכז השפית הכהה מצויים שני פסי אורך מקבילים שצבעם כחול מתכתי מבהיק. לשפית עצמה יש לעיתים צורת ביצה הפוכה, ולעיתים צורה של משולש מחודד. עלי העטיף ירוקים עם פסים חומים וגבעול התפרחת מכיל 3-15 פרחים ומתנשא לגובה של עד 70 ס"מ.
כנראה שיש מספר תת-מינים של המין דבורנית הקטיפה.
זמן הפריחה בארץ ישראל: פברואר, מרץ, ואפריל.
הבלתי מזדהות
מדינה (ארה&quot;ב)
סוסלנד
סוסלנד (באנגלית: Horseland) היא תוכנית אנימציה אמריקנית שהופקה על ידי DIC Entertainment ובוימה לעברית על ידי טליה ברקאי ועמי מנדלמן באולפני נ.ל.ס.
התוכנית עוקבת אחרי קבוצת ילדים המבקרים בסוסלנד, חוות הסוסים, ועל הרפתקאותיהם ברכיבה על סוסים, התחרות בתחרויות רכיבה מסוימות וכן על חיי היום יום שלהם. הסדרה משודרת בארצות הברית מ-16 בספטמבר 2006 ועד היום. בישראל משודרת הסדרה בערוץ "לוגי".
במקביל לשידור הסדרה בארצות הברית הופק גם משחק מקוון המתבסס על הסדרה.
הדמויות.
מאפיין מרכזי בדמויות החיות הוא שהן מדברות ביניהן, אך בני האדם לא מבינים אותן.
קהילת עדת ישורון (אמסטרדם)