העלילה מתחילה בצרפת של שנת 1917. גיבורת הסיפור היא ורוניק ד'רג'מון. לפני ארבע עשרה שנה, בשנת 1903, חטף אביה, פרופסור אנטואן ד'רג'מון, את תינוקה וקיבלה את הידיעה כי השניים טבעו בים. זו הייתה הנקמה של אביה בנישואיה של ורוניק לרוזן וורסקי. תוך כדי צפייה בסרט, ורוניק מבליטה את חתימת ילדותה "V d'H" שנכתבה באופן מסתורי בצד צריף ברקע של סצנה. ביקורה במיקום הצילום מעמיק את התעלומה, אך מספק גם רמזים נוספים שמפנים אותה אל יחסים שאבדו מזמן וסוד גדול מההיסטוריה העתיקה: היא מוצאת נבואה: "ארבע נשים על הצלב, אבן האלוהים שמעניקה חיים או מוות. שלושים קורבנות על שלושים ארונות קבורה". כאשר ורוניק מגיע לאי שארק, הנבואה מתגשמת. אנשים רבים מתים ומקרי מוות נוראיים מתרחשים כשורוניק מוצאת עצמה בחדר עינויים. היא מתמודדת עם כוחות מרושעים. זה סוד שיחייב את שירותיו של גבר מסוים.
סדרת טלוויזיה.
בשנת 1979 שוחררה סדרת טלוויזיה מצליחה בשם "L'Île aux trente cercueils". קלוד ז'אד גילמה את התפקיד הראשי כוורוניק.
ElectroBOOM
מהדי סדגדר (בפרסית: ﻣﻬﺪﻯ صَدَقدار; נולד ב-13 בינואר 1977) הוא מהנדס חשמל, קומיקאי ויוטיובר איראני-קנדי, המפעיל ערוץ יוטיוב בשם ElectroBOOM (בתעתיק לעברית: אלקטרובום).
ביוגרפיה.
סדגדר נולד ב-1977 באיראן. בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת טהראן, אותו קיבל ב-1999 ותואר שני בהנדסת חשמל מאוניברסיטת סיימון פרייזר , אותו קיבל ב-2006.
יוטיובר.
סרטוניו של סדגדר הם "מדריכים כואבים באופן קורע מצחוק", בהם הוא מבצע ניסויים בחשמל ולעיתים קרובות מתחשמל. הוא יוצר בכוונה מצבים טפשיים שבהם הוא מקבל שוק חשמלי ולעיתים מתחיל שרפה לצורך יצירת קומדיה, וגם כדי על מנת להראות את הסכנות בחשמל כאשר ההתעסקות לא מבוצעת באופן זהיר ומקצועי. בינואר 2021 עבר ערוצו של סדגדר את ה-4.17 מיליון רשומים. סרטונו הנצפה ביותר, "איך לא לבנות גיטרה חשמלית" ("How NOT to make an electric guitar"), צבר למעלה מ-15 מיליון צפיות ומציג את הסכנות בחשיפה ישירה לחוטי חשמל. כמו כן, הוא מנהל את קהילת הסאברדיט שלו, בה הוא עונה לעיתים על שאלות ממעריציו.
חיים אישיים.
סדגדר נישא לשרה נפיסי ב-16 בספטמבר 1999 ולהם בת בשם יונה, אשר לעיתים מופיעה בסרטוניו בתור עוזרת המכונה "ElectroCUTE". השלושה מתגוררים בוונקובר, קנדה.
אבן העזר (ראב&quot;ן)
ספר אבן העזר (נודע גם בשם ספר ראב"ן) הוא ספר הלכתי מאת רבי אליעזר בן נתן נכתב במאה ה-12. רבי אליעזר בן נתן משלב בתוך ספרו כמה וכמה זכרונות, מדבר על מנהגי בני דורו, ומצטט הרבה רבנים בשמם וכתוצאה מכך, אבן העזר הוא ספר מלא מידע היסטורי רב ערך. אבן העזר כולל שאלות ותשובות ופסקי הלכה מאורגנים בסדר המסכתות.
שם הספר ומטרתו.
שם הספר, "אבן העזר", הוא ביטוי הלקוח מהמקרא () שבו הוא מתייחס לשמו של מקום. הוא נבחר כשם הספר בשל היות המילה "אבן" נוטריקון של שם המחבר: אליעזר בן נתן. רבי אליעזר בן נתן קושר את שמו של חיבורו לתוכנו דרך הפתיחה:
לפי שלום אלבק, "פירוש עמקי הלכות", פירוש "איסור והיתר", "וחיבורי הלכות של ג' סדרים" מהווים את שלשת החלקים הבסיסיים של ספר אבן העזר. אפרים אורבך מתאר את שלשת חלקי הספר בצורה קצת שונה בכתבו שחלק הראשון של הספר הוא ביאור טעמי מצות, חלק השני הוא גם פירוש על "עמקי הלכות" וגם על "איסור והיתר", וחלק השלישי הוא סדרת חיבורים הלכתיים.
כתיבת הספר.
במקור כתב רבי אליעזר בן נתן את ספרו אבן העזר בסדרה של קונטרסים. רבי אליעזר בן נתן כתב כמה וכמה הוספות לספרו עוד בחייו ושילב אותם לתוך הטיוטות הקדמונות של ספרו בגלוינות ובסוף החלקים, איפה שנמצאו רווחים בכתב יד. הוא גם התכתב עם חכמי בני דורו, והערותיהם לעבודתו של רבי אליעזר בן נתן גם השתלבו לתוך טיוטות חדשות של ספר אבן העזר.
מהדורות.
הספר נדפס לראשונה בה'ש"ע (1610) בפראג. שלום אלבק ערך והדפיס מהדורה חדשה בורשה ב-1905, אך מהדורה זו כולל רק את חומר הספר עד מסכת נדה. רבי אריה ליב רשקעס הדפיס חלק מן הספר בירושלים ב-1915. רבי שלמה זלמן אהרנרייך ערך והדפיס מהדורה מלאה עם הרבה הערות בשאמלויא ב-1927. בראשית המאה ה-21, ההדיר הרב דוד דבליצקי מחדש את הספר במהדורה תורנית-מדעית, על פי כתבי יד.
האחוזה המסתורית
הנסיכה מייקל מקנט
מריה כריסטינה אנה אגנס הדוויג אידה, הנסיכה מייקל מקֶנְט (נולדה הברונית פון רַייבְּניץ ב-15 בינואר 1945; באנגלית: Princess Michael of Kent, בגרמנית: Marie Christine Anna Agnes Hedwig Ida Freiherrin von Reibnitz) היא בת אצולה סופרת ונדבנית אוסטרלית-בריטית ילידת צ'כיה. היא אשתו של הנסיך מייקל מקנט, דודנה של המלכה וה-49 בסדר הירושה, ונמנית עם משפחת המלוכה הבריטית.
ביוגרפיה.
מריה כריסטינה פון רייבניץ נולדה בקרלסבאד שברייכסגאו הסודטים, אז חלק מן הרייך הגרמני וקודם ולאחר מכן בצ'כוסלובקיה. היא בת למשפחה מיוחסת משני הצדדים: אמה, מריה ואלפורגה, הייתה בתם של הרוזן ההונגרי פריג'ש דה ספארי ואשתו הנסיכה הבוהמית-אוסטרית מריה וינדיש-גרץ. אביה הברון גינתר פון רייבניץ היה צאצא למשפחת אצולה שלזית עתיקה. האב היה קצין ביחידת הפרשים של האס אס וחבר המפלגה הנאצית, אם כי דרגותיו היו טקסיות בלבד והוא שימש כרב-ציידים אזורי. ב-1944 סולק מן האס אס. בתו הציגה מסמכים, שטענה שהוכיחו שהדבר נבע מהיותו קתולי אדוק ובלתי-מהימן בעיני המשטר הנאצי. לאחר המלחמה, בית-הדין לדה-נאציפיקציה לא השית עליו הגבלות או עונשים וסיווג אותו כ"תומך זוטר." הוא נסע לאפריקה, ורכש חווה במוזמביק.
הוריה של הנסיכה התגרשו ב-1946. היא, אמה ואחיה הבכור היגרו לאוסטרליה. המשפחה חיה בעוני בעוד האם עבדה כקוסמטיקאית (היא נישאה בשנית לאציל הפולני הגולה טדאוש רוגלה-קוצ'ורובסקי), ומריה כריסטינה למדה בבית-ספר קתולי סמוך לסידני. בגיל 16 היא נסעה לאפריקה לבקר את אביה, וב-1964 נסעה לאירופה. היא התארחה אצל בני משפחתה ולמדה היסטוריה של האמנות בווינה ובפירנצה. ב-1967 עברה ללונדון, שם התמחתה כמעצבת פנים. היא עבדה כמעצבת בבירה וזכתה להצלחה מסחרית: בין היתר, . ב-14 בספטמבר 1971 נישאה לבנקאי תומאס טְרוּבְּרידְג' בטקס קתולי.
זמן קצר לאחר החתונה, היא פגשה בנסיך מייקל, בנו של הנסיך ג'ורג' ודודנה של המלכה. החל ביניהם קשר רומנטי, ונפגעו יחסיה עם בעלה, ששהה בבחריין מטעם הבנק. ב-1973 היא וטרוברידג' נפרדו בפועל. רצונו של הנסיך מייקל לשאת אותה עורר שערורייה ותסבוכת חוקית, בגלל היותה קתולית וגרושה. הרוזן מאונטבאטן התערב כדי לשכנע את המלכה (שהתבדחה ש"אפשר שהיא מיוחסת יתר על המידה עבורנו"), שהסכימה לכך ב-1976. ב-1977, טרוברידג' ורייבניץ התגרשו בגירושין אזרחיים. היא עתרה אל הוותיקן כדי שנישואיה יופקעו על ידי הכנסייה, ובקשתה אושרה ברומא באפריל 1978. הנסיך גם הסכים להוצאתו מסדר הירושה לכתר, בהתאם לחוק שמנע זאת מנשואים לקתולים. מקומו, שעודכן ל-49 מאז, הושב לו בעקבות שינוי החוק ב-2015. האפיפיור, מצדו, סירב להתיר לזוג חתונה קתולית משום שהנסיך הצהיר שילדיו יתחנכו כאנגליקנים. השניים נישאו לבסוף בטקס אזרחי בווינה ב-30 ביוני 1978. ב-1983 הכנסייה הקתולית בירכה את נישואיהם, בטקס שנערך בבית הארכיבישוף מלונדון. ילדיהם התחנכו בשתי הדתות.
הנסיכה מייקל נקלעה במהלך נישואיה לסדרת שערוריות תקשורתיות ולמריבות עם החברים האחרים במשפחה המלכותית, שהפכו אותה לאחת הדמויות השנויות ביותר במחלוקת בבית המלוכה ולמטרה קבועה לסאטירה. בין היתר, הנסיכה אן טבעה עבורה את הכינוי "הנסיכה הנפוחה" (Princess Pushy), שדבק בה. היא הסתכסכה עם הנסיך פיליפ והנסיך צ'ארלס. במהלך השנים פורסם בעיתונות שהיו לה קשרים מחוץ לנישואין עם איל הנפט הטקסני ג'יי וורד האנט, עם ג'ון וורנר ועם הטייקון הרוסי מיכאיל קרבצ'נקו, שנרצח ב-2012. ב-1985, כשהדיילי מייל פרסם את היות אביה קצין באס אס, התעוררה סערה נוספת בדעת הקהל. ב-2004 העירה לסועדים אפרו-אמריקנים בניו יורק שעליהם "לחזור אל המושבות", וב-2006 טענה שהבריטים צריכים להיות מודאגים יותר מטוהר הדם של משפחותיהם. בשלהי 2017 ספגה ביקורת ציבורית כשענדה תכשיט בצורת ראש מורי, במה שנתפש כמחווה גזענית, לסעודה שמייגן מרקל השתתפה בה.
הנסיכה משתתפת עם בעלה בחובותיו כבן בית המלוכה, אם כי הם עושים זאת לעיתים לא מזומנות. בין היתר, ייצגו את הכתר בהכתרת המלך מסוואטי השלישי ב-1986. הם תומכים במאות קרנות צדקה ומיזמי רווחה שונים. על אף שאינם זכאים לקצבה מלכותית, המלכה מימנה את מגוריהם בארמון קנזינגטון עד 2008, בהוקרה על שירותיהם. הנסיכה פעילה למען שימור מין הצ'יטה באפריקה, והיא חברת כבוד בקרן להצלת הצ'יטה בנמיביה. בנוסף ליתר פעילויותיה, הנסיכה מייקל היא סופרת של רומנים היסטוריים, וחיברה שבעה ספרים, שרובם מתרחשים באירופה של ימי הביניים. הוענקו לה עיטורים ואותות מרובים, ובין היתר היא חברה במסדר יוחנן הקדוש ממלטה.
לה ולנסיך מייקל יש שני ילדים, לורד פרדריק וינדזור (נולד ב-1979), בנקאי ובעלה של השחקנית סופי וינקלמן; והגבירה גבריאלה (נולדה ב-1981), עיתונאית.
So Beautiful
"So Beautiful" הוא סינגל שנכתב, כחלק מהאלבום , על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי, דארן הייז, והמפיק המוזיקלי האמריקאי, רוברט קונלי , ויצא ב-31 באוקטובר 2005. השיר נכתב לכבוד בן זוגו של הייז, ריצ'רד קולן, שאיתו נישא בטקס אזרחי בלונדון ב-19 ביוני 2006. הוידאו קליפ לשיר פורסם בחשבון היוטיוב של הייז ב-25 באוקטובר 2009, והוא בוים על ידי ספייק סטנט .
רפוזיטורי (ניהול גרסאות)