ליד מדגסקר הם נפגשים בספינה "רייצ'ל". רב החובל מבקש מאחאב עזרה בחיפוש אחרי בנו שנעלם לאחר היתקלות עם מובי דיק. אחאב מסרב כי הוא חדור מטרה ללכוד ולהרוג את מובי דיק. הוא מודיע למלחים כי אם יצליחו במשימה הוא ייתן להם עשרה אחוזים משווי הלווייתנים שנלכדו.
הם חווים סופת טייפון קשה וסטרבאק רוצה להרוג את אחאב ביריה אך נרתע.
לבסוף הם נתקלים במובי דיק ויורדים לסירות עם אחאב כדי להסתער עליו. אחאב נצמד עליו ודוקר אותו אך מובי דיק הוא ענק, צולל אתו למעמקים ואח"ע הופך את הסירות והורס את הספינה. כולם נספים פרט לישמעאל שנאחז בארון המתים של קוויקווג וניצל לבסוף על ידי מלחי "רייצ'ל".
יוזמת מוג'ודין לשוויון
נזלה אל-ע'רביה
מדליית ע'זני
מדליית ע'זני הייתה מדליית מערכה, שהוענקה בגין השתתפות בכיבוש מבצר ע'זני באפגניסטן, בין 21 ביולי ל־23 ביולי 1839 על ידי כוחות בריטים והודים. קרב ע'זני, התרחש במהלך המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה .
זו המדליה השנייה אחרי מדליית ווטרלו שהוענקה לכלל הדרגות הצבא הבריטי עבור קמפיין ספציפי. המדליה הוטבעה בשנת 1839 בהוראת שאה שוג'אע דוראני, השאה של אפגניסטן, כדי להראות את הערכתו לכוחות הבריטים שסייעו להחזיר אותו לכסאו על ידי כיבוש המבצר. המדליה הוענקה לבסוף על ידי המושל הכללי של הודו בשם ממשלת הודו כיוון שהשאה נפטר לפני חלוקת המדליות.
תיאור.
המדליה התבססה על תכנון של ג'ון לוארד, קצין ואמן צבא בריטי, והוטבעה במטבעה בכלכותה. המדליה עשויה מכסף בקוטר , בעיצוב הבא:
הצד הקדמי מתאר את מבצר של ע'זני עם המלה 'GHUZNEE' בתחתית.
בצד האחורי מופיע כתר מוראלי המוקף בזר דפנה והתאריך '23 ביולי 1839'.
המדליה תלויה בעזרת טבעת העוברת דרך לולאה קטנה יותר המולחמת לראש המדליה.
הסרט כולל שני פסים שווים של ארגמן וירוק כהה. במקור היה הסרט צריך להיות חצי ירוק וחצי צהוב.
המדליה הונפקה ללא שם המקבל, אך עם קבלתה רבים חקקו או הטביעו באופן פרטי את פרטיהם בסגנונות שונים בחלקה האחורי או בשפת המדליה.
קיימות שתי תצורות נפרדות למדליה זו, כאשר לאחד יש גבול רחב יותר בקצה מאשר לשני ובשני יש המבצר צר וגבוה יותר.
נזלה אל-שרקייה
לורה ולסבלום
לורה ולסבלום (בהולנדית: Laura Vlasblom; נולדה ב-8 באוקטובר 1968) היא זמרת הולנדית.
ביוגרפיה.
ולסבלום נולדה בדראכטן, היא הייתה חברה בלהקת הבנות "Frizzle Sizzle", ביחד עימם ייצגה את הולנד באירוויזיון 1986.
ב-1992 השתתפה בפסטיבל השירים הלאומי של הולנד המהווה את קדם האירוויזיון ההולנדי ושם הייתה במקום השני.
היא לקחה חלק בהפקות דיבוב רבות בשפה ההולנדית, ביניהם בסרטי אולפני ההנפשה של וולט דיסני כמו "פיטר פן" (בתפקיד וונדי), "בת הים הקטנה" (בתפקיד אריאל) ו"אלאדין" (בתפקיד יסמין), היא גם דיבבה את התפקיד הראשי בסרט "אצבעונית" ואת ברבי במספר סרטים מסדרת סרטי ברבי.
ב-2010 שיחקה בהפקה ההולנדית של המחזמר "לא רק בלונדינית" בתפקיד פולט.
ב-2008 נישאה לבן זוגה ולה בן ממערכת יחסים קודמת.
הברית השוודית
הברית או הברית השוודית (בשוודית: Allians för Sverige) הייתה ברית פוליטית בשוודיה של מפלגות גוש המרכז-ימין. הברית הוקמה במהלך 2004 בזמן ממשלת המיעוט של יירן פרסון, מנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עת ישבו המפלגות המרכיבות את הברית באופוזיציה. לאחר הניצחון הגדול בבחירות הכלליות בשוודיה ב-2006, הקימה הברית ממשלת רוב בראשות פרדריק ריינפלט, מנהיג המפלגה השמרנית, המפלגה הגדולה בברית. לאחר הבחירות של 2010 הברית נשארה בשלטון בממשלת מיעוט. לאחר התבוסה של ריינפלט בבחירות 2014 ומעבר כ-400 אלף קולות ממפלגות הברית למפלגת הימין הקיצוני השוודים הדמוקרטים, המשיכה הברית לפעול בשורות האופוזיציה לממשלת המיעוט של סטפן לוון, מנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בעקבות המשך התחזקות מפלגת השוודים הדמוקרטים על חשבון חברות מפלגות הברית בבחירות 2018, נוצר "דד-לוק" פוליטי שנמשך ארבעה חודשים, עד ינואר 2019. ב-10 בינואר 2019 הסכימו שתיים מארבע המפלגות המרכיבות את הברית לתמוך בהקמת ממשלת מיעוט חדשה בראשות לוון, זאת למרות התנגדות חסרת פשרות של השתיים האחרות. יום לאחר מכן, ב-12 בינואר 2019, הכריזו ראשי המפלגה השמרנית ומפלגת הנוצרים הדמוקרטים ש"הפרק הזה הגיע לסיומו", והברית הלכה למעשה חדלה מלהתקיים.
חברות הברית.
הברית השוודית כללה ארבע מפלגות מרכז-מין (בורגנות) שנבחרו לריקסדאג, הפרלמנט השוודי, והונהגו על ידי ארבעת מנהיגי המפלגות בזמן נתון:
רקע והקמה.
מאז תחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, הנחשבת כתחילת "העידן המודרני" בהיסטוריה הפוליטית של שוודיה והתגבשות המפלגות כפי שהן מוכרות היום, ועד תחילת המאה ה-21 התקיימו בשוודיה בסך הכל 25 ממשלות נבחרות (לאורכי זמן משתנים, בין חודשים ספורים לארבע שנים). מ-10 במרץ 1920 ועד 7 ביוני 1930 (כלומר במהלך 10 השנים הראשונות בלבד) היו לא פחות 9 ממשלות שונות, והמצב הפוליטי במדינה היה מאוד לא יציב. עם זאת, מאז 24 בספטמבר 1936 ועד הקמת הממשלה הראשונה של מפלגות הברית ב-6 באוקטובר 2006 (כ-70 שנה מאוחר יותר), מפלגות הברית היו בשלטון ארבע פעמים בלבד במהלך שלושה מושבים של הפרלנט: בין 1976–1982 ו-1991–1994. בכל שאר 70 השנים הללו שלטה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בשוודיה ללא עוררין. לקראת תחילת המאה ה-21 החליטו מפלגות האופוזיציה שהן חייבות ליצור ברית פוליטית משמעותית כדי שיוכלו לאתגר את שלטון הסוציאל-דמוקרטים ולהקים קואליציה ימנית, ולכן הוחלט לנסות ולהציג קו אופוזיציוני אחיד נגד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. במהלך 2004, בפגישה שאירחה בביתה מנהיגת מפלגת המרכז דאז, מוד אולופסון, השתתפו כל ראשי ארבע מפלגות הימין-מרכז: מוד אולופסון (מפלגת המרכז), פרדריק ריינפלט (המפלגה השמרנית), לש ליינבורי (המפלגה העממית הליברלית) ויירן הגלונד (הנוצרים הדמוקרטים). במהלך הפגישה החליטו ארבעת המנהיגים להקים חזית מאוחדת בשם "הברית השוודית", שתתמודד בבחירות 2006 במטרה מוצהרת ומשותפת להקים ממשלת מרכז-ימין שתחליף את שלטון הסוציאל-דמוקרטים. לאחר פגישה ראשונה זו התקיימו עוד מספר מפגשים בבתי המנהיגים לקראת בחירות 2006, שבכל אחת מהן חידדו המפלגות את מסריהן ויצאו בהכרזות תקשורתיות על "הניצחון הקרב".
מטרות ומדיניות הברית השוודית.
הקמת הברית הוכחה כהצלחה מסחררת במהלך בחירות 2006. מפלגתו של ראש הממשלה יירן פרסון הוכתה קשות והפסידה לא פחות מ-10 אחוזים מהמושבים שהיו לה לאחר בחירות 2002, כשמפלגה השמרנית, שעמדה בראש הברית השוודית, הכפילה את כוחה. מפלגות הברית השוודית, שהציגו כאמור מצע משותף, זכו ברוב מוחלט בפרלמנט ושבועיים בלבד לאחר מכן הוקמה ממשלת ריינפלט הראשונה כממשלת רוב.
הצלחת הברית נבעה בראש ובראשנה ממטרת העל המשותפת של המפלגות החברות בה להחליף את שלטון הסוציאל-דמוקרטים שנמשך קרוב ל-70 שנה. כל המפלגות שמרו על אופיין המייחד כל מפלגה, אך יחד עם זאת הקימו צוות משותף שפרסם עקרונות מנחים משותפים להקמת ממשלה חדשה. המפלגות הקימו למעשה צוותי עבודה משותפים לכל אחד מששת המשרדים החשובים ביותר בממשלה:
צוותים אלו לא הורכבו לפי גודלה היחסי של המפלגה, אלא היו חברים בכל צוות כזה ארבעה חברים: חבר פרלנט אחד מכל מפלגה. כל מפלגה קיבלה לפחות ראשות צוות אחת, ונשמר עקרון השוויון בין גברים לנשים בראשות הצוותים (3-3), למרות שמספר הגברים הכולל היה כ-58 אחוזים מכלל הנציגים (14 מתוך 24).
Throbbing Gristle
Throbbing Gristle (או TG ובתרגום חופשי: סחוס רוטט) הייתה להקה בריטית אוונגרדית, שנחשבה לחלוצה בז'אנר המוזיקה התעשייתית.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה בסוף שנת 1969 על ידי קוזי פאני טוטי ו-ג'נסיס פי אוררידג (שמו המקורי, ניל אנדרו מגסן). בשנת 1974 הצטרפו אליהם המעצב והטכנאי פיטר "סליזי" כריסטופרסון ובשנה שלאחר מכן הצטרף המוזיקאי, כריס קרטר.
הלהקה החלה להופיע בחללים לא שגרתיים, כמו בתערוכה שכותרתה "זנות" ב-ICA (המכון לאמנות עכשווית) היוקרתי בלונדון באוקטובר 1976. בתערוכה ובהופעה הוצגו אובייקטים כמו טמפונים משומשים ודימויים ממגזינים פורנוגרפים, מופע חשפנות ועוד. התערוכה שמומנה באופן עקיף על ידי הממשלה הבריטית, עוררה שערורייה לאומית.
זמן קצר לאחר מכן הקימו חברי הלהקה חברת התקליטים משלהם בשם Industrial Records, הלייבל העצמאי הראשון באנגליה.
הלהקה השתמשה אז בטכניקות מוזיקליות כמו לולאות סרט ודיסטורשן קיצוני, עבודה עם מכשירים אלקטרוניים (כולל סינתיסייזרים שחברי הלהקה בנו בעצמם) ומכשירי אפקטים חדשים.
הטקסטים הפרובוקטיבים עסקו בין השאר ברצח שרון טייט בידי צ'ארלס מנסון ובמעשי הזוועה של פעולת גרילה ברחבי העולם על רקע מוזיקה אלקטרונית רגועה, קטעי דיבור מוקלטים, סיפורם של זוג רוצחי המור (איאן בריידי ומיירה הינדלי) ועלבונות כלפי המאזינים. הלהקה אהבה גם "לפלרטט" עם אלמנטים לאומיים וסוציאליסטים. הם הציגו תצלומים של מחנות ריכוז בפרסומיהם או הראו קופסאות משומשת של ציקלון בה והופיעו במדי צבא. האלמנטים שלא היו מקובלים בזמנו בסצנה המוזיקלית הבריטית, גררו אמנים רבים שהלכו בעקבותיה.
במהלך חמש השנים הבאות של העבודה המשותפת, חברי "Throbbing Gristle" יצרו שישה אלבומי אולפן ואלבומי הופעה רבים, פסקול לסרט "בצל השמש" של דרק ג'רמן, ובנוסף מספר רב של סינגלים ומיקסים.