איסטנבול שוכנת במרחק של 80 ק"מ ממערב לאיזמיט. למרות שהיא נמצאת 20 ק"מ בלבד מצפון להעתק, מזה 240 שנים לא ידעה איסטנבול רעידת אדמה קשה. בשל מגמת התקדמות רעידות האדמה מערבה לאורך ההעתק במהלך המאה ה-20, מעריכים המדענים את הסיכוי לרעידת אדמה קשה אשר תפגע בעיר במשך שלושים השנים הקרובות בכ-60%.
סיפורים קצרים (פירושונים)
סיו
פרסונולוגיה
מסוף הגרעינים
עבודות עפר
עבודות עפר הן עבודות הנדסה הכוללות הזזה או העברה של כמויות גדולות של עפר, אדמה, סלעים וכדומה. עבודות כאלה נעשות בדרך כלל באמצעות ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) כגון דחפורים, מגרדות, מחפרים, שופלים ומשאיות עפר.
עבודות עפר כוללות פריצת דרכים, סלילת כבישים והנחת מסילות רכבת, בניית סכרים, הקמת סוללות עפר, חפירת תעלות, יישור שטח ועוד.
בהנדסה צבאית, משמשות עבודות עפר גם לבניית ביצורים כגון עמדות מגנן כנגד אש תותחים (כחלק מביצורי קבע כנגד ארטילריה שהתפתחו בעקבות המצאת התותח והעלמות החומות הגבוהות המסורתיות) וטילים נגד טנקים (עבור עמדות מגנן לטנקים ורכב קרבי משוריין), בניית חפירים, חפירת תעלות נ"ט ושוחות והקמת חסימות עפר. כמו כן, נעשה שימוש בעבודות עפר כדי להתגבר על ביצורי האויב על ידי מילוי תעלות, פריצת דרכים, הריסת סוללות וכו'.
עבודות עפר דורשות ידע בהנדסה גאוטכנית (כגון נוזליות עפר וחיכוך) וכן הערכת כמויות כדי להבטיח שנפח העפר באזור ה- (האזור ממנו מפנים את העפר) יתאים לזה שב- (האזור אליו מפנים את העפר), תוך כדי מזעור מרחק התזוזה. בעבר, נעשו חישובים אלה על ידי סרגל חישוב ושיטות כמו חוק סימפסון. כיום ניתן לבצעם באמצעות מחשב ותוכנה ייעודית, כולל אופטימיזציה עבור עלויות הגרירה/דחיפה ולא עבור מרחק הגרירה/דחיפה (שכן העלות לא עומדת ביחס ישר למרחק).
בגלל הכמויות הגדולות של חומר שנדרש להזזה - שיכולות להגיע אף למיליוני מטר מעוקב במקרים של בניית סכרים גדולים - נדרש ציוד מכני הנדסי כבד וגדול כדי לבצע את העבודה ביעילות. ואכן, תחום עבודות העפר עבר מהפכה עם המצאת מגרדת פרזנו והטרקטור ומאוחר יותר כלי הצמ"ה שנגזרו מהם: דחפור, מגרדת, יעה אופני, מחפר, מפלסת, מחפרון, משאיות עפר ומכונות חפירה גדולות.
גוסיפ
גוסיפ (באנגלית: Gossip, 'רכילות') היא להקת רוק אינדי אמריקאית.
היסטוריה.
עיצוב הלהקה והיסטוריה מוקדמת.
הלהקה הוקמה בשנת 1999 באולימפיה (וושינגטון) וכוללת את הזמרת בת' דיטו, הגיטריסט ברייס פיין והמתופף קטי מנדונקה. בשנת 1999 הוציא לאור K records את המיני אלבום הראשון שלהם "The Gossip".
דיטו תרמה רבות לפרסום הלהקה לאחר שצילום שלה בעירום מלא לשער המגזין "LOVE" הפך לשנוי במחלוקת. מיני-סערה תקשורתית ודיון ציבורי החלו ברחבי העולם בקשר למשקלה הגדול של דיטו, ובעיקר בקשר לעובדה כי דיטו נוהגת בפתיחות רבה בקשר למשקל שלה ובעצם הצילום למגזין קראה תיגר על כל אותן דוגמניות רזות ושדופות שבדרך כלל מככבות על שערי המגזינים.
ההוצאה הבאה שלהם היה אלבום האולפן הראשון שלהם "That's Not What I Heard " בינואר 2001, ולאחר מכן הוציאו מיני אלבום בשם "Arkansas Heat" במאי 2001.
במאי 2003 הלהקה הוציאה את אלבום האולפן השני שלהם שנקרא "Movement".
בנובמבר 2003 הוציאו את אלבום ההופעה החיה הראשון שלהם "Undead in NYC".
בספטמבר מתופף הלהקה קטי, החליט לעזוב את הלהקה לטובת קריירה עצמאית, והלהקה הביאה במקומו את המתופפת האנה בלילי.
האלבום השלישי של הלהקה שבוצע יחד עם המתופפת החדשה הוא "Standing in the Way of Control" שיצא בינואר 2006.
ההצלחה.
הלהקה הוציאה לאור את השיר "Standing in the Way of Control" שנכתב על ידי בת' דיטו המדבר על נישואים חד מיניים בארצות הברית אשר יצאו מחוץ לחוק (דיטו היא לסבית מוצהרת). בקשר לכך העירה דיטו כי: "אף אחד במדינה לא היה מופתע או מזועזע ממה שג'ורג' בוש עשה, אבל כולם צריכים לדעת שאני מרגישה חסרת ישע ומרומה".
במרץ 2007 הלהקה חתמה בחברת התקליטים "Sony Music", והלהקה החלה להתמקד בשירים על הקהילה ההומו לסבית.
חברי הלהקה התבססו בפורטלנד (אורגון), ביוני ובשנת 2007 הופיעו בפסטיבל גלסטונברי.
להקת גוסיפ הוציאו אלבום בשם "Live in Liverpool" בבריטניה וארצות הברית שהוא כולל DVD עם הופעה של הלהקה, האלבום יצא באפריל 2008 והוא הופק על ידי המפיק המוזיקלי ריק רובין.
אלבום נוסף שהלהקה הוציאה הוא "Music For Men" אשר יצא ביוני 2009.
הלהקה עובדת על סרט דוקומנטרי אשר נקרא "All Tomorrow's Parties" אשר מתבסס על פסטיבל המוזיקה ואמור לצאת באוקטובר 2009.
הלהקה מרבה לערוך הופעות בארצות הברית ובאירופה אשר זוכות להצלחה רבה, ובהן מביאה דיטו את כשרונה הווקאלי הייחודי לידי ביטוי בעזרת סגנון שירה דומיננטי המוביל את ההופעה.
הגוסיפ
Gossip
סוויטה (מלון)
בתחום המלונאות, סוויטה (מאנגלית: Suite - מערכת חדרים) היא יחידת אירוח בבית מלון או במתקן הארחה אחר אשר מציעה רמה גבוהה יחסית למקובל של אירוח ושירותים יוקרתיים נלווים. על פי רוב, סוויטה היא לפחות כפולה בגודלה מיחידת אירוח רגילה וכוללת יותר מחדר אחד. מתקני הארחה רבים מחזיקים ב"סוויטת ירח דבש", ולעיתים יחידות האירוח הטובות והמפוארות ביותר במלון נקראות "הסוויטה המלכותית" או "הסוויטה הנשיאותית" (כדי להעיד על התאמתם לאירוח אישים רמי מעלה), ובדרך כלל הן יהיו בעלות מרפסת פרטית והנוף הטוב ביותר שנשקף מהמלון.
הסוויטות הן רחבות ידיים וגדולות הרבה יותר מחדר רגיל, ויש בהן רהיטים רבים יותר וברמה גבוהה יותר. סוויטות רבות מורכבות מכמה חדרים בעלי תפקיד שונה, וכלול בהן מלבד חדר שינה גם סלון, מטבח מאובזר ולעיתים גם חדר עבודה, או ספא. כיום קיימים מלונות בוטיק המציעים ללקוחותיהם אך ורק סוויטות.
במלונות שאינם מלונות יוקרה, המונח סוויטה מתייחס אך ורק לגודל החדר הכפול שלרוב מיועד לאנשי עסקים אשר מלבד לינה משתמשים בחדר על מנת לארח בו פגישות עסקיות קטנות.
סוויטות מפוארות מופיעות בסרטים רבים, ביניהם "אישה יפה", "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס", "ג'יימס בונד" ו"שכחו אותי בבית".
בל קאופמן
בלה "בל" קאופמן (אנגלית: Bella "Bel" Kaufman; 10 במאי 1911 - 25 ביולי 2014) הייתה סופרת אמריקאית ממוצא יהודי-רוסי. נכדתו של הסופר שלום עליכם.
חייה.
בלה קאופמן נולדה בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, שם שהו אמהּ לליה, בתו של שלום עליכם, ואביה, שלמד שם רפואה. כשסיים אביה את לימודיו שבה המשפחה לעיר אודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), ושם גדלה בלה. כבר בהיותה נערה בת 10, בשנת 1921, פרסמה קאופמן את שירהּ הראשון בשפֿה הרוסית, "אביב" (Весна), בכתב-העת האודסאי 'פעמונה' (Колокольчики).
בשנת 1923 היגרה משפחתה לארצות הברית, והשתקעה בניו יורק. בגיל 18 החלה ללמוד ספרות אנגלית במכללת הנטר שבניו יורק, והמשיכה ללימודי תואר שני באוניברסיטת קולומביה. עם תום לימודיה החלה לעבוד בהוראה במספר בתי ספר תיכוניים בעיר ניו יורק, ובמקביל שלחה ידהּ בכתיבה. בין היתר כתבה במגזין "אסקווייר", שם החלה להשתמש בשם העט "בל קאופמן". ב-1965 פרסמה את הרומן 'במעלה המדרגות היורדות' ("Up the Down Staircase"), סאטירה חברתית המבוססת על חוויית ההוראה שלה, אשר מגוללת את סיפורם של מורים צעירים בבית ספר תיכון בניו יורק, בוגרי תוכנית מצטיינים באוניברסיטה, ועל התמודדותם עם עמיתיהם ותלמידיהם. הספר נחל הצלחה כבירה, וכיכב ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 64 שבועות. ב-1967 עובד הרומן לסרט קולנוע בעל אותו שם.
בשנת 1979 פרסמה קאופמן רומן נוסף, "Love, etc.‎" (אנגלית: "אהבה וכו'"). מאז חיברה עוד מספר סיפורים קצרים, ובמקביל המשיכה בעבודתה כמורה ומרצה.
בלה קאופמן
בלה קאופמן (11 בספטמבר 1956 - 13 במאי 2021) הייתה אונקולוגית וחוקרת סרטן ישראלית, מנהלת המכון לאונקולוגיית השד ונשיאת המערך האונקולוגי במרכז הרפואי שיבא, פרופסור בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. הייתה יושבת ראש עמותת "רופאים לזכויות אדם".
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בירושלים. בנעוריה, למדה בגימנסיה רחביה (סיימה ב-1974). הייתה נשואה ליוסי (מרצה למדעי המחשב). לשניים נולדו בן ובת. התגוררו בקריית אונו.בשנת 2005 אובחנה כחולה בסרטן השד. החלימה לאחר טיפולים, אולם הסרטן חזר ב-2012.
ב-13 במאי 2021 נפטרה מהמחלה. הובאה לקבורה בבית העלמין בתל מונד.
בארגון רופאים לזכויות אדם כתבו בחשבון הטוויטר שלהם:
קריירה.
בשנת 1977 החלה בלימודי רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1984 קיבלה תואר דוקטור לרפואה. בשנים 1985–1990 התמחתה באונקולוגיה וברדיותרפיה במרכז הרפואי הדסה. בשנת 2001 הצטרפה לסגל המרכז הרפואי שיבא.
עסקה בחקר סרטן שד תורשתי. הובילה מחקר שהבשיל בשנת 2018 לתרופה הראשונה לחולות סרטן שהן נשאיות של הגן BRCA. קאופמן טיפלה במאות חולות סרטן השד, פרסמה מחקרים רבים בתחום ונחשבה לאחת הרופאות האנושיות והאמפתיות ביותר בישראל. בזכותה, נמשך המחקר בתרופה "לינפרזה", שהצילה חיים של אלפי נשים בעולם.
משנת 2008 ועד לפטירתה, הייתה חברה בוועדת המחקר של האגודה למלחמה בסרטן. הייתה חברה בפורום בינלאומי של רופאים העוסקים בסרטן שד תורשתי. הייתה יושבת ראש עמותת "רופאים לזכויות אדם".
קישורים חיצוניים.
מכּתביה:
Like a Rolling Stone
Like a Rolling Stone (כמו אבן מתגלגלת) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי בוב דילן ב-1965, ומדבר על אישה שמאבדת את כספה, הופכת לבודדה ונאלצת לחיות ברחוב.