כשאר בני קהילתו, נשלח באביב של שנת תש"ד (1944) לאושוויץ, שם נספה עם אשתו ורוב ילדיו.
היחיד מילדיו ששרד את השואה היה הרב יהושע כ"ץ שעמד בראש קהילת אשר סערעדהרלי בברוקלין. בנו זה הוציא לאור גם את ספריו.
נכדיו הם רבנים מפורסמים בארצות הברית, הרב אשר אנשיל, ראש קהילת וויען, הרב חיים לייב, אב"ד סרדהלי ופוסק הלכה מפורסם והרב שלמה זלמן, רב קהילת תולדות אהרן בוויליאמסבורג.
קיטארו
קיטארו (ביפנית: 喜多郎, באנגלית: Kitarō, נולד ב-4 בפברואר 1953) הוא מוזיקאי, מלחין, מפיק ומעבד יפני. הוא רב-נגן, ונחשב לחלוץ בסגנון מוזיקת העידן החדש.
קיטארו היה מועמד 14 פעמים לפרס גראמי, וזכה בפרס בשנת 2000 בקטגוריית אלבום מוזיקת העידן החדש הטוב ביותר, על אלבומו "חושב עליך" (Thinking Of You).
חיים צבי אהרנרייך
הרב חיים צבי אהרנרייך (עהרנרייך; ה'תרל"ה, 1875 - י"ח בכסלו ה'תרצ"ז, 1937) היה רב הונגרי, ראש ישיבה ומחבר תורני, רבה של מאד וראש הישיבה בעיירה.
ביוגרפיה.
נולד בסובראנץ (סוברנצה ) במחוז אונג שבממלכת הונגריה (כיום סלובקיה) לרב יעקב ולהינדל רייזל אהרנרייך בתו של הרב אברהם יהודה שוורץ, מחבר הספר "קול אריה". נישא לבת דודתו לאה שוורץ, בתו של הרב נפתלי שוורץ מחבר "בית נפתלי".
עם פטירת רבה של מאד הרב מרדכי וינקלר החל לכהן כרב הקהילה, שם שימשו ברבנות סבו וגם חותנו. כמו כן עמד בראשות הישיבה שבעיירה. נפטר בשנת תרצ"ז.
בחייו הוציא לאור שני ספרים: "קצה המטה" על הספר "מטה אפרים" של ר' אפרים זלמן מרגליות על הלכות ראש השנה, יום הכיפורים, סוכות וקדיש יתום "וחיים" על הספר "שערי אפרים" לר' שלמה זלמן מרגליות, הלכות קריאת התורה. לאחר פטירתו יצא לאור בידי בניו ספר השו"ת "קב החיים". הספר נדפס בימי השואה בקליינווארדיין. כל ספריו יצאו לאור מחדש בידי בנו הרב אליעזר בניו יורק.
משפחתו.
אחיו, הרב שלמה זלמן אהרנרייך היה רבה של שימלוי. הרב שלמה זלמן הוציא לזכר אחיו (ולזכר ר' חיים אלעזר שפירא ממונקאטש) חוברת הספד בשם "יקרא דחיים".
לרב אהרנרייך היו שלושה בנים וארבע בנות. כולם מלבד אחד נספו בשואה.
גיסו היה הרב נתן צבי בריסק, אב"ד מאג'ארטשקע. אחיינו היה הרב נפתלי בריסק רבה של ביהרנאג'באיום.
ביצנית מנומרת
בִּיצָּנִית מְנֻמֶּרֶת (שם מדעי: "Tringa glareola") הוא מין של עוף מהסוג ביצנית, במשפחת החרטומניים. זהו המין הקטן ביותר של ביצנית. הביצנית המנומרת חיה בעיקר בביצות, מקווי מים ותעלות.
הביצנית המנומרת ניזונה בעיקר מחרקים, תולעים, רכיכות וסרטנים. רוב הביצניות המנומרות חיות באירופה, אסיה, אוסטרליה ואפריקה.
כנפיה ורוב פלג גופה העליון של הביצנית הוא חום, ומנומר בכתמים חומים בהירים או לבנים. זנבה לבן ומנומר בכתמים שחורים. בטנה לבנה וצווארה לבן ומנומר בחום. פס הגבה לבן.
Abandon
Abandon (לנטוש) הוא אלבומה השישה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ביולי 1998. באלבום משתתף בפעם האחרונה החבר המייסד של הלהקה ג'ון לורד.
הפקה.
האלבום הוקלט בשנים 1997–1998, וסיבוב ההופעות שלו זכה להצלחה רבה.
בדומה לאלבום הקודם, שם האלבום הוא משחק מילים, כש"Abandon" (לנטוש) מורכב מהמילים "A Band On" שמשמש כקיצור ל"A Band On Tour" (בתרגום חופשי: "להקה בסיבוב הופעות"). באופן לא אופייני לדיפ פרפל, האלבום מכיל גרסת כיסוי לשיר של עצמם, "Bloodsucker" שנכלל באלבומם Deep Purple in Rock (שם השיר שונה באלבום ל"Bludsucker").
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, ג'ון לורד, איאן פייס וסטיב מורס, מלבד השיר "Bludsucker" שנכתב על ידי ריצ'י בלקמור, גילן, גלובר, לורד ופייס
צוללות מסוג IX
עקרון הגילוי המלא
עקרון הגילוי המלא מספק קווים מנחים לגבי מידת הפירוט וצורת ההצגה שעל פיהן יש לדווח על החלקים המרכיבים את הדוחות הכספיים של חברות מסחריות.
המכלול שמכונה "דוחות כספיים" כולל שלושה חלקים עיקריים:
גוף הדוחות הכספיים יכלול:
הביאורים לדוחות הכספיים יכללו:
מידע פיננסי נוסף:
דוח דירקטוריון על מצב התאגיד: לפי תיקון לתקנות ניירות ערך משנת 1994, על חברות שחל עליהן חוק ניירות ערך, לצרף לדוחות הכספיים השנתיים דוח דירקטוריון המשמש מסגרת משלימה למידע כספי המוצג בדוחות הכספיים.
נחל אביב
נַחַל אָבִיב הוא נחל אכזב הזורם במזרח הגליל העליון, מעט דרומית מגבול לבנון. ראשיתו סמוכה לכפר מארון א-ראס,  לאחר מכן נכנס הנחל לתחום ישראל, ועובר בין קיבוץ יראון למושב אביבים. הנחל היה בעבר נחל איתן עד לתפיסת המים לצורכי שאיבה. כיום הנחל הוא נחל אכזב, הזורם בסוף החורף ובתחילת האביב לאחר גשמים משמעותיים.
הנחל נקרא על שם מושב אביבים השוכן ליד.
מבנה הנחל.
נחל אביב נחשב לאחד הנחלים היפים בארץ ישראל, במהלכו ניתן להבחין בתופעות הקראסטיות שבגדות הנחל, ולראות מערות עתיקות שנוצרו בסלע הגירני שבני האדם עשו בהם שימוש בתקופות שונות.
הנחל עובר בוואדי עמוק, משני צדדיו מצוקים ובהם מערות המפורסמות שביניהן מערת חניה ומערות אביב, במערות נמצאו שרידים ליישוב מהתקופה הביזנטית.
בערוץ הנחל עמודי סלע המכונים "העלמות".
שמורת טבע נחל אביב (דישון).
בתחום השמורה והרחבותיה נמצאים שלושה מעיינות, עין אביב - המעיין הגדול באזור והמעיינות הקטנים עין נחלית (ליד אביבים) ועין דישון.
עיקר השמורה הוא במדרונות משני צידי האפיק, בהם יש מצוקים מרשימים (בעיקר בנחל אביב, בהר דישון ובנחל צלמון). במצוקים אלו פזורות מערות רבות וכן עמודי סלע, המפורסמים שבהם נמצאים בנחל אביב - "העלמות".
בעבר קיננו במצוקי השמורה נשרים, וגם כיום מקננים כאן דורסי יום קטנים יותר. המצוקים משמשים גם בית גידול לשפני סלע.
במערות נחל אביב נמצאו שרידי התיישבות מתקופות שונות, ובקרבת מושב דישון נמצאים שרידי הכפר הערבי דישום וסביבו בוסתנים רבים הכוללים מטעי זיתים, עצי תאנה, שקד ורימון ומשוכות צבר.
ישראל פרנס
ישראל פרנס (נולד ב-1958) הוא חזן וזמר חסידי ישראלי.
ביוגרפיה.
פרנס נולד וגדל בתל אביב לאהרן ולקלרה פרנס (ניצולי שואה). למד בישיבה התיכונית שעלבים. שירת בצה"ל וכיהן כמפקד במקהלת הרבנות הצבאית.
מהופעותיו הבולטות:
אלבומים.
כן השתתף באלבום חברים שרים פורים (2008) שבו השתתפו גם ישי לפידות, עמירן דביר, אבי בן ישראל, יהודה דים, יעקב זינגבוים, שי ברק, אסף נגל ועוד.
עיקרון הגילוי המלא (הנאות)
קואופיו
קואופיו (בפינית: Kuopio) היא העיר התשיעית בגודלה בפינלנד, ובירת מחוז סאבו הצפונית, שוכנת לחופי אגם קלאווסי (Kallavesi). אוכלוסיית העיר מנתה ב-31 במרץ 2016 112,158 תושבים, שטח העיר 2,317 קמ"ר, מתוכו כ-719 קמ"ר מים.
העיר נוסדה בשנת 1653 על ידי מושל פינלנד פיטר ברהה, אולם העיר הוכרה רשמית ב-17 בנובמבר 1775, עת הורה גוסטב השלישי, מלך שוודיה לקרוא למקום בשמה הנוכחי.
היסטוריה.
קואופיו נוסדה ב-1653 על ידי המושל פטר ברהה, אולם תאריך הקמתה הרשמי מזוהה כ-17 בנובמבר 1775, כאשר גוסטב השלישי, מלך שוודיה, ביקש לייסדה. מספר ערים התמזגו אל תוך העיר במרוצת השנים, ביניהן העיר נילסיה (Nilsiä) ב-2013, קרטולה (Karttula) ב-2011, ווהמרסלמי (Vehmersalmi) ב-2005.
ערים תאומות.
לקואופיו 14 ערים תאומות:
חוקת ברית המועצות (1936)
חוקת 1936 ("חוקת סטלין") הייתה חוקת ברית המועצות החל מקבלתה מ-1936 וכלה בקבלת החוקה החדשה ב-1977. יום קבלת החוקה נקבע ל-5 בדצמבר, וכחג לאומי היה יום חופש.
היסטוריה.
בסתיו 1935 החליט הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות להקים ועדה בת 31 חברים, בראשות יוסיף סטלין, לכתיבת חוקה חדשה. הנימוק להחלטה היה 'התקופה החדשה' בקורות המדינה, שהחלה לאחר שהושלם כינון הסוציאליזם בה. ב-12 ביוני 1936 פורסמה בעיתונות טיוטת החוקה, ובמשך מספר חודשים התקיים דיון ציבורי לגביה. 1.5 מיליון הצעות לשינויים נשלחו לוועדה; אלה מהן שלא תאמו את מדיניות הממשל לא הושמדו אלא נשמרו בארכיון, תחת הכותרת "תגובות עוינות". דוגמה להצעה כזו היא הנהגת בחירת ישירה של יו"ר נשיאות הסובייט העליון (ראש המדינה; מקביל לתפקיד הנשיא בישראל), שסטלין דחה בטענה שהיא "נוגדת את הדמוקרטיה".
סטלין השתתף רבות בפעילות הוועדה, אולם ניקולאי בוכארין הוא שטען לבכורה בניסוח החוקה. החוקה התקבלה ב-5 בדצמבר 1936 ופורסמה למחרת בעיתונות.
בשנת 1962 החליט ניקיטה חרושצ'וב להקים ועדה להכנת חוקה חדשה, וזו השלימה את מלאכתה ב-1977.
תוכן החוקה.
החוקה כללה 13 פרקים ובהם 146 סעיפים. הכרזתה המרכזית: הושלמו המאמצים לכונן סוציאליזם בברית המועצות. משמעותה המעשית של ההכרזה היא ביטול מוחלט של בעלות פרטית על אמצעי הייצור, שהותרה באופן מצומצם קודם לכן. כן ניתנה לראשונה לכל אזרחי המדינה זכות הצבעה בבחירות חשאיות. אך הייתה זו זכות סמלית; בבחירות השתתף מועמד אחד, הלא הוא מועמד המפלגה.
בסעיף 126 הוכרזה המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות כנציגת העם וכמובילתו. הסובייט העליון הוכרז כגוף השלטוני והחוקתי העליון במדינה. בין כינוסיו החזיקה נשיאותו, גוף מצומצם שמונה את בכירי חבריו, בכלל הסמכויות של ראש מדינה.
שמה של הממשלה, "מועצת הקומיסרים העממיים" לא שונה אלא ב-1946, ומאז היא נקראה בפשטות "מועצת השרים". עם זאת, במצבה חל שינוי מהותי יותר: נשללה ממנה הסמכות התחיקתית והיא הפכה לגוף ביצועי.
בחוקה נקבעה דרישת הסף לעריכת שינויים בה, רוב של שני-שלישים במליאת הסובייט העליון. במהלך השנים נערכו בה עשרות שינויים.
יישום החוקה.