באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' אוסטרליה בשנת 1991 הוא זכה שוב בשני משחי מעורב אישי בתוצאות נפלאות של שיאי עולם חדשים. ב-200 מטר מעורב אישי היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שיורד מתחת לגבול 2 דקות וקבע תוצאה של 1:59.36 דקות וב-400 מטר מעורב אישי תוצאה של 4:12.36 דקות. הוא השתתף גם במשחה ל-200 מטר פרפר וזכה במדליית הארד בתוצאה של 1:58.25 אחרי השחיינים מלווין סטיוארט האמריקאי (1:55.69 דקות) והגרמני מייקל גרוס (1:56.78 דקות).
דארני המשיך להפגין יכולת מרשימה ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) וזכה שוב בשתי מדליות זהב במשחי מעורב אישי. הוא היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שניצח בשתי אולימפיאדות רצופות, משחים אלו. ב-200 מטר מעורב אישי קבע זמן של 2:00.76 דקות וב-400 מטר מעורב אישי תוצאה של 4:14.23 דקות, שיא אולימפי חדש.
הקריירה שלו הסתיימה במדליית זהב נוספת באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 ב-400 מטר מעורב אישי.
דארני ללא ספק יזכר כאחד השחיינים הטובים ביותר בכל הזמנים בגלל יכולתו המופלאה בשחיית מעורב אישי, שליטה בכל ארבעת הסגנונות וכן לאורך זמן שליטה של 7 שנים מ-1985 ועד 1992.
ספרות מדע בדיונית
ספרות מד&quot;ב
מוטי ברכאן
מוטי ברכאן (נכתב לעיתים בצורה "ברקן", נולד ב-15 במאי 1944) הוא שחקן, זמר, קריין, מדבב, במאי, פזמונאי, מלחין ומתרגם שהשתתף בעשרות הפקות בתיאטרון, ברדיו, בטלוויזיה ובקולנוע. ברכאן התפרסם בסוף שנות ה-60 כקריין, שחקן וזמר, הפונה לקהל מגוון, אך לאחר הופעתו בתוכנית הילדים טלפלא בשנות ה-70, פיתח קריירה בהפקות הפונות בעיקר לילדים.
ביוגרפיה.
ברכאן נולד בירושלים. לאחר שירותו הצבאי התקבל כקריין לקול ישראל. בקול ישראל הוא הגיש מצעדי פזמונים והשתתף בתסכיתים, בהדרכת הבמאי ראובן מורגן. לאחר שנתיים עזב את הרדיו לטובת קריירת משחק בתיאטראות שונים ובקולנוע. ברכאן החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון "המעגל" שהקים פיליפ דיסקין בירושלים.
בשנת 1967 שיחק במחזה טלמכוס קליי כמחליף של אסי דיין, ובסרט "האם תל אביב בוערת? - 60 שעות לסואץ", סרט עלילתי על מלחמת ששת הימים, שצולם שבועות ספורים לאחר סיום המלחמה. בנוסף, באפריל 1967, השתתף בצילומי הסרט "חול בעיניים", עם יהורם גאון, על חייל ישראלי וקצין מצרי במלחמת סיני, שמוצאים את עצמם לבד במדבר וכדי לשרוד ולהינצל צריכים לשתף פעולה. אולם צילומי הסרט נפסקו, לאחר שתקציב ההפקה אזל.
בתחילת 1968 החל להשתתף במחזמר "איי לייק מייק", שעלה בתיאטרון גיורא גודיק, שזכה להצלחה גדולה ועלה כ-300 פעמים עד תחילת שנת 1970. באותה שנה השתתף בסרט "הדיבוק" שביים אילן אלדד, בו שיחק בתפקיד חנן. בסרט ביצע את השיר "הינך יפה רעייתי".
בשנת 1969 השתתף בסרט "השמלה", סרטו הראשון של הבמאי יהודה ג'אד נאמן. הסרט השתתף בפורום "השבועיים של הבמאים" בפסטיבל קאן. באותה שנה כיכב במחזה "כלאדם", שביים, תרגם ועיבד אריה זקס בתיאטרון החאן". באותה שנה החל גם לשמש כקריין רצף ומדובב בתוכניות לילדים ב, וכתב הלחין וביים מחזמר לילדים, "כוכב המשחקים" שיצא כתקליט.
בסוף שנת 1970 החל להשתתף בתפקיד הראשי במחזה "פרפרים הם חופשיים", בתיאטרון גיורא גודיק, ברכאן גם כתב, הלחין ושר את שיר הנושא של המחזה.
בתחילת שנות ה-70 נסע ללונדון ולמד בימוי טלוויזיה וקולנוע ב.
בין השנים 1975–1979 הגיש לצידם של דודו אלהרר, אלי גורנשטיין, רחל הפלר ואושיק לוי את סדרת הטלוויזיה "טלפלא" שזכתה לאהדת הצופים הצעירים. ברכאן ביצע את שיר הפתיחה של הסדרה שכתב אוריאל אופק והלחין ועיבד מוני אמריליו יחד עם דודו אלהרר וסיגל זיו.
בשנת 1978 ביים בתיאטרון פרגוד בירושלים את המחזה "שכנים", מאת המחזאי האנגלי ג'יימס סונדרס, בהשתתפות לאה אורשר ומכרם חורי.
כשחקן ומוזיקאי הפונה לילדים שיחק בנוסף לתוכנית "טלפלא" גם בתוכניות "שוקי תוכי", "מרציפר", בתסכיתי רדיו (תסכיתים וקרינות לסיפורים רבים בתוכנית "לבת ולבן ולמי שמתעניין", כמו "פינוקיו", "הנסיך הקטן", "עליסה בארץ הפלאות" ו"על שפת הנחל"), בתיאטרון ובגני ילדים, והוציא מספר תקליטים ובהם סיפורים לילדים. כבמאי הוא ביים את הדיבוב לעברית של הסדרה "היה היה - האדם" ואת ההצגה "שכנים". כמדבב נשמע קולו במגוון של סדרות טלוויזיה לילדים. ביניהן הסדרה "היה היה", הסדרה "הרוח בערבי הנחל", סדרת האנימציה "פינוקיו" בה דיבב את דמותו של שמשון השועל ושימש גם קולו של המספר, וכן בסדרה "הדבורה מאיה", שם דיבב את דמותו של פליפ החרגול. הוא דיבב גם את כל הדמויות בסדרות-הרכש "משלים בצורות" ו"העיפרון-הקסום" שנרכשו על ידי הטלוויזיה החינוכית. כמתרגם ברכאן תרגם מחדש חלק המספרים שהקריא כקריין ברדיו. חלק מתרגומיו ראו מאוחר יותר אור בדפוס, כגון תרגומו לספר "רובינזון קרוזו".
בשנות ה-2000, ברכאן היה מנהל תחנת הרדיו "רדיו הר הצופים", של האוניברסיטה העברית בירושלים, בה שימש גם כמרצה בחוג לעיתונות ותקשורת.
ברכאן הוא אב לשני בנים.
בג&quot;צ קציר
מולי בלום
מריון (מולי) בלום (באנגלית: Molly Bloom) היא דמות בדיונית בספרו של ג'יימס ג'ויס, "יוליסס".
מולי בלום היא אשתו של לאופולד בלום. היא נולדה ב-8 בספטמבר 1870, בגיברלטר, בת לקצין צבא בריטי ממוצא אירי, המייג'ור בריאן קופר טווידי, ולאם בת גיברלטר ממוצא יהודי-ספרדי - לוניטה לארדו. קיימת סברה כי מולי בלום הייתה בת בלתי חוקית, וכי הוריה לא היו נשואים. סברה נוספת היא כי מולי כלל לא הכירה את אמהּ.. מולי ולאופולד בלום נישאו בשנת 1888, ונולדו להם שני ילדים, מיליסנט ורודולף, אך האחרון מת מספר ימים לאחר לידתו. המשפחה חיה בדבלין, ברחוב אקלס מספר 7. בלום היא זמרת במקצועה.
דמותה של מולי בלום ומקורות אפשריים.
מולי בלום היא המקבילה הפארודית לפנלופי, אשת אודיסאוס. בעוד שזו האחרונה היא סמל הנאמנות, מולי מוצגת כבוגדנית, במיוחד בשל הרומן עם אמרגנה, יו (עזאזל) בוילאן. נטען כי ג'ויס ביסס את דמותה של מולי על זו של שותפתו לחיים, נורה ברנקל. היא עצמה התבטאה בבדיחות לגבי הרומן בשיחה עם חברו של ג'ויס, פרנק באדג'ן,
"מה אתה חושב, מר באדג'ן, על ספר שהגיבורה שלו היא אשה נשואה גדולה, שמנה ומפחידה?"
מקור אפשרי נוסף לדמות הוא אמליה פופר, תלמידה של ג'ויס בפירנצה, שעל יחסיו עימה כתב בספרו, "ג'אקומו ג'ויס".
המונולוג של מולי בלום.
לאורך הרומן מולי היא דמות משנית באופן יחסי, במובן שהספר אינו עוסק כמעט בעלילותיה, אלא באופן בו היא מופיעה במחשבותיו של בעלה, לאופולד. הפרק היחיד שבו היא מככבת בבלעדיות הוא הפרק החותם את הספר, , בו מוצג המונולוג המפורסם שלה. במונולוג
הכתוב כולו בסגנון זרם התודעה, היא מבטאת את מחשבותיה ותשוקותיה, בעודה שוכבת על המיטה לצד בעלה. המונולוג הארוך משתרע על פני 47 עמודים. הוא כולל על פי ג'ויס שמונה משפטים, ונכתב כמעט כולו ללא סימני פיסוק וכמעט ללא חלוקה לפסקאות. הוא כולל את אחד המשפטים הארוכים ביותר שנכתבו באנגלית - 4,391 מילים. המונולוג מתחיל ומסתיים במילה כן שג'ויס כינה "המילה הנשית".
הקטע הבא הוא דוגמה לסגנון בו כתוב המונולוג:
המונולוג כולל קטעים רבים שעלולים להיתפס בחוגים מסוימים כפורנוגרפים, (כבחלונית משמאל) ועל כן היה אחד מהגורמים העיקריים שהביאו לאיסור על הוצאתו לאור של הספר בבריטניה ובארצות הברית, בהן נתקל הספר בהתנגדות עזה של חוגים שמרניים. ארצ'יבלד בודקין, התובע הכללי באנגליה, שעמד בראש המסע לאיסור הפצת הספר, כתב על המונולוג כי:
קרל יונג, שקרא את יוליסס בשנת 1932, כתב:
מולי בלום בתרבות.
מולי בלום נבחרה למקום השמיני ברשימת "100 הדמויות הבדיוניות הטובות ביותר" במשאל שנערך על ידי המגזין Book בשנת 2002.
באלבומה של קייט בוש The Sensual World (העולם החושני) הכולל שירים על אהבה נכזבת, מתבסס השיר The Sensual World, ממנו לקוח שם האלבום, על דמותה של מולי בלום.
בוש ציינה שהפסקה שחותמת את הרומן, המונולוג המפורסם של מולי בלום, התאימה למוזיקה שהיא יצרה. לאחר שבוש לא קיבלה אישור מבעלי הזכויות על יוליסס להשתמש בטקסט עצמו, כתבה בוש מילים המתארות את יציאתה של בלום מבין דפי הספר, העולם הדו-ממדי בו היא חיה, אל העולם האמיתי, תוך היסחפותה בפרץ של חושניות.
בספרו של הסופר זוכה פרס נובל לספרות ג'ון מקסוול קוטזי, "אליזבת קוסטלו", מוזכר ספר בדיוני בשם "הבית ברחוב אקלס" שנכתב מנקודת מבטה של מולי בלום.
ישנם מספר פאבים ברחבי העולם שאינם קשורים האחד לשני הנקראים על שם הדמות, כולל פאב ישראלי-אירי הממוקם בתל אביב.
חד הקרן הוורודה הבלתי נראית
הפועל ד.א. כרמל
מתקן הכליאה בגואנטנמו
בית הסוהר בגואנטנמו
בית הכלא בגואנטנמו
כפר סיטרין
גואנטנמו (פירושונים)
זרם חילופים
נביא שקר
ביהדות, נביא שקר הוא אדם שמתנבא בשם אלוהים דברים שלא שמע ממנו ועונשו על פי התורה עונש מוות. על פי הרמב"ם, ניתן לדעת שנביא הוא נביא שקר אם הוא מכחיש את נבואת משה, מוסיף או גורע ממצוות התורה לדורות, וכמובן שנבואתו לא התקיימה.
הגדרת נביא שקר.
ההגדרה לעיל, היא הגדרתו של נביא השקר בתורה, אך צירוף המילים למושג "נביא שקר" עצמו מקורו במשנה (סנהדרין, פרק א', משנה ה') אך נזכר גם בתנ"ך:
בספר דברים שלוש הגדרות להבחנה בנביא שקר:
מצוות לא תעשה.
המצווה נמנית כאחד מתרי"ג מצוות
זיהוי נביא שקר.
סיבות לקושי בזיהוי.