ברדה (בהולנדית: Breda) היא עיר בדרום הולנד, מן הערים הראשיות במחוז צפון בראבנט, השוכנת במפגש הנהרות מרק (Mark) ואָה (Aa). השם הוא גלגול של "Brede Aa", כלומר "האָה הרחב". הודות לביצוריה הייתה לעיר חשיבות אסטרטגית ופוליטית במשך תקופה ארוכה, והיא נהנתה מזכויות עירוניות מסוימות במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. ברדה עברה לרשותו של בית אורנז'-נסאו בעקבות הסכם נישואים, ומאז היא מרכז מקומי חשוב בארצות השפלה.
באזור המטרופוליני של ברדה מתגוררים, על פי הערכות, כ-316,000 איש (2008).
היסטוריה.
במאה ה-11 הייתה ברדה פייף הכפוף ישירות לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. העיר קיבלה כתב-זכויות לראשונה ב-1252. לאחר מכן הוענקה לה הזכות להקים ביצורים, ובעיר נבנו חומות ובהן שערים בסגנון רומי.
ב-1327 נמכרה העיר לדוכס בראבנט יאן השלישי, וב-1350 נמכרה הנחלה שנית ליאן וָאסֶנָאר; יוהנה מפּוֹלאנן, בתו, נישאה לאנגלברט הראשון מנסאו (1370–1442), וכך עברה העיר לרשות בית נסאו, ששלט בה עד 1795. כשהעיר הייתה בשליטתו של וילם השתקן מבית נסאו, שהיה סטאדהאודר של הולנד, זלנד ואוטרכט, פרצה מלחמת שמונים השנה שהפכה את ברדה לחלק מן הרפובליקה ההולנדית (כניעת העיר מתועדת בציור כניעת ברדה של דייגו ולסקס לפי תיאוריו של מפקד הכוחות ההולנדים, ספינולה). ברדה נותרה כברונות במסגרת בית אוראנז' עד לכיבוש בידי הכוחות המהפכניים הצרפתיים ב-1795.
בעקבות מעבר העיר לרשות בין אוראנז', היא הפכה לאחת מערי המגורים הרשמיות (residenzstadt) של המשפחה. בעקבות בני בית אוראנז' באו אצילים נוספים שביקשו בקרבתם, ובעיר נבנו ארמונות רבים ובתי מידות, ביניהם הארמון הראשון בסגנון אדריכלות הרנסאנס שנבנה מצפון לאלפּים. חשיבותה הכלכלית והאסטרטגית של העיר גברה במהלך המאה ה-15, ונבנתה בה כנסייה גדולה בסגנון גותי-בראבנטי ("הכנסייה הגדולה" או Grote Kerk). בשנת 1534 שיקם היינריך (או הנדריק) השלישי לבית נסאו-ברדה את חומות העיר מימי הביניים, בסגנון מפואר ומרשים. באותה שנה כילתה שרפה את רוב הבתים בעיר.
ביולי 1581, באחד הקרבות המרים של מלחמת שמונים השנה, נכבשה העיר בסערה על ידי כוחות ספרדיים בפיקודו של קלאודיוס ון בַּרלֶמוֹן, שכינויו היה אוֹפֶּן (Haultpenne), על שם אחוזת אבותיו. אף על פי שהעיר נכנעה בתמורה להבטחה שלא יאונה לה רע, החיילים בזזו את העיר וטבחו בתושביה. יותר מ-500 אזרחים נהרגו. בחודש מרץ 1590 הצליחו ההולנדים לכבוש את העיר מחדש, בפיקודו של נסיך אוראנז' מאוריץ, כאשר כוח מובחר של 68 חיילים הסתתרו מתחת לכיסויה של סירה שהובילה כבול לעיר. העיר נפלה שנית בידי הספרדים, בעקבות מצור של עשרה חודשים (1624-25), חזרה שנית לידי הולנד ב-1637, ולבסוף נכללה באופן סופי ברפובליקה ההולנדית בעקבות חוזה וסטפליה.
צ'ארלס השני התגורר בברדה במשך רוב תקופת גלותו מאנגליה בימי שלטונו של אוליבר קרומוול, מה שהתאפשר לו בזכות קרבתו לאחותו מרי, אלמנתו של וילם השני. בשנת 1660 פרסם את "הצהרת ברדה", ובה פירט את תנאיו לקבלת הכתר האנגלי בהמשך אותה שנה.
ב-31 ביולי 1667 נחתם בעיר חוזה ברדה שהביא לסיומה של מלחמת הולנד-אנגליה השנייה., שבה לחמה הולנד בצ'ארלס השני, שבעבר נתנה לו חסות. בין השנים 1746 ו-1748 נערך בעיר קונגרס ברדה, סדרת שיחות בין בריטניה וצרפת שנועדה להביא לקצה של מלחמת הירושה האוסטרית, והוליכו בסופו של דבר לחתימת חוזה אקס-לה-שאפל.
מלחמת העולם השנייה.
בעת מלחמת העולם השנייה הייתה העיר נתונה תחת כיבוש גרמני. היא שוחררה במהלך מלקחיים מוצלח שתוכנן והוצא אל הפועל ב-29 באוקטובר 1944 על ידי הדיוויזיה המשוריינת הראשונה של צבא פולין בפיקודו של הגנרל מאצ'ק. מדי שנה, בחגיגות יום השחרור, מתארחים בברדה חיילים פולניים רבים והעיר מקדישה חלק מיוחד בטקס לזכר הנופלים הפולנים. במרכז העיר יש אנדרטה לכבוד החללים הפולנים והגנרל מאצ'ק, הקבורים בבית קברות צבאי פולני בקרבת מקום. בברדה היה אחד מבתי הכלא הראשונים בנוסח פנאופטיקון, ונכלאו בו פושעי המלחמה הנאציים היחידים שנכלאו בהולנד על פשעיהם בזמן המלחמה; הם היו ידועים בשם "הארבעה מברדה".
דורה (אוניית מעפילים)
דורה הייתה אוניית מעפילים שארגנה ההגנה.
היסטוריה.
האונייה הפליגה תחת פיקודו של צבי ספקטור, ובליווי הגדעוני עמירם שוחט (שלימים היה אחד מכ"ג יורדי הסירה).
"דורה" הפליגה מנמל אמסטרדם בהולנד ביוני 1939, ועל סיפונה כ-300 מעפילים. הגיעה לאנטוורפן בבלגיה, שם עלו לסיפונה 180 מעפילים נוספים.
האונייה עברה את מצר גיברלטר. עגנה בנמל מרסין שבטורקיה, כדי להצטייד במים ובמזון.
בשל התנאים הגרועים שבה, היא נקראה בפי הנוסעים: "ספינת ארון המתים". בדרך התחולל מרד של המלחים היווניים, שיושב לבסוף על ידי רב החובל.
האונייה הגיעה, מבלי שנתגלתה על ידי השלטונות בריטים, לחופי ארץ ישראל בקרבת קיבוץ שפיים. כל המעפילים הורדו בשלום, ופוזרו ליישובים ברחבי הארץ.
ליזל
ליזל הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה על ידי בית"ר רומניה ב-1939 במסגרת עליית אף על פי. הפליגה מנמל סולינה, בשפך הדנובה, ברומניה, ב-23 במאי 1939 כשעל סיפונה 921 מעפילים.
תנאי המחיה בה היו קשים; האוניה הייתה מצחינה שכן קודם לכן שימשה להובלת בקר. לאחר מעקב של הבולשת הבריטית, נתפסה ב-3 ביוני. כל המעפילים נעצרו והאנייה הוחרמה.
בירנדרה, מלך נפאל
בירנדרה (28 בדצמבר 1945 - 1 ביוני 2001) היה מלך נפאל משנת 1972 ועד הירצחו ב-2001.
ביוגרפיה.
בירנדרה התחנך במכללת סנט ג'וזף (דארג'יילינג, הודו), מכללת איטון (אנגליה), אוניברסיטת טוקיו (1967) ואוניברסיטת הרווארד (1967–1968) הוא נסע רבות בעולם לפני הצטרפותו לכס המלכות במותו של אביו ב-31 בינואר 1972. (הוא הוכתר ב24- בפברואר 1975.) בירנדרה המשיך את המסורת האוטוקרטית של אביו, אשר פיזר את הפרלמנט הנבחר בשנת 1960 ואסר על מפלגות פוליטיות בחוקת 1962. אכן, במשך זמן מה, בירנדרה היה אחד המלכים המוחלטים המועטים שנותרו בעולם. הוא הצליח לשמור על עצמאות נפאל למרות ההשפעות הגוברות של הודו, סין וברית המועצות. בתקופת שלטונו נפתחה נפאל לתיירות נרחבת. בירנדרה הוכתר למלך נפאל בשנת 1972 לאחר מות אביו המלך מהנדרה. במהלך שלטונו, הוביל בירנדרה לרפורמות במדינה. בשנת 1990 הוא הפך את נפאל ממונרכיה אבסולוטית למונרכיה חוקתית. הוא חתם על חוק שאיפשר הקמת מערכת רב-מפלגתית והגביל את סמכויות שלטון בית המלוכה. בשל כך המלך בירנדרה זכה להערכה רבה בממלכה ואף ראו בו התגלמות האל וישנו. הוא נישא לאייסוואריה בשנת 1970 ונולדו להם שלושה ילדים.
המלך בירנדרה נרצח ביוני 2001 ביחד עם המלכה אייסוואריה וילדיו הנסיכה שרוטי והנסיך ניראג'. בטבח שבוצע על ידי בנו הבכור הנסיך דיפנדרה. הטבח התבצע ככל הידוע בשל התנגדות המלך בירנדרה לנשואיו של בנו.
הר דמאוונד
הר דמאוונד (בפרסית: دماوند), הוא הר געש פעיל, ופסגתו היא הגבוהה ביותר באיראן ובמזרח התיכון כולו. יש לו מקום מיוחד במיתולוגיה הפרסית ובפולקלור. הוא ממוקם ברכס הרי אלבורז והוא הר הגעש הגבוה ביותר בכל אסיה. במכתש שבפסגתו נפערו ב-6 ביולי 2007 לועות המעלים אדי גופרית.
ההר ממוקם ליד החוף הדרומי של הים הכספי, בפרובינציית מאזנדראן, 66 ק"מ צפונית-מזרחית לטהראן.
סימבוליזם ומיתולוגיה.
דמאוונד הוא הר משמעותי במיתולוגיה הפרסית. הוא סמל ההתנגדות האיראנית נגד עריצות ושלטון זר בשירה ובספרות הפרסיים. במיתולוגיה הזורואסטרית, הדרקון בעל שלושת הראשים אזי דאהאקה (Aži Dahāka) נכבל להר דמאוונד, כדי להישאר שם עד סוף העולם. בגרסה מאוחרת יותר של אותה האגדה, הרודן זאהאכ (Zahhāk) נכלא כבול במערה אי שם בהר לאחר שהובס על ידי קווה הנפח (Kāveh) והמלך הגיבור פריידון (Fereydūn). המשורר הפרסי פירדוסי מתאר אירוע זה ביצירת המופת שלו, שָׁאהּ-נָאמֶה.
ההר דמאוונד מופיע על גב של שטר איראני בערך נקוב של 10,000 ריאל.
ההר אף מופיע במפה מקוונת במשחק Battlefield 3.
מעיינות תרמיים.
בהר דמאוונד יש מספר מעיינות חמים בעלי תכונות ריפוי. מעיינות מינרלים אלה ממוקמים בעיקר על צלעותיו של הר הגעש ובבסיסו, ונותנים עדות על גוף מאגמה חם הסמוך לפני השטח של כדור הארץ. ולמרות שלא תועדו התפרצויות היסטוריות, המעיינות החמים בבסיס ועל הצלעות, ולועות הפולטים גופרית ליד הפסגה, מצביעים על כך שדמאוונד הוא הר געש פעיל.
גיינדרה, מלך נפאל
גיינדרה ביר ביקראם שהאה דוו (בנפאלית: ज्ञानेन्द्र शाह; נולד ב-7 ביולי 1947) הוא מלך נפאל לשעבר והאחרון למלוך עליה בטרם הפכה לרפובליקה דמוקרטית. הוא מלך על נפאל בשתי תקופות: הראשונה בשנת 1950 עד 1951 כילד לאחר שסבו הוגלה מנפאל והשנייה משנת 2001, לאחר הטבח בארמון המלכותי, ועד ביטול מוסד המלוכה בשנת 2008.
ביוגרפיה.
גיינדרה נולד בשנת 1947 בארמון המלכותי בקטמנדו, בירת נפאל. הוא גדל אצל סבתו. בשנת 1950 אביו וסביו ברחו להודו, וגיינדרה נשאר הגבר היחיד במשפחה. הוא הוחזר על ידי ראש הממשלה לבירה ושם הוכרז על ידו כמלך, ב-7 בנובמבר 1950. מיד לאחר מכן הונפקו מטבעות על שמו וראש הממשלה סיפק לו תקציב שנתי של 300,000 רופי. בינואר 1951 חזר סבו ומלך על המדינה.
גיינדרה התחתן בשנת 1970 ונולדו לו כשני ילדים.