באירופה של בראשית, ציידים-לקטים תושבי יערות חיו בשבטים המיוצגים על ידי חיה או צורת חיים מסוימת. טוראק ואביו חיו בגפם ביער. במהלך שנתו ה-12 של טוראק, אביו נהרג על ידי דוב פראי ששד השתלט עליו. לפני שמת, אביו של טוראק השביע אותו ללכת לחפש את "הר הרוחות", ושם לבקש עזרה מן הרוחות שיעזרו לו להרוג את הדב לפני שיהרוג את כל החיים ביער. האב מבטיח לו שהמדריך שלו יימצא אותו בהמשך ויעזור לו להשלים את המשימה שלו. טוראק עוזב בחוסר רצון את אביו ונודד צפונה. במהרה הוא מוצא גור זאבים נטוש. בתחילה, טוראק הרעב מנסה להרוג את הגור על מנת לאכול אותו- אך לא מוצא את האומץ לעשות זאת. הוא מגלה שהוא יכול לתקשר עם הגור. הגור מריח את טוראק ומזהה שהוא שייך לשבט הזאב. הגור מקבל אותו כחבר ללהקה - כי טוראק הואכל בילדותו על ידי זאבים.
טוראק מבין כי הזאב הוא המדריך שלו וקורא לו "זאב". במשך הזמן, הם נהיו חברים טובים. מספר ימים לאחר מכן, טוראק וזאב נתקלו במקרה בשבט העורב שהאשימו את טוראק בכך שלקח מהם אייל. הם נלקחו למחנה שבט העורב ושם הוחלט כי גורלו של טוראק יופקד בידי ראש מחנה העורב, פין קדין. שוביו של טוראק היו נערה בשם רן, נער בשם הורד, ואיש בשם אוזלק.
שלמה סטרליץ
שלמה סְטְרֵלִיץ (Strelitz; 1923–1999) היה מתמטיקאי, פרופסור באוניברסיטת וילנה ולאחר עלייתו לישראל ב-1973 פרופסור באוניברסיטת חיפה, ממייסדי המחלקה למתמטיקה באוניברסיטה.
קורות חיים.
סטרליץ נולד בשנת 1923 בקובנה בירת הרפובליקה הליטאית הראשונה במשפחה ציונית דוברת עברית. אביו, יונה סטרליץ, היה מורה עברי, חבר מרכז הסתדרות המורים העבריים "המורה" בליטא.
משנת 1929 למד בגימנסיה העברית הריאלית בעיר, ועם סיום לימודיו ב-1939 החל ללמוד באוניברסיטת קובנה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פונה עם משפחתו לפנים ברית המועצות.
עם תום המלחמה שב לליטא (שעתה הייתה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, חלק מברית המועצות). למד מתמטיקה באוניברסיטת וילנה, ובהמשך הצטרף לסגל שלה. ב-1953 קבל תואר דוקטור. ב-1968 היה לפרופסור באוניברסיטת לנינגרד ושב ללמד באוניברסיטת וילנה. אחד הסטודנטים שלו בתקופה זו היה יהושע זק, לימים זוכה פרס ישראל בפיזיקה, ששנים רבות לאחר מכן סיפר על הערכתו המיוחדת את סטרליץ.
לאחר מלחמת ששת הימים נדרש על ידי השלטון הסובייטי לחתום על הצהרת גינוי לישראל. הוא סירב, ובעקבות כך קידומו נפגע. ב-1973 עלה לישראל. התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה, והיה בין ראשיו הראשונים של החוג למתמטיקה.
תחום מחקרו העיקרי של סטרליץ היה הבעיות האסימפטוטיות של פונקציות שלמות מוכללות ושימושיהן במשוואות דיפרנציאליות בתחום המרוכב. הוא פרסם ספרים ומאמרים רבים. במסגרת שנות השבתון שלו עבד באוניברסיטאות בחו"ל – אוניברסיטת אילינוי, אוניברסיטת דרום לואיזיאנה, אוניברסיטת וירג'יניה המערבית ואחרות.
לאחר יציאתו לגמלאות המשיך לעסוק במחקר מתמטי, ללמד ולהשתתף בישיבות מקצועיות באוניברסיטה.
שלמה סטרליץ נפטר ב-1999.
פרסומיו.
בין עבודותיו: הספר "Asymptotic properties of analytic solutions of differential equations" (וילנה 1972) ועבודתו הגדולה האחרונה (כ-100 עמודים) "Asymptotics for solutions of linear differential equations having turning points with applications" (יצאה לאור לאחר מותו בשנת 1999, בפרסום המתמטי רב-היוקרה "Memoirs of the American Mathematical Society").
סכר געשי
סכר געשי הוא סוג של סכר טבעי הנוצר במישרין או בעקיפין עקב געשיות, האוגר או מעכב באופן זמני זרימת המים בנחלים קיימים, בדומה לסכר מעשה ידי אדם. קיימים שני סוגים של סכרים געשיים, אלו שנוצרו מזרימה של לבה מותכת, ואלו שנוצרו מהשקעה ראשונית או שניונית של סלעים פירוקלסטיים וסחופת. סיווג זה מחריג מההגדרה צורות נוף אחרות ממקור געשי דמויות סכר שהן בדרך כלל גדולות יותר ומתקיימות במשך תקופה ארוכה יותר, המכונות בשם אגם לוע, אף שמרכזים געשיים אלו עשויים להיות המקור לחומרים שיצרו סכרים געשיים, ואף שניתן להתייחס לחלקם התחתון של שולי הלוע הסוכרים את האגם כאל סכר, בייחוד אם רמת פני המים בתוך הלוע גבוהה יחסית.
סכרים געשיים נוצרים בכל רחבי העולם, כשמקורם הוא מתחמים געשיים רדומים או פעילים, ומוצאים עדויות לקיומם במחקרים גאולוגיים ובעדויות היסטוריות והם נוצרים גם בימינו. במקביל קיימות גם עדויות להסרתם או להתמוטטותם של סכרים כאלו. אורך החיים של הסכרים משתנה והוא נע בין ימים אחדים, שבועות, שנים ועד כמה מאות אלפי שנים ויותר. גם גודל הסכרים משתנה בין סכרים באורך ורוחב של מטרים בודדים לסכרים באורך של מאות או כמה אלפי מטרים.
תהליך הקמת סכרים אלו, המבנה הפנימי שלהם, תפוצתם ואורך חייהם קשורים ישירות לכמות האנרגיה הגאותרמית הראשונית שהשתחררה, למהירותה, ולמשכה. גורמים נוספים כוללים את סוג הסלעים שנוצרו, מאפייניהם הפיזיים, עמידותם, וצורות השקעתם השונות. צורות ההשקעה כוללות זרימת לבה מותכת בכוח הכבידה על פני השטח, זרימה, או נפילה מהאוויר של סלעים פירוקלסטיים, כמו גם חלוקה מחדש והסעה של חומרים אלו באמצעות הכבידה או מים.
סכר לבה.
סכרי לבה נוצרים מלבה הזורמת או נשפכת לעמק של נהר בכמות ובעובי מספיקים להתגבר על עוצמת המים ההופכים זמנית לקיטור במגע עם הלבה הלוהטת, ועל כוח הסחיפה של המים הזורמים הפועלים להסיר את הסכר. עוצמת הסחיפה של המים תלויה בכמות המים הזורמים ובשיפוע הנהר. הלבה עשויה לזרום במהלך מספר התפרצויות רציפות או חוזרות ונשנות, ויכולה להיפלט מלוע אחד, מכמה לועות או ממערכת סדקים. מקורה של לבה המסוגלת ליצור סכרים, דוגמת בזלת, הוא בדרך כלל מהתפרצויות פחות אלימות. גם לבות צמיגות יותר ובעלות תוכן פחות מאפי, דוגמת דקיט וריוליט יכולות לזרום, אך הן קשורות יותר להתפרצויות שעוצמת ההתפוצצות שלהן גדולה יותר וליצירת סלעים פירוקלסטיים.
מהרגע שסכר הלבה נוצר יוצר זרם הלבה המתמשך קיר תלול בצד הפונה לזרם המים בשל הלחץ שמפעילים המים שגובה פניהם עולה, אבל מרבית הלבה זורמת בלא התנגדות במורד, כשהיא מכסה את קרקעית הנהר שהתייבשה ואת המשקעים הנהריים, לעיתים לאורך כמה עשרות קילומטרים. בסופו של דבר דומה צורתו של סכר הלבה לטיפה מוארכת היוצרת טריז בתחתית העמק. במקביל ממשיכים המים לזרום, פני האגם ממשיכים להתרומם, ובאגם מצטברים משקעים, שקודם ליצירת הסכר נסחפו במורד זרם. התוצאות הבלתי נמנעות של תהליכים אלו הן הצטברות של משקעים על קרקעית האגם, זרימת מים מעל לסכר, ומפלי מים הגורמים למערבולות בבסיס הסכר שבעזרת המשקעים גורמים לכרסום בבסיס הסכר ובסופו של דבר להתמוטטותו, אלא אם נוצר מוצא חלופי למים ולמשקעים באגם שמאחורי הסכר.
עדויות גאולוגיות לסכרים גדולים כוללות את הסכרים שנוצרו כמה פעמים בשליש המערבי של הגרנד קניון. הגדול בסכרים אלו מכונה סכר פרוספקט (Prospect Dam) והוא נוצר לפני 1.2 מיליון שנים וגובהו הגיע ל-690 מטרים מתחתית הקניון, 1,200 מטרים מעל פני הים. שטח פניו של האגם שנוצר מאחורי הסכר היה עצום, גדול בהרבה מאגם פאוול שמאחורי סכר קניון גלן, וגובה פניו היה כ-90 מטרים מעל לקצה העליון של סכר קניון גלן. משערים על סמך כמויות המים שזורמות כיום בנהר שהאגם התמלא תוך 22 שנים. המים החלו אז להישפך מעל הסכר תוך יצירת מפל בגובה של כ-700 מטרים. אין כיום אף נהר שספיקתו דומה לקולורדו או גבוהה ממנו היוצר מפל שגובהו מתקרב לממדים אלו. סכרים נוספים נוצרו באגן הניקוז של הנהר סנייק. "אגם איידהו" (Lake Idaho), אגם קדום שהתקיים במשך 6.5 מיליון שנים, התמלא מאחורי סכר לבה ויצר את חלקו המערבי של מישור הנהר סנייק והצטברו בו משקעים בעובי של 1,200 מטרים. מקומות נוספים כוללים בסמוך לעיירה אמריקן פולס (American Falls) באיידהו ורבים אחרים. רבים מסכרים אלו התמוטטו כאשר המים החלו לשטוף מעליהם או כתוצאה מהשיטפון הגדול של ימת בונוויל (Lake Bonneville) הקדומה.
דוגמאות רבות נוספות קיימות בעולם כולל, אגם קבורגואה (Caburgua) בצ'ילה, אגם מיוואטן באיסלנד ואגם רפורואה (Reporoa) בניו זילנד. דוגמאות במערב קנדה ובמקומות נוספים בצפון מערב ארצות הברית כוללים את אגם הלבה (Lava Lake), סכר הלבה המכונה "המחסום" (The Barrier) הסוכר עדיין את אגם גריבאלדי בקולומביה הבריטית ולבה ביוט (Lava Butte), חרוט געשי במרכז מדינת אורגון בארצות הברית, שבהתפרצותו לפני כ-7,000 שנים יצר סכר על נהר דשוטס (Deschutes River), כ-4 קילומטרים מערבית לחרוט.
סכר פירוקלסטי.