בשנות העשרה של המאה ה-21 חזר אולמן לרישום ספונטני ואינטואיטיבי בפחם על גבי נייר חום או קרטונים גדולים שנפלטו מהעולם המסחרי - אריזות גדולות מאד של מוצרי חשמל. האריזות מעידות על "תרבות הקרטונים", כפי שמכנה זאת אולמן. במשפחתו לא היו זורקים, אלא עושים שימוש חוזר בחפצים וחומרים. כך גם בעבודות אלה אולמן עושה שימוש חוזר בקרטון. אריזות אלו עמדו בפני עצמן בתערוכת הרישומים בנושא "קשרים" שצוירו עליהן. רישומיו של אולמן בתקופה מאוחרת זו מעידים על וירטואוזיות של עבודת היד, העפרון, המחק והפחם.
בשנות חייו המאוחרות עבר אולמן מתחום העיצוב והפיסול במרחב הציבורי לאמנות אישית החושפת את עולמו הפנימי של האמן ומביעה רגש עז.
אנדרו לי פוטס
אנדרו לי פוטס (באנגלית: Andrew-Lee Potts; 29 באוקטובר 1979) הוא שחקן בריטי. מוכר בעיקר בזכות תפקידו כקונר טמפל בסדרה "בראשית".
חיים אישיים.
פוטס נולד בברדפורד שבמערב יורקשייר לאלן וסוזן פוטס והוא אחיה הצעיר של השחקנית שרה ג'יין פוטס . הוא למד ב-Intake (בית ספר גבוה לאמנויות), והחל את הקריירה שלו בתיאטרון מוזיקלי. הוא הופיע בסדרות טלוויזיה בריטיות רבות, ביניהן: המחלקה לילדים, דפיקות לב, המוזר, מלחמתו של פויל, חברים שמנים, רוז ומלונים ומטרה.
קריירה.
פוטס הופיע בסדרה "אחים לנשק" בתור טוראי ג'קסון, שנהרג מפציעה מהרימון שלו. הוא גם מופיע בעיבוד קולנועי לספר של סטיבן קינג 1408. וגם בסרט ההמשך בגרסה מחודשת של "הבית על הגבעה הרדופה", שכותרתו "לחזור לבית על הגבעה הרדופה" ב-1999. פוטס כיכב בסרט מפולת: טבע משתחרר ב-2004. הוא גם שותף בהפקות קולנוע עצמאיות בקבוצת 'מחזיק מפתחות' וכן כתב וביים כמה סרטים קצרים כמו דם על יתרונות, אני רוקד!, וצבע עיוור. יש לו תפקיד חוזר בסיטקום "אידיאלי", כמו לי מסומם החוצה, חצי אחד שוערי הסיליקון להקת רוק קלים (מאוד). לאחרונה הוא שיחק בגרסה הישנה יותר של מארק, בדרמה של ה-BBC 1 אישה לוהטת, שככבה גם בילי פייפר. בשנת 2009 הוא שיחק את התפקיד של כובען במיני סדרת טלוויזיה אליס. שיחק בסדרה בראשית בשנים 2007-2010 בתפקיד קונור טמפל, תפקיד אליו חזר בסדרת הבת "" בתפקיד אורח.
אל-חפה
אל-חפה (בערבית: الحفة) היא עיירה בצפון מערב סוריה, במחוז לטקיה, 33 ק"מ מהעיר לטקיה. זוהי העיירה המרכזית בנפת אל-חפה, אחת מ-4 הנפות שבמחוז לטקיה. גובהה הממוצע הוא 310 מטרים מעל פני הים, ואוכלוסייתה מונה 4,298 איש (על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2004); ביחד עם הכפרים שמסביבה המשתייכים כולם לנאחיה של אל-חפה (19,049 איש), האוכלוסייה כולה מגיעה ל-23,347 איש (נכון לשנת 2004). רוב אוכלוסיית העיירה, בערך 90%, הם סונים והשאר הם נוצרים. שתי הקהילות, של הסונים ושל הנוצרים, חיו ביחד באל-חפה במשך מאות שנים.
רבים מהתושבים עוסקים בחקלאות; היבולים כוללים סוגים רבים של פירות, למשל תמרים, תאנים, רימונים, תפוחים ואגסים.
אל-חפה מוקפת בהרים וממוקמת 7 ק"מ מערבית למצודת צלאח א-דין. הפיניקים התיישבו לראשונה באל-חפה. בהמשך שימשה אל-חפה כנקודה בעלת חשיבות אסטרטגית לפלישות הצלבנים.
הגאוגרף הסורי יאקות אל-חמאווי ביקר באל-חפה בתחילת המאה ה-13 בתקופת שלטון האיובים וציין בכתביו שהמקום ממוקם מערבית לחלב ויש בו כפרים רבים, וכן שבגדים הקרויים "ח'פייאה" מקורם כאן.
בשנת 1919 אל-חפה לקחה חלק במיני-מרד שהנהיג עומר אל-בילטר כנגד המנדט הצרפתי. בערך באותו הזמן פרץ גם מרד אותו הנהיג סאלח אל-עלי שהיה בעל בריתו של אל-בילטר.
בין ה-5 ל-13 ביוני 2012 אל-חפה נטלה חלק במלחמת האזרחים הסורית (קרב אל-חפה) כנגד המשטר של בשאר אל-אסד וכמעט כל תושבי העיירה נמלטו ממנה. אל-חפה נהייתה מאז לעיר רפאים.
HOT קומדי סנטרל
ספר האן המאוחרת
ספר האן המאוחרת (בסינית מסורתית: 後漢書; בסינית מפושטת: 后汉书; בפין-יין: Hòu Hàn Shū, : חוֹאוּ הָאן שׁוּ), הידוע גם בשם "ההיסטוריה של האן המאוחרת", הוא ספר ההיסטוריה הרשמי העוסק בהיסטוריה של שושלת האן בין השנים 6-189. היצירה נכתבה על ידי פָאן יֵה ואחרים במאה החמישית במהלך שלטונה של שושלת ליו סונג, תוך התייעצות במספר ספרי היסטוריה מוקדמים יותר, ובמסמכים אחרים.
חשיבות הספר.
הספר מהווה חלק מארבע ההיסטוריוגרפיות המוקדמות של האוסף הקלאסי עשרים וארבע ההיסטוריות, ביחד עם רשומות ההיסטוריון, ספר האן ותיעוד שלוש הממלכות.
פָאן יֵה עצמו תיאר כך את הסיבות לכתיבת הספר: "רצוני היה לפתח דיונים במגילות עקב המאורעות, ובכך להעמיד על מכונם את מעלותיו וחסרונותיו של הדור". הספר מסכם את שבע ההיסטוריות של האן המאוחרת שנפוצו באותה תקופה, ביניהן רשומות האן המאוחרת שכתב יְוֵּ'אן חונְג במאה הרביעית - ההיסטוריה הנוספת היחידה ששרדה מבין ההיסטוריות של האן המאוחרת. פָאן יֵה אף נעזר ברשימות של סְה-מָה צְ'ייֵן ובָּאן גוּ ובכתבים נוספים, ביניהם רשומות האן מן התצפית המזרחית שנכתב בהדרגה במהלך המאה השנייה. רובם של הספרים עליהם הסתמך לא שרדו כיום בשלמותם, ובכל מקרה בהירותו והדקדקנות בפרטים של "ספר האן המאוחרת" גרמו לכך שיאפיל על ההיסטוריות האחרות העוסקות באותה תקופה.
בשנת 445, עקב מעורבותו פָאן יֵה במזימה של קוֹנְג שִׂישְׂייֵן וחבורתו, נידון על ידי לְיוֹ יִיקָאנְג מלך פֶּנְגְצֶ'נְג למאסר. ב"ספר אשר לבית הסוהר עם האחיינים" אשר כתב מן המאסר סיפק מבט לדגשים ששימשו בכתיבת הספר: "כבר יצרתי את "האן המאוחרת", וטוויתי את חוט העלילה. בחנתי בפירוט את הכתובים וההערות של ימי קדם ושל ימינו, רק מעט מהם ערבים לאוזן. האדון בָּאן עשה לעצמו שם, אך הוא נתן דרור לתחושותיו ולא הייתה תבנית לנגדו, ובאין אפשרות להפריד בין א' לב' סגנון הכתיבה נעשה חסר ערך, ורק התיעודים נשארו בעלי חשיבות. בעושר הדברים לא אוכל להשתוות לו, אך בעריכה ממש אין לי סיבה להתבייש." פָאן יֵה הוצא להורג כשהיה בן 48 שנים, וכתיבתו של "ספר האן המאוחרת" עדיין לא הושלמה אז.
המאמר על האזורים המערביים.
הפרק "מאמר על האזורים המערביים" מבוסס על דו"ח שהגיש בָּאן יוּנְג (עם כמה תוספות מאוחרות) לקיסר אָן מהָאן בסביבות שנת 125. הדו"ח מכיל לכאורה רשמים של אביו בָּאן צָ'או. זהו הפרק ה88 בחלק מהמהדורות של ספר האן המאוחרת, והפרק ה118 באחרות, והוא מהווה מקור עיקרי למידע תרבותי וסוציו-אקונומי על האזורים המערביים, כולל רשמים ראשונים על דָאצִ'ין (האימפריה הרומית) וכמה מהדוחות העתיקים המפורטים ביותר על הודו ומרכז אסיה. הוא מכיל גם מספר התייחסויות לאירועים שהתרחשו לאחר מותו של הקיסר אָן, כולל תיאור קצר על הגעתן של המשלחות הרשמיות הראשונות מרומא בשנת 166.
סגנון הכתיבה.
סגנון הכתיבה מתבסס על סגנון רישום הביוגרפיות של רשומות ההיסטוריון וספר האן, ותוכן העניינים מפרט לא מעט מן התוכן.
בספר תוקף פָאן יֵה את המצאות הבודהיזם, כפי שניתן לראות בפרקים "מאמר על האזורים המערביים", "הביוגרפיה של שְׂיָאנְג קָאי" ו"רשומות הקיסר שְׂיָאוחְווָאן".
פרשנויות.
הפרשנות הראשונה לספר האן המאוחרת היא פרשנות של לְיוֹ גָ'או ב-125 מגילות. אחריה הגיעה הפרשנות של לִי שְׂייֵן הנסיך גָ'אנְג חְווָאי, אשר נחשבת ההישג הגדול ביותר בפרשנות ספר האן המאוחרת לפני שושלת צ'ינג.
בתקופת שושלת צ'ינג כתב חְווֵי דונְג את "תיקונים ופרשנות לספר האן המאוחרת", ווָאנְג שְׂייֵנְצְ'ייֵן המשיך את העבודה וכתב את ליקוט וניתוח של ספר הָאן המאוחרת ב-220 מגילות, בכך ארגנו אוסף מקיף של הפרשנויות מדורות קודמים אשר נחשב להישג משמעותי בתחום.
בשנת 1995 יצא לאור הספר "בחינה ופירוש של ספר האן המזרחית" מאת סונְג וֶנְמִין.
תוכן.
תיעוד (志).
במקור לא הכיל ספר האן המאוחרת חלק של "תיעוד". רק בתקופת השושלות הדרומיות (420-589 לספירה) הוסיף לו לְיוֹ גָ'או את שמונת פרקי התיעוד של "הרחבה לספר האן" בשלושים כרכים, ויצר את המהדורה המוכרת כיום של ספר האן המאוחרת. הספר "מהלך המוסדות" מתעד כי בבחינות הקיסריות נקבע ש"ספר האן המאוחרת וההערות של לְיוֹ גָ'או הם היסטוריה אחת", וכן "צו מתקופת טאנג קובע כי לומדי "ספר האן המאוחרת" ראו בו ובתיעוד מההערות של גָ'או היסטוריה אחת, וזו הסיבה ששרדו שלושים כרכים מתוך הערות התיעוד של ההרחבה, ואף בימי סונג לא אבדו".
אלכסנדר מרקוס
ג'ון הריסון (מסע בין כוכבים)
בונסקור
בונסקור (צרפתית: Bonsecours) היא קומונה במחוז סן-מריטים שבחבל נורמנדי שבצרפת.
שטח הקומונה ואוכלוסייתו עומדת (נכון ל-2011) על 6,469 תושבים. בשטח הקומונה נמצאת כנסיית נוטרדאם דה בונסקור, מהמאה ה-19 (היא נבנתה על יסודות כנסייה בעלת שם זהה מהמאה ה-14).
שביל אורגון
שביל אורגון (באנגלית: Oregon Trail) הוא דרך היסטורית בת 3,200 קילומטר המשתרעת בין נהר המיזורי ועמקי מדינת אורגון שבארצות הברית. הדרך משתרעת על מה שכיום הן מדינות ארצות הברית (ממזרח למערב): מיזורי, קנזס, נברסקה, ויומינג, איידהו ואורגון.
ראשיתו של השביל במשלחת לואיס וקלארק שחצתה את אמריקה הצפונית עד חוף האוקיינוס השקט. המשלחת, שנתמכה על ידי ממשלת ארצות הברית, גרמה לפריצת דרך היסטורית בכל הקשור לידע האירופאי על מערב ארצות הברית, והוכיחה כי הדרך אפשרית וקיים פוטנציאל להתיישבות באזור. הבהלה לזהב בקליפורניה תרמה אף היא נתח מכריע לחשיבות והתפתחות השביל. הצורך בדרך מהירה, בטוחה ומוכרת מערבה, הפכה את השביל לפופולרי.