לאחר שהבחירות הכלליות יושמו, נוצר מצב שבו הליגה האוואמית היא המפלגה הגדולה היחידה בפרלמנט הפקיסטני. הליגה קיבלה כ-167 מתוך 169 מושבים במזרח, יותר מחצי האוכלוסייה בפקיסטן. בתאוריה, הבחירות נתנו לליגה להקים ממשלה. אך בסופו של דבר, הליגה לא הצליחה להשיג אף מושב אחד במערב פקיסטן, ששם זכתה מפלגת העם הפקיסטנית ברוב הקולות. מרי אזרחי החל במזרח פקיסטן בדרישה לכנס את הפרלמנט מחדש. מוג'יבור רחמן קרא למאבק לעצמאות מפקיסטן במהלך נאום שנשא ב-7 במרץ 1971. בין ה-7 עד ל-26 במרץ, מזרח פקיסטן הייתה כביכול תחת שליטת הליגה האוואמית. ביום הרפובליקה של פקיסטן ב-23 במרץ, הדגל הבנגלי הראשון הונף לראשונה בבתים מזרח פקיסטנים רבים. צבא פקיסטן, בתגובה, פתח במתקפה ב-26 לחודש. זה הוביל להכרזת העצמאות של בנגלדש באותו היום.
כאשר מלחמת העצמאות של בנגלדש פרצה ורצח העם הבנגלי המשיכו למשך 9 חודשים, הצבא הנותר של מזרח פקיסטן התאחד ליצירת צבא בנגלדש. במהלך הזמן, הודו נהפכה לבעלת בריתה של הממשלה הזמנית של בנגלדש והתערבה במלחמה לטובתה. צבא פקיסטן נכנע ב-16 בדצמבר 1971.
גאוגרפיה.
בניגוד לאזורים המדבריים וההרריים שבמערב פקיסטן, למזרח פקיסטן הייתה הדלתה הגדולה בעולם, הדלתא של בנגל. למזרח פקיסטן היו גם כ-700 נהרות. היא גבלה בהודו במערב, בצפון, ובצפון-מזרח, בבורמה (כיום מיאנמר) בדרום-מזרח וגישה למפרץ בנגל בדרום.
חלוקה מנהלית.
מזרח פקיסטן חולקה ל-18 מחוזות שמחולקות ל-5 פרובינציות.
כלכלה.
במהלך חלוקת הודו הבריטית, כלכלתה של מזרח פקיסטן הייתה מבוססת בעיקר על חקלאות וייצור המוני. הבורסה לניירות ערך בדאקה הוקמה בשנת 1954. לאחר החלוקה, הרבה משפחות מוסלמים עשירות היגרו מהודו, מבורמה ומהקולוניות הבריטיות האחרות והתיישבו במזרח פקיסטן. רבות מהחברות המצליחות ביותר של בנגלדש של ימינו התחילו בתקופת מזרח פקיסטן.
חברת תעופה מזרח פקיסטנית, אוריינט איירווייז נוסדה בשנת 1946. לאחר מכן, היא התאחדה עם פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, חברת תעופה פקיסטנית.
גז טבעי התגלה במזרח פקיסטן בשנת 1955 על ידי חברת הנפט בורמה (Burmah). השימוש בו התחיל ב-1959. בעיר צ'יטגונג הוקמו מספר בתי זיקוק.
אפליה כלכלית ופער בין שתי הפקיסטניות.
למרות שלמזרח פקיסטן היה יותר תושבים, מערב פקיסטן נחשבה לגוף המנהיג של המדינה המחולקת, והשיגה יותר כספים. לפי הבנק העולמי, הייתה אפליה כלכלית גדולה נגד מזרח פקיסטן, הממשלה הפקיסטנית השקיעה יותר כספים על המערב מאשר עליה:
בשנים 1960 עד 1965, קצב הגידול השנתי של התוצר המקומי הגולמי לנפש היה במערב כ-4.4%, לעומת המזרח, כ-2.6%. פוליטיקאים בנגלים דרשו אוטונומיה כלכלית רחבה יותר, בטענה כי רוב רווחי פקיסטן הגיעו ממזרח פקיסטן.
דמוגרפיה.
מזרח פקיסטן הייתה בית לכ-55% מאוכלוסיית פקיסטן, כ-44,251,826 תושבים (נכון לשנת 1951, כשעוד נקראה מזרח בנגל).
קבוצות אתניות.
הקבוצה האתנית גדולה ביותר בפרובינציה היו הבנגלים, ום הקבוצה האתנית הגדולה באיחוד הפקיסטני. מזרח פקיסטן נחשבה למדינת מהגרים של המוסלמים בתת היבשת ההודית, בעיקר ממערב בנגל, ביהר, סינד, גוג'ראט, ח'ייבר פח'טונח'ווה, אסאם, אודישה, פוג'אב וקרלה. היו מיעוטים ארמנים ויהודים שהתגוררו במזרח פקיסטן.
נכון ל-1951, מתוך 44 מיליון תושבי מזרח בנגל, כ-34,029,654 איש (76.8%) האמינו בדת האסלאם, 9,757,527 איש (22%) האמינו בהינדואיזם וכ-464,644 איש (1.2%) האמינו בדתות אחרות: בודהיזם, נצרות ואנימיזם.
נוגד
מגפת הקורונה בתאילנד
מגפת הקורונה בתאילנד היא חלק מהמגפה העולמית של מחלת נגיף קורונה 2019 (COVID-19), הנגרמת כתוצאה מהנגיף SARS-CoV-2. תאילנד הייתה למדינה הראשונה שדיווחה על מקרה של המחלה מחוץ לסין, ב-13 בינואר 2020. עד 27 בספטמבר 2021, המדינה דיווחה על 1,571,926 מקרים מאושרים, לרבות 16,368 מקרי מוות מהמחלה, ומדורגת כרגע במקום הרביעי במספר מקרי ההידבקות בדרום מזרח אסיה , לאחר אינדונזיה, הפיליפינים ומלזיה .
יחסית לרוב מדינות המערב, תאילנד הצליחה להכיל את המגפה לאורך רוב שנת 2020, אך היא חווה התפרצות מחודשת בלתי מבוקרת מאז אפריל 2021. גל ראשוני של זיהומים, בעיקר עקב שהייה באתרי בילוי ליליים, כמו גם זירות איגרוף בבנגקוק, הגיע לשיאו ב-22 במרץ 2020 עם 188 מקרים שאושרו ביום. עם יישום אמצעי המניעה, ההתפרצות שככה עד מאי, והמדינה כמעט ולא דיווחה על מקרי הדבקה חדשים בקהילה עד לדצמבר, אז חלה עלייה במספר המאומתים, שהתרכזו בעיקר סביב קהילות במחוז סאמוט סאחון . ההתפרצות החדשה התפשטה למחוזות רבים, עם מספר מקסימלי של 959 מקרים שדווחו ב-26 בינואר 2021, לפני שהתפוגגה חלקית בפברואר. בחודש אפריל, לעומת זאת, גל חדש של הדבקויות, שמקורם באזור של Lo Thong בבנגקוק, הביא להתפשטות רחבה של המחלה בבנגקוק, כמו גם ברחבי הארץ. הוא זוהה כנגרם על ידי וריאנט אלפא של הנגיף, וריאנט שזוהה לראשונה בבריטניה, והוא מדבק יותר מהזן המקורי. עד 14 באפריל זוהו למעלה מאלף מקרים ביום, מה שגרם למחסור במיטות בבתי חולים, עקב מדיניות הממשלה שחייבה כל נדבק להתאשפז בבית חולים, בלא תלות בחומרת מחלתו.
תגובת ממשלת תאילנד להתפרצות התבססה בתחילה על פיקוח ומעקב אחר מגעים, אם כי היא איחרה ביישום אמצעי הסגר ברורים. בתגובה להתפרצות הראשונה, הכריז ראש הממשלה, פריות צ'אן-אוצ'ה, על מצב חירום, שנכנס לתוקף ב-26 במרץ. הוקם מרכז למינהל מצב של המחלה (CCSA) עבור הממשלה. המרכז כלל עבודה בשיתוף עם המחלקה לבקרת מחלות , והוציא ההודעות לתקשורת באמצעות הדובר Taweesin Visanuyothin . אמצעי הסגר יושמו בדרגות שונות בכל רחבי הארץ, כאשר מקומות ציבוריים ועסקים נצטוו להיסגר. עוצר נכנס לתוקף ב-3 באפריל, וכל הטיסות הבינלאומיות המסחריות הושעו החל מ-4 באפריל. הציבור שיתף פעולה טוב יחסית עם הוראות הבריאות, ומערכת הבריאות הציבורית , החזקה במדינה, נחשבת כאחד מהגורמים שתרמו לתגובה הראשונית המוצלחת יחסית. הקלת ההגבלות יושמה בהדרגה מאמצע מאי. העוצר הוסר ביולי, והאקדמיה נפתחה מחדש באוגוסט. עם זאת, מצב החירום נשאר בתוקף.
עם ההתפרצויות שלאחר מכן, בדצמבר 2020 ובאפריל 2021, הממשלה סירבה ליישם צעדים מגבילים באותם היקפים, מחשש לפגיעה נוספת בכלכלה. בדצמבר היא התמקדה דווקא בבדיקות המוניות של מהגרי עבודה, והגבלות על נסיעות ממחוזות שנפגעו, בעוד שבאפריל היא אפשרה לקיים את חגיגות הסונגקראן (ראש השנה התאילנדי, , אם כי ללא חגיגות התזת מים, למרות שהחגיגות בוטלו בשנה שלפני כן, עת התחלואה הייתה נמוכה יותר. מבצע חיסונים החל בסוף פברואר 2021. עם זאת, הוא היה מוגבל, והתמקד בעיקר בחיסון עובדי מערכת הבריאות, לרוב באמצעות CoronaVac , חיסון של חברת סינובאק, שיובא מסין. רוב החיסונים במדינה מתוכננים להיות חיסוני אוקספורד – אסטרה-זנקה, אותם מתוכנן לספק באמצעות עסקת ייצור, שהובטחה על ידי חברת סיאם ביוססינס שבבעלות המלך, כאשר המנות הראשונות צפויות היו להינתן ביוני 2021.
כלכלת המדינה , נפגעה מאוד כתוצאה מהמגפה, בין היתר עקב ההסתמכות המשמעותי על תיירות. קרן המטבע הבינלאומית חזתה שהתוצר של תאילנד יצטמצם ב-6.7 אחוזים בשנת 2020, שינוי שמבטא עלייה של 2.5% ביחס לעבר. הממשלה הכריזה על מספר אמצעי סיוע, כולל חלוקת מזומנים לנפגעים, ויצירת חבילת תמריצים על סך 1.9 טריליון באט (60 מיליארד דולרים אמריקאיים), למרות שמעטים האנשים שקיבלו אותה. חוסר שביעות רצון מההשפעה הכלכלית, כמו גם מתגובת הממשלה למגפה, תרמו לגל השני של המחאות בתאילנד (2020–2021) , החל מ-18 ביולי 2020.
רקע כללי.
ב-12 בינואר, אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש (Novel coronavirus, , הוא הגורם למחלה נשימתית שהתגלתה באשכול אנשים בווהאן, מחוז חוביי, סין, עליה דווח לארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
בניגוד לסארס, מחלה שגרמה מנגיף קורונה אחר, ועיקר התפרצותה אירעה בשנת 2003, שיעור הקטלניות של מחלה זאת נמוך בהרבה, אך במקרה זה המחלה מועברת בצורה יעילה בהרבה, כך שנדבקו בה הרבה יותר אנשים, וכנגזרת מכך היא גבתה מספר רב יותר של קורבנות.
בנוסף, התפשטות גרסת הדלתא של הנגיף, המדבקת יותר בצורה משמעותית, הביאה להגדלה משמעותית של מספר החולים, ומספר המתים בעקבותיו. על כן במדינה הגיעו לשיא הנוכחי, העומד על יותר מ-20,000 מקרים ביום, ולמעלה מ-160 מקרי מוות (בשיא הגל, אוגוסט 2021). לצורך ההשוואה, מדובר ביותר מקרי הדבקות ו/או מוות ביום, מסך המקרים שתועדו במדינה בשנת 2020 כולה.
ציר זמן.
ב-13 בינואר 2020, משרד הבריאות התאילנדי , הכריז על אישורו של מקרה ראשון במדינה, אישה סינית בת 61 תושבת ווהאן. היא הגיעה לשדה התעופה סוברנבהומי בבנגקוק ב-8 בינואר, שם זוהתה באמצעות מעקב תרמי, ולאחר מכן אושפזה. המקרה השני תועד אצל אישה סינית אחרת, בת 74, שהגיעה לבנגקוק בטיסה מווהאן ב-13 בינואר 2020. מספר מקרים נוספים התגלו בקרב נכנסים מסין לאורך חודש ינואר.
ב-31 בינואר 2020 דווח על חמישה מקרים נוספים, מה שהביא את מספר המקרים המצטברים ל-19. האחד היה נהג מונית מקומי, שלא שהה בשבועות טרם הידבקותו בסין. על כן נחשד כי הוא נדבק על ידי תייר סיני אותו הסיע במוניתו, מה שהופך את המקרה לראשון בו התרחשה העברה של הנגיף בין אדם לאדם בתוך המדינה. שאר המקרים היו אצל אזרחים סינים. מספר המקרים נותר נמוך לאורך כל פברואר, והסתכם ב-40 מקרים מאושרים עד סוף החודש.