המאפייה הוקמה ב-1940 על ידי לוי ודש, שעלה לארץ ישראל שנה קודם לכן מבודפשט. הוא הקים בתחילה מאפייה קטנה בשכונת התקווה בתל אביב, ומכר את הלחם שאפה בעגלה רתומה לסוס, עמה הסתובב ברחבי העיר. ב-1949 העתיק ודש את המאפייה לאזור התעשייה נוה מגן ברמת השרון, והיא סיפקה את כל תצרוכת הלחם של המושבה באותם ימים - כמאתיים כיכרות לחם ביום. קצב הייצור של המאפייה עלה בהדרגה ולכן ב-1977 העתיק ודש את המפעל פעם נוספת לשטח גדול יותר באזור התעשייה החדש ברמת השרון, שם המאפייה נמצאת כיום. המאפייה החלה לספק לחם גם לערים נוספות כמו הרצליה ופתח תקווה, ובסופו של דבר סיפקה לכל רחבי הארץ, והייתה לאחת המאפיות הגדולות בישראל, למעשה השלישית בגודלה אחרי מאפיות אנג'ל ומאפיית ברמן. בשנת 1991 הלך לעולמו לוי ודש והשאיר את המאפייה בידיו של בנו קובי (יעקב) ולאחר מכן האב העביר לנכדו אמיר ודש.
בשנת 2001 נרכשה המאפייה בידי קבוצת ברמן, בעליה של מאפיית ברמן, שהפכה בשל כך למאפייה השנייה בגודלה בישראל. על אף רכישתה, המשיכה מאפיית ודש לשמור על מותג נפרד, המשמש את מכירת מוצריה השונים. לאחר המכירה פנה אמיר למגזר הפרטי ופתח מאפייה קטנה משלו בשם "ג'ייקובס" על שם אביו.
כיום.
בקבוצת מאפיות ברמן/ודש מועסקים כ-300 עובדים. במאפייה מספר קווי ייצור אוטומטיים שבכל אחד מהם מיוצרים כ-3,000 לחמים בשעה. לצד ההפצה הסיטונאית, מפעילה המאפייה גם חנות מפעל בה נמכרים מוצריה.
מאפיית ודש עוסקת גם בייצור מערכות ציפוי, בלילות ופירורים לתעשיית הבשר והדגים, תוצרת אשר נמכרת בישראל ומחוצה לה.
וולפגאנג אמדאוס מוצארט
וולפגאנג אמאדאוס מוצארט
תרזה מאוויליה
רומניה במשחקים האולימפיים
רומניה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1900). היא נעדרה מארבע האולימפיאדות הבאות, ושבה והשתתפה באולימפיאדת פריז (1924). בהמשך, נעדרה מהמשחקים עוד פעמיים, ומאז אולימפיאדת הלסינקי (1952) היא משתתפת במשחקים ברציפות.
לאורך השנים צברו הספורטאים הרומנים 308 מדליות, בהן 90 מדליות זהב. הענף בו בלטו הרומנים במיוחד הוא ההתעמלות, בו זכו הרומנים ב-72 מדליות, בהן 25 מדליות זהב, מה שמקנה להם את המקום הרביעי בטבלת המדליות של הענף בכל הזמנים, אחרי ברית המועצות, ארצות הברית ויפן. ענפים נוספים בהם בלטו הרומנים הם חתירה (41 מדליות, בהן 20 מדליות זהב, שמקנות לה את המקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי גרמניה המזרחית, ארצות הברית, בריטניה וגרמניה), אתלטיקה (35 מדליות, בהן 11 מדליות זהב) וקאנו/קיאק (34 מדליות, בהן 10 מדליות זהב).
באולימפיאדות החורף משתתפת רומניה מאז אולימפיאדת סנט מוריץ (1928), והיא נעדרה רק מאולימפיאדת סקוו ואלי (1960). במשחקי החורף לא זכו הרומנים להצלחה רבה, ועד כה זכו רק במדליית ארד במזחלות, באולימפיאדת גרנובל (1968).
היסטוריה.
עד מלחמת העולם השנייה.
בהופעת הבכורה של רומניה במשחקים, באולימפיאדת פריז (1900), ייצג אותה רק קלע אחד, גאורגה פלאגינו, שסיים במקום 13 בטראפ. בהופעתה השנייה, 24 שנים מאוחר יותר, הגיעה המדליה האולימפית הראשונה לזכות רומניה, מדליית ארד ברוגבי. בטורניר הרוגבי באותה שנה השתתפו רק עוד שתי נבחרות. רומניה נוצחה בידי שתיהן, 61-3 לצרפת ו 37-0 לארצות הברית, אך די היה בכך כדי להקנות לנבחרת הרומנית את המדליה. תחרויות באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932) סיים אלכסנדרו פאפאנה במקום רביעי במזחלות.
ההישגים המשמעותיים הראשונים הגיעו באולימפיאדת ברלין (1936), כשהרוכב הנרי ראנג זכה במדליית כסף בתחרות הקפיצות. שני מתאבקים רומנים סיימו במקום חמישי.
שנות ה-50 וה-60.
הרומני הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית היה הקלע יוסיף סירבו, שניצח במקצה לירי מ-50 מטר בשכיבה באולימפיאדת הלסינקי (1952). באותם משחקים זכה המתאגרף וסילה טיטה במדליית כסף, המתאגרף גאורגה פיאט זכה במדליית ארד, וכמותו גם הקלע גאורגה ליקיארדופול, באקדח אש מהירה.
באולימפיאדת מלבורן (1956) עלו הישגיהם של הרומנים ל-13 מדליות, בהן 5 מדליות זהב, ורומניה דורגה במקום התשיעי בטבלת המדליות. חותר הקאנו לאון רוטמן זכה בשתי מדליות זהב, במקצים ל-1,000 ול-10,000 מטר, ועמיתיו אלכסה דמטריו וסימיון איסמאילצ'וק ניצחו במקצה הזוגות ל-10,000 מטר. המתאגרף ניקולאה לינצה זכה במדליית זהב, מירצה דוברסקו וגאורגה נגראה זכו במדליות כסף, וקונסטנטין דומיטרסקו זכה במדליית ארד. במדליית הזהב החמישית זכה הקלע שטפן פטרסקו, באקדח אש מהירה, תחרות בה גאורגה ליקיארדופול זכה במדליית ארד שנייה ברציפות. המתעמלת אלנה לאושטאנו זכתה בשתי מדליות ארד, בתרגיל הקרקע, ויחד עם הנבחרת בתחרות הקבוצתית. הסייפת אולגה אורבן זכתה במדליית כסף ברומח והמתאבק פרנצ'יסק הורוואט זכה במדליית ארד. נבחרת הכדורמים סיימה במקום השמיני.
באולימפיאדת רומא (1960) זכו הרומנים ב-10 מדליות, בשבעה ענפים שונים, מהן 3 מדליות זהב. המתאבקים הרומנים זכו בשלוש מהמדליות, אחת מכל סוג: דומיטרו פרבולסקו זכה בזהב, יון צ'רנאה בכסף ויון צרנאו בארד. באתלטיקה, זכתה יולנדה באלאש במדליית זהב בקפיצה לגובה, עם שיא אולימפי חדש (1.85 מטר) וליה מנוליו זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס. במדליית הזהב השלישית זכה הקלע יון דומיטרסקו, בטראפ. חותר הקאנו לאון רוטמן איבד את תואריו, והסתפק במדליית ארד במקצה ל-1000 מטר. נבחרת הנשים בהתעמלות זכתה אף היא במדליית ארד, בקרב-רב, ובמדליות ארד נוספות זכו המתאגרף יון מונאה והסייפת מריה ויקול (ברומח). נבחרת הכדורמים סיימה במקום החמישי.
באולימפיאדת טוקיו (1964) צברה המשלחת הרומנית 12 מדליות, מהן 2 מדליות זהב. יולנדה באלאש שמרה על תוארה בקפיצה לגובה, ושוב קבעה שיא אולימפי - 1.90 מטר. במדליית הזהב השנייה זכתה אתלטית נוספת, מטילת הכידון מיהאלה פנה. אתלטית שלישית, ליה מנוליו, זכתה במדליית ארד שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס. חותרת הקיאק הילדה לאואר זכתה בשתי מדליות - מדליית כסף במקצה ל-500 מטר, ומדליית ארד במקצה הזוגות ל-500 מטר, יחד עם בת זוגה קורנליה סידרי. הקיאקיסט אאורל ורנסקו זכה בשתי מדליות ארד, במקצי היחידים והרביעיות ל-1,000 מטר, וחותר הקאנו אנדריי איגורוב זכה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר. המתאבק ואלריו בולארקה זכה במדליית כסף, ושני מתאבקים נוספים זכו במדליות ארד, דומיטרו פרבולסקו שאיבד את תוארו מרומא, ויון צ'רנאה, שם לו הייתה זו מדליה אולימפית שנייה. הקלע יון טריפסה זכה במדליית כסף באקדח אש מהירה. בענפי הכדור זכו כמה מהנבחרות הרומניות להצלחה: נבחרות הכדורעף, הן של הגברים והן של הנשים, סיימו במקום הרביעי, נבחרת הכדורמים סיימה במקום החמישי, ונבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת הונגריה, אך סיימה במקום החמישי לאחר שגברה על נבחרת יוגוסלביה במשחקי הדירוג.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) עלו הישגי המשלחת הרומנית ל-15 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. באתלטיקה, קבעה ויוריקה ויסקופולאנו שיא עולם חדש בקפיצה לרוחק (6.82 מטר), וליה מנוליו קבעה שיא אולימפי בזריקת דיסקוס (58.28 מטר). מיהאלה פנש איבדה את תוארה בהטלת כידון, אך זכתה במדליית כסף, ובמדליית כסף נוספת זכתה אילאנה סילאי, בריצת 800 מטר. חותרי הקאנו איוואן פטזאיקין וסרגיי קובליוב זכו במדליית זהב במקצה הזוגות ל-1,000 מטר, רביעיית הקיאקיסטים זכתה במדליית כסף במקצה ל-1,000 מטר, והקיאקיסטית ויוריקה דומיטרו זכתה במדליית ארד במקצה ל-500 מטר. במדליית הזהב הרביעית זכה סייף הרומח יון דרימבה, ונבחרת הנשים ברומח זכתה במדליית ארד. המתאבק יון באציו זכה במדליית כסף, ושני מתאבקים נוספים זכו במדליות ארד - סימיון פופסקו וניקולאה מרטינסקו. המתאגרף יון מונאה זכה במדליית כסף, 8 שנים לאחר שזכה במדליית ארד, וקליסטרט קוצוב זכה במדליית ארד. הקלע מרצ'ל רושקה זכה במדליית כסף בירי באקדח אש מהירה.
אולימפיאדת מינכן (1972).
באולימפיאדת מינכן (1972) זכו הרומנים ב-16 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
המתאבקים גאורגה ברצ'אנו וניקולאה מרטינסקו זכו שניהם במדליות זהב, ושני מתאבקים נוספים, וסילה יורגה וויקטור דופליסקי, זכו במדליות ארד. במדליית הזהב השלישית זכה חותר הקאנו איוואן פטזאיקין, במקצה ל-1,000 מטר. פטזאיקין זכה גם במדליית הכסף במקצה הזוגות ל-1,000 מר, יחד עם בן זוגו סרגיי קובליוב. רביעיית הקיאקיסטים זכתה במדליית כסף, וצמד הקיאקיסטיות ויוריקה דומיטרו ומריה ניקיפורוב זכה במדליית ארד במקצה הזוגות ל-500 מטר.
באתלטיקה, זכתה ולריה בופאנו במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות, וכמוה זורקת הדיסקוס ארג'נטינה מניס. הקלע דניאל יוגה זכה אף הוא במדליית כסף, בירי באקדח, וניקולאה רוטארו זכה במדליית ארד בירי מ-50 מטר בשכיבה. המתאגרף יון אלכסה זכה במדליית כסף, סייפות הרומח זכו במדליית ארד, וכך גם צמד החותרים עם הגאי.
נבחרת הכדוריד זכתה במדליית ארד לאחר שגברה על נבחרת גרמניה המזרחית 16-19 במשחק על המקום השלישי. נבחרת הכדורעף סיימה במקום החמישי ונבחרת הכדורמים במקום השמיני.
אולימפיאדת מונטריאול (1976).