ב-1921 נבחר לייצג יחד עם מאיר אבנר והרב יעקב הופמן את יהודי בוקובינה ב. ב-1926 ייסד את השבועון "Neue Jüdische Rundschau" (בגרמנית: "סקירה יהודית חדשה"). ב-1931 נבחר לכהן ב מטעם המפלגה היהודית הרומנית, וכיהן בתפקידו עד 1932. ב-1941, עם השתלטות ברית המועצות על חבל בוקובינה, ניצל מגירוש הפעילים הציוניים בבוקובינה לסיביר. רייפר סבל ממחלת לב, והרשויות התחשבו במצבו הבריאותי. לאחר שממלכת רומניה כבשה את האזור מחדש במסגרת מבצע ברברוסה, ניצל רייפר שנית. הוא לא שולח לטרנסניסטריה, לשם הוגלו היהודים מחבלי בוקובינה ובסרביה, בשל אותה מחלת לב ממנה סבל. ב-1942 ייסד קרן סיוע ליהודים שגורשו לסיביר.
ב-1943 עזב את צ'רנוביץ לבוקרשט, ובאפריל 1944 עלה לארץ ישראל דרך טורקיה. הוא השתקע בתל אביב, שם נפטר ב-21 במרץ 1952.
חיים אישיים.
רייפר היה נשוי לינקה (יהודית) לבית קורן. בנם, תיאודור גדעון, יליד 1921, התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ונהרג בתאונת דרכים סמוך לבית דגן, ב-1943. לשניים הייתה בת נוספת, בשם דיתה, ילידת 1919.
סוכנות המשטרה הלאומית של יפן
אליעזר גלעדי
אליעזר גלעדי (15 באפריל 1932 – 31 במאי 2022) היה אלקטרוכימאי ישראלי, דקאן הפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר באוניברסיטת תל אביב ומייסד תוכנית גלעדי לקליטת מדענים עולים.
ביוגרפיה.
אליעזר גלעדי נולד בבודפשט ועלה לארץ ישראל בפברואר 1940 יחד עם משפחתו, כשהם נמלטים מאימי הנאצים.
את לימודי התואר הראשון והשני בפיזיקה ובכימיה עשה באוניברסיטה העברית בירושלים בין השנים 1951–1956. בשנת 1960 נסע ללימודי תואר שלישי באלקטרוכימיה באוניברסיטת אוטווה, אותם השלים בשנת 1963. עבודת הדוקטורט שלו, שהתבצעה בהנחיית פרופ' בריאן אוונס קונווי , עסקה בהתנהגות של צורוני ביניים הנבלעים בתגובות אלקטרודיות. בשנים שלאחר מכן שהה כחוקר באוניברסיטת פנסילבניה.
עם שובו לישראל בשנת 1966 מונה גלעדי לפרופסור חבר בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב, שזה מכבר הוקם. בשנת 1971 קודם לדרגת פרופסור מן המניין, וכעבור שנתיים מונה לראש בית הספר, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1976.
בשנת 1980 מונה לדקאן הפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר, וכיהן בתפקיד זה כארבע שנים.
בשנים 1991–1996 שימש כמנהל מרכז גורדון ללימודי אנרגיה, ובשנת 2000 יצא לגמלאות. עם זאת, גם לאחר פרישתו המשיך במחקר פעיל.
הוא כיהן כמרצה וכפרופסור אורח במוסדות רבים ברחבי העולם, בהם אוניברסיטת וירג’יניה, אוניברסיטת פנסילבניה, Case Western Reserve University ועוד. שימש גם כיועץ בכיר לגופים ממשלתיים, ארגונים ביטחוניים ותעשיות בישראל בעולם.
מעבר לפעילותו המחקרית, היה פעיל ומוביל בקליטת מדענים עולים ואף עמד בראשות ועדה להסדרת מעמדם האקדמי. מסקנות הוועדה הביאו ליצירתה של תוכנית גלעדי שנוסדה בשנת 1994, ואליה משתייכים המדענים המצטיינים לאחר שנתיים מרגע קליטתם במערכת האקדמית.
במאי 2022 הלך גלעדי לעולמו ונטמן בבית העלמין מנוחה נכונה בכפר סבא.
גלעדי היה נשוי לדליה פפושדו (גרושתו של אלי פפושדו). התגורר בהרצליה.
מחקר.
מחקרו של גלעדי עסק בלמידת תהליכים יסודיים באלקטרוכימיה ובהם: חקר הספיחה בממשק מתכת-תמיסה, חקר ההתפתחות של חספוסים במהלך תהליך הציפוי האלקטרוכימי, מעקב אחר השלבים הראשוניים בנוקלאציה וגדילה בעת שיקוע ויצירת תרכובות על פני שטח. כמו כן חקר את התכונות המכניות, האופטיות והחשמליות של ננו-שכבות מתכתיות דו ממדיות הנוצרות על פני מצעים זרים ואת התכונות האלקטרוכימיות של ממסים לא מימיים ומעורבים.
ברבות השנים פרסם גלעדי מעל ל-200 מאמרים בכתבי עת שפיטים. בין תלמידיו פרופ' ישראל רובינשטיין ממכון ויצמן למדע ופרופ' שלמה אפרימה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עם שותפיו למחקר נמנים הפרופסורים נעם אליעז ועמנואל פלד מאוניברסיטת תל אביב.
מיחאי רומן
קרחון ויקטוריה העליון
הקרחון ויקטוריה העליון (באנגלית: Victoria Upper Glacier) הוא קרחון הממוקם בקצה הצפון-מערבי (הקצה העליון) של עמק ויקטוריה בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
עמק ויקטוריה הוא הצפוני ביותר מבין העמקים היבשים מקמרדו.
מי הקרחון הנמסים מזינים את נחל ויקטוריה, וזורמים באמצעותו לאגם וידה.
צוק היפי, מחלק את ראשו של הקרחון.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחות חקר מטעם המרכז לחקר אנטארקטיקה ( Victoria University's Antarctic Expeditions; בראשי תיבות: VUWAE), של אוניברסיטת ויקטוריה מהעיר ולינגטון, שבניו זילנד.
משלחת זו (VUWAE) חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1958 - 1959.
הקרחון נקרא "קרחון ויקטוריה" על שם האוניברסיטה, אשר מימנה את משלחת החקר.
בשנת 2003 שונה שם הקרחון לשמו הנוכחי, וזאת על מנת שלא לבלבל עם קרחון ויקטוריה התחתון.
עידו פורת (שדרן רדיו)
עידו פורת (נולד ב-30 באוקטובר 1995) הוא עיתונאי, שדרן רדיו, עורך מוזיקה ומרצה ישראלי. משדר בתחנת הרדיו גלגלצ.
ביוגרפיה.
פורת נולד וגדל בתל אביב. למד בבית הספר עירוני י״ד והוא בוגר תנועת הצופים בשבט צהלה. בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני בממשל, שניהם מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
עם גיוסו לגלי צה"ל ב-2013, החל לשמש בתפקיד עורך מוזיקלי בגלגלצ. מאז 2014 חבר בישיבת הפלייליסט של גלגלצ.
ב־2015 החל לשדר בתחנה את המגזין האלטרנטיבי "שעות נוספות" ששודר בכל יום בין 22:00-00:00. בשנים 2016–2020 שידר וערך תוכנית יומית בין השעות 19:00-21:00. מאז ינואר 2020 מגיש את מגזין הפופ של התחנה, המשודר בימי חמישי בין השעות 21:00-23:00, בו הוא מארח אמנים המתראיינים באולפן ומבצעים הופעות חיות.
פורת הגיש עשרות שידורים מיוחדים בתחנה, ובהם מצעד העשור והמצעד הבינלאומי השנתי לשנת 2019. הגיש עם יעל אבקסיס את מצעד "מוזיקה מהמסך – השירים הגדולים מהסדרות ומהסרטים". אירח באולפן את הצמד Polo &amp; Pan לרגל הופעתם בארץ. סיקר מטעם התחנה הופעות ופסטיבלים, בין השאר את הופעתם של מארון 5 באבו דאבי ב-2022.
לצד השידורים, פורת יוצר תוכן דיגיטלי לגלגלצ, ומגיש את הסדרה ״איך עשו את״ עליה זכה בפרס מפקד גלי צה״ל למצוינות בתחום הדיגיטל. הסדרה מספרת באופן בלתי מתווך, באמצעות שיחות סקייפ, את סיפורם של הלהיטים הגדולים בישראל. הסדרה זכתה למיליוני צפיות בפלטפורמות הדיגיטליות השונות.
הגיש את הפודקאסט של תוכנית הטלוויזיה ״חתונה ממבט ראשון״ יחד עם העיתונאית יובל פגי.
בנוסף, משמש כמרצה לרדיו בחוג לתקשורת במכללת ספיר.
חיים אישיים.
פורת רווק ומתגורר בתל אביב.
קרחון ויקטוריה התחתון
ויקטוריה קרחון התחתון (באנגלית: Victoria Lower Glacier) הוא קרחון הממוקם בקצה המזרחי (הקצה התחתון) של עמק ויקטוריה בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
עמק ויקטוריה הוא הצפוני ביותר מבין העמקים היבשים מקמרדו.
הקרחון מתמזג עם הדום הקרח וילסון.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחות חקר מטעם המרכז לחקר אנטארקטיקה ( Victoria University's Antarctic Expeditions; בראשי תיבות: VUWAE), של אוניברסיטת ויקטוריה מהעיר ולינגטון, שבניו זילנד.
משלחת זו (VUWAE) חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1958–1959.
הקרחון נקרא "קרחון ויקטוריה" על שם האוניברסיטה, אשר מימנה את משלחת החקר.
עמק המוות (פירושונים)
אגוסטיניה
אגוסטיניה (שם מדעי: "Agustinia ligabuei") הוא סוג של דינוזאור בן לקבוצת הטיטאנוזאורים אשר חי באמריקה הדרומית של הקרטיקון שלפני 116 עד 108 מיליון שנה מזמננו. טיטאנוזאור זה היה קדום ופרימיטיבי והשתייך לקבוצה סומפוספונדילי אף שמספר חוקרים רואים בו בן לליתוסטרוטיה.
המאובנים של הדינוזאור התגלו בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה בתצורות לוהאן קורה (Lohan Cura Formation). הוא תואר ב-1999 בידי החוקר הארגנטינאי חוסה בונפרטה . שם הדינוזאור נקרא לכבוד המגלה שלו, אגוסטין מרטינלי ואף שהשם כבר ניתן לסוג חיפושית הוא הועבר בידי בונפרטה לסוג זה. הסוג הכיל מין בודד - "Agustinia ligabuei".
זאורופוד זה ידוע משרידים חלקיים של החוליות, עמוד השדרה וכמה מעצמות הרגליים. נמצאה גם עצם ירך חלקית אך הייתה שבורה וקטועה מכדי שיאספו אותה. מדידה של השוקית מובילה לאורך של 895 מ"מ, כך ששחזור הדינוזאור השלם מגיע לאורך 15 מטרים. הזאורופוד היה בעל לוחיות עם כיסוי אוסטאודרם לאורך הגב בדומה לכיסוי של הסטגוזאורוס, אם כי מספר חוקרים חולקים על מבנה לוחיות זה שידוע חלקית ממאובנים. מבנה זה כנראה עזר לדינוזאור להתגונן מטורפים.
מדמ&quot;ג
מרי אנתוני (רקדנית)
מרי אנתוני (11 בנובמבר 1916, ניופורט, קנטקי – 31 במאי 2014, מנהטן) הייתה כוריאוגרפית, רקדנית מודרנית ומורה למחול אמריקאית. הן בעבודתה כרקדנית והן ככוריאוגרפית, הושפעה אנתוני מאוד ממרתה גרהם ומהאניה הולם.
חייה ופועלה.
אנתוני נולדה וגדלה בקנטקי. היא למדה תיאטרון במכללת גרינל באיווה, והמשיכה ללימודי מחול בבית הספר של האניה הולם בניו יורק. מאוחר יותר למדה מחול גם עם מרתה גרהם. כמו כן למדה משחק בסטודיו אייץ' בי בגריניץ' וילג'. בשנים 1943 עד 1949 רקדה בלהקת המחול של האניה הולם. בשנים 1949–1950 הייתה רקדנית ראשית במחזמר "Touch and Go" בברודוויי, לפי כוריאוגרפיה מאת הלן טמיריס. במהלך שנות ה-50 רקדה בכמה הפקות באופרה של ניו יורק, וגם חיברה כוריאוגרפיה לכמה מחזות זמר באיטליה.