הבחירות לרשויות המקומיות הערביות ביהודה ושומרון התקיימו ב-28 במרץ וב-2 במאי 1972. הבחירות התקיימו תחת פיקוחו של הממשל הצבאי הישראלי בשטחים ובכפוף לחוק הבחירות המקומיות הירדני שחוקק בשנת 1955.
אודות הבחירות.
רקע.
בתום מלחמת ששת הימים, בה כבשה ישראל מידי ירדן את שטחי יהודה ושומרון, ניהול המדיניות השוטפת של ישראל ביהודה ושומרון הופקד בידי שר הביטחון משה דיין.
מועד כהונתן של המועצות המקומיות הערביות ביהודה ושומרון שנבחרו בשלטון ירדן בשנת 1963 עמד לפוג ב־1 בספטמבר 1967. בחודש אוגוסט הנחה דיין את צה"ל להגיש לו חוות דעת והמלצות באשר להמשך פעולתן של העיריות. ההמלצה שנתקבלה הייתה לדחות ככל האפשר את מועד קיומן של הבחירות. לדברי שלמה גזית, ראש מחלקת הממשל הצבאי במטכ"ל דאז, המניעים המרכזיים להחלטה היו ההערכה כי קיומן של בחירות יעורר תסיסה וחוסר יציבות באיזור, והחשש מכך שבעקבותיהן ייבחרו ראשי ערים חדשים, שיהיו פחות נוטים לשתף פעולה עם ישראל. צו שפרסם הממשל הצבאי הישראלי בתחילת ספטמבר האריך את תוקף פעולתן של המועצות המקומיות המכהנות עד לשנת 1971.
בתחילת שנת 1969 החל דיין לבטא תמיכה בקיום בחירות לעיריות הערביות ביהודה ושומרון. בהרצאה לפני פורום אקדמאים הוא טען כי כל עוד ישראל משמרת בתפקידיהם את כל בעלי המשרות הציבוריות שנתמנו בתקופת ירדן, לרבות ראשי הערים, ואינה פועלת לערוך כל שינוי בהרכב המוסדות הציבוריים באיזור, היא נוטעת בתושבים רושם שנוכחותה שם זמנית ומעודדת את שימור זיקתם לירדן. בהמשך נכתב במצע של מפלגת העבודה לקראת בחירות 1969 תחת הפרק "המדיניות בשטחים" כי יש לפעול לקיומו של "מינהל מוניציפלי עצמאי".
ב-12 בספטמבר 1971 הביא דיין את ההצעה לעריכת הבחירות לדיון בממשלה, וזו הסמיכה את ועדת השרים לענייני ביטחון לדון בכך. הוועדה אישרה את ההצעה ב־17 באוקטובר 1971. הצו הצבאי על עריכת הבחירות פורסם רק ב־25 בנובמבר 1971, מתוך רצון להפחית את עוצמת ההתנגדויות למהלך. מועדי הבחירות ומיקומן המדויק הוכרזו רק ב־19 בדצמבר 1971. בהמלצת גורמי הממשל, הוחלט כי הבחירות יתקיימו לפי החוק הירדני, כדי להפחית מעוצמת ההתנגדות להן, וכי הן ייערכו בשני שלבים: הראשון - בשומרון וביריחו ב-28 במרץ 1972; והשני ביהודה ב-2 במאי 1972.
תגובות להכרזה על קיום הבחירות.
ההחלטה על עריכת בחירות מקומיות ביהודה ושומרון התקבלה בישראל ככלל בחיוב רב, הן כמהלך שמבטא את צביונו ה"ליברלי" של הממשל הצבאי הן כמהלך שעשוי לפתוח אפשרויות מדיניות חדשות. הגורם האופוזיציוני העיקרי שהתנגד למהלך היה רק"ח, אשר טענה כי מהלך זה נועד להקים באיזור "שלטון בובות, שלטון קוויזלינגים [...] שיבטיח את המשך הכיבוש והנצחתו". לעומת זאת, גח"ל תמכה בקיום הבחירות, שהוכיחו לשיטתה כי ערביי יהודה ושומרון "רוצים בנורמליזציה של החיים [...] תחת שלטון ישראלי", אף שמתחה ביקורת על ההחלטה לקיימן לפי החוק הירדני.
ההכרזה הרשמית על קיום הבחירות עוררה תגובות גינוי מצד אש"ף ומצד ירדן, ואלה לוו בקריאות לתושבים להחרימן, באיומים לפגוע במי שיצביע, ובייחוד במי שיתמודד בהן. כן התרחשו מספר מקרים של פגיעה בפועל ברכושם של מועמדים ובזימון אישי ציבור באיזור לשיחות אזהרה במדינות ערב. עם זאת, ככל שהתקרב מועד הבחירות, פחתה מעט ההתנגדות של ירדן למהלך.
תוצאות הבחירות.
בבחירות הצביעו יותר מ־24 אלף איש, המהווים כ־85% מבעלי זכות הבחירה ב־21 היישובים אשר התקיימו בהם הבחירות. בסופן הוחלפו 14 ראשי רשויות מקומיות (להבדיל ממה שאפשר החוק הירדני) וכן כ־55% מחברי המועצות העירוניות.
עם זאת, בעיקרו של דבר, רוב חברי המועצות נותרו חלק מהמשפחות הגדולות ששלטו ברשויות המקומיות באופן מסורתי, ושיקולים פוליטיים שחרגו מההקשר המקומי מילאו במערכת הבחירות תפקיד שולי.
לאחר הבחירות.
בשנים לאחר הבחירות התחזק כוחו של אש"ף באיזור, וכן חוזקה התשתית הארגונית שלו בתוכה, שהיעדרה נתפס בעיני הארגון כאחד מלקחי כישלונו למנוע את קיום הבחירות המקומיות. על רקע זה הוכרז באוגוסט 1973 על הקמתו בחסות אש"ף של גוף הנהגה פוליטי כלל־גדתי - החזית הלאומית הפלסטינית (חל"ף), שהדמויות הבכירות בו היו ראשי הערים הנבחרים של רמאללה ואל־בירה - כרים ח'לף ועבד אל־ג'ואד צאלח.
באפריל 1976 נערכו בפעם השנייה תחת שלטון ישראל בחירות לרשויות המקומיות הערביות ביהודה ושומרון, ובהן זכו במרבית הערים אישים שהזדהו עם אש"ף.
אוניברסו טרוויזו
היבנר
טי אס אליוט
מרתה ליברמן
בנימין היבנר
פרומיטיי
היכל עיריית חיפה
פיגוע הירי המשולש בירושלים (2016)
הפיגוע המשולב בירושלים (יוני 2017)
פיגוע הדריסה במעלות דפנה (נובמבר 2014)
פיגוע הדריסה בגבעת התחמושת (אוקטובר 2014)
פיגוע הירי בהר הבית (2017)
הפיגוע בבית ישראל
פיגוע הירי בוואדי חרמיה (2002)
פיגוע ההתאבדות בוואדי עארה
פיגוע הדריסה באזור
הפיגוע בתחנה המרכזית בבאר שבע (2015)
פרמיטי קמיאנסק
אנוויל ולוצלאבק
בג&quot;ץ פרופ' משה גביש ואחרים נ' הכנסת
בג&quot;ץ חוק גיל פרישה
בגץ חוק גיל פרישה
בג&quot;ץ גביש נ' הכנסת
ת.ס.אליוט
אורי בנדור
אורי בנאדור
הדיוויזיה ה-218 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-218 (בגרמנית: 218. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי בברלין. במהלך הפלישה לפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה הרביעית. ב-1940 ויתרה הדיוויזיה על יחידות הארטילריה שלה ליחידות אחרות. לאחר שהשתתפה במבצע וזריבונג בדנמרק מאפריל עד יוני 1940, הדיוויזיה לא הייתה פעילה מאוגוסט 1940 עד פברואר 1941. מדצמבר 1941 לחמה הדיוויזיה בחזית המזרחית בגזרת קבוצת ארמיות צפון. בתחילת 1942, הוקצתה הדיוויזיה למרכז התחבורה חולם, דרומית לאגם אילמן, נגד התקפות של ארמיית ההלם השלישית הסובייטית. חלקים מהדיוויזיה השתייכו לקבוצת הקרב שרר, שהגנה על העיר המוקפת.
בשנת 1944 נסוגה הדיוויזיה ל, ולאחר מכן לחמה בכיס קורלנד עד לתום המלחמה במאי 1945.
הרון הרון
הרון הרון מעג'ור
מאודו לו
מאודו לו (בגרמנית: Maodo Lô) הוא כדורסלן גרמני המשחק באלבה ברלין מהבונדסליגה והיורוליג בעמדות הרכז והקלע. הוא שיחק בעבר באוניברסיטת קולומביה בניו יורק השייכת לליגת הקיסוס, שם כונה "היו"ר" (The Chairman). לו ידוע כאחד הכישרונות הגדולים בכדורסל הגרמני. הוא בן לאב סנגלי ואם גרמנייה.
קריירת מכללות.
לו שיחק כדורסל בקולג' עבור אוניברסיטת קולומביה. הוא קלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק במהלך ארבע שנות הקריירה שלו. ב-2016 הוא הוביל את קולומביה לאליפות CIT ונבחר ל-MVP של הטורניר.
קריירה מקצועית.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2016, לו הצטרף לקבוצת ליגת הקיץ של פילדלפיה 76'.
ברוזה במברג (2016–2018).
עונת 2016/17.
ב-22 ביולי 2016, לו חתם על חוזה עם הקבוצה הגרמנית ברוזה במברג. בעונתו הראשונה עם במברג, לו זכה בדאבל, כשהקבוצה זכתה בבונדסליגה ובגביע הגרמני. ביורוליג, לו העמיד ממוצעים של 5.3 נקודות ו-1.2 אסיסטים ב-10.5 דקות למשחק.
עונת 2017/18.
בעונתו השנייה בבמברג, הקבוצה סיימה במקום הרביעי בעונה הסדירה. בחצי הגמר, במברג הודחה על ידי באיירן מינכן.
באיירן מינכן (2018–2020).
ב-13 ביולי 2018, לו חתם על חוזה לשנתיים עם הקבוצה הגרמנית באיירן מינכן.
אלבה ברלין (2020-הווה).
ב-22 ביולי 2020, לו חתם באלבה ברלין מהבונדסליגה והיורוליג. לו העמיד ממוצעים של 9.5 נקודות ו-3.1 אסיסטים למשחק. הוא חתם על הארכה לשנתיים עם הקבוצה ב-4 באוגוסט 2021.
קריירה בינלאומית.
בשנת 2014, לו זומן לראשונה לנבחרת גרמניה בכדורסל. הוא נבחר לסגל שהשתתף ביורובאסקט 2015 שם העמיד ממוצעים של 4.6 נקודות, 1.2 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
קתרין ברקוף
קתרין ברקוף (באנגלית: Katharine Berkoff; נולדה ב-28 בינואר 2001) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ואלופת האוניברסיאדה (נאפולי 2019) במשחה ל-100 מטר גב, אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחי שליחות 4x50 מטר חופשי ו-4x100 מטר חופשי ושיאנית ארצות הברית במשחים ל-50 מטר גב ול-100 יארד גב.
ביוגרפיה.
באוניברסיאדה שנערכה בנאפולי, איטליה בשנת 2019 היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא משחקים חדש של 59.29 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.82 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 58.62 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.20 דקות ולא ניכללה במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-6 מדליות, 2 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחי שליחות 4x50 מטר חופשי ו-4x100 מטר חופשי. מדליות כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב ובמשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב, בהם היא שחתה בשלב המוקדמות. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 55.40 שניות, אחרי לואיז הנסון משוודיה (55.20 שניות) וקיילי מאס מקנדה (55.22 שניות).
שיאנית ארצות הברית.