ואוטרס יצר את הפסל ב-1912 בבריסל. הדוגמנית לפסל הייתה אשתו נֵל, ששימשה כדוגמנית ברוב ציוריו ופסליו של ואוטרס. ברוב עבודותיו של ואוטרס מתוארת נל כעקרת בית העוסקת בגיהוץ, תפירה וקריאה או כ"יפהפייה נרדמת". לעיתים נדירות משורטטת דמותה באופן כה חופשי ודינמי. באף עבודה אחרת של ואוטרס לא מופגנת בעוצמה שכזו שמחת חיים, קלילות ודינמיות.
ב-1955 הוציא הדואר הבלגי בול שבו מצויר הפסל.
מיקומי הפסל.
ואוטרס יצר מספר העתקי יציקות של פסל זה והוא מוצב במספר אתרים בשמות שונים:
שמעון הקנאי
שמעון הקנאי (ביוונית: Σίμων ὁ Ζηλωτής, זלוטס, או Σίμων ὁ Κανανίτης, קנאניטס) היה אחד משנים עשר השליחים של ישו.
זהותו.
מעט ידוע על זהותו ועל חייו והמידע עליו הוא המעורפל ביותר מבין כל השליחים. שמו מופיע בשלוש הבשורות הסינופטיות ובספר מעשי השליחים ללא פרטים נוספים אודותיו מלבד תוארו - "הקנאי", כנראה כדי להבדילו מפטרוס שנקרא אף הוא שמעון. פרשנים קדומים כגון הירונימוס טעו לפרש את תוארו ("קנאניטס"), כמי שבא מקנה, כפר כנא של ימינו. ניתן להניח שיש קשר בין קנאותו של שמעון לקבוצות הקנאים בימי בית שני ("זלוטס"), אלא שאלה החלו לפעול בעיקר בתקופה מאוחרת ביותר מעשר שנים מהתקופה שבה עוסקים הסיפורים בברית החדשה. קיימות גם פרשנויות שטוענות שהוא שמעון אחיו של ישו המוזכר בבשורה על פי מרקוס או בן דודו. מסורות אחרות מזהות אותו כשמעון מירושלים .
שליחותו ומותו.
איזידורוס מסביליה קיבץ את כל המידע והמסורות אודותיו בספרו "החיים והמוות". כמו כן, המעשים והניסים שהוא ביצע מתוארים במקראת הזהב. קיימות גרסאות שונות אודות שליחותו כשעל פי המרכזיות שבהן, הוא ביצע אותה במצרים ולאחר מכן חבר אל תדיאוס הקדוש במסופוטמיה. גם באשר למקום ולצורת מותו חלוקות הגרסאות: הוא נצלב בשומרון, נוסר לשניים בפרס, הומת באיבריה הקווקזית או בארמניה או אף שהוא הגיע לבריטניה והומת בלינקולנשייר. על פי המסורת הוא קבור יחד עם תדיאוס הקדוש בבזיליקת פטרוס הקדוש שברומא.
אמבוש
יוסף זבדיה
יוסף זבדיה (בשמו האמהרי: אספה גטה; 1946 – 9 במרץ 2022) היה מחנך, פעיל עלייה ואסיר ציון.
ביוגרפיה.
נולד בכפר מיליקו שבאזור וגרה אשר במחוז בגמדר שבאתיופיה לדבתרה גטה אסרסה ולאדיס ראדה ונקרא בשם "אספה". בילדותו עברה המשפחה אל הכפר אמבובר, וזבדיה החל ללמוד בבית הספר העברי במקום.
יציאה לישראל ללימודים בשליחות הסוכנות.
בשלהי 1956 נשלח לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה, שבה עוברת שמו ל"יוסף", ושבסיומה המשיך בלימודיו בבית ספר התיכון אורט שבנתניה.
חזרה לאתיופיה לעבודת הוראה.
בראשית דצמבר 1964 חזר לאתיופיה, ולאחר כשמונה חודשים החל לעבוד כמורה ברשת בתי הספר של ביתא ישראל.
בעת שלטון החונטה הצבאית האתיופית הקומוניסטית באתיופיה הוא נעצר כשלימד עברית בכיתה. הוא ריצה שלוש שנות מאסר, במהלכן עונה, תוך פגיעה בבריאותו.
אסיר ציון.
לימים הוכר כאסיר ציון.
עלייה לישראל.
זבדיה עלה לישראל באוגוסט 1984. חצי שנה לאחר מכאן החל לעבוד בסוכנות היהודית, שבמסגרתה פעל לקליטתם של עולי אתיופיה, תוך חירוף נפש וסיכון רב במבצעי עלייה חשאיים וחשובים של יהדות אתיופיה.
הוקרה.
ב-2021 נערך לכבודו ערב הוקרה בסוכנות היהודית.
חיים אישיים.
יוסף היה אחיה של בליינש זבדיה, שגרירת ישראל באתיופיה לשעבר.
נפטר ב-9 במרץ 2022. הותיר אישה, ילדים ונכדים.
העולם המופלא (אלבום)
העולם המופלא הוא אלבום האולפן השמיני מאת להקתרוקפור והראשון מאז האיש שראה הכל שכולו בעברית (ללא אלבומי הופעות) בשנות התשעים. האלבום יצא ב-2 במאי 2010.
רקע.
בספטמבר 2009 החלה הלהקה להקליט את האלבום באולפני אנובה בתל אביב, ויצא ב־2 במאי 2010.
ב־24 בפברואר יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "העולם המופלא". השיר ניתן להאזנה ולהורדה ללא תשלום דרך אתר הלהקה.
במרץ 2010, לרגל 15 שנה ליציאת "האיש שראה הכל" יצאה רוקפור לסיבוב הופעות קצר להשקת האלבום. באותו סיבוב נוגנו רוב שירי האלבום, בעיבודים קרובים למקור.
את הבכורה שלו בהופעות הלהקה, עשה שיר הנושא במסגרת סיבוב ההופעות שציין 15 שנה לאלבום האיש שראה הכל.
אלכסיי נבאלני
עמרם רוזנבוים
רבי עמרם רוזנבוים (נקרא בשם: רבי "עמרם חסידא", מפני חסידותו וצדקותו; ה'תק"ן, 1790 - ט"ז בחשוון ה'תק"ץ, נובמבר 1829) היה רב בהונגריה ולאחר מכן בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בנג'וואז'ון שבהונגריה בשנת 1790, לרבי משה נחום, רבן של מספר קהילות בהונגריה. למד אצל הרב מרדכי בנט, רבה של חבל הארץ מוראביה ושל העיר מיקולוב.
בגיל 13 נישא לבתו הרב ישראל ברי"ל, רבה של וארפלוטה ותלמידו של הרב יחזקאל לנדא (הנודע ביהודה). התגורר אצל חמיו ככל הנראה עד לפטירתו ב-1808. בשנת ה'תקע"א הוא כבר התגורר בבונהאד ולימד שם תורה.
בשנת ה'תקע"ד, בגיל 24, נקרא לכהן כרבה של אירשה (נתאחד עם הכפר אלברטי, וכיום נקרא אלברטירשה), ושימש שם כרב עד לשנת ה'תק"ף, אז נקרא לכהן כרבה של מאד.
היה חברו של רבי משה סופר, בעל "החתם סופר", שהעריכו וכיבדו מאוד. הוא כותב עליו: "רב חביבי הרב הגאון חסידא ופרישא וכו', נשיא אלקים בתוך הנשיאים לאומתם, עיניו הבדולחים יביטו בהעתק תשובתו". ובתשובה אחרת הוא כותב: "ומאד תמהתי על דברי ידיד נפשי הגאון מוה' עמרם, מוחזקני בו שהוא בקי בחדרי תורה, ואך הפעם לא כיון יפה".
בשנת ה'תקפ"ו (1826) עלה לארץ ישראל והשתקע בצפת, בהצעתו של הרב יעקב שאלתיאל ניניו. בדרכו לארץ ישראל עבר במיקולוב אצל רבו הרב מרדכי בנט ובברטיסלאבה אצל החתם סופר. שימש כרב בצפת במשך 4 שנים וכממונה על כולל החסידים במקום, עד לפטירתו בט"ז בחשוון ה'תק"ץ (1829), בהיותו בן ארבעים. נקבר בבית העלמין העתיק בצפת. מסופר כי לפני פטירתו בירך בשם ומלכות: "ברוך המאיר לעבדיו מאור הגנוז מששת ימי בראשית".
החתם סופר - שהמליץ לו להתגורר בירושלים דווקא - הספידו: "נשא נפשו בכפו ונסע עם כל בני ביתו אל ארץ הקודש, וכל מגמתו הייתה לשבת בירושלים עיר הקודש, ונתעכב על ידי סיבות בצפת תיבנה ותכונן".
משפחתו.
על פי מסורת המשפחה, צאצא של הרב אדם בעל שם. בנוסף, צאצא למהר"ל מפראג, של הרב מנחם נחום מצ'רנוביל, מייסד חסידות צ'רנוביל, של הרב גרשון אשכנזי, רבה של וינה, של הרב מנחם מנדל קרוכמל, של מהר"י וייל, מהר"ם מרוטנבורג רבי יהודה החסיד, רש"י ועוד.
גיסיו של הרב היו הרב חיים קיצה, אב בית הדין של אירשא וישראל קאהוט, אביו של חנוך יהודה קאהוט, ממייסדי היהדות הקונסרבטיבית ומחבר "ערוך השלם"
ילדיו:
הרב מנשה קליין היה נשוי לאחת מהצאצאיות שלו. הוא נקשר לדמותו, שיפץ את קברו, ועל פי צוואתו נקבר בסמוך אליו.
הרועה האחרון (סרט)
הרועה האחרון הוא סרט פנטזיה קומי ישראלי באורך מלא. הסרט נכתב על ידי גיא בוסקו ובוים על ידי דניאל דר מקבוצת Evil Sun Productions. הסרט תוקצב על ידי מערכת מימון המונים במהלך שנת 2013 וגייס תקציב של 43,600 שקל. גרסת ראף קאט של הסרט הוקרנה לראשונה במסגרת פסטיבל אייקון 2013. לאחר מכן עבר הסרט עריכה מחודשת ותיקונים והוא יצא לבסוף ב-2015.
עלילה.
עמית (ניר קיטרו), גיק ממוצע, עובד בחברת מחשבים ומנהל חיים רגילים לחלוטין, חוץ מהחלומות שרודפים אותו בלילה. בחלומותיו הוא רואה סמל שחוזר על עצמו, סמל שנראה לו מוכר באופן משונה. כדי להסיר קצת דאגות מליבו, הוא משתכנע להבריז מהעבודה ביחד עם חברתו הטובה מאיה (רוני ויסמן), ולנסוע לים. הטיול הקצר הופך להרפתקה כשהם דורסים בטעות תמהוני זקן. התמהוני, שימי (אורי ליפשיץ), לוקח אותם למסע מטורף ברחבי ארץ ישראל בעקבות אוצרות עתיקים ורבי עוצמה. במהלך מסעם הם נאלצים להימלט מסוכנים ממשלתיים קשוחים, מאנשי עסקים מהעולם התחתון, ומכוחות מרושעים שזוממים לשלוט בעולמנו ולשעבד את בני האדם.
התעשייה האווירית ההודית
התעשייה האווירית ההודית (באנגלית: Hindustan Aeronautics Limited - HAL; בהינדי: हिन्दुस्तान एरनॅटिक्स लिमिटेड - हि ए लि) היא חברת התעופה והחלל ההודית ומחברות התעשייה האווירית הגדולות באסיה. החברה היא חברה ממשלתית ושייכת למשרד ההגנה ההודי. החברה מייצרת מנועים, ציוד ניווט ותקשורת וכן מייצרת מטוסים, (בהם מטוסי קרב מתוצרת עצמית) ומרכיבה מטוסים, מסוקים, מטוסי נוסעים ומטוסי אימון להדרכה ותרגול לפי רישיון ושיתופי פעולה. בסיס החברה נמצא בבנגלור והיא מפעילה מפעלים גם בקאנפור, לאקנאו, היידראבאד וערים נוספות.
היסטוריה.
מלחמת העולם השנייה.
החברה נוסדה ב-1940 בממלכת מייסור ביוזמתו של התעשיין ולצ'נד הירצ'נד (Walchand Hirachand) על מנת לספק מטוסים צבאיים לחיל האוויר המלכותי ההודי, שהיה חלק מחיל האוויר המלכותי הבריטי. המפעל בבנגלור, הציוד והידע סופקו על ידי האמריקאי ויליאם די. פאולי (William D. Pawley), נציג חברת תעשייה אווירית מניו יורק שפעל בדרום-מזרח אסיה.
באפריל 1941 רכשה ממשלת הודו שליש ממניות החברה ושנה מאוחר יותר הלאימה אותה כליל. הייצור הואץ לקראת 1942, שעה שהאימפריה היפנית החלה להציב איום ממשי על שטחי האימפריה הקולוניאלית האנגלית בדרום-מזרח אסיה. המטוס הראשון שיוצר בבנגלור היה הארלו PC-5. ב-1943 הפך המפעל לבסיס של חיל האוויר של ארצות הברית לשם ביצוע תיקוני מטוסים. במהלך הפעילות עבדו מהנדסים וטכנאים הודים בצמוד לאנשי מקצוע אמריקאים מנוסים וצברו ידע מעשי רב.
משנות השישים ואילך.