ב-20 בפברואר 1950 עלתה לישראל, ושבוע לאחר מכן החלה לעבוד בבית החולים "הדסה" בבאר שבע כרופאת ילדים. היא נסעה בקטנוע מסוג וספה במשך שנים רבות, אתו נסעה לביקורי בית ובהמשך רכשה את מכונית הסוסיתא. עם רכבים אלה היא הגיעה גם ליישובי הערבה הרחוקים במשך שנים רבות והם הפכו לסימני ההיכר שלה.
ב-22 במרץ 1960, עם פתיחת בית החולים המרכזי לנגב, היא מונתה למנהלת מחלקת הילדים. היא הקימה מרפאת מעקב של המחלקה ומרפאה למחלות כליה ודרכי השתן בילדים. בית החולים היה ביתה השני והיא הייתה רופאה תורנית כמעט בכל ימות השנה.
ב-1 באוקטובר 1974 קיבלה מינוי של פרופסור חבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 1977 פרשה לגמלאות, אך למרות זאת היא המשיכה לעבוד עד שנת 1990 במשרה חלקית במרפאה של קופת חולים כללית באופקים.
בשעות הפנאי שלה עסקה כהן בנגינה בכינור ובוויולה, וכן עסקה בצורפות.
בשנת 1991 זכתה כהן באות יקירת באר שבע.
וילהלמינה כהן נפטרה ב-16 בינואר 2000 בשכונת גני עומר שביישוב עומר, בו התגוררה.
הנצחה.
בשנת 2010 נחנך אודיטוריום חדש בחטיבה לרפואת ילדים בבית החולים סורוקה הנקרא על שמה של וילהלמינה כהן.
אהרן בארט
קארל ריטר
בלדסארה דונאטו
בלדסרה דונטו
בלדסארה דונטו
אנטיפון
אנטיפוֹן (בלטינית: Antiphon) הוא מזמור נוצרי-ליטורגי לטקסט בפרוזה ששירתו נקשרת למזמור תהילים. במזמור גרגוריאני מבוסס-תהילים, למשל, מופיע על פי רוב אנטיפון יחיד לפני ואחרי מזמורים שונים, שאיכותם המוזיקלית לוקה במקרים רבים בשלמותה ללא האנטיפון. מיצגיהם העיקריים של אנטיפונים מסוג זה הם מזמורי השחרית, התשבחות והערבית בעבודת הפולחן. יש גם סוגי אנטיפון אחרים, שלא כולם מבוססים על מזמורי תהילים.
שתי הסוגות המוזיקליות, האנטיפון והרספונסורה, כוללות טקסט לטיני בפרוזה ומופיעות בכל הליטורגיה המערבית והן השכיחות ביותר ברפרטואר המזמורים. שימוש דתי-פולחני רב נעשה באנטיפונים, למשל במנזרים, לעומת הרפרטואר החילוני, שבו מספרם קטן יותר.
יש להבחין בין המונח "אנטיפון" בטקסטים קדומים לבין "אנטיפוניה" (למשל, פסלמודיה אנטיפונלית). על אף הקשר האטימולוגי בין שני המונחים, הם מתייחסים לשני נהלים שונים: "אנטיפון" כיצירה מוזיקלית אין משמעו סגנון ביצוע של חילופין, דהיינו, "אנטיפונלי"; ו"אנטיפוניה", כשהיא מתייחסת לחלופין בין קבוצות מבצעות, אינה מרמזת בהכרח לשימוש באנטיפונים.
החמצה (מזון)
ג'וליו צ'זרה מונטוורדי
איש הפנדה
פנד האדום (במקור איש הפנדה) היא רצועת קומיקס ישראלית עלילונים. הרצועה מופיעה בכתב-העת "עיניים" מאז הראשון שבגליונות. את העלילונים בסדרה כותב תמיר ראונר ומצייר נעם נדב. שני ספרים יצאו בהוצאת "עיניים" המקבצים את הפרקים יחד.
תקציר העלילה.
פנד נבדל משאר בני-האדם עקב העובדה שהוא מצויר על נייר בצבע פסטל אדום. צבעי פסטל מוכרים גם כתור "צבעי פנדה" ומכאן שמה של הדמות. למעשה פנד לא נולד ככולם אלא היה בתחילה אך ורק קשקוש פשוט על מפית נייר. על יצירתו אחראית דמות אחרת בסדרה, נער בשם יואב אשר חיכה להזמנתו, שוקו ועוגה, ובינתיים צייר בצבע פסטל אדום שמצא.
פנד גר עם יואב והוריו כבן לכל דבר.
נחמיה צבי נובל
ישעיהו אביעד
אוסקר וולפסברג
ישעיהו וולפסברג
ESCP Business School
ESCP Europe הוא מוסד יוקרתי להשכלה גבוהה הכפוף ללשכת המסחר והתעשייה של פריז. ESCP Europe נוסד בשנת 1819 והוא המוסד האקדמי הוותיק ביותר בעולם ללימודי מנהל עסקים.
ל-ESCP Europe קמפוסים בפריז, לונדון, מדריד, ברלין וטורינו. בצרפת, המוסד נמנה בין בתי הספר הגבוהים הנקראים גרנד אקול, אשר מגייסים את תלמידיהם באמצעות בחינות תחרותיות בכתב ובעל פה.
המוסד מפעיל בין היתר תוכניות חילופי סטודנטים ושיתוף פעולה עם בית הספר למנהל ליאון רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ומסלול ה-MBA של הטכניון.
דירוג.
למוסד מסורת ארוכה של מצוינות אקדמית ופתיחות בינלאומית. התואר השני בניהול של ESCP Europe דורג במקום הראשון בעולם על ידי ה-Financial Times ב-2010 והגיע למקום השני בדירוג ב-2012. תוכנית ה-EMBA של המוסד דורגה במקום ה-15 בעולם על ידי ה-Financial Times ב-2009 ובמקום ה-3 בעולם עבור צבירת ניסיון בינלאומי ב-2012. התואר במימון דורג במקום ה-7 בשנת 2012. התואר באסטרטגיה וייעוץ דורג במקום ה-1 בצרפת בשנת 2018 על ידי SMBG
בוגרים.
ל-ESCP Europe כ-40,000 בוגרים. בין הבוגרים הבולטים: ראש ממשלת צרפת לשעבר, ג'אן פייר רפראן; מנכ"ל חברת הנפט Total, קריסטוף דה מרג'רי; מנכ"ל Hermes, פטריק טומאס; מנכ"ל SEB, טירי דה לה טור; מייסד Danone, אנטואן ריבו; מנכ"ל Ernest and Young באירופה המערבית, פטריק גונל, ורבים אחרים.
בוגרים בישראל.
בין הבוגרים הבולטים בעלי אזרחות ישראלית, מיכאל גולן, מייסד ומנכ"ל גולן טלקום, ופרופ' דניאל רואש, אשר מכהן כראש לשכת המסחר ישראל-צרפת ומרצה בין היתר ב-ESCP Europe ובטכניון. בוגר נוסף הוא ג'אן מארק דארדיה, מנהל השיווק הגלובלי של מכתשים אגן תעשיות.
אודמר פיגה
אודמר-פיגה (Audemars-Piguet) היא חברה שווייצרית לייצור שעונים, אשר הוקמה על ידי ג'ולס לואיס אודמר ואדוארד אוגוסט פיגה.
החברה מנוהלת ונמצאת בבעלות משפחתית מאז יום הקמתה. החברה ידועה בתקני ייצור מחמירים הנושאים את חותם ז'נבה (COSC), ובכך שהיא מייצרת בעצמה את כל מרכיבי השעונים שלה.
היסטוריה.
ב-1874 נפגשו ג'ולס לואיס אודמר בן ה-23 ואדוארד אוגוסט פיגה בן ה-21, שניהם ילידי הכפר לה ברוסה בשווייץ. בסיום לימודיהם עברו לעמק דה-ז'ו כדי לעבוד יחד בייצור שעונים. אודמר החל בייצור של חלקי המנגנונים, ופיגה הרכיב את השעון. בהמשך היה אודמר אחראי על הייצור והפן הטכני של העבודה בחברה, ופיגה התמקד בתחום המכירות.
ב-1875 יסדו את חברת "Audemars, Piguet et Cie". הסימן המסחרי של אודמר-פיגה נרשם בשנת 1882, אך רק לאחר שבע שנים החברה הוקמה רשמית. בתקופה זו הפכה החברה לאחת מיצרניות השעונים בעלות מספר העובדים הגדול ביותר בכל קנטון וו בשווייץ. החברה פתחה את הסניף הראשון בז'נבה בשנת 1889.
מ-1882, מהווים תמיד נציגים ממשפחות אודמר ופיגה חלק מדירקטוריון החברה, והם לוקחים חלק בניהול השוטף שלה ובקבלת ההחלטות. החברה מתמחה בייצור עצמי של הרכיבים, והרכבתם בתוך המפעל שלה תחת פיקוח ישיר ובקרת איכות קפדנית.
פעילות ציבורית.
מ-1999 מעניקה החברה חסות מסחרית למרוץ יוקרתי של סוסים גזעיים, "גביע המלכה אליזבת השנייה", אשר נערך בטריטוריות החדשות, הונג קונג.
ב-2007 הציעה החברה את תמיכתה לקרן קלינטון, הפועלת ברחבי העולם בנושאי חינוך, בריאות, עוני ומאבק באיידס.
אודמר-פיגה העניקה חסות גם לקבוצת אלינגהי, קבוצת שיט יאכטות מהמפורסמות בעולם וזוכי גביע אמריקה לשנת 2003. החברה ייצרה עבור הקבוצה סדרת שעונים במהדורה מוגבלת, אשר זכו לפופולריות בעת השקתם.
קולקציות שעונים ידועות.
החברה ייצרה שעון מסדרת ג'ולס אודמר, במהדורה מוגבלת של 126 יחידות, בו שולבו תכונות אסטרונומיות מורכבות כגון: זמני הזריחה והשקיעה, לוח שנה קבוע, ומראה ירח אסטרונומי.
הרמן הייס
הרמן הייס (בגרמנית: Hermann Heiss; 1897–1966) היה מלחין גרמני. הוא למד אצל יוזף מטיאס האואר והוסיף ולמד בכוחות עצמו. האואר הקדיש להייס את ספרו "טכניקת שנים-עשר הטונים". בהמשך לימד מוזיקה בשיטת שנים-עשר הטונים בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטדט והלחין מוזיקה אלקטרונית בקלן.
קארל שוארץ
ארנה שטיין-בלומנטל
אֶרנָה שטיין-בלומנטל (Erna Stein-Blumenthal; 23 בנובמבר 1903, אֶמדן, גרמניה – 5 ביוני 1983, כפר ידידיה) הייתה מנהלת המוזיאון היהודי בברלין (1933–1935) ומבקרת אמנות ישראלית.
ארנה שטיין נולדה בנובמבר 1903 באֶמדן שבגרמניה. למדה אמנות. כיהנה כעוזרתו של ד"ר קרל שוורץ, מנהל המוזיאון היהודי בברלין, ולאחר עלייתו לארץ ישראל ב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, התמנתה למנהלת המוזיאון תחתיו. בתקופת כהונתה הושם דגש על המוזיאון "כאמצעי להמחשת ההיסטוריה היהודית". בתקופה זו הגביר המוזיאון את תמיכתו באמנים היהודים, שלא יכלו להציג את יצירותיהם בגלריות ובמוזיאונים הגרמניים. שטיין כיהנה כמנהלת המוזיאון עד 1935, אז עלתה אף היא ארצה. בשנת 1936 הצטרפה לכפר ידידיה, שיועד ליוצאי גרמניה, ושם חייתה במשך שארית חייה. בארץ שימשה כמבקרת אמנות בעיתונות.
הייתה אם לשניים: ראובן ולילית. נפטרה באביב 1983, בגיל 79.
ארנה שטיין
ארנה בלומנטל
קליי תומפסון
קליי אלכסנדר תומפסון (באנגלית: Klay Alexander Thompson; נולד ב-8 בפברואר 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת ארצות הברית.
העפיל עם הווריורס לגמר ה-NBA במשך 5 עונות ברציפות (2015–2019), וזכה עמה ב-4 אליפויות בעונות , , ו-2022.
ראשית חייו.
תומפסון נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה למשפחה ספורטיבית. אביו הוא כדורסלן העבר מייקל תומפסון, שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט 1978, וזכה לאורך הקריירה בשתי אליפויות בליגה. אמו ג'וליה שיחקה כדורעף באוניברסיטת סן פרנסיסקו, אחיו הגדול מייקל גם הוא כדורסלן ששיחק ב-NBA, ואילו אחיו הצעיר טרייס משחק בייסבול בקבוצת לוס אנג'לס דודג'רס מה-MLB אחרי שנבחר בדראפט של 2009 על ידי שיקגו וייט סוקס.
בנעוריו שיחק תומפסון בקבוצת הכדורסל של תיכון "סנטה מרגריטה", ובעונתו האחרונה בו רשם של 21 נקודות, 4.3 ו-3.1 אסיסטים והוביל את קבוצת התיכון עד לגמר האליפות המקומי של הליגה השלישית בו קלע 37 נקודות, וסחף את הקבוצה עם שיא של 7 קליעות לשלוש, לניצחון 72-55.
קריירת המכללות.