התפתחה במהירות עד כי לא הייתה עוד יכולה להכיל את הספרים הרבים שנאגרו בה, ולכן
כ-20 שנה לאחר מכן, הקימה המועצה מבנה חדש עבורה. הבניין, שנבנה בהתאם למאפיינים הארכיטקטוניים
המתקדמים באותם ימים, בלט בסגנונו המיוחד בסביבה. הוא היה בעל שתי קומות, כאשר
הקומה התחתונה הועמדה כולה לרשות הספרייה, בעוד הקומה העליונה שימשה כמקום לפעילות
תרבותית בה התקיימו תערוכות, קונצרטים ושיעורי נגינה.
ההתפתחות הטכנולוגית, הקדמה והיוזמה של מנהלי הספרייה
אפשרו את התפתחותה המהירה והפיכתה לספרייה מודרנית וחדשנית כרוח התקופה במדינת
ישראל. העברת הקומה העליונה לרשות הספרייה אפשרה לקיים חלוקה בין קומת השאלה וקומת
עיון. הספרייה עצמה פעלה גם היא בהתאם לכלליים הנהוגים: מיון ספרים וסידורם בהתאם
לשיטות הנהוגות בקרב הספרנים, בניית קטלוגים, הקמת מאגר ספרים באנגלית והמרצת
התושבים להשתמש בשירותי הספרייה. הספרייה העשירה את אוסף הספרים וכתבי העת שברשותה
והיא כללה בשנת 1994 למעלה מ-60,000 כותרים. ציבור הקוראים היה רחב ושיקף את מגוון
האוכלוסייה באותם ימים בראשון לציון: מבוגרים לצד צעירים, עולים חדשים לצד ותיקים,
דוברי עברית לצד דוברי שפות זרות – כל אלו נהנו לא רק מתרבות הספר אלא גם מתרבות
רוח עשירה ומגוונת שהספרייה העניקה לבם ובכללן תערוכות מתחלפות, שעת סיפור,
חידונים ומשחקים ומפגשים עם סופרים.
כותר ראשון.
בשנת 1997 עברה הספרייה למשכנה החדש ברחוב
תרמ"ב 7 בראשון לציון וקיבלה את השם "כותר ראשון".
ברבות
השנים, התפתחה הספרייה לרשת של כותרים וספריות, המציעה לכל תושב בעיר מנוי
חינם וסל שירותים מגוון ועשיר בתחומי
התרבות, הלמידה, התקשורת והמידע.
בשנת 2008 זכתה הרשת
בפרס ע"ש ק"י גולן, לספרייה המצטיינת לשנת תש"ע, , מטעם משרד התרבות
והספורט.
אוספים מודפסים ודיגיטליים.
הכותרים
והספריות הם מוקדים פעילים שבהם ניתן לשאול כל פריט מודפס או דיגיטלי:
כותרים חדשים ועדכניים, אוספים של
ספרי עיון וספרות יפה בעברית, באנגלית וברוסית, ספרי אודיו, סרטים, אוספי מוזיקה,
משחקי קונסולה, כתבי עת ומגזינים פופולריים ומקצועיים.
אוספים ייחודיים ושירותים בלעדיים בשלושת הכותרים.
כותר ראשון תרמ"ב.
אוסף
מקיף בנושאי היסטוריה, פסיכולוגיה וחינוך
ובתחומי סגנון חיים, רפואה אלטרנטיבית ומיסטיקה.
מרכז המידע והייעוץ לתושב, בקומת הכניסה לספרייה, ניתנים שירותי מידע וייעוץ בתחומי המידע
השימושי והאזרחי כגון: יחסי עובד מעביד, ביטוח לאומי, לימודים והשכלה גבוהה.
כותר טף – מתחם חדש ומרהיב
לפעוטות ולילדים עד גיל שש.
כותר ראשון אלון.
אוסף
מקיף וייחודי של ספרים וכתבי עת ומגזינים בנושאי טיולים ותיירות.
כותר ראשון שקמה.
אוסף
מקיף וייחודי של ספרים וכתבי עת ומגזינים
באמנות פלסטית ובתחום אמנויות הבמה.
תערוכות אמנות
מתקיימות ארבע פעמים בשנה בחלל האלטרנטיבי בכותר ראשון – שקמה.
פעולות תרבות והעשרה.
רשת כותר ראשון
מציעה מגוון של פעילויות לילדים ולמבוגרים בשעות הפנאי: שעות סיפור, מופעי
תיאטרון, סיפורי קיץ בגינות הציבוריות, סדנאות, חוגים, הדרכות לחינוך הפורמלי
בשעות הבוקר, א"ש לילה.
למבוגרים
מתקיימים מופעי תיאטרון ומוזיקה, מפגשים עם סופרים, הרצאות, חוגים וסדנאות.
בחודש הקריאה
ובשבוע הספר מתחדשים מרחבי הספריות בתצוגה על פי נושא ובשלל מפגשי תרבות
לילדים ולמבוגרים.
ישראל די קוריאל
רבי ישראל די קוריאל (מהריד"ק; נפטר בסוף שנת ה'של"ז, 1577) היה רב וראש ישיבה מגדולי חכמי צפת במאה ה-16.
ביוגרפיה.
נולד באדריאנופול שבטורקיה לרב מאיר די קוריאל, שהיה לפי ההשערה ממגורשי ספרד. למד בישיבתו של רבי יוסף פאסי תלמידו של רבי יצחק אבוהב. בישיבה זו התיידד עם תלמיד אחר, רבי משה די טראני. באדריאנופול לימד תלמידים, וכנראה שגם בקושטא.
בסביבות שנת ה'רצ"ה, 1535, עלה לארץ ישראל דרך מצרים שבה שהה כמה שנים, והתיישב בצפת.
בצפת היה מתלמידיו של רבי יעקב בירב (1474–1546), מגדולי חכמי ארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-16 ומארגן ניסיון חידוש הסמיכה ב-1538. לפי מסורת מקובלת, רבי ישראל די קוריאל היה אחד מארבעת החכמים שהוסמכו על ידי רבי יעקב בירב. לצד ידידו רבי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך; המבי"ט, ורבי אברהם שלום.
ר"י די קוריאל היה שותף לרבי דוד אבן זמרה (רדב"ז) בחרם נגד המחמירים לעשר פירות הלקוחים מנכרים בשמיטה.
הוא הקים בצפת ישיבה גדולה. מתלמידיו רבי בצלאל אשכנזי (1520–1594), מן האחרונים, מגדולי חכמי התורה במצרים ובירושלים בתקופתו. ורבי מרדכי הכהן, מחבר הפירוש 'שפתי כהן' על התורה.
מלבד תפקידו בראשות הישיבה, היה מראשי בית הדין בצפת לצידם של רבי יוסף קארו ורבי משה די טראני (המבי"ט). הוא גר בצפת במשך ארבעים שנה עד פטירתו בסוף שנת ה'של"ז, 1577.
בנו היה רבי משה די קוריאל. בתו נישאה לרב משה נג'ארה. נכדו ר' ישראל נג'ארה היה רב קהילת יהודי עזה ומחשובי המשוררים היהודים בתקופתו.
פסקיו ההלכתיים.
לעיתים התחלפו מפסקיו עם הפסקים של הרב יוסף קארו, בלבול זה נבע מכך שראשי תיבות שניהם היו דומים בכך ש"מהרי"ק" מציין גם הרב יוסף קארו וגם הרב יוסף קולון, וגם הרב ישראל דה-קוריאל. ויש מקרים בהם חלק הרב יוסף קארו על הרב יוסף קולון, כגון במעשה שבני קהילה מסוימת הוציאו כהן מבית הכנסת בשבת בראשית כדי לקחת עלייתו לתורה, הרב יוסף קולון אישר המעשה ואילו הרב יוסף קארו לא היה שבע רצון מההתעלמות ממצוות קידוש זרעו של אהרן.
דעתו בנושא שני המשיחים בעם ישראל לעתיד לבוא, מזרע יוסף ומזרע דוד, הייתה ייחודית. בפרשת בא, מפרש ששני המשיחים הם: משיח אליהו ומשיח בן דוד. ""ומה שכתבתי שתי צפורים חיות... או שיהיה שתי צפורים כנגד ב' משיחים: משיח אליהו שיבא ליתן בשורות טובות כדכתיב לפני בא יום ה' וגו', ואחר כך משיח בן דוד. והנה הב' הרי הם חיים בגן עדן, אליהו חי וקים דוד מלך ישראל חי וקים"."
ישראל קוריאל
נפתלי הרץ בכרך
הרב נפתלי בן יעקב אלחנן בכרך, היה רב מקובל, יליד פרנקפורט שבגרמניה.
התפרסם בעקבות ספרו "עמק המלך" שנדפס באמסטרדם שנת ת"ח (1648). בספרו הוא מסכם ומבאר את קבלת האר"י על פי שיטת הרב ישראל סרוג.
ספריו.
עמק המלך.
ספרו עמק המלך הוא סיכום של קבלת האר"י.
"עמק המלך" הוא הספר הנדפס הראשון על קבלת האר"י. הדפסתו עוררה מחלוקת רבה עם הדפסתו.
בין מבקריו היה תלמידו של ר' חיים ויטאל, ר' חיים הכהן מארם צובא שביקר קשות את הספר וכתב: "ומי התיר לזולת להעלות אותם בדפוס להתעולל בהם ערלי לב... ומה לעשות דאתמסר עלמא לטפשאי...".
הרב משה חגיז כתב, כי שם הספר ראוי להקרא "עמק הבכא" ולא "עמק המלך".
לדעת החוקר ר' יוסף אביב"י רבי נפתלי בכרך אגד את הקונטרסים שהיו לפניו למהלך האצלה אחד שלם ומסודר, רק שהוא נוסד לא רק על קונטרסיהם של תלמידי האר"י אלא גם על הקונטרסים של מהר"י סרוק ור' יוסף אבן טבול..
בספר נדפסה גם "מסכת כלים" המתארת, לכאורה, את מקום גניזתם של אוצרות בית המקדש.
הרב המחבר לא מסביר למה קרא לספרו בשם עמק המלך, אך הוא שוה בגימטריה לשם משפחתו הירץ.
מוצאו של אדולף היטלר
פאולה היטלר
הירשברק
הירשברגנסיום
נחושית נחשונית
נחושית נחשונית (שם מדעי: "Chalcides guentheri") היא מין של לטאה חסרת רגליים מהסוג נחושית, שחיה בישראל, לבנון וחלקים של ירדן וסוריה. הנחושית הנחשונית חיה באזורי סבך עם אקלים ים תיכוני, ולא יכולה לחיות בסביבות בנויות, מאוכלסות ומתועשות, דוגמת אזורי ערים ומושבים, מה שמצמצם מאוד את שטח המחיה שלה, לכן היא בסכנת הכחדה קלה, אם כי לפעמים נכנסת בטעות לחצרות בתים. נחושיות מסתתרת בעשב לעיתים קרובות וכן מתחת לאבנים. נחושיות נחשוניות הן מין משריץ, כלומר לא מטיל ביצים אלא משריץ ולדות חיים, והנקבה משריצה בממוצע שלושה צעירים בהשרצה אחת. בישראל היא מוגנת בחוק כמו שאר זוחלי הארץ ומצב אוכלוסייתה יציב, בניגוד למצבה במדינות אחרות בהן היא נפגעת דרך קבע עקב פעילות אנושית. הנחושית הנחשונית מאופיינת בגוף ארוך, חלק, בצבע חום בהיר עד ירקרק, כשהבטן בהירה יותר. כמו חלק מבני משפחת החומטים, אין לה רגליים.
רבייה.
בקיץ הנקבה משריצה ולדות חיים.מייד בצאתם לאוויר העולם הם עצמאים והנקבה לא מטפלת בהם.
מזון.
הנחושית ניזונה בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים.
לוסי גולדנר
לוסי גולדנר-גורדיאן (בגרמנית: Lucie Gordian; 1918–2000) הייתה שחיינית יהודייה-אוסטרית. שיאנית אוסטריה בשחייה.
ביוגרפיה.
גולדנר נולדה וגדלה בווינה. היא התאמנה בקבוצת הכח וינה בהדרכת זיגו ורטהיימר.
בשנת 1935 ייצגה גולדנר את אוסטריה במשחקי המכביה השנייה וזכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 5:34.6 דקות ומדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב אחרי ג'ניס ליפסון מארצות הברית (1:30.2 דקות) ולפני חברתה למשלחת אלישבע שמידט. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:47.4 דקות.
בשנת 1936 נבחרה גולדנר לייצג את אוסטריה באולימפיאדת ברלין, אולם היא סירבה להשתתף באולימפיאדה, יחד עם השחייניות יהודית דויטש-הספל ורות לנגר, במחאה על מדיניותו של אדולף היטלר, באומרה "אני מסרבת להתחרות על אדמה שמוציאה להורג בצורה מבישה את עמי". בעקבות כך, ממשלת אוסטריה אסרה עליה להשתתף בתחרויות, אך בלחץ התקשורת האירופית "עונשה" הופחת להשעיה של שנתיים.