משנת 1965 ואילך, ינסון גם כתב קומיקס מקורי משלו, "סופיה", שהוצא לאור על ידי חברה ושמה יאנה (Janna).
ינסון הוא בנו של הפסל ויקטור ינסון, ושל המאיירת סיגנה המרסטן-ינסון. אחותו המבוגרת ממנו, היא הסופרת טובה ינסון, ואחיו הצעיר הוא פר אולוף ינסון. בתו, סופיה, עבדה איתו בשנת 1993 כדי לעזור בניהול הפקת הסדרה החדשה של קומיקס המומינים, אשר נעשה כעת על ידה בלבד.
גרילה תרבות
גרילה תרבות היא קבוצת יוצרים ישראלית, שפעלה בין השנים 2007–2017 ותמכה במאבקים חברתיים - בעיקר מאבקי עובדים, הפגנות, ושביתות או מאבקים פוליטיים נגד מבצעים צבאיים, גדר ההפרדה והתנחלויות, באמצעות שירה ומוזיקה, שאנשיה השמיעו במהלך המחאות.
על-פי המארגנים, הקבוצה קיבלה את ההשראה מפעילים רדיקליים בשנות ה-60 של המאה ה-20 בארצות הברית כמו ג'רי רובין ואבי הופמן, ששילבו בין תרבות למחאה יצירתית לא-אלימה; ומהקשת הדמוקרטית המזרחית.
פעילותה של גרילה תרבות הייתה קשורה גם לתנועת הפלאש מוב העולמית.
פעילות הארגון.
דפוס האירועים ודרך הפעולה של גרילה תרבות שילב הקראת שירה ונגינה תוך הגברת עוצמת הקול באמצעות מגפון במהלך המחאה. לדברי פעילי הקבוצה, "אירוע גרילה תרבות מהווה טכנולוגיה חדשה לייצור שינוי חברתי, מתוך עמדה רדיקלית, תרבותית וצעירה של יוצרים/ות מתחומים שונים בתרבות בישראל".
קבוצת גרילה תרבות התבססה על עקרונות של זריזות ותנועה מהירה הלאה. בניגוד להפגנה, האירועים אינם מבוססים על מספר משתתפים רב, אלא על עצם האירוע וההד שלו. ההתארגנות מתחילה בדרך כלל בשבוע שבו קורה האירוע. האירועים אינם מתואמים עם המשטרה, ואינם דורשים תיאום כזה. הדבר יוצר לעיתים חיכוך עם המשטרה, אך אף פעם לא פוזר בכוח אירוע של הקבוצה.
גרילה תרבות כללה יוצרים מכתבי העת מעין, הכיוון מזרח ודקה ויוצרים נוספים. רוב היוצרים שהשתתפו בהפגנות השירה הם משוררים, אך האירועים לוו גם במוזיקאים, מרוק ועד מוזיקה מזרחית, כמו דן תורן, יובל בן-עמי וראובן המלאך. אף שהארגון היה עצמאי, פעולות רבות התרחשו בחסות כתבי העת ובשיתוף פעולה עם ארגונים כמו כוח לעובדים, מען, אחותי, בצלם, הפקות המזרח, הקרן החדשה לישראל, ארגונים לסיוע לעובדים זרים ועוד. בקבוצה היו חברים משוררים ומוזיקאים בגילאים שונים, יהודים וערבים, חלקם ידועים וחלקם אלמונים.
מארגני ומשוררי "גרילה תרבות" היו קשורים להוצאת אסופת השירה אדומה, שיצאה ב-1 במאי 2007, ועוסקת אף היא בזכויות עובדים, ולאחר מכן באסופת השירה והאמנות לצאת! שיצאה "נגד המלחמה בעזה והפקרת הדרום" בינואר 2009.
הפעילות של גרילה תרבות נעזרת בחידושי האינטרנט כמו טוויטר, פייסבוק ובלוגים, כדי לאסוף קהל ומשוררים במהירות וליצור תהודה לפעילות שלה. צילומי וידאו מהאירועים מאוחסנים באתרי אינטרנט כמו יוטיוב.
משנת 2012 הקבוצה עברה להוציא לאור ספרים ואסופות. גרילה תרבות הייתה לראשונה שערכה ופרסמה את שתי האסופות של "ערס פואטיקה" וגם את ספרה הראשון של המשוררת עדי קיסר "שחור על גבי שחור". בנוסף יצאו לאור הספרים של אייל בן משה ושל מיטל ניסים.
הקבוצה הודיעה על סגירת הפעילות וההוצאה לאור במרץ 2017.
החברים בקבוצה.
קבוצת המשוררים של גרילה תרבות התחלפה מאירוע לאירוע, וגם מארגני האירועים והיוזמים שלהם. עם המשוררים שנטלו חלק באירועים נמנו יודית שחר, אהרן שבתאי, רועי ארד, מתי שמואלוף, רוני סומק, יובל בן-עמי, יהושע סימון, נוית בראל, נעמה גרשי, שי אריה מזרחי, מאיה בז'רנו, ערן צלגוב, בעז יניב, רוני הירש, תאמר מסאלחה, אלמוג בהר, אריאל גלילי, אדם דובז'ינסקי, תהל פרוש, גליה אבן-חן, ואן נויין, מרואן מח'ול ואחרים.
אידאולוגיה.
לקבוצה אין "אני מאמין" פוליטי והיא לא מזוהה עם מפלגה או תנועה מסוימת. גם מבחינה פואטית, המשוררים קשורים לסגנונות שירה רבים. פעילי הקבוצה מסבירים: "אנו לא קבוצה ממוסדת, אלא תנועת גרילה תרבותית. לכן לא תמצאו משרד, או עובדים, אך תמצאו פעולות תרבותיות שיכו אתכם בפעולת גרילה, כדי להחזיר את ערכי הצדק החברתי והשוויון למרכז הדיון".
רוב משוררי הקבוצה ומארגניה מזוהים עם השמאל. אך מפני שרוב המאבקים קשורים לענייני חברה, או לנושאים כמו מאבק בחוק המאגר הביומטרי, נוטלים בה חלק גם יוצרים רבים בעלי דעות מרכזיות או ימניות מבחינה מדינית ואף יוצרים דתיים.
תגובות.
על הקבוצה נמתחה ביקורת מצד משוררים, בהם יצחק לאור שטען כי השירה אינה יכולה לשנות, וש"ללמד ספרות בפריפריה יותר חשוב מאשר להקריא שירה מול מפעל פולגת". משוררים אחרים מתנגדים לשילוב בין שירה לפוליטיקה אקטיביסטית ורואים בשירה אמנות גבוהה שראויה להיות טהורה מפוליטיקה. אחרים מתנגדים לגישה הפתוחה והלא מסננת של הקבוצה, וטוענים כי יש לבחור משוררים רק על סמך איכותם, ולהתמקד במקומות האופטימליים להקראת שירה.
מולם, טוענים אנשי הקבוצה כי פחות משבוע לאחר הפגנת השירה ב"אקרשטיין ירוחם", פוטר המנכ"ל המקומי שנחשב כקשוח, והתקבלו חלק מדרישות העובדים, ולאחר ההפגנה ב"קופי טו גו", נענו כל דרישות המלצריות. ובכל המקרים, נוצרה תהודה למאבקים. מעבר לכך, הם רואים ההשפעה של "גרילה תרבות" על השירה ותכניה. עצם היציאה של השירה לשטח וירידתה ממגדל השן, יכולה להחזיר לה את העדנה.
ארגונים חברתיים תמכו ב"גרילה תרבות", שכן היא יצרה עניין במאבקי עובדים ובעוולות. אנשי "כוח לעובדים" טענו כי פעולות הקבוצה "העצימו את העובדים הנאבקים וגרמו להם לחוש שהם לא לבד".
קרית שלום
ג'ורג' ספנסר, הדוכס הרביעי ממרלבורו
ג'ורג' ספנסר, הדוכס הרביעי ממרלבורו (אנגלית: George Spencer, 4th Duke of Marlborough; 26 בינואר 1738 או 1739 – 29 בינואר 1817) היה אציל בריטי.
ביוגרפיה.
הוא היה בנם של צ'ארלס ספנסר, הדוכס השלישי ממרלבורו, ואשתו אליזבת טרבור. עד שירש את תואר דוכס מרלבורו ב-1758 הוא נשא בתואר המרקיז מבלנדפורד. הוא התחנך באיטון קולג' בין 1747 ל-1753. ב-14 ביוני 1755 הצטרף למשמר קולדסטרים בדרגת סגן, ובשנה שלאחר מכן הפך לקפטן ברגימנט הרגלים ה-20.
ב-1760, לאחר שהפך לדוכס, הוא תפס את מקומו בבית הלורדים, ובאותה שנה התמנה גם ללורד לוטננט של אוקספורדשייר. בשנה שלאחר מכן הוא נשא את שרביט אדוארד הקדוש בהכתרתו של המלך ג'ורג' השלישי. ב-1762 הוא התמנה ללורד צ'מברלין (עד 1763) ולחבר במועצה המלכותית, וב-22 בנובמבר התמנה לתפקיד הלורד שומר החותם. הוא היה אסטרונום חובב, ובנה בארמון בלנהיים מצפה כוכבים פרטי. הוא התכתב באופן קבוע עם האנס קאונט פון ברוהל, שהיה גם כן אציל חובב אסטרונומיה.
ב-12 בדצמבר 1768 הוענק לו תואר אביר במסדר הבירית, וב-25 במאי 1786 צורף כעמית החברה המלכותית.
הוא מת בארמון בלנהיים ב-29 בינואר 1817, ונקבר בקפלה של הארמון ב-7 בפברואר שלאחר מכן. הצוואה שלו אושרה ב-12 ביוני 1817.
משפחתו.
ב-1872 הוא נישא לליידי קרוליין ראסל, בתו של ג'ון ראסל, הדוכס הרביעי מבדפורד. לזוג נולדו שבעה ילדים:
לאונרד וורן
צ'ארלס ריצ'רד ספנסר צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו
LinkedIn
LinkedIn (תעתיק בעברית: לינקדאין) היא רשת חברתית מקוונת שנועדה ליצירת קשרים מקצועיים ועסקיים בין משתמשיה. החברה הוקמה בדצמבר 2002, כאשר אתר הרשת הושק במאי 2003 והוא בבעלות "תאגיד לינקדאין" (LinkedIn Corporation Ltd). נכון לינואר 2022 רשומים באתר כ-680 מיליון משתמשים. במאי 2011 הונפקה החברה בנאסד"ק, תחת הסימול "LNKD". ב-13 ביוני 2016 החברה נרכשה על ידי מיקרוסופט והמניות נמחקו מהבורסה.
על פי חברת דירוג האתרים אלקסה, נכון לאפריל 2022, LinkedIn הוא האתר ה-13 הנצפה ביותר באינטרנט.
בדצמבר 2016 השלימה חברת מיקרוסופט את רכישת לינקדאין תמורת 26 מיליארד דולר.
היסטוריה.
את לינקדאין יזם וייסד, בדצמבר 2002, המשקיע הפרטי בחברות עמק הסיליקון ריד הופמן יחד עם כמה משקיעים נוספים, בהם קרנות הון הסיכון סקויה קפיטל וגריילוק. הופמן, שהיה סמנכ"ל בחברת PayPal ושהשקיע במיזמים כמו Digg, פליקר ופארמוויל בפייסבוק שימש כמנכ"ל החברה בארבע שנותיה הראשונות כשבשנת 2007 עבר לתפקיד יו"ר החברה. במהלך 2009 התמנה ג'ף ויינר, שהיה אחד הבכירים ביאהו, למנכ"ל החברה תאגיד לינקדאין משתף פעולה עם מיקרוסופט, טוויטר ו-RIM, המייצרת את הבלקברי. כמו בשאר עסקיו, אמונתו של הופמן בקשרים בין אישיים טובים היא הבסיס לייסוד החברה. לינקדאין נוצרה כדי ליצור רשת קשרים בין עובדים, ספקים ולקוחות למטרת שיתוף ידע.
באפריל 2015 החברה רכשה את חברת lynda.com העוסקת בלמידה מקוונת בכ-1.5 מיליארד דולר.
ב-13 ביוני 2016 הודיעה חברת מיקרוסופט כי בכוונתה לרכוש את לינקדאין בעבור סכום המוערך ב-26.2 מיליארד דולר במהלך שנת 2016. בדצמבר 2016 דיווח מנכ"ל מיקרוסופט על השלמת הרכישה.
מאפייני האתר.
פרופיל אישי.
הרשת מאפשרת למשתמשיה ליצור פרופיל אישי בו הם יכולים להציג את ניסיונם המקצועי וליצור קשרים עם משתמשים אחרים על מנת לקדם קשרים מקצועיים או עסקיים, לגייס עובדים ולמצוא אפשרויות העסקה או שותפויות עסקיות. בפרופיל המשתמש ניתן להציג ידע, ניסיון, כישורים ויכולות מקצועיים על ידי סיכומים תמציתיים של המשרות בהן מועסק והועסק המשתמש, תיאור התמחויות מקצועיות, רקע לימודי והישגים בלימודים, והצגת המלצות מעסיק. הפרופיל האישי משמש מעין קורות חיים, ובעלות על פרופיל בעולם העסקי נחשבת לסטנדרט. בשנת 2022 לינקדאין השיקה את Services Marketplace, פלטפורמה שמטרתה להעניק גם לציבור העצמאים אפשרות לייצר פוטנציאל עסקי בלינקדאין.