לעיתים, שלדון מפגין צד רך יותר שלו. לדוגמה, הוא הלווה כסף לפני כאשר היא הייתה זקוקה לכך ולא התחשב באפשרות שהיא לא תוכל לפרוע את החוב. תכונה זו תוארה על ידי לאונרד כמו "אחת התכונות הייחודיות שלא גורם לך לרצות, אתה יודע, להרוג אותו". כאשר פני נתנה לשלדון מתנה לחג המולד, הוא החל לחשוב איך גומל לה בדיוק באותה מידה. כדי לעשות זאת, הוא רכש מספר רב של חבילות שי של פריטי אמבטיה על מנת לבחור את החבילה הקרובה ביותר בשוויה למתנה שיקבל. כאשר הוא גילה שהמתנה שהיא נתנה לו היא מפית שחתומה על ידי לנרד נימוי (שהוא גם מחה בה את פיו, ועל כן יש את ה-DNA שלו עליה), הוא התרגש מאוד והעניק לה את כל החבילות וחיבוק ארוך. שלדון רואה בעצמו פרוטגוניסט וגיבור, ופני ביקשה ממנו שיסייע על סמך הערצת הגיבורים שלו, כאשר אמו של הווארד מאושפזת. הוא גם ניחם את ד"ר איימי פארה פאולר בחיבוק כשהיא הייתה נסערת. שלדון הראה גם חיבה וטוב לב כלפי בעלי חיים.
עמדותיו של שלדון כלפי כסף מעורבות. הוא אמר פעם שהוא מעדיף לחיות לבד, אבל לא יכול להרשות לעצמו את שכר הדירה. עם זאת, הוא גם מחזיק אלפי דולרים מוסתרים בדירה, והוא אומר שכל הוצאותיו הן רק 46.9% מכלל הכנסותיו לאחר ניכוי של מס הכנסה. שלדון טוען שהכסף שהוא מחזיק הוא כסף שהוא לא צריך, מכיוון שהדברים שהוא רוצה לקנות לא הומצאו עדיין. כמו שפני למדה, הוא מוכן להלוות כסף לחבריו ואינו מוטרד מכך. שלדון רוצה יותר מימון בעבודה למחקרים שלו לא מצליח להבין מדוע חבריו לא יפוטרו, כך שיותר כסף יוענק לו מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה. שלדון מוציא כסף על הנוחיות האישית של המשרד שלו, אבל הוא מסרב להוציא כסף עבור שולחן לראג'. שלדון לא בוטח בבנקים, מתוך אמונה ש"כאשר הרובוטים יקומו, כספומטים יובילו את ההסתערות".
בניגוד לאמו הדתיה האדוקה ולחינוך הנוצרי האדוק שעבר, לשלדון אין כל עניין בדת. הוא נוטה להתעלם או להביע סלידה מחגיגות דתיות, כגון חג המולד, וממהר להעלות את מקורותיו הפגאניים. עם זאת, יש לו הסכם עם אמו להיות בכנסייה אחת לשנה, והחינוך שלו גורם לו להגיד "תודה לך, אלוהים!" לאחר שהוא מצליח בבאולינג, וכאשר הוא מנסה להשיג ללא הצלחה כרטיסים לסרט החדש של מלחמת הכוכבים הוא מתפלל: "אלוהים היקר, אני יודע שמשך כל חיי לא האמנתי לך" אך באותו הרגע האוורד מצליח להשיג כרטיסים ולכן שלדון ממשיך לומר: "ואני מתכוון להמשיך".
ככל הנראה, לשלדון יש גם בעיות בהבנת חוקים חברתיים בכל עת. הוא מפיל חפצים מהחלון אל תוך התנועה ללא קשר, ובנוסף פורץ לבניינים. יש לו ניסיון עם פריצת מנעולים ופירוק מערכות אזעקה. יתר על כן, המשרד לביטחון פנים מודיע לאמו כאשר הוא פועל בניגוד לחוק הפדרלי. מאוחר יותר, שלדון מציין "כנראה שאתה לא יכול לפרוץ מחשב סודי ביותר של הממשלה ואחר כך לנסות לקנות אורניום בלי שהמחלקה לביטחון פנים תלשין עליך לאמא שלך".
עם מעט יוצאים מן הכלל, שלדון מסרב לכל הסמים, כולל אלכוהול וקפאין, מכיוון שהבטיח לאמו שלא יתמכר לסמים בקליפורניה. יין, כמות קטנה של קפה וואליום השפיעו על שלדון באופן בלתי צפוי. עם זאת, יש לו חיבה לסודה, ובמיוחד "מאונטיין דיו", ופעם תיאר את אמו כבעלת "התמכרות קלה לד"ר פפר".
מוזרויות.
שלדון מציג הקפדה יוצאת דופן על שגרה, עם פעילויות ספציפיות (כמו אכילת מזונות מסוימים) בימים מסוימים של השבוע. הוא דופק על הדלת שלוש פעמים בשלוש מערכות תוך חזרה על שם האדם שהוא מחפש ("[טוק טוק טוק] פני [טוק טוק טוק] פני [טוק טוק טוק] פני" הוא הנפוץ ביותר), והוא מסיים את סדרת הדפיקות אפילו אם כבר פתחו את הדלת לפני שהוא סיים [ההסבר לכך לפיו הוא "שאנשים יספיקו לשים את המכנסיים שלהם"]. הוא עושה רעשים חזקים (או מקיש בקסילופון) בבית קולנוע לפני כל סרט, כדי לאתר את הנקודה הטובה ביותר מבחינה אקוסטית.
שלדון חייב לשבת על כרית שמאל של הספה בדירה שלו, והוא רואה במיקום שלה "נקודה אחת של עקביות בעולם המשתנה" שלו ו"מיקום ייחודי במרחב שסביבו סובב כל היקום שלי". זאת ועוד, הוא מתאר את המקום הזה בספה ש"ראשית הצירים של מערכת צירים ארבע ממדית." אהבתו למקום שלו עולה על אהבתו לאמא שלו. גם כאשר שלדון מבקר אצל אנשים אחרים (כמו פני או ראג') הוא מסתובב בחדר כדי לקבוע את המושב האופטימלי שלו.
שלדון מודאג כל הזמן מחיידקים ומכך שמישהו אחר יגע באוכל שלו. הוא שוטף את ידיו לעיתים קרובות ככל שהוא יכול והוא מתקלח פעמיים ביום. הוא חושש מאוד לחלות וזוהי אחת הסיבות לכך שהוא נמנע מקשר פיזי עם אנשים. שלדון ביקש בדיקה רפואית מלאה מחברתו של לאונרד, ד"ר סטפני ברנט, כדי לגלות את מה שגורם לרעש צורמני בראשו. כאשר אמו של הווארד נשלחת לבית החולים, שלדון מסרב ללכת עקב החשיפה לפתוגנים וחיידקים, עד שפני גורמת לו ללכת. בבית החולים הוא נכנס בטעות לחדר עם שלט של סכנה ביולוגית, מכיוון שהוא פחד שיידבק מחולה שישתעל עליו, ובעקבות כך הוחזק במשך שבועיים בהסגר.
כאשר שלדון שותף בשקר, הוא עושה את כל המאמצים כדי שהשקר ייראה אמין, אבל הוא בדרך כלל לא מצליח. באופן דומה, הוא לא יכול להיות מופקד על סוד, כי הוא מפתח טיקים עצבניים. עם זאת, קל לו יותר לשקר אם יש לו ידע מוקדם על כך והוא הכין אליבי מתאים.
בעוד שהוא נוהג לדבר הרבה בקבוצה קטנה, שלדון לא יכול לדבר עם קהל שגדול מספיק כדי לרמוס אותו (בכלל אצבע: 36 מבוגרים או 70 ילדים) מבלי שהוא יחטוף התקף חרדה. באופן כללי, יש לו אובססיה לבטיחות.
שלדון נוטר טינה במשך זמן רב (לאונרד טען ששלדון הוא "נוטר טינה מטורף"). שלדון מסביר לאיימי פארה פאולר שיש לו רשימה של 61 אויבים בנפש שהוא התחיל כשהיה בן תשע בשנת 1989. לדבריו, פני רק לאחרונה נמחקה מהרשימה, גם לאחר שהוא הכיר אותה במשך חמש שנים. הוא מסיר את ויל ויטון מהרשימה לאחר שויטון מעניק לו בובת פעולה חתומה על ידו. עם זאת, הוא מיד מוסיף ברנט ספינר שמבלי להבין את חשיבות המתנה, פותח אותה.
כאשר מישהו אומר לו שהוא משוגע או מטורף, שלדון משיב לעיתים קרובות: "אני לא משוגע! אמי שלחה אותי למבדק". אם כי אמו מטילה ספק באמינות הבדיקה בעונה מאוחרת יותר.
תסמונת אספרגר.
צופים אחדים טענו שהתנהגותו של שלדון עולה בקנה אחד עם תסמונת אספרגר.
הכותבים הצהירו שהם לא השתמשו בתסמונת אספרגר כבסיס לאופיו, אלא חשבו על מעשיו כ"שלדוניים". ביל פארדי, אחד מיוצרי הסדרה, אמר: "אנחנו כותבים את הדמות כדמות. הרבה אנשים רואים דברים שונים בו ועושים חיבורים. התחושה שלנו היא שאמו של שלדון אף פעם לא אבחנה זאת, אז אין לנו את זה".
בראיון, ציין ג'ים פרסונס את תגובת התסריטאים, אך הוסיף כי, לדעתו, שלדון "לא יכול להציג תכונות נוספות" של תסמונת אספרגר. פרסונס, המגלם את שלדון, קרא את ספר הזיכרונות של ג'ון אלדר רוביסון על חייו עם תסמונת אספרגר, "הסתכל לי בעיניים", ואמר כי: "הרוב המכריע של מה שקראתי בספר נגע בהיבטים של שלדון".
הפרעה טורדנית-כפייתית.
צופים אחרים מאמינים שהתנהגותו של שלדון נובעת מהפרעה אובססיבית כפייתית. באחד הפרקים איימי מעירה על הנקישות האובססיביות של שלדון ואומרת, "ידוע לך שהתנהגות הטקסית שלך כשאתה דופק היא סימפטום של הפרעה אובססיבית כפייתית?" ועל כך הגיב שלדון "זה לא, זה לא, זה לא." בנוסף, בפרק שבו שלדון אומר שחוזה שהוא יכתוב ייאכף רק על ידי המצפון האישי שלו ולאחר שאיימי מוסיפה "וההפרעה הטורדנית הכפייתית שלך" שלדון מוסר "כן, גם זה".
סינסתזיה.
שלדון באחד הפרקים אומר שמספרים ראשונים נראים אדומים, ומספרים ראשונים תאומים נראים בצבע ורוד ומריחים כמו דלק. מכאן אפשר להסיק שלשלדון יש סינסתזיה.
קריירה.
שלדון הוא פיזיקאי חלקיקים תאורטי בכיר שעורך מחקר בתורת המיתרים במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
שלדון ולאונרד כתבו במשותף מאמר על supersolids (העל מוצק) בעיבוי בוז-איינשטיין שהוצג במכון לכנס הפיזיקה הניסויית האקטואלי על. שלדון גם הרצה על מבודדים טופולוגיים.
שלדון הוא נוטריון מוסמך.
בסוף העונה השביעית שלדון נקלע למשבר מקצועי ומתוך כך למשבר אישי.
מערכות יחסים.
משפחה.
דמותו של שלדון מהווה ניגוד חזק ליתר בני משפחתו, אשר אינם מדענים או אנשי רוח. אביו ג'ורג' נפטר לפני תחילת הסדרה [בעונה השביעית שלדון מציין כי אביו נפטר כשהיה בן 14 בסביבות גיל 50], ומהאזכורים השונים של אביו לאורך הסדרה עולה כי היה בעל מאפיינים של גזען וכמו כן היה טקסני סטריאוטיפי - בשל תחביבים שונים כגון, חיבתו העזה לפוטבול אמריקאי, לירי בצלחות חרס, ולשתיית משקאות אלכוהולים לשכרה. מבחינה כרונולוגית אביו של שלדון נפטר לקראת תחילתה של הסדרה (בתחילת הסדרה אחותו של שלדון, מיסי, מבקרת אותו על מנת להעביר לרשותו את הניירת אודות האחוזה של אביהם). שלדון ציין בכבר כי אביו נהג להכריח אותו לצפות בפוטבול, על אף חוסר העניין שלו בספורט, והיה נוהג להראות לו כיצד "לירות מספיק קרוב לדביבון על מנת שהוא יחרבן על עצמו".