בילדותה הצטרפה למקהלת הילדים "אנקור", וכבר אז נודעה בכשרונה המוזיקלי ובקולה המרשים. בצעירותה (גילאי 10 ועד 18) למדה בקונסרבטוריון של האקדמיה למוסיקה בירושלים והייתה מראשוני הזמרים במקהלת אנקור, עמה הופיעה ברחבי העולם בתחרויות למקהלות ילדים ונוער.
מורין, בוגרת האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, סיימה בהצטיינות שני תארים במחלקה הווקאלית ובמחלקה לקומפוזיציה, חינוך מוזיקלי וניצוח מקהלות. היא מתמחה בשירה פרסית עממית ואף עוסקת במחקר המוזיקה של יהודי איראן באוניברסיטה העברית.
קריירה מוזיקלית.
למרות הכשרתה כזמרת מבצעת בתחום השירה הקלאסית-אירופית, נהדר הצטרפה בגיל 17 לאנסמבל אספהאן, שביצע מוזיקה פרסית קלאסית ושירה עממית פרסית ממחוזותיה השונים של איראן. לאחר מספר שנים הקימה נהדר אנסמבל משלה ובמקביל להופעותיה החלה לחקור את מסורת הפיוטים של יהדות איראן, ובכך גאלה פיוטים רבים מן השכחה. נהדר היא הפייטנית היחידה בארץ המבצעת את מסורת השירה והפיוט של יהדות פרס. כמו כן, שמה לה למטרה לשמר את המורשת ההולכת ונעלמת על ידי כתיבת לחנים משלה, בסולמות פרסיים עתיקים ("דאסטגאה") לפיוטים וטקסטים מן המקורות היהודיים. לחנים אלה משולבים בהופעותיה יחד עם פיוטים עממיים-פרסיים שעובדו בצורה מודרנית על מנת לקרב רבים לשמוע אותם ולהתחבר אליהם מחדש. נהדר אף מלמדת את הפיוט והתרבות היהודית-איראנית ברחבי הארץ ומוזמנת להרצות בכנסים אקדמיים.
לצד עבודתה הרבה בתחום הפיוטים הפרסיים, השתתפה נהדר בפרויקטים מוזיקליים מגוונים. בארץ הופיעה פעמים רבות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית ירושלים, סימפונט רעננה ועוד.
נהדר משתתפת קבועה בהפקות בכורה עולמיות של בית אבי חי ובית הקונפדרציה בירושלים, לרבות "פסטיבל העוד" ו"פסטיבל הפיוט" המסורתי של בית אבי חי. ב"פסטיבל העוד הבינלאומי" ב-2008 העלתה מופע בבכורה עולמית, שעסק כולו בתגליות חדשות מהמחקר שלה ובו ביצעה לראשונה פיוטים ושירים ייחודיים של יהודי איראן שלא בוצעו עד לאותה העת. הפיוטים זכו לעיבודים חדשניים לצד שמרניים, תוך שילוב כלי נגינה המקובלים במוזיקה הקלאסית מערבית עם כלים פרסיים. התוכנית זכתה לסיקור נרחב במדיה. נהדר העלתה ב-2011 מופע יחיד, שהוקדש למסעה המוזיקלי והאישי, כמבצעת של התרבות הקלאסית-מערבית והישראלית עם זו הפרסית והיהודית. המופע התקיים במסגרת פסטיבל העוד הבינלאומי שהתקיים בתיאטרון ירושלים בליווי תזמורת סינפונט רעננה ועבר בשידור חי בקול המוסיקה.
נהדר שיתפה פעולה עם אמנים ישראלים רבים, ביניהם רונה קינן, שאנן סטריט, ברי סחרוף, אהוד בנאי, דין דין אביב ושלמה בר.
נהדר השתתפה והקליטה תוכניות מוזיקליות מגוונות, החל מזמר עברי ישן, דרך ערבי שירי משוררים ועד מופעי פיוטים ברדיו ובטלוויזיה. כמו כן, הלחינה נהדר שירי משוררים רבים, כמו לאה גולדברג, יהודה עמיחי ואמיר גלבע, ומבצעת אותם בהופעותיה.
נהדר הופיעה בעשור האחרון בארץ וברחבי העולם עם ההרכב שלה, עם הרכבים בהם התארחה ועם תזמורות בפסטיבלים למוזיקת עולם, למוזיקה קלאסית-מערבית ולמוזיקה בת זמננו (בין היתר בפסטיבל לינקולן סנטר בניו יורק, במקסיקו, בגרמניה, באנגליה, באיטליה ובהונגריה).
נהדר נמנית עם רשימת אמנים של ה-BBC שהוציא ב-2012 דיסק כפול למוזיקה מכל העולם, ובו היא מבצעת שיר ערש עממי-פרסי בעיבודה. כמו כן, נהדר מופיעה בדיסק האוסף של הפיוט בישראל "יהודה הלוי פינת אבן גבירול" בהפקתו של ניצן זעירא שיצא אף הוא ב-2012, בו היא שרה לחן מקורי שלה לטקסט מתפילת יום הכיפורים - "תפילה לשלום". לחן זה ייצג את מדינת ישראל בשנת 2001 בדיסק הנורווגי "make me a channel of your peace". הדיסק הופק לכבוד 100 שנה לפרס נובל לשלום בהשתתפותם של אמנים מרחבי העולם, ובו נהדר שרה בצמידות לזמרת שינייד או'קונור בעקבות בקשה מיוחדת של האחרונה. נהדר נבחרה לשיר ולייצג את המחלקה הווקאלית הרב-תרבותית בתקליט האוסף של האקדמיה למוסיקה לרגל 70 שנה להיווסדה.
בשנת 2014 יצא לאור אלבום הפיוטים שלה, "ישנה בחיק ילדות", שזכה לביקורות חיוביות. מבקר המוזיקלי נועם בן-זאב אמר:
בשנת 2016 הוציאה נהדר לאור את אלבומה השני "גולה גנדום" שבפרסית פירושו הוא פרח החיטה. מתוכו יצאו שיר הנושא "גולה גנדום", שהיה מועמד לשיר השנה, "בת הכפר", "גולה סנגם" ו"מסטום אסמר".
באלבום זה שרה נהדר אך ורק בפרסית.
בשנת 2018 הוציאה נהדר את אלבומה השלישי "למה תעמוד רחוק", שבו 11 פיוטים בלחנים מקוריים שלה. מאלבום זה יצאו השירים "ששוני רב בך", "אל תירא עבדי יעקב" ו"על משכבי בלילות" שהפך ללהיט גדול ונכנס לפלייליסט של גלגלצ
יונקרס Ju 88
יונקרס Ju 88 (בגרמנית - Junkers Ju 88) היה מפציץ גרמני רב-משימתי, דו-מנועי, מתקופת מלחמת העולם השנייה.
ה-Ju 88 תוכנן באמצע שנות ה-30 על ידי מפעל יונקרס הגרמני שנעזר בשני מהנדסי תעופה אמריקאים. בשלבים המוקדמים של הפעלתו סבל המטוס מבעיות טכניות, אך הפך בהמשך לאחד מהמטוסים בעלי השימוש הנרחב והמגוון ביותר במלחמה. הוא שימש את הלופטוואפה כמפציץ, מפציץ צלילה, מטוס קרב ללוחמה לילית, מפציץ טורפדו, מטוס סיור, מטוס קרב כבד, ובשלבים האחרונים של הלחימה כ"פצצה מעופפת" כאשר הוטען בחומרי נפץ, והוטס באמצעות מטוס אחר, כשהוא עצמו בלתי מאויש, על מנת להיות מושלך על האויב כפצצה.
ה-Ju 88 היה אחד המטוסים החשובים ביותר שעמדו לרשות הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה. קו הייצור פעל משנת 1936 עד לשנת 1945 וייצר למעלה מ-16,000 יחידות בעשרות דגמים שונים, יותר מכל מטוס דו-מנועי גרמני אחר באותה התקופה. המבנה הבסיסי של כל הדגמים היה זהה, והדבר מוכיח את איכות התכנון הבסיסי של המטוס. המטוס לחם בכל המערכות בהן לחמה גרמניה במלחמה, החל במערכה הפולנית ב-1939 וכלה במערכות האחרונות על אדמת גרמניה. בסוף המלחמה תכננו מפקדי הלופטוואפה מטס של מטוסי יונקרס 88 מעל טורי הפליטים שיצניח לפליטים אספקה, אך לבסוף התוכנית נגנזה משום שהיא תבזבז יותר מדי דלק.
ישעיה הורביץ (צפת)
הרב ישעיה הלוי הורביץ (13 בספטמבר 1883, י"א באלול תרמ"ג - 1 בינואר 1978, כ"ב בטבת תשל"ח) כיהן כרבה של קהילת חב"ד ומנהל קופת כולל חב"ד בצפת. היה חבר בבית הדין הרבני של העיר צפת. כיהן כרב של קהילת יהודי יפו שנעקרו ממקומם במלחמת העולם הראשונה ועברו לצפת. כיהן למעלה משלושים שנה כראש הרבנים בויניפג וכרבה הראשי של מערב קנדה.
קורות חייו.
נולד בצפת, לעלקא ולר' אשר יחזקאל, ממקימי היישוב החב"די בצפת, היה דור אחד-עשר לרבי ישעיה הלוי הורוביץ בעל השל"ה, דור שישי לאדמו"ר הזקן הבעל התניא, ונצר למשפחת אדמו"ר הצמח צדק ולאדמו"רים לבית קרלין, צ'רנוביל ואמדור. למד אצל הרב דוב זימאן מורשא, תלמידו של האבני נזר, ובישיבות: הרידב"ז והחתם סופר בצפת. הוסמך לרבנות על ידי גדולי הרבנים בהם: רבי דוב זימאן, החכם באשי בירושלים הרב נחמן בטיטו, וחכם באשי באיסטנבול הרב חיים נחום.
בשנת תרס"ד נישא לפייגא, בתו של ר' יצחק לאברבוים ונכדת הרב שמואל הלר, בתרס"ה נולד בנו ר' שמואל מזקני חסידי ברסלב.
פעילותו הציבורית.
משנת תרס"ח כיהן כרבה של קהילת חב"ד בצפת ורב בית הכנסת צמח צדק, והיה נושא ונותן בהוראה עם גדולי רבני צפת. בשנת תרס"ט ביקשו למנותו כחבר בבית הדין הרבני של צפת.
הנהגתו כרב קהילת חב"ד וכדיין, הייתה מיוחדת, כפי שמתאר בנו הרב שמואל בספרו: "אבי התנהג בצדק וביושר ובאמת, וקיים 'לא תגורו מפי איש', והיה מוסר את נפשו לשפוט דין אמת לאמיתו; והיה נזהר מליגע בממון חברו, והיה הן שלו צדק, ולאו שלו צדק, והיה רחוק מחנופה שקר וכבוד".
בשנת תרע"ד כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, וכל גבר כשיר, נשלח לצבא. ציווה מושל העיר הטורקי לרבנים לתת לוועד העיר ולמושל סכומי כסף גדולים, ואם לאו יגויסו כל רבני העיר. הרבנים שאלו את הרב הורביץ כיצד לנהוג בעניין, והוא שאל את הרב שלמה אליעזר אלפנדרי שהיה עד לא מכבר, החכם באשי של צפת. הרב אלפנדרי השיב כי אין לתת להם פרוטה. הרב הורביץ מסר לרבנים את תשובת הרב אלפנדרי וכך נהגו. אנשי הוועד אמרו למושל: "כל זמן שהרב הורביץ יושב בביתו בשלוה, לא תראה שום כסף". המושל החליט בעקבות כך לאסור את כל רבני צפת. כשבאו לאסור את הרב הורביץ, בדיוק התפלל בבית הכנסת. מחוץ לבית הכנסת המתינו לו המוכתר ושני חיילים. כשסיים את תפילתו, נאסר והובל לבית הסוהר. רק לאחר השתדלות ידידים ואחיו ר' בעריל, שהיה רוקח מפורסם ובעל קשרים, הוחלט להעבירו לבית המשטרה שם התנאים היו טובים יותר. בין כה וכה, ידידי הרבנים שנאסרו, השיגו סכומי כסף ונתנום למושל. בעקבות זאת החליט המושל שכל הרבנים יסעו לעכו כדי לחדש את תעודות הרבנים שלהם. אולם הנסיעה הייתה כרוכה בסכנה ובפחד גדול, שמא יפגשו בדרך לגיון של הצבא והם יגייסו אותם במקום.
ידידיו של הרב הורביץ שוב נחלצו לעזרתו, ודאגו כי המושל יותר לו על הנסיעה לעכו. אולם הוא ויתר על הכבוד, ואמר כי הוא לא יפרוש משאר חבריו הרבנים, ולמרות תחנוני המשפחה, נסע לעכו. לנסיעה זו הצטרף גם אחיו ר' בעריל. תושייתו של זה האחרון, עמדה לרבנים בשעה שלגיון חיילים שהיו בעכו אכן תפסו את הרבנים ורצו לגייסם, אך הוא הצליח לשכנעם באופנים שונים לשחררם ועוד קודם חג הפסח חזרו הרבנים לביתם. משפחת הורביץ המשיכה לסבול מהרעב הכבד ששרר אז בארץ, בעקבות זאת נאלץ הרב הורביץ לנסוע לעיר חלב שבסוריה כדי לאסוף תמיכה אצל היהודים שהתגוררו שם. תלאות רבות עבר בחלב עד שבחורף תרע"ח חזר לביתו, לכבוד תחילת ההנחת תפילין של בנו שמואל.