יליד גרשטטן, יישוב בנפת היידנהיים בוירטמברג ב-1896. בנו של בעל מנסרה. אחרי לימודים יסודיים ותיכוניים נרשם בשנים 1914-1910 למדרשה למורים בנירטינגן. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא ונשלח לחזית המערבית. באוקטובר 1914 בקרב הראשון באיפר הוא נפצע קשה. בהמשך סופח כעוזר של קצין בכיר, ועד תום המלחמה עלה לדרגת לויטננט. זכה בעיטור צלב הברזל בשתי הדרגות. שוחרר מהצבא ב-31 בינואר 1919.
אחרי שהשלים לימודי הוראה בסמינר למורים בליכטנשטרן, עבד בשנים 1920–1928 כמורה ביישוב הולדתו גרשטטן. במקביל למד בשנים 1920–1921 באקדמיה למורי התעמלות וספורט בטיבינגן. בשנים 1928–1933 עבד כמורה בבית ספר בוואנקהיים, קרוב לטיבינגן. ב-1921 התחתן. נולדו לו ארבעה ילדים.
פעילותו הפוליטית עד 1933.
לפי עדותו, אחרי מרץ 1919 התנדב ברגר למיליציות שונות של פרייקור. עד מרץ 1921 עמד בראש "מיליציית תושבים" (Einwohnerwehr) בעיר היילברון.
בספטמבר 1920 איבטח תחנת כוח בהיילברון, על מנת למנוע השתלטות של פועלים שובתים על מתקניה.
אחרי הפוטש של קאפ לקח חלק ברגר ביחידות של מתנדבים ימניים שהתעמתו עם חברי "הצבא האדום של הרוהר", בין היתר, ליד מגדל המים בשטהלר ברג אשר באסן. באפריל 1921 עבר לארגון פארא-צבאי אחר, Grenzschutz West ("משמר הגבול מערב") שהשתייך למליציה הקרויה "הצבא השחור של הרייך". בשנים 1924–1929 השתייך ל"ארגון F" שבדומה לארגון הקודם, פעילותו בחבל הרוהר הייתה בניגוד לתנאי הסכמי השלום בוורסאי. ברגר פיקד עד נובמבר 1928 על יחידת "אלב-אוסט" של האיגון F.
לאחר מכן פיקד ברגר על ה"קומנדו ויטמברג-מיטה" של הארגון F.
בסביבות 1922 או 1923 הצטרף בורגר ל"מפלגה הנציונל-סוציאליסטית של הפועלים", דהיינו המפלגה הנאצית, והיה לחסיד קנאי של האידאולוגיה הימנית קיצונית שלה. בהתחלת 1923 השתתף בהקמת סניף של המפלגה בגרשטטן. בספטמבר 1923 לקח חלק באירועי "היום הגרמני", מפגש המיליציות הימניות בנירנברג.
באוקטובר-נובמבר 1923 הוא פיקד על הפלוגה הנציונל-סוציאליסטית אולם/לאנד".באוקטובר 1923 נעצר בגין החזקת נשק חם, ארגון קבוצות חמושות וגזל. בעקבות הוצאת המפלגה הנאצית מחוץ לחוק לאחר הפוטש של היטלר ולודנדורף, הפסיק ברגר זמנית את החברות במפלגה.
בשנת 1930 התחיל ברגר בפעילות ביחידות אס אה, ורשמית הצטרף שוב למפלגה הנאצית בשנת 1931.
עד 1 באוגוסט 1931 פיקד כשטורמפיהרר על פלוגת אס אה בטיבינגן. בהמשך הפך לאחראי על תת-קבוצה באס אה בווירטמברג והועלה ב-15 אוקטובר 1932 לדרגת אוברפיהרר.
פעילותו בווירטמברג אחרי ינואר 1933.
אחרי עליית הנאצים לשלטון בינואר 1933, במרץ ובאפריל אותה שנה, התנדב ברגר לתפקיד "קומיסר מיוחד" בהנהגה העליונה (Oberste Führung) של האס אה במסגרת משרד הפנים של וירטמברג. בתוקף תפקיד זה, היה אחראי להקמתה של "משטרת עזר" (Hilfspolizei) ולביצוע "המעצרים ההגנתיים" (Schutzhaft) ללא משפט של מתנגדי המשטר החדש או אנשים "בלתי רצויים" אחרים. כבעל ניסיון בארגון המליציות פארא-צבאיות וכמורה לחינוך גופני, עסק ברגר רבות בחינוך הקדם-צבאי של הנוער.
באפריל 1933 נאלץ, בעקבות הליך בוררות, לעזוב את כל תפקידיו באס אה ולפרוש מן הארגון. אחרי הוצאת המפלגה הקומוניסטית של גרמניה מחוץ לחוק, נתבקש למלא את מקומו של נציג המפלגה הזאת בלנדטאג של וירטמברג, עד לפיזורו באוקטובר 1933.
ב-30 באוקטובר 1933 פנה ברגר לווילהלם מור, הגאולייטר, הנשיא והמושל של וירטמברג בבקשה להתמנות למנהל בית ספר לבנים באסלינגן אם נקר. אחרי שנענה בחיוב, כיהן כמנהל בית ספר זה עד 30 בספטמבר 1935 ולאחר מכן היה ליועץ לחינוך גופני במשרד התרבות המקומי. בספטמבר 1934 - ינואר 1936 מילא תחת פיקודו של איש האס אה פרידריך וילהלם קריגר תפקידים במסגרת מחלקת החינוך לשיפור החינוך הקדם-צבאי של חברי המפלגה הנאצית.
פעילותו של גוטלוב ברגר בווירטמברג, כולל במסגרת האס אה התלוותה ביריבויות אישיות תוך-מפלגתיות רבות. בלטה במיוחד יריבותו עם הגאולייטר וילהלם מור, אשר בעיניו היה בלתי כשיר וחסר חינוך וסכסוכיו עם מנהיגים צעירים של האס אה, כדוגמת האנס לודין. "לבו יושב בלשונו ... עושה רושם עז על אנשים פרימיטיבים", אך מאחורי דיבוריו "אין כלום", התלונן עליו לודין.
ב-30 בינואר 1936 התקבל ברגר לשורות האס אס עם בדרגת אוברפיהרר. בהמשך שובץ במסגרת הארגון כיועץ לספורט של אזור "דרום-מערב". בו זמנית באפריל 1936 - יוני 1938 התמנה למנהל המכון האזורי להתעמלות של וירטמברג בשטוטגרט וליועץ לחינוך גופני במשרד למדע, חינוך ותרבות העם של הרייך בברלין. ב-1 באוקטובר 1937 הפך לראש הצוות של מפקד האס אס, הימלר. בתחילת שנת 1939 התפטר מתפקידו במשרד התרבות של וירטמברג וריכז את רוב פעילותו בברלין.
ב-1 ביולי 1938 מינה אותו הימלר לראש מחלקה חדשה לגיוס של האס אס (Ergänzungsamt, מחלקה 8) שבתוך המשרד הראשי. כעבור חודש קיבל גם את ניהולן של המחלקה לצרכים צבאיים (Erfassungsamt, מחלקה 6) והמחלקה לאימונים גופניים (Amt für Leibesübungen, מחלקה 10). כראש מחלקת הגיוס היה ברגר אחראי לגיוס היחידות המזוינות של האס אס, של היחידות למשימות מיוחדות (SS Verfügungstruppe) ושל "יחידות גולגולת המת", ששובצו בתפקידי שמירה במחנות ריכוז.
ב-1938 חיזק היטלר את מעמד היחידות החמושות של האס אס ביחס לצבא הרגיל, הוורמכט. הימלר הגיע יחד עם ברגר לשני סיכומים עם מפקדת הנוער ההיטלראי - ה-Reichsjugendführung, שבעקבותיהם גויסו 32,000 בני נוער - רובם חברי הנוער ההיטלראי - ליחידות החמושות של האס אס.
בעת האנשלוס, סיפוח אוסטריה לגרמניה, נמנה ברגר על יחידת החלוץ תחת פיקודו של הימלר שנכנסה ב-12 במרץ 1938 לווינה. בימי משבר הסודטים בספטמבר-אוקטובר 1938 שימש ברגר כקצין הקישור של הימלר לראש הגרמנים הסודטים, קונראד הנליין ולפרייקור של הגרמנים הסודטים. בתוקף תפקידו דאג לחימוש פרייקור זה ולגיוס גרמנים סודטים לאס אס וליחידות למשימות מיוחדות.
אחרי הפלישה לפולין הטיל הימלר על ברגר את המשימה לארגן את "כוחות ההגנה העצמית" של הגרמנים האתניים המקומיים - ה"פולקסדויטשה". יחידות אלה שנבנו בחסות האס אס השתתפו ברציחתם או גירושם של אלפי אזרחים פולנים.
ברגר התקדם בהיררכיה של האס אס, כאיש נאמן של הימלר. אחרי שנת 1940, כראש המשרד הראשי של האס אס (SS Hauptamt), תחת פיקודו הישיר של הימלר, פעל להפיכת ה-SS Verfügungstruppe ליחידות ואפן אס אס, הגיע לדרגת גרופנפיהרר ואחר כך אוברגרופנפיהרר.
לצורך הקמת הואפן אס אס פתח בשלב ראשון לשכות גיוס בכל רחבי הרייך. בינואר 1943 הציע להימלר להקים דיוויזיה של חברי הנוער ההיטלראי. יוזמתו התקבלה על ידי הימלר בהתלהבות וב-10 בפברואר 1943 הוצא הצו הרשמי לגיוס הנערים ממחזור 1926 לצורך הקמת דיוויזיית פאנצר אס אס היטלריוגנד.
ראש המשרד הראשי של האס אס.
כאיש נאמן להימלר, ב-20 באפריל 1939 קודם ברגר לדרגת אס אס-בריגדפיהרר, והתמנה לראש המשרד הראשי של האס אס במקום אוגוסט הייסמייר. הוא החליף את אנשיו של הייסמייר באחרים. פעל גם הלאה לגיוס גרמנים אתניים מארצות שונות, למשל מרומניה ליחידות האס אס. באמצעות המשרד הראשי לענייני הגרמנים האתניים שבראשות פרנץ רידווג, גויסו מתנדבי חו"ל ליחידות הוואפן אס אס. תחילה הוגבל הגיוס לארצות שנחשבו "בעלי זיקה גרמאנית". בשלהי תקופת מלחמה העולם השנייה ויתרו על מגבלות אלה. ברגר עצמו הודה שגיוסים אלה היו כבר "רק חלקית בהתנדבות" ובמחנות העבודה נעשו בכפייה.
ברחבי אירופה ומגעים עם אמין אל-חוסייני ואחרים.
ניסיונות הגיוס של ברגר בפינלנד בשנת 1941 עוררו מורת רוחה של ממשלת פינלנד ואף מחלוקת עם משרד החוץ של הרייך. במדיניות גיוס המתנדבים הזרים ל"ואפן אס אס" הסתמך ברגר על "רעיונות אירופיים", דהיינו השאיפה ליצור באירופה "רייך גרמאני" שבו תתאחדנה כל הארצות הגרמאניות תחת הנהגת גרמניה, תוך שמירת צביונם האתני (פולקסטום) והתרבות שלהן.
ברגר השתלט על הנהגת "החברה הקרואטית הגרמנית" וניהל את "החברה ללימודים גרמנים-פלמים" DEFLAG, שהייתה ארגון של בדלנים פלמים, משתפי פעולה עם הכובשים הנאצים בבלגיה.
על ידי פעילותו בקרב הפרייקור- אס אס "דנמרק" בדנמרק התגרה ברגר במנהיג הנאצים הדנים, פריץ קלאוזן.
כראש המשרד הראשי של האס אס עמד גוטלוב ברגר בקשר עם המופתי לשעבר של ירושלים, אמין אל-חוסייני שהתיישב החל משנת 1941 בברלין. ב-11 בספטמבר 1943 כתב הימלר לברגר בנוגע לפרויקט הקשור למציאת פסוקים בקוראן העשויים להתפרש כהתייחסות לפיהרר. במהלך שיתוף הפעולה בין הנאצים ובין חוגים מקרב הערבים והמוסלמים, שבו היה מעורב גם המשרד הראשי לביטחון הרייך, פורסמו חוברות בערבית שבתחילתן ובסופן הופיעו ציטטות מהקוראן. אמנם לא הוסכם לציין במפורש את שליחותו של היטלר כדמות משיחית שהמוסלמים מצפים לה. כנראה נסיעתו של ברגר למצרים אחרי המלחמה, מוסברת גם על ידי הקשרים שיצר בעבר עם חוגים לאומניים ערבים.
יחידת דירלוונגר המיוחדת.
אחרי מרץ 1940 מילא ברגר תפקיד חשוב בהקמת "הקומנדו של הציידים ללא רשות" שבפיקודו של אוסקר דירלוונגר שהפכה ל"יחידה המיוחדת של דירלוונגר".
יליד וירטמברג כמו ברגר, דירלוונגר שרת איתו באותה יחידה במלחמת העולם הראשונה. עקב יחסי מין עם קטינה נידון דירלוונגר ב-1937 לשנתיים מאסר. בהתערבותו של ברגר קוצר עונשו, הוא שוחרר מהכלא ולחם במלחמת האזרחים בספרד.
בשובו לגרמניה דירלוונגר קיבל את פיקוד היחידה המיוחדת הנ"ל ששולבה באפריל 1940 בוואפן אס אס. על יחידתו של דירלוונגר