נולדה למשפחה עשירה ליד ליברפול. הון משפחתה, שעשתה את הונה במסחר כותנה, תרם לכך שלוטי ואחיה לא נאלצו לעבוד כלל. כל בני המשפחה הצטיינו בספורט. אחותה אנני הייתה טניסאית, שחקנית גולף וביליארד ומחליקה על הקרח. אחיה וילי זכה במדליית זהב בקשתות באולימפיאדת לונדון (1908) ואחיה טוני היה קשת, שחמטאי וטניס.
טניס.
כל בני משפחתה שיחקו טניס וב-1883 (בגיל 12) שיחקה לוטי לראשונה בטורניר תחרותי במנצ'סטר. שנתיים לאחר מכן באותו טורניר שיחקה היטב, אך הפסידה, מול אלופת וימבלדון מוד ווטסון.
לאליפות וימבלדון 1887 הגיעה כבר לאחר סדרת ניצחונות בטורנירים ברחבי בריטניה. בגמר הביסה את אלופת השנה החולפת, בלאנש בינגלי בשתי מערכות 6–2, 6–0 וזכתה בתואר בגיל 15 שנים ו-285 יום בלבד. בכל השנים הבאות בהן נפגשה דוד עם בינגלי בגמר וימבלדון (1888, 1891, 1892 ו-1893), הביסה אותה.
בנוסף להיותה כוכבת ספורט, פעלה דוד בתחום האופנה. באותה עת לבשו שחקניות הטניס שמלות לבנות ארוכות ומחוכים. דוד הובילה קו לבוש נוח וספורטיבי יותר לנשים על המגרש, שכלל קיצור אורך החצאית בחצי וחוללה מהפכה בתחום.
הוקי שדה.
ב-1897 החלה קריירה בהוקי שדה. היא יסדה מועדון הוקי שדה לנשים במרזיסייד והייתה קפטן הקבוצה. בהמשך עברה למועדון מחוז צ'שייר ושיחקה בנבחרת הלאומית מ-1899 ועד מות אמה ב-1901.
גולף.
גולף נשים היה מוגבל מאוד בבריטניה של סוף המאה ה-19. התאחדות הגולף לנשים (Ladies' Golf Union) נוסדה ב-1893 ושנה לאחר מכן סייעה דוד להקים מועדון גולף לנשים במרזיסייד. היא שיחקה מעט ושבה לגולף לאחר תקופת האבל על מות אמה. רק ב-1904 שבה להתחרות בגולף במסגרת אליפות בריטניה לשחקניות חובבות וזכתה באליפות. ב-1905 ייצגה את אנגליה בנבחרות לחובבות מול ארצות הברית, סקוטלנד ואירלנד, אך לא קצרה הצלחות ופרשה מהמקצוע.
קשתות.
ב-1905 עברו לוטי ואחיה וילי וטוני לניובורי שבברקשייר. לפי מסורת משפחתית, אחד מאבות המשפחה היה מפקד קשתי הקשת הארוכה בקרב אז'נקור, לפיכך החלו אחיה וילי והיא להתאמן בקשתות. בשנים 1906, 1907 ו-1908 הופיעו השניים במפגשי הקשתות הלאומיים (Grand National Archery Meeting). הישגיהם הקנו להם מקום בנבחרת האולימפית. באולימפיאדה עצמה השיגה דוד את המקום השני, כל שאר מתחרותיה היו בריטיות.
ב-1910 הייתה קרובה לזכות באליפות הלאומית בקשתות, משנכשלה, פסק הספורט לעניין אותה.
המשך חייה.
לאחר נישואי אחיה טוני, התגוררה לוטי עם אחיה וילי בבידפורד שבדרום-מערב אנגליה. במלחמת העולם הראשונה שירתה כאחות בבית חולים צבאי בבריטניה. לאחר המלחמה עברה להתגורר עם וילי הן בדבון והן בלונדון. ב-1954 נפטר וילי ולוטי עברה להתגורר בדיור מוגן. עד שנות השמונים שלה הקפידה לבקר בטורניר וימבלדון מדי שנה. היא נפטרה ערירית בבית אבות המפשייר, בגיל 88 בעת שהאזינה לשידור מטורניר וימבלדון ברדיו.
גיא הלוי
גיא הלוי (נולד ב-22 באוגוסט 1972, י"ח באלול תשל"ב) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים. שימש כסגן מפקד עוצבת הגליל, מפקד חטיבת עציוני ומפקד גדוד 12.
שירותו הצבאי.
נולד וגדל בקיבוץ בארות יצחק. התגייס לצה"ל ושובץ בפלחה"ן גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. בגמר הקורס חזר לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 51, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 13. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת דובדבן.
בשנת 2004 הועלה לדרגת סא"ל, ומונה למפקד גדוד 12, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, ובמהלך מלחמת לבנון השנייה, לאחר המלחמה סיים את תפקידו. בהמשך מונה לקצין אג"ם של עוצבת געש בין השנים 2006–2007. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח גולני, ושימש בתפקיד בשנים 2007–2008. לאחר לימודים, מונה לסגן מפקד חטיבת גולני בין השנים 2009–2010.
בשנת 2010 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עציוני, ובמקביל מונה בשנת 2012 למפקד בא"פ אליקים, בתפקידיו אלו שימש עד שנת 2013. בהמשך שימש כסגן מפקד עוצבת הגליל בין השנים 2013–2015. לאחר מכן השתחרר מצה"ל בשנת 2016. לאחר שחרורו מונה למנהל הקהילה בקיבוץ אפק שבו הוא חבר.
דייוויד קופרפילד (סרט, 1935)
דייוויד קופרפילד (באנגלית: David Copperfield) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1935 שיצא בחברת מטרו גולדווין מאייר, עיבוד לרומן "דייוויד קופרפילד" מאת צ'ארלס דיקנס. מהסרט הושמטו מספר דמויות ואירועים, בעיקר תקופת שהותו של דייוויד בפנימיה בית סיילם. אך דמותו של סטירפורת', חברו של דייוויד בפנימיה, הועתקה לבית הספר שלמד בו דייוויד כשהיה בחסותה של דודתו בטסי טרוטווד.
הרומן של דיקנס עובד לסרט על ידי יו וולפול, הווארד אסטברוק ולנור ג'יי קופי, והבמאי היה ג'ורג' קיוקור.
צוות השחקנים.
השחקן ארתור טריצ'ר מופיע בהופעת קמע קצרה כמי שרוכב על חמור וגונב מדייוויד את כספו, מה שמאלץ אותו ללכת ברגל עד דובר.
הפקה.
דייוויד או. סלזניק רצה מאוד ליצור סרט על פי "דייוויד קופרפילד" כיוון שאביו הרוסי למד אנגלית בעזרת הספר, ונהג לקרוא מתוכו לבניו מידי ערב. אחרי שלואי ב. מאייר, חותנו ומעסיקו של סלזניק, לא הצליח להניאו מהפרויקט, הוא הסכים ש-MGM יממנו את ההפקה בתנאי שאת תפקיד דייוויד הצעיר יגלם הכוכב הצעיר ג'קי קופר. סלזניק שרצה להיות נאמן למקור הספרותי הצליח לשנות את ההחלטה, ואחרי חיפושים רבים של כישרונות בקנדה ובבריטניה נבחר פרדי ברת'ולומיו לגלם את התפקיד.
סדריק גיבונס עיצב תפאורה המדמה את לונדון במאה ה-19 בחצר האחורית (backlot) של אולפני MGM. הסצנות מחוץ לביתה של הדודה בטסי שממוקם מעל הצוקים הלבנים של דובר צולמו במאליבו. צולמה גם החזית של קתדרלת קנטרברי על אף שהיא נראית בסרט פחות מדקה. סלבקו וורקפיץ' (Slavko Vorkapić) יצר את האפקטים המיוחדים.
לתפקיד מר מיקובר לוהק במקור צ'ארלס לוטון, ואפילו הוכן עבורו כובע מיוחד של קרחת, כיוון שדיקנס מתאר את הדמות כקירחת. אחרי שני ימי צילומים הוא לא אהב את התוצאה וביקש שיחליפו אותו. סלזניק הסכים ולוטון המליץ על הקומיקאי וו. סי. פילדס שהושאל מסרטי פרמאונט. סעיף בחוזה של פילדס ציין שהוא חייב לדבר במבטא בריטי, אך הוא התקשה בכך והצטדק באומרו "אבי היה אנגלי ואני ירשתי ממנו את המבטא". סרט זה הוא היחיד שבו פילדס מגלם את הדמות בצורה ישירה, אם כי רצה להוסיף קטע של להטוטנות או אנקדוטה על נחשים, שתי ההצעות נדחו. לדברי הבמאי ג'ורג' קיוקור הדברים שפילדס בצע, כגון טבילת קולמוס בכוס תה במקום בקסת הדיו, תמיד התאימו לדמות. התוצאה הייתה אחת ההופעות המוצלחות של אותה שנה.
קבלה.
כשיצא הסרט לאקרנים בינואר 1935 הוא התקבל היטב בקרב הקהל. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר בהם פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (הפסיד לסרט "המרד על הבאונטי"), פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר ופרס אוסקר לעוזר במאי הטוב ביותר. עוד היה מועמד לגביע מוסוליני לסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה אותו הפסיד לסרט "אנה קארנינה".
במדינות רבות משדרים את הסרט בטלוויזיה בחג המולד. במדריך הסרטים האליוול הוא מדורג מדי שנה בארבעה כוכבים מתוך חמישה.
Go Pro
גו פרו
עדית קידר
עדית קידר (נולדה ב-22 במאי 1967) היא דיקנית הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון. היא מדענית מחשב ופרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. קידר עוסקת בתחום מדעי המחשב ומתמקדת בעיקר בנושאי אלגוריתמים ומערכות מבוזרות ועיבוד מקבילי. בנוסף היא ממלאת את תפקיד ראש מעבדת NSSL בטכניון וחברה בוועדה המארגנת של הכנס הבינלאומי בנושא מחשוב מבוזר DISC.
ביוגרפיה והשכלה.
עדית קידר נולדה ב-22 במאי 1967. בשנת 1985 התנדבה לשנת שירות בצופים, בהמשך התגייסה לצה"ל, מילאה תפקידי תכנות וראש צוות והשתחררה קצינה, לאחר כ-4 שנים.
בשנת 1992 סיימה קידר תואר ראשון במדעי המחשב ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן המשיכה לתואר שני במדעי המחשב, גם כן באוניברסיטה העברית, אותו סיימה בשנת 1994. את הדוקטורט במדעי המחשב ביצעה באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' דני דולב והשלימה אותו ב-1998. את לימודי הפוסט דוקטורט ביצעה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס-MIT.
עבודה אקדמאית.
קידר החלה את דרכה כמרצה ועוזרת מחקר בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בשנת 1992. באוקטובר 1998 המשיכה לתפקיד עמית מחקר במעבדת MIT למדעי המחשב אשר ממוקמת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 2002 הצטרפה לסגל הטכניון כמרצה זוטרה בפקולטה להנדסת חשמל. ב-2007 קודמה לתואר פרופסור חבר בפקולטה, וב-2012 לפרופסור מן המניין.
תחום המחקר של פרופ' קידר הוא עיבוד מקבילי וחישוב מבוזר. כלומר, היכולת של מחשב לבצע עיבוד במספר ליבות במקביל או חלוקת משימת חישוב בין מספר מחשבים במקביל תוך שמירה על קשר בין החלקים השונים. העבודה בתחום זה שמה דגש על עמידות לכשלים (Fault tolerance), מדרגיות והתמודדות עם תופעות דינמיות שונות.
בתחום החישוב המבוזר קידר עוסקת בנושאי אחסון דינמי מבוזר עבור מרכזי מחשוב גדולים, מערכות דינמיות מבוזרות, אחסון ענן, חישה דחוסה (Compressed sensing) מבוזרת, שכפול ותיאום בין מערכות מבוזרות ועוד.
בתחום העיבוד המקבילי התמקדה במבני נתונים מקביליים, מעבדים רבי ליבות, זיכרון טרנזקציוני ועוד.
כמו כן, הייתה בין החלוצים בנושא אתחול (reconfiguration) דינאמי של שירותי אחסון אשר לא היה מפותח כלל כשהחלה את מחקרה בנושא.
עבודה בתעשייה.