ווד נולד בסידר רפידס, איווה, ארצות הברית. הוריו גרושים ויש לו שני אחים. הוא ממוצא אנגלי, אוסטרי, גרמני ודני, והוא חונך כקתולי. כילד השתתף בשיעורי פסנתר. בבית הספר היסודי הופיע בהצגה "צלילי המוסיקה". שנה לאחר מכן הופיע כשחקן ראשי בהצגה "הקוסם מארץ עוץ". הוא שימש כנער המקהלה בהפקה של "See How They Run".
קריירה.
ווד דיגמן והופיע בפרסומות מקומיות, לפני שמשפחתו עברה ללוס אנג'לס בשנת 1988. הוא נכנס לתחום הבידור בגיל שבע בעידודה של אמו. סוכנות ויליאם מוריס בקליפורניה לקחה על עצמה את קידומו, וכבר בגיל שמונה השתלב בתעשייה.
הופעתו הראשונה הייתה בתפקיד קטן שקיבל בקליפ של פאולה עבדול, "Forever Your Girl". לאחר מכן הופיע בתפקיד קטן בסרט "בחזרה לעתיד 2". ב-1993 לוהק לתפקיד הראשי בסרט "הרפתקאותיו של האקלברי פין", וכן לסרט "הבן הטוב" ביחד עם מקולי קאלקין. ב-1995 הופיע ווד בקליפ של הקרנבריז, "Ridiculous Thoughts". בהמשך הופיע בתפקידים שונים בסרטים נוספים.
התפקיד הבולט ביותר בקריירה שלו, הוא גילום דמותו של פרודו בגינס בעיבוד הקולנועי לטרילוגיית "שר הטבעות" של טולקין (2001-2003).
ב-2005 הקים ווד חברת תקליטים משלו שנקראת "Simian Records". באותה שנה השתתף בסרט "עיר החטאים". ב-2006 הופיע בסרט "בובי", על היום בו נרצח רוברט קנדי. באותה שנה גם דיבב בסרט "תזיזו ת'רגליים". הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב וזכה בפרס האוסקר. עוד בקריירת הדיבוב של ווד מופיעה דיבוב הדמות הראשית בסרט 9.
ווד מופיע בסרט הביוגרפי "The Passenger", על חייו של איגי פופ בצעירותו. דיבב במשחק הווידאו "Spyro". ב-2007 השתף בתפקיד ראשי בסרט "רציחות באוקספורד". בין השנים 2011–2014 ווד כיכב בקומדיית המצבים "וילפרד". ב-2016–2017 הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה "סוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי", המבוססת על ספרו של דאגלס אדמס באותו שם.
ב-2022 צפוי לצאת סרט נוסף בהשתתפותו - "הטורף הרעיל" בכיכובו של פיטר דינקלייג'.
איי מרקיז
איי מרקיז (בצרפתית: Îles Marquises) הם קבוצת איים בפולינזיה הצרפתית שבאוקיינוס השקט.
גאוגרפיה.
קבוצת האיים משתרעת לאורך של 400 ק"מ, בין קווי הרוחב: '50 7º עד '35 10º דרום, וקווי האורך '25 138º עד '50 140º מערב, בערך 650 עד 1,000 ק"מ דרומית לקו המשווה וכ-1,500 ק"מ צפונית מזרחית לטהיטי.
בקבוצת איי מרקיז כ-20 איים המרוכזים בשתי קבוצות משנה. הקבוצה הצפונית כוללת את שלושת האיים המיושבים נוקו היווא , אוא פואו , אוא הוקה והאיים הבלתי מיושבים איאו והאטוטו (Hatutu). הקבוצה הדרומית כוללת את האיים המיושבים היווא אוא , טאהואטא , פאטו היווא (Fatu Hiva) והאיים הבלתי מיושבים פאטו הוקו ומוטאנה . האי הגדול ביותר הוא נוקו היווא, שטחו 339 קמ"ר. שטחם הכולל של האיים הוא 1,243 קמ"ר.
מקור השם.
את השם "איי מרקיז" נתן לקבוצה מגלה הארצות הספרדי אלברו דה מנדניה כשהגיע לאיים בשנת 1595, במהלך מסעו מפרו לאיי שלמה. מנדניה קרא לאיים "איי מרקיז מנדוסה" (Las Islas de Marquesa de Mendoza) על שם פטרונו, דון גרסיה הורטאדו דה מנדוסה (Don Garcia Hurtado de Mendoza) המרקיז של קנייטה (Marquis de Cañete) והמשנה למלך השולט על פרו.
האיים היו קרויים בפי הפולינזים הקדומים "איי היווא". שמותיהם של שלושה מתוך ששת האיים המאוכלסים, כולל שני האיים הגדולים ביותר, כוללים את המילה "היווא" (ארץ גדולה): נוקו היווא, היווא אוא ופאטו היווא.
הילידים קוראים כיום לאיים "טה אנאטה הנואה" (Te Enata Henua), כלומר "ארץ בני האדם".
טופוגרפיה.
האיים הם פסגות של הרי געש כבויים, בחלקם תת-מימיים שעברו תהלכי בלייה. רכסי סלעים גבוהים המגיעים עד גובה של כ-1,000 מ' (הפסגה הגבוהה ביותר 1,260 מ', מצויה באי נוקו היווא), שפסגותיהם משוננות, מרכיבים את רוב נופם של האיים. הרכסים מגיעים בדרך כלל עד קו המים. פלגי הרים חתרו ברכסים עמקים עמוקים וצרים מוקפים בקירות תלולים של בזלת. חוף הבנוי מרצועה צרה של חול געשי שחור נוצר בפתחי העמקים אל הים, כשמשני צדדיו יורדים רכסי ההרים בתלילות לתוך הים. אין באיים מישורי פנים או רמות, ולחלק מהעמקים ניתן להגיע מהים בלבד. למרות האקלים הסובטרופי, לא נוצרו שוניות אלמוגים ליד חופי האיים. הסיבה לכך היא כנראה בשל זרם הומבולדט, זרם ימי קר שמקורו באנטארקטיקה, והמגיע לאיים ממזרח דרך חופה של פרו. חופי האיים בלתי נגישים, למעט מספר מועט של נמלים טבעיים ולכן, התושבים הראשונים התנחלו בפתחי העמקים.
צומח וחי.
האיים עשירים בצמחייה הכוללת כארבע מאות מינים מוכרים, רבים מהם זהים לאלו שבאיי החברה. ביניהם: בננות, בטטות, כותנה, במבוק, קנה סוכר, קוקוס ודקלים ננסיים. לעומת זאת, עולם החי דל למדי: יונקים מעטים (בעיקר כלבים, עכברושים וחזירים; גם עולם החרקים והדו־חיים מצומצם. מתוך עשרים מיני הציפורים יותר ממחצית הם ציפורי ים. הים לעומת זאת, עשיר בבעלי חיים כמו בשאר האיים שבאזורים הסובטרופיים של פולינזיה.
האקלים.
האקלים באיי מרקיז הוא סובטרופי ומושפע מרוחות הסחר הדרום מזרחיות, ומהים המקלים על עומס החום. הטמפרטורה הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס. תחום הטמפרטורות נע בין 21 ל-32 מעלות. לעיתים נדירות יורדת הלחות מתחת ל-80% וכמות המשקעים נעה בין 750 מ"מ ל-2,500 מ"מ לשנה.
רוחות הסחר הדרום מזרחיות מביאות את ענני הגשם, ולכן צד האיים הפונה לרוח (צד דרום ומזרח) מקבל כמות משקעים גבוהה יותר מאשר הצד המוסתר מהרוח שבו קיימים תנאי יובש חצי מדבריים. לכן, האזורים הדרומיים והמזרחים של האיים משופעים בצמחייה אקזוטית עבותה, בעוד החופים הצפון מערביים צחיחים יחסית, וצמחייתם מורכבת מעצים נמוכים ועשב יבש. האיים הנמוכים יותר (למשל אוא הוקה) או איים בצלם של איים גבוהים (למשל אוא פואו החוסה בצלו של היווא אוא) מקבלים מנת משקעים קטנה יותר מהאיים הגבוהים. הגשם יורד באיים במשך כל השנה, אם כי הוא תדיר יותר בין ינואר ליולי. בצורת משפיעה על הצמיחה ותנובת הפרי של הקוקוס ועץ הלחם. בעבר היו באיים עונות בצורת ממושכות (4 שנים בהיווא אוא ושבע שנים באוא פואו).
היסטוריה.
השפה באיי מרקיז.
השפה המרקזית משויכת לקטגורית השפות הפולינזיות המזרחיות מרכזיות, יחד עם, בין השאר הוואית, טהיטית, טואמוטית ומאורית. כל הילידים דוברי שפות אלו קשורים תרבותית וגנטית, מאחר שהיגרו לאוקיינוס השקט ממולדת קדומה במערב פולינזיה.
בין הוואית (הניב הפולינזי המדובר בהוואי) ובין השפה המרקזית, ליתר דיוק, הניב המדובר בקבוצת האיים הדרומית של איי מרקיז, קיים דמיון גדול. עובדה זו הביאה חוקרים למסקנה שהוואי יושבה במקור על ידי ילידים מדרום איי מרקיז, אם כי קיימים חוקרים אחרים שסבורים כי הוואי יושבה על ידי ילידים מטהיטי.
מההתיישבות הראשונה ועד לפני בוא האירופאים.
גנאלוגיה שמקורה במאה ה-19 כוללת 90 דורות של תושבי האיים עד לאבות הקדמוניים, האלים אטאה (Atea) ואטאנואה (Atanua). האדם הראשון המוזכר בגנאלוגיה קרוי טיקי (Tiki). אין ספק שהמתיישבים הראשונים הגיעו מהמערב, על פי התרבות, החפצים, השפה ושמות פולינזיים מסורתיים למקומות באיים. ההנחה היא שמקורם של התושבים הראשונים מטונגה או סמואה.
מחפירות ארכאולוגיות שנערכו באיים מצטיירים השלבים הבאים בהיסטוריה של האיים:
התקופה הקלאסית.
הכלכלה בסוף התקופה הקלאסית.
הארכאולוגים הגיעו למסקנה כי צפיפות האוכלוסייה הגיע למקסימום שהדיג והחקלאות הייתה יכולה לכלכל, בתקופה בה הגיעו האירופאים הראשונים, בסוף המאה ה-16. וזאת בהתבסס על דוחות מהתקופה, ובהתחשב בשרידים של יסודות הבניינים שנמצאו בכל מקום בו ניתן לגדל מזון. מספר התושבים באיים בתקופה זו מוערך בכ-100,000.
סחר
כבר בתקופה זו תושבי איי מרקיז היו נוהגים לסחור עם תושבי האיים השכנים איי החברה ואיי גמבייה, אולם, ניצול יתר של משאבי טבע באיי גמבייה הביאו להפסקת הסחר בין האיים.
חקלאות
פרי עץ הלחם היה היבול העיקרי. כל פעם שנולד תינוק נטעו לכבודו עץ שפירותיו היו שייכים לתינוק. משפחות נטעו עצים בחצר ליד הבית, בעוד שלמנהיגים היו מטעים. היו מעל שלושים מינים של עץ לחם. העצים שדרשו טיפול מועט, הניבו שניים, שלושה ואפילו ארבעה יבולים בשנה. היבול העודף אוחסן בבורות מיוחדים ועבר תהליך תסיסה שייצר משחה הקרויה מה (ma). בצורת משחה ניתן היה לשמור את העיסה כ-40 שנה. משחת עץ הלחם זו הייתה המגן בפני רעב הנובע מבצורת. בתקופת בצורת הפרי היה נושר מהעץ לפני שהבשיל.
מוצרי חקלאות נוספים שגידלו הילידים כללו קוקוס, בננה, קנה סוכר, בטטות ושורש טארו. כמו כן גידלו הילדים את שיח הקאבה ("Piper methysticum" Kava), שמהשורש שלו הכינו משקה בעל השפעה נרקוטית מרגיעה. נטיעות התבצעו בזמן גאות או ירח מלא להבטיח שהצמחים יהיו בריאים והפירות גדולים ומרובים.
דיג
הדיג נערך ביחידות או על ידי קבוצת מומחים שהתגוררה בחלק מקודש סמוך לים ודגה (באמצעות סירות קאנו ורשתות) עבור מנהיג השבט (האקא-איקי) של העמק. בזמן מסעות הדיג עבור המנהיג הוטל איסור על כל פעילות ודיבור. אם הדיג היה מוצלח, נערך משתה (קואינה) והדגים חולקו לכל מי שהתגורר בעמק.
דיג התבצע לא רק ברשתות, אלא גם בחכה שבקצה קרס עשוי משריון צדפה או מעצם אדם, חניתות וצלצלים, מלכודות ורעל.
אלי הדיג היו מרובים. לכל סוג של דיג היה אליל משלו. אל הדיג הראשי היה קרוי טאנאאוא (Tana'oa) הקרוי גם "טה פאטו מואנה" (שליט הים).