הוא חי על גבול גרמניה-אוסטריה תחת שמונה כינויים שונים. מ-1960 עד 1961 עבד כסוהר בהר ליד נהר אלם. לאחר 1961 עבר עם אשתו אלפרידה לעיר אסן והחל לעבוד כסוחר תחת השם וילהלם באואר. בשנת 1974 פוטר ולקה בהתקף לב. הוא חי באסן עד מותו מסיבות טבעיות בחג המולד 1991. זהותו לא נחשפה עד מרץ 1994, יותר משנתיים לאחר מותו. זהותו אושרה בפני מרכז שמעון ויזנטל בווינה על ידי המחלקה המשפטית (Landeskriminalamt) של בוואריה.
ב-2011 נחשף כי השם שאימץ בורגר, "וילהלם באואר", היה שמו של אסיר יהודי בטרזין שבורגר רצח ב-1944. באותה תקופה שיתף בורגר פעולה עם הנאצים ויצר סרט תעמולה בשם "טרזיינשטט", מתוך אמונה ששיתוף הפעולה יסייע לו בהישרדות לאחר המלחמה.
קרל לוונשטיין
קרל לוונשטיין (בגרמנית: Karl Loewenstein; נודע גם בשם קרל לוסטן (Karl Loesten); 2 במאי 1887, זיגן – 1976, באד נוינאר-ארוויילר (Bad Neuenahr-Ahrweiler) ) היה איש עסקים יהודי-גרמני, בנקאי, ניצול השואה ומפקד שירות הסדר היהודי בגטו טרזין.
ביוגרפיה.
לפי מספר מקורות, היה לוונשטיין יהודי למחצה. חלק מקביעותיו של לוונשטיין על נעוריו, כמו השתתפותו במלחמת העולם הראשונה כקצין בחיל הים או שהוא בעל תואר דוקטור בכלכלה, אינן ניתנות לאימות. לאחר המלחמה הצטרף לפרייקורפס כדי להילחם נגד המרידות בשלזיה. ב-1922 עבר לברלין. בין השנים 1924–1941 עמד בראש סניף הבנק של בנק Busse בברלין.
כליאתו בגטאות.
בנובמבר 1941 נעצר על ידי הגסטפו, נאלץ למכור את מניותיו בבנק לארים וגורש לגטו מינסק. הנציב הכללי של הגטו, וילהלם קובה (Wilhelm Kube) , סבר שהוא קשור ללוונשטיין מבחינה משפחתית, והיה בקשר עם היטלר כדי להשיג את שחרורו. באפריל 1942 שוחרר לוונשטיין, נשלח לווינה, ולאחר כמה ימים - לגטו טרזין. הוא נהנה שם מיחס מועדף. הוא קיבל פטור מעבודה ונהנה מתנאי לינה ותזונה פחות קשים. ב-17 בספטמבר 1942 הפקיד אותו זיגפריד זיידל, מפקד הגטו, על ניהול האבטחה (שירות הסדר) בגטו. לוונשטיין ניהל את שירות הסדר בגטו, וכן את שירות ההדרכה, המשטרה הפלילית, מכבי האש, ההגנה האווירית, הפיקוח על העבודות ומשרד הבקרה הכלכלית. הייתה לו גישה חופשית למפקד הגטו. הוא פרסם דיווח יומי והאמין שהוא יכול להשפיע על זיידל. הוא נקט אמצעים תקיפים נגד גניבות ושחיתות, תוך התמקדות בהוגנות בחלוקת מזון והגנה על קשישים. ביוני 1943 הודח זיידל ואנטון בורגר קיבל את הפיקוד על המחנה. הוא גרש ופיטר חלק מאנשי שירות הסדר בגטו והשעה את לוונשטיין מתפקידו. לאחר מספר ימים נעצר לוונשטיין, הובא בפני בית המשפט היהודי ונידון לחמישה חודשי מאסר, שהופחתו בערעור לשלושה, ופוטר מתפקידו בעילת שימוש לרעה בכוח ומעילה. הוא ניצל מגירוש לאושוויץ, כשכמעט כל חברי היודנרט בגטו חוסלו.
לאחר המלחמה.
כששוחרר הגטו, נעצר לוונשטיין על ידי חיילים סובייטים ונשפט בפראג על שיתוף פעולה. הוא תואר כ"קפדן אך הוגן", ושוחרר ב-1947. הוא היגר לאוסטרליה, עבד בטווייה, וב-1952 חזר לגרמניה כדי לתבוע פיצויים. תביעות אלו, כמו גם ההליכים להשבת רכושו, כשלו. הוא נפטר לפני תום ההליכים.
יחייא בן הראש
יחייא בן הרוש
אליזבת בוהם
אליזבת בוהם (ברוסית: Елизавета Бём : 1843–1914) הייתה ציירת רוסית, מעצבת פופולרית של גלויות.
ביוגרפיה.
היא נולדה בסנקט פטרסבורג למשפחת אצולה רוסית של אנדאורוב שמקורה היה טטרי. היא בילתה את ילדותה באחוזת הוריה: הכפר שיפטסי, מחוז ירוסלב. בגיל 14 היא נכנסה לבית הספר לציור באגודה לקידום אמנים שם למדה אצל איוואן קראמסקוי ופאבל צ'יסטיאקוב. בשנת 1865 סיימה את בית הספר עם מדליית הכסף הגדולה. היא לקחה שיעורים פרטיים מקראמסקוי ולמדה באקדמיה הקיסרית לאמנויות שם הוענקה לה מדליית עידוד גדולה על ציורי החיות שלה.
היא נישאה לכנר רוסי-הונגרי לודוויג בוהם, פרופסור בקונסרבטוריון סנט פטרבורג אליזבת ציירה בצבעי מים, איירה ספרי ילדים מסדרת הספרייה העממית שם היא הוצגה על ידי ליאו טולסטוי. היא גם התנסתה ביצירה בזכוכית וקרמיקה. עבור תחריטיה ויצירות הזכוכית שלה היא קיבלה מדליות בירידים העולמיים בשיקגו של 1893, פריז של 1900, מינכן של 1902 ומילאנו של 1906 (מדליית זהב).
היא ידועה בעיקר כאחת מיוצרות הגלויות הרוסיים הבולטים. היא יצרה יותר מ-350 גלויות. רוב הגלויות שלה הודפסו על ידי אגודת הרווחה של יוגניה. היא יצרה סגנון מזוהה של גלויות, המתארות פני ילדים וצלליות.
על פי מחקרם של טרטיאקוב וגוטרמן היא הייתה מחברת הגלויות החשובה ביותר באימפריה הרוסית.
אליזבת בוהם מתה בשנת 1914.
המדינה החופשית של קונגו
ישעיה הלוי
רבי ישעיה בן רבי אברהם הלוי (נפטר בי' באייר ה'תפ"ג, 1723) היה רב ופרשן ה"שולחן ערוך". מחבר הספר "באר היטב" (הראשון) על חלק אורח חיים שבשולחן ערוך.
חייו.
נולד למשפחת תלמידי חכמים מפורסמת בברודי. נכדו של הרב דוד הלוי סגל, בעל הטורי זהב, ונינו של רבי יואל סירקיש, בעל הבית חדש.
בשנת ה'תפ"ג ניסה לעלות לארץ ישראל עם אשתו ובתו. בג' אייר לנו באכסניה בעיירה מוהילב. במקום פרצה שרפה ושלושתם נשרפו ומתו.
ספרו.
בשנת ה'תס"ח הודפס ספרו 'באר היטב' על חלק אורח חיים בשולחן ערוך, הידוע כ'באר היטב הראשון'. רבי ישעיה מזכיר בהקדמתו שקיים חיבור דומה על חלק יורה דעה, אך חיבור זה לא נדפס מעולם. בנוסף, הוא מסביר מה הסיבה שהביאה אותו לכתוב את החיבור ומדוע הסגנון קצר:
רבי יהודה אשכנזי, בעל הספר באר היטב הפופולרי יותר, מזכירו לפעמים כ'באר היטב אשר לפניי'.
הספר לא זכה לתהודה רבה בקרב הפוסקים. רבי יעקב עמדין ביקר את חידושיו ותעוזתו: "וראיתי בבאר היטב העזה גדולה שכתב כאן על המגן אברהם שטעה, וזה בלי ריח טעם. והוא אחד מהחידושים שחידש בעל אותו קיצור, וגם זו חולה רעה, ליהוי עליה סהדא רבה דלא אתמחי גברא ולא קמיעא" (תרגום: זו עדות גדולה שגם הספר וגם הכותב לא מוחזקים כמומחים).
קרב ואסילקיב
קרב ואסילקיב היה קרב צבאי שהחל ב-26 בפברואר 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
מהלך הקרב.
ב-26 בפברואר, בשעות הבוקר המוקדמות, החלו צנחנים רוסים לנחות ליד העיר ואסילקיב, רק 40 קילומטרים דרומית לקייב, בניסיון לאבטח את בסיס חיל האוויר ואסילקיב האוקראיני. קרבות קשים בין הצנחנים הרוסים למגנים אוקראינים התרחשו בעיר.
לפי גורמים אמריקאים ואוקראינים, בשעה 01:30, מטוס קרב אוקראיני סוחוי Su-27 הפיל מטוס תובלה איליושין Il-76 רוסי שנשא צנחנים. בשעה 03:20 הופל Il-76 שני מעל העיר הסמוכה בילה צרקווה.
ראש עיריית ואסילקיב הצהיר כי יותר מ-200 אוקראינים נפצעו בקרב. מאוחר יותר הוא טען כי כוחות אוקראינים הדפו את ההסתערות של צנחנים רוסים על בסיס האוויר הצבאי הסמוך לעיר ולרחוב המרכזי, כשהמצב בעיר נרגע. ה"וול סטריט ג'ורנל" דיווח כי כוחות אוקראינים סיירו בבוקר בעיר וחיפשו אחר מתחזים רוסים.
בשעות הבוקר המוקדמות של 27 בפברואר, טיל רוסי פגע במחסן נפט בואסילקיב והצית אותו.
הארמייה השישית (רוסיה)
קונסטנטין בוגייבסקי
קונסטנטין בוגייבסקי (ברוסית: Константин Богаевский : 24 בינואר 1872 - 17 בפברואר 1943) היה צייר רוסי אוקריאני מפורסם בנופיו הסימבוליסטים.
ביוגרפיה.
קונסטנטין בוגייבסקי נולד בעיר פאודוסיה שבמזרח קרים למשפחה איטלקית-גרמנית ותיקה ב-24 בינואר 1872. הוא לקח שיעורים ראשונים באמנות מאיוואן אייווזובסקי.
בשנים 1891–1897 למד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בכיתתו של ארכיפ קוינג'י. האמנות של קונסטנטין הצעיר לא הייתה פופולרית באקדמיה והוא אפילו שוחרר בשלב מסוים מהאקדמיה בגלל "חוסר כישרון". למרות זאת, קוינג'י תמיד נתן כבוד רב לתלמידו והגן עליו. בשנת 1898 נסע קונסטנטין לאיטליה ולצרפת שם התוודע ליצירותיו של קלוד לורן, שעליו הכריז כמורו האמיתי. התערוכה הראשונה שלו הייתה במוסקבה ב-1898.
משנת 1900 עבד בוגייבסקי בפאודוסיה. הנושא המרכזי של יצירותיו הפך לנופים סימבוליסטים של ארץ דמיונית שראה בחלומותיו. קונסטנטין בוגייבסקי הפך לצייר פופולרי לאחר שמקסימיליאן וולושין פרסם סדרת חיבורים בשם קונסטנטין בוגייבסקי. וולושין שיבח מאוד את הסמליות של ציוריו של בוגייבסקי.
בוגייבסקי היה חבר באיגוד האמנים הרוסים. בשנת 1906 הוא הציג את ציוריו בתערוכה דה ל'ארט רוסה שאורגנה על ידי סרגיי דיאגילב. ב-1911 הוא ביקר באיטליה וגילה בעצמו את ציוריו של אנדראה מנטניה, שהשפיעו מאוד על יצירתו המאוחרת של בוגייבסקי.
בוגייבסקי חזר ב-1912 לפאודוסיה שם נשאר עד סוף חייו. הוא שמר על ידידות של שנים רבות עם אלכסנדר גרין, כמו גם עם קבוצה של האינטליגנציה הרוסית כולל מקסימיליאן וולושין, מרינה צבטייבה ואוסיפ מנדלשטאם.
לאחר מהפכת אוקטובר נסוג בוגייבסקי מפרסום, אם כי יצירותיו כמו נמל עיר דמיונית משנת 1932 זכו להערכה רבה כאמנות בבית הספר לציור הריאליזם הסוציאליסטי של הדנייפר.
הוא מת בפאודוסיה ב-17 בפברואר 1943.
סגנון ועבודות.
בשנים 1902–1903 יצר קונסטנטין בוגייבסקי סדרת ציורים המבוססת על נופי חצי האי קרים המוכרים ("קרים העתיקה", "המבצר העתיק"). במשך זמן רב לאחר מכן, הוא צייר נופים, לא קשורים למקומות מסוימים. הם מתאפיינים בתאורה מיוחדת, שמקורה במספר כתמי צבע, ושמים אקספרסיביים.
בהשפעת מקסימיליאן וולושין, בוגייבסקי צייר את מה שמכונה "המחזור הקימרי" של הציורים של הנופים המדומיינים שלו.
משנת 1906, מופיעים ביצירתו של בוגייבסקי מוטיבים פילוסופיים הקשורים לבדידות ולקטנות האדם.