משמרת חֵזִיר (נקראת גם: משמרת ממלח) היא המשמרת ה-17 מבין כ"ד משמרות כהונה ששירתו בבית המקדש בתקופת בית ראשון ונזכרות בתנ"ך (ב). המשמרת חזרה מגלות בבל והמשיכה להתקיים ולעבוד בבית המקדש גם בתקופת בית שני.
השם "חזיר".
בתלמוד הירושלמי, (מסכת תענית, ) מובא הסבר לשם חזיר, לפיו מקור השם הוא השורש ח.ז.ר. כלומר; שמואל הנביא ("שמואל הרואה" בלשון התלמוד הירושלמי - כלשון הפסוק) ודוד המלך הוסיפו עוד שש-עשרה משמרות כהונה על שמונה המשמרות הקיימות שהעמיד משה. לכל אורך תהליך הוספת המשמרות הקפידו על חלוקה שווה של משמרות, חציין מבני אלעזר הכהן וחציין מבני איתמר הכהן, אך כאשר הגיעו לשמונה האחרונות, לא היו מספיק צאצאים לאיתמר, כך שכל שמונה המשמרות האחרונות היו מבני אלעזר והפרו את השוויון. ממקרה זה נגזר השם חזיר, בכך שסבב חלוקת המשמרות 'חזר' להיות מבני אלעזר עקב חוסר בבני איתמר.
על פי ה, לא נכללה משמרת זו בין ארבע משמרות הכהונה שעלו מן הגולה בתחילת תקופת בית שני (שמהן ייסדו עשרים וארבע משמרות על פי גורל), ולכן נקבע אז שאפילו אם מאוחר יותר היא תעלה היא תהיה טפלה למשמרות שעלו בראשונה.
השם "חזיר" נזכר גם בספר נחמיה (), אך שם מדובר ברשימת שמות של ראשי משפחות שעלו מבבל, ואין לכך קשר למשמרת חזיר.
ארכאולוגיה.
כפר ממלח.
מצפון לכביש 65, כקילומטר ומחצה דרומית לצומת צלמון, נמצאים שרידי "כפר ממלח" - מקום מושבה של משפחת חזיר מירושלים, לאחר שעברו משפחות הכהונה לגליל. במקום מערות קבורה קדומות, מאגרי מים, מערכת מחילות מסתור מימי המרידות ברומאים ומבני ציבור שונים. בראש גבעת ממלח נמצאים שרידי בית הכנסת המזוהה עם בית הכנסת של משפחת חזיר.
קבר בני משמרת חזיר.
קבר בני חֵזיר הוא מערת קבורה של משפחת כוהנים מבני חֵזיר הנמצא בנחל קדרון שמתוארך לתקופת החשמונאים, והוא חצוב כולו בתוך הצוק. כתובת בעברית שנחקקה מעל המערה מלמדת כי המערה שימשה את בני חֵזיר במשך כמה דורות (וגם מלמדת על שמות הנפוצים בתוך בני המשמרת: אלעזר, יוסף, חניה - שמוזכרים פעמיים): ניתן גם ללמוד מכתובת זו על חשיבותה של משמרת זו (יחסית לשאר 24 משמרות הכהונה), שזכתה לחציבת קבר במקום מרכזי - מול הר הבית.
צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית)
צ'ארלסטון (באנגלית: Charleston) היא עיר במחוז צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית בארצות הברית. זוהי עיר המחוז והעיר הגדולה ביותר במחוז. בין השנים 1670 ל-1790 שימשה העיר כבירתה של פרובינציית דרום קרוליינה.
שם העיר ומיקומה.
שמה של העיר בעת היווסדה היה קרלופוליס (Carolopolis), שם שמובנו בלטינית הוא: "עירו של צ'ארלס". בשנת 1670 שונה שמה של העיר ל"צ'ארלסטאון" (Charlestown או Charles Towne) ובשנת 1680 שונה מיקומה המקורי, על גדתו המערבית של נהר אשלי, למיקום הנוכחי באויסטר פוינט. בשנת 1783 שונה שמה של העיר פעם נוספת לשמה הנוכחי.
היסטוריה.
בשנת 1690 הייתה צ'ארלסטון העיר החמישית בגודלה בצפון אמריקה, והיא נותרה בין עשר הערים הגדולות בארצות הברית עד למפקד האוכלוסין בשנת 1840. צ'ארלסטון ידועה בכינויה "העיר הקדושה" בזכות כנסיותיה הרבות, אשר מגדלי פעמוניהן בולטים מתוך נוף הבניינים הנמוך בעיר, וכן בזכות העובדה שהייתה זו אחת מן הערים הבודדות בשלוש עשרה המושבות אשר גילו סובלנות דתית כלפי הכנסייה הצרפתית הוגנוטית. עד היום היא אחת מן הערים הבודדות בארצות הברית שבה כנסייה הוגנוטית. צ'ארלסטון אף הייתה אחת מן הערים הראשונות במושבות הבריטיות בצפון אמריקה אשר התירה ליהודים לקיים את מנהגי דתם ללא הגבלות. קהילת בית הכנסת ק"ק "בית אלוהים", אשר נוסדה בשנת 1749, היא הקהילה היהודית הרביעית בגילה בין מדינות ארצות הברית. בית הכנסת "ברית שלום בית ישראל" הוא בית הכנסת האורתודוקסי העתיק ביותר בדרום ארצות הברית ונוסד על ידי יהודים מקהילת אשכנז (יוצאי גרמניה ומרכז אירופה) במחצית המאה ה-19.
בשנת 2007 חיו בצ'ארלסטון 118,492 נפש, והיא הייתה העיר השנייה בגודלה בקרוליינה הדרומית. לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 צ'ארלסטון היא העיר בעלת הגידול המהיר ביותר בקרוליינה הדרומית. בשנת 2016 הוצפה העיר בשל ההוריקן "מת'יו" שפגע בה בדרגה 1.
בעיר בית ספר יהודי על-שם אדלסטון, בו לומדים תלמידים מכיתות גן - ח'.
אננסון
אננסון (שם מדעי "Cleidopus gloriamaris"), הוא מין של דג במשפחה מגינוניים ("Monocentridae"), והמין היחיד בסוג "Cleidopus". באנגלית הוא מכונה בעיקר "דג האננס" (pineapplefish), וגם "דג האביר" (knightfish) או "דג שריון הקשקשים" (coat-of-mail fish), בשל הקשקשים דמויי השריון המכסים את גופו, וגם "דג אורות ימין ושמאל" (port-and-starboard light fish), בשל זוג פוטופורים המזכירים אורות ניווט על ספינות. סיומת שם המין ("gloriamaris") היא מלטינית, "gloria" ו-"maris", שפירושם "תהילת הים".
תפוצה ובית גידול.
האננסון חי במי החופים מול קווינסלנד, ניו סאות' ויילס, ואוסטרליה המערבית. הוא מצוי בעומקים שבין 6 ל-200 מטרים בשוניות ומעגנים.
תיאור.
האננסון גדל עד לאורך של 22 ס"מ. גופו שמנמן ועגול, והוא מכוסה כמעט כולו בקשקשים גדולים מחוספסים המסתיימים בקוצים חדים הפונים אחורנית. ראשו גדול, כששקערוריות הריר מוקפות בעצם בולטת מגינה. הזרבובית רחבה ותלויה מעל פה רחב. השיניים קטנות ודקות, והן צומחות מהלסתות, מהחך ומעצם המחרשה. על הלסת התחתונה, בסמוך לפינות הפה, יש שתי שקערוריות, המוחבאות כשהפה סגור, המכילות חיידקים ביולומינסנטיים. צבע פוטופור זה הוא ירוק בדגים צעירים והופך אדום ככל שהדג מתבגר. הסנפיר הגבי הראשון מורכב מ-7-5 קרניים קשות (קוצים) וחזקים; הקרניים אינן מחוברות בממברנה ומסודרות לחלופין בין ימין לשמאל. הסנפיר הגבי השני מכיל 12 קרניים רכות. כל אחד מצמד סנפירי הגחון הצהובים מכיל קרן קוצית ארוכה, כמעט כאורך ראש הדג, ו-4-3 קרניים רכות. סנפיר הגחון יכול להינעל בזווית ישרה לגוף. סנפיר השת מכיל 12-11 קרניים וסנפירי החזה 14-15 קרניים.
הקשקשים של האננסון צהובים עד לבנבנים עם שוליים אחוריים שחורים, היוצרים תבנית מיוחדת שנתנה לדג את שמו. השפתיים, הסנטר, וחלקים מהלסת הם שחורים. על הלסת התחתונה יש רצועה אדומה המשתרעת עד הפוטופור. מין זה של דג דומה מאוד לדגי אצטרובל של הסוג "Monocentris", ויש המייחסים את האננסון לסוג זה. "Cleidopus" שונה מ-"Monocentris" בכך שארובת העין שלו צרה יותר ובמיקומם של איברי האור, הקרובים יותר לקצה הלסת התחתונה ב-"Monocentris". מין זה שונה גם מאננסון יפני ("Monocentris japonica") בכך שהזרבובית שלהם מעוגלת יותר.
ביולוגיה ואקולוגיה.
בשל סנפיריו הקטנים והשריון הנוקשה שלו, האננסון הוא שחיין חלש. האננסון הוא מין הפעיל בלילה, ובמהלך היום הוא מצוי בתוך מערות ותחת מדפי סלע. בשמורה הימית "פארק פליי פוינט הליפקס" ( Fly Point Halifax Park Aquatic Preserve) שבניו סאות' ויילס תועדה קבוצה קטנה של אננסונים תחת אותו מדף סלע במשך לפחות 7 שנים, וקבוצה אחרת מתחת למדף אחר במשך 3 שנים. בלילה יוצא מין זה אל מישורי החול על מנת להיזון, כשהוא משתמש באיברי התאורה שלו על מנת להאיר חסילונים קטנים. ייתכן שהאור משמש גם לתקשורת עם בני מינו. האור של האננסון מופק ממושבות סימביוטיות של החיידק "Vibrio fischeri" בתוך הפוטופורים שלו. "V. fischeri" מצויים גם באופן חופשי במי הים ומשתחררים באופן טבעי מהפטוטפורים של האננסון. עם זאת, האור שלהם מתעמם תוך שעות ספורות מהרגע ששוחררו למי הים. מין זה חי בשביה עד עשר שנים.
האננסון והאדם.
האננסון נפוץ למדי במים עמוקים, אך בשל נטייתו להיחבא במהלך היום, הוא היה מוכר בתקופה שלאחר גילויו רק מדוגמאות של דגים שהושלכו לחוף בסערות. דג זה נאסף לפעמים במכמורתנים מסחריים, והוא פופולרי בין מגדלי דגי נוי. הדג עמיד למדי, אך חייבים לספק לו מקומות מחבוא סלעיים ואוכל חי.
עודד (תנועה)
תנועת עודד הייתה תנועה של סטודנטים יהודיים מרוקאיים שפעלה בצרפת, ששמה לעצמה למטרה להעלות לארץ ישראל אינטלקטואלים יוצאי צפון אפריקה. את שם התנועה נתן ההיסטוריון שלמה דינור.
הסטודנטים למדו בצרפת על אף שהוריהם עלו לישראל, משום שבצרפת הם נהנו מלימוד באוניברסיטאות בחינם ואילו בישראל שכר הלימוד היה גבוה, בנוסף לאפליית יהודי צפון אפריקה. הסטודנטים מתנועת עודד בראשותו של אלי ואקנין – שהגה את רעיון התנועה – פנו בבקשת עזרה אל הסוכנות היהודית בצרפת וזו סייעה להם לעלות לישראל.
התנועה פעלה הן לעידוד עלייתם של אליטות אינטלקטואליות, בעיקר סטודנטים ואקדמאיים, מקרב יהדות מרוקו, ובמשך שנות פעילותה הביאה לעלייתם של כ-1,000 סטודנטים, והן על ידי עידוד ותמיכה בסטודנטים יוצאי מרוקו בישראל. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 הצטרפו חלק מפעילי התנועה למערכת הפוליטית ובראשית שנות ה-80 התפרקה התנועה.
אסון אוניית המעפילים אגוז ב-1961 היה הזרז שהביא להתאגדותם של סטודנטים יהודים בנפרד מהתאגדות הסטודנטים המרוקאיים בני כל הדתות שפעלו ב"בית מרוקו" שבאוניברסיטת פריז. התנועה הוקמה בפריז בשנת 1962 בידי בוגרי תנועות נוער ציוניות, ושנתיים לאחר מכן, אחרי סמינרים, הכנה רעיונית וביסוס התנועה, עלו לישראל 120 סטודנטים יוצאי מרוקו. בשנת 1968 עבר מרכז התנועה לירושלים. התנועה העניקה מלגות לסטודנטים על מנת שיעלו לישראל וכן פעלו בקרב עולי מרוקו במפעלים כגון מתן שיעורי עזר לכ-10,000 תלמידים, מרביתם בשכונות מצוקה, "מכינה" לטכניון, מחנות קיץ לילדים ממשפחות מעוטות יכולת, מפעלים תרבותיים כגון תיאטרון בובות נודד ולהקה ועוד.