פרסום ספרו של בנימין זאב הרצל "מדינת היהודים" ב-1896 עורר התלהבות גדולה בקרב ראשוני התנועה הציונית בבולגריה. ראשי התנועה ובכלל זה בירר ניהלו חליפת מכתבים עם הרצל, וב-10 במרץ 1896 כתב הרצל ביומנו כי קיבל מכתב נלהב מבירר וכי הרב הראשי לסופיה הרב באקיש רואה בו את משיח היהודים. ב-17 ביוני 1896 הגיע הרצל לביקור בבולגריה, במסגרת נסיעתו להיפגש עם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני באיסטנבול. בתחנת הרכבת בסופיה קיבלה את פניו משלחת בראשות בירר, שבה נכחו עוד בלקובסקי, קרל הֶרבּסט וישועה כלב. בירר בירך את הרצל בנאום קצר בגרמנית שבו ציין כי יהודי בולגריה מאחלים לו שיצליח במאמציו להגשים את משאת נפשו של עם ישראל לאורך אלפיים שנות גלותו מארצו. מאות מיהודי סופיה צבאו על הרכבת והריעו להרצל, אשר ציין ביומנו כי היה "נרגש כולו" מקבלת הפנים. בעקבות ביקורו של הרצל, הוציא לאור ארגון "ציון", שבראשו עמדו הרבסט, כלב ובירר, את הספר "מדינת היהודים" בתרגום לבולגרית. ב-25 בדצמבר 1898 נערכה בפלובדיב ועידת היסוד של התנועה הציונית בבולגריה, ובירר נשא את נאום הפתיחה בעברית.
אחריתו ומשפחתו.
ב-1900 עזב בירר את בולגריה, שב ללבוב וניסה ללא הצלחה להקים מחדש את תנועת "שומר ישראל". הוא פרש מהחיים הציבוריים.
ראובן בירר הלך לעולמו ב-1931 בלבוב, בגיל 96.
בנו היחיד, ושלושת בניו שלו אחריו, היו גם הם רופאים. בנו ד"ר יוסף בירר היה רופא רנטגנולוג, ממייסדי התנועה הציונית בבוקובינה וציר לקונגרסים ציוניים. בנו הבכור של יוסף, ד"ר גדעון בירר, היה כירורג אורתופדי, בצ'רנוביץ ומשנות ה-30 ועד מותו בתל אביב. אחיו הצעירים, התאומים עמנואל ויהושע, עלו לארץ ישראל ב-1920 במסגרת העלייה השלישית כחלוצים אנשי "השומר הצעיר", היו ממייסדי ההתיישבות הקיבוצית בעמק יזרעאל, ואחר-כך היו לרופאים בווינה ובעקבות עליית הנאצים לשלטון עברו ללונדון: ד"ר עמנואל בירר היה מראשוני בית אלפא, ובהמשך היה לגינקולוג; וד"ר יהושע בירר (Joshua Bierer;1901–1984) היה ממייסדי משמר העמק, ובהמשך היה לפסיכיאטר, מחלוצי הפסיכיאטריה החברתית, מייסד "International Journal of Social Psychiatry" (כתב העת הבינלאומי לפסיכיאטריה חברתית) ועורכו ומייסד המכון לפסיכיאטריה חברתית (Institute of Social Psychiatry) בלונדון.
הספינה של ח'ופו
הספינה של ח'ופו היא ספינה עתיקה בגודל מלא שהוכנסה בשנת 2500 לפנה"ס לערך, לתוך בור חתום בצידה הדרומי של מתחם הפירמידות בגיזה ובצמוד לפירמידה הגדולה. הספינה, שהוכנסה לבור מפורקת, נבנתה ככל הנראה על ידי פרעה ח'ופו, המלך השני בשושלת הרביעית בתקופת הממלכה הקדומה של מצרים העתיקה. ככל הנראה שימשה הספינה כחלק מהחפצים שהונחו לשימושו של המלך בחיי העולם הבא. הספינה שוכנת במוזיאון הספינה של חופו, שנבנה במיוחד לשימורה ונמצא במתחם הפירמידות במקום בו נתגלתה. מציאת הספינה נחשבת כאחת התגליות הגדולות בארכאולוגיה של מצרים.
הספינה המוצגת היא אחת מתוך שתי ספינות גדולות ועתיקות שנמצאו, אשר הייתה במצב שימור מעולה, בעוד השנייה הייתה חשופה וסבלה מנזקים. אורכה של הספינה הוא 43.6 מטר ורוחבה 5.9 מטר. הספינות התגלו בשנת 1954 על ידי הארכאולוג המצרי כמאל אל-מלאח' (Kamal el-Mallakh). הספינה נמצאה בבור שנחצב לתוך הסלע, אשר היה חתום ולא הופרע מאז הוכנסה הספינה לתוכו, נבנתה מארז הלבנון, והורכבה מלוחות עץ ועם תחתית שטוחה וללא שדרית. הספינה הוכנסה לבור כאשר הלוחות מסודרים בסדר הגיוני וקשורים בחבלים, וכללה 1,224 חלקים. שחזור הספינה ובנייתה ארכו 13 שנים. ביצוע השחזור נעשה על ידי מחלקת העתיקות המצרית.
הבור החפור בו נמצאה הספינה היה באורך של 30 מטר, והוא היה מכוסה ב-41 לבנים גדולות העשויות מאבן גיר, משקל כל אבן כ-18 טון. לוחות וחלקי הספינה המפורקת נערמו ב-13 שכבות.
החוקרים לא קבעו חד משמעית לשם מה שימשה הספינה. על פי המבנה שלה סווגה ככלי שיט המכונה "דוברת השמש", ששימש ככלי פולחן שתפקידו היה לשאת את המלך לאחר שקם לתחייה ביחד עם אל השמש רע במסע על פני השמים כחלק ממחזור השמש. על הספינה נמצאו סימנים שהראו שהספינה שהתה בעבר במים, וייתכן ושימשה כדוברת מסע הקבורה של גופתו החנוטה של המלך מממפיס לגיזה. ייתכן גם ששימשה את ח'ופו עצמו כספינת עלייה לרגל כדי לבקר במקומות קדושים, ולאחר מותו נקברה ליד הפירמידה שלו כדי שתשמש אותו בעולם הבא.
במתחם הפירמידות נמצאו עוד שלושה בורות של ספינות אך כולם היו ריקים.
מבנה המוזיאון.
לצורך אחסון הספינה והצגתה לקהל נבנה מבנה שהותאם במיוחד, אשר יאפשר את הצגתה לקהל מכל הזוויות תוך שמירת התנאים המתאימים מבחינת ניקיון ולחות כדי שלא תינזק במהלך הזמן. המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי פרנקו מיניסי (Franco Minissi) והוא נפתח לקהל בשנת 1982. המוזיאון נבנה במקום בו נמצאה הספינה, והבור בו נתגלתה הספינה העיקרית שולב בתוך מבנה המוזיאון בקומת הקרקע. המבנה דמוי מכולה, אשר שתי פאותיה בצורת משושה. בקומת הקרקע של המוזיאון נמצאת תצוגה חזותית של תמונות וכתבים וכן דגם מוקטן של הספינה, המראים ומסבירים את תהליך החפירות הארכאולוגיות והשחזור של הספינה.
כדי לראות את הספינה יש לטפס במדרגות לקומה השנייה, כאשר סביבה נבנה מסלול הליכה הקפי מעץ המאפשר לראות את פרטיה מכל כיוון. מסביב למסלול ההליכה נבנו חלונות גדולים המאפשרים כניסת אור רב למבנה ומבט טוב על הספינה, וכן תצפית על הפירמידה הגדולה של ח'ופו.
אולגה זבלינסקיה
אולגה סרגייבנה זַבֶלינסקיה (ברוסית: Ольга Сергеевна Забели́нская; נולדה ב-10 במאי 1980) היא רוכבת אופניים רוסית, המתמחה במרוץ אופני כביש ובמיוחד במרוץ נגד השעון. היא בעלת מדליית כסף מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) במרוץ נגד השעון ושתי מדליות ארד אולימפיות (לונדון 2012) במרוץ הכביש ובמרוץ נגד השעון. נכון ל-2020 היא רוכבת בקבוצה השווייצרית Roland Cogeas Edelweiss Squad.
ביוגרפיה.
נולדה בלנינגרד שבברית המועצות (כיום סנט פטרסבורג ברוסיה). אביה, סרגיי סוחרוצ'נקוב, הוא מנצח מרוץ הכביש האולימפי באולימפיאדת מוסקבה (1980). בצעירותה היא גדלה ללא אביה וגם לאחר חידוש יחסיהם, לטענתה, הוא לא עודד אותה להתמקד ברכיבת אופניים מקצועית בהאמינו כי "מרוצי אופניים אינם מתאימים לנשים".
ב-1997 ניצחה באליפות העולם לנערות (עד גיל 18), שנערכה בסן סבסטיאן, במרוץ נגד השעון. ב-1998 סיימה שנייה באליפות העולם לנערות, שנערכה בפולקנבורג (הולנד), הן במרוץ הכביש והן במרוץ נגד השעון. כמו כן, זכתה באותה שנה במדליית הכסף באליפות העולם לנערות במרוצי מסלול ב"מרוץ הנקודות" (Points Race).
ב-2001 זכתה במדליית הארד באליפות אירופה עד גיל 23 במרוץ נגד השעון וב-2002 זכתה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 23, גם כן במרוץ נגד השעון. ב-2001 החלה להתחרות במדי קבוצת Itera הרוסית והתחרתה במסגרתה גם בעונת 2002. ב-2003 עברה לקבוצת Velodames - Colnago ובמדיה זכתה במקום השלישי ב"טור הנשים של הולנד" וניצחה בקטע אחד ב"טור דה פראנס לנשים".
ב-2006 פרשה למשך ארבע שנים מהספורט כדי ללדת ולגדל שני ילדים. ב-2010 שבה להתחרות במדי קבוצת סאפי פסטה וניצחה באותה שנה במרוץ הקטעים, "טור תורינגיה לנשים". ב-2011 סיימה במקום השלישי בכרונו דה נסיון (Chrono des Nations), ממרוצי נגד השעון החשובים בעולם.
ב-2012 זכתה בשתי מדליות ארד במסגרת אולימפיאדת לונדון. תחילה במרוץ הכביש, היא יזמה בריחה כ-40 קילומטר מהסיום, אליה הצטרפו מריאנה פוס וליזי ארמיטסטד. השלוש הצליחו לשתף פעולה ולהקדים את דבוקת הרוכבות. במאוץ הסיום הקדימה פוס את ארמיטסטד וזבלינסקיה, שנחשבה כבעלת סיכויים פחותים במאוץ, אכן סיימה שלישית. גם במרוץ האולימפי נגד השעון הפתיעה זבלינסקיה כשסיימה שלישית בהקדימה כמה מהמועמדות המובילות למדליה במרוץ זה. באליפות העולם שנערכה בסוף עונת 2012 סיימה זבלינסקיה במקום החמישי במרוץ האישי נגד השעון. באליפות העולם ב-2013 סיימה שביעית במרוץ האישי נגד השעון באליפות העולם.
בתחילת מרץ 2014 ניצחה זבלינסקיה במרוץ הקטעים וואלטה קוסטה ריקה לנשים. היא ניצחה בקטע השני (מתוך חמישה קטעים במרוץ) בקטע של מרוץ אישי נגד השעון ועלתה לראש הדרוג הכללי במרוץ, והצליחה לשמור על הבכורה עד סיום המרוץ. הישגה הבולט במרוץ חד-יומי באותה שנה, היה מקום שביעי במרוץ טרופאו אלפרדו בינדה, מרוץ הנכלל בסבב הגביע העולמי לנשים.
ב-2016 עברה לקבוצה האיטלקית "Bepink". באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה זבלינסקיה במדליית כסף לאחר שסיימה שנייה במרוץ האישי נגד השעון. ב-2017 ניצחה באליפות רוסיה במסלול, במרוץ הנקודות. ב-2018 עברה לקבוצה הרוסית Cogeas Mettler, בשורותיה ניצחה באוקטובר 2018 במרוץ נגד השעון Chrono des Nations.
בקיץ 2018 ניסתה זבלינסקיה לייצג את אזרבייג'ן במשחקי אסיה (2018). השתתפותה סורבה על רקע אי יכולת מוסדות הספורט של אזרבייג'ן לספק אישור על שחרורה מהתאחדות האופניים הרוסית. ניסיון המעבר לאזרבייג'ן היה על רקע חששה שספורטאים רוסים לא יוכלו להשתתף באולימפיאדת טוקיו (2020) על רקע החשדות הבינלאומיים בדבר שימוש בסמים בספורט ברוסיה.
שימוש בחומרי אמרוץ.
במרץ 2014 נמצא החומר האסור אוקטופמין (octopamine) בדמה. התאחדות האופניים הרוסית קבעה בדצמבר 2015 כי לא עברה עבירה ספורטיבית והפסיקה את תהליך הענישה. האיגוד הבינלאומי לאופניים ערער על פסיקה זו בפני בית הדין לבוררות בספורט. לפני שזה פסק הגיעו הצדדים לפשרה, על-פיה זבלינסקיה הושעתה ל-18 חודשים שהסתיימו בספטמבר 2015.
חיים אישיים.