במהלך השנים הבאות הוא המשיך בניהול נסיעות מאורגנות של לחברות ולתלמידי בית ספר, ובשנת 1844 הוא חתם לראשונה על הסכם קבוע להתקשרות עם חברת הרכבות של מחוזות מידלנד (Midland Counties Railway). הצלחה זאת הניעה אותו להקים חברה הפועלת תחת שמו. בשנת 1845 הוא ארגן מסע של כמה מאות תיירים מלסטר לליברפול. ב-1846 הוא פשט רגל לאחר ניסיון לא מוצלח לארגן מסע של כ-350 נוסעים מאנגליה לסקוטלנד, ואולם בשנים הבאות הוא הצליח להתאושש וחברת התיירות שלו החלה להצליח. בשנת 1851 הוא ארגן נסיעות המוניות לביקור בתערוכה הגדולה שנערכה בלונדון. בשנת 1855 הוא ארגן את הסיור הראשון מחוץ לגבולות בריטניה, שבו הוא הדריך שתי קבוצות לבלגיה, הולנד, צרפת - שם המסע כלל ביקור בתערוכה בינלאומית וגרמניה. בשנים הבאות הסיורים הבינלאומיים של החברה גדלו בהקפם, וכללו לא רק את אירופה אלא גם את ארץ ישראל ומצרים. השפעתו במצרים הייתה כה רבה עד שהיו שכינו את תעלת סואץ בשם 'תעלת קוק'.
ב-1865 הוא נכנס לשותפות עם בנו, ג'יימס מייסון קוק, שהיה בעל חוש עסקי מפותח, והם קראו לחברה שלהם 'תומאס קוק ובנו'. משרדי החברה שכנו בלונדון, ובבעלותם היה מלון הסמוך למשרדים, ובו חנות לציוד למטיילים הכולל מדריכים, מזוודות, טלסקופים וכו'. באותה שנה נסע תומאס קוק לראשונה לארצות הברית והחל להרחיב את פעולות החברה ליבשת אמריקה. בשנת 1872, בגיל 63, יצא תומאס לסיור סביב העולם: באוניה לניו יורק, משם ברכבת לסן פרנסיסקו, משם באונייה ליפן ומשם לסין (אזור), סינגפור, הודו, מצרים וארץ ישראל, טורקיה, יוון, איטליה וצרפת. המסע המורחב ארך 222 יום, ובהמשך הפך לאירוע שנתי, ששימש השראה לספר מסביב לעולם בשמונים יום.
בשנת 1878 הביאו חילוקי דעות בין תומאס קוק לבנו ג'יימס לפירוק השותפות ביניהם, והבן השתלט למעשה על החברה. ג'יימס קוק הרחיב מאוד את פעילות החברה מחוץ לאנגליה. בשנת 1890 תומאס וג'יימס הלכו שניהם לעולמם, והחברה עברה לידיהם של שלושת בניו של ג'יימס קוק. בשנת 1928 נמכרה החברה במפתיע לחברה הבלגית Wagons-Lits, שהייתה המפעילה של האוריינט אקספרס והמתחרה הרצינית היחידה של תומאס קוק ובנו. החברה המשיכה לשגשג תחת ההנהלה החדשה, אך משנכבשה פריז במהלך מלחמת העולם השנייה והמשרדים הראשיים של Wagon-Lits נוהלו תחת שליטה נאצית, החרימה הממשלה הבריטית את הפעילות האנגלית של החברה. החברה המשיכה לפעול תחת ניהול ממשלתי, ובשנת 1941 עברה השליטה בחברה לתאגיד חברות הרכבת הבריטיות. בשנים שלאחר המלחמה המשיכה החברה לשגשג, אך היקף השליטה שלה בשוק התיירות קטן עם השנים בעקבות ייסוד חברות תיירות נוספות.
בשנת 1972 הופרטה החברה ונמכרה לידי הבנק הבריטי 'Midland Bank', ולאחר שבנק זה נכנס לקשיים כלכליים, נרכש חלק נכבד מהחברה על ידי רוברט מקסוול בשנת 1988. בשנת 1992 נמכרה החברה ל-Westdeutsche Landesbank (הבנק השלישי בגודלו בגרמניה).
ב-23 בספטמבר 2019 הפסיקה החברה לפעול לאחר שקרסה תחת נטל חובותיה.
חידושים בתחום התיירות.
כאמור, חברת תומאס קוק ובנו היא למעשה חברת הנסיעות הראשונה בעולם. ככזו, רבים ממושגי היסוד המוכרים היום בתחום התיירות, הם למעשה חידושים של החברה, ובעיקר של מייסדה תומאס קוק.
אחד החידושים המרכזיים בפעילות חברת תומאס קוק ובנו הייתה בהוזלת עלויות הנסיעה והשהייה בחו"ל. בעקבות כך התאפשר לשכבות הביניים לצאת לטיולי נופש ברחבי העולם, זכות שעד לאותה תקופה הייתה שמורה רק למעמד העליון (למורת רוחם הגלויה של אנשי המעמד העליון).
נסיעות מפורסמות.
בשנת 1872 הוביל תומאס קוק בעצמו סיור מסביב לעולם, שנמכר לנוסעים ב-210 גינאות לאדם. מסע זה הפך לנוח בעקבות פתיחת תעלת סואץ 3 שנים קודם לכן, ב-1869. הסיור כלל מסע באוניית קיטור מאנגליה לארצות הברית, חציית ארצות הברית לרוחבה ברכבת, משם באונייה ליפן, ובהמשך עבר המסע בהודו ובסין. המסע הראשון נגמר עבור רוב הנוסעים בים האדום, ומשם עלו הנוסעים על אונייה חזרה לאנגליה - בעוד שתומאס קוק עצמו המשיך משם לסיור במצרים וארץ ישראל, טורקיה, יוון, איטליה וצרפת. קוק חזר לאנגליה לבסוף לאחר 222 יום. בהמשך הפכו המסעות מסביב לעולם לאירוע שנתי, ולהצלחה מסחרית גדולה. מסעות אלו היוו את ההשראה לספרו של ז'ול וורן 'מסביב לעולם ב-80 יום'.
בשנת 1884 היה הגנרל האנגלי המפורסם ומושל סודאן צ'ארלס גורדון לכוד בחארטום, בעקבות מצור על כוחותיו של אנשי המרד המהדי. ג'ון מייסון קוק התבקש על ידי הממשלה הבריטית לארגן את הסיוע הלוגיסטי שנדרש עבור כוחות הסיוע שנשלחו לעזרתו של הגנרל גורדון. כוחות הסיוע כללו 18 אלף חיילים, ודרשו העברה של 40 אלף טונות ציוד. אולם כוחות הסיוע לא הצליחו להגיע לחרטום בזמן, ובינואר 1885 נפלה חרטום, והגנרל גורדון הוצא להורג.
בשנת 1898 טיפלה חברת תומאס קוק בצדדים הלוגיסטיים של מסע וילהלם השני לארץ ישראל.
בארץ ישראל.
ארץ ישראל הייתה כלולה ביעדים של חברת תומאס קוק ובנו. בשנת 1896 התפרסם בהמליץ:
בימי המנדט הבריטי פעל סניף החברה בארץ ישראל בהנהלה ערבית (המנהל היה דימיטרי סלמה), ובקרב הציבור היהודי עלו טענות שהיא מחרימה את נותני השירות היהודים ואינה חושפת את התיירים ליישוב היהודי בארץ ישראל. מנגד, היו ששיבחו את יחסו הטוב של מנהל הסניף ליהודים.
בשנת 1953 היה לחברה סניף בירושלים ברחוב דוד המלך וסניף בחיפה, אך בסוף מאי 1953 נסגר הסניף בחיפה ועלו שמועות שהיא נענתה לחרם הערבי.
בשנת 1996 מונתה חברת ארקיע לנציגה של החברה בישראל.
ז'לקו רז'נטוביץ'
ארקאן (פירושונים)
משה (מיני-סדרה)
משה (באנגלית: Moses the Lawgiver) היא מיני-סדרת דרמה בריטית-איטלקית בת 6 פרקים משנת 1974. היא נכתבה על ידי אנתוני ברג'ס, ויטוריו בוניצ'לי וברנארדינו זאפוני ובוימה על ידי ג'יאנפרנקו דה בוזיו. הסדרה מתארת את סיפורו של משה, שליח האלוהים המוציא את בני ישראל מחיי עבדות במצרים לארץ המובטחת.
את הפסקול לסדרה כתב המלחין האיטלקי אניו מוריקונה. הסדרה צולמה באיטליה, במרוקו, בתוניסיה ובישראל בין השנים 1973–1974.
העיבוד לסרט.
מיני הסדרה, שאורכה כ-360 דקות בשישה פרקים, נערכה לכדי סרט טלוויזיה שלם של 141 דקות, שיצא לשידור בשנת 1976.
יוסי וירז'נסקי
יוסף (יוסי) וירז'נסקי (24 בדצמבר 1942 – 4 באפריל 2020) היה שחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
וירז'נסקי נולד בתל אביב, עם שחרורו מהצבא למד משחק, והחל להופיע בתיאטרון. בשנת 1973, עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, גויס למילואים והוצב בגדוד טנקים בקרבות הקשים ברמת הגולן. במהלך הקרבות העזים נפגעו כלל הטנקים בגדוד, ומרבית החיילים נהרגו. וירז׳נסקי היה בין המעטים ששרדו וחולצו בחיים. כתוצאה מכך סבל וירז'נסקי מטראומה נפשית והוגדר הלום קרב.
לאחר המלחמה, חרף הדברים שעבר, חזר וירז׳נסקי למשחק והשתתף בהצגות תיאטרון וסרטי קולנוע.
בשנים האחרונות לחייו הקדיש את מירב זמנו לכתיבת סיפורים מתקופות שונות בחייו שאותם איגד בספר ששמו "יוסף בכלוב האווזים". החל מילדותו ברמת-גן, דרך שירותו הצבאי ובחרותו באילת ובבריטניה ועד למלחמת יום הכיפורים ולחייו לאחר הפגיעה. בשנת 2021, במלאת שנה לפטירתו, יצא הספר לאור.
קריירה בתחום המשחק.
וירז'נסקי השתתף בהפקות מקומיות ובינלאומיות רבות.
בין הסרטים הישראלים בהם שיחק: "שתי דפיקות לב" (1972), "יום הדין" (1974) סירטו של ג'ורג' עובדיה שהיה הסרט הישראלי הראשון שעסק במלחמת יום הכיפורים, "בוא נפוצץ מיליון" (1977), "האיש שבא לקחת" (1981), "בחינת בגרות" (1983), "החורף האחרון" (1984)", קוקו בן 19" (1985), אירית עירית (1985), הטוב הרע והלא נורא" (1986), "רחובות האתמול" (1989), "להב חצוי" (1992), "חתונה מאוחרת" (2001), "מעבר לגדר" (2004), .
בין הסדרות הישראליות בהן שיחק: "כסף קטלני" (1996-1999), "קו 300" של אורי ברבש (1997), כתב פלילי (2005), "האלופה" (2007), "שוטטות" (2001-2003), "שבתות וחגים" (2004), "פרשת השבוע" (2006), "טירונות" (1998-2001).
בין ההפקות הבינלאומיות בהן שיחק: "" (1972), "משה", מיני סדרה (1974) "" של מנחם גולן (1978),המתופפת הקטנה" (1984) של ג'ורג' רוי היל, " (1984) של , " (חלק 1 ו-2, 1995-1996)
כמו כן השתתף בהצגה "ברבן" של יונתן שם אור ובעשרות סרטי סטודנטים.
חייו האישיים.
היה נשוי לפזמונאית שמרית אור עד מותו בגיל 77 ולהם בן.
הערות שוליים.
כמו כן, לוירז'נסקי שני ילדים נוספים מנישואים שונים. טלי וים.
מארק אהרונסון
מארק אהרונסון (24 באוגוסט 1950 – 30 באפריל 1987) היה אסטרונום אמריקאי.
ביוגרפיה.
אהרונסון נולד בלוס אנג'לס. הוא למד במכון הטכנולוגי של קליפורניה, שם הוא קיבל תואר ראשון במדעים בשנת 1972. הוא השלים את עבודת הדוקטורט ב-1977 באוניברסיטת הרווארד עם התמחות בפוטומטריה של גלקסיות בתחום התת-אדום.
הוא הצטרף למצפה הכוכבים סטווארד באוניברסיטת אריזונה כשותף מחקר פוסט-דוקטורנט ב-1977 ונהיה פרופסור באסטרונומיה ב-1983. אהרונסון וג'רמי מולד זכו בפרס על שם ג'ורג' ואן ביאסנרואק ב-1981 ובפרס באסטרונומיה על שם ניוטון לאסי פירס ב-1984 מהארגון האמריקאי לאסטרונומיה. כמו כן הוא זכה בפרס על שם ברט ג. בוק ב-1983 מאוניברסיטת הרווארד.
עבודתו התמקדה בשלושה נושאים: קביעת קבוע האבל (H0) על ידי שימוש בקשר טולי-פישר, מחקר של כוכבים עשירים בפחמן, והתפלגות המהירויות של כוכבים אלו בגלקסיות כדוריות ננסיות.
אהרונסון היה אחד האסטרונומים הראשונים אשר ניסה לזהות חומר אפל על ידי צילום בתחום תת-אדום. הוא צילם הילה תת-אדומה של חומר לא ידוע סביב גלקסיות אשר ייתכן כי היא חומר אפל.
מותו.