כל האזור המנוקז על ידי הנחל מכונה אגן ניקוז או אגן היקוות. כל אגן ניקוז בנוי מאגני ניקוז קטנים יותר, לדוגמה אגן הניקוז של נחל מורכב מאגני הניקוז של יובליו. קו הגבול התוחם את שטח אגן הניקוז נקרא קו פרשת המים - אשר מגדיר מעבר בין אגני ניקוז שונים. קו פרשת המים הארצי בישראל מחלק בין אגני ההיקוות של הנחלים הזורמים לים התיכון לבין אגני הניקוז של נחלים הזורמים לים המלח.
נחלי ארץ ישראל.
נחלי ישראל מתחלקים לשתי קטגוריות גאוגרפיות עיקריות. רובם המוחלט של הנחלים זורם בכיוון מזרח-מערב / מערב-מזרח ואילו מספר מצומצם של נחלים זורם בכיוון צפון-דרום ולהפך.
הגורם המרכזי לכך שהרוב המוחלט של הנחלים זורם בכיוון מזרח-מערב הוא העתקי המשנה הרבים של השבר הסורי אפריקאי המרכזי. במרכז ההעתק המרכזי זורם הנחל המרכזי ביותר (הירדן) שכיוון זרימתו הוא צפון דרום, הכיוון ההפוך לכיוון תנועת הלוחות, מכיוון שנוצר בקע רחב מאוד (הבקע הסורי-אפריקני) שבמרכזו נמצא ערוץ נחל המרכז את אגן הניקוז של שטח הבקע. משום כך נוצרו מספר רב של העתקי משנה שכיוונם הפוך לכיוון ההעתק המרכזי, ובתהליך דומה נוצרו נחלים רבים בכיוון הנגדי להעתק, מזרח-מערב.
בצפון הארץ (לרבות רמת הגולן ועמק החולה) ולאורך מישור החוף והשרון נמצאים רוב נחלי האיתן של ישראל. הנחלים הגדולים בישראל הם נהר הירדן ונחל הירקון.
חיית מחמד
חיית מחמד או "חיית שעשועים" היא בעל חיים המגודל על ידי האדם שלא לשם תועלת של רווח כלכלי או עזר בעבודה, אלא בשל יופיו או על מנת לספק חברה, ושהגדרתו כ"חיית מחמד" מקובלת בחברה.
חלק מן המינים בויתו על ידי האדם (כמו הכלב או החתול), וחלק לא בויתו או אף ניצודים מן הבר (במקרים כאלה מקובל לגדלם בכלוב). לעיתים בויתו חיות המחמד לצורך מסוים (עבודה, שירות או חקלאות), וברבות הזמן השתנה ייעודן לספק חברה או נוי ופחות לצורך שלשמו בויתו (כמו הכלב או הסוס). חיות המחמד הנפוצות ביותר הן יונקים, עופות ודגים, אך גם זוחלים כמו נחשים ואיגואנות נפוצים כחיות מחמד. שני המינים הפופולריים ביותר בתור חיות מחמד הם הכלב והחתול.
חיות מחמד אקזוטיות.
ישנן חיות מחמד לא טיפוסיות , אשר חלק מהאנשים מעוניינים דווקא בהם, לעיתים רבות בניגוד לחוק. מינים כאלה עלולים לסכן את האדם המחזיק בהם, או שהם נדירים בטבע והימצאותם בבתים מסכנת את המשך קיום המין בטבע - מה שנכון למשל על הלוריס האיטי. בעיה נוספת היא הפיכת חיות מחמד למינים פולשים לעיתים קרובות. מינים אלה כוללים כמעט כל חיית בר אך לרוב מדובר בפרטים של שימפנזות, קפוצ'ינים ופרימטים נוספים (אשר מהווים את מרבית המינים הלא חוקיים לסחר), פיתונים, קנגורו, איילים, זאבים, דביבונים, דובי נמלים, חתולים גדולים, צפרדעים רעילות ועוד רבים.
חלק מהחיות אסורות במסחר והחזקה באופן פרטי. אחרים מותרים אך דורשים עלויות גבוהות של מיסים לוטרינרים ולגורמים נוספים וכן מעקב קבוע של משרד החקלאות האמריקאי ועוד.
חיות אלה יכולות לפגוע בבעליהם ואף להרוג אותו, במינים הקטלניים יותר. נתונים מצביעים על 3.5 הרוגים עקב חיות מחמד כאלה, כל שנה בארצות הברית.
מקרה ידוע של הסכנה בגידול חיות מחמד לא שגרתיות קרה בזנסוויל, אוהיו , בו חיות בר רבות, ביניהם אריות, פומות, דובים וטיגריסים הוחזקו כחיות מחמד ובעליהם, טרי תומפסון, שחרר אותם והתאבד. החיות הבורחות טרפו אנשים וחיות וקציני המשטרה שהגיעו נאלצו לירות בכולם, למעט במספר קטן שהועבר לגן חיות קרוב.
תפוצת חיות המחמד.
רוב חיות המחמד מגודלות בעולם המערבי ושכיחותן עולה ככל שעולה רמת החיים והשפעת תרבות המערב. כך למשל, מתפשטת אופנת גידול כלבי מחמד בקרב האוכלוסייה העירונית האמידה בסין שם היה הכלב באופן מסורתי מקור לבשר. ב-2009–2010 החזיקו כ-71 מיליון שהם כ-62% ממשקי הבית בארצות הברית בחיית מחמד
חיות המחמד בארצות הברית:
באוסטרליה היה שיעור אחזקת חיות המחמד 65% ובבריטניה 44% ברוב הארצות המפותחות האחרות אחוז המגדלים חיות מחמד הוא כ-15% וביפן כ-12%.
ההוצאה על חיות מחמד בארצות הברית הגיעה ב-2009 ל-45.5 מיליארד דולרים מתוכם 18.3 מיליארד הוצאו על מזון כלבים (יותר מההוצאה על מזון תינוקות), 12.8 מיליארד דולר על טיפול וטרינרי.
בשנת 2009 היו בישראל 385,000 כלבים רשומים במרכז הארצי לרישום כלבים בשירותים הווטרינרים במשרד החקלאות.
היסטוריה.
טיפוח זני חיות לשם שעשוע הופיע רק במאה ה19. לאורך רוב ההיסטוריה וברוב החברות לא היו חיות מחמד ידועות כלל ובימי הביניים היו גילויי חיבה כלפי בעלי חיים מספיקים להחשיד ואף להרשיע אדם (בדרך כלל נשים) בכישוף. מה שהפך את הכלב ללגיטימי, שלא כחיית עבודה ושמירה, היו כלבי הצייד שאחזקתם הותרה עד לעת החדשה רק לאצילים. גם אם מסעות ציד ארוכים יצרו קרבה וחיבה בין הצייד לכלבו הרי שהפילוסופיה שהדגישה את הפער שבין "נזר הבריאה" לבהמה הנחותה מנעה התייחסות לכלב כבעל רגש או מחשבה. רק במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו בני המעמד הבינוני העירוני לגדל כלבים וחתולים כחיות מחמד והתחביב התפשט לשכבות אמידות פחות. שורשי רוב זני החתולים והכלבים מגיעים לתקופה הוויקטוריאנית בה הפכה חית המחמד לסמל סטטוס. תערוכת הכלבים הראשונה התקיימה באנגליה ב-1859, החנויות הראשונות לחיות מחמד וצרכיהם הופיעו בשנות ה-80 של המאה ה-19 בפאריס ומזון כלבים מסחרי יבש הופיע על המדפים רק ב-1920 (ביסקוויט כלבים עשוי דגנים, ירקות ומעט בשר בקר שווק כבר ב-1910). כמעט מייד עם כניסת חיות המחמד לבית העירוני בשלהי המאה ה-19 הופיעו גם ראשוני המקלטים לחיות נטושות. באנגליה, כיוון שנדרש רישוי לכלבים ותשלום אגרה מגיל חצי שנה, נפוץ מנהג לגדל את הגור עד אותו גיל ואז לשחררו לרחוב.
סיבות לטיפוח חיות מחמד.
על פי גישה פסיכולוגית-אבולוציונית חיות המחמד הן "טפילים חברתיים" המנצלים דחפים של טיפול בצאצאים. בדומה לאופן שבו מתבססת הקוקייה על אינסטינקט ההאכלה והטיפול של ציפורי השיר שבקיניהן היא מטילה את ביציה. לבני אדם ילדות ארוכה ובהתאם גם מוטיבציה לטפל ולטפח "ילדים". חיות המחמד ובפרט הכלבים והחתולים, סיגלו לעצמם מאפיינים פיזיים והתנהגותיים המעוררים בנו את הדחף ההורי. ככל שלבעל החיים עיניים גדולות, פרצוף עגול ונטייה קבועה להתרפקות והתלטפות יש סיכוי טוב יותר שיזכה להגנה, למזון ולטיפול שיאפשר לו להעביר את התכונות הללו לדור הבא.
גישה שונה
מייחסת לבני אדם יכולת להאניש בעלי חיים כלומר לייחס לחיה רגשות ומניעים אנושיים ובכך להפוך אותה לחלק מהסביבה החברתית. היכולת להרחיב את יכולת ההזדהות (אמפתיה) מהתחום החברתי על הסביבה הביולוגית מקורה בהתפתחות אבולוציונית שהיה לה יתרון בחברה המבוססת על צייד. מי שהצליח לייחס לחיה ואינטרסים הפך לצייד טוב יותר וליישם אסטרטגיות צייד מורכבות שדרשו חיזוי של התנהגות החיה. התכונה המאפיינת חיות מחמד, על פי השערה זו היא אנתרופורמיזם כלומר מאפיינים פיזיים והתנהגותיים המאפשרים האנשה.
הירידה בגודל המשפחה במדינה המפותחת מורידה את הסבירות שלילד יהיו אחים, תינוקות או אנשים זקנים, אשר חיים איתו באותו משק בית. דבר זה מעלה את הדומיננטיות של התפקיד הרגשי והחברתי של חיות מחמד.
לפי יי-פו טואן (Yi-Fu Tuan) גידול חיות מחמד הוא ביטוי של שליטה ואדנות. מאחורי האידיליה לכאורה של חברות ונאמנות בין אדם לחיה מסתתרת שאיפה לשלוט ולעצב יצור חי כרצוננו. על פי טואן חיבה ושיעבוד אינם סותרים אלא עשויים להתקיים בו זמנית ואפילו להגביר זה את זה. חיות המחמד אינן אלא תחליפים מודרניים לגמדים או לעבדים ששיעשעו את האצילים בתקופות קדומות. חיית המחמד, גם כשהיא שבעה ומטופחת, הוא רכוש שאנו שולטים בכל היבט של חייה: תזונה, מגורים, סדר יום, מיניות, רבייה ומוות.
מבקרי גישתו של טואן טוענים כי היחסים בין רוב הבעלים לחיות מבוססים על "משא ומתן" ופשרות יותר מאשר על פקודות וציות.
חיות מחמד מלאכותיות.
על פי גישה אחרת מה שהופך חיה לחית מחמד היא ההשקעה הרגשית של הבעלים בקשר ולא מאפיין כלשהו של החיה. הגדרה זו מרחיבה את תחום ההגדרה של חיות מחמד גם לצעצועים או תוכנות של "חיות מחמד וירטואליות" דוגמת טמגוצ'י. מגדלי חיות וירטואליות מבטאים חיבה ונאמנות ממש כמגדלי כלבים ונוטים להסביר התנהגות של הצעצוע הממוחשב במונחי רגשות ומוטיבציות אנושיות. נרשמו מקרים של דיכאון ואפילו איומי התאבדות לאחר "מוות" של חיה רובוטית או וירטואלית
כמו גם מקרי "התעללות" מכוונת בחיות וירטואליות.
תועלת בריאותית ונפשית של חיות מחמד.
פלורנס נייטינגייל הבחינה בהשפעה החיובית של טיפוח חיות מחמד על חולים כרוניים ונכים
כמה מחקרים הראו השפעה חיובית של טיפוח חיות מחמד על בריאות הבעלים . כך, למשל, מחקר במהלכו חולקו חיות מחמד לקשישים הראה כי מי שאימצו חיית מחמד נזקקו פחות לביקור רופא מקבוצת הביקורת ובריאותם נפגעה פחות בהשפעת אירועים גורמי לחץ. קשר חזק לחיית מחמד נמצא כמסייע בהפחתת דיכאון אצל מבוגרים בודדים (כאשר רשת התמיכה האנושית חלשה), לא נמצאה תרומה מובהקת של חיית המחמד אצל מי שנהנה מסביבה חברתית אנושית תומכת
מחקר שעקב אחר חולים לאחר אשפוז עקב מחלת לב ריאה תמותה נמוכה באופן מובהק אצל חולים שברשותם חיית מחמד לעומת מי שלא גידלו חיה
חרדות ופחדים של חיות המחמד.
כמו בני האדם, גם חיות המחמד סובלות מחרדות שונות ומשונות. חלקם מגיל מאוד צעיר, וחלקם בגיל מבוגר יותר.
סוגי החרדות הנפוצות ביותר הם:
ישנם כל מיני פתרונות לעזרה לחיית המחמד אשר סובלת מחרדה.