אבי משפחת סולובייצ'יק היה רבי יצחק בן רבי יוסף סג"ל סולובייצ'יק אשר היגר מבריסק לאחד מפרברי קובנה בנו משה ונכדו רבי יוסף היו מחשובי העיר ורבניה, רבי יוסף נשא את רלקה בתו של רבי חיים מוולוז'ין אשר הייתה גם אחיינית של רבי זלמן מוולוז'ין, מזיווג זה נולדו שני ילדים, הראשון, היה יצחק זאב – אביו של רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בית הלוי) אשר ממנה יצאה שושלת בריסק.
השני היה אליהו צבי סולובייצ'יק אשר נולד ככל הנראה בתקס"ב, בעיר קובנה שבליטא. אביו היה הרב יוסף סולובייצ'יק, שנמנה עם נכבדי הקהילה, ואמו הייתה רלקה, בתו של ר' חיים מוולוז'ין. מאותם נישואים נולד גם אחיו הגדול של אליהו צבי, יצחק זאב, אביו של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בית הלוי) שנחשב לראשון לשושלת בריסק.
על שנות חייו הראשונות של ר' אליהו צבי אין כמעט מידע. בשנת תר"ד או תר"ה הוכרח לעזוב את קובנה מטעמים בריאותיים ואחרים, ורוב שארית חייו עברו עליו בנדודים. תחנתו הראשונה הייתה בעיר גדנסק, שהגיע אליה בחוסר כל; שם הדפיס, ככל הנראה לצורך מחייתו, את הספר "תולדות אדם", העוסק בתולדות דודו, רבי זלמן מוולוז'ין (אחיו של ר' חיים מוולוז'ין). במהדורתו השמיט את הערותיו ודרשותיו של רבי יחזקאל פייוויל שנספחו לספר במהדורות קודמות, והשאיר רק את התולדות. באותה שנה הדפיס גם את ספר המדע לרמב"ם, ובנפרד - את הלכות עכו"ם לרמב"ם עם באור קצר משלו, הספרים נדפסו בהסכמת הרב ישראל ליפשיץ בעל התפארת ישראל ועוד. הספר נדפס גם בקניגסברג בגרמנית, אך לא ידוע אם ר' אליהו צבי סולובייצ'יק היה המתרגם או העורך. מאוחר יותר תורגם על ידי כמה מלומדים לאנגלית ונדפס באנגליה ה'תרכ"ג בהסכמת הרב נתן מרקוס אדלר, הרש"ר הירש ועוד. לאחר השואה נדפס שוב הספר בעברית במינכן על ידי הרב יצחק מאיר זעמבא (אחיינו של רבי מנחם זעמבא).
על אף ריחוקו הגאוגרפי והנפשי מישיבת וולוז'ין, בספרייה הלאומית קיים מכתב פרי עטו אשר מעודד אספת כספים למען הישיבה.
קול קורא.
בין 1863–1868 כתב ר' אליהו צבי סולובייצ'יק ספר בשם קול קורא אשר מיועד לאחד את התנ"ך התלמוד והברית החדשה, המהדורה הראשונה המצויה היא תרגום לאנגלית משנת 1868, הספר תורגם על ידי כמרים נוצרים, בתחילת הספר מבאר את י"ג עיקרי אמונה בהטיה מסוימת כלפי האמונה הנוצרית, ולאחר מכן מבאר את מתי על פי היהדות.
ב-1870 – ה'תר"ל היגר לצרפת והדפיס שם את הספר בתרגום לצרפתית (על ידי רבין וואג) וב-1875 הדפיס את באורו למרקוס, ב-1877 הדפיס בלייפציג את קול קורא על מתי בגרמנית שתורגם על ידי פרופסור מוריץ גרינוואלד, ב-1879 הספר על מתי תורגם בהדרכת קורצג בארניצקי לפולנית ונדפס בפריז, רק אחרי כל אלו נדפס הספר בעברית ב-1880 בפריז, היו שכתבו שעל ספר זה נמצאו הסכמות מאת הרב הרפורמי נחמיה בריל ועמו הרש"ר הירש אך לא סביר ששניהם יחתמו יחד ולא סביר שרש"ר יתן הסכמה לספר זה, ועל כן יש שפקפקו על עדות זו.
פירושו לברית החדשה מתאפיין בניסיון להתאים את דברי הספר ליהדות. המחבר מתפאר בכך שהוא היחיד אשר הבין את הספר לאמיתו. הוא הסתמך על רבי יעקב עמדין אשר גם כתב דברים מעין אלו.
בהקדמה למהדורה העברית כתב:
המוציאים לאור של ספר זה היו מסיונרים וכן עמותות נוצרית שונות, הספר נדפס בירושלים על ידי יהודי שהתנצר בשם יוסף עצמון, וכן ב-1985 על ידי ג. אקרוט.
משפחתו.
אליהו צבי הוא נכדו של רבי חיים מוולוז'ין, ודודו של ר' יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק - הבית הלוי, אבי הרבנים המפורסמים לבית משפחת סולובייצ'יק.
בנו, שמחה, היגר מסלוצק ללונדון ומשם לישראל. בנו של שמחה, זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק, היה רוקח ואיש ציבור; בתו חיה שרה נישאה לרב מרדכי יהושע קרויזר, מאבות משפחת קרויזר.
בנו של זלמן היה יצחק ליב, ובנו של יצחק ליב הוא פרופסור רונלד סלובי. בנו של רונלד סלובי הוא פיטר סלובי נשיא אוניברסיטת ייל, שהוציא לאור את כתבי זקנו אליהו צבי סולובייצ'יק בתרגום לאנגלית.
כתביו.
ביאוריו לברית החדשה נדפסו מחדש על ידי נכד נכדו פיטר סלובי תחת השם:
The Bible, the Talmud, and the New Testament: Elijah Zvi Soloveitchik's Commentary to the Gospels (Jewish Culture and Contexts), edited Shaul Magid, translator Jordan Gayle Levy, with Peter Salovey. Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 2019.
אחמד אבו סוויס
רפואה ושמחה
רפואה ושמחה היא מלכ"ר, המפעיל מערך התנדבותי עם כ-10,000 מתנדבים ושלרשותו מספר אמבולנסים. מייסדי העמותה קיבלו בשנת 2008 את אות "מגן שר הבריאות". וב-2021, את אות הנשיא למתנדב על פועלם בתקופת מגפת הקורונה בישראל.
תומכי הארגון.
בין תומכי ואוהדי הארגון נמנו אנשי עסקים ובכירים רבים במשק, בהם: ראובן שיף, רעיה שטראוס, יאיר סרוסי, רוני חזקיהו, הרב ישראל מאיר לאו, גבי אשכנזי, משה קראדי ולוי רחמני.
ילדה יחפה
ילדה יחפה הוא שיר שפרסמה באוקטובר 1991 היוצרת אסתר שמיר והלחין גלעד עצמון.
השיר נכתב עבור הזמרת ירדנה ארזי ובהשראת דמותה.
פרסום השיר.
השיר "ילדה יחפה" פורסם כסינגל באוקטובר 1991 ולאחר מכן נכלל באלבום "אנשים זרים" שיצא בשנת 1992. "ילדה יחפה" היה המצליח בשירי האלבום אנשים זרים. השיר הופיע משך 20 שבועות במצעד הפזמונים של רשת ג' והגיע למקום שביעי במצעד השנתי. הוא נחשב עד היום כאחד מלהיטיה של ירדנה ארזי וכשיר המבטא את תדמיתה התקשורתית.
בשנת 2017 חידשה אסתר שמיר את מילות השיר, הלחינה אותו בקצב מתון יותר וביצעה אותו כביטוי לתחושותיה.
ביוני 2018 בחר ארגון שוברות שוויון את השיר ילדה יחפה כביטוי למחאה ציבורית על מעשה אונס ילדה.
הרעיון הגלום בשיר.
הדמות הניצבת במוקד השיר היא ילדה יחפה וקלועת הצמות אשר שרה שירי מולדת ותוהה על עתידה.
דמות הילדה היא רמז לתמימות שאפיינה בעבר את החברה הישראלית. השיר שואל אם בארץ של הילדה היחפה יפרחו "דם מכבים", המסמל שכול ומלחמות, או "פרחי לילך", המבטאים תקוה ואהבה. הילדה היחפה המהווה מקור של חלום והשראה "הלכתי איתך עמוסת חלומות, אני ורבים אחרים שכמותי" מתבקשת לא לעצום את עיניה ולהמשיך בדרכה.
Allure Of The Seas
תקרית מעבר דייטלוב
נומידותריום
נומידותריום (שם מדעי: Numidotherium; משמעות השם: "בהמת פוספט") הוא סוג נכחד של פילאי קדום ממשפחת הנומידותריים, אשר חי במשך האאוקן של צפון אפריקה לפני 46 מיליון שנה מזמננו. סוג זה הכיל מין אחד - "Numidotherium koholense".
יונק זה הגיע לגובה 90 עד 100 ס"מ בכתפיו ולמשקל של 200 עד 300 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבמשפחתו, אשר הכילה חלק מהפילאים הקטנים ביותר.
המאובנים של פילאי זה התגלו באלג'יריה ובלוב שבאותה תקופה היו לחות בהרבה מכיום וכללו אזורי ביצות ומקווי מים. היונק הקדום היה בעל חוטם קצר דמוי חדק של טפיר ובעל שיניים חדות דומות לשיני שפן. הוא היה בעל גוף חביתי שתמך במשקלו והיה בעל כפות קטנות עוטות פרסות.
הנומידותריום הזכיר במעט את הבריתריום שאולי התפתח ממנו וחי בדומה להיפופוטם באזורי ביצות וליחך עלים, פירות וצמחי מים.
מעבר דייטלוב
מעבר דייטלוב (סדרת טלוויזיה)
הכוחות המזוינים הלאומיים של מולדובה
הכוחות המזוינים הלאומיים של מולדובה (ברומנית: Forțele Armate ale Republicii Moldova) הם הכוחות הצבאיים של רפובליקת מולדובה, הכוחות אחראיים להגנת ושלמות של הרפובליקה. המחולקים לשתי זרועות עיקריות ולמספר תתי זרועות. המפקד העליון העומד בראש הכוחות המזוינים הוא הנשיא, וכיום זו מאיה סנדו.
במולדובה אין גיוס חובה ונכון לשנת 2018 כוח האדם מנה כ-8,000 חיילים בשירות פעיל ועוד כ-60,000 במילואים.
צורת ארגון.
לכוחות המזוינים של מולדובה שתי זרועות עיקריות והן הצבא הלאומי והקרבינייר.
הצבא הלאומי.
הצבא הלאומי מחולק לצבא היבשה וחיל האוויר. ציוד הצבא כולל כ-170 קני ורקטות ארטילריה, כ-300 כלי רכב משוריינים ומספר קטן של טנקים.
צבא היבשה כולל שלוש חטיבות חי"ר, חטיבת תותחנים אחת, גדוד כוחות מיוחדים, ומספר גדודים עצמאיים לאבטחה ומשימות שמירת שלום של האיחוד האירופי והאו"ם.
חיל האוויר משמש בעיקר למטרות הגנה אווירית ולרשותו מספר מצומצם של כלי טיס לתובלה.
הקרביניירי המולדובי.
הקרביניירי המולדובי הם כוח הז'נדרמריה של מולדובה הקרביניירי המולדובי אמור להבטיח, יחד עם המשטרה או באופן עצמאי את הסדר הציבורי, הגנה על זכויות וחירויות של אזרחים, נכסי בעלים ומניעת הפרות חוק. מבנה הסוכנות מבוסס על קרביניירי האיטלקי, שם הוא מקבל את שמו. במחלקת כוחות הקרוויין יש 5 יחידות צבאיות וכ -2,000 חיילים העובדים על בסיס חוזה זמן.
בנוסף לכוחות המזוינים יש את כוח הדנובה הוא יחידת שיטור ימית, ובעבר גם את משמר הגבול המולדובי שהועבר למשרד הפנים.
היסטוריה.
ב-2 בנובמבר 1990, לפני קבלת העצמאות במולדובה, הורה הסובייט העליון המולדובי על הקמת של המשמר הרפובליקני המולדובי (Garda Republicană) כסוכנות ממשלתית צבאית. בהמשך הפך כוח זה לצבא מולדובה עם קבלת עצמאותה של רפובליקת מולדובה.
ב-30 באוקטובר 1992, מולדובה אשררה את האמנה בדבר כוחות צבא קונבנציונליים באירופה , שהטילה הגבלות מקיפות על רכישה והחזקה של ציוד צבאי קונבנציונלי, וקידמה השמדה של כלי נשק וציוד צבאי שאינם עומדים בקטגוריות שנקבעו באמנה. ב-11 באוקטובר 1994 מולדובה חתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני והצבא שלה לא מחזיק בנשק גרעיני, כימי, וביולוגי.
ב-16 במרץ 1994 מולדובה הצטרפה ליוזמת שותפות לשלום של נאט"ו.
יסמין סאקס פרידמן
יסמין סאקס-פרידמן (נולדה ב־12 ביוני 1973) היא חברת הכנסת העשרים וארבע בסיעת יש עתיד.
ביוגרפיה.