המוסד פתח שעריו מחדש בשנת 1866, לאחר תום מלחמת האזרחים ומאז הוא פועל באופן רצוף. בשנת 1872 הועברה השליטה במוסד מהכנסייה המתודיסטית לידי מדינת אלבמה וזאת על רקע קשיים כלכליים. למימון האוניברסיטה הוקמה קרן שמקורה בכספי מכירת 971 קמ"ר של קרקע פדרלית. על פי תנאי המימון, על המוסד היה לקיים גם תוכנית ללימודים צבאיים והכשרת קצינים לצבא ארצות הברית. בשלהי המאה ה-19 רוב תלמידי המוסד השתתפו בתוכנית הכשרת הקצינים. כל מחוז במדינת אלבמה היה רשאי להגיש מועמדותם של שני תלמידים לתוכנית ההכשרה במימון מלא של המדינה.
תוכניות הלימודים המקוריות של האוניברסיטה התמקדה בתחומי ההנדסה והחקלאות. בשנת 1892 התרחשו שני אירועים משמעותיים בהיסטוריה של המוסד: נשים התקבלו לראשונה ללימודים, ופוטבול הפך לראשונה לענף ספורט בית ספרי. במהלך השנים פוטבול החליף את הפולו כענף הספורט העיקרי בקמפוס. בשנת 1899 המכללה שינתה את שמה למכון הפוליטכני של אלבמה (API).
בשנת 1940 על רקע מלחמת העולם השנייה נוצר מחסור גדול במהנדסים ובמדענים לתעשיות הביטחוניות האמריקאיות. בהתאם לדרישת מחלקת החינוך של ארצות הברית הצטרף המוסד לתוכנית הכשרה מהירה של מהנדסים ומדענים. בין השנים 1941 ל-1945 הוכשרו באובורן מעל 32,000 חיילים למאמץ המלחמתי. לאחר תום מלחמת העולם השנייה, אובורן, בדומה למכללות רבות ברחבי ארצות הברית, ידעה תקופה של צמיחה מהירה שנגרמה בזכות חיילים משוחררים רבים שניצלו את הצעת הממשלה לחינוך חינם. בתקופה של חמש שנים שלאחר תום המלחמה, ההרשמה ל-API יותר מהוכפלה.
מעידן זכויות האזרח ועד ימינו.
עד לשנת 1963 פעלה אוניברסיטת אובורן במדיניות הפרדה גזעית, ורק סטודנטים לבנים התקבלו ללימודים. שילוב תלמידים אפרו-אמריקנים החל בשנת 1964 עם קבלתו ללימודים של הסטודנט הרולד א' פרנקלין, אשר נאלץ לתבוע את האוניברסיטה כדי להתקבל ללימודי תואר שני ואשר נשללה הזכות לתואר אף לאחר שסיים את עבודת התזה. התואר השני בהיסטוריה הוענק לו באיחור רב בשנת 2020. התואר הראשון שהוענק לתלמיד אפרו-אמריקני היה בשנת 1967. על פי נתוני אוניברסיטת אובורן, תלמידים אפרו-אמריקאים מהווים 1,828 מתוך 24,864 סטודנטים לתואר ראשון (7.35%) נכון לשנת 2013 ו-49 מתוך 1,192 חברי סגל במשרה מלאה (4.1%) נכון לשנת 2012.
דרוג אקדמי.
במהדורת שנת 2020 של "US News &amp; World Report" מדורגת אובורן במקום 97 בין האוניברסיטאות הלאומיות בארצות הברית, במקום ה-40 בין האוניברסיטאות הציבוריות, ובמקום ה-164 בבתי הספר הטובים ביותר בתמורה לשכר הלימוד.
קַמפּוּס.
קמפוס אובורן מסודר בעיקר בתבנית רחובות שתי וערב עם כמה קבוצות של מבנים. חלקו הצפוני של הקמפוס המרכזי מכיל את רוב בנייני המכללה להנדסה, בניין לימודי מנהל עסקים הנמוך יותר ובנייני המנהלה הישנים. החלק האמצעי של הקמפוס המרכזי מכיל את המכללה למדעי הרוח (למעט אמנות) והמכללה לחינוך. החלק הדרומי של הקמפוס המרכזי מכיל את מרבית הבניינים של המכללה למדעים ומתמטיקה, כמו גם מבני אמנות.
ספורט באוניברסיטה.
קבוצות הספורט של אוניברסיטת אובורן ידועות בכינויין "הטיגריסים". אוניברסיטת אובורן זכתה בסך הכל ב-21 אליפויות ארציות בין מכללות (כולל 17 אליפויות NCAA), הכוללות שתי אליפויות פוטבול (1957, 2010), שמונה תארים בשחיה ובקפיצה למים לגברים (1997, 1999, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009), חמישה תוארי אליפות בשחיה וקפיצה למים לנשים (2002, 2003, 2004, 2006, 2007), חמש אליפויות ברכיבה על סוסים (2008, 2011,2013, 2016, 2018), ותואר אחד באתלטיקה לנשים (2006). מדי הספורט של האוניברסיטה הם בצבעי כתום וכחול. באצטדיון הפוטבול של האוניברסיטה תפוסה של 87,451 צופים.
הרוזן ממונטה קריסטו (סרט, 2002)
הרוזן ממונטה קריסטו (באנגלית: The Count of Monte Cristo) הוא סרט הרפתקאות היסטורי אמריקאי משנת 2002, המהווה עיבוד לרומן באותו שם משנת 1844 מאת אלכסנדר דיומא. הוא הופק על ידי רוג'ר בירנבאום, גארי ברבר וג'ונתן גליקמן וביים קווין ריינולדס, ובו מככבים ג'ים קאוויזל, גיא פירס וריצ'רד האריס. הוא מגולל את העלילה הכללית של הרומן, עם העלילה העיקרית של מאסר ונקמה נשמרת, אך אלמנטים רבים, כולל היחסים בין הדמויות המרכזיות בסיום, שונו, הופשטו, נוספו או הוסרו. הסרט זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל מצד המבקרים והכניס 75 מיליון דולר לעומת תקציב של 35 מיליון דולר בלבד.
עלילה.
בשנת 1815, אדמונד דנטס, שותף שני לספינת סוחר צרפתית, וחברו פרננד מונדגו, נציג חברת הספנות, מבקשים עזרה רפואית באלבה עבור הקפטן החולה שלהם. נפוליאון בונפרטה נמצא בגלות באי. לאחר שמנע מהממונים עליו להרוג את השניים, בונפרטה מבקש באופן פרטי שאדמונד יעביר מכתב ליבשת בתמורה לשירותי הרופא שלו. אדמונד נשבע לחשאיות, אך פרננד עד לחילופי הדברים. במרסיי, בעל החברה מורל משבח את אדמונד על האומץ שלו ומקדם אותו לקפטן על פני הקצין הראשון דנגלאר, שנתן לאדמונד פקודות מפורשות שלא לנחות באלבה. לאחר מכן אדמונד מצהיר על כוונתו להינשא לחברתו, מרסדס, שפרננד חפץ בה.
פרננד ודנגלאר מקנאים במזלו הטוב של אדמונד, מודיעים לאדמונד בנוגע למכתבו של בונפרטה, החושף מידע שיכול לשמש כדי לסייע לבריחתו של בונפרטה מאלבה. וילפור, השופט בעיר, דואג לכך שאדמונד ייעצר, אך בתחילה נערך לפטור אותו עד שנודע לו שהמכתב מופנה לאביו של וילפור, מסייה קלריון, התומך בבונפרטה. הוא שורף את המכתב ומורה לכלוא את אדמונד בשאטו ד'יף. אדמונד בורח מווילפור ופונה לפרננד לעזרה, אך פרננד במקום לסייע לו מעביר אותו לידי הז'נדרמים הרודפים. אדמונד מועבר לכלא האי ולסוהר הסדיסטי שלו, ארמנד דורליק. בתמורה לשכנוע של מרסדס שאדמונד הוצא להורג בגין בגידה וכי עליה להתנחם בפרננד, וילפור דואג שפרננד יתנקש בחיי אביו.
שש שנים אחר כך אדמונד מתעורר בבהלה בתאו מחור שנפער באדמה שחושפת אסיר אחר. האב פאריה, שנכלא 11 שנים לאחר שסירב לספר לבונפרטה היכן נמצא אוצר ספאדה, חפר מנהרת מילוט. עם זאת, כשראה שהוא נמצא בתאו של אדמונד, הוא מבין שהוא חפר בכיוון הלא נכון. בתמורה לעזרתו של אדמונד בחפירת מנהרה חדשה, פאריה מחנך אותו בתחומי לימוד רבים ובסייף בשבע השנים הבאות. פאריה נפצע קשה במנהרה, אך לפני שמת הוא נותן לאדמונד מפה לאוצר ומפציר בו להשתמש בה רק לטובה. אדמונד בורח מהכלא בכך שהוא מחליף את עצמו עם גופתו של פאריה בארון הגופה, ונזרק לים, כשהוא מושך את דורליק יחד איתו, כשהאחרון טובע.
כשהוא שוחה לחוף, אדמונד נתקל בלהקת פיראטים המתכוננת להוציא להורג אחד משלהם, ג'אקו. מנהיגם, לואיג'י וומפה, מחליט כי הצדק והבידור יועברו טוב יותר על ידי העמדתם של אדמונד וז'אקו בקרב סכינים. אדמונד מנצח אך חס על חייו של ג'אקו, שנשבע להגן על אדמונד כל החיים. שניהם עובדים עם הפיראטים עד שהם מגיעים למרסיי. אדמונד לומד ממורל, שאינו מכיר בו, שפרננד ודנגלאר היו שותפים לבגידתו, וכי פרננד ומרסדס נישאו זמן קצר לאחר שאדמונד נכלא. בעזרת המפה של פאריה הוא וג'אקו מאתרים את אוצר ספאדה באי מונטקריסטו. באמצעות עושרו החדש והשכלתו המתקדמת, אדמונד מתבסס בחברה הפריזאית בכינוי "רוזן מונטה קריסטו" ונשבע לנקום נגד כל מי שקשר קשר נגדו.
אדמונד פוגש במונדגו אחרי שהציל את בנו, אלברט. הוא מפתה את פרננד, וילפור ודנגלאר למלכודת בכך שהוא משמיט את הרעיון שהוא איתר את אוצר ספאדה, והוא מעביר אותו דרך מרסיי. תוכניותיו מביאות לכך שדנגלרס נתפס במעשה הגניבה, ווילפור מונע את חשיפת את תפקידו במות אביו; שניהם נעצרים. פרננד מובא לחורבן כלכלי מכיוון שאדמונד מכריז על חובות ההימורים שלו. אף על פי שהופעתו השתנתה באופן דרמטי, אדמונד מזוהה על ידי מרסדס. בסופו של דבר היא מרככת אותו, והם משקמים את מערכת היחסים שלהם מחדש. כשפרננד מתכונן לברוח, מרסדס מגלה שהסיבה היחידה שהיא התחתנה איתו היא שהיא בהריון עם אלברט, שהוא למעשה בנו של אדמונד.
אדמונד אורב לפרננד בהריסות האחוזה הכפרית של משפחתו, לאחר שהביא אותו להאמין שאוצר ספדה יחכה לו. אלברט מתערב כשאדמונד מנסה להרוג את פרננד, אך מרסדס מספרת לו על ההורות האמיתית שלו. פרננד מנסה לברוח, אך משנה את דעתו כשמבין שלאדמונד יש הכל ולו אין כלום, ומאתגר את אדמונד להילחם עד מוות; אדמונד גובר עליו. במהלך המפגש נורית מרסדס בכתפה, אך הפצע אינו קטלני.
אדמונד רוכש את שאטו ד'יף, בכוונתו להרוס את המצודה, אך במקום זאת משאיר אותה עומדת כשהוא נשבע לפאריה להשתמש במשאבים העצומים שלו לתמיד.
הפקה.
כ-80% מהסרט צולם באי מלטה, שם בירת ולטה שימשה לצילומי העיר מרסיי. העיר המבוצרת ויטוריוזה, חלק מהנמל הגדול של ואלטה, נבחרה בזכות הדמיון החזק שלה לנמל מרסיי בתחילת המאה ה-19. קטע החוף של ויטוריוזה המכונה קסאט איר-ריסק ומבצר סנט אלמו שימשו לסצינות "מרסיי". לנמל הגדול היה היתרון הנוסף בכך שהוא היה אחד מהנמלים המעטים מאוד שהיו עמוקים מספיק כדי לאפשר עגינת ספינות מפרש לתקופה מסוימת כשאלה הובאו מאנגליה. מגדל סנט מרי באי קומינו שימש לתצלומים חיצוניים של שאטו ד'יף; חלון התכלת של גוזו מופיע גם בסצינות המתרחשות באי מונטקריסטו.
באירלנד, נערכו צילומים באחוזת פאוורסקורט, ששימשה בתור האחוזה שדנטס רוכש ובו הוא מארח את היכרותו הגדולה עם חברת פריז, ואילו בית קילרודרי מופיע כביתו של מונדגו בתחילת הסרט. סצנת הקרב שהיא סצנת השיא בין דנטס למונדגו צולמה ליד סליין שבמחוז מית'.
ורדה נוגה
Hawker Aircraft
פול ג'יימס