עם הקמת הממשלה ה-33, בינואר 2013, הודיע האוזר על רצונו לסיים את תפקידו לאחר כארבע שנים בתפקיד. האוזר המשיך לכהן כמזכיר הממשלה ה-33 עד למינויו של האלוף במיל' אביחי מנדלבליט, ששימש הפרקליט הצבאי הראשי, בחודש מאי 2013. ברקע סיום תפקידו של האוזר כמזכיר הממשלה הייתה התלונה שהגיש יחד עם יועז הנדל ויוחנן לוקר על מעשיו של נתן אשל איש אמונו הקרוב של ראש הממשלה.
לאחר כהונתו כמזכיר הממשלה.
לאחר סיום תפקידו שב למגזר הפרטי ושימש יועץ מיוחד במשרד עורכי הדין גולדפרב זליגמן. במסגרת זו, הוא ליווה חברות ותאגידים גדולים במשק הישראלי וייצג גופים זרים בישראל. שימש מעת לעת פרשן מדיני ופוליטי בכלי תקשורת מרכזיים בישראל.
לאחר מכן שימש האוזר כדירקטור בקרן הריט הציבורית ׳סלע קפיטל נדל״ן׳.
האוזר שימש חבר במספר ועדות ממשלתיות וציבוריות ובכלל זה, יו"ר הוועדה הציבורית לבחינת מחשוב הבחירות לכנסת ולרשויות המקומיות; חבר הוועדה לבחינת ההסדרים המיוחדים בכותל המערבי; חבר ועדת החריגים לעניין כניסת בני הפלשמורה שנותרו באתיופיה; יו"ר מוזיאון ארץ ישראל וכן היה חבר הוועדה הציבורית המייעצת לבחירת מדליקי המשואות, בטקס יום העצמאות התשע"ד.
בחודש אוקטובר 2013, הצטרף האוזר לסגל ההוראה בבית הספר למדיניות ציבורית וממשל, באוניברסיטה העברית. במסגרת זו, הרצה האוזר בפני תלמידים לתואר שני בבית הספר. בנוסף שימש האוזר עמית מחקר בכיר ב"פורום קהלת". החל מחודש ינואר 2014, משמש האוזר יו"ר ארגון הבוגרים של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. נוסף על אלה כיהן האוזר כדירקרטור של המרכז האקדמי שלם.
בין 2017 ל-2019 כיהן האוזר כיושב ראש היחדה למען הגולן, הפועלת לקידום ההכרה הבין-לאומית בריבונות ישראל ברמת הגולן, ולהסרה מסדר היום של האפשרות לנסיגה ישראלית מרמת הגולן.
ב-2018 פרסם האוזר מאמר, בו הביע את עמדתו כי האינטרס של ישראל הוא בפיצול של סוריה למספר ישויות, ובמעורבות אמריקאית בנעשה בה (כדי למנוע התחזקות של איראן וטורקיה בה), וכי ישראל צריכה להגיע ל-100,000 מתיישבים יהודים בגולן עד שנת 2030.
קריירה פוליטית.
האוזר מזוהה עם הימין השמרני. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 חבר האוזר למשה יעלון ולמפלגת תל"ם והוצב במקום ה-14 ברשימת כחול לבן (ביחד עם מפלגות חוסן לישראל ויש עתיד) לכנסת. הרשימה קיבלה 35 מנדטים והאוזר נכנס לראשונה לכנסת העשרים ואחת.
בכנסת ה-23 במהלך הפילוג בסיעת כחול לבן שחל בעת בחירת ראש סיעתם בני גנץ לתפקיד יושב ראש הכנסת, הצביעו בעדו האוזר ועמיתיו למפלגת תל"ם יועז הנדל ואנדריי קוז'ינוב, בעוד ששאר חברי מפלגת תל"ם ויש עתיד נעדרו מההצבעה כאות מחאה. ב-29 במרץ 2020 אושרה בוועדה המסדרת התפצלותו יחד עם יועז הנדל מסיעת תל"ם לסיעתם שתיקרא "דרך ארץ". בתוך כך מונה ליו"ר ועדת חוץ וביטחון. ב-15 ביולי נבחר לכהן בוועדה למינוי שופטים. באוגוסט 2020 בעקבות משבר קואליציוני על תקציב המדינה לשנת 2020 שהיה מביא לפיזור הכנסת, יזם האוזר את דחיית אישור התקציב ב-100 ימים. יוזמה זו, שהביאה לתיקון של בהוראת שעה, ספגה ביקורת מבג"ץ, שהוציא בעקבותיה התראת בטלות.
ב-9 בדצמבר 2020 הודיע האוזר יחד עם יועז הנדל על הצטרפות סיעת "דרך ארץ" למפלגת "תקווה חדשה" של גדעון סער ובהמשך הוצב במקום השמיני ברשימתה. בתגובה הודיע בני גנץ שיפעל להדיח את האוזר מתפקידו בוועדת חוץ וביטחון ובמקומו הודיע גנץ שינסה למנות את חבר הכנסת איתן גינזבורג, אך לבסוף נשאר לכהן בתפקידו עד סוף כהונת הכנסת.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע נכנס לכנסת עקב הפסקת חברותו במסגרת החוק הנורווגי של השר יועז הנדל. ב-20 באוקטובר 2021 נבחר לנציג הכנסת בוועדה המציעה מועמדים למשרת היועץ המשפטי לממשלה וליו״ר ועדת המשנה לאסטרטגיה ומדיניות בוועדת החוץ והביטחון. בכנסת זו גם מונה לסגן יו"ר הכנסת, לסגן יו״ר ועדת המשנה לזכאי חוק השבות וקשר עם התפוצות בוועדת החוקה, חוק ומשפט ולחבר ועדת הכלכלה.
במסגרת כהונה זו הוביל האוזר מהלך לאימוץ הגדרת העבודה של IHRA לאנטישמיות ע״י הכנסת.
חיים אישיים.
היה נשוי להילה טוב ולהם שני בנים, בהם העיתונאי מיכאל האוזר טוב, המשמש ככתב הפוליטי של עיתון הארץ. לאחר עשור של זוגיות, השניים התגרשו. בת זוגו הנוכחית היא מפיקת הטלוויזיה ודוברת חברת החשמל, דליה בודינגר.
האוזר הוא אספן של פריטי ישראליאנה.
קישורים חיצוניים.
מאמריו:
שמעון בר חמא
שמעון בר חמא (12 באפריל 1925 – 31 במאי 2013) היה מורה ומרצה ישראלי, יקיר חיפה. כיהן במשך שנים כסגן מנהל בית הספר הריאלי בחיפה, כמרצה באוניברסיטת חיפה וכמורה במדרשייה בפרדס חנה.
ביוגרפיה.
שמעון בר חמא נולד בבית ציוני דתי בעיר אסן שבגרמניה בי"ח בניסן תרפ"ה (12 באפריל 1925), בן לשמואל ואסתר, אח בכור לאליהו ולגאולה. שמואל, שהיה חסיד, מרד באדמו"ר לאחר שהלה דיבר כנגד הציונות.
לאחר עליית היטלר לשלטון החלה המשפחה בהליכי עלייה לארץ ישראל, וב-1935 עלו לארץ. ראשית התיישבו בפתח תקווה, ומשם עברו לחדרה, לחיפה, ולבסוף בשנת 1938 השתקעה המשפחה בקריית שמואל, שכונה דתית לאומית באזור הקריות, כשהם מבין המשפחות הראשונות בשכונה הצעירה. כעבור שלוש שנים, בשנת 1941, ייסד אביו שמואל, את קופת גמילות החסדים של קריית שמואל - אחיסמך. שמואל עמד בראש הקופה, ובשנות ה-70 החליפו שמעון כיו"ר הקופה וכחבר הנהלת הקופה, כשהוא ממשיך בתפקידו עד לשנת 2005.
החל את לימודיו בבית ספר "נצח ישראל" בחיפה, שם למד עד כיתה ח', אז עבר לבית הספר הריאלי בחיפה, בו למד בין השנים 1939–1943 וסיים כתלמיד מצטיין של מחזור כ"ד. במקביל, החל את שירותו בהגנה. במהלך הלימודים נפגש לראשונה עם ד"ר יוסף שכטר שלימד בבית הספר תלמוד, והקשר שנוצר ביניהם התמיד משך שנים רבות.
לאחר שסיים את לימודי הבגרות למד בר חמא במשך שנתיים בישיבת בני עקיבא כפר הרואה, וב-1947 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית, שם למד תנ"ך, היסטוריה של עם ישראל וספרות עברית. בין מוריו נמצאו גדולי התקופה: לתנ"ך - משה דוד קאסוטו, לתקופת הגאונים - הרב שמחה אסף ולהיסטוריה של עם ישראל - יוסף קלאוזנר וגדליה אלון. את לימודיו באוניברסיטה סיים בהצטיינות, תוך שהוא משלב בהם עבודה כמורה בבית ספר יסודי וכקצין הדרכה של גדוד הנוער הירושלמי מטעם ההגנה.
פועלו בהגנה.
במקביל ללימודיו בבית הספר, החל בר חמא את שירותו בהגנה בשנת 1940. כעבור שנתיים סיים קורס מ"כים, ובחלוף שנתיים נוספות סיים קורס מ"מים, שבמהלכו הכיר את רעייתו שולמית לבית דרייר, לה נישא ב-1946. לימים נולדו להם חיים ישעיהו וברכה. בני הזוג היו נשואים במשך 48 שנים, עד פטירתה. במלחמת העצמאות נטל בר חמא חלק פעיל כמ"פ בהגנה בירושלים הנצורה, ופיקד בין השאר על מעבר מנדלבאום ובניין נוטרדאם. במהלך קרב בית מנדלבאום נפצע בירך, ולאחר תהליך ההחלמה הועבר להיות קצין הדרכה בקורסים בגדנ"ע.
מפעלו החינוכי.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה העברית קרא לו יוסף שכטר לבוא וללמד בבית ספר הריאלי בחיפה; בשנת 1951 שב לבית ספר הריאלי, הפעם כמורה. שהותו בבית ספר הריאלי שהחלה בשנת 1951, נמשכה עד שנת 1987, וכללה תפקידים רבים, בהם מורה לתנ"ך, רכז מקצוע, סגן מנהל, ושנתיים שבהן שימש כמנהל מחליף של בית הספר בזמן שהמנהל דאז, יצחק שפירא, היה בשנות שבתון. במהלך שנותיו בבית הספר שימש תחת שלושה מנהלים - יוסף בנטוויץ', יצחק שפירא ופרופ' ישעיהו תדמור.
במקביל לתפקידיו בבית ספר הריאלי לימד בר חמא במדרשיית נועם בפרדס חנה, משנת 1951 ועד סוף שנות ה-60, תחת הנהלתו של הרב יהושע יגל, ובנוסף, בין השנים 1965–1975, שימש כמורה באוניברסיטת חיפה במסלול להכשרת המורים, שם לימד סמינר דידקטי של הוראת המקרא.
בשנת 1982 הזמינה הכנסייה האוונגלית של מדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה את בר חמא, יחד עם מורים נוספים מישראל, ללמד קבוצות מתעניינות (בהם כמרים כמו גם הדיוטות) תורה על פי פרשנות יהודית. וכך במשך למעלה מ-25 שנים נסע שמעון פעם או פעמיים בשנה לגרמניה כדי ללמד.
עם פרישתו לגמלאות בשנת 1987 המשיך בר חמא בעשייתו החינוכית וכן בפעילות התנדבותית למען הקהילה.
בשנת 2001, כאות הערכה על מפעלו החינוכי בעיר ופעילותו הענפה בתחום גמילות החסדים והצדקה, העניקה לו העיר חיפה את התואר יקיר חיפה. וכאות הוקרה למפעלו החינוכי הגדול בבית ספר הריאלי הוענקה לו בשנת 2009 תעודת הוקרה מטעם בית הספר על מפעל חיים.
נפטר בחיפה ב-31 במאי 2013.
ריצ'רד גולדסטון
ריצ'רד ג'וזף גולדסטון (באנגלית: Richard Joseph Goldstone, במקור Goldstein; נולד ב-26 באוקטובר 1938) הוא משפטן יהודי דרום אפריקאי, שכיהן כשופט לשעבר בבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה. עמד בראש צוות הבדיקה של האו"ם למבצע עופרת יצוקה. שימש שנים ארוכות כחבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
משפחתו.
גולדסטון נולד בבוקסבורג שעל יד יוהנסבורג לבנג'מין הארי גולדסטון ולקתרין ג'ייקובסון. גולדסטון הוא דור שלישי למשפחה דרום אפריקאית ממוצא אנגלי-ליטאי מעורב, אבי אמו היה אנגלי וסבו השני היה ליטאי שהיגר במאה ה-19. משפחתו לא הייתה דתייה, אולם הוא זוקף לזכות היהדות את השקפותיו המוסריות, לאור הרדיפות הרבות מהם סבלו היהודים לאורך ההיסטוריה.
הוא נשוי לנולין גולדסטון (נולדה נולין ברמן), אותה פגש בעת לימודיהם באוניברסיטה בשנת 1960. לזוג שתי בנות, אחת מהן התגוררה בישראל. גולדסטון מגדיר עצמו ציוני, וכשופט שאב השראה מפסיקותיו של אהרן ברק.
עבודתו המשפטית בדרום אפריקה.