ההתפתחות הגדולה של העיר החלה בשנת 1930 בזכות התעשייה האווירית. חיל האוויר האמריקאי שעוד היה בתחילת דרכו דאז, בנה בסיס ניסויים בקרבת העיר, דבר שתרם משמעותית לגידול האוכלוסייה. עד היום תחום התעופה הוא השולט בלנקסטר ושכנתה הדרומית, פאלמדייל. מפעלים גדולים של חברות ענק בינלאומיות כמו נורת'רופ, בואינג ולוקהיד מרטין נמצאים בפאלמדייל ונותנים תעסוקה לרבים מתושבי שתי הערים הללו.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, הגיע לעיר גל גדול של תושבי לוס אנג'לס אשר חיפשו בית בפרברים וכאלה שבאו בעקבות הזדמנויות עבודה רבות שהציעה התעשייה האווירית.
בשנת 1977 הוכרזה לנקסטר רשמית לעיר וחיו בה באותה תקופה כ-45,000 תושבים.
גאוגרפיה.
לנקסטר שוכנת בגובה 720 מטרים מעל פני הים בעמק אנטילופה השטוח מוקפת הרים, 112.5 ק"מ צפונית ללוס אנג'לס. שטחה הכולל של העיר הוא 243.9 ק"מ רבועים. היא גובלת בפאלמדייל מדרום והרי סן גבריאל.
אקלים.
האקלים בסביבת לנקסטר הוא ים תיכוני. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 35 מעלות והטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 10 מעלות.
דמיטרי אפרצב
דמיטרי (דימי) אָפַּרצֶב (ברוסית: Дмитрий Апарцев; נולד ב-23 בינואר 1969). הוא ראש המועצה המקומית של קצרין מאז 2013. היה מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה משנת 2009 עד לשנת 2013.
חייו.
אפרצב נולד ב-1969 בליטא הסובייטית (ברית המועצות). בינואר 1991 עלה מליטא לישראל. בישראל סיים בשנת 1994 לימודי תואר ראשון במדעי החיים מאוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2000 הוסמך לתעודת הוראה בסמינר אורנים. בשנת 1994 הוכשר בקורס לידיעת הארץ של החברה להגנת הטבע ובשנת 2002 סיים קורס גישור מטעם קרן קרב.
בשנים 1993–1996 עבד בחברה להגנת הטבע כמדריך טיולים בבית ספר שדה "גולן" בקצרין. לאחר מכן החל לעבוד בהוראה והיה מחנך ומורה לביולוגיה בבית הספר התיכון "נופי גולן" בקצרין, בו יזם תוכנית קליטה בבית הספר ובקהילה. בשנת 2000 ייסד בית ספר ערב למדעים בקצרין, אותו ניהל עד 2002. בבית הספר התיכון עבד עד 2001, עת מונה למנהל מחוז הצפון ואחראי פרויקטים בעמותת "מופת" לקידום ההוראה. במקביל לתפקידיו אלו, בשנים 2001–2002 מונה למנהל פרויקט "קליטה יזומה והרחבת התיישבות ברשויות הגליל" מטעם הרשות לפיתוח הגליל. בשנים 2002–2004 שימש רכז תעסוקה במרחב הצפון מטעם הסוכנות היהודית.
בשנת 1998 נבחר אפרצב לחבר המועצה המקומית קצרין ומונה לסגן ראש המועצה הממונה על תחום הקליטה וליו"ר הנהלת המתנ"ס המקומי. בתפקיד זה שימש עד 2004, אז מונה על ידי הסוכנות היהודית לראש נציגות הסוכנות בדרום-מזרח אוקראינה. בשנת 2008 סיים את תפקידו והתמודד בבחירות לרשות המקומית. כיהן בשנית כסגן וממלא מקום ראש המועצה המקומית ועמד בראש תחום הקליטה במועצה, עד למינויו בשנת 2009 על ידי השרה סופה לנדבר למנכ"ל המשרד לקליטת העלייה.
בשנת 2013 פרש מתפקידו על מנת להתמודד על ראשות המועצה המקומית קצרין.
בבחירות שנערכו ב-22 באוקטובר 2013 נבחר אפרצב לראשות המועצה בקצרין. בתפקיד זה החליף את ראש המועצה הוותיק, סמי בר-לב, שהחליט שלא להתמודד עוד, לאחר עשרות שנים בתפקיד. הוא שב ונבחר בבחירות 2018.
בשנת 2014 תמך אפרצב בפתיחת שבט תנועת הצופים "שבט עמיחי", יחד עם קרן "עמי-דואק" ודן קורן, במטרה לפתח את הנוער בקצרין.
בשנת 2014 נבחר ליו"ר מרכז מפלגת ישראל ביתנו.
חיים אישיים.
אפרצב נשוי ואב לארבעה ילדים.
המשרד לקליטת עלייה
בית אנה טיכו
דן ברינקר
דן ברינקר (נולד ב-1951) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
ברינקר שירת 27 שנים במשטרת ישראל. שימש ראש מחלקת סיור ומבצעים במשטרה, מפקד נפת יהודה, ראש המטה המבצעי של שר המשטרה משה שחל (1993–1994), ראש אגף מבצעים במשטרה (1994–1997) ומפקד המחוז הדרומי (1997–2000). בשנת 1998 הקים ברינקר את היחידה המרכזית של מחוז דרום. במאי 2000 יצא לחופשה בהמתנה למינויו הבא ובאוקטובר 2000 התמנה לסגן המפקח הכללי, לאחר ששלמה אהרונישקי מונה לתפקיד המפכ"ל. בשנת 2003 פרש משירות פעיל. בשנת 2005 עמד בראש ועדה ציבורית שהמליצה שמאבטחים יפקידו את נשקם ולא ייקחו אותו הביתה בתום עבודתם.
לאחר שירותו שימש ברינקר יועץ ודירקטור בחברות ציבוריות. ביוני 2008 מונה על ידי אבי דיכטר למנכ"ל המשרד לביטחון פנים, אך עם הקמת הממשלה ה-32 בה התמנה שר חדש למשרד, התפטר בהתאם לנוהג כדי לאפשר לשר הנכנס לבחור מפכ"ל מטעמו.
ברינקר בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (1984–1988), אב לשתי בנות.
קולומביאנית
Peyer's patches
הלוחיות על שם פייר
הלוחיות על שם פייר (Peyer), ריכוז מבנים לימפטיים במעי הדק. הלוחיות קרויות על שם האנטומיסט השווייצרי בן המאה ה-17 יוהאן קונראד פייר, שהיה הראשון שהבחין בהן.
לאורך כל רירית המעי הדק נמצאים קשרים לימפטיים; הלוחיות על שם פייר, המצויות במעי העקום (ileum; החלק האחרון של המעי הדק) גדולות עד כדי כך שניתן לראותן בעין בלתי מזוינת.
לוחיות אלו ממוקמות בצד של מתלה המעי, אשר אינו מחובר לאיברים (ראו בערך מערכת העיכול), והן מהוות חלק מהרקמות החיסוניות של מערכת העיכול (Gut associated lymphoid tissue, GALT) – שם כולל לרקמה הלימפטית, ובכללהּ הלוחיות האמורות, המאפיינת את המעי הדק.
מאחר שהמעי הדק חשוף לרמה גבוהה של מזהמים וחיידקים, שמקורם בין היתר במזון, יש צורך במערכת חיסון שתדע לזהות את הפתוגנים השונים כדי להביא לתגובה חיסונית יעילה. לוחיות אלו ממלאות תפקיד חיסוני זה, בין היתר על ידי דגימה עיקרית של מולקולות שונות במעי (על ידי תאי M מיוחדים, ראו בהמשך), יצירת IgA ויצירת תגובה חיסונית ראשונית של תאי T או סבילות של תאי T, במקרה שלא נדרשת תגובה חיסונית.
מבנה הלוחיות על שם פייר.
הלוחיות בנויות כמבנה הבולט ככיפה אל פני החלל, ואשר כולל שכבה של מבנים:
הליקובקטר פיילורי
ספולטו
ספולטו (באיטלקית: Spoleto, בלטינית: Spoletium) היא עיר איטלקית עתיקה בנפת פרוג'ה, במרכז-מזרח מחוז אומבריה לרגלי הרי האפנינים. היא שוכנת 63 ק"מ דרומית-מזרחית לפרוג'ה, 212 ק"מ דרומית-מזרחית מפירנצה ו-78 ק"מ צפונית מרומא. היא בעלת אוכלוסייה של כ-40,000 תושבים, בקרוב.
תולדות העיר.
ספולטו או ספולטיום בימי רומא העתיקה שכנה על הזרוע המזרחית של ויה פלמיניה, הדרך הראשית מרומא לצפון איטליה. הדרך אליה עברה בשני מקומות שהיו מיושבים באותה עת : פורוס פלמיני (Forum Flaminii) ליד פוליאנו - היום מתחת לככר השוק של העיר- (Foligno) וגשר עתיק (Ponte Sanguinario) שעמד על תילו עד המאה ה-1 לפנה"ס .
לעיר היה מעמד גאוגרפי שליט בפתחו של עמק רחב ידיים, המוקף הרים. העיר הייתה מרכז חשוב של העם האומברי הקדום, אשר בנה חומה מסביב לעיר במאה ה-5 לפנה"ס, ששרידים ממנה עוד נראים בעיר.
על קיומה של הקולוניה הרומית ספולטיום ידוע לנו מכתבי ליביוס. בשנת 217 אחרי קרב טרסימנו הותקפה העיר על ידי חניבעל אך נהדפו על ידי תושביה. בשנים 218 עד 201 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית השנייה היא הייתה לבעלת בריתה של רומא. בכתבי קיקרו הופיע תאורה משנת 95 לפנה"ס: "colonia latina in primis firma et illustris". בשנת 80 לפנה"ס במלחמת האזרחים הרומית המושבה הייתה לעיר (municipium). בימי הקיסרות הרומית העיר פרחה אך אין אזכורים אודותיה מלבד אזכור ינותיה.
יהודי ספולטו.
אחד היהודים המפורסמים מתושבי העיר היה הרופא דוד די פומיס (dauid de pumis) מ"סיליטו העיר בגליל אומבריה" ממשפחת התפוחים. במבוא לספרו הוא מספר כי משפחת התפוחים המפורסמת, בני שבט יהודה אחרי שהוגלו לאחר חורבן בית שני לרומא, בחרה להתיישב בעיר ספולטו: "הגיעו אליה בשבעים נפש".
ספרו החשוב הוא "צמח דוד", מילון רפואי בשלש שפות: עברית, איטלקית ולטינית. הספר חובר סוף המאה ה-16. הספר חובר בבחרותו, נדפס בשנת שמ"ז (1597) והוא "ביאור מלות קשות בתלמוד ובמדרש כעין ספר ערוך. בחיבור נוסף שלו הוא מברר את "מעלת רופאי ישראל".
באוצר הגדולים אלופי יעקב מובא יחוסו לתשעה דורות, עד הקדוש ר' אליהו. במבוא הוא סיפר עוד על תולדות חייו. בשנת מ"ה (כנראה 1585) היה ב"פירושה" קריה נאמנה (פרוג'ה) ושם למד ולימד דברי חכמים. הוא גורש מהעיר והגיע לעיר פיטיליאנו (Pitigliano) - היום בדרום מחוז טוסקנה. הוא סיפר כי זו "ארץ אוכלת יושביה עבור קלקול האוויר" ושם מתו בני משפחתו. משם ירד לרומא אך לא זכה לחסד, עלה לפירנצה ומשם עבר לוונציה שם מצא את מנוחתו.
מיכה פרנקל
מיכה פרנקל (29 באוגוסט 1941 – 30 בינואר 2012) היה מתרגם ישראלי של ספרות צרפתית.
ביוגרפיה.
מיכה פרנקל נולד בירושלים, למד בבית הספר היסודי "גאולה" בחיפה, וסיים את בית הספר הריאלי העברי בחיפה במגמה הספרותית.
למד באוניברסיטה העברית בירושלים היסטוריה של יוון ורומא ושפה וספרות צרפתית. קיבל מלגה ללימודים מממשלת צרפת ולמד באוניברסיטת ליל בשנים 1964–1966. לימד צרפתית בבתי ספר תיכוניים במהלך שנות השישים והשבעים והחל משנת 1986 עסק בתרגום בלבד.
בשנת 2011 הוקרן בסינמטקים של תל אביב וירושלים הסרט התיעודי "המרקיז מבני ברק" של הבמאי דוד מורן אודות חייו של מיכה פרנקל.
קרב טרסימנו
גופי הרינג
גופי הרינג הם עיבוי של קצות אקסונים בחלק האחורי של בלוטת יותרת המוח (נוירו-היפופיזה). גופי הרינג משמשים כמאגר זמני להורמונים ADH ואוקסיטוצין, המגיעים מההיפותלמוס דרך האקסונים, עד לשחרורם לזרם הדם.
מבנה גופי ההרינג תואר לראשונה על ידי הפיזיולוג פרסי תיאודור הרינג, בשנת 1908.
הלכות ערובין
לנארט מרי