ב-18 בנובמבר 2016 חתם על חוזה לשתי עונות עם רוזנבורג. ההעברה נכנסה לתוקף בינואר 2017.
ב-4 באוגוסט 2017 חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי באוד גרינלנד, וקיבל את המספר 11. יומיים מאוחר יותר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב בניצחון הביתי 1–2 על סוגנדל.
ב-24 בינואר 2021 חתם על חוזה לשנה וחצי עם ארוזורום מליגת העל הטורקית. שלושה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–2 על גלאטסראיי, כשנכנס כמחליף בדקה ה-46.
ב-16 ביולי 2021 חתם על חוזה לשנתיים בקלרמון פוט מליגת העל הצרפתית. באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-78 במקומו של ג'ים אלווינה בניצחון 0–2 על בורדו. באותו משחק הוא אף בישל למוחמד באיו את שערה הראשון של הקבוצה. שבועיים לאחר מכן הבקיע את שעריו הראשונים בקבוצה, כשהוא מבקיע צמד שערים בתיקו 3–3 מול אולימפיק ליון.
קריירת נבחרות.
משנת 2010 עד 2015 רשאני היה חלק מנבחרות נורווגיה הצעירות השונות (17, 18, 19, 20, 21). בנבחרות אלה הוא הופיע ב-33 משחקים והבקיע שלושה שערים. ב-10 בנובמבר 2015 זומן לסגל נבחרת קוסובו למשחק ידידות נגד אלבניה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשנכנס כמחליף בדקה ה-67 במקומו של מרגים ברהימי והבקיע את שערה השני של הנבחרת בתיקו הביתי 2–2.
חיים אישים.
רשאני נולד בוראמו בשוודיה להורים מקוסובו וגדל בקרגו שבנורווגיה.
פלטיהיסטריקס
פלטיהיסטריקס (שם מדעי: Platyhystrix; מילולית: "דרבן שטוח") הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים, אשר חי במשך הקרבון הפנסילבני עד לתחילת הפרם באמריקה הצפונית שלפני 299 עד 279.5 מיליון שנה מזמננו. הוא עטה מפרש מוזר דומה לסינאפסידים קדומים כמו הדימטרודון והאדפוזאורוס, דבר שנבע מאבולוציה מתכנסת שכן היה דומה במראהו לצפרדע או סלמנדרה יבשתית.
הסוג תואר בידי החוקר סמואל ונדל ויליסטון ב-1911 והוא הכיל מין אחד - "Platyhystrix rugosus", אשר התגלה בממצאים בטקסס. את שמו קיבל עקב מבנה המפרש שהזכיר קוצי דרבן.
יצור זה הגיע לאורך של מטר אחד לרבות הזנב והיה בעל רגליים קטנות וחוליות גב ארוכות דמויות מפרש הדומות לזה של הדימטרודון שכנראה שימשו לוויסות אקלים ולחימומו. הוא היה בעל גולגולת חזקה, מוארכת ושטוחה וגוף גלילי שהזכיר את קרובו, הקאקופס. מבנה הגוף מרמז שהיה יבשתי יותר מהדו-חיים המודרניים ואולי היה קרוב לראשוני הזוחלים.
הוא התקיים באזורי ביצות וגדות נהר בטקסס הקדומה ונשמר מטורפים גדולים כמו האירופס או זוחלים גדולים ששגשגו במשך הפרם.
הטייס (סרט, 2021)
הטייס (ברוסית: Лётчик) הוא סרט דרמה ומלחמה רוסי בבימויו של רנאט דאוולטיארוב, שתוכנן לצאת לאקרנים ב-4 בנובמבר 2021, אך בעקבות הטלת סגר לאור עליית גל נוסף של מגפת הקורונה ברוסיה, נדחתה יציאתו ל־2 בדצמבר 2021. הסרט הופק בשיתוף פעולה עם משרד התרבות של רוסיה וקרן הקולנוע הרוסי.
הסרט מתרחש במהלך החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. התסריטאים השתמשו בסיפור האמיתי של אלכסיי מארסייב, שמצא את עצמו בנסיבות דומות, איבד את שתי רגליו, אך עדיין המשיך להילחם. הבמאי רנאט דאוולטיארוב כינה את הסרט הגרסה שלו ל"האיש שנולד מחדש".
עלילה.
דצמבר 1941. הטייס ניקולאי קומלב ממלא בהצלחה פקודה להרוס טור טנקים גרמני הנע לעבר מוסקבה. אך מטוסו של קומלב נפגע על ידי מפציצי האויב והטייס נאלץ לנחות נחיתת אונס את מטוסו IL-2 שלו בקרחת יער נידחת. נראה שהגרוע מכל מאחוריו - הוא שרד את הקרב האווירי. עם זאת, המבחנים רק מתחילים: קומלב הפצוע צריך לנסוע בשביל מדהים, להתגבר על כפור, כאב ורעב, להימלט מזאבים ויחידה מיוחדת של נאצים, שתפקידה למצוא אותו בכל מחיר. הטייס מונחה על ידי הרצון לחיות, אומץ ואהבה. בבית, אולגה מחכה לו, שהתמונה שלה היא שמחממת אותו בקור ועוזר לו להתקדם, אל הישועה. יש לו רק הזדמנות אחת לשרוד על מנת לחזור לאהובתו, לעלות שוב לשמיים ולנצח בקרב על חייו.
הפקה.
הצילומים החלו בינואר 2019 במחוז נובגורוד. הצילומים נערכו גם באזור דמיאנסק, שם הופל מטוסו של מארסייב בשנת 1942. בנוסף לצילומי חוץ, נערכו צילומי פנים באחד הביתנים של מוספילם, על רקע ירוק, שהוחלף אחר כך. טריילר הסרט יצא לאקרנים ב-3 בינואר 2021. הקרנת הבכורה נקבעה ל-1 במאי 2021, אך מאוחר יותר נדחתה ל-4 בנובמבר של אותה שנה. בשל סגר שהוטל בנובמבר, יציאתו לאקרנים נדחתה לדצמבר 2021.
הנזיר (קלף טארוט)
הנזיר הוא קלף מספר 9 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.
משמעות הקלף.
הקלף מסמל התבודדות וחשבון נפש, תקופה של הסתגרות והקשבה לאינטואיציה ללא רעשי רקע חיצוניים.
יש הגורסים כי קלף הנזיר מייצג את הצורך בסבלנות, בעוד אחרים מאמינים כי קלף הנזיר הוא בראש ובראשונה קלף של קביעת סדרי עדיפויות בחיים. סברה נוספת היא שקלף הנזיר מייצג את הקשר בין האדם לנשמתו, ושהוא מייצג שלב בו האדם לומד לכאורה טוהר ושלמות פנימית, התבוננות ללא שיפוט, הכרה והבנת מהות הדברים.
חוקת עיראק (2005)
חוקת הרפובליקה העיראקית משנת 2005 (בערבית: دستور العراق 2005, בכורדית: دەستووری عێراق 2005) היא החוקה העיראקית העדכנית שאושררה במשאל עם ב-15 באוקטובר 2005 ומשמשת כחוק העליון במערכת החוקים העיראקית מאז 2006. ב-2005 החל תהליך חקיקת החוקה כחלק מהחזרת הריבונות לאזרחי עיראק לאחר הפלישה ב-2003. טיוט החוקה נתקל בקשיים רבים בעקבות מתחים פנימיים ודוחק הזמנים לפי חוק הניהול לתקופת המעבר שחוקקה הרשות הזמנית של קואליציית המערב.
רקע.
ב-2003 הביאה הפלישה האמריקאית לעיראק לסיום שלטונו הכוחני של סדאם חוסיין שדיכא זכויות אדם ואת זכויותיהן של קבוצות אתניות ודתיות. ב-2004 הוקמה הרשות הקואליציונית הזמנית שהייתה מורכבת מכל הגורמים בקואליציה המערבית בעיראק. הרשות הזמנית של הקואליציה הוקמה כגוף שתפקידו להנהיג את המדינה לצד מועצה עיראקית מקומית ששימשה כגוף מייעץ בלבד. ב-2004 חוקקה הרשות את חוק הניהול לתקופת המעבר שיועד להשיב את סמכויות השלטון בעיראק לתושבי המדינה ולהשיב למדינה את ריבונותה. חוק הניהול הגדיר כיצד תראה תקופת המעבר להשבת הריבונות, את רשויות המדינה בתקופה זו ואת לוחות הזמנים לתהליכים. סעיף 61 לחוק התייחס לחוקה וקבע שנוסחה הסופי ייכתב עד ל-15 באוגוסט 2005 ושיש לאשררו במשאל עם שיערך ב-15 באוקטובר 2005.
ב-30 בינואר 2005 נערכו בחירות כלליות לאספת המעבר הלאומית ששימשה כפרלמנט הזמני. ערב הבחירות, בהשפעת מדיניות הדה-בעת'פיקציה ומלחמת האזרחים, המיעוט הערבי-סוני היה יעד לאלימות. האלימות וחוסר האמון במערכת הביאו מנהיגים סונים להחרים את הבחירות בדרישה להבטיח את ביטחונם בקלפיות. אספת המעבר הלאומית כונסה לראשונה בתחילת מרץ 2005 עם ייצוג מזערי למיעוט הערבי-סוני ורק בסוף אפריל 2005 הוקמה ממשלת המעבר.
תהליך החקיקה.
ב-10 במאי 2005 הוקמה ועדת טיוטת חוקה שהורכבה מ-55 נציגים ומתוכם רק שני נציגים ערבים-סונים. ב-16 ביולי נוספו 10 נציגים ערבים-סונים בעקבות תחושות הקיפוח והדחיקה של הסונים היו כבדות.
חברי הוועדה התקשו להסכים על נושאים כמו זהות המדינה וחלוקת הכוח במדינה. השיעים והכורדים תמכו בהקמת מדינה פדרלית וביזור כוח בין הרמה הלאומית ובין המחוזות או אזורים בניסיון למנוע חזרה לדיקטטורה. הסונים תמכו במבנה ריכוזי מחשש לקיפוחם ולפירוק המדינה למגזרים ולעדות.
ב-15 באוגוסט, חברי הוועדה טרם הגיעו להסכמה על הנושאים העיקריים. אספת המעבר אישרה מספר פעמים את הארכת מועד ההגשה ולבסוף, ב-28 באוגוסט 2005, הוגש עותק הטיוטה. ב-18 בספטמבר נשלחה הטיוטה להדפסה ולתפוצה ציבורית דרך סוכנות מקומית של האו"ם כדי להציגה לאזרחים לפני המשאל.
לאחר אישור האו"ם את תקינות המשאל, ב-25 באוקטובר, הפיצה ועדת הבחירות את תוצאות המשאל והכריזה שהחוקה אושררה ברוב של 78% תמיכה ו-63% הצבעה.
רוב המתנגדים לחוקה נצפו במחוזות סונים שלא הסכימו למבנה פדרלי ולביזור הכוח. התנגדות הסונים לביזור הכוח נבעה מאמונה שיכולו לשחזר את מעמדם הפוליטי ולכן נמנעו מלהמעיט את סמכויות הממשל. הסונים ראו בפדרציה כצעד ראשון לפירוק עיראק למספר מדינות ולכן התנגדו גם לעיקרון זה.
תוכן וסעיפים.
החוקה קובעת מערכת פדרלית וביזור סמכויות בין המחוזות והממשל הפדרלי. ניסוח סעיפי החוקה מעורפל במיוחד עקב מסגרת הזמנים הצפופה לטיוטת החוקה והקושי להגיע להסכמה בין הגורמים בה. ערפול הניסוח אפשר הסכמה רחבה בעת המשאל אך הביא למחלוקות חוקתיות רבות.
הגדרת המדינה.
בהקדמה לחוקה, המדינה מוגדרת כ"רפובליקה, פדרלית, דמוקרטית ופלורליסטית".
סעיף 2 מגדיר את האסלאם כדתה הרשמית של המדינה וכיסוד מקור החקיקה.
סעיף 4 מכיר בערבית ובכורדית כשפות רשמיות במדינה.
ביזור כוח.
חוקת 2005 נכתבה תחת העננה שהותיר אחריו משטרו הרודני והריכוזי של סדאם חוסיין. בכדי למנוע השתלטות מחודשת של גורמים כאלה על המדינה וכדי למנוע דיכוי של קבוצה אתנית או דתית על ידי אחרות, החוקה מבזרת את כוחה בשני מישורים:
בית הנבחרים (בערבית – מג'לס א-נואב) מייצג את הרמה הלאומית-פדרלית ביחס של נציג אחד על כל 100,000 עיראקים. הנציגים נבחרים בבחירות ישירות, חסויות ויחסיות ביחידת בחירה לאומית אחת. ראש הרשות המבצעת ברמה הלאומית-פדרלית הוא ראש הממשלה ונשיא המדינה משמש כדמות סמלית עם סמכויות מינימליות.