לפני שהתמנה לתפקידו היה מזוהה עם מפלגת הפועל המזרחי. פעל למען הציונות הדתית בהרצאות ובכתב. היה ידוע כציוני נלהב. פעל במתינות ובדרכי שלום, ולאור זאת נמנע מליזום עימות כדי לסגור את מתחם "עקרון אלפיים" בשבת, והעדיף לנסות לשכנע בעלי עסקים בשיחות אישיות להימנע מלפתוח את העסקים בשבת.
רחוב בקריית עקרון נקרא על שמו.
נושאי דגל ישראל במשחקים האולימפיים
חוב פנימי
חוב פנימי הוא חלק מהחוב של הממשלה לנושים, חוב פנימי ביחד עם חוב חיצוני מרכיבים את החוב ציבורי שהוא החוב הכולל של הממשלה לנושים. חובות הממשלה נוצרים עקב העדפה למימון חלק מהוצאותיה בצורה של הלוואה, הלוואה זאת יכולה להתקבל במטבע פנימי השייך לאותה המדינה או במט"ח (השייך למדינות אחרות), החלק מהחוב שהתחייבה הממשלה להחזיר במטבע המקומי הוא החוב הפנימי.
כיוון שחוב פנימי נוצר על ידי הלוואות מן האזרחים (דרך קרנות פנסיה או הבורסה) ועתידו שיוחזר לאזרחים, ראוי לאמור כי "כאומה אנו חייבים את החוב לעצמנו" (אבא לרנר), חוב פנימי לא הופך מדינה לעשירה או ענייה יותר, שכן חובה הפנימי של הממשלה שווה תמיד לאיגרות החוב הממשלתיות של אזרחיה - הרואים בו נכס, בדיוק באותו אופן תשלום ריבית על החוב הפנימי (הוצאה של הממשלה) היינו תקבול של האזרח המחזיק באג"ח (הכנסה). נקודה נוספת שיש לעמוד עליה היא שחוב פנימי אינו מגדיל או מקטין את יכולת הצריכה של החברה, החוב הפנימי מפנה את ההון לשימוש שונה.
נהוג להקביל בין חוב ציבורי בכלל לחוב בין אישי, ובפרט למצב של חדלות פרעון שעלול אף להוביל לפשיטת רגל, השוואה זאת היא נכונה בעיקרה בהשוואה לחוב חיצוני שכן במצב זה המדינה בעלת החוב חייבת לפרוע אותו במטבע זר, ולכן היא חייבת להשיג אותו ממקור חיצוני (כאחד האדם) על ידי יצוא, העברות הון, או קבלת סיוע. במקרה של חוב פנימי לא ניתן להגיע לחדלות פרעון, וזאת כיוון שלמדינה שמורה הזכות להדפיס כסף אם היא בוחרת בכך (מה שלא יכול לעשות חייב בחוב בין אישי), יש לציין שמצב של הדפסת כסף רב מידי יכול אף הוא להוביל לרעות אחרות, והעיקרית שבהן היא ירידת ערך הכסף (אינפלציה).
חוב פנימי בישראל.
נכון לשנת 2014 85% מחובה של ישראל הוא פנימי.
Google Adwords
פימאן מעאדי
פימאן מועאדי (פרסית: پیمان معادی, נולד ב-1972) הוא תסריטאי, במאי קולנוע ושחקן איראני-אמריקאי. מועאדי מוכר בזכות משחקו בסרטים "פרידה" ו"בנוגע לאלי".
ביוגרפיה.
מועאדי נולד בשנת 1972 בניו יורק, לזוג איראנים. משפחתו חזרה לאיראן כשהיה בן 5. הוא סיים את לימודיו בהנדסת מתכות באוניברסיטת אזאד, כַּרַג' .
קריירה.
את הקריירה שלו החל כתסריטאי בתחילת שנות ה-2000, והוא כתב כמה סרטים איראנים מפורסמים. את קריירת המשחק שלו הוא התחיל בסרטו של אצע'ר פרהאדי, "בנוגע לאלי", משנת 2009. שנתיים מאוחר יותר הוא קיבל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין את פרס דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "פרידה" שביים אסגאר פרהאדי.
בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה האמריקאי "מחנה אקס-ריי" לצידה של קריסטן סטיוארט, בתפקיד עלי אמיר, אסיר ביטחוני שמתחבר לסוהרת הצעירה.
בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה האמריקאי "האביר האחרון", בכיכובם של מורגן פרימן, קלייב אוון וקליף קרטיס.
בשנת 2016 שיחק בסרטו של מייקל ביי "" בתפקיד של עמאל, לובי המשמש מתרגם ואיש קשר ל-CIA. ותרם את קולו לסרט ההנפשה הקנדי "סוסי החלונות". בהמשך, שיחק בסדרה הפשע "ליל האירוע" שיצר סטיבן זאיליאן לרשת HBO על בסיס הסדרה הבריטית "צדק פלילי".
בשנת 2018 ביים וכתב את סרט המלחמה "Bomb: A Love Story" ואף כיכב בו לצדה של לילא חאתמי.
בשנת 2019 שיחק שוב בסרטו של מייקל ביי, "מחתרת השישה", לצדם של ראיין ריינולדס ומלאני לורן.
בשנת 2020 גילם אליוט בעונה השלישית של הסדרה "וסטוורלד" מבית HBO. שיחק גם לצדו של עומאר סי בסרט הצרפתי "משטרה".
שברים משולבים
פראנרב מוקהרג'י
קרב סנדפו
קרב סנדפו הוא קרב במלחמת רוסיה–יפן שהתרחש ב-25-29 בינואר 1905 דרומית לעיר שן-יאנג. בקרב השתתפו מעל ל-400 אלף חיילים ולאחריו נסוגו הרוסים צפונה לכיוון שן-יאנג.
רקע.
לאחר הפסד בקרב נהר שאה הרוסים התארגנו בקו הגנה כ-60 ק"מ דרומית לעיר שן-יאנג והמשיכו בהעברת תגבורת לצבא הלוחם. בתחילת ינואר 1905, פורט ארתור נפל לידי היפנים לאחר מצור ממושך, הארמייה ה-2 השתחררה ממשימתה העיקרית והחלה להתארגן להעברה צפונה. אלכסיי קורופטקין החליט להתחיל במתקפה חדשה עוד בטרם היפנים יקבלו תגבורת משמעותית זו. הצבא הרוסי התארגן ב-3 ארמיות בפיקוד של ניקולאי לינביץ', אוסקר גריפנברג, אלכסנדר קאולברס. לרוסים היה יתרון ברור בכוח אדם ובכוח אש תותחים.
הכוחות יפנים כללו הארמייה הראשונה, השנייה והרביעית כאשר הארמייה השלישית שסיימה את פעילותה סביב פורט ארתור טרם הגיע לאזור.
תוכנית הקרב של המטה הרוסי התבססה של מתקפת הארמייה ה-2 בפיקוד אוסקר גריפנברג. המטרה הייתה להביא לנסיגת היפנים. לאחר כיבוש העמדות היפניות הארמייה ה-2 הייתה צריכה להמתין בהתאם למצב הקרב בחזית של הארמייה הרוסית ה-3. הארמייה ה-1 הייתה צריכה להמתין להתבהרות המצב בחזית של הארמייה ה-2, וה-3 ולפעול בהתאם. צוין במיוחד שלאוסקר גריפנברג אסור לנצל את כל הכוחות שברשותו למתקפה. מפקדי כל היחידות קיבלו מאלכסיי קורופטקין הנחיות מפורטות לגבי המטרות והכוחות שהם יכולים להפעיל בכל שלב. הדעה הרווחת היום היא שמטרת הנחיות כה מפורטות הייתה לתת לקורופטקין אפשרות להאשים מפקדים בשטח מקרה של כישלון.
מהלך הקרב.
בלילה שבין 24 בינואר ל-25 בינואר החלו הרוסים במתקפה. מזג האוויר באזור היה קשה והיה קר מאוד. בירי תותחים על עמדות היפנים השתתף רק חלק קטן מהתותחים שהיו ברשות הרוסים. המתקפה הרוסית הייתה הפתעה ליפנים והם נסוגו. לקראת סוף היום 25 בינואר הרוסים התקדמו וכבשו מספר מוצבים חשובים. היפנים לא האמינו שרוסים מנהלים מתקפה רק בחלק מהחזית ולכן נמנעו מלשלוח לאזור תגבורת משמעותית. בכל זאת, לאור הנסיגה הוחלט במטה היפני לתגבר את הכוחות ורוסים נאלצו להתחיל בקרב הגנתי.
ב-26 בינואר הרוסים הצליחו להתקדם ולכבוש עיירה באזור. אומנם, לאור האבדות הקשות הרוסים נסוגו ממנה לקראת הערב. בשלב זה אלכסיי קורופטקין נתן פקודה להפסיק במתקפה. למרות הפקודה, גאורגי שטקלברג בגיבוי שקיבל מאוסקר גריפנברג החליט להמשיך את מתקפותיו. כוח פרשים הצליח לחצות את הנהר ולאחר קרב עיקש לכבוש את העיירה בצד השני. הכוחות הרוסים התחילו בארגון מחדש במטרה להביא לכיתור היפנים. בשלב זה, היפנים הבינו שלא צפויות מתקפות בחזיתות אחרות וריכזו כוח גדול באזור. כתוצאה מכך, הרוסים נאלצו לסגת תוך אבדות גדולות.
למחרת היפנים התחילו במתקפת נגד, אך רוסים הצליחו להתארגן, כבשו מספר עיירות באזור והחלו בכיתור יחידות יפניות. אוסקר גריפנברג שלח לחזית יחידות נוספות במטרה להביא להצלחה מלאה. מצב הצבא היפני היה קריטי וקרוב לקריסה.
בבוקר 29 בינואר אלכסיי קורופטקין החליט שפעילות הארמייה ה-2 היא מסוכנת מדי, אסר על מפקדי היחידות להוציא פקודות קרב ללא אישור ממנו והעביר גאורגי שטקלברג מפיקוד על הגיס. אוסקר גריפנברג ביקש מהצאר רשות לחזור לבירה והתפטר מפיקוד על הארמייה.
תוצאות הקרב.
הרוסים לא ניצלו את העדיפות המספרית ובמתקפה השתתף רק חלק מהכוח. הארמייה ה-1 וה-3 לא השתתפו כלל בקרב דבר שאפשר ליפנים לרכז את הכוחות בחזית מול הארמייה ה-2 של הרוסים. מפקד הארמייה ה-2 אוסקר גריפנברג עזב את הצבא כאות אי-הסכמה עם פקודיו של קורופטקין. בהמשך הוא פרסם מספר מאמרים על הקרב והאשים את אלכסיי קורופטקין בבגידה ואחריות לכישלון. הוויכוח בין גריפנברג לבין קורופטקין והאשמות הדדיות בהקשר לאחריות לאי-הצלחות בקרב נמשכו במשך שנים רבות.
דער מארגען זשורנאל
דער מאָרגען זשורנאַל (קרי: "דֶר מוֹרגֶן ז'וּרנל", יידיש: עיתון הבוקר; באנגלית כונה "Jewish Morning Journal") היה עיתון אורתודוקסי-ציוני אמריקאי, היומון הראשון ביידיש שזכה להצלחה רבה בארצות הברית. נוסד בניו יורק ב-2 ביולי 1901 תחת השם "דער יודישער מארגען זשורנאל", על ידי המו"ל יעקב ספירשטיין, שהיה גם עורכו הראשי.
צוות הכותבים שלו כלל את יחזקאל צ'ארלס וורטסמן, יעקב מגידוב, חיים מאליץ, אברהם מיכל שַרקַנסקי, גרשון ג'ייקובסון, משה זייפרט, י. פרידמן ופיטר ויירניק.
על אף שהעיתון נקט בקו דתי, הוא היה החילוני ביותר מבין העיתונים ביידיש באמריקה, וכן היה חסיד נלהב של האמריקניזציה למהגרים מרוסיה, שהיוו את רוב קוראיו. בשנת 1928 קוצר שמו ל"מארגען זשורנאל" לאחר שהתאחד עם ה"טאגבלאט". בשנות ה-50 התמזג העיתון עם "דער טאָג" (שיצא לאור גם בשבת. מאז המיזוג נקרא העיתון המאוחד גם בשם 'דער טאג מארגען זשורנאל') והמשיך לצאת לאור עד לסגירתו בשנת 1971 בשל ירידה בקהל הקוראים. בימי שבת הופיע רק הלוגו של "דער טאג" בעמוד הראשי.
העיתון היה היומון היידי האורתודוקסי היחיד במשך תקופה ארוכה, ונחשב ל"ניו יורק טיימס של האוכלוסייה היהודית באיסט סייד". בשיאו מכר 111,000 עותקים בשנת 1916.
מורגן ז'ורנל
מורגן ז'ורנאל
וואלן
אביתר בן אחיטוב
קרוקה
הדור (עיתון)
"הַדּוֹר" היה עיתון יומי ישראלי שהופיע בין השנים 1948–1955 וייצג את השקפת עולמה של מפלגת השלטון מפא"י.
העיתון החל לצאת לאור בעברית כעיתון צהריים יומי ב-10 בנובמבר 1948, והחל מאוגוסט 1952 עד לסגירתו יצא כעיתון ערב. מערכת העיתון שכנה ברחוב טיומקין בתל אביב והיו לה סניפים בירושלים ובחיפה.
עורכו הראשון היה אליעזר ליבנה, שפרש לאחר כשנה. עורכיו במשך השנים היו שלמה גרודזנסקי, משה כצנלסון, חיים שורר ויונה יגול.