ביטוי נוסף ליצרכנות נמצא בעולם משחקי המחשב; יצרניות המשחקים משחררות ותומכות ב"מודינג", ייצור מחדש של שלבים או מודים שונים למשחק, על מנת להאריך את חייו וכן נותנים מקום לביטוי רצונם של צרכני המשחק. דוגמה לכך היא המשחק "קאונטר סטרייק", אשר לקח את המנוע של משחק הפעולה "האף לייף" והפך אותו לאחד ממשחקי הרשת הפופולריים ביותר. כמו כן חברת בליזארד, בגרעין המעריצים האדוק שלה, אותו היא משתפת בפיתוח המוצר (אם כי בשלב הפיתוח לא בצורה אקטיבית), ולאחר שחרור המשחק נותנת להם כלים רבים לפיתוח גרסאות שונות של המשחק בעצמם.
סן ג'ורג'ו דיי גרקי
סן ג'ורג'ו דיי גרקי (באיטלקית: San Giorgio dei Greci) היא כנסייה ברובע קסטלו, בוונציה שבאיטליה.
הכנסייה מוקדשת לגאורגיוס הקדוש.
היסטוריה.
מאז התנתקותה של הרפובליקה של ונציה מהאימפריה הביזנטית, לא הורשו מאמיני הנצרות היוונית האורתודוקסית לקיים תפילות לפי מנהגם בוונציה. רק בשנת 1498 הורשתה הקהילה היוונית בעיר להקים את ה"סקולה דה סן ניקולו דיי גרקי" (מעין איגוד מקצועי), ורק בשנת 1539, לאחר משא ומתן ארוך עם נציגי האפיפיור, הורשתה הקהילה להקים בעיר כנסייה. זמן קצר לאחר מתן ההיתר החלה בניית כנסיית סן ג'ורג'ו דיי גרקי, במימון מס מכס מיוחד שהוטל על כל הסחורות שיובאו אל העיר ממדינות בהן שלטה הדת הנוצרית אורתודוקסית.
עבודות הבנייה בוצעו בפיקוחו של סנטה לומבארדו, והחל משנת 1548 בפיקוחו של ז'אנאנטוניו קיונה. מגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה בשנת 1592.
כיפת הכנסייה מעוטרת בפרסקו המתארת את "הסעודה האחרונה" מעשה ידי ג'ובאני קיפריוס שצויר בין השנים 1589–1593.
בשנת 1619 נבנתה בכנסייה אנדרטה לגבריאלה סווירוס, מעשה ידי באלדאסארה לונגנה.
ארנסט ביברשטיין
ארנסט אמיל היינריך ביברשטיין (16 בפברואר 1899 - 8 בדצמבר 1986). כומר פרוטסטנטי, קצין אס אס ועוצבות המבצע בדרגת "אוברשטומבנפיהרר", פושע מלחמה נאצי.
ביוגרפיה.
ביברשטיין נולד בעיר הילכנבאך שבגרמניה בשם ארנסט זימנובסקי, הוא שירת כחייל בצבא הקיסר הגרמני במלחמת העולם הראשונה. אחרי שחרורו, החל ללמוד תאולוגיה וב-1924 מונה לכמורה בכנסייה הפרוטסטנטית.
ב-1926 הצטרף ביברשטיין (אז עדיין ארנסט זימנובסקי) לשורותיה של המפלגה הנאצית. ב-1936 התנדב לאס אס. ב-1941 שינה את שם משפחתו לביברשטיין.
במהלך ממלחמת העולם השנייה שירת כקצין בעוצבות המבצע ("איינזצגרופן"), שתפקידן העיקרי היה התלוות לחיילי הוורמאכט בכיבוש מזרח אירופה, איסוף היהודים באזורים שנתפסו, ורציחתם. לאחר ההתנקשות בחייו של ריינהרד היידריך, מראשי האס.אס, על ידי פרטיזנים צ'כים, מונה ביברשטיין, ביוני 1942, למפקד עוצבה "C" ב"איינזצגרופן".
היה אחראי לרציחתם של קרוב לשלושת אלפים יהודים. בין היתר, הובאו עדויות ראייה להשתתפותו האקטיבית ברציחתם של כשישים יהודים בעיר רוסטוב (בברית המועצות של אז), ובנוכחותו ופיקודו על הוצאות נוספות להורג. העדויות קשרו אותו לרציחות המוניות באמצעות גז ובורות ההריגה (בהם נורו הקורבנות על סיפם של בורות, שהיו לקברי אחים).
אחרי מלחמת העולם השנייה.
ביברשטיין הועמד לדין, יחד עם פושעי מלחמה נאצים אחרים ב"משפט האיינזצגרופן", שהיה חלק ממשפטי נירנברג. ביברשטיין כפר בכל האישומים נגדו.
ביברשטיין הורשע במשפטי נירנברג ונידון למוות, אך עונשו הומתק, והוא יצא לחופשי ב-1958 (כ-10 שנים בלבד לאחר מעצרו). ביברשטיין חזר לעסוק בכמורה ומת בגיל 87 בעיירה נימונסטר שבגרמניה.
שאגן אדום ונצואלי
שאגן אדום ונצואלי (שם מדעי: "Alouatta seniculus") הוא מין שאגן דרום אמריקאי, סוג של קוף רחב-אף. הוא מצוי באגן האמזונאס המערבי בוונצואלה, קולומביה, אקוודור, פרו, בוליביה, וברזיל. האוכלוסייה במחוז סנטה קרוז מסווגת כמין נפרד, שאגן אדום בוליביאני, מאז 1985.
תיאור.
יש דו-צורתיות זוויגית מעטה. אורכם של הזכרים נע בין 49–72 ס"מ, ושל הנקבות – בין 46–57 ס"מ. משקלם של הזכרים הוא 5.4–9 ק"ג, בזמן שהנקבות שוקלות בין 4.2 ל-7 ק"ג. לשאגן זנב ארוך שאורכו הוא בערך בין 49–75 ס"מ. הזנב כולו מכוסה בפרווה, למעט השליש התחתון בקצה הזנב המשמש לאחיזת ענפים. צבעם של שני הזוויגים הוא חום-אדמדם עמוק, וגוון הצבע משתנה עם הגיל. פניהם מוקפות פרווה ואפיהם קצרים.
עצם הלסת של השאגן האדום הוונצואלי גדולה, במיוחד גופה של הלסת. מיקומן של ארובות העיניים הוא בקדמת הראש, מה שמפנה מקום ללסת מורחבת ולעצם לשון גדולה. לשאגנים יש בולה מנופחת, שהיא "אריזה" גרמית שנמצאת באוזן התיכונה. זה הופך אותם יוצאים מן הכלל לעומת קופים רחבי-אף אחרים.
קוף זה הוא פרימט שוכן יערות ופעיל יום שמבלה חלק גדול מזמנו בצמרות העצים. שיטת התנועה המועדפת עליו היא הליכה על ארבע ודילוגים מינימליים. הזנבות המאחזים שלהם גם מסייעים להם בזה בכך שהם נותנים להם גם תמיכה וגם יכולת אחיזה. כתוספת, לגפיהם יש דפוס אחיזה שמאפשר להם לנוע יותר טוב בעצים. אפשר להבחין בזה בידיהם על ידי המרווח בין האצבע השנייה לשלישית.
תקשורת חברתית.
הוא חי בקבוצות של 3–9 פרטים (בדרך-כלל 5–7 פרטים). הקבוצות הן פוליגמיות עם רק זכר אחד או שניים והשאר נקבות וצאצאיהן. זכר אחד הוא דומיננטי והוא מנהיג את הקבוצה ומוצא אתרי מזון חדשים ומגן עליהם. הנקבות בקבוצה אחראיות על הצאצאים. שאגנים אדומים ונצואליים פעילים ביותר; זה הזמן שהקבוצה מחפשת מקום אכילה חדש. השאגנים מפורסמים בשל "מקהלות השחר" שלהם. קולות אלה הם קולות שאגה ויללות שמושמעים בעיקר על ידי הזכרים. השאגות נשמעות במרחק של 5 ק"מ ביער ומעידות על נוכחותם. השאגות משמשות גם כדי למנוע עימותים בין קבוצות, מה שימנע אובדן אנרגיה מקרבות פיזיים. מפני שבדיאטה שלהם יש מעט סוכר, שמירה על אנרגיה היא מפתח ליומם. הקריאות גם עוזרות לפזר את הקבוצות, ובכך התחרות על המזון פוחתת.
תזונה ומערכת שיניים.
הדיאטה שלהם מורכבת בעיקר מעלים, אבל הם גם מסתמכים על אגוזים, חיות קטנות, פירות ופרחים בשביל מקורות חשובים של תזונה. המזונות האלה מספקים סוכר הכרחי לגדילה ואנרגיה. החלק החשוב ביותר בדיאטה שלהם הוא העלים, שבלעדיהם הם לא יכולים להתקיים יותר משבוע. הם אוכלים גם עלים מבוגרים וגם עלים צעירים; בכל אופן, עלים מבוגרים מספקים יותר תזונה. השאגנים יכולים לאכול את דיאטת העלים שלהם של עלים סיביים למרות ההיבטים המבניים של מערכת השיניים שלהם. חותכות צרות עוזרות בבליעת העלים, ושיניים טוחנות עם, קצוות חותכים עוזרות להם ללעוס את האוכל טוב יותר. כתוספת, יש להם קיבה מורכבת שמסייעת בתהליך העיכול. המעי האחורי והמעי הגס גם עוזרים בעיכול. המעי האחורי מכיל בקטריה המפרקים עלים והמעי הוא שליש ממשקל גופו.
כמו קופים רחבי אף אחרים, נוסחת השיניים שלו (לסת עליונה ותחתונה) היא: 2 חותכות, ניב אחד, 3 פרי-טוחנות, 3 טוחנות.
רבייה.
ישנה תחרות מינית אכזרית בין הזכרים בשל יחס בין זכרים ונקבות לא מאוזן. הנקבות מושכות את הזכרים על ידי הזזת הלשון כדי להזדווג. אם הזכר אינו מגיב, היא עוברת לזכר אחר. תקופת ההיריון הממוצעת היא 190 יום. העולל יישאר עם אמו בין 18 ל-24 חודשים. אחרי שהזכר מגיע לבגרות מינית הוא מגורש מהקבוצה. הזכר חייב אז לפלוש לקבוצה זרה. שם, הזכר הורג את המנהיג ואת כל צאצאיו, וכך הורג כל מתחרה אפשרי. פחות מ-25% שורדים את הפלישות.
The Concert Sinatra
The Concert Sinatra הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-36 של סינטרה והתשיעי היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1963.
שמו של האלבום מתייחס לתזמורת הגדולה מהרגיל אותה אסף המארגן נלסון רידל, זו לא הקלטה של הופעה חיה של סינטרה, הפעם הראשונה בה יצא אלבום של הופעה חיה של סינטרה היה רק בשנת 1966.
למרות גודלה של התזמורת הצליח רידל להפיק ממנה צליל קליל ומעודן, ריבוי כלי הנגינה לא הסתיר את קולו של סינטרה אלא ההפך, ריבוי הכלים הצליח להרים את קולו של סינטרה לעושר חדש. זו הייתה אחת ההקלטות המוצלחות והשופעות ביותר של סינטרה בשנותיו הראשונות בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס.
נהנג
נהנג (פרסית: نهنگ מילולית: לווייתן) היא סדרת צוללות קטנות מתוצרת איראן.
הנהנג היא אחד מן הפרויקטים הצבאיים היקרים ביותר בתולדות איראן. בתכנונה ובבנייתה היו מעורבים 220 חוקרים, והושקעו יותר מ-1.2 מיליון שעות של עבודה מדעית וייצור. נכנסה לשירות במרץ 2006.
מפרטי הצוללת לא פורסמו באופן רשמי. על פי הערכות מערביות אורכה 20 מטרים, רוחבה המרבי 3 מטרים ומסתה 350-400 טון. הצוללת מונעת באמצעות מנוע דיזל-חשמל.
הצוללת הבאה באותה סדרה היא הגדיר.
יאלטה
יאלטה (באוקראינית ורוסית: Ялта, בטטרית של קרים: Yalta) היא עיר בחצי האי קרים בדרום רוסיה (דה פקטו), על החוף הצפוני של הים השחור. העיר נוסדה על חורבות יישוב דייגים יווני עתיק שנקרא "חוף מבטחים" (γιαλος - יאלוס ביוונית).
העיר בנויה על לשון יבשה הפונה דרומה עמוק אל תוך הים השחור, ומוקפת בהרים מיוערים. האקלים באזור הוא ים תיכוני ממוזג, וסביב העיר יש מטעי זיתים וכרמים. המונח 'יאלטה רבתי' משמש לתיאור אזור החוף הדרומי של חצי האי קרים, מגדת הנהר פורוס, ועד העיר גורזוף.
אקלים.