בין כ"ץ למפקדים הוותיקים של החיל התגלעו מחלוקות רבות: כ"ץ האמין שהחיל צריך להיות מפוצל ליחידות קטנות על מנת לתת סיוע הנדסי לכמה שיותר יחידות, לעומת מפקדי החיל שדבקו בהפעלת החיל במסגרות גדולות של גדודים וחטיבות. שנים רבות אחר כך, במבצע עופרת יצוקה, באה לביטוי תורת ההפעלה של כ"ץ, כאשר יחידות חיל ההנדסה הקרבית פוצלו לרמת המחלקה וזכו להערכה רבה על הסיוע ההנדסי שהעניקו לכוחות היבשה של צה"ל במבצע. גישתו החדשנית, שלעיתים התנגשה עם הגישה ודרך העבודה של מפקדי החיל, הביאה ל"הגלייתו" מחיל ההנדסה לתפקידים אחרים בצה"ל, בהם סגן נציב קבילות החיילים (בו, לדבריו, סבל מאוד מאחר שלא היה עסוק בלפקד על לוחמים) תחת חיים לסקוב וקצין הנדסה של גייסות השריון. בתפקיד זה פרח כ"ץ: הוא עסק בפיתוח תורת לחימה חדשה לחיל ההנדסה והנחלתה לכוחות הלוחמים. באימוני גייסות השריון עם כוחות הנדסה, הקפיד כ"ץ שההנדסה תבוא לידי ביטוי, ובכך הרשים קצינים בכירים בצה"ל. אחרי תפקיד זה שימש כמדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
למרות המחלוקות עם ראשי החיל, ועקב נחישותו, בפברואר 1979 מונה לקצין הנדסה ראשי (קהנ"ר) על ידי הרמטכ"ל רפאל איתן (רפול) שהתרשם מתורת הלחימה והמהפכה שתכנן. כקהנ"ר החליט כ"ץ להמשיך את המהפכה בה החל, לדבריו:
בתור קהנ"ר שינה את מבנה החיל וארגונו, הוא הכפיל את הסד"כ של החיל והקים יחידות חדשות. הוא הנחיל את תפישת הלחימה החדשה שפיתח, מתוך ידיעה שבקרוב יצטרכו צה"ל וחיל ההנדסה להילחם במלחמה גדולה, ולכן שם דגש על אימונים רבים שבה הוטמעה התפישה החדשה, כולל אימונים עם גייסות השריון. בנוסף, הכניס אמצעי לחימה וכלים הנדסיים חדשים לחיל.
ב-1982 יצא צה"ל למבצע שלום הגליל, שהתפתח למלחמת לבנון הראשונה (1982-1985). במלחמה באה לביטוי המהפכה שהנחיל כ"ץ בחיל וכוחות ההנדסה תפקדו בצורה טובה מאוד. במלחמה הפכו פלסי ומפעילי הצמ"ה של החיל ללוחמים בחזית, וזכו להערכה גדולה שהתבטאה גם בריבוי צל"שים. בעקבות ההתבססות בלבנון בעקבות מבצע שלום הגליל, הקים כ"ץ ב-1982 את סיירת יעל - יחידת הנדסה מובחרת שעסקה בקומנדו הנדסי, סיור, חבלה ומיקוש נגדי. סיירת יעל שיתפה פעולה עם יחידות מובחרות אחרות של צה"ל והעניקה להם סיוע הנדסי בתחום החבלה, הפריצה והטיפול במטענים.
בשנת 1983 החליט לשנות את צבע הכומתות של החיל משחור כדי לשפר את תדמיתו: כ"ץ נזכר שבילדותו הוא קרא סיפור בשם "מכרות המלך שלמה", אשר בו סופר על שני שבטים, האחד טוב, ואחד רע, כאשר השבט הטוב נקרא: "שבט כסופים", לא ניתן היה להשתמש בצבע כסף על הבד הצבאי, אז הוחלט לבחור בצבע דומה – אפור בהיר, שמוגדר רשמית ככסוף.
ב-1983 סיים כ"ץ את תפקידו והשתחרר מצה"ל. באזרחות ניהל את חברת דוד לובינסקי לייבוא מכוניות, ואחר כך עזב וב-1991 הקים את חברת אבישי כ"ץ לניהול הנדסי של פרויקטים. כתב אוטוביוגרפיה בשם "חיילי שוקולד" ובה כתב על מעשיו ועל לבטיו כחייל ומפקד בחיל ההנדסה. שם הספר לקוח מהתירוץ שהשמיעו לו מפקדים בבהל"ץ כאשר נלחם בטרטורים ובהתעללויות: הם טענו שללא הטרטורים והתנאים הקשים יצמחו חיילי שוקולד שלא יהיו קשוחים די הצורך ללחימה ופעילות מבצעית.
לזכותו נזקפים שרידותם של סכר הרואיפה ואתר הבניאס שסירב לפקודת הממונים עליו, לפוצצם.
מתגורר ברמת השרון.
קישורים חיצוניים.
מכתביו:
ספונות
ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח (או בשמו המקוצר ספונות), הוא כתב עת מדעי, שיצא לאור בשתי סדרות, ביוזמתו של מאיר בניהו, ומטעם מכון בן צבי והאוניברסיטה העברית. עד כה יצאו לאור 26 ספרים ב-25 כרכים. הספר הראשון יצא לאור בשנת תשי"ז (1956) והאחרון בשנת תשע"ט (2019).
מידע כללי.
על הסיבות לייסוד כתב העת ותפקידיו.
הסיבות לייסוד כתב העת, פורטו על ידי ראש מכון בן צבי, יצחק בן-צבי, בפתח הכרך הראשון (בחודש אלול התשט"ז):
בהמשך הדברים, ציין בן צבי גם את התפקידים שהועיד המכון לכתב העת:
העורכים של כתב העת, מבנהו, וכותביו העיקריים.
את שבעת הספרים הראשונים של הסדרה הראשונה ערכו יצחק בן-צבי ומאיר בניהו. לאחר פטירתו של בן צבי, בשנת 1963, ערך בניהו את שמונת הספרים הנוספים של סדרה זו. כל המאמרים בסדרה הראשונה נכתבו בשפה העברית, ובסוף כל כרך הופיעו תקצירים של המאמרים בשפה האנגלית. חלק מן הספרים בסדרה הוקדשו לנושא מסוים (שבתאות, צפת ויהדות יוון), לכבוד אדם (שניאור זלמן שזר, גרשם שלום) או לזכרו (ישעיהו זנה ויצחק בן-צבי).
הסדרה החדשה נערכה על ידי שאול שקד (כרך אחד), יוסף הקר (שלושה כרכים), מנחם בן ששון (שלושה כרכים) ומאיר בר-אשר (שני כרכים). אף כאן נכתבו מרבית המאמרים בעברית, ונלוו אליהם, בסוף הכרך, תקצירים באנגלית, אם כי לראשונה הופיעו גם מספר מאמרים באנגלית ובצרפתית.
בכתב העת השתתפו רבים מהחוקרים היהודים הבולטים שבאותה העת, לצדם של רבנים וחוקרי יהדות ומחשבת ישראל. מבין המשתתפים הקבועים (שפרסמו שלושה פרסומים לפחות בכתב העת), ניתן למנות את החוקרים הבאים: משה אטיאש, נחמיה אלוני, אברהם שאול אמארילייו, חיים ביינארט, מאיר בר-אשר, דוד בנבנשתי, יצחק בן-צבי, מאיר בניהו, חיים גרבר, חיים זלמן דימיטרובסקי, אברהם הטל, יוסף טובי, יצחק מלכו, יוסף קאפח, יהודה רצהבי, אלכסנדר שייבר, גרשם שלום, שמעון שלם, רבקה ש"ץ אופנהיימר, דוד תמר, וישעיהו תשבי.
חוקרים חשובים נוספים שתרמו לכתב העת היו: אפרים אלימלך אורבך, משה אידל, ישראל בן זאב, נפתלי בן מנחם, שלמה דב גויטיין, אפרים גוטליב, דניאל גולדשמידט, משה גיל, יוסף דן, אברהם מאיר הברמן, אפרים חזן, דב ירדן, ישעיהו ליבוביץ, יהודה ליבס, אהרן מירסקי, יצחק נסים, שלמה סימונסון, יוסף ברוך סרמוניטה, יום טוב עסיס, עזרא פליישר, בצלאל רות, עזריאל שוחט, ועוד.
תוכן כתב העת.
כתב העת מתמקד כאמור בחקר קהילות ישראל בארצות האסלאם, בצפון אפריקה, באימפריה העות'מאנית ובמזרח הרחוק, מסוף ימי הביניים ועד זמננו. בין היתר מכיל כתב העת מחקרים על ההיסטוריה של הקהילות היהודית באותן ארצות, לרבות פרסום וניתוח של מקורות בנושאים אלה, כגון: פנקסי קהילה, הסכמות, אגרות, כיתוב על מצבות, כרוניקות, ותאור מאורעות ועלילות דם כנגד אותן קהילות; השבתאות על שלוחותיה; תיאור מסעות לארץ ישראל וקורות שלוחי ארץ ישראל לקהילות ישראל בחו"ל; אגרות בין רבנים או אישים אחרים; מחלוקות בין רבנים או אישים ידועים בקהילות היהודיות; קטעי תפילה, סליחות ופיוטים; מקורות שונים מן הגניזה הקהירית; רשימות ביבליוגרפיות, בעיקר על הקהילות היהודיות; קבלה, אישים וחיבורים; קטעי הלכה; חיבורים פילוסופיים; מאמרים בנושא ספרות עברית, וכן בלשנות ודקדוק, בעיקר בקשר לשפות יהודיות, ועוד.
מבין המקומות והקהילות להם יוחדו מאמרים רבים, ניתן למנות את צפת, יהדות תימן, יהדות הודו, יהדות ספרד, יהדות איטליה, יהדות מצרים, ויהדות יוון.
מאמרים שנדפסו במקומות אחרים.
במסגרת כתב העת הופיעו מאמרים אחדים שיצאו לאור מאוחר יותר גם בספרים אחרים, בקובצי מאמרים או בתדפיסים נפרדים:
אקליפטוס פיציפוליה
אקיליפטוס פיציפולה (שם מדעי: "Corymbia ficifolia" הוא עץ אֵקָלִיפְּטוּס. הוא אינו גדול כמו שאר עצי האקליפטוס ומקורו במערב ודרום מערב אוסטרליה.
יונה שחר לוי
יונה שחר לוי (נולדה ב-1 במרץ 1939) היא מטפלת בתנועה ומורה ליוגה. מהדמויות החשובות בתחום הטיפול בתנועה בישראל. יוצרת שיטת "אימוטוריקס" (Emotorics), הפרדיגמה התנועתית-נפשית לניתוח ואבחון שפת התנועה הרגשית. פרדיגמה זו נלמדת בכל התוכניות להכשרת מטפלים בתנועה בישראל ומהווה כלי חשוב ומרכזי באבחון תנועה. שיטת הפרדיגמה הוכנסה לשימוש באופן רשמי במכון הגרמני לטיפול בתנועה בגישה פסיכואנליטית (Deutsches Institut für Tifenpsychologische Tanz und Ausdruckstherapie) השוכן בבון, גרמניה.
שחר לוי כיהנה כיושבת ראש האיגוד הישראלי לטיפול בהבעה ויצירה (יה"ת) במשך כשמונה שנים, מ-1985 ועד 1993. פרסמה ספרים ומאמרים בעברית ובאנגלית. בנוסף מדריכה מטפלים בתנועה.
ביוגרפיה.
חייה.
יונה שחר לוי היא בת להורים יוצאי גרמניה ופולין, שעלו לישראל לפני מלחמת העולם השנייה. גדלה בקיבוץ רמת הכובש ושם אף החלה לעבוד. הייתה בקיבוץ עד 1962, אז עברה להתגורר באזור תל אביב ובהמשך לירושלים. בשנים 1971–1975 התגוררה בניו יורק, ולאחר מכן שבה לארץ. בין השנים 1976–2000 התגוררה בכפר הנוער הדסים. משנת 2001 שבה להתגורר בירושלים.
היא נשואה לצבי לוי ולהם בן ובת.
הכשרתה.
שחר לוי למדה ארבע שנים לימודי תנועה אצל נועה אשכול, משנת 1956 ועד 1960. במקביל עבדה כמורה לתנועה וככוריאוגרפית בקיבוץ רמת הכובש. סיימה לימודי תואר ראשון בספרות, לשון אנגלית ולימודי המקרא באוניברסיטת תל אביב בשנת 1965. למדה לימודי תנועה אצל עמוס חץ בין השנים 1969–1971.
בין השנים 1971–1975 למדה לימודי טיפול בתנועה ב"מרכז לטיפול בתנועה ובמחול" של בלאנש אוואנס בניו יורק. במקביל למדה יוגה בשיטת שיבננדה בהדרכת קארס גראנייר בניו יורק; ולימודי לינגוויסטיקה ודקדוק טרנספורמטיבי במכללת האנטר, ניו יורק. בהמשך למדה לתואר שני בספרות עברית בסמינר התאולוגי היהודי (The Jewish Theological Seminary of America - JTS).
ב-1979 למדה שיטת פלדנקרייז בסמינר הקיבוצים בהנחיית חוה שלהב. באותה שנה למדה גם טיפול בתנועה בהדרכת מרה קאפי ושרון שייקלין. סיימה לימודי תואר שני בטיפול בתנועה באוניברסיטת אנטיוק, ניו-המפשייר, ארצות הברית, בשנת 1980. ב-2000 למדה גם קורס ב-(Somatic Experience (SE בהנחיית פיטר לוין.
עבודתה.