דילורו נולדה בניו הייבן שבקונטיקט, בתם של לואיזה "לואיז" (לבית קנסטרי), חברה במועצת העירייה של ניו הייבן ותיאודור ג'. "טד" דילורו. אביה וסביה משני הצדדים היגרו לארצות הברית מאיטליה. את לימודיה התיכוניים סיימה ב"אקדמיית גבירתנו מרסי, לורלטון הול" שבמילפורד בקונטיקט. במכללת מרימאונט השוכנת בטריטאון שבמדינת ניו יורק השלימה לימודי תואר ראשון, ואחר כך למדה פוליטיקה בין-לאומית באוניברסיטת קולומביה. כמו כן, לדילורו תואר שני נוסף מבית הספר לכלכלה של לונדון. בטרם השבעתה לקונגרס עבדה דילורו כראשת הסגל ומנהל מטה הבחירות של הסנאטור כריס דוד, הייתה מנכ"לית "רשימת אמילי", ותיאמה את מסע הבחירות של מייקל דוקאקיס לנשיאות ארצות הברית ב-1988 במטרופולין של ניו יורק.
בשנת 1990 פרש ברוס מוריסון , חבר הקונגרס מטעם מחוז הקונגרס השלישי של קונטיקט, לשם התמודדותו לתפקיד מושל קונטיקט. בעקבות זאת, דילורו התמודדה אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז קונגרס זה, וחיש מהר גיבשה מאחוריה את תמיכת המפלגה הדמוקרטית בקונטיקט. גם מוריסון עצמו הביע תמיכה במועמדותה של דילורו, ודריסת הרגל שלה במסע הבחירות הובילה לפרישתו של המתמודד הדמוקרטי מייק לורל, חבר בית הנבחרים של קונטיקט, מהבחירות המקדימות. ביום הבחירות הכלליות גברה על תומאס סקוט, חבר הסנאט של קונטיקט ומועמד המפלגה הרפובליקנית, ביחס של 52%–48%. הייתה זו מערכת בחירות טעונה, בה גרס סקוט כי דילורו שמרה על שם נעוריה רק כדי לפנות לקהל הבוחרים האיטלקי מחוז, וויו"ר המפלגה הרפובליקנית בקונטיקט "וולטר מונדייל בתחפושת". הבחירות בין דילורו לסקוט חגו בנוסף סביב מדיניות, ופעם אחת נותקו המיקרופונים של שני המועמדים במהלך עימות בחירות ברדיו לאחר התקפות חוזרות ונשנות של השניים בדבר הפלות ועונש מוות.
דילורו נמנית עם האגף הפרוגרסיבי במפלגה הדמוקרטית, והיא אחת ממייסדי השדולה הפרוגרסיבית בקונגרס. דילורו נוהגת לשים פעמיה לסוגיות בענייני בריאות הציבור, לרבות בריאות האישה. בעבר הציגה הצעות חוק שמטרתן לשפר את הטיפול במחלת הסרטן לצד מחקר בריאות האישה. כיו"ר ועדת המשנה להקצבות המממנת את מנהל המזון והתרופות האמריקאי, פעמים תכופות מתחה ביקורת על ה-FDA על שכשל לטענתה בהגנה על הציבור מפני מזון ומוצרים רפואיים לא-בטוחים. ב-2 בפברואר 2008 הביעה תמיכה רשמית במועמדותו של הסנאטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. ב-3 באוקטובר אותה שנה תמכה בחוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008. ב-17 בדצמבר 2008 דיווח העיתון "וול סטרי ג'ורנל" כי דילורו הייתה מועמדת מובילה למזכירת העבודה של ארצות הברית בקבינט של אובמה, אך לבסוף מונתה לתפקיד עמיתתה לבית הנבחרים הילדה סוליס.
היא הייתה ביקורתית כלפי "תיקון סטופאק–פיטס", המגביל את המימון של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית להפלות כתיקון לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. חרף עמדתה הנוקשה של דילורו בעד הפלות, היא תמכה בדייוויד בוניאור בהתמודדותו לתפקיד מצליף סיעת הרוב בבית הנבחרים מול סטני הוייר ב-1991, וצידדה בו במהלך הבחירות לתפקיד בסיעה הדמוקרטית. דילורו נימקה את תמיכתה בבוניאור, שהיה ידוע בהתנגדותו להפלות, בעבודתם המשותפת במהלך פרשת איראן–קונטראס. באוגוסט 2011 נגרם נזק קיצוני למחוז הקונגרס השלישי כאשר הוריקן איירין פגע בקו החוף של קונטיקט. בתי מגורים רבים נהרסו במזרח הייבן ויישובים אחרים לאורך החוף איבדו גישה לחשמל במשך ימים אחדים. כאשר ההוריקן הטיל את חיתתו על קונטיקט, דילורו נפשה ב שבאיטליה והייתה צפוי לשוב למדינתה חמישה ימים בלבד לאחר שוך הסערה. בעקבות נמתחה עליה ביקורת ציבורית נרחבת, ובריאיון עיתונאי דילורו מיאנה להתנצל על אי-נוכחותה בקונטיקט בשעת ההוריקן.
לאחר הכרזתה של ניטה לאווי על פרישתה מהחיים הפוליטיים, התחולל בשלהי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית מאבק בסיעה הדמוקרטית על זהות מחליפתה של לאווי בראשות ועדת ההקצבות של בית הנבחרים. דילורו, מרסי קפטר ודבי וסרמן שולץ התחרו זו בזו על התפקיד היוקרתי. לבסוף נבחרה לתפקיד דילורו, על אף היותה של קפטר ותיקה יותר ממנה, והיא נכנסה לתפקיד זה עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
יחסה לישראל.
דילורו שייכת לאגף השמאלי במפלגה הדמוקרטית, וביקרה לא פעם את פעולות השלטון הישראלי, אך היא נוטה לפרו-ישראליות.
בזמן מבצע שומר החומות והמהומות האלימות בערים המעורבות פרסמה דילורו הצהרה בה גינתה את האלימות ההדדית וירי הרקטות לעבר ישראל, אך הוסיפה כי הדיווחים על פינוי משפחות פלסטיניות מבתיהן תרמו לעליית מפלס האלימות.
בחודש יוני 2021, דילורו הודיעה כי תתנגד להצעת חוק (HR 2407) לפיה סיוע אמריקאי צבאי לישראל יותנה בשינוי מדיניות כלפי הפלסטינים, ואמרה כי "אנחנו לא יכולים לתמוך במדיניות שמתעלמת מזכויות הפלסטינים... אני לא מאמינה שהתניית הסיוע הביטחוני שלנו לבעלי בריתנו העיקריים, כמו ישראל, משרתת את הביטחון הלאומי שלנו".
בחודש נובמבר 2021 ביקרה דילורו בישראל יחד עם משלחת חברי קונגרס דמוקרטים נוספים כמו ברברה לי, מארק פוקאן, ונדיר ג'ונס, מלאני סטנסברי וג'מאל באומן, וג'רמי בן-עמי, מנכ"ל ג'יי סטריט בחסותה אורגן הביקור. המשלחת הגיעה לביקור בן 5 ימים, וביקרה בכנסת וביד ושם, סיירה בעוטף עזה נפגשה עם נשיא המדינה יצחק הרצוג, ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט עם שר החוץ יאיר לפיד, ועם שרות התחבורה והגנת הסביבה מרב מיכאלי ותמר זנדברג (בהתאמה). בנוסף, ביקרה המשלחת בחברון, ונפגשה עם ראש הממשלה הפלסטיני מוחמד אשתייה.
חיים אישיים.
דלאורו נשואה לסטן גרינברג, יועץ אסטרטגיה. דלאורו שורדת סרטן השחלות. היא תומכת במחקר ביו-רפואי, כולל מאמצים לפיתוח בדיקת סקר אמינה לסרטן השחלות. היא חברת מועצת כבוד של הארגון הלאומי של נשים איטלקיות אמריקאיות. היא מנהיגה בקבוצת הדמוקרטים הקתולים.
÷ (אלבום)
פרידריך סטרינדברג
פרידריך סטרינדברג (בגרמנית: Friedrich Strindberg; 21 באוגוסט 1897 – 30 במרץ 1978) היה עיתונאי וסופר גרמני-שוודי, שהוכר כחסידי אומות העולם על הצלת יהודים בשואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
פרידריך, בנו של הסופר והמחזאי הגרמני פרנק ודקינד, גדל עם סבתו בדורנאך, סקסוניה, אוסטריה העליונה. כשנולד אמו פרידה אוהל הייתה נשואה ליוהאן אוגוסט סטרינדברג שאימץ אותו כבנו. התנדב לצבא האוסטרי במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה חזר לווינה. אשתו הראשונה מריה לזר הייתה סופרת ומחזאית. לזוג נולדה בת בשם ג'ודית ב-1924. נישואיהם פורקו ב-1927.
בדצמבר 1942 פרידריך ואשתו השנייה אוטיה הסתירו יהודי בשם הרברט שטראוס, שהכיר את הזוג שהיו שכניו בברלין. שטראוס התחבא בביתם עד סוף פברואר 1943.
פרידריך, שהיה פעיל בתנועה האנטי- נאצית נאלץ לברוח לשוודיה ב-1943. בנוסף לכך הנאצים טענו שאביו הביולוגי, פרנק ודקינד יהודי, טענה שהתבררה כשקרית. בזמן שהותו בשוודיה פרידריך היה אחד הראשונים שפרסם מאמרים, אשר דיווחו על שילוח יהודים למחנות ריכוז. הוא גם התחיל לכתוב את ספרו ״Under jorden i Berlin״, סיפור על התנגדות יהודית בברלין בתקופת השואה.
לאחר המלחמה.
ב 1949 פרידריך חזר למערב גרמניה. ב-1957 עמד בראש הוצאה לאור גרמנית .
ב-1972 עבר לאיטליה,שם כתב את ספרו האחרון ״כשהאגסים מבשילים״.הספר יצא לאור שנה לפני מותו ב-30 במרץ 1978.
הכרה והנצחה.
פרידריך ואוטיה זכו להכרה כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם ב-16 בינואר 2001. הטקס התקיים בברלין ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
Libra (אלבום של לאלי)
Libra (בעברית: "מזל מאזניים") הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הארגנטינאית לאלי, שיצא לאור ב-12 בנובמבר 2020 על ידי סוני מיוזיק ארגנטינה.
האלבום ממשיך את רצף אלבומי הפופ של הזמרת, כשלפניו יצאו לאור האלבומים A Bailar בשנת 2014, Soy בשנת 2016 ו-Brava בשנת 2018, תוך שילוב מאפיינים של מוזיקת היפ הופ, טראפ, R&amp;B, רגאטון ואורבני עכשווי. באלבום יש שיתופי פעולה עם קאזו, מאו וריקי, נוריאל ו-CNCO.
את שחרורו של האלבום קדמו ארבעה סינגלים בין החודשים אוקטובר 2019 לאוגוסט 2020: "Laligera", "Como Así", "Lo Que Tengo Yo" ו-"Fascinada". האלבום יצא בערב 12 בנובמבר 2020 כאלבום הפתעה, בדיוק שעה לאחר שהסינגל בהשתתפות קאזו, "Ladrón", יצא כסינגל החמישי שלו. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הארגנטינאים, וטיפס למקום הראשון בשבוע שלאחר מכן. הוא נכלל שבעה שבועות רצופים בעשירייה הראשונה של המצעד.
תעשיית מעגלים משולבים בישראל
פסטורליה
פסטורליה או פסטורלה (באנגלית: Pastoral, בלטינית: pastoralis) הוא אורח-חיים של רועים, ובהשאלה סוגה, סגנון או יצירה באמנות או בספרות אשר מתארים אורח-חיים כפרי, בייחוד באופן אידילי, רומנטי ונוסטלגי, המדגיש שלווה, תום וקרבה אל הטבע.
אטימולוגיה ומונחים.
המונח פסטורליה מקורו במילה הלטינית לרועה: "Pastor". במחקר מודרני, פסטורליזם (אנגלית: Pastoralism) הוא גידול ורעיית בהמות מבויתות, ובהקשר זה משמעות המונח "פסטורלי" הוא "של רועים". אך בשימוש מודרני יומיומי כשם תואר, "פסטורלי" בדרך-כלל משמעותו "שליו", ותכופות מתאר מקומות ונופים ציוריים המרוחקים מן הערים הגדולות.
בלטינית, שירים פסטורלים נקראים אקלוגות (eclogues), על שם קובץ שירה של המשורר הרומי ורגיליוס. פסטורליה נקראת גם ביוונית בוקוליקון (βουκολικόν) ובצורה האנגלית בוקוליק, מונח שנגזר מן המילה היוונית העתיקה לרועה בקר.