הספר זכה לתגובות נלהבות מבכירים בממשל האמריקאי ובראשם נשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' ווקר בוש. אחת מעמדותיו, כי על הרשות הפלסטינית להפוך לדמוקרטיה קודם למשא ומתן, אומצה על ידי מזכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס כעמדתו הרשמית של הממשל. ג'ורג' בוש הזמין את שרנסקי ודרמר לפגישה בבית הלבן, במהלכה בוש הצהיר, כי תכניו מייצגים במדויק את תפישת עולמו בנושא מדיניות חוץ בוש אף המליץ בריאיון ל-CNN לכל אמריקאי לקרוא את הספר:
קריירה מדינית.
ב-1993, עם סיום לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה, עבד במשך שנה עבור פרנק לונץ בטרם המשיך ללימודי התואר השני באוקספורד, במהלכם הציע לונץ לדרמר לעבוד עבור נתן שרנסקי בקמפיין הבחירות שלו במהלך שנת 1995. שרנסקי התמודד בבחירות 1996 לכנסת בראשות מפלגת "ישראל בעליה". דרמר החל את הקריירה שלו בישראל כיועצו האסטרטגי של שרנסקי. הוא המשיך כיועצו של שרנסקי גם לאחר הבחירות, בתקופה בה כיהן האחרון כשר התמ"ת ובעקבות זאת החליט לעלות לישראל.
דרמר ליווה את שרנסקי גם כשהאחרון היה לשר הפנים בממשלת אהוד ברק, בעקבות בחירות 1999 ופרש יחד עמו ביולי 2000. בערך באותו זמן הוא גם הכיר את בנימין נתניהו, והפך ליועצו ואחד מכותבי נאומיו.
ב-2003 דרמר שימש כיועצו האסטרטגי של נתניהו, בעת שזה כיהן כשר האוצר בממשלת אריאל שרון ובשנת 2004 מינה אותו נתניהו לתפקיד הציר הכלכלי של ישראל בוושינגטון, תפקיד בו כיהן עד אמצע שנת 2008. כשנכנס לתפקידו זה ב-2005, הוא נאלץ לוותר על אזרחותו הכפולה האמריקאית – ישראלית, לטובת הישראלית בלבד.
בתקופתו בוושינגטון הוא עסק רבות בעידודן של קרנות הפנסיה האמריקאיות הגדולות, להימנע מהשקעת כספי ציבור בחברות הסוחרות עם איראן, במקביל נסע למדינות שונות ברחבי ארצות הברית ונפגש עם מחוקקים מקומיים כדי לשכנע אותם להימנע מהשקעות של המדינות באיראן. הוא גם חיפש דרכים לשלב ארגונים פרו ישראליים בפעילות הזו. פרויקט נוסף שלו באותה תקופה היה קידום האינטרסים של ישראל בתחום הפטנטים, במיוחד בנושא התרופות ובמיוחד בעזרה לחברת טבע. לתעשיית התרופות בארצות הברית יש לובי חזק מאוד אשר לחץ על הממשל האמריקאי באותה תקופה להטיל מגבלות על חברת טבע. מאמציהם כוונו לשימוש בחוקי הסחר כדי לדחות ככל האפשר את השלב בו טבע מתחילה למכור תרופות גנריות בשוק האמריקאי. הקהילה היהודית הייתה מעורבת במאבק הזה לצידה של טבע. דרמר היה באותה תקופה אחד הפעילים העיקריים בהקשר זה. בנוסף, שימש בתפקיד מרכזי במאמצים להגיע למזכר הבנות חדש בין ארצות הברית לישראל בכל הנוגע לסיוע הביטחוני.
בעת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, ב-2009 שימש דרמר כיועץ לקמפיין של נתניהו ולאחר היבחרו מונה ליועץ מדיני בכיר במשרד ראש הממשלה.
באוקטובר 2013 החל לכהן כשגריר ישראל בארצות הברית. בינואר 2021 חדל לשמש כשגריר והוחלף על ידי גלעד ארדן.
דרמר נחשב כמי שמקורב מאוד לנתניהו, שציין כי הוא רואה את דרמר כאחד האנשים המתאימים להחליפו כראש הממשלה בעתיד, יחד עם ראש המוסד יוסי כהן. עם זאת, דרמר לא נחשב כמי שמעוניין בקריירה פוליטית
ביולי 2021 הצטרף למכון היהודי לביטחון לאומי באמריקה (JINSA) כעמית מחקר בכיר במרכז 'ג'ונדומר להגנה ולאסטרטגיה'.
באזור המסוכן
אחי ברנדט
אחי ברנדט (נולד ב-1938) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור במחלקה למדעי המחשב ולמתמטיקה שימושית במכון ויצמן ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. נודע בזכות תרומותיו החלוציות לשיטות "רב-סריג" לפתרון נומרי למשוואות דיפרנציאליות.
ביוגרפיה.
ברנדט נולד ב-1938 בגבעת ברנר. לאחר השירות הצבאי החל ללמוד באוניברסיטה העברית, שם קיבל תואר שני ב-1963. סיים דוקטורט במכון ויצמן בשנת 1965. המשיך ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1968 החל ללמד במכון ויצמן, שם מונה עם הזמן לפרופסור. היה מדען אורח במעבדת IBM, במעבדת NASA, באוניברסיטת סטנפורד וב-Colorado State University. זוכה בפרס לנדאו ב-1978 ופרס רוטשילד ב-1990.
ברנדט משמש כמדען הראשי של חברת "videosurf", המפתחת מנוע חיפוש לסרטי וידאו באינטרנט.
הלמוט ניוטון
הלמוט ניוטון (בגרמנית: Helmut Newton; 31 באוקטובר 1920 – 23 בינואר 2004) היה צלם אופנה יהודי גרמני-אוסטרלי שנודע בשל צילומי עירום נשי אמנותיים. נהרג בתאונת דרכים בגיל 83.
קורות חיים.
הלמוט ניוטון נולד בשם נוישטטר (Neustädter) בברלין ליהודי-גרמני, שהיה הבעלים של מפעל לכפתורים ולאמא אמריקאית. ניוטון למד בבית הספר על שם היינריך פון טרייצ'קה ובבית הספר האמריקאי בברלין. הוא התעניין בצילום כבר מגיל שתים עשרה כשהוא רכש את המצלמה הראשונה שלו, הוא עבד אצל הצלמת הגרמניה איווה (אלזה ניולנדר סימון) (Yva (Else Neulander Simon משנת 1936. ההגבלות ההולכות וגדלות על היהודים החל מחוקי נירנברג גרמו לאביו לאבד שליטה על מפעלו שבו הוא יצר כפתורים ואבזמים; הוא אף הושם לתקופה קצרה במחנה ריכוז. ליל הבדולח ב-9 בנובמבר 1938 אילץ את המשפחה לעזוב את גרמניה. הוריו של ניוטון נסו לצ'ילה. הונפק לו דרכון מיד אחרי שמלאו לו 18 והוא עזב את גרמניה ב-5 בדצמבר 1938 בטריאסטה הוא עלה על סיפונה של ה"'קונטה רוסו" (ביחד עם עוד מאתיים אנשים שנמלטו מפני הנאצים) והם יצאו לסין. אחרי שהגיעו לסינגפור הוא החליט להישאר שם ככתב עבור העיתון Straits Times ועבד כצלם דיוקנאות.
עקב דרכונו הגרמני, הרשויות הבריטיות אסרו את ניוטון בעת שהייתו בסינגפור, והוא נשלח לאוסטרליה על סיפונה של "קווין מארי", כשהוא הגיע לסידני ב-27 בספטמבר 1940.
הושמו העצורים במחנה טטורה, ויקטוריה ברכבת תחת משמר חמוש. הוא שוחרר ממאסרו בשנת 1942, ועבד זמן קצר כקוטף פירות בצפון ויקטוריה. באפריל 1942 הוא התגייס לצבא אוסטרליה ועבד כנהג משאית. אחרי המלחמה, הוא הפך לאזרח אוסטרלי ושינה את שמו לניוטון ב-1946. הוא נשא לאישה את השחקנית ג'ון בראון (June Browne) ב-1948, ששיחקה תחת שם הבמה ג'ון ברונל (June Brunell). בשלב מאוחר יותר היא נהפכה לצלמת מצליחה תחת שם העט האירוני אליס ספרינגס (על שם Alice Springs, עיר במרכז אוסטרליה).
ב-1946 הקים ניוטון סטודיו ב-Flinders Lane האופנתי ועבד בעיקר בצילום אופנה בשנים המשגשגות שהגיעו בסיומה של המלחמה. הוא ערך את התערוכה המשותפת הראשונה שלו במאי 1953 עם וולפגנג סיברס (Wolfgang Sievers), פליט גרמני כמוהו שגם שירת באותו מחנה. התערוכה של "מראות חדשים בצילום" נערכה במלון הפדרלי שברחוב קולינס (Collins Street), והייתה ככל הנראה המבט הראשון של סוגת הצילום "אובייקטיביות חדשה" (New Objectivity) באוסטרליה. ניוטון נכנס לשותפות עם הנרי טלבו (Henry Talbot), עמית יהודי-גרמני שכמוהו הושם במעצר בטטורה, והשותפות ביניהם המשיכה עד אחרי 1957, כאשר הוא עזב את אוסטרליה ללונדון. האולפן שינה את שמו ל"הלמוט ניוטון והנרי טלבו".
המוניטין ההולך וגדל של ניוטון כצלם הביא את מגזין הווג להציע לו חוזה למוסף אוסטרלי מיוחד של המגזין, שיפורסם בינואר 1956. הוא זכה בחוזה בן תריסר חודשים עם הווג הבריטי ועזב ללונדון בפברואר 1957, עזב את טלבו לנהל את העסק. הוא עזב את המגזין לפני תום תקופת החוזה ועבר לפריז שם הוא עבד עבור מגזינים צרפתים וגרמנים. הוא שב למלבורן במרץ 1959 כשהוצע לו חוזה עם הווג האוסטרלי.
בשנת 1961 הוא התיישב בפריז והמשיך בצילומי האופנה. עבודתו הופיעה במגזינים שונים בכללם, החשובים ביותר, ווג הצרפתי והארפרס באזאר. הוא ביסס סגנון מיוחד שמאפיין אותו של סצנת ארוטיות, לעיתים בהקשרים של סאדו-מאזו ופטישיזם. הוא לקה בהתקף לב ב-1970 שהאט את תפוקתו במידת מה אבל הוא הרחיב את עבודתו ופרסומו גדל עם עבודתו הידועה סדרת "עירום גדול" (Big Nudes) מ-1980, שסימנה את פסגת סגנונו האירוטי-אורבני, והוא הפגין בה מיומנויות טכניות מצוינות. הוא גם עבד על דיוקנאות ועבודות אבסטרקטיות יותר.
ניוטון צילם למספר מהדורות של פלייבוי, בכללן תצלומים של נסטסיה קינסקי וקריסטין דה בל (Kristine DeBell).
עותקים מקוריים של הצילומים מאוגוסט 1976 של דה בל, "200 Motels, or How I Spent My Summer Vacation" נמכרו במכירה פומבית של ארכיב הפלייבוי בידי Bonhams ב-2002 עבור סכום של $21,075.
ובידי כריסטי'ס בדצמבר 2003 עבור סכום של $26,290
ניוטון אהב במיוחד את עיר הולדתו ברלין ובאוקטובר 2003 תרם אוסף צילום גדול לקרן למורשת התרבות הפרוסית וייסד את קרן הלמוט ניוטון. מטרת הקרן הייתה השימור, ההגנה וההצגה של יצירותיהם של הלמוט ניוטון ואליס ספרינגס.
בערוב ימיו חי ניוטון במונטה קרלו ובלוס אנג'לס. הוא נהרג מפגיעת מכונית בקיר בכביש הפרטי של שאטו מארמון (Chateau Marmont) המפורסם, המלון ב-Sunset Boulevard בדרום קליפורניה בו הוא התאכסן במשך מספר שנים. אפרו נטמן ליד מרלן דיטריך ב-Städtischer Friedhof III בברלין.
אנדרטת השואה והתקומה
פרשת מותה של נדא אגא-סולטאן
נדא אגא-סולטאן (בפרסית: ندا آقاسلطان, תעתיק מדויק: נדא אקאסלטאן; 23 בינואר 1983 – 20 ביוני 2009) הייתה צעירה איראנית בת 27 שנורתה ונהרגה במהלך ההפגנות בטהראן בעקבות הבחירות בשנת 2009. תמונתה, בעודה שוכבת על הקרקע בעת מתבצעים בה ניסיונות החייאה, הפכה לסמל להתנגדות למשטר האייתוללות, וכך גם סרטון שתיעד את מותה ואת מאמצי ההחייאה שהופץ ברשת האינטרנט.
נדא (ندا), ששמה בשפה הפרסית מתורגם כ"קול", "קריאה" או "מסר אלוהי", כונתה בכתבות באתרי אינטרנט רבים בימים שלאחר התקרית כ"הקול של איראן".
התקרית.