משהתברר ללודנדורף כי גורם עיקרי בהצלחת הבריטים היה נעוץ בכישלון פיקודי בצבאו שלו, הוא הדיח מספר קציני מטה, ביניהם פון פלקנהאוזן, שלא שב עוד להחזיק בפיקוד קרבי, והעביר את יתרת המלחמה כמושל הכללי של בלגיה. ב-6 בינואר 1918 פרסם הטיימס מאמר שכותרתו "שלטון הטרור של פלקנהאוזן", המתאר 170 הוצאות להורג של אזרחים בלגים שבוצעו על ידי הצבא מיום מינויו למושל.
שירה.
המשורר האנגלי סיגפריד ששון התייחס לקרב בפואמה האנטי-מלחמתית המפורסמת שלו, "The General", בה הוא שם ללעג את אזלת ידו של הפיקוד הבריטי. המשורר הלירי האנגלי-וולשי אדוארד תומאס נהרג באראס מפגז ביום הראשון למתקפה, 9 באפריל. ביומן המלחמה שלו מתאר תומאס באופן חי ומר את החיים בחזית המערבית בחודשים שמובילים לקרב.
בית באטורי
בית באטורי (בהונגרית: A Báthori család ,Báthori ,Báthory) הוא שושלת של אצילים הונגרים שאבותיה היו בני משפחת גוטקלד מארץ השוואבים שעל הדנובה בגרמניה. למשפחה היו שלושה ענפים עיקרים: שומיו, אצ'די וסאניסלופי. מהענף שומיו קמו כמה שליטים של טרנסילבניה ומלך של פולין. בני הענף אצ'די תפסו גם כן עמדות בכירות בממלכה ההונגרית ומנו בשורותיהם אחד משליטי טרנסילבניה. לעומת זאת, בני הענף סאניסלופי לא שיחקו תפקיד מרכזי בהיסטוריה של הונגריה.
מקורות המשפחה ושל שמה.
כמסופר בכרוניקה של שימון קזאי, בסביבות שנת 1040, תחת שלטון המלך פטר אורסיאולו, התיישבו בהונגריה שני אחים גרמנים גוט וקלד, והקימו משפחות שנקראו גוטקלד, לפי מיזוג שמותיהם. מוצאם היה, ככל הנראה ביישוב בשם "שטוף", ייתכן שטאופן אים ברייסגאו, בשוואביה או הוהנשטאופן, בוירטמברג.
בראש אילן היוחסין של המשפחה עמד בן לניקולאוס (מיקלוש) מבית גוטקלד (Guthkeled), בשם אנדראש, איש ראקאמז (Rakamazi), המכונה "הקרח". שמו צוין בשנת 1250 כבעל אחוזה כנסייתית (של מנזר או אבאציה) בשם שארוואר ברוזנות סאטמר.
בשנת 1279, אחיו של אנדראש, האדוש, וכן בניו, גיירג' (מת ב-1307), בנדק (מת ב-1321) ובריציוס או בריקיוס, בהונגרית - ברצק (מת ב-1330), קיבלו ממלך הונגריה, לאסלו הרביעי הקומאני, שלוש אחוזות - ארם (כיום - ניראבראן), באטור (כיום -נירבאטור) וקיש באקה במחוז סאבולץ' כאות הוקרה על שרותיהם הצבאיים.
באטור (שם היישוב בא מהמילה ההונגרית "באטור", כלומר "גבור") היה קודם אחוזה של ואידה, בן לאנגוש, שהיה נשוי לקרובת משפחה של אנדראש ונפטר ללא יורשים.
בשנת 1310 באטור הייתה לבעלות הבלעדית של ברצק, שהגיע להסכם חלוקת הנכסים עם אחיינו מיהאי ועם בן דודו, ויד. באותה תקופה אימץ ברצק את שם המשפחה באטורי, לפי אחוזתו המרכזית בבאטור.
בניו של ברצק, יאנוש הראשון ולקש, הקימו את ענפי המשפחה שנודעו בהיסטוריה כ"שומיו" ו"אצ'די".
בשנת 1325 אישר המלך קארוי רוברט את חזקת המשפחה באחוזות הנ"ל ואף הוסיף להן את היישוב אצ'ד.
ב-1330 זכו בניו של ברצק לסמכויות נרחבות כשופטים -אישפאנים במחוזות סבולץ' וסטמר.
ענפי המשפחה.
במאה ה-14 התפצל בית באטורי לכמה ענפים, דרך צאצאים של בניו ונכדיו של ברצק באטורי.
הענפים העיקריים נקראו שומיאי באטורי ואצ'די באטורי.
ענף זה כולל את צאצאיו של יאנוש, רוזן של סטמר, דרך בנו לאסלו, רוזן של סאבולץ'. לאסלו (מת ב-1373) נשא לאשה את אנה מגיישי (או מגיישאליאי) שהביאה לו כנדוניה את היישוב סילאג'שומיו שבצפון-מערב טרנסילבניה של היום. משום כך ענף משפחתי זה נודע בשם שומיאי באטורי.
מציין צאצאים של אח צעיר של לאסלו, גיירג'. מתוכם קמו דיפלומטים ואנשי צבא ומשפט שחיו ופעלו בקורלנד, ברוסיה ובגרמניה עד למאות ה-19 וה-20.
פיצול נוסף של המשפחה אירע במחצית השנייה של המאה ה-15 בין ניניו של אותו לאסלו: יאנוש ואישטוואן, בני סאניסלו, נודעו כמייסדי הענף סאניסלופי ("בני סאניסלו") שנמשך בשרשרת זכרית עד לשנת 1802.
בן אחר של סאניסלו, מיקלוש (1498-1445) וצאצאיו המשיכו להיחשב כחלק מענף שומיאי.
צאצאיו של לקש (Lökös) (לוקס), הבן הצעיר של ברצק, הקימו את הענף הקרוי אצ'די-באטורי (אצ'די באטורי או "אצ'די באטוריאק")(') או נירי-באטורי.(Nyiri).
לקש זכה לנחלות במחוז סטמר וקיבל מהמלך קארוי רוברט את אחוזת אצ'ד שבמחוז סאבולץ'. הוא בנה בה טירה בשם (בהונגרית) "הישׁג" (Hűség) כלומר "נאמנות".
בני הענף שומיו נשארו בני הדת הרומית קתולית, בעוד שבני בית באטורי-אצ'די עברו במאה ה-16 לנצרות הרפורמית (פרוטסטנטית).
כתיב השם באטורי בהונגרית.
השם באטורי נכתב בהונגרית בשתי צורות: Báthory או Báthori. יש שנהגו לכתוב את שמות בני הענף שומיאי עם y בסוף המילה, בעוד שאת שמות בני הענפים באטורי המוקדם ואצ'די עם i בסוף המילה.
סמל המשפחה.
שם היישוב באטור ("גבור") מתייחס לאגדה לפיה בסביבות שנת 900 על דרקון שהיה חי בביצות שמסביב לטירת אצ'ד (שלמעשה נבנה רק במאה ה-14) והיה מטיל אימה על הסביבה. גבור ירא שמיים בשם ויטוס נאבק בו בהכריע אותו בשלוש מכות כידון והסיר את הסכנה. כגמול למעשהו קיבל ויטוס את הטירה במתנה. המקום קיבל לזכר אותו גבור וגבורתו את השם "באטור", מילה המציינת גבורים בהונגרית והקיימת גם במונגולית ובשפות טורקיות.
הסמל של משפחת באטורי, כפי שנודע משנת 1325, כשאומץ על ידי בניו של ברצק באטורי, מזכיר את האגדה הזאת של היישוב באטור: הוא מורכב משלוש שיני דרקון על רקע אדום, בתנוחה אופקית, ומסביבן דרקון הנושך את זנבו.
לסמל הייתה גרסה מסוגננת מאוחרת שבו מופיעות רק שלוש השיניים של הדרקון על רקע אדום (ראו סמלו של סטפאן באטורי, שליט טרנסילבניה ומלך פולין במאה ה-16).
קישורים חיצוניים.
István Balogh - "Debrecen mezőváros igazgatása es igazságszolgaltatása
Hajdú-Bihar Megyei Levéltár Évkönyve XXIX 2002-2003."
M43 (מ-Messier 43), נקראת גם ערפילית דה מיירן על שם האסטרונום שגילה אותה וכן NGC 1982 היא ערפילית פליטה והחזרה בקבוצת הכוכבים אוריון ומהווה למעשה חלק מערפילית אוריון.
היסטוריה.
הערפילית תוארה לראשונה בשנת 1731 על ידי האסטרונום הצרפתי ז'אן-ז'אק ד'אורטו דה מיירן כ"זוהר מסביב לכוכב, המזכיר את אטמוספירת השמש, לו הייתה צפופה וגדולה דיה להראות ממרחק זה". ב-4 במרץ 1769 צפה בה שארל מסיה ותיאר אותה ככוכב קטן המוקף בערפילית בסמוך לערפילית שבחרב של אוריון (ערפילית אוריון). הוא גם כלל אותה בשרטוט של ערפילית אוריון שנעשה על ידיו. בקטלוג מסיה היא קיבלה ציון נפרד משל ערפילית אוריון ותוארה ככוכב קטן מוקף ערפל. מסיה ציין בנוסף שהכוכב שבערפילית עמום לעומת הכוכבים שבערפילית אוריון. ב-4 במרץ 1774 הערפילית נצפתה גם על ידי ויליאם הרשל שהוסיף לצפות בה גם לאחר מכן ותיאר שינויים בערפיליות שמסביב לכוכבים שבה.
הערפילית נמצאת כ-7 דקות קשת מצפון ל-θ באוריון שבתוך ערפילית אוריון. ניתן לראותה באמצעות טלסקופ חובבים.
מאפיינים.
הערפילית היא למעשה חלק מערפילית אוריון וההפרדה ביניהן נגרמת בשל ערפילית בליעה שיוצרת רצועה אפלה ביניהן. הערפילית מהווה את השאריות מענן של אבק בין-כוכבי וגז שממנו נוצרו הכוכבים שבתוך הערפילית. שאריות האבק מחזירות את אור הכוכבים ואטומי הגז שבה מעוררים על ידי הקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכבים החמים ביותר ובעקבות העירור פולטים קרינה באור נראה. הכוכב הבהיר ביותר בערפילית הוא NU באוריון - כוכב משתנה שבהירות נראיתו נעה בין דרגה 6.5 לדרגה 7.6. הכוכב הוא מסוג ספקטרלי B0.5V וקרינתו מעוררת את הגז שבערפילית וגורמת לו לקרון.
הערפילית היא קטנה לעומת ערפילית אוריון, כ-5x7 שנות אור וממרחק של כ-1,300 שנות אור גודלה הזוויתי הוא כ-15x20 דקות קשת - כרבע מגודלה של ערפילית אוריון.
טור אחד לחלום
טור אחד לחלום הוא סרט טלוויזיה דרמטי באורך 65 דקות, שהופק בשנת 2011 ומתאר דרמה משפחתית תקופתית המתרחשת בירושלים ערב המהפך הפוליטי של 1977. כתב וביים אלון שרביט והפיק ריקי שלח עבור ערוץ 10.
בהשתתפות עמוס תמם, לירז צ'רכי, ריימונד אבקסיס, אלי אלטוניו, רונית יודקביץ', יעקב כהן.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ב-2012.
הסרט שודר בבכורה טלוויזיונית בערוץ 10 בפריים טיים ב-24 באוקטובר 2012.
עלילה.
עלילת הסרט מתרחשת בסוף השבוע בו נערכות הבחירות במאי 1977, המהפך הפוליטי הראשון.
בירושלים נערכים בבית משפחת דהאן לחתונת הבן הקטן דני (אלי אלטוניו). הבן הבכור שבי (עמוס תמם), חולם על מהפך משלו. הוא לא מוכן להשלים עם בדידותו ואובדן הבכורה, הוא חייב להוכיח לכולם כי גם הוא "שווה משהו" בהיררכיה המסורתית.
אם יש דבר אחד ששבי יודע לעשות טוב יותר מכל דבר אחר הוא מילוי טוטו. הוא משוכנע כי השבת זכייתו בטור השבועי תשיב את כל העניינים לידיו. המזל משחק לו, אלא שלחיים יש תוכניות אחרות, בשבת הזאת יצטרכו המשפחה המסורתית להתמודד עם כל משקעי העבר והזכייה רק מסבכת את העלילה.
מסיה 43
קבוע אומגה
קבוע אומגה הוא קבוע מתמטי המסומן באות היוונית אומגה, המקיים:
ערכו של הקבוע הוא בקירוב ...0.5671432904097838729999686622 . הוא מקיים את המשוואות
עבור אינטואציה גרפית נסתכל על הגרפים של הפונקציות formula_4 ו formula_5. בנקודת החיתוך שלהם ערכה של קואורדינטה formula_6 הוא קבוע אומגה.
קבוע זה הוא הפתרון היחידי של (1)W כאשר W היא פונקציית W של למברט. שמו לקוח משמה הנוסף של פונקציה זו, פונקציית אומגה.
ניתן לבנות את קבוע אומגה בצורה איטרטיבית על ידי סדרת קירובים שמתחילה ב-Ω0 כלשהו ומקיימת
הסדרה מתכנסת לקבוע אומגה כאשר n שואף לאינסוף. הגבול מתקיים כיוון שקבוע אומגה הוא נקודת שבת יציבה של הפונקציה formula_8.
בנייה אפקטיבית יותר היא
כיוון שלפונקציה