המין "Giraffatitan brancai" תואר וסווג לראשונה ב-1914 על ידי הפלאונטולוג הגרמני ורנר יאננש, לו הוא קרא "Brachiosaurus brancai" מכיוון שחשב שזה מין של ברכיוזאורוס. הוא ביסס את תיאורו על מספר ממצאים שנחפרו בשנים 1909-1912 מתצורת טנדגורו שליד לינדי, במה שהיה אז מזרח אפריקה הגרמנית וכיום שייך למדינת טנזניה. הג'ירפטיטאן ידוע מ-5 שלדים חלקיים, כולל 3 גולגולות ומאובנים נוספים הכולל חלקי גולגולות, עצמות גפיים, חוליות של עמוד השדרה ושיניים.
ב-1988 הפלאונטולוג גרגורי ס. פול שם לב לכך ש-"Brachiosaurus brancai" (עליו מבוססים התיאורים הפופולריים של ברכיוזאורוס) שונה באופן ניכר מהברכיוזאורוס של אמריקה הצפונית, במיוחד בפרופורציות של חוליותיו דמויות הגזע ומבנה גופו העדין יותר. בהתבסס על הבדלים אלה הגדיר פול תת-סוג (subgenus) שלו קרא "Brachiosaurus (Giraffatitan) brancai". ב-1991 ג'ורג' אולשבסקי קבע שהבדלים אלה מספיקים כדי לסווג את הג'ירפטיטאן כסוג נפרד ולא רק כתת-סוג של ברכיוזאורוס.
הבדלים נוספים בין הבכריוזאור האפריקאי לברכיוזאור האמריקאי נתגלו כאשר ב-1998 נמצאה גולגולת של ברכיוזאורוס באמריקה הצפונית. הגולגולת עצמה נתגלתה כמאה שנה קודם לכן, כאשר עותניאל צ'ארלס מארש השתמש בה לשחזור הראש של הברונטוזאורוס (שהיום ידוע בשם המדעי אפטוזאורוס), אך רק ב-1998 זוהתה כשייכת למין של ברכיוזאורוס. ייתכן שהייתה שייכת למין "Brachiosaurus altithorax". הגולגולת דומה יותר לגולגולת של קמרזאורוס במספר מאפיינים כגון צורת השיניים הקדמיות והיותה מוארכת יותר ופחות חלולה בקודקודה מאשר הגולגולת הקצרה ובעלת ה"קשת" הגדולה של ג'ירפטיטאן.
הסיווג של ג'ירפטיטאן כסוג טקסטונומי נפרד לא התקבל טוב בהתחלה בקרב הקהילה המדעית מאחר שלא היה מגובה בהשוואה ריגורוזית בין שני המינים. ב-2009 פרסם מייקל טיילור השוואה מפורטת שבה הראה ש-""Brachiosaurus" brancai" שונה מ-"B. altithorax" בגודל, צורה ופרופורציה כמעט בכל עצם אפשרית שניתן היה להשוות. טיילור סיכם שג'ירפטיטאן הוא אכן סוג נפרד מברכיוזאורוס. בעקבות מחקר זה נהפך הסיווג החדש למקובל בקהילה המדעית.
פלאוביולוגיה.
מוח.
הנפח של מוחו של ג'ירפטיטאן היה 300 סמ"ק, גודל - שכמו שאר הזאורופודים - היה קטן ביחס לגופו העצום. מחקר מ-2009 חישב את היחס בין משקל מוחו למשקל גופו, שנותן אומדן גס לאינטליגנציה של בעל החיים, והגיעו ליחסים של 0.62 ו-0.79, כתלות בהערכות גודלו ששומשו במחקר. ג'ירפטיטאן דומה לזאורופודים אחרים בכך שיש גידול של חוט העצבים בעמוד השדרה באזור הירכיים, דבר שנחשב בטעות ל"מוח שני".
מיקום הנחיריים.
המיקום של הנחיריים של ג'ירפטיטאן היה נושא לדיון ממושך. ויטמר (2001) תיאר בכתב העת Science חמש השערות למיקומם האפשרי של הנחיריים. כאשר השווה לבעלי חיים מודרניים, מצא ויטמר כי אצל כולם החלק הבשרני של האף ממוקם בקדמת הגולגולת, עם פתחי הנחיריים בחזית, ולכן לזאורופודים דוגמת ג'ירפטיטאן לא היו פתחי נחיריים בקודקוד הראש, אלא ליד החוטם.
מטאבוליזם.
מדענים העריכו שאם ג'ירפטיטאן היה בעל דם חם אז לקח לו כ-10 שנים להגיע לגודל מלא. לעומת זאת, אם הוא היה בעל דם קר ההערכה היא שהיה לוקח לו כ-100 שנים להגיע לגודל מלא. כבעל דם חם, דרישות האנרגיה היומיות של ג'ירפטיטאן היו עצומות, והוא היה צריך לאכול כ-200 ק"ג אוכל מדי יום. לעומת זאת, אם הוא היה בעל דם קר או היה (כלומר: הוא שמר על טמפרטורת גוף יחסית קבועה באמצעות גודלו הרב) הוא היה צריך הרבה פחות מזון. מספר פלאונטולוגים שיערו שג'ירפטיטאן, כמו הרבה דינוזאורים גדולים שמרו על טמפרטורת גוף קבועה הודות לגופם הענק (שכן הטמפרטורה פרופורציונית לנפח הגוף ואילו איבוד החום פרופורציוני לשטח הפנים של הגוף, וככל שהגוף גדול יותר היחס בין הנפח לשטח הפנים גדול יותר, ולכן שינוי הטמפרטורה עקב אובדן חום קטן יותר).
סביבה והתנהגות.
ג'ירפטיטאן היה אוכל צמחים ומבנה גופו, כגון צווארו הארוך, סייע לו להגיע לעלים שבצמרות העצים, שאליהם רוב הדינוזאורים הצמחוניים לא יכלו להגיע. עיקר עיכול האוכל התבצע בקיבה וכנראה שהג'ירפטיטאן לא לעס את האוכל בפיו אלא רק תלש עלים וישר בלע אותם.
בעבר חשבו המדענים שהנחיריים של ג'ירפטיטאן, כמו גם פתחי האף הענקיים בגולגולת שלו, ממוקמים בקודקוד של ראשו ולכן שיערו שהם שימשו כמעין שנורקל והג'ירפטיטאן חי שקוע בתוך מקווי מים, שבאמצעות הציפה תמכו במשקלו הרב. תאוריה זו נחשבת ללא סבירה כיום והדעה השלטת היא שג'ירפטיטאן היה בעל חיים יבשתי לחלוטין, שהלך על פני קרקע יבשה ומוצקה. מחקרים הראו שלחץ המים בעומקים אליהם הגיע הגוף אם רק הראש בלט החוצה היו מפריעים לתהליך הנשימה שלו. כמו כן, רגליו היו צרות מדי ולכן לא היו יעילות לצורכי התקדמות במים או לשחייה. מחקר של לורנס ויטמור מצא שנחיריו של ג'ירפטיטאן היו ממוקמים בקדמת הראש, ליד החוטם.
בתרבות.
שלד מפורסם של "Giraffatitan brancai" הוצב בתנוחה טבעית במוזיאון הטבע (Museum für Naturkunde) בברלין. שלד זה הוא אחד השלדים הגדולים בעולם, והשלד המתנשא לגובה הרב ביותר, שמוצב בתצוגה, כפי שקבע ספר השיאים של גינס. החל מ-1909, יאננש מצא מאובנים נוספים של "G. brancai" בטנזניה, אפריקה, כולל מספר שלדים די שלמים. שלדים אלה הורכבו יחדיו כדי ליצור את השלד השלם שבתצוגה.
בסרט פארק היורה נראה ברכיוזאורוס אשר מבנהו מבוסס על ג'ירפטיטאן. ייתכן שעיצוב זה בוצע מאחר שבעת הפקת הסרט (1993) הג'ירפטיטאן עדיין נחשב למין של ברכיוזאורוס.
פליפר (סדרת טלוויזיה)
פליפר (באנגלית: Flipper) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה ב-NBC מה-19 בספטמבר 1964 עד ה-15 באפריל 1967. הדמות הראשית בסדרה היה דולפין ושמו פליפר.
הפקה.
הסדרה הופקה בשנת 1963. ב-1964 יצא לסדרה סרט אודות הסדרה - "ההרפתקה החדשה של פליפר".
הסדרה נוצרה על ידי ג'ק קוודן וריקו בראונינג, אדם בעל ניסיון רב בצילומים מתחת למים וצולמה באולפני גרינץ' שבארצות הברית.
היטל דלק
היטל דלק (באנגלית: Fuel Surcharge) הוא שם בו משתמשות חברות התעופה, להגדרת רכיב נוסף, שנוי במחלוקת, במחיר כרטיס הטיסה, המייצג את חלק עלות הדלק הסילוני, המשמש להטסת המטוסים. ההיטל הוכנס כמרכיב נוסף בחישוב עלות כרטיס הטיסה בשנת 2004.
לטענת חברות התעופה, היטל הדלק, בא לפצות אותן על הפסדים העלולים להיגרם כתוצאה מתנודות במחירי הדלק.
לקוחות רבים הביעו חוסר שביעות רצון מהחיוב הנוסף, ובעיקר מכך שלעיתים הם נדרשים להוסיף סכום כסף למחיר הטיסה, לאחר שהכרטיס כבר נרכש. חברות התעופה מכירות בעובדה שהיטל הדלק, מעורר תחושות שליליות אצל קהל הנוסעים, אך הן טוענות כי אין ברירה, וההיטל הוא מנגנון המאפשר את הישרדותן, בתקופות של אי ודאות במחירי הדלק.
הממונה על הרשות להגנת הצרכן עו"ד יצחק קמחי, והיועץ המשפטי של משרד התיירות עו"ד עובד קדמי, פנו ביום 18 באוגוסט 2008 בכתב, לכל חברות התעופה, ולכל סוכני הנסיעות והודיעו כי ההיטל הוא עבירה על חוק הגנת הצרכן. לטענתם, מחיר כרטיס טיסה אינו בפיקוח, ועל כן החברות יכולות לכלול את עלות העלייה במחירי הדלק, במחיר כרטיס הטיסה עצמו, ללא כל צורך בתשלומים נוספים. שני האישים גם טענו כי השימוש בביטוי "היטל דלק" מטעה. שכן יש לו משמעות לוואי של הוראה שלטונית, או מס המוטל על ידי המדינה, בעוד שבפועל מדובר בהחלטה שרירותית של חברות התעופה.
ב-14 במרץ 2011, הודיעה הממונה על הרשות להגנת הצרכן, עו"ד תמר פינקוס, כי "אין כזה דבר היטל דלק", ואיימה בנקיטת אמצעים משפטיים כנגד סוכני נסיעות, או חברות תעופה, אם יפרסמו מחירים בתוספת "היטלי דלק".
בחברת אל על מכונה כיום היטל הדלק בשם "תוספת מזומן".
Flux Pavilion
ג'ושוע סטיל (באנגלית: Joshua Steele; נולד ב-15 בינואר 1989 בטוצ'סטר, בריטניה), מוכר בשם הבמה "Flux Pavilion" (פלאקס פאביליון), הוא DJ אנגלי ומפיק מוזיקלי בסגנון דאבסטפ.
קריירה מוזיקלית.
ג'ושוע הוא המייסד המשותף של חברת ההקלטות Circus Records יחד עם התקליטנים Doctor P ו-Swan-E. ג'ושוע ידוע בעיקר בגלל הסינגל שפורסם בשנת 2011, "Bass Cannon", שדורג במקום ה-59 במצעד הסינגלים הבריטי ונכלל ברשימת השירים המוערצים ביותר של BBC Radio 1. בשנת 2011, הוציא ג'ושוע יחד עם Doctor P את אלבום הקומפילציה Circus One, שכלל 4 סינגלים.
ג'ושוע ידוע גם בגלל הסינגל "I Can't Stop" מהמיני-אלבום שלו, Lines in Wax, שנצפה מעל ל-50 מיליון פעמים ביוטיוב. באוגוסט 2011, המפיק המוזיקלי שאמה "Sak Pase" ג'וזף דגם את הסינגל "I Can't Stop" לשיר "Who Gon Stop Me" עבור האלבום המשותף של קניה וסט וג'יי זי, Watch the Throne. ב-5 במרץ 2012, הסינגל "I Can't Stop" שימש את הקמפיין הוויראלי, קוני 2012. הסינגל שימש בנוסף במשחק הווידאו SSX ובסרט הדרמה גטסבי הגדול.
ב-28 בינואר 2013, ג'ושוע הוציא לאור את המיני-אלבום שלו (EP) הנקרא Blow the Roof, אשר קיבל ביקורות טובות ואהדה רבה. אחד מהסינגלים באלבום, "Double Edge", נכלל במשחק הווידאו .
משאל העם בגיברלטר (1967)
משאל העם בגיברלטר הוא משאל עם שנערך ב-10 בספטמבר 1967, ובמהלכו נדרשו תושבי גיברלטר להכריע בסוגיית הריבונות בגיברלטר: האם רצונם להיות תחת ריבונות ספרדית כאשר גיברלטרים בעלי אזרחות בריטית יוכלו לשמור על אזרחותם, וכן גיברלטר תהיה בעלת מעמד מיוחד בספרד; או להישאר תחת ריבונות בריטית ולקבל אוטונומיה.
סקירה.