נמל התעופה הבינלאומי טוסיינט לוברטורה נסגר, ומטוסים נשלחו חזרה למוצאם. נשיא הרפובליקה הדומיניקנית לואיס אבינאדר סגר את הגבול עם האיטי וכינס פגישה דחופה של מפקדים צבאיים בתגובה להתנקשות. הגינוי הבינלאומי לתקיפה כלל הצהרות מצד ממשלות ארגנטינה, בוליביה, קנדה, צ'ילה, קולומביה, ישראל, פנמה, מקסיקו, בריטניה, ארצות הברית וסין, כמו גם ארגון מדינות אמריקה.
ב-9 ביולי הודיעה משטרת האיטי כי נעצרו 28 בני אדם, בהם חיילים קולומביאנים לשעבר ושני אזרחים אמריקאים ממוצא האיטי, בחשד למעורבות ברצח הנשיא.
אמארש
אמארש (בפורטוגזית: Amares) היא עיירה הממקומת במחוז בראגה אשר בצפון פורטוגל.
הנקודה הגבוהה ביותר בעיירה היא פסגת הר סנטה איזבל אשר בגובה 901 מטר.
העיר נמצאת במרחק של כ-369 ק"מ מהעיר ליסבון, כ-15 ק"מ מהעיר בראגה וכ-65 ק"מ מהעיר פורטו.
היסטוריה.
העיירה נבנתה בזמן הכיבוש הרומי, הוזכרה במסמכים משנת 960 לספירה והייתה למבצר הגבעה של הלוסיטנים.
אמרש הפכה לעיר בשנת 1514, לאחר שהוכרה על ידי המלך מנואל הראשון.
דמוגרפיה וסטטיסטיקה.
להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר; וכן התפתחות האוכלוסייה בתצוגה גרפית:
רחוב טירגארטן
רחוב טירגארטן (בגרמנית: Tiergartenstraße) הוא רחוב ברובע טירגארטן במרכז ברלין, בירת גרמניה. הרחוב עובר על ציר מזרח-מערב לאורך הקצה הדרומי של פארק טירגארטן מקמפרפלאץ ורחוב בן-גוריון ליד מרכז סוני וכיכר פוטסדאם במזרח עד לצומת הופיגראלה (Hofjägerallee) וקלינגלהופרשטראסה במערב. בצד הדרומי של הרחוב, הרחוב מצטלב עם (ממזרח למערב) רחוב הרברט פון קאראיאן, רחוב הילדברנד, רחוב הירושימה ורחוב קלרה ויק.
השכונה שולבה בעיר ברלין בשנת 1861, זמן קצר לאחר איחוד גרמניה בשנת 1871, התפתחה לאזור מגורים אמיד ובהמשך - לרובע הדיפלומטי של הבירה.
מראות בולטים.
הקמפרפלאץ בקצה המזרחי סימן בעבר את נקודת ההתחלה של שדרת זיגסאלה (Siegesallee, שדרת הניצחון), העוברת צפונה דרך הפארק עד לקוניגספלאץ מול בניין הרייכסטאג. ברחוב טירגארטן מספר 1 נמצא מוזיאון כלי הנגינה ברלין והבניין הסמוך של הפילהרמונית של ברלין מאחוריו, מרכז מרכזי להופעות מוזיקליות.
בפינה המערבית ברחוב טירגארטן 6 נמצא מוזיאון ברלין לאמנות שימושית ולצידו ספריית האמנות בברלין, שתיהן חלק מאשכול קולטורפורום (פורום התרבות) של מוזיאוני ברלין. בצומת עם רחוב שטאופנברג 12 נמצאת שגרירות אוסטריה, שהוקמה בשנת 2001 על פי תוכניות של הנס הוליין. נציגויות דיפלומטיות נוספות בהמשך הרחוב: שגרירויות הודו ודרום אפריקה (מספר 18) וכן איטליה ויפן בפינת רחוב הירושימה, שתיהן מדינות הציר לשעבר. שגרירויותיהן ממוקמות בבניינים עצומים משנת 1941/42 ששוחזרו לאחר מלחמת העולם השנייה. מספר שגרירויות אחרות ממוקמות לאורך רחובות סמוכים.
בקצה המערבי של רחוב טירגארטן נמצאים הגימנסיה הישועית קניסיוס-קולג' בבניין מס' 30, בו שכנה בעבר נציגות קרופ, שגרירות ערב הסעודית ומשרדי קרן קונרד אדנאואר. בפינת רחוב קלינגלהופר נמצא תבליט המתאר את קונרד אדנאואר ושרל דה גול לוחצים ידיים, כסמל לתפקידם בהתגברות על הסכסוך הצרפתי-גרמני בן מאות השנים והנחת היסודות לידידות צרפת-גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
בצד הצפוני של רחוב טירגארטן, מערבית לרחוב שטאופנברג, נמצא פסל ישיבה גדול של המלחין ריכרד וגנר בפארק טירגארטן. חופה מזכוכית הוקמה מעל הפסל כדי להגן עליו מפני היסודות.
רחוב טירגארטן 4.
מסוף האוטובוסים בפינת רחוב הרברט פון קאראיאן היה בעבר אתר הווילה ברחוב טירגארטן 4, המטה של תוכנית "המתת החסד" הנאצית (רצח המוני של אנשים עם מוגבלויות ואחרים), שם הקוד אקציה T4 התייחס לכתובת זו. הבניין שהיה המטה של תוכנית זו אינו קיים עוד, ואנדרטה מאת ריצ'רד סרה ולוח שהונח על המדרכה מציינים את 200,000 הקורבנות - מספרם לפי ההערכה.
ב-1 בספטמבר 2014 הונצחו קורבנות ההרג הרפואי הישיר על ידי הנאצים באנדרטה באורך 24 מטר של קיר זכוכית בגוון כחול. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכלים אורסולה וילמס והיינץ הלמן והאמן ניקולאוס קוליוסיס.
ג'ון האוזר
ג'ון האוזר (באנגלית: John Hauser; 30 בינואר 1859 - 6 באוקטובר 1913) היה צייר אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של הילידים האמריקאים ותיאורים של היבטים שונים בחייהם. עבר הכשרה אקדמית בבתי ספר לאמנות באירופה, כולל האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות במינכן. בארצות הברית הוא הוקסם מאינדיאנים בדרום מערב והמערב, אותם צייר במשך כל חייו. בשנת 1893 נסע עם האמן האמריקני ג'וזף הנרי שארפ לטאוס, ניו מקסיקו ואזורים אחרים במדינות הסמוכות לה.
ראשית חייו.
בנם של מהגרים גרמנים, האוזר נולד בסינסינטי, אוהיו, שם שהה כל חייו. את השכלתו המוקדמת הוא קיבל במערכת בתי הספר הציבוריים של סינסינטי, ולמד רישום במכון באוהיו.
בשנת 1873 הוא נרשם לבית הספר לעיצוב מקמיקן, שם למד אצל תומאס סאטרווייט נובל. האוזר למד לראשונה באירופה בשנת 1880, כשנסע למינכן, שם למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות. באותה שנה הוא השלים את הציור המתועד הראשון שלו, דיוקן של הגשש האינדיאני המפורסם "לורד בולטימור".
בשנת 1883 הוא הפך לחבר במחלקת הרישום בבתי הספר הציבוריים של סינסינטי, תפקיד אותו מילא עד שפרש בשנת 1885 כדי להפליג לאירופה.
אירופה.
בשנת 1885, בחברתו של אמן אחר מסינסינטי, ג'וזף הנרי שארפ, הוא הפליג לגרמניה, ונרשם לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות במינכן. לאחר סיום התוכנית המשיך האוזר את לימודיו בפריז ובדיסלדורף. הוא חזר למינכן ללימודים נוספים.
חזרה לארצות הברית.
עם שובו לסינסינטי החל האוזר לבסס את המוניטין שלו כאמן. בשנת 1890 הוא הפך לאחד מהחברים הראשונים של מועדון האמנות של סינסינטי. בשנת 1891 ערך את סיורו הראשון באריזונה ובניו מקסיקו, מה שהיווה השראה להתעניינותו בציור הילידים האמריקאים. בשנת 1893 נסע עם ג'ון הנרי שארפ לניו מקסיקו ואזורים אחרים בדרום מערב. הייתה לו משיכה כל החיים לילידים האמריקאים והמערב. לאחר מכן נסע לאריזונה, ניו מקסיקו, קולורדו, נברסקה, איווה ודרום דקוטה בכל הזדמנות עד שנת 1908.
נישואין ומשפחה.
ב־8 ביולי 1896 התחתן האוזר עם מיני בולץ. לא היו להם ילדים. מיני נסעה איתו לעיתים קרובות, ובשנת 1901 אומצו ג'ון ומיני על ידי עם הסיו, שנתנו להם בשפתם שמות חדשים. ג'ון ומיני האוזר בילו זמן ניכר בשמורת פיין רידג', שם גרו באוהל על אדמות סיו במשך שישה חודשים בשנה בין 1901 ל -1905. בני הזוג בנו בית באזור קליפטון בסינסינטי בשנת 1904.
קריירה.
האוזר צייר מאות דיוקנאות של אינדיאנים, הדיוק הריאליסטי משתקף בדיוקנאות, וגם ציורי סצינות מהחיים שלהם. ציוריו נחשבים לחשובים במיוחד בפרטיהם האותנטיים. הוא הפיק ציורים רבים המספרים סיפור, כולל הבד המתועד הגדול ביותר שלו, שנמצא כעת באוסף בתי הספר הציבוריים של סינסינטי, המתאר את "התקדמות הציוויליזציה".
נויה בר עם
נויה בר עם (נולדה ב-1 בספטמבר 1996) היא שייטת ישראלית, המתחרה במפרשית 470 בתור הגאית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). המאמן האישי שלה ושל הנבחרת שלה הוא אילן תשתש.
ביוגרפיה.
בר עם נולדה בשנת 1996 והיא מתגוררת בתל אביב-יפו. היא החלה ללמוד שיט בגיל 8, ולפני כן ומעט תוך כדי היא למדה ג'ודו.
בר עם זכתה במקום החמישי באליפות אירופה לשנת 2017, שהתקיימה במונקו ובמקום הרביעי באליפות העולם לשנת 2019 שהתקיימה במרסיי שבצרפת.
היא ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), שם סיימה במקום השמיני הכללי בשיוט המדליות ב-470 (מפרשית), יחד שחר טיבי.
מתאמנת במועדון הפועל תל אביב.
Liberty Walk
Liberty Walk הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מיילי סיירוס, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה "Can't Be Tamed" (2010). הוא נכתב על ידי סיירוס, אנטונינה ארמאטו, טים ג'יימס, ניקולס ג'יי סקאפה, ג'ון ריד פאס ומייקל מקגיניס, והופק על ידי ארמאטו, ג'יימס ופול פאלמר בשם הבמה שלהם רוק מאפיה. סיירוס הסבירה שהנושא של העצמה נשית מהווה השראה לכתיבת לשיר. מבחינה מוזיקלית, "Liberty Walk" הוא שיר אופטימו מסוגת הדאנס-פופ, המכיל גם קטעי ראפ. השבחים הביקורתיים שהופנו כלפי השיר היו שליליים ומעורבים כאחד; רוב המבקרים מתחו ביקורת על קטעי הראפ ותיארו את השיר כ"משעמם". אף על פי שלא הופץ כסינגל, "Liberty Walk" הגיע למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100 בארצות הברית ולמקום ה-79 בקנדה הוט 100, בשל הורדות דיגיטליות רבות.
רקע.
"Liberty Walk" נכתב על ידי סיירוס, ניקולס ג'יי סקאפה, ג'ון ריד פאס, מייקל מקגיניס, אנטונינה ארמאטו וטים ג'יימס. הוא הופק על ידי שלושת האחרונים בשם הבמה שלהם רוק מאפיה. השיר משמש כרצועת הפתיחה של "Can't Be Tamed" (2010). בריאיון לסוויי קאלוויי מ-"MTV News", סיירוס הסבירה את ההשראה הלירית של השיר שעוסקת בהעצמה נשית, ואמרה: "זה פשוט על להשתחרר מכל מה שאתה חושב שעוצר אותך. ואני חושבת שזה באמת חשוב, במיוחד עבור בנות, כיוון שאומרים לכל כך הרבה אנשים, 'לא, אתן לא יכולות לעשות משהו', או, 'אתן צריכות להיות כאלה כי אמא ואבא אומרים את זה, מורים אומרים את זה'". סיירוס הצהירה באותו ריאיון שניסתה לשלב נושא רציני עם צליל קליל יותר, והסבירה: "כתבתי את זה עבור נשים שמרגישות שהן תקועים במערכות יחסים פוגעניות, אבל זה גם שיר דאנס". היא פירטה: "אז אתה חושב שזו חייבת להיות סוג של בלדה עצובה, אבל זה שיר מסיבה... זה על להשתחרר".
הרכב.