כיום מתבסס צי המטוסים של החברה ברובו על דגמים שונים של מטוסי בואינג וכולל בנוסף מספר מטוסים מתוצרת אמבראר קטנים יותר. כן הזמינה החברה 9 מטוסי בואינג 787 חדישים, שיאפשרו לה לפעול לטווחים רחוקים יותר.
פעילות החברה בישראל.
החל מ-15 במרץ 2019 צפויה החברה להפעיל 5 טיסות שבועיות מניירובי לנמל התעופה בן-גוריון. לצורך הפעלת הקו פנתה החברה לשלטונות סודאן כדי שזו תאפשר לעבור בשטחה האווירי.
באוגוסט 2018 דווח כי החברה נמצאת בימים אלו בפני אישורים סופיים על ידי כל הגורמים המטפלים בכך.
בנוסף, החברה צפויה לחתום על הסכם קוד שייר עם חברת אל על.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
קירקוול
קירקוול (באנגלית: Kirkwall; בסקוטית: Kirkwaa) היא הבירה של איי אורקני שבממלכה המאוחדת, והגדולה שבערי האיים. בעיר מתגוררים 8,686 תושבים (2007).
מקור השם.
מקור שמה של העיר משם המפרץ בנורדית העתיקה Kirkjuvagr - "מפרץ הכנסייה". לימים עוות השם ל"קירקוואה" ("Kirkvoe") ובהמשך ל"קירקוואאה" ("Kirkwaa"). עורכי מפות אנגליים טעו וחשבו שהסיומת "waa" זהה לסיומת הסקוטית "wa" שמשמעה "חומה" ולכן שינו את שם העיר ל"קירקוול" (באנגלית: החומה של קירק).
היסטוריה.
העיר מוזכרת לראשונה ב"סאגת האורקניינגה" שנכתבה בשנת 1046. העיר נוסדה על ידי רוגנוולד השני, רוזן אורקני. בשנת 1486 הפך המלך ג'יימס השלישי מלך סקוטלנד את העיר לעיר מלכותית, ומאז שמה הרשמי של העיר הוא: "The City and Royal Burgh of Kirkwall".
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת לחופו הצפוני של האי מיינלנד ומתגוררים בה כ-8,500 תושבים. בעיר ממוקם הנמל המרכזי של האיים, ושירות מעבורות מקשר בין העיר לאברדין וללרוויק וכן לאיים השונים של אורקני.
אתרים בעלי חשיבות.
בלב העיר נצבת קתדרלת מגנוס הקדוש אשר נוסדה על ידי רוגנוולד קאלי לזכרו של מגנוס אלדנסון, רוזן אורקני. בסמוך לקתדרלה ניצבים שרידי ארמון הרוזן וארמון הבישוף של קירקוול.
בעיר שני מוזיאונים:
כמו כן מצויים בעיר שרידי מצודת העיר, אשר נהרסה במהלך המאה ה-17.
מחוז בחירה.
בין השנים 1708–1801 הייתה קירקוול מחוז בחירה של בית הנבחרים של בריטניה הגדולה, ובין השנים 1801–1918 מחוז בחירה של בית הנבחרים של הממלכה המאוחדת.
בשנת 1918 שונו גבולות מחוז הבחירה והעיר הפכה לחלק ממחוז הבחירה אורקני ושטלנד.
מלך לשעה
מלך לשעה (איטלקית: Un giorno di regno, ossia il finto Stanislao, תרגום מילולי: "יום אחד של שלטון" או "סטניסלב המזויף") היא אופרה בשתי מערכות מאת המלחין ג'וזפה ורדי, ללברית מאת פליצ'ה רומאני, המבוססת על המחזה "Le faux Stanislas" ("סטניסלב המזויף") מאת אלכסנדר וינסן פינו-דובאל. הופעת הבכורה התקיימה ב-5 בספטמבר 1840 בתיאטרון לה סקאלה במילאנו.
היסטוריה.
זו האופרה השנייה שכתב ורדי, והיא נכתבה בסגנון קומי ("דרמה ג'וקוזו"), והייתה הניסיון הראשון של ורדי לכתוב אופרה בסגנון זה. הופעת הבכורה נחלה כישלון חרוץ, וורדי שישב בדות התזמורת יכול היה לשמוע את תגובות המאזינים בעצמו. לאחר מכן, תלה ורדי את הכישלון באסונותיו הפרטיים - אשתו הראשונה, מרגריטה ברצי ושני ילדיו נפטרו במהלך ההלחנה, ולא היה זה זמן מתאים להלחין קומדיה. בית האופרה ביטל את שאר ההופעות המתוכננות, וורדי החליט לפרוש מהלחנת אופרות. הלחץ שהופעל עליו להלחין את נבוקו, וההצלחה הגדולה שנחלה, שכנעו את ורדי לחזור להלחין אופרות ולפתח קריירה ארוכה ומפוארת של כתיבת יצירות, שהפכו לנכסי צאן ברזל של האופרה האיטלקית ואופרה בכלל. למרות זאת, עד לאופרה האחרונה שלו, פלסטף, לא ניסה ורדי להלחין שוב קומדיה.
אמנם האופרה זכתה להפקות עוד בימיו של ורדי, בוונציה (1845), ברומא (1846) ובנאפולי (1859), אך במשך שנים רבות כמעט ולא הוצגה. בית האופרה לה סקאלה חידש את העלאת האופרה רק בשנת 2001.
עלילה.
רקע: מלך פולין סטניסלאב לשצ'ינסקי הורד מכסאו בשנת 1709 בעקבות הפסד פטרונו קרל השנים עשר, מלך שוודיה בקרב פולטבה, וגלה תחילה לשוודיה ולאחר מכן לצרפת. בשנת 1733 חזר לפולין במטרה לכבוש את המלוכה מחדש. סיפור האופרה מתרחש בחזרתו של לשצ'ינסקי לפולין בשנת 1733, כאשר הוא ממנה קצין צרפתי להתחזות לו ולפעול במקומו בצרפת.
מערכה ראשונה.
בלפיור מתארח בבית הברון, הוא שבע רצון ממזלו ששפר עליו: אילו רק יכלו לראות אותי בפריז, הקצין העלוב ביותר בגדוד הפך למלך!. הברון אירס את בתו ג'ולייטה לגזבר בית המלוכה הבריטי, לה רוקה, במטרה ליצור ברית פוליטית, אך ג'ולייטה מעוניינת דווקא באחיינו של לה רוקה, אדוארדו. גם אחייניתו של הברון, המרקיזה, מאורסת בניגוד לרצונה לרוזן איבראה, אך היא מאוהבת בבלפיור, שאינו מסוגל להתחייב לנישואים למרות שגם הוא אוהב את המרקיזה.
בלפיור שומע שהמרקיזה אמורה להגיע וחושש שהיא תגלה את זהותו האמיתית, הוא כותב ללשצ'ינסקי בבקשה שישחרר אותו מהתפקיד. אדוארדו מספר ל"מלך" את מצבו המביך ומבקשו לקחת אותו עמו לפולין, להשכיח מלבו את האישה שהוא אוהב. המרקיזה מגיעה ומוצגת בפני ה"מלך", היא מזהה אותו אך אינה מגלה מאומה, גם הוא עושה עצמו כמי שאינו מכירה. המרקיזה מחליטה לנסות אותו, ומביעה את אהבתה לרוזן איבראה.
ג'ולייטה נמצאת בחברת משרתותיה, ומביעה את חוסר רצונה להנשא לאדם זקן. כאשר הרוזן מגיע עם בלפיור, לה רוקה, אדוארדו והמרקיזה, מורה בלפיור לרוזן וללה רוקה להצטרף אליו לשיחה בנושאים מדיניים, כשהוא מותיר את האוהבים הצעירים עם המרקיזה.
בלפיור ממשיך לשחק את תפקיד המלך, ומציע ללה רוקה העלאה בדרגה בתנאי שישא איזו אלמנה עשירה. אם יסכים לה רוקה להצעה, יוותר על אירוסיו לג'ולייטה. כאשר הגזבר מקבל את הצעת המלך, נפגע הברון מכך שהוא מוותר על בתו ומזמין את לה רוקה לדו-קרב. בבלבול שנוצר מציעה המרקיזה להשיא את ג'ולייטה לאדוארדו, אך בלפיור אומר, כי הוא רוצה לחשוב על הסדר שירצה את הכל.
מערכה שנייה.
משרתים שרים על תחושת הבלבול השוררת בארמון, אדוארדו מביע את תקוותו שאולי עוד יזכה להנשא לג'ולייטה. בלפיור, הגזבר וג'ולייטה נכנסים, דנים בסיבות סירובו של הברון לנישואי אדוארדו וג'ולייטה. ג'ולייטה מציעה כי העובדה שלאדוארדו אין שום הון אישי, מונעת מהברון להסכים. בלפיור, ה"מלך" מורה לגזבר להעניק לאדוארדו אחת מטירותיו וסכום כסף גדול, כך יסתיים העניין לשמחת כולם. לה רוקה איננו מתלהב מההצעה, אך מפחד לסרב ל"מלך" ומעוניין למצוא דרך להימנע מדו-קרב עם הברון.
בלפיור והמרקיזה נפגשים במרפסת. בלפיור עדיין אינו מגלה את זהותו האמיתית, והדבר מכעיס את המרקיזה שיודעת מיהו. המרקיזה בכעסה מודיעה לו כי בכוונתה להנשא לרוזן איבראה. היא לא מצליחה להבין מדוע בלפיור המעוניין לכבוש את ליבה עדיין אינו מתגלה בפניה. הכרוז מודיע על בואו של הרוזן איבראה. ג'ולייטה מגיעה וברצונה כי ה"מלך" ישחרר את אדוארדו מההתחייבות לנסוע לפולין. הרוזן איבראה נכנס, והמרקיזה מודיעה שוב כי תנשא לו. ה"מלך" מכריז כי הוא אוסר על הנישואים להתקיים מ"סיבות מדיניות", ופוקד על הרוזן לנסוע מיידית לפולין לטפל "בענייני מדינה".
הכל מביעים את רגשותיהם, כשמכתב מגיע הממוען לבלפיור. שולח המכתב הוא סטניסלאב לשצ'ינסקי (האמיתי) המספר כי הגיע בשלום לוורשה וכי הוא משחרר את בלפיור מתפקידו כמתחזה, וממנה אותו למרשל של צרפת. רגע לפני שהוא חושף את זהותו האמיתית, מכריז בלפיור על נישואי אדוארדו וג'ולייטה. לאחר מכן הוא מראה את המכתב לנוכחים וחושף את דרגתו האמיתית. לאחר שסילק את הברון מאיבראה, חופשי בלפיור להביע את אהבתו למרקיזה, והאופרה מסתיימת בסוף שמח בשתי החתונות.
מלך ליום אחד
אייר קומט
אייר קומט (באנגלית: Air Comet) הייתה חברת תעופה ספרדית שבסיסה שכן בנמל התעופה מדריד-בראחס. החברה הפעילה בעיקר קווים ממדריד למרכז אמריקה ודרום אמריקה.
תולדות החברה.
החברה נוסדה בחודש דצמבר 1996 בשם אייר פלוס קומט והחלה את פעילותה בחודש מרץ 1997 כשהיא מפעילה טיסות שכר (צ'רטר) ממדריד ופלמה דה מיורקה ליעדים בדרום אמריקה.
בחודש ינואר 2007 שינתה החברה את אופן פעילותה והפכה לחברה המפעילה טיסות סדירות. באותו החודש קיבלה החברה כמה מהקווים שהופעלו על ידי אייר מדריד.
ב-21 בדצמבר 2009, פשטה החברה את הרגל ובית משפט בריטי קבע להחרים את המטוסים הנמצאים בבעלות החברה עקב חובות בסך 25 מיליון יורו לבנק גרמני.
בור תזמורת
בור תזמורת (באנגלית: Orchestra pit, ובקיצור: "פיט"; בעברית נקרא גם דוּת) הוא חלק מאולם תיאטרון שבו מנגנת תזמורת בעת מופעים שבהם נדרשת מוזיקה חיה, כגון הופעות בלט או אופרה. ה"בור" הוא חלק מונמך, הנמצא בקדמת הבמה מתחת למפלס הבמה עצמה. הנגנים יושבים בתוך אזור זה, המוקף באמצעים אקוסטיים שונים, על מנת שהן המופיעים על הבמה והן הקהל שבאולם ישמעו את נגינת התזמורת היטב. התזמורת היא בהיקף של תזמורת סימפונית מוקטנת לכדי סדר גודל של 30 נגנים לערך.
היסטוריה וטכנולוגיה.
בורות תזמורת שימשו הופעות אופרה מאז הופעתה. בסוף המאה התשע עשרה, בהשפעת ריכארד ואגנר, גדלה התזמורת הנדרשת עד מאוד ונדרש שטח גדול יותר על מנת להכיל את כולה, ולשם כך נוצרו טכנולוגיות להפיכת השטח לדינאמי על ידי התקנתו על מעלית, שתאפשר הפיכת חלקים ממנו לבמה כאשר לא נדרש מלוא גודלו.
כיום נעשה שימוש באמצעים אלקטרוניים כדי לשדר את נגינת התזמורת בזמן אמת לאוזניות נסתרות שעונדים זמרים באופרה, והמופע משודר עבור המנצח והנגנים באמצעות טלוויזיה במעגל סגור, כך שיוכלו לשמור על קשר עם המתרחש על הבמה הנסתרת מעיניהם.
בנציון שרשבסקי