בשנת 2006 הושקעו בתשתיות התחבורה למעלה מ-7 מיליארד שקל, כ־40% מסך ההשקעה בתשתיות. בשנה זאת עמד אורך הדרכים בישראל על 17.7 אלף ק"מ, כ־3000 ק"מ יותר מ-1995, מתוכם 35% דרכים לא עירוניות. בסוף שנת 2006 היו כ־2.2 מיליון כלי רכב בישראל (לעומת 1.5 מיליון בסוף שנת 1995), מתוכם 77.4% היו כלי רכב פרטיים, 16.3% משאיות, 3.9% אופנועים, 0.8% מוניות ו־1.6% כלי רכב "אחרים". בסוף 2006 היו 3.2 מיליון נהגים, עלייה של 44% לעומת התקופה המקבילה ב-1995 וממוצע של 1.5 נהגים לכלי רכב. 59% ממספר הנהגים היו גברים ו־41% היו נשים. בשנת 2006 היו 5,600 אוטובוסים ציבוריים בקווים קבועים (ירידה של 6% לעומת 1995) ו־18,400 מוניות (עלייה של 100% לעומת 1995). בשנת 2006 מספר הנוסעים ברכבת עמד על כ־28 מיליון נוסעים, כמעט פי 5 משנת 1995. בשנת 2006 נחתו בישראל כ־31,940 מטוסים, מחציתם ישראליים. מספר הנוסעים שיצאו מישראל ונכנסו דרך נמלי האוויר עמד על כ־8.9 מיליון לעומת 7.2 מיליון ב־1995, עלייה של 24%. בשנת 2006 הפליגו מנמלי הים במדינה, 5,240 ספינות, ירידה של כ־15% לעומת 1995.
אירועים אחרים.
בתגובה לעיתון איראני נפוץ שיזם תחרות ציורי קריקטורות בנושא השואה כמחאה על קריקטורות מוחמד, הכריזו שני יוצרים ישראלים, על "התחרות הישראלית לקריקטורות אנטישמיות", שבה הורשו להשתתף רק ציירי קריקטורות יהודים, במטרה להבליט את היחס השונה שניתן לקריקטורות פוגעניות בעולם היהודי לעומת העולם המוסלמי ולהגחיך את התחרות האיראנית. כעבור מספר ימים נצטברו למעלה ממאה קריקטורות מועמדות. ב־6 באפריל בחר חבר השופטים את הקריקטורה "כנר על הגג" של ארון כץ לקריקטורה הזוכה.
בשנה זו התקיימו בירושלים "אירועי הגאווה העולמיים" ובמסגרתם תוכנן מצעד גדול במיוחד. עקב מלחמת לבנון השנייה נדחה המצעד, ולאחר כמה דחיות נוספות נקבע ל־10 בנובמבר. ב־10 בנובמבר התקיים מצעד הגאווה של תנועת הלהט"ב באצטדיון האוניברסיטה העברית בגבעת רם בירושלים, במצעד זה לא אושר מסלול בתוככי העיר, לאחר שמאות חרדים יצאו להפגנות אלימות בשכונות החרדיות בבירה במחאה על מצעד הגאווה שהיה עתיד להתקיים. ההפגנות כללו יידויי אבנים וחפצים שונים, הבערת מיכלי אשפה, זריקת בקבוק תבערה והתעמתות פיזית עם כוחות המשטרה. במקביל להפגנות הושמעו דברי הסתה ואיומים ברצח כלפי ציבור הלהט"ב ונגד אנשי שלטון שגיבו את המצעד מתוקף תפקידם.
חינוך, מדע, טכנולוגיה ובריאות.
בעלי תפקידים:
תקציב משרד החינוך לשנת 2006 עמד על כ־26 מיליארד שקל, תקציב משרד המדע והטכנולוגיה עמד על כ־100 מיליון שקל ותקציב משרד הבריאות עמד על כ־15.2 מיליארד שקל. 4.53% מהתמ"ג בישראל הוצא על מחקר ופיתוח.
מספר הסטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות בישראל בשנת 2006 עמד על כ־245,000. בשנת הלימוד תשס"ו למדו כ-2,109,463 תלמידים ובשנת הלימוד תשס"ז למדו כ-2,129,216 תלמידים במוסדות החינוך.
מקרה ראשון של התפרצות שפעת העופות התגלה בישראל ב־17 במרץ בקיבוצים חולית ועין השלושה שבדרום הארץ ובמושב שדה משה שבחבל לכיש. ב־20 במרץ דווח על הידבקות עופות בשני יישובים נוספים בדרום – ניר עוז ועמיעוז. ב־23 במרץ אימת משרד הבריאות את התפשטות המחלה למושב בקעות בבקעת הירדן. ב-31 במרץ, התגלה מוקד נוסף של מגפת שפעת העופות, בקיבוץ כרם שלום הסמוך לקיבוץ חולית.
ב-29 במרץ נערך ליקוי חמה שנצפה בישראל באופן חלקי של 83%. ב-11 ביוני, נחשפו בירושלים 1,400 מכתבים של המדען המפורסם היהודי אלברט איינשטיין.
ב־7–15 בדצמבר ביקר המדען האנגלי המפורסם, סטיבן הוקינג, בישראל וברשות הפלסטינית. במהלך ביקורו פגש את ראש הממשלה אולמרט וכן פרחי מדע באירוע שמאורגן בידי המועצה הבריטית לתרבות במוזיאון בלומפילד למדע בירושלים. כמו כן, הוא הרצה בפני כ־1,000 איש באוניברסיטה העברית וביקר במכון ויצמן ובאוניברסיטת תל אביב, בהם פגש את נציגי האקדמיה למדעים של ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת 2006 – פרופ' חיים אדלר ופרופ' מרים בן-פרץ (חינוך), יעקב בלידשטיין (מחשבת ישראל), פרופ' פנינה זלצמן ופרופ' מנדי רודן (מוזיקה), יעקב חודורוב ורלף קליין (ספורט), פרופ' רות לפידות ופרופ' אמנון רובינשטיין (משפטים), פרופ' נחום קידר (חקלאות), פרופ' צבי רפופורט (כימיה) ודבורה עומר, אל שווימר והתזמורת האנדלוסית הישראלית (מפעל חיים ותרומה מיוחדת לחברה ולמדינה).
איכות הסביבה.
בשנת 2006 חלה ירידה בזיהום האוויר. בגוש דן נמדדו 59 ימים עם זיהום אוויר גבוה וגבוה מאוד, לעומת 61 ימים בשנת 2005. בירושלים נמדדו 32 ימים עם זיהום אוויר גבוה, לעומת 52 ימים בשנת 2005, בחיפה נמדדו 15 ימים עם זיהום אוויר גבוה וגבוה מאוד, לעומת 11 ימים בשנת 2005. בפברואר התחיל יישום מדרגת ההפחתה השנייה באמנת התעשיינים עם המשרד להגנת הסביבה שגרם להפחתת מזהמי האוויר מהתעשייה. במרץ נכנסה לתוקפה תקנה חדשה המחייבת בדיקת פליטה ברכבי בנזין משנת 1995 ומעלה. ב־3 ביולי, החלה הפעלת תחנת הכוח רדינג בגז טבעי בלבד. במהלך השנה נכנסו תקני "יורו 4" כתקני חובה, המגבילים את הפליטה המרבית מכלי הרכב בעשרות אחוזים ביחס לתקנים הקודמים. מפלס הכנרת בחודש מאי עמד על 210.68- מטר ובחודש דצמבר על 212.03- מטר, ירידה לעומת שנת 2005, שבה בחודשים מאי ודצמבר מפלס הכנרת היה 209.73- מטר ו־211.64- מטר בהתאמה. מגמה דומה חלה גם במפלס המים בים המלח, 417.68- מטר במאי ו־418.53- מטר בדצמבר לעומת 416.9- מטר ו־417.55- מטר בהתאמה. מגמת ירידת מפלס הכנרת וים המלח החלה ב-2004 לאחר עלייה משמעותית במפלס ב-2003. נוסף על כך, חלה מגמת עלייה משנת 2004 במליחות (ריכוז כלורידים) במיליגרם לליטר בכנרת סך הכל נפלטו בשנה זו 74,650,000 טונות של גזי חממה (10.58 טונות לנפש) לעומת 72,438,000 טונות של גזי חממה (11.52 טונות לנפש) בשנת 2000.
דמוגרפיה.
מספר תושבי ישראל עלה במהלך 2006: בסוף השנה היו 7,116,700 איש בישראל לעומת 6,990,700 בסוף 2005, עלייה של 1.8%. אוכלוסיית היהודים וה"אחרים" (נוצרים לא ערבים ואנשים ללא סיווג דת), בהשוואה לשנת 2005, צמחה בשיעור של 1.6%, לעומת אוכלוסיית הערבים (מוסלמים, נוצרים ודרוזים) שצמחה בשיעור של 2.6%. במהלך השנה חלה עלייה במספר התושבים בכל מחוזותיה ונפותיה של המדינה. המחוז בעל העלייה החדה ביותר במספר התושבים היה: מחוז המרכז, עם עלייה של 2.4%. מיקום שלוש הערים הגדולות לא השתנה אך מספר תושביהם השתנה, כך שהעיר הגדולה ביותר בישראל הייתה ירושלים, אחריה תל אביב ובמקום השלישי חיפה.
התפלגות אוכלוסייה לפי לאום:
גידול אוכלוסייה בשלוש הערים הגדולות:
ב־2006 חלה עלייה של 3.8% במספר הזוגות המתגרשים לעומת 2005, עלייה של 10.4% במספר הזוגות המתגרשים בירושלים לעומת 2005 ועלייה של 4.4% במספר הזוגות המתגרשים בתל אביב לעומת 2005.
עלייה.
בעלי תפקידים:
תקציב המשרד לקליטת העלייה עמד על כ־1.4 מיליארד שקל.
בשנת 2006 עלו ארצה 20,955 עולים חדשים, רובם ממזרח אירופה (37.17%), כאשר דווקא המדינה שממנה הגיע מספר העולים הגדול ביותר הייתה אתיופיה (3,613 עולים חדשים), לעומת 2005 בה עלו ארצה 22,806 עולים חדשים, גם הם רובם ממזרח אירופה (43.19%), אלא שהמדינה שממנה הגיע מספר העולים הגדול ביותר הייתה רוסיה (4,221 עולים חדשים).
ועדת גולדסטון
צוות הבדיקה של האו"ם בנושא העימות בעזה (באנגלית: United Nations Fact Finding Mission on the Gaza Conflict) הוא ועדת חקירה בראשות ריצ'רד גולדסטון, שמונה לתפקיד ב-3 באפריל 2009 על ידי מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם. תפקיד הוועדה היה לבדוק את פעילות צה"ל במבצע עופרת יצוקה ואת מעשי החמאס שהובילו למבצע. ממצאיה של הוועדה פורסמו בדו"ח המוכר בשם דו"ח גולדסטון.
צוות הבדיקה פעל על פי כתב מינוי שתוכנו שוּנה - תחילה התייחס אך ורק לפעולות ישראל במהלך המלחמה, ואחר-כך הורחב המנדט שלו לחקור את כל הפרות זכויות אדם שבוצעו בהקשר לפעילות הלחימה בעזה בתקופה הנדונה. הממצא העיקרי של הדו"ח היה שהצדדים פעלו באופן מכוון ושיטתי על מנת לפגוע באוכלוסייה אזרחית, זאת בניגוד לדיני מלחמה המחייבים את הצדדים להבחין בין לוחמים לאזרחים, ולכוון את כל פעילותם נגד הכוחות הלוחמים תוך ניסיון לשמור על חיי האזרחים ככל שרק ניתן. מסקנת הדו"ח הייתה ששני הצדדים בסכסוך (ישראל והחמאס) אשמים בהפרת דיני מלחמה של החוק הבינלאומי, ואולי אף בפשעים נגד האנושות. הדו"ח קרא לשני הצדדים לבצע חקירה אמיתית ואמינה לגבי אפשרות זאת. בהיעדר חקירה כזו, המליץ הדו"ח להעביר את הממצאים לבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, לדיון במועצת הביטחון, ואף לפתוח בחקירה במדינות החברות במועצת האו"ם לזכויות אדם, אם ישיגו ראיות להפרת זכויות אדם.
ב-1 באפריל 2011, פרסם גולדסטון מאמר בעיתון "וושינגטון פוסט" תחת הכותרת "שקילה מחדש של דו"ח גולדסטון על ישראל ופשעי מלחמה", ובו טען כי אילו היה שיתוף פעולה מצד ישראל ואילו "ידע אז מה שיודע היום", מסקנות הדו"ח היו שונות, במיוחד ההאשמות על "פשעי מלחמה אפשריים" שהופנו נגד ישראל. הוא טען עוד שמועצת זכויות האדם של האו"ם מוטה לרעת ישראל, וכי ישראל חקרה את מעשיה, בעוד החמאס לא עשה כן. מיד לאחר מכן שאר החברים בוועדה פרסמו גילוי דעת לפיו הם עומדים מאחורי הממצאים בדו"ח.
מינוי צוות הבדיקה.
ב-12 בינואר 2009 החליטה מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם על הקמת צוות בדיקה לבדיקת פעילות צה"ל במבצע עופרת יצוקה ומעשי החמאס שהובילו למבצע. בתחילה הוגדרה תכלית הבדיקה לחקור הפרת החוק הבינלאומי לזכויות אנוש על ידי הכוח השולט לטענתם, ישראל, כנגד אזרחים פלסטינים.