בעוד בו זוהה בתחילה עם הגוש האליטיסטי בתקופתו בליאונינג וכשר המסחר, בתקופת כהונתו בעיר צ'ונגצ'ינג, הוא אימץ מספר מדיניות פופוליסטית הקשורה בדרך כלל לשמאל השמרני. לדוגמה, הוא יישם תוכניות לדיור סוציאלי, העניק מעמד של תושבות (ולכן הטבות הרווחה הסוציאליות הנלוות) למהגרי עבודה כפריים והדגיש צורך בחלוקה מאוזנת יותר של עושר. אף על פי שבו רדף ללא הרף אחר טכנולוגיה, הון והזדמנויות עסקיות, הוא גם עמד בראש מספר רב של תוכניות ממשלתיות כדי לסייע למעמד הפועלים ולקבוצות מוחלשות. הקמפיינים של בו נגד שחיתות תפסו לכאורה גם את נכסי היזמים הפרטיים, ולטענתם הניעו כספים אלו לעושר האישי שלו, כמו גם פרויקטים (בפומבי יותר) ותוכניות רווחה של המדינה, ובכך החזירו למעשה את השליטה הממלכתית בעושר. הוא גם ביקש לקדם את "התרבות האדומה", וציווה להחיות את הסיסמאות והשירים מתקופת מאו, לעורר זיכרונות שהיו רומנטיים לשמאל השמרני, אך כואב לימין הליברלי של הפוליטיקה הסינית.
המדיניות של בו בצ'ונגצ'ינג הפכה אותו בסופו של דבר לדמות בולטת בקרב נאו-מאואיסטים ושמאלנים, ונציג האגף השמרני של המפלגה הקומוניסטית. אף בו לא העדיף את הפסקת כלכלת השוק או חזרה למדיניות של תקופת מאו, הוא נראה שהוא תומך בתפקיד חזק של המדינה בחיי העמים. במיוחד הקמפיין נגד שחיתות של בו הקנה לו מוניטין של שיטות כבדות יד ושיטות סמכותיות בפשע וענישה. המדיניות של בו העמידה אותו באופוזיציה לסיעה הליברלית יותר ורפורמתית, במיוחד ראש הממשלה וֶן גְ'יָאבָּאו וראש מפלגת גואנגדונג ווָאנְג יָאנְג, שהעדיפו את חיזוק שלטון החוק והמשך הרפורמה הפוליטית. לתצפיתנים, ההתלהבות המילולית של בו וונג על כיוון ההתפתחות העתידי סימנה קיטוב הולך וגובר של הפוליטיקה הסינית למחנות שמאל ורפורמים.
משפחה.
אשתו הראשונה של בו הייתה לִי דָאן-יוּ', בתו של שר המפלגה לשעבר בבייג'ינג, לִי שׂוֵּ'פֶנְג. הם נישאו בספטמבר 1976 ונולד להם בן, לִי "ברנדן" וָאנְגְגְ'ה (李 望 知), בשנה שלאחר מכן. בנם סיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בשנת 2001. לִי דָאן-יוּ' התעקשה כי בנה ישנה את שם משפחתו ללִי בעקבות גירושיה מבו שילאי בשנת 1984. לִי וָאנְגְגְ'ה השיג תואר שני בלימודי מדיה ועבד כמה שנים בסיטיבנק, ואז עבד במשרד עורכי דין בבייג'ינג; בסופו של דבר הוא נכנס לשוק ההון הפרטי. לִי העיר בפומבי כי מעצרו של אביו "הרס את חייו". בשנת 2014 פרסם לִי הצהרה על עדכון המיקרו-בלוג שלו, שגילה כי אביו מצליח היטב בכלא וכי טיפול רפואי זמין לו אם הוא זקוק לו. לִי כתב, "החיים קצרים... אם החוק מאפשר, הייתי רוצה לראות אותו יותר. כשחושבים על זה, הפעמים היחידות שראיתי אותו (מאז 2007) היו בהלוויות, באולם בית המשפט, או בכלא."
בו התחתן עם אשתו השנייה, גוּ קָאיְלָאי, בשנת 1986. גו הייתה עורכת דין בולטת ומייסדת משרד עורכי הדין קאילאי בבייג'ינג. אביה של גו, גוּ גִ'ינְגְשֶׁנְג, היה מהפכן קומוניסטי. אמה, פָאן צֶ'נְגְשְׂיוֹ', היא צאצאית של המשורר הנודע משושלת סונג, פָאן ג'ונְגְיֵן. בשנת 2013 גו הורשעה ברצח איש העסקים הבריטי ניל הייווד לאחר סכסוך כספי שעל פי החשד הסלים עד שאיים על חיי בנה. היא נידונה למוות עם דחייה של שנתיים, עונש שבדרך כלל מומתק למאסר עולם.
בו שילאי עורר ביקורת מאחרים במפלגה על הפרופיל הרב שלו על תשומת לב תקשורתית והשתמש באילן היוחסין המשפחתי שלו לקידום האינטרסים של אשתו ומשרד עורכי הדין שלה. בו הכחיש כי אשתו הרוויחה מתפקידו, ואמר כי אשתו פרשה מהקריירה המשפטית שלה עוד כשהזוג התגורר בדאליאן בשנות התשעים. בו אמר שגו "עכשיו בעצם פשוט נשארת בבית, עושה עבודות בית בשבילי." גְ'יָאנְג וֵייפִּינְג טען שגו שימשה כ"שומרת הסף" של בו כאשר בו היה ראש עיריית דליאן, וקיבלה באופן קבוע מתנות ושוחד ממפתחי נכסים המבקשים גישה אליו ומפקידי המפלגה המבקשים למנות ממשלה. היו השערות כי בו שילאי אולי ניסה להפריע לחקירת שחיתות אשתו לפני תקרית וָאנְג לִיג'וּ'ן.
לבו וגו יש בן אחד, בָּוֹ קוָאנְגְיִי, הידוע יותר בשם בָּוֹ גְווָאגְווָה. הוא למד בבית הספר הארו בבריטניה, ובשנת 2006 התקבל למכללת באליול באוקספורד שם החל ללמוד לתואר בפילוסופיה, בפוליטיקה ובכלכלה. לאחר מכן המשיך גְווָאגְווָה ללמוד מינהל ציבורי בבית הספר לממשל של קנדי בהרווארד. אורח חייו המובהק והמיוחד של בו גְווָאגְווָה, כולל מכוניות יוקרה ואירועים חברתיים תכופים, סיפק מספוא צהובוני לתקשורת הסינית. גם גְווָאגְווָה וגם אביו הכחישו שוב ושוב את ההאשמות לפיהן גְווָאגְווָה הוא 'נסיך הפלייבוי' שמוצג לעיתים קרובות בטענה שגְווָאגְווָה הסתדר עם קצבה צנועה והשתתף באירועים חברתיים רק כדי "להרחיב את אופקיו". כשנשאל כיצד יוכל להרשות לעצמו את שכר הלימוד של בנו בשכרו השנתי המשוער של 22,000 דולר, בו השיב כי בנו קיבל "מלגות מלאות" ממוסדות הלימוד. עם זאת, אמיתות הטענה הזו הוטלה בספק על ידי כמה מקורות. מקלין דיווח כי מקורבו במשפחתו של בו הייווד משך בחוטים כדי שגְווָאגְווָה יתקבל להרו, זמן קצר לאחר שהיה מעורב בענייניו של בו.
בָּוֹ שִׂייוּנְג, אחיו הבכור של בו שילאי, הוא סגן יו"ר ומנכ"ל חברת אוורברייט אינטרנשיונל הרשומה בהונג קונג, אך הוא לכאורה רשום בשם בדוי, 'לִי שׂוֵּ'מִינְג'. החברה סירבה לאשר אם לִי שׂוֵּ'מִינְג ובָּוֹ שִׂייוּנְג הם אותו אדם.
בתרבות הפפולרית.
בסרט המכבסה (2019) הופיעה דמותו של בו ששוחקה על ידי השחקן ג'סי וואנג.
יעקב שמואל צורי
יעקב שמואל צורי (שיזַק) (בכתיב יידי: שעזאק; 1884, תרמ"ד – 1943) היה חוקר תולדות התלמוד ומשפט עברי.
ביוגרפיה.
צורי נולד בשנת 1884 בפיליצה, פרוור של העיר צ'נסטוחוב שבדרום-מערב פולין הקונגרסאית, למשפחת שיזק (Rzezak; בכתיב גרמני: Schesak). למד בישיבתו של הרב אברהם בורנשטיין מסוכטשוב. בהמשך למד בגרמניה ובצרפת סוציולוגיה, היסטוריה ומשפט בערך בשנת 1914 הוא עלה לארץ ישראל, התיישב בירושלים, ולימד בעיר, בבית הספר לגננות עבריות ובגימנסיה העברית, בשנים 1914–1924. הוא כתב מאמרים רבים בעיתון "דואר היום" בנושאי עיסוקו ועל אישים בני התקופה. ב-1923 נישא למלכה חורגין. בשנת 1924 נסע לצרפת בעקבות מחלה, ובה ולאחר מכן בלונדון עסק במחקריו בתלמוד ובמשפט עברי.
צורי נודע כחוקר מקורי, שחלק מחידושיו נתקבלו על ידי חכמי דורו ואחרים נחשבו למוזרים. חידושו הגדול הראשון היה ההבחנה בין תורתם של חכמי דרום ארץ ישראל לבין חכמי הגליל. לטענתו, מדובר בשתי אסכולות שונות, אשר עברו לסורא ונהרדעהא-פומבדיתא, בהתאמה. האסכולה הצפונית חותרת למצוא הבדלים בין מקרים הקובעים דינים שונים, באופן התואם את הנומינליזם, בעוד האסכולה הדרומית וממשיכה רב חתרו ליצירה אחדותית של כללים.
בהמשך חייו ביקש להכין קודיפיקציה של המשפט העברי, אך הספיק להכיון רק מספר ספרים בנושא.
צורי נפטר בשנת 1943 ולא השאיר אחריו מי שיאמר עליו קדיש.
קישורים חיצוניים.
ספריו:
אריק יזראלביץ'
אריק יזראלביץ' (בצרפתית: Erik Izraelewicz; 6 בפברואר 1954 - 27 בנובמבר 2012) היה מחבר ועיתונאי יהודי צרפתי ועורך העיתון לה מונד החל משנת 2011 ועד מותו מהתקף לב בנובמבר 2012. קודם לכן שימש כעורכם של העיתונים "Les Échos" ו-"La Tribune".
קורות חיים.
יזראלביץ' נולד בשטרסבורג למשפחה יהודית ממוצא פולני, ובילה חלק מילדותו בעיר אגנו (Haguenau) שבמזרח צרפת, שם אביו עבד כרופא. בשנת 1976 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז. אחר כך למד שלוש שנים בבית ספר לעיתונאות (Centre de formation des journalistes de Paris) ובסורבון. בשנת 1979 השלים את עבודת הדוקטורט שלו בנושא כלכלה בינלאומית.
הוא החל את העבודה העיתונאית בתור כתב כלכלי בעיתון L′Usine nouvelle. בשנת 1981 החל לכתוב בעבור העיתון L′Expansion. בשנת 1985 היה מהמייסדים של העיתון הכלכלי היומי La Tribune. בשנת 1986 החל לעבוד במדור הכלכלי של הלה מונד ובשנת 1989 היה לעורך הראשי של המדור. בין השנים 1993 ל-1994 היה הכתב הראשי של לה מונד בניו יורק ובשנת 1996 היה לעורך הראשי.
בשנת 2000 עזב את "לה מונד" והיה לעורך של העיתון הכלכלי היומי Les Echos והפך למנהלו בשנת 2007.
פרויקט &quot;ידידי השכחת?!&quot;
ג'ואן ג'ט
ג'ואן ג'ט (באנגלית: Joan Jett; נולדה בשם ג'ואן מרי לרקין ב-22 בספטמבר 1958) היא אמנית אמריקנית. ג'ט היא גיטריסטית, זמרת, פזמונאית ומפיקה של מוזיקת רוק, ואף שיחקה במספר סרטים. היא ידועה בעיקר בשל חברותה בלהקת Joan Jett &amp; the Blackhearts, אשר להיטם I Love Rock 'n' Roll היה במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 מ-20 במרץ ועד 1 במאי בשנת 1982. ללהקה להיטים נוספים כגון "Crimson and Clover", "I Hate Myself for Loving You" ועוד. שלושה מאלבומיה הוכרו כאלבומי פלטינה או זהב, והיא זכתה לכינוי "מלכת הרוק'נ'רול" פעמים רבות במהלך הקריירה שלה.
חברת היכל התהילה של הרוק אנד רול מ-2015.
ביוגרפיה.
ילדותה ונעוריה.
ג'ואן מארי לרקין נולדה ב-22 בספטמבר 1958 בויינווד, פרבר של פילדלפיה, פנסילבניה. היא עברה לרוקוויל, מרילנד ב-1967. ג'ט קיבלה את הגיטרה הראשונה שלה בגיל 13. היא לקחה כמה שיעורי גיטרה, אולם הפסיקה לאחר שהשיעורים התחילו להתמקד במוזיקת פולק בלבד. מאוחר יותר עברה משפחתה לעיירה ווסט קובינה, קליפורניה, במחוז לוס אנג'לס, מה שסיפק לג'ט את ההזדמנות לרדוף אחר קריירה מוזיקלית.