שיעור הנכשלים הגבוה בבחינות הלשכה הוביל פעמים רבות להגשת עתירות לבית המשפט, שכללו השגות על סדרי הבחינה ודרישה לפסול שאלות שלטענת העותרים היו לא תקינות. בדיון אחת מעתירות אלה העיר שופט בית המשפט העליון, יצחק עמית: "בריטואל החוזר על עצמו מדי כחצי שנה, נדרש בית משפט זה לערעורים שעניינם ביקורת שיפוטית על בחינות לשכת עורכי הדין."
הביקורת העיקרית על בחינה זו היא שהבחינה מתמקדת בנושאים שוליים ולמעברה נדרש בעיקר שינון החומר בעל-פה, וכן שהשאלות מנוסחות בצורה בלתי-מובנת. במהלך השנים עלו קריאות רבות מגורמים שונים לשינוי מתכונת הבחינה, אך עד ל־2016 לא שונה מבנה הבחינה. ביקורת אחרת מפי הנבחנים היא שהבחינה משמשת בפועל כאמצעי סינון למניעת הצפת השוק בעורכי דין חדשים, דבר המוביל לעלייה ברמת הקושי שבה משיקולים שאינם עניינים.
עו"ד יעקב נאמן ציין: "ראיתי את הבחינות של לשכת עורכי הדין כיום. אני בטוח שלא הייתי עובר אותן, ואני לא בטוח ששופטי בית המשפט העליון היו עוברים אותן."
שופט בית המשפט העליון, יצחק עמית, ציין בעניין חלק מהטענות שהועלו בפניו: "אסיר כבר כעת מעל השולחן את שלל הטענות והרמזים להטיות ולאג'נדה מכוונת, הטעיות, תיקונים הגובלים בזיוף, קנוניות ותרמיות למיניהם, אי שקיפות לגבי זהות הבוחנים, חשיפה מכוונת של שמות הנבחנים ועוד. כפי שהודגש בפתח הדברים, ועדת הבחינות היא גוף עצמאי ובלתי תלוי, ויש להצר על עצם העלאת הטענות." עם זאת, הוא מתח ביקורת על מאפייני הבחינה, ובין השאר כתב: "הנבחן נדרש אפוא לענות על שאלות קשות, לעיתים איזוטריות, כמעט בכל תחומי המשפט. ספק אם עורכי הדין הטובים המנוסים והבקיאים ביותר במדינה, אלה שכוחם רב להם בכל תחומי המשפט, הן אזרחי הן פלילי, היו עוברים את הבחינה מבלי להתכונן לקראתה. אם כך, מדוע יש לצפות מנבחן, שזה עתה סיים את תקופת ההתמחות שלו, שיעמוד ברף מקצועי גבוה יותר מעורכי הדין הטובים ביותר במדינה?" עוד העיר כי "דומה כי יש מקום לחשיבה של ממש אם אין מקום לתוספת זמן כדי לפתור את הבחינה. לדוגמה, אם וככל שיתברר כי תוספת של חצי דקה-דקה לכל שאלה בפרק הדיוני, מעלה באופן מהותי את אחוז העוברים את הבחינה מבלי להוריד את רף הידע המקצועי הנדרש, ייתכן שיש מקום לחשיבה מחודשת על פרק הזמן הקצוב שיש לנבחן לענות על כל שאלה, ועל הקשר בין רף הידע המקצועי הנדרש לבין הזמן הקצר שיש לנבחן לענות על כל שאלה."
ישנן כמה חברות שמציעות קורסי הכנה לבחינת ההסמכה, ובהן נבו הוצאה לאור בע"מ, מציעה קורסים במגוון מסלולים תחת מותג "המתמחה".
קריט'ה
פלסירה
פלסירה (שם מדעי: "Placerias") הוא סוג של זוחל שחי בתקופת הטריאס, לצד הדינוזאורים הראשונים, כגון הצלופיזיס והפלטאוזאורוס, ופוסטוסוכוס. על פניו של הפלסירה היו חטים קטנים, ששימשו כנראה לחפירה באדמה על מנת למצוא שורשים למאכל. מאובניו נמצאו באריזונה ובקולורדו.
יצור זה היה מהגדולים שתראפסידים של הטריאס. הוא הגיע לאורך 3.5 מ' ושקל 1 טון. הוא היה מגדולי הצמחונים של תקופתו, די קרוב לקנמייריה אך היה קטן מעט מקרובו, האיסצ'יגואלסטיה הארגנטינאי.
בתרבות
הפלסירה מופיע בסדרה ללכת עם דינוזאורים של ה-BBC בפרק הראשון.
קרב האומות (טורניר בין-לאומי)
קרב האומות היא האליפות הבינלאומית הראשונה בעולם עבור קרבות ימי הביניים וסיוף היסטורי. מתקיים ביחד עם פסטיבל שנתי של שחזור ההיסטוריה של ימי הביניים. לפי מספר המדינות שמשתתפות באליפות נחשב לגדול ביותר בתחום.
יסודות.
לפי הכללים, כל נבחרת חייבת להכיל לפחות 8 ולא יותר מ-50 לוחמים. להצטרף לנבחרת יכול כל בן אדם שרוצה, גם נציג של אחד המועדונים של סייף היסטורי, וגם בודד, שעונים לדרישות הבאות:
היסטוריה.
"קרב האומות" הראשון נערך בשנת 2010 במבצר חוטין, אוקראינה. השתתפו ארבע מדינות - רוסיה, אוקראינה, בלארוס, פולין. רוסיה נצחה ברוב המקצים. בשנת 2011 התקיים "קרב האומות" השני והשתתפו בו כבר 7 נבחרות; 4 משנה שעברה ו-3 חדשות: איטליה, גרמניה, קוויבק. המקומות הראשונים היו עדיין ברוסיה. בפסטיבל השתתפו כ-30,000 צופים. ב"קרב האומות 2012" שנערך בוורשה, פולין, השתתפו מעל 12 מדינות.
רשימה של מדינות וגודל נבחרות וגם המועמדות שבו הם השתתפו:
במדינות אחרות, אירלנד צרפת רומניה צ'כיה, אוסטרליה שוודיה בלגיה ניו זילנד מתכננים להתחרות ב"קרב האומות 2013"
סוגי תחרות.
סוגי התחרות בין נבחרות ותאור קצר:
מונמת'
פוק
הטבח באורורה
אן פקר
אן אליזבת פקר-ברייטוול, חברה (באנגלית: Ann Elizabeth Packer-Brightwell, MBE; נולדה ב-8 במרץ 1942) היא אתלטית עבר בריטית, אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות ושיאנית עולם בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה.
פקר נולדה וגדלה בעיירה מלספורד שבמחוז אוקספורדשייר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בספטמבר 1962 זכתה פקר במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 44.9 שניות, אחרי פולין (44.5 שניות) ומערב גרמניה (44.6 שניות). נוסף לכך, סיימה במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 24.4 שניות. במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בנובמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x110 יארד ובמקום שישי בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 11.91 שניות.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה פקר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אירופי חדש של 52.20 שניות, אחרי בטי קת'ברט מאוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 52.01 שניות ואחרי ג'ודי אמור אף היא מאוסטרליה (53.4 שניות). לאחר שזכתה במדליית כסף, היא יצאה לשופינג עם ארוסה רובי ברייטוול שסיים מאוכזב במקום רביעי בריצת 400 מטר (45.7 שניות) עשירית איטי ממדליית ארד שבה זכה אנדז'יי בדנייסקי מפולין (45.6 שניות). היא החליטה לבסוף להשתתף בריצת 800 מטר, בשבילו, ריצה שהתנסתה בה בסך הכל חמש פעמים בעבר, ומעולם לא השתתפה בריצה זו בתחרות בינלאומית. בסופו של דבר, היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 2:01.1 דקות, לפני מריוון דופורר מצרפת (2:01.9 דקות) ומריס צ'מברלין מניו זילנד (2:02.8 דקות). שיפור לשיא העולם בן השנתיים של דיקסי ויליס מאוסטרליה (2:01.2 דקות). הייתה זו מדליית הזהב השנייה בהיסטוריה של בריטניה שבה זוכה אתלטית אישה, לאחר זכייתה 8 ימים קודם לכן של שותפתה לחדר מרי ראנד בקפיצה לרוחק. שיאה העולמי החזיק מעמד 3 שנים ונישבר על ידי ג'ודי אמור (2:01.0 דקות).
לאחר המשחקים האולימפיים, למרות קריירה ספורטיבית קצרה, היא פרשה מתחרויות. רק כעבור 40 שנה זכתה אתלטית בריטית, קלי הולמס, שוב במדליית זהב בריצת 800 מטר, בניגוד להצלחות של האתלטים הגברים הבריטים בריצה זו.
חייה האישיים.
לאחר המשחקים האולימפיים נישאה פקר לברייטוול, זוכה מדליית כסף אולימפית (טוקיו 1964) בריצת שליחים 4x400 מטר ורביעי בריצת 400 מטר. לזוג נולדו שלושה בנים, גרי אף הוא אצן 400 מטר, ואיאן ודייוויד, כדורגלנים במנצ'סטר סיטי.
ניצה דוידוביץ
ניצה דוידוביץ (נולדה ב-1958) היא פרופסור מן המניין בחינוך, המשמשת כראש תחום הערכת-איכות וקידום ההוראה, וראש החוג לחינוך והתוכנית להכשרת מורים באוניברסיטת אריאל. בנוסף, משמשת יו"ר הפורום לקידום ההוראה והלמידה בישראל. בוגרת תוכנית מנדל למנהיגות אקדמית, מחזור א. פברואר 2019 עד מאי 2021.
ביוגרפיה.
שירתה בשירות לאומי במחלקת ילדים בבית חולים השרון בפתח תקווה.
את דרכה החינוכית החלה בהנחיית קבוצות נוער וחיילים במסגרת ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית.
סיימה את שלושת תאריה האקדמיים באוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטור שלה, אותה סיימה בשנת 2004 עסקה בנושא: "מגמות התפתחותן של המכללות האזוריות והשפעתן על מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל", בהנחיית פרופסור יעקב עירם ופרופסור עוזר שילד.
פעילותה המדעית.
בעלת פרסומים אקדמיים רבים, מוזמנת ומשתתפת בכנסים בינלאומיים רבים. חברה בקבוצות מחקר בינלאומיות.
זכתה להוקרה על תרומתה לשיח הפולני יהודי, מאוניברסיטת אדם מיצקביץ (Adam Mickiewicz University). זכתה לד"ר כבוד מהאוניברסיטה הפדגוגית באודסה (South Ukrainian National Pedagogical University named after K. D. Ushynsky. Odessa, Ukraine) , שבאוקראינה.
תחומי עניין מחקריים בחינוך: ההשכלה הגבוהה בישראל, קידום ההוראה בחינוך הגבוה, מדדי איכות, ביצוע והערכה אקדמית וערכים בחינוך.
תחומי עניין מחקריים במורשת ישראל: תודעת השואה והזהות היהודית, תפיסת ארץ ישראל בספרות העברית לדורותיה וחינוך לערכים בדיסציפלינות ההוראה.
פרופסור דוידוביץ היא מראשוני המכללה האקדמית יהודה ושומרון, המרכז האוניברסיטאי ומהפועלים להכרתה כאוניברסיטה השמינית במדינת ישראל
במחצית שנת 1987 החלה את עבודתה במכללה האקדמית יהודה ושומרון באריאל כמרצה וכמנהלת השתלמויות מורים ביחידה ללימודי חוץ. בין השנים 1988–1994 עמדה בראש המכינות הקדם אקדמיות במכללה. בין השנים 1994–1999 שימשה כמנהלת החטיבה האקדמית/מזכיר אקדמי במכללה האקדמית יהודה ושומרון. משנת 2000 ואילך היא עומדת בראש תחום הערכת איכות וקידום ההוראה באוניברסיטת אריאל בשומרון.
בין פעילויותיה: פיתוח תוכניות לימודים אקדמיות, העמקת תודעת השואה והזהות היהודית, (חברת דירקטוריון בעמותה הישראלית-גרמנית לשיקום ואחראית על ארגון חילופי משלחות של ישראלים וגרמנים בפולין), טיפוח מורשת עדות ישראל וחינוך לערכים.
הייתה חברה בצוות היגוי בנושא החינוך הערכי ופיתוח תוכניות לימודים במט"ח.
דוידוביץ' נשואה לשלמה ואמא לארבעה בנים.
מיתוס היופי