החוק מגדיר קריטריונים לזכאות רישיון שידורים: תאגיד רשום בישראל, 26% לפחות בידי תושבי ישראל שהם גם בעלי אזרחות ישראלים, או תאגידים רשמיים בישראל שמתקיימים בהם התנאים הנ"ל. בעל הרישיון לא הורשע בעבירה שלדעת היועמ"ש יש עמה קלון, אינו סוכן פרסום או סוכן של מצבע, אינו תאגיד שאחד ממטרותיו או פעולותיו העיקריות הינה רכישת אמצעי פרסום. כמו כן בעל זיכיון אחר, תאגיד שהוא עיתון לא יאושרו. הוועדה תפסול במרכז בקשה שנוגדת את טובת הציבור או בקשה מטעם מפלגה או נציג או שלוח של מפלגה או של גוף אחר, שלדעת הוועדה, עלולה להשתמש בשידורים לקידום המטרות המיוחדות של מפלגה או הגוף האמור.
רובד נוסף בו פועל החוק לטובת מניעת ריכוזיות הוא חובות הנוגעות לתוכן שידורי חדשות ואופן הפקתן.
דיני תחרות והגבלים עסקיים.
החוק תואם את חוק התחרות הכללית ופועל בשלושה מישורים: טיפול בהסדרים כובלים ("קרטל"), מונופולין והתערבות במיזוגים.
התערבות הממונה על ההגבלים העסקיים בשוק התקשורת.
הממונה על ההגבלים העסקיים רשאי להגדיר עסק מסוים כמונופול בשוק מסוים תחת כמה תנאים, החשוב שבהם הוא שליטה של מעל 50% מנתח השוק מסוים באזור מסוים. על מונופול רשאי הממונה להשית הגבלות מסוימות, וזאת כדי לשמור על חופש התחרות.
הממונה על ההגבלים העסקיים הכריז ב-12.04.95 על ידיעות אחרונות כ"מונופולין בשוק
העיתונות היומית בעברית". חמש שנים אחר כך (13.04.99) חידש הממונה את ההכרזה. בתחילת שנת 2010 ביטל הממונה את ההכרזה:
"בדיקה שערכה רשות ההגבלים העסקיים לאחרונה העלתה כי כניסתו של "ישראל היום" לשוק הובילה לשחיקה משמעותית בנתחי השוק של ידיעות אחרונות ולשינויים מהותיים בשוק. לפי חוק ההגבלים העסקיים, בעל מונופולין הוא מי שמספק מעל למחצית מכלל האספקה לשוק. על פי ממצאי הבדיקה, ידיעות אחרונות מספקת פחות ממחצית מכלל האספקה ולכן אינה עוד בעל מונופולין."
בשנת 2002 מנע הממונה מ"פישמן אחזקות" להעלות את אחוזי הבעלות על ידיעות אחרונות מ-25% ל-35% משום שלקבוצה זו שליטה בעיתון "גלובס".
התקשורת בחוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות 2013 (חוק הריכוזיות).
חוק הריכוזיות נכנס בשנת 2013 על בסיס ממצאי הוועדה להגברת התחרותיות שקבעה שהמשק בישראל מתאפיין בריכוזיות על-ענפית יתרה. אחד מביטוייה הוא שליטה בשיעור ניכר של נכסים ריאלים ופיננסים במשק על ידי מספר מצומצם של אנשי עסקים. שליטה זו, לפי קביעתם, מושגת בחלק ניכר מהמקרים באמצעות קבוצות עסקיות המוסדרות במבנה פירמידלי. המטרה העיקרית הייתה הגברת התחרות הענפית והפחתת הריכוזיות הכלל-משקית באמצעות פישוט המבנה של הקבוצות העסקיות הפועלות בישראל וביזור השליטה במשק. סוגיית השליטה בעיתונים השתלבה בהמלצות, מתוך תפישה שזו שקולה, מבחינת חשיבותה הציבורית, להחזקה בתשתית חיונית, ולכן הקצאת זכות זו מעלה חשש להגברת הריכוזיות הכלל משקית.
חוק הריכוזיות מתייחס לעיתונים יומיים ארציים, שידורי חדשות ושידורים כללים כגורמים ריכוזיים. גורם שהוגדר ריכוזי לא נדרש לכל פעולה מצידו. כאשר יגיש בקשה למתן הקצאה נוספת או חידוש הקצאה קיימת הרגולטור שממונה על התחום מחויב 'לשקול שיקולי ריכוזיות'. כלומר, לבדוק האם אישור ההקצאה עלול לחזק את כוחו והשפעתו של הגורם, האם מניעת ההקצאה עלולה לפגוע בציבור או בשוק. הרגולטור רשאי להחליט לבדו על מניעת ההקצאה. במידה ורוצה לאשרה, או אינו בטוח, עליו להתייעץ עם הממונה על צמצום הריכוזיות. הסמכות לקבלת החלטה בידי הרגולטור וסמכותו של הממונה היא לייעוץ בלבד. הסיבה לבחירה במבנה זה הוא חשש לפגיעה בתחום, למשל, אם לגורם ריכוזי טכנולוגיה חדשנית, מניעת השתתפותו בשוק עלולה למנוע מכניסת הטכנולוגיה לשוק.
בשבע השנים בהן חל החוק, פורסמו חוות דעת של הוועדה לצמצום הריכוזיות בנוגע לתחום התקשורת סביב שאלת איחוד ערוץ עשר וקשת. מסקנות מחקרה בסוגיה קבעו שמחזיקי הערוץ בעלי מאפיינים ריכוזיים מאוד, אך בהיעדר המיזוג ישנה סבירות גבוהה לסגירת ערוץ עשר שתגרום לצמצום המספר הקטן של אמצעי התקשורת הקיימים. על כן, המליצה הוועדה על אישור המיזוג. אירוע זה מדגיש את החסר בחוק הקיים, את ייחודיות ומורכבות מבנה התקשורת בישראל כיום והצורך המשמעותי והדחוף בהתאמת המנגנון לאסדרתו.
ניסיונות מדינתיים להסדרת השליטה בשוק התקשורת.
כאמור בפתיח מרכז מחקר ומידע של הכנסת הציג את הסיכונים הכרוכים בשוק תקשורת ריכוזי. לאור מחקרים אלא ודומים להם שנעשו לאורך השנים ניסיונות מדינתיים לפיזור שוק התקשורת בישראל.
כך למשל הוקמה בפברואר על ידי שר המשפטים ושר הפנים בפברואר 1996 "הוועדה הציבורית לחוקי העיתונות", הידועה בכינויה "ועדת צדוק", והגישה את מסקנותיה בספטמבר 1997. בין מסקנות הוועדה כאלה הקשורות לריכוזיות התקשורת:
המלצות הוועדה לא יושמו באופן ממשלתי. ניסיונם של חברי כנסת ליישם את הצבעת החוק באמצעות הצעות חוק פרטיות לא צלח.
ריכוזיות תקשורתית בעולם.
בריטניה.
בריטניה הטילה את הסמכות לפיקוח והגנה על התחרות בתעשיית התקשורת על חברת אופקום (OFcom)[1]. הבחירה בגוף חיצוני לממשלה היא לטובת הבטחת תקשורת חופשית שאינה תלויה ומושפעת מהשלטון. כיום אחד מתפקידיה הוא לבדוק השפעת תוכניות הBBC על חברות מתחרות בשוק התקשורת הבריטי. בנוסף, החברה פועלת במספר דרכים לטובת תמיכה בשדרני שירות ציבורי והבטחת היצע רחב של ערוצי תקשורת איכותיים[2]. דוגמאות לצעדים שננקטו בנושא בשנים 2018–2019 :
שוק התקשורת בבריטניה כפוף גם כן לרשות התחרות והשוק הבריטית (CMA) הפועלים לקידום התחרות בשוק לטובת הצרכנים. בתחום אחריותם: חקירת מיזוגים בין ארגונים, לוודא שאינם פוגעים בתחרות; חקירת שווקים שלמים במידה ויש חשש לבעיה בתחרות או בצרכנות; לנקוט פעולה נגד עסקים ויחידים הלוקחים חלק בקרטל או התנהלות אנטי-תחרותית; הגנה על צרכנים משיטות מסחר לא הוגנות; עידוד הממשלה ורגולטורים אחרים להשתמש בתחרות אפקטיבית לטובת הצרכנים. הרשות פועלת כמחלקה עצמאית ללא שר. העבודה שלהם מפוקחת על ידי מועצה, ומובלת על ידי מנכ"ל וצוות בכיר. החלטות בעיני חקירות לעיתים נעשות על ידי חברי פאנל עצמאיים.
לשר הממונה יש הסמכות לפרסם "הודעת התערבות" בהליך העבודה של רשות התחרות, אם הוא סבור כי במיזוג מסוים כרוכים היבטים ש אינטרס ציבורי. על פי תוצאות הבדיקה, שתיערך על ידי אופקום רשאי השר לקבוע אם לאשר את המיזוג, לסרב או להתנות אותו בתנאים. כמו כן, לשר התקשורת סמכות מיוחדת להתערב ולהורות על בדיקה מיוחדת במקרים בהם יש חשש להשפעה על אינטרסים ציבוריים.
באפריל 2017, לאחר הצעת הרכישה של רופרט מרדוק על קבוצת התקשורת SKY, שרת התקשורת הבריטית דאז הטילה על OFcom ועל CMA את האחריות לערוך בדיקה מקיפה מחשש שעסקה זו עשויה להעניק למרדוק יותר מדי כוח ולפגוע בטובת הציבור[3]. בבחינת המיזוג ערכה אופקום בדיקה על השפעת מרדוק ובניו על אופי ותוכן השידורים בעזרת ראיונות עם הכירים בחברה, במטרה להעריך את מידת השפעתם בקבלת ההחלטות בדירקטוריון. כמו כן ערכה ניתוח תחרות מעמיק בו בחנה כיצד ישפיע המיזוג על זמינות, חשיפה והצריכה של התוכן העיתונאי-חדשותי בבריטניה.
אופקום פיתחה שיטת ניתוח חוצת פלטפורמות שמאפשרת להשוות בין מידת החשיפה בפועל של הציבור למקורות חדשותיים שונים וקבעה "מדד החשיפה המשוכלל". מדובר בשיטת ניתוח חוצת פלטפורמות שמאפשרת לדעת הן את נתח הקהל והם את מידת השפעתו על עיצוב דעת הקהל. המדד נקבע בעזרת סקר נרחב בו מתבקשים המשיבים לציין את מקורות החדשות מהם ניזונים ולדרג את חשיבותם ומידת אמינותם בעיניהם.
בשנת 2020 ערכה CMA מחקר בנושא ריכוזיות בשוק הפרסום הדיגיטלי וקראה להחיל רגולציה פרו-תחרותית כדי להחליש א כוח השוק של גוגל ופייסבוק. מחקרם העלה שב-2019 שוק הפרסום הדיגיטלי הכניס 14 ביליון פאונד. כ-500 פאונד על כל משפחה. בערך 80% מהכנסות אלו היו של גוגל ופייסבוק. ממשלת בריטניה קיבלה את ממצאי והמלצות חברת הCMA והכריזה קידום רגולציה.
גרמניה.
רשות התקשורת הגרמנית כוללת 14 נציבויות בעלות סמכויות ותחומי אחריות שונים. 'הנציבות לקביעת ריכוזיות בתחום התקשורת' (KEK) ממונה על פיקוח ציות גופי השידור לתקנות הנוגעות להבטחת מגוון הדעות בשידורים הארציים, ובסמכותה לקבל החלטות רלוונטיות למטרה זו.
בעלויות גופי שידור בגרמניה מוגבלות על ידי חוק איסור הגבלת התחרות (GWB) וכן כפופות לחוקים ייעודיים המוסדרים באמנת השידור המדינית ((RStV. במצב של הפרת חוקי הגבלת התחרות, רשות הפיקוח המוסמכת מחויבת להתייעץ עם KEK לפני קבלת החלטה והפעלת המנגנונים הסטנדרטים. במטרה לשמור על מעקב תמידי, אחת לשלוש שנים מפרסם KEK דוח ריכוז תקשורתי על התפתחות ריכוז התקשורת ואמצעים לשמירה על מגוון הדעות בשידור הפרטי.
החוקים הייעודיים מגבילים גורמים לרכוש כוח דעה דומיננטי, המוגדר כנתח קהל ממוצע של 30% ואף 25% אם לחברה מעמד דומיננטי בשוק אחר הקשור לתקשורת. בעת ניתוח והערכה של הנתונים נלקחים בחשבון גם קשרים משפחתיים קיימים.
פולינום טיילור
יעקב טומרקין