משחקי המחזור השמיני בליגת העל הרוסית בכדורגל, הדרבי בין ספרטק לצסק"א והמשחק בין זניט לרובין קאזאן נפתחו בדקת דומייה.
אור אלתרמן ברנע
אור אלתרמן ברנע (נולדה ב-28 במאי 1976) היא יזמית חברתית ואשת תקשורת ישראלית. אחת ממייסדות עמותת "מקומות שמורים" ומייסדת קהילת "מאמאזון".
ביוגרפיה.
אור אלתרמן ברנע נולדה וגדלה בתל אביב והחלה את דרכה המקצועית בצה"ל כמפיקה של להקות צבאיות. לאחר הצבא הייתה תחקירנית בתוכנית התרבות "כרטיס ל-2". לאחר מכן הפכה לעורכת התרבות של מקומון "צומת השרון". היא עבדה כמנהלת קהילות באתר iOL (שמו שונה בהמשך ל"וואלה!"), הייתה ראש תחום התרבות והבידור באתר nrg מעריב, עורכת בערוץ התיירות של ynet, עורכת התרבות של ynet, ועורכת באתר Xnet.
אור נשואה לאיש הפרסום אור ברנע (בנו של אהרן ברנע). לזוג שני ילדים, והם מתגוררים בתל אביב. אור ברנע גם הוא עיתונאי לשעבר, ואיתו גם יצרה את ההרצאה "קשר עין", יחד עם "המרכז לטיפול וחקר באוטיזם - העמותה לילדים בסיכון", במטרה לעורר מודעות לאוטיזם ולעזור להורים נוספים להתמודד עם איבחון של אוטיזם במשפחתם, ובמשך שנתיים הגישה יחד איתו את תוכנית ההורים "בוסטר" ברדיו של כאן תרבות.
מאמאזון.
לאחר לידת בתה הבכורה ב-2010, אלתרמן ברנע הקימה קבוצה בפייסבוק בשם "מאמאזון", שמטרתה הייתה להיות קבוצת חברות קטנה בה יוכלו היא וחברותיה לדבר על כל מה שקשור לאימהות והורות. במהרה, הקבוצה זכתה להתעניינות גדולה והפכה לחלוצה של ז'אנר קהילות ההורים של ישראלים ברחבי העולם וזכתה להצלחה רבה, ובין היתר גם לחיקוי בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" בשם "מאמאצב". נכון ל-2021 מונה הקבוצה כ-145 אלף חברות.
מקומות שמורים.
ב-2016, בעקבות איבחון בנה על הספקטרום האוטיסטי כאשר היה בן שנתיים וחצי, ביחד עם יוצרת התיאטרון שרון גבריאלוב, הקימה את "מקומות שמורים" - עמותה לתרבות רגישה ונגישה לילדים ממגוון נוירולוגי. השתיים למדו יחד הנגשה תרבותית בניו יורק שבארצות הברית בתוכנית Arts Admin Professional Development של הלינקולן סנטר ובחזרתן לישראל החלו את פעילות העמותה. פסטיבל ההצגות הראשון של "מקומות שמורים" נערך ב-2018 במוזיאון תל אביב, לאחר מכן בסינמטק תל אביב, ברשת האינטרנט (בעקבות הקורונה) ובמוזיאון ארץ ישראל בתל אביב.
כיום, "מקומות שמורים" היא העמותה היחידה בישראל המתמחה בהנגשה קוגניטיבית וחושית של תרבות ואמנות לילדים.
בעקבות פעילות העמותה, זכתה אור ב-2021 להיות אחת מ"גיבורי השנה של קשת ומפעל הפיס".
פעילות ציבורית.
ב-2013, בבחירות לעיריית תל אביב יפו, רצה אלתרמן ברנע במקום השלישי ברשימה החדשה - "שימו לב הורים", ששמה למטרה לקדם את האינטרסים של ההורים בעיר. את הרשימה הובילה ציפי ברנד ואחריה רותי רוסו. הרשימה זכתה במנדט אחד והבטיחה את כניסתה של ציפי ברנד למועצת העיר.
אוויאיישן אליס
אוויאיישן אליס (באנגלית: Eviation Alice) הוא מטוס חשמלי מתוכנן שנועד להכיל תשעה נוסעים ושני אנשי צוות. המטוס בנוי מ-95% חומרים מרוכבים, הוא מונע על ידי שני מנועים חשמליים, ויש לו זנב T.
תכנון.
חברת אוויאיישן נוסדה בשנת 2015 על ידי עומר בר יוחאי, עומרי רגב ואביב צידון. שותפויות לחלוקת סיכונים אפשרו את המשך העבודה.
בפברואר 2018, הוטס כטב"ם במשקל 650 ליברות (290 ק"ג) בקנה מידה כדי לאמת את האווירודינמיקה ובקרות הטיסה. חברת קוקאם נבחרה כדי לספק הסוללות ליתיום פולימר כדי להניע את אב הטיפוס בקנה מידה מלא. במקביל, החלה העבודה על מערכת החשמל והרכבת ההנעה. אוויאיישן התחברה עם האוניברסיטה האווירונאוטית Embry-Riddle באביב 2019 כדי להשיק תוכנית מחקר ופיתוח בקמפוס פרסקוט באריזונה. התוכנית התמקדה בניתוח ביצועים, אימות ובדיקה, יחד עם תכנון מקדים ובדיקות משנה בקנה מידה של מושגי תכנון והנעה חשמלית עתידיים.
בתחילת 2019 הבטיחה אוויישן השקעה של 200 מיליון דולר לכיסוי הסמכה וייצור בזמן שאב הטיפוס הראשון הורכב בואן, צפון מערב צרפת. באפריל 2019 בחרה אוויאיישן במנועים חשמליים של MagniX Magni250 בחוזק 375 כ"ס (280 קילוואט) המסתובבים ב-1,900 סל"ד כאופציית הספק חלופית למנועי 260 כ"ס של סימנס.
במהלך הסלון האווירי בפריז ביוני 2019 הוצגה דגם של אליסבקנה מידה מלא. הלקוח הראשון של חברת התעופה הוכרז: קייפ אייר שבסיסה בהייאניס, מסצ'וסטס. קייפ אייר הזמינה 92 מטוסים, במחיר של 4 מיליון דולר כל אחד. קבוצת המשקיעים קלרמונט מסינגפור לקחה 70% ממניות אוויאיישן באוגוסט 2019. באוקטובר 2019 הוזמנו מעל 150 מטוסי אליס על ידי שתי חברות אמריקאיות. עדיין נדרשה השקעה נוספת של 500 מיליון דולר כדי להתחיל בייצור סדרתי.
ב-22 בינואר 2020 פרצה שריפה ואב הטיפוס נהרס. איש לא נפגע. השריפה פרצה בתא סוללה מתחת לרצפה הממוקם ב"אזור מפעיל/נוסעים". ב-18 במאי 2020 הכריזה GKN תעופה וחלל על שותפותם עם אוויאיישן בעיצוב וייצור מערכת החיבורים לכנף, חיזוק וחיווט חשמלי של מסגרות האוויר הבאות של אליס. עד דצמבר 2020 צפויה חברת אוויאיישן להעלות עיצוב שונה של אליס בשנת 2021, כאשר מנועי קצה הכנף יועברו, לפני הסמכה במחצית השנייה של 2023.
ביולי 2021 חשפה אוויאיישן את התצורה המעודכנת עם זנב T ושני מנועים בחוזק 850 כ"ס (634 קילוואט) מדגם Magni650 חשמליים בכל צד של גוף המטוס האחורי, במטרה ללהטיס את המטוס לראשונה באותה שנה. הוא אמור לשייט במהירות של 220 קשר (407 קמ"ש, ירידה מ-240 קשר), טווח של 440 מייל, 100 מייל (185 ק"מ) פחות מבעבר, להיות מונע על ידי סוללת ליתיום-יון של 820 קוט"ש במשקל 3,720 ק"ג (8,200 ליברות), לעומת סוללה של 920 קוט"ש במשקל 3,600 ק"ג, משקל ההמראה המרבי של 6,350 ק"ג, ירידה מ-6,668 ק"ג, סייג רום של 32,000 רגל ועומס מרבי של 1,134 ק"ג.
עיצוב.
שתי גרסאות של אליס תוכננו במקור. הדגם הראשוני ללא דיחוס של הקבינה שמיועד להיות מונית אווירית, כאשר האנרגיה מאוחסנת בסוללת ליתיום-יון. אוויאיישן עבדה על בניית אב טיפוס המתוכנן לטוס בתחילת 2019. בשנת 2017, דגם שני עם דיחוס של הקבינה מתוכנן להיות מטוס מנהלים לטווח ארוך שמתוכנן להיות זמין עד 2023 תמורת 2.9 מיליון דולר, עם סוללת אלומיניום-אוויר חזקה יותר תא נוסעים שמדוחס ללחץ מקביל ללחץ בגובה של באוויוניקה מדגם G5000 , מהירות שייוט של 444 קמ"ש (240 קשר) וטווח של 1,367 ק"מ (738 מייל) באוקטובר 2019 תיארה אוויאיישן רק את הדגם בעל דיחוס הקבינה שהוא יכול להגיע למהירות שיוט של 260 קשר (480 קמ"ש).
עם תאים בחוזק 260 וואט לק"ג, קיבולת הסוללה של 900 קוט"ש (3,460 ק"ג, 7,630 ליברות) מתוכנן לתת למטוס טווח של 540–650 מייל (1,000–1,200 ק"מ) במהירות 240 קשר וגובה שיוט של 10,000 רגל (3,048 מ). זה צפוי לגדול ככל שהטכנולוגיה של הסוללה תשתפר. הסוללות מספיקות ליותר מ-1,000 מחזורים, שוות ערך ל-3,000 שעות טיסה, ואז ידרשו החלפה בעלות של 250,000 דולר – מחצית מהחיסכון בעלות ההפעלה, בדומה לשיפוץ מנוע בוכנה. בהתבסס על מחירי החשמל התעשייתיים בארצות הברית, עלות ההפעלה הישירה עם תשעה נוסעים ושני צוותים, שטסה ב-240 קשר (440 ק"מ / שעה), הוא טען שהוא 200 דולר לשעת טיסה, אשר משווה ל-600–1,000 דולר לשעת טיסה במטוסים קיימים במחיר הרכישה דומה כמו ססנה 402, פילאטוס PC-12 וקינג אייר, לפעילות בקווים במרחק של פחות מ-500 מייל (930 ק"מ). 45% מנתיבי האוויר הם בטווח של פחות מ-565 מייל (1,050 קמ) ב-260 קשר (482 קמ"ש), או 55% מטיסות חברות התעופה לפי נתוני של Flightglobal.
למערכת ההנעה החשמלית יהיה מתח גבוה יותר ממערכות החשמל הנוכחיות. שלושה מנועים בחוזק 260 קילוואט (350 כוח סוס) מניעים שני מדחפים דוחפים המותקנים על קצות הכנפיים, הממוקמים בקצה הכנף כדי לשפר את היעילות, והשלישי מותקן בזנב. חברת מגנאי אווירונאוטיקה האיטלקית מספקת את כן הנסע וכבר ייצרה את הציוד עבור פיאג'ו P.180 אוואנטי בגודל דומה. הוא ייבנה בטכנולוגיה קיימת, כולל מבנה מורכב, הנעה משלושה מנועים חשמליים של סימנס ומערכות בקרת טיסה של Honeywell, כולל נחיתה אוטומטית. במשקל של 3,700 ק"ג, הסוללות מהוות 60% ממשקל ההמראה של המטוס. הייצור מתוכנן בארצות הברית.
החברה מתכננת שהטעינה תבוצע באמצעות רכבי טעינה ניידים, בדומה למשאיות דלק תעופתיות. כל שעה של זמן טיסה צפויה לדרוש זמן טעינה של 30 דקות. התאים דומים לאלה של סוללות בתעשיית הרכב.
הזמנות.
הרוכשת הראשונה של אליס הייתה קייפ אייר, חברת תעופה אזורית המשרתת את צפון מזרח ארצות הברית וגם את הקריביים. באוגוסט 2021 הודיעה דויטשה פוסט כי הזמינה 12 מטוסים לשימוש DHL להובלת מטענים, כאשר האספקה מתוכננת לשנת 2024.
ווייד בולדווין
אגם גרינל (מונטנה)
אגם גרינל (באנגלית: Grinnell Lake) הוא האגם הממוקם בשטח בפארק הלאומי גליישר, במחוז גליישר, שבמדינת מונטנה שבארצות הברית.
לאגם צבע טורקיז, שמקורו בסחף טין, הנשפך לאגם גרינל מקרחון גרינל.
אגם גרינל ממוקם 5.1 קילומטרים ממלון מני גליישר (שביל הליכה מקשר בין המלון לאגם - ההופך את האגם ליעד טיול פופולרי).
האגם ממוקם לרגלי המדרונות הצפוניים של הר איינג'ל וינג.
אורכו המקסימלי של האגם 710 מטרים (בחלק הארוך ביותר), ורוחבו המקסימלי של האגם 530 מטרים.
שטחו של האגם 321 דונמים (0.321 קילומטרים רבועים).
האגם ממוקם בגובה של 1,507 מטרים מעל פני הים.
נחל גרינל (Grinnell Creek) נשפך אל האגם ומזין אותו, וכן האגם נשפך אל המשכו של נחל גרינל, הנשפך בהמשך אל נחל קטרקט ( Cataract Creek).
היסטוריה.
מקור השם.