חויניקי מוזכרת לראשונה בשנת 1504 כעיר מחוז של הדוכסות הגדולה של ליטא. החל משנת 1793 - תחת שליטת האימפריה הרוסית. בהתאם לתוצאות המפקד משנת 1906 בעיירה התגוררו 1700 יהודים מסך אוכלוסייה של 2600 תושבים. בשנת 1919 הפכה לחלק מרוסיה סובייטית. ב-1927 הועברה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס.
מ-25 באוגוסט 1941 עד ל-23 בנובמבר 1943 העיירה הייתה כבושה בידי הצבא הגרמני. יהודי העיר רוכזו בגטו ונשלחו להשמדה.
ב-10 באוקטובר 1967 היישוב קיבל מעמד עיר. העיר נפגעה באופן משמעותי מאסון צ'רנוביל.
בשנת 2009 סופח לעיר כפר הנמצא בקרבתה ובעקבות כך אוכלוסיית העיר גדלה באופן משמעותי.
ערב הסעודית במשחקים הפאראלימפיים
ערב הסעודית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה ערב הסעודית חלק מעולם.
היסטוריה.
לאורך השנים הספורטאים אותם שלחה ערב הסעודית לייצגה במשחקים הפאראלימפיים היו גברים בלבד ומעולם לא נשלחה ספורטאית. המשלחת הראשונה אותה שלחה המדינה אל המשחקים הפאראלימפיים באטלנטה בשנת 1996 כללה שני ספורטאים, שהתחרו במקצי הרמת הכוח.
ערב הסיעודית נאלצה המתין עד לאולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) בטרם זכתה במדליה פאראלימפית. במשלחת למשחקים שנערכו בבייג'ינג היה האתלט אוסאמה אלשאנקיטי, שהתחרה בשני מקצים. בתחרות הקפיצה לרוחק (קטגוריה F12) הוא זכה במדליית כסף, כשקפץ למרחק של 7.06 מטרים, ובתחרות הקפיצה המשולשת באותה קטגורית הנכות זכה במדליית זהב כשקבע שיא עולם עם תוצאה של 15.37 מטרים.
Midori
Midori הוא דפדפן אינטרנט אשר נועד להיות מהיר וקל. הוא משתמש במנוע פריסת תצוגה מסוג WebKit עם GTK+.
מידורי מגיע כחלק מסביבת שולחן העבודה Xfce, ובמספר הפצות לינוקס הוא משמש כדפדפן ברירת המחדל.
הדפדפן מופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU LGPL) גרסה 2.1.
תכונות.
מידורי שואף להיות דפדפן מהיר וקל, אך גם נוח ופשוט לשימוש.
לכן, מלבד השילוב בין גרסה 2 וגרסה 3 של GTK+ ועיבוד מהיר עם WebKit, הדפדפן מביא איתו את התכונות הנפוצות הבאות:
מידורי אף עבר את מבחן Acid3.
מידורי הגדירה את דקדקגו כברירת המחדל של מנוע החיפוש.
סילבסטרה דה סאקי
עמירם שקולניק
עמירם שקולניק (23 באוגוסט 1923 – 6 ביוני 2004) היה פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ועם פרישתו התמנה ליושב ראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית גליל מערבי, מטעם אוניברסיטת בר-אילן. הוא שימש בתפקיד זה בין השנים 2000–2004. שקולניק היה אקופיזיולוג מבכירי חוקרי הטבע והמדעים בישראל. הוא הרבה להרצות ולכתוב על תעשיית המזון, החקלאות המדברית והרפואה. מחקריו היו בתחום פיזיולוגיה סביבתית במדבר, והוא הקים את האסכולה למחקר הפיזיולוגיה המדברית תוך שילוב השדה, המעבדה והתאוריה. הוא היה מראשוני החוקרים שפיתחו בישראל את הגישה האקופיזיולוגית בזואולוגיה. חבר קיבוץ כברי.
ביוגרפיה.
שקולניק נולד בקיץ 1923 במזכרת בתיה, בנם הצעיר של חסידה לבית מלר ושלמה שקולניק.
בשנת 1942 סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה בתל אביב והחל ללמוד בסמינר הקיבוצים, היה חבר מחנות העולים ויצא להכשרה ביגור. בתום ההכשרה, הצטרף עם חבריו לקיבוץ בית הערבה, וב-1948 גויס לצה"ל ולחם בהגנה על סדום. בשנת 1949 עבר בית הערבה לקיבוץ כברי, והקים את בית הספר היסודי הראשון. בשנת 1951, בצוות יחד עם עמיתיו אביתר נבו ומיכאל קוסטא, הניח את היסוד להוראת הביולוגיה בסמינר אורנים, שם לימד כל שנות עבודתו. השתתף במיפוי הגאולוגי של סיני ב-1956, לצד עמירם עסקו במלאכה הזואולוגים אמוץ זהבי, יעקב ורמן, הביולוג האבולוציוני אביתר נבו, והבוטנאים יואל דה-מלאך, נפתלי תדמור, דני זהרי, והארכאולוג יוחנן אהרוני.
בשנת 1967 קבל תואר דוקטור באוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות יתרה, את לימודי הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת דיוק שבצפון קרוליינה. בשנת 1969 חזר לישראל עם פרופ' קנוט שמידט נילסון (Knut Schmidt-Nielsen), החל לעבוד באוניברסיטת תל אביב כמרצה בכיר ושם הקים מעבדה לפיזיולוגיה, והיה מהפיזיולוגים מהראשונים במחלקה לזואולוגיה אוניברסיטת תל אביב, שם בנה תשתית הוראה ומחקר שקצרה יוקרה והישגים רבים. מדענים רבים מרחבי העולם שיתפו איתו פעולה במחקריו, הרבה להרצות ולכתוב על תעשיית המזון, החקלאות המדברית והרפואה. עמירם חקר בתחום פיזיולוגיה סביבתית במדבר, הקים את האסכולה למחקר הפיזיולוגיה המדברית תוך שילוב השדה, המעבדה והתאוריה. בנוסף, הרצה בישראל ומחוץ לה.
בשנים 1976 עד 1978 שימש בתפקיד ראש המחלקה לזואולוגיה ובהמשך קבל את הקתדרה לזואולוגיה סביבתית. בהמשך ובמקביל גם שימש בשורה ארוכה של תפקידים בוועדות אוניברסיטאות שלהן מונה מטעם המועצה להשכלה גבוהה והאקדמיה הישראלית למדעים.
בשנים 1992 עד 1994 עמד בראש החטיבה האקדמית של מכללת אורנים. בשנת 1995 לאחר שפרש לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב כפרופסור אמריטוס, נתמנה מטעם אוניברסיטת בר-אילן בין השנים 2000 ו-2004 כיו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית גליל מערבי, לזכרו קיימת במכללה מלגה בעבור הישגים יוצאי דופן שנתרמה על ידי משפחתו. בימיו האחרונים, השקיע את מאמציו בכתיבת ספר על עבודתו המדעית, אך נפטר בטרם סיימו. את הספר סיימה והוציאה לאור תמר רעייתו ביחד עם יצחק צ'ושניאק.
נפטר בקיץ 2004. הניח אשה, ילדים, נכדים ונינים.
מחקריו.
מחקריו עסקו במגוון רחב של נושאים. הוא חקר את התאמות בעלי חיים לבית גידולם במגוון של מינים, ובהם חלזונות, קיפודים, מכרסמים, קופים, ומעלי גרה מדבריים אחרים, כמו עז הבית השחורה. מחקר אחר עסק במכרסמים מדבריים שהיגרו לגליל המערבי, אזור בו יש אקלים ים תיכוני.
בסוף שנות ה-50 החל את עבודת המחקר באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' היינריך מנדלסון, מחקרו עסק בעמידות לתנאי יובש של מכרסמים מדבריים והתפתח בעבודת הדוקטורט שלו במחקר על שני מיני הקוצנים בהנחיית פרופ' רייך ופרופ' אריה בורוט. מחקר ראשוני על התחרות בין שני מיני קוצנים, קוצן היום וקוצן הלילה, פתח מחקר מתמשך. המבנה והתכונות הפיזיוגיות של שני סוגי הקוצנים כמעט זהים שני המינים פעילי לילה בדרך כלל, אולם באזורים בהם חופפים שטחי המחיה שלהם, פעיל הקוצן המצוי בשעות הלילה והקוצן הזהוב בשעות היום. כאשר הרחיקו עמירם ועמיתיו את קוצני הלילה מבית הגידול הטבעי, התחילו קוצני היום להיות פעילים גם בשעות הלילה. מדובר כאן בתחרות בין מינים קרובים.
כלי נגינה במקרא
בתנ"ך מוזכרים כלי נגינה אחדים. פעמים רבות מוזכר רק שמו של כלי הנגינה, ולעיתים ניתן מידע מצומצם על אופיו של הכלי, כגון אופן הנגינה בו או החומר שממנו הוא עשוי. מידע עיקרי על כלים אלה מגיע מממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בארץ ישראל ובסביבתה.
השימוש בכלי נגינה החל בראשית התרבות האנושית והשתכלל עם התפתחותה. כלי נגינה מסוגים שונים נמצאו בחפירות ארכאולוגיות ודימוייהם מופיעים באמנות הקדומה, כגון בתבליטים, פסלים וציורים. כלי הנגינה המוזכרים בתנ"ך היו חלק מתרבות הסהר הפורה בתקופתם. כלי הנגינה הוכנו ממגוון חומרים: אבן, מתכת, צמחים, ומחלקי בעלי חיים: עצמות, קרניים, מעיים ועורות.
כלי הנגינה והמגינות, שנקראו בתנ"ך: "כלי שיר", הוזכרו כתחביבם של שאול המלך ודוד המלך; בנבואת אלישע תוארה הנגינה כאמצעי להשראה נבואית, ככתוב בספר מלכים:
המילים: נגינות ונגינת המוזכרות במזמורי תהילים, לא זוהו בבירור אצל החוקרים, האם הם שם למצב הנגינה או שמו של כלי מסוים.
תזמורת מצוידת בשלל כלי נגינה ושירת לויים שהתלוותה אליה, היו חלק מהפולחן בבית המקדש הראשון והשני, כמקובל במקדשים אחרים בעת העתיקה.
כלי נגינה.
גִּתִּית.
חוקרים סבורים שהמילה גתית מכוונת למספר כלי נגינה, ואף אולי לקבוצת "נוגנים ושרים". מקור המילה, כנראה בגת, שבה היו נוהגים לשיר תוך כדי עבודת הדריכה של הענבים, או על שם העיר גת. מוזכרת בתנ"ך בספר תהילים:
חֲלִיל.
כלי נשיפה עממי שהיו ברשותם של רבים, וממנו באחד מגיגלגוליו התפתח החליל המודרני. הוכן ממגוון חומרים: קנה סוף, עץ או עצם. מוזכר בספר מלכים ככלי נגינה בתהלוכות חגיגיות:
וככלי שבאמצעותו ניתן להפיק קולות עצב וקינה; בספר ירמיהו משורר הנביא בצלילי המילים: חלל וחליל בפסוק המקונן על נפילת מואב במילים:
בתרגום השבעים נקרא החליל (בתעתיק עברי:) אולוס; יש הסוברים שממנו התפתח האבוב (אך הוא אינו האבוב שהיה בבית המקדש השני, המוזכר במסכת ערכין). ובוולגטה tibia טיביה, שהוא קנה עם נקב שבו נושף המחלל וספק רב אם הוא החליל המקראי.
חֲצוֹצְרָה.
כלי נשיפה עשוי ממתכת, בעת החדשה התפתח לחצוצרה. מוזכר בספר במדבר:שתי חצוצרות הכסף צוטטו במטבעות בר כוכבא.
בספרות חז"ל פרשו את פסוקי התורה והמסורת הנהוגה, ופירטו את סוגי החצוצרות, ואף את מיקומן במבנה תזמורת המקדש.
כִּנּוֹר.
הכינור המוזכר במקרא היה כלי מיתרים של פריטה (ולא כלי קשת), עם תיבת תהודה ושתי זרועות, מחוברות על ידי עול, שממנו נמתחים המיתרים (שהותקנו באמצעות מעי כבשים) אל תיבת התהודה. מוזכר מספר פעמים בתנ"ך; בספר בראשית מסופר על יובל בנו של למך בן מתושאל שנחשב לאבי הנגינה בכינור המקראי:
הכלי הוזכר בספר ישעיהו, ובספר דברי הימים בפסוק שפירט את שלל הכלים שניגנו בבית המקדש:
כמו כן, הוזכר בספרות חז"ל שלאחר חתימת הקאנון המקראי.
מחול.
ייתכן שהוא כלי הנשיפה הדומה לחליל. מוזכר למשל בספר תהילים.
מִנִּי או מִנִּים.
החוקרים לא מצאו זיהוי לכלי זה, אשר מוזכר למשל בספר תהילים:
מְנַעַנְעִים.