בשל מזגן הרגוע וגודלן משמשות טרנטולות מסוג ברכיפלמה פעמים רבות בסרטים הוליוודיים שונים (דוגמת סרטי אינדיאנה ג'ונס והמומיה חוזרת). ברוב המקרים מדובר במין טרנטולה אדומת הברכיים המקסיקנית או טרנטולה אדומת רגליים מקסיקנית, אם כי לעיתים משתמשים ב"Grammostola rosea" היקרה פחות שהיא רק מעט יותר אגרסיבית. כמעט לא מוכרים מקרים שבהם טרנטולות מסוג ברכיפלמה נשכו אדם, אך הן ימהרו לבעוט מבטנן שערות צורבות כאקט של הגנה עצמית. שערות אלה הן צורבות פחות מאלו של סוגים אחרים של טרנטולות, כמו אלו של תראפוזה בלונדי למשל.
מינים.
נכון לחודש יולי 2017 מסווגים תחת הסוג המינים הבאים. החלוקה לשתי קטגוריות מתבססת על החלוקה שהוצעה במאמר של Turner et al שפורסם בשנת 2017. על פי המאמר הסוג "ברכיפלמה" כולל למעשה שני סוגים נפרדים, אדומי רגליים ("ברכיפלמה") ואדומי בטן (שיוגדרו בעתיד תחת שם סוג חדש). נכון למועד זה לא הוצע שם סוג חלופי למינים אדומי הבטן.
"ברכיפלמה" אדומי רגליים
"ברכיפלמה" אדומי בטן
שני מינים שסווגו בעבר תחת הסוג "ברכיפלמה" הועברו בשנת 2015 לסוג "Sericopelma"
המין "Brachypelma annitha" (טסמוין, קלטון וורדז, 1997 — מקסיקו) שסווג בעבר כמין נפרד, מסווג כיום תחת המין "B. smithi".
גידול תא נבט של השחלה
גידול תא נבט של השחלה כולל מספר תת-סוגים של גידולי שחלה שפירים וממאירים שמקורם בתאי נבט (התאים היוצרים את הגונדות): דיסגרמינומה, גידול ממקור אנדודרמל סינוס, קרצינומה אמבריונאלית, כוריאוקרצינומה, טרטומה, פוליאמבריומה וגידול תא נבט מעורב. בניגוד לסרטן שחלות ממקור תאי אפיתל המופיע בדרך כלל בעשור השישי לחיים, גידולי תא נבט בדרך כלל מופיעים בעשור השני או השלישי לחיים ומאופיינים בפרוגנוזה טובה יותר. רבים מהגידולים בסוג זה מפרישים סמנים ביוכימיים, באמצעותם ניתן לעקוב אחרי מהלך הגידול והשפעת הטיפול.
הטיפול בגידול תא נבט הוא בדרך כלל כירורגי ומערב הסרה של השחלה הנגועה ללא דגימה או הסרה של השחלה הבריאה.
דיסג'רמינומה.
דיסגרמינומה של השחלה היא המקבילה הנקבית לסמינומה אצל הזכר. גידול זה מופיע לרוב אצל נשים צעירות ומהווה 30-40% מגידולי תא הנבט. בכ-90% מהמקרים הגידול הוא חד צדדי. מבחינה היסטולוגית חדירה של לימפוציטים לתוך הגידול נחשב סמן פרוגנוסטי חיובי. לעיתים ניתן לקבל עליית HCG בדם. גידול זה נוטה לשלוח גרורות מבודדות לבלוטות לימפה אגניות ולכן חשוב לדגום אותם בעת הניתוח להסרת הגידול. דיסגרמינומה הוא הגידול הרגיש ביותר לרדיותרפיה אך בדרך כלל מעדיפים לטפל בו באמצעות כימותרפיה כדי לנסות לשמר את פוריות האישה.
לחולות עם גידול מסוג זה שרידות ל-5 שנים של 95%.
גידול אנדודרמל סינוס.
גידול מסוג אנדודרמל סינוס, בעבר נודע כגידול שק החלמון, הוא גידול תא הנבא השלישי בשכיחותו. כמעט בכל המקרים הוא מופיע באופן דו-צדדי והוא מתייחד בכך שהוא הגידול המהיר ביותר מכל הגידולים בגוף. החולות בדרך כלל מופיעות לראשונה עם תסמיני בטן חריפה. הממצא ההיסטולוגי המאפיין באופן חד משמעי את הגידולים מסוג זה הוא גופיף שילר-דובל, פפילה בודדה המצופה תאי גידול עם כלי דם מרכזי. גידול זה בדרך כלל כולל תאים המפרישים חלבון עוברי, מה שיכול לשמש כמרקר למעקב אחרי התגובה לטיפול.
לחולות עם גידול מסוג זה שרידות ל-5 שנים של 60-70%.
טרטומה.
טרטומה לא בשלה.
טרטומה לא בשלה של השחלות היא המקבילה הממאירה של הטרטומה הציסטית (דרמואיד ציסט). מדובר בגידול תא הנבט הממאיר השני בשכיחותו. מופיעות בדרך כלל אצל נשים מתחת לגיל 20 לרוב באופן חד צדדי, אך לעיתים יחד עם טרטומה ציסטיצ בשחלה השנייה. בדרך כלל מלווה בעלייה ברמות AFP בדם. תחת המיקרוסקופ הגידול נראה כערבוב של רקמות משלוש שכבות הנבט יחד עם מרכיבים אמבריונאליים לא בשלים מסוג נוירואקטודרם. סיווג הגידול נעשה על פי כמות תאי הנוירואקטודרם מאחד עד שלוש. סיווג זה קובע את הפרוגנוזה וכן את הצורך בטיפול כימותרפי. בניגוד לגידול הראשוני הגרורות יכולות להיות מתאים נוירואקטודרם בשלים, מה שלא מעלה את סיווג הגידול.
טרטומה בשלה.
טרטומות בשלה או דרמואיד הוא גידול שחלה שכיח המופיע בדרך כלל אצל נשים בעשור השלישי לחיים. מדובר בגידול הנפוץ ביותר המתגלה בהריון. פחות מ-1% מהטרטומות מתגלות כממאירות.
קרצינומה אמבריונאלית.
קרצינומה אמבריונאלית הוא גידול שחלה נדיר מאוד המופיע בממוצע בגיל 15. מדובר בגידול אלים ביותר המתפשט במהירות. אצל החולות בדרך כלל חלה עלייה ברמות HCG ו-AFP בדם ולעיתים גם ברמות אסטרוגן היכול לשמש כמרקר.
כוריאוקרצינומה.
כוריאוקרצינומה של השחלה הוא גידול נדיר שאינו קשור להריון. בניגוד לכוריאוקרצינומה של ההריון, גידול זה מאופיין בעלייה מתונה יותר ברמת HCG בדם. גידול זה יכול להשפיע באופן אנדוקריני ולגרום להתבגרות מינית מוקדמת, דימום רחמי או אמנוריאה (חוסר דימום ווסתי). מבחינה מיקרוסקופית הגידול מורכב מתאים שלייתים.
גונדובלסטומה.
גונדובלסטומה של השחלה הוא גידול הדיר המורכב מקינים של תאי נבט יחד עם תאי sex cord עטופים ברקמת חיבור. גידול שכיח יותר בשחלה הימנית ומופיע בדרך כלל בעשור השני לחיים אצל נשים בעלות התפתחות גונדות לא תקינה בנוכחות כרומוזום Y.
גידול תא נבט מעורב.
גידולי תא נבט מעורב מהווים כ-10% מגידולי תא הנבט. מדובר בשילוב של שניים מרכיבי נבט או יותר. השילוב השכיח ביותר הוא של דיסגרמינומה עם גידול אנדודרמל סינוס. לעיתים כימותרפיה שונה נדרשת עבור כל מרכיב של הגידול.
פוליפיברומה.
פוליפיברומה של השחלה הוא גידול נדיר מאוד המופיע בדרך כלל אצל נערות לפני הופעת הווסת בעלות סימני התבגרות מינית מדומה. הגידול מפריש AFP ו-HCG ודומה למבנה שלוש שכבות הנבט של ההתפתחות העוברית המוקדמת.
בית הפלאים
בית הפלאים (באנגלית: House of Wonders; בערבית: بيت العجايب – בית אל-עג'איב) הוא בניין היסטורי בעיר סטון טאון שבזנזיבר. בית הפלאים הוא הגדול והגבוה שבבתי העיר, והוא אחד משישה ארמונות שבנה בה הסולטאן העומאני ברע'ש בן סעיד.
היסטוריה.
בית הפלאים נבנה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19, על חורבותיו של ארמון מהמאה ה-17, והוא נחנך ב-1883. הסולטאן ברע'ש בן סעיד, שיזם את הקמתו, ייעד אותו לקבלות פנים ולטקסים. הכינוי "בית הפלאים" ניתן לו משום שהיה המבנה הראשון בזנזיבר שחובר לחשמל. חידוש טכנולוגי נוסף שהיה בבניין היה מעלית – הראשונה במזרח אפריקה.
בית הפלאים תוכנן בידי אדריכל בריטי, שעשה שימוש בחומרי בנייה שונים: אבן גיר, בטון, מנגרובים וקורות פלדה. המבנה כלל אלמנטים אדריכליים שהיו חידוש בזנזיבר, בין היתר מרפסות מקורות הנתמכות בעמודים מברזל, שהן מסממניו המובהקים של הבית. כן כלל הבניין חצר מרכזית, דלתות שעליהן מגולפים פסוקים מהקוראן, מרצפות שיש, וקישוטים מכסף. לצד החידושים הטכנולוגיים והקישוטים, כלל המבנה גם אלמנטים פונקציונליים, כגון מעברים עיליים מקורים לארמונות הסמוכים, בית אל-חוכם ובית א-סהל, שאפשרו לנשות משפחת המלוכה לנוע ביניהם מבלי לצאת או להיראות מהרחוב. אלמנט פונקציונלי נוסף היה הדלת הראשית, שהייתה רחבה דיה כדי שהסולטאן יוכל להיכנס דרכה כשהוא רכוב על פיל. בחזית הבית ניצב מגדלור.
במהלך מלחמת אנגליה–זנזיבר, שארכה 38 דקות ב-27 באוגוסט 1896, הפגיזו הבריטים את אזור הארמונות. בעוד שבית אל-חוכם נהרס ובית א-סהל ניזוק קשות, בית הפלאים ספג נזקים קלים בלבד, אם כי המגדלור נהרס. במהלך 1897 שוקם בית הפלאים, ובחזיתו נוסף מגדל שעון. בית אל-חוכם לא נבנה מחדש, ועל הקרקע ניטע גן.
ב-1911 הפסיק הבניין לשמש את הסולטאן ואת משפחתו, והבריטים הסבו אותו לשימושים מנהליים של הממשל. לאחר המהפכה הזנזיברית ב-1964 הפך הבניין לבית ספר ולמוזיאון של המפלגה ששלטה בזנזיבר בעקבות המהפכה, המפלגה האפרו-שירזית.
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 הוקם בבית הפלאים מוזיאון לתרבות הזנזיברית והסוואהילית. התצוגה כוללת סירות וכלי דיג מסורתיים, קנגות טקסיות, דיוקנאות של סולטאני זנזיבר ואישים זנזיבריים אחרים, ריהוט מארמונותיהם של הסולטאנים, וכן רכב השרד של עבייד קרומה.
מרטין איימיס
מרטין לואיס איימיס (באנגלית: Martin Louis Amis; נולד ב-25 באוגוסט 1949) הוא סופר בריטי, הנחשב לאחד מבכירי הספרות האנגלית של זמננו.
פרסם את הרומן הראשון שלו בגיל 24 וזכה בפרס סומרסט מוהם של אותה שנה. איימיס מושפע בעיקר מכתיבתו של סול בלו, ומציין לעיתים קרובות גם את ולדימיר נבוקוב.
סגנונו הייחודי מתבטא בעיקר בשימושו הווירטואוזי בשפה האנגלית, חיבתו לדמויות מפוקפקות מהעולם התחתון, ושיקוף המציאות העכשווית בצורה גרוטסקית ומוקצנת. אביו הוא הסופר קינגסלי איימיס.
חייו.
מרטין נולד בסוונסי שבדרום ויילס. אביו, סר קינגסלי איימיס, היה סופר ("ג'ים בר מזל", "סטנלי והנשים"), משורר, עורך ומבקר ידוע; אמו, הילרי בארדוול, הייתה בתו של מיליונר שעשה את הונו בתחום ההנעלה.
יש לו אח בכור, פיליפ, ואחות צעירה, סאלי, שנפטרה בשנת 2000. כשהיה בן שתים-עשרה הוריו התגרשו, וזמן קצר לאחר מכן נישא אביו לסופרת אליזבת הווארד. היא זאת שהכירה לאיימיס, שלא הבריק כתלמיד ואהב לקרוא רק קומיקס, את יצירותיה של ג'יין אוסטן אשר משכו אותו אל עולם הספרות האנגלית.
לאחר שסיים בהצטיינות תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, איימיס החל לעבוד במוסף הספרים השבועי של