העד הבא להעיד היה בלש משטרת לוס אנג'לס דן מיירס. הוא עובד במחלקת הרצח והשוד של משטרת לוס אנג'לס מאז שנת 1994. הוא הצטרף לחקירת מותו של ג'קסון ביום שני שאחרי 25 ביוני 2009. הוא ראיין את אלברטו אלוורז ב-25 ביוני וב-31 באוגוסט.
בהצהרה הראשונית שלו הוא לא הזכיר לשים בקבוקונים או בקבוקון או בקבוק בשקית IV.
העד הבא שעלה לדוכן היה בלד משטרת לוס אנג'לס אורלנדו מרטינז. גם בחטיבת רצח ושוד, מרטינז נמצא במשטרת לוס אנג'לס כבר עשר שנים. כששמע על מותו של ג'קסון, הוא הלך ל-UCLA ונכח בחצי מהריאיון של אלווארז. הוא הצהיר שאלווארז לא הזכיר לשים בקבוקונים עבור ד"ר מארי או לראות בקבוקון או בקבוק בתוך שקית IV. נשמע כי מר וולגרן קיים פגישה עם אלוורז ומיירס במשרדו באפריל 2011. מרטינז הביא (מעדויות המקרה) לפגישה שקית מלח, בקבוק פרופופול ואוקסימטר דופק. אלוורז לא זיהה את בקבוק הפרופופול שהוצג לו. אלוורז התבקש לצייר את שקית המלוחים שראה לאחר שתיאר משהו בתחתית השקית, זה נראה כמו יציאה או סוג של מכשיר.
העד הבא היה ד"ר אלן מצגר. רופא, פנימי כללי וראומטולוג מאז 1974, מבוסס בלוס אנג'לס מאז 1981. פגש את ג'קסון לראשונה לפני 15–20 שנה. הוא החל לטפל בג'קסון בשנות ה-90 עבור דברים שונים. הוא התקרב לג'קסון דרך לידת ילדיו והפך לחבר. הוא היה הרופא הראשי של ג'קסון בלוס אנג'לס. הוא קיבל טלפון מג'קסון ב-12 ביוני 2008; השיחה הייתה על בעיות שינה, בעיות עור ותזונה. הוא לא דיבר עם ג'קסון חמש שנים קודם לכן. נשמע שד"ר מצגר היה בקשר לעיתים רחוקות עם המטפלת של הילדים במהלך השנים 2008–2009 תוך מעקב אחר הילדים. ג'קסון קרא לד"ר מצגר להגיע באפריל 2009 כדי לבדוק את בעיותיו הבריאותיות. זה לא היה יוצא דופן עבורו לבקר בבית. שלושת הילדים, ג'קסון וכמה מאבטחים נכחו בביקור. השיחה הייתה על בעיות רפואיות ועל לוח הזמנים של החזרות של ג'קסון. ג'קסון רצה לעשות 50 הופעות אבל היה מודאג לגבי התזונה. הם גם דיברו על הידרציה לפני ואחרי הופעה. נשמע שלג'קסון היו בעיות שינה במשך 15–20 שנה, במיוחד לאחר הופעה. ד"ר מצגר טיפל בג'קסון לעיתים רחוקות בגלל בעיות השינה שלו במהלך השנים בסיבובי הופעות. באפריל 2009 הוא שאל את ד"ר מצגר לגבי תרופות IV לשינה, כשהזכיר 'מיץ', אבל הוא לא היה בטוח מה הוא מבקש. ג'קסון לא האמין שכל תרופה דרך הפה תהיה מועילה; הם לא עבדו. הוא ניסה דברים כמו אלפראזולאם, קלונאזפאם, טיילנול פי אם וכו'. שום דבר מזה לא עבד. נשמע שד"ר מצגר אמר לג'קסון שתרופות IV לשינה הן מסוכנות ואין לתת אותן מחוץ לבית חולים. נשמע שג'קסון ראה רופאים נוספים: ד"ר רוזן לטיפול בכאב וד"ר קליין על הוויטיליגו שלו. ד"ר מצגר הצהיר שהוא מעולם לא סיפק לג'קסון תרופה לווריד. נשמע שמצגר לא דיבר עם ג'קסון בין הפגישה באפריל 2009 ועד מותו. הפרקליטות שאלה את מצגר "האם כל סכום כסף ישכנע אותך לתת פרופופול?" "לא" ו"האם אי פעם נתת לג'קסון פרופופול?" "לא."
לאחר מכן לדוכן העדים עלתה שרילין לי. לי עוזרת לבדרנים וספורטאים עם בעיות תזונאיות. בנוסף היא גם משמשת כאחות מוסמכת ומוסמכת על פי חוק לתת מרמשמים לתרופות אך היא בוחרת שלא. פאחים מוחמד התקשר ללי וביקש ממנה לטפל בילדיו של ג'קסון שהצטננו. היא אמרה לו שהיא לא רופאת ילדים אבל היא הוזמנה בכל זאת. לי הלכה לביתו של ג'קסון בינואר 2009 לאחר שקבעה פגישה. ג'קסון שאל מה היא עשתה והוא ציין שהוא עייף והוא רוצה טיפול תזונתי. לי ביקשה מג'קסון לצום באותו לילה והיא חזרה למחרת לעשות הערכה: ג'קסון השלים בדיקה גופנית ודמו נלקח לבדיקה. לי רצתה לקבוע את הסיבה לעייפותו של ג'קסון. היא שמה לב שהוא שתה הרבה רד בול, מה שעלול לגרום לעייפות. לי טענה שהוא אמר שהוא מזיע הרבה במהלך החזרות והיא טענה שהוא יכול לרדת בין 5 ל-7 ליברה כתוצאה מזה (בין 2.2 ל-3.1 קילוגרם). לי אמר שהסימנים החיוניים של ג'קסון היו נורמליים וכי היא נתנה לו לשתות שייקים בריכוז גבוה ומינון תזונתי במינון נמוך. לי הצהירה שאחרי ה-IV הראשון (חומצת אמינו) בתחילת פברואר, הוא הרגיש הרבה יותר טוב ומלא אנרגיה. במרץ 2009, ג'קסון אמר שהוא לא יכול לישון ולי המליצה על מוצרי שינה טבעיים. הוא אמר שהם לא עובדים בשבילו. ג'קסון אמר, "כשאני צריך לישון אני צריך את זה מיד", כשהם נפגשו ביום ראשון של חג הפסחא. ג'קסון רצה שהיא תראה שהוא לא ישן טוב. ג'קסון גם רצה להראות לה שתוספי מזון טבעיים לא עובדים. נשמע שלי רצתה לערוך לימודי שינה, אבל ג'קסון אמר שאין לו זמן לזה. ג'קסון הזמין אותה להישאר ולראות איך הוא לא ישן. לי נתן לו את IV וסו של תה מיוחד אבל היא הבחינה שהוא התעורר ב-3 לפנות בוקר. הוא יכול היה לישון רק כ-5 שעות והוא חזר ואמר לה שהוא לא יכול לישון כל הלילה. לי קבע שהוורידים של ג'קסון היו קטנים מאוד. ג'קסון התחיל לדבר על קבלת תרופות לשינה בסביבות חג הפסחא.
25 באוקטובר 2011: היום השבעה עשר.
השופט מחליט כי החוזה של ג'קסון עם חברת AEG Live לא יתקבל כראיה.
האחות שרילין לי עדיין הייתה על הדוכן. נשמע כי לי מאמינה בבריאות הוליסטית ויש לו תואר דוקטור בה. ההגנה פתחה בניקוי חלק מהתאריכים ברשומות שלה:
ליד הדוכן עמד אמיר דן רובין, מנהל בית חולים בסטנפורד, קליפורניה ומנהל תפעול ראשי במרכז הרפואי UCLA בחל מיוני 2009. הוא הסביר את הפריסה של המרכז הרפואי UCLA, הוא עבד באזור הניהול. רובין טען כי ביום בו ג'קסון הגיע לבית החולים הוא טען ששמע "שמטופל מעניין" הובא לחדר המיון. הוא המשיך לאבטח את האזור למטרות פרטיות ואבטחה. הוא נכח בבית החולים לדיון על פרסום הודעה לעיתונות עם מנכ"ל AEG Live (רנדי פיליפס) וג'רמיין ג'קסון, אחיו של מייקל. ההצהרה פורסמה על ידי ג'רמיין ג'קסון במרתף בית החולים; נאמר שמייקל ג'קסון מת. רובין אמר שמורי הציע שסיבת המוות, "לא ידועה", צריכה להיות בהודעה לעיתונות.
ליד הדוכן עמד ברנדון קית' פיליפס, נשיא ומנכ"ל AEG Live, חטיבת AEG, במשך תשע שנים וחצי. הוא עבד בתעשיית הבידור כבר שלושים שנה. AEG הם הבעלים והמפעילים של קריפטו. קום ארנה ו-O2 ארנה. פיליפס היה אחראי על עניינים כלכליים, הזמנת זמרים להופעות, וידא שהמשרדים האזוריים פועלים כראוי וכן התעסק גם בנושא הפסטיבלים. פיליפס ייצג את ג'קסון כסוכן/יועץ כבר ב-1993 אך הפעם הראשונה שראה את ג'קסון זה היה ב-2007.
פיליפס פגש את ג'קסון בספטמבר 2008 עם המנהל של ג'קסון על מנת לדון איתו על הופעות ב-O2 ארנה. הוא הציע לג'קסון לקיים סדרה של הופעות ב-O2. זו הייתה הפעם הראשונה שהוצעה הצעה כזו לאמן כלשהו ולטענתו של פיליפס זה היה יכול לקרות רק עם כוכב גדול כמו ג'קסון. ג'קסון אהב את הרעיון והקשיב לדבריו של פיליס בקשב רב. היו להם פגישות רבות לאחר מכן. אחת הסיבות שג'קסון רצה להשיב להצעה בחיוב הייתה שהוא רצתה להישאר במקום קבוע אחד ולא לעבור עם הילדים ממקום למקום. בינואר 2009 החוזה נחתם: הוא כלל 30 הופעות אם כי ג'קסון רצה לקבל יותר הופעות מאשר פרינס. ההגנה גם שאלה שאלות לגביי כספי החוזה גם התביעה התנגדה לשאלות והשופט קיבל את ההתנגדויות. לאחר מכן פיליפס סיפר כי מכירת הכרטיסים ל-10 הופעות הראשונות יצאה לדרך והביקוש היה "מעל לכל דמיון". "מעולם לא ראינו סוג כזה של ביקוש לכרטיסים" אמר פיליפס שטען שכל הכרטיסים של המכירה המוקדמת נרכשו לא רק ב-10 ההופעות האלו אלא גם ב-21 הופעות נוספות בסבב. לאור הביקוש פיליפס ביקש אישור מג'קסון לפתוח הופעת נוספות והוא קיבל אישור לבקשה אם כי ג'קסון אמר שהוא לא מסכים לעושת יותר מ-50 הופעות כי אז זה אומר שהוא לא יוכל לשהות בלונדון בתור תייר והוא יצטרך אזרחות קבועה. בזמן שבו שהה בלונדון הוא ביקש שיהיה לו בית משלו על מנת שהוא והילדים לא יתקעו במלון במהלך הזמן הזה. הוא גם רצה שצוות של שיאי גינס יגיע למופע ה-50. בזמן הזה ג'קסון ביקש שמארי יהיה הרופא הקבוע שלו. פיליפס נפגש עם ג'קסון ומארי עצמו ביוני 2009 כדי לדון בבריאותו של ג'קסון. מארי הבטיח לפיליפס שג'קסון במצב בריאותי מצוין ושמורי ידאג לדיאטה של ג'קסון. נשמע שקני אורטגה אמר לפיליפס שהוא מודאג מההתמקדות של ג'קסון בהופעות בהפקה בסדר גודל כזה. פיליפס התחיל להראות לחץ והלחיץ את אורטגה לקראת אמצע יוני בגלל זה. הייתה בעיה של הגעת ג'קסון לחזרות להופעות. אורטגה אמר שהוא צריך להיות שם כי הוא היה נקודת המשען; הכל הקיף אותו בהפקה. אורטגה קבע פגישה ל-20 ביוני שתהיה על האיחור וההתמקדות של ג'קסון בחזרות. נשמע כי בהתבסס על המייל של אורטגה, היה ברור שהוא מרגיש שמדובר בפגישת חירום. הפגישה הייתה עם מארי, ג'קסון, אורטגה ופיליפס. אורטגה לא הבין מדוע ג'קסון לא היה מאורס כפי שחשב שיהיה. מייקל לא הגיב מיד. מארי דיבר בשם מייקל על המצב, "הבטיח לנו שמייקל ייכנס לזה". פיליפס השתתף בחזרות ב-23–24 ביוני כדי לוודא שהכל חוזר למסלול. ב-25 ביוני, פיליפס הלך לבית החולים ונשאר שם כל הזמן שג'קסון היה שם. "הייתי שם כל היום עד הערב". מארי היה ב"מצוקה קשה".