לעיתים קרובות שהה בבאדן ליד וינה. לא היה לו בית קבוע, הוא גר במקום שפשוט לא הייתה העונה (כי היה הרבה יותר זול). בחורף באופטיה או בוונציה, בקיץ בהרי הטטרה הגבוהים ובהרי האלפים האוסטרים. בשל האנשלוס איבד יותר ויותר את הנושאים ואת המשימות באזורים דוברי גרמנית. מסיבה זו הופיעו כתביו ודיווחיו באזורים בשפה הונגרית, כגון בעיתוני טרנסילבניה ובעיתונים צ'כוסלובקים. בשילוב עבודתו כעיתונאי וניסיונו כאיש מכירות פרסום, יצר מערכת כמעט ללא מזומנים. כתמלוגים למאמריו, הוא קיבל שטח פרסום מהעיתונים שמכר הלאה. הוא החליף את שטחי הפרסום בשהייה בבתי מלון, במסעדות, בבוטיקים ובמקומות לינה אחרים ואף במזון ובבגדים. לאחר מות אשתו התגורר באופן קבוע במלון קורווין בבודפשט.
איוב פאל היה שם האמן שלו, בו השתמש לראשונה בפרסומיו בסביבות 1906 במקום שם המשפחה שלו ממוצא גרמני-פולני, פוסל, חיפש שם הונגרי. מכיוון שפאל (Pál) נראה לו פשוט מדי, הוא בחר בגרסת פאל (Paál), שם ששימש אז גם משפחת אצולה הונגרית בטרנסילבניה. הוא הצליח הבנידודיו לשרוד את השואה ובשנת 1946 שינה רשמית את שמו לשם האמן שלו.
בנובמבר/דצמבר 1911 נשא את סרינה פוסל (1888–1935), ממנה נולד בנו, יאנוש פאל (1916–?), שהפך לרופא ולפסיכואנליטיקאי. נכדו גאבור פאל הוא עיתונאי וסופר גרמני. קברו, ביחד עם אשתו, נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט (17 א- 5–31).
טלאי כחול (סרט)
טלאי כחול (באנגלית: A Patch of Blue) הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור-לבן משנת 1965 בבימויו של גאי גרין, עם אליזבת הרטמן וסידני פואטייה בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "הייה מוכן עם פעמונים ותופים" של אליזבת קטה משנת 1961. לאחר הצלחת הסרט שונה גם שם הספר ל"טלאי כחול". הסרט מעלה בעדינות את בעיית הגזענות בארצות הברית והוא הופק בשיא פעולתה של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח, נערה עיוורת בת לאם גזענית מתאהבת באדם אפרו אמריקני וממשיכה בכך גם כשהיא מגלה את מוצאו.
זה סרט הבכורה של אליזבת הרטמן שהייתה אז בת 22 והייתה אז השחקנית הצעירה ביותר שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. השיא הזה החזיק מעמד 10 שנים ונשבר בשנת 1975 על ידי איזבל אג'אני שקבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בסרט "סיפורה של אדל ה." בהיותה בת 20.
תקציר העלילה.
בדירה קטנה גרים סלינה דארסי (אליזבת הרטמן), אמה רוז-אן (שלי וינטרס) והסבא אול-פא (וולאס פורד). סלינה היא בת 18, בגיל 5 התעוורה לאחר שאמה התכוונה להשליך חומר כימי על בעלה והחומר הזה פגע בפניה ועיוור אותה. מה שהיא זוכרת מהתקופה שראתה הוא טלאי של שמיים כחולים (מכאן שם הסרט).
האם עובדת בזנות ומתעמרת בסלינה. אחד הלקוחות שלה אנס את סלינה כשהייתה ילדה. סלינה למרות מגבלותיה, עושה את כל עבודות הבית וכדי להרוויח קצת היא חורזת שרשראות חרוזים למכירה. הסבא הוא אלכוהוליסט.
לפעמים לוקחים אותה השכן (ג'ון קוואלן) והסבא לפארק. באחת הפעמים חודר חרק מתחת לחולצתה והיא מתחילה להתגרד. במקרה עובר שם גורדון רלף (סידני פואטייה), אפרו-אמריקאי משכיל שעוזר לה להיפטר מהחרק ואז מתחילה ידידות ביניהם.
סלינה מספרת לו על חייה הקשים והוא רוצה לעזור לה, מביא לה ספר בכתב ברייל ומלמד אותה מיומנויות כמו איך לקנות בסופרמרקט.
סלינה מתאהבת בגורדון למרות שלא ראתה את פניו ואינה יודעת שהוא שחור, האהבה היא עיוורת. מרק ראלף (איוון דיקסון) אחיו של גורדון מבקר אותו על יחסיו עם נערה קטינה לבנה אבל גורדון ממשיך בשלו. הוא רוצה לרשום אותה לבית ספר לעיוורים בו תוכל ללמוד מיומנויות הדרושות לעיוור.
רוז-אן וידידתה סיידי (אליזבת פרייזר) רוצות לפתוח בית בושת מהודר שבו תועסק גם סלינה. יום אחד רואה רוז-אן ברחוב את סלינה עם גורדון. בבית היא מתחילה להכות אותה בגלל שהיא יוצאת עם כושי ורק הסבא והשכנים מפרידים ביניהן.
סלינה מתאהבת בגורדון למרות שהיא יודעת כבר שהוא שחור. היא רוצה להתחתן אתו והוא מסביר לו שהיחסים ביניהם הם של אהבה ואמון אבל לא אהבה פיזית. הוא מסדר לה קבלה בבית הספר לעיוורים והיא נפרדת ממנו בכאב.
משה פרל
משה פרל (נולד ב-10 במאי 1960) הוא סופר, פובליציסט ומרצה באוניברסיטת תל אביב ובקריה האקדמית אונו.
ביוגרפיה.
פרל נולד בחיפה, בנם של רבקה ודב פרל. סיים תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה, ותואר שני במנהל עסקים, שניהם באוניברסיטת תל אביב. בנוסף למד גישור והתמחות במסגרת לשכת עורכי הדין.
בשנת 1984 החל את הקריירה העיתונאית שלו בעיתון "חדשות" מקבוצת הארץ. הוא שימש כתב לענייני משפט ובהמשך כתב פרלמנטרי לענייני כלכלה. בשנת 1992 עבר לעיתון "מעריב", שימש ראש דסק במערכת הכלכלית ובהמשך מונה לעורך הכלכלי הראשי של העיתון ופרשנו לענייני כלכלה וחברה.
במסגרת עבודתו העיתונאית ייסד, ערך והגיש את מגזין הרדיו "התוכנית הכלכלית" בגלי צה"ל, ושימש פרשן כלכלי בחברת החדשות של ערוץ 10 ובתוכניות טלוויזיה שונות.
בשנת 2003 פרסם בהוצאת "כתר" את ספרו הראשון "בעיניים פקוחות", שעסק ביחסי הגומלין בין הפוליטיקה לבין הכלכלה. הספר מתאר את מנגנוני ההרס העצמי של המשק הישראלי בדגש על מדיניות פופוליסטית שפוגעת בשכבות החלשות במסווה של סיוע להן, ועל האופן שבו קבוצות אינטרס כלכליות פועלות בישראל.
בתחילת שנת 2007 מונה למנכ"ל איגוד הבנקים, וכיהן בתפקיד 12 שנים. במהלך כהונתו ספג ביקורת על עלות השכר הגבוהה שלו, וכן היה אחד מהאנשים נגדם פעל גוף המחאה החברתי "באים לבנקאים".
מאז פרישתו מאיגוד הבנקים הוא מרצה בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב ומרכז את התוכנית ללימודי "עסקים, רגולציה ותקשורת" במסגרת התמחות אסטרטגיה בתואר MBA. בנוסף הוא מרצה בפקולטה למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו.
במקביל לפעילותו האקדמית הוא פרסם טורי פובליציסטיקה בידיעות אחרונות.
בחודש אוקטובר 2021 פרסם את ספרו השני, "מסע בשביל הכסף", בו הוא עוסק בהשפעת הכסף על עיצוב העולם.
חיים אישיים.
פרל נשוי לאורית ואב ליובל, יעל ורוני.
פאל טנצר
פאל טנצר (בהונגרית: Tenczer Pál; נאג'ביום, 11 באפריל 1836 – בודפשט, 6 בפברואר 1905) היה פוליטיקאי, עיתונאי, עורך עיתון יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
קריירה.
פאל טנצר נולד במשפחה יהודית, למד בעיר קסטהיי ובפשט. הוא התכונן לקריירת הוראה. הוא גם לימד זמן מה, אך כאשר החיים הלאומיים ההונגריים התעוררו בשנת 1861, הפך טנצר לאחד מהתומכים הנלהבים של הלאומיות ההונגרית וניסה להעיר את הרעיון הלאומי, במיוחד בקרב הנוער היהודי. ביחד עם עזרתם של אחרים הקים את ההתאחדות היהודית ההונגרית ובמשך תקופה ארוכה היה חבר מערכת ומאוחר יותר העורך הראשי של העיתון "היהודי ההונגרי", עיתון הקהילה היהודית. שם החל לעבוד כעיתונאי והפך את העיתון כשופר של יהדות הונגריה למען האמנציפציה (שוויון זכויות) של היהודים בהונגריה. בקונגרס היהודי ההונגרי בשנים 1868–1869 (הקרע ביהדות הונגריה) ייצג טנצר את נפת קסטהיי.
בפוליטיקה.
הוא הצטרף למפלגה הפרוגרסיבית מהקמתה. במהלך הקונגרס הוציא אלבום ובו ביוגרפיות ודיוקנאות של כל חברי הקונגרס. הוא נבחר לדירקטוריון של הקהילה היהודית של פשט. בשנת 1876 ייסד את העיתון Neues Politisches Volksblatt (עיתון בשפה הגרמנית בבודפשט שטנצר ייסד בהיותו חבר מועצת העיר בודפשט. הגיליון הראשון הופיע ב-15 באוקטובר 1877) טנצר היה העורך הראשי של העיתון במשך 18 שנה. טרזווארוש, רובע 6 של בודפשט שרבים מתושביו היו יהודים, שבה הפך טנצר בעל השפעה רבה, בחרה בו הן למועצת הרובע והן למועצת העיר. במהלך הבחירות לפרלמנט בטרזווארוס, הייתה לו תמיכה גדולה להיבחר לאספה הלאומית. טנצר עצמו השתייך תחילה למפלגת פרנץ דיאק ומאוחר יותר למפלגה הליברלית. הוא השתתף בניהול כמה ארגוני צדקה בבודפשט, היה חבר בדירקטוריון של "בנק החיסכון של בודפשט" וב"חברת המשכנתאות הלאומית" והיה חבר גם בוועדת הפיקוח של "חברת מבשלות הבירה". הוא היה נשיא ועדת החינוך של הרובע השישי. בשנת 1898 ב-28 בנובמבר קיבל את צלב האבירים של מסדר פרנץ יוזף.
BBC Radio 1's Live Lounge 2016
BBC Radio 1's Live Lounge 2016 הוא אלבום אוסף, המורכב הן מגרסאות כיסוי והן משירים מקוריים, שבוצעו בתוכנית הלייב לאונג' של קלרה אמפו. האלבום יצא ב-17 בנובמבר 2016, והוא ה-12 בסדרת אלבומי לייב לאונג'. בסמוך ליציאתו, הגיע האלבום למקום השישי במצעד האייטונס הבריטי ובהמשך, עלה למקום השלישי.
אריאלה בהלול-דימנד
אריאלה בהלול-דימנד (נולדה ב-8 בפברואר 1956 בחיפה) היא סופרת ומשוררת ישראלית. היא ניהלה את בית הספר הפתוח בחיפה במשך 21 שנה.
ביוגרפיה.
בהלול-דימנד נולדה בחיפה לאמה, בקי בהלול לבית עבאדי, ולאביה, יוסף בהלול, שכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בנצרת. היא בוגרת בית הספר תיכון עירוני ה', בעלת תואר ראשון בספרות עברית וחינוך, ותואר שני במנהל החינוך ותוכניות לימודים, שניהם מטעם אוניברסיטת חיפה.
בהלול-דימנד היא בוגרת סדנאות כתיבה, ביניהן הסדנה של יעקב בסר. שיריה פורסמו בכתבי העת עתון 77 ומאזניים. פרסמה ארבעה ספרים. שני רומנים, ספר שירה וספר בו כינסה את האימיילים שכתבה לצוות המורות והמורים שלה כשהייתה מנהלת בית ספר.