ב-13 במאי 1741 ב-9:00 בבוקר יצא הנגר לחרטום לבדוק את חבלי התורן הקדמי; תוך כדי עבודתו נדמה היה לו שראה בחטף יבשה במערב. לפטננט ביינס שהיה לידו לא ראה דבר, והאירוע לא דווח. איש לא היה מודע לכך שהאונייה נכנסה למפרץ גדול שלא היה מסומן במפות.
ב-2:00 בצהריים נראתה בבירור יבשה בכיוון מערב וצפון-מערב, והצוות הוזעק לכוון מפרשים ולסובב את האונייה לכוון דרום-מערב. תוך כדי כך נפל קפטן צ'יפ מגרם המדרגות של סיפון האחרה, נקע את כתפו והורד לתאו. מצבה הרעוע של האונייה מנע כל מאמץ להרחיקה מהמפרץ, וב-4:30 בבוקר שלמחרת היא נחבטה שוב ושוב אל הסלעים; לוח ההגה שלה נשבר והיא התמלאה במים, אך עדיין הוסיפה לצוף. אנשי צוות חולים ששכבו בבטן האונייה ולא יכלו לרדת מערסליהם - טבעו. הצוות הוסיף לנהוג את האונייה באמצעות המפרשים בלבד לכיוון היבשה, אך בשעות המאוחרות של הבוקר היא נתקעה שוב על סלעים, הפעם מבלי יכולת להיחלץ.
המקום בו עלתה "וייג'ר" על החוף נקרא לימים Wager Island, בנ"צ 47°40′43″S 75°02′57″W. אחדים מהמלחים פרצו אל מחסן השיכר והשתכרו, וכשהם חמושים ברובים ואקדחים החלו בוזזים את הקצינים, מפשיטים אותם מבגדיהם ונאבקים זה בזה. כ-140 הנותרים, קצינים ומלחים, הורידו את סירות האונייה והגיעו בשלום לחוף. ביום שלמחרת, יום שישי 15 במאי, נבקעה האונייה באמצעיתה, ורבים מאנשי הצוות השיכורים שעדיין נמצאו בה טבעו.
מרד "וייג'ר".
בצי המלכותי של שנת 1741 היה פיקודם של הקצינים בתוקף רק באונייה אליה הוצבו. אובדן האונייה משמעו היה גם אובדן סמכות פיקודית רשמית כלשהי. זאת ועוד, תשלום שכרם של המלחים הופסק ביום בו אבדה אונייתם. גורמים אלה, יחד עם התנאים האיומים והמאבקים האלימים בין הקצינים והמלחים, גרמו להתערערות המשמעת. הצוות נחלק לשתי קבוצות: 81 איש בהנהגתו של התותחן מר בלקלי ירדו לסירות מתוך כוונה לשוב לאנגליה דרך החוף המזרחי של דרום אמריקה, ו-20 איש נשארו על האי וייג'ר, וביניהם קפטן צ'יפ. לאחר למעלה מחמש שנות תלאות וייסורים שבו לאנגליה שישה איש מקבוצתו של בלקלי וארבעה מקבוצתו של קפטן צ'יפ.
טרופת האונייה.
לאחר אובדן האונייה שיגרו הספרדים כמה משלחות כדי למשות את תותחיה ולקבוע "דריסת רגל" באזור. מפות ספרדיות מאמצע המאה השמונה-עשרה מראות את המיקום המקורב של טרופת האנייה, מהן עולה כי היה מוכר היטב באותו זמן לעילית המקומית.
בשלהי 2006 חיפשה "החברה לחקר מדעי" (Scientific Exploration Society) אחר האונייה הטרופה, ומצאה חלקים מגוף העץ (כמה צלעות ולוחות דופן) שתוארכו בבדיקת פחמן 14 לזמנה של "וייג'ר". ב-2007 צללה לאתר "משלחת טרנס-פטגוניה" (Transpatagonia Expedition) וזיהתה שרידים נוספים.
אה"מ "וייג'ר" בסיפורת.
הרומן "החוף הלא נודע" ("The Unknown Shore") מאת פטריק או'בריאן, שראה אור ב-1959, מבוסס על עדויות הניצולים. אחד מאנשי צוותה של "וייג'ר" היה המידשיפמן ג'ון ביירון, לימים סגן-אדמירל בצי המלכותי וסבו של המשורר הנודע ג'ורג' ביירון. ספרו של או'בריאן מתבסס בעיקר על עדותו.
מדינת הכדורגל
מדינת הכדורגל הוא ארגון מלכ"ר שהוקם ב-2002, המארגן כדורגל החובבים הגדול בישראל ומאגד למעלה מ-20,000 שחקני כדורגל חובבים מרחבי המדינה.
היסטוריה.
לאחר שמספר קבוצות של חברים קיימו משחקים וטורנירים קטנים של כדורגל 7X7 באזור זכרון יעקב וחוף הכרמל, החליטו מספר קבוצות להקים את ארגון מדינת הכדורגל ולקיים טורניר של 6 קבוצות במכון וינגייט. הטורניר הראשון התקיים ב-30 בנובמבר 2002 וזכתה בו קבוצת "חוף יונייטד" לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קבוצת "בני יעבץ". יחד עם הטורניר עלה אתר אינטרנט שהציג את תוצאות המשחקים יחד עם תמונות מהטורניר, מה שהוביל לחשיפה לקבוצות נוספות.
עד מרץ 2003 הצטרפו לארגון למעלה מ-50 קבוצות. הארגון חגג את האירוע בטורניר עם 16 קבוצות במגרש האימונים בבת-ים. בהמשך אותה השנה זכה למספר כתבות בתקשורת וקצב הצטרפות הקבוצות גבר.
בשנים הראשונות המשחקים התקיימו במכון וינגייט, בת-ים, קיבוץ אייל, קיבוץ ברקאי, קיבוץ הזורע ובמגרשים נוספים. בשנת 2004 במדינת הכדורגל החלו לשחק במגרשי האימונים ליד בית החולים וולפסון שם מתקיים חלק גדול מהפעילות עד היום. מגרשים פעילים נוספים בשנת 2015 הם בנשר, במגרשי אתו"ס בחיפה, מגרש שפירא בנתניה, בשכונת התקווה וקריית שלום בת"א, מגרשי שטרן ובית וגן בירושלים, בלוד ובבאר שבע.
חוקי היסוד ועקרונות מובילים.
הארגון הוא מלכ"ר (מוסד ללא כוונת רווח), הפועל לקידום סובלנות, אחריות אישית ומיגור האלימות באמצעות מפגשי כדורגל ועל כן ערכי היסוד:
להצטרפות לארגון אין הגבלת גיל, ועל כן שחקנים בשכבת נוער יכולים לשחק ביחד עם מבוגרים כפול מגילם. המשחק הוא 7X7 או 6X6 ללא הגבלת חילופים, למעט אירועים מסוימים בהם מקיימים קטרגל ו-11 על 11. זמן המשחק לקבוצות הרגילות הוע 20 דק' - 10 דק' כל מחצית, וכל קבוצה משחקת מינימום 3 משחקים בטורניר. טורניר עולה בין 300 ל-400 ש"ח לקבוצה שהולך לעלות הארגון הלוגיסטי של העמותה: עלות מגרשים, מנהלים, צלמים המצלמים את המשחקים, ניהול שוטף, ניהול האתר והווידאו ועוד. במפגשים רגילים אפשר לרשום שחקנים, אולם בטורניר נרשמות קבוצות מלאות. הטורניר הוא יומי בדרך כלל ומשתתפות בו 6 עד 16 קבוצות המתחלקות למספר בתים ולאחר מכן שלבי הנוק אאוט בין המסיימים ראשונים בבתים. אפשר גם להגיע כשחקן חופשי ולהצטרף לקבוצה קיימת, דרך פורום השחקנים של הארגון ורשימת העברות.
למרות העקרון המנחה שכל קבוצה יכולה להרשם לכל טורניר, מבצע הארגון סיווג של רמות מתאימות לכל קבוצה על מנת למצוא לקבוצות יריבות ברמה שלהם. קפטני הקבוצות אחראים על כך שהמשחק יעבור ללא אירועים אלימים. אם משחקים מתפוצצים והמשחקים לא מחודשים, העניין עובר לטיפול של ועדת התקנון שמרחיקה קבוצות ושחקנים שמרגישה שפגעו ברוח הספורטיבית של הטורנירים.
הארגון עובד עם יבואנים של מלבישות מקצועניות כדוגמת ג'יבובה, פומה, יומברו ועוד, המייצרים את התלבושות עבור הקבוצות. הארגון אף מסייע לקבוצות לעצב את סמלם ותלבושתם.
שותפים.
העמותה פועלת בשיתוף הדוק עם מספר גופים העוזרים לו ארגונית וכלכלית:
ליגת חובבים.
בשנת 2011 הקימה מדינת הכדורגל ביחד עם משרד הספורט את אליפות ישראל בכדורגל חובבים, על שם כדורגלן העבר אבי כהן שנפטר באותה שנה. באליפות השתתפו 128 קבוצות, והיא זכתה לתהודה בתקשורת הספורט ובקרב שחקני הכדורגל החובבים בישראל. שנה לאחר מכן האליפות צמחה ל-154 קבוצות וזכתה אף היא לחשיפה תקשורתית רחבה. ב-2014 הטורניר כבר כלל 200 קבוצות, ובנוסף כלל 2 טורנירים נפרדים לנוער ולבוגרים. ב-2015 לא התקיים עקב לוחות זמנים וטורנירים אחרים. ב-2016 חזר להתקיים. ב-2019 התקיימה הליגה ב-2 טורנירים נפרדים ל-6X6 ול-7X7. ב-2020 לא התקיימה תחרות עקב התפרצות מגפת הקורונה העולמית.
נבחרת החובבים.
בשנת 2012 הצטרף הארגון להתאחדות כדורגל החובבים האירופאית (European Minifootball Federation) ושלח נבחרת שתייצג את ישראל באליפות אירופה שנערכה אותה שנה במולדובה. כדורגלן העבר ג'ימי טורק מונה למאמן הנבחרת. הנבחרת זכתה לתהודה בתקשורת בעקבות ניסיון מקורי לגייס נותני חסות: מדינת הכדורגל הציעה לנותני חסות לחגוג שערים ולהקדיש אותם בריקוד מיוחד למותג נותן החסות. חברת "סלטי צבר" הפכה לנותנת החסות של הנבחרת.
ישראל השתתפה לראשונה ב"מיני יורו" ב-2012. הטורניר (השלישי במספר, ישראל לא השתתפה בשתיים הראשונים) התקיים בקישינב במולדובה. באליפות עצמה הנבחרת לא עברה את שלב הבתים, לאחר שהפסידה 3-2 לקרואטיה ו-3-1 לרומניה וניצחה 3-2 את קפריסין.
ב-2013 התקיים הטורניר ברת'ימנו באי כרתים ביוון, ואת הנבחרת אימן יצחק שום. בשלב הבתים ישראל סיימה במקום הראשון ללא הפסד לאחר ניצחונות 3-1 על מונטנגרו ו-2-0 על אירלנד ותיקו 0-0 עם מולדובה. בשלב שמינית הגמר הנבחרת נוצחה 3-1 על ידי צ'כיה והודחה מהטורניר.
ב-2014 התקיים הטורניר בהרצג נובי במונטנגרו (אף שתחילה נבחרה אילת לארח את הטורניר, הטורניר הועבר מישראל בשל המתיחות הביטחונית לאחר "צוק איתן") ולמרות הציפיות הגבוהות תחת הדרכת המאמן ויקו חדד, הנבחרת הפסידה 3 משחקים בבית המוקדם והודחה.
ב-2015 התקיים הטורניר בוורסאר בקרואטיה, יצחק שום חזר לאמן את הנבחרת שעלתה לשמינית הגמר אחרי ניצחונות 5-0 על לוקסמבורג, 3-1 על ליטא והפסד 2-1 לקרואטיה המארחת. בשמינית הגמר הנבחרת הפסידה 2-0 לרומניה אלופת אירופה.
ב-2016 התקיים הטורניר בסקשפהרוואר בהונגריה. ישראל ניצחה בשלב הבתים 3-6 את לוקסמבורג והפסידה 2-0 למולדובה והפסד 3-2 לגרמניה ולא העפילה משלב הבתים.
ב-2017 התקיים הטורניר בברנו בצ'כיה. את נבחרת ישראל אימן ניר קנורפל. ישראל ניצחה בשלב הבתים את לטביה 0-4 והפסידה 6-0 להונגריה ו7-0 לצ'כיה ולא העפילה משלב הבתים.
ב-2018 התקיים הטורניר בקייב באוקראינה. את נבחרת ישראל אימן גיא לאוטמן. ישראל הוגרלה בשלב הבתים מול נבחרות החובבים מאנגליה, ספרד, רומניה ואוסטריה. במשחקיה הפסידה ישראל 1:0 לספרד, 2:0 לרומניה, ו4:0 לאנגליה וניצחה 1:4 את אוסטריה ולא העפילה משלב הבתים.
ב-2022 התקיים הטורניר בקושיצה בסלובקיה לאחר שבוטל מספר שנים עקב מגפת הקורונה. את נבחרת ישראל אימן עומר לוינזון. ישראל הוגרלה בשלב הבתים מול נבחרות אנגליה, יוון וקזחסטן. במשחקיה בשלב הבתים הפסידה לאנגליה 2:1, וניצחה את קזחסטן 2:5 ואת יוון 2:4. בשלב שמינית הגמר הנבחרת נוצחה 3:0 על ידי אזרבייג'ן והודחה מהטורניר.
ליגת האלופות האירופית.