ב-21 ביולי 1936 עלתה בתיאטרון "האהל" הצגת הבכורה של מחזה המבוסס על היצירה, בבימויו של משה הלוי ובעיבודו של המחזאי והמתרגם אהרן אשמן. את דמותו של בנימין גילם בהצגה שחקן התיאטרון מאיר מרגלית ואת דמותו של סנדריל גילם השחקן יעקב שחורי. על התפאורה היה אמון הצייר יצחק פרנקל והעיבוד המוזיקלי נעשה בידי מרק לברי.
ההצגה זכתה להצלחה רבה והוצגה לפחות עד לאמצע שנות ה-50, כמו כן הוצג המחזה פעמים רבות בפני קהל עולים חדשים.
ב-25 במרץ 1937 העלה תיאטרון הבימה אף הוא מחזה על בסיס הספר. את העיבוד למחזה ביצע ראובן גרוסמן (אבינעם), על הבימוי הופקד ברוך צ'מרינסקי שאף גילם את דמותו של בנימין. בתפקיד סנדריל שיחקו לסירוגין יהושע ברטונוב ואברהם ברץ. על התפאורה הופקד ראובן רובין ועל העיבוד המוזיקלי פורדהאוס בן ציסי. שלא כהפקתו של האהל שרצה במשך שנים, הפקה זו ירדה כעבור כשנתיים ולאחר 17 הצגות בלבד.
בשנת 1945 העלה תיאטרון המטאטא את המחזה "מסעות בנימין הרביעי". המחזה מרמז לסיפור "מסעות בנימין השלישי", ומספר את קורותיו של חייל יהודי שעלה לארץ ישראל עם תום מלחמת העולם השנייה. את המחזה ביים יצחק נוז'יק, על הפזמונים הופקדה לאה גולדברג ובתפקיד בנימין הופיע שמואל רודנסקי.
בשנת 1976 הועלה מחזה המבוסס על היצירה בתיאטרון בימות. במחזה שיחקו ספי ריבלין, דינה גולן ואברהם מור. השירים למחזה נכתבו על ידי נעמי שמר. כמה מהשירים שנכתבו למחזה זכו לפופולריות רבה, ביניהם 'פירות חמישה עשר' ('שלג על עירי'), 'סימן שעוד לא הגענו' - (עיבוד מוזיקלי גיל אלדמע), ו'שירת העשבים', אולם המחזה עצמו לא זכה להצלחה מסחרית גדולה.
בשנת 2006 הועלתה שוב היצירה בתיאטרון יידישפיל בהשתתפות ששי קשת ויעקב בודו.
אאוגאן מק מוירדייך
עקיבא וייס
עקיבא ויס
נורמן ויטקר
נורמן ויטקר (באנגלית: Norman Tweed Whitaker); 9 באפריל 1890, פילדלפיה - 20 במאי 1975, פיניקס) היה שחמטאי אמריקאי בדרגת אמן בינלאומי.
אביו של ויטקר לימד אותו לשחק בהיותו בן 14, ולאחר מכן התקדם על ידי צפייה במשחקיו של הרי נלסון פילסבורי בשנת 1905. בשנת 1918 היה ויטקר אחד מטובי השחמטאים בארצות הברית והיה אמור לקיים דו-קרב על תואר אליפות ארצות הברית מול פרנק מרשל, אך הוא לא התייצב לתחרות. בשנת 1927 ניצח בתחרות בינלאומית שהתקיימה במישיגן בהשתתפות 12 שחמטאים, ובהקדימו את שמואל רשבסקי. ויטקר הוכרז כאלוף ארצות הברית על ידי National Chess Federation, הגוף שקדם לאיגוד השחמט האמריקאי United States Chess Federation (USCF).
בשנת 1928, במהלך ירח הדבש שלו הגיע ויטקר להאג לשחק באליפות העולם לחובבים (תחרות שהתקיימה מול 15 אלופי ארצות שונות). למרות שהיה מעורב בתאונת רכבות קשה שבה נהרגו תשעה אנשים ואשתו נפצעה קשה, סיים בתוצאה 9.5-5.5 וזכה בפרס. מנצח התחרות היה מקס אויבה, שהפך לאלוף העולם שבע שנים מאוחר יותר.
ויטקר סיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה ואת לימודי המשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא עבד תקופה מסוימת בממשלת ארצות הברית כעוזר שר הפנים, בשנת 1922. זמן קצר לאחר מכן נשלל רישיון עריכת הדין שלו והוא הורשע במספר פשעים כולל גנבת מכונית, משלוח מורפיום בדואר והתעללות מינית בקטין. ויטקר הגיש מספר תביעות נגד מעצר השוא, לטענתו.
בשנת 1932 זכה ויטקר לפרסום בזמן חטיפתו של בנו של צ'ארלס לינדברג. סוכן לשעבר ב-FBI בשם גזטון מינס תכנן להונות בסכום של 104,000 דולר יורשת עשירה בטענה שהוא בקשר עם החוטפים. מינס תכנן להשתמש בוויטקר לצורך איסוף הסכום, אך שניהם נעצרו ונשפטו. ויטקר הורשע בניסיון לסחיטה, שהה בבית הסוהר 18 חודשים, שוחרר ונעצר פעם נוספת. הוא שהה תקופות בבתי סוהר שונים, כולל אלקטרז שם התחבר לפושע אל קפונה.
לאחר שחרורו, חזר ויטקר לפעילות כשחמטאי במשרה מלאה. במשך שנים אחדות היה מהשחקנים הפעילים ביותר באמריקה ובאירופה. הוא השתתף באליפויות הפתוחות של ארצות הברית עם תוצאות טובות, כאשר בשנים 1923 ו-1930 חלק מקום ראשון. בשנת 1948 הצליח להגיע למקום ה-16 בלבד באליפות ארצות הברית. בשנותיו האחרונות השתתף בעיקר בתחרויות חלשות בהן היה יכול לזכות והמשיך בכך עד מותו בשנת 1975.
אאוגאן מק מוירדאך
אאוגאן מק מוירדאך (בגאלית סקוטית: Eógan mac Muiredaig; נפטר ב-739) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 736 לערך ועד פטירתו.
אאוגאן עלה לשלטון לאחר מות אביו מוירדאך מק איינבכלייך, ולכן היה בן לקנן לואיירן (שבט לואיירן) ומלך גם על שבט זה. אאוגאן אינו מוזכר ב"דואן אלבאנאך" המזכיר לאחר מוירדאך את אייד פינד; אולם
אאוגאן מוזכר ב"דברי ימי מלרוז" כמלך דאל ריאטה.
בתקופת שלטונו של אאוגאן פלשו לדאל ריאטה הפיקטים תחת הנהגתו של אואנגוס מק פרגוסה, ובמשך שלושה עשורים לא הייתה הממלכה עצמאית.
כתב פלילי (סדרת טלוויזיה)
כתב פלילי היא סדרת טלוויזיה בבימוי חיים בוזגלו, ששודרה בשנת 2005 בערוץ הראשון.
הסדרה עוסקת בחייו של כתב פלילי בשם אודי תבור (המגולם על ידי אייל שכטר) אשר כותב בעיתון "חדשות היום".
הסדרה מתרחשת בישראל וכוללת 14 פרקים.
במרכז העלילה מגלה הכתב הפלילי אודי תבור כי יש דמות בכירה במשטרה שמשתפת פעולה עם העבריין הבכיר סמי שאקי. אודי תבור מתחיל במסע לגלוי זהות הבכיר המושחת במשטרה. במהלך פרקי הסדרה מוצגים חייו המקצועיים והאישיים של הכתב הפלילי והתנגשות ביניהם.
הסדרה צולמה בסוף 2004, ועלתה לשידור ב-2 נובמבר 2005.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס בפסטיבל הקולנוע ירושלים, אך לא זכתה.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
אידאן מק גאבראן
אידאן מק גאבראן (בגאלית סקוטית: Áedán mac Gabráin; מת בשנת 608 לערך) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 574 לערך ועד פטירתו.
אידאן היה בן זמנו של קולומבה הקדוש, ומרבית המידע אודות מלכותו מקורו בתיאור פעולותיו של הקדוש, כגון ספרו של אדומנאן מאיונה "חייו של קולומבה הקדוש".
כרוניקות איריות מתארות את מסעי המלחמה של אידאן כנגד שכניו באירלנד בצפונה של אנגליה וכן את מסעותיו לאיי אורקני ולאי מאן. בין הכרוניקות המזכירות את חייו של אידאן נתן למנות את ה"היסטוריה אקלסיאסטיקה ג'נטיס אנגלורום" של בדה, ה"סנכוס פר נ-אלבן" והכרוניקות "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך".
קורות חיים.
כתב יד משנת 1130 לערך מתאר את מוצאו של איידן. על פי כתב זה איידן היה אחיו התאום של בראנדאב מק אכדאך, מלך לנסטר אולם איידן הוחלף בלידתו באחת מבנותיו התאומות של גאבראן מק דומאנגארט שנולדו באותו לילה, כך שלכל משפחה יהיה בן בכור. אירוע זה מוזכר גם ב"נבואת ברכאן" אולם אין תיעוד היסטורי למסורת זו.
על פי שיר וולשי, אימו של אידאן הייתה בתו של דומנאגואל מאלט קלוט. אחיו של אידאן - אאוגאנאן נפטר בשנת 597 לערך (ה"סנכוס" מזכיר שלושה אחים נוספים - אשר מועד פטירתם אינו ידוע: קוילדאך, דומנל ודומאנגארט).
תקופת שלטונו.
אידאן היה מלך דאל ריאטה (אשר, על פי ה"סנכוס פר נ-אלבן" הייתה מחולקת לשלושה שבטים: קנל נגבריין (שבט גבריין) - באזור קינטייר, קוואל ובוט, קנל לואיירן (שבט לואיירן) באזור ארגייל וקנל נ'אואנגוסה (שבט אואנגוסה) באזור איזליי.
אידאן עלה לשלטון לאחר מותו של קונאל מק קומגייל בשנת 574. בעת עלייתו לשלטון היה אידאן בן 40 לערך. ייתכן שעלייתו לשלטון הייתה שנויה במחלוקת - אדומנאן מציין כי קולומבה תמך דווקא באחיו - אאוגאנאן, אולם לבסוף קולומבה הכתיר את אידאן. הכתרה זו היא ההכתרה הקדומה ביותר המתועדת בהיסטוריה של בריטניה ואירלנד.
בעקבות מותו של קונאל, התרחש בשנת 574 (על פי "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך") קרב המכונה "קרב טלוך" (Teloch) או "קרב דלגו" (Delgu) בסמוך לקינטייר. מיקומו המדויק של הקרב אינו מצוין, אולם מהכרוניקות עולה כי "דונכאד, בנו של קונאל בנו של קומגאל ורבים אחרים מתומכי בניו של גאבראן נפלו." ההיסטוריון מ. או. אנדרסן סבור כי מדובר בקרב נגד באטאן מק קייריל (Báetán mac Cairill).
"דברי ימי אלסטר" מציינים כי בשנת 575 נערכה אספה גדולה בסמוך ללימאבאדי בה נכחי אייד מק אינמויירך וקולומבה, וכי אידאן נכח בפגישה. מטרת הפגישה אינה ברורה, אולם יש הסבורים כי מדובר במחלוקת בדבר שלטונו על דאל ריאטה. בעקבות הפגישה הוסכם כנראה על ברית צבאית בין דאל ריאטה ואוי נייל (Uí Néill) - ככל הנראה בשל הסכנה שנשקפה לשלטונם של אייד ושל אידאן מצד באטאן. מותו של באטאן בשנת 583 לערך הקל על אידאן ואפשר לו לפתחו בפשיטות צפונה ומזרחה.
בשנת 580 לערך פשט אידאן על אורקני (שהייתה תחת שלטונו של ברידיי הראשון מלך הפיקטים).
אידאן המשך במסעותיו הצבאיות בצפונה ומערבה של סקוטלנד, וניהל קרב בשנת 590 לערך, באזור הנהר פורת' בו נהרג בניו בשל אידאן - ארתור ואאוכייד פינד.
הקרב היחיד המתועד בין אידאן לבין ממלכת הפיקטים נערך בשנת 599 בקריקין. בקרב זה הובס אידאן, ובניו נהרגו בקרב (יש הסבורים כי הקרב בנהר פורת' וקרב זה הם אותו הקרב, או שמא מדובר בקרב שנערך בשנת 584 לערך, בו נהרג ברידיי הראשון).
מסורות ולשיות מזכירות קרב בין אידאן לבין רידרך הראשון, מלך אלט קלוט (ממלכת סטרת'קלייד) או פשיטות שערך אידאן בממלכה זו.
אידאן הובס בקרב נוסף, המכונה "קרב דגאסאטאן" (Degsastan) - ובקרב זה נהרג בנו, דומאנגארט, וייתכן שאף בראן, בן נוסף, נהרג בקרב זה. על פי הכרוניקות האיריות, כוחות איריים סייעו לאידאן במלחמתו נגד הרינג בנו של הוסה מלך ממלכת ברניקיה (כמצוין ב"דברי הימים האנגלו-סקסים").