בעת סקירת המצב באג"ם מבצעים, התברר כי הערכת הכוחות הסעודים בקרבת מקום ההחפה הייתה בחסר. גיחת צילום שבוצעה העלתה כי לאורך החוף בגזרת הפעולה נבנו נקודות משמר ותצפית רבות של הסעודים. וכי היקף הכוח הסעודי היה רב יותר. אולם הסעודים הסכימו לא להפריע, ולפער המידע לא היה משמעות.
עם זאת, אג"ם מבצעים העמיד בכוננות את חטיבת הצנחנים ומסוקי קרב קודמו לאזור במצב כוננות. מפקדת מרחב שלמה הקימה חפ"ק בשדה התעופה בדהב לצורך שליטה בפעולה קרקעית, אם יהיה בה צורך. החלטתו של סגן הרמטכ"ל לשלוח מחלקת אבטחה של מרחב שלמה לחוף הסעודי בוטלה, עקב הבקשה הסעודית שלא לשלוח לאזור כוחות נוספים.
פעילות אח"י חנית.
באותם ימים, הספינה אח"י חנית (סער 3) סיימה טיפול תקופתי במספנת חיל הים באילת, ועמדה לחצות את תעלת סואץ יומיים מאוחר יותר. הספינה הייתה כשירה ולא-חמושה בטילי גבריאל. מפקד הספינה היה רס"ן שמואל נואה ועמו רס"ן מיכאל גנור, שהוסמך לפיקוד ויועד לקבל אותו באח"י חנית (סער 3) לאחר שיבצעו יחד את ההפלגה ותגיע לנמל חיפה.
לאחר שהוזעקה, הגיעה אח"י חנית (סער 3) לאתר ההחפה בחוף הסעודי בעת הזריחה. היא פעלה בשלב ראשון:
בשלב השני - בתיאום עם מפקד אח"י געש, רס"ן שילה פורק הציוד האלקטרוני, ציוד הקשר, קודים ואמצעים מיוחדים, והועברו אל אח"י חנית.
בשלב השלישי - לאורך כל פעולת החילוץ שירתה אח"י חנית כחפ"ק ולהעברת ציוד ואישים בין מקום האירוע לאילת. אח"י חנית (סער 3) פעלה ברצף שלוש יממות באזור ההחפה.
פינוי אווירי.
מסוקי חיל האוויר הופעלו תחילה לפינוי הנספחים להפלגה וחלק מאנשי הצוות. טילי הגבריאל שניצבו בספינה והיו חמושים היוו בעיה בטיחותית, ולא היה תקדים לשינוע טיל חמוש במסוקים. לשם ביצוע הפינוי שיתפו פעולה מחלקות אמצעי לחימה בשתי הזרועות. אנשי בית מלאכה טילים נשלחו לנטרל את מרעומי הטילים לפני שניתן אישור להרמתם מהספינה לחוף הישראלי.
נערך נוהל מזורז של בדיקה ותרגולת על ספינה אחרת שנמצאה בים התיכון. סא"ל מרדכי מיכאלי מענף נשק חיל הים, נשלח לחוף וניהל את השינוע.
שני המוצבים המצטודדים של הטילים, במשקל 3.5 טון כל אחד, פורקו והובלו במסוקי חיל האוויר למנחת דהב בחוף המערבי.
המיומנות של טייסי המסוקים תרמה לכך שכל פעולת הפירוק והעברת הטילים נעשתה ללא תקלות.
חילוץ הספינה.
על מנת לחלץ את הספינה ממקומה על החוף הסעודי היה צורך בשתי פעולות מורכבות. האחת, אטימת החורים הרבים שנוצרו בדופן והתחתית מהחיכוך באלמוגים. והשנייה, הפעלת כוח רב להסעת הספינה כ-50 מטר מהחוף לכיוון הים.
הפעילות נוהלה על ידי חנוך בן אליהו. הוא הסביר את כוונותיו, וחילק קבוצות עבודה להכנת האמצעים לפעילות ותגובות בו זמנית.
בן אליהו הציג שני שלבים: הפעלת כוח רב להוצאת הספינה מהמצב הסטטי ולגרום לתחילת ההזזה שלה, והפעלת כוח מתמשך פחות אבל מתמשך לשמירת התנועה בהחלקה. לקראת ביצוע הזזת הספינה הוכנו לוחות ברזל מרוחים בגריז, כריות אוויר מתנפחות לניתוק מהקרקע והרמה, וצינורות פלדה לשמש כגלגליות לשם החלקת הספינה למים, שהוזמנו מחברת קו צינור אילת אשקלון.
לצורך איטום הסדקים שנוצרו בספינה, הופעלה שיטה מתקדמת של ייצור קצף פלסטי על ידי אנשי יחידת יפתח, כאשר החומר ואמצעי הייצור הובאו על גבי שתי משאיות ריאו. במשאית שהגיעה היה גם מנוף, שסייע להרכבת הרסן בחרטום אח"י געש. הוכנו משאבות חזקות (מהדגם שנלקח שלל מהמצרים), לשאיבת המים שיחדרו בעת הגרירה.
נקודות הקשירה שנבדקו היו ארבעת עמודי החיבור לצירי המדחפים. תחשיב שנעשה במספן הציוד העלה שניתן יהיה להפעיל כוח משיכה של עד 240 טון.
לצורך החלקה בלא מעצורים של גוף הספינה לכיוון הים חתכו אנשי ילת"ם את צירי המדחפים. הקטרפילר די-7 חפרו תעלה בריף האלמוגים באזור שמאחורי הספינה לים הפתוח.
מפקד יחידת הנצלה ימית אמנון ריסין מסר את הערכתו קטרפילר די-7 לא תספיק, וכי יש להביא שלושה טרקטורי קטרפילר די-9 שידחפו וימשכו יחד את חרטום הספינה. חנוך בן אליהו שריכז את העבודה שמע את העצות ופעל כפי שמצא לנכון.
מספנת אילת ייצרה מסגרת שמאפשרת מגע בטוח מהמחרשה של הקטרפילר די-9 לחרטום אח"י געש. שני קטרפילר די-9 התחברו אל של הקטרפילר די-9 הדוחף, ופעלו יחד בכוח של כ-220 טון.
המשיכה ודחיפה לים חייבת הייתה להיעשות אך רק בעת הגאות, כאשר נפח גוף הספינה השקוע במים מפחית את משקל ספינה בקרקע. באותו יום זמני הגאות היו ב-4:30 בבוקר או אחרי הצהריים. הניסיון למשוך את הספינה עם הגוררות בדחיפה של משאית הדי-9 אחד ושתי משאיות הדי-7 לא צלחו. רק כאשר רוכזו במקום שלושת הטרקטורים קטרפילר די-9 הופעל החילוץ בהצלחה.
המילוי בקצף פלסטי לא יכול היה להשיג איטום מושלם. לכן הועברו משאבות נוספות בכוננות להפעלה. עם הירידה מהשונית החלה חדירת מים מנקודות שונות בתחתית. שאיבת מים מכל המדורים הופעלה ברציפות עד להספנה ב"סינקרוליפט" - מתקן מעלית ימי המרים ומוריד כלי שיט למים באילת.
פעילות הנחתת.
התברר כי החילוץ מצריך הבאת טרקטורים לדחיפת הספינה, ומשאית שתייצר את חומר האיטום בסדקים שנבעו בספינה.
בנמל אילת עגנו באותה העת שלוש נחתות (באורך 36 מטר) כולן במצב השבתה וללא צוות. רוחב המחסן בנחתת 3.8 מטר לא אפשר להעביר קטרפילר די-9 שרוחב הכף שלו 4.5 מטר. היה ברור שיש צורך להפעיל את הדי-9 ללא הכף.
מפקדי זירת ים סוף ומספנת אילת בחרו את אח"י שקמונה (פ-55), שהייתה במצב פחות ירוד משתי הנחתות האחרות. בהכנות לשילוחה אל אתר ההחפה בחוף הסעודי. למפקד הנחתת מונה סרן ציקי חקלאי, מפקד נחתת מוסמך שנמצא בשירות מילואים פעיל בתחנת המכ"ם באילת. הצוות לאיוש הנחתת נשלח מפלגת הנחתות בנמל אשדוד. התוכנית הייתה להעביר את הצמ"ה והרכבים מחוף דהב לאזור ההחפה.
ב-25 בספטמבר בשעה 10:20 הגיעה הנחתת לחוף דהב. מפקד סא"ל מייק אלדר הוזעק מביתו על ידי ראש מספן ים וקיבל אחריות כוללת על מבצעי ההנחתה. אלדר שהגיע במסוק למנחת דהב, יצא לבדוק את המצב בשטח ולבחור חוף להנחתת הנחתת. אלדר התרשם כי יש צורך הדחוף בהבאת טרקטורים קטרפילר די-9 וקטרפילר די-7.
הנחתה ראשונה - בשעה 20:00 יצאה הנחתת לסבב ראשון כשהיא מועמסת בקטרפילר די-9, קטרפילר די-7 ומשאית ריו. אותם הנחיתה ב-22:20. השפל בים ומזג האוויר הנוח הקלו על החיילים להעמיס יותר ציוד ועזר לנחיתה. נהגי כלי הרכב שלא עברו אימון מוקדם, לוו בנחיתה על ידי המפל"ג, והביצוע עבר חלק ללא תקלות ועיכובים.
הנחתה שנייה - בשעת חצות הגיעה הנחתת שוב לחוף דהב, והעמיסה קטרפילר די-7 ומשאית ריו שנייה שנשאה מיכל עם חומר הקצפה. בעת ההתקרבות לנחיתה כבה המכ"ם, והיא נעזרה בדבּוּר שיכוון אותה לנחיתה. ב-26 בספטמבר בשעה 04:20 בוצעה ההנחתה במים גבוהים בחושך. הנחתת עלתה על ריף האלמוגים באתר. הצמ"ה וכלי הרכב ירדו ללא בעיות.
הנחתה שלישית - ב-26 בספטמבר בשעה 06:35 נחתה בחוף דהב, תיקנה את מכשיר המכ"ם, והמתינה לשני טרקטורי הקטרפילר די-9. באותה הפלגה הייתה אמורה להביא צינורות מתכת עבים, שהוזמנו ומחברת קו צינור אילת אשקלון. העמודים היו אמורים לשמש כגלגלות החלקה מתחת לגוף הספינה. מפל"ג 921 הבין שיש להעדיף את הובלת הטרקטורים. הנחתת אספה גם קומנדקר עם מכלי דלק אל סירות הגומי. יצאה בשעה 14:14 והגיעה לחוף החילוץ בשעה 16:20.
שני טרקטורי קטרפילר די-9 שהגיעו נרתמו אל הקטרפילר די-9 שדחף את חרטום אח"י געש ומשכו משני הצדדים את הספינה לכיוון הים. גוף הסטי"ל התנער, נע אחורה וירד מהשרטון. הנחתת חזרה לחוף והחלה לאסוף כלים וציוד. הנחתת נתקעה בחוף, ולא הצליחה לרדת מהשונית. טרקטור קטרפילר די-7 דחף ועזר לה לרדת. המצב הרעוע של הנחתת התבטא בכך שהדחיפה עם הכף גרמה לחור בדלת הנחיתה.
הנחתת פעלה עם צוות מאולתר, תקלות שתוקנו בים וחוסרים רבים. אך עם פיקוד מקצועי ויזמתי ביצעה את משימתה באופן מיטבי. המקצוענות והסיכון המחושב יצר מצב שהנחתת שכבר הוכרזה מושבתת ובלתי-כשירה להובלה ולהפלגה בכלל היוותה גורם משמעותי לביצוע המוצלח.
פינוי כלי החילוץ.
הנחתת העבירה לדהב בשלושה סבבים את כלי הצמ"ה ונשארה עם מפקד זירת ים סוף עד לניקיון יסודי של שטח החילוץ מחפצים הנוגעים להחפה הלא-מתוכננת.
לאחר גרירת הספינה התפנו המפקדים והמחלצים מהשטח. מפקד זירת ים סוף אל"ם משה אורון קיבל את משימת החזרת השטח לקדמותו ככל האפשר, כפי שהובטח לסעודים. הטרקטורים יישרו את השטח, ולאחר מכן נאספו אל הנחתת שיצאה לאילת.
עלות מבצע החילוץ.
מבצע החילוץ עלה לצה"ל כ-8 מיליון שקל שערכם באותה עת היה כ-513 אלף דולר אמריקני. סכום זה אינו כולל את ההוצאה שנדרשה לתיקון והחזרת הספינה לכשירות.
הוצאות חיל הים.
הוצאה כוללת הסתכמה ב-2.972 מיליון שקל. סכום שחיל הים נדרש לספוג מתקציבו השנתי.
הוצאות חיל האוויר.
הוצאות מטוסי חיל האוויר מחושבת לפי מפתח שעות טיסה למטוסים השונים 4.9 מיליון שקל. בחילוץ השתתפו:
במסוקי אנפה 18:50 ש"ט (ראשי תיבות: שעות טיסה), מסוקי סייפן 4:15 ש"ט, מסוקי יסעור 53:15 ש"ט, מטוסי קרנף 27:55 ש"ט, מטוסי דקוטה 21:05 ש"ט, מטוס זמיר, 7:50 ש"ט, מטוסי דפנה 9:20 ש"ט, מטוסי קורנס 2:30 ש"ט, מסוקי צפע 12:00 ש"ט, ומטוס כפיר 1:20 ש"ט.
החזרת אח"י געש לכשירות.
פירוט הנזקים בספינה אשר חייבו תיקון לקראת חזרה לכשירות: