ע"פ הוראתו, צאצאיו לא מכרו את הספר אלא חילקו אותו לתלמידיו ולבני משפחתו. "ר' יצחק נעתר [להוצאת הספר] בתנאי כי ספרו לא יעלה במכירה אלא כל תלמיד אשר ידרוש את הספר יקבלו חנם אין כסף. השפלת כבוד התורה היה בעיניו למכור תורה בכסף. וגם יכול היות כי רבים מהתלמידים יקנו הספר מפני הבושה וזה לא מכבודו".
החלק הראשון של הספר כולל דרשות על כל פרשות השבוע ועל חלק מהחגים, והחלק השני כולל הספדים שנשא בהזדמנויות שונות לצד דרשות לאירועי נישואין וברית מילה. אחד מתלמידיו תיאר במאמרו את אופי הספר: ""תורתו הייתה נקיה מכל שמץ חכמה זרה, זהיר היה מאוד שלא להכניס אל תוכו שום חכמה בלעדי חכמת התלמוד ונושאי כליו. בכל השני מאות ושלושים עמודים הגדולים של ספרו, יסד את דבריו רק על קדשי התלמוד והמדרשים ולא השתמש בשום ספר אחר. הספר הוא האיש, כל רוחו מתבלט בתוכו. על ספרו הטביע חותמו המיוחד חותם איש תם וישר אשר מעולם לא זז מארבע אמותיה של ההלכה אפילו כל שהוא ומשך ידו אפילו מחקירותיו המחוכמות של הרמב"ם הקדוש!"".
במבוא להוצאה המחודשת של הספר "ברכת יצחק", כותב נכדו של המחבר הרב שמשון רפאל וויס כי הוא הניח אחריו כמה כתבים נוספים, אך כולם אבדו בשנות השואה "בים הדם והדמע". בספרו "ברכת יצחק" הוא מעיד על קיומם של כתבים נוספים שלו במספר נושאים: ספר תהילים (עמ' ז', עמ' קכ"ה, עמ' קמ"ח, עמ' קנ"ב, עמ' קס"ז), מגילת רות (עמ' כ"א), מגילת קהלת (עמ' מ"ה, עמ' ק"ו), מגילת שיר השירים (עמ' נ"ד, עמ' קנ"א, עמ' רי"ט), מגילת אסתר (עמ' ק"ס), ספר משלי (עמ' קס"ג), מסכת אבות (עמ' נ"ב, עמ' צ"ז, עמ' קנ"ז) ומסכת כריתות (עמ' כ"ו).
תמיכתו בתנועה הציונית.
שנה בלבד לאחר הקונגרס הציוני הראשון הוקמה בטופולצ'אני אגודה ציונית מקומית. אליעזר, בנו של ר' יצחק שווייגער, היה מראשוני צעירי טופולצ'אני שהתקרבו לחוגים הציוניים עוד בצעירותם כאשר למדו בערים הגדולות של אירופה (יחד עם איגנץ פרידמן, הרמן אברהמזון ווילהלם רייכנטאל). בשובם לטופולצ'אני, הם דיברו רבות על חידושיה של התנועה הציונית, והלהיבו חוגים רבים בציבור היהודי בעיר.
האגודה הציונית בטופולצ'אני הייתה מחמש האגודות הציוניות הראשונות על אדמת הונגריה, והתייחדה בהיותה בעלת אופי דתי מובהק בהתאם למסורת הקהילה במקום. את התמיכה הנרחבת לה זכתה האגודה הציונית במקום, בפרט בקרב הציבור הדתי, ניתן להסביר בדמותם של הרבנים הראשיים במקום הרב כלב שלזינגר והרב יצחק שווייגער. הרב שווייגר היה מהרבנים האורתודוקסים הראשונים בהונגריה שהצטרפו לתנועה הציונית, ותומך נלהב של האגודה הציונית בטופולצ'אני. בשנת 1902 הוא השתתף יחד עם הרב פייבל כלב שלזינגר באספת האגודה הציונית בחול המועד סוכות, הכריז בפומבי על הצטרפותו אליה, ורכש מאז בכל שנה את השקל הציוני.
לקראת הוועידה הראשונה של תנועת המזרחי בשנת 1904 (תרס"ה) התעצמה הפעילות באגודה הציונית של טאפאלצ'אן, לצד התנגדות רבה שהתעוררה בחוגים חרדיים רבים שהפעילו את מלא כובד משקלם על מנת למנוע את כינוסה של הוועידה. ר' יצחק שווייגער, שהגן בנאמנות על תנועת המזרחי מפני התקפות של חוגים שונים, פרסם לפני פתיחת הוועידה מכתב תמיכה פומבי בתנועת המזרחי בעיתון "תל תלפיות", עלון תורני שהודפס בעיר ואץ (ויטצען) בעריכת הרב דוד צבי קצבורג:
""התענגתי בכל מה שכתוב בעיקר העינין של הציונות בתל תלפיות, וכבר לפני כמה שנים נתתי שקלי בכל שנה ושנה לסייע לדבר מצווה גדולה, להציל בני עמינו מיד בני נכר. אבל בכרוז שקרא בחיל, עיקר חסר מן הספר, לידע ולהודיע ולהודע, שהמזרחי בארץ רוסי' הוא כינוס לצדיקים וליראים ולחושבי שמו ואוהבי תורה שכל אחד ואחד מחויב לחבר עמהם, ויאמר לדבר כי טוב טוב הוא כדי שהכת היראים באמת יהי' להם תוקף וכח עזה לפעול בלשכת האגודה ואין לדאוג כלל מהרקנים שבהם, כי המה עומדים על גביהם, ובכמה עניינים גדולים ראינו שאין נותנים כתף סוררת לדעת היראים של המזרחי (הקאלאניאל באנק סגורה בש"ק [שבת קודש] ובי"ט [וביום טוב] וגם המסחר שם נעשה הכל על פי היתר עסקא כדת וכדין) ואם יגדל באיכות וכמות כת המזרחי יעשה הכל על פיהם ואנחנו מחויבים לעמוד על ימינם ולסייע אותם לדבר מצווה גדולה ישוב א"י תובב"א ולהציל עשוקי בנ"י מיד עושקיהם בכוח, וכל הנ"ל חסרון ניכר בדבריו הנעימים הנני אומר יישר כוחו יפה עשה בעתו לעורר את אבנ"י [את בני ישראל] לתלהב אותם, ולחזקם לאהבת ישראל אחיהם"".
באותה תקופה התפרסמו ב"תל תלפיות" דעות נוספות בעד ונגד הציונות זו לצד זו, אך בשלב מאוחר יותר הרב ישעיהו זילברשטיין, שהעיתון עמד תחת ביקורתו, שם קץ לכתיבה הציונית בו.
משפחתו.
לר' יצחק וגיטל שווייגער נולדו שמונה ילדים: אליעזר, אסתר, רחל, אברהם, יהודית, בילה, חיה-לאה ופנחס-ישעיה, וארבעה מהם (אליעזר, רחל, אברהם וחיה-לאה) נרצחו בשואה. שניים מבניו היו רבנים ידועים:
Las que no iban a salir
Las que no iban a salir (באנגלית: The Ones That Were Not Coming Out) הוא אלבום אוסף הראשון של הזמר והראפר הפורטוריקני באד באני. האלבום יצא לאור ב-10 במאי 2020, על ידי חברת התקליטים Rimas. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
רקע והכרזה.
במהלך חודש מאי החל באד באני לעלות טיזרים של שירים מתוך האלבום בעמוד האינסטגרם שלו, שבוע לפני צאתו הרשמית. כמה שירים הוצגו על ידו כשירים שלא פורסמו ולא הגיעו לאלבומי האולפן האחרונים שלו "X 100pre" ו-"YHLQMDLG". חלק משירים מן האלבום הוקלטו במהלך הסגר שהיה עקב התפרצות מגפת הקורונה. ב-4 באפריל 2020, יצא לאור הסינגל הראשון "En Casita", בהשתתפות חברתו של באד באני גבריאלה, הסינגל יצא באופן בלעדי ב-SoundCloud. ב-10 במאי 2020, יצא לאור הסינגל השני "Cómo Se Siente (Remix)", לצד האלבום עצמו.
פרסי המוזיקה האמריקאית 2015
טקס פרסי המוזיקה האמריקאית ה-43 התקיים ב-22 בנובמבר 2015 בתיאטרון מיקרוסופט, לוס אנג'לס, קליפורניה, תוך הכרה באמנים ובאלבומים הפופולריים ביותר בשנת 2015. בסמוך להכרזת המועמדויות בטקס, נודע כי הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז תהיה המנחה שלו. טיילור סוויפט הייתה לאמן עם מרבית המועמדויות בטקס (6), כמו גם היותה האמן שזכה במרבית הפרסים באותו הטקס (3). במהלך הטקס, נשא ג'ארד לטו הספד בנוגע לפיגועי נובמבר 2015 בפריז.
לאחר הטקס, הוכרז כי נתוני הרייטינג שלו עמדו על כ-10.98 מיליון צופים בסך הכול.
יחסי אלבניה–מצרים
יחסי אלבניה–מצרים הם היחסים הדו-צדדיים בין אלבניה ומצרים.
היסטוריה.
ההיסטוריה של היחסים המדיניים והצבאיים של אלבנים ומצרים מתוארכת לתקופת הרומאים בעת העתיקה. היחסים בין המדינות התקרבו כאשר האימפריה העות'מאנית השתלטה על מצרים בתחילת המאה ה-16. האלבנים העות'מאניים נתנו את תרומתם לכיבוש מצרים העות'מאנית ומושלים רבים במחוז העות'מאני הזה היו אלבניים.
היחסים בין אלבניה ומצרים התגברו בתקופות המודרניות המוקדמות, כאשר מוחמד עלי ממצרים הפך למושל, וכיהן כמשנה למלך של מצרים וסודאן. יורשיו שלטו במצרים עד המהפכה בשנת 1952, והקמת רפובליקת מצרים.
יחסי אוסטרליה–בלגיה
יחסי אוסטרליה–בלגיה הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לבלגיה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה, כאשר שתיהן לחמו כחלק ממדינות ההסכמה. כוחות אוסטרלים לחמו בקרב מסין ובקרב פשנדל, מתוכם מתו 12,500 חיילים. באוקטובר 2020 הובילה אסטריד, נסיכת בלגיה משלחת כלכלית לאוסטרליה.
יחסים כלכליים.
בשנת 2015, היצוא האוסטרלי לבלגיה כלל בעיקר פחם ודלקים מאובנים אחרים בשווי של כ-1.2 מיליארד דולר אוסטרלי. היבוא מבלגיה, שהורכב בשנת 2015 בעיקר מתרופות, מכוניות וטקסטיל, עמד אז על שווי של 1.6 מיליארד דולר. אוסטרליה היא יעד היצוא ה-32 בגודלו בבלגיה ומקור היבוא ה-40 בגודלו. בלגיה היא יעד היצוא ה-23 בגודלו באוסטרליה ומקור היבוא ה-26 בגודלו. בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-צדדי ב-3.4 מיליארד דולר.
אבריסטו קרבליו
אבריסטו קרבליו (בפורטוגזית: Evaristo do Espírito Santo Carvalho; 22 באוקטובר 1942 – 28 במאי 2022) היה נשיא סאו טומה ופרינסיפה וכן ראש ממשלת המדינה בשתי כהונות.
קרביליו כיהן כראש ממשלת סאו טומה ופרינסיפה בין 7 ביולי–25 באוקטובר 1994 ושוב מ-26 בספטמבר 2001 עד 28 במרץ 2002. היה חבר במפלגת הפעולה הדמוקרטית העצמאית (ADI).
קרבליו התמודד בבחירות לנשיאות המדינה בשנת 2011, בזמן שכיהן כדובר האספה הלאומית. הוא נתמך בקמפיין שלו על ידי ראש הממשלה המכהן פטריס טרובאדה. קרביליו סיים במקום השני בסיבוב הראשון עם 21.8 אחוזים מהקולות, אחרי הנשיא לשעבר, מנואל פינטו דה קוסטה. בסופו של דבר, קוסטה ניצח בבחירות עם 52.9 אחוז מהקולות. לאחר מכן הפך קרבליו לסגן נשיא המפלגה.
בבחירות לנשיאות ביולי 2016, קרבליו זכה לרוב הקולות (49.8%) והמשיך לסיבוב שני מול הנשיא המכהן. עם זאת, קוסטה, הנשיא המכהן, פרש מהמירוץ בטענה להונאה בסבב הראשון. בכך למעשה קרביליו ניצח בבחירות. הוא הושבע לתפקיד ב-3 בספטמבר. הליך הבחירות התקבל היטב בזירה הבינלאומית, עם הודעה לעיתונות של מחלקת המדינה של ארצות הברית שקבעה כי "הבחירות הללו הן עוד הפגנה של המחויבות רבת השנים של סאו טומה ופרינסיפה לערכים דמוקרטיים. באמצעות התנהלותם המופתית, תושבי סאו טומה ופרינסיפה ממשיכים לשמש מגדלור של דמוקרטיה עבור מדינות אחרות."