המנהיגים החשובים ביותר של הוואלאפאי (טוקומהט - Tokoomhet) באותה תקופה היו ואובה יובה (Wauba Yuba), ראש לוחמי היאוואפאי, שרום (Sherum) משבט ההרים התיכוניים, היטצ'י היטצ'י (Hitchi Hitchi) משבט הרמה וסוסקואטמה (Susquatama), המכונה ואלאפאי צ'רלי, משבט ההרים התיכוניים. העימותים נפסקו לאחר שוויליאם הרדי (William Hardy), שסלל והפעיל את דרך האגרה לקולורדו שנחסמה בשל התקפות האינדיאנים, ומנהיגי הוואלאפאי ניהלו בביל ספרינגס (Beale Springs) משא ומתן שהסתיים בהסכם שלום. ההסכם החזיק מעמד תשעה חודשים בלבד והסתיים כאשר בוויכוח על תנאי ההסכם הרגו מתיישבים את ואובה יובה וחמישה מנהיגים נוספים נשבו על בידי גנרל גרג (Gregg), והעימות התחדש. הוואלאפאי תקפו מכרות זהב ומתיישבים לבנים. בעזרת סיירים אינדיאנים משבט מוהאבי תקפו פרשים מצבא ארצות הברית את החוות של הוואלאפאי ושרפו אותן. העימות המכריע של מלחמת ואלאפאי התרחש בינואר 1868, כאשר פלוגה בפיקודו של הסרן יאנג (S.B.M. Young) שאליו הצטרף כוח בפיקודו של הסגן ג'ונתן סטיוונסון (Johnathan D. Stevenson) הפתיעה את שרום שלרשותו עמדו כמאה לוחמים. הקרב שכונה "קרב פסגת שרום" (Battle of Cherum Peak) נמשך יום שלם. במטח הראשון נהרג סטיוונסון, ובסופו של דבר הצליח הכוח של הוואלאפאי להימלט, אבל היו להם 21 הרוגים ופצועים רבים. קרב זה שבר את כוח ההתנגדות של הוואלאפאי. להרוגים בקרבות הצטרפו גם מתים ממחלות מידבקות כדוגמת שעלת ודיזנטריה, וב-20 באוגוסט 1868 נכנע עיקר הכוח בפיקוד של לווי לווי (Leve Leve), אחיו למחצה של שרום. קבוצת הלוחמים האחרונה, בפיקודו של שרום, נכנעה רק ב-1870. משערים שכשליש מבני הוואלאפאי מתו בקרבות ובמחלות. האמריקנים העריכו את גבורתם של הוואלאפאי וגנרל אמריקני התבטא במילים: "הייתי מעדיף להילחם כנגד חמישה אפאצ'ים מאשר כנגד ואלאפאי אחד". אחרי הכניעה העסיק הצבא האמריקני סיירים מבני הוואלאפאי בעימות עם היאוואפאי, אויבים מסורתיים של הוואלאפאי.
אחרי המלחמה.
הוואלאפאי המובסים רוכזו תחילה באזור קמפ ביל ספרינג (Camp Beale's Spring), וב-1874 הורתה הלשכה לענייני אינדיאנים לכפות על קבוצה שבין 400 ל-600 וולאפאי מעבר דרומה מרחק של קרוב ל-240 קילומטרים אל השמורה שהוקמה בלה פאז (La Paz) שבמורד הקולורדו. החום, הרעב והמחלות הכריעו רבים מבני השבט ורבים נמלטו שנה אחר-כך חזרה למקומות מגוריהם הקודמים. אלא שהתנאים כבר לא אפשרו את חיי הנוודים למחצה ורבים החלו לעבוד עבור המתיישבים האירופאים במכרות ובחוות שהוקמו באזור.
ב-1881 פנו נציגים מהשבט לממשל האמריקני בבקשה להקצות להם שמורה שבה יוכלו להגן על עצמם ועל אדמתם. ב-4 בינואר 1883 חתם נשיא ארצות הברית, צ'סטר ארתור, על צו נשיאותי שהקצה לוואלאפאי את שטח השמורה הנוכחי. במקביל הונחה מסילת ברזל של חברת הרכבות האטלנטית והפסיפית (Atlantic and Pacific Railroad) דרך שטחי השמורה. אף שבניית הרכבת פגעה באורח החיים של הוואלאפאי היא גם שימשה מקור פרנסה. מאוחר יותר עקב כביש 66 ההיסטורי אחרי מסלול המסילה והוא עובר דרך פיץ' ספרינגס, היישוב המרכזי בשמורה.
ב-1938 אישרו הוואלאפאי חוקה פנימית והקימו מועצת שלטון, כשפיץ' ספרינגס נקבעה כבירת השבט. ב-1940, לאחר שהפעילו במשך תקופה ארוכה שדולה, הכריח הקונגרס של ארצות הברית את חברת הרכבת סנטה פה (Santa Fe Railway) לוותר על כל תביעותיה על שטחים בשמורה. בית המשפט העליון אישר צעד זה שנה אחר-כך. צעדים היו שימוש תקדימים בתביעות של שבטים אינדיאניים אחרים.
הוולאפאי כיום.
ממשל.
השבט נשלט על ידי מועצת שבט הוולאפאי (Hualapai Tribal Council), הכוללת יושב ראש, סגן, ושבעה חברים נוספים. מוסדות שבטיים נוספים כוללים את בית המשפט השבטי ובית המשפט לערעורים שנועד לכפות את כללי וחוקי השבט וחוקתו. על אכיפת החוק אחראית מחלקת המשטרה של אומת הוואלאפאי (Hualapai Nation Tribal Police Department) שהוקמה ב-2002, וכוללת מפקד, סגן, חוקר פלילי ו-11 שוטרים שהוסמכו על ידי משטרת אריזונה. על כיבוי אש אחראית הלשכה לענייני האינדיאנים (Bureau of Indian Affairs) וכבאים מתנדבים.
בריאות.
הלשכה לענייני האינדיאנים אחראית על שירותי הבריאות באמצעות מרפאה קטנה שהוקמה בשמורה. השמנה ואלכוהוליזם הם בעיות משמעותיות אצל האינדיאנים ולכן מושקעים מאמצים רבים בהסברה נגד השימוש בסמים ובאלכוהול. בעיה נפוצה נוספת ממנה סובלים רבים מבני השבט היא סוכרת. לעומת זאת בני השבט ניחנים בלחץ דם נמוך בצורה יוצאת דופן, כל כך נמוך שאדם ממוצע היה מתעלף אם זה היה לחץ הדם שלו. הלם כתוצאה מלחץ דם נמוך הנובע מאובדן נוזלים כמעט שלא מתגלה בין התושבים. משערים שתכונה מיוחדת זו הועברה בתורשה מאבותיהם הנוודים. אלו שיכלו לשרוד את התקופה הארוכה ביותר בלי מים העבירו תכונה גנטית זו לדורות הבאים.
שפה.
שפת הוואלאפאי היא אחת השפות ממשפחת שפות יאומן (Yuman–Cochimí languages) אותה דוברים גם בני שבט ההוואסופאי שהיו בעבר חלק מהוואלאפאי. מרבית התושבים בני למעלה מ-30 דוברים שפה זו, כמו גם צעירים רבים. השיעורים בבית הספר בפיץ' ספרינגס מועברים הן בשפת הוולאפאי והן באנגלית, בנוסף מארגן בית הספר מחנות קיץ המתנהלים בשפת הוואלאפאי.
כלכלה.
כלכלת השבט מתבססת בעיקר על עבודות חוץ. מקורות הכנסה נוספים מגיעים מתיירות, הפעלת שיט רפטינג בנהר הקולורדו, גידול בקר בחוות, מסעות ציד וכריתת עצים, כמו גם הכנת מוצרים מקומיים, כמו קליעת סלי קש. העסקים מנוהלים על ידי דירקטוריון היזמות של הוואלאפאי (Hualapai Enterprise Board), ועדה של חברי שבט עצמאים שהוכיחו גישה לעסקים וגם אנשים מחוץ לשבט. שירותי בנקאות ניתנים לוואלאפאי בסניפי המוסדות הפיננסיים העיקריים של אריזונה בקינגמן. ב-2007 הקימו יזמים מטעם השבט אטרקציה תיירותית ייחודית, מרפסת צפייה גדולה שקרקעיתה שקופה על קניון צדדי של הקולורדו בגובה שבין 150 ל-240 מטרים מעל הנהר המכונה "Grand Canyon Skywalk".
פלייד קמרי
פְּלַייְד קָמְרִי (בוולשית: Plaid Cymru, "המפלגה הוולשית"; באנגלית: Plaid Cymru - The Party of Wales) היא מפלגה ולשית הקוראת למתן עצמאות לוויילס ולחיזוק השפה והתרבות המקומיות. היא קמה ב-1925 וזכתה במושב הראשון שלה בבית הנבחרים הבריטי בבחירות 1966. בבחירות הכלליות בבריטניה (2017) היא קיבלה ארבעה מושבים (ו-164,466 קולות) בבית הנבחרים, מתוך ארבעים מחוזות הבחירה הוולשיים. יש לה עשרה מתוך שישים ב. כמו כן, יש לה שני נציגים בבית הלורדים. המנהיגה הנוכחית, מאז 2012, היא ליאן ווד.
המצע של פלייד קמרי קורא לחיזוק המוסדות המקומיים הוולשיים ולקבלת עצמאות הדרגתית, כחברה מלאה באו"ם, תוך היוותרות באיחוד האירופאי; לכלכלת רווחה המבוססת על גישה סוציאל-דמוקרטית מתונה; ולשימור וחיזוק השפה והתרבות הוולשיות, תוך שאיפה לדו-לשוניות מלאה, בפועל ולא רק מכח חוק, עם האנגלית השלטת.
היסטוריה.
המפלגה הוקמה ב-5 באוגוסט 1925 מאיחוד שתי תנועות לאומיות, "התנועה הוולשית" ו"הצבא לשלטון עצמי לוויילס". המזכיר הכללי הראשון היה יו רוברט-ג'ונס, והנשיא היה לואיס ולנטיין. דמות בולטת נוספת לצדם הייתה המשורר והמחזאי הוולשי סאונדרס לואיס. הם היו סיעה זעירה וכמעט ולא גרפו קולות בנסיונותיהם המועטים להיכנס לפרלמנט. בנשיאותו של גווינבר אוואנס, שנכנס לתפקיד ב-1945, הפכה פלייד לכח משמעותי יחסית בזירה הוולשית. ב-1959 היא התמודדה על רוב המושבים במדינה וזכתה ב-5.2% מהקולות (77,571 מצביעים); ב-1966 הצליח אוואנס עצמו להיבחר לפרלמנט בבחירות חוזרות, לאחר שנכשל בכלליות, והיה לחבר הראשון מטעמה בווסטמינסטר.
ב-1970 העמידה פלייד מועמדים בכל המחוזות הוולשיים וגרפה 11.5% מהמצביעים (175,016 איש, המספר הגבוה ביותר עד 2001). בבחירות הכלליות בפברואר 1974 הכניסה לראשונה נבחרים ישירות לבית הנבחרים, שני מושבים. כשנערך סיבוב נוסף כעבור שמונה חודשים, עקב השוויון בין הלייבור והשמרנים, זכתה בשלושה. המפלגה ספגה מהלומה כשהציבור דחה ברוב גדול את ההצעה להקמת אספה לאומית במשאל-עם ב-1979. אוואנס הוחלף ב-1981 ופלייד קמרי ערכה בחינה-מחדש של יעדיה, שהתבטאה גם באימוץ מצע סוציאליסטי מתון במהלך העשור. בבחירות 1992 הגיעה המפלגה לשיא כוחה, ארבעה מושבים, הישג שהצליחה לשמר בסיבובים של 1997 ו-2001. באחרון הגיעה למספר הגבוה ביותר של קולות אי-פעם, 195,893. ב-1997 הושג רוב דחוק של 50.3% במשאל עם נוסף על הקמת אספה לאומית, ובבחירות הראשונות אליה הייתה פלייד קמרי לשנייה בגודלה אחרי הלייבור, עם 17 מושבים. ב-1999 הצליחה - לאחר שנכשלה בכך מאז 1979 - להיכנס לפרלמנט האירופי וזכתה בשני מקומות מהחמישה השמורים לוויילס. כוחה באספה הלאומית פחת ל-12 בבחירות 2003, עלה ל-15 ב-2007. בבחירות ב-2011 היא התדרדרה ל-11 מושבים ולמעמד השלישית בגודלה בלבד. היא חברה בקבוצת "הברית האירופאית החופשית", המקדמת מיעוטים לאומיים שונים בפרלמנט האירופי.
מסטלאן
מסטלאן (בספרדית: Mazatlán ) היא עיר במדינת סינלואה במקסיקו. מסטלאן נמצאת בדרום סינלואה, בחוף האוקיינוס השקט.
היסטוריה.
ספרד כבשה את אזור מסטלאן ב-1531, אך הוא ננטש על ידי הספרדים כעבור זמן קצר. ב-1576 ספרד שוב השתלטה על האזור.
בשלב מסוים במאות שלאחר מכן מסטלאן נוסדה ככפר דייגים קטן. ב-1821 הוחלט להקים במסטלאן נמל. באזור 1830 הגיע לאזור בנקאי בשם חואן נפומוסנו מצ'דו אשר השקיע בנמל ובמסטלאן. בעקבות פעולותיו נמל מסטלאן הפך לאחד החשובים בחוף המערבי של מקסיקו ומסלטאן גדלה לכדי עיירה.