ירמיה מובילה היה דודו של המיטרופוליט של קייב, פטרו מוהילה, אביה של ראינה מוהיליאנקה וישניובייצקה, סבו של הנסיך הפולני-ליטאי-אוקראיני ירמי וישניובייצקי שנקרא "ירמי" לזכרו, וסבא רבא של מלך פולין מיכל קוריבוט וישניובייקצי.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
ירמיה מובילה נולד בשנת 1555 כבנם של יואן מובילה מהודשט (מת ב-1580) ושל אשתו השנייה, מריה מובילה ממולדובה (מתה ב-1614), בתו של השליט פטרו רארש עם מריה צ'רנאט או, פחות בסיר, עם ילנה יקתרינה ברנקוביץ'. אחיו היו סימיון מובילה, לימים שליט בוולאכיה ובמולדובה, תואדר מובילה (אח למחצה), לימים פוסטלניק וגאורגה מובילה, לימים מיטרופוליט. אחיותיו היו סקיאוקה וגריאקה שהתחתנו עם בויארים מקומיים ומריאנה שנישאה לאציל הפולני איסאיה הרבוט.
את השם "מובילה" (בעברית:"תל") נשא לראשונה הב, קוסמה. האב, יואן, שהגיע לדרגת לוגופט גדול בהייררכיה הדרגטורים המולדבים. הוא נאלץ בשנים 1552-1551 למצוא מפלט בפולין ומילא שם תפקידים ביטחוניים. המשפחה אימצה במהלך הזמן קו מדיני שלפיו שיתוף פעולה עם ההבסבורגים לא יצליח לשחרר את מולדובה מתלותה באימפריה העות'מאנית.
התחלת הקריירה.
ירמיה מובילה התחיל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת 1579 כשהתמנה במועצת החצר של השליט יאנקו סאסול. ב-1581 עקב מפנה במדיניות השליט נמלט ירמיה מובילה לפולין יחד עם קבוצת בויארים, ביניהם, אחיו גאורגה מובילה, שהיה בישוף של רדאוץ. אחרי מרץ 1582 חזר למולדת, בעזרת הלוגופט הגדול לוקה סטרואיץ' וניסה להשיג פיוס בין הלשטון לגולים בפולין.
ירמיה התחתן בשנת 1587 עם אצילה הונגרייה, ארז'בט, ברומנית אליסבטה, בת של טמאש צ'ומורטאן, שהיה בעל אחוזות בלוזנה, על יד לבוב. אליסבטה הייתה נוצרייה קתולית והשפיעה כרעיית השליט על צמיחת דת זו במולדובה בתחילת המאה ה-17.
ירמיה מוביל קודם שוב על ידי השליט יאנקו סאסול וכיהן בשנים 1591-1583 כוורניק גדול של מולדובה, תפקיד הנחשב למעין ראש ממשלה.
אחרי חזרתו לשלטון של פטרו הפיסח בעזרת הטורקים, תפס מובילה את המקום השלישי בהייררכיה במועצת החצר, כוורניק גדול של "ארץ העילית". ב-1586 מעמדו התחזק זמנית על ידי מינוי אחיו גאורגה כמיטרופוליט של סוצ'אבה.
אולם ב-1591 נקלע ירמיה מובילה לסבך של תככים בחצר של פטרו הפיסח שבמרכזם עמד ההרפתקן ממוצא אלבני ברטולומאו ברוטי. לפי טענות אחדות ברוטי דיווח לטורקים על מגעים שנוהלו על ידי המולדבים עםוינה ועם רומא. מובילה נאלץ שוב לברוח לפולין, כשליווה בגלות את השליט פטרו הפיסח. הוא מצא מקלט באושצ'יה ז'יילונה אצל "שר המשקאות" (שר הכלכלה) של החצר הפולנית, יאן אוסטרורוג.הוא רכש בהזדמנות זו מספר כפרים ויישובים וכן שלוש טירות קטנות. בהתקבל באצולה הפולנית ובאמצעות בנותיו יצר קשרי ייחוס עם משפחות פולניות - אוקראיניות חשובות כמו וינשייובייצקי ופוטוצקי.
בינתיים בשנים 1594-1595 מסעות הקוזקים הריהורי לובודה וסוורין נליבייקה, בני ברית של הקיסר רודולף השני נגד הטורקים והטטרים ומדיניותו של מיכאי האמיץ, שליט ולאכיה, תרמו למעבר השליט ארון הטיראן למחנה האנטי-עות'מאני. אולם תככיו של נסיך טרנסילבניה, ז'יגמונד באטורי הביאו להדחתו של ארון וודה ולהחלפתו על ידי שטפאן רזבאן
שלטונו הראשון של ירמיה מובילה.
עלייתו לשלטון של רזבאן זרעה בלבול בקרב הבויארים. ניצל זאת הקנצלר והמצביא הפולני יאן זאמויסקי שבקיץ 1595 התערב במולדובה עם 5,000 פרשים ו-2,300 רגלים.
ההתערבות הצבאית הפולנית נדרשה בגלל קבלתו של רזבאן וודה את חסות יריבתה של פולין, האימפריה ההבסבורגית, בגיבוי נסיך טרנסילבניה, ז'יגמונד באטורי והקיסר רודולף השני. בהיעדרו של השליט שטפאן רזבאן שיצא את המדינה כדי לסייע למיכאי אמיץ במלחמתו בטורקים העות'מאנים, ב-27 באוגוסט 1595 הקנצלר וההטמאן הפולני יאן זאמויסקי העלה את ירמיה מובילה על כס נסיכות מולדובה ביאש.
ירמיה מובילה התחייב להחזיר את מולדובה תחת חסות הפולנית, לשלם לפולין מס בשווי 40,000 זהובים ולהסכים להצבת חילות מצב פולניים בחוטין ובסוצ'אבה. ב-3 בספטמבר 1595 הפולנים כבשו את יאש. שטפאן רזבאן ברח לטרנסילבניה. פולין הסמיכה אותו להנפיק מטבעות דומים למטבע הפולני של שלושה גרושים או פולטרוניק.
עימות ישיר בין פולין לעות'מאנים בעיניין מולדובה נמנע על ידי הסכם עם המפקד העות'מאני סינאן פאשה . בפקודת הסולטאן הטטרים מקרים בראשות החאן גאזי השני גיראי פלשו באותה תקופה למולדובה כדי להעניש את שטפאן רזבאן. בסופו של דבר, אחרי תבוסת הטטרים על ידי הפולנים בקרב צוצורה (20-19 באוקטובר 1595), נחתם הסכם צוצורה בין פולין לעות'מאנים שכלל הסכמה טורקית לשלטונו של ירמיה מובילה. מולדובה הפכה לבת חסות כפולה של פולין ושל העות'מאנים. מובילה התחייב לשלם מיסים גם לשער הנשגב ולחאן של קרים .
שטפאן רזבאן ששב למולדובה מטרנסילבניה, ניסה לכבוש את השלטון בחזרה אך נתקל בהתנגדות חזקה של כוחותיהם של מובילה ושל זאמויסקי. הוא הובס בקרב ארן (Areni), על יד סוצ'אבה, נפל בשבי והוצא להורג על שיפוד.
ירמיה מובילה ארגן מחדש את סמכויות התפקיד של "שוער סוצ'אבה" (ברומנית: פורטאר) ששמו שונה ל"הטמאן ופרקלאב" של סוצ'אבה והפך גם לאחראי על השרתים.
המטבעות של ירמיה מובילה.
הטבעת מטבעותיו של ירמיה מובילה קשורה להכרה על ידו בחסות הפולנית על נסיכותו. הורשה להנפיק מטבעות בהתאם לדגם ה פולני. בשנים 1600-1597 הוטבעו במולדובה חיקויים של מטבע שלושת הגרושים של המלכים סטפאן באטורי (1586-1578) וזיגמונט השלישי. ניתן להבדיל אותם מהמטבעות המקוריים בגלל איכותה הנמוכה של המתכת ובזכות הופעת ראש שור הבר שהוא סמל של מולדובה. הנומיסמטים מכירים אותם כ"מטבעות מולדובו-פולניים" או כ"חיקויים" או "זיופים מולדביים".
הסכסוך עם מיכאי האמיץ.
מדיניותו ההתקפית האנטי-עו'תמאנית של שליט ולאכיה מיכאי האמיץ היווה אתגר רציני בפני שלטון ירמיה מובילה.
ב-1595 יחד עם השליט החדש של טרנסילבניה, הקרדינל אנדראש באטורי, קשר ירמיה וודה קשר נגד מיכאי האמיץ ושניהם תכננו להחליפו עם סימיון מובילה, אחיו של ירמיה. למיכאי האמיץ נודע על כך ובאוקטובר 1599 הוא כבש את טרנסילבניה. הוא הביס בקרב שלימבר את אנדראש באטורי שנהרג עת שנמלט משדה הקרב. מיכאי הכתיר את עצמו כשליט טרנסילבניה בעיר אלבה יוליה ובמאי 1600 פנה לכיבוש מולדובה עם צבא של 17,000 לוחמים. מולו עמדו צבא מולדבי של 15,000 חיילים וכן 3,000 לוחמים פולנים.
בהתקרבות החיל של מיכאי רבים מאיכרי מולדובה ומתושבי עריה התקוממו ועברו לצידו. פרץ מרד בצבא המולדבי עצמו. בויארים גדולים ברחו לפולין. ירמיה נמלט למצודת חוטין עם גדוד פולני של 3000 חיילים. מיכאי האמיץ כבש את מרבית שטחה של מולדובה פרט לאותה מצודת חוטין והכריז על עצמו נסיך מולדובה. באותה עת נשא מיכאי את כתרי שלוש הנסיכויות: ולאכיה, מולדובה וטרנסילבניה. הוא פנה זמנית אל פוקוטיה אבל נאלץ לחזור מדרכו.
מכיוון שהכוחות הפולנים במולדובה, בפיקודם של ההטמאנים סטניסלב ז'ולקייבסקי ויאן קרול חודקייביץ' ועוד מגנטים כמו סניאבסקי, וישניובייצקי, דנילביץ', פוטוצקי וכו' לא הספיקו ולכן קראו המלך זיגמונט השלישי ויאן זאמויסקי לעזרת הקוזקים מזפורוז'יה בראשות סמיאילו קישקה וגבריל קרוטנביץ'. הצבא הפולני-קוזקי הצליח להביס את כוחותיו של מיכאי האמיץ במולדובה ובהמשך פלשו לוולאכיה והעבירו לשם את זירת הקרבות. מיכאי הובס על ידי הפולנים והקוזקים בקרב טליאז'ן או בוקוב ובאותם ימים הרחיבה פולין את השפעתה עד לדנובה. ירמיה מובילה הוחזר בספטמבר 1600 לכס מולדובה, בעוד שאחיו סימיון מובילה הוכתר כשליט ולאכיה בבוקרשט. בסתיו של שנת 1600 בתמיכת ההבסבורגים, מרדו נגד שלטונו של מיכאי גם האצילים ההונגרים מטרנסילבניה והערים של הסקוסנים הטרנסילבנים
מיכאי נרצח במקום הנקרא קמפיה טורזי בטרנסילבניה על ידי אנשי בן בריתו, הגנרל ג'ורג'ו בסטה. טרנסילבניה הייתה באותם הימים לבת חסות של ההבסבורגים.
שלטונו השני של ירמיה מובילה.
ירמיה מובילה המשיך במדיניותו הנאמנה לפולין וכאות תודה הגביר את תלות מדינתו בממלכה זו על ידי תשלום מס שנתי. עם התחלת מלחמת פולין-שוודיה נאלצה פולין לסגת מוולאכיה. ב-1601 סימיון מובילה הודח על ידי הטורקים והוחלף בראדו שרבאן. פולין שמרה עם זאת את השפעתה במולדובה.
ירמיה מובילה נודע יחד עם אחיו סימיון בבנייתו בגרסה חדשה של המנזר סוצ'ביצה. כמו כן תרם לבניית כנסיית עליית מרים בלבוב ולהקמת העיר מוהילב-פודילסקי.
ירמיה מובילה נפטר ביאש ב-10 ביולי 1606. הוא נקבר במנזר סוצ'ביצה שאותו טיפח בעזרת אחיו, המיטרופוליט גאורגה השלישי מובילה.
את כס המלכות הוריש לבנו הקטין, קונסטנטנין מובילה, שגורש אחרי זמן קצר על ידי דודו, סימיון מובילה
אלמנתו אליסבטה לבית צ'ומוטראן מלושונץ מתה באיסטנבול ב-1617. יש אומרים שמתה בהרמון של אע'א טורקי וייתכן שהגיע לשם מאירופה בימי אחת המלחמות העות'מאניות
מורשתו.
ירמיה מובילה לא הצטיין במדיניות החוץ. לפי ההיסטוריון קונסטנטין ק. ג'ורסקו "לא היה לא מצביא, אף לא בעל אופי נועז, שוחר עצמאות".
לעומת זאת מעריכים עד היום תרומתו במישור הדתי והתרבותי.
ב-15 בדצמבר 1599 הקים את בישופות הוש, בנוסף קישט והרחיב את מנזר סוצ'ביצה, על ציורי הקיר המרהיבים שלו. מיחסים לו את הקמת מנזר ויזנטיה
במחוז וראנצ'ה. בתקופתו פעל אנסטסיה קרימקה בתחום קישוט כתבי היד והמיניאטורות. את מנזר גוליה בעיר יאש הקדיש למנזר ואטופדי שבהר אתוס
צאצאיו.
לירמיה מובילה ולאשתו, אליסבטה לבית צ'ומורטאן מלושונץ (מתה באיסטנבול בסביבות 1617) נולדו הילדים הבאים:
לקריאה נוספת.