בשנת 2003 החברה פתחה לראשונה מספר חנויות בקונספט "סופר הום סנטר" שהן גדולות במיוחד עם חלוקה והתמחות במספר מחלקות שונות. ביולי 2003 רכשה הרשת את חברת "בסט ביי" שהייתה עד אז בבעלות משפחת שטראוכלר, והעבירה מספר סניפי "בסט ביי" לתוך סניפי "הום סנטר" במתכונת של חנות בתוך חנות. מנכ"ל הום סנטר, אהרון מידן מונה גם למנכ"ל רשת "בסט ביי". בינואר 2004 הרשת התחילה לשווק גם מוצרי חשמל גדולים, כגון מקררים, מכונות כביסה וכדומה.
בינואר 2005 פרש מידן מניהול רשת "בסט ביי".
ובהמשך אותה השנה מונה מידן ליו"ר החברה ובמקומו מונה למנכ"ל החברה דוד ביקובסקי.
בדצמבר 2008 מנכ"ל החברה, דוד ביקובסקי, פרש מניהול החברה.
בשנת 2009 מונה למנכ"ל החברה רביב ברוקמאייר שנשאר בתפקיד זה עד יוני 2012. לאחר מכן, בעקבות פרישת ברוקמאייר מניהול החברה, חזר מידן לנהל את החברה שנה נוספת, בנוסף להיותו יו"ר החברה, עד יוני 2013 שאז פרש מתפקידו כמנכ"ל החברה, ואלי גידור מונה למנכ"ל הרשת.
באפריל 2012 פתחה הרשת, חברת בת שמפעילה רשת סלולרית וירטואלית, בשם "הום סלולר" ואודי מארצי מונה למנכ"ל החברה.
בשנת 2013 היה המחזור של הרשת 750 מיליון ש"ח והיא הפסידה 25 מיליון ש"ח. חוב החברה עמד על 330 מיליון ש"ח.
בשנת 2014 מחזור החברה עמד על 910 מיליון ש"ח. מנכ"ל החברה ניסה למכור אותה ללא הצלחה לגורמים שונים.
בשנת 2015 הורד דירוג האשראי של החברה ל-BB. בעל השליטה בחברה שילם בעצמו חלק מחובותיה בסך 145 מיליון ש"ח.
בשנת 2016 נפתחו בתוך סניפי הום סנטר 18 חנויות של חברת "סולו" לממכר אביזרים לרכב במתכונת של חנות בתוך חנות.
כיום רשת הום סנטר מונה 48 סניפים, מתוכם 5 סניפים בקפריסין.
הרשעות החברה בגין הטעיית צרכנים.
נגד חברת הום סנטר הוגשו מספר פעמים תביעות לבית משפט השלום על ידי משרד התמ"ת בגין הטעייה מכוונת של צרכנים והחברה נאלצה לעמוד למספר משפטים ונקנסה בסכומים של מאות אלפי שקלים בשל כך:
דבש פרא
דבש פרא (באנגלית: Wild Honey) הוא מחזה משנת 1984 מאת המחזאי הבריטי מייקל פריין. המחזה הוא עיבוד של מחזה מוקדם נוסף של אנטון צ'כוב, ככל הנראה מחזהו הראשון, שהצגתו ארכה שש שעות. המחזה נכתב בראשית הקריירה הספרותית של צ'כוב והיה חסר כותרת, אולם מוכר באנגלית בדרך-כלל בשם "פלאטונוב", על-שמו של הגיבור הראשי, מיכאיל פלאטונוב, מנהל בית ספר פרובינציאלי.
עיבוד המחזה.
המחזאי מייקל פריין התייחס למחזה המקורי של צ'כוב כאל טיוטה ראשונה למחזה שהוא כתב בעצמו וניסה לשפר אותו. הוא קיצר אותו במידה ניכרת, ארגן מחדש את התמונות, העביר חומר ממקום למקום ומדמות לדמות, כתב קטעים חדשים ושיכתב קטעים ישנים והשמיט עלילות משנה. הוא הפחית את מספר הדמויות מ-20 ל-16 והוסיף דמויות חדשות. פריין קרא למחזה בשם "דבש פרא", מכיוון שהוא מתרחש בתקופת ירח הדבש של הזוג וויניצב. השם לקוח מהמשפט המופיע במחזה: "חודש של דבש פרא". השם מביע רמז לטעמה המתוק של המשיכה המינית האסורה והפרשיות הארוטיות שיתרחשו במחזה ומבטא את התחושה העזה של תקופת הקיץ המרחפת מעל המחזה.
ההיסטוריה של ההפקה.
ההפקה הראשונה לעיבודו של פריין התקיימה בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1984 וזכתה בפרס אוליבייה בשלוש קטגוריות: איאן מקלן זכה בפרס שחקן השנה בהעלאה מחודשת של מחזה, כריסטופר מורהאן זכה בפרס במאי השנה וג'ון גונתר זכה בפרס מעצב השנה. שרלוט קורנוול גילמה את דמותה של אנה פטרובנה.
הצגת הבכורה של המחזה בניו יורק התקיימה בתיאטרון וירג'יניה בדצמבר 1986, בבימויו של דאגלס אורנסקי. מקלן שב לשחק את פלאטונוב, אולם יתר הצוות היה אמריקאי, ביניהם קים קטרל, קתרין ווקר וקייט ברטון.
המחזה שודר כתסכית רדיו בתחנת הרדיו BBC7 ב-31 בינואר 2010 כחלק מהעונה של רדיו BBC שעסקה בחומר תיעודי, דרמטי וסיפורים קצרים כדי לחגוג את יום הולדתו ה-150 של אנטון צ'כוב. איאן מקלן שב וגילם את דמותו של פלאטונוב, ואנה קולדר מרשל גילמה את דמותה של סשה.
דבש פרא בתיאטרון המקצועי הישראלי.
התיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 21 בנובמבר 1985
לילות מוסקבה
לילות מוסקבה (ברוסית: Подмосковные вечера) הוא אחד השירים הרוסיים המפורסמים ביותר בתקופת שלאחר מלחמת העולם השנייה והידועים ביותר בעולם. השיר הושמע לראשונה בשנת 1955.
השיר נכתב על ידי המלחין וסילי סולוביוב-סדוי והמשורר מיכאיל מטוסובסקי. השם המקורי היה "לילות לנינגרד". מכיוון ששיר שולב בסרט תעודה על מחוז מוסקבה, מחברי השיר הסכימו לשנות את שמו ולהתאים את המלל. השיר הוצע לביצוע למארק ברנס אך הוא סירב. לאחר השמעה ראשונה של השיר ברקע של סרט השיר הושמע גם ברדיו אך לא היו תגובות מיוחדות ולא היה ברור מה יהיה עתיד השיר.
השיר החל להיות פופולרי לאחר שהושמע במסגרת תחרות שירה של פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי שנערך במוסקבה. השיר נקלט ומאז הפך להיות ללהיט. המבצע המפורסם ביותר של השיר הוא השחקן והזמר הרוסי ולדימיר טרושין (Влади́мир Тр́ошин) בשנת 1958 המנגינה הושמעה בהופעה של ואן קלייברן וזכתה להצלחה אדירה. השיר תורגם לשפות רבות. בשנת 1965 צולם סרט מצויר במהלכו השיר מושמע ברוסית, צרפתית, גרמנית וספרדית. תחילת המנגינה הייתה במשך שנים אות של אחד תחנות הרדיו הפופולריות של ברית המועצות.
אוניברסיטת רוסטוק
אוניברסיטת רוסטוק (בגרמנית: Universität Rostock) היא אוניברסיטה הנמצאת בעיר רוסטוק שבמדינה הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1419 והיא אחת מהאוניברסיטאות העתיקות ביותר בעולם, והעתיקה ביותר בצפון אירופה ואזור הים הבלטי. נכון לשנת 2012 למדו 15,312 סטודנטים באוניברסיטת רוסטוק.
היסטוריה.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1419 על ידי הדוכסים יוהאן הרביעי ואלברכט החמישי ממקלנבורג. ב-13 בפברואר באותה השנה אישר האפיפיור מרטינוס החמישי בבולה ששלח את הקמת האוניברסיטה. אוניברסיטת רוסטוק היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בצפון אירופה. בגרמניה ישנם רק עוד 5 אוניברסיטאות שנוסדו לפני אוניברסיטת רוסטוק: אוניברסיטת היידלברג (1386), אוניברסיטת קלן (1388), אוניברסיטת ארפורט (1392), אוניברסיטת וירצבורג (1402), אוניברסיטת לייפציג (1409). מבין חמשת אלו, רק האוניברסיטאות של רוסטוק, היידלברג ולייפציג פעלו בלא הפסק מיום היווסדן.
במהלך המאה ה-15 למדו באוניברסיטת רוסטוק 400–500 סטודנטים בכל שנה, וביחס לימים ההם זהו מספר גדול של תלמידים. רוסטוק הייתה מהאוניברסיטאות הגדולות בגרמניה, ורבים מתלמידיה הגיעו מארצות השפלה, סקנדינביה ומדינות אחרות הגובלות בים הבלטי.
עקב מאבקים פוליטיים ולחץ מצד הכנסייה, האוניברסיטה עברה בשנת 1437 לעיר גרייפסוואלד ונשארה שם עד לשנת 1443. בשנים 88–1487 הלימודים התקיימו בעיר ליבק.
בשנת 1542, מספר שנים אחרי העיר רוסטוק, האוניברסיטה נעשתה גם היא פרוטסטנטית; ההומניזם והלותרניזם הפכו למאפיינים המגדירים את האוניברסיטה. לאחר מלחמת שלושים השנים (1618-1648) הפכה אוניברסיטת רוסטוק לאוניברסיטה מקומית. בשנת 1827, לאחר שהבעלים של האוניברסיטה עזב את העיר, החל המצב להשתפר, ולקראת סוף המאה ה-19 החלה פעילות בנייה רחבה באלמה מאטר של רוסטוק ואוניברסיטת רוסטוק זכתה במעמדה הקודם בקרב אוניברסיטאות גרמניה.
בחגיגות ה-500 לאוניברסיטה, שהתקיימו ב-12 בנובמבר 1919, קיבלו אלברט איינשטיין ומקס פלאנק תואר דוקטור לשם כבוד. רוסטוק הייתה האוניברסיטה הראשונה שהעניקה תואר כבוד לאיינשטיין. מסקרן הדבר, כי תואר זה שניתן לאיינשטיין לא בוטל בתקופת הרייך השלישי, על אף שהנאצים הורו לעשות כן. הסיבה לכך נותרה בלתי ברורה. יצוין כי יהודים אחרים איבדו את התארים שלהם בשנת 1933, כדוגמת הפסיכולוג דייוויד כץ, הנס מוראל ואחרים.
עם סיומה של מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 חלו שינויים רבים; האוניברסיטה, שכעת הייתה בחלק הסובייטי של גרמניה (יותר מאוחר הוקמה באזור זה הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית), נפתחה מחדש ב-24 בפברואר 1946. הפקולטה לאדריכלות נפתחה בשנת 1950, ובשנת 1951 נפתחה פקולטה למספנות (בשנת 1963 שונה השם לפקולטה לטכנולוגיה). אוניברסיטת רוסטוק הייתה האוניברסיטה הראשונה בגרמניה לפתוח פקולטה טכנולוגית. בשנת 1952 נפתחה פקולטה לתעופה, אך היא הועברה לדרזדן.
בשנת 1976 שונה שמה של האוניברסיטה ל"אוניברסיטת וילהלם פיק", על שמו של וילהלם פיק, נשיאה הראשון של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. שם זה בוטל לאחר איחוד גרמניה.
בוגרים בולטים.
במהלך 6 המאות בהן האוניברסיטה קיימת, דמויות בולטות רבות נקשרו באוניברסיטה, מהם למשל:
מבנה.
כמו אוניברסיטאות אחרות באירופה, אוניברסיטת רוסטוק מחולקת למספר פקולטות (בגרמנית: "Fakultät"). הללו מחולקות למחלקות אקדמיות (בגרמנית: " Institut") ולקתדרות (בגרמנית: "Lehrstuhl").
פקולטות.
אוניברסיטת רוסטוק מחולקת ל-9 הפקולטות הבאות:
האוניברסיטה מפעילה בית חולים לימודי. בית החולים מפעיל מספר מכוני מחקר, ביניהם מכון אלברכט קוסל לנוירורגנרציה.
באוניברסיטה קיים בנוסף גן בוטני (Botanischer Garten Universität Rostock).
מחקר.
האוניברסיטה משתפת פעולה עם מספר מוסדות עצמאיים. ביניהם:
אוניברסיטאות שותפות.
אוניברסיטת רוסטוק חתמה על שיתוף פעולה עם האוניברסיטאות הבאות (אם כי שיתופי פעולה וחילופי תלמידים אפשריים עם מוסדות רבים נוספים):
אירופה
שאר העולם
יקב רימון
יקב רימון הוא יקב ישראלי המתמחה בייצור יינות מרימונים.
היסטוריה.