באביב 1917 הצטרף לאושי לקבוצת לורנס בריסטרס מלורנס, מסצ'וסטס, ששיחקה בליגה המזרחית. תחילת דרכו שם הייתה מוצלחת, אך הוא שוחרר לאחר 27 משחקים. באותו קיץ הוא התגייס לצבא ארצות הברית והוצב בקמפ גורדון ליד אטלנטה. הוא ביקש להצטרף לנבחרת הבסיס בבייסבול. לאחר שמונה חודשים קודם לאושי לדרגת לוטננט משנה, והוצב לבית הספר לקצינים. שיעור החבטות הגבוה שלו שחרר אותו ממסע אל מעבר לאוקיינוס אל קווי החזית. מאמן קבוצת הבייסבול בבסיס היה צ'ארלס פרנק, שבעתות שלום היה הבעלים והמאמן של קבוצת אטלנטה קרקרס מדרגה AA של ההתאחדות הדרומית. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1918, אך לפני שלאושי שוחרר משירות צבאי בינואר 1919, הציע פרנק ללאושי חוזה של שישה חודשים, בתשלום של 225 דולר לחודש, אם הוא יגיע לאימונים באביב של אותה שנה. בעת שירותו הצבאי השלים לאושי את השכלתו התיכונית.
קריירה משפטית.
בראשית 1919 החליט לאושי לוותר על קריירת הבייסבול, והחל ללמוד בבית הספר למשפטים קליבלנד-מרשל. ב-1921 הוא סיים את לימודיו כשני בכיתתו, ועד מהרה נודע כאחד מהפרקליטים הטובים ביותר בקליבלנד. בשנים 1932–1937 הוא כיהן כשופט לעניינים עירוניים, ולאחר מכן ועד 1941 כשופט בבית המשפט לעתירות. לאחר סיום כהונתו על כס השיפוט הוא נבחר כראש עיריית קליבלנד.
ראש עיריית קליבלנד ומושל אוהיו.
לאושי כיהן כראש עיריית קליבלנד עד 1944, עת נבחר לתקופת כהונתו הראשונה כמושל אוהיו, והיה המושל הקתולי הראשון. תקופת כהונתו הראשונה של לאושי כמושל נמשכה עד 1947 כאשר הוא נוצח בהפרש קטן לתומאס הרברט. ב-1948 הביס לאושי את הרברט וכיהן כמושל ארבע תקופות כהונה של שנתיים כל אחת בשנים 1949–1957. בבחירות של 1950 הוא ניצח את גזבר המדינה דון אברייט, בבחירות של 1952 הוא הביס את ראש עיריית סינסינטי צ'ארלס פלפס טאפט השני, וב-1954 את מבקר המדינה ג'ים רודס, שמספר שנים לאחר מכן נבחר כמושל. בראשית 1957 התפטר לאושי לאחר שניצח בנובמבר 1956 בבחירות לסנאט של ארצות הברית את הסנאטור הרפובליקני המכהן ג'ורג' בנדר.
סנאטור.
בתקופת כהונתו הראשונה בסנאט, כאשר יחסי הכוחות בבית בין המפלגות היה פחות או יותר בשיווין, גרם לאושי בהלה למנהיג הדמוקרטים בסנאט, לינדון ג'ונסון כאשר רמז שהוא עשוי להצביע עבור הרפובליקני ויליאם נולנד כמנהיג סיעת הרוב בסנאט, אף על פי שבסופו של דבר הוא לא עשה כן. במשך כל הקריירה שלו, נקט לאושי בעמדה דו-מפלגתית ועצמאית בגישתו הפוליטית, והיו כאלו שכינו אותו "דמוקרט עם ד' קטנה" (Democrat with a small d), אך גישתו לפוליטיקה האתנית של הדמוקרטים סללה את הדרך לבאים אחריו כמו רלף לוקר, שכיהן בהמשך כראש עיריית קליבלנד וכשופט בבית המשפט העליון של אוהיו, וברוניס קלמנטוויץ', מנהיג מועצת העיר קליבלנד. עצמאותו של לאושי גם הקנתה לו, בין השאר, את כינוי הגנאי "פרנק על הגדר" (Frank the Fence). לאושי נבחר בקלות לכהונה שנייה בסנאט ב-1962, אך בניסיונו להיבחר לכהונה שלישית ב-1968, הוא נוצח בשל העובדה שהוא איבד את תמיכת ארגוני העובדים. בבחירות אלו הוא הפסיד בבחירות המקדימות של הדמוקרטים לג'ון ג'יי גיליגן ביחס קולות של 55 מול 45 אחוזים, ובבחירות הכללית הוא סירב לתמוך בגיליגן, שנוצח בהן על ידי התובע הכללי של אוהיו, ויליאם בארט סקסבי.
לאושי היה פוליטיקאי פופולרי מאוד, בעל דיבור פשוט, מהעיר הגדולה ומהאסכולה הישנה. לזכותו נזקפה בנייתה קואליציה עם המצביעים האתניים בקליבלנד, שנודעו בכינוי "דמוקרטים קוסמופוליטיים". קיימת עדות שהמועמד הרפוליקני לנשיאות דווייט אייזנהאואר שקל ב-1952 לבקש מלאושי להיות עמיתו למרוץ, ורעיון זה נשקל שנית על ידי הרפובליקנים גם ב-1956.
שנותיו האחרונות.
לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, חי לאושי עם רעייתו ג'יין בבת'סדה, מרילנד. ג'יין לאושי נפטרה ב-1981, וכמי שהמירה את דתה לנצרות הקתולית, נטמנה בבית הקברות קאוולרי שבדרום-מזרח קליבלנד. לאושי המשיך לחיות בבת'סדה עד שבינואר 1990 לקה בדלקת ריאות. הוא הוטס לקליבלנד והוכנס לבית לדיור המוגן הסלובני.
פרנק לאושי נפטר כתוצאה מכשל לבבי ב-21 באפריל 1990. טקס ההלוויה שלו נערך בכנסיית סנט ויטוס על ידי הבישוף אנתוני אדוארד פווק. הוא נטמן בבית הקברות קאוולרי.
אותות כבוד והנצחה.
לאושי קיבל תואר אביר המסדר הריבוני הצבאי של מלטה מידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
בניין המשרדים של מדינת אוהיו בקליבלנד קרוי על שמו של לאושי, כפי שקרוי הבניין על שמו במרכז הירידים של אוהיו. שדרות לאושי, הוא רחוב שמשתרע בין רחוב 60 מזרח לבין רחוב 64 מזרח הסמוכים לכנסיית סנט ויטוס בשכונת סנט קלייר-סופיריור שבמזרח קליבלנד. בני משפחתו של לאושי היו חברים בכנסייה זו ותושבי השכונה.
אנמשמנט
אנמשמנט (לכידות יתר במבנה המשפחתי) הוא עיקרון בפסיכולוגיה ובפסיכותרפיה שהוצג על ידי סלבדור מינושין (1921-2017) כדי להסביר משפחות בהן גבולות אישיים מפוזרים, תת-מערכות לא מובחנות, ודאגת יתר לאחרים מובילה לאיבוד התפתחות אוטונומית.
להיות לכוד (enmeshed) בצרכים של ההורים, לכוד בפונקציית תפקיד לא תואמת, ילד עלול להפסיד את הקיבולת שלו להכוונה עצמית; הייחודיות שלו, תחת הכובד של גילוי עריות נפשי; ואם הלחץ המשפחתי גודל, עלול לגדול להיות המטופל המזוהה או השעיר לעזאזל במשפחה.
אנמשמנט שימש גם את ג'ון ברדשו כדי לתאר מצב של קשר בין-דורי בתוך משפחה, לפיו ילד (בדרך כלל מהמין השני) הופך לבן זוג פונדקאי עבור אמו או אביהם.
המונח מיושם לפעמים על מערכות יחסים בהן יש תלות שיתופית, כאשר קיימת סימביוזה לא בריאה.
עבור הילד המעורב (enmeshed) בצורה רעילה, הרגשות הנישאים של המבוגר עשויים להיות היחידים שהם מכירים, עולים על רגשותיהם ומאפילים אותם.
דרכי טיפול.
הבהרת גבולות, הכנסת הדורות לתאים נפרדים, ומציאת איזון טוב יותר בין מעורבות להפרדה, הם כולם דרכי טיפול שימושיות.
עם זאת, חשוב שהמטפל ימנע מלהסתבך בתת-המערכות המשפחתיות עצמן - ההסתבכות הלא מודעת של עזרה למטפל/לקוח נזקק.
מגדל המשולש
מגדל המשולש (צרפתית: Tour Triangle), הידוע גם בשם "פרויקט המשולש", הוא גורד שחקים שייבנה באתר התערוכה פּארק דֶז אֶקסְפּוֹזיסְיוֹן דל לה פורט דה ורסאי (Parc des Expositions de la Porte de Versailles) בפריז, צרפת. הוא עוצב על ידי סוכנות האדריכלים השווייצרית Herzog &amp; de Meuron כפירמידת זכוכית בגובה עם בסיס טרפז, רחב מצד אחד וצר מצד אחר. זה יהיה הבניין הגבוה הראשון שייבנה במרכז פריז מאז טור מונפרנס ב־1973. השלמת הבנייה מתוכננת לשנת 2026.
תיאור.
Tour Triangle יהיה מבנה בצורת משולש שגובהו 180 מטר. סוכנות האדריכלים השווייצרית Herzog &amp; De Meuron, שתכננה בעבר את האצטדיון האולימפי 'קן הציפור' בבייג'ינג, נבחרה לתכנן את הפרויקט.
באפריל 2011, חברת VIPARIS, בעלת הפרויקט, קיבלה אור ירוק לפרויקט. אתר המגדל ממוקם ליד פורט דה ורסאי ב"פארק התערוכות" (דרום מערב לפריז).
התוכניות לבניית המגדל נדחו תחילה על ידי חברי מועצת העיר פריז ב־17 בנובמבר 2014. הפרויקט אושר בהצבעה שנייה על ידי מועצת העיר פריז ב-30 ביוני 2015.
המחלוקת סביב המגדל.
בדומה לביקורת שהוטחה כלפי מגדל מונפרנאס, בשל העובדה שמידותיו הגדולות וצורתו אינן משתלבות במרקם העירוני ההיסטורי של פריז, כך גם בפרויקט מגדל המשולש מוטחות טענות דומות.
הפרויקט בן 42 הקומות אמור להיות גורד השחקים הראשון שנבנה בפריז מזה כ-40 שנה, מאז בנייתו של טור מונפרנאס, שכאמור עדיין מעורר איבה בקרב הפריזאים.
אדריכלות.
במגדל המשולש שגובהו יהיה 42 קומות, יועסקו כ־5,000 עובדים. המגדל יכלול משרדים, חנויות בגובה הרחוב, מצפה כוכבים פנורמי ומסעדה פנורמית בקומה העליונה.
קיימות ואיכות הסביבה.
Tour Triangle אמור להיות גורד שחקים בר קיימא: הוא תוכנן כדי להשיג ביצועים אנרגטיים גבוהים ולהגיע לאישורי HQE ו-BREEAM. המבנה יתוכנן לכניסת אור טבעי, וייצור רבע מה-CO2 של בניין סטנדרטי בגודלו.
אווה ברטה
אווה ברטה (מקודם בראון, בהונגרית: Barta Éva; בודפשט, 8 באפריל 1916 – בודפשט, 15 במרץ 1994) הייתה צורפת, קרמיקאית יהודייה-הונגרייה, אשתו של הגרפיקאי וצייר בלה פקטה נאג'.
ביוגרפיה.
אווה בראון נולדה במשפחה יהודית כבתם של ארנה ברטה (מקודם: בראון 1878–1956) צייר, גרפיקאי ושל אלה צ'רס (מקודם: גולדברגר). משנת 1933 למדה שנה בבית הספר לאמנויות שימושיות. בין 1934 לבין 1938 למדה באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות, המאסטרים שלו היו אגושט בנקהארד ואישטוואן סניי. בשנת 1938 נסעה לפריז, שם עסקה בקרמיקה, ובשנת 1939 הקימה סדנה בבודפשט, שם בעיקר עיצבה וייצרה תכשיטים. במהלך מלחמת העולם השנייה, היא ובעלה ייצרו שוצפאסים (כתבי חסות) מזויפים כדי לעזור ליהודים הנרדפים, כולל משפחתה של אווה ברטה (Schutzpass: שגרירויות המדינות הנייטרליות שנותרו בהונגריה (בודפשט) הנפיקו עשרות אלפי "תעודות חסות" למבקשי מקלט יהודים ואלה אישרו כי בעליהם נמצא תחת חסותה של אותה מדינה). בערך 1,000 עד 1,200 חיי יהודים ניצלו עקב מסמכים מזויפים שייצרו ברטה ובעלה. בעלה הלא יהודי קיבל לאחר מותו את התואר חסיד אומות העולם מיד ושם. אווה ברטה השתמשה ליצירותיה באמייל, באבנים חצי יקרות ובמתכות אצילות. יצירותיה נשלטות על ידי צורות אמורפיות וטבעיות. היא הייתה חברה ב"קבוצת האמנים הסוציאליסטים".
אריה שיף
אריה שיף (נולד ב-1950) הוא פעיל חברתי ישראלי תושב ערד, שהתפרסם לאחר שירה למוות בפורץ לרכבו.
ביוגרפיה.