ב-22 באוגוסט 1969 ברנדין דורן נעצרה בשיקגו באשמת החזקת סמים. ההגנה טענה שמשטרת שיקגו ביצעה חיפוש לא חוקי ברכב בו נסעה, וההאשמות נגדה בוטלו. ב-20 בספטמבר 1969 נערכה הפגנה נגד מלחמת וייטנאם מול טורניר הטניס גביע דייוויס. במהלך ההפגנה המשטרה עצרה את ברנדין דורן, יחד עם 20 מפגינים נוספים, באשמת הפרעה לסדר הציבורי. ב-26 בספטמבר 1969 היא נעצרה בשיקגו בשנית במהלך הפגנת תמיכה בשמיניית שיקגו, שמונה אנשים שהואשמו בקשירת קשר בהקשר למהומות שהתרחשו בכנס הדמוקרטי הלאומי בארצות הברית בשנת 1968. ב-9 באוקטובר 1969 היא נעצרה בידי משטרת שיקגו במהלך צעדה של הבריגדה הנשית של מחתרת מזג האוויר ושוחררה בערבות ע"ס 1,000 דולר. ב-31 באוקטובר 1969 חבר מושבעים גדול הגיש כתב אישום נגד 22 אנשים, וברנדין דורן ביניהם, על מעורבותם במשפט של שמיניית שיקגו. כתב אישום נוסף הוגש נגדה ונגד 11 חברים נוספים במחתרת מזג האוויר ב-2 באפריל 1970 באשמת קשירת קשר בהקשר למהומות ימי הזעם. אך כתבי אישום אלה בוטלו ב-21 בנובמבר 1972 בידי בית הדין לעררים שמצא כי השופט פעל באופן מוטה כשסרב לאפשר לסניגורים לבחון את המושבעים ולבדוק האם יש להם דעות קדומות.
ב-14 באוקטובר 1970 נכנסה ברנדין דורן לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. היא נשארה ברשימה עד לדצמבר 1973. בזמן ירידתה למחתרת, נישאה ברנדין דורן לביל איירס, חבר נוסף במחתרת מזג האוויר, השניים התגוררו בשיקגו והשתמשו בשמות בדויים, ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1980 השניים הסגירו עצמם לרשויות. רבות מהאשמות נגד ברנדין דורן, חלקם במסגרת COINTELPRO, בוטלו עקב עבירות של התובע. היא סירבה להעיד נגד סוזן רוזנברג, חברה נוספת במחתרת מזג האוויר, ולבסוף נאסרה לפחות משנה באשמת תקיפה והפרת תנאי ערבות.
עלי מוג'ור
דוד ברוקנר
דוד נתן ברוקנר
דוד לפלר
דוד לפלר הוא מנהל במגזר הציבורי הישראלי. כיהן כמנכ"ל במשרד הכלכלה והתעשייה, במשרד להגנת הסביבה ובמשרד המדע והטכנולוגיה.
ביוגרפיה.
לפלר סיים ב-1984 תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1986 סיים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטה העברית. ב-1994 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטה העברית.
בתקופת לימודי התואר הראשון שימש עוזרו הפרלמנטרי של יצחק רבין. לאחר כניסתו של שמעון פרס לתפקיד ראש הממשלה, מונה לפלר לעוזרו של נמרוד נוביק, יועצו המדיני של פרס. בשנים 1987 עד 1989 עבד במחלקת המחקר של בית ברל ולאחר מכן שימש עוזרו של יו"ר ועדת הכספים אברהם שוחט עד 1991.
ב-1992 מונה למנהל שירות התעסוקה וכיהן בתפקיד עד 1994. שימש דירקטור ויו"ר ועדת המכרזים בחברת החשמל, יו"ר המועצה הציבורית החדשה לבתי ספר לאמנויות, ויועץ לראש עיריית הוד השרון, חי אדיב.
במרץ 2002 מונה למנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה תחת השר מתן וילנאי וכיהן בתפקיד במשך מספר חודשים, עד שהוחלף עם כינונה של הממשלה החדשה. בספטמבר 2005 עם מינויו המחודש של וילנאי לשר המדע, תרבות והספורט מונה לפלר למנכ"ל המשרד. גם בקדנציה זו כיהן מספר חודשים בלבד בעקבות פרישתה של מפלגת העבודה מהקואליציה והתפטרותו של וילנאי.
בשנים 2007 עד 2013 שימש מנכ"ל חברת אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ.
בספטמבר 2013 מונה למנכ"ל המשרד להגנת הסביבה. ביולי 2015, בעקבות חילופי השרים, התפטר מהתפקיד.
ב-2016, מונה לפלר כיושב-ראש הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה של מחוז הדרום.
במאי 2020 אישרה הממשלה את מינויו למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.
בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
העולם נגדנו
קווינטיליאן
אבא חסיד
רבי אַבְרָהָם אַבָּא חָסִיד (נפטר בשנת ה'תקל"א, 1771), ובפי העם אַבָּא קְרוּפְּנִיק או אַבָּא אֲרִיכָא, היה צדיק נסתר ולמדן מופלג, ידידו של הגאון מווילנה ודמות נערצת בקרב יהודי ליטא.
רבי אבא נדד בראשית חייו בין עיירותיה של ליטא, עד שקבע את מגוריו בעיירה קרוז' (קראז) שבפלך קובנה, שבה התפרנס כטוחן, באמצעות מטחנה ידנית שרכש. בשל גובהו כונה "אבא דער הויכער" (אבא הגבוה) או בלשון נמלצת "אבא אריכא", על שמו של האמורא הנודע רב שנשא שם זה. יש שכינוהו "אבא קְרוּפְּנִיק", על שם פרנסתו כטוחן שעורים, והיו מעטים שכינוהו "אבא חסיד", בדרך היתול, משום שנהג להתבודד ולהימנע ממגע עם אנשים, בדרך חסידות (נזירות).
לאחר שהתגלה כי הגאון מווילנה מתכתב עמו בסתר, החל ללמד תורה לתלמידים וביניהם גדולי תורה כמו רבי רפאל הכהן כ"ץ, אב"ד אה"ו.
בשנים שלאחר פטירתו היה קברו למוקד עלייה לרגל, ובקרב יהודי ליטא נפוצו סיפורים על נסים שקרו בעטיה של תפילה על קברו. נכדו הקרוי על שמו, רבי אברהם אבלי (אבא'לי) רוזאניש, היה מגיד מישרים במינסק.
פרוז'אן
אביגדור בן שמואל
רבי אביגדור בן שמואל, המכונה ר' אביגדור חריף (נפטר בט"ו באדר ה'תקל"א, 1 במרץ 1771) היה רב ליטאי שפעל ברחבי ליטא במאה ה-18. רבן של פרוז'ני, רוז'ינוי, וולקוביסק ופודזלווה.
בזקנותו עבר להתגורר בווילנה בבית בנו, רבה של וילנה, רבי שמואל בן אביגדור "האב"ד האחרון". הוא נפטר ונקבר בווילנה בשנת ה'תקל"א, 1771.
על מצבתו נחרת:
כתביו בהלכה לא נדפסו, אך כמה מהם משוקעים בספרי שו"ת של בני דורו, כמו "מקום שמואל" (אלטונה תצ"ח) ו"גבעת שאול" (זולקווא תקל"ד).
מעבר הירדן
מעבר הירדן הוא מאורע המתואר בספר יהושע, שאירע בעת כניסת בני ישראל לארץ ישראל, במהלכו עברו בני ישראל מעבר הירדן המזרחי אל ארץ כנען, דרך נהר הירדן שנבקע באורח נס.
בקיעת הירדן הייתה אות שנתן ה' לכך שיוריש לבני ישראל את ארץ כנען.
אירוע זה אירע בי' בניסן ב'תפ"ח הנחוג ביום העלייה שמצוין בפועל בז' בחשוון.
מקור.
סיפור המאורע מתואר בתחילת ספר יהושע:
על פי המתואר, לאחר שדרכו הכוהנים נושאי הארון במי הירדן, המים בנקודה מסוימת נעצרו מזרימתם, ונערמו לחומה, ומאותה נקודה ואילך זרמו המים לכיוון ים המלח עד שנוצר מעבר יבש בקרקעית הירדן, כנגד העיר יריחו.
לאחר שסיימו בני ישראל לעבור ואחרוני הכהנים עזבו את הנהר, חזר הנהר לזרום כמקודם. .
נס בקיעת הירדן מוזכר גם בספר תהלים ונכלל בקריאת ההלל ומשולב כחלק מן ההלל בהגדה של פסח:
בחז"ל.
בתלמוד מובא מדרש ובו מחלוקת לגבי פרטי הנס:
אמנם נחלת שניים וחצי השבטים היא בעבר הירדן המזרחי, אך יוצאי הצבא שבהם הצטרפו למעבר הירדן ולכיבוש הארץ, כמו שהתחייבו למשה. בעבר הירדן נשארו הנשים והטף והם לא השתתפו במעבר הירדן.
בודזנטין
בודזנטין () היא עיירה במחוז קיילצה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
בודזנטין נוסדה בשנת 1355, וקיבלה זכויות עיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בהמשך המאה ה-14 בוצרה העיירה, ונבנתה בה טירה. בשנת 1410 שהה במקום ולדיסלב השני יגיילו בדרכו לקרב גרונוולד.
בשנת 1450 הוקמה במקום כנסייה גותית, והחל מהמאה ה-16 פעלו בעיירה ירידים שנתיים. בעקבות השתתפות תושבי המקום במרד ינואר בשנת 1869, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, וזה הושב לו רק בשנת 1994.
יהודי בודזנטין.
יהודים החלו להתיישב בעיירה בראשית המאה ה-19, והשתייכו תחילה לקהילת קיילצה. בשנת 1921 נמנו בעיירה קרוב ל-1,800 יהודים, כמחצית מסך תושביה.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה מפלגות ציוניות, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הדתי, צעירי המזרחי ובית"ר. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-700 יהודים.
בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו העבירו אליה יהודים שגורשו מלודז', מפלוצק וממקומות נוספים. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט, והוקם בה גטו.
עד אוגוסט 1940 הגיע מספר יהודי העיירה לכ-1,400, ואלו חויבו בביצוע עבודות כפייה בסביבת היישוב.
בספטמבר 1942 הועברו יהודי העיירה, יחד עם יהודי דלשיצ'ה הסמוכה ויישובים נוספים באזור, למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נספו כולם.
קורות יהודי העיירה תחת הכיבוש הגרמני מתוארים בספר "יומנו של דוד רובינוביץ'" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1964), המביא מכתביו של נער יהודי בן העיירה שנספה בטרבלינקה עם כל משפחתו.
שמורת יער סינהראג'ה
שמורת יער סינהראג'ה (בסינהלית: සිංහරාජ වනාන්තරය; מילולית: "ממלכת האריות) היא פארק לאומי המגן על יער גשם טרופי בדרום סרי לנקה. הפארק הוכרז ב-1978, ובאותה שנה הוכרז כשמורה ביוספרית. ב-1988 הוכרז כאתר מורשת עולמית. הפארק משתרע על פני שטח של 88.64 קמ"ר.
החי.
בין היונקים המצויים בפארק שלושה מיני איילים: אייל סמבר, מונטיאק מצוי ואייל חזירוני. הטורף העיקרי בפארק הוא הנמר הסרי לנקי, וטורפים קטנים יותר כוללים את הנמייה מפוספסת-הצוואר וגחן הדקלים האסייתי. כן מצויים ביער קופי לנגור סגול פנים. בעבר נמצאו ביער גם פילים.
אחת התופעות הייחודיות בפארק עניינה העופות המאכלסים אותו, ושרבים מהם נעים ביחד בקבוצות בהם מינים שונים. כמה מהמינים המצויים בפארק הם עופות נדירים האנדמיים ליערות הגשם של סרי לנקה, ובהן קוקייה אדומת פנים (Phaenicophaeus pyrrhocephalus), עקעק כחול סרי לנקי (Urocissa ornata), זרזיר כתום-פנים (Turdoides rufescens) וקוקל ירוק-מקור (Centropus chlororhynchos).
הזוחלים הנפוצים בפארק הם מיני חרדוניים, הצב המימי צב הודי שחור (Melanochelys trijuga) ונחשי גומצן אסייתי וצפעון מדובש-אף (Hypnale). כן זוהו בפארק תשעה מיני דו-חיים אנדמיים.
הצומח.
הצמחייה ביער אופיינית ליער גשם טרופי. צפיפות הצמחייה נאמדת בכ-24 אלף פרטים לדונם, 95% מהם צמחים צמודי אדמה (עד גובה של מטר אחד). גובה העצים מגיע ל-35 עד 40 מטרים, וכמה מהם אף מתנשאים לגובה של 50 מטרים. 211 מיני עצים זוהו ביער, מהם 139 אנדמיים.