מאפייני המחלה הם כאלה שפעילות מושהית של שרירים מעורבים מובילה להתגברות זמנית של החולשה. לכן, מבט מושהה כלפי מעלה במשך 2 דקות יכול להוביל לפטוזיס מוגבר, והפסקה קצרה תביא לשיפור בשרירים הפגועים. עם זאת אצל חולים עם מחלה ממושכת ואדאפטציה יש צורך בבדיקות יותר מפורטות שכן מבט למעלה לא יביא לפטוזיס. בנוסף, אצל חלק מהחולים ישנה תופעה הקרויה Marry Walker Phenomenon-כאשר הפעלה של קבוצת שרירים אחרת או ניפוח של מנג'טה למדידת לחץ דם, מביא להופעת פטוזיס עם התאוששות הדרגתית.
במקרים מתקדמים, יכולה להיות מעורבות של שרירי נשימה ואטרופיה קלה של השרירים המעורבים. אצל חלק מהחולים יש גם תופעות סנסוריות. לא נדיר שישנם כאבים של השרירים, הגידים, המפרקים והשלד. למרות, שהרבה פעמים לא שמים לב לכך, משום שזו נחשבת מחלה שאינה גורמת לכאב.
האבחנה יכולה להיות מאושרת על ידי מתן מעכבי כולין אסטרז במינון נמוך כזה שאינו משפיע על שרירים בריאים, אך משפר תפקוד של שרירים חולים. המבחן הפרמקולוגי השכיח ביותר הוא מבחן הנקרא Tensilon test (אדורפוניום)- תרופה זו ניתנת תוך ורידית (IV) במנה של 10 מ"ג – מתוכם 2 מ"ג ניתנים מיד (מנת ניסוי) ו-8 מ"ג ניתנים לאחר 30 שניות אם מנת הניסוי נסבלת היטב. בחולים עם מיאסטניה גרביס, יש שיפור ברור בכוח השרירים החלשים, שנמשך כ-5 דקות.
באופן חלופי, ניתן להשתמש ב-1.5 מ"ג של נאוסטיגמין IM, עם תגובה שנמשכת כשעתיים.
לעיתים צילום חזה או CT חזה יכולים להדגים תימומה- גידול בבלוטת התימוס.
גירוי אלקטרופיזיולוגי של העצב המוטורי בעוצמה סופרה-מקסילרית (2 או 3 הרץ) יביא לתגובה הולכת ופוחתת של השריר; אולם ממצא תקין במבחן הולכה עצבית אינו שולל את האבחנה.
EMG של סיב יחיד מדגים שונות גדולה באינטרוול בין שני פוטנציאלי פעולה של סיב שריר ביחידה המוטורית של שרירים חלשים קלינית.
ניתן גם למדוד בסרום את רמת הנוגדן כנגד הרצפטור של אצטיל כולין, מכיוון שרמה מוגברת שלו נמצאת ב-80-90% מהחולים עם מחלה מפושטת יחסית.
טיפול.
יש להימנע מתרופות שמחמירות את המחלה, כפי שצוינו לעיל, ולנקוט בגישות הטיפוליות הבאות:
פואנלברדה (כדורסל)
פואנלברדה (בספרדית: Baloncesto Fuenlabrada) היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר פואנלברדה שליד הבירה מדריד, המתמודדת בליגת העל הספרדית.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1983. בסיום עונת 1997/98 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 1999/00 החלה להשתתף במסגרת אירופאית בגביע קוראץ'. בעונת 2001/02 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת מארוסי מיוון. בעונת 2001/12 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת טריומף ליוברצי מרוסיה.
אולם הבית של המועדון הוא היכל פרננדו מרטין המכיל כ-5,000 מקומות ישיבה.
אימן את הקבוצה, המאמן לואיס חיל, שאימן בעבר את נבחרת הנוער של ספרד.
מחוז קורק
מחוז קורק (באנגלית: County Cork; באירית: Contae Chorcaí) הוא אחד ממחוזות אירלנד, הקרוי על שמה של העיר קורק. המחוז, הממוקם בדרום המדינה, בפרובינציית מנסטר, הוא הגדול ביותר והדרומי מכל מחוזות המדינה.
המחוז גובל בארבעה מחוזות, מחוז קרי מצפון מערב, מחוז לימריק מצפון ובמחוזות טיפררי וווטרפורד מצפון מזרח.
במחוז קורק אירעו חלק ממעשי ההתקוממות נגד הבריטים במסגרת מלחמת העצמאות האירית בשנים 1919 - 1921, וכן חלק מאירועי מלחמת האזרחים האירית בשנים שלאחר מכן. המחוז נודע בהיותו ממעוזי המתנגדים לאמנה האנגלו-אירית שנחתמה בתום מלחמת העצמאות האירית. באוגוסט 1922 כבשו תומכי מדינת אירלנד החופשית את שטח המחוז.
מייקל קולינס, ממנהיגיה הידועים של אירלנד בעת ההיא, שנמנה עם חותמי ההסכם, נולד במחוז קורק, ושם גם נרצח על רקע האירועים הנזכרים.
העיר הראשית במחוז קורק היא קורק, העיר השלישית בגודלה באירלנד, שאוכלוסייתה היא כ-270,000 תושבים. בין העיירות ניתן למנות את קוב (Cobh), שמנמלה היגרו אירים רבים לארצות הברית, קנדה ואוסטרליה, ובה עגנה הטיטאניק את עגינתה האחרונה.
תרבות ג'מדט נאסר
תקופת ג'מדט נאסר
מאיר אוירבך
הרב מאיר אוירבך (לעיתים אוירבאך; בכתיב יידי: אויערבאַך; ל' בשבט תקע"ה, 10 בפברואר 1815 – ה' באייר תרל"ח, 8 במאי 1878) היה רב בפולין, ולאחר מכן כיהן כנשיא כולל פולין, וממנהיגי העדה האשכנזית בירושלים, מחבר הספר "אמרי בינה" שעל שמו הוא מכונה.
תולדות חייו.
בפולין.
נולד בעיירה דוברי שבמחוז קאליש, אביו היה הרב יצחק איציק אוירבך, שכיהן אז כרב בעיירה. אמו, הענא, נפטרה בינקותו והוא לא זכה להכירה. בגיל 25 נתמנה לרב בעיירת מולדתו, דוברי. לאחר מכן כיהן שבע שנים כרב בעיר קובל שבווהלין, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בשנת תר"ו (1846) נקרא לכהן כרב בעיר קולו (Koło), בה ישב תשע שנים כאב בית דין.
בשנת תרט"ו 1855 עבר לקהילת קאליש, שם עסק ברבנות וגם במסחר, וצבר נכסים. בדרשותיו אל בני קהילתו לא חדל מלדבר על "יישוב ארץ ישראל, שהיא ראשית הגאולה".
היה בקשר עם המקובל רבי ידידיה רפאל אבולעפיה בירושלים ונחשב אחד מתלמידיו.
בארץ ישראל.
בשנת תרי"ט (1859) עלה לארץ ישראל, וקבע את מקום מושבו בירושלים. לדבריו רצה "לפרוק מעלי עבודתי בצורכי ציבור וחשקה נפשי אך לחבק תורתינו הקדושה ולשבוע נפשי בצחצחות אורות התורה ותקעתי אוהלי בקדש לשבת בעיר אשר בחר ה' ללמוד וללמד... הקרבתי על מזבח ציון וירושלים כל מחמדי ... בחרתי לשבת גלמוד בארבע אמות של הלכה בקודש ". כשהרב שמואל סלנט היה צריך לנסוע מארץ ישראל, הוא מינה את הרב אוירבך לעמוד במקומו בראש בבית הדין של הקהילה האשכנזית בירושלים, ולאחר חזרתו של רבי שמואל, השאירו בתפקידו זה. מרץ רב השקיע ביסוד הישיבה "אהל יעקב". הרב מאיר אוירבך היה נשיאו של בית הכנסת בית יעקב שבבית כנסת חורבת רבי יהודה החסיד אשר בו דרש תדיר, וכן היה נשיא מוסדות עץ חיים ובית החולים ביקור חולים שהיה ממייסדיו.
כאשר ביקש למנות שוחטים שינהגו לפי מנהגי הרמ"א, פרצה מחלוקת גדולה עם העדה הספרדית, וכנגדו יצא החכם באשי הרב חיים דוד חזן, והמריבה הגיעה עד לחצר הסולטאן הטורקי.
עם עלותו לארץ ישראל היה עד למחלוקות וסכסוכים בין הכוללים, המוסדות שקיבלו וחילקו את כספי התמיכה מהתפוצות. ליישוב הסכסוכים ייסד בשנת תרכ"ו (1866) את "הוועד הכללי כנסת ישראל" ("ועד כל הכוללים") בירושלים, בהשתתפות הרב שמואל סלנט.
במכתב גלוי ששיגר לנדיב משה מונטיפיורי יצא הרב נגד דברי הדיבה שהופצו על היישוב, כי יושבי הארץ הם "עריקים שברחו מארצות אירופה היות שברחו מעבודת הצבא".
לאחר שבשנת תר"ך (1860) נוסדה "חברת יישוב ארץ ישראל", הצטרף אליה הרב צבי הירש קאלישר. הרב מאיר אוירבך כתב דברי הסכמה לספרו של הרב קאלישר "מאזניים למשפט", והצטרף לקריאה לפעולות יזומות לבניין הארץ, אך הסתייג מחידוש הקורבנות שהוצע על ידי הרב קאלישר.
הרב אוירבך כינס בביתו צעירים ירושלמיים והשפיע עליהם שיצאו לעבודות האדמה. בסיועו נרכשה הקרקע שעליה הוקמה השכונה "מאה שערים", וכן השתתף בבניית "משכנות ישראל" נחלת שבעה ועוד. כמו כן קנה מהערבים מגרש גדול, שלימים היה לשכונת בית דוד. היה גם ממייסדי בית הכנסת ישועות יעקב.
אחת מתוכניותיו הקשורות בגאולת הארץ הייתה "החברה לקניית אדמת יריחו". לאחר שניתנה הרשאה מהשלטונות העות'מאניים והקנייה עמדה לצאת לפועל, הופסק המשא ומתן.
מיוחסת לו תקנה שלא לנגן בכלי נגינה בחתונות בירושלים, כנראה לשם חיזוק גדרי הצניעות. מאוחר יותר הוסיף המהרי"ל דיסקין הסבר נוסף לתקנה זו, בשל האבלות על חורבן בית המקדש שיש להחמיר בה בירושלים שהחורבן ניצב לעיני יהודיה כל העת. תקנה זו תוקנה לאחר התפרצות כולרה ומחלות נוספות בירושלים שבהן נספו רבים מאנשי היישוב ובהם רבנים ודמויות ציבוריות אחרות, בהם: הרב משה יהודה לייב מקוטנא, הרב נחום שאדיקר והרב יוסף זונדל מסלנט, והרבנים אליהו ריבלין ויהוסף שוורץ; הסמיכות הביאה להתפתחות אגדה עממית לפיה אסר הרב אוירבך את השימוש בכלי נגינה בחתונות לאחר שאלת חלום שערך בעקבות המגפה.
הרב אוירבך נפטר בירושלים בה' באייר תרל"ח ונקבר בהר הזיתים.
על שמו נקרא רחוב אמרי בינה בשכונת קריית צאנז בירושלים.
תלמידיו היו ממייסדי פתח תקווה. נכדו היה הרב מנחם נתן נטע אוירבך בעל אורח נאמן מראשי המזרחי בירושלים.
מאיר אויערבאך
כנסיית ויס
כנסיית ויס (בגרמנית: Wieskirche) היא כנסייה בסגנון הרוקוקו אשר נבנתה באמצע המאה ה-18 על ידי יוהאן בפטיסט ודומיניקוס צימרמן. הכנסייה ממוקמת בוויס (Wies) שבעיירה שטיינגאדן, למרגלות הרי האלפים בדרום מדינת בווריה, גרמניה. הכנסייה הוכרזה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1983.
הרקע לבניה.
בשנת 1738 נפוצה שמועה ולפיה נראו דמעות הזולגות מפסל עץ של ישו במנזר שטיינגאדן. השמועה יצרה גל צליינות למקום, ובשנת 1740 נבנתה כנסייה קטנה לאחסון הפסל המופלא.
הצליינים יחסו לפסל תכונות של ריפוי מחלות שונות והשמועות בדבר הניסים הרפואיים המתחוללים במקום גרמו לגידול משמעותי בתנועת עולי הרגל למקום.
עד מהרה התברר כי המבנה צר מלהכיל את המוני עולי הרגל ולכן הוחלט במנזר שטיינגאדן, לבנות מקדש מקומי ראוי לפסל.
המבנה.
המבנה הנוכחי נבנה בין השנים 1745-1754. העיצוב הפנימי עשיר ועמוס בפרטים אומנותיים וכולל ציורי קיר ועבודות סטוקו בסגנון הרוקוקו והבארוק על פי "אסכולת וסוברונר" (Wessobrunner School). במגדל הצמוד הותקנו 4 פעמונים אשר מאפשרים השמעת מנגינות בסגנון התקופה.
בשנים 1985-1991 עבר המבנה שיפוץ יסודי ומקיף בעלות של כ-7 מיליון יורו (במחירי 2009), ומגיעים אליה כמיליון מבקרים מדי שנה.
וולברין והאקס-מן