מעשהו של טופאק אמארו הצית את אש המרד בכל רחבי פרו, ילידים רבים הצטרפו אל צבאו ההולך וגדל שהגיע לבסוף ל-6,000 לוחמים. הם צעדו לכיוון קוסקו, ובדרך כבשו מספר ערים וטבחו בספרדים הטהורים שחיו בהם. חייליו השתלטו על העיר סנגרה, אולם קרב זה חשף את חוסר יכולתו לשלוט בהם, החיילים טבחו בכל התושבים ספרדים ואינדיאנים וכך הרחיקו אינדיאנים אחרים מצבאם. טופאק אמארו הטיל מצור על קוסקו, אולם תושבי העיר שהזדעזעו מטבח סנגרה, התגוננו באומץ, וקיבלו תגבורת ואספקה באופן שוטף מלימה. כוחותיו היו נצורים, ובעקבות בגידה של קציניו הוא נתפס. כאשר חוקר ספרדי ניסה להשיג ממנו את מקום מחבואם של עוזריו טופאק אמארו השיב בבוז "אין כאן עוד שותפים חוץ ממני וממך אתה כמדכא ואני כמשחרר". הוא סבל עינויים קשים, ונאלץ לצפות בהוצאתם להורג של אשתו, בנו וידידיו. ראשו נערף בכיכר המרכזית של קוסקו, אותו מקום בו נערף ראשו של סב סביו לכאורה טופאק אמארו. גופו נחתך לחתיכות שהוצגו ברחבי פרו כדי לדכא את שאריות המרד. בתיו נהרסו, שדותיו נזרעו מלח, וכל המסמכים הקשורים למשפחתו הועלו באש.
פלינט (מישיגן)
פלינט (באנגלית: Flint) היא עיר במדינת מישיגן שבארצות הברית, המשמשת כבירת מחוז ג'נסי, והיא העיר הגדולה ביותר בו. היא ממוקמת על יד נהר פלינט, במרחק של 106 קילומטרים צפון-מערבית לדטרויט. היא גם העיר הגדולה ביותר באזור המרכזי של חצי האי התחתון המרכיב את מדינת מישיגן.
בשנת 2020 מנתה אוכלוסיית פלינט 81,252 נפש, והערכת מספר תושבי במטרופולין העיר ביולי 2016 עמדה על 408,615 נפש. בפלינט הקים בשנת 1908 ויליאם דוראנט את חברת ג'נרל מוטורס.
היסטוריה.
החל משנת 2014 סובלים תושבי פלינט מהרעלת עופרת במי השתייה של העיר הנובעים מקורוזיה של צינורות מים ישנים. בינואר 2016 הכריז מושל מישיגן, ריק סניידר, על מצב חירום בעיר לאחר שלמעלה מ-8,600 ילדים ובני נוער נחשפו לעופרת במי השתייה של העיר מאז 2014. מצב חירום לאומי הוכרז על העיר והחלה מעורבות של הממשל הפדרלי.
העיר הייתה ידועה בהיסטוריה שלה כחלק מתעשיית הרכב העולמית, בזכות מפעלי ההרכבה של חברת ג'נרל מוטורס. תלונות החברה שהמים המזוהמים הורסים לה את הציוד והתוצרת הוחלפו המים בשימושה לנקיים אך התושבים המשיכו לשתות את מה שהיה בברז. למרות זאת נסגרו מפעלי הרכב.
כיום חיים בפלינט בעיקר אנשים עניים, מובטלים וחולים.
ערים תאומות.
לפלינט ארבע ערים תאומות:
תושבים נודעים מפלינט.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו בפלינט כוללים את:
חובק 13 שנות זמר
הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית
הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית (באנגלית: Joint Comprehensive Plan of Action, בקיצור: JCPOA; בפרסית: برنامه جامع اقدام مشترک ובקיצור: برجام; מילולית: "תוכנית פעולה מקיפה משותפת") הוא הסכם בינלאומי שניסוחו הסופי התקבל בעיר וינה ב-14 ביולי 2015 בין איראן למדינות ה-P5+1 (חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון של האו"ם – ארצות הברית, רוסיה, סין, צרפת והממלכה המאוחדת – יחד עם גרמניה), וכן האיחוד האירופי. זהו הסכם קבע בין הצדדים בנוגע להטלת הגבלות על תוכנית הגרעין האיראנית, והוא מהווה אחת מן הפעילויות המשמעותיות ביותר נגדה. תהליך יישום ההסכם החל ב-18 באוקטובר 2015, כשלושה חודשים לאחר חתימתו. ב-16 בינואר 2016 קבעה הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) כי איראן עמדה בהתחייבויותיה בהסכם, מה שהוביל להסרת הסנקציות מעליה בידי ארצות הברית והאיחוד האירופי.
ההסכמות הושגו בהמשך להסכמי ביניים שנעשו בין הצדדים – הסכם ז'נבה מ-2013 והסכמות לוזאן באפריל 2015, ובתום משא ומתן ממושך שניהלו הצדדים. שבע המדינות שהיו צד להסכמות יוצגו על ידי שרי החוץ שלהן, ואילו האיחוד האירופי יוצג על ידי הנציגה העליונה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, פדריקה מוגריני.
תחת ההסכם, הסכימה איראן להסיר את מאגר האורניום המועשר בדרגה בינונית שלה, לצמצם את מאגר האורניום מועשר בדרגה נמוכה שלה בכ-98 אחוזים, ולהפחית בשני שלישים את כמות הצנטריפוגות שברשותה למשך 15 שנים לפחות. למשך העשור וחצי ממועד תחילת ההסכם, היא תעשיר אורניום רק עד לרמה של 3.67%, וכן לא תבנה מתקני העשרה או כורי מים כבדים למשך תקופה זאת. פעילות העשרת האורניום תוגבל למתקן בודד בו ייעשה שימוש בצנטריפוגות מן הדור הישן בלבד. מתקנים אחרים יומרו על מנת למנוע סיכוני הפצה. על מנת לפקח שאיראן נענית להסכם ולוודא זאת, לסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) תהיה גישה קבועה לכל מתקני הגרעין האיראניים. בתמורה להיענות מאומתת להתחייבויותיה, תזכה איראן במסגרת ההסכם להקלות בסנקציות מצד ארצות הברית, האיחוד האירופי ומועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
ב-8 במאי 2018 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על פרישתה של ארצות הברית מן ההסכם, והשבתן של הסנקציות שהוסרו במסגרתו. לצד זאת, השותפות האחרות, מדינות האיחוד האירופי, רוסיה וסין, הודיעו כי יפעלו לשמירת המסגרת ויחסיהם המסחריים עם איראן חרף הסנקציות האמריקאיות. לאחר בחירתו של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית, החלו שיחות לצורך חזרתה של ארצות הברית להסכם.
הרקע להסכם.
תוכנית הגרעין הסודית האיראנית החלה את דרכה בעקבות מלחמת איראן - עיראק בשנת 1980 שגבתה ממנה מחיר רב גם במהלך הקרבות הקרקעיים וגם בשל שימוש עיראקי כלפיה בנשק לא קונבנציונלי. התוכנית גרמה למתיחות אזורית ולעיתים גם עולמית מאז שנתגלתה ויצרה חשש שמשטר האייתולות האיראנית יצליח במאמציו להשיג נשק גרעיני במקביל לתוכנית הטילים הבליסטיים שלו ובכך לאיים על אויביו במזרח התיכון (בין השאר ישראל וערב הסעודית) וליצור הרתעה ממנו ומשלוחותיו הרבות במזרח התיכון ובעולם. ההסכם הוא פרי מאמץ רב שנים של מדינות רבות במערב, בעיקר מדינות אירופה וארצות הברית, לחתום על הסכם שיעכב בצורה משמעותית את ההתקדמות האיראנית לעבר נשק גרעיני בעיקר בשל החשש שאם הסכם כזה לא ייחתם, הדרך השנייה למנוע איראן גרעינית היא מלחמה כנגדה, מלחמה שאף מדינה מערבית לא רוצה בה. למרות החתימה על ההסכם, החשש מהתדרדרות צבאית לא ירד מהפרק לחלוטין גם בשל האוטונומיזציה הצבאית הישראלית בעניינה של איראן וגם בשל מתיחויות ספציפיות עם ארצות הברית (כמו הפלת המל"ט האמריקאי) והפרות של הסכם הגרעין מצד איראן כמו שקרה ביולי 2019.
פרטי ההסכם.
להלן עיקרי ההסכם (JCPOA):
נספחים להסכם.
בהסכם נלווה בין ארצות הברית לאיראן, בינואר 2016, סמוך לכניסת ההסכם לתוקף, שחררה איראן חמישה אזרחים אמריקאים שהיו כלואים בשטחה, בהם כתב ה"וושינגטון פוסט" וכומר; ובמקביל שחררה ארצות הברית שבעה אסירים, מהם שישה איראנים-אמריקאים שנעצרו באשמת ריגול לאיראן, ובנוסף ביטלה כתבי אישום וצווי מאסר בינלאומיים נגד 14 איראנים שהיו מעורבים בריגול בשטחה של ארצות הברית.
תגובות להסכם.
תגובות דיפלומטיות ופוליטיות.
עם חתימת ההסכם היו תגובות מרכזיות ברחבי העולם. מרבית המדינות והארגונים הבינלאומיים קיבלו בברכה את ההסכם, אך הוא התקבל בצורה שלילית על ידי ממשלת ישראל, הרוב הרפובליקני בקונגרס האמריקאי, וקיצונים איראנים.
לאחר כניסת ההסכם לתוקף.
שנה לאחר חתימת ההסכם אמר הנשיא ברק אובמה כי "בכל המובנים, ההסכם עובד כפי שאמרנו", והוסיף, בהתייחסו לישראל, כי "המדינה שהתנגדה בצורה הנחרצת ביותר להסכם מכירה בכך שהוא שינה את כללי המשחק, שלאיראן אין יכולת לייצר נשק גרעיני". בתגובה השווה משרד הביטחון הישראלי את הסכם הגרעין להסכם מינכן, אך חזר בו מספר ימים לאחר מכן. לביקורת הצטרף מאוחר יותר גם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ (שנבחר לאחר תום כהונתו של ברק אובמה) שאמר שמדובר ב"הסכם גרוע" ושארצות הברית מתכוונת לבחון אותו מחדש. באפריל 2021 סיפר סגן ראש המוסד כי בשנים שלאחר ההסכם, טרם השבת הסנקציות על איראן, עמדה איראן בהתחייבויותיה מההסכם.
ב-13 באוקטובר 2017 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על אי-אשרור ההסכם, כפי שדורש ממנו הקונגרס מידי 90 יום, ובפועל - על העברת האחריות עליה לקונגרס ועל חקיקה חדשה שתסדיר את תנאי ההסכם; אם לא תושג לבסוף הסכמה עם הקונגרס ושותפות ההסכם הבינלאומיות, ארצות הברית תצא ממנו.
ב-30 באפריל 2018 נשא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו נאום מלווה במצגת ובו חשף את תוכנית הנשק הגרעיני של איראן, מלווה במסמכים מפלילים רבים מטרם ימי ההסכם, שהצליח להשיג המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, וכן שאיראן שיקרה לעולם ולסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, כולל בחתימה על הסכם הגרעין עם המעצמות ב-2015, לגבי תוכנית הנשק הגרעיני שניהלה לפני חתימת ההסכם.
לאחר פרישת ארצות הברית מההסכם החלו להתקבל עדויות מודיעיניות על הפרות מצד איראן. בנובמבר 2020 פרסמה הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, שלפי בדיקתה הפרה איראן את ההסכם בכך שהעשירה אורניום בכמות של פי 12 יותר מאשר הסף העליון שנקבע בהסכם, ובכך שהתקינו במפעל תת-קרקעי בנתנז צנטריפוגות מתקדמות מסוג "IR-9" שלא אושר בהסכם. איראן המשיכה לצבור אורניום מועשר.
פרישת ארצות הברית מההסכם.
ב-8 במאי 2018 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על פרישתה של ארצות הברית מן ההסכם, והשבתן של הסנקציות שהוסרו במסגרתו. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הביע תמיכה בפרישת ארצות הברית מההסכם.
ב-17 במאי, על רקע פסגת מנהיגי האיחוד האירופי בבולגריה אשר דנו בעניין הגנה על חברות בינוניות שמעוניינות לסחור עם איראן, דווח על מספר חברות ובתוכן מארסק שהכריזו על הפסקת הקשרים העסקיים עם איראן.