אוגוסט האקה חווה ילדות מוגנת בבית עם סבתו. בריאותו לא הייתה יציבה, וליקויי הדיבור שלו והפרעת הדיבור היו בעייתיים במיוחד. הגמגום גבר כשהוא התרגש עד כדי חוסר יכולת דיבור מוחלט. תחילה למד בבית הספר הפרטי של ד. מולר לבנים ולאחר מכן בבית הספר תיכון, למרות האינטליגנציה שלו הוא ניתקל בקשיים עקב ליקוי בדיבור, כך שהיה עליו לחזור על כמה שיעורים. בשנת 1908 הוא עזב את בית הספר אחרי כיתה י"א במטרה להיות של איש עסקים ואז עבר קורסים מתאימים כמו כתיבת במכונת כתיבה וניהול חשבונות במטרה להתקרב למטרה המקצועית הזאת שקיווה אביו. כאשר טופל בהפרעת הדיבור שלו במכון מיוחד בברסלאו, הטיפול לא הביא לו שיפור בדיבור. כעת הבין אביו כי אוגוסט אינו מתאים למקצוע המסחרי וכי הוא לא יכול למצוא יורש לחברה שלו. לאחר מכן תמך בבנו בשאיפת הקריירה שלו להיות צייר.
הכשרה אמנותית.
בנו של הסוחר מברמן, ולטר ברטלסמן, שעבד כצייר נוף עצמאי בוורפסוויד, העביר לו שיעורי ציור בסטודיו שלו ובחוץ בטבע בשנת 1908 והפך ליועצו וחברו. הוא יעץ לו לעסוק במקצוע הציור והמליץ לו להמשיך לצייר בטבע. בסמסטר הקיץ של 1909 אוגוסט האקה עבר קורס ציור אצל פרופסור ולטר מגנוסן בבית הספר לאמנויות יישומיות בברמן. לאחר מכן עקב אחר הצעתו של ולטר ברטלסמן להתחיל ללמוד בבית הספר לאמנות בוויימאר.
הוא למד שם מסמסטר החורף 1909/1910 עד 1914 אצל פריץ תדי, הנס אולד, תיאודור האגן ופריץ מקנסן. בשנת 1912 הוא הפך לתלמיד אמן של פריץ מקנסן. הוא חלק את הסטודיו בוויימאר עם חברו למכללה פריץ רוש. משנת 1911 נסע בקיץ לצייר לפישרודה, שם היה עם חבריו האמנים. תקופות הקיץ בפישרודה היו הפוריות ביותר בחייו של אוגוסט האקה.
אוגוסט האקה צייר בבתי הוריו בברמן ורוקווינקל וכן בסביבות ויימר, ופישרודה. הוא הכיר את פישרודה מטיולי יום. בקייצים 1911 ו - 1912 שכר חדר בפונדק ברקלמן. הוא שהה בפישרודה יחד עם יוהאן היינריך בתקה (1885–1915), פריץ קובט (1885–1963), רודולף פרנץ הרטוך (1889–1960), וילהלם היינריך רוהמאייר (1882–1936), ברטה שילינג (1870–1953) והלמוט ווסטהוף (1891–1977).
הם התאספו סביב אוטו מודרסון, שהפך לדמות המובילה של האמנים הצעירים לאחר שהכריע בוויכוח בעניין רכישת הציור "שדה פרגים" של וינסנט ואן גוך על ידי המוזיאון בברמן. התמונות של ציירי פישרודה היו לפי המסורת של בית הספר ברביזון.
בעבודתו האמנותית אוגוסט האקה היה מקורב לציירים ז'אן פרנסואה מיליי, וינסנט ואן גוך, לוביס קורינת ואדוארד מונק, אך הוא פיתח את סגנון הציור העוצמתי שלו ובבחירת הנושאים. הוא צייר לצד דיוקנאות ונופים ציורים נוספים הכוללים גם מוטיבים של כפר עם כל מה שראה בפישרודה והסביבה.
מוות וקבורה.
מאחר שאוגוסט האקה השתמש בעופרת לבנה כפיגמנט לבן בציוריו במשך שבע שנים, הבחין בסימפטומים של הרעלת עופרת בסתיו 1914. הוא כנראה היה נוהג להחזיק את מכחוליו בין שפתיו לפני שצייר. הוא נפטר ב-2 בינואר 1915, בגיל 25 ו -26 יום, במהלך ניתוח קיבה שהיה נחוץ עקב הרעלת עופרת.
הוא נקבר באוברנוילנד בבית העלמין של כנסיית סנט יוהאן בקריפטה המשפחתית.
מורשת.
הציורים של אוגוסט האקה, שנשמרו בבית הוריו, הכילו למעלה מ-350 רישומים וציורים. הוריו רצו להיות צמודים אליהם בצערם. פרט לכמה תמונות שהיו ברשות חבריו הציירים עבודותיו של האקה לא היו נגישות לציבור במשך שנים רבות.
לאחר מות הוריו קרל ואנה האקה, האחוזה של אוגוסט האקה עם הציורים, והמכתבים עברה תחילה לאחיה של אמו של אוגוסט קרל אהלרס ולאחר מותו לבן דודו של בן אוגוסט ובן דודו מנו אהלרס ולאשתו סיביל אהלרס. הם מכרו את האחוזה בהדרגה, והפכו אותה לזמינה לציבור.
כ-52 שנה לאחר מותו של אוגוסט האקה, רכש ולקרט קוך את החלק העיקרי של נכסיו והשתמש בה לביוגרפיה שלו "אוגוסט האקה 1889– 1915 " שפורסמה בשנת 2006.
בנק ליצוא
ספאץ (פירושונים)
בנק קופת עם ארץ ישראלית
נמשהן
נמשהן (בהונגרית: Nemeshany) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בנמשהן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 431 ובשנת 2020 רק 346 תושבים.
שמו הוזכר במסמכים משנת 1230. הכפר הוקם על ידי מיזוג שני כפרים קטנים בתקופת הכיבוש הטורקי.
יהודי נמשהן.
בנמשהן חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מהיהודים ילידי הכפר נרצחו בשואה.
קרל מיכאל היידר
קרל מיכאל היידר (גרמנית: Karl Michael Haider; 1846–1912) היה צייר נוף ודיוקנאות בוואריים.
ראשית חייו.
היידר נולד ב-6 בפברואר 1846 במינכן, בנו של מקס היידר (1807–1873), יערן מאנזינג, ואשתו תרז פסלר (1811–1893). הוא הכיר את האמנות בעזרת אביו, שהיה גם קריקטוריסט, ולימד אותו להתבונן וביצוע איתו רישום במהלך טיולים ביער.
היידר למד בבית ספר תיכון לאמנויות במינכן. בזמן שהיה בבית הספר הוא פיתח את העניין שלו להיות צייר. לאחר מכן הוא נכנס לבית ספר פרטי לציור, ובהמלצת מוריו, למד באקדמיה המלכותית לאמנויות במינכן. בתקופת האקדמיה הוא התיידד והושפע מהנס תומה וילהלם לייבל. הוא הצטרף לחוג האמנותי סביב לייבל. היידר התעניין במיוחד בעבודותיהם של אמני המאה ה-15 וה-16 של אלברכט אלטדורפר הגרמני והנס הולביין האב, ואת ההולנדי יאן ואן אייק, ואן דר וויידן.
קריירה.
כשהיידר בן 29 נסע לפירנצה שם העתיק והכין חיתוכי עץ של הציירים הוותיקים. שם פגש את הצייר הסימבוליסטי ארנולד בוקלין שהזמין אותו לווילה הטוסקנית שלו. שני הציירים התיידדו אף שלעיתים היו להם דעות מנוגדות באמנות.
בתחילת הקיץ של שנת 1876 חזר היידר למינכן שם הפך לצייר עצמאי, אם כי ללא הצלחה. מוזיאונים וגלריות דחו את ציוריו ורק הזמנות פרטיות מעטות הבטיחו לו פרנסה צנועה, אולם מבקרו אדולף באיירסדורפר העריך את עבודתו. כשהיה בחובות כבדים, קיבל עזרה מחוג החברים של לייבל, במיוחד מהאנס תומה.
בשנת 1894, באמצעות השתדלות מהאקדמיה, הוענקה להיידר קצבת מדינה קטנה, שלאחריה עלה המוניטין האמנותי שלו והצלחתו הכספית. בשנת 1897 הוענק לציורו "ערב סתיו" מדליית זהב בתערוכה הבינלאומית במינכן. בשנים שלאחר מכן יצא היידר לנסיעות לימוד קצרות לאוסטריה, הונגריה ואיטליה. ההשפעה של נסיעות אלה באה לידי ביטוי בציוריו, ובמיוחד בנופים.
היידר הציג שלושה ציורים כחבר בהתאחדות האמנים הגרמנים, בתערוכה בשנת 1904, שאורגנה על ידי הזצסיון במינכן. הזצסיון במינכן ארגנה את תערוכת ציוריו של היידר ביום הולדתו בשנת 1911. הוא זכה בתואר של אוניברסיטת ברסלאו.
חיים אישיים.
בשנת 1874 התחתן היידר עם קתרינה, אחיינית הפסל פרידריך ברוגר. נולדו להם שתי בנות ובן, הצייר הוברט היידר (1879–1971). קתרינה נפטרה בשנת 1882. היידר לא יכול היה לגייס כסף עבור ההלוויה שמומנה על ידי הצייר פרנץ פון לנבאך.
הנישואים השניים של היידר היו לארנסטין שוורץ בשנת 1890, באותה שנה נולד בנם ארנסט (נפטר בשנת 1988). בשנת 1896 התיישבה המשפחה בשליארזי, שם נפטר היידר ב-8 באוקטובר 1912, בן 66.
קברו תוכנן על ידי הפסל הרמן לאנג. רחוב בשליזרי נקרא על שמו.
גיא בן פורת
גיא בן פורת (נולד ב-19 בספטמבר 1967) הוא פרופסור חבר במחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה.
גיא בן פורת נולד וגדל בעומר ולמד בתיכון האזורי אשל הנשיא. בוגר תואר ראשון במדע המדינה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב (1994). את הדוקטורט השלים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית בשנת 2000, ובשנים 2001–2002 היה עמית פוסט-דוקטורט באוניברסיטת לתל אביב.
בשנת 2002 הצטרף לסגל הבכיר של המחלקה לניהול ומדיניות ציבורית אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בדרגת מרצה, הועלה לדרגת מרצה בכיר ב־2007 ולדרגת פרופסור חבר ב־2012. בין השנים 2013–2016 שימש כראש המחלקה, ובשנת 2017 עבר למחלקה לפוליטיקה וממשל.
מחקר וכתיבה.
גיא בן פורת הוא המחבר והעורך של ספרים ומאמרים רבים בנושאים של פוליטיקה בישראל ובעולם, תהליכי שלום, דת ומדינה ואתניות, חילון, חילון בישראל ובעולם, רב-תרבותיות ומדיניות ציבורית, יחסי משטרה-מיעוטים, יישוב סכסוכים. בין הספרים שכתב וערך:
זוכה פרס שפירא לספר הטוב ביותר לשנת 2013 של האגודה ללימודי ישראל (Association for Israel Studies) והאגודה הישראלית למדע המדינה.
חיים אישיים.
בן פורת נשוי לנטע, אב לשתי בנות, ומתגורר בלהבים. ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל של הפועל באר שבע.
הרפתקה של חבר מושלם
הרפתקה של חבר מושלם (באנגלית: Rowley Jefferson's Awesome Friendly Adventure) הוא ספר בסדרת הספרים "יומנו של חנון" שכתב הסופר האמריקאי ג'ף קיני. זהו ספר המשך לספין אוף "יומנו של חבר מושלם", שבו הדמות הראשית אינה גרג הפלי אלא חברו הטוב ביותר, ראולי ג'פרסון, הספר יצא לאור באנגלית ובעברית באוגוסט 2020.
תקציר עלילה.
הספר מחולק לשני חלקים. באחד מסופר מה גרג הפלי חושב על הספר, ובשני מסופר על הרפתקאותיו של רונלד האמיץ שיצא למסע להציל את אימו, שנחטפה בידי המכשף הלבן. בדרך רונלד פוגש המון דמויות שמצטרפות אליו למסע.
תאוריית הקשר על המרקסיזם התרבותי