באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009, סיימה קובנטרי במקום הראשון ב-200 מטר גב עם שיא עולם חדש, 2:04.81. מלבד הישג זה הייתה קובנטרי רחוקה משיאיה. היא סיימה במקום השני ב-400 מטר מעורב אישי בתוצאה 4:32.12 דקות. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי סיימה רביעית בתוצאה של 2:08.94 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה אריאנה קוקורס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 2:06.15 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום ה-8 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.74 שניות, בו החזיקה בשיא העולם, המנצחת ג'מה ספופורת' מבריטניה קבעה שיא עולם חדש (58.12 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיימה קובנטרי במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.21 דקות, במקום 13 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.33 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:09.03 דקות ובמקום 14 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.52 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה קובנטרי במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.18 דקות ולא הצליחה לזכות בפעם השלישית ברציפות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.13 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:10.51 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.39 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:00.24 דקות. אחרי אולימפיאדת לונדון (2012) קובנטרי הודיע על פרישה.
יוליסס (גשושית)
יוליסס היא גשושית לחקר השמש שנבנתה על ידי סוכנות החלל האירופית ושוגרה באמצעות מעבורת החלל דיסקברי (משימה STS-41) ב-6 באוקטובר 1990 בשעה 11:47:15. התכנון המקורי היה לשגר את הגשושית ב-1986 עם מעבורת החלל צ'לנג'ר, תוכנית שלא יצאה לפועל עקב אבדנה של המעבורת בהתפוצצות בעת המראתה. משקלה בעת ההמראה היה כ־370 ק"ג, כולל 33.5 ק"ג הידראזין (עבור כוונון עדין של הגשושית). יוליסס נועדה להקיף את הקטבים של השמש. לשם הגעה ליעדה נעזרה ב-8 בפברואר 1992 בכח המשיכה של צדק. אל האזור שמעל קוטב השמש הגיעה ב-13 בספטמבר 1994. בספטמבר 2005 הגיעה לנקודה הקרובה ביותר אל פני השמש, ואל הקוטב הדרומי ב-27 בנובמבר 2000.
במהלך 2008 איבדה את כוחה וה-30 ביוני 2009 היה היום האחרון בו פעלה הגשושית.
אסמה אסד
אלרג&quot;ה
דומניקו מונגאריו
דומניקו מונגאריו (באיטלקית: Domenico Monegario) היה השישי מבין דוכסי ונציה. מונגאריו שלט בוונציה בין השנים 756–764.
מונגאריו נבחר לכהונת הדוג'ה בתמיכת דזידריוס, מלך הלומברדים. באותה עת שלוש סיעות נאבקו זו בזו על השליטה בוונציה: תומכי האימפריה הביזנטית, תומכי הפרנקים והרפובליקנים - תומכי ונציה העצמאית. מונגאריו ניסה לשמור על מעמדו בין קבוצות שונות אלה, ובסופו של דבר, בשל המאבק ביניהן איבד את כיסאו לאחר שמונה שנות כהונה, ובדומה לקודמיו - עוור ונשלח לגלות.
במהלך שנות כהונתו החל המהפך בכלכלה הוונציאנית - מכלכלה המבוססת על דיג לכלכלה המבוססת על סחר ימי עם איי יוון והמזרח התיכון. בתקופה זו החלו להיבנות בעיר ספינות סוחר חזקות, גדולות ומהירות יותר - דבר שאפשר גידול בהיקף המסחר הוונציאני ובהשפעה הוונציאנית על הסחר הימי ברחבי הים התיכון.
מגילת האומות המאוחדות
מגילת האומות המאוחדות היא המסמך המכונן של ארגון האומות המאוחדות, אשר מהווה חוקה לארגון. המגילה נחתמה ב-26 ביוני 1945 בוועידת האומות המאוחדות בנושא ארגון בינלאומי, אשר התקיימה בסן פרנסיסקו, ארצות הברית, על ידי 50 מתוך 51 המדינות שהיו חברות בארגון באותה העת (המדינה ה-51, פולין, לא נכחה בוועידה אך חתמה על המגילה מאוחר יותר), ונכנסה לתוקף ב-24 באוקטובר 1945, לאחר אשרורה בידי חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון של האו"ם ובידי רוב המדינות החתומות.
מגילת האומות המאוחדות מכילה את עקרונותיו המרכזיים של הארגון, את הגופים המרכזיים הנמצאים בו ואת דרכי פעולותיו העיקריות.
רוב המדינות בעולם חתומות על מגילת האומות המאוחדות, אך ישנן מספר מדינות שטרם אשררו אותה. המגילה מחייבת את כל המדינות החתומות עליה, ויתר על כן, כל התחייבות של מדינה לאו"ם קודמת להתחייבות אחרות של אותה המדינה לאמנות אחרות אשר עליהן היא חתומה.
האו"ם הכריז כי אסור שזוועות מלחמות העולם יחזרו על עצמן לעולם. באותה הכרזה נאמר כי הגנה על זכויות האדם וכבודו היא "הבסיס לחופש, צדק ושלום עולמי". מטרות הארגון הן להציל את הדורות הבאים מפורענות המלחמות, להבטיח זכויות יסוד בסיסיות לגברים ולנשים בכל מדינה, להבטיח שיתקיימו תנאים של צדק וכבוד שיביאו לקידמה חברתית והעלאת רמת החיים. להבטיח שכנות טובה בין מדינות וחיי שלום, סובלנות ללא גורמים עוינים, להשיג שיתוף פעולה בינלאומי בפתרון בעיות כלכליות, חברתיות או הומניטריות. לקדם כיבוד זכויות אדם וחירויות יסוד ללא אפליה על רקע גזע, מין, לשון, או דת.
נציגי המדינות שהתכנסו בסן פרנסיסקו קיבלו את אמנת האומות המאוחדות והצהירו על הקמת ארגון בינלאומי המכונה האומות המאוחדות.
בדצמבר 1948 פרסם האו"ם "הכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם", 30 סעיפים המסכמים את המחשבה האנושית על מהות זכויות האדם. האו"ם פנה לכל מדינה בבקשה לטפח את הכרת הזכויות ולאמצן כחלק מחוקיהן וחוקותיהן.
בפרק הראשון של המגילה, אחרי המבוא שמסביר את הרקע ההיסטורי והרעיוני להכרזה וההקדמה, מוצגות המטרות העיקריות של הארגון (ראה 'מבנה המגילה פרק -א' ).
הארגון מבוסס על עקרון השוויון הריבוני לכל חבריה, כדי שכל הזכויות וההטבות יובטחו לחברי הארגון יהיה עליהם למלא את חובותיהם בהתאם לאמנה שנקבעה. על החברים יהיה לישב את הסכסוכים ביניהם בדרכי שלום, ולהימנע מאיומים ושימוש בכוח על מנת להשיג שטחים ועצמאות מדינית. בנוסף הם יתנו סיוע בכל פעולה שנדרשת בהתאם לאמנה, ויימנעו ממתן סיוע לכל מדינה שהאו"ם נמנע ממנה או נוקט נגדה אכיפה.
בפרק השני של המגילה נקבעו הקריטריונים לחברות בארגון. חברות באומות המאוחדות פתוחה לכל המדינות שוחרות השלום אשר מקבלות את ההתחייבויות הכלולות במגילה ורוצות לבצע אותן. מדינה חברה אשר תפר בהתמדה את העקרונות הכלולים במגילה עלולה להיות מגורשת מהארגון על ידי העצרת הכללית בהמלצה של מועצת הביטחון.
מבנה המגילה.
מגילת האו"ם, אשר מהווה את הכלי החוקתי שמפרט את זכויותיהן וחובותיהן של כלל המדינות החברות בו, ומבססת את מבנה הארגון וההליכים על פיהם הוא פועל, מורכבת ממבוא ומ-19 פרקים המחולקים כל אחד לסעיפים:
ישראל ומגילת האומות המאוחדות.
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות, עליו נאבקו המשלחות הציוניות בוועידת סן פרנסיסקו אל מול המשלחות הערביות, נזכר בדו"ח אדמונד לוי ככזה הקובע את "העיקרון של ההכרה בהמשך תוקפן של זכויות קיימות של מדינות ועמים שנרכשו מכוח המנדטים למיניהם, כולל אותן הזכויות של היהודים מכוח המסמכים המפורטים לעיל (הצהרת בלפור וכתב המנדט) להתיישב בשטחי ארץ ישראל".
במגילת העצמאות של ישראל, נכתב: .
רובע הדאחייה
רובע הדאחִיֶיה (בערבית: الضاحية الجنوبية – הפרוור הדרומי; תעתיק מדויק: אלצ'אחיה אלג'נוביה) הוא פרוור שיעי ברובו בדרום ביירות בירת לבנון. בשוליו המזרחיים של הפרוור, בשכונות חארת חריכ, א-שיאח ובורג' אל-בראג'נה, מתגוררים גם נוצרים מארונים. הפרוור ממוקם צפונית לנמל התעופה הבינלאומי על שם רפיק אל-חרירי, והכביש המוביל לשדה התעופה חוצה אותו. עד שנת 2006 ומלחמת לבנון השנייה שימש הפרוור למגורים ולמסחר במרכזי קניות וחנויות. כמו כן היה זה מעוזו של הארגון השיעי חזבאללה, שהחזיק באודיטוריום גדול בשכונת חארת חרייכ שם היו מתנהלים כינוסי תומכי הארגון באירועים מיוחדים, אירועים שבהם השתתף באופן תדיר מנהיג הארגון סייד שייח' חסן נסראללה.
מלחמת לבנון השנייה.
לאחר שמסקנות תרגיל "שילוב זרועות" שקיים צה"ל קבעו כי יכולת הפגיעה של צה"ל במשגרי הרקטות קצרות הטווח מוגבלת, הוביל ראש אגף המבצעים של צה"ל, גדי איזנקוט, תפיסה לפגיעה במרכז העצבים של ארגון חזבאללה ברובע הדאחייה בביירות כמרכיב מרכזי ליצירת הרתעה אל מול חזבאללה. במהלך מלחמת לבנון השנייה, ב-13 ביולי 2006, מטוסי חיל האוויר הישראלי הנחיתו כרוזים ברחבי הדאחייה, בהם הזהירו את התושבים להתפנות מבתיהם לפני תחילת סדרה של הפצצות סדרתיות שהחריבו את הרובע, אך לא עלה בידי כל התושבים לעזוב, ומלבד תושבים שהפכו ל"פליטים" בצפון העיר, רבים נשארו בבתיהם והיו עדים להפצצות.
הרובע שימש מטרה קבועה עבור המטוסים והספינות של צה"ל לאורך כל תקופת הלחימה. האודיטוריום של חזבאללה נהרס, וכן מפקדותיו שהיו ממוקמות ברובע, זאת על פי מקורות ערביים ובינלאומיים. תחנת הטלוויזיה אל-מנאר אף היא הייתה יעד לתקיפה: בהפצצות נפגעו אולפני התחנה בפרוור הדרומי של ביירות מספר פעמים, דבר שהביא להפסקת השידורים לכשתי דקות בלבד ולא פגע ביכולת התחנה להמשיך לשדר, ככל הנראה מאולפנים חלופיים.
מספר שעות לאחר הפסקת האש ב-14 באוגוסט 2006, חזבאללה התחייב לשקם את בתיהם של תושבי הרובע, ובאותו זמן העביר לתושבים דמי שכירות לתקופת הביניים עד שייבנו בתיהם. ב-22 בספטמבר 2006 מנהיג חזבאללה ערך כנס ענק בדאחייה, בו הכריז על "ניצחון אלוהי" מול ישראל. נסראללה ציין כי בידי ארגונו 20,000 רקטות, ומתח ביקורת על ממשלת לבנון על כך שעליה לקבל אחריות ולהרכיב ממשלת אחדות.
על פי ארגון "ג'יהאד אל-בנאא" ("ג'יהאד הבנייה"), האחראי על השיקום, העבודות ברובע החלו ב-25 במאי 2007, יום השנה ליציאת כוחות צה"ל מלבנון.