ב-15 במרץ הודיעה רוסיה בתגובה לעיצומים של המערב נגדה, שהיא מטילה עיצומים על נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ובכירים נוספים בוושינגטון, שלא יורשו להיכנס לרוסיה. רשימת האישים שעליהם רוסיה הטילה עיצומים כוללת גם את המועמדת לשעבר לנשיאות ארצות הברית הילרי קלינטון, בנו של הנשיא האנטר ביידן (שקושר לפרשת טראמפ-אוקראינה לפני הבחירות ב-2020), דוברת הבית הלבן ג'ן סאקי, סגן היועץ לביטחון לאומי דליפ סינג, מנהלת הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי סמנתה פאוור, סגן מזכיר האוצר, וולי אדיימו ונשיאת הבנק לייבוא-ייצוא, רטה ג'ו לואיס. בהמשך הודיע משרד החוץ הרוסי כי עיצומים יוטלו גם על ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו ובכירים בממשלתו, וכי יחול איסור על ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון להיכנס לשטח רוסיה.
רוסיה החליטה לדרוש לשלם על גז המחצבים של חברת גזפרום הרוסית ברובל במקום לשלם ביורו או בדולר, כפי שהוסכם בחוזה עצמו. פולין ובולגריה, כמו גם שאר המדינות, סירבו.
רכושנות
אנפית סוף הודית
אנפית סוף הודית (שם מדעי: Ardeola grayii) היא מין של אנפה מהסוג אנפת אגם, החיה בתת-היבשת ההודית בתחום שבין דרום איראן, הודו, סרי לנקה ועד בורמה. במראה היא דומה מאוד לאנפית הסוף. האנפה תוארה ב-1832 בידי החוקר ויליאם הנרי סייקס ונקראה לכבוד החוקר ג'ון אדוארד גריי. שמה העברי מגיע עקב חיותה קרוב לצמחי סוף ועקב הימצאה סביב הודו.
תיאור.
האנפה מגיעה לאורך ממוצע של 45 עד 50 סנטימטרים, והיא בעלת צוואר קצר ועבה (אף שהוא נמתח מעט בקיץ) ומקור ארוך. ברוב השנה צבעה אפור-בהיר עם פנים, צוואר וחזה מפוספסים באפור-חום (בדומה לאנפה מסורטטת). בעונת הרבייה צבע האנפה משתנה לכהה יותר בגב ובכנפיים והנוצות האפורות מבריקות יותר, כשהפסים דוהים והרגליים מאדימות.
האנפה מצויה לאורך גדות נהרות ובריכות ובביצות טרופיות לאורך הודו וסביבתה. היא חיה ביחידות לרוב או בזוגות ומחפשת במים טרף של דגים, חרקים ודו-חיים. האנפה גם מהלכת על צמחי מים כדי להגיע לדגים במים עמוקים יותר והיא אף מפתה אותם בלחם להתקרב אליה. האנפות יכולות להיטרף בידי עופות דורסים גדולים כמו עיטם, ולעיתים נדבקים במחלות זיהומיות כמו קדחת מערב הנילוס או דלקת המוח היפנית.
נערה עם קעקוע דרקון (סרט, 2011)
נערה עם קעקוע דרקון (באנגלית: The Girl with the Dragon Tattoo) הוא סרט מסוגת מותחן פסיכולוגי נאו-נואר משנת 2011 המבוסס על רומן מ-2005 בעל אותו השם מאת הסופר השוודי סטיג לרסון. הסרט בוים על ידי דייוויד פינצ'ר על בסיס תסריט מאת סטיבן זאיליאן. בסרט מככבים דניאל קרייג בתפקיד העיתונאי מיקאל בלומקוויסט ורוני מארה בתפקיד ליסבת סלאנדר. עלילת הסרט מתמקדת בחקירה אותה מבצע בלומקוויסט במטרה לגלות מה קרה לילדה ממשפחה עשירה שנעלמה 40 שנה קודם לכן. לשם כך בלומקוויסט מגייס את עזרתה של סלנאדר ההאקרית.
בשנת 2009 החלה חברת סרטי סוני בפיתוח הסרט במסגרת קופרודוקציה אמריקנית, בריטית, שוודית וגרמנית. לקח לחברה מספר חודשים להשיג את הזכויות על הרומן. כתיבת העיבוד הקולנועי לרומן ארכה מעל לשישה חודשים.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בלונדון באולם הקולנוע "Odeon Leicester Square" ב-12 בדצמבר 2011. הסרט, אשר הופק בתקציב של 90 מיליון דולרים, זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית וגרף 232.6 מיליון דולרים בקופות. הסרט היה מועמד לפרסים רבים, וזכה, בין היתר, בפרס האוסקר לעריכה הטובה ביותר, בעוד שמארה הייתה מועמדת לזכות בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט.
זיח
אבזץ
שלמה מעתוק
שלמה (סלמאן) מעתוק (המאה ה-18) היה אסטרונום ומשורר יהודי בבגדד, שפיוטיו משולבים בליטורגיות של יהודי עיראק.
ביוגרפיה.
שלמה מעתוק היה מפורסם בעיר בגדד בזכות הספרייה שברשותו שהייתה הגדולה ביותר בעיר. בספריה היו למעלה משבעת אלפים ספרים, כתבי יד ומודפסים.
הוא נודע ברחבי הקהילות היהודיות במזרח התיכון כאספן גדול של כתבי יד עבריים. היו ברשותו תרגומים לשפה הערבית של החומש, שיר השירים, מגילת רות, מגילת אסתר, מגילת איכה וספר דניאל.
מלבד הספרייה, הוא נודע כמלומד, משורר ומנהיג קהילה. רבים משיריו ששרדו, מספרים על סבלם של יהודי בגדאד בידיו של מושל עריץ. אחד משיריו המפורסמים ביותר, מספר כיצד נאלץ להסתתר בחמאם טורקי, כדי להימלט מרדיפות, ולאחר מכן עזב את בגדאד עם משפחתו לבצרה.
מעבודתו כאסטרונום שרדו כמה כתבי יד גיאומטריים, כולל אחד בשילוב של פרשנות עם חיבור על האצטרולב.
שיריו אוחסנו באוספים של הספרייה הבריטית בלונדון. חלקם התפזרו מאז, אך רבים מהם נמצאים בספריית אוניברסיטת טורונטו.
סלמאן מעתוק
מעתוק
מעתוק הוא שם משפחה עיראקי.
מרינה אובסיאניקובה
מרינה אובסיאניקובה (ברוסית: Марина Овсянникова) היא אשת תקשורת רוסייה ומפיקת טלוויזיה שעבדה כעורכת במהדורת החדשות "ורמיה" של הערוץ הראשון ברוסיה. במרץ 2022 עלתה לכותרות כאשר הפריעה לשידורי מהדורת החדשות ומחתה כנגד הפלישה הרוסית לאוקראינה, על מעשיה נקנסה על ידי הרשויות.
ביוגרפיה.
היא נולדה בעיר אודסה באוקראינה הסובייטית בשנת 1978' לאם רוסייה ואב אוקראיני. היא למדה באוניברסיטת קובאן ובאקדמיה הנשיאותית לניהול ציבורי ומשק לאומי. עבדה בחברה הממשלתית הרוסית לרדיו וטלוויזיה לפני שעברה לערוץ 1 הרוסי.
מחאתה נגד הפלישה לאוקראינה.
ב-14 במרץ 2022, במהלך שידור חי של מהדורת החדשות "ורמיה" בערוץ 1 הרוסי, לעיני מיליוני צופים, הופיעה מאחורי מגישת החדשות יקטרינה אנדרייבה כשהיא מחזיקה בכרזה ובה המילים:
אובסיאניקובה צעקה:
האירוע נמשך שש שניות שלאחריהן נקטע השידור החי, וצפו בו כ-250 מיליון איש ברחבי העולם. אובסיאניקובה השאירה וידאו שהקליטה מראש והופץ בטלגרם, בו אמרה שהיא מתביישת לעבוד עבור התעמולה של הקרמלין. היא הייתה לעיתונאית הרוסייה הראשונה שמחתה בשידור טלוויזיוני חי, על אף שעשרים עיתונאים של רשת RT התפטרו כתגובה למלחמה.
יממה לאחר המקרה, פעיל בשם דניס זכארוב הפגין מחוץ למשרדי ערוץ 1 בליל 15 במרץ כדי להביע את תמיכתו בה. הוא עוכב על ידי המשטרה. נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי הגיב לתקרית בהבעת תודה כלפיה באחד משידוריו ברשתות החברתיות.
אובסיאניקובה עצמה נלקחה לתחנת המשטרה שליד מרכז הטלוויזיה אוסטנקינו ונחקרה במשך 14 שעות, ללא אפשרות לפנות לסיוע משפטי. היא הואשמה בארגון תקרית ציבורית לא מאושרת, נקנסה בסכום של 30,000 רובלים ושוחררה. ברשויות החקירה הפדרליות מסרו כי היא תיחקר על הפצת מידע כוזב, ועלולה להישלח ל-15 שנות מאסר.
נשיא צרפת עמנואל מקרון הציע לה מקלט מדיני בשגרירות הצרפתית במוסקבה, אך היא דחתה את ההצעה, והעדיפה להמשיך לדווח מרוסיה.
לדברי אובסיאניקובה, לא היו לה תוכניות לעזוב את רוסיה. באפריל 2022 היא החלה לעבוד עבור העיתון הגרמני "די ולט" ככתבת פרילנסרית שתדווח מרוסיה ומאוקראינה לעיתון ולערוץ הטלוויזיה שלו.
בראיון לאתר האינטרנט של יוזמת "פָּנֶיהָ של הדמוקרטיה" (באנגלית: Faces of Democracy initiative), אמרה אובסיאניקובה שהיא רואה בעצמה פטריוטית שהחליטה באופן ספונטני להתקומם נגד מלחמה שלדעתה לרוסיה לא הייתה זכות להתחיל. היא הוסיפה שדור שלם גדל עם התעמולה של פוטין, המאפשרת לעשות "זומביפיקציה" של העם הרוסי, ומולדתה הפכה למדינה טוטליטרית, הנסגרת יותר ויותר בפני העולם שבחוץ.
ביולי 2022 הפגינה בהפגנת יחיד מול חומות הקרמלין במוסקבה, כשנשאה שלט המגנה את פוטין ואת המלחמה. היא החזיקה כרזה שבה נכתב "פוטין הוא רוצח. החיילים שלו פשיסטים. 352 ילדים מתו. כמה עוד צריכים למות כדי שתפסיק?". כתגובה נעצרה על ידי משטרת רוסיה. היא עמדה בפני כתב אישום פלילי לאחר ששירותי הביטחון של רוסיה פשטו על ביתה. היא הואשמה בהפצת מידע כוזב על הצבא הרוסי, במסגרת חוק חדש שאימץ הקרמלין לאחר תחילת המלחמה באוקראינה.
חיים אישיים.
אובסיאניקובה חיה במוסקבה, והייתה נשואה לבמאי ברשת RT, שנפרדה ממנו. לשניים שני ילדים.
טרוי קוטסור
טרוי מייקל קוטסור (באנגלית: Troy Michael Kotsur; נולד ב-24 ביולי 1968) הוא שחקן וקולנוען אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ביוגרפיה.
קוטסור נולד במסה, אריזונה ב-24 ביולי 1968 לג'ודי ולאונרד סטיבן "לן" קוטסור, שהיה מפקד המשטרה של מסה. כשהיה קוטסור בן תשעה חודשים, גילו הוריו שהוא חירש, ולמדו שפת סימנים כדי שהמשפחה תוכל לתקשר. הוריו עודדו את קוטסור לעסוק בספורט ולהתיידד עם ילדים שומעים בשכונה שלהם. הוא החל להתעניין לראשונה במשחק כשהיה תלמיד בבית הספר היסודי. בתיכון, המורה שלו לדרמה עודדה אותו להשתתף במופע הכישרונות, והוא ביצע מערכון פנטומימה, שהתקבל בחיוב והניע אותו לעסוק בתיאטרון.
לאחר שסיים את בית הספר התיכון, התמחה בתחנת הטלוויזיה האמריקאית KTSP-TV. הוא אומנם שאף לביים סרטים, אבל בהתמחות הוא סייע לעורך ולא הרגיש מחובר לאנשים. הוא סיפר, . לאחר מכן למד באוניברסיטת גאלדט משנת 1987 ועד שנת 1989 ולמד תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע.
כשקוטסור קיבל הצעת עבודה למשחק מהתיאטרון הלאומי ללקויי שמיעה, הוא נענה לה ועזב את גאלדט לסיבוב הופעות במשך שנתיים, והופיע בשתי הצגות. בשנת 1994 הוא החל לעבוד ב־Deaf West Theatre בלוס אנג'לס, שם שיחק וביים מספר הפקות. על הבמה, התפקידים שלו כללו את סטנלי ב"חשמלית ושמה תשוקה" ולני ב"על עכברים ואנשים".