המחקר מתבצע באמצעות הכנות מטוהרות מאוד של החומר, בדרך כלל בצורת שעברה ליופיליזציה המכונים "תכשירי התייחסות בינלאומיים" או IRP. כל הכנה מחולקת לדגימות שקולות במדויק, כאשר כל דגימה מאוחסנת באמפולה משלה שכותרתה קוד שתואם למקור אותו ה-IRP. מבחני תכולה מבוצעים באמצעות הדוגמאות הללו ומכוילים על פי תקן היחידה הבינלאומית שהיה זמין בעבר. תוצאות אלו יכולות להיות די משתנות; הערך הסופי של היחידה הבינלאומית לדגימות של IRP נתון נקבע על פי הסכמה. IRP המספק את התוצאות הטובות ביותר ומציג את היציבות הטובה ביותר לטווח הארוך נבחר להגדרת היחידה הבינלאומית הבאה. ה-IRP הזה מכונה אז "התקן הבינלאומי".
שווי ערך המשקלי של יחידה בינלאומית אחת.
עבור חומרים מסוימים, שווי ערך המסה המדויקת של יחידה בינלאומית אחת משתנה. כשזה קורה, המסה לשעבר של היחידה לחומר הזה מתבטלת רשמית לטובת מסה שחושבה לאחרונה. שינוי כזה קרה בתקני החיסון לפרולקטין: מנה אחת של תקן (84/500; 53 mIU ≈ 2.5 נגמרה במלאי, תקן חדש (83/573; 67 mIU ≈ 3.2 מיקרוגרם) כויל כנגד הישן (כמו 67.2 mIU) והחליף את הקודם.
זיהוי בשפות.
השם יחידה בינלאומית משמש לעיתים קרובות באנגלית נכתב בראשי תיבות עם אותיות גדולות וכך גם בשפות אחרות, אם כי מילונים גדולים בשפה האנגלית מתייחסים אליו כשם נפוץ ובכך משתמשים בראשי תיבות עם אותיות קטנות לשם יש כמה קיצורים מקובלים בתוויות המכילות את החומרים הביולוגיים: IU באנגלית, ו-UI בשפות רומאניות (למשל בספרדית unidad internacional, בצרפתית unité internationale, באיטלקית à unità internazionale, ברומנית unitate internațională), IE בכמה שפות גרמאניות (למשל, בגרמנית internationale Einheit, בהולנדית internationale eenheid) או (למשל, ברוסית МЕ, международная единица "[mezhdunarodnaya yedinitsa" ], בהונגרית NE, "nemzetközi egység"). בעברית, בדרך כלל, משתמשים בקיצור מהשפה האנגלית.
על מנת להסיר את האפשרות להתבלבל בין האות "I" לבין הספרה "1", יש בתי חולים שכמדיניות מוצהרת מסירות את ה-"I", כלומר להשתמש רק ב-U או E כאשר מדברים וכותבים על מינונים. בעוד שבתי חולים אחרים דורשים לכתוב את המילה "יחידות" (או מילים "יחידות בינלאומיות") בצורה המלאה. (לדוגמה, ניתן לקצר "שלוש יחידות בינלאומיות לליטר" נכתב בצורת ראשי תיבות כ-"3U/L". הסימן "ליטר" (L) פחות מושפע בכתיבה, שכן משתמשים בצורות כתיבה פחות מבלבלות).
פרד לייסט
פרדריק ויליאם לייסט (באנגלית: Frederick William Leist; 21 באוגוסט 1873 - 18 בפברואר 1945) היה אמן אוסטרלי. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא היה אמן מלחמה רשמי עם כוחות אוסטרלים באירופה.
ביוגרפיה.
אביו אדוארד היה בנאי, במקור מלונדון. הוא החל כמעצב רהיטים אצל דייוויד ג'ונס בע"מ, אך החליט על קריירה באמנות. הוא למד במכללה הטכנית בסידני לפני שנכנס לבית הספר לאמנות של ג'וליאן אשטון ממנו למד טכניקות ציור בחוץ.
בשנות ה -90 של המאה ה-19 החל לעבוד כאמן בשחור-לבן במגזין "הבוליטין" והפך לאמן צוות ב"מייל". לאחר שנת 1900 היה גם נציג של סידני במגזין "הגרפי" של לונדון. האיורים של לייסט נכללו גם בספרים כגון ספר של חבר העמים בשנת 1902. הוא היה אחד החברים המקוריים של חברת האמנים.
בשנת 1907 הוא ואשתו עדה נסעו ללונדון, כדי שיוכל לעבוד ישירות עם המגזין "הגרפי", אך הוא היה מוצף בעבודה מכדי שיצייר, ולכן הוא הפסיק את העבודה. שלוש שנים לאחר מכן, הוא החל להציג עם האקדמיה המלכותית לאמנויות. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא קיבל עבודה בעיצוב כרזות עבור משרד המלחמה. בשנת 1917 מונה לייסט לאמן מלחמה רשמי עם הכוח האוסטרלי בצרפת.
לייסט השלים למעלה מ -150 ציורים ורישומים במהלך המלחמה, ולאחר שירות המלחמה שלו תרם שני ציורי קיר גדולים לביתן אוסטרליה בתערוכת האימפריה הבריטית שהתקיימה בוומבלי בשנת 1924. באותה שנה הוא נבחר לחבר במכון המלכותי לציירי שמן.
כתוצאה מעבודות אלה גדלה הפופולריות של לייסט והוא זכה במספר עבודות מארצות הברית: הפקת ציורי קיר דומים בסנט אוגוסטין ובטמפה. הוא סייר גם בדרום מערב אמריקה וביקר בטקסס, ניו מקסיקו ואריזונה. בשובו לאוסטרליה בשנת 1926, נכנס לייסט לתפקיד ראש מחלקת הציור במכללה הטכנית במזרח סידני. הוא הציג בתערוכות רבות, והיה חבר באגודות אמנות שונות.
לייסט נפטר במוסמן, מחוץ לסידני, בפברואר 1945. הוא הותיר אחריו את אשתו עדה ובת נשואה.
לייסט מיוצג בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס עם עשר עבודות וכן נציגויות בכמה אוספים פרטיים. רבים מציוריו כאמן מלחמה נמצאים באוסף אנדרטת המלחמה האוסטרלית בקנברה. חלק מדיוקנאותיו נמצאים בבית הפרלמנט בקנברה.
ג'ון לוין
ג'ון ויליאם לוין (באנגלית: John William Lewin; 1770 - 27 באוגוסט 1819) היה אמן יליד אנגליה, פעיל באוסטרליה משנת 1800. האמן המקצועי הראשון של המושבה ניו סאות' ויילס, הוא אייר את הכרכים הראשונים של היסטוריית הטבע האוסטרלית.
ראשית חייו.
לוין היה בנו של אמן מדעי מקצועי, ויליאם לוין, שהיה מחבר היצירה בת שמונה כרכים על "הציפורים של בריטניה" (1789–1794). שני בניו של ויליאם לוין, ג'ון ויליאם ותומאס, עבדו איתו בהכנת העבודה. ויליאם מזכיר אותם בהקדמה לספרו. בסביבות 1797, ג'ון לוין התעניין בביקור בניו סאות' ויילס.
אוסטרליה.
ג'ון לוין תכנן לנסוע על האוניה "באפלו" לניו סאות' ויילס בשנת 1798 כדי לתעד חיים אורניטולוגיים ואנטומולוגיים עבור פטרון בריטי, דרו דרורי. איכשהו הוא החמיץ את ההפלגה הזו אבל אשתו נסעה בה והגיעה לאוסטרליה ב -3 במאי 1799. לוין נסע באוניה "מינרווה", והגיע לאוסטרליה חצי שנה מאוחר יותר - 11 בינואר 1800, והפך לאמן המקצועני התושב הראשון במושבה.
הספרים שיצר נועדו לממן את המסע, אך האופנה של עניין בפלאי הטבע האוסטרלים כבר דעכה עד שפרסם את ספר האנטומולוגיה של ניו סאות' ויילס, בשנת 1805. רק שישה עותקים של הספר הבא, על ציפורי ניו הולנד שפורסם בשנת 1808 בלונדון, שרד. מהדורה משנת 1813, שהורכבה מהדפסים הייתה הספר המאויר הראשון שנחקק והודפס באוסטרליה. "ציפורי ניו סאות' ויילס", ששלושה עשר עותקים שרדו מהן, נחשבת לאחת מהסדרות הנדירות האוסטרליות הגדולות. הטקסט הבסיסי ביותר היה של לוין עצמו, שהודפס על ידי המדפיס הממשלתי ג'ורג' האו.
מפרץ סידני 1808.
לוין ואשתו קיבלו חווה קטנה ליד פרמטה, אך ב־1808 הם עברו להתגורר בסידני שם פרסם האמן את שירותיו כצייר מיניאטורות של פורטרטים. המושלים פיליפ גידלי קינג וויליאם בליי היו לקוחותיו הראשונים. המושל מקווארי, שהכיר בתועלתו של אמן מקצועי בתוכניותיו למושבה, וכדי להבטיח לו הכנסה, מינה אותו בשנת 1810 לחוקר העיר, וכלל אותו במשימות הפיקוח הרשמית של 1815 על אדמות החדשות שהתגלו מעבר להרים הכחולים.
צבעי המים של לוין של מסע זה מוחזקים כעת על ידי הספרייה הממלכתית של ניו סאות' ויילס. מקווארי גם הזמין איורים של צמחים שאסף המודד הכללי, ג'ון אוקסלי, בחקירותיו את פנים הארץ.
לוין נפטר בסידני ב־27 באוגוסט 1819 והשאיר אלמנה ובן.
מורשת.
הרקע שלו כאמן היסטוריה טבעית הפך את לוין למתבונן מעולה במציאות הנוף האוסטרלי ובעלי החיים והצומח: המבקר רוברט יוז מעיר שהוא היה הראשון שרשם את "המראה" המובהק של אוסטרליה מבלי להתחשב בשיטות האמנות האירופיים. ולדברי היסטוריון האמנות ברנרד סמית', "לוין תפס את אופי האקליפטוס, את העלווה השקופה והקלה שלו שניתן לראות דרכה את האופק ואת אופי הדשא הדקיק והנוצות של הפנים. הוא הצליח גם לתאר אווירת בוש אותנטית."
וולטר וילסון פרוגט הצהיר בזכרונותיו על לוין: "הוא אסף את החרקים בכל שלבי ההתפתחות, חקר את תולדות חייהם, ציין את צמחי המזון שלהם, ועשה ציורים צבעוניים מדויקים מחרקים החיים".
אף על פי שלוין הפך למקורב לאגודת לינן, הוא לא היה חלק מהסביבה המדעית של חוקרי טבע משמעותיים כמו רוברט בראון, סר ג'וזף בנקס או אלן קנינגהאם. במקום זאת הכשרתו הייתה של אספן מעשי. הוא התקשה לכתוב על מדע - והטקסט שלו על ציפורי ניו סאות' ויילס הוא נאיבי ופשוט. במקום זאת הוא הצטיין כמתבונן, ואף על פי שמעולם לא היה אמן גדול של היסטוריה טבעית, הביא ליצירתו תחושה חדה של התבוננות ועיצוב.
שפות קויסאן
שפות קויסאן הן קבוצה של שפות אפריקאיות המתאפיינות בשימוש ייחודי בעיצורי קליק ומדוברות על ידי הבושמנים, בני קויקוי, בני הדזה וקבוצות נוספות בדרום-מערב אפריקה. שפות קויסאן ידועות בעיקר בעיצורים המצוצים (קליקים) הפונמיים בהן.
במשך רוב המאה ה-20, נחשבו שפות אלו קשורות אחת לשנייה מבחינה פילוגנטית (דיאכרונית), אך תפיסה זו כבר אינה מקובלת במחקר. השפות הקויסאניות מורכבות משלוש משפחות-שפה מובחנות ומשתי שפות מבודדות. מקורן של כל השפות הקויסאניות, פרט לשתיים, בדרום אפריקה. נראה כי דוברי משפחת השפות קווה נדדו לדרום אפריקה זמן לא רב לפני הגירת דוברי שפות הבנטו לאזורים אלו.
לפני התפשטות שפות הבנטו, שפות קויסאן התפשטו ככל הנראה ברחבי אפריקה הדרומית והמזרחית. כיום הן מוגבלות לתחומי מדבר קלהארי, בעיקר בנמיביה ובוטסואנה, ולמרכז טנזניה.