גודלם של האמנוניים מגוון, ונע מ-2.5 ס"מ במינים מסוימים עד למטר אצל המינים אמנון קיסרי ואמנון טווסי מנומר (Cichla temensis). אחדים מהמינים משמשים כדגי מאכל ומינים מסוימים משמשים כדגי נוי, כמו למשל: דיסקוס, רמירז ומלאכי.
מיון.
במשפחה זו 9 תת-משפחות:
עופר טלר
עופר טלר (נולד ב-1955 בחיפה) הוא עיתונאי ישראלי, ומוציא לאור של המגזינים המקצועיים "רכב ותחבורה", "מזון", "יופי!" וכן אתרי אינטרנט אחדים.
טלר הוא בעל הוצאה לאור של עיתונים, אתרי אינטרנט, עיתונים דיגיטליים, ולוחות מודעות חינם ברשת. בחברה שבבעלותו, "טלר תקשורת בע"מ", מועסקים עיתונאים רבים.
קריירה עיתונאית.
עופר טלר החל את דרכו העיתונאית עוד כנער בעיתונים "הארץ שלנו", "מעריב לנוער" ו"במחנה גדנ"ע". מ-1973 עד 1977 שימש בגלי צה"ל ככתב הצבאי. במהלך תפקידו היה שליח גלי צה"ל למשט ההצדעה לארצות הברית, שחגגה 200 שנה. ערך תוכניות רדיו רבות, בהן גם תוכנית שכללה תיאור חי של צניחה. ערך פינות רדיו. בתום השרות ככתב בגלי צה"ל, בשנת 1978, שימש ככתב הטלוויזיה הישראלית בדרום. בין השאר סקר באותה התקופה את פינוי יישובי חבל ימית.
בשנות השמונים שימש טלר ככתב בתוכנית "כלבוטק" בטלוויזיה הישראלית, וחשף בין היתר רמאויות בתחנות דלק, נטילת שוחד לעיני המצלמה, מחדלים בהרג כלבים ועוד. היה סגן העורך בתוכניות הטלוויזיה "כולבוטק", "מדור" ו"בשידור חוקר" בהפקת רפי גינת. התמנה למפיק ולבמאי בחברת ג.ג. של יורם גלובוס. שימש ככתב בכיר בתוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1986 הצטרף ככתב לעיתון "חדשות" ושימש שליח העיתון לניו-יורק. כששב ארצה שימש רכז כתבים ב"חדשות". בשנים 1990-1993 כיהן בתפקיד סגן עורך העיתון "העולם הזה" בתקופה שלפני סגירתו.
חיים אישיים.
טלר הוא בעל תואר ראשון במדעי ההתנהגות וגאוגרפיה מאוניברסיטת בן-גוריון. אב לשני ילדים.
המנון סרביה והמנון רפובליקה סרפסקה
לורי סקוט
לורנס "לורי" סקוט (אנגלית: Lawrence "Laurie" Scott; 23 באפריל 1917 - 7 ביולי 1999) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה.
סקוט נולד בשפילד, ובגיל 18 הצטרף לברדפורד סיטי, שם השתתף ב-39 משחקים בעיקר בעמדת הקיצוני. בפברואר 1937 הוא הוחתם על ידי ארסנל, כאשר בשתי עונותיו הראשונות במועדון הוא השתתף אך ורק במשחקי קבוצת המילואים. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לחיל האוויר המלכותי כמדריך כושר, אך המשיך להשתתף במשחקים הלא רשמיים בזמן המלחמה במדי חיל האוויר, ארסנל ונבחרת אנגליה.
לאחר המלחמה הוא זכה למוניטין כאחד הבלמים הקדמיים הטובים ביותר במדינה, והתפרסם בזכות קצב המשחק שלו ותנוחתו ביחס לכדור. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית בארסנל במשחק גביע ה-FA מול וסטהאם יונייטד ב-1946, ואת הופעת הבכורה בליגה במשחק הפתיחה של עונת 1946/1947; בספטמבר של אותה שנה הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית במדי הנבחרת במשחק מול נבחרת אירלנד. סקוט זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1947/1948, אך זמן קצר לאחר מכן הוא נפצע; ב-1948 הוא לקה בהתקף של דלקת התוספתן, ובנוסף לכך נפצע בברכו במשחק של אנגליה מול נבחרת ויילס ב-10 בנובמבר 1948.
סקוט נעדר מיתר המשחקים של עונת 1948/1949, ובעונות הבאות הוא השתתף במשחקים מעטים במדי ארסנל. אולם, הוא נכלל בסגל לקראת גמר גביע ה-FA של 1950, ולאחר מספר משחקים טובים במדי נבחרת אנגליה ב' הוא זומן לסגל של הנבחרת הבכירה לקראת מונדיאל 1950. בתקופה זו הוא היה בן 33, ובשנתיים שלפני כן לא שיחק עבור נבחרתו; המגן הימני הבכיר של אנגליה בטורניר היה אלף ראמזי, וסקוט לא זכה לשחק ולו במשך דקה אחת. בעונת 1950/1951 הוא השתתף ב-17 משחקים במדי ארסנל, אך בעקבות פציעה חוזרת הוא כבר לא היה שחקן קבוע בהרכב ונאלץ לחלוק את עמדת המגן הימני עם וולי ברנס. הוא השתתף ב-127 משחקים רשמיים במדי ארסנל, וב-17 משחקים במדי אנגליה. בזמן המלחמה הוא השתתף ב-191 משחקים לא רשמיים עבור ארסנל וב-16 משחקים לא רשמיים במדי אנגליה.
באוקטובר 1951 הצטרף סקוט לקריסטל פאלאס כמאמן-שחקן. הוא אימן את פאלאס במשך שלוש שנים, אך לא זכה להצלחה רבה, ובסיום עונת 1953/1954 נאלץ המועדון להגיש בקשה להיכלל מחדש בפוטבול ליג. לאחר מכן הוא שיחק במשך זמן קצר במועדונים החובבנים הנדון והיצ'ין טאון, עמו הגיע פעמיים לחצי גמר גביע ה-FA לחובבים.
בת יענה
צנימון
צנימונים
עיליתנות
מיקי סמית'
אואקרי קירח
אואקרי קירח (שם מדעי: "Cacajao calvus") הידוע גם בשמות אואקרי אדום או אואקרי קירח-ראש הוא קוף יוצא דופן המצוי ביערות הביצתיים של ברזיל, פרו, וקולומביה. האואקרי חי את רוב חייו על עצים, והוא גם ישן עליהם. ברשימה האדומה של IUCN הוגדר ב-2004 כ"פגיע" בשל צייד והרס בתי גידול.
רוב גופו של האואקרי מכוסה בפרווה ארוכה ועבה, שצבעה משתנה מלבן לאדום. לאואקרי אין פרווה על הפנים (וכך קיבל את שמו העברי והאנגלי), עור פניו אדום בשל כלי הדם הרבים העוברים מתחתיו ומהווה סימן לבריאות טובה. הזנב קצר וסבוך. אורכו של הזכר כ-45.6 ס"מ, ואורכה של הנקבה הוא כ-44 ס"מ. המשקל נע בין 3.75 ל-3.45 ק"ג. תוחלת חייו היא כ-30 שנה, ואואקרים החיים בשבייה מגיעים בדרך כלל לגיל גבוה אף יותר.
לפי מחקר שבדק את התפלגות תזונתו של האואקרי, היא כ-67% זרעים, 18% פירות, 6% פרחים, 5% בשר, וניצנים. הלסת התחתונה החזקה שלו מאפשרת לאואקרי לפתוח אגוזים בעלי קליפה קשה, אשר רוב הפרימטים האחרים לא יהיו מסוגלים לפתוח. האואקרי לעיתים ניזון גם מחרקים, אך הם לא מהווים חלק חשוב מתזונתו. בחיפוש אחר מזון, האואקרי עשוי לעבור כ-4.8 ק"מ ליום בקבוצות של זכרים או נקבות, שגודלן בדרך כלל 5–30 פרטים, אם כי הוא עשוי להגיע גם ל-100 פרטים. גודל הטריטוריה של קבוצה עומד בדרך כלל על 5,000 עד 6,000 דונם. על מנת לשמור על טריטוריה בגודל זה, האואקרים משתמשים בקריאות אזהרה, נענוע זנב וסימור שערות הגוף.
עונת הרבייה מתרחשת בין אוקטובר למאי. ההיריון נמשך כשישה חודשים. הנקבות מעודדות את הזכרים להזדווג באמצעות שחרור ריחות.
יש ארבעה תת-מינים מזוהים אואקרי קירח, שכולם מסווגים כפגיעים:
סרגל השגים מאוזן
חלום יעקב
חלום יעקב הוא סיפור מקראי, לפיו בעת מסעו של יעקב צפונה, מבאר שבע לחרן, שכב לישון באזור היישוב לוז, בשנתו הוא חולם על סולם שמוצב על האדמה וסופו בשמים, ומלאכים עולים ויורדים בו. בחלום מתגלה האל ליעקב והבטיח לו את הארץ אשר הוא שוכב עליה כמו גם הגנה בדרכו.
יעקב קם בבוקר נפעם מהחלום ומצהיר שהמקום בו ישן, הוא בית אלוהים ושער השמים, וקורא למקום "בית אל". יעקב מקים שם מצבה ונודר נדר שאם אלוהים ישמור ויגן עליו, הוא יקבע את המקום כבית אלוהים ויתן מעשר מרכושו לאל כאשר יחזור. יש סוברים שהיישוב בית אל של היום נמצא שם ומכאן שמו, אך יש מזהים את המקום כהר הבית.
לפי ספר היובלים, הגיע יעקב למקום בשנת 2,115 לבריאת העולם, באחד בחודש הראשון, שהוא תחילת שנה חדשה בלוח השנה במגילות קומראן, ומקביל לא' בניסן (ראש השנה למלכים ולרגלים) בלוח העברי.
משמעותו של הסולם.
המילה "סולם" מופיעה במקרא פעם אחת בלבד, ב"חלום יעקב". שורש המילה עשוי להיות ס-ל-מ, ובאכדית יש לשורש זה משמעות של גֶרֶם מדרגות, ההולם את ההקשר. אך לא מן הנמנע גם, שכוונת המילה היא אחרת.
נוכחות המלאכים היורדים מהשמים, גורמת ליעקב להבין כי במקום זה ישנה קדושה מיוחדת, ומסיק שהמקום הוא "שער השמים".
פרשנות.
בפרשני המקרא ישנם מספר גישות, מה בא חלום יעקב לסמל:
יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן מציגים את סיפור ראשיתו של מקום הפולחן בבית אל כהיפוך הסיפור המקראי על ראשיתה של בבל – סולם יעקב כסיפור חלופי למסורת הבבלית, שהייתה רווחת גם בעם ישראל, בדבר בניית מגדל בבל, המעביר את "שער האל" (משמעות השם "בבל") לארץ ישראל, מרכז האמונה באל אחד.
התייחסויות בברית החדשה.
בבשורה על פי יוחנן אומר ישו לנתנאל: . ישו מנצל את הקרבה הגאוגרפית לבית אל ומתייחס לעצמו כסולם שעליו יעלו מלאכי האלוהים כמו בחלומו של יעקב.
התייחסויות בתרבות.
הסיפור על חלום יעקב מופיע בשיר יעקב שכתב יאיר שדה והולחן על ידי גרי ולודבסקי. השיר בוצע במקור על ידי להקת "ללדין". בווידאו קליפ עצמו השתתף השחקן והמנחה שי אביבי. יהודה פוליקר הוציא את היצירה "סולם יעקב" בשיתוף מקהלת "פרחי בית שאן", שהופיעה באלבום "לעיניך הכחולות" בשנת 1992.
אזכור לחלום יעקב מופיע בשיר "מלאך מסולם יעקב" שנכתב על ידי המשורר והסופר יורם טהרלב והולחן על ידי המלחינה נורית הירש.
הנושא מופיע באמנות הציור באופן נרחב. הצייר מארק שאגאל צייר מספר יצירות הנוגעות לנושא זה, ועונות לשם "סולם יעקב". המפורסמת ביניהן הוא הציור "סולם יעקב" שנגנב ונמצא לאחר כ-20 שנה.
האנדרטה לחללי פיגוע ההתאבדות הכפול בבאר שבע.
בעקבות פיגוע ההתאבדות הכפול בבאר שבע, בשנת 2004, הוקמה ברחבת בית עיריית באר שבע אנדרטה לזכר 16 חללי הפיגוע. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יעקב כהן והיא מבטאת את סולם יעקב, דרכו עולים המלאכים לשמים. גוף האנדרטה הארוך מרמז על שילדת אוטובוס חרוך. בימין האנדרטה כתוב ציטוט מתוך התיאור המקראי של חלום יעקב.
יעקב אבן חביב
יעקב אבן-חביב
ריצ'ארד האמונד
סטאד דה פרנס
סטד דה פרנס
ויליאם א. דאגלס
אפידידימיס
עילית האשך
אברהם ענתיבי
הרב אברהם בן יצחק ענתיבי (תקכ"ה, 1765 - תרי"ח, 1858) היה רבהּ הראשי של חלב שבסוריה, דיין, מקובל ופייטן.
תולדות חייו.