אוויור A הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K3 עם מסה של כ-4.5 מסות שמש ורדיוס של כ-100 פעמים רדיוס השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 2.9 כך שהוא מאיר בערך פי 2,000 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,000 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום. מכיוון שהכוכב נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים ביחס לבן הזוג, הוא היה כנראה המסיבי יותר מבין השניים, אך איבד חלק ניכר ממסתו כך שכיום בן הזוג יותר מסיבי ממנו.
אוויור B.
אוויור B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B עם מסה של כ-7 מסות שמש ורדיוס גדול פי 6 משל השמש. בהירותו היא מדרגה 2.25, כך שהוא מאיר בערך פי 4,000 מהשמש באור נראה ובערך כפול מכך בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול, זאת כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה של כ-23,000 קלווין.
אפסילון בשדרית
ננסי פלצ'וק
ננסי פלצ'וק (באנגלית: Nancy K. Falchuk, נולדה ב-1946) כיהנה בין השנים 2007–2011, כנשיאה ה-24 של ההסתדרות הציונית הדסה וחברת חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית.
קורות חיים.
פלצ'וק נולדה בלונג איילנד למשפחה יהודית אמידה בעלת רקע של פעילות ציבורית. אף אמהּ וסבתה היו פעילות בהדסה.
פלצ'וק המתגוררת בעיר ניוטון במסצ'וסטס, היא אחות מוסמכת בעלת תואר אקדמי בסיעוד מ-Russell Sage College בטרוי שבמדינת ניו יורק ובוגרת אקדמיית וודמיר. עבדה כאחות במחלקה לטיפול נמרץ בבוסטון, שם הכירה את בעלה, ד"ר קנט פלצ'וק המכהן כפרופסור לרפואה באוניברסיטת הרווארד ונושא בתפקידים שונים, ואם לשני בנים ובת.
החלה את פעילותה בסניף בוסטון של הדסה, הייתה היו"ר של ועידת "הדסה" הארצית (לוס אנג'לס, 2000). בשנים 2000 - 2004 שימשה כרכזת של ארגון "הדסה" הבינלאומי, נבחרה לוועד הפועל של המועצה הארצית וכיהנה כרכזת הפיתוח הארצית של הארגון.
מעון יום
מָעוֹן יוֹם או פָּעוֹטוֹן הוא מסגרת לשמירה על ילדים מגיל לידה ועד בערך גיל 3 שנים. לאחר המעון ממשיכים הילדים אל גן הילדים. שעות הפעילות במעון יום הן שעות הבוקר או שעות הבוקר והצהריים.
מעון יום בישראל.
מעון יום בישראל הוא מקום המיועד לשמירה על ילדים בגילאי 3 חודשים עד 3 שנים. המעון מופעל על ידי תאגיד כגון ארגון נשים, עמותה, מלכ"ר, חברה בע"מ או רשות מקומית, המקבלים "סמל מעון" מטעם משרד הכלכלה. מעונות היום בישראל נתונים לפיקוח המשרד, אך בעשר השנים הקרובות הם צפויים לעבור בהדרגה לפיקוח משרד החינוך ככל מערכת החינוך.
שעות הפעילות במעון הן 7:00-16:00, לעיתים גם עד 17:00 (כדי לתת מענה לצרכים של הורים עובדים), ובימי שישי עד 13:00. בנוסף לפעילות כגן ילדים בחלקו הראשון של היום, כוללת הפעילות במעון גם מתן ארוחת צהריים לילדים, ולאחריה שנת צהריים. עם זאת, בחלק ממעונות היום בישראל קיימת אפשרות עבור הורים המעוניינים בכך, לאסוף את ילדיהם מהמעון כבר בשעות הצהריים.
חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות נחקק ב-2018 בעקבות מקרי התעללות של מטפלות בפעוטות שתועדו ופורסמו. עיקרו התקנת מצלמות במעונות יום לילדים בגילאי 0–3 והוא נועד למנוע אלימות של מטפלות כלפי פעוטות ובכך להגן על שלומם הנפשי והגופני.
בכדי לעודד את שילובם של הורים בשוק העבודה, המדינה, באמצעות משרד הכלכלה, מסייעת במימון מעונות יום ומשפחתונים מוכרים. הסיוע במימון מוגבל למשפחות העומדות בקריטריונים לזכאות וגובהו נקבע בהתאם לרמת ההכנסה לנפש במשפחה. בשנת 2021 שר האוצר אביגדור ליברמן רצה לבטל סבסוד זה עבור אברקים. בעקבות פסיקת בג"ץ החלטה זו בוטלה.
משה עמית
משה עמית (5 בנובמבר 1919 - 10 בפברואר 2017) היה פרופסור בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
משה עמית נולד באיזמיר שבטורקיה. אביו היה בעל יקב ואמו הייתה נצר למשפחת רבנים חשובה. משה עמית עלה לבדו לארץ-ישראל ב-1944. בשנים 1944–1946 שהה בקיבוץ גבעת ברנר. הוא נשלח לסמינר לשליחים ולפעילים בקיבוץ גבעת השלושה. הגיע לירושלים ב-1946 ונרשם לאוניברסיטה העברית בחוגים, לשון עברית, מקרא ולימודים קלאסיים מתוך כוונה להיות מורה. בסוף שנת 1947, פרצה מלחמת השחרור בה שירת בתחילה בירושלים ואחר כך בגדוד החמישי של הפלמ"ח, סיים את לימודיו לתואר השני ב-1950. עמית נרשם ללימודי הדוקטורט בהדרכתו של פרופסור אביגדור צ'ריקובר ושימש כעוזר-מחקר שלו. הוא נשלח ב-1955 לקולג' האוניברסיטאי של לונדון, שם סיים את הדוקטורט בהדרכתו של פרופסור ארנלדו מומיליאנו, הוא קיבל את הדוקטורט ב-1957, נושא העבודה היה: "פיראוס ועמי הים של אתונה במאות החמישית והרביעית לפני הספירה". בשובו לישראל החל ללמד במכון האוניברסיטאי בבית ארדשטיין, בחיפה, שהיה מסופח לאוניברסיטה העברית ונהפך ברבות הימים לאוניברסיטת חיפה. מונה למדריך דוקטור ב-1958 באוניברסיטה העברית, למרצה ב-1962, למרצה בכיר ב-1965, לפרופסור חבר ב-1971 ולפרופסור מן המניין ב-1978. בשנים 1976–1979 כיהן כיושב ראש הוועדה לתלמידי מחקר, פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס בשנת 1988. שהה בשבתונים באוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת הרווארד, במרכז הלאומי למחקר מדעי ובאוניברסיטת פריז.
עמית כתב שני ספרי לימוד אוניברסיטאיים מתוך "תולדות העולם הקלאסי", סדרה של ארבעה ספרים מקיפים על תולדות יוון ורומי. הסדרה היא המפעל היחיד בשפה העברית שבו נכתבה היסטוריה כוללת של העולם הקלאסי.
נבחר לחבר כבוד באגודה לקידום הלימודים הקלאסיים בישראל בשנת 1992.
נבחר לחבר כבוד בחברה ההיסטורית הישראלית בשנת 2005.
משה עמית היה נשוי לדליה, מורה במקצועה ולו שני ילדים.
מחקריו.
עמית חקר את יוון העתיקה (בעיקר את אתונה) וכן את הקיסרות הרומית ואת רומא.
אתונה והים.
זהו ספרו הראשון של עמית, שהוא עיבוד לעבודת הדוקטורט שלו.
התזה של עמית היא שאתונה הגיעה לגדולתה מכיוון שבראשית המאה ה-5 לפני הספירה הוחלט להפכה למעצמה ימית על ידי בניית צי של אניות מלחמה חדישות, הקמת נמל חדש בחוף פיראוס במרחק של שמונה ק"מ מן העיר, שם נמצאו שלושה מעגנים מתאימים לשמש בסיס ואחסון לאניות מסחר ומלחמה. מאוחר יותר חוברה אתונה לפיראוס על ידי בניית החומות הארוכות, שתי חומות מקבילות מרוחקות כ-50–60 מטרים זו מזו. בהמשך הוסיפו חומה שלישית מזרחה לצורך הכללת פלרון, נמלה הקודם, במערך ההגנה. בראשית המאה החמישית לפנה"ס כאשר פלשו הפרסים ליוון במטרה לכבשה ולשעבדה לשלטונם תרמה אתונה חלק חשוב לניצחון היוונים ולהדיפת הפרסים הודות לכוח הימי שלה; אחר כך הקימה את הברית האטית-דלית בהנהגתה שכללה את רוב איי הים האגאי, וחלק ניכר של ערי החוף המערבי (ביוון) והמזרחי (באסיה הקטנה) של הים. אתונה, מנהיגת הברית הייתה לראש אימפריה. גדולתה של אתונה הייתה קשורה בשמירתה על הקשר עם הים, גם צבאית, גם מסחרית, כי הייתה תלויה לקיומה באספקת מזון וחומרים נוספים שהגיעו דרך הים.
'פולייס' גדולות וקטנות.
זהו ספרו השני של עמית,
התזה של הספר היא שהעיר היוונית האמיתית, זו הנאמנה ל'רוח הפוליס' היוונית, היא העיר הקטנה. עמית הביא מקרים של 'פולייס' קטנות שהיו מעוניינות לחסות תחת הגנתן של המעצמות אתונה, ספרטה ותבאי ובשעת משבר ננטשו בידי המעצמות. עמית סובר שייתכן שהערים הקטנות האלה מבחינת החוקה שלהן ואורח החיים שלהן הן אולי דוגמה מובהקת ל'פוליס' יותר מהערים הגדולות שהיו למעצמות, בזעיר אנפין.
תוקידידס.
המאמר "הדיאלוג המלי וההיסטוריה"
דן בקטע של הספר הגדול של תוקידידס שזכה למשקל מיוחד בתולדות המחקר על רעיונות של אימפריאליזם, חופש וצדק בתרבות היוונית. עמית טוען שבניגוד לדעה המקובלת, מבחינת הצגת התזה והטענות שהועלו בדיון המפורסם, בני מלוס ניצחו את האתונאים, דבר שלא מנע את הריסת מלוס על ידי האתונאים.
אלכסנדר הגדול.
במאמר "אלכסנדר הגדול, מחריב האימפריה ומיסד ערים"
טוען עמית שאלכסנדר הגדול לא יסד אימפריה, כי אם החריב אימפריה. הוא החריב את האימפריה הפרסית ולא בנה אימפריה חדשה, אלא פורר את המזרח התיכון העתיק. אבל לעומת זאת, הוא, ואחריו יורשיו וממשיכיו הקימו בכל המזרח ערים שכללו מאפיינים רבים של הדגם המדיני היווני; הערים האלה היו מרכזי השלטון והתרבות במזרח התיכון ובארצות שהיו לפנים באימפריה הפרסית, מסוף המאה הרביעית לפנה"ס ועד לכיבוש הערבי במאה השמינית לספירת הנוצרים, והרבה אחר כך.
היחס בין היהודים לגויים.
מאמרו של עמית "עולמות שלא נפגשו – יהדות ויוונות"
השם לקוח מן הכותרת של אוסף מאמריו של יוחנן לוי "עולמות נפגשים",
חקר את המפגש בין היהודים לגויים בעת העתיקה; עמית סבור שהעולמות הללו לא נפגשו.
עם כיבושן של ארצות המזרח הקרוב על ידי אלכסנדר הגדול וייסודן של הממלכות ההלניסטיות, בשליש האחרון של המאה הרביעית לפנה"ס, עברו היהודים משלטון פרס לשלטון הממלכות החדשות. הם הסתגלו מהר ועברו לחלקים שונים של העולם ההלניסטי במיוחד למצרים וגם לסוריה. היהודים למדו את היוונית והשתמשו בה אף כשפת יום-יום במקומות רבים. תרגום "השבעים" של התנ"ך ליוונית מראה שהזדקקו ליוונית אפילו לצורך הפולחן. היהודים גם חיברו יצירות ביוונית, בתחומי תרבות שונים, היסטוריה, שירה והגות. גם כאשר עזבו את המזרח ההלניסטי הם שמרו על השפה היוונית. במצבות הקטקומבות של היהודים ברומא, היוונית היא השפה העיקרית. לעומת זאת, היוונים ובעקבותיהם הרומאים לא התייחסו כלל ליצירה התרבותית היהודית (לא במקור ולא בתרגום יווני) ולעומת זאת הסתמכו על דבריהם של בני מצרים וסוריה.
חוזה שלום בין ספרטה לפרס.
במאמר "חוזה שלום בין ספרטה לפרס"