באירוע שהתרחש בפונדק איקדאיה בקיוטו ב-1864 הכניעו שלושים חברי שינסנגומי עשרים מהפכנים מצ'ושו, ובכך מנעו ככל הנראה את שריפת קיוטו. האירוע העניק ליחידה פרסום רב ועודד חיילים חדשים להצטרף לשורותיה.
היררכיית היחידה לאחר האירוע באיקדאיה:
מפקד (局長, קיוקוצ'ו): איסאמי קונדו, הסוקה (ראש השיטה) הרביעי של אסכולת הלחימה "טנן רישין ריו"
מפקד כללי (総長, סוצ'ו): קייסוקה ימאנאמי
סגן מפקד (副長, פוקוצ'ו): טושיזו היג'יקאטה
יועץ צבאי (参謀, סאנבו): קאשיטארו איטו
מרגלים: קאי שימאדה וסוסומו ימאזאקי
מפקדי כוחות (組長, קומיצ'ו): סוג'י אוקיטה (מורה לקנג'וטסו), צ'וגי מצובארה (מורה לג'ו ג'יטסו), סאנג'ורו טאני (מורה לסוֹג'וּטסוּ, אמנות הלחימה ביארי), שינפאצ'י נגאקורה (מורה לקנג'וטסו), קנריוסאי טקדה (מורה לאסטרטגיה צבאית), סאיטו האג'ימה (מורה לקנג'וטסו), טודו הייסוקה, גנזאבורו אינואה, מיקיסאבורו סוזוקי, סנוסוקה הראדה.
עם נסיגתו של טוקוגאווה יושינובו מקיוטו, עזבו גם חברי השינסנגומי בשקט תחת פיקוחו של הוואקדושיורי (בכיר הממשל) נאויוקי נאגאי. הקיסר מוצוהיטו מונה לראש הממשלה החדשה ובכך הגיעו לסיומן יותר ממאה שנות שלטון של השוגונים. בעקבות המאורע פרצה מלחמת בושין.
לאחר עזיבת קיוטו, לחמו חברי השינסנגומי בקרב טובה-פושימי. קונדו נפגע בפושימי מכדור של רובה, אך נלחם בהמשך גם בקרב קושו-קאצונומה. הוא נתפס בנאגריאמה, ולאחר שנכנע לכוחות ממשלת הקיסר, הוא נמצא אשם בהשתתפות בהתנקשות בריומה סקאמוטו, והוצא להורג בעריפת ראש באיטבאשי שליד טוקיו שלושה שבועות לאחר מכן.
חברי השינסנגומי לחמו להגנת אזור אייזו תחת סאיטו האג'ימה, והצטרפו לכוחות רפובליקת אזו בצפון. מספר חברי השינסנגומי הגיע ליותר ממאה בתקופה זו, והם המשיכו להילחם למרות נפילת אדו ותבוסתו הברורה של טוקוגאווה. לדוגמה, היג'יקאטה הוביל פשיטה נועזת אך חסרת סיכוי שמטרתה הייתה לגנוב את ספינת המלחמה הקיסרית "קוטצו". מותו של היג'יקאטה מפצע ירייה ב-20 ביוני 1869 בהוקאידו סימל את סופו של השינסנגומי. לפני מותו, הוא הביע בכתב את נאמנותו לשוגונות טוקוגאווה: "אף שגופי עשוי להירקב על האי אזו, רוחי מגינה על אדוניי במזרח."
עם זאת, קבוצה אחרת של שורדים תחת קזואה סומה, שהיה תחת פיקודו של נאויוקי נאגאי בבנטן-דאיבה, נכנעה בנפרד, וכמה מחבריה הבולטים כגון שינפאצ'י נגאקורה, סאיטו האג'ימה וקאי שימאדה, שרדו את המלחמה. כמה מהחברים, כגון טייסאקו טקאגי, הפכו לדמויות חשובות ביפן.
חברי הקבוצה.
בשיא גודלו מנה השינסנגומי כ- 300 חברים. זו הייתה קבוצת הסמוראים הראשונה מתקופת טוקוגאווה שהתירה לאנשים שאינם ממעמד הסמוראים, כגון איכרים וסוחרים, להצטרף לשורותיה. רבים הצטרפו מתוך רצון להיהפך לסמוראים ולהיות מעורבים בהתנהלות הפוליטית במדינה. עם זאת, אין זה נכון שמרבית חברי השינסנגומי לא היו ממעמד הסמוראים. מתוך 106 חברי שינסנגומי (מתוך 302 החברים בקבוצה באותו הזמן) היו 87 סמוראים, שמונה איכרים, שלושה סוחרים, שלושה רופאים, שלושה אנשי דת ושני בעלי מלאכה. חלק מחברי הקבוצה כגון ימאנאמי, אוקיטה, האג'ימה, נגאקורה והראדה נולדו למעמד הסמוראים.
נוהלי השינסנגומי.
קוד ההתנהגות של השינסנגומי כלל חמישה איסורים: אסור לסטות מקוד הסמוראי (בושידו), אסור לעזוב את השינסנגומי, אסור להרוויח כסף באופן פרטי, אסור להתערב בהליכים משפטיים של אחרים ואסור להשתתף בקרבות פרטיים. העונש בגין עבירה על כל אחד מהחוקים היה ספוקו.
בנוסף, אם מפקד היחידה נפצע אנושות בקרב, כל חברי היחידה היו צריכים להילחם ולמות עמו במקום. אפילו בקרב בו כמות האבידות בנפש הייתה גבוהה, נאסר על היחידה להחזיר את גופות ההרוגים מלבד את גופת מפקד היחידה.
מדים.
חברי השינסנגומי בלטו מאוד בקרב בשל מדיהם הייחודיים. בהתאם להוראותיו של מנהיג השינסנגומי קאמו סריזאווה, המדים התקניים כללו האורי והקאמה מעל קימונו, עם חבל לבן הנקרא "טאסוקי" מוצלב על החזה וקשור מאחור. מטרת הטאסוקי הייתה למנוע משרוולי הקימונו להפריע לתנועת הזרועות. חברי השינסנגומי עטו שריון שרשראות קל מתחת לבגדיהם, חבשו קסדת ברזל קלה וענדו סרט מצח שעליו הייתה כתובה המילה "מאקוטו" שפירושה "כנות".
המאפיין הבולט ביותר של המדים היה ההאורי, שצבעו היה כחול בהיר הנקרא ביפנית "אסאגי אירו" (浅葱色) ושולי שרווליו היו מעוטרים בדוגמת "פסי הרים לבנים". מאפיינים אלו העניקו למדי השינסנגומי מראה ייחודי שהיה שונה מאוד מהצבעים החומים, השחורים והאפורים שאפיינו את בגדי הלוחמים באותה העת.
מרבה בולוגור
מרבה בולוגור (בטורקית: Merve Boluğur; נולדה ב-16 בספטמבר 1987, באיסטנבול) היא שחקנית טורקייה. היא ידועה בעיקר בשל השתתפותה בסדרה "Acemi Cadı". ב-2013, החלה בולגור לגלם את דמותה של נורבאנו סולטאן בסדרה ההיסטורית "הסולטאן". שיחקה גם בסדרה "קוזיי גוניי" בתור זיינפ.
ממשלת סין
ממשלת סין היא קבוצה של ארבע רשויות השולטות על סין.
המנהיג העליון (Paramount leader), המנהיג הבולט ביותר של סין, מחזיק בחלק משמעותי מאוד בכוח הפוליטי במדינה. החל מנובמבר 2012, המנהיג העליון הוא שי ג'ינפינג.
הסמכות החוקית של המפלגה הקומוניסטית מובטחת על ידי חוקת PRC ועמדתה וכמקור הסמכות הפוליטית העליונה PRC מתממשת באמצעות שליטתה המקיפה של המדינה, צבא, התקשורת על פי דובר ממשלה בולט:
אנו לעולם לא פשוט נעתיק את המערכת של מדינות מערב או נציג מערכת של ריבוי מפלגות המכהנים ברוטציה; למרות איברי המדינה הרבים של סין יש לכל איבר אחריות שונה, ועל כולם לדבוק בקו, עקרונות ומדיניות של המפלגה.
רשויות הממשל.
האיברים העיקריים של המדינה הם: הקונגרס העממי הלאומי (NPC), הנשיא, מועצת המדינה. חברי מועצת המדינה כוללים את ראש הממשלה, מספר משתנה של סגנים (כיום ארבעה), חמישה חברי מועצת המדינה (פרוטוקול שווה של ראשי ממשלת סגן אבל עם תיקים צרים), ו-29 שרים וראשי ועדות מועצת המדינה.
במהלך 1980 היה ניסיון שבוצע להפריד את רשויות המפלגה והמדינה, שעל המפלגה להחליט על מדיניות כללית ועל המדינה לבצען. הניסיון ננטש בשנת 1990 עם התוצאה שהדרג המדיני בתוך המדינה הם גם מנהיגי המפלגה ובכך יוצר מוקד מרכזי יחיד של כוח כבל מקרה.
על פי החוקה של הרפובליקה העממית של סין, NPC הוא האיבר הגבוה ביותר של כוח המדינה בסין. ישנם כנסים כל שנה לבדיקה ואישור של כיווני מדיניות חדשים גדולים, חוקים, תקציבים, שינויי פרסונליים גדולים. רוב החקיקה הלאומית של הרפובליקה העממית של סין היא אומצה על ידי הוועדה המתמדת של הקונגרס העממי הלאומי. רוב היוזמות מוצגות בפני NPCSC בתמורה על ידי מועצת המדינה לאחר הסבה קודמת על ידי הוועדה המתמדת של הפוליטבירו של המפלגה הקומוניסטית. למרות NPC בדרך כלל מאשר מדיניות מועצת המדינה והמלצות אנשים, השיג NPC ועדת מעמדה הצהירה התפקיד ויותר כמו המחוקקים הארציים הצליח לכפות תיקונים בחוקים מסוימים. לדוגמה, מועצת המדינה והמפלגה לא הצליחו להבטיח מעבר של מס על דלק כדי לממן את הבנייה של אוטוסטרדות.
הוועדה המתמדת של הפוליטבירו של המפלגה הקומוניסטית של סין
מאמר זה הוא על המבנה המנהלי הפורמלית של המדינה, ענפיו, מחלקות ותחומי האחריות שלהם. רובם, אם כי לא כולם, בעמדות כוח משמעותי במבנה המדינה בצבא תפוסות על ידי חברי המפלגה הקומוניסטית של סין אשר נשלטת על ידי הוועדה המתמדת של הפוליטבירו, קבוצה של 4 עד 9 אנשים שעושים כל ההחלטות של לאומי מַשְׁמָעוּת. כמו התפקיד של הצבא הוא לאכוף החלטות אלה, בתמיכת PLA היא חשובה בשמירת שלטון מפלגה.
המנהיג העליון.
הכוח מרוכז אצל המנהיג העליון כיום שי גין-פינג, העומדים בראש השלושה והמשרדים הפוליטיים ומדינה החשובים ביותר: הוא המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של הוועד המרכזי ויו"ר הוועדה הצבאית המרכזית וגם הנשיא. לאחרונה, מומחים ציינו מגבלות גוברות שליטת דה-פקטו של מנהיג Paramount את השלטון. [5]
חוקת הרפובליקה העממית של סין.
החוקה נוצרה לראשונה ב -20 בספטמבר 1954. לפני כן מסמך חוקה דמוית ביניים נוצר על ידי הוועידה הפוליטית המייעצת של העם הסיני היה בתוקף. פרסומו השני ב -1975 קצר את החוקה רק על 30 מאמרים, והכיל ססמאות קומוניסטיות ושפה מהפכנית לאורך כל דרך. תפקידו של המשפט שוסף, והנשיאות נעלם. פרסומו ה-3 בשנת 1978 הרחיב את מספר המאמרים, אבל עדיין היה תחת השפעת הצודקת-נעלם-ידי מהפכת התרבות בסין.
החוקה הנוכחית היא פרסומו הרביעי של ועדות ההתנגדות העממית. ב -4 בדצמבר 1982, הוא הוכרז וכהן כחוקה יציבה במשך 30 שנים. תפקידי הנשיאות ובתי המשפט היו מנורמלים, ותחת החוקה, כל האזרחים שווים. תיקונים נעשו בשנת 1988, 1993, 1999, ולאחרונה, בשנת 2004, אשר מוכרת רכוש פרטי, משמר זכויות האדם, ובהמשך לקדם במגזר הלא-ציבורי של הכלכלה.
הקונגרס הלאומי העממי.
הקונגרס הוא הגוף הממלכתי הגבוה ביותר ובית החקיקה רק ברפובליקה העממית של סין. למרות חברותו של NPC עדיין נקבעת במידה רבה על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין, מאז תחילת 1990. זה התרחק תפקידה הקודם כבית מחוקקי חותמת גומי סמלי אבל אונים, הפכה לפורום לתיווך הבדלי מדיניות בין שונה חלקים של המפלגה והממשלה. עבור NPC כדי רשמית להביס הצעה לשים לפניהם היא נדירה, אבל NPC הפך הפורום שבמסגרתו החקיקה נתונה בוויכוח בטרם להצבעה.
נשיא הרפובליקה העממית של סין.