לפי מפרשיו של יואכים ולפי רמזיו, העולם מצוי על סיפו של העידן השלישי העתיד לקום ולהגיע, לפי חישוביו, ב-1260. אולם באופן עקרוני, די בזיהוי האוונגליון האחרון והמבשר על מנת להכריז שהעידן השלישי הגיע. בעת מותו של יואכים לא הייתה תורתו נפוצה או מקובלת. אולם, באמצע המאה ה-13 חלו מספר אירועים שתרמו לתפיסה לפיה העולם עומד על סף קיצו. סוף האלף החמישי של מניין השנים בלוח העברי חל ב-1240; ב-1250 מת פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהתעמת עם הכנסייה עד כדי כך שהאפיפיור גריגוריוס השני ראה בו את האנטי-כריסט; והפלישה המונגולית לאירופה הגיעה לשיאה. באופן טבעי הניחו המפרשים שמבשר העידן, ישו שחזר שנית, הוא יואכים עצמו (למרות שהוא-עצמו לא טען זאת מעולם) וכתבי הקודש של העידן החדש הם כתביו. אם העידן השלישי מתחיל, אזי סימן שתם תפקידה של הכנסייה הממוסדת, של נצחיות התחלפות של האפיפיורים על כסאם, דבר שהוביל לגינוי מיידי של תורה זו והגדרתה ככפירה, הכפירה היואכימית.
ב-1250 התפרסם ספרו של אחד ממפרשי יואכים, הנזיר הפרנציסקני האיטלקי ג'ירארדו דה בורגו סן-דונינו, בשם "מבוא לאוונגליון הנצחי". הנזיר פירש פסוק בדברי יואכים לפיו האוונגליון הנצחי יוכרז על ידי מלאך, שומר החותם השישי בחזון יוחנן, הנושא את סמל האל החי. ומי מתאים לתיאור זה יותר מפרנציסקוס מאסיזי, מייסד מסדרו, שנשא על בשרו את סימני הסטיגמטה (פצעי הצליבה). כלומר המבשר כבר הגיע ופעל בעולם והעידן השלישי החל. למרות שהאפיפיור גינה את הספר, עשתה הבשורה כנפיים והביאה לתסיסה ספיריטואליסטית (רוחנית) בקרב קבוצה מחברי המסדר הפרנציסקני שנקראה "המינוריטים". ב-1263 הוכרזו דעותיו של ג'ירארדו דה בורגו סן-דונינו מינות, אך התנועה לא דעכה וב-1294 אף נבחר נזיר ספיריטואליסטי לאפיפיור (סלסטינוס החמישי), אך הוא אולץ להתפטר כעבור מספר חודשים.
בתרבות.
ב"הקומדיה האלוהית" שם דנטה אליגיירי בפיו של בונוונטורה הקדוש, ראש המסדר הפרנציסקני, השוהה בגן העדן עם נשמות הצדיקים, את השורות:
"הרייך השלישי".
המושג "המלכות (בגרמנית: רייך) השלישית" התגלגל לשיח הפוליטי במאה ה-19, ככינוי למצב האידיאלי לאחר הגשמת השאיפות הלאומיות והחברתיות. כבר ב-1919 כתב דיטריך אֶקָרט, אחד מראשוני הנאצים, כי "אין עם המוכשר להביא את המלכות השלישית יותר מהגרמנים." ב-1923, בספרו "הרייך השלישי", חילק ההוגה ארתור מלר ואן דר ברוק את ההיסטוריה הגרמנית לשלושה שלבים בהשראת הדגם של פיורה: הרייך הראשון, הוא הקיסרות הרומית הקדושה; הרייך השני, הקיסרות הגרמנית; ורייך שלישי עתידי שיקום לאחר סילוק הרפובליקה המנוונת, יאחד את כל דוברי-הגרמנית ויפתור את בעיות החברה על ידי מיזוג של לאומיות, שמרנות וסוציאליזם שייצור משטר כלכלי חדש וצודק. הספר התפרסם מאוד, והחתירה אל אותו "רייך שלישי" נעשתה למטרה מרכזית של הימין האנטי-דמוקרטי בגרמניה. אף שהמושג היה נפוץ מאוד בתעמולה הנאצית ובעיתונות עד ל-1939 – אז הורו היטלר וגבלס להפסיק להשתמש בו, אם כי הוא לא נעלם מהשיח – מעולם לא היה רשמי בשום אופן. כמוהו גם כינויים אחרים כמו "רייך אלף השנים" וכדומה.
המוזיאון לאמנות יפה (בודפשט)
מוזיאון האמנויות היפות (בהונגרית: Szépművészeti Múzeum) הוא מוזיאון לאמנות בבודפשט, בבירת הונגריה.
מיקום ומבנה.
מבנה המוזיאון ניצב בכיכר הגיבורים בפתח הפארק העירוני של בודפשט, מול בניין היכל האמנות, שחזיתו דומה. המבנה הוקם בין השנים 1900-1906 בסגנון נאו-קלאסי.
האוסף.
המוזיאון מיועד להצגת אמנות לא-הונגרית ומורכב משישה אוספים:
דוד חבקין
דוד חבקין (1930 – אפריל 2013) היה פעיל עלייה מברית המועצות. חבקין הקדיש את חייו למאבק להעלאת יהודי ברית המועצות לישראל.
קורות חיים.
חבקין נולד ב-1930. ב-1954 החל לארגן קבוצות של מאות צעירים שנפגשו באזור בית הכנסת הגדול במוסקבה לשיחות ולפעילויות שונות בנושא היהדות. ב-1958 התכנסו והשתתפו בראש השנה ובשמחת תורה כאלף יהודים בפעילויות שארגן חבקין. באותה שנה נסע גם לגאורגיה לפעילות בנושא העלייה. כשחזר למוסקבה, נאסר וישב בכלא הסובייטי, באשמת הפצת תעמולה ציונית. הוא השתחרר מהכלא ב-1963.
עם שחרורו מן המאסר חזר לפעילות יהודית, נסע לערים שונות ונפגש עם יהודים רבים הכמהים לשמוע על מדינת ישראל. במוסקבה פתח את ביתו למפגשים של עשרות יהודים, על מנת למשוך יהודים נוספים למעגל הפעילות היה נוהג להסתובב עם רשמקול המשמיע מוזיקה ישראלית או עם עיתון או ספר עם אותיות עבריות. הוא האמין שיהודים צריכים להפסיק לפחד וזכותם לממש את זהותם היהודית ואת זכותם לעלות לישראל. היות שדור המבוגרים היה עדיין זהיר וחרד מן השלטונות כיוון את עיקר מאמציו לדור הצעיר. בכוח השפעתו הכריזמטית היו רבים משתחררים מן הפחד ומפסיקים להתבייש במוצאם היהודי. את המצטרפים החדשים היה משכנע להעביר את המסר לחבריהם ומכיריהם וכך גרם לגידול מהיר של מעגל המעורבים בפעילות יהודית.
מלחמת ששת הימים הביאה להתעוררות לאומית בקרב יהודים רבים בברית המועצות. הודות לפעילותו המוקדמת של חוג מצומצם של פעילים שבו לחבקין היה תפקיד מרכזי, להתעוררות זו היו ערוצים מוכנים מראש: צינורות תקשורת, מקומות מפגש, חומרים להפצה. רבבות זרמו לבית הכנסת במוסקבה בחג שמחת תורה ב-1967. בסוף שנות ה-60 מספר היהודים שהתאספו ליד בית הכנסת הגיע ל-20,000. באביב 1969 הגה רעיון של הקמת וועד התאום הכול-ארצי של פעילי העלייה מערים שונות. המפגש הראשון של הוועד התקיים באוגוסט 1969 ובו נדונו מרכיבי הפעילות השונים. במפגש הביע חבקין התנגדות נחרצת להקמת מסגרת פורמלית מחתרתית של הפעילות וטען שבמציאות הסובייטית רק מאבק גלוי וללא מסגרות פורמליות כלשהן יכול להביא לתוצאות רצויות. עמדה זו שהתקבלה על ידי הרוב הבטיחה את הצלחתה של התנועה בהמשך.
השלטונות הכירו בהשפעתו של דוד חבקין על הרחוב היהודי ובחרו לתת לו היתר יציאה לישראל בספטמבר 1969. חבריו לפעילות יהודית ציונית חששו כי עם עזיבתו תדעך הפעילות, אבל התשתית ודרכי הפעולה שהנהיג יצרו בסיס איתן להמשך ולגברת הפעילות. בישראל המשיך חבקין להיות בקשר עם חבריו מברית המועצות ולקבל את פניהם של אלו שעלו אחריו, בהם גרישה פייגין וסילווה זלמנסון.
חבקין ידוע גם כמי שצילם את התמונה המפורסמת של גולדה מאיר כשגרירת ישראל במוסקבה יוצאת מבית הכנסת בין קהל ההמונים שבא לראותה. התמונה הופיעה על צידו האחורי של שטר הכסף לזכרה של גולדה מאיר.
לחבקין היו שני ילדים. נפטר באפריל 2013 ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
עדני מלכותי
עדני מלכותי (שם מדעי: "Cicinnurus regius") הוא מין של עדני יחידי בסוגו. העדני המלכותי נפוץ ביערות השפלה של גינאה החדשה ושל האיים הסמוכים. הוא ניזון בעיקר מפירות ומפרוקי-רגליים. תצוגת החיזור הייחודית של הזכר כוללת את ניפוח הבטן, נדנוד הזנב וסדרה של תנועות אקרובטיות של חוטי הזנב המוארכים המאפיינים מין זה.
מכיוון שמין זה נפוץ בכל רחבי אזור תפוצתו, הוא במצב "ללא חשש" ברשימה האדומה של ארגון IUCN. הרבייה הראשונה בשבי של מין זה נעשתה על ידי ד"ר סטן ברגמן משוודיה ב-1958.
זהו העדני הקטן ביותר, ואחד מהמרהיבים ביותר. אורכו של העדני כ-16 ס"מ. בטנו של הזכר לבנה, בעוד ראשו וגבו אדומים וכנפיו צבועות באדום, ירוק ושחור. זנבו המוארך מסתיים בשני "דיסקים" ירוקים. הנקבה חומה.
מפקט
ניתוח פמיניסטי של דיני הנזיקין
משפט ופמיניזם
ג'ק ותרפורד
מחלת גובה
מגינוניים
מָגִנּוּנִיִּים (שם מדעי: Monocentridaes) היא משפחה של דגים ממחלקת מקריני סנפיר שמכילה רק 4 מינים. המשפחה נפוצה באזור הטרופי והסוב טרופי של האגן ההודו-שקט (מהאוקיינוס ההודי ועד למרכז האוקיינוס השקט). מינים במשפחה זו מבוקשים מאוד לגידול לאקווריום בגלל צבעם אולם הם יקרים וקשה לגדלם.
מיון.
במשפחה זו שני סוגים וארבעה מינים:
פרעות טולסה
פרעות טולסה היו מעשי אלימות שנערכו ב-7 בנובמבר 1917 בטולסה, אוקלהומה. האירוע נוהל בידי אזרחים אמריקאים מהקבוצה הגזענית "אבירי החופש", אשר לקחו את החוק לידיהם כנגד קבוצות מיעוט בארצות הברית. הפרעות כוונו כנגד חברי ארגון ה-IWW, ארגון קומוניסטי שקיבל לשורותיו קבוצות מיעוט כגון מהגרים, שחורים ונשים, שלא זכו לייצוג הולם בארצות הברית של תחילת המאה ה-20.
המקרה אירע כש-12 חברי IWW הורשעו על ידי השופט ט.ד. אוונס בפשע של אי-החזקת אגרות מלחמה. השופט אף הרשיע 5 נוספים שלא היו חברי IWW, אבל העידו לטובת חברי הארגון במהלך המשפט. לאחר הפסיקה, איגדה המשטרה את 17 המורשעים והעבירה אותם לבית המאסר בשלוש מכוניות. בדרך לבית המאסר נתקלו השוטרים בקבוצה של כ-50 פעילים של "אבירי החופש", סיעה קצרת יומין של ארגון קו קלוקס קלאן. אנשי המשטרה העבירו את מורשעי IWW לידיהם של "אבירי החופש" ועזבו את המקום.
אנשי קבוצת "אבירי החופש" חטפו את המורשעים באיומי אקדח, ולקחו אותם לאזור מדברי מערבית לעיר. המורשעים נקשרו לעץ אחד זה אחר זה, הולקו בשוט, ולאחר מכן כוסו בזפת ונוצות והופקרו במקום.
אלכסנדר השלישי (אפיפיור)
אלכסנדר השלישי (בלטינית: Alexander III; בין 1100 ל-1105 – 30 באוגוסט 1181) היה אפיפיור בין ה-7 בספטמבר 1159 ועד מותו. בתקופתו הגיעה לשיאה ההתנגשות בין האפיפיורות לבין הקיסרות הרומית הקדושה, עליה שלט במקביל לכהונתו של אלכסנדר הקיסר פרידריך ברברוסה. במהלך המלחמות מול הקיסרות קראה הליגה הלומברדית על שמו את העיר אלסנדריה.
תולדות חייו וכהונתו.