כאשר חלו אנשים שמצבם הכלכלי היה קשה, המבקרים והמטפלים תמכו בחולה היהודי העני, החל בתשלום לרופא על הביקור, והמשיכו בקניית התרופות והמצרכים שהחולה היה זקוק להן. גם במתן מזון לחולה ובכלים. אפילו בעלי בתים נהגו ללוות מביקור חולים את המכשירים. במקרה של חולים קשים, נהגו נציגי ביקור חולים להחליף את בני הבית כדי להקל עליהם ולשבת ליד מיטת החולה כל הלילה. דמי חבר באגודת ביקור חולים היו, 20-3 קופיקות בחודש, ודמי החבר כללו גם את "קערת ערב יום כיפור". בשנים האחרונות, הגבאי של ביקור חולים היה לייבע רעזניק, ולפניו, שמואל זק.
זה היה מוסד מאוד חשוב והיגייני שהיה בעיירה, עבור יהודים ונוצרים ביחד. היהודים ניצלו אותו בימי חמישי לנשים, ובימי שישי לגברים. בית המרחץ היה בנוי מאבן והיה בו גם מקווה טהרה. ההקדש - בית מחסה - זה היה מוסד סוציאלי ששכן ברחוב של בית המרחץ. כל עוברי האורח העניים נהגו ללון שם ללא תשלום. כל המוסדות התקיימו שנים רבות עוד לפני שהתמסד הוועד הנבחר של הקהילה.
בימים אלו זה היה מוסד הכרחי. בראש חברה קדישא עמדו בשנים האחרונות - זיסל רולניק (נפח) וזליק שימקין. הקברן היה אברמל שירקולווסקי. בעיירה היו 2 בתי עלמין. הישן, שבו כבר לא היה מקום לקבור היה קרוב להקדש. בית העולם השני החדש, נמצא בעיר החדשה ליד בית החרושת לרעפים.
בשנת 1910 נוסדה באיבניץ קופת גמילות חסדים אשר נמצאה אצל הרב. פועלים וסוחרים נהגו להלוות סכומים קטנים לתקופות קצרות. מאוחר יותר, בעזרת "יעקאפא" הוקם בנק קואופרטיבי. משה מיילס היה הגזבר, אבל עם המהפכה הרוסית נעזב הבנק, ורק בתחילת 1922 נוסד בנק מחדש. הוועד המנהל הראשון הורכב מהחברים מאטס אשמאן, יהושוע נוח פרנציק, דן רדשקווסקי, קופילוביץ יודל ומשה אקון. מאוחר יותר הצטרפו מאיר פרסקי, לייבע רזניק ופייווע קוזניעץ. הבנק נמצא בבית קהילת הרב. מדי שנה נערכה אספת חברים ובה נבחר הוועד המנהל. בשנת 1939 כשהגיע הצבא האדום, הבנק נסגר.
מוסדות חינוך ותנועות נוער.
בעיירה הוקמו מספר בתי ספר יהודיים: חורב ותרבות, החדש יותר. מספר בעלי בתים לא היו מרוצים מהתנהלות חברת "תרבות". בעיניהם הגישה של "תרבות" התרחקה קצת יותר מדי מ"ריבונו של עולם", הם היו מודאגים מהליברליות, ומהרצון הגורף לעלייה לארץ. כפי שכתב: "איך ייתכן לדבר על נסיעה לארץ ישראל ללא וויזה מהמשיח?." בנוסף, היה גם בית ספר הפולני באיבניץ בבית ספר זה למדו והתחנכו ילדים יהודים רבים. הוא מנה 7 כיתות שהיו פזורות בבניינים בעיירה. בתחילה היו היהודים פטורים מהגעה לבית הספר בשבתות, אולם מאוחר יותר, נגזר עליהם להגיע לבית הספר גם בשבת, אולם ללא חובת כתיבה. רמת הלימודים בבית הספר ודרישות המורים היו גבוהות. בכיתות הגבוהות יחסי התלמידים היהודים והפולנים היו טובים. חלק מהמורים היו אנטישמיים וחלק התנהגו באופן שווה לכולם ללא הפליית היהודים.
בשנת 1925 התארגן באיבניץ הגרעין של השומר הצעיר, אך הוא לא היה קשור למרכז התנועה. רק שנה לאחר מכן קיבל הקן אישור רשמי והיווה ארגון נוער ראשון בעיירה. הקן חולק ל-4 שכבות גיל. בשנת 1928 חל פילוג בקן ומספר חברים עזבו אותו וייסדו את בית"ר, אך התנועה התפתחה ובשנים 1931–1932 היו בה 70 איש. בוגרי התנועה עבדו בקיבוצי הכשרה. בשנת 1930 נוסד "החלוץ" ששימש מרכז מחוזי לארגונים בסביבה ובשנת 1931 נערך כנס מחוזי בהשתתפות נציגי וולוזין, רקוב, וישניבה וגורודוק. החל משנת 1932 התחילו בוגרי הקן לעלות ארצה.
בשנת 1928 פרשה קבוצת נוער מתנועת "השומר הצעיר" ויסדה את הסתדרות "מכבי הצעיר" שמאוחר יותר הפכה לבסיס של תנועת בית"ר. הם יסדו ספריה ובית עם בביתו של משה טוביה פונט. תנועת בית"ר גדלה והתחזקה ונטלה חלק בחיים הציבוריים. בוגרי הקן השתתפו בכינוס של ביתר שהתקיים בווילנה. רוב חברי ביתר היו בני פועלים, רחוקים מפינוקים ורובם קיבלו רק השכלה יסודית, אך הודות לתנועת הנוער התחילו ללמוד עברית, לקרוא עיתונים וספרים ושיפרו כך את השכלתם. התחרות בין תנועות הנוער הפיחה רוח חדשה בחיי הנוער. בשנת 1932 נערך קורס מדריכים ובסיומו נשלחו לכנס בברנוביץ מרדכי בן יהודה ושאול פורנציק אשר נבחר כחבר המפקדה האזורית.
הנצחת הקהילה.
המפעל המרכזי להנצחת הקהילה הוא ספר הזיכרון שהוציא "ועד יוצאי איבניץ" (1973). כל עמוד מתוך 484 העמודים בספר מציג זווית, נקודה, זיכרון אישי או קולקטיבי של העיירה הזו שהייתה הבית שלהם. רוב הפרקים האישיים כתובים ביידיש, והספר גם לא זמין לכל אחד. בנוסף, הוקם לוח זיכרון בשנת 1995.
דמויות מוכרות יוצאות הקהילה.
חילונים.
צאצאים מוכרים ומפורסמים של יוצאי איבניץ נמצאים בארץ מאלו שעלו לפני השואה וחלק גם שעלו לאחריה.
בן עמי גוב שהיה מנהל פרויקט המטוס כפיר בחיל האוויר הישראלי ומנכ"ל משרד התקשורת. הוא בנה של פרידה כץ - גודוביץ ממשפחת כץ שעלתה לארץ בשנת 1926 ונישאה כאן. שתי אחיותיה סוניה ורחל הגיעו לארץ אחריה בשנת 1934, אולם אחיה ואחותה ובני משפחותיהם שנשארו שם ניספו.
האחים אהוד ורמי דקל מקיבוץ עין שמר שהיו שחקני כדורעף מחוננים בשנות ה-60 וייצגו עם הנבחרת את ישראל בכל התחרויות. הם בניה של איידלה סירוטקין-דקל, שהייתה בין מקימי הקיבוץ.
הזמרת שלומית אהרון היא ביתו של אהרון דביניק שעלה לארץ לאחר המלחמה ולאחר שנשא לאישה את זושה שגם היא ניצולת שואה.
אביה פרבשטיין-פפושדו הייתה אשתו של אלי פפושדו, וניהלה ביחד איתו מלונות בירושלים ובאילת. המלון בטאבה שהקים נקרא על שמה "אביה סונסטה". נרצחה ביחד עם אחותה שושנה באוקטובר 1982 על ידי יוסי מזרחי בעלה של שושנה שגם התאבד. אביה ושושנה אחותה, הן בנותיה של זהבה רייכשטיין פרבשטיין שעלתה לארץ בשנת 1936, נישאה כאן וכשנולדה ביתה הבכורה שושנה נסעה איתה לאיבניץ בשנת 1939 והצליחה לחזור לארץ עם פרוץ המלחמה.
רבני העיירה.
כמה מרבני איבניץ התפרסמו:
Up (שיר של אולי מארס)
"Up" הוא שיר של הזמר האנגלי אולי מארס, שיצא לאור ב-1 בדצמבר 2014 כסינגל השני מאלבום האולפן הרביעי של מארס, "Never Been Better". הוא כולל את הזמרת האמריקאית דמי לובאטו והשיר נכלל גם בגרסת הדלוקס של האלבום הרביעי של לובאטו, "Demi".
רקע כללי.
השיר נכתב והופק על ידי דניאל דייווידסן, קאטאפייר, ופיטר וואלוויק, והוא נכתב יחד על ידי וויין הקטור ומייגן קוטון. לדברי קאטאפייר, השיר בהשראת המוזיקה של ממפורד אנד סאנז ופיליפ פיליפס. "Up" הוצע בתחילה ללהקת הבנים האנגלית-אירית ואן דיירקשן, אך הוא נדחה על ידי הלייבל שלהם סייקו מיוזיק. פזמון השיר נכתב מחדש על ידי מייגן קוטון ואז הוצע לאולי מארס כדואט.
וידאו קליפ.
הקליפ אותו ביימו בן וגייב טרנר יצא לאור בVevo ב-11 בדצמבר 2014. בסרטון מופיעים מארס ולובאטו עומדים בשני חדרים המופרדים על ידי קיר. הם מתחילים להרוס את החדרים לפני שמארס משתמש בגיטרה כדי לפרוץ חור בקיר והוא ולובאטו מתחילים להסיר את רוב הלבנים בקיר ולהביט אחד על השנייה. וידאו בשחור לבן של הגרסה האקוסטית של השיר יצא לאור ב-18 בדצמבר 2014, שם מקליטים מארס ולובאטו את השיר באולפן.
הופעות חיות.
מארס ולובאטו ביצעו לראשונה את השיר בשידור חי בגמר העונה ה-11 של The X Factor ב-14 בדצמבר 2014.
הצלחה מסחרית.
"Up" הופיע לראשונה במקום ה-120 במצעד הסינגלים הבריטי בדצמבר 2014, ועלה למקום 94 בשבוע השני לצאתו. בשבוע שלאחר מכן הגיע למקום ה-43, לפני שהגיע למקום הרביעי במצעד. הסינגל מכר עד כה 606,500 עותקים בבריטניה וקיבל תואר פלטינה במדינה. זהו להיט הפלטינה הראשון של דמי לובאטו בבריטניה, והראשון של אמן המיוצג על ידי הוליווד רקורדס, אף על פי שהסינגל הופץ על ידי אפיק רקורדס. בנוסף, Up הגיע למקום 14 במצעדי ה-ARIA; ובכך הפך ללהיט השני באוסטרליה של לובאטו שהגיע ל-20 המקומות הראשונים. ברחבי העולם, "Up" מכר למעלה מ-1,000,000 עותקים.
פונוביץ'
המפלגה המוסדית המהפכנית
המפלגה המוסדית המהפכנית (בספרדית: Partido Revolucionario Institucional; בראשי תיבות: PRI) היא מפלגה פוליטית במקסיקו, המיוחסת מבחינה פוליטית לימין-מרכז. המפלגה נוסדה בשנת 1929, ושלטה במקסיקו באופן סמכותני ללא הפרעה למשך 71 שנים רצופות, בין 1929 ל-2000. המפלגה דוגלת בלאומיות מהפכנית, שמרנות חברתית, וחוקתיות כגורמים מרכזיים במצע הבחירות שלה.
היסטוריה.
המפלגה כאמור נוסדה בשנת 1929 על ידי הפוליטיקאי פלוטארקו אליאס קאייס, אישיות מרכזית בפוליטיקה המקסיקנית מאז המהפכה המקסיקנית, אשר ירד מנשיאות מקסיקו שנה קודם לכן אך עקב תסיסה אזרחית ומאבקים שונים פעל בתור שליט סמכותני במדינה. במקור, המפלגה נועדה לכלול את כל הפוליטיקאים הנותרים מאז אירועי המהפכה המקסיקנית, כך שאלו יתגברו על קשיים אידאולוגים כדי להקים קואליציה יציבה. המצב הפוליטי במקסיקו היה תוסס במיוחד באותה העת, כאשר מאבקים פוליטיים הובילו להתנקשות בחייו של הנשיא הנבחר, אלווארו אוברגון. אף על פי שמעמדו של קאייס בפוליטיקה המקסיקנית התפורר עוד בשנת 1936, המפלגה המשיכה לכהן ונותרה בשלטון עשורי שנים למרות התנגדות עממית נרחבת אליה. עד שנת 2000 כל נשיאי מקסיקו היו חברי המפלגה. עד שנת 1976 כל הסנאטורים בבית העליון של הפרלמנט המקסיקני היו חברי המפלגה. המפלגה נותרה בשלטון במשך שבעה עשורים הודות לקורפורטיזם, קואופטציה נגד מפלגות יריבות, שחיתות שלטונית, הכללה של ספקטרום פוליטי נרחב בין חברי המפלגה עצמה ועוד. המצב הפוליטי הוביל עם הזמן לעלייה בהתנגדות העממית למפלגה עקב השחיתות השלטונית, מחסור בזכויות אדם, סמכותנות שלטונית ועוד.