תומך מוקדם בהיפותזה הנוסטרטית היה הבלשן הצרפתי אלבר קוני, שהיה ידוע בתרומתו בפיתוח תאוריית העיצורים הלועיים שמסבירה את הקשרים המוקדמים במשפחת השפות ההודות-אירופיות. קוני פרסם את עבודתו "מחקרים בתנועתיוּת, עיצוריוּת והיווצרות שורשים ב'נוסטרטית', האב הקדמון של ההודו-אירופית ושל החמית-שמית" (Recherches sur le vocalisme, le consonantisme et la formation des racines en 'Nostratique', Ancêtre de l'indo-européen et du chamito-sémitique) ב-1943. על אף שקוני היה מוערך מאמוד כבלשן, עבודתו זו על נוסטרטית התקבלה באופן פושר.
אסכולת מוסקבה לבלשנות השוואתית.
בעוד ההשערה הנוסטרטית של פדרסן לא התקדמה משמעותית בעולם המערבי, בברית המועצות היא הפכה לפופולרית למדי. ולדיסלב איליץ'-סביטיץ' ואהרן דולגופולסקי, שבתחילה עבדו עצמאית ובנפרד, הרחיבו את הגרסה הראשונה של ההיפותזה הנוסטרטית במהלך שנות השישים, והכלילו בה משפחות-שפות נוספות. איליץ'-סביטיץ' גם חיבר את המילון הראשון לנוסטרטית.
מקור עיקרי לפריטים במילון של איליץ'-סביטיץ' היה עבודתו הקודמת של אלפרדו טרומבטי (1866–1929), בלשן איטלקי שפיתח מערכת למיון כל שפות העולם, אשר הושמץ באותה תקופה וכמעט כל הבלשנים התעלמו ממנו. בזמנו של טרומבטי, התפיסה הנרחבת לגבי מיון שפות הייתה שההוכחה הבטוחה לקשר גנטי היא דמיון במערכות הנטייה בַשפות. לאחר מכן, ההשקפה שהפכה למקובלת הייתה שהשיטה ההשוואתית – שקודם לכן שימשה כאמצעי ללימוד שפות שכבר ידועות כקשורות זו לזו, וללא כל התייחסות למיון שלהן – היא האמצעי היעיל ביותר לבסס קשר גנטי. אך עם הזמן נוצרה גישה קשוחה שמאמינה בשיטה ההשוואתית כהלגיטימי היחיד למיון שפות. נקודת מוצא זו הייתה בסיסית להשקפתם של הנוסטרטים החדשים. אף על פי שאיליץ-סביטיץ' אימץ רבות מהאטימולוגיות של טרומבטי, הוא ביקש לאמת אותן על ידי השוואה באופן שיטתי של מערכות הצלילים של השפות המטופלות.
המאה ה-21.
ב-2008 התרחשו כמה אירועים מהותיים במחקרים הנוסטרטיים: ראשית, המילון הנוסטרטי של דולגופולסקי בגרסתו האחרונה הועלה לאינטרנט; אלן בומהרד פרסם טיפול מקיף בנושא בספריו, "שחזור של פרוטו-נוסטרטית", בשני כרכים; וכן הוקם אתר האינטרנט "נוסטרטיקה" (Nostratica), שאליו הועלו טקסטים חשובים במחקרים הנוסטרטיים, אך כבר אינו פעיל.
עוד אירוע משמעותי היה שבומהרד פרסם סקירה ביקורתית על המילון של דולגופולסקי, וטען בה כי יש לכלול רק את האטימולוגיות הנוסטרטיות החזקות ביותר, בניגוד לגישתו המרחיבה יותר של דולגופולסקי, המעדיפה לכלול אטימולוגיות רבות אפשריות אך לא ודאיות. בתחילת 2014 פרסם אלן בומהרד את הספר האחרון שלו בנושא השפות הנוסטרטיות, "מבוא מקיף לבלשנות נוסטרטית השוואתית ("A Comprehensive Introduction to Nostratic Comparative Linguistics").
משפחות-השפה הנכללות בנוסטרטיות.
חוקרי הנוסטרטית מסכימים על גרעין משותף של משפחות-שפה הכלולות במשפחת-העל הנוסטרטית, אך חלוקים לגבי שילוב משפחות נוספות מעבר לגרעין זה.
שלוש הקבוצות המקובלות פה אחד בקרב חוקרי הנוסטרטית הן השפות ההודו-אירופיות, השפות האורליות והשפות האלטאיות; אף שקיומה של המשפחה האלטאית שנוי במחלוקת בקרב בלשני העולם, היא נלקחת כמובנת מאליה על ידי הנוסטרטים. כמעט כולם כוללים גם את משפחות-השפות הכרתווליות והדראווידיות.
בעקבותיהם של פדרסן, איליץ'-סביטיץ' ודולגופולסקי, מרבית תומכי התיאוריה הנוסטרטית כוללים את המשפחה האפרו-אסיאתית, אם כי ביקורות שהשמיעו ג'וזף גרינברג ואחרים מסוף שנות השמונים ואילך סברו כי יש להעריך זאת מחדש.
להלן מקבץ מייצג למדי של משפחות-השפה הנכללות במשפחת-העל הנוסטרטית, על פי סדר גאוגרפי גס (ובסדר הסתעפות פילוגנטי משוער, בעקבות סטארוסטין):
יש הכוללים במשפחה הנוסטרטית גם את שומרית ואטרוסקית, הנחשבות בדרך כלל כשפות מבודדות. אחרים, לעומת זאת, מחשיבים אחת מהן או את שתיהן כחברות במאקרו-משפחה אפשרית אחרת, "שפות דֶנֶה-קווקז". שפה מבודדת אחרת, עילמית, מופיעה גם היא כנוסטרטית בכמה הצעות-מיון. היא מקובצת לעיתים קרובות יחד עם השפות הדראווידיות כמשפחה ה"עילמו-דראווידית".
ב-1987 הציע ג'וזף גרינברג מאקרו-משפחה דומה, שהוא כינה "אֵירָאסיאתית" (Eurasiatic). היא כוללת בה את אותן משפחות-הליבה ה"יוראלטאיות" (Euraltaic) – הודו-אירופית, אוראלית ואלטאית – אך אינה כוללת חלק מהמשפחות המפורטות לעיל, בעיקר האפרו-אסיאתית. בערך באותה תקופה חוקרי נוסטרטית רוסים, ובולט בהם סרגיי סטארוסטין, ניסחו גרסה מתוקנת של המשפחה הנוסטרטית, שהייתה מעט נרחבת יותר מזו של גרינברג, אך כמוהו לא כללו בה את האפרו-אסיאתית.
החל בשנות האלפיים המוקדמות, עלתה הסכמה בקרב תומכי ההיפותזה הנוסטרטית. גרינברג למעשה הסכים עם התפיסה הנוסטרטית, אף על פי שהדגיש הבחה פנימית עמוקה בין ה"שכבה" הצפונית שלו (האירו-אסיאתית שלו) ל"שכבה" הדרומית (ובמרכזה האפרו-אסיאתיות והדראווידיות). חוקר הנוסטרטית האמריקאי אלן בומהרד רואה באֵירָאסיאתית ענף של נוסטרטית, לצד ענפים אחים אחרים: כרתוולית, אפרו-אסיאתית ועילמו-דרווידית. באופן דומה, גאורגי סטארוסטין (2002) הגיע למקבץ כולל משולש: הוא רואה באפרו-אסיאתית, בנוסטרטית ובעילמית ענפים אחים שווי-מרחק זה מזה, הקרובים זה לזה יותר מאשר לכל משפחה אחרת. האסכולה של סרגיי סטארוסטין כללה כעת שוב את האפרו-אסיאתית תחת המשפחה הנוסטרטית בהגדרתה הנרחבת, תוך שהיא שומרת את המונח "איראסיאתית" לתת-המקבץ הצר יותר הכולל את יתר חלקי משפחת-העל. אם כן, ההצעות האחרונות נבדלות בעיקר בנקודה היכן הן ממקמות בדיוק את המשפחות הכרתווליות והדראווידיות.
לפי גרינברג, המשפחה ה"איראסיאתית" ומשפחת שפות "אמרינד" מהוות צומת באילן היוחסין הגנטי, שכן הן קרובות זו לזו יותר מאשר ל"משפחות האחרות של העולם הישן".
ישנן מספר היפותזות אשר מכלילות את הנוסטרטית בתוך "על-מערכה" (mega-phylum) לשונית אף יותר נרחבת, המכונה לפעמים "בורֵיאָן" (מלשון "צפוניות"), וגם כוללת את משפחת-העל "דֶנֶה-קווקז" ואולי את שפות "אמרינד" ואת השפות ה"אוסטריות" (Austric). ראשי התיבות סקא"ן (SCAN) ניתנו למקבץ הכולל את שפות "סינו-קווקז", "אמרינד" ונוסטרטית.
המולדת המקורית של נוסטרטית ובידולה.
אלן בומהרד וקולין רנפרו (Renfrew) מסכימים באופן כללי עם המסקנות המוקדמות של איליץ'-סביטיץ' ושל דולגופולסקי בחיפושם אחר המולדת המקורית (אוּרהיימַט, Urheimat בגרמנית) של דוברי פרוטו-נוסטרטית, במהלך תקופת האבן התיכונה (או האפיפלאוליתית) באזור הסהר הפורה, השלב שקדם מיד לתקופה הנאוליתית והיה המעבר אליה.
כשמביטים בכלל האלמנטים התרבותיים של תקופה זו, בולטים במיוחד שני רְצפים של ממצאים ארכאולוגיים שעשויים להתאים לדוברי הנוסטרטית הקדומים או לאבותיהם המיידיים. שתי ההיפותזות הללו ממקמות את הפרוטו-נוסטרטית באזור הסהר הפורה, בערך בסוף תקופת הקרח האחרונה.
ב-1969 פרסם קנט פלאנרי את התיאוריה שלו על תקופת "מהפכת המנעד הרחב", ובה טען שטרם התקופה הנאוליתית, התרחש מעבר מהיר של האנושות לשימוש בצמחים ובחיות מגוונים הרבה יותר, תוך שימוש במיקרוליתים, בחץ וקשת וביות הכלבים הראשונים. הוצע כי ייתכן שמהפכה זו הייתה ה"מנוע" התרבותי שהוביל להתרחבות התרבויות הללו. אין ספק, שהתרבויות אשר ממצאים להן הופיעו באתרים האלה – מערת פרנכתי באגן הים האגאי (יוון), אתר לֶפֶּנְסְקי וִיר בבלקן (סרביה), ומוּרזָק-קוֹבָּה (9100–8000 לפנה"ס) וגְרֶבֶּנְקִי (8500–7000 לפנה"ס) בערבות אוקראינה – כולן הציגו עדויות לשינויי התרבות.
בומהרד (2008) הציע כי פרוטו-נוסטרטית התגבשה עד 8,000 לפנה"ס, תחילתה של המהפכה הנאוליתית בלבנט, על פני שטח המשתרע על פני כל הסהר הפורה ומעבר אל הקווקז (פרוטו-כרתוולית), אל מצרים ולאורך הים האדום ועד קרן אפריקה (פרוטו-אפרואסיאתית), אל הרמה האיראנית (פרוטו-עילמו-דרווידית) ואל מרכז אסיה (פרוטו-אירואסיאתית, שלאחר מכן המשיכה להתפצל לפרוטו-הודו-אירופית, פרוטו-אוראלית ופרוטו-אלטאית) עד 5,000 לפנה"ס.
יש אקדמאים הסוברים, כי התרבות הכֶּבָּארית נגזרה מהתקופה הפלאוליתית העליונה בלֶבנט, שם התחיל האלמנט המיקרוליתי, אף כי תרבויות מיקרוליתיות נמצאו קודם לכן באפריקה.
שיטת הליטוש "אושטטה" היא מאפיין גם של התרבות האחמרית המאוחרת בתקופה הפלאוליתית העליונה, ואולי אינה מעידה על השפעה אפריקאית.
שחזור של פרוטו-נוסטרטית.
להלן יובא פירוט בלשני של השחזור של השפה-האם של משפחת-העל הנוסטרטית, דהיינו פרוטו-נוסטרטית. הנתונים לקוחים מעבודותיהם של קייזר ושֶבוֹרוֹשְקין (1988) ושל בֶּנְגְסוֹן (1998) ומתועתקים באלפבית הפונטי הבינלאומי (IPA.
פונולוגיה.
בטבלאות להלן מפורטות הפונמות (הצלילים המבחינים) המשוחזרות בשפה הפרוטו-נוסטרטית (קייזר ושבורושקין 1988). בומהרד (2008), אשר נסמך יותר על אפרו-אסיאתית ועל דרווידית מאשר על אוּרלית (וכמוהו יתר חברי "אסכולת מוסקבה"), משחזר מערכת תנועות שונה, עם שלושת זוגות התנועות , בנוסף לתנועות העצמאיות /i/, /o/ ו-/u/. שלושת זוגות התנועות נועדו לייצג את הגיוון הצלילי התת-פונמי, אשר בין היתר מתבטא בכמה מקרי הדרגתיות התנועה (אבלאוט) ובדפוסי הרמוניית תנועות שנמצאות בחלק מהשפות-הבּנות.
עיצורים.
העיצורים המשוחזרים בפרוטו-נוסטרטית מוצגים בטבלה להלן. כל הבחנה מוגדרת כמַבְדֶלֶת (ניגודית, מינימלית) על ידי הנוסטרטים שמשחזרים אותם.
קשרי צלילים בין משפחות-השפות הכלולות בנוסטרטית.