במשך כל זמן קיומה של האימפריה הרומית, נשארה פרובינקיה ערביה נאמנה לקיסר, בעקבות נאמנות זו הגדיל הקיסר ספטימוס סוורוס את שטחה של הפרובינקיה לצפון, וכלל בה גם את האזור שנקרא כיום הר הדרוזים. בסוף המאה ה-3 לספירה מוזכרים במסמך הביזנטי Notitia Dignitatum יחידות צבאיות בפרובינקיה, כאשר הכוח העיקרי היה הלגיון השלישי קרינאיקה שישב בעיר הבירה בצרה. רוב היחידות איישו את הלימס הערבי . בתקופה זו נמצא גם הלגיון העשירי פרטנסיס באילת, וכן נלקחו חלקים מפרובינקיה ערביה וסופחו לפרובינקיה פלשתינה סלוטאריס, בהם מרכז ודרום סיני, הנגב ודרום עבר הירדן. לדעתו של יורם צפריר הועברו שטחים אלו בתקופתו של הקיסר דיוקלטיאנוס, על מנת שלא לחזק את כוחו של דוכס ערביה, שהיה שולט בדיעבד בשני לגיונות, שישבו באילת ובבצרה. הפרובינקיה המשיכה להתקיים כחלק מהאימפריה הביזנטית, עד הכיבוש המוסלמי במאה ה-7 לספירה.
מושלי הפרובינקיה בשנים 135–305.
בסוף תקופת אדריאנוס או בתחילת תקופת אנטונינוס פיוס, מושל הפרובינקיה היה אדם בשם גאיוס איליוס פוסקיאנוס. בשנת 142/3 המושל היה לוקיוס אמיליוס קארוס. בסוף שנות ה-40 המושל היה לוקיוס קלודיוס מודסטוס, שהיה קונסול רומי בשנת 152. משנת 150 היה מושל בשם לוקיוס אטידיוס קורנליאנוס, שבשנת 161 שימש מושל סוריה והובס על ידי הפרתים. בשנים 162–164 המושל היה פובליוס יוליוס גמיניוס מרקיאנוס. אחריו, בשנת 166, כיהן קווינטוס אנטיסטיוס אדוונטוס פוסטומיוס אקווילינוס. בשנים 177–179 המושל היה אדם בשם סוורוס, ובשנת 181 המושל היה יוליוס פרונטו.
בשנים 193–194 המושל היה פובליוס איליוס סוורינוס מקסימוס. ייתכן שבמקומו בא המושל מרקוס קייקיליוס פוסקיאנוס קרפריאנוס פלוראנוס, ששימש מושל לפני שנת 198. בשנים 200–202 המושל היה לוקיוס מאריוס פרפטואוס, שמאוחר יותר נעשה מושל דקיה. בשנים 204–208 המושל היה קווינטוס איאקיוס מודסטוס קרסקנטיאנוס. בתקופת ספטימיוס סוורוס ידוע שמו של מושל נוסף, קווינטוס סקריבוניוס טנקס. בתקופה שבין השנים 210–220 המושל היה לוקיוס אלפנוס אוויטיאנוס, שמאוחר יותר נעשה מושל פנוניה התחתית. בשנת 213/4 המושל היה סקסטוס פורניוס יוליאנוס. בתקופת השנים 213–221 ידוע שמו של המושל קווינטוס פלוויוס בלבוס. בשנת 218 המושל היה פיקה קיריאנוס, האוגוסטוס אלאגבאלוס הוציא אותו להורג משום שלא הצטרף למחנה תומכיו. בשנת 219 המושל היה פלוויוס יוליאנוס. בסוף תקופת שלטונו של אלאגבאלוס, הפרוקוראטור היה טימסיתאוס, שהיה גם ממלא מקום המושל. מאוחר יותר שימש כפרוקוראטור של פרובינקיה פלשתינה. ידוע כי בזמן מסוים בין השנים 180–220 שימש כמושל פובליוס פלוטיוס רומאנוס. בשנים 223–226 המושל היה קייקיליוס פליקס. בין השנים 223–235 שימש כמושל קלודיוס סולמניוס פקטיאנוס. לפני שנת 230 שימש כמושל אגנאטיוס ויקטור מריניאנוס, משום שבשנה זו כיהן כמושל מסיה העילית.
בשנת 237/8 המושל היה פרוקולוס יוליאנוס. בשנת 238/9 המושל היה מרקוס דומיטיוס ולריאנוס. בשנת 245/6 המושל היה קלודיוס קפיטולינוס. שני מושלים נוספים היו פומפוניוס סקונדיאנוס ואניוס פלאקוס, שככל הנראה כיהנו בתקופת הקיסרים הסוורים או בתחילת תקופת האנארכיה. בשנים 253–259, בתקופת ולריאנוס, המושל היה מרקוס איליוס אורליוס תאו, שבזמנו הועברו יחידות צבא לפרובינקיה מסוריה פלשתינה, ככל הנראה כדי להתכונן להתקפה הפרסית. מזמן זה ואילך כל המושלים באו ממעמד הפרשים והיו בעלי דרגת praeses. סמוך לשנת 259 המפקח היה ויויוס לופוס. בשנת 259/260 המפקח היה גלוניאנוס. בשנת 261/2 המפקח היה רופינוס ובשנת 262/3 המפקח היה יוניוס אולימפוס, שבשנת 270/1 היה מפקח מסיה התחתית. בשנת 263/4 ממלא מקום המפקח היה סטטיליוס אמיאנוס. בין השנים 264–284 יוליוס הרקליטוס שימש כמפקח. בשנת 274/5 המפקח היה איליאנוס. בשנת 278/9 המפקח היה פטרוס. אחרי שנת 264 אורליוס אנטיוכוס שימש מפקח, שייתכן שהוא אותו אורליוס אנטיוכוס שהיה מפקח באפריקה בתחילת תקופת דיוקלטיאנוס.
בתקופת שלטונו של דיוקלטיאנוס, ידוע שמו של המפקח דומיטיוס אנטונינוס. בתקופת השנים 293–305 ידועים שמות של שלושה מפקחים: אורליוס אסקלפיאדס, אורליוס פליקיאנוס ואורליוס גורגוניוס. בתקופת גלריוס ומקסימינוס דאיה, המפקח היה אורליוס איליאנוס. בסוף המאה ה-3 או בתחילת המאה ה-4, בסיאוס אסטור שימש מפקח.
לודוביקו קרדי
צריף ניסן
צריף ניסֶן (מאנגלית Nissen hut) הוא מבנה ארעי בצורת חצי גליל, העשוי מפח גלי שפותח על ידי הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, במבנה זה הקירות והגג יוצרים חתך של חצי עיגול.
המבנה נקרא על שמו של פיטר נורמן ניסן (Peter Norman Nissen), מהנדס מכרות וממציא קנדי-אמריקאי שפיתח אותם.
מבנים אלו שימשו לבניית מחנות צבאיים במדינות חבר העמים הבריטי, שימוש נרחב במבנים אלו נעשה בימי מלחמת העולם השנייה גם על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בימי המנדט הבריטי נבנו בארץ צריפי ניסן רבים וכן מבנים נוספים בעלי גג מעוגל מפח גלי.
בישראל השם "צריפי ניסן" הוא כינוי כללי למבנים בעלי גג פח מעוגל.
יחידת המיעוטים
אסמאעיל קבלאן
שייח' אִסמאעיל חסן קבלאן (1922 - 4 באוקטובר 2007) היה מראשוני וממנהיגי המתנדבים הדרוזים לכוחות הביטחון וממקימי יחידת המיעוטים, לימים גדוד חרב. קבלאן היה הקצין הדרוזי הראשון בצה"ל והיחיד ששירת כקצין גם בצבא סוריה.
ביוגרפיה.
קבלאן נולד ב-1922 בהר הדרוזים שבסוריה. שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ואחר כך שירת כקצין בצבא סוריה, שם הגיע לתפקיד סגן מפקד פלוגה.
ב-1948 התנדב קבלאן כמ"פ לגדוד הדרוזי שבראשות שכיב ווהאב שהצטרף לצבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י. באפריל 1948, נכנס הגדוד לגליל ומפקדתו מוקמה בשפרעם. בניסיון לנתק את חיפה מעמק יזרעאל לחם הגדוד בקרב רמת יוחנן מול כוחות חטיבת כרמלי של ההגנה. בתום הקרב, שגרם לאבדות קשות בשני הצדדים (28 הרוגים דרוזים ו-21 יהודים), נוצר עמו קשר על ידי ג'וש פלמון וגיורא זייד.
קבלאן נשלח לפגישה בראש ארבעה קצינים ומספר חיילים עם לוחמים דרוזים מן ההגנה. שם פגשו בגיורא זייד ונלקחו לפגישה בקריית עמל עם משה דיין, שאיבד את אחיו זוריק בקרב. בפגישה השתכנע קבלאן מדברי דיין שאין איבה בין היהודים לדרוזים בגליל, שהיהודים עומדים לנצח במלחמה, ושהפסקת אש היא עניינם של שני הצדדים. קבלאן עזר לארגן פגישה של מפקד הגדוד ואהב עם אנשי ההגנה, ובהשראתו הוחלט שהגדוד ייסוג חזרה לסוריה.
לטענת מרדכי שכביץ' קיבל קבלאן על עצמו לבצע פעולת חבלה בכביש בית ג'ן-פקיעין אך לא ביצע אותה. הגדוד התפרק ומיעוטו נסוג למלכיה, שם בוים קרב עם יחידת הפלמ"ח (קרב מלכיה השני), ואז נסוגו שאריות אנשי הגדוד ללבנון ובחזרה לסוריה.
אחרי חזרת הגדוד לסוריה נאלץ קבלאן להסתתר עקב השמועות שהוא בגד בסוריה. הוא הנהיג קבוצה קטנה של לוחמים שהחליטה לעבור לצד הישראלי ולהילחם לצד הדרוזים תושבי הכרמל והגליל שהצטרפו לצה"ל.
הוא ברח מדמשק לביירות ומשם לחורפיש. כאשר נתפס על ידי אנשי ההגנה נכלא ליד נהלל ושוחרר מן הכלא בהשפעת גיורא זייד. קבלאן התיישב בעספיא והתגייס לצה"ל בדרגת סגן. בעקבותיו עברו כמה עשרות חיילים דרוזים מסוריה לישראל. במדי קצין הוא נסע בין כפרי הדרוזים בגליל ובכרמל וגייס כמאתיים מהם לצה"ל.
אנשיו אורגנו ביחידת המיעוטים בנגב, בפיקוד חיים לבקוב, והוא מונה לסגנו. בשנת 1954 השתחרר מצה"ל. הוא שהה בלבנון בשליחות מודיעינית ואז גויס למשמר הגבול. כמפקד יחידה במשמר הגבול פיקד על חיסול המסתנן הרוצח מוסטפא סמואלי בפרוזדור ירושלים ב-1956.
כאיש משמר הגבול השתתף במבצע קדש ונטל חלק בקרבות לכיבוש עזה.
פרש ממשמר הגבול בדרגת סגן ניצב בשנת 1980. בשנת 1982, התמנה למושל הצבאי בחאצביא בדרגת סגן אלוף. בשנת 1984 סיים את תפקידו חזר בתשובה, העמיק בדת הדרוזית, הפך איש דת ונקרא שייח'. במקביל היה חבר בהנהלת בית יד לבנים. קבלאן נפטר ב-4 באוקטובר 2007 בכפרו עספיא ונקבר בהלוויה רבת משתתפים.
חיים אישיים.
בניו ונכדיו שירתו גם הם בצה"ל, חלקם כקצינים. בנו ג'יהאד קבלאן, שירת כתת-ניצב במשמר הגבול וכיהן כמפקד מג"ב ירושלים. נכדו הוא נווט-הקרב הדרוזי הראשון בחיל האוויר הישראלי.
הערות שוליים.
שגיאת מדידה
שגיאת מדידה היא ההבדל בין ערך נמדד של גודל פיזיקלי ובין ערכו האמיתי. בסטטיסטיקה, שגיאה איננה "טעות" בהכרח, שכן השתנות היא חלק אינהרנטי מתוצאות המדידות ומתהליך המדידה.
ניתן לחלק שגיאות מדידה לשני סוגים, מקרית ושיטתית. שגיאות מקריות הן שגיאות במדידה שגורמות לחוסר עקביות של ערכים מדידים בעת מדידה חוזרת של קבועים וגדלים פיזיקליים. שגיאות שיטתיות הן שגיאות שאינן נקבעות במקרה, אלא בגורמים אינהרנטיים למערכת. שגיאה מקרית תקטן כאשר מגדילים את מספר המדידות, בעוד השגיאה שיטתית תישאר. כך למשל, אם משתמשים במד טמפרטורה, עם אי ודאות של 0.1 מעלות צלזיוס, ככל שנבצע מספר מדידות רב יותר ונמצע את התוצאות, תקטן השגיאה. אולם, אם מד הטמפרטורה תקול ומראה מראש טמפרטורה גבוה יותר ב-5 מעלות צלזיוס מהסביבה, מספר המדידות לא יועיל בהפחתת שגיאה זו.
שגיאות מדידה באות לידי ביטוי במושגים דיוק ונכונות. אין לבלבל שגיאת מדידה עם אי ודאות במדידה.
במדע ובניסויים.
בכל פעם שחוזרים על מדידה עם מכשיר רגיש, מקבלים תוצאות מעט שונות. המודל הסטטיסטי הנפוץ הוא שלשגיאה יש שני חלקים שאותם יש לחבר: