על כל אלה (ידוע במילותיו הראשונות: על הדבש ועל העוקץ) הוא פזמון עברי שחיברה והלחינה נעמי שמר ב-1980. שמר התייחסה לפזמון בתור שיר אישי מאוד שכתבה לעודד את רוחה של אחותה בעקבות אסון משפחתי, אך השיר נעשה בתוך זמן קצר מעת הופעתו להמנון של גוש אמונים נגד פינוי יישובים בשטחים שכבשה ישראל בסיני (בתחילת שנות ה-80) ולימים גם נגד ההתנתקות (2005). זהו אחד משיריה הידועים ביותר של שמר.
חיבור השיר.
לדבריה של נעמי שמר, היא כתבה את השיר כשיר עידוד פרטי לאחותה הצעירה רות (רותיק) נוסבאום שהתאלמנה. בריאיון שנערך ב-1981 לרגל צאת אלבומה שנקרא "על הדבש ועל העוקץ" (כשם מילותיו הראשונות של השיר), סיפרה שמר:
עם זאת, יש הטוענים כי שמר כיוונה מלכתחילה למשמעות ציבורית-פוליטית בשיר, הבולטת במיוחד בנוסח שונה של השיר אותו ציטטה שמר בריאיון משנת 1980, ערב ביצוע הבכורה:
&lt;poem&gt;
על כל אלה, על כל אלה
את סוכת שלומך תפרוש
אל נא תעקור נטוע
את ביתי אל תהרוס
&lt;/poem&gt;
באלבום, שיצא ב-1981, שינתה שמר את הביטוי "את ביתי אל תהרוס" במשפט הממלכתי יותר "אל תשכח את התקווה, השיבני ואשובה אל הארץ הטובה".
הֶרמזים מהמקרא.
הביטוי "על כל אלה" מופיע פעמיים במקרא, אחת מהם בקהלת "ודע כי על כל אלה יביאך האלוהים למשפט" (י), דווקא בהקשר מסתייג. השורה "אל נא תעקור נטוע" מתכתבת עם הפסוק מספר קהלת: "עת לטעת ועת לעקור נטוע". נראה שנעמי שמר מבקשת לעצור את המטוטלת שמתוארת בספר קהלת בצד החיובי.
פרסומו של השיר ומעמדו.
שמר ייחדה את השיר ליוסי בנאי. ביצוע הבכורה שלו נערך ב-10 בספטמבר 1980, ערב ראש השנה תשמ"א, בתוכנית הטלוויזיה של שמר "שנה טובה" (הפרק האחרון בסדרת תוכניותיה בשנה שלפני כן), והשיר זכה מיד להצלחה גדולה. הצלחתו התעצמה עוד יותר עם הכללתו במסגרת אלבומה של שמר "על הדבש ועל העוקץ", שהופיע כעבור שנה, בסתיו 1981.
סביב פרסומו של השיר נערך פינוי היישובים שהקימה ישראל בחצי האי סיני בעקבות הסכם השלום עם מצרים (1979), וכך, בתוך זמן קצר הפך השיר משיר אישי-משפחתי להמנון של גוש אמונים ומתנגדי הפינוי מחבל ימית (קבוצות שהמשוררת עצמה הייתה מיודדת עימן). זאת בשל מילותיו העשויות להתפרש כבעלות משמעות לאומיות ומרמזות להתנגדות לפינוי יישובים: "אל נא תעקור נטוע, / אל תשכח את התקווה / השיבני ואשובה / אל הארץ הטובה // שמור אלי על זה הבית, / על הגן, על החומה, / מיגון, מפחד פתע / וממלחמה". השורה "אל נא תעקור נטוע", בפרט, הפכה לססמת המתנגדים.
שמר, שהייתה מיודדת עם אנשי גוש אמונים ומתנגדי הפינוי מימית, לא התנגדה לאימוצו על ידיהם, על אף שכאמור כתבה אותו במקור לאחותה בעקבות אסונה הפרטי. "כמו שקורה בדרך-כלל עם שירים, הם אוספים בדרך משקל ומשמעויות", העירה בריאיון עם צאת אלבומה ב-1981. "שיר הוא כמו בריה חיה, ועושה לעצמו ביוגרפיה".
לעומת זאת, מבצעו המקורי של השיר, יוסי בנאי, הסתייג מאימוצו בידי מתנגדי הפינוי וסירב לשיר אותו במשך שנים בטענה כי "הפכו את השיר הזה לדגל. לקחו שיר שנעמי שמר כתבה אותו לי, וזה הפך להמנון לאנשים קיצוניים, פאנטים, שזה לא היה לרוחי".
ואולם השיר זכה למקום של כבוד בין מה שמכונה 'שירי ארץ ישראל' ואף שובץ בתקליטי אוסף שונים שבהם קובצו שירי שירה בציבור (השיר זכה לדירוג הגבוה ביותר כשיר המתאים לז'אנר של 'שירי ארץ ישראל'). כמו כן נכלל השיר במצעדי היובלים שנערכו בשלהי שנות השמונים והתשעים. בשנת 1991 נערך על ידי הערוץ הראשון ערב מחווה לשמר שכונה 'על כל אלה – הדרן לנעמי שמר', שם שמעיד יותר מכל עד כמה השיר קשור בשמה של נעמי שמר.
ב-2018, לכבוד יום העצמאות השבעים למדינת ישראל, נבחר שיר זה עבור אירוע השירה הגדול ביותר עד כה בישראל: 12 אלף ישראלים התאספו בהיכל 'מנורה מבטחים' כדי לשיר יחד את 'על כל אלה'. במסגרת מיזם 'קולולם', במעמד נשיא המדינה ראובן ריבלין ובהשתתפות הזמר שלומי שבת כסולן. ביצוע זה הפך לקליפ המרכזי של בית הנשיא בחגיגות העצמאות באותה שנה.
קישורים חיצוניים.
ביצועים:
רווחה (פירושונים)
גוגלפלקס
גוגלפלקס (באנגלית: Googleplex) הוא המטה הראשי של חברת גוגל. הוא ממוקם בעיר מאונטיין ויו שבקליפורניה, ארצות הברית. החברה עברה לשכון במתחם הנוכחי בשנת 2003.
המתחם תופס 288,000 מטר מרובע, והוא המתחם הגדול ביותר הנמצא בבעלות גוגל.
מקור שמו של המתחם "גוגלפלקס" הוא בהלחם של המילים "גוגל" ו"קומפלקס"; הוא מתייחס גם למספר גוגולפלקס (באנגלית: Googolplex), שהוא המספר 1 ולאחריו גוגול אפסים (גוגול10, או 1010100), שעליו במקור נקראת החברה גוגל ומנוע החיפוש שלה. השוני בין גוגול לגוגל נובע משגיאת כתיב של אחד ממקימי החברה כאשר הוא בדק אם הדומיין לאתר היה פנוי.
כקילומטר וחצי מהמבנה, בעיר מאונטיין ויו, ממוקם מתקן מסווג של חברת האם אלפאבית, הנקרא X.
כשרות לעדות
רויטל סויד
רויטל סויד (נולדה ב-17 באוגוסט 1967) היא עורכת דין ישראלית המתמחה ברגולציה ומשפט מנהלי, וחברת הכנסת לשעבר במפלגת העבודה. הייתה חברה בוועדה למינוי דיינים, בוועדת חוקה, חוק ומשפט ובוועדת הפנים והגנת הסביבה. עמדה בראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל–ספרד. בעברה, עורכת דין בתחום הפלילי, שנודעה כמי שייצגה את בני משפחת הפשע אבוטבול.
ראשית חייה.
רויטל סויד נולדה בחדרה ליוסף מימון שעלה מלוב, ולברוריה לבית קסטל, נצר למשפחה ירושלמית ספרדית ממייסדות העיר חדרה. בנערותה למדה באולפנת כפר פינס.
היא ביצעה שירות לאומי במחלקה הסיעודית של בית החולים הגריאטרי "פלימן" בחיפה ובקיבוץ לביא כמדריכה לנוער ממוצא אתיופי, זמן קצר לאחר שעלו ארצה במבצע משה.
קריירה משפטית.
בעלת תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. את התמחותה עשתה במחלקה הפלילית של פרקליטות מחוז תל אביב אצל עו"ד פנינה גיא, ובשנת 1994 ייסדה משרד עורכי דין עצמאי, בראשו עמדה עד כניסתה לכנסת בשנת 2015.
בתחילת דרכה בשוק הפרטי התפרסמה עקב ייצוג של בני משפחת הפשע אבוטבול - פליקס ובניו יוסי, אסי וצ'רלי. בנוסף ייצגה את מארי פיזם שרצחה את בתה. בשנת 2004 קיבלה החלטה עקרונית לא להמשיך ולייצג משפחות פשע. ב-2009 שבה והצהירה על כך בסרט הדוקומנטרי "הפליליסטים" של דני ענבר. בין השאר ייצגה נפגעי תקיפה מינית.
במהלך השנים שימשה בתפקידים שונים בלשכת עורכי הדין, בהם סגנית יו"ר מחוז תל אביב והמרכז, יו"ר הוועדה לעניינים פליליים במחוז וחברה בוועדה המייעצת למינוי שופטים של מחוז תל אביב. הרצתה במכללת שערי משפט, ושימשה כנציגת ציבור בוועדות בחינה לתפקידי עירייה ומכרזים, וכיו"ר ועדת ערר ארנונה בעיר רעננה.
כיום, בעלים של משרד עורכי דין המתמחה ברגולציה ומשפט מנהלי. נכון לפברואר 2022, שימשה כיועצת המשפטית של איגוד תעשיות חיפושי הנפט והגז בישראל, אותם ייצגה בדיון בכנסת.
קריירה פוליטית.
בשנת 2015, במסגרת הבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, נבחרה סויד למקום ה-14 ברשימת המפלגה והוצבה ברשימת המחנה הציוני לכנסת.
ביולי 2015 נבחרה בבחירות חשאיות לכהן בוועדה למינוי דיינים. בנוסף הייתה חברת וועדת החוקה, חוק ומשפט, וועדת הפנים והגנת הסביבה. הצהירה כי היא מעוניינת לשנות את צביון בית הדין בעשורים הבאים באמצעות מינוי "דיינים ראויים, אשר ישמרו על זכויות הנשים, וידאגו לגישה שוויונית עבורן בבתי הדין הרבניים".
ב-11 בספטמבר 2015 התכנסה לראשונה הוועדה ולאחר שבע שנים בהן לא מונו דיינים חדשים, מונו 22 דיינים, ביניהם כאלה המזוהים עם צוהר ובעלי הסמכת עורך דין. ארבע הנשים בוועדה התאחדו ופעלו למינוי דיין דתי-לאומי נוסף, מעבר לנהוג. ביולי 2016, לאחר 9 שנים בהן לא הצליחה הוועדה למינוי דיינים למנות דיינים לבית הדין הגדול, ובצל החלטת בג"ץ (6691/14) שהורה על סגירת שערי בית הדין הגדול החל מ-15 ביולי 2016 אם לא יהיו מינויים, התכנסה הוועדה למינוי דיינים ומינתה תשעה דיינים לבית הדין הגדול.
סויד הקימה את השדולה ל"מיגור השיח האלים, הבריוני והמסית ברשת", שבהמשך נקראה השדולה "למרחב הווירטואלי והרשתות החברתיות". במסגרתו יזמה חוקים הנוגעים לרשתות החברתיות, ביניהם מאבק באלימות ברשתות חברתיות בקרב בני נוער, מניעת הטיית בחירות באמצעות הרשתות החברתיות, שימור הפרטיות של משתמשי הרשתות החברתיות בישראל ומאבק בשימוש ברשתות החברתיות ככלי להסתה לטרור.
נוכח ביקורת על בית המשפט העליון ייסדה סויד יחד עם חברת הכנסת קארין אלהרר את השדולה לביצור מעמדו של שלטון החוק.
חוק שיזמה, שקבע שמי שקרובו נהרג מפעולת איבה, יהיה זכאי להוצאות קבורה, גם אם מקום הקבורה אינו במקום מגוריו של הנפטר, אושר בכנסת ב-2018.
בעקבות הצעת חוק שהגישה ח"כ סויד, בסוף פברואר 2016 שמטרתה להכיר בזוגות חד מיניים כהורים שכולים ובבני זוג חד-מיניים כאלמן או אלמנה, יצא שר הביטחון, משה (בוגי) יעלון בהצהרה תקדימית בדבר השוואת זכויותיהם של זוגות חד-מיניים בפני חוק השכול. בעקבות הצעת חוק שהגישה ח״כ סויד אושר הסדר בין משרד האוצר למשרד הביטחון שמאפשר נסיעות חינם לחיילים בסדיר בסופי שבוע (שישי-שבת) ללא מדים.
בבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום התשיעי ברשימת העבודה ולא נכנסה לכנסת. אך מספר חודשים לאחר מכן, בבחירות לכנסת ה-22 שובצה במקום השישי ברשימת העבודה וחזרה לכנסת לאחר שרשימת העבודה-גשר קיבלה 6 מנדטים. במשך הבחירות לכנסת ה-23 הוצבה במקום העשירי ברשימת העבודה-גשר-מרצ ולא נכנסה לכנסת.
עשייה ציבורית.