משנת 1935 שיחק במשך חמש עונות בקבוצת בוסטון רד סוקס אך לא בלט. בחמש העונות בבוסטון שיחק בממוצע בכ-30 משחקים בעונה. בשנים 1940-1941 עבר לתפקיד מאמן הבוסטון רד סוקס. בשנת 1941 פרסם ברג מאמר שעסק במשחק הבייסבול. המאמר זכה להערכה רבה.
ברג השתתף בשתי משלחות בייסבול ליפן. במשלחת הראשונה, באוקטובר 1932, היה ברג אחד משלושה שחקנים שנשלחו להעביר סמינרים בנושא בייסבול במספר אוניברסיטאות ביפן. לאחר המשלחת המשיך ברג לבדו לטייל ברחבי המזרח הרחוק.
המשלחת השנייה כללה כמה מכוכבי הבייסבול הגדולים בארצות הברית ובהם בייב רות' ולו גריג, שנשלחו לסדרת משחקי ראווה ביפן. אף שברג לא היה כוכב ברמתם, הוא צורף לנבחרת ברגע האחרון. ברג לקח עימו מצלמת וידאו. כשנחתה המשלחת ביפן, נאם ברג ביפנית בשם השחקנים. באחד הימים הצליח ברג לעלות לגג בית חולים בטוקיו וצילם את העיר, תמונות שיהיו בעלות ערך עבור המודיעין האמריקאי בזמן מלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה.
באוגוסט 1943 החל ברג לשרת במשרד לשירותים אסטרטגיים. הוא הוצב בוושינגטון ועקב אחר הנעשה ביוגוסלביה, סייע בהכנת צנחנים ממוצא אמריקאי-סלבי לצניחה ביוגוסלביה, ועסק בתפקידים שונים.
במהלך 1944 עבר לשרת באירופה. בדצמבר 1944 הרצה הפיזיקאי הגרמני ורנר הייזנברג, שהיה שותף בכיר בפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית, בציריך. על ברג, שהיה באירופה, הוטל להקשיב להרצאה במטרה להבין עד כמה קרובים הגרמנים לפצצה גרעינית. אם ישתכנע שהגרמנים קרובים לפצצה, הוראותיו היו לירות בהייזנברג. מסקנתו של ברג הייתה כי הם אינם קרובים לפצצה.
בינואר 1946, לאחר סיום המלחמה, עזב ברג את המשרד לשירותים אסטרטגיים.
לאחר המלחמה.
בשנת 1951 פנה ברג ל-CIA וביקש להישלח למדינת ישראל. בקשתו סורבה.
ב-1952 שכר ה-CIA את שירותיו של ברג כדי שינצל את קשריו מתקופת מלחמת העולם השנייה ויאסוף מידע אודות פרויקט הפצצה האטומית של הסובייטים. ה-CIA שילם לברג את הוצאותיו ושכר של 10,000 דולר, אולם לא קיבל דבר בתמורה.
לאחר שחזר מאירופה ועד למותו לא החזיק ברג עבודה כלשהי. כנשאל לגבי עבודתו היה משיב שאינו יכול לדבר על כך, מותיר את הרושם שהוא עדיין מועסק כמרגל. הוא התגורר אצל קרובי משפחה וחברים, ביניהם אחיו ואחותו.
ברג מעולם לא נישא ונותר רווק כל חייו.
ב-29 במאי 1972, בגיל 70, נפטר ברג בבית חולים בניו ג'רזי, מחבלות שנגרמו לו בנפילה בביתו.
לאחר מותו.
ברג ביקש שגופתו תישרף ושאפרו יקבר בישראל. אחותו, אתל, טסה לישראל עם קופסת האפר אך לא הצליחה להשיג אישור לקבור את האפר בקבר רגיל. אף שהדבר אינו ודאי, נראה כי היא פזרה לבסוף את אפרו של ברג בהר הצופים בירושלים.
לאחר מותו קיבלה אתל בשמו של אחיה את מדליית החירות האמריקאית על שירותו בזמן מלחמת העולם השנייה, וזאת לאחר שבימי חייו סירב ברג לקבל את המדליה. אתל תרמה את המדליה להיכל התהילה של הבייסבול והיא מוצגת שם.
בשנת 1996 נכנס ברג להיכל התהילה של הספורטאים היהודים בארצות הברית.
בשנת 2018 יצא לאור הסרט האמריקאי "The Catcher Was a Spy", הנשען על סיפורו של ברג כמרגל במלחמת העולם השנייה. את ברג משחק השחקן פול ראד.
בשנת 2019 יצא הסרט התיעודי "The Spy Behind Home Plate" המספר את סיפורו.
אריזונה זרבס
אריזונה זרבס (; נולד ב-19 באפריל 1995) הוא ראפר, זמר ומלחין אמריקאי. שירו, "Roxanne", הגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100 ב-2019. באותה שנה, בעקבות הצלחת הסינגל, זרבס יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית, ובנובמבר, חתם חוזה הקלטות עם קולומביה רקורדס. "Roxanne" אף הגיע לראש מצעד הסינגלים של ניו זילנד, ולעשירייה הפותחת של מקבילו האוסטרלי.
קריירה.
בכיתה י"א, פרסם זרבס את שירו הראשון. סינגל הבכורה שלו, "Don't Hit My Line", יצא לאור ב-2016. בשנתת 2018, הוציא לאור את המיני-אלבום "Living Facts".
ב-10 באוקטובר 2019, פרסם זרבס את השיר "Roxanne". השיר הפך לוויראלי בפלטפורמת הטיק טוק. השיר הגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-8 במאי 2020, הוציא את סינגל ההמשך, "24". לאחר מכן הוציא את הסינגל שלו "RIP".
טרבור דניאל
טרבור דניאל ניל (באנגלית: Trevor Daniel Neill; נולד ב-28 בספטמבר 1994) הוא זמר-יוצר אמריקאי.
מיני-אלבום הבכורה שלו, "Homesick", יצא לאור באוקטובר 2018 וכלל את הלהיט "Falling", שהגיע למצעדים ביותר מעשרים מדינות, לאחר שהפך לוויראלי בשנת 2019. אלבום האולפן הראשון שלו, "Nicotine", כלל את השיר וגם את "Past Life", בו השתתפה הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה גומז.
ביוגרפיה וקריירה.
טרבור דניאל התגורר בבאטון רוז', לואיזיאנה. משפחתו עברה לפורט וורת', טקסס ובהמשך התיישבה ביוסטון, טקסס. דניאל סיפר מעט על ילדותו והודה שהמוזיקה הייתה לאחד מהדברים החשובים בחייו כילד, אך לא ציין את התמחותו בתחום. כנער, הוא החל להתעניין בראפ ובהיפ הופ. בתיכון, החל ליצור מוזיקה עם חבריו והמשיך לעסוק במוזיקה בשנת 2015.
הוא מנהל מערכת יחסים עם בת זוגו אליסה פלורס. בשנת 2021, הוציא עם ביבי רקסה וטיי דולה סיין את "My Dear Love" שנכלל באלבומה, "Better Mistakes".
השפעות מוזיקליות.
טרבור דניאל חשף כי ההשפעות המוקדמות ביותר שלו היו ראפ, רוק, האוס ופופ.
ג'אוש 685
ג'ושוע כריסטיאן ננאי (באנגלית: Joshua Christian Nanai; נולד ב-5 בנובמבר 2002) הידוע בשם הבמה ג'אוש 685, הוא מפיק מוזיקלי ניו זילנדי.
בזמן שהיה תלמיד בבית הספר התיכון מנורווה , בדרום אוקלנד, ניו זילנד, הוא פרץ את דרכו בזכות הסינגל "" משנת 2020, בו השתתף זמר ה-R&amp;B האמריקאי ג'ייסון דירולו, שהגיע למקום הראשון ביותר מ-15 מדינות, כולל ארצות הברית, בריטניה, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד.
ביוגרפיה וקריירה.
ננאי נולד וגדל בדרום אוקלנד ומתגורר במנורווה. הוא חצי סמואני. המספר "685" המופיע בשם הבמה שלו מתייחס לקוד החיוג לסמואה. הוא הפך לפסיפי הראשון והניו זילנדי השלישי אי פעם שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, עם "".
העדה הדרוזית
יעקב אליעזר מיכלין
יעקב אליעזר מיכלין (14 בנובמבר 1895 – 4 ביולי 1951) היה עיתונאי, שופט, ממייסדי הליגה להגנה על זכויות האדם וחבר הנהלת מגן דוד אדום.
קורות חיים.
מיכלין נולד בירושלים, ביום כ"ו חשון תרנ"ו (1895), לאביו ר' חיים מיכל מיכלין (עסקן, מורה, עיתונאי, סופר וחוקר), ולאמו בדאנה בת ר' מיכל הכהן (מעורכי "הלבנון", "החבצלת", "האריאל", ואחד משבעת מייסדי שכונת נחלת שבעה ).
למד ב"חדר", סיים לימודיו בבית-הספר למל (תר"ע), גמר את הקולג' האנגלי בירושלים (תרע"ד). באותו הזמן למד תנ"ך, משניות וגמרא אצל מלמדים פרטיים.
פעילות ציבורית.
בזמן המלחמה היה קצין בנצרת שלש שנים ואחרי המלחמה נכנס לאוניברסיטה האמריקאית בביירות ובאותו זמן השתתף שם ביסוד "המכבי", הסתדרות המתלמדים העבריים, ואגודת הסטודנטים הציונים "קדימה". היה חבר הוועדים של שלש האגודות הנ"ל. בתר"פ הוסמך לרוקח כימאי וחזר ארצה והתקבל ברוקח בית-החולים הממשלתי. באותה שנה, נבחר לחבר ועד הסתדרות-הרוקחים ונהיה הרוח החיה של הסתדרות זו ועזר לרוקחים עולים בסידורם בארץ. בתקופה זו חקר את בעיית הרוקחות בא"י. בתרפ"ה נשא לאשה את אסתר בת זליג רבינוביץ מוותיקי היישוב במסחר ובתעשייה.
היה חבר ועד בית-העם בירושלים ויו"ר מועדון השחמט "עמנואל לאסקר" (תרפ"ב-פ"ד) שהיה ממייסדיו וחבר מערכת העיתון "השחמט". השתתף עם הד"ר חיים הררי ואחרים ביסוד הסניף הארצישראלי של הליגה להגנת זכויות האדם (מטעם חבר-הלאומים).
בתרפ"ד, 1923, יצא ללמוד מדעי-הטבע באוניברסיטת לוזאן (שווייץ), ובו בזמן היה שם יו"ר אגודת הסטודנטים הציונים "תקוות-ישראל" (האגודה-האחות של "השחר" בז'נבה מיסודו של חיים ויצמן), וסופרו של העיתון הירושלמי "דואר היום". חתם בשמו או בכינויו "בן-חיים". בתרפ"ו הוכתר בתואר "דוקטור למדעי הטבע", ואחרי השתלמות נוספת באוניברסיטה סורבון בפריס והדפסת ספר מדעי בצרפתית על נושא בוטני-אנטומי חזר ארצה ופתח בית-מרקחת בת"א. במשך הזמן קבל נציגות מסחרית ומדעית של בתי-חרושת לרפואות בארצות חוץ והיה ממייסדי "אגודת מפיצי-רפואות בארץ" (יו:"ר משנת תרצ"ד).
מאז שובו ארצה חזר והתמסר לפעילות ציבורית. עמד בראש מוסדות חשובים של תרבות, חברה ועזרה סוציאלית-רפואית. חבר הנהלת אגודת עזרה לחולים כרוניים ומבריאים בתל אביב משנת תרפ"ז ויושב ראשה משנת תרצ"ח. השתתף ביסוד בית-ההבראה "החלמה" ברמת גן,ויושב ראשו משנת תרצ"ח. מתרצ"ב חבר הנהלת מגן דוד אדום בתל אביב ויו"ר ועדת התרבות והספרייה ומתרצ"ו חבר הוועד הפועל המצומצם של אגודות מגן דוד אדום בארץ ישראל ועומד בראש המחלקות להסברה ולאספקה וחבר מערכת עלון מ. ד. א. הראשון שקשר קשרים בין ארצות-הברית ומד"א והקשרים התפתחו אחר כך עד כדי יצירת סניף פעיל בניו יורק.
היה שופט עירוני בת"א. יו"ר ועד היובל להוצאת כתבי המשורר יעקב כהן. מיוזמיו ומחבריו של הוועד להוצאת כתבי הסופר זוסמן סגלוביץ' בתרגום עברי. ביתו שימש בית ועד לעסקנים ולאנשי-רוח ומקום יזמה לפעולות ציבוריות ותרבותיות. בזמן המלחמה ירד פעמים למצריים לראשי הצלב האדום הבין-לאומי בקשר עם משלוח ציוד ועזרה רפואית ליהודים במחנות הריכוז. בזמן המלחמה שמש חבר הוועדה המייעצת למפקח הרפואי וחבר של עוד ועדות ממשלתיות.
כתביו.
פרסם מאמרים רבים בעיתונים, בקבצים ובקונטרסים על נושאים שונים ושני ספרים באנגלית ובצרפתית וחמש חוברות:
פעילות בבניה החופשית ובני ברית.