חומרי ההזגה המשמשים לדינוג תלויים בחוקי הרגולציה במדינת היצרן והייצוא: משתמשים הן בשעווה טבעית (למשל מצמחים או חרקים) הן בשעווה סינתטית מבוססת-נפט. השעווה ניתנת לריסוס בצורת ממס נדיף מבוסס-נפט, אך כיום נפוצה יותר בתחליב מבוסס-מים. על ירקות מקובל להשתמש בשעוות פרפין בצורת שמן או משחה.
זל&quot;ק
פנצריאגר
עבד א-רחמן אל-כוואכבי
עבד א-רחמן אל-כוואכבי (בערבית: عبد الرحمن الكواكبي, תעתיק מדויק: עבד אלרחמן אלכואכבי; 1854–1902) היה מבשרה של הלאומיות הערבית המודרנית כמו גם מחלוצי התחדשות הסלפיה. היה בן טיפוחיו של מידהט פאשה, ובשנות ה-70 של המאה ה-19 היה מחלוצי העיתונות הערבית בעירו חלב. בשנת 1877 ניסה להיבחר מטעם העיר לפרלמנט העות'מאני שהוקם באותה עת. לאחר מכן החל לפעול בממסד העות'מאני בעיר, ובשנת 1892 נבחר לראשות העירייה.
ביוגרפיה.
כוואכבי נולד בחלב ב-1854 או 1855, למשפחה אמידה ובעלת השפעה מצאצאי הנביא שממנה יצאו אנשי דת כמו גם אנשי מנהל. למשפחתו הייתה מדרסה ששימשה גם כמסגד. מאמו התייתם בילדותו והאב, אחמד, שהיה קאדי וחבר במועצה המקומית דאג שילמד גם לימודי דת וגם מיומנויות שנדרשו לדעת האב לשם קידומו העתידי של עבד א-רחמן כמו: ערבית, טורקית, פרסית, מתמטיקה ומדעים מדויקים. גם אביו נפטר לפני שכוואכבי בגר והוא עבר לגור אצל דודו באנטיוכיה.
עוד טרם לידתו של עבד א-רחמן, נפגע מעמדה של משפחת אל-כוואכבי שהודחה ממשרת ה"נקיב אל-אשראף" וכתוצאה מכך נדחקה מהמאבק על ראשות העיר חלב על ידי מי שזכה במשרה - אבו אל-הודא אל-סיאדי (ציאדי), סופי שהיה מקורב לסולטאן ומסוכסך עם אל-כוואכבי האב.
בשנת 1876 או 1877 מינו את כוואכבי להיות העורך של העיתון אל-פראת (الفرات). הוא עצמו הקים כתב עת בשם אל-סהבה (האפורה) שעסק בספרות ומאמרים פוליטיים בהם נמתחה ביקורת על הוואלי החדש של חלב, דבר שנתפס כביקורת על הסולטאן עצמו ולכן נסגר על ידי השלטונות אחרי 15 גיליונות. למרות התנגדותו לאימפריה העותמאנית, נכנס כוואכבי לשירות הציבורי ועבד בתפקידים שונים בשירות האימפריה העות'מאנית בחלב. ב-1888 פתח כוואכבי משרד עריכת דין עצמאי בו ניצל את הידע שרכש בנבכי הביורוקרטיה המקומית על מנת לעזור לאזרחי העיר בדרכי התמודדות עם הפקידים והשלטון המקומי והוא שלח בשם לקוחותיו עתירות לחצר הסולטאן באיסטנבול. בשנת 1892 מונה למשך כשנתיים לתפקיד ראש העירייה, בנוסף על תפקידיו כנשיא לשכת המסחר המקומית ונשיא הבנק לחקלאות. הוא המשיך בביקורת על המשטר וכתגובה נאסר לזמן מה וצעדיו הוצרו ולכן בשנת 1899 נמלט למצרים.
בהיותו בקהיר פרסם את ספריו וכן שורת מאמרים ב"אל-מנאר", העיתון של ידידו רשיד רדא. מקהיר יצא כוואכבי למסעות בחצי האי הערבי ובמזרח אפריקה.
בהיותו בקהיר היה חלק מקבוצת גולים סוריים, בהם השיח' עבדול חמיד אל-זהראוי.
עבד א-רחמן אל-כוואכבי נפטר בשנת 1902 בקהיר.
הגותו.
כוואכבי הושפע מהמודרניזם הפוליטי של אפגאני וכן מתלמידו מוחמד עבדו והטפתם לפאן-איסלמיזם (الوحدة الإسلامية), אימץ גם את הגותו של רשיד רידא וכל זאת תוך קבלת הישגי המערב.
כוואבי, כמו קודמיו רידא ועבדה, היה עדיין מסור לגמרי לרעיון האומה האיסלאמית ולאחדות כל המוסלמים. עם זאת, השתקפה בדבריו תודעה אתנית ערבית בוסרית. כך, למשל, גינה את העות'מאנים על שהחדירו לתוך האומה מנהגים פסולים שהובילו להתדרדרות והשחתת הדת, וקרא להשיב את הח'ליפות לידי שבט קורייש בחיג'אז שהרי נבחרו לכך במקור על ידי האל. הוא גם הדגיש שהערבים בחצי-האי ערב, ששמרו על טוהר גזעם ולשונם, היו הראויים ביותר להוות דוגמה, מופת וסמכות לכל המוסלמים באשר הם. במקום אחד הרחיק לכת והצטער בגלוי שהאסלאם הגיע בכלל אל הטורקים. הוא היה ככל הידוע ההוגה הראשון, גם אם באופן בלתי-שיטתי וכמעט בלתי-מודע, לחרוג מההטפה לרפורמה דתית לשמה לכיוון של טיפוח הלאומיות הערבית.
ספריו.
כוואכבי כתב שני ספרים:
אפקט הקרקע
אפקט הקרקע או תּוֹצָא קַרְקָעִי (Ground Effect) הוא מושג בתעופה.
מטוס עשוי להיות מושפע על ידי תופעות אווירודינמיות עקב טיסה בגובה נמוך. הבולטת שבתופעות אלה מכונה "אפקט כנף באדמה" (Wing In Ground), ומתייחסת להפחתת כוח הגרר (כוח המתנגד לתנועת המטוס באוויר) כאשר המטוס מתקרב אל האדמה (או הים) בגובה השווה בערך למוטת כנפי המטוס. שיא האפקט, המזכיר כרית אוויר, מושג כאשר המטוס מנמיך עוד עד לגובה השווה למחצית ממוטת הכנפיים שלו.
אפקט זה מהווה סכנה לטייסים בלתי מנוסים בשעת המראה או נחיתה, אך מאפשר בנייה של כלי טיס מיוחדים שעברו התאמה לטיסה בגובה כה נמוך, כאשר כח הגרר קטן מאוד.
כלי טיס שכזה יוצר באופן סדרתי בעיקר על ידי ברית המועצות וכונה אקרנופלן (Ekranoplans, ברוסית Экраноплан). הוא שייך למשפחת כלי התעופה המכונים באנגלית Ground Effect Vehicle (או GEV). עקב גובה הטיסה הנמוך, כלי טיס אלה יועדו לטוס במהירות של מאות קמ"ש מעל משטחים ישרים כמו ימים או מישורים רחבים, ועקב הגובה הנמוך גם לחמוק מקרני המכ"ם.
כלי טיס ייעודיים כאלה תוכננו כך שלא יהיו מסוגלים להתרומם באוויר מעל לגובה המנצל את אפקט הקרקע. לכן הם אינם נחשבים למטוסים לכל דבר ובמקומות מסוימים אף לא נדרש רישיון טיס מלא כדי להטיס אותם.
היסטוריה.
את התופעה תיאר לראשונה בשנת 1927 המדען הרוסי הנודע קונסטנטין ציולקובסקי, מאבות המסע לחלל. ציאולקובסקי סיפק הן את ההסבר התאורטי והן את הדרך לחשב את עוצמת "כרית האוויר" הנוצרת מתחת המטוס.
הסבר תאורטי.
באווירודינמיקה, כח העילוי מרים את כלי הטיס כלפי מעלה כאשר לחץ האוויר הנוצר מתחת הכנף גדול יותר מלחץ האוויר מעל הכנף.
מערבולות קצה כנף הן תופעה של זרימת האוויר סביב כנף המטוס. האוויר זורם סביב קצה הכנף, מהאזור שתחת הכנף לאזור שמעליה, תוך יצירת מערבולת באוויר אשר נשארת מספר דקות לאחר מעבר כלי הטיס. תופעה זו נובעת מהפרש הלחצים מתחת ומעל לכנף. ככל שהפרש לחצים זה גדל, כך גדלה עוצמתן של מערבולות קצה הכנף, היוצרות כח בכיוון מוטה לאחור. כח זה נקרא "גרר מושרה" והוא אחד מהמרכיבים העיקריים של כח הגרר, המפחית את העילוי ויוצר התנגדות בניגוד לכיוון הטיסה.
כאשר כלי הטיס מתקרב מספיק לקרקע או לים, אופן זרימת האוויר שנכלא בין כנפי המטוס לבין המשטח מתחתיו מנטרל חלק ניכר ממערבולת קצה הכנף ומפחית את כח הגרר עד כדי 40%.
הערה: דרך אחרת להתגבר על אותה בעיה ולהפחית את מערבולות קצה הכנף היא באמצעות הארכת הכנפיים כמו בדאון, או שימוש בכנפונים. מערבולת קצה הכנף נחלשת ככל שהיחס בין אורך הכנף לבין רוחב קצה הכנף גדל.
תאונות הקשורות לאפקט הקרקע בעת המראה.
כאשר מטוס עמוס במיוחד ממריא, בשניות הראשונות להמראה כח העילוי מופרע פחות ממערבולת קצה הכנף, הודות לאפקט הקרקע. לאחר מכן כאשר המטוס מתרחק מהקרקע, הטייס צריך לתקן את זווית ההתקפה כדי להתחשב בכח הגרר שמתחזק באופן פתאומי. מספר תאונות של הזדקרות פתאומית והתרסקות הוסברו כך.
ניקוי בלחץ
ניקוי חול בהתזה
מערכת התזת חול
מכונות שטיפה בלחץ
בלקלווה
פטום הקטורת
ג'מאל קרופורד
ארון ג'מאל קרופורד (באנגלית: Aaron Jamal Crawford; נולד ב-20 במרץ 1980 בסיאטל, וושינגטון) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הרכז והקלע.
נחשב לשחקן התקפה מצוין, אך במשך רוב הקריירה לא הגיע להישגים מכיוון ששיחק בעיקר בקבוצות תחתית והעפיל לפלייאוף לראשונה רק בעונתו העשירית בליגה, במדי אטלנטה הוקס. זכה שלוש פעמים בתואר השחקן השישי של העונה (2010, 2014, 2016), יותר מכל שחקן אחר. כמו כן מחזיק בשיא ה-NBA ל בקריירה.
נעורים ומכללות.
בצעירותו שיחק קרופורד בנבחרת הכדורסל של בית הספר התיכון ריינר ביץ' ובזכות יכולת מצוינת בשנותיו בה החליטו מנהלי התיכון לתלות את מספר חולצתו (23) ואף שחקן של ריינר ביץ' לא ילבש את מספר החולצה הזו לעולם. לאחר סיום לימודיו בשנת 1999 התקבל לאוניברסיטת מישיגן ובעונתו היחידה במדיה קבע מעולים של 16.6 נקודות, 4.5 אסיסטים ו-2.8 למשחק.
קריירה ב-NBA.
שיקגו בולס.
קרופורד נרשם לדראפט ה-NBA 2000 כשהוא בן 19 בלבד ונבחר במקום השמיני על ידי קליבלנד קאבלירס, שהעבירה אותו לשיקגו בולס תמורת בחירת הדראפט שלה, כריס מיהם. בשתי עונותיו הראשונות בליגה, החמיץ משחקים רבים ובעקבות זאת לא קיבל דקות משחק רבות ולא היה גורם משמעותי בשיקגו. רק בעונתו השלישית ב-NBA החל להפוך לשחקן משמעותי בהרכב של קבוצתו, הוא שותף ב-80 משחקים במהלך העונה הסדירה מתוכם ב-31 פתח בחמישייה. כמו כן קבע ממוצעים נאים של 10.7 נקודות, 4.2 אסיסטים ו-2.3 ריבאונדים למשחק. בעונתו הרביעית והאחרונה בשיקגו הפך לשחקן המוביל של הקבוצה יחד עם אדי קרי וקירק היינריך והיה מלך הסלים שלה עם 17.3 נקודות בממוצע, להן הוסיף 5.1 אסיסטים, 3.5 ריבאונדים ו-1.4 חטיפות למשחק.
ניו יורק ניקס.
לקראת עונת הועבר קרופורד יחד עם ג'רום ויליאמס לניו יורק ניקס, בעסקה במסגרתה קיבלה שיקגו את דיקמבה מוטומבו, אוטלה הרינגטון, קזארי טריבנסקי ופרנק ויליאמס. עם הגעתו לניו יורק המשיך קרופורד במגמת השיפור שלו וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה היה לשחקן המוביל שלה יחד עם סטפון מרבורי וקורט תומאס. הוא קבע ממוצעים נאים של 17.7 נקודות, 4.3 אסיסטים, 2.9 ריבאונדים ו-1.3 חטיפות למשחק, אך עם זאת ניו יורק סיימה את העונה הסדירה במקום ה-11 במזרח עם מאזן 49-33 ולא העפילה לפלייאוף.