הארגון נוסד ב-1965 כארגון שהחליף ארגון קודם, בשם "שירות הביטחון הלאומי" (טורקית: Milli Emniyet Hizmeti - MAH) שהוקם ב-6 בינואר 1926. בעבר, כמחצית מאנשי הארגון היו אנשי צבא ונכרה בו השפעה צבאית משמעותית. אולם, עם הזמן כמותם פחתה ונכון לשנת 2009, אנשי הצבא שבו מונים פחות מחמישה אחוזים מעובדיו.
Pello Joxepe
Pello Joxepe (נהגה: פיו חושפה) הוא שיר עם בסקי פופולרי בארץ הבסקים, המשמש כשיר ערש. "Pello Joxepe" הוא שם בסקי המקביל ל"פטר יוסף".
לחנו של השיר היווה מקור השראה לנעמי שמר ללחן השיר "ירושלים של זהב". במאי 2005 פרסם העיתון "הארץ" כי שמר הודתה במכתב לגיל אלדמע, זמן קצר לפני מותה, כי שמעה את השיר לראשונה בשנת 1965 כאשר הזמר הבסקי פאקו איבנז הופיע בישראל, והושפעה ממנו באופן לא מודע בעת כתיבת הלחן ל"ירושלים של זהב". איבנז גילה זאת שנים רבות לפני כן, אולם הוא לא התרעם על כך, אלא קיבל זאת באהבה.
שירות הביון הלאומי היווני
שירות הביון הלאומי היווני (יוונית: Εθνική Υπηρεσία Πληροφοριών, ΕΥΠ, תעתיק אנגלי: Ethniki Ypiresia Pliroforion, EYP) הוא סוכנות הביון הממשלתית של יוון שהוקמה ב-9 במאי 1953 בשם שירות הביון המרכזי. ב-27 באוגוסט 1986, שירות הביון המרכזי הפך לשירות הביון הלאומי היווני, על פי צו מיניסטריאלי מאותה שנה.
השירות כפוף למשרד ההגנה האזרחית של יוון. לא ידוע מהו מספרם המדויק של סוכני הארגון, אך לעיתים התקשורת היוונית מציינת כי מספרם הוא כ-3,000 איש.
היסטוריה.
המודיעין הלאומי היווני הוקם ב-7 במאי 1953 כשירות הביון המרכזי של יוון (ביוונית: Κεντρική Υπηρεσία Πληροφοριών, ΚΥΠ). ב-27 באוגוסט 1986, הפך לשירות הביון הלאומי.
שירות הביון המרכזי של יוון הוקם על ידי סוכני CIA ממוצא יווני, שהנודע שבהם הוא תומאס קראמסינס, סגן מנהל המבצעים של ה-CIA, שהיה מעורב עמוקות במבצעי ביון כנגד נשיא צ'ילה הסוציאליסט סלבדור איינדה, בשנות ה-50 וה-60.
עד שנות ה-80, שירות הביון המרכזי היה סוכנות הביון העיקרית במדינה והייתה כפופה לצבא, ב-1986 - עם הקמת שירות הביון הלאומי - הוא הפך לסוכנות ביון אזרחית.
החל מסוף שנות ה-90 - כמרבית סוכנויות הביון האירופיות - עוסק הארגון בסיכול טרור ובמאבק בתאי טרור רדומים. עבודתו מתמקדת בעיקר במאבק כנגד מרגלים טורקיים ובדלנים מקפריסין הצפונית.
מחלוקות.
הפלישה הטורקית לקפריסין.
בשנת 2021, קצין מודיעין לשעבר שהיה אחראי על אגף קירניה בשירות הביון הלאומי הודה שיוון והחונטה של דמיטריוס יואנידיס, ידעו על הפלישה הטורקית לקפריסין עוד מאפריל 1974. הוא טען כי מנהיגות המדינה יכלה להצב נזקים לטורקים וכי כל הראיות לכך נמסרו לידי הפרלמנט היווני. אך החקירה בנושא הושתקה.
פרשת ההאזנות.
בסוף יולי 2022 נודע כי ממשלת יוון באמצעות שירות הביון הלאומי פרצה לטלפון הנייד של ראש האופוזיציה ניקוס אנדרולאקיס והעיתונאי החוקר תנאסיס קוקאקיס, שחקר בעבר את קשריו העסקיים של ראש ממשלת יוון, קיריאקוס מיצוטאקיס. הפרשה עוררה סערה פוליטית רבה במדינה, שהייתה בעבר תחת משטר של חונטה צבאית שבה האזנות סתר היו דבר שבשגרה. בעקבות הפרשה, ראש השירות פנאגיוטיס קונטולאון, התפטר יחד עם מזכיר הממשלה היוונית.
בעלות
בעלות היא זכות משפטית בנכס, המקנה לבעלים את הכח המשפטי לעשות בו כל שירצו, בכפוף למגבלות שנקבעו בחוק או בחוזה.
תתי-זכויות הכלולות תחת הבעלות.
הבעלות היא כלל הזכויות בנכס נתון: חזקה (שליטה אפקטיבית), שימוש (הנאה מן הנכס ומפירותיו), שינוי או עיבוד הנכס (לרבות בנייה במקרקעין), השמדתו והקניית זכויות אלו לאחרים (לדוגמה: מכירה השכרת הנכס או מתן זכות שימוש לאדם אחר).
אופי הבעלות.
בעלות פרטית.
כיום צורת הבעלות הנפוצה ביותר והנתפסת כטבעית היא הבעלות הפרטית. נהוג להגדיר את הבעלות כזכות לעשות בנכס כל דבר ולהדיר ממנו אחרים. הגדרה זו מבוססת על תפיסה לפיה הקניין הפרטי הוא בלעדי לבעלים.
בעלות משותפת.
נכס פרטי עשוי להיות שייך למספר בעלים (בני אדם או תאגידים). במצב בו הבעלות משותפת, הבעלים חולקים את הזכויות שמקנה הבעלות, אך הן מוגבלות (בתלות במשטר המשפטי) על מנת להגן על זכויותיהם של יתר הבעלים. המשפט הישראלי מסדיר את סוגיית השיתוף בנכסים בפרק ה' לחוק המקרקעין ובסעיפים 9 -10א לחוק המיטלטלין. המשטר המשפטי בישראל מעניק לשותף חירות רבה לפעול ולהשתמש בנכס המשותף, אך זכות זו מרוסנת כיוון שהחוק גם מאפשר ליתר השותפים לפרק את השיתוף (במידה ואינם מרוצים מאופן ניהול הנכס).
בעלות ציבורית.
ישנם נכסים שהם בבעלות המדינה או מוסדותיה הציבוריים (דוגמת אדמות מדינה בישראל). גופים אלו זכאים לנהוג בנכס ככל בעל קניין, אך כיוון שהם כפופים לכללי המשפט הציבורי, לעיתים חלות עליהם מגבלות ייחודיות.
רכישת בעלות.
בעת המודרנית, הדרך הנפוצה לרכישת בעלות בנכס היא בהסכם מכר עם בעל הנכס, במסגרתו הבעלות מועברת תמורת מחיר. עם זאת, קיימים מספר מסלולים נוספים לרכישת בעלות.
שירות הביון הביטחוני הקנדי
שירות הביון הביטחוני הקנדי (באנגלית: Canadian Security Intelligence Service; בצרפתית: Service canadien du renseignement de sécurité, בראשי תיבות: CSIS או SCRS) הוא סוכנות הביון הממשלתית של קנדה, שהוקמה ב-21 ביוני 1984, כיורשת לשירות הביטחון של המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה ומהווה הן כגוף מודיעיני לאומי והן כשירות ביטחון הפנים.
הארגון כפוף למשרד לבטיחות הציבור בקבינט הקנדי ומפוקח על ידי מערכת המשפט הפדרלית, מפכ"ל הארגון והוועדה הפרלמנטרית לפיקוח על המודיעין והביטחון.
היסטוריה.
הארגון הוקם ב-21 ביוני 1984 מתוך שירות הביטחון של משטרת הפרשים המלכותית של קנדה, שעסקה בריגול וסיכול ריגול החל מסוף שנות ה-50 ועד שנות ה-80.
הארגון הוקם כיישום המלצותיה של ועדת מק'דונלד שבחנה את פעילויות הביון של קנדה והמליצה להקים סוכנות ביון נפרדת וכך הוקם שירות הביון הביטחוני של קנדה, ששמו מתורגם לעיתים גם כשירות הביון והביטחון של קנדה.
בנושא של מודיעין פיננסי הם נעזרים בשירותים של המרכז לניתוח דיווחים ועסקאות פיננסיות.
הארגון משתף פעולה עם סוכנויות ביון זרות, בעיקר ASIS, MI6 וה-CIA.
הארגון היה קשור לפרשת ואישום של ג'פרי דלייל בריגול.
מסיכת סקי
צ'ארלס אנתון
צ'ארלס אנתון (Charles Anthon; 19 בנובמבר 1797 – 29 ביולי 1867) היה איש לימודים קלאסיים אמריקאי.
ביוגרפיה.
אנתון נולד בניו יורק. אחרי שסיים בהצטיינות את מכללת קולומביה של אוניברסיטת קולומביה, הוא למד משפטים וקיבל הסמכה לעריכת דין, אבל מעולם לא עסק במקצוע. ב־1820 הוא מונה לתפקיד פרופסור עוזר ליוונית ולטינית במכללה שבה למד. לאחר עשר שנים מונה לפרופסור מן המניין. הוא שימש גם מנהל בית ספר לדקדוק ליד המכללה. בשני התפקידים החזיק עד שנת 1864.
אנתון פרסם מהדורות לימודיות של יצירות יווניות ולטיניות של הורטיוס, הומרוס, יוליוס קיסר, ורגיליוס ויוצרים אחרים וכן ספרי לימוד ליוונית ולטינית ואת "Classical Dictionary" – אנציקלופדיה לנושאי הלימודים הקלאסיים. ספריו זכו לתפוצה רבה ואומצו אף באוניברסיטאות יוקרתיות, בהן אוקספורד וקיימברידג', אם כי הם גם ספגו ביקורת – לדעת מלומדים אחדים הפירושים שאנתון כתב הקלו על התלמידים יותר מדי. למשל, בשנת 1828 העורך הספרותי יו סווינטון ליגרי, (לימים התובע הכללי של ארצות הברית), אמר עליהם: "מי יכול להעריך את הנזק שיעשה ללימודים הקלאסיים השימוש במהדורות של אנתון? ללא ספק הם יגרמו להיווצרותם של מלומדים מלאכותיים." ההתנגדות לשיטתו של אנתון – ולסגנון ההוראה הנהוג בצפון ארצות הברית – היא שהניעה את בסיל לנו גילדרסליב הדרומי לחבר סדרה חדשה של ספרים ללימוד לטינית ויוונית, שהתמקדה בהבנה מעמיקה של דקדוק.
אנתון מת בניו יורק ב־1867.
תמר דיין
תמר דיין (נולדה ב-28 בדצמבר 1957) היא זואולוגית ישראלית, פרופסור מן המניין במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, מנהלת מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט, מנהלת אוספי הטבע של אוניברסיטת תל אביב ופעילת איכות הסביבה, יו"ר מוזיאון הטבע החדש. מחקריה עוסקים באקולוגיה של חברות, בשמירת טבע, בשינויים במגוון הביולוגי, בארכאוזואולוגיה ובמינים פולשים.
ביוגרפיה.
דיין נולדה בשנת 1957 ברחובות כתמר תלמי. אביה הוא הפיזיקאי חתן פרס ישראל יגאל תלמי. בשנת 1977 החלה דיין לימודי תואר ראשון בתחום הארכאולוגיה, אותו סיימה בשנת 1984. בשנת 1978 החלה לימודי תואר ראשון במדעי החיים באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1981 סיימה תואר בהצטיינות יתרה. ב-1983 סיימה תואר שני בזואולוגיה. ב-1983 החלה דיין את עבודת הדוקטורט שלה בנושא "הסוקסציה של חברת הטורפים במזרח התיכון במרחב ובזמן", אותה עשתה באוניברסיטת תל אביב בהנחיית פרופסור יורם יום טוב ופרופסור איתן צ'רנוב. בשנת 1990 סיימה דיין את עבודת הפוסט דוקטורט הראשונה שלה בנושא אקולוגיה, שעשתה באוניברסיטת פלורידה, ובשנת 1991 סיימה את הפוסט-דוקטורט השני שלה בנושא פלאוביולוגיה, שעשתה באוניברסיטת הארוורד. בשנת 1999 מונתה דיין לפרופסור חבר ובשנת 2003 לפרופסור מן המניין. כמו כן, לימדה בעבר באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת חיפה, כיום מלמדת בביה״ס לזואולוגיה בפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז באוניברסיטת תל אביב. בנוסף, מכהנת כחוקרת אורחת באוניברסיטאות טנסי והרווארד שבארצות הברית.
קריירה מקצועית.