הרב עובדיה יוסף קבע פסק הלכה שלפיו אין לחטט באף בשבת מחשש שמא במהלך הפעולה יתלשו שערות האף מדופן הנחיר וכתוצאה מכך יתקיים חילול שבת. פסק הלכה זה היה מושא ללעג והוצג כקוריוז אצל חלקים בציבור החילוני לנוכח התערבותו בפעולה מוצנעת ואזוטרית בחיי היום יום.
אחיעם
אפימנידס
אפימנידס (ביוונית: Ἐπιμενίδης) איש קנוסוס שבכרתים היה פילוסוף ומספר אגדות יווני בן המאה השישית לפנה"ס.
מסופר עליו שנרדם במערה והקיץ כעבור 57 שנה לראות כי הכול סביבו השתנה; שהאריך לחיות שנים רבות (לפי גרסה אחת 299 שנה); שחווה חוויות מחוץ לגופו; שטיהר את אתונה ממגפה שפרצה בה, ועוד.
בשמו נקשרת האמירה, המובאת באיגרת אל טיטוס (א, 13-12) שבברית החדשה "כל בני כרתים שקרנים", ובהיותו איש כרתים, יצר בכך את פרדוקס השקרן.
דיוגנס לארטיוס מספר עליו בפרק הראשון שבספרו.
אדריכלות איראנית
אדריכלות איראנית או אדריכלות פרסית היא האדריכלות שנוצרה באיראן (פרס). ביטוייה של האדריכלות האיראנית הטיפוסית ממוקמים באזור הרחב, המשתרע מטורקיה לצפון הודו ולגבולות סין ומהקווקז לזנזיבר. בניינים בעלי מאפיינים פרסיים מאופיינים בדרכים רבות, החל מסוכות איכרים, לבתי תה, לגנים פרסיים, לפביליונים ועד ל"חלק מהמבנים הכי מלכותיים שראה העולם". ההיסטוריה של סוג אדריכלות זה מתחילה בסביבות שנת 5000 לפנה"ס.
האדריכלות האסלאמית אף היא העתיקה הרבה ממאפייניה הייחודיים של האדריכלות הפרסית שהייתה אחת מהתרבויות הראשונות שהאסלאם פגשה בזמן ולאחר לידתה. הבירה הפרסית הייתה על הגדות המזרחיות של הפרת והחידקל במאה ה-7. קרבה זו הביאה אדריכלים של האסלאם הקדום לשאול, ולמעשה לרשת את המסורות והדרכים של האימפריה הפרסית-סאסאנית שנפלה. בגדאד, לדוגמה, התבססה על תקדימים פרסיים כמו העיר ע'ור (פירוזבאד של ימינו) בפרס. למעשה, כיום ידוע ששני המעצבים שאל-מנסור שכר על מנת לתכנן את העיר היו נאובח'ת, זוראסטרי לשעבר פרסי, ומשאללה אבן את'רי, יהודי לשעבר מח'וראסאן שבאיראן.
המסגד הגדול בסאמרא הוא דוגמה נוספת, שם המגדל הספירלי התבסס על אדריכלות פרסית, כמו המגדל הספירלי באמצע פירוזאבאד, בירה סאסאנית לשעבר.
מיכאל מילברגר
מיכאל (מישל) מילבֶּרגר (בצרפתית: Michel Milberger; בפולנית: Michał Milberger; ברוסית: Михаил Мильбергер; 31 בדצמבר 1922, ורשה, פולין – 18 בדצמבר 1997, איברי-סיר-סן, צרפת) היה פסל יהודי פולני-סובייטי-צרפתי שהתמחה בפיסול ריאליסטי של דמויות אנושיות, ובעיקר דיוקנאות ופרוטומות.
ביוגרפיה.
מיכאל בן יוסף מילברגר נולד בסוף שנת 1922 בוורשה בירת פולין במשפחה יהודית מתבוללת. קיבל חינוך פולני. ב-1939 סיים את לימודיו בתיכון בעירו, ולמד ציור שמן ואקוורל בבית הספר לאמנויות היפות בוורשה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לביאליסטוק ומשם למוהילב; משפחתו כולה הושמדה בשואה. ב-1940 נסע לסמינר לאמנים צעירים של רוסיה הלבנה במינסק, ומשהצטיין בלימודיו, נשלח ללמוד באקדמיה לאמנויות היפות במוסקבה אצל ולדימיר פבורסקי. משנת 1948, אז זכה בפרס האקדמיה של מוסקבה, עבד כפסל בברית המועצות עד 1961. פיסל אנדרטאות ופסלים רבים שהוצבו ברחבי המדינה, בהם פסלו של אלכסנדר הֶרצֶן בחזית מכון גורקי לספרות בשדרות טבֶרסקוי 25 במוסקבה (1959) ותבליט המנציח את מפגשם של המשוררים אלכסנדר פושקין ואדם מיצקביץ' במוסקבה ב-1827 (1955).
משנת 1955 כיהן כפרופסור לפיסול באקדמיה לאמנויות היפות במוסקבה. ב-1961 שב לוורשה, וב-1963 נטש את הגוש המזרחי ועבר לפריז, שם חי עד מותו. פיסל דיוקנאות של סופרים, אמנים, אנשי תרבות, מדענים ומדינאים
מילברגר נפטר בסוף שנת 1997, בגיל 75.
נקבר בבית הקברות באנייה (Bagneux) בפריז.
מישל מילברגר
פתיחת אליהו
אדם מיצקביץ
חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים
הרב חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים (ו' בסיוון ה'תקצ"ו - כ"ט בשבט ה'תרס"ד). היה האדמו"ר השני לשושלת חסידות סיגט בהונגריה (כיום רומניה). מחבר ספר "קדושת יום טוב".
ביוגרפיה.
נולד לרב יקותיאל יהודה טייטלבוים ולרחל, בתו של הרב משה דוד אשכנזי מהעיר טאלטשווא.
בשנת ה'תרכ"ד התמנה לרבה של העיר טעטש שם כיהן תשע עשרה שנים. בשנת ה'תרמ"ג התמנה לרבה של העיר סיגט. היה מוכר באידאולוגיה החריפה שלו נגד הציונות, עליה אמר .
משפחה.
הרב טייטלבוים היה נשוי בנישואים ראשונים לרייצא, בתו של הרב מנשה רובין מחסידות רופשיץ. מאחר שלא הולידה לו ילדים, קיבל היתר מאה רבנים למסור לה גט באמצעות שליח ולהתחתן שוב. ב-1878 נשא את דודניתו חנה, בת הרב יואל אשכנזי מזלוטשוב.
ילדיו:
שמחה ישכר בער הלברשטאם
שמחה ישכר בער הלברשטאם (ה'תרכ"ט - כ' בטבת ה'תרע"ד) היה רב בעיירה ציעשינוב ולאחר מכן היה לאדמו"ר חסידות ציעשינוב שבגליציה. ממתנגדיה החריפים של התנועה הציונית.
ביוגרפיה.
הרב שמחה ישכר בער הלברשטאם נולד בשנת ה'תרכ"ט לאביו הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם הרב משינובא ונכדו של הרב חיים הלברשטאם הרב מצאנז. אמו הייתה חנה רחל בתו של הרב צבי הירש רמר"ז הרב מלעשנוב.
היה מתמיד בלימודו התורני. הרב שמחה ישכר בער הלברשטאם נישא לבתו של הרב יהושע רוקח האדמו"ר של חסידות בעלזא, הרבנית פרידא. היה סמוך על שולחן חותנו בבעלזא עד לשנת תרנ"ד. למד מחמיו כיצד להיות מנהיג בקרב כל ישראל.
תורותיו, ומכתביו, נדפסו בספר דברי שמחה, קראקא תרצ"ב.
התמנות לרבנות.
בשנת ה'תרנ"ד מתמנה הרב שמחה ישכר בער להיות רב בעיירה ציעשינוב. בחג החנוכה בשנת ה'תרנ"ט נפטר אביו. טרם פטירתו קרא אביו הרב יחזקאל שרגא 'להצית את הלפיד'. חסידים רבים שהלכו לאורו ולאחר מכאן לאורו של בנו חיכו זה זמן רב לפתוח במערכה נגד התנועה הציונית שהחלה לקום.
הרב שמחה ישכר התנגד חריפות לתנועה הציונית, לאחר שהחלה התנועה לפרסם את האידאולוגיה שלה בעיתונות היהודית החל הרב שמחה לסחוף אחריו חסידים רבים נגד אותם אנשים ציונים. באחת ממכתביו נגד הציונות הוא כותב:
"כי רעת הציונים איננה מפני שאנשים חטאים הם המחזיקים בה, כי האמת הוא בהיפך, הציונות מחלה ממארת היא בעצמותה, כפירה והכחשה לדתנו, ואשר על כן החטאים האלו מחזיקים בה".
בשנת ה'תר"ע חלה הרב שמחה ישכר בער הלברשטאם במחלה סופנית, לאחר ארבע שנים בשנת ה'תרע"ד לחודש טבת הוא נפטר ונקבר בעיירה ציעשינוב בה כיהן כאדמו"ר.
מבין תלמידיו העיקריים ששרדו את השואה והיו לממשיכי דרכו ניתן למנות את קרוב משפחתו, רבי משה יצחק גווירצמן, מייסד חסידות חסידות פשעווארסק.
ילדיו:
שמואל רוזנברג
הרב שמואל רוזנברג (נכתב גם ראזנבערג, ה'תר"ב - י"א בסיוון ה'תרע"ט) היה רבה של העיירה אונסדורף שבהרי טאטרה שבסלובקיה. יסד ישיבה מפורסמת עם כמה מאות בחורים שבאו מכל רחבי המדינה והיה נודע במשנתו החריפה נגד התנועה הציונית.
קורות חיים.
שמואל רוזנברג נולד בשנת ה'תר"ב בן לאביו הרב ישראל יונה צבי רוזנברג אב-בית-דין טיסא-פירעד. למד והתחנך בבחרותו בביתו של הרב אפרים מטשאבא, אצל הרב טשאבא התחנך על משנתו של הכתב סופר. בשנת ה'תרכ"ט התמנה לכהן כאב-בית-דין של העיר טשאבא ובשנת ה'תרמ"ד נתמנה לכהן כרבה הראשי של העיירה אונסדורף. שם כיהן במשך 35 שנה עד לפטירתו בשנת ה'תרע"ט. במהלך חייו העמיד מאות תלמידים.
לרב שמואל רוזנברג היו שני ילדים, בן ובת. בשל פטירת בנו בעודו בחיים התמנה לאחר פטירתו של הרב שמואל רוזנברג נכדו, הרב יוסף צבי יונה הורביץ להיות לממשיך דרכו ומשנתו.
תמך ביישוב ארץ ישראל באופן מעשי, וכתב שיש לקנות אתרוגים שגדלו בארץ ישראל כדי לחזק את ידי מיישביה, על פני אתרוגים שגדלו ביוון.
משפחתו ותלמידיו.
ילדיו:
מתלמידיו:
אברהם שלום הלברשטאם
רבי אברהם שלום הלברשטאם (תשרי תרי"ז, ספטמבר 1857 - ו' בסיוון ת"ש, 1940) היה אבי שושלת סטרופקוב ונכדו של רבי חיים מצאנז.
ביוגרפיה.
נולד לרבי יחזקאל שרגא הלברשטאם, האדמו"ר משינאווא ולרבנית חנה רחל הירש. נקרא שלום על שם דודו זקנו, השר שלום מבעלזא.
מסופר כי אביו אמר עליו ש"נשמתו גבוה מעל גבוה ועל ידו יהיו ישועות לבני ישראל"ואכן נודע כבעל מופת שרבים באו לקבל את ברכתו ועצתו.
למד אצל הדיין בצאנז רבי ישראל מאיר פרידמן. בשנת תרנ"ח (1898) התמנה לרבה של סטרופקוב. הוא לקח עמו את רבו האמור. בזמן מלחמת העולם הראשונה היגר לבודפשט, ולאחר המלחמה בשנת תרע"ט (1919) התיישב באונגוואר ומינה את בנו רבי מנחם מנדל לרב הצעיר של סטרופקוב, בהמשך עבר לקאשוי שבה נפטר. דברי תורתו יצאו בספר "דברי שלום".
היה נשוי לחיה יהודית בתו של רבי אברהם חיים הורוביץ מלינסק ולהם נולדו שלושה ילדים, רבי מנחם מנדל, ביילא אשת רבי ישכר דוב ליפשיץ האדמו"ר מאונגוואר והענא אשת הרב חיים פרנס. לאחר פטירתה בשנת תרמ"ו (1886) נישא לגיטל בת הרב שמואל הכהן וויצמן להם נולדה חיה אשת רבי מנחם מנדל הורוביץ מלינסק (אחיינה של אשתו הראשונה). בשלישית נישא לחיה בת הרב דוד שליכטר דיין בקומרנה להם נולד בן בשם הרב יוסף יום טוב שכיהן כאדמו"ר בקאשוי בעודו בחור. מרבית משפחתו נרצחה בשואה. בנו רבי מנחם מנדל ניצל בגפו וכיהן באדמו"רות בארצות הברית.
לעת זקנותו הוסיף לעצמו את השם אברהם, כסגולה לאריכות ימים.
שמואל אנגל
שמואל אֶנגֶל (מהר"ש אנגל; בכתיב מסורתי: ענגיל, ענגיל, ענגל; ל' בניסן ה'תרי"ג, 8 במאי 1853 - י"ט באדר א' ה'תרצ"ה, 22 בפברואר 1935), שנודע בשם "הגאון מראדומישלא", היה ראב"ד קאשוי. רבו היה הרב חיים הלברשטאם מייסד חסידות צאנז ואדמו"רה הראשון. מחבר ספרי "שו"ת מהר"ש".
משפחתו ומשנתו.