למרות היותה תחת אוטונומיה של דנמרק, מחזיקה איי פארו משרד חוץ ומספר מצומצם של נציגויות דיפלומטיות.
איי פארו הודיע ב-2019 שהיא מכירה בירושלים כבירת ישראל למרות מעמדה האוטונמי.
איי פארו הייתה עד 2021 מיוצגת על ידי דנמרק, אך בחרה לפתוח נציגות עצמאית בישראל.
ישראל מיוצגת באיי פארו דרך שגרירות ישראל בקופנהגן.
איי פארו תחילה שקלה לפתוח את הנציגות שלה בירושלים אך בסוף פתחה את הנציגות בתל אביב צמוד לשגרירות דנמרק בישראל.
יחס האהדה של הפארואים לישראל הוסיפה בפתיחת נציגות דיפלומטית ועל הצורך בהעמקת היחסים.
אזרחי איי פארו וישראל נהנים מפטור מאשרה (ויזה) עבור כניסה לישראל או איי פארו מתוקף פטור מויזה בין מדינת ישראל ודנמרק.
Beak (band)
Beak (להקה)
יחסי איי פארו - ישראל
פארו-זנטו
הלגה וייס
הלגה וייס (בצ'כית: Helga Hošková-Weissová, וגם Helga Weiss; נולדה ב-10 בנובמבר 1929, פראג) היא אמנית צ'כית וניצולת שואה. היא ידועה בציוריה המתארים את החיים בטרזין וביומנה, שראה אור ב-2013.
ביוגרפיה.
הלגה וייס נולדה ברובע ליבן בפראג למשפחה יהודית מתבוללת. אמה אירנה פוקסובה הייתה תופרת, ואביה, אוטו וייס, עבד בבנק הממלכתי בפראג. ב-10 בדצמבר 1941 גורשו הלגה והוריה לגטו טרזין. הם היו מופרדים במגוריהם, אך הצליחו להתראות ולהחליף פתקים בחשאי. ההערכה היא ש-15,000 ילדים מתחת גיל 16 גורשו לטרזין. פחות מ-100 מילדי טרזין שגורשו לאושוויץ שרדו.
החיים בטרזין.
בטרזין השתמשה הלגה ביכולות הציור והרישום שלה. היא כתבה יומן שכלל תמונות מחייה בגטו, יומן ששרד את המלחמה. אביה אמר לה בדצמבר 1941, "ציירי מה שאת רואה", וכך עשתה. היא הוחזקה ב"בית הנערה" בחדר עשרים וארבע. רישומיה הם עדות לחיי היומיום של היהודים בטרזין.
גירוש לאושוויץ.
באוקטובר 1944, בגיל 15, גורשו הלגה ואמה לאושוויץ. בסלקציה שכנעה הלגה את יוזף מנגלה שהיא מבוגרת מספיק כדי לעבוד, בטענה שהיא בת 18, ושרדה את הסלקציה. היא אף טענה שאמה צעירה מכפי שהייתה באמת, מה שהציל את חיי אמה. לאחר עשרה ימים הועברה מאושוויץ לפרייברג ליד דרזדן, מחנה עזר של מחנה העבודה פלוסנבירג. לאחר מכן הוצאה לצעדת מוות בת 16 יום למחנה מאוטהאוזן. שם שוחררה ב-5 במאי 1945 על ידי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה שבה הלגה לפראג ולמדה באקדמיה לאמנויות יפות. מ-1950 למדה אצל האמן הצ'כי אמיל פילה. היא עבדה כאמנית והקימה משפחה. לאחר מהפכת הקטיפה בנובמבר 1989, הציגה את יצירתה בפראג ובמקומות אחרים באירופה.
בשנת 2009 התראיינה לעמותה בשם Post Bellum (לאחר המלחמה) עבור פרויקט סיפורי המאה ה-20 של עמותה זו. היא שבה להתגורר בדירה בה נולדה וממנה גורשה ב-1944.
פרסים וכבוד.
בשנת 1993 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד על ידי מכללת מסצ'וסטס לאמנות ועיצוב בבוסטון על הישגי חייה. בשנת 2009 הוענקה לה מדליית יוזף לבקה (Josef Hlávka). באוקטובר 2009 העניק לה ואצלב קלאוס את מדליית ההצטיינות.
עכסן שחור-זנב
עכסן שחור־זנב (שם מדעי: "Crotalus molossus") הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום מערב ארצות הברית ומקסיקו.
מאפיינים.
אורכו של העכסן 75 עד 107 סנטימטרים (ואף נמצאו פרטים שאורכם 129 סנטימטרים), והוא בעל גוף בצבע צהוב וחום עד ירוק זית וזנב בצבע שחור (זה מקור שמו של העכסן). הנקבה גדולה יותר מהזכר. הוא משיל את עורו כמה פעמים בשנה.
הנחש חי בדרום מערב ארצות הברית באריזונה, ניו מקסיקו, טקסס, מפרץ קליפורניה ובמקסיקו עד מדינת אואחאקה, במגוון בתי גידול כמו מדבריות, ערבות ואזורים הרריים.
הנחש ניזון בעיקר ממכרסמים ויונקים קטנים אחרים אך גם מעופות וזוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים אחרים. הארס שלו כולל בעיקר המטוקסין, אך הוא פחות ארסי מעכסן גב-יהלום מזרחי ועכסנים אחרים. למרות זאת הוא בעל שיני ארס גדולות יותר משאר העכסנים וכדי שהארס יהיה יעיל הוא צריך להזריק כמויות גדולות מהארס לטרפו.
באביב ובסתיו הנחש פעיל בעיקר ביום ואילו בקיץ הוא פעיל לילה. בחורף הוא ישן תרדמת חורף במחילות של בעלי חיים אחרים. הנקבה משריצה 4 עד 12 נחשים קטנים בקיץ, והצאצאים נשארים עם האם עד שהם עצמאיים.
תוחלת החיים של נחש זה היא 15 עד 20 שנה. מצב השימור של נחש זה על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות באזורים מוגנים רבים.
ג'ואל ליטל
ג'ואל ליטל (באנגלית: Joel Little; נולד ב-13 בפברואר 1983) הוא מפיק מוזיקלי, מוזיקאי וכותב שירים ניו זילנדי, זוכה פרס גראמי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בכתיבתו ובהפקתו לאמנים רבים, בין היתר ללורד, טיילור סוויפט, לנון סטלה, Foster the People, סם סמית', נואה קאהן, Imagine Dragons, ג'יימס ביי, 6lack, אלי גולדינג, חאליד, דאייה, רות ב., קשה, טייט מקריי, שון מנדס, ואנס ג'וי, גרייסי אברמס, אליסיה קארה, בישופ בריגס, מרינה דיאמנדיס, אוליביה רודריגו והאחים ג'ונאס.
קריירה.
ג'ואל ליטל למד במכון למוזיקה ואודיו של ניו זילנד , והחל את הקריירה שלו כזמר וגיטריסט של להקת הפופ פאנק Goodnight Nurse. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן, "Always and Never" ו-"Keep Me on Your Side".
הוא אחד מהכותבים והמפיקים של אלבום הבכורה של Kids of 88 , "Sugarpills".
בשנת 2011 הקים ליטל אולפן הפקה משלו, Golden Age, באוקלנד, ניו זילנד.
ב-2012, ליטל היה שותף לכתיבה ולהפקה של המיני-אלבום הראשון של לורד, "The Love Club EP". ליטל גם היה שותף לכתיבה ולהפקה של אלבום האולפן הראשון של לורד, "Pure Heroine", שיצא ברחבי העולם ב-30 בספטמבר 2013.
בתחילת ספטמבר 2013, ליטל, לצד לורד, הועמדו בפרסי APRA , בזכותם כתיבתם של השיר "Royals". בטקס שנארך ב-16 באוקטובר, הוכרז כי הם זכו בפרס. ב-26 בינואר 2014, הוא זכה, לצד לורד, בפרס גראמי בקטגוריית שיר השנה עבור "Royals".
ליטל כתב והפיק לצמד הפופ ברודס את הסינגל "Bridges", את המיני-אלבום הראשון של הצמד, "Broods", ואלבום האולפן הראשון של הצמד, "Evergreen".
בשנת 2019, ליטל כתב והפיק, יחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, טיילור סוויפט, 4 שירים עבור אלבום האולפן השביעי שלה, "Lover": "", "You Need to Calm Down", "The Man", ו-"Miss Americana &amp; the Heartbreak Prince". ליטל וסוויפט גם כתבו והפיקו יחד שיר חמישי, "Only the Young", שנשאר מחוץ לאלבום ויצא רק ב-2020 יחד עם יציאתו של הסרט התיעודי, "Miss Americana".
ה-BTR-3 (מרוסית: БТР-3 קיצור של: Бронетранспортер המתורגם נושא גייסות משוריין) הוא נגמ"ש אמפיבי בעל 8 גלגלים תוצרת אוקראינה, אשר פותח בשנים 2000–2001 על ידי מספר חברות מרחבי העולם. חברות שותפות בפרויקט: הלשכה לתכנון מבני מכונות של חרקוב מורוזוב של אוקראינה, חברת ADCOM MANUFACTURING של אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, והמרכז המדעי הטכני של ארטילריה ונשק רובים של אוקראינה. אף על פי שהמראה דומה במקצת ל-BTR-80 הרוסי, ה-BTR-3U הוא נגמ"ש חדש לגמרי ולא שדרוג של נגמ"ש ישן.
עיצוב.
האבזור הסטנדרטי של ה-BTR-3U כולל גם היגוי מוגבר הידראולי על ארבעת גלגלי הכביש הקדמיים ומערכת מרכזית לוויסות לחץ אוויר בצמיגים המאפשרת לנהג להתאים את לחץ הצמיגים כך שיתאים לשטח הנסיעה. ה-BTR-3U מצויד בצמיגי מישלן צרפתיים.
המנוע של BTR-3U הוא מנוע דיזל 326 כ"ס יחד עם תיבת הילוכים אוטומטית מלאה של אליסון. ערכת הכוח וההילוכים מותקנות על ידי לשכת תכנון בניין מכונות חרקוב מורוזוב בסיוע טכני של Deutz AG וחברת אליסון. תא המנוע מצויד במערכת כיבוי אש אוטומטית כפולה.
הנגמ"ש הוא אמפיבי לחלוטין, מונע כשהוא צף על ידי סילון מים יחיד המותקן בחלק האחורי של הגוף. כדי להכין את הנגמ"ש למים, הנהג מפעיל את המערכת מתוך הנגמ"ש.
תא הלוחמים מכיל שישה חיילים שנכנסים ויוצאים מהנגמ"ש בדלת משני צידי הנגמ"ש. החלק התחתון של הדלת מתקפל כלפי מטה ליצירת מדרגה, כאשר החלק העליון נפתח קדימה. ישנם גם פתחים בגג ופתחי ירי עם אמצעי ראייה נלווים המסופקים בצדי הנגמ"ש ובחזיתו. מערכת מיזוג אוויר מותקנת כסטנדרט על מנת להבטיח נוחות לצוות בתנאי חום.
סקונדיליאנו
סקונדיליאנו היא שכונה גדולה הנמצאת בצפון העיר נאפולי, איטליה.
שמה של סקונדיליאנו מורכב מהלחם של המילים "מייל" (miglio) ו-"שני" (secondo) כדי לציין שהאזור הוא ציון הדרך השני בדרך לקפואה, עיר חשובה במחוז קמפניה. הסבר חלופי למקור השם, הוא שהוא נובע משם המשפחה הרומאי סקונדילי (Secondili). האזור היה אחוזה פיאודלית בתקופת ימי הביניים, ולא התווסף לנאפולי עד לתקופה הפשיסטית.
סקונדיליאנו היא מודרנית באופן יחסי, הודות לבנייה נרחבת שנעשתה בעיר בשנות ה-70 וה-80. עם זאת, האזור מוכה בעיות חברתיות רבות, כגון אבטלה רבה, שיעורים גבוהים של היעדרות ונשירה של תלמידים ממערכת החינוך, סמים ונוכחות גבוהה של פשע מאורגן מצד ארגון הקאמורה.
ברית סקונדיליאנו.
ברית סקונדיליאנו היא ברית אסטרטגית של ארגונים המשתייכים למאפיית הקאמורה בנאפולי ומחוז קמפניה, השולטת בנתיבי המסחר בסמים, ומבצעת גביית דמי חסות באזורים שונים בנאפולי וסביבתה. לברית סניפים נוספים גם בספרד והולנד, עם אינטרסים וקשרים הנוגעים לסחר בינלאומי בסמים והלבנת כספים.
בתרבות.
סקונדיליאנו היא מקום ההתרחשות העיקרי של הסדרה האיטלקית גומורה.
סטיקספיי
סטיקספיי (באנגלית: SatixFy) היא קבוצת חברות ישראלית-בריטית העוסקת בפיתוח שבבים ומכשירים לתקשורת לוויינית.