'רגימנט ההוסרים המלכותי ה-13/ה-18 (של המלכה מרי)' (באנגלית: '13th/18th Royal Hussars') נוסד בשנת 1922 על ידי איחוד שני הרגימנטים, ההוסרים ה-13 וה-18. הוא הוקם כחלק מצמצום הכוחות לאחר מלחמת העולם הראשונה ונקרא על שם מרי מטק שהייתה המפקדת הטקסית של הרגימנט החל מ-1935, באפריל 1939 הועבר הרגימנט תחת חיל השריון המלכותי. עם תחילת מלחמת העולם השנייה שימש כרגימנט סיור כחלק מדיוויזיית החי"ר הראשונה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, בהמשך לחם הרגימנט תחת החטיבה המשוריינת ה-27 איתה נחת בחופי נורמנדי, לאחר מכן הועברה לשרת תחת החטיבה המשוריינת השמינית ביוני 1944. לאורך המלחמה הקרה הוצב הרגימנט במספר מוקדים מסביב לעולם, כולל בגרמניה, תימן, אירלנד וקפריסין עד שאוחדה לתוך רגימנט הדרגונים הקלים בדצמבר 1992.
רגימנט ההוסרים המלכותי ה-15/ה-19 של המלך.
'רגימנט ההוסרים המלכותי ה-15/ה-19 של המלך' (באנגלית: '15th/19th The King's Royal Hussars') נוסד גם הוא בשנת 1922 על ידי איחוד שני הרגימנטים, ההוסרים ה-15 וה-19. בתחילת מלחמת העולם השנייה שירת כרגימנט הסיור של דיוויזיית חיל הרגלים השלישית, כחלק מחיל המשלוח הבריטי הוא לחם במערכה על צרפת ב-1940 שם ספג אבדות כבדות ואיבד את רוב כלי הרכב שלו. לאחר הנסיגה מדנקרק, הועבר הרגימנט לפיקוד חטיבת השריון ה-28 (חלק מדיוויזיית השריון התשיעית) ונותר בבריטניה עד לאוגוסט 1944, כאשר הצטרף ללחימה באירופה בתור רגימנט הסיור של דיוויזיית השריון ה-11. לאחר המלחמה הוצב הרגימנט בגרמניה המערבית ובהמשך שירת במספר מוקדים סביב העולם, בהם בקפריסין ואירלנד.
זכויות להט&quot;ב בזימבבואה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בזימבבואה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית בין גברים מוגדרת כפלילית מאז 1891 (כחלק מרודזיה תחת שלטון חברת דרום אפריקה הבריטית), הנושאת עונש מאסר של 14 שנים אם כי חוקית עבור נשית מאז ומעולם. מאז 1995, ממשלת זימבבואה ביצעה פעילות נגד זכויות להט"ב, בעוד "מעשה סדום" מסווג כהתנהגות מינית בלתי חוקית ומוגדר בחוק הפלילי כביצוע מין אנאלי או כל "מעשה מגונה" בין מבוגרים בהסכמה אשר חל גם על הטרוסקסואלים גם כן אך לא על לסביות.
זימבבואה עומדת בניגוד חריף לשכנותיה דרום אפריקה, כמו גם למוזמביק, אשר חוקקה הגנות רחבות עבור תושבי להט"ב בשטחיה בשנים האחרונות בעוד דרום אפריקה מוגדרת כמדינה החמישית בעולם אשר הכשירה נישואים חד מיניים בשנת 2005, כאשר בזימבבואה, ישנה הגבלה בחוקת המדינה המכירה בנישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בלבד מאז 2013 בעוד לא קיימת הגנה בחוק מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בתעסוקה, מתן סחורות ושירותים, דברי שטנה או פשעי שנאה. חברי קהילת הלהט"ב במדינה נדחקים לשוליים הן בתחום המשפטי והן בתחום החברתי אשר כתוצאה מכך, רבים בוחרים להישאר בארון, להתאבד או להגר כשהיעד הפופולרי הוא השכנה דרום אפריקה. עם זאת, מאז הדחתו הכפויה של הרודן רוברט מוגאבה מהנשיאות בנובמבר 2017, פעילי זכויות להט"ב זימבבואים הביעו תקווה שזכויות האדם שלהם יכובדו. על פי סקר משנת 2018, 50% מהגברים ההומואים בזימבבואה הותקפו פיזית ו-64% נדחו על ידי משפחותיהם. 27% מהלסביות דיווחו גם כן על קבלת דחייה.
הומוסקסואליות, יחסים חד-מיניים וקרוס-דרסינג בין בני אותו המין היו מקובלים ונפוצים בזימבבואה לפני תחילת הקולוניזציה הבריטית ומדיניות הממשלה האנטי-לבנה שלאחר קבלת עצמאותה, אשר בתורתה הפיצה את האמונה המוטעית כי הומוסקסואליות אינה אפריקאית או "תופעה מערבית" אל תושבי המדינה. במשך ההיסטוריה, פעילות הומוסקסואלית תועדה בקרב אנשי הסאן, הקויקוי, צפון נדבלה ואנשי השונה הזימבבואים.
היסטוריה.
אנשי הסאן, שחיו בדרום אפריקה במשך אלפי שנים, היו ידועים כמי שעוסקים בפעילות הומוסקסואלית. ציור סלע מפורסם אחד, הממוקם ליד הכפר גורובה, מתאר שלושה גברים העוסקים בקיום יחסי מין אנאליים. ההערכה היא שהציור מתוארך בערך ל-8,000 שנה לפני הספירה, אם כי מספר הערכות קובעות כי הוא בן כ-2,000 שנה. במאה ה-18 הכירו אנשי הקויקוי במונחים "קואטסירא" (koetsire), המתייחסים לגבר שנקלט מינית לגבר אחר, ו-"סוראגוס" (soregus), המתייחס לאוננות חד-מינית הדדית בדרך כלל בקרב חברים. קיום יחסי מין אנאליים ויחסי מין בין נשים התרחשו גם הם, אם כי לעיתים רחוקות יותר בעוד הומוסקסואליות לא נתפסה כאנטיתזה להטרוסקסואליות. עמי הבנטו עסקו גם כן בפעילות הומוסקסואלית. לפני הקרב, גברי נדבלה היו מקיימים יחסי מין זה עם זה, בדרך כלל יחסי מין בין מבנים. גברים נשיים בחברה הנדבלית הפכו לעיתים קרובות למרפאים ולמנהיגים רוחניים. הן בקרב בני השונה והן בקרב הנדבלה, פעילות הומוסקסואלית נתפסה באופן היסטורי כסוג של חימוש רוחני מחדש, כלומר, כמקור לכוח חדש לטריטוריות שלהם.
לדברי החוקר הבריטי, מארק אפריצ'ט, הומוסקסואליות גדלה בקרב גברים אפריקאים במהלך התקופה הקולוניאלית. למרות שהיה לנושא שנוי במחלוקת, סדנאות של פדרסטיות (מערכת יחסים אירוטית המתנהלת בהסכמה בין מבוגר לבין מתבגר שאינו ממשפחתו המצומצמת) החלו להופיע בערים מסוימות ובמחנות עבודה כבר בשנת 1907. הצעירים (אשר נקראו בשפת השונה "נגוטשנה" (ngotshana), הידוע גם בשם "boy-wife" (נער-אישה באנגלית) היו בדרך כלל מתלבשים כנשים, מבצעים מטלות הקשורות לנשים, כגון בישול והבאת מים ועצי הסקה, ולקיים יחסים עם בעליהן המבוגרים. בנוסף, אסור היה להם לגדל זקנים. בהגיעו לגבריות, מערכת היחסים תתפרק, והנגוטשנה יוכל לקחת נגוטשנה משלו אם ירצה בכך. נישואים אלו כונו לעיתים כ-"נישואי מוקשים" שכן היו נפוצים בקרב כורים. החוקר אפריצ'ט מעריך שלכ-70% עד 80% מהכורים בזימבבואה הייתה נגוטשנה משלהם. יחסים הומוסקסואלים אחרים של גברים בתקופות הקולוניאליות המוקדמות כללו פרשיות מאהבים, זנות, אונס ואכזריות מינית. בעת סקירתו של אפריצ'ט על 250 תיקי משפט מ-1892 עד 1923 מצא מקרים מראשית הרישומים. בחמשת המקרים של 1892 היו מעורבים כולם אפריקאים שחורים. ההגנה שהוצעה במשפטם הייתה כי "מעשי סדום" היו חלק מ-"המנהג המקומי". באחד המקרים זומן רמטכ"ל להעיד על עונשים מקובלים ודיווח כי העונש הוא קנס של פרה אחת, הנמוך מהעונש על ניאוף. במהלך כל התקופה מצא אפריצ'ט את מאזן הנאשמים השחורים והלבנים פרופורציונלי לזה שבאוכלוסייה. עם זאת, ציין רק את מה שהגיע לידיעת בתי המשפט - רוב היחסים בהסכמה בפרטיות לא בהכרח עוררו תשומת לב. חלק מהתיקים הובאו על ידי בני זוג שנפטרו או שלא קיבלו פיצוי שהובטח מבן זוגם לשעבר.
מגלה הארצות והמיסיונר הנוצרי דייוויד ליווינגסטון כתב במאה ה-19 על אזור דרום-מערב זימבבואה של ימינו, בעודו טען כי מונופוליזציה של נשים על ידי מנהיגים קשישים אחראית בעיקרה ל-"חוסר המוסריות" הנהוגה על ידי גברים צעירים. אדווין וו. סמית' וא' מורי דייל הזכירו בכתיבותיהם גבר אחד מאנשי האילה אשר התלבש כאישה, עשה עבודת נשים, חי וישן בין נשים, אך לא איתן. אנשי האילה תייגו אנשים כאלה במונח "מוואאמי" (mwaami), שתורגם כ-"נביא". הם גם הזכירו שפדרסטיות לא הייתה נדירה אך "נחשבה מסוכנת בשל הסיכון שהנער ייכנס להריון".
מעמד בחוק.
האיסורים בחוק המקובל בזימבבואה כוללים "מעשי סדום", המוגדרים כ-"יחסים מיניים בלתי חוקיים ומכוונים בין שני זכרים אנושיים" וכן עבירות לא טבעיות, המוגדרות כביצוע בלתי חוקי ומכוון של "מעשה מיני לא טבעי על ידי אדם אחד עם אדם אחר". סעיף 11 לחוק הפיקוח על צנזורה ובידור, הקובע שאף אדם לא ייבא, ידפיס, יפרסם, יפיץ או ישמור למכירה כל פרסום שאינו רצוי (המוגדר כ-"מגונה או פוגע או מזיק למוסר הציבורי או שהוא עשוי להיות מנוגד לבריאות הציבור") שימש גם כן כדי להטריד תושבי להט"ב ופעילים.
בשנת 1996, הנשיא לשעבר כנען בננה נעצר על סמך האשמות שהועלו במהלך משפט הרצח של שומר הראש לשעבר שלו, ג'פטה דובה, ונמצא אשם באחד עשר אישומים של קיום מעשה סדום, ניסיון לביצוע מעשה סדום ומעשה מגונה בשנת 1998 בעודו נידון ל-10 שנות מאסר, התפטר וריצה 6 חודשים מאסר בפועל.
חוקים שהתקבלו ב-2006 הפלילו כל פעולה שנתפסה כהומוסקסואלית. ממשלת זימבבואה הפכה זאת לעבירה פלילית עבור שני אנשים מאותו המין להחזיק ידיים, לחבק או להתנשק. חוק "הסטייה המינית" היה אחת מ-15 תוספות לחוק הפלילי של זימבבואה שעברו בפרלמנט. הסעיפים שבהם מעורבים הומואים ולסביות הם חלק משינויו של חוק "מעשי הסדום" במדינה. לפני כן, חוקים נגד מעשה סדום הוגבלו לפעילות מינית, והחוק המתוקן קובע כעת כי מעשה סדום הוא כל "מעשה הכרוך במגע בין שני זכרים שייחשב בעיני אדם סביר כמעשה מגונה".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
זימבבואה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
לצד אי הכרתה של זימבבואה במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה המגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 2013.
במאי 2019, הקבינט של מננגגואה, אישר תיקונים לחוק הנישואין של זימבבואה, שיאסור הן על נישואי ילדים והן על נישואים חד מיניים, תוך ציון זה בהכנסתו לחוקה.
תנאי מחיה.