החלקיק נצפה ב-15 באוקטובר 1991 במצפה ביוטה בארצות הברית. הוא נצפה לפרק זמן קצר נע במהירות שהגיעה כמעט למהירות האור. אם החלקיק וקרן האור יתחרו במשך שנה, קרן האור תקדים את החלקיק רק ב-47 מיליארדיות המטר, לפי מערכת הייחוס של כדור הארץ. החלקיק נקרא כך, מכיוון שהאנרגיה שלו גבוהה פי 23 מיליון מכל חלקיק שהואץ במאיץ חלקיקים. התופעה הקוסמית האחראית ליצירת חלקיק זה, אינה ידועה. מאז התצפית הראשונה, דווחו עוד כ-15 מקרים של צפייה בחלקיק קרינה קוסמית בעל אנרגיה דומה לזו, ובממוצע חלקיקים אלו נצפים כיום אחת לשנה.
אף על פי שמדובר בחלקיק תת-אטומי, ככל הנראה פרוטון, מהירותו העצומה מקנה לו אנרגיה קינטית (יחסותית) בסדר גודל של עצמים יומיומיים - כ-50 ג'אול. לשם השוואה, לכדור טניס שמשקלו כ-60 גרם ונע במהירות של 45 מטר לשנייה, כלומר כ-160 קילומטר לשעה, יש אנרגיה קינטית דומה.
לקריאה נוספת.
רן לוי, האוניברסיטה הקטנה של המדעים, 2011.
קישורים חיצוניים.
על חלקיקי Oh My God
מתן (פירושונים)
__ללא_תוכן__
ספיטינג אימג'
צבי גילת (קצין)
צבי (צביקה) גילת (הורביץ) (19 במרץ 1919 - 21 באוקטובר 1992) היה איש צבא, בין מקימי ומפקדי מערך ההדרכה של ההגנה, מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל, ומפקדו הראשון של גדוד 72 בחטיבה 7 בקרבות לטרון. הקים מחדש את חטיבה 8 כחטיבת מילואים הראשונה בצה"ל, היה מפקד פיקוד הדרום והיה נספח צבאי בגאנה.
קורות חייו.
גילת נולד בעיר בוברויסק ברוסיה לחיים ופרומה הורביץ, עלה עם הוריו לארץ ישראל ב-1923. גדל והתחנך בפתח תקווה בבתי הספר פיק"א ואחד-העם. התגייס להגנה בגיל 16, ולאחר מכן נשלח על ידה לסייע בהגנת העובדים בבניית גדר הצפון (הגבול בין ארץ ישראל ללבנון, בקירוב), ופיקד על כתת-נוטרים ב-1938. התגייס למנגנון ההדרכה של ההגנה, פיתח את התוכניות לקורסי המכ"ים והמ"מים. היה מדריך ראשי ומפקד במספר גדול של קורסים בג'וערה, סייע בהכנת התשתית להפיכת ההגנה מארגון מחתרת לצבא.
ב-1939 לחם במסגרת פלוגות הלילה של אורד וינגייט ולאחר מכן הטמיע את נושא לוחמת הקומנדו והלחימה בלילה בארגון ההגנה. ב-1943 פיקד על קורס קצינים לא רשמי של מפקדים יהודים בצבא הבריטי בחולדה מטעם ההגנה על מנת להעניק להם הכשרה שהבריטים לא רצו לתת.
בשנים 1946-1947 למד הנדסה בטכניון ותוך כדי כך היה חלק מיחידה של ההגנה לטיפול בפורעים ערבים והענשתם. עם פרוץ מלחמת העצמאות נאלץ להפסיק את לימודיו, ומונה יחד עם חיים לסקוב למפקד בה"ד 1 וקורס הקצינים הראשון במלחמת העצמאות. כדי להימנע ממצב של שני מפקדים, תפקד גילת כסגנו של לסקוב. לטענת לסקוב, איש הצבא הבריטי, גילת נשלח לפקח עליו.
לאחר הקורס נלקח גילת עם סגל ההדרכה לקרבות לטרון. הוא השתתף בהקמת חטיבה 7 ומונה למפקד גדוד 72 של החטיבה. זמן קצר מאוד לאחר הקמתו נשלח הגדוד חסר הניסיון להשתתף בהתקפה הכושלת הראשונה על מתחם לטרון (מבצע בן נון א'), וספג אבדות כבדות. בימים שלאחר המתקפה הכושלת כבש הגדוד את הכפרים בית ג'יז ובית סוסין ברכס הגבעות שמדרום ללטרון, ובכך אפשר סלילת דרך העוקפת את מתחם הלגיון הירדני (דרך בורמה). גילת נשלח מטעם צה"ל לצ'כוסלובקיה לצורך רכישת נשק ולאימון מתנדבים יהודים מברית המועצות וצ'כוסלובקיה, שחלקם לחמו בנאצים במלחמת העולם השנייה, לקראת גיוס לצה"ל.
בהמשך שירותו בצה"ל פיקד גילת על חטיבה 8, שהוקמה מחדש כחטיבת המילואים הראשונה של צה"ל, ותרם להכנת התשתית של מערך המילואים. הוא מונה למפקד פיקוד הדרום שהוקם מחדש ופיקד עליו בתקופת הלחימה בפדאיון ופעולות התגמול, כולל הקמת סיירת שקד. פיקד על העיר תל אביב וארגונה לאפשרות תקיפה אווירית מצרית במבצע קדש. ב-1958 מונה למזכיר ראשון ונספח צבאי בשגרירות ישראל באקרה שבגאנה. סייע להידוק הקשרים עם ישראל והקמת התשתית הביטחונית של מדינה זו.
ב-1962 פרש מצה"ל ועבר לעבוד בסולל בונה כמנהל בחטיבת המפעלים של החברה.
נפטר באוקטובר 1992. נקבר בבית הקברות סגולה שבפתח תקווה.
ד. ב. מלכין
ד.ב. מלכין
ד&quot;ב מלכין
דב בער מלכין
דב מלכין
סווקופמונד
סווקופמונד (בגרמנית: Swakopmund; משמעות השם היא "הפה של הסווקופ") היא עיר בחופה הצפון־מערבי של נמיביה, 280 ק"מ מערבית לעיר הבירה וינדהוק. סווקופמונד היא עיר הבירה של מחוז ארונגו, ומתגוררים בה 42,000 תושבים. שטחה הוא 193 קמ"ר. העיר יושבת על כביש B2 וכן על מסילת הרכבת מווינדהוק למפרץ וולביס. כן ישנו נמל התעופה של סווקופמונד.
בהיותה מוקפת משלושה צדדים במדבר נמיביה, אך מצד אחר במימיו הקרים של האוקיינוס האטלנטי, נהנית סווקופמונד מאקלים מדברי נוח. הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 15 ל־25 מעלות צלזיוס. כמות הגשמים היא פחות מ־20 מ"מ לשנה.
אטימולוגיה.
רוב הערים והכפרים בנמיביה נתיישבו על ידי ילידים עוד לפני בוא מתיישבים מאירופה. השמות שניתנו על ידי המתיישבים הילידים למקומות שונים בנמיביה, היו בעצם תיאורים של המקומות האלו. במקרים רבים, המתיישבים האירופאיים שהגיעו למקומות אלו המשיכו להחזיק בשמות של הילידים, אך פישטו את הגייתם.
שבט ההררו קרא למקום בשם "Otjozondjii", ובני הנאמה קראו לו "Tsoakhaub". ניתן לתרגם מילה זו כ"פתח הצואה". תיאור זה מתייחס לנהר הסווקופ בעת שיטפון, כאשר הוא נושא באפיקו מסות של בוץ, צמחייה וחיות מתות. מסה זו של בוץ ולכלוך מגיע אל האוקיינוס האטלנטי. המתיישבים הגרמנים שינו את השם ל"Swachaub", ובשנת 1986, כאשר הוקם המחוז באופן רשמי, הוצג השם "Swakopmund", שמשמעותו הוא, בדומה לשפת הנאמה, "פה הנהר".
היסטוריה.
קפטן קורט פון פרנסואה ("Curt von François") ייסד את סווקופמונד ב-1892 כנמל ראשי של הקיסרות הגרמנית בקולוניה זו; נמל המים העמוקים במפרץ וולביס היה שייך לבריטים. תאריך הייסוד היה ה-8 באוגוסט, כאשר הצוות של ספינת התותחים הגרמנית "היינה" ("Hyäne") הקים שתי משואות על החוף. סווקופמונד נבחרה משום שבקרבתה הייתה זמינות של מים מתוקים, וכן משום שאתרים אחרים שנבדקו צפונה משם, למשל כף הצלב, לא התאימו. בהמשך, הגיעו 120 חיילי שוצטרופה ו-40 מתיישבים שפרקו מהספינה "מארי וורמן" ("Marie Woermann") בעזרת 4 אוניות נחיתה. המתיישבים נצטרכו לחפור להם "מערות" בחול מפני מזג האוויר העוין.
במהרה נהייתה סווקופמונד לנמל העיקרי ליבוא ויצוא בכל הטריטוריה כולה, והייתה משש הערים שקיבלו מעמד של עיר ב-1909. לרבים ממשרדי הממשל של דרום-מערב אפריקה הגרמנית היו משרדים בסווקופמונד. חברות מסחר וספנות הקימו סניפים בסווקופמונד; מספר מבנים כאלו נשתמרו. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נפתחו קרבות בעיר. העיר נחרבה וחיל המצב הגרמני נסוג ממנה.
לאחר שהמושבה עברה לשליטת הרפובליקה של דרום אפריקה ב-1915, כל פעילות הנמל עברה מסווקופמונד למפרץ וולביס. רבים ממשרדי הממשלה חדלו מלפעול, עסקים נסגרו והתמעטו התושבים בעיר. אך למרות זאת, הפוטנציאל הטבעי של העיר כעיר קיט זוהה, ולאחר מכן פותח. בשנות האלפיים, ענף התיירות הוא מרכיב חשוב בכלכלת העיר.
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1990, שונו שמות של רחובות רבים בסווקופמונד ממקורם הגרמני (בחלק מהמקרים בשפת האפריקאנס) לשמות אישים נמיביים, רובם שחורים. למשל, בשנת 1991 שינה הנשיא דאז סם נוג'ומה את שם הרחוב המרכזי של סווקופמונד ממקורו הגרמני לשם "שדירת סם נג'ומה", לכבוד עצמו.
יהודים.
בסביבות שנת 1905 נתארגן בסווקופמונד מניין של יהודים ובשנת 1908 היו בה שתים עשרה משפחות יהודיות שכללו 42 מבוגרים. במקום היה שוחט ופעילות ציונית.
מארק וידוקה
מארק אנתוני וידוקה (באנגלית: Mark Anthony Viduka; נולד ב-9 באוקטובר 1975) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת החלוץ. וידוקה שימש כקפטן נבחרת אוסטרליה ב-17 משחקים בין השנים 2005 -2007 והוביל את הנבחרת להישג המשמעותי ביותר שלה במונדיאל 2006 כאשר הנבחרת העפילה לשלב שמינית הגמר והודחה על ידי נבחרת איטליה. לווידוקה 43 הופעות בנבחרת הבוגרת של אוסטרליה ו-11 שערים. וידוקה שיחק בפרמייר ליג באנגליה בין השנים 2000 - 2009 בקבוצות לידס יונייטד, מידלסברו וניוקאסל יונייטד. בסה"כ כבש וידוקה 92 שערים ב-240 הופעות בפרמייר ליג.
מארק וידוקה הוא קרוב משפחה של השחקן הקרואטי לוקה מודריץ'.
קריירה.
קריירת מועדונית.
וידוקה נולד במלבורן אוסטרליה למשפחה ממוצא קרואטי. וידוקה החל לשחק כדורגל בבוגרים בעונת 1993-1994 בקבוצת אבירי מלבורן (Melbourne Knights), מועדון כדורגל המבוסס בפרברים המערביים של מלבורן ושואב את רוב התמיכה שלו ממהגרים קרואטים החיים באזור. ביוני 1994 קיבל וידוקה לראשונה זימון לנבחרת הבוגרת של אוסטרליה. וידוקה שיחק באבירי מלבורן במשך 2 עונות. את עונת 1993-1994 סיים כמלך שערי הליגה עם 17 שערים ועם תואר שחקן השנה בליגה. בעונת 1994-1995 כבש וידוקה 21 שערי ליגה שסייעו לאבירי מלבורן לזכות באליפות אוסטרליה. וידוקה סיים פעם נוספת כמלך שערי הליגה וזכה פעם שנייה ברציפות בתואר שחקן השנה בליגה.
בשנת 1995 נרכש וידוקה על ידי קבוצת דינמו זאגרב מקרואטיה. וידוקה שיחק במועדון 3 וחצי עונות מעונת 1995-1996 עד לאמצע עונת 1998-1999. וידוקה היה שותף לזכייה של דינמו בדאבל בקרואטיה 3 שנים ברציפות. בשנת 1997 היה שותף לקמפיין גביע אופ"א עם הקבוצה שהעפילה לסיבוב השלישי ושנה לאחר מכן היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות.
בדצמבר 1998 נרכש מארק וידוקה על ידי סלטיק גלאזגו הסקוטית מדינמו זאגרב תמורת 3.5 מיליון פאונד. באותה עונה הספיק לשחק 9 משחקי ליגה ולכבוש 5 שערים.