עיסוי חשמלי (ביפנית: "電 気 按摩", תיעתוק: "דנקיאנמה") היא מתיחה יפנית פופולרית המתרחשת בין שני אנשים, כאשר אדם אחד מכניס את כף רגלו לאזור איברי המין של האחר ומנער אותה בתנועה רוטטת. לעיתים קרובות הדבר נעשה על ידי אחיזה ברגליו של האדם האחר, הרמתן ולאחר מכן הנחת רגלו שלו על מפשעתו והרטטת הרגל. הדבר נעשה לעיתים קרובות בין נערים בגילאי בית הספר כמתיחה הדומה ל"קאנצ'ו" ונתפשת בקרב הקהל המערבי כסוג של בריונות.
בטיחות.
אובדן זרימת הדם הוא אחד הסיכונים הגדולים ביותר בעינוי פין, ועלול לגרום לנזק בלתי הפיך. דימום הוא סימן להתנהלות לא בטוחה. רמת הכאב אינו מצביע על בעיה וסימני סכנה כוללים אובדן צבע או הכחלה ובצקות. יש הטוענים כי קשירת האשכים לאובייקט אחר מסוכן במיוחד, ומגדיל את הסיכון לפגיעה באשכים באמצעות מתח מוגזם או משיכה, לכן יש לנקוט במשנה זהירות.
הפציעות החמורות ביותר הן קרע באשכים, תסביב אשך וחסימת האשכים, שהם מצבי חירום רפואיים הדורשים טיפול רפואי דחוף.
יחסי טרנסניסטריה–רומניה
יחסי רומניה–טרנסניסטריה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית, המוכרת בינלאומית כחלק ממולדובה, לרומניה. רומניה אינה מכירה בעצמאותה של טרנסניסטריה.
היסטוריה.
במהלך שנות התשעים תמכו כמה ממשלות ברומניה ברעיון של איחוד עם מולדובה. רבות מההצעות לא היו כוללות את טרנסניסטריה. במהלך מלחמת טרנסניסטריה (1992), סיפקה רומניה למולדובה תמיכה צבאית נגד טרנסניסטריה. בנוסף, משרד החוץ הרומני עסק בפעולות דיפלומטיות לסיום פעולות האיבה.
בשנת 2010 הסכימה ממשלת רומניה להשתתף במערכת ההגנה מפני טילים של נאט"ו. כתגובה הציעה ממשלת טרנסניסטריה פריסה של טילי איסקנדר לטווח בינוני בטרנסניסטריה. שלוש שנים לאחר מכן, מומחים ראו כי תרחיש זה אינו סביר.
בשנת 2016, משרד העיתונות של משרד החוץ של טרנסניסטריה מחה על חדירתם לכאורה של חדירת מטוסים רומניים למרחב האווירי הטרנסניסטרי.
בשנת 2017 ביקרו עיתונאים מכמה אמצעי תקשורת רומניים בטירספול וראיינו את שר החוץ הטרנסניסטרי.
רומניה היא שותפת הייצוא השלישית בגודלה בטרנסניסטריה.
בשנת 2019 אמר נשיא טרנסניסטריה ואדים קרסנוסלסקי כי מבחינתו "אוקראינה, רוסיה ומולדובה רלוונטיות יותר מרומניה".
בטרנסניסטריה, רומניה נתפסת באופן מסורתי כאויבת.
אירן באנו
אירן באנו (במקור עד 1905 ביכלר, בהונגרית: Bánó Irén; בודפשט, 28 במאי 1884 – בודפשט, 27 באוקטובר 1965) הייתה זמרת אופרה ואופרטה (סופרן) יהודייה-הונגרייה. אשתו של פאל שאנדור, פוליטיקאי וחברה האספה הלאומית (חבר פרלמנט) יהודי-הונגרי, גיסתה של אמה שנדור אשתו של המלחין זולטאן קודאי.
ביוגרפיה.
אירן ביכלר נולדה במשפחה יהודית. אביה היה "פעיל בבורסה". בגיל חמש עשרה הפכה לתלמידה של המחלקה לשירה ולאחר מכן לשירה אופראית באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בשנת הלימודים האחרונה שלה, בשנת 1903, חתמה חוזה עם תיאטרון קיראי שזה עתה נפתח, שם הופיעה כהופעת בכורה באופרטה של ינה הוסקה "פרח הזהב" (Aranyvirág). בשנת 1904 קיבלה את התפקיד של "הנסיכה הצרפתייה" באופרטה "יאנוש ויטז" (János vitéz) מאלזה סמושי, שהושאלה תחילה מבית האופרה של בודפשט לתפקיד זה. המחבר פונגראץ קאצ'ו התכוון כבר במקור שהיא תשיר תפקיד זה. מתוך מאתיים ההופעות הראשונות של המחזמר המצליח, באנו שיחקה בתפקיד זה ב-153 מופעים.
בינואר 1910 שיחקה בתפקיד הראשי של אאידה (כאאידה) וכשולמית (במלכת שבא של קרל גולדמארק) בבית האופרה, שם הייתה חברת צוות קבועה בעונת 1911–1912.
בשנת 1923 נישאה לפאל שאנדור, חבר פרלמנט, וקריירת הבמה שלה הסתיימה. היא באה בקשר הדוק עם משפחת קודאי. לאחר שבר מפרק הירך של אמה (אשתו של קודאי) הפכה לאורחת ומטפלת קבועה אצלה ביחד עם קטלין פוראי בכל יום רביעי.
יחסי אוקראינה–טרנסניסטריה
יחסי אוקראינה–טרנסניסטריה הם מערכת היחסים הבילטרלית בין אוקראינה לרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית. אוקראינה אינה מכירה רשמית בעצמאות טרנסניסטריה. אף על פי כן, היא מקיימת עימה מגעים במישור הפוליטי, התרבותי והכלכלי.
היסטוריה.
בשנת 1924 הוקמה הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה בתוך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, עד 1940, שטח שכיום נקרא טרנסניסטריה.
יחסים מודרניים.
היחסים בין טרנסניסטריה לאוקראינה השתנו מספר פעמים, בהתאם למדיניות החוץ של הממשלה בקייב. באופן כללי, אוקראינה מתיימרת לשמש כ"חלון הראשי של טרנסניסטריה לעולם החיצון". נכון להיום, כ-29% מאוכלוסיית טרנסניסטריה היא אוקראינית מבחינה אתנית.
ביוני 1992, נשיא אוקראינה דאז, ליאוניד קרבצ'וק, אמר כי אוקראינה תבטיח את עצמאותה של טרנסניסטריה למקרה של איחוד מולדבני-רומני. בחשאי ניהלו השלטונות האוקראינים משא ומתן עם ממשלת טרנסניסטריה במטרה לאיחוד בין שתי המדינות.
ב-2001 ביקשו נציגי האיחוד האירופי ממשלת אוקראינה לסגור את הגבול שלה עם טרנסניסטריה. ממשלת אוקראינה התעלמה מבקשות אלה.
בקיץ 2006 ביקר שר החוץ האוקראיני בוריס טרסיוק בטרנסניסטריה, אך לא נפגש עם פקידי ממשלה מקומיים. ביקור זה הופרע על ידי מפגינים אנטי-מערביים.
במהלך כהונתו של ויקטור ינוקוביץ' בשנים 2010–2014, אוקראינה תמכה בעמדה הרוסית כלפי טרנסניסטריה. היא תמכה בטקטיקה של צעדים קטנים ליישוב הסכסוך בטרנסניסטריה. היברומאידאן בשנת 2014, השפיע כלכלית על טרנסניסטריה, ולאחר עליית פטרו פורושנקו לשלטון, השתנתה לרעה העמדה האוקראינית כלפי טרנסניסטריה. פורושנקו אמר כי טרנסניסטריה אינה מדינה ריבונית, אלא שמו של אזור לאורך גבול אוקראינה-מולדובה. בשנת 2017 אמר נשיא טרנסניסטריה, ואדים קרסנוסלבקי, כי על אוקראינה וטרנסניסטריה לשקם את היחסים ביניהם.
מיי בייבי
מיי בייבי הוא מתחם קניות למוצרי ילדים הכולל פארק שעשועים בירכא.
רקע.
בשנת 1996 הקים ג'ס כנען חנות בגודל 90 מ"ר למוצרים תינוקות. שלוש שנים לאחר מכן נכנס לעסק גם אחיו וויסאם. כעבור שנה וחצי עבר העסק למיקומו הנוכחי וגדל ל-300 מ"ר. החנות התפתחה והתרחבה עד לגודלה כיום. גודלו של הקומפלקס כיום הוא 20,000 מ"ר.
המתחם כולל חנויות במתכונת של חנות בתוך חנות.
בקומה העליונה פארק שעשועים גדול ומקורה, המשתרע על 5000 מ"ר.
בשנת 2019 נפתח האתר לקניות אונליין של המתחם.
יחסי טרנסניסטריה–רוסיה
יחסי טרנסניסטריה–רוסיה (ברוסית: Российско-приднестровские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית לבין הפדרציה הרוסית. רוסיה אינה מכירה רשמית בעצמאותה של טרנסניסטריה; עם זאת, רוסיה מקיימת מגעים עם טרנסניסטריה בתחום המדיני, הצבאי, התרבותי והכלכלי.
היסטוריה.
מדינת טרנסניסטריה נוצרה על ידי אליטות כלכליות מקומיות עם יחסים מיוחדים עם המרכז הפוליטי הסובייטי ואחר כך הרוסי.
בתקופת שלטונו של איגור סמירנוב (1991–2011) שימור יחסים טובים עם רוסיה היה בראש סדר העדיפויות של מדיניות החוץ הטרנסניסטרית. רוסיה חברה במתכונת 5+2 (יחד עם טרנסניסטריה, מולדובה, אוקראינה והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ועם ארצות הברית והאיחוד האירופי כמשקיפות) לניהול משא ומתן על הסדר הסכסוך בטרנסניסטריה שהוקם בתקופת שלטונו של סמירנוב. אולם בתום כהונתו של סמירנוב דחקה טרנסניסטריה את החשיבות לרוסיה.
במהלך ביקורו בקייב בשנת 2010 אמר הנשיא דמיטרי מדבדב כי הוא תומך ב"מעמד מיוחד "לטרנסניסטריה ומכיר בתפקידו החשוב והמייצב של הצבא הרוסי". בתחילת העשור השני של המאה ה-21 העריכו מומחים כי רוסיה מכוונת ל"טייוואניזציה" של טרנסניסטריה.
בשנת 2021 ביקר שר החוץ הטרנסניסטרי ויטאלי איגנטיב ברוסיה ונפגש עם נציג מטעם משרד החוץ הרוסי. במהלך שיחתם דנו שני הנציגים בתחומים שונים של יחסי רוסיה-טרנסניסטריה, כולל מגפת COVID-19 בטרנסניסטריה.
יחסים קונסולריים.
בשנת 2012, רוסיה פתחה קונסוליה בטרנסניסטריה, למרות מחאות ממשלת מולדובה. למרות זאת, רוסיה לא הכירה בטרנסניסטריה כמדינה עצמאית.
בשנת 2017 פתחה טרנסניסטריה לשכה זמנית במוסקבה. אלכסנדרו קרמן, סגן נשיא לשעבר בטרנסניסטריה (1990–2001) ושר החוץ לשעבר של הרפובליקה העממית של דונצק (2014), הוביל את הלשכה, שנסגרה זמן קצר לאחר מכן. שנתיים לאחר מכן נפתחה בלשכה דיפלומטית רשמית של טרנסניסטריה במוסקבה. מאוחר יותר באותה שנה, ממשלת טרנסניסטריה ביקשה מהרשויות הרוסיות אם הן יכולות להוציא דרכונים ומסמכים אחרים בלשכה הדיפלומטית. הלשכה ממוקמת ברחוב פוברסקאיה ומבלת כיום על ידי ליאוניד מנקוב, סגן נשיא איגוד עורכי הדין של הפדרציה הרוסית.
יחסי דרום אוסטיה–טרנסניסטריה
יחסי דרום אוסטיה-טרנסניסטריה (ברוסית: Приднестровско-югоосетинские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין דרום אוסטיה והרפובליקה המולדובנית הפרדנסטרובית (טרנסניסטריה). דרום אוסטיה מוכרת על ידי חמש מדינות חברות באו"ם וטרנסניסטריה על ידי אף אחת. היחסים הדו-צדדיים הם בעיקר סמליים.
היסטוריה.