בין השנים 1921 ל-1929 לימדה ב"ליסאום למוזיקה באמסטרדם", חיברה שירים ויצירות למקהלה, וניצחה על מקהלות ילדים ונשים. בשנת 1929 עברה ורטהיים לפריז, צרפת, שם התגוררה שש שנים, והלחינה מוזיקה וכתבה עבור עיתון ההולנדי, "Het Volk" על סצנת המוזיקה הפריזאית, תוך שהיא לומדת קומפוזיציה אצל המלחין לואי אוברט. בשנת 1935 עברה לווינה, אוסטריה, שם למדה קונטרפונט אצל קרל וייגל. בשנת 1936 נסעה לעיר ניו יורק להרצות ולהופיע עם יצירותיה.
בשנת 1937, כשנתיים לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, חזרה לאמסטרדם. במהלך הכיבוש הנאצי ושואת יהודי הולנד, העבירה ורטהיים קונצרטים סודיים במרתף, בו ניגנה מוזיקה של מלחינים יהודים שהיו אסורים להשמעה. לאחר ספטמבר 1942 היא הסתתרה והצליחה להימלט מאימת הגירוש.
לאחר המלחמה והשואה לימדה ורטהיים בבית הספר למוזיקה בלארן, אך חלתה במחלה קשה ונפטרה ב-27 במאי 1949 בלרן, הולנד.
יצירות.
ורטהיים חיברה למעלה מתשעים יצירות, והלחנים שלה תוארו כ"עליזות, נאו-קלאסיות ולעיתים שובבות".
בלגיה באירוויזיון 1997
בלגיה באירוויזיון 2001
בלגיה באירוויזיון 1994
אי הדרכונים
אי הדרכונים של המלך פהד (בערבית: جزيرة الملك فهد, "אי המלך פהד"), או בקיצור אי הדרכונים, הוא אי מלאכותי הנמצא בין בחריין לערב הסעודית, במרחק כ-25 ק"מ ממערב לבירת בחריין, מנאמה, השוכנת באי הגדול של בחריין. הוא הוקם כחלק מבניית גשר המלך פהד המחבר בין שתי המדינות.
היסטוריה.
בנייתו של גשר המלך פהד, אשר נחנך בשנת 1986, כללה את בניית האי המלאכותי. תוואי הגשר נבחר כדרך הקצרה ביותר בין האי בחריין לערב הסעודית היבשתית. הוא נקרא על שמו של המלך פהד בן עבדול עזיז אל סעוד, שליט ערב הסעודית דאז.
גאוגרפיה.
האי הוא חלק מדרך המלך פהד. בתחנת הגבול הנמצאת באי הוקמו בנייני רשות גשר המלך פהד ומנהלות ממשלתיות אחרות, כמו גם שני מסגדים, שני מגדלי משמר חופים ושני מגדלים בגובה של כ-65 מטרים ובראשם מסעדות. באי אף מוקצה שטח נרחב לגנים.
תחנת הגבול מורכבת למעשה משני איים המחוברים על ידי מצר יבשה, כאשר הצד המערבי סעודי והמזרחי בחרייני.
התושבים היחידים הגרים באי הם עובדי רשות גשר המלך פהד, שלנים בבניין הסגל במרכזו של האי.
נעמי בטריק
נעמי פיי בטריק (באנגלית: Naomi Faye Battrick; נולדה ב-11 באפריל 1991) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
בטריק נולדה בקטרינג שבנורת'האמפטונשייר. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בתפקיד אורח בדמות מירנדה רוסקו בסדרה "The Bill". ב-2009 לוהקה לתפקיד טויה סוואן, נערה בת 15 החברה בלהקה, בסדרה "My Almost Famous Family" של ערוץ CBBC, בה כיכבה לצדן של דומיניק מור וראקי איולה. אחר כך שיחקה בטריק בסדרות טלוויזיה בהן "חדר מיון", ובתפקיד גרייס ג'ייקובס בסדרה "רופאים". בקולנוע הופיע בטריק בין השאר במותחן "Blood" משנת 2012 בתפקיד מרים פרברן. בינואר 2014 הצטרפה לצוות שחקני סדרת הדרמה "דרך ווטרלו" של ערוץ BBC One בתפקיד גבריאלה וורק. ב-2015 לוהקה לתפקיד אלי דלפונט-בוגרד בעונה השלישית של הסדרה "Crossing Lines". ב-2017 החלה לגלם את ג'וסלין וודבריג בסדרת הדרמה התקופתית "ג'יימסטאון" של ערוץ Sky One.
Porter Wayne and Dolly Rebecca
Porter Wayne and Dolly Rebecca (בעברית: פורטר ויין ודולי רבקה) הוא האלבום הרביעי המשותף של זמרי הקאנטרי דולי פרטון ופורטר ווגונר, אשר יצא ב-9 במרץ 1970 על ידי RCA ויקטור. הוא הגיע למקום ה-4 ברשימת אלבומי הקאנטרי האמריקאי ולמקום ה-137 בבילבורד 200. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים אשר הגיעו למקומות 9 ו-5 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ובנוסף הסינגל הראשון היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הטוב ביותר של צמד או הרכב בשיר קאנטרי".
רקע והקלטות.
הקלטות התקיימו בשלושת הימים הראשונים של חודש דצמבר ובנוסף היו שני שירים שהוקלטו במהלך יומיים בחודש אפריל כחלק מההקלטות של אלבומה "Always, Always" משנת 1969, בו השתתף פורטר ווגונר. הקלטות האלבום התקיימו בנאשוויל, טנסי בסטודיו B של RCA.
ב-26 בספטמבר 2018 הוא שוחרר מחדש להורדה דיגיטלית. בנוסף הוא הופץ ב-2014 כחלק ממארז תקליטורים ובשנת 2020 כחלק ממארז נוסף.
הצלחה מסחרית וביקורת.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-4 במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי שם נשאר במשך 25 שבועות. במצעד האמריקאי הרשמי האלבום הגיע למקום ה-137. "Just Someone I Used to Know", הסינגל הראשון מהאלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר בשיר קאנטרי להרכב או צמד.
נבאגיו
נבאגיו (יוונית Ναυάγιο - "הטרופה") או פנאגיוטיס (Παναγιώτης - שמה של הספינה), הוא מפרץ חולי קטן ומוקף צוקי אבן גיר תלולים משלושת צדדיו; בצפון-מערב האי זקינתוס באיים היוניים שבמערב יוון. בעבר היה החוף ידוע בשם חוף "גיורגיוס הקדוש של זקינתוס" (Άη Γιώργης της Ζακύνθου).
ב-2 באוקטובר 1980, בלילה סוער עם ראות ירודה, נטרפה הספינה פנאגיוטיס על חופו של מפרץ גיורגיוס הקדוש בשל כשל מיכני. הפנאגיוטיס אותרה ב-5 באוקטובר 1980 על ידי ספינת משטרה מקומית, ולפי גרסה אחת נשאה עליה מטען של כ-2,000 קרטונים של סיגריות מוברחות בשווי מוערך של 30 מיליון דרכמה. גרסה אחרת טוענת כי לא היו דברים מעולם וכי הקברניט לא הורשע בעבירה זו. אדרבא, 29 מקומיים הועמדו לדין בגין בזיזת חלקים מהספינה והמטען שנשאה. כך או כך, הכינוי "מפרץ המבריחים" דבק גם הוא במקום.
בתחילה התייחסו המקומיים אל הספינה הטרופה כאל מטרד המזהם את החוף, אך לאחר זמן מה הפך האתר לאטרקציה מבוקשת, והחוף דורג ב-2018 כאחד היפים ביוון ובעולם כולו, והוא אף מופיע בין תמונות הרקע של חלונות 10. המקום כיכב בדרמה הקוריאנית "Descendants of the Sun", והפך ליעד מבוקש בקרב תיירים קוריאנים וסינים. החוף נגיש רק בדרך הים או האוויר.
בוביאן סחופן
מודסט סחופן (בהולנדית: Modest Schoepen; 16 במאי 1925 – 17 במאי 2010), הידוע בשם הבמה בוביאן סחופן (בהולנדית: Bobbejaan Schoepen), היה זמר, בדרן, גיטריסט, קומיקאי, שחקן ומלחין בלגי. סחופן כתב וביצע 482 שירים בסגנונות מוזיקליים שונים, דוגמת קברט, שאנסון, קאנטרי, עממי, ווקאלי ופופ. במהלך הקריירה, סחופן מכר חמישה מיליון עותקים של שיריו ואלבומיו. הוא נולד בעיר בום, בלגיה למשפחה ענייה, ובסוף הקריירה, הוא הוכתר כאחד מ-200 האנשים העשירים ביותר בבלגיה.
ב-18 במאי 1961 סחופן התחתן עם זמרת האופרה והצלמת ההולנדית, ג'וזפינה יונגן. לזוג יש חמישה ילדים, רוברט (1962), מרים (1963), ג'קי (1964), פגי (1968) וטום (1970). במרוצת השנים, בנם הצעיר, טום, הפך למנהל המוזיקלי של סחופן.
שנותיו הראשונות.
סחופן נולד בעיר בום שבבלגיה למשפחה בעלת נפחייה. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, הוא ואחותו הקטנה ליז'ה נהגו לערוך מופעי וודוויל בעירם ובכפרים שמסביבה. בשנת 1943, החל ללמוד לנגן על גיטרה אצל הגיטריסט פרנס דה גרודט. בשנת 1944, הוא נרשם לאודישין הראשון שלו לרדיו בריסל.
קריירה.
בשנת 1943, בעת מלחמת העולם השנייה, סחופן ערך את הופעות הבכורה שלו בבירה הבלגית, בריסל. סחופן ביצע את השיר הדרום אפריקאי, "Mama, ek will 'n man hé" - שיר אנטי-גרמני, שנכתב כמחאה על מעשי הטבח שהגרמנים ביצעו במלחמה. כמה חיילים נאצים שנכחו בהופעה, הורידו אותו מהבמה ולקחו אותו אל מחנה ריכוז בסמוך לבריסל. באוקטובר 1944, הנאצים העבירו אותו אל גטו מכלן, שם הוכרח לשיר לכלואים בגטו, עד תום המלחמה.
בשנת 1945, סחופן וקיס ברוג הקימואת הצמד המוזיקלי, "שני בנים ושתי גיטרות". הם הופיעו בעיקר עם שירים דרום אפריקאים באמסטרדם ובבריסל. בשנת 1946, סחופן אימץ את שם הבמה שלו, בוביאן, מהשיר הדרום אפריקאי, "Bobbejaan klim die berg" (בעברית: בבון מטפס על ההר).
בשנת 1948, סחופן הוציא לאור את הלהיט הראשון שלו, "De Jodelende Fluiter", שהושר בשפה ההולנדית. בעקבות פרסום הסינגל, סחופן זכה להכרה בהולנד. בשנת 1949, סחופן התלווה אל צבא הולנד, וטס לסיבוב הופעות נרחב באיי הודו המזרחיים ההולנדים (אינדונזיה). סיבוב ההופעות מנה 127 הופעות שונות ברחבי איי אינדונזיה. לאחר מסע של 220 ימים, חזר לבלגיה, שם פרסם גרסאות כיסויי רבות לשירים נוסטלגיים, דוגמת "De lichtjes van de Schelde".
סיבובי הופעות.
יחד עם האמנים, ג'וזפין בייקר, קטרינה ולנטה, ז'ילבר בקו טוטס טילמנס, סחופן ערך סיבובי הופעות בעשרים מדינות שונות. סחופן היה לאחד האירופאים הראשונים שהופיעו בגרד או אופרי, בנאשוויל, אחד המוזיאונים הגדולים ביותר של מוזיקת הקאנטרי בארצות הברית. סחופן הופיע עם זמר הקאנטרי האמריקאי, רד פולי. בשנת 1974, הזמר, טקס ויליאמס, הוציא לאור דרסת כיסויי שלו לשיר "Fire and Blisters" של סחופן.
בשנת 1954, סחופן יצא לסיבוב הופעות בן שלושה חודשים באירופה, דרך גרמניה, איסלנד ודנמרק. ההופעה האחרונה של סחופן בסיבוב ההופעות הייתה בפולי ברז'ר בבריסל. בשנת 1955, ערך מספר הופעות בגרמניה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בשנת 1957, סחופן הופיע התכנית הטלוויזיה האמריקאית, המופע של אד סאליבן, בניו יורק. במהלך שהותו בארצות הברית, סחופן הקליט מספר אלבומים ב-RCA רקורדס, עם המפיק, סטיב שולס. שולס הציע לסחופן לחתום על חוזה הקלטות למספר שנים, אך סחופן, שהוחתם כבר בחברת הקלטות אירופית, סירב והחליט לא להמשיך את הצלחתו בארצות הברית.