צדוק עלון נולד בירושלים, ילד שביעי מבין שמונת ילדיהם של אסתר, ילידת ירושלים, ושל הרב חביב עלון, שהיה סופר סת"ם ומראשי העדה הכורדית בירושלים. בשנת 1972 סיים את בית ספר התיכון "מעלה", ולאחר השירות הצבאי השלים לימודי דוקטורט בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית.
עבודת הדוקטורט שלו "המוניזם הוא מן האפשר – הדוגמה השיטתית של שפינוזה" נכתבה בהנחייתו של פרופ' ירמיהו יובל, ומטרתה הייתה להראות כי ניתן להתיר את הסתירה הפנימית שקיימת בדבריו של שפינוזה על העצם, התארים והאופנים, ובדרך זו להציג את המשנה השפינוזאית כתאוריה קוהרנטית ונטולת סתירות פנימיות.
שירים, סיפורים קצרים ורשימות ביקורת פרי עטו התפרסמו בבמות הספרותיות השונות, בעיתונות הכתובה ובכתבי-עת מודפסים ומקוונים.
עלון נשוי ואב לשלוש בנות.
הפעילה החברתית וחוקרת האמנות קציעה עלון היא אחייניתו.
על יצירתו.
בשנת 2011 פרסם צדוק עלון את ספרו עמוד-שניים ליום – רומן הגותי היונק ממשנתו של שפינוזה ושוזר את רעיונותיו הפילוסופיים בהגיגי המחבר. ב"עמוד-שניים ליום" סיטואציות יומיומיות מתארות דילמות פילוסופיות. רעיונותיו הפילוסופיים של שפינוזה מקבלים ביטוי בהשתקפותם בחיי היומיום, ובעיות היומיום הפשוטות, האנושיות, מוצגות הן כבעיות שהזמן גרמן, והן ככאלו שחווייתן כִזכות מאירה את המציאות בת החלוף באור מן הנצח.
הקשר בין הפילוסופיה לחיים מקבל ביטוי גם בספרי השירה של עלון העוסקים בשני אספקטים של המציאות האנושית השלובים זה בזה: השמחה על הקיום מחד גיסא, והצער על חלופיות ההוויה מאידך גיסא. השירים בספר בהמולת היום והלילה אני שוכח וזוכר נוגעים בנצח ובחד-פעמיות ההוויה, בילדות ובבגרות, בזיכרון ובשכחה. מוטיבים דומים שבים ומופיעים גם בספר אנסה הקולמוס ואראה – ששמו כאותו משפט שהיה אביו של עלון כותב על קלף בטרם התחיל במלאכת כתיבת התורה.
בית הכנסת האוניברסיטאי ע&quot;ש ד&quot;ר ישראל גולדשטיין
שלום ולא להתראות (ספר מתח)
שלום ולא להתראות (באנגלית: The Long Goodbye) הוא רומן של ריימונד צ'נדלר, שיצא בשנת 1953. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של צ'נדלר, הבלש הפרטי פיליפ מרלו.
עלילת הספר.
עלילת הספר נפתחת כאשר מרלו מתבקש על ידי אחד מחבריו היחידים, טרי לנוקס, לסייע לו להימלט מלוס אנג'לס למקסיקו. לנוקס, שתיין מועד הסתכסך עם סינתיה, אשתו לשעבר, לה הוא נשוי בשנית. למרלו נהיר כי לנוקס נמלט כיוון שהוא משוכנע כי הוא חשוד בכך שפגע באשתו, אשר היא בתו של הרלן פוטר, מיליונר ואיל עיתונות ותקשורת. מרלו מסרב לתת ללנוקס לספר לו במה דברים אמורים, כדי שלא יאלץ לשקר בחקירה משטרתית. הוא מסיע את לנוקס לשדה התעופה הקרוב, שם ממריא לנוקס בטיסה למקסיקו. מששב מרלו לדירתו הוא נעצר בידי המשטרה בחשד שסייע למרלו להרוג את אשתו ולהימלט. מרלו מסרב למסור פרטים בחקירה ונכלא למשך שלושה ימים. כעבור שלושה ימים משוחרר מרלו לחופשי, היות שגופתו של לנוקס מתגלה במקסיקו ולצידה מכתב התאבדות, אשר כלל הודאה כתובה ובה מפרט לנוקס כי הרג את אשתו לבד ונמלט ללא סיוע. מרלו מסרב להניח למקרה, ולקבל את העובדה כי לנוקס רצח את אשתו. מרלו משוכנע כי לנוקס הופלל ברצח, נאלץ להימלט ולבסוף להתאבד. זמן קצר לאחר מכן נשכר מרלו על ידי איליין וייד למצוא את בעלה, הסופר רוג'ר וייד, אשר נעדר זה מספר ימים לאחר שאשפז את עצמו בגמילה מאלכוהול.
מרלו מצליח לאתר את וייד ולהשיבו לביתו. מרלו מתחבב על הסופר, המבקש ממנו לשוב ולבקרו. עד מהרה מתברר למרלו כי וייד אכול רגשות אשם בנוגע למותו של מן דהוא, ומרלו משתכנע כי היה לו קשר למותה של סינתיה לנוקס. הרלן פוטר, אביה של סינתיה לנוקס, מבהיר למרלו כי הוא דורש ממנו להפסיק את חקירתו בעניין רצח בתו. במקביל גנגסטר בשם מנדי מננדז איים על מרלו כי אם לא יניח לחקירתו אודות לנוקס הוא יפגע בו ואף יהרוג אותו. מננדז מספר למרלו כי לנוקס, אשר תחת השם הבדוי פול מרסטון שירת עמו בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, וכי יחדיו התנדבו בשעתו לקומנדו הבריטי ומאוחר יותר לשירות האווירי המיוחד. במהלך פשיטה בנורווגיה הציל לנוקס את חיי מננדז וחייל נוסף בשם סטאר, נפצע קשה ונפל בשבי הצבא הגרמני. מרלו מסרב להניח לחקירה, ומוסיף לנסות ולברר מי הפליל את טרי לנוקס ברצח אשתו ומי הוא הרוצח האמיתי.
מרלו מתואר בספר כגבר קשוח, ציני, חד לשון ושנון, המתנגש לעיתים קרובות עם אנשי המשטרה המרובעים, פועל בסביבה העירונית המאוכלסת בלוס אנג'לס, ונע בין בתי פאר של לקוחות עשירים לבין הסמטאות האפלות בשולי הכרך. גובהו כמטר ושמונים והוא שוקל כשמונים וחמישה קילוגרם. הוא שותה ויסקי (בעיקר בורבון) וברנדי. אף כי הוא שותה כמויות גדולות של אלכוהול ואם זאת כמעט אף פעם אינו משתכר עד אובדן שליטה מלא או חלקי. למעשה האלכוהול לא מאט אותו כלל, רק מקהה את הכאב על מנת לאפשר לו להמשיך ללא לאות במרדף אחר פתרון התעלומה שלפניו. הוא לא בררן לגבי טיב המשקה שלו פרט לכך שיוגש בכוס אם כי גם את העקרון הזה הוא מוכן לנטוש לעיתים עבור משקה הגון. מרלו הוא רווק כבן ארבעים ושתיים ובעברו שימש כבלש משטרה וכחוקר במשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס. את שאר הפרטים על פיליפ מארלו משאיר צ'נדלר לפרשנותו של הקורא. לאורך הספר לא מצוין אירוע או מקרה בעברו של מארלו אשר הפכוהו למריר וציני מחד, ועם זאת לוחם בלתי מתפשר למען הצודק החלש והנדכא. עם זאת ישנם רמזים ופרטים על עברו לאורך הספרים. אחד הרמזים האלה, המגלה טפח מעברו של מארלו כחייל לשעבר, מתגלה בשיחתו של מארלו עם נוריס, רב המשרתים, בספר "השינה הגדולה" ולאור הבקיאות הרבה שמגלה מרלו בנוגע ליחידות הצבא במלחמת העולם השנייה ניכר כי אף הוא לחם במלחמה. בספר נעזר מרלו בחברו הטוב, ברני אולס, החוקר הראשי של התובע המחוזי בעברו אשר הופיע גם בסיפור הקצר העד ובספר השינה הגדולה, והוא בלש בכיר במשרד השריף.
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה.
"שלום ולא להתראות" עובד גם לסרט קולנוע משנת 1973 בשם "שלום לנצח" אותו ביים רוברט אלטמן. בסרט מככבים אליוט גולד, בתפקיד החוקר הפרטי פיליפ מרלו, וסטרלינג היידן בתפקיד הסופר רוג'ר וייד.
נגזרת חלשה
נגזרת חלשה היא מושג בחשבון אינפיניטסימלי המהווה הכללה של מושג הנגזרת של פונקציה, ומתייחס גם לפונקציות לא-גזירות, שהן אינטגרביליות לפי לבג. הגדרה רחבה זו נעשית באמצעות פונקציית מבחן - פונקציה חלקה עם תומך קומפקטי המתאפסת מחוץ לקטע חסום כלשהו. הנגזרת החלשה של פונקציה גזירה שווה לנגזרת המקורית (החזקה) של הפונקציה, ובמובן זה נגזרת חזקה היא מקרה של נגזרת חלשה.
הגדרה.
תהא formula_1 פונקציה בתת-מרחב formula_2 אנו אומרים ש-formula_3 בformula_2 היא נגזרת חלשה של formula_1 אם,
לכל הפונקציות הדיפרנציאביליות בתחום בלתי מוגבל formula_7 אם formula_8 . הגדרה זו נובעת משילוב של טכניקת האינטגרציה בחלקים.
הכללה ל formula_9 ממדים, אם formula_1 ו - formula_3 הם במרחב formula_12 של פונקציות אינטגרביליות באופן מקומי עבור חלק מהקבוצה הפתוחה formula_13, ואם formula_14 הוא רב מדד, אנו אומרים כי formula_3 הוא formula_16- נגזרת חלשה של formula_1 אם,
לכל formula_19, כלומר, לכל פונקציות דיפרנציאביליות בכל התחום formula_20 שלהם קיימת תמיכה קומפקטית ב formula_21. אם ל formula_1 יש נגזרת חלשה, הוא לעיתים קרובות נכתב כך: formula_23 מכיוון שנגזרות חלשות הם ייחודיות (לפחות, עד לסט של מדידה אפס, ראה להלן).
דוגמאות.
לפונקציית הערך המוחלט |"u" : [−1, 1] → [0, 1], "u"("t") = |"t"|, שאינה דיפרנציאבילית ב"t" = 0, יש נגזרת חלשה-"v" שידועה כפונקציית הסימן שניתנת על ידי:
זו אינה נגזרת חלשה רק עבור U: כל w שהוא שווה לV כמעט בכל מקום הוא גם נגזרת חלשה עבור u. בדרך כלל, זו אינה בעיה, מאחר שבתאוריה של במרחבי L"p" וחללי Sobolev, שניהם ממלאים תפקידים דומים כמעט בכל מקום מזוהה.
הפונקציה האופיינית של המספרים רציונליים בשום מקום אינה גזירה אך יש נגזרת חלשה. מאז המידה לבג של המספרים רציונליים היא אפס, כך היא נגזרת חלשה. שים לב שזה אינו מסכים עם האינטואיציה שלנו שכן, כאשר נחשבו כחבר במרחב L"p", מזוהה עם הפונקציה אפס.
אם שתי פונקציות הם נגזרות חלשות של אותו התפקיד, הם שוות אלא על קבוצה עם מידת לבג אפס, כלומר, הם שוות כמעט בכל מקום. אם ניקח בחשבון כיתות שקילות של פונקציות, שבו שתי פונקציות הן שווה ערך אם הם שוות כמעט בכל מקום, ולאחר מכן את הנגזרת החלשה היא ייחודית.
כמו כן, אם U הוא גזירה במובן המקובל אז הנגזרת החלשה שלה זהה (במובן שניתן לעיל) לנגזרת (חזקה) הקונבנציונלית שלה. לכן הנגזרת החלשה היא הכללה של אחת החזקה. יתר על כן, הכללים הקלסיים לנגזרות של סכומים ומכפלות של פונקציות תקפים גם לנגזרת החלשה.
מושג זה מעורר את ההגדרה של פתרונות חלשים במרחבי Sobolev, אשר מועילים לבעיות של משוואות דיפרנציאליות ובאנליזה פונקציונלית.
סרגיי אוברוב
הרוזן סרגיי סמיונוביץ' אוברוב (; 25 באוגוסט (5 בספטמבר 1786 - מוסקבה; 4 בספטמבר (6) 1855) היה איש אצולה, ושר החינוך של רוסיה בשנים 1833–1849.
היה אחד המדינאים המשפיעים תחת קיסרותו של הצאר ניקולאי הראשון. נודע בשל תוכניתו לטפל בשאלת השתלבותם של היהודים באימפריה הרוסית וכמפתח "תאוריית העממיות הרשמית".