ב-16 בנובמבר 2011 טענו מקורות עלומי שם ממשרד החוץ הישראלי כי "אירלנד (היא) המדינה העוינת ביותר באירופה וכי היא "דוחפת את כל המדינות באירופה לאימוץ גישה קיצונית ובלתי מתפשרת". המקור העלום טען עוד כי "הממשלה האירית מאכילה את אנשיה בשנאה נגד ישראל", וכי "מה שאנחנו רואים כאן הוא בבירור אנטישמיות". בתגובה, מקור רשמי מטעם משרד החוץ של אירלנד הבהיר כי "הממשלה האירית ביקורתית כלפי המדיניות הישראלית בשטחים הפלסטינים הכבושים. היא אינה עוינת כלפי ישראל, והשערה שכזו היא שגויה לחלוטין". שר החוץ הוסיף כי "התפיסה כי הממשלה האירית מבקשת ללבות אווירה אנטי-ישראלית היא שגויה. אנחנו לא עוינים כלפי ישראל. אנחנו ביקורתיים כלפי מדיניותה, ובמיוחד בשטחים הפלסטינים הכבושים. אלו לא אותם הדברים"
החל מראשית שנות ה-2000, החלו בכירים בישראל ובקהילה היהודית באירלנד להתריע בפני מה שנראה כהתפשטותן של דעות אנטישמיות ואנטי-ישראליות קיצוניות באירלנד. בין היתר, בתחילת שנת 2012, ארגון למען סולידריות פלסטין-אירלנד החל בקמפיין לעידודו של "חרם תרבותי" על ישראל, אשר כתוצאה ממנו הלהקה האירית דרוויש (Dervish) ביטלה סיבוב הופעות אשר תוכנן להתקיים בישראל, בטענה כי החלטתם להגיע לישראל הפכה אותם למטרה לביקורת ארסית, ואף הובילה לניסיונות לפגוע בחברי הלהקה. קמפיין הפחדה זה גונה באופן רשמי על ידי בכירים בקרב ממשלת אירלנד. בניסיון למנוע התדרדרות נוספת של היחסים בין שתי המדינות, יצא יו"ר הכנסת, ראובן ריבלין, לביקור רשמי באירלנד בינואר 2012, שם התקבל בחמימות על ידי שרים וחברי ממשלה.
בשנת 2013, שר המשפטים היהודי-אירי אלן שאטר קיים ביקור רשמי בישראל. במהלך הביקור הדגיש השר כי "אירלנד היא ידידה של ישראל. יש לנו ממשלה באירלנד ששואפת להעמקת הקשרים. אבל יש לנו גם ממשלה באירלנד שמחויבת לתהליך השלום".
ב-10 באפריל 2018 הודיע שר הפנים, אריה דרעי, כי ימנע את כניסתו של הלורד ראש העיר של דבלין, מיהאל מק דונקה, לישראל, בשל תמיכתו בתנועת ה-BDS וקריאתו לגרש מהמדינה את שגריר ישראל באירלנד. הוא בכל זאת נכנס לישראל בגלל טעות טכנית וביקר ברמאללה. בעקבות כך שגריר אירלנד זומן לשיחת נזיפה אצל רודיקה רדיאן-גורדון, סמנכ"לית משרד החוץ
ב-15 במאי 2018, בעקבות מספרם הגבוה של ההרוגים הפלסטינים מירי צה"ל על גבול עזה, הוחזר שגריר אירלנד לארצו להתייעצויות.
אמנות דו-צדדיות.
בנובמבר 1995 חתמו אירלנד וישראל על אמנה למניעת כפל מס.
בית העלמין הדרום (חולון)
יחסי אירלנד - ישראל
יחסי אירלנד וישראל
יחסי ישראל-אירלנד
יחסי ישראל - אירלנד
יחסי ישראל ואירלנד
אייר מרוקו
ארנסט אודט
גנרל-אוברסט ארנסט אודט (בגרמנית: Ernst Udet; 24 באפריל 1896 - 17 בנובמבר 1941) היה טייס גרמני, אלוף הפלות במלחמת העולם הראשונה וממונה על ייצור המטוסים בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה שבמהלכה התאבד.
אלוף הפלות.
אודט נולד בפרנקפורט וגדל במינכן עוד כילד התעניין בתעופה ומטוסים. ב-2 באוגוסט 1914 התגייס לצבא וביקש להצטרף לחיל האוויר אך סורב בגלל קומתו הנמוכה (160 ס"מ). רק לאחר שלמד לטוס באופן פרטי הוא התקבל לחיל האוויר ב-אפריל 1915.
אודט שירת בטייסת של מנפרד פון ריכטהופן (הברון האדום) והצטיין בקרבות האוויר. עד לסוף המלחמה נזקפו לזכותו 62 הפלות והוא היה במקום השני לאחר ריכטהופן (80 הפלות). לאחר מותו של ריכטהופן הוא שירת תחת פיקודו של הרמן גרינג. בסוף המלחמה נאלץ לעזוב את מטוסו ולצנוח לאחר שהתנגש במטוס צרפתי. הוא זכה בעיטורים: צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, מסדר הבית של הוהנצולרן והעיטור הגבוה ביותר - פור לה מריט.
טייס פעלולים.
לאחר המלחמה השתמש אודט בכישוריו כטייס והפך לטייס פעלולים וטייס ניסוי. הוא השתתף במספר סרטים של לני ריפנשטל ואף במספר סרטים בהוליווד ובגרמניה. הפופולריות שלו הרקיעה שחקים. לאדם כזה הזדקק גרינג בבואו להקים את הלופטוואפה. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית וגויס ללופטוואפה.
בניית הלופטוואפה.
גרינג רצה להסתמך על חבריו הטייסים מהמלחמה בבניית חיל האוויר. הוא גייס את ארהרד מילך, ברונו לרצר וארנסט אודט. אודט שימש בתחילה כטייס ניסוי אבל ב-1936 מינה אותו גרינג לתפקיד פיתוח ואספקת כלי טיס. אודט קבל תפקיד זה בחוסר רצון. הוא התרכז בעיקר בפיתוח מטוסי צלילה יונקרס 87 Ju והזניח פיתוח מפציצים. הוא היה חסר מיומנות בנושאי ארגון, תיאום ופיתוח מטוסים חדשים. עד מהרה החלה ירידה בייצור מטוסים ובמחקר ופיתוח מנועים ומטוסים עתידיים. אודט ראה את כישלונו והחל לשתות אלכוהול ולאבד את ביטחונו העצמי.
התאבדות.
מצבו הנפשי של אודט התדרדר לאור כישלונות הלופטוואפה בקרב על בריטניה ואי יכולתו לארגן את ייצור המטוסים במידה מספקת. גרינג האשים אותו בכישלון כדי להטות את האשמה ממנו. אודט לא היה יכול לעמוד בלחץ והחליט להתאבד. ב-17 בנובמבר 1941 הוא ירה בעצמו בדירתו. כפי שנודע הוא כתב בשפתון אדום על קרש מיטתו: "איש הברזל, אתה אחראי למותי".
ההודעה הרשמית אמרה שהוא נהרג בניסוי על אמצעי לחימה חדש. נערכה לו הלוויה ממלכתית בהשתתפות היטלר.
גרור ושחרר
גרור ושחרר (באנגלית: Drag and Drop) הוא מונח בתחום המחשוב, הלקוח מעולם התוכן של הממשק למשתמש. מדובר במחווה (gesture, פעולת משתמש) אשר לפיה משתמש המחשב מסמן ובוחר רכיב תוכנה גורר אותו למקום אחר על המסך ושם עוזב אותו. זוהי אחת הדרכים ליצירת אינטראקציה בין משתמש לבין תוכנה.
פעולת הסימון עצמה יכולה להיות במספר דרכים, למשל: באמצעות העכבר - לחיצה בנקודת התחלת הסימון, החזקת כפתור העכבר במצב לחוץ, הזזת הסמן על פני האזור אותו רוצים לסמן, ולסיום - עזיבת כפתור העכבר. דרך אחרת או נוספת לסימון היא באמצעות הקלקה כפולה על הרכיב. במסכי מגע דרך הסימון היא באמצעות "מריחת" האצבע על פני הקטע אותו רוצים לסמן.
נקודת העזיבה יכולה להיות רכיב תוכנה אחר, למשל: כפתור, שדה טקסט, או כל רכיב תצוגתי אחר.
פעולה העזיבה עצמה גורמת ליצירת אירוע בתוכנה, ובהתאם לכך מתרחשת תגובה.
דוגמה לפעולת "גרור ושחרר": המשתמש מסמן קטע טקסט במסמך, ולאחר מכן גורר ועוזב אותו במקום אחר במסמך. התוצאה היא העברת הטקסט מנקודת המוצא אל נקודת היעד.
פעולת "גרור ושחרר" אינה מובנית באופן אוטומטי בכל תוכנה, ועל מתכנת המערכת לשלבה במקומות המתאימים, בהתאם לתכנון. לכאורה, קל ופשוט להשתמש בתכונה זו כאשר היא קיימת, אולם מצד אחר, לא תמיד המשתמש מודע לקיומה כלל. עובדה זו עלולה לפגום ברמת השימושיות של פעולה זו.
תיאור הפעולה.
להלן רשימת הצעדים שיש לבצע על מנת לקיים פעולת "גרור ושחרר":
פעולת הגרירה עצמה דורשת מאמץ פיזי רב יותר מהמשתמש מאשר היה הזזת העכבר ללא לחיצה על כפתוריו. מסיבה זו קשה לגרור את הרכיב במהירות ובאופן מדויק (ראה חוק פיט - ). יחד עם זאת, לפעולת "גרור ושחרר" יש יתרון בולט והוא - שרשור שתי פעולות נפוצות ונחוצות לכדי פעולה אחת. הסינרגיה המושגת כאן עולה לאין ערוך על חלופתה בביצוע פעולות בדידות ומתמשכות.
קשיים נוספים בביצוע הפעולה:
השימוש במערכות ההפעלה של מקינטוש.
בתחילת עידן המקינטוש נקראה בזמנו פעולת "גרור ושחרר" בשם "הקלק וגרור" (Click and Drag), ותפקידה היה לסייע בביצוע פעולות על קבצים, למשל: העתקם והעברתם בין דיסקים וספריות. מערכת ההפעלה System 7 הוסיפה את האפשרות לפתוח מסמך באמצעות יישום על ידי שחרור צלמית המסמך הנגרר על צלמית היישום.
במערכת ההפעלה System 7.5 השימוש בפעולת "גרור ושחרר" הורחב גם לביצוע פעולות הקשורות לזיכרון, כמו למשל: העתקה והעברת טקסט בתוך מסמך, או לתוך קובץ.
ברוב שנות קיומן של מערכות ההפעלה של מקינטוש, נעשה שימוש בעכבר בעל כפתור יחיד, אשר ביצע מגוון רב מאוד של פעולות, לרבות "גרור ושחרר". מסיבות ארגונומיות (של הנדסת אנוש), ומתוך מחשבה להקל על המשתמש לבצע את כל אותן פעולות בהן היה אמור לתמוך, תוכנן העכבר כך שכפתור ההפעלה היחיד שלו היה גדול מאוד יחסית למשטח העכבר העליון.
השימוש במערכת ההפעלה OS/2.
סביבת העבודה של מערכת הפעלה זו תומכת בביצוע פעולת "גרור ושחרר" על ידי שימוש בכפתור המשני של העכבר (לאו דווקא הכפתור השמאלי, אלא זה שהוגדר להיות משני). הכפתור הראשי תוכנן לשמש למטרות סימון ובחירה.
השימוש במערכת ההפעלה Windows.
מערכת ההפעלה "חלונות" תמכה מראשיתה בפעולת "גרור ושחרר" המוכרת לנו היום.
תמיכת HTML5.
מפרט ההגדרות של HTML5 כולל תמיכה מלאה בפעולת "גרור ושחרר". התמיכה בנושא זה מתבטאת ביכולות הבאות (בהתאם לצורך):
הדפדפנים גוגל כרום וספארי, וכן אפליקציית Gmail של Google, תומכים ב"גרור ושחרר" של תמונות וצרופות (Attachments) להודעות דואל.
תפעול במסך מגע.
מסכי מגע תומכים אף הם, באופן טבעי, בפעולת "גרור ושחרר", אלא שבהם הפעולה מתבצעת באופן שונה במעט: לחיצה ארוכה על הפריט גורמת לסימונו או בחירתו, ולאחר מכן על המשתמש לגרור את הפריט המסומן אל נקודת היעד ולעזבו שם. זו פעולת השחרור.
השימוש בסביבות פיתוח למתכנתים.