לקראת פרסום המסמכים שהודלפו מהחברה באוקטובר 2021, כתב קלג מזכר פנימי שאומר שאין ראיות שפייסבוק היא הגורם העיקרי לקיטוב ושהחברה לא "מרוויחה מקיטוב, למעשה, בדיוק להפך". מאוחר יותר הוא פרסם הצהרה פומבית האומרת שהדיווח על המסמכים "יחס מניעים כוזבים להנהגה ולעובדים של פייסבוק", ואמר שזה "פשוט שקרי שפייסבוק התעלמה מהמחקר הפנימי שלה על הנזק שהיא גורמת". לאחר פרסום המסמכים, הוא ערך מספר ראיונות פומביים בהגנה על החברה. באחד הראיונות הוא הצהיר כי "אני לא יכול לתת לך תשובה כן או לא", כשנשאל אם פייסבוק מילאה תפקיד בהגברת תוכן קיצוני לקראת ההסתערות על הקפיטול ב-2021. קליג ספג ביקורת על תפקידו בהגנה על החברה, בין השאר כאשר עיתונאי "הגרדיאן" ג'ון האריס, כינה אותו: "the fall guy for Facebook's failures" (אדם שמיוחסת לו האשמה במכוון באופן שקרי, על מנת להסיט את האשמה מגורם אחר).
חיים אישיים.
בשנת 2000 נישא למרים גונזלס דורנטס, עורכת דין ספרדייה מואיאדוליד. הם הורים לשלושה בנים. אשתו קתולית, וכך גם הם מגדלים את ילדיהם, אולם קלג הצהיר כי אינו מאמין באלוהים.
קלג מתגורר באתרטון, קליפורניה, לאחר שהתגורר בעבר בשכונת היוקרה פוטני, שבדרום מערב לונדון. יש לו גם בית במחוז הבחירה שלו לשעבר בשפילד. בעת שהיה סגן ראש ממשלת בריטניה, קלג ושר החוץ ויליאם הייג חלקו את השימוש באחוזת צ'בנינג, שהיא בדרך כלל מעונו הרשמי של שר החוץ של בריטניה.
ססיל רות'
תהליך אקספוננציאלי
הפילוסופיה של הפיזיקה
יוסף סרגוסי
רבי יוסף סרגוסי (או יוסי סרגוסי, ה'ר"כ, 1460 - ה'רס"ז, 1507) היה מחכמי צפת ומנהיגיה במאה ה-16, ורבו של רבי דוד בן זמרא (הרדב"ז). בקרב יהודי צפת נהגו לכנותו בשם "הצדיק הלבן" או "הצדיק של התרנגולים". האגדה אף מספרת עליו שזכה לגילוי אליהו.
ביוגרפיה.
נולד לרבי אברהם, בעיר סרגוסה שבספרד, ומכאן כינויו "סרגוסי".
רבי יוסף עזב את ספרד בזמן גירוש ספרד והתיישב בסיציליה. לאחר מכן עלה לארץ ישראל. בדרכו לארץ ישראל עבר בביירות, בצידון ובמצרים. במצרים קיבלו אותו בכבוד גדול, שכן שמו כבר התפרסם בעולם. במצרים גר כשלוש שנים ושם למד אצלו רבי דוד בן זמרא (הרדב"ז) ולאחר מכן עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר צפת. בצפת התקבל כמנהיג הקהילה ואף רבי יוסף קארו נהג בו כבוד גדול. בספר חרדים מוזכר שהיה מרבה שלום בין אדם לחבירו ובין איש לאשתו אף בין גוים.
סיפורי אגדה שנקשרו בשמו.
האגדה מספרת כי פעם אחת גזר הפחה על יהודי צפת שיביאו לו כמה מאות תרנגולים לבנים. באותה עת תרנגול לבן היה נדיר ביותר, ורוב התרנגולים היו צבעוניים. יהודים עלו לציונו של רבי יוסף שהיה ידוע כמחולל נסים, וכמי שזכה ל"גילוי אליהו" ובקשו שם רחמי שמים. התגלה רבי יוסף לאחד מהם בחלום ואמר שיביאו כמה מאות תרנגולים צבעוניים, ובדרך נס הפכו התרנגולים ללבנים.
עוד מספרת האגדה, כי פעם אחת הלך רבי יוסי מצפת להתפלל על קברו של רבי יהודה בר אילעאי, בדרכו התגלה לו אליהו הנביא ולמד עמו תורה. ביקש רבי יוסי כי לאחר מאה ועשרים שנה יקברו אותו במקום בו התגלה לו הנביא. ואכן נמצא קברו של רבי יוסי, על צלע ההר ליד קברו של רבי יהודה, בעין זיתים, בדרך לצפת.
ברטי פוגטס
הנס-הוברט 'ברטי' פוגטס (בגרמנית Hans-Hubert "Berti" Vogts; נולד ב-30 בדצמבר 1946) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק לאורך כל הקריירה בעמדת המגן הימני בבורוסיה מנשנגלדבך, זכה עמה בחמש אליפויות הבונדסליגה, שני גביעי אופ"א וגביע גרמני אחד, ונחשב לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה בכל הזמנים. פוגטס היה חלק חשוב בנבחרת גרמניה המערבית במהלך שנות ה-70, אז השתתף בחמישה טורנירים גדולים, וזכה עם הנבחרת ביורו 1972 ובמונדיאל 1974.
לאחר פרישתו, פוגטס החל בקריירה עשירה במיוחד כמאמן כדורגל, ועבד במשך 19 שנים באימון נבחרות גרמניה השונות, מתוכן שמונה שנים כמאמן נבחרת גרמניה הבכירה, עמה זכה כמאמן ביורו 1996. לאחר מכן אימן שנה אחת בבאייר לברקוזן, וגם בנבחרות נוספות ככווית, סקוטלנד, ניגריה ואזרבייג'ן. כיום פוגטס הוא היועץ הטכני של נבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים.
פוגטס נולד בביטגן שבגרמניה, וגדל במועדון העירוני, בו שיחק עד גיל 18. בשנת 1965 עבר לקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך של המאמן הנס וייסויילר, שם שיחק 14 עונות. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, 1965/1966, פוגטס היה שחקן הרכב קבוע, וכך גם בעונות הבאות. בעונת 1968/1969 הבקיע פוגטס שמונה שערי ליגה על אף היותו שחקן הגנה, וקבוצתו סיימה במקום השלישי. בעונות 1969/1970 ו-1970/1971, פוגטס היה חלק מתחילת תור הזהב של בורוסיה מנשנגלדבך בבונדסליגה, כאשר זכה עמה בשתי אליפויות רצופות, כשהוא מהווה חלק מחוליית הגנה שכללה את השוער וולפגנג קלף, והמגנים לודוויג מילר, קלאוס-דיטר זילוף והארטוויג בליידיק. בשנת 1971 פוגטס אף נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה. לאחר שתי זכיות אלו באליפות, בורוסיה מנשנגלדבך איבדה את הבכורה בליגה לבאיירן מינכן, שהתחרתה איתה על היוקרה הגרמנית בשנות ה-70, וזכתה בשלוש אליפויות רצופות. עם זאת, פוגטס וגלדבאך התנחמו בזכייה בגביע הגרמני בעונת 1972/1973, לאחר ניצחון 2:1 על פ.צ. קלן בגמר בו פוגטס שיחק 90 דקות. בעונת 1974/1975, עונתו האחרונה של וייסויילר בבורוסיה מנשנגלדבך, זכה פוגטס באליפות השלישית שלו במועדון, וגם בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על טוונטה אנסחדה ההולנדית. פוגטס הוסיף שתי אליפויות נוספות בשתי העונות הבאות, תחת המאמן החדש אודו לאטק, שבנה קבוצה חזקה אף יותר, כשפוגטס הוא חלק ממערך הגנתי שכלל גם את קלף, אולי שטיליקה, הנס-יורגן ויטקמפ, הנס קלינקהמר ופרנק שפר. עם זאת, עונת 1976/1977 הסתיימה באכזבה, כאשר הקבוצה הפסידה בגמר גביע אירופה לאלופות 1977 לליברפול בתוצאה 3:1. בעונת 1977/1978 פוגטס וגלדבאך כמעט זכו באליפות רביעית ברציפות, אך הפסידו אותה לפ.צ. קלן בגין הפרש שערים נחות. בעונת 1978/1979, גלדבאך ופוגטס זכו בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול על הכוכב האדום בלגרד, בו שימש פוגטס קפטן. בתום עונה זו, בה נבחר פוגטס ככדורגלן השנה בגרמניה בפעם השנייה בקריירה, פרש פוגטס ממשחק פעיל, לאחר שערך 419 הופעות ליגה במדי בורוסיה מנשנגלדבך, בהן הבקיע 32 שערים, ובנוסף, ערך 64 הופעות במפעלים האירופיים השונים, בהם הבקיע שמונה שערים.
קריירה בינלאומית.
פוגטס ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת מערב גרמניה בשנת 1967, וכעבור שלוש שנים השתתף עמה בטורניר הגדול הראשון שלו, מונדיאל 1970. פוגטס היה שחקן הרכב קבוע במונדיאל זה, בו הודחה גרמניה המערבית בחצי הגמר על ידי נבחרת איטליה, לאחר הארכה מרובת שערים. בשנת 1972 פוגטס זכה עם הנבחרת ביורו 1972, אך ישב על הספסל ולא שותף בניצחונות על נבחרת בלגיה בחצי הגמר ונבחרת ברית המועצות בגמר. בשנת 1974 זכה פוגטס עם גרמניה המערבית במונדיאל 1974 לאחר ניצחון 2:1 במשחק הגמר על נבחרת הולנד. פוגטס הפעם היה שותף מלא לזכייה זו, כשפתח בהרכב בכל המשחקים, ונכלל בנבחרת המצטיינים של המונדיאל. בשנת 1976 פוגטס וגרמניה המערבית הגיעו לגמר יורו 1976, בו נוצחו בבעיטות הכרעה על ידי נבחרת צ'כוסלובקיה, לאחר 2:2 בתום 120 דקות. הטורניר הבינלאומי האחרון בו פוגטס השתתף היה מונדיאל 1978. בטורניר זה פוגטס שימש כקפטן הנבחרת של גרמניה המערבית, שהודחה לאחר שלב הבתים השני. על אף האכזבה מההדחה המוקדמת, פוגטס נכלל שוב בנבחרת מצטייני המונדיאל. לאחר טורניר זה, פרש פוגטס מהנבחרת, לאחר שצבר 96 הופעות והבקיע שער אחד.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1979, מונה פוגטס כמאמן נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1990. בנוסף, החל משנת 1986 מונה פוגטס כעוזרו של פרנץ בקנבאואר באימון נבחרת גרמניה המערבית הבכירה, וסייע בהצלחתה של הנבחרת לזכות במונדיאל 1990. לאחר זכייה זו, פרש בקנבאואר מאימון הנבחרת, שהפכה בינתיים לנבחרת גרמניה המאוחדת, ופוגטס ירש את מקומו כמאמן הראשי, תפקיד אותו מילא במשך שמונה שנים, בהן הדריך את הנבחרת בארבעה טורנירים גדולים. בקנבאואר אמר לאחר איחוד גרמניה שאחרי שנבחרת גרמניה המערבית זכתה במונדיאל 1990, "גרמניה המאוחדת תהיה בלתי מנוצחת לאורך שנים רבות, וצר לי על שאר העולם". אמירה זו שמה מעמסה כבדה על כתפיו של פוגטס, שאכן זכה להיות המאמן הגרמני הראשון שקלט שחקנים מגרמניה המזרחית בנבחרת המאוחדת, כמו אנדראס תום, תומאס דול ואולף קירסטן. ביורו 1992 פוגטס והנבחרת הגרמנית לא הצליחו לעמוד בהבטחתו של בקנבאואר, כאשר הפסידו בגמר בצורה מפתיעה לנבחרת דנמרק בתוצאה 2:0. גם מונדיאל 1994 לא האיר פנים לפוגטס ולנבחרת גרמניה, שהודחה במפתיע ברבע הגמר, לאחר הפסד 2:1 לנבחרת בולגריה. ביורו 1996 פוגטס בנה נבחרת איכותית במיוחד שזכתה לבסוף בתואר, לאחר שהדיחה בחצי הגמר את נבחרת אנגליה המארחת בפנדלים, וניצחה בגמר 2:1 את נבחרת צ'כיה לאחר שער זהב של אוליבר בירהוף. לאחר זכייה זו, עלו המניות של פוגטס בגרמניה, והוא אימן את הנבחרת גם במונדיאל 1998, אך בדיוק כמו במונדיאל הקודם, כשלה הנבחרת ברבע הגמר כאשר הובסה 3-0 על ידי נבחרת קרואטיה. הביקורות כלפי פוגטס לאחר הכישלון במונדיאל זה הלכו וגברו, ובספטמבר 1998 אולץ להתפטר ממשרתו.