פיקארדית (בפיקארד: Picard, ) היא שפה קרובה מאוד לצרפתית, ונכללת בקבוצת השפות הרומאניות. שפה זו מדוברת באזור גבול צרפת-בלגיה; בחבל או-דה-פראנס ובמחוז ולוניה. פיקארדית ידועה במספר רב של שמות, אך תושבי חבל פיקרדי פשוט קוראים לה "פיקארד" ("Picard"). במקומות האחרים דוברי פיקארד השפה נקראת בשם אחר, ואחד ההבדלים היחידים בין דיבור בשפה באזורים השונים הוא המבטא.
הכרה.
האיחוד של בלגיה הצרפתית מכיר בשפת פיקארד כשפה אזורית רשמית של האזורים הצרפתיים בבלגיה, כשם ששפות נוספות הנפוצות במקום מוכרות כשפות רשמיות (דוגמאות: ולונית, דיאלקט לוריין, גרמנית פרנקונית). דווקא צרפת, הרואה בשפה הצרפתית את שפת הלאום היחידה, אינה מכירה בפיקארד כשפה רשמית של צרפת, וצרפתים רבים מתנגדים להכרה כזו.
מקורות ודיאלקטים.
פיקארד משתייכת לתת-המשפחה של השפות הגאלו-רומאניות, תת-משפחה של השפות הרומאניות.
אוצר מילים בסיסי.
כמה ביטויים.
מילים וביטויים רבים בפיקארד זהים או דומים לביטויים בצרפתית, אך בכל זאת הרוב המכריע של המילים והביטויים בפיקארד הם ביטויים שאינם דומים כלל למקביליהם בצרפתית.
הנה כמה ביטויים בפיקארד:
שימוש.
פיקארד לא נלמדת בבתי-ספר צרפתיים (לא כולל קורסים וכיוצא בזה), ובדרך כלל כשמדובר בלימוד פיקארד מדובר בלימוד על ידי בני משפחה בלבד. אף על פי כן, פיקארד עדיין משמשת מושא למחקר באוניברסיטאות לִיל ואַמיֶין שבצרפת. מאחר שבימינו אנשים מסוגלים לעבור ממקום למקום בקלות רבה יותר מבעבר, קיימים דיאלקטים רבים ומגוונים לשפת פיקארד. למרות שרוב אנשי הצפון מבינים פיקארד, פחות ופחות דוברים אותה, ואנשים דוברי פיקארד כשפת אם הם נדירים יותר ויותר, בעיקר בקרב אנשים מתחת לגיל 50.
אורתוגרפיה.
כיום פיקארד היא בעיקר שפה מדוברת. שיטת הכתב של פיקארד נחשבת באופן כללי לוולונית.
פורטונה דיסלדורף
פורטונה דיסלדורף (בגרמנית: Fortuna Düsseldorf) הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר דיסלדורף שבמחוז נורדריין-וסטפאליה. המועדון הוקם ב-1895.
המועדון, שהיה בשנות השבעים והשמונים מועדון קבוע בליגה הראשונה, הידרדר עם הזמן ובמהלך העשור האחרון מצא את עצמו אף בליגה הרביעית. פורטונה הצליחה לחזור לליגות המקצועניות ב-2008. בעונת 2011/2012 הקבוצה העפילה לבונדסליגה. בסוף עונת 2012/2013 הקבוצה ירדה לליגת הבונדסליגה השנייה. באפריל 2018 הבטיחה הקבוצה את חזרתה אל הבונדסליגה. ביוני 2020 ירדה הקבוצה פעם נוספת לליגת הבונדסליגה השנייה.
סגל הקבוצה.
(קפטן)
(בהשאלה מוטפורד)
פאטצ'י הפיראט
פאצ'י הפיראט
פוטי התוכי
פוטי (דמות)
פוטי (בובספוג)
שיר משמר
שִׁיר מִשְׁמָר (שִׁמְרִי נַפְשֵׁךְ) הוא שירו של המשורר נתן אלתרמן, שראה אור לראשונה במסגרת ספרו "חגיגת קיץ" (1965). פורסם בין השאר בכותר "ארבעים שירים של נתן אלתרמן".
השיר נכתב לבתו תרצה אתר ונסב על מכאובי החיים והנפש שחוותה, לצד עצות לחיים. המילים הראשונות של השיר ופסוקים מתוכו נטבעו בשיח הישראלי הציבורי והפרטי בתחום בריאות הנפש, ובמיוחד אצל נשים.
כתגובה ל"שיר משמר" כתבה תרצה אתר את "שיר הנשמרת".
גרסה מקוצרת של "שיר משמר" הולחנה על ידי סשה ארגוב עבור ההצגה חגיגת קיץ שהועלתה בתיאטרון הקאמרי ב-1972. בהצגה שרה אביבה שוורץ את השיר. שנה אחר-כך הקליטה חוה אלברשטיין את השיר במסגרת אלבומה "לו יהי". מבצעים נוספים של השיר כוללים את אחינועם ניני יחד עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, מרגלית צנעני, מתי כספי, יהודית רביץ, קובי אלדר עם ארנון פרידמן, דורית פרקש ושילה פרבר.
בשנת 1999 הקליט יוסי בנאי גרסה חדשה מוקראת בקולו לשיר, עטופה בלחן חדש של יונתן בר גיורא, ואשר יצאה באלבום פגישה לאין קץ - יוסי בנאי מגיש נתן אלתרמן.
בשנת 2011 הוקלט על ידי מיכה ביטון וחני דינור "שיר משמר שיר הנשמרת" ללחן של גידי קורן, שיר שמהווה דיאלוג בין שני השירים של אלתרמן ואתר.
בתי השיר ותכניו.
השיר המחורז כולל אחד עשר בתים. נושאיו הם מצבי החיים והנפש, והדברים המזיקים לבריאות הנפש והגוף ואף לעצם קיומו של האדם, ועמם התחינה והבקשה להישמר מהם, מבלי לאבד את עוצמת החוויה במצבי החיים השונים. השיר הארוך יחסית, בממדים של פואמה, הוא מונולוג יחיד הנישא אל דמות כאילו אלמונית אך ידועה היטב; הוא נושא אופי של אופרה. כברבים משיריו של אלתרמן, הדובר עומד במרכזו ונושא את דברו, כאשר הוא עובר מתוכחה, אל תחנונים, שאלות ותשובה, ותפאורת מצבים מילולית נותנת פירושים לדבריו תוך כדי מעברים אלו.
בבית הראשון פונה הדובר בגוף ראשון יחיד אל דמות נשית, ומתאר באמצעות דימויי עצם או תואר מטפוריים, את הנסיבות המורכבות שהיא נמצאת בהן ואת הסכנות השונות והמגוונות שאורבות לה; הוא משיא לה, בדאגה גלויה, עצות רבות כיצד להימנע מנזקם. הוא מפרט מהם הדברים שעליה לשמור, בהם: הנפש, הכוח - כוחות הנפש והגוף, החיים - איכות החיים ועצם הקיום, והבינה - השפיות, התושיה וכישורי החיים וההסתגלות אל הנסיבות והתמורות שהם מזמנים.
בבית הראשון מונה המשורר בזה אחר זה את "הדברים" המסכנים את ממוענת שירו. הם כוללים עצמים מוחשיים כביכול: ושמות תואר המייצגים מהויות מופשטות: השורות האחרונות חוזרות כמעין פזמון על השורות הראשונות.
בבית השני פורש המשורר תפאורת רקע של תחושות ורגשות לשירו, מעין תפאורה למונולוג הנאמר; הוא מתאר מבוכה, אי ודאות ואף זרות שהם מנת חלקה של החברה הסובבת, כמו אצל הנמענת.
בבית השלישי עובר המשורר לכאורה לעמדה מסבירה ורכה, ומצייר את האקלים הנפשי הפנימי המקווה, הרצוי - אבל שנעדר או איננו בנמצא. מיוצג בו האקלים הנעים והמוכר בהקשר הארצישראלי: והוא משרטט את התחושות הביתיות, הבטוחות, הרכות והמלטפות, אשר צריכות להיות מנת חלקה של נמענת השיר, לפי תקוותו של הדובר: וכמו בבית הראשון הוא מסיים עם שורות פזמון חוזר:
הבתים הרביעי וההחמישי ממשיכים את קווי התפאורה של הופעת הדובר על הבמה השירית, והם: הרחוב, השדרות, הציפורים העפות, הערב היורד על העיר הגדולה עד כדי חשכה והפנסים הנדלקים; ולצדם "נוֹשֵׁם הַיָּם".
בבית השישי הדובר חוזר על בקשתו לממוענת מילותיו, בשיר ובמציאות, במילים דומות ואחרות, אבל הפעם הוא נותן ביטוי גלוי יותר לאהבתו לנמענת, למצבה הנפשי הרעוע, הוא מפרט מרכיבים מכלל ישותה, בנפשה: בינה ולב, ובגופה: עור, שיער; וחוזר על דרישתו ממנה להגן על עצמיותה, ומבקש שכך תעשה בכוחותיה שלה:
לאחר מכן, בבית השביעי, מרחיב הדובר ומתאר מנעד מצבי נפש ורגשות שהנמענת חווה, הכוללים: דכדוך עד דיכאון, חרדה ופחדים, הזרה וניכור.
הבית השמיני עשוי שאלות רבות ארוכות וקצרות אל הנמענת, ועניינן ויכוח עם מבעים או אמירות שלה על משמעות החיים. בבית התשיעי עונה הדובר על כמה משאלותיו הרבות אל הנמענת. בידו תשובה למסכת החרדות והדכדוך שהיא חווה. בבית העשירי והאחד עשר חוזר הדובר ומבקש, מהנמענת, בלווית טון רך ומלטף, לשמור על נפשה.
שמרי נפשך
גברת קראב
בטסי קראב
עיר (פירושונים)
איש הים
נער הקסם
נער הפלא
נער קסם
יירי טרנקה
יז'י טרנקה
קרביניירי
הקרבניירי (השם הרשמי באיטלקית: Arma dei Carabinieri), הוא כוח המשטרה הצבאית של איטליה, שמבצע הן תפקידי שיטור צבאיים והן תפקידי שיטור אזרחיים. במקורו הוא הוקם ככוח השיטור של ממלכת סרדיניה. במהלך איחוד איטליה הוא מונה כזרוע הראשונה של הארגון הצבאי הלאומי. למרות שהקרביניירי השתתף בפעולות דיכוי האופוזיציה בתקופת המשטר הפאשיסטי, הוא גם היה אחראי על נפילתו ויחידות רבות שלו פורקו על ידי גרמניה הנאצית וכתוצאה מכך הצטרפו רבים מאנשיה למחתרת האיטלקית. מאז 2001 הוא מהווה אחד מארבע הזרועות של הכוחות המזוינים של איטליה.
היסטוריה.
הקרביניירי הוקמו על ידי ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה במטרה ליצור עבור ממלכת סרדיניה כוח משטרתי. קודם לכן תפקידי השיטור בוצעו על ידי כוחות הפרשים של סרדיניה (Dragoni di Sardegna corps) שהוקמו ב-1726 וכוח האדם שלהם היה התנדבותי. לאחר שהצבא הצרפתי כבש את טורינו בסוף המאה ה-18 ולאחר מכן נטש אותה לטובת ממלכת סרדיניה, מוסדו הקרבניירי בצו מלכותי ב-13 ביולי 1814.
הכוח החדש חולק לדיוויזיות על פי חלוקה של דיוויזיה אחת לכל מחוז. הדיוויזיות חולקו בהמשך לפלוגות, שהן בתורן חולקו למחלקות שפיקדו על תחנות המשטרה המקומיות, תיאמו את פעולתן, היו פזורים בכל רחבי הממלכה והיו בקשר ישיר עם הציבור.
ב-1868 הוקמה הדיוויזיה הרכובה של הקורזיירי (Corazzieri, המקבילים לקירסירים במדינות אחרות), שהייתה מלכתחילה משמר הכבוד של הריבון ומאז 1946 הם מהווים את משמר הכבוד של נשיא איטליה. בעקבות איחוד איטליה הוגדלו כמה מהדיוויזיות וב-24 בינואר 1861, הוטל על הקרבניירי להיות הכוח הראשון של הכוחות המזוינים של איטליה.
במאי 1915 כוחות צבא איטליה צעדו לנפת דרום טירול כדי לכתר אותה. דרום טירול הייתה טריטוריה בשליטת בעלי בריתם לשעבר, האימפריה האוסטרו-הונגרית. למגינים היה מספיק זמן כדי להכין ביצורים חזקים שם ובחבל קראס במזרח, והכוחות האיטלקים בפיקודו של הגנרל לואיג'י קאדורנה מצאו עצמם נהדפים בלחימה קשה. תפקידם של הקרבניירי היה להציב עמדות מכונות ירייה ככוח חסימה.
שנות השלושים והארבעים.