ב-25 באוגוסט 2021 חתם בהפועל ירושלים לעונה אחת. ב-2 בינואר 2022 שוחרר מהקבוצה. בתקופתו הקצרה בקבוצה שיחק בנט 13 דקות, קלע בנט 6.3 נקודות, לקח 3.3 ריבאונדים ומסר 0.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
בפברואר 2022 חתם בגאושיונג סטילרס מליגת הכדורסל הטאיוואנית.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA.
נכון לינואר 2017
נבחרת קנדה.
בשנת 2009 לקח בנט חלק באליפות אמריקה לנבחרות עד גיל 16 ובשנת 2010 באליפות העולם לנבחרות עד גיל 17. הוא סייע לנבחרת הקנדית לזכות במדליית הארד בשתי האליפויות.
הארגון לאי הפצת נשק כימי
הארגון למניעת נשק כימי
סחר אשורי בימי הממלכה הקדומה עם המושבות האשוריות באנטוליה
שריה עופר
שְׂרָיָה (יאיא) עופר (28 בינואר 1952 - 11 באוקטובר 2013) היה קצין בצה"ל, מפקד גדוד שקד וממקימי יחידת שלדג. סיים שירותו בדרגת אלוף-משנה, כמפקד חטיבת עזה. נרצח בביתו שבכפר הנופש ברוש הבקעה שבצפון בקעת הירדן.
קורות חייו.
שריה עופר נולד בחיפה לחוה ודוד עופר, לימים ניצב במשטרת ישראל.
גדל בירושלים. בנערותו למד בגימנסיה רחביה (במחזור שסיים ב-1970) והיה פעיל בתנועת הצופים.
בשנת 1970 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת חרוב. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושירת בבקעת הירדן בתקופת המרדפים. במהלך מלחמת יום הכיפורים היה מפקד בבית ספר למ"כים ויצא עם צוות של מפקדים למלחמה בגזרת סיני. לאחר המלחמה השתחרר מצה"ל, בעקבות נפילתו של אחיו הבכור, והיה חקלאי. בשנת 1979 חזר לצה"ל ונמנה עם מקימי יחידת שלדג. לאחר מכן כיהן במספר תפקידים, בהם: מפקד פלוגה בקורס קציני חי"ר בבית ספר לקצינים, בה"ד 1; מפקד גדוד שקד, ובתפקיד זה השתתף בפינוי ימית בשנת 1982. במלחמת לבנון הראשונה לחם כמפקד גדוד שקד בגזרה המזרחית; כשהקימו מחדש את חטיבת גבעתי כיהן כסגן מפקד החטיבה (בעת שמפקדה היה יהודה דובדבני). תפקידו האחרון בצבא היה כאשר פיקד על חטיבת עזה. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מצה"ל הקים בשנת 1988 את חברת הדלק ד.ג.ש. בהמשך הקים עסקים נוספים. בשנת 1998 הקים את כפר הנופש ברוש הבקעה בצפון בקעת הירדן. כפר הנופש נסגר לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000. בתחילת המאה ה-21, לאחר שעסקיו כשלו, שקע בחובות, ונעזר בדודו, איש העסקים יולי עופר. בשנת 2003 הועמד לדין על עבירות מס וזוכה מרוב האישומים נגדו. בשנת 2008 הורשע בהדחה בחקירה ושיבוש מהלכי משפט, ונדון לשישה חודשי עבודות שירות, שנת מאסר על תנאי וקנס בסך 20 אלף ש"ח.
בלילה שבין 10 ל-11 באוקטובר 2013 שמע רעשים בחצר ביתו שבאתר "ברוש הבקעה" שבצפון בקעת הירדן. הוא יצא מסף הדלת, ושם הותקף למוות בגרזנים על ידי שני מחבלים (פלסטינים). אשתו ברחה ונפצעה קל במהלך בריחתה. שני רוצחיו נלכדו כעבור יומיים על ידי השב"כ, וכעבור כחודש פרסם השב"כ שהרצח נעשה על רקע לאומני.
משפחתו.
אביו, דוד עופר, היה ניצב במשטרת ישראל ואחיהם הבכור של אנשי העסקים סמי ויולי עופר. אחיו הבכור של שריה עופר, רב-סרן , היה טייס קרב. הוא נהרג במלחמת יום הכיפורים, כאשר מטוסו, מדגם A-4 סקייהוק, הופל מעל רמת הגולן ב-11 באוקטובר 1973.
בינואר 1973 נישא לאסתר לבית קליין (בתו של פרופ' הלל קליין), ולזוג נולדו חמישה ילדים. בני הזוג התגרשו בשנת 2010. נישא בשנית, למוניק, והתגורר איתה בברוש הבקעה עד ליום רציחתו.
יאן זומר
יאן זומר (בגרמנית: Yann Sommer, נולד ב-17 בדצמבר 1988 במורגאס, שווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת השוער בבורוסיה מנשנגלדבך ובנבחרת שווייץ.
קריירת מועדונים.
זומר התחיל את הקריירה שלו בגיל 8 בקבוצת הילדים של הרליברג, שנה לאחר מכן עבר לקונקורדיה בזל. בשנת עבר לקבוצת הנוער של פ.צ. בזל, ובשנת 2005 הוא עלה לקבוצת המילואים של המועדון ובמקביל שימש כשוער שלישי של הקבוצה הבוגרת. בקיץ הוא הושאל לואדוץ על מנת לצבור ניסיון. בוואדוץ היה שותף לעלייה של המועדון לליגה הראשונה עסקת הלוואתו הוארכה, שנמשכה עד לחודש ינואר 2009. ב-20 ביולי 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ואדוץ. ב-7 בינואר 2009 הוא חזר לבזל עקב פציעתו של השוער פרנקו קוסטנסו. ב-7 בפברואר 2009 הוא ערך הופעת הבכורה שלו בליגה נגד יאנג בויז ברן באותה עונה רשם 6 הופעות בליגה. ב-16 ביוני 2009 הושאל לגראסהופרס ציריך בה הוא שיחק ב-33 משחקי ליגה. ב-14 ביוני 2010 חתם בבזל ל-5 שנים. בעונת שימש כשוער שני. בקיץ 2011 קוסטנסו סיים חוזה במועדון ושוחרר, וזומר הפך לשוער הראשון של הקבוצה. ב-14 בספטמבר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 1–2 על אוצלול גאלאץ. בסיום עונת הוא סייע למועדון לזכות בדאבל. בעונת זומר היה שותף בכל משחקי הליגה וזכה עם המועדון באליפות, והיה שותף להעפלה לגמר הגביע השווייצרי ולעלייה לחצי גמר הליגה האירופית. ב-10 במרץ 2014 חתם בקבוצה הגרמנית בורוסיה מנשנגלדבך לארבע שנים.
קריירה בינלאומית.
זומר היה פעיל בכל הנבחרות הצעירות של שווייץ. ב-22 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של שווייץ נגד בלגיה, במהלך המשחק הוחלף. זומר היה עם הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011 שנערכה בדנמרק, ואף שימש כקפטן הנבחרת. זומר עזר לנבחרת להגיע עד לגמר שם הפסידה שווייץ 0–2 לספרד ובסוף הטורניר נכלל זומר בנבחרת הטורניר. ב-30 במאי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד .
דימיטרי גרבובסקי
דימיטרי גרבובסקי (באוקראינית: Дмитро Грабовський; 30 בספטמבר 1985 - 23 בינואר 2017) היה רוכב אופניים וטריאתלט ישראלי-אוקראיני. אלוף העולם עד גיל 23 (2005) ומנצח חצי ישראמן (2015).
ביוגרפיה.
גרבובסקי נולד ב-1985 באוקראינה והתאמן שם ברכיבת כביש. הוא ניצח בבריחת יחיד במרוץ הכביש לרוכבים עד גיל 23 באליפות העולם ב-2005 שנערכה במדריד. באותה אליפות הוא סיים שני במרוץ נגד השעון בקטגוריית הגיל שלו וסומן כאחד מרוכבי העתיד בדבוקה המקצועית. הוא הוחתם ב-2007 על ידי הקבוצה הבלגית קוויק סטפ, אחת מהקבוצות הבולטות בדבוקה. דרכו לא צלחה בקבוצה הבלגית וב-2008 הוא הוחתם על ידי הקבוצה האיטלקית-אוקראינית ISD. במסגרתה השתתף בג'ירו ד'איטליה ב-2009 וסיים במקום ה-67.
בשנת 2013 עלה לישראל ועבר להתגורר עם הוריו בערד. התחיל להתאמן בקבוצת "דינאמו רייסינג" בהנחיית ויקטור קיטייב, שהיה מאמן נבחרת ישראל באופני כביש בשנים 2013-2011.
ונחשב לרוכב הטוב בישראל בזמן הזה.
בשנת 2014 התחרה כחלק משלשה (כל אחד מבצע מקצוע אחר) בישראמן נגב וביצע את הזמן רכיבה המהיר ביותר שבוצע על המסלול אי פעם 90 ק"מ בזמן של 2:20 שעות. בנוסף החל לעשות הסבה לתחום הטריאתלון ועבר להתאמן אצל תום מרמרלי (אלוף ישראל באיש ברזל בשנים 2012-2014) בקבוצת TRIHARD.
בשנת 2015 התחרה דימיטרי במקצה החצי ישראמן וניצח בקטגוריית הישראלים בפער של 30 דקות כאשר הוא קובע זמן כללי של 4:40 וזמן רכיבה של 2:33 שעות.
נפטר בגיל 31 מדום לב בינואר 2017.
ציון אלוף
ציון אלוף (1904 – 23 באוגוסט 2001) היה שופט ישראלי (1944–1948, 1952–1972) שכיהן כמנהל בתי המשפט הראשון (1948–1952) ומשנת 1952 ועד פרישתו כשופט שלום ראשי נודד, שתחום שיפוטו השתרע על כל רחבי המדינה.
ביוגרפיה.
אלוף נולד ברובע היהודי בירושלים למרדכי ורוחמה אלעלוף, בן לאחת המשפחות הספרדיות הידועות בעיר. בילדותו התחנך בתלמוד תורה.
בשנת 1919, בהיותו בן 15, החל את לימודיו בבית הספר העממי לבנים 'אליאנס', אותו סיים בשנת 1923.
את השכלתו התיכונית השלים בקולז' דה פְרֶר (College Des Freres) ביפו בהצטיינות בשנת 1926. הוא התיידד עם המזרחן מיכאל אסף, עבר לגור בחדר בביתו ולימד אותו ערבית מדוברת.
מחמת צמצום אפשרויות התעסוקה בימי המנדט הבריטי לתחומי ההוראה והפקידות הממשלתית, פנה אלוף לשורות הממשלה המנדטורית. אלוף השתבץ במשרת פקיד בבית משפט, זאת לאור השכלתו וככל הנראה מפאת מחסור באנשי מִנהל דוברי השפה הערבית, אותה ידע אלוף על בוריה. במסגרת תפקידו בתור פקיד בבית המשפט, עסק בעבודת הארכיון וההוצאה לפועל.
על מנת להתקדם בשורות הממשלה החליט ללמוד משפטים. ראשית נסע בשנת 1929 ללבנון, ולאחר מכן לפקולטה למשפטים באוניברסיטת סורבון שבפריז, ממנה שב לאחר חודשיים בשל קשיים כלכליים. בספטמבר 1929 מונה לכהונת רשם בבית משפט השלום בירושלים. את לימודי המשפטים השלים לבסוף במסגרת בית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים בשנת 1940.
עם תום לימודיו שובץ בתפקידים שונים במערכת המשפט המנדטורית, כשהאחרון שבהם היה לבלר ראשי בבית משפט השלום בירושלים.
בדצמבר 1944, בגיל 40, מונה לשופט שלום בתל אביב שבנפת יפו (ביחד איתו מונו גם אליעזר מלחי ויצחק קיסטר).
באותם הימים, שופטים לא נדרשו להיות עורכי דין טרם מינויים לכס השיפוט. לפיכך, רק עם מינויו למנהל מחלקת בתי המשפט בשנת 1949 נרשם אלוף בפנקס עורכי הדין.
עם קום מדינת ישראל היה אלוף בין השופטים שעברו בהצלחה את הביקורת של 'ועדת הטיהור' של המועצה המשפטית של המוסדות הלאומיים בפרשת מסמך השופטים החסוי. במסמך זה נכתב על אלוף: "שופט שלום בפתח תקווה. ישר ומוכשר. בעל ניסיון אדמיניסטרטיבי" כשלצד שמו הופיע הסימן (+) שסימן אותו כראוי להמשיך לכהן כשופט.
ביולי 1948 מינה שר המשפטים פנחס רוזן את אלוף למנהל מחלקת בתי המשפט במשרד המשפטים.
מינוי זה היה טבעי שכן הוא היה בעל הניסיון האדמיניסטרטיבי הגדול ביותר מקרב השופטים.