דובבוש (באוקראינית: Довбуш) הוא סרט היסטורי אוקראיני שביים אולס סאנין, המבוסס על חייו של אחד ממנהיגי הקרפטים אולכסה דוב-בוש. הסרט הוא אחד הסרטים היקרים ביותר בתולדות הקולנוע האוקראיני עם תקציב משוער של מעל 90 מיליון הריבניה.
זהו העיבוד הקולנועי השלישי על דמותו של דוב-בוש אחרי הסרטים "אולכסה דוב-בוש" משנת 1959 בבימויו של ויקטור איוואנוב עם אפאנסיי קוצ'טקוב בתפקיד הראשי ו"אגדת הקרפטים" משנת 2018 בבימויו של סרהיי סקבון עם ולרי חארצ'ישין
תקציר עלילת הסרט.
הרי הקרפטים. תחילת המאה ה-18. שלטונם האכזרי של הפולנים מאלץ את האיכרים לברוח אל ההרים. שני אחים, אולכסה ואיוואן דוב-בוש, מוגדרים כמחוץ לחוק והופכים למורדים. בחיפוש אחר נקמה באדונים שרצחו את הוריהם, האחים הופכים אויבים זה לזה. אחד שואף לעושר, השני לצדק. האיכרים מתחילים בהתקוממות בראשות אולכסה. הפולנים מצדם עושה הכל כדי להרוס את דוב-בוש. האגדה על האביר מהקרפטים גדלה. אגדה המעניקה השראה לדורותיהם של אלה הנאבקים על חירות ארצם. על כוחו ואהבתו של אולכסה דוב-בוש, על בגידה ועוול.
הפקה.
תקופת הצילומים החלה באוגוסט 2018. תחילה הופסקו מסיבות טכניות, מאוחר יותר עקב מגבלות הקורונה, בעקבות פרוץ מגפת הקורונה באוקראינה. בסופו של דבר, הצילומים החלו בתחילת יוני 2021.
צילומים בקנה מידה מלא התקיימו בקרפטים, באזור טרנופול וקייב. בין המיקומים ניתן למצוא טירות עתיקות (בפרט אחוזת סבירסקי) ואתרים היסטוריים אחרים שסייעו ביצירת האווירה של המחצית הראשונה של המאה ה-18.
ארסלנטפה
ארסלנטפה (טורקית Arslantepe - "תל האריה", הידוע גם בשמות החתיים מלידיה או מידואה, ובלטינית Melitene - מליטנה), הוא תל בשטח של 4.5 הקטאר ובגובה של 30 מטרים, השוכן במישור מלטיה שבמרכז אנטוליה, כ-12 ק"מ דרומית-מזרחית לנהר פרת. עדויות ארכאולוגיות באתר מעידות שהיה נושב החל באלף ה-6 לפנה"ס ועד לסוף התקופה הרומית. תקופת השיא של האתר הייתה התקופה הכלקוליתית המאוחרת עת נבנה בו המתחם המכונה "הארמון"; ומערכי קברים מלכותיים השתמרו גם מתקופת הברונזה המוקדמת. שכבות מאוחרות יותר הן מהתקופה הפלאו-אשורית והתקופה החתית, כולל ממצאים מתקופת הממלכות החתיות החדשות. מספר מחקרים מאז תחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 חשפו את המבנה הסטרטיגרפי של התל, המתחיל מסוף האלף החמישי לפנה"ס - שכבה שסומנה VIII; ומסתיים בתקופה החתית החדשה בשכבות I ו-II.
בשנת 2021 הוכרז התל כאתר מורשת עולמית.
ממצאים.
שכבה VIII, כלקולית מאוחר 1–2, 4300-3900 לפנה"ס - מתקופה זו שרדו מבנה בן שלוש קומות, ובו עדויות לכלים להכנת מזון, כגון מספר תנורים וממצאי חרס. החרסים הם מייצור מקומי אך עם קשר לדרום-מזרח טורקיה, ולכן נחשבים לחלק של קרקמיקת תקופת עובייד במובנה הרחב, עם קשרים למסופוטמיה עילית.
שכבה VII, כלקולית מאוחר 3–4, 3800-3400 לפנה"ס - שלב הבניין המוקדם ביותר של תקופה זו הוא בדמות מבנה מונומנטלי יחסית, שנחשב למגורי העלית. במבנה שאריות ציורי קיר ועמודים מטיוייחים בלבן לאורך הקירות. מאידך, בשכבה זו נמצאו בתי חומר פשוטים בעלי ממדים קטנים, הכוללים חדר עד שלושה חדרים. באחד החדרים התגלה ציור גאומטרי המורכב ממשולשים לבנים ושחורים לחלופין. בחלקה המאוחר של שכבה זו חשפו החפירות שני מבנים מונומנטליים מפוארים (3600-3400 לפנה"ס) שסביר בהחלט כי שימשו כשני מקדשים. בשני אלה המכונים מקדשים C ו-D התגלו חותמות על מאות כלי חרס וכן מאות קערות חרס אשר שימשו, ככל הנראה, לחלוקת מזון.
שכבה VIA, כלקולית מאוחר 5, 3400-3100 לפנה"ס - מקדשים C ו-D ננטשו בתקופה זו, שבמהלכה הגורם הדתי - אף שהיה עדיין קיים - איבד מחשיבותו המכרזית; מנגד מופעים ציבוריים החלו מתבצעים בחצר גדולה לפני מבנה חילוני כלשהו. המבנה הגדול ביותר שאותר מתקופה זו מכונה "הארמון הציבורי" - מבנה גדול במיוחד למגורי עלית ולשימושים שלטוניים, שהשתרע על פני שטח של 3,500 מ"ר. ציורי הקירות לא נועדו רק לשימושים אסתטיים ונודע להם תפקיד בארמון; הם כללו מוטיבים פיגורטיביים וסצינות של ממש, וצוירו על הדלתות ולאורך הפרוזדור המרכזי. הסברה היא כי הם כללו אידאולוגיות ומסרים בעל משמעות שכוונו לכל מי שנכנס אל הארמון. בחפירות מאוחרות ייתכן ונחשף גם חדר כס, והראיות מראות על כך שהייתה גישה ציבורית אל מתחם הארמון. קיימות ראיות לקיומם של תהליכים כלכליים ריכוזיים, ולמהלכים להנהגתה של מדינה מוקדמת; אך הארמון עלה באש והושמד בשנת 3100 לפנה"ס לערך ועימו נעלמה המערכת הפוליטית הקשורה אליו.
כל המבנים בתקופה זו נבנו על טרסות לאורך המדרונות, גובהם השונה מכריע את מיקומם ביחס לתפקידיהם והקונטקס הסימבולי שלהם. המבנים הוקמו על יסודות אבן, נבנו מחומר ועץ וקורו בחרסית. בין הממצאים מתרופה זו כלי חרס רבים וקבוצה של תשע חרבות מסגסוגת של נחושת ארסנית או כסף וכן 12 דוקרנים, וזהו ממצא החרבות המוקדם ביותר בתקופת הברונזה המוקדמת.
שכבה VIB1, תקופת הברונזה המוקדמתA1, 3100-3000 לפנה"ס - תקופה זו שהחלה עם הריסתו של המבנה המכונה "הארמון הציבורי", הייתה תקופה של שינוי. את סביבתו של הארמון תפסו מבני עץ ומכלאות לבעלי חיים; ומבנה חומר חדש בסגנון שונה קם מעל הארמון הקודם. תקופה זו התאפיינה גם בסוג ייחודי של חרסים שיוצר ביד מחומר אדום -שחור. הממצא המשמעותי ביותר מתקופה זו מכונה "הקבר המלכותי" - זהו ארון קבורה שהנח בקצה התל ומולא במתנות למת, כולל חפצי מתכת, כלי עבודה, תכשיטי נחושת, כסף וזהב.
שכבות VIC ו-VID 2750-2000 לפנה"ס - בתקופה זו אורגן היישוב בצורה שונה, דבר המציע שאוכלוסייה חדשה בנתה יישוב חדש על היישוב הקודם. תופעה זו מכונה "תקופת העיור השני". עם זאת ברי כי שרידיהם של חומת העיר ומגדל חצי מעוגל שרדו מהיישוב המקורי. בשכבה VID ניכר תהליך חדש של התפשטות הדרגתית של היישוב. תהליכים אלה של ארגון מחדש והתפשטות ממשיכים עד תקופת הברונזה התיכונה (שכבה VA, 2000-1750 לפנה"ס). ראוי לציין כי חומות היישוב השתמרו אל תוך תקופת הבהרזל, אולם העיר החתית החדשה הושמדה בידי סרגון השני מאשור ב-712 לפנה"ס. כמות דלה יחסית של ממצאים המשיכה ונמצאה באתר גם בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית.
המחקר באתר.
החפירות באתר החלו בשנות ה-30 של המאה ה-20 בידי משלחת צרפתית, והמשיכו בשיתוף משלחת איטלקית מאוניברסיטת לה ספיינצה בשנות ה-60 של המאה ה-20. משלחת זו ממשיכה וחוקרת את האתר עד היום. ב-45 שנות החפירה הראשונות התמקדו החפירות בממצא הפרה-היסטורי והפרוטו-היסטורי של התל, בעיקר בצידו המערבי והדרום-מערבי שבו שכנה ההתיישבות המוקדמת במקום. בשנת 2008 החלו חפירות בצד הצפון-מזרחי של התל ואלה מתמקדות בהתרחבות היישוב החתי ובמעבר אל התקופה החתית החדשה.
קלווין ג'ון
קלווין פיוס ג'ון (באנגלית: Kelvin Pius John; נולד ב-10 ביוני 2003 במורוגורו שבטנזניה) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת החלוץ במחלקת הנוער של קבוצת ראסינג גנק מליגת העל הבלגית ובנבחרת טנזניה.
קריירת מועדונים.
בין השנים 2019–2021 שיחק ג'ון במחלקת הנוער של ברוק האוס קולג' מטנזניה, ובשנת 2021 הגיע אל מחלקת הנוער של ראסינג גנק מליגת העל הבלגית.
קריירה בינלאומית.
ב-28 ביולי 2019 ערך ג'ון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה, כשנכנס כמחליף בתיקו 0-0 נגד נבחרת קניה במסגרת אליפות האומות האפריקאיות לשנת 2020.
הרי דאנקן
הרי דאנקן (באנגלית: Duncan Mountains) הם קבוצה של הרים, חלק מהרי המלכה מוד, בסמוך לחוף הים, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
אורכה של קבוצת הרים 33 קילומטרים, והם משתרעים בין שפכו של קרחון ליב אל מדף הקרח רוס, לבין שפכו של קרחון סטרום אל מדף הקרח רוס. בשל הקרחונים הגובלים ברכס ההרים, לרכס צורת האות H.
שיא גובהם של ההרים - 1,500 מטרים מעל פני הים
ההרים מבותרים ביותר.
היסטוריה.
גילוי ההרים.
ההרים התגלו בנובמבר 1929 על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של ריצ'רד בירד.
מקור השם.
בירד נתן להרים את שמם.
ההרים נקראים על שמו של ג'יימס דאנקן (James Duncan), מנהל חברת טייפלי בע"מ (Tapley Ltd), שהיה סוכן האוניות (shipping agent) עבור משלחת בירד בדנידין, שבניו זילנד.
לקריאה נוספת.
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 174
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 190
סלומון רייזנר
סלומון (סולי) רייזנר (1933 – 13 ביולי 2021) היה רופא ילדים ישראלי, חלוץ רפואת היילודים בישראל.
ביוגרפיה.
סלומון רייזנר נולד בדרום אפריקה למשפחה יהודית שהיגרה שמה מלטביה. הוא גדל בפרובינציית המדינה החופשית. התייתם מאימו בגיל צעיר. למד בבית ספר תיכון בעיר פרטוריה ושם גם סיים ב-1957 את לימודי הרפואה. בשל האפרטהייד ואירועים אנטישמיים במדינה החליט לעלות לישראל.
ב-1957 החל לעבוד בבית החולים קפלן. אחר כך התמחה ברפואת ילדים בבית החולים רוטשילד בחיפה. הוא יצא לשיקגו שבארצות הברית להשתלמות בנאונאטולוגיה, תחום שהיה בחיתוליו בישראל, ובהמשך השתלם בטיפול חירום ביילודים במונטריאול שבקנדה.