היפוקלמיה אשר מופיעה יחד עם היפרכלורמיה (יתר כלור בדם) נקראת "חמצת היפוקלמית"- באופן כללי, יתר כלור בדם מביא לאצידוזיס (חמצת) כתוצאה מעליה ב-anion gap, כאשר חמצת זו משולבת עם מיעוט של אשלגן בדם, זה יכול לנבוע למשל משלשול, או מ-renal tubular acidosis מסוגים 1 ו-2. לעומת זאת, היפוקלמיה אשר מופיעה יחד עם היפוכלורמיה (מיעוט כלור בדם) נקראת "בססת היפוקלמית" הנובעת מאובדן כלייתי- שימוש בתרופות משתנות, או היפראלדסטרוניזם אשר מביאים להגברת ההפרשה של כלור ושל אשלגן.
טיפול.
הטיפול במקרים של היפוקלמיה הוא מתן אשלגן. במקרים בהם מדובר בהיפוקלמיה חריפה מתן האשלגן מתבצע ורידית בוורידים בינוניים.
סוגי היפוקלמיה.
היפוקלמיה כתוצאה מבעיה כלייתית.
שימוש בחומרים משתנים יביא לאובדן מופרז של אשלגן בשתן. הדבר מסוכן בעיקר אצל חולי לב המטופלים בדיגוקסין, כי היפוקלמיה מעלה את הרעילות של דיגוקסין.
משתני לולאה
הפועל גבעת חיים
הפועל גבעת חיים הוא מועדון כדורמים ישראלי מקיבוץ גבעת חיים איחוד, שמשחק בליגה הלאומית בכדורמים.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1963, על ידי בני קיבוץ גבעת חיים יורם מנדלבאום וראובן שפע. מאז הקמתה הייתה לקבוצת צמרת וכבר בשנה הראשונה להקמתה זכתה באליפות המדינה בכדורמים. המועדון נוהל על ידי אנשי הקיבוץ, וכלל גם קבוצות נוער, נערים וילדים.
עד תחילת שנות ה-90 זכה המועדון להצלחות גדולות, שהפכו אותו למוביל בכדורמים הישראלי. שיאה של הקבוצה היה בסוף שנות ה-80 כשבמשך שלוש שנים (1987–1990) לא הפסידה אף משחק רשמי במסגרות מקומיות. המועדון זכה לאורך שנותיו ב-21 אליפויות ישראל, וב-18 גביעי מדינה, יותר מכל קבוצה ישראלית אחרת. כמו כן, הוא הגיע להישגים במפעלים בינלאומיים-המועדון הגיע למקום השני בגביע הים התיכון לאלופות ב-1986.
בין כוכביה במשך השנים היו טל סנונית, יואל סמואל, נמרוד דרייפוס, עופר פרידמן, בני לנג, זוהר רהב, ניר שמיר, רותם נוי המכונה גם "הג'ט" ועוד.
בשנים 1993 ו-1994 שבתה קבוצת הבוגרים מפעילות, היא חזרה לליגה ב-1995, ירדה לליגה השנייה ב-1998 ובשנת 1999 חזרה לליגה הראשונה.
בשנת 2008 התפרקה הקבוצה, ובשנת 2009 הוקמה הקבוצה מחדש בשם "הפועל גבעת חיים/עמק חפר".
בשנת 2011 חזרה קבוצת הבוגרים של האגודה לפעילות בליגה הארצית, ובשנת 2015 הקבוצה שבה לשחק בליגה הלאומית.
בעונת 2018/2019 קבוצת גיל ה-16 של המועדון זכתה בליגה הארצית והעפילה לליגה הלאומית בהנהגתו של נדב יגודה.
בתחילת עונת 2019/2020 חזר המאמן ושחקן גבעת חיים ונבחרת ישראל לשעבר, בני לנג הביתה ,על מנת להחזיר את גבעת חיים הגדולה.
מחלקת הנוער.
למועדון המפואר מחלקת נוער גדולה המונה כ-100 שחקנים ושחקניות החל מגילי 12-ועד לגילי 18.
מחלקת הנוער מתחילה בעונת 2021/2022 את הפריצה מאז פירוק המועדון והקמתו מחדש בשנת 2009 ומתחילה להילחם על מקומה בליגה בצמרת הטבלה.
במשך השנים עד לפירוק הקבוצה ב-2008 מחלקת הנוער של גבעת חיים היוותה חלק משמעותי מסגלי נבחרות הנוער של ישראל והייתה בין הקבוצות החזקות והשולטות בליגת הנוער.
בית ספר לשחייה והכנה לעולם הכדורמים.
המועדון מפעיל את בית הספר לשחייה. בית הספר פועל במשך כל השנה וקולט בנים ובנות בגילאי 5 - 12.
תוכנית האימונים בבית הספר לכדור מים כוללת אימוני שחייה המשולבים במשחקי כדור ומיומנויות משחק הכדור מים.
כמו בכל בית ספר לשחייה, לומדים הילדים את ארבעת סגנונות השחייה: חתירה, חזה, גב ופרפר ובנוסף משולבים משחקי כדור במים, כך על ידי שילוב של מיומנויות שחייה, פיתוח יכולות גופניות ושילוב משחקי כדור משיגים הילדים יכולת ספורטיבית רחבה, והכנתם לעולם הכדורמים.
ליקוריץ
אופבאו
אות ההגנה
אות ההגנה הוא אות שירות ישראלי המוענק על ידי משרד הביטחון, מכוח החלטות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים, למי שהיו חברים בארגון ההגנה. חלוקת האות החלה בשנת 1958. היה זה אות השירות הראשון שהוענק בישראל, על פעילות שלפני הקמת המדינה.
מקבלי אות ההגנה ששירתו בה לפחות שישה חודשים, היו זכאים באופן אוטומטי לקבל את עיטור לוחמי המדינה, המוענק משנת 1968.
את טקס החלוקה שנקבע ליוני 1958 החרימו אנשי סיעת החרות בשל אפליית אנשי הלח"י והאצ"ל (אותות עבורם נקבעו רק לאחר עליית הליכוד לשלטון), ערי ז'בוטינסקי סירב לקבל את האות בשם אביו המנוח זאב ז'בוטינסקי, שהיה מפקד ההגנה בירושלים, גם בשל סירובה של הממשלה להעלות את עצמות אביו לישראל.
משה שרת סירב לקבל את האות מכיוון שלא שותף בארגון החלוקה, אך לבסוף התרצה וקיבל את האות בחלוקה מיוחדת בבית הנשיא חודש לאחר מכן.
זכאות לאות.
אות ההגנה מוענק למי שעומד באחד מהתבחינים הבאים:
תל עכו
תל עכו הידוע גם כגבעת נפוליאון הוא תל בגובה של כשלושים מטר השוכן בחלק המזרחי של העיר עכו, סמוך מדרום לכביש 85. שטחו 200 דונם, אורכו כ-600 מטר ורוחבו המרבי כ-350 מטר. התל נמצא במרחק של כ-700 מטר מזרחית לחוף הים, וכ-750 מטר מצפון לתוואי הנוכחי של נחל נעמן. בתל עכו שכנה העיר עכו החל מתחילת היישוב במקום בעת העתיקה ועד תחילת התקופה ההלניסטית, כשמוקד העיר נע מערבה אל המקום שבו שוכנת כיום עכו העתיקה.
שמות התל.
לתל עכו מספר שמות:
היסטוריה.
התל יושב לראשונה בתקופת הברונזה הקדומה (3300 עד 2200 לפנה"ס), ובמקום קם יישוב חקלאי שננטש בשנת 3000 לפנה"ס לערך. היישוב בתל התחדש רק בתקופת הברונזה התיכונה (2000 עד 1550 לפנה"ס), ואז קמה בו עיר מבוצרת בחומה קיקלופית וסוללת מגן, ובה מצודת לבנים בת שתי קומות. במקום נחשפו שרידיו של שער העיר הפונה מערבה, ועל כן זכה לכינוי "שער הים". בתקופה זו נזכרה עכו בכתבי המארות המצריים. אותה עת הפך עמק עכו לגוש העירוני הגדול והצפוף ביותר בכל שטחה של ארץ ישראל, ויכול שנחשב לשני בחשיבותו רק לחצור. העיר המשיכה והתרחבה במהלך המאה ה-15 לפנה"ס אך בסופה חרבה בשרפה.
העיר הכנענית הגיעה לשיא פריחתה בתקופת הברונזה המאוחרת במאה ה-14 לפנה"ס ובמאה ה-13 לפנה"ס, ופעל בה נמל חשוב שעמד בקשרי מסחר עם קפריסין ועם ערי הים האגאי. הנמל שכן אותה עת בשפכו של נחל נעמן שהיה קרוב יותר אל התל. לצד החקלאות פעלו במקום תעשיות של עיבוד מתכות והפקת ארגמן מחלזונות. הכנענים הפיקו את הצבע משני סוגי חלזונות - ארגמונית אדומת פה ("Thais Haemastoma") וארגמון חד קוצים ("Murex Brandaris"). "חוף ארגמן" הסמוך לתל מנציח את הדבר באופן סמלי. עוד נזכרת העיר שלוש-עשרה פעמים במכתבי אל-עמארנה, בכתובות שנמצאו בעיר אוגרית, ליד לטקיה בסוריה, ובכתובות מצריות של סתי הראשון ורעמסס השני.
בראשית תקופת הברזל, המקבילה לכיבוש הארץ בידי שבטי ישראל, התיישבה בעיר אוכלוסייה חדשה המזוהה עם בני שרדנה, קבוצה אתנית שנמנתה על גויי הים. העיר לא נכבשה בידי הישראלים, והיא נזכרה בתנ"ך רק פעם אחת:
במאה ה-11 לפנה"ס החלה העיר שוקעת ושטחה הצטמצם, אך היא שבה לפרוח במאה ה-9 לפנה"ס תחת שלטון פיניקי. סנחריב החריב את עכו והעלה אותה באש בעת מסעו בארץ ישראל בשנת 701 לפנה"ס. עם זאת העיר שמרה על מעמדה כנמל חשוב עד אמצע המאה ה-7 לפנה"ס בטרם חרבה ועלתה באש שוב ותושביה גלו ממנה.
תקופת פריחה אחרונה בתל עכו באה לו בתקופה הפרסית, עת שטח היישוב התפשט מערבה והמרכז המסחרי של העיר התמקם בסמוך לחוף הים. כך החל למעשה תהליך הסטת המרכז העירוני אל שטחה של עכו העתיקה כיום, ובתקופה ההלניסטית עברו גם רובעי המגורים מערבה מן התל, והוא ננטש בסוף המאה ה-2 לפנה"ס. עם זאת, על התל נמצאו ממצאים מועטים גם מהתקופה הרומית ומהתקופה הביזנטית, ובתקופת ממלכת ירושלים ניצבה עליו מצודה צלבנית.
תל עכו נכבש במלחמת העצמאות במסגרת מבצע בן עמי שהתרחש בליל ה-14 במאי 1948. כיבושו הושלם בשעה 03:30 ואיפשר מעבר כוחות ישראלים צפונה וכן את כיבוש עכו ואת הסרת המצור מעל קיבוץ יחיעם.
התל כיום.
מצפון לתל עכו, מצידו האחר של כביש 85 נמצאת חורשת נפוליאון, וממערב לו שכן מגרש הכדורגל העירוני של עכו. על ראש התל ניצב פסל ברזל גדול בדמות סוס ועליו רכוב נפוליאון כשהוא מסתער ופניו לכיוון צפון. ב-3 בפברואר 2009 נחנך הפרויקט התיירותי "תל עכו", שבמסגרתו נסללה בתל מערכת שבילים להולכי רגל ולרוכבי אופניים, נבנו מרפסות תצפית ושולבו בנוף ממצאים ארכאולוגיים ותחנות מידע. מתוכננת גם הקמתו של אמפיתיאטרון על המדרון הדרומי של התל הצופה אל נחל נעמן ואל הכרמל.
הנדסה קרמית
הנדסה קרמית (מלשון קרמיקה) היא המדע והטכנולוגיה של יצירת אובייקטים מחומרים אי-אורגנים שאינם מתכתיים על ידי פעולות חימום.
התחום כולל טיהור חומרי גלם, לימוד והפקת תרכובות כימיות, התרכבותן, המבנה שלהם, ההרכב והתכונות. חומרים קרמים יכולים להיות בעלי מבנה גבישי או גבישי חלקית
בעלי טווח רחב בסולם המולקולרי. קרמיקת זכוכית עשויה להיות בעלת מבנה אמורפי או מבנה זכוכית עם טווח מולקולרי קצר או מוגבל. הן נוצרות מהיתוך מסה שהתגבשה תוך כדי קירור, או נוצרה ונתהוותה על ידי פעולות חימום.
מקור המונח קרמיקה במילה היוונית κεραμικός - keramikos שמשמעותה קדרות. היא קשורה גם למילה הקדומה בסנסקריט "לשרוף".
יישומי התחום הם רבים וכוללים טכנולוגיות בהנדסת חשמל, הנדסת חומרים, הנדסה כימית, הנדסת מכונות, כרייה, הנדסת אווירונאוטיקה, הנדסת חלל, רפואה, זיקוק, הנדסת מזון, אלקטרוניקה ועוד. מאחר שקרמיקה היא עמידה בפני חום, היא מהווה תחליף טוב ליישומים בהם מתכת ו פולימרים אינם מתאימים.
יישומים.