בעולם היווני-רומי העורלה נחשבה לסימן של יופי, נימוס וגבריות. בתקופת יוון הקלאסית והחברות הרומיות (המאה ה-8 לפני הספירה עד המאה ה-6 לספירה) נחשבה חשיפת עטרת הפין לפוגענית, ולא תואמת את אידיאל העירום ההלניסטי, וגברים בעלי עורלה קצרה נהגו לענוד רצועת עור כדי למנוע חשיפה מקרית. שחזור עורלה מסוג "משיכת עורלה" (ביוונית: אֶפּיסְפַּסְמוֹס) נערך לאורך ההיסטוריה על ידי חלק מהיהודים בחברה ההליניסטית ובחברה הרומית. המילה יצרה חסם עבור יהודים מהשתתפות בחינוך הספורטיבי ותחרויות הספורט שהתקיימו בעירום בגימנסיון, לפי המסורת ביוון העתיקה, והיו חלק משמעותי מהאזרחות בפוליס ההלניסטית; לכן ניסו חלק מהיהודים למשוך את עורלתם כלפי מטה, כדי לטשטש את המילה ולהקל את התקבלותם בחברה ההלניסטית. גם בתקופה שקדמה למרד החשמונאים נהגו המתייוונים בממלכת יהודה למשוך את עורלתם. חז"ל לא ראו בעין יפה את התופעה והטילו סנקציות הלכתיות על מי שמשך ערלתו ופסלו כהן שכזה מלאכול בתרומה (), וקבעו כי העושה זאת "אף על פי שיש לו תורה ומעשים טובים אין לו חלק לעולם הבא" ().
במאה ה-20, בתקופת מלחמת העולם השנייה, ערכו מספר יהודים ניתוחים לשחזור העורלה על מנת להימלט מרדיפת הנאצים.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 נוצר עניין מחודש בשחזור עורלה, והוחל בפיתוח טכניקות וחומרים מודרניים לשם כך. ב-1982 הוקמה קבוצת BUFF (Brothers United for Future Foreskins), אשר הציעה שימוש ברצועות דבק בביצוע שחזור עורלה בדרך לא-כירורגית. הארגון NORM (National Organization of Restoring Men) נוסד בשנת 1989 בסן פרנסיסקו כקבוצת תמיכה ללא מטרות רווח לגברים המשחזרים את עורלתם. ב-1991 הוקמה קבוצה בשם UNCIRC (UNCircuncising Information and Resources Centers), שהתאחדה ב-1994 עם ארגון NORM. מאז הקמתו נוסדו עוד מספר סניפים של NORM ברחבי ארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד וגרמניה.
שיטות בלתי כירורגיות לשחזור עורלה.
שיטות ומכשירים.
שחזור עורלה בלתי כירורגי מושג על ידי הרחבת רקמות והוא הדרך הנפוצה יותר לביצוע התהליך.
בסוג זה של שחזור ניתן להרחיב הן את עור גזע הפין והן את שאריות העורלה (שכבת העור החיצונית ושכבת העור הפנימית המוקוזית), אם נותרו כאלו לאחר המילה.
התהליך מתבצע על ידי מתיחת העור קדימה באמצעות הידיים, משקולות, רצועות אלסטיות או מכשירים ייעודיים.
כאשר משתמשים במשקולות או ברצועות אלסטיות יש להשתמש בנוסף במתקן המצמיד אותן לעור. לעיתים קרובות נעשה שימוש בסרט הדבקה רפואי למטרה זו.
אחת מהשיטות שבהן משתמשים ברצועה אלסטית וסרט רפואי היא שיטת ה-T-Tape, שפותחה בשנות ה-90 כדי להאיץ את תהליך השחזור.
ישנם מכשירי שחזור מסחריים ייעודיים, כגון CAT II Q, TLC, DTR ועוד, המאפשרים להצמיד את העור למתקן באופן נוסף (שלא באמצעות סרט) על ידי שימוש בחלקי סיליקון.
בנוסף, בחלקם ניתן להשתמש ללא רצועות אלסטיות (או במקביל לשימוש כזה) באמצעות גומיות, משקולות או ברגים.
בשנת 2021 נוצר מכשיר השחזור הישראלי הראשון, Mantor.
מתיחת העור גורמת להתרחשותו של תהליך התחלקות תאים, ובו הרקמה מתארכת ומתרחבת.
זוהי הסיבה לכך שתכונות העור החדש שנוצר יהיו זהות לתכונות העור שממנו הוא הורחב, אך לא ניתן לשחזר את קצות העצבים ואת השריר הטבעתי שבעורלה.
אמצעי זהירות.
יש צורך להתאים את המתח בשימוש בכל אחת מהשיטות השונות על מנת להימנע מאי נוחות, כאב או פציעה.
בשימוש לא נכון (כאשר מפעילים מתח רב מדי או למשך זמן ארוך מדי) קיימת סכנה של פגיעה ברקמה. פגיעה כזו תחלים לרוב לאחר כמה ימים ללא הפעלת מתח.
כיום קיימות המלצות שונות של משחזרים לגבי משך הזמן ומידת המתח שיש להפעיל.
חלקם ממליץ על הפעלת מתח מתון למשך מספר שעות ביום בעוד חלק אחר ממליץ להפעיל מתח גבוה למספר דקות ביום (לדוגמה על ידי שימוש בשיטות ידניות).
התקני כיסוי.
במקום לגדל עור חדש, או עד שנוצר עור שכזה בכמות מספקת במהלך השחזור, חלק מהמשחזרים בוחרים להשתמש בהתקן אשר יחזיק את העור הזמין מעל העטרה באופן דומה לשימוש שנעשה בקינודסמה ביוון העתיקה (אותה רצועת עור המוזכרת לעיל) .
מאחר שהעטרה מורכבת מקרום פנימי, אשר אמור להיות מכוסה ומוגן במקור על ידי העורלה, המטרה בכיסוי העטרה בעור על ידי שימוש בהתקן היא לדמות את כיסוי ההגנה לעטרה.
אם לא קיימת כמות עור מספקת לכיסוי העטרה ניתן להשתמש בכיסויים מסחריים מלאכותיים כגון עורלה תותבת העשויה מלטקס אשר מגינה ויוצרת סביבה לחה סביב העטרה (SenSlip) או בגד תחתון העוטף את הפין בבד עדין דו-שכבתי וממזער את החיכוך המופעל על העטרה (manhood).
שיטות כירורגיות.
ניתוח לבניית עורלה.
ניתן לבצע שחזור עורלה באמצעות ניתוח לבניית עורלה. לרוב, ניתוח זה כרוך בהשתלת עור הנלקח בדרך כלל משק האשכים על הפין. עור זה מכיל סיבי שריר בדומה לעור הפין.
עלויות הניתוח הן גבוהות ותוצאותיו עלולות שלא להיות מספקות. כמו בכל ניתוח להשתלת עור, קיימת סכנה להיווצרות סיבוכים קלים או קשים.
תוצאות השחזור.
זמן להשלמת התהליך.
תהליך שחזור עורלה בלתי כירורגי בשלמותו יימשך לרוב מספר שנים. הזמן הנדרש להשלמתו משתנה מאדם לאדם ותלוי בכמות העור שנותרה לאחר המילה, בשיטות השימוש, במשך זמן הפעלת המתח, בכמות העור הרצויה בסופו ועוד. התהליך דורש סבלנות ומסירות ולכן קיימים קבוצות תמיכה ואתרים שונים המיועדים למשחזרי עורלה ברחבי העולם (ראו קישורים חיצוניים).
תוצאות השחזור הכירורגי הן מיידיות, אך לרוב מתוארות כבלתי מספקות ורוב קבוצות השחזור ממליצות להימנע מביצוע הניתוח.
היבטים פיזיים.
השחזור יוצר העתק חיצוני של העורלה, אבל רקמות ייעודיות שהוסרו במילה אינן ניתנות להשבה. בפרט, "רצועת הרכסים" (Ridged Band), מבנה מעוצבב המקיף את הפין בקצה העורלה, ואחד מתפקידיו הוא לכווץ את פתח העורלה סביב העטרה.
קיימים הליכים כירורגיים אשר באמצעותם ניתן לצמצם את פתח העורלה המשוחזרת אך ניתן להשיג תוצאה דומה באמצעות הרחבת יותר עור במהלך השחזור. עור זה ייאסף בקצה העורלה ויתכווץ באמצעות סיבי השריר המצויים בתוכו. הסיבים הללו חלשים מ"רצועת הרכסים" ולכן יש צורך בכמות עור גדולה יותר. פתח העורלה המשוחזרת יהיה לרוב רופף יותר מעורלה טבעית, אך יש הטוענים שקשה מאוד להבדיל חזותית ביניהן.
בשחזור בלתי כירורגי לא ניתן לשחזר את הריסנית (Frenulum) המחברת בין העורלה לעטרה אם הוסרה במלואה או חלקה. הריסנית בעורלה הטבעית רגישה מאוד ותפקידיה הם לסייע לעורלה לכסות את העטרה ולהגביל את הפשלת העורלה אחורה כלפי הגוף. בשחזור כירורגי ניתן ליצור ריסנית מלאכותית אך היא לא תכיל את כמות העצבים הגדולה שבריסנית הטבעית ולא תהיה רגישה.
הצלקת אשר נוצרת כתוצאה מהמילה לרוב תוסתר בחלקה הפנימי של העורלה המשוחזרת.
ברוש (להקה)
ברוש הייתה להקת רוק וג'אז ישראלית שהוקמה בשנת 1978.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה על ידי אריאל זילבר בעת שגיבש להקת ליווי להופעותיו במהלך 1978. הוא קיבץ סביבו את הגיטריסט שמוליק בודגוב, נגן הבס יוסי מנחם, המתופף איקי לוי, והכנר טוני בראוור.
כשהסתיימו ההופעות המשותפות, נפרדו דרכיהם של חברי "ברוש" וזילבר. מירון רכטמן וזילבר רכשו מהלהקה את הציוד הטכני שלה, והקימו את חברת "בטי בם", ואילו ברוש המשיכו כלהקה עצמאית. שמוליק בודגוב ואיקי לוי היו שותפים גם בלהקת ששת יחד עם שם טוב לוי ויהודית רביץ. בקיץ 1978 הצטרפה הלהקה לתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", וטוני בראוור עזב את הלהקה. ברוש ניגנו בתחילה בעיקר בקטעי המעבר של התוכנית ובמשך הזמן קיבלו הכרה ציבורית. הם נודעו בקטעי המוזיקה האינסטרומנטליים שלהם, שקיבלו חיזוק משמעותי כשהקלידן דריו מלכי הצטרף ללהקה וליוו בנגינה את האמנים שהתארחו בה.
במשך שנותיה השתתפו חברי הלהקה בהקלטות רבות של אומנים, בהם עם:
ב-1984 הפיקו חברי ברוש מופע עצמאי שהתבסס בעיקר על קטעים מ"זהו זה!", על בסיס ג'אז, כולם אינסטרומנטליים. בסוף 1985 הקליטה וביצעה הלהקה לראשונה לכבוד הפסטיגל שיר בעל מילים בשם "סולו ברוש", שהלחין חבר להקה - דריו מלכי, למילים של אהוד מנור. ב-1986 התגלעו חילוקי דעות בין חברי הלהקה, והם החליטו על פירוקה. הלהקה התאחדה ב-1997 להופעה חד פעמית בתוכנית סיום העונה של "זהו זה!".
בתחילת שנות ה-90 היגר המתופף איקי לוי לארצות הברית. שם הוא עבד עם אומנים אמריקאיים דוגמת פאולה עבדול, טרייסי צ'פמן, וג'סיקה סימפסון. כיום הוא בעלים של 2 חברות הממוקמות בקליפורניה ועוסקת בייצור ומכירה של מצילות ותופים.
הבסיסט יוסי מנחם מיעט לנגן מאז פירוק ההרכב, והוא משמש כסמנכ"ל איגוד המוזיקאים הישראלי.
הקלידן דריו מלכי נפטר ממחלה בתחילת שנות ה-2000, ונקבר בארץ הולדתו - טורקיה.
יואב קוטנר כתב על הלהקה: "בכל זאת, בזכות שבע השנים הטובות שלה, תיזכר ברוש כנבחרת נגנים שהשפיעה מאוד על המוזיקה הישראלית בסוף שנות ה-70 ובמהלך שנות ה-80".
להקת ברוש
פיתול החגורה
פיתול החגורה (Cingulate cortex או גירוס הסינגולום) הוא אזור בקליפת המוח הלימבית.
הוא ממוקם לאורך הקירות הצידיים (לטרליים lateral) של החריץ המפריד בין ההמיספרות של המוח הגדול, מעל לכפיס המוח.
תפקוד.
פיתול החגורה כולל מנגנוני עיבוד ספציפיים עבור מידע חושי, מוטורי, קוגניטיבי ורגשי.
הוא אחד האזורים המרכזיים עבור אינטגרציה בין קוגניציה לרגש.
הוא משלב בין קלט המתקבל ממגוון מקורות הכולל התייחסות למוטיבציה, הערכה של טעויות והתייחסות לייצוגים מהמערכות הקוגניטיביות והרגשיות.