קוטון נולד בחווה חקלאית ששכנה בעיירה וורן שבניו המפשייר, והתחנך באקדמיית פיליפ אקסטר ובאוניברסיטת וסליין בקונטיקט. הוא היה בנם של הנרי לאנג ואליזבת מוזס קוטון. בעת היותו סטודנט היה שליש בסנאט המדינתי של ניו המפשייר. בשנת 1923 החל את כהונתו בבית הנבחרים של ניו המפשייר, והיה לאחד מחברי בית המחוקקים המדינתי הצעירים בהיסטוריה של ניו המפשייר. אחרי לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, החל לעבוד כעורך דין בלבנון. ב-1943 שב לבית הנבחרים המדינתי בניו המפשייר, ובאותה השנה היה מנהיג סיעת הרוב ובשנים 1945–1947 היה יושב ראש בית הנבחרים.
בבחירות האמצע ב-1946 נבחר קוטון לראשונה אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של ניו המפשייר. הוא כיהן שם עד 1954, אז התמודדות בבחירות מיוחדות לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את שארית כהונתו של הסנאטור צ'ארלס טובי, שנפטר בעודו מכהן. בנובמבר 1956 נבחר לתקופת כהונה מלאה בת שש שנים. קוטון הצביע בעד חוקי זכויות האזרח בשנים 1957, 1960 ו-1968, וכן בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכויות ההצבעה מ-1965 ובעד אישור מינויו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית. עם זאת, הוא התנגד לחוק זכויות האזרח של 1964 ולחוק ההגירה והאזרחות. הוא היה הסנאטור היחיד מניו אינגלנד שהתנגד לחקיקות אלה.
הוא היה מנהיג בולט בקרב הסיעה הרפובליקנית בסנאט, ולראיה עמד בראש הוועידה הרפובליקנית בשנים 1973–1975. בבחירות 1974 לא התמודד לתקופת כהונה נוספת. שלושה ימים טרם פגה כהונתו, התפטר קוטון כדי לאפשר למושל ניו המפשייר מלדרים תומסון למנות את לואיס ויימן למלא את מקומו. קוטון שב לגבעת הקפיטול באוגוסט 1975 לאחר שנדחו הבחירות לבחירת יורשו. אלה היו הבחירות הצמודות ביותר לסנאט בהיסטוריה של ארצות הברית, שעברו שתי ספירות של קולות הבוחרים ובעקבות זאת ויכוחים יצריים במליאת הסנאט, אשר אשר הסכימו שני המועמדים לצאת לבחירות ביניים. קוטון חזר לסנאט כמינוי זמני עד הבחירות המיוחדות בספטמבר 1975, שבניגוד לפעמים קודמות לא ערערו עליהן. אי לכך חזר קוטון ללבנון. במשך 43 שנה היה הסנאטור האחרון שחזר לסנאט באמצעות מינוי, עד אשר מינה מושל אריזונה דאג דוסי את ג'ון קייל למלא את מקומו של ג'ון מקיין ב-2018.
קוטון נפטר ב-24 בפברואר 1989 בלבנון והיה בן 88 במותו. הוא נטמן בבית העלמין סקול סטריט שבעיר.
אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי
אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי (באנגלית:Augustus Charles Gregory ; 1 באוגוסט 1819 - 25 ביוני 1905) היה חוקר אוסטרליה יליד אנגליה. בין השנים 1846 ו- 1858 הוא ערך ארבע משלחות גדולות. הוא היה הסוקר הכללי הראשון של קווינסלנד. הוא מונה לחבר חיים במועצה המחוקקת בקווינסלנד.
שנים מוקדמות.
אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי נולד בפרנספילד, נוטינגהאם, אנגליה. הוא היה השני מבין חמישה אחים שנולדו לג'ושוע גרגורי ופרנסס צ'רצ'מן. בין אחיו היו פרנסיס תומאס גרגורי, שהפך גם הוא לחוקר ידוע.
אוגוסטוס גרגורי התחנך באופן פרטי על ידי מורים ואחר כך על ידי אמו. בשנת 1829 היגרה המשפחה למערב אוסטרליה על סיפונה של ה"לוטוס", והגיעה למושבת נהר הברבורים ארבעה חודשים בלבד לאחר הקמתה.
משפחת גרגורי קיבלו בתחילה אדמות בגדה השמאלית של נהר סוואן, אך האדמה הייתה דלה, ובהמשך קיבלו שני שטחי קרקע נוספים, האחד במיילנדס ואחד באזור סוואן העליון. במשך חלק ניכר משנות ה -30 של המאה ה-19, אוגוסטוס עבד כדי להשלים את הכנסות המשפחה. זמן מה עבד כימאי, ובהמשך בשותפות עם אחיו כמודד אצל קבלנים. בדצמבר 1841 הוא הצטרף למשרד הסקר הממשלתי.
חקירות.
בשנת 1846, עם שני אחיו, פ. ת. גרגורי וה. סי. גרגורי, הוא ערך את החקר הראשון שלו. עם ארבעה סוסים הם עזבו את תחנת TN Yule שישים קילומטר צפונית-מזרחית לפרת' ב־7 באוגוסט 1846 וחקרו שטח נכבד של המדינה מצפון לפרת', וחזרו לאחר היעדרות של 47 ימים במהלכם הם עברו 1534 ק"מ.
שנתיים לאחר מכן הוביל גרגורי מסע לבדיקת מסלול נהר גסקוינה בחיפוש אדמות מרעה חדשות. המשלחת עזבה ב־2 בספטמבר 1848, חצתה את נהר מורצ'יסון ב־25 בספטמבר, אך האזור היה יבש מאוד והיה קשה להשקות את הסוסים. גרגורי החליט לפנות שוב דרומה בתחילת אוקטובר, וב־6 באוקטובר החליט לנוח ליד נהר מורצ'יסון. המשלחת חזרה לפרת' ב -12 בנובמבר לאחר שמצאה מרעה טוב. למרות קשיי אספקת מים. הם עברו כ־2414 ק"מ בתקופה של עשרה שבועות.
בשנת 1854 בעודו משמש כעוזר מודד במערב אוסטרליה, התבקש גרגורי להוביל משלחת למרחב הפנימי - מנקודת מפגש במפרץ מורטון ליד בריזביין. אחיו, ה.ג. גרגורי, היה סגנו השני וכן הצטרף הברון פון מולר כבוטנאי ואת תומאס ביינס כצייר. היו במשלחת 19 גברים בסך הכל, עם 50 סוסים ו 200 כבשים. המשלחת עזבה את מפרץ מורטון דרך הים ב־12 באוגוסט 1855, ופורט אסינגטון נצפה ב -1 בספטמבר. למחרת הספינה שלהם עלתה על שרטון ולא ניתן היה לשוט עד 10 בספטמבר. הם המשיכו לפירס פוינט (מפרץ ג'וזף בונפרטה), ובסוף החודש הגיעה לשפך נהר ויקטוריה. המשלחת התפצלה, כאשר קבוצה אחת עלתה בנהר בתוך סירות, ואילו אוגוסטוס גרגורי הוביל את הקבוצה השנייה. במהלך המסע הזה יצר גרגורי קשר עם הילידים אנשי גורינדג'י, הקשר הראשון אי פעם עם אירופאים.
אוגוסטוס גרגורי עשה עסקה עם אחד הילידים כדי שישמש כמדריך ויוביל אותו למקום הידוע האחרון של החוקר הנעדר לודוויג לייכהרדט.
שתי הקבוצות התאחדו מחדש ב -20 באוקטובר. גרגורי הוביל כמה גיחות במעלה נהר ויקטוריה והתחקה אחר נחל סטורט לאורך 483 ק"מ עד שנעלם במדבר תנאמי. הצוות חזר למחנה הבסיס בעונה היבשה של 1856. ב־2 ביולי 1856 השאיר גרגורי כתובת על עץ בואב גדול (מה שנקרא "עץ גרגורי"), המציין היכן השאיר מכתב למקרה שצוות המשלחת ילך לאיבוד. כשפנו מזרחה, המשלחת חקרה את נהרות אלזי, רופר ומקארתור, ואז נעה חזרה לבריזביין דרך נהרות פלינדרס, בורדקין, פיצרוי וברנט. הם הגיעו לבריזביין ב־16 בדצמבר 1856 לאחר שסקרו שטח אדמה נרחב. בתוך שישה-עשר חודשים נעה המשלחת לאורך 3219 ק"מ לאורך הים ו-8047 ק"מ דרך היבשה.
בספטמבר 1857 נשכר גרגורי על ידי ממשלת ניו סאות' ויילס כדי לחפש אחר עקבותיו של לודוויג לייכהרדט, חוקר עמית. הוא נעלם במסע קודם. משלחת בת תשעה אנשים הוקמה עם גרגורי כמפקד ואחיו, סי.פי גרגורי, כסגנו. ב־24 במרץ 1858 יצאה המשלחת מג'ואנדה סמוך לעיירה הנוכחית טארום. ב־21 באפריל נמצא עץ המסומן ב- L בקו רוחב 24 מעלות 35 דקות ואורך 146 מעלות 6 דקות. ב -15 במאי היובש היה גדול כל כך שהמסע פנה דרומה כדי להציל את הסוסים, והגיעו לנחל סטרזלצקי ב־14 ביוני. בהמשך דרכם דרומה, ב־26 ביוני החליטו להמשיך לאדלייד, שאליה הגיעו בסוף יולי 1858.
חיים מאוחרים.
גרגורי לא ביצע שום חקירות נוספות אך מונה לסוקר הכללי של קווינסלנד בשנת 1859. מאוחר יותר הוא התעמת עם ויליאם אלוקוק טולי, שבשנת 1875 הפך למנהל הכללי של הסקר במקום גרגורי.
בשנת 1862, הוא בנה בית החווה שברוזאלי בבריזביין, בו הוא חי עד מותו.
בשנת 1865 הגישו גרגורי, מוריס צ'ארלס אוקונל וג'ון דאגלס בקשה למענק אדמות מיוחד להקמת אולם לבונים החופשיים בבריזביין. מענק שניתן ב־15 בינואר 1865.
משנת 1880 ועד מותו בשנת 1905 הוא כיהן כחבר מועצה של אזור טואונג וראש העירייה של העיירה טואונג.
ב־10 בנובמבר 1882 התמנה גרגורי לחבר במועצה המחוקקת בקווינסלנד (מינוי לכל החיים).
עם אחיו, פרנסיס תומאס גרגורי, הוא פרסם את דוחות המחקר שלהם בחקר האוסטרליה בשנת 1884.
ב־6 בנובמבר 1903 הוענק לגרגורי תואר אביר, במסדר סנט מייקל וסנט ג'ורג' כהוקרה על שירותו כמנהל כללי וחבר במועצה המחוקקת של קווינסלנד.
גרגורי נפטר ב־25 ביוני 1905 בבית מגוריו בבריזביין. גרגורי נקבר במדרון הצפוני של הגבעה שמתחת לקברו של המושל סמואל בלקאל עם טקסים אנגליקניים שניהל ידידו הכומר תומאס ג'ונס.
ג'יי הרננדז
חבייר מנואל הרננדז ג'וניור (בספרדית: Javier Manuel Hernandez Jr.; נולד ב-20 בפברואר 1978) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא מגלם את תומאס מגנום ברימייק של רשת CBS "מגנום, בלש פרטי".
ראשית חייו.
הרננדז במונטבלו, קליפורניה, בנם של איזיס (מלדונדו), מזכירה ורואת חשבון, וחאבייר הרננדז, מכונאי, שניהם דור שלישי למקסיקנים-אמריקאים. יש לו אחות צעירה, אמיליה, ושני אחים גדולים, מייקל וגבריאל. הוא למד במכון הטכני של דון בוסקו ברוזמיד, קליפורניה, אך עבר לבית הספר התיכון שור במונטבלו בשנתו האחרונה. בעת שנסע במעלית בגובה רב בלוס אנג'לס, פנה אל הרננדז מנהל הכישרונות האוורד טינר שאמר לו שיש לו כל מה שנדרש כדי להצליח בהוליווד. הוא רשם את הרננדז לבית הספר למשחק ושלח את תמונותיו לסוכני הליהוק.
קריירה.
בין השנים 1998–2000 גילם הרננדז את אנטוניו לופז בסדרת הטלוויזיה "Hang Time". הרננדז זכה להצלחה בתפקידו לצד קירסטן דנסט בסרט הקולנוע "את מטורפת, אתה חתיך". מאז הוא הופיע בכמה סרטי קולנוע, כולל את התפקידים הראשיים בסרט "דרכו של קרליטו: עלייה לשלטון", סרט האימה "הוסטל" משנת 2005 ובסרט "מגדלי התאומים". הרננדז הופיע בסרט האקשן/פשע "טייקרס", אשר הוקרן לראשונה באוגוסט 2010.
הרננדז הופיע בסרט ההמשך "דרכו של קרליטו" בשנת 2005 בתפקיד קרליטו בריגאנטה, התפקיד ששיחק אל פצ'ינו בסרט המקורי משנת 1993 "דרכו של קרליטו".
הרננדז גילם את פקסטון בסרט "הוסטל" של איליי רות' משנת 2005 ובסרט ההמשך שלו משנת 2007, "".
בשנת 2015 הוא הופיע בסרט "מקס" כסמל בצבא ארצות הברית שהוקצה לו כלב הצלה בשם מקס, אשר היה בטראומה ממותו של המטפל הקודם שלו.