ג'ובני ריביסי
זכויות להט&quot;ב בנפאל
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בנפאל מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית חוקית במדינה מאז 2007, אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים. עם זאת, זכויות להט"ב בנפאל מוגדרות מהמתקדמות ביותר ביבשת אסיה, בעוד החוקה הנפאלית מכירה בזכויות להט"ב כזכויות יסוד.
לאחר סיום תקופת המלוכה ומלחמת האזרחים (1996–2006) בנפאל, הומוסקסואליות הפכה לחוקית ברחבי המדינה בשנת 2007 יחד עם הכנסת מספר חוקים חדשים אשר כוללים במפורש הגנות על בסיס נטייה מינית. החוקה הנפאלית, שאושרה על ידי האספה המכוננת ב-16 בספטמבר 2015, כוללת מספר הוראות המתייחסות לזכויות להט"ב אשר כוללות בין היתר זכות לקבלת תעודת אזרחות בהתאם לזהותו המגדרית של הפרט ואיסור אפליה מכל עילה לרבות מין מצד המדינה ומצד גורמים פרטיים.
מעמד בחוק.
לפני מעברה של ממלכת נפאל לרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל בשנת 2007, יחסים הומוסקסואלים פרטיים בין מבוגרים בהסכמה הוגדרו כפשע ברחבי המדינה. בין היתר, קרוס-דרסינג הופלל גם כן על פי חוקים שונים נגד "חוסר מוסריות ציבורית". הוראות כאלה בוטלו לאחר תום תקופת המלוכה.
גיל ההסכמה בנפאל הוא 18 שנים, עבור זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
נפאל אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
סוניל באבו פאנט ואחרים נגד ממשלת נפאל.
אחד המקרים הראשונים שקבעו את השינוי בחקיקה בנוגע לזכויות להט"ב בנפאל היה התיק של בית המשפט העליון משנת 2007, סוניל באבו פאנט ואחרים נגד ממשלת נפאל. לאחר השתתפותם בהפגנות שהפילו את המלוכה, קבוצות זכויות להט"ב, הוגדרו תחת התעלמות במידה רבה על ידי הממסד הפוליטי הנוכחי, ופנו למערכת המשפט כגישה להבטיח את זכויותיהם. באפריל 2007, קואליציה של ארגונים המייצגים אזרחי להט"ב נפאלים הגישה עתירת כתובה על פי סעיף 107 (2) של חוקת הביניים של נפאל.
העתירה, שהוגשה על ידי "Blue Diamond Society", "Mitini Nepal", "Cruse AIDS Nepal" ו-"Parichaya Nepal", דרשה כי נפאל תכיר רשמית ב-"אנשים טרנסג'נדרים כמגדר שלישי, תאסור כל חוק מפלה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית, ותשקיע כספים ראויים לפיצויים על ידי המדינה לקורבנות האלימות והאפליה מטעמה".
ב-21 בדצמבר 2007 קבע בית המשפט העליון שהממשלה הדמוקרטית החדשה "חייבת ליצור חוקים להגנה על זכויותיהם של אזרחי להט"ב ולשנות חוקים קיימים שהם בגדר אפליה". בהתבסס על עקרונות יוגיאקרטה והנהלים המיוחדים של מועצת זכויות האדם של האו"ם, בית המשפט הגיע למסקנה כי נטייה מינית צריכה להיות מוגדרת על ידי זיהוי עצמי ותהליך טבעי ולא כתוצאה של "הפרעה נפשית, רגשית או פסיכולוגית". אף על פי שלא הובילה להכרה חוקית של נישואים חד מיניים, הפסיקה הורתה לממשלה להקים ועדה שתבדוק "אי-הפללה וביטול סטיגמה של נישואים חד מיניים".
לאחר פסיקת בית המשפט העליון.
הצעת חוק להכשרת נישואים חד מיניים ברחבי נפאל נוסחה והייתה אמורה להיות מוצגת עד 2010. בניסוח החוקה הנפאלית החדשה, היו אמורים להיקבע הכרה בנישואים חד מיניים והגנה על מיעוטים מיניים. עם זאת, המשא ומתן על החוקה החדשה נכשל וראש הממשלה באבורם בהטראי פיזר את האספה המכוננת ב-28 במאי 2012 כהכנה לבחירות חדשות. כתוצאה מכך, עתיד ההתייחסות המפורשת לחוקיותם של נישואים חד מיניים לא היה ברור. בסופו של דבר, החוקה אומצה ב-2015 ואינה כללה התייחסות לחוקיותם של נישואים חד מיניים בנפאל.
באוגוסט 2018, דחק ראש הממשלה לשעבר, יגאלה נת חנאל, בבוראם בהטראי להכיר בנישואים חד מיניים ברחבי נפאל. הקוד האזרחי החדש, שנכנס לתוקף באוגוסט 2018, אינו מתייחס לנישואים חד מיניים ומגדיר באופן ספציפי נישואים באפון הטרוסקסואלי בין בני זוג מהמין השני בלבד. פעילים קראו לחוק האזרחי "בלתי חוקתי ומנוגד להנחיות בית המשפט העליון". החל משנת 2019, הצעת חוק להכשרת נישואים חד מיניים נוסחה והוכנה על ידי הממשלה.
הגנה מפני אפליה.
אלימות על בסיס מגדר נגד טרנסג'נדרים מוגדרת כבעיה חמורה בנפאל בה הם מוצאים את עצמם לעיתים קרובות רגישים לאלימות ציבורית ואלימות במשפחה, התעללות במקום העבודה, מקום מגורים ועוד. הסיבות לאלימות על רקע מגדר מיוחסות בעיקר לנושאי טאבו חברתיים, אמונות טפלות ואמונות מושרשות עמוקות בקרב החברה המפיצות עמדות גנאי כלפי מיעוטים מיניים ומגדריים. האלימות נובעת גם מאכיפת חוק על ידי המשטרה, שכן אזרחי להט"ב מדווחים לעיתים על מכות קשות, חיפושי גופות ומעצרים בלתי הוגנים. כמו כן, תוצאות שנגזרו ממעקב אחר המצב מאת ארגון זכויות האדם הנפאלי "Informal Sector Service Centre" הצביעו על כך שהכפפת נשים לאלימות במשפחה נחשבה לפרקטיקה מסורתית שורשית.
בספטמבר 2015, מספר מאמרים שהזכירו זכויות להט"ב בחוקה החדשה של נפאל אושרו על ידי הפרלמנט לאחר דיון ממושך אשר נכנסה לתוקף ב-20 בספטמבר 2015,
הורות ואימוץ.
זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ ילדים בנפאל, הן עבור אימוץ חורג או משותף.
זהות מגדרית.
ב-31 באוקטובר 2021, כ-29 ארגוני להט"ב וזכויות אינטרסקסים, שתי פדרציות נפאליות, חמש רשתות ונוספים, הציעו יחד את חוק הזהות המגדרית, 2021.
הכרה במגדר שלישי.
בית המשפט העליון הכתיב כי הקטגוריה "אחר" ("O") המייצגת זהויות שאינן סיסג'נדריות תתווסף לכל המסמכים הרשמיים במדינה ולנפאלים המזדהים ככאלה יקבלו מסמכי אזרחות כדי לשקף את מעמדם החדש. לאחר מכן הממשלה החלה להנפיק אזרחות עם אפשרות של קטגוריית "אחר" לטרנסג'נדרים. אפשרות זו מאפשרת למזדהים בתור "מגדר שלישי" לפתוח חשבונות בנק, להחזיק רכוש ולהירשם לאוניברסיטאות. בשנת 2008, בישנו אדהיקארי הפך לאזרח הנפאלי הראשון שנרשם באופן רשמי בקטגוריית "מגדר שלישי". הכרות משפטיות נוספות כוללות מתן אפשרות לאזרחים להירשם כדי להצביע כ-"מגדר שלישי". בשנת 2015, מוניקה שאהי הפכה לאדם הראשון שקיבל דרכון בקטגוריית המגדר "אחר", ובהומיקה שרתה הפכה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שטסה עם דרכון שזיהה אותה תחת הקטגוריה.
בנפאל, בדומה להודו, בנגלדש ופקיסטן, ישנה קהילת מגדר שלישי ילידית (קאסטת ההיג'רה). אנשים אלה, הידועים במונח מטי ("Meti"), מוגדרים כזכר בלידה, אך בדרך כלל מתנהגים, מתלבשים ומתנהגים כנקבה. אף על פי שלמטיים בעבר היו באופן מסורתי תפקידים חשובים בחתונות או בלידת ילדים עבור "הדיפת רוחות רעות", כיום, מתמודדים באופן קבוע עם אפליה בחינוך, בריאות, דיור ותעסוקה. לעיתים קרובות מטיים מכונים טרנסג'נדרים בפרסומים בשפה האנגלית בעוד המונח פולו-מולו משמש לתיאורם במזרח נפאל. בקרב אנשי הגורונג קיימת מסורת של גברים רוקדים בבגדי נשים, הנקראים מאנוניס, בדרך כלל בצריפים או בארמונות מלכותיים, בעוד ישנם המאמינים כי הם מביאים מזל טוב.
בשנת 2007 קבע בית המשפט העליון של נפאל באופן חוקי קטגוריה מגדרית בשם "אחר". בית המשפט העליון בנפאל קבע כי הקריטריונים לזיהוי מין מבוססים על "זיהויו העצמי של הפרט". ייתכן שהחלטת בית המשפט העליון לפסיקת ההכרה נבעה מההכרה העכשווית ארוכת השנים בבני העמים הילדים השונים, בהם המטיים, וכן מהמסורות הדתיות המכבדות דמויות שאינן תואמות מגדר. בראייה גלובלית, החלטת בית המשפט העליון של נפאל הייתה מנוגדת באותה תקופה להתפתחויותיה של הודו השכנה בנוגע לזכויות להט"ב בשטחה אשר החזיקה בחוק מהעידן הקולוניאלי הבריטי אשר הפליל פעילות הומוסקסואלית בהסכמה.
בשנת 2019, היו דיונים בפרלמנט לדרוש מהמועמדים לעבור "שינוי מין" לדברי מחוקקים כדי להגיש בקשה למגדר "O".
הכרה בינארית של טרנסג'נדרים.
החוק הנפאלי מאפשר רק לשנות את סמני המגדר מ-"M" (זכר) או "F" (נקבה) ל-"O". אין הוראות המתירות לנשים טרנסג'נדריות לקבל סמן "F" או לגברים טרנסג'נדרים "M". בשנת 2019, הפעילה הטרנסג'נדרית רוקשנה קפאלי הצהירה נגד תיוגה כ-"מגדר שלישי", ונקטה בצעדים משפטיים כדי לשנות את זהותה המגדרית תחת קטגוריית "נקבה". החל משנת 2021, הגישה קפאלי עתירת כתובה לבית המשפט העליון בדרישה לשנות את מינה לנקבה. באופן דומה, התקשורת הנפאלית זכתה לביקורות שליליות על שימושה במונח "מגדר שלישי" עבור תיאורם של גברים טרנסג'נדרים ונשים טרנסג'נדריות.
ב-31 במרץ 2020, מארגני ציון יום הנראות הטרנסג'נדרית הבינלאומי בנפאל "Queer Youth Grou" ו-"Transgender Rights Collective" פרסמו את גיליון הביקוש הלאומי לטרנסג'נדרים ("National Transgender Demand Sheet") בדרישה לגברים טרנסג'נדרים נפאלים להיות רשאים לסמן את הסמן המגדרי שלהם כ-"גבר" ונשים טרנסג'נדריות כ-"אישה".
הכרה לא בינארית.
בשנת 2020, אמנת הדרישות הלאומית להכרה משפטית בזהות מגדרית הציגה את הסמן "א-בינארי" כאפשרות אשר צריכה להיות זמינה בנפרד מ-"מגדר שלישי". חוק הזהות המגדרית, 2021, מציע בתוכנו גם אפשרות עבור סימוני מגדר א-בינארי ומגדר שלישי.
תיק שהוגש לוועדה הלאומית לזכויות אדם ב-22 בנובמבר 2020 דורש גם הוספת סימון מגדר א-בינארי ברחבי נפאל.
שירות צבאי.
תוכנית הפיתוח של האו"ם מדווחת כי לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים לשרת בגלוי בצבא נפאל. עם זאת, קבוצות להט"ב מדווחות כי אפליה והטרדה עדיין נוכחות בקרב שירות צבאי של חברי הקהילה.