לפין עיבד ותרגם מספר מחזות, ביניהם "השוטר אזולאי" של אפרים קישון ו"להציל את איש המערות" מאת רוב בקר.
לפין היה תסריטאי בין היתר לתוכניות הטלוויזיה "יצפאן", "המופע של קושניר", "לילה גוב" ו"זהו זה!".
לפין יצר וכתב סדרה המבוססת על חייו כתסריטאי, "החיים זה לא הכל" בכיכובם של אבי קושניר וענת וקסמן. הסדרה עוסקת בין היתר בחוסר פרגון של המבקרים והזלזול של האנשים להם התסריטאי כותב. הסדרה זכתה להצלחה רבה ולביקורות טובות ממבקרי הטלוויזיה ושודרה במשך 9 עונות בין השנים 2001–2011 והייתה בין הסדרות המצליחות בישראל.
ב-2010 הגיש בגלי צה"ל את "ציפורי לילה מחפשות פואנטה" יחד עם רמי ורד.
ב-2012 עיבד לישראל (יחד עם גאיה וילדמן) את הסדרה "משפחה לא בוחרים", קומדיית מצבים המשודרת בערוץ 2 רשת. בכיכובם של יובל ינאי, נועה קולר ושלמה בראבא.
ב-2015 יצר, כתב וביים את הסדרה הקומית "פרודים" לזכיינית רשת בערוץ 2.
בשנת 2019 עלה בתיאטרון הבימה המחזמר שלפין כתב, "גבעת חלפון אינה עונה", המבוסס על הסרט בכיכובם של הגשש החיוור שכתבו אסי דיין (שגם ביים את הסרט) ונפתלי אלטר.
משנת 2020 משמש כתסריטאי ראשי בזהו זה בכאן 11.
בשנת 2021 עלתה ההצגה פרי עטו "ארבע אמהות" בבית לסין בבימויו של אילן רונן.
חיים אישיים.
לפין היה נשוי לבמאית התיאטרון והמרצה רימונה לפין.
בתם, אביגיל לפין, בוגרת תיכון אלון ברמת השרון במגמת תיאטרון, שיחקה בסדרה "החיים זה לא הכל".
לפין נשוי בשנית לתסריטאית והבמאית גאיה וילדמן.
בעיית השידוכים היציבים
בעיית הנישואים היציבים
רפי דהן
רפי דהן (נולד ב-28 בספטמבר 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
בשנת 2009 ערך דהן את הופעת הבכורה שלו בליגת העל במדי הפועל פתח תקווה, ובעונתו השנייה בקבוצה הפך לשחקן הרכב. בשנת 2011, במהלך אימון הקבוצה, פגע דהן בחברו לקבוצה מוחמד קמיס. קמיס נפצע באחת מרצועות הברך ובמיניסקוס ונדרש לתקופת החלמה בת שנתיים בטרם שב לשחק כדורגל.
לקראת עונת עבר דהן למכבי תל אביב, שם שותף במשחקי הליגה ובמסגרת הליגה האירופית.
בינואר 2013 הושאל לבני יהודה תל אביב. דהן תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, ולקראת עונת האריכה בני יהודה את השאלתו בעונה נוספת.
ב-9 במרץ 2014 במהלך משחק חוץ במסגרת המחזור ה-25 נגד מכבי חיפה נפצע בצורה קשה, בעקבות תיקול גס של רובן ראיוס. לדהן נגרמו קרעים ברצועה הקדמית והצידית, והוא נדרש לתקופת החלמה ארוכה.
ב-5 במרץ 2015, כשנה לאחר הפציעה ממנה לא התאושש, הודיע דהן על פרישה ממשחק פעיל בגיל 25. באותה שנה הגיש תביעה על סך 21 מיליון ש"ח נגד ראיוס ומכבי חיפה. בדצמבר 2019 התקבלה תביעתו באופן חלקי ונפסק כי על ראיוס ומכבי חיפה לפצות את דהן ואת המוסד לביטוח לאומי ב-4.2 מיליון ש"ח.
במרץ 2021 התראיין דהן ופירט כי הוא הפך לאברך בכולל וסופר סת"ם.
רותה מיילוטיטה
רותה מיילוטיטה (בליטאית: Rūta Meilutytė; נולדה ב-19 במרץ 1997) היא שחיינית ליטאית, אלופה אולימפית (לונדון 2012), אלופת עולם (ברצלונה 2013) ואלופת אירופה (לונדון 2016) במשחה ל-100 מטר חזה, אלופת אירופה (ברלין 2014) במשחה ל-50 מטר חזה ושיאנית עולם בעבר במשחים ל-50 מטר חזה ול-100 מטר חזה (בריכת 25 מטר).
מיילוטיטה היא השחיינית הראשונה מליטא שזכתה במדליה אולימפית והספורטאית הצעירה ביותר מליטא שזכתה במדליית זהב אולימפית (גיל 15).
ביוגרפיה.
מיילוטיטה נולדה בקובנה. בהיותה בת ארבע, אימה נהרגה בתאונת דרכים והיא גדלה עם אביה שעבד קשה על מנת לפרנס אותה ואת שני אחיה, ובמקביל לטפח את הכישרון הספורטיבי שלה. בגיל 13 עברה לבריטניה והחלה להתאמן בפלימות', אנגליה בהדרכתו של ג'ון ראד.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה מיילוטיטה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.47 דקות, לפני רבקה סוני מארצות הברית 1:05.55 דקות וסאטומי סוזוקי מיפן (1:06.46 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אירופה חדש של 1:05:21 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 26 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.55 שניות ובמקום 29 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.33 שניות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר אותה שנה זכתה מיילוטיטה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 29.44 שניות, לפני אליה אטקינסון מג'מייקה (29.67 שניות) ושרה קאצוליס מאוסטרליה (29.94 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא אליפות חדש נוסף של 1:03.52 דקות, לפני אליה אטקינסון (1:03.80 דקות) וריקה מילר פדרסן מדנמרק (1:04.05 דקות חזה). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 58.79 שניות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה שקבעה שיא אליפות חדש של (58.49 שניות) ולפני ז'ינג זאו מסין (58.80 שניות). נוסף לכך, היא קבעה תוצאה של 53.54 שניות ועלתה מהמקום החמישי לשלב חצי הגמר, אך היא נמחקה ממנו.
אלופת עולם ושיאנית עולם.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכתה מיילוטיטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.42 דקות, לפני יוליה יפימובה מרוסיה (1:05.02 דקות) וג'סיקה הארדי מארצות הברית (1:05.52 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אירופה חדש ושיא אולימפי חדש של 1:04.52 דקות, תוך כדי קביעת שיא אולימפי במשחה ל-50 מטר חזה (29.97 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 1:04.35 דקות, שיפור לשיא העולם בן 4 השנים של הארדי (1:04.45 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.59 שניות, אחרי יפימובה שקבעה שיא רוסיה חדש של 29.52 שניות ולפני הארדי שהשוותה את שיאה האישי ושהיווה שיא עולם לפני תחילת התחרות (29.80 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 29.48 שניות, שיפור לשיא העולם של יפימובה שנקבע בשלב המוקדמות, בבוקרו של אותו היום (29.78 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 27 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.72 שניות.
בתחרות גביע העולם בשחייה (בריכת 25 מטר), שנערכה במוסקבה שברוסיה ב-12 באוקטובר אותה שנה, זכתה מיילוטיטה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 1:02.36 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של רבקה סוני (1:02.70 דקות).
באולימפיאדת הנוער שנערכה בננג'ינג סין באוגוסט 2014 זכתה מיילוטיטה בשתי מדליות זהב. במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.14 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.39 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.17 שניות.
אלופת אירופה.
שבוע לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.89 שניות, לפני יני יוהנסון משוודיה (30.52 שניות) ומוניק ניהאוז מהולנד (30.64 שניות). בשלב חצי הגמר, היא קבעה שיא אליפות חדש של 29.88 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בתחילת אוגוסט 2015 זכתה מיילוטיטה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.36 דקות, אחרי יוליה יפימובה (1:05.66 דקות) ולפני אליה אטקינסון (1:06.42 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:05.64 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.14 שניות, מאית השנייה לאט ממדליית ארד. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 29.74 שניות ועלתה ראשונה לשלב חצי הגמר שבו קבעה תוצאה של 29.98 שניות ועלתה ראשונה לגמר. שתי תוצאות אלה היו טובות יותר מהתוצאה של המנצחת במשחה הגמר, יני יוהנסון משוודיה (30.05 שניות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה מיילוטיטה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.32 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:06.35 דקות ועלתה רביעית ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:06.44 דקות ושוב עלתה רביעית.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף יולי 2017 סיימה מיילוטיטה פעמיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.20 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.65 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר 2018 זכתה מיילוטיטה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.38 שניות, אחרי אליה אטקינסון (29.05 שניות) ולפני מרטינה קררו מאיטליה (29.59 שניות).
Chromium
לואי אוגיסט בלאנקי
לואי אוגיסט בלאנקי (בצרפתית: Louis Auguste Blanqui; 8 בפברואר 1805, פוז'ה-תניר - 1 בינואר 1881, פריז) היה סוציאליסט צרפתי ואקטיביסט פוליטי, הידוע בשל התפיסה המהפכנית הקרויה על שמו "בלאנקיזם".
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
בלאנקי נולד בפוז'ה-תניר שבמחוז האלפים הימיים ב-1805 למשפחה אמידה ממוצא איטלקי שהפכה צרפתית עם כיבושה של סבויה על ידי הרפובליקה הצרפתית הראשונה, אביו ז'אן דומיניק בלאנקי היה פוליטיקאי ז'ירונדיני ואחיו הגדול ז'רום אדולף בלאנקי היה כלכלן.
תחילת מעורבותו הפוליטית.
לואי אוגיסט הצעיר למד משפטים ורפואה, אך מצא את ייעודו האמיתי בפוליטיקה, כרפובליקני נלהב הצטרף לסקציה הצרפתית של הקרבונארי ולמערכת העיתון - "Le Globe" (בעברית: "העולם") של פייר לרו שהפיץ בעיתון את משנתו של הסוציאליסט הצרפתי קלוד-אנרי דה סן-סימון.
ב-1830 לקח בלאנקי חלק ב"מהפכת יולי" ובהדחתו של מלך צרפת, שארל העשירי.
לאחר המהפכה הוא הצטרף לאגודה הרפובליקנית "ידידי העם" (בצרפתית: Amis du Peuple) והכיר מספר אנשי רוח צרפתים כגון פיליפ בואונרוטי, פרנסואה ונסן רספאיי וארמנד ברבה, שהתנגדו כמותו לשלטון תומכיו של המלך לואי פיליפ - ה"אורליאניסטים" השמרנים.