בין המאורעות החשובים המתוארים בספרו זה נכללת ההליכה לקנוסה. אך האמת ההיסטורית נפגמת בשל היות המחבר תומך נלהב של האפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו נגד היינריך הרביעי. מלומדים רבים מציינים כי למפרט מהרספלד תיאר את היינריך הרביעי באופן מסולף ורחוק מלהיות חסר פניות.
בנוסף על יצירה גדולה זו, למפרט מהרספלד כתב יצירות קטנות יותר ובהן הגיוגרפיה של הארכיבישוף לולוס ממיינץ (710–786) שייסד את מנזר הרספלד.
אוליבייה רולנז'ה
אוליבייה רולנז'ה (בצרפתית: Olivier Roellinger; נולד ב-14 בספטמבר 1955) הוא שף צרפתי.
ביוגרפיה.
אוליבייה רולנז'ה נולד בקנקאל שבצפון ברטאן. סבו מצד אביו היה סוחר מאלזס שלפני מלחמת העולם השנייה התיישב בקנקאל, אמו היא ברטונית, נצר לז'אן שואן. רולנז'ה הוא מהנדס כימיה במקצועו ואשתו ז'אן רוקחת. כשהיה בן 24 תקפה אותו כנופיית צעירים ברחובות העיר סן-מלו הסמוכה והכתה אותו מכות אנושות, לקח לו שנתיים להתאושש, במהלכן הוא ישב על כיסא גלגלים. כשהתאושש החליט רולנז'ה לעסוק במקצוע שיהיה בנוי על רגשות ולא על השכל ולכן נהפך לטבח. הוא למד חצי שנה בבית ספר לבישול וב-1982 פתח את מסעדתו לה מזון דה בריקור (Les maisons de bricourt) בקנאקאל, מעל למסעדה פתח מלון בוטיק. במדריך גו מיו ב-1984 זכה ב-15 נקודות, באותה שנה זכה בכוכב במדריך המישלן, ב-1988 זכה בשני כוכבי מישלן ב-1994 ב-19 נקודות בגו מיו וב-1995 כינהו גו מיו "הטבח הטוב באירופה" ובחר בו לשף השנה, ב-2006 זכה לשלושה כוכבי מישלן.
רולנז'ה משתית את מטבחו על מיטב פירות הים והדגים שנידוגים באוקיינוס האטלנטי ומוגשים במסעדתו בשיא הטריות עם בישול מועט, הוא מגדל בחצר ביתו ירקות. בכל חופשותיו כשהמסעדה הייתה סגורה הוא נוסע לחופשות בהודו, תאילנד ודרום אמריקה ומביא משם תבלינים למסעדה. רולנז'ה לא משתמש בשמנת, חמאה, שמן זית ושום וגם לא נעזר בצירי עוף, בשר או דגים. כל הרטבים מבוססים על ציר ירקות המועשר באמולסיות מזוקקות של תבלינים אורינטליים. הוא מבשל עם מעט מרכיבים ובלי טיגון.
בכפר סן-מלואר דז-אונד פתח את המלון מזון רישה (MAISON RICHEUX) ומסעדה לה קוקיאז' (LE COQUILLAGE), שהיא מעין ביסטרו ימי; שני המלונות (ביחד עם לה מזון דה בריקור) שבבעלותו הם רלה א שאטו ובבעלותו מלון נוסף. יש לו גם חברה ליבוא תבלינים, מעדנייה, בית תה ובית ספר לבישול והוא עורך מסעות שיט לאורך חופי ברטאן.
ב-2008 הודיע רולנז'ה שהוא יסגור את מסעדת העילית שלו, יחזיר את כוכבי המישלן ויעבור לבישול פשוט יותר, זאת מכיוון שפיזית קשה לו לבשל, תוצאה של התקיפה שעבר שלושים שנה קודם לכן. כיום (2010) הוא שומר על 19 נקודות בגו מיו, אך ללא כוכבי מישלן.
בנובמבר 2009 נבחר לסגן נשיא של רשת רלה א שאטו.
ב-16 במרץ 2011 קיבל את אות מפקד מסדר האמנויות והספרות.
רגשות בארגונים
רגשות בארגונים הוא תחום הנכלל בנושא התנהגות ארגונית. התחום כולל את השפעתם של רגשות בארגונים על התנהגות העובדים, תהליכים
ארגוניים ואינטראקציות בינאישיות. הנושאים הנכללים בנושא זה הם שביעות רצון בעבודה, עבודת רגשות, שחיקה בעבודה, בקרה ושליטה על רגשות בעבודה ובארגון. הקשר בין רגשות למעמד ואינטליגנציה רגשית כמושג וכלי מחקרי. הבנת דינמיקות רגשיות בארגונים והכלים לאבחון תהליכים רגשיים.
חקר הרגשות בארגונים.
הגישה הפסיכולוגית.
הגישה הפסיכולוגית, מתייחסת לרגשות בארגון, כאל צירוף של מחשבות ורצונות מודחקים. תפקוד לא הגיוני של ארגון, נובע ממחשבות ורצונות שליליים מודחקים, המבוטאים בסדר היום הארגוני.
הגישה הסוציולוגית.
סוציולוגים התומכים בתאוריית "המבנה החברתי", טוענים שאין טעם לחקור רגשות בארגון, משום שרגשות הם סובייקטיביים, תוצר של האופן בו נוצרות ומנווטות מערכות יחסים בין אנשים.
לדעתם, יש להתמקד באופן בו הרגשות מבוטאים, על מנת לחקור את ההקשרים החברתיים והתרבותיים היוצרים את הרגשות בארגון, ומתוך כך להתמודד עם תפקוד לא הגיוני של ארגון .
תחומי המחקר הסוציולוגיים בנושא הרגשות בארגון.
מחקרי הסוציולוגים מתמקדים בתחומים הבאים:
חקר הרגשות בארגונים בעבר ובהווה.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, רגשות בארגון נחשבו ללא רצויים בשל היותם פוגעים בתפקוד האובייקטיבי של הארגון. אדם שכלתני הפועל עם ההגיון בלבד נתפס כיעיל, והצלחה בעסקים הייתה תלויה ביכולת האדם להתנתק מרגשותיו.
הגישות הפסיכולוגיות הקוגניטיביות ששלטו בשנות ה-80 גרסו כי הבנה והשגה של נושאים ארגוניים כגון מנהיגות, מוטיבציה (הנעה) וביצוע נמדדים במונחי התנהגות קוגניטיבית.
רק בתחילת שנות ה-90 קיבלו רגשות מעמד של גורמים חיוניים בהתנהגות ארגונית .
בנוסף, אם עד תחילת שנות ה-90, חקר הרגשות הושפע בעיקר מהיבטים ביולוגיים ופסיכולוגיים, ולא מהיבטים סוציולוגיים, ניתן לראות כי בשנים האחרונות פרספקטיבות פסיכולוגיות מסורתיות, לגבי רגשות בארגון, נדחקו ממקומן באופן יחסי, מפני גישות "המבנה החברתי".
הדברים באים לידי ביטוי בין השאר בשיתופי פעולה מחקריים, בין גישות פסיכואנליטיות לגישות סוציולוגיות בחקר הרגשות .
מחקרים שונים, והתפתחות חקר הרגשות בארגון.
אף על פי שלימוד הנושא של רגשות בארגון הוא בעל היסטוריה ארוכה, נקודת ההתחלה שסימנה את תחילתו של המחקר המעמיק בנושא, הייתה במחקר של Hochschild, משנת 1983, על תפקידם של רגשות בארגונים - "The Managed Heart".
במחקרה בחנה Hochschild, את המאמץ שהשקיעו עובדים על מנת להסתיר את רגשותיהם כדי לציית לדרישות המוסד.
מחקר זה, היווה השראה לRafaeli &amp; Sutton במאמרם "(Expression of emotion as part of the work role(1987" בו הדגישו את ההבדל בין רגשות בארגון לבין ביטוי הרגשות בארגון.
על המחקרים שתרמו תרומה מכרעת והשפיעו משמעותית על חקר הרגשות, יש למנות את המחקרים הבאים:
Goldman הרחיב את תאוריית האינטליגנציה הרגשית לארגון, ואף על פי שרבות מהתאוריות שלו נותרו ספקולטיביות ומבוססות על מידות לא מדויקות של הקונספט של אינטליגנציה רגשית, הפופולריות של הקונספט דחפה את בעלי הידע לחקור את הנושא.
רגשות שליליים בארגון.
קנאה בארגונים.
קנאה היא דפוס מחשבתי של מצב רגשי, הבא לידי ביטוי בתהליך של התנהגות המובילה את האדם לאיבוד ערך-עצמי, או לאיבוד של תוצאות הקשורות למערכת יחסים פעילה עם הארגון.
האבדה, או האבדה-הנתפסת, כוללת את החשש מהתערבות של מתחרה.
למתחרה, ישנו פוטנציאל לצמצם את הביטחון העצמי או לחבל במערכת יחסים מוערכת.
למעשה, ארגונים מייצגים זירה משמעותית לרוב החוויות של אדם כבוגר.
בהגדרה זו, תחרות על מעמד ומשאבים היא דינמיקה יומיומית.
הקנאה היא מצב רגשי, בו נמצא האדם המגורה על ידי תפיסתו העצמית, לגבי היכולת או חוסר היכולת לשלוט באירועים.
רגש זה מופיע כתגובה לאיום חברתי. חוסר יכולתו של אדם להתמודד עם אירוע חברתי, יוצרת את ההרגשה של חוסר אונים.
כתוצאה מכך, תפיסת ה"איום חברתי" יכולה להיות הן מציאותית והן דמיונית לחלוטין.
כאשר האיום יכול להיות אמיתי, או אפילו דמיוני, הוא מוגדר כגורם לתגובה של לחץ (Stress - דחק).
כעס בארגונים.
גורמים לכעס בארגון:
הסוציולוגית Julie Fitness הציגה ניתוח לסוגים שונים של אירועים שמובילים לכעס, אצל הפרט בעמדות כוח שונות.
הממומנים "הורגזו" לעיתים קרובות על ידי הפרת חוקים, בעוד אנשים בדרגים נמוכים "הורגזו" על ידי מה שהם ראו כטיפול לא הולם שקבלו מטעם הממונים עליהם.
התגובה לכעס אצל מחזיקים במשרות בכירות הייתה שונה מאשר אצל עובדים זוטרים- בעוד שממונים בדרך כלל התעמתו עם מקור הכעס שלהם, עובדים בדרגים נמוכים בדרך כלל נהגו להתעלם ולהימנע מעימות.
התוצאות של ההתנהגות הזו הייתה שממונים בדרך כלל הרגישו שהמקרה נפתר בהצלחה, בעוד שהעובדים בדרגים הנמוכים נהגו לשמור טינה ואפילו שנאה כלפי הגורם אשר נמצא בדרג בכיר, או בעל יותר כוח בארגון.
שמחה בונים מאוטבוצק
לה קורדון בלו
הונג דוק-יונג
הונג דוק-יונג (קוריאנית: 홍덕영; , סיאול) היה כדורגלן, מאמן ושופט כדורגל דרום קוריאני, אחד הכדורגלנים הראשונים ששיחקו במדי נבחרת קוריאה הדרומית.
קריירה.
הונג החל את קריירת הכדורגל שלו בבוסונג קולג', וכעבור שנים אחדות הצטרף לאוניברסיטת קוריאה, בה שיחק בעיקר כמגן. ב-1946 הקימה התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית את הנבחרת הלאומית, והונג הוצב בעמדת השוער. ב-11 באפריל 1947 הגיעה הנבחרת לשאנגחאי, שם שיחקה חמישה משחקים נגד קבוצת חובבים מקומית. הונג השתתף בכל המשחקים. הוא היה שוער הנבחרת גם ב-1948. כעבור שש שנים הוא עמד בשער הנבחרת במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ. הוא הפגין יכולת ירודה בטורניר, כאשר נבחרתו מפסידה לנבחרת הונגריה בתוצאה 0 - 9 ולנבחרת טורקיה בתוצאה 0 - 7. 16 השערים שספג במונדיאל אחד הם שיא שלילי בתולדות הטורניר.
לאחר פרישתו החל לעבוד כשופט כדורגל, וכיהן בתפקיד בין 1957 ל-1967, ובין 1959 ל-1962 אף אימן את קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קוריאה. בין 1969 ל-1976 אימן את קבוצת הכדורגל של בנק סיאול, שהיא קבוצה חובבנית שאינה קיימת עוד. ב-1971 מונה למאמן נבחרת קוריאה הדרומית, וכיהן בתפקיד במשך שנה. הוא כיהן כחבר הוועדה המבצעת של ההתאחדות הקוריאנית ב-1960, 1962, 1967 ו-1972 עד 1974. בין 1985 ל-1986 כיהן כסגן נשיא ההתאחדות, והיה גם חבר בוועדה המארגנת של מונדיאל 2002, שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית.
ב-1974 העניקה לו פיפ"א פרס מיוחד כהוקרה על תרומתו לתחום השיפוט. שמו הוסף להיכל התהילה של הכדורגל הקוריאני במרץ 2005. בשלהי חייו סבל מעיוורון כתוצאה מסוכרת.
ז'אן ז'ורז' וונגריכטן
קוסמופוליטן