לאחר מכן עלה מטוסו של אבי לבקוביץ וצילם את שני המטוסים האחרים באלכסון מעל בירקנאו. בתום מטס שארך כדקה חגו המטוסים, שבו לישראל ונחתו בתל נוף. במטוסו נטל עמו אמיר אשל פריטים סמליים: טלית שהייתה שייכת לניצול השואה, וצילומים בשחור-לבן של בני משפחתו שנספו בשואה.
מתכנני המשימה היו עידו נחושתן ועדי ברשדסקי, שקיימו במקביל למטס, טקס "עדים במדים" בהשתתפות 200 חיילים וקצינים מחיל האוויר על הקרקע. למרות שבמקור הפולנים דרשו כי המטוסים יטוסו ללא חימוש, בפועל חלק מהמטוסים היו חמושים - ככל הנראה בחימוש תרגול: בז 733 נשא טיל אוויר-אוויר מסוג פיתון-4 ובז 706 נשא טיל אוויר-קרקע מסוג פופאי.
תמונת המטס.
תמונת המטס נתלתה בלשכת מפקד החיל אליעזר שקדי. בשנת 2008 סיים שקדי את תפקידו ושלח את התמונה לכל מפקד טייסת ומפקד בסיס בחיל, לבכירים רבים, בהם פורום המטה הכללי, ראש השב"כ, ראש המוסד, שר הביטחון וראש הממשלה, כאשר לכל תצלום נוספו המילים: "חיל האוויר מעל אושוויץ - בשם מדינת ישראל והעם היהודי. לזכור, ולא לשכוח, לסמוך רק על עצמנו.". אף שהמטס עצמו התקיים בהקשר האינתיפאדה השנייה וגל האנטישמיות בעולם באותה תקופה, הרי שמשלוח התמונה והטקסט שנלווה אליה, "לסמוך רק על עצמנו", היה כבר בהקשר הפעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית. לטענת העיתונאי ארי שביט, המטס והתמונה התלויה בלשכות הבכירים מהווה מרכיב בעל משמעות במערכת קבלת ההחלטות בנוגע לטיפול בסכנות קיומיות על מדינת ישראל, ובקשר שלה לציווי "לעולם לא עוד".
דיון ציבורי.
המטס התקבל בציבור הישראלי בהערכה ובהתרגשות רבה, על פי דברי אשל . עם זאת, ההנהלה הפולנית של המוזיאון של אושוויץ-בירקנאו מחתה על מה שכינתה "הפגנת כוח בלתי ראויה". בתגובה ציין שגריר ישראל בוורשה, שבח וייס, שהמטס היה קול זעקה ולא הפגנת כוח.
העיתונאי היהודי-אמריקאי תומאס פרידמן הגדיר את מדינת ישראל במילים "ישראל היא יד ושם עם חיל אוויר". חנוך מרמרי ואף ארי שביט מקשרים את המטס עם קיטש, תופעה וולגרית ומוקצנת הפועלת כמסחטת רגש, באופן המתנגש עם דימוי חיל האוויר כחיל טכנולוגי ועם אנשיו כאנשים רציונליים וקרי-מזג. לטענת הביקורת, הקישור בין השואה לבין איומים עתידיים, והגזרה השווה הנלמדת ממיתוס "לעולם לא עוד" לגיבוש ונקיטת אסטרטגיה, מובילה לחשיבה ופעולה היסטרית ובלתי-שקולה. ואף שהיא יעילה לצורכי חוץ והסברה, אין לגזור ממנה תוכניות פעולה.
בתגובה לראיון עם אמיר אשל בו סיפר על המטס ועל הפרת ההסכמות עם שלטונות פולין, כתב חוקר השואה יהודה באואר כי דבריו של אליעזר שקדי מצביעים על בורות, התעלמות מההתנגדות הפולנית ומכך שהיו אלה הגרמנים שנתנו את הפקודות בשואה. באואר מסכם את ביקורתו:
מבצע תושייה
מבצע תושייה הוא מבצע ישראלי שנערך בחודש נובמבר 1956, להעלאת יהודים מפורט סעיד ופורט פואד שבמצרים לישראל.
במסגרת מבצע מוסקטר השתלטו כוחות של בריטניה וצרפת על הערים פורט סעיד ופורט פואד שבפתחה הצפוני של תעלת סואץ. בחסות המבצע הגיעה לפורט פואד ב-10 בנובמבר 1956, בטיסה מקפריסין יחד עם גדוד מודיעין צרפתי, חוליה של שלושה ישראלים, שני קצינים (לובה אליאב ואברהם דר) והאלחוטן טומי אריאלי, במדים צרפתיים. רופא האונייה היה ד"ר מוריס טימורטש (מעוז) ששרת כקצין מילואים, בשייטת. כמטרתה של החוליה הייתה להגיע לקהיר עם הכוחות הצרפתיים, לשם שחרור עצורי "העסק הביש". עצירת הלחימה הכשילה תוכנית זו, ודר החליט להחליפה בפעולה לחילוץ יהודי פורט סעיד.
בעזרתם של אלי מאיו, בנו של ראש הקהילה היהודית בפורט סעיד, וז'אק עבו, בנו של שמש בית הכנסת בעיר, שכנעו דר ואליאב 67 מאנשי הקהילה היהודית, שמנתה כ-200 נפש, לעזוב בחשאי את מצרים, ולהגיע לישראל. התכנון המקורי היה להוביל את העולים בדרך היבשה, אך ב-11 בנובמבר הציעה החוליה למטה המבצע בישראל להוביל את העולים דרך הים.
המשימה הוטלה על חיל הים הישראלי, שגייס למטרה זו שתי ספינות דיג ישראליות, שהוסוו כספינות איטלקיות. שמה של ספינת הדיג "אופיר" שונה ל"קאסטלה מארה" ושל ספינת הדיג "סער" ל"אפרודיטה". השתיים יצאו מנמל חיפה, ולוו על ידי טרפדת של חיל הים בפיקודו של מפקד פלגת הטרפדות, סא"ל נפתלי רוזן. במרחק 20 מייל מנמל פורט סעיד נפרדה הטרפדת משתי הספינות. בנמל פורט סעיד עלו העולים לשתי אסדות נחיתה של הצי הצרפתי, שהובילו אותם לשתי הספינות הישראליות, שהפליגו חזרה לישראל. בבוקר 18 בנובמבר הגיעו הספינות לנמל חיפה. לובה אליאב, שהספיק לטוס מפורט סעיד לקפריסין ומשם לישראל, המתין לבאים. מהנמל הועברו העולים אל שער העלייה.
זמן קצר לאחר המבצע הכוחות הצרפתים בפורט סעיד העבירו עוד 170 מיהודי העיר לצרפת, בדרך הים.
מבצע תושיה
התזמורת הלאומית של פיי דה לה לואר
התזמורת הלאומית של פיי דה לה לואר (בצרפתית: Orchestre National des Pays de la Loire) היא תזמורת סימפונית היושבת באנז'ה ובנאנט, צרפת. התזמורת פועלת בתמיכת המועצה המחוזית של ארצות הלואר.
ההרכבים המקדימים שבישרו את הופעת תזמורת פיי דה לה לואר היו תזמורת האופרה של נאנט ותזמורת אגודת הקונצרטים הפופולריים של אנז'ה. בשנת 1971 התאחדו שתי התזמורות האלה לארגון יחיד, "התזמורת הפילהרמונית של חבל הלואר", ש-114 נגניה התחרו על מקומם ברחבי צרפת. הקונצרט הראשון של התזמורת בשמה הנוכחי התקיים בספטמבר 1971, בניצוחו של פייר דרוו, המנהל המוזיקלי הראשון של התזמורת. דרבו כיהן כמנהל מוזיקלי עד 1976. התזמורת שוכנת אומנם באנז'ה ובנאנט, אך היא מקיימת קונצרטים בכל הערים העיקריות של חבל הלואר. בשנת 1979 יצאה התזמורת לסיור הופעות ברומניה, בולגריה ופולין. ב-1980 יצאה לביקורה הראשון בלונדון.
המנהלים המוזיקליים הבאים היו מארק סוסטרו (1994-1976), הוברט זודאנט (2004-1994) ואיזאק קאראבצ'בסקי (2010-2004). באפריל 2009 הודיעה התזמורת על מינוי ג'ון אקסלרוד למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל בספטמבר 2010, בחוזה התחלתי לשלוש שנים.
הקלטות.
הקלטותיה הראשונות של התזמורת כללו יצירות תזמורתיות מאת ונסן ד'אנדי (גרנד פרי דו דיסק לשנת 1977), ומוזיקה מאת ראבו ופירנה (כולן בחברת EMI). תקליטורים מאוחרים יותר כללו קונצ'רטו גרוסו וקונצ'רטו מאת ז'אן גילו (2000), הבולרו של ראוול ויצירות אחרות, ואת הסימפוניה החמישית של צ'ייקובסקי.
טריגלב (פירושונים)
סיקסטי-ניין
סיקסטי ניין
LADEE (מבוטא לאדי, ראשי תיבות של Lunar Atmosphere and Dust Environment Explorer, חוקר סביבת האטמוספירה והאבק הירחיים) הייתה גשושית מחקר בלתי מאוישת של נאס"א, אשר שוגרה ב-7 בספטמבר 2013 ממתקן הטיסה וולופס שלחוף האטלנטי במדינת וירג'יניה. השיגור בוצע על גבי טיל מינוטאור V בעל חמישה שלבים, של חיל האוויר של ארצות הברית. מטרת הגשושית הייתה לחקור את האטמוספירה הדלילה של הירח ואת האבק המרחף מעליו. הגשושית סיימה את משימתה ביום 17 באפריל 2014 בהתרסקות מכוונת על פני הירח.
משימת המחקר של הגשושית כללה גם ניסוי של טכנולוגיית תקשורת חדשה, המבוססת על העברת מידע על גבי לייזר במקום בתקשורת רדיו. הציפייה היא שלייזר יאפשר העברת נתונים בקצבים גבוהים בהרבה, כ-600 מגהבייט לשנייה, ממה שמתאפשר בתקשורת רדיו. תחנת קרקע של סוכנות החלל האירופית תקלוט את שידור הלייזר, על מנת שתוכל לוודא שיש לה את היכולת הטכנית להמשיך את שיתוף הפעולה הקיים בינה לבין נאס"א גם כאשר ייעשה שימוש בלייזר במשימות עתידיות.
האטמוספירה של הירח כה דלילה, עד שהמולקולות המרכיבות אותה כמעט אינן מתנגשות זו בזו. מצב זה מכונה אקסוספירה, והוא קיים גם בשכבות הגבוהות של אטמוספירת כדור הארץ. מדענים מתעניינים בסוג זה של אטמוספירה משום שהוא נפוץ במערכת השמש. גם לכוכב חמה יש אקסוספירה, וגם לרבים מהירחים של ענקי הגז.
מחקר האבק הירחי יבדוק את ההשערה שאור אולטרה־סגול מן השמש גורם לחלקיקי אבק טעונים חשמלית להתרומם מעל פני הירח עם זריחת השמש מעל אופק הירח. הוא גם ישפר את הידע על ההשפעה של האבק על ציוד המשמש אסטרונאוטים, אם וכאשר ינחתו שוב על הירח.
המשימה בת 100 הימים נוהלה על ידי מרכז המחקר איימס של נאס"א.
עלות המשימה כ-280 מיליון דולר.
מסלול הטיסה של הגשושית הוא ספירלי. לאחר השיגור היא ביצעה כשתי הקפות סביב כדור הארץ, שלאחריהן עברה למסלול אל הירח. בסך הכול עברו כחודשיים עד שהתייצבה במסלול בגובה 20 ק"מ מעל פני הירח. בסוף משימתה, היא כוונה למסלול התנגשות בירח, והתרסקה בצדו המרוחק ב-17 באפריל 2014.
בחינת הבגרות בספרות
בחינת הבגרות בספרות היא בחינה חיצונית מטעם משרד החינוך של מדינת ישראל. הבחינה הבסיסית, בהיקף שתי יחידות לימוד, נדרשת מכל נבחן כדי לקבל תעודת בגרות מלאה. כמו כן, יש אפשרות להרחיב את המקצוע לחמש יחידות לימוד.
מבחן הבגרות בספרות עוסק הן בספרות העברית והן בספרות הכללית. במסגרת הבחינה לומדים שירים מתקופת ימי הביניים ושירה מודרנית, כאשר בכל מועד מופיעים שירים מקטגוריות שונות. כמו כן, לומדים סיפורים קצרים, מחזות דרמה ורומאנים. הפרק האחרון של הבחינה כולל קטע שלא נלמד (שיר או סיפור) שאותו צריך הנבחן לנתח בעזרת מיומנויות שרכש במהלך לימודיו התיכוניים. למשל, במועד קיץ 2015 הופיע שירו של ינאי ישראלי "איש עם פלאפון" בתור קטע שלא נלמד.