בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-11 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-21 ביולי 2021, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-15 מיליון צפיות.
ניכוס מחדש
ניכוס מחדש (באנגלית: reclaiming, reclamation או reappropriation) הוא תהליך תרבותי שבאמצעותו ציבור, קהילה או קבוצה חברתית משיבים לעצמם מילים, ביטויים או חפצים ששימשו בעבר כאמצעי גנאי וזלזול נגדם. הקבוצה המדוכאת מאמצת באמצעות פעולת הניכוס מחדש את המילים או הביטויים שנועדו בשימושם המקורי ללגלג על כלל החברים בקבוצה ולהשפילם ומבצעת בהם שימוש תכוף תוך ביצוע במשמעותם. למרות שפעולת הניכוס מחדש באה לידי ביטוי במישור השפתי, במרבית המקרים לפעולה זו קיימות השלכות משמעותיות יותר, הבאות לידי ביטוי גם בתחומי השיח החברתי והפוליטי.
מאפייני פעולת הניכוס מחדש.
על פי התאוריה הלשונית, ניתן לראות בפעולת הניכוס מחדש מקרה פרטני של שינוי סמנטי העוסק בשיפור. כלומר, תהליך שבאמצעותו משמעותה של מילה הופכת לחיובית יותר עם הזמן. עם זאת, למרות הנטייה לראות בפעולת הניכוס מחדש כטיוב לשוני וכהיפוך בינארי של מילים ממשמעותן השלילית לזו החיובית, הסוציולוג רובין ברונצמה הציע כי קיימות לפחות שלוש מטרות אופציונליות לפעולה זו:
נוסף על היות פעולת הניכוס מחדש כלי לשינוי סוציולוגי וחברתי, ניתן לראות בפעולה זו גם כבעלת השפעה בפן האינדיבידואלי והפסיכולוגי. במונחים של תהליך אישי, פעולת הניכוס מחדש נידונה בהקשר של העצמה הנובעת מהיותה כלי לנטרול הכוח הטוטאלי הנתון בידי קבוצה דומיננטית לסווג קבוצה אחרת והשגת שליטה על הדרך בה זו האחרונה מתוארת. בהשגת שליטה זו, מצליחה הקבוצה שסווגה לרעה לשפר את שליטתה בשיח ואת דימויה העצמי שנפגעו. ברונצמה אמר כי "בלב פעולת הניכוס מחדש, עומדת זכות ההגדרה העצמית".
בנוסף, חוקרים רבים הכירו בחשיבותה של פעולת הניכוס מחדש של מילים והטיוב הלשוני עבור ביסוס סולידריות קבוצתית. כך למשל החוקרים ה. סמי אלים וז'נבה סמית'רמן הדגישו את השימוש של צעירים ממוצא אפריקאי במונח המזלזל "כושי" (nigger\ nigga) במסגרת פרויקט לניכוס שפתי מחודש, ואילו החוקר דייוויד ג. הולמס דן באותו המונח כמונח שהפך ממילת גנאי לאמצעי להפגנת חיבה בקרב צעירים. נושא הסולידריות הקבוצתית היה גם נושא מרכזי במחקרה של ארין ג'. ראנד על הטיוב הלשוני של המונח "קוויר". עבור תאורטיקנים מובילים בתחום שפה וחברה כמו מישל פוקו וג'ודית באטלר, משמעותו של הניכוס מחדש טמון בכוחו להפוך את השפה לאמביוולנטית. פוקו התייחס לפעולת הניכוס מחדש כ"שיח הפוך", וטען כי הומוסקסואלים הגיבו לדיכוים באמצעות מתן לגיטימציה לקיומם "לעיתים קרובות באותו אוצר מילים, ותוך שימוש באותן הקטגוריות שלפיהן הם נחשבו פסולים מבחינה רפואית". על פי באטלר מנגד, זה בלתי אפשרי לטהר את השפה לחלוטין ממטענים פוגעניים. למרות זאת, היא מתייחסת אל פעולה לשונית של ניכוס מחדש כאל קביעת חוקיות חדשה לשימוש בשפה. באטלר מזהה ביצוע של פעולה שמפרה את חוקיות השפה כפי שהייתה מקובלת עד אותו שלב וקובעת חוקיות חדשה, פעולה אותה היא מכנה "חקיקה פרפורמטיבית". כך נוצר מתח בין שתי "מערכות חוקים" לשימוש בשפה והן מתקיימות במקביל .
מחלוקות והתנגדויות.
מילים ומונחים שעברו ניכוס מחדש נותרים לעיתים קרובות שנויים במחלוקת למשך זמן מה, זאת בשל משמעותם השלילית המקורית. השימוש במונח המנוכס מעורר במקרים מסוימים התנגדות בקרב בני הקהילה המודרת שנגדה כוון המונח הפוגעני מלכתחילה שכן לא כל חברי הקהילה מסכימים תמיד עם השימוש המחודש בו. במקרים אחרים מילה או מונח נתפסים כמקובלים כאשר בני הקהילה המודרת משתמשים בהם בעצמם, אולם נדחים כאשר גורמים חיצוניים ממשיכים לעשות בהם שימוש כמילת גנאי. כך לדוגמה, בדיון במונחים שעברו ניכוס מחדש, ציין ברונצמה בשנת 2003 כי השימוש בחופשיות במונח nigger עשוי להיות מקובל על אפרו אמריקאים, אולם הוא נותר מחוץ לתחום עבור לבנים, ששימושם במונח זה אינו יכול להיות זהה בהתחשב בהיסטוריה הכללית של הדיכוי הגזעי בארצות הברית. טענה דומה הועלתה בשנת 2009 בהקשר למילים הקשורות בתנועת הלהט"ב כמו קוויר ודייק.
טענותיהם של המתנגדים לפעולת הניכוס מחדש לרוב מתבססות על ההנחה כי מילים ומונחים שנוצרו מלכתחילה במשמעות פוגענית ומזלזלת, יוותרו תמיד קשורים למשמעות הגנאי שלהם ואילו השימוש בהם ימשיך לפגוע במי שהם כוונו נגדו, ואף יחזק את הסטיגמה הקיימת. מנגד, תומכי השימוש במילים שנוכסו מחדש טוענים כי רבות מן המילים הללו לא נוצרו מלכתחילה עם משמעות גנאי, ושכך או כך, הניכוס המחודש שולל את האפשרות להמשיך ולייצר פגיעה ודיכוי נגד קבוצה מסוימת ומייצג ניצחון מוסרי לקבוצה המנכסת.
המקרה הישראלי- צעדת השרמוטות.
צעדת השרמוטות הראשונה בעולם אירעה בקנדה בשנת 2011 כמחאה על דבריו של קצין משטרה שאמר כי נשים צריכות להימנע מלהתלבש כמו sluts כדי להימנע מאונס. במהרה קמו הפגנות ברחבי עולם כאות הזדהות וכזעקה על המחשבה המאשימה את האישה בפגיעה מינית שחוותה.
בשנת 2012 התרחשה צעדת השרמוטות הראשונה בישראל, ובמהרה זכתה לביקורות פנים פמיניסטיות, בעיקר מצד נשים לא-לבנות שטענו כי ניכוס מחדש למילה שרמוטה הוא בלתי אפשרי עבורן. מי שתמכו ברעיון לתרגם את המילה האנגלית sluts לשרמוטות בעברית, ביקשו לנכס מחדש את המילה מתוך מחשבה שעל ידי פעולה זו הכוח יעבור לידיים שלהן. הן סברו שהמילה שרמוטה היא המתאימה ביותר בשל העובדה שבמשמעות הסלנג הישראלי, מילה זו משמשת תיאור לפתיחות מינית אצל נשים, ובשפה העברית לא קיימת מילה מקבילה שכזו בכדי לתאר גברים בעלי פתיחות מינית. הן טענו שעבור כלל הנשים המילה שרמוטה היא קשה וצורמת, כיוון ששימשה להצדקת אלימות מינית ולהשפלה, ולכן אין קבוצה נשית שיש לה ריבונות בלעדית על המילה הזו.
מנגד, המחנה שהתנגד לשימוש במילה שרמוטה טען כי שימוש במילה זו מהווה התעלמות מקהל נשי שדובר ערבית, מנשים ממוצא ערבי, שעבורן מילה זו מקפלת בתוכה מטענים קשים. הטענה שאין במילה שרמוטה מטען אתני, ושמילה זו מתייחסת לכולן (כפי שטענו התומכות), למעשה מוחקת את ההבדלים בחוויות החיים וההיסטוריה האישית של קבוצת נשים ששייכות למאבק נגד אלימות מינית. שם הצעדה לא שונה, וקבוצת המתנגדות האשימו את קבוצת התומכות בפמיניזם לבן פריווילגי.
מאז 2012 צעדות רבות מתקיימות בערים שונות ברחבי ישראל. בשנת 2020 הודיעה הצעדה בירושלים על שינוי שמה ל"צעדת המופקרות". ב-2021 מארגנות הצעדה בחיפה הודיעו כי יצטרפו להחלטה של הצעדה הירושלמית וישנו גם הן את שם הצעדה ל"צעדת המופקרות".
מקרים ידועים.
המרוץ לנשיאות בארצות הברית (2016).
במהלך עימות שהתרחש בשנת 2016 במרוץ לנשיאות בארצות הברית, כינה נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ את יריבתו הילרי קלינטון "אישה רעה" (nasty woman). הערה זו עוררה זעם בקרב נשים רבות בארצות הברית והובילה להפגנות רבות במדינה לאחר השבעתו לנשיאות במחאה ליחס שלו כלפי נשים. בהפגנה שהתקיימה בוושינגטון הקריאה השחקנית והפעילה האקטיביסטית אשלי ג'אד את שירה של נינה דונובן הנושא את אותו השם Nasty woman כשיר מחאה. כתגובה לאמירת גנאי נוספת של טראמפ משנת 2005 שנחשפה במרוץ הבחירות, לפיה יש "לתפוס נשים בכוס" (Grab ’em by the pussy), חבשו מפגינות רבות את ה-pussyhat, כובע צמר עם אוזני חתול ששמו הוענק לו כחלק מהניכוס למילה Pussy.
בישראל.
ערס פואטיקה.
ערס פואטיקה הוא ז'אנר שירה וספרות בישראל שהוקם בהובלת עדי קיסר, כתופעה פואטית מיוחדת, שקולה החדש תפס את השיח הציבורי והתרבותי והתנועה אף זכתה לניראות בתקשורת ובמדיה החברתית. תופעה זו הוגדרה על ידי חביבה פדיה "כמסע בין דורי של הדור שלישי-רביעי להנכחת הפואטיקה של המזרחיות". זהו חלק מגל שהחל בשנות ה-2000, אז החלה השירה המזרחית להטמיע תכנים המושפעים משירת מחאה אפרו-אמריקאית. גל זה מאופיין בכעס ומחאה ישירים וכתיבה על החוויה המזרחית בישראל. השימוש במילה ערס מבקש לייצר ניכוס מחדש למילה זו, מילה בעלת מטען שלילי שמיוחסת לגברים מזרחיים בעלי אופי עברייני, נטייה לאלימות ולשון עילגת. שילובה של המילה ערס עם המילה פואטיקה, שירה, אשר מזוהה עם אנשים משכילים ונאורים, מבקש לייצר תיוג חיובי חדש ולנתק את השליליות מהמילה ערס. זהו משחק מילים המרפרר למונח ארס פואטיקה.
שיר הפרחה.
שיר הפרחה (המילים מאת אסי דיין, הלחן מאת צביקה פיק), ששרה עפרה חזה (1979), הפך ללהיט ענק, אך מהרגע שהושמע בתחנות הרדיו היה סביבו פולמוס בשאלת בחירת המילים. חלק מבני עדות המזרח טענו כי הפזמון מבטא גזענות כלפיהם, שכן פרחה היא מילת גנאי, ומילים נוספות כמו "כפכפים" ו"לקה" נוספו בכדי להעצים את תדמית הפרחה ואת ה"זולות" שהיא מייצגת. מנגד, טענו אחרים כי זהו שיר חתרני של אישה עצמאית שעושה ככל העולה על רוחה: "כי בא לי לרקוד, ובא לי שטויות/ בא לי לצחוק ולא בא לי עליך/ בא לי בימים ובא לי בלילות/ בא לי לצעוק: אני פרחה". במילים אלו מעניקה חזה למילה פרחה משמעות חיובית ומבצעת בה ניכוס מחדש, משום שהיא – כאישה מזרחית – שרה אותו ומדברת על עצמה כחופשיה.