במשך ארבע שנים היה שריר סגן ראש המעבדה לרובוטיקה באוניברסיטת ניו יורק והיה מראשוני החוקרים בגאומטריה חישובית. מחקריו המשותפים עם שוורץ הובילו בשנות השמונים לפיתוח היסודות לתחום המחקר של תכנון תנועה אלגוריתמי ברובוטיקה. בשנת 1980 הצטרף לסגל החוג למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, תחילה במלגת אלון, ובשנת 1985 הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין. שריר מופקד על הקתדרה לגאומטריה חישובית ורובוטיקה, פעמיים כיהן כראש החוג למדעי המחשב, וכיהן כראש בית הספר למדעי המתמטיקה. עד 2018 פרסם כ-350 מאמרים מדעיים, כתב וערך ארבעה ספרים והנחה 27 תלמידים לתואר שלישי.
שריר זכה בפרס המחקר על שם מקס פלנק (1992), פרס פהר (1999), פרס לנדאו למדעים ולמחקר (2002) ופרס א.מ.ת (2007). בשנת 1997 נבחר לעמית ACM. בשנת 2018 נבחר לחבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
פאנסקסואל
טראנסג'נדר
טטרהדרון קטום
הרי טאיחאנג
הרי טאיחאנג (סינית: 太行山; פין-יין: Tàiháng Shān) הם רכס הרים בצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. הרכס הוא אזור בעל חשיבות אקולוגית לכל צפון סין ואחד האזורים האקולוגיים החשובים בסין. מסוף המאה העשרים החל הרכס לשמש את סין גם מבחינה מדינית על ידי פעולות אחסון וניוד טילים המתבצעות בו.
אזור הרכס.
הרכס מתמשך בכיוון צפון-דרום בשלושת המחוזות שאנשי, חנאן וחביי, כשהוא מהווה את קו הגבול בין מחוזות שאנשי ממערב וחביי ממזרח, ובין רמת מחוז שאנשי ואזור "מישור צפון סין". מחוז שאנשי נמצא ממערב לרכס וקיבל את שמו ממשמעות הביטוי בסינית: "ממערב-להרים" ("שאן-שי"). גם מחוז שאנדונג אשר נמצא ממזרח למחוז חביי שבו עובר הרכס, קיבל את שמו ממשמעות המילה בסינית: "ממזרח להרים" ("שאן-דונג"). ההרים שבדרום-מערב הרכס גובלים ב"רמת חְווָאנגְטוּ" המשתרעת לאורך מרכז-צפון סין, וידועה בשם "רמת הלס" עקב סופות שהביאו להצטברות של אדמת לס על פניה. למרגלות ההרים שבצפון-מזרח הרכס משתרעת בכיוון צפון-דרום שלוחה של החומה הסינית.
פני הרכס.
הרכס נוצר בהיווצרות ההרים הכללית של תקופת היורה, לפני כ-200 עד 145 מיליון שנים. אורך הרכס כ-400 קילומטרים בכיוון צפון-דרום, ממוצע גובהו נע בין 1,500 ל-2,000 מטרים מעל פני הים, וגובהו הכללי נע בעיקר בין 1,000 ל-2,000 מטרים. הרי הרכס משופעים באגמים ובנחלים, ופני הקרקע מכילים בעיקר אדמת "יער חום" (בעלת תכונות דומות לאדמת חמרה), שהיא אדמה לחה ופורייה בגווני חום. כל אלו מקנים לרכס חשיבות אקולוגית לכל אזור צפון-סין ומבססים אותו כאחד ממקורות המים החשובים בצפון סין.
הרכס מתרומם בתלילות מעל לאזור "מישור צפון סין" בגובה שנע בין 1,000 ל-1,200 מטרים, ובאזור צפון-מערב מחוז חביי נמצא הר שְׂיָאוֹווּטָאי המהווה את הנקודה הגבוהה ברכס בהתנשאו לגובה של 2,882 מטרים. הר צ'אנְגיֵן, שגם נמצא בתחום מחוז חביי, מהווה את קצהו המזרחי של הרכס, כשהוא גם בעל תוואי תלול עם מצוקים. באזור צפון-מערב מחוז חנאן שבו עובר דרום הרכס, משנה שרשרת ההרים את כיוון הצפון-דרום הכללי שלה כשהיא פונה מערבה ויוצרת את גבול הרמה מעל למישור הנהר הצהוב. הנחלים והנהרות בהרים זורמים בכיוון מזרח בהיותם חלק במערכת פלגי המים של נהר "הָאי". שניים מפלגי מים אלו, הנהרות "חוּטְווֹ" ו-"דְזָהאנְג", זורמים דרך מרכז הרכס ומנקזים את אגני המים שבהרים אל מעבר להרים. לאורך המצוקים שבמזרח הרכס מצויים מרבצי פחם עשירים ונגישים, שאותם כורים בדרום-מזרח רכס טאיחאנג, בעיר האנדאן שבדרום מחוז חביי. הצד המערבי של הרכס, הפונה פנימה כלפיי הרמה במחוז שאנשי, גם מכיל מרבצי פחם עשירים שאותם כורים בערים "יאנגצ'וואן" ו-"צ'אנגדזי".
היסטוריה ותרבות ברכס.
במהלך ההיסטוריה היוו הרי טאיחאנג מכשול בדרכי הניידות שבין מחוזות שאנשי וחביי, דבר שיצר בקרב התושבים שעברו בדרכי הרכס את הביטוי "הדרך מעל טאיחאנג", כמטאפורה לתלאות החיים. שמונה דרכים עיקריות, שכונו "שמונה המעברים של טאיחאנג", שימשו את תושבי המחוזות הסמוכים לחציית הרכס, העיקרית בהן היה המעבר ב-"ז'ינגשינג", שכיום חוצה אותו מסילת רכבת המקשרת בין שה-ג'יאג'וואנג בירת מחוז חביי, ובין טאי-יואן בירת מחוז שאנשי.
אסטרטגיה מדינית ברכס - "פרויקט החומה הגדולה".
מאמצע שנות השמונים ועד לאמצע שנות התשעים של המאה העשרים בוצעו ברחבי רכס טאיחאנג חפירות והקמת מנהרות למטרת אחסון וניוד טילים, אשר כונו "פרויקט החומה הגדולה". בתחילת שנת 1995 דיווחו אמצעי התקשורת בסין על סיום הפרויקט בו לקחו חלק עשרות אלפי פועלים ומהנדסים במשך למעלה מעשר שנות פעילות. מספר אמצעי תקשורת גם דיווחו כי מדובר באחסון טילי "דונְגפֶנְג 4" ו-"דונְגפֶנְג 5", השייכים לסדרת טילי "דונגפנג" שהם טילים בליסטיים לטווח בינוני וטילים בליסטיים בין-יבשתיים המיוצרים בסין ומשמשים את הצבא הסיני. פרויקט מנהרות זה, המקנה תנאי שימור טובים יותר לאחסון ולהזזת הטילים ממקום למקום מאשר בתנאי האוויר הפתוח, מהווה תוסף כוח אסטרטגי לסין.
מייגן מולאלי
מייגן מולאלי (באנגלית: Megan Mullally; נולדה ב-12 בנובמבר 1958) היא שחקנית, זמרת ואשת תקשורת-בידור אמריקאית.
מולאלי ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של קארן ווקר בסדרה "ויל וגרייס", תפקיד עליו זכתה פעמיים בפרס אמי מתוך שבע מועמדויות שלה לפרס זה בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה בסדרה קומית. בנוסף, זכתה שלוש פעמים בפרס גילדת שחקני המסך. הקריירה של מולאלי בבידור החלה בשנת 1981 וממשיכה עד היום. בנוסף לתפקיד ראשי בסדרה "ויל וגרייס", שיחקה בתפקידי אורח בסדרות ובסרטים, דיבבה מספר דמויות בסדרות ובסרטי אנימציה, שיחקה במספר פרסומות, הופיעה בתיאטרון, הנחתה תוכנית משלה וגילתה כישרונות בהוליווד.
שנותיה הראשונות.
מולאלי נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, לדוגמנית מרת'ה פאלמר ולשחקן קארטר מולאלי ג'וניור (ששיחק בסרטי חברת סרטי פרמאונט במהלך שנות ה-50). בגיל שבע עברה עם משפחתה לאוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, עיר הולדתו של אביה. היא למדה בלט מגיל שש והופיעה במסגרת להקת בלט במהלך לימודיה בתיכון. את חופשות הקיץ במהלך בגרותה בילתה בלוס אנג'לס עקב עבודת הדוגמנות של אמה שם.
עם סיום לימודיה בבית הספר "קאסאדי" (Casady School) החלה ללמוד ספרות אנגלית ותולדות האמנות באוניברסיטת נורת'ווסטרן שבפרברי שיקגו, אך לאחר שנתיים הפסיקה את לימודיה והחלה להיות פעילה בהפקות של התיאטראות המקומיים בשיקגו. במשך שש שנים עבדה ב-"תיאטרון שיקגו".
קריירה.
טלוויזיה.
בשנת 1981, כאשר חזרה ללוס אנג'לס, עשתה את תפקידה הטלוויזיוני הראשון בסדרה "התוכנית של אלן בורשטין", והופיעה בתפקידים שונים בסדרות כגון "רצח במשיכת קולמוס". במשך השנים שיחקה בתפקידי אורח בסדרות רבות בהוליווד כגון: "פרייז'ר", "משתגעים מאהבה", "תהרוג אותי וזהו", "כנפיים" ו"נד וסטייסי". עוד בסוף שנות השמונים נבחנה לתפקיד "איליין", אחת הדמויות הראשיות בסדרה "סיינפלד" אולם לא התקבלה לתפקיד אלא לתפקיד אורח. בין השנים 1998–2006, גילמה את קארן ווקר - אחת הדמויות הראשיות בסדרה "ויל וגרייס", ועל תפקיד זה זכתה במספר פרסים והייתה מועמדת לזכיות כמעט לאורך כל שנות הסדרה. היא השתתפה גם כ-"שחקנית דיבוב" במספר סדרות אנימציה כגון: "באטמן - הסדרה המצוירת" ו"המלך היל".
כאשת בידור, לאחר סיום "ויל וגרייס", הנחתה החל מסוף שנת 2006 תוכנית אירוח על שמה: "התוכנית של מייגן מולאלי", אך זו בוטלה כבר בתחילת שנת 2007 עקב אחוזי צפייה נמוכים. בשנת 2006 הנחתה את טקס הפרסים לתוכניות מהעבר (שכבר לא מפיקים להן פרקים חדשים), הנערך על ידי רשת הכבלים האמריקאית "TV Land". לאחר-מכן המשיכה להופיע בתפקידי אורח במספר תוכניות טלוויזיה. כאשת יחסי ציבור, בשנת 2005 חשפה לציבור הרחב את הקומיקאי והשחקן ביל היידר, שבו הבחינה בזמן שעבד במסגרת להקה קומית בשם "Animals From The Future" ("חיות מהעתיד"), לאחר שביקשה ממפיק התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" שיצרפו להשתתף במערכוני התוכנית.
בנוסף, מולאלי השתתפה בפרסומות בטלוויזיה לסוכריות M&amp;M's, לאתר האינטרנט של חברת הנסיעות "CheapTickets" ("כרטיסים-זולים") ולמוצר של תחליף חמאה הנקרא: "!I Can't Believe It's Not Butter" ("אני לא מאמין שזו לא חמאה!"), פרסומת שבה היא שרה ורוקדת. במקביל ולאחר-מכן, המשיכה להופיע בתפקידי אורח בסדרות "בוסטון ליגל" ו-"נשות הקמפוס" בשנת 2007, רוק 30 בשנת 2008, והתארחה בתוכנית המציאות של קתי גריפין בשם: "Kathy Griffin: My Life on the D-List" (בתרגום חופשי: "קתי גריפין: חיי כידוענית סוג ז'") בסוף שנת 2008. בשנת 2009 שיחקה באחד התפקידים הראשיים בקומדיה "In the Motherhood", אך זו קיבלה ביקורות שליליות ואחוזי צפייה נמוכים, וירדה מהמסך כבר לאחר שלושה חודשים שבהם שודרו 5 פרקים בלבד (מתוך 7 פרקים שהופקו). מולאלי מבצעת בתפקיד משני את קול האם של הדמות הראשית של השחקן ניל פטריק האריס בסדרה "איך פגשתי את אמא". שיחקה גם כאמא של פני בסדרה "הכול לטובה".
בשנת 2013 שיחקה למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
קולנוע.