בין הדוגמאות להתפתחות כלי המחקר ניתן למנות את שכלול הטלסקופ בין המאה ה-16 והמאה ה-18, וההבנה שכלי זה יכול לשמש לצרכים מדעיים; המצאת הלוויין הראשון ושליחת לוויינים לחלל - הלוויין המלאכותי "ספוטניק 1" שוגר לחלל ב־4 באוקטובר 1957, ובעקבותיו שוגרו לוויינים רבים נוספים עם טכנולוגיות המשמשות למיפוי היקום.
מיפוי היקום בימינו.
בשנים האחרונות ניתן למפות את היקום ולראות גרמי שמיים רחוקים בכמה דרכים שונות וביניהן טלסקופים מכדור הארץ שרואים עד למרחק של 9.3 מיליארד שנות אור.
חלק מהטלסקופים טסים במסלול פולארי, שהוא מסלול תנועה של לוויינים מסביב לכדור הארץ או לכוכב לכת אחר המסתובב סביב צירו. מסלול פולארי עובר מעל הקטבים, או לפחות מעל נקודות שקרובות לקטבים, של כוכב הלכת שאותו הוא מקיף. תפקיד הטלסקופים הממוקמים על פני כדור הארץ, במצפה הכוכבים, הוא לאסוף גלי אור או גלים אלקטרומגנטיות ולתרגמם לתמונה שהצופה יכול להבין.
ישנם שלושה סוגים עיקריים של טלסקופים. כל סוג נועד לטפל בגלים מסוגים שונים.
הטלסקופ אינו מביא לנו תמונה ברורה ולכן ישנן הרבה שיטות שמתרגמות לנו את התמונה הלא מובנת לתמונה רגילה שאנו יכולים להבין, למשל:
שיטת Aitoff (השיטה שממנה נוצרה התמונה שלמעלה) שבה היא לוקחת את תמונת שלושת הממדים (שהתקבלה מהטלסקופ) חותכת אותו לחצי ומשטחת את הכל לצורת אליפסה.
ישנה גם שיטת המיפוי של החברה SDSS. בשיטת מיפוי זו מחלקים את השמיים לשלוש מפות: אחת בשביל הכוכבים, אחת בשביל החורים השחורים והשלישית בשביל הגלקסיות. את גרמי השמיים הללו הם ממפים בעזרת טלסקופים מיוחדים שנמצאים בכל רחבי כדור הארץ, בטלסקופים אלו יש צמצמים אשר קולטים את קרני האור הנובעים מכל האובייקטים האלו (החורים השחורים, הגלקסיות והכוכבים), קרני האור הללו מתלכדות למישור המוקד שבו נמצאים המכשירים שמנתחים את קרני האור. בתוך המרחב הממוקד של כל טלסקופ הנמצא בכל חצי כדור, נמצאים 500 "רובוטים" אשר נעים לעבר גרמי השמיים ולוכדים את קרני האור שלהם. התהליך הזה קורה מיליוני פעמים מפני שהיקום כל הזמן משתנה, כוכבים כל הזמן מתפוצצים וחורים שחורים ממשיכים לגדול. על כן לא מספיק למפות את היקום רק פעם אחת אלא צריך לעשות זאת מספר פעמים.
אריאל (רבעון לאמנות, ספרות ומדע)
צעדת ארבעת הימים
צעדת שלושת הימים
יהודה הלוי (ספינת מעפילים)
מקס נורדאו (ספינת מעפילים)
סמיח אלקאסם
שבתאי לוז'ינסקי (ספינת מעפילים)
שארלוט המתוקה
שארלוט המתוקה (באנגלית: Hush… Hush, Sweet Charlotte) הוא סרט מתח אמריקאי משנת 1964 בבימויו של רוברט אולדריץ'. בסרט משחקים בטי דייוויס, אוליביה דה הבילנד, ג'וזף קוטן ואגנס מורהד.
תסריט הסרט נכתב על ידי הנרי פארל ולוקאס הלר ומבוסס על סיפורו של פארל "What Ever Happened to Cousin Charlotte?". בנוסף הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר ובתוכם לשחקנית המשנה הטובה ביותר למורהד.
הפקה.
לאחר ההצלחה הבלתי צפויה של הסרט "מה קרה לבייבי ג'יין?" (1962), במאי הסרט רוברט אולדריץ' רצה לאחד את בטי דייוויס וג'ואן קרופורד. אולם לאחר כמה ימי צילומים קרופורד פרשה מההפקה בטענה שהיא חולה.
דייוויס הציעה את אוליביה דה הבילנד כתחליף לקרופורד לאחר שקתרין הפבורן, ויוויאן לי, לורטה יאנג וברברה סטנוויק דחו את התפקיד. לי טענה שהיא דחתה את התפקיד עקב חוסר רצונה לעבוד עם דייוויס. למרות שהאיחוד של דייוויס וקרופורד לא שוחזר, ויקטור בונו שהשתתף ב"מה קרה לבייבי ג'יין?" לקח תפקיד קטן בסרט. בנוסף, מרי אסטור, עמיתה של דייוויס מאולפני האחים וורנר, השתתפה בסרט.
פרסים ומועמדויות.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר; שחקנית המשנה הטובה ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, עיצוב התלבושות הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר והשיר המקורי הטוב ביותר. בזמנו זה היה סרט האימה עם מירב המועמדויות לאוסקר.
אגנס מורהד זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. הנרי פארל ולוקאס הלר זכו בפרס אדגר לסרט הטוב ביותר. השיר "Hush… Hush, Sweet Charlotte" שנכתב על ידי פטי פייג' דורג במקום השמיני במצעד "בילבורד הוט 100".
חנה סנש (ספינת מעפילים)
שמות רחובות בתל אביב
הליכוד ביתנו
מוזיאון ובית ראשונים
מוזיאון ובית ראשונים במגדל הוא מוזיאון המנציח את ההיסטוריה של היישוב מאז תחילת ההתיישבות במקום בשנת 1906. המוזיאון השוכן במרכז ההיסטורי של היישוב, נחנך בנובמבר 1998. המבנה נתרם על ידי משפחת הורוביץ, מהמשפחות הראשונות במושבה, לזכר יעקב ואייל הורוביץ. המוזיאון שופץ בסיוע המועצה לשימור אתרים והמועצה המקומית מגדל, והוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
המוזיאון שוכן במבנה בעל שתי קומות שהוקם בשנת 1906, והיה מהמבנים הראשונים של החווה החקלאית שהוקמה על ידי גרמנים במקום במטרה להקים יישוב גרמני ולמצוא את קברה של מרים המגדלית. בקומת הקרקע של המבנה אולם גדול ששימש בעבר כרפת של החווה, ובצמוד אליו במפלס גבוה יותר שני חדרים קטנים ששימשו בעבר למגורים.
התצוגה במוזיאון מורכבת מתמונות המספרות את סיפור ההתיישבות במקום, מבנים כגון וילה מלצ'ט ומבנים נוספים, אנשים, ומסמכים המוצגים לקהל. התצוגה מאורגנת לפי סדר המאורעות ההיסטורי של המושבה. בקומה השנייה של המושבה, תצוגה המוקדשת לשכונת העולים החדשים שהצטרפו למושבה לאחר קום המדינה, וכן לדמויות מההיסטוריה של המושבה.
בצמוד למבנה נמצא אתר הנצחה ואנדרטה לבני המושבה שנפלו במלחמות.
יצורים יפהפיים
יצורים יפהפיים (באנגלית: Beautiful Creatures) הוא סרט אמריקאי בבימויו של ריצ'רד לה-גראוונס שמבוסס על הספר של קאמי גרסיה ומרגרט סטוהל בעל אותו שם. הסרט יצא לאקרנים בפברואר 2013.
תקציר העלילה.
איתן וייט הוא נער המתגורר בעיירה בשם גטלין בדרום קרוליינה, החולם מדי לילה על נערה, ולא מבין את פשר החלום. בכל בוקר, לאחר לילה שטוף אותו חלום, איתן מתעורר עם בוץ מתחת לציפורניים, וריח של רוזמרין ולימון, כפי שהיה מתואר בחלומו, כאילו החלום הוא מציאות. אביו מתמודד עם מות רעייתו על ידי הסתגרות בחדרו, כאשר מטפלת ושמה אמה, המנהלת את משק-הבית ותפקידה הגדול משחושבים מתגלה מאוחר יותר, דואגת לשניהם. יום אחד מגיעה לעיירה נערה בשם לינה דוקיין, אחייניתו של תושב העיירה מייקן, אשר שאר התושבים טוענים כי הוא לא יוצא מביתו, ובטוחים שביתו רדוף רוחות ועל כן בבית הספר מנדים את לינה. לינה, עם עבר מרשים של תאונות בבתי ספר, מנפצת את חלונות הכיתה ביומה הראשון, כאשר שתי בנות לועגות לה. באותו יום רכבה נתקע בגשם ואיתן אוסף אותה. השניים מתאהבים, מגלים שהם חלמו אחד על השנייה, ומגלים את ההיסטוריה של אמו של איתן ודודה של לינה, בעוד שדודה של לינה מתנגד לחברות הזו. לאט לאט איתן מגלה את סודה של לינה- שהיא בעצם מטילה (בספר השם הוא מלחשת). השניים מגלים שבתקופת מלחמת האזרחים סבתא רבתא רבא רבא של לינה, ז'נבייב, החייתה את אהובה בן האנוש, ובכך איבדה את נשמתה, ומאז קללה, האוסרת על אהבת בן אנוש ומטילה, רובצת על משפחתה. בנוסף, הם מגלים שמהסיבה הפשוטה שאימה של לינה סרפיין ובת דודתה רידלי הפכו למטילות (מלחשות) של האופל, גם לינה תהפוך לכזו. מאז, דודה של לינה מונע ממנה לפגוש את איתן, עד שאמא של לינה מגיעה לביתו ומנסה לפתות אותו, אך לא מצליחה בשל כישוף שלינה הטילה על ביתו. איתן הולך לדבר עם לינה, ובביתה איתן מצליח לשבור את המגנים שמציבים בני משפחתה עליה מפניו, והם מבינים שמרגע זה הוא זה ששומר עליה ולא הם. איתן ולינה מנסים למצוא דרך לשבור את הקללה. לינה כבר כמעט מתייאשת ודווקא אז היא מוצאת דרך. הבעיה היא שהדרך היחידה לשבור את הקללה היא להרוג את אהובה, ולכן היא משכיחה מאיתן את מה שהיה ביניהם עד ליום של שחזור מלחמת האזרחים בעיירה, בו איתן נורה על ידי חברו הטוב, והקללה נשברת. כאשר לינה מגיעה אליו, מופיעות מולה אמה סרפיין, ובת דודתה רידלי, המוכנות לקבלה לצד האפל. אך רגע לפני שהיא הופכת למלחשת (מטילה) אפלה, היא מגלה כי מי שנורה הוא בעצם דודה מייקן, שלבש את צורתו של איתן, ובשל כך היא הופכת את עצמה למלחשת (מטילה) חצי אפלה וחצי מוארת, משחררת את רידלי, והורגת את אמה. הסרט מסתיים שישה חודשים לאחר מכן, כאשר איתן בדרכו לקולג' בניו יורק. הוא מציג את עצמו בפני לינה, והיא נותנת לו ספר שנתנה לו ביום שנפגשו. איתן קורא קטע מן הספר במכונית ובדרכו החוצה מן העיירה, ברגע שהוא חלם עליו כל כך, לעזוב את גטלין, המכונית עוצרת בפתאומיות. איתן יוצא מתוכה וקורא בשמה של לינה, כאשר זו בספריה שומעת אותו ומרימה את ראשה, מה שמעיד על זיכרונו בה וככל הנראה גם על סרט המשך.
הפקה.
פיתוח.
האחים וורנר רכשו את זכויות ההסרטה לרומן "יצורים יפהפיים" בשנת 2009, והחתימו את הבמאי ריצ'רד לאגרונס. הליהוק לסרט החל בסוף שנת 2011. בפברואר 2012 לוהקה ויולה דייוויס, ובהמשך לוהקו ג'ק אוקונל ואליס אנגלר לתפקידים הראשיים. אוקונל עזב לאחר מכן את הסרט בשל סכסוך, ואלדן ארנרייך לוהק לתפקיד דמותו של איתן. ליהוק נוסף כלל את אמה תומפסון בתפקיד כפול כסאראפן וכגברת לינקולן, וג'רמי איירונס בתפקיד דודהּ התימהוני של לינה, מייקון רייוונווד.
צילומים.
הצילומים החלו במאי 2012 בניו אורלינס, והסתיימו בסוף יולי. הבמאי בחר לשלב אפקטים מיוחדים לצד אפקטים מבוססי מחשב לסצנות מסוימות, בעיקר סצנה בה מתנפצים חלונות הכיתה. ב-19 בספטמבר 2012 יצא הטריילר הראשון לסרט.
מוזיקה.
להקת הרוק האלטרנטיבי "Thenewno2" הקליטה את פסקול הסרט באולפני אבי רוד.