סיפור אהבה בלתי אפשרי בין עולה חדש מרוסיה לבין בחורה ערביה מחיפה. שני חריגים במציאות הישראלית של טרום מלחמת לבנון הראשונה.
"גופה בחולות" (1999) - סרט טלוויזיה לHOT3.
שלח הפיק וביים במימון קרן מקור.
סרט על הרצח של אליהו גלעדי, שהיה, לאחר הירצחו של אברהם שטרן-יאיר, לצד ישראל אלדד שייב, יצחק שמיר ונתן ילין-מור – אחד מארבעת מנהיגי הלח"י. בשלב מסוים יצחק שמיר נתן הוראה להרוג אותו. שמיר כמעט ולא התייחס לכך בראיונות שנתן, אלא אמר שגלעדי לא היה טוב למחתרת כי רצה, בין היתר, שנשים יהודיות תשמשנה כזונות בקרב הבריטים וכך תאסופנה ידיעות, הוא רצה לשדוד את עשירי חיפה על מנת לממן את המחתרת ועוד כהנה וכהנה. יעקב בנאי, הביוגרף של הלח"י מספר בספרו על כך ששמיר נתן את ההוראה להרוג את גלעדי ומי שכתב את ההקדמה לספר היה יצחק שמיר. הסרט מתאר עימות דמיוני עם העבר בשנה שיצחק שמיר מתמנה לתפקיד שר החוץ.
"לנצח עם מיקי ברקוביץ'" (2004) 76 דקות במאי אורי ענבר
סרט ילדים פמיניסטי. מספר על ילדה בשם מיכל (מיקי) ברקוביץ', שמנסה להתקבל לנבחרת כדורסל בנים בבית הספר. לעזרתה נחלץ כוכב עבר שבעקבות תאונה הפך לנכה המרותק לכיסא גלגלים. משחקים בסרט מיקי ברקוביץ', נוי גור, אורנה בנאי, רמי הויברגר, ובר פאלי.
"עכשיו או לעולם לא" (2005) 82 דקות במאי איתן לונדנר
הסרט עוסק בששת החודשים המאד דרמטיים שלפני הכרזת המדינה בין ה-29 בנובמבר 1947, החלטת באומות המאוחדות ועד ל-14 במאי 1948 יום הכרזה העצמאות. הסרט מתאר את ההתלבטות של דוד בן-גוריון אם להכריז על הקמת המדינה לאחר ביטול המנדט ועזיבת הבריטים, לנוכח האיום של פלישת צבאות ערב. זוהי הפעם היחידה שטקס הכרזת המדינה שוחזר ברמה פרטנית כזו, עם ניצבים ושחקנים הדומים בחזותם לחברי מועצת המדינה הזמנית, באולם מוזיאון תל אביב, בבית דיזנגוף. הופק בסיוע קרן מקור. משחקים בסרט בין השאר יוסי קנץ, רבקה נוימן, ז'אק כהן, ליאת גורן, ימית סול ויגאל זקס.
"רסיסי אהבה" (2011) 94 דקות במאי נסים נוטריקה
בשלהי שנות השישים בירושלים סמי מבלה את עיתותיו במשחקי קלפים וברומן מחוץ לנישואים עם דינה, רווקה בעלת ממון. בן אחד שלהם נעשה אילם מבחירה, האחר מתגייס לצה"ל, הבת הולכת להתגורר בקיבוץ ובן אחר שקוע בלימודים לבר-מצווה. מלכה אשתו מנסה לשמור על אחדות המשפחה. סמי נעזר בסיועה הכספי של דינה, רוכש מועדון לילה, מסתבך ונכנס לכלא. באותה עת שותפו של הבעל וניצול השואה, מחזר אחרי אשתו. מבוסס על ספור חייו של הבמאי ומשחקים בו בין היתר יחזקאל לזרוב, ריימונד אמסלם, ערן בן-זאב, עדנה בליליוס ורבקה בכר.
תיבת הילוכים רציפה
תיבת הילוכים רציפה (באנגלית: CVT - "Continuously Variable Transmission", תמסורת משתנה רציפה) היא תיבת הילוכים המאפשרת שינוי רציף בין יחסי ההעברה, המוגבלים בשני יחסי ההעברה הקיצוניים - הנמוך והגבוה ביותר.
תיבת ההילוכים הרציפה חסרת הילוכים מובנים. רוב התצורות מתבססות על מנגנון המכיל רכיבים כדוגמת חרוטים או כדורים, המעבירים ביניהם כוח בבאמצעות רצועות או במגע ישיר. תזוזת רכיבים אלו ושינוי נקודות המגע ביניהם, מאפשרת שינוי ביחסי ההעברה.
גמישות תיבת ההילוכים הרציפה מאפשרת חיבור תמידי בין ההתקן המניע להתקן המונע, בכך שמבטלת את הצורך בניתוק וחיבור התמסורת, על מנת להחליף בין הילוכים מובנים. בנוסף, מאפשרת להתקן המניע לפעול במהירות קבועה, לאורך טווח מהירויות פלט. שני יתרונות אלה, יכולים להביא לביצועים טובים יותר, ולניצול אנרגיה משופר, בהשוואה לתמסורות אחרות.
ברכבים ממונעים, ניתן להשתמש בה לביצועים מרביים - תאוצה מקסימלית, על ידי שמירת סל"ד המנוע (מספר סיבובים לדקה) בטווח בו הוא יוצר את המומנט הגבוה ביותר, עד לשימוש בסל"ד נמוך יותר, בו הספק המנוע לכל ליטר דלק הוא הגדול ביותר, לחיסכון מרבי בדלק.
עד היום נבנו מנגנונים רבים, המתבססים על מספר תצורות ומנגנונים שונים. תיבות הילוכים אלה, משמשים בין היתר טרקטורים קטנים, אופנועי השלג, קטנועים, קומבייני תבואות, מקדחות לחץ, אופניים, דגמי מכוניות מסוימים, ואף טנקים.
אסגאר פרהאדי
אסגאר פרהאדי (בפרסית: اصغر فرهادی; בעברית, לעיתים נדירות נקרא גם אסגאר פרהודי; נולד ב-7 במאי 1972) הוא תסריטאי ובמאי איראני. ביים את הסרטים זוכי פרס האוסקר "פרידה" ו"הסוכן". נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם בשנת 2012 על ידי המגזין Time.
ביוגרפיה.
פרהאדי נולד ב-1972 במחוז אספהאן שבאיראן. עשה תואר ראשון בתיאטרון ובאמנויות הבמה ותואר שני בקולנוע באוניברסיטת טהראן.
בשנת 2022 הועמד פרהאדי לדין בבית משפט איראני באשמת גניבה ספרותית של הבסיס לסרט מסרט תיעודי קודם שנעשה על ידי סטודנטית לקולנוע שלמדה אצלו.
פילמוגרפיה.
בימוי ו\או תסריט:
פרסים.
רשימה חלקית:
צומת הנגב
צומת הנגב הוא צומת דרכים חשוב במרכז הנגב. הצומת מצוי במפגש בין כביש 40 לבין כביש 224, כ-17 קילומטרים מדרום לבאר שבע וכ-20 קילומטרים ממערב לדימונה. הצומת מהווה את צומת הכניסה הראשי לנוסעים לכל יישובי הר הנגב.
על פי תוכנית הפיתוח של כביש חוצה ישראל, הקטע של כביש 40 מצומת הנגב עד מחלף נאות חובב ימוחלף על מנת לשרת את כביש 6 שיוארך עד אזור הצומת.
בצמוד לצומת נמצאת קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון (עיר הבה"דים) של צה"ל.
בסמוך לצומת עתידה להיבנות תחנת רכבת חדשה, שתשרת את באי קריית ההדרכה. בנוסף, אושרה בנייתו של בית מלון בן 250 חדרים במקום, שיכלול גם שטחי מסחר.
חוליאן קסטרו
חוליאן קסטרו (באנגלית: Julian Castro; נולד ב-16 בספטמבר 1974) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית שכיהן כמזכיר השיכון והפיתוח עירוני תחת הנשיא ברק אובמה בשנים 2014–2017. קודם לכן כיהן כראש עיריית סן אנטוניו שבטקסס בשנים 2009–2014.
ביוגרפיה.
קסטרו נולד בסן אנטוניו למשפחה ממוצא מקסיקני. אביו היה פעיל חברתי ומורה למתמטיקה ואמו הייתה פעילה פוליטית שנמנתה עם מקימי מפלגת ראסה אונידה, ואף ניסתה ללא הצלחה להתמודד למועצת העיר. השניים לא נישאו, ונפרדו כשקסטרו היה בן 8. אחיו התאום חואקין אף הוא עוסק בפוליטיקה, ומאז 2013 הוא חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון התקבל קסטרו לאוניברסיטת סטנפורד, הודות למדיניות העדפה מתקנת, ולמד מדע המדינה ותקשורת. בהמשך, למד משפטים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2001 נבחר קסטרו לראשונה למועצת העיר סן אנטוניו, ובגיל 27 היה לחבר המועצה הצעיר ביותר בהיסטוריה של העיר. בשנת 2005 התמודד לראשונה על ראשות העיר, אך הפסיד בסיבוב השני לשופט פיל הרדברגר. הוא בחר שלא להתמודד מול הרדברגר ב-2007, ובבחירות שנערכו ב-2009, בהן לא התמודד הרדברגר, ניצח, לאחר שזכה בכ-56% מקולות הבוחרים. בשנת 2011 נבחר לכהונה נוספת, לאחר שזכה בכ-83% מקולות הבוחרים.
עוד באותה השנה, ביקר חוליאן קסטרו בישראל במסגרת שיתוף פעולה בנושא פרויקטים באנרגיה ירוקה בין עיריית סן אנטוניו לבין עיריית תל אביב. במסגרת הביקור, נפגש קסטרו עם ראש עיריית תל אביב רון חולדאי וחתם עמו על אמנת ידידות.
קסטרו נשא את הנאום המרכזי בוועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2012. ביולי 2014 מונה למזכיר השיכון והפיתוח עירוני תחת הנשיא ברק אובמה, תפקיד אותו מילא עד ינואר 2017.
ב-12 בינואר 2019 הכריז על עצמו כמועמד לנשיאות ארצות הברית. הוא פרש מהמרוץ ב-2 בינואר 2020.
קסטרו מציע רפורמה כוללת בתחום ההגירה לארצות הברית, אותה פירט במאמר בשם "Putting people first" ("קודם כל אנשים"). בין השאר הוא מציע להפסיק לעצור מהגרים, למעט "מקרים חמורים". הצעות נוספות שלו כוללות הפיכת מעבר הגבול לארצות הברית לעבירה אזרחית בלבד (במקום עבירה פלילית כיום), סגירת רוב מתקני המעצר, הגדלת מכסות המהגרים המורשים לעבור ממקסיקו לארצות הברית, הבטחת עורך דין לכל קטין המצוי בהליכי הגירה, הבטחת מקלט למהגרים נפגעי אלימות במשפחה, תוכנית לאזרוח מזורז של כל המהגרים ללא מסמכים המתגוררים כיום בארצות הברית, ומסלול מואץ לאישור איחוד משפחות.
מדליית קרים הטורקית
מדליית מלחמת קרים הטורקית (בטורקית: Kırım Harbi Madalyası) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה על ידי אבדילמג'יט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית למשרתים בצבא בריטניה, צרפת וסרדיניה; בעלות בריתה של האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת קרים.
תיאור.
העיטור הורכב ממדליה אשר הייתה תלויה מסרט עיטור בצבע אדום בעל דפנות בצבע ירוק. החלק הקידמי של המדליה כלל במרכזו טורה של הסולטאן אבדילמג'יט הראשון, מתחתו צוינה השנה 1271 של הלוח המוסלמי (1855/1856 בלוח הגרגוריאני). בצידה האחורי של המדליה מתואר תותח שדה שמעליו ארבעה דגלים לסימול ארבעת בעלי הברית, מתחת לתותח מתואר הדגל של האימפריה הרוסית שנגדה נלחמו. מתחת לאיור מצוין שם המערכה לפי גרסה; 'La Crimea 1855' בגרסה הסרדינית, 'La Crimee 1855' בגרסה הצרפתית, ו-'Crimea 1855' בגרסה הבריטית.
פולוניה ורשה
פולוניה ורשה (בפולנית: Polonia Warszawa) היא קבוצת כדורגל פולנית מעיר הבירה ורשה שנוסדה בשנת 1911, ומשחקת כיום בליגה הרביעית בפולין.
פולוניה ורשה ולגיה ורשה הן שתי המייצגות העיקריות של בירת פולין בכדורגל הפולני.
היסטוריה.
פולוניה ורשה נוסדה על ידי תדיאוש גבטנר בשנת 1911 באיחוד של שתי קבוצות בית ספר. גבטנר היה הקפטן הראשון של הקבוצה, ושיחק בתור מגן וקשר ביותר מ-150 משחקים. שם הקבוצה, פולוניה, פירושו פולין בלטינית. הקבוצה הפכה למקצוענית בשנת 1915.