צוות ההכנה להפלגה כלל את אנשי המוסד לעלייה ב' וחיילים יהודים מיחידה 544 ומיחידת תובלה 468 של הצבא הבריטי. החיילים הביאו מזון, דלק מזוט ושמן, מצפן ומפות ימיות להפלגה. רב החובל של האונייה היה מינרוויני, ולצדו צוות ימאים איטלקים, בהם מכונאי, וכולם איטלקים. מפקד האונייה היה יוסף לנדאור ולצדו מיקי האפט. בשל החיפזון בהכנות, לא נלקחו מכשירי קשר. נעשה ניסיון להפגיש את "נתן" עם "דלין", כדי לקבל ממנה מכשיר קשר וגדעוני, אך לא צלחו.
המעפילים.
73 המעפילים, רובם ככולם ניצולי השואה, נאספו באיטליה על פי מפתח מפלגתי; בהם חברי הארגונים "הפועל המזרחי" - 9, "חבר הקבוצות" - 17, "השומר הצעיר" - 14, "הקיבוץ המאוחד" - 23, "החטיבה" - 5, "הנוער הציוני" – 7, ועוד 5 בני אדם.
הם הגיעו ברגל וברכב אל נמל בארי בדרום איטליה, שבו עגנה האונייה, והועלו בחשאי.
ההפלגה.
"נתן" הפליגה ב-27 באוגוסט 1945 בשעה 03:00.
האונייה לא נתגלתה, ולא היה כל ליווי או עימות עם הבריטים. לאחר הגיעה לחופי הארץ פונו המעפילים ליישובים שונים. האונייה והמלווים חזרו לאיטליה ועימם הפליגו שליחים נוספים, וכן הועמס ציוד.
נתן ב.
הכנה.
רב החובל וצוות הימאים היו איטלקים. מפקד האונייה היה איש הפלי"ם ישראל רותם (בן-יצחק) ולצדו איש "קבוצת הנקם" של אבא קובנר (שמו לא ידוע) והגדעוני יחזקאל שטרן מקיבוץ עין השופט. הם היו מציודים במכשיר קשר מספר 19, מתוצרת בריטניה.
המעפילים.
השתתפו בה 73 מעפילים, שנבחרו על פי מפתח מפלגתי: "הקיבוץ המאוחד" - 17, "השומר הצעיר" - 13, "הנוער הציוני" - 11, "חבר הקבוצות" - 17, "הפועל המזרחי" - חמישה, בודדים - עשרה, מהם 46 גברים ו-24 נשים. נאספו באזור בארי בשתי משאיות צבאיות.
עלייתם לסיפון האונייה התבצעה בחשאי. חיילים יהודים מיחידת תובלה 468 של הצבא הבריטי סייעו בציוד ומזון.
ההפלגה.
הפליגה ב-24 בספטמבר 1945 בשעה 03:00 בקירוב מנמל מונופולי באיטליה. פעמיים בדרך היו סערות, והאונייה תפסה מחסה. הנתיב מבארי כלל שיט לאורך חופי כרתים מצפון, סקרפנטו ומערב קפריסין.
ב-30 בספטמבר נמסר כי האונייה נמצאת דרומית לכף פאפוס בקפריסין. לפי התוכנית היעד היה חוף שפיים, בחוף יידלק פנס, והסימן בלב ים עד שיתחלף ללבן. פנס אדום וחמישה נצנוצים פירושם שיש סירות.
ב-1 באוקטובר הגיע דו"ח אחרון על הימצאותה במרחק 18 מייל מול חוף נתניה. המעפילים ירדו בשלום אל חוף שפיים, בשלוש סירות, כל אחת עם 15 בני אדם. המעפילים נשלחו אל היישובים שהוכנו להם.
תפיסתה.
בדרכה חזרה לאיטליה, האונייה לקחה עמה 15 שליחים, ימאים וגדעונים. היא הפליגה חזרה דרך כף פאפוס בקפריסין, לכיוון רודוס. בנמל בארי נעצרה על ידי השלטונות האיטלקים. היא הוסגרה לשלטונות בידי סוכן האוניות מנארה, בעקבות סכסוך כספי עם אנשי המוסד לעלייה ב'.
ייתכן גם כי הבריטים, שידעו כבר על מבצעי העפלה שנעשו בעזרת אוניות, ביקשו מהאיטלקים לתפוס אותה. לאחר מכן, נמכרה הספינה לבעלים אחרים על ידי מנארה.
נתן א'
נתן ב'
ראג'י בטחיש
רָאג'י בַּטחיש (בערבית: راجي بطحيش; נולד ב-1970) הוא סופר, משורר, תסריטאי ואקטיביסט תרבותי-פוליטי פלסטיני אזרח ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בנצרת. בוגר לימודי הנדסת מזון בטכניון ולימודי תסריטאות ב"בית הספר לתסריטאות" בתל אביב, שייסדה עידית שחורי. מגדיר את עצמו חילוני. גרוש ואב לבן, מחלק את זמנו בין דירתו בתל אביב ובין בית הוריו בנצרת.
החל את דרכו הספרותית כמשורר, ופרסם שלושה ספרי שירה. אחרי כן עבר לכתוב סיפורים קצרים. הידוע שבסיפוריו הוא "חדר בתל אביב" (غرفة في تل ابيب), שראה אור ב-2007 בביירות בהוצאת המכון הערבי למחקר ופרסום. חיבר מחזה בשם "אובדן" (الـفـقـدان), המשלב מחול מודרני, שירה ווידאו ארט.
בטחיש מפרסם מעל במות שונות ומשתתף באירועי תרבות ברמאללה ובעזה, בעולם הערבי ובאירופה. ספריו לא תורגמו לעברית. כמה מיצירותיו ראו אור בתרגום עברי בכתבי עת שונים, בהם "מעין". כותב בערבית מאמרים בנושאי תרבות ואקטואליה, שירה וסיפורים קצרים. מנחה סדנאות כתיבה יוצרת לילדים וצעירים. ערך את המדור הקווירי במגזין האינטרנט "קדיתא" (Qadita.net) מיסודו של עלאא חליחל.
ב-2007 השתתף בסרטה של אבתיסאם מראענה "חדר בתל-אביב", שהיווה פרק בסדרה "גיבורי תרבות" ששודרה בערוץ 8.
ב-2014 יצא לאור בעברית הספר "נכבה לייט וסיפורים אחרים, לקט מהסיפורת הפלסטינית החדשה" בהוצאת "מטען", הכולל את סיפורו של בטחיש, "נכבה לייט", שעל שמו נקרא הקובץ.
פריזבי לכלבים
פריזבי לכלבים הוא ענף ספורט שנועד לאדם הזורק פריזבי ולכלב שתופס אותו.
דוג דיסק.
הפריסבי משלב את יכולותיהם של הבעלים עם יכולותיו של הכלב. יש מאות צורות שונות של זריקה והבעלים מוצאים את אופן הזריקה המתאים ביותר לסוג הכלב, לגודלו, מהירותו וליכולותיו הפיזיות באופן כללי.
לא ניתן להכריח כלב לשחק ולכן הכלב צריך להיות בעל אהבה לריצה, קפיצה ותפיסה. כלב שאין לו עניין בפעילות, גם אם ילמד אותו לעשות זאת, יעשה זאת הרבה פחות טוב מכלב שמבצע את הספורט מתוך אהבה והנאה אמיתית.
מפני שהפריזבי אינו דורש מיומנות התחלתית גבוהה מהבעלים ומהכלב אלה רק רצון לשחק אחד עם השני. אין שום הגבלה של השתתפות בספורט כל עוד הבריאות תקינה ומאפשרת זאת.
בספורט זה יש מספר תחרויות כגון זריקה למרחק ותחרות פריסטייל (סגנון חופשי) שמשלבת ריקודים עם כלבים וביצועי פריזבי מרשימים.
בין האדם והכלב חייב להיות קשר גבוה על מנת להגיע לביצועים הללו וזאת מטרתו של הספורט, להעצים את הקשר בין האדם והכלב וכמובן להעניק פעילות ספורטיבית בריאה ומהנה לשניהם.
פריזבי לכלבים נקרא גם Disc Dog מפני שהמילה "פריזבי" היא מותג רשום של יצרנית הדיסקים Wham-O.
היסטוריה.
משחר ההיסטוריה זוהה פוטנציאל ההבאה אצל כלבים, וגזעים מסוימים אף יועדו במיוחדות למשימות שדורשות יצר הבאה חזק במיוחד ("רטריברים" - המחזירים).
השימוש ביצר זה בהתחלה היה בעיקר משימתי: ציידים השתמשו בכלבי הרטריבר על מנת להחזיר ציד למשל, ומשימות בניהול המשק והחווה. בשנת 1970 התחיל ניתוב היצר הזה למטרות משחק הפריזבי.
באותה שנה התחיל בארצות הברית ספורט ה"דוג דיסק" שהיום ידוע כפריזבי. המטרה הייתה פשוטה מאוד, נוהג הכלב זורק את צלחת הפריסבי, הכלב רץ, תופס אותה באוויר ומחזיר אותה לנוהג.
כבר תוך 4 שנים תפס הספורט תאוצה ועלה במיוחד למודעות כאשר בחור צעיר בשם אלכס סטיין פרץ למגרש בייסבול עם כלבו אשלי (מסוג וויפט) באמצע משחק חשוב והתחיל לבצע תרגילי פריזבי שהדהימו את הקהל. הכלב אשלי רץ במהירות של 56 קמ"ש וקפץ 2.7 מטר באוויר על מנת לתפוס את הדיסק. התרגילים היו כל כך מדהימים שהמשחק נעצר ל-8 דקות שבסופן אלכס נעצר על ידי כוחות המשטרה ולווה אל מחוץ למגרש.
לאחר אירוע זה, החל אלכס ליזום תחרויות ואליפויות עולמיות בשיתוף פעולה עם לרב לנדר ואלדון מקלנטייר.
התחרויות השונות.
בתחרות זו המגרש מחולק לפי מטרים למספר חלקים כאשר המרחק המרבי לרוב לא עולה על 50 מטר. הנוהג מגיע עם 2 דיסקים כאשר 1 מהם ניתן לשופט למקרה שהדיסק עף מחוץ למגרש. זמן התחרות הוא 60 שניות שבהן הנוהג צריך לזרוק לכלב את הדיסק כמה שיותר פעמים. הניקוד נקבע לפי החלק שבו הכלב תפס את הפריזבי, חלק ראשון נקודה אחת חלק שני שתי נקודות וכו'. הניקוד גם נקבע לפי האופן שבו הכלב תפס את הפריזבי. על תפיסה שהכלב מזנק מקבלים נקודה נוספת ועל כלב שנמצא עם 4 רגליים באוויר מקבלים עוד חצי נקודה.
בתחרות זו הנוהג מגיע עם 10 דיסקים ועליו לבנות רוטינה (עם מוזיקה) שתהיה מרשימה ומדויקת ככל שאפשר. זמן התחרות הוא בין דקה וחצי ולפעמים עד 3 דקות שבהן הנוהג צריך לבצע תרגילי חובה ותרגילי רשות לפי בחירתו. הניקוד נקבע סובייקטיבית לפי דעתם של השופטים על רמת הקושי של התרגילים ועל פי מידת ההצלחה של הנוהג והכלב לעשות את התרגילים כראוי.
מנואל איטורה
מנואל רולאנדו איטורה אורוטיה (בספרדית: Manuel Rolando Iturra Urrutia; נולד ב-23 ביוני 1984 בטמוקו שבצ'ילה) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בקבוצת דפורטס איקיקה מליגת העל הצ'יליאנית בעמדת הקשר כקשר אחורי. הופיע 34 פעמים בנבחרת צ'ילה.
קריירת מועדונים.
איטורה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של אוניברסידד דה צ'ילה. ב-2003 עלה לראשונה לבוגרים של המועדון כשהוא רק בן 19. את הפריצה שלו, עשה איטורה בעונת 2009 כאשר עזר לקבוצתו לזכות באליפות בפעם ה-13 בתולדותיה.
בינואר 2011 חתם באוניאו דשפורטיבה דה לייריה. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-12 בפברואר 2012 נגד נסיונאל מדיירה. איטורה הפך לשחקן משמעותי בקבוצה ועזר לה להישאר בליגה ולסיים במקום ה-10. בקיץ 2012 הושאל איטורה לריאל מורסיה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-28 באוגוסט 2012 חתם במאלגה הספרדית כמחליפו של אנצו מרסקה שעבר לסמפדוריה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-18 בספטמבר 2012 במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות נגד זניט סנקט פטרבורג בו ניצחה מאלגה 0–3, כאשר איטורה הוחלף במחצית על ידי פרנסיסקו פורטיאו.
ב-2013 עבר לקבוצת גרנדה. ב-22 ביולי 2015 חתם באודינזה האיטלקית. ב-31 בינואר 2016 הושאל לראיו ואיקאנו.
ב-30 בינואר 2019 חתם עד תום העונה, עם אופציה לעונה נוספת, בקבוצת מכבי חיפה. בחודש מאי, לאחר ששותף רק בשני משחקים שוחרר מהקבוצה וחתם בדפורטס איקיקה מליגת העל הצ'יליאנית.
קריירה בינלאומית.
ב-18 באוגוסט 2005 ערך איטורה את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת נגד . ב-24 במאי 2006 הבקיע את שערו היחיד במדי הנבחרת בניצחון 0–1 על . איטורה זכה להיות עם הנבחרת בקופה אמריקה 2007 והגיע איתה עד לרבע הגמר.
שיח ירושלם