פרי הופיעה בתשעה פרקים במותחן של ABC, המשפחה, בשנת 2016. ב-2017 היא לוהקה לתפקיד חוזר במותחן הפוליטי סקנדל ששודר ב-ABC, ובו כיכב אביה. באותה שנה היא לוהקה לגרסה הצעירה של מרי קופר (אמו של שלדון קופר) בספין אוף של הסיטקום המפץ הגדול. יש לציין שבגרסת המקור, אמה של פרי שיחקה את מרי קופר. למרות קרבתה לתוכנית דרך אמה, זואי פרי קיבלה את התפקיד אחרי אודישן.
סיפור שנים עשר המרגלים
וילהלם באלק
קונרד פרידריך אוגוסט היינריך וילהלם באלק (בגרמנית: Konrad Friedrich August Henry William Balck; 19 באוקטובר 1858 – 15 ביולי 1924) היה קצין פרוסי שהגיע לדרגת גנרל-לויטננט במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
משפחתו.
באלק נולד ב-19 באוקטובר 1858 באוסנבריק, שהשתייכה לממלכת הנובר, והיה בנם של לוטננט קולונל בריטי ג'ורג' פיליפ באלק ואשתו שרלוט לבית ליטגן, בתם של גנרל-מיור קונרד פרידריך ליטגן (1790–1854) ואשתו דורותי שרלוט לאקמאן.
קריירה מוקדמת.
ב-15 באפריל 1876, הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף כסמל לרגימנט הרגלים ה-78 (מזרח פריזיה) באוסנבריק. בשנת 1898 הוא מונה כמפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-56 (וסטפאליה ה-7 – "פוגל פון פלקנשטיין"), ובשנת 1899 הוצב במטה הכללי, שם, ב-22 ביולי 1900 הועלה לדרגת מיור. ב-20 ביולי 1904 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-19 (פוזן ה-2 – "פון קורבייר"). ב-16 באוקטובר 1906 הועבר לסגל רגימנט הרגלים ה-46 (שלזיה תחתית ה-1 – "גרף קירכבאך") בפוזן, וב-27 בינואר 1907 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-27 בינואר 1910 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל 1910 מונה כמפקד רגימנט הרגלים ה-61 (פומרניה ה-8 – "פון דר מרוויץ"). ב-22 במרץ 1913 מונה באלק למפקד חטיבת הרגלים ה-82 בקולמר והועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-9 במאי 1914 מונה למפקח ראשי של חיילי טלגרפיה/אותות.
ספריו.
יצירתו בת שישה כרכים מ-1903 "Taktik" (באנגלית: "Tactics") תורגמה לאנגלית על ידי וולטר קרוגר ופורסמה בארצות הברית בשני כרכים, "Introduction and Formal Tactics of Infantry in 1911" ו-"Cvalry, Field and Heavy Artillery in Warfare Field" ב-1914. תרגום זה משך את תשומת ליבו של מייג'ור גנרל לאונרד ווד, ראש מטה צבא ארצות הברית, והוא זכה לקריאה נרחבת, וזכה לשבחים מקציני הצבא האמריקני.
מלחמת העולם הראשונה.
בשנה הראשונה למלחמת העולם הראשונה, הוא המשיך בתפקידו כמפקח ראשי של חיילי טלגרפיה/אותות. ב-7 בדצמבר 1914 מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-99, עימה לחם בחזית המערבית, ואף עוטר בשתי הדרגות של צלב הברזל. הוא נפצע ב-19 בדצמבר 1914 ולאחר שהותו בבית החולים מונה למפקד דיוויזיית הלנדווהר ה-13 ב-19 באוגוסט 1915. ב-5 בספטמבר 1916 מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-51, וב-22 במרץ 1917 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. באותה שנה קיבל את מסדר הכתר מחלקה 2 עם כוכב וחרבות. ב-4 במרץ 1918 מונה באלק למושל האיים הבלטים אסל, טאגה ומון. כהוקרה על פעולותיו כמפקד דיוויזיה במהלך הקרבות בשמפאן ולפני ורדן, עוטר באלק ב-9 במרץ 1918 בעיטור הפור לה מריט ומסדר הנשר האדום דרגה שנייה עם כוכב, עלי אלון וחרבות.
אחריתו.
לאחר המלחמה פרש באלק מהצבא והתגורר באאוריך, עד מותו ב-15 ביולי 1924. בנו היה גנרל חיל השריון הרמן באלק, שהיה אחד מקציני השריון הגרמני המוצלחים במלחמת העולם השנייה ועוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
דיווחים בזמן אמת – Push
נקודת ואראדרו (אנטארקטיקה)
נקודת ואראדרו (באנגלית: Varadero Point) היא לשון יבשה, הבולטת לתוך מפרץ בארקליי, מתוך חופי רוברי, שבחצי האי ביירז, במערב האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה המערבי של פתחו של מפרצון באבא טונקה.
גבעת ואראדרו (שגובהה 116 מטרים מעל פני הים) מתנשאת מעל נקודת ואראדרו.
נקודת ואראדארו ממוקמת 6.46 קילומטרים דרום-מזרחית מנקודת אסקס;
נקודת ואראדארו ממוקמת 1.19 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מנקודת וילארד;
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
מקור השם.
שמה של הנקודה תיאורי.
"ואראדרו" בספרדית משמעו בית סירות.
באזור הנקודה קרחונים ימיים "נתקעים" ו"חונים".
כנסיית צ'סמה
כנסיית צ'סמה (רוסית: Чесменская церковь) או בשמה המלא כנסיית יוחנן המטביל הקדוש בארמון צ'סמה (נקראת גם כנסיית המולד של יוחנן המטביל) היא כנסייה רוסית אורתודוקסית בעיר סנט פטרסבורג, רוסיה. הכנסייה נבנתה בשנת 1780 על ידי האדריכל הרוסי יורי פלטן, בהוראתה של הצארית יקטרינה הגדולה בסמוך לארמון צ'סמה בין סנט פטרבורג וצארסקויה סלו.
הכנסייה נבנתה ככנסיית זיכרון לציון עשור לניצחון של רוסיה על הכוחות הטורקיים בקרב צ'סמה שהתרחש בשנת 1770 בים האגאי כחלק ממלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1768–1774, למרות נחיתות מספרית רוסית. המבנה ניזוק קשות במהלך המצור על לנינגרד ושוחזר ב-1946.
הכנסייה (והארמון שעל ידה) הם דוגמה לאדריכלות הנאו-גותית המוקדמת ביותר באזור סנט פטרסבורג ונחשבת על ידי רבים לאחת הכנסיות המרשימות ביותר של התחייה הגותית באדריכלות הכנסייה הרוסית.
שמה הרשמי של הכנסייה הוא "כנסיית הולדתו של יוחנן המטביל הקדוש" מאחר שנחנכה ביום הולדתו של יוחנן המטביל. מכיוון שהיא נבנתה לזכרו של קרב צ'סמה בו ניצחו הרוסים בשנת 1770, הכנסייה ידועה גם בשם "כנסיית צ'סמה".
היסטוריה.
הכנסייה נבנתה בין השנים 1777 ל-1780 ובהנחת אבן הפינה של הכנסייה נכח מלך מלך שוודיה גוסטב השלישי. הקיסרית יקטרינה השנייה בחרה באתר זה מאחר שבו היא קיבלה את החדשות על הניצחון הרוסי על הטורקים. יוסף השני, קיסר הרומאים הקדושה, נכח אף הוא בטקס הקידוש של הכנסייה.
לאחר מהפכת אוקטובר, הפך אזור הכנסייה למחנה עבודה. בשנת 1923, נסגרה הכנסייה ושימשה כמחסן ירקות. בזמן מלחמת העולם השנייה והמצור על לנינגרד בין השנים 1941 ל-1945, ספגה הכנסייה נזק רב.
בשנים 1970–1975, המבנה שוחזר במלואו ובשנת 1977 נחנכה הכנסייה כמוזיאון הנצחה לקרב צ'סמה. השליטה הדתית הוחזרה לכנסייה הרוסית האורתודוקסית רק בשנת 1991, עם פירוק ברית המועצות, ומאז מתקיימים בכנסייה תפילות באופן קבוע.
ארונו של רספוטין הונח בכנסייה לפני קבורתו בצארסקויה סלו בשנת 1916. האזור סביב הכנסייה שימש גם כמקום קבורתם של גיבורי מלחמה במהלך המצור על לנינגרד. בית הקברות הסמוך מכונה "בית הקברות של ותיקי מלחמת צ'מנסקו", ומכיל קברים ללא שם המתוארכים לשנים 1812 עד 1944.
אדריכלות.
הכנסייה, הבנויה בסגנון התחייה גותית, פונה לכיוון דרום-מערב. חיפוי הכנסייה בולט בשל צבעיו ורוד ולבן, והיא נראית מרחוק כמו "עוגת עשויה ממתקים, עם פסים לבנים ארוכים ואנכיים המעניקים את הרושם שהיא עולה ישר מעלה מהאדמה כמו תעתוע". הכנסייה נבנתה על ידי יורי פלטן שהיה אדריכל החצר של יקטרינה הגדולה.
ההשראה לאימוץ סגנון האדריכלות הפסאודו-גותי הייתה סמל ל"אקזוטיות של האדריכלות הטורקית אך גם שיקפה את האנגלומניה שהשפיעה באופן משמעותי על עיצוב ארמונותיה של קתרין והפארקים הסובבים אותם". בעוד ארמון צ'סמה נבנה על קווים אלו, גם כנסיית יוחנן המטביל נבנתה בסגנון דומה. סגנון זה שהוצג בתקופתה של קתרין הגיע לאופנה ברוסיה גם במאות שלאחר מכן. נאמר גם שהבחירה בסגנון האדריכלות של התחייה הגותית מעידה על "ניצחון על סגולות צפוניות עתיקות ברוח הצלבנים ".
לכנסייה פריסה בצורה של ארבעה גלילים למחצה עם קמרונות חביתיים, בצורת "קאטרפויל" (עלה המורכב מארבעה עלעלים), שמעליהם מעליו נבנו גימורים, צריחים וחלונות, במיזוג של מוטיבים גותיים ונאו-גותיים. עיצוב זה היה נפוץ בסוף המאה ה-17 בכנסיות פרטיות רבות והסגנון נודע כ"בארוק של מוסקבה".
מעל שער הכניסה לכנסייה, חלון רוזטה נאו-גותי ומעליו חלון עגול. בפורטל הכניסה ניצבים פסלים של מלאכים. המגדל הראשי וארבעת המגדלים הקטנים בעלי כיפות קטנות, שהחליפו את כיפות הבצל המסורתיות הנפוצות באדריכלות הכנסייתית הרוסית.
פנים הכנסייה, שכלל במקור איקונות רבות, נהרס בשריפה ב-1930. עם זאת, עם שיפוץ הכנסייה לאחר מלחמת העולם השנייה, שוחזר החלל הפנימי. אחת מהאיקונות מתארת את הגעתו של ישו לנצרת.
נקודת ואראדרו
מנהטן עילית
מנהטן עילית (באנגלית: Upper Manhattan) הוא האזור הצפוני ביותר של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבארצות הברית. אזור מנהטן עילית נתחם מדרום ברחוב 96, בצפון בסנטרל פארק (רחוב 110), רחוב 125 ורחוב 155. לעיתים רבות נעשה שימוש במונח "Uptown" על מנת להתייחס לאזור מנהטן עילית, למרות שבדרך כלל השימוש במונח נוטה יותר להתייחס לשכונות של ניו יורק שנמצאות צפונית לרחוב 59.
לרוב מקובל לכלול את השכונות הבאות באזור מנהטן עילית –⁠ מרבל היל, אינווד, וושינגטון הייטס (כולל פורט ג'ורג', שרמן קריק והדסון הייטס), הארלם (כולל שוגר היל, המילטון הייטס ומנהטנוויל), מזרח הארלם, מורנינגסייד הייטס ועמק מנהטן (באפר וסט סייד).
גשר ג'ורג' וושינגטון מחבר את שכונת וושינגטון הייטס אשר באזור מנהטן עילית לפורט לי, ניו ג'רזי אשר נמצאת מעבר לנהר ההדסון. זהו הגשר העמוס ביותר בעולם בו עוברת תעבורת כלי רכב.
אטרקציות תיירותיות.