אורסקס חילקה את התקצירים לשש קטגוריות: תמיכה מפורשת בעמדת הקונצנזוס, הערכת ההשפעות, הצעות להקלה, שיטות, ניתוח פלאוקלימטולוגי, ודחיית עמדת הקונצנזוס. שבעים וחמישה אחוזים מהתקצירים הוצבו בשלוש הקטגוריות הראשונות (מקבלים באופן מפורש או מרומז את השקפת הקונצנזוס); 25% עסקו בשיטות או בפלאוקלימטולוגיה, ובכך לא נקטו עמדה לגבי שינוי האקלים האנתרופוגני הנוכחי. אף אחד מהתקצירים לא חלק על עמדת הקונצנזוס, דבר שהכותבת ראתה כ"יוצא דופן". על פי הדו"ח, "מחברים שמעריכים את ההשפעות, מפתחים שיטות או חוקרים שינויים פלאוקלימטולוגיים עשויים להאמין ששינוי האקלים הנוכחי הוא טבעי. עם זאת, אף אחד מהמאמרים הללו לא טען כך".
בשנת 2007, חברת המחקר האריס אינטראקטיב סקרה 489 חברים שנבחרו באקראי מהאגודה האמריקאית למטאורולוגיה או מהאיחוד הגיאופיזי האמריקאי עבור שירות ההערכה הסטטיסטית (STATS) באוניברסיטת ג'ורג' מייסון. 97% מהמדענים שנסקרו הסכימו שהטמפרטורות העולמיות עלו במהלך 100 השנים האחרונות; 84% אמרו שהם מאמינים באופן אישי שמתרחשת התחממות הנגרמת על ידי האדם, ו-74% הסכימו ש"עדויות מדעיות הזמינות כעת" מבססות את התרחשותה. לדברי 41% מהמשיבים סביר להניח שב-50 עד 100 השנים הקרובות נחזה בהשפעות קטסטרופליות, בעוד ש-44% חשבו שההשפעות יהיו מתונות ו-13% ראו סכנה מועטה יחסית. 5% מהמשיבים ענו שהם חושבים שפעילות אנושית לא תרמה להתחממות בשל אפקט החממה.
באוגוסט 2008, החוקרים דניס בריי והנס פון סטורץ' ערכו סקר של 2058 מדעני אקלים מ-34 מדינות. לכל משיב נשלח קישור אינטרנט עם מזהה ייחודי, כדי למנוע ריבוי תגובות. בסך הכול התקבלו 373 תגובות, המסתכמות בשיעור תגובה כולל של 18.2%. עדיין לא פורסם מאמר בנושא הקונצנזוס באשר לשינוי אקלים אשר מבוסס על סקר זה, אך מאמר בנושא אחר פורסם על סמך הסקר. הסקר הורכב מ-76 שאלות המחולקות למספר חלקים. היו קטעים על הדמוגרפיה של המשיבים, ההערכה שלהם את מצב מדעי האקלים, עד כמה טוב המדע, השפעות שינוי האקלים, הסתגלות והפחתה, דעתם על ה-IPCC, ועד כמה מדעי האקלים מועברים לציבור בצורה טובה. רוב התשובות היו בסולם של 1 עד 7, מ"בכלל לא" ל"הרבה מאוד". לשאלה "עד כמה אתה משוכנע ששינויי אקלים, בין אם טבעיים או אנתרופוגניים, מתרחשים כעת?", 67.1% ענו שהם מסכימים מאוד, 26.7% הסכימו במידה רבה, 6.2% אמרו שהם מסכימים במידה מועטה (בסולם של 2–4), כאשר אף אחד לא אמר שהוא לא מסכים כלל. לשאלה "עד כמה אתה משוכנע שרוב שינויי האקלים שהתרחשו לאחרונה או שיתרחשו בעתיד הקרוב הם, או יהיו, תוצאה של סיבות אנתרופוגניות?" 34.6% הסכימו מאוד, 48.9% הסכימו במידה רבה, 15.1% במידה מועטה ו-1.35% לא הסכימו כלל.
סקר שבוצע על ידי פיטר דורן ומגי קנדל צימרמן מאוניברסיטת אילינוי בשיקגו קיבל תשובות מ-3,146 מתוך 10,257 מדעני כדור הארץ שנשאלו. התוצאות נותחו באופן גלובלי ולפי תחום התמחות. 76 מתוך 79 מומחי אקלים ש"ציינו כי מדעי האקלים הוא תחום המומחיות שלהם ושגם פרסמו יותר מ-50% מהמאמרים הבדוקים האחרונים שלהם בנושא שינוי האקלים" האמינו שהטמפרטורות הממוצעות בעולם עלו בהשוואה לטרום המאה ה-18. רמות. 75 מתוך 77 האמינו שהפעילות האנושית היא גורם משמעותי בשינוי הטמפרטורות העולמיות הממוצעות. מבין כלל המשיבים, 90% הסכימו שהטמפרטורות עלו בהשוואה לרמות שלפני 1800, ו-82% הסכימו שבני אדם משפיעים באופן משמעותי על הטמפרטורה העולמית. גאולוגים כלכליים ומטאורולוגים היו מהספקנים הגדולים ביותר, כאשר רק 47 אחוז ו-64 אחוז מהם, בהתאמה, האמינו במעורבות אנושית משמעותית. המחברים סיכמו את הממצאים:מאמר משנת 2010 ב-Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States (PNAS) סקר נתוני פרסומים וציטוטים עבור 1,372 חוקרי אקלים והסיק את שתי המסקנות הבאות:מאמר משנת 2013 ב-Environmental Research Letters סקר 11,944 תקצירים של מאמרים מדעיים התואמים את הביטוי "התחממות כדור הארץ" או "שינויי אקלים גלובליים". הם מצאו 4,014 מתוכם שדנו בסיבת ההתחממות הגלובלית המתרחשת לאחרונה, ומתוכם "97.1% תמכו בעמדת הקונצנזוס שבני אדם גורמים להתחממות הגלובלית". מחקר זה ספג ביקורת בשנת 2016 מריצ'רד טול , פרופסור לכלכלה מאוניברסיטת סאסקס, אך הוגן בחוזקה על ידי מאמר נלווה שפורסם באותו כרך.
ניתוח משנת 2012 של מחקרים שפורסמו על ההתחממות הגלובלית ושינויי האקלים בין 1991 ל-2012 מצא שמתוך 13,950 מאמרים בכתבי עת שעברו ביקורת עמיתים, רק 24 דחו התחממות גלובלית אנתרופוגנית. ניתוח המשך שבחן 2,258 מאמרי אקלים שעברו ביקורת עמיתים ולהם בסך הכול 9,136 מחברים, אשר פורסמו בין נובמבר 2012 לדצמבר 2013, גילה שרק אחד מ-9,136 המחברים דחה התחממות גלובלית אנתרופוגנית. מאמר המשך בנושא מ-2015, הסוקר 24,210 מאמרים שפורסמו על ידי 69,406 מחברים במהלך השנים 2013 ו-2014 מצא רק חמישה מאמרים מאת ארבעה מחברים אשר דוחים התחממות גלובלית אנתרופוגנית. למעלה מ-99.99% ממדעני האקלים לא דחו התחממות גלובלית אנתרופוגנית במחקריהם הבדוקים.
ב-2017 דיווח הגאולוג ג'יימס לורנס פאוול כי כאשר משתמשים בדחייה כקריטריון הקונצנזוס, נמצא כי חמישה סקרים של הספרות שעברה ביקורת עמיתים מ-1991 עד 2015, כולל כמה מאלו לעיל, מתאחדים ל-54,195 מאמרים עם קונצנזוס ממוצע של 99.94%. סקר שלו מנובמבר 2019, הכולל מעל ל-11,600 מאמרים שעברו ביקורת עמיתים ופורסמו בשבעת החודשים הראשונים של 2019, הראה שהקונצנזוס הגיע ל-100%.
סקר שנערך ב-2021 מצא שמתוך מבחר אקראי של 3,000 מאמרים שנבדקו, מתוך 88,125 מחקרים הקשורים לאקלים שעברו ביקורת עמיתים ופורסמו מאז 2012, רק 4 היו ספקניים לגבי שינויי אקלים מעשה ידי אדם.
בהתאם למומחיות, סקר משנת 2021 של 2780 מדעני כדור הארץ הראה שבין 91% ל-100% הסכימו שפעילות אנושית גורמת לשינויי אקלים. בקרב מדעני האקלים, 98.7% הסכימו, מספר שגדל ל-100% כאשר סופרים רק מדעני אקלים בעלי רמת מומחיות גבוהה (מעל ל-20 מאמרים שפורסמו).
קיומו של קונצנזוס מדעי.
שאלה שעלתה לעיתים קרובות בשיח הפופולרי הייתה האם יש קונצנזוס מדעי על שינויי אקלים. מספר ארגונים מדעיים השתמשו במפורש במונח "קונצנזוס" בהצהרותיהם:
כורש ה. גורדון
המסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי
המסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי (באיטלקית: Autodromo Internazionale Enzo e Dino Ferrari ידוע יותר כמסלול אימולה הוא מסלול מרוצים, באורך 4.909 ק"מ, הסמוך לעיר אימולה באיטליה. המסלול קרוי על שמם של אנצו פרארי, מייסד יצרנית הרכב וקבוצת המרוצים פרארי, ובנו אלפרדו "דינו" פרארי שנפטר בגיל 24. המסלול מדורג ברמה 1 על פי הדירוג של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). זהו אחד המסלולים הבודדים ברמה זאת בהם מתחרים בניגוד לכיוון השעון.
אימולה אירחה את גרנד פרי סן מרינו בין השנים 1981 ל-2006. בתקופה זו נערכו באיטליה שני מרוצי גרנד פרי מדי שנה, כאשר הגרנד פרי האיטלקי התקיים במונזה, ולכן המרוץ באימולה נקרא על שם הנסיכות הסמוכה. המסלול חזר ללוח המרוצים בעונת 2021 כגרנד פרי אמיליה-רומאניה. המסלול נחשב כמסלול הביתי של קבוצת פרארי, המתחרה באליפות.
היסטוריה.
שמו המקורי של המסלול היה אוטודרומו דה קסטלצ'יס (Autodromo di Castellaccis) והוא נבנה כמסלול חצי-קבוע בשנת 1953. במסלול לא היו פניות שיקיין, כך שבין הפניות אקווה מינרלי לריוואזה ומפניית ריוואזה עד פניית טוסה המסלול היה כמעט ישר עם עיקולים קטנים. המסלול נשאר בתצורה זאת עד לשנת 1972.
המרוץ הראשון במסלול היה מרוץ אופנועים שהתקיים באפריל 1953. ביוני שנה לאחר מכן התקיים מרוץ המכוניות הראשון. באפריל 1964 התקיים מרות הפורמולה 1 הראשון במסלול, כמרוץ שאינו חלק מהאליפות. ג'ים קלארק ניצח את המרוץ. מרוץ נוסף, שאינו חלק מהאליפות, התקיים בשנת 1979 והסתיים בניצחונו של ניקי לאודה.
המסלול נכנס רשמית לסבב מרוצי אליפות הפורמולה 1 בשנת 1980 כשאירח את גרנד פרי איטליה. נלסון פיקה ניצח את המרוץ. הגרנד פרי האיטלקי חזר למונזה שנה לאחר מכן ובמקומו התקיים במסלול גרנד פרי סן מרינו, שהיווה חלק מלוח המרוצים עד לעונת 2006.
בין השנים 2001 עד 2006 אירח המסלול מרוצים במסגרת אליפות הסופרבייק העולמית. המרוצים שחזרו למסלול החל משנת 2009. החל משנת 2018 מתקיים במסלול הסבב הסוגר של אליפות המוטוקרוס של ה-FIM.
אליפות העולם למכוניות תיור קיימה במסלול מספר אירועים: המרוץ של סן מרינו (2005), המרוץ של אירופה (2008) והמרוץ של איטליה (2009). אליפות ה-GT הבינלאומית הפתוחה קיימה במקום מרוצים בין השנים 2009 עד 2011 ובשנת 2021. אליפות ה-TCR הבינלאומית מתקיימת במסלול מאז שנת 2016.
מרוץ 6 השעות של אימולה נוסף בשנת 2011 כחלק מסבב מרוצי הלה-מאן ומרוצי הלה-מאן אנטרקונטיננטל קאפ עד לשנת 2016. בשנת 2022 חזר המרוץ לסבב מרוצי הלה-מאן האירופאי כמרוץ 4 השעות של אימולה. מרוץ 12 השעות של אימולה התקיים פעמיים בשנים 2017 ו-2018 במסגרת מרוצי ה-24H סרייס.
מלבד מרוצי מכוניות אירח המסלול גם מרוצים במסגרת אליפות העולם באופני כביש ומקטעים במרוץ ג'ירו דה איטליה.
טמבורלו.
לאורך השנים נוספו למסלול פניות חדשות, דוגמת השיקיין בפניית אקווה מינרלי ופניית וריינטה אלטה. למרות השינויים עיקר העניין במסלול נשארה פניית טמבורלו (Tamburello), פנייה שטוחה וקופצנית שעוברת בסמוך לגדר הבטון שמפרידה בין המסלול לנחל סנטרנו הסמוך לו.