מנגינת הלב 2 הוא אלבום אוסף משולש בעל שני חלקים משירי עפרה חזה. אלבום אוסף זה הוא הרביעי של חזה, והוא יצא לאחר מותה ב-31 במרץ 2004, כאלבום אוסף הממשיך את חלקו הראשון בעל אותו השם, מנגינת הלב. האלבום מכיל את מיטב שיריה של חזה.
האלבום יצא תחת חסותה של חברת התקליטים "הד ארצי", בדומה למנגינת הלב.
רקע והפקה.
אלבום האוסף מכיל בתוכו שירים בסגנון הפופ, הזמר העברי, רוק קל, מוזיקת עולם, וכולי. להבדיל מחלקו הראשון של "מנגינת הלב", החלק השני מתמקד יותר בחומרים גנוזים, לרבות האלבום הגנוז "Queen in Exile" מ-1995, להיטים נוספים של חזה שלא יכלו להיכנס לחלקו הראשון של האוסף שיצא עם פטירתה מסיבות שונות וכן אלבום הופעה של חזה משנת 1990 בפסטיבל הג'אז במונטרה. אלבום ההופעה היה האלבום האחרון של חזה שהופץ עוד בחייה בעולם, בשנת 1998, אך זאת הפעם הראשונה שהאלבום במלואו מופץ לקהל הישראלי.
בסך הכל מכילים כל אלבומי סדרת "מנגינת הלב", למעלה מ-40 שירים שאותם חזה הקליטה ושרה במהלך כל הקריירה שלה.
קסנדר
קסאנדרוס
קאסנדר
מלחמת הדיאדוכים
אלכסנדר הרביעי ממוקדון
דרך האוקיינוס הגדול
כינמת
כינת ערווה
ניקולאס וינטון
צו מילנו
מנדבושקס
פול רומר
פול רומר (באנגלית: Paul Romer; נולד ב-6 בנובמבר 1955) הוא כלכלן אמריקאי, פרופסור בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק, מנהל מכון מרון לניהול עירוני, עמית בכיר במכון הובר וחוקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER) ושימש ככלכלן הראשי של הבנק העולמי. רומר הוא מומחה בתחום תאוריית הצמיחה הכלכלית ומהכלכלנים המצוטטים ביותר בעולם האקדמי. הוא זכה בפרס נובל לכלכלה לשנת 2018.
ביוגרפיה.
רומר נולד וגדל בדנוור שבקולורדו, בנו של רוי רומר, פוליטיקאי מהמפלגה הדמוקרטית שנבחר לימים למושל המדינה. ב-1977 סיים תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת שיקגו ובהמשך עשה דוקטורט בכלכלה אף הוא בשיקגו. ב-1982 החל לעבוד כמרצה (Assistant Professor) באוניברסיטת רוצ'סטר וב-1988 קיבל משרת פרופסור חבר באוניברסיטת שיקגו, ב-1990 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומשנת 1996 עד 2011 כיהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת סטנפורד. ב-2010 שימש פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק ומ-2011 מכהן כפרופסור מן המניין בבית ספר למנהל עסקים של האוניברסיטה ומכהן כמנהל מכון מרון לניהול עירוני.
משנת 2000 מכהן כעמית בכיר במכון הובר (מכון מחקר ליברטני באוניברסיטת סטנפורד) וחבר בוועדת הבחירה של קרן סלואן למלגות בכלכלה. הוא נבחר לעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, ובחברה האקונומטרית.
עבודתו בולטת בתחום הצמיחה הכלכלית, ב-1986 פרסם ב-Journal of Political Economy את מאמרו פורץ הדרך
Increasing Returns and Long-run Growth וב-1990 את המאמר Endogenous Technological Change . שני המאמרים נכללים בין עשרת המאמרים המצוטטים ביותר במחקר הכלכלי. במאמרים אלו החדיר רומר את המושג של צמיחה אנדוגנית דרך שינויים טכנולוגיים במה שכונה מאז "תאוריית הצמיחה החדשה" (בניגוד לתאוריית הכלכלה נאו-קלאסית). רומר הציג מודלים מתמטיים המראים כיצד השקעות במחקר ופיתוח מביאות לצמיחה ומודלים המצביעים על הצורך של החברה בבניית מוסדות וחקיקה לעידוד השקעות אלו על מנת להביא לצמיחה הראלית.
רומר ידוע גם בשל אמרת הכנף שטבע "A crisis is a terrible thing to waste" (בתרגום חופשי: משבר הוא דבר נורא לבזבז") בהתייחסו לשינויים ולמדיניות שניתן לנקוט בתקופת משבר כלכלי על מנת להביא לצמיחה מהירה. ב-2009 נאם בועידת TED ובה הציג את רעיונו המהפכני של ייסוד "ערי אמנה" (Charter Cities), ערים בינלאומיות חדשות באזורים בלתי מיושבים, שייהנו ממגילות זכויות. ערים אלו יאפשרו פיתוח והתקדמות ללא מגבלות חוקיות המונעות צמיחה. הוא עומד בראש ארגון Charter Cities שנועד לקדם מטרות אלו.
בשנת 2000 ייסד את חברת Aplia העוסקת במתן פתרונות לימוד דרך האינטרנט.
ב-2016 מונה לכלכלן הראשי של הבנק העולמי. הוא התפטר מתפקידו בינואר 2018 לאחר תקופה ממושכת של חיכוכים עם הנהלת הבנק ועובדיו' ובעקבות התבטאות שלו ביחס לאמינות מחקרי הבנק, כשהטיל ספק בממצאי המחקר התקופתי "Doing Business" בנוגע לצ'ילה.
בשנת 2018 זכה בפרס נובל לכלכלה יחד עם עמיתו ויליאם נורדהאוס על עיצוב שיטות המטפלות בכמה מן הנושאים הבוערים בזמנינו: צמיחה בת קיימא לטווח ארוך בכלכלה הגלובלית ורווחת אוכלוסיית העולם.
בשנת 2020 הציע לחסל את מגפת הקורונה באמצעות הגדלה משמעותית של מספר הבדיקות לוירוס הקורונה, עד-כדי בדיקת האוכלוסייה כולה. עלותו הגדולה של מבצע כזה לדעתו פחותה בהרבה מן הנזק הכלכלי הנגרם על ידי המגפה, והוא יעיל מכל תוכניות הסיוע הכלכלי המוצעות. ביולי 2020 תמך בהצעת חוק בארצות הברית להקצאת 75 מיליארד דולר לבדיקות לווירוס הקורונה.
בשנת 2022, קרא להגברת פעילות הממשלה בשווקים ולפירוק חברות ענק.
רומר נשוי ואב לשניים, מתגורר באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
פינגולד
מסטיסלב הראשון, נסיך קייב
מסטיסלב מקייב
מסטיסלאב מקייב
בייטוללה מחסוד
בייטוללה מחסוד (בערבית: بیت الله محسود) (1974 – 5 באוגוסט 2009) היה מנהיג ארגון והמבוקש מספר 1 בפקיסטן, עד לחיסולו ב-5 באוגוסט 2009 במתקפת טילים אמריקאית בסמוך לגבול עם אפגניסטן.
ביוגרפיה.
מחסוד נולד בכפר במחוז באנו שבצפון מערב פקיסטן, אחד מחמישה אחים. הוא מעולם לא רכש השכלה גבוהה, אולם למד במדרסה כשהיה צעיר.
בצעירותו נסע לעיתים קרובות לאפגניסטן וזאת כדי לעזור לארגון הטליבאן להחיל את חוקי השריעה באזור. בשנת 2004, לאחר מותו של נק מוחמד, הפך מחסוד למנהיג שבט גדול באזור פקיסטן. מספר חודשים לאחר מכן מונה על ידי מוחמד עומאר, המבוקש מספר 2 בעולם באותו הזמן, למושל אזור מחסוד, במערב המדינה.
לאחר מותו של מוחמד נק, נאבק מחסוד עם עבדוללה מחסוד על הנהגת ארגון הטליבאן בפקיסטן. כשנהרג עבדוללה מחסוד, עלה שמו של בייטוללה בקשר למעורבות בהריגתו. בסופו של דבר תפס מחסוד את השליטה על הארגון בשלהי 2004.
במהלך 5 שנותיו כמנהיג הטליבאן ערך מחסוד מספר פיגועי ראווה בפקיסטן שגבו מספר רב של קורבנות, פעולות הטרור הבולטות שבהן היה מעורב היו הפיגוע במלון מריוט באיסלאמבאד, שבו נהרגו יותר מ-50 בני אדם, וחיסולה של מנהיגת האופוזיציה וראש ממשלת פקיסטן לשעבר בנזיר בוטו בסוף דצמבר 2007.
בספטמבר 2008 דווח בכלי התקשורת שמחסוד נפטר כתוצאה מכשל בכליות, אך מקורביו הכחישו את הדיווח. מאוחר יותר הוכחו הדיווחים כשקריים.
בתחילת שנת 2009 פתח צבא פקיסטן במבצע נרחב להפלת שלטון הטליבאן, שהשתלט על אזורים שלמים בצפון-מערב המדינה והציב אולטימטום לממשלה ליישם את החוק האיסלמי באותם אזורים. כ-2.5 מיליון בני אדם נאלצו להימלט מבתיהם בעקבות הקרבות.
אחת המטרות המוצהרות של המבצע הייתה לחסל את מחסוד, מנהיג הטליבאן באותם אזורי קרבות, שעל ראשו הציעה ממשלת ארצות הברית 5 מיליון דולר.
בתחילת חודש אוגוסט 2009 נהרג מחסוד, עם אחת מנשותיו, ממתקפת טילים אמריקאית על ביתו שבכפר נרדוסאי בדרום מחוז וזיריסטן בצפון המדינה, בסמוך לגבול עם אפגניסטן.
הדיווחים על מותו היו סותרים, ומקורות בארגון הטליבאן דיווחו שמחסוד עדיין בחיים, אולם לאחר מספר ימים הודיעו גורמים בארגון על מותו. מחליפו של בייטוללה מחסוד כמנהיג הטליבאן בפקיסטן היה חכימוללה מחסוד, שנהרג אף הוא ממתקפת טילים אמריקאית בנובמבר 2013.
שלמה שוורץ
שלמה שוורץ (נולד ב-1934 בבוקובינה) הוא צייר ישראלי בעל סטודיו בהרצליה.
שוורץ עבר את השואה בטרנסניסטריה ועלה לישראל ב-1948, לאחר שהות של שנה וחצי במחנות העקורים בקפריסין, שם למד אמנות אצל הפסל זאב בן-צבי. בהגיעו לארץ התקבל אצל הצייר אהרון אבני לסטודיו.
בפתיחת מכון אבני נמנה עם התלמידים במחזור הראשון. מוריו היו זהרה שץ, מרסל ינקו, אביגדור סטימצקי, יחזקאל שטרייכמן ומשה מוקדי.
שוורץ הציג מאות תערוכות ברחבי הארץ ובעולם ועבודותיו נמצאות במוזיאונים ובאוספים פרטיים רבים כמו: רצפטו בקרונברג, גרמניה, ג'ואיש הריטג', מוזיאון ניו יורק, אוניברסיטת מיאמי, מוזיאון יד ושם בירושלים, חברת אל על ועוד.
הוענקו לו הפרסים: פרס עידוד לאמנים צעירים מטעם אגודת הציירים בתל אביב (1955), ברלין המזרחית - הדפס אמנותי (1973), מונקו (2004).
פסטיבל מדע
פסטיבל מדע הוא אירוע בו הדגמות והפעלות רבות בעלות זיקה למדע וטכנולוגיה על היבטיהם השונים. לרוב, פסטיבלי מדע מוכוונים לילדים ובני נוער במטרה לחשוף אותם לפליאה וידע בכלים ודרכים שאינן נהוגות או נגישות ביום יום. בפסטיבלים אלו מתקיימות פעילויות רבות כגון הרצאות, תצוגות, סדנאות יצירה והדגמות חיות של ניסויים שונים, סיורים מודרכים ואף פאנלים הדנים בנושאים מדעיים שונים. כל זאת במטרה לערב את הציבור הרחב במחקר מדעי על פניו השונים של המדע. מרבית פסטיבלי המדע הם אירועים שנתיים ומשכם מיום ועד שבוע.
זיקיות
קלרה קלאק
קלרה קלאק (באנגלית: Clara Cluck) היא דמות של תרנגולת מואנשת שהופיעה החל משנת 1934 בסרטי ההנפשה של חברת וולט דיסני. הופעתה הראשונה הייתה בסרט הקצר "ההתרמה לבית היתומים" בו כיכבה דמותו של מיקי מאוס. הדמות שבה והופיעה בספרי הקומיקס בכיכובו של דונלד דאק, בהם גילמה את חברתה של דייזי דאק. קלרה הייתה חלק בחבורת האסם המקורית של מיקי מאז תחילת הקריירה שלו, אם כי היא נראית לעיתים רחוקות יותר מאשר קלרבל הפרה והוראס הורסקולר.
צורת השירה שלה הייתה אמורה להיות פרודיה לבל קנטו, סגנון שירת אופרה פופולרית בתקופת הופעתה. וחלק מהאריות שלה מעוצבות בבירור על פי אלו של טוסקה.
הופעות.
במדיה.