היא מתה בגיל 73 מבריאות שהלכה והתרופפה ללא סיבה ברורה.
גבירת ההר
גבירת ההר (באיסלנדית: Fjallkonan) היא ההאנשה המדינית והלאומית של איסלנד.
היסטוריה.
האנשה של אומה כאישה נהייתה נפוצה באירופה של המאה ה-18 וה-19. נראה כי ההופעה המוקדמת ביותר שלה באיסלנד שמציגה אותה כאישה הופיעה לראשונה בשיר "Ofsjónir við jarðarför Lovísu drottningar" (חזיונות בהלוויית המלכה לואיז) משנת 1752, מאת אגרט אולאפסון, אך תמונה זו לא שרדה .
התיאור הראשון ששרד המתייחס אליה הוא, המילה Fjallkonan המופיעה לראשונה בשיר "Eldgamla Ísafold" ("איסלנד רבת-הימים") מאת ביארני תוררנסון מהעשור הראשון של המאה התשע עשרה. מאותו הרגע ואילך הפכה גבירת ההר לסמל ידוע בשירה האיסלנדית.
דימוי של גבירת ההר פורסם בכרך האחרון של תרגום אנגלי לאגדות איסלנדיות מאת איריקור מגנוסון ו-ג'י.אי.ג'יי פאוול, האגדות האיסלנדיות, נאספו על ידי יון ארנסון. את התמונה המופיעה צייר הצייר הגרמני יוהאן בפטיסט צוקר, שציירה על פי הנחיות ותיאור מדוקדקים והשגחה מצד אריקור. אריקור תיאר את התמונה במכתב ליון סיגורדסון כך:
מאז הקמת הרפובליקה האיסלנדית בשנת 1944, הייתה זו המסורת שאישה תמלא את תפקיד גבירת ההר במהלך חגיגות החג הלאומי (17 ביוני). האישה אשר תיבחר לתפקיד תהיה לרוב שחקנית ידועה או אישיות בולטת אחרת, תהיה לבושה בסקוטבינגינג (התלבושת הלאומית) ותקרא שיר אחד אשר חיברה בעצמה בנושא גבירת ההר.
הרעיון של גבירת ההר כמולדת שימש משקל נגד לרעיון של מלך דנמרק כארץ אבות באיסלנד (כחלק מתופעה בינלאומית של הלאמת מדינות) של המאה התשע-עשרה, אשר הייתה תחת שלטון דנמרק, ולאחר העצמאות בשנת 1944 הפך לאחד הדימויים שדרכם הפמיניזם והרעיון של נשים חזקות ובעלות השפעה, כמו הנשיאה הראשונה של איסלנד ויגדיס פינבוגדוטיר, נראה חלק טבעי בתרבות האיסלנדית. לאחרונה עלתה גבירת ההר על עטיפת האלבום האחרון של הלהקה האיסלנדית סולפדיר, "דמדומים אינסופיים של אהבה תלויה".
פרסום בקנדה.
דמותה של גבירת ההר בלטה גם בקרב הוסטור האיסלנדר בקנדה (מושבה איסלנדית אשר עקרה לקנדה בעקבות לייף אריקסון, אם גם מאות שנים אחר כך). אישה הלבושה כגבירת ההר הופיעה לראשונה בימי וסטור האיסלנדר בוויניפג, מניטובה, קנדה בשנת 1924. גם שם גבירת ההר נפרסה לקידום הפמיניזם.
יוניס פיגרדו
יוניס פיגרדו (נולדה בשנת 1947 ברסיפה, ברזיל) היא אדריכלית וציירת ישראלית, שעבודותיה הוצגו במסגרת תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד ונכללו באוספים, בישראל ובמדינות שונות בעולם.
ביוגרפיה.
בין השנים 1966–1969 למדה לימודי רישום, ציור ופיסול במסגרת לימודי ארכיטקטורה ב-UFPE) Universidade Federal de Pernambuco).
בשנת 1971 קיבלה תואר לאדריכלות ב-UFPE.
משנת 1971 עובדת וגרה בישראל. בשנת 1971 עבדה אצל אדריכל דוד רזניק בירושלים. בשנת 1973 עבדה בעיריית ירושלים, במחלקת תכנון העיר.
ב-1974 עבדה אצל אדריכל הנוף שלמה אהרונסון בעין כרם. שנה אחר כך, פתחה משרד לאדריכלות, בנוי ערים ותכנון סביבתי, בשיתוף עם האדריכל פטר בוגוד. במשרד זה הם עוסקים בעיקר בשילוב בין שימור ושחזור המורשת האדריכלית ובין הבניה חדשה של זמננו. מתוך מטרה לכבד את השכבות ההיסטוריה והתרבויות שהשאירו את תכלית חזונם כחותם על אבני המקום, בשילוב של מחשבה חדשה עם הטכנולוגיה המודרנית.
בשנים 1998–2002 למדה לימודי ציור אצל הצייר מיכאל קובנר בירושלים. בתקופה זאת החלה להציג בתערוכות ציור, לפי בחירת נושא.
פרסים והוקרה.
פיקרדו זכתה, כאדריכלית וכציירת בפרסים ותעודות הורה רבות.
מבני דת.
פיגרדו עסקה בבנייה ושחזורים של מבני דת שונים ברחבי הארץ, ביניהם: שיחזור ותוספות בנייה של המנזר המרוניטי בעיר העתיקה בירושלים, בניית אגף חדש למנזר הנוצרי בבית לחם, תכנון אגף הנזירות, בית ההארחה והתפילה במנזר האחיות הבנדיקטיניות הצרפתי באבו גוש, בנית אגף חדש לאחיות הקונטמפלטיביות בעין כרם. בית תפילה והגדלת בתי ההארחה במושב נס עמים, פיתוח הגן התלוי של המנזר הלותרני בעיר העתיקה. שיפוץ החלק האשכנזי בקבר רבי מאיר בעל הנס בטבריה, שחזור מבנה עתיק ובניה קומה חדשה להוסטל הצליינים הרוסי בטיילת בטבריה, ואחרים.
פיתוח השטח ונוף.
בשנים 1976--1978 עסקה בבניית אמפיתיאטרון של 1,500 מקומות בקמפוס הטכניון, בצמוד לפקולטה לארכיטקטורה, בחיפה. בשנים 1990–2005 עסקה בתכנון המחלקה הבינלאומית של היריד השנתי חוצות היוצר בירושלים. בנוסף הייתה שותפה בפיתוח ונוף לדירות בבית שמש, לעיצוב הטיילת בחזית הים המבקרת את ת-0אביב לנמל יפו, ובשיקום חזיתות ברחובות מרכז העיר ירושלים- אגריפס, עליאש, רח' קינג ג'ורג', ורחובות השלשלת, דוד ורח' הנוצרים בעיר העתיקה.
תערוכות ציור (רשימה חלקית).
תערוכות יחיד.
פיגרדו מציגה בתערוכות בישראל ומחוצה לה. בין תערוכות היחיד המשמעותיות ביותר עבורה:
חוץ מישראל, הציגה בתערוכות בברזיל, לונדון וניו יורק. הציורים שלה נמצאים באוספים שונים בארצות הברית ישראל, אנגליה, בלגיה, ברזיל .
תערוכות במסגרת יד לבנים.
במסגרת יד לבנים ערכה פיגרדו מספר תערוכות וביניהן: "זיכרוננו" בבית חיל האוויר בהרצליה לרגל 60 שנה למדינת ישראל (2008), "40 פעימות לב", תערוכה המוקדשת לזכרם של חללי מלחמת יום הכיפורים (2013), "יצירות מאירות" (2019) תערוכה ביום הזיכרון, בבית יד לבנים, חיפה
הציור "עץ עצמות" קיבל פרס לציור על ידי ארגון יד לבנים.
כתיבה ואיורים וספרי ילדים.
הופיעה בבלוג של "HELVETIA EDITIONS" עם הקרוניקה "קשרים ועידן הדיגיטלי" והשתתפה בתחרות ספרותית עם הפואמה " הנמל ומיגדלי-אור".
הדס פל ירדן
הדס פל ירדן היא זמרת, מוזיקולוגית, מרצה, פייטנית וחזנית ישראלית. היא שרה בעיקר בלאדינו, בטורקית וכן פיוטים ספרדיים.
ביוגרפיה.
הדס פל ירדן שירתה בצה"ל בלהקת פיקוד הדרום. לאחר שחרורה מצה"ל השתתפה בסדרה "עניין של זמן". לאחר מכן למדה לתואר ראשון במוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב ולתואר שני באוניברסיטת בר-אילן.
החל משנת 1999 ועד 2008 התגוררה בטורקיה, שם למדה לימודי דוקטורט באתנומוזיקולוגיה. דוקטורנטית באנתומוזיקולוגיה מטעם האוניברסיטה הטכנית של איסטנבול .
בשנת 2003 יצא אלבום הלאדינו "יהודיג'ה" בביצועה ובניהולה בליווי אנסמבל "סאז אנדלרי" בהוצאת חברת "קלן". בשנת 2009 חזרה לישראל, והעלתה את המופע "בדרך לאיסטנבול".
השתתפה במספר פרויקטים בינלאומיים, בין היתר עם המלחין ונגן הכינור ג'יהט אשקין, והשתתפה באלבומו. כן שיתפה פעולה עם המלחין קמרן אינג'ה והשתתפה באלבומו Hammers and Whistlers / Istathenople / Strange Stone שיצא בשנת 2010 בהוצאת Naxos.
בשנת 2017 חברה לתזמורת האנדלוסית הישראלית בהופעתה בפני מלך ספרד. משמשת חזנית ופייטנית בקהילת ציון הקונסרבטיבית בירושלים. כמו כן מרצה במרכז למוזיקה מן המזרח ובמכללת ספיר בפרויקט "כולנא".
סלנג מיני
סלנג מיני או ביטוי מיני (באנגלית: Sexual slang) הוא מכלול של מונחים וביטויים לשוניים שמתייחסים לאיברי המין לתהליכים ולפעילויות מיניות. בדרך כלל, סלנג מיני הוא חלק מהמשלב הדיבורי, מאשר חלק מהשפה התקנית או הרפואית, וחלקם אפילו עשויים להיחשב כגסים.
קשור לסלנג מיני הוא סלנג הקשור לעשיית צרכים וגזים (הומור בתי שימוש, סקאטולינגוויסטיקה ). התייחסויות למערכת האנאלית ניתנות לעיתים קרובות לקונוטציה מינית בהקשר למין אנאלי.
שימוש פיאורטיבי.
יש המשתמשים בכינויי גנאי בשביל להתייחס לבני מיעוט מיני נתון, כמו מגדר או נטייה מינית באופן מבזה או מקטין. כינויים אלו משמשים כעלבונות על ידי אנשים שאינם מעוניינים להיות קשורים לקבוצה שמזלזלת בהם. לדוגמה, המונח קוויר יכול לשמש כעלבון על ידי מי שמבקש להפליל להט"בים, אם כי המילה עברה חידוש , כך שניתן יהיה להשתמש בה באופן חיובי בתוך אותה קהילה. מונחים שנחשבים כהשמצות נקבעים על ידי מערך הערכים של החברה או התת-תרבות, במיוחד בהטיות המיניות שלה. לדוגמה, מילים כגון "זונה" או "שרמוטה" משמשים בדרך כלל להתייחס להפקרות מינית המיוחסת דווקא לנשים.
ההשמצות המיניות היו נפוצות בתרבויות ובתקופות היסטוריות רבות. ההשמצות הנפוצות ביותר היו אלו שהופנו נגד גברים הומוסקסואליים פסיביים (אריסטופאנס נהנה במיוחד משימוש בהשמצות כאלו), או בהיותו א-פמי . לדוגמה, בשבועה הצבאית החתית , איימו על גברים ששינוי את מגדרם לנשים (הבטחה לסירוס ממשי או לנקמה אלוהית ב-"בוגדים").
סלנג מיני והומור.
בז'רגון הפופולרי של תרבויות רבות, השימוש בסלנג מיני הוא סוג של הומור או לשון נקייה אשר, לעיתים קרובות, יוצר מחלוקת בנוגע לשימושו הציבורי. הומור מיני נתפס בחוגים רבים כגס ולא מתוחכם, כמו כן מעליב כלפי הנושא שהוא מתאר. סלנגים מיניים נמצאו פעמים רבות בספרות ובקומדיה. דוגמה קלאסית לכך היא כתבי שייקספיר. הפופולריות של קומיקאים עכשוויים שמתמכרים להומור מיני, מג'ורג' קרלין ועד לאנדרו דייס קליי , משקפת את המשיכה של צורת דיבור זו. לעיתים קרובות, סלנגים מיניים נתפסים כצורה של טאבו, שבו חלק ניכר מהערעור טמון בערך ההלם של היכולת לדבר במילים "אסורות" בציבור.
ביטוי מיני
לוליטה (ארכיטיפ)
לוליטה (מושג)
לוליטה (מונח)
הדס פל-ירדן
יחסי סרביה–קוריאה הדרומית
יחסי סרביה–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין קוריאה הדרומית וסרביה. שתי המדינות כוננו יחסים דו-צדדיים בשנת 1982.
כינון יחסים דיפלומטיים.