דילייני החל להתגייר בזמן ששיחק בעירוני נהריה ב-2010. בנובמבר 2016 התחתן דילייני עם חברתו הישראלית, ליטל שרעבי. בדצמבר 2020 קיבל דילייני אזרחות ישראלית.
איתן בן שטרית
איתן בן שטרית (נולד ב-2 ביוני 2003) הוא שחיין ישראלי, חבר נבחרת ישראל בשחייה. דורג במקום שישי באליפות עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ובמקום שמיני באליפות אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה.
בן שטרית נולד בהרצליה ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לרעננה, שם גדל והתחנך. למד בתיכון מור מטרו-ווסט רעננה והתאמן בקבוצת בני הרצליה. כיום הוא שחיין קבוצת ירושלים רבתי ומתאמן במכון וינגייט בהדרכתו של אהוד סגל.
סגן אלוף ישראל.
באליפות ישראל שנערכה ביוני אותה שנה זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.39 דקות, אחרי דוד גרצ'יק ממכבי חיפה (1:59.79 דקות) ולפני בוריס טברובסקי מהפועל ירושלים (2:04.96 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:25.94 דקות, אחרי רון פולונסקי (4:20.65 דקות) ולפני יהונתן רום (4:33.37 דקות), שניהם ממכבי חיפה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.27 דקות.
באליפות אירופה לנוער שנערכה ברומא, איטליה ביולי אותה שנה הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.72 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 2:02.51 דקות אותו שיפר בשלב חצי הגמר והעמיד על 2:01.81 דקות ובמשחה ל-400 מרט מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:21.57 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 4:25.25 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקאזאן, רוסיה בנובמבר אותה שנה הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:13.89 דקות, במקום עשירי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 1:56.36 דקות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:57.14 דקות, במקום 14 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:45.45 דקות ובמקום 15 במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 54.34 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 54.20 שניות.
מקום שישי באליפות עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות ב-20 בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:08.31 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא נוער חדש של 4:07.55 דקות ועלה מהמקום השביעי למשחה הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יעקב טומרקין, כריסטיאן פיצ'וגין ודניס לוקטב בשיא ישראלי חדש של 3:30.75 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 52.45 שניות.
רחוב 60
רחוב 60 הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1976 בבימויו של ג'ורג' עובדיה, עם ששי קשת, יונה אליאן, יוסף שילוח, אריה אליאס ואתי גרוטס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על צעירה נרקומנית העוסקת בזנות ובהפצת סמים ונתונה למרותו של עבריין ששולט ומנצל אותה לצרכיו. אנשים פשוטים מהשכונה מצליחים לשקם אותה למרות ההתנגדויות של העבריין וכנופיית עושי דברו.
בסרט יש שתי סצנות קשות של קריזה (משבר) במהלך גמילה מסמים.
הסרט צולם ברובו ביפו העתיקה, בשכונת עג'מי שרחוב 60 (כיום רחוב קדם) עובר לאורכה ומכאן שם הסרט. אתרי צילום נוספים - הירקון, פארק גני יהושע, הספארי ברמת גן, פארק צ'ארלס קלור וחוף יפו.
שייקה פייקוב כתב את המוזיקה לסרט וכן מילים ולחן לשירי הסרט. שיר אחד נכתב בידי משה בן שאול והאחר בידי גלעד בן ש"ך. בסרט מופיעה גם אהובה עוזרי בשירה ונגינה. ששי קשת ויונה אליאן שרים את כל השירים פרט לשיר אחד המושר בפי עדנה גורן.
תקציר העלילה.
מעתוק (אריה אליאס) הוא רווק מבוגר המתפרנס מצילום אנשים ביפו. מוטי (ששי קשת) הוא צעיר טוב לב המתפרנס מציור אנשים ונגינה בגיטרה. הם גרים בבית דירות ביפו ששם גרה גם אתי זמבולי (אתי גרוטס), מבוגרת גרושה המתפרנסת מחיזוי העתיד על ידי קריאה בקפה.
בעל הבית זילברשטיין (יוסי סגל) מאיים עליהם שיפנה אותם אם לא ישלמו את שכר הדירה אבל מעתוק זוכה במשחק קלפים ומשלם את שכר הדירה של כולם.
ממוש (יוסף שילוח) הוא סרסור וסוחר סמים. הוא מטיל את מרותו על לילי (יונה אליאן) שעוסקת למענו בזנות וסחר בסמים שהיא גם צורכת.
מוטי מתאהב בלילי ממבט ראשון אך לא יודע על עברה. הוא מביא אותה לדירתו לאחר מאבק עם שליחיו של ממוש. מהר מאוד הוא מגלה שלילי מכורה לסמים ומקבלת משברי קריזה קשים. רופא מייעץ לאשפזה אך מוטי מחליט לה לטפל בבית עם תרופות שקיבל מהרופא.
לילי משתקמת ומוטי לוקח אותה לשיט בירקון, לחתונה בוכרית ולחגיגת שמחת תורה בשכונה והאהבה ביניהם פורחת.
ללילי יש ילד בשם דוד הגדל אצל שכנתה לשעבר (ג'טה לוקה). לילי לוקחת אותו לטיול ואחר כך מחזירה אותו לשכנה. אנשיו של ממוש עוקבים אחריה וחוטפים את דוד כבן ערובה עד שאמו תחזור לממוש ותמשיך להפיץ את הסמים ולעבוד בזנות.
ממוש מחביא את הילד במחסן שלו בחוף יפו ומגיע לשם עם אנשיו לקבל משלוח גדול של סמים שמגיע בסירה לחוף.
מוטי ואנשי השכונה מתעמתים עם העבריינים עד שמגיעה המשטרה. ממוש חוטף את דוד מגיע לבניין בבניה עולה לגג ומאיים לזרוק אותו. הילד מנסה לברוח ונשאר תלוי למעלה. מוטי מגיע למעלה וביחד עם ממוש הם מנסים להעלות אותו אך ממוש מאבד את שווי המשקל ונופל אל מותו.
בסוף מוטי ולילי מתחתנים, נוסעים במכונית מקושטת כשמאחוריהם כל אנשי השכונה ושרים את "שיר החתונה".
זכויות להט&quot;ב בוונצואלה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בוונצואלה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים או נשים חוקית מאז 1999, אם כי זוגות חד-מיניים ומשקי בית שבראשם זוגות חד-מיניים אינם זכאים לאותן ההכרות המשפטיות הזמינות לזוגות נשואים הטרוסקסואלים.
במאי 2015, "PlanetRomeo", רשת להט"ב חברתית, פרסמה את אינדקס האושר הראשון שלה (GHI). גברים הומוסקסואלים מלמעלה מ-120 מדינות נשאלו על איך הם מרגישים לגבי השקפת החברה על הומוסקסואליות, איך הם חווים את הדרך שבה הם מיוחסים על ידי אנשים אחרים ועד כמה הם מרוצים מחייהם. ונצואלה דורגה במקום ה-45.
מעמד בחוק.
הומוסקסואליות מעולם לא הופללה מאז עצמאות ונצואלה, פרט ל-"חוק הנוודים והבריונים" (חוקי התנהגות טרום-פליליים כפי שהיו באירופה ובאמריקה הלטינית במהלך המאה ה-20). בוונצואלה, בניגוד לספרד, החוק לא התייחס במפורש להומוסקסואלים. עם זאת, הוא הוחל מדי פעם על הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים אשר עסקו בזנות, כמו גם על עובדי מין בכלל. כפי שדווח על ידי ארגון זכויות האדם הבינלאומי, אמנסטי אינטרנשיונל, אזרחים אשר הורשעו תחת חוק זה ב-"אמצעים מנהליים" יכלו להיות ממוקמים ב-"תוכניות חינוך מחדש" ב-"מקומות כליאה" מיוחדים ללא משפט, כפי שקרה גם במדינות רבות אחרות בזמנו, כולל ספרד. חוק זה הוכרז כבלתי חוקתי על ידי בית המשפט העליון לצדק לשעבר בשנת 1997 אשר כתוצאה מכך הומוסקסואליות הן עבור גברים והן עבור נשים הפכה לחוקית בשטחי המדינה בעוד גיל ההסכמה הושווה בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד - 16 שנים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
ונצואלה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור או שותפות).
לצד אי הכרתה של ונצואלה במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה מאז 1999 המגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד.
בשנת 2003, עמותה הלהט"ב "Unión Afirmativa" הגישה ערעור לבית המשפט העליון בבקשה להכרה משפטית בזכויות כלכליות (פנסיה, ירושה, ביטוח לאומי, משק בית משותף וכו') לשותפים חד מיניים. פסק הדין, שניתן ב-28 בפברואר 2008 קבע כי למרות ההכרה כי "בני זוג מאותו מין נהנים מכל הזכויות, האזרחיות, הפוליטיות, הכלכליות, החברתיות והתרבותיות - אין להם הגנה מיוחדת כגון נישואים בין גבר לאישה, כלומר, באותם תנאים שיש לבני זוג הטרוסקסואלים". עם זאת, בית המשפט הצהיר כי בנושאים אלו, "על האספה הלאומית לחוקק חקיקה כדי להגן על זכויות אלה לבני זוג חד מיניים". ההחלטה ציינה בנוסף כי זכויות אלו מכוסות תחת החוקה של של ונצואלה.
ב-20 במרץ 2009, חברת לשכת הנבחרים רומליה מאטו הודיעה שהאסיפה הלאומית תכשיר באופן מפורש איגודים אזרחיים עבור זוגות חד מיניים ותכיר בהם כ-"התאחדות על ידי חיים משותפים" כחלק מהחוק האורגני למגדר ושוויון. עם זאת, יוזמה זו מעולם לא נידונה בפרלמנט. יוזמות נוספות הנוגעות לנושא זה והכרה בזהות של טרנסג'נדרים הוגשו על ידי החברה האזרחית לאספה הלאומית, אך מעולם לא התקיים דיון רשמי בנושאיהם.
ב-31 בינואר 2014, במהלך דיון על הצעת חוק בקוד האזרחי, הגישו פעילי להט"ב הצעה המבקשת להכשיר נישואים חד מיניים בוונצואלה.
בינואר 2015 הוגשה תביעה בגין "הזכות להינשא" בחוקת המדינה לבית המשפט העליון. ב-28 באפריל 2016 הודיע בית המשפט כי ידון בתיק. התביעה מבקשת להכריז על סעיף 44 של הקוד האזרחי כבלתי חוקתי כיוון שהוא קובע כי נישואים תקפים מבחינה משפטית כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד בוונצואלה וכתוצאה מכך, מפלה זוגות חד מיניים.
ביוני 2016, האופוזיציה של ונצואלה הודיעה שהיא תעבוד על הצעת חוק איחוד אזרחי. חבר ועדה בולט אמר כי חוק הרישום החדש יאפשר לזוגות לבקש הטבות מסוימות.