בין חברי המערכת של מחול עכשיו כיום ניתן למנות את נאוה צוקרמן, דן רונן, גילי שנית, שרי כץ-זכרוני, יעל מירו, יונת רוטמן, עינב רוזנבליט ורונית זיו.
צוויק
צוויק הוא שם משפחה ממקור גרמני (Zwick).
דיימלר AG
צוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16
צוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16 (באנגלית: Air Assault Brigade Combat Team 16) היא חטיבה מוטסת של הצבא הבריטי שהוקמה ב-1999 ומשמשת בתור חטיבה מוצנחת לפריסה מהירה.
חטיבת התקיפה האווירית נמצאת תחת פיקוד ישיר של מפקדת הצבא כחלק מפיקוד צבא היבשה, מה שמאפשר לה פריסה מהירה לפי צורך ושליטה מבצעית ישירה של הפיקוד. עם כ-6,200 חיילים, היא החטיבה הגדולה ביותר בצבא הבריטי ומורכבת מארבעה גדודי חיל רגלים מוטסים בנוסף למספר יחידות סיוע, ארטילריה, הנדסה, קשר ורפואה - כולם עם יכולת להתניידות מוטסת, מוסקת ומוצנחת. כחלק מיכולות התמרון שלה, היא מקבלת סיוע משלושה רגימנטים של מסוקי סער ומסוקי קרב, בנוסף לצוותי שליטה אווירית מרגימנט חיל האוויר המלכותי.
היסטוריה.
עם סיום מלחמת העולם השנייה ומהלך צמצום הכוחות שהגיע אחריה, חטיבת הצנחנים העצמאית השנייה הוצאה מהדיוויזיה המוטסת השישית, ולאחר פירוק הדיוויזיה היא נותרה החטיבה המוטסת היחידה בצבא הבריטי. בשנת 1948 אחרי מספר שינויים לגדודים השונים, קיבלה את השם "חטיבת הצנחנים ה-16", מספרה התבסס על חיבור הספרות של הדיוויזיה המוטסת הראשונה והדיוויזיה המוטסת השישית. החטיבה קיבלה את סמל הבלרופון הרוכב על הפגסוס המכונף, הסמל של הכוחות המוצנחים ששירתו במהלך מלחמת העולם השנייה.
חטיבת התקיפה האווירית ה-16 הוקמה בספטמבר 1999 על ידי איחוד החטיבה המוצנחת החמישית וחטיבת הניוד האווירית ה-24, כשהיא משמרת את שם חטיבת הצנחנים שלאחר מלחמת העולם השנייה ומשתמשת בסמל ההיסטורי.
ב-2001 שימשה החטיבה חוד החנית של כוחות נאט"ו בצפון מקדוניה ולאחר מכן נשלחה לאפגניסטן, במהלך הפלישה לעיראק ב-2003 הצליחה החטיבה לתפוס את שדות הנפט בדרום ובהמשך השתתפה בקרב בבצרה.
מבנה ויעוד.
החטיבה כוללת שלושה גדודי לחימה מוצנחים (שניים מהרגימנט המוצנח ואחד מרגימנט רובאי גורקה), בנוסף לגדוד מילואים מוצנח. בסיוע לגדודי הלחימה העיקריים, החטיבה כוללת מחלקת סיור מיוחדת (Pathfinders) הממכשירה את אזורי הצניחה לפני הנחתת הכוח המרכזי, רגימנט הנדסה, ורגימנט ארטילריה קלה (שניהם בסד"כ של גדוד), בנוסף לאלו כוחות הסיוע כוללים גדוד רפואה, גדוד לוגיסטיקה ופלוגת קשר.
החטיבה נתמכת גם על ידי שלושה רגימנטים מפיקוד המסוקים המשותף המספקים יכולות תובלה על בסיס מסוקי SA 330 פומה, אגוסטה ווסטלנד AW101 ובואינג CH-47 צ'ינוק, לצד סיוע אווירי קרוב על בסיס מסוקי בואינג AH-64 אפאצ'י ולווסטלנד לינקס (חלק מהיחידות מזרוע האוויר וחלק מחיל האוויר המלכותי). שני צוותי שליטה אווירית טקטית (TACP) מרגימנט חיל האוויר המלכותי נמצאים גם הם תחת פיקוד החטיבה ומספקים יכולת שליטה אווירית בשדה הקרב.
חטיבת התקיפה האווירית ה-16
דורן (הולנד)
דורן (בהולנדית: Doorn) היא עיירה ברשות המקומית אוטרכטסה הובלרוך במרכז הולנד, במחוז אוטרכט. בשנת 2021 מנתה העיר 10,052 תושבים.
היסטוריה.
במסמך משנת 885 עד 896 נקרא היישוב "תורהם", משכנו של תור, אל הרעם. ויקינגים שהתגוררו בדורסטאד (כיום Wijk bij Duurstede), כינו את המקום Thorhem מכיוון שלכאורה סגדו שם לאל הרעם. ואכן, חפירות ארכאולוגיות בנחל באחוזת Hoog Moersbergen, מצפון לדורן, מוכיחות שהיה שם אתר קורבנות פגאני.
היישוב תורהם היה שייך אז לחווה של וילה תורהם. בסביבות שנת 1200 חווה זו הייתה ברשותו של פרובסט של הבישוף של אוטרכט. הוא או אחד ממשיכי דרכו בנה טירה במאה ה-14, כיום אחוזת דורן, וכנסייה בשם מרטנסקרק ("כנסיית מרטין הקדוש") בסביבות שנת 1200. הכנסייה הורחבה במאה ה-15. היא נפלה לידיים פרוטסטנטיות בסביבות 1585 והיא עדיין בשימוש ככנסייה פרוטסטנטית. טירה נוספת, Kasteel Moersbergen, הוזכרה לראשונה בשנת 1435 ושונתה מספר פעמים מאז המאה ה-17.
האחוזה מסביב לבית דורן הייתה כה גדולה עד שלא היה מקום להרחבה של העיר. רק לאחר 1874, כשהאחוזה פוצלה, היה מקום לצמיחת העיר. לאחר מלחמת העולם השנייה, העיר גדלה במידה ניכרת.
דורן היא גם בסיס מרכזי עבור הנחתים ההולנדיים המלכותיים. Arboretum Von Gimborn, אחד מאתרי הגנים הבוטניים של אוניברסיטת אוטרכט, נמצא ליד העיירה.
דורן הייתה רשות מקומית עצמאית עד 1 בינואר 2006. מאז, היא העיירה העיקרית באוטרכטסה הובלרוך. יש גם מועדון כדורגל, Dev Doorn.
תושבים מפורסמים.
הקיסר הגרמני האחרון, וילהלם השני, התגורר באחוזת דורן שבמרכז העיירה לאחר שהודח ב-1918. הוא נפטר בדורן ב-1941.
הסופר ההולנדי סימון וסטדייק חי בדורן חלק גדול מחייו (בין 1939 ל-1971, למעט כמה מרווחים קצרים). ניתן לזהות היטב את הסביבה של דורן בתיאורי הנוף ברבים מהרומנים שלו.
מארטן מארטנס, סופר הולנדי שכתב באנגלית, בנה טירה קטנה בדורן: Zonheuvel ("גבעת השמש", הסתיימה ב-1903). נכון לעכשיו הטירה נקראת Maarten Maartenshuis והיא חלק מהמלון ומרכז הכנסים Zonheuvel.
אריק גירדווד
מייג'ור גנרל סר אריק גירדווד (באנגלית: Sir Eric Stanley Girdwood; 14 באוקטובר 1876 - 24 במאי 1963) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. השתתף במלחמת הבורים ובמלחמת העולם הראשונה במהלכה לחם, כמפקד בריגדה ובהמשך כמפקד דיוויזיה, במערכה בגליפולי, במערכה על סיני וארץ ישראל, ובחזית המערבית. לאחר תום המלחמה מילא שורה של תפקידים בכירים בצבא בריטניה עד פרישתו.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
גירדווד נולד ב-1876 ברובע סטרנדטאון שבעיר בלפסט (אירלנד), אח צעיר לבלאנש-אמה גירדווד ואוסטין-קלוד גירדווד. בנעוריו למד ב"אקדמיה המלכותית של בלפסט" . במאי 1899, עם סיום לימודיו, הוצב כלוטננט משנה בבטליון השני של "רגימנט הרובאים הסקוטי" .
קריירה צבאית.
מלחמת הבורים.
ב-1899, עם תחילת שירותו הצבאי, נשלח גירדווד, עם הבטליון בו שירת, להשתתף במלחמת הבורים השנייה בדרום אפריקה. עם הגיעו נלחם הבטליון במערכה שניהלו הבריטים לשחרור המצור על העיר ליידיסמית' שבמחוז קוואזולו-נטאל. במסגרת מערכה זו השתתף גירדווד ב"קרב קולנסו" (דצמבר 1899), "קרב ואאל קרנץ" (פברואר 1900) ו"קרב גבעות טוגלה" (פברואר 1900).
גירדווד המשיך לשרת בדרום אפריקה עד סיום מלחמת הבורים ביולי 1902 ואז חזר עם יחידתו לאנגליה. בתקופת שירות זו הועלה לדרגת לוטננט.
טרום מלחמת העולם הראשונה.
גירדווד המשיך לשרת ב"רגימנט הרובאים הסקוטי" שצורף ל"בריגדת הרובאים הסקוטית ה-156" . ב-1911 הועלה לדרגת מייג'ור.
מלחמת העולם הראשונה.
ב-1915, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נשלח גירדווד, עם הרגימנט הסקוטי, למערכה בגליפולי. בשלהי אותה שנה, לאחר הכישלון במערכה זו, פונה הרגימנט למצרים ובתחילת 1916 מונה גירדווד למפקד "בריגדת הרובאים הסקוטית ה-156" שהייתה אחת מהבריגדות של הדיוויזיה ה-52 "Lowland". בתקופת שירותו בתפקיד זה נלחם עם הבריגדה בקרבות שנערכו בסיני וביניהם קרב רומני וההתקדמות למבואות עזה.
בתחילת 1917 הוקמה הדיוויזיה ה-74 (יומנרי) באל עריש וגירדווד מונה למפקדה (תחת פיקודו של לוטננט גנרל פיליפ צ'טווד מפקד הקורפוס ה-20) והועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בתקופה זו נלחמה הדיוויזיה ב קרב עזה השני, קרב באר שבע, קרב תל חווילפה, קרב תל א-שריעה ותל הוריירה, קרב עזה השלישי, כיבוש ירושלים, כיבוש יריחו וכיבוש בקעת הירדן. רוב הקרבות נעצרו במהלך 1917 לאחר שהבריטים ייצבו את קו שתי העוג'ות.
באפריל-מאי 1918 ערך הצבא הבריטי שינוי מעמיק בסדר הכוחות שהיו פרושים בארץ ישראל. בתהליך זה נשלחו חלק גדול מהיחידות האנגליות לחזית המערבית בצרפת ובמקומן הובאו לארץ ישראל יחידות מהודו, אוסטרליה וניו זילנד. במסגרת השינוי נשלחה הדיוויזיה ה-74 לחזית המערבית.
במאי 1918 הגיע גירדווד בראש הדיוויזיה למרסיי והחלה להתארגן ללחימה. הקרבות הראשונים של הדיוויזיה החלו רק ביולי אותה שנה והיא השתתפה במתקפת מאה הימים, הקרב השני על הסום וקרב אפי . עד סיום המלחמה, בנובמבר 1918, הגיעה הדיוויזיה לסביבת העיר טורניי שבבלגיה.
לאחר המלחמה.
לאחר סיום המלחמה עסקו חיילי הדיוויזיה בפעולות שיקום התשתיות באירופה עד פירוק הדיוויזיה ביולי 1919.
לאחר פירוק הדיוויזיה ה-74 חזר גירדווד לאנגליה ומונה למפקד בריגדת הרגלים התשיעית ובהמשך אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה השלישית.
ב-1924 מונה גירדווד למפקד הצבא הבריטי בעיראק (במסגרת המנדט הבריטי על מסופוטמיה) וב-1926 מונה למפקד הצבאי במחוז בומביי שבהודו.
ב-1927 מונה למפקדה של האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
ב-1931 מונה למפקד הצבאי של גזרת צפון אירלנד וב-1935 פרש מהצבא.
אחריתו.
ב-1955 התמנה לנשיא העמותה האזרחית "לגיון אנשי הגבול" (סוג של הגנה אזרחית) תפקיד אותו מילא עד פטירתו ב-1963 בעיר טוצ'סטר שבנורת'האמפטונשייר (אנגליה).
משפחתו.
ב-1907 נישא גירדווד לפלורה מטיסון (Flora Mathieson) וב-1910 נולד לזוג בן. בהמשך התגרש וב-1919 נישא בשנית להילדה מטיסון (Hilda Mathieson).
המטה הגדול
המטה הגדול של הקיסר והמלך (בגרמנית: Großes Hauptquartier Seiner Majestät des Kaisers und Königs או בראשי תיבות: GrHQu) הידוע יותר בכינוי המקוצר "המטה הגדול" היה המטה האסטרטגי הנייד של הצבא הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה. למטה זה לא היו סמכויות בפועל, והוא שימש רק כמקום מפגש והתייעצות של נציגי הצבאות השונים שהרכיבו את הצבא.
הרכב.