האלבום הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד 200, עם 99,000 יחידות שקולות לאלבום (מתוכן 14,000 מכירות טהורות) בשבוע הראשון לצאתו. הוא הפך לאלבום המצליח ביותר של פולו ג'י במצעדים, והופעת הבכורה השנייה שלו בעשירייה הפותחת בארצות הברית. האלבום צבר בסך הכל 129.4 השמעות בסטרימינג לפי דרישה. בשבוע השני, ירד האלבום למקום החמישי, וצבר 52,000 יחידות נוספות. בשבוע השלישי, ירד למקום השביעי, והרוויח 40,000 יחידות. בשבוע הרביעי, ירד האלבום למקום השביעי במצעד, וצבר 37,000 יחידות, תוך שהביא את סך ארבע השבועות שלו ל-228,000 יחידות שקולות לאלבום. ב-28 ביולי 2020, האלבום זכה בתואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, עבור יחידות משולבות של מכירות ויחידות שקולות לאלבום של למעלה מ-500,000 בארצות הברית.
מרצדס-בנץ EQA
מרצדס-בנץ EQA (באנגלית: Mercedes-Benz EQA) היא מכונית חשמלית קומפקטית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2021. היא הוצגה בינואר 2021 והגיעה לישראל באפריל 2021.
ה-EQA היא השלישית במשפחת מרצדס-בנץ EQ.
עיצוב.
העיצוב החיצוני מעוצב בהשראת המרצדס-בנץ GLA-קלאס למעט הפגושים שעוצבו בעיצוב שונה, גם עיצוב הפנים לא שונה מה-GLA-קלאס אך נותן אווירה חשמלית וגם לוח מחוונים ומסך מגע המציג את המולטימדיה שונים מה-GLA-קלאס.
מפרט טכני.
כרגע (2021) מרצדס משיקה רק מערכת הנעה אחת, ובהמשך (2022) היא תציג מערכות הנעה חזקות יותר.
טעינה.
ניתן לטעון את הסוללה במטען ביתי בקיבולת 11 קילוואט המטעין את הסוללה מ-10 ל-80 אחוז בתוך 5 שעות ו-45 דקות או במטען ציבורי מהיר בקיבולת 100 קילוואט המטעין את הסוללה מ-10 ל-80 אחוז בתוך 30 דקות.
Die a Legend
Die a Legend הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי פולו ג'י. האלבום יצא לאור ב-7 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
קידום.
האלבום הוכרז ב-26 במאי 2019 באמצעות אינסטגרם. שבוע לאחר מכן, נחשפה רשימת הרצועות של האלבום.
ביקורות.
האלבום זכה לשבחים מצד המבקרים עם צאתו לאור. שלדון פירס מפיצ'פורק נתן לאלבום דירוג של 8.3 מתוך 10 והעניק לו את פרס "המוזיקה החדשה הטובה ביותר". בסקירתו, הצהיר כי פולו "משלב פופ ודריל בקלות ומספק ההופעת בכורה בולטת ברחובות שיקגו, המעוצבת בקפידה ומסופרת בכנות". ריילי ואלאס מ-HipHopDX אמר כי "ישנה תערובת מעוצבת להפליא של כנות וטרגדיה בתוך האלבום". משתמשי HipHopDX נתנו לאלבום דירוג של 5/5.
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע היישר אל המקום השישי במצעד הבילבורד 200, עם 38,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון לצאתו, והפך לאלבום הראשון של פולו ג'י בעשירייה הפותחת. בשבוע השני, ירד האלבום למקום השביעי במצעד, עם 29,000 יחידות שקולות לאלבום באותו השבוע. בשבוע השלישי, ירד האלבום למקום העשירי, וצבר באותו השבוע 24,000 יחידות שקולות לאלבום. ב-11 באוגוסט 2020 זכה האלבום בתואר הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות ויחידות שקולות לאלבום משולבות של למעלה מ-1,000,000 בארצות הברית.
מרצדס-בנץ EQC
מרצדס-בנץ EQC (באנגלית: Mercedes-Benz EQC) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2019. היא הוצגה בספטמבר 2018 ויצאה למכירה במאי 2019, והגיעה לישראל באוקטובר 2020.
ה-EQC היא הראשונה במשפחת מרצדס-בנץ EQ.
עיצוב.
ה-EQC דומה למרצדס-בנץ GLC-קלאס בעיצובו החיצוני, בפנים המכונית מציגה עיצוב מודרני עם המסך המגע המחבר את מסך המגע שמציג את המולטימדיה עם לוח המחוונים.
מפרט טכני.
מרצדס הציגה את ה-EQC עם מערכת הנעה אחת.
חוסה מגריניה
חוסה מגריניה (בספרדית: José Magriñá; 14 בדצמבר 1917 – 2 באוגוסט 1988) היה כדורגלן קובני, ששיחק בעמדת החלוץ.
מגריניה השתתף עם נבחרת קובה במונדיאל 1938 ואף כבש בו בתיקו 3–3 נגד רומניה. לאחר שעברו את הסיבוב הראשון הם הובסו 8–0 על ידי שוודיה ברבע הגמר.
קהילת יהודי קטוביץ
קהילת יהודי קטוביץ התקיימה בעיר קטוביץ (מן ההגייה ביידיש ובגרמנית: Kattowitz; בפולנית: Katowice, ומבוטא קטוביצֶה ) שבפולין על גדות הנהרות קלודניצה וראווה, בדרום פולין. בשנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 291,774 תושבים.
האזכור הראשון של יהודי המתגורר באזור קטוביץ הוא משנת 1702.
לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה התגוררו בקטוביץ כ-1,500 יהודים. רובם היו פליטים ששרדו את הכיבוש בברית המועצות. הוועד היהודי של שלזיה עילית שהוקם בעיר, עזר לאלפי הפליטים היהודים שעברו בקטוביץ בדרכם למערב. לאחר גל האנטישמיות בשנת 1968 שהחל בעקבות מלחמת ששת הימים, עזבו מרבית היהודים שהתגוררו בקטוביץ את פולין. בשנת 1969 נשארו בעיר רק מספר משפחות יהודיות.
היסטוריה.
המאה ה-18.
האזכור הראשון של יהודי המתגורר באזור קטוביץ של היום מגיע משנת 1702. נאמר כי מדובר בפונדקאי ב, ששילם מס שנתי של 150 פלורינים. עם זאת, ראשיתה של ההתיישבות היהודית בקטוביץ קשורה לצו הסובלנות (Toleranzpatent) שהוצא על ידי הקיסר קרל השישי במאי 1713, שאפשר ליהודים להתיישב בשלזיה לאחר ששילמו מס סובלנות מיוחד.
האזכור הראשון משנת 1733 מתאר יהודים המתגוררים בכפר הסמוך לקטוביץ, בוגוצ'יץ' (בגרמנית: Bogutschütz, נכון ל-2021 הוא רובע בעיר קטוביץ). על פי רישומי קהילת בוגוצ'יץ, מאותה תקופה, יהודי אחד התגורר בכפר הסמוך לקטוביץ. הוא ניהל פונדק ומבשלת בירה. ובשנות ה-40 של המאה ה-18, בפרוטוקול ביקור בקהילת בוגוצ'יץ מוזכרת נוכחותם של ארבעה יהודים, אך לא ידוע באיזה חלק בכפר הם חיו.
במהלך מלחמת שלזיה הראשונה בשנת 1742, רוב שלזיה עברה לשליטת פרוסיה. בתחילה היו השלטונות הפרוסיים אדישים כלפי יהודי שלזיה. עם הזמן הקיסר החל להגביל את חופש הקהילה היהודית. בשנת 1776 השלטונות הפרוסיים הורו לכל היהודים החיים בגדה השמאלית של נהר אודר לעבור ולגור בגדה הימנית של הנהר תוך חודש. במקומות החדשים הם יכלו לגור רק בכפרים. בספטמבר 1779 שינו הרשויות הפרוסיות את דעתם והורו לכל היהודים לעזוב את הכפרים ולהתיישב בערים. באותה תקופה צוינה גליביצה כעיר המגורים המרכזית ליהודים. ב-17 באוגוסט 1780 קבעה מועצת ורוצלב, חמש ערים כערי יישוב מחדש ליהודים. אלה היו: לובליניק , מיסלוביצה, טרנובסקי גורי , מיקולוב ו. על בסיס הוראה זו גם היהודים שחיו בקטוביץ נאלצו לעזוב את עיר מגוריהם. בשנת 1787, השלטונות הפרוסיים נסוגו מהפקודות להעתיק יהודים לערים ייעודיות, מכיוון שהערים שנעזבו סבלו מנזקים כלכליים גדולים מדי. כתוצאה מכך הורשו היהודים לחזור לאזור קטוביץ.
בשנת 1792 מוזכרת נוכחותה של משפחה יהודית בבוגוצ'יץ: "אין מיעוטים דתיים, פרט לחוכר אחד בקטוביץ, משה, אשתו וילדיו".
המאה ה-19.
בשנת 1825 התיישבה המשפחה היהודית הראשונה בקטוביץ. סיטונאי הברזל הירשל פרויליך, ששכר בחוזה שכירות מבית המשפט בפרידריך-פלאץ (השם המעודכן כיכר רינק-Rynek) ועבר לגור בעיר. מפקד האוכלוסין הרשמי שנערך בשנת 1825 (הסקר פורסם על ידי הוצאת יוהאן גאורג קני - Johan Georg Knie) תיעד את נוכחותם של 4 יהודים. באותה תקופה חיו בעיר בסביבות 800 תושבים.
בשנת 1840 התגוררו בקטוביץ 12 יהודים. ביניהם הייתה משפחתו של איסאק (יצחק) גרצר, שבנה בשנת 1848 את מלון "ולט" בעיר (לימים נקרא המלון "רצלאף-Retzlaff". במאה העשרים הוקמה במקום חנות כלבו בשם "זניט"), מריאנה פרוליך (אלמנת הירשל, שנפטר בשנת 1826), העוזר-סוחר יוסף האוסדורף (לימים התיישב במיסלוביצה) ולובל זרניק (שעבד אצל גרצר). בשנת 1844 גדל מספר יהודי קטוביץ לארבע משפחות והסתכם ב־17 נפשות.
יזמים יהודים מעיירות סמוכות קבעו את עסקיהם בקטוביץ. אוסקר קארו, המתגורר בגליביצה, רכש את מפעל המתכת "ביילדון-Baildon". אחר כך שילב אותו בבית החרושת לפלדה "ג'וליה-Julia" (בבוברק, מחוז בויטן/ביטום), שהתמזג לקונצרן Oberschlesische Eisenindustrie AGfür Bergbau und Hüttenbetrieb. תושב אחר מגליביצה, פריץ פרידלנדר הפך לבעלים של מכרה "אמינינץ-Eminenz" ליד קטוביץ.
יזמים יהודים מקטוביץ גם פיתחו עסקים באופן שוטף. האחים גולדשטיין עסקו בסחר בעץ ובנו את הארמון בכיכר וולנושי-Wolności. השותפים פילדר וגלייזר הקימו את טחנת הקמח הגדולה ביותר בשלזיה עילית (במאה ה-21 במקום קיים חניון שנמצא מול עיריית קטוביץ). בקרב התעשיינים היהודים מתקופה זו ראוי להזכיר את דוד צ'ויקליצר, שייסד מפעל סבון בעיר, ואת מאקס קרומולובסקי, שייצר מוצרי עור.
בשנת 1847, הקהילה היהודית בקטוביץ הצטרפה לקהילה היהודית במיסלוביצה, השתמשה במקווה שם וקברה את המתים בבית העלמין היהודי במקום. משנת 1850 יהודי קטוביץ התאספו לתפילה, בקטוביץ עצמה, בבתים פרטיים או בדירות שכורות, במיוחד בביתו של זומר (במאה ה-21 המקום הוסב לבניין בית העיתונות בכיכר השוק).
בשנת 1855 התגוררו בקטוביץ 105 יהודים. הם עשו מאמצים לבנות בית כנסת קטן. ביוזמתו של היימן פרוליך, בית הכנסת אמור היה להיבנות על חלקה השייכת לו ברחוב מריאקה-ul. Mariacka. התוכניות הללו לא צלחו. יהודי קטוביץ המשיכו במאמציהם לבנות בית כנסת משלהם. כבר בשנת 1861 נרכשה חלקת אדמה מטיאל-וינקלר לבניית בית הכנסת העתידי (בצומת הרחובות מג'ה-3 Maja וסלובקייגו-Słowackiego). הבניין תוכנן על ידי אדריכל מקטוביץ, איגנץ גרינפלד-Ignatz Grünfeld ונחנך ב-4 בספטמבר 1862.