נול ז'אקארד שימש השראה לחלוצי המחשבים, ותרם רבות למחשוב. הרעיון כי ניתן לארגן את פעולתה של מכונה על ידי סדרת הוראות שמגיעות "מבחוץ", ובאופן כזה לגרום לה לבצע פעולות שונות ללא שינוי מכני במכונה עצמה, אלא על ידי שינוי סדרת ההוראות, פתחה את הדרך למה שהוביל בהמשך הדרך לתכנות מחשבים. במנוע האנליטי שתכנן צ'ארלס בבג' באמצע המאה ה-19, סדרת ההוראות שהורו לו מה לעשות, הגיעה מסדרת כרטיסים מנוקבים, לפי המודל שיצר ז'אקאר. לקראת סוף אותה מאה, בשנת 1889, הגשים הרמן הולרית' חלק מהחזון, כשבנה מכונה בה כרטיסים מנוקבים שימשו לקידוד מידע. מכונה זו ששימשה בהצלחה במפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-1890, וקיצרה את הזמן שהיה נחוץ לסיכום תוצאות המפקד מכ-9 שנים (הזמן שסיכום התוצאות ארך עבור המפקד של 1880), לשנה אחת. חברתו של הולרית', התמזגה עם שתי חברות נוספות, ויחדיו היוו את הגרעין לחברת IBM, הגדולה בחברות טכנולוגיית המידע גם כיום. המחשב המכני של קונראד צוזה, Z1 מ-1937, אולי המחשב המוצלח הראשון, השתמש במערכת דומה להזנת התכנית, ומערכת שנייה, מבוססת גם היא על אותם עקרונות, להזנת המידע. המחשבים הבאים של צוזה, Z3 (מ-1941) ואחריו Z4, והמחשב הרווארד סימן 1 של הווארד אייקן מ-1943, השתמשו גם הם בשיטה זו.
חשיבות ההמצאה הוכרה מיד עם פרסומה. הקיסר נפוליאון בונפרטה והקיסרית ז'וזפין דה בוארנה, בעת ביקורם בליון בשנת 1805, ביקרו בבית המלאכה של ז'אקאר, והוענקה לו פנסיה בסך 3,000 פרנקים ומענקים על כל מכונה שייצר.
הורה היאחזות
הוֹרָה הֵיאחזות היא שיר עברי מאת הפזמונאי יחיאל מוהר, שהולחן על ידי המלחין דובי זלצר. זהו אחד ממספר שירים שכתב מוהר תחת הכותרת "הורה", בהם "הורה נתגבר" ו"הורה ממטרה". השיר מקביל בין העבודה החקלאית לבין אימוני הצבא ובכך מבטא את שני פניו של הנח"ל (נוער חלוצי לוחם) - התיישבות ולחימה.
השיר בוצע במקור ב-1953 על ידי להקת הנח"ל בתוכניתה "טעות לעולם חוזרת", אך הוא מזוהה בעיקר בגרסת הכיסוי בעיבודו של דני סנדרסון שביצעה להקת כוורת לראשונה בשנת 1973 בערב מחווה לשירי להקת הנח"ל (שחמישה מחברי להקת "כוורת" : סנדרסון, גוב, אולארציק, שמיר ופניגשטיין, הם בוגריה).
תוכן השיר.
לאורך השיר מתוארת עבודת האדמה במונחים ובדימויים הלקוחים מהעולם הצבאי. רעיון זה מוצג בפתיחת השיר:
הבית השני מתאר את עבודת החקלאי כשהיא נעזרת בכלים צבאיים-מלחמתיים:
התיאור מרמז לסמל הפלמ"ח, שבו שתי שיבולים וחרב. הפלמ"ח שילב אף הוא הגנה והתיישבות והיה הבסיס להקמת הנח"ל מאוחר יותר.
כמו כן יש בביטויים אלו ארמז לנבואת השלום המקראית, המנבאת כי באחרית הימים יוסבו כלי הנשק למטרות שלום: ().
"חמרה, חמרה המערבולת" פירושו "תססה המערבולת", "געשה המערבולת". מתייחס כנראה ליציאת הנח"ל לשדות.
הפזמון ממשיך את המגמה הזו:
הבתים השלישי והרביעי מתארים את חריצותם של החיילים-החקלאים:
כלומר הנחל מטבע הדברים זורם במורד ההר, אך חיילי הנח"ל יכולים לעלות במעלה ההר כדי להשקות את הגידולים.
בשורה זו יש שימוש בלשון נופל על לשון בין המילה 'נחל' במשמעותה הפיזית לבין שם הפיקוד הצבאי 'נח"ל'. אמצעי זה חוזר גם בבית הבא:
הבתים החמישי והשישי מתארים את תוצאות העבודה, תוך שימוש בהשאלה של מושגים צבאיים לטובת המחשת היבולים המוצלחים:
סוף השיר:
"חמש חמש" הוא אישור שהתנאים לביצוע משימה טובים או ביטוי של שביעות רצון.
בשיר מופיעים שמותיהם של עשרה ירקות, בהם כרוב, חסה, עגבנייה, בצל ותות שדה.
ביצוע השיר.
השיר נכתב במקור לתוכניתה הרביעית של להקת הנח"ל, "טעות לעולם חוזרת", משנת 1953.
אריק איינשטיין, אף הוא בוגר להקת הנח"ל, ביצע את השיר באלבומו קצת לקחת חזרה משנת 1996 בו הופיעו שירים ששר בהרכבים מוקדמים יותר, בעיבודו של שם טוב לוי.
לרגל חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל הופיעה הזמרת נטע ברזילי בטקס הדלקת המשואות וביצעה את השיר בעיבוד חדשני עם מכשיר הלופר.
הביצוע של להקת כוורת.
בתחילת אוקטובר 1973 נערך ערב מחווה לשירי להקת הנח"ל, "להקה שכזאת...", שבו ביצעה להקת כוורת, שרוב חבריה היו יוצאי הלהקה, גרסת כיסוי לשיר בעיבודו של דני סנדרסון. בגרסה זו שולבו אלמנטים רוקיסטיים והומוריסטיים, בהתאם לסגנונה המוזיקלי של כוורת. על אף שכוורת הוקמה כאנטיתזה לשירי הלהקות הצבאיות, גרסתה הפכה לביצוע המזוהה ביותר עם השיר, והשיר עצמו הפך לאחד מלהיטיה הגדולים ואף הופיע באלבומה "פוגי בפיתה" ב-1974.
בגרסה של כוורת מופיעים מספר ציטוטים ומחוות:
קישורים חיצוניים.
ביצועים:
Pentaceratops
Chasmosaurus
Ojoceratops
Eotriceratops
Nedoceratops
Arrhinoceratops
הורה האחזות
הורה היאחזות
Anchiceratops
אירינה מורביובה
אירינה מורביובה (ברוסית: Ирина Муравьёва; 8 בפברואר 1949, מוסקבה) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסית.
היא זכתה בתואר אמן העם של רוסיה בשנת 1994, זכתה בפרס ברית המועצות בשנת 1981. על תרומתה לתרבות מורביובה זכתה במספר עיטורים סובייטים ורוסים.
ביוגרפיה.
אירינה מורביובה נולדה במוסקבה ב-8 בפברואר 1949 למשפחת מהנדס. בתחילת מלחמת העולם השנייה אביה התנדב לצבא האדום וסיים את הלחימה בשטח גרמניה. בהיותו בגרמניה הוא פגש נערה בלארוסית שהובא לגרמניה על ידי הנאצים לצורכי עבודות כפייה. תוך זמן קצר הם התחתנו.
לאחר סיום בית הספר, אירינה הגישה את המסמכים לכל בתי הספר למשחק במוסקבה, אך לא התקבלה. לאחר שנה היא ניסתה שוב והתקבלה רק לבית הספר למשחק ליד תיאטרון הילדים. בשנת 1970, לאחר סיום הלימודים, היא התקבלה להרכב שחקני התיאטרון ועבדה בו עד לשנת 1977. בשנת 1977 אירינה מורביובה עברה לתיאטרון על שם מועצת העירייה ובשנת 1993 לתיאטרון מאלי במוסקבה. בתיאטרון זה מורביובה עובדת עד היום ומגלמת בעיקר תפקידים במחזות רוסיות קלסיות.
במקביל לעבודה בתיאטרון מורביובה הצטלמה בסרטי קולנוע. כבר בשנת 1965 בהיותה לומדת בבית הספר למשחק היא הצטלמה בתפקיד קטן. ההצלחה הגדולה של אירינה מורביובה הייתה בסרט מוסקבה אינה מאמינה בדמעות בו היא גילמה אחד הדמויות המרכזיות. על השתתפותה בסרט זה השחקנית קיבלה פרס ברית המועצות. בשנת 1982 היא גילמה את התפקיד הראשי בסרט "הקרנבל". בסרט זה השחקנית שרה שיר של מקסים דונייבסקי לפי מילים של רוברט רוז'דסטבנסקי "תתקשר" שהיה להיט בברית המועצות. על תפקיד בסרט זה מורביובה זכתה בתואר "שחקנית השנה" בשנת 1982.
בשנת 1999 מורביובה הצטלמה בסדרת טלוויזיה שביים בעלה ובתפקידי משנה השתתפו שני בניה. בשנת 2001 וב-2003 היא המשיכה להשתתף בסדרות טלוויזיה בבימוי בעלה.
ב-2006 גילמה דמות משנה בסדרה המצליחה "קטי המכוערת". בשנת 2010 היא זכתה בפרס השנה עבור תפקיד נשי משני.
Avaceratops
Nasutoceratops
Pachyrhinosaurus
Xenoceratops
Einiosaurus
Centrosaurus
Rubeosaurus
Styracosaurus
דוד שפירא
נול ג'אקארד
כרטיסי ניקוב
מוכת ירח
מוכת ירח (באנגלית: Moonstruck) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של נורמן ג'ואיסון משנת 1987. בסרט שיחקו שר, ניקולס קייג', אולימפיה דוקאקיס, וינסנט גרדניה ודני איילו.
הסרט יצא לאקרנים ב-16 בדצמבר 1987 בניו יורק בלבד, וב-18 בדצמבר באותה שנה ברחבי העולם. הסרט זכה לביקורות מהללות והכנסות של כ-91,640,528 דולר בצפון אמריקה מה שהפך אותו לסרט החמישי הרווחי ביותר לאותה שנה.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, והוא זכה בשלוש קטגוריות: השחקנית הטובה ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר.
עלילה.
הסרט מגולל את סיפורה של לורטה קאסטוריני הגרה עם הוריה, קוזמו ורוז. לורטה התאלמנה מבעלה, אך היא יוצאת עם ג'וני קאמררי המציע לה נישואים לפני שהוא נוסע לבקר את אימו הגוססת בסיציליה. ג'וני מבקש מלורטה להזמין לחתונה את אחיו, רוני, על אף שישנו סכסוך ביניהם.
ביקורות.
הסרט זכה להצלחה כלכלית וביקורות אוהדות עם הסכמה גורפת לגבי הופעתם של השחקנים הראשיים. הסרט זכה לציון 93% על פי האתר "Rotten Tomatoes". המגזין "טיים" הילל את תסריטו של ג'ון פטריק שאנלי ואת הופעתה של שר. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט החשיב את הסרט לאחד הטובים ביותר בכל הזמנים.
בשבוע הראשון לצאת הסרט הוא נכנס למקום השלישי ברשימת שוברי הקופות. הסרט שהה במשך 20 שבועות לא רצופים בעשרת הראשונים עם הכנסה כוללת של 80,640,528 דולר לעומת תקציב של 15 מיליון דולר.
פרסים ומועמדויות.
מכון הסרטים האמריקאי.
מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט ברשימותיו: מקום 41 ברשימת "מאה סרטים... מאה קומדיות", מקום 17 ברשימת "מאה שנים... מאה תשוקות", מקום 96 עם הציטוט "Snap out of it!" ברשימת "מאה שנים... מאה ציטוטים" ומקום שמיני ברשימת "מאה שנים... עשרת הגדולים" בקטגוריית הקומדיות הרומנטיות. בנוסף, ערוץ הטלוויזיה "Bravo" דירג את הסרט במקום ה-72 ברשימת הסרטים המצחיקים ביותר בכל הזמנים.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
- ביקורת על הסרט שפורסמה בעיתון מעריב, 18.3.1988
- ביקורת על הסרט שפורסמה בעיתון חדשות, 17.3.1988
- ריאיון עם במאי הסרט שפורסם בעיתון חדשות, 17.3.1988
יוסף עוזיאל
יוסף בן פנחס עוזיאל (31 במאי 1888, סלוניקי – 21 בפברואר 1968, תל אביב) היה עיתונאי ציוני וסופר יהודי.
קורות חיים.
יוסף בן פנחס עוזיאל נולד בשנת 1888 בסלוניקי שתחת שלטון האימפריה העות'מאנית. מצד אמו היה נצר למשפחת רבנים מפורסמים, משפחת ארדיטי. התחנך בבית הספר היסודי "תלמוד תורה קטן" בשכונת קאלאמריה, ואחר-כך למד בבית הספר האיטלקי, שבו רכש את השכלתו הכללית הרחבה.