בשיר "רחוב האגס 1" כל שורה או צמד מילים הם בעלי משמעות נסתרת או גלויה, בשפה העברית או בארמית, מטאפורות, השיר מביע בכל מילה את הנוסטלגיה של אהוד בנאי אל העבר, למקום בו הוא גדל, לבית שלו. השיר מהווה דיאלוג פנימי בין הדמויות המתקיימות בשיר. לא מפתיע שדווקא כאן חורג בנאי בהעלאת זיכרונות גרידא ויוצר חיבור בין הזיכרון הפרטי מבית סבא ובין 'אסדר לסעודתא' – הפיוט של האר"י שאותו הם היו שרים כהזמנה לסעודה. הפיוט המקורי נערך על ידי בנאי והוא מביא מתוכו רק שני בתים. מילות הפיוט כתובות בשפה ארמית, והפירוש שלהם.
מקור.
אסדר לסעודתא
בצפרא דשבתא
ואזמין בה השתא
עתיקא קדישא.
נהוריה ישרי בה
בקידושא רבא,
ובחמרא טבא
דבה תחדי נפשא
תרגום.
אסדר סעודה
בבוקר של שבת
ואזמין בה עתה
העתיק והקדוש
האור ישרה בה
בקידוש הגדול [הקידוש של שבת בבוקר]
וביין טוב
תשמחנה הנפשות.
בנאי עוסק בזיכרונות שלו משפיעה על חייו הבוגרים ולכן, באמצעות הפיוט של האר"י יוצר בנאי מזמן את העתיק והקדוש, ברצון להחיות את הזיכרונות ולהושיב לשולחן את הקודש השוכן בארונות. הוא רוצה לחבר את המסורת העתיקה שמתוכה צומח השיר, כדי שכמו יין טוב ישמחו בו הנפשות. בנאי מסמן בקו ישיר את חשיבותה של המסורת וההמשכיות שבה לתפיסה השלמה של הנפש, ומסמן את הקשר המהותי שיוצרת המסורת היהודית להמשכיות הדורות.
הגרסה המוזיקלית.
כל חלק בשיר מדבר אלינו, המוזיקה נעה בקצב איטי המתאר את הזמן שקפא ברחוב האגס שממשיך להכיל את כל מה שהוא מסמל, וגם את הגעגועים לאותה סמטה. הדואט מציב את נפקר ואת בנאי בעמדה שווה, שניהם שרים בטון מתגעגע וכאוב, במנגינה צנועה כאילו הכותבים לא כתבו את השיר כדי שיהפוך ללהיט, חזרה על משפט אחד כדי להדגיש את הגעגוע למחוזות של האגס 1.
קובי אפללו ביצע את השיר מחדש במסגרת פרויקט '2 צדדים למטבע', המציג שירי רוק בביצוע אמנים מהז'אנר הים תיכוני שירים ים תיכוניים בביצוע אמנים מעולם הרוק. בגלל המורכבות בשירו של בנאי, לא ברור לאיזו קטגוריה משתייך הביצוע של קובי אפללו, אם לקטגוריה מעולם הרוק או לקטגוריה מהעולם הים תיכוני.
ביקורת על השיר.
השיר הוא שיר שמדבר על געגועים לבית סבא, בנאי עשה חיבור בין פיוט עתיק פורץ דרך לבין שיר רוק המתאר את ילדותו.
השפעת השיר.
כיום, למוזיקה הישראלית יש הרבה חיבורים וביניהם חיבור הישן עם החדש, וקל לשכוח, האיש שהתחיל עם החיבורים הוא אהוד בנאי עם השיר, בכך שחיבר בין עולם הרוק לעולם המוזיקה היהודית והישראלית.
Telepatía
Telepatía (בעברית: טֶלֶפַּתִיָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית-אמריקאית קאלי אוצ'יס, מתוך אלבום האולפן השני שלה, "". השיר יצא לאור ב-26 בפברואר 2021, על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-54 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קאלי אוצ'יס, כריסטינה צ'ילואיזה, סרוונדו פרימרה, מנואל לארה, אלברט מלנדז וטייני והופק על ידי טייני, לארה ואלברט הייפ. השיר במקור יצא לאור כבר בנובמבר 2020, ביחד עם שאר שירי האלבום "", אך בשנת 2021 זכה להצלחה עולמית ויצא כסינגל רשמי מתוכו.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-55 מיליון השמעות.
ביקורות.
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום החמישי ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה". מגזין המוזיקה והתרבות "BBC Culture" סיקר את השירים והאלבומים שיצאו לאור בשנת 2021, וכלל את השיר ברשימתם "10 האלבומים הטובים ביותר של 2021 ׁ".
הצלחה מסחרית.
כאשר יצא, לא זכה השיר להצלחה כלשהי ולכן הוא נשאר כרצועה באלבום. עם זאת, בשנת 2021 הוא החל לצבור פופולריות בטיקטוק ובעקבות כך, הוחלט להוציא אותו ב-26 בפברואר 2021, כסינגל השלישי מתוך האלבום. במצעד השירים שבליטא הגיע השיר למקום התשיעי בשיאו, תוך שבמצעד הסינגלים האירי הגיע למקום ה-37.
בארצות הברית זכה להצלחה רבה כאשר דורג במקום ה-54 במצעד הבילבורד הוט 100, ובמקום ה-29 בבילבורד גלובל 200.
דברים שרציתי לומר
דברים שרציתי לומר הוא שיר שבוצע לראשונה על ידי דני בסן באלבום הסולו השני שלו "הילד שבי" שיצא ב־1989. כעבור כשנה חידש את השיר מלחינו, יהודה פוליקר, באלבומו "פחות אבל כואב", שיצא ב־1990. את מילות השיר חיבר יענקל'ה רוטבליט.
השיר מדבר בדברים שאין להם מילים ובחוסר שלמות שגורם לאדם מצוקה. יש משהו ששואף לשלמות – "אך מכל הדרכים בעולם, מעולם לא אבדה דרכנו".
השיר הגיע למצעדים השנתיים בביצועו של פוליקר. הגרסה שהצליחה יותר הייתה מאלבומו בהופעה "הופעה חיה בקיסריה" שיצא בשנת 1997. הוא זכה להצלחה רבה: ב־1996 הגיע למקום השני, במצעד העשור תש"ן–תשנ"ט דורג במקום ה־23 וב"המצעד של המדינה" הגיע למקום 126. נבחר בתור השיר האהוב ביותר ב"מצעד שירי יהודה פוליקר" שנערך בגלגלצ ב־2010.
הסרט הביוגרפי "דברים שרציתי לומר" שיצרה הבמאית טלי בן עובדיה על חייו של פוליקר קרוי על שם השיר.
גרסאות כיסוי.
קישורים חיצוניים
La Luz (Fin)
(בעברית: האור (סוף)) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית-אמריקאית קאלי אוצ'יס, מתוך אלבום האולפן השני שלה, "". השיר יצא לאור ב-1 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-16 במצעד שירי הפופ הלטיניים.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קאלי אוצ'יס, ג'יי קורטס וטייני, וגם הופק על ידי טייני. המפיק המוזיקלי טייני היה זה שהפיק עבור אוצ'יס שירים נוספים מתוך "", כמו גם היותו המפיק של הסינגל הראשון והשלישי מתוכו: "Aquí Yo Mando" ו-"Telepatía".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15 מיליון השמעות.
ביקורת.
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שב-"IndieRocks MX" נכתב כי:
אלפטרוכורי
אלפטרוכורי (ביוונית: Ελευθεροχώρι) הוא כפר בפתיוטיס שביוון. הכפר מהווה חלק מנפת לאמיה תחת הרשות המונצפלית של גורגופוטמוס.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2011, אוכלוסיית הכפר מנתה 119 אנשים.
הכפר שוכן בצידו הצפון מערבי של הר קלידרומו, מעל נקיק נהר אסופוס; ממזרח לו שוכנת טירת מירופולס (Μυροπώλης), שכיום נקראת פילאקי (Φυλακή), אשר נבנתה בימי יוסטיניאנוס הראשון במאה השישית ומחוברת דרך חומה עם הרקליאה טרכיס.
לורן ביוקס
לורן ביוקס (נולדה ב-5 ביוני 1976) היא סופרת, עיתונאית ותסריטאית דרום אפריקאית. נחשבת לסופרת פורצת ז'אנרים. ביוקס כותבת ספרי מדע בדיוני, ספרות בדיונית, פנטזיה אורבנית, ספרות דיסטופית ולא בדיוני.
ביוגרפיה.
ביוקס נולדה ב־5 ביוני 1976 בעיר יוהנסבורג שבדרום אפריקה. למדה בבית הספר רודין. בעלת תואר שני בכתיבה יצירתית מטעם אוניברסיטת קייפטאון. בשנת 2006 נישאה למתיו בראון ובשנת 2014 התגרשו. לשניים ילדה משותפת.
כיום גרה ביוקס בקייפטאון.
היא עבדה במשך 12 שנים כעיתונאית עצמאית וכתבה עבור עיתונים ומגזינים רבים.
פרסים והוקרה.
ספריה של ביוקס זכו לשבחים מצד סופרים רבים כגון: סטיבן קינג, גיליאן פלין וג'ורג' ר. ר. מרטין.
ביוקס זכתה בפרסים רבים עבור כתיבתה:
דורתה אנגלברכטסדאטר
דורתה אנגלברכטסדאטר (בנורווגית: Dorothe Engelbretsdatter) הייתה סופרת ומשוררת נורווגית, אשר נחשבת לסופרת האישה הראשונה בנורווגיה. היא נולדה בברגן שבנורווגיה ב-1634 וחיה שם עד מותה ב-1716. כתביה של אנגלברכטסדאטר כללו ברובם המנונים ופזמונים. הם עסקו בעיקר בדת, ושילבו גם מאפיינים פמיניסטיים הנחשבים לפורצי דרך לזמנה.
קורות חייה.
אנגלברכטסדאטר נולדה בברגן שבנורווגיה ב־16 בינואר 1634 לאנה וורנגל ואנגלברכט יורגנסון, שהיה כומר ותאולוג אמיד ומוערך. את רוב ילדותה העבירה אנגלברכטסדאטר בברגן, אך התגוררה בקופנהגן בין השנים 1647 ל-1650. בילדותה למדה אנגלברכטסדאטר קרוא וכתוב וזכתה לחינוך מקיף, בעיקר בנושאי הדת הנוצרית.
בשנת 1652 נישאה אנגלברכטסדאטר לכומר ותאולוג בשם אמברוסיוס הארדנברק. הארדנברק היה אדם משכיל, והוא ירש את מקומו של אביה של אנגלברכטסדאטר בכנסייה בשנת 1659. לשניים נולדו 9 ילדים, 7 מהם מתו בילדותם. את ספרה הראשון, "Siælens Sang-Offer" (בתרגום לעברית: "קורבן לשירת הנשמה"), הוציאה אנגלברכטסדאטר לאור לאחר מותם של שבעת ילדיה, והוא זכה להצלחה מסחרית לא מבוטלת והיה לרב מכר. עקב האופי המזמורי של כתיבתה, גם אנשים שלא ידעו קרוא וכתוב נהנו משיריה אשר עברו מפה לאוזן.
בשנת 1683 התאלמנה אנגלברכטסדאטר, ושני ילדיה אשר נותרו בחיים עזבו את ברגן. לאחר אובדן בעלה, אנגלברכטסדאטר נקלעה לקשיים כלכליים, שכן היה עליה לפרנס את עצמה כמשוררת עצמאית ללא משפחה. היא נעזרה בקרובי משפחתה אשר חיו בקרבת קופנהגן ונסעה לדנמרק, שם פנתה למלך בבקשה לתמיכה כלכלית. היא קיבלה ממנו בעלות על כתביה, המקבילה לזכויות יוצרים, וכן פטור ממס לשארית חייה. זכויות היוצרים תרמו להגדרתה של אנגלברכטסדאטר כסופרת הנורווגית הראשונה, על אף שנשים רבות נהגו לכתוב לפניה, אנגלברכטסדאטר הייתה הראשונה לקבל על כתביה זכויות, ולהיות מוכרת כיוצרת על ידי המלך.
במהלך ביקורה בקופנהגן פגשה אנגלברכטסדאטר את המשורר הדני המפורסם תומאס קינגו (1643-1703). בשנת 1685 הוציאה אנגלברכטסדאטר את ספרה השני-"Taare- Offer" (בתרגום לעברית: "מנחת דמעות"), שלא זכה להצלחה רבה כקודמו. היא חיה חיים צנועים בברגן, עד שאיבדה את בתה בשריפה אשר התרחשה בברגן בשנת 1702, שהשמידה את רוב הבתים בעיר.