תפקידיה של האקדמיה הלאומית למדעים של אזרבייג'ן כוללים: ארגון הפעילות המדעית; ביצוע מחקרים מדעיים המכסים תחומים מדעיים שונים; תיאום והכוונה של מחקרים מדעיים של כל הארגונים המדעיים והאוניברסיטאות ברחבי המדינה; יישום מדיניות המדינה בנושאים מדעיים. האקדמיה מייצגת את אזרבייג'ן במדינות שונות ובאירועים מדעיים בינלאומיים, ופועלת לשפר את התשתית המדעית ולהפוך את הבסיס החומרי והטכני של המדע למודרני. תפקידיה כוללים גם את חיזוק היחסים בין המדע לתעשייה, יצירת מנגנונים ליישום מחקר מדעי יישומי בהתאם לצורכי השוק, וסביבה חדשנית ליזמות חדשנית, פיתוח סוגים חדשים של פעילויות, הגשת הצעות להעברה ולרכישת טכנולוגיות מתקדמות והצעות לארגון פארקים טכנולוגיים, אזורי חדשנות, חממות טכנולוגיות, מרכזי העברת טכנולוגיה ועיצוב מערכת החדשנות באזרבייג'ן.
חובות האקדמיה.
האקדמיה הלאומית למדעים של אזרבייג'ן אחראית להבטיח קיום רפורמות מדעיות; ארגון מחקרים מדעיים בתחומי מדע שונים; סיוע בארגון, תיאום, ופיתוח מחקרים. על האקדמיה לקבוע את האסטרטגיה וסדרי העדיפויות של פיתוח מדעי וטכני, להשתתף בהכנת תוכניות מדינה, לקבל החלטות, להקים מפעלים מדעיים-ניסיוניים, ועסקים כלכליים שונים ולארגן אינטראקציה בין המדע לתעשייה.
ארגון ויישום מחקרים מדעיים שמטרתם הגנה על התרבות, המסורות והמנהגים, חיזוק הקשרים בין המדע והחינוך, ייצוג אזרבייג'ן באירועים בינלאומיים הקשורים לנושאים מדעיים, השתתפות בארגון ויישום פרויקטים מדעיים בינלאומיים, קידום יצירת אתרי ייצור היי-טק ועסקים המבוססים על הישגים מדעיים; ניהול ניטור קבוע, עזרה בפיתוח מדע באזורי אזרבייג'ן נכללת גם היא באחריות האקדמיה. האקדמיה מיישמת מודל ניהול ריכוזי של מחקר המתבצע במוסדות מחקר מדעיים, ונוקטת באמצעים להערכת היעילות.
מבנה ארגוני.
האקדמיה כוללת כמה ארגונים כמו איגוד הייצור המדעי "קיברנטיקה", הספרייה המדעית המרכזית, המרכז המדעי פועל תחת הנשיאות של האקדמיה. כ-10,000 עובדים (כ-5,000 עובדים מדעיים, מעל ל-600 בעלי תואר דוקטור למדע, מעל ל-2,000 בעלי תואר דוקטור לפילוסופיה) עובדים באקדמיה.
מבנה האקדמיה מורכב מנשיאות, צוות האקדמיה והמוסדות המדעיים, כמו גם מחלקות ומרכזים מדעיים אזוריים, שירותים מדעיים וחברתיים. המבנה וצוות האקדמיה מאושרים על ידי קבינט השרים של אזרבייג'ן. האקדמיה ממלאת את תפקידיה באופן ישיר ובאמצעות מחלקותיה.
הנשיאות של האקדמיה היא הגוף הביצועי הקולגיאלי של האקדמיה. פעילות האקדמיה מנוהלת על ידי נשיא האקדמיה. נשיא האקדמיה נבחר לתקופה של חמש שנים באספה הכללית של האקדמיה ומאושר על ידי נשיא אזרבייג'ן.
האקדמיה הלאומית למדעים של אזרבייג'ן מחולקת ל-6 חטיבות (בסך הכל הן מאוגדות בכ-40 מוסדות מחקר ותרבות ברחבי הארץ) והן:
לאקדמיה סניפים אזוריים בגנג'ה, שקי ולנצ'ראן.
חברים.
חברות מלאה באקדמיה מקבלים מי שנבחרו מבין החברים החלקיים (Corresponding Members) של האקדמיה, אזרחי אזרבייג'ן, ושביצעו מחקרים מדעיים ומעשירים ידע מדעי.
רק אזרחי רפובליקת אזרבייג'ן יכולים להיבחר כחברים חלקיים באקדמיה. מועמדים אלה צריכים להוכיח שירותים משמעותיים בפיתוח מדע במדינות אחרות, כמו גם באזרבייג'ן. ב-2021 היו באקדמיה 65 חברים מלאים ו-95 חברים חלקיים.
חברים ממדינות אחרות באקדמיה נבחרים בין החוקרים התורמים תרומה חשובה לעולם ולמדע האזרבייג'ני של מדינות זרות. חברי כבוד באקדמיה נבחרים מבין אזרחי אזרבייג'ן, זרים ונטולי לאום, המוכרים ברחבי העולם כדמויות בעלות חשיבות למדינה, לציבור, למדע ולתרבות. חברי כבוד באקדמיה עשויים להיבחר לנשיאות באספה הכללית של האקדמיה. החברים המלאים והחלקיים של האקדמיה נבחרים לכל החיים.
מספר החברים המלאים והחלקיים באקדמיה נקבע על ידי נשיא אזרבייג'ן, תוך התחשבות בהחלטת האספה הכללית של האקדמיה. על חברי האקדמיה לסייע ביישום ההישגים המדעיים, להכין צוותים מדעיים, לבצע מטלות מדעיות-ארגוניות של הנשיאות ולהשתתף באספות הכלליות של האקדמיה והיחידה המדעית שלה.
לחברי האקדמיה קיימת הזכות לדרוש מנשיאות האקדמיה ליצור תנאים לביצוע מחקריהם המדעיים; להציג סוגיות מדעיות ומדעיות-ארגוניות לדיון בנשיאות האקדמיה ולשכת היחידה המדעית בה הם חברים, ולדון בעניינים כאלה באספה הכללית של האקדמיה והיחידה המדעית באמצעות הנשיאות והמשרד של החטיבות המדעיות. כאשר חבר באקדמיה לא ממלא את תפקידו בהתאם לאמנת האקדמיה, דן בנושא דירקטוריון האקדמיה באופן פרטני ומציג אותו לאספה הכללית של האקדמיה.
חברה ממדינה זרה באקדמיה מגיש בפני נשיאות האקדמיה את ההצעות לפיתוח מחקרים מדעיים והרחבת שיתוף הפעולה המדעי הבינלאומי במחלקה המדעית. הבחירות של חברי האקדמיה המלאים, החברים החלקיים, החברים הזרים וחברי הכבוד נערכים לא פחות מפעם בשלוש שנים.
יחסים בינלאומיים.
האקדמיה הלאומית למדעים של אזרבייג'ן חתמה על תזכירים, תזכירי הבנה, הסכמים, והסכמי הבנה בנושא שיתוף פעולה מדעי, ושיתוף פעולה בתחום המדע והטכנולוגיה עם האקדמיות המדעיות הרלוונטיות בעולם כמו , , , , , האקדמיה המלכותית למדעי הכלכלה והפיננסים של ספרד (Real Academia de Ciencias Económicas y Financieras), האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות והאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
האקדמיה חברה ב"ארגון האוניברסיטאות של הקווקז" (Caucasus University Association) וחברה במועצת המדע הבינלאומית.
ביקורת.
האקדמיה ספגה ביקורת מצד כמה מחברי האספה הלאומית ביולי 2012 על פרסום סיפור ילדים בשם "החתן הלא רצוי", שהכיל שפה וולגרית וסצנות גילוי עריות. הסיפור פורסם בשנת 2007 בכרך השישי של האנתולוגיה בעלת השם המעורפל "סיפורים". קמילה אלייבה (Kamila Aliyeva), חברת ועדת המדע והחינוך צוטטה באומרה "מעניין אם הם היו מודעים לתוכן הספר", שאלה. "אם הם היו, זה מביש. ואם לא, גם זה מביש".
היחס לארמנים.
לדברי יגוב מחמודוב (Yagub Mahmudov), מנהל מכון ההיסטוריה של האקדמיה, לפני 1918 "מעולם לא הייתה מדינה ארמנית בדרום הקווקז". לדברי מחמודוב, הצהרתו של נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב שבה אמר כי "ירוואן היא ארצנו ההיסטורית [אזרבייג'ן], ואנחנו, אזרבייג'נים חייבים לחזור לארצות היסטוריות אלה", התבססה על "עובדות היסטוריות" ו"מציאות היסטורית". מחמודוב גם הצהיר כי הטענה לפיה הארמנים הם האנשים הקדומים ביותר באזור מבוססת על תעמולה, וטען כי הארמנים אינם ילידי האזור, לאחר שהגיעו לאזור רק לאחר הניצחונות רוסים על איראן ועל האימפריה העות'מאנית באזור במחצית הראשונה של המאה ה-19. עוד אמר מנהל המכון: .
אלכסנדר קנולדט
אלכסנדר קנולדט (בגרמנית: Alexander Kanoldt; 29 בספטמבר 1881 - 24 בינואר 1939) היה צייר גרמני ופרופסור באקדמיה לאמנות בברלין.
חיים ויצירה.
במהלך לימודי האמנות שלו באקדמיה בקרלסרוהה הוא היה תלמידם של ארנסט שורט ופרידריך פהר, שכיתת המאסטר שלהם הייתה בין השנים 1906–1909. כאן פגש את וסילי קנדינסקי, אלכסיי פון יובלנסקי, גבריאלה מינטר, מריאן פון ורפקין ואחרים,
הוא ייסד את ה"התאחדות האמנים החדשה" (N.K.V.M.) בשנת 1909, שממנו עלה צוות העריכה של "הפרש הכחול " בשנת 1911. הם ארגנו שלוש תערוכות קבוצתיות גדולות בגלריה המודרנית של היינריך תנהאוזר במינכן.
בנוסף לאלכסיי פון ז'בלנסקי, אדולף ארבסלו, פול קלה וקרל קספר, הוא השתייך גם לקבוצת האמנים החדשים של מינכן שהוקמה בשנת 1913. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מילואים בשנים 1914 עד 1918.
לאחר המלחמה הוא שמר על קשרים הדוקים עם גאורג שרימפף, איתו ייסד קבוצה של "האובייקטיביות החדשה". במהלך שהות ארוכה באיטליה הוא פיתח ציור של נופים ארכיטקטוניים רב פרספקטיביים.
בשנת 1925 הוא השתתף בתערוכת Neue Sachlichkeit (האובייקטיביות החדשה) במנהיים, שם היה מיוצג לצד מקס בקמן עם קבוצת העבודות הגדולה ביותר.
בין השנים 1925 עד 1931 הוא היה פרופסור באקדמיה הממלכתית לאומנויות ומלאכות בברסלאו. בשל סגירתה, עבר קנולדט לגארמיש. דאגות קיומיות פגעו בו, ולכן ניתן לראות שעד 1932 יצר ליטוגרפיות של נוף מולדתו ששימשו אותו כמקור הכנסה.
לאחר 1927 הוא הפך לחבר בזצסיון באדן ומשנת 1932 לחבר בקבוצת האמנים במינכן "קבוצת השבעה".
בשנת 1932 הוא היה בין מתכנני התערוכה הרביעית של ה- N.K.V.M. לשנת 1934 באיגוד האמנות במינכן, לרגל 25 שנה להקמתו. בתערוכה אמורים היו להציג עבודות של חברים לשעבר ממינכן ומהשנים האחרונות. אך רעיון התערוכה לא יכול היה להתממש מכיוון שלאחר העברת השלטון לידי הנאצים, ב־30 בינואר 1933, הציורים של חברי ה- N.K.V.M. סומנו כ"אמנות מנוונת".
קנולדט הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1932.
בשנת 1933 מונה לפרופסור ומנהל בבית הספר לאמנות בברלין וכסנטור באקדמיה הפרוסית לאמנויות. אף על פי כן, עבודותיו נחשבו "מנוונות" בתקופת הנאצים והוסרו מהאוספים הציבוריים בהמבורג ובאסן בשנת 1937.
בשנת 1936 נאלץ לוותר על משרת הפרופסור שלו בברלין מסיבות בריאותיות.
צור וירושלים
צוֹר וִירוּשָׁלַיִם הוא מחזה משנת 1933 מאת המחזאי והמשורר מתתיהו שוהם. המחזה הוא אינטרפטציה על סיפורם של אליהו הנביא, המלכה איזבל והמלך אחאב ועוסק בסוגיות של המתח בין יהדות ואלילות, ובין רוח וחומר. זהו מחזהו היחיד של שהם, שנכתב בתקופת מגוריו בארץ ישראל.