בסוף 2020 יצא האלבום "שרים תפילילה", שהוא גרסה מולחנת ומושרת לספר הילדים המצליח "תפילילה". רדא הלחינה וביצעה באלבום את השיר "תפילילה - תודה לעולם", וכן שרה עם אלון עדר את השיר "מנגינה מתחילה" שהלחין יוני רכטר, את "לילה טוב לכוכבים" שהלחין אלון אולארצ'יק והשתתפה בביצוע שיר הנושא "זמן תפילילה". האלבום יצא בהליקון (חברה) בהפקתו המוזיקלית של יונתן בר גיורא וזכה ללמעלה מחצי מיליון האזנות בשנת 2021.
ב-2022, יצא השיר "אסתר ברגשות" כחלק מהאלבום "כן כן כן כן" של אלון עדר. השיר הוא דואט של אלון ואסתר.
הנחיה.
בשנת 2017 הנחתה את מגזין התרבות היומי "מועדון תרבות" בכאן 11, לצד שפרה קורנפלד, דפנה לוסטיג ולוסי איוב. חרף ביטולה של התוכנית, עדיין הצליחה לזכות בטקס פרסי הטלוויזיה 2017 (ששודר ב-2018) בקטגוריית "תוכנית התרבות הטובה ביותר".
בחורף 2018 הנחתה את תוכנית המציאות המוזיקלית הישראלית "The Four", של רשת 13.
בשנת 2020 הנחתה את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל לצד גיא זו-ארץ.
חיים אישיים.
רדא הייתה נשואה למוזיקאי גילי יאלו. מאז 2014 היא בזוגיות עם הסקסופוניסט גל דהן, וב-2015 נולד להם בן.
ב-2017 סיפרה בריאיון ל"פנאי פלוס" על כך שפעילי BDS ניסו להחרים את המופע שלה באירופה.
בת דודה היא הזמרת תמר רדה.
סן מרטאן
אנדרטת מלטה
אנדרטת מלטה (באנגלית: Malta Memorial) היא אנדרטה השוכנת בעיר פלוריאנה שבמלטה, ומנציחה את זכרם של 2,298 אנשי צוותי האוויר של חילות האוויר של מדינות חבר העמים הבריטי, אשר איבדו את חייהם במלחמת העולם השנייה באזור הים התיכון, ואשר מקום קבורתם לא נודע. האנדרטה ממוקמת בצפון העיר, סמוך לשער העיר ולטה, בין רחוב נלסון (Triq Nelson) ושדרת "המול" (il Mall).
האנדרטה בנויה בצורת עמוד שיש שהובא מטיבולי, והנישא לגובה של 15 מטרים. העמוד מחורץ בדוגמת רשת, ובראשו ניצב פסל נץ עשוי ארד ומצופה בזהב, שגובהו שני מטרים. העמוד ניצב על בסיס עגול שסביבו לוחות ארד ועליהם חקוקים שמות הנופלים. בבסיס העמוד קבוע לוח ועליו כתובת לאמור:
סן מרטין
שלמה אברהם רוזאניס
שלמה אברהם רוֹזָאנֶיס (בבולגרית: Соломонъ А. Розанесъ; 14 באפריל 1862, רוסצ'וק, וילאייט הדנובה, האימפריה העות'מאנית – י"א באייר תרצ"ח, 12 במאי 1938, סופיה, ממלכת בולגריה) היה מגדולי ההיסטוריונים של יהדות ספרד בדורות האחרונים, חוקר תולדות היהודים באימפריה העות'מאנית וארצות הבלקן.
תולדות חייו.
שלמה רוזאניס נולד בשנת 1862 בעיר רוסצ'וק (רוסה), בירת וילאייט הדנובה של האימפריה העות'מאנית (בירת מחוז רוסה בבולגריה המודרנית) למשפחה דתית אורתודוקסית, מקהילת מגורשי ספרד. אביו, אברהם רוזאניס (1838–1879), היה ראש הקהילה היהודית ברוסצ'וק, רב, מורה ומחנך. את השכלתו היסודית קיבל במלדארי אצל הרב חיים בז'רנו, ובהמשך למד בבית הספר "אליאנס", שם למד טורקית, גרמנית וצרפתית.
ב-1874, בהיותו בן 12, הגיע לארץ ישראל בלוויית דודו, השר העות'מאני מרדכי רוזאניס, ובזמן שהייתו בירושלים למד גם את השפה הערבית.
ב-1877 בפרוץ המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נמלטו הוא ומשפחתו לסרביה מחמת הקרבות. בגיל 17 התייתם מאביו ונאלץ לעזור בפרנסת המשפחה, תוך כדי לימודיו.
רוזאניס כתב מאמרים בעיתונים יהודיים בבולגריה ובמסגרת זו גם חיבורים היסטוריים. בראשית המאה ה-20 עבר להתגורר בעיר קונסטנצה שברומניה, שם הצטרף לחוג חובבי ציון של התנועה הציונית. השתתף כאחד מצירי בולגריה בקונגרס הציוני הרביעי.
רוזאניס הרחיב את ידיעותיו בשפות גם ליוונית, איטלקית ורומנית וניצל ידע זה כדי ללקט מידע מארכיונים רבים שבהם סייר במסעותיו ברחבי הבלקנים בכלל ובולגריה בפרט. בהמשך, השתקע רוזאניס בעיר גאלאץ שברומניה. אף על פי שעבודתו המקיפה הביאה לו כבוד והערכה רבים, הוא לא הגיע לאיתנות כלכלית ונאלץ לשוב לבולגריה. בסופיה, עבד למחייתו כספרן בספריה היהודית, תפקיד אותו מילא עד פטירתו ב-1938.
רחוב על שמו קרוי במושבה הגרמנית בירושלים ובשכונת תל ברוך בתל אביב-יפו.
עבודתו ומחקריו.
רוזאניס טען בכתביו, שיהודים התיישבו בבולגריה עוד בתקופת בית ראשון, במהלך המאה ה-6 לפנה"ס וזאת בניגוד לדעה הרווחת שראשוני המתיישבים היו הרומניוטים שהגיעו במאה ה-1. לדבריו, גם בספרי הנביאים כגון ספר יחזקאל, ישנם רמזים על הימצאות יהודים בבלקן. הוא ציין כי היהודים הכירו את הארצות שמצפון להם במסגרת מסעות סחר וכי ניתן להניח שהגיעו גם לבלקנים.
במאות ה-14 וה-15 היגרו יהודים אשכנזים מצפון אל תוך האימפריה העות'מאנית. בסוף המאה ה-15 זרמו לאימפריה יהודים מספרד ואחריהם אנוסי פורטוגל וצאצאיהם, אשר התיישבו בעיקר בסלוניקי, באיסטנבול ובארץ ישראל, אך גם בערים אחרות בבלקן. כמותם הרבה הביאה לשינוי במבנה הקהילות, אשר חלקן קיבל ציביון "ספרדי" ואיבד את מורשתו הקודמת. כך, קשה היה לאתר תיעוד על קהילות היהודים טרום גירוש ספרד ממקורות ראשוניים, רוזאניס ליקט מידע רב ממקורות שניוניים ואיתר עדויות ארכאולוגיות בשטח.
רוזאניס סייר ברחבי בולגריה, תיעד ואסף שברי מצבות, לוחות, כתובות וכתבי יד, אשר חלקם אבדו לאחר תיעודם, בשל המלחמות הבלתי פוסקות באזור מחד והפיתוח הכלכלי אשר צבר תנופה לאחר מלחמת העולם השנייה מאידך. העדויות שליקט רוזאניס הן בעלי חשיבות היסטורית גדולה לאיתור מקורותיה של יהדות בולגריה ולולא עבודתו היו אובדים לעד.
רוזאניס ביקר, תיעד ובדק גם את גנזכי הקהילה היהודית בסלוניקי עוד לפני השרפה הגדולה בשנת 1917, נתן תיאור כולל מכל כתבי היד שראה, אשר רובם אבדו במהלך השריפה.
בעיני היסטוריונים חדשים, נתונות שיטות וכלי המחקר שלו במחלוקת לגבי דיוקם ההיסטורי. רוזאניס לא פעם טעה בפירוש או לא דייק מאחר שלא היו בידו מקורות ראשוניים שיכלו להציג תמונה מלאה, אך אין מחלוקת על עבודת התיעוד המקיפה שלו, אשר שימרה עובדות ופריטים שאבדו לאחר מכן והוו בסיס למחקרים מודרניים. רוזאניס הרבה להשתמש באופן שגוי באינדוקציה כתימוכין הבלעדיים לממצאים השונים. לדוגמה, הרב ד"ר מרדכי גרינוולד מתאר כי מצא בבית העלמין העתיק של העיר וידין, מצבה ועליה הכיתוב "אנאניס", שנמצא גם על מצבה שזוהתה בוודאות גם בבית העלמין היהודי העתיק ברומא ומכאן הקיש רוזאניס שהמצבה בווידין היא של יהודי, מכאן קבע את תחילת ההתיישבות במקום למאה ה-2 לספירה. ללא מקורות תומכים נוספים ההיקש היחידי שניתן היה לבצע הוא שיש כיתוב זהה על שתי מצבות, אחת מהן ברומא היא של יהודי ומוצא הנפטר בווידין הוא רק בגדר השערת מחקר.
ייחודו הגדול של רוזאניס היה שכתב את כתביו בשפה העברית ובכך תרם להעשרתה והפצתה של השפה בקרב יהודים רבים. ספרו הגדול, דברי ימי ישראל בתוגרמא, בן שישה כרכים, הופיע בשנים תרס"ה–תש"ה.
רוזאניס התעמק גם בבלשנות ובשנת 1929 פרסם את ספרו "שפה אחת ודברים אחדים, או פילולוגיה עברית". בספר זה, העוסק בבלשנות השוואתית, מציג רוזאניס תיזה המציינת שמקורה של השפה העברית באונומטופיאות וסמלים. עוד גילה במחקריו כי בשפה המדוברת של יהודי הבלקן יש עקבות של השפה היוונית, שהיא שריד של תקופת השלטון הרומי. בנוסף, ציין שהאחים קירילוס ומתודיוס שאלו אותיות מהכתב העברי כשפיתחו את הכתב הקירילי, כגון האותיות ש (Ш בכתב קירילי) ו -צ (Ц בכתב קירילי).
קישורים חיצוניים.
מפרסומיו:
מאמרים:
קרמנצ'וק
ארט רוק
ארט רוק (באנגלית: Art Rock; לעיתים מכונה בעברית רוק אמנותי) הוא סגנון מוזיקלי אשר התפתח מהרוק, עם השפעות אוונגארדיות וניסיוניות.
המונח כוון בשנות ה-70 לתיאור מוזיקת הרוק של להקות כמו יס וג'נסיס, תחום שהיום מכונה רוק מתקדם. לפעמים עדיין נעשה שימוש במונח לתיאור רוק מתקדם, אם כי המונח קיבל תפנית והיום הוא מתאר משפחה גדולה יותר של סגנונות, שהמשותף להם הוא רוק שמולחן לשם ההישג האומנותי שבהלחנה, בניגוד לרוב מוזיקת הרוק שבה הדגשים הם על פרמטרים אחרים. יש המשתמשים במונח לתיאור מוזיקה אשר מתמקדת במרקם הקול ונוטה לתחום האוונגארד. אף על פי שהגדרות אלו אינן בעלות גבולות ברורים, ניתן לומר כי מוזיקת רוק אומנותי בדרך כלל מחושבת ונחשבת לאינטלקטואלית יותר מסגנונות הרוק האחרים.
להקות בולטות בסגנון זה כוללות את להקת רוקסי מיוזיק מאנגליה, להקת הנויז רוק הבאני בריינז מניו יורק, המשלבת בתוכה אלמנטים רבים של ארט רוק, וצמד Mecca Normal המנגן בסגנון רוק מלודי עם דגש על פרמטר האמנות.
כימוס
כּימוּס (או אֶנְקַפְּסוּלַצְיָה, מאנגלית: Encapsulation) הוא מאפיין חשוב בתכנות ובמיוחד בתכנות מונחה-עצמים המתייחס לאריזה של מידע עם הפעולות שפועלות על המידע הזה כיחידה אחת (קפסולה, או כמוסה בעברית) . כימוס מאפשר יצירת יחידת תוכנה (מודול) בעלת ממשק מוגדר לשאר חלקי התוכנה. בדר"כ כימוס יכלול גם הסתרת מידע, דהיינו, הגבלה מפני גישה ישירה לחלק מרכיבי האובייקט שאינם שייכים לממשק המוגדר, כך שניתן לשנות רכיבים אלו מבלי שיהיה צורך לשנות את שאר חלקי התוכנה. בדר"כ בשפות תכנות בעלות כימוס, אפשר להגדיר הרשאות גישה לאלמנטים שונים ביחידה. לדוגמה, ניתן להגדיר שפונקציה מסוימת ניתנת לגישה מכל מקום בקוד או רק מתוך הקוד של אותה יחידת תוכנה.