בשנת 1989, לאחר יציאתו לגמלאות מניהולה של קופת חולים לאומית בבאר שבע, החל לכתוב את זכרונותיו מנעוריו ועד לעלייתו לארץ ישראל. כתביו טרם פורסמו, אך נמצאים במספר ארכיונים, בהם אוניברסיטת בן-גוריון וארכיון ז'בוטינסקי.
במאי 2010 אישרה ועדת השמות של עיריית באר שבע קריאת רחוב או כיכר בעיר על שמו.
חיים אישיים.
ריבק נישא לריטה, עולה מתוניסיה, ונולדו להם ארבעה ילדים. בדצמבר 2008 נפטר לאחר מחלה.
המלחמה שתשים קץ למלחמה
המלחמה שתשים קץ למלחמה (באנגלית: "The war to end war") או גם המלחמה שתשים קץ לכל המלחמות (באנגלית: "The war to end all wars") היה ביטוי שתיאר את מלחמת העולם הראשונה. במקור היה זה ביטוי אידיאליסטי, אך כיום משתמשים בו בצורה מזלזלת.
מקור.
במהלך אוגוסט 1914, מיד לאחר שפרצה המלחמה, פרסם הסופר והפרשן החברתי הבריטי הרברט ג'ורג' ולס מספר מאמרים בעיתוני לונדון שהופיעו אחר כך בספר שכותרתו "המלחמה שתשים קץ למלחמה". ולס האשים את מעצמות המרכז באחריות לפריצת המלחמה, וטען שרק הנחלת תבוסה למיליטריזם הגרמני יוכל להביא סוף למלחמה. ולס השתמש בביטוי הקצר יותר, "המלחמה שתשים קץ למלחמה", במאמר "בשנה הרביעית" (1918), שבו ציין כי הביטוי "נכנס למחזור" במחצית השנייה של 1914. למעשה הפך הביטוי לאחת מאמרות הכנף הנפוצות ביותר של המלחמה.
שנים אחר-כך הפך הביטוי להיות מיוחס לנשיא ארצות הברית וודרו וילסון, אף שווילסון השתמש בו פעם אחת בלבד. יחד עם האמרה "להפוך את העולם לבטוח עבור דמוקרטיה", הוא גילם את האמונה של וילסון שכניסת אמריקה למלחמה הייתה הכרחית על מנת לשמר את חירות האדם.
שימושים מאוחרים יותר.
אפילו במהלך מלחמת העולם הראשונה נתקל הביטוי בסקפטיות מסוימת. נטען כאילו דייוויד לויד ג'ורג', ראש ממשלת בריטניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, אמר "מלחמה זו, כמו המלחמה הבאה, היא מלחמה שתשים קץ למלחמה". ככל שהתבהר שהמלחמה לא הצליחה לשים קץ לכל המלחמות, קיבל הביטוי גוון ציני יותר. הפילדמרשל לעתיד ארצ'יבלד וייוול אמר במרירות על ועידת השלום בפריז ש"לאחר 'המלחמה שתשים קץ למלחמה', נראה שהם הצליחו לא רע בפריז לעשות 'שלום שישים קץ לשלום'". ולס עצמו השתמש בביטוי באופן אירוני ברומן "The Bulpington of Blup" (1932). וולטר ליפמן כתב בניוזוויק ב-1967, "האשליה היא שכל מלחמה שבה אנו לוחמים היא מלחמה שתשים קץ למלחמה", בעוד שריצ'רד ניקסון בנאום ה"רוב הדומם" ("Silent Majority"), אמר "איני אומר לכם שהמלחמה בווייטנאם היא מלחמה שתשים קץ למלחמות".
כולל
מטלית רצפה
מטלית רצפה או סחבה היא כינוי של בד, בדרך כלל מפלנל, המשמש לניקוי רצפות. כיום מיוצרות מטליות רצפה גם ממיקרופייבר, הן בעלות יכולת ספיגה גבוהה, סחיטה קלה, אינן מותירות סיבים והן עמידות יותר מהמטליות הוותיקות, אך יקרות יותר.
המטלית, מונחת על מגב (לעיתים עם התקן להצמדתה למגב) להקלה על פעולת הניקוי. ניקוי הרצפה מתבצע כשהמטלית ספוגה במים ו/או חומר ניקוי המתאים לסוג המרצפת.
מרצפות טרצו (בלאטות) ניתן לשטוף באמצעות מים בלבד, או מים עם חומר ניקוי. יש השוטפים מרצפות מסוג זה באמצעות שפיכת מים, גריפתם במגב ללא מטלית ולבסוף מעבר במגב ומטלית יבשה, לשם ייבוש הרצפה.
לאריחי קרמיקה וגרניט פורצלן משתמשים לרוב במטלית שנטבלה במים עם חומרי ניקוי ייעודיים, למניעת שריטות ושימור הברק.
לניקוי ריצוף פרקט משתמשים במטלית לחה, ללא שפיכת מים.
לאה גוטליב
לאה גוטליב (17 בספטמבר 1918 - 17 בנובמבר 2012) הייתה תעשיינית ומעצבת אופנה ישראלית, יסדה יחד עם בעלה את מפעל בגדי הים "גוטקס".
קורות חייה.
לאה גוטליב נולדה בשיוסנטפטר שבהונגריה. סיימה לימודי ביוכימיה ונישאה לארמין גוטליב, בן למשפחה שעסקה בייצור מעילי גשם. לזוג נולדו שתי בנות. במהלך השואה נשלח ארמין גוטליב למחנה עבודה, ולאה ובנותיה הסתתרו מפני הנאצים. בשנת 1949 עלו בני הזוג לישראל והתגוררו תחילה במעברת באר יעקב. לאחר זמן רכשו דירת חדר ביפו ועסקו בתפירת מעילי גשם. בשנת 1956 עברו לפעילות התואמת טוב יותר את האקלים הישראלי, וייסדו את מפעל בגדי הים "גוטקס", שזכה למוניטין עולמי. בשנת 1978 התרחב המפעל לעיצוב וייצור של בגדי חוף. לאה גוטליב עסקה בעיצוב הדגמים של בגדי הים ובגדי החוף.
בשנת 1995 נפטר ארמין גוטליב. חברת "גוטקס" שקעה בחובות, ובשנת 1997 מכרה משפחת גוטליב את כל מניותיה בחברת "גוטקס" ללב לבייב, ובשנת 2001 פרשה לאה גוטליב מהחברה. בשנת 2005 הקימה מותג בגדי ים הנושא את שמה, LEA, ומיוצר על ידי חברת בגדי הים "מקרו".
בשנת 2003 נפטרה בתהּ, יהודית גוטפריד, שהייתה המעצבת הראשית של "גוטקס".
בשנת 2009 זכתה בפרס מפעל חיים של התאחדות התעשיינים הישראלית.
לאה גוטליב נפטרה ב-17 בנובמבר 2012.
שותפות 2000
ברודקום
ברודקום (אנגלית: Broadcom Corporation) היא חברה אמריקאית לתכנון מעגלים משולבים המיועדים לתעשיית התקשורת. היא מוגדרת כחברת שבבים שאין לה מפעל ייצור (fabless). מרכזה של החברה בעיר אירוויין שבקליפורניה. היא נוסדה בשנת 1991 על ידי פרופ' הנרי סמואלי, מרצה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ממוצא יהודי, ותלמידו הנרי ניקולאס. החברה הונפקה בבורסת נאסד"ק בשנת 1998 (סימול: BRCM). מועסקים בה כ-11,000 עובדים ב-15 מדינות בעולם, מהם כ-800 בישראל.
סמליל החברה מתאר את הפונקציה המתמטית Sinc, השימושית בכל תחומי התקשורת, והוא גם מזכיר בצורתו אות תקשורת כפי שהוא נראה בנתח תדרים. על כן הסמליל מבטא את נוכחותה של החברה בשוק התקשורת. בכל מגזר תקשורת שקיים היום נעשה שימוש בשבבים שתוכננו על ידי החברה, שסיסמתה היא: "מקשרים הכל" (Connecting Everything).
מוצרי החברה.
סל המוצרים של החברה כולל שבבים בכל תחום תקשורת שבשימוש כיום. החל מטלפונים סלולריים בכל שיטות השידור (GSM, EDGE, W-CDMA), מקלטים-משדרים בתחנות בסיס, שבבי מיקרוגל לרשתות טלפונים; טלקומוניקציה ברדיו; רשתות קוויות לחברות גדולות וכן למשרד-קטן-משרד-ביתי (SOHO); רשתות מקומיות (LAN); ציוד לרשתות אלחוט ביתיות (נתבים ביתיים, ממתגים, מרכזי פורטים), רשתות משרדיות, עירוניות (MAN), רשתות שטח-רחב (WAN); שבבים לכרטיס רשת למחשבים אישיים ולשרתים; מעבדי רשת, מעבדים להצפנה; רשתות ספקי שרות, ציוד לספקי גישה; מעבדי וידאו וקול לממירים דיגיטליים ומכשירי הקלטת וידאו בזיכרון; תקשורת במרכזי מידע; תקשורת רחבת-סרט דרך סיבים אופטיים, כבלים קואקסיאליים, קווי מנוי דיגיטלי (DSL), מודמים בכבלים; מקלטים-משדרים וטיונרים לרדיו ולשידורי טלוויזיה ורדיו בלוויין; ועד רשתות לטווח קצר כמו בלוטות'.
שוק הממתגים הוא שוק גדול בו יש לברודקום נוכחות חזקה. יצרנים רבים של ציוד למיתוג משתמשים בשבבים וגם בקושחות של ברודקום.
מבין המוצרים המוכרים ביותר לשוק הצרכני, ניתן למנות את חבילת השבבים המספקת את מערכת ה-Wi-Fi והבלוטות' למכשירי האייפון של חברת אפל. ההצלחה המטאורית של מכשירי האייפון, מכשירי הסמארטפון בכלל, ומכשירי הטאבלט, הדורשים יכולת שידור בקצבים מהירים מאוד וברוחב סרט גדול, תרמו רבות לצמיחה הגבוהה של ברודקום בשנים האחרונות.
על פי הערכות של בנק ההשקעות קרדיט סוויס, כ-11% מהכנסות ברודקום בשנים האחרונות הגיעו מחברת אפל.
מטה החברה ממוקם בסמוך לקמפוס של אוניברסיטת קליפורניה באירוויין שבמחוז אורנג'. מרכזי פיתוח נוספים נמצאים בכ-15 מדינות, ובהם: קיימברידג', אנגליה; בנגלור, הודו; פארק תעשיות המדע סופיה-אנטיפוליס בצרפת; וגם בישראל.
במאי 2014 הודיעה ברודקום על יציאתה מתחום עיבוד האותות בפס בסיס (Baseband) המיועדים לשוק המודמים לטלפונים סלולריים, תחום שהביא הפסדים לחברה. ברודקום סגרה את החטיבה שפעלה בתחום ופיטרה כ-2000 עובדים. זאת, פחות משנה לאחר שרכשה את חטיבת המודמים של חברת נוקיה, במחיר נמוך יחסית. בעקבות המהלך התפנו משאבים רבים להשקעה בתחומים אחרים, והמניה של ברודקום רשמה עליה חדה.
ב-28 במאי 2015 הודיעה החברה על רכישתה בידי חברת השבבים אווגו () מסינגפור, תמורת 37 מיליארד דולר במזומן ובמניות. על פי ההודעה, החברה הממוזגת תיקרא Broadcom Ltd, ותנוהל בידי מנכ"ל ונשיא אווגו עד אז, הוק טאן. על פי ההערכות, שווי החברה החדשה יהיה 77 מיליארד דולר, ובכך תהיה השלישית בשוויה בעולם בקטגוריה של חברות שבבים (אחרי אינטל וקוואלקום).
עניינים משפטיים.
שמה של חברת ברודקום נקשר במספר שערוריות בתחום המיסוי על אופציות לעובדים של החברה. בשנת 2006 החברה נאלצה למחוק מספריה סכום של 750 מיליון דולר, סכום שגדל מאוחר יותר ל-1.5 מיליארד, כתוצאה מאי-סדרים ברישום מענקים של אופציות לקניית מניות.
במאי 2008 הגישה רשות ניירות הערך של ארצות הברית תביעה אזרחית כנגד המדען הראשי של החברה, הנרי סמואלי. בעקבות התביעה נאלץ סמואלי לפרוש מתפקידו כיו"ר החברה, אולם בסופו של דבר נמחקה התביעה.
ביוני אותה השנה הורשעו שני עובדים בכירים אחרים, הנרי ניקולאס וויליאם רואל, בגין רישום כוזב של אופציות. אולם ב-2009 ביטל בית משפט פדרלי את ההרשעה.
באפריל 2009 זכתה ברודקום בתביעה נגד מתחרתה העיקרית, חברת קוואלקום, עקב הפרה של פטנטים. קוואלקום חויבה לשלם לברודקום 891 מיליון דולר, ורשות המסחר הבינלאומי של ארצות הברית אסרה על ייבוא של טלפונים סלולריים המכילים שבבים של קוואלקום, בטענה של הפרת פטנטים.
רכישות.