מריאן אירן פטרסן (נורווגית: Marianne Pettersen; נולדה ב-12 באפריל 1975) היא כדורגלנית עבר נורווגית ששיחקה בעמדת החלוצה. פטרסן היא מלכת השערים של נבחרת נורווגיה בכל הזמנים, כשלזכותה 66 שערים ב-98 משחקים.
חייה.
פטרסן נולדה ב-1975 בעיר אוסלו, בירת נורווגיה. ב-1994, במשחק נגד איטליה, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת, וכבר באותו משחק היא כבשה שער אחד. שנה לאחר מכן, בגביע העולם שנערך בשוודיה, הגיעה פטרסן לאחד משיאי הקריירה המקצוענית שלה. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה במאזן מושלם, לאחר ניצחונות על ניגריה, אנגליה וקנדה (במשחק בו כבשה צמד). ברבע הגמר ניצחו הנורווגיות 1-3 את דנמרק, ובחצי הגמר גברו 0-1 על יריבתן המרה - ארצות הברית, משער ניצחון של אן קריסטין אהרונס. בגמר מול גרמניה, שנערך מול קהל של 17,158 באצטדיון רוסונדה, ניצחה נורווגיה 0-2 וזכתה בגביע העולם בפעם הראשונה בתולדותיה. פטרסן, שכבשה את השער השני בגמר, הפכה לכדורגלנית הצעירה ביותר אי פעם שכובשת שער בגמר גביע העולם.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. הנבחרת הנורווגית סיימה את שלב הבתים במקום הראשון, אך בחצי הגמר הודחה על ידי ארצות הברית לאחר הפסד 2-1. במשחק על מדליית הארד פגשה נורווגיה את ברזיל וניצחה אותה 0-2. פטרסן פתחה בהרכב הראשון בארבע מתוך חמשת משחקי הטורניר, וסיימה אותו עם שני שערים.
בעונת 1998, כבשה פטרסן 36 שערים לזכות קבוצתה אסקר, והובילה אותה לאליפות הליגה הנורווגית. שנה לאחר מכן, שוב זכתה הקבוצה באליפות, כשפטרסן כובשת הפעם 16 שערים. בקיץ 1999, התקיים גביע העולם בארצות הברית. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה במאזן מושלם, כשבמהלכו כובשת פטרסן שני שערים. ברבע הגמר גברו הנורווגיות 1-3 על שוודיה, אך בחצי הגמר הן הובסו 5-0 על ידי סין. בבעיטות ההכרעה במשחק על המקום השלישי, כבשה פטרסן את הפנדל שלה, אך למרות זאת הפסידו הנורווגיות 5-4 לברזיל. היא סיימה את הטורניר עם שלושה שערים, בדיוק כמו חברתה לנבחרת - האגה רייסה.
באולימפיאדת סידני 2000, שיחקה פטרסן בכל חמשת משחקי הטורניר, בהם היא כבשה שני שערים. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה עם שש נקודות, לאחר ניצחונות על ניגריה וסין. בחצי הגמר הן גברו 0-1 על גרמניה, ופגשו את ארצות הברית בגמר. במשחק, שנערך מול קהל של 22,848 צופים, ניצחו הנורווגיות 2-3 בהארכה וזכו במדליית הזהב.
בינואר 2001, לאחר חמש שנים באסקר, החליטה פטרסן לעבור לפולהאם ליידיס האנגלית, שבאותם ימים הייתה קבוצת כדורגל הנשים המקצוענית היחידה באירופה. כבר במשחק הבכורה שלה בקבוצה, במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA, כבשה פטרסן שלושער והובילה את פולהאם לניצחון 0-8 על מנצ'סטר סיטי. מאוחר יותר באותה עונה, היא אף מונתה לקפטנית המועדון והייתה מועמדת לפרס כדורגלנית השנה בעולם. שנתיים לאחר מכן, חזרה פטרסן לעונת פרישה באסקר וסיימה כמלכת השערים של הליגה עם 15 כיבושים.
הטורניר הבינלאומי האחרון בקריירה של פטרסן היה גביע העולם 2003 שנערך בארצות הברית. בשלב הבתים היא כבשה שני שערים (אחד נגד ברזיל ואחד נגד קוריאה הדרומית), ונורווגיה הצליחה להעפיל לרבע הגמר מהמקום השני בבית. למרות זאת, ברבע הגמר הפסידו הנורווגיות 1-0 למארחת, והודחו מהטורניר. בכך סיימה פטרסן את חלקה בטורנירי גביע העולם, כשלזכותה שמונה שערים ב-15 משחקים שנפרסו על פני שלושה טורנירים. באותה שנה, היא אף הודיעה על פרישתה ממשחק פעיל.
ב-2007 היא חזרה לשחק במדי אסקר, אך שימשה בעיקר כשחקנית מחליפה וכעוזרת מאמן. ב-19 במאי של אותה שנה, היא כבשה את השער ה-147 שלה בליגת העל הנורווגית, ובכך הפכה למלכת השערים של הליגה בכל הזמנים.
טרוחיו (מדינה)
טרוחיו (בספרדית: Trujillo) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מערב ונצואלה, גובלת בסוליה בצפון, בלרה בצפון-מזרח, בפורטוגסה במזרח, בברינס ובמרידה בדרום, במובלעת של סוליה בדרום-מערב ובאגם מרקאיבו במערב.
המדינה משתרעת על שטח של 7,400 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 686,367 תושבים (נכון ל-2011). בירתה היא טרוחיו והעיר הגדולה ביותר בה היא ולרה.
היסטוריה.
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19. ההתיישבות הראשונה שהוקמה בו הייתה העיר טרוחיו, בסביבות אמצע המאה ה-16.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור נכלל בשטחי פרובינציית מרקאיבו. כעבור שנה, ב-1831, נוצרה פרובינציית טרוחיו בשטחי המדינה של היום.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת טרוחיו. ב-1881 טרוחיו אוחדה עם מרידה וטאצ'ירה למדינת לוס אנדס, אך המדינה פורקה ב-1899 בחזרה למרכיבותיה.
כלכלה.
כלכלת טרוחיו מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול קפה, קנה סוכר, תירס, תפוחי אדמה, בננות ויוקה, גידול מקנה, דיג וכרייה.
הפגנת יוצאי אתיופיה בתל אביב
ארמדיל שש-החגורות
ארמדיל שש-החגורות או ארמדיל שש הקשתות (שם מדעי: "Euphractus sexcinctus"), הידוע גם כארמדיל צהוב הוא מין של ארמדיל, שחי בדרום אמריקה בארגנטינה, בוליביה, ברזיל, אורוגוואי, פרגוואי ואוכלוסייה מבודדות בסורינאם. הגוף של ארמדיל שש-החגורות הוא צהוב או לעיתים אדום-כתום בהיר. זהו מין יחיד בסוג ארמדיל שש-חגורות.
ארמדיל שש החגורות הוא חיה יבשתית מתבודדת שחיה ביערות גשם כמו יער האמזונאס, מישורי דשא, ובעיקר שטחים פתוחים כמו סוואנת סראדו. הוא אוכל כל, וניזון גם מחרקים, חסרי חוליות קטנים ובעלי חיים קטנים אחרים וגם ממגוון של צמחים. הוא ישן בדרך כלל במחילות תת-קרקעיות. בניגוד לרוב סוגי הארמדילים הוא פעיל יום ולא פעיל לילה.
התאחדות האיכרים
הוצאת אינדיבוק
אינדיבוק היא חנות מקוונת למכירת ספרים אלקטרוניים והוצאה לאור לספרים אלקטרוניים ומודפסים.
אינדיבוק נוסדה בשנת 2012 על ידי המשורר והסופר רון דהן, ויזם האינטרנט ניר גרינהויז, במטרה ליצור חנות ספרים עצמאית ברשת שתתן דגש על תמלוגים גבוהים ליוצרים. החנות מציעה ספרים בפורמטים המאפשרים שימוש ברוב מכשירי הקריאה, מחשבים, טאבלטים וטלפונים סלולריים חכמים ורכישה של כותרים מודפסים. בשנת 2015 רכשה חברת פרובוק (בבעלות איתן זינגר) 50% מהחברה לפי שווי של מיליון שקל. בתחום הדיגיטלי מדובר בחנות השנייה בגודלה בשוק הישראלי (שנייה אחרי עברית (קורא ספרים אלקטרוני)).
בשנת 2013 מונה העורך והמבקר ארז שוייצר לשמש כעורך הראשי של "הוצאת אינדיבוק". בהוצאה ראו אור בין היתר ספריהם של אלכס אפשטיין, ערן שגיא סשיצקי, נגה אלבלך ותרגומיו של יהונתן דיין לספרי הרמן מלוויל.
במחצית שנת 2019 מכרו ניר גרינהויז ורון דהן את החזקותיהם בחברה.
אייל מגד
כשרות אלטרנטיבית
במדינת ישראל כשרות אלטרנטיבית או תעודת כשרות אלטרנטיבית היא מסמך או שלט המוצג במסעדה או בית עסק ומצהיר על כשרות המזון או על קיום השגחה על מילוי דרישות ההלכה בהקשר של הכנת המזון, בלי שבית העסק יהיה מושגח על ידי הרבנות הראשית או גוף מטעמה. חלק מהתעודות מונפקות על ידי גוף חיצוני.
היסטוריה.
חוק איסור הונאה בכשרות אוסר על בתי עסק להציג עצמם בכתב ככשרים ללא אישור מאת אחד הגורמים המוסמכים מטעם הרבנות הראשית לישראל. החוק אינו אוסר הנפקת תעודות כשרות מטעם ועדי כשרות פרטיים, אך רק אם בית העסק מחזיק גם בתעודה רשמית מטעם הרבנות המוסמכת. חוק זה מקנה לרבנות את המונופול על הענקת תעודות כשרות, אך במקרים רבים הוא מופר, לעיתים בטענה כי הרבנות דורשת מחירים מופקעים עבור שירותיה ונאכפת בה פרשנות קפדנית מדי של דיני הכשרות וההלכה.
בין הגופים המעניקים תעודות השגחה לבתי עסק שאינם בהשגחה הרבנות, תוך הסתמכות על חוות דעת משפטית לפיה כל עוד בתעודה לא מופיעה הביטוי 'כשר' אין בכך עבירה על החוק, נמנים בד"צ 'משמר הקודש - שמן המשחה' הנותן כשרות באזור התחנה המרכזית בתל אביב, בד"צ מישקולץ' בפתח תקווה, בד"צ רופשיץ באזור ירושלים, בד"ץ חרדים של הרב יעקב לנדאו באזור באר שבע, וגופי הכשרות 'כתר הכשרות', 'נזר הכשרות', 'עטרת ישורון' ו"השגחה פרטית" שהוקמה על ידי עמותת "השגחה פרטית לקידום יהדות פלורליסטית בישראל", פועלת בתמיכת תנועת 'ירושלמים' של רחל עזריה, שכחברת הכנסת פועלת להכשרת תעודות כשרות אלטרנטיביות, ובשנת 2018 נרכשה בידי עמותת צהר.