באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכתה טורנס בשתי מדליות זהב, בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר בתוצאה של 10.85 שניות, לפני אוטי (10.94 שניות) ופריבלובה (10.96 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.12 שניות, לפני ג'מייקה (42.25 שניות) וגרמניה (43.01 שניות). בריצת 200 מטר היא סיימה ראשונה, אך נפסלה לאחר שיצאה ממסלול הריצה שלה וכך מדליית הזהב ניתנה ליריבתה אוטי (22.12 שניות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה טורנס בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.95 שניות, לפני בהאמה (42.14 שניות) וג'מייקה (42.24 שניות). מדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.96 שניות, אחרי דיברס (10.94 שניות) ואוטי (10.94 שניות).
לאחר פרישתה מספורט תחרותי, הפכה טורנס למעצבת שיער וחייה עם בן זוגה ושני ילדיה.
נוה יעקב מזרח
נווה יעקב מזרח
וינדג'ט
וינדג'ט (באנגלית: windjet) הייתה חברת תעופה איטלקית, רביעית במספר הנוסעים באיטליה, שהפעילה טיסות סדירות וטיסות שכר למספר מדינות אירופה ומצרים.
היסטוריה.
וינדג'ט החלה לפעול ב-17 ביוני 2003 בעקבות פירוקה של חברת התעופה "אייר סיציליה". היא בבעלות של 100% על ידי קבוצת פינריה. בסיסה של החברה בקטניה שבסיציליה.
ב-25 בינואר 2012 הכריזה חברת התעופה "אליטליה" על מיזוג עם וינדג'ט, כמו גם עם חברת התעופה "בלו פנורמה".
ב-11 באוגוסט 2012, לאחר שהחברה לא הצליחה, גם לאחר מספר דחיות, להעמיד את כל המידע הדרוש למכירתה, נסוגה אליטליה מכוונתה לרכוש את החברה. עקב כך, לווינדג'ט לא נותרו האמצעים הכלכליים להמשך פעילותה. רשויות התעופה באיטליה הכריזו על הפסקה מיידית של פעילות החברה: מכירת הכרטיסים הופסקה, כל הטיסות בוטלו ומטוסי החברה הוחזרו לחברות החכירה.
קוקטייל (פירושונים)
מתעסק (הלכה)
רוב וקרוב הלך אחר הרוב
בהלכה ובמשפט העברי, רוב וקרוב הלך אחר הרוב הוא כלל שטבע רבי חנינא, האומר כי למרות שישנם שני כללים לבירור ספיקות בהלכה במקרה של אובייקט שנמצא במקום שלא ניתן לדעת משם בבירור מהיכן הגיע, האחד על ידי הכלל "הלך אחר הרוב", והשני - "קרוב" - הכרעה כי האובייקט הגיע מהמקום הקרוב ביותר, ולמרות ששניהם מהתורה, הרי שבמקרה של התנגשות בין שני הכללים, הרוב קובע.
דוגמאות בהלכה.
עגלה ערופה.
לפי כלל זה, נקבע כי למרות שבפרשת עגלה ערופה קובעת התורה שבמקרה שנמצא מת סמוך ליד עיר מוטלת האחריות על בני העיר הקרובה - , אין זה אלא אם העיר נמצאת במקום שאין עיר נוספת בסביבה שיוצאים משם אנשים לכיוון המקום שבו נמצא ההרוג, והעיר נמצאת במקום מבודד ושומם "בין ההרים". אבל במקרה שישנה עיר או ערים נוספת הקרובה למקום ואנשיה עוברים במקום זה שמחוץ לעיר הקרובה, מוטלת האחריות על העיר שמספר אנשיה הגדול ביותר, שכן לפי הכלל "הלך אחר הרוב" יש להניח שמשם יצא הרוצח.
נידה.
כמו כן, משפיע הכלל על הלכות נידה, הלכה זו מבוססת על המשנה הידועה:
במקרה שנמצא דם בפרוזדור, עומדות בפנינו שתי אפשרויות שעל פיהן ניתן להסיק מהו מקור הדם. האחד הוא - החדר (צוואר הרחם) שמשם רוב הדמים מגיעים למקום זה, והשני הוא "קרוב" - נקב השתן קרוב יותר למקום. רבי חייא פסק ש, כלומר אם נמצא דם במקום זה אנו מסיקים בוודאות שהוא מצוואר הרחם והאישה טמאה בטומאת נדה, ולכן אם באה במצב זה לבית המקדש היא עברה עבירה שעונשה כרת, וכן אם נגעה בתרומה שורפין אותה.
במשפט העברי.
השבת אבדה.
כלל זה משפיע גם על המשפט העברי: במקרה של גוזל הנמצא על הארץ בסמיכות לשני שובכים, אם יש ויכוח בין שני בעלי השובכים וכל אחד מהם טוען שהוא שלו, על מוצא האבדה להשיב אותה למי שמספר הגוזלים שברשותו הגבוה ביותר, ולא למי ששובכו יותר קרוב.
אמת ושקר (פילוסופיה)
חיישינן למיעוטא
בהלכה, העיקרון חיישינן למיעוטא (בעברית: חוששים למיעוט) היא דעת יחיד של רבי מאיר, לפיו למרות הכלל אחרי רבים להטות, אין הכוונה שכוחו של הרוב מוחלט וכוחו של המיעוט מתבטל, אלא קביעת התורה היא רק שכוחו של הרוב עדיף מזה של המיעוט, ומכאן עדיפותו, ולכן במקום שלטובת המיעוט עומד כלל אחר כמו למשל חזקה, יש גם לו חשיבות.
הכלל.
מקרה בו המיעוט והחזקה מול הרוב הם פלגא ופלגא.
על פי כלל זה, נקבע על ידי רבי מאיר שבמקרה של רוב מול מיעוט וחזקה ההכרעה היא "פלגא ופלגא", כלומר אף על פי שרוב וחזקה רוב עדיף, מצרפים את כוחו של המיעוט (שלא התבטל) לכוחה של החזקה שגם היא קיימת כמובן אלא שהרוב עדיף ממנה, וממילא שני הצדדים שווים. כך למשל נחלקו רבי מאיר ושאר החכמים במקרה של אישה שיצא בעלה למדינת הים עם אישה אחרת, ומת. השאלה היא האם הוא הוליד בנים מהאישה אחרת. לפי כלל החזקה דמעיקרא, האישה בחזקת זקוקה ליבום, מכיוון שלא ידוע על בנים של הבעל המת. מצד שני לפי הכלל ש"רוב מתעברות ויולדות", כלומר רוב נשים הנישאות לבעל מתעברות ולא מפילות את העובר אלא יולדות אותו, יש להניח שיש לו בנים. במקרה זה סוברים החכמים שהיא בחזקת פטורה מיבום כי "רוב מתעברות ויולדות", ואילו רבי מאיר סבור שמדובר בספק שקול, מכיוון שמצד שני יש לנו חזקה ומיעוט האומרות שהיא זקוקה לייבום, כלומר - לפי רבי מאיר מצרפים גם את כוחו של המיעוט שאינן מתעברות ויולדות לצד החזקה, וממילא שני הצדדים שקולים.
מקרה בו המיעוט והחזקה שקולים יותר מהרוב.
במקרה אחר, סובר רבי מאיר שלא די שהמיעוט גורם לחזקה להיות שקולה כנגד הרוב, אלא שהחזקה מתגברת ועדיפה על הרוב. כלל זה אמור בעיסה שנגע בה ילד. ישנו כלל ש"רוב תינוקות מטפחין באשפה", כלומר - ידיו של ילד אינן טהורות מכיוון שהוא נוגע וממשמש תמיד במקומות המלוכלכים ששם ישנן נבלות וטומאות אחרות הגורמות לו להיות טמא, וממילא העיסה שבה נגע אינה טהורה. על כלל זה חלוק רבי מאיר, וסבור שהעיסה טהורה, מכיוון שישנה חזקה דמעיקרא האומרת שהעיסה בחזקת טהרה, ולכך ניתן לצרף את המיעוט תינוקות שאינן מטפחין באשפה, והחזקה והמיעוט במקרה זה עדיפים יותר מהרוב. חכמי התוספות מסבירים כי אף על פי שבמקרה רגיל סבור רבי מאיר שהמיעוט רק מצרף את כוחו לחזקה כדי שתהיה במשקל שווה מול החזקה, במקרה זה יש לחזקה והמיעוט כוח גדול יותר, שכן מדובר ב"רוב חלש", שכן לא ברור לחלוטין שאכן רוב הילדים מטפחים תמיד באשפה, ורוב זה חלש יותר מה"רוב מתעברות ויולדות".
מקרה בו התחשבות במיעוט גורמת למיעוט להיות רוב.
לפעמים, ההתחשבות במיעוט כקיים, עלולה להביא למצב שבו למפרע מתברר שהמיעוט הוא בעצם רוב. מקרה כזה מתואר באישה שרואה דם לאחר עשיית צרכיה בתוך הכלי שבו נמצא השתן, וקיים חשש שמקור הדם הוא מצוואר הרחם ולא מהשתן. במשנה מתוארים שני מצבים: השתנה בעמידה - שמכיוון שבמצב כזה השתן אינו יוצא בדרך טבעית קיים חשש שהוא גרם להוצאת דם מצוואר הרחם, והשתנה בישיבה. לפי רבי מאיר, במקרה שההשתנה הייתה בעמידה - האישה טמאה ואם ההשתנה הייתה בישיבה, האישה טהורה. בר"ן מוסבר כי המקרה בו השתן גורם ליציאת דם מצוואר הרחם הוא נדיר, אכן לפי שיטת רבי מאיר יש לחשוש גם למיעוט ולכן האישה טמאה. על כך תמהו האחרונים מדוע, אם כן, טימא רבי מאיר את האישה בוודאות ולא קבע שמדובר בספק?. על כך מבאר רבי חיים מצאנז כי קיים כלל ש"רוב דמים מן המקור", אלא שבמקרה כזה בו האפשרות שהדם יגיע מצוואר הרחם נדיר, יש להניח על פי הכלל "רוב" כי מקור הדם אינו בצוואר הרחם והוא יצא יחד עם השתן, אך לפי שיטתו של רבי מאיר שיש להתחשב גם באפשרות הנדירה יחסית שהדם יגרום לאפשרות שהדם יצא מצוואר הרחם, אם כן, שוב קיים הכלל ש"רוב דמים מן המקור", שהרי מתוך צוואר הרחם יוצאים, באופן כללי, יותר דם מאשר נקב השתן.
בית עומר
קוקטייל (סרט)
קוקטייל (באנגלית: Cocktail) הוא סרט דרמה רומנטית משנת 1988 שבוים על ידי רוג'ר דונלדסון. זהו סרט קאלט בקרב ברמנים ופלייריסטים רבים ברחבי העולם. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם שנכתב על ידי הייווד גולד שכתב גם את התסריט לסרט. בסרט מככב טום קרוז כבריאן פלניגן – מוזג שאפתן וכשרוני השואף להיות איש עסקים ומתאהב בג'ורדן המגולמת על ידי אליזבת שו בזמן שהוא עובד בבר בג'מייקה.
עלילת הסרט.
בריאן פלניגן שהשתחרר מצבא ארצות הברית עובר לגור בעיר ניו יורק ומתקבל במשרה חלקית להיות מוזג בטי ג'י איי פריידייז בזמן שהוא לומד לתואר בעסקים (כדי להתקבל למשרה בשיווק). בתחילה בריאן הוא מוזג איום אך עם הזמן, בהנחיית המנהל שלו דאג קוגלין (מגולם על ידי בריאן בראון) הוא לומד את רזי הבר כולל פליירינג ואומנות הכנת הקוקטיילים.
בריאן ודאג מתקרבים מאוד ודאג לוקח על עצמו את תפקיד המנטור של בריאן הנאיבי. כשלבראין יש שאיפות גבוהות, דאג מביע עניין ששניהם יפתחו בר משלהם. דאג מציע את השם "קוקטיילים וחלומות". מופע המוזגות של בריאן ודאג נהייה פופולרי והם נשכרים לעבוד במועדון אופנתי בו מתארחים השמנה וסולתה של ניו יורק. במקום זה משוררים יאפים מדקלמים את שירתם כדי שה"פטרונים" יכולו לשמוע. באחת מן ההזדמנויות מדקלם בריאן שיר:
"אני הוא אחרון הברמנים המשוררים / אני רואה את אמריקה שותה את הקוקטיילים המופלאים שאני מכין / אמריקאים מצחינים מדבר שאני מערבב או משקשק / סקס על החוף / שנאפס המוכן מאפרסק / פטיש קטיפה / אלבמה סלאמר / אני מכין דברים עם מיץ וקצף / סנאי ורוד / עצלן בעל 3 אצבעות. / אני מכין משקאות כה מתוקים ואופנתיים / תה קר / קמיקז / אורגזמה / עווית המוות / סינגפור סלינג / דינגלינג / אמריקה את מסורה לכל טעם שיש לי / אבל אם את רוצה להשתכר כלוט / למה שלא תזמיני שוט? / הבר פתוח."