בראשית שנת 2013 פרסם האגף לשוק ההון והביטוח באוצר נתונים אודות ההיקפים העצומים בתשלום פרמיות הביטוח אותם חסכו הנהגים בישראל בגין ההנחה לה זכו בגלל התקנת מערכות הבטיחות האלקטרונית ברכבים וביניהן מערכת ההתראה על אי שמירת מרחק.
אמנם, מבדיקת הנתונים יעלה לא אחת כי במקרה הצורך של התקנת מערכות אלה באופן עצמאי, לא תכסה הנחת הביטוח עליהן את עלותן.
בישראל.
החובה לשמור מרחק.
המחייב שמירת מרחק, קובע כי: " לא ינהג אדם רכב בעקבות רכב אחר אלא תוך שמירה על ריווח המאפשר לעצור בכל עת את הרכב ולמנוע תאונה, בהתחשב במהירות הנסיעה של שני כלי הרכב, במצב הדרך ובמצב הראות והתנועה בה". קובע כי: "כשכלי רכב נוסעים זה אחר זה בדרך שאינה דרך עירונית, ישמור הנוהג ברכב על ריווח מספיק בין רכבו ובין הרכב הנוסע לפניו, כדי להבטיח זרימה תקינה של התנועה וכדי לאפשר לרכב הבא מאחוריו, אשר מהירות נסיעתו עולה על שלו, להיכנס ללא סיכון לאותו ריווח".
חובת שמירת המרחק מוטלת על הנהג העוקב. ובמקרה של תאונה שנגרמה עקב אי שמירת המרחק, הוא זה שישא באחריות לתוצאות. בתי המשפט ושאר מערכות האכיפה מתייחסים בהנחה ראשונה שבמקרה של תאונת חזית אחור, הנהג העוקב שמאחור הוא האשם מאחר שלא שמר מרחק כראוי. במקרים שלא היה הדבר באשמת הנהג העוקב, יצטרך הוא להוכיח סיבה אחרת לתאונה על מנת להוציא עצמו מהנחת יסוד זו עליה תתבסס ערכאת השיפוט במשך הדיון. אכן, קיימים מקרים בהם בתי משפט לתעבורה דנו לקולא נהגים שנקלעו לתאונה בשל אי שמירת מרחק מצידם, וזאת בשל התנהגות לא אחראית או מסוכנת של הנהג המקדים.
ענישה.
העובר על וימצא שלא שמר מרחק כנדרש, צפוי להקנס ב-250 ₪ ולספוג 4 נקודות. אין אפשרות טכנית להוכיח אי שמירת מרחק, ולפיכך עבירה זו אינה נאכפת בפני עצמה. רוב הפעמים בהם החשיב בית משפט עבירה של אי שמירת מרחק בגזר דינו, היה הדבר רק כאשר הדבר הוביל לתאונת דרכים שהוכיחה את אי שמירת המרחק כגורם לתאונה. ועבירה זו שוקללה עם שאר מרכיבי הטיעונים לעונש.
אכיפה.
טכנית, קיימים במערכות השיטור במדינות שונות וביניהן ישראל מערכות מכ"ם המאתרות אי שמירה על מרחק על ידי נהגים בזמן הנסיעה. במשטרת ישראל נקראת מערכת זו: מרו"ם – ר"ת של: מד רווח ומרחק. מערכות אלו מלוות במצלמות המצלמות את הרכב בזמן העבירה, ומאפשרות לקצין התנועה הבוחן את ממצאיהן לשלוח דו"ח וקנס לנהג שלא שמר מרחק. מעשית אין פעילות של מכשירי מדידת הרווח והמרחק במשטרת ישראל ובעצם, אין אכיפה על עבירה זו בפני עצמה, אלא במקרה של תאונה. בפני בית המשפט לתעבורה ברמלה, הוגשה תביעה על ידי המשטרה נגד נהגת שפגעה בתאונת חזית אחור, כשלטענת התביעה התאונה נגרמה עקב אי שמירת מרחק על ידי הנהגת הנאשמת. כסימוכין לדבריהם הביאו התובעים, את תוצאות בדיקת מכשיר המרו"ם. מנגד טענו סנגורי הנאשמת כי המכשיר אינו אמין דיו, ואינו מספק נתונים אמיתיים ברמה שתוכל להביא להרשעת הנאשמת במיוחס לה. לאחר עיון מדוקדק ושמיעת מומחים משני הצדדים, קבע שופט בית המשפט, עדי הדר בת"פ 816137/94, כי אכן נתוני המכשיר אינם מדויקים, לא קיבל את הוכחות התביעה וזיכה את הנאשמת. אולם התביעה ערערה לבית המשפט המחוזי, וזה דן בערעור בהרכב של שלושה שופטים שקבעו פה אחד לקבל את חוות דעת השופט זאב המר, חבר ההרכב אשר קבע כי מכשיר המרו"ם אמין ומספק נתונים מדויקים. בין שאר דבריו ציין השופט המר, את דברי השופט הדר, כי מדידות המערכת הן ודאי מדויקות. אך, הוא הטיל ספק באמינות הפרשנות שנותנת המערכת בהתאמה למציאות האנושית שבנהיגה. דברים אלו היו בבסיס החלטתו לקבל את הערעור של המשטרה התובעת על החלטת השופט הדר, להמשיך את מתן האמינות במכשיר המרו"ם ולהרשיע את הנהגת בגין אי שמירת מרחק. למרות זאת, בעוד בתי משפט שונים לתעבורה, הטילו שופטים ספק באמינות המכשיר ונמנעו מלהרשיע באי שמירת מרחק על פיו, גם במקרי תאונה. לכאורה, משכך, נמנעה המשטרה מלהמשיך ולהסתמך על מכשיר המרו"ם ותיקים שהיו תלויים בהוכחת האשמה על ידי המרו"ם נסגרו.
בהופיעו בפני ועדת המשנה למאבק בתאונות דרכים של ועדת הכלכלה של הכנסת, שהתקיימה במרץ 2000, טען ניצב משנה אודי אפרת, ראש מחלקת התנועה, כי הסיבה לכך שבמשטרה לא ממשיכים להשתמש במכשירי המרו"ם, היא משום שהסכם התחזוקה עם החברה שהפעילה את המכשירים הסתיים. וטרם נחתם הסכם עם חברה אחרת שתהיה אחראית על תחזוקת המכשירים. אמנם, גם לדבריו באותה ישיבה, שופטים בבתי משפט אחרים לתעבורה סירבו מאז אותו פסק דין שפסל את המרו"ם, לדון בתביעות הנוגעות לאי שמירת מרחק ואשר מסתמכות על מכשיר המרו"ם, שהוא בעצם האופציה המכנית היחידה להוכחת עבירת תנועה זו. אולם, גם כיום, נמנעת המשטרה מלהמשיך ולאכוף את שמירת המרחק על ידי המרו"ם והיא שוקדת על מציאת שיפורים שיביאו לאמון מוחלט במכשיר ובנתונים המסופקים על ידו.
ברכה שפירא
ברכה שפירא (נולדה ב-22 במרץ 1963 בתל אביב) היא פרופסור מן המניין בחוג להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון והייתה ראש המחלקה להנדסת תוכנה משנת 2011 עד 2017.
ביוגרפיה.
שפירא נולדה ב-22 במרץ שנת 1963 בישראל ומתגוררת בבאר שבע. היא סיימה את התואר הראשון במוזיקולוגיה ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1986. באותה עת, חשבה שתהיה פסנתרנית ומדעי המחשב למדה על-מנת להתפרנס.
עם סיום התואר הראשון עבדה כמתכנתת, בין היתר, בחברת "טלרד" כמתכנתת מערכות ובמקביל כתחביב למדה לתואר שני. את התואר השני במדעי המחשב סיימה באוניברסיטה העברית בשנת 1994. לאחר כמה שנים בתעשייה, בשנת 1995, עם תחילת הדוקטורט, החליטה לחזור לאקדמיה היות שהמחקר נגע ללבה יותר מאשר העבודה בתעשייה.
תואר הדוקטורט הוענק לה בשנת 1999 מאוניברסיטת בן-גוריון אשר בנגב, בהנחייתו של פרופסור פרץ שובל. את הפוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת ראטגרס בארצות הברית בקבוצת המחקר של פרופסור בתחום של מערכות פרסונליזציה.
מתגוררת בבאר שבע, נשואה לאביגדור ואם לחמישה ילדים.
עבודתה האקדמית.
המחקר של פרופ' ברכה שפירא בדוקטורט עסק במודל לאפיון אוטומטי של קבוצות משתמשים לצורך סינון חכם של דואר אלקטרוני.
בהמשך השתתפה שפירא במחקר שזיהה באופן אוטומטי קבוצות משתמשים ברשת, ובפרט קבוצות של טרוריסטים, על-פי התנהגות הגלישה שלהם.
פרופ' שפירא פיתחה יחד עם פרופסור יובל אלוביץ שיטה להגנה על משתמשים מפני מעקב אחר התנהגותם ברשת.
לשפירא עבודות אקדמיות נוספות בתחום אבטחת סייבר, כריית מידע, פרטיות, פרסונליזציה ומערכות לומדות. למשל, בתחום הפרסונליזציה עוסקת שפירא, בין היתר, עם פרופילים של משתמשים עבור האדם היחידני או עבור קבוצה של משתמשים ככלי לשיפור אפקטיביות ויעילות של מערכות ועל ידי כך שביעות הרצון של המשתמשים גדלה. הכלול במחקריה הם אלגוריתמים לשיפור התאמה אישית של שירותי חדשות.
שפירא, בעבר ובהווה, משמשת כחברת וועדה של כנסים רבים ובהם, ECIS 2014 , IEEE CBI .
בנוסף, פרופ' ברכה שפירא משמשת כמבקרת עבור כתבי עת והכלול בהם, ACM TIST , JASIST .
כמו כן, שפירא משמשת כחברה באיגודים מדעיים ומקצועיים, כגון, ACM או IEEE.
נושאי מחקר.
תחומי המחקר של פרופ' שפירא עוסקים בפרסונליזציה, אבטחת סייבר, , מנועי חיפוש והקשר בין אחזור מידע למערכות לומדות.
מאמרים ופרסומים.
פרופ' ברכה שפירא השתתפה בכתיבת מעל 100 מאמרים שהתפרסמו בכנסים ובכתבי עת בתחום מערכות מידע ומאמריה צוטטו למעלה מ-1,800 פעמים.
חוות פוריה
מרחב ישורון
מרחב ישורון (נולד ב-1978) הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה.
ישרון נולד בקיבוץ אפיק וגדל ביישוב קורנית שבגליל.
שיריו הראשונים פורסמו בשנת 2006 בכתב העת "הו!". הוציא לאור ארבעה ספרים ופרסם במקומות שונים, בהם "מעין", "עכבר העיר" והארץ.
מתגורר בתל אביב. מרחב נוהג לשהות בקפה שפירא אשר נמצא בשכונת שפירא באופן קבוע. בדרך כלל הוא מבצע קטעי פרפורמנס וקטעים לבקשת הקהל. מרחב נשוי לים ונולדה לו בת בשנת 2021.
קישורים חיצוניים.
מכתביו
חוה זיגלמן
חוה זיגלמן (שם מלא: חוה טובה זיגלמן) היא מדענית מחשב ישראלית-אמריקאית המתמחה במדעי המוח ורשתות עצביות, פרופסור מן המניין באוניברסיטת מסצ'וסטס (University of Massachusetts) בבית הספר למדעי המחשב, ראש מעבדת Biologically inspired Neural and Dynamic System (BINDS) ופרופסור בתוכנית למדעי המח של האוניברסיטה. המעבדה מתמקדת בהבנה תהליכי לימוד ביולוגיים, בפיתוח אלגוריתמים של מכונות לומדות (Machine Learning) ורשתות נוירונים (Neural Networks), ובשימושם הטכנולוגי
החל משנת 2016 זיגלמן "מושאלת" מהאקדמיה לממשל הפדרלי בוושנגטון, העבודה עם הממשל היא בניהול פרויקטים מחקריים – אמריקאים וֹבין לאומיים – לפריצת דרך בבינה מלאכותית בתקציבים של עשרות מיליוני דולרים. תוכנית הדגל, (L2M) Lifelong Learning Machines משלבת חוקרים ממדעי החיים, מדעי המחשב וֹהנדסה, חברות וֹאוניברסיטאות, לפיתוח מכונות אמינות שלומדות ומשתפרות בזמן אמת ובאופן בטיחותי.
ביוני 2020 זכתה זיגלמן במדליית השירות הציבורי ("Meritorious Public Service Medal") מטעם סוכנות הפרויקטים למחקר מתקדם להגנה (DARPA) של משרד ההגנה של ארצות הברית על התקדמות שהיא והצוות שלה עשה בתחום הבינה המלאכותית.
ביוגרפיה.