במהלך תפקידו, התעמת עם פרופ' יהודה היס לגבי נושא נטילת איברים ללא אישור המשפחות והסתרת מידע מהן. לאחר שלא זכה למענה, חשף את הסיפור במספר גופי תקשורת, מה שהוביל להדחתו של פרופ' היס ולמינויו של ד"ר חן קוגל כמחליפו, תוך שינוי שיטות העבודה במכון וקיום מבצע "מנוחה בכבוד" בו נקברו האיברים שנקצרו ללא רשות המשפחות בקברי הנפטרים. פרשה נוספת אותה חשף הייתה לקיחת ליבו של דודו טופז ללא רשות על ידי פרופ' היס.
ליפשטיין השתתף בוועדה בכנסת בנושא ילדי תימן החטופים, בה העיד על היסטוריית הנתיחות לאחר המוות שבוצעו בגופות התינוקות.
כיום, משמש ליפשטיין יועץ בנושאי הרפואה המשפטית ולחוות הדעת שמונפקות במכון, כהיסטוריון של המכון הפתולוגי ונחשב למומחה בתולדות הרפואה המשפטית בישראל, והוא מרצה בנושאים אלו עבור גופים ואירועים שונים.
ספרו.
בשנת 2008, הוציא ליפשטיין את הספר "חי בן המתים" (הוצאת אוריון), רומן העוסק באופי העבודה במכון המשפטי ועל לבטים שונים והתמודדויות, בנוסף למקרים מפורסמים כגון התאבדויות, נתיחת גופתו של יצחק רבין ועוד אירועים בעילום שם. הספר גם סוקר את היסטוריית המקום והאירועים שהובילו לפתיחתו, כולל תולדות המשפחה שהתגוררה במקום במקור.
הספר נחשב לרב מכר והוא נלמד בפקולטות להיסטוריה, פסיכולוגיה, אנתרופולוגיה וסוציולוגיה ברחבי ישראל.
בנוסף לספרו, ליפשטיין פרסם מאמרים, בין היתר לטובת האנציקלופדיה העירונית תל אביב.
חיים אישיים.
מתגורר בגבעתיים, נשוי לדורית אב לשניים.
כביש 785
כביש 785 הוא כביש רוחב אזורי בגליל התחתון. הוא מתחיל במזרחה של המועצה המקומית בועיינה-נוג'ידאת ומסתיים לאחר 2.4 קילומטרים במחלף בועיינה עם כביש 65. הכביש משמש ככביש גישה למועצה המקומית בועיינה-נוג'ידאת ולאזור התעשייה שלה בלבד.
כריסטיאן הראשון, רוזן אולדנבורג
כריסטיאן הראשון, רוזן אולדנבורג, (מת ב-1167 ), היה רוזן אולדנבורג מ-1143 עד 1167.
ביוגרפיה.
כריסטיאן היה בנם של אלימאר השני, רוזן אולדנבורג ואשתו איליקה פון ורל-ריטברג, בתו של הרוזן היינריך פון ריטברג. לאחר מות אביו חולקה הירושה בינו לבין אחיו היינריך הראשון. היינריך ייסד את קו וילדסהאוזן של שושלת אולדנבורג, ואילו כריסטיאן שלט באולדנבורג.
כריסטיאן היה למעשה וסאל של הדוכס היינריך האריה, אך עד 1166 לכל המאוחר הוא החל להתנגד לו. בנוסף הוא השתתף במערכה הראשונה של הקיסר פרידריך ברברוסה באיטליה ב-1154 וב-1155, הוא גם השתתף במערכה נגד מקלנבורג ב-1164 ובקרב אוסטרינגספלד ב-1153. הוא ניסה להימלט מהשפעתו של היינריך האריה על ידי ברית עם ברמן ב-1167, אך זה לא מנע את התקפת בית ולף, בעקבותיה הוא נסוג לאולדנבורגנאלץ. כריסטיאן מת בסביבות 1167 במהלך המצור על אולדנבורג על ידי בית ולף. מכיוון שילדיו עדיין היו קטינים באותה תקופה, היה זה היינריך האריה שקבע את גורלה של אולדנבורג עד נפילתו בסביבות 1180.
משפחתו.
כריסטיאן התחתן עם קוניגונדה ממנה נולדו לו:
השירה האוגריתית
פאוליניו (כדורגלן יליד 2000)
פאולו הנריקה סמפאיו פילו (בפורטוגזית: Paulo Henrique Sampaio Filho; נולד ב-15 ביולי 2000), הידוע בכינוי פאוליניו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בבאייר לברקוזן.
קריירה.
ואסקו דה גאמה.
לאחר שהתקדם באקדמיה של ואסקו דה גאמה, פאוליניו הועלה לסגל הקבוצה הראשונה של המועדון ב-19 ביוני 2017. ב-13 ביולי 2017, יומיים לפני יום הולדתו השבע-עשרה, ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 4–1על ויטוריה במסגרת ליגת העל הברזילאית. דקות לאחר שנכנס למגרש, הוא רשם את הבישול הראשון שלו. אחד עשר ימים לאחר מכן, הוא פתח בהרכב בפעם הראשונה וכבש פעמיים בניצחון 2–1 בליגה על אתלטיקו מיניירו, והפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם שהבקיע בליגה, והשחקן הראשון שנולד בשנות ה-2000 שכבש בליגת העל הברזילאית.
בפברואר 2018 כבש את השער הראשון שלו בגביע ליברטדורס בניצחון 0–2 על אוניברסידד דה קונספסיו. השער הזה הפך אותו לשחקן הראשון שנולד בשנות ה-2000 שכובש בגביע הליברטדורס.
באייר לברקוזן.
ב-27 באפריל 2018, הודיע מועדון באייר לברקוזן מהבונדסליגה כי הגיעו להסכם עם ואסקו דה גאמה על העברתו של פאוליניו. המועדונים הסכימו לתשלום של 20 מיליון יורו, עסקת שיא מועדון עבור ואסקו. הוא הצטרף ללברקוזן לקראת עונת 2018/2019 וחתם על חוזה לחמש שנים.
ב-1 בספטמבר ערך הופעת בכורה בהפסד 1–3 לוולפסבורג. ב-10 באוקטובר 2019 כבש שער בכורה בניצחון 0–2 על ולפסבורג.
נבחרות ברזיל.
במרץ 2017, פאוליניו, יחד עם ויניסיוס ז'וניור, לינקולן ואלן, עזרו לברזיל לזכות באליפות דרום אמריקה עד גיל 17. הוא כבש שני שערים במהלך הטורניר, כולל שער הפתיחה בניצחון 5–0 של ברזיל על צ'ילה בגמר.
באוקטובר 2017, פאוליניו עזר לברזיל להגיע למקום השלישי של גביע העולם עד גיל 17 2017. פאוליניו כבש את שערי הניצחון מול ספרד, צפון קוריאה, וברבע הגמר מול גרמניה.
ב-17 ביוני 2021, פאוליניו זומן לנבחרת ברזיל לקראת אולימפיאדת טוקיו (2020). הוא כבש במשחק הפתיחה של ברזיל נגד גרמניה.
תארים.
נבחרת ברזיל עד גיל 17
One Too Many
One Too Many הוא סינגל של הזמר האוסטרלי-אמריקאי, קית' אורבן, וזמרת הפופ האמריקאית, פינק, שנמצא באלבום האולפן האחד-עשר של אורבן, "The Speed of Now Part 1". השיר נכתב על ידי קליאו טיגה, דניאל דייוידסן, ג'יימס נורטון, קאטפאזר ופיטר ולוויק, והופק על ידי קית' אורבן, PhD, קאטפאזר ודן מקרול. השיר נחשף לראשונה בטקס פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי ה-55 ב-16 בספטמבר 2020.
בטקס פרסי המוזיקה של ARIA לשנת 2021, השיר היה מועמד לשיר השנה.
נכון למרץ 2022, השיר הושמע למעלה מ-137 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר, שבוים על ידי דנו סרני, יצא בערוץ היוטיוב של קית' אורבן ב-18 בספטמבר 2020. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-37 מיליון פעמים.
תנ&quot;ך קאסוטו
הרש לאוטרפכט
סיר הרש לאוטרפכט (16 באוגוסט 1897 – 8 במאי 1960) היה עורך דין בינלאומי בריטי ושופט בבית הדין הבינלאומי בהאג.
ביוגרפיה.
הרש נולד למשפחה יהודית בעיירה הקטנה ז'ולקייב, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה), ליד למברג, בירת גליציה המזרחית. בשנת 1911 עברה משפחתו ללמברג.
תעודת לידתו התגלתה בארכיון של העיר וורשה, שם כתוב כי הוריו היו אהרון לאוטרפכט, איש עסקים שעסק בתחום הנפט, ואימו דבורה לאוטרפכט שעסקה במשק הבית. להרש היה אח מבוגר ששמו דוד, ואחות צעירה ששמה סבינה שנולדה כשלוש שנים אחריו, למשפחה נולד ילד רביעי שמת בלידה. משפחתו הייתה מהמעמד הביניים. בשנת 1915 הוא נרשם לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת למברג ;לאוטרפכט עצמו כתב מאוחר יותר כי לא הצליח לגשת לבחינות הגמר "מכיוון שהאוניברסיטה הייתה סגורה ליהודים בגליציה המזרחית". לאחר תקופה, בשנת 1919 עזב לעיר וינה כדי להמשיך את לימודיו האקדמיים. באוניברסיטת וינה פגש ברחל שטיינברג, סטודנטית למוזיקה שהגיע מפלשתינה, לה הוא הציעה נישואין מהירים ואת האפשרות ששניהם יעברו להתגורר בלונדון לטובת לימודים. אחרי שעבר להתגורר בלונדון, שם הפך לעורך דין בינלאומי, בשנת 1923 נרשם לאוטרפכט לבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה של לונדון (LSE), ואשתו רחל נרשמה לקולג' המלכותי למוזיקה. את עבודת הדוקטורט שלו עשה לאוטרפכט בנושא של "מקורות המשפט הפרטי ואנלוגיות למשפט הבינלאומי" שנת 1925, ופורסמה בשנת 1927. בשנת 1928, לאחר שזכה לשבחים אקדמיים, זכה למשרה של מרצה זוטר ב-LSE, ובשנת 1935 נעשה למרצה בכיר. בשנת 1938 נבחר לקתדרה למשפט בינלאומי באוניברסיטת קיימברידג', שם הוא שימש כפרופסור בפקולטה למשפטים למשפט בינלאומי.
עד לשנת 1937 הוא כתב מספר ספרים על המשפט הבינלאומי. כמו כן, הוא סייע בהעמדה לדין של הנאשמים במשפטי נירנברג - עזר לנסח את נאומו של התובע הבריטי (הארטלי שוקרוס). לאוטרפכט היה חבר בוועדת המשפט הבינלאומי של האו"ם בין השנים 1952 ל-1954 ושופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בין השנים 1955 ל-1960. במילותיו של נשיא ה-ICJ לשעבר, סטיבן מ. שוובל, "ההישגים של השופט סר הרש לאוטרפכט אינם מתגברים על ידי כל עורך דין בינלאומי של המאה הזו [...] שהוא לימד וכתב בהצטיינות שאין כמותה". כתביו ודעותיו של הרש ממשיכים להיות גם לאחר מותו כמקור לציטוטים ונימוקים בהחלטות משפטיות כמו סיכומים בפסקי דין, בחוות דעת של בית המשפט הבינלאומיים ובטענות משפטיות רבות. אחד מאמרותיו המפורסמות היא כי "המשפט הבינלאומי נמצא בנקודת היעלמות של החוק".
לאחר מותו לזכרו הוקם מרכז לאוטרפכט למשפט בינלאומי באוניברסיטת קיימברידג' שנקרא על שמו ועל שם בנו, סר אליהו לאוטרפכט, אשר הקים את המרכז והיה המנהל הראשון שלו; בנו אליהו נשאר מעורב באופן פעיל בעבודתו כמנהל אמריטוס ופרופסור כבוד למשפט בינלאומי עד מותו בפברואר 2017.
המשפטן סמואל מוין הציע שהרש היה אחד מעורכי הדין הבינלאומיים הבודדים שהפעילו קמפיין פעיל למען זכויות אדם בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20. לטענתו הרש "גינה את ההצהרה האוניברסלית כתבוסה מבישה של האידיאלים עליהם הכריזה".
משנתו.