המסחר הכולל בין שתי המדינות צמח מ-28.1 מיליון דולר בשנת 1995 ל-1.06 מיליארד דולר בשנת 2006, כאשר הייצוא של מלזיה לעומאן גדל מ-26.4 מיליון דולר ל-108 מיליון דולר והיבוא התרחב מ-1.7 מיליון דולר ל-956 מיליון דולר. בשנת 2009 נחתם מזכר הבנות בין מלזיה לעומאן לשיפור התיאום בתחום הסחר ועסקים קטנים ובינוניים. היצוא העיקרי של מלזיה לעומאן הוא נפט, מכונות, מוצרי עץ, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה. עומאן ומלזיה חתמו על הסכם לעומאן לייבא עוף קפוא ממלזיה בעלות 120 מיליון יואן. עומאן מייבאת את מרבית המזון שלה, עד 80%. שתי המדינות פועלות להגברת יחסי המסחר שלהן. בשנת 2011, Shell Malaysia Trading Sdn Bhd (SMTSB) חתמה על הסכם מכירה ורכישה עם National Gas Co SAOG (NGC) מעומאן על עסקה של גז פחמימני מעובה (LPG) במערב מלזיה בסכום שלא פורסם. הסכם בשיתוף פעולה בנושא אבטחת סייבר נחתם גם בין שתי המדינות בשנת 2015.
בשנת 2011, היו כ-1,300 סטודנטים עומאנים במלזיה עם 30,000 תיירים מעומאן שביקרו במלזיה, בעוד ש-1,000 מלזים עבדו בעומאן בעיקר בתחום נפט וגז, רפואה, בנייה וכאקדמאים.
כלא נובוצ'רקסק
כלא נובוצ'רקסק (ברוסית: Новочеркасская тюрьма) הוא בית כלא בעיר נובוצ'רקסק, מחוז רוסטוב, המהווה נקודת ציון בעולם הפשע של רוסיה. כיום זהו בית מעצר לפני משפט מספר 3 של שירות בתי הסוהר הפדרלי ומכונה "קרסנאיה גורקה".
זהו אחד מששת בתי הכלא בברית המועצות, שבוצעו בו עונשי מוות.
היסטוריה.
הכלא בנובוצ'רקסק הופיע כמעט במקביל להקמת העיר, וקיבל שם כלא. הכלא גודר בגדר עץ; כעבור זמן מה הוקם במקומו בניין אבן המאכלס עד 600 איש עם בית חולים פנימי.
בסוף שנת 1910 - תחילת 1911 פרצה מגפת טיפוס חזקה בשטח כלא נובוצ'רקסק שגבתה חיי אדם רבים, הגורם לה היה צפיפות הכלא. כתוצאה מכך, הוחלט להעביר את בית החולים מחוץ לכלא, ולבנות מחדש את הכלא עצמו. לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1914, החלה בנייתם של בניינים חדשים (עשויים לבנים אדומות) בכלא נובוצ'רקסק ששרדו עד היום. האסירים הראשונים של הכלא החדש בשנת 1916 היו פליטי מלחמה שברחו לרוסיה. הכלא החדש החל להתמלא בשבויים בשנת 1917. מתחם הכלא החדש כלל את הבניין הראשי ובניין המשמר, בית מרחץ, מכבסה ומתקנים ביתיים אחרים. דרך בית המרחץ, שהיה ממוקם בסמוך לגדר, בשנת 1917, היה הניסיון היחיד של בריחת אסירים המונית, אך הנמלטים לא הצליחו להתגבר בשקט על המכשול האחרון - גדר הכלא הגבוהה.
במהלך התקופה הסובייטית המשיך הכלא למלא את תפקידו: במהלך הדיכוי הסטליניסטי ביקרו כאן אסירים רבים שנשלחו למחנות עבודה בכפייה - כלא נובוצ'רקסק היה נקודת מעבר עבורם.
בשנת 2003 עוצב המוסד מחדש כבית מעצר לפני משפט והוא יכול להכיל עד אלפיים אסירים. בכלא הוחזקו כמה רוצחים סדרתיים, שפעלו בעיקר במחוז רוסטוב: קונסטנטין צ'ריומוחין (שהוצא להורג ב-1993), אנדריי צ'יקטילו (שהוצא להורג ב-1994), יורי ציומן, ולדימיר מוכאנקין (שניהם נידונים למוות, שעונשם הומר למאסר עולם). אסירים ידועים אחרים בכלא נובוצ'רקסק היו:
יחסי אוסטרליה–כווית
יחסי אוסטרליה–כווית הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין מדינת כווית.
סקירה כללית.
אוסטרליה וכווית נהנות מיחסי ידידות ושיתוף פעולה. כווית מכירה בתמיכה בעצמאותה ובכנותה הטריטוריאלית של כווית שמספקת תרומתה של אוסטרליה לכוח הקואליציוני, אשר שיחרר בשנת 1991 את כווית מהכיבוש העיראקי.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו רשמית בשנת 1974 ואוסטרליה פתחה שגרירות בכווית סיטי בדצמבר 2004. שר החוץ של אוסטרליה פתח רשמית את שגרירות אוסטרליה במתחם הנוכחי כשביקר בכווית ביוני 2008. ועדת הסחר האוסטרלית (Austrade) פתחה משרד בפברואר 2010. כווית שדרגה את משרד הקשר שלה בקנברה לשגרירות בינואר 2002 ופתחה משרד תרבות בשנת 2008.
סחר והשקעה.
יחסי הסחר הם משמעותיים, עם פוטנציאל רב להרחבה נוספת בתחום האנרגיה (שירותים מקצועיים וציוד נלווה), חינוך, חקלאות, ייצור מתקדם, תיירות ושירותים אחרים. הסחר הדו-צדדי הסתכם ב-602.4 מיליון דולר בשנת 2017. כווית היא שוק משמעותי לייצוא אוסטרלי של חיטה, חלב, בקר, מזון ומוצרי חקלאות אחרים. לפני צאת תעשיית רכבי הרכב מאוסטרליה, כווית הייתה שוק משמעותי לרכבי נוסעים אוסטרליים. היבוא מכווית הוא כמעט כולו מוצרי נפט ודשנים.
בשנת 2017 נרשמו 1,124 הרשמות של סטודנטים כוויתים במוסדות אוסטרליים, הרוב במלגות ממשלת כווית. הקמת המכללה האוסטרלית של כווית בשנת 2004 ומכללת Box Hill מכווית בשנת 2007 סייעה בהרחבת הקשרים החינוכיים.
למעלה מ-1,000 אוסטרלים מתגוררים בכווית, המועסקים בעיקר בענפי החינוך, הבנקאות, הנפט והגז והביטחון. חברות אוסטרליות עם משרדים בכווית מתרכזות בעיקר בשירותי ניהול הנדסה ובנייה וחינוך.
ההשקעות של כווית באוסטרליה נאמדות בלמעלה מ-8.7 מיליארד דולר (2017), כולל השקעות משמעותיות של רשות ההשקעות של כווית (KIA) ושל החברה לחיפושי נפט זרים של כווית (KUFPEC). תחומי ההשקעה כוללים נדל"ן, בתי מלון, בנקאות ותחום הנפט והגז. לבית הכספים של כווית, אחד הבנקים האיסלאמיים הגדולים בכווית, יש משרד במלבורן, בעוד שחברות כוויתיות פרטיות, כולל Agility Logistics, Action Group Holdings ו- Al-Ghanim Group, השקיעו גם באוסטרליה.
התוכניות של כווית לפתח מגה-פרויקטים של תשתיות ולגוון את בסיס הכישורים של אזרחיה, מהוות הזדמנויות משמעותיות עבור חברות אוסטרליות. אנגלית מדוברת באופן נרחב ולכווית יש מכסי יבוא נמוכים. מספר מוצרי האוכל והמשקאות האוסטרלים בכווית גדל בשנים האחרונות. בנוסף, קיים עתיד לצמיחה במגזרים כולל בנייה, תשתיות, שירותי חינוך ובריאות.
עדיפות לממשלת אוסטרליה היא חידוש המשא ומתן על הסכם סחר חופשי עם המועצה לשיתוף פעולה במפרץ, כולל כווית.
יחסי מלזיה–סוריה
יחסי מלזיה–סוריה הם יחסי החוץ בין מלזיה לסוריה.
היסטוריה.
הפדרציה של מלאיה וסוריה כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1958. סוריה הקימה את שגרירותה בקואלה לומפור בשנת 2001, ואילו שגרירות מלזיה בדמשק הוקמה בשנת 2002. הנשיא בשאר אל-אסד ביקר במלזיה בשנת 2003, ואילו יאנג די-פרטואן אגונג סיראג'ודין, הרג'ה של פרליס ביקר באותה שנה בסוריה.
בשנת 2005 היחסים בין סוריה למערב נחלשו לאחר שספגה שורה של סנקציות כלכליות ופוליטיות, כמו ארצות הברית שהחזירה את שגרירה מדמשק. על כך סוריה הגיבה בהתמקדות מוגברת בפיתוח קשרים הן עם בעלות בריתה הקיימות איראן ורוסיה, והן עם מדינות המזרח, במיוחד סין, הודו ומלזיה. בתור מדינה שרוב האוכלוסייה בה היא מוסלמית, מלזיה נהנתה במיוחד ממאמצים אלו. כמה אליטות סוריות החלו לשלוח את ילדיהן ללמוד אנגלית במלזיה, ולא ביעדים מסורתיים במערב. בעוד היחסים בין סוריה למערב השתפרו באופן חלקי החל משנת 2006, ובמיוחד לאחר כניסתו של הנשיא ברק אובמה לתפקיד בשנת 2009, סוריה המשיכה בפיתוח הקשרים עם מלזיה. המאמצים להגביר את הסחר בין שתי המדינות כללו ביקור של ראש ממשלת מלזיה, עבדאללה בדאווי, בסוריה בשנת 2007, וחתימה על מספר הסכמים בשנת 2009 הנוגעים לטיסה אווירית ולעסקים קטנים ובינוניים. המועצה העסקית הסורית-מלזית הוקמה בפברואר 2011 כדי לסייע בהמשך פיתוח הסחר בין שתי המדינות, חודש בלבד לפני תחילת מלחמת האזרחים בסוריה.
פליטים סורים במלזיה.
באוקטובר 2015 הודיע ראש ממשלת מלזיה, נג'יב רזאק, כי לפחות 3,000 פליטים סורים יושבו מחדש במדינה, כאשר מלזיה תהפוך לאחת ממדינות הרוב המוסלמי הראשונה שמציעה הצעה זו. נג'יב הצהיר כי מדינות מוסלמיות אחראיות בחלקן להבטיח את רווחתם של הסורים הגולים שנמלטים מארצם בכמות עצומה, מה שגרם ללחצים חברתיים וכלכליים באירופה, במהלך משבר המהגרים. חבורת הפליטים הראשונה הגיעה לנמל התעופה הבינלאומי קואלה לומפור ב-11 בדצמבר 2015 בטיסה שהגיעה מאיסטנבול, טורקיה. המנה השנייה של 68 פליטים סורים הגיעה לבסיס חיל האוויר סובנג (מחוץ לקואלה לומפור) מביירות, לבנון במאי 2016.
שושלות הפילוסופים
שושלות הפילוסופים (ביוונית: Διαδοχὴ τῶν φιλοσόφων) היה שמם של מספר יצירות, שאבדו מהתקופה ההלניסטית. מטרתם הייתה לתאר את הפילוסופים של האסכולות השונות במונחים של שושלת או ירושה שהם היו חלק ממנה.
מהמאה ה-3 ועד המאה ה-1 לפנה"ס היו "שושלות" (Διαδοχαί) שנכתבו על ידי אנטיגונוס איש קריסטוס , סוטיון , הרקלידס למבוס (קיצור של סוטיון), סוסיקראטס , אלכסנדר פוליהיסטור, יאסון איש ניסה , אנטיסתנס איש רודוס , וניקיאס איש ניקאיה . החיבור "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים" מאת דיוגנס לארטיוס (המאה ה-3 לספירה), שמהווה מקור עיקרי לידוע לנו על פילוסופים עתיקים רבים, נשען משמעותית על החיבורים הללו.
בנוסף לאלה, היו לא מעט היסטוריות של אסכולות פילוסופיות מסוימות. יצירות כאלה נוצרו על ידי פאיניאס איש ארסוס (על הסוקרטיים), אידומנאוס איש לאמפסקוס (על הסוקרטיים), ספאירוס (על הפילוסופים הארטריים), וסטרטיקלס (על סטואיקנים). בין הפפירוסים שנמצאו בווילת הפפירוסים בהרקולנאום, ישנן יצירות המוקדשות לשושלות הסטואיקנים, האקדמיה האפלטונית, והאפיקוראיים. בתקופה מאוחרת יותר, פלוטרכוס יצר את החיבור "על הפילוסופים הראשונים ויורשיהם" ואת "על הקירנאים", וגלנוס כתב "על הפלג של אפלטון" ו"על הפלג ההדוניסטי" (אפיקוראיים). היו לעיתים ביוגרפיות של פילוסופים בודדים עם תיאור קצר של יורשיו. ביוגרפיות כאלו היו "חיי פיתגורס" מאת אריסטוקסנוס , "חיי אריסטו" מאת אנדרוניקוס איש רודוס , "חיי אריסטו" מאת תלמי, ו"חיי פיתגורס" מאת יאמבליכוס.