בצעירותו למד בבית הספר הלטיני בנירנברג והשתלם כשוליית סנדלרים.
לאחר סיום התמחותו המקצועית בגיל 17, החל סובב ברחבי גרמניה כמקובל אז, לצורכי פרנסתו. בין היתר ביקר בערים הגדולות מינכן, לייפציג וזלצבורג.
לאחר כ-5 שנים, בשנת 1513 לערך, בזמן שהותו באינסברוק בחצרו של הקיסר מקסמיליאן הראשון, החליט להשתלם בשירה הלירית הגרמנית, ולאחר מכן חזר למינכן לתקופה נוספת כשוליית משוררים.
בשנת 1516 חזר לנירנברג עיר הולדתו והשתקע בה.
האירוע המרכזי שהשפיע ועיצב את חייו הייתה הרפורמציה. זקס הפך לתומך נלהב של מרטין לותר, ובשנת 1523 כתב לכבודו את הפואמה: "הזמיר מוויטנברג שקולו בכל מקום" (Die wittenbergisch Nachtigall, die man jetzt höret überall). נוסף לכך חיבר לכבוד לותר ארבעה דיאלוגים במבנה סיפורי, שבהם הוא מביע תמיכה ברפורמאטור ומפציר בו לנהוג במתינות.
תמיכתו של זקס בלותר לא התקבלה בעין יפה בעירו, הוא זכה לגינוי ממועצת העיר נירנברג, ונאסר עליו לפרסם עוד דברי תמיכה וסנגוריה בנושא הרפורמציה.
בשנת 1555 לערך, מונה כראש גילדת אמני השירה בעירו נירנברג, שאז כבר נסחפה גם היא ברוח הרפורמציה.
יצירתו של זקס נחשבת לעדות חשובה אודות חיי המעמד הבורגני בערים במאה ה-16. זקס נחשב עד ימינו למשורר הלירי החשוב והזכור ביותר. חשיבותו מתעצמת עוד יותר לאור העובדה כי השירה הלירית נועדה בראש וראשונה לשימושם ולהנאתם של מקורבים למשורר ולא לצורך פרסום והפצה נרחבים.
במהלך המאה ה-17 נשכחו זקס ויצירתו. הוא "נתגלה מחדש" שנים רבות לאחר מכן על ידי גתה, וילנד, ומעל כולם הודות ליצירתו של ריכרד וגנר, האופרה "אמני השירה מנירנברג".
מורשתו.
זקס כתב כ-6,000 יצירות מסוגים שונים. חלק מהן יצירות העומדות בפני עצמן ואחרות הן חלק מיצירות גדולות ומורכבות יותר. קיים קושי לעקוב ולקטלג את מגוון היצירות שכן הן טופלו שוכתבו בידי כותבים שונים אחריו.
יצירתו של זקס כוללת כ-4,200 קטעי שירה לירית (Meisterlieder), מחזות, שירים, וקטעי פרוזה של סיפורים ומשלים. היצירות המקוריות לא הודפסו שכן הן נועדו לשימוש בלעדי בבית הספר לשירה לירית בנירנברג, בו שימש זקס כרוח החיה של המוסד.
הספק היצירה העצום שלו ראוי לציון מכיוון שלכל אורך חייו המשיך לעבוד לפרנסתו במקצועו כסנדלר.
ולדימיר דבאלישווילי
ולדימיר דבאלישווילי (בגאורגית: ვლადიმერ დვალიშვილი, ולדימיר דוואלישווילי; נולד ב-20 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר גאורגי.
קריירה.
דבאלישווילי שיחק במשך שתי עונות במועדון הגאורגי דינמו טביליסי, עמו זכה באליפות ליגת העל הגאורגית ב-2005, ולאחר מכן עבר לאולימפי רוסתווי, עמה זכה באליפות נוספת ב-2007. לאחר עונתו היחידה ברוסתווי הוא עבר לקבוצה הלטבית סקונטו ריגה.
בקיץ 2009 עבר לקבוצה הישראלית מכבי חיפה. בעונתו הראשונה בחיפה סייע דוואלישווילי לקבוצה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שכבש 5 שערים במשחקי המוקדמות. בליגת העל כבש 16 שערים ובישל 9 נוספים אך חיפה הפסידה האליפות בעונת והודחה נגד דינמו מינסק אחרי הופעה לא מוצלחת בשלב הבתים. דבאלישווילי הבקיע 12 שערי ליגה ובישל 3 בעונת האליפות של מכבי חיפה בעונת . בעונת מעמדו בקבוצה נחלש ועקב כך דיבורים על עזיבה התחזקו. בדצמבר שב דבאלישווילי להרכב הפותח של חיפה והבקיע 7 שערי ליגה.
בינואר 2012 עבר לפולוניה ורשה מליגת העל הפולנית. לאחר שנה במועדון, עבר בפברואר 2013 ליריבתה העירונית, לגיה ורשה עימה זכה בדאבל לאחר שכבש חמישה שערים ב-13 הופעות עד תום העונה. בעונת כבש עשרה שערי ליגה וזכה עם לגיה ורשה באליפות שנייה ברציפות, והחמישית שלו בקריירה.
ב-12 באוגוסט 2014 חתם באודנזה בולדקלאב הדנית. בקיץ 2015 חתם בפוגון שצ'צ'ין הפולנית. ב-10 ביולי 2016 חזר לאחר עשור לדינמו טביליסי. בשלוש הקבוצות לא הצליח להשאיר חותם והבקיע מעט שערים.
בינואר חתם באטיראו מליגת העל הקזחית. ב-25 בינואר 2018 חזר דבאלישווילי לישראל וחתם בהפועל אשקלון. ב-19 ביולי 2018 חתם דבאלישווילי בסבורתלו טביליסי, וביוני 2019 חתם בדינמו בתומי.
נבחרת לאומית.
בנבחרת גאורגיה משחק דבאלישווילי מאז שנת 2009, ואת שער הבכורה שלו כבש במשחק ידידות מול נבחרת אלבניה ביוני 2009. במוקדמות מונדיאל 2010 כבש שני שערים במדי הנבחרת.
השגרירות הנוצרית הבין-לאומית ירושלים
השגרירות הנוצרית הבין-לאומית ירושלים (באנגלית: International Christian Embassy Jerusalem – ICEJ) היא ארגון בין-לאומי של נוצרים אוהבי ישראל שמרכזו בירושלים. לארגון סניפים ונציגויות בכ-60 מדינות ברחבי העולם.
הארגון אינו שגרירות רשמית במובן הדיפלומטי של המילה, ובחר את שמו כביטוי הצהרתי של תמיכה נוצרית חובקת עולם בישראל ובירושלים כבירתה. הארגון מונה בין מטרותיו הסברה פרו-ציונית בקרב קהילות נוצריות בעולם, רתימת מנהיגים רוחניים וארגונים נוצריים להשפעה על מדיניות ממשלותיהם כלפי ישראל, סיוע לעליית יהודים מקצות תבל לישראל, תמיכה בפרויקטים של רווחה למען תושבי ישראל, ובניית גשרים לפיוס בין ערבים ויהודים. מרבית פעילי הארגון הם נוצרים בני זרמים פרוטסטנטיים, ועיקר השפעתו במדינות שבהן קהילות נרחבות המשתייכות לזרמים האוונגליסטים והפונדמנטליסטים של הנצרות הפרוטסטנטית.
מפעלה הבולט של השגרירות הנוצרית הוא ארגונה של עצרת חג הסוכות הנוצרי (Feast of Tabernacles), הנערכת מדי שנה בירושלים במהלך ימי הסוכות. בעצרת זו מתכנסים אלפי צליינים נוצרים מרחבי העולם למפגן תמיכה גדול בישראל, לתפילות לשלומה ולשיעורים על הקשר בין זכותו של עם ישראל למולדתו לבין הגאולה הנוצרית ושיבתו של ישו. עצרת זו מתקיימת ברציפות מדי שנה מאז 1980.
מטה הארגון בשכונת קטמון בירושלים, ובו פועלים כ-50 מתנדבים בני לאומים שונים בפרויקטים הציוניים שבהם מעורבת השגרירות. המוטו תחתיו פועלים אנשי השגרירות הנוצרית הוא הפסוק , שאותו הם מפרשים כהנחיה אלוהית לשמש מקור תמיכה וסיוע לעם ישראל.
היסטוריה.
ביולי 1980 נחקק בכנסת "חוק ירושלים" שקבע כי ירושלים השלמה והמאוחדת היא בירת מדינת ישראל. החוק עורר ביקורת בעולם על רקע המחלוקת לגבי מעמדה של ירושלים, ובגל המחאה הכללית העבירו 13 מדינות את שגרירותן בישראל מירושלים לתל אביב. קבוצה של כאלף נוצרים אוהדי ישראל התכנסה בספטמבר אותה שנה בירושלים לחגוג את חג הסוכות בפרשנותו הנוצרית-מקראית, ומנהיגיהם הכריזו על ייסוד ארגון שיפעל כמעין "שגרירות" בין-לאומית של האל והקהילה הנוצרית-ציונית העולמית בירושלים, כביטוי של סולידרית עם מדינת ישראל ובירתה ירושלים, וכתחליף לשגרירויות הלאומיות שנטשוה.
ההתכנסות בירושלים בחג הסוכות הפכה לעצרת שנתית מסורתית המאורגנת על ידי השגרירות הנוצרית. במקביל פעלה לאורך השנים השגרירות הנוצרית למען מגוון מטרות ציוניות וישראליות, החל בהפגנות מחאה ברחבי העולם נגד השלטונות הסובייטיים להתרת עלייתם של יהודי ברית המועצות, דרך סיוע חומרי לתושבי ישראל שנאלצו לעזוב את בתיהם בעת מלחמת המפרץ, תמיכה בעולים מברית המועצות לשעבר ובמבצע שלמה להעלאת יהדות אתיופיה, ועוד. כן נרתמה השגרירות לסיוע בקליטת פליטי צד"ל הנוצרים בישראל בעקבות נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000.
בשנת 1991 הוענק לשגרירות הנוצרית הבין-לאומית פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים. את כספי הפרס תרמה השגרירות למען דיור לעולים מברית המועצות לשעבר. בשנים 1997 עד 2019 שכנה השגרירות בוילה ברחוב רחל אמנו 20 בשכונת קטמון בירושלים, בוילה שהוקמה על ידי אחת המשפחות הערביות העשירות בירושלים. מבנה זה שימש בעברו את הקונסוליה של צ'כוסלובקיה ומאוחר יותר את שגרירות חוף השנהב. ב-2019 השגרירות עברה לרח' פייר קניג 38.
פולמוס סביב פעילות הארגון.
השגרירות הנוצרית הבין-לאומית סופגת ביקורת מצד גופים יהודיים דתיים, הרואים בפועלה פעילות מיסיונרית. הרב מאיר כהנא הזהיר ב-1982 מפני המיסיונרים העוטים "עור כבש", כהגדרתו, בבואם בדרכי נועם להעביר יהודים על דתם, והביע את זעזועו מהעובדה שממשלת ישראל בראשות מנחם בגין מאמצת אל חיקה באהבה אנשים אלה.
הרב שלמה אבינר, ראש ישיבת עטרת כהנים התריע נגד הסכנה המיסיונרית שנשקפת לדבריו מפעילות השגרירות הנוצרית, וכך גם הארגונים "יד לאחים" ו"לב לאחים". ועדת מועצת הרבנות הראשית לישראל למניעת התפשטות המיסיון בארה"ק הזהירה בסוכות 2007 מפני השתתפות יהודים בצעדת ירושלים, משום שלדבריהם השתתפותם בצעדה של צליינים נוצריים תחת מטריית השגרירות הנוצרית עלול לחשוף אותם להשפעות מיסיונריות.
ב-2015 יצאו הרבנים הראשיים לישראל בעצמם במכתב התנגדות לעצרת הארגון בחג סוכות אותה כינו "סכנה רוחנית".
עם זאת, פעילות השגרירות הנוצרית זוכה לברכתם ולשיתוף פעולתם של משרד החוץ ומשרד התיירות של ישראל. גורמי השגרירות מכחישים כל עיסוק בניסיונות להעברת יהודים על דתם. הם טוענים כי אהבתם לישראל היא חסרת תנאים ומהווה ניסיון "לתקן את העוול ההיסטורי שעשו דורות של נוצרים ליהודים", וכי השגרירות מנחה את הפעילים והצליינים המגיעים לישראל במסגרתה להימנע מלעסוק בפעילות מיסיונרית בביקורם.
ארגון מולד - המרכז להתחדשות הדמוקרטיה מתנגד להשפעתו של הארגון ושל ארגונים אוונגליסטים נוספים בישראל בשל קשריהם עם הימין הישראלי וקידום סדר יום שמרני על ידם.