"העיר חסרת השם" הוא דוגמה מוקדמת לטכניקת הכתיבה של לאבקרפט הכוללת שילוב אזכורים שונים מההיסטוריה לתוך ספרותו הבדיונית במטרה לספק רקע משכנע לסוגי הרגשות השונים שהוא מנסה לעורר. בנקודה אחת בסיפור משלב לאבקרפט התייחסויות לעם הכשדים אשר חי במסופוטומיה העתיקה, יחד עם "סארנת'", "מנאר" ו"איב", כולם מקומות בדיוניים מסיפורו "האבדון שבא לסארנת'" מ-1920.
ביקורת.
אף על פי שלאבקרפט אהב מאוד את סיפורו, "העיר חסרת השם" נדחה פעמים רבות בידי קשת רחבה של מפרסמים, ביניהם "סיפורים מוזרים" (פעמיים), מגזין הפנטזיה והגליאון. הוא התקבל על ידי "מעריץ הפנטזיה" שנסגר לפני שהספיק להוציאו לאור. בסופו של דבר הופיע במהדורת 1936 של כתב העת "סיפורים דמיוניים" אשר פורסם על ידי דונלד א. וולהיים ווילסון שפרד, והודפס שנית במהדורת נובמבר 1938 של "סיפורים מוזרים" לאחר מותו של לאבקרפט.
לין קרטר תיאר את הסיפור כ"אימון טריוויאלי בכתיבת הסגנון הגותי של פו. שוכתב יתר על המידה ומלא בדרמה. הדרך בה האימה מועברת לקורא מגיעה יחד עם נימה מאוד מלאכותית. במקום ליצור בקורא תחושה של פחד, לאבקרפט מתאר תחושה של פחד. הרגש מגיע בתור שם תואר". עם זאת, כן הודה שליצירתו של לאבקרפט יש "כוח מעורר" כלשהו. לאבקרפט עצמו היה נרגש מאוד מיראת כבוד ומפליאה לנוכח המסתורין שבחורבות עתיקות.
רוברט (אי, איי שטלנד הדרומיים)
האי רוברט או האי רוברטס (באנגלית: Robert Island או Roberts Island), המכונה גם האי מיצ'לס (באנגלית: Mitchells Island) או האי פולוצק (באנגלית: Polotsk Island) הוא אי באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה, הממוקם בין האי נלסון והאי גרניץ'.
אורכו של האי 18 קילומטרים ורוחבו של האי 13 קילומטרים. שטחו של האי 132 קילומטרים רבועים. שיא גובהו של האי 302 מטרים מעל פני הים.
חלק ניכר מחצי האי קופרמיין, שממערב האי הוא מישור שטוח, שהיה בעבר בגובה פני הים.
מגדלור נקודת אדוארדס.
בנקודת אדוארדס שבאי ממוקם מגדלור. המגדלור מופעל על ידי פאנלים סולריים, גובהו 7 מטרים, וטווחו 12 קילומטרים. מבנה המגדלור עשוי מגדל בצורת גליל, עשוי פיברגלס, הניצב על בסיס בטון.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי האי.
האי התגלה לראשונה על ידי ויליאם סמית' באוקטובר 1819. האי מופה לראשונה על ידי אדוארד ברנספילד בינואר - מרץ 1820, עת שברנספלד מיפה את איי שטלנד הדרומיים. האי מופה בשנית על ב-25 בינואר 1821, על ידי צידי כלבי ים.
מקור השם.
שמו של האי ניתן לו בשנת 1821 על ידי קפטן ריצ'רד פילדס (Richard Fildes). פילדס קרא לאי על שם ספינתו - הבריג רוברט (Robert).
פילדס הפליג באיי שטלנד הדרומיים בקיץ האנטארקטי 1821–1822, במטרה לצוד כלבי ים.
הספינה התרסקה על ידי קרח צף ב-7 במרץ 1822 (הספינה אבדה, אך אנשי הצוות ניצלו). מצר פילדס נקרא על שמו של ריצ'רד פילדס.
לקריאה נוספת.
• Durán P, Barra PJ, Jorquera MA, Viscardi S, Fernandez C, Paz C, Mora ML, Bol R., Occurrence of Soil Fungi in Antarctic Pristine Environments, Front Bioeng Biotechnol. 2019 Mar 7;7:28. doi: 10.3389/fbioe.2019.00028. PMID: 30899757; PMCID: PMC6416174
• de Lima Neto, E., Guerra, M.B.B., Thomazini, A. et al., Soil Contamination by Toxic Metals Near an Antarctic Refuge in Robert Island, Maritime Antarctica: A Monitoring Strategy, Water Air Soil Pollut 228, 66 (2017). https://doi.org/10.1007/s11270-017-3245-4
• F. Poblete, C. Arriagada, P. Roperch, N. Astudillo, F. Hervé, S. Kraus, J.P. Le Roux, Paleomagnetism and tectonics of the South Shetland Islands and the northern Antarctic Peninsula, Earth and Planetary Science Letters 302 (2011) 299–313, https://doi.org/10.1016/j.epsl.2010.12.019
האי רוברט
אח חורג
חיש-גד
רגינה פודן
רג'ינה פודן (יידיש: רגינע פודעם), לילית (נולדה בשנת 1922 בוורשה – במאי 1943) הייתה פעילת התנגדות יהודיה בגטו ורשה, שהשתתפה במרד גטו ורשה.
ביוגרפיה.
פודן נולדה בשנת 1922 למשפחה יהודית ענייה בוורשה. אביה היה חייט במקצועו. היא סיימה את חטיבת הביניים ואז החלה לעבוד . משנת 1937 הייתה חברה בארגון הנוער הציוני השומר הצעיר .
במרד גטו ורשה.
בשנת 1940 גורשה לגטו ורשה, שם השתתפה בפעילויות תרבותיות: שיחקה במועדון הדרמה העברי והשתתפה באופן פעיל בפעילות מחתרתית. היא הייתה חברה וחיילת בארגון היהודי הלוחם, שם השתמשה בשם בדוי לילית. היא שמרה על קשר בין הגטו למחתרת הפולנית.
במהלך המרד בגטו היא הייתה קשרית של קבוצות לחימה שפעלו בגטו. היא נפצעה במהלך הלחימה, והמשיכה להילחם. היא הכירה היטב את מנהרות הביוב של ורשה. הקבוצה הראשונה של כ-40 לוחמים אשר יצאה מהגטו דרך תעלות הביוב ברחוב אוגרודובה ב-29 באפריל, בהנהגתו של דוד נובודבורסקי, הובלה על ידי הקשרים של אי"ל פודן ושלמה ברצ'ינסקי: .
הקבוצה השנייה של כ-34 לוחמים, יחד עם מספר מפקדים מאי"ל שברחו מהבונקר במילא 18 לפני נפילתו - מארק אדלמן, צביה לובטקין, טוסיה אלטמן ואחרים, יצאה ב-10 במאי דרך תעלות הביוב ברחוב פרוסטה על ידי קשר אי"ל, שמחה ראטהייזר רותם (קז'יק).
ההנחה היא שתאריך מותה הוא מאי 1943 (מקורות אחרים מציינים את התאריך 30 באפריל 1943).
שם המשפחה שלה נכתב לעיתים קרובות כשגוי כ- Fuden עקב טעות כתיב ששוחזרה מאוחר יותר פעמים רבות.
היסטוריה של מועדון הכדורגל צ'לסי
מועדון הכדורגל צ'לסי הוקם ב־10 במרץ 1905 כקבוצת-כדורגל מרובע פולהאם בעיר לונדון. המועדון נחשב בין המועדונים המצליחים באנגליה, לאחר שזכה בלמעלה משלושים תארים, כולל שישה תוארי ליגה ושבעה גביעים אירופיים. המגרש הביתי הוא סטמפורד ברידג'.
צ'לסי זכתה בתואר הגדול הראשון שלה, אליפות הליגה, בשנת 1955. המועדון זכה בגביע ה-FA לראשונה בשנת 1970 ובתואר האירופי הראשון, גביע המחזיקות, בשנת 1971. לאחר תקופת ירידה בסוף שנות השבעים, בשנות השמונים המועדון חווה התעוררות בשנות התשעים וזכה להצלחה רבה יותר בתחרויות הגביע. שני העשורים האחרונים היו המוצלחים בתולדות צ'לסי: היא זכתה בחמישה תוארי אליפות, שני תוארי ליגת האלופות ושני תוארי הליגה האירופית בתקופה זו. צ'לסי היא אחת מחמישה מועדונים שזכו בכל שלוש תחרויות המועדונים המרכזיות של אופ"א, המועדון האנגלי הראשון שהשיג טרבל אירופי והמועדון הלונדוני היחיד שזכה בליגת האלופות.
למועדון יש יריבויות עם הקבוצות השכנות ארסנל וטוטנהאם הוטספור, ויריבות היסטורית עם לידס יונייטד. בהתבסס על נתוני צופים, למועדון יש את בסיס האוהדים השישי בגודלו באנגליה. מבחינת שווי המועדון, צ'לסי היא מועדון הכדורגל השישי ביוקרתו בעולם, עם שווי של 2.13 מיליארד ליש"ט (2.576 מיליארד דולר) והוא מועדון הכדורגל השמיני בעל ההכנסות הגבוהות בעולם, עם רווחים של מעל 428 מיליון יורו בעונת 2017/18. מאז 2003, צ'לסי נמצאת בבעלות המיליארדר הרוסי-ישראלי רומן אברמוביץ'.
עד 1905 ושנים ראשונות.
בשנת 1896, הנרי אוגוסטוס "גאס" מירס, חובב כדורגל ואיש העסקים, יחד עם אחיו, ג'וזף מירס, רכשו את מגרש האתלטיקה סטמפורד ברידג' בפולהאם, מערב לונדון, בכוונה לערוך שם משחקי כדורגל מהשורה הראשונה. הם נאלצו להמתין עד 1904 כדי לקנות את האדמה, אז הבעלים הקודם נפטר. הם לא הצליחו לשכנע את מועדון הכדורגל פולהאם לאמץ את המגרש כביתם לאחר סכסוך על עלות ההשכרה, ולכן מירס שקל למכור לחברת הרכבות הגדולה ווסטרן, שרצתה להשתמש בקרקע כחצר להשלכת פחם. עמיתו של מירס פרד פרקר ניסה להניא אותו מכך ללא הצלחה. לבסוף, שינה מירס את דעתו והחליט לקבל את עצתו של פרקר ובמקום למצוא מועדון כדורגל שיסכים לשחק במגרש, יזם הקמת מועדון כדורגל משלו שיארח בסטמפורד ברידג'.
כך, מועדון הכדורגל צ'לסי הוקם ב־10 במרץ 1905. בפאב The Rising Sun, (כיום The Butcher's Hook) מול הכניסה הראשית לדרך פולהאם מכיוון שכבר הייתה קבוצה בשם פולהאם ברובע, שמו של הרובע הסמוך, רובע המטרופוליטן של צ'לסי, אומץ לאחר ששמות כמו "מועדון הכדורגל לונדון", "קנזינגטון ו"סטמפורד ברידג'" נדחו. חולצות כחולות אומצו על ידי מירס, בהתאם לצבעי המירוץ של לורד צ'לסי, יחד עם מכנסיים קצרים לבנים וגרביים כחולות כהות.
צ'לסי שקלה בתחילה להצטרף לליגה הדרומית, אך נדחתה בעקבות התנגדויות של פולהאם וטוטנהאם ולכן היא הגישה בקשה להתמודד בליגת הכדורגל. מועמדותה אושרה באספה הכללית של ליגת הכדורגל ב-29 במאי 1905; נאומו של פארקר באספה היה חשוב במיוחד והדגיש את היציבות הפיננסית של המועדון החדש, את האצטדיון החדש והמרשים שלו ושחקנים כמו ויליאם "פאטי" פולקה, השוער שזכה בתואר ליגה ושני גביעי FA עם שפילד יונייטד.
ג'ון רוברטסון, המגן הסקוטי הבינלאומי בן העשרים ושמונה, מונה להיות מאמן-שחקן. המועדון התחיל בשחקנים מבוססים שגויסו מקבוצות אחרות; יחד עם פולקה, צ'לסי החתימה את החלוצים ג'ימי וינדרידג' ובוב מק'רוברטס ופרנק פירסון ממנצ'סטר סיטי. משחק הליגה הראשון של צ'לסי התקיים במשחק חוץ בסטוקפורט קאונטי ב-2 בספטמבר 1905. היא הפסידה את המשחק בתוצאה 1-0. משחק הבית הראשון שלהם היה נגד ליברפול במשחק ידידות. הם ניצחו 4–0.