לדעת פרופ' שלמה דב גויטיין, יצחק אבן עזרא נשא לאישה את בתו של רבי יהודה הלוי, זיהוי שעליו חלקו חוקרים אחרים כגון פרופ' ישראל לוין. יצחק אבן עזרא יצא אחרי רבי יהודה הלוי כאשר הוא עזב את ספרד והחל את מסעו לארץ ישראל בסביבות שנת 1140. גם אביו אברהם אבן עזרא התלווה אליהם לצפון אפריקה. בגניזת קהיר התגלתה איגרת שמתארת את הגעתם של רבי יהודה הלוי ועמו יצחק אבן עזרא לאלכסנדריה, ואת קבלת הפנים הנרגשת שלה זכו מהקהילה היהודית בעיר. באלכסנדריה הם שכנו מחג הסוכות עד חנוכה בארמונו של הדיין, הרופא והפייטן האלכסנדרוני אהרון בן ישועה אבן אלעמאני, שלכבודו חיבר אבן עזרא שיר שבח. בעוד שרבי יהודה הלוי המשיך את המסע לארץ ישראל (לא ידוע האם השלים אותו), פניו של אבן עזרא היו מועדות לבבל. ייתכן שהוא ציפה למצוא שם טיפול רפואי למחלה שלקה בה - כבר בראשוני שיריו במצרים מופיע מוטיב המחלה ורמזים לכך שלקה בעיוורון. בשנת 1142 הוא הגיע לאזור דמשק, שם פגש ראש ישיבה מקומית שבשבחו כתב רבות. עד שנת 1144 יצחק אבן עזרא הגיע ליעדו הסופי, בגדאד, ושכן בה בביתו של אבו אל-ברכאת אל-בגדאדי (הידוע בכינויו "נתנאל"), רופא ופילוסוף יהודי נודע שהתאסלם בערוב ימיו.
יצחק אבן עזרא נפטר בשנת 1158 בגיל צעיר, כנראה באזור עיראק. הוא נפטר עוד בימי חייו של אביו, שחיבר על כך את הקינה "אבי הבן". הקינה כוללת את השורות הבאות: על פי השורה "עַד-שֶׁהֲבֵאתִיו אֶל-בֵּיתִי לַיְלָה וְיוֹמָם בּוֹכִיָה", יש חוקרים ששיערו שאברהם אבן עזרא הביא את בנו יצחק לקבורה בארץ ישראל, אך אין דרך לאמת השערה זו.
לדעת רוב החוקרים יצחק אבן עזרא המיר את דתו לאסלאם במהלך מסעו, כנראה עוד במצרים. שיריו המאוחרים מבגדאד מלמדים שהוא כנראה חזר ליהדות, אך גם על כך יש מחלוקת.
שירה.
שירתו של יצחק אבן עזרא מרשימה בעצמת מבעה הפיוטי והפיגורטיביות העשירה שבה. אבן עזרא מפגין גמישות ועושר לשוני רב בשיריו, שברבים מהם הוא ביטא את סבלו ואת מצוקותיו הרבות, שפך את ליבו על הקשיים בחייו או ניגח את היריבים שלו. המשורר יהודה אלחריזי כתב על יצחק בספרו "תחכמוני" שהוא ירש את כישרון השירה של אביו אברהם אבן עזרא, אך הוסיף שכאשר יצחק היה בארצות המזרח הוא המיר את דתו:
עם זאת, ניתן ללמוד משיריו של יצחק אבן עזרא עצמו שהוא כנראה חזר לדתו. בשירו "יריבוני עלי" ביקש מחילה מאלוהים וכתב שהתאסלם למראית עין בלבד, ושכעת הוא חזר ל"צל כנפי השכינה". בעבר הייתה מחלוקת בין החוקרים האם השיר אכן נכתב על ידי יצחק אבן עזרא, אך כיום מקובל להניח שאכן הוא מחברו.
סגנונו של יצחק אבן עזרא בשיריו דומה לזה של אביו והוא מושפע גם משירתם של רבי יהודה הלוי רבי משה אבן עזרא ורבי שלמה אבן גבירול. לצד זאת שיריו משקפים גם את הייחודיות האישית שלו. בהתאם לנהוג בשירת ספרד, יצחק אבן עזרא שיבץ בשיריו פרטים ביוגרפיים על עצמו.
שיטת הבחינות
יו ביון סו
יו ביון סו (בקוריאנית: 유병수; ) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת צ'ון בורי מהליגה התאילנדית.
קריירת מועדונים.
יו, יליד טגו, שיחק בשנים 2007 עד 2008 שיחק בקבוצת הנוער הונגיק יוניברסיטי. ב-2009 הפך לשחקנה של אינצ'ון יונייטד. לראשונה במדי הקבוצה ביון סו הופיע ב-3 במרץ 2009 במשחק נגד פוסן אייפארק והבקיע שער. בעונת 2010 של ליגת העל הבקיע יו ביון סו 22 שערים ב-28 משחקים וזכה בתואר מלך השערים של העונה.
בשנת 2011 יו ביון סו ביצע מעבר לאל-הילאל הסעודית. ב-2 העונות שלו במועדון הוא הבקיע 16 שערים ב-44 משחקים.
ב-22 ביוני 2013 ביון סו חתם ברוסטוב על חוזה ל-3 שנים. ערך את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-81 והספיק להבקיע שער.
נבחרת לאומית.
לזכותו של יו 3 הופעות במדי נבחרת קוריאה הדרומית.
תאוריית המיינד
תיאוריית המיינד
סאוד'אורקרוקור
סאוד'אורקרוקור (באיסלנדית: Sauðárkrókur) היא עיירה בצפון-מערב איסלנד, בירת מחוז נורד'ורלנד וסטרה, והעיר הגדולה בו.
על פי מפקד שנערך בשנת 2011, התגוררו בסאוד'אורקרוקור 2,635 תושבים. העיירה היא הגדולה ביותר בצפון-מערב איסלנד, ושנייה בגודלה בצפון המדינה (אחרי אקוריירי).
תושבי העיירה מתפרנסים מדייג, ייצור מוצרי חלב, תעשייה קלה ושירותים.
ואדי ראם
גאלרו
גאלרו (בלטינית: Galero, נקרא גם Cappello romano; ברבים: גאלרי) הוא כובע נמוך ורחב שוליים שמשני צידיו משתלשלים גדילים, המשמש בעיקר בישופים בכנסייה הקתולית. בהרלדיקה כנסייתית הוא משמש כעיטור חשוב בסמלים של אנשי כמורה.
מקור ושימוש.
מקורו של הכובע הוא בכובעי הצליינים הנוצרים שלבשו אותו כדי להגן על עצמם מפגעי מזג האוויר.
כחלק ממאבקו של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה האפיפיור 13 חשמנים חדשים במסגרת ועידה אקומנית שהתקיימה בליון. בעת מינוים הוא חבש לראשם גאלרי אדומים כנראה כדי לציין אותם כנבחריו במהלך הוועידה.
כהמשך למסורת זו היה נהוג שבעת מינוי חשמן, מעניק לו האפיפיור גאלרו אדום. מנהג זה נפסק לאחר ועידת הוותיקן השנייה והגאלרו הוחלף בכיפה. לאחר מותו של החשמן נהוג לתלות את הגאלרו מעל קברו עד שעצמותיו הופכות לאבק, דבר שמסמל כיצד חולפת כל תהילה ארצית.
אף על פי שחשמנים לא מקבלים רשמית גאלרו בעת מינויים, שמורה להם הזכות לחבוש אותו או לשמור אותו לעת מותם.
בהרלדיקה.
אף על פי שהגאלרו נחבש רק על ידי חשמנים, בהרדליקה כנסייתית משתמשים בו בעלי כל הדרגות. דרגת בעל שלט האצולה קובעת את צבע הגאלרו שעל השלט וכן את מספר הגדילים שלו. הוא תופס את מקום הקסדה והציצה בשלט, כיון שאין זה יאה שאיש דת יהיה לוחם.
גאלרו של חשמן הוא אדום ובעל 30 גדילים, חמישה עשר מכל צד בחמש שורות. לפטריארך ולפרימוס גאלרו ירוק עם 30 גדילים שזורים בזהב. לארכיבישוף גאלרו ירוק בעל ארבע שורות של גדילים (ובסך הכל 20). לבישוף ירוק גם כן, עם שלוש שורות גדילים, לאב מנזר שחור עם שלוש שורות גדילים. לקאנון שחור עם שתי שורות ולכומר שחור עם גדיל אחד בכל צד (למרות שאין זה מצוי שיהיה לכומר שלט אצולה).
יוצאים מהכלל הם אנשי כמורה בסין שנמנעים מלחבוש כובע ירוק, כיוון שבסינית הכינוי למי שאשתו בגדה בו הוא "חובש כובע ירוק". במקום, הם משתמשים בגאלרו סגול, שחור או כחול.
בנוסף, קיימים גאלרי סגולים, לבנים וורודים בצורות ושילובים שונים לבעלי תפקידים אחרים. מלבד בכנסייה הקתולית, מצוי השימוש בגאלרו גם בשלטי אצולה של בכירים בכנסיות אחרות.
עיצוב הגאלרו עצמו הוא חופשי מעבר לכללים האמורים, וניתן לראות הבדלים בצורת הכיפה ובגובהה וכן בצורת הגדילים. על פי כללי ההרדליקה הכנסייתית, שלטי אצולה של נשות כנסייה כגון כאלו שעומדות בראש מנזר, לא כוללים גאלרו כלל.
אוקזר
מירנה
מירנה (Mirena) היא התקן תוך רחמי המכיל את ההורמון לבונוגסטרל. התקן מירנה מאושר בישראל בשלוש התוויות: למניעת הריון, לטיפול בדימום וסת כבד, ולהגנה על רירית הרחם בזמן טיפול הורמונלי לגיל המעבר אצל נשים.
מירנה היא אמצעי מניעה מהיעילים ביותר והיא שייכת לקבוצת אמצעי המניעה לטווח ארוך, אשר פעילותם הפיכה: ניתן להפסיק את השימוש במירנה בכל עת. מירנה כלולה בסל התרופות לנשים שמלאו להן 45 וסובלות מדימום וסת מוגבר.
שימושים והתוויות, התקן מירנה.
בנוסף למניעת הריון, להתקן מירנה יש התוויות נוספות והיא משמש ל:
• מניעת דימום וסת כבד. "דימום וסתי כבד" הוא דימום מוגבר באופן חריג או שנמשך תקופה ממושכת מהרגיל. אחת ההשלכות של דימום וסת מוגבר יכולה להיות אנמיה, לצד תסמינים כמו חולשה, סחרחורות, כאבי ראש ואף התעלפויות. מאפייני דימום מוגבר הם במקרים רבים החלפה תכופה מאוד של טמפונים או תחבושות, וכן שימוש בו זמנית הן בטמפון והן בתחבושת כדי למנוע זליגת דם. מירנה מותווית להפחתת דימום וסת כבד(ראו מירנה, התוויות והכללה בסל - משרד הבריאות האתר הרשמי).
• טיפול באנדומטריוזיס וכאב אגני כרוני. אנדומטריוזיס היא מחלה גינקולוגית, הנגרמת כאשר תאי רירית רחם (אנדומטריום) נודדים אל מחוץ לרחם, ומתמקמים באזורים שונים בגוף. סיבוך שכיח של אנדומטריוזיס הוא הצטלקות של אברי מערכת הרבייה וגרימת אי פריון. מירנה מותווית לטיפול באנדומטריוזיס.
• טיפול באדמוניוזיס וכאבי מחזור קשים במיוחד (דיסמנוריאה)
• במקרים מסוימים, שימוש בהתקן מירנה יכול למנוע את הפרוצדורה של כריתת רחם
מבנה ההתקן ומנגנון הפעולה.