אמלריך הראשון נפטר בשנת 1174 ולכס המלכות עלה בלדווין הרביעי, מלך ירושלים בנה של אגנס. הוא היה קטין חולה בצרעת ושלט בממלכה באמצעות עוצרים. תחילה מילא את התפקיד מילו מפלנסי יועצו של אמלריך שהיה שנוא על אצילי הממלכה ולאחר מכן שימש רמון השלישי מטריפולי בתפקיד העוצר. סביבו התקבצה מפלגה שכונתה על ידי חוקרי ממלכת הצלבנים כמפלגת החצר. אגנס מקורטניי חזרה לחצר המלוכה כאימו של המלך ונטלה תפקיד מרכזי בניהול הממלכה ושימשה כאחד מעמודי התווך של מפלגת החצר. בעוד צרתה מריה קומננה נדחקת לשולי הזירה הפוליטית וגולה לשכם.
ההיסטוריון הבריטי כריסטופר טירמן טוען כי בלדווין הרביעי היה בעיקר שליט בובה, בעוד ענייני ממלכת ירושלים נקבעים על ידי אמו, תומכיה והעוצרים שמונו על ידיהם. על מנת להבטיח את השלטון גם לאחר מותו הצפוי של בלדווין הרביעי נישאה סביליה אחותו של המלך לגי דה ליזיניאן בשנת 1180, בהסכמתו של המלך ובתיווך של אמו אגנס מקורטניי. מתוך רצון לשמור על יציבות חוקית בתהליך הירושה של הכתר מול מפלגת האבירים המקומית בראשותו של ריימונד השלישי מטריפולי, שקידם את האינטרסים של משפחת איבלין והעמיד עצמו לרשות מריה קומננה ובתה, המועמדת אף היא לרשת את הכתר, איזבל.
בספטמבר 1183 נכנס צבא מוסלמי אל תוך שטח ממלכת ירושלים. בלדווין, שמצבו הידרדר ועתה היה עיוור ומרותק למיטתו, העביר את השליטה והפיקוד על הצבא לידי גיסו גי דה ליזיניאן. הצבאות עמדו זה מול זה ליד עין חרוד, עד שהמוסלמים נסוגו לדמשק מבלי שהעזו להיכנס לעימות ישיר עם הצלבנים. טקטיקה צבאית זו של התשה הבאישה את ריחו של גי דה ליזיניאן עד כדי כך, שמשרת העוצר נלקחה מידיו והוחזרה לריימון השלישי, ובלדווין החמישי - בנה בן החמש של סיביל מנישואים קודמים הוכתר כמלך ירושלים ב-20 בנובמבר 1183.
היחסים בין בלדווין הרביעי וגי דה ליזיניאן הגיעו לשפל המדרגה, המלך דרש מהפטריארך הלטיני של ירושלים לבטל את נישואיו של גי לסיביל ובמקביל ערך מתקפה שהייתה בעיקרה טקסית על אשקלון בדרישה כי העיר תימסר לידיו, אך המלך נפטר ממחלתו בשנת 1185 בטרם יצליח להגשים את תוכניתו.
נישואי סיביל.
בשנת 1180 הגיע המתח הפנימי בחצר הצלבנית למשבר, ריימון מטריפולי ובוהמון השלישי מאנטיוכיה הגיעו לירושלים במטרה להכריח את המלך להשיא את אחותו סיביל לבלדווין מאיבלין-רמלה. במהלך בזק ובמטרה לסתור את המהלך של אצילי הממלכה השיא בלדווין הרביעי את סיביל לגי דה ליזיניאן ובלדווין מאיבלין הורחק מחצר המלוכה צעד זה סיכל את התוכניות של נסיכי הצפון והאצולה המקומית. חפזון בו נערכו הנישואים, יפי תארו של החתן והעובדה כי הנישואים נערכו בשבוע הפסחא בו קיים איסור לערוך טקסי נישואים יצרו את השמועה כי הידידות בין גי לסיביל עברה את גבולות המותר וכי החתונה הוקדמה על מנת למנוע מבוכה בחצר. כך או כך נישואי סיביל וגי היו חוקיים ושמו קץ למחול השדים סביב השאלה מי יירש את המלך המצורע בלדווין הרביעי ומנעו אפשרות למחטף מצד האצולה המקומית. עתה התגבשה באופן ברור מפלגת החצר ובראשה סיביל ובעלה גי דה ליזיניאן שאתה נשא את התואר רוזן יפו ואשקלון, אנגס ואחיה ז'וסלין (רוזן אדסה וסינישאל הממלכה) דה קורטניי, הקוניטאבל אמלריך דה ליזיאן ורנו (ריינולד) משטיון רוזן עבר הירדן. היא נפטרה בעכו בשנת 1184.
האדמו&quot;ר מהוסיאטין
ארמון הנציב במלחמת ששת הימים
ארמון הנְציב הוא מבנה שהוקם בירושלים בתקופת המנדט הבריטי כדי לשמש כמקום מגוריו וכלשכתו של הנְציב העליון הבריטי. מתחם ארמון הנְציב, הממוקם על פסגת הר אצל (ג'בל מוכבר - ההר הכביר, או "הר העצה הרעה") הצופה מדרום מזרח על העיר העתיקה, היה המקום שבו פרצו הקרבות הקרקעיים בחזית ירושלים במלחמת ששת הימים.
ביום שני, 5 ביוני 1967, בשעה 9:47, הצטרפו הירדנים למהלך התקפי במסגרת מלחמת ששת הימים בהרעשה ארטילרית וירי מנשק קל כנגד עמדות הקו העירוני והר הצופים. בשעה 13:00 השתלטה פלוגה של הלגיון הירדני על מפקדת משקיפי האו"ם ב"ארמון הנְציב". כך נוצר רצף של שליטה קרקעית עם מוצב הנקניק ששכן על רכס שעליו יושבת כיום שכונת תלפיות מזרח לכיוון הכפר צור באהר. החילים הירדנים ירו מתוך הארמון לעבר חוות הלימוד שליד הארמון. קודם לכן, בשעה 12:30, הגיעו פלוגות ב' ו-ה' לחוות הלימוד ונערכו להגנה על המקום. בשעה 13:30 דיווחו שלושת החיילים בעמדת התצפית "הבית הבודד" למפקדת הקו העירוני על תנועה של חיילים ירדנים בחורשה מסביב לארמון. מפקד הקו העירוני רפי בנבנשתי הפעיל אש מרגמות על הכוח הירדני. בשעה 14:00 החלו חיילים ירדנים לנוע מארמון הנְציב מערבה לכיוון חוות הלימוד. מג"ד 161 אשר דר (דרייזין) הפעיל את פלוגה ה', פלוגה ב' ואש מרגמות על התוקפים שנסוגו מיד.
בהתאם לתוכנית שהציע קצין המבצעים של חטיבה 16, ריכזה החטיבה כוח להתקפת נגד במחנה אלנבי ובחוות הלימוד. למפקד הכוח מונה מפקד גדוד חיל רגלים 161 סא"ל אשר דר. הכוח כלל את הסיירת הירושלמית בפיקוד יוסי לנגוצקי, שתי מחלקות טנקים מפלוגת הטנקים הסודית בפיקוד המ"פ רס"ן אהרון קמארה, ופלוגה ה' מגדוד 161 בפיקוד סרן אברהם בורנשטיין. פלוגה ב' בפיקוד דודו פרלשטיין הייתה העתודה לכוח.
בשעה 15:15 החלה ההתקפה כשהיא מובלת על ידי שני טנקים, שבעקבותיהם שבעה זחל"מים של הסיירת, מחלקת ג'יפים ומחלקת תולר. פלוגה ה' נעה רגלית אחרי הכוח הפורץ. בערפל הקרב חלפו הטנקים וחמישה מזחל"מי הסיירת על פני מבנה הארמון והמשיכו ישירות ל"גבעת האנטנה" - שעליה הוצבו אנטנות התקשורת של מטה המשקיפים. מפקד הסיירת גילה את הטעות של הכוח העיקרי פוצץ את השער וחדר אל תוך המבנה. בסריקה של הארמון נתגלו באחד החדרים משקיפי האו"ם ומשפחותיהם, והם פונו אל ירושלים המערבית. פלוגת ה' פנתה לכוון החורשה הסמוכה לארמון מצפון וניהלה קרב קשה עם חיילי הלגיון הירדני שהתבצרו במקום. לוחם הסיירת זרח אפשטיין החזיר את המומנטום להתקפה וסייע לטיהור החורשה. בשעה 15:40 הושלם כיבוש מתחם ארמון הנְציב ובאופן זמני הורד דגל האו"ם מראש המגדל ובמקומו הונף דגל ישראל. בקרב זה נהרגו 4 לוחמי החטיבה הירושלמית ו-25 מחיילי הלגיון הירדני.
עיתונאי עיתון הארץ דני רובינשטיין מספר את זכרונותיו מהקרב:
מועדון הכדורגל אראו
פסקל צוברבולר
פסקל צוברבולר (גרמנית: Pascal Zuberbühler; נולד ב-8 בינואר 1971 בפרוינפלד שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי.
קריירת מועדונים.
צוברבולר ערך 187 הופעות במדי קבוצת גראסהופרס ציריך בין 1991 ל-1999, וזכה עמה באליפות ליגת העל השווייצרית שלוש פעמים, ופעם אחת בגביע השווייצרי. לאחר מכן הוא עבר לפ.צ. בזל, שם השתתף ב-217 משחקים וזכה בשלוש אליפויות ושני גביעים נוספים בשבע עונות. בתקופה זו הושאל לעונה אחת () לבאייר לברקוזן מגרמניה, ובמדיה השתתף ב-13 משחקים בבונדסליגה ובחמישה משחקים בשלב הבתים של ליגת האלופות.
הוא חתם על חוזה לשנתיים בווסט ברומיץ' אלביון, אליה עבר בהעברה חופשית מפ.צ. בזל ב-14 ביולי 2006. הופעתו הראשונה במדי אלביון הייתה במשחק הידידות מול מאת'רוול הסקוטית. לאחר מכן שמר על שער נקי בבכורה הרשמית, שהסתיימה בניצחון 2 - 0 על האל סיטי. אולם, הוא לא זכה להצלחה רבה במדי אלביון, ולאחר הגעתו של המאמן החדש טוני מובריי איבד את מקומו בהרכב, והושאל על ידי המאמן בנובמבר. צוברבולר חזר להרכב הראשון לאחר השעייתו של השוער ראסל הולט, ושמר על שער נקי בניצחון 3 - 0 על וולבס במסגרת גביע ה-FA, שבדיעבד התברר כמשחקו האחרון בקבוצה. בחלון ההעברות של ינואר הוחתם השוער דין קיאלי, שהחליף את צוברבולר מיידית בהרכב הראשון, והיה חשש שהוא ייאבד את מקומו בנבחרת שווייץ, שהייתה אמורה לארח את יורו 2008. בפברואר 2007 הודיעה לו ההנהלה כי היא לא תעמוד בדרכו אם ירצה לעזוב, ובסופו של דבר הוא עבר לנשאטל גזמאקס בהעברה חופשית, וחתם על חוזה ל-18 חודשים.
ביולי 2008 נבחן צוברבולר בפולהאם בעקבות הזמנתו של רוי הודג'סון, לשעבר מאמן הנבחרת השווייצרית. הופעתו הראשון בפולהאם הייתה במשחק מול הקבוצה הדרום קוריאנית בוסאן איי'פארק, לאחר שעלה כמחליף במחצית השנייה במקום דייוויד סטוקדייל. ב-6 באוגוסט 2008 הוחתם צוברבולר בפולהאם על חוזה לשנה אחת. הוא ערך הופעה אחת בלבד במדי הקבוצה בעונת , במשחק גביע הליגה, אך בזכות התנהגותו המקצועית החתימה אותו על חוזה לשנה נוספת, והוא עצמו דיבר על שביעות רצונו במועדון. בעונת הוא לא שיחק כלל במשחקים רשמיים, ולעיתים שימש גם כשוער שלישי אחרי סטוקדייל, אך למרות זאת נכלל בסגל הרחב של הקבוצה בגמר הליגה האירופית, שהסתיים בהפסד 1 - 2 לאתלטיקו מדריד.
נבחרת שווייץ.
צוברבולר ערך 51 הופעות במדי נבחרת שווייץ, והיה בסגל שלה ביורו 2004, יורו 2008 ומונדיאל 2006. למרות שספג ביקורת על יכולתו במוקדמות מונדיאל 2006, בעיקר על התמודדותו עם מסירות, הוא הצליח לא לספוג ולו שער אחד בכל 463 הדקות ששיחק, בהן התמודד בשלב הבתים מול , ו, ובהפסד בדו-קרב פנדלים ל בשמינית הגמר. שווייץ היא הנבחרת היחידה בתולדות המונדיאלים שהצליחה לא לספוג שער במהלך הזמן הרגיל של המשחק. צוברבולר עצמו מחזיק בשיא המשחקים הרצופים ללא ספיגת שער, העומד על חמישה. ב-11 ביוני ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, בניצחון 2 - 0 על נבחרת פורטוגל במסגרת יורו 2008.
פרל (פירושונים)
אלברט-לסלו ברבאשי
אלברט-לסלו ברבאשי (בהונגרית: Barabási Albert-László; נולד ב-30 במרץ 1967) הוא מדען ממוצא הונגרי, הידוע בזכות מחקריו בתורת הרשתות.
חייו.