המתחם ממוקם בפולין, ליד העיירה קנטז'ין (בשמה הגרמני: רסטנבורג, Rastenburg), בדרום פרוסיה המזרחית, שהייתה חלק מגרמניה עד שנת 1945. מערכת הבונקרים החלה להיבנות על ידי ארגון טוט בשנת 1940. עד שנת 1944 הוקמו במתחם כ-100 מתקנים ומבנים שונים. המתחם הוקם ביער צפוף וכלל כ-40 מבני בונקרים קלים, כ-40 מבני מנהלה וכלכלה ו-7 בונקרים מבוצרים. תקרות הבונקרים היו בעובי של 6 עד 8 מטרים. המבנים העל-קרקעיים כוסו בטיח הסוואה מיוחד, ברשתות הסוואה חסינות-אש, ובשטח המתחם הוקמו עמדות פלאק אנטי-אוויריות. סביב המתחם פוזרו מוקשים ברצועה ברוחב של בין 50 ל-150 מטרים. סביב רצועת המיקוש נמתחה גדר תיל באורך של 10 קילומטרים. בתחום המתחם הוקמו שני מנחתים למטוסים ותחנת רכבת. המתחם נמצא בקשר אלחוטי וטלפוני תמידי עם ברלין ועם כל החזיתות במרחב.
המתחם כולו נבנה לצורך הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941 (שם קוד: מבצע ברברוסה). עם תחילת מבצע ברברוסה שהה היטלר רוב הזמן במתחם זה.
קשר העשרים ביולי ולאחריו.
ב-20 יולי 1944, בוצע ב"מאורת הזאב" ניסיון ההתנקשות של קלאוס שנק פון שטאופנברג באדולף היטלר.
אחרי הפלישה לפולין ב-1939, החליט שטאופנברג להתנקש בהיטלר. לאחר שהחלים מפצעיו, הוא הוצב כקצין המטה של ארמיית העתודה בבנדלר-שטראסה בברלין. אחד ממפקדיו שם, גנרל פרידריך אולבריכט, היה אחד מחברי המחתרת הפעילים. בארמיית העתודה הייתה להם הזדמנות חד-פעמית להפיכה צבאית, תוך הריגתו של היטלר ונטילת השלטון. הקושרים ביססו את תוכניתם על תוכנית סודית בשם "תוכנית ואלקירי" שאושרה על ידי היטלר עצמו, בה על ארמיית העתודה לתפוס את השלטון בברלין, במקרה של הפיכה. תוכנית הכיסוי הייתה אמצעי מנע נגד השתלטות עובדי הכפייה על ברלין.
חלקו המקורי של שטאופנברג בקשר, היה להורות מן המפקדה על מעצר קצינים בכירים ביחידות הוורמאכט ובארגונים הפוליטיים של הרייך, אך מאחר שהיה היחיד מבין הקושרים שהיה בעל גישה להיטלר בתדרוכיו היומיים, הסכים שטאופנברג (בעל שלוש האצבעות בלבד) לבצע את ההתנקשות בעצמו.
ההתנקשות התרחשה ב-20 ביולי 1944 ב"מאורת הזאב". שטאופנברג הניח מתחת לשולחן התדרוכים תיק ממולכד בעל מנגנון השהיה פשוט, שנתן לו בין 10 ל-15 דקות להסתלק מהמבנה. לאחר שראה את הפיצוץ ממרחק, השתכנע שטאופנברג שהיטלר נהרג, ויצא מהמחנה במהירות עם עוזרו, סגן ורנר פון האפטן. הם טסו בחזרה לברלין, אך במהלך הטיסה יצאה הוראה ממפקדתו של היטלר, ששרד בהתנקשות, ליירטם. ההוראה נחתה על שולחנו של קושר אחר, פרידריך גאורגי, וכך הגיע המטוס בבטחה לברלין.
לאחר שכבר הפעילו את 'תוכנית ואלקירי', עלה לפתע היטלר לשידור רדיו, והכריז שניסיון ההפיכה נכשל. זמן קצר לאחר מכן נעצרו הקושרים.
ב-20 בנובמבר 1944 שהה היטלר בפעם האחרונה במקום. המתחם הועבר לאחר מכן לידי מטה הארמייה הגרמנית הרביעית.
עקב התקרבות הצבא האדום למתחם הוא פוצץ על ידי יחידות הצבא הנסוגות (על פי הרישומים נדרשו לשם כך 12 טונות של חומר נפץ) וננטש ב-25 בינואר 1945. בעשר השנים שלאחר מכן נוטרלו באזור כ-54,000 מוקשים. חלק מן המבנים שופצו והאתר נפתח למבקרים בשנת 1959.
אתר הנצחה ומוזיאון.
ב-20 ביוני 1992 הוצבה באתר אנדרטה לזכרו של שטאופנברג במקום בו עמד הצריף בו בוצעה ההתנקשות. הצריף נפגע קשה ונהרס ומה שנותר ממנו היא הרצפה. פעם בשנה, ב-20 ביולי, נערך שם טקס אזכרה לשטאופנברג ושאר משתתפי קשר העשרים ביולי.
האתר היה מוזנח במשך שנים רבות. ב-2019 החל שיפוץ של האתר, הכולל שילוט, תאורה, מיצגים, ואמצעי הדרכה. מאות אלפי מבקרים מגיעים לאתר מדי שנה. התוכנית לשפץ את האתר עוררה דאגה וביקורת שהאתר עשוי להפוך למוקד עלייה לרגל לנאו-נאצים.
כנסת יצחק חדרה
נקודת הקפאון
אורנומטריה
אוּרָנוֹמֶטְרִיה (בגרמנית: Uranometria) הוא שמו המקוצר של אטלס כוכבים פורץ דרך מאת האסטרונום יוהאן באייר שיצא לאור בשנת 1603 באאוגסבורג שבגרמניה והיה הראשון שהקיף את כל שמי הלילה. שמו המלא של הספר היה "אורנומטריה, המכיל מפות של כל קבוצות הכוכבים משורטטות בשיטה חדשה וחקוקות על לוחות נחושת" (בלטינית: Uranometria, omnium asterismorum continens schemata, nova methodo delineata, aereis laminis expressa). המילה "אורנומטריה" נגזרת מהמילה היוונית "אוּרָנוֹס" (oυρανός) - שמיים, ופירושה "מדידת השמיים" (בדומה לגאומטריה - מדידת הארץ).
מאז צאתו הפך שמו לסימן היכר לאטלס כוכבים, ואטלסים רבים נקראו מאז בשם "אורנומטריה". בימינו קיים האטלס המקיף אוראנומטריה 2000.0, הממשיך מסורת זו.
תוכן הספר.
דפי הספר נחרתו במקור על לוחות נחושת על ידי אלכסנדר מאיר. הספר כלל 51 לוחות. 48 הלוחות הראשונים הכילו את המפות של 48 קבוצות הכוכבים של תלמי, כאשר הלוח של קבוצת שומר הדובים כלל את הקבוצה החדשה שערות ברניקי. בלוח ה-49 היו 12 מפות של קבוצות כוכבים חדשות שהוגדרו במאה ה-16 בשמי הדרום שלא היו מוכרים לתלמי. בשני הלוחות האחרונים היו מפות של אזורי הקטבים השמימיים הצפוני והדרומי.
המפות עשו שימוש בקואורדינטות שמימיות על בסיס גלגל המזלות, כהמשך ישיר למסורת ימי הביניים שעירבה אסטרונומיה ואסטרולגיה. במפות נכללו קווי רשת לציון המיקום המדויק של הכוכבים. מיקומי הכוכבים נלקחו, ברובם, מקטלוג הכוכבים הקפדני של טיכו ברהה, שהכיל מעל 1,000 כוכבים ושפורסם בשנת 1598. ברהה דייק במדידותיו הרבה מעבר לעבודות קודמיו. אך לצורך מיפוי שמי הדרום לא היה באיר יכול להסתייע ברשימותיו המדויקות של ברהה, והוא נאלץ לסמוך על רישומיו של הנווט ההולנדי פיטר קייזר שמיפה את שמי הדרום והגדיר את רוב הקבוצות החדשות יחד עם פרדריק דה-הוטמן. מפות שמי הדרום, על כן, מכילות אי-דיוקים רבים, הן במיקום כוכבים והן בציון בהירותם. בסך הכל הכיל האטלס כ-1,200 כוכבים, יותר מכל אטלס כוכבים שקדם לו. הכוכבים במפות זוהו על ידי ציון באייר ולא בשמותיהם המסורתיים, אך בעמוד שקדם לכל מפה הופיעה טבלה המפרטת את כוכבי הקבוצה ואת שמותיהם המקובלים.
קוי הרשת ששרטט באייר רחוקים מלהיות מדויקים. בימיו הידע על היטלים היה מצומצם, ובאייר לא התמצא אף בידע מועט זה. במפותיו נמצאים שרטוטי קווים ישרים שאינם יכולים להיות ישרים בשום היטל שהוא.
כל אחת ממפות הכוכבים צוירה כדמות אותה מייצגת הקבוצה ועל גבי הציור הוספו כוכבי הקבוצה. ציור הדמויות היה חיוני בזמנו, שכן רשומות אסטרונומיות רבות התייחסו לכוכב על פי תפקידו בציור קבוצת הכוכבים (למשל "פיקת הברך של אנדרומדה"). בנוסף, המפות הפוכות מימין לשמאל. זוהי שארית מהמסורת של גלובוסי שמים, שקדמו למפות שטוחות, ובהם כיפת השמים נראית, כביכול, מצידו החיצוני של היקום.
עמוד השער.
עמוד השער של אורנומטריה מעוצב כמבנה שבמרכזו כותרת הספר ומשני צידיו על כנים עומדים הרקולס (מימין) ותלמי. על הכן של תלמי כתוב "אטלס מורה האסטרונומיה הראשון" (לטינית: Atlanti uetustiss astronom magistro) ועל הכן של הרקולס כתוב "הרקולס תלמיד האסטרונומיה הראשון" (לטינית: Herculi uetustiss astronom discipulo). למרגלות הכותרת נמצאת דמות של היצור המיתולוגי עז הים (בעיצוב דומה למפה של קבוצת גדי) ומתחתיו רישום של העיר אאוגסבורג, בה יצא הספר לאור.
מעל לכותרת הספר יש שלוש דמויות נוספות: במרכז דמות המייצגת את הנצח, לראשה זר כוכבים ובידה היא אוחזת בשני אריות קשורים ברצועות. מימין לה נמצאת דיאנה לובשת גלימת כוכבים, אוחזת קשת ולצידה כלב ציד ולשמאלה אפולו.
מם אינטרנט
יאניס אמאנאטידיס
יאניס אמאניטידיס (ביוונית: Γιάννης Αμανατίδης; ) הוא כדורגלן עבר יווני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
אמאניטידיס, יליד קוזאני, היגר עם משפחתו לשטוטגרט בגיל 9, שם הצטרף למועדון SC שטוטגרט. ב-1995 הצטרף לאקדמיית הכדורגל של שטוטגרט. ב-2002 הוא החל את הקריירה שלו בבונדסליגה, לאחר שהושאל לגרויטר פירת' ששיחקה בליגה נמוכה יותר. בנובמבר 2002 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת יוון במשחק מול נבחרת אירלנד.
לאחר עימות עם המאמן פליקס מגאת על מספר המשחקים שבהם הוא שותף הושאל אמאנאטידיס לאיינטרכט פרנקפורט שנאבקה על מקומה בבונדסליגה, הפגין יכולת טובה אך לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגת המשנה.
בקיץ שלאחר הירידה הוא חתם בקייזרסלאוטרן מהליגה השנייה, אך לאחר עונה אחת עזב והצטרף מחדש לפרנקפורט שהעפילה מחדש לבונדסליגה. מאז שחזר לפרנקפורט הוא היה לאחד ממבקיעי השערים הטובים ביותר של הקבוצה, ובעונת 2007/2008 אף התמנה לקפטן.
במשחק החוץ מול נבחרת טורקיה במוקדמות יורו 2008 הוא הבקיע את השער היחיד, שהקנה לנבחרתו את הכרטיס לטורניר.
אנה טורב
אנה טורב (באנגלית: Anna Torv; נולדה ב-7 ביוני 1979) היא שחקנית אוסטרלית, הידועה בעיקר בזכות תפקידה הראשי בסדרת הטלוויזיה של רשת Fox "פרינג'", בתור סוכנת ה-FBI אוליביה דאנהם.
ביוגרפיה.
טורב נולדה במלבורן, ויקטוריה שבאוסטרליה. בתם של סוזן (לבית קרמייקל) והנס ארוויד טורב. היא גדלה בגולד קוסט, קווינסלנד. אביה נולד לאם סקוטית בסקוטלנד; וסבה מצד אביה הוא ממוצא אסטוני. אמה ממוצא סקוטי. יש לה אח צעיר יותר, דילן. דודתה מצד אביה היא הסופרת והעיתונאית אנה מרדוק מאן, שהייתה נשואה למילארדר ואיל התקשורת רופרט מרדוק.
ב-1996 סיימה את לימודיה בתיכון, וב-2001 קיבלה תואר באמנות הבמה מהמכון הלאומי לאמנות דרמטית.
קריירה.
בשנת 2003 שיחקה את דמותה של אופליה בהפקה מקומית של המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר.