הדמות המרכזית בחלק זה היא גדליה ברנצ'וק, סופר, שהופיע כדמות משנה כאחד מחברי מערכת "הדרך" בחלק הראשון. אחרי סגירת העיתון נעצרו חברי המערכת וגורשו מהארץ. ברנצ'וק נשאר לבד, ללא חוג ידידיו. גם הוא מתכנן לעזוב את הארץ אך לפני כן עליו להשלים משימה אישית: סיום כתיבת הרומן שלו, בן ארבעת החלקים. עד כה סיים רק את החלק הראשון, והוא תקוע באמצע החלק השני בגלל מחסום כתיבה. ברנצ'וק המתוסכל מעביר את ימיו במחשבות ובטלה. כל יום מכריח את עצמו לשבת אל שולחן-הכתיבה, אך דבר לא עולה במוחו. הוא מתבודד רוב הזמן, מתחיל קשרים עם נשים ושומט אותם. ידיד אחד יש לו - אנזלמוס מיאר, פקיד בנק צעיר, עולה מווינה. מיאר הבליין שונה מברנצ'וק בכל דבר אפשרי, אך ברנצ'וק מוצא עניין בשיחה איתו. בהמשך, מגיע ברנצ'וק לידי יאוש מיצירתו ושורף את החלק השני, הבלתי גמור. כאשר מגיעים נחילי ארבה לארץ, ברנצ'וק, שאין לו דבר אחר לעשות, מצטרף למתנדבים היוצאים לעזור לאיכרי המושבות להילחם בארבה. השהות במושבה מרעננת אותו, ובשובו הוא חוזר לשולחן הכתיבה ומשלים תוך זמן קצר, כאחוז אקסטזה, את כתיבת החלק השני של הרומן. התוצאה מושלמת בעיניו, והוא מוותר על שני החלקים הנוספים שתכנן. רוחו מרוממת. כעת הוא יכול להרשות לעצמו לעזוב את הארץ. הוא יורד ליפו, אך מגלה שהיציאה נעשתה קשה מבעבר. אניות מעטות מגיעות לנמל וכל אחת מהן נדמית כאחרונה. בכל זאת ברנצ'וק אופטימי. הוא מאמין שיצליח, תוך שימוש בתעודת הזהות הרוסית שברשותו, לצאת מהארץ, להגיע לאמריקה ולפרסם שם את הרומן שלו. מכאן מתחילה "סאגת" העלייה לאניה, הנפרשת על פני עשרים עמודים של תלאות ותהפוכות.
הספר מסתיים בכך, שברנצ'וק לא הצליח לעלות ל"אניה האחרונה" שלו. הוא עוכב לחקירה בנמל, והעובדה שהתעתמן התגלתה. הוא נכלא כעריק, הצליח להתחמק ולצאת מיפו, אך חזר לאחר יומיים בניסיון נואש לחלץ את כתב-היד שלו, שנשאר בבית-המכס בנמל. למזלו, הצליח בכך. "אוצרו" נשאר בידו. כעת הוא יוצא אל מושבות הגליל כדי להסתתר מפני המשטרה הטורקית.
שַמות.
הדמות המרכזית בחלק זה היא מאיר פונק, נגר במקצועו, שהופיע כדמות משנה בחלק השני. פונק בא גם הוא כמתנדב לגירוש הארבה במושבות. ברנצ'וק התיידד איתו והתרשם מאוד הן ממראהו הנאה והחסון והן מהאופטימיות ושמחת החיים שבו. הוא מצא בפונק שילוב של חוסן פיזי ונפשי.
בשובו מהמושבות שוכר פונק חדר אצל משפחת ויטשטיין, משפחה דתית מהיישוב הישן בירושלים. דרך משפחה זו נפרשים לפני הקורא הפגעים והאסונות שמביאה המלחמה, והאסון הגדול מכולם הוא ההשחתה המוסרית. נראה שהמלחמה עושה שַמות בירושלים. למרות, ואולי בגלל, היותה עיר-עורף מדרדרת המלחמה את החברה כולה לשחיתות ופריצות. בתוך זה מתבלט ("מאיר") פונק ביופיו, חוסנו המוסרי וטוב לבו. בת המשפחה, אסתר, מתאהבת בו, והוא משיב לה אהבה אם כי לא בלב שלם. במהרה עליו להתגייס לצבא הטורקי, כי שנת הדחיה שקבלו המתעתמנים מגיעה לסיומה. אסתר מצליחה להשיג את מחצית הסכום הדרוש לשחרורו של פונק מהצבא, ובאה לפדות אותו. בצאתם יחד מהקסרקטין הוא מציע לה נישואים, ונראה לרגע שסיפורו של הזוג יסתיים בכי טוב. אולם, הימים הספורים שבילה פונק בקסרקטין הטורקי ערערו את חוסנו הפנימי וסדקו בו סדק. השינוי מחלחל בנפשו ומפורר אותה. כלפי חוץ הוא משתדל לנהוג כרגיל, אך רוחו שבורה והוא מואס בחייו. בהמשך, הוא פונה עורף למאמצי אשתו ומשפחתה להשיג את מחצית הסכום החסרה לפדיונו, וחוזר מרצונו לצבא.
חלק זה, האחרון בטרילוגיה, מסתיים בהתאבדותו של פונק. הוא עוזב את יחידתו, מרחיק לתוך המדבר ועולה על גבעה. שם הוא עושה חשבון נפש אחרון, ויורה בעצמו. הטרילוגיה נחתמת באפילוג קצר, בו נפגשים ברנצ'וק ומיאר בירושלים. שיחתם נסבה על פונק. ברנצ'וק מבין בחוש מה קרה לפונק - אובדן הרצון לחיות בגלל המפגש עם אכזריות החיים, וסירוב מוסרי לחיות בעולם שהתבהם. מיאר, מצידו, מספר כי ראה את אסתר עם התינוק, שנולד לה מפונק. פניו דומים לפני אביו והוא בריא ושופע חיים.
"בראשית המבוכה" כרומן מפתח.
שלושת חלקי הטרילוגיה התפרסמו כרומנים נפרדים בשנות ה-20 של המאה ה-20. לגבי הרומן הראשון, בראשית המבוכה, קיימת הסכמה בין הפרשנים כי הוא רומן מפתח. זאת מכיוון שהוא מבוסס על אירועים ודמויות בהיסטוריה של היישוב. כך, תיאור עיתון "הדרך" וחברי המערכת שלו מבוסס על עיתון "האחדות", ביטאון מפלגת פועלי ציון. העיתון יצא בירושלים החל מיוני 1910, ונסגר בצו השלטון הטורקי בינואר 1915. העורכים הראשיים של "האחדות" היו יצחק בן-צבי, רחל ינאית בן-צבי, דוד בן-גוריון ויעקב זרובבל. בעריכה ובכתיבה השתתפו, בין השאר, גם יוסף חיים ברנר, אלכסנדר חשין ואהרן ראובני.
בדיקת העובדות ההיסטוריות מעלה, כי התיאור הספרותי של חברי מערכת "הדרך", התנהלותו של העיתון בחודשי המלחמה הראשונים ונסיבות סגירתו בצו השלטון - כל אלה דומים עד מאוד למה שאירע במציאות בעיתון "האחדות". למעשה, השוני הוא בפרטים קטנים, כמו, למשל, העמדת המערכת על גברים בלבד, תוך "העלמת" האישה שהייתה שותפה להם, או "שיכון" המערכת ובית הדפוס שלה בבית אחד, בעוד שבמציאות שכנו השניים במקומות שונים בירושלים.
בנוסף, חברי מערכת "הדרך" מתוארים ומאופיינים כך, שניתן לזהות בהם בבירור אישים במערכת "האחדות":
שני החלקים הנוספים בטרילוגיה מכילים גם הם "חומרי מפתח". דוגמה מרשימה לכך יש בחלק השני, בתיאור ניסיונו האמיץ של חיים רם (בן צבי) לבטל את צו הגירוש נגד עורכי "הדרך" ("האחדות"). עם זאת, הכמות והצפיפות של "חומרי המפתח" פחותות בחלקים אלו בהשוואה לחלק הראשון, לכן התואר "רומן מפתח" חל, למעשה, רק על "בראשית המבוכה".
יחסי ישראל אוסטרליה
יחסי אוסטרליה ישראל
מסדר אומיה
סדר אומיה (ערבית: وسام أمية الوطني) הוא העיטור הראשון בחשיבותו בסוריה. העיטור נוסד בשנת 1934, בתקופת המנדט הצרפתי, והוא נקרא על שם בית אומיה – שושלת ח'ליפים מוסלמית ששלטה בין השנים 661–750 ובירתה הייתה העיר דמשק (כיום בירת סוריה).
העיטור ניתן בשלוש דרגות עבור "תרומה צבאית או אזרחית יוצאת דופן".
תיאור העיטור.
העיטור מורכב מכוכב מעוטר בעל שמונה קודקודים המורכבים כל אחד משבע אליפסות מוארכות, בדרגה הראשונה אליפסות אלו כוללות בתוכן חתיכות מתכת מעוגלות בעוד שבדרגה השנייה והשלישית האליפסות ריקות. במרכז הכוכב ישנו עיגול המורכב מעיטור ערבסקה מוזהב על רקע שכבת אמייל ירוקה. במרכז העיגול ישנו כיתוב בערבית על רקע אמייל לבן. בגרסת הדרגה הראשונה, על בסיס עיטורי הערבסקה ישנם שלושה כוכבים בעלי חמישה קודקודים בצבע אדום. הצבעים המצויים בעיצוב העיטור הם צבעי דגל סוריה (ירוק, לבן ואדום) המזוהים כצבעי הלאומיות הכלל-ערבית.
Krita (הגייה: קְרִיטַה) היא תוכנה חופשית לעריכה גרפית ועיבוד תמונה, המתמקדת בעיקר בצביעה דיגיטלית ואיור, המבוססת על פלטפורמת KDE, ועל ספריות Calligra Suite.
Krita היא תוכנה חופשית המפותחת על ידי צוות הפיתוח של KDE, ומופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. התוכנה פותחה תחילה כגרסה מבוססת Qt לתוכנת עיבוד התמונה GIMP של פרויקט גנו. Krita הופצה לראשונה כחלק מ־KOffice גרסה 1.4.0, ב־21 ביוני 2005, ועד 2009 ייעוד התוכנה היה עיבוד תמונות לכל דבר. עם זאת, החל מאותה שנה החלה התוכנה להתפתח לכיוון תוכנה המיועדת לאיור דיגיטלי, בדומה לתוכנת Corel Painter.
בפיתוח Krita הושם דגש על יצירת תמונות עבודות אומנות מהבסיס ועד לתוצאה המוגמרת, בניגוד לתוכנות המאפשרות רק ביצוע מניפולציות על תמונות קיימות. כתוצאה מכך Krita הושפעה במידה מסוימת מתוכנות כגון Corel Painter, אך עדיין מספקת תכונות שונות מרוב התוכנות המקבילות לה. כך לדוגמה מפתחי Krita כללו את היכולת לעבד מפת סיביות ואיור וקטורי מצד אחד, אך בכוונה בחרו להימנע מתוספי עיבוד תמונה מתוחכמים לטובת תכונות ספציפיות יותר לציור ואיור.
מקור השם.
שם המיזם, Krita, הוא בעיקר בהשראת המילים krita (עיפרון צבע וקירטון בשוודית), ו־rita ("לצייר" בשוודית). שם המיזם מושפע גם מהאפוס ההודי העתיק מהאבהארטה, בו משתמשים במונח "קְרִיטַה" בהקשר שניתן לתרגם בתור "מושלם".
סלואן סטיבנס
סלואן סטיבנס (באנגלית: Sloane Stephens; נולדה ב-20 במרץ 1993) היא שחקנית טניס מקצועית מארצות הברית. בשיאה (16 ביולי 2018) דורגה בשיאה (16 ביולי 2018) במקום שלישי בעולם וכיום (10 ביוני 2019), מדורגת במקום תשיעי בדירוג ה-WTA.
הישג השיא של סטיבנס, זכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 2017.
חיים אישיים.
סטיבנס נולדה בפלנטיישן, פלורידה לסיביל סמית וג'ון סטיבנס, שהיה שחקן פוטבול מקצועי. אמהּ עודדה אותה לשחק טניס בגיל 9, ובגיל 12 הפסיקה ללמוד בבית הספר והחלה ללמוד בביתה. אביה נהרג בתאונת דרכים ב-1 בספטמבר 2009, ממש לפני תחילת אליפות ארצות הברית הפתוחה. היא השתתפה בהלווייתו של אביה בלואיזיאנה והשתתפה באליפות ארצות הברית הפתוחה. ב-2011 היא סיימה את בית הספר התיכון. סטיבנס נמצאת בזוגיות עם שחקן הכדורגל של FC טורונטו ונבחרת ארצות הברית, ג'וזי אלטידור.
קריירת טניס.
בתחילת 2012 סטבינס הגיעה לסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה בו הפסידה לסבטלנה קוזנצובה (18 בעולם). בהמשך, היא הגיעה לראשונה לשלב חצי הגמר בטורניר בסבב ה-WTA, שטרסבורג, בו הפסידה לאלופת אליפות צרפת הפתוחה פרנצ'סקה סקיאבונה. היא העפילה לסיבוב הרביעי באליפות צרפת הפתוחה והגיעה לסיבוב השלישי בטורניר וימבלדון ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה.