רבי שם טוב נחשב לאחר מהחכמים החשובים בירושלים ונטל חלק בהנהגה הרוחנית של העיר. נראה שכיהן כדיין בפועל, שכן רבי יונה נבון חברו כינה אותו בתארים: . בסיוון ה'תקכ"ב (1762) כן הוא חתם על הסכמה יחד עם גדולי החכמים בירושלים, העוסקת באיסור על תלמידי חכמים להתמנות כדיינים על ידי עצמם. הפנה אגרת לנדיבי אמסטרדם בנוגע להקמת ישיבה עבור מספר חכמים מהעיר, ובה הוא עסק בתנאים שבעבורם יתמכו הנדיבים בישיבה וביישומם.
פטירתו.
יש שכתבו שנפטר בשנת ה'תק"ך, אך כאמור, אנו מוצאים אותו חותם בשנת ה'תקכ"ב, וכן בשנת ה'תקמ"ח הוא נמצא בין החיים. בשנת ה'תקנ"ח לא היה בין החיים.
יצירתו.
החיד"א בספרו שם הגדולים כתב כי רבי שם טוב חיבר את הספר: . ספר בשם זה לרבי שם טוב זה אינו בנמצא, אולם ספר דרושים על סדר הפרשיות מרבי שם טוב, בשם "שכר תורה", מצוי בכתב יד.
ספר נוסף מפרי עטו של רבי שם טוב הוא "מפתחות למאמרי חז"ל ולחרוזים".
סידני פארק
סידני פארק (באנגלית: Sydney Park; נולדה ב-31 באוקטובר 1997) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה וקומיקאית אמריקאית.
ביוגרפיה.
פארק נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, לאם אפרו-אמריקאית ואב קוריאני-אמריקאי.
פארק החלה את דרכה בשנת 2003 כשהייתה הקומיקאית הצעירה ביותר שהופיעה במועדון "The Improv". בשנת 2006 היא נבחנה לעונה הראשונה של תחרות הריאליטי האמריקאית, America's Got Talent בשם הבמה "Syd the Kid", שם עלתה לחצי הגמר. פארק נאלצה לנשור מהתכנית בשל קריירת המשחק שלה. היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בקומדיית המצבים, "כל כך רייבן" בשנת 2006.
בשנת 2010 לוהקה פארק לגלם את אלי דנוויל, בתו המאומצת של הבלש ג'ו דנוויל בסדרה "". באותה שנה כיכבה גם כ"טוצ'י רול" בקומדיה האפלה העצמאית "Spork".
בשנים 2013–2015, פארק כיכבה בסדרת הטלוויזיה "אמא בהזמנה".
בשנת 2016 החלה פארק לגלם את סינדי בסדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים".
בשנת 2017, פארק גילמה את מרדית' בסרט האימה העל-טבעי "שבע משאלות". באותה שנה, היא כיכבה בסדרת מדע בדיוני שהוקרנה ביוטיוב, "Lifeline".
במרץ 2018 פורסם כי פארק תשחק בסדרת הטלוויזיה "" בתפקיד קייטלין פארק לואיס. הסדרה הוקרנה לראשונה במרץ 2019 בערוץ הטלוויזיה "Freeform". בספטמבר 2019 ביטל הערוץ את הסדרה לאחר עונה אחת.
בשנת 2019 הופיעה פארק בתפקיד וינטר בעונה השלישית של סדרת הקומדיה של נטפליקס, "דיאטת סנטה קלריטה". באותה שנה לוהקה לתפקיד מקאני יאנג בסרט הקולנוע נטפליקס "יש מישהו בתוך הבית שלך". וכקירה פסקל בסרט מוקסי שביימה איימי פולר.
היא מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הבריגדה הצפונית
הבריגדה הצפונית (בנורווגית: Brigade Nord) היא בריגדה של צבא נורווגיה, הפועלת מצפון לחוג הארקטי. נכון להיום זו הבריגדה היחידה בצבא הנורווגי, ולפיכך היחידה הגדולה ביותר בו.
היסטוריה.
הבריגדה הוקמה ב-2002, ועד 2009 הייתה חלק מהדיוויזיה השישית. לאחר פירוק הדיוויזיה השישית הפכה הבריגדה הצפונית ליחידה הגדולה ביותר של צבא נורווגיה, ולפיכך היא כפופה ישירות למפקדה המבצעית של הכוחות המזוינים. הבריגדה כוללת שני גדודי טנקים, גדוד מפלסות שלג, גדוד ארטילריה, גדוד הנדסה קרבית, גדוד תקשורת, גדוד רפואה, גדוד תמיכה קרבית וגדוד משטרה צבאית.
מטה הבריגדה ממוקם בברדופוס, ועיקר פעילותה היא מצפון לחוג הארקטי. היא לוקחת חלק בתרגילים של נאט"ו באזור.
זאנה
סטרומבולי (סרט)
סטרומבולי (באיטלקית: Stromboli, terra di Dio - סטרומבולי, ארץ האלוהים) הוא סרט קולנוע בהפקה איטלקית - אמריקאית משנת 1950 בבימויו של רוברטו רוסליני, עם אינגריד ברגמן בתפקיד הראשי.
ההחלטה על הפקת הסרט הייתה לאחר שאינגריד ברגמן כתבה מכתב הערכה לרוסליני על סרטו רומא עיר פרזות ורצונה להשתתף בסרט נוסף שלו. היא גם השיגה מימון לסרט מחברת RKO שהייתה אז בשליטתו של הווארד יוז.
במשך ההסרטה התפתח רומן אהבה בין השניים ולאחר הצילומים היא ילדה מחוץ לנישואין את בם רנאטו.
הסרט הזה הוא דוגמה לנאו-ריאליזם האיטלקי, הוא צולם באי הגעשי סטרומבולי וכל שחקניו היו אנשים פשוטים, תושבי האי. לצד ברגמן שיחק מריו ויטאלה שהיה דייג כיתר המשתתפים אך הוא הופיע אחר כך בסרטים אחרים עד אמצע שנות ה-50.
בסרט שולבו קטעים אמיתיים של התפרצות הר הגעש סטרומבולי.
ב-2012 עבר הסרט רסטורציה ודיגיטציה בבולוניה והועלה לאתר יוטיוב.
תקציר העלילה.
1948, קארין ביורנסן (אינגריד ברגמן) נמצאת במחנה עקורים לנשים באיטליה היא פליטה מליטא שבמהלך המלחמה ברחה לצ'כוסלובקיה והייתה בת זוג של קצין גרמני. היא בודדה ומנסה ללא הצלחה להשיג אשרה לארגנטינה.
סמוך למחנה נמצא מחנה מעצר לשבויי מלחמה ובו נמצא אנטוניו (מריו ויטאלי) שרואה את קארין, מתאהב בה ומציע לה להתחתן ולהגיע אתו לסטרומבולי בו הוא גר ומתאר לה את האי כגן עדן.
קארין רוצה להשתחרר מהמחנה, היא בודדה ואין לה ברירה אלא לקבל את הצעתו של אנטוניו, להתחתן ולהגיע אתו לסטרומבולי.
כבר מהרגע הראשון מתברר לה שנפלה בפח, האי כולו שחור מאפר שפורץ מהר הגעש, הדירה שלהם מוזנחת, האנשים ובעיקר הנשים מסתכלים עליה כזרה, בעלה הוא דייג עני שנמצא רוב הזמן בים. היא מביעה את זעמה בפני אנטוניו ורוצה לעזוב אך הוא משתדל לרצות אותה ולוקח אותה לדייג הקבוצתי. היא נגעלת מהטבח ההמוני שמבוצע בדגי הטונה הענקיים. היא גם מבינה שתושבים רבים עזבו את הכפר לעתיד יותר טוב בארצות הברית.
קארין מנסה לרהט את הבית ומסירה את תמונות המשפחה אך אנטוניו חובט בה ומחזיר אותם. כומר הכפר (רנצו סזנה) מנסה לעודד אותה אך ללא הצלחה.
האדם היחיד שמראה לה חיבה הוא שומר המגדלור (מריו ספונצו). פעם אחת כשנכנסת קארין לים עם ילדים ומועדת, הוא מגיע ומציל אותה והם נראים לעיני כל נשות הכפר בתנוחה אינטימית.
הידיעה מגיעה לאנטוניו והוא חובט בה. קארין רוצה לארוז ולברוח אך אנטוניו נועל את הדלת בקרשים ממוסמרים. היא קוראת לעזרה ושומר המגדלור פורץ את הדלת.
קארין מבקשת להגיע לכפר סמוך כדי למצוא שם סירה שתביא אותה לחוף איטליה. בדרך היא נתקלת בהתפרצות הר הגעש ומאבדת את הכרתה.
היא מתעוררת כשההתפרצות נרגעת ומגיעה למסקנה שלמען העובר בבטנה היא צריכה לחזור ומבקשת מאלוהים שייתן לה כוח.
קרוליין פרידיי
קרוליין פרידיי (באנגלית: Carolyn Ferriday) (3 יולי 1902- 24 אפריל 1990), הייתה שחקנית ונדבנית אמריקאית בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה. היא התפרסמה בעיקר בשל פעילותה למען יתומי מלחמה צרפתיים וכן בפעילותה למען "ארנבות ראוונסבריק" -אסירות פולניות שהיו קורבנות לניסויים רפואיים של הנאצים במחנה ראוונסבריק.
ביוגרפיה.
קרוליין פרידיי הייתה בת יחידה לאביה הנרי ולאימה אליזה לבית וונסי משפחה שדגלה בביטול העבדות. אביה היה בן למשפחה אמידה שסחרה בעצים והוא עצמו עסק במסחר במוצרים יבשים בניו יורק. פרידיי גדלה בניו יורק ולמדה בבית ספר צ'אפין במנהטן.
משפחתה הייתה בעלת קרקעות בלואיזיאנה ובשנת 1912 רכשו הוריה את בית בלאמי פרידיי Bellamy-Ferriday House and Garden שניבנה על ידי הכומר התאולוג ג'וזף בלאמי במאה ה-18. בית זה שימש את משפחת פרידיי כבית קיץ, בעוד שבחודשי החורף הם התגוררו בניו יורק.
בשנת 1914 התייתמה פרידיי מאביה שנפטר מדלקת ראות.
כבר בהיותה בת 12, התגלתה כרודפת צדק וכתבה מכתבים בהם יצאה נגד עריצות וחוסר צדק.
בשנת 1990 נפטרה פרידיי בבית לחם, קונטיקט והורתה בצוואתה להפוך את בית בלאמי פרידיי למוזיאון.
קריירה.
בהיותה תלמידת בית ספר, פיתחה פרידיי התעניינות בתיאטרון, כתיבה ומשחק בהצגות בית הספר.
בשנת 1922 החלה פרידיי את קריירת התיאטרון שלה והופיעה במחזה הסוחר מוונציה, בתפקיד בלתזר המשרת.
לאחר מכן המשיכה את קריירת המשחק בעיקר במחזות של וויליאם שייקספיר, אך לא לשנים רבות.
עבודת התנדבות.
פרידיי בת לאב שגדל בפריז, התעניינה מאז היותה ילדה, בצרפת ובצרפתים ואכן בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 החלה פרידיי בעבודתה ההתנדבותית בשגרירות צרפתית בניו יורק. היא גייסה כספים למען ילדים יתומים שהוריהם היו חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית ונהרגו בקרבות נגד הגרמנים וכן עזרה להם להשתקם.
פרידיי הצטרפה לתנועת ADIR- ארגון צרפתי שהתמסר לסיוע ולטיפול באסירות פוליטיות, ניצולות מחנות ריכוז ובמסגרתו פעלה יחד עם נשים שהיו בעבר אסירות פוליטיות במחנה ראוונסבריק, שם הן עברו ניסויים רפואיים על ידי הנאצים. הן אף רדפו פושעי מלחמה וביניהם את קלאוס ברבי שנשפט ב-1987 למאסר עולם.
בשנת 1958 פנתה פרידיי לנורמן קאזנס שהיה עיתונאי ופעיל שלום יהודי אמריקאי בבקשה לכתוב מאמר בירחון Friends journal כדי לעורר את המודעות של הציבור האמריקאי לעזור ולגייס כספים למען שיקום הנשים הללו.הפרסום שנוצר עקב כך אילץ את ממשלת מערב גרמניה להכיר בקורבנות הפולנים של הניסויים הרפואיים על ידי הנאצים.
בסוף שנות ה-60 נסעה פרידיי לוורשה במטרה להעביר את ה"ארנבות" ששרדו לארצות הברית, כדי לשקם אותן. היא יצרה קשר עם פולנים בעלי תפקידים בכירים, רכשה את אמונן של הנשים באמצעות פעילויות שערכה איתן כמו הוצאתן לטיולים (למשל בקיץ 1959, ערכה איתן טיול מסן פרנסיסקו ועד ניו יורק שם הן נפגשו עם סנטורים ונציגים) אירוחן בביתה, שיחות עמן, וכך התאפשרה הבאת 35 "ארנבות" לארצות הברית לשחזור ניתוחים ולטיפול בהן.
פרידיי שמרה על קשר עם הנשים הללו גם אחרי שעזבו את ארצות הברית.
הוקרה ופרסים.
פרידיי זכתה בשנות ה-50 בצלב לורן ובעיטור מסדר הכבוד החשוב ביותר בצרפת-לגיון הכבוד שהוענק לה על ידי ממשלת צרפת כאות הוקרה על תמיכתה בהתנגדות הצרפתית ועל עבודתה עם ניצולי מחנה הריכוז ראוונסברוק.