תאנוס חוטף את מונדרגון ואומר לדראקס באמצעות פילא-וול שיהרוג אותה אם דראקס ירדוף אחריו. במהלך התקפה משולבת על החזית המאוחדת, פרץ אנרגטי פתאומי מחזיר את סופר סקרול לחיים. אניהילוס, בעזרתו של תאנוס, מתכוון להשתמש בגלקטוס הכלוא כנשק. החזית המאוחדת מובסת, ונובה שולח אזהרה לגיבורי כדור הארץ לגבי המתקפה הקרבה. דראקס נשאר מאחור כדי לצוד את תאנוס ולהרוג אותו.
הברית של תאנוס עם אניהילוס נוצרה מתוך סקרנות. כאשר הוא לומד שאניהילוס מתכוון להכחיד את כל החיים התבונתיים ביקום, הוא מתכנן לבגוד בו ולשחרר את גלקטוס. לפני שהוא מצליח לעשות זאת, דראקס מופיע והורג אותו. לאחר מכן, דראקס ומונדרגון משחררים את הגולש הכסוף, שבתורו משחרר את גלקטוס.
באותו זמן, רונאן ובני בריתו (הכוללים את אויבו המושבע סופר סקרול) מגיעים לעולם הבית של בית המלוכה השלטת של הקרי. רונאן מגלה שבית המלוכה כרת ברית עם אניהילוס וכוחותיו. הוא הורג את חברי בית המלוכה ונקרא בידי התושבים השליט החדש.
גלקטוס משחרר פיצוץ רב-כיווני ומאסיבי שנודע מאוחר יותר בשם "המאורע של גלקטוס". הגולש הכסוף נשלח על ידו בטרם עת כדי לבשר על בוא החורבן, והיקף הפיצוץ משמיד את מרביתו של גל ההשמדה, לפחות שלוש מערכות כוכבים ואפילו מאדה צופה אחד. נובה, פיטר קוויל (סטאר לורד) ופילא-וול משתגרים קרוב לספינת הדגל של אניהילוס ומתכננים לערוך את הקפיצה האחרונה כאשר גל האנרגיה של גלקטוס מגיע. אניהילוס מגלה שנבגד על ידי תאנוס ומעשיו נוטרלו בידי גלקטוס, ומשתמש בצמידי הקוונטים של קוואזר כדי להגן על עצמו מפני פיצוץ האנרגיה. נובה נלחם בו, אך הוא אינו מצליח לנצח אותו עד אשר פילא-וול גונבת את צמידי הקוונטים מאניהילוס. בעקבות כך, נובה הורג את הנבל החלוש.
הסכם שלום נחתם בין שרידי גל ההשמדה לבין אימפריית הקרי, ובו מספר שטחים מסופחים לכוחותיו לשעבר של אניהילוס. הדבר מסיים את הסכסוך המתמשך, אך שני הצדדים נותרו לא מרוצים.
השמדה: מבשריו של גלקטוס.
טראקס משתחרר לבסוף לאחר שנלכד, שועבד והפך לעושה דברו של אניהילוס. אולם, הוא מתרסק על כוכב לכת שנשלט בידי טפיל חייזרי. הוא מחליט להשמיד את הישות הרצחנית כדרך להשיב לעצמו את כבודו. סטארדאסט חוזר מהמתים ומצהיר מחדש על נאמנותו לגלקטוס טורף העולמות. כהוכחה למחויבותו, סטארדאסט מזין את שארית בני גזעו לגלקטוס הרעב.
גלקטוס שולח את הגולש הכסוף למצוא את טנברוס ואג'יס, והגולש משמיד את שניהם בעזרת אנרגיית ההתכווצות הגדולה. פיירלורד מאתר רבים מהקנטוריונים - יחידת העילית של אניהילוס אשר הייתה אחראית לרציחת עולם ביתו ועולמות אחרים. הוא הורג כמה מהם, בעוד אחרים מתחננים על חייהם באומרם שהפעילו עליהם מניפולציות. פיירלורד מאפשר להם לחיות, בתנאי שיתנהגו יפה.
סדרות המשך וספין-אוף.
לאחר שאירוע ההשמדה הסתיים, חברת מארוול הודיעה על הרצה חדשה של חוברות נובה, בכתיבתם של אבנט ולנינג, בנוסף לאירוע קרוסאובר שני, . הכרך השני של שומרי הגלקסיה מכיל מספר דמויות מפתח מסיפור ההשמדה.
אלעד שער
אלעד שער (נולד ב-1982 בנתיבות) הוא זמר-יוצר ומלחין בתחום המוזיקה היהודית ים תיכונית. הוא הוציא ארבעה אלבומי סולו המכילים שירים מהסוגות מוזיקה מזרחית וחסידית.
את דרכו המוזיקלית החל בשנת 2008 באלבום ראשון עם הסינגל "רק עוד רגע", אותו כתב והלחין עבורו המוזיקאי שמואל יונה. שנת 2009 הייתה שנת הפריצה של שער כזמר-יוצר עם השיר "הוציאה ממסגר נפשי", שהיה שיר הנושא של אלבומו השני.
פרט לשירים המופיעים באלבומיו, הוציא את השירים הבאים: "זה הלב", "רבי נחמן", "תפילת הזמר" ו"אב הרחמים", שיצא לאחר רצח שלושת הנערים בזמן שעוד היו נעדרים. אמנם השיר הוקלט עוד קודם, אך שחרורו הוקדם בשל הקשר בין מילותיו לאירועים.
דיסקוגרפיה.
סינגלים.
בחורף 2015 הוציא את האלבום "מילים ולחן" והוציא
מספר סינגלים.
בשנת 2017 יצא לסיבוב הופעות בחו"ל עם להקה שהקים.
פדיון יהודי רומניה
בתקופה שבין סיום מלחמת העולם השנייה ובין המהפכה הרומנית, בחרו רבים מיהודי רומניה להגר מרומניה, אך הגירה זו, מרביתה עלייה לארץ ישראל ולמדינת ישראל, הותנתה על ידי השלטונות הרומניים בתשלום עבור כל מהגר, תשלום מדורג לפי קריטריונים שונים, שהועבר לידי שליחי השלטון הרומני על ידי שליחי מוסדות יהודיים. המיקוח על גובה התשלום למהגר ועצם קיום העסקאות נשמר בסוד כמוס. הרומנים חששו שגילוים יביך ויבייש אותם, והיהודים חששו שהגילוי עלול להביא להפסקת העלייה.
צורת התשלום עברה שינויים במהלך הזמן: תשלום בציוד ובסחורות, דמי הפלגה מופקעים באוניית נוסעים רומנית, הפקדות מטבע זר בחשבונות במערב אירופה, וגם מזומנים. גם ארצות מעבר, דוגמת בולגריה, גבו "דמי מעבר" במטבע זר. העלות של פדיון העולים השפיעה על מקבלי ההחלטות וסיכנה את העלייה מרומניה. על מנת לקיים את העסקאות נזקקו הרומנים, בהתחלה, להסכמתה של הנהגת ברית המועצות, אך בהמשך פעלו באופן עצמאי והשתמשו במתן אישורי העלייה גם כמנוף להשגת מטרות נוספות, דיפלומטיות, ביטחוניות וכלכליות.
הרקע ההיסטורי.
יהדות רומניה הייתה קהילה עם זרם ציוני חזק מאוד והיסטוריה ציונית. ברומניה התקיים קונגרס פוקשאן, הקונגרס הראשון של תנועת חובבי ציון באירופה וממנה יצאו נחשוני העלייה הראשונה עם דוד שו"ב בראשם. ברומניה הייתה עיתונות ציונית ענפה ומגוונת ותנועות ציוניות מכל הגוונים וברומניה הייתה אנטישמיות חזקה - כל הגורמים האלה הפכו את יהדות רומניה למאגר עצום של עולים בפוטנציה. רדיפת יהודי רומניה בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה, שכללה ביטול אזרחות המוני, פרעות דורוחוי, מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט, פרעות יאשי, שואת יהודי רומניה ושואת יהודי צפון טרנסילבניה הטביעו ביהודי רומניה חוסר אמון וחשש מפני העתיד ברומניה ורצון להגר ממנה.
השלטון הקומוניסטי ברומניה, לאחר מלחמת העולם השנייה, רק הוסיף לרצון לברוח ממנה, כי מרבית היהודים קוטלגו למעמד הבורגנות, מעמד נרדף בתקופה הקומוניסטית. ביוני 1948 הוכרזה הלאמת התעשייה ברומניה ואחת התוצאות לכך הייתה שלילת כל הכנסה קבועה מכ-140,000 יהודים, כולל זקנים, נשים וילדים. הממשלה הרומנית תכננה הסבה מקצועית לכ-75,000 מובטלים על פני שלוש שנים, אולם בינתיים נוצר לחץ כלכלי חזק מאוד על היהודים, שגם כך מצבם הכלכלי אחרי שנות השואה ברומניה היה גרוע למדי.
ניצול כלכלי.
ניצול כלכלי של יהודים הרוצים לצאת מרומניה לכיוון ארץ ישראל החל כבר בימי מלחמת העולם השנייה, תחת שלטונו של יון אנטונסקו. אנטונסקו ניסה "למכור" את שרידי המגורשים היהודים לטרנסניסטריה - ממשלת רומניה הציעה ליהודים לאפשר את הגירתם ללא רכוש כלשהו של 75,000 היהודים, שנשארו בחיים בטרנסניסטריה, תמורת מס של כמה עשרות מיליארדי לאי, שיסופקו על ידי יהודים זרים. יהודי רומניה דרשו קודם כל שהמגורשים יושבו לרומניה ורק לאחר מכן ידונו בנושא וכך נפתח השיח, שהוביל להשבה לרומניה של שארית המגורשים לטרנסניסטריה.
"קזבק" הייתה אחת מהאוניות שחצו את הים השחור בדרכן לטורקיה בעקבות החלטה סודית של ממשלת בריטניה, עליה נודע לאנשי המוסד לעלייה ב', כי הכניסה לארץ ישראל תאושר לכל יהודי שיגיע לטורקיה. הסכמה נדרשה גם מהצד הרומני, בו שלטה באותה העת ממשלתו הפשיסטית של המרשל יון אנטונסקו. בחודש מאי 1944, במסגרת גילוי עצמאות לאומית ולקראת סוף המלחמה, אישרה הממשלה הרומנית לסוכנות היהודית להקים משרד הגירה והצהירה כי מדיניות זו לא נועדה לסייע ליהדות רומניה בלבד, אלא גם ליהודים ממרכז אירופה ומדרומה. הקמת המשרד אושרה סופית בידי אנטונסקו עצמו ב-9 ביוני ובמכתב הסיכום של הפגישה נקבו בשמה של הספינה "קזבק", יחד עם שלוש ספינות נוספות, ככאלו שיורשו להפליג תחת דגל זר מרומניה, ואשר יישאו על סיפונן יתומים מטרנסניסטריה, פליטים יהודים ממדינות אחרות, שאינם יכולים להישאר עוד ברומניה, ופליטים אחרים.
סוכנות ההגירה, שנוהלה בידי שני יוונים ופעל בה נציג ההסתדרות הציונית, טיפלה בעלייה לספינות, שחצו את הים השחור, ו"קזבק" בכללן. ההפלגה בספינות אלה עלתה ממון רב. אהרן הטסגי, עיתונאי יהודי הונגרי שהיה ממעפילי "קזבק", וסיפר את קורות אחרית יהדות הונגריה בספר קזבק בשנת 1945, מסר כי עלות הנסיעה הרשמית הייתה 100,000 לאי, אולם תשלומי שוחד שונים, שנדרשה הסוכנות לשלם על מנת לקיים את ההפלגות, העלו את המחיר לכשני מיליון לאי לכרטיס. סכום זה היה שווה באותם הימים כ-415 דולר אמריקאי, שערכם במונחי שנת 2005 נע בין כ-4,000 ל-23,000 דולר, לפי מדדים שונים. בנוסף לעלות ההפלגה נדרשו הנוסעים היהודים לשלם מס של 40,000 לאי לנפש. יחד עם זאת, נוסעים אמידים רבים שילמו סכומים גבוהים פי כמה על מנת להבטיח את מקומותיהם.
לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון ברומניה, עזיבת היהודים את רומניה היוותה הצבעת אי אמון במשטר הקומוניסטי ונתנה דוגמה ליתר אוכלוסיית רומניה, שלא הייתה מרוצה ממצבה. השלטונות התנגדו לכך ופעלו בצורה תקיפה נגד המוסדות הציוניים ברומניה - סגרו את העיתונות הציונית, כלאו ושפטו פעילים ציונים, ניהלו תעמולה מקיפה נגד העלייה, הטילו מגבלות בירוקרטיות ואגרות, שנועדו לגזול את רכוש המבקשים להגר. אך למרות כל זאת, עם עליות ומורדות, בהתאם להתרחשויות התקופה, נפתחו שערי רומניה ומרבית יהודיה עלו לישראל. יציאת היהודים מרומניה התאפשרה הודות לשילוב של אינטרסים פוליטיים וכלכליים, הפעלת לחצים בתוך רומניה ומחוצה לה, קונסטלציות פוליטיות בינלאומיות ומאבקים בין המעצמות.
אינטרסים פנים-רומניים.