בטרם נכנסה לחיים הפוליטיים עבדה קלארק כמומחית לרפואת ילדים והכשירה את תושבי הקהילה להעניק טיפול רפואי לילדים. מאוחר יותר שימשה כעוזרת עבור ולמאנט מונטגומרי , חברת הסנאט של מדינת ניו יורק, ועבור חברת האספה המדינתית ברברה קלארק, שתיהן נציגות קווינס בבית המחוקקים. קלארק עבדה גם כמנהלת פיתוח עסקי ב"תאגיד הכלכלי לפיתוח כלכלי של הברונקס" והתמקצעה בתחום העסקים. בשנת 2001 נבחרה קלארק לנציגת מחוז הבחירה ה-40 במועצת העירייה של ניו יורק. היא החליפה בתפקיד את אמה, שייצגה את ברוקלין במועצה. היא נתנה את חסותה להחלטות של העירייה אשר התנגדו ליציאה אל מלחמת עיראק, מתחה ביקורת על חוק הפטריוט וקראה לביטול פדרלי של עונש המוות בארצות הברית. קלארק נודעה כמבקרת חריפה של ממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, והתנגדה לקיצוצי הממשל בתקציבי תוכניות ומיזמים ששמו פעמיהם לזכויות נשים ולמיגור העוני. היא המשיכה לדבוק בהתנגדותה למדיניותו של בוש גם כשנבחרה לקונגרס, כאשר הצביעה נגד הרחבת הוראות חוק הפטריוט לאחר היבחרו של ברק אובמה לנשיאות.
ב-2004 התמודדה קלארק נגד אוונס בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית אך היא הפסידה כשגרפה כ-29% בלבד. לאחר בחירות אלה פרש אוונס מהחיים הפוליטיים, ובמאי 2006 התגברו סיכוייה של קלארק להחליף את אוונס אחרי שמועמד אחר ממוצא קריבי פרש מהמירוץ לקונגרס. באוגוסט אותה שנה דיווחו העיתונים "Crain Communications" ו"ניו יורק דיילי ניוז" כי מסמכים של אוברלין קולג' הצביעו על כך שקלארק לא השלימה את לימודיה הגבוהים, בניגוד לדברי מטה הבחירות שלה. קלארק טענה תחילה כיחשבה שהרוויחה מספיק נקודות זכות על מנת לסיים את לימודיה באוברלין, ואז מאוחר יותר גרסה כי השלימה את לימודי התואר תוך השתתפות בקורסים במכללת מדגר אוורס. ב-12 בספטמבר זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית, וביום הבחירות גברה על סטיבן פינגר, מועמד המפלגה הרפובליקנית, עם כ-89% מקולות הבוחרים. ב-3 בינואר 2007 קלארק הושבעה לתפקידה.
קלארק תומכת בפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני באמצעות רעיון שתי מדינות לשני עמים. חלק מעמדותיה כלפי הסכסוך העמידו אותה בפני ביקורת ציבורית מצד קהל בוחריה במחוז אותו היא מייצגת, שכ-20% מאוכולסייתו הם יהודים (לפי הערכות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית). בשנת 2010 חתמה קלארק על שתי עצומות שקראו לנשיא אובמה ללחוץ על מדינת ישראל לפתור את הסגר על רצועת עזה, חתימה ממנה הסתייגה בהמשך. בשנת 2009 היא הצביעה נגד הצעת חוק שגינתה את הדו"ח הסופי של ועדת גולדסטון. ב-2015 הודיעה קלארק כי תתמוך בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית חרף פניותיהם של בוחריה היהודים וקבוצות הסברה מקומיות להצביע נגדו. באותה שנה נכחה בנאומו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בפני הקונגרס של ארצות הברית, על אף שתחילה הביעה חוסר ודאות לגבי יחסה לנאום.
ליאו טיפטון
ליאו טיפטון (נולד/ה אנאלי קריסטן טיפטון) (באנגלית: Lio Tipton (נולד/ה: Analeigh Christian Tipton) ; נולד/ה ב-9 בנובמבר 1988) הוא/היא דוגמן/ית ושחקן/ית אמריקא/ית. זכתה במקום השלישי בעונה ה-11 של הטופ מודל הבאה והתפרסמ/ה בזכות משחק בסרטים כמו "מגפה", "סטוץ כפול", "טיפש, מטורף, מאוהב", "הצרעה הירוקה" ו"מת עליה" ובהופעות בסדרות טלוויזיה כמו המפץ הגדול, מרפי בראון ועוד.
ביוגרפיה.
טיפטון נולד/ה ב-1988 במיניאפוליס שבמינסוטה לסטפן קימברלי טיפטון ולרובין ג'יין לבית דבס. אח/ות לויטני אליזבת. ב-1996 עברה המשפחה לסקרמנטו שבקליפורניה שם החל/ה ללמוד בבית ספר יסודי. בהמשך למד/ה בבית הספר התיכון סנט פרנסיס שבסקרמנטו. לאחר סיום התיכון למד/ה קולנוע שבקליפורניה.
קריירה ספורטיבית.
טיפטון החל/ה להתאמן בהחלקה אמנותית על קרח כבר מגיל צעיר מאוד. בהמשך השתתפ/ה ארבע פעמים באליפות ארצות הברית להחלקה אמנותית על קרח ויחד עם פיליפ קוק (Phillip Cooke) זכה/תה פעמיים בתחרות האזורית. כמו כן השתתפ/ה פעמיים באליפות החלקה אמנותית לצעירים . ב-2004 פרש/ה מהחלקה.
קריירה.
דוגמנות.
ב-2008 הצטרפ/ה טיפטון לסוכנות הדוגמנות I Model &amp; Talent שבלוס אנג'לס ודיגמנ/ה מטעמה ב"שבוע האופנה בלוס אנג'לס" . בספטמבר אותה שנה השתתפ/ה בעונה ה-11 של הטופ מודל הבאה והגיע/ה למקום השלישי הכללי.
לאחר תחרות זו חתמ/ה טיפטון על חוזה עם סוכנות הדוגמנים פורד מודלס בלוס אנג'לס ועם "סוכנות האמנים אברמס" (Abrams Artists Agency) והופיע/ה מטעמם בעיתוני האופנה "מארי קלייר" , "סבנטין" , "מקסים" ו"ווג" וכן בפרסומות לחברות האופנה "Forever 21", "גס" , גרן פורד (Geren Ford), סקינגרפט (Skingraft), דייוויד אלכסנדר (David Alexander) ואחרות.
משחק.
טיפטון החל/ה כבר ה-2008 להופיע בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה כמו המפץ הגדול אולם הפריצה המשמעותית הגיעה כשהופיע/ה ב-2011 בסרט הצרעה הירוקה ובהמשך אותה שנה בסרט טיפש, מטורף, מאוהב. טיפטון שיחק/ה בתפקידי משנה בסרטים נוספים וב-2014 קיבל/ה את התפקיד המרכזי הראשון בסרט סטוץ כפול.
במקביל למשחק בסרטים הופיע/ה טיפטון בטלוויזיה כשבחלק מהמקרים שיחק/ה בתפקיד עצמו/ה ובחלק מהמקרים גילמ/ה דמות.
חיים אישיים.
בשלהי 2013 בישר/ה טיפטון על אירוסיה למפיק הקולנוע אהרון מקמנוס (Aaron McManus) לאחר 6 שנות חברות. 6 חודשים לאחר האירוסין נפרדו השניים.
במהלך 2021 יצא/ה מהארון כקוויר/ית וא-בינארי/ת.
צלוביוז
צלוביוז (באנגלית: Cellobiose) הוא דו-סוכר, המורכב משתי מולקולות גלוקוז הקשורות בקשר גליקוזידי ביתא 1–4. במולקולת צלוביוז 8 קבוצות כהל (OH) ולכן יוצר הרבה קשרי מימן בתוך המולקולה ועם מולקולות שכנות.
ניתן להפיק צלוביוז מפירוק אנזימטי של תאית וחומרים עתירי תאית כדוגמת סיבי כותנה או נייר.
תחנת ספורטיבנאיה
תחנת ספורטיבנאיה (ברוסית: Спортивная) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע חמובניקי קרויה על שם זירת הספורט לוז'ניקי.
תחנת ספורטיבנאיה נפתחה ב-1 במאי 1957 והיא קשורה במעבר עם תחנת לוז'ניקי של הטבעת המרכזית של מוסקבה.
בקרבת מקום התחנה נמצא הרכבל המוסקבאי ומנזר נובודוויצ'י.
יונדאי באיון
יונדאי באיון (באנגלית: Hyundai Bayon) היא מכונית משפחתית במרכב קרוסאובר בעלת חמש דלתות, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור לשוק האירופי משנת 2021. היא הוצגה במרץ 2021 והגיעה לישראל ב-1 באוגוסט 2022. הבאיון היא הקרוסאובר הקטן ביותר של יונדאי וממוקמת מתחת ליונדאי קונה והיונדאי וניו. היא מבוססת בעיקרה על היונדאי i20.
הבאיון מחליף את הוניו שלא שווק בשוק הארופי ומשווק בישראל עם הבאיון.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה הבאיון מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות.
עיצוב.
העיצוב מבוסס בעיקרו על היונדאי i20 דור שלישי שהוצגה במרץ 2020, היא הוגבהה מעט מה-i20 כדי שייווצר מרכב קרוסאובר.
מפרט טכני.
הבאיון משווקת עם מנועי בנזין בנפחי 1.2 ליטר המספק 84 כ"ס, 1.0 ליטר טורבו המספק 100 כ"ס, 1.0 ליטר טורבו 120 כ"ס. למנוע ה-1.2 ליטר תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים, למנוע ה-1.0 ליטר טורבו תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים, למנוע ה-1.0 ליטר טורבו תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. את מנועי ה-1.0 ליטר טורבו ניתן לקבל עם מערכת מיקרו-היברידית המפחיתה את צריכת הדלק.
יוחנן גוש חלב
יוחנן גוש חלב (בשם קודם יאנוש גיסקלאי במקור דוד וידר בהונגרית: Giszkalay János; מקום הולדתו לא מצוין, ייתכן ניטרה, 3 באפריל 1886 – חיפה, 4 באפריל 1951) היה סופר יהודי-הונגרי, משורר, מחזאי, מתרגם, עורך עיתון, מוציא לאור, איש ציבור, פוליטיקאי, אחד הנציגים הספרותיים המשמעותיים ביותר של הציונות ההונגרית.
ביוגרפיה.
שלמה וידר, היסטוריון ספרות ומורה בגימנסיה היהודית של בודפשט היה אחיו של יוחנן גוש חלב וגם הוא עלה ארצה אחרי השואה. וידר היה גם מהעורכים של הלקסיקון יהודי הונגרי. מאמריו וסיפוריו הקצרים של יוחנן גוש חלב (יאנוש גיסקלאי) פורסמו בעיתונים יהודיים בבודפשט תחת השם ארדה"." הוא המחבר של שיר השבועה הציונית העממית שהתחילה ב"ידיים לשמיים, מי שגבר, מי שאמיץ". בגלל דעות שהביע במאמרי מערכת הוציאה הפרקליטות ההונגרית צו מעצר נגדו, ממנו ברח לרומניה. הבחירה בשמו ההונגרי (במקום דוד וידר) אינה מקרית. יוחנן מגוש חלב בתרגון להונגרית הוא: יאנוש גיסקלאי, הגיבור העממי מהגליל, מגוש חלב, במאה הראשונה לספירה. יאנוש גיסקלאי, הסופר, עלה והתיישב בארץ ישראל בשנת 1939 תשע שנים לפני הקמת המדינה ושינה את שמו ליוחנן גוש חלב. סופר עליו בהונגריה כך: « יאנוש גיסקלאי, נסע לארץ ישראל (פלסטינה) לפני כמה שנים. אומרים שהפך לרועה צאן וכעת רועה עדר כבשים באחד מעמקי חברון ». כך כתב עליו הסופר ארנה ליגטי (מקודם: ליכטנשטיין) שניספה בשואה ב"תחת משקל הדקל. חיי הרוח של דור. 22 שנים בגורל של מיעוטים (עידן הגבורה 1919-1925), בספר שפורסם בקלוז' בשנת 1941.
נפטר בשלוש באפריל 1951 ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל שבחיפה.
עבודת העריכה שלו.
גוש חלב עבד כחבר הנהלה במגזין אוי קלט (מזרח חדש), שנוסד בשנת 1918 בקלוז' כעיתון יהודי בשפה ההונגרית ((בלה סקיי, אילש קוצר, פטר אויווארי (מקודם: גרוסמן), אימרה סבו, שאנדור בן עמי, לאסלו שאלאמון, הלל דנציג וכו' היו ממקומיו ומכותביו)). בשנת 1926 הפך לעורך הראשי של "אוי קלט"." בין 1934 לבין 1936 היה העורך הראשי של כתב העת קזאירט (Kézirat) הספרותי והחברתי שפורסם בלוגוז'.
חיים ציבוריים ופוליטיקה.