לאור ההפרזות והמוזרויות באופיו של נייתן, יחד עם יכולתו המוזיקלית המוגבלת, קל לפטור אותו כחריג תמהוני וחסר עניין. אין ספק, שאלמלא קשריו עם ביירון, היה נשכח כליל. אבל את מנגינות עבריות אפשר לראות רק כהישג ממשי; המוזיקה של נייתן לאסופת השירים יצאה לאור באנגליה שוב ושוב, לפחות עד שנות ה-50 של המאה ה-19 ונודעה ברחבי אירופה.
יתרה מזו, נייתן יכול לטעון, במידה מסוימת, לזכות ראשונים כ"מוליד" הטקסטים של ביירון. לא זו בלבד, שטקסטים אלה הפיצו רוח פילושמית בחוגים תרבותיים (למעשה, אפשר שלהם נודעה הפופולריות האמיתית הרבה ביותר במכלול יצירתו של ביירון), אלא שהם שימשו גם בסיס ליצירותיהם של מלחינים רבים אחרים במאה ה-19, הן יהודים (פליקס מנדלסון, פאני מנדלסון, יואכים והן נוצרים (שומאן, לווה, מוסורגסקי, באלאקירב ועוד).
לכתביו של נייתן על מוזיקה לא הייתה השפעה ישירה של ממש, היקף מכירותיהם היה קטן והם לא זכו לביקורת רצינית בעיתונות. סגנונו ויהירותו מעוררים צחוק ועל התובנות שלו, המרשימות לעיתים, בנושאי מוזיקה יהודית מעיבים מקרים רבים פי כמה של שגיאות וגילויי בערות. ועם זאת, כמקרה בודד, הצליח למקד את תשומת הלב בנושא, שהיה אותו זמן במרכז העניין של תנועת האינטלקטואלים בגרמניה: תיחום וקידום של תרבות יהודית אמיתית, שיוכלו להציג את היהודים כ"עם" (Volk) - לפי יוהאן גוטפריד הרדר - בזכותם הם. נראה שאותה רוח עצמה הניעה את עבודתו החלוצית במוזיקה של הילידים האוסטרליים.
לבסוף, סירובו הבלתי-מתפשר של נייתן להודות בתבוסה בחייו בנכר - ללא ספק השווה את עצמו אל ביירון גיבורו - והעבודה שעשה בהבאת המוזיקה הילידית אל אולמות הקונצרטים ואל דפי המחקר, מצדיקים את הצגתו בחוגי המוזיקולוגים של חצי הכדור הדרומי כ"אבי המוזיקה האוסטרלית".
אנדרו גייז
אנדרו בארי קאסון גייז (באנגלית: Andrew Barry Casson Gaze; נולד ב-24 ביולי 1965 במלבורן, ויקטוריה) הוא כדורסלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדות הרכז והקלע ושימש כקפטן נבחרת אוסטרליה בשנים 1994-2000. גייז הוא של ה-NBL בכל הזמנים והשחקן המצליח בתולדות הליגה.
הישגיו האישיים של גייז ב-NBL כוללים שבע זכיות בתואר ה-MVP של העונה, שמונה זכיות בתואר השחקן היעיל ביותר, 10 זכיות בתואר מלך הסלים, זכייה בתואר רוקי השנה וזכייה אחת בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר ב-1989. את נבחרת אוסטרליה הוביל לשבע זכיות באליפות אוקיאניה, למקום החמישי באליפות העולם 1994 ושלוש פעמים למקום הרביעי במשחקים האולימפיים (סיאול 1988, אטלנטה 1996 וסידני 2000) ונבחר שש פעמים לשחקן השנה בנבחרת.
לגייז 22 עונות ולמעלה מ-600 משחקים במדי מלבורן טייגרס. ב-1994 הוחתם בוושינגטון בולטס מה-NBA, אך שוחרר לאחר שבעה משחקים בלבד. ב-1998 הצטרף לסן אנטוניו ספרס וזכה עימה באליפות ה-NBA.
קריירה קבוצתית.
לאחר קריירה מוצלחת בליגת בתי הספר התיכוניים באוסטרליה, עלה גייז בשנת 1984 לקבוצה הבוגרת של מלבורן טייגרס מה-NBL, אותה אימן אביו לינדזי גייז. כבר בעונתו הראשונה בליגה קלע 29.1 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר רוקי השנה בליגה. בסיום עונת 1988 התקבל לאוניברסיטת סיטון הול ובעונה אחת במדיה, הוביל אותה לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסידה סיטון הול לאוניברסיטת מישיגן לאחר הארכה. למרות הצלחתו הרבה בשנותיו הראשונות ככדורסלן, לא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA לשנת 1989 ולכן חזר למלבורן טייגרס. בעונת 1991, נבחר לראשונה בקריירה ל-MVP של העונה ב-NBL. בסיום עונה זו יצא לראשונה לאירופה וחתם בקבוצת הליגה האיטלקית אודינה, אותה עזב כבר בסיום עונת 1991/1992 וחזר למלבורן.
שלוש השנים הבאות (1992–1994) היו שנות השיא של גייז בקריירה. בכולן הוא זכה בתואר מלך הסלים של ה-NBL, ב- וב- זכה בתואר ה-MVP של הליגה וב- הוביל את מלבורן לראשונה בקריירה לאליפות ה-NBL. לאחר שהפך לכוכב המוביל של הכדורסל האוסטרלי גם בזכות הופעותיו במדי נבחרת אוסטרליה, הוחתם בשנת 1994 בקבוצת ה-NBA וושינגטון בולטס, אך נחתך מסגל הקבוצה לאחר שבעה משחקים בלבד, בהם קלע 3.1 נקודות והוריד כדור חוזר אחד בממוצע. לאחר מכן שב לאירופה וחתם באפולון פטרס היוונית, בה שיחק עד לסיום העונה. עם תחילת עונת שב למלבורן ובארבע העונות הבאות שלו ב-NBL, זכה ארבע פעמים בתואר ה-MVP של העונה, שלוש פעמים בתואר מלך הסלים של הליגה והוביל את מלבורן בשנת 1997 לאליפות שנייה בתקופתו.
בעונת , שוב יצא ל-NBA והוחתם בקבוצת סן אנטוניו ספרס, אותה הובילו באותן השנים דייוויד רובינסון וטים דאנקן. בגלל הפרסום המועט לה זוכה ה-NBL, לא קיבל דקות משחק רבות. באמצעה של העונה, נפצע גייז והושבת להמשך העונה. בגלל הפציעה לא נרשם בסגלה של סן אנטוניו לקראת הפלייאוף, בו זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA. לאחר עונת השפל בסן אנטוניו, שב למלבורן לעוד שש עונות שלאחריהן פרש מכדורסל.
גייז הוא מלך הסלים של ה-NBL בכל הזמנים עם 18,908 נקודות ב-612 משחקי ליגה.
נבחרת לאומית.
לאחר עונת רוקי מוצלחת ב-NBL, זומן גייז לסגל נבחרת אוסטרליה לקראת אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984, שם הוביל את אוסטרליה למקום השביעי. שנה לאחר מכן הוביל את אוסטרליה לזכייה באליפות אוקיאניה. בשנים שלאחר מכן הוביל את אוסטרליה לשש זכיות נוספות באליפות אוקיאניה בין השנים 1987-1997.
ב-1986 השתתף עימה באליפות העולם שנערכה במדריד. לאחר מכן השתתף עימה בעוד ארבע אליפויות עולם, כאשר ב-1994 הוא אף מוביל אותה למקום החמישי, הישג השיא שלה בטורניר וזוכה בתואר מלך הסלים של האליפות. עוד לפני אליפות זו קיבל את תפקיד הקפטן של הנבחרת.
באולימפיאדת סיאול 1988 הוביל גייז את נבחרת אוסטרליה למקום הרביעי, הישג השיא של אוסטרליה במשחקים האולימפיים, אליו הגיעה הנבחרת גם באולימפיאדת אטלנטה 1996. כמו כן, הוביל את הנבחרת להישג מצוין גם באולימפיאדת ברצלונה 1992, בו סיימה אוסטרליה במקום השישי.
בשנת 2000, נשא את דגל המשלחת האוסטרלית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סידני. במשחקים עצמם, שוב הוביל את אוסטרליה למקום הרביעי. לאחר הטורניר הודיע גייז על פרישה מהנבחרת כשלזכותו 287 משחקים בינלאומיים.
גייז הוא שיאן ההופעות של נבחרת אוסטרליה במשחקים האולימפיים, עם חמש הופעות בין השנים 1984-2000. כמו כן, נבחר שש פעמים לשחקן השנה בנבחרת.
חסידות סלאנים
מאיור דומוס
6 (אלבום)
6 הוא אלבומה השישי במספר של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש, ואלבום האולפן החמישי. האלבום יצא בפברואר 2010 על ידי חברת התקליטים התו השמיני בהפקתו המוזיקלית של יוסי פיין, שהפיק את רוב אלבומי ההרכב.
האלבום "6" הוא הראשון של הדג נחש שבו משולבות רצועות באנגלית, בהן פונה הלהקה לקהל דובר האנגלית, במטרה להציג את המציאות בישראל. כמו כן נכלל באלבום שיר קצר בערבית בשם "ערבי 16", שנכלל כשיר מוסתר לאחר סוף השיר "בסלון של סלומון".
את השיר "סופר גרוב (intro)" הפותח את האלבום שר לירון לב.
הסינגל הראשון שיצא מהאלבום הוא גרסת כיסוי לשיר של הראפר פישי הגדול - "עוד אח אחד", עם תוספות טקסט מאת חברי הלהקה. אחריו יצא הסינגל "שיר נחמה", בו התארח הגיטריסט יהודה קיסר. שני השירים זכו להצלחה גדולה, והגיעו לראש מצעדי הפזמונים. גם הסינגלים הבאים, "אני מאמין" ו"לא מספיק", זכו להצלחה. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב על מכירת מעל 20,000 עותקים.
מבצעים.
חברי הלהקה:
אורחים:
Incubus
Travis
מורין סטייפלטון
לואיס מורין סטייפלטון (באנגלית: Lois Maureen Stapleton; 21 ביוני 1925 - 13 במרץ 2006) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1981 על תפקידה בסרט "אדומים", זכתה בפרס גלובוס הזהב, בפרס אמי ובפרס הטוני.
ביוגרפיה.
סטייפלטון נולדה בעיר טרוי שבמדינת ניו יורק. סטייפלטון הייתה קתולית. הוריה של סטייפלטון, איירין וג'ון סטייפלטון, נפרדו כאשר הייתה ילדה.
כשהגיעה לגיל 18 עברה סטפלטון לעיר ניו יורק, שם עבדה כדוגמנית. ב-1946 הופיעה בברודוויי במחזה "The Playboy of the Western World". סטייפלטון זכתה בפרס הטוני בשנת 1951 על תפקידה במחזה של טנסי ויליאמס "השושנה המקועקעת".
ב-1958 זכתה סטייפלטון בפרס באפט"א ובפרס גלובוס הזהב על הופעתה הקולנועית הראשונה בסרט "לבבות בודדים". היא הופיעה בסדרה הטלוויזיונית "כל אנשי המלך" המבוססת על סיפור של רוברט פן וורן. את פרס אמי הראשון שלה קיבלה סטייפלטון בשנת 1967 על הופעתה בסרט "Among the Paths to Eden".
ב-1960 שיחקה בסרט המין הנמלט על פי המחזה של טנסי ויליאמס "אורפאוס בשאול". ב-1963 שיחקה בסרט המוזיקלי "ביי ביי בירדי" לצידו של דיק ואן דייק.
בשנת 1970 שיחקה סטייפלטון במותחן המצליח נמל תעופה (1970). בזכות תפקידה המשני בסרט בתור אינז גרארו זכתה סטייפלטון בפרס גלובוס הזהב. בשנה שלאחר מכן השתתפה בגרסה הקולנועית למחזהו של ניל סיימון מלון פלאזה".
ב-1978 עבדה סטייפלטון תחת בימויו של וודי אלן ב"רגשות". בסרט גילמה סטייפלטון את דמותה של פרל. בשנת 1981 זכתה סטייפלטון בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה הכריזמטי ב"אדומים", דרמה ביוגרפית של וורן בייטי. בסרט גילמה סטייפלטון את דמותה ההיסטורית של אמה גולדמן, פילוסופית ופעילה חברתית אמריקאית-רוסייה ממוצא יהודי הידועה בכינויה "אמה האדומה". על תפקידה זה קיבלה גם את פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.