הכוחות העות'מאניים בפיקודו של אחמד איזת פאשה הורכבו מוותיקים יוצאי מערכת גליפולי. הם היו אמורים לעקוף את הרוסים בביטליס לפני סוף מרץ, אך התקשורת הייתה איומה וחיילים נאלצו לצעוד מאנקרה במשך חודש. המתקפה (המאוחרת) של הצבא הטורקי החלה ב-2 באוגוסט 1916 והחזירה בהצלחה את ביטליס (ומוש) אך איבדה שטחים אחרים באזור הפרת בפני הרוסים. ב-24 באוגוסט כבשו הכוחות הרוסים את מוש ואת ביטליס. העות'מאנים ספגו 34,000 אבדות, כמחצית מהם שבויים.
בקשסנטאנדראש
בקשסנטאנדראש (בהונגרית: Békésszentandrás) הוא כפר גדול במחוז בקש, שבנפת סרווש.
מיקום.
היישוב ממוקם בשער המערבי של מחוז בקש, 5 ק"מ ממערב לעיר בת ה-15,000 תושבים סרווש. מיקומו של היישוב נקבע במידה רבה על ידי העובדה כי האגם (למעשה) החמישי בגודלו בהונגריה שנוצר מענף "מת" של הנהר שלושת הקרש נמצא כיום בשטחו של הכפר. לכן, רבים רואים בו את הכפר היפה ביותר במישור ההונגרי הגדול. יש יותר מ-500 בתי נופש של סוף שבוע ביישוב, בעיקר לאורך המים של האגם הזה שנוצר, כך שהוא מעניק אופי תיירותי רציני ליישוב. השכנים: מזטור מהצפון - סרווש מהמזרח, סנטש מהדרום. יש גם קשר קל עם הגבול האדמיניסטרטיבי שלשל קונסנטמארטון. בהונגריה, בקשסנטאנדרש הוא בין היישובים שכמות המשקעים בו הוא הקטן ביותר.
נגישות.
הכביש הראשי 44 לאורך מסלול קצ'קמט - בקשצ'אבה - גיולה עובר בכפר הגדול, ולכן זהו נתיב הגישה הברור ביותר מהערים הגדולות יותר של קצ'קמט ובקש.
היסטוריה.
ימי הביניים.
בקשסנטאנדראש בשם סנטאנדראש (Szentandrás) היה מיושב כבר בעידן ארפאד (היישוב נקרא על שם השליח אנדראס הקדוש שכנסייה הוקמה לכבודו כבר במאה ה-13. שם היישוב הוזכר לראשונה בתעודות בשנת 1297 בצורה של אנדרה (Andree) ולאחר מכן בשנת 1329 כ-Zenthonduryas, בשנת 1330 כ-Zenthandreas. בשנת 1504 הוא נכתב בשם Túr-Szentandrás.
היישוב שהיה סביב הכנסייה הפך כנראה לא מיושב במהלך הפלישה המונגולית לאירופה.
הכיבוש הטורקי.
בתקופת השלטון הטורקי בשנת 1596, יחד עם יישובים רבים אחרים במישור הגדול הדרומי, נהרסה גם סנטאנדראש. מאוחר יותר יושב מחדש, אך בשנת 1648 הוא מוזכר רק ככפר קטן.
בעל הבית הטורקי היה הסולטאן בעצמו ולכן כל האזור השתייך לאחוזות ה"האס" כביכול (בסיווג האדמות המינהלי-צבאי העות'מאני, האס היה אחוזה עם הכנסות) ולכן גורלו היה נסבל יותר מזה של הכפרים האחרים, שם בעלי הבית הטורקים השתנו לעיתים קרובות. מצד שני, גם נסיכי טרנסילבניה ההונגרים ראו בכפר את תחום סמכותם ולכן העניקו אותו לחסידיהם, מבלי לקחת בחשבון את זכויותיהם של בעלי האדמות הקודמים.
המאות 18–19.
התושבים הראשונים של הכפר השהתיישבו מחדש והגיעו לשם בשנת 1719, בעיקר מהכפר הגדול קבה. בשנת 1722 הצטרפו אליהם משפחות חדשות, אך אפילו בשנת 1725 הכפר כלל רק 25 משפחות צמיתות. הכפר הוכה שוב במגפת הדבר של 1739 כאשר 228 מתושביו מתו. בשנת 1742 התיישבו סלאבונים לותרניים בסנטאנדראש, עם אוכלוסייה מעורבת בהונגרים.
המאה ה-20.
בין שתי מלחמות העולם סיפק מפעל האריגה גאסנר עבודות למקומיים. המפעל שוכן בבניין הטירה.
קהילה יהודית.
בשנת 1880 חיו בכפר 215 יהודים שרובם עזבו ובשנת 1930 חיו בכפר רק 50. בשואה הושמדה כל האוכלוסייה היהודית הקטנה של בקשסנטאנדראש.
וילאייט ביטליס
וילאייט ביטליס (בטורקית עות'מאנית: ولایت بتليس) היה מחוז מנהלי מהרמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית. לפני המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) האזור היה חלק מווילאייט ארזורום, ולאחר המלחמה הוקם הווילאייט על ידי השער הנשגב. זה היה אחד מששת הווילאייטים הארמניים של האימפריה.
בתחילת המאה ה-20, על פי הדיווחים, כלל המחוז שטח של , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 388,625 נפש. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.
ביטליס ומוש נכללו בעבר באיילט ארזורום. בשנת 1875 הם נותקו ויצרו וילאייט נפרדת. הסנג'ק של סירט הצטרף לווילאייט ביטליס מווילאייט דירבקיר בשנים 1883–1884.
חטיבות מנהליות.
הסנג'קים של וילאייט ביטליס:
בשארה אלראעי
שמעון ליברטי
שמעון ליברטי (נולד בכ"ט באב ה'תשנ"ד ; 5 באוגוסט 1994), הוא עיתונאי, סופר ופובליציסט חרדי-ישראלי.
ביוגרפיה.
ליברטי נולד בירושלים למאיר ושמחה. התחנך במוסדות חינוך חרדים ספרדים, ולמד בישיבות 'יקירי ירושלים' ו'באר התלמוד'.
את דרכו התקשורתית החל בשנת 2013, כשנמנה עם צוות ההקמה של אתר 'חרדים10', בו שימש ככתב מוניציפלי ובהמשך כעורך. לקראת הבחירות לכנסת העשרים, מונה לעורך משנה באתר כיכר השבת. בהמשך עבר לרשת 'קו עיתונות', וכיהן כעורך אתר 'כל הזמן' וכבעל טור במקומוני הרשת.
בשנת 2017, עם הקמת עיתון 'הדרך', ביטאון תנועת ש"ס, החל לכתוב בעיתון, ככתב ופרשן פוליטי, ובעל טור פובליציסטי קבוע בעמודי המגזין וכן בעמודי החדשות.
ליברטי פרסם במהלך השנים מספר ראיונות בלעדיים, בהם עם הרב שלום כהן נשיא מועצת חכמי התורה, זאת לצד סדרת כתבות העוסקות בתרבות המזרחית ושירת 'תור הזהב'.
לצד כתיבתו הקבועה, הוא מתארח כמגיש וכפרשן בתוכניות רדיו ובקווי חדשות במגזר החרדי, ומפרסם טורים ומאמרים בבמות שונות.
נשוי ואב לארבעה, מתגורר בירושלים.
שמלת השבת של חנה'לה (סרט, 2021)
שמלת השבת של חנה'לה סרט חינוכי ומוזיקלי ישראלי לילדים המבוסס על הספר "שמלת השבת של חנה'לה" מאת יצחק דמיאל. הסרט יצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 2021. בסרט מככבים מיכל הקטנה, שירן סנדל, נואל ברקוביץ', מיכאל גבעתי, חני נחמיאס, חיים זנאתי, דורית רנוב, יפית אטיאס ושלמה וישינסקי. את הסרט ביים רני מגר.
עלילה.
העלילה מתרחשת אי שם בכפר אבן ציורי בתקופת העלייה השנייה (ראשית המאה ה-20), מושבה חקלאית גלילית, נטולת כל סימני טכנולוגיה, קהילה חמה של עובדי אדמה יהודים חלוצים, שנאבקים להצליח ולהתפרנס ממלאכת עיבוד האדמה. לצידם של האיכרים מתגוררות גם משפחות הפקידים האמידות, בעלי האמצעים והאדמות, יהודים בורגנים, שמתייחסים לכל המעשה החלוצי כאל פרויקט כלכלי גרידא. זהו בוקר יום שישי, חנה'לה, נערה צעירה נעימה ואדיבה, ביתה של שרה'לה, הכובסת של המושבה ושל חיים, איכר חלוץ קשה יום, עוזרת להוריה בהכנות לקראת השבת. משפחתה של חנה'לה היא הענייה מכל המשפחות ולחנה'לה אין אפילו שמלת שבת לבנה. למרות כל זאת חנה'לה היא ילדה מאוד אהובה ומקובלת על חבריה ואף זוכה להתעניינות מיוחדת מצדו של יונתן, נער טוב מראה וטוב לבב שהוא גם בנה של גיטל בעלת האדמות, עשירת המושבה היהירה והחמדנית וגם אימן של צילי וגילי צמד אחיות מרושעות שלא מפספסות אף הזדמנות ללעוג לחנה'לה ולילדי האיכרים העניים.
זהו יום מיוחד, חנה'לה מקבלת מהוריה מתנה יקרה, שמלת שבת לבנה, שרה'לה תפרה אותה משמלת הכלולות שלה, חנה'לה מאושרת ולא יודעת שמצבם הכלכלי של הוריה חמור משחשבה, גיטל מבקרת בבית הוריה ומתרה שאם עד צאת השבת הם לא ישלמו את חובם, הם יפונו מביתם. לבושה בשמלת השבת החדשה יוצאת חנה'לה בשליחות אמא אל החווה של הדוד משה, יונתן, צילי וגילי מצטרפות אליה למסע, כשכל מטרתן של התאומות הוא להצליח ללכלך את השמלה הלבנה של חנהל'ה. ביחד הם עוברים שלל הרפתקאות וחוויות ולבסוף מצליחים לחזור אל המושבה ממש לפני כניסת השבת אלא שאז הם נתקלים בנחמן מוכר הפחמים, קשיש זעפן ובודד אימת ילדי המושבה, ערמת פחם קורסת על נחמן והוא זקוק לעזרה. חנה'לה מחליטה לעזור, אך המחיר כבד, שמלת השבת שלה מתלכלכת ונהרסת. בצר לה וכשהמצב נראה אבוד, פונה אליה הירח וניסים מתחילים להתרחש ועד כניסת השבת הכל בא על מקומו בשלום.
הר לקוונט
הר לקוונט או הר לקואנט (באנגלית: Mount Lecointe) הוא הר בולט ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 3,620 מטרים מעל פני הים; הר לקוונט הוא ההר ה-81 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר הוא האמצעי מבין שלושה הקרם סמוכים, במרחק של 83.3 קילומטרים ממדף הקרח רוס.
ההר ממוקם 5 קילומטרים צפונית להר רבוט; ההר ממוקם 50 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר מרקהאם.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.
ההר נקרא על שמו של לוטננט ז'ורז' לקוונט (Georges Lecointe), שהיה סגן מפקד המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
יסמין ורדימון
יסמין ורדימון (נולדה ב-1971) היא כוריאוגרפית, רקדנית ומנהלת אמנותית, ילידת ישראל, הפועלת ב. בשנת 1998, הקימה להקת מחול משלה בבריטניה -Jasmin Vardimon Company. ורדימון היא אמן עמית של תיאטרון סאדלרס וולס, מאז 2006.
ביוגרפיה.
ורדימון נולדה בקיבוץ עין החורש, אביה נדב ורדימון, היה המנהל האמנותי של מועדון צוותא בתל אביב. היא החלה לרקוד בגיל 14, ואחרי הצבא הצטרפה ללהקת המחול הקיבוצית בה הייתה חברה חמש שנים. המנהלת האמנותית של הלקה, יהודית ארנון, הציעה לורדימון ליצור כוראוגרפיות לרקדני הלהקה. אחת מהיצירות שלה, "אקו לא שמה", זכתה בפרס הראשון בתחרות שהתקיימה במרכז סוזאן דלל ב-1995, ואורגנה בידי המועצה הבריטית (British Council). הפרס כלל ביקור בן חודש בלונדון והשתתפות בפסטיבל מחול. לאחר מכן עזבה את להקת המחול הקיבוצית ועברה לאירופה, שם עבדה בתור רקדנית במספר פרויקטים בצרפת, שווייץ ואנגליה.