משנות ה-40 של המאה ה-19 היה גיל הקבלה של קדטים המיועדים לפיקוד בים בין 12 ל-13, וההכשרה כללה שתי שנות לימודים עיוניים, במהלכן נשאו החניכים דרגות קדטים של הצי. אלו מביניהם שהצטיינו בלימודים, בימאות ובהתנהגות יכלו לזכות לאחר הבחינה הסופית בפטור של עד שנה מן הוותק הימי הנדרש (Sea time), ובנוסף לזאת לקבל דרגת מידשיפמן מיד עם סיום לימודיהם במכללה. בתום הלימודים במכללה שרתו הקדטים שנה אחת באוניית אימונים מיוחדת. אחר כך הוענקה להם דרגת מידשיפמן, והם הוצבו לשירות של שנתיים נוספות באחת מאוניות הצי. מגורי המידשיפמנים היו בחדר הנשק, הם עשו משמרות, הפעילו את סירות האונייה, ומדי יום קיבלו שיעורים בנווטות. לאחר סך חמש שנות הכשרה ובהגיעם לגיל 19 רשאים היו המידשיפמנים לגשת לבחינה ללפטננט. מידשיפמן שעבר את הבחינה קיבל דרגת תת-לפטננט והוצב במכללה הימית המלכותית בגריניץ', שנפתחה ב-1873 כ"אוניברסיטה של הצי המלחמתי".
מ-1903 ואילך התנהלה ההכשרה של קדטים שנועדו לשמש כקציני מכונה ימיים על פי תוכנית סלבורן-פישר שיזם אדמירל ג'ון פישר. קודם לכן הוכשרו קדטי מכונה בנפרד מהאחרים במכללה המלכותית להנדסה ימית בקִייֶם שבדבון, שנסגרה ב-1910. ב-1903 נפתחה מכינה במכללה הימית המלכותית באוסבורן, שהיה לפנים בית המגורים החביב על המלכה ויקטוריה אך לא על יורשה אדוארד השביעי, שהעניק אותו במתנה למדינה ב-1902. בתחילה כללה ההכשרה שתי שנות לימוד כקדטים באוסבורן ושנתיים נוספות בדרטמות', ולימים ארבע שנים בדרטמות' ולאחריהן כשלוש שנות שירות בים כמידשיפמנים קודם שהועלו לדרגת תת-לפטננט. ב-1905 הושלמה בנייתו של מבנה חדש בחוף שהחליף את אוניית האימונים "בריטניה" ונקרא "המכללה הימית המלכותית בריטניה". ב-1913, עקב הדרישה הגוברת לקצינים, הוחל בגיוס נערים בני 18 בוגרי בתי ספר עצמאיים (Public schools). גיוס זה נקרא "גיוס מיוחד" (Special Entry), והוא נוהל בנפרד מגיוס הקדטים של תוכנית סלבורן-פישר, שנקרא "גיוס רגיל" (Common Entry). הקדטים מן הגיוס המיוחד קיבלו הכשרה של כ-6 חודשים קודם שצורפו לאוניות כמידשיפמנים. כשפרצה ב-1914 מלחמת העולם הראשונה, גויסו מיד כל הקדטים בדרטמות' לצי המילואים כמידשיפמנים. לשניים מהם, ג'ורג' דְרוּרִי ווילפרד מלסון, הוענק עיטור צלב ויקטוריה, הגבוה בעיטורי הגבורה של חבר העמים הבריטי, על אומץ לבם במהלך הנחיתה בכף הלס. ההתנגדות לתוכנית סלבורן-פישר הובילה אחרי המלחמה להפרדה מחדש בין קציני סיפון (פיקוד) לקציני מכונה, אך הגיוס המשותף והגיוס המיוחד הוסיפו להתקיים.
לאחר מלחמת העולם השנייה יושמו רפורמות נוספות להעלאת איכות הקצינים בצי המלכותי, שהושפעו מרמת הקצינים שהפיקה תוכנית הגיוס המיוחד ומניסיונן של מדינות אחרות בהכשרת מועמדים לקצונה במתכונת אוניברסיטאית. ב-1949 הועלה גיל הגיוס למועמדים לקצונה ל-16, וב-1955 לגילאי 18 שלמדו שני מקצועות לפחות ברמה מתקדמת (A level). אחרי 1957 לא שירתו יותר מידשיפמנים בצי. ב-1972, עם ביטולה של דרגת הקדט, נעשו כל הקדטים למידשיפמנים.
הצי האמריקני מ-1845 ואילך.
הקונגרס אישר רשמית את הקמת האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ב-1802, אך חלפו קרוב ל-50 שנים עד שאושרה הקמתו של בית ספר דומה להכשרת קצינים של הצי המלחמתי. הסיבה העיקרית לעיכוב הייתה העדפת ראשי הצי את שיטת השוליינות, שלהצדקתה הביאו כדוגמה קצינים מפורסמים כמו נלסון והקפטנים של מלחמת 1812 שלא למדו בבית ספר ימי פורמלי. ברם, אחרי פרשת סומרז הבין פיקוד הצי כי יש צורך לשנות את שיטת הכשרת הקצינים ולעשותה יעילה יותר.
ג'ורג' בנקרופט, שמונה למזכיר הצי המלחמתי ב-1845, החליט לפעול ללא צורך באישור הקונגרס, וייסד אקדמיה חדשה לקצינים. הוא הקים מועצה בראשות קומודור פרי, שתפקידה לנסח תוכנית חדשה להכשרת קצינים ולהקים בפורט סברן הישן שבאנאפוליס מוסד חדש: האקדמיה הימית של ארצות הברית. מידשיפמנים למדו באקדמיה במשך ארבע שנים, ובכל קיץ התאמנו באוניות. מזמן זה ואילך מידשיפמן משמעו היה "מידשיפמן מוסמך" (Passed midshipman), וחניך באקדמיה הימית היה מידשיפמן-קדט (Cadet midshipman). דרגת סגן משנה (ensign) נוצרה ב-1862, ומידשיפמנים מוסמכים הועלו לדרגת סגן משנה כאשר התפנו מקומות עבורם.
ב-1865 הוקמה באקדמיה מגמת מכונאות קיטור, ובפעם הראשונה התקבלו אליה קדטים שיועדו לשמש קציני מכונות באוניות. ב-1874 שינה הקונגרס את תוכנית הלימודים, שכללה מאז ארבע שנות לימודים עיוניים ושנתיים נוספות של שירות בים באחת מאוניות הצי כמידשיפמן זוטר (Warrant midshipman) לפני ההתייצבות לבחינות. ב-1882 ביטל הקונגרס את ההפרדה בדרך ההכשרה של קדטי מכונה וסיפון, וקבע כי חניכים לקצונה ייקראו קדטים ימיים; ב-1902 חזרו להשתמש בשם "מידשיפמנים". על פי חוק של הקונגרס שאושר ב-1903 מותר לכל סנטור, חבר בית הנבחרים וציר בקונגרס למנות שני מידשיפמנים, שניים מטעם מחוז קולומביה וחמישה בכל שנה באופן כללי. הקונגרס אישר את מינויים של מידשיפמנים לסגני-משנה (Ensigns) ביום סיום לימודיהם, וביטל את הדרישה הקודמת לשירות בים בן שנתיים, לאחר סיום הלימודים, כקציני משנה (warrant officers).
ב-1930 קיבלה האקדמיה הימית הכרה כמוסד טכנולוגי מאושר. ב-1933 נתקבל חוק חדש שאיפשר לאקדמיות הימית, הצבאית וזו של משמר החופים להעניק תואר בוגר במדעים (MSc). בוגרי מחזור 1933 הם הראשונים שקיבלו תואר זה. ב-1937 ניתנה לנשיא האקדמיה הסמכות להעניק תואר בוגר במדעים לכל בוגרי האקדמיה שעודם בחיים.
ציי חבר העמים הבריטי.
במהלך המאה ה-20 הקימו הדומיניונים של האימפריה הבריטית ציי מלחמה משלהם, ומשום כך פשט השימוש בדרגת המידשיפמן גם למדינות נוספות. כיום היא בשימוש בציי אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, פקיסטן, הודו, סינגפור, סרי לנקה, בנגלדש וקניה. הדרגה הייתה קיימת לפנים גם בצי הקנדי עד 1968, אז אוחדו הצי, הצבא וחיל האוויר המלכותיים של קנדה, ודרגת המידשיפמן הוחלפה בדרגת קדט ימי.
הכינוי "סנוטי".
בעגה של הצי המלכותי הבריטי מכונה מידשיפמן לעיתים בשם "סנוטי" (Snotty, זב חוטם). על מקורו של הכינוי קיימות שתי גרסאות עממיות: האחת טוענת כי הכינוי נולד בשל חסרונן של ממחטות אצל המידשיפמנים, שנהגו על כן לנגב את אפם בשרוולי המעיל. לעיתים קרובות מזכירים את הנסיך ויליאם, לימים המלך ויליאם הרביעי, כדוגמה המובהקת לנוהג נפסד זה. גרסה אחרת טוענת, כי שלושת הכפתורים שהיו תפורים לפנים לשרווליות מעילי המידשיפמנים, הוספו כדי שלא יוכלו הם לנגב את חוטמם בשרוולי המעיל.
מידשיפמנים בציי בריטניה וארצות הברית בימינו.
הצי המלכותי הבריטי.
דרגת "מידשיפמן" בצי המלכותי בימינו היא דרגת הקצונה הנמוכה ביותר; היא מקבילה ללפטננט שני (Second lieutenant, סגן משנה) בצבא הבריטי ולקצין טיס (Pilot officer, סגן משנה) בחיל האוויר המלכותי, וגבוהה מכל דרגות החוגרים והנגדים. סימן הדרגה של מידשיפמן, שלא השתנה כמעט מאז ימי נפוליאון, נקרא "Turnback": פיסת בד לבן עם כפתור מוזהב וחצי לולאת חוט לבן שזור בכל אחד מצדי צווארון המעיל.
מועמדים לקצונה חייבים לעבור חמש בחינות בגרות (GCSE) לפחות, כולל אנגלית ומתמטיקה, ובנוסף לכך לצבור 180 יחידות לימוד (UCAS) לפחות ברמה-A (GCE Advanced Level), כשהציון בכל אחד מהמקצועות הוא מעל 45 נקודות UCAS. עליהם לעבור מבדקי קבלה הנמשכים יומיים וחצי ונקראים Admiralty Interview Board וכן בדיקה רפואית. אלו המצטרפים לצי כשבאמתחתם תואר בוגר אוניברסיטה, מקבלים דרגת לוטננט-משנה (Sub-lieutenant), והאחרים ללא תואר אוניברסיטאי מקבלים דרגת מידשיפמן.
ההכשרה הכללית הבסיסית (Initial Officer Training) של קציני הצי המלכותי נעשית במכללה הימית המלכותית בריטניה, והיא נמשכת עד שנה בהתאם למקצוע ההתמחות; כל המידשיפמנים לומדים לפחות שתי תקופות בנות 14 שבועות כל אחת. לאחר שהשלימו את הכשרתם הבסיסית, הן המידשיפמנים הן לוטננטי המשנה במכללה הימית המלכותית בריטניה אינם משתמשים בדרגותיהם הממשיות, אלא נושאים דרגת קדט קצונה (Officer cadet).
במהלך שבעת השבועות הראשונים להכשרתם מתמקדים הלימודים בהכרת המערכת הצבאית, בכישורי מנהיגות ועבודת צוות. בשבעת השבועות הבאים רוכשים הקדטים כישורים ימיים חיוניים הכוללים נווטות והכרת הסביבה הימית, לוחמה ימית והישרדות בסיסית בים. בשלב הלימודים השני רוכשים הקדטים ניסיון ימי התחלתי במשך עשרה שבועות באוניות הראשיות של הצי צוברים הקדטים עשרה שבועות של זמן ימי בסיסי כדירוגים זוטרים. עם השלמת ההתנסות הימית הראשונית (Initial Fleet Time) שבים הקדטים אל דרטמות' לארבעה שבועות, במהלכם הם משלימים את החובה הסופית של "תרגיל מנהיגות ימית" (Maritime Leadership Exercise, MARL) ומבקרים במשך שבוע במתקנים שונים של הצי המלכותי.
לאחר השלמת אימוני הקצונה הבסיסיים, עוברים הקדטים בוגרי האוניברסיטאות וקדטי הקצונה במגמות מכונה, לוגיסטיקה ותעופה אל שלב ההכשרה השני שלהם, המתבצע במקומות שונים בצי. מידשיפמנים המתמחים בלוחמה נשארים במכללה ועוברים קורס קציני לוחמה בסיסי; הקורס מהווה חלק מלימודי התעודה במדעים ימיים (השקולים לשני שלישים של תואר בוגר אוניברסיטה). הקצינים יכולים להשלים את התואר בלמידה מרחוק או באוניברסיטה הפתוחה, אך השגתו אינה חובה.
הצי וחיל הנחתים האמריקנים.