ב-1827 תואר רעב בארץ ישראל עקב ארבה: "הכביד חרפת רעב, שאשתקד עלה הארבה ויכס את עין הארץ... וכל העם מקצה נודדים ללחם".
חוקר הארץ אדוארד רובינסון סיפר כיצד נעשו ניסיונות נואשים לשרוף שדות כדי להשמיד את הארבה בעת הגעתו ב-1838, אך אף על פי כן הוא כיסה את פני הארץ.
ב-1845 חלף נחיל ארבה מעל ירושלים במשך 45 דקות אך לא ידוע על נזק שנגרם.
בשנת 1865 יש דיווח על ארבה "אשר כמוהו לא היה ולא יהיה. כל אחד גדול כציפורי שמים", והתוצאה הייתה כי "נכרת אוכל מפינו, כי אנו אין לנו לפה לא שומן ולא חמאה". בשנת 1866 שוב תקף הארבה, והשלטון הורה שכל אחד מהתושבים חייב לצאת לשדה ולהביא עמו משקל נתון של ארבה. התקפות נוספות של ארבה בארץ התרחשו בשנים: 1876 (ירושלים), 1892 (ביריחו), 1899 (בגליל, וכן בסביבות ירושלים וחברון) וב-1904 (בגליל ובנגב).
אחת מהשנים הקשות ביותר הייתה 1915, שבה צרות מלחמת העולם הראשונה התחברו להן עם האסון החקלאי של מכת הארבה.
כתב משה סמילנסקי:
כפי שמתאר יואל רפל, היעלמותו של נחיל ארבה לא הביאה עמה הקלה, שכן:
אהרון אהרונסון מונה אז על ידי המושל הצבאי למפקח הכללי למלחמה בארבה, אולם התפטר בסופו של דבר. אחרי שהשלטונות מצאו דרך להפיק כסף מהארבה, הם הטילו חובה על כל אדם שגילו עבר את 15 ללקט 20 ק"ג של ארבה או לשלם קנס בגובה לירה טורקית אחת.
מכה נוספת התרחשה ב-1928.
במאי 1945 פשט ארבה על שדות עמק הירדן בשער הגולן, מסדה והסביבה.
בנובמבר 1955 פשט הארבה על שדות הירק והמטעים של יישובי מערב הנגב והגיע צפונה עד קו חלץ-בית גוברין. ב-13 בנובמבר דווח על שלושה ריכוזים עיקריים: בית הגדי-סעד, גבים, דורות, ניר עם ובית גוברין. אנשי המחלקה להגנת הצומח פעלו לזהות את ריכוזי הארבה והפעילו לראשונה מטוסי ריסוס לחיסול להקות הארבה שזוהו. בהמשך התקדם הארבה והגיע לתל אביב. הוא נבלם עם בוא הימים הקרים של החורף.
ב-1988 נחיל ארבה נע מאפריקה לאזור אך נעצר בירדן.
בנובמבר 2004 נחילי הארבה הגיעו מגבולה הדרומי של ישראל, פשטו על אילת ואזור הערבה והגיעו עד לחופי ים המלח. פרטים נצפו גם באזור רמת הגולן.
במהלך מרץ 2013 הגיעו מספר נחילי ארבה גדולים מאזור הדלתא של הנילוס בצפון מצרים וחדרו לתחומי ישראל דרך צפון סיני לעבר הנגב המערבי והערבה. קבוצות קטנות יחסית התפשטו צפונה עד הגליל העליון. משרד החקלאות הקים מוקד מעקב אחר הארבה ודאג לריסוס אווירי וקרקעי של הנחילים לאחר שהתמקמו על הקרקע לחניית לילה.
בתחילת יוני נחילי הארבה המשיכו להגיע מכיוון סיני ופשטו על אילת וירוחם.
נחיל הארבה בקרן אפריקה.
ב-2020 פשט נחיל ארבה על סומליה, וגרם נזק לחקלאות המקומית. משם הנחיל המשיך לקניה ואתיופיה. מעריכים כי הנחיל, הכולל עד 150 מיליון חגבים לקמ"ר, צפוי להצפין ואם לא יטופלו, הם צפויים להתרבות פי 500 עד יוני. פגיעת הארבה בחקלאות עשויה לגרום לנדידת אוכלוסייה.
נטען כי הנחיל הגדול הגיע מעומאן, שם שגשג בזכות ריבוי המשקעים. התרבות הציקלונים באוקיינוס ההודי מיוחסת לעלייה בטמפרטורת המים ולמשבר האקלים.
חגבים כמזון.
החגבים (ובהם הארבה) ובמהווים מקור עם אחוז חלבוני גבוה מאוד, סיבים תזונתיים, ויכולים לשמש כמשפרי טעם.
מבחן MMPI
מבחן MMPI (Minnesota Multiphasic Personality Inventory) או שאלון האישיות הרב שלבי של מינסוטה הוא מבחן אישיות למבוגרים בפסיכולוגיה קלינית.
המבחן פותח בשנות ה-40 של המאה ה-20, על פי קריטריון אמפירי על ידי החוקרים האת'וויי (S. R. Hathaway) ומקינלי (J. C. McKinley) מאוניברסיטת מינסוטה. השאלון נועד לגלות פסיכופתולוגיות או הפרעות בולטות בהתנהגות, ומיועד לבוגרים מעל גיל 18. בהמשך פותח השאלון ונוצרו מספר גרסאות שלו. בשנת 1984 בוצע מחקר השוואתי עם מבחן הצבעים של לישר שהצביע על חוסר התאמה בין התוצאות. ב-1989 נערך עדכון במבחן, שנקרא MMPI 2, וב-2008 נערך עדכון נוסף, שנקרא MMPI 2 RF.
העברה.
המבחן לא מיועד ככלי יחיד לאבחון והערכה פסיכולוגית, ויכול לשמש רק במשולב עם כלים פסיכולוגים נוספים.
במקור המבחן מועבר כשאלון מודפס בו מסמן הנבדק את תשובותיו בעיפרון/עט, אך כיום ניתן לעשות אותו גם במחשב. זמן העברת המבחן הוא בין שעה לשעה וחצי; לא חייבים לסיים את ההעברה באותו יום, אך במידה והוא פוצל יש להעביר אותו תוך ארבעה ימים. יש להעביר את המבחן במקום שקט ונוח. ניתן להעבירו באופן יחידני או קבוצתי, נמצא כי אין לצורת ההעברה השפעה על התוצאות.
המבחן נוצר בהתאם לנורמה המקובלת בחברה המערבית, ולכן הוא לא מומלץ לשימוש כאשר המוצא התרבותי של הנבדק שונה מהותית מכך. גורמים נוספים העלולים להשפיע על הביצוע הם קשיי למידה, שימוש בסמים, בעיות ראייה וכדומה; הבוחן מבקש מהנבדק לציין בפניו לפני ההעברה אם קיימים קשיים כאלו.
פריטי המבחן.
פריטי המבחן מחולקים לעשר קטגוריות, שפותחו על פי קריטריון אמפירי, כך שנוצרים סולמות קליניים. כמו כן המבחן כולל סולמות תוקף, המסייעים לעמוד על יחסו של הנבדק למבחן (למשל, האם הוא נוטה לשקר בתשובותיו).
סולמות תוקף.
בנוסף לסולמות הקליניים כולל המבחן גם סולמות תקפות. מטרתם היא להעריך את האופן שבו ענה הנבדק על השאלון על פי פרמטרים של כנות, הצגת עצמו באופן חיובי/שלילי או הימנעות ממענה על שאלות.
לאורך השנים התפתח המבחן ונוספו סולמות אשר בודקים את מידת התוקף של הסולמות הקלינים. למשל, סולם TRIN שמטרתו לבדוק אנשים אשר עונים על הכל נכון או על הכל בצורה לא כנה; וסולם Fb אשר הוכנס בגרסה השנייה של המבחן ונועד לבדוק את הצגת ה"עצמי" באופן שלילי בצורה מדויקת יותר - על ידי חלוקה של סולם F המקורי לתחילת המבחן והסולם החדש לסופו.
שאלון האישיות הרב שלבי של מינסוטה
שאלון 16 גורמי האישיות של קטל
שאלון 16 גורמי האישיות של קטל, או מבחן PF16, הוא מבחן אישיות בפסיכולוגיה קלינית.
המבחן פותח בשנות ה-70 של המאה ה-20, על ידי הפסיכולוג ריימונד קטל, ומשתמש בשיטה סטטיסטית לניתוח גורמים. בשאלון 174 שאלות, כל שאלה מתייחסת לאחת משש עשרה קטגוריות שהוגדרו על ידי קטל. כל תכונה מוצגת כרצף הנע בין שני קצוות של התכונה. המבחן מעניק ציון ב-16 תכונות אישיות בסיסיות.
קטל מנסה להגיע לתאוריה שאין לה כלל הנחות יסוד והנשענת אך ורק על נתונים אמפיריים. על ידי ניתוחים סטטיסטיים קטל מסיק כי קיימות 16 תכונות בסיסיות להסבר וניבוי מכלול ההתנהגות האנושית.
מבחן EPPS
מבחן EPPS או רשימת העדפות האישיות של אדוארדס הוא מבחן אישיות בפסיכולוגיה קלינית.
המבחן פותח בשנות ה-50 של המאה ה-20, על סמך תאוריית הצרכים של מארי הכוללת 10 צרכים בסיסיים בהתנהגות האדם, ונועדה לעמוד על הצרכים הבסיסיים המניעים את האדם.
לפי תאוריה זו צורך הוא מבנה במוח ואחראי לארגון התפיסה, החשיבה והפעולה. הצרכים מתעוררים בעת לחץ מסוים בסביבה. חלק מהצרכים הם מולדים וחלקם נלמדים והם נובעים ממקורות גופניים, נפשיים וחברתיים.
המבחן מורכב מ-210 זוגות משפטים, ובכל זוג מתבקש הנבחן לבחור את המשפט המתאים לו ביותר. המבחן מכיל 15 סולמות הבודקים את עצמתו היחסית של כל צורך לעומת צרכים אחרים. בנוסף, המבחן מכיל 15 זוגות משפטים שנועדו לבדוק את עקביות הנבחן.
מנגנון הגנה
מנגנוני הגנה
בפסיכואנליזה, מנגנוני הגנה הם קבוצת תהליכים נפשיים שתפקידם להגן על הפרט ממודעות לרגשות שליליים ובייחוד מחרדה. ישנם מנגנוני הגנה יעילים המחזקים את הפרט ולעומתם אחרים המחלישים את יכולותיו. לחלק ממנגנוני ההגנה תפקיד חשוב בחייהם הבריאים של בני אדם: כשם שחרדה היא תחושה חיונית לכל אורגניזם מסתגל ובריא בהיותה אות אזהרה מפני סכנה, כך גם מנגנוני ההגנה הבוגרים הכרחיים לאדם. על פי הפסיכואנליזה, מצבים פסיכוטיים נתפסים לפעמים כעדות להיעדרם של מנגנוני הגנה מספקים.
תולדות המושג.
את המונח טבע זיגמונד פרויד, אבי הפסיכואנליזה, בעקבות אבחנותיו על ההיסטריה שממנה סבלו רבות ממטופלותיו הראשונות. הוא טען שההיסטריה אינה אלא מנגנון הגנה ששימש אותן להתמודדות עם כאב רגשי שהן לא יכלו לשאת, והסביר כיצד השימוש במנגנוני הגנה לא בוגרים, גוזל מהפרט אנרגיות נפשיות ומפריע לפיכך לאורח החיים השוטף. לפי פרויד מנגנוני ההגנה פועלים ברמה הלא-מודעת, מקנים פירוש אחר למציאות ופעילותם צורכת אנרגיה מתוך מאגר האנרגיה הפסיכית הזמין לאישיות. פרויד ראה בפסיכואנליזה אמצעי המכוון בראש ובראשונה לשדרוג מנגנוני הגנה בסיסיים למנגנוני הגנה מפותחים יותר המאפשרים לאדם להפחית מסבלו ולתפקד טוב יותר בחברה.
תאורטיקנים של פסיכולוגיית האגו, ובראשם אנה פרויד, הרחיבו על תפקידם של מנגנוני ההגנה בהתמודדות עם אובדן, ואילו תאורטיקנים של פסיכולוגיית העצמי טענו שמנגנוני ההגנה פועלים גם לשימור תחושה של עצמי חזק, אחוד ובעל ערך חיובי.
סיווג מנגנוני ההגנה.