באחד ממאמריו הידועים אשר נכתב בשנות השבעים ורלוונטי גם בימינו אנו, תוקף ויליאמס את ההנחה שהטכנולוגיות כגון הטלוויזיה והרדיו הן אלו שעיצבו את החברה. לטענתו, ההנחה הזאת אינה מבוססת על ניסויים אמפיריים. לדעתו, החברה היא זו שמשפיעה על ההתפתחויות הטכנולוגיות ולא להפך. קודם ישנו צורך כלשהו ואז בהתאם אליו מתפתחת טכנולוגיה המתאימה. לצורך דוגמה הוא מזכיר את טכנולוגיית הראינוע שהייתה קיימת כבר בשנת 1826, אך הסרט הראשון שהוקרן היה ב-1898. הסיבה לכך היא משום שאף אחד לא ראה בכך פוטנציאל כלכלי. כמו כן, טכנולוגיית הטלוויזיה פותחה כבר בשנות השלושים אך מלחמת העולם השנייה גרמה לעיכוב בחדירת הטכנולוגיה אל החברה.
מחלוקות.
עמדתו של ויליאמס כלפי כותבים אחרים אודות תרבות וחברה עשויה להפתיע קוראים רבים. לדוגמה, בספרו הקצר אודות ג'ורג' אורוול, הוא מבקר את האחרון בחריפות, וזאת למרות שרבים סבורים שיש הרבה מן המשותף בין השניים. ויליאמס ביקר גם את כתביו של מרשל מקלוהן על טכנולוגיה וחברה.
בני משה
הבניה חברתית של טכנולוגיה
ההבניה החברתית של הטכנולוגיה או בשמה הנוסף, הגישה החברתית, היא אחת משלוש אסכולות המרכיבות את צבר הגישות התאורטיות הקשורות לתחום של טכנולוגיות מידע ותקשורת. שתי הגישות הנוספות הן "הגישה הטכנולוגית" ו"הגישה הסביבתית" (אקולוגית). שלוש הגישות חוקרות ומתייחסות להשפעה שבין החברה לטכנולוגיה.
ההבניה החברתית של הטכנולוגיה טוענת ביסודה כי החברה מפתחת את הטכנולוגיות בהתאם לצרכיה.
הרעיון.
ההוגה המרכזי של הגישה החברתית הוא ריימונד ויליאמס, אשר כבר בשנת 1974 במאמרו "טלוויזיה: שילוב טכנולוגי חברתי" (Television: Technology and Cultural form) טען כי היכולת של טכנולוגיות מידע ותקשורת לגרום לשינוי חברתי, נובעת קודם כל מהצרכים החברתיים עצמם. ויליאמס טוען כי כל המצאה טכנולוגית היא תוצר לוואי של תהליך חברתי. החידוש הטכנולוגי רוכש את מעמדו רק לאחר שנעשה בו שימוש שמכיל את אותו צורך חברתי פרימורדיאלי, ראשוני.
ויליאמס אינו מתכחש לחלוטין להשלכות של הטכנולוגיות על החברה, אך מעריך כי אותן השלכות הן תוצר של צרכים חברתיים אשר הביאו ליצירת הטכנולוגיות. במאמרו הוא מציג כמקרה מבחן את המצאת הטלוויזיה, חוקר את ההיסטוריה שלה ואת ההיסטוריה החברתית של השימושים בה. לטענתו, כאשר מסתכלים על החידושים הטכנולוגיים עצמם באופן שטחי, אפשר לראות שינויים בחברה, אך למעשה צריך להסתכל בצורה רחבה יותר. המורכבות של החברה היא זו שמביאה חידושים טכנולוגיים כדי שיוכלו להביא שינויים ולפתור בעיות ולענות על צרכים מסוימים. בנוסף, הוא טוען כי הוויכוח בין ההבנייה החברתית של הטכנולוגיה לבין ההבנייה הטכנולוגית עקר, מכיוון שכל גישה מסתכלת על התהליך מזווית שונה.
השפעת הגישה.
על פי ההבניה החברתית של הטכנולוגיה ישנם שני סוגים של "הסדרים חברתיים", על פיהם נקבעים הצרכים החברתיים אשר מובילים ליצירת החידושים הטכנולוגיים:
ההסדר הראשון פועל מלמעלה למטה, כלומר לחברה יש מבנה היררכי ברור והגורמים הנמצאים בקודקוד הפירמידה כגון ראשי ממשלות, ממשלות, פרלמנט ונשיאים, יכולים לעודד ולתמוך בהקמתו וחדירתו של אמצעי טכנולוגי כלשהו. מנגד יש להם גם יכולת לצנזר אותו, כלומר להגביל את כניסת האמצעי הטכנולוגי למרחב הציבורי ובכך להימנע מההשלכותיו. דוגמה לסוג כזה של צנזורה ניתן לראות בהתנגדותם של דוד בן-גוריון וראשי המדינה להכניס את הטלוויזיה לשימוש בישראל עד לסוף שנות ה-60.
ההסדר השני פועל מלמטה למעלה. במקרה הזה מדובר בשימוש שעושים פרטים או שכבות באוכלוסייה בטכנולוגיות חדשות ו/או קיימות על מנת לקדם אינטרסים חברתיים. לדוגמה, מחאת הקוטג' יצאה לדרך באמצעות הפייסבוק, אך מקורה נבע מאותם אזרחים אשר מאסו ביוקר המחיה בארץ. המשותף לשני ההסדרים הוא אותו טיעון מרכזי לפיו הטכנולוגיה מסייעת לקידום תהליכים חברתיים, הנובעים בראש ובראשונה מצרכים חברתיים.
בשנים האחרונות התפתחו גישות תאורטיות שונות שמבוססות על שדות מחקר רבים, ואלה טוענות כי ההבניה החברתית של הטכנולוגיה לא נובעת רק מפעילותו של ממציא הטכנולוגיה או משני התהליכים החברתיים הנזכרים. לפי הגישות הללו, את ההבניה החברתית של הטכנולוגיה יוצרים מכלול של גורמים, החל במשתמשים בטכנולוגיה ועד למפעלים שמייצרים אותה, מהמחוקקים ועד לרשויות האכיפה. כך למשל, התקנת טכנולוגיית ה-V-chip (טכנולוגיה המוטמעת בתוך מכשירי טלוויזיה בארצות הברית שנועדה לאפשר להורים לתכנת את הטלוויזיה כך שזו לא תציג בפני ילדיהם תכנים שסווגו מראש כתכנים הכוללים אלימות, סצנות מין או שפה גסה) גורמת להבניה חברתית טכנולוגית של המשתמשים. טכנולוגיות DRM מוטמעות בתקליטורי מוזיקה ומטרתן היא להגביל ואף למנוע את אפשרות ההמרה של שירים לקבצים דיגיטליים. זוהי דוגמה להבניה חברתית מצדם של המחוקקים ורשויות האכיפה. הטמעתם של הטכנולוגיות המגבילות הללו נועדה כדי להגביל את טווח השימושים האפשריים של הטכנולוגיה, תוך הגדרה מחדש של טווח השימושים הלגיטימיים בה. כך, יכולים מכלול הגורמים ליצור את ההבניה החברתית של הטכנולוגיה.
ביקורת.
אחד המבקרים הבולטים של הגישה החברתית הוא לנגדון וינר (Langdon Winner), אשר טען בשנת 1993 כי הגישה אכן מסבירה ומתארת את אופן הצמיחה של חידושים טכנולוגיים, אך מתעלמת לחלוטין מהשפעתם במשך הזמן. המשמעות לדעתו היא שהגישה החברתית מסתכלת באופן צר למדי על התהליך. ווינר טוען שהגישה החברתית היא שטחית למדי ונותנת מענה רק לטכנולוגיות חדשות אשר באות לפתור אד-הוק בעיה מסוימת ומתעלמת מתהליכים תרבותיים-אינטלקטואליים-כלכליים עמוקים יותר.
מייק מיטשל
מייקל אנתוני "מייק" מיטשל (אנגלית: Michael Anthony "Mike" Mitchell; 1 בינואר 1956 - 9 ביוני 2011) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA במשך 11 עונות, בין 1978 ל-1990.
ביוגרפיה.
מיצ'ל נולד באטלנטה ושיחק באוניברסיטת אובורן. בשנת 1978 הוא נבחר בדראפט על ידי קליבלנד קאבלירס, אך שיחק במשך רוב הקריירה בשורות סן אנטוניו ספרס. במהלך קריירת ה-NBA שלו השיג ממוצעים של 19.8 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק. אחוזי הקליעה שלו מהשדה היו 49.3% ואחוזי הקליעה מקו העונשין 79.9%. מיצ'ל שיחק במשחק האולסטאר בעונת , והיה הקלע המוביל של סן אנטוניו בעונת , במהלכה קלע 22.2 נקודות בממוצע למשחק. בסך הכל קלע מיצ'ל 9,799 נקודות במדי סן אנטוניו.
משנת 1988, למעט תקופה קצרה בה חזר לסן אנטוניו בפלייאוף של 1990, שיחק מיצ'ל במספר קבוצות באירופה, בהן ברשיה, נאפולי ופלקנסטרו רג'אנה.
מייק מיצ'ל שיחק גם במכבי תל אביב בעונת 1991–1992 וזכה עמה באליפות המדינה. מיצ'ל קלע 384 נקודות באותה עונה במסגרת גביע אירופה לאלופות בכדורסל. באותה עונה הגיעה מכבי תל אביב לרבע גמר הטורניר. בתום העונה חזר מיצ'ל לאיטליה, שם שיחק מספר עונות נוספות עד שפרש מכדורסל בגיל 46.
לאחר פרישתו ממשחק עבד מיצ'ל כיועץ לנוער בסיכון בסן אנטוניו. בגיל 55 נפטר מייק מיצ'ל ממחלת הסרטן.
קרב פוקשני
ויקטוריה קושל
ויקטוריה קושל (גם ויקה; נולדה ב-14 באפריל 1991) היא מתעמלת אמנותית ישראלית וחברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
ביוגרפיה.
קושל מתגוררת בפתח תקווה ומתעמלת באגודת מכבי מקפ"ת בעיר מגוריה, יחד עם קפטנית הקבוצה מורן בוזובסקי.
באליפות ישראל בהתעמלות אמנותית שנערכה בשנת 2010, זכתה במקום הראשון בתרגיל עם חבל.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה בספטמבר 2010 זכתה, כשהייתה המחליפה, יחד עם חברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית בהישג שיא בקרב רב כאשר דורגה במקום רביעי.
באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים בתוצאה של 26.675 נק'. לעומת זאת איכזבה הנבחרת בתחרות הקרב-רב כאשר ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14 בלבד, ונדחקה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. בכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב והעפילה לאולימפיאדה.
ויקה קושל
פנטומאקס
פנטומאקס (באנגלית: Fantomex) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת "New X-Men #128" מאוגוסט 2002, ונוצרה על ידי הכותב גרנט מוריסון והמאייר איגור קורדיק.
דמותו מושפעת מגיבורי ספרות הקומיקס הצרפתי "דיאבוליק" ו"פנטומאס", והתברר כי היא נמלטה מפרויקט "נשק פלוס" (תוכנית ממשלתית שאחראית לניסויים שנערכו בדמויות כגון קפטן אמריקה, וולברין, דדפול, צ'יימבר, סייברטות', X-23 וסאורון).
ביוגרפיה בדיונית.
יצירה, האקס-מן החדשים.
פנטומאקס, הידוע גם בשם נשק-13, הוא תוצר של פרויקט נשק פלוס בכלאיים מלאכותיים-אנושיים. הוא נולד באופן מלאכותי והתפתח בסביבה המלאכותית "העולם", שנועדה לייצר חיילי-על באמצעות טכנולוגיית זקיפי הסנטינל. הוא קרא לעצמו "ז'אן פיליפ", אם כי שמו בעולם היה "צ'ארלי קלאסטר-7".