עם השלטון הצרפתי הדש עברה הבירה מפאס לרבאט, על חופי האוקיינוס האטלנטי. הנפילה לידי השלטון הצרפתי הגדילה את ההתנגדות השמרנית לשלטונו של עבד אל-עזיז והחלו מרידות, בעיקר שבטיות, באזור האטלס ודרום מרוקו נגד השלטון הצרפתי. הצבא הצרפתי השיג שליטה מלאה על מרוקו עם הפלת כל המרידות רק במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. בשנת 1907 אחיו הגדול של עבד אל-עזיז, עבד אל-חפיט', במרד מזוין נגד שלטון אחיו שהונהג ממרקש. ב-19 באוגוסט 1908 קרב מכריע הביא לניצחון כוחותיו של עבד אל-חפיט' ולהדחתו של עבד אל-עזיז והחלפת באחיו הגדול. יומיים לאחר מכן הסולטאן עבד אל-עזיז התנער רשמית מכל סמכויותיו. עם פנסיה מלכותית שניתנה בידי אחיו ויורשיו, בילה עבד אל-עזיז את שארית חייו בטנג'יר, שהייתה אזור ממשל בינלאומי. עבד אל-עזיז נפטר בשנת 1943 בטנג'יר, במותו הותיר אחריו שני ילדים, בן ובת שעקב הדחתו מעולם לא ירשו את הכתר המרוקאי.
אבן חבאן
מוחמד אבּן חִבּאן אל-בֻּסְתי (בערבית: محمد ابن حبان البستی) היה סופר מוסלמי, היסטוריון ומומחה בתחום החדית'. חיבר את הספר צחיח אבן חבאן, ונודע בכינוי "השייח' של ח'וראסאן". השתייך לאסכולה השאפעית, והזדהה עם התאולוגיה של האשעריה.
מוריו.
בין מוריו של אבן חבאן, היו:
תלמידיו.
בין תלמידיו המפורסים ביותר של אבן חבאן היו:
יצירותיו.
אבן חבאן חיבר כ-60 ספרים בנושאים השונאים הקשורים לאסלאם, שריעה, פיקה, ועוד. בין ספריו חיבוריו ניתן למצוא את החיבורים שלהן:
2020 בצ'אד
אירועים בשנת 2020 בצ'אד.
אירועים.
מתמשך – מגפת הקורונה בצ'אד
פקארד פטרישיאן
פקארד פטרישיאן (באנגלית: Packard Patrician) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1951–1956 בארצות הברית.
מקור שם דגם "פטרישיאן": פטריקים, (בלטינית: "patricii") הוא שמה של קבוצה חברתית מהמעמד הגבוה ברומא העתיקה.
פריץ בורגר
פריץ בורגר (בגרמנית: Fritz Burger; 10 בספטמבר 1877 - 22 במאי 1916) היה היסטוריון אמנות ואמן גרמני. יחד עם וסילי קנדינסקי ופרנץ מארק, חלקו את העיקרון לפיו האמנות היא סובייקטיבית, מנקודת מבט זו הוא העריך מחדש ההיסטוריה.
חיים.
פריץ בורגר גדל בבית עשיר. המשפחה הייתה בעסקי בנקאות במינכן. לאחר לימודי אדריכלות באוניברסיטה הטכנית במינכן והכשרה מעשית כאדריכל, שינה בורגר נושא ומקום לימוד בשנת 1900 והחל ללמוד תולדות האמנות בהיידלברג. מגיל 19 הוא נסע תחילה לפריז ולאיטליה ושהה באנגליה לתקופה ארוכה יותר.
בשנת 1902 התחתן עם קלרה פון דון, בתו של הארכאולוג היידלברג פרידריך פון דון. בשנת 1903 הוא קיבל מדליית זהב קטנה בתערוכת האמנות הגדולה בברלין וגדולה בשנת 1907. בורגר סיים את לימודיו בהיידלברג בשנת 1903 עם דוקטורט. הוא בילה זמן רב עם משפחתו בפרייבורג ב־1903/04 ובפירנצה ופריז בין 1904 ל־1906.
באותה שנה הוא הוסמך כפרופסור לתולדות האמנות המודרנית באוניברסיטת מינכן, שם לימד היסטוריה של אמנות עד אוגוסט 1914. בנוסף לפעילות ההוראה באוניברסיטה, לימד בורגר היסטוריה של האמנות באקדמיה לאמנויות יפות במינכן משנת 1912 וזמן קצר לאחר פרוץ המלחמה באוגוסט 1914, בורגר הצטרף לצבא בשנת 1915 בחיל התותחנים. באביב 1916 הוא הועבר לחזית המערבית, שם נהרג פריץ בורגר ב־22 במאי 1916 בקרב ורדן.
בתקופת שהותו במינכן המשיך פריץ בורגר בקשר הדוק עם עולם האמנות. ב־1911 החל בורגר לעבוד כאמן בעצמו. לאחר ניסיונות ראשוניים בצבעי שמן, הוא פנה בעיקר לטכניקת הפסטל. בשנים הבאות הוא גם יצר עבודות אחרות כציורי פחם או תחריטים. עד שנת 1915, בחירת הנושאים התבססה אך ורק על הנוף או על הסביבה הקרובה אליו. בחירת הנושאים הזאת השתנתה בשנת 1916. הוא עצמו ראה את דרכו האמנותית בבתפיסת עולם של חבורת "הפרש הכחול".
תפיסת עולם.
פריץ בורגר משמש דוגמה להיסטוריון אמנות שכיוון את תולדות האמנות למודרניזם של ראשית המאה העשרים, ואשר חיפש גישה חדשה ליצירות האמנות. בעזרת עבודתו המוקדמת על אמנות הרנסאנס תרם בורגר תרומות משמעותיות לידע ולמחקר בתחום, בעוד הפרויקט המדעי החשוב ביותר שלו כלל את ה"שיטתיות בתולדות האמנות", אשר הופיע כספר לתולדות האמנות משנת 1913. בורגר סבר כי צריך להתקיים שינוי הכרחי של הפרשנויות הרעיוניות של אמנות בעבר לטובת ידע ברור. השקפתו כי יש להבין את הפעילות האמנותית כתהליך של ידע רוחני וחושני, עמדה במרכז הכשרתו ב"התמחות בתולדות האמנות" באוניברסיטת מינכן.
פרוסט אנד סאליבן
פרוסט אנד סאליבן (באנגלית: Frost &amp; Sullivan) היא חברת מחקר וייעוץ אסטרטגי בין-לאומית עם 45 סניפים ברחבי העולם כאשר המשרד הראשי של החברה הוא בקליפורניה. בישראל, החברה פועלת משנת 2006 והיא מחזיקה סניף בהרצליה שעוסק במחקר וייעוץ אסטרטגי למשרדי ממשלה וחברות רבות וכן מסקר חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה.
פרוסט אנד סאליבן הוקמה על ידי השותפים דן סאליבן ולור פרוסט בשנת 1961 בניו-יורק.החברה עסקה במחקר שוק של טכנולוגיות חדשות, ערוצי הפצה, ומגמות עסקיות. בשנת 1972 החברה הקימה את מחלקת הייעוץ האסטרטגי. בשנות ה-70 החברה פתחה משרד בלונדון, בשנות ה-90 המשיכה להתפשט לסין, יפן, הודו, סינגפור, ומדינות נוספות.
ישראל.
בישראל, עוסקת פרוסט אנד סאליבן בעיקר בייעוץ אסטרטגי לחברות טכנולוגיות בתחומי הביטחון, מדעי החיים, אנרגיה מתחדשת ותחומי טכנולוגיה נוספים, בהן גופים ציבוריים גדולים במשק הישראלי, כגון התאחדות התעשיינים. במהלך משבר הקורונה ביצעה עבור משרד ראש הממשלה אנליזה לאיתור השלכות על שרשרת האספקה של תרופות וחיסונים.
אנליזות ממומנות.
פרוסט אנד סאליבן עוסקת בתוכנית אנליזה לחברות הטכנולוגיה והביומד של בורסת תל אביב. החברה המסוקרת מממנת את האנליזה של פרוסט אנד סאליבן בתשלום שעובר דרך הבורסה. התוכנית מספקת לחברה המסוקרת ניתוח פיננסי שמונה פעמים במשך שנתיים כולל קביעת מחיר יעד. פרוסט אנד סאליבן מאפשרת לחברה המסוקרת לתקן את הסיקור לפני הפרסום. הבורסה לניירות ערך, יחד עם פרוסט אנד סאליבן, בחנו את ההשפעה של התוכנית על מחזורי מסחר ועל תשואות המנייה, ומצאו שהתוכנית הגבירה את הסחירות בשנים 2017 עד 2020 לחברות המשתתפות בתוכנית, ביחס לאלו שלא השתתפו בתוכנית. שתי חברות שהשתתפו בתוכנית, אלקטריאון ואיתמר מדיקל, הגיעו למחיר היעד שקבעה להן פרוסט אנד סאליבן. טיראן רוטמן, מנכ"ל פרוסט אנד סאליבן ישראל אשר חתום על מרבית האנליזות, פרסם מחקר אודות התועלת שבתוכנית האנליזה בכתב העת "European Scientific Journal", שהוא כתב עת טורף.
חוקרים ומנהלי נכסים מזהים ניגוד עניינים מובנה בסיקור שממומן על ידי החברה המסוקרת. האנליזות של פרוסט אנד סאליבן בתוכנית קובעות מחיר יעד עם פרמיות גבוהות מאוד ממחיר השוק, וכמעט כל תשואות המניות של החברות המסוקרות בתקופת הסיקור שליליות בעשרות אחוזים.
חמור (ספר)
חמור הוא ספרו השמיני של הסופר סמי ברדוגו. הספר ראה אור בשנת 2019 בהוצאת הספריה החדשה וזיכה את ברדוגו בפרס ספיר ובפרס ברנר.
נושא הספר.
עלילה.
הספר, המתאר שמונה ימים בלבד, עוסק באדם כבן 50, יליד אזרבייג'ן, בשם רוסלאן איסקוב. העלילה מתרחשת לאחר שינוי פתאומי שחווה איסקוב בחייו; הוא מחליט לנטוש את השגרה הבטוחה שלו כהנדסאי בניין באשקלון ועובר לחיות חיים פשוטים ביישוב קטן ונטוש בחלקו, במרחק מה מהעיר. איסקוב עובר להתגורר על חלקת אדמה עזובה שם הוא עוסק בחקלאות לצריכה עצמית ומסתפק בתנאי קיום בסיסיים ביותר.
באמצע חודש יוני 2018, על פי הספר, נתקל איסקוב בשני שוטרים המחזיקים חמור. השוטרים קוראים לו ומבקשים ממנו להחזיק לרגע את החמור, בזמן שהם הולכים למקום אחר. איסקוב נענה בחיוב, וכעבור זמן מה, כשהשוטרים לא חוזרים, הוא מחליט לשמור את החמור לעצמו.
הספר נפתח כתשע שנים לאחר שעבר למושב הקטן, וחמישה שבועות לאחר שהופקד בידו החמור. החזקתו דורשת טיפוח וטיפול רב, ולשם כך נאלץ איסקוב לבצע מאמצים נועזים, שבסופו של דבר הם אלו שמקדמים את העלילה. איסקוב מתחיל במקביל לפתח מערכת יחסים מינית עם גבר אחר, מהגר אמריקאי בשם סטיב.
מסרים אידאולוגיים.
בספר, ברדוגו מעביר מספר מסרים אידאולוגיים לגבי החיים בפריפריה הארצית ככלל ובפריפריה העירונית בפרט. במאמר ביקורת שפרסם בהארץ, כתב הסופר איתן גלס כי החמור בספר - המכונה בו פשוט "חמור" - הוא מטאפורה לאנשים הנדחקים בשולי החברה, אשר הפכו לסמליים בעיניי הכלל תוך התעלמות מהיותם חיים ונושמים. על כן בספר, רק איסקוב מתייחס אל החמור כאל ייצור חי ונושם. קרן דותן, מעיתון ישראל היום, התייחסה גם היא לכינויו "חמור" בביקורת שפרסמה לספר וטענה כי החמור אינו מכונה 'החמור' בה"א הידיעה כדי להדגיש את היותו לא-ייחודי, לא אחד, אלא כללי וסמלי.
הוסיפה דותן והתייחסה גם לכתיבתו האידאולוגית הייחודית של ברדוגו, וכתבה כי "הכתיבה הזאת, בבולענותה, סוחפת לתוכה כל מה שנקרה בדרכה, מהבחנות סוציולוגיות ופוליטיות על המקום ועל ישראליות בכלל ועד למונחים תאורטיים בתורת הספרות".
כתיבה.
את הספר כתב ברדוגו בשנת 2018, ומבוסס רבות על חוויות מחייו. בראיון לגילי איזיקוביץ לרגל זכייתו בפרס ספיר, סיפר ברדוגו כי "כתיבת ספר נובעת משניים: מאירועים או מקרים שנתקלתי בהם בחיי, חלקם באופן אקראי וחלקם לא, ומהצורך והרצון לומר משהו ציבורי".