אוכף הררי מכוסה קרח מקשר בין פסגת ניפייר לבין בקע צ'רואה הממוקם 1.5 קילומטרים מצפון לפסגה.
פסגת נייפייר מקושרת באוכף מכוסה קרח לגבעת מיראדור שנמצאת דרומית - דרום-מערבית לפסגה.
פסגת נייפייר מתנשאת מעל קרחון ג'ונסון שממוקם מערבית - צפונית-מערבית לה; וכן פסגת נייפייר מתנשאת מעל קרחון האנטרסס שנמצא מזרחית לה; ומעל מפרץ פולס שמדרום לפסגת נייפייר.
פסגת נייפייר ממוקמת 2.05 קילומטרים דרומית-מזרחית לרכס צ'רואה;
פסגת נייפייר ממוקמת 3.21 קילומטרים דרומית-מערבית לנונאטאק וילן;
פסגת נייפייר ממוקמת 6.79 קילומטרים צפונית-מערבית לפסגת סנט סיריל;
פסגת ניפייר ממוקמת 2.2 קילומטקים צפונית - צפון-מזרחית לפסגת מורז.
היסטוריה.
מיפוי הפסגה.
הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991.
הפסגה מופתה בשנית על ידי סוקרים בולגריים בשנת 1996, בשנת 2005 ובשנת 2006.
מקור השם.
התכונה נקראת על שמו של קפטן ויליאם נאפייר (William Napier), רב החובל של הסקונר "ונוס" (Venus), מניו יורק, שביקר באיי שטלנד הדרומיים בשנים 1820 – 1821.
Motomami
Motomami הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הספרדית רוסליה. האלבום יצא לאור ב-18 במרץ 2022, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. אלבומה הוצג כרעיוני, ניסיוני ו"האלבום האישי והווידוי ביותר שלה עד כה".
פסרוניוס
פסרוניוס (שם מדעי: "Psaronius") הוא סוג פרהיסטורי של שרך מהסדרה הקיימת מארטים, שהתקיים בין הקרבון לפרם. צמח זה דמה במראהו לעץ והגיע לגובה 10 מטרים אך היה שייך לשרכים שהיו בעלי גבעול דמוי-גזע. הסוג הקרוב ביותר אליו הוא השרך פקופטריס ("Pecopteris"), אשר התקיים בין הדבון לפרם ובעבר סוג זה השתייך אליו.
תיאור.
משמעות שמו של הצמח הוא מהמילה היוונית "ψαρονιος" - אבן יקרה (במקור מילה זו הייתה נרדפת ל-"ψαρον" - "ציפור זרזיר"). השם ניתן לצמח עקב הדוגמאות של העלים שדמו לאבנים יקרות אותם עטו לנוי באירופה.
בדומה לצמחים פרהיסטוריים אחרים הפסרוניוס ידוע ממספר מאובנים של איברים שלא תמיד השתמרו או נמצאו בצורה בה היו בעודם בחיים. אלה כוללים שרידי מעטפת שורשים, גבעול, שסעי עלים ועלים בעלי נבגים.
לשרך זה היו גבעולים רחבים בקוטר של 1 מטר שדמו לגזעים ועשויים מקטעי שורשים שיצאו מהגבעול הראשי והתפרסו עד האדמה, שם היו קטנים יותר. צמחים אלה התאימו היו בעלי גומחה אקולוגית של עצים מודרניים והם אף הכילו שרידים של צמחים מטפסים בעלי קנוקנות ואף אפיפיטים קדומים שטיפסו עליהם.
צמחים אלה התאימו לביצות עשירות החמצן של הקרבון והפרם אך נכחדו עם הכחדת הביצות והיעלמות החמצן בהם, עקב יובש וירידת טמפרטורות. כיום אף שיש מספר שרכי עצים ושבטבטים בעלי מבנה דומה וחלקם אף גדולים כמותם אך אינם דומים בצורתם ובמילוי הגומחה לעצים.
שיש קולר
ג'יי ("שיש") קולר (נולד ב־11 באוקטובר 1939) הוא שחקן, אמרגן, מרצה, מבקר ומפיץ קולנוע ישראלי. כשחקן השתתף בעשרות סרטים ישראליים ובינלאומיים וכן בסדרות טלוויזיה. הפיץ בבתי הקולנוע את הסרט "שתי אצבעות מצידון" (1986), שהפך לאחד הסרטים הנצפים ביותר בתולדות הקולנוע הישראלי וזכה לפרסום בינלאומי, אחרי ששובץ בידי קולר בתוכנית הרשמית של פסטיבל הסרטים בקאן.
ביוגרפיה.
קריירת משחק.
קולר החל את דרכו כשחקן בתיאטרון ילדים "במתנו" (מחלקת הילדים של תיאטרון הפועלים "אהל"), שם השתתף בין היתר בתפקידים מרכזיים ב-"בן המלך והעני" (על פי מארק טוויין), "עוץ העצלן", "שלגייה ושבעת הגמדים" (בתפקיד המכשפה) ובהצגות המבוססות על ספריו של יגאל מוסינזון "חסמב״ה" בהן גילם את דמותו של גיבור החבורה ירון זהבי.
למד משחק בסטודיו של ״הבימה״.
בלהקת הגדנ״ע השתתף בהצגת ״הם יגיעו מחר״ מאת נתן שחם ובתיאטרון הנוער ״קלעים״, השתתף בהצגת ״כריסטופר קולומבוס״ מאת לופה דה וגה וב-״אהל הדוד תום״ לצידם של עודד קוטלר, גילה אלמגור, אלכס פלג ואחרים.
בהמשך השתתף במעל ל-50 סרטים בארץ ובעולם, בין המוכרים שבהם ניתן למנות את "סוף המשחק" (1996), "קשר האורניום" (1978) ו-"נערת הפרברים" (1979). בין הבמאים הבינלאומיים איתם עבד כשחקן ניתן למנות את מיכאליס קאקויאניס , ריצ׳ארד פליישר , קן ראסל , פיטר קולינסון ועוד.
השתתף בהתנדבות במספר רב של סרטי סטודנטים.
כמפיק וכמפיץ.
במשך קרוב ל-12 שנה, קולר עבד כמשווק וכיחצ"ן עבור חברת "גלובוס גרופ" שהייתה בבעלותם של המפיק מנחם גולן ובן דודו המפיק יורם גלובוס, עבורם תרגם והמציא עשרות שמות עבריים לסרטים זרים. קולר המציא את השם לסדרת הסרטים "אסקימו לימון" (1978-2001) בבימויו של בועז דוידזון. ניהל את היח״ץ של הזמר יהורם גאון, יוסי בנאי, אילי גורליצקי, יהודה ברקן, זאב רווח ורבים אחרים. היה שותף בהפצת מספר סרטים, ובמסגרת זו ״גילה״, הפיץ והמציא את שם הסרט "שתי אצבעות מצידון" (1986) (שיועד במקור להקרנות פנים צה״ליות). את זכויות הסרט קולר רכש מדובר צה"ל, בהפצתו הפך הסרט לאחד מחמשת הסרטים הנצפים ביותר בתולדות הקולנוע הישראלי. הסרט נבחר רשמית להקרנה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקאן, כ-920,000 צפו בסרט בבתי הקולנוע בישראל. קולר הוא בעל הזכויות הבלעדי של מספר סרטים ישראלים, ביניהם "חגיגה לעיניים" (1975) ו-"הזמנה לרצח" (1973) של הבמאי אסי דיין, "אדמה חמה" (1984) בבימוי סרג׳ אנקרי, "אסירי החופש" (1968) בבימויו של יונה זרצקי ועוד.
קולר מחזיק בבלעדיות בזכויות ההסרטה של יצירת המופת "העבד" מאת חתן פרס נובל לספרות יצחק בשביס-זינגר.
בעל זכויות ההסרטה הבלעדיות של ״מושל יריחו״, מחזה מאת יוסף מונדי.
פעילות נוספת בתחום.
בנוסף לפעילותו בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, קולר פעל גם כעיתונאי וכמבקר קולנוע ותיאטרון במספר שבועונים ועיתונים, ביניהם "העולם הזה", "עולם הקולנוע", "קולנוע", "עולם האישה", "מעריב", "פוסט ישראל", "פרימדונה" ועוד.
היה מספר פעמים מאלופי הארץ בתחרויות ידע שונות בתולדות הקולנוע מטעם "התאחדות ענף הקולנוע" ותוכניות רדיו שונות.
מרצה לתולדות הקולנוע בקיבוצים, בבתי ספר ובמוסדות שונים ברחבי הארץ.
קולר הקים את סינמטק "אקרן", אשר היה הסינמטק הראשון לסרטי איכות בישראל שפעל מספר שנים בתל אביב עד לסגירתו במלחמת ששת הימים.
שימש כדובר וכיחצ״ן של חברת המחשבים ״קונטרול דאטה״, ישראל. כמו כן ניהל את היח״צ של תיאטרון החאן הירושלמי, תיאטרון מחול ״ענבל״ ואף של תיאטרון היידיש של שמעון דז׳יגאן.
הוגה וממקימי האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה ומקים איגוד הבמאים יחד עם דן וולמן ואחרים.
קולר כתב, הפיק וביים סרט קצר באורך 27 דקות בשם "פיל ברחובות", שייצג את ישראל באופן רשמי בשנת 1970 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בוונציה שצולם על ידי זוכה פרס ישראל לקולנוע דוד גורפינקל. את המוזיקה המקורית הלחין חתן פרס א.מ.ת. נעם שריף. את הסרט ערך דב הניג (היה מועמד לפרס האוסקר על הסרט ״הנמלט״).
לפני כ-15 ייסד ומנהל ״פרלמנט״ הפועל מדי יום באחד מבתי הקפה במתחם בזל בת״א ובו כ-30 חברים ביניהם מרצים, אמנים, פרופסורים, עורכי דין, רופאים, אדריכלים, אנשי רוח וחברה.
שימש כשופט במספר פסטיבלי קולנוע בינלאומיים.
שימש כסוכן אישי של שחקנית הקולנוע דליה לביא ואמן הפנטומימה קלוד קיפניס איתו הפיק בשנת 1962 את הצגת ״אנשים וחלומות״ שעמו ועם הזמרת נחמה הנדל יצא כנציג ישראל לפסטיבל הנוער בהלסינקי, בירת פינלנד.
סייע לארנון מילצ׳ן בראשית דרכו כמפיק סרטים וכן ליזם הישראלי-קנדי סם דובינר כשהפיק סרט עלילתי על-אודות פסלי ה-"אמלאש" העתיקים שברשותו. קולר הצליח בזכות קשריו לשבץ את הסרט בשני פסטיבלי קולנוע בינלאומיים: פסטיבל קאן ופסטיבל ברלין. בשנת 1970 טיפל בפסטיבל קאן בסרט ״התמהוני״ של דן וולמן שהשתתף בתחרות הרשמית.
ייסד וניהל תיאטרון ילדים בשם "צברון", לו כתב מספר מחזות בפסיבדונים (שם עט), מאת: גילה זוהר.
כתב מחזה מוזיקלי עפ״י יצירתו של ג׳ונתן סוויפט ״גוליבר בארץ הענקים״ (את הפזמונים חיבר דן אלמגור) ביים: מנחם גולן בתיאטרון הנוער שלו ״תילון״.
רקם מאחורי הקלעים הפקה של מספר סרטי קולנוע כדוגמת ״השיבה מהודו״ (2002) שביים מנחם גולן.
קולר רקם ויזם שיתוף פעולה עסקי בין המפיץ משה אדרי למפיקים דוד זילבר ומיקי רבינוביץ׳.
ניהל חוגים דרמטיים בבתי ספר ברחבי הארץ וביים בהם הצגות לסיום השנה. כך למשל, באחת ההצגות השתתפו בזמנו בילדותם ״שחקנים״ שהתפרסמו מאוחר יותר בתחומים אחרים כ: פרופ׳ רפי קרסו, פרופ׳ אבי עוז, מלכת היופי של ישראל יהודית מזרחי-מזור, מאמן הכדורגל ניסים בכר, דובר מוזיאון ת״א משה דגן.
יוזם הקמת פרס קולנועי חדש: "פרס שיש קולר למצוינות בקולנוע ובטלוויזיה". נשיאת הפרס היא כלת פרס ישראל, השחקנית גילה אלמגור.
צפרירים (כתב עת)
צפרירים: עִתון לבני-הנעורים היה כתב עת בעברית לילדים ולנוער, שיצא לאור בעיר לודז' שבפולין בשנים 1919–1920 והמערכת שלו ישבה בבירה ורשה.
עורכי העיתון.
עורך העיתון היה יצחק שווייגר-דמיאל, ואילו את שלושת הגיליונות האחרונים ערך ישראל אליהו הנדלזלץ.
בין הכותבים היו יעקב פיכמן, יצחק קצנלסון, חיים נחמן ביאליק (שירים וסיפורים), שאול טשרניחובסקי וזלמן שניאור.
מדורים.
צפרירים כלל שני מדורים: האחד לבני נוער והשני לילדים, שתכניו נדפסו מנוקדים. העיתון פרסם דברי ספרות וביקורת, וניתן בו דגש מיוחד על מחזות עבריים, סיפורי עם ומדע פופולרי. תורגמו בו קטעים מספרות העולם, וניתן דגש מיוחד על המיתולוגיה היוונית.
צפרירים (עיתון)
משטרת מעלות-תרשיחא
אירן בראט