בשנת 1996 הנחתה ארזי את טקס פרסי אקו"ם ששודר בערוץ 2. בהמשך אותה שנה הייתה מנחה אורחת בתוכנית "קיץ על החוף". בעקבות הנחייתה ובעקבות סקרי דעת קהל אוהדים פנתה אליה הזכיינית טלעד והציעה לה להנחות את משבצת השידור היוקרתית של שישי בערב. ארזי דחתה את ההצעה אך נענתה להצעה אחרת של הזכיינית - להנחות את תוכנית הבוקר החדשה "קפה טלעד" לצדו של העיתונאי מיכה פרידמן. בפברואר 1997 עלתה התוכנית לאוויר וזכתה לביקורות אוהדות לאחוזי צפייה גבוהים. זמן קצר לאחר מכן פרש פרידמן מהגשת התוכנית והוחלף על ידי דב גיל-הר. ארזי נהנתה משבחי הביקורת לאורך תשע שנות הנחיית התוכנית. היא הוכיחה את עצמה כמראיינת מוצלחת הבקיאה מאוד בנושאים אקטואליים וכמי שמובילה בבטחה שידורים חיים גם במצבים לא שגרתיים. זכורים במיוחד השידור בו התקבלה ההודעה על מותו של חברה הקרוב אהוד מנור ומשדרים מיוחדים בהם גם מחוץ לשעות השידור הקבועות דוגמת המשדר המיוחד בערב המילניום. "קפה טלעד" שודרה 888 פעמים וירדה מהאוויר בעקבות הפסדה של "טלעד" במכרז החדש להפעלת ערוץ 2.
במקביל להגשת "קפה טלעד", הנחתה ארזי ב-1998, עם זאב רווח, את תוכנית הפריים-טיים לקיץ "מעורב תל אביבי", שצולמה בשידור חי מפארק בגין בתל אביב. באותה שנה הנחתה גם את התוכנית "יורים ושרים" שהוקדשה ללהקות הצבאיות ואת מופע יום העצמאות של ערוץ 10 בשנת 2005 שהוקדש לשיריו של המלחין יאיר רוזנבלום. כמנחה אורחת הופיעה ארזי בתוכניות "מפגשי סתיו" בערוץ הראשון ו"שניים" בערוץ הבידור. בשנת 2006 הנחתה את טקס הענקת פרס ישראל שהועבר בשידור ישיר בערוץ הראשון.
בשנת 2008 החלה להנחות את סדרת התוכניות "שיר השישים" בערוץ הראשון שהוקדשה לשירים היפים בכל הזמנים. במהלך התוכנית ביצעה את השירים "כלניות", "אתה לי ארץ" ו"ספירת מלאי" בדואט עם גיא זוארץ שהנחה לצדה את התוכנית האחרונה בסדרה. התוכנית הייתה הנצפית ביותר מבין תוכניות הערוץ באותה התקופה והגיעה למקום הרביעי בטבלת הרייטינג.
בשנת 2012 הנחתה את תוכנית האירוח "מלכות השבת" ששודרה בשידורי "רשת" בערוץ 2 בערבי ימי שישי. לצדה הנחתה את התוכנית שחר סגל.
בשנת 2014 החלה לשמש כשופטת בתוכנית המציאות "ישנן בנות" בערוץ 24.
פעילות ציבורית.
ארזי פעילה בתחומי התרבות וההגנה על בעלי חיים. היא נמנית עם מייסדי אמ"י והייתה חברת הוועד המנהל בארגון, כיהנה כחברת דירקטוריון צוותא, משמשת כחברת הוועדה הציבורית להענקת מגן שר הרווחה, הוועדה הציבורית להענקת פרס מפעל חיים בספרות ילדים של המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך והוועדה הציבורית להענקת אות הרווחה של עיריית תל אביב-יפו. בנוסף שימשה לאורך שנים כשופטת בקרן המלגות של בית הספר למשחק בית צבי ונמנית עם חברי חוג הידידים של תנו לחיות לחיות.
משפחה וחיים אישיים.
ארזי נישאה לראשונה בשנת 1972 למפקדה בלהקת הנח"ל עמוס טלשיר, ממנו התגרשה כעבור שש שנים. אפרים שמיר כתב על ארזי בימיהם המשותפים בלהקת הנח"ל, כשהיא הייתה בת-זוגו של טלשיר, את השיר "נכון את יפה". בשנת 1983 נישאה ארזי בשנית, למהנדס התחבורה נתן תומר, שמפיק מאז 1982 את כל אלבומיה. לזוג בת יחידה, עו"ד אלונה זוהר. לתומר שני בנים מנישואיו הקודמים למעצבת האופנה עדה תומר (כיום, אשתו של המלחין קובי אשרת).
בסרט המגולל את סיפור חייה של ארזי, אשר שודר בערוץ 2 בשנת 2011, נחשף כי לארזי, שגדלה כבת יחידה, ישנם שני אחים למחצה: אמיר, אח למחצה מצד אימה ורחל, אחות למחצה מנישואיו הקודמים של אביה.
באפריל 2022 יצא סרט דוקו של HOT8, על מסעה בצרפת בעקבות אמה ומשפחתה, שהצילו מאות ילדים יהודים בתקופת השואה.
תדמית.
בראשית דרכה, כחיילת בלהקת הנח"ל, נודעה ירדנה ארזי בצמותיה הארוכות. סממן נוסף של ארזי היה הופעתה יחפה. בניגוד למקובל אז, בתוכניות טלוויזיה בערוץ הראשון בהן הופיעה במסגרת שלישיית שוקולד מנטה מסטיק הצטלמה ארזי מדי פעם יחפה. באלבום שלה של שירי ארץ ישראל שהופק ב-1979, הצטלמה יחפה, כביטוי לפשטות הארצישראלית. במהלך השנים הופיעה ירדנה ארזי בתקשורת פעמים רבות, בסרטונים , בכתבות שער לעיתונות ובעטיפות תקליטים - יחפה. השיר ילדה יחפה שכתבה אסתר שמיר ויצא באוקטובר 1991 נחשב למשקף את דמותה של ארזי כילדה יחפה ששרה שירי מולדת.
מאז 1979 הרבתה לבצע שירים המשתייכים לסוגה של "שירי מולדת" והפכה מזוהה עם סגנון זה.
הוקרה.
ב-25 באוקטובר 2021 נחנך רחוב על שמה של ירדנה ארזי בשכונה חדשה בחיפה ששמה "גבעת זמר"
אומה תורמן
אומה קארונה תורמן (באנגלית: Uma Karuna Thurman; נולדה ב-29 באפריל 1970) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית אמריקאית, היא התפרסמה תחילה בסרטו של סטיבן פרירס "יחסים מסוכנים" (1988), לאחר מכן בשנת 1994 גילמה את מיה וואלאס בסרטו של הבמאי קוונטין טרנטינו, "ספרות זולה; עבורו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. בשנת 2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה של HBO "עיוורון היסטרי"; עבורו זכתה בפרס גלובוס הזהב. לאחר מכן שבה לשתף פעולה עם טרנטינו בסרטים "להרוג את ביל" (2003) ו"להרוג את ביל חלק 2" (2004); ועבורם קיבלה שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה.
תורמן נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה בודהיסטית מרקע נוצרי-אירופאי. אמהּ, ננה פון שלברוג, הייתה בעברה דוגמנית ופסיכיאטרית, והייתה נשואה פחות משנה לטימותי לירי, ולאחר מכן נישאה לרוברט תורמן - בודהיסט ופרופסור לבודהיזם אינדו-טיבטי באוניברסיטת קולומביה; הוא העניק לבתו שם בסנסקריט उमा, "אומה", שם של פרוואטי אלת האהבה והפוריות ההינדית. לאומה שלושה אחים: גנדן, דצ'ן ומיפאם, ואחות למחצה מאביה: טאיה. ב-1985, בגיל 15 תורמן עזבה את הלימודים התיכוניים כדי להפוך לשחקנית בניו יורק.
קריירה.
בגיל 15 החלה בקריירת הדוגמנות. ב-1989 הופיעה על שער המגזין "רולינג סטון".
ב-1988 הופיעה תורמן לראשונה בקולנוע בקומדיה "Johnny Be Good". באותה שנה השתתפה בשלושה סרטים נוספים. ב-1990 הופיעה בסרט "הנרי וג'ון".
ב-1993 קיבלה תורמן את התפקיד הגדול הראשון שלה בסרט "גם לבוקרות יש רגעים קודרים". לאחר מכן כיכבה בסרט "אישה לשניים" לצידו של רוברט דה נירו. ב-1994 כיכבה תורמן בסרט "ספרות זולה", שהפך לאחד מסרטי הפולחן המצליחים ביותר בכל הזמנים וגרף הכנסות בסך 213.9 מיליון דולר.
ב-1996 כיכבה תורמן בקומדיה הרומנטית "על נשים, גברים וחיות אחרות", וב-1997 בסרט "מה קרה בגטקה?", שם הכירה את בעלה לעתיד, השחקן אית'ן הוק. באותה שנה הופיעה תורמן בסרט "באטמן ורובין" וב-1998 הופיעה בסרט "הנוקמים". שני הסרטים הללו נכשלו כישלון חרוץ וזכו לביקורות קשות; על השתתפותה בסרטים הללו הייתה תורמן מועמדת לפרס פטל הזהב (פרס הניתן לסרטים ולשחקנים הגרועים של השנה).
לאחר לידת בתה הראשונה בשנת 1998, החליטה תורמן לקחת פסק זמן מעבודתה.
ב-2002 הופיעה בסרט הטלוויזיה "Hysterical Blindness". על הופעתה בסרט זה זכתה בפרס גלובוס הזהב.
לאחר הפסקה של חמש שנים מגילום תפקידים ראשיים, שבה תורמן לקולנוע, והופיעה ב-2003 בסרט "צ'ק פתוח", לצידו של בן אפלק. באותה שנה כיכבה בסרט "להרוג את ביל", שזכה להצלחה רבה. ב-2004 הופיעה בסרט ההמשך. על השתתפותה בשני הסרטים הייתה תורמן מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2005 שיחקה בקומדיה "פשוט מאוהבת", לצד מריל סטריפ. באותה שנה הפכה תורמן לדוברת של מותג האופנה "לואי ויטון". שנה לאחר מכן כיכבה בסרט "הסופר אקסית שלי", לצד לוק וילסון.
בשנת 2017 גילמה תורמן את לני כהן בעונה השנייה של הסדרה "מתחזים" ברשת בראבו, בכיכובה של ענבר לביא.
תורמן עתידה לככב בסרט ההמשך ל"סטארגירל" לצד גרייס ונדרוואאל.
חיים אישיים.
בשנת 1990 נישאה לשחקן הבריטי גארי אולדמן, אך התגרשה ממנו לאחר שנתיים. ב-1 במאי 1998 נישאה לשחקן האמריקאי אית'ן הוק, אותו פגשה על סט הסרט "מה קרה בגטקה?". להם בן ובת משותפים. בתם, מאיה הוק, גם היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה. השניים התגרשו ביולי 2004.
ב-2008 הודיעה תורמן על אירוסיה לאיש העסקים הצרפתי ארפד באסון, אולם הם נפרדו וביטלו אותם, ושוב חזרו להיות יחד, וב-2012 נולדה להם בת משותפת. ב-2014 ביטלו את אירוסיהם שוב ונפרדו סופית.
תורמן תומכת ותורמת למפלגה הדמוקרטית.
קשר העשרים ביולי
קשר העשרים ביולי היה ניסיון של חבורת קציני ורמאכט וגורמים נוספים להפיל את המשטר הנאצי בגרמניה, ולהתנקש בחיי אדולף היטלר ב־20 ביולי 1944. הקשר נכשל, לאחר שתיק ובו פצצה שהונחה בסמוך להיטלר הוזז מעט. כתוצאה מכך נהרגו אחרים, אך היטלר נפצע קלות.
על רבים מהמעורבים בקשר, בהם מנהיגו - גראף קלאוס שנק פון שטאופנברג, נגזרה הוצאה להורג. הקשר היה האחרון מבין 15 ניסיונות ידועים להפלת המשטר הנאצי, שנעשו על ידי גרמנים שהתנגדו למשטר הנאצי.
רקע היסטורי.
מאז עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה נהגו תוכניות להפלתו מהשלטון. חלק ניכר מתוכניות אלו יזמו קצינים בכירים, שהתנהגותו של היטלר לא הייתה לרוחם: השינויים שערך במטה הכללי, הדחתם של הגנרלים בלומברג ופריטש באמצעות סיבוכם בשערוריות מין מפוברקות - והצבת קצינים הנאמנים לו במקומם, ושבועת הנאמנות שחויבו כל חיילי הוורמאכט להישבע לו באופן אישי, גרמו לרבים מן הקצינים להרהר בניסיונות להדחתו.