אתר בורות גרזי הוא אחד מני רבים מהבורות הפתוחים באזורי הר הנגב והערבה שנחפרו לרוב בתוך שכבות רכות ואטומות של חוואר או חרסית.
באתר הבורות ולאורך הנחל נמצאים גם עצי אלה אטלנטית. בחודשי החורף והאביב, יש פריחה לאורך הערוץ. האזור הוא אחד המבודדים בישראל וכמות זיהום האור בו מזערית. הביקור בשמורת הנחלים הגדולים ובבורות גרזי בתוכם, אפשרי עם רכב בעל הנעה 4X4 ובעל הילוך כוח וחייב להעשות בתאום עם רשויות הצבא בלבד.
הגעה לבורות גרזי אפשרית, בין היתר, דרך כביש 40, מעט מערבית לצומת ציחור ובסמוך לחניון הלילה, ניתן להיכנס לנחל ציחור בשביל סימון שבילים אדום לכיוון דרום מערב. נסיעה על השביל האדום לאורך נחל ציחור ובהמשך לתוך נחל חיון עד הכניסה לערוץ נחל גרזי במפגש עם השביל הכחול. בורות גרזי נמצאים במרכז ערוץ הנחל ומימין לערוץ.
אן סאבאג'
אן סאבאג' (באנגלית: Anne Savage; 27 ביולי 1896 - 25 במרץ 1971) הייתה ציירת ומורה לאמנות קנדית, הידועה בנופיה הליריים והקצביים. היא הייתה חברה מייסדת בקבוצת הציירים הקנדית.
ביוגרפיה.
סאבאג' נולדה במונטריאול, קוויבק, קנדה, בתו של ג'ון סבאג', תעשיין עשיר. היא גדלה באזור שהיה אז כפרי בקוויבק, ובילתה את הקיץ בבית הקוטג' המשפחתי בהרי לורנטיאן, שם פיתחה אהבה לסביבה שהפכה למקור השראה לאמנותה. היא למדה בבית הספר התיכון במונטריאול.
בין השנים 1914–1918 למדה סאבאג' אמנות באגודת האמנות של מונטריאול אצל כמה מדריכים, ביניהם ויליאם ברימנר (1855–1925) ומוריס קולן. עולמה הפרטי השתנה לצמיתות כאשר אחיה התאום נהרג בצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר סיום המלחמה נסעה סאבאג' למיניאפוליס, מינסוטה, שם למדה עיצוב בבית הספר לאמנות. עם חזרתה למונטריאול, היא קיבלה עבודה כמורה לאמנות בבית הספר התיכון Baron Byng שם נשארה 26 שנה (1922–1947). בנוסף, היא לימדה קורסי אמנות לילדים, וקידמה את חשיפתם המוקדמת לתחום וכעבור שנים הצליחה להקים את המועצה לאמנות ילדים בקוויבק, שנודעה מאוחר יותר כחברה לחינוך באמצעות אמנות בקוויבק.
בשנת 1921 הצטרפה סאבאג' לקבוצת "ביבר הול היל" שצייריה היו קשורים קשר הדוק לקבוצת השבעה. אלכסנדר יאנג ג'קסון, חבר בקבוצת השבעה הפך לחברה הקרוב של סאבאג' לכל החיים. לאחר שבילתה זמן מה בקולג' לאמנות באונטריו בטורונטו עם הצייר ארתור ליסמר, חבר נוסף בקבוצת השבעה, נסעה סאבאג' לאירופה שם הוצגו כמה מיצירותיה. סאבאג' בילתה גם בקולומביה הבריטית ועשתה רישומים של כפרים מקומיים בחוף הצפון-מערבי; עבודתה זו הוצגה בשנת 1927 בגלריה הלאומית בתערוכה "אמנות החוף המערבי הקנדי, ילידי ומודרני".
בשנת 1933 הייתה אחת החברות המייסדות של קבוצת הציירים הקנדית ובשנים 1949 ו-1960 שימשה כנשיאה של האגודה. היא שימשה כמייסדת של האגודה להוראת אמנות בתיכון ובשנת 1955 עוררה השראה להקמת המועצה לאמנות ילדים שהפכה לחברה לחינוך באמצעות אמנות בקוויבק.
סאבאג' פרשה מההוראה בשנת 1953 ונבחרה כמפקחת על אמנות במועצת בית הספר הפרוטסטנטי במונטריאול רבתי. לאחר מכן הוזמנה על ידי אוניברסיטת מקגיל ללמד, שם סיימה את לימודיה בין השנים 1954–1959.
לאורך כל חייה עסקה סאבאג' בזכויות נשים ובאי שוויון מגדרי. בין הקבוצות להן הצטרפה הייתה הליגה לזכויות נשים, ארגון זכות הבחירה במונטריאול. באופן מוזר, בנאום בשנת 1942 אמרה כי היא מרגישה שנשים אמניות אינן מתמודדות עוד עם אי שוויון בין המינים, הם היו שוות לגברים פרט לנושא ניקיון הבית. עם זאת, ניקיון הבית אינו עניין מינורי מכיוון שהוא לוקח זמן ואנרגיה מעשיית אמנות ומחזק את התפיסה שמקום הנשים היה בבית.
סאבאג' נפטרה במונטריאול בשנת 1971 ונקברה שם.
אלקסיס קולבי
אלקסיס קולבי (באנגלית: Alexis Colby; בשם נעוריה: אלקסיס מורל; מוכרת גם בשם אלקסיס קרינגטון-קולבי) היא דמות בדיונית, שנוצרה על ידי הזוג ריצ'רד ואסתר שפירו עבור אופרת הסבון האמריקאית "שושלת". אלקסיס היא גרושתו הנקמנית וחסרת הרחמים של בלייק קרינגטון והאנטגוניסטית הראשית של הסדרה, שתוכניותיה ומזימותיה משבשים ללא הרף את חייהם של הסובבים אותה.
חלקים ניכרים מהקשתות העלילתיים המרכזיים של הסדרה מונעים על ידי תוכניותיה ומזימותיה של אלקסיס למרר את חייו של בעלה לשעבר, בלייק, ולהביא להתמוטטתו הפיננסית ובמקביל לערער את נישואיו לקריסטל; ולשלוט בארבעת ילדיה. במהלך הסדרה, אלקסיס נישאת שלוש פעמים נוספות – לססיל קולבי, דקס דקסטר ושון רואן – ומתאלמנת פעמיים, תחילה מבעלה השני, ססיל, ומאוחר יותר מבעלה הרביעי, שון; מה שגורם לבת דודתה של אלקסיס, סייבל, להעיר בתמימות מעושה שעם אלקסיס "המוות הוא תמיד פתרון פשוט יותר מאשר גירושין." נישואיה השלישיים (לדקס) מסתיימים בגירושין לאחר שאלקסיס תופסת אותו במיטה עם בתה, אמנדה. השם בו אלקסיס משתמשת בעקביות לאורך הסדרה הוא אלקסיס קולבי, אם כי נישואיה לססיל קולבי היו הקצרים ביותר מכל ארבע תקופות נישואיה.
את דמותה של אלקסיס גילמה השחקנית ג'ואן קולינס החל מעונתה השנייה של הסדרה, אם כי הדמות הופיעה לראשונה במהלך קליף ההאנגר של פרק סיום העונה הראשונה, במהלכו דמותה גולמה על ידי ניצבת בתפקיד ללא קול וצילום מגב הדמות. קולינס גילמה את דמותה של אלקסיס עד לסיום הסדרה בשנת 1989, ואז שבה לגלם את דמותה במיני-סדרת ההמשך "", ששודר בשנת 1991. באתחול המחודש שהופק עבור רשת "The CW" ועלה לשידור בשנת 2017, דמותה של אלקסיס גולמה על ידי ניקולט שרידן בעונה הראשונה והשנייה. לאחר עזיבתה של שרידן מסיבות משפחתיות אישיות, אליזבת גיליס, שאף מגלמת את בתה של אלקסיס, פאלון, החליפה את שרידן בתפקיד לפרק זמן קצר. עם שידור העונה השלישית, נחשף כי איליין הנדריקס לוהקה לגילום דמותה של אלקסיס.
בשנת 2013, אתר המדיה "TV Guide" דירג את דמותה של אלקסיס במקום השביעי ברשימת "60 הנבלים הנוראיים ביותר בכל הזמנים", ובשנת 2016, מגזין "רולינג סטון" דירג את דמותה במקום ה-27 ברשימת "40 הנבלים הטלוויזיוניים הגדולים ביותר בכל הזמנים". בשנת 2015, המפיק בפועל של הסדרה "אימפריה", לי דניאלס, ציין כי דמותה של אלקסיס שימשה כאחת ממקורות ההשראה הבולטים עבור דמותה של קוקי ליון, אותה מגלמת טראג'י פ. הנסון.
בסדרה המקורית.
פיתוח.
בפרק סיום העונה הראשונה, "העדות", בלייק קרינגטון עומד לדין בגין רציחת מאהבו של בנו. ברגעי סיום הפרק, שהיו לקליף ההאנגר של העונה, מופיעה בבית המשפט עדה מסתורית שפניה הוסתרו באמצעות כובע רחב שוליים ורעלה. לזוג התסריטאים איילין ורוברט מייסון פולוק, שנשכרו לכתיבת העונה השנייה, נאמר על ידי יוצרי הסדרה ריצ'רד ואסתר שפירו כי הדמות המסתורית היא גרושתו לשעבר של בלייק, מדליין, שתגולם על ידי סופיה לורן למשך ארבעה עד שישה פרקים. הזוג פולוק החליט לשנות את שמה של מדליין לאלקסיס, אמרו למפיק בפועל אהרון ספלינג שלורן לא מתאימה לתפקיד, והזהירו אותו כי "אם תיפטר מהדמות הזו לאחר ארבעה פרקים, אתה זורק מאות מיליוני דולרים." בשנת 2018, ג'ואן קולינס חשפה בריאיון כי בנוסף ללורן, המפיקים היו מעוניינים ללהק גם את אליזבת טיילור וג'סיקה וולטר. לדברי קולינס, "הם חיכו לג'סיקה עד לרגע האחרון, אז הם לא ליהקו אותי עד שבועיים לפני שהתחלנו לצלם."
מאוחר יותר, אמרה אסתר שפירו כי דמותה של אלקסיס התבססה על הקיסרית הרומית ליוויה, כפי שהיא מתוארת ברומן "אני, קלאודיוס" שיצא לאור בשנת 1934. על יצירת הדמות, אמרה קולינס בשנת 2018, "ביססתי את דמותה על כל אנשי העסקים חסרי הלב שהכרתי. את החלק האחר של אישיותה, החלק הזוהר עם הבגדים המעולים, ביססתי על דמותה של אחת החברות הטובות ביותר שלי בשם שאפי בדרות. היא הייתה זוהרת ביותר, אך גם מאוד אומללה. אבל אני לא חושבת שאלקסיס הייתה אומללה. אני חושבת שהיא נהנתה מחייה וחיה אותם במלואם." בריאיון שלה עם PBS משנת 2013, קולינס ציינה את שמו של דונלד טראמפ כאחד ממקורות ההשראה עבור דמותה של אלקסיס.
בשנת 1985, שפירו אמרה כי היא ומעצב התלבושות נולאן מילר "היו בעלי אותו החזון" עבור ההשראה לדמותה של אלקסיס: ג'ואן קרופורד. שפירו הוסיפה, "נולאן עיצב בגדים עבור קרופורד, והוא אמר לי שיש לה אינדקס תמונות של כל התלבושת שבבעלותה. הכל היה מתואם: לכל שמלה היה כובע, ארנק, כפפות, נעליים, וזה מעולם לא השתנה. ג'ואן קרופורד לא עירבבה בגדים. החלטנו לקחת את זה צעד אחד קדימה: אלקסיס לעולם לא תלבש את אותו הדבר פעמיים. למעשה אף אחד ב'שושלת' לא לבש את אותו דבר פעמיים."
אפיון.
לאורך הסדרה, דמותה של אלקסיס מתוארת כאישה נקמנית וחסרת רחמים בעלת מוסר שפל, המהווה קונטרה מוחלטת לדמותה "הנאמנה והאוהבת" של קריסטל, בכל הקשור למעמד מוסרי ויחס לאחרים. אלקסיס, שתוארה כ"זממנית, תככנית וחסרת רחמים", כונתה על ידי המבקרים "סופר-כלבה" ו"הדמות המובהקת שהצופים אוהבים לשנוא". ורנון סקוט מהעיתון "סאן-סנטינל" כינה את הדמות "זרע הפורענות של 'שושלת'".
בשנת 2018, קולינס אמרה שהיא המציאה את סיפור הרקע של אלכסיס כבת המעמד הגבוה שגורשה על ידי בלייק לאחר שתפס אותה מנהלת רומן עם גבר אחר. על הבחירה בסיפור רקע זה עבור דמותה של אלקסיס, קולינס הסבירה, "אלקסיס ניהלה את הרומן מכיוון שבלייק שהה באסדות הנפט שלו כל הזמן. היא הייתה צעירה ובודדה, ועכשיו היא רצתה לנצח אותו במגרש שלו. והיא הצליחה במובנים רבים. אני חושבת שזה מה הפך את הסדרה למעניינת ופופולרית כל כך." בשנת 2017, קולינס אמרה:
ליהוק.