האנה שטוקבאואר (בגרמנית: Hannah Stockbauer נולדה ב-7 בינואר 1982) היא שחיינית גרמניה, אלופת עולם בעלת 7 מדליות מתוכן 5 זהב בשתי אליפויות עולם בשחייה ובעלת מדליית ארד אולימפית.
ביוגרפיה.
האנה שטוקבאואר נולדה בנירנברג.
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה שטוקבאואר במקום החמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:30.11 דקות, אחרי המנצחת ברוק בנט מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש (8:19.67 דקות) ובמקום השישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.38 דקות, אחרי המנצחת בנט (4:05.80 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה בשנת 2001 זכתה שטוקבאואר ב-4 מדליות, מתוכן 2 זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.66 דקות, לפני דיאנה מונז מארצות הברית (8:28.84 דקות) וקייטלין סנדנו אף היא מארצות הברית (8:31.45 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 16:01.02 דקות, לפני פלאביה ריגאמונטי משווייץ (16:05.99 דקות) ומונז (16:07.05 דקות). בנוסף, היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:01.35 דקות, אחרי המנצחת מבריטניה (7:58.69 דקות) ויפן (8:02.97 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.36 דקות, אחרי יאנה קלוצ'קובה מאוקראינה (4:07.30 דקות) וקלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:09.15 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה בשנת 2003 זכתה שטוקבאואר ב-3 מדליות זהב במשחי החתירה הארוכים וניבחרה לשחיינית המצטיינת של התחרות. במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.75 דקות, לפני אווה ריסטוב מהונגריה (4:07.24 דקות) ומונז (4:07.67 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי לאחר שהגנה על תוארה בשיא תחרות חדש של 8:23.66 דקות, לפני מונז (8:24.19 דקות) ורבקה קוק מבריטניה (8:28.45 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי שוב לאחר שהגנה על תוארה בשיא תחרות חדש נוסף של 16:00.18 דקות, לפני היילי פירסול מארצות הברית (16:09.64 דקות) ויאנה הנקה בת ארצה (16:10.13 דקות).
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה שטוקבאואר במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.35 דקות (5 מאיות השנייה בלבד לפני אוסטרליה שסיימה במקום הרביעי), היא שחתה אחרונה בתוצאה של 1:59.22 דקות. המנצחת בתחרות הייתה ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (7:53.42 דקות) וסין (7:55.97 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.46 דקות ובמקום ה-14 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:38.17 דקות.
באוקטובר 2005 פרשה שטוקבאואר משחייה תחרותית.
הטבעה
יהדות רקונסטרציוניסטית
הקולג' הרבני הרקונסטרוקטיבי
אנתוני והג'ונסונס
קתדרלת פואטייה
קתדרלת פואטייה המוקדשת לסן פייר (בצרפתית: Cathédrale Saint Pierre de Poitiers) היא קתדרלה קתולית בפואטייה, צרפת.
בנייתה החלה ב-1162 על ידי הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור מאקוויטניה. הקתדרלה נבנתה על חורבות בזיליקה רומית, והושלמה ברובה עד סוף המאה ה-12. עבודות על החזית נמשכו גם למאה ה-13 והמאה ה-14. הקתדרלה נחנכה רק ב-1379. הקתדרלה היא המונומנט הגדול ביותר מימי הביניים בעיר פואטייה.
הקתדרלה בנויה בשילוב סגנונות בין אדריכלות רומנסקית לאדריכלות גותית מוקדמת, כאשר הסגנון האחרון הוא השולט. היא מורכבת מספינה ראשית בת שלושה אגפים, כמעט שוויי גובה (כנסיית אולם) ורוחב. הספינות מנמיכות את גובהן בחלקן המערבי, דבר המגביר את הפרספקטיבה. אורכה הוא 94 מטר, וגובה האבן הראשה בקמרון המצלב הוא 27 מטר. לקתדרלה אין אפסיס והופעתן של חזיתות המבנה כבדה. החזית המערבית רחבה יחסית לגובהה, כוללת שני מגדלים שלא הושלמו בגובה 32 ו-33.5 מטר וכן חלון רוזטה בסגנון גותי קורן מהמאה ה-14. רוב חלונות בית המקהלה ובית הרוחב משמרים את זכוכית הצבעונין מהמאות ה-12 וה-13. חלון הוויטראז' המזרחי הוא העתיק ביותר ומכיל את דמויותיהם של הנרי השני ואלינור (שכנראה גם תרמו את החלון) לצד צליבת ישו וסיפורי המרטיריות של פטרוס (סן פייר) ופאולוס. ספסלי המקהלה, שגולפו בשנים 1235–1257 הם מבין העתיקים בצרפת.
קרוטן
הקרוטנים הם קרוטנואידים שאינם כוללים חמצן. הקרוטנים כוללים, בין השאר את אלפא-קרוטן, בטא-קרוטן, גאמא-קרוטן, דלתא-קרוטן וליקופן.
השם קרוטן בא מהשם הלטיני של הגזר קרוטה carota.
הקרוטנים משמשים גם כצבע מאכל בעל מספר E E160a, ונהוג להוסיף אותו כתוסף מזון למוצרי מזון תעשייתיים.
מבנה.
הקרוטנים הם פחמימנים בלתי רוויים הכוללים 40 אטומי פחמן, ומספרים שונים של מימן המחוברים אליהם במערכת מצומדת, ואין בהם אטומים אחרים (נוסחתם: C40Hx). לחלקם יש טבעות פחמימנים באחד או שני קצותיהם. לקרוטנים מבנה של טטרהטרפנים.
תכונות.
הקרוטנים נותנים לצמחים צבע אדום, כתום ולעיתים צהוב והם מצויים בפירות ובירקות שונים כמו גזר, עגבנייה, תפוז, מנגו ושסק.
בגוף האדם, קרוטנים נספגים בתריסריון בלבד.
שלוחים של הרבי מליובאוויטש
נהר הגעתון
איילין אטקינס
דיים איילין ג'ון אטקינס (באנגלית: Eileen June Atkins; נולדה ב-16 ביוני 1934) היא שחקנית ותסריטאית אנגלייה.
ביוגרפיה.
איילין אטקינס נולדה בלונדון, היא בתם של אנני אלן, מוזגת שהייתה בת 46 כשנולדה איילין, וארתור תומאס אטקינס, שהיה קורא מוני גז ולפני כן עוזר נהג של השגריר הפורטוגזי. למדה בבית ספר התיכון לטימר שבאדמונטון ובבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. מגדת עתידות אמרה לאמה שהיא תהיה רקדנית מפורסמת, ומשום כך היא נשלחה ללמוד לרקוד מגיל צעיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה רקדה במועדונים והייתה מכונה "בייבי איילין".
הופעתה הראשונה על הבמה הייתה בשנת 1953 בתיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק. ב-1962 השתתפה במחזה "Semi-Detached" לצידם של לורנס אוליבייה, ג'ון ת'או וג'יימס בולם.
בין ההישגים הבולטים שלה, יצירתן של שתי סדרות טלוויזיה מקוריות בשיתוף פעולה עם השחקנית ג'ין מארש. הרעיון שלהן היה ליצור סדרה קומית בשם "Behind the Green Baize Door" שהתפתח לסדרת הדרמה זוכת הפרסים "על אדונים ומשרתים" של רשת ITV. הסדרה השנייה שהצמד אטקינס ומארש יצר היא "בית אליוט", על שתי אחיות בשנות העשרים של המאה העשרים העוסקות לפרנסתן בעיצוב אופנה, עבור ה-BBC.
בטלוויזיה הופיעה אטקינס במספר רב של סדרות וסרטים בהם "שלוש אחיות" (1970), "חלום ליל קיץ" (1971}, "The Lady from the Sea" (1974), "אלקטרה" (1974), "She Fell Among Thieves" (1977), "בנים ואוהבים" (1981), "אוליבר טוויסט" (1982), "כל אנשי סמיילי" (1982), "טיטוס אנדרוניקוס" (1985), " A Better Class of Person" (1985), גרסה טלוויזיונית ל"חופשה ברומא" (1987), "הלשון האבודה של העגורנים" (1991), "פרחים ועשבים שוטים" (1995), "Talking Heads" (1998), "מאדאם בובארי" (2000), "דייוויד קופרפילד" (2000), "שנינות" (2001) ו"ברטי ואליזבת" (2002).
הסופרת וירג'יניה וולף היוותה לאטקינס מקור השראה במהלך הקריירה שלה. היא גילמה את דמותה של הסופרת על הבמה ובטלוויזיה בהצגת יחיד "חדר משלה" ובהצגה "ויטה ווירג'יניה". היא זכתה בפרס "Drama Desk Award" על הופעת היחיד ב"חדר משלה". ב-1997 כתבה את התסריט לסרט הקולנוע "גברת דאלווי" בכיכובה של ונסה רדגרייב עיבוד לרומן באותו שם של וולף. היא גם הופיעה בהופעה קצרה בסרט "השעות" על פי ספרו של מייקל קנינגהם, המבוסס על חיי וירג'יניה וולף וספרה "גברת דאלוויי".
בין סרטי הקולנוע שהשתתפה בהם היו "אקווס" (1977), "המלביש" (1983), "זאב" (1994), "ג'ק ושרה" (1995), "פארק גוספורד" (2001), "קולד מאונטיין" (2003), "יריד ההבלים" (2004), וכן "אבק וחלומות בלוס אנג'לס" (2006).
אטקינס הופיעה במספר רב של הצגות תיאטרון כגון "איזון עדין" מאת אדוארד אלבי, סימבלין של שייקספיר, "Honour" (2003), "יון גבריאל בורקמן" (1996), " Mountain Language" מאת הרולד פינטר (1988), "ליל האיגואנה" (1992), "The Unexpected Man" (1998) וב"מסיבת יום-ההולדת" (2005).
היא הרבתה להופיע גם בברודוויי, והייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס טוני כשחקנית הטובה ביותר. הופעת הבכורה שלה הייתה ב-1966 ב"The Killing of Sister George". ב-1972 גילמה את דמותה של המלכה אליזבת לצידה של קלייר בלום שגילמה את מרי מלכת הסקוטים במחזה "Vivat! Vivat Regina" מאת רוברט בולט. ב-1977 שיחקה ב-"The Night of the Tribades" שהועלה רק שבועות אחדים, ובהצלחה רבה יותר הופיעה ב-1995 בגרסה מחודשת של "Indiscretions" של ז'אן קוקטו.
בינואר 2006 שיחקה בתפקיד ראשי בהפקה של ג'ון פטריק שאנלי במחזה "Doubt" לצידם של רון אלדרד וג'נה מלון. באוף ברודוויי הופיעה בהצגות "חדר משלה" ו-"The Unexpected Man".
בסתיו 2007 כיכבה בסדרת דרמה תקופתית של ה-BBC "קרנפורד", עיבוד לכמה ספרים מאת אליזבת גסקל, לצידם של ג'ודי דנץ' ומייקל גמבון. על תפקידה זה, מיס דבורה ג'נקינס, זכתה אטקינס בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר ובפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2008.
ב-2008 שיחקה אטקינס בדרמה הרומנטית "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצד דסטין הופמן. בהמשך אותה שנה חזרה להופיע בווסט אנד שבלונדון וגילמה את גברת רפי במחזה "הים" מאת אדוארד בונד בתיאטרון היימארקט. עוד ב-2008 הופיעה בתיאטרון וודוויל בקומדיה "The Female of the Species". ב-2009 השתתפה בסרט הקומדיה השחורה "Wild Target" לצידם של ביל ניי, אמילי בלאנט ורופרט גרינט.
ב-1990 הוענק לה תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE), וב-2001 קיבלה את התואר דיים (DBE).
לאטקינס אח אחד, רונלד אלברט צ'ארלס אטקינס. ב-1957 התחתנה עם ג'וליאן גלובר והם התגרשו ב-1966. משנת 1978 היא נשואה לביל שפרד.