מכוניות "טאיוז'ים" מעולם לא יוצרו בייצור המוני.
דגם הרכב הראשון שיוצר בטורקייה בייצור סדרתי החל משנת 1966.
הדגם הראשון שיוצר בטורקיה בייצור המוני החל משנת 1966 היה דגם "Anadol A1" שיוצר על ידי יצרנית הרכב הטורקית "Anadol" .
בתרבות.
סיפור תהליך הבנייה והמאמצים הקשים של 24 המהנדסים שעבדו על מכוניות Devrim הפך לנושא של סרט קולנוע, שיצא לאקרנים בטורקיה בשנת 2008 עם הכותרת "Devrim Arabaları" (באנגלית : Cars of Revolution).
בשלהי 2010, סטודנטים מן האוניברסיטה הלאומית למדע וטכנולוגיה ב-פקיסטן פיתחו מכונית היברידית עם השראה "Devrim" בשם זה "devrim-ii".
יהלום התקווה
קודקס הילידים
קודקס הילידים (בצרפתית: Le Code de l'indigénat ​[kɔd də lɛ̃diʒena]) או משטר הילידות, או בצרפתית בקיצור indigénat ("ילידות" -נהגה "אנדיז'נא")
היה שורה של חוקים והסדרים בעלי אופי שרירותי שכפו מעמד חוקי נחות על ילידי הקולוניות של צרפת החל משנת 1881 ועד השנים 1944–1947.
כללים ברוח זו יושמו קודם באלג'יריה החל משנת 1834 ותורגמו בחקיקה מיוחדת החל משנת 1881 עם צווים נוספים שהורחבו לקולוניות צרפתיות נוספות: בשנת 1881 גם ב-קוצ'ינצ'ינה, ב-1887 בקלדוניה החדשה ובסנגל, ב-1897 באנאם-טונקין ובפולינזיה הצרפתית, ב-1898 בקמבודיה, ב-1901 במאיוט ובמדגסקר, ב-1904 באפריקה המערבית הצרפתית, ב-1910 ב-אפריקה המשוונית הצרפתית, ב-1912 בסומליה הצרפתית ובשנים 1923 וב-1924 בטוגו המנדטורית ובקמרון המדנטורית.
היה מדובר במשפט מנהלי שיושם רק כלפי אנשים שהוגרדו מבחינה משפטית כ"ילידים". משפט מנהלי זה היה מנוגד לעקרונות הכלליים של המשפט הצרפתי, במיוחד מכיוון שאישר ענישה קולקטיבית, גירושי תושבים, ענישה של התנהגויות שאינן אסורות לפי המשפט הרגיל, וזאת ללא אפשרות להגנה משפטית או ערעור.
במסגרת "משטר הילידות" ננקטו נגד אוכלוסיות ילידות באימפריה הקולוניאלית הצרפתית, אמצעי דיכוי כגון עבודות כפייה, הפקעות, מס גולגולת וכו'.
חקיקה דומה אומצה לפי הדוגמה הצרפתית גם בקולוניות בריטיות, פורטוגזיות, גרמניות, איטלקיות, בלגיות והולנדיות.
פרויקט מסע
משיח משיח
משיח משיח (מוכר גם בשמו המקורי אני מאמין) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי מרדכי בן-דוד והולחן על ידי מונה רוזנבלום, השיר יצא לאור כשיר נושא וכשיר סיום באלבום "משיח" של בן דוד בספטמבר 1992.
בשנת 1992 הלחין רוזנבלום את המנגינה, ללא שהיו לו מילים עבורה, ובמסגרת שיתוף פעולה בין רוזנבלום לבן־דוד התאים בן־דוד למנגינה המילים 'אני מאמין בביאת המשיח. בעקבות פרסום "היכונו לביאת המשיח" של חסידות חב"ד ודברי הרבי מלובביץ' אודות ביאת המשיח, השיר זכה לפרסום רב, ולדברי בן־דוד שיר זה הוא השיר היהודי הנפוץ ביותר בעולם וגם בקרב גויים רבים.
השיר כולל ארבעה בתים: בית ראשון על המילים "אני מאמין באמונה שלמה בביאת המשיח", הבית השני כולל את המילה "משיח" ברצף של שלוש פעמים, הבית השלישי מכיל את המילים "ואף על פי שיתמהמה עם כל זה אחכה לו שיבוא" והבית הרביעי מכיל את המילה "שיבוא" החוזרת על עצמה עד לסיום.
השיר הוכלל גם באלבומים אחרים של בן־דוד: קומזיץ ב-2003 ופלטינה ב-2009.
השיר זכה לביצועים רבים, והתפרסם גם בציבור הלא־דתי. אחרי שהוקלט באולפני גל קול העביר הטכנאי את השיר לאלי ישראלי שהשמיע אותו בפתח תוכנית הספורט שלו בגלי צה"ל עוד לפני צאת האלבום. בהמשך השיר אומץ על ידי אוהדי הפועל גליל עליון/
קמנשמיהאיפה
קמנשמיהאיפה (בהונגרית: Kemenesmihályfa) הוא כפר במחוז ואש, בנפת צלדמלק.
מיקום.
הכפר שוכן מצפון-מערב לצלדמלק, בין שלושה כפרים קטנים, והוא מוזג כמעט לחלוטין איתם. הכפר מחובר לצלדמלק בכביש 8452, לטקרץ' בכביש 8453, ולקמנששמיין ולוונצק בכביש 8454. היישוב יושב על קו הרכבת סקשפהרוואר-סומבטהיי, שיש לו נקודת עצירה במקום.
היסטוריה.
היישוב וסביבתו מיושבים מאז התקופה הנאוליתית. בשטחו נמצאו גם ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל. המקום הוזכר לראשונה באיגרת בשנת 1272, בה יש דיווח על שני כפרים הרוסים: אול וצ'פ. הראשון תואם ליישוב Csöngé, והשני ל-Mihályfa. השם צ'פ מוזכר גם בפנקס הכנסייתי של סומבטהיי משנת 1409. שם היישוב הוזכר בארכיון שופרון מאז שנת 1466 בשם Myhályfalva. מהמאה ה-15 מוזכר בשם קמנשמיהאיפלבה. השם Mihály נקרא על שם Mihály Ostffy, שהיה ככל הנראה בעל האדמה (ולפי מקורות גם מילא תפקיד ביישוב מחדש של המקום לאחר שצ'פ Csép נחרב). התוספת של המילה "כפר" (falva) לשם המקום התבררה כארוכה מדי. בשנות ה-1700 כבר כתבו את קיצור הסיומת "פה" כלומר "fa" במקום falva.
בשנת 1869 האוכלוסייה הייתה כדלקמן: 513 גברים, 533 נשים, כך שהאוכלוסייה הכוללת הייתה 1046. היו קורבנות גם מהכפר במהלך מלחמות העולם. זכרם הונצח בשנת 1968 על גבי לוח שיש על קיר בית בית הלוויות הנוצרי. יהודים ישבו במקום במספרים לא גבוהים, אך אין תיעוד על כך למעט יליד אחד במקום.
אתרים בעלי חשיבות.
הכנסייה הרומית-קתולית.
הכנסייה על שם המרטיר הראשון של סנט סטפן הוזכרה לראשונה בשנת 1439. לאחר הרפורמציה המקום שימש את הלותרנים עד 1732, אז נלקחה מהם בכוח מזוין והוחזרה לקתולים במהלך של אנטי-רפורמציה. משפחת דמלקי נקברה בקריפטה שלה.
כנסייה נוספת בכפר היא הכנסייה הלותרנית, אשר נבנתה בשנת 1817.
טירת וידוש.
משפחת וידוש מהיישוב קולטה בנתה את הטירה. היא משפחה אצילה ותיקה של מחוז ואש, שאבות אבותיה הועלו לדרגת אצולה בשנת 1272 על ידי המלך אישטוואן החמישי. המשפחה מתוארכת כבעלת אחוזות באזור כבר במאה ה-16. הטירה נבנתה בצורתה הראשונה על ידי ז'יגמונד וידוש במאה ה-19. ברבע הראשון של המאה הזו, בסגנון הקלאסיציסטי. בנו, דניאל, שהפך לסגן המושל של מחוז ואש, שיפץ והרחיב אותה בשנת 1870 בסגנון היסטורי (אקלקטי). שם נשמרו הארכיונים העתיקים של המשפחה, שהכילו כמה מסמכי קלף ישנים. צורת ה-L המוגדלת של היום ניתנה לטירה במהלך השחזור בשנת 1911. אז נבנתה הקומה הראשונה על האגף הקצר יותר, והמגדל מעל הטרסה, בו נוצר חדר מגדל. בקצה האגף הארוך יותר הפונה לרחוב נמצאת מרפסת, אליה מוביל גרם מדרגות מעוטר במעקה מברזל יצוק. באותה תקופה תוכננו חדרי המגורים במרתף. חזיתות הטירה קיבלו אדריכלות אר נובו חדשה לחלוטין במהלך השיפוץ.
קסיוס דיו (קונסול, 291)
קסיוס דיו (בלטינית: Cassius Dio; פעל בסוף המאה ה-3 לספירה) היה סנאטור רומאי, שמונה לקונסול בשנת 291 לספירה.
קסיוס דיו היה נכדו או נינו של ההיסטוריון קסיוס דיו, שמוצא משפחתו בביתיניה. הוא מונה לקונסול ("consul posterior") בשנת 291 לצד גאיוס יוניוס טיבריאנוס בגיל צעיר למדי. לאחר מכן הוצב בתפקיד מושל פרוקונסולארי של פרובינקיה אפריקה החל מ-1 ביולי 294 ועד 1 ביולי 295 בקירוב. ב-18 בפברואר 296 הוא מונה לפראיפקטוס אורבי , נציב העיר רומא, תפקיד אותו מילא עד שנת 297.
קסיוס דיו היה בעל בית על גבעת הפאלאטיום שנקרא "דומוס דיוניס" (Domus Dionis). בשלב כלשהו, הוא ו-12 סנאטורים אחרים תרמו כל אחד 400,000 ססטרטיוס, ככל הנראה לצורך הקמת בניין.
תעסוקה מבצעית
תעסוקה מבצעית היא פעילות שגרתית או מיוחדת, שצה"ל מוביל בשטחי ישראל או מחוץ למדינה, במטרה להגיע אל היעד שהוא מציב לעצמו.
כל לוחם שסיים את ההכשרה בבסיס האימונים של החטיבה שלו, שירותו הצבאי יהיה מחולק לשניים:
תעסוקה מבצעית ואימון. בכל כמה חודשים הסטטוס של הלוחמים משתנה כדי לשמור על מתח אצל הלוחמים.
הלוחמים מתרגלים את שיטות הלחימה הייחודיות לחטיבה ומתנסים במצבי לחימה מדומים כדי להיות מוכנים וטובים יותר בעת הצורך.
חודשי התעסוקה המבצעית הם חודשים בהם גדודי החטיבה שומרים על הביטחון באזור מסוים במדינת ישראל. בחודשים אלו, החיילים צריכים להיות עירנים למתרחש בגזרה עליה הם שומרים - ומבצעים שמירות, סיורים בקרב הגבול או בתוך היישובים הצמודים לגבול, עורכים אימונים בשיתוף המועצות האזוריות ועוד.
לאחר סיום השירות הסדיר, חיילי המילואים נקראים לתעסוקה מבצעית או לאימון לסירוגין.
יעל איזנברג
יעל איזנברג (נולדה ב-8 באפריל 1991) היא זמרת-יוצרת, שחקנית ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה.
איזנברג נולדה וגדלה בתל אביב.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון 2009.
בצבא שירתה כמדריכת חי״ר בחיל הרגלים בצאלים.
נמצאת בזוגיות עם המוזיקאית עינב ג'קסון כהן.
קריירת משחק.
בגיל 11 הופיעה לראשונה על המסך בתפקיד ראשי בסדרת הנוער בית משותף בערוץ הילדים, בה גילמה את דמותה של ענת. באותה שנה השתתפה גם בסרט קצר של ערוץ הילדים, "טיול שנתי", לצידו של טל מוסרי.
בשנת 2005 גילמה את דמותה של זוהר בסדרה "המערכת" בבימויו של ציון רובין.
בשנת 2009 שיחקה את חגית בעונה השלישית של הדרמה היומית האלופה ב-HOT3, לצד יהודה לוי, אלון אבוטבול והילה אלפרט. עוד באותה שנה גילמה את תמי בסרט "עוד אני הולך" של הבמאי יקי יושע.
בשנת 2010 לוהקה לתפקיד הראשי בסרט הגמר של הבמאית רותי פרי-בר, "שיחות אחרונות".
בשנת 2014 גילמה בתפקיד ראשי את אנה בסרט הגמר של הבמאית ורוניקה ניקול טטלבאום, והשתתפה בסרט עצמאי קצר נוסף של טטלבאום, "וידוי" אשר זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע דרום.
בשנת 2017 השתתפה בסרט "פוקסטרוט" בבימוי שמוליק מעוז.
בשנת 2019 השתתפה בפרויקט העצמאי של קרן ברגמן ויהונתן עפרת - "בחזקתם".
קריירת מוזיקלית.
איזנברג החלה לנגן בגיטרה קלאסית ולכתוב שירים בגיל 15.
בשנת 2012 החלה להופיע עם שיריה במועדונים "אוזן בר", "לבונטין 7" ו"קפה ביאליק" בתל אביב.