הצירוס בדרך כלל לבן או אפור. הוא נוצר כאשר אדי מים מגיעים למעלה מ-5,000 מ' מעל פני הקרקע באזורים ממוזגים, ומעל 6,100 מ' באזורים טרופיים. הוא נוצר גם מזרימת אוויר אנכית של סופות טרופיות והוריקנים או מסדני ענני קומולונימבוס. כשענני נוצה מקדימים מערכת חזיתית או סופה טרופית, ניתן לדעת כי תנאי מזג אוויר עשויים בקרוב להידרדר. הצירוס מבשר לא פעם על משקעים מתקרבים, ואולם ענני הצירוס מורידים עצמם גבישי קרח שמתאדים לפני מרחק רב מאוד מהקרקע, תופעה הידועה כ"ווירגה".
ענני צירוס שנוצרים על ידי זרם סילון יכולים לגדול מספיק כדי להשתרע אופקית על פני יבשות, בעוד שלגובה משתרעים קילומטרים ספורים בלבד. כאשר אור עובר דרך גבישי הקרח בצירוס, נוצרות תופעות אופטיות כגון הילות וכלבי שמש. שכבת צירוס מעלה את הטמפרטורה של האוויר מתחת לשכבת העננים העיקרית בשיעור ממוצע של 10°C. כאשר ציציות הצירוס הבודדות הופכות רבות ורחבות עד כי כמעט אין להבחין ביניהן, נוצרת יריעה של עננות גבוהה; ענן צירוס עם נופך שכבתי מכונה צירוסטרטוס (Cs). קונבקציה בגובה רב יכולה לייצר סוג ענן אחר הכרוך בגובה, המכונה צירוקומולוס (Cc) והוא מכיל טיפות מים בקירור.
ענני נוצה נוצרים גם על כוכבי לכת אחרים, כולל מאדים, צדק, שבתאי, אורנוס, וייתכן כי אף נפטון. הם נצפו על טיטאן, אחד מירחיו של שבתאי. חלק מענני נוצה מחוץ לכדור הארץ מורכבים מקרח אמוניה או מתאן ולא מקרח מים. המונח הנוצה משמש גם לעננים בין-כוכביים מסוימים מורכבים מגדלים תת-מיקרומטריים של גרגרי אבק.
תיאור.
עוביים של ענני הצירוס נע בין 100 מ' ל-8,000 מ', והעובי הממוצע הוא 1,500 מ'. כמו כן, בממוצע ישנם 30 גבישי קרח לליטר, ואולם ערך זה משתנה מגביש קרח אחד ל-10,000 ליטרים ל-10,000 גבישי קרח לליטר - הבדל של שמונה סדרי גודל. אורכו של כל אחד מגבישי הקרח הוא בדרך כלל 0.25 מ"מ. ואולם האורך נע בין 0.01 מ"מ לכמה מ"מ. גבישי הקרח בפסי התעבות קטנים בהרבה מאלה שבענני הצירוס, ואורכם הוא בין 0.01 מ"מ ל-0.1 מ"מ. טמפרטורת ענני הצירוס היא 20°C עד 30°C מתחת לאפס.
יוסף בן ג'וייא
רבי יוסף בן ג'וייא (או: אבן ג'וייא; נפטר ג' באב תקכ"ח, 17 ביולי 1768) היה רב ארץ ישראלי, מחכמי צפת וירושלים, שד"ר כוללות צפת, ומחבר ספר ההלכה "טל אורות" על ל"ט אבות מלאכה.
ביוגרפיה.
נולד בצפת, אביו נפטר בצעירותו והוא מכונה "בן ג'וייא" על שם אמו. הוא התפרסם כאחד מחשובי רבני צפת בדורו. ב-1742 יצא לאירופה כשד"ר עם הרב יום טוב סבן, בראשית חורף תק"ג (1742) שהו בערי טורקיה, ובתק"ד (1744) עברו בערי איטליה והשתהו באנקונה. באנקונה התיידד עם הרב משה חיים מורפורגו, בנו של הרב שמשון מורפורגו מחבר "שמש צדקה". קשריו עם רב זה נמשכו גם לאחר שובו לצפת בחודש אייר תק"ו, 1746.
כנראה לאחר רעידת האדמה שפקדה את הגליל ב-1759, עזב את צפת ועקר לירושלים; הוא נמנה בין רבני העיר במסמכים שונים.
חידושיו מוזכרים בספרי בני דורו וגם בכתבי חכמי הדור שאחריו, כמו בכתבי החיד"א שמצטט דברים שמסר לו אביו בשם הרב אבן ג'וייא.
הוא נפטר בירושלים בג' באב תקכ"ח, 17 ביולי 1768, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
ספרו.
ספרו הנודע הוא "טל אורות" העוסק בהלכות ל"ט אבות המלאכה האסורות בשבת, מלבד נושאים אלו מכיל הספר הערות ודיונים בדברי רבי מרדכי בן הלל "המרדכי" על הלכות ברכות, שבת ועירובין. שו"ת בהלכה, וחידושים על המקרא. הספר נדפס לאחר פטירתו, בשאלוניקי, בידי הרב חיים שלום מרגונאטו, מחבר "דרכי שלום", בשנת תקנ"ה (1795).
יוסף אבן ג'וייא
גיווי צ'וחלי
גיווי צ'וֹחֵלי (בגאורגית: გივი ჩოხელი); 27 ביוני 1937 - 25 בפברואר 1994) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדות מגן וקשר; אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון.
קריירה.
גיווי צ'וחלי נולד בשנת 1937 בעיר תלאווי שבחבל קאחתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; קבוצת הבוגרים הראשונה שבה שיחק הייתה "נַדיקווַרי" (לימים "קאחתי") תלאווי (1956).
בשנת 1957 צ'וחלי החל לשחק בקבוצת דינמו טביליסי; בשנת 1959 הוא זכה עם קבוצתו במדליית ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית.
בשנת 1960 צ'וחלי צורף לנבחרת ברית המועצות לקראת נסיעתה אל טורניר הגמר של אליפות אירופה הראשונה בצרפת; הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בחצי הגמר שנערך ב-6 ביולי במרסיי, ובו הסובייטים הביסו את צ'כוסלובקיה בתוצאה 0:3; צ'וחלי שיחק גם במשחק הגמר, שבו ברית המועצות גברה על יוגוסלביה בתוצאה 1:2 וזכתה בתואר אליפות אירופה.
בסוף שנת 1960, צ'וחלי הוכר כמגן הימני הטוב ביותר באותה עונת אליפות סובייטית (נכלל ברשימת 11 מצטייני העונה); בשנת 1961 צ'וחלי נכלל שנית באותה רשימה - הפעם, כקשר הימני הטוב ביותר בליגה.
צ'וחלי שיחק בשלושה מתוך ארבעת המשחקים של הנבחרת הסובייטית במונדיאל 1962; הוא ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת במשחק רבע הגמר של הטורניר, שהתקיים ב-10 ביוני בעיר אריקה; המשחק הסתיים בהפסד של ברית המועצות לצ'ילה המארחת בתוצאה 2:1. בסך הכול, צ'וחלי הופיע במדי הנבחרת הסובייטית ב-19 משחקים רשמיים ובמשחק בלתי-רשמי אחד.
בשנת 1962 צ'וחלי זכה במדליית הארד השנייה שלו עם קבוצת דינמו טביליסי, על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; באותה שנה הוא נכלל בפעם השלישית ברציפות ברשימת 11 המצטיינים של ליגת העל הסובייטית - כמו שנה קודם לכן, הוא הוכר כקשר הימני הטוב ביותר של עונת האליפות.
בשנת 1964 צ'וחלי זכה עם דינמו טביליסי באליפות ברית המועצות הראשונה של הקבוצה; בשנת 1965 הוא סיים את הקריירה שלו בקבוצה. בסך הכול, צ'וחלי הופיע במדי "דינמו" ב-159 משחקים וכבש ארבעה שערים לזכותה.
בשנת 1965 צ'וחלי זכה בתואר אמן ספורט נכבד של ברית המועצות.
בשנים 1968-1966 צ'וחלי עבד כמאמן בדינמו טביליסי; בשנת 1969 הוא מונה למנהל הקבוצה ולמאמנהּ הראשי; צ'וחלי ניהל את המועדון רק באותה שנה, אך נשאר כמאמן ראשי גם בשנת 1970; בשנים 1972-1971 הוא אימן תחת מאמן ראשי אחר. בשנת 1971 צ'וחלי זכה בתואר מאמן נכבד של גאורגיה הסובייטית.
בשנת 1974 צ'וחקי מונה בפעם השנייה כמאמן ראשי של "דינמו", אך מילא את התפקיד רק במשך עונה אחת; בזמן קריירת האימון שלו, הקבוצה זכתה בארבע מדליות ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית (באחת מהן, בשנת 1969, כאשר צ'וחלי היה המאמן הראשי).
בשנים 1985-1984 צ'וחלי שימש בפעם השנייה כמנהלהּ של דינמו טביליסי.
גיווי צ'וחלי מת בשנת 1994 בטביליסי; על שמו נקרא האצטדיון העירוני של תלאווי; מול האצטדיון ניצב פסלו של צ'וחלי.
תארים ופרסים.
נבחרת ברית המועצות
דינמו טביליסי
אישיים
אלי אליהו
אלי אליהו (נולד ב-1969) הוא משורר ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה.
אליהו נולד ב-1969 להורים שעלו מעיראק וגדל ברמת גן. הוא בוגר תיכון בליך, שירת בצה"ל כחייל בחיל השריון ולמד באוניברסיטת תל אביב בחוגים לפילוסופיה יהודית וספרות עברית, ובבית הספר לשירה של הליקון, במסלול ללימודי שירה יהודית ערבית.
אליהו עובד כעורך וכתב ספרות בעיתון "הארץ".
בשנת 2005 זכה בפרס תחרות "שירה על הדרך" מטעם עיריית תל אביב, ובשנת 2008 זכה על ספר שיריו הראשון "אני ולא מלאך" בפרס שרת התרבות לספר ביכורים. ב-2014 זכה בפרס מתנאל למשורר יהודי במסגרת כנס כיסופים ובפרס ראש הממשלה לסופרים ומשוררים. שירו "עיר ובהלות" מתוך הספר באותו שם הולחן בידי דודו טסה והיה גם לשם האלבום. שירו "שחרית" שהולחן על ידי שי צברי ואסף תלמודי, הוא שיר הנושא באלבום הבכורה של צברי. שיריו תורגמו לצרפתית, לאנגלית ולערבית. שירו "מתחת לפני האדמה" הופיע בבחינת הבגרות בספרות ועורר פולמוס סביב תשובות התלמידים.
מנימוקי השופטים להענקת פרס מתנאל למשוררים עבריים לשנת 2013 לאלי אליהו: "שירתו של אלי אליהו עשירת מבע רגשי ורגישות לאחר, לאדם הסמוי מן העין, לאדם בשוליים החברתיים. בכתיבתו הוא יוצר מטאפורות וצירופי מילים מפתיעים, מטאפורות ללא גבולות של מקום וזמן. לעיתים הוא שואב מהמקורות ולפעמים נדמה שכל פרט בעולם, נמלה או כלי אכילה טובים בעיניו להתבוננות ולכתיבה... אלי אליהו מכונן בשיריו עדות למאבק הפואטי והאישי שלו להתקיים כאן כמשורר וכאדם רגיש למקום הישראלי, לתרבות ולשפה... שירתו העמוקה והאיכותית סללה לה מקום ודרך. בין דור ילידי שנות ה–60, קולו ייחודי, עינו בוחנת, בעל דעה ועשייה חברתית. עבודתו ונוכחותו עקבית ומעניינת בתחום השירה".
מנימוקי השופטים שהעניקו לאליהו את פרס היצירה לסופרים עבריים בשנת 2015: "משורר נפלא. שירים פשוטים שגורמים להזדהות והתרגשות. יש לאלי אליהו דרך קסומה בשירתו. הוא כותב באיפוק גם את הכאב והצער הגדול ביותר ("ומה לעשות שאצלי הניתוח הצליח ובגדד מתה") ויודע להתריס ללא סימני קריאה, לתאר את חרדת הקיום במילים רכות, ואת המסובך ביותר לתאר במילים הפשוטות ביותר. דרכו המינורית, שנדמה כי... תמיד עומד מאחוריה חיוך של השלמה, של אהבה, מתווה רגעים נפלאים של תיאור הרגעים הקשים והיפים בחיי אדם".