פרידריכשטראסה נבנה מחדש במהלך שנות ה-90, ונחשב אז לפרויקט הבנייה הגדול בעיר. מספר אדריכלים נודעים תרמו לתוכניות הבנייה, בהם ג'ן נובל, שתכנן את בניין הכלבו גלרי לפאייט, ופיליפ ג'ונסון, שתכנן את מרכז העסקים האמריקני בצ'ק פוינט צ'ארלי. התוכניות התקבלו בתגובות מעורבות, אך הרחוב הפך מחדש ליעד קניות פופולרי.
במהלך המלחמה הקרה וחלוקת ברלין שימשה תחנת הרכבת התחתית פרידריכשטראסה, על אף שהייתה ממוקמת בחלק המזרחי של העיר, שניים מקווי רכבת אס-באן בברלין שעברו במערב העיר, כמו גם את קו הרכבת התחתית U6. התחנות שימשו כנקודות מעבר בקווים אלה, ורכבות עצרו בהן, אף על פי שכל שאר התחנות של אותם קווים במזרח העיר נותרו כתחנות רפאים ונאטמו, כך שהרכבות יכלו רק לחלוף דרכן מבלי לעצור. בתחנת פרידריכשטראסה יכלו נוסעים ממערב ברלין לעבור מרציף אחד למשנהו, אך לא יכלו לצאת מהתחנה לרחוב ללא המסמכים המתאימים. חלק זה של התחנה היה נתון תחת אבטחה כבדה, והיה מנותק לחלוטין מהחלק הקטן יותר של התחנה ששימש את קווי האס-באן של מזרח העיר.
ניצן אלון
ניצן אלון (נולד ב-26 בפברואר 1965) הוא אלוף במילואים בצה"ל. שירת כפרויקטור למאבק באיום האיראני, כראש אגף המבצעים, מפקד פיקוד המרכז, מפקד אוגדת איו"ש ומפקד סיירת מטכ"ל.
ביוגרפיה.
אלון נולד וגדל במושב ניר בנים, והוא בנם של יחזקאל (שעברת את שם המשפחה מ"לינדנר") ויונה, מראשוני המתיישבים במקום. למד בבית הספר האזורי באר טוביה, באותה כיתה עם מי שלימים יהיה חברו לפורום מטכ"ל, חגי טופולנסקי. לאחר סיום לימודיו, עשה שנת שירות כמדריך נוער בגרעין עודד של בני המושבים בחבל עדולם שבמועצה אזורית מטה יהודה.
שירותו הצבאי.
בשנת 1984 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל. אלון החל ביחידה מסלול הכשרה כלוחם אולם לאחר שנתפס בידי המשטרה הצבאית כשאין ברשותו כומתה הודח מן המסלול בגין עבירת משמעת. אלון עבר לשרת ביחידת מגלן, שם, במשך שמונה חודשים, השלים את מסלול הלוחם והוכשר כמפקד כיתה. למרות זאת יצא מטעם סיירת מטכ"ל לקורס קציני חי"ר לאחר אישור מיוחד של ראש אמ"ן אמנון ליפקין-שחק. עם סיום הקורס שב ליחידה כמפקד צוות. כמפקד צוות היה מעורב בתאונת אימונים במהלכה ירה בשוגג קליע חי באחד הלוחמים ופצע אותו באורח קשה. אלון הועמד לדין אך המשיך לשרת ביחידה. על אחד ממבצעי היחידה ב-1989 במהלכו פיקד על צוות, זכה לצל"ש הרמטכ"ל. אלון השתתף במבצע עלם חמודות לחטיפת השייח עובייד מביתו בדרום לבנון וכמפקד פלגה השתתף בניסיון חילוצו של החייל החטוף נחשון וקסמן. שירת כסגן מפקד היחידה וב-1998 התמנה למפקדה. הוא כיהן בתפקיד עד להחלפתו על ידי הרצי הלוי במרץ 2001, ובטקס ההחלפה קודם לדרגת אלוף-משנה.
לאחר שנתיים, שבמהלכן שהה בוושינגטון די. סי. כעמית מחקר, התמנה ב-2003 למפקד עוצבת חצי האש, חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים וכוחות מיוחדים. ב-2005 התמנה למפקד חטיבת עציון האחראית על גזרת גוש עציון ובית לחם. במהלך מלחמת לבנון השנייה פיקד על "מבצע חד וחלק", ועמד בראש כמאתיים לוחמים מסיירת מטכ"ל ויחידת שלדג, אשר פשטו על בתים ובית חולים באזור בעלבכ שבבקעת הלבנון. ב-2007 קודם לדרגת תת-אלוף והיה למקימה ומפקדה של חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן, שהוקמה בעקבות מלחמת לבנון השנייה על מנת לרכז את פעילותם של מערכי המודיעין השונים באגף ולעסוק בחיזוק התקשורת בין דרגי המודיעין הבכירים והאסטרטגיים לבין קציני המודיעין בשטח.
באוקטובר 2009 מונה למפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון. בתקופתו חלה ירידה נוספת במספר פיגועי הירי ביהודה ושומרון, אך עלייה במספר הקורבנות הישראלים מפיגועי טרור שבוצעו בגבולות הגזרה של האוגדה או בפיגועים שבוצעו בתחומי הקו הירוק ומקורם בהתארגנויות מיהודה ושומרון. בין האירועים הבולטים היו הפיגוע בצומת בני נעים שבו נרצחו ארבעה תושבי בית חגי, הפיגוע באיתמר שבו נרצחו חמישה מבני משפחת פוגל, רצח אשר פלמר ובנו יהונתן מיידוי אבנים מרכב נוסע על מכוניתם בסמוך לחברון ושני מקרים שבהם רצחו שוטרי המשטרה הפלסטינית אזרחים ישראלים.
ביולי 2011 הורה שר הביטחון אהוד ברק ליועץ המשפטי של משרד הביטחון לפנות ליועץ המשפטי לממשלה כדי למצוא במסגרת החוק דרך להפסיק את פעילותם של אנשי ימין קיצונים שהתנכלו לאלון ולמשפחתו בגין היותו, לטענתם, איש שמאל קיצוני המושפע מאשתו הפעילה בארגון השמאל "מחסום Watch". בארגון טענו שאשתו של אלון, מור, אינה מוכרת להם.
באוקטובר 2011 סיים את תפקידו כמפקד אוגדת איו"ש והוחלף בתפקיד בידי תא"ל חגי מרדכי. בטקס הפרידה אמר אלון: "כבר היום מיעוט קיצוני, שולי במניינו אך לא בהשפעתו, עלול להביא להסלמה רבתי במעשים הנקראים תג מחיר אך מגיעים לכדי טרור. מעשים אלה לא רק ראויים לגינוי על העוול והאיוולת שבהם, אלא גם למניעתם ולמעצר המבצעים באופן יותר יעיל מכפי שהצלחנו כמערכת עד כה".
במרץ 2012 מונה אלון למפקד פיקוד המרכז והועלה לדרגת אלוף. במהלך כהונתו התמודד הפיקוד עם עלייה במספר פיגועי הטרור ביהודה ושומרון. אירוע מרכזי בתקופה זו היה חטיפת שלושת הנערים בעקבותיה יצא צה"ל למבצע "שובו אחים".
ב-21 במאי 2015 נכנס לתפקידו כראש אגף המבצעים עד ל-21 במאי 2018.
ביולי 2018 מונה על ידי ראש המטה הכללי, גדי איזנקוט לתפקיד "פרויקטור למאבק באיום האיראני" לקראת פרישתו של אלון מצה"ל.
לאחר הפרישה מצה"ל.
ב-2019 מונה למנכ"ל חברת גידולי הקנאביס "קנדוק" ופרש לאחר כחצי שנה בתפקיד.
במרץ 2020 מונה לתפקיד סמנכ"ל האסטרטגיה של חברת "מטריקס" ויו"ר מטריקס דיפנס – חטיבת הביטחון של החברה.
ביולי 2020 מונה ליו"ר מועצת בית בן-גוריון בתל אביב. באפריל 2021 מונה לדירקטור בחברת "סמארט שוטר".
חיים אישיים.
אלון בעל תואר ראשון בפיזיקה והנדסת חומרים מהטכניון. נשוי ואב לארבעה ילדים. מתגורר בניר בנים.
אחיו הבכור הוא רם אלון, קצין שריון במילואים שזכה בצל"ש הרמטכ"ל במלחמת לבנון הראשונה, כשרץ מול אש כוחות צה"ל והפסיק את הירי הדו-צדדי באירוע הידוע כקרב קמ"ט-קק"ש.
הוא נטל חלק במחאת "הדגלים השחורים" נגד ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו.
סאת'ינד'רה נאת' בוז
מאייקון
מאייקון דוגלאס סיסנאנדו (בפורטוגזית: Maicon Douglas Sisenando; נולד ב-26 ביולי 1981 בנובו המבורגו), הידוע בשם המקוצר מאייקון, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק כמגן ימני. בעבר שיחק בנבחרת ברזיל, אותה ייצג במונדיאל 2010 ו-2014.
קריירה.
מאייקון החל את הקריירה שלו במועדון הברזילאי קרוזיירו בשנת 2001. הוא שיחק בקבוצה במשך מספר עונות מוצלחות, ונחשב באותו זמן למגן ימני מוכשר. ב-2003 הוא זכה עם קרוזיירו באליפות ברזיל, ובאותה שנה קיבל לראשונה זימון לסגל הנבחרת הלאומית. ביוני 2004 נרכש מאייקון על ידי מונקו.
בעונת , הראשונה שלו במונקו, כבש מאייקון ארבעה שערים במדי הקבוצה. הוא היה שותף להעפלתה לשמינית גמר ליגת האלופות ולסיום במקום השלישי בליגה הצרפתית. העונה שלאחר מכן היוותה כישלון מבחינה קבוצתית, כאשר מונקו סיימה במקום העשירי בלבד בליגה ולא העפילה לשמינית גמר גביע אופ"א.
ביולי 2006 עבר מאייקון לקבוצה האיטלקית אינטר מילאנו, ביחד עם המגן הברזילאי מקסוול והקשר הצרפתי אוליבייה דאקור, ששיתפו פעולה איתו בקבוצה. בעונת , תחת המאמן רוברטו מנצ'יני, הוא כבש שני שערים וסייע לאינטר לזכות באליפות הסרייה א'. במהלך העונה הוא הושעה על ידי אופ"א לשישה משחקים בעקבות תקרית עם דויד נבארו במשחק ליגת האלופות מול ולנסיה, אך העונש קוצר לבסוף לשלושה משחקים.
לאורך שנותיו באינטר הפגין מאייקון יכולת טובה ויעילות גם בהגנה וגם בהתקפה, כשהוא רושם לזכותו כמות מכובדת של שערים ובישולים. תחת המאמן ז'וזה מוריניו שהגיע לקבוצה בעונת , הוא המשיך בהצטיינותו וזכה עם אינטר באליפות שלישית ברציפות. בעונת זכה עם אינטר בליגת האלופות לאחר ניצחון בגמר על באיירן מינכן, וכן בטרבל. הוא היה חלק חשוב בשיטת המשחק שהנחיל מוריניו בקבוצה ושבעזרתה זכתה הקבוצה בתואר.
ב-26 באוגוסט זכה השחקן בתואר שחקן ההגנה של ליגת האלופות, פרס שניתן לו על ידי אופ"א.
ב-30 באוגוסט 2012 חתם מאייקון בקבוצת הכדורגל האנגלית מנצ'סטר סיטי תמורת סכום המוערך בכ-3.5 מיליון ליש"ט.
ביולי 2013 חתם מאייקון ברומא. ב-31 במאי 2017 חתם באבאי מהליגה הברזילאית השנייה.
נבחרת לאומית.
מאייקון השתתף עם נבחרת ברזיל הצעירה באליפות העולם לנוער ב-2001, יחד עם חברו לעתיד באינטר, אדריאנו. בשנת 2003 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של ברזיל, ששלחה לטורניר גביע הזהב של CONCACAF סגל מלא בשחקנים מתחת לגיל 23. הוא השתתף עם הנבחרת הצעירה בטורניר הקדם-אולימפי בשנת 2004, יחד עם מקסוול, ולא הצליח להעפיל עמה לאולימפיאדת אתונה.
בהמשך 2004 נכלל מאייקון בסגל נבחרת ברזיל לקופה אמריקה, וב-2005 השתתף עמה בגביע הקונפדרציות. הוא היה שותף לזכייתה של ברזיל בשני הטורנירים. עם זאת, הוא לא זומן למונדיאל 2006, מאחר שסיסיניו הועדף בתור מחליפו של קאפו בעמדת המגן הימני.
עם פרישתו של קאפו ומינויו של דונגה למאמן הנבחרת, הפך מאייקון למגן הימני הפותח הקבוע שלה. הוא היה שותף בכיר לזכייתה של הנבחרת בקופה אמריקה ב-2007, וכבש במסגרתו שער מול אורוגוואי. בגביע הקונפדרציות 2009, שגם בו זכתה ברזיל, הוא כבש שער בניצחון 0-3 על ארצות הברית בשלב הבתים, ובנוסף בישל שער לפליפה מלו כתוצאה מבעיטה חופשית שלו.
במונדיאל 2010 מאייקון כבש שער נדיר בקו הקרן נגד נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל ובכך הבקיע את שערו היחיד בטורניר.
מאיקון
אייל דורון