בסדרה המחודשת (2005-הווה) החברים ובני המשפחה של המלווים לרוב מוצגים בהרחבה, והם מודעים לאופי החיים של אהוביהם עם הדוקטור. הסדרה המחודשת גם הציגה מספר מלווים שקשורים למלווים אחרים, בין אם זה קשר דם או קשר נישואים. (סבא של דונה, וילפרד; בעלה של איימי, רורי; מיקי סמית ומרתה ג'ונס, שליוו את הדוקטור בזמנים שונים, נפגשו והתחתנו בהמשך; גרהאם אובריאן ונדכו החורג, ריאן סינקלייר.) מערכות יחסים שכאלו לא התקיימו בין מלווים בסדרה הקלאסית, למרות שנאמר בסדרה המחודשת שהמלווים המקוריים איאן צ'סטרטון וברברה רייט נישאו ושבן ופולי, מלווים של הדוקטור הראשון והשני, נשארו בקשר קרוב. בני משפחה של מלווים מהסדרה הקלאסית שלא הופיעו בעבר, הוצגו בסדרה המחודשת; בתו של הבריגדיר, קייט סטיוארט, הופיעה בסדרה; בספין-אוף "הרפתקאות שרה ג'יין" הופיעו הילדים המאומצים של שרה ג'יין, לוק וסקיי, ההורים שלה, אדי וברברה והנכד של המלווה לשעבר ג'ו גרנט, סנטיאגו.
עוד שינוי שהגיע עם הסדרה המחודשת הוא הצגת העבר של המלווים לפני פגישתם עם הדוקטור, לרבות תקופת הילדות שלהם. בסדרה הקלאסית, תרחיש שכזה מעולם לא התרחש. המלווים רוז טיילר, מיקי סמית, אדלייד ברוק, איימי פונד, רורי וויליאמס, ריבר סונג וקלרה אוסוולד, כולם הוצגו גם כילדים וגולמו על ידי שחקנים צעירים בסצנות פלאשבק. המלווים שרה ג'יין סמית וקפטן ג'ק הארקנס גם הם הוצגו כילדים בסדרות הספין-אוף שלהם.
אובדן המלווה.
אחת הסיבות הנפוצות בגללן מלוות עזבו את הטארדיס בסדרה הקלאסית הייתה בשביל אהבה \ נישואים. (סוזן, ויקי, ג'ו, לִילה, פרי). עוד סיבה הייתה בשביל לעזור לאנשים בכוכב אחר (סטיבן, רומאנה, ניסה) או פשוט כי נמאס להם והם רצו לחזור הביתה. (איאן וברברה, בן ופולי, הארי, טיגן וראיין). לעיתים המלווים לא רצו לעזוב והופרדו מהדוקטור בכוח (ג'יימי, זואי, שרה ג'יין) אך תרחיש זה נהיה נפוץ יותר בסדרה המחודשת. (רוז, דונה, איימי ורורי, קלרה).
מות המלווה.
לעיתים רחוקות מאוד מלווה נהרג במהלך מסעותיו עם הדוקטור. מקרים אלו הם:
אדריק, איימי, רורי וקלרה הם המלווים ארוכי-הטווח היחידים שמתו במהלך הסדרה. כל השאר הם מלווים שהופיעו בסיפור אחד או שניים.
רשימת מלווים.
הדוקטור השלישי.
הדוקטור השלישי בילה את רוב זמנו בגלות על כדור הארץ ובסיוע לארגון בשם יוני"ט, שמטרתו להתמודד עם איומים מהחלל החיצון.
הדוקטור השמיני.
הופעתו הטלוויזיונית היחידה של הדוקטור השמיני הייתה בסרט שהופק בשנת 1996. הדוקטור השמיני מופיע בהרחבה בתסכיתי אודיו בהם יש לו מגוון גדול של מלווים.
הדוקטור התשיעי.
הדוקטור התשיעי הוא הראשון להופיע בעת המחודשת של הסדרה, שהחלה בשנת 2005. הסדרה היא המשך ישיר לסדרה הקלאסית, אבל ספירת העונות התאפסה.
הדוקטור העשירי.
לדוקטור העשירי הייתה תקופה ארוכה ללא מלווה ארוך-טווח בה התלוו אליו אנשים לפרק אחד בלבד.
חח&quot;י
דמויות משנה במחזור כישור הזמן
שכיחות אותיות בעברית
כבכל שפה, גם בעברית שכיחות האותיות אינה אחידה - ישנן אותיות הנמצאות בשימוש נרחב בשפה, ויש שהשימוש בהן מועט.
מידע על שכיחות האותיות שימושי לפענוח צפנים המבוססים על החלפת אותיות, מסייע למחקר בלשני וחיוני בבלשנות חישובית ובעיבוד שפה טבעית.
התפלגות.
להלן שכיחות האותיות בשלושה מאגרי טקסט (קורפוסים) של עברית מודרנית. הראשון הוא מאגר כתבות מעיתון הארץ מהשנים 1990–1991, השני מאגר פרוטוקולים של הכנסת משנת 2004 והשלישי הוא מוויקיפדיה העברית. שני הקורפוסים הראשונים מכילים כ-40 מיליון אותיות והאחרון מכיל כ-500 מיליון אותיות.
בשלושת הקורפוסים האותיות הנפוצות ביותר, לפי הסדר, הן שלוש מאותיות אהו"י: י, ו, ה.
להלן שכיחות אותיות לפי תקופות בפרויקט בן יהודה נכון ל-1 בינואר 2022 :
סוגי כתיב.
כשעוסקים בשכיחות האותיות, חשוב להבחין כי הכתיב העברי אינו אחיד - נהוגים כתיב חסר, וכתיב מלא. ההבדל בין צורות כתיבה אלו מתבטא בעיקר בשימוש באותיות יו"ד ווָ"ו, ולכן שכיחותן של אותיות אלו (ובמידה מועטה יותר, שכיחות כל האותיות האחרות) שונה באופן משמעותי בין טקסטים הכתובים בצורות השונות. הטקסטים ששימשו להכנת הטבלה שלעיל כתובים כולם בכתיב מלא. טקסט עברי מנוקד, כמו גם כל הטקסטים הישנים יותר, בין אם מנוקדים ובין אם לא, כתובים לפי כללי הכתיב החסר.
הבדלים נוספים צפויים בהשוואת טבלת שכיחויות מתקופות שונות של התפתחות העברית. עברית בת זמננו שאלה מילים רבות משפות לטיניות וגרמניות, ויש הטוענים שגם מבנים דקדוקיים. ודאי הוא שאוצר המילים השתנה מאוד, כמו גם חלק ניכר מאופן השימוש במילים שמקורן קודם לעברית המודרנית.
משפחת סימפסון - אתרים
משפחת סימפסון - משחקי וידאו
כיסא בועה
"כיסא בועה" הוא כיסא שנוצר על ידי המעצב הפיני אירו ארניו (Eero Aarnio).
בשונה מכיסאות אחרים, מאופיין הכיסא בתלייה על ידי כבל מן התקרה, דבר המדגיש את צורתו העגולה של המושב, הדומה לבועה. הכיסא מהווה דוגמה בולטת לעיצוב המודרניסטי הפיני בשנות השישים של המאה ה-20.
על פי ארניו עיצובו של הכיסא נבע מן הפונקציונליות שאותה ביקש לייחס לכיסא - "לאחר שיצרתי את 'כיסא הכדור' (Ball Chair), רציתי להביא את האור לתוכו, ולכן עלה בי הרעיון לכדור שקוף שבו נכנס האור מכל הכיוונים. החומר המתאים היחידי לכך הוא אקריליק, המחומם ומנופח לצורת הדומה לבועת סבון".
גליקוגנזה
גליקוגנזה הוא התהליך הביוכימי של סינתזת גליקוגן, בו יחידות גלוקוז מתווספות לשרשרת גליקוגן. התהליך משופעל על ידי אינסולין המופרש בעקבות רמות גלוקוז גבוהות, כגון אחרי ארוחה מרובת פחמימות.
פרנץ טונדר
פרנץ טונדר (בגרמנית: Franz Tunder; 1614 - 5 בנובמבר 1667) היה מלחין ונגן עוגב גרמני מראשית תקופת הבארוק עד לאמצעה. הוא היווה חוליה מקשרת חשובה בין סגנון הבארוק הגרמני המוקדם, שהתבסס על מודלים ונציאניים, לסגנון הבארוק המאוחר יותר, שהגיע לשיאו ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך; נוסף לכך, מילא תפקיד חשוב בפיתוח הקנטטה הכוראלית.
חייו.
על פי מחקר עדכני, טונדר נולד בליבק ולא בבאנסדורף או בורג באי פמארן, כפי שסברו חוקרים קודמים. לא הרבה ידוע על שנותיו הראשונות, פרט לכך שנחשב למוכשר די הצורך להתקבל בגיל 18 לעבודה כנגן העוגב בחצרו של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורף בטירת גוטורף שבשלזוויג. שנים אחדות קודם לכן נסע לאיטליה בחברת יוהאן הקלאואר, ויש סבירות להנחה שלמד אצל ג'ירולאמו פרסקובלדי בהיותו בפירנצה. (יוהאן מאתזון קבע שכך היה, אך חוקרים מאוחרים יותר חולקים עליו בנקודה זו).
בין 1632 ל-1641 עבד טונדר בגוטורף כ"נגן עוגב ראשי" (Hoforganist). ב-1641 התמנה לנגן העוגב הראשי בכנסייה (הלותרנית) העיקרית של ליבק, ה"מריינקירכה", כממשיכו של פטר האסה. ב-1647 היה גם למנהלן ולגזבר הכנסייה. במשרה זו התמיד עד סוף חייו. מחליפו היה דיטריך בוקסטהודה, שנשא לאישה את בתו של טונדר, מרגרתה, בשנת 1668.
טונדר החל במסורת של "ערביות מוזיקליות", סדרה ארוכה של קונצרטים פתוחים לקהל במריינקירכה, שהמורכבים ביותר ביניהם היו לפני חג המולד. הראשון בסדרת הקונצטים האלה התקיים ב-1646. נראה, שבמקורם היו הקונצרטים האלה מופעי עוגב, שנועדו לאנשי העסקים שהתכנסו בעיר לקראת הפתיחה השבועית של הבורסה. הקונצרטים הללו נמשכו במאות ה-17 וה-18; הם נבדלו מקונצרטים אחרים בכך שהכניסה אליהם הייתה ללא תשלום (כיוון שנערכו בכנסייה), ובכך שהמקור למימונם הייתה הקהילה העסקית.
יצירותיו.
לצד היינריך שיידמן ומתיאס וקמן היה טונדר חבר חשוב באסכולת העוגב הצפון-גרמנית; עם זאת, רק יצירות ספורות נשמרו ממכלול תפוקתו.
יצירות לעוגב
14 יצירות לעוגב הכוללות: פרלודים ופוגות, קנצונה, כוראל-פרלודים, כוראל-וריציות, כוראל-פנטסיות.
יצירות קוליות:
17 יצירות קוליות, חלקן בלטינית וחלקן בגרמנית.
הגרי&quot;ש
אל המעיין (תנועה)
תנועת אל המעיין היא רשת חינוך בלתי פורמלי הפועלת בתחום החברתי והתורני בישראל, בפרט ביישובי הפריפריה ובמושבים.
היסטוריה.
התנועה הוקמה בשנת 1986 לאחר החלטת מועצת חכמי התורה ובראשם הרב עובדיה יוסף. עד אמצע 1987 הוקמו כ-80 סניפים ברחבי ישראל. בשנת 1986 קיבלה התנועה ממשרד החינוך 2 מיליון שקלים, מעל רבע מתקציב התמיכות של האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך. מנכ"ל התנועה היה יאיר לוי. במשך שנים אליהו ישי היה המנכ"ל התנועה. כיום מנכ"ל התנועה הוא הרב משה אילוז. מטה העמותה שוכן בירושלים.
לטענת העיתונאי החרדי יעקב ריבלין, התנועה שימשה באופן נסתר גם כאמצעי להעברת שכר לפעילי מפלגת ש"ס, במסווה של תשלום למעבירי שיעורי תורה ובעלי תפקידים שונים בתנועה.
פרסומי העמותה.
מעיין השבוע.
העמותה מדפיסה ומפיצה עלון שבועי שכולל בין היתר דברי תורה על פרשת השבוע, הלכות, כתבות על גדולי ישראל וחידונים לנוער. התפוצה היא בהיקף של 60–100 אלף עותקים שחולקו בבתי כנסת בישראל. כמו כן, העלון הופץ גם באינטרנט. כיום (2016) העלון חזר להופיע בכל שבוע במתכונת חדשה.
פרסים ומלגות על פרסומים.
ניתנים פרסים ומלגות על חידושי תורה שנכתבים על ידי אברכים מדי שנה ומאורגנים על ידי העמותה. החיבורים נבדקים ונבחרים על ידי רבנים ובסופם ניתנות מלגות לימוד למיוחדים ולמצטיינים. בנוסף, מוציאה העמותה לאור את החיבורים בקובץ מיוחד בשם "אוריתא".
רוחמה (שכונה)
ישראל איסרלן