התוכנית לבניית זירה חדשה הוכרזה ב-22 במאי 2012, במסיבת עיתונאים של גולדן סטייט ווריורס באתר, בהשתתפות ראש עיריית סן פרנסיסקו דאז אד לי, נציב ה-NBA דאז דייוויד סטרן, סגן מושל קליפורניה דאז גווין ניוסם, הבעלים ג'ו לאקוב ופיטר גובר, צוות הווריורס ופקידי העירייה. זירה חדשה במימון פרטי של 500 מיליון דולר, הכוללת 17,000 עד 19,000 מושבים, תוכננה להיות ממוקמת לאורך חוף מפרץ סן פרנסיסקו, בין בניין המעבורת של סן פרנסיסקו ופארק אורקל. חודש לאחר ההצעה, התאחדות שכונת סאות' ביץ'-רינקון-מיסיון ביי מתחה ביקורת על האתר ואמרה כי אולם ספורט גדול נוסף באזור יגרום לו לא להיות "ידידותי למשפחה". ראש עיריית סן פרנסיסקו לשעבר, ארט אגנוס, החל לדבר בפני עשרות מפגשים קהילתיים בהתנגדות לזירה המוצעת, והצהיר כי הפרויקט נדחף על ידי שני מיליארדרים מחוץ לעיר וישפיע קשות על התנועה ועל נופי העיר. ב-30 בדצמבר 2013, הוגשה לעיר הצעת הצבעה שכותרתה "חוק הגבלת זכות ההצבעה בגובה החוף". היוזמה עלתה להצבעה ביוני 2014 כהצעה ב', והעברתה תשפיע על שלושה פיתוחים מרכזיים על קו המים, כולל זירת הווריורס המוצעת.
ב-19 באפריל 2014, הווריירס נטשו את התוכניות לאתר המזח ורכשו אתר בשטח של 12 דונם בבעלות Salesforce.com בשכונת מיסיון ביי תמורת סכום לא ידוע. הזירה מומנה באופן פרטי. האדריכל של הפרויקט היה MANICA Architecture והתוכנית של צ'ייס סנטר הייתה לבנות אותו עד 2019 לפני תחילת עונת ה-NBA. התוכנית שצ'ייס סנטר ייפתח מוקדם יותר נדחתה מספר פעמים בגלל תלונות רבות על המיקום. בניית הזירה החלה בינואר 2017.
ב-28 בינואר 2016, הוכרז שג'יי פי מורגן צ'ייס רכש את זכויות השם של הזירה וכי היא תיקרא צ'ייס סנטר.
גולדן סטייט ווריורס ערכו את טקס החנוכה הרשמי של הצ'ייס סנטר ב-17 בינואר 2017.
פתיחה.
הזירה נפתחה ב-6 בספטמבר 2019, עם הופעה של מטאליקה והתזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, אשר הופצה בהמשך כאלבום הופעה בשם S&amp;M2. משחק קדם העונה הראשון בצ'ייס סנטר התקיים ב-5 באוקטובר 2019, כאשר הווריורס הפסידו לוס אנג'לס לייקרס 123–101. הווריורס שיחקו את משחק העונה הסדירה הראשון שלהם בצ'ייס סנטר בהפסד 141–122 ללוס אנג'לס קליפרס ב-24 באוקטובר 2019. משחק הפלייאוף הראשון של הקבוצה היה ניצחון 123–107 על דנוור נאגטס במשחק הראשון של הסביבוב הראשון בפלייאוף עונת 2021/2022, שבסופו זכתה הקבוצה באליפות השביעית שלה.
מבצר אל-אוח'ידיר
תמר (אשת ער)
תאריכים לא-סטנדרטיים
מספר תאריכים לא סטנדרטיים שימשו בלוחות שנה. חלקם משמשים באופן סרקסטי, חלקם למטרות מדעיות או מתמטיות, וחלקם ללוחות שנה יוצאי דופן או בדיוניים.
0 בינואר.
0 בינואר הוא שם חלופי ל-31 בדצמבר.
בתוכנה.
ב-Microsoft Excel, תחילת תבניות התאריך היא ב-0 בינואר 1900.
30 בפברואר.
30 בפברואר הוא תאריך שאינו מופיע בלוח הגרגוריאני, שבו חודש פברואר מכיל רק 28 ימים, או 29 ימים בשנה מעוברת. 30 בפברואר משמש בדרך כלל כתאריך סרקסטי להתייחסות למשהו שלעולם לא יקרה או לעולם לא ייעשה. עם זאת, תאריך זה אכן התרחש פעם אחת בלוח השנה השוודי בשנת 1712. התאריך מופיע גם במספר לוחות שנה של רפורמות.
30 בפברואר היה תאריך אמיתי בלוח השנה השוודי בשנת 1712.
במקום לעבור מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני על ידי השמטת מספר ימים רצופים, כפי שנעשה במדינות אחרות, האימפריה השוודית תכננה לעבור בהדרגה על ידי השמטת כל הימים המעוברים מ-1700 עד 1740, כולל. על אף שהיום המעובר הושמט בפברואר 1700, החלה המלחמה הצפונית הגדולה מאוחר יותר באותה שנה, והסיטה את תשומת לבם של השוודים מלוח השנה שלהם, כך שלא השמיטו ימים מעוברים בשתי ההזדמנויות הבאות; 1704 ו-1708 נותרו שנים מעוברות.
כדי למנוע בלבול וטעויות נוספות, הלוח היוליאני שוחזר ב-1712 על ידי הוספת יום מעובר נוסף, ובכך העניק לאותה שנה את השימוש היחיד הידוע ב-30 בפברואר בלוח שנה. אותו יום התאים ל-29 בפברואר בלוח היוליאני ול-11 במרץ בלוח הגרגוריאני.
ההמרה השוודית ללוח הגרגוריאני הושגה לבסוף ב-1753, כאשר הוסרו 11 ימים מפברואר של אותה השנה, ו-17 בפברואר הוחלף ב-1 במרץ.
לוחות שנה מלאכותיים.
לוחות שנה מלאכותיים עשויים לכלול 30 ימים בפברואר. לדוגמה, במודל אקלים ניתן לפשט את הסטטיסטיקה על ידי שימוש ב-12 חודשים של 30 יום. מודל המחזור הכללי של מרכז האדלי הוא דוגמה לכך.
לוחות שנה בדיוניים.
ביצירותיו של ג'. ר. ר. טולקין, ההוביטים פיתחו את ספירת הפלך. לפי נספח ד' של שר הטבעות, לוח השנה הזה סידר את השנה ב-12 חודשים של 30 ימים כל אחד. החודש שההוביטים מכנים סולמאת מוצג בטקסט כפברואר, ולכן התאריך 30 בפברואר קיים בנרטיב.
30 בפברואר 1951 הוא הלילה האחרון של העולם בסיפור הקצר של ריי ברדבורי "Last Night of the World".
מיתוסים.
לוח שנה סובייטי.
אף על פי שמקורות רבים קובעים שבברית המועצות השתמשו בחודשים של 30 יום בחלק מהתקופה שבין 1929 עד 1940 או כולה, הלוח המהפכני הסובייטי שכלל שבועות של 5 ו-6 ימים שימש רק להקצאת ימי עבודה וימי מנוחה במפעלים. הלוח הגרגוריאני (מאז 1918) נשאר לשימוש יומיומי: לוחות שנה פיזיים ששרדו מאותה תקופה מציגים רק את החודשים הבלתי סדירים של הלוח הגרגוריאני, כולל פברואר בן 28 או 29 ימים, מה שמרמז שמעולם לא היה 30 בפברואר בברית המועצות.
הלוח היוליאני המוקדם.
החוקר בן המאה ה-13 יוהנס דה סקרובוסקו טען שבלוח היוליאני פברואר כלל 30 ימים בשנים מעוברות משנת 45 לפנה"ס עד 8 לפנה"ס, עד אשר אוגוסטוס קיצר לכאורה את פברואר ביום אחד במטרה להוסיף את היום החסר לחודש אוגוסט הקרוי על שמו כך שאורכו יהיה זהה לחודש יולי שנקרא על שם אביו המאמץ, יוליוס קיסר. עם זאת, כל העדויות ההיסטוריות מפריכות את סקרובוסקו, כולל תאריכים כפולים עם הלוח האלכסנדרוני.
31 בפברואר.
31 בפברואר משמש באופן חריג על מצבות כאשר תאריך הלידה או הפטירה אינו ידוע, או לפחות במקרה אחד מתוך אמונה טפלה.
הוא משמש גם (יחד עם 32 בפברואר ו-33 בפברואר) לחישוב נתוני מזג אוויר.
0 במרץ.
0 במרץ הוא שם חלופי ליום האחרון של פברואר (28 בפברואר או 29 בפברואר בשנים מעוברות). הוא משמש לרוב בחישובים אסטרונומיים, בהנדסת תוכנה ובחישובי כלל יום הדין.
35 במאי.
35 במאי הוא תאריך המשמש ברפובליקה העממית של סין כדי להימנע מצנזורה כאשר מתייחסים להפגנות בכיכר טיין-אן-מן משנת 1989, שם השמות הרשמיים מצונזרים בקפדנות על ידי המפלגה הקומוניסטית, והאירוע מכונה בדרך כלל 4 ביוני.
התאריך משמש גם בכותרת הספר שלושים וחמישה במאי, ספר ילדים גרמני שפורסם ב-1931.
31 ביוני.
31 ביוני הוא תאריך בדיוני בסרט הסובייטי 31 ביוני.
זהו גם התאריך של פשיטה בדיונית של חיל האוויר המלכותי על גרמניה ברומן "Bomber" של לן דייטון משנת 1970.
31.5 בדצמבר GMT.
"31.5 בדצמבר GMT" באלמנכים משנת 1924 היה רגע שהוגדר כדי לפתור את הניגוד בין שתי מוסכמות שונות בהגדרת השעה האזרחית של התייחסות לחצות כאפס שעות.
32 בדצמבר.
32 או 32 בדצמבר הוא התאריך של Hogswatchnight בספר "Hogfather" של טרי פראצ'ט. התאריך שימש גם ככותרת ליצירות שונות.
32 בדצמבר 1980.
טיסת הניסוי של המטוס LearAvia Lear Fan קיבלה "מימון של ממשלת בריטניה שתוקפו פג בסוף אותה שנה". לאחר ביטול טיסת ניסוי מתוכננת ב-31 בדצמבר 1980 עקב בעיות טכניות, האב-טיפוס הראשון ערך את טיסת הבכורה שלו ב-1 בינואר 1981, אך התאריך תועד רשמית על ידי פקידי ממשל בריטים כ"32 בדצמבר 1980".
לוחות שנה רפורמיים.
כמה לוחות שנה רפורמיים, כגון הלוח העולמי והלוח הקבוע של האנקה-הנרי , מכילים פברואר בן 30 יום. לוח השנה של Symmetry454 מקצה 35 ימים לפברואר, מאי, אוגוסט ונובמבר, כמו גם לדצמבר בשנה מעוברת.
מריליידי פאולינו
מריליידי פאולינו (בספרדית: Marileidy Paulino; נולדה ב-25 באוקטובר 1996) היא אתלטית מהרפובליקה הדומיניקנית, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) וסגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת 400 מטר. סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחים משולב 4x400 מטר.
ביוגרפיה.
פאולינו נולדה בכפר בדרום הרפובליקה הדומיניקנית וגדלה במשפחה חד-הורית, השנייה מבין שישה אחים, מצד אביה יש לה עוד חמישה אחים. היא החלה להתאמן בספורט בגיל 18 בלבד כשהצטרפה לקבוצת כדוריד. היא התגייסה לצבא ונכללה בנבחרת האתלטיקה של חיל האוויר. ב-2017 התחרתה לראשונה בריצת 400 מטר במהלך תחרות פנים צבאית בארצה. באוניברסיאדת טאיפיי (2017) השתתפה בריצת 200 מטר בה לא העפילה לגמר וכחלק מנבחרת השליחות 4X100 מטר שנפסלה. ב-2018 קבעה שיא לאומי בריצת 200 מטר (22.87 שניות) וסיימה רביעית במהלך משחקי מרכז אמריקה והקריביים.
ב-2019 העפילה לגמר ריצת 200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בלימה. היא השתתפה באליפות העולם אותה שנה וסיימה במקום ה-17 במוקדמות ריצת 200 מטר בתוצאה של 23.03 שניות.
באולימפיאדת טוקיו זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בשיא לאומי של 49.20 שניות, אחרי שוני מילר-אואיבו מבהאמה (48.36 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר משולבת נשים וגברים בתוצאה של 3:10.21 דקות, אחרי פולין (3:09.87 דקות) ולפני ארצות הברית (3:10.22 דקות).