בשנת 1984 ג'ון ליס (John T. Lis) וחוקר במעבדתו דוד גילמור (David Gilmour), השתמשו בקרינה אולטרה סגולית על מנת לעשות קיבוע צולב של חלבונים ל-DNA בתאי חיידקים חיים. לאחר מיצוי תכולת התאים הם השקיעו באמצעות נוגדנים כנגד RNA פולימראז חיידקי, את ה-DNA שהושקע הם בדקו עם גלאים לאזורים שונים בגנום החיידק כדי לזהות פיזור וצפיפות של RNA פולימראז באזורי הגנים השונים.
ב-1985 הם השתמשו באותה השיטה רק הפעם לבדיקת RNA פולימראז 2 באוקריוים בתאי זבוב הפירות, ובדיקה של גלאים של גני עקת חום.
עבודות אלו מוגדרות כפריצות הדרך של עבודה עם מיצוי נוגדני של כרומטין.
מיצוי נוגדני של כרומטין בקיבוע צולב שופר ופותח על ידי אלכסנדר ורשבסקי (Alexander Varshavsky) ושותפים, שבדקו את הנוכחות של היסטון H4 על גני עקת חום, במקום להשתמש בקרינה אולטרה סגולית הם השתמשו בפורמלדהיד על מנת לקבע.
טכניקות אלו שופרו ופותחו מאוד מאז.
מיצוי נוגדני של כרומטין בתנאים טבעיים (NChIP) תואר לראשונה על ידי מעבדתו של הביס (Hebbes) ב-1988, וגם שיטה זו פותח ושופרה רבות לשימוש נפוץ.
שיטת המיצוי המקורית לוקחת כ 4–5 ימים ודורשת כ106- 107 תאים. שיטות חדשות מאפשרות לבצע את התהליך תוך יום אחד ודורשות הרבה פחות תאים כ-100–1000.
מיצוי נוגדני של כרומטין באמצעות נשא - (Carrier ChIP (CChIP.
שיטה זו יכולה להיות יעילה גם בשימוש של רק כ-100 תאים, על ידי הוספה של תאי זבוב פירות (Drosophila) ככרומטין נשא, ובכך להפחית את אובדן הכרומטין הנבדק בהשקעה, על ידי הטיית שיווי המשקל של ההשקעה. אך כמובן הוא דורש גלאים ספציפיים שיוכלו לזהות את הDNA הנבדק על גבי הרקע של הכרומטין הנשא, שיטה זו לוקחת כיומיים שלושה.
מיצוי מהיר נוגדני של כרומטין - (Fast ChIP (qChIP.
שיטה זו מאיצה את התהליך על ידי האצה של שני שלבים במהלך המיצוי :
1. אמבט אולטראסוני מאיץ את תהליך הקשירה של הנוגדנים לחלבוני המטרה ובכך מאיץ את תהליך ההשקעה.
2. פרוטוקול מבוסס שרף (Chelex-100) להפרדת DNA מקצר את הפקת הDNA והיפוך הקיבוע הצולב.
הניצולת של תהליך זה אינה גבוהה ולכן צריך תמצית תאים המופקת מכמות תאים רבה (כ106~ 107). ניתן לייצר באמצעות שיטה זו עד 24 מקטעי DNA מוכנים לPCR בתוך 5 שעות, שיטה זו מאפשרת בדיקה של פעילות מספר פקטורי שעתוק בו זמנית ולהסתכל על שינויים באוכלוסיות תאים לאורך זמן.
מיצוי נוגדני של כרומטין מהיר וכמותי (Quick and quantitative ChIP (Q2ChIP.
שיטה זו משתמשת בחומר מוצא מיצוי של 105 תאים, ומאפשרת בדיקה של 1000 היסטונים או 100 פקטורי שעתוק. בשיטה זו דוגמאות כרומטין רבות יכולות להיות מוכנות במקביל ולהיבדק במקביל. אורך הבדיקה הוא כיום
מיקרו מיצוי נוגדני של כרומטין (MicroChIP (µChIP.
שיטה זו בדרך כלל משתמשת במיצוי מכ-1000 תאים, ומאפשרת לבצע 8 תהליכי מיצוי ללא שימוש בנשא. שיטה זה יכולה להיעשות גם ממיצוי 100 תאים בלבד אך תהליך מיצוי בודד. כמו כן ניתן להשתמש ברקמת ביופסיה של 1 ממ3 . שיטה זו מבוצעת תוך יום אחד.
מיצוי נוגדני של כרומטין במיקרו-פלטה - Matrix ChIP.
שיטה זו מאפשרת רמה גבוהה יותר של עיבוד ומפשטת את התהליך, כל תהליך מבוצע במיקרו-פלטה ומאפשר את הפוטנציאל של אוטומציה. בתהליך זה ניתן לעשות 96 מיצויים במקביל, וכל התהליך לוקח יום בודד.
מיצוי נוגדני של כרומטין נעשה גם על גנום שלם באמצעות טכנולוגיית "מיצוי נוגדני של כרומטין על שבב" (ChIP-on-chip) או טכנולוגיית ריצוף DNA חדשניות (Chip-Sequencing). כמו כן ניתן לשלב שיטה זו עם טכניקת "ריצוף קצוות מזווגים מתויגים" (paired end tags sequencing) בשיטה הנקראת "בחינת אינטראקציות כרומטין באמצעות ריצוף קצוות מזווגים" Chromatin Interaction Analysis using Paired End Tag sequencing (ChIA-PET), שיטה שנועדה לבחינה של אינטראקציות של כרומטין במבנה מרחבי של יצורים אוקריוטים.
אליל ערבי
אחונאי כהנא בן פפא גאון
רב אחונאי בן פפא הכהן - היה הגאון ה-12 בשלשלת הגאונים אשר כיהנו בישיבת סורא שבבבל.
לפי שינויי הגרסאות של אגרת רב שרירא גאון, יש סוברים ששמו הוא יהודאי בן אחונאי בן הונא ואביו הוא רב אחונאי בן הונא, ששימש אחריו בגאונות ישיבת סורא.
תיארוך.
רב אחונאי הכהן שימש כגאון למשך שמונה שנים משנת ד'תקכ"א עד שנת ד'תקכ"ט (761-769).
אולורין
ים המחשבה
ארגומנטציה
אַרְגּוּמֶנְטַצְיָה היא פעילות טיעון, פעילות הקשורה לויכוח. פעילות שבה מעלים טיעונים ומעריכים אותם.
תולדות הארגומנטציה.
הארגומנטציה העוסקת בטיעונים נוסדה כענף של הרטוריקה, תורת הנאום, ביוון הקדומה. ניתן לזהות שתי גישות ביחס ללימוד העולם וטבעו: גישה אחת הדוגלת בבניה ובהערכה של טיעונים דדוקטיביים, דהיינו שימוש בלוגיקה המבוססת על סילוגיזם – תורת ההיקשים, שנבנים מהכלל לפרט. פילוסופים כמו סוקרטס ואפלטון העדיפו דרך זו כי סברו שהחושים מתעתעים, לכן למידה באמצעותם עלולה לסלף את האמת.
הגישה האחרת מתבססת על למידה וידיעת העולם דרך הפעלת החושים בטבע כדי לגלות את החוקיות שבו, אריסטו שהיה אחד המובילים בגישה זו היה אחד מאבות ההסקה האינדוקטיבית לחיפוש, לזיהוי, ולגילוי החוקיות דרך התבוננות בפרטים.
לארגומנטציה שורשים עתיקים בתרבות היהודית. התנאים והאמוראים, חכמי המשנה והתלמוד עסקו בארגומנטציה כדרך ללימוד ולפרש התורה הכתובה כדי להבין את הכתוב ולפסוק הלכות. דרך הלימוד המקובלת עד היום בעולם הישיבתי מבוססת על חברותות הלומדות תורה בדרך זו. למעשה, הארגומנטציה בישיבות מבוססת על יג' המידות שבהן נדרשת התורה שקבע רבי ישמעאל, שהן הרחבה של המידות שקבע הלל הזקן, כגון: קל וחומר, גזרה שווה, בניין אב, כלל ופרט, ודבר הלמד מעניינו.
ארגומנטציה בלמידה ובהוראה.
הגדרת הארגומנטציה בתהליך הלמידה.
ארגומנטציה בחינוך היא פעילות חברתית שבה בני השיח מנסים לחזק או להחליש את הרעיונות של בני שיחם. ממחקרים שונים עולה כי מטרה זו מושגת כאשר בני השיח מחויבים לעסוק בפעילות של הנמקה.
ואן אמראן ושות' הגדירו ארגומנטציה בהקשר הלימודי כפעילות ורבאלית וחברתית שמטרתה לשכנע או לשנות את עמדתו של השומע או הקורא. הגדרתם מתייחסת לשלושה מרכיבים: פעילות חברתית ורבלית, נקודת הפתיחה מתאפיינת באי הסכמה ובניית טיעונים המכילים הסברים והצדקות.
פרופסור רות עמוסי מאוניברסיטת תל אביב מרכזת את קבוצת המחקר ADDAR (ניתוח שיח, ויכוח, רטוריקה) והעורכת הראשית של כתב העת המדעי המקוון Argumentation et analyse du speech
חוקרים נוספים כמו דואק (Douek, 1999) וביקר (Baker, 2002, 2003) פיתחו את ההיבט החברתי של ההגדרה הזו. לטענתו של בייקר, יישום הארגומנטציה הוא הקשר חברתי שיתופי של פתרון בעיות, שעיקרו מציאת משמעות משותפת. להקשר זה שני היבטים - דיאלקטי ודיאלוגי. בהקשר הדיאלקטי הכוונה לדעות שונות, מתחרות או סותרות המובאות בדיון. בהקשר הדיאלוגי הכוונה לדיונים הנערכים בין אינדיבידואלים שותפים המנסים להבין זה את זה. העניין החברתי בא לידי ביטוי גם בהגדרתו של זרפסקי (Zarefsky, 1995) לפיה, ארגומנטציה היא פעולה חברתית של התמחות בהצדקת החלטות בתנאֵי אי-ודאות.
מבנה הטיעון.
טענה: אמירה שניתן להתווכח על הצדקתה, נכונותה, אמיתותה או תקפותה, טענה עשויה להיות קביעה, עמדה, דעה, החלטה מסוימת, השערה, הנחה, מסקנה, ציווי, תאוריה או פתרון מסוים לבעיה.
נימוק: אמירה המובאת לתמוך בטענה ולבססה.
נימוק מסוג "ראיה" (evidence) עונה על השאלה: "איך אני יודע שהטענה אמיתית?". מדובר בנתונים או בממצאים המצביעים על כך שאכן הטענה אמיתית; שיש לה אחיזה במציאות; שהיא קיימת ועוד. בעולם המשפט לדוגמה ישנן ראיות ישירות ונסיבתיות המנסות לענות על השאלה "איך אני יודע שהנאשם בעברה ביצע אותה". הטענה במקרה זה: "אלמוני ביצע את העברה".
נימוק מסוג "הסבר" (explanation) עונה על השאלה: "מהם הגורמים, ההצדקות או הסיבות לטענה?". נימוק מסוג הסבר תאורטי (theoretical explanation) שתפקידו להסביר את הטענה ולענות על השאלה: בהנחה שהטענה אמיתית, מהן הסיבות או מהם הגורמים שמסבירים את הטענה או, מדוע זה כך. בעולם המשפט מחפשים את המניע להעבירה. המניע הוא ההסבר לטענה "אלמוני ביצע את העברה".
טיעון מורכב מטענה + נימוק.
הסכימה של טולמין לארגומנטציה מתייחסת לארבעה מרכיבים
חשיבות הארגומנטציה בהוראה ולמידה.
לדעתו של גלסנר מבנה הטיעון מייצג למעשה את המבנה הלוגי של תהליך החשיבה. מעקב אחרי טיעוני לומדים משמעותו מעקב אחר דרך הסקת המסקנות, דרך פתרון הבעיות ודרך קבלת ההחלטות שלהם. כשלומד מארגן ומנמק את דעתו, את השערתו, את מסקנתו, או את הפתרון שהוא מציע, הוא בונה טיעון שמייצג את הדרך שבה הוא הגיע למסקנה, לדעה, להשערה, להחלטה או לפתרון. זוהי הצרנה של סכמות החשיבה שלו. כשמעריכים את הטיעון מעריכים למעשה דרך חשיבה. חוקרים רבים (כדוגמת קון - 1993,Kuhn )מצביעים על ההיבט הטיעוני כמעודד הזדמנויות: להצגת עמדות שונות, להגנה על עמדה של היחיד ביחס לעמדתו של האחר, לבחינת שיקולים חדשים ולניהול משא ומתן על משמעיות מושגים ותהליכים על מנת להגיע להסכמה .כל הפעולות הטיעוניות הללו יוצרות הזדמנויות המפתחות ומטפחות הבנות משמעותיות התורמות להבניית ידע באופן פעיל ומשמעותי.
ארגומנטציה במדעים ומתמטיקה.