עלילת הספר נפתחת כאשר ספינה של משמר החופים של ארצות הברית עוצרת שני אנשים שהיו על יאכטה בים הקריבי בעת שעסקו בהעלמת ראיות לאחר שרצחו את בעל היאכטה, אשר עסק בהלבנת הון עבור קרטל סמים קולומביאני, ומשפחתו. נשיא ארצות הברית, המצוי בתקופת בחירות לכהונה נוספת, מורה, נוכח אזלת יד וחוסר היכולת שמגלות סוכנויות אכיפת החוק של הקבינט במלחמה כנגד מבריחי סמים אסורים ובהם קוקאין מקולומביה לארצות הברית, על מבצע חשאי בשם "ספינת שעשועים", ללא אישור ועדת שירותי המודיעין של הסנאט האמריקני המפקחת על פעולות מודיעין מיוחדות. בפקודתו מחדיר ה-CIA לעומק קולומביה במבצע מוסק ארבעה צוותי קומנדו המורכבים מחיילי צבא ארצות הברית, אנשי אוגדות הרגלים הקלות. משימת הצוותים היא לפגוע במצבורי סמים נשק ותחמושת שבבעלות ארנסטו אסקובדו, מבחירי ראשי קרטל הסמים הקולומביאני, וכן לבצע תצפית על מסלולי ההמראה מהם ממריאים מטוסי תובלה עמוסים במשלוחי קוקאין לעבר ארצות הברית. לאחר שהצוותים ממורים מודיעין לגבי המראת המטוסים, הם מיורטים באמצעות מטוס F15 של חיל האוויר האמריקני. באחד הצוותים הפועלים משרת סמל היספני צעיר בשם דומינגו שאבז כסייר. על המבצעים אחראים, בהפרה בוטה של החוק הקיים בנושא, היועץ לביטחון לאומי, אדמירל ג'יימס קאטר, ראש ה- CIA, השופט ארתור מור, וסגן מנהל הסוכנות למבצעים, בוב ריטר. ג'ון קלארק, איש הקומנדו הימי לשעבר אשר לחם במלחמת וייטנאם ונחשב לאיש המבצעים הטוב ביותר באגף לפעולות מיוחדות, נבחר כקצין מבצעים למבצע.
באותה עת מתמנה ג'ק ראיין, איש חיל הנחתים והיסטוריון בעברו, המשמש כמנתח מודיעין של ה-CIA וכעוזרו המיוחד של סגן מנהל הסוכנות לביון, אדמירל ג'יימס גריר, לתפקיד סגן המנהל לביון בפועל בשל היות גריר גוסס ממחלת הסרטן. הנשיא ומנהלי המבצע מחליטים כי ראיין לא יחשף למבצעים ומסתירים את האמת ממנו. זאת מתוך ההבנה שראיין, הישר והקפדן, לא יתן ידו למבצע חשאי שלא אושר כחוק. במקביל מנהל עוזרו הבכיר של ארנסטו אסקובדו, הקולונל בדימוס ויוצא שירות הביון הקובני, פליקס קורטז, מבצע להשגת מודיעין ומפתה את מזכירתו של מנהל ה-FBI המוסרת לו מידע שלא ביודעין. בהמשך אסקובדו מארגן פעולת תגמול ויוזם התנקשות בחיי מנהל ה-FBI, בעזרת המידע שנמסר לו מקורטז, אך ללא ידיעתו. בעקבות כך יוצא לדרך מבצע "הדדיות" ובמהלכו מתבצעות הפצצות, באמצעות פצצות מונחות לייזר כנגד מטרות בעלות ערך אסטרטגי לקרטל ובהם גם אנשי מפתח, ובכך לגרום למלחמה פנימית בין אנשי הקרטל לבין עצמם. הפצצות מוסוות כך שהפיצוצים ייראו כאלו הנובעים ממכונית תופת ולא תיראה מעורבות של ארצות הברית במהלך.
לאחר הפצצות בקולומביה נחשף ראיין למידע כי את הפצצות ביצעו מטוסים של הצי האמריקני ומתחיל לחקור בנושא. על ערש דווי מורה לו אדמירל גריר מורו ורבו להישאר נאמן לחוק ולברר את האמת עד תום. באותה עת נפגש קורטז עם היועץ לביטחון לאומי, קאטר, ומשכנע אותו להפסיק את המבצע ובתמורה תואט זרימת הסמים מקולומביה לארצות הברית וכן כי הנשיא, המצוי כאמור בתקופת בחירות, יוכל להראות הישגים במלחמה בסמים. בתמורה דורש קורטז כי הוא יורשה ללכוד את הצוותים הפועלים בשטח וקאטר מורה על נטישתם שם ללא סיוע. הצוותים הופכים ניצודים בידי אנשיו של אסקובדו ורבים מהחיילים נהרגים. כאשר מגלה זאת קלארק, בעת שהוא פועל בשטח קולומביה, הוא מעלים כל זכר לגופות החיילים ואף הרג כמה מאנשי הקרטל. בשובו לארצות הברית מחה על כך קלרק בפני מנהל אגף המבצעים בסוכנות, ריטר, שמתעלם ממנו. ביאושו פונה קלארק לגריר הגוסס כדי לקבל עצה.
משנפטר גריר פוגש ראיין לראשונה בג'ון קלארק, הפועל על פי עצת גריר המנוח ומספר לראיין את האמת. השניים מחליטים לשתף פעולה ולחשוף את האמת מאחורי המבצע ולחלץ את החיילים שנותרו. השניים מובילים מבצע חילוץ בעומק קולומביה, במהלכו מצליחים השניים לחלצם. במהלך המבצע מובילים קלארק ושאבז פשיטה ולוכדים את ארנסטו אסקובדו ופיליקס קורטז. לאחר שובם מוסגר קורטז לקובה, אותה עזב בשעתו לאחר שהשלטון הקובני החליט להורגו. ראיין מזומן לפגישה עם הנשיא ותובע ממנו לתת דין על מעשיו ולהתפטר, ולבסוף מוחלט כי הנשיא יחון את כל המעורבים וככל הנראה ידאג לפגוע בקמפיין הבחירות שלו באופן כזה שיבטיח כי לא ימשיך לכהונה נוספת. כמו כן מאיים קלארק על היועץ לביטחון לאומי, אדמירל קאטר, כי יחשוף את חלקו בפרשה. בתגובה מביים קאטר תאונת דרכים ומתאבד. השופט מור, ראש ה-CIA וסגנו, ריטר, נאלצו להתפטר, ומינויו של ראיין כסגן המנהל לביון הופך למינוי של קבע. כמו כן מגויס שאבז לסוכנות הביון המרכזית על ידי קלארק והופך לשותפו.
השפעת הספר.
הספר מכר 1,625,544 עותקים והיה לספר הנמכר ביותר בשנות השמונים.
קולנוע.
הספר עובד לסרט בשנת 1994 בבימויו של פיליפ נויס ובכיכובו של האריסון פורד בתפקיד ג'ק ראיין, ג'יימס ארל ג'ונס כאדמירל גריר ווילם דפו כג'ון קלארק.
שארל נוגז
מירה בן-ארי
מירה בן-ארי (נולדה בשם מרים גלסשייב, 9 בינואר 1926 – 7 ביוני 1948) הייתה אלחוטנית צעירה במלחמת העצמאות שנמנתה עם הנצורים בקיבוץ ניצנים. היא התנדבה להישאר בקיבוץ גם לאחר "מבצע תינוק", שבמהלכו פונו בעלה ובנה.
ביוגרפיה.
מירה בן-ארי נולדה בשנת 1926 בברלין, בת למרגרט ותיאודור (איזידור), שהיה דוקטור למשפטים, סופר ועיתונאי. בשנת 1933 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל, ולמדה בגימנסיה "בן-יהודה" בתל אביב, שם הושפעה מהמורה לתנ"ך, ישראל שייב ובהשפעתו הצטרפה ללח"י. הוריה לא ראו זאת בעין יפה ושלחו אותה ליבנאל. שם הצטרפה לקבוצת "שורשים", ויצאה לשנת הכשרה בקיבוץ, ונמנתה עם מקימי ניצנים. נישאה לאליקים, חבר הפלמ"ח, ובגיל 19 ילדה בן. יצאה לקורס אלחוטנים, ועסקה בקשר עם אוניות מעפילים. נמנתה עם מגיני ניצנים, ונשארה במקום גם לאחר פינוי הנשים והילדים.
בפתק, שאותו תחבה לכיס מעילו של בנה, כתבה לבעלה:
ב-7 ביוני 1948, שידרה מירה בן-ארי את העדכונים האחרונים אודות הקרב על ניצנים. בתום קרבות קשים החליט מפקד ניצנים אברהם שוורצשטיין לשאת ולתת עם המצרים על תנאי הכניעה. הוא שלח לעברם את אחד החיילים, שנשא מעל ראשו גופייה לבנה. אולם החייל נורה ונהרג במקום. שוורצשטיין נטל אפוא את הגופייה הלבנה, ויחד עם בן-ארי פסע לעבר קבוצת הקצינים המצרים. למפקד הכוח המצרי לא הייתה כוונה להיכנס למשא ומתן. הוא ירה בשוורצשטיין, והרגו. בתגובה לכך ירתה בן-ארי בראשו של הקצין המצרי. הקצינים המצרים הנדהמים הרגו גם אותה. לאחר שחרור ניצנים נאספו שלדי הנופלים ובתוכם גם של מירה בן-ארי ונקברו בקבר אחים בבית הקברות בניצנים הישנה.
במקום נפילתה נמצא סלע בצורת דמות אדם ועליו לוח הנצחה.
דמותה בתרבות.
בסוף 2021 יצא הסרט הישראלי "תמונת הניצחון" בבימויו של אבי נשר. הסרט מתאר את הקרב ונפילת קיבוץ ניצנים במלחמת העצמאות ותקופה שקדמה לו. בין הדמויות המרכזיות של הסרט נמצאת דמותה של מירה בן-ארי, אותה מגלמת ג'וי ריגר.
בשנת 2022, סודקות כיתה ח' מבית ספר "שי עגנון" בנתניה בנו במסגרת תחרות "סודקות ובונות" אתר על מירה בן ארי, אשר זכה במקום הארצי.
גשמים
רסיפה (כדורגל)
ספורט קלוב רסיפה (במקור: Sport Club do Recife) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר רסיפה שבמדינת פרנמבוקו, ברזיל. קבוצת ספורט היא אחת קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת פרנמבוקו, לצד נאוטיקו, סנטה קרוז ואמריקה רסיפה.
לספורט המספר הרב ביותר של זכיות באליפות פרנמבוקו (39) והיא הקבוצה היחידה באזורי הצפון והצפון-מזרח של ברזיל אשר זכתה בגביע הברזילאי (2008). היא גם אחת משתי הקבוצות היחידות (לצד באהיה) מהאזורים הללו אשר זכתה בליגת העל הברזילאית. זכייתה של ספורט בליגת העל ב-1987 הייתה שנויה במחלוקת בגלל משבר הקופה אוניאו, בו פלמנגו ואינטרנסיונל סירבו לשחק בטורניר הגמר כפי שדרשה קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. בשנת 2012 החליטה הקונפדרציה לחלק את תואר אלופת 1987 בין ספורט ופלמנגו.
בסיס תל-נוף
פרס הוז לספורט
פרס דב הוז לספורט הוא פרס המוענק על ידי עיריית תל אביב-יפו, בהתאם להחלטת מועצת העיר, החל מה-26 בינואר 1941 להעניק פרס על שמו של דב הוז שהיה מראשי תנועת העבודה, ממייסדי ארגון "ההגנה" ומחלוצי הטיס העברי בארץ ישראל ובמהלך כהונת כסגן ראש עיריית תל אביב נספה בתאונת דרכים. הפרס מוענק במטרה לטפח, לעודד ולשכלל את הספורט בישראל על כל ענפיו.
הפרס ניתן ליחיד או ארגון או תנועת ספורט על הישגים ספורטיביים בענפי ספורט, הכוללים את ענף חינוך לתעופה ושחמט. ולמחברים העוסקים בתחום הדרכת הספורט ולחיבורים בנושא בשפה העברית.
ועדת השופטים לפרס מורכבת מחמישה שופטים: שניים מטעם עיריית תל אביב, אחד מטעם התאחדות הספורט ואחד מטעם בתי הספר לחינוך בישראל. בנוסף, יושב בוועדה מנהל פרסי העירייה, אך הוא אינו בעל זכות הצבעה.
פרס דב הוז לספורט
פרס דב הוז
בית ילין (מוצא)
בית יהושע ילין, המוכר בקיצור כבית ילין, הוא הבית הראשון שנבנה על ידי יהודים בעמק מוצא ולימים קמה לצידו המושבה מוצא הסמוכה לירושלים. כיום הוא משמש כמרכז מבקרים וסיורים לתולדות ההתיישבות במוצא וסביבתה.
תולדות הבית.
בית ילין ניצב בלב נחלה חקלאית על הדרך מירושלים מערבה לכיוון השפלה ומישור החוף, סמוך למקום בו שכן הכפר הערבי קאלוניה. הקרקע נרכשה בשנת 1860 מערביי הכפר על ידי דוד טביא ילין (אביו של יהושע ילין), שעלה לארץ מלומז'ה שבפולין ב-1834, ושאול יהודה, בנו של הרב הגביר שלמה יחזקאל יהודה, שעלה לארץ ב-1857 מבגדאד שבעיראק.