במעלה הנחל בקטע שבין מצוק המטפסים ומערת ספונים מצויה מערה קרסטית גדולה הכוללת אולם מרכזי בעל קרקעית משופעת. למערה חמישה פתחים שהם פירים שקרקעיתם בעומק 16 מטר. בסמוך לבור נמצא כוך שהוא שרידי מערה שהתמוטטה. בכוך בתוך משקע גירני נמצאו עצמות ושברי צור. למרגלות הכוך נמצא גוש סלע המכיל גם הוא עצמות בעלי חיים כנראה מהתקופה הנאטופית ושברי צור.
חד&quot;פ
עמילואידוזיס
עמילואידוזיס (Amyloidosis) היא קבוצה של מחלות המאופיינות בשקיעת סיבוני חלבונים עמילואידים ברקמות או איברי הגוף. העמילואיד נוצר עקב תקלה בקיפול סיבוני החלבון, שהמבנה השניוני שלהם נושא צורה דמוית משטחי בטא מקבילים מנוגדים. תסמיני המחלה משתנים לפי סוג המשקע והאיברים המעורבים, וכך גם הטיפול.
סיווג.
עמילואידוזיס מסווגת בעיקר לפי סוג החלבון העמילואיד השוקע ברקמות, אך גם ניתן לסווג אותה לפי היקף המעורבות (מערכתית או ממוקמת), צורת הרכישה (מולדת או נרכשת), אטיולוגיות (ראשונית מול שניונית) ולפי ההסתמנות הקלינית. שיטת הסיווג הקלינית הייתה בעיקר בשימוש עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, מאחר שבתקופה זו נפוצה הסברה כי עמילואידוזיס נגרמת על ידי סוג אחד של עמילואיד. בחלוקה לפי סוג החלבון העמילואיד, הנומנקלטורה המקובלת היא באמצעות הקידומת A לציון עמילואיד וקיצור מקובל של החלבון השוקע.
אפידמיולוגיה.
מעט מידע אפידמיולוגי פורסם בספרות הרפואית על עמילואידוזיס, בפרט על עמילואידוזיס מערכתית, ובשל השונות הרבה בין סוגי המחלות, ישנו קושי בהתייחסות הכוללת לשכיחותן. סוג העמילואידוזיס השכיח ביותר הוא AL, עם כשני שלישים מכלל מקרי העמילואידוזיס. שיעור זה נשמר די יציב בשנות ה-2000. במקביל, שיעורי הסוג השני בשכיחותו, AA, צנחו בתקופה זו, מ-32% בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לפחות מ-7% בראשית העשור השני של המאה ה-21. ייתכן שהדבר נובע מההתקדמות בטיפול במחלות הפרקים הדלקתיות והשימוש ההולך ונפוץ של תרופות ביולוגיות. לעומת זאת, שיעור האבחון של ATTR נרכש עלה מאוד, מ-0.2% לכ-6.5%, בין היתר על רקע גילוי המחלה באמצעים מתקדמים כמו דימות תהודה מגנטית של הלב. הסוגים האחרים של עמילואידוזיס נדירים, ושכיחותם קטנה מ-1%.
בשתי עיירות קטנות בפורטוגל הובחנו כ-1000 חולים בפולינוירופתיה עמילואידית משפחתית, מחלה שלמעשה לא קיימת מחוץ לאזור.
אטיולוגיה.
למרות מאפיין כללי דומה של שקיעת סיבונים עמילואידים ברקמות, סוגי העמילואידוזיס השונים נבדלים בצורה ניכרת בסיבה ליצירת אותם סיבונים ולשקיעתם. עמילואידוזיס AL מתרחשת על רקע שגשוג שבט מסוים של תאי פלזמה, כמו במחלת המיאלומה הנפוצה, והפרשת שרשראות אימונוגלובולינים, לרוב שרשראות קלות, אשר שוקעות ברקמות.
עמילואידוזיס AA, הנוצרת על רקע יצירת חלבון SAA, שמופרש במצבי דלקת שונים, מופיעה במחלות דלקתיות כרוניות שונות כגון קדחת ים תיכונית משפחתית, דלקת מפרקים שיגרונית ומחלות מעי דלקתיות.
פתוגנזה.
אופן היווצרות סיבי העמילואיד, כמו גם הדרך שבה הם מזיקים לתא ולרקמה, טרם הובהרו לאשורן. "השערת העמילואיד" גורסת כי חלבונים מסוימים עוברים תהליך של קיפול שגוי, אם כי הפיך, והחלבונים הללו יוצרים תלכידים אוליגומריים, ולאחר מכן פולימרים מסדר גבוה וסיבונים אשר שוקעים ברקמות. משקעים אלה שוקעים יחד עם מולקולות נוספות ומפריעים לתפקודו התקין של התא, בין היתר על ידי יצירת רדיקלים חופשיים.
משקעי הסיבונים בעמילואידוזיס מסוג AL מורכבים משרשראות קלות של אימונוגלובולינים חד-שבטיים, אשר באורכן המלא בעלות משקל מולקולרי של 23 קילדלטון. על פי רוב, מדובר בשרשראות קלות מטיפוס למבדה, אך ניתן לראות גם משקעי שרשראות קאפה, ולסוג למבדה 6 בפרט ישנו מבנה המקל על שקיעתו, בין היתר בכליות.
תסמינים קליניים.
התסמינים של עמילואידוזיס כוללים:
אבחנה ובדיקות עזר.
במקרים רבים האבחנה של עמילואידוזיס מתעכבת בגלל השונות הרבה בתסמינים. אבחנה שגויה של המחלה בגלל תסמינים שמחקים מחלות פחות נדירות עלולה לעכב את מתן הטיפול המתאים. חולים הסובלים מאי ספיקת לב או אי ספיקה כלייתית מטופלים לעיתים קרובות לפני שזוהה אצלם שורש הבעיה בדרך כלל באמצעות ביופסיה. אבחנה מוקדמת ומדויקת עשויה למנוע נזקים חמורים נוספים לאיברים ולקבוע את אופן הטיפול המיטבי. לשם כך נדרשות בדיקות עזר רבות.
טיפול.
הטיפול בעמילואידוזיס מסוג AL מתמקד בשבט תאי הפלזמה המשגשגים במח העצם, בדומה לטיפול במיאלומה נפוצה. טיפול בקורטיקוסטרואידים, ובפרט דקסמתזון העדיף על פרדניזון בהקשר זה, בשילוב עם מלפלאן במינון גבוה, ולאחר מכן ביצוע השתלת מח עצם עצמית (אוטולוגית), מביא לתגובה המטולוגית מלאה ב-40% מהמטופלים בטיפול זה. התגובה מתבטאת בירידה בעומס תאי הפלזמה והיעלמות השרשראות הקלות הנוטות לשקוע. שיפור תסמיני ניכר כחצי שנה עד שנה לאחר התגובה ההמטולוגית. עם זאת, גישת טיפול אגרסיבית זו כרוכה בסיבוכים משמעותיים, לרבות תמותה, בשל הפגיעה הראשונית של המחלה באיברים השונים, ולכן מתאימה לכ-30%–40% מהאנשים עם עמילואידוזיס מסוג AL. באנשים עם פגיעה לבבית ניכרת והפרעות קצב, נשקלת האפשרות להשתלת לב, ולאחריה השלמת הפרוטוקול להשתלת מח עצם עצמית.
קזימיר הגדול
דן בהט
דן בהט (נולד ב-1938 בפולין) הוא ארכאולוג ישראלי.
ילדות ולימודים.
בהט נולד בפולין ליצחק ורחל בהט בשנת 1938, זוג חלוצים ששהו בפולין בנסיבות בריאותיות. בהיותו בן שנה חזרה המשפחה לארץ. גדל בתל אביב, למד בבית ספר הכרמל ובתיכון חדש. ב-1964 קיבל תואר ראשון בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. וב-1974 קיבל שם את התואר השני בהצטיינות. בין 1978 ל-1990 למד לתואר דוקטור במחלקה להיסטוריה כללית בהתמחות לימי הביניים. ב-1990 קיבל את הדוקטורט עם התזה "Topography and Toponymy of Crusader Jerusalem" תחת הדרכתו של פרופסור יהושע פראוור.
עבודתו.
באוקטובר 1963 עמד בראש קבוצת חופרים של הדרגה העליונה של הארמון הצפוני במצדה במהלך מבצע החפירות במקום בראשות יגאל ידין. הקבוצה בראשותו מצאה קטע עתיק מתוך ספר ויקרא.
בין 1963 ל-1990 עבד באגף העתיקות קודם להפיכתו לרשות העתיקות. עבודתו הביאה אותו לחפירות הצלה וסקירות ארכאולוגיות בכל רחבי ישראל, מג'בל מע'רה בצפון סיני ועד צפת ותל דן בצפון ישראל.
בעמק בית שאן ניהל חפירות רבות בחורפים מעוטי הגשמים באזור. בשנים 1970-1972 השתתף במספר עונות חפירה בבית שאן. בשנת 1973 ערך סקירה ארכאולוגית לאחר גילוי כתובת רחוב ופרסם את הכתובת. בשנת 1976 ניהל חפירות הצלה בבית ירח.
בירושלים סקר מערות קבורה רבות וחפר את מנהרות הכותל. במהלך השנים התרכז יותר ויותר בירושלים ואף שימש כארכאולוג מחוז ירושלים.
לימד ארכאולוגיה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן עד לפרישתו ב-2004 כמרצה בכיר.
מ-2003 מלמד ארכאולוגיה מקראית בבית הספר לתאולוגיה של אוניברסיטת טורונטו (St. Michael's College). פרסם ספרים ואטלסים רבים על ההיסטוריה והארכאולוגיה של ירושלים בתקופותיה השונות. מתמחה במיוחד בירושלים בתקופה המוסלמית.
הוא פעיל במסגרת אגודת דנטה אליגיירי ובמסגרת אגודת הידידות ישראל איטליה.
פרסים ותארים.
ב-1987 קיבל את מלגת רחל ינאית בן-צבי מטעם יד יצחק בן-צבי על "תרומתו לחקר ירושלים" וב-1989 היה חתן פרס ירושלים לארכאולוגיה.
את פרס "איש שלום לחקר תולדות ירושלים וארץ ישראל" קיבל על ספרו "האטלס הגדול לתולדות ירושלים" ב-1993,
וב-2004 קיבל מנשיא איטליה תואר של אביר בלגיון הכבוד האיטלקי על תרומתו לקידום הידידות בין ישראל ואיטליה.
טורקוואטו טאסו (מחזה)
טורקוואטו טאסו (Torquato Tasso) הוא מחזה מאת יוהאן וולפגנג פון גתה על המשורר האיטלקי בן המאה השש-עשרה טורקוואטו טאסו. גתה הגה את הרעיון למחזה בויימאר ב-1780, אבל כתב את רובו באיטליה בין 1786 ל-1788 והשלים אותו ב-1790.
ממלכת מזרח אנגליה
ממלכת מזרח אנגליה (באנגלית עתיקה: Ēast Engla Rīce ובלטינית: Regnum Orientalium Anglorum) הייתה אחת משבע הממלכות שהתקיימו באנגליה בתקופת ההפטרכיה, בין סוף השלטון הרומאי במאה ה-5 ועד לאיחודה של הארץ לממלכה אחת תחת כתר אחד במאה ה-10. מזרח אנגליה שכנה לחופי הים הצפוני בחצי האי מזרח אנגליה. היא גבלה בממלכת מרסיה האנגלית במערב ובממלכת אסקס הסקסונית בדרום.
מזרח אנגליה הוקמה בשלהי המאה ה-6 על ידי האנגלים, אשר פלשו לאזור מצפון גרמניה במהלך המאה ה-5. במקור הייתה האוכלוסייה פגנית בעיקרה, אך התנצרה תחת מלכותו של ראדוולד, סביב שנת 604. לאחר כמה עשרות שנים של קיום ריבוני יציב יחסית, לאורך רוב שנות קיומה התקיימה מזרח אנגליה בצילה של מרסיה, שכנתה הגדולה ממערב. זאת, כאשר מפעם לפעם היא הפכה למדינת חסות שלה, תוך כדי ניסיונות חוזרים ונשנים של מזרח אנגליה להשתחרר ממצב זה. בשנת 869 נכבשה הממלכה על ידי ויקינגים דנים, אשר הקימו על חורבותיה של הממלכה את ממלכת מזרח אנגליה הדנית, אשר היוותה את חלקו הדרומי של אזור הכיבוש הדני באנגליה – הדיינלאו. כחמישים שנה מאוחר יותר, בשנת 918, נכבשה מזרח אנגליה על ידי ממלכת וסקס, אשר מיזגה את הממלכות אל ממלכת אנגליה.
גאוגרפיה.