העיר הייתה למרכז יהודי חשוב באומבריה לאחר שבפרוג'ה עסקי ההלוואות הועברו לידי מוסדות נוצריים. מסקנתו של החוקר היא כי בסוף המאה ה-16 מנתה העיר כבר 150 יהודים - מרכז בעל סדר גודל חשוב יחסית לקהילות אחרות. בשנת 1459 נחתם בין שליטי העיר לבין יהודיה הסכם "קונדוטה", לפיו הוענקו להם תנאים מיוחדים, כולל הזכות לא לפתוח עסקים בשבת, אספקת בשר כשר ורכישת מקרקעין.
בראש החוזה מופיעים שמות הבנקאים ובהם רבי עובדיה מברטנורא, שגר בעיר ומופיע בראש הרשימה.
אריך נוימן
ד"ר אריך נוימן (בגרמנית: Erich Neumann; 23 בינואר 1905, ברלין – 5 בנובמבר 1960, תל אביב) היה פסיכולוג וסופר יהודי גרמני, ומאוחר יותר ישראלי, מתלמידיו המובהקים של קרל גוסטב יונג.
קורות חיים.
נוימן למד בברלין פילוסופיה, פסיכולוגיה ורפואה. בשנת 1927 העניקה לו אוניברסיטת ברלין תואר דוקטור, ובשנת 1933 עמד בבחינות הרישוי לרפואה. בהיידלברג נמנה עם ידידיה של חנה ארנדט. בשנת 1933 עבר לשווייץ, ושם למד אצל קרל גוסטב יונג. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל ופתח בתל אביב קליניקה פרטית לפסיכותרפיה. נוימן הרבה לנסוע בין ישראל לאירופה, במיוחד לציריך, שם הרצה במכון של יונג. הוא היה חבר באיגוד הבינלאומי לפסיכולוגיה אנליטית ונשיא הארגון הישראלי של פסיכולוגים אנליטיים.
הגותו.
נוימן נחשב לבולט בתלמידיו של יונג, אף כי דרכו הפסיכולוגית הייתה גם בעלת מאפיינים עצמאיים. רבים ראו בו מי שעתיד לרשת את יונג, אך נוימן נפטר כשנה לפני יונג.
תרומתו העיקרית הייתה בתחומי הפסיכולוגיה ההתפתחותית והפסיכולוגיה של המודעות. גישתו לאנליזה הייתה תאורטית ופילוסופית, בניגוד לאופי הקליני יותר שרווח באנגליה ובארצות הברית. נוימן טבע את מושג ה"צנטרוברטיות", סינתזה של מוחצנות ומופנמות. ידועה מאוד גם תרומתו לתאוריה של ההתפתחות הנשית, שאותה ניסח בפרסומים רבים, בעיקר בספרו הנודע ביותר, "האם הגדולה".
סויוז TMA-6
סויוז TMA-6 (ברוסית: Союз ТМА-6) היא חללית סויוז ששוגרה ב-15 באפריל 2005 בשעה 00:46 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי סרגיי קריקאליוב, האסטרונאוט האמריקאי ג'ון פיליפס וטייס החלל האיטלקי רוברטו ויטורי. אחרי קרוב לחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-6 לכדור הארץ ב-11 באוקטובר.
הצוות.
צוות ששוגר:
צוות שחזר:
זאב אשור
זאב אשור (1882 - 14 באפריל 1956) היה פועל דפוס, ממציא, מראשוני מארגני איגודי העובדים בארץ ישראל ומראשוני פועלי ציון.
ביוגרפיה.
אשור נולד בשם וולף פוברזקין בעיר יקטרינוסלב שבאוקראינה. כבר מגיל 15 החל לעסוק בדפוס ולמד את המקצוע כשוליה ועד מהרה החל להתקין שיפורים במכונות הדפוס. בד בבד היה מבין ראשוני סניף מפלגת "פועלי ציון" בעיר וגיבש עמדה בלתי מתפשרת של פועל בעל תודעה מעמדית-סוציאליסטית מפותחת וציוני נלהב. עם עלייתו לארץ ישראל בשבט תרס"ב (ינואר 1906) התקבל לעבודה בירושלים אצל בעל בית דפוס בשם ג'ורג' חביב חנאניא והכיר את בוריס שץ, שהיה ראש סניף "פועלי ציון" בעיר וניסה לגבש איגודי פועלים-אומנים, במיוחד פועלי דפוס עבריים. כך הכיר פוברזקין-אשור את חברי הקומונה שליד בית הספר לאמנות בצלאל, "ירושלים החדשה", ובהם יצחק בן-צבי, שהפך לחברו הקרוב. בשנת 1908 היה כבר אשור מזכיר סניף פועלי ציון בירושלים ומזכיר אגודת פועלי הדפוס בעיר, ויחד עם בן צבי ורחל ינאית בן-צבי הנהיג את השביתה הראשונה של פועלים עברים בארץ ישראל, שביתה שלוותה בהפגנות סוערות נגד בעלי בתי דפוס ערבים ויהודים כאחד שניצלו פועלים והשפילו אותם. אשור היה בין הנושאים ונותנים עם מרדכי בן הלל הכהן, זלמן דוד ליבונטין ויהושע ברזילי, ששימשו כמתווכים בין הפועלים לבעלי הבתים. סופו של המאבק היה בכישלון הפועלים.
עוד ב-1908 הקים אשור בית דפוס בלתי-מורשה ביפו, לצורך הדפסת ביטאון פועלי ציון "דער אנפאנג" ("ההתחלה"). העיתון נכתב ביידיש כדי שרבים יבינו אותו, למרות התנגדותם של בן-גוריון וישראל שוחט שרצו שיודפס בעברית. את האותיות העבריות גנבו רחל ינאית בן-צבי ואחרים מבתי דפוס בהם הועסקו. אשור בנה מכונת דפוס פרי המצאתו (כיון שרכישת מכונת דפוס חייבה רישום במשטרה), וכך הודפסו שני גליונות של העיתון וכן חוזרים פנימיים וכרוזים. בית דפוס זה היה הבסיס לדפוס הקואופרטיבי "אחדות".
ב-1910 הובילו אשור ובן צבי את הוצאת "האחדות", ביטאון פועלי ציון בעברית בבית הדפוס הקואופרטיבי ששילב הן את עמל הכפיים של יצירת העיתון והן את כתיבת התכנים בעבודה משותפת. בין חברי המערכת בלטו דוד בן-גוריון, יעקב זרובבל, אהרן ראובני ויוסף חיים ברנר. כלפי השלטונות ייצג אשור את בית הדפוס כמו"ל אחראי, דבר שהוביל אותו למשפט וקנס של 15 לירות זהב, כאשר פרסם העיתון ב-דצמבר 1914 מאמר בגנות פקודת הגירוש של השלטונות העות'מאניים לכל יהודי הארץ שלא הייתה בידם אזרחות עות'מאנית, מיד לאחר כניסת טורקיה למלחמת העולם הראשונה.
באותה תקופה הקימה מפלגת פועלי ציון "ועדת הזדיינות" שמטרתה הייתה להוות גוף מפלגתי מפקח עליון על ארגון השומר ועל "אגודת ההתעמלות" "שמשון", ועדה זו מנתה, בנוסף לאשור את הזוג בן-צבי ואת יונה טאוב. בשנת 1920 נבחר אשור מטעם רשימת "אחדות העבודה" לחבר באספת הנבחרים הראשונה. כן נבחר בסוף שנת 1920 לחבר בוועד קהילת יהודי יפו ותל אביב.
בין שנות העשרים ושנות הארבעים ניהל בית הוצאה לאור בתל אביב בשם "ז. אשור".
בסוף 1921 הוא הועמד לדין על ידי שלטונות המנדט הבריטי באשמה של העלבת האומה הערבית, בגלל חוברת של אביגדור המאירי שהוא הוציא לאור, שכלל ביקורת סביב מאורעות תרפ"א.
אשור חיבר את המילון העברי למונחי הדפוס, יזם הוצאת ספרי עזר בעברית למקצוע הדפוס וכן יזם והקים את המגמה למקצועות הדפוס בבית הספר המקצועי על שם מקס פיין בתל אביב. הוא אסף במהלך חייו ספרייה גדולה לתולדות הדפוס העברי ולטכניקות של דפוס וכן ארכיון גדול לתולדות האיגוד המקצועי של פועלי הדפוס. עם מותו הוריש את הספרייה והארכיון לבית הספר.
נכדו של אשור (בן בתו) הוא דן שכטמן, חתן פרס נובל..
מותו.
זאב אשור נפטר ב-14 באפריל 1956 ונקבר בקריית שאול בתל אביב-יפו.
וולף יעבץ
סויוז TMA-5
סויוז TMA-5 (ברוסית: Союз ТМА-5) היא חללית סויוז ששוגרה ב-14 באוקטובר 2004 בשעה 03:06 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוט האמריקאי לורי צ'יאו ושני הקוסמונאוטים הרוסים סליזן שריפוב ויורי שרגין. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-5 לכדור הארץ ב-24 באפריל 2005.
הצוות.
צוות ששוגר:
צוות שחזר:
סויוז TMA-4
סויוז TMA-4 (ברוסית: Союз ТМА-4) היא חללית סויוז ששוגרה ב-19 באפריל 2004 בשעה 03:19 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי גנדי פדלקה, האסטרונאוט האמריקאי מייקל פינקל וטייס החלל ההולנדי אנדרי קויפרס. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-4 לכדור הארץ ב-24 באוקטובר 2004.
הצוות.
צוות ששוגר:
צוות שחזר:
נווה כפיר
נווה כפיר היא תת-שכונה בדרום-מזרחה של העיר תל אביב-יפו. היא שוכנת בכפר שלם, ממזרח לשכונת בית יעקב ומצפון לדרך בר לב (דרך לח"י).
היסטוריה.
עד לשנות ה-70 הייתה שכונת כפיר חלק מכפר סלמה-כפר שלם. בתיה היו בתים חד קומתיים ישנים. באותה עת החלה עיריית תל אביב-יפו לפנות את תושבי סלמה מבתיהם ובנתה עבורם שיכונים סביב הגרעין המרכזי של הכפר. השכונות החדשות שהוקמו הן: נווה אליעזר, ניר אביב, נווה חן, נווה בארבור, נווה צה"ל ולבנה. על תכנון שכונת כפיר הופקד האדריכלים אורה ויעקב יער וע. הלל, אשר זכו ב-1980 בפרס רוקח עבור עבודתם. השכונה תוכננה עבור חברת "חלמיש".
מבנה השכונה.
השכונה נבנתה בצורה ייחודית כאשר כל בלוק מורכב מעשרה בניינים בני ארבע קומות ובניין גבוה אחד של שמונה קומות. הבלוקים מתעקלים כקוביות וסובבים כמסגרת עם פינות משופעות ובתוך המסגרת ישנה גינת משחקים עם פינת דשא. בסך הכל ישנם בשכונה חמישה בלוקים כאלו. באופן פורמלי מקיפה השכונה רק את הבלוקים האלה ומבנה דיור מוגן לקשישים, אולם נהוג לכלול בה גם בתים נוספים שקמו בשנים האחרונות על חורבות כפר שלם.
חינוך וקהילה בשכונה.
בשכונה מספר בתי ספר - בית הספר "כפיר" הממלכתי, ובית הספר "קהילות יעקב-שערי ציון" של החינוך העצמאי. בשנת תשס"ט נפתחה בה ישיבה חדשה בשם "ישמח בו".
בקצה שכונת כפיר נבנה על ידי חלמיש בית דיור מוגן לקשיש שבו חיים קשישים בקהילה אחת. סמוך לבית הקשישים נפתח מועדון על ידי קרן תל אביב לפיתוח שבו שוכן "בית חם", מקום מפגש חברתי לבני נוער, בו הם יכולים לפגוש צוות מקצועי ולזכות לאוזן קשבת.
סמוך לשכונה בדרך בר לב שוכנת משטרת השכונות שהיא חלק ממרחב יפתח.
מאיר אבולעפיה
נוה כפיר
קרל השישה עשר גוסטף, מלך שוודיה
גוסטף השישי אדולף, מלך שוודיה
מחוזות סנגל
מבחינה מנהלית סנגל מחולקת ל-14 מחוזות (région). כל מחוז מחולק לנפות.
הגאון מטשיבין
דב בעריש ווידנפלד
MGMT (לשעבר The Management, באנגלית: ההנהלה) היא להקת אינדי-פופ ורוק מתקדם אמריקאית אשר הוקמה בשנת 2002 במידלטאון, קונטיקט. חברים בה הצמד בן גולדווסר ואנדרו ואן וינגרדן.
הלהקה שהחלה את דרכה כאשר חתמה חוזה אצל הלייבל העצמאי קנטורה מניו יורק ועם הפריצה שלה בשנת 2006 חתמה אצל חברת התקליטים קולומביה והלייבל רד אינק.