ארמון קזרטה (איטלקית: Reggia di Caserta) הוא ארמון הנמצא בעיר קזרטה בדרום איטליה, כ-25 ק"מ מצפון לנאפולי. הארמון שימש כמעונם המלכותי של ראשי ממלכת נאפולי מבית בורבון. זהו הארמון הגדול ביותר שנבנה באירופה במאה השמונה עשרה, ואחד מהמבנים הגדולים ביותר שנבנו באותה תקופה. ב-1997 הוכרז הארמון כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו. בהכרזה על המבנה נאמר שהוא "שירת הברבור של אמנות הבארוק המרהיבה, שממנה אומצו כל המרכיבים הנדרשים כדי ליצור אשליה של חלל רב מרחבי".
היסטוריה.
תכנון הארמון החל בשנת 1752, בהזמנת קרלוס השלישי, מלך ספרד. המלך ביקש מהאדריכל לואיג'י ונוויטלי (Luigi Vanvitelli) לתכנן את הארמון; מסופר שכאשר ראה המלך את דגם המבנה בקנה מידה גדול התמלא ברגש כה עז, "שיכול היה לתלוש את ליבו מתוך חזהו". למעשה, לא בילה המלך אף לא לילה אחד בארמון, מכיוון שויתר על כסאו ב-1759 כדי להיות מלך ספרד. הוא ויתר על הכתר למען בנו, פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, והוא זה שהשלים את הבנייה.
המודל לארמון אותו תכנן ונוויטלי היה ארמון ורסאי. למרות ההבדלים הבולטים באופי וברבגוניות, רצה ונוויטלי לשחזר את תפקידו הפוליטי והחברתי של ארמון ורסאי, ולתת בארמון המתוכנן את הפתרונות הדרושים לפעילותם של המלך, החצר המלכותית והממשלה. הארמון תוכנן כמבנה גדול ממדים שבו מבנה חברתי של עיר קטנה, הניצב למול נוף מתוכנן במלואו ובהקפדה, מעין טבע "מאולף". כדגמים לארמון שימשו הארמון המלכותי במדריד, בו גדל המלך קרלוס, וארמון שרלוטנבורג בברלין. נראה שפרוזדור מתומן מרווח הנמצא בארמון הושפע מבזיליקת סנטה מריה דלה סאלוטה בוונציה, ושהקפלה המלכותית הושפעה מקפלה דומה בוורסאי. המלך קרלוס מצידו, רצה במבנה מרהיב לחצר המלכותית ומרכז ניהולי לממלכה, באתר שיהיה מרוחק מהים, כדי למנוע התקפה משם. וניווטלי נפטר בשנת 1773, והעבודה הושלמה על ידי בנו קרלוס, בשנת 1780.
בארמון כ-1,200 חדרים, ובהם שני תריסרי סוויטות מלכותיות, ספרייה גדולה, וכן תיאטרון שעוצב בצורתו של תיאטרון סן קרלו, בנאפולי. תוכננה שדרה מונומנטלית מנאפולי לארמון, באורך 20 קילומטרים, אך התכנון לא יצא אל הפועל. באפריל 1945 נחתמה בארמון כניעתם ללא תנאים של חיילי גרמניה הנאצית באיטליה.
הארמון.
הארמון המלכותי בנוי כמלבן גדול, באורך של 247 וברוחב 184 מטרים. המלבן מחולק לארבע חצרות פנימיות, הנוצרות מחלוקה של המלבן על ידי שתי זרועות פנימיות. זרועות אלו ניצבות זו לזו, והן יוצאות ממרכזו של כל אגף בהיקף המלבן. שטחה של כל חצר הוא יותר מ-3,800 מטרים רבועים, ושטחו של הארמון כולו הוא יותר מ-45,000 מטרים רבועים. לארמון חמש קומות, המתנשאות לגובה 36 מטרים; בחזית הארמון ישנם 143 חלונות, ובארמון כולו ישנם 1,200 חדרים ו-34 גרמי מדרגות. הבניין נבנה מלבנים, ושתי הקומות התחתונות מחופות באבן גיר מסותתת. המבנה מוכתר בגמלון מרכזי. התכנון המקורי כלל ארבעה מגדלי פינה, אך ונוויטלי נפטר לפני תכנונם, והמגדלים לא נבנו. מול החזית העיקרית של הארמון ישנו מגרש מסדרים אליפטי, שממנו נפתחת השדרה המובילה לנאפולי, הקרויה על שמו של המלך קרלוס השלישי. בתוך הארמון שלושה אולמות כניסה מתומנים, המסודרים לאורך הציר המרכזי של הבניין. אולמות אלו מהווים את הכניסה למבנה ואת נקודות המשען של המבנה כולו. גרם המדרגות המרכזי המונומנטלי מוביל אל מערכת החדרים המלכותית, המעוצבים ומרוהטים בסגנון המאה ה-18. מיקומו של הארמון במרחק מה מהים נחשב לבטוח יותר מזה של ארמון המלוכה הישן, שפנה אל מפרץ נאפולי, ולכן היה חשוף למתקפה מהים. כדי לאפשר למלך הגנה מתאימה, נבנה ליד הארמון קסרקטין לחיילי צבא הממלכה. דרך הכניסה הרחבה לארמון, ששימשה בעבר לכרכרות משמשת כיום כחלק מרשת הכבישים בעיר.
הגן.
הגן שסביב הארמון הוא דוגמה אופיינית של אדריכלות נוף בסגנון הבארוק. הגן משתרע על שטח של כ-1.2 קילומטרים רבועים, וחלקו גבעי. התכנון נעשה בהשראת גני ארמון ורסאי, ויש הטוענים כי גני קזרטה עולים על המקור. הגן מתחיל מחזיתו האחורית של הארמון, ומשתרע ברצועה ארוכה לכיוון צפון. הוא מקיף מערכת של מפלי מים מלאכותיים ומזרקות. חלק מן הגן תוכנן על ידי וניווטלי כגן אנגלי. זוהי אחת הדוגמאות המוקדמות לאדריכלות גנים בסגנון אנגלי ביבשת אירופה (להבדיל מאנגליה עצמה).
המזרקות, מפלי המים והאגנים אליהם נשפכים המים יוצרים תעלה ארוכה, נמשכת אל האופק. כל המערכת, יחד עם הפסלים והעיטורים שסביבה, תוכננו על ידי ונוויטלי; יש הטוענים כי מערכת זו עולה על מערכת המזרקות במתחם הארמונות והפרקים בפטרהוף, ליד סנקט פטרבורג, ברוסיה.
בין המזרקות באתר:
מספר רב של פסלים קלאסיים נבנו בסדנאות גדולות, והוצבו בגן.
ארמון ורסאי וארמון קזרטה.
ארמונות רבים הושפעו מארמון ורסאי שבצרפת, אך דומה שארמון קזרטה הוא הדוגמה בעלת הדמיון הגדול ביותר למקור. המעקה המתמשך לכל אורך קו הרקיע של המבנה וחזיתו האחידה הם רק חלק מהמרכיבים הדומים. גם בוורסאי היה צורך באמת מים ארוכה כדי להוביל מים לארמון וליצור מפעלי מים כבירים; וכמו בוורסאי, מטרת הארמון בקזרטה הייתה להפגין את עוצמתו והדרו של המלך הבורבוני האבסולוטי. אלמנט יוצא דופן בארמון היא הקומה מעל "קומת המלך", קומה מפוארת באותה מידה. חדרי האנפילדה בארמון, שעוצבו בסגנון הבארוק המאוחר, היו ליבה של המערכת השלטונית ומקום מושבה, כמו גם תצוגה של העושר הלאומי. קזרטה הייתה מקום מפלט מלכותי מהאבק ומהתככים, כשם שוורסאי איפשרה ללואי הארבעה עשר מפלט מפריז.
אתר צילומים.
ארמון קזרטה שימש כאתר צילומים בשניים מהסרטים בסדרת מלחמת הכוכבים; בסרט שימש הארמון כארמונה של המלכה אמידאלה, ובסרט שימש אחד מאולמותיו כארמונה של המלכה ג'מילה (ממשיכתה של אמידאלה). אותו אולם שימש כאתר צילומים גם בסרט משימה בלתי אפשרית 3; בחצר הארמון צולמה סצנה בה מתפוצצת מכונית למבורגיני. בגרם המדרגות המרכזי בארמון צולמה הסצנה המתרחשת על מדרגות הוותיקן בסרט מלאכים ושדים. זמרת המצו סופרן ססיליה ברטולי עשתה שימוש בארמון כאתר הצילומים העיקרי בסרטה "L'art des castrats", אמנות קסטראטי, המלווה את אלבומה "Sacrificium", אלבום המוקדש לזמרי הקסטרטו מתקופת הבארוק.
אתר מורשת עולמית.
ב-1997 הוכרזו ארמון קזרטה, אקוודוקט ונוויטלי ומכלול סן לאוצ'ו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. מנימוקי ההחלטה:
טובה יאנסן
גיינדג'ה
הדרדסים (סרט)
הדרדסים (באנגלית: The Smurfs) הוא סרט אנימציה ולייב אקשן מסוגת פנטזיה. במאי הסרט הוא ראג'ה גוסנל והתסריטאי הוא ג'יי דוויד סטם. הסרט מבוסס על סדרת האנימציה באותו השם. בסרט מככבים ניל פטריק האריס, ג'יימה מייס, קייטי פרי, האנק עזריה, ג'ונתן וינטרס, ג'ף פוקסוורתי, פול רובנס, אלן קאמינג וג'ורג' לופז.
מפיק הסרט הוא ג'ורדן קרנר, והסרט הופץ על ידי סרטי קולומביה ב-3 באוגוסט 2011.
סרט זה הוא הראשון המשלב אנימציה ולייב אקשן יחד תחת מותג הדרדסים - שני הסרטים הקודמים שלהם יצאו באנימציה בלבד.
בסרט, בניגוד לסדרה, לדרדסים יש עיניים כחולות, הכפר שלהם הרבה יותר גדול, והוא מוסתר בדרך שונה מבסדרה. הסרט אינו מתאים לסדרה במדויק משום שבסרט דרדסית היא הדרדסית היחידה, ורואים שהדרדסים בונים כפר שונה לגמרי מהישן (חלק מתמונות הסוף), בעוד שבסדרה, וגם בסרט ההמשך, הוא לא השתנה כלל. כמו כן, העלילה אינה תואמת לעולם של ימי הביניים כפי שהיה בסיפוריו של פיו ובסדרה עצמה, כי אם תואמת למאה ה-21.
בנוסף יצא סרט נוסף לסרט המבוסס על "מזמור לחג המולד" של צ'ארלס דיקנס, שמספר את סיפורו של רגזני ששונא את חג המולד.
ב-2013 יצא סרט המשך בשם הדרדסים 2 וב-31 במרץ 2017 יצא הסרט שהוא סרט אתחול לשני הסרטים.
עלילה.
הסרט מתחיל שנים רבות לאחר הסדרה בה הדרדסים חוגגים את "פסטיבל הירח הכחול", ביש גדא שאיחר לפסטיבל מגלה שחבריו רגזני ונועזי לא נותנים לו להיכנס, אבל בר-מוח מתערב למען ביש-גדא והורס את פסטיבל הירח הכחול, ביש-גדא מדבר עם דרדס-אבא (שגילה חיזיון בשיקויים שלו) וקולט שאין לו יותר דרדס-שורש (גזר ננסי) ומתעלם מאזהורתיו של אביו דרדסאבא שהטירה של גרגמל נמצאת ליד הדרדס-שורש.
בינתיים המכשף המרושע גרגמל עושה פלאשבק על הדרדסים בעזרת תיאטרון בובות, לאחר כל פרקי הסדרה גרגמל מנסה למצוא נקמה איך לתפוס את הדרדסים, הוא מאמין שהוא יכול לקחת את התמצית הכחולה משיער הדרדסים כדי שיוכל לתפוס אותם ולהרוג אותם למאכל, הוא ועוזרו הטיפש חתחתול מגלים את ביש-גדא שמוביל אותם בטעות לכפר (שמוסתר באופן שונה מבסדרה) וגרגמל רודף אחרי הדרדסים מחוץ לכפרם.
לאחר שגרגמל וחתחתול רודפים אחרי הדרדסים מחוץ לכפר שלהם, הם יוצאים מעולמם הקסום לתוך העולם האמיתי לסנטרל פארק בניו יורק ומסתייעים בבני זוג אמריקאיים צעירים בשם פטריק וגרייס ווסלו שעדיין לא נולד להם בן, גרגמל מוצא טירה נטושה ומחליט לגור בה ולהמציא מכונה בשם דרדסטלטור (שמצליחה לקחת כל שיער דרדס כדי להכין תמצית דרדסים), הוא מדבר עם אודיל והנרי ורודף אחרי הדרדסים שוב והפעם בחנות צעצועים, גרגמל מושלח לכלא לאחר שגנב שואב עלים, אבל מצליח לברוח ממנו בעזרת זבובים.
הדרדסים עוזרים לפטריק וגרייס להגיע לטירה של גרגמל, דרדסית משחררת את דרדסאבא ומביסה את חתחתול, הדרדסים מצליחים לנצח את גרגמל כאשר ביש-גדא מעיף אותו בשרביט.
הסרט מסתיים כשהדרדסים בונים את הכפר מחדש ואילו גרגמל וחתחתול נשארו בעולם האמיתי.
פריטים.