הקריירה הפוליטית של ספיר החלה בהתמודדות כושלת למילוי המושב הפנוי שהותיר אחריו ראיין המנוח. היא הפסידה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לחבר לשעבר אחר בסגל של ראיין, ג'ו הולסינגר. הוא עצמו הפסיד בבחירות המיוחדות למועמד המפלגה הרפובליקנית ויליאם רוייר , המפקח על מחוז סן מטאו. רוייר מילא את 21 החודשים שנותרו לתקופת כהונתו של ראיין, ובתומם הפסיד קדנציה מלאה לטום לנטוס. ספיר זכתה בבחירות הראשונות שלה בשנת 1980, כשהתמודדה למושב במועצת המפקחים של מחוז סן מטאו והביסה חבר מועצה מכהן. באותה תקופה, היא הייתה האדם הצעיר ביותר שנבחר אי פעם למועצת המפקחים. היא נבחרה מחדש ב-1984, ולאחר מכן נבחרה ליושבת ראש המועצה.
בשנת 1986, באמצע כהונתה השנייה במועצת המפקחים, התמודדה ספיר לאספה המדינתית של קליפורניה, במחוז בחירה השוכן בצפון מחוז סן מטאו. היא ניצחה בפער של מאות קולות בודדים. היא נבחרה מחדש ארבע פעמים נוספות, ובפעם האחרונה מהן (ב-1994) כמועמדת של המפלגה הדמוקרטית ושל המפלגה הרפובליקנית כאחד.
החוק בקליפורניה הטיל על ספיר הגבלת כהונה ב-1996, אך ב-1998 היא נבחרה לסנאט של מדינת קליפורניה. בבחירות 2002 נבחרה לכהונה שנייה עם 78.2% מקולות הבוחרים. כחברת הסנאט המדינתי הייתה ספיר גורם מרכזי בהשגת 127 מיליון דולר אמריקני לשם התחלת שירות רכבת האקספרס "Baby Bullet" של הרכבת הפרוורית "Caltrain", שכאות הוקרה קראה לקרון רכבת על שמה של ספיר. בנוסף, התמקדה ספיר בהגנה על זכויות הצרכן. ב-30 בנובמבר 2006 תמה כהונתה בסנאט. במהלך כהונתה האחרונה, היא כיהנה כעוזרת הנשיא הזמני של הסנאט.
בשנת 2006 התמודדה ספיר בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן מושל קליפורניה מול נציב הביטוח המדינתי ג'ון גרמנדי וחברת הסנאט המדינתי ליז פיגרואה. בבחירות שנערכו ב-6 ביוני, גבר גרמנדי על ספיר עם 42.5% מהקולות. ספיר גרפה 39.7% ופיגרואה את 17.8 האחוזים הנותרים.
בבית הנבחרים האמריקאי.
ב-13 בינואר 2008 הודיעה ספייר כי היא מתמודדת בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית במחוז הקונגרס ה-12. נציג המחוז המכהן, טום לנטוס, הכריז ​​ב-2 בינואר אותה שנה כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת. ספיר השקיעה חלק ניכר משנת 2007 בבניית תמיכה כדי לאתגר את לנטוס בבחירות המקדימות. ב-17 בינואר הביע לנטוס את תמיכתו הרשמית בספיר. היא הוסיפה לזכות בתמיכתם של האישים הדמוקרטים אנה אשו, מייק תומפסון וראש עיריית סן פרנסיסקו גווין ניוסם. ב-11 בפברואר נפטר לנטוס. ספיר נבחרה למועמדת המפלגה במהלך הפריימריז המיוחדים שהתקיים ב-8 באפריל. היא זכתה ברוב מוחלט של הקולות ובכך נחסך סיבוב שני שעתיד היה להתקיים ב-3 ביוני, במקביל לפריימריז הרגילים. בכך החלה למלא את שארית כהונתו של לנטוס, ובנובמבר נבחרה לתקופת כהונה מלאה עם 75% מקולות הבוחרים.
ב-11 ביולי 2008 הציגה את הצעת החוק הראשונה שלה: "חוק חיסכון בדלק והפחתת מהירות נסיעה", אשר קבע הגבלת מהירות פדרלית בת 60 קמ"ש באזורים עירוניים ו-65 קמ"ש בקטעי כביש מהיר מאוכלסים פחות.
בספטמבר 2016 הגתה ספיר הצעת חוק למניעת הטרדה והתעללות מינית כלפי נשים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה והמתמטיקה (STEM). ב-16 באוגוסט 2017 הציעה ספיר להפעיל את התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית כדי להדיח את הנשיא דונלד טראמפ מתפקידו בשל התנהגות לא-יציבה וחוסר יציבות נפשית שלשיטתה העמידה את ארצות הברית ב"סכנה גדולה", בעקבות תגובתו לעצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל וההתמודדות עם שליט קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און. ב-27 באוקטובר 2017, כחלק מתנועת MeToo#, פרסמה ספיר סרטון המשתף הטרדה מינית שחוותה בגבעת הקפיטול. היא שיתפה שכשהייתה בשנות ה-20 לחייה, ג'ו הולסינגר, ראש הסגל של חבר הקונגרס ליאו ראיין, נישק אותה ותחב את לשונו לפיה. היא הוסיפה לתאר את הקונגרס ככר גידול לסביבת עבודה עוינת וקראה למניעת הטרדות מיניות תוך הכשרה והסברה.
ספיר ועמיתה בני תומפסון ממיסיסיפי הציעו חקיקה האוסרת על שינה במשרדי הקונגרס של ארצות הברית. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בהן נבחר ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית, הוזכרה ספיר כמועמדת אפשרית למשרה כלשהי בממשלו, בשל ניסיונה בסוגיות ביטחון לאומי. היא ציינה שתהיה מוכנה למלא משרה פדרלית בממשל ביידן, אך ביידן בחר שלא לשלב אותה בממשלו. נכון לאוקטובר 2021 הצביעה ספיר בהתאם לעמדתו המוצהרת של הנשיא ביידן ב-100% מהמקרים.
ב-16 בנובמבר 2021 הכריזה כי לא תתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2022. אי לכך כהונתה עתידה להיחתם ב-3 בינואר 2023, מיד עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אמריקאיות ממוצא גרמני]]
[[קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני]]
[[קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי]]
[[קטגוריה:אמריקאים ממוצא ארמני]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס]]
[[קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של קליפורניה]]
[[קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית]]
[[קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית]]
[[קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה]]
[[קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה]]
[[קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1950]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950]]
מסיב קראדוק
מסיב קראדוק או מסיב קרדוק (באנגלית: Craddock Massif) הוא מסיב ברכס סנטינל בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת', באזור מערב אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.
המסיב ממוקם בצידו הדרום-מזרחי של מסיב וינסון, בין אוכף האמר לאוכף קארנארי. אוכף האמר מקשר בין מסיב קארדוק לבין מסיב וינסון; אוכף קארנארי מקשר את מסיב קראדוק לדרום רכס סנטינל.
הנקודה הגבוהה ביותר של מסיב קראדוק היא הר רטפורד, שגובה פסגתו 4,477 מטרים מעל פני הים.
הרים עיקריים נוספים במסיב קראדוק הם שיא בוגואנו, פסגת ראדה, והר קראדוק.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המסיב.
המסיב התגלה וצולם מהאוויר ב-23 בנובמבר 1935, על ידי לינקולן אלזוורת'.
רכס סנטינל כולו (ובו מסיב קראדוק), מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על צילומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1958– 1961.
מקור השם.
בשנת 1965 הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים נתנה למסיב את השם "הר קראדוק" ("Mount Craddock").
במפות מאוחרות יוצר הגבילו את השם לפסגה הדרומית ביותר של המסיב (הוא הר קראדוק).
בשנת 2006 נתנה הוועדה למסיב כולו את השם הנוכחי ("מסיב קראדוק"), והשם "הר קראדוק" נותר כשמה של הפסגה הדרומית ביותר.
המסיב (וההר) נקראים על שמו של ג'י. קמפבל קראדוק ( J. Campbell Craddock) שהוביל את משלחת החקר של אוניברסיטת מינסוטה (שנערכה בין השנים 1963–1962, וערכה סקרים קרטוגרפיים, ובדיקות גאולוגיות ברכס סנטינל וברכס הריטג' שבהרי אלזוורת').
לקריאה נוספת.
• Damien Gildea, Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
יונדאי אלנטרה
יונדאי אלנטרה (באנגלית: Hyundai Elantra) היא מכונית משפחתית קומפקטית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 1990. היא הוצגה באוקטובר 1990.
דור ראשון (שם קוד J1).
הדור הראשון יוצר בין השנים 1990–1995. שיווק הדור הראשון החל באוקטובר 1990. היא נמכרה מאביב 1991, היא החליפה את יונדאי סטלאר. היא התחרה בדגמים כגון: פורד סיירה ואופל וקטרה A.
היא כללה מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר שסיפק כ-113 כ"ס ב-6,000 סל"ד, היא האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 95 שניות והגיעה למהירות מרבית של 187 קמ"ש. תיבת ההילוכים הייתה תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים.
בשנת 1993 הוסיפה יונדאי מנוע בנזין בנפח 1.8 ליטר שסיפק 124 כ"ס ב-6,000 סל"ד. תיבת ההילוכים הייתה תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים או תיבת הילוכים ישנית בעלת חמישה הילוכים.
מתיחת פנים שנת 1992, 1993 ו-1994.
בשנת 1992 עברה האלנטרה מתיחת פנים להתאמתה לשוק האירופי שכללה הוספת הסמל החדש של יונדאי יחד עם פגוש קדמי חדש, לשוק האמריקאי לא שונה הסמל עד לשנת 1993 שאז עברה האלנטרה עוד מתיחת פנים לשני השווקים (אמריקאי ואירופי) שכללה פגושים חדשים לשני השווקים עם הסמל החדש של יונדאי לשוק האמריקאי.
בשנת 1994 עברה האלנטרה עוד מתיחת פנים שכללה פגושים חדשים לשני השווקים.
בין השנים 1995–1998 הורכבה ושווקה האלנטרה באינדונזיה תחת השם בימאנטרה ננגלה. באינדונזיה היא שווקה עם מנוע 1.6 ליטר בלבד.
מידות.
אורך הדור הראשון היה 4,375 מ"מ (מ-1990 עד 1993) ו-4,405 מ"מ (מ-1993 עד 1995), רוחב הדור הראשון היה 1,675 מ"מ (מ-1990 עד 1993) ו-1,680 מ"מ (מ-1993 עד 1995), גובה הדור הראשון היה 1,395 מ"מ (מ-1990 עד 1993) ו-1,390 מ"מ (מ-1993עד 1995), משקל הדור הראשון עמד בין 1,064 ק"ג ל-1,187 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור הראשון עמד על 2,500 מ"מ.
דור שני (שם קוד J2 ו-RD).
הדור השני יוצר בין השנים 1995–2000. הדור שהשני הושק בשנת 1995 והוצע במרכב סדאן וסטיישן. בשוק הדרום קוריאני האלנטרה נמכרה תחת השם יונדאי אבנטה במרכב הסדאן ואבנטה טרוניג במרכב הסטיישן.