מיתרידטס שלח את ארכלאוס כנציגו לדון עם סולה על הסכם שיביא לסיום המלחמה. שני המצביאים נפגשו ככל הנראה בסוף שנת 86 לפנה"ס. סולה דרש ממיתרידטס להסיג את כוחותיו מביתיניה, קפדוקיה ופפלגוניה, כמו כן מיתרידטס יאלץ לוותר על שאר כיבושיו באסיה הקטנה, לשלם 2,000 כיכרות כסף כפיצוי, לשחרר את כל השבויים שנמצאים ברשותו ולמסור שבעים אוניות מלחמה, על ציודן וצוותיהן. לכאורה, סולה דרש ממיתרידטס מחיר כבד תמורת שלום, אך הוא השאיר תחת שליטתו את ממלכת פונטוס וכנגזרת מכך את כס מלכותו ומעמדו כמלך. בנוסף הוא העניק למיתרידטס מעמד של חבר ובן ברית של העם הרומי. ארכלאוס הסכים לתנאים שהציג בפניו סולה, אך ההסכם עדיין היה כפוף לאשרור המלך.
מיתרידטס נפגש עם סולה בעצמו וניסה להמתיק את הגלולה בניסיון לשמור על פפלגוניה ולבטל את סעיף מסירת אוניות המלחמה. סולה סירב בעקשנות לכל שינוי בהצעה שפרס בפני ארכלאוס ולבסוף מיתרידטס נעתר. בשלב הזה, מיתרידטס לא רצה עדיין להסגיר את הצי שלו ולוותר על כיבושיו, אך לאחר התבוסה של צבאו מול פימבריה ותבוסת הצי שלו מול לוקולוס, הוא נכנע סופית. יש להוסיף ולציין שסולה עצמו היה שותף ברצון לסיים את מעשי האיבה בינו לבין מיתרידטס, כך שהראשון יוכל להפנות את מרצו ותשומת לבו לאויביו הפוליטיים ברומא.
הערים באסיה הקטנה שתמכו במיתרידטס וערכו טבח ברומאים קיבלו עונש קשה. הם נדרשו לשלם סכום עצום של 20,000 כיכרות, שהוא שיעור המס של 5 שנים שלא שולמו לרומאים, וכן את הוצאות המלחמה. ערים שהתנגדו נטבחו ונמכרו לעבדים.
בשנת 84 לפנה"ס עזב סולה את אסיה וחזר לרומא, כשהוא משאיר את לוקיוס ליקיניוס מורנה כנציב אסיה.
הערות שוליים.
כל המקורות העתיקים בשפה האנגלית, אלא אם צוין אחרת.
פרג'י שוואט
רבי פרג'י שוואט (חי במאה ה-16) היה פייטן מרוקאי. שירתו התחבבה על יהודי תוניסיה ועל כלל יהודי צפון אפריקה וזכתה לתפוצה רבה.
ביוגרפיה.
שוואט נולד בעיר פאס שבמרוקו, והגיע בבגרותו הגיע לעיר ג'רבה שבתוניסיה, כאחד מתלמידי חכמים. במהרה עמדו תושבי העיר על טיבו ולמדו להכיר את גדולתו בתורה, בשירה עברית וערבית יהודית.
באגדות רבות מספרים יהודי המקום על הרב שוואט אותו הם מכנים "הפייטן והמקובל האלוהי, רבי פרג'י שוואט". בשל פרסומו נוצר מנהג לעלות לקברו השוכן בימינו בתוניסיה.
סיפור חייו ומותו הונצחו בשיר עם בלשון הערבית-היהודית, הפותח במילים "יא אילהנא, יא אילהנא, רבי פרג'י יכון מעאנא".
שירתו.
רוב פיוטיו של הרב שוואט עוסקים בנושא הגלות והגאולה. נושא זה הוא מרכזי כל כך שכל שאר הנושאים אינם אלא שישית מכלל שיריו, ואף הם קשורים בנושא הגאולה בדרך מן הדרכים. כך הם השירים שכתב לכבוד שבת ולכבוד תורה וכך הם השירים לכבוד חתן וכלה.
עקב עיסוקו של הרב שוואט גם בקבלה ובחכמת הנסתר, הוא כתב גם פיוטים קבליים על עשר הספירות ובשבחו של רבי שמעון בר יוחאי.
רוב שיריו נכתבו במטרה שיושרו בניגוני זמר בבית-הכנסת, ליד שולחן השבת או בסעודת מצווה. המשורר מציין את המנגינה בכך שהוא רושם לפני הפיוט התחלת שיר אחר שמנגינתו ידועה לקהל הקוראים.
סגנון שירתו נקי ומנופה והוא שולט בצורות השיר ואף מחדש צורות ותבניות מקוריות. בצד ההשפעה הגדולה של שירת ספרד על שירתו ניכרת השפעתו של רבי ישראל נג'ארה. שיריו נתקבלו אצל יהודי צפון אפריקה והם מושרים ומזומרים עד היום. סגנונו השפיע על רבים מהמשוררים העבריים בצפון אפריקה שבאו אחריו.
בנדיקטוס ה-9
ראסל א. אוסמון
ראסל א. אוסמון (באנגלית: Russell A. Osmun; 19 במאי 1887 - 9 באוגוסט 1954) היה ראש הסוכנות המשולבת לאיסוף מודיעין של ארצות הברית במזרח התיכון בתקופת מלחמת העולם השנייה.
שילב דעות קדומות משלו בהשפעה בריטית ניכרת. על פגישתו עם בן-גוריון ומשה שרת ב-1943 שבו ניסו השניים לגייס את תמיכתו להצלה מן השואה ולעניין הציוני, כתב: "הם בחורים קשוחים... אילו נולדו בשיקגו, בוודאי היו מצטרפים לאספסוף של אל קפונה".
בדיווחים מארץ ישראל במהלך השואה שחקרו אוסמון ורייט את הפסיכולוגיה היהודית הגיעו למסקנה שבשיא השואה "הציונות בפלשתינה... נעשתה לאובססיה". מאחר שהיהודים מתבוננים במציאות מנקודת מבט מעוותת שנובעת מפחדים, אמתיים ומדומים: "הם מתחילים לשכנע את עצמם... שרודפים אותם שוב, כמו בימי התנ"ך. שכנוע זה משווה למעשיהם גוון של מאטיריות מיסטית ומסביר את התרבות הרוחנית שמצמיחה פנטיות ואלימות".
בפיתוח נוסף להכללה זו אמר ש" היהודים מגלים דחפים אמוציונליים ודחפים אטוויסטיים עזים, שיוצרים פרנויה לאומית".
לאחר המרד הערבי הגדול של 1936-1939 ועם סגירת שערי ארץ ישראל לכניסת יהודים על ידי הבריטים בלחץ ערבי לנוכח פעילות המופתי בברלין ומעל הכל- בשל השואה עצמה, שאף אחד מאלו לא נזכרו בדו"חות. אבחנו המומחים של אגף המודיעין בוושינגטון בציונים "תסביך רדיפה.. שמוליד מחדש את התחושה שהעם היהודי הוא קורבן נצחי של העוולות שנעשו לו". אנשי המודיעין ייחסו את הפסיכולוגיה הזו לכל היישוב ולכל הציונים בדרך שנועדה ליצור את הרושם שהציונות היא תנועה פשיסטית.
ב-30 בספטמבר 1946 פרש מצבא ארצות הברית, בדרגת בריגדיר גנרל.
אוסמון נפטר ב-9 באוגוסט 1954 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
מאיר ברנד
מחט החלל
מחט החלל (באנגלית: Space Needle) הוא מגדל תצפית בעיר סיאטל, במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
המבנה תוכנן ליריד העולמי של שנת 1962 על ידי ג'ון גראם. המבנה הושפע ממגדל שטוטגרט, בעיר שטוטגרט שבגרמניה. בנייתו החלה ב-17 באפריל 1961 והסתיימה ב-8 בדצמבר 1961. הוא נפתח לציבור ב-21 באפריל 1962.
המגדל.
המגדל שוקל 8663.6 טונות, הוא מתנשא לגובה של 184.41 מטר ויכול לעמוד ברוח של 200 מיל בשעה (320 קמ"ש). במגדל יש בסה"כ 6 קומות ו-3 מעליות. כאשר נפתח לציבור הוא היה המבנה הגבוה ביותר מערבית לנהר מיסיסיפי. המבקרים יכולים להגיע לראש מחט החלל על ידי מעליות במהירות גבוהה של 4.5 מטר לשנייה. דרושות 41 שניות בלבד להגיע למרפסת התצפית. מלבד המעליות, נוספו בשנת 2000 848 מדרגות מהמרתף לראש המגדל.
בגובה 150 מטר נבנתה מסעדה ששמה "SkyCity". המסעדה מסתובבת 360 מעלות ומשלימה סיבוב ב-47 דקות. ממרפסת התצפית או מהמסעדה אפשר להשקיף על הנוף הפנורמי של סיאטל ועל הנופים הטבעיים שמסביב, בהם קו הרקיע של העיר התחתית, מפרץ אליוט, רכס הרי אולימפיק ורכס קסקייד, הר בייקר, והר ריינייר.
במאי 2018 החל שיפוץ של מחט החלל, שעל פי הערכות יעלה 100 מיליון דולר. בשיפוץ יוחלף מתחם התיל של מרפסת התצפית בפאנלים מזכוכית. מלבד מרפסת התצפית, הקומות במסעדה המסתובבת יוחלפו ברצפות זכוכית נצפות, ויותקן מנוע סיבוב חדש.
הקונצרטהאוס של וינה
הקונצרטהאוס (בית הקונצרטים) של וינה (בגרמנית: Wiener Konzerthaus) הוא אולם קונצרטים שנחנך בווינה בשנת 1913. הבניין נמצא ברובע השלישי, ממש בשולי הרובע הראשון בווינה. מאז הקמתו משתדל הקונצרטהאוס לשים דגש הן על מסורת והן על סגנונות מוזיקה חדשניים.
ב-1890 עלה לראשונה הרעיון להקים "משכן לפסטיבלי מוזיקה". בבסיס המחשבה על בניין חדש רב-תכליתי הייתה הכוונה למשוך קהל רחב יותר מזה של המוזיקפראיין של וינה המסורתית. נוסף לאולם קונצרטים, השרטוטים הראשונים של לודוויג באומן ל"אולימפיון" כללו גם זירת החלקה על הקרח ומועדון אופניים. באזור פתוח לצד הבניין, היו 40,000 מבקרים יכולים לצפות באירועים. השרטוטים לא התקבלו. אף על פי כן, כיום יש זירת החלקה על הקרח ממש ליד הבניין.
הקונצרטהאוס נבנה לבסוף בין 1911 ל-1913. האדריכלים היו פרדיננד פלנר והרמן הלמר; העבודה התבצעה בשיתוף עם לודוויג באומן.
מתקני הופעות.
שטח הבניין הוא כ-2,800 מ"ר (40x70 מ"ר) ובמקור הכיל שלושה אולמות, שבהם אפשר לקיים קונצרטים בו-זמניים, הודות לאיטום המשוכלל. הבניין המקורי בסגנון אר נובו נהרס בחלקו במהלך שיפוצים ושינויים, אבל הבניין שוחזר מרישומים מקוריים בשנות ה-70' של המאה ה-20. בוני העוגבים, חברת ריגר האוסטרית, התקינה עוגב צינורות היסטורי בקונצרטהאוס בשנת 1913. בין 1997 ל-2000 עבר הבניין כולו שיפוץ מלא.
תוכנית.
הקונצרטהאוס מהווה אכסניה לתזמורת הסימפונית של וינה, לתזמורת הקאמרית של וינה, לאקדמיה לזמרה של וינה ול-Klangforum Wien. כמה מנויים כוללים גם קונצרטים של הפילהרמונית של וינה וארגונים אחרים.
"עמותת הקונצרטהאוס הווינאי" מקיימת גם כמה פסטיבלים במשך השנה:
בית שרובר
דיקטטוס פפה
סיגל מורן
סיגל מורן (נולדה ב-27 באוקטובר 1965) היא מנהלת ישראלית המכהנת כמנכ"לית משרד הרווחה והביטחון החברתי. בין השנים 2009–2018 שימשה כראש המועצה האזורית בני שמעון.
ביוגרפיה.
מורן נולדה בראשון לציון. בנערותה לקחה חלק פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד, ומילאה תפקיד של יו"ר מועצת חניכים ארצית. מהפך בתפיסת עולמה חל כאשר עברה מתנועת הנוער העובד והלומד לתנועת השומר הצעיר, כיוון שהאמינה בהתיישבות בנגב. בצה"ל שירתה בנח"ל ושימשה כמזכירת הגרעין. השתחררה מצה"ל בדרגת סגן.
הייתה חברה בגרעין שהקים את קיבוץ שומריה, ובגיל 23 התמנתה לרכזת המשק הראשונה של הקיבוץ.
בשנת 1997 מונתה מטעם הקיבוץ הארצי ללוות קיבוצים בתקופת המשבר הגדול של התנועה הקיבוצית. בשנת 2001 עברה עם משפחתה לקיבוץ בית קמה.
בשנת 2000 החלה לעבוד במועצה האזורית בני שמעון, והקימה את היחידה האסטרטגית. במסגרת תפקידה זה הובילה תהליך אסטרטגי לצמיחה דמוגרפית במועצה, והובילה את תהליך ההקמה של היישוב גבעות בר ואת קליטת קהילת עצמונה בשומריה.