בעת שימוש ב־Apple Watch, חלק מהמשתמשים דיווחו בעיות באמצעות תכונה ניטור לב עקב תנאי עור קבוע, כולל קעקועים. שעונים אלו משתמשים בטכנולוגיית phototopthysmography (PPG) אשר מנצל את נוריות LED ירוק למדוד את קצב הלב. כדי למדוד את קצב הלב של המשתמש, השעון מהבהב אור ירוק מן נורות ה־LED על העור ורושמת את כמות האור הזה שנספג על ידי פיגמנט אדום של הדם. עם זאת, בנסיבות מסוימות העור עשוי שלא לאפשר את ספיגת האור להיות לקרוא כראוי ובכך לספק תוצאות לא מדויקות.
חלק מהמשתמשים התלוננו על כך שהלוגו והטקסט על גבו של דגם Apple Watch Sport, בעיקר גרסה אפורה בחלל, יכולים להישחק בקלות.
מכירות.
אנליסטים פיננסיים הציעו הערכות מכירות מוקדמות של כמה מיליוני עד 34.7 מיליון דולר בשנה הראשונה. טים בחארין (מגזין "טיים") סיכם את רוחב התגובות, כותב כי 'אין מספיק מידע עדיין לקבוע כיצד המוצר הזה יעלה בגורלם כשזה סוף סוף יגיע לשוק בשנה הבאה'.
בשל חוסר האספקה של החומרים, המשלוח של Apple Watch התעכב מרגע השקת ההזמנה הראשונית שלו, מיום 10 באפריל 2015. כתוצאה מכך, רק 22 אחוזים של שעוני אפל שהוזמנו בהזמנה מוקדמת, נשלחו בארצות הברית במהלך סוף השבוע לאחר תאריך השחרור. ההערכה היא שאפל קיבלה כמעט מיליון הזמנות של Apple Watch בארצות הברית במהלך שש השעות הראשונות של תקופת ההזמנה המוקדמת ב־10 באפריל 2015, ולאחר מכן נמכרו הזמנות נוספות, והחברה תפתח הזמנות בחודש יוני. דו"ח מאוחר יותר על ידי אנליסט אמר כי Apple Watch כבר הניב 10 מיליארד דולר במהלך השנה הראשונה שלה.
אפל לא חשפה את נתוני המכירות של Apple Watch. לפי הערכות של IDC, אפל העבירה מעל 12 מיליון יחידות בשנת 2015. בסוף 2016, ותיק של תעשיית השעונים השווייצרית טען שאפל מכרה כ־20 מיליון שעונים ונתח שוק של כ־50 אחוזים.
עמיחי שמואלי
עמיחי שמואלי (נולד ב-1936) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, פיקד על טייסת 117 במלחמת ששת הימים ועל בסיס חצרים במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה.
שמואלי התגייס לצה"ל ב-1954 ושירת בחיל השריון, ב-1955 החל קורס טיס וכפרח טיס השתתף כטיס במלחמת סיני. הוא היה מטייסי המיראז' הראשונים בחיל האוויר. ב-1965 מונה להקים את טייסת 107 כטייסת מטוסי אוראגן בבסיס רמת דוד.
ביולי 1966 מונה למפקד של טייסת 117, טייסת מטוסי מיראז' 3 ופיקד עלייה במהלך מלחמת ששת הימים. הוא הוביל במבצע מוקד את תקיפת שדה התעופה אבו סואר במצרים, בגיחה השנייה שלו הוביל תקיפה שלא צלחה של שדה התעופה מנסורה, בגיחה הרביעית שלו ביום הראשון של המלחמה, היה בפטרול מעל דמשק כשמטוסו נפגע, הוא הטיס את המטוס הפגוע לישראל אך נאלץ לנטוש אותו בגליל ונפצע בגבו ובשתי רגליו במהלך הנטישה. לאחר המלחמה חזר לפקד על הטייסת ושירת בתפקיד עד אפריל 1969. בהמשך שימש סגן מפקד בסיס תל נוף ומפקד פו"ם אוויר ובהצבת חירום השתתף כטייס מיראז' בגיחות במלחמת ההתשה.
ב-1973 מונה למפקד בסיס חצרים ופיקד עליו במהלך מלחמת יום הכיפורים. ב-1975 קודם לדרגת תת-אלוף. השתחרר משירות הקבע ב-1977. במלחמת לבנון הראשונה שירת במילואים והיה נציג חיל האוויר בבור פיקוד הצפון. לאחר שחרורו עבד באל על.
שלמה אלגזי
אזנונית יהודה
אזנונית יהודה (שם מדעי: "Auricularia auricula-juda"e) היא פטריה ממשפחת האזנוניתיים.
הפטריה טובה למאכל, וגדלה לרוב על גבי ענפי עצים כרותים, מתים או חיים. הפטריה גדלה בישראל בחודשים דצמבר עד אפריל. צורת גף הרבייה (החלק הנראה בבירור לעין לא מנוסה) של הפטריה היא כצורת אוזן של אדם. גודלו 2–10 ס"מ, וצבעו חום אדמדם עד גוון ארגמני. הוא עשוי להיראות שקוף אם מעמידים אותו מול אור השמש.
על פי האגדה העממית, וכך גם תיאר זאת פפיאס בכתביו, לאחר שיהודה איש קריות הסגיר את ישו הנוצרי, התחרט ותלה את עצמו על עץ, והעץ הצמיח אוזניים. על בסיס אגדה זו, נקראת הפטריה "אזנונית יהודה", כלומר אוזנו של יהודה, מכיוון שהיא דומה לאוזן אדם וגדלה על עצים.
אימוץ התקינה החשבונאית הבינלאומית בישראל
מרוץ חוצה ארצות הברית
מרוץ חוצה ארצות הברית (Trans-American Footrace ובכינויו העממי - דרבי היבלות) היה מרוץ לאורך 5,509.6 ק"מ (3,423.5 מייל) שנערך בארצות הברית מחוף לחוף בשנת 1928 ושנית ב-1929.
אחד המרוצים הרב-יומיים הראשונים במאה העשרים היה תחרות ריצה לרוחב יבשת צפון אמריקה שנערכה בשנת 1928 מלוס אנג'לס ועד מדיסון סקוור גארדן בעיר ניו יורק. המרוץ אורגן על ידי צ'ארלס פייל.
מתוך 199 הרצים שעזבו את לוס אנג'לס (גברים כולם), ב-4 במרץ 1928 בשעה 3:30 רק 55 רצים הגיעו לנקודת הסיום ב-26 במאי 1928. המירוץ נמשך 84 ימים. המסלול עבר על כביש 66 מלוס אנג'לס לשיקגו ומשם לניו יורק. מרחק הריצה הממוצע ליום היה 41 מייל, כלומר בערך שני מסלולי מרתון מלאים, ביום שבו רצו את המרחק הגדול ביותר רצו לאורך 75 מייל.
הזוכה היה בן עם הצ'רוקי, אנדי פיין שהשלים את המרוץ בזמן מצטבר של 573 שעות, 4 דקות, 34 שניות, כלומר מהירות ממוצעת של 6 מייל לשעה וזכה בפרס של 25,000 דולר. הרץ שהגיע במקום השני עשה זאת בהפרש של כ-15 שעות והמקום השלישי השלים את המסלול בזמן של כ-615 שעות.
ב-1929 ארגן פייל מרוץ בכיוון ההפוך, מניו יורק לקליפורניה, במרוץ זה, שבו רצו 300 איש, הגיע ראשון ג'ון סאלו, אולם בשל המשבר הכלכלי לא קיבל פייל את הכספים שהבטיחו לו נותני החסויות והזוכה במרוץ לא קיבל דבר. הרץ היהודי הארי אברמס (אברמוביץ'), שהגיע למקום ה-11 במירוץ של 1928, רץ גם במרוץ לכיוון ההפוך בשנת 1929 (הוא הגיע במקום ה-9), והפך לראשון ואולי האדם היחיד שרץ פעמיים לרוחב ארצות הברית.
רצים בודדים חזרו על המסלול או מסלולים דומים במהלך השנים ומרוצים נוספים לרוחב היבשת נערכו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 וכן בשנים 2002 ו-2004.
מירוץ חוצה ארצות הברית
ג'ון קרטין
ג'ון ג'וזף קרטין (באנגלית: John Joseph Curtin ; 8 בינואר 1885 – 5 ביולי 1945) היה מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה הארבעה עשר מ-1941 ועד למותו וכן היה מנהיג מפלגת הלייבור מ-1935 ועד מותו. ב-1941 הקים קרטין ממשלת מיעוט וב-1943 הנהיג את מפלגתו במערכת בחירות שבה זכתה הלייבור בשני שלישים של מושבי בית הנבחרים, שיא שקיים עד היום. במלחמת העולם השנייה הנהיג קרטין את אוסטרליה לנוכח סכנת הפלישה היפנית וכיום הוא נחשב לאחד מראשי הממשלה הגדולים של ארצו. כשסוף המלחמה נראה באופק, מת קרטין בעודו מכהן בתפקידו. לזמן קצר ירש אותו פרנק פורד ולאחר מכן כיהן בתפקיד בן צ'יפלי.
ראשית חייו.
ג'ון קרטין נולד בעיירה קרסוויק שבמדינת ויקטוריה. אביו היה קצין משטרה ממוצא אירי ובראשית חייו הוא גודל על ברכי הנצרות הקתולית. הוא למד בבית ספר עד גיל 13, אז החל לעבוד בעיתון בעיירת הולדתו. עד מהרה הוא הפך להיות פעיל הן במפלגת הלייבור והן במפלגה הסוציאליסטית של ויקטוריה, שהייתה ארגון בעל גוון מרקסיסטי. הוא כתב עבור עיתונים רדיקלים וסוציאליסטים וככל הנראה הוא קיבל אז לראשונה הצעה לעמוד לבחירה למשרה ציבורית כמזכיר מועדון פוטבול אוסטרלי, אך הובס. מוקדם יותר, בין השנים 1903 – 1904 הוא שיחק בשורות מועדון זה.
בין השנים 1911 – 1915 הועסק קרטין כמזכיר איגוד חוטבי העצים ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הוא היה מתנגד חריף לגיוס החובה. לזמן קצר הוא אף נאסר עקב סירובו להתייצב לבדיקות החובה הרפואיות, למרות שהוא ידע שהוא לא יעבור אותן עקב ראייתו הלקויה. הוא התמודד בבחירות לפרלמנט האוסטרלי של 1914, אך כשל. המתחים שהיו מנת חלקו באותה תקופה הובילו אותו לשתיית משקאות חריפים, הרגל שפגע בקריירה שלו לאורך שנים.
ב-1917 הוא נשא לאישה את אלסי נידהאם, אחותו של סנאטור מטעם הלייבור ועבר להתגורר בקוטסלאו שליד פרת', כדי להתמנות כעורך עיתון של הלייבור באוסטרליה המערבית. באוסטרליה המערבית הוא נהנה מחיים נינוחים יותר ודעותיו הפוליטיות נעשו בהדרגה מתונות יותר. הוא הצטרף לאיגוד העיתונאים האוסטרלים ב-1917 ונבחר לנשיא הסניף המערב אוסטרלי שלו ב-1920. בנוסף לדעותיו בנוגע לזכויות העובדים, היה קרטין גם תומך נלהב לזכויות הנשים והילדים. ב-1927 מינתה הממשלה הפדרלית ועדת חקירה מלכותית על נושא קצבאות הילדים. קרטין נמנה עם חברי וועדה זו.
ראשית הקריירה הפוליטית.
ב-1925 התמודד קרטין פעם נוספת כמועמד לפרלמנט והפסיד וב-1928 נבחר לראשונה במסגרת בחירות ביניים לאחר פרישתו של ויליאם ווטסון. בבחירות הכלליות של 1929 הוא נבחר מחדש וציפה להיות חבר בממשלתו של ראש הממשלה ג'יימס סקאלין, אך אי שביעות הרצון מהרגלי השתייה שלו הותירה אותו על הספסלים האחוריים. ב-1931 החליט ווטסון לשוב לפרלמנט והביס את קרטין בקלות. בבחירות אלו נחלה מפלגת הלייבור תבוסה מוחצת וכוחה בפרלמנט הצטמק ל-14 מושבים בלבד. לאחר התבוסה היה קרטין לתומך נלהב של אוסטרליה המערבית בוועדה פדרלית לסיוע הכלכלי למדינות. ב-1934, כאשר הודיע ווטסון על פרישתו הסופית, עמד קרטין שוב לבחירה והצליח לזכות במושב הקודם שלו בפרלמנט.