שצ'וקין היה ידוע בחברותו עם הצייר אנרי מאטיס ממנו רכש עבודות רבות. מאטיס יצר עבורו גרסה של יצירתו הידוע "הריקוד" הנחשבת לנקודת המפנה קריירה של מאטיס ואחת היצירות הידועות ביותר של המאה ה-20. יצירה זו צוירה בשנת 1909 עבור שצ'וקין יחד עם היצירה "מוזיקה" משנת 1910 כחלק משתי יצירות שהוצבו יחד.
בנוסף רכש שצ'וקין כמאה יצירות מעשה ידי פבלו פיקאסו ובהם יצירות מרכזיות מהתקופה הוורודה והתקופה הכחולה של האמן, וכן ניסיונותיו הראשונים לצייר בסגנון קוביסטי.
בשנת 1909 פתח שצ'וקין את ביתו פעם בשבוע לציבור הרחב על מנת לאפשר צפייה ביצירות האמנות.
לאחר המהפכה הבולשביקית הלאימה הממשלה הקומוניסטית את אוספיו של שצ'וקין, ושצ'וקין עצמו נמלט לפריז, בה נפטר.
בשנת 1948 הועבר אוספו, כמו גם אוספו של איוואן מארוזוב ממוזיאון לאמנות מערבית חדשה בו הוצג עד שנה זו אל מוזיאון פושקין במוסקבה ואל מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
סרגי שוקין
סרגיי שוקין
איגואניים
איגואניים (שם מדעי: Iguanidae) היא משפחה של לטאות מסדרת הקשקשאים. הידועים בבני משפחה זו בני הסוג איגואנה המשמשים כחיות מחמד נפוצות.
בצורתם החיצונית ובמבנה גופם דומים האיגואניים לחרדוניים, אולם נבדלים מהם במבנה מערכת השיניים. לאיגואנות קשקשים קוצניים לאורך גופם, זנב ארוך היכול להצליף במהירות והם בעלי תכונה נדירה של עין הקודקוד בחלק העליון של ראשם, איתו הם יכולים לקלוט את סביבתם. האיגואנה הירוקה יכולה להגיע לאורך 2 מטרים ולמשקל של 10 ק"ג, משקל דומה לזה של איגואנה קרנפית.
מגוון המינים במשפחת האיגואניים גדול מאוד, חלק ניכר מהם שוכני עצים, אולם יש סוג אחד החי בים - איגואנה ימית ("Amblyrhynchus cristatus") - הלטאה הימית היחידה בעולם כיום (אף שבפועל היא חיה רק במימי חופים) ומספר מינים החיים במדבריות. משפחה ישנם מינים צמחונים, בעוד אחרים הם אוכלי כל הניזונים מהצומח וגם מהחי. האיגואנה הימית ניזונה באופן בלעדי מאצות ימיות.
לה מאסיה
קפה הלילה
קפה הלילה (בצרפתית: Le Café de nuit) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר וינסנט ואן גוך, שצויר בספטמבר 1888 בארל.
תיאור היצירה.
היצירה מתארת את פנים ה"קפה תחנת הרכבת" ("Café de la Gare") הממוקם ברחוב למרטין מס' 30 בארל. בעלי בית הקפה, ז'וזף-מישל ורעייתו מארי ז'ינו, דגמנו בנובמבר 1888 עבור ואן גוך וכן דגמנו באותה שנה עבור יצירתו של פול גוגן "אנשי ארל".
ביצירה רואים את בית הקפה ובו יושבים חמישה לקוחות, וכן מלצר. במרכז החדר שולחן ביליארד. מבין חמשת הלקוחות שלושה הם שיכורים, ושניים חסרי בית.
תקרת החדר צבועה בצבע ירוק, קירותיו באדום היוצר ניגוד לתקרה, והרצפה והמנורות בצהוב.
ואן גוך מתאר את ציור התמונה במכתב לאחיו, תיאו, בו הוא כותב כי "בעל הפונדק, ג'ינו, דרש ממנו כסף כה רב (בגין המשקאות ששתה), ועתה הגיע הזמן להתנקם בו באמצעות ציור הקפה".
במכתב מאוגוסט 1988 כתב ואן גוך לאחיו:
בראשית ספטמבר 1888 במשך שלושה לילות רצופים צייר ואן גוך את התמונה כשהוא ישן בשעות היום.
זמן קצר לאחר מכן שלח ואן גוך לאחיו ציור בצבעי מים המדגים את הקומפוזיציה של היצירה.
באותה עת צייר ואן גוך את "מרפסת בית הקפה בלילה", המתארת בית קפה סמוך.
באחד ממכתביו מתאר ואן גוך את היצירה:
למחרת כתב לאחיו:
מבקרים שצפו ביצירה ראו בה אחת מיצירות המופת של ואן גוך, והיא הפכה לאחת מהידועות שביצירותיו. בניגוד ליצירות אימפרסיוניסטיות אחרות - ביצירה זו האמן לא מביע עמדה נייטרלית אל העולם, ומנסה להציג את יופיו של הרגע כפי שהוא, אלא האמן משתמש בצבעים ובניגודי צבעים במטרה לעורר אסוציאציות אצל הצופה. ואן גוך התייחס אל הצבעים כאל "צבעים המעוררים סוגסטיות" - או מנסים לעורר רגשות אצל הצופה.
ואן גוך התייחס אל צבעי האדום והירוק של התקרה והקירות כאל צבעים שנועדו לעורר הרגשה של דיכוי, ולמנורות כאל "רהיטים מאיימים".
ואן גוך השתמש ביצירה על מנת לשלם את חובותיו לג'ינו, בעל הבר, המתואר בתמונה. היצירה נרכשה על ידי האספן הרוסי איוואן מורוזוב, אולם נמכרה על ידי השלטונות הסובייטיים בשנות ה-30, ונרכשה על ידי סטיבן קרלטון קלארק, אשר תרם אותה לגלריית האמנות של אוניברסיטת ייל שבניו הייבן.
את שם התמונה ציין האמן מתחת לחתימתו.
יצירתו המתחרה של גוגן.
זמן קצר לאחר הגעתו לארל צייר פול גוגן את אותו אתר, ביצירה הנקראת באותו שם. יצירה זו אף היא נרכשה על ידי איוואן מורוזוב והיא מוצגת במוזיאון פושקין שבמוסקבה.
מנחם בורשטיין
עבד אל-עזיז
The Singles Collection
The Singles Collection (בעברית: אוסף סינגלים) הוא אלבום להיטים השני של הזמרת האמריקאית בריטני ספירס. האלבום יצא לאור ב-10 בנובמבר 2009, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
האלבום מכיל את רוב להיטיה של ספירס, מסינגל הבכורה "...Baby One More Time" ועד לאחרון, "Radar". בנוסף, האלבום כולל סינגל חדש; ששמו "3".
רקע והוצאה.
ב-12 ביולי 2009, אישרה ספירס באמצעות חשבון הטוויטר שלה כי החלה להקליט חומרים חדשים, והצהירה כי החלה לעבוד יחד עם כותב השירים והמפיק השוודי מקס מרטין. ב-23 בספטמבר 2009, חברת התקליטים ג'ייב רקורדס הודיעה רשמית על צאת אלבום להיטים של סיפרס שיקרא "The Singles Collection", דרך האתר הרשמי של ספירס, לרגל חגיגות ה-12 שנות קריירה של ספירס בתעשיית המוזיקה. זהו האלבום השני לאחר צאת האלבום להיטיה הגדולים הקודם "", משנת 2004. תאריך צאתו של האלבום אושר להיות ל-24 בנובמבר 2009 והאלבום כולל שיר חדש שנקרא "3", בהפקתו של מרטין. האוסף היה זמין בשתי מהדורות עיקריות, מהדורה סטנדרטית ומהדורת מארז תקליטורים. הגרסה הסטנדרטית הכילה תקליטור יחיד עם שבעה עשר רצועות, כולל "3". מארז תקליטורים הכיל עשרים ותשעה סינגלים, כולל "3", כאשר כל אחד מהם ארוז בכיס החלקה שלו עם עטיפת כיסוי מקורית, בליווי צד א' וצד ב' מקורי או רמיקס. היא כללה גם חוברת ובה תמונות אייקוניות ועובדות על כל רצועה וכן DVD עם כל הקליפים של ספירס עד היום בסדר כרונולוגי.
ב-14 באוקטובר 2009, הכריזה חברת התקליטים ג'ייב רקורדס בהודעה לעיתונות חדשה כי התאריך למהדורה הסטנדרטית הועבר ל-10 בנובמבר 2009. תאריך צאת המארז תקליטורים נותר זהה. למחרת הוכרזה כי מהדורת CD + DVD תצא לאור ב-10 בנובמבר 2009, מחוץ לצפון אמריקה. מהדורה זו כללה את רשימת הרצועות במהדורה הסטנדרטית וכן את הסינגל "I'm Not a Girl, Not Yet a Woman".
סינגל.
"3", הוא הסינגל היחידי מהאלבום, שיצא ב-6 באוקטובר 2009, יחד עם ההכרזה על אוסף הלהיטים. השיר יצא לתחנות הרדיו ב-29 בספטמבר 2009. השיר זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, והופיע לראשונה במקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, ושבר שיאים במצעד רבים. השיר הפך את ספירס לאמן הראשון מזה למעלה משלוש שנים שהופיע לראשונה במקום הראשון. זה היה השיר ה-16 בתולדות המצעד שהופיע לראשונה במיקום העליון וגם הכותר כהקצר ביותר לשיר שהגיע לראש הטבלה. "3" הופיע לראשונה גם במצעד בקנדה והגיע לעשירייה הראשונה במצעדים במדינות אוסטרליה, בלגיה (ולוניה), צ'כיה, פינלנד, צרפת, אירלנד, נורווגיה, שוודיה ובריטניה.
הצלחה במצעדים.
בארצות הברית, אוסף הסינגלים הופיע לראשונה במקום ה-22 במצעד בילבורד 200, ונמכר בשבועיים הראשונים 26,800 עותקים. האלבום נמכר ביותר מ-250,000 עותקים בארצות הברית. בקנדה הוסמך האלבום למעמד של זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי למכירות של למעלה מ-40,000 עותקים. האלבום עלה לראשונה במקום ה-15 במקסיקו והוסמך לזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות המקסיקני למכירות של מעל 30,000 יחידות. ב-23 בנובמבר 2009, האלבום עלה לראשונה במצעד האלבומים האוסטרלי במקום ה-23. באותו שבוע הוא עלה לראשונה במקום ה-22 בניו זילנד. האלבום הגיע לארבעים המובילים בבלגיה (ולוניה), דנמרק, יוון, ניו זילנד ונורווגיה, והופיע גם בבלגיה (פלנדריה), פינלנד, ספרד והולנד. בינואר 2011, אוסף הסינגלים נכנס מחדש למצעד באירלנד במקום ה-51 ולמצעד בבריטניה במקום ה-27. בשנת 2021, אוסף הסינגלים נכנס מחדש למצעדים באירלנד ונחת במקום 24 ושבר את שיא ולמצעד בבריטניה האלבום נחת במקום 51.
קיוסטנדיל
קיוסטנדיל (בבולגרית: Кюстендил) היא עיר ספר במערב בולגריה ובירת מחוז קיוסטנדיל בבולגריה. העיר ממוקמת 90 קילומטרים מדרום-מערב לבירה סופיה. שמה המודרני נגזר משמו של שליט (דספוט) החבל המקומי קונסטנטין דראגאש, אשר היה ממוצא סרבי ושלט באזור מ-1379 ועד 1395. העיר וסביבותיה שופעות מעיינות מים חמים, המושכים אליה תיירות מרפא. העיר שוכנת למרגלות הר אוסוגובו, המתנשא לגובה של 2,251 מטרים וחוצה אותה נהר באנסקה. קיוסטנדיל מרוחקת 22 ק"מ מגבול מקדוניה הצפונית. בסמיכות אליה מצויים שרידי מצודה מתקופת האימפריה הרומית ובה מרחצאות, בתי תפילה ורצפות פסיפס, המתוארכות למאה ה-1.
היסטוריה.
יישוב תראקי הוקם במקום במאה ה-5 לפנה"ס כחלק מהממלכה התראקית. ב-279 לפנה"ס נכבש האזור על ידי פיליפוס השני מלך מוקדון והוא הפך המקום למצודה, אשר כללה אתר מרחצאות מרפא ומרכז מסחר אזורי. ב-46 נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית והפך רשמית לפרובינקיה. בתקופת שלטונו של הצאר קאלויאן, שליט האימפריה הבולגרית השנייה, נכבשה העיר וסופחה לאימפריה. בתחילת המאה ה-11 מוזכרת העיר בשמה הסלאבי הקדום Velbazhd, במסמכים מתקופת הקיסר הביזנטי בסיליוס השני. ב-1330 נערך בפאתי העיר קרב מכריע במהלכו הביסו צבאות הממלכה הסרבית את האימפריה הבולגרית וכבשו את העיר. הקרב שינה את יחסי הכוחות בבלקן, בין הסרבים, הבולגרים והביזנטים.