חיים אישיים.
פיגוט סמית היה נשוי לשחקנית פמלה מיילס מאז 1972 עד למותו ב-2017.
ב-2017 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
טים פיגוט-סמית'
קמיקזה (קוקטייל)
קמיקזה (באנגלית: kamikaze) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מ 30 מ"ל וודקה, 30 מ"ל טריפל סק, 30 מ"ל מיץ ליים. את המרכיבים מוזגים לשייקר, מסננים לכוס קוקטייל ומקשטים בפלח ליים.
מקור השם.
שמו של הקוקטייל בתרגום מיפנית הוא "רוח אלוהית" והוא מוכר בעולם בעיקר בהקשר של מעשי התאבדות של טייסים יפנים במלחמת העולם השנייה.
זלמן לביוש
זלמן לֶבּיוּש (30 בינואר 1908 – 26 באפריל 1988) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי.
קורות חיים.
לביוש נולד בעיירה שאודינה () על יד יורבורג שבליטא, אז בשליטה רוסית (כיום ברפובליקה הליטאית השנייה), כבנם של גיטל-מַטלֶה ומרדכי-מאיר, בעל חנות מכולת ואביזרי חקלאות.
בילדותו למד ב"חדר", בין השנים 1915–1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, למד בבית ספר עממי גרמני, ולאחר מכן בגימנסיות עבריות ברוסיין ובמריאמפולה ובפקולטה למשפטים באוניברסיטת קובנה.
בשנת 1928 הצטרף לסטודיו הדרמטי העברי בקובנה, בהדרכת מיכאל גור, ובין השנים 1928–1933 לקח חלק בהצגותיו: "תעלולי סקפן" ו"שלשלת הזהב" של י. ל. פרץ ו"מגדל עוז" של רמח"ל. במקביל להופעותיו על הבמה עבד כעיתונאי בעיתונים ביידיש וכעורך לילה בעיתונים "אידישע שטימע" ו"דאָס ווארָט".
בשנת 1935 עלה לארץ, עם סרטיפיקט שקיבל בהזמנת הבמאי משה הלוי, שאותו הכיר בעת שהתיאטרון ביקר בקובנה ב-1934. בתל אביב פגש את מי שתהיה לרעייתו, יהודית פיינברג (ילידת 1914), גם היא שחקנית ב"האהל" . הוא השתתף בהפקות ובתפקידים שונים, תחילה ב"להקת הקומדי הארץ-ישראלית" עד לשנת 1936, לאחר מכן בתיאטרון "המטאטא", בין השנים 1943–1947 בתיאטרון "אהל", ומשנת 1950 ואילך שיחק בתיאטרון הקאמרי. בשנים 1947–1950 השתלם באולפן השחקנים בניו יורק ולמד קורס בימוי באוניברסיטת ייל בארצות הברית. כמו כן, השתתף בהפקות בתיאטרון באר שבע, תיאטרון חיפה, גיורא גודיק ובתיאטרון השניים.
לביוש ביים הצגות על במות שונות, בהן בסמינר התאולוגי היהודי של אמריקה בניו יורק, באופרה הישראלית ("סילוה נסיכת הצ'רדש") ובתיאטרון הקאמרי ("יונו והטווס", "באנברי", "הסרוב", "סיפור גן החיות").
עם תפקידיו בתיאטרון הקאמרי: "טרטוף" (מולייר); ג'ורג', במחזה "על עכברים ואנשים"; אפרים קבות, ב"תשוקה בצל האילנות"; הרוזן זברודסקי, במחזה "בעלת הארמון" (לאה גולדברג); אבנבוחן, במחזה "כטוב בעיניכם" (שייקספיר); סזאר, במחזה "מריוס" (מרסל פניול) ; הדרקון במחזה "הדרקון" מלווליו - במחזה "הלילה השנים-עשר" (שייקספיר); הגנרל, במחזה "גנרל קישוט" ; ר' שמעון בן שטח, במחזה "מלחמת בני אור" (משה שמיר); ובנוסף שיחק ב"טופז", "יעקב וכריסטיאן", "הרופא על פרשת דרכים", "המכשפה", "חייל השוקולדה", "למי צלצלו הפעמונים", "אהבתה של יובל אור", "ז'אן ד'ארק", "חשבון חדש", "קזבלן", "הוא הלך בשדות", "אני והסרג'נט", "ג'ולייט ורומנוב", "בית הבובות", "אנשי ריב","אויב העם", "חתונת הדמים", "מחול איטי בשטח ההפקר", "הפשע אינו משתלם", "סרטו האחרון של קראפ", "כנרת כנרת", "ריצ'רד השלישי", "חיי גליליאו" ו"הרצח של פיירו".
לביוש השתתף בסרטי הקולנוע "דני ועליזה" (1953), "אבן על כל מיל" (1954), "גבעה 24 אינה עונה" (1955), "משפחת שמחון" (1964) ו"מזימות בירושלים" (1976, קופרודוקציה בינלאומית בבימויו של פיטר קולינסון).
בשנת תש"ך-1960 זכה בפרס לאמנות התיאטרון של עיריית תל אביב (שבשעתו נקרא פרס רמח"ל) עבור משחקו ב"הלילה ה-12" של שייקספיר. בשנת 1962 זכה בפרס מועדון מילוא, עבור גילום דמותו של גלילאו גליליי במחזה "חיי גליליאו" לברטולט ברכט.
אשתו יהודית נפטרה בסוף שנת 1971. לביוש נפטר באביב 1988, בגיל 80. נקבר בבית העלמין קריית שאול לצד אשתו.
הותיר בת, אבישג תורן.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לבית שנבנה על מקום מגוריו ברחוב השופטים 2.
חסידות טולנא
קרנבל סנטה קרוס דה טנריפה
קרנבל סנטה קרוס דה טנריף הוא קרנבל בינלאומי הנערך מדי שנה בעיר סנטה קרוס דה טנריפה (האיים הקנריים, ספרד). הקרנבל נחשב השני הכי פופולרי וידוע בעולם, אחר זה הנערך בריו דה ז'ניירו.
לקרנבל שני חלקים נפרדים, הקרנבל ה-"רשמי" וקרנבל הרחוב. בקרנבל הרשמי יש יותר מ-100 קבוצות עם ממוצע של 50 רכיבים: murgas, תהלוכות, קבוצות תלבושות, נגני רחוב וקבוצות מוזיקליות. בימי הקרנבל מגיעים לרחובות העיר כאלף אנשים מדי יום לרחובות כדי לקחת חלק בחגיגות.
דוד טברסקי מטולנא
אליפות אירופה בכדורסל 1975
אליפות אירופה בכדורסל 1975, או בקיצור יורובאסקט 1975 הייתה האליפות היבשתית ה-19 המאורגנת על ידי פיב"א. התחרות התקיימה ביוגוסלביה אשר אירחה את הטורניר בפעם השנייה, בין ה-7 ביוני ל-15 ביוני. באליפות התחרו 12 נבחרות, והזוכה הייתה מארחת הטורניר, נבחרת יוגוסלביה.
שיטת המשחקים.
8 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. יתר הקבוצות (יוון, רומניה, פולין והולנד) העפילו משלב המוקדם.
12 הנבחרות הוגרלו ל-3 בתים בני 4 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לבית העליון והמשיכו להתמודד על האליפות.
נבחרת ישראל באליפות.
סגל הנבחרת.
מאמן - אברהם חמו
קרנבל סנטה קרוס דה טנריף
בריטניה במשחקים הפאראלימפיים
בריטניה שלחה משלחת לכל אחד מאירועי אולימפיאדת הנכים. הן במשחקי הקיץ, והן במשחקי החורף. המשלחת הבריטית היא אחת המשלחות המצליחות בתולדות המשחקים.
בריטניה ארחה את משחקי הקיץ הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) במשותף עם ארצות הברית, ופעם אחת לבדה באולימפיאדת הנכים לונדון (2012).
בריטניה היא בין המדינות המצליחות ביותר בתולדות המשחקים הפאראלימפיים. לאורך השנים זכו ספורטאיה הנכים של בריטניה ב-1,789 מדליות, מהן 626 מדליות זהב. בכל משחקי הקיץ הייתה בריטניה מדורגת בין חמש המדינות המובילות בטבלת המדליות, אולם מעולם לא הוליכה את הטבלה. במשחקי החורף זכתה המשלחת הבריטית ב-27 מדליות פאראלימפית, בהן מדליית זהב אחת.
בריטניה, היא הממלכה המאוחדת, מורכבת מארבע אומות (Home Nations): אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד. בשל מעמדה הייחודי של צפון אירלנד, הנמצאת על האי אירלנד, רשאים ספורטאים מהאומה, בדומה לחברי המשלחת האולימפית, לבחור האם לייצג במשחקים את בריטניה או אירלנד.
היסטוריה.
ראשיתם של המשחקים הפאראלימפיים הוא במשחקי סטוק מנדוויל שהחל לארגן סר לודוויג גוטמן באנגליה בשנת 1948 לחיילים שנפגעו בעת שירותם במלחמת העולם השנייה וסבלו מפגיעות בעמוד השדרה.
המשחקים, שיועדו למשתתפים המרותקים לכיסאות גלגלים בלבד, התקיימו באנגליה עד שנת 1960. המשחקים התקיימו לראשונה מחוץ לאנגליה ברומא לאחר אולימפיאדת הקיץ באותה שנה. משחקים אלה נחשבים למעשה לאולימפיאדת הנכים הראשונה.
רומא 1960.
אל משחקי הבכורה של אולימפיאדת הנכים באולימפיאדת הנכים רומא (1960) שלחה בריטניה משלחת של 31 ספורטאים (18 גברים ו-13 נשים) המשלחת הגדולה ביותר שנשלחה למשחקים אלו. באולימפיאדה התקיימו תחרויות בשמונה ענפים: קשתות, אתלטיקה, חץ וקשת, סנוקר, שחייה, טניס שולחן, כדורסל וסייף, והמשלחת הבריטית הצליחה לזכות במדליה בכל אחד מהם.
המשלחת הבריטית למשחקים הצליחה לזכות ב-55 מדליות מהן 20 מדליות זהב פאראלימפיות, ודורגה במקום השני בטבלת הזכיות אחרי איטליה המארחת. במדליית הזהב הראשונה אי פעם לטובת בריטניה זכתה הקשתית Margaret Maughan כשזכתה בתחרות לנשים עם תוצאה של 484 נקודות. בתחרויות האתלטיקה בלט דיק תומפסון שזכה בארבע מדליות זהב, ומדליית ארד אחת, אם כי בשל מיעוט המשתתפים התחרו רק שלושה אתלטים בכל מקצוע.
במשחקי טניס השולחן זכה טומי טיילור במדליית הזהב הן בטורניר היחידים (קטגוריה A) והן בטורניר הזוגות, ואילו השחיינית אנדרסון זכתה בשלוש מדליות זהב במקצים בהם שחתה לבדה.
טוקיו 1964.
באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) השתתפה משלחת בריטית גדולה יותר, שכללה 39 ספורטאים (24 גברים ו-15 נשים), שנייה בגודלה רק למשלחת האמריקאית, ושבה עם 61 מדליות, מהן 18 מדליות זהב, ודורגה במקום השני.
במשלחת הבריטית בלטה האתלטית קרול בריאנט שזכתה בשתי מדליות זהב באתלטיקה, טיילור שזכה בשתי מדליות זהב נוספות בטניס שולחן, ודיק תומפסון, שזכה בחמש מדליות פאראלימפיות, בהן שתי מדליות זהב, ושבר את שיא העולם בתחרות זריקת האלה עם הטלה למרחק של 36.67 מטרים.
תל אביב 1968.
באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) המשיכה בריטניה להגדיל את המשלחת. היא שלחה למשחקים משלחת של 75 ספורטאים (51 גברים ו-24 נשים) וסיימה במקום השני בדירוג המדליות פעם נוספת עם 69 מדליות, מהן 29 מדליות זהב.
במשלחת בלטה שנית בריאנט כשזכתה בשתי מדליות זהב באתלטיקה, במרוץ ל-60 מטרים ובסלאלום, מדליית זהב נוספת במשחק הזוגות של טניס השולחן, ומדליית כסף בטורניר היחידים. על מדליות אלו הוסיפה בריאנט מדליית כסף בתחרות השחייה במקצה ל-100 מטר בסגנון חזה, כשנכנעה רק לשיא עולם של אורה גולדשטיין, ומדליית ארד בפנטאתלון.
היידלברג 1972.
לאולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) שלחה בריטניה משלחת של 72 ספורטאים (47 גברים ו-25 נשים), שנייה בגדלה רק למשלחת הגרמנית. המשלחת שבה למולדתה עם 52 מדליות, מהן 16 מזהב, ודורגה שלישית בטבלת המדליות.