היא מתנגדת נחרצת לשליטה הישראלית ביהודה ושומרון ולהתנחלויות. על מערכת המשפט הישראלית ביהודה ושומרון אמרה: “אנחנו מדברים בעצם על מערכת שמטרתה זה להנציח את הכיבוש או לאפשר את הכיבוש, בוודאי שאנחנו לא מדברים על מטרה של צדק." ובראיון אמרה "המשפט הצבאי מאפשר מעצר קטינים פלסטינים באמצע הלילה, השארתם במעצר עד תום ההליכים על דברים שבישראל לעולם לא משאירים. כל זה לא נכון לגבי הקטינים הישראלים שנעצרים בשטחים, שמוגנים בהתאם לחוק הנוער הישראלי. כשמפעילים חוק אחר באותו מקום על שתי אוכלוסיות שונות, זו בדיוק ההגדרה של אפרטהייד".
היא גורסת ששיתוף פעולה עם גורמי הביטחון הפלסטינים הוא חלק אינטגרלי מתפיסת הביטחון הישראלי, שכן רוב הפלסטינים מעוניינים בשקט וביטחון בדיוק כמו רוב הישראלים. על ישראל להיות בקשרי עבודה עם הרשות הפלסטינית באופן שאת מניעת הפיגועים אפשר לעשות כבר שם. כחלק מזה היא מצדדת בשמירה על זכויות הפלסטינים ועל פרנסתם גם כשמדובר במשפחות מחבלים, ואומרת שהשארת ילדים ונשים חסרי כל עלולה להביא לכך שינוצלו ואף ילכו בעצמם בדרך הטרור. היא מתנגדת להריסת בתי משפחות מחבלים בטענה שהשיטה פוגעת בחפים מפשע וכלל אינה מועילה. כעורכת דין בעתירה נגד הריסת בית מחבל תבעה שהמדינה תוכיח את יעילות שיטת הריסת הבתים, אך בית המשפט השיב שהיעילות נתונה להערכת גורמי הביטחון ובית המשפט אינו נוטה להתערב בהערכתם.
חיים אישיים.
לסקי היא אם לתאומים, מתגוררת בתל אביב. בן זוגה, תמיר בן דב קריספין, מונה למשרת אמון על ידי השר לשיתוף פעולה אזורי, עיסאווי פריג'. מינויו לממלא מקום מנהל תחום בכיר (פרויקטים) במשרד הוקפא על ידי נציבות שירות המדינה.
קישורים חיצוניים.
מכּתביה:
ג'נרלי ארנה
ג'נרלי ארנה (בגרמנית: Generali Arena) הוא אצטדיונה הביתי של אוסטריה וינה מאז 1973. האצטדיון נפתח ב-1925 בקיבולת של 10,850, והיה הבית של מועדון העולים הצ'כיים sk סלובן וינה, אז האצטדיון נקרא לב צ'כי.
ב-1973 הפך האצטדיון לביתה של אוסטריה וינה . ב-1974 מת נשיא המועדון, פרנץ הור, והוחלט לקרוא לאצטדיון על שמו. בדצמבר 2010 רכשה חברת הביטוח "ג'נרלי" את זכויות השם של האצטדיון לחמש שנים ומאז הוא נקרא "ג'נרלי ארנה".
באצטדיון ישנה מערכת חימום תת-קרקעית במטרה להתאימו לתנאי מזג האוויר המקומי.
איציק חורש
אוותנדיל ר'ור'וברידזה
אָוותַּנְדִּיל ר'וֹר'וֹבֵּרִידזֶה (בגאורגית: ავთანდილ ღოღობერიძე, ברוסית: Автандил Николаевич Гогоберидзе; 3 באוגוסט 1922 - 20 בנובמבר 1980) היה שחקן כדורגל גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת חלוץ; אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון.
ביוגרפיה.
אוותנדיל ר'ור'וברידזה נולד בשנת 1922 בעיר סוחומי, בירת חבל אבחזיה שבמערב גאורגיה; קבוצת הבוגרים הראשונה שבה שיחק, הייתה "פישֵוויק" סוחומי (1939); בשנת 1940 עבר לדינמו סוחומי, אך עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות בשנת 1941 הפסיק לשחק.
בשנת 1945, בתום מלחמת העולם השנייה, החל ר'ור'וברידזה לשחק בדינמו טביליסי, שבמדיה הופיע במשך 17 עונות; בסך הכול, הוא שיחק במדי הקבוצה ב-344 משחקים והבקיע 128 שערים לזכותה.
בשנת 1951 נכלל ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות בברית המועצות.
ב-11 במאי 1952 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברית המועצות; היה זה במשחק ידידות ביתי מול נבחרת פולין, שהסתיימה בהפסד סובייטי בתוצאה 1:0; הופעתו הראשונה במשחק רשמי של הנבחרת הסובייטית התקיימה ב-6 ביולי של אותה שנה במשחק הפסד (2:1) לנבחרת בולגריה באולימפיאדת הלסינקי.
ב-8 בספטמבר 1954 הבקיע את שערו היחיד במדי נבחרת ברית המועצות - במשחק ידידות מול שוודיה, שבה הסובייטים ניצחו בתוצאה 0:7. ב-26 בספטמבר 1954 ערך ר'ור'וברידזה את הופעתו האחרונה במשחק ידידות של נבחרת ברית המועצות; היה זה במשחק תיקו (1:1) מול הונגריה. בסך הכול, ר'ור'וברידזה הופיע בשלושה משחקים רשמיים ושלושה משחקים בלתי-רשמיים של הנבחרת הסובייטית והבקיע שער יחיד לזכותה.
בשנים 1962-1961 אימן ר'ור'וברידזה את דינמו טביליסי, ואילו בשנים 1965-1963 היה מנהלהּ; בשנת 1964, תחת ניהולו, הקבוצה הגאורגית זכתה לראשונה באליפות ברית המועצות; באותה שנה פרסם ספר על הקריירה שלו.
בשנים 1967-1966 אימן את לוקומוטיב טביליסי, ששיחקה בליגת המשנה של ברית המועצות.
ב-1967 נקלע לתאונת דרכים קשה, שבעקבותיה רותק למיטה ואיבד את יכולת הדיבור.
ר'ור'וברידזה זכה בחייו בשני פרסים ממלכתיים: תואר אמן ספורט נכבד של ברית המועצות (1951) ועיטור הדגל האדום של העמל (1957).
אוותנדיל ר'ור'וברידזה מת בשנת 1980 בטביליסי; נכון לשנת 2014 הוא ניצב במקום ה-19 במועדון המבקיעים של גריגורי פדוטוב, עם 143 שערים (המועדון הלא-רשמי מהווה רשימת דירוג של כדורגלנים סובייטים ורוסים, שהבקיעו 100 שערים ויותר במשחקים רשמיים בכול המסגרות).
תארים ופרסים.
דינמו טביליסי
אישיים
ג'יימס סקאלין
ג'יימס הנרי סקאלין (באנגלית: James Henry Scullin; 18 בספטמבר 1876 – 28 בינואר 1953) היה מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה התשיעי. סקאלין הנהיג את מפלגת הלייבור בבחירות של 1929 ויומיים לאחר השבעתו התחוללה נפילת הבורסה בניו יורק, שבין השאר היוותה את תחילתו של השפל הכלכלי הגדול באוסטרליה. כשהוא בעמדת חולשה פוליטית מלכתחילה, המשבר הכלכלי היה מכריע בעבור סקאלין, וזאת בנוסף לעימותים פוליטיים ואישיים שבסופו של דבר גרמו לפיצולה של מפלגת הלייבור לשלושה פלגים ולנפילתה של ממשלתו בסוף 1931. למרות תקופת כהונתו הכאוטית, נותר סקאלין דמות מובילה בתנועת הלייבור כל ימי חייו ושירת כיועץ מאחורי הקלעים בתחומים שונים עד לפרישתו מהחיים הפוליטיים ב-1949.
כבנם של מהגרים אירים ממעמד העובדים, בילה סקאלין את רוב שנותיו הראשונות כפועל וכחנווני בבלאראט. הוא היה אוטודידקט ונואם בעל להט והצטרף למפלגת הלייבור האוסטרלית ב-1903 כדי להתחיל קריירה שהתמשכה על פני חמישה עשורים. הוא היה איש ארגון של המפלגה ועורך העיתון שלה והוא נבחר לראשונה לפרלמנט האוסטרלי ב-1910 ושוב ב-1922, אז כיהן כחבר פרלמנט עד לפרישתו ב-1949. סקאלין תפס עד מהרה עמדה של אחד מהקולות המובילים בפרלמנט, נבחר להיות סגן מנהיג המפלגה ב-1927 וכמנהיג המפלגה ב-1928.
לאחר שזכה בניצחון סוחף בבחירות של 1929 החלו האירועים להתגלגל באופן דרמטי עם קריסת הבורסה בארצות הברית שלאחריה התחולל משבר כלכלי עולמי שהשפיע קשות על אוסטרליה. סקאלין ושר האוצר שלו, טד תאודור, הגיבו לאירועים על ידי הכנת תוכניות שונות במהלך 1930 ו-1931 כדי לשלם את החוב הלאומי, לסייע לחקלאים וליצור דחיפה כלכלית שתרסן את האבטלה על בסיס תקציב גרעוני ומדיניות מוניטרית מרחיבה. למרות שהכלכלה הקיינסיאנית תאמץ את רובם של הרעיונות הללו עד סוף שנות השלושים, ב-1931 נחשבו רעיונות אלה ראדיקליים ולתוכניות הללו קמו מתנגדים רבים שחששו מהיפר-אינפלציה ומהרס הכללה. הסנאט האוסטרלי, שהיה אז עדיין בשליטת האופוזיציה, ומועצת המנהלים השמרנית של Commonwealth Bank of Australia ומועצת ההלוואות (Loan Council), סיכלו שוב ושוב את התוכניות.
לנוכח סיכוי לפשיטת רגל ממשלתית, נסוג סקאלין ותחת זאת קידם את "תוכנית ראשי הממשלה", צעד שמרני הרבה יותר שהתמודד עם המשבר עם קיצוצים משמעותיים בהוצאה הממשלתית. מחוזות בחירה שאוכלוסייתן הייתה מורכבת ברובה מגמלאים ומעובדי כפיים, הושפעו במיוחד מהקיצוצים, והדבר הוביל למרי אזרחי ולחציית קווים רבתי בפרלמנט. לאחר כמה חודשים של מאבקים, קרסה הממשלה ובבחירות שהתקיימו ב-1931 היא הובסה על ידי מפלגת אוסטרליה המאוחדת שאך הוקמה.
סקאלין המשיך להיות מנהיג הלייבור למשך ארבע שנים נוספות, אך הפיצול במפלגה לא נרפא עד לאחר שהוא עבר לספסלים האחוריים ב-1935. סקאלין היה לאחד מוותיקי המפלגה המכובדים וסמכות מובילה בתחום המיסוי והכלכלה. בסופו של דבר הוא לקח חלק משמעותי בתהליך שובה של הלייבור לממשלה ב-1941. למרות האכזבה שנחל בתקופת כהונתו כראש ממשלה, הוא האריך ימים כדי לראות את רבים מרעיונותיו מיושמים על ידי הממשלות שהוקמו אחריו עד למותו ב-1953.
שנותיו הראשונות.
ג'יימס הנרי סקאלין נולד בטראוואלה, ויקטוריה. הוריו, ג'ון סקאלין ואן לוגן, היו אירים-קתולים שהיגרו לאוסטרליה ממחוז לונדונדרי שבצפון אירלנד. ג'ון סקאלין היה פועל רכבת שהגיע לאוסטרליה בשנות העשרים שלו. אן סקאלין הצטרפה לבעלה מאוחר יותר. ג'יימס היה הרביעי מבין שמונה ילדים וגדל במשפחה קתולית אדוקה ומלוכדת. בבית הספר בו למד הוא רכש עד מהרה שם של תלמיד פעיל ומהיר תפיסה, למרות שסבל מכמה מאפיינים חולניים שהיו מנת חלקו כל חייו. ב-1887 עברה המשפחה להתגורר בעיר בלאראט וג'יימס הצעיר למד שם בבית ספר עד שמלאו לו 12. לאחר מכן הוא הועסק בעבודות כפיים שונות במחוז בלאראט עד לשנת 1900 לערך ובעשור הראשון של המאה ה-20 הוא ניהל חנות מכולת בבלאראט. באמצע שנות העשרים שלו הוא השלים את השכלתו בבית ספר ערב, הרבה בקריאה והיה לסוג של אוטודידקט, הוא היה חבר בכמה אגודות ופעיל ב"אגודת ילידי אוסטרליה" (Australian Natives' Association) וב"אגודת הצעירים הקתולים" (Catholic Young Men's Society) שבהמשך היה לנשיאה. הוא גם היה דיבייטור מוכשר, השתתף בתחרויות דיבייט מקומיות והיה קשור עם מועדון דיבייט בבלאראט במשך קרוב לשלושים שנה. סקאלין היה קתולי אדוק, לא שתה משקאות חריפים ולא עישן כל ימי חייו.