סאפירה מוצאת זר העוקב אחריהם בשם מרטאג ואראגון מזהה אותו כמצילם בג'ילייד. הוא מבקש להצטרף אליהם, לטענתו כדי לנקום בקיסרות שהרגה את משפחתו. בינתיים אריה נחלשת מרעל שנתן לה דורזה והם נואשים לברוח לווארדן שמעבר להרי הביור. אריה מראה לאראגון בראש את הדרך והם רצים לשם. בדרכם הם נתקלים בחבורת אורגלים גדולה הקרובה ליעדם - מפל מים מוסתר. אראגון ומרטאג צוללים לעברו אך מצידו השני מכוונים אליהם כידונים מאנשי הווארדן והגמדים של הרותגאר. מפקדם אז'יהוד מורה לאראגון לקרוא לדרקונית שלו והיא מגיעה עם אריה החלשה. אנשי הווארדן מעבירים אותה למרפאה ומחליטים לכלוא את מרטאג - מתברר לאראגון שהוא בנו של הרוכב מורזן, אף שהוא שנא את אביו.
בינתיים צבאו של גאלבטוריקס מוצא את בסיס המורדים בהר פארתן-דיור, ושולח את דורזה להשמידם. שני המחנות נערכים לקרב גדול ואראגון וסאפירה מקבלים שריונות למלחמה. במלחמה המתחוללת סאפירה הורגת אורגלים רבים באש שהיא למדה לירוק. דורזה זועם על כך ומייצר כישוף שמניע דרקון צללים לרכוב לעברם. הדרקון נושך את סאפירה בחוזקה והיא מתחילה להתרסק, מה שגורם לאראגון לקפוץ מזנבה היישר אל דורזה. בעוד שניהם נופלים לאדמה אראגון מצליח לדקור את דורזה בליבו ולהרוג אותו סופית. לפני שההוא נוחת סאפירה תופסת אותו אך מתברר שהיא איבדה הרבה דם ואראגון במאמץ רב מרפא אותה בקסם ומתעלף.
הוא מתעורר למחרת בבוקר ומוצא לצידו את מרטאג, שהשתחרר מכלאו בלחימה, אשר אומר לו שהם ניצחו. הוא שואל אותו איפה סאפירה והיא נוחתת בפתח המבנה כשהיא בריאה ושלמה. הוא גם מודיע לו שאריה נרפאה והיא יצאה כבר לביתה שבאלסמרה, לפני שגאלבטוריקס ינקום בהם. אראגון וסאפירה עפים אליה ואל צוותה ואריה מבטיחה לו שייפגשו שוב בעתיד.
בסוף הסרט נראה המלך גאלבטוריקס בארמונו שואג מזעם וקורע מפה של אלאגייזיה בעוד דרקונו השחור הענקי שרוקין פולט סילון אש.
שחקנים.
שחקנים בקטעים שנחתכו:
הפקה.
תוכניות.
בפברואר 2004, פורסמו לראשונה תוכניות להפקת סרט קולנוע המבוסס על רב-המכר מאת כריסטופר פאוליני, אראגון. חברת פוקס המאה ה-20 רכשה את הזכויות על הספר, והתסריטאי פיטר בקמן כתב את התסריט. בקמן, מעריץ של ספרי וסרטי פנטזיה ומדע בדיוני, אמר שהוא היה נדהם מהפריחה המוקדמת של הסופר, משליטתו בקווי העלילה והדמויות ומיכולתו ליצור מספר עולמות דמיוניים לגמרי.
התסריט שכתב בקמן משך את תשומת לבו של הבמאי סטפן פנגמייר. "אני מוצא את הקריאה בספר מרגשת," אמר הבמאי, "התגובה הראשונה שלי לחומר הייתה שהוא סיפור מעולה ובעל קשת של רגשות".
ליהוק.
אדוארד ספלירס נבחר לתפקיד הראשי לאחר חיפושים עולמיים רחבי היקף. "אד נכנס, ואנחנו רק הסתכלנו אחד על השני ואמרנו, 'זה אראגון, זה הבחור מהספר'," אמר הבמאי סטפן פנמייר, "הרגשתי את הניצוץ והחיות של אד. פשוט ידעתי שהוא נועד להפוך לכוכב סרטים". מועמד אחר לתפקיד היה אלכס פטיפר, אך בשל פחד הטיסות שלו הוא דחה את ההצעה.
ב-15 ביולי 2005, במסיבת עיתונאים רשמית של פוקס המאה ה-20, אישרה החברה שספלירס הוחתם לפרויקט. במשך החודשים שלאחר מכן, נוספו לצוות השחקנים גם ג'רמי איירונס, ג'ון מלקוביץ' ודג'ימון הונסו. כריסטופר פאוליני, שכתב את הסיפור המקורי, הביע את רצונו להופיע בתפקיד אחד החיילים בקרב פארתן דיור, אך לא הצליח משום שהיה במסע לקידום הספר.
ג'רמי איירונס, ששמח להזדמנות להיכרות מחודשת עם הקהל הצעיר, לקח את התפקיד אף שסרט קודם שלו, Dungeons &amp; Dragons, נכשל. הוא אמר שאראגון "נוהל טוב יותר" מהסרט ההוא.
צילום.
באוגוסט 2005, החלו הצילומים לאראגון, בכמה מוקדים לאורך הונגריה וסלובקיה, כולל:
הצילומים נסתיימו חודש מאוחר יותר, בספטמבר, והחלה העבודה על ה-CGI, בחברת Industrial Light &amp; Magic. ההחלטה להוסיף לכנפיה של סאפירה נוצות ומראה דומה לכנפי-עטלף, בדומה לכנפיו של אנג'ל מאקס-מן, התקבלה בשלב זה.
תגובות.
ביקורת.
רוב הביקורות שקיבל הסרט היו שליליות, והוא זכה לרייטינג של 16% ב-Rotten Tomatoes: מקום עשירי מהסוף. The Seattle Times תיאר את הסרט כ"מעולה מבחינה טכנית, אבל חסר חיים למדי ולעיתים מעט מטופש", וגם באתר עין הדג הישראלי, תיארו את הסרט כצפוי, חקייני ולא משכנע. ב-The Hollywood Reporter נאמר שהסרט "חסר טקסטורה ועומק", והוא זכה לתגית "מועתק" מהוושינגטון פוסט יחד עם התואר "כישלוני" שהוענק למשחק. גם ב-Orlando Weekly ביקרו את המשחק והצמידו לו את התארים "מנופח" ו"חסר-חיים".
ביקורות חיוביות לסרט תיארו אותו כ"כיפי" וכ"עשוי מהחומר שממנו עשויים סרטי פנטזיה לבנים". במקום אחר תוארה העבודה על ה-CGI כ"בעלת דמיון" וסאפירה, הדרקונית, כונתה "יצירה נהדרת". כריסטופר פאוליני אמר בראיון שנהנה מהסרט, במיוחד מהופעותיהם של ג'רמי איירונס ואדוארד ספלירס.
מכירות.
סך המכירות העולמי המשוער של אראגון עומד על 249 מיליוני דולרים, מתוכם כ-75 מיליון בארצות הברית ו-173.9 בשאר העולם. סרטים צריכים לצבור בקופות סכום ששוה בערך לפי שניים מההפקה וההפצה על מנת לצאת ללא רווח או הפסד: אראגון, שהפקתו והפצתו עלו ביחד 130 מיליון דולרים, לא עמד ביעד זה. למרות זאת, הבמאי סטפן פנגמייר אמר שבפוקס הייתה "שמחה מתונה מהמכירות הכלל עולמיות". זהו הסרט המוכר ביותר בהיסטוריה שעוסק בדרקון.
פסקול.
את פסקול הסרט הלחין פטריק דויל, שאחראי גם לפסקול הסרט הארי פוטר וגביע האש משנת 2005. את שיר הנושא של הסרט, "Keep Holding On", הקליטה אבריל לאבין והוא מושמע ברשימת הקרדיטים בסוף הסרט. שיר זה יצא לאור כסינגל ב-2007, והגיע למקום ה-17 במצעד הפזמונים האמריקני Billboard Hot 100.
דוד לביא
דוד לביא (נולד ב-19 בפברואר 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
לביא גדל בנתניה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנערים של מכבי נתניה. לקבוצת הבוגרים הגיע באמצע שנות ה-70, וזכה עימה בתוארי אליפות ובגביע המדינה.
בנתניה שיתף פעולה עם עודד מכנס ויחד היו לצמד החלוצים הפורה ביותר בליגה הראשונה מסוף שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80.
לביא הבקיע שערים רבים בנגיחות ראש ולכן זכה לכינוי "ראש פז". הוא זכה בתואר מלך השערים של הליגה ארבע פעמים - בעונות 1977/1978, 1979/1980, 1983/1984, 1984/1985.
בסה"כ הבקיע לביא 158 שערים ב-362 משחקים בליגה העליונה והוא מדורג במקום השמיני בטבלת מלך השערים של ליגת העל בכל הזמנים.
בנוסף למכבי נתניה, שיחק לביא בבית"ר תל אביב ותקופה קצרה במכבי השקמה/רמת חן ולאחר מכן פרש.
ללביא שתי הופעות בנבחרת ישראל, שתיהן במשחקי ידידות מול .
הולגר קראפורד
אלף אריק הולגר קראפורד (בשוודית: Alf Erik Holger Crafoord; 25 ביולי 1908 – 21 במאי 1982) היה תעשיין שוודי, שנודע בעיקר בגלל שהקים יחד עם אשתו בשנת 1980, שמעניקה כל שנה את פרס קראפורד למחקר מדעי.
חייו.
קראפורד נולד בסטוקהולם, שם גם סיים את לימודיו ב (SSE). לאחר סיום לימודיו, הצטרף לחברה בשם Åkerlund &amp; Rausing, והפך למנכ"ל שלה בשנת 1946 ויו"ר הדירקטוריון בשנת 1968. בשנת 1964 הוא הקים ביחד עם המדען פרופ' בעיר לונד חברה בשם שיישמה את מחקריו של הולוול בחקר כליות מלאכותיות. החברה ייצרה כליות מלאכותיות ונכנסה בשנת 1967 לייצור המוני של מכונות דיאליזה לחולי כליות. בשנותיו האחרונות סבל קראפורד מדלקת מפרקים שיגרונית, ולכן קבע כי בין מקבלי פרס קראפורד, יהיו חוקרים שמחקרם יהווה פריצת דרך בחקר מחלה זו.
קראפורד יזם ומימן את הקמת המרכז הכלכלי בלונד, שהפך מאוחר יותר לחלק מאוניברסיטת לונד ונקרא (LUSEM), שנוסד בשנת 1961. החל מפברואר 2021, בית הספר זכה ל (AACSB ,EQUIS ,AMBA).
בשנת 1972 אוניברסיטת לונד העניקה לקראפורד דוקטור לשם כבוד לכלכלה.
הלך לעולמו בלונד ב-1982 בגיל 73.
זמסקי סובור
זמסקי סובור (ברוסית: Земский собор; מילולית: "אספת כל המדינה") הייתה אספת נציגי העם משכבות שונות ברוסיה הצארית שהתכנסה במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17.
האספה הראשונה זומנה על ידי איוואן הרביעי בשנת 1549. באספה השתתפו נציגי הכנסייה כולל ראש הכנסייה, חברי הדומה הבויארית ונציגי הערים השונות. תפקיד האספה היה לדון בשאלות של מדיניות חוץ ומדיניות פנים, היקף המיסים וכיוצא בזה. סמכות והרכב האספה לא היו מוגדרים היטב. במשך פעילות האספה ניתן להבחין בשש תקופות:
זמסקי סובור הראשון (בשנת 1549) נערך במשך יומיים ובו הוחלט על השינויים במערכת המשפטית. הרכבו לא ברור וייתכן שהוא כלל שני בתים עם משתתפים שונים. זמסקי סובור של שנת 1566 הוא הראשון שלגביו קיימות עדויות כתובות על הרכבו והחלטותיו.
השתתפות נציגי הכנסייה הייתה חשובה לצורך מתן לגיטימציה להחלטות שהתקבלו. לקראת האספה הצאר היה מפרסם מודעה שכללה נושאים שיועלו לדיון ומספר משתתפים. בחירת המשתתפים התקיימה בערים ובמקומות ישוב נוספים. הרכב המשתתפים לא היה קבוע ונע בין 200 ל-500 איש. לאור כך שאספה הייתה יכולה לדון בנושאים במשך תקופה ארוכה רק בעלי מעמד ואמצעים היו יכולים להשתתף בה.
ראזגרד
ראזגרד (בבולגרית: Разград) היא עיר בצפון-מזרח בולגריה, בירת מחוז ראזגרד. העיר המודרנית בנויה על חורבות העיר הרומית אבריטוס מהמאה ה-2 וממוקמת על גדות נהר באלי לום. מבין סמליה של העיר ניתן למנות את מסגד איברהים פאשה, שנבנה ב-1530, כנסיית ניקולאס הקדוש, שהוקמה ב-1860, ומגדל השעון, שנבנה ב-1864.
היסטוריה.
במקום מצויים שרידי יישוב מתקופת הממלכה התראקית המתוארכים למאה ה-5 לפנה"ס. נמצאו שרידי מטבעות מתקופת מלכי מוקדון: פיליפוס השני, פיליפוס השלישי ואלכסנדר הגדול.