האוניברסיטה בעלת 5 קמפוסים בביירות ובנוסף 3 קמפוסים אזוריים: בצידון (דרום), בזחלה (בקאע) ובטריפולי (צפון). בנוסף, האוניברסיטה מפעילה 12 מתקנים ו-22 מוסדות מקצועיים. כיום לומדים באוניברסיטה ושלוחותיה 10,000 סטודנטים.
הלל (ארגון)
הִלֵל - המרכז לחיים יהודיים בקמפוס (באנגלית: Hillel: The Foundation for Jewish Campus Life; מוכר בשם "הלל") הוא ארגון הקמפוס לסטודנטים יהודים הגדול ביותר בעולם.
מטרת הארגון היא "להעשיר את חיי הסטודנטים היהודיים הלומדים לתואר ראשון ולתארים מתקדמים, באופן שיאפשר להם להעשיר את העם היהודי ואת העולם."
בפועל ארגון הלל מאפשר לסטודנטים יהודיים לקחת חלק בפעילויות דתיות, תרבותיות, אמנותיות, ופעילויות המשרתות את הקהילה.
הארגון נקרא על שמו של הלל הזקן, אשר עבר מבבל לארץ ישראל במאה ה-1.
היסטוריה.
ארגון הלל הוקם בשנת 1923 באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, על ידי חברי הקהילה היהודית המקומית וקהילת הסטודנטים היהודיים המקומית. מאוחר יותר מומן הארגון על ידי ארגון בני ברית, שהיה הארגון התומך עד שנות ה-90.
באותה תקופה מנה הארגון למעלה מ-120 ארגוני משנה ושותפים ביותר מ-400 קמפוסים.
כיום הלל הוא ארגון הסטודנטים היהודיים הגדול בעולם. ניתן למצוא את ארגוני המשנה שלו בישראל, דרום אמריקה, ארצות הברית, קנדה וחבר המדינות לשעבר. ארגונים שותפים פעילים באוסטרליה בבריטניה ובגרמניה.
פעילות הארגון.
הלל אינו מועדון חברים. כל סטודנט המעוניין, מוזמן להשתתף בפעילויות הארגון. רוב הפעילויות ניתנות חינם ובמקרים מיוחדים ניתן פטור מתשלום באירועים שאכן עולים כסף.
האסטרטגיה הארגונית של הלל מונעת מהמטרה שנקבעה בשנת 2006 "לעודד כל סטודנט יהודי לקיים מחויבות מתמשכת לחיים היהודיים."
פעולות הלל משתנות מקמפוס לקמפוס על מנת לעמוד במטרה זו ולענות לצרכים של הסטודנטים בכל מקום. על מנת להגיע לקהלי יעד יהודיים, הלל פועלים ליצור אווירה יהודית פלורליסטית המכילה את כל זרמי היהדות. הארגון שומר על הזיקה המיוחדת בין התפוצות לישראל באמצעות טיולים, נותן שירותי שאלות ותשובות בשלוחות הארגון בקמפוס, מציע מדריך לחיים היהודיים בקמפוס ומוביל עשייה דוברותית בנושאים יהודיים וישראליים.
הלל שמים דגש רב על אקטיביזם לקידום צדק חברתי. פעילויות אלו מובלות לרוב ברמת הקמפוסים, אך מתקיימים גם אירועים משותפים כדוגמה חופשות אביב אלטרנטיביות בקמפוסים בארצות הברית, קמפיין צום יום הכיפורים, וקמפיינים חברתיים אחרים.
הלל ישראל.
ארגון "הלל ישראל" מהווה חלק מארגון הלל העולמי - המרכז לחיים יהודיים בקמפוס. הארגון החל את פעילותו בארץ בשנת 1951 באוניברסיטה העברית. בעשורים הראשונים התאפיינה פעילות הארגון בישראל בהענקת שירותים לסטודנטים יהודיים מחוץ לארץ שעשו את לימודיהם בארץ. בעשור האחרון מופנית תשומת הלב הארגונית גם לקהל היעד הסטודנטיאלי הישראלי.
אוניברסיטת סיינט ג'וזף
אוניברסיטת סט. ג'וזף
השריר הדו בטני
עצבים גולגולתיים
בייטרק
בייטרק (בקזחית: Бəйтерек; "עץ צפצפה גבוה") הוא מבנה מונומנטלי ומגדל תצפית השוכן בנורסולטן, בירת קזחסטן.
המבנה.
בנייתו של המגדל הסתיימה בשנת 2002, והוא הוקם במסגרת תנופת הבנייה המונומנטלית שעוברת העיר מאז שהייתה לבירת קזחסטן, בשנת 1997. המגדל הפך לאחד מסמליה המוכרים ביותר של העיר, ובין היתר, הוא מופיע על כל שטרות הטנגה, המטבע של קזחסטן. המגדל מתנשא לגובה של 105 מטר, ומרפסת התצפית שבראשו שוכנת בגובה של 97 מטר, נתון המסמל את שנת הכרזתה של אסטנה לבירה. צורתו של המגדל מזכירה צורת גזע עץ המסתיים בצמרת שענפיה נישאים אל על ולצדדים. בין הענפים שוכן כדור מוזהב בקוטר של 22 מטרים, שבו שוכנת מרפסת התצפית.
תוכניתו ומראהו של המגדל נועדו להזכיר אגדת עם אודות עץ החיים המיתי וציפור הקסמים, המכונה סימורג (Симург), אשר הטילה את ביצתה בין ענפיו. ממרפסת התצפית נשקף נוף מרחב על העיר, וקבועה בה תבנית טביעת ידו המצופה זהב של נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב. שלט הקבוע ליד טביעת היד, מעודד את המבקרים להניח את ידם בתבנית ולהביע משאלה, וכשהם עושים זאת נשמע המנון קזחסטן. במגדל שוכנים גם אקווריום גדול וגלריה. בקיץ 2006 נשרפו קומותיו העליונות של המגדל, ויש שכינוהו "המאפרה" בשל כך.
שותף נאמן
גרדיום
Ε בשדרית
הילל
סטניסלב פטרוב
סטניסלב ייבגרפוביץ' פטרוב (ברוסית: Станислав Евграфович Петров; 9 בספטמבר 1939, אודסה, אוקראינה – 19 במאי 2017) היה קצין בדימוס בדרגת סגן-אלוף בכוחות ההגנה האווירית של ברית המועצות. פטרוב התפרסם מעט כאשר החליט ב־26 בספטמבר 1983 להתעלם מהתרעה מפני מתקפת טילים מצידה של ארצות הברית, תוך חריגה מההוראות המקובלות, בנימוק שמדובר בהתרעת שווא. חקירה מאוחרת של המקרה גילתה כי אכן היה מדובר בהתרעת שווא שנבעה מתפקוד טכני לקוי של מערכת הלוויין הסובייטית לזיהוי טילים. החלטתו של פטרוב, לפי מקורות שונים, מנעה תגובת שרשרת של מתקפות גרעיניות הדדיות מצד שתי המעצמות.
קיימות גרסאות שונות באשר לשאלה האם פטרוב הזהיר בפועל את הממונים עליו, וכן ישנם ספקות אודות חלקה של החלטתו האישית במניעת מלחמה גרעינית, מכיוון שפטרוב התמודד עם ההתרעות בלבד ובשום מצב לא הייתה לו סמכות להורות לפתוח במתקפת תגובה גרעינית. עם זאת, התקרית חשפה ליקויים חמורים במערכת ההתרעה המוקדמת הסובייטית. בשל רגישות המידע ובגלל אינטרסים פוליטיים בינלאומיים, נותרה הפרשה מסווגת עד שנת 1998 – אז פרסם קצין נוסף ששהה בבונקר את זכרונותיו מהתקרית.
רקע.
התקרית התרחשה בתקופה בה שררו יחסים מתוחים בין ברית המועצות לארצות הברית. שלושה שבועות בלבד לפני כן, הפיל הצבא הסובייטי מטוס סילון דרום־קוריאני שחדר לשטחה האווירי של ברית המועצות. בהתרסקות המטוס נהרגו אזרחים אמריקאים רבים, ביניהם חבר הקונגרס לארי מקדונלד. באותו זמן תכננה מועצת נאט"ו תרגיל צבאי רחב היקף בשם אייבל ארצ'ר 83, שדימה מתקפה גרעינית מתואמת על ברית המועצות ועשוי היה לשמש כיסוי למתקפה כזו בפועל.
ליל התקרית.
ב־26 בספטמבר 1983 היה סטניסלב פטרוב קצין תורן בבונקר "סרפוחוב־15" שליד מוסקבה, בו שכן מרכז הבקרה של מערכת ההתרעה המוקדמת מפני מתקפת טילים, או בשם הקוד שלה, "אוקו" (עין). פטרוב היה אחראי להשגיח על רשת הלוויינים להתרעה מוקדמת ולהודיע לממונים עליו על מתקפת טילים קרבה נגד ברית המועצות. אם התקבלה אזהרה ממערכת ההתרעה המוקדמת ששוגרו טילים לכיוונה של ברית המועצות, הוראות התגובה היו שיגור בהתרעה, כלומר, מתקפת תגובה גרעינית מיידית, וזאת כחלק ממדיניות ה"השמדה הדדית מובטחת" ושיגור בעת התרעה
זמן קצר לאחר חצות התקבל דיווח מהמחשבים שבבונקר אודות תנועת טיל בין־יבשתי אחד מכיוון ארצות הברית לכיוונה של ברית המועצות. פטרוב סבור היה כי מדובר בשגיאה של המחשב, שכן במקרה של מתקפה מצידה של ארצות הברית סביר היה כי היא תשגר מאות טילים בו־זמנית, וזאת כדי למנוע מברית המועצות להשיב במתקפת־נגד. יתר על כן, בעבר כבר עלו ספקות בנוגע למהימנותו של לוויין ההתרעה. לאור נימוקים אלו, בחר פטרוב להתעלם מההתרעה, ופטר את כל העניין בהתרעת שווא. למרות זאת, מהדו"ח של האירוע לא ברור אם פטרוב הודיע לממונים עליו על ההתרעה או שבחר להתעלם וגם לא להודיע לממונים עליו.
מאוחר יותר הצביעו המחשבים על ארבעה טילים נוספים באוויר, כולם מכוונים ישירות לברית המועצות. פטרוב המשיך לחשוד כי מדובר בכשל טכני במחשבים, וזאת אף על פי שלא היה ביסוס לחשדותיו. המכ"ם הקרקעי הסובייטי לא יכול היה לגלות עצמים שהיו מעבר לאופק, והמתנה לזיהוי ודאי הייתה מובילה למצב בו יישארו דקות ספורות לתגובה עד לנפילת הטילים. על פי הדו"ח שכתב פטרוב, הממונים עליו התכוננו בתגובה לשגר מתקפת־נגד חפוזה כמו זאת של האמריקאים, אך הוא התעקש כי מדובר בכשל טכני של מערכת ההתרעה ובהתרעת שווא. אכן בשלב מאוחר יותר, כאשר אף טיל לא נחת, התברר כי פטרוב צדק באבחנתו.
בדיעבד התברר כי הכשל הטכני שהוביל להתרעות השווא, נבע ממערך נדיר של השתקפות אור השמש על עננים גבוהים יחד עם מסלולי מולניה של הלוויינים. התקלה תוקנה מאוחר יותר, באמצעות לוויין בעל מסלול גאוסטציונרי שציר הסיבוב שלו זהה לזה של כדור הארץ, דבר שמקבע את מיקומו יחסית לכדור הארץ.
פטרוב נחקר באופן נוקב על ידי מפקדיו בעניין החלטתו זו. אמנם בהתחלה הם שיבחו אותו על החלטתו: יורי ווטינצ'ב, מפקד יחידת ההגנה מפני טילים של חיל ההגנה האווירי הסובייטי דאז, שהיה הראשון ששמע מפטרוב דין וחשבון אודות המקרה (והראשון שהביא אותו לידיעת הציבור בשנות ה־90), אמר כי החלטתו של פטרוב הייתה "הדבר הנכון בזמן הנכון", אך פטרוב גם ננזף בתואנה שהוא לא כתב את האירועים ביומן המבצעים. פטרוב עצמו ציין שווטינצ'ב שיבח אותו ואף הבטיח לו פרס, אך לבסוף הוא לא קיבל פרס מכיוון שזה היה מעודד חוסר צייתנות. לדברי פטרוב, סיבה נוספת לכך הייתה המבוכה שגרמו התקלות במערכת לממונים עליו ולמדענים בעלי ההשפעה שהיו אחראים לתפעולה; לו פטרוב היה מתוגמל רשמית הדבר היה מהווה מכה עבורם.
תגובות בעולם.
תקרית זו לא הייתה ידועה ברבים עד פרסומה בשנות ה־90 בזכרונותיו של יורי ווטינצ'ב. פרסומים רבים בתקשורת הגבירו את המודעות הציבורית לחשיבות מעשיו של פטרוב.