במשך 14 שנות קריירה מקצוענית סיים סמפראס שש שנים רצופות בראש הדירוג העולמי, שני בכל הזמנים אחרי נובאק ג'וקוביץ' מסרביה (7), ובסך הכל 286 שבועות במהלך הקריירה היה בראש הדירוג, שלישי בכל הזמנים (נכון לנובמבר 2021) אחרי נובאק ג'וקוביץ' (345 נכון לנובמבר 2021) ורוג'ר פדרר (310). הוא זכה ב-14 טורנירי גראנד סלאם ושבר את השיא של רוי אמרסון מאוסטרליה (12) כולל 7 אליפויות וימבלדון ו-5 זכיות באליפות ארצות הברית שיא זכיות ביחד עם ג'ימי קונורס מארצות הברית ורוג'ר פדרר.
במהלך הקריירה המקצוענית שלו הרוויח סמפראס 43,280,489 דולר מפרסים רשמיים בלבד, חמישי בכל הזמנים. מאזן המשחקים שלו ביחידים עומד על 762 ניצחונות מול 222 הפסדים.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
סמפראס נולד בוושינגטון, בירת ארצות הברית, למשפחת מהגרים מיוון. סבתו מצד אביו, שרה שטיינברג, הייתה יהודיה. מאז היותו ילד הראה יכולות אתלטיות גבוהות. יום אחד מצא במרתף ביתו מחבט טניס ובילה שעות במשחק מול הקיר; אז החלה אהבתו למשחק הטניס. כשהיה בן 7 משפחתו עברה להתגורר במדינת קליפורניה החמה, וסמפראס בילה יותר ויותר על מגרש הטניס. הוריו רכשו מנוי למועדון טניס מקומי, ובני המשפחה נהגו לשחק זה עם זה. במועדון זה החל סמפראס להתבלט ביכולותיו הגבוהות כשחקן טניס.
קריירה.
סמפראס החל בקריירה מקצועית בשנת 1988, עת היה נער בן 16. בתואר הגראנד סלאם הראשון שלו זכה בשנת 1990 כאשר ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה כשהוא גובר בדרך על יריבים קשים כמו אנדרה אגאסי וג'ון מקנרו. כשזכה בתואר בגיל 19 היה לטניסאי הצעיר ביותר שזכה בתחרות זו אי פעם. במהלך כל שנות ה-90 המשיכה היריבות המקצועית בין סמפראס לאנדרה אגאסי כשידו של סמפראס הייתה לרוב על העליונה. סמפראס נחל הצלחה רבה בעיקר בטורניר וימבלדון בו זכה 7 פעמים בשל התאמת משחקו למשטח הדשא (הנחשב למהיר).
חולשתו של סמפראס הייתה בעיקר במגרשי החימר האיטיים שאינם מתאימים לסגנון המשחק שלו, הוא מעולם לא התקדם מעבר לחצי הגמר באליפות צרפת הפתוחה, דבר שמנע ממנו אפשרות זכייה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם. לסמפראס יש 14 זכיות בטורנירי הגראנד סלאם ו-5 זכיות באליפות המאסטרס או "אליפות העולם", שמשתתפים בה 8 המדורגים ראשונים בסבב העולמי והיא התחרות האחרונה של עונת הטניס, והחשובה ביותר לאחר הגראנד סלאם. באוגוסט 2002 הוא שיחק את משחקו האחרון בסבב. הוא פרש ממשחק הטניס ב-25 באוגוסט 2002.
גמר טורנירי גראנד סלאם.
18 גמרים: 14 זכיות, 4 הפסדים
סמפראס זכה באליפות וימבלדון שבע פעמים בסך הכל עם רצפים של שלוש וארבע. בשנת 1996, שזו השנה שמפרידה בין הרצפים, סמפראס הפסיד ברבע הגמר לטניסאי ההולנדי ריצ'רד קרייצ'ק. מי שסיים את ניצחונותיו של סמפראס בווימבלדון היה רוג'ר פדרר שניצח את סמפראס ב-2001 כשהיה בתחילת דרכו.
חיים אישיים.
בספטמבר 2001 נישא סמפראס לשחקנית ברידג'ט וילסון.
קישורים חיצוניים.
גראנד סלאם
גראנד סלאם (טניס)
בטניס, גראנד סלאם הוא כינוים של ארבעת טורנירי הטניס החשובים ביותר.
טורנירים אלו ידועים גם בשם טורנירי גראנד סלאם. מלבד היותם מרכזיים, הם נחשבים גם לטובים וליוקרתיים מבין כלל טורנירי הטניס בעולם. בהתאם לכך, התגמול לו זוכים הטניסאים המשתתפים ובמיוחד הזוכים (מבחינה כספית ומבחינת נקודות דירוג) גבוה בטורנירים אלו (ביחס לטורנירים אחרים).
היסטוריה.
השימוש הראשון במונח נעשה בשנת 1933 על ידי עיתונאי אמריקאי שניסה לתאר את ניסיונו של ג'ק קרופורד לזכות בכל ארבעת הטורנירים לאחר שזכה בשלושה מהם (לבסוף נכשל קרופורד בניסיון זה). הפעם הראשונה בה הושג גראנד סלאם הייתה בשנת 1938 על ידי דון בדג' מארצות הברית.
זוכים בגראנד סלאם.
גראנד סלאם מוזהב.
גראנד סלאם מוזהב מתרחש כאשר טניסאי זוכה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם ובמדליית זהב אולימפית בטניס באותה שנה קלנדרית. תאורטית, אירוע זה יכול לקרות רק אחת לארבע שנים כאשר נערכת האולימפיאדה.
גראנד סלאם.
זוכים אשר זכו בכל ארבעת הטורנירים באותה שנה קלנדרית:
מחזיקים בארבעה תארים בו-זמנית.
אף על פי שגראנד סלאם אמיתי מתרחש רק כאשר טניסאי זוכה בכל טורנירי הגראנד סלאם באותה שנה, לעיתים נוצר מצב בו טניסאי מחזיק בכל ארבעת התארים אך לא זכה בהם באותה שנה קלנדרית. להלן רשימה של טניסאים שהחזיקו בכל התארים בו-זמנית אך לא באותה שנה:
מחזיקים בארבעת התארים ובמדליית זהב אולימפית.
זוהי בעצם גרסה "מרוככת" של הגראנד סלאם המוזהב - זכייה בכל ארבעת הטורנירים במהלך הקריירה, אולם לא ברצף ולא באותה השנה, ובנוסף זכייה במדליית זהב אולימפית.
מחזיקים בארבעת התארים במהלך הקריירה.
להלן רשימת הטניסאים שזכו בארבעת טורנירי הגראנד סלאם אך לא ברצף ולא באותה שנה:
פשעים ועבירות קלות
פשעים ועבירות קלות (אנגלית: Crimes and Misdemeanors) הוא סרטו של וודי אלן אשר יצא לאקרנים בשנת 1989. הסרט יצא בתקופה בה היה אלן בשיאו כיוצר ונחשב לאחד החשובים והעמוקים בסרטיו.
רקע.
עד שנת 1989 וודי אלן זכה למספר הצלחות קופתיות וביקורתיות גדולות, ביניהן "חנה ואחיותיה" ו"שושנת קהיר הסגולה". ימי הקומדיות הקלילות שלו נוסח "ישנוני", "אהבה ומלחמה", ו"בננות" חלפו עברו, ויחד עמן גם הקומדיות הרומנטיות ה"ניו יורקיות", נוסח "מנהטן" ו"הרומן שלי עם אנני". "חנה ואחיותיה" סימן תפנית לכיוון עיסוקו בנושאים רציניים יותר. ההומור של אלן הפך להיות קודר ומריר יותר, והסגנון הקולנועי חד יותר ו"אלני" מובהק. הנטייה (המודעת או הלא מודעת) לחקות במאים אירופים כאינגמר ברגמן, פינתה את מקומה לקולנוע שהיה יותר וודי אלן - יהודי, ניו יורקי, חוקר ומוטרד. רק בדיעבד הסתברה תפנית זו ביצירתו. אלן עמד במשבר של ממש בחייו האישיים. נישואיו למיה פארו הגיעו אל קיצם, והוא התאהב בבתו החורגת - סון יי פרווין. בסרט זה, ובסרטו "בעלים ונשים" (המביא מגמות אלו לקיצוניות, תוך שימוש בחומרים מחייו האישיים של אלן, תיעודי במידת מה. וגם סגנון קולנועי קופץ ובועט), בולט משבר גיל העמידה של אלן. אלן שואל את עצמו את השאלה עתיקת היומין, האם אדם שחוטא ייענש על מעשיו, או שמא "צדיק ורע לו - רשע וטוב לו". במובנים רבים ניתן לראות בסיפור אלמנטים דומים ל"הפשע ועונשו" (שאותו נהוג לתרגם בעברית ל"החטא ועונשו"). כך גם בשם הסרט, המרמז לשמו (האמיתי) של ספרו של דוסטויבסקי, וכך גם בעלילה. אלא שלעומת התשובה מלאת החסד של דוסטויבסקי שאצלו רסקולניקוב נענש וגם חוזר בתשובה, תשובתו של ודי אלן היא תשובה של עולם פוסט ניטשיאני, ואצלו רוזנטל חומק מעונש והקריירה שלו פורחת.
עלילת הסרט.
בסרט יש שתי עלילות, השזורות זו בזו. בעלילה הראשונה, המשנית, ה"קומית", משחק וודי אלן במאי סרטי תעודה בשם קליף סטרן. קליף כושל בכל מעשיו, נישואיו מתפוררים, והוא עסוק מזה שנים בהכנת סרט תיעודי על פילוסוף בשם לואיס לוי (המבוסס על דמותו של הסופר היהודי- איטלקי פרימו לוי שנפל אל מותו באפריל 1987, שנתיים לפני צאת הסרט, ונטען כי התאבד), סרט בו איש אינו חפץ לצפות. כצעד אחרון להצלת הקריירה שלו ונישואיו, קליף מקבל את הצעתו של גיסו, במאי קומדיות לטלוויזיה בשם לסטר (בגילומו של אלן אלדה), לעשות עליו סרט תיעודי. במהלך הכנת הסרט מתאהב קליף בתחקירנית של לסטר, האלי (המגולמת על ידי מיה פארו). דמותו של לסטר מתגלה כעריץ צר מוחין, בור גס וקטנוני, הסרט שמכין עליו קליף חושף אותו במערומיו, וקליף מפוטר. בה בעת מודיעה לו האלי כי אינה יכולה להמשיך ביחסים עמו, וכי בכוונתה לצאת ללונדון. בסיומה של העלילה קורס עולמו של קליף - מסתבר שהאלי מאוהבת בלסטר והתארסה לו, אשתו משליכה אותו לטובת גבר זר, והפרופסור לוי, שעליו הכין את הסרט התיעודי, התאבד.
בעלילה ה"כבדה", המרכזית, מגיעים חייו של רופא עיניים מצליח בשם יהודה רוזנטל (בגילומו של מרטין לנדאו) למשבר. פילגשו, בגילומה של אנג'ליקה יוסטון מאיימת לחשוף את יחסיה עמו, וכן את העובדה כי מעל בכספי המרפאה בה הוא עובד. על מנת להציל את הקריירה שלו ואת נישואיו, פונה יהודה לאחיו המאפיונר (בגילומו של ג'רי אורבך), ומזמין את רציחתה של האישה. בליל הרצח הוא חומק לדירתה, מחלץ משם מכתבים אישיים על מנת להסיר מעליו את החשד, ונתקל בגוויתה. רוזנטל מוכה רגשי אשם ויגון, נזכר בחייו ובילדותו, ובערכים היהודיים שקיבל מאביו. הוא מחכה למשטרה שתתדפק על דלתו, שוקל להתוודות על פשעיו, אך לבסוף מחליט שלא לעשות כן.
הסרט מסתיים בסצנת הנישואין של בתו של רב בשם בן (בגילומו של סם ווטרסטון). הרב הוא פציינט ויועץ רוחני של רוזנטל, וכן גיסו של קליף (אחיו של לסטר הבלתי נסבל), ושניהם מוזמנים אל החתונה, מבלי שהם מכירים זה את זה. הרב, שלאורך כל הסרט נחשף כדמות אנושית בעלת ערכים נעלים, איבד במחלה את מאור עיניו, והוא רוקד עם בתו מבלי שיראה אותה. קליף זה עתה גילה כי האלי מאורסת ללסטר, והוא מסתתר באחת הפינות, מוכה יגון. שם מוצא אותו רוזנטל ומספר לו על פשעו, כביכול כרעיון לסרט שיביים קליף. רוזנטל מראה לקליף כי הוא פשע את הפשע המוחלט, הרג את אהובתו, וללא שהוא נושא בעונש. המשטרה לא תפסה אותו, חיי נישואיו נותרו שלמים, והקריירה שלו פורחת. קליף טוען כי הרוצח יהיה חייב להתוודות בשלב מסוים כי חטאו יעיק עליו (כפי שעשה רסקולניקוב, למעשה), אך רוזנטל טוען כי דברים שכאלו קורים "רק בסרטים".
פרטים טכניים, פרסים וביקורות.