העלילה היא על בחורה בעיירה שמרנית שמפרסמת ספרים נועזים מבחינה מינית, בשם עט הידוע רק לה ומו"ל שלה. זו הקומדיה הראשונה של איירין דאן שעד אז שיחקה בתפקידים דרמטיים. היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. אוטו מאייר היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
תקציר העלילה.
תאודורה לין (איירין דאן) היא מורה בת 24 בעיירה לינצ'פילד בקונטיקט. היא גדלה מגיל שלוש אצל דודותיה הרווקות ומשמשת גם כנגנית עוגב בכנסייה. לכאורה בחורה צנועה וחסודה אך בתוכה יש אופי מתמרד. היא כתבה את הספר "החוטאים" תחת שם העט קרולין אדמס. הספר מלא בתיאורים מיניים ארוטיים והתפרסם בכל ארצות הברית. בעל העיתון המקומי, ג'אד ווטרברי (תומאס מיטשל) החל לפרסם אותו בהמשכים מה שהעלה את חמתן של הנשים החסודות בחוג לספרות בראשותה של רבקה פרי (ספרינג ברינגטון). הן מאלצות אותו להפסיק לפרסם את הספר או שיחרימו את העיתון והוא נכנע מחוסר ברירה.
רק המו"ל שלה יודע מי היא באמת. היא נוסעת אליו לניו יורק ובמשרדו היא נפגשת עם המאייר של הספר, מייקל גראנט (מלווין דאגלס), שמתחיל לחזר אחריה וכמעט מצליח אבל ברגע אחרון היא בורחת ממנו וחוזרת ללינצ'פילד.
מייקל מגיע ללינצ'פילד ומתחיל לחזר אחריה בשקדנות. הם יוצאים לאכול דובדבנים בטבע ולדוג דגים והיא מתאהבת בו. כשהוא מרגיש שהיא מאוהבת, הוא משאיר לה מכתב פרידה וחוזר לניו יורק.
תאודורה מגיעה לדירתו בניו יורק ואז מתברר לה שמייקל נשוי/פרוד מאשתו אגנס (לאונה מריקל) אביו ג'ון (הנרי קולקר) הוא סגן המושל והוא רוצה להימנע משערורייה ומציע לתאודורה לחכות שנתיים עד שאביו יסיים את תפקידו. תאודורה מסרבת ומשנה טקטיקה ולהתפרע. היא הופכה לדוגמנית ומגלה לכולם שהיא הסופרת קרולין אדמס שכתבה את רב המכר הלוהט והופכת לידוענית.
לנשף עם המושל היא מתגנבת, פוגשת את מייקל ומתווכחת אתו והם לרגע מתחבקים לנוכח מצלמות העיתונאים. הדבר מתפרסם בעיתונים ואגנס תובעת גט ממייקל, כעת הוא חפשי.
תאודורה חוזרת ללינצ'פילד וכל העיירה מקבלת אותה בשמחה. בבית מחכה לה מייקל ומפתיע אותה.
צוואתו האחרונה של אדולף היטלר
אנדריי מייגקוב
אנדריי מייחקוב
מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני
מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני (באנגלית: Dance/Electronic Songs) הוא מצעד פזמונים המפורסם מדי שבוע על ידי מגזין הבילבורד מאז ינואר 2013. זהו המצעד הראשון שהתפרסם המדרג את שירי הדאנס והאלקטרוני הפופולריים ביותר על פי רשמי הקהל באירפליי, הורדות דיגיטליות, סטרימינג והשמעות במועדונים והוא הוצג כתוצאה מגדילת פופולריות הז'אנר.
השיר הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הוא "Scream &amp; Shout" של ויל.איי.אם ובריטני ספירס, שנכנס למקום הראשון בשבוע של 26 בינואר 2013.
רקע.
כתוצאה מהעלייה בפופולריות של דאנס ומוזיקה אלקטרונית, מגזין הבילבורד הציג את מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני בינואר 2013, על מנת לדרג את שירי הדאנס והאלקטרוני הפופולריים ביותר על פי רשמי הקהל באירפליי, הורדות דיגיטליות, סטרימינג והשמעות במועדונים. המצעד מורכב מנתוני נילסן סאונד-סקאן, נילסן BDS, BDS משירותי הזרמה, בהם ספוטיפיי ו-Xbox Music ומפאנל נבחר של ארצות הברית הכולל 140 תקליטנים; הוא משתמש באותה מתודולוגיה בה משתמשים בבילבורד הוט 100 מכאל הז'אנרים. הוא נפרד למצעד שירי הדאנס קלאב ומצעד שירי הדאנס/אלקטרוני הדיגיטליים, שהראשון בהם מדורג לפי מספר ההשמעות במועדונים הגבוה ביותר והשני לפי מספר המכירות הגבוה ביותר. שירים יהיו זכאים להופיע במצעד על סמך "צליל הליבה והקצב" שלהם, אולם רמיקסים לשירים שהיו במקור מסוגות הפופ, R&amp;B, היפ הופ או ז'אנר אחר אינם זכאים להופיע במצעד.
יוהאן וילהלם קורדס
יוהאן וילהלם קורדס (בגרמנית: Johann Wilhelm Cordes; 14 במרץ 1824 – 16 באוגוסט 1869) היה צייר גרמני.
קורות חייו.
קורדס הגיע ממשפחת סוחרים, אביו יוהאן קורדס (1782–1866) היה שותף בבית המסחר אמו אמילי כריסטיאן, לבית גרוטוף (1790–1849) הייתה בת כומר מקירשודר.
הוא למד בליבק עד גיל 14. אף שהיה אמור להמשיך במסורת המסחרית של המשפחה והתאמן כאיש עסקים, הוא פנה לציור כבר בגיל צעיר. הוא למד תחילה באקדמיה לאמנויות יפות בפראג, ולאחר מכן משנת 1842 באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ואחר כך בפרנקפורט בהנהגת יאקוב בקר. בשנת 1848 השתתף בסקר שלזוויג-הולשטיין כמתנדב.
הוא התמחה בציור נוף מציאותי שהרשים אותו בטיוליו. עם הנס גודה, אותו פגש בדיסלדורף, ערך שתי נסיעות לצפון המדינה בשנים 1851 ו-1853/54, שאת רשמיו הוא לכד בנופים נורדיים. הוא גם צייר נופי ים ותמונות חוף, בעיקר עם דמויות.
בסביבות 1856 חזר לליבק מדיסלדורף. בשנת 1859, על פי בקשתו של הדוכס הגדול קרל אלכסנדר פון ויימאר, הוא הגיע לויימאר. כאן הייתה התקופה הפורה והמצליחה ביותר שלו. הוא מונה לפרופסור בבית הספר לאמנות.
בשנת 1866 הוא השתתף במבצע צבאי בעקבות גדוד החי"ר אולדנבורג מס' 91 ואז חזר חולה לביתו.
הוא נפטר בשנת 1869 בליבק.
יצירתו.
קורדס הכין בעצמו קטלוג של תמונותיו משנת 1854, שהכיל חמישים ערכים במותו. תערוכת תמונות ועבודתו הראשית המפורסמת ביותר, ״הצייד הפראי״, עליה עבד מאז 1856, בברלין משכה תשומת לב רבה. הציור המונומנטלי נרכש עבור כ-6,000 גילדן על ידי האספן הווינאי יאקוב גסל, ולאחר מותו בשנת 1871 נמכר עבור 9,750 גילדן במכירה פומבית של גאורג פלאך בשנת 1872.
מלך פרוסיה רכש את הציור "הכבוד האחרון", "הספינה ההרוסה" נקנתה על ידי סנט פטרסבורג בשנת 1861. לקנייה נקשרה חברות כבוד באקדמיה הקיסרית הרוסית, אשר העניקה לו תואר אצולה אישית. הדוכס הגדול של אולדנבורג קנה גם כמה ציורים של קורדס לאוסף שלו.
מורשתו.
קורדס נפטר לא נשוי וללא ילדים. המורשת האמנותית שלו, שכללה 15 ציורים וכ־800 עבודות בצבעי שמן, צבעי מים ורישומים, עברה בירושה לידי אחיו, אמיל קורדס (1829–1900). הוא הוריש אותה למוזיאון ליבק.
נפקור
נפקור (בהונגרית: Napkor) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי נפקור.
משפחה יהודית ראשונה התיישבה בנפקור במחצית הראשונה של המאה ה-18. אחריה החלו יהודים נוספים להתיישב בעיירה. הם עסקו במסחר, במלאכה ובחקלאות, ולשני יהודים היו אחוזות.
הקהילה היהודית התארגנה במחצית השנייה של המאה ה-18 ונסתפחה לקהילת נאג'קאלו. במקום היו בית כנסת, בית מדרש, "תלמוד תורה", חברה קדישא ובית קברות יהודי.
בשנת 1941 גויסו 30 יהודים מנפקור לעבודות כפייה. הם נשלחו לחזית אוקראינה לפינוי שדות מוקשים ורובם נספו.
באפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי נפקור לנירג'האזה, שם שהו כמה שבועות בתנאים קשים ולאחר מכן הועברו בקרונות רכבת למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה 15 ניצולים, אך חיי הקהילה כבר לא נתחדשו.
תעסוקת חרדים בישראל
תעסוקת חרדים היא סוגיה כלכלית, חברתית ופוליטית, הנמצאת על סדר היום הציבורי בישראל. שיעור התעסוקה של הגברים החרדים הוא מהנמוכים בישראל.
רקע.
החברה החרדית מתחלקת לשלושה זרמים מרכזיים: הזרם החרדי-ליטאי, חרדי-חסידי והחרדי-ספרדי. על פי רוב החוקרים כל זרם מהווה כשליש מכלל הציבור החרדי. קצב הגידול של האוכלוסייה החרדית גבוה יחסית לקבוצות אחרות בישראל, בשל שיעור פריון גבוה במיוחד. בין השנים 2000–2020 האוכלוסייה החרדית הכפילה את גודלה. בשנת 2021 חיים בישראל כ-1,226,000 יהודים חרדים, מתוכם כ-420,000 בגילאי העבודה. בשנת 2019, שיעור התעסוקה הכללי בישראל (גילאי 25–64) עמד על 81%, שיעור התעסוקה של נשים חרדיות הוא כ-76%, ושיעור התעסוקה של גברים חרדים הוא כ-51% – שיעור תעסוקה מהנמוכים ביותר בישראל. בנוסף לכך שיעורי המועסקים במשרה מלאה במגזר החרדי בגילאי העבודה העיקריים נמוכים באופן משמעותי בהשוואה לאלו של החילונים והמסורתיים. פער זה בולט בעיקר בקרב נשים חרדיות בגילאים 25–64. כשליש בלבד (36.5%) מהנשים בקבוצה זו הועסקו במשרה מלאה (בהיקף של 35 שעות שבועיות ויותר), לעומת כשני שלישים מהנשים החילוניות (66.9%). גם הפער בשיעור המועסקים במשרה מלאה בין הגברים החילונים (87%) לגברים החרדים (60.7%) גבוה מאוד ומעיד על הבדלים מהותיים במאפייני התעסוקה של אוכלוסיות אלו.
שיעור העוני, לפי המדד המקובל בביטוח הלאומי, בציבור החרדי הוא בסביבות 50%. ההכנסה הממוצעת של משפחה חרדית נמוכה במחצית מהממוצע הישראלי ושיעור התעסוקה שלהם נמוך. שיעור התעסוקה של גברים חרדים חווה ירידה מתמשכת משיעור של כ-63% בקרב גילאי העבודה העיקריים (64-25) בשנת 1980 לכ-36% בשנת 2002. החל מ-2003, במהלך הדרגתי התהפכה המגמה ושיעור התעסוקה עולה בהתמדה. בשנים 2014–2015 עלה שיעור התעסוקה בקרב גברים חרדים לשיא של 53.8%.
אף על פי שמחצית מהאוכלוסייה החרדית נמצאת מתחת לקו העוני, החרדים אינם מרגישים עניים, והחברה החרדית מספקת פתרונות - קניות מרוכזות, תרומות, סיוע לא כספי (התנדבות) והלוואות ללא ריבית.