לאחר הקרב נקברו חלליו משני הצבאות בבתי קברות אזרחיים באזור. בנובמבר 1915 החלו הגרמנים להעביר את גופותיהם לבית קברות שהקימו ליד הכפר סן-סמפוריאן, כארבעה קילומטרים מדרום-מזרח למונס. בעל הקרקע באתר סירב למוכרה, אך הסכים שתשמש כבית קברות צבאי ובלבד שלחללים הבריטים יינתן כבוד צבאי כמו לחללים הגרמנים. הגרמנים כיבדו בקשה זו. הם הקימו בבית הקברות שלוש אנדרטאות לחללים הבריטים, שהגדולה שבהן הוקדשה לכל חללי המלחמה. בית הקברות נחנך ב-6 בספטמבר 1917 במעמד מפקדים גרמנים בכירים - נסיך הכתר רופרכט מבוואריה ואלברכט, דוכס וירטמברג.
בית הקברות נמצא בידי הגרמנים עד לשביתת הנשק במלחמה. לאחריה נקברו בו גם חיילים בריטים וגרמנים שנהרגו בימי המלחמה האחרונים. בהמשך הוא נמסר לטיפולה של הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה.
מבנה בית הקברות.
לבית הקברות מבנה ייחודי, השונה מאוד מאלו של מרבית בתי הקברות הצבאיים של מלחמת העולם הראשונה. הוא משתרע על פני שטח אליפטי, שחלקו הוא מישורי ובחלקיו האחרים מתנשאים חמישה תלים. על גבי שני התלים הגבוהים ביותר, שנוצרו עוד לפני המלחמה מעפר שנכרה במכרות פוספטים סמוכים, ניצבות אנדרטאות, ועל גבי שלושת האחרים ממוקמות חלקות קבורה.
בבית הקברות מצויות תשע חלקות קבורה נפרדות – שלוש גרמניות ושש בריטיות. בשונה מבאתרים אחרים מצבות הנופלים בחלקות אינן ערוכות בתבנית אחידה. בכל חלקה ניצבות המצבות בתבנית שונה – שורות, ריבוע, פרסה ומעגל. טורי מדרגות מעפילים אל חמשת התלים, ושבילים להולכי רגל מתפתלים בין התלים והחלקות ומחברים ביניהם. שטח בית הקברות משופע בדשא וצמחייה וחלקו מיוער.
בבית הקברות ניצבות חמש אנדרטאות: על גבי אחד התלים ניצבת אנדרטה בת שבעה מטרים מאבן אפורה, שהוקמה על ידי הצבא הגרמני, ועל תל אחר מולה הוצב לאחר המלחמה צלב ההקרבה (הניצב בכל בית קברות צבאי של האימפריה הבריטית). שלוש האנדרטאות האחרות הן קטנות יותר, ושתיים מהן משולבות בחלקות הקבורה.
החללים בבית הקברות.
בבית הקברות נקברו 229 חיילי האימפריה הבריטית - מהם 65 אלמונים - ו-284 חיילים גרמנים. באחת החלקות קבורים בריטי וגרמני זה בצד זה. מצבות חללי האימפריה הבריטית עשויות בתבנית האחידה שנקבעה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. לעומתן המצבות לגרמנים כוללות מספר עיצובים שונים.
בבית הקברות טמונים שלושה חיילים, שהם ככל הנראה החלל הראשון מכוחות האימפריה הבריטית שנפל בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ושני חללי האימפריה האחרונים שנפלו במלחמה בחזית זו. הראשון הוא ג'ון פאר (John Parr), שנהרג ב-21 באוגוסט 1914. שני האחרים הם ג'ורג' אליסון (George Ellison) וג'ורג' פרייס (George Price), שנהרגו זמן קצר לפני שעת שביתת הנשק במלחמה - השעה 11:00 ב-11 בנובמבר 1918.
חלל אחר שנקבר באתר הוא מוריס ג'יימס דיס (Maurice James Dease), שנהרג בקרב מונס. הוא הבריטי הראשון שעוטר במלחמה בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הצבאי הבריטי הגבוה ביותר, והראשון במלחמה זו שהעיטור הוענק לו לאחר מותו.
לקסוס LFA
לקסוס LFA היא מכונית על יפנית מתוצרת לקסוס. 500 יחידות של הדגם יוצרו בין דצמבר 2010 לדצמבר 2012.
נתונים טכנים.
ל-LFA יש מנוע 10 צילינדרים קדמי בתצורת V בנפח 4.8 ליטר, תיבת שישה הילוכים רובוטית והנעה אחורית. והיא מאיצה מעמידה ל-100 קמ"ש בתוך 3.7 שניות.
מעמד ה-LFA.
ה-LFA נחשבת לאחת ממכונית העל הסדרתיות היקרות בעולם כאשר מחירה הוא 375 אלף דולר (1.4 מיליון שקלים לפני מיסים) ובהשוואה ללמבורגיני אוונטאדור שעולה 255 אלף יורו (1.2 מיליון שקלים לפני מיסים). ה-LFA היא המכונית הכי מהירה של לקסוס והמכונית הסדרתית הכי מהירה בנורבורגרינג כאשר גרסת נורבורגרינג של ה-LFA מגיעה ל-562 כ"ס לעומת 552 בדגם הרגיל, ומחירה 445 אלף דולר (1.7 מיליון שקלים לפני מיסים) לעומת הדגם הרגיל שעולה 375 אלף דולר.
אינטרפוץ
ברז אינטרפוץ (שיבוש לשון מגרמנית: Unterputz, אוּנטֶרְפּוּץ, "מתחת לציפוי") הוא כינוי למנגנון של ברז מיקסר המותקן בדרך-כלל בקיר המקלחת. כלפי חוץ נראית ידית אחת בלבד, המופעלת באופן הבא:
ברז אינטרפוץ מורכב משלושה חלקים:
ישנם מספר סוגים של ברזי אינטרפוץ, הנבדלים זה מזה במספר יציאות הצנרת:
תקלות.
המנגנון הפלסטי של ברז אינטרפוץ עלול להיסדק. הדבר עלול להתבטא בנזילה מהברז עצמו. כמו כן, הדבר עלול לגרום לכך שהברז לא ייסגר עד הסוף, וכתוצאה מכך תהיה נזילה מהמזלף.
המנגנון עלול גם להישבר לגמרי. במצב זה הידית נפרדת לגמרי מהקיר, ואי אפשר להפסיק את זרימת המים ביד אלא רק בעזרת מפתח שוודי או שפיץ פלייר, או על ידי סגירת הברז הראשי.
חדר האוכל של קיבוץ גניגר
חדר האוכל בקיבוץ גניגר הוא חדר האוכל הראשון שהוקם בתנועה הקיבוצית. שימש את הקיבוץ במשך 30 שנה עד להקמת חדר אוכל חדש. משמש כיום כספריית הקיבוץ והוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
ההיסטוריה של המקום.
חדר האוכל של קיבוץ גניגר נחנך ב-1929 (7 שנים לאחר הקמת הקיבוץ ב-1922) והיה חדר האוכל הראשון בתנועה הקיבוצית. הקמת המבנה מומנה על ידי ההנהלה הציונית והמבנה תוכנן על ידי האדריכלים ריכרד קאופמן ולוטה כהן. לאור התקציב המצומצם כלל המבנה רק אולם אכילה ומטבח והורחב בשלבים יותר מאוחרים.
בשנת 1958 הוקם חדר אוכל חדש והמבנה ההיסטורי ננטש. בהמשך אוכלס חלק מהמבנה על ידי הספרייה וחלק אחר משמש כגלריית אמנים.
על המבנה.
במבנה תוכננו אלמנטים כמו פתחים וחזיתות על פי יחס הזהב. בנוסף התאפיין המבנה באוורור טבעי שצימצם את הצורך למיזוג. גג חדר האוכל כוסה ברעפים בעוד שגג המטבח השטוח נעשה על ידי יציקת בטון. גם הקירות נבנו מבטון מזוין.
חדר האוכל צויד בספסלי עץ (מווינה) ובכלי אוכל מחרסינה. המבנה והחלונות נצבעו בצבעים ססגוניים.
חדר האוכל יועד ל-72 סועדים.
השפעת מודל גניגר.
בעקבות הצלחת הפרויקט בגניגר, החליטו ראשי המחלקה להתיישבות לאמץ את מודל חדר אוכל זה כמודל אב על מנת ליישמו בקיבוצים אחרים ואכן הוקמו חדרי אוכל דומים גם בקבוצת כנרת ובמזרע. בהמשך נאלצה המחלקה להתיישבות לשנות את המודל על מנת להתאימו לדרישות ביטחוניות ולגודל הקיבוץ.
תחרות ההטבעות של ה-NBA
תחרות השלשות של ה-NBA
אורית גולן-מרטין
ביספוספנטים
קלרה פלום
קלרה פלום-סימון (נולדה ב-20 בפברואר 1947) היא אתלטית ישראלית בעבר, 9 פעמים ברציפות אלופת ישראל (1967–1973 ו-1985), שיאנית ישראל ו-3 פעמים אלופת המכביה (1973, 1977 ו-1989) בהטלת כידון.
ביוגרפיה.
פלום נולדה בארגנטינה. התאמנה בקבוצת הפועל תל אביב בהדרכתו של עמיצור שפירא.
אלופת ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1967, זכתה פלום במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 33.21 מטר, לראשונה בקריירה שלה.
שיאנית ישראל.
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1969, קבעה פלום שיא ישראלי חדש של 44.68 מטר, שיפור לשיא הישראלי הוותיק בן 12 השנים של עדנה מדליה (40.93 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 36.77 מטר, אחרי פילר מהולנד שקבעה שיא מכביה חדש של 42.01 מטר ולפני פאולה נתן מאוסטרליה (36.68 מטר)..
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1970, זכתה פלום במדליית זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 40.87 מטר, לפני אלישבע רוש מהפועל באר שבע (36.73 מטר) ורות ניסן מהפועל חדרה (34.48 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל התשיעי שנערכו במאי 1971, זכתה פלום במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 42.94 מטר, אחרי הובר מאוסטריה (45.04 מטר) ולפני חוה שחר מישראל (39.62 מטר).
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן ביולי 1972 זכתה פלום במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 40.24 מטר, לפני חוה שחר מהפועל עמק חפר (37.58 מטר) ומרינה מנדלסון (35.05 מטר).
באליפות ישראל שנערכה ביוני 1973 זכתה פלום במדליית זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 42.32 מטר, לפני חוה שחר (38.94 מטר) ונעמי פיינברג (30.28 מטר) שתיהן מהפועל עמק חפר.
אלופת המכביה.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973, זכתה פלום במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 41.38 מטר, לפני קרי פילר מהולנד (39.58 מטר) וחוה שחר (39.58 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכו ביולי 1977, זכתה פלום במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 39.12 מטר, לפני רינדה בקלמן מארצות הברית (37.26 מטר) ונעמי פיברגר מישראל (33.58 מטר) ובכך הגנה על תוארה.
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו במאי 1979, זכתה פלום במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 42.16 מטר, אחרי סופיה סקורפה מיוון (58.92 מטר) ולפני ברברה באורטאשי משווייץ (40.30 מטר).
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ב-6 ביולי 1985 זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 40.62 מטר, לפני צביה וייספלד (40.20 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי 1989 זכתה פלום במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 40.02 מטר, 12 שנים לאחר זכייתה האחרונה, במכביה העשירית, לפני מיטל בראל (38.40 מטר) ודורית אשכנזי (37.20 מטר), שתיהן מישראל.
קווין פולאק
קווין אליוט פולאק (באנגלית: Kevin Elliot Pollak; נולד ב-30 באוקטובר 1957) הוא שחקן, חקיין, במאי קולנוע וקומיקאי יהודי-אמריקאי. מוכר בזכות תפקידיו בסרטים "החשוד המיידי", "בן ערובה", "סוף העולם", "בחורים טובים", "הפריצה ללאס וגאס", "ללכת על הכול 2", "קופ אאוט" ו"קזינו".
ביוגרפיה.