לוין עמד בראש הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת, ולועדת החוקה, חוק ומשפט שדנה ב"חוק משאל העם", הקובע מנגנון של עריכת משאל עם במקרה של ויתור על שטח ריבוני של מדינת ישראל. החוק אושר בנובמבר 2010.
לוין נחשב למחוקק פורה במיוחד: במהלך שנותיו בכנסת הגיש 129 הצעות חוק. 40 הצעות חוק שח"כ לוין נמנה עם יוזמיהן אושרו במהלך כהונת הכנסת השמונה עשרה, שיא של כל הזמנים לחבר כנסת בקדנציה אחת.
בין החוקים הבולטים שהעביר נמנה החוק שאיפשר לשלול מח"כ לשעבר עזמי בשארה את כספי הפנסיה וההטבות הנוספות מהן הוא נהנה, וכן החוק לסיוע משפטי למעוטי יכולת, אשר מחזק באופן משמעותי את מערך הסיוע המשפטי הניתן למעוטי יכולת במסגרת תוכנית שכר מצווה של לשכת עורכי הדין, ובכך מהווה תרומה חשובה למאמץ להבטיח ייצוג משפטי הולם גם לחסרי אמצעים. כמו כן, ח"כ לוין היה ממובילי החוק לשיפור השירות הניתן למשתמשי התחבורה הציבורית המחייב את החברות המפעילות את קווי התחבורה הציבורית להעביר מידע שוטף ומפורט לגבי קווי השירות שהן מפעילות למרכז מידע ארצי מאוחד, המאפשר לנוסע לקבל מענה פשוט וזמין, וכן הצבה הדרגתית של שילוט אלקטרוני בתחנות האוטובוס ברחבי הארץ.
פעילותו בכנסת ה-19.
בבחירות המקדימות שהתקיימו לרשימת הליכוד לכנסת ה-19 הגיע לוין למקום ה-9, הוצב במקום ה-17 ברשימת הליכוד - ישראל ביתנו ונבחר לכנסת. ב-18 במרץ 2013 נבחר לוין לעמוד בראש הקואליציה ובראש סיעת הליכוד - ישראל ביתנו.
ב-3 ביוני 2013 נבחר שוב כנציג הכנסת בוועדה לאיתור מועמדים למשרת היועץ המשפטי לממשלה. לוין כיהן כיושב-ראש השדולה למען ארץ ישראל בכנסת יחד עם ח"כ אורית סטרוק.
בינואר 2014 מונה ליו"ר קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-פנמה.
במאי 2014 מונה ליו"ר ועדת הכנסת, כחלק מהסכם רוטציה בינו לבין ח"כ זאב אלקין. במקביל, מונה ליושב ראש הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון. בנובמבר 2014 החליף אותו ח"כ אלקין כיושב ראש הקואליציה. בדצמבר אותה שנה התחלפו השניים בתפקידיהם בוועדות, ולוין היה ליושב ראש ועדת החוץ והביטחון.
גם בכנסת ה-19 חוקק לוין חוקים רבים, 38 חוקים שהיה בין יוזמיהם אושרו. בין החוקים הבולטים שהעביר נמנים שהעלה יחד עם חברות הכנסת איילת שקד ואורית סטרוק המעגן בחוק יסוד את החובה לערוך משאל עם על הסכם שכולל מסירת שטחים, ו שיזם ביחד עם ח"כ איילת שקד ותכליתו למנוע שחרור רוצחים במסגרת עסקאות עם ארגוני טרור ומחוות מדיניות.
בכנסת ה-19 יזם ביחד עם ח"כ איילת שקד (הבית היהודי) את שבאה לתת עיגון חוקתי להיותה של מדינת ישראל מדינת הלאום היהודי ומדינה יהודית ודמוקרטית. הצעת החוק, עוררה פולמוס רב בתוך הקואליציה. חוסר ההסכמה עליה מנע את העלאתה להצבעה במליאת הכנסת והיה אחת הסיבות להקדמת הבחירות לכנסת העשרים.
פעילותו בכנסת ה-20 וכשר התיירות.
בבחירות המקדימות שהתקיימו לרשימת הליכוד לכנסת ה-20 נבחר לוין במקום ה-9, דורג במקום ה-10 ברשימת הליכוד, ונבחר לכנסת. לוין שימש כחבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני של הליכוד, וכן כיו"ר ועדת החוץ והביטחון הזמנית של הכנסת.
ב-14 במאי 2015 מונה במסגרת הממשלה ה-34 לשר התיירות, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, וכן כנציג ראש הממשלה בוועדת השרים לענייני חקיקה בראשות שרת המשפטים ח"כ איילת שקד. מלבד זאת, מונה באופן זמני לתפקיד השר לביטחון פנים עד למינויו של גלעד ארדן לתפקיד ב-25 במאי.
כשר התיירות גיבש השר לוין תוכנית לפיתוח התיירות בישראל אשר במסגרתה בוצע שינוי בתפיסה השיווקית תוך מיצובה של ישראל כיעד תיירות המיועד לא רק לתיירות דתית, אלא גם כיעד לנופש תוך שילוב האפשרות לבקר באתרים הדתיים וההיסטוריים כערך מוסף וייחודי. בתקופה זו, בוצעו פרויקטים של תשתיות תיירותיות מרכזיות, ובראשם שדרוג החופים באזור המלונות הדרומי בים המלח. כתוצאה מפעולות אלה חל גידול של למעלה מ-40% במספר התיירים המגיעים לישראל, מ-2.8 מיליון תיירים בשנת 2015 לשיא של כל הזמנים בתיירות לישראל עם כ-4.55 מיליון תיירים בשנת 2019. סך כל ההכנסות מתיירות נכנסת בשנת 2019 עמד על סך של כ־23 מיליארד .
במסגרת תפקידו כשר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, היה השר לוין ממובילי חקיקתו של חוק יסוד הלאום, עליו אמר: "חוק הלאום הוא חוק רטרו, הוא איננו קובע דברים מחדשים. הוא מעגן את עקרונות היסוד של מדינת ישראל, שהיו כה מובנים מאליהם בראשית ימי המדינה עד כי לא נדרש להעלות אותם על ספר החוקים".
ב- 23 בדצמבר 2018 במקביל לפיזור הכנסת ה-20 מונה לממלא מקום שר הקליטה (במקומה של שרת הקליטה הפורשת מסיעת ישראל ביתנו, סופה לנדבר). לאחר מעברו של יואב גלנט לליכוד ופיטוריו ממשרת שר הבינוי והשיכון, מונה גלנט לתפקיד שר הקליטה במקום לוין, כדי שישאר חבר קבינט. לכן, כהונתו של לוין כממלא מקום שר הקליטה הסתכמה בפחות מחודש והוא סיים את תפקידו ב-9 בינואר 2019.
בדירוג פעילות חברי הליכוד למען היהדות בכנסת העשרים, הגיע למקום השלישי.
פעילותו בכנסת ה-21 וה-22.
בבחירות המקדימות שהתקיימו לרשימת הליכוד לכנסת ה-21, נבחר לוין במקום ה-6. לפיכך, הוא דורג במקום השביעי ברשימת הליכוד, ונבחר לכנסת.
הכנסת ה-23.
יושב ראש הכנסת.
לאחר שנבחר לוין על ידי סיעת הליכוד כמועמדה לתפקיד יושב ראש הכנסת התפטר ממשרד התיירות, כדי לעמוד בעקרון הפרדת הרשויות. ב-17 במאי נבחר ליושב ראש הכנסת העשרים ושלוש ברוב של 73 חברי כנסת, תפקיד בו כיהן עד 13 ביוני 2021.
הכנסת ה-24.
עם כינונה של ממשלת ישראל ה-36, חזר להיות ח"כ מן המניין בשורות האופוזיציה יחד עם כל חבריו לסיעת הליכוד, ונבחר להיות יו"ר הסיעה ומרכז האופוזיציה.
הכנסת ה-25.
לאחר הבחירות המקדימות לרשימת הליכוד נבחר לוין למקום הראשון מבין המתמודדים ברשימה הארצית, מה שממקם אותו במקום השני ברשימת הליכוד לבחירות.
עמדותיו.
בנושא המדיני.
לוין מחזיק בדעות ימניות בנוגע לשאלות הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ארץ ישראל השלמה וההתנחלויות. הוא מתנגד להקמת מדינה פלסטינית ותומך בזכותו של העם היהודי על כל ארץ ישראל.
חוק ומשפט.
לוין הוא מבקר חריף של המערכת המשפטית בישראל. בראיון שנתן לעלון "ארץ ישראל שלנו" אמר שעל המערכת המשפטית, ובעיקר על בית המשפט העליון "השתלטה קבוצת מיעוט שמאלנית קיצונית, שמנסה להכתיב את ערכיה לחברה כולה". לדבריו, גישתם של שופטי בית המשפט העליון לנושאי דת ומדינה "רחוקה מאוד מהתפישה המסורתית של מרבית הציבור בישראל, שנוטה לגישה מסורתית". מצב זה מהווה לדבריו "סכנה ליכולת שלנו להבטיח את קיומנו".
כמו כן הוא מבקר את בית המשפט העליון על התערבותו בפעולות הרשויות האחרות, ובמיוחד ביטול חקיקה ראשית של הכנסת. לוין גם מתנגד למה שהוא מכנה "האקטיביזם הייעוצי" ולתפיסה לפיה יש למנות "שומרי סף" שימנעו מנבחרי הציבור לעשות שימוש לרעה בסמכותם, מכיוון שלטענתו היא מושתתת על ההנחה כי נבחרי הציבור הם חשודים באופן מובנה.
בריאיון לידיעות אחרונות הביע תמיכה בקיום שימוע ציבורי למועמדים להתמנות לשיפוט בבית המשפט העליון.
חיים אישיים.
לוין נשוי ליפעת, בתו של חבר-הכנסת לשעבר יעקב שמאי מהליכוד, ואב לשלושה. מתגורר במודיעין.
ציון פיניאן
ציון פיניאן (נולד ב-26 בדצמבר 1951) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת ה-18 מטעם מפלגת הליכוד ולפני כן כסגן ראש עיריית טבריה. איש חינוך במקצועו.
ביוגרפיה.
פיניאן נולד במרוקו ועלה ארצה עם משפחתו, בשנת 1956. הוא גדל והתחנך בטבריה. בילדותו לקה בפוליו ועד גיל אחת עשרה לא הצליח ללכת. הוא למד חינוך והוראה באוניברסיטת חיפה ועסק במשך שנים רבות בהוראה, כמורה, כמחנך וכמנהל בית ספר תיכון בטבריה.
פעילותו הציבורית.
בשנת 1989 מונה על ידי שר השיכון, דוד לוי, למנהל "פרויקט שיקום השכונות" בצפון הארץ ואף זכה ב"פרס נשיא המדינה" בעקבות הצלחתו בתפקיד זה. לאחר מכן בין השנים 1992 – 2004 כיהן כסגן ראש עיריית טבריה.
לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה (2003) הוצב פיניאן במקום ה-42 ברשימת הליכוד, אך הליכוד זכה ב-38 מנדטים בלבד ולא נבחר לכנסת. בינואר 2006, לאחר התפטרות צחי הנגבי לטובת קדימה הגיע תורו להיכנס לכנסת, אך בדומה לקודמו ברשימה אביגדור קהלני הוא ויתר על כניסה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה שהתקיימו באותה שנה הוא נבחר במקום ה-24 ברשימת הליכוד, אך הליכוד זכה ב-12 מנדטים בלבד והוא לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב במקום ה-22 ברשימת הליכוד-אח"י לכנסת. הרשימה זכתה ב-27 מנדטים והוא נבחר לראשונה כחבר כנסת מן המניין ושימש כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים. בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב פיניאן במקום ה-65 ברשימת הליכוד ישראל ביתנו לכנסת.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013, התמודד לראשות עיריית טבריה מול יוסי בן-דוד ורון קובי, אך לא נבחר. בבחירות אלה נבחר בן דוד ואילו פיניאן קיבל 2 מנדטים במועצת העיר וכיהן כיו"ר האופוזיציה.
בבחירות המקומיות ב-2018, התמודד לראשות עיריית טבריה בשנית מול בן דוד וקובי, ללא הצלחה ונותר מחוץ למועצה.
חיים אישיים.
פיניאן נשוי ואב לשישה. מתגורר בטבריה.
כרמל שאמה הכהן
כרמל שאמה הכהן (נולד ב-16 באוגוסט 1973) הוא ראש עיריית רמת גן. בעברו היה שגריר ישראל ל-OECD ולאונסק"ו וחבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד.
ביוגרפיה.
שאמה הכהן נולד וגדל ברמת גן בשכונת רמת השקמה, להורים יוצאי עיראק מצד אחד וסוריה - טורקיה מצד שני. הבכור משבעה ילדים. בצה"ל שירת כחוקר באגף המודיעין. בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה וכן הסמכה כשמאי מקרקעין.