שגרירת ארצות הברית באו"ם.
ב-23 בנובמבר 2016 הכריז הנשיא הנבחר דונלד טראמפ כי היא המועמדת שבחר לכהן כשגרירה באומות המאוחדות. מינויה אושר ב-24 בינואר 2017 בסנאט ברוב של 96 תומכים מול 4 מתנגדים, ולמחרת הושבעה לתפקיד על ידי סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. היילי היא פרו-ישראלית בדעותיה והצהירה שבמסגרת פעילותה כשגרירה באו"ם תיאבק בהטיה הבוטה של הארגון נגד ישראל.
מאז מינויה, גינתה בחריפות מספר פעולות והתבטאויות של האו"ם כנגד ישראל, ואף איימה שארצות הברית תשקול את המשך הסיוע הכלכלי לאו"ם אם האפליה נגד ישראל תימשך. היא טרפדה את המינוי של ראש ממשלת הרשות הפלסטינית לשעבר סלאם פיאד לשליח האו"ם ללוב, עזרה לגנוז דו"ח של האו"ם שהאשים את ישראל באפרטהייד, וגרמה בכך גם להתפטרותה של תת-מזכ"ל האו"ם האחראית לאותו דו"ח. היא החרימה את המושב המיוחד של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, המתנהל מדי שנה כנגד ישראל. היילי הגנה על הכרזת ירושלים של ארצות הברית, שמכירה רשמית בירושלים כעיר הבירה של מדינת ישראל, ותיארה אותה כ"מימוש רצון העם האמריקאי". היא התנגדה להחלטת העצרת הכללית של האו"ם לגנות את החלטת ארצות הברית והתרתה במדינות שארצות הברית תראה הצבעה בעד החלטת הגינוי כביקורת על החלטה ריבונית והבעת זלזול בארצות הברית, דבר שיהיה לו מחיר כלכלי בדמות קיצוץ הסיוע הכספי למדינות שמצביעות בעד ההחלטה ולאו"ם עצמו. ההחלטה עברה ברוב גדול ובתגובה היילי הודיעה כי ארצות הברית תקצץ מתקציב האו"ם 285 מיליון דולר. ביוני 2018 הובילה יחד עם מחלקת המדינה את פרישתה של ארצות הברית ממועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם בציינה שהמועצה היא מוקד של הפרת זכויות אדם והטיה פוליטית המכוונת בעיקר נגד ישראל.
ב-9 באוקטובר 2018 הודיעה היילי לנשיא טראמפ כי תעזוב את תפקידה בסוף השנה. היא סיימה את התפקיד ב-31 בדצמבר 2018.
שאול באומן
גביע דייוויס 1972
גביע דייוויס 1972 הייתה התחרות ה-61 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 56 נבחרות. לקראת תחילת המשחקים הוחלט על שינוי מתכונת התחרות. מחזיקת הגביע הייתה צריכה להתמודד עם יתר הקבוצות במשחקי הפלייאוף. הנבחרות חולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". הקבוצה המנצחת במשחקים בין ראשי הבתים הייתה מקבלת את הגביע. שיטת משחקים זו פעלה עד לשנת 1980.
המשחק על התואר נערך ב-15-13 באוקטובר 1972 בבוקרשט, רומניה. כמו בשנה הקודמת המשחק נערך בין נבחרת רומניה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 2:3. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם החמישית ברציפות ובפעם ה-24 בסך הכל.
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
הבית כלל 11 קבוצות.
תת-הבית הצפוני
תת-הבית הדרומי כלל 7 קבוצות.
ראשות הבית.
המשחק על ראשות הבית נערך בחודש יולי בסנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה. נבחרת צ'ילה הפסידה לנבחרת ארצות הברית עם התוצאה 0:5.
בית אירופה.
הבית כלל 34 קבוצות כולל איראן, לבנון, מצרים, מרוקו, דרום אפריקה וניו זילנד. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים.
בית המזרח.
הבית כלל 11 נבחרות כולל אוסטרליה שחולקו ל-2 תת-בתים.
בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך אפריל 1972.
תת-הבית השני כלל 4 קבוצות.
ראשות הבית.
המשחק בין מנצחות תת-הבתים התקיים בבנגלור, הודו. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת הודו עם התוצאה 0:5.
משחקים בין מנצחי הבתים.
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט 1972 ומשחק הגמר באוקטובר.
ישראל בגביע דייוויס.
בשנת 1968 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה ב' ושיחקה נגד נבחרת איראן.
קוויט
קוויט (בטגלוג: Kawit, בפיליפינית: Bayan ng Kawit, באנגלית: Municipality of Kawit; נודעה בעבר בשם הספרדי קוויטה אל וייחו, בספרדית: Cavite El Viejo) היא עיר בנפת (פרובינציה) קביטה שבמחוז קלברזון בפיליפינים. במפקד משנת 2010 מנתה אוכלוסיית קוויט 78,209 תושבים. שטח העיר הוא 22.86 קמ"ר. קוויט היא מקום לידתו של אמיליו אגינלדו, הנשיא הראשון של רפובליקת הפיליפינים. בעיר נמצא אתר הזיכרון לזכרו של אגינלדו. ב-12 ביוני 1898 הכריז אגינלדו בקוויט על עצמאות הפיליפינים מספרד.
מקור השם.
משמעות השם בשפת הטגלוג היא "וו" או "אנקול", והיא רומזת על צורת הוו של חוף המפרץ מנילה בין מנילה לסאנגלי פוינט, בקוויט סיטי.
האגדה נותנת הסבר אחר למקור השם "קוויט". יום אחד מבקר ספרדי שאל נפח מקומי איך נקרא המקום. באותו רגע היה הנפח עסוק בלהלום בחתיכת מתכת חמה על גבי הסדן, מתכת שהייתה בצורת אנקול. הוא לא הבין טוב את השאלה, היסס לענות, אך כשהשני לחץ, חשב שנשאל מה מתכוון לייצר, אז הוא ענה "אנקול".
הספרדים יצאו בעודם ממלמלים לעצמם את המילה "קוויט" כדי לזכור. במהלך הזמן היא הפכה ל"קוויטה", קודם עם v (Cavite), ומאוחר יותר עם w (Cawite).
גאוגרפיה.
קוויט שוכנת בצפון נפת קוויט במערב האי לוזון. היא גובלת בצפון עם קביטה סיטי ומפרץ בקור' במזרח עם העיר בקור, בדרום-מזרח עם העיר אימוס, עם חנרל טריאס בדרום ועם נובלטה במערב. קוויט נמצאת 25 קילומטר דרומית-מערבית ממנילה ו-4 קילומטר דרומית מקביטה סיטי, הנמצאת מעבר למפרץ בקור.
היסטוריה.
בימי הביניים הגיעו לקוויט סירות מסין שהביאו סחורות למכירה או להחלפה. עד לבואם של הספרדים קוויט היה היישוב המשגשג ביותר באזור.
קוויט הוקמה כמוניקיפיום על ידי הספרדים בשנת 1587. היא הייתה המקום הראשון שבו עגנו הכובשים הספרדים באזור. הספרדים הפיצו בעיר את הנצרות ומשם היא התפשטה לכל קצות המחוז. זמן רב קראו הספרדים למקום "קוויטה אל וייחו", כלומר "קוויטה הישנה", כדי להבחין אותה מ"קוויטה לה פונטה" או "קוויטה אל פוארטו", עיר הנמל המסחרית ובסיס הצי (בימינו קוויטה סיטי), שהקימו על החוף צפונית משם. עם הזמן הפכה "קוויטה לה וייחה" למעין רובע חלונות אדומים אותו פקדו מלחים רבים. השם הרע של היישוב נעלם עם הגעת הישועים שהשליטו בה את מנהיגותם הרוחנית, כשבראשם עמד הארכיבישוף של מנילה, מיגל גרסיה סראנו (1629-1618). מרים המגדלית הקדושה הוכרזה לפטרונית העיירה.
קוויטה אל וייחו הפכה לעיר גדולה, שכללה את שטחיהן של מספר ערים נפרדות בימינו. בשלב מסוים קוויטה לה פונטה (כיום קוויטה סיטי) הופרדה מקוויטה אל וייחו והפכה לעיר נפרדת. באוקטובר 1795 תושבי השכונה שנקראה אימוס ביקשו מהשלטונות להיפרד מקוויט ולהפוך גם כן לעיר נפרדת, וכיום אימוס היא בירת נפת קביטה. בקרבת הנמל מצאו הספרדים אתר יותר גבוה, עם מקורות מים, אקלים נוח וצמחייה עשירה, לו קראו "טיירה אלטה" (אדמה גבוהה). המקום הפך במרוצת השנים אתר נופש ולציד. הוא נקרא בימינו נובלטה ומהווה החל משנת 1908 עיר נפרדת מקוויט.
בימי המהפכה הפיליפינית בשנת 1896 והמלחמה בין פיליפינים לארצות הברית, מורדים פיליפינים בהנהגת קפטן העיר, אמיליו אגינלדו, לקח בשבי יחידה ספרדית שנדרשה לעצור אותו בחשד שהוא חבר מחתרת ה"קטיפונרוס". אחרי עוד מספר ניצחונות על הספרדים, ב-12 ביוני 1898 ממרפסת ביתו בימינו "אתר הזיכרון על שם אגינלדו", הכריז אמיליו אגינלדו את רפובליקת הפיליפינים.
בנוסף לגנרל אגינלדו נולדו בקוויט עוד חמישה גנרלים של המהפכה הפיליפינים, קנדידו טריה טירונה, קריספולו אגינלדו (אח גדול של אמיליו), דניאל טריה טריונה, בלדומרו אגינלדו (בן דוד של אמיליו) ותומאס מסקרדו.
כלכלה.
4/5 משטח העיר מוקדש לחקלאות, בעיקר אורז ומנגו, וכמו כן בנגוס וסוגפו. בנוסף עוסקים בה בגידול דגים, כולל בנגוס, פירות ים- בעיקר הסרטנאים מסוג סוגפו, ובייצור מלח. בשנים האחרונות התחיל להתפתח גם ענף הטקסטיל ועיבוד העורות.
יחידות מנהליות - באראנגאי.
קוויט מחולקת ל 23 יחידות מנהליות - באראנגאי:
בצלאל רשף
משקעים
רשת ריקושט
מצודת ארביל
מצודת ארביל (ערבית قلعة أربيل; כורדית قه‌ڵای هه‌ولێر) היא מצודה השוכנת על תל במרכזה של העיר ארביל בחבל כורדיסטן העיראקית שבצפון עיראק, ומהווה את מרכזה ההיסטורי של העיר. העדות הארכאולוגית המוקדמת ביותר ליישוב האתר היא מהאלף ה-5 לפנה"ס, וייתכן שיושב קודם לכן, ואילו האזכור ההיסטורי הראשון של העיר הוא בארכיון אבלה המתוארך לשנים 2300-2100 לפנה"ס. בשל כך נחשב האתר לנושב משך 7,000 שנים ברציפות.
צורתו של התל הוא כשל אליפסה באורך של 430 מטרים ממזרח למערב וברוחב של 340 מטרים מצפון לדרום, ושטחו 102 דונם. הוא מתנשא לגובה של 25 עד 32 מטרים מעל המישור שמסביב לו, וראשו שטוח למדי. שתי רמפות סלולות מובילות אליו בצידו הדרומי והצפוני.
העיר זכתה לחשיבות רבה בתקופת האימפריה האשורית התיכונה והחדשה, החל בסוף האלף ה-2 לפנה"ס ועד המאה ה-6 לפנה"ס, ושימשה כמרכז נוצרי חשוב במהלך האלף ה-1 ובתחילת האלף ה-2. לאחר כיבוש העיר בידי המונגולים בשנת 1258, חשיבותה ירדה. במהלך המאה ה-20 נהרסו חלק מהמבנים ההיסטוריים במצודה, ורק בשנת 2007 הוקם הגוף העוסק בשימורה ובשיחזורה. בין היתר פונו כל התושבים אשר התגוררו במצודה, למעט משפחה בודדת, ונערך סקר ארכאולוגי בתל ולמרגלותיו. בשנת 2014 הוכרזה המצודה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
היסטוריה קדומה.