פולחן המטען האחרון הפעיל הידוע כיום הוא "דת ג'ון פרום" באי טאנה, אחד האיים של ונואטו. דת זו, שמיוצגת על ידי מפלגה המשתתפת בממשלת האיים המאוחדים של ונואטו, מצליחה למשוך אחריה גם חלק מתושבי האיים האחרים בוונואטו. עד היום לא נתגלו עקבותיו של אותו ג'ון פרום אגדי ולא ברור אם באמת היה. יש המייחסים את מקור שמו לשיבוש של "John From America".
נובאליס
נובאליס (שם העט של גאורג פיליפ פרידריך פון הארדנברג - בגרמנית: Georg Philipp Friedrich Freiherr von Hardenberg; 2 במאי 1772 - 25 במרץ 1801) היה סופר משורר ומראשוני הפילוסופים של תנועת הרומנטיקה בגרמניה.
ביוגרפיה.
נובאליס נולד בהרי הָארְץ (Harz) שבגרמניה למשפחת אצולה גרמנית. בתחילה למד אצל מורים פרטיים, ובהמשך למד בבית הספר על שם מרטין לותר באייסלבן (Eisleben), ובו למד מיומנויות רטוריות וכן ספרות קדומה, שהיו לימודים נפוצים באותה תקופה. הוא סיים בהצטיינות את לימודי המשפטים, אותם למד בין השנים 1790 עד 1794 ביינה ובוויטנברג (Wittenberg). במהלך לימודיו נכח בהרצאותיו של פרידריך שילר על היסטוריה, והתיידד עמו בעת מחלתו. כך גם פגש את יוהאן וולפגנג פון גתה, הרדר (Herder), ז'אן פול (Jean Paul) וכן התיידד עם לודוויג טיק, עם פרידריך וילהלם שלינג ועם האחים אוגוסט וילהלם ופרדריך שלגל (Schlegel).
באוקטובר 1794 עבד נובאליס כאקטואר עבור מי שהיה מאוחר יותר הביוגרף שלו. שם פגש גם את סופי, ארוסתו, שהייתה בת 13. בינואר שלאחר מכן היה הוא למבקר החשבונות הממונה על עבודות המלח בוויסנפלס (Weißenfels).
בשנים 1795–1796 התעניין נובאליס בדוקטרינה של יוהאן גוטליב פיכטה, אשר השפיעה על תפישת עולמו. נובאליס פיתח את רעיונותיו של פיכטה והפך את הרעיון של פיכטה מ-"Nicht-Ich" (גרמנית: לא אני) ל-"Du" (גרמנית: אתה), כלומר סובייקט ששווה בערכו ל-"Ich" (גרמנית: אני) - זו הייתה נקודת הפתיחה ל-"Liebesreligion" (גרמנית: דת האהבה) של נובאליס.
מותה של סופי, ארוסתו, ב-1797 כשהייתה בת 15, השפיע עמוקות על נובאליס. באותה שנה החל את לימודי הגאולוגיה שלו באקדמיה מובילה למדעים שבסקסוניה (Technische Universität Bergakademie Freiberg). במהלך לימודיו שם ניסה נובאליס ללמוד תחומי ידע נרחבים הכוללים בין היתר כרייה, מתמטיקה, כימיה, ביולוגיה והיסטוריה, ומעל לכל פילוסופיה. באותה אקדמיה גם אסף את החומרים לאנציקלופדיה המפורסמת שלו.
נובאליס נפטר בשנת 1801 כתוצאה ממחלת השחפת.
אינגלווד
אינגלווד (באנגלית: Inglewood) היא עיר במחוז לוס אנג'לס השוכנת דרומית ללוס אנג'לס, קליפורניה ושייכת למטרופולין שלה. מבין כל ערי הפרבר של לוס אנג'לס, אינגלווד ולונג ביץ' הן הקרובות ביותר למרכז לוס אנג'לס. בשנת 2006 התגוררו בעיר כ-130,000.
היסטוריה.
בשנת 1781 הגיעו לאזור מספר איכרים, חלקם חיילים של הצבא הספרדי, על מנת לפתח את האזור. במהלך המאה ה-19 נבנתה באזור אחוזת ענק על שטחים עצומים. בסוף המאה ה-19, לאחר שאזור דרום קליפורניה החל להתמלא באנשים בעקבות הבהלה לזהב, הבעלים של האחוזה החליט למכור חלק מסוים מהאדמה שתיועד להתיישבות חדשה תמורת 1.25 מיליון דולרים. המקום נקרא בתחילה "קטלינה קולוני".
בשנת 1887 חיברה מסילת רכבת בין לוס אנג'לס ומפרץ סנטה מוניקה ועברה דרך קטלינה קולוני. תחנת רכבת נבנתה זמן קצר לאחר סיום בניית המסילה. הרכבת היה כלי תחבורה חשוב וכמעט כל יישוב שחובר למסילת רכבת זכה לתנופה.
בשנת 1888 חיו ביישוב 300 תושבים וכל השטחי המגורים והמסחר שהוקצו למכירה נמכרו. באותה שנה שונה גם שמה של קטלינה קולוני ל"אינגלווד". השם הוא על שם עיירה בקנדה שבה נולד הבעלים של האחוזה, דניאל פרידמן, שמכר מאוחר יותר את האדמות על מנת להקים יישוב.
ב-14 בפברואר 1908 הוכרזה אינגלווד רשמית כעיר ובה 1,200 תושבים.
בשנים 1920-1925 אינגלווד הייתה העיר עם קצב גדילה הגבוה ביותר בארצות הברית.
באינגלווד שוכן הפורום, אחד מאולמות הספורט המפורסמים בעולם, אולם הבית של הלוס אנג'לס לייקרס בין 1967 ל-1999.
ב-2016 החלה בעיר בניית אצטדיון חדש עבור קבוצת הפוטבול לוס אנג'לס ראמס.
גאוגרפיה.
אינגלווד משתרעת על שטח של 23.7 ק"מ רבועים, בגובה כ-80 מטרים מעל פני הים. העיר מוקפת מכל צדדיה בערים שגובלות בה ברצף טריטוריאלי בנוי. צפונית לה שוכנות השכונות הדרום-מערביות של לוס אנג'לס, מערבית לה נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, דרומית לה לנוקס, מזרחית לה פלורנס וסאות' גייט.
דמוגרפיה.
נכון ל-2010, האוכלוסייה בעיר מורכבת בעיקר מהיספנים (50.6%), אפרו אמריקאים (43.9%) ואמריקאים לבנים (2.9%).
בשנת 2016 ההכנסה החציונית למשק בית באינגלווד הייתה $44,337. שלוש האוכלוסיות עם ההכנסה הגבוהה ביותר היו; אפרו-אמריקאים $55,585, אסיאתים $37,933, ואמריקאים לבנים $37,609. 20% מהמשפחות בעיר מתחת לקו העוני (חצי מהן היספניות) ושיעור הפשע בעיר מעל הממוצע בקליפורניה.
העיר עוברת בשנים אחרונות תהליך של ג'נטריפיקציה.
מרגרט מיצ'ל
שייח' אבריק
שייח' אַבְּרֵיק הוא אזור של גבעות הסמוך למפגש עמק יזרעאל ועמק זבולון. היישוב העתיק בית שערים שכן בגבעות שייח' אבריק.
היסטוריה.
במקום התקיים יישוב מאז תקופת הברזל. בתעודות מ-1596 נזכר המקום ככפר מוסלמי ובו 22 משפחות. ב-1872 מכרו השלטונות העות'מאניים את הקרקע למשפחת סורסוק הלבנונית. בשנות ה-20 של המאה ה-20 רכש יהושע חנקין את האדמות בשם הקרן הקיימת לישראל. ב-1925 התיישבו שם יהודים מתנועת הפועל המזרחי אשר עברו לאחר מכן לייסד את שדה יעקב. ב-1926 נשלח לשייח' אבריק אלכסנדר זייד כשומר מטעם קק"ל. הוא הקים שם חווה. ב-1932 נוסדה במקום אגודת השומרים. ב-1936 גילה זייד באקראי את בית שערים הסמוכה. ב-1938 נרצח זייד וב-1940 הוצבה במקום האנדרטה לזכרו.
קבר השייח'.
ליד האנדרטה נמצא מבנה דו-כיפתי ובו קבר שייח' אבריק הקדוש למוסלמים. לפי המסורת המקומית היה שייח' אבריק מוסלמי אדוק שהקפיד להתפלל חמש פעמים ביום ולרחוץ את ידיו ורגליו במים מכד שהיה צמוד אליו ("אבריק" בערבית פירושו כד). מסורת אחרת מייחסת את הקבר לברק בן אבינועם, שר צבאהּ של דבורה הנביאה. סיפורים רבים קשורים בשייח' אבריק. אחד מהם מספר שהיה עובד בשדה וכשראה אותו בעל השדה מפסיק את העבודה לתפילה, כעס עליו ושבר את הכד. במקום בו נשפכו המים מהכד נבע מעיין בעל סגולות מרפא.
בתרבות.
גבעות שייח' אבריק נזכרות בשיר המפורסם "אדמה אדמתי" של אלכסנדר פן ומרדכי זעירא, שזכה לביצועים רבים, ביניהם של אסתר עופרים, אריק איינשטיין, עפרה חזה, גרי אקשטיין, יהורם גאון, אברהם פררה והגבעטרון. המקום גם מוזכר בשירו של נתן אלתרמן "רינה" וכן, בשירה לילדים של לאה גולדברג "הכבשה, לאן?".
על שמו קרוי פסטיבל שייח' אבריק המתקיים מדי שנה בקריית טבעון.
חתונה בוכרית
סדראדין אגא חאן
הנסיך סדראדין אגא חאן (בפרסית: صدرالّدين آغا خان, Sadr ad-Dīn Āghā Khān; 17 בינואר 1933 - 12 במאי 2003) שימש כנציב העליון של נציבות האו"ם לפליטים בין השנים 1966–1978. הוא בלט בתמיכתו בעידוד שיתוף הפעולה בין ארגונים לא ממשלתיים לבין סוכנויות האו"ם. התעניינותו בנושאי סביבה הובילה אותו בסוף שנות ה-70 ליסוד קרן בלריב, הוא אף נודע כאספן בקיא ובולט של אמנות האסלאם.
הוא נולד בפריז לאגא חאן השלישי, האימאם ה-48 של האיסמאעיליה ולאשתו השלישית הנסיכה אנדרי אגא חאן. הנסיך אגא חאן נישא פעמיים אך לא הותיר ילדים. הוא נפטר ממחלת הסרטן בגיל 70 ונקבר בשווייץ.
ילדותו וחינוכו.
אגא חאן נולד בניי-סיר-סן, בפרברי פריז, כבנם המשותף היחיד של הסולטאן מהומד שאה אגא חאן השלישי ואשתו אנדרי. את שנות לימודיו הראשונות למד בעיר לוזאן, בשווייץ, והשלים לימודי תואר ראשון בהצטיינות באוניברסיטת הרווארד בשנת 1954. עם סיום לימודי תואר ראשון הוא השלים שלוש שנות מחקר במרכז ללימודי המזרח התיכון בהרווארד.
אף שחונך באירופה לאם צרפתייה, אביו אשר שימש כאימאם ה-48 של המוסלמים בפלג השיעי של האיסמאעיליה, השפיע עמוקות על דרכו. הוא סיפר כי אביו התעקש כי ילמד את הקוראן ועודד אותו להכיר ולהבין את המסורות הבסיסיות של דת האסלאם, מבלי שכפה עליו לאמץ השקפות אלה.
לצד אביו הוא ביקר במדינות מוסלמיות רבות וכך נחשף לשורשי משפחתו המוסלמית כבר בגיל צעיר. הוא תיאר את איראן כערש מולדת משפחתו, אף שמעולם לא התגורר במדינה זו. בילדותו נהגה סבתו לדקלם באוזניו שירה פרסית. אגא חאן החזיק בשלוש אזרחויות: צרפתית, איראנית ושווייצרית, ודיבר באופן שוטף צרפתית, אנגלית, גרמנית ואיטלקית ואף שלט בפרסית וערבית.
עבודתו באונסק"ו.
הנסיך סדראדין הצטרף לארגון אונסק"ו בשנת 1958 ובשנת 1961 מונה למזכיר הכללי של וועדת הפעולה הבינלאומית לשימור נוביה. יוזמה זו קיבצה יחדיו ארכאולוגים ממזרח ומערב אירופה בשיאה של המלחמה הקרה בניסיון להציל את אוצרותיה הקדומים של מצרים, כולל מקדשי אבו סימבל והכנסיות הנוצריות של נוביה, במהלך בניית סכר אסוואן. מאוחר יותר בחייו הוא תיאר משימה זו כאחד מן ההישגים הגדולים ביותר של ארגון אונסק"ו, במיוחד על רקע המתח במזרח התיכון והמלחמה הקרה.
הנציב העליון לפליטים של האו"ם.
בשנת 1959 החל הנסיך סדראדין לשמש כשליח מיוחד של נציבות האו"ם לפליטים אשר התמקד בקידום שנת הפליט הבינלאומית (1959-1960). יוזמה זו נודעה בזכות "תוכנית הבולים" אשר הזרימה כספי תרומות לארגון האו"ם מן המדינות החברות בעזרת מכירות בולי מזכרת בשיתוף פעולה עם איגוד הדואר העולמי. באותה תקופה התמקדו מאמצי נציבות הפליטים בעזרה לפליטים שיצאו ממדינות מזרח אירופה.