ב-1985 נבחר בוקראם לראש עיריית גואיאקיל מטעם המפלגה הרולדוסיסטית האקוודורית, שהיה בין מייסדיה ונקראה על שם חיימה רולדוס. בתקופה הקצרה שבה כיהן כראש העיר, היה מעורב ממשלו בפרשיות שוחד וגנבה, ובלחץ הצבא התפטר מתפקידו. הוא נמלט ממשפט ומצא מקלט מדיני בפנמה. בקרב העם האקוודורי נתפס בוקראם כמי שנרדף על ידי האליטות, ובעודו בגלות הפופולריות שלו גברה. ב-1987 הוענקה לבוקראם חנינה, והוא שב לארצו והתמודד בבחירות לנשיאות ב-1988. הוא הצליח להעפיל לסיבוב השני, אך הפסיד למועמד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, רודריגו בורחה. אחותו, אלסה בוקראם, נבחרה באותה שנה לראשת עיריית גואיאקיל.
לאחר הבחירות חודשו ההליכים הפליליים נגדו. הוא שוב נמלט מהמדינה, עד שב-1992 החליט הקונגרס לשוב ולחון אותו. הוא התמודד בשנית בבחירות שנערכו באותה שנה, אך הפעם כלל לא עבר לסיבוב השני, ולתפקיד נבחר סיקסטו דוראן באיין ממפלגת האיחוד הרפובליקני. עם זאת, הוא המשיך למלא תפקיד מפתח בפוליטיקה האקוודורית, באמצעות חברי הקונגרס מטעם מפלגתו, ותוך שיתוף פעולה הולך וגובר עם המפלגה הסוציאל-נוצרית (Partido Social Cristiano, PSC), והיושב ראש שלה, נשיא אקוודור לשעבר, לאון פברס-קורדרו. שיתוף הפעולה נפסק לקראת הבחירות של 1996, שבהן ראו שתי המפלגות הזדמנות לכבוש את השלטון.
בבחירות שנערכו ב-1996 ניצח בוקראם בסיבוב השני את מועמד ה-PSC, חיימה נבוט, בפער של 8%. קמפיין הבחירות שלו התמקד באזורים הכפריים, שתושביהם זכרו לרעה את תקופת שלטונה של ה-PSC בעבר, והוא ניצח בהם בהפרש ניכר. לעומת זאת, בערים הגדולות, קיטו וגואיאקיל, הייתה ידו של נבוט על העליונה. כסגניתו של בוקראם נבחרה רוסליה ארטאגה, שכיהנה כשרת החינוך בממשלתו של דוראן-באיין, והביעה לא פעם ביקורת על מדיניותו השמרנית.
כנשיא אקוודור.
ב-10 באוגוסט 1996 הושבע בוקראם כנשיא. הוא הנהיג מדיניות כלכלית נאו-ליברלית וקידם יוזמות של הפרטה. בתוך כך, נהג ממשלו בפזרנות רבה, והוא אופיין בשחיתות שקוממה נגדו את הציבור הרחב. בין היתר, נהג לערוך קונצרטים פרטיים ומסיבות פאר בארמון הנשיאות, ואף תכנן לשלם לדייגו ארמנדו מרדונה מיליון דולר כדי שישחק משחק אחד במועדון הכדורגל ברצלונה ספורטינג קלוב, שבוקראם שימש נשיאו. ב-5 בפברואר 1997 נערכו בערי המדינה הפגנות ענק נגד ממשלו.
הקונגרס אף הוא לא היה שבע רצון מהתנהלותו של בוקראם, ולמחרת החליט להדיחו מכהונתו בעילה של אי-כשירות נפשית. ההחלטה יצרה משבר חוקתי, שכן היא התקבלה ברוב רגיל, ולא ברוב מיוחס של שני שלישים, וללא חוות דעת רפואית, כנדרש על פי החוקה. ארטאגה מילאה את מקומו במשך חמישה ימים, בטרם הוחלפה בנשיא הקונגרס, פביאן אלרקון.
לאחר ההדחה.
עם הדחתו שב בוקראם לפנמה סיטי. ב-2005 הורה נשיא בית המשפט העליון של אקוודור, גיירמו קסטרו, על ביטול אישומי השחיתות נגד בוקראם, וזה שב לאקוודור. החלטתו של קסטרו, שהיה ממקורביו של בוקראם, עוררה מחאה ציבורית, והנשיא, לוסיו גוטיירס, שמעמדו הציבורי היה ירוד גם כך, החליט על חילופי גברי בהרכב בית המשפט העליון. ההרכב החדש החליט על חידוש ההליכים נגד בוקראם, והלה שב לפנמה.
בשעות הבוקר המוקדמות של 12 באוגוסט 2020, נעצר בביתו בעיר גואיאקיל בחשד למעורבות ברצח הישראלי שי דהן בכלא "פניניטסריה דל ליטורל" שבגואיאקיל, לאחר שהיה מעורב בעסקה של ערכות לבדיקת קורונה מזויפות לממשלת אקוודור.
מועדון הכדורסל זאדאר
ק.ק. זאדאר (בקרואטית: Košarkaški klub Zadar) היא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר זאדאר, המשחקת בליגת העל הקרואטית והליגה האדריאטית.
היסטוריה.
העיר זאדאר נחשבת למקום בו נולד הכדורסל הקרואטי בשנת 1930, והקבוצה ידועה באוהדים הקנאיים שלה. בעיר קיימת קבוצת כדורסל נוספת, בוריק זאדאר.
ענף הכדורסל הגיע לזאדאר בעקבות כיבושה על ידי איטליה במלחמת העולם השנייה. החיילים האיטלקיים הביאו עימם את הכדורסל ואת חוקי המשחק. בתום המלחמה, בשנת 1945 נוסד המועדון באופן רשמי. בשנת 1949 הצטרפה הקבוצה לליגה הראשונה ביוגוסלביה ונשארה שם עד לפירוק המדינה בשנת 1990.
בשנות ה-60 שיחק בזאדאר כוכבה הגדול קרזימיר צ'וסיץ', שערך את הופעת הבכורה שלו בזאדאר בגיל 16 בלבד ב-1964. שנה לאחר מכן זכתה זאדאר לראשונה באליפות יוגוסלביה ומאוחר יותר, ב-1967 וב-דוב הזהב 1968, זכתה בשתי אליפויות נוספות ובסך הכל זכתה בשלוש אליפויות בתוך ארבע שנים. בשנת 1966 סיימה זאדאר במקום השלישי בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. במהלך כל השנים האלה היה קרזימיר צ'וסיץ' כוכב הקבוצה. בשנת 1969 עזב צ'וסיץ' את זאדאר ובהיעדרו לא הצליחה זאדאר לשחזר את הישגיה ואף כמעט ירדה ליגה בשנת 1973. בשלב זה חזר צ'וסיץ' לשחק בזאדאר ויחד עם ג'וזפה גיארגיה הוותיק הצעיד את זאדאר לשתי אליפויות נוספות בשנים 1974 ו-1975. בשנת 1976 פרש גיארגיה מכדורסל וצ'וסיץ' עזב אף הוא את הקבוצה על מנת לשרת בצבא ובלעדיהם שוב הסתבכה זאדאר במאבקי תחתית בליגה, אלא שבהמשך צ'וסיץ' חזר למועדון וסייע לו לשרוד בליגה הראשונה.
בעונת 1981/82 ערך כוכב נוסף של הקבוצה, סטויקו וראנקוביץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בעונה זו ובעונה שלאחר מכן העפילה הקבוצה לחצי גמר גביע קוראץ'. בשנת 1986 קבע שחקן הקבוצה, זדנקו באביץ' שיא עולם כאשר קלע 144 נקודות במשחק נגד קבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין בגביע קוראץ'.
בשנת 1986 ערך אריאן קומאזץ' את הופעת הבכורה שלו בזאדאר ויחד עם וראנקוביץ' הוליכו השניים את הקבוצה לאליפות שישית וראשונה לאחר 11 שנים. במשחק הגמר של אותה עונה גברה הקבוצה על ציבונה זאגרב 110-111 לאחר שתי הארכות והודות ליכולת מצוינת של פטאר פופוביץ' שקלע 35 נקודות. בשנת 1987 סימה הקבוצה רביעית בגביע אירופה לאלופות.
בעקבות התפרקות יוגוסלביה עברה הקבוצה לשחק בליגת העל הקרואטית בעונת 1991/92. הקבוצה זכתה בתואר קרואטי ראשון בשנת 1998 כאשר זכתה בגביע הקרואטי ושחזרה את ההישג שנתיים לאחר מכן. בשנת 2003 זכתה הקבוצה בפעם השלישית בגביע וכן זכתה לראשונה באליפות הליגה האדריאטית כאשר היא מנצחת את מכבי תל אביב במשחק הגמר. כוכב הקבוצה באותה תקופה היה מרקו פופוביץ', בנו של שחקן העבר פטאר פופוביץ'.
בשנת 2005 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות קרואטיה ובנוסף זכתה גם בגביע בפעם הרביעית. בשנתיים הבאות זכתה הקבוצה בשני גביעים נוספים והשלימה בכך שלוש זכיות רצופות. בשנת 2008 זכתה הקבוצה באליפות קרואטיה בפעם השנייה לאחר ניצחון על ק.ק ספליט בסדרת הגמר 2-3. במשחק האחרון והמכריע בסדרה ניצחה זאדאר 65-89.
שלמה אייזנבך
שלמה אייזנבך נולד בשנת תש"ז (1946) בירושלים הוא חזן ישראלי.
נולד בשכונת בתי אונגרין בירושלים כבן למשפחת חזנים, מהם התפרסם במיוחד סבו, יענק'ל פעסטער-אייזנבך.
את מינויו הראשון קיבל בגיל 17 כחזן בבית הכנסת "שיכון הפועל המזרחי" בנתניה. לאחר מכן שימש כחזן בבית הכנסת הגדול בעכו. בשנת 1976 לאחר תחרות של 56 חזנים נבחר כחזן ראשי בבית הכנסת "היכל שלמה" בירושלים. שימש בתפקיד זה עד שנת תש"מ, באותן שנים הופיע בקונצרטים והופעות.
סגנונו בחזנות מאופיין בעיקר בדרכו ובהלך מחשבתו של החזן יוסל'ה רוזנבלט.
אייזנבך הקליט מאות הקלטות בהן הוא שר בעיקר את יצירותיו שלו.
שליו זיפני
שליו זיפני (שם מדעי: "Coturnix pectoralis"), הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים, השייך לסוג שליו ( "Coturnix"), החי באוסטרליה ויש הסבורים כי הוא שייך לאותו המין כמו השליו הניו זילנדי. (על פי דעה זו, שמו המדעי של השליו הזיפני יהיה: "Coturnix novaezelandiae pectoralis "). השליו הזיפני הוא ציפור נודדת. הוא עף מאתר לאתר בקבוצות של כ- 20 פרטים, ומאכלס מקום חדש, בהתאם לזמינותם של מזון ומים. בתנאים מתאימים הוא עשוי להישאר בתחום אחד לתקופה ממושכת.
בית הגידול של השליו הזיפני מתפרש על פני יבשת אוסטרליה ובעיקר בדרום מזרח ובמערב היבשת. כן, נפוץ השליו הזיפני באי טסמניה.
גובהו של השליו הזיפני 17-20 ס"מ ומשקלו 99-128 גרם. אורך הכנף 104-117 מ"מ, ואורך הזנב 38-46 מ"מ. גוף הזכר הנקבה צבוע בחום כהה ומעליו פסים מבריקים אנכיים. החזה והבטן צהבהבים ועליהם פסים חומים עד שחורים. אצל הזכר הפסים בולטים יותר. לזכר ולנקבה יש סביב העין טבעת לבנה מוקפת בפס חום עד שחור. הצוואר ושני צידי הראש צבועים בחום כהה לזכר, וחום בהיר לנקבה.
השליו הזיפני הוא שוכן קרקע. הוא חי באזורים מישוריים (כולל שטחים חקלאיים) ומעדיף סביבה לחה בקרבת גופי מים.
השליו הזיפני הוא בעיקר אוכל זרעים. הוא מעדיף זרעים של דגנים משטחים מעובדים, דשאים, ועשבי בר. השליו הזיפני אוכל גם עלים, חלקי צמח שונים ומספר מועט מאוד של חרקים.
התקשורת בין הזכר לנקבה באמצעות סדרות של 3 או 4 שריקות שכל אחת מבטאת מסר אחר. הרבייה תלויה בזמינות המזון והגשמים. הנקבה מטילה 6-11 ביצים במשקל 9.2 גרם. הדגירה נמשכת 18 עד 21 ימים, והאפרוחים נחשבים בוגרים אחרי ארבעה חודשים.
כריסטופר אלכסנדר
כריסטופר אלכסנדר (בגרמנית: Christopher Alexander; 4 באוקטובר 1936 – 17 במרץ 2022) היה אדריכל שהתפרסם הן בזכות התאוריות שלו והן בזכות כ-200 פרויקטי בנייה ברחבי העולם.
ביוגרפיה.