מלחמת יום הכיפורים (1973), הבחירות לכנסת התשיעית ב-1977), שבהן עלתה תנועת החרות לשלטון, הובילו כנראה נקודת מבט חדשה של ההיסטוריה הציונית. עד מהפך 77' כותבי ההיסטוריה של הציונות ומדינת ישראל יצאו מההנחה שסיבת קיומה של מדינת ישראל מובנת מאליה; רדיפות היהודים בגלות והשואה הם ההצדקה לזכות ההגדרה העצמית של העם היהודי ולקיום מדינת ישראל. מלחמת יום הכיפורים אשר הוכיחה את הסכנה האורבת המדינה ולאזרחיה, בעוד יהודי אירופה ואמריקה חיים את חייהם בשלווה. עליית הימין והמתיחות הבין עדות בחברה הישראלית, הובילו לחשש אצל חלק מכותבי ההיסטוריה בישראל יצירתה של חברה פשיסטית ומיליטנטית, העלולה לדכא קולות עצמאיים. אך חשש זה התבדה, והשנים שלאחר המהפך אופיינו בפלורליזם שלא היה כדוגמתו בימי שלטון מפא"י.
עוד יצוין, כי משלהי שנות ה-70 מוסדות חברה שונים החלו להציג את הנרטיב הביקורתי/פוסט-ציוני לגבי הסיבות לעזיבת הפלסטינים במלחמת 1948 (חלקם עזבו מרצון וחלקם גורשו). כך היה המצב לגבי מחקרי קהילת המחקר (חוקרים אקדמאים ועצמאיים) ומאמרי עיתונות ביומונים המרכזיים, ובחלקו גם לגבי ספרי זיכרונות של ותיקי קרבות 1948.
שנות השמונים והתשעים של המאה ה-20.
מלחמת לבנון הראשונה והמחלוקת על תפיסתה כ"מלחמת ברירה" הייתה קו פרשת המים בעשיה ההיסטוריוגרפית במדינת ישראל, ובמיוחד בחקר הציונות והיישוב, כפי שהתברר בעבודות שפורסמו במשך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20. כך למשל, ספרה של אניטה שפירא חרב היונה נפתח בהכרזתה על המניע לכתיבתו: מלחמת לבנון והצהרתו על ידי ראש הממשלה מנחם בגין "בזכות מלחמת ברירה".
קבוצת היסטוריונים אשר חלקם כונו "ההיסטוריונים החדשים" ניסו לערער את ההסבר הציוני למהלכים ואירועים היסטוריים, אשר הציעו היסטוריונים בעלי תפישת עולם ציונית. לפי הנאמר בשיח הציבורי, "ההיסטוריונים החדשים" הם אבי שליים, אילן פפה, שמחה פלפן ובני מוריס; אף כי נראה שמוריס שינה את תפיסת עולמו בשנים האחרונות ומזדהה יותר עם הסיפר הציוני. העיתונאי תום שגב נחשב לעיתים כהיסטוריון חדש, אף שהוא עיתונאי במקצועו. ההיסטוריונים החדשים אימצו מתודולוגיה חדשה למחקר הציונות אשר בראשה ניתוח מקורות מעמדה ביקורתית חיצונית לשיח הציוני. מכאן, שרבים ממחקריהם של ההיסטוריונים החדשים העוסקים באירועים סביב מלחמת העצמאות, מכונים אצלם כ"מלחמת 1948". הם הצביעו במחקריהם כי היישוב העברי ומדינת ישראל הגו ואימצו מדיניות של דחיקת האוכלוסייה הפלסטינית לעזוב בשנים 1947 -1949. בכך שללו ההיסטוריונים החדשים אותו חלק מן הסיפר הציוני לפיו התנועה הציונית ביקשה למנוע את עזיבת הפלסטינים, אך אלו עזבו בהטפת המנהיגות הערבית. ההיסטוריונים החדשים הציגו מסכת טיעונים על חוסר נכונותו של היישוב ושל מדינת ישראל להתפשר על מנת להגיע להסכם שלום עם גורמים ערביים שונים; זאת שוב בניגוד לסיפר הציוני לפיו עשו המנהיגים ככול יכולתם להגיע להסכמי שלום.
עם מתנגדיהם הבולטים של "ההיסטוריונים החדשים" נמנים המזרחן אפרים קארש, ההיסטוריונים אניטה שפירא ויואב גלבר, הסופר והביוגרף אהוד בן עזר, המשפטן השר לשעבר אמנון רובינשטיין, ופובליציסטים כבן-דרור ימיני.
למרות מחלוקות בין חוקרים לגבי נושאים שונים בהם עסקו ההיסטוריונים החדשים, לגבי הסיבות לאקסודוס הפלסטיני אין ככלל מחלוקות. משנות ה-90 ולפחות עד לתחילת שנות ה-2000, החוקרים ככלל מאמצים את הנרטיב של בריחה ביחד עם גירוש.
Chrome OS
Chrome OS (מאנגלית: מערכת ההפעלה כרום) היא מערכת הפעלה למחשבים אישיים המפותחת על ידי חברת גוגל.
היסטוריה.
גוגל הכריזה על העבודה על מערכת ההפעלה כרום ביולי 2009. המערכת מבוססת על לינוקס אולם מיועדת בעיקרה להרצת יישומים בדפדפן האינטרנט של החברה גוגל כרום. המערכת פותחה בסיוע חברת אינטל, ומחשבים עם מערכת ההפעלה משתמשים במעבדים שלה (בהמשך המערכת הפכה זמינה גם על מעבדי ARM).
החברה הציגה הדגמה של גרסה מוקדמת בנובמבר 2009. המערכת נחשפה לראשונה לציבור בדצמבר 2010, מאפייניה העיקריים של מערכת ההפעלה כרום הם זמן אתחול קצר והסתמכות על חיבור לאינטרנט לטובת ניצול כלי מחשוב בענן.
במאי 2011 הוחל בשיווק מחשבים ניידים עם המערכת, מתוצרת סמסונג ו-Acer.
באפריל 2012 הוציאה גוגל עדכון משמעותי למערכת ההפעלה שמוסיף שולחן עבודה, בצורה הדומה לזו הנהוגה בשאר מערכות ההפעלה הנפוצות.
בינואר 2013, הציעה גוגל פרס של יותר משלושה מיליון דולרים להאקרים שיפרצו למערכת ההפעלה, במסגרת תחרות להאקרים בוועידת אבטחה, במטרה להוכיח שהיא מערכת בטוחה יותר מMicrosoft Windows.
במאי 2014 הושקו במקביל 20 דגמי כרומבוק מחמישה יצרנים שונים.
בדצמבר 2014 עקפו מחשבי כרומבוק את מכשירי האייפד של אפל לראשונה, והפכו למכשיר הפופולרי ביותר בתחום החינוך בארצות הברית.
במרץ 2015 החלה גוגל לשווק מחשבי כרום בישראל, תחילה לא ניתן היה למצוא את המחשבים בחנויות, והם שווקו במגזר החינוכי ודרך משווקים למגזר העסקי. באותו חודש גם הושק ה-Chromebit דונגל שמייצרת אסוס, המריץ את מערכת ההפעלה לטלוויזיה או למסך אחר באמצעות כניסת ה-HDMI ואפשר להפעיל אותו כמחשב.
ברבעון הראשון של 2016, עקפו מכירות מחשבי כרום OS את מכירות מחשבי אפל בארצות הברית.
בשנת 2021 לראשונה מחשבי כרומבוק נמכרו יותר ממחשבי אפל לאורך שנה שלמה ברחבי העולם.
בפברואר 2022 הכריזה גוגל על גרסה חדשה של כרום OS בשם "פלקס" שמוצעת להתקנה בחינם על כל PC או מק, עד אז הייתה המערכת זמינה לקנייה רק כחלק מחבילה, יחד עם מחשב נייד.
תוכן.
ChromeOS היא מערכת הפעלה שמבוססת על ג'נטו לינוקס ומיועדת בעיקר לגלישה באינטרנט ולהפעלת אפליקציות מהרשת. מערכת ההפעלה מיועדת להשתמש ולהסתמך על מחשוב בענן - קרי, שימוש במשאבי עיבוד דרך חיבור לאינטרנט. במקום להתקין תוכנות הדורשות נפח רב וכושר עיבוד מהמחשב המשתמשים יכולים להסתפק בדפדפן אינטרנט המאפשר להם לגשת לאתר אשר מפעיל התוכנה על שרת משלו. כתוצאה חבילת התוכנה הדרושה למחשב קטנה בהרבה מהנפוץ והמחשב יכול להיות בעל כוח עיבוד חלש יותר, ועדיין לשמש את בעליו. מנגד, משמעות הדבר היא תלות בחיבור לאינטרנט.
עיצוב.
העיצוב במערכת ההפעלה Chrome OS, מבוסס על שולחן עבודה בו מופיעים אייקונים שבלחיצה עליהם נפתחים אתרים ואפליקציות בדפדפן האינטרנט גוגל כרום.
בדפדפן, כל לשונית - הנקראת Tab - מחזיקה באפליקציה או בדף אינטרנט שונה. מסך הכניסה למערכת מאוד פשוט ומבקש שם משתמש וסיסמה של חשבון הגוגל של המשתמש (בשונה ממערכות הפעלה אחרות, שבהם המשתמש בוחר בעצמו אם צריך להכניס סיסמה). העיצוב מתוכנן להיות פשוט וקל לשימוש.
ממשק משתמש.
ממשק מערכת ההפעלה יעבוד בשאיפה להשתמש בכמה שפחות מקום מסך, ולעשות את כל המגע בין המשתמש למחשב כמה שיותר פשוט. הרבה מן האפליקציות יפתחו בחלונות קטנים הנקראים "פאנלים" ויעבדו ברקע של הדפדפן.
Chromium OS.
Chrome OS מבוססת על מערכת ההפעלה החופשית Chromium OS שגוגל מפתחת. אולם Chrome OS עצמה (לדוגמה: המערכת המופצת עם אותם מחשבי נטבוק) אינה חופשית (בדומה לדפדפן גוגל כרום שמבוסס על הדפדפן החופשי כרומיום).
עיקרה של Chrome OS זמין כתוכנה חופשית בשם Chromium OS. הוא מפותח באוסף מאגרי גיט. מכיוון שהיא לא מותאמת לחומרה המסוימת, זמני העלייה המהירים לא מובטחים בה. כמו כן לא מובטחת בה האבטחה מפני עליה ממדיה לא מורשית.
במקביל מפתחת גוגל מערכת הפעלה נוספת פוקסיה (באנגלית: Fuchsia) המיועדת לעבוד הן על טלפונים ניידים והן על מחשבים אישיים וגם על שעונים חכמים.
פייטרו פרטיצ'יפאציו
פייטרו באדואר פארטיצ'יפאציו (באיטלקית: Pietro Badoer Participazio) היה הדוכס ה-20 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 939–942.
פייטרו היה בנו של הדוג'ה אורסו פרטיצ'יפאציו השני. הוא נפטר שלוש שנים לאחר בחירתו לדוג'ה ונקבר בכנסיית סן פליצ'ה די אמיאנה, בסמוך לאביו.
פייטרו קאנדיאנו השלישי
פייטרו קאנדיאנו השלישי (באיטלקית: Pietro III Candiano ) היה הדוכס ה-21 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 942–959.
בשנת 948 יצא פייטרו בראש צי הכולל 33 ספינות מלחמה לתקוף את שודדי הים הפאגאנים (שכונו "נארנטינים" על ידי הוונציאנים) אשר תקפו את אוניות הסוחר הוונציאניות ששטו בים האדריאטי מזה שנים רבות (פעולה אותה לא נקטו דוג'ים קודמים). ניסיונותיו של פייטרו להביס את שודדי הים כשלו, וגם מערכה צבאית נוספת נכשלה, נכרת לבסוף הסכם שלום עם הנארנטינים ולה סרניסימה הסכימה לשלם מס לשודדי הים על מנת להבטיח את שלום ספינות הסוחר. המס שולם במשך 50 שנה עד כהונתו של הדוג'ה פייטרו אורסאולו השני.
לזלי ג'ונס (כדורגלן)
לזלי ג'נקין ג'ונס (אנגלית: Leslie Jenkin Jones; 1 ביולי 1911 - 11 בינואר 1981) היה שחקן ומאמן כדורגל ולשי.
קריירה.
ג'ונס נולד באברדייר, והחל את הקריירה שלו במועדון המקומי אברדייר אתלטיק, במקביל לעבודתו באטליז של אביו. הוא הצטרף לקארדיף סיטי באוגוסט 1929, וערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0 - 1 לסוונסי טאון בדרבי של דרום ויילס. למרות שקארדיף לא שיחקה היטב בתקופה שבה שיחק שם, הוא הצליח להבקיע 31 שערים ב-142 משחקי ליגה. בינואר 1934 הוא עבר לקובנטרי סיטי, והבקיע 27 שערים בעונתו המלאה הראשונה במועדון, שבזכותם זומן למשחק הראשון (מתוך 11 בסך הכל) במדי נבחרת ויילס. בשל מספר השערים הרב שהבקיע הוא זכה גם להתעניינות רבה של מועדונים בכירים יותר, ולבסוף עבר לארסנל ב-1937 לאחר שהנהלת קובנטרי דחתה הצעה של טוטנהאם הוטספר על סך 7,000 לירות שטרלינג.