עובדי מעבדות הם בעלי סיכון מוגבר להדבקות מפני שהם נחשפים לריכוזים גבוהים של הנגיף על בסיס יומי ולכן חייבים להצטייד בביגוד מגן הכולל כפפות, חלוק, מסכת פנים ומשקפי מגן. היות שנגיף ה-"hRSV" מועבר באמצעות אירוסולים, פרט לביגוד מגן ייעודי רצוי להשתמש במנדף ביולוגי מתאים. אחוז ניכר של הדבקויות מגיע מכיוון הצוותים הרפואיים בבתי חולים במהלך ובפרק הזמן שלאחר הלידה. לפיכך גם הם מחויבים להצטייד בביגוד מגן מתאים בעת מגע וטיפול בילודים.
עבודה עם נגיפי "hRSV" נחשבת לבעלת סיכון ביולוגי ברמה 2 (Biosafety level 2).
אפידמיולוגיה.
"hRSV" הוא נגיף בעל תפוצה כלל עולמית עם נטייה להדבקה בעיקר בחודשי החורף. כל שנה נדבקים בנגיף כ-64 מיליון בני אדם ברחבי העולם וביניהם בין 4–5 מיליון ילדים מתחת לגיל 4. טווח הגילים בו נרשם המספר הגבוה ביותר של נדבקים בקרב אוכלוסיית הילדים הוא 2–8 חודשים. כ-160,000 חולים ברחבי העולם נפטרים מדי שנה מהנגיף. מחקרים סרולוגיים הראו כי למעשה כמעט כל הילדים המאושפזים בני 2–3 נחשפו ל-"hRSV" בשלב מסוים במהלך חייהם. פרט לכך, כל שנה נדבקים מחדש בנגיף מבוגרים ואוכלוסיית חולים מדוכאי מערכת החיסון.
אבחנה.
כיום נהוג להשתמש במספר שיטות לזיהוי הנגיף, הן סרולוגיות והן שיטות של וירולוגיה קלאסית:
טיפול.
ברוב המקרים עיקר הטיפול כנגד הנגיף מתבסס על מתן טיפול תומך, אולם במקרים חמורים הטיפולים השכיחים כנגדו כוללים:
חיסון.
במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות לפתח חיסון יעיל כנגד "hRSV", כשהמפורסם ביותר הוכן בשנות ה-60 של המאה ה-20. בחיסון זה השתמשו בזן מומת באמצעות פורמלין של הנגיף, אולם בניגוד לתקווה הגבוהה שתלו החוקרים והרופאים, לא הצליח חיסון זה להקנות הגנה בפני הדבקות חדשה ואף נראה כי הגביר את הרגישות של התינוקות והילדים כלפי "hRSV". נכון ל-2019 לא פותח חיסון פעיל כנגד הנגיף, אך קיים חיסון סביל.
צפון (הונג קונג)
דניס מרקונטו
דניס מרקונטו (באיטלקית: Denis Marconato; נולד ב-29 ביולי 1975 בטרוויזו) הוא כדורסלן איטלקי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת דינמו סאסארי. מרקונטו נחשב לאחד מטובי שחקני ההגנה באירופה בתקופתו.
קריירה.
מרקונטו הצטרף למחלקת הנוער של מועדון בנטון טרוויזו בשנת 1990, וזכה עם המועדון בשלוש אליפויות ליגת הנוער בין 1991 ל-1994. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בנטון בסרייה א' בעונת , אך לא מצא לבסוף מקום בסגל הקבוצה. הוא הושאל לעונה אחת לפלור פאדובה, שם הפגין כישרון רב. הוא חזר לבנטון טרוויזו בעונת , והמאמן מייק ד'אנטוני נתן לו הפעם תפקיד גדול יותר בקבוצה. בעונה זו הוא זכה עם בנטון באליפות איטליה הראשונה שלו, ונבחר גם ל-MVP של הסופר קאפ האיטלקי לשנת 1997. ב-1999 הוא זכה עם קבוצתו בגביע ספורטה, וב-2000 זכה עמה בגביע האיטלקי ונבחר ל-MVP של הטורניר.
בשנים שלאחר מכן זכה מרקונטו עם בנטון בשתי אליפויות איטליה נוספות (2002 ו-2003), שלושה גביעים איטלקיים נוספים (2003, 2004 ו-2005) והיה שותף בכיר לשתי העפלות לפיינל פור היורוליג, בשנים 2002 ו-2003. בעונתו האחרונה בטרוויזו כיהן מרקונטו כקפטן הקבוצה. בקיץ 2005 עבר מרקונטו לקבוצת ברצלונה מהליגה הספרדית, יחד עם חברו האיטלקי ג'יאנלוקה באזילה. עם ברצלונה הוא הופיע בפיינל פור היורוליג ב-2006, וזכה בגביע המלך הספרדי ב-2007.
בעונת עבר מרקונטו לקבוצה הספרדית ברוז'ה GBC. בעונה שלאחר מכן הוא חזר לאיטליה והצטרף למונטפסקי סיינה, עמה זכה פעם נוספת בסופר קאפ האיטלקי.
נבחרות איטליה.
בצעירותו שיחק מרקונטו באליפות אירופה עד גיל 20 ב-1994, ובאליפות אירופה עד גיל 22 ב-1996. מכאן ואילך הוא היה אחד מהשחקנים החשובים והמובילים בנבחרת הבוגרת של איטליה. ההישגים הבולטים שלו עם הנבחרת היו הזכייה באליפות אירופה בכדורסל ב-1999, הזכייה במדליית הכסף באליפות של 1997 ובמדליית הארד באליפות שנערכה ב-2003; וכן הזכייה במדליית הכסף באולימפיאדת אתונה ב-2004.
בנוסף, מרקונטו השתתף עם נבחרת איטליה באליפויות אירופה בשנים 2005 ו-2007, ובאליפות העולם בכדורסל בשנת 2006.
עומאן במשחקים האולימפיים
עומאן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
עד כה, אף ספורטאי עומאני לא זכה במדליה אולימפית, ורובם היו רחוקים מהישגים של ממש. להישג הגבוה ביותר באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הגיע עבדאללה אל-סולי, שסיים במקום ה-48 בריצת 100 מטר (מתוך 80 מתחרים). במשחקים אלה הייתה האתלטית בותאינה אל-יקובי לאישה הראשונה שמייצגת את עומאן במשחקים, לאחר שבשש האולימפיאדות הקודמות ייצגו את המדינה גברים בלבד.
קולט (פירושונים)
רזולוציה (פירושונים)
שם המשחק
ישעיהו תדמור
ישעיהו תדמור (נולד ב-1934) הוא פרופסור לחינוך ויו"ר "התנועה להעצמת הרוח בחינוך". לשעבר מנהל בית הספר הריאלי בחיפה.
ביוגרפיה.
תדמור נולד בחיפה לאסתר ומרדכי טרטנר, שעלו מצ'כוסלובקיה. למד בבית הספר היסודי-דתי "נצח ישראל" ומכיתה ה, בבית הספר הריאלי העברי בחיפה.
שירות בצה"ל.
לאחר שירות חובה בצה"ל המשיך בשירות קבע ומילא שורה של תפקידים בתחום החינוך: קצין חינוך של בית הספר לקצינים בשנים 1959-1957; מפקד המדרשה הצבאית לחינוך (מדרשת חינוך ירושלים) בשנים 1965-1962; ראש ענף הסברה במפקדת קצין חינוך ראשי בשנים 1968-1966; סגן קצין חינוך ראשי בשנים 1969-1967; קצין חינוך של הכוחות המשוריינים בסיני בתקופת מלחמת ההתשה בשנים 1970-1969; ומפקד פיקוד הגדנ"ע (בדרגת אלוף-משנה) בשנים 1976-1973.
בעודו בצה"ל, הוזמן על ידי הוועד המנהל של רשות השידור למלא את התפקיד "הממונה על הטלוויזיה" (כעבור זמן שונה שם התפקיד ל"מנהל הטלוויזיה"). באישור הרמטכ"ל הושאל מצה"ל לרשות השידור ושימש בתפקיד במשך שנתיים (1973-1971). בתום שנתיים זכה במכרז במשרת מנהל הטלוויזיה לשלוש שנים נוספות, אולם הוא בחר לשוב לשירות בצה"ל, לתפקיד מפקד פיקוד הגדנ"ע.
בשנים 1980-1977 שימש ראש שליחי העלייה בארצות הברית ובקנדה, מטעם מחלקת העלייה של ההסתדרות הציונית העולמית. בתפקיד זה היה אחראי על 29 משרדי עלייה, שהיו פזורים בערים שונות במדינות אלה.
ניהול בית הספר הריאלי העברי בחיפה.
בשנים 1982-1980 שימש משנה למנהל בית הספר הריאלי העברי בחיפה ומנהל החטיבה העליונה של בית הספר ("בית בירם"). בשנת 1982 החליף את המנהל הכללי הקודם, יצחק שפירא, ומאז ניהל את בית הספר עד שנת 1996. בשש השנים האחרונות לכהונתו פעל גם כמחנך כיתה (י"א וי"ב). בדברים שכתב עמד על מאפייניה של מנהיגות חינוכית. הוא מונה בהם: הבנה פדגוגית; יכולת פילוסופית, במובן של חשיבה מופשטת ותפיסה מושגית כוללת; היכולת לגבש – בתהליך של שיתוף מורים, הורים ותלמידים בוגרים – את חזון בית הספר, ההופך להוות בסיס האתוס של בית הספר; אהבת התלמידים - "'אהבה רצינית', 'סולידית', רגישה, מזדהה, לא אהבה סחבקית, מתחבקת, מוחצנת"; דוגמה אישית ערכית - בעיקר ב"מחויבות אין קץ, שיקול דעת בהיר, ניקיון כפיים ושקיפות בהחלטות ובמדיניות"; דוגמה אישית מקצועית – הוראת מקצוע ממקצועות הלימוד ואפילו חינוך כיתה; ומעל לכול – מנהיגות רוחנית – זו שיוצרת "חוויות-שיא חינוכיות, התרוממות רוח, התעלות, יציאה מהכאן ועכשיו ונגיעה בטרנסצנדנטי".
סיום ניהול בית הספר הריאלי.
במהלך שנת הלימודים תשנ"ו (1995-1996) פרץ עימות בין ועד ההורים המרכזי של בית הספר הריאלי לבין ישעיהו תדמור, אשר שימש אז המנהל. זאת, על רקע רצונם של ההורים להיות מעורבים יותר בניהול המוסד, שחלק גדול ממימונו מגיע דרך שכר הלימוד שהם משלמים. מנגד תדמור ראה את המוסד כאליטיסטי שמעמיד אתגר בפני התלמידים, ולא כנותן שירות או כמנוהל בידי הקהילה בה הוא פועל.
העימות בין הצדדים התדרדר לקרע עמוק ולדרישה אולטימטיבית של הוועד לפיטוריו של תדמור, ולאחר שההורים הפסיקו לשלם את שכר הלימוד כסנקציה נגד המוסד, נאלץ הדירקטוריון לקבל את תביעותיהם ותדמור סיים את עבודתו בשברון לב.
במהלך העימות התפרסמו כתבות בעתונות המקומית שרמזו על שחיתויות בניהול הנכסים והקרנות של הריאלי, האשמות שככלל לא היה בהם כל ממש, אך הם העכירו עוד יותר את האווירה וערערו את מעמדו של המנהל. לכל זה התווספו עימותים פנימיים במוסד עצמו בין מורים שתמכו בתדמור לכאלה שהתנגדו לו.
פעילות לאחר סיום ניהול בית הספר הריאלי.
בשנת 1997 נבחר לשמש ראש מכללת לוינסקי לחינוך בתל אביב, תפקיד אותו מילא עד פרישתו בשנת 1999. בשנת 2000 התקבל כמרצה בנושאי חינוך וכראש תחום החינוך במכללת הגליל המערבי, וכמרצה בנושאי חינוך במכללה האקדמית עמק יזרעאל. בשנת 2002-2001 שימש ראש המגמה לחינוך במכללת עמק יזרעאל בחוג למדעי ההתנהגות, ובשנים 2008-2003 שימש ראש החוג במכללה. משנת 2009 תדמור מרצה במכללה האקדמית עמק יזרעאל ובמכללה האקדמית לחינוך "אורנים".
השכלה אקדמית.
תדמור הוא בוגר בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בסוציולוגיה ובמדעי החברה. ב-1977 סיים לימודים לתואר שני בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב וב-1992 הוסמך לדוקטור בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת חיפה. תפיסתו החינוכית של תדמור מושפעת מהפילוסופיה ההומניסטית והאקזיסטנציאליזם. בעיקר ניכרת בכתביו השפעתו של המחנך והוגה הדעות יוסף שכטר, שעל משנתו החינוכית האקזיסטנציאליסטית-דתית ועל "השכטריסטים" כתב את עבודת הדוקטורט שלו.
בינואר 2003 התמנה לדרגת פרופסור חבר-נלווה בחינוך לערכים מטעם הוועדה העליונה למינוי פרופסורים במכללות בתחומים מדעי הרוח, חינוך והאומנויות של המועצה להשכלה גבוהה.
חיים אישיים.