האיומים העיקריים על השועל המעופף כוללים אובדן בית גידול בדמות בירוא יערות לתעשיית העץ, הפקת שמן דקלים, המרת רצועות מנשק וסוואנות לשטחי מרעה וגידולים חקלאיים, עיור גובר והולך, פגיעה של פטריית חלודת ההדס (Austropuccinia psidii) בפלורה המקומית, הפרעה אנושית ליד אתרי לינה, פגיעה באתרי האכלה, ציד לבשר (באינדונזיה ופפואה) או בתור מין מזיק (אוסטרליה), התחשמלות, הסתבכות בגדרות תיל, שיתוק קרציות, התפשטות של מינים פולשים כמו נמלת אש קטנה ונמלה משוגעת צהובה, ושינויי אקלים דוגמת ציקלונים וגלי חום; בגל חום שהתרחש בשנת 2018 בצפון אוסטרליה, נהרגו כ־23,000 עטלפים שמהווים כשליש מהאוכלוסייה בקווינסלנד. מלבד קצב הרבייה הנמוך, השועל המעופף הממושקף פגיע יותר ממינים אחרים בשל העובדה שהוא חי בסמוך לקו החוף שמתאפיין בריכוז גבוה של התיישבות אנושית.
בתחילת המאה ה-21, האוכלוסייה העולמית כללה למעלה מחצי מיליון פרטים (250,000 באוסטרליה לבדה). לאחר הירידות החדות בין 2004 ל-2019, גודלה של האוכלוסייה העולמית עשוי להיות רבע מיליון פרטים או אף פחות מכך (בהתחשב בכך שבאוסטרליה יש כ-100,000 פרטים).
רעידות מקדימות
רודולף ויגמן
היינריך ארנסט גוטפריד רודולף ויגמן (בגרמנית: Heinrich Ernst Gottfried Rudolf Wiegmann ; 17 באפריל 1804 –- 17 באפריל 1865) היה צייר, ארכאולוג, היסטוריון אמנות, גרפיקאי ואדריכל גרמני. הוא עבד בסגנון קלאסי, אשתו מרי אליזבת ויגמן, לה נישא בשנת 1841, הייתה גם ציירת.
ביוגרפיה.
הוא הגיע ממשפחת אנשי צבא. אביו היה סגן (לימים קפטן) בגדוד החי"ר העשירי ונהרג בקרב ווטרלו, שם שימש כשלישו של הקולונל ג'ורג' דו פלאט.
בילדותו הוא ביקר לעיתים קרובות בכנסיית סנט דיוניסיוס בנורדסטממן והארכיטקטורה הגותית שלה הותירה עליו רושם עמוק. הוא התחיל בלימודי אדריכלות, מתמטיקה ואסטרונומיה בהנובר, לשם עברה משפחתו לאחר מות אביו. אחד מחברי ילדותו היה אוגוסט היינריך אנדראה, שלימים יהפוך לאדריכל העירייה של הנובר. לאחר 1823 הוא ואנדראה למדו באוניברסיטת גטינגן, שם למד היסטוריה, מדעי הטבע וארכאולוגיה והתרשם במיוחד מההרצאות של קרל אוטפריד מולר.
את לימודי האמנות החל בדרמשטאדט עם אדריכל העיר, ג'ורג' מולר, שעודד אותו להשלים את עבודתו בכיתה באמצעות מחקר מעשי ברומא. לפיכך, בשנת 1828 הוא עבד במכון הגרמני לארכאולוגיה (DAI) וחקר את ציורי הקיר בפומפיי. הוא נשאר שם עד 1832 והפך לחלק ממושבת האמנות הגרמנית.
לאחר שובו, הוא הקדיש את עצמו ליצירה בהנובר: ציורי שמן, צבעי מים, ליטוגרפיות ותחריטים, שפרסם כאלבום בשנת 1835. במהלך תקופה זו, עבודתו האדריכלית היחידה כללה קמרון קבר עבור יוהאן לודוויג סולמן (1797–1834), יצרן עור. הוא היה גם חבר באגודת האמנות בהנובר וכיהן בוועדה שבחרה יצירות לתערוכות שלהם.
קריירה בדיסלדורף.
עם זאת, הוא לא היה מרוצה מהקריירה שלו בהנובר ועבר לדיסלדורף בשנת 1836. שם פרסם ספר שהתבסס על עבודתו בפומפיי: "ציור העתיקים ביישום ובטכניקה". הספר הביא אותו למחלוקת עם האדריכל, לאו פון קלנצה, שהטיל ספק במסקנותיו של ויגמן. ויגמן השיב בשנת 1839 בספר נוסף "סר ליאו פון קלנזה והאמנות".
לאחר 1836 לימד בדיסלדורף. הוא מונה לפרופסור לאדריכלות ופרספקטיבה בשנת 1839, תפקיד אותו מילא עד מותו. משנת 1846 הוא היה גם ראש המזכירות האקדמית, בניהולו של וילהלם פרידריך שדו, והיה אחראי על התכתבות, הבגרויות והתוכניות. בשנים אלו הוא הפך לסנגור של ארכיטקטורת התחייה הרומנסקית ותכנן בית עבור וילהלם שדו.
בשנת 1839 תכנן מערכת חדשה לחיבורי גגות שתיאר בספר בשם "בניית גשרים שרשרתיים" על פי מערכת המשולש ויישומם על הגגות. עם זאת, מערכת זהה כמעט הומצאה בערך באותה תקופה על ידי המהנדס הצרפתי קמיל פולונקו, שהשתמש בה לבניית תחנות לרכבת פריז-ורסאי, ולכן היא נודעה בשם "גג פולונקו".
הוא היה חבר באגודת אמני הריין ווסטפליה, וכיהן במועצה המינהלית שלה. לאחר 1844 ערך את הפרסום הרשמי של האגודה ה"קורפונדונדזבלט". בשנת 1857 הוא מונה כחבר עמית במכון המלכותי לאדריכלים בריטים (RIBA).
בשנותיו המאוחרות יותר סבל ממחלת ראות (אולי שחפת) והתפטר מתפקידיו זמן קצר לפני מותו.
בנו, ארנולד, נהרג בקרב במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870.
רון מוס
רונלד מונטגיו מוס (באנגלית: Ronald Montague Moss; נולד ב-4 במרץ 1952) הוא שחקן, מוזיקאי, זמר ופזמונאי אמריקאי, חבר בלהקת "Player", הידוע בעיקר בתפקידו של רידג' פורסטר, באופרת הסבון של CBS "היפים והאמיצים".
ביוגרפיה.
ראשית חיים וקריירה מוזיקלית.
מוס נולד וגדל בלוס אנג'לס. בגיל 11 החל ללמוד לנגן על תופים, גיטרה ובס חשמלי. בשנת 1976 חבר מוס לזמר והגיטריסט, פיטר בקט, הגיטריסט והקלידן ג'יי.סי קראולי, והמתופף ג'ון פרייזן כדי להקים את הלהקה "Player", בעיקר כבסיסט וזמר. במוסך בהוליווד הילס הם כתבו והתאמנו על המוזיקה. המוזיקה משכה את תשומת ליבו של המפיק רוברט סטיגווד, שחתם איתם על חוזה.
הסינגל שלהם "Baby Come Back" תפס את המקום הראשון במצעד הפופ הלאומי בשלושת השבועות הראשונים של 1978. הסינגל הופיע ברשימת הסינגלים הטובים ביותר לשנה זו במגזין בילבורד. גם סינגל ההמשך שלהם, "This Time I'm in It for Love", הגיע לשיא במקום ה -10 באותה השנה.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשנת 2015. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן.
לעיתים מופיע מוס לבד. הוא הופיע שוב באוסטרליה במרץ 2019 ובאיטליה בפעם הראשונה בקיץ 2019.
קריירת משחק.
מוס הופיע בסרט האיטלקי משנת 1983 "Paladini-Storia d'armie d'Amori".
בשנת 1987 הוצע למוס התפקיד של רידג' פורסטר באופרת סבון חדשה "היפים והאמיצים". הוא קיבל את התפקיד, והתוכנית שודרה במדינות רבות ברחבי העולם. תפקידו משך מיליוני מעריצים ברחבי העולם. עד היום הוא ידוע בעיקר בתפקיד זה, והוא נוסע לעיתים קרובות, להופיע, ולקדם את המוזיקה שלו.
בשנת 1987 שיחק בסרט "Hard Ticket to Hawaii".
בשנת 2010, הוא השתתף בגרסה האיטלקית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", וסיים במקום שני עם בת זוגו שרה די וירה.
ב-11 באוגוסט 2012 פורסם כי מוס יעזוב את "היפים והאמיצים", לאחר שגילם את דמותו של רידג' פורסטר במשך 25 שנה. הופעתו האחרונה הייתה ב-14 בספטמבר 2012.
ב-12 במאי 2014 הופיע מוס, יחד עם להקתו באופרת הסבון "בית החולים כללי", כחלק מנשף האחיות בשנת 2014, שם ביצעו את להיטם "Baby Come Back".
בשנת 2015, הוא גילם את הדמות של איאן באופרת הסבון הפלמית "Familie".
בהמשך שיחק רון מוס בתפקיד ג'ון בלקוול באופרת הסבון "המפרץ".
בודורפה
בודורפה (בהונגרית: Bodorfa) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבודורפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 155 ובשנת 2020 רק 84 תושבים.
יהודי בודורפה.
בבודורפה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
מים מים (סרט משנת 1985)
מים מים הוא סרט קומדיה/פארסה פוליטית בריטי משנת 1985, בבימויו של דיק קלמנט ובכיכובו של מייקל קיין. התסריט נכתב על ידי קלמנט ואיאן לה פרנאי .
עלילה.
הסיפור מתרחש במושבה הבריטית קסקרה הנמצאת באי בדיוני בקריביים. המושל המקומי בקסטר ת'וויטס זוכה להתעלמות נרחבת מצד ממשלת בריטניה, התקשורת והציבור הרחב, ומנהל חיים נוחים במושבה הקטנה והשלווה. השלווה הזו מופרעת כאשר נמצאים מים במתקן קידוח נפט נטוש – והם באיכות של מיטב חברות המים (וגם של חברות המייצרות חומרים משלשלים, מכיוון שהם מכילים חומר שגורם לך "לחרבן בדיוק של שעון"). צדדים שונים, כולל הממשל הבריטי, החזית לשחרור קסקרה, הבית הלבן, יצרני מים בבקבוקים צרפתיים וארגוני גרילה קובנים מתעניינים בעתיד האי ומאיימים להרוס את אורח החיים ממנו נהנים תושבי האי.
בסרט מככבים מייקל קיין בתפקיד המושל הבריטי בקסטר ת'אוויטס, ש"הפך למקומי" ובילי קונולי כפעיל המחאה המקומי דלגדו, ועמם לאונרד רוסיטר , בתפקיד סר מלקולם לברידג'.
אודות קסקרה.
עלילת הסרט מתרחשת ברובה על האי הבדיוני קסקרה. בפועל הצילומים נערכו באי הקריבי סנט לוסיה. שמו של האי הוא מחווה לקסקרה שהוא שמו של צמח (שם מדעי Rhamnus purshiana) בעל תכונות משלשלות.
הפקת הסרט.
הסרט היה אחד משלושה סרטים שחברת HandMade Films התכוונו לצלם בשנת 1984. החברה נוסדה על ידי ג'ורג' האריסון ועמיתו העסקי דניס אובריאן בשנת 1978 כדי לממן את הסרט בריאן כוכב עליון של חבורת מונטי פייתון.
לה פרנאי וקלמנט יצרו פיילוט לטלוויזיה בארצות הברית עם ביל פרסקי שהעלה את הרעיון של מושבה בריטית בדיונית באיים הקריביים שמבקשת עצמאות. שלושתם כתבו תסריט שפרסקי רצה לביים אך לא הצליחו לגייס כספים.
טיוטה של התסריט נשלחה למייקל קיין, שאהב את התסריט ורצה ליצור את הסרט.
דניס אובראיין, מנהל האולפן, הציע לג'ון קליז את התפקיד של סר מלקולם לברידג' אך זה סירב; לאונרד רוסיטר, גילם את הדמות בסרט זה, שהיה האחרון בו השתתף שכן הוא מת טרם ראה הסרט אור.
את הסרט התחילו לצלם במאי 1984. הצילומים בוצעו בעיקר בסנט לוסיה. בשל מיעוט תשתיות קולנועיות מתאימות שם, היה צריך להעביר פריטים לאי בדרך הים. עבודות האולפן נעשו באולפני שפרטון בלונדון וסצנות באר הנפט צולמו בדבון.
באותה תקופה בילי קונולי היה קומיקאי בתחילת דרכו, שזכה להערכה רבה מצדו של דניס אובראיין שהיה משוכנע שבילי קונולי הוא האיש הכי מצחיק בבריטניה.