ספריית הר הצופים למדעי הרוח ולמדעי החברה ע"ש בלומפילד היא ספרייה אקדמית מרכזית למדעי הרוח והחברה בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים, והיא הגדולה מבין ספריות מערך הספריות של האוניברסיטה העברית בירושלים.
מבנה הספרייה.
הספרייה הוקמה בשנת 1981, לקראת חנוכתו של הקמפוס המחודש של האוניברסיטה בהר הצופים. היא הוקמה על בסיס איחודן של 24 ספריות אקדמיות מחלקתיות, ששכנו לפני כן בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה.
הספרייה שוכנת בבניין בן חמש קומות שנבנה בסוף שנות ה-70, במסגרת פרויקט השיקום וההרחבה של קמפוס הר הצופים. את הבניין תכנן האדריכל יעקב רכטר. הוא שוכן במרכז הקמפוס, בתווך שבין בנייני הפקולטות למדעי הרוח ולמדעי החברה.
קומת הכניסה (קומה 3) מכילה מבואה, דלפק השאלה של ספרים, מתחם מסכי מחשב לעיון בקטלוג הספרייה, מתחם ספריית כתבי עת, אזור נרחב של שולחנות עבודה לסטודנטים ולאורחים, וחלונות תצוגה של פריטי יודאיקה מאוסף יובילר של האוניברסיטה העברית. בקומה שמתחתיה (קומה 2) שוכנים אוספי ספרים במדעי החברה (כלכלה, סטטיסטיקה, גאוגרפיה, פסיכולוגיה וסוציולוגיה) וכן אוסף המפות של הספרייה, ובמתחם אחר ספריית סרטי קולנוע, לצפייה ולהשאלה. הקומות העליונות (קומה 4 וקומה 5) כוללות אוספי ספרים במדעי הרוח (היסטוריה, פילוסופיה, בלשנות, אסלאם, לימודי אסיה ואפריקה ומדעי היהדות). בקומה התחתונה (קומה 1) שוכנים שירותי-עזר שונים כגון צילום מסמכים.
שטח בניין הספרייה הוא כ-15 אלף מטרים מרובעים, ובו 1,700 מקומות ישיבה לסטודנטים.
אוספי הספרייה.
בשנת 2010 מנה אוסף הספרייה יותר מ-566 אלף כותרים (כ-971 אלף כרכים) וכ-130 מאגרי מידע אלקטרוניים. בשנת 2017 אוסף הספרייה מכיל כמיליון כרכים וחומרים מגוונים בפורמטים שונים: ספרים בנייר ובפורמט דיגיטלי, כתבי עת בנייר ודיגיטליים, קלטות וסרטי DVD, מאגרי מידע דיגיטליים, עבודות מאסטר ודוקטורט. האוסף כולל פריטים ביותר מ-100 שפות מכל רחבי העולם. לרשות הבאים עומדים ספרנים מתמחים בנושאי הקטלוג של הספרייה. הכניסה לספרייה חופשית לכל אדם, אך השאלה והוצאת ספרים אפשרית רק לאנשי הסגל, סטודנטים, מינויים או חוקרים.
אוסף הספרייה מאורגן בשיטת "מדף פתוח", בו ניתנת גישה חופשית לשליפת הספרים על ידי המעיינים היישר ממדפי האחסון (זאת בניגוד לספרייה הלאומית בה יש צורך להזמין את רוב הספרים מהמחסן על מנת לעיין בהם). חלק קטן מהספרים הם ספרים שמורים, שהגישה אליהם מוגבלת וניתנת לזמן קצר בלבד.
הספרים בספרייה ממויינים לפי שיטת המיון של ספריית הקונגרס.
דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים הן כל הדרגות בהיררכיה הצבאית אשר מתקימות כיום בקרב ארבע הזרועות של הכוחות המזוינים.
מבנה הדרגות משתנה בין הצבא הבריטי, חיל האוויר המלכותי והצי המלכותי, בעוד שדרגות חיל הנחתים המלכותי מתבססות על דרגות הצבא עם מספר שינויים קלים. דרגות הכוחות הבריטים מתחלקות לשני סוגים; דרגות קצינים ודרגות אחרות (Other ranks), כלומר חוגרים, נגדים, עתודאים וכדומה.
ספריית האוניברסיטה העברית
מערך הספריות של האוניברסיטה העברית בירושלים
ספריית הר הצופים
קרל ריטר
קרל ריטר (גרמנית: Carl Ritter; 7 באוגוסט 1779 - 28 בספטמבר 1859) היה גאוגרף גרמני (פרוסי), יחד עם אלכסנדר פון הומבולדט נחשב לאבי הגאוגרפיה המודרנית. עד לריטר התבססה "גאוגרפיית הכורסה" (להבדיל מגילוי ארצות) על ליקוט אקראי של עובדות ואילו בעקבותיו עברה להסתמך על לימוד יסודי וביקורתי של מקורות. משנת 1825 ועד מותו היה בעל הקתדרה הראשונה לגאוגרפיה באוניברסיטת ברלין.
חייו ויצירתו.
נולד בקוודלינבורג (Quedlinburg) והתייתם בגיל צעיר. נושא לימודיו המרכזי היה תולדות הטבע, ברוחו של ז'אן-ז'אק רוסו על החינוך הנאות. כסטודנט באוניברסיטת האלה שימש כמורה פרטי לילדיו של בנקאי עשיר מפרנקפורט. הוא שימש בתפקידו במשך 15 שנה עד 1814, בחמש השנים שלאחר מכן המשיך עם תלמידיו אל אוניברסיטת גטינגן, שם החל ללמוד גאוגרפיה והפך לתלמידו המובהק של יוהאן פרידריך בלומנבך . ב-1817 ו-1818 פרסם את שני הכרכים הראשונים של ספרו "Die Erdkunde im Verhältniss zur Natur und zur Geschichte des Menschen " ("מדע הארץ בהתייחסות לטבע ולהיסטוריה האנושית" הידוע גם כ"גאוגרפיה בהקשר לטבע ולאנושות"), שעתיד להפוך ליצירה בת 19 חלקים שתלווה אותו כל חייו.
אמונתו, שליוותה את כל מחקרו הייתה שלצורת הארץ ולאקלימה יש השפעה עמוקה על ההיסטוריה ותולדות העם היושב באותה טריטוריה, עד כדי קביעה והכרעה של כיוון ההתקדמות ההיסטורי והתרבותי. הוא קרא להתחשב בגאוגרפיה כחלק מרכזי בהסבר מדעי של תופעות תרבותיות והיסטוריות. אחד מביטוייו היה שהפעילות האנושית על גבי האדמה היא כנפש בגוף. גישתו, שזכתה מאוחר יותר לכינוי "דטרמיניזם סביבתי" (Environmental determinism) ו"גאו-טלאולוגיה", הובילה את ממשיך דרכו, פרידריך ראצל לפתח את תחום הגאוגרפיה האנושית ולטביעת המונח "מרחב מחיה" (Lebensraum), לפיו לכל עם יש מרחב טריטוריאלי "טבעי", הנובע מהכרח ביולוגי.
ב-1822 נבחר לאקדמיה הפרוסית למדעים. בשנת 1825 קיבל משרת הוראה באוניברסיטת ברלין ובמקביל לימד באקדמיה הצבאית הפרוסית הסמוכה. ריטר קיים קשר הדוק עם מגלי ארצות, בעיקר באפריקה, באמצעות החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית מיום ייסודה ב-1830. עמדותיו היו נגד סחר העבדים ששרר באפריקה ונגד גזענות ככלל. ב-1828 ייסד את החברה הגאוגרפית של ברלין (Gesellschaft für Erdkunde zu Berlin). ב-1856 מונה לאוצר החברה הקרטוגרפית הפרוסית.
ריטר המשיך להוציא כרכים של ספרו האנציקלופדי הגדול "גאוגרפיה בהקשר לטבע ולאנושות" עד מותו ב-1859. ב-1822 הוציא מהדורה משופרת של הכרך על אפריקה, והוא המשיך להוציא לאור כרכים מדי שנה. בסך הכל כוללת המהדורה המלאה 9 חלקים ב-21 כרכים.
לאחר מותו ראו אור ספריו: "Geschichte der Erdkunde und der Entdeckungen" ("היסטוריה וגאוגרפיה של התגליות"; 1861), "Allgemeine Erdkunde" ("גאוגרפיה כללית"; 1862) ו-"Europa" ("אירופה"; 1863).
ריטר וארץ ישראל.
אף שלא ביקר מימיו בארץ ישראל, תרם ריטר תרומה משמעותית למחקרה הגאוגרפי. ראשית, הוא הוביל את ההתייחסות המחקרית לארץ כיחידה גאוגרפית נפרדת וייחודית. הוא התמקד בארץ כבר מתחילת מחקרו במטרה לגלות מה במבנה הפיזי של הארץ גרם לה להיות קדושה לשלוש הדתות המונותאיסטיות.
החלק ה-15 של "הגאוגרפיה" מוקדש ל"פלשתינה וסוריה", אותו הגדיר כ"גרעין לכל הגאוגרפיה של אסיה", מבוסס על רישומיהם של החוקר הגרמני אולריך יאספר זטצן וויליאם פרנסיס לינץ' הבריטי, שהפליג בירדן וחקר את ים המלח ועל דוחות רבים שריכז מידיהם של אנשי דיפלומטיה וכנסייה ששירתו בארץ הקודש ונוסעים שביקרו בה ותיעדו אותה בשלל דיסציפלינות כגון בוטניקה, גאולוגיה, דמוגרפיה ועוד.
ב-1840 יזם והוציא לאור, יחד עם היינריך קיפרט את האטלס של המושבות ההלניסטיות במזרח הקדום ("Atlas von Hellas und den hellenischen Kolonien").
ריטר, שהיה ידידו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, סייע לתנועה האוונגלית לקבל את ברכת המלך לפיתוח ההתיישבות הגרמנית-אוונגלית בארץ הקודש, יצר קשר עם מייסד התנועה הטמפלרית והדריך את סמואל גובאט לפני צאתו לכהן כבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים.
מועדון כדורסל גני תקווה
מועדון כדורסל גני תקווה או בקיצור מ.כ. גני תקווה (בעבר: מכבי גני תקווה, מועדון כדורסל הבקעה) היא קבוצת כדורסל ישראלית מגני תקווה, שהשתתפה בעבר בליגת העל וכיום משתתפת בליגה א'.
הקבוצה בעבר היוותה איחוד של מכבי גבעת שמואל, אליצור קריית אונו ומכבי גני תקווה. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים ב"מרכז הספורט לידר ארנה" שבגני תקווה.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה כמכבי גני תקווה.
ב-2009 התאחדה יחד עם מכבי גבעת שמואל ועירוני קריית אונו לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם מועדון כדורסל הבקעה.
בעונה זו העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר 1:3 בסדרת חצי הגמר מול מכבי אשדוד, ואף זכתה באליפות הליגה הלאומית לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל יקנעם/מגידו. בעקבות קשיי תקציב החליטה הקבוצה לא לממש את העלייה ונשארה לעוד עונה בליגה הלאומית.
בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר שגברה 0:3 בסדרת הגמר על קבוצת הפועל תל אביב.
לאחר שהשתתפה במשך עונת 2011/12 בליגת העל, פורק האיחוד בחודש יולי 2012 בגלל בעיות כלכליות עם מעבר הבעלים דורון הרציקוביץ' לקבוצת הפועל אילת. הקבוצה עברה לשחק תחת השם מועדון כדורסל גני תקווה ונרשמה בליגה ב', ליגת הכדורסל החמישית והנמוכה ביותר בליגות הכדורסל בישראל.
חוק סטרלינג של הלב
אלקטרה רמת השרון
וילהלמינה כהן
וילהלמינה כהן (10 באוקטובר 1916 – 16 בינואר 2000) הייתה רופאת ילדים ישראלית, ילידת איי הודו ההולנדיים (כיום אינדונזיה), הראשונה שעבדה במקצוע שלה בבאר שבע. היא ייסדה וניהלה את מחלקת הילדים הראשונה בבית החולים המרכזי לנגב, לימים המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. בנוסף, כהן הייתה פרופסור חבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכן יקירת באר שבע.
ביוגרפיה.
כהן נולדה וגדלה באינדונזיה (אז בשליטת הולנד). בסיום לימודי התיכון שלה, בשנת 1935 נסעה להולנד ללמוד רפואה באוניברסיטת אמסטרדם, לימודים שהופסקו עקב מלחמת העולם השנייה. ב-17 במרץ 1948 היא סיימה את לימודי הרפואה שלה והתמחתה ברפואת ילדים.