לאחר שרוב יהודי הסביבה הושמדו, הגרמנים השאירו כמה עשרות אחדות של יהודים לעבודה. הם היו רעבים מאד ואנה נחלצה לעזרתם ונהגה לבשל עבורם. היא הביאה להם דליים של מרק סמיך מהמצרכים שלקחה מהמטבח הגרמני. כמו כן, היא התנדבה ללוות שני זוגות של יהודים שביקשו להגיע ללבוב.
לאחר המלחמה.
במאי 1945 שחרר הצבא הסובייטי את האזור בו התגוררה המשפחה. ב-1945 עלה בנו של ליאון, שרגא לארץ ישראל כמתנדב במאבק להקמת המדינה. ב-1945 נשא ליאון הורנונג את אנה לאישה והם עלו יחד לארץ ישראל והתגוררו בחיפה על הכרמל. ליאון הורנונג נפטר ב־1973. אנה נפטרה ב-2012.
הכרה והנצחה.
ב-16 בפברואר 1996 הכיר יד ושם באנה הורנונג כחסידת אומות העולם, ולכבודה ניטע עץ בגן חסידי אומות העולם בירושלים. כמו כן, הוקדשו לכבודה ספסל ומצבת אבן בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת־אלון בחיפה. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של. אנה. קברה אותר בבית הקברות מנוחה נכונה בקריית טבעון..
מריה דיקר
מריה דיקר (סרבניאק) (בפולנית: Maria Srebniak-Dicker; נולדה ב-26 ביולי 1900 ונפטרה ב-28 בינואר 1984) הייתה פולנייה קתולית חסידת אומות העולם שפעלה להצלת יהודים בלבוב, פולין בתקופת השואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
ביולי 1942, לאחר שהעובדים היהודים בשדה התעופה הצבאי ליד לבוב נשלחו למחנה העבודה ינובסקה (Janowska) שבפאתי לבוב, איגנסי רדוונסקי (בפולנית: Ignacy Radwański), שהיה יהודי, הודיע לחברתו הלנה ביאלק (Helena Bielec) על מצבם הקשה במחנה. מריה דיקר שמעה על כך מחברתה הלנה ששיתפה אותה ואת חנה רודוביץ' וביחד הן מצאו מקום מסתור עבור איגנסי וששת חבריו היהודים שהצליחו להמלט מהמחנה: משה רייס (Moshe Reiss), אלי גלייך (Eli Glajch), אברם דיקר (Abram Dicker), לייב דרוקייר (Leib Drukier), פייגה דרוקייר (Faiga Drukier) ושלמה קין (Szlomo Kin). הם הסתתרו בבית בפרברי העיר בחלקה הארי. מריה, הלנה וחנה דאגו לכל מחסורם ולביטחונם. לאחר זמן מה, כשנשקפה סכנת גילוי המסתור, הם הועברו למקום מחבוא חדש בפרברי העיר בצדה השני של לבוב, שם נשארו עד ליולי 1944. באותו החודש שוחרר האזור על ידי הצבא האדום.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה, מריה נישאה לאברם דיקר ועלתה עמו ארצה. חברתה חנה נישאה למשה רייס והלנה נישאה לאיגנסי. מריה נפטרה ב-28 בינואר 1984.
הכרה והנצחה.
ב-9 ביולי 1987, יד ושם הכיר במריה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים ביד ושם בירושלים וניטע לכבודה עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים.
בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון שבחיפה הוצבה לזכרה אבן זיכרון עליה נחקק תמצית סיפור פועלה בשואה להצלת יהודים.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של מריה. קברה אותר בבית הקברות הלטיני בחיפה. באפריל 2021 נערך ליד קברה טקס זיכרון. ועל הקבר נקבעה לוחית זיכרון המציינת את היותה חסידת אומות העולם ששמה נפשה בכפה להצלת יהודים בשואה.
יז'י שלאג
יז׳י שלאג (בפולנית: Szeląg Jerzy, נולד בשם יז׳י שלונג; (13 בפברואר 1933 - 26 בנובמבר 2004), היה פולני שהציל יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה בגטו ורשה והוכר כחסיד אומות העולם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
יז׳י שלאג נולד להורים מריאנה (מריה) ופרנצסזיק (Franciszek) שלאג בוורשה בירת פולין. מגורי זרים בגטאות לא היו נפוצים במהלך מלחמת העולם השנייה, ובכדי להשתכן בגטו, ארים היו צריכים אישור מיוחד. מריאנה שלאג, אמו של יז'י, קיבלה אישור מיוחד מהרשויות הגרמניות להמשיך להתגורר בביתם שהיה בתוך גטו ורשה, ואכן משפחת שלאג המשיכה להתגורר בגטו במהלך מלחמת העולם השנייה. מכיוון שיז׳י היה נוצרי, הוא למד בבית ספר יסודי מחוץ לגטו, בחלק הארי של וורשה. במשך שלוש שנים, יז׳י הצליח להבריח לגטו ורשה מסמכים, מזון ותרופות וחילק אותם בין משפחות היהודים בגטו תוך סיכון חייו. לא פעם נתפס והוכה על ידי שומרי הגטו על מעשיו. יז׳י תואר כאדם חייכן, טוב לב ונעים הליכות.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה, למד יז׳י כלכלה והתגורר בוורשה. בתחילת שנות ה-90, עלה לישראל ועם הגיעו ארצה, התגורר בבית גיל הזהב בקריית חיים. גם במקום זה, יז׳י דאג לזולת וזאת על ידי טיפול בקשישים דוברי פולנית שכן לא דבר עברית כלל. יז׳י היה אדם נוצרי קתולי אדוק ועקב כך נהג לסייר באופן קבוע במקומות הקדושים לנצרות ברחבי ישראל. יז׳י נהג לנסוע אחת לכמה חודשים לוורשה בכדי לפגוש את משפחתו שהתגוררה שם. באחת מנסיעות אלו, ב־2004, נפטר יז׳י. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של יז'י. קברו אותר בבית העלמין בוורשה בסמוך לקבר הוריו.
הכרה והנצחה.
ב-1984 העיד ניצול שואה על הסיוע של יז'י ואמו למשפחות יהודיות רבות בגטו ורשה. יז׳י ואמו מריאנה הוכרו שנה לאחר מכן כחסידי אומות העולם ב-29 באפריל 1985.
שמם חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ונערך לכבודם טקס ביד ושם. יז'י הונצח גם באבן לזכרו בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה.
פלגיה שפרינגר (הוצ'אק)
פלגיה שפרינגר (הוצ'אק) (בפולנית: Pelagia Huczak Springer; 16 באפריל 1917 - 15 בפברואר 2007), הייתה נוצרייה פולנייה, אשר במלחמת העולם השנייה הצילה יהודים רבים ממוות בשואה. במרבית המקרים ההצלה נעשתה בעזרת בני משפחתה, שהוכרו אף הם כמוה, כחסידי אומות העולם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
לפני המלחמה, עבדה פלגיה במפעל נעליים שהיה שייך לתאגיד לג'זרוויץ-שפרינגר בעיירה סוסנוביץ בפולין. בהתחלה הייתה פלגיה עובדת מן המניין, אך לאחר תהליך האריזציה שבא בעקבות הכיבוש הגרמני, הנאצים מינו את פלגיה כמנהלת המפעל. היא השתמשה בסמכותה ובתפקידה כמנהלת זמנית על מנת להציל את שלמה שפרינגר, שהיה בעל המפעל, ואת בנו זאב (וולף) שפרינגר בן ה-5. בשנת 1942, היא הצליחה להבריח את וולף מהגטו ולקחה אותו לביתה, בעקבות חשש לחייו. במהלך החודשים שוולף הסתתר בביתה של פלגיה, כל משפחתה, שכללה את אביה החורג, אמה, ושלושת אחיה, דאגו וטיפלו בו במסירות. אחרי מספר חודשים, פלגיה הצליחה לסדר לוולף מקום מסתור אחר, בדירה של מכרה שלה, אלמנה נוצרייה מכפר סמוך. היא שילמה עבור אחזקתו מחסכונותיה וממכירת תכשיטים שהיו ברשותה, וסיפקה לו ביגוד ומזון על מנת שהאלמנה תסכים לשמור עליו. לאחר חיסול גטו סוסנוביץ, פלגיה הבריחה את שלמה שפרינגר מתוך הגטו, תוך סיכון חייה, והחביאה אותו תחילה במפעל, ובמשך שנתיים בבית משפחתה, עד ב-27 בינואר 1945, שוחרר האזור מידי הנאצים על ידי ברית המועצות. ישנן עדויות נוספות, שפלגיה החביאה מספר יהודים נוספים בביתה. פלגיה ומשפחתה גם נתנו מחסה לאחיו של שלמה, פינקוס, לזמן קצר. כמו כן, במהלך אחת מהאקציות בגטו סוסנוביץ ובאזור, פלגיה הסתירה כ־20 יהודים בבית המלאכה של מפעל הנעליים, וכך הצילה את חייהם.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה, בשנת 1947, שלמה שפרינגר התחתן עם פלגיה. הם עלו יחד עם בנו וולף לישראל. המשפחה התגוררה בחיפה. בשנת 1982 נפטר שלמה שפרינגר. בערוב ימיה חזרה פלגיה להתגורר בפולין באזור סוסנוביץ. היא נפטרה ב-2007. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של פלגיה ונעשה מאמץ לאיתור מקום קבורתה, אולם לא ידוע היכן נקברה.
הכרה והנצחה.
ב-25 בדצמבר 1984, יד ושם הכירו בפלגיה שפרינגר-הוצ'אק כחסידת אומות העולם, וב-21 במאי 1985, נערך טקס וניטע עץ לכבודה ביד ושם. ב־27 ביוני 1985, יד ושם הכירו גם באביה החורג, יאן רוגוזינסקי (Jan Rogoziński), באימה סלומיה (Salomea), ובשלושת אחיה אלפרד(Alfred) ויקטור(Viktor), ואדם(Adam) כחסידי אומות העולם, על תרומתם להצלה. בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה נקבעה אבן לזכרה.
לקריאה נוספת.
מרדכי, פלדיאל. "מצילים בעקבות הניצולים: על חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל [כולל רשימה שמית של המצילים עם פרטים על פעילותם]", ילקוט מורשת, מ"א, 1986, 10-11.
אנה דוברוצקה
אנה דוברוצקה (יזיארסקה) (בפולנית: Dobrucka-Jezierska Anna; 5 ביוני 1900 – 2 בפברואר 1987) הייתה אזרחית פולין בזמן מלחמת העולם השנייה והשואה. ב-8 ביולי 1982 הוכרה כחסידת אומות העולם יחד עם בעלה ולדיסלב יזיארסקי, בגין הצלת יהודים במהלך השואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
במהלך מלחמת העולם השנייה החביאה אנה בביתה ארבעה יהודים, אשר אותם האכילה והסתירה מהנאצים, תוך סיכון עצמי.
בעלה של אנה ולדיסלב הביא את פיינר קלמן מגטו טרנוב לאחר חיסולו בידי הנאצים ושילוח יושביו למחנה ההשמדה בלז'ץ. פיינר קלמן יהודי פולני שעבד כרוקח בגטו ונשלח על ידי הנאצים יחד עם עוד כ-300 יהודים למיין רכוש שנבזז מתושבי הגטו, ומשם ברח למכרים פולניים. הוא יצר קשר עם ידידו ולדיסלב אשר הכין לו מסמכים מזויפים תחת הזהות הבדויה יוסף קורפצ'בסקי, ונסע איתו ברכבת עד לבית המשפחה שבוורשה.