מלחמת האזרחים הכורדית העיראקית הייתה עימות צבאי, שהתקיים בין פלגים כורדים יריבים באמצע שנות התשעים, ובעיקר האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן מול המפלגה הדמוקרטית הכורדית. במהלך העימות, סיעות כורדיות מאיראן וטורקיה, כמו גם כוחות איראנים, עיראקים וטורקים התערבו במלחמה, יחד עם מעורבות נוספת של הכוחות האמריקאים. בין 3,000 ל-5,000 לוחמים ואזרחים נהרגו במהלך יותר מ-3 שנות לוחמה.
הפלישה הבינלאומית לעיראק ב-2003.
כשביקרו ביולי 2002 לכורדיסטן העיראקית, סוכני ה-CIA עבדו רק לעיתים רחוקות עם הפשמרגה, למרות טענתם שהם משתפים פעולה נגד טרור של ארגון אנסאר אל-אסלאם. לאכזבתן של הפשמרגה והאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן שהתכוונו להרוס את אנסאר אל-אסלאם, המשימה האמיתית של ה-CIA הייתה להשיג מידע מודיעיני על הממשלה והצבא העיראקי. אולם, פעולות CIA-פשמרגה חרגו בסופו של דבר מעבר להיקף של איסוף מודיעין, שכן פשמרגה והאיחד הפטריוטי של כורדיסטן הרסו קווי רכבת מרכזיים ומבנים ממשלתיים לפני המתקפה האמריקנית במרץ 2003. בעקבות החלטתה של טורקיה לשלול כל השתתפות רשמית בה, נאלצה הקואליציה לשנות את המתקפה המתוכננת בו זמנית מצפון ומדרום. כוחות מבצעים מיוחדים של ה-CIA וצבא ארצות הברית הצליחו לבנות ולהוביל את הפשמרגה הכורדית לכוח ותקיפה יעילים על הצפון.
ב-20 במרץ 2003, בערך בשעה 02:30 UTC או כ-90 דקות לאחר חלוף המועד האחרון של 48 שעות, בשעה 05:33 שעון מקומי, נשמעו פיצוצים בבגדד, המציינים את תחילת הפלישה בהובלת ארצות הברית. החל מ-21 במרץ 2003, שיגרו כוחות ארצות הברית טילי טומהוק לעבר עמדות נבחרות של אנסאר אל-אסלאם ברחבי עמק סרגאט. כהכנה להתקפה הקרקעית, שזכה לכינוי "מבצע ויקינג האמר", חילק סא"ל אמריקאי טובו את כוחותיו לשש יחידות מעורבות של הפשמרגה ובכוחות המיוחדים האמריקנים. הפשמרגה בשניים מהצוותים הללו סירבו לתרום לתקיפה מסיבות שונות, כולל איבוד כוח אדם רב מדי בקרבות קודמים. הפשמרגה שאכן נלחמה היו שוב חמושים במטוסי AK-47, רימונים מונעים; רקטות וכלי נשק שונים.
למרות יריביהם החמושים היטב, במהלך המבצע נהרגו בלחימה רק 24 מלוחמי פשמרגה. לעומת זאת, הפשמרגה הרג כ-300 חיילים עיראקים.
פסגת לוסון
ג'ושוע אנגריסט
ג'ושוע דייוויד אנגריסט (באנגלית: Joshua David Angrist, לעיתים ידוע בעברית בתור יהושע אנגריסט; נולד ב-18 בספטמבר 1960) הוא כלכלן אמריקאי-ישראלי המתמחה בכלכלת עבודה, כלכלה עירונית וכלכלת חינוך, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2021 (יחד עם גידו אימבנס ) על תרומתם לתיאוריות מחקר נסיבתי וכלכלת עבודה. בחצי השני של הפרס באותה שנה זכה דייוויד קארד . אנגריסט מלמד בקתדרת פורד לכלכלה ב-MIT, מנהל מיזם האפקטיביות והאי-שוויון ב-MIT. הוא חבר באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים, ועמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי, ובעבר שימש כפרופסור באוניברסיטה העברית בשנים 1995–1996, וכן 2005-2004.
אנגריסט הוא מהכלכלנים המוערכים בעולם בתחום כלכלת עבודה, כלכלה אורבנית וכלכלת חינוך, ומאמרו עם אלן קרוגר ב־1991 על ניסויים טבעיים נחשב לאחד המאמרים המצוטטים בתחום.
קורות חייו.
אנגריסט נולד בקולומבוס שבאוהיו ועבר לפיטסבורג שבפנסילבניה, שם סיים את לימודי התיכון ב-1977. אנגריסט קיבל את התואר הראשון בכלכלה באוברלין קולג' באוברלין שבאוהיו ולאחריו עלה לישראל בשנת 1982. הוא התחיל בלימודי תואר שני באוניברסיטה העברית, שם פגש את אשתו לעתיד, מירה, אך לאחר שנה התגייס לצה"ל ושירת כצנחן במלחמת לבנון הראשונה. מאוחר יותר חזר לארצות הברית והשלים את לימודי התואר השני והדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. כותרת עבודת הדוקטורט שלו הייתה "Econometric Analysis of the Vietnam Era Draft Lottery." היא נכתבה בהנחיית אורלי אשנפלטר והוגשה בשנת 1989. מאוחר יותר היא פורסמה בחלקים ב-American Economic Review. לאחר שהשלים את לימודי הדוקטורט, הצטרף לאוניברסיטת הרווארד כפרופסור עוזר עד 1991, וחזר לישראל כמרצה בכיר באוניברסיטה העברית.
לאחר שקודם לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטה העברית, הצטרף למחלקה לכלכלה ב-MIT ב-1996 כפרופסור חבר והועלה לדרגת פרופסור מן המניין ב-1998. לימים ציין סיבות כלכליות כסיבה למעבר ל-MIT.
הוא חבר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי בארצות הברית, במכון לכלכלת עבודה (IZA), באגודה הכלכלית האמריקאית, באגודה הסטטיסטית האמריקאית, בחברה האקונומטרית באיגוד האוכלוסין של אמריקה ובחברה לכלכלת עבודה. שימש כחבר מערכת בכתבי עת רבים: journals "Econometrica", "American Economic Review", "American Economic Journal: Applied Economics", "Journal of Business and Economic Statistics", "Economics Letters", "Labour Economics" and the "Journal of Labor Economics".
אנגריסט מחזיק באזרחות אמריקאית ובאזרחות ישראלית וחי בברוקליין, מסצ'וסטס.
מחקר.
תחומי העניין של אנגריסט הם כלכלת חינוך ורפורמה בבתי ספר, תוכניות חינוכיות ושוק העבודה, ההשפעות של הגירה, רגולציה על שוק העבודה ומוסדות, ושיטות כלכליות לתוכניות הערכת מדיניות.
אנגריסט חוקר את הקשר בין משך הלימודים להכנסה, השפעת השירות הצבאי על כושר ההשתכרות והקשר בין גודל הכיתה להישגי התלמידים. הוא מדורג בין 50 הכלכלנים המובילים מתוך רשימה של למעלה מ-56,000 כלכלנים הרשומים ב-IDEAS/RePEc במונחים של תפוקת מחקר.
הוא מפרסם לעיתים קרובות עם גידו אימבנס, אלן קרוגר, ויקטור לביא , פרג פאטאק וירן-שטפן פישקה (Jörn-Steffen Pischke). יחד עם פישקה, פרסם אנגריסט בשנת 2009 את Mostly Harmless Econometrics כשהם חקרו כלים כלכליים דרך שימוש במחקרים אמפיריים. ב-2014, אנגריסט ופישקה פרסמו את Mastering 'Metrics': The Path from Cause to Effect, שמיועד לסטודנטים לתואר ראשון בכלכלה.
בשנים האחרונות מתמקד אנגריסט בתחום החינוך. הוא השיק עם עמיתיו ב־MIT את יוזמת האפקטיביות ואי־השוויון (SEII) הבוחנת תוכניות מלגות לסטודנטים וסוגיות על בתי ספר פרטיים וציבוריים, כמו שיעורי הצלחה של תלמידים שהתקבלו בהגרלה.
שון קינן
שון קינן (באנגלית: Sean Keenan נולד ב-18 בינואר 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ביוגרפיה.
לקינן אחות תאומה בשם לילי. הוא גדל בעיירה בסלטון שבמערב אוסטרליה ולאחר מכן עבר לסידני .
קריירה.
קינן שיחק בתפקיד הראשי בשתי עונות של סדרת הטלוויזיה האוסטרלית לילדים, "לוקי לאונרד" בין 2007 ל-2010, ובתפקיד גארי הנסי בסדרה "Puberty Blues" משנת 2012 עד 2014.
בשנת 2011, קינן הופיע במספר סדרות טלוויזיה, כולל "Cloudstreet".
בשנת 2013 הופיע בסרט הקולנוע "דריפט".
בשנת 2015 שיחק בסרט "Strangerland" ובסרט "Is This the Real World", עליו קיבל ביקורות מצוינות על משחקו.
בשנת 2017 הופיע בסרט הקולנוע "Australia Day".
בשנת 2019 הופיע בסרט הקולנוע ההיסטוריה האמיתית של כנופיית קלי בתפקיד ג'ו בירן.
במרץ 2021 פורסם כי קינן לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה באלי 2002 המבוססת על אירועי הפיגועים בבאלי בשנת 2002.
שלוש השפות
מעשיית שלוש השפות (במחקר: הטיפוס הפולקלורי Aa Th 671) היא סיפור פולקלור אירופאי המספר על ילד שידע את שפת החיות , הסיפור הודפס בספר המעשיות של האחים גרים כמעשייה מספר 33.
האגדה.
המעשייה מספרת על ילד שלמד את שפת החיות, אביו שהיה איש אצולה חשב את בנו לטיפש וציווה על עבדו להורגו, בחלק מהגרסאות ניבא הבן שאביו ירחץ את רגליו ומשום כך ציווה האב להורגו, העבד הבריח את הבן והציג בפני האב עדות מזויפת למותו, הילד נדד בדרכים ובעזרת יכולותיו העל טבעיות הציל נערה ממות או - בגרסאות מסוימות - אכסניה משודדים, בנדודיו הגיע לרומא ונבחר לאפיפיור באמצעות יונה שנחה על כתפיו, לאחר שנבחר זימן את אביו לוותיקן והציב לפניו את הבררה לשאת בעונש על רצח בנו או לרחוץ את רגלי האפיפיור, בגרסאות אחרות הגיעו ההורים מיוזמתם לאפיפיור כדי לבקש ממנו מחילה על שהרגו את בנם, והאפיפיור מציב לפניהם את הבררה לשאת בעונש או לרחוץ את רגליו, לאחר שרחץ האב את רגלי האפיפיור הזדהה לפניו האפיפיור כבנו.
בחלק מהגרסאות האב מת לאחר המפגש, בגרסתם של האחים גרים ההורים כלל לא נפגשים עם בנם והסיפור מסתיים בבחירתו של הילד לאפיפיור.
במחקר.
ארנה ותומפסון מסווגים את הסיפור לקבוצת "כח ידיעה על טבעי - ידיעת שפת החיות", זאת שליטת הנער בשפת החיות. עם זאת, יש חוקרים המערערים על קביעה זו וטוענים כי ידיעת שפת החיות היא מוטיב משני בסיפור, ומשייכים את הסיפור לקטגוריית "סיפורי נבחרים", לשיטתם, מגדיר מיון זה את תבנית העומק של הסיפור.
יוסף במברגר עסק רבות בחקר הגרסאות השונות של הסיפור וההבדלים ביניהם, הוא מבחין בחמש גרסאות שונות שנפוצו באירופה, לבד מגרסתם של האחים גרים. במברגר מעיר כי לסיפור נמצאו גם גרסאות יהודיות בהם ההורים מתבשרים על ידי מלאך או על ידי אליהו הנביא בדמות זקן שעתיד להיוולד להם בן, קו העלילה כמעט זהה, למעט זה שהנער לא נעשה אפיפיור אלא מלך, בגרסאות אלו באו הוריו אל המלך כדי שישפוט בריב שפרץ ביניהם לאחר שהאב השליך את בנו לנהר.
יהושע אנגריסט
ג'ושואה אנגריסט
ג'וש אנגריסט
ליניארי
עקיצת עקרב
עקיצת עקרבים (מכונה לעיתים סקורפיוניזם: "scorpionism") מבוצעת בידי עקרבים ברחבי העולם. אף שעקרבים יכולים גם לצבוט עם צבתותיהם הגדולות או לנשוך בלסתותיהם, פגיעות אלה קלות בהרבה מעקיצות, והם מיועדות בעיקר לציד, בעוד העוקץ שבקצה זנבם בעל ארס שלעיתים קטלני לאדם שנעקץ.