המונח "פיל לבן" מתייחס למתנה מיוחדת אך מכבידה, שלא ניתן להיפטר ממנה בקלות, המבוסס על האגדה על מלך תאילנד שהעניק פילים לבקנים נדירים לאנשי חצר שלא מצאו חן בעיניו, כדי שיוכרעו על ידי עלויות אחזקת החיות.
"מכירת פיל לבן" מוכרת פריטים ששומרים על ערך מסוים, אך אין להם שימוש מהותי; פריטים אלו מכונים לעיתים קרובות "פילים לבנים". פריטים כאלו עשויים עדיין למצוא קונים, אך קשה להעריך את שווי המכירה החוזרת שלהם.
רקע.
מכירות פילים לבנים מאורגנות בדרך כלל על ידי ארגונים ללא מטרות רווח, כמו כנסיות ובתי ספר, כדי לגייס כסף למטרות צדקה או עבור אירועים מיוחדים כמו חג הפסחא או יום האם. הם פועלים בדומה לחנויות יד שנייה ללא מטרות רווח. חברים בארגון המקיים את מכירת הפיל הלבן יתבקשו לתרום פריטים ישנים שהם כבר לא משתמשים בהם.
לאחר איסוף הפריטים, תתקיים מכירה שלרוב תימשך יותר מיום אחד ותיערך בסגנון פסטיבל. חלק מהפריטים ימכרו במחירים נמוכים, כיוון שרבים מהם עתיקים, או שימושיים רק לאנשים מסוימים, ולא היו נמכרים אחרת.
מכירות פילים לבנים מועילות לרוב לקונים ולאספנים, מכיוון שהן מספקות דרך לרכוש פריטים עתיקים וקשים להשגה. בימי קדם המרשתת, מכירות פילים לבנים, יחד עם חנויות יד שנייה, מכירות בחצר וחנויות משכון, היו דרכים פופולריות לרכישת פריטי אספנות ופריטים מוזרים שאינם זמינים בחנויות קמעונאיות.
חסרונות.
יכולות להתעורר בעיות בשל מכירת פיל לבן מפני שנדרש הרבה מקום כדי להחזיק פריטים למכירה. בעיה נוספת היא שרבים מהפריטים לא יימכרו במכירה זו, ובשל כך נדרשת כמות גדולה של מקום שיוקדש לאחסון הפריטים.
בעיות אחרות כוללות את חוסר היכולת להעביר סחורה, או את מעט הכסף שמפיקה המכירה, למרות ההשקעה הראשונית הנמוכה (או לא קיימת). בנוסף, פריטים רבים שנתרמו לרוב אינם יכולים להימכר, מכיוון שהם שבורים או חסרי ערך בעליל, ונתרמו רק כדי שהבעלים הקודם יוכל להיפטר מהם.
מכירות פילים לבנים נושאות לעיתים קרובות גם מוניטין של מכירת פריטים קיטשיים.
ויניל אלכוהול
ויניל אלכוהול (Vinyl alcohol) היא תרכובות שנוסחתה CH2CHOH והיא האנול הפשוט ביותר. המולקולה אינה יציבה והיא הופכת לאצטאלדהיד. ויניל אלכוהול הוא המונומר לייצור הפולימר פוליויניל אלכוהול (Poly(vinyl alcohol) , PVA).
ויניל אלכוהול שהוא אנול נמצא בשיווי משקל עם צורת הקטו -אצטאלדהיד
צורת הקטו (אצטאלדהיד) יציבה יותר והפרש האנתלפיה במעבר מויניל אלכוהול לאצטאלדהיד:
formula_1
שיווי המשקל נוטה, לכן, לטובת האלדהיד. עם זאת אנרגיית השפעול למעבר גבוהה ושיווי המשקל מושג בנוכחות זרז (חומצה או בסיס כולל מים). לא ניתן לבודד את החומר ליותר מכמה דקות או שעות בתנאי יובש לפני שמתקבל אצטאלדהיד.
הרמיוני (מיתולוגיה)
במיתולוגיה היוונית, הרמיוני (ביוונית: Ἑρμιόνη) הייתה בתם של מנלאוס, מלך ספרטה ואשתו, הלנה מטרויה. לפני מלחמת טרויה, סבה של הרמיוני, טינדראוס, הבטיח אותה לבן דודה אורסטס, בנו של אגממנון. היא הייתה בת תשע כשפאריס, בנו של המלך הטרויאני פריאמוס, הגיע לחטוף את אמה, הלן.
במהלך המלחמה, מנלאוס הבטיח אותה לבנו של אכילס, נאופטולמוס. לאחר סיום המלחמה, הוא שלח את הרמיוני לעיר פטיה (ביתם של פלאוס ואכילס), שם שהה ניאופטולמוס. השניים היו נשואים, אך זמן קצר לאחר מכן נסע נאופטולמוס לדלפי במטרה לבצע נקמה באפולו על שגרם למות אביו, רק כדי להיהרג שם. כשמת נאופטולמוס, הרמיוני הייתה חופשית להינשא לאורסטס, ולאחר מכן ילדה לו בן, טיסמנוס.
מקורות.
משוררים עתיקים חלוקים בשאלה אם מנלאוס היה מעורב בשני הארוסים. אוריפידס מצטט את אמרת אורסטס (אין סימוכין לדברי אוריפידס).
אובידיוס, לאומתו, אומר שמנלאוס אפילו לא ידע על ההבטחה שנתן טינדראוס:
לפי ה"אודיסאה", הרמיוני נישאה לנאופטולמוס עשר שנים לאחר סיום מלחמת טרויה; כאשר טלמאכוס, בנו של אודיסאוס, ביקר את מנלאוס בספרטה, הוא פגש אותו לראשונה.
זמן קצר לאחר שהסתגלו לחיי הבית, התעורר סכסוך בין הרמיוני לאנדרומאכה (אלמנתו של הקטור, נסיך טרויה ואחיו הבכור של פאריס), הפילגש שניאופטולמוס השיג כפרס לאחר בזיזת טרויה. הרמיוני האשימה את אנדרומאכה בחוסר יכולתה להיכנס להריון, וטענה שהיא מטילה עליה כישופים כדי לשמור על עקרותה. היא ביקשה מאביה להרוג את אנדרומאכה ואת בנה בזמן שנאופטולמוס היה בדלפי, אך הם ניצלים על ידי התערבותו של פלאוס.
נאופטולמוס לא חזר מדלפי. במקום זאת, בן דודה של הרמיוני אורסטס הגיע לדווח שנאופטולמוס נהרג. הסיבות למותו משתנות. בכמה דיווחים, הוא פתח בקטטה במקדש אפולו ונהרג על ידי כומר, על ידי משרתי המקדש או על ידי האל עצמו. בדיווחים אחרים, אורסטס מצא אותו בדלפי והרג אותו. בכל מקרה, לאחר מותו של ניאופטולמוס, אורסטס לקח את הרמיוני חזרה למיקנה כדי למלא את ההבטחה המקורית שהרמיוני תהיה כלתו.
הרמיוני ואורסטס היו נשואים, ונולד להם יורש, טיסמנוס. נאמר שאורסטס התחתן גם עם אחותו למחצה אריגונה, בתם של קליטמנסטרה ואייגיסתוס, אם כי לא ברור אם זה קרה לאחר מותה של הרמיוני או שנישואיה לאורסטס הסתיימו מסיבה אחרת.
הרמיוני בסופו של דבר הצטרפה להוריה באליסיום. לפי איביקוס, הרמיוני נישאה לדיומדס לאחר האפתיאוזה (הפיכה לאל) שלו וכי הוא חי כעת עם דודיה, קסטור ופולוקס, כאל בן אלמוות. לפי מקורות אחרים, הוא מתגורר באיי המבורכים, ככל הנראה עם הרמיוני עצמה.
מיכאיל טיכאנוב
מיכאיל טיכאנוב (ברוסית: Михаил Тиханов; 1789–1862) היה אמן רוסי שליווה את מסעותיו של קפטן ואסילי גולובנין על סיפון הפריגטה "קמצ'טקה".
ביוגרפיה.
נולד כצמית בשנת 1789, טיכאנוב גילה כישרון אמנותי בגיל שבע עשרה ונשלח על ידי אדונו הנסיך גליצין לאקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג. הוא שוחרר ב-1815, ועבד באקדמיה לפני שהומלץ על ידי אלכסיי אולנין לתפקיד אמן משלחת שילווה את מסעו של קפטן ואסילי גולובנין בפריגטה "קמצ'טקה" ברחבי העולם.
במהלך המסע בין 1817 ל-1819, צייר טיכאנוב לפחות 43 תמונות שונות של דמויות וסצנות חשובות מצפון אמריקה הרוסית, אלסקה, קליפורניה והוואי. הוא התמחה בדיוקנאות אנושיים וצייר דמויות כולל אנשים חשובים כמו מלך הוואי, הצ'יף בוקי, כן את המושל הקולוניאלי הרוסי אלכסנדר אנדרייביץ' ברנוב.
חוקר הוואי דייוויד פורבס הצהיר שעבודותיו של טיכאנוב שנעשו בהוואי היו "בין התיאורים הטובים ביותר של תושבי איי האוקיינוס ​​השקט שנוצרו אי פעם". ציורים נוספים הוא עשה בצפון קליפורניה.
מחלה ומוות.
בהפלגה הביתה ב-1818 חלה טיכאנוב במחלה קשה בזמן שהפריגטה עגנה במנילה שבפיליפינים. לאחר מכן, הוא החל להראות סימנים של מחלת נפש והוכנס לבית חולים בסנט פטרסבורג. למרות תקופה קצרה שבה הוא הראה סימני שיפור, הוא לא חזר לעצמו ומעולם לא התאושש.
הוא חי מקצבת נכות למשך שארית חייו. מ-1824 ועד מותו ב-1862, הוא בילה את שארית חייו בטיפולה של אלמנה של אחד מעמיתיו. אף על פי שחלק מיצירותיו פורסמו מאוחר יותר על ידי קפטן גולובנין בתיאור המשלחת שלו, רוב יצירותיו מעולם לא פורסמו בימי חייו.
עבודותיו נמצאות כעת במוזיאון האקדמיה הרוסית לאמנויות בסנט פטרסבורג.
פסגת הפיל הלבן
פסגת הפיל הלבן (באנגלית: White Elephant Butte) היא פסגה הממוקמת במחוז אלקו במדינת נבדה שבארצות הברית. היא נמצאת בפינה הצפון־מזרחית של המדינה, סמוך לגבול עם איידהו.
הפסגה מתנשאת לגובה 2,574 מטרים, כשהיא גבוהה בכ־120 מטרים מהגובה הרגיל של השטח סביבה. רוחבהּ הוא כ־2.1 קילומטרים.
שמה של הפסגה ניתן לה בשל הצבע והמתאר של הפסגה. היא הררית ברובה, ומכוסה בדשא ובמעיינות.
האקלים קר ויבש. הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש החם ביותר הוא יולי, כשבשיאו נמדדות 26 מעלות צלזיוס בממוצע, והקר ביותר הוא דצמבר, שבשיאו נמדדות 10- מעלות צלזיוס בממוצע. כמות המשקעים הממוצעת היא 328 מילימטרים בשנה. החודש הגשום ביותר הוא ינואר, עם 39 מילימטרים של גשם, והיבש ביותר הוא אוקטובר, עם 9 מילימטרים.
טוג (דגל)
טוג (במונגולית: туг, בטורקית: tuğ, בטורקית עותמאנית: طوغ או توغ) או סולד (במונגולית: сүлд, בטיבטית: བ་དན) הוא מוט עם שערות סוס או יאק מסודרים במעגל בצידו העילי. היסטורית, הדגל התנוסס על ידי שבטים טורקיים, כמו קונפדרציית טוגלוג כמו כן בתקופת האימפריה המונגולית, ומאוחר יותר בחאנויות המונגולית-טורקיות. הוא היה בשימוש גם באימפריה העותמאנית. במהלך המאה ה-17, הוא אומץ על ידי פרשים סלאביים (קוזאקים, היידמאקים) תחת השם בונצ'וק (אוקראינית: Бунчук, פולנית: "Buńczuk") שמשקף את המילה הטורקית המקורית בוֹנצ'וק. כיום, הוא עדיין בשימוש בידי יחידות מסוימות בצבא הפולני.
היסטוריה.
היסטוריה מוקדמת.
המילה הטורקית "tu:ğ", לסמלים טורקיים מסורתיים העשויים מזנבות סוס או צרורות שיער סוס, הושאלה מסינית תיכונה "dok"纛 "נס, סמל" (מכאן גם בסינית סטנדרטית "dú" ). משקיפים סינים הצהירו שגקטורקים הציגו בשער המחנה שלהם טוג מעוטר בראש של זאב לזכירת מוצאם מזאבה. קונפדרציה שבטית טורקית מערבית, ה-Duolu, נקראה אולי על שם הטוג, אם המילה הטורקית העתיקה טוגלוג (𐱃𐰆𐰍𐰞𐰍), שפירושה "יש דגלים (באנרים), יש סטנדרטים", אכן מונחת בבסיס תעתיקים סיניים שונים.
הדגל לבן-השיער מסמל שלום והשתמשו בו גם בטקס ההכתרה באימפריה המונגולית, בעוד שדגל השחור היה לתקופות מלחמה. השימוש בזנב הסוס הוא סמלי מכיוון שסוסים היו מרכזיים בפרנסתם של המונגולים, כמו השימוש בשערות זנב סוס עבור מורין חור.