ספין (באנגלית: Spin) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי, מסוגת וידאו-דאנס, התבגרות ודרמה, אשר בוים על ידי מנג'ארי מקיג'אני על פי תסריט מאת קרלי שטיינר וג'וש א. כגן. בסרט מככבים אוואנטיקה ואנדנפו, מירה סיאל, אבהאי דאול, אריאן סימהאדרי, מייקל בישופ, ג'אבריל קוק, קרי מדרס ואנה קאת'קארט.
הסרט, המשמש כסרט ה-110 של סרטי ערוץ דיסני, הופק על ידי Disney Channel Original Productions והופץ על ידי Disney–ABC Domestic Television. שידור הבכורה של הסרט היה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-13 באוגוסט 2021. בישראל הסרט שודר לראשונה בערוץ דיסני ישראל ב-31 באוגוסט 2021, במסגרת "ספיישל סוף הקיץ".
תקציר העלילה.
לאחר מות אמה, מתבגרת בשם ריאה קומאר עובדת במסעדה של משפחתה, בזמן שהיא סובלת מהסערות הרגשיות של אביה. עם זאת, היא מתאהבת בתקליטן, דבר הגורם לתשוקתה למוזיקה להתעורר מחדש.
הפקה.
ב-17 במרץ 2020 דווח על פיתוח הסרט עבור שירות הסטרימינג דיסני+, כמו כן פורסם שמנג'ארי מקיג'אני יביים את הסרט על פי תסריט מאת קרלי שטיינר, סלין גייגר וג'וש א. כגן. בנוסף פורסם שזאנה דיוויין תהיה מפיקה בפועל.
ב-20 באוגוסט 2020 דווח שהסרט מפותח מחדש כאחד מסרטי ערוץ דיסני, כאשר רוב צוות ההפקה נשאר אותו דבר, למעט גייגר. באותו חודש לוהקה אוואנטיקה ואנדנפו לתפקיד הראשי, ובחודש ספטמבר הצטרפו אליה מירה סיאל, אבהאי דאול, אריאן סימהאדרי, מייקל בישופ, ג'אבריל קוק, קרי מדרס ואנה קאת'קארט.
הצילום העיקרי של הסרט החל ב-5 באוקטובר 2020 בטורונטו, אונטריו, קנדה והסתיים ב-20 בנובמבר באותה שנה. הסרט צולם גם בברמפטון, שם הקימו סט ששימש כמסעדה.
הפצה.
הסרט במקור היה אמור לצאת בשירות הסטרימינג של דיסני, דיסני+, אך לבסוף הוא הופץ בערוצי דיסני השונים. הטיזר הראשון של הסרט הופץ במהלך פרק הסיום של העונה הראשונה של "הסודות של סאלפר ספרינגס". שידור הבכורה של הסרט היה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-13 באוגוסט 2021, כאשר צפו בו כ-0.54 מיליון צופים ואחריו שודר הספיישל "". בישראל הסרט שודר לראשונה בערוץ דיסני ישראל ב-31 באוגוסט 2021, במסגרת "ספיישל סוף הקיץ".
המשבר החוקתי באוסטרליה (1975)
המשבר החוקתי באוסטרליה (באנגלית: 1975 Australian constitutional crisis) הוא הכינוי למשבר חוקתי ולשערורייה פוליטית שהתרחשה באוסטרליה במהלך 1975. המשבר נסוב סביב פיטוריו של ראש ממשלת אוסטרליה גוף ויטלם ממפלגת הלייבור האוסטרלית, והחלפתו ביריבו הפוליטי מלקולם פרייזר מהמפלגה הליברלית של אוסטרליה. פיטוריו של ויטלם נעשו בהוראת המושל הכללי של אוסטרליה, ג'ון קר, שפעל מבחינה חוקתית מטעמה של המלכה אליזבת השנייה, שהייתה אמורה להישאר נייטרלית בכל הקשור בפוליטיקה. לאורכה של הפרשה היו האשמות בדבר מעורבות חיצונית מצד ה-CIA ובית המלוכה הבריטי.
רקע פוליטי.
נכון לשנת 1975 מעמדה של אוסטרליה לא היה כשל מדינה ריבונית לגמרי והיא הייתה קשורה אל הממלכה המאוחדת; לפרלמנט הבריטי הייתה מעורבות מסוימת בתחומי החקיקה של אוסטרליה ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת מלכה כמלכת אוסטרליה (ועודנה מולכת) מאז הכתרתה ב-1952. מטעמה של המלכה פעל באוסטרליה המושל הכללי של אוסטרליה. לפי חוקת אוסטרליה הסמכות המבצעת של המונרך מוטלת בידי המושל הכללי הממנה ראש ממשלה (לפי תוצאות הבחירות הכלליות). המושל הכללי פועל בשיתוף פעולה עם ראש הממשלה בעת מילוי סמכויותיו הכוללות זימון חברי פרלמנט למושב, פיזור הפרלמנט וקריאה לבחירות כלליות ועוד.
בין 1949 ל-1972 הונהגה אוסטרליה בידי סדרת קואליציות שמרניות שהונהגו בידי המפלגה הליברלית של אוסטרליה ומפלגת הכפר שהריצו בשנים הללו את ראשי הממשלה הבאים: רוברט מנזיס, הרולד הולט, ג'ון מקיואן, ג'ון גורטון וויליאם מקמהון. במהלך הבחירות הפרלמנטריות ב-1972 סדר פוליטי זה הגיע לסיומו עם ניצחון מפלגת הלייבור האוסטרלית בבחירות ומינוי מנהיג המפלגה, גוף ויטלם, לראש ממשלה מטעמה. לאחר הבחירות השיגה מפלגת הלייבור רוב זעום של 67 מושבים מתוך 125 בבית הנבחרים האוסטרלי. עם זאת, אף מפלגה לא השיגה רוב בסנאט האוסטרלי אשר הצבעתו נדרשה עבור מעבר חקיקה.
ממשלת ויטלם.
ויטלם ומפלגתו ניצחו בעיקר על בסיס מצע בחירות שקרא להעלאת הוצאות האוצר הלאומי עבור פיתוח במעורבות ופיקוח ממשלתי, הוצאת כוחות הצבא האוסטרלי ממלחמת וייטנאם והורדה מסמכויותיהן של המדינות והטריטוריות של אוסטרליה תוך חיזוק סמכות הממשלה המרכזית בקנברה. מצע מדיניות זה פגש בהתנגדות חריפה מצד המפלגות השמרניות שאחזו בהשפעה מכרעת על ההצבעות בסנאט. הסנאט, לאחר הבחירות אליו מ-1970, היה מחולק ב-60 מושביו בין 26 מושבים למפלגת הלייבור, 21 מושבים למפלגה הליברלית ו-5 מושבים למפלגת הכפר (שיחדיו רצו כסיעה מאוחדת וניצחו בסך הכל ב-26 מושבים), 5 מושבים למפלגת הלייבור הדמוקרטית ו-3 מושבים למועמדים עצמאיים למיניהם ללא שיוך פוליטי.
ממשלת ויטלם קידמה כמו כן הליך חקירה של ארגון הביון והביטחון האוסטרלי (ASIO) לאחר שהתגלה שמוקדם יותר הארגון ביצע מעקב על חברים שונים במפלגת הלייבור. המעקב אחר חברי מפלגת הלייבור נבע מחשש לגורמים במפלגה בעלי חיבה לאידיאלים קומוניסטים שנגדו את עמדתה של אוסטרליה במלחמה הקרה כחלק מהגוש המערבי.ב-1973 קידם התובע הכללי, ליונל מרפי, את 'פשיטות מרפי' במסגרתם השתלטו הרשויות על מרכזי הפעילות של ה-ASIO. לאחר האירוע דרש ויטלם מטעם ה-ASIO רשימה של כל חבריו ברחבי אוסטרליה בחשד לריגול נגד הממשלה. כמו כן, ויטלם האשים באופן ציבורי אישים בממשלו בהיותם מעורבים בריגול מטעם ארצות הברית.
הממשל האמריקאי של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לא ראה לחיבה את האשמותיו של ויטלם ויחסי אוסטרליה–ארצות הברית התערערו במקצת. בהמשך הריע מצבה של ממשלת ויטלם כאשר החל מיתון כלכלי. ויטלם קרא לבחירות פרלמנטריות ב-1974 ובמהלכן הוא שימר את הרוב בבית הנבחרים אך נותר ללא רוב בסנאט. בסמכות ראש הממשלה ניתן היה לבצע הלוואות בקנה מידה לאומי דרך מועצת ההלוואות ללא אישור הסנאט. ממשלת ויטלם עם זאת פעלה מאחורי גבה של מועצת ההלוואות וניסתה לבצע הלוואה מערב הסעודית אשר נותרה סמויה בכדי להימנע מהגעתה לידיעת המועצה.
המשבר החוקתי.
בסופו של דבר הפרשה דלפה לידיעת הציבור וכאשר שרים בממשלה ניסו להכחיש את קיומה התגלה כי הם שיקרו לציבור הרחב והמוניטין של ממשלת ויטלם צנח. בהמשך סנאטור מטעם מפלגת הלייבור הוחלף בסנאטור שמרני, מה שהפחית את הסיכוי של ויטלם ומפלגתו להעביר חקיקות דרך פשרות עם המפלגות הקטנות. לנוכח מצב זה ויטלם וממשלתו לא היו מסוגלים להעביר חקיקות בפרלמנט אך סירבו להתפטר ולפזר את הפרלמנט עבור בחירות חדשות. המושל הכללי, ג'ון קר, היה צריך את שיתוף הפעולה של ויטלם עבור הכרזה על פיזור הפרלמנט ויציאה למערכת בחירות פרלמנטריות חדשה.
קר היה חבר קרוב של ויטלם וחשש מפני תוצאות המבוי הסתום בתוך הפרלמנט. על כן החליט קר לפטר את ויטלם מראשות הממשלה ולהחליפו ביריבו השמרני מלקולם פרייזר. נכון לאותה העת לא היה ברור עם בידיו של המושל הכללי נתונה הסמכות לפטר ראש ממשלה שכן מהלך שכזה מעולם לא בוצע קודם לכן. קר היה בקשר עם ארמון בקינגהאם לגבי הבהרת סמכויותיו קודם המהלך הפוליטי במה שנודע בכינוי "מכתבי הארמון" (Palace letters). התכתובת הייתה בין המלכה אליזבת, דרך מזכירה הפרטי, לבין קר.
לפי המכתבים היה בסמכותו של קר לפטר את ראש הממשלה מכיוון שהמושל הכללי היה נציג הממשלה וממלא סמכויותיה הביצועיות באוסטרליה ובבחינה חוקתית היה זה בסמכות המלכה לפטר את ראש הממשלה. בבחינה חוקית לא היה משבר בהחלטה, המשבר צץ עקב העובדה שהמלכה ומוסד המלוכה בכללו, שנועד בבחינה חוקתית להישאר נייטרלי בפוליטיקה, התערב נגד ויטלם וממשלת הלייבור. ויטלם פוטר מתפקידו ללא כל קשר אך האשים את קר בקשריו בעברו עם ה-CIA כמו גם עם ארגוני מודיעין שונים. בהמשך 1975 התקיימו בחירות פרלמנטריות חדשות בהן השיגה הסיעה השמרנית רוב בשני בתי הפרלמנט והמשבר הפוליטי הגיע לסיומו.
מלון שרתון הישן, תל אביב
מלון שרתון הישן בתל אביב שכן ברחוב הירקון בקצה שדרות נורדאו, מצפון לגן העצמאות, תוכנן על ידי ורנר יוסף ויטקובר, נחנך ב-1961. הבניין החליף מספר בעלים במהלך השנים ונהרס ב-1990.
חוף הים המקביל למלון נקרא בעבר על שם המלון "חוף שרתון", בשנת 1972 צולם במקום הסרט "מציצים", לאחר הצלחת הסרט שונה שמו ל"חוף מציצים".
נורדאו פלאז'ה.
ב-1949 נחתם חוזה בין עיריית תל אביב (בעלת הקרקע) לבין חברת "נורדאו פלאז'ה", להקמת מלון מצפון לגן העצמאות. ב-1950 החלה בניית המלון "המפואר בישראל", מלון בן 7–8 קומות, שאמור היה לכלול 200 חדרים, מגרשי ספורט, בריכה ואולמות כנסים. סכסוכי שותפים עיכבו את הקמת המלון וב-1953 הופסקה בנייתו בעיצומה. ב-1956 לאחר ששלד הבניין עמד בשממונו מספר שנים, הפקיעה אותו עיריית תל אביב והעמידה אותו למכירה פומבית. ב-1959 הוחכר המלון לחברה אמריקאית להשלמת בנייתו והוכרז כי ינוהל על ידי חברת מלונות שרתון.
שרתון.
מלון שרתון נחנך במרץ 1961 בשורת אירועים מפוארים שנערכו במהלך שבוע הפתיחה, ביניהם קונצרט, תצוגת אופנה, סעודות ומסיבות. הוא היה המלון הראשון של רשת שרתון הממוקם מחוץ לצפון אמריקה, אחד הבניינים הגבוהים בתל אביב בעת חנוכתו.
במהלך שנות פעילותו נערכו במלון ערבי התרמה והופעות, תצוגות אופנה ואירועים נוספים, אחד הבולטים היה אולימפיאדת השחמט 1964.