לקראת סוף החורף ותחילת האביב של שנת 1985 אירעו באזור אוניברסיטת טקסס טק שבלאבק מספר אירועי אונס של סטודנטיות. בכל המקרים, ניגש גבר שחור גבוה אל הסטודנטית שישבה במכוניתה, ובאיומי סכין התיישב אל ההגה, הסיע את הרכב אל מחוץ לעיר, ושם ביצע בבחורה את זממו. האווירה הייתה קשה, והסטודנטיות היו נתונות בלחץ. מצד שני, בין הסטודנטים השחורים שהיו מיעוט שבמיעוט (500 מתוך 22,000), התהלכה בדיחה פנימית, כי אל לך להסתובב בחושך בקמפוס, פן יחשדו בך שאתה הוא האנס.
בליל 24 במרץ 1985, החנתה מישל מאלין בת 24, את מכוניתה במגרש החניה מול מעונות הסטודנטים של אוניברסיטת טק טקסס. תוך כדי כך ניגש אליה גבר שחור גבוה, לבוש בחולצה צהובה וביקש ממנה עזרה בהתנעת מכוניתו באמצעות כבלי התנעה. כאשר השיבה לו מישל כי אין ברשותה כבלי התנעה, הושיט האיש את ידו לחלון, תוך שהוא פותח את דלת המכונית מבפנים. מישל נשכה את אצבעו, והחלה צורחת לעזרה, אך האיש איים על חייה בעזרת סכין שהצמיד לצווארה, תוך שהוא מודיע לה שאם תתנגד תאבד את חייה. הוא הכריח אותה לשכב במכונית עבר למושב הנהג, הסיע את המכונית אל שדה שומם מחוץ לעיר, ושם אנס אותה תוך כדי שהוא מעשן. לאחר המעשה, הכריח אותה לנהוג חזרה העירה, ועזב את המקום רגלית, לאחר ששדד ממנה את כספה ואת תכשיטיה. מאלין התקשרה למשטרה, ודיווחה להם על האירוע.
חקירת המשטרה.
חוקרי המשטרה, יצאו מתוך נקודת הנחה שמדובר באנס סדרתי, וכי יש לתופסו בכל מחיר. בחקירתה, מסרה מאלין כי היה זה גבר שחור, גבוה, לבוש חולצה צהובה, וסנדלים, אך לא הרבתה בפרטים נוספים. כמו כן טענה כי האנס עישן בשרשרת בכל מהלך האירוע.
דבק יבש
המכון לתכנון עירוני של פריז
המכון לתכנון עירוני של פריז (צרפתית: Institut d'urbanisme de Paris) הוא מכון מחקר אקדמי ומרכז ללימוד והכשרה לתואר שני בתחום תכנון עירוני הממוקם בקמפוס אוניברסיטת פריז ה-12 ואל דה מארן. המכון הוקם בשנת 1919 בעקבות בעיות הדיור שהתעוררו בפריז בתחילת המאה ה-20 ובעקבות הרצון להרחיב את גבולות העיר בעקבות אולימפיאדת פריז (1900) ותערוכות בינלאומיות שנערכו בפריז בסוף המאה ה-19 שהפכו את העיר לבעלת עניין בינלאומי. בעקבות הקמתו של המכון החלו לימודי התכנון העירוני בצרפת. בשנת 1924 הפך להיות חלק בקמפוס אקדמי ובשנת 1972 קיבל מעמד אקדמי עצמאי. התואר השני לתכנון עירוני מאפשר לסטודנטים לאחד את הידע הבסיסי שלהם בתכנון עירוני במהלך השנה הראשונה ולהעמיק את העיסוק המקצועי שלהם בכלל או בנושא מסוים אחד במהלך השנה השנייה (קורס התמחות אחד מבין שמונה קורסים קיימים).
המכון כיום הוא חבר באיגוד AESOP (האיגוד האירופאי של בתי הספר לתכנון עירוני) וחבר במכון הצרפתי לאורבניזם שהוקם לאחר מכן. במכון ישנם 350 סטודנטים ועוד 30 מורים ואנשי מחקר העוסקים בתכנון עירוני. המכון מפעיל מעבדות מחקר (Lab'Urba) וגם חבר באוניברסיטת מזרח פריז.
דן פרבר
דן פרבר (נולד ב-23 בינואר 1987) הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי ישראלי. בעבר הופיע כראפר תחת שם הבמה "מטרו".
ביוגרפיה.
דן פרבר נולד בתל אביב וגדל בלוס אנג'לס. היה חתום בחברת ההקלטות "משפחת תאקט", לאחר מכן, בלייבל "בויגור" בבעלותו של המפיק המוזיקלי הישראלי בורגור, ובחברת "דימאק רקורדס" של התקליטן האמריקאי סטיב איוקי, המדורג במקום השמיני ברשימת 100 התקליטנים המובילים בעולם ב-DJ Mag .
בשנת 2005 פנה לפרבר חבר משפחת תאקט, הראפר שי 360, וביקש ממנו ביטים עבור שירים לאלבומו. פרבר, שהיה אז בן 18 בלבד, נענה לבקשה והגיע לאולפני הלייבל עם למעלה מ-100 ביטים. בעקבות כך, הוחתם פרבר במשפחת תאקט לחוזה של חמש שנים. באותה השנה, יצא אלבומו של שי 360, "חי", מתוכו הפיק והלחין פרבר שלושה שירים.
פרבר כתב, הלחין והיה שותף בהפקת חלק גדול משירי משפחת תאקט, כגון "לפעמים אני מרגיש" של סאבלימינל ודויד ברוזה, חמישה שירים מאלבומה של הזמרת סיוון, שישה שירים מאלבום הבכורה של הצל "לא שם זין", ותשעה שירים מאלבומו של סאבלימנל "בדיוק כחשבתם שהכל נגמר". בשנת 2009 כתב, הלחין, והפיק פרבר את השיר "תל אביבי", שלאחר מכן הפך לשיר הנושא עבור הסדרה "סופרסטארט" של הוט. באותה שנה התארח ברימיקס לשיר, "מה אתה אומר" מתוך האלבום של שי 360 "כולם רוצים את האמת" יחד עם פלד ואורטגה, דנידין, כלא 6 ו-dj בריינדד.
בשנת 2010 הוציא פרבר שני סינגלים מתוך אלבומו הראשון, "משחק של דמעות", ו"בתוך בועה". הסינגלים לא זכו להצלחה, ועקב חילוקי דעות עם הלייבל, האלבום נגנז.
בשנת 2013 החל להפיק פרבר את אלבומו הראשון של אושרי כהן, "כפתורים" יחד עם המפיק אורן עמנואל. תוך כדי, עבד פרבר באולפן ההקלטות בבעלותו של גדי פיינגולד אולפני פלוטו, ועסק בהפקת אמנים רבים ומוכרים בישראל ומחוצה לה, כגון מאיה בוסקילה, לה היה שותף בהפקת השיר "אהבה אחרת", שרית חדד, חן אהרוני, הראל סקעת ועוד.
ב-2014 חבר פרבר למפיק המוזיקלי והדיג'יי בורגור, והתחיל להוציא לאור סינגלים בלייבל שבבעלותו, בויגור. כמו כן, הוציא פרבר קטעים מוזיקליים שהופצו ברשת החברתית SoundCloud, בה צבר עשרות אלפי עוקבים. רוב יצירותיו פורסמו באתרי אינטרנט גדולים העוסקים בסצנת ה-EDM, כגון "Trap And Bass" ו-"TrapCity". באותה השנה הפיק גם את הפרויקט "The Kokoro" של לי טריפון, תוך שהוציאו השניים וידאו קליפ ראשון מתוך הפרויקט של ההרכב לשיר בשם "Broken".
ביולי 2014, התארח פרבר בפסטיבל "Tomorrowland". בנובמבר 2014 חתם בלייבל "דימאק רקורדס" של היוצר סטיב איוקי לקראת הפקת המיני-אלבום הראשון שלו. ב-5 בדצמבר 2014 יצא המיני-אלבום הראשון של פרבר, "Middle Eastern Jungle" ובו חמישה שירים.
בשנת 2015 עבד פרבר על הפקת אלבום הבכורה של הזמרת יעל בורגר "Yael", אחותו של המפיק בורגור, אשר חתומה אף היא בלייבל שלו, "בויגור".
ביולי 2017, לקח חלק בהפקת אלבומו השישי של הראפר הבריטי דיזי רסקל, "Raskit". באותה השנה, חתם בחברת התקליטים "אטלנטיק רקורדס".
בשנת 2018 הוציא את הסינגל "Always" בשיתוף המפיק הבריטי בוי מתיוס. השיר הפך ללהיט תוך שצבר מיליוני צפיות ברשת הסטרימינג ספוטיפיי.
ביולי 2019 לקח חלק בכתיבת השיר "Tempo" של הזמרת האמריקאית ליזו. השיר נכלל באלבום "Cuz I Love You", שזכה בפרס גראמי. כמו כן, עבד פרבר עם אמנים בינלאומיים נוספים, בהם ניתן למנות את טיקיי מאידזה , ניקול מילר ודוכס דומונט .
חיים אישיים.
פרבר מתגורר בלוס אנג'לס.
Tu-160
שלמה זמיר
שלמה זמיר (9 במרץ 1929 - 23 ביוני 2017) היה משורר וסופר ישראלי.
ביוגרפיה.
שלמה זמיר נולד בבגדאד בשנת 1929. גדל והתחנך בסביבה ששילבה תרבות צרפתית, אנגלית וערבית ולמד במוסדות חינוך כלליים ויהודיים, בהם בית הספר של אליאנס בבגדאד. עוד בעיראק חיבר שירה בערבית. בשנת 1950 עלה לישראל ביחד עם מרבית יהודי עיראק.
לאחר תקופה של התאקלמות בישראל החל לחבר שירה בעברית. את ספר שיריו הראשון, "הקול מבעד לענף", הוציא לאור בשנת 1960. הספר זכה לשבחים רבים, כולל מנתן זך ואריה סיון, וזיכה את זמיר בפרס שלונסקי לשנת 1960, אותו קיבל יחד עם המשוררים אמיר גלבע ואבא קובנר.
זמיר המשיך לכתוב שירה אך לא פרסם אותה בשנים הבאות. בשנת 1990 יצאה לאור מהדורה חדשה של ספרו "הקול מבעד לענף". בשנת 1991 הוציא לאור כרך שירה חדש, בשם "כדורים וקביות". כרך זה נפתח בשיר "מלח" שהוא מעין תשובה אירונית לאן "נעלם" ומדוע הפסיק לפרסם שירה כשלושה עשורים (1960–1990). בשנת 1993 הוציא לאור את ספרו "‬הסכין בין השיניים: שירים". בשנת 1996 פרסם אוסף סיפורים קצרים בשם "שועלים במעלית" בעריכת פרופ' אורציון ברתנא ואברם קנטור. בסוף קובץ זה מצורפים מספר מסות פרי עטו על שירה. בשנת 2009 הוציא לאור מאסף שירה גדול בשם "כנפי שחר", המורכב משישה קובצי שירה שונים אשר חיבר לאורך השנים מאז פרסום ספרו הראשון.
בשנת 2017, כמה שבועות לאחר מותו, יצא לאור ספרו "ניצוצות ססגוניים".
בסגנונו השירי זמיר קרוב לשירה האימג'יסטית (עזרא פאונד, ויליאם קרלוס ויליאמס, ריצ'רד אולדניגטון ואחרים) שתבעה לשחרר את השיר מחרוז, ממשקל ומדפוסים שיריים מסורתיים, ולארגנו סביב תמונות.
יואב חייק
יואב חייק (נולד ב-1936) הוא משורר, סופר ועורך ישראלי.
ביוגרפיה.
יואב חייק נולד בבגדאד. בשנת 1951 עלה לישראל ביחד עם משפחתו. הוא למד משפטים באוניברסיטת תל אביב ועוסק בעריכת דין.
חייק פרסם את קובץ שיריו הראשון, "שלא בדרך המלך", בשנת תשכ"ב (1962) תחת הפסבדונים "יואב לימור". בשנת 1970 פרסם כרך שירה שני בשם "שירים על כפות המנעול", המורכב משש חטיבות שיריות ליריות, שכל אחת מהן מורכבת מכמה שירים. בשירים אלו בולט רובד הלשון המקראי, ובמיוחד מהדהד שיר השירים, שכן חלק מהשירים עוסקים בעולם האהבה של הדובר השירי. על ספר זה זכה בפרס טלפיר לשנת 1971.
בשנים 1973-2012 חיבר חייק עוד שמונה קובצי שירה, וכן רומאן בשם "אני ועוד אחד" (1984) העוסק ביהדות עיראק. בשנת 2010 זכה בפרס אקו"ם לספרות.
חייק כיהן בתור עורך כתב-העת "חתך" ביחד עם יעקב בסר ושולמית גלבוע וכן כתב העת "ב. הסופר" שיצא לאור בשנות התשעים. שימש כממלא מקום יושב-ראש אגודת הסופרים העברים וסגן הסניף הישראלי של פא"ן.
כיום חייק מתגורר בפתח תקווה. הוא גרוש ואב לשלושה ילדים. בתו הבכורה הילת היא מלחינה וחברה באיגוד הקומפוזיטורים.
שלמה אביו
שלמה אביוּ (נולד ב-1939) הוא סופר, משורר ומתרגם ישראלי. חתן פרס היצירה לסופרים עבריים על-שם ראש הממשלה לוי אשכול לשנת 2007.
ביוגרפיה.