ההיסטוריונית הבריטית גיטה סרני (Gitta Sereny), שכתבה את אחד הספרים המפורסמים בנושא טרבלינקה, "אל תוך האפילה" (Into That Darkness), טענה שגרייבסקי מעולם לא שהה במחנה ההשמדה. לטענתה, גרייבסקי, שהתעשר לאחר המלחמה מסחר בעתיקות מזויפות, התבסס על ספרו של ז'אן פרנסואה שטיינר (Jean-François Steiner) "טרבלינקה", והעתיק ממנו תיאורים שלא תאמו את המציאות ההיסטורית על פי ניצולי המחנה האחרים. כשהתעמתה סרני עם גרייבסקי, הוא ענה לה: "האם זה באמת משנה? האין הדבר החשוב שטרבלינקה היה קיים, שצריך לכתוב עליו, שצריך להראות שכמה מהיהודים היו גיבורים?"
בנוסף לכך, חבר בארגון פרטיזנים פולני שהשתתף בפשיטה מפורסמת שגרייבסקי טען שהשתתף בה, טען שגרייבסקי לא היה בין 16 המשתתפים בפשיטה, וזאת על סמך צילום של גרייבסקי מימי המלחמה.
ספריו.
ב-1977 כתב את ספרו האוטוביוגרפי הראשון "בשם כל בני ביתי", המספר את קורות חייו מ-1922 עד 1970. הספר תורגם לשפות רבות, כולל לעברית. בתחילת שנות ה-80 הופק בצרפת סרט המבוסס על ספרו זה של מרטין גריי. הסרט יצא לאקרנים ב-1985 וזכה לפרסום רב.
ספרו השני, אוטוביוגרפי אף הוא, סוקר את חייו בין השנים 1970–1976.
גריי כתב 12 ספרים, וספר אחד נכתב על חייו.
ייעוץ פנסיוני
ייעוץ פנסיוני הוא תהליך של מתן ייעוץ אובייקטיבי לאדם בנוגע לחיסכון הפנסיוני שלו, באמצעות קופות גמל, קרנות פנסיה, ביטוחי מנהלים וקרנות השתלמות. הייעוץ הפנסיוני מתמקד ביצירת תמהיל מוצרי החיסכון האופטימלי עבור החוסך בהתאם למאפייניו האישיים והמשפחתיים, צרכיו והעדפותיו, תוך התייחסות לנושאי תמהיל השקעות, מאפייני סיכון, עלויות, מיסוי, כיסויים ביטוחיים ועוד.
הסדרת הייעוץ הפנסיוני בישראל.
עד רפורמת בכר היה תחום הייעוץ הפנסיוני בישראל מוסדר במידה מצומצמת, וסבל מבעיה של ניגוד עניינים מובנה, מאחר שלא נעשתה הבחנה בין פעולות השיווק ופעולות הייעוץ, אשר ניתנו על ידי בנקים, סוכני ביטוח וגורמים נוספים שעסקו בשיווק של מוצרים פנסיוניים.
בעקבות רפורמת בכר, חוקקה הכנסת בשנת 2005 את חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (עיסוק בייעוץ פנסיוני ובשיווק פנסיוני), התשס"ה-2005, בו לראשונה ניתנה הגדרה לעיסוק הייעוץ פנסיוני. "ייעוץ פנסיוני" - מתן ייעוץ ליחיד בנוגע לכדאיות החיסכון, שלו או של קרובו, כעמית-שכיר, כעמית-עצמאי או כמבוטח, באמצעות מוצר פנסיוני שאין לנותן הייעוץ זיקה אליו.
עניין הזיקה, הוא אשר מבדיל את היועץ הפנסיוני מסוכן הביטוח הפנסיוני או ממשווק פנסיוני. בעוד שהאחרונים מתוגמלים וקשורים בהסכמים עם גופים מוסדיים שונים (בתי השקעות וחברות ביטוח), היועץ הפנסיוני רשאי להיות מתוגמל אך ורק בשכר טרחה אותו ישלם לו הלקוח. הפרדת הזיקה של בעל הרישיון מן המוצר הפנסיוני מאפשרת לבעל הרישיון לתת ייעוץ אובייקטיבי ללקוח ומאפשרת לו לראות לנגד עיניו את האינטרסים הבלעדיים של הלקוח ולשאוף להשגת מטרותיו של הלקוח תוך התחשבות בצרכיו של הלקוח.
בחינת הכדאיות של החיסכון הפנסיוני על ידי היועץ הפנסיוני תעשה אך ורק לאחר בירור צרכיו של הלקוח, מצבו הכספי של הלקוח, בירור על החיסכון הקיים שלו באמצעות מוצרים פנסיונים אחרים, מצב בריאותו של הלקוח, מצבו המשפחתי והתעסוקתי ועוד נסיבות הצריכות לעניין ככל שהלקוח הסכים למסור מידע לגביהם.
היועץ הפנסיוני יתאים את סוג המוצר הפנסיוני, המוצר הפנסיוני והגוף המוסדי המתאימים ביותר ללקוח. כאשר בחירת סוג המוצר הפנסיוני, המוצר הפנסיוני והגוף המוסדי המתאימים ביותר ללקוח, תיעשה מתוך כלל המוצרים הפנסיונים של כלל הגופים המוסדיים.
חברות העוסקות בייעוץ פנסיוני מחויבות ברישיון תאגיד ייעוץ פנסיוני ומתחלקות לשני סוגים:
החוק מגדיר מהו מוצר פנסיוני וקובע רשימה של סוגי המוצרים:
יועץ פנסיוני.
יועץ פנסיוני נדרש להחזיק ברישיון ייעוץ פנסיוני מטעם משרד האוצר זאת בתנאי שהוא בגיר, אזרח או תושב ישראלי, לא הורשע בעבירה, עמד בבחינות מקצועיות, והשלים תקופת התמחות כנדרש.
היועץ הפנסיוני נדרש להציג בקיאות וידע רחב מתחומים שונים כגון: ביטוח, מיסוי, ניהול סיכונים, ניהול השקעות, דיני עבודה, דיני נזיקין ועוד.
שירות הייעוץ הניתן בידי היועץ הפנסיוני או בידי תאגיד ייעוץ פנסיוני חייב להיות מגובה בהסכם ייעוץ כקבוע בחוק. ההסכם מגדיר, בין היתר, את האופן שבו יקבל היועץ שכר הטרחה עבור שירותו, את מחויבותו לסודיות, ואת מחויבותו לבחינה מעמיקה של צרכיו והיבטים רלוונטיים נוספים של הלקוח.
דלקת בדרכי השתן
דלקת בדרכי השתן (באנגלית: Urinary Tract Infection, או בראשי תיבות: UTI) היא מחלה שכיחה הנגרמת בשל הימצאותם של חיידקים בדרכי השתן. חיידקים אלו גורמים לתסמונות שונות כגון צריבה וכאב במתן שתן, תכיפות ודחיפות במתן שתן ולעיתים אף התפתחות של חום וכאבים במותן עקב מעורבות של הכליות במחלה. בעבר גרמה דלקת בדרכי השתן לתחלואה קשה, אך המצאת האנטיביוטיקה הובילה לשינוי מאחר שמחלה זו מגיבה היטב לטיפולים אנטיביוטיים שונים. דלקת בדרכי השתן יכולה להתמקד בדלקת של דרכי השתן התחתונות, או דלקת בשלפוחית השתן, הקרויה גם ציסטיטיס. בנוסף, היא עלולה לערב גם את דרכי השתן העליונות והכליות, מצב הקרוי פיאלונפריטיס. בגלל השוני במבנה האנטומי, דלקת דרכי השתן נפוצה בעיקר אצל נשים – בין 50% ל-80% מהנשים יחוו לפחות פעם אחת בחייהן דלקת בדרכי השתן.
אצל ילדים, דלקת בדרכי השתן מתרחשת בכ- 3% עד 5% מן הבנות, ואצל 1% מן הבנים. אצל בנות, הדלקת לרוב תתרחש עד גיל 5, עם שיא בהיארעות סביב גמילה מחיתולים. לאחר האירוע הראשון של דלקת בדרכי השתן אצל בנות, כשני שלישים מהן תפתחנה אירוע שני תוך שנה וחצי. אצל בנים, מרבית הדלקות בדרכי השתן מתרחשות בשנה הראשונה לחיים, ונפוצה יותר בקרב גברים לא נימולים.
הגדרות.
מאחר שישנם תתי-סוגים ותתי-אוכלוסיות ספציפיות תחת ההגדרה הרחבה של דלקת בדרכי השתן, להלן מספר הגדרות הרלוונטיות הן לצורך אבחנה בין מצבים שונים, והן לצורך מתן טיפול רפואי:
באופן כללי, לעיתים ניתן למצוא חיידקים בדרכי השתן אשר אינם גורמים לתלונות כלשהן. מצב זה מכונה בשם בקטריוריה א-סימפטומטית (בקטריוריה פירושה הימצאות חיידקים בשתן, שילוב של "בקטריה" שמלמדת על הימצאות חיידקים ושל "אוריאה", שתן), ומעיד על הימצאות חיידקים בדרכי השתן, אולם מצב זה אינו מלווה בתלונות כלל ומתגלה לרוב בבדיקת שתן אקראית. במקרים אלו לרוב אין צורך בטיפול רפואי, אלא במקרים מסוימים מאוד. למשל, הימצאות חיידקים בשתן במהלך הריון מחייבים טיפול כיוון שנמצא קשר בינם ללידה מוקדמת ואף לתמותת תינוקות סביב הלידה והתפתחות של פיילונפריטיס אצל האם.
ניתן להגדיר באופן רחב את המונח דלקת בדרכי השתן כמחלה של דרכי השתן הבאה לידי ביטוי בתסמינים שונים, כגון: שרפה או צריבה במתן שתן, תכיפות ודחיפות במתן שתן וכן הלאה. תחת הגדרה רחבה זו יש תתי-סוגים של המחלה:
דלקת בדרכי השתן מתרחשת בכל הגילאים, הן אצל גברים והן אצל נשים. בין גיל שנה עד גיל 50, המחלה נפוצה בעיקר אצל נשים. החל מגיל 50, בעקבות הגדלה שפירה של הערמונית אצל גברים הגורמת לבעיות חסימה בדרכי השתן, יש שכיחות כמעט שווה של דלקות בדרכי השתן אצל גברים ואצל נשים. לעומת זאת, מתחת לגיל שנה יש שכיחות מעט גבוהה יותר אצל תינוקות בנים עקב מומים מולדים במערכת השתן. אצל נשים וגברים מבוגרים יש שכיחות גבוהה במיוחד של בקטריוריה אסימפטומטית, כלומר הימצאות חיידקים בדרכי השתן אולם ללא סימפטומים מיוחדים.
גורמי סיכון.
גורמי סיכון להתפתחות של פיילונפריטיס כוללים גם הם קיום יחסי מין באופן תדיר, פרטנר חדש לקיום יחסי מין, דלקת בדרכי השתן שאירעה במהלך השנה האחרונה, היסטוריה משפחתית (לאם גם הייתה דלקת בדרכי השתן), סוכרת ודליפה במתן שתן.
כ-20% עד 30% מהנשים שחוו דלקת בדרכי השתן, יחוו אפיזודה נוספת. במידה והיא מתרחשת בתוך שבועיים מהדלקת הראשונה, לרוב מדובר בחזרה של הדלקת הראשונה ולא בהדבקה מחודשת. בחלק לא קטן מהמקרים יש כמה וכמה הישנויות של הדלקת, והסיכוי לחוות הישנות של הדלקת יורד ככל שעולה מרווח הזמן שעבר מאז הדלקת האחרונה.
סיבות להיווצרות דלקת בדרכי השתן.
במרבית המקרים, החיידקים המביאים להיווצרות הדלקת הם חיידקי מעיים שנדדו לדרכי השתן. נדידת החיידקים מתבצעת באופן עולה: החיידקים מגיעים לפתח השופכה, אשר אצל נשים קרובה יחסית לפתח פי הטבעת, ועולים במעלה דרכי השתן עד הגעתם לשלפוחית השתן ולעיתים עד הגעתם לכליה עצמה. בנוסף, בכל פעולת קיום יחסי מין מגיעים חיידקים לפתח השופכה אצל נשים, אולם אין זה אומר בהכרח כי תתפתח דלקת בדרכי השתן כתוצאה מכך. גורמי הגנה של הגוף, כמו גם הקפדה על השתנה לאחר קיום יחסי מין, למשל, מהווים אמצעי לסילוק חיידקים אלו ולמניעת הדלקת. הגעת חיידקים לדרכי השתן דרך זרימת הדם (כלומר, באופן המטוגני) מתרחשת לעיתים נדירות. היא מתרחשת בפחות מ-2% מן המקרים, ומקושרת להדבקה בחיידקים קשים יותר. מבין החיידקים השכיחים ניתן למנות את הבאים:
לזנים שונים של חיידקים יש מאפיינים וירולנטיים (משמע, אלימים) שנמצאו מקושרים ליכולתם של אותם חיידקים לגרום לפיילונפריטיס למשל. כך, אצל בזנים מסוימים של אי קולי נמצא חלבון הקרוי p-fimbriaee, חלבון דמוי שערה, אשר מסוגל לעבור אינטראקציה עם תאי כליה ונמצא קשור להתפתחות של פיילונפריטיס.
לחלק מן החיידקים מתפתחת עמידות באזורים שונים בעולם. למשל, לאי קולי יש כיום זנים עמידים ביותר מחמישית מן המקרים לטיפול באנטיביוטיקה מסוג trimethoprim sulfamethoxazole (שמות מסחריים בישראל: רספרים, ספטרין, דיספטיל).
גנטיקה.