בשנת 460 עזב מיוריאנוס את גאליה כדי לבסס את אחיזתו בהיספניה. הגנרלים שלו החלו במערכה כנגד הממלכה הסואבית בצפון-מערב היספניה וגם כאן, הצליחו הרומאים להחזיר את האזור למצב פוידרטוס. תוכניתו להחזרת אפריקה מהוונדלים נכשלה עקב בגידה בתוך צי הפלישה.
מיוריאנוס ניסה לבצע רפורמה בממשל הקיסרי על מנת להפוך אותו ליעיל יותר וצודק יותר. הגנרל ריקימר הדיח והרג את מיוריאנוס, שהפך ללא פופולרי בקרב האצולה הסנטורית עקב הרפורמות שביצע. למשך חמישה ימים עונה מיוריאנוס עד שנערף ראשו ליד הנהר סטאפורה שנמצא בתוך מחוז לומרדיה.
יחסי אוסטרליה–מזרח טימור
יחסי אוסטרליה–מזרח טימור הם יחסי החוץ בין אוסטרליה ומזרח טימור. שתי המדינות הן שכנות קרובות עם קשרים פוליטיים ומסחריים הדוקים. מזרח טימור, הצעירה ואחת המדינות העניות באסיה, שוכנת כ-610 קילומטר צפונית מערבית לעיר דרווין באוסטרליה ואוסטרליה מילאה תפקיד בולט בהיסטוריה של מזרח טימור.
אוסטרליה הובילה תמיכה בינלאומית במזרח טימור במהלך עשר שנות העצמאות הראשונות שלה, לא רק כתורמת הדו-צדדית הגדולה ביותר של סיוע בפיתוח, אלא גם על ידי מתן תפקיד מנהיגות להבטחת הביטחון והיציבות במדינה.
אוסטרליה הובילה את הכוח הצבאי שסייע בייצוב המדינה לאחר שקיבלה עצמאות מאינדונזיה בשנת 1999 ומהווה מקור סיוע מרכזי מאז. בשנים האחרונות היחסים בין שתי המדינות התדרדרו בעקבות שערוריית הריגול אוסטרליה – מזרח טימור.
היסטוריה.
ראש ממשלת אוסטרליה גוף ויטלם אמר לאינדונזיה כי ממשלתו לא תתנגד לסיפוח מזרח טימור בשנת 1975, החלטה שהתבררה במהרה כשנויה במחלוקת בבית. באוקטובר 1975 זרמו כוחות אינדונזיים על גבול מזרח טימור עם מערב טימור האינדונזית בעיירה באליבו. בין ההרוגים בידי הכוחות האינדונזיים המתקדמים היו חמישה עיתונאים מאוסטרליה, שכונו חמישיית באליבו. רבים באוסטרליה ובמקומות אחרים היו משוכנעים שרצח העיתונאים הלא חמושים היה מכוון. לעיתים נמתחה ביקורת על תמיכת אוסטרליה. אוסטרליה ואינדונזיה סיכמו כמה חוזים בנוגע לגבול בין מזרח טימור לאוסטרליה בזמן הכיבוש, מה שגורם לכמה מריבות בין מזרח טימור העצמאית לשכנה הגדולה יותר.
מזרח טימור השיגה את עצמאותה ב-20 במאי 2002, לאחר כיבוש של 24 שנה על ידי אינדונזיה ושלוש שנות ממשל של האו"ם. תהליך עצמאות מזרח טימור החל במשאל עם שערכו האומות המאוחדות, אינדונזיה והמעצמה הקולוניאלית לשעבר פורטוגל לבחירה בין אוטונומיה בתוך אינדונזיה או עצמאות. בסופו של דבר מזרח טימור הצביעה באופן גורף בעד עצמאות. אוסטרליה הובילה את ה-INTERFET במהלך המשבר במזרח טימור 1999, כדי לעצור את המיליציות האינדונזיות והצבא שתקף את אזרחי מזרח טימור, ולהקים את ממשל האו"ם.
מאז 2002, מזרח טימור החלה כאומה הריבונית הראשונה במאה ה-21. מעורבותה של אוסטרליה במזרח טימור העמיקה מאז העצמאות, במיוחד לאחר הסכסוך הפנימי בשנת 2006 ושליחתם של שומרי שלום אוסטרלים.
ביקורים רמי דרג.
נערכו ביקורים רבים רמי דרג בין אוסטרליה למזרח טימור:
שיתוף פעולה צבאי.
כוחות ההגנה של אוסטרליה הגיעו למזרח טימור בשנת 1999 כדי לדכא את ההתפרעות, האי סדר והלחימה ברמה נמוכה שנוצרו על ידי מסע האדמה החרוכה של צבא אינדונזיה כשעזב בשנת 1999. אוסטרליה הובילה את מבצע ה-INTERFET בשנת 1999, וסיפקה כוחות משמעותיים לממשל המעבר של האו"ם במזרח טימור. אוסטרליה הנחיתה גם כוחות קרב במדינה בשנת 2006 כדי להפסיק את הלחימה האתנית שכללה שוטרים וחיילים במזרח טימור. כוחות שמירת השלום האוסטרלים האחרונים עזבו את מזרח טימור בדצמבר 2012.
צבא מזרח טימור קיבל סיוע בהכשרה, ייעוץ וצורות תמיכה אחרות מכוח ההגנה האוסטרלי מאז 2001 כחלק מתוכנית שיתוף הפעולה הביטחונית של אוסטרליה. נכון לשנת 2015, 25 אנשי צבא אוסטרלים הוצבו במזרח טימור כדי לספק סיוע זה.
יחסים כלכליים ומסחריים.
בשנים 2013–2014 מזרח טימור דורגה כשותפת הסחר ה-118 בגודלה באוסטרליה, עם סך המסחר בסחורות בשווי של 24 מיליון דולר. אוסטרליה ומזרח טימור עסקו בשיתוף פעולה בינלאומי בחקלאות כאשר היצוא החקלאי הגדול ביותר של מזרח טימור הוא קפה. גידולים חקלאיים פוטנציאליים אחרים הם וניל, תבלינים, אגוז השמן ושמן דקלים.
סכסוכי נפט.
עתודות נפט וגז גדולות שוכנות בים בין שתי המדינות באזור המכונה פער טימור. מחלוקות טריטוריאליות על השליטה במשאב זה, שלדעת חלק מהגאולוגים יכולות לשאוב יותר מ-10 מיליארד דולר נפט וגז, גרמו לסכסוכים עם מזרח טימור, גם כאשר הייתה זו נחלה אינדונזית וגם מאז. אוסטרליה פרצה עם רבים מבעלות בריתה והכירה בסיפוח אינדונזיה של מזרח טימור בשנת 1976, במה שנראה אז על ידי אנליסטים כיצירת מצב שהיה חיובי לאוסטרליה הכרוכה בחיפוש נפט וגז באזור. מאז עצמאותה של מזרח טימור, סכסוכים על החלק שדילי תקבל עם פיתוח של המשאב היוו גורם לסכסוך מדי פעם ביחסים בין המדינות.
בעקבות פרשת הריגול בין אוסטרליה למזרח טימור בשנת 2013, מזרח טימור פתחה בתיק בבית הדין הקבוע לבוררות בהאג כדי לחלץ את חוזה הגז עליו חתמה עם אוסטרליה והאשימה את שירות הביון החשאי האוסטרלי (ASIS), בהטרדת הממשלה במזרח טימור בדילי בשנת 2004.
ב-3 במרץ 2014, בתגובה לבקשת מזרח טימור לאינדיקציה של צעדים זמניים, הורה בית הדין הבינלאומי בהאג (ICJ) לאוסטרליה לא להתערב בתקשורת בין מזרח טימור ליועציה המשפטיים בהליך הבוררות ובנושאים קשורים.
משא ומתן חדש אודות הגבול הימי החל בשנת 2014. שני הצדדים חתמו על הסכם מתוקן במרץ 2018, ובכך הסתיימה המחלוקת ארוכת השנים. בנוסף לתחום הגבולות הימיים, ההסכם מבטיח 70–80% מההכנסות למזרח טימור ו-20–30% מההכנסות לאוסטרליה.
הסדרים ימיים של ים טימור.
נכון לעכשיו לאוסטרליה ומזרח טימור קיימים שלושה הסכמים בנוגע להסדרים ימיים בים טימור. אמנת ים טימור בין ממשלת מזרח טימור לממשלת אוסטרליה שהתקיימה בדילי, 20 במאי 2001, ונכנסה לתוקף ב-2 באפריל 2003. אמנה זו נועדה לחיפוש, פיתוח וניצול משותף של משאבי הנפט מהאזור לפיתוח נפט משותף (JPDA).
האמנה על הסדר ימי בים טימור בין אוסטרליה להסדר הדמוקרטי בים טימור נחתמה בסידני ב-12 בינואר 2006 ונכנסה לתוקף ב-23 בפברואר 2007. אמנה זו מספקת הכנסות חלקיות באותה מידה שמקורן בייצור נפט.
סיוע.
אוסטרליה הייתה השותפה הגדולה ביותר לפיתוח עם מזרח טימור, בה מזרח טימור היא אחת המדינות העניות ביותר, ומדורגת 147 מתוך 187 מדינות במדד ההתפתחות האנושית של האו"ם. בעשור הראשון של המאה ה-21 אמורה הייתה אוסטרליה לספק סיוע ישיר בסך 760 מיליון דולר למזרח טימור. בשנת 2010, נשיא מזרח טימור, ז'וזה רמוס הורטה, אמר כי ל-10 שנים של סיוע זר, כולל מאוסטרליה, "לא הייתה כל השפעה על שינוי בחיי העם" בשנים 2013–2014, תקציב הסיוע השנתי המשוער מאוסטרליה. למזרח טימור היה 106 מיליון דולר.
שתי המדינות חלקו את הסכם התכנון האסטרטגי לפיתוח מזרח טימור – אוסטרליה (2011), שם שתי המדינות פועלות יחד, בשיתוף פעולה הדוק, לשיפור חייהם של כל אזרחי מזרח טימור, ובכך לחזק את הקשרים בין שתי המדינות. הסכם זה מבוסס על סדרי עדיפויות שנלקחו ישירות מתוכנית הפיתוח האסטרטגי של מזרח טימור 2012–2030, הכוללים פיתוח כלכלי, פיתוח תשתיות, הון חברתי ומסגרת מוסדות.
האריס וופורד
האריס לואלין וופורד הבן (באנגלית: .Harris Llewellyn Wofford Jr; 9 באפריל 1926 — 21 בינואר 2019) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קהיליית פנסילבניה בין השנים 1995-1991. וופורד היה תומך ידוע בשירות לאומי ובהתנדבות, ובשנים 1970–1978 היה נשיאה החמישי של מכלת ברין מאר. במהלך 1986 היה יושב ראש המפלגה הדמוקרטית בפנסילבניה, ולאחר מכן שירת כמזכיר העבודה והתעשייה בקבינט של המושל בוב קייסי האב. לאחר שירותו בסנאט וופורד המשיך בחיים הציבוריים עד למותו בראשית 2019.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
וופורד נולד בשנת 1926 במנהטן שבניו יורק, בנם של אסטל אליסון (לבית גרדנר) והאריס לואלין וופורד. הוא היה נצר למשפחה דרומית אמידה ובולטת. בגיל 11 ליווה את סבתו האלמנה בטיול חוצה-יבשות בן חצי שנה. הם בילו את ערב חג המולד בבית לחם, ביקרו בשאנגחאי זמן קצר לאחר שהצבא היפני הקיסרי כבש אותה, טיילו בהודו שם וופורד העריץ את מהטמה גנדהי וגם ביקרו ברומא, שם צפו בבניטו מוסוליני מכריז על פרישתה של איטליה מחבר הלאומים ובהפיכת האומה האיטלקית לאיטליה הפאשיסטית. במהלך לימודיו בבית הספר התיכון סקארסדייל, וופורד קיבל השראה מקריאותיו של העיתונאי קלרנס סטרייט לייסוד ממשלה עולמית, והקים התאחדות סטודנטים בשם "הסטודנטים הפדרליסטיים". כשהיה בן 18 הארגון גדל עד כדי כך שכתב העת "ניוזוויק" ניבא כי ביום מן הימים יהא וופורד נשיא ארצות הברית.