בוליביה השיגה כיסוי של מאה אחוז מהפנסיות לזקנים, הרבה מעל הממוצע האזורי (59%). 51.5% מאוכלוסיית בוליביה נהנים מתוכניות העברה ישירה כמו בונוס Renta Dignidad, בונוס על שם חואנה אזורדוי ובונוס על שם חואנסיטו פינטו המסייע בתשלום עבור חומרי לימוד או הובלת נערות ונערים בגיל בית הספר (עד השנה השנייה של בית הספר התיכון) על ידי חיזוק האפשרויות החינוכיות של תלמידים מאזורים מרוחקים ועם מעט משאבים, תוך הורדת סיכוי הנשירה מבית הספר והסכנה של עבודת ילדים.
בריאות וחינוך.
שיעור האנאלפביתיות בבוליביה עמד על 13% עם כניסתו של אבו מוראלס לנשיא. לאחר קמפיין לימוד קרוא וכתוב המוני שהשתמש בתוכנית הלימוד של קובה, חונכו 850,000 בוליביאנים ועד שנת 2008 הוכרזה בוליביה כחפה מאנאלפביתיות. המדינה השנייה אחרי קובה באמריקה הלטינית מבחינת מימון החינוך. כיום קיימים במדינה 16,000 מוסדות חינוך, 4,500 מהם נבנו מאז 2006 בכספי תעשיית הגז המולאמת.
תוחלת החיים של הבוליביאנים בתקופת נשיאותו של מוראלס עלתה מ 64 שנים ל-71 שנים. זו בחלקה תוצאה של פעילותם של כמעט 700 חברי החטיבה הרפואית הקובנית העובדים במדינה ושל השיפור המשמעותי בגישה לבריאות במדינה. מבצע נס קובה איפשר גם ל-676,000 בוליביאנים להחזיר את ראייתם. יתרה מזאת, כ-5,000 בוליביאנים השיגו את התארים הרפואיים בקובה, וחזרו לארצם כדי לספק את שירותיהם. במדינה פועלים כיום 47 בתי חולים חדשים ולמעלה מ-3,000 מרכזי בריאות שנבנים.
משימת Juana Azurduy Bond תומכת בנשים הרות ותינוקות עד שנתיים ללא ביטוח בריאות. במקרה של העברה על תנאי, עם אופי פעולה חיובי, נדרשות 4 בקרות לפני הלידה, לידה מוסדית ובקרה לאחר לידה. ילדים מתחת לגיל שנתיים חייבים לבצע 12 בדיקות בריאות מקיפות דו-חודשיות, אשר כל אלה משפרים מאוד את תנאי הלידה הבסיסיים ואת שנות החיים הראשונות. מ-2006 עד 2018 התמותה בקרב ילדים מתחת לגיל חמש הופחתה ב-61%.
גאוגרפיה.
בוליביה היא מדינה במערב דרום אמריקה אשר מוקפת יבשה. היא גובלת עם ברזיל בצפון ובמזרח, פרגוואי וארגנטינה בדרום, וצ'ילה ופרו במערב.
בוליביה ממוקמת ברכס הרי האנדים, כאשר הנקודה הגבוהה ביותר במדינה מגיעה לגובה של 6,542 מטר. מרכז המדינה מעוצב על ידי הרמה אלטיפלאנו, שם גרים מרבית הבוליביאנים. במזרח המדינה ישנה שפלה אשר מכוסה על ידי יערות הגשם של האמזוניה. מלה פאס יוצאת דרך היונגאס, המכונה גם "דרך המוות", המקשרת את הבירה עם צפון המדינה.
האקלים במדינה מורכב, ואף על פי שבוליביה נמצאת באזור טרופי, האקלים מאוד משתנה מהאזורים הנמוכים ועד הרי האנדים.
בדרום-מערב בוליביה ממוקם סאלאר דה אויוני (בספרדית: Salar de Uyuni), מדבר המלח הגדול בעולם. הנופים הייחודיים של המדבר הופכים אותו לאטרקציה תיירותית. מדבר נוסף, מדבר סלבדור דאלי, נקרא כך משום שנופיו מזכירים את הציורים של הצייר סלבדור דאלי.
בבוליביה יש מגוון של בעלי חיים כמו יגוארים, קופים, עצלנאים, פומות ומגוון של עופות כמו קונדור האנדים.
שלטון מקומי.
מבחינת שלטון מקומי, בוליביה מחולקת לתשעה מחוזות (פרובינציות, Provinces), וכל מחוז מחולק למספר מחוזות משניים נוספים אשר מנהלים את העניינים הפנימיים שלהם.
דמוגרפיה.
במפקד האוכלוסין, ב-2019, נמנו 11.4 מיליון תושבים. במשך 50 השנים האחרונות צמחה אוכלוסייתה ביותר מפי 3, וקצב גידול האוכלוסייה גבוה (2.25%). תוחלת החיים אינה גבוהה - 68 לנשים ו-63 לגברים.
רוב האוכלוסייה בבוליביה היא ממוצא אמריקאי ילידי. חלקם של האמריקאים הילידים באוכלוסייה מוערך ב-56 עד 70 אחוזים, ורובם הגדול משתייכים לשתי הקבוצות הילידיות הגדולות, קצ'ואה (Quechua) ואיימרה (Aymara), ששורשיהן באינקה. עוד כ-30 קבוצות ילידיות קטנות יותר קיימות במדינה. החשובה בהן היא בני הגוארני, השוכנים בחלקה המזרחי.
כ-10 עד 15 אחוזים מן התושבים הם ממוצא אירופי. רובם ממוצא ספרדי, ומיעוטם צאצאי מהגרים מגרמניה, אוסטריה ומדינות אירופיות נוספות. כ-30 עד 40 אחוזים הם מסטיסים, בני תערובת של אירופים וילידים אמריקאים. כחצי אחוז מן התושבים הם ממוצא אפריקאי, וכן קיימים מיעוטים קטנים של צאצאי מהגרים מסין, מיפן, ומן המזרח התיכון.
כשני מיליון בוליביאנים חיים מחוץ לארצם הענייה. יעדי ההגירה העיקריים הם ארגנטינה, ספרד וארצות הברית.
הערים הגדולות הן במדינה הן סנטה קרוס (1,685,000) אל אלטו (993,000) והבירה לה פאס (897,000). בעבר הייתה לה פאס העיר הגדולה ביותר, אך קצב גידול האוכלוסייה באל אלטו וסנטה קרוס גבוה יותר.
התושבים הם ברובם הגדול נוצרים קתולים. כ-17% משתייכים לזרם הפרוטסטנטי, 1% דתות אחרות (יהדות, בודהיזם, בהאית והינדואיזם) ו-5% חסרי דת.
בבוליביה קהילה יהודית קטנה שמונה כיום כ-500 יהודים, אף שלאחר מלחמת העולם השנייה היו בה כ-10,000 יהודים, לאחר שהגיעו אליה יהודים רבים ממזרח אירופה.
תרבות.
התרבות הבוליביאנית הושפעה רבות מתרבות האינקה ותרבויות אינדיאניות מקומיות נוספות.
פסטיבל ידוע שנערך בבוליביה הוא "קרנבל אורורו" ("El carnaval de Oruro").
ג'ון הולט
ג'ון קלדוול הולט (באנגלית: John Caldwell Holt; 14 באפריל 1923 - 14 בספטמבר 1985) היה מחנך וסופר אמריקאי, ונחשב לאבי תנועת החינוך החופשי.
שנים ראשונות.
הולט נולד בניו יורק, בכור לשני אחיו. למד בבתי ספר פרטיים.
סמוך לסיום לימודיו באוניברסיטה, הצטרף הולט לצי ארצות הברית ושירת על סיפונה של הצוללת USS Barbero שנלחמה באוקיינוס הפסיפי במלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה הגיע למסקנה שנשק גרעיני הוא הסכנה הגדולה ביותר לעולם, ושרק ממשלה עולמית תוכל למנוע מלחמה גרעינית.
לאחר שרותו הצבאי, החל לעבוד בסניף הניו-יורקי של United World Federalists, ובתוך שש שנים התקדם ממשרה של עובד בחדר הדואר לדירקטור ומנהל הארגון.
קריירה בחינוך.
הולט עבד כמורה בקולורדו, ולאחר מכן לימד בבוסטון. הוא פיתח פרויקט של תצפית בכיתה, יחד עם עמיתו לעבודה, ביל האל. אחד מהם היה מלמד והשני היה צופה בו ובכיתה. במהלך 11 שנות הוראה אסף הולט סיכומי תצפיות רבות, אשר הפכו להיות הבסיס לשני ספריו הראשונים: כיצד נכשלים ילדים (אשר יצא במהדורה עברית) וכיצד לומדים ילדים. ספרים אלו מכילים את הבסיס לפילוסופיה החינוכית של הולט. לשיטתו, הסיבה המרכזית שבגינה ילדים אינם לומדים בבתי ספר היא פחד: פחד לטעות, פחד להיות מושא ללעג בעיני המורים ושאר הילדים, פחד להיות פחות טובים בלימודים בהשוואה לילדים אחרים, ועוד. לדבריו, מצב זה החמיר עקב כך שילדים הוכרחו ללמוד נושאים שאינם מעניינים אותם.
לאחר שנות עבודה רבות במסגרת בית הספר, קובע הולט - בניגוד לפסיכולוגים והוגי דעות מתחילת המאה אשר תקפו את מערכת החינוך המוסדית אך ניסו להציע לה "מקצה שיפורים" - שרפורמה בבתי הספר ובמערכת החינוך אינה אפשרית, משום שהמערכת היא שגויה מהיסוד. קביעה זו הפכה את הולט לאבי החינוך הביתי בארצות הברית. על פי הולט, "החינוך הממוסד פועל מתוך ההנחה שילדים לומדים רק כאשר מלמדים אותם, רק את מה שמלמדים אותם, ורק בגלל שמלמדים אותם. זו לא האמת. זה מוטעה כמעט לחלוטין."
הולט הגדיר את הרציונל של החינוך הביתי תוך קביעה מפורשת שאין עילה להכריח ילד ללמוד. החופש ללכת בעקבות תחומי העניין האישיים של הילד, בצירוף מגוון המשאבים ללמוד בעזרתם, טובים יותר מכל למידה פרונטלית. גישה זו הפכה להיות מוכרת כ"חינוך חופשי" או אנ-סקולינג (Unschooling).
בשנת 1976 פרסם הולט את הספר Instead of Education, בו פרט וקבע את הרציונלים של החינוך הביתי המודרני. בעקבות תגובות ומכתבים רבים שקיבל הולט מהורים אשר ביצעו הלכה למעשה חינוך ביתי באופן אינטואיטיבי ומבלי להכיר את הרציונלים של הולט, ייסד הולט בשנת 1977 את מגזין החינוך הביתי הראשון בארצות הברית, Growing Without Schooling. מגזין זה חיבר את ההורים ביבשת אמריקה אשר בחרו בחינוך ביתי.
הולט כתב מאמרים רבים והוציא לאור 11 ספרים. בספר לעולם לא מאוחר מדי מתאר הולט את חוויותיו מלימוד נגינה בצ'לו אחרי שהיה בן ארבעים. הספרים "כיצד נכשלים ילדים" ו"כיצד לומדים ילדים", יצאו לאור במהדורה הכוללת תוספות והארות. הולט הלך לעולמו לפני שהשלים את ספרו האחרון בלמידה מתמדת. את הספר הוציא לאור חבר נאמניו, באתר הקרוי על שמו, על בסיס הטיוטה המגובשת שהשאיר עם ציון קטעים ממאמרים והרצאות שלו שיש לשלב בפרקים השונים. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת פראג.
דגל בוליביה
דגל בוליביה (בספרדית: Bandera de Bolivia) הוא דגלה הלאומי של בוליביה. עיצובו הוא טריקולור בצבעי אדום, צהוב וירוק. לדגל שתי גרסאות כאשר האזרחית נטולת סמל והמדינית מושחתת בסמל המדינה. על פי המסורת מסמל הצבע האדום את אומץ לבם של החיילים הבוליביינים, הירוק פוריות והצהוב את המינרלים שבאדמת המדינה. הדגל אומץ ב-31 באוקטובר 1851.
נשק קר
נשק קר הוא כלי נשק שלא מצויים בו חומרים שמפיקים אש או חום כלשהו כתוצאה משימוש באבק שרפה או חומרי נפץ. כלי נשק היו נפוצים החל מהתקופה הפרה היסטורית עד עצם היום הזה, אם כי השימוש בהם בשדה הקרב פחת מאוד עם התפתחות הנשק החם.
פרה היסטוריה.