גופותיהם של כל קיסרי האינקה נחנטו לאחר מותם. המומיה של ואיינה קאפאק הוצגה בארמון שלו בקוסקו ונצפתה על ידי הכובשים הספרדים של אימפריית האינקה. מאוחר יותר, היא נלקחה מקוסקו לאחוזתו המלכותית קיספווואנקה, שם הוסתרה מהספרדים על ידי קרובי משפחתו ומשרתיו של ואיינה קאפאק. בשלב מסוים היא הוחזרה לקוסקו, שם היא התגלתה בשנת 1559 על ידי הספרדים. יחד עם מומיות של 10 קיסרי אינקה אחרים ונשותיהם, המומיה נלקחה ללימה שם הוצגה בבית החולים סן אנדרס. מצבם של המומיות הלך והידרדר באקלים הלח של לימה ובסופו של דבר הן נקברו או נהרסו על ידי הספרדים.
ניסיון למצוא את המומיות של קיסרי האינקה מתחת לבית החולים סן אנדרס בשנת 2001 לא צלח. הארכאולוגים מצאו קריפטה, אך היא הייתה ריקה. ייתכן שהמומיות סולקו משם כאשר הבניין תוקן לאחר רעידת אדמה.
יהודה בנבנישתי
רבי יהודה (יאודה) בנבנישתי (בנבנשת או אבן בנבנשת) היה רב ודרשן באזמיר, ורבה של מגדלים (דרנדל) במאה ה-19. מחבר ספר תושע יאודה.
תולדותיו.
נולד לרבי כלב באזמיר, ממנו למד תורה. גדל בבית סבו, רבי ראובן אברהם חורארה: , עד שעלו סבו וסבתו לירושלים. למד אצל הרב רפאל יוסף חזן ואצל רבי רפאל אשכנזי. נישא למרת צונא, בתו של הרב דוד אמאדו.
באזמיר נהיה לרב, ודרש בק"ק שלום בשנת התקצ"ה ובק"ק בקור חולים בשנת התקצ"ז, אז גם היה חבר בבית דין צדק באזמיר יחד עם הרב יהושע שלמה ארדיט. התמנה לאב בית דין במגדלים (דרדנל), על כך מכנהו החבי"ף: . מעיד על מנהג מגדלים שהיה כמנהג אזמיר שלא לאכול קטניות בפסח. היה עמיתו בתורה של הרב בכור יעקב יעבץ, מחבר ספר צור יעקב. הספידוהו הרב חיים פאלאג'י, והרב נסים חיים משה מודעי ותלמידו היה הרב יאודה רבי.
נפטר במגדלים בסביבות שנת הת"ר.
משפחתו.
נכדו של הרב חיים יהודה אליעזר, בעל ספר שמחת יאודה. היה בן דודו של הרב חיים יהודה אברהם, מחבר ספר אחי וראש. בניו היו רבי בן ציון, ששימש כאב בית דין אחריו בעיר מגדלים, רבי יצחק ורבי יוסף. בניו של הרב בן ציון היו שמואל ושלמה.
מספר ספר תקני בין-לאומי
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-16
ארנסט הקל (גנרל)
ארנסט הקל (בגרמנית: Ernst Häckel; 5 באפריל 1890 – 26 בספטמבר 1967) היה גנרל גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הקל נולד ב-5 באפריל 1890 בגמינדן אם מיין, שהשתייכה ל. בשנת 1909 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-17, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. לאחר תום המלחמה הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוקטובר אותה שנה הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-19, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-61. ב-1 באוקטובר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-107.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה פיקד הקל על רגימנט הרגלים ה-107, עמו לחם במהלך המערכה על צרפת. ב-1 באוקטובר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-14 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-263. הקל הוביל את הדיוויזיה במהלך מבצע ברברוסה ולחם עמה בקרב ביאליסטוק-מינסק, קרב סמולנסק וקרב מוסקבה, וב-19 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 במאי 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-158, עליה פיקד עד לפירוקה במאי 1943, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. על דיוויזיה זו הוא התלונן כי חברי הדיוויזיה היו רק 50% גרמנים מהרייך וקרא לחלוקה שווה בין הדיוויזיות המחליפות כדי להקל על "תהליך הגרמניזציה". ב-5 באוגוסט 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-16 שהוקמה על בסיס דיוויזיית המילואים ה-158 ואשר הפכה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-16 ב-9 באוקטובר, וב-28 באוקטובר 1944 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. הוא הוביל את הדיוויזיה ממפרץ ביסקאיה לדיז'ון כדי להילחם נגד הכוחות האמריקניים המתקדמים. ב-9 בפברואר 1945, זמן קצר לפני תום המלחמה קיבל לידיו את הפיקוד על דיוויזיית המילואים ה-471 מידי אריך דנקה, וב-8 במאי הוא נפל בשבי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה הוא הכין חומרי לימוד צבאיים עבור האמריקאים, וב-27 בספטמבר 1947 שוחרר מהשבי. ב-26 בספטמבר 1967 מת הקל במהלך חופשה ב.
ארנסט האקל (גנרל)
הדיוויזיה ה-151 (ורמאכט)
ג'ראלדין, מלכת אלבניה
ג'ראלדין מרגיט וירג'יניה אולגה מריה אפוני דה נג'אפוני (בהונגרית: Géraldine Margit Virginia Olga Mária Apponyi de Nagy-Appony; 6 באוגוסט 1915 – 22 באוקטובר 2002) הייתה רוזנת הונגרייה שנישאה לזוגו הראשון, המלך היחיד של ממלכת אלבניה.
ביוגרפיה.
ג'ראלדין נולדה בבודפשט ב-6 באוגוסט 1915. היא הייתה בתו של דיולה אפוני דה נג'אפוני (1873–1923) – רוזן הונגרי ממשפחת אפוני – משפחת אצולה עתיקה שהשתקעה בהונגריה מאז המאה ה-13. אמה הייתה גלדיס וירג'יניה סטיוארט (1891–1924) – בתו של ג'ון הנרי סטיוארט - דיפלומט ששימש כקונסול ארצות הברית בבריסל.
כשהייתה ג'ראלדין בת שלוש, קרסה האימפריה האוסטרו-הונגרית ובני האצולה האוסטרים וההונגרים איבדו את זכויות היתר שלהם. משפחת אפוני נמלטה לשווייץ. ב-1921 תפס מיקלוש הורטי את השלטון בהונגריה, הפך אותה שוב לממלכה ומינה את עצמו כעוצר (אף על פי שהוא מנע את חזרתו של המלך קרל להונגריה). ב-1924 נפטר אביה של ג'ראלדין ואמה החליטה לנסוע עם שתי בנותיה לדרום-צרפת. כעבור זמן קצר נישאה אמה מחדש לקצין צבא צרפתי. קרובי משפחתו של אביה דרשו שהאם תשלח את הבנות להשלים את חינוכן יותר קרוב לאחוזות המשפחתיות. ג'ראלדין התחנכה בווינה, ולאחר מכן התגוררה בטירת אפוני בסלובקיה.
ב-1937 ראה זוגו הראשון, מלך אלבניה תמונה של ג'ראלדין, והחליט להזמין אותה לבקר בממלכת אלבניה. כעבור זמן קצר כבר היו השניים מאורסים, וב-27 באפריל 1938 הם נישאו בטירנה. אחד מעדיהם בחתונה היה גליאצו צ'אנו – שליחו וחתנו של בניטו מוסוליני. לירח הדבש שלהם הם נסעו במרצדס בנץ 540K – מתנה אישית מאדולף היטלר. זוגו הזמין עבורה כתר מיוחד והכתיר אותה כמלכת אלבניה.
ב-5 באפריל 1939 נולד בנם היחיד של זוגו וג'ראלדין – נסיך הכתר לקה. יומיים לאחר מכן פלשו האיטלקים לאלבניה וכבשו אותה תוך כמה ימים. ג'ראלדין וזוגו נמלטו מאלבניה דרך יוון וטורקיה והתיישבו בצרפת ולאחר מכן בבריטניה. ב-29 בספטמבר 1944 שוחררה אלבניה מהכיבוש, אולם הקומוניסטים של אנוור הודג'ה תפסו את השלטון וסירבו לאפשר למשפחת המלוכה לחזור לארץ. ב-1946 עזבה המשפחה למצרים, וב-1952 חזרה לצרפת. ב-1961 מת זוגו בסירן, והנסיך לקה הוכרז בידי המלוכנים האלבנים כ"לקה הראשון, מלך אלבניה". ג'ראלדין כינתה את עצמה מאז "המלכה האם של אלבניה". המשפחה נדדה בשנים הבאות בין ספרד, רודזיה ודרום אפריקה. ביוני 2002 הותר לג'ראלדין לחזור לאלבניה. היא נפטרה בטירנה ב-22 באוקטובר 2002.
וולטר וייט (שובר שורות)
וולטר וייט (באנגלית: Walter White) הוא דמות הפרוטגוניסט בסדרה זוכת פרס אמי "שובר שורות". מגולם על ידי בריאן קראנסטון בסדרות "שובר שורות" ו"סמוך על סול". על גילומו של וולטר וייט, זכה בריאן קראנסטון בארבעה פרסי אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ביוגרפיה בדיונית.
אביו של וולטר מת ממחלת הנטינגטון כאשר היה בן שש. הוא למד כימיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה ולאחר לימודי התואר השלישי עבד כחוקר במעבדה הלאומית של לוס אלמוס. שם הוא ערך מחקר על רדיוגרפיה פרוטונים, שעזר לצוות לזכות בפרס נובל בכימיה ב-1985. לאחר מכן הקים וולט את החברה Gray Matter Technologies עם אליוט שוורץ, חברו הקרוב ביותר. בערך בזמן הזה, וולט יצא עם עוזרת המעבדה שלו, גרטשן שוורץ (שמה לאחר נישואיה עם אליוט, שם הנעורים שלה לא ידוע). וולטר עזב גם את גרטשן וגם את החברה, ומכר את חלקו בחברה תמורת 5,000 דולר (חלק שמספר שנים לאחר מכן הוערך במיליארדי דולרים). גרטשן ואליוט נישאו מאוחר יותר והרוויחו הון, חלק ניכר מהמחקר של וולטר. למרות שהם נשארים ידידותיים, וולטר זועם בסתר על גרטשן ואליוט על שהרוויחו מעבודתו. בעונה הראשונה בסדרה, גילה וולטר, ביום הולדתו ה-50, את הפשיעה וכמות הסחר בסמים הנרחבות בעיר אלבקרקי בה הוא גר בעזרת גיסו, עובד במנהל לאכיפת הסמים בשם האנק שריידר. בעקבות כך, החל לנצל את מומחיותו בכימיה ולחבור לתלמידו לשעבר, ג'סי פינקמן, על מנת ליצור סם מתאמפטמין.
מורשת.
אתר.
בשנת 2009, יצרה רשת AMC את האתר SaveWalterWhite.com אשר מבוסס על האתר שהכין בנו של וולטר בסדרה על מנת לגייס למענו תרומות לטיפולים רפואיים לאחר שגילה כי הוא סובל מסרטן הריאה.
הלוויה.
באוקטובר 2013, מעריצי הסדרה, ערכו הלוויה בתשלום לדמותו של וולטר וייט לאחר תום הסדרה שבו מת בעיר אלבקרקי, העיר בה וולטר וייט גר. להלוויה הכינו המעריצים העתקים מדויקים למוצרים שבסדרה, כגון עגלה מלאה במתאמפטמין כחול. האירוע השיג מעל 30,000 דולר שנתרמו לארגון צדקה מקומי בשם Albuquerque Healthcare for theless home.
פיצה על הגג.
בשנת 2015, ביקש יוצר הסדרה, וינס גיליגאן, ממעריצי הסדרה, להפסיק לזרוק פיצה על הגג של ביתו של וולטר מהסדרה; במטרה לשחזר את הסצנה המוכרת מהסדרה בה סקיילר לא נותנת לוולטר להיכנס לבית, זאת לאחר שבעל הבית בעצמו התלונן לגיליגאן.
תמרון ולסלבה