יום אוסטרליה (באנגלית: Australia Day) הוא החג הלאומי הרשמי של אוסטרליה הנחגג כל שנה ב-26 בינואר. התאריך מציין את היום בו הצי הראשון הגיע למפרצון סידני בשנת 1788, שם הונף דגל בריטניה על ידי מושל ניו סאות' ויילס הראשון ארתור פיליפ, שהכריז ריבונות בריטית על חופה המזרחי של אוסטרליה. באוסטרליה של היום החגיגות משקפות את החברה הרבגונית של האומה והן מצוינות באירועים קהילתיים ומשפחתיים, באירועים המשקפים את ההיסטוריה של אוסטרליה, בטקסי הענקת פרסים קהילתיים ואזרחיים המקדמים בברכה חברים חדשים בחברה האוסטרלית.
המשמעות והחשיבות של יום אוסטרליה התפתחו והיו שנויות במחלוקת במשך השנים, ולא כל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה חגגו את היום בעל המשמעות ההיסטורית עבורן באותו תאריך. באופן בלתי רשמי ומבחינה היסטורית, נקרא יום זה בשמות שונים כמו "יום השנה" (Anniversary Day), "יום ההקמה" (Foundation Day) ו"יום אגודת ילידי אוסטרליה" (Australian Natives' Association Day, או ANA Day). הוא גם ידוע כ"יום הפלישה" (Invasion Day) ו"יום האבל הלאומי" (National Day of Mourning). התאריך 26 בינואר 1788 מציין את ההכרזה על הריבונות הבריטית על החוף המזרחי של אוסטרליה (שנודע אז בשם "הולנד החדשה"). אף על פי שהשם "יום אוסטרליה" לא היה בשימוש אלא רק כמאה שנה לאחר מכן, התיעוד המוקדם ביותר לחגיגות בתאריך זה קיים משנת 1808, והחגיגות הרשמיות הראשונות לציון ייסודה של ניו סאות' ויילס התקיימו ב-1818. ב-1 בינואר 1901 התאחדו מושבות אוסטרליה, וזהו יום לידתה של אוסטרליה המודרנית. בשלב זה החלו מחשבות על קביעת יום חג לאומי של אחדות וחגיגות. רק ב-1935 אימצו כל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה את השימוש במונח "יום אוסטרליה" כדי לציין את התאריך, ורק ב-1994 הפך היום לחג ציבורי בתיאום של כל המדינות והטריטוריות.
כיום מצוין החג בהענקת פרס "אוסטרלי השנה" בערב החג ובהכרזה על תוארי הכבוד שמוענקים באותה שנה על ידי המושל הכללי וראש הממשלה. זהו יום חג רשמי בכל המדינות והטריטוריות. היום רצוף בחגיגות קהילתיות, קונצרטים וטקסי קבלת אזרחות, והוא נחגג בקהילות גדולות וקטנות ובערים בכל רחבי הארץ. יום אוסטרליה הפך לאירוע האזרחי הגדול ביותר באוסטרליה.
כמה מהאירועים הקשורים לאבוריג'ינים נכללים גם הם באירועי היום. עם זאת, מאז 1938 לכל הפחות, מצוין יום אוסטרליה גם על ידי האבוריג'ינים ועל ידי אלו שתומכים במטרתם, כיום אבל על מה שנתפש מבחינתם כפלישה לארץ על ידי הבריטים ותחילת הקולוניאליזם, והם מקיימים אירועי מחאה על כך שהיום זה נחגג כחג לאומי. קבוצות אלו מכנות לעיתים את 26 בינואר כ"יום הפלישה", "יום ההישרדות" (Survival Day), או "יום האבל" (Day of Mourning) כדי לקדם את גישתן שיש לשנות את תאריך החג או לבטלו לחלוטין.
היסטוריה.
הגעת הצי הראשון.
ב-13 במאי 1787 יצא צי של 11 ספינות, שנודע בשם הצי הראשון לאוסטרליה, מספיטהד, פורטסמות', אנגליה. הצי נשלח על ידי האדמירליות הבריטית מבריטניה לאזור שהיה ידוע בשם "הולנד החדשה". משימתו של הצי בפיקודו של קפטן ארתור פיליפ הייתה להקים מושבת עונשין במפרץ בוטאני שעל חופי ניו סאות' ויילס, שנחקר והריבונות הבריטית עליו נתבעה על ידי לוטננט ג'יימס קוק ב-1770. הקמת מושבת העונשין הייתה חיונית בשל אובדן שלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה, לשם נהגה בריטניה לשלוח נידונים גם לאחר תום מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הצי הגיע ליעדו בין ה-18 וה-20 בינואר 1788, אך עד מהרה התברר שמפרץ בוטאני הוא לא אתר מתאים ליעודו.
ב-21 בינואר יצאו פיליפ ועמו כמה קצינים למפרץ ג'קסון, 12 ק"מ צפונה, כדי לבדוק מיקום מתאים יותר ליישוב. הם נשארו שם עד ה-23 בינואר. פיליפ קרא לנקודת הנחיתה שלהם מפרצון סידני, על שמו של מזכיר הפנים תומאס טאונסנד, ויקונט סידני הראשון. הקבוצה גם יצרה קשר עם האבוריג'ינים המקומיים.
פיליפ ואנשיו שבו למפרץ בוטאני ב-23 בינואר והוא פקד על הספינות להפליג למפרצון סידני למחרת בבוקר. באותו יום התחוללה סערה עזה ועזיבת מפרץ בוטאני הייתה בלתי אפשרית, כך שהוחלט להמתין ליום המחרת, ה-25 בינואר. עם זאת, ב-24 בינואר הם הבחינו בספינות "אסטרולב" ו"בוסול" , שהניפו את דגל צרפת, בכניסה למפרץ בוטאני. שתי ספינות אלו התקשו להיכנס למימי המפרץ באותה מידה בה התקשו הספינות הבריטיות לצאת ממנו.
ב-25 בינואר עדיין נמשכה הסערה. הצי ניסה להפליג ממפרץ בוטאני, אך רק אה"מ "ספליי" הצליחה לעשות זאת, כשעל סיפונה ארתור פיליפ, פיליפ גידלי קינג, כמה נחתים וכ-40 נידונים. באחר הצהריים של אותו יום הם עגנו במפרצון סידני. בינתיים במפרץ בוטאני יצר קפטן ג'ון הנטר, מפקד אה"מ "סיריוס" , קשר עם הספינות הצרפתיות, והחליף ברכות עם מפקדן, קפטן דה קלונר. ה"סיריוס" הצליחה לצאת ממפרץ בוטאני, אך שאר הספינות נתקלו בקשיים. הספינה "שארלוט" נסחפה באופן מסוכן אל הסלעים. הספינות "פרינדשיפ" ו"פרינס אוף ויילס" הסתבכו במימי המפרץ ואיבדו את המנורים והמפרשים שלהן. למעשה ה"שארלוט" וה"פרינדשיפ" התנגשו, והספינה "ליידי פנרהין" כמעט ועלתה על שרטון. על אף כל הקשיים הללו, עלה בידן של כל שאר הספינות לצאת ממפרץ בוטאני ולהפליג למפרצון סידני ב-26 בינואר. הספינה האחרונה עגנה שם בשעה שלוש אחר הצהריים.
כך, ב-26 בינואר נחתו הספינות במפרצון סידני ועבודת סיקול השטח להקמת היישוב החלה באופן מידי. בדיווחו כתב פיליפ:
הייסוד הרשמי של מושבת ניו סאות' ויילס לא התרחש ב-26 בינואר כפי שמקובל לחשוב. המושבה הוקמה רק ב-7 בפברואר 1788, כאשר ההכרזה הרשמית על הקמת המושבה ומינויו של פיליפ כמושל ניו סאות' ויילס הוקראו. החל מתאריך זה הוכרזה המושבה כנחלה של המלך ג'ורג' השלישי.
1788 עד 1838.
באלמנכים של ניו סאות' ויילס עד שנת 1808 לא היה אזכור מיוחד לתאריך 26 בינואר. באותה שנה צוין התאריך על ידי המהגרים, בעיקר נידונים שקיבלו חנינה, ש"חגגו את אהבתם לארץ בה הם חיו בשתייה ובשמחה". החגיגות החל מאותה שנה נשאו את אותם מאפיינים והן נפתחו בשעת שקיעת השמש ב-25 בינואר ונמשכו אל תוך הלילה, כשמי שהתכבד בהרמת הכוס הראשית היה מייג'ור ג'ורג' ג'ונסון. ג'ונסון היה הקצין הראשון שירד לחוף בנחיתה של הצי הראשון.
בשנים הבאות החלו האלמנכים להזכיר את "יום הנחיתה הראשון" (First Landing Day), או את "יום ההקמה" (Foundation Day) ומהגרים שעשו חיל החלו לקיים ארוחות לציון האירוע. ב-1817 דיווח העיתון "סידני גאזט" על אחת מההתכנסויות הבלתי רשמיות הללו בביתו של אייזיק ניקולאס :
ב-1818 נחגג יום השנה ה-30 לייסוד המושבה, והמושל לכלן מקווארי בחר לציין את היום בחגיגה הרשמית הראשונה. המושל הכריז שבאותו יום יינתן לכל עובדי הממשלה יום חופש, ולכל אחד מהם תינתן "מנת בשר טרי של פאונד אחד (450 גרם)", והורה על ירי של 30 מטחי כבוד בדאווס פוינט, אחד לכל שנה משנות קיומה של המושבה. מנהג זה נמשך כמסורת בתקופות כהונותיהם של המושלים הבאים.
יום ההקמה, כפי שהוא נקרא אז, המשיך להחגג באופן רשמי בניו סאות' ויילס, ובכך החל להתקשר לאירועי ספורט. אחד מאירועים אלו נמשך כמסורת עד היום: ב-1837 התקיימה תחרות השיט הראשונה של יום אוסטרליה במפרץ ג'קסון. חמישה מקצים נערכו לחמישה סוגים שונים של סירות, והקהל יכול היה לצפות בחגיגות, הן מהחוף והן מסיפוני הספינות בנמל. הצלחת האירוע הובילה את המארגנים להפוך אותו למסורת שנתית. עם זאת, בכמה מהאירועים הייתה אווירה של אליטיזם, שארוחת הערב של "האוסטרלים המאוחדים" הייתה מוגבלת להשתתפותם של אלו שנולדו באוסטרליה. בתיאור הארוחה, הצדיק העיתון Sydney Herald את ההחלטה, באומרו:
ב-1838 צוין יובל החמישים לייסוד המושבה, וכחלק מהחגיגות הוכרז יום חג רשמי בפעם הראשונה. שיט הסירות נערך בפעם השנייה והקהל התאסף על החופים כדי לצפות באירוע, או להצטרף לחמש אוניות קיטור כדי לצפות בהתקדמות הסירות במים. בצהרי היום נורו חמישים מטחי כבוד מדאווס פוינט והנס המלכותי הונף. בערב התקיימה תצוגת זיקוקי די-נור. ארוחת הערב המרכזית הייתה מצומצמת יותר ובהשוואה ל-160 המשתתפים בשנה הקודמת, השתתפו בה 40 איש בלבד. יום זה תואר בכללותו כ"יום של כולם".
1839 עד 1935.
עד 1888, ה-26 בינואר היה בעיקרו יומה של ניו סאות' ויילס, שכן כל אחת מהמושבות האחרות ציינה את יום היווסדה בתאריך אחר. בטסמניה צוין בהתחלה יום השנה לנחיתתו של אבל טסמן בחודש דצמבר. אוסטרליה הדרומית חגגה את "יום ההכרזה" ב-28 בדצמבר. לאוסטרליה המערבית היה "יום ההקמה" משלה (כיום "יום אוסטרליה המערבית") ב-1 ביוני.
ב-1888 חגגו כל בירות מדינות אוסטרליה, למעט אדלייד, בירת אוסטרליה הדרומית, את "יום השנה" (Anniversary Day). ב-1910 אימצה אוסטרליה הדרומית את 26 בינואר כ"יום ההקמה" (Foundation Day), במקומו של חג אחר שנקרא "יום ההכתרה", שנחגג ב-22 בינואר לציון עלייתו לכס המלוכה של אדוארד השביעי שנפטר במאי אותה שנה.