שימושים בתחומים שונים.
לבעיית סידור הפנקייקים, יש שימושים בתחומים שונים. ניתן להגדיר רשת או גרף של פנקייקים, בו כל צומת מתאים לפרמוטציה של הפנקייקס ושני צמתים קשורים אם ניתן להגיע מסידור אחד למישנהו בפעולת הפיכה יחידה. זהו גרף רגולרי עם דרגה קטנה מ-log מספר הצמתים. השאלה אודות הערך של f(n) שקולה לשאלה מה קוטר הגרף הזה. לרשת זו תכונות של עמידות בנפילות צמתים והיא הוצעה כבסיס לרשת P2P.
השאלה קשורה גם לבעיות מרחק בין גנומים של מינים שונים. למשל, הבנת מספר הפעולות הנדרשות למיון יכולה לסייע לביולוגים בזמן הדרוש לשינוי סדר הגנים בדנ"א, כשאורגניזמים שונים המכילים את אותם הגנים רק ברצף שונה.
אבא חכה לי
כביש M1
הכביש המהיר M1 (באנגלית: M1 Motorway) הוא כביש מהיר בממלכה המאוחדת המקשר את העיר לונדון ללידס. הכביש הוא הכביש המהיר הראשון אשר הוקם בבריטניה, כאשר חלקו הראשון הושלם בשנת 1959, מעבר לכך הוא אחד הכבישים המהירים החשובים בבריטניה משום שהוא עובר לאורך מרכז אנגליה ומחבר מספר מרכזי אוכלוסייה גדולים לעיר לונדון.
ה-M1 מתחיל במחלף עם כביש ה-A406, סמוך באזור הנדון מצפון-מערב למרכז לונדון. משם הוא ממשיך לכיוון צפון-מערב כשהוא עוקף את אדג'וור וווטפורד מכיוון מזרח, לאחר מכן הוא נפגש במחלף עם ה-A405 והכביש המהיר M25, הראשון משמש להתחברות עם ה-M25 מכיוון דרום והשני מכיוון צפון. בהמשך הוא עובר ליד האמל המפסטד ולוטון, כאשר הוא משמש חיבור מהיר עם נמל התעופה לונדון לוטון.
משם הוא ממשיך לכיוון צפון-מערב ועובר ליד מילטון קינס ונורת'האמפטון לפני שהוא מתחבר במחלף עם תחילתו של הכביש המהיר ה-M45 באזור רגבי ולאחר מכן גם מתחבר במחלף עם תחילתו של ה-M5 אשר מתחבר לבסוף עם אקסטר. בהמשך ה-M1 ממשיך צפונה, עובר ליד ליסטר, בין דרבי לנוטינגהאם ובהמשך עובר ממערב למנספילד. משם הוא מתחבר במחלף עם תחילת הכביש המהיר ה-M18, הוא עובר בין רוטרהאם לשפילד ומספר קילומטרים משם הוא חוצה את הכביש המהיר ה-M62 דרומית ללידס. בחלקה המזרחי של העיר ליידס, ה-M1 מתחבר במחלף ל-M621 שנכנס ומתחבר לרשת הכבישים של העיר, מספר קילומטרים צפון-מזרחית משם ה-M1 מסתיים בחיבור עם ה-(M)A1.
שידלוביץ
שדלוביץ
שידלובצא
ריינריוס
רניירי מפיזה
רניירי
קונספסיון (פירושונים)
המילה קונספסיון (בספרדית: Concepción – מילולית עיבור) היא שם נשי (לרוב), ספרדי השאוב מן הדּוֹגְמָה הקתולית בדבר עיבורה ללא חטא (בספרדית: Inmaculada Concepción) של מריה, אם ישו, ויש לה שימושים כדלהלן.
זונוסיס
מחלות זואונוטיות
מחלה זואונוטית
בוריסלב
בוריסלב (באוקראינית: Борислав, בפולנית: Borysław) היא עיר באזור לבוב ודרוהוביץ שבמערב אוקראינה.
תולדות העיר.
אזור העיר הנוכחי היה מיושב לפחות מאז תקופת הברונזה. באזור שרידי מקדש אלילי מהאלף הראשון לפני הספירה, ובו מאות ציורי קיר חרוטים בסלע, ציורים המעידים על עבודת אל שמש מהתקופה הקדם-נוצרית.
בין המאות ה-9 וה-13 התקיים במקום מבצר בשם טוסטאן (Tustan), שהיה חלק מחגורת מבצרים שהגנה על נסיכות קייב ממערב ומדרום. לאחר פירוק נסיכות קייב הועבר האזור לנסיכות גאליץ'-וולין ועם נפילתה של זו במאה ה-14 נכלל האזור בשטח שלטונה של ממלכת פולין שקדמה לאיחוד הפולני-ליטאי. אזכורה הראשון של בוריסלב הוא במסמך מ-19 במרץ 1387, ובו מפורט רכושה של ידוויגה, מלכת פולין.
בעת חלוקת פולין ב-1772 סופחה בוריסלב לאוסטריה והפכה לחלק מאזור גליציה תחת שלטון אוסטריה. באזור פותחו מכרות מחצבים, בהם נפט, ובשנת 1863 נוסד במקום אחד מאתרי קידוח הנפט הראשונים בעולם. בשנת 1909 הופקו באתר קידוחי הנפט באזור למעלה מ-2 מיליון טון נפט - כ-5% מתפוקת הנפט העולמית באותה תקופה. עקב השגשוג בתחום הנפט גדלה אוכלוסיית היישוב. כמו כן, במכרות בסביבות העיירה הופק המחצב אוזוקריט (ozokerite), בו נעשה שימוש לשם בידוד הכבל הטלפוני התת-מימי הטרנס אטלנטי הראשון. ב-1872 נחנך קו הרכבת בין בוריסלב לדרוהוביץ.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת פולין-אוקראינה, סופח האזור לפולין. במקום הוקם מכון מחקר והכשרה בתחום הפקת הנפט, והאזור היה אחד מאזורי התעשייה החשובים בפולין באותה תקופה. ב-1933 הוענק ליישוב מעמד של עיר.
בשנת 1939 סיפחה ברית המועצות את בוריסלב. בשנת 1941 כבשה את העיר גרמניה הנאצית. לאחר מלחמת העולם השנייה שבה העיר לשליטה סובייטית. מאז שנת 1991 שייכת העיר לאוקראינה העצמאית. למרות שמחצבי הנפט כמעט מוצו, ענף הפקת הנפט הוא עדיין הענף העיקרי של התעשייה המקומית.
יהודי בוריסלב.
תחילה הייתה כפופה קהילת בוריסלב לקהילת דרוהוביץ, אך בראשית המאה ה-20 נעשתה לקהילה עצמאית. בשנת 1900 גרו בעיר 5,950 יהודים, ורבים מהם היו קשורים לתעשיית הנפט המקומית. בשנים אלה פוטרו מאות מיהודי העיר ממשרותיהם בתעשיית הנפט בשל אנטישמיות, והחלה הגירה גדולה של יהודים מהעיר לארצות הברית.
פעילות ציונית החלה בבוריסלב עוד במאה ה-19, עם הקמת אגודה ראשונה של חובבי ציון במקום בשנת 1887, וייסוד ארגון בני ציון בעיר בשנת 1892. בשנת 1902 נפתח בעיר סניף של ההסתדרות הציונית, ובשנת 1911 נוסד בה סניף של תנועת המזרחי. בית ספר יהודי מרשת כי"ח נוסד בעיר בשנת 1890, ובשנת 1893 הוקם בה בית ספר עברי. בתקופה זו פעל בעיר המחנך צבי אלעזר טלר. בין מלחמות העולם פעלו בעיר מספר תנועות נוער ציוניות, ובהן עקיבא, בית"ר, גורדוניה והשומר הצעיר.
בעיר פעלו מספר חצרות חסידיות, ובין האדמו"רים שכיהנו בה היו רבי אברהם מרדכי ספרין משושלת קומרנה ורבי גדליהו גוטליב משושלת לודמיר-סאמבור. הרב האחרון של הקהילה היה ד"ר יעקב אביגדור, שכיהן גם כרבה הראשי של דרוהוביץ'.
בשנות השלושים סבלו יהודי העיר מגילויי אנטישמיות מצד שכניהם הפולנים והאוקראינים, תוך מעשי אלימות וקריאה לחרמות. ערב מלחמת העולם השנייה חיו בבוריסלב כ-14,000 יהודים, מתוך כ-41,000 תושבים.
בשואה.
בתחילת ספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את בוריסלב, וב-24 בספטמבר הועברה העיר לידי הצבא האדום בהתבסס על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. הגרמנים כבשו בשנית את בוריסלב ב-1 ביולי 1941, ועם כניסתם אליה נרצחו ברחובות העיר מאות יהודים בידי אוקראינים ופולנים, בסיוע הגרמנים. לאחר הפוגרום, מונה בעיר יודנרט, בראשות מיכאל הרץ, אשר נצטווה לספק יהודים לעבודות כפייה, ולהעביר לגרמנים תשלומי כופר. במהלך עבודות הכפייה נהרגו יהודים רבים כתוצאה מהתעללות הגרמנים והאוקראינים.
בנובמבר 1941 רצחו שוטרים גרמנים למעלה מ-800 מיהודי העיר, ובהם נכבדי הקהילה ומשכיליה, ביער סמוך.
בחורף 1942-1941 מתו רבים מיהודי העיר כתוצאה מרעב וממגיפות. באוגוסט 1942 גורשו למחנה ההשמדה בלז'ץ למעלה מ-4,000 מיהודי בוריסלב, ורבים נרצחו במקום. לאחר הגירוש הוקמו בבוריסלב שני גטאות בחלקה העני של העיר.
באוקטובר 1942 גורשו מבוריסלב לבלז'ץ עוד למעלה מאלף יהודים, ובנובמבר נרצחו וגורשו עוד כ-2,000 יהודים, בעיקר זקנים, נשים וילדים. כ-1,500 יהודים הועברו למחנה עבודה סמוך, ויתר יהודי הגטו נרצחו בבורות ירי עד יוני 1943.
עד יולי 1944 נרצחו רוב היהודים שהועברו למחנה העבודה הסמוך, ויתר היהודים הועברו למחנה פלאשוב ולאושוויץ. בד בבד, נערך מצוד של אוקראינים אחר יהודים שהסתתרו בסביבת העיר. מספר יהודים שניסו להימלט מהעיר לכיוון הונגריה נתפסו, ונרצחו בידי איכרים מקומיים.
זואונוזיס
אריה ניר (פירושונים)
אגודת העיתונות החופשית
אגודת העיתונות החופשית (בדנית: Trykkefrihedsselskabet, באנגלית: Free Press Society, נוסדה בדנמרק ב-2004 והאגודה הבינלאומית ב-2009) היא ארגון ללא כוונת רווח, שהוקם על ידי לארס הדהגור הדני, במטרה להגן על העיתונות החופשית, בדנמרק ובעולם כולו, בעיקר כנגד הפגיעה בה על ידי האסלאם הרדיקלי.
הקמת האגודה ופעילותה.
ב-2004 ניסה הסופר, עיתונאי והיסטוריון לארס הדהגור להתקבל לאגודת הסופרים הדנית וסורב בשל ספריו ומאמריו האנטי מוסלמים. אגודת הסופרים הדנית איבדה בשל כך תמיכה כספית ממשלתית מסוימת, מכספי הלוטו הדני ואילו הדהגור, בתגובה אישית משלו הקים באותה שנה, יחד עם כמה תומכים, את "אגודת העיתונות החופשית" הדנית. שמה של האגודה נלקח משמה של "אגודת העיתונות החופשית" הדנית, שהוקמה ב-1835, פעלה 14 שנה ונסגרה ב-1849, עם כינונה של החוקה הדמוקרטית הראשונה של דנמרק, שהבטיחה לראשונה בין השאר גם את חופש הביטוי.
האגודה החלה בפעילות של ממש ב-2005 והוקמו לה סניפים שונים ברחבי העולם. ב-2009 הוקמה אגודת העיתונות החופשית, הבינלאומית, המאגדת את כל הסניפים הללו. הדהגור מכהן כנשיא האגודה הדנית ונשיא האגודה הבינלאומית, עד היום.
האגודה שמה לה למטרה להגן על העיתונות החופשית באשר היא. עם זאת, היא מזהה את האסלאם הרדיקלי כגורם המסכן כיום יותר מכל את חופש העיתונות ומתמקדת לפיכך בהגנה על חופש זה, מפניו. האגודה מסבה בין השאר את תשומת הלב הבינלאומית לסכנת החיים האורבת לכמה מגדולי הלוחמים והמתבטאים כנגד דיכוי זכויות האדם במדינות האסלאם ועל ידי מוסלמים. עם כל זאת, האגודה איננה עוסקת באסלאם בלבד, ורואה בעצמה מגינה על העיתונות החופשית גם בזירות אחרות, כמו למשל בסין, ועוד.