החל משנות ה-60 של המאה העשרים התפתחה תפיסה חדשה שקראה ל"שוויון הזדמנויות" - לכל אחד תינתן הזדמנות ללמוד על-פי כישוריו- תוך שימת דגש על הוראה ולמידה בדרך של גילוי, חיפוש, פתרון בעיות והבנה, למידה גם באמצעות החושים, שימוש בספרי לימוד כנקודת מוצא בלבד ולימוד בעזרת מקורות ידע מגוונים, ושיתוף גורמים אחרים בהוראה, מלבד המורה. "לחידושים בחינוך הייתה השפעה מכרעת על שינוי במעמדה של ספריית בית-הספר. השקט של הספרייה כמחסן ספרים פינה את מקומו לרחש של פעילות".
בעקבות דיונים בכנס של נציגי הקונפדרציה העולמית של מורים, נוסד בשנת 1971 הארגון הבינלאומי לספרנות בתי-ספר - International Association of School Librarianship - IASL.
בשנת 1973 התקבלו קווי היסוד של הארגון, המבוססים על סעיף 7 באמנת זכויות הילד, כפי שפורסמו על ידי האו"ם: על פי קווי היסוד של הארגון "קיומה של ספרייה בבית-הספר הוא חיוני והשימוש המועיל בה הוא חלק חיוני לחינוך חובה חינם. ספריית בית-הספר היא מהותית להתפתחות אישיותו של התלמיד כחלק מההתפתחות התרבותית, הרוחנית והמוסרית של החברה...".
"תפקיד הספרייה והספרן בבית-הספר ובתהליך החינוכי עבר שינוי קיצוני. בשנות ה-80 קודמו רעיונות חדשים אודות תפקיד הספרייה והספרן בבית-הספר. מסמך מדיניות חדשני ורב השפעה הציג את התפיסה הפילוסופית של "שותפים לפעולה" הרואה בספריית בית-הספר שותפה חינוכית חשובה בכל הקשור לתוכנית הלימודים של בית-הספר. התפיסה התקבלה בברכה והורחבה במסמכי מדיניות שפותחו בוועדות הנהלה של בתי-ספר בקנדה, ארצות הברית, אוסטרליה ואירופה. בדרום אוסטרליה נכתב בשנת 1988 מסמך מדיניות הנקרא "שותפים בלמידה". הדיון העולמי הצמיח עקרונות חינוכיים חדשניים ביחס לספריית בית-הספר, כגון: "על ספריית בית-הספר להיות שותפה פעילה בתהליך הלמידה ולהיות משולבת בתוכנית בית-הספר".
ככל שבתי-הספר התרחקו מהוראה המתבססת על ספרי לימוד פרטניים והחלו להסתמך על עקרון הלמידה המתבססת על משאבים שונים, הולכת הספרייה ונתפסת כמרכז ארגוני להעשרה במשאבים. הספרן נדרש מעתה למומחיות בזיהוי ובבחירת חומרי לימוד מתאימים, ולנטילת חלק פעיל בכל תהליך התכנון של הלימודים. אסטרטגיית CPPT (Cooperative Program Planning and Teaching) רואה את המורה בכיתה ואת הספרן, שהוא בעצם מורה-ספרן, כשותפים החוברים יחדיו כדי לתכנן, ללמד ולהעריך שיעורים, אותם ניתן ללמד בכיתה או בספרייה והספרייה הופכת לאזור לימודי במסגרת התוכנית החינוכית של בית-הספר, שונה לגמרי מאותה ספרייה שהייתה חדר ספרים, או חדר עיון, מרוחקים מכל הפעילות הבית-ספרית.
מטרות קיומה של ספרייה בבית-הספר.
הנגישות לשירותי ספרייה ולאוספים חייבים להתבסס על הצהרת האו"ם לזכויות האדם וחירותו, ללא הגבלה, צנזורה או לחצים הנובעים מסיבות אידאולוגיות, פוליטיות, דתיות או מסחריות.
ספריית בית-הספר מגשימה את האמור לעיל באמצעות גיבוש של מדיניות ותכנון שירותים, בחירה ורכישה של משאבים, מתן גישה פיזית ואינטלקטואלית למקורות
המידע המתאימים, אספקת אמצעי הוראה והעסקת צוות מקצועי.
משאבים לספריות בתי הספר בישראל.
על ספריות בתי הספר בישראל ממונה המחלקה לספריות בתי ספר במנהל הפדגוגי במשרד החינוך, שתומך בין היתר בספריות באמצעות פרויקט "מצעד הספרים השנתי".
ציוד.
מאגרי מידע ממוחשבים: כל מאגר הספרייה, לומדות, משחקים, מאגרי מידע בתקליטורים ובאינטרנט; קשר עם מאגרי מידע חיצוניים והציוד הנדרש לשימוש בהם (מחשבים, מדפסות, מודם וכו')
4-10 עמדות מחשב נייחים או ניידים, 2 תלמידים ליד עמדה כולל חיבור לאינטרנט.
ריהוט
מדפים - יש להשתמש במדפים לפי המפרט הבא:
שולחנות - השולחן יתוכנן בגובה המותאם לתלמידים בוגרים לפי הנחיות הריהוט של משרד החינוך.
ליאונרדו ליידרמן
אהרון קשלס
אהרון קשלס (נולד ב-16 באפריל 1976) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה.
קשלס נולד ביפו וגדל בבת ים. לאחר ששירת בחיל המודיעין, החל לימודי תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, הפך למתרגל עד שלבסוף סיים תואר שני בתוכנית הרב תחומית לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
קריירה.
שימש כמבקר קולנוע עבור ynet, רייטינג וגלובס, והפעיל את בלוג הקולנוע פיראנה קארינה.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט הבכורה שלו - "כלבת" - אותו כתב וביים ביחד עם נבות פפושדו. בשנת 2013 יצא סרטם המשותף השני - "מי מפחד מהזאב הרע".
בנובמבר 2017 פורסם באתר האינטרנט ynet שפפושדו וקשלס עובדים יחד על 3 סרטים נוספים: We are All Monsters, אמבולנס והיו זמנים בפלשתינה.
קשלס עבד על סרט הפעולה הבינלאומי "מילקשייק אבק שריפה" יחד עם נבות פפושדו. הסרט נרכש בידי שתי חברות בינלאומיות מובילות: סטודיו קאנל ו-The Picture Company. במאי 2019 פורסם שקשלס עזב את הפרויקט. הסרט יצא לקולנוע ולשירותי צפייה ביתית בחודש יולי 2021.
בשנת 2021 ביים, כתב והפיק את סרטו הראשון בארצות הברית, "דרומית לגן עדן", מותחן פשע רומנטי בכיכובם של אוונג'לין לילי וג'ייסון סודייקיס.
חיים אישיים.
בפברואר 2014 נישא ללילך סונין.
נבות פפושדו
נבות פפושדו (נולד ב-4 במרץ 1980) הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט הבכורה שלו - "כלבת" - אותו כתב וביים ביחד עם אהרון קשלס. בשנת 2013 יצא סרטם המשותף השני - "מי מפחד מהזאב הרע".
בנובמבר 2017 פורסם ב-ynet שפפושדו וקשלס עובדים יחד על 3 סרטים נוספים: "We are All Monsters", "אמבולנס" ו-"היו זמנים בפלשתינה".
בשנת 2019, החל לעבוד על סרט הפעולה האמריקאי "מילקשייק אבק שרפה" בבימוי פפושדו שנרכש בידי שתי חברות בינלאומיות מובילות: סטודיו קאנל ו-The Picture Company. בתחילה היה אמור פפושדו לביים גם את הסרט הזה בשיתוף אהרון קשלס, אבל מאוחר יותר פורסם כי קשלס פרש מהפרויקט. בסרט משתתפות בין היתר, קארן גילאן, לנה הידי, אנג'לה באסט ומישל יאו. צילומי הסרט נערכו בברלין במהלך יוני-אוגוסט 2019.
בשנת 2021 לקח חלק בכתיבת התסריט והפקת הסרט "South Of Heaven", הפקה אמריקאית בכיבובם של אוונג'לין לילי וג'ייסון סודייקיס שביים אהרון קשלס.
נהר דיאלא
נהר דיאלא (בערבית: نهر ديالى, בכורדית ובפרסית סירואן سيروان) הוא יובל של נהר החידקל. תחילתו של הנהר באיראן, עיקר נתיבו הוא במזרח עיראק. אורכו הכולל הוא 445 ק"מ.
הנהר.
שמו של הנהר בכורדית ובפרסית הוא סירואן, שמשמעותו "הים השואג" או "צעקות הנהר". זה גם שמה של עיר עתיקה ליד העיר עלאם, בירת מחוז עלאם באיראן. בתקופה הסאסאנית והאסלמית הקדומה, חלקו התחתון של הנהר היה חלק מתעלת נאחרוואן (Nahrawan). מחוז דיאלא בעיראק נקרא על שם הנהר.
תחילתו של הנהר בהרי הזגרוס שבאיראן ליד סננדג' (سنندج) . לאחר מכן הוא יורד דרך ההרים כשלאורך 32 ק"מ אפיק הנהר מהווה את הגבול בין איראן לעיראק. הנהר נשפך לחידקל מדרום לבגדאד. השיט בחלקו העליון של הנהר אינו אפשרי בגלל המבנה הצר של אפיק הנהר. עמק נהר הדיאלא מהווה כבר מהעת העתיקה נתיב מעבר וסחר חשוב בין ערי מסופוטמיה ועילם, וכיום בין עיראק ואיראן.
באלף השלישי לפנה"ס שכנה בעמק נהר דיאלא ממלכת אשנונה. שרידי הממלכה נמצאו במספר אתרים תל אסמר, אתר חָפָגֶ'ה, ותל חַרְמַל, האתר של העיר העתיקה שדופום.
הנהר מופיע במקורות בשם גינדס. על פי המקורות, המלך כורש הגדול חילק את הנהר על ידי כך שחפר 360 תעלות מים, כעונש על כך שסוס קדוש לבן נספה בנהר, ולאחר שערוצי התעלות נעלמו בתוך החול הנהר חזר לממדיו המקוריים.
במלחמת העולם הראשונה, בין 8 ל-11 במרץ 1917, התנהל הקרב המכריע על כיבוש בגדאד על גדות נהר הדיאלא.
סכרים על הנהר.
לאורך הנהר מספר סכרים. באיראן, נכון לשנת 2013, נמצא בבנייה "סכר דאריאן" (سد داریان), ליד העיר דאריאן שבמחוז כרמאנשאה. מטרתו של הסכר היא להסיט חלק ניכר ממי הנהר לאזור דרום מערב איראן לצורך השקיה באמצעות מנהרת שינוע מים באורך 48 ק"מ, וכן לייצר חשמל הידרואלקטרי. גבהו המתוכנן מהיסודות הוא 169 מטר ואורכו 368 מטר.
בהמשך זרימת הנהר בתוך עיראק הוא מגיע לסכר דרבנדח'אן (سد دربندخان) , הנמצא במחוז סולימאניה. הסכר מייצר אנרגיה הידרואלקטרית ואוגר מים לצורכי השקיה. סכר זה נבנה בין השנים 1956–1961, גובהו 128 מטר ואורכו 445 מטר. בהמשכו הנהר מגיע לסכר חמרין (سد حمرين) , הנמצא כ-100 ק"מ מצפון מזרח לעיר בגדאד. סכר זה, שנבנה בין השנים 1976–1981, נועד גם הוא למטרות ייצור אנרגיה שליטה בשיטפונות ואגירת מים. גובהו 53 מטר ואורכו 3,360 מטר. בחלקו התחתון של עמק נהר הדיאלא ליד בגדאד נמצא סכר דיאלא ( سد ديالى) , שנבנה לצורך שליטה ובקרה על השיטפונות בנהר ומספק מים להשקיה לאזור מצפון-מזרח לבגדאד.
יורי רומננקו
יורי ויקטורוביץ' רומננקו (ברוסית: Юрий Викторович Романенко; נולד ב-1 באוגוסט 1944) הוא קוסמונאוט סובייטי שהשתתף בשלוש טיסות חלל.
חייו.
יורי רומננקו נולד בכפר במחוז אורנבורג שבברית המועצות למשפחת קצין בצי הסובייטי. ביחד עם אביו המשפחה עברה מעיר לעיר. לאחר סיום בית הספר בעיר קלינינגרד רומננקו עבר בעבודות מזדמנות ובשנת 1962 התגייס לחיל האוויר הסובייטי. בשנת 1966 לאחר שסיים בהצטיינות לימודיו בבית הספר לטיסה בצ'רניגוב, הוא נישאר בה כמדריך.
בשנת 1972 רומננקו התקבל ליחידה להכנת קוסמונאוטים.
ב-10 בדצמבר 1977 רומננקו ביצע את הטיסה הראשונה שלו לחלל, בחללית סויוז 26 ביחד עם גאורגי גרצ'קו. הם התחברו לתחנת חלל סאליוט 6 וחזרו לכדור הארץ לאחר 96 יממות של טיסה בחלל. במהלך הטיסה רומננקו יצא לחלל הפתוח.