השנים הסוערות (באנגלית: The Restless Years) הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור-לבן משנת 1958 בבימויו של הלמוט קאוטנר, עם סנדרה די וג'ון סקסון בתפקידים הראשיים. זה סרטה הראשון של סנדרה די בתפקיד ראשי. היא הופיעה עם סקסון גם בסרטים "בנות ה-17 מבלות" ו"דיוקן בשחור".
התסריט מבוסס על המחזה "Teach Me How To Cry" של פטרישה ג'ודרי משנת 1958.
תקציר העלילה.
מלינדה גרנט (סנדרה די) היא נערה בת 16 שלומדת בבית ספר תיכון בליברטיוויל. היא גרה עם אמה אליזבת (תרזה רייט) המתפרנסת מתפירה. מגיל צעיר אומרת לה אמה כי האב מת כשהייתה תינוקת אך בעיירה מתלחשים שהיא בת לא חוקית ובכיתה היא מוחרמת. מלכי הכיתה הם הזוג פולי פישר (לואנה פאטן) וברוס מיצ'ל (ג'ודי מקריי). בנשף ריקודים היא יושבת בפינה ואף אחד אינו מזמין אותה לרקוד פרט לוויל הנדרסון (ג'ון סקסון) שהוא תלמיד חדש וגם לא מקובל. לשניהם יש דבר משותף בכך שאינם מקובלים. כאשר הם נוסעים בלילה ברוס וחבריו נוסעים אחריהם ולועגים להם.
המחנכת מיס רובסון (וירדג'יניה גריי) מתעתדת להעלות את המחזה "העיירה שלנו" בכיתה. היא מציעה זאת למלינדה ואמה אך הן מהססות. לבסוף מסכימה מלינדה להיבחן ומועדפת על פולי. מכאן היא מתחילה להיות מקובלת. ברוס מנסה לחזר אחריה ופולי נהיית חברה שלה.
אד הנדרסון (ג'יימס ויטמור) הוא סוכן נדל"ן יליד המקום שעבר מקומות רבים ולא הצליח. כעת חזר לעיירה וזקוק לתמיכה כספית כדי לרכוש נדל"ן. הוא מבקש מידידו אלקס פישר (אלן בקסטר) עזרה ונענה בתשובה פושרת. אלקס הוא אדם אמיד ואביה של פולי ונשוי ללורה (דורותי גרין), אשה אלכוהוליסטית ולא מתפקדת.
ג'יימס מבקש מוויל להתחבר עם "החברים הנכונים" כדי לעזור לו בעסקיו אך וויל מסרב.
אליזבת תופרת למלינדה בגד של שמלת נישואין להצגה. הם עולים לגבעה סמוכה ומלינדה מחליפה את בגדיה ולובשת את השמלה. פולי עוקבת אחריהם ומניחה שהם עוסקים בפעילות אינטימית.
מתקיים בתיכון נשף בנוכחות הורים וגם אליזבת מגיעה עם חששות. פולי מזמינה את מלינדה לחדר סמוך ומאיימת שתפיץ את הידיעה על יחסיה האינטימיים עם וויל אם לא תוותר למענה על תפקידה בהצגה. מתחיל ויכוח קולני. וויל נכנס, תופס את פולי, מנענע אותה חזק ואומר שזה לא נכון. למקום נכנס ברוס ומתחיל מאבק בין שניהם כשג'ון מפליא בו את מכותיו. אנשים פורצים לחדר ואלקס פישר מאיים שיגיש תלונה במשטרה. הפעם עומד אד לצד בנו ומטיח בפני כולם מה שהוא חושב עליהם.
משפחת הנדרסון עוזבת את העיירה. וויל נפגש עם מלינדה על הגבעה ומתוודה על אהבתו. למקום מגיעה גם אליזבת ומתוודה כי אביה של מלינדה לא מת אלא עזב אותה ומאז היא מצפה כל יום למכתב ממנו. וויל מבטיח כי לא יעזוב את מלינדה. הוא ישלח לה מכתבים ולבסוף יחזור לעיירה.
Mr. DJ
Mr. DJ (בעברית: מר. די ג'יי) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת היורודאנס השוודית בייבי אליס. השיר יצא לאור בשנת 2007, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק שוודיה, כסינגל שלא מתוך אלבום וכסינגל הבכורה הרשמי של הלהקה. בשנת 2006 הוציאה הלהקה את "Shake It" שלא הופץ ברחבי העולם ועל כן, נחשב "Mr. DJ" לסינגל הבכורה שלה.
השיר הפך ללהיט מועדונים והגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים הפיני.
רקע וכתיבה.
לאחר שבשנת 2006 הוציאה הלהקה את "Shake It", הוחלט כי הוא לא יתפקד כסינגל הבכורה שלה, מה שהוביל ליציאתו של "Mr. DJ" בשנה שלאחר מכן. השיר זכה להצלחה וביסס את מעמדה של בייבי אליס כלהקת יורודאנס מצליחה, וזאת בנוסף לכך שהוא נכלל ברשימת השירים המצליחים ביותר בכל הזמנים בפינלנד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-1.2 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
האודיו של השיר עלה ליוטיוב ב-19 בספטמבר 2011, אך לא הועלה לערוץ היוטיוב של בייבי אליס. הוא צבר קרוב ל-300,000 צפיות נכון לספטמבר 2021. שנתיים קודם לכן, במרץ 2009, העלתה הלהקה הופעה רשמית שלה בביצוע השיר. ההופעה התקיימה באירוע בשם "Hanssons Loge" בינשפינג, שוודיה, קיץ 2007.
במרוצת השנים פורסמו רמיקסים שונים שנעשו עבור "Mr. DJ" על ידי די ג'יים שונים.
החברה הגנאלוגית הלאומית
החברה הגנאלוגית הלאומית (באנגלית:National Genealogical Society, FGS ) הוא מוסד ללא כוונת רווח הפועל בארצות הברית. הארגון הוקם בשנת 1903 ומטה שלו נמצא בוירגיניה. החברה כוללת 10 אלף חברים
מטרות הארגון הם קידום יכולות גנאלוגיות, העלאת רמת מחקרים בתחום, הגדלת התעניינות בהיסטוריה משפחתית וכו'. הארגון מארגן תוכניות לימוד ומפרסם מאמרים בנושא. החל משנת 1912 מתפרסם National Genealogical Society Quarterly. כל שנה מתקיים כנס לאומי בתחום גנאלוגיה. בכנס שנערך בשנת 2012 השתתפו כ-2000 חוקרים והוקראו 150 הרצאות בנושאים שונים.
כחלק של הארגון פועלת יחידה לטכנולוגיה שמפתחת מודלים ותוכנות בתחום גנאלוגיה. אוסף הספרים של החברה כולל 20 אלף ספרים מקצועיים. לחוקרים בתחום גנאלוגיה מוענק "פרס רב מלקולם שטרן על מפעל חיים". הפרס מוענד לכל החוקרים בתחום ולא רק לחברה הארגון.
באוקטובר 2020 בתוך החברה התמזגה הפדרציה לחברות גניאולוגיות ומאז היא מהווה חלק של הארגון.
מרצדס-בנץ EQE
מרצדס-בנץ EQE (באנגלית: Mercedes-Benz EQE) היא מכונית מנהלים חשמלית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2021. היא נחשפה ב-5 בספטמבר 2021 והוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של מינכן ב-6 בספטמבר 2021, היא הגיעה לישראל ב-31 במאי 2022.
עיצוב.
העיצוב החיצוני מעוצב בעיצוב קופה אך המרכב סדאן, היא מבוססת על המרצדס-בנץ E-קלאס אך יותר מרווחת ממנה, בנוסף תא הנוסעים נלקח ללא שינוי ממרצדס-בנץ EQS. דגמי ה-AMG של ה-EQE כוללים מראה ספורטיבי יותר מתלים בכיול ספורטיבי, ומערכת מיוחד המציעה סאונד של מכונית ספורט בעת מצב הספורט.
מפרט טכני.
ה-EQE משווקת עם שלושה יחידות הנעה (2 מהם של מרצדס AMG).
את הסוללה אפשר להטעין ממטען פנימי בקיבולת של 11 קילוואט או 22 קילוואט, או ממטען מהיר בקיבולת 170 קילוואט, ישנה אפשרות להוסיף עם המטען המהיר 250 ק"מ ב-15 דקות (EQE 350) או 180 ק"מ ב-15 דקות (AMG EQE 43 ו-AMG EQE 53).
יוהאן פרדריק קלמנס
יוהאן פרדריק קלמנס (בדנית: Johan Frederik Clemens; 29 בנובמבר 1749 – 5 בנובמבר 1831) היה דפס דני ויצר תחריטים.
ראשית חייו.
קלמנס נולד בגולנאו (היום גולניוב) ליד שצ'צ'ין בפומרניה, ליוהאן דייוויד קלמנס, ורעייתו אנה פרנקן. האב, יחד עם בנו יוהאן, עברו לקופנהגן כשהילד עוד היה צעיר למדי.
הוא ביקש להתחיל את הכשרתו באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות כבר בשנת 1760 בגיל 11. הוא נרשם להכשרה, אך נדחה על ידי מאסטר הציור האנס קליאו כצעיר וקטן מדי. הפסל סיימון קארל סטנלי התעניין בילד, ובעזרתו הגיע יוהאן לבית הספר לציור בשנת 1761. הוא הוכשר הן כצייר דקורטיבי, והן כצייר אומן.
בשנת 1764 כשהיה בן 15 קלמנס היה בהכשרה אצל אמן ציור שם התחיל לעבוד עם עבודות קישוט פשוטות. כשהפך לחניך ציור הוא נכנס להכשרה בסטודיו של יוהאן אדוורד מנדלברג. מנדלברג השתמש בחניכים מוכשרים רבים לביצוע הפרויקטים הרבים שלו. כאן למד קלמנס להכיר את ניקולאי אבידגור, פרדריק לודוויג בראדט, יוהנס סמואל לימן וכישרונות צעירים מוכשרים אחרים מהאקדמיה לאמנות, שחלקם השיגו תהילה בשנים הבאות.
בשנת 1765 הוא כבר זכה במדליוני הכסף הקטנים והגדולים של האקדמיה. ז'אק סאלי, מנהל האקדמיה, יעץ לילד להפוך לפסל, אך הוא היה מעוניין להפוך לחרט נחושת. המליצו לו להתאמן אצל יוהאן מרטין פרייסלר, אך פרייסלר לא גילה בו עניין עד שקלמנס הכין הדפס המבוסס על תחריט של ז'אן דולה. כשהתרשם מעבודה זו, הפך פרייסלר לחברו המסור והפטרון של קלמנס. קלמנס התאמן אצל פרייסלר בין 1769–1770.
עד מהרה זכה בפטרון בעל השפעה נוספת, הצייר פיטר קרמה, שהמליץ עליו לפסל יוהנס וידוולט. קלמנס יצר תחריטים על סמך האיורים של וידוולט למהדורה מפוארת של "פדר פאארס" של לודוויג הולברג בשנת 1772, והעניק לצעיר הכנסה ראויה לפרנס את עצמו ואת אביו. וידוולט הפך לחברו ולפטרונו לכל החיים.
נסיעה לפריז.
בעזרתו של וידוולט, קלמנס קיבל מלגת נסיעות לארבע שנים והצליח לעזוב את קופנהגן בשנת 1774. נסע ישירות לפריז, שם הושפע מהטכניקה והסגנון של צ'ארלס-ניקולה קוצ'ין. קלמנס היה פרודוקטיבי וחרט דיוקנאות רבים במהלך שהותו בפריז. הוא התארס גם עם מארי ז'אן קרבואה כשהיה שם.
הוא פיתח מוניטין כאמן בפריז, והאקדמיה הציעה לקבל אותו כחבר, בתנאי שיפיק יצירה חדשה ואיכותית. במקביל נסתיימה קצבת הנסיעות שלו, הוא נשאר עוד זמן קצר, וחזר לקופנהגן ב-1778, עם חניית ביניים בשווייץ.
חזרה לקופנהגן.
בשנת 1779 הוא נבחר כחרט המלכותי, בתמיכתו המועילה של וידוולט, וקיבל שכר שנתי באמצעותו יכול היה לפרנס את משפחתו. הוא היה עסוק בעשיית דיוקנאות למשפחת המלוכה והאצולה בעשר השנים הבאות.
הוא חזר לפריז להתחתן עם ארוסה, מארי ז'אן קלמנס, ב-27 באוגוסט 1781. הוא לימד את רעייתו, שכבר הייתה אומנית, את אומנות התחריט בלוח נחושת, והיא השתלבה במהירות בסביבה האמנותית הדנית.
אביו של קלמנס נפטר בשנת 1782. באותה שנה קיבלה מארי ז'אן הזמנה להצטרף לאקדמיה לאמנות כציירת פסטל. היא הייתה אחת הנשים הראשונות שזכו בכבוד זה. אולם, היא מעולם לא העבירה את עבודת ההגשה שהוקצתה לאקדמיה, ולכן מעולם לא מילאה את תנאי החברות.