גיבורי הסרט הם ג'ואנה "ג'ואי" דרייטון, אמריקאית לבנה בת 23, וד"ר ג'ון פרנטיס, אלמן אמריקאי-אפריקאי בן 37, שנפגשו בהוואי, ובתוך עשרה ימים התאהבו והחליטו להינשא. בפתיחת הסרט ג'ואנה מגיעה במפתיע הביתה עם בחיר ליבה, כדי להציגו בפני הוריה. מדובר במשפחה ליברלית מהמעמד הגבוה בסן פרנסיסקו. הסרט מתאר את חוסר נוחותם של הוריה כשהם מנסים לקבל את בחירתה של בתם. הוא גם נוגע בסוגיה של גזענות בקרב שחורים: הן עוזרת הבית בבית משפחת דרייטון (אותה מגלמת איזבל סנפורד) והן אביו של ג'ון, מביעים התנגדות לקשר הבין גזעי.
הסרט גם מפורסם בכך שהוא הופעתם התשיעית והאחרונה יחדיו על המסך של טרייסי והפבורן (טרייסי הלך לעולמו שבעה עשר יום לאחר שצילומי הסרט הושלמו). בנאום הסיום של טרייסי בסרט, היו דמעותיה של הפבורן אמיתיות – שניהם ידעו שזו תהיה השורה האחרונה שיגיד בסרטו האחרון, מכיוון שנותר לו זמן מועט לחיות. הפבורן מעולם לא צפתה בגרסה המוגמרת של הסרט,
היא אמרה שזכרונותיה מטרייסי היו מכאיבים מדי עבורה. הסרט יצא לבתי הקולנוע בדצמבר 1967, שישה חודשים אחרי מותו.
ההפקה.
הבמאי סטנלי קריימר סיפר שהוא והתסריטאי ויליאם רוז בנו את הסרט בכוונה כדי לחשוף סטראוטיפים אתניים, הדוקטור הצעיר, תפקיד טיפוסי של סידני פואטייה הצעיר, נוצר במתכוון כדמות אידיאליסטית ומושלמת, כך שההתנגדות היחידה שתוכל להיות לנישואיו לג'ואנה תהיה על בסיס גזע, או בשל העובדה שהיא הכירה אותו עשרה ימים בלבד. על כן הדוקטור הוא בוגר בית ספר עילי, יוזם מחקר רפואי חלוצי באפריקה, מסרב לקיים יחסי מין לפני הנישואים עם ארוסתו למרות נכונותה, ומשאיר כסף על שולחנו של חותנו לעתיד כתשלום על שיחת חוץ שהוא עשה.
סטנלי קריימר הצהיר אחרי כן שהשחקנים העיקריים האמינו כל כך חזק בהנחות היסוד של הסרט עד שהם הסכימו לשחק בו עוד לפני שראו את התסריט. ספנסר טרייסי חלה וחברות הביטוח סירבו לכסות אותו, קריימר והפבורן הפקידו את משכורותיהם בידי צד שלישי כך שאם ימות, ניתן יהיה להשלים את הצילומים עם שחקן אחר. לוח הזמנים של הצילומים שונה כדי להתאים עצמו לבריאותו המדרדרת של טרייסי.
גרסאות שונות.
הגרסה המקורית של הסרט הוקרנה בבתי הקולנוע ב-1967 והכילה קטע שבו העוזרת החצופה טילי מגיבה לשאלה "נחש מי בא לסעוד?" בתשובה העוקצנית "הכומר מרטין קינג?" אחרי הירצחו של מרטין לותר קינג ב-4 באפריל 1968 הוסרה השורה הזאת מהסרט, כך שבאוגוסט 1968, כמעט כל בתי הקולנוע שהקרינו את הסרט השמיטו את השורה הזו. ב-1969 הושבה השורה לעותקים רבים, אם כי לא לכולם, והיא מופיעה בגרסאות ה-VHS וה-DVD של הסרט.
משפט המפתח של הסרט "נחש מי בא לסעוד?" מתכוון להוריו של הגיבור אותו מגלם סידני פואטייה והיא נאמרת על ידי קתרין הפבורן לספנסר טרייסי.
קבלת הסרט.
הביקורות לסרט היו חיוביות יותר משליליות, ורוב המבקרים שיבחו את ההופעות האלגנטיות והמאופקות.
פרסים ועיטורים.
זכיות.
הסרט זכה בשני פרסי אוסקר ובשני פרסי באפט"א.
הפקות מחודשות של הסרט.
סטנלי קרמר ביים הפקה מחודשת של הסרט לטלוויזיה בשנת 1975.
הסרט "נחשו מי" משנת 2005 בכיכובם של אשטון קוצ'ר וברני מק נשען באופן רופף על "נחש מי בא לסעוד" והוא יותר קומדיה מדרמה כשתפקידי הגזע נהפכו, הורים שחורים מסויגים כשבתם מביאה הביתה גבר לבן צעיר שהיא בוחרת להינשא לו.
סוזן ג'ורג'
סוזן מלודי ג'ורג' (באנגלית: Susan Melody George; נולדה ב-26 ביולי 1950) היא שחקנית ומפיקה אנגלייה.
ביוגרפיה.
סוזן ג'ורג' נולדה בלונדון, אנגליה, החלה לשחק כבר מגיל ארבע, והופיעה בקולנוע ובטלוויזיה. תפקידיה המפורסמים ביותר כוללים את גילום דמותה של הנאנסת איימי סאמר בסרט כלבי הקש (1971), שם היא הופיעה לצידו של דסטין הופמן ואת משחקה כמארי קומבס בסרט Dirty Mary, Crazy Larry (1974). בראשית שנות השבעים ג'ורג' נודעה בשל תפקידיה הפרובוקטיביים, לפעמים (כמו בכלבי הקש) שנויים במחלוקת, אליהם לוהקה. התסריטאי לסלי האליוול מתמצת את הקריירה שלה במילים האלו: "שחקנית בריטית מובילה, ילדה-שחקנית בעברה, בדרך כלל מלוהקת כחתיכה."
תפקידה של ג'ורג' ב"כלבי הקש" היה שנוי במחלוקת בזמנו והוא נותר כך גם היום מכיוון שהיא משחקת קורבן אונס שנראית נהנית ככל שהאלימות ממשיכה.
הצד הקליל של ג'ורג' נראה בכמה מהופעות הטלוויזיה שלה, כמו בפרק ב-The Persuaders (1971) עם רוג'ר מור וטוני קרטיס.
הסרט הראשון שג'ורג' הפיקה היה Stealing Heaven. ב-1988.
סוזן ג'ורג' נשואה לשחקן הבריטי סיימון מקורקינדייל (Simon MacCorkindale) מאז 5 באוקטובר 1984, אין להם ילדים. נמסר שבני זוגה הקודמים היו ג'ק ג'ונס וצ'ארלס, נסיך ויילס.
ליזה פונסאגריב
ליזה פונסאגריב (Lisa Fonssagrives; 17 במאי 1911- 4 בפברואר 1992) הייתה דוגמנית שוודית, שנחשבת דוגמנית העל הראשונה.
חייה.
נולדה בשם ליזה בריג'יטה ברנסטון (בשוודית: Lisa Birgitta Bernstone) בשוודיה (ישנם דיווחים שונים על מקום היוולדה, חלק טוענים שבגטבורג וחלק מציינים את אודבלה) וגדלה באודבלה. כילדה היא למדה ציור, פיסול וריקוד. היא נסעה לבית ספרה של Mary Wigman בברלין ולמדה אמנות וריקוד. לאחר שובה לשוודיה, היא פתחה בית ספר לריקוד.
היא עברה משוודיה לפריז על מנת ללמוד בלט (אחרי שהשתתפה עם הכוריאוגרפית אסטריד מלמבורג בתחרות בינלאומית) ועבדה כמורה פרטית לריקוד ביחד עם פרנאן פונסאגריב,
מה שהוביל אותה לקריירה בדוגמנות,
והיא אמרה שהדוגמנות היא "ריקוד דומם".
בעת היותה בפריז ב-1936, הצלם וילי מייוולד גילה אותה במעלית וביקש ממנה לדגמן כובע עבורו.
צילומיה של פונסאגריב נשלחו לווג, וצלם הווג הורסט פ. הורסט בחן אותה בכמה צילומים.
לפני שפונסאגריב הגיעה לארצות הברית ב-1939, היא כבר הייתה דוגמנית-על.
תמונתה הופיעה על שערי מגזינים רבים במהלך שנות השלושים, הארבעים והחמישים, בכללם Town &amp; Country, לייף, טיים מגזין, ווג וVanity Fair המקורי. נמסר שהיא "המשתכרת את השכר הגבוה ביותר, זו שזוכה לשבחים הרבים ביותר, דוגמנית אופנה מובילה."
היא תיארה פעם את עצמה כ"מתלה טוב לבגדים."
פונסאגריב עבדה עם צלמי אופנה מובילים כמו ג'ורג' הוינינגן-הון (George Hoyningen-Huene), מאן ריי, הורסט, ארווין בלומנפלד, George Platt Lynes, ריצ'רד אבדון ואדגר דה אוויה. היא נישאה לצלם האופנה הצרפתי פרנאן פונסאגריב ב-1935, הם התגרשו ב-1950 והיא נישאה באותה שנה לצלם אחר, אירווינג פן.
פונסאגריב הלכה לעולמה בגיל שמונים, בניו יורק, הותירה מאחוריה את בעלה, אירווינג פן ואת שני ילדיהם: בתה מיה פונסגריבס-סולו (Mia Fonssagrives-Solow) מעצבת תפאורה (costume designer) ובנה, תום פן, מעצב.
במכירה פומבית של אוסף הצילומים של אלטון ג'ון שערכה כריסטי'ס ב-15 באוקטובר 2004, נמכר צילום של פונסאגריב אותו צילם בעלה, אירוינג פן, עבור $57,360.
הפארק הלאומי גרוס מורן
הפארק הלאומי גרוס מורן (אנגלית Gros Morne National Park; צרפתית Parc national du Gros-Morne) הוא אתר מורשת עולמית הממוקם בחוף המערבי של ניופאונדלנד, בקנדה. זהו הפארק הלאומי השני בגודלו בחלקה האטלנטי של קנדה.
הפארק נקרא בשמו של הר גרוס מורן המתנשא לגובה 806 מטרים, הנמצא בשטח הפארק. משמעות השם בצרפתית היא "הר גדול העומד לבדו", מילולית: "העגון הגדול". ההר הוא חלק מרכס הנקרא הרי הרכס הארוך (Long Range Mountains). רכס זה עובר לאורך כל החוף המערבי של האי, ומהווה את הזרוע הצפונית ביותר של הרי האפלצ'ים, רכס הרים המתמשך מניופאונדלנד עד אלבמה, לאורך 2,400 קילומטרים. הרכס הוא שריד לרכס עתיק שנוצר לפני 1.2 מיליארד שנים, והתבלה עד לצורתו הנוכחית. תהליכי הבליה הנראים באזור הפארק הם חלק מהנימוקים להכרזת הפארק כאתר מורשת עולמית.
גאולוגיה.
הסלעים בפארק ובחלקים סמוכים של ניופאונדלנד המערבית ידועים בשל האור שהם שופכים על ההתפתחות הגאולוגית של רכסי הרים עתיקים. הגאולוגיה של הפארק מדגימה היטב את תהליכי טקטוניקת הלוחות, וזו אחת מן הסיבות העיקריות להחלטת אונסק"ו.
בעידן הפרקמבריון לפני כ-1.2 מיליארד שנה התנגש השילד הקנדי – ליבת היבשה העתיקה של צפון-מזרח אמריקה הצפונית – עם צפון-מערב יבשת אפריקה באזור שבו שוכנת מרוקו. אורוגנזה זו – הידועה כאורוגנזת גרנוויל – הייתה חלק מתהליך בנייתה של יבשת-העל רודיניה שהתרחשה מדרום לקו המשווה. במהלך התפרקות רודיניה נוצרו סדקים תלולים שהתמלאו במאגמה שעלתה מלמטה והותירה דייקים וסלעי גנייס. בתום ההתפרקות נוצר בין שברי רודיניה ים יאפטוס – שנקרא על שמו של יאפטוס, אחד מ-12 הטיטאנים – שכמה מסלעי הפארק היוו את חופו המערבי. קרקעית האוקיינוס הורכבה מסלעי פרידוטיט ממעטפת כדור הארץ ועליהם סלעי גברו של קרום כדור הארץ, שחשיפתם בשלבים מאוחרים במערב ניופאונדלנד יוצרת הזדמנות נדירה לחקור ישירות את תחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ' – הגבול בין המעטפת והקרום – המצוי בין שני סלעים אלה. מעל סלעי הגברו נוצרה שכבה בזלת כרים מלבה שהתקררה במגע עם מי האוקיינוס. רצף זה של סלעי פרידוטיט, גברו ובזלת כרים נקרא אופיוליט (Ophiolite) והוא מהווה חתך שלם של קרקעית ים יאפטוס הניכרת בסלעי הפארק.