איום נוסף על אימפריית השי'אר היה בדמותו של נבל-על בשם וולקן. במהלך שנות שלטונו, ד'קאן הרג את קתרין סאמרס - אמם של סקוט ואלכס סאמרס - שהייתה הרה. ד'קאן שיעבד את הילד עד לבגרותו, מה שהוביל את וולקן להכריז נקמה על אימפריית השי'אר. זאת ועוד, מתרחשת הפיכה שלטונית בניסיון להפיל את לילנדרה מכסאה ולהחזיר את ד'קאן לשלטון בעזרתה של דת'בירד. קבוצת האקס-מן מצטרפת לקבוצת סטארג'אמרס במשימה לעצור את וולקן ואת ניסיון ההפיכה. לבסוף, וולקן הורג את אביו, קורסייר, ואת ד'קאן, נוטל את כס המלכות לעצמו, והופך את דת'בירד למלכתו. לילנדרה וקבוצת הסטארג'אמרס מובילים תנועת מחתרת נגד שלטונו של וולקן.
ביולוגיה.
השי'אר הם גזע דמוי אנוש, מחושב וקר רוח, אשר חזותו היא בעלת מאפייני ציפור וכרבולת נוצתית מעטרת את ראשם כתחליף לשיער. שני סגנונות שכיחים לכך כוללים את מעמד האריסטוקרטיה - הנוצות יוצרות מבנה משולש מעל הראש עם קצוות בפסגת הראש ושני צידי הכתפיים - ואת המעמד הרגיל - מבנה רעמתי עם קצה שטוח בפסגת הראש.
מבחינה אנטומית, לשי'אר עצמות חלולות וקלות, וזרועותיהם עדיין מעטרות קצוות נוצה כתוצאה ממיליוני שנים של אבולוציה נשכחת. חייזר טיפוסי מהגזע יכול להרים טון אחד השקול לכוח כבידה ארצי, ויש לו סיבולת גבוהה מאוד. למרבית השי'אר אין יכולות מיוחדות, ומעטים נושאים מטענים גנטיים כמו כנפיים המקנות להם יכולת תעופה.
השי'אר יולדים את צאצאם בצורת ביצים. הם מגדלים ומקבלים הזנה בתאים מיוחדים והילדים נקראים "אבקוע".
סטארג'אמרס
סטארג'אמרס (באנגלית: Starjammers) היא קבוצה בדיונית של פיראטי חלל המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת "Uncanny X-Men #107" מאוקטובר 1977, והיא נוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.
סיפורם של הסטארג'אמרס מתחיל עם כריסטופר סאמרס, טייס צבאי שחזר עם משפחתו מטיול באלסקה. לפתע, מטוסם הותקף ללא כל התרעה. קתרין אשתו קשרה את שני בניהם - סקוט ואלכס - למצנחים היחידים, ודחפה אותם אל מחוץ למטוס, בכך הצילה את חייהם. הבעל והאשה שוגרו ממטוסם אל ספינת חלל של גזע חייזרי מתקדם בשם השי'אר. מתברר כי הייתה זו משימת תצפית זואולוגית לצורך לכידתו של נושא מחקרי אנושי. השניים הובאו בפני שליט השי'אר ד'קאן, שלקח את קתרין להיות פילגשו ושלח את כריסטופר למכרות העבדים. לבסוף, כריסטופר נמלט ועשה את דרכו למגוריו של ד'קאן כדי להתנקש בחייו, אך הוא נלכד ונענש על ידי כך שנאלץ לחזות במותה של אשתו ולקיחתו בכוח של העובר שבבטנה. רוחו נשברה, והוא נשלח למחנות כרייה על כוכב לכת אחר.
בעת שביו, כריסטופר היה עד להכאתה של דמוית אנוש חתולית. הוא ניסה להתערב אך הוכא בעצמו. האשה נלקחה לתאי מעצר ובהמשך, כריסטופר הוביל כוח מצומצם של עבדים לשחרורה. הקבוצה נמלטה בספינת חלל של השי'אר, וכריסטופר נבחר לשמש כמנהיגם תחת שם הקוד שלו מימי הצבא, קורסייר.
שווייצרים
אד בגלי
אדוארד ג'יימס "אד" בגלי, האב. (באנגלית: Edward James "Ed" Begley, Sr.; 25 במרץ 1901- 28 באפריל 1970) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי. בגלי הוא זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1962 על תפקידיו בסרט "ציפור הנעורים המתוקה" על-פי מחזהו הנודע של טנסי ויליאמס.
ביוגרפיה.
בגלי נולד בעיר הרטפורד בירת קונטיקט, בנם של חנה ומייקל ג'וזף בגלי, זוג מהגרים מאירלנד.
התעניין במשחק עוד בגיל קטן ושיחק במחזות חובבים בהרטפורד.
בגלי עזב את ביתו כשהיה ילד כדי לעבוד, בילה מספר שנים בצי האמריקאי ולאחר מכן החל לעבוד בברודוויי.
רשם את הופעתו הראשונה כשחקן קולנוע בשנת 1947 בסרטו של איליה קאזאן "בומרנג".
בשנה לאחר מכן שיחק במותחן "סליחה, טעות במספר", במותחן הבילוש "הרחוב חסר השם" ובדרמה טולסה.
בשנת 1956 זכה בגלי בפרס טוני על הופעתו במחזה "ירש את הרוח", בשנת 1965 הועמד לפרס אמי על הופעתו לצידו של מלווין דאגלס בהפקת הטלוויזיה שהופקה על פי אותו מחזה.
החל להתפרסם בהוליווד לקראת סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 בדרמה "12 המושבעים" בתפקיד המושבע העשירי בעל המוסך הגזעני ובסרט הפשע של רוברט וייז "הסיכויים כנגד מחר".
בגלי הפתיע את עולם הקולנוע בשנת 1962 כאשר הצליח לגבור על כוכב הקולנוע המצרי עומר שריף בהתמודדות על פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. בגלי זכה באוסקר על הופעתו בדרמה "ציפור הנעורים המתוקה" בתפקיד הפוליטיקאי טום "בוס" פינלי.
בגלי זכה לתפקיד גדול כשנתיים לאחר מכן בקומדיית המערבונים המוזיקלית המפורסמת "מולי בראון הלא ניתנת לטיבוע" בתור שיימוס טובין אביה של מרגרט בראון (דבי ריינולדס).
בשנותיו האחרונות שיחק במערבון "תלה אותם גבוה" בתפקיד קפטן וילסון אחריו רודף מארשל ג'ד קופר (קלינט איסטווד), בסרט המרגלים הבריטי "מוח מיליון הדולרים" בתור איל הנפט גנרל מיידוינטר ובסרט האימה "אימת דאנוויץ'".
ניהל בחייו שלוש מערכות נישואין: עם הלן ג'ורדן ממנה נולד לבגלי ילד אחד, דורת'י ריבס ואמנדה האף לה היה נשוי עד למותה, ממנה נולדו לבגלי שני ילדים, מביניהם השחקן אד בגלי הבן.
חוק ראול
בכימיה פיזיקלית, חוק ראול קובע שלחץ הגזים הנמצאים בשיווי משקל נוזל-גז עם תערובת אידיאלית של נוזלים, הלחץ הכולל שווה לסכום לחצי האדים כפול השבר המולי של הגזים המרכיבים את התערובת. החוק נקרא על שם הכימאי פרנסואה-מארי ראול (François-Marie Raoult) שגילה אותו בשנת 1882.
לדוגמה, עבור תערובת שני גזים:
כאשר:
ביילסקי
בילסקי
סרגיי סוקולוב
סרגיי סוקולוב (ברוסית: Сергей Леонидович Соколов; 1 ביולי 1911 – 31 באוגוסט 2012) היה מרשל ברית המועצות, היה שר ההגנה בשנים 1984–1987.
ביוגרפיה.
סרגיי סוקולוב נולד ביבפטוריה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחת פקיד. לאחר מהפכת אוקטובר המשפחה עברה לעיירה במחוז קירוב. לאחר סיום בית הספר סוקולוב החל לעבוד בחנות כלי בית. בשנים 1930–1932 הוא עבד במנגנון הקומסומול. בשנת 1932 סוקולוב גויס לצבא האדום ונשלח לחיל השריון. לאחר סיום קורס עבר לשרת במזרח הרחוק הסובייטי. בשנת 1938 במהלך קרבות עם היפנים באזור אגם חסן סוקולוב היה מפקד פלוגה. בתחילת מלחמת העולם השנייה נשלח לחזית אך כבר באוקטובר 1941 עבר לעבוד במטה חיל השריון. החל מינואר 1943 סוקולוב שירת בפיקוד השריון בחלק הצפוני של החזית. הוא סיים את המלחמה בקרליה בדרגת קולונל.
בשנת 1947 סוקלוב סיים אקדמיה צבאית של חיל השריון במוסקבה. בשנת 1951 הוא סיים את האקדמיה הצבאית של המטה הכללי. הוא המשיך להתקדם בתפקידי פיקוד ובשנת 1960 התמנה למפקד ארמייה. בשנת 1965 סוקולוב התמנה למפקד הכוחות של פיקוד צבאי לנינגרד. באפריל 1967 סוקולוב הועבר למוסקבה והתמנה לסגן ראשון של שר ההגנה הסובייטי. בהיותו בתפקיד זה בשנת 1978 קודם לדרגת מרשל ברית המועצות.
בשנים 1980–1985 סוקולוב פעל בארגון הכוחות הסובייטיים הלוחמים והפיקוד עליהם באפגניסטן זאת במקביל לתפקיד של הסגן הראשון של שר ההגנה. על פעילות זו בשנת 1980 (כבר בשלבים הראשונים של המבצע) הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.
ב-22 בדצמבר 1984 סוקולוב מונה לשר ההגנה של ברית המועצות. הוא כיהן בתפקיד זה עד ל-30 במאי 1987 כאשר פוטר בעקבות טיסת מתיאס רוסט. עד לשנת 1992 סוקולוב היה בין היועצים של משרד ההגנה.
החל מתחילת שנות ה-90 סוקולוב פעל לריכוז ותאום בין ארגונים שונים העוסקים בתמיכה לגמלאי משרד הביטחון הרוסי.
סוקולוב נפטר ב-31 באוגוסט 2012 שלושה ימים בלבד לאחר מות אשתו. הזוג הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
במהלך שרותו הצבאי הוענקו לו עיטורים שונים של ברית המועצות ושל מדינות נוספות לרבות אפגניסטן. את העיטור האחרון הוא קיבל בשנת 2011 לכבוד יום הולדתו ה-100.
קישורים חיצוניים.
מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
מצב מטסטבילי
בתרמודינמיקה, מצב מטסטבילי או מצב יציב למחצה הוא מצב במערכת תרמודינמית בעל זמן מחצית חיים קצר מאוד ביחס למצבים אחרים, יציבים, במערכת. האנרגיה של מצב מטסטבילי היא מינימום מקומי אך לא מינימום מוחלט של המערכת.
בדוגמה יומיומית, מצב מטאסטבילי דומה לערמה לא יציבה של חפצים: הערמה עלולה ליפול עקב כל מגע קל, או סתם ליפול מעצמה. כאשר החפצים בערימה האנרגיה גבוהה מאוד אך היא במינימום מקומי, כי אפשר לנדנד אותה בעדינות רבה והיא תישאר עומדת. כאשר כל החפצים נפלו לרצפה הם במצב יציב, כי האנרגיה שלהם במצב הנמוך ביותר במערכת.
דוגמה קלאסית למצב תרמודינמי מטאסטבילי היא קירור-על: כאשר מקררים מים מזוקקים במקפיא הם יכולים להתקרר הרבה מעבר לטמפרטורת הקיפאון, אך כל מגע קל מקפיא את המים באופן מיידי.
בתורת הקוונטים.
בתורת הקוונטים מצבי האנרגיה הם בדידים, כלומר אנרגיה של חלקיק יכולה להיות אחת מסדרה של ערכים. המצב בעל האנרגיה הנמוכה ביותר נקרא מצב היסוד של המערכת, שאליו היא תגיע לאחר זמן מספיק ארוך. לשאר המצבים יש זמני חיים שונים.
פליטה רדיואקטיבית.
גרעין של אטום רדיואקטיבי נמצא במצב מטאסטבילי: זמן מחצית החיים שלו ארוך מספיק כדי להתקיים כחומר בפני עצמו, אך בהדרגה הגרעינים מתפרקים למצבים יציבים יותר. בפליטה רדיואקטיבית סך האנרגיה של התוצרים נמוכה יותר מהאנרגיה של הגרעין המקורי. לעיתים המצב החדש הוא גם מטסטבילי והגרעין מתפרק בשרשרת תגובות, שבסופה מתקבל המצב היציב בעל האנרגיה הנמוכה ביותר.
היפוך אוכלוסייה.