המשבר הכלכלי של קוריאה הצפונית המשיך במהלך שנות ה-90. "מרבית האשמה יוחסה לא למערכת הסוציאליסטית המגושמת של קוריאה הצפונית, אלא ל'התמוטטות המדינות הסוציאליסטיות והשווקים הסוציאליסטים בעולם', ש'הרסו' שותפות סחר רבות של פיונגיאנג והסכמים". נפילתו של השוק הסוציאליסטי ושותפים למסחר הובילו את קוריאה הצפונית למשבר שלא ניתן היה להשתלט עליו במסגרת גבולות הכלכלה הפנימית. כתוצאה, בסתירה לפילוסופיית האוטרקיה של הג'וצ'ה, ייסדה קוריאה הצפונית את אזור הכלכלה והסחר הפתוח Najin-Sonbong במהלך אמצע שנות ה-90.
משקיעים חיצוניים מהונג-קונג, בריטניה, יפן, צרפת, קוריאה הדרומית, ארצות הברית וארצות נוספות פתחו מתקני ייצור בקוריאה הצפונית. במקביל פתחה קוריאה הצפונית את אזור התעשייה שליד העיר קאסונג (Kaesŏng) לייצוא עד שנת 2010, בה אכפה קוריאה הדרומית סנקציות כלכליות לאחר עליית השמרנים בדרום ב-2008 וההטבעה של ספינה מלחמה דרום קוריאנית.
עיקרון הג'וצ'ה השלישי, העוסק בהסתמכות עצמית על ההגנה הלאומית, ובמיוחד אחרי יישום מדיניות הסונגון (קדימות לצבא העם) בידי קים ג'ונג-איל, גרם לקוריאה הצפונית להוציא חלק משמעותי מתקציבה לצרכים צבאיים והקטין את כמות ההון שיכלה לשמש לצורך פיתוח כלכלי. מוערך כי כ-25% מתקציבה השנתי של קוריאה הצפונית הולך לצרכים צבאיים.
ביקורת.
ארגוני זכויות אדם ופרשנים פוליטיים כמו בריאן ריינולדס מאיירס מדווחים בקביעות כי המצב הממשי בקוריאה הצפונית אינו תואם כלל את עקרונות הג'וצ'ה ומצטטים את העובדה שכלכלת קוריאה הצפונית הסתמכה משמעותית על ייבוא וסיוע חיצוני, הן לפני והן אחרי התמוטטות גוש המסחר הקומוניסטי. בנוסף טענו הביקורות שלדעתו של העם הצפון קוריאני לא היה משקל בקבלת החלטות. תאורטיקן הג'וצ'ה הבכיר הואנג ג'אנג יופ הוסיף את קולו לביקורות הללו לאחר שערק לקוריאה הדרומית, למרות שעדיין האמין ברעיון הג'וצ'ה, כפי שהבין אותו.
הד"ר למדע המדינה האן ס. פארק, בספרו "North Korea: The Politics of Unconventional Wisdom" משנת 2002 והתאולוג תומאס ג'יי. באלק בספרו "Juche: A Christian Study of North Korea's State Religion" מ-1999 השוו שניהם את הג'וצ'ה לדת פוליטית.
ג'וצ'ה כאידאולוגיית חזית המסתירה השקפת עולם לאומנית.
בריאן ריינולדס מאיירס בספרו "The Cleanest Race" דוחה את הטענה שהג'וצ'ה היא האידאולוגיה הצפון קוריאנית העיקרית. הוא מתייחס להערצה הציבורית לרעיון הג'וצ'ה ככזו שנועדה להטעות זרים ומצביע על כך שהחוקה האחרונה של קוריאה הצפונית, משנת 2009, השמיטה כל אזכור לקומוניזם. מאיירס טען שהג'וצ'ה היא זיוף שפותח כדי לתאר את קים איל-סונג כהוגה פוליטי, בדומה למאו דזה-דונג.
לפי "The Cleanest Race", ממשלת קוריאה הצפונית הוקמה כימין קיצוני ולא כשמאל קיצוני, בשל מדיניות ה"צבא קודם", הגזענות והפחד מזרים, כפי שבאו לידי ביטוי בניסיון הלינץ' של הדיפלומטים האפרו-קובניים וההפלות בכפייה של נשים צפון קוריאניות שהרו מסינים אתניים.
ג'וצ'ה מחוץ לקוריאה הצפונית.
במהלך המלחמה הקרה, קוריאה הצפונית קידמה את הג'וצ'ה ואת עיקרון ה"הסתמכות העצמית" כדרך עבור מדינות אחרות, בייחוד מדינות העולם השלישי, לפיתוח כלכלתן. זה הסתיים בהפיכה צבאית באינדונזיה. נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו התרשם מהניידות האידאולוגית בקוריאה הצפונית במהלך ביקורו באסיה ב-1971 וזמן קצר לאחר מכן החל בתוכנית לפיתוח עירוני ברומניה בעלת מאפיינים דומים לג'וצ'ה.
הממשלה הצפון קוריאנית אירחה את הסמינר הבינלאומי הראשון בנושא ג'וצ'ה בספטמבר 1977. Korean Central News Agency, סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית, ו-Voice of Korea, הרדיו הצפון-קוריאני, מתייחסות לעיתים לטענות של קבוצות לימוד ומחקר בנושא הג'וצ'ה ממדינות אחרות. שתיים מהקבוצות הבולטות ביותר בתחום הן International Institute of the Juche Idea ביפן ו-Korean Friendship Association, ארגון בינלאומי המונהג בידי אזרח ספרדי. קבוצות לימוד אחרות בנושא הג'וצ'ה לא מתפרסמות מחוץ לתקשורת הצפון-קוריאנית ושיעור פעילותן, ככל שהוא קיים, אינו ברור. קים ג'ונג איל הדגיש כי מדינות אחרות אינן צריכות ליישם את הג'וצ'ה בצורה זהה לקוריאה הצפונית, אלא צריכות להשתמש בשיטות המתאימות למצב.
לוח ג'וצ'ה.
הממשלה הצפון קוריאנית וארגונים הקשורים אליה משתמשים בשילוב של הלוח הגרגוריאני עם שנת ג'וצ'ה המבוססת על תאריך ה-15 באפריל 1912, תאריך הולדתו של קים איל-סונג, כשנה 1. הלוח הוצג לראשונה בשנת 1997. החודשים זהים לחודשי הלוח הגרגוריאני הרגיל. במקרים רבים, שנת הג'וצ'ה מצוינת לאחר שנת הספירה, לדוגמה "27 ביוני 2007 ג'וצ'ה 96". אבל בפרסומים הצפון קוריאנים שנת הג'וצ'ה לרוב מצוינת לפני שנת הספירה המתאימה, כך לדוגמה: "ג'וצ'ה 96 (2007)".
לוחות שנה המבוססים על עידנים פוליטיים ניתן למצוא גם בשיטה היפנית לתיארוך מבוסס עידן (nengō ) ובלוח מינגו ברפובליקה הסינית (טאיוואן), למרות ששני לוחות אלו אינם מבוססים על לידתו של אדם ספציפי, כמו בלוח הגרגוריאני ובלוח ג'וצ'ה.
באוגוסט 1997 הוועידה העממית המרכזית של קוריאה הצפונית הכריזה על הסדרה של נושא השימוש בלוח עידן הג'וצ'ה (ספירת שנים משנת 1912 בה נולד קים איל סונג). התקנות החדשות קובעות כי עבור תאריכים לפני שנת 1912 ייעשה שימוש בלוח הגרגוריאני בלבד, כך שאין שנת ג'וצ'ה "שלילית" או ספירה "לפני ג'וצ'ה". ביקורות על הג'וצ'ה טוענות כי "שיטת התיארוך של הג'וצ'ה", המבוססת על תאריך לידתו של אדם במקום על עידן פוליטי, משקפת מסורת שושלתית בה שמות העידנים נקראים על שם קיסרי יפן וסין, כמו גם הקיסרים הקוריאנים, שהשתמשו גם כן בשיטה בעבר.
ג'וצ'ה
ארידוג
נוזל מוחי-שדרתי
שינוי צורה
שינוי צורה הוא יכולת פנטסטית של ישות לשנות את צורת עצמה לצורה אחרת. הסיבה לשינוי הצורה יכולה להיות תוצאה של מעשה רצוני, מילת קסם או מילות קסם, שיקוי או חפץ קסום. שינוי צורה הוא נושא נפוץ במיתולוגיה, בפולקלור ובאגדות. הוא נמצא גם בשירה אפית, ספרות מדע בדיוני, ספרות פנטזיה, ספרות ילדים, קומדיה שייקספירית, בלט, קולנוע, טלוויזיה, קומיקס ומשחקי וידאו.
נושאים בשינוי צורה.
שינוי צורה יכול לשמש כמכשיר עלילה, למשל, כאשר החתול במגפיים שיטה מכשף להפוך לעכבר כדי שהוא יאכל אותו; השינוי עשוי לכלול גם משמעות סמלית, כמו בעת שינוי צורתה של החיה לאדם בסוף "היפה והחיה", המצביעה על יכולתה של בל לקבל אותו למרות מראהו החיצוני.
היבט חשוב של צורה העוברת שינוי, מהבחינה הרעיונית, הוא האם השינוי נעשה בהתנדבות או בכפייה. קירקה הופכת את הפולשים לאי שלה לחזירים, ואילו גֵּד, גיבור "הקוסם מארץ ים", הופך לנץ על מנת לברוח ממעוזו של קוסם רשע. כאשר צורה חיצונית נכפית באופן בלתי-רצוני, ההשפעה התמטית היא של ריתוק או איפוק. במקרים קיצוניים, כגון התאבנות, הדמות מושבתת לחלוטין. כאשר שינוי הצורה נעשה באופן התנדבותי, לעומת זאת, הדבר מועיל לדמות במגוון צורות.
מעבר לכך, השימושים של שינוי-צורה ומטמורפוזה ביצירות בדיוניות הם הפכפכים כמו הצורות שהדמויות עוטות על עצמן. חלקם נדירים - "The Canary Prince" מאת איטלו קאלווינו הוא וריאציה על "פעמונית", אשר שינוי-הצורה משמשת אותה כדי לקבל גישה למגדל - אבל אחרים הם מוטיבים נפוצים.
בין המינים.
מיתולוגיה.
במקרים מסוימים, שינוי מגדר משמש כאמצעי הסוואה בלבד: הופעתו של גבר כאישה מאפשרת לאדם להיכנס למצבים האסורים על גברים, ולהפך. זאוס התחפש לארטמיס כדי להתקרב מספיק אל קליסטו, כך שהיא לא תוכל לברוח כאשר הוא יהפוך את עצמו חזרה לצורה זכר, ואנס אותה. במקרה אחר, ורטומנוס לא יכול היה לחזר אחרי פומונה בצורתו האמיתית; לאחר ששינה הופעתו לצורה של אישה זקנה, הוא זכה לגישה לפרדס שלה, שבו הוא שכנע אותה להינשא לו.
סיפורת מודרנית.
ליימן פרנק באום סיים את ספרו "The Marvelous Land of Oz" עם הגילוי כי הנסיכה אוזמה, אותה חיפשו הגיבורים, הפכה, בהיותה תינוקת, לילד זכר, וכי טיפ, הנער שמחפש אותה, הוא הנסיכה. הוא מסכים לעבור שינוי בחזרה, אבל גלינדה הטובה מסתייגת מקסמי שינוי-צורה, כך שבסופו של דבר זה נעשה על ידי המכשפה הרעה מומבי.
יצירת המאנגה של רומיקו טקהאשי "ראנמה חצי", בנוסף למספר דמויות שמשנות צורה לבעלי חיים, כוללת שתי דמויות שהופכות מזכר לנקבה. האחת היא הדמות ראשית, ראנמה סאוטומי, והשנייה היא אנטגוניסט רב עצמה בשם הרב, שמופיע לראשונה לקראת סוף הסדרה. בעוד שחלק סבורים כי זוהי פרודיה על התפקידים המגדריים היפניים המסורתיים, טקהאשי עצמה אומרת שזה היה "רעיון פשוט, כיף", וכן שהיא "לא חושבת במונחים של סדר-יום חברתי", וכי חשבה ש"זה יכול להיות מהנה ונפלא שבני אדם הופכים לבעלי חיים". ב-"Futaba-kun Change" מאת Hiroshi Aro, שינוי המין עובר בירושה וכל בני המשפחה של הדמות הראשית עוברים שינוי מין, בין אם על פי רצונם ובין אם כאשר הם מתרגשים, לאחר שהם מגיעים לבגרות מינית.
אפילו במאנגה "נארוטו" מאת מסאשי קישימוטו, ה-Jutsu הנפוץ המשמש לשינוי-צורה הוא "Henge". הגיבור, עם מוחו המעוות, המציא ג'וטסו אשר גורם למשתמשים בו להפוך לגברת עירומה או למספר רב של נשים; ג'וטסו זה פועל רק על גברים, אם כי נעשו גרסאות מאותו המין עבור טכניקה זו. הם עובדים רק על המין הנגדי.
בסאגת "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג, מופיעה מכשפה בשם נימפדורה טונקס, אשר לה יכולת נדירה לשנות צורה איך שהיא רוצה (מטמורפמאגוס). בהוגוורטס נלמד מקצוע הנקרא שינוי צורה ויש הנקראים אנימגאוס.
שינוי צורה כענישה.