על פי שלום מבנה הספר מורכב משלושה שלבי התפתחות מרכזיים: השלב הראשון (פרקים א-ז), עוסק בהסרת המידות הרעות, ובמשלו של הרבי "לנקות את החדר", בשלב זה המחבר מכנה את הקורא: 'תלמיד' ו'נער ישראל' ו'בחור ישראל'. השלב השני (פרקים ח-יב) עוסק בניית מידות טובות, ובמשלו של הרבי 'לקשט את הבית'. בשלב זה המחבר מכנה את הקורא: 'תלמיד ותיק' ו'איש ישראלי'. בשלב השלישי (פרק יג) לאחר יישום כל השלבים הקודמים האדמו"ר מכנה את הקורא: 'תלמיד חסיד' והיינו שכעת מתלמד בעבודת החסידות. לאחר מכן מופיע פרק הסיכום. כשלבסוף מצורף קונטרס שלושה מאמרים העוסקים בענייני חסידות ועל פי האדמו"ר מהווים 'עוד פסיעה למעלה'.
הצוואה.
בצוואתו של האדמו"ר, כתב בזו הלשון:
Trust Me
Trust Me הוא אלבום הסולו הרביעי של קרייג דייוויד. האלבום הופץ ב-12 בנובמבר 2007 על ידי האחים וורנר.
על האלבום עבד דייוויד בקובה ביחד עם פרסר טי סמית'. האלבום התאפיין בהשפעת המוזיקה הקובנית על סגנונו של דייוויד, שלראשונה נגע במוזיקת הרגאיי.
2 הלהיטים הגדולים מן האלבום היו - "This Is The Girl" עם הראפר האנגלי קאנו ו- "Hot Stuff (Let's Dance)" שסימפל את הלהיט "Let's Dance" של דייוויד בואי.
2 סינגלים נוספים שיצאו מן האלבום- "Six Of One Thing", "Officially Yours".
האלבום מכר כחצי מיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום דורג במקום ה-18 במצעד האלבומים הבריטי ובמקום ה-58 במצעד אלבומי ה-R&amp;B וההיפ הופ האמריקאי.
גויאס (עיר)
גויאס (בפורטוגזית: Goiás; ידועה גם כגויאס וליו (Goiás Velho), "גויאס הישנה") היא עיר במרכז מדינת גויאס שבברזיל. גויאס העיר נוסדה ב-1727 עם גילויו של זהב באזור, והייתה לבירתה של גויאס במשך כמאתיים שנה, עד שב-1937 הועברה הבירה לגויאניה. רבית מהבתים הקולוניאליים שנבנו בעיר בתקופת הזוהר שלה נותרו על תלם, ובשל כך הכריז אונסק"ו ב-2001 על המרכז ההיסטורי שלה כעל אתר מורשת עולמית. כיום גויאס היא עיירה קטנה ובה כ-25 אלף תושבים.
היסטוריה.
גויאס נוסדה ב-25 ביולי 1727 בידי הבנדיראנטה ברטולומיאו בואנו דה סילבה, בעקבות גילוי זהב באזור. הוא הקים כפר כורים קטן בשם אריאל דה סנט'אנה (Arraial de Sant'Anna), באזור של גבעות בסמוך לנהר ורמליו (Vermelho). ב-1736 הוכרה אריאל דה סנט'אנה כעיר, ושמה שונה לווילה בואה גויאז (Vila Boa Goyaz; "העיר היפה גויאז"). באותה העת הייתה עדיין חלק מהקפיטניה של סאו פאולו.
ב-1748 כוננה הקפיטניה של גויאס, ווילה בואה גויאז הייתה לבירתה. במחצית השנייה של המאה ה-18 התפתחה העיר במהירות, והוקמו בה מוסדות ציבור וממשל. עם המבנים הבולטים שנבנו בתקופה זו נמנים הקאסה דה פונדיסאו (Casa de Fundição, 1750), ששימש את מוסדות הממשל שעסקו בפיקוח על הכרייה והסחר בזהב, ארמון המושל (1751), מפקדת הצבא (1751), בית כלא (Casa de Câmara e Cadeia, 1761), תיאטרון (1777) ומזרקות קריוקה ושפאריז דה קאודה. ב-1782 אישר המושל לואיס דה קוניה מנסס תוכנית מתאר שמיושמת במידה רבה גם כיום.
לקראת סוף המאה ה-18 החלו מרבצי הזהב להידלדל, והעיר החלה לאבד מחשיבותה. אוכלוסייתה החלה לרדת, ואת מקומה של כריית הזהב כענף הכלכלי המרכזי תפסה החקלאות. שיאו של תהליך הירידה במעמד העיר הגיע ב-1937, כאשר הוחלט להעביר את הבירה לגויאניה, עיר מודרנית שהוקמה רק ארבע שנים קודם לכן.
גויאס איבדה אמנם מחשיבותה, אך מעבר הבירה לגויאניה אפשר לה להמשיך לשמור על צביונה ועל אופייה הקולוניאלי. בראשית שנות ה-50 הכריז המוסד הברזילאי למורשת היסטורית ואומנותית לאומית על כמה מהמבנים בעיר כמבנים שראויים לשימור, וב-1978 הכריז המוסד על המרכז ההיסטורי כולו כאזור לשימור. ב-2001 הכיר גם אונסק"ו בחשיבות התרבותית והארכיטקטונית של המרכז ההיסטורי של גויאס, והכריז עליו כאתר מורשת עולמית.
כלכלתה של גויאס מבוססת כיום בעיקר על תיירות ועל חקלאות. ענפי החקלאות הבולטים הם גידול בקר (כ-240 אלף ראשים), בננות, תפוזים, לבבות דקל, אורז, שעועית, תירס, פולי סויה וחיטה.
תרבות.
בגויאס פועלים מספר מוזיאונים. מוסאו דאס בנדייראס (Museu das Bandeiras), הממוקם בקאסה דה קאמרה אה קאדייה, בית הסוהר לשעבר, עוסק בקורותיה של העיר בשיא תפארתה, במאה ה-18. מוזיאון נוסף העוסק בתקופה זו ומכיל חפצי אמנות וריהוט, נמצא בפלאסיו קונדה דוס ארקוס (Palácio Conde dos Arcos), לשעבר מעונו הרשמי של מושל גויאס. בכנסיית בואה מורטה שנבנתה ב-1779 מוזיאון לאמנות נוצרית ומוזיאון נוסף נמצא בביתה של הסופרת המנוחה קורה קורלינה ומוקדש לה.
מאז 1999 נערך בעיר מדי חודש יוני פסטיבל הקולנוע FICA (Festival Internacional de Cinema e Vídeo Ambiental), בו משתתפים סרטי קולנוע מרחבי העולם העוסקים באיכות הסביבה.
האירועים לציון השבוע הקדוש בגויאס הם מהמרכזיים בברזיל. שיאם של האירועים ביום רביעי שלפני חג הפסחא, אז כובים כל האורות בעיר, ונערכת תהלוכה המשחזרת את מאסרו של ישו, בה משתתפים אלפי אנשים הנושאים לפידים.
הקבוע הסולארי
הקבוע הסולארי הוא עוצמת הקרינה האלקטרומגנטית (הספק ליחידת שטח) שמגיעה מהשמש, במרחק של יחידה אסטרונומית אחת ממנה. מספר זה מייצג את העוצמה הממוצעת של קרינת השמש מחוץ לאטמוספירת כדור הארץ.
הקבוע הסולארי מציין את סך הקרינה מן השמש בכל אורכי הגל, ולא רק את האור הנראה לעין אדם. על פי מדידות שבוצעו בעזרת לוויינים, נמדד ערך הקבוע הסולארי כ-1,367 ואט למטר רבוע.
בפועל, עוצמת הקרינה מהשמש כפי שהיא נמדדת במעטפת החיצונית של אטמוספירת כדור הארץ איננה קבועה, אלא היא משתנה בכ-6.9% במהלך השנה, בגלל האקסצנטריות של מסלול כדור הארץ. לכן עוצמת הקרינה משתנה בין 1,412 ואט למטר רבוע בתחילת ינואר ל-1,321 ואט למטר רבוע באמצע יולי, כתוצאה משינוי מרחקו של כדור הארץ מהשמש.
בכל רגע נתון, כמות האנרגיה הסולארית המתקבלת מהשמש במיקום כלשהו בשטח כדור הארץ תלויה בתאריך, במצב האטמוספירה במיקום הנמדד, ובקו הרוחב שלו על פני כדור הארץ. הערך הנמדד הממוצע בפני השטח של כדור הארץ נע בין 800 ל-1,000 ואט למ"ר. בגרמניה לדוגמה, נמדדו ערכים שנתיים ממוצעים של 950 ל-1,100 ואט למטר רבוע באזורים גאוגרפיים שונים.
אטול וייק
ג'יימס וודס
ג'יימס הווארד וודס (באנגלית: James Howard Woods; נולד ב-18 באפריל 1947) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה תיאטרון וקומיקאי אמריקני, זוכה פרס אמי ופרס גלובוס הזהב, והיה מועמד לשני פרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
וודס נולד בוורנל שביוטה למרתה ולגייל פאטון וודס, איש מודיעין צבאי שנפטר בשנת 1960 במהלך ניתוח. אמו של וודס מרתה נישאה בשנית, לתומאס דיקסון. וודס גדל בעיר ווריק, רוד איילנד ולמד ב"בית ספר פילגרים" בעיר.
וודס, שאביו שירת שירות צבאי מרבי התקבל לאקדמיית חיל האוויר של צבא ארצות הברית, מספר שבועות לפני שעזב את האקדמיה נקלע וודס לתאונת עבודה כאשר לוחיות במחשב המטוס פגעו בידו של וודס וגרמו לפגיעה קשה בגידו, בגלל הפציעה נאלץ וודס לפרוש מהשירות הצבאי. וודס למד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס תואר ראשון במדע המדינה, במהלך לימודיו השתתף וודס גם במספר הצגות. וודס נשר מהמכון הטכנולוגי בשנת 1969 זמן קצר לפני שהיה אמור לסיים את לימודיו בהצלחה וזאת כדי לפתח את קריירת המשחק שלו.
קריירה.
וודס עבר לניו יורק והחל את קריירת התיאטרון שלו בברודוויי ב"תיאטרון לייסום".
ב-1971 הופיע בהצגה "ילדי הירח" בוושינגטון, לאחר מכן ההופעה הועברה לברודוויי ווודס זכה על תפקידו ב"פרס התיאטרון העולמי".
וודס החל את הקריירה הקולנועית שלו ב-1972 לצד רוברט רדפורד וברברה סטרייסנד בסרט "כך היינו" ולאחר מכן בסרט "פשיטה על אנטבה" אשר מבוסס על מבצע אנטבה המפורסם.
בשנת 1979 קיבל וודס מועמדות ראשונה לפרס גלובוס הזהב על תפקידו כרוצח הסאדיסט גרגורי אולס פאוול במותחן הפשע "שדה הבצל".
וודס שיחק בסרט הפשע של סרג'יו ליאונה "היו זמנים באמריקה" לצד רוברט דה נירו וגילם את דמותו של איש המאפיה היהודי מקס ברקוביץ.
שנת 1986 הייתה השנה המוצלחת ביותר בהיסטוריה הקולנועית של וודס עם מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרטו של אוליבר סטון "סלבדור" המבוסס על מלחמת האזרחים באל סלוודור בשנות ה-80. כמו כן באותה שנה זכה וודס בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב על משחקו בסדרת הטלוויזיה "הבטחה". סוף שנות ה-80 היו פוריות ביותר בקריירה של וודס ב-1987 לאחר מכן קיבל וודס מועמדות שלישית לפרס גלובוס הזהב הפעם על תפקידו בסדרת הדרמה "באהבה ובמלחמה". וודס זכה בפרס אמי השני שלו שנה לאחר מכן ב-1989 על תפקידו בסדרה "שמי הוא ביל וו", כמו כן גם קיבל מועמדות רביעית לפרס גלובוס הזהב על תפקיד זה. באותה שנה שיחק בסרט פתאום הורים.
ב-1992 שיחק וודס בסרט "צ'פלין" אשר מבוסס על חייו של שחק הקולנוע צ'ארלי צ'פלין לצד רוברט דאוני ג'וניור וקיבל מועמדות שלישית לפרס אמי ומועמדות חמישית לפרס גלובוס הזהב על משחקו בסדרה "האזרח כהן". שנתיים לאחר מכן כיכב לצד סילבסטר סטאלון ושרון סטון במותחן האקשן "המומחה".
וודס שיחק בסרט הפשע של מרטין סקורסזה "קזינו" לצידם של רוברט דה נירו, שרון סטון וג'ו פשי וב-1995 קיבל מועמדות רביעית לפרס אמי ולמועמדות שישית לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסדרה "אישום: המשפט של מקמרטין".