הפארק הלאומי לוס קטיוס (בספרדית: Parque Nacional de Los Katíos) שוכן בצפון-מערב קולומביה ומשתרע על פני שטח של 720 קילומטרים רבועים. הפארק הוא חלק מנתק דריין, אותו חולקות פנמה וקולומביה, והוא גובל בפארק הלאומי דריין שבפנמה. התוואי המתוכנן של הכביש הפאן-אמריקאי עובר דרך הפארק. הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1994 בשל המגוון הביולוגי שלו, והוא בית גידול עבור רבע ממיני העופות שנצפו בקולומביה, למרות ששטחו הוא פחות מאחוז אחד משטח המדינה כולה.
ביוני 2009 החליטה ועדת המורשת העולמית להוסיף את לוס קטיוס לרשימת אתרי המורשת העולמית בסיכון בעקבות בקשת ממשלת קולומביה, שתכננה להשתמש בהחלטה זו על מנת לקדם את התמיכה הבינלאומית באזור בשל פעילויות בלתי חוקיות, כגון בירוא יערות, הגורמות לו לנזקים.
אקלים וגאוגרפיה.
כמות הגשמים הממוצעת לאורך השנה היא 2,000 עד 4,500 מילימטרים. הטמפרטורה הממוצעת היא 27°C, והלחות גבוהה מאוד ונעה בין 75% ל-95%. עונת הקיץ יבשה במקצת ביחס לשאר ימות השנה, והיא נמשכת בין דצמבר למרץ.
הפארק מחולק למישורי ההצפה של נהר אטראטו המהווים 47% משטח הפארק, ולאזור שבין מרגלות הגבעות עד גובה של 600 מטרים ברכס סראניה דה טקרקונה המשתרע על פני למעלה יתרת שטח הפארק. מישורי ההצפה מתחלקים למישורי אלוביום עם טראסות גבוהות שאינן מוצפות כמעט, ולמישורי אלוביום עם טראסות המוצפות לאורך רוב ימות השנה. נהר אטראטו נחשב לאחד המהירים ביותר בעולם כיוון שהספיקה שלו לים הקריבי היא כ-4,900 מטרים מעוקבים. הקרקעות האלוביות פוריות ומהוות בית גידול טוב, ואילו הקרקעות ההרריות אינן כאלה כיוון שרוויית המים שלהן גבוהה מאוד.
המערכת האקולוגית.
כמות המשקעים הגבוהה היורדת באזור הפארק מונעת את התפשטותם של בעלי חוליות רבים, אך למרות זאת נצפו כ-550 מינים שלהם למעט דגים, והפאונה נחשבת למגוונת ואנדמית. בשטחי הפארק גדלים המינים המאוימים דוב נמלים ענק, טפיר בירדי וזאב היער. רוב המינים הגדלים באזורים ההרריים אינם נתונים בסכנת הכחדה, אך הם כן פגיעים להפרעות כלשהן כיוון שממדיהם קטנים. בשטחי הפארק תועדו למעלה מ-450 מינים של עופות, המהווים רבע וחצי מפאונת העופות של קולומביה ושל פנמה בהתאמה. בפארק יש מספר גבוה של זוחלים ודו-חיים.
יערות השפלה הביצתיים המשתרעים על פני כמחצית משטח הפארק מתחלקים לשלושה סוגים: יער גשם טרופי נמוך, שולי ביצה, וצמחיית קרקע מוצפת ייחודית לאזור המאופיינת בין השאר באיכהורניה.
לוס קטיוס הוא בית גידול עבור אחד מיערות השפלה המגוונים ביותר בכדור הארץ, ויער זה דומה ליער עננים הגדל בגבהים בינוניים, בין השאר כיוון שהעצים שלו מכוסים בשרכים ובאפיפיט. היער נמצא בקצה האזור האקולוגי "היער הלח צ'וקו-דריין", שבו מתרחשת פעילות אנדמיזציה וספציאציה נרחבת. כיוון שההרים במצר היבשה דריין ממוקמים בקצה הדרומי של הגשר המחבר את אמריקה הדרומית ואמריקה התיכונה, הם מנעו את מעבר הפלורה והפאונה בין שני חלקי היבשת במהלך השלישון והפלייסטוקן, בתהליך שנמשך מאז ברציפות. ההשערה היא שבשל תהליך זה מינים רבים ניצלו מסכנת הכחדה, והתהליך הוא גם אחת הסיבות לכך שאזור זה הוא היחיד בדרום אמריקה שבו ניתן לצפות בטקסונים גדולי ממדים המאפיינים את אמריקה התיכונה. ב-1995 תועדו בפארק כ-670 מינים של צמחים, מתוכן כרבע היו אנדמיים.
יער הגשם בדריין נחשב לאזור בעל מגוון גנטי גבוה מאוד. מספר אוניברסיטאות ערכו במקום מחקרים על קהילות הצמחים, חרקים, עופות ואוכלוסיית הדגים של ביצות טומאראדו. למרות זאת האזור נחשב לבלתי ידוע במידת מה, כיוון שהגישה אליו אינה נוחה ומבקרים בו מאות בודדות של אנשים בכל שנה.
זיה
נהר זֵיָה (ברוסית: Зе́я) הוא נהר במחוז אמור שברוסיה, הזורם דרומה עד למפגש עם נהר האמור באזור העיר בלאגובשצ'נסק. הרוסי הראשון שראה את הנהר היה וסילי פויארקוב. הנהר היה ידוע כמקור לשיטפונות אביב אך לאחר הקמת תחנת כוח הידרו-אלקטרית סכנת השיטפונות פחתה. בחודשי החורף, מנובמבר ועד אפריל הנהר מכוסה קרח.
תחנת הכוח שנבנתה על הנהר היא בעלת הספק של 1,330 מגה ואט. עם הקמתה השתנה באופן מהותי האקלים של האזור. הסתיו נעשה חם יותר וארוך, גם הטמפרטורות בתקופת החורף עלו. כמו כן, מעבר ספינות בנהר הופסק ומבחינת נושא הספנות, מחולק עתה הנהר לשני חלקים.
פרנסיס טרוויל-פיטר
פרנסיס אדריאן ג'וזף טרוויל-פיטר
(באנגלית Francis Adrian Joseph Turville-Petre, 4 במרץ 1901 באנגליה - 16 באוגוסט 1941 בקהיר במצרים) היה אנתרופולוג וארכאולוג בריטי, מחלוצי המחקר הארכאולוגי-פרהיסטורי בארץ ישראל. חפירותיו במערות נחל עמוד, נחשבות לראשית המחקר הפרהיסטורי בארץ ישראל. הממצא המפורסם ביותר מחפירות אלה היה שברי הגולגולת הראשונה של אדם קדמון בארץ ישראל -תגלית ה"גולגולת מהגליל" או "האדם הגלילי" שחי לפני כ-250,000 שנה במערת זוטייה.
טרוויל-פיטר היה גם פעיל לזכויות ההומוסקסואלים וחבר קרוב של הסופרים ויסטן יו אודן, כריסטופר אישרווד וסטיפן ספנדר.
משפחתו, ילדותו ולימודיו.
סר (Sir) פרנסיס טרוויל-פיטר נולד ב-4 במרץ 1901 כבכור מבין ארבעת הילדים
של אוסוולד פיליפ פיטר ושל מארגרט לוסי, בת לבית קייב (Cave).
אוסוולד פיטר היה צאצא למשפחה אריסטוקרטית קתולית ידועה, שהייתה בעבר קרובה לחוגים הישועים ושהיו ביחסי קרבה הדוקים עם משפחת טרוויל.
בני טרוויל נמנו עם הנורמנים שבאו לאנגליה מצרפת עם
ויליאם הכובש ומשערים כי מקור שמם ביישוב טורוויל-לה-קמפאן
Turville-la-Campagne (כיום במחוז אר Eure בנורמנדי עילית).
אוסוולד פיטר הוסיף לשמו את השם טרוויל כאשר ראש משפחה זו נפטר ללא ילדים והוריש לו את ביתו ביישוב בוסוורת (לסטרשיר). המשפחה עברה לגור שם בשנת 1907.
בן אחר של אוסוולד פיטר היה גבריאל טרוויל-פיטר שהיה לבלשן נודע, מומחה בתרבות האיסלנדית ובשפות הסקנדינביות העתיקות.
פרנסיס טרוויל-פיטר נרשם למכללת אקסטר באוניברסיטת אוקספורד
ולמד שם אנתרופולוגיה פיזית ואנתרופולוגיה תרבותית אצל רוברט רנולף גארט. סיים לימודיו עם תעודה באנתרופולוגיה פיזית בשנת 1922 ועם דיפלומה בשנת 1924.
פעילותו המדעית - כארכאולוג ואנתרופולוג.
בתום לימודיו באוקספורד נסע פרנסיס טרוויל-פיטר לארץ ישראל, שנמצאה אז תחת שלטון המנדט הבריטי, ולמד בבית הספר הארכאולוגי הבריטי בירושלים.
בשנת 1925 הצטרף לפרופסור ג'ון גרסטנג, מנהל בית הספר וראש רשות העתיקות של שלטון המנדט וביצע חפירות בגליל העליון, ממערב לכנרת, בשתיים מהמערות במורד נחל עמוד: מערת זוטייה (מערת הגולגולת) ומערת אמירה (מערת הנסיכה).
בעבודותיו במערה הראשונה - זוטייה -, יחד עם שרלוט ביינס, טרוויל-פיטר גילה שאריות מעצם המצח מגולגולת של אדם קדמון שקיבל את השם "האדם הגלילי" או ה"גולגולת הגלילית". בהתחלה תגלית זאת נחשבה הוכחה ראשונה לקיומו של האדם הניאנדרטלי באסיה (א. קיית, הרדליצ'קה).
כעת החוקרים מייחסים את הגולגולת לסוג מאוחר של הומו ארקטוס, הדומה לאדם משוקוטיין מסין,
או לחליפין לסוג מוקדם של אדם מודרני (הומו ספיינס), מן הסוג של האדם מהיידלברג)
קיימת גם אפשרות שהיה זה אחד מאבותיו של האדם מניאנדרטל. בנוסף, חשף טרוויל-פיטר מאובנים שייצגו פאונה עשירה שאכלסה את צפונה של ארץ ישראל בתקופה הפלאוליתית, ושכללה קרנפים, סוסי יאור, דב חום, צבאים וכו' (לפי מחקרה של הפלאונטולוגית דורותיאה בייט).
באוקטובר -דצמבר 1928, יחד עם עמיתה מפורסמת, דורותי גארוד, גם היא תלמידה של גארט באוקספורד, טרוויל-פיטר נסע לאזור סולימניה בכורדיסטן העיראקי.
שם לקח חלק בחפירות במערות בזארזי ובחזאר מרד.
ב-1931 בחזרתו למזרח התיכון אחר שהייה בת כמה שנים בברלין, עוד הפסיק לבצע, להזמנתה של גארוד, במשך שלשה חדשים את החפירות הראשונות במערת כבארה על המדרון המערבי של הכרמל, על יד זכרון יעקב. שם חשף את שרידי התרבות החומרית שנקראה על ידי גארוד "כבארית" (Kebaran) (מ-20,000- 16,500 קודם זמננו), ראשית התקופה האפיפלאוליתית, וכן הסיר את השכבה מהתרבות הנאטופית (סוף התקופה האפיפלאוליתית) ומצא בה כלי עצם וחפצי אמנות נאים.
בגלל מצבו הבריאותי, אחרי חפירות אלה נאלץ להפסיק את פעילותו הארכאולוגית.
חייו בברלין וביוון.
ב-1928 פרנסיס טרוויל-פיטר עבר לברלין ופעל והתגורר במכון לסקסולוגיה של הד"ר מגנוס הירשפלד. כמו כן היה חבר פעיל בוועדה המדעית-הומניטרית שנאבקה למען ביטול החקיקה הפלילית שדיכאה את ההומוסקסואליות. בתור שכזה השתתף טרוויל-פיטר בקונגרס בקופנהגן של הברית העולמית למען רפורמה מינית, גם היא מיסודה של מגנוס הירשפלד.
טרוויל-פיטר, שניהל חיי בילויים סוערים, התחבר לסופרים בני ארצו, אישרווד, אודן וספנדר ששהו בסוף שנות ה-20 בברלין ועשה להם היכרות עם חיי הלילה והמועדונים והברים ההומוסקסואלים של בירת גרמניה. אולם, בשנת 1931, כשבריאותו לקויה בגלל עגבת, וצריכה מופרזת של סמים ואלכוהול הוא עזב את ברלין כדי להשתקע ביוון על אי קטן ששכר - ניקולאוס הקדוש (אגיוס ניקולאוס),על יד חופי האי אביה, שם קיבל ביקורים של ידידיו כריסטופר אישרווד - בשנת 1933 וסטיפן ספנדר - ב-1936.
פיטר היה ידוע בכינוי "פרוני" (Fronny) ודמותו של פרנסיס טרוויל-פיטר שימשה השראה לגיבור אחד המחזות האבודים של אודן - The Fronny -
(1930) ובמידה מסוימת - לגבור הראשי של מחזה אחר, משותף לאודן ולאישרווד, "The Dog Beneath the Skin" משנת 1935.
בשנת 1959 זכרונות מהביקור אצל טרוויל-פיטר באי 'אגיוס ניקולאוס', עמדו בבסיס יצירה אחרת של אישרווד - "Down There on a Visit"
בה מופיע דמות בשם אמברוז, המלך המשוגע של אי יווני קטן.