כרמי היקב ניטעו בשנת ה'תשס"ז, 2007, וגדלים למרגלות הר כביר בגובה 750 מטר מעל פני הים, באדמת טרה רוסה ועם טמפרטורה קרה בלילה וחמה ביום, שאלו תנאי אקלים המיטיבים עם גידול ענבי היין. כמו כן גידול הענבים נעשה תוך הקפדה על משטר מים מבוקר, מספר האשכולות בכל גפן, מועד הבציר ועוד.
בכרמי היקב גדלים זנים שונים של ענבים, כגון קברנה סובניון, מרלו, שיראז, קברנה פרנק וגוורצטרמינר, על פני 70 דונם של כרמים. ייננית היקב היא שושי שוולב, אימו של נתי.
בחוות השקדים שבה מיוצר היין פזורות גתות עתיקות.
תהליך הייצור.
תאריך הבציר נקבע לפי הבשלת הענבים, רמת הסוכר, חומציות וטעמו של הפרי. הבציר הוא ידני ובעלות השחר, כשהטמפרטורה עדיין נמוכה. הענבים מותססים במכלי נירוסטה ומעורבבים מספר פעמים ביממה כדי להפיק את מלוא טעמם, לאחר מכן הם מועברים לחביות עץ אלון למשך תקופת יישון של 12–24 חודש, ואז לבקבוק לתקופת יישון נוספת.
אוסווגו
גזינה קרוגר
מיכאל החמישי קלפטסוס, קיסר האימפריה הביזנטית
הדסה רוזנזפט
הדסה בימקו רוזנזפט (Hadassa Bimko Rosensaft; 26 באוגוסט 1912, סוסנוביץ, פולין - 3 באוקטובר 1997, ניו יורק) הייתה ניצולת שואה מפולין, רופאה, פעילת הצלה בתקופת השואה ופעילת סיוע לשורדי השואה.
ביוגרפיה.
רוזנזפט למדה רפואת שיניים באוניברסיטת נאנסי בצרפת. היא סיימה את לימודיה ב-1935 וקיבלה תואר בכירורגיית שיניים. היא חזרה לסוסנוביץ, שם עבדה כרופאת שיניים. ב-2 באוגוסט 1943 גורשה לאושוויץ. בזמן שהותה במחנה עבדה כרופאה תחת יוזף מנגלה. בטיפוליה הצילה רוזנזפט אסירים רבים, בין היתר על ידי הברחת חומרים רפואיים אליהם, ריפויים והסוואת פצעיהם ומחלותיהם. בעלה ובנה נספו באושוויץ.
ב-14 בנובמבר 1944 הופקדה רוזנזפט על טיפול בילדים במחנה הריכוז ברגן-בלזן. בהדרגה גדל מספר הילדים שהופקדה עליהם והגיע לכ-150. היא טיפלה בהם עד שהמחנה שוחרר על ידי הכוחות הבריטיים ב-15 באפריל 1945. יומיים לאחר מכן הפקיד יו לוולין גלין יוז (Glyn Hughes) את רוזנזפט כאחראית על הטיפול בכל הפצועים. לאחר מספר חודשים הפכה רוזנזפט לחברה בוועד המרכזי של היהודים המשוחררים, ולאחר מכן נבחרה לסגנית היושב ראש זלמן גרינברג. במהלך משפטי נירנברג, הייתה עדת מפתח. היא עזרה לזהות 15 מהנאשמים, כולל יוזף קרמר.
רוזנזפט נישאה ליוזף רוזנזפט ב-18 באוגוסט 1946. אחרי שמונה שנים במונטרה שבשווייץ עברו בני הזוג לניו יורק. היא כיהנה כנשיאת כבוד של הפדרציה העולמית של אגודות ברגן-בלזן, וב-1978 מונתה כחברה בוועדת הנשיאים בנושא השואה. בשנת 1980 מונתה רוזנזפט לחברת המועצה להקמת מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה על ידי ג'ימי קרטר. היא מונתה ליו"ר ועדת הארכיונים והספריות של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. רוזנזפט מתה מאי ספיקת כבד ב-3 באוקטובר 1997, בבית החולים טיש בניו יורק.
ואסילי סרגייביץ' סמירנוב
ואסילי סרגייביץ' סמירנוב (ברוסית: Василий Сергеевич Смирнов ; 12 באוגוסט 1858 – 17 בדצמבר 1890) היה צייר רוסי בסגנון אקדמי שהתמחה בסצנות מההיסטוריה העתיקה.
ביוגרפיה.
הוא נולד למשפחת אצולה רוסית. אביו שימש כשופט בבית הדין הקיסרי וכמרשל במחוז קלינסקי. הוא כנראה החליט על אמנות כקריירה בהשפעתו של וסילי פרוב, ידיד המשפחה. בשנת 1875, הוא נרשם לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. הוא השתתף בתערוכה שם ב-1878, וזכה במדליית כסף.
באותה שנה עבר לאקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג, שם למד אצל פיוטר שמשין ופאבל צ'יסטיאקוב. בשנת 1882, הוא קיבל חופשה מהאקדמיה עקב מחלת ריאות. בשנה שלאחר מכן הוענק לו תואר "אמן" ומלגה ללימודים באירופה.
הוא נסע לאיטליה, דרך וינה, ולבסוף התיישב ברומא. חום הקיץ התגלה כעז מדי, ולכן עבר לטורינו, ולאחר מכן לפריז, והציג בסלון. לאחר שטייל ברחבי צפון מערב אירופה, הוא חזר לאיטליה, שם התגורר עם וסילי סאווינסקי, שהפך למעין מנטור.
בשנת 1885, הוא ערך סקיצות בפומפיי, מה שהיווה את תחילת ההתעניינות שלו בנושאים קלאסיים. בשנה שלאחר מכן החל לעבוד על "מות נירון", שלקח שנתיים להשלמתו. הציור נשלח לסנט פטרסבורג ולאחר מספר תערוכות, נקנה על ידי הצאר אלכסנדר השלישי.
ב-1889 הוא הפך לפרופסור חבר באקדמיה, אך נשאר רק לזמן קצר מאחר שמצב הריאות שלו המשיך להחמיר. לאקלים האיטלקי לא הייתה השפעה מועילה ולכן, שהבין שהסוף קרוב, הוא החליט לחזור לאחוזת המשפחה.
הוא מת ברכבת בין קובינקה לגוליצינו.
אחיו ארגן תערוכה גדולה ב-1891, שכללה כמה ציורים לא גמורים.
בעל מניה
צ'אנג-אה 5 T1
צ'אנג-אה 5 T1 (בסינית, באנגלית Chang'e 5-T1) הייתה משימת הוכחת טכנולוגיות ששוגרה לירח ב-23 באוקטובר 2014 על ידי מינהל החלל הסיני (CNSA) כדי להדגים חדירה לאטמוספירה לקראת ביצוע החזרת דגימות מהירח המתוכננות במשימת צ'אנג-אה 5 במסגרת תוכנית החלל הסינית לחקר הירח.
הגשושית טסה וחלפה סביב הירח והקפסולה של החזרת הדגימות, שנקראה שׂיאופיי (Xiaofei) נחתה בהצלחה במונגוליה הפנימית ב-31 באוקטובר 2014. בחללית לא היו דגימות אבל נבדק התהליך של ההחזרה מהירח ועד הנחיתה המוצלחת.
"מודול השירות" של החללית נשאר במסלול סביב הירח ב-13 בינואר 2015, צילם אתרים לנחיתה וביצע אימון וירטואלי של התחברות עם חללית שהמריאה מהירח. על החללית היו גם מטע"דים מסחריים של חברת LuxSpace לחובבי רדיו, ומדיד קרינה של חברת iC-Málaga הספרדית.
המאיץ של המשגר נשאר במסלול והתרסק על הירח ב-4 מרץ, 2022.
כמו קודמותיה, החללית קרויה על שם אלת הירח הסינית צ'אנג-אה.
מרכיבי החללית.
החללית הייתה זהה בתכנונה לחללית צ'אנג-אה 2, במסת שיגור של 2,215 ק"ג (מהם 1,065 ק"ג דלק). ממדי החללית המרכזית הם 2.2x1.72x2.0 מטרים, ופאנלים סולרים היכולים לתת 1700 וואט.
קפסולת החזרת הדגימות, אשר הייתה זהה לקפסולה שהייתה במשימת צ'אנג-אה 5 הייתה עם מסה של 335 ק"ג.
החללית שוגרה על ידי משגר צ'אנג ג'נג 3C ב-אוקטובר 2014 למסלול אשר מקיף את הירח וחוזר לכדור הארץ. קפסולה החזרה, שנקראה שׂיאופיי נועדה לבחון את החדירה לאטמוספירה במהירות גבוהה.
"מודול השירות" DFH-3A נשאר במסלול סביב כדור הארץ לפני שהועבר דרך נקודת לגראנז' L 2 למסלול Lissajous הירחי עד 13 בינואר 2015 משם החל בתמרונים למסלול סביב הירח.
בפברואר ומרץ 2015 "מודול השירות" DFH-3A ביצע ניסויי מפגש עם "מטרה וירטואלית" עבור משימת צ'אנג-אה 5 העתידית, המדמה את מודול הדגימה ששוגר מהירח והתחבר עם מודול השירות במסלול סביב הירח לקראת חזרה לכדור הארץ. באפריל 2015 נעשה שימוש במצלמת החישה מרחוק כדי לצלם תמונות ברזולוציה גבוהה של אזור הנחיתה של המיועד של צ'אנג-אה 5.
פרופיל המשימה.
מקפת ירח.
במרץ 2015, המקפת ביצעה תמרונים כדי לרדת למסלול מעגלי של 200 ק"מ, ואחר כך ל-180 ק"מ כדי לבצע תמרוני מפגש עם מטרה וירטואלית כדי לבדוק את ההתחברות עם קפסולת הדגימות שממריאה מהירח במסגרת התכן המתואר במשימת צ'אנג-אה 5.
נכון לתחילת 2018, המקפת הייתה עדיין פעילה.
מטעדים נוספים.
צ'אנג-אה 5 T1 נשאה גם את המטעד המסחרי הראשון לירח שנקרא משימת (Manfred Memorial Moon Mission (4M (משימת הירח על שם מנפרד) שפותחה על ידי חברת החלל הגרמנית OHB System, ונקראה על שמו של מייסד החברה, Manfred Fuchs, שמת בשנת 2014. הניהול הטכני של משימת 4M בוצע על ידי חברת הבת LuxSpace. המטעד שקל 14 ק"ג והכיל שני מכשירים מדעיים. המכשיר הראשון הוא משואת רדיו לבדיקת שיטה חדשה לאיתור חלליות. מפעילי רדיו חובבים עודדו באמצעות תמריצי פרסים לקבל את השידורים ולשלוח תוצאות בחזרה ל- LuxSpace .. איתור והעקיבה על ידי חובבי הרדיו התבצע עד ל-11 בנובמבר. המכשיר השני, מדיד קרינה שסופק על ידי החברה הספרדית iC-Málaga, מדד באופן רציף את רמות הקרינה לאורך מסלול החללית.
החללית גם נשאה ניסוי חשיפה לקרינה עם חיידקים וצמחים.
היכלי ירק
היכלי ירק (באנגלית: Green Mansions) הוא סרט הרפתקאות רומנטי אמריקאי משנת 1959 בבימויו של מל פרר, עם אנטוני פרקינס ואודרי הפבורן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "היכלי ירק" של ויליאם הנרי הדסון משנת 1904.
צילומי הסרט נערכו ביערות העד, נהרות ומפלים בוונצואלה, גיאנה הבריטית וקולומביה.
המוזיקה נכתבה על ידי הייטור וילה לובוס ועובדה לסרט על ידי ברוניסלב קאפר שגם הלחין את השיר "היכלי ירק" ששר אנטוני פרקיס לאודרי הפבורן.
הסרט לא הצליח מבחינת מסחרית וקיבל ביקורות שליליות. זה היה שיתוף הפעולה היחיד בין מל פרר כבמאי ואשתו אודרי הפבורן כשחקנית.
תקציר העלילה.
אייבל (אנטוני פרקינס) נמלט מקרקאס ליערות של ונזואלה לאחר שמורדים השתלטו על העיר ורצחו את אביו שהיה שר המלחמה. הוא מצליח להתחמק מרודפיו ומגיע לכפר קטן על גדות אגם. מטרתו היא למצוא זהב כדי לאסוף כסף לנקמה נגד רוצחי אביו. הוא מגיע לכפר שם הוא פוגש בעל חנות בשם דון פלאטו (נחמיה פרסוף) שמצייד אותו במתנות לאינדיאנים ובצידה לדרך.
איבל שט בסירה מושטת על ידי אינדיאנים שמביאים אותו למעבה הג'ונגל ומשאירים אותו. הוא נשבה על ידי אינדיאנים ומובא לפני ראש השבט, רוני (ססואה הייאקאווה). את קשיי השפה פותר בנו קואה-קו (הנרי סילבה) שהתחנך במיסיון בקרקאס ויודע אנגלית.