ב-25 במרץ 1918 הוכרזה צ'ריקאו כחלק מהרפובליקה העממית של בלארוס. ב-1 בינואר 1919 היא הפכה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית (BSSR). שטחי צ'ריקאו נכבשו על ידי הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ובשנת 1924 הוחזרה צ'ריקאו ל-BSSR.
בשנת 1939 מנתה אוכלוסיית צ'ריקאו 4,779 בלארוסים (74.5%), 949 יהודים (14.8%), 528 רוסים (8.2%), 72 אוקראינים, 23 פולנים. במהלך מלחמת העולם השנייה, מ-17 ביולי 1941 עד 1 באוקטובר 1943 הייתה צ'ריקאו תחת כיבוש גרמני, והוקם בה גטו ליהודי העיר .
בשנים 1959–1962 וב-1965–1966 הייתה צ'ריקאו חלק ממחוז המשנה קריצ'ב. בשנים 1962–1965 הייתה חלק ממחוז משנה קרסנופוליה.
אלנכוס סוקרטי
ג'ון מוזס
ג'ון מוזס (באנגלית: John Moses; 12 ביוני 1885 – 3 במרץ 1945) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושלהּ ה-22 של מדינת דקוטה הצפונית בשנים 1939–1945, ולאחר מכן ייצג אותה לקצרה בסנאט של ארצות הברית מינואר 1945 ועד למותו במרץ אותה שנה.
ביוגרפיה.
מוזס נולד בעיר סטרנד (Strand) שבמחוז רוגלנד שבנורווגיה, בשנת 1885. הוא היה בנם של הכומר הנריק ב. ואיזבלה (אקרסברג) מוזס. הוא למד בבית ספר ציבורי בנורווגיה, והשלים את לימודיו התיכוניים בתיכון קונגסוינגר בשנת 1900. ב-1903 היה לבוגר המכללה הצעירה באוסלו במהלך 1905 מוזס היגר לארצות הברית, ובשנים 1906–1911 עבד בתאגיד "הרכבת הצפונית הגדולה" (Great Northern Railway). ב-1912 החל ללמוד באוניברסיטת דקוטה הצפונית , וב-1914 השלים לימודי תואר ראשון. בשנה העוקבת החל את לימודיו בבית הספר למשפטים של האוניברסיטה, ממנו קיבל תואר שני במשפטים. בשנת 1917 החל לעסוק בעריכת דין בהייזן.
משנת 1919 עד 1923, ומאוחר יותר משנת 1927 עד 1933, כיהן מוזס כתובע מטעם המדינה במחוז מרסר. ב-1936 הגיע מוזס למקום השלישי במירוץ המשולש לתפקיד מושל דקוטה הצפונית, מאחורי המושלים לשעבר ויליאם לנגר ו-וולטר ולפורד. בראשית 1939 מוזס הושבע לתפקידו כמושל המדינה לאחר כהונתו השנייה של ויליאם לאנגר בתפקיד. מוזס פעל לצמצום את השפעתו של לנגר; הוא שאף לקצץ בהוצאות הממשלה ולאזן את תקציב המדינה.
מוזס כיהן כמושל דקוטה הצפונית בעת מלחמת העולם השנייה. הוא ניסה לעודד תעשיות ששגשגו מכוח המלחמה לעבור אל דקוטה הצפונית ולייצר בה, אך דקוטה הצפונית דורגה אחרונה מבין מדינות ארצות הברית שקיבלו הטבות מהוצאות המלחמה הממשלתיות. למרות היעדר הקצבות בזמן המלחמה, ממשלו של מוזס נהנה מתקופה של שגשוג עבור המדינה. גשמים היו בשפע והיה שוק מוכן למוצרי חקלאות. מוזס היה מושל עממי: במהלך מסע הבחירות שלו נשא נאומים באנגלית, גרמנית או נורווגית, בהתאם לקהל הבוחרים הרלוונטי לו. מוזס, דמוקרט, זכה להערכה משני צדי המפה הפוליטית.
בבחירות 1944 ניצח מוזס את ג'רלד ניי בבחירות לייצוג דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית. הוא נפטר ב-3 במרץ 1945, שבועות אחדים אחרי תחילת שליחותו בגבעת הקפיטול. הוא נטמן בבית העלמין סנט מרי בביסמרק.
משה מרלן לוין
פטר בנצה
ראובן מורגן
ראובן מורגן (באנגלית: Robin E.L. Morgan, 1934–1995) היה במאי תיאטרון יליד הממלכה המאוחדת שפעל בישראל החל מ-1959 ועד מותו.
ביוגרפיה.
נולד בשם רובין מורגן בשכונת וימבלדון בלונדון, למשפחה ממוצא ולשי. אביו היה רופא שהיה יליד כפר כורים קטן בוויילס. אמו הייתה בת למשפחה מבוססת מהעיר קרדיף. בזמן מלחמת העולם השנייה ברחה המשפחה חזרה לוויילס, במהלך הבליץ על לונדון, ואחר כך עברו שוב מספר פעמים במהלך המלחמה. למד צילום ועיצוב בבית ספר לאמנויות, ואחר כך משחק ובימוי בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. אולם סולק מהלימודים לאחר שנתיים, בגלל "התנהגות לא נאותה", מאחר שהייתה לו חברה סטודנטית. אך מצא מיד הזדמנות לביים בתיאטרון חובבים, עם שחקנים מקצועיים מובטלים. בהמשך עבד כמנהל במה ובמאי משנה בתיאטראות בערי השדה ברחבי בריטניה. בשנת 1958 קרא בעיתון על הפקת המחזה פיגמליון ב, שהגיע לסיור באירופה. והחליט לנסות לעבוד בתיאטרון בישראל, בכדי לקדם את הקריירה עם ניסיון בינלאומי. את ההשראה קיבל מידידו, הבמאי פיטר קו, שנסע להודו לביים מחזה, וקיבל חשיפה בעקבות כך (פיטר קו עצמו הוזמן לביים ב"הבימה" כמה שנים אחר כך). הוא ניסה להתקבל לעבודה בתיאטרון בישראל, ללא הצלחה, אך התקבל לעבודה ברשות השידור, בשידורי קול ישראל באנגלית כקריין. בנוסף כתב, ערך וביים תסכיתים. במקביל למד עברית במשך 9 חודשים באולפן. אחר כך הוזמן לביים סטודנטים בחוג לאנגלית באוניברסיטה העברית, ובהמשך גם לביים בתיאטרון הסטודנטים של האוניברסיטה.
בתיאטרון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית ביים ב-1963 את המחזה "מתים ללא קבורה" מאת ז'אן פול סארטר, ואת המחזה "צחות בדיחותא דקידושין" שנכתב על ידי יהודה סומו במאה ה-16 ונחשב למחזה העברי הראשון. המחזה עובד על ידי לאה גולדברג ועלה בשם "ראה חתן אשר מצאת".
בסוף שנת 1964 הוזמן לביים בתיאטרון "הבימה" שני מחזות, "המאהב" מאת הרולד פינטר ו"העלמה יוליה" מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג. באותה שנה גם ביים והפיק ב"קול ישראל" את הגרסה בעברית של התסכית "פול טמפל", על בלש פרטי חובב שביחד עם אשתו, לואיז טמפל (Louise Temple) ששם החיבה שלה הוא "סטיב" (Steve), הוא פותר תעלומות. התסכית זכה להצלחה רבה ושודר בהמשכים עד 1968. במקביל הקים, הדריך וביים את הלהקה הדרמטית שיצרה תסכיתים בקול ישראל. במהלך השנים מורגן הפיק וביים עשרות תסכיתים ברדיו, בנוסף הדריך עשרות שחקנים באמנות התסכית,
בשנת 1965 ביים בתיאטרון "אהל" "קורטוב של דבש" שנכתב על ידי המחזאית הבריטית שילה דילייני שהועלה לראשונה בלונדון ב-1958, כשהייתה בגיל 19. המחזה גם עובד לסרט שיצא לאקרנים ב-1961. המחזה תורגם לעברית על ידי אמנון אחי נעמי. באותה שנה ביים גם באהל את המחזה "מארחים את מר סלון" מאת ג'ו אורטון, בתרגום תרצה אתר.
בשנת 1966 ביים ב"הבימה" את המחזה "ליל קסמים" מאת סלאבומיר מרוז'ק, ואת המחזה "אח, הימים היפים" מאת סמואל בקט, בתרגומו של מתי מגד, ב"תיאטרון זווית".
בתחילת 1967 ביים את גילה אלמגור, ויוסי בנאי במחזה "רכבת תחתית" מאת לה-רוי ג'ונס שעלה יחד עם "הכלה וצייד הפרפרים" ב"תיאטרון בימות". באותה שנה גם ביים את הקומדיה "הזוג המוזר" מאת המחזאי האמריקאי ניל סיימון. ב"תיאטרון "בימות". את המחזה "ההבטחה" מאות המחזאי הרוסי אלכסיי ארבוזוב, בתרגום של מרים אורן, המספר את סיפורם של שלושה נערים שאיבדו את משפחותיהם במלחמת העולם השנייה, מוצאים מקלט בבית הרוס בלנינגרד הנצורה. ואת המחזה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר בתיאטרון "זווית". בסוף השנה ביים את המופע "שנים שנים" ב"הבימה", שני שתי קומדיות, "אויבים" מאת ארקדי ליאוקום, ו"עורך דין מטעם" מאת ג'ון מורטימר, בכיכובם של שמוליק סגל וראובן זינגר.
בשנת 1968 שיחק בסרט כל ממזר מלך. באותה שנה ביים את המחזה "מורד ומלך" מאת ישראל אלירז בתיאטרון חיפה.
בשנת 1969 החל לביים גם בטלוויזיה, מספר פרקים בסדרה "תחנת שער שכם" בטלוויזיה בערבית, בנוסף מונה למנהל הפקות מקור, אך עזב את התפקיד באפריל 1971, במטרה להמשיך להתמקד בבימוי תסכיתים ודרמות. בשנת 1972, ביים את דרמת הטלוויזיה "ציד הצביה", עיבוד לספרו של יצחק אורפז, ו"סיבוב מסוכן" על פי סיפור של ישעיהו קורן בשם "מארס לה פו", בכיכובו של זאב רווח.
בשנת 1973 ביים סדרה של תסכיתים ששחזרו כביכול אירועים היסטוריים, בין השאר טביעת הספינה טיטניק, והטלת הפצצה האטומית על הירושימה.
בשנת 1974 תרגם וביים גרסה באנגלית של המחזמר "ירושלים שלי" בתיאטרון החאן, שהוצגה בפני תיירים. בנוסף ביים סרט תיעודי על מעמד האישה בטלוויזיה. באותה שנה מונה כמורה לבימוי ומשחק בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1976 עיבד וביים תסכית המבוסס על הסדרה "תמונות מחיי נישואין" של אינגמר ברגמן.
בשנת 1987 ביים את המחזה "בדרך ירושליימה, "שהוצג ב"תיאטרון החאן", באנגלית על ידי קבוצת תיאטרון בשם "במה שתיים ירושלים". המחזה עוסק בכיבוש הישראלי בשטחים, בקנאות המתנחלים ובאחווה בין נשים ישראליות לפלשתינאיות. המחזה הוצג גם באדינבורו פרינג' פסטיבל בסקוטלנד.
מורגן נפטר ממחלה ב-1995, בגיל 60 לערך, ונקבר בבית הקברות הבינלאומי של האגודה המשיחית השליחית, ברחוב עמק רפאים, בירושלים.
חיים אישיים.
התחתן עם שדרנית קול ישראל נילי קינן, אותה הכיר במהלך הפקת התסכית "פול טמפל" בו השתתפה. הם התגרשו לאחר מספר שנים. ב-1979, נהרגה קינן בתאונת דרכים.
מתיאס דה לוס סנטוס (בלם)
מתיאס דה לוס סנטוס (בספרדית: Matías de los Santos; נולד ב-22 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הבלם בוולס סארספילד.
קריירה.
דה לוס סנטוס החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של פניארול, אך המשיך בקבוצות נוער מקומיות, וב-25 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האורוגוואית במדי דאנוביו. במאי 2014 הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגה, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-30 ביוני 2017 הושאל לעונה אחת למיונאריוס מליגת העל הקולומביאנית וזכה עימה באליפות טורניר הפינליססיון ובסופר קאפ הקולומביאני. ביוני 2018 רכשה אותו מיונאריוס לצמיתות תמורת 820 אלף אירו.
ביולי 2019 הושאל לעונה אחת לוולס סארספילד מליגת העל הארגנטינאית, וביוני 2020 שב למיונאריוס.
ב-17 בפברואר 2021 עבר לוולס סארספילד בהעברה חופשית, וחתם על חוזה לשלוש עונות.
חואן אקוסטה