נואו מסטאייה (בספרדית: Nou Mestalla) או אצטדיון מסטאייה החדש הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ולנסיה שבספרד, שבנייתו הוקפאה טרם הושלמה. האצטדיון, שעתיד להכיל 61,500 מקומות, נועד להחליף את אצטדיון מסטאייה, ולשמש כביתה של קבוצת ולנסיה המקומית. האצטדיון צפוי להיכלל בקטגוריה הרביעית של דירוג האצטדיונים של אופ"א, ויהיה הרביעי בגודלו בספרד אחרי הקאמפ נואו, אצטדיון סנטיאגו ברנבאו וונדה מטרופוליטנו.
בניית האצטדיון החלה באוגוסט 2007, ופתיחתו תוכננה כבר לעונת , אך זו נדחתה בשל קשיים כלכליים אליהם נקלעה קבוצת ולנסיה. במהלך עבודות הבנייה, ב-26 במאי 2008, נהרגו ארבעה פועלים כתוצאה מקריסת פיגומים באתר הבנייה.
ליואיס קומפאניס
לְיוּאִיס קוּמְפָּאנְיְס אִי ז'וֹבֵר (קטלאנית: Lluís Companys i Jover, הגייה: ; 21 ביוני 1882 – 15 באוקטובר 1940) היה הנשיא ה־123 של קטלוניה.
חייו.
קומפאניס נולד למשפחת איכרים אמידה בעיירה אל טארוס (El Tarròs) באזור אור‌ז'ל בצפון מערב קטלוניה. למד משפטים באוניברסיטת ברצלונה ושם ייסד בשנת 1900 תא סטודנטים רפובליקניים. בראשית העשור השני של המאה ה-20 היה פעיל בתנועות רפובליקניות בקטלוניה וערך עיתונים רפורמיסטיים. בשנת 1913 היה מועמד בבחירות לעיריית ברצלונה ולאחר שהפסיד בהן החל משבר בתנועה הרפובליקנית הרפורמיסטית. קומפאניס חזר לפעילות פוליטית בשנת 1916 והקים תחילה את מפלגת "הנוער הרפובליקני של ליידה" ובשנת 1917 את "המפלגה הרפובליקנית הקטלאנית". לקראת סוף העשור גם המפלגה הזאת התפרקה לאור חילוקי דעות פנימיים.
בנובמבר 1920 נעצר בשל פעילות סינדיקליסטית שממשלת ספרד תפסה כחתרנית ונשלח למאסר בטירת מולה (castell de la Mola) בעיר מאו במנורקה, אך שוחרר כאשר זכה בבחירות לרשות המחוקקת כנציג העיר סבדל (Sabadell) מטעם המפלגה הרפובליקנית הקטלאנית. באוקטובר 1930 שוב נאסר בשל פעילות בדלנית.
לאחר שחרורו הקים את "הוועד המהפכני של קטלוניה", שפעל בחשאי. ב־1931 הקים מפלגה חדשה, השמאל הרפובליקני של קטלוניה. ב־12 באפריל נבחר למועצת עיריית ברצלונה וב־14 הכריז על הקמת "הרפובליקה הקטלאנית" ממרפסת העירייה, אך ב־16 באפריל הודח מתפקידו בעירייה על ידי הכוחות המתונים. לאחר ההדחה ערך את עיתון השמאל הרפובליקני. ב־6 באוקטובר 1934 הכריז על הקמת "מדינה קטלאנית" כחלק מפדרציה ספרדית, אבל הכרזה זו לא נכנסה לתוקף והוא נשלח למאסר של 30 שנה בפוארטו דה סנטה מריה במחוז קדיס. ב־1936 עם ניצחון החזית העממית במאבק על השלטון בספרד קומפניס שוחרר ממאסר וזמן קצר לאחר מכן נבחר לתפקיד נשיא קטלוניה.
זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת האזרחים בספרד. כוחות הלאומנים בהנהגת פרנסיסקו פרנקו, שהתנגדו לחזית העממית, כבשו את ברצלונה בינואר 1939 וקומפאניס נמלט לצרפת. ב־1940 כוחות גרמניה הנאצית כבשו את צרפת. לבקשת ממשל פרנקו קומפאניס נלכד והוסגר לספרד. בית דין צבאי דן אותו למוות וב־15 באוקטובר הוא הוצא להורג בירייה במונז'ואיק בברצלונה.
לאחר נפילת הדיקטטורה של פרנקו ב-1975, קומפאניס חזר להיות אחת הדמויות המכובדות בהיסטוריה של הלאומנות הקטלאנית. ב־1985 גופתו נטמנה מחדש במאוזולאום. הוקמו לזכרו אנדרטאות ונקראו על שמו רחובות ואתרים רבים, בהם האצטדיון האולימפי במונז'ואיק.
כשהארי פגש את סאלי...
כשהארי פגש את סאלי (באנגלית: ) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 1989. הוא עוסק ביחסיהם של הארי וסאלי לאורך שתים עשרה שנים - מפגישתם הראשונה, עד לשתי פגישות אקראיות שלהם בשנים שלאחר מכן, וכלה במערכת היחסים שהתפתחה ביניהם לאחר הפגישה השלישית.
עלילה.
הארי (בילי קריסטל) וסאלי (מג ראיין) נפגשו לראשונה ב-1977, כששניהם סיימו את לימודיהם באוניברסיטת שיקגו, והזדקקו לשותף בנסיעה לניו יורק. במהלך הנסיעה הם פיתחו אנטגוניזם זה כלפי זו. הם נפגשו שנית באקראי חמש שנים לאחר מכן, בנמל תעופה ניו יורקי. לאחר עוד שש שנים, הם נפגשו שוב, בחנות ספרים, ומאז התפתח ביניהם קשר חברי הדוק.
היחסים ביניהם היו אפלטונים למשך זמן, אך בלילה אחד הארי וסאלי שכבו. הארי, ברגע של מבוכה בבוקר שלמחרת, החליט לחמוק במהירות, וסאלי זעמה. הוא ניסה לשקם את יחסיהם במשך זמן מה. במסיבת הסילבסטר, שניהם הרגישו בודדים ללא בני זוג, ואז מצאו את עצמם זה בזרועות זו, והחליטו להפוך לבני זוג. הסרט מסתיים בידיעה על כך שהארי וסאלי התחתנו.
הסרט זכור במיוחד בזכות סצנה במעדנייה של כץ בניו יורק, שבה בני הזוג מתווכחים האם גבר יכול להבחין כשאישה מזייפת אורגזמה. סאלי טוענת שלא, וכדי להוכיח זאת מציגה אורגזמה מזויפת (כשהיא לבושה) לעיניי הנוכחים במסעדה, ובסיום ממשיכה לאכול. סועדת מבוגרת בשולחן שלידם (אמו של הבמאי רוב ריינר) פונה למלצר ואומרת "אני אזמין מה שהיא הזמינה".
הכנסות.
'כשהארי פגש את סאלי' הכניס כ-93 מיליון דולר בארצות הברית. הסרט ממוקם במקום ה-11 בטבלת הסרטים המכניסים ביותר של 1989, יותר מכל קומדיה רומנטית אחרת שיצאה באותה שנה. בשנות ה-80 יצאו רק שתי קומדיות רומנטיות מצליחות יותר: "מגלה את אמריקה" ו"ארתור".
סרט זה היה שיא כלכלי עבור הבמאי רוב ריינר, התסריטאית נורה אפרון והשחקן הראשי בילי קריסטל.
תגובות.
הסרט הועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. כמו כן, הוא היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב: לקומדיה/סרט מוזיקלי הטוב ביותר, לבימוי, לתסריט, ולשחקן ולשחקנית הראשית הטובים ביותר בקומדיה/סרט מוזיקלי (בילי קריסטל ומג ראיין, בהתאמה). באף אחת מהקטגוריות הוא לא זכה.
הסרט נכנס לרשימת עשר הקומדיות הרומנטיות הטובות ביותר של Entertainment Weekly ב-2002.
בדירוגי מכון הסרטים האמריקאי הוא במקום השישי ברשימת הקומדיות הרומנטיות (2008), במקום ה-23 ברשימת הקומדיות ובמקום ה-25 ברשימת ה"תשוקות" (סיפורי האהבה הגדולים ביותר). השיר "It Had to Be You" מתוכו הופיע במקום ה-60 ברשימת השירים הגדולים ושורת המחץ "אני אוכל את מה שהיא אוכלת" (I'll have what she's having) במקום ה-33 ברשימת הציטוטים.
רובין לופז
רובין ביירון לופז (באנגלית: Robin Byron Lopez; נולד ב-1 באפריל 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA. אחיו התאום של הכדורסלן ברוק לופז.
ראשית חייו.
לופז נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה. סבו היה שחקן כדורסלן אשר שיחק במדי אוניברסיטת קולורדו. כאשר היה לופז בבית הספר היסודי, עבר עם משפחתו לוושינגטון כדי להיות קרובים לאחיו אשר שיחק בזמנו במדי אוניברסיטת וושינגטון. שנה לאחר מכן, עברה משפחתו לפרזנו, קליפורניה שם החלו התאומים לשחק כדורסל בבית הספר התיכון סן ג'ואקין.
בעונת התקבל לופז ביחד עם אחיו התאום לאוניברסיטת סטנפורד, ובעונת ה"" שלו העמיד של 7.5 נקודות ו-5.5 , ב-24.0 דקות למשחק.
הוא שבר את שיא המכללה כאשר היה לשחקן השנה הראשונה שחוסם הכי הרבה פעמים בעונה, עם 73 חסימות. בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 10.2 נקודות ו-5.7 ריבאונדים למשחק. בנוסף חסם במהלך העונה השנייה 83 פעמים, ובכך הפך לחוסם השני בטיבו בתולדות המכללה.
קריירת ה-NBA.
פיניקס סאנס.
לופז נרשם ביחד עם אחיו לדראפט 2008. הוא נבחר בבחירה ה-15 על ידי קבוצת הפיניקס סאנס. אחיו נבחר בסיבוב הראשון לפניו, כאשר ניו ג'רזי נטס בחרו בו בבחירה העשירית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פיניקס במשחק הראשון בעונה, בו שותף 9 דקות, ותרם שלוש נקודות ושני ריבאונדים נגד סן אנטוניו ספרס. שבועיים לאחר מכן, פתח לראשונה בחמישייה נגד שיקגו בולס ותרם 14 נקודות, שבעה ריבאונדים ושתי חסימות. בעונת הרוקי שלו היה לופז מחליפו של שאקיל אוניל, וב-10.2 דקות שקיבל למשחק תרם 3.2 נקודות.
בעונת , עם עזיבתו של אוניל את הקבוצה, החל לופז לקבל קרדיט רב יותר מאלווין ג'נטרי, מאמן הקבוצה. הוא שותף ב-51 משחקים, מהם ב-31 משחקים פתח בחמישייה הראשונה וב-19.3 דקות תרם 8.4 נקודות ו-4.9 ריבאונדים בממוצע. בעונת הוא עלה בחמישייה ב-56 משחקים בעונה הסדירה, אולם עם הגעתו של מרצ'ין גורטאט, החל מעמדו להשחק. בעונת , שהייתה בת 66 משחקים בלבד בשל שביתת שחקנים, לא עלה לופז בחמישייה כלל, ובכל משחקי הקבוצה פתח גורטאט. הוא קיבל 14.0 דקות בלבד למשחק בהן תרם 5.4 נקודות.
ניו אורלינס הורנטס.
לקראת עונת עבר לופז ב אל ניו אורלינס הורנטס בעסקת חליפין בין שלוש קבוצות בה לקחה חלק גם מינסוטה טימברוולבס. בניו אורלינס הפך לופז לסנטר הפותח של הקבוצה ועלה בחמשייה בכל אחד מ-82 משחקי העונה. הוא רשם שיאי קריירה של 11.4 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק, אך ניו אורלינס סיימה את העונה עם 27 ניצחונות בלבד מול 55 הפסדים והמשיכה והייתה לאחת הקבוצות החלשות בליגה, כשסיימה במקום ה-14 במערב כשתחתיה רק פיניקס סאנס, קבוצתו לשעבר של לופז.
פורטלנד טרייל בלייזרס.
לאחר עונה אחת בלבד בניו אורלינס, עבר לופז בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס בעסקת חליפין בין שלוש קבוצות בה לקחה חלק גם סקרמנטו קינגס. לופז היה לסנטר הפותח של פורטלנד, ועלה בחמישייה בכל אחד מ-82 משחקיה בעונה הסדירה וב-11 המשחקים ששיחקה בפלייאוף. הוא רשם שיא קריירה של 31.8 דקות, בהם תרם 11.1 נקודות ו-8.5 ריבאונדים, ואף שבר את שיא המועדון לריבאונדים בהתקפה כשקטף 326 לאורך העונה.
ניו יורק ניקס.
בקיץ 2015 חתם על חוזה בניו יורק ניקס. ב-20 במרץ 2016 השיג שיא קריירה של 20 ריבאונדים במשחק קבוצתו מול סקרמנטו קינגס.
שיקגו בולס.
לקראת עונת נשלח בטרייד לשיקגו בולס, יחד עם חוסה קלדרון וג'ריאן גרנט, בתמורה לדריק רוז, ג'סטין הולידיי ובחירת דראפט עתידית.
מילווקי באקס.