התחנה כללה גם תותח מטוסים משופר לשימוש בחלל, כאשר מטרתו הייתה "להגנה עצמית". עד היום לא ידוע סוגו, אך על פי הערכות היה זה אחד משני תותחים של חברת נודלמן, האחד היה הנודלמן-ריכטר NR-23, תותח מטוסים שהיה בשימוש רחב בצבא הסובייטי, והשני הנודלמן-ריכטר NR-30 שהיה אף הוא בשימושם. השערה זאת אושרה על ידי הקוסמונאוט פאבל פופוביץ'. למרות זאת, התותח לא נוסה מעולם כאשר שהה צוות בתחנה, וזאת בפאת חשש לרעידות במהלך הירי. לקראת סיום משימות התחנה נערך ניסוי בתותח - יש האומרים שירה עד שאזלה התחמושת, ומקורות אחרים טוענים לשלושה ניסויי ירי.
פעילות התחנה.
בתחנה זאת עגנה רק חללית אחת - סויוז 14. חללית נוספת הגיעה למרחק של פחות מ-40 מטרים ממנה, אך כשלה בעגינה בשל בעיה במערכת העגינה שלה.
שיגור.
התחנה שוגרה ב-25 ביוני 1974 על ידי משגר פרוטון תלת שלבי. תחנת החלל סאליוט 3 הייתה תחנת החלל הראשונה ששמרה על מסלול אחיד סביב כדור-הארץ, דבר שדרש ממנה 500,000 הפעלות של מערכות שמירת המסלול. המסלול המתוכנן היה בגובה 219 עד 270 ק"מ דבר שעורר חשד בקרב האומות המערביות כי התחנה היא למטרות צבאיות. נוסף לכך, בחירת הצוות מאנשי חיל האוויר ושימוש בתדרי רדיו שמיועדים עבור הצבא העמיקו חשד זה.
סויוז 14.
סויוז 14 המריאה ב-3 ביולי 1974 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשבוע לאחר שיגור תחנת היעד שלהם, סאליוט 3. על סיפונה זוג קוסמונאוטים: פאבל פופוביץ' ויורי ארטיוכין. ב-4 ביולי, יום לאחר השיגור, עגנה החללית בתחנה והחלה את שהות הצוות שם, 15 יום. ב-9 ביולי דווח כי הצוות הפעיל את המצלמות שפנו לעבר כדור-הארץ והחלו מספר ימי מחקר, תוך צילום אזורים שונים כגון מרכז אסיה. סרטי הצילום הונחו בקפסולה מיוחדת על מנת להחזירם לכדור-הארץ. ב-19 ביולי נחתה החללית בבטחה לאחר ניתוק מוצלח.
סויוז 15.
סויוז 15 המריאה ב-26 באוגוסט 1974 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: גנדי סרפנוב ולב דיומין.
מטרת הטיסה הייתה להתחבר לתחנת החלל סאליוט 3, ולבצע סדרת ניסויים במשך כחודש. לאחר שלושה ניסיונות להתחבר אליה התברר, שתקלה במערכת אינה מאפשרת לבצע את החיבור. צוות החללית נצטווה לשוב לכדור-הארץ. שלטונות ברית המועצות הכריזו שמטרת הטיסה הייתה ביצוע תמרונים שונים בקרבת תחנת החלל, והתוכנית בוצעה.
במהלך טיסה זאת נשבר שיא הגיל המבוגר ביותר של אדם בחלל על ידי דיומין, שהיה אז בן 48. דיומין החזיק בשיא רק כשנה עד טיסתו של דיק סלייטון במסגרת אפולו-סויוז.
פעילות בלתי מאוישת.
לאחר כישלון סויוז 15 הוחלט כי מערכת העגינה, ה"איגלה", צריכה לעבור שיפור משמעותי. בשל החלטה זאת, דעיכת המסלול של סאליוט 3 והזמן הממושך שנדרש היה לשינוי זה, הוחלט לבטל את המשימה הבאה לתחנה. החללית שיועדה לשיגור למשימה זאת שימשה לאחר מכן כסויוז 20 לתחנת החלל האזרחית סאליוט 4. כתוצאה מהחלטה זאת שוחררה קפסולת החזרה ובה סרטי סויוז 14. בנאס"א טוענים כי בגובה 8.4 ק"מ נפתחו המצנחים, גורמים אחרים טוענים שלא כך ושהקפסולה התעוותה, אך כל הסרטים ניתנו להצלה.
לאחר כל זאת נעשה ניסוי בתותח שעל התחנה. הדבר נעשה באופן אוטומטי ונשלט מכדור-הארץ. יש הטוענים כי התותח ירה עד שאזלה התחמושת, ולעומתם טוענים אחרים כי נערכו מספר ניסויים.
התחנה החלה לאבד גובה, וב-24 בינואר 1975 התרסקה מעל האוקיינוס השקט.
אן הת'אוויי
אנה ולנטינוביץ'
אנה ולנטינוביץ' (Anna Walentynowicz; 13 באוגוסט 1929 - 10 באפריל 2010) הייתה פעילה פולנית בארגון עובדים, אשר פיטוריה מעבודה בנמל גדנסק בשנת 1980 הובילו להקמת ארגון העובדים החופשי סולידריות. היא נחשבת לגיבורה לאומית בפולין.
אודות.
ולנטינוביץ' נולדה ברובנו שבאוקראינה של היום והתייתמה מהוריה במהלך מלחמת העולם השנייה. היא החלה לעבוד בנמל לנין שבגדנסק בשנת 1950. תחילה שימשה כרתכית ואחר כך כמפעילת מנוף. בזכות חריצותה בעבודה הוכרה כ"גיבורת עבודה סוציאליסטית" על ידי המשטר הקומוניסטי של פולין, אולם בשנות השבעים החלה לאבד את אמונה בו. היא מעולם לא הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית, והייתה קתולית אדוקה, אשר האמינה בצדק חברתי. בחייה המאוחרים הושפעה מאוד מהאפיפיור יוחנן פאולוס השני, עמו פיתחה ידידות אישית.
היא החלה בפעילות ציבורית לאחר שלמדה שהממונים בנמל גונבים כספי בונוס שהיו אמורים להגיע לעובדים. בעקבות פעילות זאת החלה המשטרה החשאית להתנכל לה.
בשנת 1978 היא הצטרפה לאיגוד העובדים החופשי, אשר פעל בנפרד ממפלגת השלטון הקומוניסטית. היא עזרה בהפצת העלון המחתרתי של האיגוד ברחבי הנמל. עקב השתתפותה באיגוד לא חוקי היא פוטרה מעבודתה ב-7 באוגוסט 1980, כחמישה חודשים לפני שהייתה אמורה לצאת לפנסיה. ההחלטה הזאת עוררה את כעסם של חבריה לעבודה, אשר פתחו בשביתת מחאה על כך ב-14 באוגוסט. שביתה זו הובילה להקמת ארגון סולידריות.
לאחר נפילת הקומוניזם בשנת 1989 התרחקה ולנטינוביץ' מפוליטיקה, מארגוני העובדים וגם מסולידריות. בשנת 2000 סירבה לקבל תושבות של כבוד מהעיר גדנסק.
ולנטינוביץ' נהרגה בשנת 2010 בהתרסקות מטוס חיל האוויר הפולני ברוסיה, יחד עם בכירים בשלטון הפולני. היא נקברה בעיר מגוריה גדנסק. בשנת 2012 נערך לה טקס קבורה נוסף, לאחר שהתברר שגופתה הוחלפה בטעות בגופה אחרת.
אנה ולנטינוביץ
פוטניק
איך לעשות את זה באמריקה
פוטנציאל גרנד קנוני
מייקל טרוקו
אדוארד מייקל טרוקו (באנגלית: Edward Michael Trucco; נולד ב-22 ביוני 1970) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ומוזיקאי אמריקאי. המוכר בשל גילום דמותו של סמואל ט. אנדרס בסדרת המדע הבדיוני "בטלסטאר גלקטיקה".
קורות חייו.
טרוקו נולד בסן מתאו, קליפורניה ולמד בתיכון ג'וניפרו סרה. אביו של טורקו הוא שוטר ובעקבות כך גם הוא עצמו שאף להצטרף לשורות המשטרה. בקולג' השתתף בקורסי תיאטרון בד בבד עם לימודי משפטים. לימודי המשפטים לא צלחו והוא החליף את המקצוע הראשי לתיאטרון וקיבל תואר מאוניברסיטת סנטה קלרה.
קריירה.
טרוקו הפך להיות שחקן טלוויזיה פעיל בסוף שנת 1990 בהופעה בתוכניות הטלוויזיה: מגע של מלאכים, בוורלי הילס 90210, ד"ר קווין רופאה במערב. הוא המשיך להופיע עד שנת 2000 בסדרות כגון: רפואה שלמה, CSI, ועוד. הוא שיחק בתפקיד קופר לי במשך שישה פרקים בסדרה מגרש ביתי ב 2005 עד 2006.
בשנת 2002 כיכב טרוקו בסרט "". ב-2004 שיחק בסרט הטלוויזיה "רומנטיקה מושלמת" לצד דסטין מיליגן. ב 2005 הוא הצטרף לסדרה "בטלסטאר גלקטיקה" בתור סמואל ט. אנדרס המכונה "לונגשוט" - שחקן פירמידה מפורסם שהפך למנהיג המחתרת בקאפריקה. לאחר היעלמותה של אשתו קארה "סטארבאק" ת'רייס הוא מצטרף לשורות הצבא כקצין, והופך לטייס ראפטור ווייפר. מתגלה כסיילון לאחר חזרתה. לאחר שנורה בראשו הוא הופך להייבריד ושולט בתפקודה של גלקטיקה ומטיס את גלקטיקה וספינות הצי הריקות אל השמש.
טרוקו גם השתתף בסרט הטלוויזיה " ובסדרת הרשת: ".
בשנת 2008 השתתף כאורח בסדרות של רשת NBC: "" ו"המפץ הגדול" ובסדרה של רשת ABC - "קאסל" בשנת 2010. בערוץ USA השתתף בסדרה "Fairly Legal". בשנת 2011 השתתף טרוקו בסדרה "איך פגשתי את אמא" ב-7 פרקים.
בשנת 2014 שיחק בתור בילי, אחיה של מולי פארקר (טרישה הלפר) בסדרת הפשע האמריקאית "איזו מן שוטרת" ברשת ABC, שבוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2016 שיחק בסרט "שקט". בשנת 2017 שיחק בסרט "The Bye Bye Man", אימה-על-טבעית לצד קארי-אן מוס, ושיחק בסדרה של נטפליקס "הפוכים" בכיכובה של קתי בייטס. ב-2018 השתתף בסרט "לצוד את האויב", לצד ג'רארד באטלר. ב-2019 גילם את אית'ן מרפי בעונתה השלישית של סדרת הדרמה הרפואית "הרופא הטוב" ברשת ABC.
בשנת 2021 החל טרוקו לשחק בסדרת הטלוויזיה העל-טבעית "טקס חצות" שיצר מייק פלנקאן (היוצר של "מי מתגורר בבית היל") עבור נטפליקס.  בשנת 2023 הוא עתיד לשחק במיני-סדרת האימה "מפלת בית אשר" שיצר מייק פלנגן לשירות הסטרימינג של נטפליקס ומבוסס על הסיפור הקצר באותו שם מאת אדגר אלן פו.
טרוקו הוא גיטריסט בלהקה "Simpleworld".
חיים אישיים.
ב-2 בדצמבר 2007, טרוקו היה מעורב בתאונת דרכים ביחד עם חברו כאשר מכונית הפרארי 360 בה נהגו בדרך מדינת קליפורניה מספר 1 במאליבו, קליפורניה התהפכה. טרוקו נפצע קשה בתאונה וסבל משברים בעמוד השדרה בעוד חברו לא נפגע כלל. הוא העיד כי בעקבות פציעתו הוא איבד תחושה בזרועותיו. הוא חולץ במסוק ונותח בהצלחה.
טרוקו נשוי לשחקנית סנדרה הס.
יורגוס לאפקאס
יורגוס לאפקאס (ביוונית: Γιώργος Λαύκας; 1919-1972) היה מלחין יווני של מוזיקת לאיקו ורבטיקו, זמר ונגן בוזוקי.
ביוגרפיה.
יורגוס לאפקאס נולד במטאמורפוסי בלקוניה בשנת 1919. לפי מקורות אחרים - נולד ב-1924.
בימי הכיבוש הגרמני, בשנת 1943 נסע לאתונה ללמוד אגרונומיה, אולם לבסוף הקדיש את עצמו לקריירה מוזיקלית.
לפי מידע שמסר טאסוס סחורליס, עבד בהתחלה כנגן בוזוקי וכזמר במועדון איפובריכיו ברחוב דליורגי 47 באתונה, שם כתב גם את שירו הראשון - סביליאנה, אותו הקליט בשנת 1945. בהמשך הופיע (לפי ג.מאניסאלי) במועדוני "פיניקס" ו"בוזוקי" (בפינת הרחובות סולונוס ומברומיכאליס). כמה משיריו כמו "ולנציאנס", "סיבילאנס" - התפרסמו בביצועה של הזמרת סטלה חסקיל.
בשנת 1961 ניגן עם תזמורת במועדון "קומפרסיטה". כעבור שנתיים ב-1963 שר עם צאוסאקיס במועדון אחר ברחוב ווליאגמני.ב-1968 ניגן עם התזמורת ב"Joy of Kessariani".
עד יום מותו בשנת 1972 ניגן בתזמורות שונות והלחין שירים, רובם למילים של ס.ציליוורדיס.