נימר נולד בעכו למשפחה מוסלמית והיה הבכור מבין עשרה ילדים. למד בבית ספר יסודי במשך שלוש שנים. בבגרותו עבד כנהג משאית שכיר ולאחר מכן כנהג מונית שכיר בקו שירות. במהלך עבודתו כנהג נימר פגש את סימונה פינטו, יהודייה נשואה ומבוגרת ממנו בתשע שנים שעבדה בבית קפה בנהריה והחל לחזר אחריה. סימונה נענתה לחיזוריו, התגרשה מבעלה, התאסלמה והתחתנה עמו, חרף חרם שהטילה עליה משפחתה. מסימונה נולדו לנימר בת ובן שגדלו בנהריה. בתקופת מגוריו בנהריה עבד נימר כנהג, ובמקביל וללא ידיעת בני משפחתו, עמד בראש חוליית טרור שכונתה לימים "החוליה העכואית" שביצעה 22 פיגועים באזור שבין חיפה לחדרה ורצחה 3 יהודים. הפיגועים כללו הנחת מטעני חבלה בצמוד למבני מגורים, והפעלתם בשני ימים עוקבים, התקפות בהן נרצחו שני יהודים: רחל ברסלר, וחיים מניקוביץ, הנחת מטעני חבלה במשאיות ורכבי הסעה ציבורית, באחת מהן נרצח ויקטור גואטה, הנחת מטעני חבלה על פסי רכבת, פגיעה בשנאי חשמל ופגיעה בבתי הזיקוק. יעדי הפיגועים היו פגיעה ביהודים על ידי תקיפת בתי מגורים וכלי תחבורה, וכן פגיעה בתשתיות נפט, מים, חשמל ותחבורה.
לאחר שחיל הים תפס את אחד ממשלוחי אמצעי החבלה שהועברו לחוליה מסוריה בדרך הים נעצרו בנובמבר 1969 חברי החוליה. משפטם התקיים בבית המשפט הצבאי בלוד. על שישה מהם נגזרו מאסרי עולם. נימר עצמו נידון ל-27 מאסרי עולם. בשנת 1985 שוחרר בעסקת ג'יבריל והתקבל בעיר הולדתו עכו כגיבור.
זמן קצר לאחר שחרורו עבר למלא תפקידים בכירים במפקדת אש"ף בתוניסיה. לאחר הסכם אוסלו עבר לרשות הפלסטינית.
את שנותיו האחרונות עשה בעזה ובה מת בשנת 2013 ונקבר לאחר סירוב הרשויות לבקשת משפחתו לקברו בישראל. עשרות מערביי עכו ציינו בעיר את יום ה-40 למותו.
משפחתו.
לאחר מאסרו נודו אשתו וילדיו בסביבת מגוריהם בנהריה וילדיו נמסרו למוסד בתנאי פנימייה. מאוחר יותר היגרה אשתו לקנדה בניסיון לשלב את ילדיו בקהילה היהודית במונטראול. בתו חזרה בתשובה בשנות העשרים לחייה, הצטרפה לחסידות חב"ד ומתגוררת בישראל. בנו ביקר את אביו בתוניס כשזה שימש כעוזרו של יאסר ערפאת. מאוחר יותר התחתן עם בת דודתו המוסלמית ומתגורר בעכו. הבן עומד במרכזו של הסרט הדוקומנטרי "משפטי חיים" שיצא בשנת 2013. לימים שבה גם האישה לישראל.
פאנטוליקוס
מועדון כדורגל פאנטוליקוס הוא מועדון כדורגל יווני, המשחק בעיר אגריניו שביוון. המועדון נוסד בשנת 1926.
היסטוריה.
המועדון שיחק ברוב השנים בליגות הנמוכות ביוון. בעונות 1968/1969, 1970/1971 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות פאוק סלוניקי ופאניוניוס בהתאמה. בסוף עונת 1973/1974 עלה בפעם הראשונה מהליגה השנייה לליגת העל היוונית. בעונת 1975/1976 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת הירקליס סלוניקי בסוף העונה ירד אחרי 2 עונות בליגת העל היוונית לליגה השנייה.
בעונות 1994/1995, 1995/1996, הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות א.א.ק. אתונה ואפולון אתונה בהתאמה. בסוף עונת 2010/2011 עלה בפעם השנייה לליגת העל היוונית. בעונת 2011/2012 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת OFI כרתים. בסוף העונה ירד המועדון לליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת כשבסיומה חזר לליגת העל היוונית. בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטרומיטוס.
אפקט לוציפר
אפקט לוציפר היא תאוריה פסיכולוגית התנהגותית, אשר פותחה על ידי הפסיכולוג האמריקאי פיליפ זימברדו. על פי תאוריה זו, לא קיימים אנשים טובים או רעים, אלא כוחות סביבתיים הם המביאים אנשים טובים לבצע מעשי רוע.
התאוריה פורסמה על ידי זימברדו בשנת 2007 בספרו "אפקט לוציפר", שנכתב על סמך תוצאות מחקריו במשך למעלה מ-30 שנה, החל מניסוי הכלא באוניברסיטת סטנפורד וכלה בחקירתו את ההתעללות בכלא אבו גרייב.
מקור השם.
לדבריו של זימברדו, הוא כינה בשם זה את התאוריה ואת הספר, שכן לוציפר היה המלאך החביב על אלוהים, אך כאשר המלאך סירב לציית להוראותיו, אלוהים זרק אותו מגן עדן, ונעל אותו בתוך כלוב בגיהנום. מוסר ההשכל המקובל של הסיפור הוא כי אפילו המלאך האהוב על אלוהים ילך לגיהנום אם לא יציית לסמכות.
גאוגרפיה של אסטוניה
אסטוניה היא מדינה בצפון-מזרח אירופה והיא אחת מן המדינות הבלטיות (ליטא, לטביה
ואסטוניה), אסטוניה גובלת: ברוסיה ממזרח, לטביה מדרום, מפרץ פינלנד מצפון והים הבלטי ממערב. אסטוניה היא מדינה נמוכה המכסה כ-45,226 קמ"ר מתוכם 2,015 מים.
לאסטוניה קו חוף רדוד הגובל בים הבלטי באורך 3,794 ק"מ.
פני השטח.
רובה של אסטוניה הוא מישורי, והטופוגרפיה שלה מושפעת ממישורי מורנה. מראה תלוי בעיקר ביסוד הטופוגרפי. שתי הרמות הגבוהות באסטוניה הן רמת פנדיוורה, המגיעה עד ל-166 מטרים מעל פני הים, ורמת סאקאלה, המגיעה עד ל-146 מטרים מעל פני הים. לרמות המצטברות, לעומת זאת, יש טופוגרפיה הררית; מראן אינו תלוי בטופוגרפיה היסודית, אלא מושפע מגבעות ועמקים. שלוש הרמות המצטברות באסטוניה הן רמת האנייה, המגיעה עד ל-317 מטרים מעל פני הים, רמת אוטפה, המגיעה עד ל-217 מטרים מעל פני הים ורמת קארולה, המגיעה עד ל-137 מטרים מעל פני הים. אזורים גבוהים יותר כוללים גם רמות מסוג נוסף, בהן המשטח השטוח בדרך-כלל נחתך על ידי עמקי נהר וביטויי תכונות הקרסט. רמות מסוג זה הן האריו וווירו, הממוקמות באסטוניה הצפונית. שתיהן מגיעות עד ל-30-70 מטרים מעל פני הים.
איים.
לאורך קו החוף קיימים 1520 איים והמרכזיים מביניהם הם סארמאה, והיומאה השוכנים ממערב לאסטוניה.
סארמאה.
סארמאה שגודלו כ-2672 קמ"ר הוא האי הרביעי הגדול ביותר בים הבלטי והגדול ביותר תחת שליטת אסטוניה, האי שטוח ומישורי וחופייו מלאים בסלעים, לפני כמה אלפי שנים פגע באי מטאוריט שיצר מקבץ של 9 מכתשים.
היומאה.
היומאה הוא האי השני בגודלו באסטוניה, אוכלוסייתו מונה כ-9181 איש שטחו הוא כ-980 קמ"ר ואורכו שלקו החוף של האי הוא 310 ק"מ, הנקודה הגבוהה ביותר באי היא גבעת טורנימאגי שגובהה הוא 68 מטר מעל פני הים.
בנוף של האי ניתן למצוא בעיקר עצים מחטטנים וביצות אך באזורים הקרובים לים אפשר למצוא אחו.
וורמסי.
וורמסי הוא האי השלישי בגודלו באסטוניה ושטחו הוא 98 קמ"ר
האי הנמצא קרוב החוף הצפון מערבי של אסטוניה הוא מישורי ונמוך
רוב האי מלא בצמחי סבך ויערות (שליש מן האי).
אגמים ונהרות.
אגם פייפסי.
האגם הגדול ביותר באסטוניה הוא אגם פייפסי ששטחו הוא 3,555 קמ"ר (האגם מתחלק בין אסטוניה ורוסיה 2015 קמ"ר בשטח אסטוניה ו-1540 קמ"ר בשטח רוסיה).
נהר ווהנדוו.
ווהנדו (באסטונית: Võhandu) הוא הנהר הארוך ביותר באסטוניה. אורכו 162 ק"מ והוא זורם כולו בשטח המדינה.
מוצא הנהר ברמת אוטפה, סמוך לכפר סאוורנה (Saverna) והוא נשפך לאגם למי (Lämmi), הוא החלק האמצעי של אגם פייפסי.
בשנת 1963 הוכרזה שמורת טבע בעמק ווהנדו.
נהר פרנו.
נהר פרנו הוא השני באורכו באסטוניה. הוא מתחיל באסטוניה, נמשך לאורך 144 ק"מ ונשפך בריגה.
נהר הגאויה.
הוא נהר שאורכו 18 ק"מ, הנהר מתחיל באזור רמת וידזמה באסטוניה וממשיך דרך הערים צסיס וולדמיירה שבלטביה עד לשפיכתו לים הבלטי לא רחוק מריגה, בירת לטביה.
אקלים.
מזג האוויר באסטוניה הוא חורפי הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 2- מעלות ל-8- מעלות צלזיוס, ובקיץ היא נעה בין 10-18 מעלות צלזיוס.
באסטוניה קיימים משקעים כל השנה וכמותם נעה בין 20 ל-70 מ"מ בחודש בהתאם לעונה.
המאה השלוש-עשרה
קאסם אמין
קאסם אמין (בערבית: قاسم أمين; 1 בדצמבר 1863 – 5 במרץ 1908) היה אינטלקטואל וסופר מצרי. מראשוני ההוגים בעולם הערבי אשר קראו לשיפור משמעותי במעמד האישה בעולם הערבי ובמצרים בפרט. חשיבותם של כתביו נובעת לא רק מחלוציותם, אלא גם מההשפעה שהייתה להם על רבים מהאינטלקטואלים המצרים והערבים שדנו במעמד האישה, וראו עצמם מחויבים להתייחס להגותו בתחום זה.
קורות חייו.
קאסם אמין נולד בשנת 1863 במצרים לאבא ממוצא עות'מאני ששימש כמושל של סנג'ק כורדיסטן של האימפריה העות'מאנית, וזכה בחלקת אדמה גדולה במצרים בתמורה לשירותו. אמו הייתה ילידת מצרים עילית.
הוא למד בבית הספר "ראס אל-תין" באלכסנדריה, בו למדו בני המעמדות האמידים. לאחר סיום לימודיו עברה משפחתו לגור בקהיר, שם התחנך אמין בבית הספר ח'דיוי במגמה הצרפתית, ולאחר שהשלים את השכלתו התיכונית החל ללמוד בבית-הספר הצרפתי למשפטים.
בשנת 1881 קיבל רישיון עריכת-דין ונסע ללמוד בבית-הספר למשפטים במונפלייה שבצרפת. באותה תקופה יצר אמין קשר עם מוחמד עבדו וג'מאל א-דין אל-אפגאני אשר שהו בפריז, ותירגם מאמרים עבור ביטאונם "יתד נאמן" (אל-ערוא אל-ות'קא). אף על פי שאמין לא הצליח להשתלב בחברה הצרפתית, הוא הצליח ליצור קשרי ידידות עמוקים עם חברה ללימודים שהשפיעה על גיבוש תפישתו באשר למעמד האישה המצרית.
בקיץ 1885 חזר לקהיר והחל לעבוד בתביעה הכללית של בתי-הדין המעורבים אשר דנו בתביעות בהן היו מעורבים מצרים וזרים מקומיים או זרים בעלי נתינויות אירופאיות.
בשנת 1889 נתמנה לראש הפרקליטות של בני-סויף, וב-1891 לראש הפרקליטות של טנטא.
בשנת 1892 התמנה לסגן שופט בבית-משפט לערעורים.
במהלך עבודתו במערכת המשפט תבע את ביטול הכפילות במערכת המשפט המצרית, שבה היו מערכות נפרדות למצרים ולזרים. באותה תקופה פעל אמין באגודת הצדקה האסלאמית אשר הקימה בתי-ספר למיעוטי יכולת וסייעה לנזקקים ולעניים.
ספריו.
המצרים.