הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קזחסטן (ברוסית: Вооружённые силы Республики Казахстан, בקזחית: Қазақстанның Қарулы Күштері, "Qazaqstannyŋ Qaruly Küşterı") הם הכוחות המזוינים המאוחדים של קזחסטן. הם מורכבים משלוש זרועות: כוחות יבשה, כוחות ימיים וכוחות הגנה אווירית. וכן מארבעה מערכים עצמאיים: כוחות תקיפה אוויריים, כוחות מיוחדים, כוחות ותותחנים וכוחות טריטוריאליים. המשמר הלאומי, ההגנה האזרחית, שירות הגבולות ושירות האבטחה הממלכתי משמשים כשלוחות צבאיות של הכוחות המזוינים. מדיניות ההגנה הלאומית מבוססות על חוקת קזחסטן. הם מבטיחים את השמירה על עצמאותה וריבונותה של המדינה ושלמות שטחה היבשתי, המים הטריטוריאליים והמרחב האווירי והסדר החוקתי שלה. הכוחות המזוינים של קזחסטן פועלים תחת משרד ההגנה של קזחסטן.
כוח אדם.
כוח האדם מונה כ-135,000 חיילים בשירות בפעיל ועוד 32,000 אנשים ביחידות שאינן חלק מזרועות האוויר, הים או היבשה.
המטה הכללי.
המטה הכללי הוא הגוף המרכזי לניהול הכוחות המזוינים של המדינה בימי שלום ומלחמה.
היסטוריה.
ב-7 במאי 1992, נשיא קזחסטן ביצע מספר פעולות בנושא הגנה: הוא חתם על צו ל'הקמת הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קזחסטן', הפיכתה של ועדת ההגנה הממלכתית של הרפובליקה של קזחסטן למשרד ההגנה ומינויו של הגנרל-קולונל סגאדת נורמגמבטוב לשר ההגנה של קזחסטן. מוכתר אלטינבאייב כיהן כשר ההגנה פעמיים, פעם האחרונה מדצמבר 2001 עד ינואר 2007.
ב-30 ביוני 1992 בעקבות התמוטטות ברית המועצות, התפרק המחוז הצבאי של טורקסטן של הכוחות המזוינים הסובייטים. קבוצת הכוחות החזקה ביותר מהמחוז הצבאי של טורקסטן הפכה למרכיב העיקרי של הצבא החדש של קזחסטן. קזחסטן קיבלה את כל יחידות הארמייה ה-40 (הארמייה ה-32 לשעבר) וחלק מהקורפוס ה-17, כולל 6 דיוויזיות של כוחות יבשה, בסיסי אחסון, חטיבות הנחיתה האוויריות ה-14 וה-35, 2 חטיבות רקטות, 2 גדודי ארטילריה וכמות גדולה של ציוד שהוצאה מאזור אוראל לאחר חתימת האמנה על הכוחות המזוינים הקונבנציונליים באירופה.
קזחסטן ערכה את המצעד הצבאי הראשון בתולדותיה ב-7 במאי 2013, במהלכו נחגג לראשונה יום מגן המולדת כחג הלאומי. במהלך הטקס הועלתה האישה הראשונה לדרגת מייג'ור גנרל. קזחסטן היא חברה מייסדת ב-CSTO וב-SCO. לקזחסטן יש גם תוכנית פעולה של שותפות אישית עם נאט"ו ושיתוף פעולה אסטרטגי עם הכוחות המזוינים הטורקים.
זנלכל
זנלכל בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית, אשר פועלת בתחום הפיתוח, הייצור והשיווק של מוצרי ירקות ופירות מעובדים. היא פועלת במותגים "יכין", "פרי מבורך" ו"פרי זה". בנוסף, החברה מייצרת מוצרים עבור מותגים פרטיים לרשתות שונות.
היסטוריה.
החברה הוקמה ב-23 במאי 1940 ונרכשה על ידי דב שינפלד בשנת 1947. מקור השם "זנלכל" הוא בהשראת ברכת המזון - "הזן את הכל".
ב-1983 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ב-1986 עברה החברה ממפעלה בחיפה למתחם חדש באזור התעשייה אלון תבור, על שטח של 65 דונם, אותו הקימה בהשקעה של 12 מיליון דולר.
ב-1992 נקלעה חברת "יכין", כמו רבים ממפעלי חברת העובדים, לקשיים כלכליים והחברה נמכרה לאיש העסקים סמי שמעון. ב-1998 רכשה "זנלכל" את פעילותה של "יכין" בתחום שימורי המזון ו"זנלכל" הפכה את המותג "יכין" למותג העיקרי והרחב שלהם.
בשנת 2005 מונה יעקב שינפלד ליושב ראש דירקטוריון פעיל, ומינה תחתיו לתפקיד המנהל הכללי את פיני גורביץ'.
נכון לינואר 2022, יעקב שינפלד מחזיק ב־36% ממניות החברה, ויחד עם שתי אחיותיו, ילדיו ואחייניו, מחזיקה המשפחה כ-70% מהחברה.
השליטה בחברה.
נכון לשנת 2021, בעלי השליטה בחברה (כמשמעות המונח "שליטה" בסעיף 268 לחוק החברות) מחזיקים בכ-69.4% מהון החברה ומזכויות ההצבעה. בעלי השליטה בחברה הם: מר יעקב שינפלד, יו"ר דירקטוריון החברה. מחזיק בכ-36.49% מהון החברה ומזכויות ההצבעה בה בהתאמה. גב' רות ססובר, דירקטורית החברה. מחזיקה בכ-14.42% מהון החברה ומזכויות ההצבעה בהתאמה. גב' ניצה דנסקי, דירקטורית בחברה. מחזיקה בכ-6.97% מהון החברה ומזכויות ההצבעה בהתאמה. ש.ל. אחזקות (חיפה) בע"מ, מחזיקה בכ-10.04% מהון החברה ומזכויות ההצבעה בהתאמה. אמיתי כץ שינפלד, דירקטור בחברה. מחזיק בכ-0.72% מהון החברה ומזכויות ההצבעה בהתאמה. ישי כץ שינפלד,  דירקטור בחברה. מחזיק בכ-0.71% מהון החברה ומזכויות ההצבעה בה בהתאמה. איתמר שינפלד, בנוסף להחזקותיו ב-ש.ל. אחזקות (חיפה) בע"מ, מחזיק איתמר שינפלד בכ-0.04% מהון החברה ומזכויות ההצבעה בה בהתאמה.
זלנכל בעולם.
עד שנת 1983 זלנכל הייתה מפעל משפחתי קטן במפרץ חיפה. היקף מכירות החברה עמד על כ-10 מיליון ₪. 80% מהיקף המכירות יוצא לבריטניה, כאשר עיקר הייצוא היה פלחי אשכוליות. במהלך השנים הרחיבה זלנכל את סל המוצרים שלה, ונכון לשנת  2020 החברה ייצאה כ-2% מסך ההכנסות שלה, בעיקר לארה"ב, ולאירופה. מוצריה של זנלכל זכו פעמים רבות להיבחר כחידושים בתערוכות בינלאומיות מובילות. בתערוכת המזון "סיאל 2010" בפריז, אף נוצרו מגעים עם קניינים של פיצה דומינו'ס בארצות הברית ובצרפת לאספקת רטבים. במקביל הודיעה זנלכל כי נוצרו מגעים ראשוניים גם עם הקמעונאית הצרפתית הגדולה קארפור אשר עתידה לפתוח את סניפה הראשון בישראל.
ייצור.
קווי היצור של זנלכל מעבדים מוצרים בתחומים שונים כגון הדרים (לפלחים ותאים), תירס, עגבניות, אפונה, גזר, חומוס, שעועית, מלון, תפוח עץ, פלפלים ואחרים. במהלך שנה מעבדת החברה כ-70,000 טון של תוצרת חקלאית.
כל המוצרים המשווקים על ידי "זנלכל" הם מתוצרתה העצמית ומתבססים על גידולים חקלאיים מקומיים.
בבעלות החברה חברה בת בשם פטל ניהול ויזום השקעות (1984) בע"מ, העוסקת בייבוא חומרי גלם ומוצרים מוגמרים.
כרים מסימוב
צ'יינה יוניקום
צ'יינה יוניקום (בסינית מופשטת: 中国联合网络通信集团有限公司) היא חברת תקשורת סינית בבעלות ממשלתית סינית. צ'יינה יוניקום היא ספקית שירותי הסלולר השישית בגודלה בעולם לפי כמות מנויים.
בראשית דרכה הייתה ספקית כמפעילת זימונית ומפעילת סלולר על גבי GSM. כיום היא מספקת מגוון שירותים כולל רשת סלולרית, שיחות טלפון, תקשורת נתונים, שירותי אינטרנט וטלפוניית IP.
היסטוריה.
החברה הוקמה ב-18 ביוני 1994 על ידי משרד הרכבות, משרד האלקטרוניקה ומשרד תעשיית החשמל כחברה בבעלות המדינה; ההקמה אושרה על ידי מועצת המדינה בדצמבר 1993.
החברה מפעילה רשת CDMA במקאו מאז אוקטובר 2006 ושירותי אינטרנט בצפון קוריאה מאז 2010.
יעקב זילברפלד
הרב יעקב זילברפלד (בהונגרית: Silberfeld Jakab; ג'נג'ש, 11 בספטמבר 1878 – מחנה הריכוז אושוויץ, 24 ביוני? 1944) היה רב והרב הראשי של בקשצ'בה.
ביוגרפיה.
יעקב זילברפלד היה בנם של ישראל זילברפלד ושל לאונורה וייס. בין השנים 1893 לבין 1903 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא קיבל תואר דוקטור במדעי הרוח בבודפשט ב-1902 וסמיכה לרבנות ב-1904. אז נבחר לרב של נירג'האזה. הוא עבר לאראנושמרוט (Aranyosmarót) ב-1907 ומאז 1913 כיהן כרב הראשי הניאולוגי של העיר בקשצ'בה (כ-2,500 יהודים – כשני שלישים ניאולוגים וכשליש אורתודוקסים).
בשנת 1944 גורשו יהודי העיר לאושוויץ. 300-250 מהם סווגו כבעלי יכולת עבודה במחנה בירקנאו הצמוד לאושוויץ. היתר, כ-1,900 יהודים מהעיר גברים, נשים וילדים נרצחו עוד ביום הגעתם בתאי הגזים לרבות הרב הניאולוגי יעקב זילברפלד והרב האורתודוקסי איגנץ טיגרמן. הרב זילברפלד היה גם סופר תאולוגי בולט, בעל אוספים רבים של דרשות ומחקרי יהדות.
עבודותיו.
מאמרים בכתב עת.
מאמריו פורסמו בסקירה יהודית-הונגרית, סקירה יהודית, שוויון (Egyenlőség) עבר ועתיד, עיתון יום שבת (Szombati Újság) והמצפה.
גבעה (יהודה)
גִּבְעָה הייתה עיר מקראית בהר יהודה. העיר נזכרת בספר יהושע, כחלק מתיאור נחלת שבט יהודה, ונמנית בקבוצה 7 של רשימת ערי יהודה, בספר המדבר הדרומי של הר יהודה: "נה מָעוֹן כַּרְמֶל וָזִיף וְיוּטָּה. נו וְיִזְרְעֶאל וְיָקְדְעָם וְזָנוֹחַ. נז הַקַּיִן גִּבְעָה וְתִמְנָה עָרִים עֶשֶׂר וְחַצְרֵיהֶן."
ברשימות היחש של יהודה נזכרת גִבְעָא בין צאצאי כָּלֵב, לצד מַדְמַנָּה ועַכְסָה, ומקובל להניח כי מדובר גם כאן באותה גִּבְעָה, למרות הבדלי הכתיב.
לפי גרסה אחת במקרא, אימו של אֲבִיָּה / אֲבִיָּם מלך יהודה הייתה מִיכָיָהוּ בַת אוּרִיאֵל מִן גִּבְעָה, וייתכן שגם כאן מדובר באותו מקום, אך אין שום אינדיקציה ברורה לכך, ובשאר המקורות אימו של אביה היא מעכה בת אבישלום.
משמעות האזכור המקראי.
גִּבְעָה נזכרת כאמור ברשימת ערי יהודה. רשימה זו מתוארכת במחקר לחציה השני של תקופת המלוכה. היא ערוכה בסדר גאוגרפי לא חמור, ונחלקו הדעות אם שיקפה חלוקה מנהלית של ממלכת יהודה, ובאיזה שלב: בימי חזקיהו טרם מסע סנחריב, או סביב ימי יאשיהו בשלהי התקופה. מכלל המחקר ומסקר הר יהודה כולו עולה כי תארוך לימי חזקיהו אפשרי, אך יש עדיפות לתארוך לימי יאשיהו. גִּבְעָה התקיימה, איפוא, בתקופה זו.