מֶטָא (מיוונית, μετά: מעבר, לאחר) היא תחילית המציינת לרוב הפשטה, הכללה או הסתכלות חיצונית על המושג המופיע אחריה. ברמה האינטואיטיבית, ניתן לומר שהתחילית מטא מציינת "דיבור על".
התפתחות המושג.
המושג מגיע מתחום תורת ההכרה (אפיסטמולוגיה) בפילוסופיה, שם הוא משמש לציון התייחסות מופשטת לנושא מסוים על מנת לבחון אותו מן הצד וללמוד על טבעו. דוגמה לכך היא מטפיזיקה, העוסקת בבחינה של מושגי היסוד של העולם הפיזיקלי והבנת טבעם. כך למשל השאלה "מהו זמן?" היא שאלה מטאפיזית ולא שאלה פיזיקלית.
דוגמה נוספת וחדשה הרבה יותר היא מושג המטא-דאטה, כלומר מידע על מידע. לדוגמה, אם המידע שלנו הוא קובץ תמונה אז המטא-דאטה שלו יכלול נתונים כגון גודל התמונה או המקום והזמן שבו צולמה.
החוקר דאגלס הופשטטר בספרו גדל, אשר, באך השתמש רבות במושג ה-מטא בדיבורו על אזכורים עצמיים ורקורסיה.
בשימוש הרווח, התחילית מטא יכולה להצטרף לכל מושג, ומשמעותה של המילה שתיווצר מכוונת לעיסוק באותו המושג שלא ברמה הפרקטית, אלא בהקשר הרחב שלו. כל למשל משפטן העוסק במטא־משפט לא יעסוק בעולם הדין והחוק, אלא בהקשר וההשפעה של חוקים אלה בחברה והתרבות בה הם נחקקו.
הד הזמן
מונמאות'
אניטל אלבכר
וועלט ביבליאטעק
הרצל כהן
הרצל כהן (נולד ב-23 באוקטובר 1959 באשקלון) הוא סופר ומוזיקאי ישראלי.
כהן למד הוראה במכללת רופין ובשרותו הצבאי שימש כמורה בבית הספר להשכלה ב'מחנה ג'וליס'.
בין השנים 1982-1990 למד משפטים ופילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב. התמחה בפלילים ושימש כסנגור עד שפרש לטובת כתיבת פרוזה, עיסוק במוזיקה ערבית ונגינת עוּד.
בשנת 2011 הולחנו טקסטים מתוך ספריו על ידי היוצרת והמבצעת אסתי קינן עופרי. היצירות בוצעו במופע 'כמה תיקונים' ב'פסטיבל העוּד 2011' בו שימש הרצל כהן כנגן העוּד.
וועלט-ביבליאטעק
קורניי איוואנוביץ' צ'וקובסקי
קורניי איוונוביץ' צ'וקובסקי
בומילקר
שיטת המשחק
שטיינברג
שטיינברג הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני.
שטינברג
שטיינבערג
יצחק שטינברג
יצחק שטיינברג
איסאק שטיינברג
רונה פרומצ'נקו
רונה פרומצ'נקו (נולדה ב-8 במאי 1984) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
רונה פרומצ'נקו נולדה וגדלה בסביון, בתם של יעל ואלון פרומצ'נקו, איש עסקים, נכדו של אליהו פרומצ'נקו, ממייסדי "עלית". היא בוגרת מגמת תיאטרון בתיכון לאומנויות ע"ש תלמה ילין, בהצטיינות. בצבא שירתה כסולנית בלהקה הצבאית של מפקדת זרוע היבשה (2004-2002). עם שחרורה מצה"ל, היא עזבה לניו יורק, ולמדה משחק בבית הספר המקצועי ללימודי תיאטרון Circle in the Square Theatre School בניו יורק (2008-2005). במסגרת לימודיה שיחקה בין היתר בהצגות: "השחף" בתפקיד נינה, "נשים בצמרת" בתפקיד אנג'י ו"טנדרלוין" בתפקיד נלי. ב-2008 השתתפה במספר הצגות באוף ברודוויי, ובאוף אוף ברודוויי בניו יורק. היא שיחקה בסרט Pool Stories, שזכה בפסטיבל הסרטים הקצרים של ניו יורק.
עם שובה לישראל החלה את לימודיה לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה, והופיעה במשך שנתיים כזמרת ג'אז עם הטריו של דקל בור. תפקידה הראשון של פרומצ'נקו בתיאטרון הישראלי היה בהצגה "רומיאו ויוליה That bitch can be a part of me" בבימויו של מיכאל רונן, בה לקחה חלק גם בצד ההפקתי כעוזרת במאי. ההצגה הועלתה במסגרת פסטיבל ישראל 2010, ובהמשך בהאנגר תיאטרון גשר. תפקידה הבא היה בהצגה "מי מפחד מנישואים?" בתיאטרון אחר, לצידו של שמיל בן ארי, ובבימויו של יואל זילברג. לאחר מכן שיחקה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. בהמשך שיחקה בתיאטרון באר שבע במחזמר "קומפני", פרי עטו של סטיבן סונדהיים, בבימויו של רפי ניב. היא גילמה את דמותה של אפריל, דיילת תמימה שמתאהבת נואשות בבובי (צק ברקמן).
רונה פרומצ'נקו שיחקה ביוני 2012 בהצגה "כמעט נורמלי" בבימויו של חנן שניר, בתיאטרון הבימה. היא מגלמת את דמותה של נטלי גודמן, נערה בת שש-עשרה שנאלצת להתמודד עם קשיי גיל ההתבגרות, ועם הקשיים הנובעים מהמסגרת המשפחתית בצל אמה חולת הנפש דיאנה (איילת רובינסון). כמו כן, היא משחקת בתיאטרון הבימה בהצגה "מוריס שימל" בבימויה של יעל רונן, בתפקיד שיבולת נרד.
רונה שיחקה בתפקידי אורח בעונה השנייה של הסדרה "חטופים" ובעונה השלישית של הסדרה "חצויה", ב"פצועים בראש". מלבד היותה שחקנית, רונה היא גם זמרת ודיבבה בסרטים מצוירים.
מתגוררת בתל אביב.
רפאל מן
יום העירוניות העולמי
הארגון הבינלאומי של יום העירוניות העולמי, הידוע גם בשם "יום תכנון הערים העולמי", נוסד בשנת 1949 על ידי פרופ' קרלוס מריה דלה פאולרה מאוניברסיטת בואנוס איירס, בוגר המכון לאורבניות בפריז, כדי לקדם את העניין הציבורי והמקצועי בתכנון עירוני. יום זה נחגג ביותר מ-30 מדינות בארבע יבשות בכל שנה בתאריך 8 בנובמבר. זהו יום לקידום והכרה בתפקיד התכנון העירוני ביצירת קהילות שנעים לחיות בהן. יום האורבניזם העולמי מספק הזדמנות לנקודת מבט גלובלית על התכנון העירוני. אירוע זה מאפשר לעורר את מודעותם של האזרחים והרשויות הציבוריות להשפעה על הסביבה כתוצאה מפיתוח של ערים ואזורים.
יוסי בכינור
שליפת ארנב מכובע
שליפת ארנב מהכובע הוא קסם קלאסי ונודע במיוחד, אשר במהלכו שולף הקוסם ארנב מתוך כובע צילינדר שנראה ריק.
על אף שישנן עדויות כי הקוסם הצרפתי לואי קונט (Louis Comte) היה הראשון שביצע קסם זה עוד במהלך שנת 1814, ישנם חוקרים רבים הטוענים כי היה זה הקוסם הסקוטי ג'ון הנרי אנדרסון (1814 - 1874) אשר ביצע לראשונה את הטריק.
הטריק.
בצורתו הפשוטה ביותר של הטריק, הקוסם מציב כובע צילינדר שברשותו, ריק לכאורה, על גבי שולחן או תיבה. בינתיים, קהל הצופים אינו מבחין כי גם בכובע וגם בשולחן (או בתיבה) ישנם פתחי סתר, ודרכם שולף הקוסם את האובייקט המאוחסן בכלוב קטן המוסתר מהקהל.
לחלופין, קוסם מיומן מסוגל לשלוף את ארנב מתוך השרוול של חולצתו באמצעות אחיזת עיניים וזריזות ידיים ובאופן זה הוא מסוגל להימנע לחלוטין מלהשתמש בשולחן ואף יכול להעביר לפני ביצוע הקסם את כובע הצילנדר לבדיקת אחד הצופים.
Somebody That I Used to Know
Somebody That I Used to Know (בתרגום חופשי לעברית: "מישהי שהכרתי פעם") הוא סינגל של הזמר-יוצר הבלגי-אוסטרלי גוטייה אשר מבוצע בשיתוף עם הזמרת הניו זילנדית קימברה. השיר הוא סינגל מן אלבום האולפן השלישי של גוטייה, Making Mirrors. השיר הוצא לאור לראשונה באוסטרליה ובניו זילנד כסינגל ב-5 ביולי 2011.
השיר נכתב והוקלט על ידי גוטייה ועוסק בחוויותיו במערכת יחסים קודמת. לכל אורך השיר מסומפל קטע מהשיר "סביליה" מאת הזמר לואיס בונפה.
השיר הוא השיר הלועזי המושמע ביותר בישראל לשנת 2012 (לפי נתוני מדיה פורסט)
כמו כן, השיר זכה להצלחה גם במצעדים השבועיים כששהה שלושה שבועות בצמרת המצעד של גלגלצ. במצעד השנתי של התחנה לשנת 2012, הגיע השיר למקום השני.
בינואר 2018, הגיע למיליארד צפיות ביוטיוב.
וידאו קליפ.
בתחילת הווידאו קליפ, אשר בוים והופק על ידי נטשה פינקוס, גוטייה עומד בעירום על רקע לבן. בעת שהוא שר הרקע הלבן וגופו של גוטייה נצבעים בהדרגה באמצעות אנימציית סטופ מושן כאשר הצבעים שעל גופו חופפים אט אט לציור שברקע. בהמשך השיר גופה של קימברה, הנעמדת לצדו של גוטייה, נצבע גם כן בהדרגה אך לבסוף הצבע נעלם לחלוטין מגופה באופן אשר נועד לסמל כי בני הזוג נפרדו.
הציור שברקע של הווידאו קליפ מבוסס על יצירת אמנות שיצר אביו של גוטייה, פרנק דה בקר (Frank de Backer), אשר עיצב גם את העטיפה לאלבום האולפן של גוטייה "Making Mirrors" בו נכלל השיר.
לפני הקרנת הבכורה הרשמית של הקליפ, הקליפ הודלף לאתר Take 40 Australia. לדברי פינקוס הקליפ נגנב ובעקבות כך בתוך זמן קצר הוא הופיע באינספור אתרים ברחבי האינטרנט לפי שהוא הושק באופן רשמי. ב-30 ביולי 2011 הקליפ הופיע לראשונה באופן רשמי ב-YouTube. נכון לינואר 2018, לקליפ מעל למיליארד צפיות ב-YouTube.
הקומיקאים האמריקנים אנדי סמברג וטרן קליאם הופיעו בפרודיה לקליפ בפרק של התוכנית הקומית "סאטרדיי נייט לייב" ששודר ב-14 באפריל 2012 אשר במהלכו הופיע גם גוטייה.
1870 במדע
אדריכלות קונסטרוקטיביסטית
אדריכלות קונסטרוקטיביסטית הוא סגנון באדריכלות המודרנית ששגשג בברית המועצות בשנות ה-20 ובשנות ה-30 המוקדמות, כחלק מתנועת הקונסטרוקטיביזם. סגנון זה שילב טכנולוגיה והנדסה מתקדמים יחד עם מטרה חברתית קומוניסטית מוצהרת. הסגנון התחלק למספר זרמי משנה שהתחרו אחד בשני ונוצרו בו פרויקטים עיצוביים חלוציים שלא הגיעו לידי מימוש, כמו גם מבנים מוגמרים. תחילתו של הסגנון הייתה לכיוון התאורטי והאוונגרדי אולם במחצית השנייה של שנות ה-20, כשנדרשו האדריכלים לבנות בנייני מגורים, בנייני משרדים ומפעלים, קיבל הסגנון אופי מעשי יותר וחלק קווים משותפים עם הסגנון הבינלאומי.
בסביבות 1932 ירדה קרנו של הסגנון וסגנון הקלסיציזם הסטליניסטי הפך לשולט בבניה בברית המועצות. בבנייני מגורים של האדריכלות הקונסטרוקטיביסטית, דוגמת הנרקומפין (במוסקבה) נעשה ניסיון לעצב את חיי הדיירים בעזרת תכנון הבניין: היה בו שיתוף בשירותים כגון: מטבח, כביסה, שטחי התכנסות וחינוך משותף של הילדים והושם דגש על שוויון בין המינים. כל אלו נזנחו בשנות ה-30 והוחלפו בתחיית ערכי המשפחה שהייתה חלק מהמשנה הסטאליניסטית.
תכנון ערים בעידן הקונסטרוקטיביסטי.