מכיוון שאינם יודעים את מצבם בעולם האמיתי, אלא רק בעולם המלאכותי שמאחורי 'מסך הבערות', אין מתדיינים אלו יכולים להפעיל שיקול דעת מגזרי או פרטני. כל אחד מהם דואג, כמובן, למניע האישי שלו, והוא זהיר מאוד שלא להיחשף לסיכון. כך, למשל, אם יגיעו המתדיינים למסקנה שהחברה האידיאלית היא חברה שכוללת עבדים, ברור שחלק מהם יהיו לעבדים כשיורם "המסך", ולכן סביר להניח שיתרחקו מהכרעה שעלולה להביא עליהם עבדות. על פי רולס, אדם רציונלי ואוטונומי הפועל מתוך שיקול של אינטרס עצמי, יפעיל במקרה מסוג זה את כלל המקסימין, הלקוח מתורת המשחקים, ושעל פיו הוא יבחר באופציה שנזקה הוא הקטן ביותר, גם אם יש סיכוי לרווח גדול אם יבחר באופציה אחרת.
השלכות.
על פי רולס, התוצאה הצפויה מהתדיינות מאחורי מסך של בערות היא בחירה בכללים המבוססים על עקרונות של "צדק כהוגנות" - מערכת של שני עקרונות המבטאים את הדרך שבה אמורה לפעול חברה ליברלית ודמוקרטית סדורה היטב: "עקרון החירות" ו"עקרון ההפרשיות". ייחודו של "מסך הבערות" הוא שאינו מבסס את יסודות הסדר החברתי על מושגים כ"קידמה" או "סולידריות", אלא על בסיס של אינטרס עצמי של מתדיינים נטולי פניות.
קריית בעלז
קריית בעלז (או בעלזא) היא שכונה חרדית בצפון ירושלים. השכונה נוסדה על ידי האדמו"ר מבעלז, הרב ישכר דב רוקח, וחסידיו כשכונה של חסידי בעלז בירושלים. שכונה זו היא מרכזה העולמי של חסידות בעלז.
בניית הקריה.
אבן הפינה לשכונה הונחה בשנת תשל"ז. בי' בסיוון תשמ"ד היה מעמד הנחת אבן הפינה לבית הכנסת המרכזי של החסידות. ובשנת תש"ס (2000) נחנך בית הכנסת החדש. בית הכנסת בנוי על רמת הר גבוה כך שמהכניסה לירושלים וכן משכונות רבות בעיר ניתן להבחין בגודלו המרשים. סביב בית המדרש נוסדה קריית בעלז. בבית המדרש של החסידות ממוקמים משרדי "בד"ץ מחזיקי הדת". בתחילת שנות ה-2000 התרחבה השכונה דרומה, לעבר המתחם בו שכן גן החיות התנ"כי, לפני שעבר לדרום ירושלים.
בית המדרש הגדול של החסידות ממוקם במרכזה של הקריה כך שדרכי הגישה אליו שווים מכל קצוות הקריה. שני רחובות מובלים אל בית המדרש המרכזי והם קדושת אהרון ורחוב בינת יששכר על שמו של האדמו"ר האמצעי מבעלז.
קריית בעלז גובלת בשכונת רוממה, תל ארזה, אונסדורף, מטרסדורף וקריית צאנז.
התנהלות הקריה.
הקהילה מנוהלת על ידי "ועד קריית בעלזא", המפקח על ענייני הקריה ומפעיל גם ועדת קבלה לשכונה. אחת מתקנות הקריה, אשר נקבעו על ידי האדמו"ר מבעלז, הן לא להשכיר דירות לבחורי ישיבות.
ועד הקריה אחראי גם על מחירי הדירות. בשנת 2007 קיבל הוועד על עצמו לדאוג כי מחירי הדירות בקריה לא יהיו גבוהים כך שמשפחות החסידות יוכלו להתגורר בנעימים בשכונה. למעשה מחירי הדירות הם מהיקרים שבירושלים.
קריית בעלז היא היחידה מבין כל הריכוזים והקריות החרדיים בישראל שבה פועלת באופן ייחודי צפירה גם בצאת השבת, צפירה זו המופעלת במוצאי השבת נועדה לבשר לתושבי הקריה כי השבת יצאה על פי שיטת רבנו תם.
שמות הרחובות בשכונה המנציחים את שמם של אדמו"רי בעלז. הרחובות הם:
עמודים (משחק)
עמודים הוא משחק כדור בו נדרשים המשתתפים לפגוע באמצעות כדור בעמוד שער דק.
חוקי המשחק.
ניתן לשחק באמצעות כדור מסוג כדורגל רגיל. משני צידי המגרש ניצבים שני עמודים זה מול זה. כדאי לשחק במגרש מגודר.
אם שחקן בועט ופוגע בעמוד של היריב, הוא זוכה בנקודה. לאחר מכן היריב בועט בעיטת פתיחה מכל מקום על הקו שליד העמוד שלו.
זמן המשחק אינו מוגבל. ניתן לקבוע מראש מספר נקודות מסוים, כך ששחקן שמשיג נקודות אלו ראשון הוא המנצח.
במשחק של שחקן מול שחקן.
במשחק בו משחקים שני שחקנים בלבד זה מול זה, מותר לגעת בכדור רק פעם אחת, בטרם נגע בו היריב. אם שחקן נוגע יותר מפעם אחת בכדור, זוכה יריבו בבעיטת עונשין לעבר העמוד החשוף. אפשר לגעת בכדור יותר מפעם אחת רק אם מקפיצים אותו באוויר וכך שלא ייגע בקרקע; ליריב אסור לגעת בכדור כאשר השחקן מקפיץ. בנוסף, אסור לגעת בכדור עם היד; מותר להגן על העמוד רק עם הרגל או הראש. שחקן יכול בכל תור לנגוח בראשו פעמיים בלבד.
במשחק רב משתתפים.
במשחק בו משחקים שני שחקנים מול שניים אחרים, או יותר, מותר לשחקן להתמסר בכדור עם חברי הקבוצה שלו כך שכל אחד ייגע בכדור פעם אחת, ממסירה למסירה, בטרם נגע בו היריב. אפשר לגעת בכדור מספר פעמים רק אם מקפיצים אותו באוויר וכך שלא ייגע בקרקע; ליריב אסור לגעת בכדור כאשר השחקן מקפיץ. בנוסף, יכול כל שחקן בכל תור לנגוח בכדור פעמיים בלבד.
קוטאו
קופיפי
יהושע קולודני
יהושע קולודני (נולד ב-28 בספטמבר 1936) הוא פרופסור אמריטוס לגאולוגיה במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים, וחתן פרס ישראל למדעי כדור הארץ לשנת ה'תש"ע.
קורות חייו.
קולודני נולד בפינסק שבפולין (כיום בלארוס) לנחמיה קולודני, צאצא חסידות קרלין, ולרחל לבית פליסקין. אביו עסק במסחר ואמו עבדה כגננת. לאחר פלישת ברית המועצות לעיר גורשה המשפחה ונשלחה ביוני 1941 להרי אלטאי, שם שהו עד 1946. בשובם לאירופה שהו במחנה עקורים במינכן שבגרמניה, שם החל בלימודיו בבית ספר עברי. לאחר הקמת מדינת ישראל, בדצמבר 1948, עלתה המשפחה לישראל והתיישבה בחיפה, שבה סיים קולודני את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי והיה פעיל בתנועת "השומר הצעיר" ולאחר מכן ב"מחנות העולים". בשנת 1955 התגייס לשירות בנח"ל והיה ממקימי היאחזות אשלים. לאחר שחרורו הצטרף בשנת 1957 לקיבוץ מחניים, שאותו עזב כעבור שנה.
בשנת 1958 החל לימודים אקדמיים בחוג לגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1965 קיבל תואר M.Sc. עבודתו, בהדרכת פרופ' יעקב בן-תור, עסקה בצור תצורת מישאש. ללימודי הדוקטורט יצא לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ואת התואר קיבל ב-1969.
בשובו לישראל הצטרף קולודני כמרצה לסגל המחלקה לגאולוגיה באוניברסיטה העברית, ב־1969 התמנה למרצה בכיר, ב-1975 קודם לפרופסור חבר וב-1980 היה לפרופסור מן המניין.
בשנים 1980–1982 עמד בראש המחלקה לגאולוגיה, מאוחר יותר עבר לעבוד במכון למדעי כדור הארץ של האוניברסיטה. פעמיים שימש מנהל המכון (1993–1996) ובין השנים 1999–2002 היה דיקן הפקולטה למדעי הטבע. בתקופתו כדיקן הוקם בפקולטה המרכז לננוטכנולוגיה ומדע. בשנת 2004 פרש לגמלאות, אך הוא ממשיך בהדרכת סטודנטים בעבודות מחקר ובלימוד קורסים.
תחומי המחקר שלו הם גאוכימיה (התחום שהוזכר בהנמקה לפרס ישראל), תמיסות מלח רוויות (brines), סלעי צור, פוספוריטים, מטמורפיזם של בעירה (תצורת חתרורים). השיטות הגאוכימיות אותן פיתח כוללות בין השאר שימוש באיזוטופים יציבים ובעיקר חמצן לשיחזור סביבות קדומות ומעקב אחרי שינויים בהרכב של תמיסות ושל משקעים כפי שתועדו על ידי ההרכב האיזוטופי. פרופסור קולודני יישם את השיטה הזו בהבנת ההרכב של סלעי משקע שונים כמו צור ופוספוריט, תוצרי התמרה, משקעים צעירים ומאובנים, ומאוחר יותר גם בהבנת סביבת החיים של דינוזאורים. תחומי המחקר כללו את המסלע העתיק של חבורות יהודה והר הצופים כמו גם סביבות צעירות יותר כמו ים המלח והכנרת. יישום מאוחר יותר של השימוש באיזוטופים יציבים של חמצן, פוספט, וחנקן איפשר לעקוב אחרי שינויים ותהליכים במי הכנרת ובמים באגן הניקוז שלה.
קולודני שימש פרופסור וחוקר אורח באוניברסיטאות בצרפת ובארצות הברית, בהן אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1971 זכה בפרס לנדאו. בשנת 1975 נבחר לשנת כהונה כנשיא החברה הגיאולוגית הישראלית ובשנת 2004 זכה בה לחברות כבוד. בשנת 2010 זכה בפרס ישראל לחקר מדעי כדור הארץ "בשל מחקריו המטפלים במגוון רחב של תחומי הגיאוכימיה ובשל הישגיו הרבים ברמה הבינלאומית".
בשנים 1992–1998 היה עורך כתב העת "Israel Journal of Earth Sciences".
בשנת 1960 נישא קולודני לאמירה פניני, ולהם שלושה ילדים.
מעורבות ציבורית.
קולודני חתום על מספר עצומות פוליטיות המזוהות עם השמאל הרדיקלי, בהן עצומה הקוראת לאפשר מעבר סטודנטים מרצועת עזה ללימודים ביהודה ושומרון, עצומה המביעה זעזוע "מהתמשכות מדיניות האלימות והאטימות הישראלית, שהגיעו לשיאן על סיפון אניות המשט לעזה" ומטילה על ממשלת ישראל את האחריות, עצומה היוצאת נגד גדעון סער "בהגנה על חירויות הביטוי האזרחיות של המביעים תמיכה" בחרם אקדמי על ישראל ועצומה הקוראת לחרם אקדמי על מכללת אריאל.
קולודני גם יצא נגד גבי אביטל, המדען הראשי של משרד החינוך אשר הביע ספקות לגבי תורת האבולוציה ואמר שמדובר באסון תרבותי וכי טהראן הגיעה לישראל.
קולודני חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל.
מגנטואנצפלוגרם
מגנטואנצפלוגרפיה
מגנטואנצפלוגרפיה (באנגלית: Magnetoencephalography – רישום מגנטי מהמוח; בראשי תיבות: MEG) היא שיטה לדימות בה מודדים שדות מגנטיים הנוצרים על ידי פעילות חשמלית במוח. ה-MEG משמש הן ליישומים רפואיים והן למחקר: הוא מאפשר למנתחים לאתר מיקום של בעיות במוח ומאפשר לחוקרים לחקור תפקודים של אזורים שונים בו.
השדה המגנטי שנמדד מהמוח חלש פי 109 מהשדה המגנטי שיוצר כדור הארץ בחדר רגיל. על כן יש למקם את המכשיר בחדר מיוחד העטוף קירות מתכתיים לחסימת הקרינה מבחוץ. נוסף על כך, מכשיר המגנטואנצפלוגרף עושה שימוש ברכיבים רגישים ביותר להפרעות מגנטיות הנקראים SQUIDs.
MEG נמדד לראשונה ב-1968 על ידי הפיזיקאי דוד כהן מאוניברסיטת אילינוי שבארצות הברית. בשנות השמונים החלו לייצר MEG עם מספר רב של חיישנים, וכיום יש בשימוש מכשירים עם 300 חיישנים, המכסים את רוב שטח הגולגולת.
בישראל קיים רק מכשיר MEG אחד באוניברסיטת בר-אילן (ראה קישורים חיצוניים).
אגודת הסופרים הבינלאומית
אגודת הסופרים הבין-לאומית