מורלנד הילס (באנגלית: Moreland Hills) הוא כפר קטן באוהיו, ארצות הברית, הממוקם בפרוורי קליבלנד. נכון למפקד האוכלוסין מ-2010, אוכלוסיית היישוב מונה 3,320 איש. היישוב ידוע כמקום הולדתו של ג'יימס גרפילד, נשיא ארצות הברית ה-20.
ההתיישבות במקום החלה בשנת 1815 באזורים בהם הכביש שהפך לכביש 87 של אוהיו חוצה את נהר צ'אגרין. המשפחות של סרנו ברנט, סי. ג'קסון וסת' מאפ היו בין המתיישבים הראשונים. בשנת 1831 נולד ג'יימס גרפילד, בנו השני של אברם גרפילד, במורלנד הילס בבקתת עץ שהייתה לבית המשפחה והייתה מקורבת לכבישי ג'קסון. במהלך המאה ה-19, היה הכפר ידוע במנסרות הקיטור שלה, במפעלי הגבינות ובחוות החקלאיות הגדולות שלה.
החל משנת 1897 תרמה מסילת קליבלנד-צ'אגרין פולס לפיתוח הפרברים של מורלנד הילס, והביאה את התושבים הלוך ושוב לתעסוקה בקליבלנד. הכפר החל להשתנות מפרבר מגורים קטן עם חלוקת בתים בשנת 1935 על ידי מפתח הנדל"ן רוברט ל. שטרן. האוכלוסייה בשנת 1930 הייתה 141; בשנת 1940, זה היה 561. עד 1956 עלתה האוכלוסייה ל-1,700; בשנת 1990 היא הגיעה ל-3,354, ובשנת 2018 עמדה האוכלוסייה על 3,305. ילדי מורלנד הילס לומדים בבתי הספר המקומיים אורנג' או מפלי צ'אגרין.
בנוסף להכלת גן שעשועים, כנסיות, שדות פולו ושבילי רכיבה, מורלנד הילס הוא מיקומו של מחנה בית חירם (Hiram House). שמורת דרום צ'אגרין של המטרופולין של קליבלנד עוברת בכפר לאורך עמק הצ'אגרין. פארק החווה אברם גרפילד מנציח את מקום הולדתו של הנשיא גרפילד.
יחידת השוטרות
יחידת השוטרות הייתה יחידה משטרתית, שהוקמה במחוז תל אביב של משטרת ישראל, כדי להתגבר על בעיות התנועה בדרכי העיר. מקים היחידה היה מפקד המחוז, ניצב עמוס בן-גוריון, שחזר מביקור באנגליה, שם ראה שוטרות בריטיות בפעולה.
בשנת 1960 החליט המפקח הכללי של משטרת ישראל, יוסף נחמיאס, לאמץ את הצעתו של בן-גוריון, ולהתחיל לגייס נשים לתפקידים מבצעיים. המניעים להחלטה היו הצורך בתוספת כוח-אדם למשטרה, כמו גם השאיפה לשפר את איכות המתגייסים אליה.
נחמיאס מינה את מפקח לאה גפני (אז לוי), שהייתה אז ראש לשכת ראש אגף המנהלה במשטרה, לגייס ולהכשיר את השוטרות הראשונות. בין נובמבר 1960 למרץ 1961, פיקדה גפני על קורס השוטרות המבצעי הראשון, שנערך בבית הספר הארציע של משטרת ישראל, ליד קריית אתא. את הקורס סיימו בהצלחה 24 בוגרות.
מאחר שגפני העדיפה לשוב לתפקידה במטה הארצי, ולא לפקד על השוטרות בשטח, פנתה המשטרה לחפש אחר קצינה מתאימה בצה"ל. מנהל הסגל בצה"ל המליץ על נעמי שדמי, קצינה בחיל נשים, כמתאימה לפקד על יחידת השוטרות החדשה, והיא הסכימה לקבל את התפקיד. שדמי התגייסה למשטרה וקבלה דרגת מפקח.
בתחילה שירתו השוטרות בזוגות בפיקוח על התנועה. שדמי דאגה לצייד אותן במדים מתאימים, בהם כובע הולם ונעליים נשיות נוחות ותיקים נוחים לצורך מילוי תפקידן. במשך הזמן הן הורשו לנוע בקטנועים ובניידות.
אחת משוטרות היחידה, יונה קוממי, נפלה ב-29 באוגוסט 1965 תוך מילוי תפקידה, כשרדפה אחרי רוצח חמוש ונרצחה על ידו. על פועלה, עוטרה קוממי בעיטור הגבורה.
ארנבות ראוונסבריק
ארנבות ראוונסבריק הוא כינוי שניתן לאסירות פולניות שהיו קורבנות לניסויים רפואיים של הנאצים במחנה ראוונסבריק. הכינוי "ארנבות" ניתן להן על ידי הנאצים משום שהן שימשו שפני ניסוי.
הניסויים הרפואיים.
ראוונסבריק נודע כמחנה הריכוז הגדול ביותר לנשים שהוקם ב-1939, בעיקר עבור אסירות פוליטיות שביצעו רופאים גרמניים למשל הרטה אוברהויזר, פריץ פישר (רופא) ניסויים רפואיים אכזריים .
בספטמבר 1941 נערך טרנספורט ה"ארנבות" מוורשה לברלין ברכבת. הן הורדו ברציף פירסטנברג על נהר האפל, כמאה קילומטר מצפון לברלין ומשם נלקחו לראוונסבריק, שם סבלו מאד מאכזריותם של הנאצים.
בשנת 1942 החלו רופאי אס אס לבצע ניסויים רפואיים באסירות פולניות בריאות בראוונסבריק שחלקן נבחרו להיות "חיות מעבדה" על ידי היינריך הימלר באופן אישי. לאחר שהאסירות הורעבו, נקרעו מאמותיהן, אחיותיהן וחברותיהן ועונו, הן עברו מספר ניתוחים כדי להכינן לניסויים. הרופאים שברו את עצמותיהן בכלים חדים ומזוהמים, השתילו בגופן רקמות מזוהמות ותרביות זכוכית על מנת לקדם זיהומים בגופן ולבדוק את יעילותן של תרופות סולפה. חלק מהאסירות מתו כתוצאה מניסויים שבוצעו בגופן וחלק נשארו נכות מבחינה פיזית ונפשית.
הרופאים אף בדקו באמצעים שונים אפשרות לעיקור המוני של אסירים.
"ארנבות ראוונסבריק" לאחר מלחמת העולם השנייה.
במשך תקופת שהייתן של ה"ארנבות" במחנה ראוונסבריק הן פיתחו שיטה של העברת מידע מהמחנה לעולם באמצעות מסרים מוצפנים שנכתבו בשתן.
לאחר מלחמת העולם השנייה כשהמידע החל להתפשט בארצות הברית ובאירופה, פעלה קרוליין פרידיי רבות למען ה"ארנבות" שנותרו בחיים.
בסוף שנות ה-60 נסעה פרידיי לוורשה במטרה להעביר את ה"ארנבות" ששרדו לארצות הברית, כדי לשקם אותן. היא יצרה קשר עם פולנים בעלי תפקידים בכירים, רכשה את אמונן של הנשים באמצעות פעילויות שערכה איתן כמו הוצאתן לטיולים (למשל בקיץ 1959, ערכה איתן טיול מסן פרנסיסקו ועד ניו יורק שם הן נפגשו עם סנטורים ונציגים) וכך התאפשרה הבאת 35 "ארנבות" לארצות הברית לשחזור ניתוחים ולטיפול בהן.
כמו כן פעלה פרידיי יחד עם העיתונאי נורמן קאזנס, למען הכרה של ב"ארנבות" כקורבנות לפשעי מלחמה ואכן הן זכו בפיצויים מממשלת גרמניה.
מיינמאר
סילהט
המטבח הערבי
מטבח הערבי
אנס מחמיד
יאנוש ואז'וני
יאנוש ואז'וני (בהונגרית: Vázsonyi János; בודפשט, 19 במאי 1900 – הנובר, 28 באוגוסט 1945) היה עורך דין, עיתונאי, פוליטיקאי ליברלי יהודי-הונגרי. אביו היה וילמוש ואז'וני, דודו היה ינה ואז'וני, בני דודיו היו הסופר אנדרה ואז'וני, זמרת האופרה דורה ברשוני וזמר האופרה לאיוש ברשוני.
ביוגרפיה.
יאנוש ואז'וני נולד במשפחה יהודית כבנם של השר וילמוש ואז'וני (1868–1926) ושל מרגיט סלקאי (1877–1949). הוא הצטרף לתנועות פוליטיות של נוער כבר כתלמיד בתיכון. בשנת 1917 היה חבר בגוש "זכות הבחירה" כנציג אגודת הסטודנטים באוניברסיטה. בשנת 1918, במהלך מהפכת החרציות, היגר עם אביו למינכן ולאחר מכן לשווייץ. הוא עבר לווינה בשנת 1920, למד באקדמיה המסחרית המזרחית והיה כתב בכמה עיתונים שווי'ציים ובאלה של מינכן. הוא פעל בווינה משנת 1920, גם כעוזר עורך של כתבי העת "הספר החדש" (Új könyv) ו"הונגריה הגדולה" (Nagymagyarország). חזר לבודפשט בשנת 1921, הצטרף לפעילות המפלגה הלאומית הדמוקרטית והתחיל לעבוד בעיתוני אשט. בשנת 1925 קיבל תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ועבד במשרד עורכי הדין של אביו. שערוריית זיוף הפרנק הצרפתי קרתה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 ויאנוש ואז'וני היה אחד מעורכי הדין במשפט, סנגורו של אחד הנאשמים. בשל כך זכה להכרה ארצית נרחבת. בשנת 1930 ארגן את "הברית הלאומית של הצעירים הדמוקרטים" ולאחר מות אביו הפך לנשיא "המפלגה הלאומית הדמוקרטית" ו"החוג המרכזי הדמוקרטי". בין השנים 1931–1935 היה חבר במועצת העיר של בודפשט. הוא ייצג את רובע 6, טרזווארוש. בשנת 1931 הקים רשימה עצמאית בבחירות כ"מפלגת ואז'וני הלאומית הדמוקרטית" ומפלגתו זכתה בשני מנדטים. במהלך מלחמת העולם השנייה, הפך לאחד המנהיגים במאמצי ההתנגדות האנטי-נאציים. ב-19 במרץ 1944, ביום הכיבוש הגרמני הוא נעצר על ידי הגסטפו וגורש למחנה הריכוז דכאו. לאחר שחרורו בתום מלחמת העולם השנייה והשואה החלים ארוכות בגרמניה, אך לא התאושש מהמחנה, ולבסוף מת בבית חולים בהאנובר בגיל 45. ואז'וני הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
חייו הפרטיים.
אשתו הייתה אנה מילקו (1910–1977), בתם של בעל האחוזות מאתיאש מילקו (1879–1938), ושל ארז'בט רייך. הם נישאו אזרחית בעיר באיה ב-1 ביוני 1933 ונישואים בפני רב ביום שני של חג השבועות בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. בנו היה טאמאש וילמוש ואז'וני (1935–2008).
הנצחה.
ברובע 6 בבודפשט הוצב לוח זיכרון על בית מגוריו לשעבר בכיכר פרנץ ליסט 2.
הערבה האירואסיאתית
מושל וושינגטון
מושל וושינגטון (באנגלית: Governor of Washington) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת וושינגטון שבארצות הברית, והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, ובסמכותו לאשר את החוקים שמועברים על ידי בית המחוקקים של המדינה או להטיל עליהם וטו וכן להטיל וטו על סעיפים ספציפיים בחוקים בעל השלכה תקציבית. בסמכות המושל גם לכנס את בית המחוקקים בנסיבות מיוחדות.
החל מהקמתה של ב-1853 ועד לקבלתה של וושינגטון כמדינה בארצות הברית ב-1889 כיהנו בה 14 מושלים. מושלי הטריטוריה היו ממונים על ידי נשיא ארצות הברית. מבין מושלים אלו היה אלישע פרי זה שכהונתו הייתה הארוכה ביותר, שמונה שנים, ובהמשך הוא היה למושל הראשון של וושינגטון לאחר כינונה כמדינה.