בסים סיטי ישנם שלושה סוגים עיקריים של מבנים: מגורים, עסקיים ותעשייתיים. את אלה בונים באמצעות פיתוח אזורים מתאימים והם נבנים באופן אוטומטי. בניגוד למשחקים קודמים בסדרה לא תהיה חלוקה לסוגי מבנים (נמוך, בינוני וגבוה) אלא המבנים ישתנו בהתאם לסוגי הכבישים. חוץ מאלה, ניתן לבנות מבנים יותר גדולים, כגון מפעלים ומגדלים. המבנים בסים סיטי יוכלו לצרף לעצמם הרחבות שונות, כגון חניון נוסף לתחנת כיבוי אש שיספק מקום לכבאיות נוספות להגנה מוגברת. התוספות למבנים ניתנות להוספה מכל מקום וכיוון של המבנה שהמשתמש חפץ בו, בניגוד למשחקים הקודמים.
התמחויות.
שחקנים יוכלו להתמחות בתעשיות מסוימות, כגון ייצור, תיירות, חינוך, או אחרים. לכל אחת מהן יש מראה ייחודי, התנהגות סימולציה, ואסטרטגיות כלכליות. לשחקנים יש את האפשרות להתמחות מוגברת בתחום אחד או לבנות התמחויות מרובות בכל עיר.
כלכלת העולם.
המשחק יכלול כלכלה עולמית מדומה. המחירים של המשאבים העיקריים כמו נפט או מזון ישתנו בהתאם להיצע והביקוש של עולם המשחק.
תאריך הוצאה.
ב-24 באוקטובר 2012 הודיעה חברת EA, שסים סיטי יהיה זמין בצפון אמריקה ב-5 במרץ 2013. הוא יהיה זמין בחנויות ולהורדה באינטרנט. המשחק יהיה זמין באירופה ב -8 במרץ ובאוסטרליה ב -7 במרץ. בטא סגור הוכרז ב-14 אוגוסט 2012, על ידי הרשמה באתר הרשמי.
סטים וחבילות הרחבה.
חבילת "הרחבה ערים של מחר" (Cities Of Tomorrow) היא חבילת ההרחבה היחידה במשחק, שמוסיפה אפשרות לבניית גורדי שחקים מיוחדים, זימון אסון חדש, בניית מערכת תחבורה בעזרת כלי תחבורה מיוחדים וכולל גם שתי התמחויות חדשות. נמכר לבדו במחיר של 30 אירו, או ברכישת החבילה ביחד עם סים סיטי במחיר של 60 אירו.
סט פארק שעשועים (Amusement Park) מאפשר בניית לונה-פארק כאטרקציה תיירותית, חלק אחר חלק כרצון ראש העיר. נמכר לבד במחיר של 10 אירו.
פרסים.
ב-E3 2012, ביוני 2012, סים סיטי זכתה ב 8 פרסים מבין 24 מועמדויות.
ב-23 באוגוסט 2012, סים סיטי זכתה בפרס של "Gamescom" "משחק המחשב הטוב ביותר". Gamescom תארו, משחק וידאו כבעל "גרפיקה מדהימה".
הבחירות לכנסת ה־19
ד&quot;ר פולאסקי
אנדור יארוש
אנדור יארוש (בהונגרית: Jaross Andor, 23 במאי 1896 קומארומצ'הי – 11 באפריל 1946 בודפשט) היה פוליטיקאי הונגרי שפעל בצ'כוסלובקיה ובהונגריה, משתף פעולה עם הנאצים, כשר הפנים בשנת 1944, אחד האחראים להשמדת יהדות הונגריה בימי השואה.
שנותיו המוקדמות.
אנדור יארוש נולד בקומארומצ'הי, כיום צ'כיה באזור נובה זאמקי בסלובקיה, כבן למשפחה הונגרית קתולית בעלת קרקעות. האזור שבו נולד נקרא בפי ההונגרים "פלווידק" (Felvidék) או "הונגריה עילית". למד בגימנסיה הפיאריסטית בעיר טאטה ואחר כך שנתיים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בודשפט. נאלץ להפסיק את לימודיו בגלל מלחמת העולם הראשונה. השתתף בקרבות ואף נפצע בשנת 1918 כשעוטר באותו צבאיים מכסף וארד, וגם במדליה גרמנית להצטיינות במלחמה. בתום המלחמה לא חזר ללימודי משפטים אלא למד באקדמיה לכלכלה במושונאובאר (אובאר). שניים משלושת אחיו נהרגו במלחמה.
פעילותו בצ'כוסלובקיה.
התחיל את פעילותו הפוליטית בשנת 1921 במסגרת מפלגת בעלי המשקים הקטנים ההונגרים (Kisgazdapárt). ב-1925 נוצרה מפלגה הלאומית ההונגרית ויארוש הפך לסגן היושב ראש שלה.
יארוש הצטיין במחצית הראשונה של המאה ה-20 במאבק למען ביטול השלכות חוזה השלום בטריאנון משנת 1920 וחזרת השטחים המאוכלסים על ידי המיעוט ההונגרי בצ'כוסלובקיה אל ממלכת הונגריה. פעל בהמשך במסגרת "המפלגה הנוצרית סוציאלית האזורית" מסלובקיה שתמכה בעמדות רוויזיוניסטיות קיצוניות יותר. בשנת 1935 נבחר מטעמה כחבר באספה הלאומית של צ'כוסלובקיה כשרץ לבחירות לפרלמנט ברשימה משותפת עם "המפלגה העממית ההונגרית". לצידו של היושב ראש יאנוש אסטרהאזי, היה המזכיר הכללי של המפלגה ההונגרית המאוחדת.
בשנת 1935 המשא ומתן שניהל שר החוץ הצ'כוסלובקי אדווארד בנש, בעת מסע הבחירות הנשיאותיות, עם המנהיגים הלאומיים ההונגרים בסלובקיה - יארוש, סילה ואסטרהאזי, נכשל.
החל משנת 1936 הפך יארוש ליושב ראש של המפלגה ההונגרית המאוחדת ואף לדמות ידועה בזירה הבינלאומית.
במרץ 1938 נבחר שוב מטעמה לפרלמנט הצ'כוסלובקי.
בשנים 1929 ו-1930 השתתף בקונגרס המיעוטים האתניים בז'נבה וב-1932 בווינה.
בין השאר, הוזמן ללונדון, יחד עם העמית, חבר בפרלמנט הצ'כו-סלובקי, גזה סילה (Géza Szüllő) על מנת להציג את התלונות לקיפוח והתביעות הלאומיות של המיעוט ההונגרי בסלובקיה בפני בית הנבחרים הבריטי.
ב-29 ביולי 1938 התייצבו המנהיגים ההונגרים האזוריים אסטרהאזי, סילה, יארוש ואנדרה קורלאט לשיחה עם ראש הממשלה הצ'כ-סלובקי מילן הוג'ה, אולם יצאו מאוכזבים אחרי שהוצע להם רק תקנון חדש של המיעוטים. העניין הוכרע בסופו של דבר אחרי הסכם מינכן, במה שנקרא תכתיב וינה הראשון. תביעות המיעוט ההונגרי בסלובקיה והסכסוך הטריטוריאלי בין צ'כוסלובקיה ובין הונגריה היה אובייקט לבוררות גרמנית-איטלקית שהוכרעה בווינה. תוצאתה הייתה העברתם להונגריה של חלק גדול מסלובקיה שבה היה קם רוב הונגרי.
פעילותו בהונגריה.
בעקבות תכתיב וינה הראשון, ב-15 בנובמבר 1938 הפך יארוש לשר בלי תיק בממשלה ההונגרית בבודפשט בראשותו של בלה אימרדי, ממונה על השטחים המסופחים מחדש להונגריה ואחראי על 26 המושלים של שטחים אלה. נשאר בתפקיד שה גם בממשלה הבאה בראשותו של הרוזן פאל טלקי. נבחר לחבר בפרלמנט ההונגרי כאחד מנציגי "מפלגת החידוש ההונגרית" בעל גוון ימני קיצוני, אותה ייסד יחד עם בלה אימרדי ב-1 באוקטובר 1940.
מפלגתם הכניסה 18 נציגים לפרלמנט בבודפשט ודגלה בהתקרבות הדוקה לגרמניה הנאצית.
חלקו בשואה.
אחרי פלישת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 והקמת ממשלת דמה סטויאי הפרו-נאצית, ב-22 במרץ 1944 התמנה יארוש לשר הפנים. כיהן לאורך שלטון הממשלה הזאת עד 7 באוגוסט 1944. בתקופה קצרה זו, יחד עם סגניו, לאסלו אנדרה ולאסלו באקי, עשה את כל המאמצים הדרושים על מנת למלא את רצונם של ההנהגה הגרמנית ולארגן גירוש יהודי הונגריה רבתי למחנות המוות באושוויץ, בפיקוחם של אדולף אייכמן ודיטר ויסליצני. בהצהרה ב-17 במאי 1944 הבטיח לציבור ההונגרי:
כבר ב-5 באפריל 1944 חתם יארוש על חיוב היהודים לשאת את הטלאי הצהוב, אחר כך הצו להשמדת כל היצירות הספרותיות והאמנותיות שיוצריהם יהודים, ובמהירות זה אחר זה, כל הצווים שהביאו לגירוש ולהשמדה - מאבדן הזכויות האזרחיות והכלכליות, עד רישום היהודים (ברשימות שנודעו כ"רשימות יארוש") ואיסופם בגטאות, והובלתם לפולין הכבושה.
גם אחרי החלפת הממשלה באוגוסט 1944 נשאר יארוש דמות ציבורית חשובה ומילא, בין היתר, את התפקיד של יושב ראש מועדון הכדורגל פרנצווארוש.
עדיין ידע עדנה בתקופת שלטונו הקצר של פרנץ סלשי הקנאי אחרי אוקטובר 1944.
סופו.
בתום המלחמה ברח מערבה אל השטחים המוחזקים על ידי כוחות ארצות הברית ונעצר שם. צ'כוסלובקיה והונגריה ביקשו את הסגרתו כפושע מלחמה. בסופו של דבר הוסגר להונגריה. ב-18 בדצמבר 1945 הובא בפני "בית המשפט העממי" בראשות פטר יאנקו וב-7 בינואר 1946 נידון למוות יחד עם שני עוזריו הבכירים, לסלו אנדרה ולסלו באקי. אנדרה ובאקי הוצאו להורג בתליה ב-29 במרץ 1946 ויארוש הוצא להורג ביריה ברחוב מארקו בפשט ב-11 באפריל 1946.
הודא שעראווי
הודא שעראווי (בערבית: هدى شعراوي, תעתיק מדויק: הדא שעראוי; 23 ביוני 1879 - 12 בדצמבר 1947) הייתה מנהיגה פמיניסטית מצרית. מעמדה כחלוצה ופורצת דרך במאבק למען מעמד הנשים במצרים ובמדינות ערב הביא לכך שהוענק לה התואר "אם הפמיניזם" והיא נחשבת לאחת מהנשים הבולטות במהפכה הפוליטית והפמיניסטית של המאה ה-19 במצרים.
שעראווי החילונית עמדה בראש תנועת הנשים המוסלמיות שקראו להסרת הרעלה, נלחמה למען שחרור לאומי ונאבקה בקולוניאליזם הבריטי במצרים.
חייה האישיים.
שמה המקורי של הודא שעראווי הוא נור אלהודא מוחמד סולטאן (בערבית: نور الهدى محمد سلطان). היא נולדה בשנת 1879 בעיר אל-מיניה שבמצרים למשפחה אמידה. אביה היה מוחמד סולטאן באשא, יו"ר הפרלמנט המצרי הראשון. הוא נפטר בעת ששעראווי הייתה בת 5. בצעירותה למדה את הקוראן בעל פה.
כאשר שעראווי הייתה בת 13, היא נישאה לבן דודתה, עלי שעראווי, שהיה מבוגר ממנה ב-40 שנה ונשוי לאישה אחרת. שעראווי התנתה את הסכמתה לנישואין בכך שהוא יתגרש מאשתו הראשונה ושהזוג יתגורר בקהיר. עלי שעראווי היה מבין מנהיגי המהפכה של המאה ה-19 במצרים, ופעילותו הפוליטית השפיעה רבות על הודא שעראווי ומילאה תפקיד מרכזי בעיצוב אישיותה הציבורית.
פעילותה החברתית והפוליטית.
בשנת 1895 החלה שעראווי את פעילותה החברתית כאשר השתתפה בוועדה לגיוס כספים והקמת אגודת צדקה. בשנת 1907 קראה שעראווי לנשים לתרום להקמת עמותה לטיפול בילדים אך הממשלה הפסיקה פרויקט זה.
בשנת 1908 ביקשה הסופרת הצרפתית מרגרט קליימן משעראווי להרצות בעניין הנשים המצריות באוניברסיטה המצרית. באותה שנה שעראווי הקימה את הארגון הנשי הראשון בתולדות מצרים. ארגון זה התמקד בהקניית ידע ומיומנויות מעשיים לנשים במצרים.
בשנת 1910 הקימה שעראווי בית ספר לבנות שהתמקד בהוראת נושאים אקדמיים, פרויקט זה בוצע כחלק מפרויקט של שעראווי, שהוקם ביוזמת הנסיכה עין אלחיאא לטיפול בילדים חולים במחלת הכולרה.
בשנת 1914 סייעה שעראווי לייסד את "איחוד הנשים המצריות המשכילות" ועמותת "האישה החדשה" בתמיכת הנסיכה עין אלחיאא והנסיכה אמינה חלים.