זיהוי תעתיקים פגומים יכול להיעשות בסבב הראשון של התרגום: הריבוזומים מסירים exon-exon junction complexes הקשורים לmRNA, ואם גם לאחר הסבב הראשון של התרגום נותר אחד מחלבונים אלו קשור ל-mRNA מופעל מנגנון NMD. כיוון שקודון הפסק מופיע מוקדם, מתנתק הריבוזום מה-mRNA מוקדם יותר, ולא מגיע לכל החלבונים הללו.
אורט סינגאלובסקי
קריית חינוך אורט קריית ביאליק
שגרירים ברשת
דימי בעקבות התגליות הגדולות
דימי בעקבות התגליות הגדולות (ביפנית: ミームいろいろ夢の旅, באנגלית: The Many Dream Journeys of Meme) היא סדרת אנימה יפנית בת 127 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנים 1983 עד 1985.
בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית בדיבוב לעברית במהלך שנות ה-80.
סקירה כללית.
בכל פרק בסדרה פיה קטנה וורודה בשם דימי לקחה את הילדים דאיסוקה (אלכס בדיבוב העברי) בן ה-8 וסאיאקה (קים בדיבוב העברי) בת ה-12 למסע בזמן שבמהלכו הם לומדים על תגליות והמצאות מדעיות נודעות שונות בהיסטוריה. במהלך מסעותיהם הם פוגשים בדמויות היסטוריות שונות כמו גלילאו גליליי, אייזק ניוטון, אלברט איינשטיין, צ'ארלס דרווין, אלכסנדר גרהם בל, לואי פסטר, והאחים רייט.
בעונה השנייה של הסדרה דימי מסייעת לחבורה של שבעה ילדים ללמוד על תגליות והמצאות מדעיות נודעות שונות בהיסטוריה.
סרגיי מרקוב
סרגיי מרקוב (ברוסית: Сергей Леонидович Марков, נולד ב-25 ביולי 1878 - 25 ביוני 1918) היה גנרל רוסי השתתף מלחמת העולם הראשונה ומראשי צבא המתנדבים.
סרגיי מרקוב נולד למשפחת קצין בפרברי סנקט פטרבורג. בשנת 1895 הוא סיים בית הספר לקצינים במוסקבה והמשיך את לימודיו בבית הספר לקציני חיל התותחנים. בשנת 1898, עם סיום הלימודים מרקוב החל את השרות בחיל התותחנים. בשנת 1901 מרקוב החליט להמשיך לימודים באקדמיה של המטה הכללי וסיים אותה בשנת 1904 תוך קבלת דרגה מקבילה לקפטן.
עם תחילת מלחמת רוסיה–יפן, מרקוב הועבר לחזית. מרקוב השתתף במספר קרבות כולל קרב סנדפו וקרב מוקדן. על אומץ ליבו מרקוב קיבל מספר עיטורים.
לאחר המלחמה מרקוב הועבר לפיקוד צבאו וורשה ושירת במספר תפקידים. במאי-אוגוסט 1910 מרקוב נשלח לגרמניה עם מטרה רשמית לשפר את הידע בשפה הגרמנית. משערים שהנסיעה הייתה קשורה למשימות ריגול.
החל משנת 1908 מרקוב החל ללמד בבתי הספר לקצינים ומשנת 1911 באקדמיה הצבאית של המטה הכללי.
מלחמת העולם הראשונה.
עם תחילת המלחמה, מרקוב עבר לחזית הדרום-מערבית. הוא הוצב במספר תפקידי מטה. ב-דצמבר 1914 סרגיי מרקוב הועבר לאוגדה בפיקוד אנטון דניקין והועמד בראש המטה. מאז מרקוב היה צמוד לדניקין ברוב תפקידיו והם היו קרובים זה לזה. החל ממאי 1915, דניקין החל ניסיונות לקדם את מרקוב לדרגת גנרל, אך בקשותיו נדחו עקב גילו הצעיר של המועמד. מרקוב ויחידתו השתתפו במספר קרבות באזור הקרפטים. בדצמבר 1915 הוא קודם לדרגת גנרל.
במאי 1916 הוחלט על העברתו לחזית הקווקז. לאחר פיקוד על היחידה בחזית זו, בסתיו 1916 מרקוב הועבר לאקדמיה הצבאית של המטה הכללי והחל ללמד בה. בינואר 1917 מרקוב הועבר לארמייה ה-10 שלחמה בחזית הצפונית. לאחר מהפכת פברואר הוא הועבר לשרת בסטבקה ופגש בה את אנטון דניקין לאחר פירוד של כשנה. ב-4 באוגוסט מרקוב קודם לראש מטה החזית הדרום מערבית תחת אנטון דניקין. מרקוב תמך בלאוור קורנילוב במהלך פרשת קורנילוב ונעצר עם יתר הגנרלים. לאחר מהפכת אוקטובר השתחרר מהמעצר.
תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.
לאחר מהפכת אוקטובר מרקוב החליט לעבור לאזור הדון שהיה ידוע כמקום איסוף מתנגדי המשטר החדש. מרקוב הגיע לאזור בתחילת 1918 והוצב בתפקיד ראש מטה של גדוד הראשון. במהלך הגנה על רוסטוב על דון פיקד על פלוגה שלחמה בפרברי העיר.
ביחד עם יתר היחידות של צבא המתנדבים השתתף ב"מסע קובאן הראשון". במהלך המסע יחידתו הצטיינה בקרבות נגד הצבא האדום. בין היתר היא כבשה כפר שהודות לשליטה ביישוב זה התאפשר איחוד עם צבא קובאן שלמעשה הכפיל את הכוח הלוחם. לאחר מות לאוור קורנילוב מרקוב תמך בהחלטת אנטון דניקין להפסיק את הניסיונות לכיבוש קרסנודר ולחזור לאזור הדון. מרקוב הצטיין במיוחד במהלך קרב שהתרחש ב-2 באפריל 1918 במהלכו כבש תחנת רכבת ורכבת משוריינת. ניצחון בקרב זה איפשר לצבא המתנדבים להינצל מכיתור מלא ומקריסה מוחלטת. לאור הצלחותיו במסע, מרקוב זכה למספר כינויים "האביר הלבן", "אל המלחמה", "חרב גנרל קורנילוב", "המלאך השומר". אף על פי שבאופן פורמלי הוא לא היה בין המפקדים הבכירים של צבא המתנדבים שמו נהפך לסמל בצבא. ביוני 1918 מרקוב קודם למפקד האוגדה הראשונה של הצבא.
כמפקד יחידה זו מרקוב התחיל את מסע קובאן השני. ביוני 1918 יחידתו לחמה בקרב קשה נגד הצבא האדום באזור תחנת הרכבת באחד מכפרי האזור. בשלבים האחרונים של הקרב ולמעשה כבר לאחר כיבוש האזור, מרקוב נפצע מירי תותח. הוא נפטר בלילה והוטמן בקתדרלה של נובוצ'רקסק. בהתאם לפקודת אנטון דניקין יחידה שהייתה תחת פיקוד של מרקוב קיבלה את שמו והפכה לאחד מיחידות עלית של צבא המתנדבים. לאחר שצבא המתנדבים עזב את האזור הם לא הצליחו לקחת איתם את גופת מרקוב וקברו נעלם.
במהלך השנים מרקוב נחשב לדמות נערצת בקרב הגולה הלבנה. בשנת 2003 במקום הריגתו הוקמה אנדרטה, ובה הייתה האנדרטה ראשונה שהוקמה ברוסיה לקצין של צבא המתנדבים.
פרטים אישיים.
סרגיי מרקוב התחתן בשנת 1906 ונולדו לו בן ובת. איתו הייתה קרובת משפחה של משפחת רוריך והייתה בקשר הדוק עם הלנה רוריך. המשפחה עזבה את תחומי רוסיה בשנת 1920 והתגוררה באירופה. בשנות ה-50 ילדיו עברו לארצות הברית.
שחת
סנאפ
הקיסרות הרומית המערבית
עצב השת
עצב השת (TA: Nervus ischiadicus ובאנגלית: Sciatic nerve) הוא עצב גדול שמתחיל מעמוד השדרה באזור חוליות המותן, (הרביעית והחמישית) וממקלעת העצה, ועובר דרך האגן בצד האחורי של הירך לכיוון כף הרגל. העצב מתפצל מעל לחלקה האחורי של הברך והופך לעצב השוקה ולעצב השוקית.
עצב השת אחראי על תנועתם של השרירים האחוריים בירך ושל כמעט כל שרירי השוק וכף הרגל. הוא גם אחראי על התחושה של העור באחורי הירך ורוב השוק וכף הרגל.
עצב השת הוא העצב הארוך והעבה ביותר בגוף האדם.
בעיות בתפקוד עצב השת.
תפקוד לקוי של עצב השת יכול לנבוע ממספר סיבות:
בחלק מהמקרים של פגיעה בתפקוד עצב השת, לא נדרש כל טיפול כי ההתאוששות היא עצמאית. ניתן לסייע באמצעות טיפול תומך שנועד הגדיל את הניידות והעצמאות בזמן ההתאוששות.
טיפולים אפשריים נוספים:
משה זילברטאל
ביילה פאנק
ביילה פאנק (baile funk) או בשמו הנפוץ (funky carioca) הוא סגנון מוזיקה וריקוד במוזיקה הפופולרית בברזיל שנוצר בפאבלות של העיר ריו דה ז'ניירו במהלך שנות התשעים. הז'אנר נוצר משילוב של דירטי סאות', מאימי באס, פאנק, דיסקו, היפ-הופ סמבה, מקצבים אפרו-ברזילאים שונים ומוזיקה אלקטרונית. שמו הנפוץ ביותר של הסגנון הוא פאנקי קריוקה (funky carioca) והוא נקרא כך משום שהוא נוצר על ידי תושבי ריו דה ז'ניירו שמכונים בתרבות הברזילאית "קריוקה".
המקור.
הביילה פאנק התפתח מהפאנק שהיה פופולרי מאוד בשנות השבעים בשכונות העוני של ריו ושינה את אורח החיים המוזיקלי בעיר עם הופעת אמנים כמו בנדה בלאק ריו (banda bleck rio) וטים מיה (tim mia).
במהלך שונות השמונים ותחילת שנות התשעים חדר ההיפ-הופ האמריקאי ויצר הזדהות בקרב עניי ריו, לאחר נפילתו של ושיפור בכלכלת ברזיל, אנשים יכלו להצטייד במכשירי הקלטה ועמדות תקלוט וזמרים החלו לאלתר בפרי סטייל על הביטים של מוזיקת הפאנק וההיפ-הופ והוסיפו אליהם מקצבים של סמבה ומוזיקה אפרו-ברזילאית.
במהלך הזמן האלמנטים של הפאנק והדיסקו כמו כלי הנשיפה נזנחו לטובת המקצב הבסיסי שעליו אולתרו מילים ושירים פשוטים על אותם ביטים קבועים, ולבסוף הוספה שירה של ממש שהועצמה על ידי מוזיקה אלקטרונית ותקלוט במטרה ליצור מהירות רבה יותר ואפקטים, וליצור רמקסים שונים, למרות הריחוק הרב מהמקור השם עדיין נשאר.
במהלך שנות התשעים הסגנון התפתח והתגבש ועסק במחאה ובחיפושים אמנותיים חדשים, לצד שירים בעלי אופי וולגרי מאוד שמדברים על מיניות בצורה ישירה וגסה. מלבד אלה, המוזיקה עוסקת לרוב בנושאים אקטואליים בפאבלות כמו עוני, מוות, חיי פשע, כלי נשק, סמים וזונות והליריקה של השירים מתייחסים לנושאים אלה בצורה ישירה ומתריסה.
בשל המקצב הרקיד הביילה פאנק אימץ סגנון ריקוד מיני ופרובקיטבי: הנשים רוקדות במעין שילוב של ריקוד על עמוד שנפוץ במעודני חשפנות, יחד עם יסודות התנועה של ריקוד הסמבה, הבנים גם הם רוקדים באופן פרובקטיבי ונראה כשילוב בין היפ הופ, ברייקדאנס וסמבה.
גם מבחינת האופנה וסגנון הלבוש ישנה השפעה ישירה של ההיפ-הופ האמריקאי ואלה ואימצו את האופנה הזו שמאפיינת בכובעים, לבוש הרחב, בגדי ספורט, הגרפיטי ריקודי הברייק דאנס, עיצוב שיער תכשיטי הזהב ועוד, ואמנים אימצו לעצמם את המראה ואת וההתנהגות הגאנגסטרית.
הפריצה וההצלחה.
השפה התרבותית האלימה והמתריסה, יחד עם המוזיקה האקסטטית והרקידה גרמה לפאנקי קירוקה להביא מהפכה מוזיקלית של ממש והסגנון זכה לפופולריות עצומה בקרב המעמדות הנמוכים וגם מחוצה להם.
במהלך שנות האלפיים הפאנק קריוקה הלך והתפרסם ופרץ לתודעה ברחבי ברזיל כולה יחד עם אמנים כמו טאטאי קאברה באקו (Tati Quebra Barraco) אמ סי קרטה (mc carta) ועוד רבים אחרים. ב-2005- פרץ הפאנק לתודעה העולמית בזכות הסרט "יחידה עלית " שבו שיר הנושא rap das armas (ראפ של כלי נשק) זכה להצלחה מסחררת בעולם כולו, תעשיית המוזיקה גלגלה מאז למעלה שני מיליארד ריאל.