במשך 23 שנה הייתה פרופסור מן המניין באוניברסיטת בינגהמטון בניו יורק, מתוכן עשר שנים בתור ראש החוג למדעי היהדות. לצד זאת הייתה פעילה בארגונים ומוזיאונים רבים ועסקה בתחום שימור ומחקר התרבות החומרית של חברות מוסלמיות ושל יהדות ארצות האסלאם. בין השאר הייתה פעילה במוזיאון לאמנות פולק בינלאומית ("Museum of International Folk Art"), המוזיאון היהודי של ניו יורק, מוזיאון בית התפוצות ובאגודות מחקר שונות מארצות הברית, ישראל ואירופה. בשנים 95–1994 הייתה חוקרת עמיתה באוניברסיטת מוחמד החמישי ברבאט, וניהלה מחקר על נשים מרוקאיות לאור המודרניות. בשנותיה האחרונות הייתה פרופסור מן המניין באוניברסיטת אוקלהומה.
נפטרה ב-21 בפברואר 1998 בגיל 51 לאחר מאבק בן כחצי שנה במחלת הסרטן. בעלה, פרופ' נורמן סטילמן, השלים את עריכת הספרים שאותם כתבה אך לא הספיקה לפרסם (היסטוריה של מנהגי הלבוש הערבי ואנציקלופדיה על הנושא) ופרסם אותם לאחר מותה.
סמיון מארוביץ' בורמאן
יואב יהושע ויינגרטן
שמואל הולנדר (כלכלן)
שמואל הולנדר (נולד ב-6 באפריל 1939) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה בריטי-קנדי-ישראלי העוסק בהיסטוריה של המחשבה הכלכלית.
ביוגרפיה.
הולנדר נולד בלונדון. השלים תואר ראשון בכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון ב-1959 ודוקטורט באוניברסיטת פרינסטון ב-1963. לאחר מכן היה חבר סגל באוניברסיטת טורונטו בשנים 1963–1998. החל משנת 2000 הוא חבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הולנדר עוסק בהיסטוריה של המחשבה הכלכלית ובמיוחד בכלכלנים הקלאסיים: אדם סמית, דייוויד ריקרדו, תומאס מלתוס וג'ון סטיוארט מיל אשר ניסחו את תאוריית הערך של העבודה. הולנדר רואה את ריקרדו כמבשר הכלכלה הנאו-קלאסית ובכלל זה אלפרד מרשל ולאון ולרה.
ויינגרטן
ויינגרטן הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו "כרם".
וינגרטן
קרל-הנינג פדרסן
רנו פלואנס
רנו פלואנס (צרפתית: Renault Fluence) היא מכונית משפחתית בתצורת סדאן, שיוצרה על ידי חברת רנו הצרפתית. רנו פלואנס יוצרה בטורקיה ושווקה בעיקר במדינות מתפתחות במזרח אירופה ובאסיה. המכונית לא שווקה במערב אירופה - שם מכרה רנו מכונית משפחתית בתצורות האצ'בק וסטיישן בשם רנו מגאן.
רנו פלואנס החליפה את גרסת הסדאן של רנו מגאן, ששווקה בצורותיה השונות בין השנים 1996 - 2009. הפלואנס פותחה בשיתוף עם קונצרן סמסונג הקוריאני, ובחלק ממדינות העולם המכונית נמכרת תחת השם "סמסונג SM3". בהיצע הדגמים של רנו, הייתה הפלואנס ממוצבת מעל רנו קליאו הקטנה ומתחת למכונית המנהלים רנו לאטיטיוד.
בנוסף לרנו פלואנס, מייעדת רנו דגמים נוספים לשווקים מתפתחים. רנו סימבול היא משפחתית קטנה אשר יוצרה בטורקיה על בסיס הרנו קליאו ונמכרה במדינות מתפתחות, וכך גם דגמי רנו אחרים המיוצרים במפעלי דאצ'יה שברומניה - משם הגיעה לישראל רנו לוגאן MCV, ולאחר מכן גם דגמי החברה הסדירים כאשר הושק בישראל מותג דאצ׳יה.
לישראל מיובאים דגמי רנו על ידי חברת "קרסו מוטורס", המייבאת בנוסף את דגמי ניסאן ואינפיניטי.
רקע.
רנו פלואנס הושקה בעולם ברבעון השלישי של שנת 2009. ההשקה העולמית נערכה בטורקיה. הפלואנס זכתה למחמאות בעיתונות הרכב בכל מה שנוגע למרווח הפנימי, תא המטען ונוחות הנסיעה - אך מנגד נשמעו ביקורות על איכות הרכבת החומרים בתא הנוסעים, על ביצועי המנוע בדגמי הבנזין ועל הנדסת האנוש. רנו פלואנס לא הועמדה למבחני הריסוק האירופאיים של איגוד הבטיחות יורו NCAP, אך הגרסה החשמלית של הפלואנס נבחנה וזכתה לציון של 4 כוכבים - נמוך מהסטנדרט המקובל במכוניות משפחתיות בתקופה זו. רנו פלואנס משווקת בעולם עם שלושה מנועים שונים. המנוע הבסיסי הוא מנוע בנזין בנפח 1,600 סמ"ק. בעת השקתו סיפק המנוע 105 כוחות סוס ובהמשך שודרג הספקו ל-115 כוחות סוס. מנוע בנזין נוסף הוא מנוע בנפח 2,000 סמ"ק (143 כוחות סוס). בהיצע קיים גם מנוע דיזל בנפח 1,500 סמ"ק (110 כוחות סוס). תיבות ההילוכים של הפלואנס הן תיבת הילוכים ידנית עם 5 או 6 יחסי העברה ותיבה אוטומטית רציפה שהחליפה תיבה מיושנת בעלת 4 הילוכים. בחלק מהדגמים מוצעת תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים.
רנו פלואנס הגיעה לישראל בחודש נובמבר 2009. בתקופה הראשונה נמכרה הפלואנס בגרסה אחת בלבד, עם מנוע בנזין בנפח 1,600 סמ"ק בהספק של 105 כוחות סוס. גרסה זו נמכרה בכמויות גדולות לציי רכב. בחודש אוגוסט 2010 נוספה להיצע בישראל גרסה חדשה עם מנוע בנזין בנפח 2,000 סמ"ק ותיבת הילוכים רציפה - אותו שילוב שקיים גם בניסאן קשקאי. המנוע החדש שיפר את ההספק ל-143 כוחות סוס.
בחודש יוני 2011 הושקה רנו פלואנס בגרסת טורבו-דיזל, עם מנוע בנפח 1,500 סמ"ק המשודך לתיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים או לתיבת הילוכים ידנית. על אף שגרסה זו מציעה הספק דומה לזה של גרסת ה-1,600 סמ"ק בנזין, העלייה במומנט שיפרה את הביצועים. מלבד הביצועים, גרסת הדיזל של רנו פלואנס הציגה שיפור משמעותי גם בצריכת הדלק: על פי נתוני היצרן, גרסה זו משיגה צריכה של 22.7 ק"מ לליטר - נתון עדיף לעומת דגמים משפחתיים מתחרים.
בחלק מהזמן גרסת הדיזל הייתה לגרסה הנמכרת ביותר של רנו פלואנס בישראל, וגם בשוק היד השנייה שומרת גרסה זו על ערכה טוב יותר מגרסאות הבנזין. בחודש אוגוסט 2013 הציגה ממשלת ישראל את שיטת המיסוי הירוק החדשה, שפגעה בדירוג של רכבי הדיזל. רנו פלואנס בגרסת הדיזל עלתה מקבוצת הזיהום הרביעית לקבוצה ה-14, מה שהביא לעליה במחירה (על אף שהיבואנית ספגה חלק ניכר מעליית המס).
בחודש יולי 2011 החלה להימכר בישראל רנו פלואנס החשמלית (נקראת גם רנו פלואנס Z.E) על ידי חברת "בטר פלייס". במרבית מדינות העולם נמכרת הפלואנס החשמלית כמכונית חשמלית נטענת. בישראל ובדנמרק שווקה הפלואנס החשמלית על ידי חברת "בטר פלייס" עם סוללה מתחלפת. בחודש מאי 2013 הוגשה לבית המשפט בישראל בקשה לפירוק חברת "בטר פלייס" והשיווק נעצר.
מתיחת הפנים
ברבעון הרביעי של שנת 2012 הוצגה מתיחת הפנים של רנו פלואנס בתערוכת הרכב של איסטנבול, ובחודש פברואר 2013 הגיעו הדגמים המחודשים לישראל. במסגרת השינויים קיבלה רנו פלואנס עיצוב מחודש לחזית המכונית שבמרכזו סמל מוגדל של רנו. גרסת הבנזין 1,600 סמ"ק עברה שיפור וההספק עלה מ-110 ל-115 כ"ס, ובנוסף הוחלפה תיבת ההילוכים האוטומטית לתיבת הילוכים רציפה - מה שהביא לשיפור בתצרוכת הדלק.
תה צהוב
תה צהוב (בסינית: 黄 茶; בפין-יין: huángchá) הוא בדרך כלל תה מיוחד המעובד באופן דומה לעיבוד תה ירוק, אך עם אופן הכנה הכולל שלב ייבוש איטי וארוך יותר, שבו עלי התה הלח מיובשים וצבעם נהיה צהוב. לתה בדרך כלל יש מראה מאוד צהוב, וריח שונה מתה לבן ומתה ירוק. לפעמים הריח נחשב בטעות לתה שחור.
המושג "תה צהוב" לתאר את סוגי התה האיכותיים המוגשים בבית משפט הקיסרי, בד בבד עם כך שהוא יכול להיווצר מכל סוג של תה על גבי אדניות שמש.
אמנון זקוב
אמנון זָקוֹב (27 באוגוסט 1935 – 5 במרץ 2014) היה מחזאי, הומוריסטן ואיש לימודי המתמטיקה.
קורות חיים.
נולד וגדל בתל אביב. למד בבית חינוך מרכז, בית חינוך צפון ובתיכון עירוני ד'.
היה חניך התנועה המאוחדת קן צפון והתגייס עם חבריו מגרעין התנועה לנח"ל. לאחר שרותו הצבאי עבר עם חבריו מהתנועה לקיבוץ יפתח והפך לחבר קיבוץ. בהמשך נשלח מטעם התנועה לתפקיד הדרכה כקומונר והיה אחראי על הקן בצפון תל אביב.
היה כנר במשלחת הישראלית לפסטיבל מוסקבה 1957, שחידש את הקשר עם היהדות הסובייטית.
במקביל לפעילותו בתנועה המאוחדת, רכש באוניברסיטה העברית בירושלים תואר מוסמך למתמטיקה, פיזיקה ופילוסופיה של המדע. ב־1964 כיהן כיושב ראש התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל.
בשנות ה-50 וה-60 היה מהמשתתפים הבולטים בתוכניות הומור וסאטירה ברדיו, ביניהן "שלושה בסירה אחת" ששודרה בקול ישראל, "יתוש בראש", "כל המסיבות" ו- "כל האמת" ששודרה בגל הקל (שהפך עם השנים לרשת ב').
ב־1967 נלחם במלחמת ששת הימים בקרבות באזור נבי סמואל.
משנות השבעים ואילך כתב למספר תוכניות בטלוויזיה החינוכית, ביניהן "מתי מתוק, בלש מתמטי" והסדרה ללימוד תלמוד "שניים אוחזין" (עבורה אף הלחין את אות התכנית). בנוסף היה מכותבי השאלות לתוכנית פיצוחים ויצר את חידת "הצפנח" לתוכנית הקיצית רואים 6/6.
בשנים 1977–1979 היה שליח מחלקת העלייה של ההסתדרות הציונית בארצות הברית וקנדה. הוא היה אחראי על הסברה והתגורר עם משפחתו בניו יורק.
עם סיום השליחות חזר להיות כותב עצמאי והתמקד בתוכניות ובמסגרות שונות להוראת מתמטיקה. סגנון הכתיבה הייחודי שלו התאפיין בשילוב בין מתמטיקה לבין הומור וכלל חידות בלשיות שפתרונן מתמטי. בשמנות השמונים החל לכתוב יחידות לימוד לתלמידים מחוננים במתמטיקה במסגרת היחידה לנוער שוחר מדע במכון ויצמן למדע. עם הזמן הוסיף לתוכנית חומרים משלו, שנאספו בסופו של דבר בספרו "להוציא מתוק ממר לא, או לא בא בחשבון". כמו כן, חיבר תוכניות עבור מוסדות שרצו ללמד מתמטיקה בצורה שונה מהמקובל (כמו תוכנית הלימודים שיצר עבור בית הספר למדעים ואומנויות בירושלים בשנות קיומו הראשונות). בין ספרי הלימוד שכתב: "מבוא לתורת הגרפים" שיצא לאור על ידי "מצוינות אלפיים" מטעם העמותה למצוינות בחינוך ו"מתי מתמטיקה מתי לא", חוברת חידות בלשיות שהוצאה על ידי האגף לחינוך התיישבותי. הוא היה אחד הכותבים הוותיקים והפוריים במכון דוידסון - הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע. עבודותיו הרבות זמינות באתר המכון וכוללות חידות מתמטיות, בלוג וסיפורים מתמטיים (סיפורי ד"ר לא). הוא המשיך לכתוב עבור מדור "המעגל המתמטי" באתר מכון דוידסון מעט עד ליומו האחרון.