קאפ-האיסיין (בקריאולית האיטית: אוקפ ("Okap") או קאפ אאיסיין ("Kap Ayisyen"), בצרפתית: Cap-Haïtien, בשמותיה הקודמים קאפ פראנסה, קאפ אנרי, ולה קאפ) היא עיר בצפון-מזרח האיטי, המשמשת כבירת מחוז נורד, ומדורגת במקום השביעי במדינה לפי מספר התושבים בה.
בתקופה הקולוניאלית הייתה לעיר חשיבות רבה, והיא שימשה כבירת המושבה הצרפתית סן דומנג (Saint-Domingue). בשנת 1770 החליפה פורט-או-פרנס את קאפ-האיסיין כבירת המושבה. לאחר מרד העבדים בהאיטי, שימשה העיר כעיר הבירה הראשונה של ממלכת צפון האיטי, תחת שלטונו של אנרי כריסטוף.
בשל המרחק הרב מפורט-או-פרנס הבירה, יחד עם תשתיות התחבורה הרעועות במדינה, הופכת העיר לעיתים קרובות לבסיס למהפכנים ותנועות מחאה נגד הממשלה. לדוגמה בין ה-5-29 בפברואר 2004, נכבשה קאפ-האיסיין על ידי חמושים שהתנגדו לשלטונו של הנשיא ז'אן-ברטראן אריסטיד.
העיר שוכנת כ-19 קילומטרים צפונית מהעיירה ההיסטורית מילו שבה ארמון סנסוסי החרב. כ-28 קילומטרים דרומית לעיר שוכנת מצודת לה פרייר.
היסטוריה.
במשך אלפי שנים ישבו באזור עמים ילידים, שהיגרו לשם ממרכז ודרום אמריקה. במאה השש עשרה יישבו את האי הכובשים הספרדים, המחלות הזיהומיות שהביאו עימם המתיישבים החדשים, גרמו להידלדלות מהירה של האוכלוסייה המקומית.
בשנת 1492 ייסד כריסטופר קולומבוס על החוף הסמוך לעיר, את היישוב הראשון שלו בעולם החדש. חורבות היישוב שנקרא לה נבידד (La Navidad), התגלו על ידי ארכאולוגים בשנת 1977.
בתחילת המאה השמונה עשרה כבשו הצרפתים מידי הספרדים חצי מהאי היספניולה, שם נטעו מטעים גדולים של קני סוכר במישורים הצפוניים, ויבאו אלפי עבדים אפריקאים. קאפ-פרנסיס הייתה לעיר חשובה בתקופה הקולוניאלית הצרפתית באי, והיא שימשה כבירת המושבה סן דומנג, מאז היווסדה בשנת 1711 ועד לשנת 1770, אז הועברו מוסדות השלטון לפורט-או-פרנס שבדרום-מערב האי.
בשנת 1807, התפצלה האיטי לשני חלקים, החלק הדרומי בהנהגת אלכסנדר פטיון, והחלק הצפוני תחת שלטונו של אנרי כריסטוף. כריסטוף, שחשש שיתנקשו בחייו, הקים יחד עם תומכיו את ממלכת צפון האיטי, והוא קרא לעיר הבירה על שמו; קאפ-אנרי. כריסטוף, חולה וחושש מהפיכה, התאבד ב-8 באוקטובר 1820, בנו ויורשו ז'אק ויקטור הנרי, אז בן שש עשרה, נרצח על ידי המהפכנים עשרה ימים לאחר מכן. ז'אק פייר בויאר, אז מנהיג הדרום, הצליח לאחד בין חלקי המדינה ללא קרב.
מרכז העיר שוכן בין המפרץ להרים ממזרח וממערב, אזורים אלו מלאים בשכונות עוני. מרבית הרחובות צרים ומסודרים כרשתות, שריד לכיבוש האמריקאי בהאיטי בין השנים 1915–1934.
אסונות.
רעידת האדמה בקאפ-האיסיין, 1842.
ב-7 במאי 1842 פקדה את האי רעידת אדמה שהיקפה מוערך ב-8.1 בסולם ריכטר. באסון נהרסו ערים רבות בהאיטי וברפובליקה הדומיניקנית השכנה, וכחמשת אלפים ושלוש מאות בני אדם נהרגו. אחד המבנים שחרבו בעיר הוא ארמון סנסוסי שלא הוקם שוב.
רעידת האדמה בהאיטי, 2010.
בעקבות האסון שהתרחש ב-12 בינואר 2010, נהרסו מתקני הנמל הימי הגדול במדינה בפורט-או-פרנס, שימש הנמל בעיר להעברת סיוע הומניטרי למדינה.
תשתיות מעטות בקאפ-האיסיין נפגעו מהרעש, ותושבים רבים מרחבי המדינה התיישבו בעיר. שדה התעופה המקומי שנפגע, תוקן על ידי חיילים צ'יליאנים המשתייכים לכוח האו"ם במדינה. כמה מאות חיילים מכוח המשימה של האו"ם להאיטי (UNSTAMIH), מוצבים בעיר.
לאחר האסון הקימה ישראל יחידת מיון וטראומה בעיר.
נמל לבאדי (Labadee), אתר נופש סמוך לקאפ-האיסיין המוחכר לחברת הספנות רויאל קריביאן אינטרנשיונל, נהרס ברעש, ושוקם לאחר מכן. במסגרת השיקום, נבנה מזח בטון חדש, המאפשר לספינות גדולות במיוחד לעגון באתר.
התפוצצות מכלית דלק, קאפ-האיסיין, 2021.
ב-14 בדצמבר 2021 התפוצצה מכלית דלק בצפון העיר קאפ-האיסיין. מכלית דלק, שניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע התהפכה, דבר שגרם לפיצוץ ולשרפה שהרגו 75 אנשים ופצעו מעל ל-100 נוספים.
ראש ממשלת האיטי, אריאל אנרי, הכריז על שלושה ימי אבל לאומיים בשל האירוע.
כלכלה.
קאפ-האיסיין ידועה כמרכז המונומנטים היסטוריים הגדול במדינה, יחד עם החופים הציוריים והשקטים שבה, הפכו אותה ליעד תיירותי חשוב לבני המעמד הגבוה במדינה. קאפ-האיסיין השוכנת בצפון היציב מושכת גם תיירים בין-לאומיים, החוששים מחוסר היציבות בדרום האי.
בעיר שפע מבנים הבנויים בסגנון האדריכלות קולוניאלית הצרפתית שנשתמרו היטב. במהלך ההפיכה במדינה, ולאחריה, עזבו צבעוניים רבים לניו אורלינס שבלואיזיאנה, שהייתה אז בשליטת צרפת. כתוצאה מכך יש לשני הערים קווי דמיון רבים בסגנון האדריכלי.
תיירות.
לבאדי.
לבאדי (Labadee) הוא אתר נופש השוכן כשישה קילומטרים צפונית-מערבית למרכז קאפ-האיסיין, ומשמש לחניות ביניים קצרות לקרוזים של חברת רויאל קריביאן אינטרנשיונל. האתר מוחכר לרויאל קריביאן עד לשנת 2050, ומניב את החלק הגדול מתיירות במדינה משנת 1986. האתר מעסיק כשלוש מאות מקומיים, מאפשר לכמאתיים נוספים למכור את מרכולתם באתר. כמו כן נהנית ממשלת האיטי מתמלוגים של שישה דולרים מכל תייר המבקר באתר.
האתר מקושר לעיר באמצעות כביש. בין האטרקציות באתר: שוק מקומי, חופים, מתקני ספורט מים, גלישה זוויתית ועוד.
Vertières.
אתר בו נערך קרב Vertières, הקרב האחרון במרד העבדים, התרחש ב-18 בנובמבר 1803. שבעת אלפי חיילי הצבא הצרפתי שנותרו בהאיטי, נסוגו לאחר התקפות המורדים בראשות ז'אן-ז'ק דסאלין (Jean-Jacques Dessalines), והממשלה המהפכנית הכריזה על עצמאותה.
במהלך הקרב האחרון אחד ממובילי המאבק, פרנסואה קפויס (François Capois) שנודע כקפויס-לה-מורט (Capois-La-Mort), הפך לגיבור המהפכה, לאחר שהמשיך ללחום למרות קליעים שהרגו את סוסו והעיפו את כובעו. מאז, הפך ה-18 בנובמבר לחג לאומי בהאיטי.
מצודת לה פרייר.
מצודת לה פרייר הידועה גם טירת אנרי כריסטוף שוכנת בפסגת הר בונה א ל'אווק, כ27 קילומטרים דרומית לקאפ-האיסיין וכ-8 קילומטרים דרומית לעיירה מילו. המבצר הוא המבצר הגדול ביותר בחצי הכדור המערבי, ובשנת 1982 הוכרזה כאתר מורשת עולמית יחד עם ארמון סנסוסי הסמוך.
המצודה נבנתה בין השנים 1805 ו-1820 על ידי אנרי כריסטוף, מנהיג במרד העבדים, ומלך צפון האיטי בהמשך. המצודה נחשבת כסמל לאומי בהאיטי.
בואיס סאיימן.
בואיס סאיימן (Bois Caïman) שוכן כ-1.9 קילומטרים דרומית לעיר, באתר בוצעו טקסי וודו תחת עץ פיקוס בתחילת מרד העבדים. המקומיים מאמינים כי האתר בעל כוחות מיסטיים.
מורן רוז'.
מורן רוז' (Morne Rouge) שוכן כ-5 קילומטרים דרומית לקאפ האיסיין. באתר מטע קני סוכר בשם "Habitation Le Normand de Mezy", שבו הועבדו כמה מהעבדים אשר הובילו את המרד נגד הצרפתיים.
תחבורה.
שדה התעופה המקומי הקרוי על שם נשיא ונצואלה לשעבר, הוגו צ'אווס, הוא שדה התעופה השני בגודלו בהאיטי. בעיר גם נמל ימי, השני בגודלו במדינה.
התחבורה הציבורית מוגשת באמצעות מוניות, אופנועים, וטאפ טאפ; אוטובוסים, מיניבוסים וטנדרים צבעוניים הנעים על גבי מסלול קבוע.
ערים תאומות.
לקאפ-האיסיין שלוש ערים תאומות:
שאדווקט
ממשלת מנואל ואלס
ממשלת צרפת השלושים ושבע, או "ממשלת ואלס הראשונה", הייתה ממשלת צרפת בראשותו של מנואל ואלס שכיהנה מהתפטרותו של ז'אן-מארק ארו מתפקיד ראש הממשלה עקב הפסדה של המפלגה הסוציאליסטית בבחירות המוניציפליות בצרפת ועד התפטרותו של ולאס עקב רצונו להתמודד בבחירות לנשיאות צרפת 2017. הממשלה הוקמה ב-2 באפריל 2014, לאחר שמנואל ואלס מונה לתפקיד ראש ממשלת צרפת ב-31 במרץ 2014 ועד ל-25 באוגוסט 2014 בה פורקה הממשלה לאחר שמספר שרים התבטאו כנגד לפעילות הכלכלית של הממשלה. מבין ממשלות הרפובליקה החמישית, הייתה זו הממשלה שמשלה במשך הזמן הקצר ביותר, 147 ימים.
הממשלה הורכבה מ-15 שרים מהמפלגה הסוציאליסטית (PS) ושני שרים מהמפלגה הרדיקלית השמאלנית (PRG). זו הייתה הממשלה השלישית תחת נשיאותו של פרנסואה הולנד. בהשוואה לממשלה הקודמת, ממשלת ארו השנייה, זו ממשלה קטנה יותר שחברים בה 16 שרים בלבד, לעומת 20 שרים שהיו בממשלתו של ז'אן-מארק ארו.
לפני מינויו לראש ממשלה היה מנואל ואלס שר הפנים, והשרים האחרים בממשלתו היו אף הם שרים בממשלה הקודמת. תשעה שרים שמרו על תפקידיהם מהממשלה הקודמת (עם שינויים מזעריים), כולל שר החוץ לורן פביוס, שמונה ב-2012 ושמר על תפקידו גם בממשל החדש, ושר ההגנה ז'אן-איבס לה דריאן.
שני שרים לא היו חלק מהממשלה הקודמת - סגולן רויאל, שהפכה לשרת האקולוגיה, ופרנסואה רובסאמן, שהיה מנהיג סיעת הסוציאליסטים בסנאט הצרפתי ומונה עתה לשר העבודה. בממשלה יש שמונה נשים ושמונה גברים.
הגיל הממוצע של השרים בתחילת הכהונה היה 54, כשלורן פביוס היה המבוגר ביותר (67) ונג'אט וולוד-בלקאסם וסילביה פינל הצעירים ביותר (בני 36).
מנואל ואלס הוא ראש הממשלה הראשון שלא נולד בצרפת. הוא נולד בברצלונה, וקיבל אזרחות צרפתית ב-1982, בגיל 19.
פארק ת.מ.ר
פארק המדע
תרפיה בסיפור
אמיל פוירשטין
אנלייט אנרגיה מתחדשת
אנלייט אנרגיה מתחדשת בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית שנוסדה בשנת 2008 ועוסקת במימון, הקמה והפעלה של מתקנים לייצור חשמל ממקורות אנרגיה מתחדשת. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
לחברה פעילות מקומית ובין-לאומית, במסגרתה הוציאה לפועל בהצלחה מעל ל-150 פרויקטים בישראל ובאירופה בהספק של מעל 500 מגה ואט, ובעלות הקמה כוללת של מעל 3 מיליארד ש"ח.
היסטוריה.