רבי שמואל נולד בשנת ה'ת"כ (1660), לרבי אברהם הצרפתי, שהיה מחכמי יהדות פאס ובן לשושלת רבנים מפוארת בקהילת המגורשים. מקום לידתו המדויק לא ידוע, אך ברור כי בהיותו בן שמונה עשרה, ובשנות העשרים המאוחרות לחייו, למד בעיר סלא שבמרוקו ואף יצר שם כמה מחיבוריו. יש רגליים לדבר שהוא אף העמיד בעיר סלא תלמידים, ומהם תלמידו רבי יוסף ביבאס. בשנות צעירותו, נשא דרשות מעמיקות המשיבות על השגות רבי אליהו מזרחי על פירושי הרמב"ן ומפרשים אחרים על התורה, וניתן להסיק מכך שבדרשותיו נכחו תלמידי חכמים ולמדנים.
בראשות הישיבה.
עמד בראשות ישיבה, ככל הנראה בעיר פאס. נראה כי חלק ניכר מחידושיו יצר במהלך הלימוד כראש ישיבה. בהקדמתו למסכת ברכות הוא מתנצל: . במקומות אחרים הוא רומז על דברים שנאמרו בישיבה, ולמשל: , . בין תלמידיו ישבו חכמים המבוגרים ממנו, וכפי שהוא כותב: .
דיין בפאס.
החל מקיץ ה'תנ"א (1691) הוא חותם על פסקי דין עם דייני פאס בהרכבים שונים, ובעיקר עם רבי יהודה בן עטר, רבי שלום אדרעי, רבי אברהם אבן דנאן ורבי יעקב אבן צור. מוקדם לכך, בשנים ה'ת"ס - ה'תע"ב, חתם על כמה מתקנות המגורשים שתוקנו על ידי חכמי העיר פאס.
שיטתו בלימוד.
דרכו בלימוד התלמוד הייתה כפי הדרך שפותחה במרוקו, ללמוד תחילה את התלמוד מבלי להסתייע בדברי הפרשנים, ואחר כך לעיין בפירושי רש"י ותוספות ולדקדק בדבריהם, ולנמק את פירושיהם אם אינם מוכרחים לפי העיון הראשוני. כמו כן, הוא הגיה הגהות רבות את נוסח פירושי רש"י והתוספות. בין המפרשים האחרונים מועדף עליו רבי שלמה אלגאזי.
דרכו הייתה לעיין היטב בסוגיות התלמוד ולהציע להן פירושים מקוריים, כאשר אין הוא נרתע מלחלוק על הקדמונים. וכפי שהוא כותב: . וכך: עם זאת, במקומות רבים התאמץ ליישב את דברי הרמב"ם.
פטירתו.
רבי שמאול היה ידוע חולי וצער והוא נפטר ביום ב' באב ה'תע"ג (יולי 1713).
חיבוריו.
שני בניו, רבי אברהם ורבי וידאל, טיפלו בכתביו והביאום לדפוס.
לקריאה נוספת.
פרופסור הרב משה עמאר (מהדיר), "קווים לדמותו ויצירתו של רבי שמואל הצרפתי", בתוך: דברי שמואל, עמ' 9 - 50, לוד, תשנ"ז.
טנא (אסתר קנובל)
"טנא" (1992) היא יצירת אמנות מאת אסתר קנובל.
תיאור.
העבודה "טנא" היא מבנה תלת-ממדי של סלסלה, עשויה מאלפקה. המבנה עשוי ממוטות צרים, המולחמים זה. המוטות בתחתית הסלסלה מחוברים במין צורה של ספירלה. סביב שפת הסלסלה מקובעים עמודי פרחים דמויי גבעול, אף הם עשויים מאלפקה, שבראשם גביע שבתוכו מונחים פרחי ורדים מיובשים, או חומרים אורגניים אחרים.
העבודה עוצבה לראשונה בשנת 1992. היא מבוססת על המבנה של "סיכת ורד", המאפשרת לבעל העבודה להחליף את התפרחת שבעבודה, ובכך להיות שותף לפעולה היצירתית. המבנה שיצרה קנובל הוא מבנה חסר-הרואיות, בעל אופי "שביר" או "חלש". השימוש במונח "טנא" (בהולנדית תורגם שם העבודה ל-Rozenmand, שפרושה סלסלת ורדים), מרמז לזיכרונות ילדות או אל גיוס חג השבועות כחלק מן הכינון של הלאומיות הציונית-ישראלית.
אחד מן העותקים של העבודה מצוי באוסף מוזיאון סטיידלק שבאמסטרדם.
LGBT+ Labour
LGBT+ Labour, ובשמו המלא Labour Campaign for Lesbian, Gay, Bisexual and Transgender Rights (בעברית: קמפיין הלייבור למען זכויות לסביות, הומוסקסואלים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים), הוא ארגון סוציאליסטי המזוהה עם מפלגת הלייבור הבריטית. מטרת הארגון, שבמקור נקרא Gay Labour Group, היא קידום זכויות להט"ב בתוך מפלגת הלייבור ותנועת הפועלים הרחבה יותר, וכן קידום תמיכה במפלגת הלייבור בקרב חברי הקהילה הגאה.
בשנת 2015 מלאו לארגון 40 שנה.
התארגנות.
אנשי הארגון הם בעיקר חברי מפלגת הלייבור ואיגודים מקצועיים. החברות פתוחה גם לאנשים שאינם חברים במפלגת הלייבור, כל עוד הם אינם חברים במפלגה פוליטית אחרת.
LGBT+ Labour מנוהל על ידי ועדה לאומית נבחרת, אשר נבחרת מדי שנה באספה הכללית השנתית שלה. לארגון יש גם מספר קבוצות אזוריות לביצוע עבודתן באזורים אלה, שלהן יש ועדות ניהול קטנות משלהן, שנבחרו גם באופן דמוקרטי. בארגון אין אנשי צוות, וכל חברי הוועדה הם מתנדבים.
בנוסף, באספה השנתית מאושרות עמדות הארגון וכן מוגדרת תוכנית העבודה לוועדה הלאומית.
לארגון קבוצות אזוריות בצפון-מערב אנגליה, לונדון ודרום-מזרח אנגליה, מערב המידלנדס, יורקשייר והאמבר, מזרח המידלנדס ודרום-מערב אנגליה. אחראי הוועדות נבחרים לנהל את הקמפיין הסקוטי והוולשי. הוועדות הקטנות של הקבוצות האזוריות נבחרות באספה מקומית משלהן. קבוצות אלה מבצעות את פעילות הארגון באופן מקומי וגם עוסקות בקמפיין שלהן בנושאים מקומיים.
שותפים.
LGBT+ Labour עובד גם עם תנועת הפועלים הרחבה יותר ומשויך לאיגודים מקצועיים, קואופרטיבים, מפלגות לייבור מקומיות, קבוצות לייבור אוניברסיטאיות וסניפי איגודים מקצועיים.
הארגון חבר ב-Rainbow Rose, קבוצת הלהט"ב של הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים שמכנסת את ארגוני הלהט"ב של מפלגות השמאל-מרכז במדינות האיחוד האירופי. הארגון מקושר גם עם ILGA-Europe .
פטרונים.
LGBT+ Labour מזמין פוליטיקאים להט"בים מהפרלמנט בווסטמינסטר, מהפרלמנט האירופי, מהגופים המפוזרים בבריטניה וראשי עיר נבחרים לפעול כפטרונים של הקמפיין. הפטרונים כיום הם:
היסטוריה.
הארגון הוא ממשיך דרכה של הקבוצה Gay Labour Group. הקבוצה, המכונה לעיתים גם Gay Labour Caucus, הוקמה בשנת 1975, ואחת הכרזות הראשונות שלה מוצגת כיום במוזיאון ההיסטוריה העממית במנצ'סטר. בשנת 1978 שונה שם הארגון, תחילה ל-"Labour Campaign for Gay Rights", ובהמשך ל-"Labour Campaign for Lesbian and Gay Rights".
בשנת 2002 הקמפיין הפך לארגון סוציאליסטי הקשור למפלגת הלייבור , וככזה יש לו הזכות להגיש עתירות ולשלוח נציג לוועידת מפלגת הלייבור, להשתתף במבני המפלגה, כולל בחירת שלושה חברים בפורום המדיניות הלאומית ונציג לוועדה המנהלת הארצית (NEC). מאז שנת 2012, הארגון זכאי לבחור באופן ישיר נציג לפורום המדיניות הלאומית בפני עצמו. חברים שאינם חברים במפלגת הלייבור באופן מלא יכולים להצביע בחלק מהבחירות של המפלגה על ידי הרשמה כתומך משויך.
בשנת 2006 פרסם הארגון את ספרו של פיטר פרטון, "Sodom, Gomorrah and the New Jerusalem: Labour and Lesbian and Gay Rights from Edward Carpenter to today", המתעד את השדלנות, התעמולה ובניית הבריתות שהובילו לרפורמות החוקתיות של 1997.
בחירות ורשימת כריס סמית'.
לקראת הבחירות הכלליות בשנת 2010, הקים LGBT+ Labour קרן קמפיין בשם "Dorothy’s List" לתמיכה במועמדים להט"בים לפרלמנט מטעם מפלגת הלייבור. קרן זו פעלה גם בבחירות שלאחר מכן, ומאז הוחלף שמה ל-"Chris Smith" List" (על שם כריס סמית', חבר הפרלמנט הבריטי הראשון שיצא מהארון כהומוסקסואל, בעת כהונתו בשנת 1984) ועבורה נערכת ארוחת ערב שנתית לגיוס תרומות. הקרן שואבת את השראתה מהקרן "Emily's List" בארצות הברית.
יעד גיוס התרומות הראשוני שנקבע עמד על 2,000 ליש"ט, ולאחר מכן הועלה ל-5,000 ליש"ט. הסכום הסופי שגויס עמד על מעל ל-12,000 ליש"ט, והכסף חולק בין 28 המועמדים הלהט"בים לפרלמנט, ובמיוחד למועמדים במקומות נמוכים יותר. עם הכסף העודף ניתנה תמיכה נוספת למועמדות, תוך ההכרה בכך שבכל המפלגות הפוליטיות יש מחסור בייצוג של נשים לסביות וביסקסואליות.
הקרן המשיכה לפעול גם בבחירות הכלליות בשנת 2015. סכום כולל של 25,000 ליש"ט גויס לבחירות הכלליות באותה שנה, והוא חולק בין 27 מתוך 36 המועמדים הלהט"בים לפרלמנט מטעם מפלגת הלייבור, כאשר 9 חברי פרלמנט המשמשים כפטרונים לא זכו לסיוע כספי.
הארגון הפיק "מצע גאה" לקראת הבחירות הכלליות בשנת 2010, ומפלגת הלייבור השיקה את המסמך בשכונת סוהו שבלונדון יחד עם סגנית מנהיג המפלגה הארייט הרמן ושר החוץ דאז, דייוויד מיליבנד.
גם לקראת הבחירות הכלליות בשנת 2015 הופק המצע הגאה, יחד עם מפלגת הלייבור. הוא הושק בעיירה ברייטון על ידי אנג'לה איגל ואיימי לאמה זמן קצר לאחר המצע הראשי של מפלגת הלייבור, שזכה בהמשך לתמיכתו של איאן מקלן. לקראת הבחירות הכלליות בשנת 2017, פורסמה סדרה של הצעות מדיניות, והארגון פעל יחד עם הספסלים הקדמיים של המפלגה ועם הוועדה הלאומית של המפלגה כדי להבטיח את קיומן של ההתחייבויות במצע המפלגה.
כמו כן, בשנת 2010 נערך קמפיין עלונים שהתמקד בגיי ברים ברחבי המדינה וכן קמפיין במקומות מפתח; במיוחד אלה בהם מתגוררים חברי פרלמנט הומוסקסואליים ולסביות. מאז 2010 נמשך פורמט זה, לצד קמפיין תמיכה במועמדים להט"בים בבחירות למועצה ובבחירות באירופה. קמפיין בחירות נערך גם לקראת הבחירות הכלליות בשנת 2015, עם ימי קמפיין מקומיים וכן שיחות טלפוניות.
בחירות לראשות הלייבור.
במהלך הבחירות לראשות מפלגת הלייבור בשנת 2010, החליט הארגון לא לתמוך באף מועמד אלא לנצל את ההזדמנות לקדם נושאי להט"ב אצל כלל המועמדים, דבר שנעשה גם בעבר במהלך הבחירות לסגן ראש מפלגת הלייבור בשנת 2007. הדבר חזר על עצמו גם בבחירות לראשות המפלגה ולסגן ראש המפלגה בשנת 2015. במסגרת הבחירות נשלחה לכל מועמדים סדרת שאלות שנשאלו על ידי חברי הארגון וקוראי PinkNews. במהלך מסע המנהיגות קיבל הארגון הבטחות במספר נושאי להט"ב, בעיקר על תמיכה בנישואים גאים.
במהלך הבחירות לראשות מפלגת הלייבור בשנת 2020, קיר סטארמר, שהיה אז מועמד למנהיגות, אישר את ההתחייבות של 10 נקודות מהקבוצה על תוכנית שנויה במחלוקת בת 12 נקודות של קמפיין הלייבור למען זכויות טרנסים .
הישגים משמעותיים.