הצבא הגרמני נכנס לעיר ב-26 ביוני 1941, וההתעללות ביהודים ומעשי הביזה החלו מיד. העיר הייתה גדושה המוני יהודים שברחו ממקום מגוריהם בליטא המערבית ונתקעו כאן בדרך מנוסתם מזרחה. הגרמנים עצרו פעילי ציבור יהודים והוציאו אותם להורג. עוד כ-200 יהודים נעצרו באשמת שיתוף פעולה עם הקומוניסטים בתקופת שלטונם בעיר, וב-4 ביולי 1941 הובלו ביחד עם יהודי בולניק ליער פיבוניה (Pivonija) ונרצחו בידי גרמנים וליטאים. בראשית אוגוסט 1941 נצטוו היהודים תוך 12 שעות לעבור לגטו שהוקם בשתי סמטאות בשכונת עוני של האוכלוסייה הנוצרית בעיר. הגטו לא גודר, אך הוקף במשמר כבד של ליטאים חמושים. היהודים הוצאו מהגטו לעבודת כפייה, וכמה מהם נרצחו במהלכה. בין 5 ל-18 בספטמבר 1941 טבחו ליטאים חמושים ביהודי העיר והעיירות שסביבה כמו קורקלי ביער פיבוניה. חולים, קשישים, נשים וילדים שנותרו בגטו נרצחו ביער פיבוניה ב-26 בספטמבר 1941. לאחר המלחמה התגלו ביער 6,354 גוויות. בנוסף, 83 גברים ונשים נרצחו במשק העזר של בית הסוהר, מרחק 5 ק"מ מהעיר.
הכנסת האחת עשרה
הכנסת האחת עשרה החלה בתאריך 13 באוגוסט 1984 בעקבות תוצאות הבחירות לכנסת האחת עשרה מ-23 ביולי 1984 וכיהנה עד 21 בנובמבר 1988. זו הכנסת הראשונה שמילאה את ימיה מאז הכנסת השביעית, והכנסת השנייה באורכה, אחרי הכנסת השלישית.
את ישיבת הפתיחה של הכנסת פתח נשיא המדינה חיים הרצוג ומסר את ניהול הישיבה ליוסף בורג זקן חברי הכנסת שהחזיק בתפקיד עד בחירת שלמה הלל נציג המערך לתפקיד יושב ראש הכנסת.
הרכב פוליטי.
תוצאות הבחירות.
אלו הן תוצאות הבחירות והרכב הסיעות עם תחילת כהונתה של הכנסת האחת עשרה:
גושים פוליטיים.
תוצאות הבחירות יצרו שוויון יחסי בין גוש הימין לגוש השמאל, ועל כן לא היה מנוס מהקמתה של ממשלת אחדות לאומית, שהתבססה על רוטציה בראשות הממשלה בין מנהיג מפלגת העבודה למנהיג הליכוד. עבודת הכנסת הושפעה שלא לטובה מהעובדה ש-97 מחברי הכנסת – 85 מהם מהמערך ומהליכוד – נמנו עם הקואליציה, וכדי לאפשר לחברי האופוזיציה למלא את תפקידם כראוי הוכנסו שינויים בתקנון הכנסת, למשל במספר חברי הכנסת הרשאים לבקש כינוס של הכנסת בזמן פגרה.
בבחירות לכנסת האחת-עשרה נבחרה לראשונה ש"ס– מפלגה חרדית ספרדית, ובניגוד למפלגות חדשות רבות אחרות היא הייתה למרכיב קבוע בכל הכנסות מאז ועד היום. כניסתו של מאיר כהנא לכנסת בראשות רשימת כך, לאחר שבשלוש מערכות הבחירות שקדמו לבחירות לכנסת זו לא עברה רשימה זו את אחוז החסימה, הובילה לכמה תיקוני חקיקה, שנועדו למנוע מרשימות המסיתות לגזענות להיבחר לכנסת בעתיד. באותה הזדמנות נקבע גם שרשימות השוללות את אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל ואת היותה מדינתו של העם היהודי לא יוכלו להתמודד בבחירות לכנסת. בצד השני של הקשת הפוליטית הופיעה בכנסת האחת-עשרה מפלגה ערבית-יהודית רדיקלית חדשה – הרשימה המתקדמת לשלום. כמו כן, לאחר פרוץ האינתיפאדה הראשונה, בדצמבר 1987, פרש עבד-אלוהאב דראושה ממפלגת העבודה והקים מפלגה חדשה: המפלגה הדמוקרטית הערבית.
ההרכב הקואליציוני.
כחודש לאחר השבעת הכנסת ב-13 באוגוסט 1984 הרכיב שמעון פרס את ממשלתו – הממשלה ה-21 ממשלת אחדות לאומית בהשתתפות רבות מסיעות הבית מהצד השמאלי והימני של המפה הפוליטית, בממשלה היו חברים תחילה 97 חברים ולאחר מכן ירדו ל 96.
לאחר שנתיים בתפקיד ראש הממשלה פינה שמעון פרס את כיסא ראש הממשלה לשר החוץ יצחק שמיר על פי הסכם הרוטציה בין הליכוד למערך והוקמה הממשלה ה-22 בראשות יצחק שמיר שקיבלה בתחילה אמון של 96 ח"כים ולאחר פרישת שינוי מהממשלה 93.
אירועים מרכזיים.
אחד הנושאים הראשונים שהעסיקו את הממשלה ואת הכנסת היה משבר מניות הבנקים. כדי לרסן את האינפלציה התלת-ספרתית ולייצב את הכלכלה נקט שר האוצר יצחק מודעי, בשיתוף פעולה מלא עם ראש הממשלה שמעון פרס, מדיניות כלכלית תקיפה, שאמנם שיפרה את מצב המשק, אך הביאה לידי עלייה באבטלה. כמו כן גרמה מדיניותו למשברים פיננסיים במגזרים רבים במשק. עם תוכנית הייצוב הכלכלי נולד גם חוק ההסדרים, שאפשר למשרד האוצר לשנות בהינף יד חוקים רבים כדי לבצע את התוכנית הכלכלית. אף שכבר אז הייתה התנגדות עזה לחוק ההסדרים, בשל הפגיעה שלו בפעולותיה של הכנסת כזרוע המחוקקת וכמפקחת על עבודת הממשלה, הפך חוק זה לבן לוויה קבוע לחוק התקציב השנתי. נקודת ציון נוספת מבחינה כלכלית בתקופת כהונתה של כנסת זו: פרסום דוח ועדת בייסקי בנושא הרצת מניות הבנקים ומפולת המניות, שהתרחשו בתקופת הכנסת הקודמת.
בתחום הביטחוני, ב-1985 נתקבלה בממשלה החלטה להוציא את צה"ל מלבנון, למעט מאזור הביטחון בדרום, וננקטה פעילות נמרצת לשחרור השבויים הישראלים שהוחזקו בידי ארגוני הטרור.
במהלך כהונתה של כנסת זו תוקנה הפקודה למניעת טרור, ונאסרו מגעים שלא מטעם הממשלה עם אש"ף ועם ארגוני הטרור האחרים. התקפות טרור על אנשים בודדים – כמו רצח שני המטיילים ליד מנזר כרמיזן שבקרבת ירושלים ורצח הילד רמי חבה באלון-מורה – היו תכופות יותר.
נושאים רבים הקשורים לתהליך השלום, רובם שנויים במחלוקת, עלו לדיון בשנים אלו. החשובים שבהם היו הסכם לונדון, שנחתם על ידי שר החוץ שמעון פרס והמלך חוסיין באפריל 1987, ללא ידיעת ראש הממשלה יצחק שמיר, ועסק בנהלים למשא-ומתן לשלום; תוכנית רייגן לשלום במזרח התיכון; ההצעה להנהיג אוטונומיה חד-צדדית לפלסטינים בגדה המערבית וברצועת עזה והחזרת טאבה למצרים, לאחר שנקבע בבוררות שטאבה נכללת באזורים שעל ישראל להחזיר למצרים על-פי הסכם השלום בין שתי המדינות.
כמה מהנושאים הציבוריים המרכזיים בתקופת כהונתה של הכנסת האחת-עשרה היו למעשה ספיחים של פרשות שאירעו בתקופת כנסת הקודמת, למשל פרשת השב"כ, שפרצה בעקבות פרשת אוטובוס 300, ופרשת העמדתם לדין, מאסרם ושחרורם של רוב עצורי המחתרת היהודית. נוסף עליהם, נדונו בכנסת אירועים רבים, למשל נפילתו של הנווט רון ארד בשבי ה"חזבאללה"; משפט דמיאניוק; תפיסתו של יונתן פולארד על ידי הרשויות בארצות הברית בחשד שריגל לטובת ישראל; פרשת מרדכי ואנונו – הישראלי שמכר לעיתון לונדוני מידע על תוכנית הגרעין של ישראל, נחטף והובא ארצה על ידי המוסד והועמד לדין. נושאים נוספים שהכנסת עסקה בהם היו בעיית הנשירה – הגירתם של יהודים שיצאו את ברית המועצות עם ויזות ישראליות לארצות המערב, המשבר במערכת הבריאות, לרבות סוגיית הרפואה השחורה ונושא השתלת האיברים, בעיית החינוך האפור ובריחת המוחות.
במהלך כהונת הכנסת האחת-עשרה ניסו המערך והליכוד להגיע להסכם על שינוי שיטת הבחירות ועל הנהגת שיטה מעורבת, כך שחלק מחברי הכנסת ייבחרו באזורי בחירה (בכל אזור בחירה ייבחרו 4–5 נציגים), וחלק מחברי הכנסת ימשיכו להיבחר בשיטת הייצוג היחסי, השיטה הנהוגה בישראל מאז הקמתה. אף שהושג הסכם עקרוני בנושא זה, הניסיון נכשל משום שמרכז הליכוד דחה את ההצעה.
לקראת סוף כהונת הכנסת פרצה ביהודה ושומרון התקוממות אלימה ברובה שנקראה האינתיפדה הראשונה, שהחלה ב-9 בדצמבר 1987, נחלשה באופן משמעותי לאחר מלחמת המפרץ ב-1991 ורשמית הסתיימה עם חתימתם של הסכמי אוסלו ב-1993. במהלכה התקוממו התושבים הפלסטינים ביהודה ושומרון ורצועת עזה כנגד השלטון הישראלי.
ברכת שככה לו בעולמו
ברכת שככה לו בעולמו היא ברכה מברכות הראייה. ברכה זו נתקנה בעת מפגש עם אדם נאה מאוד או בעת מפגש עם בעל חיים או צמח היפים באופן מיוחד ומעוררים התפעלות ממראם.
מקור הברכה.
ברכה זו נזכרה ב, שם נאמר כי יש לברך כשרואה בריות או אילונות טובות: .
וכן נזכרה בתלמוד ירושלמי: .
להלכה.
נחלקו הפוסקים, האם יש לברך ברכה זו בשם ומלכות, או ללא שם ומלכות, כפי שמופיע במקורות הקדומים; וכן נחלקו, האם יש לברך כיום ברכה זו.
המצדדים בברכה ללא שם ומלכות מנמקים זאת בכך שההגדרה ל"בריות נאות" היא סובייקטיבית ותלויה בהרגשתו של המברך, ולא מצינו ברכות כאלה במקומות אחרים. לעומתם, המצדדים בברכה עם שם ומלכות מנמקים כך בזאת שכל ברכה שאינה נאמרת בשם ומלכות אינה נחשבת לברכה כלל, וממילא, גם כאשר תיקנו את הברכה הזאת, התכוונו שיש לברכה בשם ומלכות.
להלכה, פסק השו"ע כי , וכי אין לברך ברכה זו פעם נוספת אלא אם כן ראה בריה נאה יותר ממנה. בניגוד לשיטתו, פסקו ה"חיי אדם" וה"משנה ברורה" שבימינו אין לברך את ברכה זו בשם ומלכות, כי אין אנו מעריכים כאשר אנו רואים בריה יפה. הרב עובדיה יוסף והרב אליעזר מלמד סבורים שיש לברך ברכה זו כיום בשם ומלכות.
ברכה על דברים האסורים על פי ההלכה.
מהפסוק "ובוצע ברך - נאץ ה'" לומדים שאין לברך ברכת השבח על דברים שבאו לעולם באיסור, כך שלמשל אין לברך ברכת שהחיינו על פירות כלאיים. על פי כלל זה, נחלקו הפוסקים האם מותר לאדם לברך בראותו ממזר נאה. הרב יעקב עמדין כתב לברך, והרב ישראל יעקב חגיז כתב שלא לברך, וכך הכריעו הרב עובדיה יוסף והרב אליעזר מלמד.
במסכת עבודה זרה מסופר על רבן גמליאל, שראה אישה גויה נאה ביותר ואמר: . והקשו בתלמוד על רבן גמליאל מאיסור הסתכלות בערווה. וענו בתלמוד, שרבן גמליאל ראה את האשה במקרה, כאשר פנה מרחוב אחד לרחוב אחר, ולא הספיק לעצום את עיניו.
קלפי אוסטרלי
קלפי אוסטרלי, המכונה בקיצור קלפי, הוא גזע של כלב הבית הנכלל בקבוצת כלבי הבקר והצאן. זהו גזע שמוצאו באוסטרליה, משם יוצא לרחבי העולם ככלב רועים מוצלח. הוא מתאים במיוחד לייעודו כרועה הודות לכושר המנהיגות הגבוה שלו, כך שכמעט ואינו זקוק להוראות. תכונותיו השונות המפורטות מטה הפכוהו לאחד הכלבים האהובים והמועדפים על רועים ברחבי העולם, במיוחד באוסטרליה.
מאפיינים גופניים.