החלה להציע שירותי סלולר באוגוסט 2015, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם 9–055. מתמקדת בעיקר במגזר העובדים הזרים, וכן במגזר החרדי בשל שיתוף פעולה עם נטפרי.
כיום (2018) פועלת על תשתית משותפת של הוט מובייל ופרטנר.
הום סלולר
החברה הוקמה על ידי קבוצת פישמן והחלה את פעילותה באפריל 2012, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם 22–055. פעילות המכירות שלה מתבססת על פנייה ללקוחות רשת "הום סנטר". ביולי 2015 נמכרה ופעילותה מוזגה לתוך חברת סלקום ומאז הפסיקה פעילותה.
YouPhone
הוקמה כחברה בת של אלון רבוע כחול ישראל והחלה את פעילותה במאי 2012, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם 055–88. פעילות החברה מתבססת על רשתות המרכולים מגה ו-AM:PM וכן על רשת תחנות הדלק דור אלון. ביולי 2015 נמכרה לחברת פלאפון ופעילותה מוזגה לתוכה, כאשר באוקטובר אותה שנה העסקה אושרה באופן סופי והושלמה מאז החברה הפסיקה את פעילותה.
פסאודו מפעיל וירטואלי.
חברות תקשורת מסוימות כגון 012 מובייל (פרטנר) ו-וואלה! מובייל פועלות במתכונת דומה, אך אינן פועלות תחת רישיון של מפעיל רשת סלולרית וירטואלית, אלא על ידי רישיון של מפעיל רשת סלולרית השייך לחברות האם שלהן.
תדרי הסלולר.
מערכות הסלולר בישראל מופעלות על ידי החברות השונות, בתחומי תדר שונים, כמתואר בטבלה הבאה:
לתחום התדרים שבשימוש החברות השונות, חשיבות רבה בהתאמת המכשיר הסלולרי לרשת. מכשיר שאינו תומך בכל התדרים של חברת הסלולר של המנוי יסבול מבעיות קליטה וכיסוי חלקי במקרה הטוב, ומחוסר יכולת להשתמש במכשיר כלל במקרה הרע. אמנם ניתן לראות כי כל החברות בישראל תומכות בתדר 2100, אך הסתמכות על תמיכה בתדר זה בלבד בעייתית, שכן לא מובטח כיסוי מלא בתדר 2100, וכמו כן לתדר זה יש עבירות מוגבלת בתוך בניינים ומקומות סגורים.
מכשירים סלולריים מסוגים שונים תומכים בשיטות שידור שונות ובתחומי תדר שונים:
אולם, ישנם מכשירים המיועדים למדינות או חברות מסוימות, שחסר בהם התדר 1800MHz, שעליו פועל הדור הרביעי בישראל.
היסטוריה.
כבר בשנת 1968 בוצע בישראל ניסוי קצר מועד להפעלת טלפונים ניידים ברכבים של הדואר במערכת שנקראה "מערכת טלפון ניידת ומשוכללת". עד שנות ה-80 של המאה ה-20, התקשורת הניידת היחידה שהייתה זמינה, הייתה באמצעות מכשירי קשר, אשר נתמכו ברשת רב תדר, שהופעלה על ידי מוטורולה. רשת זו, אשר לימים הפכה לרשת מירס, הייתה מנותקת לחלוטין מרשת הטלפונים הקווית ושימשה בעיקר גופים בתחומי התחבורה (מוניות, כלי טיס ושיט), גופי ביטחון שונים וארגונים עם צוותי שטח.
מלבד זאת הוקמה רשת חד כיוונית של מכשירי זימונית שונים, שאפשרו לקבל הודעות קוליות או כתובות, אך לא להגיב עליהן.
1986 - 1994 (עידן פלאפון).
בשנת 1983 החלו הצעדים הראשונים להקמת רשת סלולרית ראשונה בישראל, שהופעלה בשנת 1986 על ידי חברת פלאפון, אשר זכתה לבלעדיות לפי חוק, פנתה ללקוחות אמידים בלבד וגבתה מחירים גבוהים מלקוחותיה. התשתית של רשת זו התבססה על קווי הנל"ן של חברת האם בזק. מחירי זמן האוויר היו גבוהים מאוד והגיעו בשנת 1994 ל-200 אגורות לדקת זמן אוויר.
בשנת 1994 קבעה שרת התקשורת דאז, שולמית אלוני, מכרז לרשת סלולרית שנייה. המכרז נגמר ב-11 במאי 1994, בו השתתפו מגוון חברות בהן חברת סלקום בשליטת חברת BellSouth האמריקאית, אשר זכתה לבסוף והפכה לחברת הסלולר השנייה בישראל, עם מחיר זמן אוויר הנמוך ב-80% מהמחיר שהוצע באותם הימים על ידי חברת פלאפון, והפך את הסלולרי לזמין בכל כיס בישראל.
שנות ה-2000.
בעשור הראשון של המאה ה-21, המשיכו חברות הסלולר להשקיע בשיפורים טכנולוגיים ובמקביל במציאת שווקים חדשים, כגון בני נוער. חשש הולך וגדל להשפעות בריאותיות של קרינת טלפון סלולרי הביאה את החברות לייסד במשותף את פורום החברות הסלולריות, גוף שמטרתו "להציג בפני הציבור את העובדות בנוגע לבטיחותה של הרשת".
באמצע העשור החלו החברות להקים רשתות דור 3, אשר חייבו הוספת תחנות בסיס רבות, דבר שהביא את קונפליקט הקרינה והבריאות לממדים חדשים. במקומות מסוימים אף הוצתו אנטנות, אך הצורך ההולך וגדל של הציבור בתקשורת הסלולרית, גרם לירידה בהתנגדות ולהשלמת הציבור עם התחנות. לנושא זה תרמה מדיניות שקופה יותר של משרד התקשורת והחברות השונות, בנושא מיקומי האנטנות.
עשור זה התאפיין גם בעליית השימוש ב-SMS. השימוש הלך ונפוץ ככל שהתווספו מכשירים אשר תומכים בקלות בתכונה זו. SMS הפך לכלי תקשורת לכל דבר ואף הפך לכלי מוביל בקשר בין הטלוויזיה המסחרית לבין קהל הצופים. טכנולוגיות אחרות, כגון שיחות וידאו, או הודעות MMS לא הצליחו להתחבב על הציבור וזאת למרות ההשקעה הגדולה של החברות בדור השלישי.
עם כניסת אורנג' לשוק הסלולרי ב-1999 לראשונה בישראל הוקמה רשת GSM שאפשרה הבאת מכשירים ניידים ממדינות אחרות. לאחר כמה שנים גם סלקום הקימה רשת בטכנולוגיית GSM. חברת פלאפון היחידה שדילגה על המהלך ועברה ישירות לרשת דור שלישי ב-2006 באיחור משמעותי ביחס למתחרותיה.
נכון ל-2006, ל-87% ממשקי הבית היה לפחות מכשיר סלולרי אחד ול-62% ממשקי הבית היה יותר ממכשיר אחד.
בסוף שנת 2008 החלו החברות הסלולריות הגדולות, להציע שירותי אינטרנט מהיר על גבי התשתית הסלולרית ובמחירים נמוכים מבעבר. הדבר פתח אפשרויות תקשורת חדשות, המתבססות על היכולת האינטרנטית של המכשירים המודרניים. כך למשל, ניתן לבצע שיחות סקייפ על גבי אינטרנט סלולרי ואף קיומם של מפעילי סלולר וירטואליים.
2010 - רגולציה ורפורמה בתקשורת.
בדצמבר 2010 אישרה הכנסת את חוק ההסדרים במסגרתו אושרו סעיפים שמטרתם להביא להגברת התחרות ולביטול חסמי מעבר. אלה התווספו לשורת החלטות של משרד התקשורת שנועדו לקדם את התחרות בשוק התקשורת בישראל, ובכללן פרסום מכרז לשני מפעילים נוספים ומתן רישיון לשש חברות
לשמש כמפעילים סלולריים וירטואליים. התקנות החדשות שנקבעו:
ניידות מספרים וקנסות יציאה.
חברות הסלולר קיבלו בישראל קידומת לכל חברה. לקוח אשר ביקש לעבור מחברה לחברה היה צריך לעבור מחסום של שינוי מספר הטלפון שלו, דבר שהיווה תמריץ שלילי ודיכוי התחרות. בשנת 2005 הוציא משרד התקשורת הוראות, אשר חייבו את החברות להיערך לאפשרות לנייד מספרי טלפון בין החברות. יוזמה זו נתקלה בהתנגדויות רבות, אך בסופו של דבר, בדצמבר 2007, יצאה הניידות לדרך ואפשרה למנוי לעבור חברה מבלי לוותר על המספר.
מחסום נוסף שהקשה על תחרות בתחום הסלולר, היא שיטת התמחור. על מנת לשמור על הלקוחות, יצרו חברות הסלולר השונות חבילות מורכבות, הכוללות תנאים והנחות שונים ומשונים, כאשר הבסיס המשותף לרוב החבילות הללו, הוא התחייבות הלקוח ל-36 חודשים. "שבירת" התוכנית לפני תום 36 החודשים, גררה קנסות ותשלומים שונים. משרד התקשורת נלחם אף בשיטה זו, בהעמידו את זמן ההתחייבות המקסימלי לכ-18 חודשים.
לפי חוק ההסדרים, על חברות הסלולר נאסר להכניס מרכיב של קנסות יציאה בהסכמים שלהן עם מנויים. החברות תוכלנה לגבות אך ורק תשלום סמלי עבור הפסקת ההתקשרות - %8 כפול מספר החודשים שנותרו למנוי בתקופת ההתחייבות עם בעל הרישיון שלו. בנוסף, נאסר על החברות לפרוע באופן מיידי את התשלומים שנותרו למנוי עבור המכשיר. בכך, חויבו החברות לאפשר למנוי שביקש לעזוב את החברה לפרוע את התשלומים שנותרו לו באמצעות עסקת אשראי בתשלומים, ולא בדרך של פירעון מיידי.
חסימת כרטיסי SIM ונדידה פנים ארצית.
חל איסור על החברות הסלולריות למכור מכשירי סלולר נעולים המיועדים לשימוש רק בכרטיסי ה-SIM של החברה עצמה. בנוסף החברות הסלולריות מחויבות לפתוח ללא תשלום כל מכשיר סלולר שנמכר על ידן בעבר כשהוא נעול לשימוש מפעיל אחר. משמעות ההחלטה היא כי לקוח היה יכול לקחת מכשיר שהוא רכש ברשת אחת ולעבור איתו לחברה אחרת, מבלי שייאלץ להיות תלוי בחברה אותה הוא מבקש לעזוב, בצורך לפרוץ תמורת תשלום את אפיון הנעילה של המכשיר.
החברות הסלולריות שפעלו עם כניסת החוק (פלאפון תקשורת, סלקום, פרטנר תקשורת ומירס) חויבו באירוח חברות סלולריות חדשות על הרשת שלהן (שירותי נדידה פנים ארצית) וזאת עד שאלו ישלימו את פריסת הרשת שלהן.
חובת הנייטרליות ברשת הסלולרית.
החוק קובע חובת נייטרליות ברשת האינטרנט הסלולרית - לרבות נייטרליות תמחירית ונייטרליות טכנולוגית (במכשירי הסלולר). החברות מחויבות שלא להפלות אספקת שירותים הניתנים על גבי רשת האינטרנט בדיוק כמו ברשתות הנייחות. המשמעות היא איסור על חברות הסלולר להטיל מגבלות על שימוש באפליקציות מסוימות או בפרוטוקולים מסוימים ברשת האינטרנט.
הגברת התחרות.
בדצמבר 2011 החלה ירידת מחירים עם תחילת פעילותה של רמי לוי תקשורת, החברה הראשונה שהפעילה רשת סלולרית וירטואלית.
במאי 2012 חלה בשוק הסלולרי בישראל ירידת מחירים חדשה וחדה, בעקבות כניסתן של שתי מפעילות חדשות, גולן טלקום והוט מובייל (לשעבר מירס). באמצע מאי הודיעו גולן טלקום ואחריו הוט מובייל שהן מתחילות להעניק שירות, והציעו חבילות של דיבור, SMS וגלישה ללא הגבלה ב-89 עד 99 ש"ח. מחירים אלו היו בערך שליש מהמחיר שנדרש כדי לקבל עד אז חבילה דומה בחברות הוותיקות. בנוסף, עבור לקוחות שלא היו מעוניינים בחבילה, הציעו החברות החדשות מחירי דקת שיחה שנעו סביב 10 אגורות לדקה, פחות משליש מהמחיר שהיה מקובל קודם לכן. אלמנט נוסף של הוזלה נגע לתקשורת למדינות אחרות ובתוך מדינות אלה. החבילות של החברות החדשות כללו שיחות חינם ליעדים רבים במדינות אחרות, וכן הוזלה במחירי השימוש בטלפון הסלולרי בעת נדידה במדינות אלה.