בעונת 1990/1991 הוביל ג'ונסון את קבוצת האוניברסיטה לעונה של 27 ניצחונות ללא אף הפסד, וקלע 26.7 נקודות בממוצע למשחק. UNLV זכתה באליפות המחוז המערבי של המכללות, אך הפסידה בפיינל פור לאוניברסיטת דיוק ולא זכתה באליפות ארצית נוספת. במהלך קריירת המכללות שלו נבחר ג'ונסון פעמיים ל"אול-אמריקה" וכן ל-MVP של טורניר התאחדות המחוז המערבי (Big West) בשנים 1990 ו-1991. הוא אף זכה בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון וודן לשחקן המצטיין של השנה במכללות ב-1991.
על אף ששיחק שנתיים בלבד באוניברסיטת UNLV, ג'ונסון מדורג במקום ה-12 בתולדות האוניברסיטה בקליעות ובמקום השביעי בלקיחת ריבאונדים. בשנת 2002 הוא הוכנס להיכל התהילה לספורט של האוניברסיטה יחד עם שניים מחבריו לקבוצה במדיה, סטייסי אגמון וגרג אנתוני.
קריירה ב-NBA.
ג'ונסון נבחר במקום הראשון בדראפט ה-NBA ב-1991, על ידי קבוצת שארלוט הורנטס. בעונתו הראשונה בליגה, , השיג ג'ונסון ממוצעי "דאבל דאבל" של 19.2 נקודות ו-11 ריבאונדים, וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. באותה שנה הוא השתתף גם בתחרות ההטבעות במסגרת סוף-שבוע האולסטאר שהתקיים באורלנדו, וסיים במקום השני אחרי סדריק סבאלוס. על אף הצלחתו האישית שארלוט לא הגיעה להישגים באותה עונה.
בעונת נבחר ג'ונסון לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר של ה-NBA, ובכך הפך לשחקן הראשון בתולדות ההורנטס שמגיע להישג זה. הוא הגיע ליכולת השיא שלו באותה עונה כאשר פתח בחמישייה בכל 82 משחקיה של שארלוט, והשיג ממוצעים של 22.1 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק, שבזכותם נבחר לתואר החמישייה השנייה של העונה. הוא הוביל את שארלוט להעפלתה הראשונה למשחקי הפלייאוף, שם ניצחה את בוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון לפני שהפסידה לניו יורק ניקס בחצי גמר המערב. יחד עם שחקנים כמו אלונזו מורנינג, מאגסי בוגס ורקס צ'פמן, הוביל ג'ונסון קבוצה שזכתה לפופולריות רבה במהלך תחילת ואמצע שנות ה-90. כינויו הנפוץ היה ראשי התיבות של שמו, "LJ".
לפני עונת חתם ג'ונסון על חוזה יוקרתי בהורנטס בשווי 84 מיליון דולר ל-12 שנים, אך החמיץ 31 משחקים באותה עונה בשל פציעה בגבו. בקיץ שלאחר העונה הוא השתתף עם נבחרת ארצות הברית באליפות העולם 1994 וזכה עמה במדליית הזהב. בראשית שנותיו בליגה התמחה ג'ונסון בעיקר במשחק מתחת לסל, אך לאחר ששב מפציעתו פיתח יכולות משחק מגוונות ובמיוחד את יכולת הקליעה משלו ממרחק. בעונת הוא השיג ממוצעים של 18.8 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק ונבחר בשנית למשחק האולסטאר. הוא קלע 81 שלשות באותה עונה - כמעט 60 יותר מאשר בכל שלוש העונות הקודמות יחד.
בעקבות סכסוך שנוצר בין ג'ונסון ומורנינג, נאלצה שארלוט להעביר את מורנינג למיאמי היט ב-1995. כעבור שנה עזב גם ג'ונסון את הקבוצה, והועבר לניו יורק ניקס. בעונתו הראשונה בניו יורק, , העמיד ג'ונסון שיאי קריירה שליליים של 12.8 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק. בעונה הבאה הוא שיפר את ממוצעיו ל-15.5 נקודות ו-5.7 ריבאונדים. על אף שלא הצליח לחזור למעמד כוכב העל לו זכה בתקופתו בשארלוט, היה לאהוב האוהדים של ניו יורק ולשחקן המוביל, יחד עם פטריק יואינג, של הקבוצה שהייתה אחת מהחזקות במזרח בסוף אותו עשור.
בעונת היה ג'ונסון שחקן מפתח בזכייתה של הניקס באליפות המזרח והעפלתה לסדרת גמר ה-NBA. במשחק השלישי בסדרת גמר המזרח, מול אינדיאנה פייסרס, ביצע ג'ונסון את המהלך שהכריע לזכות קבוצתו את המשחק - הוא קלע סל וסחט עבירה מאנטוניו דייוויס, בדרך למהלך של שלוש נקודות ולניצחון בתוצאה 91–92. לאחר ניצחון בתוצאה 2–4 בסדרה כולה פגשה ניו יורק את סן אנטוניו ספרס בסדרת הגמר הארצית. ג'ונסון הפגין יכולת חלשה במיוחד באותה סדרה, שכונתה על ידי ביל וולטון כ"בושה למשחק הכדורסל". ניו יורק הפסידה את אותה סדרה בתוצאה 1–4 ולא הצליחה לזכות באליפות הליגה.
באוקטובר 2001 הודיע ג'ונסון על פרישה מכדורסל בגיל 32 בלבד, בעקבות פציעות מתמשכות בגבו מהן סבל במשך מספר שנים.
הופעות בסרטים ובטלוויזיה.
בשנת 1993 הופיע ג'ונסון בסדרת הטלוויזיה "אריזה משפחתית" ושיחק את התפקיד של מי שהפך לחברו לקבוצה של סטיב ארקל במהלך טורניר כדורסל. עוד באותה שנה הוא הופיע כאורח ב"תוכנית המאוחרת עם דייוויד לטרמן" הפופולרית. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1996, שיחק ג'ונסון את דמותו של עצמו בסרטים "אדי" ו"ספייס ג'אם", בו היה אחד מכוכבי ה-NBA שאיבדו את כישרון המשחק שלהם, יחד עם מאגסי בוגס, שון בראדלי, צ'ארלס בארקלי ופטריק יואינג.
פקיצטוס
פקיצטוס (שם מדעי: Pakicetus) הוא סוג נכחד של יונק טורף ממשפחת הפקיצטיים. הפקיצטוס היה אנדמי ליבשת אסיה, והוא חי בתקופת האאוקן, לפני כ-52 עד 48 מיליוני שנים. בעבר שויך למשפחת הפרוטוצטיים, אולם כיום משויך למשפחה נפרדת, פקיצטיים.
מאובני הפקיצטוס הראשונים התגלו בפקיסטן, ומכאן שמו. הם נמצאו באזורים שהיו בעבר (בזמן שהפקיצטוס חי) אזורי החוף של ים טתיס. בתחילה חשבו כי המאובן הראשון, גולגולת בודדה, היה של מזוניכיד, אולם שני החוקרים גינגריץ' וראסל זיהו אותו כלווייתן קדום לפי מאפייני האוזן הפנימית שלו, שהיו ייחודיים ללווייתנים. שלדים שלמים של פקיצטוס התגלו ב-2001, והם חשפו כי הפקיצטוס היה כנראה חיה יבשתית שגודלה כגודל זאב.
בסוג פקיצטוס ארבעה מינים:
תיאור.
בהתבסס על גודל הגולגולת ועל חלקי השלד של הפרטים שנמצאו מקובל לחשוב שפרטים של פקיצטוס נעו באורך שבין מטר לשניים.
הפקיצטוס נראה שונה מאוד מהלווייתנאים המודרניים וצורת גופו דמתה יותר לשל יונקים שוכני קרקע. להבדיל מהלווייתנאים המאוחרים יותר היו לו ארבע רגליים ארוכות ומתפקדות. לפקיצטוס היה אף ארוך, שיניים האופייניות לטורף, צוואר ארוך ומובחן וזנב ארוך. כמו ברוב היונקים היבשתיים האף היה ממוקם בקצה החוטם.
ניסיונות שחזור שונים שנעשו בעקבות גילויים של שלדים מורכבים מתארים את הפקציטוס בדרך כלל כמכוסה בפרווה אך ככל הנראה בגלל קרבתם האבולוציונית להיפופוטמים סביר יותר להניח כי גופם היה מכוסה בפרווה דלילה יחסית.
המאובן הראשון שהתגלה היה מורכב מגולגולת לא שלמה שכללה את עצם הקודקוד וחלקים מהלסת התחתונה וכמה שיניים. בהתבסס על הפרטים בשיניים הטוחנות שוער שהפקיציטוס ידע לקרוע בשר. שחיקה בצורת חריצים על הטוחנות הראתה שהפקיצטוס חיכך את שיניו בעת שאכל. בגלל שיניו, משערים שהפקיצטוס אכל דגים וחיות קטנות אחרות, השיניים גם מרמזות שלפקיצטוס היו גם אבות אבולוציוניים אוכלי-בשר וגם כאלה צמחוניים.
סיפורי אבו נימר
פאקיצטוס
Pakicetus
רעיה גולן
לורנצו ולה
מרק שפיגלמן
בחרות סוציאליסטית עברית
הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל
ספיריטואלס
יקטרינוסלאב
נס הקוממיות
נס הקוממיות הוא אות הוקרה שהוענק על ידי צה"ל במסדר צבאי ליישובים ומוסדות אשר לחמו במלחמת העצמאות ונשארו על מקומם. נס הקוממיות חולק ל-91 יישובים ביום העצמאות בשנת תשט"ו, 1955. הנס חולק ל-70 יישובים בטקס מרכזי באצטדיון רמת גן בנוכחות שר הביטחון דוד בן-גוריון ולעוד 20 יישובים בטקסים מקבילים בעפולה ובבאר שבע. בדיווח על עשרת היישובים שעתידים לקבל את הנס בטקס בעפולה – בית יוסף, בית קשת, גשר, טירת צבי, כפר החורש, משמר העמק, מסדה, סג'רה, עין גב ושער הגולן – נאמר שהם הצטיינו במלחמת השחרור. בתעודה שנלוותה לנס הקוממיות של מגדיאל נרשם: "וזאת התעודה בישראל כי המושבה מגדיאל הייתה בלוחמי מלחמת הקוממיות ועזרה באמונה לניצחון צבא הגנה לישראל, ועל כן הוענק לה אות הקוממיות".
חלוקת הנס הביאה לטענות על קיפוח של יישובים שונים אשר לא נכללו ברשימת מקבלי הנס. כך למשל, ראש מועצה אזורית הדר השרון הביע מחאה פומבית בחגיגת ל"ג בעומר על כך שהיישוב כפר הס לא קיבל את הנס ובעיתון דבר, הובעה מחאה על כך שבאר טוביה, כפר ורבורג, בצרון וגן יבנה לא קבלו את הנס. בעקבות המחאות הוענק נס הקוממיות ביום העצמאות תשי"ז לשמונה יישובים נוספים. הנס של כל יישוב הוענק בלווית מגילת קלף המספרת את סיפור הגבורה של עמידת היישוב לשני נציגים של היישוב.
לגבי חלק מהיישובים נוצרה מחלוקת לגבי זכאותם לנס הקוממיות. שער הגולן לא קיבל את נס הקוממיות באותן שנים בגלל שפינו את יישובם לאחר ארבעה ימי לחימה. לאור מחאת אנשי משמר הירדן על שלא קבלו את הנס, טען דובר משרד הביטחון שהיישוב אינו זכאי לנס כי הוא חרב במלחמת העצמאות. כנגד דברים אלו נטען שמשמר הירדן הוא המשך ישיר ליישוב שחרב, הגם שהוא זז 2 קילומטר, ועל כן היישוב זכאי לנס הקוממיות. נס הקוממיות הוענק לבסוף למשמר הירדן, לאחר כ-30 שנה, כאשר משרד הביטחון הסכים להעניק את נס הקוממיות ליישובים שעברו למקום אחר, דוגמת בארות יצחק שקבלה את הנס בח' בתמוז תשמ"א. סביב הפרשה עלו טענות שההתנכרות למושבה נבעה מהיותה מזוהה עם הימין.
מאוכזבים אחרים מאי קבלת נס הקוממיות היו חברי קיבוצים שנטשו את קיבוצם והקימו קיבוץ חדש בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד. במענה לבקשת חברי קיבוץ עינת שהשתתפו בלחימה כחברי רמת הכובש לקבל את נס הקוממיות, כתב דוד בן-גוריון, שר הביטחון, שהדבר אינו אפשרי כי הנס ניתן ליישובים ולא לבודדים.
לאחר מלחמת ששת הימים בה שב צה"ל לשטחי יהודה ושומרון והקמת כפר עציון פנו מתיישבי כפר עציון בבקשה להענקת נס הקוממיות ליישובים שחרבו בעקבות המלחמה. באמצע שנת 1969 הוענק נס הקוממיות לכפר עציון, לאחר שעמד בדרישה של יישוב שנשאר על אדמתו.
בנוסף להענקת נס הקוממיות ליישובים, הוענק הנס גם לבית חולים הדסה בשנת 1956 ולחברת החשמל בנהריים בשנת 1982.