בנעוריו למד עברית ולימודי קודש מורחבים בבית הספר למען נדחי ישראל בעיר אסמרה מפי הרבנים שמואל בארי ויהודה סיוון.
פעילות לטובת יהודי אתיופיה.
לאחר לימודיו באסמרה חזר הרב יאיר לכפר הוריו סראמלה, ומאוחר יותר עבר לגונדר, שם הקים מסעדה ואכסניה כשרה, שהיוותה בכך פתרון אידיאלי ליהודים שבאו מהכפרים המרוחקים לעיר הגדולה עקב סידוריהם ולא היה להם מקום לאכול וללון עקב אמונתם. כמו כן המסעדה והאכסניה של יאיר שימשה נערים יהודים רבים, שבאו מהכפרים ולמדו בעיר גונדר, כמקום מפגש בשעות הפנאי. הרב יאיר החדיר בנערים אהבת ארץ ישראל וציונות והטמיע בהם את יסודות האמונה היהודית לבל יתבוללו בקרב האוכלוסייה הנוצרית. בין הנערים הרבים שפקדו את המסעדה והאכסניה היו הרב יוסף הדנה, אדיסו מאסלה, שלמה מולה ורחמים אלעזר.
בהמשך, עם ההתקדמות וההצלחה של פעילות המיסיון הפרוטסטנטי בכפר וולקה, נשלח הרב אבבה על ידי אביו לבקשת מנהיגי הכפר גולה טסמה ודווית איימלאק כדי לבלום את השפעת המיסיון. יאיר הצליח לבלום את פעילות המיסיון בכפר, הקים בשיתוף רשת בתי הספר של בית ישראל בית ספר יהודי שבו לימד יהדות, עברית וציונות, וכן ייסד בית כנסת גדול שבו הנהיג תפילות ושיעורים במשך כל ימות השבוע. ביתו של הרב יאיר בכפר היה למוקד עלייה לרגל לרבים מיהודי אתיופיה, תיירים יהודים ופעילי עלייה מחוץ לאתיופיה ששמעו אודותיו ואודות אביו וביקשו ללמוד מקרוב על אורח החיים היהודי בקהילת ביתא ישראל.
פעל רבות אל מול השלטונות לביטול גזירות והגבלות שנגזרו על היהודים במחוז גונדר. בין השאר פעל כנגד האיסור על יהודי גונדר למכור את מרכולתם בשוק המרכזי ששימש את כל הסוחרים באזור. הרב פנה אל מושל המחוז ושכנע אותו לבטל את הגזירה.
בסוף שנת 1966, עם הקמת ארגון ראש קהילות בית ישראל בראשות אביו, שימש הרב יאיר בתור גזבר הארגון. בעקבות פעילותם בארגון נעצרו הרב יאיר ואביו על ידי שלטונות הקיסר היילה סלאסי באשמת "פעילות חתרנית נגד שלטונו של הקיסר". גורם מהסביבה העביר לשלטונות מסמכים בעברית מטעם הארגון, החתומים בחותמות עגולות עם סמל מגן דוד וסמל גור אריה מוטבע עליהם. האב ובנו הובאו לפני הקיסר ונתבקשו להסביר את פשר הסמלים והמסמכים. לאחר מספר שעות בחברת הקיסר ויועציו, החליט הקיסר לשחרר את השניים ואף אישר להם להשתמש בחותמות אלו. בנוסף לכך, שיגר עמם מלווים חמושים בחזרה לכפרם. הקיסר התרשם מאוד מהשניים ואף התייעץ עמם לאחר מכן בסוגיות דת ובסוגיות פילוסופיות.
כשרצו היהודים באדיס אבבה לקבור את יקירהם ולא נמצא להם בית עלמין יהודי בעיר, פנה לקהילה היהודית התימנית שהתגוררה באדיס אבבה, בעיקר לצורכי מסחר, בבקשה שיתירו ליהודי ביתא ישראל בעיר לקבור את יקיריהם בבית העלמין היהודי בעיר הבירה השייך לקהילתם. יהודי הקהילה היהודית-תימנית נענו ברצון רב.
פעילות למען עלייה לישראל.
הרב יאיר, אביו ואחיו, עקיבא ברהן, היו המנהיגים הפעילים במחוז לעידוד העלייה. הסוכנות היהודית ביקשה מאביו שיעלה לישראל ובעקבותיו יעלו גם שאר קהילות ביתא ישראל. תחילה סירב הקס לבקשה מכיוון שטען שהמנהיג נשאר עד שאחרון היהודים עוזב ורק לאחר מכן הוא עולה. לאחר לחצים ושכנועים שהופעלו עליו על ידי הממסד בישראל החליט לעלות לירושלים כשהוא מוריש את עיקר העשייה הציונית בידיו של בנו. נשלחו שליחים לכל הקהילות היהודיות באתיופיה ובוצעו רישומים שסקרו את מספר יהודי ביתא ישראל, הרישומים הועברו על ידי שליחים ומכתבים להוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה שעל בסיס נתונים אלו תתבסס רשימת אורט של גרשון לוי.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר העליות לישראל היו בשיאן, נעצר הרב יאיר באשמת פעילות נגד הדרג. הוא נכלא ועונה בבית הכלא שבגונדר במשך עשרה חודשים. במהלך שהותו בבית הסוהר סירב לאכול את מזון בית הסוהר היות שלא היה כשר, עד שבסופו של דבר, לאחר מאבק עיקש שבמהלכו שבת רעב ועונה על ידי הסוהרים בשל כך, הותר לו לקבל מזון כשר, שהובא על ידי אשתו מדי יום. לאחר שחרורו מהכלא המשיך לפעול לקידום העלייה חרף המגבלות שהוטלו עליו. לאחר שהגיע אליו מידע ממקורות יהודיים במשטרת גונדר על כוונה לעוצרו, עזב את כפרו לאדיס אבבה, שם המשיך לפעול לקידום העלייה.
בסוף שנות השמונים עם פתיחת שערי העלייה לישראל דרך אדיס אבבה פעל, יחד עם אנשי דת נוספים, כגון קס אמהה נגט וקס יימנו טימייט, למען היהודים שהגיעו לעיר הבירה האתיופית כדי לעלות לישראל, והשתדלו לדאוג לכל מחסורם הגשמי והרוחני כאחד.
הרב יאיר פעל לעליית נערים וילדים יהודים לארץ ישראל במסגרת מבצע פדיון שבויים, במסווה שהם יתומים שהולכים לקבל טיפול רפואי מחוץ לאתיופיה ושבכוונתם לחזור לאתיופיה לאחר הטיפולים הרפואיים. כך הוברחו מחוץ לגבולות המדינה ובהמשך הגיעו לישראל, דרך איש קשר שחיכה להם באחד מנמלי התעופה באירופה. הרב יאיר פעל יחד עם ישעיהו צ'אנה, יהודי ישראלי ממוצא אתיופי, שעלה לארץ ישראל ב-1974 ומתחילת 1985 העלה צעירים יהודים רבים מאתיופיה בדרך זו ובדרכים אחרות.
בשנת 1988 נאסר בשנית, באשמת פעילות ציונית והוראת עברית ויהדות. נכלא ועונה בבית הכלא בעיר אדיס אבבה למשך תקופה של כחצי שנה. כמו בבית הסוהר בגונדר, כך גם בבית הכלא באדיס אבבה, במהלך שהותו בבית הסוהר סירב לאכול את מזון בית הסוהר היות שלא היה כשר, עד שבסופו של דבר לאחר מאבק עיקש שבמהלכו שבת רעב ועונה על ידי הסוהרים בשל כך, הותר לו לקבל מזון כשר, שהובא על ידי אשתו מדי יום.
בשנת 1989 הוברח לישראל מחשש שיעצרוהו בשלישית.
בישראל.
בישראל השתקע בעיר אשדוד ועסק בפעילות ציבורית למען קהילתו. בין השאר פעל יחד עם הקייסים להטמעת מנהגי הקבורה של יהודי אתיופיה, שעיקרם הוא האיסור על משתתפי הלוויה, מלבד העוסקים במלאכת הקבורה, לגעת ולשאת את מיטת הנפטר. בעקבות שליטתו הרבה בעברית הפך לדובר המאבק מטעם הקייסים אל מול נציגי חברה קדישא.
הרב אבבה יאיר פעל להקמת בית כנסת ברובע ב' בעיר בתמיכת ראש העיר צבי צילקר. כמו באתיופיה, גם בישראל הנהיג בבית הכנסת תפילות ושיעורים וכן פתח מכון להכשרת קייסים ובית מדרש לצעירים ברוח ביתא ישראל יחד עם חברו הנזיר מלקוסה אבא ביינה דמוזה. בשנת 2002 חלה כתוצאה מפציעותיו הישנות בכלא, ובשנת 2004 נפטר, בנר שביעי של חנוכה ה'תשס"ה.
בנו, הרב משה ברוך, מונה כרב קהילה בעיר אשדוד במקום אביו.
יתושעש
לינדה באק
לינדה בראון באק (באנגלית: Linda Brown Buck; נולדה ב-29 בינואר 1947) היא ביולוגית אמריקאית, זוכת פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 2004.
קורות חייה.
באק נולדה בסיאטל שבמדינת וושינגטון, הבת האמצעית מבין שלוש בנות לאב מהנדס חשמל ואם עקרת בית. לאחר שסיימה ב-1975 תואר ראשון במיקרוביולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת וושינגטון, עברה באק לדאלאס שבטקסס, שם עשתה את הדוקטורט במחלקה למיקרוביולוגיה במרכז הרפואי אוניברסיטת טקסס סאות'ווסטרן. ב-1980 עברה לניו יורק ללימודי הפוסט דוקטורט באימונולוגיה באוניברסיטת קולומביה. בקולומביה עבדה באק במעבדתו של פרופסור ריצ'רד אקסל, שעמו ועם אריק קנדל שיתפה פעולה שנים קודם לכן במחקר בתחום מדעי המוח. בעבודתה עם אקסל התמחתה באק בטכניקות בביולוגיה מולקולרית, בין השאר בשיבוט תאי עצב של אורגניזם המודל ארנבת ים (Aplysia).
ב-1985 נחשפה באק למחקר בנושא חוש הריח, והחליטה להתמקד בתחום זה. ב-1988 החלה את עבודת המחקר שלה בחיפוש אחר קולטני ריח, וב-1991 פרסמה יחד עם אקסל את ממצאיהם בתחום במאמר פורץ דרך. באק ואקסל הראו כי קולטני הריח הם ממשפחת הקולטנים המצומדים לחלבון G שנמצאים באפיתל בעומק האף.
ב-1991 עברה באק לבוסטון לאחר שקיבלה משרה במחלקה למדעי המוח בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. בהרווארד התקדמה לדרגת פרופסור חבר ב-1996 ולפרופסור מן המניין ב-2001. עבודתה בשנים אלו התרכזה במחקר כיצד מאורגנים קולטני הריח וכיצד מעבד המוח את האותות מהם, על מנת לאפשר לזהות ולהפריד בין ריחות שונים.
ב-2002 חזרה באק לסיאטל ומכהנת כפרופסור (Affiliate Professor) באוניברסיטת וושינגטון ועמיתה במכון מחקר הסרטן ע"ש פרד האטצ'ינסון.
ב-2003 נבחרה לחברה באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וזכתה בפרס גרדנר למחקר רפואי. ב-2004 זכתה יחד עם ריצ'רד אקסל בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה, וב-2008 נבחרה לחברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-2015 נבחרה לעמיתה זרה של החברה המלכותית.
נעים
מוטיב ספרותי
פרוטאגוניסט
דוד ויינפלד
שלמה באסטומסקי
שלמה באסטאמסקי
שמואל צעסלער
גאון (פירושונים)
מחוזות תאילנד
מבחינה מנהלית תאילנד מחולקת ל-76 מחוזות (จังหวัด, changwat) ואזור הבירה. שם המחוז זהה לשם עיר הבירה שלו. מקובל לאגד מחוזות ל-6 מרחבים.
כל מחוז מחולק לנפות.
שנאן
מינואי
דקאן הסטודנטים
דיקן הסטודנטים
צ.ס.
ספרות חז&quot;ל
ספרות חז"ל היא מכלול הטקסטים שנכתבו על ידי חז"ל (ראשי תיבות: חכמינו זכרם לברכה) - מנהיגיו הרוחניים וההלכתיים של עם ישראל מתחילת תקופת בית שני ועד סוף המאה ה-6.
הַמִּשְׁנָה.
המשנה היא קובץ הלכות הכולל את התורה שבעל פה. ישנן דעות שונות מתי הוחל בניסוח המשנה, אך מוסכם כי עריכתה וניסוחה הסופיים נעשו בסוף תקופת התנאים, בתחילת המאה השלישית, על ידי רבי יהודה הנשיא וחכמי דורו.
המשנה מחולקת לשישה סדרים:
כל סדר נחלק למסכתות. כל מסכת נחלקת לפרקים. כל פרק נחלק לקטעים הנקראים "הלכות" (הביטוי שמשתמשים בו בתלמוד הירושלמי) או "משניות" (הביטוי הרווח היום).