לפועל ׳׳a fi׳׳ יש צורת קיצור בשפת הסלנג לגוף הראשון יחיד (אני) ולגוף השלישי יחיד (הוא היא)
אני... (כמו I'm באנגלית) eu-s
הוא... (כמו he's באנגלית) el e
היא... (כמו she's באנגלית) ea e
צורת הבינוני.
ברומנית, צורת הבינוני נבנית באמצעות הוספת t לשם הפועל (לא כולל a) לדוגמה:
צורת העבר.
ברומנית יש ארבע צורות שונות לזמן העבר. הצורה הנפוצה ביותר (פרפקט) נבנית באמצעות פועל העזר a avea (פועל שייכות- יש ל...)
ולאחר מכן הוספת צורת הבינוני שהוזכרה למעלה:
דוגמה יוצאת דופן היא פעלים שמסתיימים ב-e
לדוגמה:
זמן העתיד.
את זמן העתיד אפשר לבטא בשלוש דרכים שונות:
יש לשים לב שהגוף השלישי ביחיד (הוא היא) והגוף השלישי ברבים (הם הן) משתנה מהטייתו בהווה.
צורת העתיד הראשונה היא רשמית יותר, אבל הפשוטה ביותר ללימוד. צורת העתיד השנייה היא הנפוצה ביותר, והשלישית היא המסובכת ביותר, כי יש בה שני פעלים.
ציווי.
כדי לצוות משהו על מישהו, לא צריך לשנן צורה חדשה של פועל, זו כבר צורת פועל שקיימת ברומנית. משתמשים בצורת הפועל בגוף השלישי ביחיד. לדוגמה:
אם מצווים משהו לאדם זר, מבוגר, או מכובד, או ליותר מאדם אחד, משתמשים בצורת גוף שני רבים:
משאלות ובקשות.
הצורה המותנית של הפעלים ברומנית היא למעשה צורת הבקשה. ברומנית יש הבדל בפועל בין ׳׳הייתי עושה את זה׳׳ לבין ׳׳הייתי עושה את זה בשמחה׳׳ המשפט האחרון הוא נפוץ מאוד, כי ככה הרומנים מציינים נדיבות
בניית הפעלים האלה מאוד פשוטה- צריך בשביל זה את צורת הפועל השלישית של פועל העזר avea (שייכות- יש ל...) ואת הפועל בצורת המקור (בלי a) יש 2 שינויים מהצורה השנייה של פועל זה בעבר:
פסיכואנליטיקאי
פסיכואנליטיקאי הוא פסיכיאטר, פסיכולוג קליני, מטפל באמנויות, או עובד סוציאלי שרכש הכשרה בפסיכואנליזה - טכניקה טיפולית המנסה להתחקות אחרי מבנה האישיות ושורשי התסמינים שמבטא המטופל, הנוצרים על פי התאוריה בעקבות חסימות רגשיות ונפשיות.
בישראל ניתן לקבל טיפול פסיכואנליטי אצל אנשי מקצוע מורשים בלבד (פסיכולוגים קליניים מומחים, מטפלים באומנויות, עובדים סוציאליים ופסיכיאטרים) אשר עברו הכשרה פסיכואנליטית מוסדרת. ניתן לקבל טיפול פסיכואנליטי גם אצל מתמחים הנמצאים במהלך הכשרתם. כדי שאיש מקצוע טיפולי יוכל לקרוא לעצמו פסיכואנליטיקאי, עליו לסיים הכשרה פסיכואנליטית הכוללת לימודים תאורטיים, הדרכות ואנליזה לימודית ארוכה.
בישראל קיימים מסלולי הכשרה בפסיכותרפיה פסיכואנליטית באוניברסיטאות, וכן שני מכונים להכשרה פסיכואנליטית. האחד הוא "המכון הישראלי לפסיכואנליזה" של "החברה הפסיכואנליטית בישראל", שהוקם ב-1933 על ידי מקס אייטינגון (שהיה אחד מתלמידיו של פרויד) ומשכנו בירושלים. מכון זה קיבל הכרה של החברה הפסיכואנליטית הבינלאומית. מכון נוסף הוא "מכון תל אביב לפסיכואנליזה בת זמננו", שפועל בתל אביב. בנוסף, בשנות ה-80 החלה לפעול בארץ קבוצה של אנשי מקצוע בתחום הפסיכואנליזה, המכשירה פסיכואנליטיקאים על יסודות משנתו של הפסיכואנליטיקאי והפסיכיאטר ז'אק לאקן.
בהמות (תנ&quot;ך)
בהמות הוא שמו של יצור מיתולוגי. יש המזהים אותו עם ה"תאו" שמופיע בתורה, ויש המזהים אותו כבריה בפני עצמו.
בספר איוב.
בהמות מוזכר בתנ"ך ב:
בתנ"ך עצמו מתואר בהמות כאוכל עשב גדול וחזק, אשר שוכב בסתר בין צמחי הביצה. אך התיאור התנ"כי אינו מספיק כדי לאפשר את זיהויו, ובמהלך השנים ניתנו פרשנויות רבות, לפיהן הבהמות הוא היפופוטם (ובעקבות כך נקבע השם "בהמות" כשם עברי להיפופוטם), פיל, קרוקודיל ואפילו דינוזאור. בסמיכות לבהמות מוזכר "לויתן", שגם זהותו אינה ברורה.
בספרות חז"ל.
במדרש רבה על פרשת שמיני פי"ג מסופר אודות קרב אדיר שעתיד להתחולל בין שור הבר (הנקרא במדרש "בהמות"), לבין הלוויתן הענק. מדובר בשור ולוויתן עצומי ממדים העתידים להתגלות לעתיד לבוא בלבד. בקרב זה ישחט הלוויתן את השור באמצעות סנפירו ואילו שור הבר ינגח בלוויתן וישחטו באמצעות קרניו. מבשר השור והלוויתן יעשה הקב"ה סעודה לצדיקים לעתיד לבוא.
בתוספתא על מסכת כלאים פ"א מונים חמישה דברים שנאמרו על שור הבר, המזהים אותו כ"בהמה":
מסקנת התוספתא על שור הבר היא
לשיטת רבי יוסי, שור הבר הוא ה"תאו" האמור בתורה, ולפיכך הוא מונה את היפוכם של חמשת הדברים המובאים לעיל ומגדיר אותו כ"חיה" ולא כ"בהמה". חכמים חולקים ומבהירים כי לשיטתם תאו - בריה לעצמו, ושור הבר - בריה לעצמו. (ולכן הוא אסור באיסור כלאים גם עם שור רגיל)
בתלמוד גורסים כי בעולם הבא האל יאכיל את צדיקי עם ישראל בבשרו של בהמות. על כך שאלו חז"ל: הדג כידוע, אינו זקוק לשחיטה. אבל השור לעומת זאת צריך שחיטה כשרה ובפרט אם הוא עתיד לשמש למאכל לצדיקים לעתיד לבא. ואם כן – כיצד יאכלו הצדיקים משור שנשחט על ידי לוויתן באמצעות סנפירו? הרי מלבד העובדה שאין כאן "שוחט" במובן הרגיל של המילה, הרי גם הסכין בה שוחטים חייב להיות ישר, חד וחלק. והרי זנבו של הלוויתן אינו ישר? על כך עונים חכמים כי לעתיד לבא "תורה חדשה מאתי תצא"
בספרים החיצוניים ובנצרות.
בספר חנוך א' הלוויתן, בדומה לתיאמת, שוהה מתחת לפני הקרקע בשכבת מי תהום, ואילו בהמות מוצג כייצור זכרי המסתתר מזרחית לעדן במדבריות במקום ושמו דונדין:
בחזון עזרא בהמות ולויתן נבראו ביום החמישי לבריאה ומאוחר יותר נפרדו כל אחד למקומו, ובחזון ברוך א' עונה אלוהים לברוך ומתאר לו את העתיד להתרחש באחרית הימים. בהמות יתגלה ובשרו ובשר הלוויתן יחולקו כשלל לראויים ביותר. חזון ברוך א' פרק כט 4: "ובהמות יגלה ממקומו ולויתן יעלה מן הים הם שני התנינים הגדולים אשר בראתי ביום החמישי לבריאה ואשמרם עד הזמן ההוא ואז יהיו מאכל לכל אשר יישארו".
בחזון יוחנן פרק 13 ניכרת השפעת מוטיבים תנכיים הקשורים באגדת בהמות ולוויתן. מפלצת אחת תצא מן הים (פרק 13 פסוק 1): "ואהי עמד על-חול הים וארא חיה עלה מן-הים", ומפלצת אחרת (בהמות) מן היבשה (פרק 13 פסוק 11): "וארא חיה אחרת עלה מן-האדמה ולה שתי קרנים כקרני השה ומדברת כתנין".
בעידן המודרני.
המחקר סבור כי בדמות ניכרים הדים לאגדות מיתיות מהמזרח הקדמון, מספר פרשנים נטו להתייחס לבהמות כיצור מיתולוגי, בעוד שאחרים ביכרו לייחס ליצור תכונות של חיה מן הטבע המוכר לאדם.
ההתייחסויות המודרניות לבהמות מתחלקות לשלוש קטגוריות:
בהמות כחיה, מן הטבע המוכר לאדם.
החל מהמאה השבע עשרה החלו חוקרי תנך ותאולוגיה להגדיר את החיה המסתורית כהיפופוטם. הנחה זו הוצעה לראשונה על ידי סמואל בושאר והתקבלה על ידי חוקרים בני התקופה.
התאולוג א. קיל (1978) מצא ראייה מתחום האיקונוגרפיה המצרית המתארת את מלך מצרים כהתגלמות האל הורוס המכניע את יריבו האל סת הנראה בדמות היפופוטם אדום.
מאוחר יותר החלו לצוץ השערות אחרות לגבי מהות החיה, בושאר עצמו דחה את ההצעה לזיהוי בהמות כפיל.
ג.ר. דריוור (1956) טען שבהמות הוא קרוקודיל, חיזוק לרעיון זה נמצא בתרגום האנגלי החדש לתנך איוב פרק 40.
קוארוויאר (1975) הציע לזהותו כתאו מים.
בהמות כסמל.
בהמות אינו יצור מן הטבע אלא סמל, הבא להמחיש את עוצמתו של האל. החוקר נ.ה. הבל (1985) טוען שבהמות אינו אלא קישוט ספרותי הבא לסמל את כוחות הכאוס והכפירה שהאל דואג להשאירם תחת תאים מגבילים כמו את עבדו איוב למען לא יהרסו את בריאתו בטרם עת.
וולפרס (1990) הבחין בדמיון הסמלי בין בהמות לאנשי יהודה הנסים מארצם הנכבשת בידי אשור (המאה ה-8 לפנה"ס).
פרופ' נפתלי הרץ טור-סיני הניח שדמות בהמות במקרא מהווה ציטוט מסיפור בריאה קדום יותר הממוען ללויתן שייצג כוח אלוהי כביר, לעומת החיות, הטורפים, ואוכלי העשב ה"רגילים" ששמשו כמזון ליצור האלוהי מקדם עד למצב בו לוויתן הפך לאיום על שלטון הבורא עצמו.
חוקרת המזרח הקדום אסתר פוקס (1993) עמדה על האפיונים המגדריים של בהמות ולויתן, לדבריה סיפור איוב מכיל תיאור בעל שתי שכבות:
בהמות כיצור מיתי.
חוקרי המאה ה-19 שמו דגש על ההיבטים המיתיים הקשורים לבהמות. התאולוג הרמן גונקל (1895) הבחין במשותף בין דימויי התנ"ך הקשורים לבהמות לבין דימויי המיתולוגיה של המזרח הקרוב.
חוקר המזרח הקרוב הקדום ויליאם פרופ. הניח שקיומו של בהמות כבן לוויה של לוטן תועד כבר באסופת מיתוס אוגרית- עלילות בעל וענת שרווח בכנען, כעבור זמן מה פרופ. הוסיף והשווה בין בהמות לשור גן העדן, יציר המיתולוגיה מסופוטמית הנשחט בידי גילגמש ואנכידו.
וויקמן (1972) שיערה שישנו קשר בין השור של אל המופיע בעלילות בעל וענת ושנודע בשם ארשו-ארס "אהוב-האל". לטענתה ניתן למצוא רמזים לאל זה בשמות מן המקרא המכילים את השורש א.ר.צ, לדוגמה, : ; במדבר טז, לב: ; : . : .
בתרבות.
באנגלית, משתמשים במינוח "Behemoth" כדי לציין כל חיה גדולה ורבת עוצמה.
בשפות קיריליות כרוסית, אוקראינית, בלארוסית וכו', ההיפופוטם נקרא בהמות (бегемот) כשם עיקרי או משני.
בספרו של מיכאיל בולגקוב "האמן ומרגריטה" נקרא חתולו של השטן בשם "בהמות".
בעונה השלישית של הסדרה "דיג'ימון" בהמות הוא שמו של האופנוע של הדיג'ימון בלייזבומון.
בהמות הוא שמה של להקת בלאקנד דת' מטאל מפורסמת מפולין.
פרוטוקול מונטריאול
הסכם מונטריאול על חומרים המכלים את שכבת האוזון, או בקצרה הסכם מונטריאול הוא אמנה בינלאומית שבאה להגן על שכבת האוזון מפני פגיעה, באמצעות הטלת הגבלות על ייצור חומרים המסכנים אותה. האמנה נחתמה ב-16 בספטמבר 1987 ונכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1989, ומאז עברה חמישה תיקונים.