בחלקה האחרון של המלחמה הפלופונסית (בשנים 404–411 לפני הספירה) הספרטנים והפרסים שיתפו פעולה בלחימה נגד אתונה. עמית משער שכיוון שלא נודע על חוזה שלום בין הפרסים לבין הספרטנים שנלחמו ביניהם בראשית המאה החמישית לפנה"ס, בעת פלישת הפרסים ליוון, הם היו צריכים לסיים בדרך פורמלית את מצב המלחמה ביניהם ולחתום על חוזה שלום. עמית שיחזר את החוזה הזה בעזרת משפטים או מונחים היסטוריים מחוזים שונים שנתגלו והמצויים בידינו.
תעמולה על גבי מטבעות.
ביוון וברומא המטבעות שימשו כדי להעביר רעיונות ותעמולה.
במאמר "קונקורדיה, אידיאל פוליטי וכלי תעמולה"
עוסק ב"קונקורדיה" (=אחוות העמים) שהייתה האידיאל הפוליטי ברומא לאורך שנים ודורות. עמית מנתח ומתאר כיצד היא תוארה בציורים על גבי מטבעות היסטוריים כדי לבטא תוכניות ושאיפות. לפעמים אפשר ללמוד על סכסוכים, התפייסויות בין מנהיגים ומפלגות עליהם אין מקורות ברורים; לעיתים האיורים סותרים את הידוע ממקורות אחרים.
המאמר "התעמולה של הצלחה ואושר (אופוריה) באימפריה הרומית"
הוא ניתוח של האיורים והסיסמאות שהופיעו על גבי המטבעות של האימפריה הרומית בעניין שגשוג ואושר. עמית מצא שלעיתים קרובות, המטבעות מתארים תמונה חיובית יותר מן המציאות הידועה.
אמצעי תעבורה והגנת הקיסרות הרומית.
במאמר "אמצעי תעבורה והגנת הקיסרות הרומית"
עוסק עמית בבעיות בפניהן הועמדה הקיסרות הרומית בניהול פעולות מלחמה והגנה על גבולותיה, אחרי שהתפשטה על פני שטח עצום. במקורות רבים כתוב שמצביא מסוים לקח את צבאו ממקום אחד והביאו למקום אחר, כלאחר יד. עמית שואל: איך הם ערכו את מסעם, באילו קשיים נתקלו בדרך וכמה זמן ארך המסע ובאיזה מצב הם הגיעו. הוא מנתח מקרה מיוחד: בסתיו 231 לספה"נ היה הקיסר סוורוס אלכסנדר בראש חלק חשוב מצבאותיו על הנהר פרת במזרח סוריה. הוא בא להגן על האימפריה שהותקפה על ידי הפרסים, והצליח לעצור אותם. הוא התכוון להמשיך במלחמה בשנה הבאה. אז נודע ששבטים גרמנים פרצו מגרמניה באזור הדנובה והריינוס. כתוב במקורות הקיימים שהקיסר החליט להעביר את צבאו לחזית הריין, שם הוא נכשל, רצחו אותו ומקסימינוס בא במקומו. עמית נעזר במפה ובדק: לכמה זמן היה זקוק הצבא כדי להגיע לאנטיוכיה, אחר כך לביזנטיון דרך אסיה הקטנה ומשם לגבול הריין. הוא מצא שהמרחק שהחיילים הרומיים היו צריכים לעבור מאזור הפרת עד לגרמניה היה כ-4,000 קילומטרים. חייל רגלי צעד בממוצע כ-30 קילומטרים ביום. החיילים היו זקוקים לנוח מדי פעם ולהצטייד מחדש; לפי חישובו של עמית המסע ארך כ-160 ימים (?). על זה צריך להוסיף כחודשיים של התארגנות ואימונים לפני שהחיילים יצאו לפעולה. עמית טוען שלא ניתן לומר שגנרל פלוני לקח את צבאו מכאן והביאו לשם ונכנס לקרב.
קישורים חיצוניים.
מאמרים של משה עמית
יואל סטריק
יואל סטריק (נולד בשנת 1966) הוא אלוף בצה"ל. שימש מפקד זרוע היבשה, מפקד פיקוד הצפון, מפקד פיקוד העורף, ראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, מפקד עוצבת הגליל, מפקד עוצבת אדום, ומפקד חטיבת גבעתי.
ביוגרפיה.
סטריק נולד וגדל בדימונה. בשנת 1985 התגייס לצה"ל והחל את שירותו הצבאי בקורס טיס, אך נשר ממנו. הוא התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר, ושימש במשך מספר חודשים כמפקד כיתה. לאחר קורס קציני חי"ר שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה. בשנת 1988 עבר לחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלגת הכשרות בפלחה"ן גבעתי. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד שקד. בהמשך מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד שקד. לאחר מכן שימש כמפקד פלנ"ט גבעתי. בשנת 1993 יצא לחופשה ללימודי תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 מונה לסגן מפקד גדוד שקד. בשנת 1996 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף נ"ט במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 1997. בהמשך שימש מפקד גדוד שקד בין השנים 1997–1999. לאחר מכן מונה למפקד גדוד גפן בין השנים 1999–2001.
בשנת 2001 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 5, ושימש בתפקיד עד שנת 2002. ב-18 במרץ 2002 מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, והוביל את החטיבה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה, בשנת 2004 סיים את תפקידו. לאחר מכן יצא ללימודי אסטרטגיה בבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה. ב-20 בספטמבר 2005 מונה למפקד חטיבת גבעתי, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע גשמי קיץ ובמלחמת לבנון השנייה, את תפקידו סיים ב-26 ביולי 2007.
ב-9 באוגוסט 2007 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת אדום, וסיים את תפקידו ב-1 ביולי 2009. ב-9 באוגוסט 2009 מונה למפקד עוצבת הגליל, ושימש בתפקיד עד 6 בנובמבר 2011. ב-25 בדצמבר 2011 מונה לראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, וכיהן בתפקיד עד שנת 2014. בספטמבר 2014 מונה למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, ושירת בתפקיד עד מרץ 2015.
ב-23 במרץ 2015 הועלה לדרגת אלוף וב-31 במרץ נכנס לתפקידו כמפקד פיקוד העורף, ושירת בתפקיד עד 5 בפברואר 2017. ב-19 במרץ 2017 מונה למפקד פיקוד הצפון, והוביל את כוחות הפיקוד בין היתר במהלך מבצע מגן צפוני, את תפקידו מילא עד 3 באפריל 2019. ב-6 במאי 2019 מונה למפקד זרוע היבשה. באפריל 2021 ביקר במפקדת צבא ארצות הברית ונפגש עם גנרל ג'יימס מקונוויל. הביקור נועד להידוק שיתוף הפעולה של זרוע היבשה עם צבא ארצות הברית. בנוסף נפגש גם עם מפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית גנרל מייקל גארט, האחראי לשיגור כוחות משימה מבצעיים לגזרות השונות. שימש בתפקיד מפקד זרוע היבשה עד 12 באוקטובר 2021. בסיום תפקידו עבר לשמש כעמית מחקר במכון היהודי לביטחון לאומי של אמריקה (JINSA) בהמתנה להחלטה לגבי המשך הקריירה הצבאית שלו.
חיים אישיים.
סטריק מתגורר בכוכב יאיר, נשוי לשרית ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני באסטרטגיה מבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה.
הסכם ואי פלנטיישן
ועידת ואי פלנטיישן
אברהם אבוקרט
אברהם אבוקרט (נולד ב-14 בפברואר 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק במכבי חיפה בעמדת הקשר האחורי.
קריירה.
בהיותו בן 9 התגלה אבוקרט על ידי צייד כישרונות של מחלקת הנוער של מכבי חיפה, והצטרף לקבוצת הילדים של המועדון. הוא התקדם בהמשך גם לקבוצת הנערים ולקבוצת הנוער. בצעירותו שיחק אבוקרט בעמדת הקשר ההתקפי, והבקיע שערים רבים.
ב-1 בינואר 1977 ערך אבוקרט את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, בטרם מלאו לו 17, תחת המאמן שמעון שנהר שהיה גם מאמנו בקבוצת הנערים. עם זאת, בהמשך העונה הוחלף שנהר בידי אלי פוקס, שלא שיתף את אבוקרט הצעיר והעדיף להסתמך על השחקנים הוותיקים בקבוצה. מכבי חיפה ירדה באותה עונה לליגת המשנה, ונשארה בה למשך ארבע עונות. לאחר מספר עונות בהן מיעט לקבל דקות משחק החל אבוקרט להשתלב בקביעות בקבוצה הבוגרת בעונת , וסייע לה להעפיל בחזרה לליגה הבכירה, תוך שהוא משחק לרוב כקשר אחורי.
תחת המאמן ג'ק מנסל שיחק אבוקרט לרוב כקיצוני, אך שלמה שרף, שהגיע לאמן את מכבי חיפה ב-1983, החזיר אותו לעמדתו כקשר אחורי. בעונת הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות ישראל הראשונה בתולדותיה, ואף נבחר על ידי שרף לשחקן העונה של המועדון, יחד עם איתן אהרוני. הוא זכה עם הקבוצה באליפויות נוספות ב-1985 ו-1989, ובעונת זכה עם עמה בדאבל הראשון בתולדותיה. בשנים אלו הוא הפגין יעילות רבה בחוליית הקישור, וארגן בהצטיינות את המשחק של קבוצתו.
בסך הכול שיחק אבוקרט ב-396 משחקים עבור מכבי חיפה, וכבש תשעה שערים. הוא החזיק בשיא ההופעות של מכבי חיפה במשחקי הליגה ובמשחקי גביע המדינה (63 הופעות), עד שלימים נשברו שיאים אלו על ידי אלון חרזי. הוא שיחק גם 14 פעמים במסגרת גביע האינטרטוטו.
לאחר פרישתו ממשחק ב-1993, החל אבוקרט לשמש כעוזר המאמן לגיורא שפיגל, והחזיק בתפקיד עד לעזיבתו של שפיגל, ב-1998 ומונה למאמנה של הפועל בית שאן, עד המחזור ה-10 של העונה. לאחר סיום דרכו בקבוצה הבוגרת החל אבוקרט לאמן את קבוצת הנשים של מכבי חיפה, ובהמשך אימן את קבוצות הנערים השונות של המועדון. בשנת 2012 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון, ובעונתו הראשונה זכה עמה בדאבל.
בנו של אבוקרט, רן, היה כדורגלן גם הוא.
תארים.
כשחקן מכבי חיפה:
כמאמן הנוער של מכבי חיפה:
אוניברסיטת סן-ז'וזף
אוניברסיטת סַן-ז'וזף (בצרפתית: Université Saint-Joseph; בערבית: جامعة القديس يوسف, תעתיק: "ג'אמעת אלקדיס יוסף") היא מוסד חינוכי אקדמי פרטי, שהוקם על ידי המסדר הישועי בביירות, לבנון, בשנת 1875, הידוע בזכות בית הספר לרפואה שלו, ובית החולים Hôtel-Dieu de France השייך לו. ממשלת לבנון מכירה רשמית באוניברסיטה ובתעודות שהיא מעניקה, בהתאם לחוק המסדיר את ההשכלה הגבוהה במדינה.
הקמת האוניברסיטה.
הישועים שיחקו תפקיד חשוב בפיתוח ההשכלה בלבנון ובכלל ברנסאנס הערבי שהתפתח בסוף המאה ה-19. בשנת 1839 אנשי המסדר הגיעו לראשונה לביירות והקימו שם בית ספר צנוע. בשנת 1855 הוקם בית ספר נוסף בע'זיר שהועבר לביירות בשנת 1875. הרשויות העניקו לבית הספר החדש את התואר "אוניברסיטה", מה שהקנה לו את הזכות להעניק תארים, בעיקר תוארי דוקטור בפילוסופיה ובתאולוגיה. במשך השנים הבאות נפתחו עוד ועוד פקולטות ובתי ספר. למשל הפקולטה לרפואה הוקמה בשנת 1883 בתור "הפקולטה לרפואה ולרוקחות". קליניקה לרפואת נשים נפתחה ב-1896, בית הספר למזרחנות נפתח ב-1902, בית ספר למשפט צרפתי ב-1913, שהפך לפקולטה למשפטים בשנת 1946. בית הספר להנדסה נפתח ב-1913 והפך בשנת 1948 למוסד הגבוה להנדסה.
כיום.