ב-1 במרץ 1941 הצטרפה בולגריה להסכם התלת-צדדי והפכה לאחת ממדינות הציר. הוורמאכט נכנס לבולגריה באותו היום. ב-10 במרץ הפליגה מבולגריה ספינת המעפילים דאריין 2 ושערי בולגריה נסגרו ליציאת יהודים. בהמשך לאחר הפלישה ליוגוסלביה וכיבושה על ידי הגרמנים, הגיעו לבולגריה פליטים ממנה והתרכזו בווארנה במטרה לצאת לכיוון ארץ ישראל. המשטרה הבולגרית ערכה מבצע מעצרים בווארנה במסגרתו עצרה 100 פליטים יוגוסלביה, מרביתם מאזור בלגרד ועוד 200 יהודים "נתינים זרים" או מחוסרי נתינות שלא הצליחו לצאת מבולגריה. העצורים הובאו למחנה מעצר הסמוך לכפר איגנטייבו ונכלאו שם. פרודקין רכש ספינה בשם נָדֶזְ'דָה ולפי גרסה אחרת בשם סְטְרוּמָה. הוא הגיע לאיגנטייבו והציע לעצורים להפליג בספינתו תמורת 30 אלף לבות לכל אדם. הפליטים מיוגוסלביה ובראשם החזן אלטארץ נטו לקבל את הצעתו, אך נציגי הקונסיסטוריה היהודית ובראשם נסים (בוקו) לוי סירבו בתוקף להפלגה בשל מצבה הרעוע של הספינה, ופעלו בקרב העצורים שלא לקבל את ההצעה.
פרודקין לו היו קשרים ענפים עם מנגנוני הביטחון הבולגריים, פעל לכך שראשי הקונסיסטוריה יזומנו לחקירה במשטרה ובמהלכה איים עליהם סגן מפקד המשטרה הבולגרית סטואיל דרגנוב, שאם לא יועבר הכסף לפרודקין בתוך שלושה ימים, כל העצורים וראשי הקונסיסטוריה יימסרו לגרמנים ויגורשו למחנות ההשמדה. במהלך הפגישה הוצע שוחד למשטרה הבולגרית כדי לא לאפשר את ההפלגה וסגן מפקד המשטרה הסכים לקבלו. ראש הקהילה היהודית בווארנה ז'אק טולידו ערך מגבית בקהילה וגייס 80,000 לבות. הכסף הועבר למשטרה, העצורים שוחרר מהמחנה וקיבלו אשרות שהייה בבולגריה.
הנסון ישראל
הנסון (ישראל)
הבצורת בממלכת ישראל
הבצורת בזמן אחאב
משה שטיינמץ
משה שטיינמץ (נולד ב-17 בינואר 1989 בירושלים) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב לענייני משטרה בכאן חדשות מאז 2017. את דרכו החל ככתב לענייני חינוך ברשת שוקן, לאחר מכן עבר להיות כתב כתב מוניציפלי בירושלים וכתב חינוך במעריב, ב-2015 עבר שטיינמץ לוואלה!, שם כתב ככתב חינוך וירושלים וב-2017 עבר לכאן חדשות, שם הוא כתב לענייני משטרה עד היום.
לפני כן גם היה שטיינמץ עורך תוכניות אקטואליה ברדיו ירושלים.
אבגול תעשיות 1953
רצח אבנר
רצח אבנר הוא מאורע מקראי המופיע בספר שמואל ב', בו מסופר על רצח אבנר בן נר, שר צבאו של שאול, בידי יואב בן צרויה, שר צבאו של דוד כנקמת דם על הריגת אבנר את עשהאל אחיו של יואב.
רקע.
המלחמה בגבעון.
לאחר המלחמה בגלבוע, בה מת שאול, הומלך דוד למלך על שבט יהודה, בעוד איש בושת הומלך למלך על ישראל, על ידי אבנר.
שני חלקי העם היו יריבים, ונלחמו זה בזה. פעם אחת נפגשו שני שרי הצבאות של הממלכות, אבנר ויואב, ליד בריכת גבעון. אבנר הציע ליואב, שיקומו נערים משני הצבאות וילחמו זה בזה: . לאחר שנערים הרגו אחד את השני, פרצה המלחמה בין שני הצבאות ביתר עוז. במלחמה, צבאו של אבנר נחל הפסדים, והוא נמלט מהמערכה. עשהאל בן צרויה, אחיו של יואב, רדף אחר אבנר, ואף על פי שאבנר ביקש ממנו להפסיק לרדוף אחריו ולרדוף אחר אחד מן הלוחמים, ואז הזהירו שיהרגו, המשיך עשהאל לרודפו, ואבנר הרג אותו:
לאחר מות עשהאל, אחיו, יואב ואבישי, רודפים אחר אבנר, שבורח למצודה, שם קורא ליואב להפסיק את המלחמה: .
הסכסוך של אבנר עם איש בושת.
אבנר פרש מהיות שר צבא ישראל, לאחר שאיש בושת, מלך ישראל, האשימו בלקיחת פילגש שאול, רצפה בת איה, מה שנחשב, ככל הנראה, כמרידה במלכות. עקב כך, אבנר מחליט להעביר את תמיכתו בדוד, להיות המלך. כיוון שאבנר היה ממשפחה חשובה וקרוב משפחתו של שאול, לתמיכתו בדוד הייתה חשיבות פוליטית.
דוד הסכים לשיתוף פעולה עם אבנר, אך התנה זאת בכך שאבנר יחזיר לו את אשתו, מיכל, בתו של שאול, שנלקחה ממנו על ידי שאול. אבנר הסכים והחזירה, ולאחר מכן ניסה לשכנע את אנשי בנימין וזקני העם התומכים בבית שאול לתמוך בדוד. אחר כך בא לחברון, אל דוד, שעשה לכבודו משתה.
הרצח.
בזמן שאבנר נפרד מדוד ויצא מחברון כדי לשכנע עוד אנשים לתמוך בדוד, הגיע יואב לחברון. מיד עם הגעתו, הוא עודכן על ידי צבאו על כך שאבנר הגיע לחברון, שם נעשה לכבודו משתה, ולאחר מכן שולח בשלום. יואב הלך אל דוד, ותמה על כך ששילחו בשלום, משום שיואב חשב שאבנר בא לרגל בחברון ולשכנע את דוד לתמוך בו.
לאחר מכן, שלח יואב מלאכים אל אבנר, ששהה אז במקום הנקרא בור הסירה, שהחזירו אותו לחברון, ללא ידיעת דוד. בחברון, יואב לקח את אבנר, מתוך נימוק שהוא רוצה לדבר אתו בארבע עיניים, שם הכה אותו, יחד עם אבישי אחיו, כנקמה על כך שהרג את עשהאל אחיו.
בספרו "ויהי בימי שאול: בית שאול המלך", כותב אברהם לבנון שרק שאבנר הרג את עשהאל אינו מצדיק את הריגת אבנר, משום שעשהאל נפל במלחמה, ומקובל שאין גאילת דם על נופלים במלחמה, ולכן חיכה להזדמנות בה יוכל לתרץ את הריגת אבנר.
לאחר רצח אבנר.
קללת דוד הראשונה.
לאחר שהרג יואב את אבנר, דוד אומר שלא הוא אשם במות אבנר, מקלל דוד את יואב: .
קבירת אבנר.
לאחר הריגתו של אבנר, קורא דוד ליואב ולכל העם לספוד לאבנר, לקרוע בגדיהם עליו ולחגור שקים.
אבנר נקבר בחברון, ולאחר קבירתו, החל דוד לבכות בקול רם, ואתו כל העם.
קינת דוד.
לאחר קבירתו, מקונן דוד על אבנר: בעקבות קינת דוד ועיצבונו על מות אבנר, מבין העם שלא הוא הורה להרוג את אבנר: .
קללת דוד השנייה.
לאחר שקונן על אבנר, שוב קילל דוד את בני צרויה: .
ציווי שלמה.
כשדוד הזדקן, הוא מינה את שלמה בנו למלך תחתיו. לאחר המלכתו ולקראת פטירתו, הוא מצווה אותו מספר דברים, ביניהם להעניש את יואב על כך שהרג את אבנר, ואת עמשא בן יתר: .
בניהו בן יהוידע מילא אחרי צו זה, והרג את יואב בן צרויה למרות שאחז בקרנות המזבח,
קבר אבנר.
קברו של אבנר ממוקם בחברון, ליד מערת המכפלה. הקבר ממוקם במבנה עם מספר חדרים, סביב חצר ושער הבנויים בסגנון ממלוכי.
בקבר נקבר גם ראשו של איש בושת, שנכרת על ידי רכב ובענה, לאחר רצח איש בושת.
מאריוש בלשצ'אק
מאריוש בלשצ'אק (בפולנית: Mariusz Błaszczak; נולד ב-19 בספטמבר 1969) הוא פוליטיקאי פולני ממפלגת חוק וצדק, המכהן כסגן ראש ממשלת פולין וכשר ההגנה הלאומית. כיהן בעבר כשר הפנים.
ביוגרפיה.
בלשצ'אק נולד בלגיונובו ב-19 בספטמבר 1969. הוא השלים תואר בהיסטוריה באוניברסיטת ורשה ב-1994, ולאחר מכן למד בבית הספר למנהל ציבורי עד 2001. לאחר סיום לימודיו נכנס לפוליטיקה במסגרת מפלגת חוק וצדק. ב-2002 הוא נבחר לתפקיד כסגן ראש עיריית וולה. ב-2004 הוא נבחר לתפקיד ראש עיריית שרודמיישצ'ה. ב-2005 הוא עבר לפוליטיקה הארצית ומונה למנהל משרד ראש הממשלה קז'ימייז' מרצינקייביץ'. ב-27 במרץ 2007 הוא מונה לשר בלי תיק עד 16 בנובמבר של אותה שנה. ב-15 בנובמבר 2015 הוא מונה לשר הפנים והמנהל, תפקיד שנוצר כאיחוד בין משרד הפנים ומשרד המנהל. ב-9 בינואר 2018 הוא מונה לשר ההגנה הלאומית. ב-22 ביוני 2022 הוא מונה במקביל לסגן ראש ממשלת פולין.
פיוטי עושה השלום
אולכסיי מיקולאיוביץ' ארסטוביץ'
החלטה 1402 של מועצת הביטחון של האו&quot;ם
החלטה 1402 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-30 במרץ 2002, לאחר שנזכרה בהחלטות 242 (1967), 338 (1973), 1397 (2002) ועקרונות מדריד, קראה המועצה להפסקת אש מיידית ומשמעותית בין ישראל והפלסטינים במהלך מבצע חומת מגן.
ההחלטה.
מועצת הביטחון הביעה דאגה מהידרדרות המצב באזור, לרבות פיגועי התאבדות בישראל ופיגוע במטה נשיא הרשות הפלסטינית.
שני הצדדים נקראו להתקדם לקראת הפסקת אש משמעותית; נסיגת כוחות ישראליים מערים פלסטיניות; ושיתוף פעולה מלא עם השליח המיוחד אנתוני זיני ואחרים ביישום תוכנית העבודה האבטחה של תאנט.
המועצה חזרה על דרישתה להפסקה מיידית של כל אלימות והביעה תמיכה במזכיר הכללי קופי אנאן ובשליחים המיוחדים למזרח התיכון במאמצים לחידוש תהליך השלום.
הצבעה.
ההחלטה אומצה לאחר 12 שעות של התייעצויות.. ההחלטה התקבלה בתמיכת 14 מדינות, כשסוריה יצאה החוצה ולא השתתפה בהצבעה, הפעם הראשונה שמדינה עשתה זאת מזה 40 שנה. הנציג הסורי אמר כי נוסח ההחלטה דומה לזה של החלטה 1397 שממנה נמנע מכיוון שנמנעה מלגנות את ישראל והתעלמה ממאמצים של מדינות ערביות.
ההחלטה לא יושמה והחלטה 1403 של מועצת הביטחון דרשה את יישומה.
ארץ הסקלרים
המופע של מיקי
המופע של מיקי (באנגלית: Mickey's Revue) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1932. הסרט של וולט דיסני, ובבימויו של וילפרד ג'קסון, מציג את מיקי מאוס, מיני מאוס, הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה מבצעים מופע רביו. הסרט נמסר לסרטי קולומביה ב-12 במאי והופץ ב-27 במאי 1932. זהו הסרט ה-41 בסדרת מיקי מאוס, החמישי באותה שנה והראשון שמציג את דמותו של גופי.
דמות של איכר כפרי בקהל צוחק בקולי קולות על כל מעשה; דמות שתיקרא לאחר מכן דיפי דואוג, ובסופו של דבר תהפוך לדמות משנה גדולה, גופי. ניתן לשמוע את ה"צחוק המטופש" הבלתי נשכח של פינטו קולביג בסרט הקודם של מיקי מאוס, אולימפיאדת האסם, אבל זו הפעם הראשונה שבה ניתן לראות את הדמות שצוחקת על המסך.
עלילה.
באולם קונצרט מאולתר שבתוך האסם, מיקי מאוס מנצח על להקת תזמורת, בעוד אחד מחברי הקהל מפצח ואוכל בוטנים בקול. המערכה הראשונה מתחילה כשמיני לבושה כפיה מעופפת, המוחזקת באמצעות חכה על ידי הוראס הורסקולר. מיני מכה בשרביטה בפרחים מרקדים שנהפכים לשלושה פרות המבצעות בלט. הפרעתו של פלוטו, שמופיע מדי פעם על הבמה ומסולק על ידי מישהו מאחורי הקלעים, גורמת לאותו חבר קהל לצחוק באופן שמרגיז את שאר חברי הקהל.