כדי לאסוף את כל כתבי היד שנצרכו לו כדי לפרש את המקרא, ובמיוחד למציאת כתביו ותורתו של רבי מאיר בן טודרוס אבולעפיה אשר כתב פרושים בנושא זה, רבי ידידיה שלמה יצא למסעות ממושכים והתגורר במשך זמן רב בחו"ל. בשנת 1626 השלים את כתיבת ספרו "גודר פרץ" (שלימים נקרא "מנחת שי" ראשי התיבות של שמו: ש-שלמה י-ידידיה) העוסק בפרושים מקראיים של חמשת חומשי תורה.
הספר מנחת ש"י מחולק לשני כרכים. הראשון עוסק בחמישה חומשי תורה ובחמש מגילות, והשני עוסק בכתובים ונביאים, עם חיבורים קטנים בסוף: מאמר המאריך [-מתג], כללי בג"ד כפ"ת (שש האותיות העבריות שיכולות לקבל דגש קל) וקמץ חטוף.
הספר יצא לאור בפעם הראשונה, אחרי יותר ממאה שנה ממותו של רבי ידידיה שלמה, על ידי רפאל חיים באזילה ממנטובה בשנת ה'תק"ב (1741).
מדרשת התורה והארץ
מדרשת התורה והארץ היא מדרשה להעמקת יהדות, הממוקמת ביישובם החדש של מפוני כפר דרום - שבי דרום.
ראשית דרכה.
מדרשת התורה והארץ התחלה כמדרשה ניידת ולאחר מכן פעלה בשילוב של מרכז מבקרים למורשת הארץ ומצוותיה.
המדרשה הוקמה בשנת תשמ"ט, 1989. ונרשמה כעמותה רשומה בי"ח אב התש"נ (9 באוגוסט 1990).
בתחילת דרכה שהתה במשך תקופה קצרה בנווה דקלים (הישוב המרכזי בגוש קטיף) ולאחר מכן עברה לכפר דרום. במשך כארבע שנים שהתה המדרשה במבנים זמנים בכפר דרום, ולאחר מכן הוקם מבנה הקבע.
המדרשה הוקמה על ידי מכון התורה והארץ, על מנת שתתמקד בנושא ההסברה והנחלת המצוות התלויות בארץ.
בזמן שהותה של המדרשה בכפר דרום, פעלה המדרשה ב-2 מסלולים:
א. כמדרשה ניידת
ב. כמרכז מבקרים. במרכז היו מוזיאון, אולם ובו חיזיון אור-קולי וכן את "גן המצוות".
במוזיאון למדו הילדים וההורים בדרך חווייתית וחזותית את היסטוריית עם ישראל מאז ועד היום. החל מאברהם אבינו, וכלה ביימנו אנו ובתקופת הגאולה.
בגן המצוות למדו המבקרים בדרך חווייתית ונעימה את כל הקשור למצוות התלויות בארץ: מצוות הריח, ערלה, כלאיים, ארבעת המינים, שבעת המינים, חמשת מיני דגן וכו'.
המבקרים סיירו בגן המצוות ויכלו להריח ולהכיר מקרוב בחלקות ההדגמה את מצוות התלויות בארץ. והכל בשילוב של החקלאות עם עולם התורה וההלכה.
בנוסף, פעלה במקום אכסניה לימי עיון, סמינריונים והשתלמויות.
בעקבות תוכנית ההתנתקות, הופסקה פעילות המדרשה, ומאז המדרשה המשיכה רק כמדרשה ניידת.
פעילות המדרשה.
המדרשה הוקמה כמדרשה ניידת, וזה אף היה ייחודה. ומאז ועד היום המדרשה מגיעה לכל מקום נדרש ברחבי הארץ.
עובדה זו חוסכת מהמשתתפים בפעילות זמן יקר, התארגנות וכסף רב.
המדרשה פועלת בכל מסגרות החינוך: ילדי גנים, תלמודי תורה, בתי ספר ממלכתיים דתיים וממלכתיים, בחטיבות הביניים ובתיכוניים.
המדרשה שמה לה למטרה להעמיק את הקשר בין התלמידים וערכי התורה ומצוותיה, ולעם ישראל בארצו.
המדרשה מעבירה מגוון פעילויות חווייתיות תוך שימוש באמצעי המחשה, תערוכות, סדנאות, והצגות היוצרים חוויה לימודית ייחודית, בהתאמה לגילאים השונים.
הפעילות מועברת סביב מעגל השנה והחגים. ובעוד מגוון נושאים כגון: תפילה, כבוד הבריות, הפרשת חלה, תרומות ומעשרות, חסד, ביכורים, ארץ ישראל, תוכנית לבת המצווה ועוד.
צוות המדרשה.
צוות המדרשה כולל מדריכות בנות השירות הלאומי יחד עם צוות מדריכים ובשילוב הרבנים החוקרים ממכון התורה והארץ.
ראש המדרשה ומנהלה הוא עמנואל גיאת, שגר בעבר אף הוא בכפר דרום, כיום גר בשבי דרום.
פעילויות נוספות.
בנוסף מציעה המדרשה הרצאות ותוכניות חינוכיות לנוער ומבוגרים במגוון נושאים, הרצאות אלו מועברות על ידי מדריכי המדרשה ורבני מכון התורה והארץ וצוות המחקר.
בגיבוש התוכניות השונות של המדרשה משתתפים צוות של אנשי חינוך בעלי ניסיון עשיר. תוכניות המדרשה עוברות בחינה מתמדת המאפשרת לשפר את הפעילויות ולהתאימה לאוכלוסייה המגוונת עימה היא פועלת, בפיקוח משרד החינוך, האגף לתרבות תורנית ואיגוד המדרשות.
תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2005, אב תשס"ה, החליטה ממשלת ישראל, ביוזמת ראש הממשלה דאז, אריאל שרון, לפנות את כל האזרחים והחיילים הישראלים מרצועת עזה, וכן להרוס את כל היישובים היהודיים והמתקנים הצבאיים ברצועה, במסגרת תוכנית ההתנתקות.
בעקבות סירובם של התושבים להתפנות מרצונם, פונה כפר דרום בכוח ביום י"ג באב תשס"ה, ב-18 באוגוסט 2005. בתיו נהרסו בידי צה"ל מאוחר יותר.
בעקבות ההתנתקות ישבו את התושבים כמספר חודשים במלון באשקלון.
לאחר מכן עברו התושבים למגדל רב קומות שנמצא אף הוא באשקלון, הנקרא "מגדלי אייל".
המדרשה כיום.
ב-27 בדצמבר 2009, אישרה הממשלה הקמת ישוב חדש למפוני כפר דרום, אשר הוקם סמוך למושב ניר עקיבא שבנגב המערבי שמו "שבי דרום".
היישוב החדש נמצא בשטח שיפוטה של המועצה האזורית מרחבים, בתחומי המושב ניר עקיבא, וממערב לו. קהילת המתיישבים הראשונית ביישוב הייתה בת כ־24 משפחות, מהן כ־20 משפחות ממפוני כפר דרום.
מדרשת התורה והארץ נדדה עם קהילת כפר דרום, ושהתה במשך מספר שנים באשקלון . ב-2013 עברה ליישוב החדש- "שבי דרום". ושם היא פועלת עד היום במבנים זמניים בצפייה לבניית מבני הקבע, כפי שהיה בעבר.
קייטנת איל&quot;ן
דה-סטליניזציה
דה-סטליניזציה (ברוסית: Десталинизация) הוא תהליך שהתרחש בברית המועצות בתקופת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב ובמהלכו בוטלו סממני פולחן אישיות של יוסיף סטלין ומספר צווים ממשלתיים שהיו בבסיס משטרו של סטלין. התהליך הביא גם לדמוקרטיזציה מסוימת של החיים בברית המועצות, המכונה ההפשרה של חרושצ'וב.
רקע.
כבר בשנת 1953, מיד עם פטירת יוסיף סטלין, החלו סממנים של שינויים שלטוניים והפסקת המדיניות של דיכוי פוליטי נרחב. הסממנים הראשונים היו בשחרור אסירי גולאג, התחלה של זיכוי חלק מהאסירים, ביטול משפט הרופאים ועוד.
בפברואר 1956 התקיימה הוועידה ה-20 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שבה נשא חרושצ'וב את הנאום הסודי, שבו האשים את סטלין במדיניות של דיכוי. הוא סימן את שנת 1934 כשנת תחילת הדיכוי; בהתאם לכך, חיסול מעמד הקולאקים והמשפטים של תחילת שנות ה-30 לא נכללו ברשימת פשעי המשטר של סטלין. חרושצ'וב ניסה בכל כוחו לבדל את עצמו ממדיניות קודמו, ולכן העברת המידע הייתה סלקטיבית. מדיניות זו הגיעה לשיאה בשנת 1961, כאשר גופתו של סטלין הוצאה מהמאוזוליאום של לנין ושמה של העיר סטלינגרד שונה לוולגוגרד.
עובדי המנגנון המפלגתי ופקידי ממשל בכירים היו מעוניינים בהפסקת מדיניותו של סטלין, היות שבגינה הם היו בסכנה מתמדת של כליאה או אף הוצאה להורג במעמד הדחתם מהתפקיד ואף בהיותם בגמלאות.
התהליך הופסק בשנת 1964, עם סיום שלטונו של חרושצ'וב. עד לתחילת הפֶרֶסטרוֹיקה ב-1987 לא היה אזכור רשמי לטרור הסטליניסטי, אך מנגד גם מדיניות הדיכוי הנרחב לא חזרה.
יישום הדה-סטליניזציה.
שחרור אסירי גולאג וטיהור שמם.
עוד בשנת 1953, בתקופה שלברנטי בריה עמד בראש מערכת שירותי הביטחון, החל שחרור הדרגתי של אסירי גולאג. בהתאם לצו חנינה מ-27 במרץ 1953 שוחררו כחצי (כ-1.2 מיליון אסירים), בעיקר אסירים שתקופת מאסר הייתה עד חמש שנים. בין המשוחררים כמעט ולא היו אסירים פוליטיים. בתקופת 1954-1956 שוחררו כ-300 אלף אסירים פוליטיים, ומספר האסירים הפוליטיים הצטמצם לכ-114 אלף. בתחילת 1956 עמד מספר האסירים לראשונה על פחות ממיליון.
במקביל לשחרור האסירים החלו לפעול ועדות לזיכוי הנאשמים. אלפי אסירים זוכו לאחר מותם.
מספר עובדים בכירים של נ.ק.וו.ד הואשמו בהפרות משמעת, ניהול לא תקין של חקירות ואף פעילות נגד המדינה. חלקם הואשמו ואף הוצאו להורג, חלקם הוצאו לגמלאות.
שינוי שמות ערים שנקראו על שם סטלין.
בתקופת שלטונו של סטלין נקראו מקומות רבים על שמו. להלן מספר דוגמאות של ערים שהוחזר להן שמן המקורי:
במקביל פורקו פסלים של סטלין שהיו מוצבים בכיכרות הערים, ושונו שמותיהם של מפעלים ורחובות רבים. המנון ברית המועצות, שמילותיו כללו אזכור של סטלין, החל להתבצע ללא מילים והושמעה מנגינה בלבד. כל המוזיאונים הרבים שהוקמו ברחבי ברית המועצות והוקדשו לסטלין נסגרו, למעט המוזיאון בעיר שבה הוא נולד, גורי.
דה-סטליניזציה כיום.
בתקופת נשיאותו של דמיטרי מדבדב היה ניסיון לחדש את התהליך. מספר פקידים בכירים דיברו על הצורך ב"דה-סטליניזציה של התודעה הציבורית". כמו כן דיברו על הצורך באישור תוכנית כלל ארצית להנצחת קורבנות הטרור של סטלין.
לצד דעות אלו היו גם דעות אחרות, לפיהן יש אמנם לקדם את תוכנית ההנצחה, אך תוכנית זו עלולה לפלג את הציבור ולא להביא לפיוס חברתי. לפי סקר שבוצע, כ-24% מהנשאלים ציינו שמשפחתם סבלה מדיכוי בתקופת שלטונו של סטלין. לעומת זאת, אם בשנת 2007 רק 15% מהנשאלים ציינו שמדיניותו של סטלין הייתה חיובית למדינה, הרי שבאפריל 2011 הצטרפו לעמדה זו כבר 26% מהנשאלים.
סקרז'יסקו קמיינה
סוראט תאני
סוראט טאני
האוניברסיטה של קייב
וינדרוז איירליינס
וינדרוז איירליינס (באנגלית: Windrose Airlines) היא חברת תעופה אוקראינית המפעילה טיסות שכר מנמל התעופה בוריספיל בקייב ומיעדים נוספים באוקראינה. בבעלות החברה 11 מטוסים מתוצרת איירבוס.
החברה נוסדה ב-28 באוקטובר 2003 והיא מתמקדת בהפעלת טיסות שכר וטיסות VIP לחברות.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:
פעילות החברה בישראל.
בשנת 2009 החברה החלה להפעיל טיסות שכר עונתיות מקייב וויניצה לתל אביב, טיסות אלה מיועדות לחסידי ברסלב הבאים לבקר בקברו של רבי נחמן מברסלב באומן, הטיסות מופעלות בדרך כלל מספר ימים לפני ראש השנה.
הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A321 או במטוסי איירבוס A320 של החברה.
ברוש הבקעה