בשנת 1910 נפטרו שני הוריו והותירו לו הון לא מבוטל. בשנה שלאחר מכן הוא השתמש בחלקו לבניית וילה בהמבורג, שתוכננה על ידי האדריכל ולטר בדקר (1880–1959), שם הקים את הסטודיו שלו. בשנת 1920 הוא הפך לחבר באגודות אמנים בהמבורג.
בשנת 1924 עבר להתגורר בוורניגרודה שבהרץ, שם נפטר בשנת 1959.
הוא היה ידוע בעיקר כצייר נוף, עם דגש מיוחד על עצי פרי, אם כי הוא צייר גם מחצבות. עבודותיו האחרונות כללו פרחים וחללי פנים.
במלאת 50 שנה למותו, בשנת 2009, נערכה רטרוספקטיבה גדולה בגליימהאוס שבהלברשטאדט, אשר מתחזק חלק גדול מעזבונו.
שמונת הקדושים
נאש סטייטסמן
נאש סטייטסמן (באנגלית: Nash Statesman) היא מכונית סלון אשר יוצרה בארצות הברית ובקנדה בין השנים 1949–1956 (שנת המודל 1950).
בין השנים 1949–1954 יוצרו דגמי "נאש סטייטמן" על ידי יצרנית הרכב האמריקאית Nash Motors .
בין השנים 1954–1956 יוצרו דגמי "נאש סטייטמן" על ידי יצרנית הרכב האמריקאית אמריקן מוטורס.
יחסי אוזבקיסטן–רומניה
יחסי אוזבקיסטן–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ורומניה. ההסכם משנת 1994 על סחר ושיתוף פעולה כלכלי בין הרפובליקה של אוזבקיסטן ורומניה והמסמכים הדו-צדדיים שנחתמו במהלך ביקורו הרשמי של הנשיא אסלאם קרימוב ברומניה בשנת 1996 יצרו בסיס משפטי לשיתוף פעולה כלכלי ומדעי-טכני בין שתי המדינות. אוזבקיסטן מייצאת סיבי כותנה, בד, חוט ושירותים שונים לרומניה. רומניה מייצאת מוצרי פלסטיק ופלסטיק, שמנים ושמנים צמחיים ותרופות. נכון לעכשיו שתי המדינות ביססו שיתוף פעולה בתחומי עיבוד כותנה, טקסטיל, ייצור תעשייתי, עיבוד חומרי גלם חקלאיים, תעשיית נפט וגז. הבנק הלאומי לפעילות כלכלית זרה של הרפובליקה של אוזבקיסטן הקים שותפויות עם מספר בנקים מובילים של הרפובליקה של אוזבקיסטן. חברת האחזקות הלאומית של אוזבקנפטגאז חתמה על הסכמים עם חברות רומניות לאספקת ציוד. מיזם משותף, חברת אספר, הוקם לייצור משקאות אלכוהוליים עם הון רומני. בסוף שנת 2002 הסתכם מחזור המסחר בין שתי המדינות ב-5.4 מיליון דולר. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות במסגרת תוכנית מסדרון התחבורה TRACECA חשוב. במהלך ביקורו של נשיא רומניה יון איליאסקו באוזבקיסטן באפריל 2003, נחתמו מסמכים חדשים כמו האמנה הקונסולרית בנושא שיתוף פעולה בתיירות וביטול אשרות לאזרחי שתי המדינות בעלות דרכון דיפלומטי ושירות. אוזבקיסטן ורומניה הסכימו להילחם במשותף בטרור בינלאומי, בקיצוניות דתית, בפשע מאורגן, בסחר בנשק ובסמים ובאיומים אחרים על הביטחון הלאומי והאזורי במסגרת האו"ם, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ונאט"ו.
אלגת עין הקשת
סמרנון כלל ימי
נשים במקררים
נשים במקררים (באנגלית: Women in Refrigerators, ובראשי תיבות: WiR) הוא אתר פאנדום קומיקס פמיניסטי.
האתר הוקם ב-1999 על ידי קבוצת מעריצות קומיקס פמיניסטיות, בראשות גייל סימון, זאת לאחר שהן מצאו כי דמויות נשיות רבות בעולמות גיבורי-העל נפגעות, נאנסות, נהרגות או מגורשות על מנת לשמש ככלי עלילתי הנועד להניע את סיפור הדמות הגברית. אירוע זה כונה על ידן "fridging", והן הציגו ניתוח מעמיק שלו לצד רשימת דוגמאות הממחישות את טענתן.
היסטוריה.
המונח "נשים במקררים" ("Women in Refrigerators") נטבע על ידי גייל סימון כשם לאתר האינטרנט בתחילת 1999, במהלך צ'אט מקוון עם מעריצות על קומיקס. המונח מתייחס אל תקרית בחוברת "Green Lantern #54" מאוגוסט 1994, בכתיבתו של רון מארז, בה גיבור-העל קייל ריינר מגיע אל ביתו ומגלה כי אהובתו אלכסנדרה דוויט נהרגה על ידי נבל-העל מייג'ור פורס ונדחסה במותה אל תוך מקרר.
סימון ועמיתותיה פיתחו רשימה של דמויות נשיות אשר "נהרגו, הוטל בהן מום או אבדו להן הכוחות" ("killed, maimed or depowered"), ובמיוחד בדרכים שהתייחסו לדמות הנשית כאל מכשיר בלבד הנועד לקדם את קשת הסיפור של הגיבור הגברי, במקום לפתח את אישיותו וסיפורו בדרך העומדת בפני עצמה. הרשימה כוללת בה את כל הדמויות הנשיות שנהרגו, נאנסו, אבדו להן הכוחות, הפכו לנכות, עברו לצד הרשע, הוטל בהן מום, עונו וחלו, או עברו איזושהי טרגדיה אחרת במהלך חייהן, ויש בה 110 דמויות. הרשימה הופצה ברחבי רשת האינטרנט, דרך קבוצות דיון, מערכות לוח מודעות, דואר אלקטרוני ודיוור אלקטרוני, והיא הועברה גם לכותבים ומאיירים במדיית הקומיקס על מנת לקבל את תגובתם.
בעוד העיתונאי ביו יארברו יצר את העיצוב והקידוד הראשוניים של אתר האינטרנט ויועץ הטכנולוגיה ג'ון ברטול ערך את התוכן, המעריצים רוברט האריס וג'ון נוריס תרמו לתחזוקת האתר והעלאת עדכונים. הרעיון להציב את הרשימה ברשת האינטרנט היה של המתכנת ג'ייסון יו, ששימש גם כמארח האתר המקורי.
תגובות.
הרשימה, והניתוח המעמיק בנושא של סימון, ידועים לשמצה בקרב חוגי קומיקס מסוימים, ובחלוף השנים דנו רבות בנוגע למשמעות המונח. סימון קיבלה תגובות וביקורות רבות בדואר אלקטרוני ממעריצים ומאנשי מקצוע, חלק נייטרליות ואחרות חיוביות. את אלו, היא פרסמה באופן חופשי וגלוי באתר. במהלך 2000, שלל עיתונים בארצות הברית פרסמו מאמרים בנושא והפנו אל האתר, וזה יצר דיון רחב על סקסיזם בתרבות הפופולרית ובתעשיית הקומיקס. חלק מהאוניברסיטאות, שעוסקות בנושא כחלק מלימודי מדעי הרוח, מציגות גם את המונח ואת האתר כקשורים לביקורת על התרבות הפופולרית.
רון מארז, אשר פאנל בכתיבתו היווה את הבסיס לטרמינולוגיית המונח ויצירת האתר, התייחס אל הנושא באופן אישי, וכתב בתשובתו (באופן חלקי) כי . מצידה, סימון עצמה התייחסה אל הדבר בפשטות וקבעה ש.
בדיון על המונח ועל האתר בספרו "Dangerous Curves: Action Heroes, Gender, Fetishism and Popular Culture", הפרופסור ג'פרי א. בראון מאוניברסיטת באולינג גרין ציין כי בעוד דמויות גבריות נטו למות בגבורה ולשוב לחיים באמצעים על-טבעיים לאחר מכן, דמויות נשיות היו נפצעות או נהרגות כלאחר יד, אך באופן בלתי הפיך, ולעיתים קרובות בצורה מינית. על מנת לבסס את טענתו, בראון מביא שתי דוגמאות – בו הג'וקר ניפץ את עמוד השדרה של ברברה גורדון רק בשביל להתגרות בבאטמן, והמקרה בו המסיכה השחורה עינה ורצח את סטפני בראון רק כדי לסחוט מידע על באטמן.
יחסי אוזבקיסטן–אירלנד
יחסי אוזבקיסטן–אירלנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ואירלנד. לאחר עצמאות אוזבקיסטן החלו להתפתח יחסי סחר וכלכלה בין שתי המדינות. אוזבקיסטן מייצאת לאירלנד בעיקר סיבי כותנה וכמות קטנה של דשנים מינרליים. ואירלנד מייצאת לאוזבקיסטן בעיקר דגנים, שומן בקר, שמן צמחי וחמאה, פלסטיק ומוצרי פלסטיק, תרופות, ביגוד, כימיקלים אורגניים, מוצרי חשמל ומוצרים עירוניים. בשנת 2000 הסתכם מחזור המסחר בין שתי המדינות ב-14.3 מיליון דולר. חברת Tijorat של אוזבקסבדו וחברת Verloni Ltd האירית העבירו 2.6 מיליון דולר מאירלנד לאוזבקיסטן.
ישנם 9 ארגונים עם משקיעים אירים באוזבקיסטן. מתוכם 7 הם מיזמים משותפים ו-2 הם 100% אירים. ישנן שתי חברות איריות: Herkos Limited (מכירת חומרי גלם למטלורגיה לא ברזלית, ייצור מוצרי היי-טק) ו-ICT International Cotton and Textile Trading K0 Ltd (סחר בכותנה).
רחוב בייקר
רחוב בייקר הוא רחוב בשכונת מרילבון בסיטי של וסטמינסטר בלונדון. הוא נקרא על שם הבנאי ויליאם בייקר, שבנה את הרחוב במאה ה-18. הרחוב התפרסם בזכות הקשר שלו לבלש הבדיוני שרלוק הולמס, שהתגורר בכתובת הבדיונית רחוב בייקר 221 ב' בצפון הרחוב. במקור, הרחוב היה אזור למגורים ברמה גבוהה, אך כיום הוא תפוס בעיקר על ידי שטחים מסחריים.
מיקום.
רחוב בייקר הוא כביש סואן, שוכן באזורי המיקוד NW1/W1 ומהווה חלק מהכביש המהיר A41. הוא ממשיך דרומית לריג'נטס פארק, הצומת עם פארק רואד, במקביל לגלוסטר פלייס, ופוגש את דרך מרילבון, כיכר פורטמן ורחוב וויגמור. בשנת 2019 הוחלף הרחוב החד-כיווני עד אז כדי להתאים לנתיבים שעוברים בשני הכיוונים.
בצומת עם רחוב וויגמור, רחוב בייקר הופך לרחוב אורצ'רד, שמסתיים כשהוא נפגש עם רחוב אוקספורד. אחרי כיכר פורטמן הדרך ממשיכה כרחוב אורצ'רד.
צומת הרחובות בייקר ומרילבון הייתה ידוע בהיסטוריה ככיכר מרילבון, שהוא עדיין שמו הלא-רשמי.
היסטוריה.
רחוב בייקר הוצב במאה ה-18 על ידי הבנאי ויליאם בייקר, שעל שמו הוא נקרא.
המאה ה-19.
בשנת 1835, נפתח ברחוב בייקר מוזיאון השעווה הראשון של מאדאם טוסו. בשנת 1884, המוזיאון עבר, ממש מעבר לפינה, לדרך מרילבון.
גם בשנת 1835 הגיע הפסל ג'יימס פילנס להתגורר ולעבוד מרחוב בייקר 82.
תושבי בלוק האחוזה היוקרתי, צ'ילטרן קורט, בקצה ריג'נטס פארק של רחוב בייקר כוללים את הסופרים ארנולד בנט והרברט ג'ורג' וולס המונצחים במקום בעזרת הלוחיות הכחולות.
תומאס צ'ארלס דרוס ניהל את ה"בייקר סטריט בזאר" עד מותו בשנת 1864, ומאוחר יותר היה נושא למקרה של דוכס פורטלנד.
המאה ה-20.
בשנת 1940 המפקדה של מנהלת המבצעים המיוחדים עברה לרחוב בייקר 64. לעיתים קרובות הם נקראו "הלא סדירים של רחוב בייקר" על שם חבורת הרחוב של שרלוק הולמס באותו שם.
"בוטיק אפל" של הביטלס התבסס ברחוב בייקר 94 בין השנים 1967 ל-1968.
שוד משמעותי של סניף של בנק לוידס התרחש ברחוב בייקר בשנת 1971.