מיני הכבש הכחול חיים באזורים הררים טרשיים ומחוספסים בגבהים של 6,500-2,600 מטר מעל פני הים, ובזווית אנכית של 80-50 מעלות. הם טפסנים מעולים, ומקפצים בזריזות במדרונות, צוקים, ורכסים תלולים. פעילותם היא בעיקר בשעות היום, כשאת מרבית הזמן הם מחלקים בין אכילה למנוחה. בשעת מנוחה הם נוהגים לחפור בפרסותיהם גומא בקרקע. הם חיים בזוגות או בקבוצות של 20-8 פרטים. תזונתם כוללת עשבים, עשבי תיבול וצמחים טרשיים נוספים.
קרבות בין זכרים זהים לאלו של היעלים, וכן הנקבות והגדיים מזכירים מאוד עיזי בר. הזכרים נבדלים מהנקבות בעיקר בקרניים מקושתות שעבות מאוד בבסיסם, וכיוון צמיחתם הוא לאחור ולא קדימה כאצל שאר כבשי הבר. הנקבות מתאפיינות בקרניים קצרות ודקות המקושתות במעט. גופם צווארם וראשם, קצרים ועבים. הרגליים הקצרות שלהם, ארוכות יותר בחלק האחורי ומשוות להם מראה כפוף. פרוותם קצרה בכל העונות, ועבה יותר בחורף. צבע הפרווה של מינים אלו הוא כחלחל, כאשר יש סימונים שחורים במותניים, בחוטם, ברגליים, ובתחתית הצוואר. שפתותיהם וגחונם לבנים, ובמרכז עכוזם הבהיר בולט זנב שחור וקצר.
הטורפים של מינים אלה הם נמרים, נמרי שלג, דולים, זאבים, בעוד שעופות דורסים מהווים איום לגדיים.
כבש כחול גמדי
כבש כחול גמדי (שם מדעי: "Pseudois schaeferi"; קרוי בטיבטית נא-רונג, ובסינית אי-יאניאנג' ), הוא מין של כבש בר נדיר בסוג כבש כחול, שאנדמי לסין העממית ומסווג על ידי IUCN בסכנת הכחדה (EN). המין התגלה לראשונה בשנת 1930 על ידי הביולוג "ארנסט שאפר" במהלך מסעו לרמה הטיבטית, שהודיע שייתכן שכבש זה הוא מין נפרד ואינו שייך לכבש כחול מצוי; ב-1940 הוחלט לשייכו לתת-המין הסיני של המין המצוי, וב-1963 הוא סווג כתת-מין נפרד. רק ב-1978 הוא סווג כמין בפני עצמו על סמך שינויים מורפולוגיים, אולם מעמדו עדיין אינו ברור לחלוטין וחוקרים רבים עדיים מחשיבים אותו כתת-מין של הכבש הכחול המצוי.
השם הנפוץ של הסוג ("כבש כחול") מתייחס לברק הכחלחל של הפרווה, ואילו הכינוי "גמדי" מתייחס לכך שהוא קטן יחסית לעומת הכבש הכחול המצוי. השם המדעי של הסוג נגזר מלטינית כדלהלן: "pseudes" = שווא, "ois" = כבש; צירוף של שניהם פירושו "כבש מזויף" ומתייחס לכך שקרניו נותנות לו מראה של כבש, ואילו חסרון בלוטות הריח בפנים והפרווה והזנב הקצרים גורמות לכך שהוא מזכיר מאוד את העזים. בדומה לכבש כחול מצוי גם נקבות וגדיים של מין זה זהים כמעט לחלוטין לנקבות של עיזי בר. השם המדעי של המין ("schaeferi"), הוא על שם הביולוג "ארנסט שאפר" כאות הוקרה לכך שגילה כאמור את מין זה בטיבט וחקר חלק מהאקולוגיה שלו.
הכבש הכחול הגמדי מצוי במרכז סין בתחומי מחייתו של הכבש הכחול המצוי (הנפוץ באופן רחב הן בסין והן במדינות הסמוכות) ומופרד ממנו על ידי חגורה של יער אלונים המונעת רבייה בין המינים. לעומת המין המצוי, המין הגמדי נדיר מאוד, סובל בצורה נרחבת מציד, תחרות מבעלי חיים ואובדן בית גידול, ובאזורים המוגנים שבהם הוא נמצא אין כלל אכיפה על הציד. הדבר נובע הן משום מחסור משאבים, והן משום שרשויות השימור הסיניות מתייחסות אליו כאוכלוסייה של הכבש הכחול המצוי שמצבו יציב.
תיאור.
הכבש הכחול הגמדי זהה למדי למין המצוי, אולם ניתן להבדילו בעיקר על פי ארבעה הסימנים הבאים:
מלבד שינויים אלה תכונות רבות משותפות לשניהם: קרני הזכרים של המין הגמדי עבות מאוד בבסיסם (אך פחות משל המין המצוי), והן הופכות לדקות יותר ככל שהמרחק מהבסיס גובר; גם אצל מין זה הקרן בדרך כלל אינה מחורצת אלא חלקה, ומה שבולט בה הוא פסים כהים המקיפים את הקרן שעל פיהם ניתן לקבוע את גיל הפרט. קרני הנקבות קצרות וחדות ומתעגלות מעט.
הפרווה קצרה ודלילה בקיץ, ובחורף עבה יותר ומסייעת לכבש לשרוד במזג אוויר קפוא ורוחות חזקות; בתחילת האביב, הכבשים משירים את השכבה העבה באמצעות שפשוף הפרווה בסלעים ושיחים; השערות החדשות שצומחות, כהות יותר מהישנות אולם צבעם מתפוגג במהירות. צבע הפרווה נוטה לחום-אפרפר בקיץ ול כחלחל בהיר כסוף בחורף. שפתיו וגחונו של הכבש לבנים, והזנב השחור בולט בצבעו הכהה המנוגד לעכוז הלבן. על הרגליים סימונים שחורים ולבנים, ובמותניים פס שחור דק הנעדר פעמים רבות הן אצל הזכרים והן אצל הנקבות. רגליו של הכבש הכחול קצרות ודקות, ובחורף כאשר הפרווה עבה יותר הן נראות עבות בהתאם. הגפיים הקדמיות קצרות יותר מהאחוריות ומשוות לו מראה כפוף. זנבו קצר, אוזניו דקות ומוארכות מעט, עיניו בינוניות וצהבהבות והן נעדרות בלוטות ריח בתחתיתם. גופו, ראשו וצווארו קצרים.
כיתר כבשי הבר הכבש הגמדי הוא טפסן הרים מעולה, ומסוגל לקפץ ולזנק במדרונות אנכיים בזווית של 50 מעלות ומעלה. פרסותיו חזקות וקצרות, ובתחתיתם כרית גומי המסייעת לו לטפוס בזיזים קטנים.
תפוצה, אקולוגיה, ומחזור חיים.
הכבש הכחול הגמדי אנדמי לסין העממית למשולש המחוזות הסינים: מערב סצ'ואן, מזרח המחוז האוטונומי הטיבטי, וצפון יונאן באזור הערוץ העליון של נהר היאנגצה עד מספר קילומטרים מהגבול עם בורמה. מרבית הפרטים מרוכזים בטווח של 295 קילומטרים רבועים. ציידים מקומיים מדווחים שהוא מתרחש גם בצפון מערב יונאן, דרום מערב סצואן ומזרח צ'ינגהאי, אם כי סוקרים רבים מטילים בכך ספק וייתכן שהדבר נובע מבלבול עם הכבש הכחול המצוי. התפוצה של המין הגמדי מופרדת מבית גידולו התת-אלפיני של המין המצוי על ידי חגורת יער אלונים של 1,000 מטרים בסך הכול. שני המינים אינם נכנסים ליער, כך שהם אינם נפגשים כלל.
בית גידולו של כבש זה הוא מדרונות תלולים ומחוספסים בזויות של 40 מעלות ומעלה, הכוללים כרי דשא, סלעים, צוקים, שיחים, צמחייה דלילה ומרעה טרשי. בניגוד למין המצוי, הכבש הכחול הגמדי נראה פעמים רבות ביערות מחטניים ובקרחות יער. לעומת המין המצוי המין הגמדי נמצא באזור הררי נמוך יותר בגבהים של 3,200-2,600 מטר מעל פני הים.
האקולוגיה על מין זה ידועה מעט מאוד בשל היותו זהיר וביישן, ומרביתה מושווית לזו של המין המצוי.
הכבש הכחול הגמדי פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הצהריים המאוחרות, ומבלה את זמנו בין אכילה ומנוחה לסירוגין; בשעות המנוחה הוא נוהג לחפור לעצמו גומא בקרקע בעזרת פרסותיו. בעבר כאשר מספר הפרטים היה גבוה, הקבוצות הנפוצות היו 36-15, אולם כיום הם נצפים בעיקר בקבוצות קטנות של 8-6 פרטים (80% מהתצפיות) או בזוגות (20%), כשהמספר הגדול ביותר שתועד היה של 15 פרטים בשנת 2000; פרטים בודדים כמעט ואינם נצפים כלל. הכבשים בקבוצות נמצאים בגילאים שונים, ומחולקים בדרך כלל לפי מגדר - זכרים לחוד ונקבות לחוד; עם זאת אין זה נדיר לצפות בקבוצות מעורבות.
תזונתם מורכבת מ-20 צמחים שונים הכוללים בעיקר עשבים ועשבי תיבול, ולפעמים גם שיחים, ענפים, עלים, זרעים, טחבים, וכדומה.
הטורפים של המבוגרים בטבע הם בעיקר נמרים, זאבים ודולים, בעוד שעופות דורסים גדולים יתפשו בעיקר קטנים.
מעט מאוד ידוע על הרבייה של הכבשים הכחולים הגמדים. על פי דיווחים מקומיים, עונת הרבייה מתרחשת בין אמצע נובמבר לאמצע דצמבר, כאשר הזכרים מקיימים ביניהם קרבות לשליטה על הנקבות; צורת הלחימה שלהם היא נגיחות, דחיפות, ועמידה על הרגליים תוך כדי הכאת היריב לסירוגין, המזכיר את קרבות היעלים מאשר את הקרבות של כבשי הבר. נקבות בדרך כלל יולדות גדי אחד בין סוף מאי וסוף יוני לאחר תקופת הריון של שישה חודשים (160 ימים), ולעיתים נדירות הן מולידות תאומים. הגדיים נגמלים לאחר שישה חודשים ומגיעים לבגרות בגיל שנה וחצי, אם כי זכרים לא יצליחו להתרבות לפני הגיעם לגודל ממוצע בסביבות 7-5 שנים, שאז קרניהם מפותחות למדי.
תוחלת החיים של כבש כחול גמדי אינה ידועה, אולם ייתכן כי היא זהה לזו של המין המצוי (15-10 שנים).
איומים ושימור.
הכבש הכחול הגמדי מסווג כאמור על ידי IUCN בסכנת הכחדה (EN), בשל ירידה דרסטית של האוכלוסייה המוערכת בלמעלה
מ-50% בתקופה של 21 שנים. ככל הנראה כאשר מין זה התגלה אוכלוסייתו הייתה בסביבות 7,000 פרטים, אולם המספר ירד מאז לכ-200 פרטים בלבד עד שנת 2000; ירידה זו נגרמה בשילוב של ציד, תחרות עם בעלי חיים מקומיים, והרס בית-גידול או פלישה אליו. גם כיום הציד הוא איום החמור ביותר, ואם לא יאכפו אמצעי הגנה יעילים מין זה עלול להיכחד בעתיד הקרוב; בהתבסס על שילוב האיומים עליו צפוי כי האוכלוסייה הנוכחית תקטן ב-50% במהלך עשר השנים הבאות (פחות מ-100 פרטים), מה שיגרום להכללתו בקטגוריה המאוימת ביותר - "סכנת הכחדה חמורה" (CR). בני אדם או בעלי החיים מקומיים נמצאים לכל אורך הטווח של הכבשים הכחולים הגמדים, כך שאין להם אזור בטוח שיוכלו לברוח אליו.
כבש זה מקבל הגנה מסוימת בחלקים בסצ'ואן, שבו המקומיים אינם נוגעים בו לרעה כיון שהוא נחשב לבעל חיים "קדוש". באזורים שבהם מתרחש ציד, יש ניסיונות של ארגוני שימור לחנך את המקומיים ולהעלות את המודעות הציבורית למניעת הכחדתו של הכבש הכחול הגמדי. רשויות השימור הסיניות עדיין אינן מחשיבות אותו למין מוגן, כיון שכאשר הוקמה רשימת בעלי החיים המוגנים הוא עדיין היה נחשב כשייך לכבש הכחול המצוי שלא נשקפת לו כלל סכנה. בשנת 1995, הוקם אזור מוגן "זובאלונג" המכסה שטח של 142.4 קמ"ר (והורחב ל-300 קמ"ר בשנת 2007) ומיועד להגנה על מין זה. עם זאת, בפועל אין כלל הגנה או אכיפה של ציד באזור, כך שאנשים עדיין פולשים אליו למטרות שונות כגון איסוף פטריות, מרעה צאן וציד, וממשיכים לאיים על אוכלוסייתו הקטנה.
כבש כחול מצוי