בהמנון "אבר גבר", שנישא לכבודו בתהלוכה, נאמר שהוא הוא האל האמיתי בעוד שכל האלים האחרים ישנים, נעדרים או אינם מקשיבים לבקשות המתפללים אליהם או אף בכלל אינם קיימים. דמטריוס הוא האל הממשי, אל בשר ודם השומע את בקשות האנשים, נעתר להם, מוכן ויכול לעזור ואינו פסל העשוי עץ או אבן. דמטריוס מתואר כשמש המבהיקה והזוהרת המוקפת בכוכבים הלא הם ידידיו. מוצאו האלוהי של דמטריוס זוהה בהמנון כבנם של פוסידון ואתנה. בצד הביקורת המובלעת בהמנון על האלים האולימפיים ניתנה לדמטריוס לגיטימציה דתית לאלוהותו.
דמטריוס נהג לעטות גלימה יקרה שעליה רקומים ציורי העולם, גלגל המזלות, השמיים ומערכת השמש והכוכבים.
קיימים חילוקי דעות במחקר לגבי התאריך המדויק של תהלוכת "אבר-גבר" Ithyphallus. ההיסטוריון סר ויליאם טארן מתארך את תהלוכת ה"אבר-גבר" לשנת 291 לפנה"ס.
ייסוד העיר דמטריאס.
העיר דמטריאס (Demetrias) נוסדה בשנת 290 לפנה"ס על ידי דמטריוס שקרא לה על שמו. העיר ממוקמת לחוף הים האגאי במפרץ לולקוס (Lolkos) בחלק המרכזי של מזרח יוון, ( ליד העיר היוונית וולוס (Volos) של ימינו. דמטריוס ניצבה על גבעה כ־7.5 ק"מ מדרום לוולו Volo . היקף חומותיה 7.8 ק"מ והיא הקיפה שטח בן 262.5 הקטארים.(הקטאר= עשרה דונמים).
דמטריאס הוקמה במקום זה בשל מיקומו האסטרטגי במרכז הים האגאי ובשל היותו נוח להגנה מכל צדדיו. העיר תוכננה להיות בירת הממלכה של דמטריוס, בסיס ימי ומרכז מסחרי. בשל מיקומה האסטרטגי, שימשה דמטריאס כבסיס להתפשטות אימפריאליסטית של דמטריוס ושל נכדו פיליפוס החמישי ולתקופה קצרה גם של אנטיוכוס הגדול.
בתצורתה הסופית הייתה העיר מוקפת חומה מסיבית, מחוזקת במגדלי שמירה וירי לאורך שמונה ק"מ.
בעיר עצמה נבנו שלושה מבצרים: אחד על יד ארמון המלך ושניים במערב העיר על האקרופוליס.
דמטריאס אוכלסה באמצעות איחוד (Synoecism) של כמעט כל העיירות במחוז מגנסיה. יסוד דמטריאס נועד לחסום תחרות מסחרית של ערי נמל מרכזיות אחרות כגון תבאי (Thebes) ופגאסאיי (Pagasae)
על ידי מיקום אסטרטגי עדיף ונמל נוח יותר לעגינת אניות. לדמטריאס היו שני נמלים, שאחד מהם שימש כבסיס ימי לצי האנטיגונידי.
בשלהי המאה השלישית ובראשית המאה השנייה לפנה"ס התפתחה דמטריאס לכדי עיר הנמל המרכזית במוקדון.
העיר היוותה מקור משיכה למהגרים רבים מהמזרח ומהעולם היווני.
למהגרים אליה הוענקו הטבות כלכליות. במאה ה-3 לפנה"ס מנתה דמטריאס כעשרים וחמישה אלף תושבים.
בעיניים רומאיות הייתה דמטריאס urbs valida et ad omnia opportuna - עיר חזקה עם הזדמנויות רבות.
כשדמטריוס היה בשבי סלאוקוס שימשה העיר כבירתו וכמרכז מינהלי של ממלכת בנו אנטיגונוס גונאטס ושל נכדו פיליפוס החמישי.
בדמטריאס הוטמן אפרו של דמטריוס לאחר מותו בשבי ב 283 לפנה"ס.
מטבעות דמטריוס.
דמטריוס החל לטבוע מטבעות אחרי שנת 300 לפנה"ס. כמרכזי טביעת מטבעות שימשו ערים ביוון ( סלמיס Salamis, טרטוס Tartos, כלקיס Chalkis, סיקיון Sicyon ואפסוס Ephesus) ובמוקדון פלה (Pella) ואמפיפוליס (Amphipolis) . דמטריוס טבע דרכמות זהב וכסף, מטבעות ברונזה וטטרדרכמות.
מוטיבים אופייניים במטבעותיו של דמטריוס:
מפתיע לראות על המטבעות את דיוקן דמותה של אתנה המוטבע לפי תווי פניו של דמטריוס עצמו.
דמטריוס הנפיק מטבעות בשש הנפקות שונות. יש חוקרים הקושרים כל הנפקה לשנה מסוימת משנות מלכותו. מטבעותיו של דמטריוס נועדו לשמש אמצעי תשלום, אך גם שימשו לצורכי תעמולה ופרסום של עליונותו הימית בקרב סלמיס והמעטת תבוסתו בקרב איפסוס. כמו כן נועדו המטבעות לשמש משקל נגד למטבעות יריביו שגם הן היו כלי תעמולתי. במטבעות דמטריוס, להבדיל מאלו של יריביו, שני צידי המטבעות מבליטים את מוטיב הניצחונות שלו בעוד שאצל יריביו מוטיב הניצחון מופיע רק בצד אחד. הטטרדרכמה של דמטריוס מתקשרת את ניצחונו על תלמי בקרב הימי שנערך בשנת 306 לפנה"ס בסלמיס שבקפריסין.
תוכניותיו השאפתניות של דמטריוס לכיבוש אסיה וההוצאות הכספיות הכבדות הכרוכות בגיוס, ציוד ואחזקה של צבא אדיר ובנית צי בן 500 אניות מסבירות את הגידול הקבוע בהנפקת מטבעות למימון תוכניות אלו. שש ההנפקות השונות במהלך שנות מלכותו זוהו ומוינו לשתי קבוצות:
קבוצת המטבעות הראשונה, הוטבעה במטבעות המלכותיות הגדולות בפלה ובדמטריאס ומטבעות הקבוצה השנייה הכוללות את כל שאר המטבעות הוטבעו בערי יוון האחרות. כמו כן זוהו שש סדרות של מטבעות הכוללות בעיקר טטרדרכמות, סטטרטי מזהב וערכים נוספים כגון דרכמות ומטבעות ברונזה.
סגנון המטבעות והכיתוב עליהן השתנו במהלך תקופת מלכותו של דמטריוס. בסדרות מטבעות שהונפקו החל מהשנה השלישית למלכותו (292/1) הוחלפה דמות Nike הניצבת על חרטום אנייה חצויה (המציינת את הניצחון בסלמיס על תלמי) בדיוקן דמטריוס מעוטר בדיאדמה עם קרן שור.
במהלך ההנפקה בשנה הרביעית למלכותו חל היפוך בסדר הכיתוב שעל המטבעות מ-" דמטריוס בזילאוס" ל-"בזילאוס דמטריוס". החוקרים אינם מייחסים לכך משמעות פוליטית או משמעות כלשהי ומציינים שהיפוך מילים כזה הוא אופייני גם למטבעות של מלכים אחרים.
מעבר להיותן אמצעי תשלום בממלכתו של דמטריוס נועדו מטבעות דיוקנו :
תלמי השני
תַּלְמַי השני פילדלפוס (ביוונית: Πτολεμαῖος Φιλάδελφος; 309 לפנה"ס - 246 לפנה"ס) היה בנו של מייסד השושלת התלמיית, תלמי הראשון סוטר וברניקי בת מאגאס (ברניקי הראשונה). היה מלך מצרים התלמיית משנת 283 לפנה"ס עד 246 לפנה"ס. נתפס כאחד מחשובי המלכים של השושלת התלמיית. תחת שלטונו התבססו הספרייה והמוזיאון המפורסמים של אלכסנדריה. על פי המסורת היהודית (כפי שמוצג באיגרת אריסטיאס) תלמי השני הוא פטרונו של תרגום השבעים.
לאחר מותו, צורף לשמו הכינוי "פילדלפוס" (אוהב-אחותו) כאות על כך שארסינואי השנייה, אשתו השנייה, הייתה אחותו הן מאביו והן מאמו.
נודע כמלומד ובעל תאווה עצומה למילה הכתובה, אך גם בנטייתו לרדוף אחרי נשים רבות, ובעושרו שעלה על אוצרותיו של כל מלך בן תקופתו ואף הוקבל לזה של המלך שלמה. בשונה מאביו, שהיה לוחם ומצביא דגול בצבאו של אלכסנדר הגדול, היה תלמי השני פילדלפוס נהנתן שנמנע מלצאת לקרב יחד עם חייליו ומפקדיו.
ניהל מדיניות כלכלית המבוססת על טכנולוגיה חקלאית, שביססה תשתית למדיניות חוץ תוקפנית לשם הרחבת ממלכתו והגנה על מצרים. ביסס את פולחן אלכסנדר הגדול והרחיבו לעצמו, למשפחתו, ולכל שושלתו.
במהלך כהונתו ניהל תלמי פילדלפוס מספר מלחמות ובהן המלחמה הסורית הראשונה והמלחמה הכרמונידית, בהן התבטאה מדיניות החוץ התלמיית הייחודית. לעומת זאת, במלחמה הסורית השנייה, הודגשה דווקא חולשתה של מצרים תחת תלמי.
קורות חיים.
ילדותו ונעוריו.
בנם של תלמי סוטר הראשון ואשתו הרביעית, ברניקי הראשונה, נולד באי קוס בשנת 308 לפנה"ס. קדמו לו שתי אחיות מזיווג זה: ארסינואי השנייה, בתם הבכורה של הזוג, הבוגרת מתלמי בשמונה שנים ומי שעתידה להיות אשתו, והאחות פילוטרה, אשר שנת לידתה המדויקת לא ידועה.
מפפירוסים של התקופה עולה שבימי חייו נהגו לכנותו תלמי בן תלמי. (לכאורה, היה צריך לכנותו תלמי השני, על פי המסורת ההלנית, על שם סבו, אלא שתלמי סוטר מקים השושלת התלמיית ואציל בחצר המקדונית, או אביו (לאגוס) היו בעלי עבר מפוקפק, כמשתמע מדבריו של פלוטארכוס.)
תלמי השני נולד אמנם באי קוס טרם מלך רשמית אביו במצרים, אך כשהגיע לגיל בו יכול היה ללמוד כבר הוקף במציאותה של חצר המלוכה המצרית. אביו שהועיד לו את הכתר דאג למיטב המחנכים עבורו. בין מוריו ניתן למנות את פיליטיאס בן טיליפוס מקוס, מגדולי המשוררים של התקופה ששירתו היוותה השראה בדורות הבאים ואת סטראטון בן ארקיסלאוס מלאמפסאקוס, הפילוסוף שהוזמן לאחר מות רבו, פועלו מתואר אצל דיוגנס לארטיוס.
תלמי לא הצטיין בכושר גופני והשקיע את מרצו בלימודים ובהתפתחות אינטלקטואלית, יוסף בן מתתיהו הציג את תלמי כאדם בעל תאוות לימודים וקריאת ספרים כשהוא מתייחס באופן ספציפי לתרגום החוק היהודי ליוונית. איליאנוס מעיד בכתביו שתלמי השני נפל למשכב עקב שקדנות ולמידה מרובה.
עלייתו למלוכה.
בגיל שמונים וארבע החליט תלמי הראשון להצביע על יורשו למלוכה. מבעוד מועד ידעו מקורביו כי העדיף את תלמי בן ברניקי הצעיר על פני אחיו הגדול תלמי בן אורידיקי שזכה לכינוי 'קראונוס', אשר עזב בזעמו את בית אביו.
בחירתו של תלמי הראשון הייתה צפויה, שכן 32 שנה לפני כן, לקח לאשה על פני אשתו אורידיקי, את ברניקי, קרובת משפחתה ובת לווייתה של אורדיקי. ברניקי הגיעה ממוקדון למצרים עם שלושת ילדיה, ונטלה את תפקיד בת הלוויה, לאחר מות בעלה ואבי ילדיה, הקצין פיליפ. עם נישואיהם של תלמי הראשון וברניקי, עזבה אורידיקי בצערה למילטוס.
בשנת 285 לפנה"ס העביר תלמי הראשון סמכויות מלכותיות לידיו של בנו המועדף. בחורף של שנת 283/2 לפנה"ס בגיל 84, מת תלמי הראשון. תלמי השני החל לשלוט בלעדית כמלך ככל הנראה מ-7 בינואר 282 לפנה"ס. זמן קצר לאחר מכן הוא שינה את לוח השנה המלכותי, כדי לרמוז שהוא היה שליט שותף לתלמי הראשון עוד ב-285 לפנה"ס, כנראה כדי לשלול תביעות של טוענים אחרים לכתר.
תלמי קראונוס הצטרף לחצר המלוכה המקדונית, וביצר את כוחו באמצעות נישואין לבתו של פירוס, מלך אפירוס. קראונוס שהכיר היטב את כוחה של מצרים, ראה חשיבות במניעת תמיכתו של פילדלפוס באויביו, ועל כן אחד מצעדיו הראשונים כשליט מוקדון, היה שליחת איגרת לתלמי פילדלפוס, שבה הודיע כי הוא מסלק כל תביעה מכתר המלכות המצרי - בתנאי שפילדלפוס יכיר בו כשליטה של מוקדון.
מדיניות פנים.