מחלקת המחקר של הרשות השופטת היא גוף מחקר עצמאי של הרשות השופטת בישראל שמטרתו העמדת ידע מחקרי איכותי ומבוסס ומתן תשתית אינפורמטיבית ורעיונית לפעילות מערכת המשפט בישראל.
מבנה ארגוני.
מחלקת המחקר הוקמה בשנת 2010, ומקום מושבה בבית המשפט העליון. המחלקה הוקמה על ידי עו"ד ד"ר קרן וינשל מרגל, אשר פרסומיה ראו אור בכתבי עת אקדמיים ידועים (כגון JELS ו-PNAS). כיום עומדת בראש המחלקה ד"ר גלי אביב. החוקרים במחלקה הם בעלי השכלה במשפטים ובמדעי החברה.
פעילות המחלקה מתבצעת בפיקוח ובהנחיית ועדת היגוי הקובעת את יעדי המחקר, וממצאיה מוגשים לה לצורכי גיבוש מדיניות. בראש ועדת ההיגוי עומד נשיא בית המשפט העליון, ועל חבריה נמנים גם מנהל המכון להשתלמות שופטים (השופט בדימוס ד"ר שלמה לוין) ושופט בית המשפט המחוזי בירושלים (השופט ד"ר יגאל מרזל).
פעילות המחלקה.
מחקרי המחלקה מתייחדים בכך שהם משלבים שני ענפי דעת מרכזיים - תחום מדעי החברה ותחום המשפט. במחלקה פותחו מתודולוגיות אמפיריות, איכותניות וכמותניות, העומדות בסטנדרטים המקובלים בתחום מדעי החברה.
המחלקה מקיימת שיתופי פעולה עם מוסדות מחקריים מקבילים בעולם, בהם Federal Judicial Center בארצות הברית ו-European Commission for the Efficiency of Justice באירופה - שבה קיבלה המחלקה ב-2012 מעמד של משקיפה כנציגת ישראל. שיתופי פעולה נוספים מתקיימים עם חוקרים בכירים בפקולטות למשפטים באוניברסיטאות בישראל.
פרסומים.
פרסומי המחלקה זוכים לחשיפה בכתבי עת אקדמיים ובעיתונות הכללית. כך, מחקר של המחלקה בשיתוף עם פרופ' אורן גזל אייל בעניין שיעורי הזיכוי וההרשעה בהליכים פליליים הפריך את מיתוס 99% הרשעה שרווח בציבור. מחקר נוסף של המחלקה בחן את העומס השיפוטי שמטילים תיקים מסוגים שונים על השופטים, והבחין בין מספר התיקים הנפתחים במערכת המשפטית לבין העומס שהם מטילים בפועל. מחקרים נוספים של המחלקה ניתנים לצפייה באתר בית המשפט העליון
יחסי ישראל ואוסטריה
יחסי אוסטריה וישראל
יחסי אוסטריה - ישראל
יחסי ישראל - אוסטריה
יחסי ישראל-אוסטריה
חלוואן
חֶלוואן (בערבית: حلوان; בתעתיק מדויק: חלואן) היא עיר מדרום לקהיר, המהווה חלק מהמטרופולין של הבירה המצרית. העיר שוכנת על גדות הנילוס, מול ממפיס. העיר מהווה מרכז תעשייתי חשוב ושוכנת בה אוניברסיטת חלוואן. אל העיר מוזרם חשמל היישר מסכר אסואן ועפרת ברזל למפעלי התעשייה מן המדבר המערבי.
היסטוריה.
העיר הייתה אתר נופש לעשירי קהיר עקב מעיינות המרפא שבסביבתה והוקמו בה וילות וארמונות. בין היתר היה במקום ארמונו של תאופיק פאשא ובית הקיץ של המלך פארוק. בשנת 1903 הוקם במקום מצפה כוכבים ששימש לצפייה בשביט היילי ובאישוש התצפיות לגילוי וקביעת מיקומו של פלוטו.
ליד העיר הוקם שדה תעופה צבאי ששימש כבסיס מרכזי של חיל האוויר המלכותי הבריטי ולאחר מכן של חיל האוויר המצרי. סביב הבסיס הוקמו החל מ-1950 מפעלי תעשייה אווירית, שגולת הכותרת שלהם הייתה אמורה להיות פיתוח מטוס הקרב חלואן HA-300, שלא התקדם מעבר לשלב האבטיפוס.
גמאל עבד אל נאצר הכריז ב-1959 על העיר כמרכז תעשייתי והזרים אליה תקציבים להקמת מפעלי פלדה וכלי רכב וכן מפעלי נשק ותחמושת. ב-18 בינואר 1970 תקפה ישראל מתקני ייצור ואחסנה של תחמושת בחלוואן, במסגרת מבצע "פריחה 3". בסיס חיל האוויר הותקף על ידי ישראל ב-5 ביוני 1967 במסגרת מבצע מוקד, במטרה, שלא הושגה, להרוס את אב-הטיפוס של מטוס הקרב חלוואן HA-300.
איגוד הפועלים המרקסיסטי במפעל הפלדה בחלוואן, יחד עם סטודנטים מן האוניברסיטה היוו גרעין מתסיס במהלך מהומות הלחם בינואר 1977.
ב-2008 הכריז הנשיא מובארכ על העיר כבירת מחוז עצמאי נפרד מזה של מחוז קהיר. מעמד זה בוטל באפריל 2011 והעיר אוחדה שנית עם מחוז הבירה.
קו מספר 1 של הרכבת התחתית של קהיר מסתיים בחלוואן.
עטף 51
אזוג
אזוג הוא דמות בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין.
אזוג היה מנהיג האורקים בהרי הערפל בשלהי העידן השלישי של הארץ התיכונה, והוא שהצית את מלחמת הגמדים באורקים שהסתיימה בקרב אזנולביזר ובמותו של אזוג.
ביוגרפיה.
לאחר נפילת ומשיסת ארבור על ידי הדרקון סמאוג, בני עם דורין היו לנוודים, לאחר זמן יצא המלך הגולה תרור, מתוך יאוש ואי שפיות, אל מוריה שנשלטה על ידי האורקים מאז נמלטו משם הגמדים, שם נקטל וגופו חולל על ידי אזוג, שחרת את שמו על ראשו הכרות של תרור. מעשה זה גרם לזעם רב בקרב הגמדים (אף אצל עמים שאינם מעם דורין, מאחר שדורין הוא בכור אבות הגמדים) ולמלחמת נקם למותו של המלך.
מלחמת הגמדים באורקים.
לאחר התארגנות רחבת היקף שנמשכה זמן רב (מאחר שעם הגמדים היה מפוזר על פני כל הארץ), הסתערו הגמדים - כשבראשם תרין בנו של תרור - על מעוזי האורקים בהרי הערפל ובעוד הם מחפשים אחר אזוג, החריבו את המעוזים בזה אחר זה עד אשר הגיעו למוריה, שם חיכה להם אזוג עם כל כוחותיו.
שני הצבאות נפגשו בעמק אזנולביזר, שממזרח למוריה, לקרב המכריע, הנודע לאחר מכן כ"קרב אזנולביזר", שבמהלכו הביסו הגמדים את האורקים תבוסה ניצחת, אם כי במחיר כבד של אנשיהם. בעיצומו של הקרב הרג אזוג את מנהיג הגמדים מגבעות הברזל נין בן גרור שקרא נגדו תיגר, אך נקטל בעצמו על ידי דין רגל ברזל, בנו של נין, וכך נקמו הגמדים את נקמתם.
תוצאות המלחמה.
לאחר תבוסת האורקים ומותו של אזוג היו הרי הערפל בטוחים מאורקים לזמן רב, אך לאחר שנים רבות שוב תפסו האורקים אחיזה בהרים ואף יצאו מהם לקרב חמשת הצבאות. מנהיג האורקים באותו קרב היה בולג, בנו של אזוג. בולג נהרג על ידי באורן, שהצטרף לקרב לקראת סופו.
בסרט.
בטרילוגיית ההוביט (מאת פיטר ג'קסון) מוצג הסיפור באופן שונה: תרור הגיע עם צבאו לתבוע מחדש את מוריה לאחר משיסת ארבור, שם נתקלו באורקים של אזוג. במהלך הקרב נקטל תרור על ידי אזוג ותורין צינת-אלון כרת את ידו של אזוג ובכך התחילה תבוסת האורקים. ולכל אורך שלושת הסרטים צד אזוג את תורין כנקמה, אך גם על פי מצוותו של בעל האוב (הלוא הוא סאורון). בסרט האחרון, , אזוג ותורין מנהלים דו-קרב אחרון לחיים ולמוות, בו שניהם הורגים זה את זה.
בסרטי ההוביט, דמותו של אזוג גולמה בידי מנו בנט.
כיכר המצעדים
כיכר המצעדים (בפולנית: Plac Defilad w Warszawie) היא כיכר מרכזית במרכז ורשה, פולין. שהוקמה בשנת 1955 על ידי ברית המועצות יחד עם ארמון התרבות והמדע הצמוד אליו. הכיכר היא אחת הגדולות ביותר באירופה ואחת הגדולות בעולם (מקום רביעי בגודלה בעולם). הכיכר שימשה למצעדים צבאיים במהלך התקופה הקומוניסטית של פולין ומכאן קיבלה את שמה. לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בפולין בסוף שנות ה-80 הוזנחה הכיכר והוקמו מגרשי חנייה, שטחי גן ומבני שוק על שטחה כדי למחוק את סמלי השלטון הרוסי בנוסף להזנחתו של ארמון התרבות והמדע. כיום מתכננת ממשלת פולין להרוס חלק מן הכיכר לטובת מוזיאון לאומנות מודרנית, ולצידו אולם קונצרטים וגורד שחקים מודרני.
בית הקברות מונטיפיורי
בית הקברות על שם משה מונטיפיורי (או "בית הקברות מונטיפיורי הישן" ובקיצור: בית הקברות מונטיפיורי) הוא בית קברות יהודי השוכן בשכונת קמבריה הייטס שבקווינס, ניו יורק.
בית הקברות נוסד בשנת 1908. קבורים בו יהודים בלבד, אך אין הקפדה שיהיו שומרי שבת. בשנת 1928 נקנה שטח נוסף, נפרד מבית הקברות במיקום אחר והוא מכונה "מונטיפיורי החדש".
בבית הקברות ישנן כמה חלקות חב"ד. בחלקה הראשונה שבהם, שנקנתה ב-1942, נמצא האוהל ובו קבריהם של שני אדמו"רי חב"ד האחרונים, רבי יוסף יצחק שניאורסון ורבי מנחם מנדל שניאורסון. לאחר פטירת רבי יוסף יצחק שניאורסון, בשנת 1950, נהג חתנו רבי מנחם מנדל לעלות בקביעות לקבר חמיו. לאחר פטירת רבי מנחם מנדל שניאורסון הוקם בית אוהל חב"ד ליובאוויטש סמוך לבית קברות צמוד לחלקת חב"ד, ורבים הם המבקרים באוהל, בייחוד בערב ראש השנה, י' שבט, וג' תמוז. בנוסף לכך הוקמה ישיבה חב"דית סמוך לאוהל. חסידי חב"ד נוהגים לקיים בתוך בית הקברות גם מניינים בשבתות ובימים טובים.
ג'ושוע סטיל
שמוליק אומני
המערכה על צרפת
אמן בכיר
אמן (שחמט)
פתיחת צוואר הרחם
פתיחה (לידה)
שלמה גרדמן
שלמה גרדמן (נולד ב-1956) הוא יזם, כיום מנכ"ל חברת איי אס ג'י ויו"ר פורום מנכ"לי חברות ההייטק בישראל.
קורות חייו.
שלמה גרדמן נולד בחיפה לעליזה (לבית קלר) ולאריה גרדמן. הוא גדל והתחנך בגבעתיים לאחר שמשפחתו עקרה לאזור המרכז. בלימודיו בתיכון החל להתעניין באלקטרוניקה ובתקשורת וב-1974 התקבל לתוכנית עתודה קדם צבאית של חיל האוויר ושירת כמפקד יחידה טכנית בחיל. ב-1984 בתום לימודי מינהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, (בה שימש כעורך עיתון הסטודנטים של האוניברסיטה) החל לעבוד בחברת IBM ישראל. בשנת 1990 עבר להתגורר בעמק הסיליקון בקליפורניה ארצות הברית, שם ניהל את פעילות חברת אורבוטק. באותה עת החל את פעילותו הציבורית כחבר בדירקטוריון ארגון JHTC וכנציג הקהילה הישראלית בעמק הסיליקון.
עם חזרתו לישראל ב-1994 נטל חלק במהפיכת הסטארטאפים שהחלה באותה עת, והוביל ארבע חברות טכנולוגיה צעירות להצלחה עסקית: ART- Advanced Recognition Technologies שנרכשה על ידי חב' NUANCE COMMUNICATIONS, INC, חברת I.C.COM שנרכשה על ידי אינפיניון, Monterey Design Systems שנרכשה על ידי Synopsys וחברת Netex (שהנפיקה בבורסה בתל אביב).