273 המעפילים, כללו 179 גברים ו- 88 נשים, מהם 12 ילדים ובני נוער. רובם מהונגריה ורומניה, חברי תנועות ציוניות: המזרחי – 7, איחוד – 49, השומר הצעיר – 47, גורדוניה – 21, הבונים – 42, דרור – 45.
המעפילים הגיעו ממחנה פליטים באוסטריה ומהאזור האמריקאי בגרמניה. כמה מיוצאי הונגריה הגיעו משוודיה. משם הועברו למחנה באיטליה ומשם ברכבת לוונציה.
ב-14 בינואר 1948 הוסעו המעפילים ברכבת לוונציה. משם הועברו בשעות הלילה בשתי סירות מנוע אל האונייה.
התפקידים האחראיים בחיי היומיום באונייה, כמו תצפית ושמירה על המזון, נמסרו לקבוצות "הבונים", שחבריה היו גם ההגאים.
ההפלגה.
האונייה עגנה בתעלה באחת הלגונות של ונציה, במרחק כ-12 מיל מהעיר. שלטונות המכס תפסו את המזון שהובא במכוניות של הג'וינט. כתוצאה מכך ההפלגה הייתה בסכנה.
בעקבות התערבותה של עדה סרני במשרדי השלטונות ברומא, קיבל מפקד הנמל הוראה לשחרר את המזון ואף אמר לה בטלפון: "אני לפקודתך גבירתי. מדוע היית צריכה להגיע אלי בעקיפין ולא לפנות ישירות?".
האונייה הפליגה מוונציה ב-17 בינואר 1948 בשעה 05:30.
אוניית גרר הגיעה מוונציה כדי לגרור את האנייה מהתעלה אל מחוץ לנמל. במהלך הגרירה עלתה האונייה על שירטון.
הוזעקה עזרה נוספת. בצהרים בהתערבות עדה סירני הגיעה גוררת נוספת ובעזרת זרמי הגאות ירדה הספינה מהשרטון והמשיכה בדרכה.
נתיב השיט תוכנן מתעלת פלסטרינה (Pellestrina) בים האדריאטי לאורך החוף המערבי האיטלקי, מפרץ מנפרדוניה (Golfo di Manfredonia), מצר אוטרנטו, הים האגאי, פלופונסוס, איי יוון, מצר קורינתוס, כרתים, קרפאתוס (באיטלקית Scarpanto), כף גאטה , לימסול, ביירות, עד חוף נהריה. עם זאת, אולם נתיב ההפלגה שונה כמה פעמים בגלל הסערות והיסחפות האונייה.
לפי התוכנית הייתה אמורה להפגש עם אוניית המעפילים "אנצו סרני", כדי להעביר אליה המעפילים ולחזור לאיטליה, אבל הדבר לא התבצע. בליל 17 בינואר התחוללה סערה קשה בים, והאונייה נכנסה לעגון בנמל אוטרנטו, בקצה ה"מגף" האיטלקי. למחרת בבוקר הפליגה האונייה שוב לכיוון איי יוון. גם המשך ההפלגה לא היה רגוע: ב-29 בינואר הייתה סערה נוספת, וב-30 בינואר היו תקלות במנוע.
לכידת האוניה על ידי הבריטים.
ב-29 בינואר נשלח לאונייה מברק ממפקדת ההגנה: "אין להתנגד בים, יש להתנגד פאסיבית בנמל, אם הכוונה תהיה גירוש לקפריסין". ב-31 בינואר, בשעה 10:00, התגלתה האונייה על ידי מטוס סיור בריטי. באותה עת שהו המעפילים בבטן האוניה. ב-12:00 חגו מעל האוניה שני מטוסים בריטיים, ומיד אחר כך, בשעה 13:00 בקירוב, הופיעה המשחתת הבריטית אה"מ ציילדרס. בשעה 14:30, במרחק של כ-80 מיל ימי (כ-74 ק"מ) מחופי הארץ, הניפה האנייה דגל טורקי אך המשחתת הבריטית נשארה צמודה.
בשעה 17:30 נאלצו המעפילים לעלות לסיפון בגלל המחנק ששרר בבטן האונייה. הם הניפו דגל עברי, ואז שידרו הבריטים בקוד מורס דרישה מהאונייה להפליג לקפריסין. המעפילים השיבו כי הם מסרבים להוראה וכי הם ממשיכים לחיפה. הבריטים ענו כי יסכימו להמשך ההפלגה לחיפה בתנאי שיותר להם לעלות לסיפון. התשובה שניתנה הייתה חיובית, מבלי להתייעץ עם מפקדת "ההגנה" בארץ ישראל, כנראה עקב התנאים הקשים והמנוע שהיה מקולקל. האונייה המשיכה בהתקדמותה, וללווי הצטרפה משחתת נוספת.
ב-1 בפברואר בשעה 10:15, כאשר האונייה הייתה במרחק 29 מיל (כ-53 ק"מ) מחופי לבנון, חסמה משחתת בריטית את נתיב השיט. בשעה 11:20, כאשר שתי משחתות חוסמות את דרכה, זינקו 45 מלחים בריטים ושני קצינים ועלו על סיפון האונייה. המלחים השליכו את אנטנת הקשר לים. המנוע השתתק והאונייה נגררה לנמל חיפה. בשעה 14:00 הגיעה האונייה לנמל ונקשרה לסיירת אה"מ פיבי (Pheobe).
המעפילים הועברו למחנה קיץ 55, אחד מתוך מחנות המעצר בקפריסין. ההוראות למלווים היו להסתתר בסליק ולהתחמק אחר כך. יצחק לנדאור הסתתר בסליק, אך התגלה והועבר עם המעפילים לקפריסין. יחיאל אדמוני נשלח אף הוא עם המעפילים לקפריסין, אך כעבור שבועיים הצליח לצאת באמצעות סרטיפיקט על שם אישה, ובנמל חיפה חולץ בידי עובדי הנמל.
צורת הארץ
צורת הארץ, הוא ספר אסטרונומיה בעברית מאת רבי אברהם בר חייא העוסק בנושאים הבאים: מהלך הירח, ליקויי חמה ולבנה, מהלך כוכבי הנבוכה, תיאור אופן המזלות, חלוקת כוכב ארץ לאזורי אקלים, מידת כוכב ארץ והוויכוח סביב מהלך כוכבי שבת.
המחבר ותקופתו.
מחבר הספר הוא רבנו אברהם ב"ר חייא הנשיא.
בשל הכבוד שרחשו לו הכל, כונה "הנשיא" (בערבית: צאחב אל שארטה), כינוי הניתן לבעלי משרה חשובה בחצר המלכות.
היה מגדולי ספרד. מושבו היה בעיר סוריה שבספרד, ובברצלונה.
תאריך לידתו ופטירתו אינם ידועים בדיוק. החוקרים משערים שנולד בסביבות שנת 1065 ונפטר בסביבות השנים 1135–1145.
עסק גם במתמטיקה, בהנדסה, בפיזיקה, באסטרולוגיה ובענייני מוסר ופילוסופיה. כמו כן ציפה לישועה ועסק בחישוב הקץ ובביאת המשיח.
רבנו אברהם חי בתחילת תקופת הראשונים - המאה ה-11.
ראשונים נוספים שחיו בזמנו: ר' אברהם אבן עזרא, הרמב"ם.
החיבור.
בנוסף לשמו "צורת הארץ", מוכר גם בשמו הלטיני "סבסורדה" (Savasorda), שם שהוא בעצם כינוי למחבר אשר היה מכונה "הנשיא", ובערבית – "צאחב אל שארטה", שבשיבוש ללטינית הפך ל"סבסורדה".
החיבור הוא אחד מהחיבורים הראשונים העוסקים באסטרונומיה, חכמת התכונה, בלשון הקודש.
החיבור הוא פרי התקופה בה שלט בכיפה - 'כיפת השמים' - מאז המאה ה-2, האסטרונום היווני הנודע תלמי, הנקרא בשמו בטלמיוס, בחיבורו "אלמגסט", בו טען למודל הגיאוצנטרי. 'צורת הארץ' ראה אור כ-300 שנה (בשנת 1133) לפני שתורות התכונה החדשות של קופרניקוס, קפלר וגלילאו, הגיעו לעולם באיחור של כ-13 מאות, אחרי תלמי.
עקב היותו החיבור הראשון בתחומו שנכתב בלשון הקודש, זכה 'צורת הארץ' לתפוצה רחבה. אף בקרב העמים לא נטמנה ידו בצלחת וזכה להצלחה גדולה, בשל היותו מאגד אסכולות החלוקות ביניהן בנושאים רבים ושונים בחכמת התכונה. בין המוזכרים בספרו נמצא מן המפורסמים שבעולם מדע התכונה, כגון: בטלמיוס, בן רש"ד, אל מאמון, אברכש ועוד.
המהדורות.
הספר יצא לאור בשלוש מהדורות.
המהדורה הראשונה יצאה לאור בשנת ש"ו (1546) בבזל על ידי ההבראיסט והבלשן סבסטיאן מינסטר. במהדורה זו הוסיף מינסטר הערות שוליים בלטינית ושרטוטים נוספים שהופיעו בכתבי היד. כמו כן תרגם את הספר ללטינית.
המהדורה השנייה, יצאה לאור באופיבאך בשנת תפ"ה (1725) על ידי ר' יהונתן ב"ר יוסף מהורדנא, מחבר הספר "ישועה בישראל" על הלכות קידוש החודש להרמב"ם. במהדורה זו נדפסו הגהות וביאורים של הלבוש לצורת הארץ, והגהות ממספר רבנים נוספים.
בשנת 1956 תשט"ז, תורגם הספר גם לספרדית על ידי מיליאס ואליקרוסה, ברצלונה.
המהדורה האחרונה יצאה לאור בשנת תשס"ט על ידי המהדיר ר' רפאל לסרי, בוגר ישיבת חברון. ההדרה בוצעה ע"פ שלושה כתבי יד, המוקדמים ביותר מבין כתבי היד המצויים היום; כ"י לונדון, הספרייה הבריטית, קטלוג מרגליות 1006 (מס' 6432 במכון לתצלומי כתבי יד עבריים בירושלים); כ"י לונדון, הספרייה הבריטית 12277 OR (מס' 8821 במכון לתצלומי כתבי יד עבריים); כ"י האוניברסיטה העברית בירושלים מס' 927 B. במהדורה זו נוספו קטעים רבים שהושמטו מהמהדורות הקודמות וחודשו ושופצו כל השרטוטים.
פלמינגו האנדים
פלמינגו האנדים (שם מדעי: "Phoenicopterus andinus") הוא מין של פלמינגו שחי באמריקה. הוא מין הפלמינגו הנדיר ביותר ואחד הגדולים ביותר בעולם - אורכו מטר אחד עד מטר וארבעים. חי בהרי האנדים, ומכאן שמו. צבע גופו ורוד חיוור, וחלקו העליון בהיר יותר. צווארו בצבע ורוד כהה יותר. החלק העליון של המקור הוא בצבע צהוב, וחלקו התחתון הוא בצבע שחור. רגליו צהובות.
הפלמינגו ניזון מאצות מיקרוסקופיות כגון צורניות, ואצה אחת שממנה הוא ניזון מעניקה לו את צבע הורוד. מקורו של פלמינגו האנדים מוטה הצידה, שמבנהו מסייע לפלמינגו לסנן את האצות המיקרוסקופיות שמהן הוא ניזון ממי המלח שבאגמים בהם נמצאות האצות. פלמינגו האנדים נודד, ויכול לעבור עד כ-1000 ק"מ ביום אחד. בקיץ, הפלמינגואים נמצאים בבריכות מלח, ובחורף הם נודדים לביצות נמוכות יותר. הסיבה לנדידה היא כנראה הצחיחות הקיצונית של אגמי המלח בחורף. המקום שאליו הפלמינגואים נודדים עדיין אינו ידוע, אך משוער שהוא בין אדמות הרבייה בצ'ילה לבין הביצות שבמרכז ובמערב ארגנטינה.
הפלמינגו חי בבוליביה, ארגנטינה, צ'ילה ופרו.
הם מקננים בחודשי הקיץ, ובונים קינים בצורת חרוט מבוץ על שפת אגמי המלח, שעשירים בדרך כלל בסודיום, גבס ומימן גופרתי. ככל שאר מיני הפלמינגואים, הנקבה מטילה ביצה לבנה אחת.
ישנם כ-60,000 פרטים של פלמינגו האנדים כיום.
כ&quot;ג יורדי הסירה (אוניית מעפילים)
כ"ג יורדי הסירה הייתה אוניית מעפילים. נקראת על שם 23 מתנדבים יהודים ארץ-ישראליים שיצאו, בפיקודו של קצין בריטי, ב–18 במאי 1941 לפעולת חבלה בלבנון בשלטון ממשלת וישי, ועקבותיהם נעלמו.
הפליגה ב-2 באוגוסט 1946 מבוקה דה מגרה באיטליה כשעל סיפונה 790 מעפילים. התוכנית הייתה להעביר אליה בקרבת הארץ מעפילים נוספים מהאוניה ”כתריאל יפה". התוכנית נכשלה בשל תקלות טכניות. הספינה נתפסה באזור קפריסין, הובלה לנמל חיפה והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין לאחר מאבק אלים.
כ&quot;ג יורדי הסירה (פירושונים)
גיל רון שמע
גיל רון שמע (נולד ב-1969) הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי, סופר, שחקן ואמן ישראלי. סגנונו המוזיקלי משלב מוזיקת עולם עם פיוטים מהעולם היהודי. פועל גם כמגשר ושגריר של רצון טוב מטעם משרד החוץ.
ביוגרפיה.