הליכוד הוקם ב-13 בספטמבר 1973, לקראת הבחירות לכנסת השמינית, כרשימה משותפת למספר מפלגות ותנועות. תנועות אלו שמרו על מוסדותיהן המפלגתיים. הרשימה לכנסת הורכבה, על פי מפתח מוסכם, מנציגי התנועות השונות. הן התמזגו בשנת 1988.
עד בחירות 1973 נקבעה רשימת המועמדים באמצעות ועדה מסדרת של כמה מבכירי המפלגה. לקראת בחירות 1977 היו מועמדי תנועת החרות בתוך רשימת הליכוד למפלגה הגדולה הראשונה שעברה לבחור את מועמדיה בהליך של בחירות פנימיות במרכז המפלגה, במה שכּונה אז "שיטת השביעיות". שיטה זו שירתה את המפלגה עד בחירות 1992, שבהן איבדה את השלטון. כחלק מלקחי ההפסד החליט הליכוד להרחיב את זכות הבחירה אל כלל מתפַּקדי המפלגה, וכך נבחרו המועמדים בבחירות 1996.
בחירות 1996.
לאחר ניסיון בודד של פריימריז בשיטה החדשה, הוביל בנימין נתניהו, בכהונותיו הראשונות בתור מנהיג הליכוד וראש הממשלה, מהלך שנועד להחזיר את הכוח לבחור את מועמדי המפלגה לכנסת למרכז המפלגה. היוזמה לביטול הפריימריז נידונה בכינוס מרכז הליכוד בסוף 1997. בכינוס זה הוביל אביגדור ליברמן מהלך שכּפה הצבעה על ביטול הפריימריז, על אף התנגדותם של מרבית שרי הליכוד וחברי הסיעה.
מבחירות 1999 עד בחירות 2006.
לאחר הכינוס ב-1997 חזרה מפלגת הליכוד לשיטה בה חברי מרכז הליכוד בוחרים את מועמדי המפלגה. בתקופה זו נשמעה ביקורת על כך ששיטה זו גרמה לכך שלעיתים קרובות אולצו השרים, חברי הכנסת והמועמדים עתידיים, לתת עדיפות לרצונם של חברי מרכז על פני כלל חברי המפלגה. במקרים קיצוניים הדבר הגיע לכדי חשד לשחיתות, כדוגמת פרשת המינויים הפוליטיים בה נחשפו מקרי שחיתות של מינויים של חברי מרכז ומקורבים בכדי לזכות לתמיכה.
לקראת בחירות 2006, בד בבד עם הצבעת חברי מרכז הליכוד על זהותם של המועמדים למפלגה, אישר מרכז הליכוד בהצבעה גלויה את שינוי השיטה באופן שהשיב לחברי המפלגה את הזכות לבחור את מועמדי הרשימה.
מבחירות 2009 ואילך.
מאז הבחירות לכנסת ה-18 (בחירות 2009) חזר הליכוד לבחור את מועמדיו לכנסת בשיטת הפריימריז הרחבה בה כל מתפקדי הליכוד רשאים לבחור את הרשימה לכנסת.
לא בכל מערכת בחירות כלליות התקיימו בחירות מקדימות בליכוד. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש בוטלו הפריימריז לרשימת ליכוד והמועמדים לכנסת נשארו באותו מיקום, עם השריון למועמדי כולנו בראשות יפעת שאשא-ביטון.
הליך הבחירה.
הזכאים להתמודד.
הרשימה הארצית.
מרבית המתמודדים עושים זאת דרך הרשימה הארצית, בה כלל בעלי זכות ההצבעה בוחרים. ההצבעה נעשית על דף בו מסמנים 12 מועמדים נבחרים שמקבלים תמיכה זהה. ברשימה הארצית מתמודדים חברי הכנסת ומועמדים נוספים. התחרות ברשימה הארצית קשה ביחס לבחירה המחוזית. בפועל, חברי הכנסת שנבחרים במקומות נמוכים ברשימה הארצית מוצאים עצמם מחוץ לכנסת שכן תוספת מקומות למחוזות, למשוריינים ולהבטחות הייצוג דוחקים אותם לאחור גם כאשר הליכוד זוכה במספר מנדטים רב לעומת המספר שזכה בו בכנסת היוצאת.
נציגי המחוזות.
על מנת לחבר את הליכוד עם המחוזות השונים ולהכניס חברים חדשים, הליכוד שומר מקומות ברשימתו עבור נציגי המחוזות. המחוז שבו מספר בעלי זכות הבחירה הרב ביותר מקבל את המקום הראשון השמור למחוזות, המחוז הבא במספר בעלי זכות ההצבעה מקבל את המקום הבא וכן הלאה. המקומות השמורים למחוזות פזורים לאורך הרשימה. בתחילה הבוחרים במחוזות היו צריכים להיות כלל חברי מרכז הליכוד, לאחר עתירה לבית הדין של הליכוד הכללים שונו והמצביעים למחוז הם חברי הליכוד בעלי זכות ההצבעה לרשימה הארצית. חברי המחוז יקבלו דף הצבעה של המחוז אליו הם משתייכים, בכל קלפי ברחבי הארץ שיבחרו, ובו יסמנו מועמד אחד.
הבטחת ייצוג.
מפלגת הליכוד דואגת לכך שיהיו ברשימתה נשים, עולים, לא יהודי וחרדי. לשם כך בתוך הרשימה הארצית ישנם מקומות שמורים למגזרים אלו. אם המועמדים הצליחו להגיע למיקום גבוה יותר מהמיקום השמור המקום מתפנה עבור הרשימה הארצית. לעומת זאת, אם אחד מבני המגזר לא הגיע למיקום המועמד הקרוב ביותר שעומד בהגדרות הייצוג מוקפץ אל המקום השמור והמועמד שהיה בה זז לאחור במקומות השמורים לרשימה הארצית. מועמד לא יכול להתמודד עם אפשרות להבטחת ייצוג כפולה ועליו לבחור מראש את הבטחת הייצוג הרצויה לו.
הפריימריז על ראשות המפלגה.
מלבד הפריימריז על הרכב רשימת המועמדים לכהן כחברי כנסת מטעם המפלגה, נערכת גם מערכת בחירות מקדימות לראשות הפלגה בין המועמדים שהציעו עצמם להתמודדות על תפקיד זה.
קבוצות הצבעה בתוך מתפקדי הליכוד.
רוב המצביעים בבחירות המקדימות אינם משוייכים לקבוצה. עם זאת קיימות מספר קבוצות המאוגדות סביב מטרה משותפת.
רומנה קריזנובסקה
רומנה קריזנובסקה (באנגלית: Romana Kryzanowska; 30 ביוני 1923 – 30 באוגוסט 2013) הייתה מדריכת פילאטיס אמריקאית שהתחילה כתלמידתו של יוזף פילאטיס ואשתו קלרה, בסטודיו שלהם בשדרה השמינית בניו יורק. משנת 1970, ניהלה את הסטודיו ופעלה במשך מספר עשורים להפצת השיטה, ולהפיכתה משיטה המוכרת בעיקר לרקדנים, לתרגול ופעילות גופנית פופולרית במיינסטרים.
ביוגרפיה.
קריזנובסקה נולדה בפרמינגטון, מישיגן ב-30 ביוני 1923. היא הייתה ילדה יחידה לרומן קריזנובסקי וסארי פיקט קריזנובסקי. אביה, רומן, היה אמן שפעל בדטרויט בשנות ה-20. חלק מיצירות האמנות שלו מאוחסנות במכון לאמנויות בדטרויט. אמה, שרי, המשיכה לצייר ולהציג יצירות אמנות משלה לאחר מותו של רומן ב-1929.
קריזנובסקה הכירה את יוזף פילאטיס בשנת 1941, כשג'ורג' בלנשין, שאצלו רקדה, שלח אותה אליו על מנת לטפל בפציעה בקרסול. שלוש שנים לאחר מכן עברה לפרו עם בעלה. ב-1958 חזרה לניו יורק והמשיכה להתאמן אצל פילאטיס והפכה לבת חסותו.
כאשר נפטר יוזף פילאטיס בשנת 1967, התברר כי לא הותיר אחריו צוואה בנוגע להמשך דרכה של השיטה. אשתו קלרה המשיכה להפעיל את הסטודיו לפילאטיס בשדרה השמינית. ב-1970 היא מינתה את קריזנובסקה למנהלת הסטודיו והפקידה בידיה את האחריות להמשך דרכם של הזוג. קריזנובסקה קיבלה את האחריות ואף וידאה שאת המכשירים השונים שהשאיר אחריו יוזף – הרפורמר הסטנדרטי, הקאדילק, הכיסאות השונים ושאר המכשירים – ממשיכים לייצר במפעל המקורי לפי הנחיותיו ושרטוטיו המדויקים של פילאטיס. קריזנובסקה רצתה לשמור על שיטת ה”קונטרולוג׳י“ (contrology), והחלה באימון ובהדרכת מאמנים חדשים לפי משנתו של הממציא, במרכזי ההכשרה שפתחה.
קריזנובסקה לימדה את השיטה במשך כשישים שנה, העמידה דורות של מדריכי פילאטיס המלמדים את השיטה בגישתה ותרמה רבות להפצתה ולהפיכתה משיטה המוכרת בעיקר לרקדנים, לתרגול ופעילות גופנית פופולרית במיינסטרים.
ספרים.
קריזנובסקה הוציאה לאור 3 ספרים על שיטת פילאטיס:
דמיטרי צ'רבינובסקי
דמיטרי צ'רבינובסקי (ברוסית: Дмитрий Щербиновский; 13 בינואר 1867 - 27 בנובמבר 1926) היה צייר רוסי אימפרסיוניסטי ומורה לאמנות. הוא היה קשור לקבוצת "הנודדים".
ביוגרפיה.
הוא נולד למשפחת סוחרים. שיעורי האמנות הראשונים שלו היו בסראטוב. ב-1885, בהתעקשות הוריו, הוא נכנס לבית הספר למשפטים באוניברסיטת מוסקבה וסיים את לימודיו ב-1891. עם זאת, בעודו שם, הוא למד גם שיעורים מוסילי פולנוב, שעודד אותו להיות אמן.
הוא עבר מהאוניברסיטה לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד עם פאבל צ'יסטיאקוב ואיליה רפין, והפך לאחד הסטודנטים האהובים על האחרון. בשנת 1896, ציור "עורכי הדין" זיכה אותו בתואר "אמן" ובמלגה להמשך לימודים באירופה. כתוצאה מכך, הוא נסע לפריז, שם נרשם לאקדמיה ז'וליאן ועבד עם טוני רובר-פלרי.
לאחר שטייל ​​ברחבי צפון אירופה, הוא חזר בשנת 1900, התיישב בסנט פטרסבורג ולימד בסטודיו שהופעל על ידי הנסיכה מריה טנישבה. ארבע שנים לאחר מכן, הוא עבר לאוניברסיטה הממלכתית לאמנויות ותעשייה של סטרוגנוב במוסקבה. הוא גם נתן שיעורים פרטיים.
כהוקרה על מאמציו הפדגוגיים הוענק לו מסדר אנה הקדושה. ב-1914 הוא הפך לחבר בנוודים והשתתף בתערוכות שלהם. בוריס גריגורייב היה התלמיד הידוע ביותר שלו.
לאחר המהפכה, בנוסף לעבודתו הרגילה, לימד במספר בתי ספר למלאכת יד ובאגודות עובדים והיה חבר ב"מועצת הציירים של האיגודים המקצועיים" .
אורביטר 4
אורביטר 4 הוא כלי טיס בלתי מאויש טקטי ממשפחת אורביטר של חברת אירונאוטיקס, בעל יכולת נשיאת שני מטע"דים בו זמנית.
היסטוריה.
פיתוח.
האורביטר 4 פותח כהמשך להתפתחות קו האורביטר והארוסטאר אשר חולקים יחד את אותה פלטפורמה עם יכולות מוביל, משימה ורב-תכליתיות.
שירות בצה"ל.
בדצמבר 2019 זכתה רפאל במכרז לפרויקט "ענני סערה" לאחר שאלביט והתעשייה האווירית ויתרו על התמודדות. באוגוסט 2022 נפתחה טייסת 144 מחדש בבסיס חצור כחלק ממערך ״ענני סערה״ אשר עתיד לקום בצה"ל ומשותף לזרוע האוויר וזרוע היבשה.
מאפיניים.
האורביטר 4 הוא כטב"ם טקטי ייחודי, בעל יכולת לשהות באוויר כ-25 שעות ברציפות: מדובר בשהות ארוכה במיוחד, שאפשר היה להשיג עד לאחרונה רק בכלים יקרים וגדולים יותר. ממדיו הקטנים יחסית (מוטת כנף של 5.4 מטרים) מקשים על האיתור והיירוט שלו מעל שטח עוין, לעומת כלים מסורתיים שמסוגלים לשהות יותר מיממה רצופה באוויר.
הכטב"ם יכול לשאת בו זמנית שילוב של מטע"ד אלקטרו-אופטי עם מכ"ם SAR, מכ"ם סיור ימי MPR או סנסורים נוספים, מה שמרחיב את יכולות ה- ISTAR שלו. קל להשתמש בו והוא מופעל על ידי צוות קטן של 3 אנשים.
הוא לא צריך מסלול הוא משוגר ממסילה בשטח ונוחת בעזרת מצנח.
המועצה הלאומית של כווית