קרול נפטרה בביתה שבקייפ קוד, מסצ'וסטס, ב-30 ביולי 2022, בעת שהחלימה מדלקת ריאות.
קריירה.
ב-1952 החלה להופיע בטלוויזיה בקומדיית המצבים "The Red Buttons Show", ב-1956 הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בתוכנית "Caesar's Hour".
ב-1968 שיחקה בקומדיה "מישהו במיטתה של אמא" לצידה של דוריס דיי.
ב-1976 גילמה את לילי פיני, אמה של שירלי פיני בסדרה "לוורן ושירלי".
ב-1984 שיחקה בסרט "ירח רומנטי" של הבמאי ריצ'רד בנג'מין.
קרול דיבבה את דמותה של אורסולה, מכשפת הים בסרט "בת הים הקטנה", התפקיד איתו היא מזוהה. בסרט ההמשך, "" היא דיבבה את מורגנה, אחותה של אורסולה.
ב-2007 גילמה את מיפ חיס בסרט "יומני החופש" ובאותה שנה גילמה שכנה בסרט ננסי דרו.
מיקלוש יולס
מיקלוש יולס (בהונגרית: Julesz Miklós; קישקונפלדיהאזה, 12 במאי 1904 – סגד, 18 באוקטובר 1972) היה יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט, רופא לרפואה פנימית, אנדוקרינולוג, מרצה בכיר (1952) ופרופסור לרפואה (1956), חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים (1967). במחצית השנייה של המאה ה-20 הוא היה המייסד של אסכולה במדעי הרפואה הפנימית הקלינית, כולל אנדוקרינולוגיה. הוא אביו של יאנוש יולס (1943) רופא ואנדוקרינולוג.
ביוגרפיה.
מיקלוש יולס נולד במשפחה יהודית כבנם של לאו יולס (1868–1944) שהיה מורה ופקיד בקהילה היהודית ושל רוזה האס (1871–1944). את התואר ברפואה כללית קיבל יולס בשנת 1927 באוניברסיטת פאזמאני פטר בבודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), אותו השלים בשנת 1929 עם התמחות מקצועית ברפואה פנימית. בשנים 1927 עד 1943 ביצע פעילות רפואית בבית החולים ברחוב סאבולץ' של הקהילה היהודית של פשט (כיום המרכז הרפואי הלאומי), ואילו בשנת 1929 ביצע מחקר לתקופה קצרה בבית החולים פיטייה סלפטרייר (Pitié-Salpêtrière) בפריז. בשנת 1943 הוא הועבר לבית החולים לחולי שחפת של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי. באוקטובר 1944 לקחו אותו (כבר בשלטון מפלגת צלב החץ) לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ואחר כך גורש למחנה הריכוז בוכנוולד, ובהמשך למחנה הריכוז אוהרדרוף. הוא שרד ושב הביתה בשנת 1945. באותה השנה מונה לעוזר פרופסור באוניברסיטת זמלווייס בבודפשט ומאוחר יותר עוזר פרופסור במרפאה הפנימית מספר 1 של אוניברסיטת בודפשט ובשנת 1947 קיבל הסמכת פרופסור בתחום האבחון המעשי של מחלות אנדוקריניות. החל משנת 1951 המשיך ללמד כפרופסור חבר ומשנת 1956 כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בודפשט זו העצמאית כיום. בשנת 1958 הוצע לו תפקיד ראש המחלקה לרפואה פנימית באוניברסיטת סגד והוא ניהל את עבודת המחלקה עד מותו. במקביל, בשנים 1958–1959, היה מנהל הקליניקה הפנימית 2 של בית החולים האוניברסיטאי ומשנת 1959 ועד מותו היה גם מנהל הקליניקה הפנימית 1.
אשתו, ארז'בט וינקלר, הייתה רופאה ועוזרת פרופסור, אותה הוא נשא לאישה בסגד ב-10 במאי 1936. מיקלוש יולס הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי בסגד. קברו מוגן מאז 2006.
פעילותו.
מחקריו התמקדו במגוון רחב של נושאים באנדוקרינולוגיה ניסיונית וקלינית ובנוירואנדוקרינולוגיה. הוא בחן בהרחבה את התפקוד התקין והלא תקין של הבלוטות האנדוקריניות, שבתוכן עסק בעיקר בתפקוד לקוי של בלוטת יותרת המוח. הוא ערך מחקרים מקיפים על מנגנון הפעולה של ויטמין B1 באונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח, אדנוהיפופיזה. מחקריו הוכיחו את יכולת הסינתזה של הורמונים סטרואידים ופיתחו שיטות חדשות לטיפול במחלות אנדוקריניות הנגרמות כתוצאה מהפרעות הורמונליות מסוימות, כמו סוכרת וגיל המעבר אצל נשים. בנוסף, גילוי שמם של גיל ההתבגרות בזופיליזמוס, תסמונת Morgagni-Adams-Stokes משנית ותסמונת קושינג משנית היא תיאור של המחלה. לקראת סוף חייו הוא היה עסוק במיוחד בשאלות על הפתולוגיה של הירסוטיזם עם צמיחת שיער מוגברת.
שלוש הממלכות (ספר)
אבו-עבד
אבו עבד (בערבית: أبو العبد) הוא דמות בדיונית, המהווה את מרכז הבדיחות הרבות בלבנון אף על פי שהוא ידוע בכל העולם הערבי. בוושינגטון פוסט הוא תואר כ"דמות בסגנון ארצ'י בנקר, שהיא קריקטורה חקיינית ומגושמת של כל הכישלונות של הלבנונים." שמו המלא נהגה לעיתים כ"אבו עבד אל ביירותי" והוא נקרא גם "עבול עבד" או "אבו אל עבד".
באיורים, המאפיינים הבולטים ביותר של אבו עבד הם השפם גדול והתרבוש האדום שהוא חובש לראשו. החבר הטוב ביותר של אבו עבד הוא אבו שטיף, שאיתו הוא מבלה חלק גדול מהיום ב-Kawat El Ejeezh (قهوة القزاز), בית-קפה בפועל ידוע במרכז ביירות. לפעמים טוענים שהוא ביירותי סוני. דוגמה אחת למאות הבדיחות המילוליות מאת אבו עבד היא:
במהלך מלחמת לבנון השנייה, הבדיחה הנרחבת ביותר בקרב לבנונים הייתה שוב על אבו עבד. הבדיחה מספרת: "אבו עבד יושב בבית הקפה כשהוא מתקשר לאהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל, ואומר לו לא להגיע צפונה לגבול או שהוא וארבעה מחבריו יגרמו לישראל צרות. אולמרט צוחק ואומר לאבו עבד שגדוד ישראלי אחד יכול לעלות בקלות על שכונתו. התחרות המילולית הזו עולה מדרגה עד שאבו עבד אומר שהוא אסף אלפי לוחמים חמושים ברקטות כתף ואולמרט קובע כי בישראל יש שני מיליון חיילים. "'שני מיליון?' שואל אבו עבד. "במקרה זה אני אצטרך להיכנע. פשוט אין לנו מספיק מקום להחזיק 2 מיליון בני ערובה".
איימי שלנור
איימי נייט (לבית שלנור, באנגלית: Aimee Challenor, נולדה ב-1 באוקטובר 1997) היא אקטיביסטית בריטית למען זכויות טרנסג'נדרים. שימשה גם כדוברת של המפלגה הירוקה הבריטית, התמודדה בה לראשות המפלגה בקובנטרי וזכתה ל-1.3% מקולות הבוחרים.
אביה של שלנור, דייוויד, ששימש כמנהל קמפיין הבחירות שלה, הורשע בשנת 2018 באונס של ילדה בת 10 ונידון למאסר. האב מונה לתפקיד, למרות הגשת כתב האישום החמור, ובו 22 סעיפי עבירות מין. חקירה פנים-מפלגתית שהתנהלה בעקבות חשיפת הפרשה הובילה להשעייתה מהמפלגה. מאוחר יותר, התפקדה שלנור למפלגה הליברל-דמוקרטית, אך הושעתה משם עקב ציוצים בעלי אופי פדופילי שפורסמו בעמוד הטוויטר של בן זוגה, נת'נייל נייט. שלנור, שהייתה פעילה גם בארגון הצדקה "סטונוול", התפטרה מתפקידה בארגון והיגרה לארצות הברית באותה השנה.
חייה.
שלנור נולדה כזכר בקובנטרי שבאנגליה בשנת 1997, ולטענתה "הבינה שהיא נקבה" בגיל 10, אך הוריה לא היו מודעים לקיומם של טרנסג'נדרים. בילדותה אובחנה כסובלת מאוטיזם ומהפרעת התנגדות, ועקב כך התחנכה ב"מרכז הלמידה ע"ש לואיס צ'רלטון", בית ספר עצמאי לילדים הסובלים מבעיות התנהגותיות. שלנור ואחיה הצעירים הוצאו מבית הוריהם בשנת 2013. היא יצאה מהארון כטרנסג'נדרית בשנת 2014; אחותה הבכורה אף היא טרנסג'נדרית.
שלנור למדה לאחר מכן בקולג' הנלי שבקובנטרי, שם הייתה חברה בכירה בתא הלהט"בי של המכללה. מאוחר יותר, למדה לתואר ראשון בפילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה, ובזמן זה, עברה לגור עם אמה בביתם שבקובנטרי.
בשנת 2019 פתחה שלנור בהליכים לשינוי המגדר החוקי שלה דרך תקנת המגדר שהוציא בית הנבחרים הבריטי בשנת 2004 (). בעקבות כך הנפיקה עבורה ממשלת בריטניה תעודת זהות חדשה בה נרשמה כנקבה. בדצמבר באותה השנה, נישאה שלנור לבן זוגה האמריקני, נת'נייל נייט.
קריירה.
שלנור התפקדה למפלגה הירוקה של אנגליה וויילס בשנת 2014, שם הייתה פעילה בתא הלהטבא"קי במפלגה בין השנים 2015–2017, ואף מונתה לדוברת המפלגה בנושאי שוויון בשנת 2016. לטענת המפלגה, שלנור הייתה למעשה הטרנסג'נדרית היחידה ששימשה כדוברת עבור מפלגה פוליטית כלשהי בבריטניה.
ביולי 2017 התמודדה שלנור עבור המושב השמור למחוז "דרום קובנטרי" בבית הנבחרים הבריטי, וזכתה רק ב-1.3 אחוזים מקולות הבוחרים, שהם 604 קולות. שלנור התמודדה גם בבחירות למועצת עיריית קובנטרי מטעם המפלגה הירוקה בפברואר ומאי 2016 וכן במאי 2018, אך לא נבחרה.
פרשת הקמפיין הפוליטי והרשעתו של אביה בפלילים.
פעילותה במפלגה הושעתה עקב הרשעתו של אביה, דייוויד שלנור, בפלילים.
באוגוסט 2018 הורשע שלנור כי חטף, עינה ואנס באכזריות ילדה בת 10 במרתף ביתם, בו התגוררו גם איימי ואמה, טינה, ונידון ל-22 שנות מאסר. במהלך ההליכים המשפטיים, שהחלו כבר בשנת 2015, בחרה שלנור באביה כמנהל הקמפיין שלה (election agent) במהלך הבחירות הכלליות בבריטניה בשנת 2017 וכן במהלך הבחירות למועצות המקומיות בשנת 2018. במהלך הקמפיין בחרה שלנור להציג את אביה בשם "באלו שלנור" בטענה כי הוא ידוע בכינוי זה בקרב מכריו. לאחר תום המשפט וההרשעה בפלילים, שלנור טענה כי לא ידעה דבר על מעשי אביה, אך למרות זאת הסירה את מועמדותה מהבחירות לראשות המפלגה. שלנור הושעתה מכל פעילות במפלגה בעקבות חקירת הכשלים שאפשרו לה למנות את אביה כקמפיינר שלה למרות ההליכים המשפטיים וכתב האישום שהוגש נגדו, בעל 22 סעיפי עבירות מין. בספטמבר 2018 התפטרה שלנור מפעילות במפלגה, בטענה כי ננקטת נגדה "טרנסופוביה".
דו"ח החקירה קבע כי שלנור ביצעה "משגה שיפוטי חמור" בכך שמינתה את אביה למנהל הקמפיין שלה. בנוסף לכך, טען הדו"ח כי המפלגה הייתה צריכה לחקור את העניין יותר לעומק מרגע שנחשפה הפרשה, וזאת אף על פי שדייוויד שלנור עצמו לא היה חבר במפלגה.