נולד בקובנה בשנת תרכ"ו, בצעירותו היה מקורב לרב יעקב יוסף (חריף), אז בקובנה ולימים "הרב הכולל" של ניו יורק. נישא לחיה טויבע, וכבר בהיותו בגיל 21 התמנה למשרתו הראשונה כר"מ בישיבת לומז'ה. אחר כך שימש במשך שנים כר"מ בישיבת סלובודקה, כרב ור"מ בעיר בירז', ועם פתיחת ישיבת רבנו יצחק אלחנן בניו יורק, כיהן בה כר"מ ראשון והעביר שיעורים בתלמוד.
התפרסם מאוד בישיבות ליטא, ותלמידי חכמים חשובים הפליגו בשבחו, כך מצוטט הרב אליעזר גורדון רבה של טלז וראש הישיבה בה כמי שאמר עליו שהוא "הקצות החושן של דורנו".
במשך חמישים שנה שימש ברבנות בערים שונות, רבנותו הראשונה הייתה בעיר אוזבנט בליטא, כשהתמנה מכרו רבי יעקב יוסף חריף כרב הראשי (הראשון והיחיד) של העיר ניו יורק, התלווה אליו כעוזר לכל ענייני הרבנות, ובתקופת מחלתו כיהן כממלא מקום הרב הראשי לניו יורק. כשחזר מארצות הברית התמנה לרבנות העיר קורשן במחוז שאוויל, ומשם עבר לכהן ברבנות לוקניק. בתקופת כהונתו כרבה של לוקניק הסמוכה לטלז, נהגו בחורים מישיבות טלז וסלובודקה לסור לביתו כדי לשוחח עמו בדברי תורה, הוא גם היה אחראי להענקת כתבי סמיכה לתלמידי ישיבת טלז, ורק לאחר הסכמתו היו ראשי הישיבה מצרפים את חתימתם.
לאחר שנים ספורות ברבנות לוקניק, החליט לעלות לארץ ישראל, לפני עלייתו נסע בשנית לארצות הברית כדי להיפרד מבניו ובנותיו שגרו שם. בהיותו בדטרויט חלתה ונפטרה אשתו הרבנית, ובשל כך התעכב בדטרויט כ-7 שנים, הוא הדפיס בה את ספרו "בית שלמה". בדרכו לארץ ישראל התעכב שוב בליטא כשנה, ובשנת תרצ"ג הגיע לארץ ישראל.
התיישב בירושלים וגר בה עד פטירתו בכ"ה בשבט תש"ה, 8 בפברואר 1945. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
ספריו ופרסומים בעריכתו.
מלבד ספרי השו"ת שלו "כרם שלמה" בשלושה חלקים, הדפיס הרב שלמה נתן קוטלר גם ספר בשם "בית שלמה" ובו דרשות ופלפולים לפתיחות וסיומי ששה סדרי משנה ומסכתות התלמוד הבבלי.
הוא גם ערך את הספרים "נטעי נעמנים" ו"עטרת יצחק" של רבי יצחק אייזיק רבינוביץ משאוויל, את ספרו של בנו רבי חיים רבינוביץ, "הפלאה שבערכין" ואת ספרם המשותף "דברי יצחק ודברי חיים". בספרים אלו משוקעים הוספות וחידושים רבים משלו. הוא הותיר אחריו כתבים רבים, חלק מהם נדפסו בכרך השלישי של ספרו "כרם שלמה" שנדפס בירושלים בשנת תשל"א.
איחוד הון
קלונה
קלונה (באנגלית: Kelowna) היא עיר בפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה. קלונה שוכנת על הגדה המערבית של אגם אוקנגן בעמק אוקנגן, בדרום-מזרח קולומביה הבריטית. בעיר מתגוררים 117,312 תושבים (נכון ל-2011), ובמטרופולין שלה מתגוררים 179,839 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה.
הראשון שהתיישב באזור קלונה היה הנזיר הצרפתי הקתולי שארל פנדוזי (Charles Pandosy) ב-1859. הוא קרא למקום ל'אנס או סבלה (L'anse au sable), שם שמשמעותו היא "מפרץ החולות", והוא מתייחס לחוף החולי של אגם אוקנגן.
קלונה עצמה נוסדה ב-4 במאי 1905. משמעות השם בשפת אוקנגן המקומית היא "דב גריזלי".
כלכלה.
בתור העיר הגדולה ביותר בעמק אוקנגן המתויר, כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תיירות. בעיר ובסביבתה יש גם תעשיית ייצור יין ענפה.
חינוך.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם מכללת אוקנגן וקמפוס אוקנגן של אוניברסיטת בריטיש קולומביה.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי קלונה, הנמצא במרחק של כ-11 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר.
העיר מקושרת לגדה המערבית של אגם אוקנגן על ידי גשר ויליאם ר. בנט.
קקדו אמברלה
דורית שביט
דורית שביט (נולדה ב-13 במרץ 1949) היא דיפלומטית ישראלית בדימוס. כיהנה כשגרירת ישראל בארגנטינה.
ביוגרפיה.
שביט נולדה בירושלים להורים שעלו מגרמניה, רעיה ואמנון אלון (קרוזו). בגיל חמש עברה עם משפחתה לשכונת מעוז אביב בתל אביב. היא למדה בתיכון חדש והייתה חניכה בתנועת השומר הצעיר.
שירתה בצה"ל ביחידה 8200. ב-1973 סיימה תואר ראשון בספרות ערבית ולימודי האסלאם באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1988 סיימה תואר שני בלימודי נצרות באוניברסיטה העברית.
ב-1974 החלה לעבוד במשרד החוץ, ושימשה חוקרת במרכז למחקר מדיני. ב-1977 עברה לחטיבה המדינית במשרד החוץ. ב-1983 מונתה לסגנית הקונסול הכללי במיאמי. ב-1989 מונתה ליועצת מדינית בשגרירות ישראל בקהיר שבמצרים, ב-1992 מונתה לראש מחלקת המזרח התיכון 1 במרכז למחקר מדיני. ב-1994 מונתה לקונסול כללי בסן פאולו שבברזיל. ב-1999 מונתה לראש מרכז מצב (מרכז השליטה וחדר החירום של משרד החוץ). כמו כן שימשה לאחראית על קידום מעמד הנשים במשרד החוץ עד 2005. בשנים 2001 עד 2003 עמדה בראש חטיבת המזרח התיכון במרכז למחקר מדיני. ב-2003 מונתה לסמנכ"ל משרד החוץ וראש אגף אמריקה הלטינית והקריביים.
ב-2011 מונתה לשגרירת ישראל בארגנטינה, תפקיד בו כיהנה עד צאתה לגמלאות ב-2016. במקביל שימשה שגרירה לא תושבת בפרגוואי עד פתיחת השגרירות הישראלית במדינה ב-2015.
שביט התאלמנה מבעלה הראשון ב-2003. היא נשואה בשנית ואם לארבעה ילדים.
ג'נקי XL
טום הולקנבורג (בהולנדית: Tom Holkenborg; ידוע יותר בכינויו Junkie XL או בראשי התיבות JXL; נולד ב-8 בדצמבר 1967) הוא מלחין רב-נגן, די ג'יי, מפיק מוזיקלי וטכנאי קול הולנדי, שהיה ידוע בזכות הפקות הטראנס לפני שעבר למוזיקה אלקטרונית ופסקולי סרטי קולנוע.
בתחום של פסקולי סרטים, ג'אנקי XL עבד במשותף עם המלחין האנס צימר על פסקולי הסרטים "איש הפלדה", ", וכן הלחין את המוזיקה ל", "דדפול", "המגדל האפל", "טומב ריידר", "ערי טרף", ", ", "סוניק - הסרט", "גודזילה נגד קונג" ו".
שנים מוקדמות.
XL נולד בגלדרלנד, ליכטנוורד שבהולנד. הכשרתו הקלאסית הייתה מאמו - שהייתה בעצמה מורה למוזיקה מוכרת. הולקנבורג החל לנגן בפסנתר כאשר היה בן 4, בתופים בגיל 8 ובגיטרה בגיל 12.
הושפע כבר על ידי ז'אנר הפופ הפסיכדלי של פינק פלויד וקינג קרימזון. הוא לקח את גיטרת הבס עד גיל 14. לאחר שלקח את העבודה בחנות מוזיקה מקומית המוכרת מקלדות וציוד דיגיטלי אחר, הוא החל לסבול מהערכה לשילוב של צלילים אלקטרוניים וצלילים אורגניים. זה היה זמן קצר לאחר שגילה סינתיסייזרים שהוא הצטרף להרכב ההולנדי העוסק בגל החדש לסוף שבוע בוואייקי כרב נגן ומפיק, בסיבוב הופעות נרחב עם ההרכב, לרבות באמצעות חלקים של ברית המועצות לשעבר, משנת 1988 עד 1991. הוא גם תרם לאלבום האחרון "Sputnik"".
בשנת 1993 הולקנבורג הפיק כמעט ריקוד על ידי להקת המטאל ההולנדית שנקראה "The Gathering". ומאוחר יותר, באותה השנה המשיך ללכת ויצר את "העצב", להקת רוק תעשייתית עם פיל מילס. אחרי חתימה עם תווית משפיעה "Play It Again Sam" בשנת 1992, ושחרור ששני תקליטים - "(1993) Cancer of Choice" ו"(1994) Blood &amp; Gold". הוא המשיך כמפיק בשביל לשכור עבודה עם להקת הארדקור ומטאל כמו: ו-Dog Eat Dog,Sepultura ,Fear, בו זמנית רישוי של כמה למסלולים האלקטרונים האינסטרומנטליים שלו למשחקי וידאו של מרוצים כגון Need For Speed ו-Test Drive 5. זה היה במהלך הזמן הזה שהוא גם התחיל להלחין את המוזיקה לסרט העלילתי ההולנדי "סיביר" שפרסמה חברת האחים וורנר בהולנד.
הלחנת מוזיקה לסרטים.
בשיתוף פעולה עם הארי גרגסון ויליאמס, הוא תרם מוזיקה נוספת לסרטו של טוני סקוט "דומינו" משנת 2005 ושימש כמלחין של הסרט ההולנדי "עיוור" שהיה מועמד לפרס המוזיקה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים ההולנדי בשנת 2007 וקיבל את פרס הגראנד פריקס למוזיקה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים האבוגאני הבינלאומי ב-2008. כיום, הולקנבורג ממשיך להרחיב את השפעתו בעולם הקולנוע והטלוויזיה ושיתף פעולה עם מלחין זוכה פרס אוסקר הנס צימר באחד מהסרטים המרוויחים בכל הזמנים "עלייתו של האביר האפל" של כריסטופר נולאן, הסרט מסמן את שיתוף הפעולה הרביעי של הלחנת המוזיקה בינו לבין צימר כולל "מגה-מוח", "התחלה" ו"מדגסקר 3", השניים עבדו יחד על הרבה פרויקטים מוזיקליים רבים כולל "איש הפלדה", האתחול המחודש לזיכיון סופרמן שיצא ב-2013 ורמיקס לטקס האוסקר של השנה הזו (2013). הולקנבורג גם סיפק את המוזיקה לסרט "ממלכת גן עדן" ועוד מגוון סרטים רבים כגון: "דומינו", "OA: חי או מת", "תפוס ת'כריש", "", "אנימטריקס" ו"האויב שבפנים" ויש לו את המוזיקה המקורית שלו במספר סרטי קולנוע, בהם "בלייד" ו"החוף". בשנת 2013 הלחין את המוזיקה לסרט "פרנויה". זמן קצר לאחר מכן הובא בידי זאק סניידר, מפיק הסרט "" כדי להלחין את המוזיקה לסרט. בשנת 2014 הוא הלחין את פסקול הסרט "מפוצלים", עם הנס צימר שהיה מפיק בפועל של הפסקול. בחודש מאי 2015 הלחין וכתב את פסקול הסרט הרביעי של "מקס הזועם" שזהו "מקס הזועם: כביש הזעם" שיצא לאקרנים במאי 2015. במרץ 2016 הוא ילחין ויכתוב ביחד עם הנס צימר את הפסקול לסרט "".
במרץ 2021 שוחרר הסרט , אשר לו הלחין את הפסקול. לפני שחרור הסרט הוא חשף שהפסקול מכיל 54 רצועות באורך כולל של 4 שעות.
שכבת גבול
שכבת גבול בפיזיקה ובמכניקת זורמים היא שכבת זורם הנמצאת בקרבה למשטח בה צמיגות הזורם משמעותית. הצמיגות מקטינה את התכונה (מהירות / ריכוז/ טמפרטורה) המקומית של הזורם (עד כדי עצירה) ואחראית ליצור החיכוך (מאמצי גזירה) במשטח.
שכבת הגבול בכנף של כלי טיס היא חלק מהזרימה הצמודה לכנף. באטמוספירת כדור הארץ, "שכבת הגבול האטמוספירית" היא שכבת האוויר הקרובה לקרקע המושפעת מחום, לחות או ממומנטום המועבר אל הקרקע או מהקרקע.
יש שני סוגי שכבות גבול של זרימה: