המפורסם ביותר בסדרת המלחמה המקסיקנית הוא תיאור כניסתו של הגנרל וינפילד סקוט בשנת 1847 לכיכר המרכזית במקסיקו סיטי. דגל ארצות הברית התנוסס מעל הארמון הלאומי. ציור זהה לאיור שנעשה עשור וחצי לפני כן. סצנת המלחמה שמציג נבל קרובה יותר למציאות בשטח.
הכוחות האמריקאים לא התקבלו בברכה על ידי התושבים, במיוחד על ידי איש רחוב (lépero) המצויר כעומד לזרוק אבן לעבר הפולשים. אף שהטקסט של קנדל והאיורים של נבל מנסים להיות נאמנים לדיווחי הקרבות, אין שום הוכחה לכך שמי מהם היה בקרב בואנה ויסטה, שנמצאת בחלק נידח של צפון מקסיקו. קנדל שהיה כתב, ראה את קרב מולינו דל ריי, אך נבל לא היה שם. הקרב לרוב אינו מתואר באיורים, אך נבל עשה שתי גרסאות שונות לגביו.
משפחה.
קרל נבל התחתן ב־16 במאי 1841 במקסיקו סיטי עם ז'אן מארי סופי ברטייה בת העשרים וחמש. כתוצאה מקשר זה נולד בן, כנראה ב-1842, שחזר עם הוריו לאירופה בינואר 1848, והתיישב בהמבורג.
מוות.
נפטר ב-4 ביוני 1855.
תומאס אוליפנט (מוזיקאי)
תומאס אוליפנט (באנגלית: Thomas Oliphant; 1799 – 1873) היה מוזיקאי וסופר סקוטי שעבודותיו היו ידועות היטב בזמנו. הוא כתב את המקהלה לחתונה של המלך לעתיד אדוארד השביעי והמלכה אלכסנדרה. אוליפנט כתב את המילים ל"סיפון המסדרונות עם הענפים של האולי".
רקע משפחתי.
תומאס היה בנם החמישי של אבנעזר אוליפנט, השביעי לקונדי ומרי, בנם השלישי של סר ויליאם סטירלינג, תומאס הוטבל בפורגנדני ביום חג המולד בשנת 1799.
לאוליפנט היו בסך הכל שישה אחים ואחיות. אחיו הבכור היה לורנס אוליפנט, השמיני מקונדי, חבר הפרלמנט של פרת בין השנים 1832–1837. אח מבוגר נוסף, סר אנתוני אוליפנט, היה השופט הראשי של ציילון. אח שלישי, לוטננט קולונל ג'יימס אוליפנט, היה יו"ר חברת הודו המזרחית הבריטית. תומאס נפטר לא נשוי ב-9 במרץ 1873 ברחוב מרלבורו הגדול .
חיים אישיים.
אוליפנט התחנך במכללת וינצ'סטר אבל עזב מוקדם. הוא הפך לחבר בבורסה של לונדון אך לאחר זמן קצר עזב להמשיך את עניינו במוזיקה ובספרות.
קריירה מוזיקלית.
כמו בן דודו המפורסם יותר, אוליפנט היה בעיקר כותב מילים, וכתב את מילותיו החדשות או את הפרשנויות שלו ל"תרגומיו "לשירים קיימים בשפות זרות. אוליפנט השתתף בפסטיבל הנדל הגדול במנזר ווסטמינסטר במקהלה כסולן הבס. בשנת 1855 הוא התבקש על ידי מנהלי האגודה הפילהרמונית לתרגם חלקים מהתזמורת והמקהלה של ואגנר לוהנגרין אשר הוצגו אז על ידי התזמורת והפזמון של האגודה הפילהרמונית (הידועה כיום בשם האגודה הפילהרמונית המלכותית) בחדרי כיכר הנובר בניצוחו של וגנר עצמו. אוליפנט כתב את המילים למקהלה לחתונתם של המלך אדוארד השביעי והמלכה אלכסנדרה בשנת 1863. המוזיקה הולחנה על ידי הנסיך אלברט וכאשר שמעה המלכה ויקטוריה את הרסיטל, נאמר כי היא הושפעה מאוד מהמקהלה כיוון שהנסיך אלברט נפטר לפני שנה לפני כן בשנת 1861. אוליפנט תואר כ"משורר בית המשפט", שכן כתב מילים לאירועים מלכותיים ולאירועים חשובים אחרים.
מיילס ארליק
מיילס ארליק (באנגלית: Myles Erlick; נולד ב-27 ביולי 1998) הוא רקדן, שחקן וזמר קנדי. ידוע בשל תפקידו כנואה בסדרת הנעורים הקנדית "נולדו לרקוד".
ראשית חייו.
ארליק נולד בברלינגטון, אונטריו שבקנדה. הוא גדל במשפחה חד הורית. אמו פרנצ'סקה ניקאסיו, מנהלת כישרונות שבבעלותה בית הספר לכישרונות קנדי "אקדמיית הכוכבים", בו למד ארליק. אביו החורג הוא ריאן מרשל, לשעבר חבר בלהקה הקנדית Walk Off The Earth. ארליק למד בבית הספר הלאומי לבלט בקנדה, בזמן שלמד בבית הספר התיכון ד"ר פרנק ג'יי היידן. הוא נמצא מגיל צעיר במערכת יחסים עם השחקנית ברייר נולט .
קריירה.
ארליק ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בפרק בסדרת דרמות הפשע "Flashpoint" בשנת 2011. מאוחר יותר באותה השנה פורסם כי לוהק לסיבוב ההופעות בקנדה של בילי אליוט - המחזמר, של ברודוויי בתפקיד הראשי. לפני כן הוא גילם את התפקיד בהפקה בטורונטו.
בשנת 2013 הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה המשפחתית "נולדו לרקוד" בתפקיד נואה. בעונה השלישית ארליק קודם לצוות השחקנים הקבוע של הסדרה. הוא הופיע בסדרה עד שנת 2018, והופיע בסיורים בינלאומיים שונים כחלק מהקידום לסדרה.
לאחר עזיבתו את הסדרה "נולדו לרקוד" החל ארליק להתמקד בקריירה מוזיקלית, והוציא סינגלים ביניהם "Serious", All Day All Night" בהשתתפות טייט מקריי, ו-"Filthy". הסינגלים נכללו ברשימת הטארקים של אלבום הבכורה שלו, "Me", שיצא ב 22
במאי 2018. בשנת 2019 פורסם כי ארליק לוהק על ידי סטיבן ספילברג לסרט סיפור הפרברים שייצא בשנת 2021 בתפקיד "סנובוי". מאוחר יותר באותה השנה, הוא היה מועמד לפרסי "הסלבמיקס" 2019 לרקדן הטוב ביותר.
בן קוק
בנג'מין טיילר קוק (באנגלית: Benjamin Tyler Cook; נולד ב-11 בדצמבר 1997) הוא שחקן, זמר ורקדן אמריקאי, המוכר בשל הופעותיו בשלל הפקות של ברודוויי בין היתר; "בילי אליוט", "ילדות רעות", "רגטיים", "מעיין הנצח" ו"נערי העיתונים".
ביוגרפיה.
קוק נולד בעדן שבצפון קרוליינה וגדל בעיר ניו יורק ובלורטון שבווירג'יניה. הוא הילד הצעיר ביותר של ג'יל וגלן קוק. אמו היא עוזרת מנהלת איגוד יועצי בית הספר האמריקני. אביו הוא צלם, בלוגר ויועץ פרסום.
בגיל שבע החל קוק ללמוד מחול בבית הספר לאמנויות מטרופוליטן בצפון וירג'יניה. הוא למד בבית הספר לאמנויות הבמה המקצועיות בעיר ניו יורק בחטיבת הביניים ובמהלך התיכון.
קריירה.
תיאטרון.
קוק הופיע בכמה הפקות בילדותו בוושינגטון די. סי., כולל בתיאטרון פורד ובמרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה. את הופעת הבכורה שלו בברודוויי הוא ערך בגיל אחת עשרה במחזה "רגטיים" בתיאטרון ניל סיימון, כשחקן מחליף בתפקיד אדגר (הילד הקטן). תפקידו הבא בברודוויי היה במחזמר בילי אליוט בתיאטרון אימפריאל, והוא שיחק בתפקידים של מייקל, ובילי בסיבוב ההופעות הלאומי בצפון אמריקה. הופעת הסיור האחרונה שלו כ"בילי" הייתה בלאס וגאס, נבדה, ב-19 במאי 2013.
בגיל 16, הוא סייר במשך שנה וחצי עם במחזה "נערי העיתונים" בתפקיד רייס ומדי פעם ביצע את תפקידו של קרוצ'י. בינואר 2016, לאחר למעלה מ-500 הופעות, קוק עזב את סיור ההופעות ההוא והצטרף לצוות השחקנים המקורי של במחזה "Tuck Everlasting". ההופעה המקדימה החלה במרץ 2016, והמופע הופסק במאי אותה שנה.
קוק הצטרף להרכב השחקנים והזמרים של המחזה "ילדות רעות" המבוסס על הסרט "ילדות רעות". הופעות מקדימות לפני טרום ברודוויי החלו באוקטובר 2017 בתיאטרון הלאומי בוושינגטון די. סי. ההצגה הועלתה לראשונה בברודוויי באפריל 2018. הוא אמור היה להופיע בברודוויי ב-2020 בהפקה מחודשת למחזמר סיפור הפרברים כריף, מנהיג הג'טס, אך הוא עזב את ההפקה חודש לפני עלייתה, לאחר שנפצע במהלך הופעה.
קולנוע וטלוויזיה.
בטלוויזיה הופיע קוק בתפקידי אורח בקומדיית המצבים "רוק 30", בשנת 2010; ובסדרה "ויפ" בשנת 2014. הוא שיחק את בנה של הת'ר דאנבר "פרק 27" של סדרה הדרמה מבית נטפליקס "בית הקלפים" משנת 2013. בסדרה "" הוא שיחק את אדם טרנר בפרק "ציפיות גדולות" (2017).
בשנת 2018 הוא הופיע בסרט של HBO, "פטרנו" של הבמאי בארי לווינסון.
בשנת 2021 הוא לוהק לעיבוד הקולנועי של סטיבן סודרברג לסרט "סיפור הפרברים" כחבר בכנופיית הג'טס. במרץ אותה שנה פורסם כי ישחק בסדרת הדרמה האנתולוגית הגברת הראשונה מבית שואוטיים, את דמותו של סטיבן פורד בצעירותו, בנו של נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד.
בשנת 2022 ישחק בתור הנרי בסדרה "" ברשת "HBO Max" ומהווה אתחול מחודש לסדרה "שקרניות קטנות".
יובל דרור
סטריאוטיפ האבטיח
סטריאוטיפ האבטיח הוא סטריאוטיפ לפיו לאפרו-אמריקנים תיאבון גדול לאבטיחים. האבטיחים שימשו מוטיב מרכזי באיקונוגרפיה של גזענים לבנים בארצות הברית, והסטריאוטיפ נותר בשיח הציבורי אף במאה ה-21.
עם שחרור העבדים האפרו-אמריקנים לאחר מלחמת האזרחים בשנות ה-60 של המאה ה-19, רבים עסקו בגידול ומכירת אבטיחים – בין היתר בשל התנאים האופטימליים לגידול אבטיחים בדרום ארצות הברית מבחינה חקלאית – ובכך הפך האבטיח לסמל לחירותם. גזענים לבנים, בעיקר בדרום, שחשו מאוימים מחירותם של השחורים, הפכו את הפרי לסמל לקשת של תכונות שליליות שייחסו לשחורים, כגון אי שמירה על ניקיון, עצלנות וילדותיות, ולכלי-שרת לרצון להדירם מהמרחב הציבורי.
היסטוריה.
הקריקטורה הראשונה שיצאה בדפוס והציגה שחור מתענג על אבטיח הופיעה ככל הנראה במגזין המאויר בשנת 1869. תומכי העבדות השתמשו באבטיח על מנת לצייר את האפרו-אמריקנים כאנשים פשוטים ולא מפותחים ששמחים בחלקם כשנופל לידיהם אבטיח וכשהם זוכים למעט מנוחה. הסטריאוטיפ הונצח במופעי מינסטרל, שהציגו לרוב את האפרו-אמריקנים כבורים ועצלנים, שאוהבים לשיר ולרקוד וכן לאכול אבטיחים. כמו כן הציגו מופעי המינסטרל שירים פופולריים כמו "שיר האבטיח" ("The Watermelon Song") או "הו, האבטיח הזה" ("Oh, Dat Watermelon").
מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20, נעשה בסטריאוטיפ שימוש בדפוס, בקולנוע, בפיסול ובמוזיקה, וכן כאלמנט המופיע בקריקטורות על מוצרים לבית. אפילו בזמן הקמפיין של ברק אובמה לנשיאות ב-2008, ובמהלך כהונתו כנשיא, השתמשו מתנגדיו בסטריאוטיפ האבטיח כדי לעלוב בו.
ב-1893 בתערוכה העולמית של שיקגו תוכנן לקיים "יום האנשים הצבעוניים" שיכלול בדרנים אפרו-אמריקנים ובו יחולקו אבטיחים חינם למבקרים אפרו-אמריקנים, שאותם קיוו המארגנים למשוך לתערוכה. יוזמה זו הייתה כישלון חרוץ, כשהקהילה האפרו-אמריקנית בעיר החרימה את התערוכה, לרבות רבים מהאמנים שתכננו להופיע ביום זה.
אביגיל קוון