החברים נדרשים להשתתף במפגשי הקבוצה, כשלמעלה משלוש היעדרויות בחצי שנה מהווים עילה לסילוקם מהקבוצה ופתיחת ה'תחום' או המקצוע שלהם להגשת מועמדויות חדשות. עם זאת, חבר קבוצה היודע כי הוא עתיד להיעדר מהפגישה, רשאי לשלוח במקומו 'מחליף מקום' שיספר על העסק - לקוח, עמית או עובד. במקרה שכזה, היעדרו לא יירשם כהיעדרות.
סכומי הפניות.
כאמור, כל קבוצה מנהלת רישום עקבי של סכומי ההכנסה שחבריה עשו כתוצאה מהפניות עסקיות שחבריה העבירו זה לזה. הזכיין בכל מדינה ומדינה מקבל את הנתונים מראשי הקבוצות ומנהל רישום מדינתי, והחברה בכללה מנהלת רישום גלובלי.
לטענת החברה בשנת 2020 נרשמו ברחבי העולם כ-11.5 מיליון הפניות עסקיות בין חברי הארגון, שהניבו עסקאות בשווי 16.2 מיליארד דולרים. ב-2019 טען הארגון כי ההפניות הניבו 16.7 מיליאר דולרים. ב-2018 נטען כי הניבו כ-14 מיליארד דולרים. ב-2017 נטען כי הניבו כ-13.6 מיליארד דולרים וב-2016 כ-11.2 מיליארד דולרים.
עקרונות.
העקרון המרכזי אותו התווה מקים הארגון מייסנר הוא המוטו 'הנותן מקבל' - ככל שחבר הקבוצה משקיע בה יותר, נוטל על עצמו אחריות בוועדות הקבוצה ובארגון המפגשים, נפגש עם עמיתיו לקבוצה למפגשים עסקיים אישיים ובעיקר פועל להעביר להם הפניות עסקיות - כך המוטיבציה שלהם להפנות לקוחות גם אליו גדלה.
בשל העובדה שהארגון מתבסס על המלצות הדדיות, הוא שם דגש רב על אמינות ושירות איכותי. לכן, כן חבר מתחייב לקוד אתי לפיו ינהג בכנות עם חבריו לקבוצה ועם הלקוחות שיופנו אליו, יספק שירותים באיכות ובמחיר אליהם התחייב, יטפל ויעקוב אחר ההפניות העסקיות הנמסרות לו, ישמור על הקוד האתי במקצוע שלו, יקפיד על קישה חיובית ותומכת בחברי BNI וישקוד על בניית האמינות והמוניטין של חברי הארגון.
חריגה מעקרונות אלו, עשויה להביא להעלתו של חבר לדיון בוועדת החברים, ואף לסילוקו מהקבוצה.
BNI ישראל.
הזכיינות הישראלית של BNI פועלת מראשית שנות ה-2000 וכיום מקיפה כ-60 קבוצות וכ-1,500 חברים. הזכיינים הישראלים כיום להפעלת התוכנית הם ירדן נוי ושמשון (סם) שוורץ.
= (אלבום של אד שירן)
= (נהגה: equals, בעברית: שווה) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. האלבום ייצא לאור ב-29 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים אסילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס. מתוך האלבום יצא הסינגל המוביל "Bad Habits".
רקע והכרזה.
ב-18 באוגוסט 2021 חשף שירן כי תהיה "הכרזה גדולה" ביום שאחרי. ב-19 באוגוסט הוא הכריז על צאת האלבום ותאריך יציאתו בחשבונות המדיה החברתית שלו. הוא הגדיר את האלבום כתקליט "התבגרותו". מבחינתו האלבום הוא "תקליט אישי באמת וחשוב לי מאוד", ומצטט שינויים בחייו, כולל נישואין, הולדת בתו והפסדים. הסינגל השיווקי "Visiting Hours" יצא לאור לצד הכרזת האלבום.
שבחים ופרסים.
למרות יציאתו לקראת הרבעון האחרון של שנת 2021, קיבל האלבום שבחים ופרסים רבים. המגזין "USA Today" דירג את האלבום במקום החמישי ברשימת ״5 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 על ידי מליסה רוג׳יארי״. אולם, האלבום דורג במקום הראשון על ידי מגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" ברשימת "3 האלבומים הגרועים ביותר של 2021" כאשר טענו "Bad Habits" (הסינגל הראשון מתוך האלבום) = מוזיקה רעה, מבקר המוזיקה אלכס סוסקינד ציין זאת. במגזין "Yahoo!" נכלל האלבום במקום החמישי ברשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של 2021: רשימת הצוות - בחירתו של ג'אן קוקסאק".
אינו טאמברג
אינו טאמברג (באסטונית: Eino Tamberg; 27 במאי 1930 - 24 בדצמבר 2010) היה מלחין אסטוני. יצירותיו מבוצעות במדינות רבות בעולם. הלחין אופרות, ארבע סימפוניות, ומספר קונצ'רטים. לימד קומפוזיציה במשך עשרות שנים ב. נחשב לגדול המוזיקאים האסטונים.
ביוגרפיה.
טאמברג נולד בשנת 1930 בטאלין. הוא למד קומפוזיציה באקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון, וסיים שם את לימודיו בשנת 1953. הוא עבד כמנהל מוזיקלי בתיאטרון הדרמה של טאלין מ-1952 וכטכנאי קול ברדיו האסטוני בשנים 1953-1957. כמלחין, הוא נודע לראשונה עם ספר השירים שלו שיצא בשנת 1955, Viis romanssi Sándor Petöfi luulele (חמישה רומנים לשירתו של שנדור פטפי) ועם הקונצ'רטו גרוסו שלו, שיצא בשנת 1956, שבגינו זכה במדליית זהב בפסטיבל מוזיקה בינלאומי שהתקיים במוסקבה.
הוא נודע יותר מחוץ לאסטוניה משנת 1960 בערך.
הוא כתב מוזיקה למגוון רחב של ז'אנרים, אך במיוחד מוזיקה לתיאטרון ולסימפוניות.
בשנת 1968 החל ללמד באקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון, שם מונה לפרופסור בשנת 1983.
בשנים 1997 ו-1998 הוא עבד כמלחין ב.
בשנת 2007, הוענק לו פרס התרבות של אסטוניה, על הישגי חייו.
טאמברג נפטר בשנת 2010 בעיר הולדתו ומגוריו, טאלין.
יצירות.
טאמברג היה מהמלחינים החשובים ביותר של הנאו-קלאסיציזם במוזיקה האסטונית, אם כי יצירותיו המאוחרות יותר היו בסגנון אקספרסיוניסטי.
היצירות הבולטות של טמאברג הן הבלט ג'ואנה טנטטה (1971) והקונצ'רטו לחצוצרה מס 1' (1972). הקונצ'רטו לחצוצרה הועלה לא רק באירופה, אלא גם בסינגפור ובהונג קונג.
טאמברג כתב גם ארבע סימפוניות.
האופרה השנייה שלו, סיראנו דה ברגראק, הועלתה בהופעת בכורה בשנת 1976.
בסך הכל, טאמברג יצר 18 יצירות.
פרנקלין בות'
פרנקלין בות' (באנגלית: Franklin Booth;8 ביולי 1874-25 באוגוסט 1948) היה אמן אמריקאי הידוע באיוריו בעט ודיו. היה לו סגנון איור ייחודי המבוסס על שחזור של חריטת עץ בעט. כישוריו כשרטט וסגנונו הפכו אותו למאייר מגזינים פופולרי בתחילת המאה ה-20. הוא היה אחד ממעצבי האקס ליברי המודרניים הראשונים בארצות הברית.
ראשית חייו.
ג'יי פרנקלין בות' נולד בשנת 1874 וגדל בחווה ליד כרמל, אינדיאנה. להוריו, סוזן רייט וג'ון תומאס בות', נולדו שמונה ילדים. בות', היה הילד השלישי, למד באקדמיה בווסטפילד.
כשהיה ילד, הוא היה נחוש להפוך לאמן. הוא למד לצייר מתוך תמונות בספרים ומגזינים, כולל סקריברנר והרפר. הטכניקה יוצאת הדופן שלו הייתה תוצאה של העתקה במדויק של איורי המגזינים שלדעתו היו רישומי עט ודיו, אך היו למעשה תחריטים מעץ. כתוצאה מכך, הדבר הוביל אותו לפיתוח סגנון רישום המורכב מאלפי קווים. המאפיינים של אמנותו והיו קיצוניים בקנה המידה - המבנים והיערות הגדולים המתנשאים מעל דמויות קטנטנות. ציור גבולות דקורטיביים, ואותיות קלאסיות ועצים מסוקסים.
קריירה.
ניסוחו המיומן וסגנונו הייחודי הפכו אותו למאייר פופולרי. הוא נחשב ל"צייר העט והדיו הטוב ביותר באמריקה" על פי דברי עורך מגזין מוביל. למרות העבודה הרבה המושקעת בטכניקה שלו, האיורים של בות' התאפיינו בתחושת מרחב גדולה. כתוצאה מכך, רישומיו התאימו לעיתים קרובות לערכים פואטיים. איוריו השתלבו עם האיורים בסגנון הארט דקו, ולכן יצירותיו נמצאו בפרסומים וקטלוגים מסחריים.
האיורים הראשונים של בות', הופיעו ב"חדשות אינדיאנפוליס", והוא היה שם איש צוות בין השנים 1899 ל-1904. לאחר מכן נסע לרומא, פריז וספרד. החל משנת 1904 או 1905, עבד ב"ניו - יורק דיילי ניוז". הוא גם עבד זמן קצר בעיתונים בבוסטון ובושינגטון כמאייר. הוא היה אחד ממעצבי האקס ליבריס המודרניים הראשונים בארצות הברית.
בות' יצר אמנות פרסומות לארגונים, כגון רולס-רויס, קנדי של ויטמן, שעוני בולובה, ג'נרל אלקטריק, פרוקטר אנד גמבל, מפיקי הסרטים סרטי פרמאונט, ואסתיי אורגן.
בות' תרם למלחמת העולם הראשונה על ידי איור כרזות גיוס, עיצב איגרות חוב חיסכון אמריקאיות, חוברות ותעודות פטירה לחיילים אמריקאים שנספו בצרפת ובבלגיה, ועבדו בצלב האדום.
הוא אייר ספרים כמו ג'יימס ויטקומב ריילי "האיים המעופפים של הלילה" (1913), שכללו מספר לוחות של תמונות צבעי המים שלו. הוא אייר את "הנסיך והאביון" של מארק טוויין (1917) ועוד.
בשנת 1925 ייסד את מכון פניקס לאמנות והיה מחנך שם במשך 21 שנים. מהדורה של יצירתו, "שישים רפרודוקציות מציורים מקוריים", יצאה לאור בשנת 1925 בהוצאת רוברט פרנק. בשנים 1934 ו-1935 כתב סדרת מאמרים אודות אמנות האיור לרבעון האמנות המקצועית.
חברת ויליאם ה. בלוק מכרה מספר רישומים שלו בשנת 1946. בשנת 1947 יצא הספר 20 יצירות מופת של פרנקלין בות'. הוא היה חבר באגודה ובחברת המאיירים.
חיים אישיים.
בות' התגורר תקופה קצרה בעיר הפרברים ניו רושל, מושבת אמנים ידועה. תושביה כולל אמנים ידועים כמו נורמן רוקוול. לאחר מכן קנה אולפן ברחוב 57 בניו יורק. את הקיץ הוא בילה באינדיאנה, שם היה חבר של המשורר ג'יימס ויטקומב ריילי.
הוא התחתן עם ביאטריס ויטמק, אחת הדוגמניות שלו, בשנת 1923 כשהיה בן 49. בשנת 1946 לקה בות' בשבץ ומת ב-25 באוגוסט 1948 בסטודיו שלו בניו יורק.
זאהידאן
נתראה בשמחות
נתראה בשמחות (באנגלית הופץ תחת השם: Happy Times) הוא סרט דרמה קומית-אימה ישראלי-אמריקאי שבוים ונכתב על ידי היוצר מיכאל מאיר. בסרט מככבים מיכאל אלוני, סטפי סלמה, לירז חממי, עידו מור, אלון פדות, איריס בר, גיא אדלר, שני אטיאס, דניאל לביד ומייק בורשטיין, והוא עוסק בקבוצה של ישראלים שירדו מהארץ והשתקעו בלוס אנג'לס, שמתכנסים לארוחת שבת באחוזתם של זוג מבני החבורה, אך עד מהרה, הארוחה השגרתית מתדרדרת לכדי לילה פרוע ומלא בתככים פנימיים.
הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2019, וזכה בו בפרס התסריט הטוב ביותר, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בעולם, הוחלט לדחות את עלייתו לאקרנים בבתי הקולנוע ל-12 באוגוסט 2021.
תקציר העלילה.