בתום שירותו הצבאי הלחין את המוזיקה להצגה "אסקוריאל" בתיאטרון הסימטה, להצגה "שיקול מוטעה" בפסטיבל קריאה בתיאטרון בית ליסין ולסרט תיעודי. בד בבד ניגן בלהקה והוציא דיסק.
בהמשך התחיל ללמוד במגמת בימוי בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב וסיים את התואר הראשון ב-2004. הוא המשיך לתואר שני וסיים אותו בהצטיינות ב-2007, אך לא הגיש עבודת תזה. בתקופת לימודיו התפרנס כאיש קול במופעי רוק.
לאחר סיום לימודיו האקדמיים אזולאי ביים קריאה מבוימת של "הכיתה שלנו" עבור פסטיבל התיאטרון הפולני בחסות הבימה, בתיאטרון תמונע ואת ההצגות: "נורה","קן הקוקייה", "סליחות" ו"חתונת הדמים" בתיאטרון באר שבע, "מימונה" בתיאטרון בית ליסין, ו"אלקטרה" ו"כבוד אבוד" בתיאטרון הקאמרי.
כיום אזולאי מלמד ומביים באוניברסיטת תל אביב, גודמן בית הספק למשחק בנגב, סמינר הקיבוצים, סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, ובמגמת תיאטרון בתיכון שז"ר בבת ים.
כפיר אזולאי חי בתל אביב עם בת זוגו יעל וילר, נספחת התרבות של שווייץ בישראל, להם שלושה ילדים.
קישורים חיצוניים.
על ההצגה "נורה"
על ההצגה "קן הקוקיה"
על ההצגה "מימונה"
תלמו זרה
ספר תגי
איגוד ההתעמלות בישראל
איגוד ההתעמלות בישראל הוא הגוף האמון על פעילות ענפי ההתעמלות השונים.
פעילות.
תחת כנפי איגוד ההתעמלות פעילים הענפים האולימפיים טרמפולינה אולימפית, התעמלות אומנותית לבנות, התעמלות מכשירים לבנים ובנות, וכן הענפים פס אקרובטיקה, אקרובטיקה, התעמלות אירובית ומסלולי פעילות עממיים. בענף פעילים אלפי ספורטאים צעירים מכל רחבי ישראל, אשר עוסקים בענף ברמות שונות.
מטרות האיגוד הן לפתח ולקדם את ענפי ההתעמלות בישראל, לרכזם ולנהלם, זאת על ידי קביעת תקנות ונהלים, יישום חוקים של איגוד ההתעמלות העולמי (fig), ארגון תחרויות ומפעלי ספורט, ארגון של נבחרות ישראל בענפים השונים.
באיגוד חברות אגודות הספורט שעוסקות בענף, והוא מוציא לאור פרסומים ועיתונות מקצועית בתחום, ויוזם השתלמויות עבור כל העוסקים בענף, ספורטאים, מאמנים ושופטים.
מבנה האיגוד מורכב מיו"ר, חברי הנהלה, ועדת ביקורת, ועדה לקשרים בינלאומיים, סמנכ"ל, ויו"ר עבור כל אחת מחמש הוועדות המקצועיות בתחומים אותם האגודה מרכזת, וכן מנהלי נבחרות של שלושת התחומים בהם קיימות נבחרות המייצגות את ישראל בתחרויות בינלאומיות (התעמלות אמנותית, התעמלות מכשירים בנים ובנות).
אירועי ספורט בינלאומיים שאיגוד ההתעמלות הישראלי אירח:
אירוס (יישוב)
אִירוּס הוא יישוב קהילתי בעל אופי עירוני בתחומי מועצה אזורית גן רווה שהקמתו החלה בשנת 2011, על גבעות הכורכר מול היישוב בית חנן ומצפון ליישוב בית עובד, על כביש 42 (בסמוך למחלף עין הקורא על כביש 431 המוביל לירושלים ולתל אביב).
כל המבנים ביישוב הם צמודי קרקע והוא גובל בגן לאומי גבעות הכורכר נס ציונה.
היסטוריה.
קרקעות היישוב נרכשו על ידי משפחות יהודיות בבולגריה בשנות ה-20 של המאה ה-20, כחלק מתוכנית של ההסתדרות הציונית בבולגריה להקמת יישוב שתושביו יעסקו במקצועות חופשיים וייתמכו ביוצאי בולגריה תושבי האזור, במושב בית-חנן, שעסקו בחקלאות.
כל הקרקעות שנמכרו בבולגריה נרשמו בשנת 1945 על שם החברה הארץ ישראלית ליישוב עולים בע"מ (חל"צ), שהוקמה על ידי שליחי ההסתדרות הציונית בבולגריה למטרה זו. בשנות ה-50 החלה החברה להעביר את החלקות על שמם של הקונים במרשם המקרקעין (טאבו).
בתקופת המנדט היישוב אושר בתוכנית המתאר הבריטית (R220) בשנת 1947 עקב בקשה שהוגשה על ידי החברה הארץ ישראלית ליישוב עולים.
אך במשך עשרות שנים התוכנית לא מומשה. בשנת 1971 הוכרזו האדמות כקרקע חקלאית ובשנת 1981 הוכרזו חלק מהאדמות כגן לאומי בתוכנית מתאר ארצית 8. בעקבות אישור תוכנית זו הוגשה תביעה כנגד הוועדה המקומית לתכנון ולבניה "שורקות" על ידי החברה הארץ ישראלית ליישוב עולים בגין ירידת ערך ודרישת פיצוי.
לאחר חקיקת שינוי לחוק הליכי תכנון ובניה בשנת 1990, שאפשר לגורמים פרטיים להגיש תוכניות לוועדה לבניה למגורים ולתעשייה, הגישו החברה הארץ ישראלית ליישוב עולים ביחד עם בעלי קרקעות במתחם את תוכנית בר/במ/109 שמייעדת את המתחם למגורים ולמבני ציבור.
בעלי הקרקעות ויורשיהם ניהלו מאבקים ארוכים, חלקם בערכאות, שהובילו בשנת 2007 למתן אישור סופי לבניית היישוב. בשנת 2010 התקבלו היתרי הבנייה הראשונים והחלה הבנייה בפועל.
ב-6 במאי 2012 הגיש ראש המועצה האזורית גן רווה, מוני אלימלך, בקשה למנכ"ל משרד הפנים להכיר באירוס כיישוב עצמאי וזאת למרות ההנחיות של תמ"א 35 הקובעת כי אין להקים יישובים חדשים אלא לפתח את הנגב והגליל וכן כי אין להכיר ביישובים מתפתחים ליד יישובים קיימים כישובים חדשים, ולכן על פי תוכנית זאת לא ניתן להכיר באירוס בתור יישוב חדש ויש לספח אותו לאחד המושבים השכנים (בית עובד או בית חנן) או לעיר הסמוכה (נס ציונה). לאחר מכן, ב-31 באוקטובר מונתה ועדת חקירה מטעם משרד הפנים אשר התבקשה לקבוע את מעמדו המוניציפלי של אירוס.
באפריל 2013, לאחר שמיעת עמדות שונות מצד גורמים נוספים, החליטה הוועדה להמליץ לשר הפנים כי אירוס יהיה יישוב קהילתי עצמאי בשטחה של המועצה האזורית גן רווה. החלטת הוועדה הסתמכה על כך שאין היגיון בחיבור אירוס לנס ציונה עקב הגן הלאומי המפריד ביניהם, וכן שאין היגיון בצירוף אירוס לבית עובד ובית חנן מכיוון שאופיים החקלאי שונה מאופיו הקהילתי-עירוני של היישוב שיוקם, וכן על תוכנית המתאר הבריטית הקובעת למעשה כי אירוס אינו יישוב חדש אלא יישוב שהוקם כבר בקום המדינה.
באמצע 2014 ישנם כ-50 בתים מאוכלסים, כ-40 מגרשים בשלבי בנייה וכן כ-20 בהליכי רישום טרום בנייה.
בסיום אכלוסו יכלול היישוב כ-450 יחידות דיור פרטיות, רובן יוקמו על מגרשים חד-משפחתיים בשטח של 500 מ"ר. כמו כן יבנו מספר בתים דו-משפחתיים על שטח של 250 מ"ר. שטחי הבנייה המותרים לכל יחידת דיור הם גבוהים יחסית לפרויקטים אחרים משום שהתוכניות אושרו לפני שנים רבות.
במקום מתוכננים לקום שני מרכזים מסחריים, שני גני ילדים, מרפאה, מתנ"ס, קאנטרי קלאב, בית אבות, בית כנסת, קריית חינוך גדולה (בית ספר תיכון) ומצפור שייבנה בנקודה הגבוהה ביותר וישקיף על היישוב כולו ועל הגן הלאומי גבעות הכורכר שממזרח לו.
היישוב הוכר רשמית על ידי משרד הפנים בדצמבר 2013 והיום מתגוררות ביישוב למעלה מ-150 משפחות.
טסלה (חברה)
טסלה בע"מ (באנגלית: .Tesla, Inc), לשעבר טסלה מוטורס (באנגלית: .Tesla Motors, Inc), היא חברה אמריקאית-בינלאומית, העוסקת בייצור כלי רכב המבוססים על הנעה חשמלית, ייצור ואחסון של אנרגיה סולארית, ופיתוח טכנולוגיות של אנרגיה נקיה. החברה נוסדה ב-2003 ושמה הוא מחווה לממציא ניקולה טסלה. מטה החברה ממוקם באוסטין, בירת מדינת טקסס שבארצות הברית. נמנית עם החברות המרכיבות את מדד S&amp;P 500.
היסטוריה.
הקמת החברה.
החברה התאגדה בשם "Tesla Motors, Inc." ביולי 2003 על ידי מרטין אברהארד ומארק טרפנינג . הן התרשמו מכך שהצרכנים הגיבו בחיוב למכונית החשמלית של חברת ג'נרל מוטורס ה-EV1 ורצו להקים חברה שתייצר מכוניות חשמליות בלבד. אבהארד היה המנכ"ל וטרפנינג מנהל הכספים. איאן רייט הצטרף לחברה זמן קצר אחר כך. בפברואר 2004 גייסה החברה כסף ממשקיעים (סבב A) ואילון מאסק, אשר מכר את חלקו בחברת פייפאל בכמאה מיליון דולר השקיע 6.5 מיליון בחברה. הוא היה לבעל המניות הגדול בחברה והתמנה ליו"ר הדירקטוריון שלה. במאי 2004 הצטרף ג'רמי סטאובלר לחברה והיה למנהל הטכנולוגי ( chief technical officer). אחד המשקיעים הראשונים בטסלה זאב דרורי החליף את אברהארד בתפקיד כמנכ"ל החברה והוביל את סבב הגיוס הגדול הראשון, אילון מאסק אשר היה משקיע מרכזי, עם השקעה של 7.5 מיליון דולר וגיוס נוסף של 13 מיליון דולר.
המכונית הראשונה: רודסטר ופיתוח מנועים חשמליים.
בשנת 2005 חתמה החברה חוזה ייצור עם קבוצת לוטוס הבריטית, שיצרה עבורה את רוב רכיבי דגם המכונית הראשון של החברה, למעט רכיבי המנוע החשמלי. דגם זה, שכונה רודסטר, היה מכונית ספורט שדמה לדגם לוטוס אליז וחלק איתו רכיבים שונים, אף שלוטוס ייצרה חלקים אחרים עבור הרודסטר של טסלה באופן בלעדי. דגם הרודסטר היה הרכב הראשון שתוכנן לשימוש עם סוללת ליתיום-יון שסיפקה לו טווח נסיעה של כ-320 קילומטר לכל טעינה. שילדת הרכב יוצרה מסיבי פחמן המספקים קשיחות גבוהה במשקל נמוך וביצועי התאוצה מ-0 ל-100 קילומטר לשעה עמדו על 3.7 שניות.
ב-2008 החלה החברה למכור באופן סדיר את דגם הרודסטר ועד ינואר 2009 מכרה 147 מכוניות. הדגם שווק במחיר בסיס של 109 אלף דולר. ב-2009 גייסה טסלה משאבים נוספים ואף זכתה להלוואות בריבית נמוכה של 465 מיליון דולר ממשרד האנרגיה האמריקני. באותה שנה אף דווח שחברת דיימלר הגרמנית, בעלת השליטה במרצדס-בנץ, רכשה כעשרה אחוזים מחברת טסלה. השקעות אלו שימשו לקידום התכנון של דגם חדש של מכונית סדאן שכונה מודל S. דגם זה יועד להימכר במחצית המחיר של דגם הרודסטר ומהווה חלק מחזונו של מאסק לקדם את ייצורם של כלי רכב חשמליים לקהל הרחב, בניגוד לדגם הרודסטר היוקרתי שיוצר עבור פלח צרכנים מצומצם ונועד לסייע בקידום הפיתוח של המנועים החשמליים.
הנפקת החברה ונסיקת שוויה.
ביוני 2010 יצאה טסלה בהנפקה ראשונה בבורסת נאסד"ק. הייתה זו ההנפקה הראשונה של יצרן רכב אמריקני מאז ההנפקה של פורד בשנת 1956. עד מרץ 2012 מכרה טסלה כ-2,250 יחידות מדגם רודסטר. באותה עת היא הפסיקה לקבל הזמנות לדגם זה ולא תמשיך כנראה את ייצורו, עם סיום החוזה עם קבוצת לוטוס.