הגוברנייה מוסדה ב-1802 בתחומי העיר יקטרינוסלב, השטח שהיה שייך בעבר לסיץ' הזפורוז'י. ב-1811 מנתה האוכלוסייה כ-662,000 תושבים, רובם איכרים. מאמצע המאה ה-19 התפתחה מאוד תעשיית המתכות ומכרות הפחם ואיכרים רבים הפכו לפועלים. ב-1924 מנתה אוכלוסיית הפלך כ-3.5 מיליון איש, מתוכם 4.7% יהודים.
גאורג שטומה
גאורג שטומה (בגרמנית: Georg Stumme; 29 ביולי 1886 - 24 באוקטובר 1942) היה גנרל חיל השריון שהתפרסם בעיקר במותו הטראגי בעת שפיקד על ארמיית הפאנצר אפריקה בתחילת קרב אל-עלמיין השלישי.
ביוגרפיה צבאית.
שטומה החל את הקריירה הצבאית שלו ב-1906 כצוער בצבא הקיסרות הגרמנית. במלחמת העולם הראשונה נפצע ועבר לשרת במטה הכללי. לאחר המלחמה המשיך לשרת ברייכסוור. בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-2 שהייתה ממונעת בכלי רכב משוריינים ומספר טנקי פאנצר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד על הדיוויזיה הקלה ה-2 בפלישה לפולין והגיע איתה לאחר מספר קרבות לוורשה. באוקטובר 1939 חזר עם הדיוויזיה הזאת לגרמניה. לאחר התארגנות והצטיידות הפכה הדיוויזיה הקלה ה-2 לדיוויזיית הפאנצר ה-7. ב-5 בפברואר 1940 העביר את הפיקוד על הדיוויזיה לארווין רומל שהצטיין בפיקוד עליה בפלישה לצרפת. ב-19 ביולי 1940 הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל.
שטומה קיבל פיקוד על הקורפוס ה-40 והשתתף במערכה על צרפת, במערכה בבלקנים בכניסה לבולגריה ובפלישה ליוגוסלביה ויוון תחת פיקודו של וילהלם ליסט. מיד לאחר מכן השתתף במבצע ברברוסה תחת פיקודו של פדור פון בוק. הוא הגיע עד פאתי מוסקבה וב-1942 השתתף בפתיחת קרב סטלינגרד. זמן קצר לפני קרב סטלינגרד קצין המטה הבכיר של דיביזיית הפאנצר ה-23 של הוורמאכט, רס"ן יואכים רייכל (Joachim Reichel), לקח מסמכים שבהם פרטים חשובים אודות המבצע ומטוסו נפל. שטומה, יחד עם מפקד הדיוויזיה ה-23 הודחו מתפקידם ב-20 ביולי 1942 והועמדו לדין בהוראתו הישירה של היטלר שזעם על האירוע. שטומה נידון ל-5 שנות מאסר אך קיבל חנינה זמן קצר לאחר מכן.
שטומה נותר חסר תעסוקה ואז נקרא להחליף את רומל.
קרב אל-עלמיין השלישי.
היטלר ייחס לחזית צפון אפריקה חשיבות משנית. הוא נגרר לאפריקה בעל כרחו כי לא יכול היה להניח להתמוטטות צבא איטליה, שהייתה בעלת בריתו, להפוך להתמוטטות פוליטית. במבצע ברברוסה הוציא הוורמאכט 146 דיוויזיות ובהן כ-3 מיליון חיילים, ובמדבר לא עלה הכוח הגרמני בשיאו על 4 דיוויזיות עם 50,000 חיילים. לאחר הניצחונות וכיבוש טוברוק בקיץ 1942 נעצר רומל לפני אל-עלמיין בגלל התארכות קווי האספקה שלו. לצ'רצ'יל היה חשוב ניצחון בחזית זו כאוויר לנשימה, לאחר שורת כישלונות קשים בטוברוק ובסינגפור שערערו את ביטחון העם הבריטי בצבאו ובו. הוא החליף את מפקד הארמייה השמינית גנרל קלוד אוקינלק בברנרד לו מונטגומרי. ערב פתיחת ההתקפה היה לבריטים יתרון במספר הטנקים, תותחים, מטוסים, לוחמים ועוד. רומל היה מודע לכך, ובנה שורה של כ-450,000 מוקשים נגד אדם וטנקים. הוא היה תשוש וסבל מבעיות רפואיות. דווקא בשעה קריטית זאת אישר לו היטלר חופשת מחלה בגרמניה. למחליפו הזמני מונה שטומה, שלא היה לו כל ניסיון בלוחמה מדברית.
שטומה הגיע למדבר ב-19 בספטמבר 1942. הוא סבל מיתר לחץ דם, ורומל העלה תמיהות בקשר להחלטה לשלוח למדבר אדם חולה. הוא הציג לשטומה את תוכניות ההגנה ובעיות האספקה וביקש ממנו לפעול לתיקון המצב, אבל שטומה לא עשה זאת. רומל עזב ב-24 בספטמבר 1942.
ההתקפה הבריטית החלה ב-23 באוקטובר 1942 בשעה 21.25 בהפגזה מ-750 תותחים שלאחריה החלו חיילי חיל ההנדסה לפלס דרכים בשדות המוקשים.
שטומה הופתע מעוצמת ההתקפה. הוא יצא לכיוון מפקדתו, במכונית פתוחה ללא ליווי צבאי וללא מכשיר קשר ביחד עם קצין ההנדסה של הקורפוס, קולונל בוכטינג. הם נתקלו בעמדה של חיילים אוסטרלים, שפתחו באש. בוכטינג נהרג. הנהג, שעמד על טעותו, סובב את ההגה במהירות. שטומה ניסה לקפוץ מהרכב, ונגרר מרחק מה כשמחצית גופו מחוץ לרכב עד שנפל על אדמת המדבר. תחילה לא היה ידוע מה קרה לו ורק אחר כך נמצאה גופתו ללא סימני פגיעה חיצונית, ונקבע שמת בגלל התקף לב. 24 שעות נותרה ארמיית הפנצרים ללא מפקד עד שנתמנה גנרל וילהלם פון תומה. רומל קטע את חופשתו והגיע למפקדתו במדבר ב-25 באוקטובר 1942 בלילה, אבל אז החזית שלו כבר נפרצה.
שטומה נקבר בבית הקברות הצבאי הגרמני בטוברוק.
TheBlaze
TheBlaze (נקראה בעבר GBTV - Glenn Beck TV) היא רשת טלוויזיה שמרנית בארצות הברית שהוקמה על ידי גלן בק. לרשת שני מרכזים, אחד בלאס קולינאס, טקסס והשני בניו יורק.
החדשות משודרות בערוצי כבלים מקומיים בכל רחבי ארצות הברית, בערוץ לוויין 212, ב-SkyAngel וכן זמינה לצופים משאר העולם דרך שירותי טלוויזיה באינטרנט.
נכון ל-30 בדצמבר 2014, TheBlaze היה נגיש דרך כ-100 ספקי טלוויזיה כאשר 11 מהם נמצאים ברשימת 25 הטובים בארצות הברית.
קרלייל
בכחנליה
בכחנליה (בלטינית, ביחיד: Bacchanalibus משמעו "פורקן-עול") הייתה פסטיבל רומאי לכבוד אל היין בכחוס שהתאפיין בפורקן יצרים, שתיית יין לשוכרה, חופש מיני ואלימות. כיום יכול לשמש המונח כשם-נרדף להוללות פרועה בצוותא או התפרעות של שיכורים.
הבכחנליה ברומא בראשיתה.
הבכחנליה, שהייתה מבוססת על הדיוניסיה היוונית, הגיעה לרומא דרך מושבות יווניות בדרום חצי האי האפניני, בפרט אטרוריה, סביב שנת 200 לפנה"ס. בראשית הגעתה לרומה הייתה הבכחנליה נחלתה של כת סודית ונחגגה בפרטיות ובסודיות, בניצוחם של כוהני וכוהנות-בכחוס (בתחילה היו אלה נשים בלבד). המידע העיקרי על הבכחנליות הגיע לידיעתנו מכתביו של טיטוס ליוויוס. לדבריו התקיימו חגיגות הבכחנליה בעיר רומא בשיפולי גבעת האוונטין אל נהר הטיבר. פטרונה הקדום של הגבעה היה האל Liber ("החופשי"), אל הגפנים והיין, הפוריות, החופש וזכויות פשוטי-העם (הפלבאים), זה היה גם שמו של בכחוס בפי הפלבאים.
לפי טיטוס ליוויוס התקיימו הבכחנליות הראשונות במשך שלושה ימים בשנה, בהשתתפות נשים בלבד ובאור יום. לאחר מכן הפכה הכת הבכחנלית לפופולרית. הבכחנליות עברו ללילה, התקיימו חמש פעמים בחודש והיו פתוחות לגברים ולנשים כאחד, מכל מעמדות החברה. לדבריו, ההתאספויות היו רוויות באלימות ומעשי אונס מכל סוג, בהשתתפות מספר רב של גברים ונשים. על מנת להשתיק את הזעקות נוגנה מוזיקה רמה של תופים ופעמונים. המעשים, שנגדו כל חוק אזרחי, התקיימו במרחב ובזמן מוגדרים ותחת האצטלה המגוננת של פולחן דתי. טיטוס ליוויוס הדגיש שבבכחנליות היו מעורבים אדונים וגבירות מעילית החברה, יחד עם נשים וגברים פלבאים, נערים ו"גברים נשיים", כמו גם בני המעמד הבינוני. קיומן של הבכחנליות הובא בשנת 186 לידיעת הסנאט הרומי, שנדרש לתקן אותו בחוקים ותקנות לפני שיפרוק כל עול ולהסדיר בו רפורמה.
תיאורו של ליוויוס מתמקד בהוללות, בעירוב הבלתי-נסבל של גברים ונשים מהמעמדות העליונים עם פשוטי-עם וב"נשיות" של גברים המתפתים ליצר ונוהים אחרי תרבות מיובאת מיוון ואיננו מפרט בנוגע לתכנים אחרים, הקשורים להיבטים הדתיים שעמדו בבסיס הפולחן.
הרפורמה.
בשנת 186 לפנה"ס פרסם הסנאט את החוק "Senatus consultum de Bacchanalibus" ("החלטת הסנאט על פריקת העול/הבכחנליה"). הכתות המקומיות הקיימות פורקו והבכחנליה הועברה לשליטת הפונטיפקס (קולגיום כהני הדת). הותרו כינוסים מעורבים של גברים ונשים, אך בהשתתפות שני גברים ושלוש נשים לכל היותר. קיום כל התכנסות חייב אישור מאת הסנאט ועל גברים נאסר לכהן ככוהני-בכחוס.
למרות הרפורמה וההסדרה, המשיכו להתקיים חגיגות בכחנליה בלתי-מוסדרות באזורי הפריפריה ובדרום-איטליה.
באמנות ובתרבות.
הייצוגים האמנותיים של הבכחנליה מתארים קבוצות גברים ונשים בטבע, באווירה עליזה של פורקן מיני, לרוב בהשתתפות דמויות בתחפושת של בכחוס ושל סאטירים. נושא הבכחנליה כמוטיב חיובי של נעורים וחופש היה נפוץ באמנות הרנסאנס.
בסרט "פנטזיה" של וולט דיסני מתאר סרט האנימציה המלווה את הסימפוניה השישית של בטהובן בכחנליה תמימה.
סטרונג
סטרונג הוא שם משפחה.
וירט
וירט (בגרמנית: Wirth) הוא שם משפחה גרמני.
גיאורג שטומה
בילצקי
בילֶצקי (לעיתים ביליצקי) הוא שם משפחה.
רוסט
ברוורמן
ברוורמן הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי ממקור גרמני ופירושו הוא "אמיץ".
ברורמן
סנדרו רמירס
סנדרו רמירס קסטייו (בספרדית: Sandro Ramírez Castillo; נולד ב-9 ביולי 1995 בלאס פאלמאס דה גראן קנריה שבספרד)הידוע בשמו הפרטי, סנדרו, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת לאס פאלמאס.
קריירה.
סנדרו הצטרף למחלקת הנוער של לאס פאלמס מעיר הולדתו. ב־2009 עבר למחלקת הנוער של ברצלונה.
ב-10 ביוני 2013 הוא קודם לברצלונה אתלטיק וערך את הבכורה שלו ב-17 באוגוסט 2013 בהפסד החוץ 1–2 נגד מירנדס.
סנדרו הבקיע את שער הבכורה שלו ב-15 בספטמבר 2013 בניצחון הביתי 0–2 מול ריאל מדריד ב'. הוא סיים את עונת 2013/2014 עם 31 הופעות ו-7 שערים, וסיים עם קבוצתו במקום השלישי של הליגה הספרדית השנייה.
סנדרו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-31 באוגוסט 2014, כאשר החליף את פדרו רודריגס בדקה ה-69 במשחק נגד ויאריאל. הוא הבקיע את השער היחיד במשחק 12 דקות מאוחר יותר וקבע את תוצאת המשחק, 1-0 לברצלונה. ב-21 באוקטובר נכנס כמחליף במשחק ליגת האלופות נגד אייאקס אמסטרדם, והוא הבקיע את השער השלישי בניצחון ברצלונה 1–3. ב-16 בדצמבר הבקיע שער בכורה בגביע המלך, בניצחון 1–8 על וסקה. בהמשך העונה היה עדיין שייך לברצלונה ב', ולעיתים ערך הופעות בקבוצה הבוגרת. בעונה זו זכתה ברצלונה בטרבל - זכייה באליפות ספרד, בגביע המלך ובליגת האלופות.