מותו של ניקולאה לאביש.
ניקולאה לאביש היה משורר רומני צעיר, שפרש מהלימודים באוניברסיטת בוקרשט, אך שב להיפגש עם חבריו בעת המהומות. לאביש, במפגשים עם חבריו, נקט עמדות ועשה מעשים שנגדו את המדיניות. דוגמה לכך היא דקלום של הדוינה של אמינסקו, דוינה רוויה שנאת זרים, שנאסרה על ידי השלטונות הקומוניסטים. בחודש דצמבר 1956 נהרג לאביש במה שהוגדר כתאונת דרכים עם חשמלית, אך נפוצו שמועות, שהוא נדחף מתחת לגלגלי החשמלית בעת שהיה שתוי במקצת. הייתה גם עדה שאישרה זאת, אך סירבה לתת פרטים מזהים לגבי הדוחף. השמועות אמרו שזו הייתה תאונה מאורגנת על ידי השלטונות, שחששו מהשפעתו על הנוער.
אחרית דבר.
בנאום שנשא ניקיטה חרושצ'וב, ב-8 בנובמבר 1956, בפני ארגון הקומסומול, רמז למהומות סטודנטים אלה, כאשר אמר שהיו ברומניה, במוסדות לימוד מסוימים, תופעות לא בריאות בין הסטודנטים. חרושצ'וב בירך את המפלגה הקומוניסטית הרומנית על הטיפול המהיר והיעיל.
השלטונות הקומוניסטיים של רומניה החליטו לנקוט באמצעים לגילוי ודיכוי האלמנטים הלא נאמנים באוניברסיטאות וכך נמשך גל של חשיפות וטיהורים במהלכו סטודנטים הושפלו וסולקו מהלימודים.
כעבור זמן מה נפסק הגל וחלק מהסטודנטים שסולקו מהלימודים או נאסרו הצליחו לשקם את חייהם ולהמשיך בלימודים גבוהים, ברומניה או בארצות אחרות, אך לא כולם, היו כאלה שלא הצליחו להשתקם.
כמה מהסטודנטים כתבו מאוחר יותר, אחרי המהפכה הרומנית, ספרים על התקופה. Stela Covaci (סטלה קובץ') פרסמה בשנת 2006, בהוצאה לאור Vremea (הזמן) את הספר Persecuţia - mişcarea studenţească anticomunistă (הרדיפה - התנועה הסטודנטיאלית האנטי-קומוניסטית). אותה סופרת, סטלה קובץ', פרסמה בינואר השנה, בהוצאה לאור Tracus Arte (טראקוס ארטה) את הספר Nopţile de coşmar ale poetului Nicolae Labiş (לילות הסיוט של המשורר ניקולאה לאביש). מחברת הספר הכירה היטב את לאביש, שהיה חברו לחדר של בעלה, אנדרי קובץ', בימים ההם, כששלושתם היו סטודנטים באוניברסיטת בוקרשט.
פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי
פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי הוא טקס חלוקת פרסים שנתי בו מצוינים הישגים בקולנוע הבריטי העצמאי. המועמדויות מוכרזות בתחילת נובמבר והטקס עצמו מתקיים בנובמבר או בתחילת דצמבר.
היסטוריה.
פרסי הקולנוע העצמאי חולקו לראשונה בשנת 1998 על ידי מייסד פסטיבל הסרטים ריינדאס, אליוט גרוב. מטרתו של גרוב הייתה להעלות על נס כישרונות והישגים בקולנוע הבריטי הממומן באופן עצמאי ולקדם סרטים בריטיים בקרב הציבור הרחב. חלוקת הפרסים מהווה חלק מפסטיבל הסרטים ריינדאס הנערך מדי שנה בחודש ספטמבר/אוקטובר. הטקס שהיה מתוכנן להתקיים בשנת 2020 נדחה לחודש פברואר 2021.
ב-יולי 2022 הודיע ארגון BIFA המעניק את הפרס, על שינויי קטגוריות החל מהטקס ה-25 שמתוכנן להתקיים ב-4 בדצמבר 2022. במסגרת זו, בקטגוריות המשחק, הונהגה הגדרה נייטרלית מבחינה מגדרית, ואת המילים "שחקן" ו"שחקנית", החליפה המילה "הופעה". לאור זאת, יוענקו פרסי משחק בחמש קטגוריות: "ההופעה הראשית הטובה ביותר"; "הופעת המשנה הטובה ביותר"; "הופעה ראשית משותפת הטובה ביותר" – לשני תפקידים, ובמקרים מיוחדים שלושה, שעומדים במוקד סרט אחד; פרס האנסמבל הטוב ביותר, ופרס על הופעת הפריצה, שהיא הגדרה נייטרלית ממילא. בקטגוריות ההופעות הטובות ביותר יהיו עד עשר מועמדויות בכל אחת, ובקטגוריות ההופעה המשותפת והאנסמבל – עד חמש מועמדויות כמו כן, נוספה קטגוריית בימוי הבכורה הטוב ביותר של סרט תיעודי, לצד פרס דאגלס היקוקס לבימוי בכורה, שיוענק רק לסרט עלילתי, ואילו הפרס למוזיקה הטובה ביותר פוצל לשתי קטגוריות נפרדות: הלחנת המוזיקה המקורית הטובה ביותר, והעריכה המוזיקלית הטובה ביותר.
אפולון פטרס
אפולון פטרס (ביוונית: Α.Σ. Απόλλων Πατρών), היא קבוצת כדורסל יוונית מהעיר פטרס, המתמודדת בליגת העל היוונית.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1947 כחלק ממועדון הספורט "אפולון" שהוקם עוד בשנת 1926. בעקבות ביטול מחלקת הכדורגל של המועדון בשנת 1968, החלה הקבוצה לתפוס תאוצה ובסיום עונת 1970/71 העפילה בפעם הראשונה לליגה הבכירה. הקבוצה שרדה עונה אחת בלבד וירדה חזרה לליגה השנייה. בסיום עונת 1978/79 העפילה הקבוצה בפעם השנייה לליגה הבכירה.
בעונת 1996/97 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע היווני, אך הפסידה לקבוצת אולימפיאקוס 80-78. בנוסף הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי גמר הגביע בעונת 2003/04. בעונת 2006/07 ירדה הקבוצה לליגה השנייה מהמקום ה-13. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה.
השתתפות באירופה.
הקבוצה השתתפה במשך שלוש עונות רצופות בגביעי אירופה. בעונות 1996/97 (הודחה על ידי טורק טלקום ברבע הגמר), 1997/98 (הודחה על ידי הפועל אילת בשמינית הגמר) בגביע ספורטה. ובעונת 1998/99 הודחה על ידי קבוצת דיז'ון באסקט ברבע גמר גביע קוראץ'.
הקבוצה מארחת בהיכל הספורט תופאלוס בעיר, המכיל 4,500 מקומות ישיבה.
בית שמעון רוקח (בית הש&quot;ר)
בטרם המוסד
בטרם המוסד (באנגלית: Prelude to Foundation) הוא ספר מתוך סדרת המוסד שנכתבה על ידי אייזק אסימוב. הספר שייך לסוגת המדע הבדיוני. הספר הוא הראשון מבחינת כרונולוגיית עלילות הספרים, אך הוא השישי מתוך שבעת הספרים מבחינת שנת יציאה לאור - הספר יצא לאור בשנת 1988.
עלילה.
הסיפור מתרחש בכוכב הלכת טראנטור, בירת האימפריה הגלקטית, בתקופת שלטונו של הקיסר קליאון. הסיפור מתחיל בהרצאתו של הארי סלדון, מתמטיקאי מכוכב הליקון, בכנס מתמטיקה חשוב בבירה, המפרט כיצד שימוש תאורטי במדע הקרוי פסיכוהיסטוריה (הלחם של פסיכולוגיה והיסטוריה), שעוסק בחיזוי תהליכים חברתיים, עשוי להיות אפשרי. הקיסר שומע על זה, ורוצה להשתמש בהארי לשם רווח פוליטי. לאחר ריאיון עם הארי, קליאון חושב כי הארי הוא חסר תועלת לאימפריה, משום שמדע הפסיכוהיסטוריה תאורטי בלבד.
הארי לאחר מכן נפגש עם הכתב צ'טר אינוש, שמשכנע אותו שעוזרו הראשי של הקיסר, אטו דמרזל, מנסה ללכוד אותו במטרה לנצלו. הוא מוסיף כי האימפריה בדעיכה מתמדת, ולא רחוקה עת נפילתה. בנוסף, אינוש אומר שהכרחי שהארי יברח וינסה לעשות את הפסיכוהיסטוריה מעשית, במטרה להשאיר את האימפריה יציבה, כדי שהעולם לא יגרר למלחמות ולסכסוכים שייווצרו לאחר נפילת השלטון המרכזי. הארי מסכים עם דעתו, על אף מחשבתו שהפסיכוהיסטוריה היא תאורטית בלבד. אינוש מכיר להארי סלדון את דורס ונבילי, היסטוריונית מכוכב הלכת סינה, ששוהה מזה שנתיים בטראנטור, שמטרתה לעזור לו בגילוי חוקי הפסיכוהיסטוריה.
הארי ודורס שהו באוניברסיטת סטרלינג, ולאחר מכן שהו במגזר (אזור בטראנטור) מיקוגן. הם נוסעים לשם, עקב ההיסטוריה המתועדת היטב אך הסודית שלהם, שהם קיוו שתועיל להם בקביעת חוקי הפסיכוהיסטוריה. המיקוגנים מתגלים כחברה מסוגרת ומיוחדת - הם דוגלים בשיוון מוחלט, הם קוצצים את שערותיהם, כולל הגבות, ועוברים טיפולים מיוחדים כדי שלא יגדלו עוד במהלך חייהם, הם לובשים בגדים מיוחדים, שמות משפחותיהם הם מספרים, ושמותיהם הפרטיים, בעיקר בקרב המעמדות הגבוהים, קשור לטבע. הארי מצליח לשכנע את טיפת-גשם ארבעים ושלוש (מיקוגנית צעירה) להראות לו את תעשיית הזעיר-מזון המיקוגנית, שמייצרת מזונות לבני המעמדות הגבוהים בטראנטור, כגון הקיסר.
הארי שואל אותה האם דרכי מיקוגן המשונות מתבססות על אמונה דתית. טיפת גשם ארבעים ושלוש נעלבת ואומרת שלמיקוגנים יש משהו טוב יותר - היסטוריה - הכתובה ב"ספר". הארי מבקש ממנה את הספר (דבר בלתי מקובל לחלוטין במיקוגן), וטיפת הגשם ארבעים ושלוש נותנת לו אותו, בתנאי שיתן לה לחוש את שערותיו, מעשה הנחשב סטייה במיקוגן. הארי מסכים. בערב, הארי קורא את הספר, אך הוא מגלה שהספר מאכזב, פרט לכוכב, שעל פי הספר הוא מקור המיקוגנים, הקרוי אורורה.
הארי ודורס כמעט מוצאים להורג, אחרי שהם מנסים למצוא רובוט במקדש מיקוגני, אך אינוש מגיע ברגע האחרון כדי להציל אותם. אז הם עוברים למגזר דאל, שם דורס מציגה את כישורי הלחימה שלה. הם גם פוגשים שם את רייץ', ילד רחוב שעוזר להם ואת יוגו אמאריל, שעובד במלכודות החום של מגזר דאל, שרצונו הוא להתקבל לאוניברסיטה ולהיות מתמטיקאי.
לקראת סוף הרומן, הארי, דורס, ורייץ' נחטפים למגזר מדואה, מגזר חזק הממוקם בדרום טראנטור. שם מצליח הארי לקבל השראה לחוקי הפסיכוהיסטוריה. הוא גם מגלה שאינוש הוא למעשה עוזרו האישי של הקיסר קליאון, אטו דמרזל, ושכן הוא רובוט. אינוש בתחילה מכחיש זאת, אך בהמשך מודה שהוא דמרזל ושהוא רובוט. הוא מוסיף ששמו הוא ר. דאניל אוליבאו. בעמודיו האחרונים של הספר מתגלה ברמיזה שגם דורס היא רובוט.
מולית אדומה
מוּלִית אֲדֻמָּה (שם מדעי: "Mullus barbatus"), או בשמה העממי סולְטַאן אִיבְּרַהִים, היא דג מסוג מולית השוכן באזורי אקלים סובטרופי בים התיכון, בים השחור, ובצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי מסקנדינביה ועד סנגל.
לעיתים מבלבלים בין מולית הפסים, האדמירל (דג) והמולית האדומה במסעדות וחנויות דגים ומחליפים בין השמות "סולטאן איברהים", "ברבוניה" ו"מולית אדומה". להבדיל ממולית הפסים, סנפיר הגב הראשון של המולית האדומה אינו מפוספס. מולית אדומה מגיעה לאורך מקסימלי של 332 מ"מ ונפוצה באזורינו באורך של כ-86.7 – 146.3 מ"מ לזכרים ולנקבות 90 – 225 מ"מ. מולית אדומה מגיעה לבגרות מינית באורך של כ-11 ס"מ, נתון זה בעל חשיבות לשימור האוכלוסייה עקב היקפי הדייג הגדלים.