בדצמבר 1961 זעזעה את ה-SDECE שערוריית פרשת מרטל (הידועה גם בשם פרשת ספיר) כאשר עריק ק.ג.ב, אנטולי גוליצין חשף בפני ה-CIA את קיומה של טבעת ריגול סובייטית בתוך ה-SDECE. הנשיא ג'ון קנדי כתב מכתב לנשיא דה גול ובו פירוט גילוייו של גוליצין, שנמסר לדה גול באופן אישי על ידי ראש תחנת ה-CIA בפריז. עם זאת, דה גול האמין שהטענה לפיה קיימת טבעת ריגול היא מזימה של ה-CIA לחוסר ארגון ה-SDECE, והורה ל-SDECE לנתק את כל שיתוף הפעולה עם ה-CIA. ג'יימס ג'סוס אנגלטון, מפקד הביון הנגדי של ה-CIA, שלא ראה תגובה צרפתית למידע של גוליצין, הזמין פריצה לשגרירות צרפת בוושינגטון כדי לצלם את ספרי הקוד ששימשו להצפנת הקודים הדיפלומטיים במשרד החוץ הצרפתי. בכך התאפשר לאמריקאים לדעת מה הצרפתים עושים ולפקח על התגובה הצרפתית לגילויים של גוליצין (ה-NSA כנראה לא היה מסוגל לפצח את הקודים של משרד החוץ הצרפתית בשנות השישים). כאשר התגלה שה-CIA פרץ לשגרירות הצרפתית כדי לגנוב את הקודים הדיפלומטיים הצרפתיים, נזכר ראש תחנת ה-SDECE בוושינגטון בפריז בבושת פנים. למרות אמונתו של דה גול שטבעת הריגול של הק.ג.ב. היא דיסאינפורמציה של ה-CIA, מאוחר יותר התגלה כי טבעת הריגול אכן קיימת, וכי ז'ורז' פאקס, מזכיר העיתונות של נאט"ו ואנדרה לברטה, מדען תעופה עבדו שניהם עבור הק.ג.ב.. פאקס הורשע בריגול למען ברית המועצות, וקיבל מאסר עולם, אשר הופחת מאוחר יותר ל-20 שנות מאסר. פרשת ספיר עוררה השראה בסופר האמריקאי לאון יוריס לכתוב את הרומן טופז משנת 1967 על החדירה הסובייטית ל-SDECE באמצעות טבעת הריגול "טופז", שדומה כל כך לפרשת ספיר עד שרבים חשדו כי ה-CIA הדליף מידע ליוריס בנושא פרשת ספיר.
באוקטובר 1965, ה-SDECE היה מעורב בשערורייה נוספת כאשר שני סוכני SDECE חטפו את מהדי בן ברכה, מהגר מרוקאי ממחנה השמאל ברחובות פריז ומסר אותו לידי סוכני ממשלת מרוקו כדי לענות ולהרוג אותו. מלך מרוקו חסן השני, בן ברית של צרפת, התעצבן זה מכבר על הביקורת של בן ברכה על משטרו וביקש מגנרל דה גול להסגירו בחזרה למרוקו, אך מכיוון שבן ברכה קיבל מקלט בצרפת ואינו מפר חוקים, לא הייתה אפשרות חוקית להסגיר את בן ברכה למרוקו, מה שדרש שימוש באמצעים חלופיים. גופתו של בן ברכה מעולם לא נמצאה, אך מכיוון שנראה בפעם האחרונה חי בפריז כשהוא נמסר על ידי שני סוכני SDECE לסוכנים מרוקאים ב-29 באוקטובר 1965, ככל הנראה הוא נרצח על ידי המרוקאים. הגילוי כי גנגסטרים מהפשע המאורגן הצרפתי היו מעורבים גם בחטיפת בן ברכה עוד הוסיף לשערורייה כשצרפתים רבים הזדעזעו לגלות כי SDECE שיתף פעולה לעיתים קרובות עם אנשי פשע מאורגן בצרפת. פרשת בן ברכה עוררה ביקורת ציבורית מאחר של-SDECE לא היו סמכויות מעצר, שלא לדבר על הסגרת אדם שגר בצרפת כדי להיהרג על ידי המדינה המרוקאית, אך מכיוון שהקורבן היה מוסלמי מרוקאי, הזעם הציבורי שכך עד מהרה והשערורייה הסתיימה כאשר שני סוכני ה-SDECE שעזרו לחטוף את בן ברכה הורשעו בשנת 1967.
תחום עיקרי בפעילות ה-SDECE בשנות השישים היה תמיכה בתנועה הבדלנית של קוויבק. ז'אק פוקאר, אחד מעוזריו החשובים ביותר של דה -גול כיוון את פעולות ה-SDECE נגד קנדה, לאחר שקרן SDECE מימנה את הבדלנים של קוויבק באמצעות הקונסוליות הצרפתיות בקוויבק ובמונטריאול. בשנת 1968 מסר ראש ממשלת קנדה פייר טרודו לשגריר צרפת פתק מחאה דיפלומטי נגד סוכני SDECE הפועלים בקוויבק וכמה סוכני SDECE בקנדה שהתחזו לדיפלומטים הוכרזו כאישיות לא רצויה. לדה-גול הייתה שנאה עמוקה כלפי קנדה, אותה הוא ראה כאומה מדרגה שנייה שמבחינת צרפת עזרה בהשפלת צרפת, מעצמה עולמית, בשתי מלחמות העולם ודה גול ביקש לנקום על ידי תמיכה בארגונים המבקשים לפרק את קנדה. יתר על כן, דה גול היה אנגלופוב ומכיוון שקנדה הייתה תוצר של האימפריה הבריטית, הדבר נתן לו סיבה נוספת לשנוא את קנדה. מרסל קאדיאו, מזכיר המדינה במשרד החוץ הקנדי בשנים 1964–1970, כתב לעיתים קרובות ביומנו על שנאתו האובססיבית של דה גול ונכונותו להפר את החוק הבינלאומי על ידי התערבות בענייני פנים של קנדה. משנת 1963 ואילך, דאגה מרכזית של המשטרה המלכותית הרכובה הקנדית (RCMP) הייתה ניטור אחר סוכני SDECE שתמכו בעצמאות קוויבק על ידי מסירת שקי מזומנים לבדלנים, וה-RCMP התייחס לשגרירות הצרפתית באוטווה בדומה לשגרירות הסובייטית; כלומר כמאורת מרגלים של מעצמה זרה עוינת.
במהלך מלחמת האזרחים בניגריה בשנים 1967–1970, ה-SDECE תמך בביאפרה בכך שסיפק נשק ושכירי חרב מכיוון שדה גול רצה לפרק את ניגריה ולהחזיק ביאפרה עשירה בנפט ותחת תחום ההשפעה הצרפתי. יתר על כן, ניגריה, בדומה לקנדה, הייתה גם פדרציה רב תרבותית, רב אתנית שהייתה תוצר של האימפריה הבריטית, ונתנה לדה גול סיבה נוספת לרצות לראות את ניגריה מתפרקת. ה-SDECE שכר את בוב דנאר, שכיר חרב צרפתי שלרוב נלחם למען צרפת בתחום ההשפעה של צרפת במושבותיה האפריקניות לשעבר וחבר כדי להילחם למען ביאפרה. בסתיו 1968 שכר ה-SDECE את רולף שטיינר, שכיר חרב גרמני ששירת פעם בלגיון הזרים הצרפתי שיצא יחד עם 4,000 מאנשיו לניגריה באנייה צרפתית מליסבון לליברוויל, גבון, משם הוטסו לביאפרה במטוסים צרפתיים. ה-SDECE הבריח לעיתים קרובות נשק לתוך ביאפרה במטוסים של הצלב האדום שהיו אמורים להביא מזון וחומרים רפואיים לשבטים הרעבים כאשר הצבא הניגרי הפדרלי השתמש ברעב כנשק לשבירת ביאפרה.
בשנת 1970 מינה הנשיא ז'ורז' פומפידו את אלכסנדר דה מארנצ'ס לראש הארגון עם הוראות לנקות את הסוכנות. מארנצ'ס תיאר את SDECE בשנת 1970 כדומה יותר לגוף פשע מאורגן מאשר לסוכנות מודיעין, וכתב: "חלק מהסוכנים הפעילו סמים ואקדחים; אחרים עסקו בחטיפה, רצח..." הוא ניתק את הקשרים עם ה-SAC (שבסופו של דבר התפרקה ב-1982 לאחר שה-SAC רצחה שוטר ומשפחתו בשנת 1981), פיטר מחצית מאלף עובדי ה-SDECE, הפך את ה-SDECE לארגון מקצועי יותר ופחות פוליטי, שינה את מיקוד הפעילות מחיסול אויבים של הרפובליקה לאיסוף מודיעין, ומודרניזציה של הליכי איסוף וניתוח מודיעין. הוא נחשב בדרך כלל למנהיג ביותר מבין מנהלי ה-SDECE, והאיש שהציל את הסוכנות מעצמה, והפך את הארגון לסוכנות ביון מקצועית יותר. מארנצ'ס גם שיקם את הקשרים עם ה-CIA שדה גול ניתק, ובשנת 1975 פעל ה-SDECE עם ה-CIA וממשלת זאיר כדי לתמוך בחזית השחרור הלאומית של אנגולה במהלך מלחמת האזרחים באנגולה. במקביל, ה-SDECE המשיך בעבודתו המסורתית להבטיח שמדינות צרפתיות לשעבר יישארו בתחום ההשפעה הצרפתי. בשנת 1978, הסוכנות שכרה את בוב דנאר לבצע הפיכה בקומורו, משום שנשיאה היה עוין להשפעה צרפתית. בליל 13 במאי 1978 נחתו דנאר ו-42 שכירי חרב אחרים בגראנדה קומורה, כמעט והשמידו את הכוחות הקומוריים ללא מאמץ ועד הבוקר השתלטו על מוקדי הכח והנשיא הודח. בשנת 1981, כאשר הסוציאליסט פרנסואה מיטראן הפך לנשיא, הוא פיטר את מארנצ'ס שאותו ראה כשמרני מדי ומינה את פייר מריון, מנכ"ל אייר פראנס לשעבר כמנהל המודיעין החדש של מה שנקרא עתה "Direction Générale de la Sécurité Extérieure" (המינהל הכללי לביטחון חוץ) בשנת 1982.
רסמוס כריסטנסן
רסמוס ניסן כריסטנסן (בדנית: Rasmus Nissen Kristensen; נולד ב-11 ביולי 1997 בברנדה שבדנמרק) הוא כדורגלן דני, המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת לידס יונייטד מהפרמייר ליג ובנבחרת דנמרק.
קריירת מועדונים.
מיטיולן.
כריסטנסן שיחק במחלקת הנוער של מיטיולן, ובשנת 2016 קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון, וחתם על חוזה מקצועני ראשון לחמש עונות. ב-7 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהפסד 1–2 לנורשלן במסגרת המחזור ה-20 בליגת העל הדנית לעונת . ב-15 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על הוברו במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל ערך 63 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.
אייאקס.
ב-23 בינואר 2018 חתם כריסטנסן על חוזה לארבע עונות וחצי באייאקס מליגת העל ההולנדית. ב-7 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–4 על רודה במסגרת המחזור ה-22 בליגה לעונת 2017/2018. ב-27 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–2 על א.א.ק. אתונה במסגרת שלב הבתים לעונת 2018/2019. ב-5 במאי 2019 הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 0–4 על וילם II במסגרת גמר הגביע ההולנדי. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 20 הופעות ליגה, וזכה באליפות הולנד.
רד בול זלצבורג.
ב-19 ביולי 2019 חתם כריסטנסן על חוזה לחמש עונות ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. ב-17 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–6 על סנקט פולטן במסגרת המחזור הרביעי לעונת . בעונתו הראשונה במועדון, בה זכה המועדון באליפות אוסטריה ובגביע האוסטרי, הוא ערך 12 הופעות ליגה.
ב-19 בספטמבר 2020 הבקיע כריסטנסן את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על ריינדורף אלטאך במסגרת המחזור השני בליגה לעונת . בסך הכל ערך כריסטנסן 31 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שלושה שערים. גם בעונתו השנייה זכתה רד בול זלצבורג באליפות אוסטריה ובגביע האוסטרי.
לידס יונייטד.
ב-8 ביוני 2022 הצטרף כריסטנסן ללידס יונייטד מהפרמייר ליג, לאחר שחתם על חוזה ארוך טווח תמורת סכום לא ידוע. יחד עם כריסטנסן הצטרף ללידס גם חברו לשעבר לקבוצת רד בול זלצבורג, ברנדן ארונסון, שחתם בקבוצה כשבועיים לפניו.
כריסטנסן ערך את הופעת הבכורה שלו בלידס יונייטד ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של עונת 2022/2023, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2.
קריירה בינלאומית.