היסוד הליום על שם אל השמש היווני הליוס, התגלה על פני השמש בזכות קווי פראונהופר בשנת 1868 עת ליקוי חמה בהודו, הוא התגלה על ידי אסטרונום צרפתי בשם פייר ג'אנסן שחשב את הקו בטעות לנתרן. החוקר נורמן לוקייר האנגלי גילה באותה שנה כי מדובר ביסוד חדש, שלעולם לא נמצא עד אז על פני כדור הארץ, ולכן החליט לקרוא ליסוד יחד עם אדוארד פרנקלנד בשם הליום.
הראשונה שקראה נכון את ספקטרום אור השמש הייתה ססיליה פיין-גפושקין
עקרונות יסוד.
קרינה רציפה מהשמש
גוף חם פולט קרינה אלקטרומגנטית בכל ארכי הגל, כל אורך גל מסמל קו צבע מסוים וספציפי בספקטרום ואנרגיה שמתאימה לאורך הגל.
תהליך הפליטה של כל אורכי הגל בספקטרום השמש מתרחש הודות לטמפרטורות העצומות השוררות עלייה, השמש היא כוכב מטיפוס G לפי הסיווג ספקטרלי. כוכבים בקבוצה זו הם בעלי טמפרטורות של כ-60000K ויש בספקטרום שלהם קווי מימן חלשים (בהתאם להרכבם הכימי). כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה, השמש מתנהגת כמו גוף שחור ופולטת קרינה הקרויה קרינת גוף שחור, קרינה אשר תלויה אך ורק בטמפרטורת הכוכב. קרינת הגוף השחור מגיעה מן השמש מכיוון שבטמפרטורה גבוהה כל כך האטומים של היסודות השונים בשמש מצויים במצב המעורער (כלומר מעל מצב היסוד n=1), ולכן מתרחשת תופעת פליטה של פוטונים בכל אורכי הגל. ואלה נפלטים בקרינה באופן רציף, מה שאמור ליצור לכאורה ספקטרום רציף המכיל את כל הצבעים הנראים.
אולם על כדור הארץ וגם מחוצה לו אין רואים ספקטרום רציף לגמרי של השמש, כאשר מתבוננים בו דרך מנסרות שונות. אם מביטים היטב על רצף הצבעים ניתן להבחין בקיומם של פסים כהים, הם קווי פראונהופר.
קווי פראונהופר (על שם הפיזיקאי יוזף פראונהופר) המופיעים כאשר מעבירים אלומת אור מהשמש דרך מנסרה, מאפיינים בעצם את היסודות בעלי הסבירות הגבוהה ביותר להיות הנפוצים על פני חמה. קווים אלה מופיעים עקב תהליכי בליעה בכרומוספירה של השמש.
הבליעה של האור
כאשר יסודות נמצאים במצב היסוד שלהם, בו האנרגיה של אלקטרונים היא הנמוכה ביותר, הרי שיכולה להתרחש תופעת הבליעה באטום. במהלך תופעה זו אלקטרון בולע פוטון בעל אורך גל מדויק שמתאים לאותו הפרש אנרגיה שדרוש למעבר בין המסלול הראשון (רמת היסוד, n=1) למסלול "מותר" אחר, גבוה יותר (המהווה מצב מעורר, כלומר בעל אנרגיה גבוהה). תנאים מתאימים לכך נמצאים במעטפת השמש, הכרומוספירה עם הצפיפות הגבוהה והטמפרטורה היחסית קרה לשמש עצמה. לכן גם ניתן להבחין באותם קווי פראונהופר המופיעים על פני הספקטרום המתקבל מהשמש. אותם קווים מציינים את אורכי הגל והאנרגיה של הפוטונים השונים שנבלעו על ידי היסודות הנפוצים במעטפת, לפיהם ניתן לבדוק על ידי השוואה לספקטרום פליטה של יסודות שונים, אילו יסודות מצויים על פני השמש (לכל יסוד מבנה רמות אנרגיה אלקטרוניות אופייני לו, וההפרש בין רמות המעבר מתאים לאורך גל הפוטון המתאים הנפלט.
לדוגמה: כאשר לפוטונים הנפלטים מהשמש אורך גל המתאים למעבר אלקטרון של יסוד כלשהו המצוי בכרומוספירה לרמת אנרגיה גבוהה יותר, הם ייבלעו במעברם דרכה החוצה. אמנם, לאחר מכן אטומים מעוררים אלה יפלטו פוטונים באותו אורך-גל בדעיכתם חזרה לרמות נמוכות יותר, אבל מאחר שכיווני פליטה זו אקראיים, הרי שהם יגיעו לעין הצופה על כדור הארץ, דרך אמצעים אופטיים המשמשים לכך, בעוצמה חלשה בהרבה, יחסית לפליטה ללא בליעה בכרומוספירה, עובדה היוצרת הבדלי עוצמה משמעותיים בין אורכי-הגל בספקטרום השמש, כאשר החלשים ביותר בהם, הנראים שחורים, נקראים קווי פראונהופר.
מחנה 8 במרץ
מחנה 8 במרץ (או קואליציית 8 במרץ) היה קבוצה של מספר מפלגות בלבנון, בהנהגת חזבאללה ואמל, המזוהה עם חברות ציר ההתנגדות איראן ומשטר אסד בסוריה. המחנה הוא יריבו של מחנה 14 במרץ הלבנוני הפרו-מערבי.
מקור השם.
מקורו של השם ב-8 במרץ 2005, יום בו עלתה קריאה מצד מספר מפלגות לערוך הפגנות המוניות בדרום ביירות, בתגובה למהפכת הארזים אשר הובילה ליציאת הכוחות הסוריים מלבנון. המפגינים הודו לסוריה על כך שעצרה את מלחמת האזרחים הלבנונית, תמכה בייצוב לבנון, ותמכה בהתנגדות הלבנונית מול הכיבוש הישראלי. המפלגות הראשיות היו חזבאללה, אמל, המרדה, המפלגה הקומוניסטית הלבנונית והמפלגה הסורית הלאומית-סוציאליסטית.
היסטוריה.
יצוין כי באותה העת, הזרם הפטריוטי החופשי נמנה עם תומכי מהפכת הארזים, ורק לאחר שהורשה מנהיג הזרם, מישל עאון, לחזור ללבנון והתאכזב מהצעת מחנה ה-14 במרץ בראשות סעד חרירי, רקם ברית אסטרטגית עם חזבאללה וסוריה, אשר הגלתה אותו מלבנון במהלך מלחמת האזרחים. ב-6 בפברואר 2006 חתם מישל עאון על מזכר הבנות עם חזבאללה ובכך הפך לחבר משמעותי במחנה ה-8 במרץ.
במרץ ואפריל 2008 פרשו מישל מור ומפלגתו מחזית השינוי והרפורמה (גוש של מספר מפלגות נוצריות, אשר בראשן הזרם הפטריוטי החופשי של מישל עאון) וכך גם ממחנה ה-8 במרץ.
ביולי 2013 התפרק המחנה עקב סכסוך בין נביה ברי למישל עאון.
This Is Sinatra!
This Is Sinatra! הוא אלבום של הזמר פרנק סינטרה משנת 1956, אלבום האוסף הראשון שהוציאה חברת ההקלטות קפיטול רקורדס. באלבום שותף גם המארגן שעבד איתו לאורך כמה אלבומים, נלסון רידל. את האלבום לא ניתן להשיג בגרסה מחודשת על גבי תקליטור, חוץ מאשר במארז הדיסקים של הזמר The Capitol Years המכיל 21 מאלבומיו. כמו כן את שירי האלבום ניתן למצוא על כמה מאלבומי אוסף שונים של הזמר שיצאו במהלך הקריירה שלו. אלבום להיטים שני הנקרא This Is Sinatra Volume 2, יצא שנתיים מאוחר יותר בשנת 1958.
שני האלבומים היו חלק מסדרת אלבומי אוסף שהוציא חברת קפיטול ומתחילים ב-This Is, האלבומים האירו מחדש על להיטי עבר של זמרים כמו: סינטרה, ג'ון כריסטי, דין מרטין ונט קינג קול.
נסראללה בוטרוס ספיר
הקרדינל מאר נַסְרַאללַה בּוּטְרוּס סוּפַיְר (בערבית: الكاردينال مار نَصْر الله بُطْرُس صُفَير; תעתיק מדויק: נצר אללה בטרס צפיר; 15 במאי 1920 – 12 במאי 2019) היה הפטריארך של הכנסייה המארונית, כנסייה קתולית מזרחית הכפופה לכס הקדוש והזרם הנוצרי הגדול ביותר בלבנון. הקרדינל נבחר לפטריארך אנטיוכיה של המארונים ב-27 באפריל 1986 לאחר התפטרותו של הקרדינל אנטוניוס פייר ח'ורייש. תוארו הרשמי היה "הוד קדושתו הפטריארך ה-76 של אנטיוכיה וכל הלבנט". ב-26 בפברואר 2011 התקבלה התפטרותו. ב-15 במרץ 2011 ירש אותו בשארה א-ראעי, הפטריארך המארוני ה-77.
ראשית חייו.
נסראללה ספיר נולד ברייפון, לבנון, למארון ספיר וחנה ופהד. הוא למד בבית הספר היסודי מאר עבדא שבערמון והשלים את לימודיו התיכוניים בסמינר מארון הקדוש. בין השנים 1944–1950 למד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת סן-ז'וזף בלבנון.
דרכו בכנסייה.
ספיר הוסמך לכמורה ב-7 במאי 1950, ומ-1951 עד 1955 שימש כומר הקהילה ברייפון. בשנת 1956 מונה למזכיר הפטריארכיה המארונית, שמושבה בבכרכי. באותה שנה היה ספיר גם לפרופסור לתרגום ספרות ופילוסופיה בבית הספר האחים המאריסטיים בג'וניה.
ביולי 1961 נבחר ספיר להגמון, וב-27 באפריל 1986 נבחר לעמוד בראש הכנסייה המארונית כפטריארך של אנטיוכיה וכל הלבנט על ידי מועצת ההגמונים המארונים לאחר התפטרותו של אנטוניוס ח'ורייש מתפקיד זה. ספיר מונה לחשמן בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקונסיסטוריה ב-26 בנובמבר 1994. מתוקף תפקידו כפטריארך של כנסייה סואי יוריס אשר מונה לחשמנות, דרגתו של ספיר היא בישוף קרדינלי או קרדינל אפיסקופלי.
ליטורגיה ותאולוגיה.
ספיר קידם רפורמות בתחום הליטורגיה של הכנסייה המארונית, ובראשן החזרה לצורות המקוריות של הליטורגיה האנטיוכית, אשר באה לידי ביטוי בספר התפילות המארוני שפורסם בשנת 1992. מעבר לכך, ספיר כתב ותרגם מספר ספרים בנושאי תאולוגיה נוצרית.
מעורבותו בפוליטיקה של לבנון.
מלחמת האזרחים.
כמו קודמו בתפקיד, הפטריארך ספיר נשאר מחוץ לפוליטיקה הלבנונית בתחילתה של כהונתו כפטריארך, אך בשנים המאוחרות של מלחמת האזרחים, התבטא ספיר נגד העוולות החברתיות והפוליטיות שהתבצעו לאורך המלחמה וקרא לתמוך בעניים ובמשוללי הזכויות. כתביו ודרשותיו פרשו חזון שבו תיאר כיצד לבנון תוכל להשיג עתיד חופשי ומשגשג.
בשנת 1989 כבר היה ספיר מעורב עד מאוד בפוליטיקה הלבנונית. באביב של אותה שנה, ניסה הגנרל מישל עאון להשתלט על אזורים בשליטת הפלנגות. במקביל אירח ספיר מפגש של 23 צירי פרלמנט נוצרים במושב הפטריארכיה בבכרכי שקראו להפסקת אש. כמו כן, בעוד שמאות אלפי לבנונים (נוצרים ולא נוצרים) התקבצו סביב ארמון הנשיאות בבעבדא לתמיכה בעאון, כאלפיים נוצרים הפגינו בבכרכי נגד עאון.
ספיר קיבל את הסכם טאיף, שבו הסכמה למנדט סורי על לבנון ובתנאי שמלחמת האזרחים בלבנון תסתיים, באומרו: "זו תהיה טעות קטלנית לחשוב שאנו יכולים לחיות לבדנו באי שבו אנו מנהלים את עניינינו כרצוננו". הוא גם הצהיר שאי־קבלתו של הסכם טאיף מצד עאון, אשר התנגדותו העיקרית להסכם הייתה משום שהוא אינו כולל לוח זמנים לנסיגת הכוחות הסוריים ושהוא העביר סמכויות רבות מהנשיא המארוני לראש הממשלה הסוני, היא בלתי חוקית ובלתי חוקתית. ב-5 בנובמבר 1989, כאשר נפגשו צירי הפרלמנט בבסיס חיל אוויר נטוש בצפון לבנון, שהיה תחת שליטה סורית, במטרה לבחור נשיא חדש, ספיר הזהיר בדרשתו כי עמדתו של עאון "תוביל לחלוקת הארץ".