לתשעה מהגולים שנשבו נערכו משפטי בזק בני יומיים בעוון בגידה והם הוצאו להורג. והאחרים, כ-1,200 שבויים, הוחזקו בתנאים קשים. חלקם עברו עינויים, אחרים הוצאו להורג.
הנותרים בחיים שוחררו בסוף 1962, לאחר שנחתם הסכם בין קסטרו לפרקליט האמריקאי ג'יימס ב. דונובן. לפיו, ארצות הברית תעביר לקובה מזון, טרקטורים ותרופות בערך של 53 מיליון דולר.
אבדות הקובנים בקרבות היו גדולות יותר: מאות הרוגים ואלפי פצועים, חיילים ואזרחים.
תוצאת הפעולה הייתה שקסטרו, אשר פיקד על הלחימה באופן אישי, הוסיף ליוקרתו ושמר על מעמדו.
בעקבות הפלישה למפרץ החזירים חצה קסטרו סופית את הקווים אל זרועות ברית המועצות. ב-1 במאי הודיע קסטרו כי מעתה "קובה היא מדינה סוציאליסטית. בחירות לא יהיו עוד: כל יום מתקיימות בקובה בחירות", כדבריו, שהרי "המשטר המהפכני מבטא את רצון העם". בנאום שנמשך שמונה שעות (אחד מאותם מפגני לשון שהפכו אותו לאנדרטה בחייו) הכריז על נאמנותו למרקסיזם-לניניזם.
רייקיאוויק
רייקיאוויק (באיסלנדית: Reykjavík, - "מפרץ העשן") היא בירת איסלנד, והעיר הגדולה ביותר בה. רייקיאוויק היא עיר הבירה הצפונית בעולם על אף שנוק (בירת גרינלנד) צפונית יותר, זאת מכיוון שגרינלנד היא לא מדינה עצמאית אלא טריטוריה אוטונומית של דנמרק. רייקיאוויק נמצאת בקו הרוחב צפון, לא הרחק מהחוג הארקטי (ב- צפון), יש בה רק 4 שעות אור שמש מדי יום בחורף, ובקיץ הלילה בהיר כמעט כמו היום. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בה היא 5 °C, הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא -0.4 °C וביולי 11.2 °C. אוכלוסיית רייקיאוויק בשנת 2011 מנתה 119,108 תושבים המהווים כ-37% מאוכלוסיית איסלנד. ואוכלוסיית מטרופולין רייקיאוויק בשנה זו מנתה 202,341 תושבים.
בקרבת העיר נמצא הר אסיאן המהווה אטרקציה תיירותית לתיירים ולתושבי העיר.
היסטוריה.
ההשערה הרווחת היא שההתיישבות הקבועה הראשונה באיסלנד על ידי נורדים הוקמה ברייקיאוויק על ידי אינגולפר ארנארסון בסביבות 870 לספירה; הדבר מתואר בלאנדנאומאבוק ("ספר ההתיישבות").
רייקיאוויק לא מוזכרת במקורות מימי הביניים אלא כחווה רגילה אך במאה ה-18 החלה התרכזות עירונית במקום. ב-1752 מלך דנמרק תרם את האחוזה של רייקיאוויק לחברת אינרטינגר. בשנים אלו הוקמו מספר בתים על מנת לשכן את תעשיית הצמר שהייתה למעסיקה העיקרית ברייקיאוויק למספר עשורים והסיבה המקורית לקיומה של העיר. מלאכות נוספות נעשו על ידי אינרטינגר כמו דיג, כריית גפרית, חקלאות ובניית ספינות.
הכתר הדני ביטל את שליטתו הבלעדית במסחר וב-18 באוגוסט 1786 העניק לרייקיאוויק צ'רטר כעיר שוק. שנת 1786 נחשבת לתאריך היסוד של העיר; ב-1986 היא חגגה 200 שנה להיווסדה. זכויות הסחר היו עדיין מוגבלות לאזרחי הכתר הדני, והסוחרים הדנים המשיכו לשלוט מסחרית באיסלנד. במהלך העשורים הבאים התרחבו עסקיהם. לאחר 1880 התרחב הסחר החופשי לכל האזרחויות והחלה לגדול השפעתם של הסוחרים האיסלנדים.
תנועה לאומנית השיגה השפעה רבה במאה ה-19 והרעיונות לעצמאות איסלנדית נפוצו. רייקיאוויק כעיר היחידה של איסלנד הייתה כור ההיתוך לרעיונות אלו במדינה. תומכי עצמאות איסלנד הבינו שרייקיאוויק חזקה היא יסוד חשוב להשגת מטרה זו. כל השנים הגדולות בהיסטוריה של מאבק העצמאות ניכרים ברייקיאוויק גם כן. בשנת 1845 האלת'ינגי, האספה הכללית שהאיסלנדים הקימו ב-930, הוקם מחדש ברייקיאוויק לאחר שלא היה פעיל מספר עשורים קודם לכן כאשר היה ממוקם בתינגווליר. בתקופה זו פעל האלת'ינגי רק כאספה מייעצת שמטרתה לייעץ למלך על ענייני איסלנד. מיקום האלת'ינגי ברייקיאוויק הקים ביעילות את העיר כבירת איסלנד. ב-1874 קיבלה איסלנד חוקה ויחד איתה האלת'ינגי קיבל סמכויות חקיקה מוגבלות והפך למוסד שבמהותו קיים עד היום. הצעד הבא היה להעביר את רוב הסמכות הביצועית לאיסלנד והדבר נעשה על ידי אוטונומיה ב-1904 כאשר משרד השר לאיסלנד הוקם ברייקיאוויק. הצעד הגדול ביותר לקראת איסלנד עצמאית נעשה ב-1 בדצמבר 1918 כאשר איסלנד הפכה למדינה ריבונית תחת הכתר הדני, ממלכת איסלנד.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 עיקר הצי האיסלנדי הגדל של מכמורות דיג הפליג מרייקיאוויק וייצור דגי קוד מלוחים היה המפעל הראשי אך השפל הגדול פגע ברייקיאוויק קשה וגרם לאבטלה ומאבק איגודי פועלים, שלעיתים היה אלים.
בבוקר 10 במאי 1940 עגנו בנמל ארבע ספינות מלחמה בריטיות ותוך כמה שעות הושלמה השתלטות בעלות הברית על רייקיאוויק ללא אלימות. הממשלה האיסלנדית קיבלה בקשות רבות מהממשלה הבריטית בנוגע להרשאת ההשתלטות אך היא תמיד דחתה אותן על בסיס מדיניות נייטרלית. בשנים שנשארו עד לסוף מלחמת העולם השנייה, חיילים בריטיים ולאחר מכן אמריקניים בנו בסיסים ברייקיאוויק, מספר החיילים הזרים בעיר הפך לכמעט זהה לאוכלוסייה המקומית של העיר.
מבחינה כלכלית הכיבוש השפיע בצורה די חיובית על רייקיאוויק, שנות האבטלה והשפל הסתיימו ונעשתה עבודת בנייה רבה. הבריטים בנו את שדה התעופה רייקיאוויק, שמתפקד עד היום, ומשרת בעיקר טיסות פנים-ארציות; האמריקאים בנו את נמל התעופה הבינלאומי קפלוויק 50 ק"מ מרייקיאוויק והוא הפך מאוחר יותר לנמל התעופה הבינלאומי העיקרי של איסלנד. ב-1944 הרפובליקה של איסלנד הוקמה ונשיא נבחר בבחירות עממיות והחליף את המלך, משרד הנשיא מוקם ברייקיאוויק.
הצמיחה ברייקיאוויק החלה בעיקר בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. מעבר המוני מאזורי הכפר החל בעיקר בגלל טכנולוגיה טובה יותר בחקלאות שהורידה את הצורך בכוח עבודה במגזר ובגלל פיצוץ האוכלוסין בעקבות שיפור בתנאי החיים באיסלנד. צעירים בשחר חייהם עברו לבירה כדי לחיות ב"חלום הרייקיאוויקי". הכפר הפרימיטיבי הפך במהירות לעיר מודרנית. מכוניות פרטיות הפכו לנפוצות וקמו קומפלקסי דירות מודרניים בפרברים המתפשטים. ב-1972 אירחה רייקיאוויק את אליפות העולם בשחמט בין בובי פישר ובוריס ספאסקי.
בשני העשורים האחרונים הפכה רייקיאוויק לשחקנית חשובה בקהילה הבינלאומית, ב-1986 פסגה בין רונלד רייגן ומיכאל גורבצ'וב ביססה קו חדש למעמד הבינלאומי של רייקיאוויק. הסרת פיקוח ממשלתי במגזר הפיננסי ומהפכת המחשוב בשנות התשעים שינו את רייקיאוויק שוב. המגזר הפיננסי וטכנולוגיית המידע הן מעסיקות חשובות בעיר. העיר טיפחה כמה כישרונות שהתפרסמו בעולם בשנים האחרונות כמו: ביורק וסיגור רוס. בשנת 2000 נבחרה העיר לבירת התרבות של אירופה בצוותא עם מספר ערים אירופיות נוספות.
בשנת 2010 נבחר הקומיקאי יון גנאר לכהן כראש עיריית רייקיאוויק בעודו מוביל מפלגה סאטירית בשם "המפלגה הטובה ביותר".
עורלה
עורלת הפין (במינוח אנטומי, TA: perputium penis) היא שכבה כפולה של שריר חָלָק, כלי דם, תאי עצב, עור, ורקמה רירית, המהווה מעין "שרוול" המכסה את ראש הפין בקרב יונקים.
במהלך ההיריון העורלה צמודה לפין של העובר הזכר ומגנה עליו במהלך התפתחותו, אולם לרוב היא משתחררת למצב ניתן-להסגה בסוף ההיריון או בשנות החיים הראשונות. רקמת העורלה מפרישה חומר סיכה (חֵלֶב). אצל הנקבה, ישנה עורלת הדגדגן, עורלה זו קטנה הרבה יותר, וייתכן שהיא משמשת בתפקיד דומה.
רש"י וכן המהר"ל מבארים שהביטוי "עורלה" משמעו כיסוי ואוטם, כפי שנאמר: , .
מאפיינים.
העורלה היא רקמה מרושתת בתאי עצב וכלי דם ששטחה באדם בוגר הוא 30–50 סמ"ר. השכבה החיצונית של העורלה מורכבת מעור והיא המשכית לעור הפין בעוד שהשכבה הפנימית של העורלה מורכבת מרקמה רירית התורמת ליצירת סמגמה. מתחת לשכבת עור העורלה ישנה רקמה שרירית המכונה הַגְּלִימָה הַבְּשָׂרִית. רקמה זו רגישה לטמפרטורה – היא מתרחבת בחום ומתכווצת בקור. בקצה הגלימה הבשרית ישנם סיבים גמישים היוצרים פתח טבעתי צר לפני פתח השופכה. הטבעת נפתחת וכך מאפשרת מעבר של שתן, אולם ביתר הזמן היא סגורה ומגינה על פתח השופכה. העורלה מחוברת לעטרה באמצעות רקמה עתירת כלי דם המכונה רִסְנִית העורלה (מלשון רסן). בפעוטות, העורלה מחוברת לעטרה במצב המכונה פימוזיס פיזיולוגי ומגינה עליה בקביעות עד שחלה היפרדות טבעית המאפשרת את הסגת העורלה. בכ-92% מהילדים העורלה משתחררת עד גיל שש ובכ-99% מהנערים היא משתחררת עד גיל שש עשרה.
תפקידים.
תפקידי העורלה אינם ברורים, אך יש הסוברים שחֵלֶב העורלה המופרש שימושי בהגנה על העטרה ופתח השופכה מפני התייבשות, ושיחד עם גמישות העורלה ותאי העצב הרבים המצויים בה, תורם להנאה המינית. מחקרים שנערכו על השלכות המילה על ההנאה המינית מראים תוצאות סותרות, חלקם לא מצאו שיש לה השפעה, חלקם תומכים בכך שהיא מגבירה את ההנאה וחלקים מראים שהיא פוגעת בהנאה המינית של הגבר או של זוגתו.
היבטים רפואיים.
מצב שבו העורלה אינה ניתנת להסגה מעבר לעטרה מכונה פימוזיס. פימוזיס פתולוגי מגדיל את הסיכון להתפתחות דלקת בפין (בלניטיס), ובגיל מבוגר יותר, גם עלול לגרום כאבים בעת זקפה. פימוזיס פתולוגי ניתן ברובו לטיפול באמצעות משחה סטרואידית או תרופות. מקרים שאינם מגיבים לטיפול תרופותי ניתנים לטיפול באמצעות ניתוח משמר עורלה או באמצעות ניתוח מילה. הילכדות של העורלה ברוכסנים, בפרט לאחר היפרדותה מהעטרה, קורית לרוב בילדים אולם תיתכן גם במבוגרים והיא מצריכה לרוב טיפול בטשטוש או בהרדמה במיון ילדים.
מתחת לעורלה מצטברת הפרשה סמיכה ולחה הקרויה "סְמֵגְמָה" (ובעברית חֵלֶב העורלה וחֵלֶב הדגדגן). בהיעדר הקפדה על היגיינה נאותה, עלולה הסמגמה להצטבר ולהוות מצע נוח להתפתחות חיידקים.
מצב שבו רִסְנִית העורלה קצרה (frenulum breve) מונע הסגה מלאה של העורלה ועלול לגרום לחוסר נוחות בעת משגל. הטיפול במצב זה נעשה באמצעות ניתוח משמר עורלה או באמצעות מילה.