מאז שנת 2000 מעבירה סמינרים וסדנאות לתרגום כמרצה מן החוץ במחלקה ספרות השוואתית של אוניברסיטת ייל.
חברת האגודות Pi Gamma Mu ו-Phi Beta Kappa, חברת ארגון הסופרים הבינלאומי (PEN), האגודה לשפות מודרניות והאגודה האמריקאית למתרגמי ספרות יפה (American Literary Translators Association, ALTA), שבשנים בשנים 2007–2009 כיהנה כסגנית נשיאתה ובשנים 2009–2011 כיהנה כנשיאתה.
בשנת 1997 קיבלה יחד עם בעלה בנימין הרשב מדליית כסף מאוניברסיטת תור ורגטה של רומא עבור תרגומיה.
ב-2004 זכתה בפרס TLS-Porjes לתרגום מעברית לאנגלית, על תרגומה "The Labor of Life: Selected Plays", קובץ של 8 מחזות משל חנוך לוין.
מתגוררת בעיר ניו הייבן שבקונטיקט.
תרגומיה.
בנוסף, תרגומיה הופיעו במספר אנתולוגיות של מחזות ישראליים, סיפורים קצרים עבריים, סיפורת ושירה. חלק מתרגומיה מופיעים תחת השם Barbara Benavie.
ענת זלצר
ענת זלצר (נולדה ב-10 בפברואר 1959) היא עורכת ובמאית של תוכניות וסדרות טלוויזיה תיעודיות עבור הערוץ הראשון, הטלוויזיה החינוכית הישראלית וערוץ 8.
ביוגרפיה.
זלצר נולדה בתל אביב, אמה הייתה מבקרת התיאטרון שוש וייץ.
בין השנים 1998–2000 יצרה בשיתוף עם מודי בר-און את סדרת התוכניות הכל אנשים– סדרה בת 20 פרקים, שהוקדשה לאישים מרכזיים בתולדות ארץ- ישראל כמו דוד בן-גוריון, שייקה אופיר, אברהם (יאיר) שטרן, דוד בן הרוש, לוי אשכול, החזון איש, אריה שרון, הרב קוק, עזריאל קרליבך ועוד.
זלצר יצרה (בשיתוף עם מודי בר-און) את הסדרה התיעודית במדינת היהודים בת 11 פרקים, המתעדת את תולדות הבידור וההומור הישראלי, ואשר שודרה במהלך שנת 2004 בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בתחום התיעוד.
החל משנת 2007 זלצר יצרה וערכה את 3 עונות של הסדרה "גיבורי תרבות" ששודרה בערוץ 8 של הכבלים. הסדרה משלבת את מיטב הבמאים הדוקומנטריים בארץ שיצאו לתעד יוצרים מרכזיים בתרבות המקומית כמו: חוה אלברשטיין, עלי מוהר, יוני רכטר, יורם קניוק, אלונה פרנקל, אוהד נהרין, זובין מהטה, מאיר ויזלטיר, רם כרמי, יהודית רביץ, ועוד.
בשנת 2008 זלצר יצרה וביימה את "שישים" סדרת תעודה בת שישה פרקים, בסימן חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. "שישים" מציגה את תמונתו הקבוצתית של דור המדינה באמצעות דיוקנם של שישה גיבורים מכל שכבות החברה. הסדרה הלכה עם הגיבורים מילדותם ועד לגיל שישים.
בשנת 2009 יצרה את הסדרה תל אביב-יפו יחד עם מודי בר-און וגבריאל ביבליוביץ. הסדרה מביאה את תולדותיה של העיר תל אביב מרגע הקמתה כשכונה צנועה בפאתי יפו העות'מאנית ועד ימינו בשילוב קטעי ארכיון נדירים. הסדרה שודרה בערוץ 10 ובערוץ 8 של הוט.
בשנת 2011 זלצר בשיתוף מודי בר און, יצרה וביימה את הסדרה "הקיבוץ" המספרת על התנועה הקיבוצית, הסדרה שודרה בערוץ הראשון ובערוץ 8.
בשנת 2014 זלצר יצרה וביימה בשיתוף מודי בר און את הסדרה "כביש 90", סדרת מסע על הכביש הארוך בישראל, היחיד המקשר את המדינה מקצה לקצה. במהלך הסדרה בר-און נסע לאורכו של הכביש, ממטולה שבצפון ועד אילת, תיעד מקומות ואנשים. אחר כך יצרו את סרט התעודה "קיץ בערד", במהלכו שכר בר און בית בערד למשך חודש ותיעד את תהליך ההיכרות שלו עם העיר.
בשנת 2017 זלצר יצרה וביימה בשיתוף מודי בר און את הסדרה "עוד סיפור אחד ודי" העוסקת בספרות הילדים העברית. הסדרה שודרה ביס דוקו.
בשנת 2019 יצרה וביימה בשיתוף מודי בר און את הסדרה "שיעור מולדת", שעוסקת בתולדות הסכסוך הישראלי-פלסטיני ושודרה בערוץ 8 של הוט.
זלצר מלמדת במכללת ספיר במגמת קולנוע וטלוויזיה וכן הייתה מרצה להוראת היסטוריה בסמינר הקיבוצים.
תובענה יצוגית
קרב פנגדו
קרב פנגדו (ביפנית: 豊島沖海戦) היה הקרב הימי הראשון במלחמת סין–יפן הראשונה, שהתרחש ב-25 ביולי 1894 מול חופי העיר אסאן שבקוריאה. בקרב התעמתו סיירות הצי הקיסרי היפני עם ספינות צי בֶּייָאנְג של האימפריה הסינית.
רקע.
בעקבות מרד טונגהאק, פלשו כוחות יפניים וכוחות סיניים לקוריאה. הסינים קיוו לשמר את מעמדתה של קוריאה כמדינת חסות תחתיהם, ואילו היפנים שאפו להרחיב את אזור ההשפעה שלהם. לשתי המדינות היו כוחות צבאיים בקוריאה, שהגיעו לבקשתן של סיעות שונות בתוך חצי האי. בעיר אסאן, הדרומית לסיאול, חנה חיל מצב סיני שמנה כ-3,500 חיילים, והאספקה נשלחה אליהם בדרך הים. היפנים שמו להם למטרה לכתר אותם שם ולהטיל על העיר מצור.
הנהגת צבא בייאנג התחלקה בין הקיסר גוואנגשו והמדינאי לי הונגז'אנג. הראשון דרש עמידה איתנה אל מול האויב, והשני רצה להגן על הצי השלו. לפיכך, הושגה פשרה לפיה ספינות שכבר היו באזור קוריאה ילוו משלוח של תגבורת לעיר אסאן.
הקרב.
על פי רישומי הקרב היפניים, בוקר ה-25 ביולי הבחינו הסיירות היפניות "יושינו," "נאניווה" ו"אקיצושימה," שהפליגו מול אסאן, בסיירת הסינית "צ'יואן" ובספינת התותחים "קוואנג-יי," שיצאו מהעיר על מנת לפגוש בספינת התותחים "צאוצ'יאנג" שליוותה את ספינת האספקה "קאושינג" בדרכה לעיר. שני כלי השיט הסיניים לא השיבו הצדעה ליפנים, כנדרש מהם לפי תקנות השיט הבינלאומיות, וכשפנו הספינות היפניות דרום-מערבה, פתחו עליהם הסינים באש.
על פי הגרסה הסינית, אכן יצאו צ'יואן וקוואנג-יי מאסאן בבוקר ה-25 ביולי, על מנת לקבל את פני צאוצ'יאנג וקאושינג. בשעה 07:45, עת חלפו בסמוך לאי הקטן פנגדו ביציאה ממפרץ אסאן, פתחו עליהן באש הסיירות היפניות אקיצושימה, יושינו ואניווה. הסינים השיבו אש בשעה 07:52.
הקרב התרחש בטווחים קרובים, וצ'יואן ספגה נזק כבד ואיבדה את יכולת ההיגוי, אך יועץ צבאי גרמני שהיה על סיפונה הצליח להשיב לספינה יכולת תמרון. לאחר חילופי אש שנמשכו מעל שעה, יצרה הגעתה של ספינת התותחים קוואנג-יי לזירה הסחת דעת שאיפשרה לצ'יואן לסגת מהאזור. הסיירת היפנית יושינו פתחה במרדף שנמשך מעל למאה מילים ימיים, אך לא השיגה אותה, ואילו קוואנג-יי עלתה על שרטון, ומחסן התחמושת שלה התפוצץ.
באותה עת הופיעו בזירה ספינת התובלה קאושינג, שהניפה דגל ימי אזרחי בריטי, וספינת התותחים צאוצ'יאנג. הנאניווה, עליה פיקד היהאצ'ירו טוגו, פקדה עליה להתלוות אליה. לאחר שהקפטן הבריטי תומאס גאלסוורת'י מחה על הפרת הנייטרליות של בריטניה, הוא הסכים להתלוות לשייטת היפנית, והדבר קומם את החיילים הסינים שהיו על סיפון הספינה, שדרשו שיפליג חזרה לסין. לאחר משא ומתן בן ארבע שעות, במהלכו איימו החיילים על חייהם של הקפטן ושל צוותו, ניצלו האחרונים הזדמנות וזינקו למים. החיילים הסינים פתחו באש, אך הקפטן ואנשי צוותו הצליחו להגיע לנאניווה ולאחר שנמשו הבריטים מהמים, פתחו היפנים באש על קאושינג וטיבעו אותה. כמחצית מ-1,100 החיילים הסינים שהיו על סיפון הספינה טבעו, והשאר נאספו על ידי ספינה צרפתית שחלפה במקום או שהגיעו לאיים בסביבה. בשעה 14:00 יירטה אקיצושימה את צאוצ'ינג, ואילצה אותה להיכנע.
תוצאות הקרב.
לקרב נודעה השפעה מכרעת על המערכה היבשתית. התגבורת, שמלבד החיילים כללה גם תריסר תותחים ואספקה צבאית, נמנעה מחיל המצב הסיני באסאן. בקרב סונגהוואן שנערך ארבעה ימים מאוחר יותר הובס חיל מצב זה על ידי היפנים, שנהנו מיתרון מספרי ומאספקה רבה יותר. הכרזת המלחמה הרשמית התפרסמה רק ב-1 באוגוסט 1894, לאחר קרב זה.
הסיירת היפנית נאניווה הייתה תחת פיקודו של היהאצ'ירו טוגו. הבעלים של הקאושינג, חברת ג'רדין, מת'סון ושות' (הידועה בעיקר בשל תפקידה המרכזי בסחר האופיום בסין) הביעה מחאה על הפגיעה ברכושה, ודרשה פיצויים מממשלת יפן. האירוע גרם לתקרית דיפלומטית בין יפן לבריטניה. ביקורת נוספת הוטחה ביפנים על כך שלא נעשו כל מאמצים למשות את הניצולים הסינים מהים, אך דרישות הפיצויים על כך בוטלו לאחר שחבר מושבעים בריטי קבע שהפעולה הייתה במסגרת החוק הבינלאומי בנוגע לטיפול במורדים.
בעקבות הקרב קיבל המשפט היפני את החוק המערבי בנוגע לשלל ימי.
ב-2000 ניסתה חברת חילוץ קוריאנית למשות את שרידי הקאושינג מהים, בהבטחה שהיא מכילה מטען של מטילי זהב וכסף, אך השבר נהרס במהלך פעולות החילוץ, ולא נמשו ממנו חפצי ערך.
ברטון מלכיאל
ברטון גורדון מלכיאל (באנגלית: Burton Gordon Malkiel; נולד ב-28 באוגוסט 1932) הוא כלכלן אמריקאי, מפורסם בעיקר בשל ספרו הליכת אקראי בוול סטריט.
מלכיאל הוא תומך מובהק בתאוריית השוק היעיל הטוענת שמחיר המוצרים הפומביים משקפים את כל האינפורמציה הגלויה לגביהם, למרות שטען שבשווקים מסוימים יש עדויות למחירים שאינם אקראיים.
בספרו "הליכת אקראי בוול סטריט" טען ברטון ש. טענה זו נבחנה ב-1988 על ידי Wall Street Journal שקיים תחרויות בין מומחים והציבור לתיק השקעות שנבחר בעזרת זריקת חיצים ונקרא הקוף. לאחר 100 תחרויות נמצא שהמומחים זכו רק ב-61% מהתחרויות מול הקוף. המושג תיק השקעות של הקוף הפך לשם נרדף לתיק השקעות שנבנה ללא ידע מומחה והיום בעיתונים כלכליים נהוג פעמים רבות להציג בתחרויות משקיעים תיק המייצג את המדד ונקרא קוף.
קרב סונגהוואן
קרב סונגהוואן (ביפנית: 成歓の戦い) היה הקרב היבשתי הראשון במלחמת סין–יפן הראשונה. הקרב התרחש בסונגהוואן, מחוץ לעיר צ'ונאן שבקוריאה, ב-28 ביולי 1894 - 29 ביולי 1894, בין כוחות הצבא היפני הקיסרי לבין כוחות צבא צ'ינג.
הקרב.
הצבא הקיסרי היפני שלח לקוריאה כוח בן 4,000 חיילים, שנועד לסלק את כל הכוחות הסיניים מקוריאה, ולכונן ממשלה חדשה במדינה, הנאמנה ליפן. על הכוח פיקד מייג'ור-גנרל אושימה יושימאסה, והוא יצא מסיאול דרומה, לכיוון העיר אסאן.