פאו כתב את רוב האורטוריות שלו בין 1723 ל-1743, ועמן חלק ניכר מן הקנטטות ושאר מוזיקת הקודש שלו. האורטוריה הידועה ביותר שלו הייתה San Francesco Salesio, Apostolo del Chablais (פרנצ'סקו הקדוש מסאלזיו, השליח משאבליי, 1734), שזכתה לביצועים רבים ברחבי איטליה בעשרים השנים הבאות. לרומא וטורינו כתב עוד שש אופרות סריה ואינטרמצי אחדים. הוא חיבר את הסרנדות "אורסטס" ו"פוליניצ'ה" למדריד בשנת 1738, ול"אבות הצלב הקדוש" בפראג כתב את האורטוריה La distruzione dell’esercito dei Cananei con la morte di Sisara ("השמדת צבא כנען ומות סיסרא", 1739). האופרה האחרונה שלו," Arsace" בוצעה בטורינו לפתיחתו המחודש של תיאטרון רג'ו ב-1740. האורטוריה האחרונה של פאו, "רות", בוצעה ברומא ב-1743.
ב-1743 נסגר ה"פוברי די ג'זו כריסטו" והוסב לסמינר. פאו פרש מן ההוראה, אבל המשיך להלחין מוזיקת קודש לכנסיות נאפולי, בהן ה"סנקטיסימה אנונציאטה", שם היה למאסטרו די קאפלה בשנת 1726. החיבור האחרון בכתב ידו הוא "Quoniam tu solus sanctus" משנת 1760, לטנור וכלי מיתר.
יחזקאל יעקבסון
הרב יחזקאל יעקבסון (נולד ב-1955 בירושלים) הוא רב דתי לאומי. עמד בראש ישיבת ההסדר שעלבים, ומרצה במכללת שעלבים לנשים בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בשכונת בית וגן בירושלים. אחי סבו הוא המחנך וחוקר המקרא יששכר יעקבסון. בצעירותו למד בישיבת "קול תורה" בירושלים, והיה מתלמידי הרב שלמה זלמן אוירבך, לאחר מכן עבר לישיבת ההסדר שעלבים ושירת בצה"ל במסגרת ה"הסדר" כמפקד טנק בחיל השריון. השלים תואר ראשון בחינוך.
סוגיות העיון שמלמד הרב נכתבות באופן הבנוי "מן המקורות אל ההלכה למעשה", מרבה לצטט מדברי הרמב"ם.
מאז שנת תשס"ג (2003) עמד בראש ישיבת ההסדר שעלבים.
לקראת שנת הלימודים תשע"ז פרש מראשות הישיבה והודיע שיתמקד בכתיבה תורנית.
נשוי ואב ל-11 ילדים. בן דודו הוא הרב יחיאל יעקבסון – מחנך חרדי, העוסק בהדרכה חינוכית.
הקרן לבריאות וסביבה
הקרן לבריאות וסביבה היא עמותה ישראלית הפועלת לקידום המחקר הבין-תחומי, בעיקר בתחומים המשיקים בין איכות הסביבה לבריאות האדם.
הקרן נוסדה בשנת 2007. יו"ר הוועד המנהל שלה הוא פרופסור אילן חת.
פעילות.
מטרות הקרן הן להרחיב ולהעמיק את המחקר וההכשרה המדעית בתחום של סביבה ובריאות, להעמיק את מומחיותם של אנשי ממשל וקובעי מדיניות בתחום וכן להעלות את המודעות ולהפיץ מידע מדעי חדשני ומעודכן בקרב הקהל הרחב. כדי להשיג את מטרותיה, הקרן תומכת במחקרים שנועדו להבין כיצד ניתן להפחית את הזיהום הסביבתי וכן תומכת במחקרים העוסקים בקשר בין בריאות וסביבה ובייחוד בין זיהום סביבתי ובריאות, מתוך מטרה לשפר את איכות בריאות האוכלוסייה בישראל. הקרן מעניקה מלגות לחוקרים, פוסט-דוקטורנטים, דוקטורנטים ומאסטרנטים חוקרים העוסקים בתחומי המטרה שלה ומארגנת קורסים, כנסים וימי עיון.
במסגרת פעילותה לקידום הבנת הקשר בין בריאות וסביבה בישראל, הקרן העניקה מענקים לאוניברסיטה העברית ולטכניון לפתיחת מרכזי מצוינות בתחומים של חקלאות, בריאות וסביבה ותחום של חשיפה סביבתית ובריאות.
הקרן עורכת מדי שנה כנס המכנס תחת קורת גג אחת את כל בעלי העניין בתחום של בריאות וסביבה ומוקדש לדיון בסוגיות הבוערות במחקר הבינלאומי הרלוונטיות במיוחד לאתגרים הישראלים. הקרן מוציאה לאור מדי שנה עלון בנושאי בריאות וסביבה, ובו מגוון מאמרים הבוחנים סוגיות רלוונטיות בתחום עיסוקה.
הקרן מפתחת מרכז ידע המציג את המחלות העיקריות המושפעות מהסביבה המזוהמת (כגון אסתמה, פרקינסון, וסרטן השד) ואת הגורמים הסביבתיים העיקריים המשפיעים על הבריאות (חשיפה לאוזון, חלקיקים עדינים וחומרי הדברה).
אחר רבים להטות
אלקהסאטים
הלכסאים
אלקסאים
הלקסאים
טריינספוטינג (פירושונים)
ניקולאי קאסאטקין
ניקולאי אלכסייביץ' קאסאטקין (ברוסית: Никола́й Алексе́евич Каса́ткин; 25 בדצמבר - 17 בדצמבר 1930) היה צייר ריאליסטי רוסי.
קורות חיים.
קאסאטקין נולד במוסקבה. הוא למד ציור בין השנים 1873–1883 בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה תחת וסילי פרוב.
בשנת 1891 הצטרף לקבוצת "הנודדים", אשר התמקדה בציור של פשוטי העם ברוסיה למטרות סוציאליות ופוליטיות.
בין השנים 1894–1917 לימד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה.
בשנת 1922 הצטרף לאיגוד האמנים של רוסיה המהפכנית.
קאסאטקין התמקד בציוריו בתיאור חייהם של העובדים והכורים באזור דונבאס. בעקבות מהפכת 1905 ציורים אלה נועדו לשקף את חיי העובדים במטרה להביא לשינוי חברתי במעמדם. בכך היה קאסאטקין מראשוני סגנון הריאליזם הסוציאליסטי באמנות הסובייטית.
ניקולאי קסטקין
ניקולאי קסאטקין
ראלף ואלדו אמרסון
קיסרו-פאפיזם
תאי הילה
תאי הילה (HeLa) הם שורת תאים של תאים נצחיים בשימוש נרחב במחקר רפואי. השורה נגזרה מתאי סרטן צוואר הרחם של הנרייטה לאקס, שמתה מסרטן בשנת 1951.
גילוי התאים.
התאים התגלו לראשונה במהלך אבחון סרטן צוואר הרחם במטופלת בשם הנרייטה לאקס. התאים נלקחו ממנה מבלי לידע או לקבל רשות על ידי ג'ורג' א. גי. על פי פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית פסק רקמות שמוצאות מגופו של אדם על ידי ניתוח, ביופסיה, אבחנה או כחלק מתרפיה אינם רכושו של הנבדק; אין צורך לבקש רשות כדי להשתמש בהם ואין לנבדק בעלות על מוצר שפותח מהם.
בתחילה, פרסמו החוקרים ששורת התאים באה מאישה בשם הלן ליין או הלן לרסון, כדי לשמור על סודיות של המקור האמיתי, אבל כמה שנים אחרי פטירתה פורסם שמה האמיתי בכלי התקשורת. המשפחה לא קיבלה תמורה מרווחי השימוש בתאים.
תאים נצחיים.
תאי הילה מכונים תאים נצחיים כי הם יכולים להמשיך להתחלק אין סוף פעמים במעבדה אם מחזיקים אותם בסביבה מתאימה (חמצן, מזון, וכו'). התאים מתחלקים בקצב מוגבר מאוד, אפילו בהשוואה לתאים סרטניים אחרים.
תאים אחרים לא מצליחים להמשיך להתחלק לעד, כי בכל דור הטלומרים מתקצרים, תופעה שמשוער שמובילה להזדקנות ובסוף למות התא. בתאי הילה נמצא אנזים בשם טלומראז. האנזים פעיל בזמן רבייה תאית ומגן על התא מפני התקצרות זאת.
שימוש.
תאי הילה נמצאים בשימוש במגוון רחב של מחקרים רפואיים: בעזרת תאי הילה פותח חיסון לנגיף הפוליו הגורם לשיתוק ילדים (ד"ר יונה סאלק), כמו גם טיפולים לסרטן ואיידס. כמו כן הם איפשרו לחקור את הזדקנות התאים ושיבוט תאים. תאי הילה שימשו אף במחקר על תאים בחלל ותחת מתקפה גרעינית.
מעריכים שכמות תאי ההילה שהוצמחו בתרביות תאים גדולה בהרבה ממספר כל התאים שהיו בגופה של גברת לאקס.
זיהום שורות תאים אחרות עם תאי הילה.
בגלל השימוש הנרחב בתאי הילה במעבדות רבות וחוסנם של התאים, זוהמו תאים ורקמות רבים במעבדות על ידי תאי הילה שהועברו באבק או בכלים מזוהמים. זיהום זה גרם להפסדים כספיים גדולים. גם כיום ממשיכים המדענים להיאבק בזיהום דגימות על ידי תאי הילה. הוכח ששיעור משמעותי משורות תאים אחרות "מזוהמים" עם תאי הילה – ההערכות נעות בין 10% ל-20%.
בעיות אתיות.
המחקר בתאי הילה הוביל להתעוררות של בעיות אתיות. החל מהעובדה שהתאים נלקחו ללא הסכמתה של הנרייטה (אף על פי שהדבר היה חוקי באותה עת) ושמשפחתה של הנרייטה לא קיבלה כל גמול בעוד התאים נמכרים באופן מסחרי. בנוסף הדבר עורר את השאלה האם רקמות שהוצאו מאדם הם רכושו ושייכים לו או לחוקרים והאם על החוקרים ליידע את מטופליהם על המחקר שייעשה בתאים ועל הפוטנציאל המסחרי בהם.
נזיד בשר אירי
נזיד בשר אירי או אייריש סטו (גאלית "Ballymaloe" או "Gaelach Stobhach", אנגלית: Irish Stew) הוא אחד מן המאכלים הפופולרים באירלנד ובארצות הברית.
הנזיד מורכב בדרך כלל מבשר כבש או טלה, תפוחי אדמה, בצל, פטרוזיליה וכן תוספות אחרות, העוברים תהליך בישול ארוך של כמה שעות בסיר ברזל כבד. יש המוסיפים ירקות שורש נוספים כלפת או גזר, וכן שעורה.
בעת ההגירה הגדולה של האירים לארצות הברית בעיקר בזמן הרעב הגדול התבשיל התפתח יחד עם תוספות מקומיות, וכן עם סוגי בשר אחרים כתחליף לבשר הכבש. המתכון התפתח לעיתים קרובות והתוספת הייחודית הייתה בירה גינס.
בית הכנסת הרפורמי של ארד
חג החנוכה
האסו פון מנטויפל
האסו אקארד, הברון פון מנטויפל (גרמנית: Hasso Eccard Freiherr von Manteuffel; 14 בינואר 1897 – 24 בספטמבר 1978), היה מהבולטים במפקדי השריון בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה, אחד מעשרים-ושבעה מפקדים שקיבלו את העיטור הצבאי הגבוה – צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון מנטויפל נולד ב-14 בינואר 1897 בפוטסדם למשפחת אצולה פרוסית (סבו הוא אדווין פון מנטויפל, גנרל-פלדמרשל גרמני). בשנת 1908 נתקבל לבית ספר צבאי ובשנת 1916 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט ההוסרים ה-3 (פון צייטן). ב-12 באוקטובר 1916 נפצע פון מנטויפל בחזית המערבית, ולאחר החלמה חזר ב-1917 כקצין במטה הכללי. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.