במשחק הגמר פיט סמפרס מארצות הברית נפגש עם בוריס בקר מגרמניה וניצח אותו ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 16 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר שטפי גראף מגרמניה נפגשה עם ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו מספרד וניצחה אותה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות דורגו:
במשחק הגמר, טוד וודברידג' ומארק וודפורד מאוסטרליה נפגשו עם ריק ליץ' וסקוט מלוויל מארצות הברית שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 17 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר כמו בשנה הקודמת נטליה זברבה מבלארוס וג'יג'י פרנאנדס מארצות הברית נפגשו עם יאנה נובוטנה מצ'כיה וארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו מספרד אך הפעם הפסידו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי תחרות 1994 לא זכו לדירוג והודחו בסיבוב השני. 16 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר ג'ונתן סטארק ומרטינה נברטילובה מארצות הברית שיחקו נגד סיריל סוק מצ'כיה וג'יג'י פרנאנדס מארצות הברית וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל בווימבלדון.
אייל ארליך הישראלי שיחק בתחרות הגברים. בסיבוב הראשון הוא שיחק נגד ארנה תומאס מגרמניה והפסיד ב-3 מערכות.
אנה סמשנובה השתתפה בתחרות הנשים. בסיבוב הראשון היא הפסידה לרדומירה זרובקובה מסלובקיה בשתי מערכות.
מוסבאח חלבי
מוּסבָּאח חלבי (בערבית: مصباح حلبي, בתעתיק תקני: מֻצבאח חלבי; נולד ב-1942) הוא סופר ועיתונאי דרוזי ישראלי, איש דלית אל-כרמל, מהראשונים שהביאו את דבר העדה הדרוזית לקהל העברי. תומך במודרניזציה של החברה הדרוזית בישראל ובחיזוק הקשר בין העדה הדרוזית לעם היהודי ולמדינת ישראל. חתן פרס היצירה הספרותית בשפה הערבית בתחום הפרוזה (2011).
ביוגרפיה.
מוסבח חלבי נולד ב-1942 בדלית אל-כרמל. קיבל חינוך דרוזי, וסיים את לימודיו בבית ספר תיכון עברי בחיפה. בשנת 1962 החל לפרסם כתבות ומאמרים בערבית ובעברית. בערבית כיסה את המגזר הדרוזי בעיתון "אל-אנבאא", (לאחר מכן "אל-יום"). אחר-כך היה לסופר "דבר" לעניינים דרוזיים, ומשם עבר ל"ידיעות אחרונות". במשך כ-30 שנה פרסם מאמרים בשפה העברית בעיתונות ובקול ישראל. בשנות ה-70 וה-80 כיהן כמזכיר מועצת פועלי דלית אל-כרמל של ההסתדרות. הוא מרבה להרצות בענייני הדרוזים בפני קהלים שונים בארץ.
בשנת 1970 פרסם חלבי בהוצאת אותפז את ספר הזיכרון "ברית דמים", שבו מובאים סיפורי חייהם של יותר מ-50 דרוזים שנפלו במערכות ישראל. לספר הקדים מבוא יגאל אלון. חלבי העניק את הספר לנשיא המדינה זלמן שזר, ובעקבות פרסום הספר ערך דוד בן-גוריון ביקור בדלית אל-כרמל ובביתו של חלבי. בשנות ה-90 והאלפיים פרסם עוד מספר ספרי הנצחה לחללי העדה.
כעיתונאי צעיר הביע חלבי את דעותיו בזכות אימוץ ערכים מודרניים-ליברליים בחברה הדרוזית בישראל – שחרור האישה הדרוזית מהמגבלות המסורתיות המוטלות עליה ותמיכה בעלייתם של יחידים חסרי ייחוס בזכות כישוריהם. בכך עורר על עצמו לא פעם את כעסם של מנהיגי העדה.
בשנת 1973 פרסם בהוצאת מלוא את הספר "הדרוזים בישראל" – ספר בפורמט אלבומי המספר על העדה הדרוזית מאז קום מדינת ישראל. הייתה זו הפעם הראשונה שבה ניתן לקורא העברי ספר על העדה שנכתב על ידי מחבר דרוזי. הספר עורר את כעסה של המנהיגות הדתית, שכן הדת הדרוזית, על פי המסורת, צריכה להישמר בסוד.
בשנת 1991 ראה אור ספרו "יומנה של צעירה דרוזית", שעסק במצבה של האישה בחברה הדרוזית (באותה תקופה, למשל, דרוזיות בישראל לא נהגו ברכב). רבים בעדה הדרוזית, ובפרט הדתיים שבה, ראו בספר פגיעה בעדה. הוטל חרם על חלבי ועל משפחתו, וספרו נשרף. הוא הסתגר בביתו מפחד לצאת, וזכה לתמיכה דלה מצד החברה היהודית בישראל (כהבעת תמיכה, הוא התקבל אז כחבר פא"ן ישראל ואגודת הסופרים העברים בישראל). לבסוף הסיר השייח' אמין טריף את החרם; חלבי התחייב שלא להפיץ עוד את הספר.
על רקע זה, בשנת 1992 פרסם רומן בשם "הכפר החצוי" – ספרו היחידי שאינו עוסק בעדה הדרוזית.
ב-1995 ראה אור לקסיקון ביוגרפי של אישים דרוזים מהמאות ה-19 וה-20 ("אנציקלופדיית שמות החללים, השייח'ים, המנהיגים והפעילים הדרוזים 1800–1995", בשפה הערבית) שערך ביחד עם אמל נסראלדין וסלמאן פלאח. בהמשך פרסם עוד ספרים וספרונים המציגים את הדרוזים בפני הקורא העברי.
חלבי זכה בפרס היצירה הספרותית בשפה הערבית מטעם משרד התרבות, בתחום הפרוזה, לשנת 2011, על מפעל חייו. בנימוקי השופטים נכתב כי חלבי הוא
חלבי נשוי ואב לארבעה בנים ושתי בנות.
הוא קרוב משפחתו של השייח' נור אלדין חלבי, שהיה מראשי העדה הדרוזית.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
מוסבח חלבי
מסבאח חלבי
גרוסברד
גרוסברד הוא שם משפחה יהודי.
דובי וייס
דובי וייס (נולד ב-6 ביולי 1963) הוא המייסד הפדגוגי של עת הדעת, זוכה פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות (2012), ראש ההתמחות בפיתוח למידה והדרכה בשילוב דיגיטל בקריה האקדמית אונו, לשעבר ראש תחום פדגוגיה דיגיטלית וראש התוכנית לתואר שני בטכנולוגיה חינוכית במכללת סמינר הקיבוצים. הוא בעל תואר שלישי מאוניברסיטת תל אביב בהוראת המתמטיקה והמדעים.
ביוגרפיה.
דובי וייס נולד וגדל בתל אביב. בשנת 1981 התגייס לצה"ל ושירת בחיל המודיעין.
בשנים 1986-1989 למד באוניברסיטה העברית וקיבל תואר B.Sc במדעי המחשב ותואר B.A בספרות עברית. הוא מוסמך אוניברסיטת בוסטון בטכנולוגיה חינוכית.
ב-1991 חבר לפרופסור חנן יניב בחברת "יוריקה" וביחד עם פרופסור חנן יניב וד"ר נחמה ניר-יניב, שהייתה ראש האגף לחינוך בגיל הרך במשרד החינוך, פיתחו מערכת שהותקנה בגני ילדים בישראל.
בשנת 1993 הצטרף לחברת "אוניקס אינטראקטיב" והיה אחראי על תחום מוצרי ההדרכה והלמידה מבוססי מולטימדיה. לאחר מכן, הוביל את תחום ההיי-טק בחברת SIT לחשיבה המצאתית שיטתית.
בשנת 2000 הקים ביחד עם ד"ר אביב שגב את חברת ההזנק "Ennovate" שעסקה בניהול ידע. באותה שנה קיבל גם תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 החל ללמוד בתוכנית הלימודים של מכון מנדל למנהיגות.
בשנת 2004 הקים יחד עם שמואל מיתר את "עת הדעת" והיה המייסד הפדגוגי שלו. "עת הדעת" הוא מיזם המציע פלטפורמה דיגיטלית להוראה וללימוד בעידן הדיגיטלי ופועל במאות בתי-ספר יסודיים ברחבי ישראל. התפיסה הפדגוגית של "עת הדעת" זכתה בשנת 2012 לציון לשבח על ידי ראש הממשלה במסגרת "פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות".
בשנת 2010 נבחר לאחד מ-50 האנשים המשפיעים על החינוך בישראל ובשנת 2012 זכה בפרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות על "פועלו החלוצי בפיתוח טכנולוגי-פדגוגי להוראה חדשנית בעידן הדיגיטלי".
בין השנים 2014-2018 כיהן וייס כראש התוכנית לתואר שני בטכנולוגיה בחינוך במכללת סמינר הקיבוצים. בשנים 2016-2021 כיהן כראש תחום 'פדגוגיה דיגיטלית' בסמינר הקיבוצים.
החל מ-2021 מכהן כראש התמחות לתואר ראשון בפיתוח למידה והדרכה בשילוב דיגיטל בקריה האקדמית אונו.
נשוי לסופרת ולמחזאית אלה מושקוביץ-וייס, ואב לבן ולבת.
זחאלקה
זחאלקה הוא שם משפחה.
זחלקה
גרוסבארד
קומבס
קומבס הוא שם משפחה.
תיכון שבץ
Mi-Val
מורט דראקר
מורט דרקר
שרגא גרוסברד
יעקב ישראל סטל
יעקב ישראל סְטַל (נולד בי' בניסן תשל"ז, בנתניה) הוא חוקר חרדי אוטודידקט. העוסק במחקר תורני, בההדרת כתבי ראשונים ובעיקר בתורתם של חסידי אשכנז מחוגו של רבי יהודה החסיד, נחשב כבר סמכא בתחום זה.
הוא עוסק גם בחקר ההלכה והמנהג, ובחקר המדרש והפיוט. מחקריו מקיפים ונושאים אופי אנציקלופדי.
ביוגרפיה.
יעקב ישראל סטל נולד בי' בניסן תשל"ז לרב שמואל דב סטל, שניהל את מוסדות החינוך 'נתיב אור' בחדרה. ולפייגא חנה בת הרב דוד אברהם יוסף וועג.
בצעירותו התחנך בבני ברק, למד ישיבה קטנה של חסידות צאנז ובישיבה גדולה בישיבת באר אברהם של חסידות סלאנים, לאחר נישואיו למד במספר כוללים, כיום הוא יושב בישיבת מיר.
הרב סטל חוקר מנהגים, ופיוטים קדומים בהדגשה על זיהוי תכנים לא ידועים (באגדה ובהלכה) שנתשמרו בפיוטים קדומים.
דעתו מקובלת גם בחוגים אקדמאים.
סטל נשוי להינדא לאה לבית בינעט.
חיבוריו.
ספרי ראשונים בההדרתו.
הרב סטל מוציא מדי תקופה גיליון מקוון בשם סגולה, נכון לתשפ"ב יצאו עשרים ושבעה גיליונות.
ספרים בעריכתו.
סטל הוא חבר מערכת כתב העת חצי גיבורים וכתב העת מכילתא, כמו כן עורך את כתבי הרב שמואל אשכנזי, מהם הוציא לאור לעת עתה שלושה ספרים.
קישורים חיצוניים.
עליו
הרב יעקב ישראל סטל
נענע 10
ניקוד דיאקריטי
אינהלציה סימבולית
איסבל מסאדו
אנדרה סקלי
חנוך העניך לוין
חנוך לוין (פירושונים)
חנוך לווין (פירושונים)
לוצ'נץ
לושנץ (בסלובקית: , לוצ'נץ; בהונגרית: Losonc, לושונץ) היא עיר במרכז סלובקיה.
תולדות העיר.
לושנץ וסביבותיה היו מיושבות עוד בתקופת האבן. יש עדויות להתיישבות קבע ראשונה של סלאבים באזור זה במאות השישית והשביעית. במאה העשירית הצטרפו להתיישבות זו גם הונגרים.
האזכור הראשון של יישוב במקום הוא במסמך משנת 1128, בו מתוארת הקמתה של כנסייה המוקדשת למרים, אם ישו. היישוב מוזכר במסמך משנת 1247, בשם "לוצ'ונץ' (Luchunch). עד המאה ה-15 היה זה כפר שהיה מרוחק מנתיבי מסחר. ב-1442 נכבש היישוב על ידי כוחות הוסיטים ובשנת 1451 התחולל לידו-קרב בו ניצחו תומכי ההוסיטים את מתנגדיהם.