55.1% מכלל הסטודנטים הם מאינדיאנה, בנוסף על סטודנטים מכלל 50 מדינות ארצות הברית, וושינגטון די.סי., פוארטו ריקו ו-165 מדינות בעולם. בקמפוס פועלים למעלה מ-750 ארגוני סטודנטים וכ-17% מהבוגרים מצטרפים לאחוות שונות. קבוצות אתלטיות של אינדיאנה מתחרות ב-NCAA.
הסגל, הצוות והבוגרים של אינדיאנה כוללים תשעה חתני פרס נובל, 19 זוכי מלגת רודס וחמישה עמיתי מקארתור. בנוסף על כך, סטודנטים ובוגרים זכו בשישה פרסי אוסקר, 49 פרסי גראמי, 32 פרסי אמי, 20 פרסי פוליצר, ארבעה פרסי טוני ו -95 מדליות אולימפיות (51 זהב, 21 כסף ו-23 ארד). מבין האישים הבולטים שלמדו או לימדו באוניברסיטה ניתן למנות את אלפרד קינסי, רוברט גייטס וג'ימי ויילס.
היסטוריה.
ממשל אינדיאנה החליט קים את אוניברסיטת אינדיאנה ב-20 בינואר 1820, כ"סמינר המדינה". הבנייה החלה בשנת 1822 והשיעורים החלו ב-4 באפריל 1825. בשנה הראשונה למדו שנים עשר תלמידים אצל פרופסור אחד שקיבל שכר של 250 דולר. באותה העת האוניברסיטה התמקדה בלימודים קלאסיים. המחזור הראשון סיים את לימודיו ב-1830.
שם המוסד שונה ל"קולג' אינדיאנה" ב-1829, ול"אוניברסיטת אינדיאנה" ב-1838. מרבית מן המרצים בשנים הראשונות היו פרסביטריאניבטים אדוקים.
צמיחת המוסד הייתה איטית. ב-1851 למדו באוניברסיטה כמעט מאה סטודנטים עם שבעה פרופסורים. IU הייתה האוניברסיטה הציבורית הרביעית שקיבלה נשים, עם הסטודנטית הראשונה בשנת 1867. הסטודנטית, שרה מוריסון, הפכה להיות בסופו של דבר לפרופסורית הראשונה במוסד ב-1873. בשנת 1883, העניק המוסד את הדוקטורט הראשון שלו. באותה השנה נשרף לחלוטין ונבנה מחדש.
בשנת 1902 נרשמו לאוניברסיטה 1,203 סטודנטים תואר ראשון ו-82 סטודנטים לתארים מתקדמים (מתוכם עשרה מחוץ לאינדיאנה). בשנים 1893–1902 גדל מספר הסטודנטים מ-524 ל-1,285.
בשנים 1920–1921 נפתחו בית הספר למוזיקה ובית הספר למסחר ופיננסים. בשנת 1945 הוקם מכון קינזי למחקר מיני.
האוניברסיטה הצליחה לשרוד במהלך השפל הגדול, אודות לתמיכה ממשלתית וקמפיין גיוס כספים בקרב בוגרי המוסד והקהילה העסקית. לא רק שהאוניברסיטה הצליחה לשרוד את המשבר, אלא גם לצמוח. במהלך שנות ה-30 וה-40 נבנו 15 מבנים חדשים.
בשנת 1960, איגוד הסטודנטים של IU בחר בתומס אטקינס, אפרו-אמריקאי לתפקיד נשיא אגודת הסטודנטים. המינוי גרם לסערה ציבורית בקמפוס.
אוניברסיטת מלאיה
אוניברסיטת מלאיה (במלאית: Universiti Malaya"," או בקיצור UM) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בקואלה לומפור שבמלזיה. זהו המוסד האקדמי המלזי הוותיק ואחד מן היוקרתיים ביותר במדינה. האוניברסיטה חברה בארגונים אקדמיים רבים ובהם רשת האוניברסיטאות של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט ואיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי.
כיום אוניברסיטת מלאיה מחולקת לשלוש עשרה פקולטות, שני בתי ספר, חמישה מכונים ושישה מרכזים אקדמיים. לאוניברסיטת מלאיה יש גם תחנת רדיו משלה, "Umalaya Radio" הפועלת בחסות איגוד הסטודנטים.
היסטוריה.
האוניברסיטה הוקמה כאיחוד של שני מוסדות: קולג' לרפואה על שמו של אדוארד השביעי (שהוקם ב-1905 בסינגפור), ומכללת ראפלס (שהוקמה ב-1929). הקולג' לרפואה הוקם על מנת להכשיר רופאים באזור בשלל תחומים, ואילו מכללת ראפלס עסקה במספר תחומים מדעיים.
האיחוד עצמו התרחש באוקטובר 1949 לאחר שנים של מחשבה ותכנון. יעדי האוניברסיטה היו לקדם מבחינה חברתית את כלל האוכלוסיות המגוונות במלזיה. בתחילה, האוניברסיטה פעלה בשתי חטיבות אוטונומיות - האחת בסינגפור והשנייה בקואלה לומפור. בשנת 1960 ממשלת מלזיה החליטה לפצל את שתי החטיבות לאוניברסיטאות נפרדות. החטיבה בסינגפור הפכה בסופו של דבר לאוניברסיטה הלאומית של סינגפור. אוניברסיטת מלאיה העצמאית הוקמה ב-1 בינואר 1962. בשנת 2012, אוניברסיטת מלאיה קיבלה אוטונומיה ממשרד ההשכלה הגבוהה.
פרופיל אקדמי.
מוסדות שותפים.
אוניברסיטת מלאיה משתפת פעולה עם עשרות מוסדות אקדמיים רבים ברחבי העולם, ובהם: האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת גלאזגו, אקול פוליטקניק, קינגס קולג' לונדון, קינגס קולג' לונדון, אוניברסיטת קיוטו ו-KU לוון.
המכון הפוליטכני של ווסטר
המכון הפוליטכני של ווסטר (באנגלית: Worcester Polytechnic Institute, או בקיצור WPI ) הוא אוניברסיטת מחקר פרטית בווסטר, מסצ'וסטס, ארצות הברית. WPI, שנוסד בשנת 1865, הוא אחד המוסדות האקדמיים הראשוניים להנדסה וטכנולוגיה בארצות הברית. כיום פועלות במכון 14 מחלקות אקדמיות עם למעלה מ-50 תוכניות לתואר ראשון ושני במדעים, הנדסה, טכנולוגיה, ניהול, מדעי החברה ומדעי הרוח. המכון חבר באיגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות.
היסטוריה.
המכון הפוליטכני של ווסטר נוסד על ידי התעשיינים ג'ון בוינטון ואיצ'בוד וושברן. לאחר מחלוקות על אופי המקום, המכון נרשם כתאגיד ב-10 במאי 1865, ובכך הוקם פורמלית. השיעורים עצמם החלו ב-11 בנובמבר 1868.
לאורך השנים המכון הפוליטכני התרחב מאוד, והחל להעניק גם תארים מתקדמים. במהלך מלחמת העולם השנייה, המכון היה אחד מהמוסדות האקדמיים שייתפו פעולה עם ההכשרה הטכנית של צי ארצות הברית.
נשים החלו ללמוד במכון רק בפברואר 1968.
אוניברסיטת ורשה לטכנולוגיה
האוניברסיטה הטכנולוגית של ורשה (בפולנית: Politechnika Warszawska) הוא אחד מהמכונים הטכנולוגיים המובילים בפולין ואחד הגדולים במרכז אירופה. האוניברסיטה מעסיקה 2,453 אנשי סגל הוראה (ובהם 357 פרופסורים).בשנת 2011 למדו באוניברסיטה כ-36,156 סטודנטים. באוניברסיטה פועלות 19 פקולטות משלל תחומי המדע והטכנולוגיה. מרבית מבני אוניברסיטת וורשה ממוקמים בוורשה, מלבד שתי פקולטות אחת בפלוצק. האוניברסיטה חברה בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם.
מדי שנה מסיימים את לימודיהם באוניברסיטה כ-5,000 בוגרים. על פי סקר העיתון "Rzeczpospolita משנת" 2008, 11% מבין מנהלי 500 התאגידים המובילים בפולין הם בוגרי האוניברסיטה.
פעילות האוניברסיטה החלה בשנת 1826 עם התחלת לימודי הנדסה במכון הטכנולוגי של ורשה.
בשנת 2018 האוניברסיטה דורגה במקומות 601–800 בדירוג העולמי של Times Higher Education.
היסטוריה.
במהלך המאה ה-18 פרצה באירופה המהפכה התעשייתית שדרשה הכשרת מהנדסים וטכנאים רבים. בשנת 1794 נפתח האקול פוליטקניק בפריז, שהוביל בעקבותיו פתיחת מוסדות להכשרה טכנית רבים ביבשת, ובהם בפראג (1806), בווינה (1815) ובקרלסרוהה (1824).
המכון הטכנולוגי הראשון בפולין נפתח בוורשה ב-4 בינואר 1826. המוסד נסגר בשנת 1831, לאחר מרד נובמבר.
בשנת 1898 הוקמה מחדש המחלקה הטכנולוגית בוורשה על שמו של הקיסר ניקולאי השני. השיעורים (שהועברו ברוסית) החלו ב-5 בספטמבר.
בעת פתיחתה היו האוניברסיטה שלוש פקולטות: הנדסה ובנייה, מתמטיקה וכימיה. ביוני 1902 נפתחה הפקולטה לכרייה. פולנים היוו את רוב התלמידים עד 1905.
עם כיבוש ורשה על ידי האימפריה הרוסית ב-5 באוגוסט 1915, השלטון הגרמני רצה לזכות באהדת הפולנים. לכן השלטון הגרמני המיר את שפת הלימוד לפולנית גם באוניברסיטה הטכנולוגית וגם באוניברסיטת ורשה. הפתיחה החגיגית של שתי האוניברסיטאות נערכה ב-15 בנובמבר 1915. זיגמונט שטרשביץ' היה הרקטור הראשון של האוניברסיטה הטכנולוגית של ורשה. למרות הפתיחה החגיגית, מלחמת העולם הראשונה והמלחמה הפולנית-סובייטית לא סייעו לפיתוח המוסד. השיעורים היומיים החלו רק בנובמבר 1920. בתקופה זו פעלו כבר פקולטות למכניקה, הנדסת חשמל, כימיה, אדריכלות, הנדסה אזרחית, הנדסת מים וגיאודזיה. שלוש הפקולטות האחרונות אוחדו ב-13 במרץ 1933. ב-25 בספטמבר 1933 הוקמה הפקולטה החדשה להנדסה.
מספר התלמידים באוניברסיטה גדל משמעותי בעשרים השנים שבין מלחמות העולם. בשנת 1919 למדו במוסד כ-2,540 סטודנטים, לעומת 4,673 ערב מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו העניק בית הספר יותר מ-6,200 דיפלומות, מתוכן 320 לנשים. במקביל, האוניברסיטה הטכנולוגית של ורשה צברה יוקרה לאומית ובינלאומית. כ-66 בוגרים קיבלו תוארי דוקטור לפילוסופיה, ו-50 הוסמכו כעוזרי פרופסורים.
במהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי האוניברסיטה הטכנולוגית המשיכה לפעול במחתרת. ההוראה נמשכה בקורסים חשאיים. כ-3,000 תלמידים השתתפו בקורסים אלו ו-198 הוכשרו למהנדסים. במהלך המלחמה נכתבו 20 תזות לדוקטורט ובוצעו מחקרים בחשאי. מספר פרופסורים ערכו ניתוח מפורט של רקטות ה-V-2 הגרמניות, לבקשת המודיעין של ארמייה קריובה.
לאחר סיום הכיבוש הנאצי התחילו הלימודים בתנאים מאולתרים ב-22 בינואר 1945. עד סוף השנה נפתחו מחדש כל הפקולטות שפעלו לפני המלחמה. מבנים ישנים ופגועים שופצו ונבנו מחדש, וכן נבנו מבנים חדשים.
המרכז האקדמי והמחקרי בפלוצק הוקם ב-1967.
בשנת 1945 למדו 2,148 סטודנטים בשש פקולטות. ב-1999 היו 22,000 סטודנטים רשומים ב-16 פקולטות. האוניברסיטה הטכנולוגית של ורשה העניקה למעלה מ-104,000 תארים במדעים, הנדסה וטכנולוגיה בשנים 1945–1998.
במהלך השנים הפכה האוניברסיטה למרכז מדעי חשוב, שהכשיר את התשתית לבתי ספר טכניים אחרים במדינה. בשנים 1945–1998 נכתבו 5,500 עבודות דוקטורט ומספר חברי הסגל האקדמי גדל באופן משמעותי. ב-1938 היו באוניברסיטה 98 פרופסורים קבועים ופרופסורים-חברים, וכן 307 עוזרי פרופסורים ועוזרי הוראה. ב-1948 היו 87 פרופסורים ו-471 עוזרים. לעומת זאת, ב-1999 היו 371 פרופסורים, 1,028 מורים, 512 מרצים ו-341 עוזרי הוראה.
פקולטות.
קמפוס פלוצק :
אוניברסיטת דרקסל