בדצמבר 2020 גייסה החברה 30 מיליון דולר.
במאי 2021 גייסה החברה 70 מיליון דולר.
בפברואר 2022 גייסה החברה 140 מיליון דולר לפי שווי של 1.4 מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן. את הגיוס הובילה קרן הון סיכון של אלפאבית.
לאונרד מרטין קרביץ
לאונרד מרטין קרביץ (באנגלית: Leonard Martin Kravitz) (8 באוגוסט 1930 - 7 במרץ 1951) היה יהודי-אמריקאי ששירת בצבא ארצות הברית ונהרג במלחמת קוריאה. בגין פעולותיו בקרב הוענקה לו בשנת 2014 מדליית הכבוד. הענקת המדליה שנים רבות כל כך לאחר האירוע, נבעה מחקירה חוזרת על ידי הפנטגון של מקרים בהם הוענקו עיטורי צלב השירות המצוין לחיילים וקצינים יהודים, אפרו-אמריקאים והיספנים במקום עיטורי מדליית הכבוד, החשובה יותר, אפליה בשל מוצאם.
ביוגרפיה.
קרביץ נולד לג'יין קאופמן קרביץ ולג'וזף קרביץ וגדל בקראון הייטס, ברוקלין ניו יורק, אחיו הגדול סיי (סימור) שירת בנחתים במלחמת העולם השנייה. בשנת 1950 עם תחילת מלחמת קוריאה התגייס קרביץ לצבא. לאחר מספר חודשים בשירות נשלח קרביץ לקוריאה כחלק מאוגדה 24 של הצבא.
ב-6 במרץ 1951 נתקל הכוח של קרביץ בכוחות אויב סינים ליד ינגפיונג (Yangpyong) דרומית לסיאול. קרביץ שהיה עוזר למקלען ראה שהמקלען נפגע והחל לתפעל בעצמו את הנשק תוך שהוא יורה אש רתק לעבר האויב שמסתער אליהם. הכוח לא הצליח להדוף את האויב והם קיבלו את הפקודה לסגת. קרביץ התנדב להישאר מאחור ולחפות על חבריו שנסוגים על אף שידע שסיכוי ההישרדות שלו נמוכים. ביום למחרת כאשר כוח ידידותי להצליח לכבוש שוב את המקום אותרה גופתו של קרביץ מוקפת בגופות חיילי האויב.
גופתו הוחזרה לארצות הברית והוא נקבר בבית הקברות מאונט כרמל בקווינס. זמן קצר לאחר מותו הוענק לו צלב השירות המצוין שאחיו סיי קיבל בשמו.
בשנת 1964 נולד בנו של אחיו סיי. סיי החליט לקרוא לילד על שמו של אחיו. לימים התפרסם כזמר לני קרביץ.
הבדיקה מחדש ומדליית הכבוד.
מיטשל ליבן היה חבר הילדות של קרביץ והצטרף בעצמו למלחמה בקוריאה בסופה, לאחר מותו של קרביץ. הוא למד שחיילים עם סיפור לדומה לזה של קרביץ קיבלו את העיטור הגבוה ביותר, מדליית הכבוד, בעוד קרביץ קיבל את צלב השירות המצוין, העיטור השני בחשיבותו. ליבן אמר: "הגעתי למסקנה שהם לא נותנים ליהודים את מדליית הכבוד". במשך 50 שנה פעל ליבן על מנת שיכירו בגבורתו של קרביץ ושל יהודים אחרים בכוחות המזוינים של ארצות הברית ויעניקו להם את מדליית הכבוד.
לבסוף פעולותיו נשאו פרי ובשנת 2001 הונחה הצעת חוק על ידי רוברט וקסלר בפני הקונגרס: חוק לאונרד קרביץ וותיקי מלחמה יהודים 2001 (Leonard Kravitz Jewish War Veterans Act of 2001), הצעת החוק דחפה את הפנטגון לבחון את המקרים בהם הוענק צלב השירות המצוין ליהודים, אפרו-אמריקאים והיספנים. הבדיקה החלה ולאחר עשור סיימו לבחון מחדש יותר מ-6,000 מקרים ממלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם שעמדו בקריטריונים. מסקנות החוקרים היו כי יש להעניק את מדליית הכבוד במקום צלב השירות המצוין ב-24 מקרים של חיילים יהודים, אפרו-אמריקאים והיספנים, כולל קרביץ.
ב-18 במרץ 2014 התקיים טקס חלוקת מדליית הכבוד לקרביץ על ידי הנשיא ברק אובמה, בטקס הוענקו המדליות לכל 24 החיילים שלא זכו לקבלן עד היום.
נח זלודקובסקי
נח זלודקובסקי (ביידיש: נח זאלודקאווסקי; 1859-1931) היה חזן ומלחין וידוע בתור מלחין השיר שאו ציונה נס ודגל. זלודקובסקי כיהן כחזן בבית כנסת בעיר קאליש העתיקה בפולין. זלודקובסקי נחשב לאדם רחב אופקים ולאחד מחשובי החזנים והמלחינים שצמחו ביהדות פולין. זלודקובסקי מת בעיירתו קאליש בכ"ג בתמוז תרצ"א (8 ביולי 1931), ונטמן בבית העלמין למחרת.
ביוגרפיה.
נח זלודקובסקי נולד בעיירה דבוז'ץ שבמחוז גרודנו בליטא (כיום בלארוס). הוא למד בישיבות בסלונים ובדבוז'ץ. הוא התחיל את הקריירה החזנית שלו כחזן נודד שעבר לפני התיבה בערים רבות, ביניהן וילנה, וולקוביסק, ברסט ואחרות עד שהשתקע סופית בעיר קאליש שבפולין, שבה כיהן כחזן בבית הכנסת הראשי במשך כארבעים שנים. מנצח המקהלה שלו היה המוזיקאי אברהם צבי דוידוביץ', מלחינם של שירי זמר רבים (כגון הידד הידד גינה קטנה). זלודקובסקי לא הסתפק במשרתו כחזן, אלא גם שימש מדריכם של חזנים ומנצחי מקהלות, אשר הנודעים בהם היו דוד אייזנשטדט וליאו ליוב. בני משפחתו היו כולם חזנים ומלחינים. יצירותיו של נח מושמעות עד היום בבתי כנסת באמריקה. אחיו אליהו שימש כחזן ראשי בבית הכנסת 'שערי צדק' בדטרויט והלחין שירים ויצירות ליטורגיות רבות. אחיו השני, יוסף, היה חזן בלונדון, ואחיו השלישי יעקב – בליברפול.
בעת הלחנת השיר שאו ציונה נס ודגל, הושפע זלודקובסקי מהניגון החסידי המוכר "שאו שערים ראשיכם והנשאו פתחי עולם" (). סבורים כי שמילת הפתיחה 'שְׂאוּ', המשותפת לשני השירים, הניעה אותו להסתייע באותם צלילי פתיחה של הניגון. הדמיון בין שני השירים נוגע רק לחלק מהבית הראשון; כל היתר הוא פרי עבודתו של זלודקובסקי.
זלודקובסקי מת בעיירתו קאליש בכ"ג בתמוז תרצ"א (8 ביולי 1931), ונטמן בבית העלמין למחרת.
לאחר מותו.
לאחר מותו, קמו מלחינים נוספים, כגון אברהם צבי אידלסון, זבולון זילברץ, הרמן ארליך וארתור וולף וביקשו להעניק לשיר פרשנות צלילית חדשה, פרי עבודתם, אך כשלו בפרסום לחניהם.
שקד (מאכל)
שקדים (מכונים גם שקדים מתוקים) הם מאכל המבוסס על פרי עץ השקד המצוי המתורבת. החלק הנאכל העיקרי הוא הזרע, אך גם הפרי הצעיר בשלמותו משמש למאכל. זרעי השקד התרבותי מכילים כמויות גדולות של שומן, חלבון, ויטמינים ומינרלים, ונחשבים למאכל בעל יתרונות בריאותיים מובהקים. מבחינת ייצור מסחרי, השקדים הם האגוז החשוב בעולם עם תפוקה עולמית של מעל 1.76 מיליון טון (ללא הקליפה החיצונית) בעונת 2020-2021.
מאכלי הפרי.
כאשר פרי השקד נאכל בשלמותו הוא מכונה "שקדים ירוקים". הוא נאכל כאשר יש לו עדיין ציפה ירוקה, שעירה בשרנית וחמצמצה, והקליפה שמתחתיה עוד לא התקשחה. הפרי בכללותו חמצמץ.
שקדים ירוקים הם חטיף פופולרי בחלקים רבים של המזרח התיכון. לרוב הם נאכלים טבולים במלח בישול כדי לאזן את הטעם החמוץ, כבושים, ובמגוון צורות נוספות. בחצי הכדור הצפוני הם זמינים בעיקר מסוף מרץ ועד אמצע יוני.
מאכלי הזרע.
זרעי השקדים מצופים בקליפה דקה בצבע חום, ותוכם לבן.
שקדים נמכרים ברמות שונות של עיבוד: בשלמותם, קלופים ("מולבנים"), חצויים, פרוסים, חתוכים לרצועות ("שבבים"), שבורים לגדלים שונים, וטחונים (קמח שקדים). בנוסף, נמכרים מוצרי שקדים ברמות עיבוד גבוהות יותר – חלב שקדים, חמאת שקדים, שמן שקדים ועוד.
השקדים ניתנים למאכל כמות שהם ללא עיבוד כלשהו, ונאכלים כפרי יבש וחטיף. מספר שיטות עיבוד בסיסיות נפוצות על מנת לשנות את המרקם והטעם של השקדים:
שקדים הנמכרים ברמות הביניים של העיבוד משמשים בדרך כלל כתוספת למאכלים אחרים. שקדים מעשירים מנות בשומן וחלבונים, ובהרבה מנות בעלות מרקם רך משמשים כניגוד למרקם המנה.
השימוש בשקדים ברמות חיתוך שונות נפוץ מאוד במגדנאות.
מוצרי שקדים מעובדים.
קמח שקדים.
קמח שקדים מתקבל מטחינה של שקדים מולבנים. הקמח משמש באפייה ובמגדנאות - בייצור מקרוני שקדים ומאפים מתוקים אחרים, במילוי עוגות ופשטידות, והוא אחד משני המרכיבים העיקריים של מרציפן וממרחי שקדים. בצרפת, קמח שקדים הוא מרכיב חשוב בפרנג'פן, המילוי של עוגת המלך המסורתית.
שימוש רב בקמח נעשה במאפים המותאמים לדיאטה דלת פחמימות או דלי גלוטן. הקמח מוסיף לחות וטעם אגוזי עשיר למאפים. פריטים שנאפים עם קמח שקדים נוטים להיות עשירים בקלוריות.
בשקדים יש רמות גבוהות של שומנים רב בלתי רוויים. בדרך כלל, מוגנות חומצות השומן אומגה 6 מפני חמצון על ידי הקליפה וויטמין E. כאשר שקדים נטחנים, ההגנות הללו נשברות, שטח הפנים החשוף גדל דרמטית ומגביר מאוד את נטיית הקמח להתחמצן.
חמאת שקדים.
חמאת שקדים היא ממרח העשוי מטחינת שקדים, עם הקליפה או מולבנים. חמאת שקדים ניתנת גם להכנה באמצעים ביתיים על ידי טחינת שקדים בממחה. בחמאת שקדים ללא תוספים נוצרת עם הזמן היפרדות של השמן.
חמאת שקדים שימושית למריחה ישירה (למשל על פרוסת לחם או קרקר), בשילוב עם חומרי טעם נוספים כבסיס לממרחים בטעמים אחרים, כתוספת לרטבים ולמשקאות.
חלב שקדים.
חלב שקדים הוא משקה העשוי משקדים טחונים, מים וממתיקים. בשונה מחלב מן החי, חלב השקדים אינו מכיל כולסטרול או לקטוז. חלב השקדים שימש כמשקה של המעמדות הגבוהים החל מהתקופה הרומית בכל רחבי אירופה ואסיה.
בימי הביניים שימש חלב השקדים תחליף לחלב בתקופת התענית, בה נאסר על נוצרים לאכול מוצרים מן החי. חלב השקדים אף שימש תחליף לחלב רגיל בשל עמידותו לעומת חלב הבקר (בתקופה בה טרם היו אמצעי הקירור), ולכן חלב השקדים שימש כמשקה, בעוד שחלב הבקר והצאן חובץ לחמאה וגבינות.
כיום נמכר חלב שקדים בייצור מסחרי, ולעיתים מוסיפים לו תמציות טעם בטעמי וניל ושוקולד. משקה שקדים מזרח תיכוני נפוץ המבוסס על חלב שקדים קרוי "רוזטה", ונמכר לרוב כסירופ לבן ממותק בניחוח שקדים, אותו מדללים במים קרים.
סירופ שקדים.
סירופ שקדים הוא תחליב המיוצר משקדים ותמציות טעם. היסטורית, סירופ שקדים היה מיוצר משקדים מתוקים ומרירים, בדרך כלל עם סירופ שעורה או מי פרחי תפוז וסוכר. בשל הציאניד המצוי בשקדים המרים, סירופים מודרניים מיוצרים בדרך כלל רק משקדים מתוקים. מוצרי סירופ כאלה אינם מכילים רמות משמעותיות של ציאניד, ולכן נחשבים בדרך כלל בטוחים למאכל אדם. הסירופ משמש כיום במשקאות כגון רוזטה ומאי תאי.
שמן שקדים.