ג'וני אינגליש, הסוכן "המוכשר" ביותר של M.I.7, חוזר לתפקידו לאחר חמש שנים של אימונים במנזר בטיבט בשביל להפוך לסוכן מוכשר, לאחר הכישלון בהגנתו על הנשיא שאמבל במוזמביק באוקטובר 2006, שנרצח ברגע שנבחר על ידי רוצח שנשלט בידי סם שליטה במוח. אחת מחברי הכנופיה ״וורטקס״ הסיחה את דעתו של ג'וני כשאמרה לו שהחשמל נותק ואחר כך פלרטטה איתו.
לאחר שעברו חמש שנים במנזר, ג'וני חזר לבריטניה לתפקידו. ראש הארגון, פגסוס, אמרה שמשימתו היא למנוע את הרצח של ראש הממשלה של סין, יאנג פינג. ג'וני מגיע להונג קונג ביחד עם הסוכן הצעיר, טאקר, ושם מוצא את איש הקשר שלו, טיטוס פישר. פישר אומר לג'וני שהוא צריך להשיג את אחד מהמפתחות של וורטקס, שמקנים גישה לסם לשליטה במוח. ג'וני לא מאמין לכך עד שפישר נורה על ידי מנקה סינית שעובדת בוורטקס והוא חוטף את המפתח מצווארו של פישר, אך בחור סיני שעובד בוורטקס, ברח ממנו עם המפתח. אך, לאחר מרדף בהונג קונג, ג'וני השיג את המפתח.
בטיסה חזרה לבריטניה, סיני שעובד בוורטקס התחזה לדייל בשם סוזן, ביקש מג'וני בנועם להניח את המזוודה שבה נמצא המפתח במדף מעל הנוסעים. הדייל ניצל את ההזדמנות להוצאת המפתח מהמזוודה, כשג'וני חזר לבריטניה, הוא הופתע לגלות שהמפתח נגנב על ידי הדייל. באם - אי - 7, קייט, הפסיכולוגית להתנהגות, מנסה לברר עוד על מקרה הרצח במוזמביק, על ידי היפנוזה. היא מהפנטת את ג'וני בשביל שיצליח להזכר באירוע. פגסוס אמרה שעליו לצאת עם טאקר לפגישה עם קרלנקו, שחשוד בתור האדם השלישי בוורטקס. ג'וני וטאקר פוגשים את קרלנקו, שהחליף את שמו למר פודובקין, במשחק גולף. פודובקין נורה על ידי האישה הסינית שעובדת בוורטקס, שהתחזתה למנקה, וג'וני וטאקר לקחו את קרלנקו לבית החולים הקרוב ביותר באזור במסוק שבו קרלנקו הגיע. קרלנקו סיפר שהסוכן הנותר של וורטקס הוא סוכן כפול שעובד ב-M.I.7. טאקר חושב שסיימון אמברוז, חברו הטוב ביותר של ג'וני, הוא הסוכן הכפול. אינגליש לא מאמין לזה ושולח את טאקר לביתו. אינגליש מגלה אחר כך שטאקר צדק, ואחרי הרבה התחננויות שכנע את טאקר להצטרף אליו. לפני הישיבה של ראש הממשלה הסיני אינגליש מנסה לעצור את וורטקס מלגייס בעזרת הסם את פגסוס להרוג את ראש הממשלה יאנג פינג, אך שותה בטעות את הסם ומנסה בעצמו להרוג את יאנג פינג. המזימה נכשלה, והסם הרג את אינגליש. לאחר מכן הוא חוזר לחיים ממה שלמד במנזר, ומחסל את סיימון אמברוז. לאחר מכן מקבל תואר אבירות ממלכת אנגליה, אשר מתגלה כמנקה הסינית. אינגליש נאבק עימה אך תופס במקומה את המלכה עצמה.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט כתב והלחין המוזיקאי אלן אשקרי.
אגם אינארי
אגם אינארי (בפינית: Inarijärvi) הוא אגם בצפון-מזרח פינלנד. שטחו כ-1,040 קמ"ר, והוא האגם השלישי בגודלו בפינלנד, והגדול ביותר בלפלנד. גובהו בין 117 ל-119 מטרים מעל פני הים, ומפלס זה תלוי באספקת המים המגיעים דרך תחנת הכוח ההידרואלקטרית קייטקוסקי המצויה ברוסיה. האגם רדוד ברובו, אך בחלקו הצפוני מגיע עומקו ל-95 מטרים. האגם קופא בכל שנה, בין נובמבר לראשית חודש יוני. האגם נשפך לנהר פאטסיוקי, שזורם צפונה, ונשפך לפיורד וראנגר שבים ברנץ.
ברחבי האגם פזורים 3,318 איים, המפורסמים שבהם הם האוטומה (Hautuumaasaari) ואוקון (Ukonsaari). על האי האוטומה, שפירוש שמו "אי בית הקברות", שוכן בית קברות עתיק ששימש בעבר את הלאפים, ועל האי אוקון אתר פולחן קדום.
האגם עשיר בדגה, בעיקר מיני סלמון וטרוטות. רבים ממיני הדגים לא שכנו בו בעבר, והם הובאו לאגם במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20, כדי לעודד את הדיג במקום. ב-1989 הגיע היקף הדיג באגם לשיא, שנאמד בכ-560 טונות.
אורחים לרגע
אורחים לרגע הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויה של מאיה קניג משנת 2012.
עלילה.
הוריה של ליבי (אליה ענבר) נפרדו כשהייתה ילדה קטנה והיא עוברת עם אמה להתגורר באמריקה. הסרט מתחיל כשליבי בת שלוש עשרה. אמה שולחת אותה לגור עם אביה שאול (גור בנטביץ') המתגורר בישראל, אותו לא ראתה מזה שנים רבות. לאט לאט מתברר לליבי ששאול אביה הוא חסר בית וחסר פרנסה. שאול מנסה להמציא פטנטים, שכולם קשורים בסיגריות ובעישון ובינתיים לא הצליח לשווק אותם. ליבי מגיעה לישראל כשנפתחת מלחמת לבנון השנייה ושאול הוגה רעיון: הם יתחזו לפליטים מהצפון ויתגוררו אצל משפחה בירושלים. וכך קורה. הם מספרים שהם פליטים ממושב בצפון הארץ, והם אכן מאומצים על ידי גידי (צחי גראד) והלית (סלעית אחי-מרים) ובנם החייל (ארד ייני), המתגוררים בווילה בעין כרם. במהלך הסרט נרקמת מערכת יחסים בין האב לבת וביניהם לבין משפחתם המאמצת. בשלב מסוים סודם נחשף.
אודות הסרט.
הסרט הופק בשיתוף קרן הקולנוע הישראלי, המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים, הקרן לעידוד הסרט הישראלי. זהו סרט הביכורים של מאיה קניג והסרט הראשון שמתרחש על רקע מלחמת לבנון השנייה.
כוכבת הסרט, אליה ענבר, הייתה בת שלוש עשרה בזמן הצילומים, כמו ליבי, הדמות אותה היא מגלמת וכמוה היא נולדה בישראל ועברה עם הוריה להתגורר בארצות הברית.
קניג מספרת על הרעיון לסרט בריאיון לאבנר שביט מוואלה:
אבנר שביט בחר באליה ענבר לאח מחמש השחקניות החמות של הקולנוע הישראלי והוא כתב על הסרט:
שביט כתב על הסרט אחרי הקרנת הבכורה שלו בפסטיבל הקולנוע ירושלים:
עופר ליברגל כתב על הסרט באתר סריטה:
הפקת הסרט עלתה 2,100,000 שקלים, הוא מכר בישראל 6,200 כרטיסים והגיע להכנסות של 235,600 שקלים בישראל.
פסטיבלים ופרסים.
הסרט זכה בפרס השחקן לגור בנטביץ' בפסטיבל הקולנוע ירושלים והיה מועמד לשבעה פרסי אופיר, בקטגוריות: הסרט העלילתי הטוב ביותר (למפיקים יואב רועה ואורית זמיר), הבמאי הטוב ביותר (מאיה קניג), השחקן הטוב ביותר (גור בנטביץ'), שחקן המשנה הטוב ביותר (צחי גראד), התסריט הטוב ביותר (מאיה קניג, דנה דימנט), העריכה הטובה ביותר (אור בן דוד), הפסקול הטוב ביותר (מיכאל גורביץ'), אבל לא זכה באף פרס.
הוא השתתף בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות, הוקרן בפסטיבל פאלם ספרינגס, ונרכש להפצה בארצות הברית; כמו כן השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ופסטיבל בוסן בקוריאה הדרומית.
ציינון
תכנית לימודים
קוריקולום
ברגסון (פירושונים)
אופוריה (פירושונים)
אאופוריה
שדה התעופה רובניימי
שדה התעופה רובניימי (בפינית: Rovaniemen lentoasema) ממוקם 10 קילומטרים צפונית לעיר רובניימי שבפינלנד, סמוך לחוג הארקטי שחוצה את הקצה הצפוני של מסלול הטיסה.
היסטוריה.
שדה התעופה הוקם ב-1940, ובתחילה מסלולי הטיסה שלו לא היו סלולים. חברת פינאייר חנכה באותה שנה קו טיסות סדיר בין הלסינקי לבין פטסמו (כיום העיר פצ'נגה שברוסיה), שכלל נחיתות ב-7 ערים נוספות ובהן רובניימי. במהלך מלחמת ההמשך שימש שדה התעופה את הלופטוואפה. שדה התעופה ניזוק במלחמת לפלנד, ושיקומו הסתיים ב-1948. במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 הוארך מסלול הטיסה ונבנו מבנים חדשים. בשנת 2000 הותקנו בבניין הטרמינל שרוולי העלאת נוסעים.
במהלך שנת 2011 עברו בשדה התעופה קרוב ל-400 אלף נוסעים, והוא היה שדה התעופה הרביעי בגודלו בפינלנד מבחינת היקף הנוסעים. מבחינת גודל פיזי, זהו שדה התעופה החמישי בגודלו במדינה.
הטיסות הסדירות היחידות במהלך כל ימות השנה הן טיסות של פינאייר ונורוויג'ן אייר שאטל להלסינקי. בעונת התיירות (החורף), מפעילה פינאייר גם טיסות סדירות למורמנסק, וחברת טראנסאוויה.קום מפעילה טיסות לאמסטרדם ולפריז. חברות תעופה רבות נוספות מפעילות טיסות שכר ליעדים שונים באירופה במהלך החורף, בין היתר לאמסטרדם, אתונה, בודפשט, בוקרשט, ברלין, ברצלונה, דבלין, ורשה, לונדון, מדריד, מילאנו, פראג, פרנקפורט, קייב ותל אביב, וכן לערי שדה נוספות בבריטניה ובגרמניה. בנוסף, משמש שדה התעופה גם את חיל האוויר הפיני.
התקופה הפאטימית
יעל מלמד
יעל מלמד (נולדה בשנת 1968) היא מפיקה אמריקאית ישראלית, שהפיקה את הסרט "אינוסנטה", זוכה פרס האוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 2012.
ביוגרפיה.
מלמד נולדה בניו יורק, בעת שאמה, האדריכלית כלת פרס ישראל עדה כרמי-מלמד, שימשה כמרצה בחוג לאדריכלות באוניברסיטת קולומביה. דודה, אח של אמה, הוא האדריכל רם כרמי, וסבה הוא האדריכל דב כרמי.
בעקבות גיוסם לצבא של אחותה ואחיה שבו הוריה לישראל. מלמד החליטה להישאר בארצות הברית ונרשמה ללימודי אדריכלות באוניברסיטת ייל. בשנת 1997, לאחר שעבדה במשך שנה וחצי עם אמה, החליטה לנטוש את האדריכלות ולעבור לעסוק בקולנוע. היא שבה לניו יורק ולמדה קולנוע בקורס אינטנסיבי בן שישה שבועות באוניברסיטת ניו יורק. היא התחילה לעבוד בתור סטאז'רית, אחר-כך כעוזרת.
בשנת 2003 פתחה מלמד בצוותא עם אווה קולודנר את חברת ההפקות Salty Features, כעבור מספר שנים עזבה שותפתה קולודנר את החברה. הסרט עתיר התקציב ביותר שהפיקה הוא "ראיונות קצרים עם אנשים מבחילים" פרי עטו ובבימויו של ג'ון קרסינסקי (שמשחק את ג'ים, כוכב הסדרה "המשרד", בתקציב של קרוב לחמישה מיליון דולר. זהו עיבוד לספר הסיפורים הקצרים של דייוויד פוסטר וולאס. הסרט My Architect, שהפיקה מלמד בבימויו של נתניאל קאהן, היה מועמד לפרס האוסקר לשנת 2004.