אוסטרו-הונגריה הייתה תומכת מפתח בעצמאות אלבנית והתנגדה לניסיונות של מדינות סלאביות לשלוט בארצות אלבניות. הסיוע הדיפלומטי האוסטרו-הונגרי היה קריטי לגירוש הצבאות הסרבים והמונטנגרים מדורש ושקודר בשנת 1912. לאחר עצמאות אלבניה התחתן זוגו הראשון, מלך אלבניה עם אישה הונגרית. בתחילת המאה ה-20 חלקו אלבניה והונגריה מצב בו מספר רב של אלבנים והונגרים התגוררו מחוץ לגבולותיהם החדשים, ושתי המדינות חוו את עלייתם של תנועות בלתי-רדנטיסטיות שמטרתן להקים את הונגריה הגדולה ואלבניה הגדולה, אך נתקלו בהתנגדותן של מדינות הסביבה. במהלך מלחמת העולם השנייה, שתי המדינות היו חלק ממדינות הציר, ואחרי המלחמה היו בשליטת המפלגות הקומוניסטיות ובעלות ברית למוסקבה. יחסי אלבניה–הונגריה נותקו לאחר הפיצול הסובייטי-אלבני, אך חודשו לאחר נפילת הקומוניזם.
נובלו
לואי ביבלו
לואי ביבלו (בצרפתית: Louis Buvelot; 3 במרץ 1814 - 30 במאי 1888), היה צייר נוף שווייצרי, שחי 17 שנים בברזיל ושהה 23 שנים באוסטרליה, שם השפיע על אסכולת היידלברג.
ראשית חייו.
ביבלו נולד במורז', ווד, שווייץ, בנם השני של פרנסואה סימון ביבלו, פקיד דואר, ואשתו ז'אן-לואיז, הייזר, מורה בבית הספר. לואי ביבלו (שלא אהב את שמו הפרטי ומעולם לא השתמש בו) עבד עם מרק-לואי ארלנד בלוזאן, וסביב 1834 המשיך את לימודיו בפריז אצל קמיל פלרס, צייר נוף ידוע. אחרי כמה חודשים שם, נדד לבאהיה שבברזיל שם עבד במטע הקפה של דודו. באוקטובר 1840 עבר לריו דה ז'ניירו ומשך את תשומת ליבו של הקיסר דום פדרו השני, שקנה ​​כמה מתמונותיו ועיטר אותם את מסדר הוורד. בנובמבר 1843 התחתן ביבלו עם מארי-פליסייט, לבית לאלואט. ביבלו שב לשווייץ בשנת 1852 ובשנת 1856 הוענקה לו מדליית כסף על תמונה שהציג בברן. ביבלו שחי בברזיל, מדינה חמה, מצא את הקור של שווייץ מזיק לבריאותו ועזב את משפחתו והפליג מליברפול לכיוון מלבורן, אוסטרליה בשנת 1864.
קריירה באוסטרליה.
כשהגיע למלבורן בפברואר 1865, ביבלו התפרנס כצלם רחוב במשך שנה, אך עד מהרה חזר לציור. אשתו החדשה, קרוליין-ג'ולי בגווין, עזרה בהוראת צרפתית, והוא החל למצוא קונים לתמונות שלו, וג'יימס סמית' היה אחד הראשונים שמהם. בשנת 1869 קנו נאמני הגלריה הלאומית של ויקטוריה שתיים מתמונותיו, ובשנת 1870 שילמו 131 פאונד עבור "בריכת המים בקולרין". ב־1873, 1880 ו- 1884 הוענקו לו מדליות זהב בתערוכות שהתקיימו במלבורן, והוא גם קיבל מדליית כסף בתערוכת פילדלפיה בשנת 1876.
המוניטין שלו התבסס, והוא המשיך לצייר בהתמדה עד מותו ב־30 במאי 1888.
הוא נקבר בבית העלמין בבורונדרה, שם הוקמה אנדרטה גדולה לזכרו.
MLA Handbook
שאנדור שבש
שאנדור שבש (במקור שפאט - Spät, בהונגרית: Sebes Sándor; סגהאלום, 22 באוקטובר 1902 – בודפשט, 5 ביוני 1999) היה בנקאי חיסכון יהודי-הונגרי, פוליטיקאי.
ביוגרפיה.
שאנדור שבש נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית ענייה עם שמונה ילדים. אביו ברנאט בלה שבש (שפאט) היה מורה יליד סרווש, ואמו הייתה ברתה דיאמנט. לאחר שסיים את בחינות הבגרות בתיכון ללימודי מסחר, בגיל 18 הפך למנהל חשבונות בבנק החיסכון הכללי ההונגרי ובהמשך עבד כמנהל מחלקה. לאחר שהצטרף לאיגוד הפקידים הלאומי של המוסדות הפיננסיים הגיש בקשה בשנת 1929 לחברות במפלגת הקומוניסטים בהונגריה הבלתי חוקית, ומשנת 1934 היה פעיל בסיוע האדום ההונגרי. בין השנים 1931 לבין 1934 נעצר מספר פעמים על פעילותו הקומוניסטית הבלתי חוקית. משנת 1934 היה מנהל החשבונות של סוחר עורות במשך כמה שנים. משנת 1936 לחם בצד הרפובליקנים כחבר הבריגדה הבינלאומית במלחמת האזרחים בספרד. באביב 1939, לאחר התבוסה של הרפובליקנים, הוא ברח לצרפת אך נכלא שם, הוא הצליח להימלט בשנת 1943 והצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא היה המזכיר המארגן של קבוצת המפלגה ההונגרית בטולוז וגם מזכיר תנועת העצמאות ההונגרית בצרפת. בתום מלחמת העולם השנייה חזר להונגריה בשנת 1945, שם שימש כסגן ראש מחלקת הכלכלה של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית ה-MKP ואחר כך מנהל המחלקה עד שנת 1951. הוא הועבר למשרד הפנים בשנת 1951, שם כיהן כראש אגף, משנת 1953 כסגן שר, ולאחר מכן בין השנים 1956–1969 כסגן השר ראשון. משנת 1970 במשך חמש עשרה שנים היה חבר בוועדת הביקורת המרכזית של מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית. בין 3 בדצמבר 1966 לבין 28 בנובמבר 1970 היה חבר בוועד המרכזי של מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית.
משפחתו.
אֶחַיו: אימרה שבש, פאל שבש, לאסלו שבש, ג'רג' שבש ואישטוואן שבש.
לאסלו שבש
לאסלו שבש (במקור שפט - Spät, בהונגרית: Sebes László; סגהאלום, 9 במאי 1905 – מחנה הריכוז דכאו, מאי 1945) היה קומוניסט יהודי-הונגרי, שנידון מספר פעמים לשנים של מאסר, גורש ונספה במחנה הריכוז דכאו.
ביוגרפיה.
לאסלו שפאט נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית ענייה עם שמונה ילדים. אביו ברנאט בלה שבש (שפאט) היה מורה יליד סרווש, ואמו הייתה ברתה דיאמנט. כמו אחד מאחיו, אישטוואן שבש, הוא הפך לחבר ב"ברית הפועלים הצעירים הקומוניסטים של הונגריה" (KIMSZ) בשנת 1926, ואחר כך בשנה שלאחר מכן הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאליסטים של הונגריה (MSZMP). הוא נעצר בשנת 1928 ונידון לשנתיים מאסר. שוחרר בשנת 1930, אך לא יכול היה ליהנות מתענוגות החופש זמן רב, ונעצר שוב. הוא קיבל אז שנה וחצי מאסר נוסף. לאחר שחרורו נסע לברית המועצות בשנת 1931 והיה תלמיד בית הספר לנין. מאוחר יותר (בשנת 1933) גם אחיו אישטוואן בא אחריו. הוא חזר להונגריה במחתרת בשנת 1933 ונעצר שוב בשנה שלאחר מכן.
לאחר שחרורו, בהתאם להוראות המפלגה, נסע לצרפת לפעילות אנטי-נאצית ולאחר מכן לגרמניה לעבודת מפלגה. הוא חזר להונגריה בשנת 1941 ועבד כפועל במפעל (כיהודי כמעט לא ניתן היה למצוא עבודה). עם כניסת הכוחות הגרמניים להונגריה (מבצע מרגרטה) במרץ 1944 הוא נעצר וגורש מייד כיהודי וכקומוניסט למחנה הריכוז דכאו במרץ 1944 ונרצח חודש לפני שחרור המחנה.
משפחתו.
אֶחַיו: אימרה שבש, פאל שבש, ג'רג' שבש, שאנדור שבש ואישטוואן שבש.
פאל שבש
פאל שבש מקודם שפאט - Spät (בהונגרית: Sebes Pál; גיומנדרד, 4 במאי 1899 – ברית המועצות, 1938) היה קומוניסט יהודי-הונגרי, שהוצא להורג בברית המועצות בטיהורים הגדולים של סטלין.
ביוגרפיה.
פאל שבש נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית ענייה עם שמונה ילדים. אביו ברנאט בלה שבש (שפאט) היה מורה יליד סרווש, ואמו הייתה ברתה דיאמנט. הוא למד בבית ספר תיכון למסחר בבודפשט וסיים את לימודיו בשנת 1916. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית השתתף במערכה הצפונית כחייל בגדוד חי"ר האדום מס' 1 של בודפשט (המערכה הצפונית הייתה ניסיון של הצבא האדום ההונגרי, שהוקם ב-1919 לכבוש את הרמות בצפון הונגריה-דרום סלובקיה שהיו בעבר בשליטת הונגריה). לאחר נפילת הרפובליקה נכלא במחנה עונשין ממנו שוחרר בשנת 1920.
שבש הצטרף לתנועת הפועלים הוצב ופעל בתפקידים שונים באיגוד המקצועי של פקידים. בשנת 1926 הפך לחבר במפלגת הקומוניסטים בהונגריה ה-KMP שהיה אז בלתי חוקי. כחבר בולט הוא צורף לוועד המרכזי של המפלגה בגיל צעיר, בשנת 1929, אך נעצר במהרה. שנה לאחר מכן שוחרר בהיעדר ראיות ממשיות נגדו ובשנת 1930 השתתף בקונגרס השני של המפלגה. מתחילת השנה שלאחר מכן ועד קיץ 1932 היה נציג מפלגת הקומוניסטים בהונגריה בקומינטרן השלישי (האינטרנציונל הקומוניסטי, או בקיצור קומינטרן (ברוסית: Коммунистический интернационал), הידוע גם בשם האינטרנציונל השלישי, היה ארגון קומוניסטי בינלאומי שנוסד במרץ 1919). לאחר מכן חזר לפעילות הבלתי חוקית במפלגה.
כדי להימנע ממעצרים נוספים הוא נסע לברית המועצות באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20. שם נעצר במהירה באשמה מפוברקת ונידון למוות במסגרת משפטי הראווה של סטלין בטיהורים הגדולים והוצא להורג.
משפחתו.
אֶחַיו: אימרה שבש, ג'רג' שבש, לאסלו שבש, שאנדור שבש ואישטוואן שבש.
צלילה טכנית
צלילה טכנית היא צלילה מקצועית לעומקים החורגים מהמותר בצלילה ספורטיבית, שמטרתה עבודה, שיקום, ואחזקה כמו גם חילוץ והצלה ומחקר תת-ימי.
צלילה טכנית עלולה לחשוף את הצולל לסכנות בטיחותיות מעבר לאלו הקשורות בדרך כלל לצלילה ספורטיבית. הסיכון עשוי להיות מופחת על ידי הקניית מיומנויות מתאימות, ידע וניסיון, ושימוש בציוד ונוהלי עבודה ובטיחות מתאימים. ניתן לפתח את הכישורים באמצעות הכשרה והתנסות מיוחדים בקורסים ייעודיים לצלילה טכנית ומקצוענית. הציוד כולל לעיתים קרובות גזי נשימה שאינם אוויר או תערובות נייטרוקס.
היסטוריה.
ניתן לייחס את האזכור הראשון של המונח צלילה טכנית לכותרת השער של המהדורה הראשונה של מגזין "AquaCorps", בראשית 1990, שכותרתו "צלילת הייטק" מאת ביל המילטון.
המונח צלילה טכנית מיוחס למייקל מנדונו, שהיה עורך מגזין הצלילה "aquaCorps Journal". המונח, צלילה טכנית, הוא מאוחר יחסית, אם כי צוללנים עוסקים במה שכיום מכונה צלילה טכנית במשך עשרות שנים.
הגדרות.
הגדרת הצלילה הטכנית אינה צרה וחד משמעית, לפיכך יש כמה הגדרות לצלילה זו. בעבר נחשבה צלילת נייטרוקס לצלילה טכנית, אך עם הזמן החלו חברות המשווקות קורסים לצלילה ספורטיבית לכלול גם צלילות נייטרוקס במסגרת זו.
יש חברות צלילה שמסווגות צלילת מערות כצלילה טכנית.
בארצות הברית מינהל הבטיחות והבריאות התעסוקתית מסווג את הצלילה הטכנית שאינה תעסוקתית "כצלילה ספורטיבית" כדי להימנע מתקינה. כך נוהגות הרשויות במספר מדינות נוספות, כולל דרום אפריקה.
ציוד צלילה ייחודי לצלילה טכנית.