עד שנת 1937 קיבלו מדענים דיווחים אודות אורך כולל של 7 מטרים. כיום טוענים שדרקון קומודו הגדול ביותר שנמדד היה באורך 3.13 מטרים.
מקור אינדונזי מאוניברסיטת פאלמבאנג מייחס ל דיווח על דרקון קומודו באורך 3.5 מטרים ובמשקל 250 קילוגרמים.
מזון וציד.
דרקון קומודו הוא טורף שאוכל כל בעל חיים בסביבתו כולל פגרים.
לרוב, הוא ניזון מחזירי בר, כבשים או איילי טימור ואף בני אדם. במקרים מסוימים הדרקון יכול להרוג גם חיות גדולות כגון תאו, בעזרת תהליך ממושך: דרקון אחד מתגנב מאחורי תאו בזמן שהוא הולך לשתות, ונושך אותו ברגלו או בבטנו. הוא נסוג במהירות, כדי להימלט מקרניו של התאו הזועם. בשל עוצמת הנשיכה הנמוכה של הדרקון, התאו לא נהרג, אלא נפצע ומתחיל לאבד דם. לאחר מספר ימים, דרקון אחר (או הראשון) ינשוך שוב את התאו. כך הדרקונים נושכים את התאו מדי פעם. לאחר מספר שבועות, התאו יקרוס, והדרקונים יסתערו עליו ויאכלו אותו.
הוא אף אוכל את בני מינו הצעירים והקטנים ממנו, ולכן נחשב לקניבל.
דרקון קומודו מסוגל לרוץ במהירות של יותר מ-20 קמ"ש לפרקי זמן קצרים, אך הוא אינו נוהג לרדוף אחרי טרפו. במקום זאת, אורב הדרקון לטרפו, שלרוב צעיר, פצוע או זקן, מתנפל עליו ונושך אותו. לרוב הנשיכה אינה הורגת, אלא אם כן פגע הדרקון בעורק ראשי של הקורבן או שבר את צווארו. עוצמת נשיכתו של דרקון קומודו חלשה בהשוואה לטורפים אחרים, אך שיניו חדות ויש לו שרירי צוואר חזקים, שבעזרתם הוא מטלטל ומשסע את הטרף.
בעבר היה נהוג לחשוב שדרקוני קומודו צדים את טרפם באמצעות נשיכתם והעברת חיידקים המזרזים את תהליך ההזדהמות של הפצע הנגרם כתוצאה מהנשיכה. במחקרים חדשים יותר נטען כי החיידקים המצויים ברוק של הדרקון הם רגילים, ודומים לאלה שמצויים אצל טורפים אחרים. לעומת זאת, סריקות של גולגולות וראשים משומרים של דרקוני קומודו אישרו את קיומן של זוג בלוטות ארס בחלק האחורי של הלסת התחתונה. הבלוטות מייצרות ארס הדומה לזה של הלודרמות. כאשר הדרקון נושך את טרפו, מופעל לחץ על הבלוטות והארס יוצא מהן.
גילוי הארס יוחס למדען הולנדי בשנת 2005. הארס מכיל רכיבים הגורמים דימומים ומונעים קרישת דם. עם זאת, לא כל המדענים מסכימים עם מסקנות המחקר. לדוגמה, לאחר פרסום הממצאים, טען קורט שוונק, חוקר ביולוגיה אבולוציונית, שהחומרים הכימיים שהתגלו עשויים לשמש לתפקודים אחרים ושסביר כי שוק ואיבוד דם כתוצאה מהנשיכה הם סיבות המוות העיקריות.
חיסון טבעי בדמו של הכוח הענק ושימושו.
מדענים הצליחו לבודד מולקולה שנקראה בשם VK25 מדמו של כוח ענק. הוכח שהיא קוטלת חיידקים. כלי טבעי זה משמש לכוח הענק להגנה מפני חיידקים השורצים בפגרים שהוא מרבה לזלול, ומן הסתם גם מהעובדה שכל הזוחלים נגועים בחיידק הסלמונלה אך הם נראים כמי שאינם סובלים ממנה. על בסיס המולקולה הצליחו מדענים לסנתז אנטיביוטיקה מלאכותית בשם DRGN-1.
זללנות.
דרקון קומודו מוכר בתכונתו לאכול אוכל רב עד 80% ממשקל גופו. ישנו תיעוד לאכילת 47 קילוגרם בשר בארוחה אחת. דרקון קומודו מסוגל לבלוע 2.5 קילו בנגיסה אחת.ישנו תיעוד של דרקון קומודו צד הורג ובולע קוף בוגר מסוג רזוס.
תקיפת בני אדם.
מוכרות עדויות רבות לתקיפות של בני אדם. כמו כן, מוכרים שישה מקרים של טריפת אדם על ידי דרקוני קומודו: נער אינדונזי בן 14, בשנת 1956, תייר שווייצרי שהיה בן 79 בשנת 1974. ארבעת הקורבנות האחרים נהרגו בשנות ה-2000. רוב הקורבנות הידועים נהרגו באי קומודו, פרט לאחד שנהרג באי רינצ'ה.
התנהגות.
הדרקון הוא בעל חיים יבשתי וממעט בשחייה. כאשר הוא שוחה רגליו צמודות לגופו והוא מתקדם בעזרת זנבו. ויכול לצלול לעומק של 4 עד 5 מטרים.
דרקוני קומודו תועדו רובצים גם במי ים כדי להתקרר. שיא החום היומי בקומודו הוא 45 מעלות על פני היבשה והרבה פחות במימי החופים. כמו כל לטאה, הוא בעל דם קר ולכן צריך להתחמם בשמש במשך שעתיים, לאחר מכן הוא יכול להיות בפעילות למשך שלוש שעות, ומכיוון שאינו יכול לשהות בטמפרטורה של מעל ל-42 מעלות, עליו לנוח בצל.
הכוח הענק מנצל את עין הקודקוד שלו כדי להבחין בין אור וצל. הדבר חשוב לו, משום שבשתי עיניו האחרות הוא מבחין רק בצבעים, כי בהן ישנו רק טיפוס אחד מבין 2 המצויים בעיני אדם: קנים ומדוכים. הבחנה בצבעים אינה אפשרית בלילה ללא אמצעים מלאכותיים. לכן הכוח הענק פעיל רק ביום וישן בלילה.
כתב ואלתר אאופנברג בספרו שהכוח הענק מסוגל להבחין בבן אדם רק ממרחק 5–6 מטרים אבל קלאודיו צ'יופי טען שראייתו של הכוח הענק מצוינת הוא מבחין בטרפו ממרחק עד 300 מטר, והראיה שותפה במהלך הציד.
זנבו של הכוח הענק משמש לעיתים לאיזון גופו כמשענת בשעת עמידה על שתי רגליים, ומשמש גם כמכשיר הצלפה אף על פי שהכוח הענק אינו מרבה להשתמש בו ככלי ציד, אלא יותר לסילוק מטרדים.
סקרנות.
דרקוני קומודו ידועים בסקרנותם. תועדו מספר מקרים בהם פרטים בטבע נעצו מבט לעבר טרף או איום למשך מספר דקות.
הדבר בולט על רקע העובדה שטווח שמיעת הצלילים שלהם צר בהשוואה לבני אדם.
עוצמה מדודה.
פרט שאורכו היה 2.60 מטר ומשקלו 60 קילו, גורה לנשוך את קצהו של מוט שהיה מחובר למכשיר מדידה חשמלי. שיניו של הכוח הענק ננעצו באותו לוח בעוצמה של 1.8 טון לכל סנטימטר רבוע.
סובלנות.
מסוכנותם הידועה של הדרקונים לא הרתיעה מדענית צרפתיה בשם ניקול וילותו להתקרב אל דרקוני קומודו בטבע, להשקותם, להאכילם, לחבקם, לנשקם ולהוציא במלקחים מעורם את הקרציה האנדמית לקומודו המציקה להם. מעללי המדענית הונצחו בשני סרטים ובספר שהיא כתבה. הם חושפים צד סובלני של דרקוני קומודו בהתנהגותם כלפי בן אדם בודד, שככל הידוע לא נצפה במקרים אחרים בטבע.
ויסות חום הגוף.
הקומודו הוא מין אקטותרמי, כמו רוב הזוחלים, מה שאומר שאינו מפיק חום בתוך גופו. בעקבות זאת, נאלץ הקומודו לנצל את המשאבים מסביבו על מנת לווסת את חום גופו. לדוגמה, כאשר הטמפרטורות גבוהות מאוד, הקומודו מקרר את גופו בעזרת מחסה מתחת לצילם של העצים או בטבילה במקורות מים. כאשר הטמפרטורות נמוכות, יוצא הקומודו "להתחרדן" בשמש על מנת להתחמם..
רבייה.
הכוח הענק, כמו רוב הזוחלים, מטיל ביצים מהן בוקעים הצאצאים. בהטלה מטילה נקבת הכוח הענק בין 7 ל-38 ביצים, המודגרות בקן חפור בחול כ-237 יום. אורך הצעירים בבקיעה הוא 25.3 - 55.5 סנטימטרים. דרקוני קומודו אינם דוגרים. הכוח הענק, כמו כמעט כל הזוחלים, אינו מפיק חום בתוך גופו. ולכן הנקבה אינה מסוגלת לחמם את הביצים, אלא היא חשה בלשונה מה החום הראוי של האדמה להדגרת הביצים. ישנו ויכוח בין תושבי האי קומודו לבין המדענים בעניין ההשגחה על הקן. תושבי קומודו טוענים שהנקבה משגיחה על הקן שלה. אבל תצפיות המדענים מוכיחות את ההפך.
גורי דרקון קומודו אינם רואים את הוריהם.
הכוח הענק הוא קניבל, שעשוי לאכול את בניו. האינסטינקט הטבוע בצעירים מיד לאחר בקיעתם הוא לטפס על העץ הסמוך לצורך הגנה. שם הם אוכלים חרקים ובוזזים קני ציפורים, במשך 4 שנים ומגיעים לאורך 2 מטרים.
הכוח הענק ידוע כמין שהתרבה בשבי בגני חיות באינדונזיה מאז שנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1992 פורסם בהרחבה על אודות 55 כוחים ענקיים שבקעו מביצים בסינסינטי, ארצות הברית וכי שרדו 52 מהם. בשנת 2006 דווח בבריטניה, בגן החיות של צ'סטר ובאינדונזיה על רביית בתולים אצל נקבה שלא הזדווגה עם זכר. גן החיות של דנוור, קולורדו, ארצות הברית דיווח שלוש פעמים על בקיעת דרקוני קומודו בתחומו. גם בגן החיות של ממפיס בקע דרקון קומודו. ב-20 במרץ 2013 דווח אתר העיתון "קומפאס" כי בקעו מביציהם 28 דרקוני קומודו בגן החיות בסורביה, ואוכלוסיית דרקוני קומודו שם מונה 62 פרטים. ב-29 בפברואר 2020 דווח בצ'טנוגה, בארצות הברית על אודות 3 דרקוני קומודו שנולדו מנקבה שלא הזדווגה עם זכר.
תוחלת חיים.
ידוע על דרקון קומודו שחי בשבי 31 שנה. תוחלת החיים בטבע לא ידועה ומוערכת בכ-50 שנה. בפרסומים מדעיים שונים הועלו השערות לתוחלת חיים של 20, 30, 40 ו-100 שנה. המקומיים טוענים שדרקוני קומודו-חיים יותר מ-150 שנה.
היכחדות הדרקונים באי פאדאר.
דרקוני קומודו נראו לאחרונה באי פאדאר בשנת 1975. ההנחה הרווחת היא שדרקוני קומודו מתו באי פאדאר כתוצאה מירידה גדולה באוכלוסיית הפרסתנים הגדולים שמשמשים להם כטרף, ירידה שנגרמה כנראה בשל ציד בלתי חוקי. ב-4 באוגוסט 2008 הודו הרשויות באינדונזיה שדרקוני קומודו נכחדו מהאי פאדאר. ב-30 במאי 2016 דווח אתר העיתון "JAKARTA POST" שישנם 5 דרקוני קומודו באי פאדאר.
מאמצי שימור.
החוק הראשון להגנת דרקוני קומודו מקורו בהוראה של סולטאן אבראהים מהעיר BIMA באי סומבאוא ממערב למצר SAPE, מיום 30 בדצמבר 1914: "סולטאן אבראהים מורה לכל החברה הנמצאת יחד עם קהילת קומודו לאפשר לחיה הנזכרת לחיות באופן חפשי ואוסר לצוד ומעל לכל להזיק לתחום המחיה וכל פעולה אשר תאיים על התמשכות תחום המחיה קומודו". הסולטאן היה ואסאל של ההולנדים, ועל כן הותר לו להחזיק בתוארו כמנהיגם של תושבי השטח שהוא היום "כאבופאתן מנגאראי" שמשמעו: נפת מנגאראי, כאשר שמורת הטבע של קומודו היא חלק מן הנפה. הסולטאן העריך את חשיבות את התגלית שנתגלתה בתחום שלטונו בשנת 1912.
בשנת 1915 דרש גם פטר אנתוני אוונס מגלהו בשם המדע להגן על דרקוני קומודו.