חדילה מפשיעה היא התוצאה הרצויה של חוויות חיוביות. קרימינולוגיה חיובית מכירה ביכולתם של עוברי חוק ואסירים להשתקם תחת נסיבות מסוימות. הדגש מושם על חשיבה חיובית ואנושית כחלק עיקרי בתהליך שיקום יעיל. קרימינולוגיה חיובית כוללת בתוכה משאבים ואמצעים שונים כדי להשיג מטרה זו. חלקם פסיכולוגיים מטבעם (כפי שמציעה הפסיכולוגיה החיובית) וחלקם מתחומים אחרים (למשל, משפטים, סוציולוגיה, ואף שיטות רוחניות, כדוגמת תוכנית שנים עשר הצעדים ואחרות). קרימינולוגיה חיובית מתמקדת ביחידים ובקבוצות אשר לעיתים קרובות מדווחים על היחשפות לחוויות שליליות בחיי העבר וההווה שלהם. הקרימינולוגיה החיובית בהתייחסותה לעובר חוק, לוקחת בחשבון את המורכבות של עוברי החוק מבחינת מאפייניהם האישיים, הסביבתיים, והתרבותיים, כולל נקודות החוזק שלהם כמו גם פוטנציאל של צמיחה אישית, חברתית ורוחנית אצלם. קרימינולוגיה חיובית מתייחסת לגורמי הסיכון בחייהם של פרטים בסיכון ועוברי חוק, המובילים לפגיעות והרס, לצד פוטנציאל הצמיחה וההתפתחות שלהם, זאת באמצעות פיתוח גורמי הגנה וחוסן נפשי שיכולים לסייע למניעת הידרדרות ורצידיביזם.
וקטור האיחוד.
הפרט אשר מעורב בהתנהגות פלילית וגורם נזק לאחרים ולעצמו, מציג לרוב רמה גבוהה של התנהגות אנוכית הנמצאת תמיד במגמת עלייה. ככל שהמעורבות בפלילים והתנהגות סוטה גבוהה יותר, כך תתרחב ותתעצם ההתנהגות האנוכית. אנוכיות זו מכילה הפרדה קיומית מכלל החברה הנורמטיבית ויוצרת מצב של נבדלות, בדידות וריחוק חברתי, קיומי ורוחני. השתלבות בקבוצה של פרטים דומים (כגון כנופיה) - אשר ביחד מתרחקים עוד יותר מהחברה הנורמטיבית - מחזקת עוד יותר את תחושת הריחוק הקיומי מהחברה. מאידך, חשוב להבהיר שיחידים או קבוצות יכולים לבחור להבדל פיזית מכלל החברה אולם ללא הפרדה קיומית (לדוגמה נזירים במבדד או בקהילה) ואז אין זו סטייה חברתית שלילית. מכאן שהווקטור המציין את שקלול כוחות ההפרדה לעומת האיחוד של האדם ברמות שונות חיוני להבנת פשיעה ושיקום, כך שהתגברות על הפרדה והתקדמות לעבר איחוד מהווים ייצוג להתפתחות חיובית. מונחים אלה מייצגים משמעות נוספת למונח קרימינולוגיה חיובית, דהיינו קרימינולוגיה של שילוב, התחברות ואיחוד. בממד החברתי, התקדמות אל עבר שילוב חברתי מייצגת את הכיוון החיובי של הווקטור אשר לרוב הוא השלב הראשוני לשינוי. ההתקדמות היא סממן להפחתה התחלתית של התנהגות אנוכית ובידוד חברתי. שילוב חיובי שכזה מאפשר מצדו בנייה של מרכז תודעה אינטגרטיבי המכיל נורמות חברתיות, והוא מציין רמת אנוכיות מופחתת. לבסוף, איחוד עם כוח רוחני גדול מהעצמי, מייצג את הכיוון החיובי של הווקטור ברובד הרוחני.
תאוריות וגישות מייצגות.
תאוריה מרכזית הכלולה בפרספקטיבת הקרימינולוגיה החיובית היא תאוריית הביוש הרה-אינטגרטיבי. תאוריה זו מבחינה בין הזהות האישית של הפרט - עובר החוק לבין מעשיו. תאוריה זו, המיושמת באופן חלקי בתוכניות שיקום, מבוססת על הרעיון כי התערבויות שיקומיות עשויות להיות יעילות ביותר כאשר הן כוללות גינוי של העבירה (ביוש), לצד קבלה חברתית מחודשת של עובר החוק בקהילה (שילוב). בשונה, ביוש שאינו אינטגרטיבי מתרחש כאשר עובר החוק לא משולב בחברה לאחר ריצוי עונשו, כמו במקרה של אסיר-משוחרר אשר נדחה על ידי החברה וממשיך להיות מתויג באופן שלילי. ההבחנה שמציעה תאוריית הביוש הרה-אינטגרטיבי בין זהותו של הפרט לבין התנהגותו, מאפשרת שיקום אישי וחברתי. התייחסות דומה לעוברי חוק ולעבריינות ניתן למצוא במסורות רוחניות ודתיות כדוגמת היהדות, הנצרות והזן-בודהיזם וכן בתוכנית 12 הצעדים, בגישות הומניסטיות ובפסיכולוגיה החיובית העכשווית.
למרות ההתקדמות בידע ובהבנה הקרימינולוגית, שיעור עוברי החוק והאסירים ברחבי העולם לא הצטמצם באופן משמעותי בשנים האחרונות ולמעשה אף גדל. קרימינולוגיה משכינת שלום מסבירה זאת על ידי התגובה המענישה והאלימה של מערכות אכיפת החוק. קרימינולוגיה משכינת שלום קוראת למציאת אלטרנטיבות המבוססות על אהבה וחמלה, לצמצום הסבל האנושי והפחתת פשיעה. מדובר בגישה פילוסופית לפשע המשלבת תפיסות ומסורות הומאניות שונות כגון רוחניות, אקזיסטנציאליזם, בודהיזם, פציפיזם וסוציאליזם. חוקרים המחזיקים בעמדה זו מציעים להשתמש בהתמודדות עם עבריינות בכלים הומאניים חיוביים כגון מתן עזרה, גישור ופתרון בעיות, זאת כתחליף לענישה המסורתית הכפויה כדוגמת הרתעה, ענישה, תגמול או נקמה. לדידם, תגובות אלימות המונעות על ידי כעס ורצון לנקום, מזוהות לרוב עם תחושות של ניכור, בושה והשפלה. קרימינולוגיה משכינת שלום מנסה להפחית את האלימות והפשע על ידי אימוץ אלמנטים הכלולים בקרימינולוגיה החיובית, כדוגמת עזרה הדדית, תרומה לקהילה (אלטרואיזם) וצדק מאחה. גישה זו מדגישה כי ניתן להשיג שיקום ושילוב חברתי אמיתי של עוברי חוק, באמצעות התבססות על ערכים הומאניים במקום ענישה, נידוי וסטיגמה שלילית.
גישה שיקומית זו, הממשיכה מבחינה תאורטית את הביוש הרה-אינטגרטיבי, מציעה לפתור סכסוכים ומחלוקות באמצעים שונים מאלה המוכרים לנו בהליך הפלילי הרגיל. גישה זו לוקחת בחשבון את צורכי הפוגע והנפגע כאחד, בניסיון למצוא מענה לצורכי שני הצדדים. זאת באמצעות כינוס ושיח בין הצד הנפגע והפוגע כמו גם אנשים נוספים בקהילה המושפעים ממעשה העבירה, לצורך מציאת פתרונות המקדמים תיקון ופיוס בין כל הצדדים. לפי גישה זו, הריפוי וההחלמה קריטיים לא רק עבור הקורבנות, אלא גם עוברי החוק והקהילה כולה. גישת הצדק המאחה מדגישה כי שיקום עוברי חוק ושילובם בקהילה הוא היבט חיוני למניעת פשיעה חוזרת, זאת באמצעות התייחסות מכובדת לעובר החוק שמאפשרת לו לחזור ולהתקבל מחדש בקהילה, לאחר שלקח אחריות על מעשיו ובמידת הצורך פיצה את הצד הנפגע. הוקעה מהקהילה או הטלת הגבלות חמורות אחרות על עוברי חוק, יהוו מוצא אחרון. יישום עקרונות הצדק המאחה מייצג נקודת מבט מרכזית בגישת הקרימינולוגיה החיובית, המדגישה את הפוטנציאל החיובי הטמון במפגשים המבוססים על גישה חיובית והומאנית לעובר חוק, בתהליך השיקום של עוברי החוק. הדגש המושם הוא על אמונה ביכולתם של עוברי חוק ואסירים לשעבר להשתנות ולהשתקם.
תוכניות הצדק המאחה כדוגמת גישור וקבוצות דיון משפחתיות (ק.ד.מ.), מאופיינות בארבעה ערכים מרכזיים:
התמקדות בחדילה מפשע ניתן לראות בעבודותיהם של שד מארונה, סמפסון ולאוב ועוד רבים אחרים. מחקרים בנושא תאוריית החדילה מפשיעה מתמקדת בפרטים עוברי החוק ולא בנתונים סטטיסטיים רשמיים. חדילה מפשיעה מוגדרת כתהליך של הימנעות מפשע בקרב אלה אשר התנהגותם בעבר היוותה חלק מדפוס מתמשך של פגיעה ועבריינות. מובן כי פרטים בדרך כלל לא "חדלים לפשוע" על ידי קבלת החלטה באותו אופן כאילו ביקשו להתפטר למשל ממקום עבודתם. מסיבות שונות, כולל סטיגמה בגין עבר פלילי, מעגל החטא ועונשו יכול להתפתח לכדי מעגל קסמים שחוזר על עצמו שמקשה על עובר החוק להיחלץ ממנו. חדילה מפשיעה כולל פעמים רבות מספר ניסיונות שווא מצד עובר החוק להפסיק לפשוע ולהשתקם, לצד נסיגות המכונות "מעידות".ניתן לראות ברבים ממתקני הכליאה המודרניים כמסייעים לעוברי חוק בתהליך החדילה מפשיעה, באמצעות מתן אפשרות להשתלב בתוכניות שיקום וטיפול המסייעות בפיתוח דפוס חשיבה והתנהגות פרו-סוציאליים. עם זאת מחקרים בנושא חדילה מפשיעה מעלים, כי השתתפות בתוכניות טיפול ושיקום אינה מספקת אם אין התייחסות גם לגורמים חיצוניים חשובים המשפיעים על חדילה מפשיעה. בנוסף, התערבות מתייגת, מענישה ומבודדת עלולה לעורר בעיות וליצור מכשולים בתהליך החדילה מפשיעה. מחקרים בתחום זה מראים כי עוברי חוק הם הטרוגניים ומכאן שלא ניתן להתייחס אליהם כאל מקשה אחת. צורכיהם מורכבים ותהליך החדילה מפשיעה הוא אינדיבידואלי. לצד זאת, הספרות מציעה מספר הצעות להתערבות אשר עשויות להגדיל את סיכויי השיקום והחדילה מפשיעה בטווח הארוך. הצעות אלה מייצגות את נקודת המבט של הקרימינולוגיה החיובית, כדוגמת שימת דגש על קשרים חזקים ומשמעותיים, העברת מסרים אופטימיים למניעת תיוג, התרכזות בנקודות החוזק ולא רק בגורמי סיכון, זיהוי וסימון הישגים בתהליך החדילה מפשיעה, שיתוף פעולה עם בני משפחה ומתן תמיכה קהילתית.
על פי הגדרת ארגון הבריאות העולמי משנת 1946, "בריאות" היא מצב של היעדר מוחלט של מחלה או נכות במישור הפיזי, נפשי, חברתי ורווחה כללית. הגדרה זו עדיין נחשבת כעדכנית ביותר. הספרות העוסקת בהתאוששות והחלמה, שמקורה בתחום ההתמכרות אך מרחיבה גם לתחום הקרימינולוגיה, מציעה הגדרה דומה לזו שמציעה הקרימינולוגיה החיובית להחלמה, שיקום וחדילה מפשיעה. בהתאם לכך, תהליך ההחלמה של עוברי החוק אין מטרתו רק להגיע רק להימנעות מהתנהגות עבריינית או התמכרותית (התנאי הראשוני להחלמה בטיפול במכורים), אלא להציע החלמה מלאה במגוון מישורי חיים, תוך שימוש במגוון משאבי ההחלמה העומדים לרשות האדם המחלים או יצירה של כאלו במידה ואינם. למשל, מודל ההחלמה נותן דגש על משאבים חברתיים להחלמה, ומציין את המישור החברתי כחיוני להחלמה. בהתאמה לכך, מודל ההחלמה יציע לאדם המחלים חיזוק של משאבים חברתיים, מתוך הנחה שעצם החיזוק הזה יכול לתמוך בתהליך של חדילה מפשיעה ולסייע ביצירת תהליך החלמה מתמשך. הצטרפות לקבוצה של החלמה היא דוגמה לחיזוק של משאבים חברתיים שיכול לסייע בתהליך ההחלמה.
מטרות.