במהלך המסע שלה, אלה נתקלת באלף בשם סלאנן (איידן מקראדל). סלאנן מצטרף למסעה, והם נקלעים לצרה כשקבוצה של עוגים תופסים אותם, ומתכננים לאוכלם. רגע לפני שאלה מוכנסת לתוך הקדרה הרותחת, מגיע הנסיך צ'ארמונט (יו דנסי) ומציל אותם. בהתחלה שופטת אלה את הנסיך וחושבת שהוא שטחי מכיוון שכל בנות הממלכה מאוהבות בו. הנסיך צ'ארמונט מלווה את אלה וסלאנן לחתונה שבארץ הענקים, ששם אמורה להיות לוסינדה. לאחר החתונה מציע צ'אר לאלה לבדוק בהיכל הרשומות שבארמונו אם לוסינדה רשומה שם בספרים. בדרכם לארמון, צ'אר ואלה מתאהבים.
בארמון, סר אדגר (קרי אלווס), דודו של הנסיך צ'ארמונט והמלך של פרל עד הכתרתו של צ'אר, פוגש באלה ושומע על תוכניתו של אחיינו להציע לה נישואים. הטי, אחותה החורגת של אלה מספרת לסר אדגר על הקללה של אלה. סר אדגר ניגש אל אלה, מגלה לה שהוא היה זה שרצח את אביו של צ'אר, ומצווה עליה לנעוץ פגיון בנסיך צ'ארמונט כשיבוא להציע לה נישואים, וכל זה כדי שהוא יוכל להיות המלך. אלה, כדי להתחמק מלציית, מבקשת מסלאנן שיקשור אותה לעץ, ושילך להזעיק עזרה מהענקים.
אלה קשורה לעץ, כשלפתע מופיעה לוסינדה משום מקום. אלה מתחננת מלוסינדה שתיקח את מתנת הצייתנות בחזרה, אך לוסינדה לא מוכנה. לוסינדה, כדי להראות שהיא פייה טובה, משחררת את אלה מהעץ, מלבישה אותה שמלה יפה, ושולחת אותה לנשף שמתקיים בארמון. כשהנסיך צ'ארמונט רואה את אלה, הוא לוקח אותה לחדר המראות, וכשהשעון מתקתק חצות, הוא מציע לאלה נישואים. אלה נלחמת בפגיון שמחפש את מותו של צ'אר, נלחמת בדחף שלה לציית, ומצליחה לבטל את הקללה. אלה חופשייה מהקללה, ומצילה את חייו של צ'אר.
הנסיך צ'ארמונט מאמין שאלה ניסתה להרוג אותו, וסר אדגר שצפה במתרחש שולח שומרים שיאסרו אותה. בינתיים חוזר סלאנן עם תגבורת של ענקים ומפלצות שהצטרפו גם הם, וביחד הם מחלצים את אלה מהכלא.
בני מגלה לאלה שאדגר הרעיל את הכתר של צ'אר. אלה והשאר נכנסים לאולם שבו מתרחשת ההכתרה של צ'אר, ומצילים אותו רגע לפני שהכתר הונח על ראשו. הנחש של אדגר קורא למשמר האדום, ואלה, המפלצות, הענקים וגם צ'אר נלחמים בהם.
נכונות דבריה של אלה, ואשמתו של סר אדגר, מתגלים כאשר אדגר צורח שרק הוא מתאים להיות מלך, ומניח את הכתר המורעל על ראשו, ונופל. כמה שניות לאחר מכן צ'אר מציע לאלה נישואים, ואלה מסכימה.
הפקת הסרט וביקורת.
אן האת'וויי שרה בעצמה את קטע השירה שלה בסרט.
רבים מהמעריצים של הספר, התלוננו על השינויים הדרסטיים שהיו בסרט, וטענו שהסרט כלל לא דומה למקור. האת'וויי שקראה את הספר כשהייתה בת 16, אמרה שהתסריט המקורי היה הרבה יותר קרוב לגרסת הספר, אך לא היה ניתן לעשות מזה סרט ושהיא עצמה מעדיפה את התסריט הנוכחי של הסרט.
סאלח אל-ערידי
סאלח אל-ערידי (בערבית: صالح العريضي) (5 בפברואר 1957 - 10 בספטמבר 2008) היה פוליטיקאי דרוזי לבנוני, חבר במפלגה הדמוקרטית הלבנונית. ערידי נרצח בפיצוץ מכונית תופת ליד ביתו בעיירה בייסור, שבהרי הלבנון.
ערידי היה בעל קשרים טובים עם סוריה, והיה יועצו הקרוב של טלאל ארסלאן, ראש ה- LDP. הוא עזר ליישב מחלוקות בתוך הקהילה הדרוזית הלבנונית במהלך המהומות בלבנון בשנת 2008, בייחוד בין טלאל ארסלאן ל.
מותו.
ערידי נרצח על יד ביתו, בהתקפה שפצעה 6 אזרחים נוספים, ב-10 בספטמבר 2008, ונקבר בחלקת הקבורה המשפחתית.
שר החוץ הסורי אמר: "סוריה מגנה בחריפות את המעשה הפושע והטרוריסטי שלקח את חייו של סאלח אל-ערידי. סוריה סמוכה ובטוחה כי פשעים אלו, אשר מטרתם לזעזע את הביטחון והיציבות בלבנון, לא ישיגו את מבוקשם".
גם דובר הבית הלבן, שון מקקורמק, גינה את חיסולו. הוא הוסיף: "ארצות הברית מודאגת עמוקות מהאלימות בלבנון לאחרונה. תמיכתנו בממשלת לבנון ומוסדותיה הדמוקרטיים היא יציבה. תמיכה זו היא השתקפות של מחויבותנו התמידית ללבנונים ותקוותם לשינוי דמוקרטי ושגשוג כלכלי".
נתן אורטנר
הרב נתן יהודה אורטנר (תרצ"ה, 1935 - ב' בסיוון תשע"ח, 15 במאי 2018) היה רבה האשכנזי של העיר לוד וחבר מועצת הרבנות הראשית.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1935 בגרמניה לרבי משה ולפריידא, משפחה רבנית מחסידי בעלזא. סבו רבי בעריש היה מראשי העסקנים לעליית האדמו"ר רבי אהרן מבעלזא לישראל במלחמת העולם השנייה, אביו רבי משה היה מנהל המשק בחצר רבי אהרן מבעלזא בתל אביב ומבוני ישיבת בעלז ברחוב אגריפס בירושלים.
בשנת 1941 עלה לארץ ישראל. היה ממקימי אגודת יוצאי אוהנוב (היבניב), ועמד בראשה במשך שנים. כמו כן הוציא ספר זיכרון לקהילת אוהנוב. בשנת תשל"ו (1975) מונה לרב העיר לוד, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת תשע"ה, עת הגיעו לגיל 80 ובהתאם לחוק, רוב הזמן לצידו של הרב חיים חדד. עם פרישתו עבר להתגורר בבני ברק. נמנה עם חשובי רבני חסידות בעלזא והסתופף בצל האדמו"ר רבי ישכר דוב רוקח.
בחודש ניסן תשע"ז עבר אירוע מוחי, מאז היה מאושפז בבית החולים תל השומר עד לפטירתו, כשהוא בן 83. הלווייתו התקיימה בבני ברק, והוא נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
בניו התחנכו בילדותם במוסדות חב"ד בלוד, ובבגרותם נשלחו לישיבות חסידיות.
ספריו.
כתב ספר בנושא יציאת האדמו"ר מבעלזא מהונגריה. הוא טען מידע אישי שהאדמו"ר הוכרח לסיים את הנאום במשפט האומר שליהודי הונגריה לא יאונה רע, כתנאי לאי-הסגרתו ולהברחתו לארץ ישראל. הרב אורטנר טען גם, שזוהי הסיבה להשמטת משפט זה, מהדפסות חוזרות מאוחרות יותר של הנאום. השמטה זו הותקפה על ידי מבקרים שונים, כניסיון התחמקות מ"אחריות הרבי מבלז" ודומיו, להתנהלות היהדות החרדית בשואה, ובעיקר להתנגדותה לציונות. כמו כן הוציא ספר זיכרון לאביו רבי משה ולסביו רבי בעריש, בשם "פאר משה" - "דבר חן", עם זכרונות מחייהם ומפועלם למען אדמו"רי בעלזא.
כן הוציא ספרים נוספים, בעיקר ספרים המבוססים על תורות אדמור"י בית בעלזא, והבני יששכר.
חיבר ספר הלכתי בשם "יד נתן" - מאמרים ושו"ת, עם הסכמת הרב שלמה זלמן אוירבך שגם הוסיף הערות לספר. כן הוציא קונטרס הדן בזמן קריאת המגילה בעיר לוד, וכן ספר בשם "אשנב ליהדות" העוסק בהסברת היהדות המיועד בעיקר לאנשים בלתי דתיים, ובו מציג את עמדת היהדות בנושאים כמו: אבולוציה, גיל העולם, העם הנבחר, שואה, ועוד.
ווקסיה
וושה
בוקרה
הצבא האימפריאלי היפני
א-סנארה
פילם
חלבון
חלבון (בלועזית: פרוטאין, מיוונית - πρώτειος, פְּרוֹטַאִיוֹס - "ראשוני") הוא תרכובת אורגנית גדולה ומורכבת יחסית, הבנויה משרשרת מקופלת של חומצות אמיניות הקשורות ביניהן בקשרים פפטידיים בין הקבוצה הקרבוקסילית של החומצה האמינית לקבוצה האמינית של החומצה השנייה. בסך הכל יש 20 חומצות אמינו סטנדרטיות שבונות חלבונים בגוף האדם. החלבונים נמנים עם התרכובות החשובות ביותר המרכיבות את האורגניזם, והם מצויים בכל תא חי. הם יוצרים אינטראקציות עם מולקולות מסוגים שונים, כגון חלבונים אחרים, ליפידים, פחמימות, ו-DNA.
רצף חומצות האמינו בחלבון נקבע על ידי רצף הנוקליאוטידים בגן (מקטעי DNA או RNA) המכיל את המידע להרכבתו. מכלול תכונותיו של האורגניזם נקבע על ידי ההתקשרויות הכימיות של חלבון אחד עם אחר. לחלבונים מבנה תלת-ממדי מורכב ביותר המכתיב את תפקידם ופעילותם בגוף החי.
החלבונים התגלו לראשונה על ידי ינס יאקוב ברצליוס ב-1838 והוא כינה אותם בשמם. אף-על-פי-כן, תפקידם המרכזי של החלבונים באורגניזמים חיים לא הוערך במלואו עד 1926, כאשר ג'יימס סאמנר הראה כי האנזים אוראז הוא חלבון. הרצף הראשון של חלבון שנקבע היה של חלבון האינסולין, על ידי פרדריק סנגר, שזכה בפרס נובל על הישג זה ב-1958. המבנה החלבוני הראשון שפוענח היה של ההמוגלובין והמיוגלובין על ידי מקס פרוץ וג'ון קנדרו, גם כן ב-1958. המבנה התלת-ממדי של שני חלבונים אלו נקבע על ידי אנליזה של שבירת קרני רנטגן.
מבחינה של כתיב כימי, הסיבה לכך שבדרך כלל אין נוסחאות שלד (Structural Formula) דו-ממדיות לחלבונים, היא בשל גודלם הרב יחסית למולקולות שכן נפוץ לתאר כך.
בימים עברו, לפני גילוי ה-DNA, נחשב בטעות החלבון לחומר התורשתי שעובר מההורים לצאצאיהם, ושעל פיו מתפתחים התאים וכל חלקי הגוף.
סוגי חלבונים.
רוב החלבונים משתייכים לאחת משתי קבוצות עיקריות:
מבנה מרחבי של חלבון.
תפקוד החלבון תלוי מאוד בחוזקת המבנה שלו, ומבנה זה מתקבל על ידי המערך המדויק של חומצות האמינו המרכיבות אותו. כל חלבון מתקפל במרחב לצורה תלת-ממדית, כתוצאה מקשרים כימיים בין חומצות האמינו השונות. כמו כן, קיימים גם מתחמים בקיפול חלבון אשר מהווים חלוקה נוספת של החלבונים. אלה הם יחידות פוליפפטידיות המתקפלות באופן עצמאי, ללא קשר לקונטקסט החלבוני בו הן נמצאות. למרבית המתחמים חשיבות פונקציונלית או מבנית לתפקוד החלבון. כמו כן, למתחמים בקיפול חלבון יש חשיבות רבה בתיווך אינטראקציות בין חלבונים. את מבנה החלבון מחלקים לארבע רמות בסיסיות:
קיימים מספר מבנים שניוניים אחרים, אך אלו פחות נפוצים. כמו כן, לעיתים מקטעי חלבון אינם מאמצים מבנה שניוני אלא מאמצים מבנה בלתי מאורגן (Disordered Region).
שינוי קונפורמרי.