ב-1933 נישאה לצלם הארולד רוסום, נישואין שארכו שמונה חודשים בלבד.
היא המשיכה להופיע לצידו של גייבל בסרטים "China Seas" (1935) ו-"Wife vs. Secretary" (1936)וכן לצידו של ספנסר טרייסי ב"ריפראף" (1936) ולצידו של ויליאם פאוול (עמו חיה ללא נישואין בשנת חייה האחרונה) ב-"Libeled Lady". במאי 1937 הייתה שחקנית הקולנוע הראשונה שהופיעה על גבי שער המגזין "לייף".
במהלך צילומי הסרט עתיר הכוכבים "סרטוגה" (בו שיחקו לצד הארלו וגייבל גם ליונל ברימור, וולטר פידג'ן ופרנק מורגן), חלתה הארלו במחלת כליות שהחריפה לכדי אי-ספיקת כליות אקוטית. ב-7 ביוני, טרם סיום צילומי הסרט, נפטרה הארלו בבית אמה. טקס ההלווייתה היה הפקה הוליוודית בניצוחו של לואי ב. מאייר, מנהל אולפני MGM. הסרט הושלם באמצעות כפילה, שצולמה מרחוק. עם צאתו לאקרנים הפך הסרט לשובר קופות והיה לסרט הרווחי ביותר באותה שנה.
סיפורים, מנהגים ואגדות אורבניות.
עקב חייה הסוערים, דמותה הציבורית המושכת ומערכת יחסי הציבור של אולפני MGM, התמלאה עיתונות התקופה בשלל סיפורים ותיאורים על מנהגיה של הארלו, חלקם נועדו רק על מנת לטפח את דמותה המינית, כגון האמירה שאינה לובשת כלל תחתונים.
הארלו נודעה באהבה לכלבים ואף גידלה מספר רב של כלבים בביתה. לפי האגדה שנפוצה בהוליווד, הכלב רין טין טין המקורי מת באוגוסט 1932 בזרועותיה.
אמה של הארלו הייתה אשה שתלטנית, וניהלה, יחד עם בעלה, אביה החורג של הארלו, את עסקיה. לאחר מותה נטען כי בשל חברותה של האם בכת "המדע הנוצרי", שהטיפה לטיפול במחלות באמצעות תפילה ולא באמצעות רפואה קונבנציונלית, החמיר מצבה של הארלו והגיע למצב מסכן חיים עקב מניעת טיפול רפואי מצד האם. השאלה האם אמה של הארלו מנעה או לא מנעה טיפול הולם בבתה נמצאת בלב דיון סוער שלא שכך.
הנצחה והופעה בתרבות.
ברשימת "100 שנים... 100 כוכבים" שפרסם מכון הסרטים האמריקאי ב-1999 מופיעה הארלו במקום ה-22.
בשנת 1965 ראו אור שני סרטים בשם "הארלו", אחד בסרטי פרמאונט בכיכובה של קרול בייקר והשני בכיכובה של קרול לינלי. באותה שנה פורסם הרומאן הגנוז שכתבה הארלו בסביבות שנת 1934, "Today is Tonight".
ב-1978 הופק הסרט "Hughes and Harlow: Angels in Hell", על הווארד יוז וג'ין הארלו והפקת הסרט "מלאכי הגיהנום". ב-2004 גילמה את דמותה של הראלו גוון סטפאני בסרטו של מרטין סקורסזה "הטייס", אודות חיי הווארד יוז.
יואב בר (שף)
יואב בר (נולד ב-18 במרץ 1971) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה.
יואב בר נולד באופקים בשם יואב ברביבאי, אח שני במשפחה בת 6 ילדים ממוצא מרוקאי. את ילדותו חילק בין הישיבה הדתית בשדה חמד ובין הפנימייה החילונית נחלת יהודה.
בר למד במסלול מסטר שף בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים והשתלם בלימודי גסטרונומיה גבוהים ב- Culinary Institute of America בניו יורק ובקורדון בלו בלונדון. ניסיונו המקצועי נרכש במסעדות ובבתי-מלון ברחבי הארץ, ובין השאר שימש שף מלון פלמירה באילת, שם פגש את מנכל"ית המלון באותה תקופה, שלימים הפכה לאשתו. לזוג כיום 3 ילדים.
בשנת 2007 פתח בר ביחד עם חיים עמשלם (כשותף שקט) את המסעדה "מאראבו" בבית עוז על דרך אבא הלל סילבר מול מתחם הבורסה ברמת גן.
בשנת 2009 זכתה מסעדת מאראבו בתואר "אלופת המסעדות של ישראל" בתוכנית הטלוויזיה "קרב סכינים" בערוץ 10. המסעדה נסגרה בסוף 2013.
בר כותב טור שבועי בנענע10 על חוויותיו וחייו כשף המסעדה.
אלכסנדרל, שליט מולדובה
אלכסנדרל או אלכסנדר השני (ברומנית: Alexăndrel, בפולנית מכונה גם אולֶכנוֹ, כנראה 1429 – 25 במאי 1455, צ'טאטיה אלבה), היה שלוש פעמים השליט ("ווייבוד" או "דוֹמְן") של נסיכות מולדובה - בין פברואר 1449 לאוקטובר 1449, בין 1452 ל-1454 ובין פברואר למאי 1455. הוא היה בן לשושלת מושאט. דרך אמו היו לו שורשים ליטאיים והוא מתייחס לשושלת יאגיילו. בסך הכל שלטונו היה קצר והתאפיין בהידוק היחסים עם פולין ובמאבקים מתמידים על כתר מולדובה.
רקע משפחתי.
אלכסנדרל נולד כנראה בשנת 1429 אך יש הטוענים כי הוא נולד מספר שנים מאוחר יותר. משמעות שמו הוא הקטנה של השם הרומני "אלכסנדרו".
הוא היה בנו של השליט איליאש ושל אשתו הליטאית, מריה הולשנסקה, אחותה הקטנה של המלכה זופיה (הולשנסקה) של פולין שהייתה אשתו הרביעית של ולדיסלב השני יגיילו. אלכסנדרל היה אחיו הצעיר של השליט הקודם רומן השני.
הוא ואחיו היו, דרך אמם, בני דודים של מלך פולין קזימיר יגילונצ'יק.
הייתה להם גם אחות, אנסטסיה, שהייתה נשואה למגנאט הפולני יורי מניאסביז'.
שלטונו הראשון - פברואר-אוקטובר 1449.
אחרי מותו של רומן השני, אחיו הצעיר, אלכסנדרל בן ה-20, ששהה עם אמו במחוז קולומיאה, הובא למולדובה בתמיכה פולנית והדיח את צ'ובר וודה, דמות מסתורית שזהותה עדיין איננה ברורה, והוכתר לשליט מולדובה בפברואר 1449. השליט לשעבר, פטרו השני, שחטף בזמנו את כס המלכות מידי רומן השני, בעזרת גיסו, יאנוש הוניאדי, נאלץ הפעם לעזוב וככל הנראה נפטר אחרי זמן קצר. שלטונו הראשון של אלכסנדרל לא נמשך אלא חדשים ספורים בלבד. בתקופה זו המדינה נוהלה בפועל על ידי אמו ועל ידי יד ימינה, הפרקלאב של חוטין, מנואיל.
בעזרת כוח שנשלח על ידי יאנוש הוניאדי, טוען אחר לכתר, בן מחוץ לנישואים של אלכסנדרו הטוב, בוגדאן, קרא תיגר על השליט הצעיר. ב-12 באוקטובר 1449, בקרב שהתקיים בטמשאן (Tămăşani), על נהר סירט, מצפון לעיר רומן, הצליח בוגדאן לנצח את צבאו של אלכסנדרל. המאבק היה קשה. שניים מהבויארים הנאמנים לאלכסנדרל, הלוגופט אואנצ'ה וקוסטיה אנדרוניק נהרגו בעת הלחימה. אלכסנדרל ומשפחתו נמלטו לעיר סמבור, בשטח פולין.
שלטונו השני 1452–1454.
עוד במרץ 1450 החלו אלכסנדרל ותומכיו בשטח פולין הכנות למתקפה נגד בוגדאן השני, שהפולנים, חשדו בו בחוסר נאמנות והעדיפו להחליפו. לפי מקורות אחדים כבר בינואר - מרץ 1450 התקיים מסע צבאי שבמהלכו השתלטו הפולנים ואנשיו של אלכסנדרל על המצודות חוטין, סוצ'אבה וניאמץ. ב-9 במרץ דחה המלך פולין את תוכניתם של כמה מיועציו לספח את מולדובה לממלכתו ולפצות את אלכסנדרל על ידי מתן כמה אחוזות ב גליציה המזרחית ("רוטניה האדומה"). הוא העדיף לא להסתבך עם הטורקים, שהיו רואים בכך פעולה עוינת, ולהשאיר את הנסיכות המולדבית כמדינת חיץ בחסות, בין פולין ובין האימפריה העות'מאנית
. עד 15 במרץ הכוחות הפולנים נאלצו לסגת. פולין ניסתה להשיג מבוגדאן השני הבטחות שיפנה את כס המלכות לטובת אלכסנדרל עד שנת 1453 ועד אז יממן את הוצאותיו של הנסיך הצעיר בגלות פולין.
ב-24 ביוני יצאו מלבוב כוחות פולנים בפיקודם של הסטרוסטה של לבוב, פ. אודרובאש, והקסטלאן (מושל) מסנדומיר, פ. קונייצפולסקי, וכמו כן לוחמים מפודוליה בפיקודו של תאודוריק בוצ'אצקי. אחרי שהתחברו בקמיינץ פודולסקי עם כוח קטן של מולדבים בפיקודם של אלכסנדרל והפרקלאב מנואיל, באוגוסט הם פלשו לצפון בסרביה, שם חיכה להם בוגדאן ביערות קראסנה. הקרב פרץ ב-6 בספטמבר 1450 על יד הכפר קראסנה. לפולנים נגרמו אבדות קשות, לרבות מותו של אודרובאש, ומעריכים כי התערבותם של אלכסנדרל והפרקלאב מנואיל הציל אותם ואיפשר להם לסגת.. בעקבות התבוסה איבד אלכסנדרל את השליטה על מצודת חוטין לטובת בוגדאן.
אולם המנצח, בוגדאן השני, לא יכול היה ליהנות זמן רב מפרות הצלחתו ונרצח במפתיע באוקטובר 1450 על ידי האח שלו למחצה, פטרו ארון, שלטש עיניים אל כס המלכות ושהעמיד פנים בהתחלה שפועל למען החזרתו לשלטון של אלכסנדרל. פולין ובן חסותה, אלכסנדרל, חיכו לרגע מתאים נוסף ובהתחלת שנת 1452 פלשו למולדובה והדיחו את פטרו ארון שננטש על ידי הבויארים המקומיים וברח.
בשנת 1449 העניק אלכסנדרל פריבילגיות לסוחרים הסקסונים מבראשוב (קרונשטאט) ומ"חבל ברסה" (בורצנלנד). הוא תרם תרומות רבות למוסדות דת - למנזרים ניאמץ, מולדוביצה, פובראטה, ביסטריצה ויאצקו ולמיטרופוליה של סוצ'אבה... הוא טבע גם מטבעות בכסף (בשווי 1 גרוש) (1449) וברונזה (בשווי גרוש וחצי גרוש) (1454-1452)., בתחום מדיניות החוץ העניק סיוע צבאי לפולין במלחמתה בטטרים.
על מנת להבטיח לעצמו את ידידותו של יאנוש הוניאדי, גבור המלחמות בטורקים, ששאיים בעבר על שלטונו, הכיר אלכסנדרל באביר הטרנסילבני בתור "אדונו ואביו". בו זמנית הרגיע את מלך פולין, קזימיר, על ידי הצהרת אמונים חוזרת.
עם זאת כעבור שלוש שנים חלק מהבויארים, מאוכזבים מהתנהגותו המופקרת של אלכסנדרו, נטשו אותו ועברו לצד פטרו ארון. הלה הצליח לא בורו באילו נסיבות, לחזור לשלטון ואלכסנדר נאלץ שוב לאחוז במקל הנדודים.
שלטונו השלישי -פברואר-מאי 1455.
לא ידועים פרטים אף על הצלחתו של אלכסנדרל לחזור לכס המלכות בפברואר 1455. הפעם מלוכתו לא ארכה ימים רבים ובמאי 1455 שוב קם נגדו פטרו ארון והביס אותו במקום שנקרא "מובילֶה" (La
Movile) ("בתלים"). אלכסנדרל נמלט לצ'טאטיה אלבה וכעבור 3 חדשים נפטר שם בגיל צעיר. ייתכן כי הורעל.
יש סבורים כי נקבר בצ'טאטיה אלבה.
הכרוניקן גריגורה אורקה מתאר את אלכסנדרל כצעיר הולל שאהב את הטיפה המרה וטוען שנהג לחסל את הבעלים ואת אבותיהם של הנשים שפיתה אותם.
קישורים ומקורות חיצוניים.
Dominik Musialik "Najdawniejsze próby utrzymania niezaleśności przez Hospodarstwo Mołdawskie
od XIV do poł. XV wieku,Studenckie Zeszyty Naukowe
Uniwersytetu Jagiellońskiego, zeszyt14, Krakow 2008 p.39-56 "
Wikisource
אנדוקתקציה