בשנת 2020 התחיל לעבוד בבית הספר הדמוקרטי "טבע הדברים" בנס ציונה בתור מורה לתיאטרון ופסיכולוגיה.
לילה טרטיקוב
לילה טרטיקוב (ברוסית: Ляля Третьяко́ва; באנגלית: Lila Tretikov; נולדה ב-25 בינואר 1978) היא אשת טכנולוגיה המתמחה בתוכנות אנטרפרייז ומנכ"לית קרן ויקימדיה לשעבר.
טרטיקוב היגרה לארצות הברית בצעירותה, החלה לעבוד כמהנדסת בקליפורניה ב-1999, הקימה חברה, רכשה מספר פטנטים והייתה מנהלת מערכות המידע וסגנית ראש הנדסה ב-SugarCRM. טרטיקוב מונתה לתפקידה בקרן ויקימדיה במקומה של סו גרדנר, המנכ"לית היוצאת.
ביוגרפיה.
טרטיקוב נולדה במוסקבה ב-25 בינואר 1978 לאב מתמטיקאי ואם יוצרת סרטים. היא למדה באוניברסיטת מוסקבה והיגרה לניו יורק בגיל 16. לאחר מכן למדה מדעי המחשב ואמנות באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, עם מחקר בלמידה חישובית.
ב-1999 החלה לעבוד כמהנדסת בסאן מיקרוסיסטמס, שם עבדה על שרת הג'אווה של Sun-Netscape Alliance. לאחר זמן קצר, הקימה את Grok Digital, חברת שיווק טכנולוגיות. לאחר מכן מונתה טרטיקוב למנהלת מערכות המידע ולסגנית ראש ההנדסה ב-SugarCRM. באותו זמן גם שימשה כיועצת לדירקטוריון של Zamurai Corporation.
טרטיקוב זכתה בפרס "" ברונזה, הניתן למנהלות הבכירות של השנה בקטגוריה של עסקי חומרה ותכנה, המעסיקים 11 עד 2500 עובדים.
טרטיקוב מונתה למנכ"לית קרן ויקימדיה במאי 2014 במקומה של סו גרדנר. היא החלה את תפקידה ב-1 ביוני 2014. במאי הופיעה טרטיקוב ברשימת 100 הנשים המשפיעות בעולם של עיתון פורבס.
ב-25 בפברואר 2016 הודיעה לחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה על כוונתה לפרוש מתפקידה. נקבע שהיום האחרון בו תכהן בתפקיד מנכ"לית הקרן יהיה 31 במרץ באותה שנה. הוחלפה על ידי קתרין מאהר.
גן העלייה השנייה
גן העלייה השנייה הוא גן ציבורי בגבעת קוזלובסקי שבגבעתיים. זהו אחד מהגנים הוותיקים בישראל.
מבנה.
הגן, הקרוי על שם העלייה השנייה, תוכנן בשנת 1954 על ידי אדריכל הגנים ויקטור מאיר. הגן ממוקם בגובה של כ-80 מטר מעל פני הים, והוא הנקודה הגבוהה ביותר לאורך מישור החוף בין אשקלון לשיפולי הכרמל, עם תצפית לעבר גוש דן.
גודלו של הגן כ-16 דונם, ויש בו עשרות עצים ותיקים, שיחים, פרחים ומדשאות. בגן שבילים המקיפים את הגן באורך כולל של כ-1,500 מטר, פינות ישיבה ובריכת נוי, בחלקו התחתון, המתמלאת בחורף על ידי נחל ומפל מים מלאכותי. עוד ישנם בו פינות של אבני כורכר, שני מרחבים עם מתקני שעשועים: לילדים ולפעוטות וגינת כלבים.
לגן העלייה השנייה מאפיינים ייחודיים והוא מוגדר כגן לשימור. בתחילת 2013 נערך בו שיפוץ. בגן מתקיימים מופעי קיץ, הכוללים הופעות של אמנים, הקרנת סרטים וכדומה.
בגן העלייה השנייה שוכן מצפה הכוכבים של גבעתיים, שהוקם בשלהי שנות ה-60 על ידי עיריית גבעתיים והאגודה הישראלית לאסטרונומיה. המצפה זכה להכרה רשמית כמצפה כוכבים מדעי והוא היחיד מסוגו שגם פתוח לקהל הרחב. במקום מתקיימות מגוון פעילויות בתחום חקר החלל, ומתבצעים בו מחקרים בשיתוף עם מוסדות שונים בארץ ובעולם.
הפיג'מות במופע של דובל'ה
הפיג'מות במופע של דובל'ה היא קומדיית מצבים לילדים וסדרת המשך לסדרה "הפיג'מות בקפה קר סול". שתי הסדרות האלו מבוססות על הסדרה "הפיג'מות".
עלילה.
הפיג'מות קיבלו תוכנית אירוח בשם "המופע של דובל'ה", דובל'ה (קובי פרג') הוא המנחה של התוכנית והמנהל של אולפן הצילומים. דובל'ה מוצג כבן אדם עצבני ולא רגוע.
אל-ואקידי
התקופה הוויקינגית
התקופה הוויקינגית או העידן הוויקינגי (באנגלית: Viking Age) הוא הכינוי הכולל לגל הפלישות של העמים הוויקינגים לאירופה, המזרח התיכון וצפון אמריקה. התיארוך המקובל הוא משנת 793 (תאריך התקיפה המתועדת הראשונה) ועד שנת 1066, עת נכבשה הממלכה האנגלו-סקסונית על ידי צאצאי נורדים מצפון צרפת ובמקביל, בדנמרק, נחרבה העיר הדבי, אשר היוותה את נקודת המסחר החשובה ביותר בתקופה זו.
הפלישות לאירופה.
הפלישה הוויקינגית המתועדת הראשונה ארעה בשנת 793, עת קבוצת ויקינגים פלשה לאי לינדיספרן בצפון מזרח אנגליה, שדדה את המנזר המקומי, ורצחה את הנזירים ששהו בו.
פשיטה מפורסמת אחרת של כוחות ויקינגים, כמעט יובל שנים מאוחר יותר, הייתה בשנת 845, לפריז. בפשיטה זו נטען כי הגיבור הנורדי האגדי, רגנאר לודברוק, הוביל את הפשיטה על העיר, שהסתיימה בביזה של 7,000 מטבעות זהב.
בשנת 865 פלש הצבא הוויקינגי הגדול לאי הבריטי ובסדרת קרבות וכיבושים שנמשכו 14 שנים הגיעו הוויקינגים לשליטה ברוב שטחו של האי, פרט לממלכת וסקס שנשלטה על ידי המלך אלפרד הגדול.
ההתיישבות בצפון אמריקה.
במשך שנים רבות, הייתה הטענה בדבר הגעת הוויקינגים לצפונה של אמריקה בבחינת אגדה, ותו לא. עם זאת, גילויים חדשים, החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20, והשוואתם למקורות היסטוריים, מוכיחים מעל כל ספק כי אכן הייתה התיישבות נורדית באזור ניופאונדלנד (ל'אנס או מדוז) וכן בחלקים דרומיים יותר, אשר קיבלו את השם הכולל וינלנד (היום החלק הצפוני של החוף המזרחי של ארצות הברית).
על פי מספר ממצאים ארכאולוגיים, נטען כי הוויקינגים לכל הפחות הגיעו למפרץ ההדסון, וישנן אף טענות כי התיישבו באזור בו היום ממוקמת מדינת מינסוטה בארצות הברית.
וינלנד.
אתר ההתיישבות העיקרי של הוויקינגים בצפון אמריקה נמצא בניופאונדלנד, קנדה, בחפירות שהתקיימו במקום בשנות ה-50 וה-60. ככל הנראה, היה מדובר במעין נקודת מעבר, בה היו פונדקים לספנים המפליגים צפונה - חזרה לגרינלנד, ודרומה - לעבר היבשת האמריקנית.
ההתיישבויות שהוקמו לאורך מה שהם הוא החוף המזרחי של ארצות הברית, לא החזיקו מעמד זמן רב, עקב התנגדות של הילידים לנוכחותם של הזרים. לא ברור בוודאות מה פירוש שמה של ההתיישבות, שכן Vinland יכול להתפרש הן כ"אדמה פורייה" והן כ"ארץ היין".
קיימת טענה בקרב מספר חוקרים כי גם השם "אמריקה" עצמו מקורו בשפה הנורדית, אך המחלוקת בנושא זה גדולה אפילו מהמחלוקת על מפת וינלנד או על פרקטיקת "עיט של דם".
גילוי מפרץ ההדסון.
בין הממצאים הארכאולוגיים שהתגלו מאז מחצית המאה ה-20, עולה כי הוויקינגים שחקרו את החוג הארקטי גילו את הכניסה למפרץ הדסון, בחלקה הצפוני של קנדה, אך עם זאת, קיימת מחלוקת לגביי שאלת התיישבותם באזור המפרץ עצמו. ממצאים מסוימים ממדינת מינסוטה, בצפון-מרכז ארצות הברית, הביאו חלק מהחוקרים למסקנה כי אכן הייתה התיישבות ויקינגית באזור, אך לגביי טענה זו אין הסכמה מוחלטת, כמו באשר להתיישבות בחוף המזרחי של היבשת. כמו כן, במפת וינלנד מופיעים רק אזורי ההתיישבות במזרח, ללא מפרץ ההדסון או אזורים דרומיים לו.
ברם, ישנם ממצאים צפונית יותר, מהאי אלסמיר, המעידים כי הוויקינגים התיישבו שם, כנראה לאחר שהמשיכו לשייט ממצר ההדסון צפונה. מדובר בנקודת ההתיישבות הצפונית ביותר אליה הגיעו מתיישבים במהלך ימי הביניים, וככל הנראה, הקימו הוויקינגים את היישוב עוד לפני הגעת האינואיטים לאזור.
השפעות תרבותיות.
הוויקינגים ודמיוּנם על ידי יורשיהם, והן על ידי העמים אליהם פלשו, הביא ליצירת סאגות וסיפורים מאז ימיהם ועד היום. אחת הסאגות המפורסמות, המספרת על המסע לאמריקה, היא הסאגה של אריק האדום.
בימי הביניים.
בימי הביניים, התפתחו אגדות רבות באשר לוויקינגים. מלבד הסאגות האיסלנדיות, אשר נערכו על ידי סנורי סטורלוסון במאה ה-13 התפתחו גם אגדות עממיות באשר לוויקינגים עצמם, דמותם ולבושם. אחת האגדות, שהשתרשה מאוד בתרבות, עד ימינו, הייתה הטענה כי הוויקינגים חבשו קסדות עם קרניים. לאגדה זו אין שום ביסוס עובדתי או ארכאולוגי, והקסדות הוויקינגיות הבודדות שנמצאו עד כה, היו ללא קרניים.
טענה נוספת שהופצה במהלך ימי הביניים, אשר לגבייה יש מחלוקת אם הייתה או לא הייתה, היא שיטת ההוצאה להורג הנקראת עיט של דם. על פי מספר מקורות, נטען כי לפחות ארבעה אנשים (שלושה מלכים וארכיבישוף אנגלי) הוצאו להורג בשיטה זו במהלך התקופה הוויקינגית. כיום, אין הסכמה חד-משמעית באשר ליישומה של שיטה זו של עינוי והוצאה להורג.
לרוב, דמיינו את הוויקינגים כאנשים גבוהים ברמה חריגה. לאחר מחקר שבוצע בקברים ויקינגים ופרנקים, הסתבר כי הוויקינגים היו גבוהים בכ-1 ס"מ מהגברים הפרנקים בלבד (172.6 ס"מ ו-171 ס"מ בהתאמה). הנשים הוויקינגיות התנשאו לגובה ממוצע של 158.1 ס"מ, בעוד שגובה הנשים הפרנקיות היה כ-3 ס"מ יותר ועמד על 162 ס"מ.
התקופה המודרנית.
גל הפלישות הוויקינגיות השפיע על תעשיית הקולנוע והטלוויזיה לאורך המאה ה-20. בין ההפקות המוכרות ביותר ניתן למצוא את הסרט הוויקינגים משנת 1958, וכן את סדרת הטלוויזיה ויקינגים של ערוץ ההיסטוריה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ויקינגים]]
[[קטגוריה:נורווגיה: היסטוריה]]
[[קטגוריה:שוודיה: היסטוריה]]
[[קטגוריה:דנמרק: היסטוריה]]
[[קטגוריה:איסלנד: היסטוריה]]
מוחמד בסינדווה
הטירה הנעה של האוול
מחמוד אל-זהאר
ריק סטנגל
העלייה השנייה (גן)
מופע הסיוע לשף
זמרי קאמרן
מקהלת "זמרי קאמרן" (32-24 זמרים) הוקמה ב-1976 על ידי המנצח אבנר איתי ורות שחר.
ב-1980 השיקו במוזיאון תל אביב את "קול המקהלות" – סדרת מנויים מקהלתית-קאמרית, שכללה גם תוכניות א-קפלה באורך מלא. הסדרה כללה ששה קונצרטים, שבארבעה מהם הופיעו "זמרי קאמרן" עם איתי או מנצחים אורחים, ובנותרים התארחו מקהלות והרכבים קוליים מישראל ומחוצה לה.