ב-1985 נשא מיס נאום בו קרא ל"תורת משפט עם כוונה מקורית" ומתח ביקורת על בית המשפט העליון על סטייה מהכוונות המקוריות של חוקת ארצות הברית. השופטים ויליאם ברנן וג'ון פול סטיבנס חלקו על השקפתו של מיס בפומבי מאוחר יותר באותה שנה. המחלוקת הזאת צפתה מראש את השימוע השנוי במחלוקת של רוברט בורק ב-1987.
מיס נודע היטב בהתנגדותו לאזהרת מירנדה שנקבעה על ידי בית המשפט העליון שדרש שזכויותיו של החשוד יוקראו לו לפני תשאולו על ידי הרשויות. בראיון לעיתון U.S. News &amp; World Report נשאל מיס: אתה מותח ביקורת על אזהרת מירנדה, שנותנת לחשודים את הזכות להיוועץ בעורך דין לפני חקירת המשטרה. האם לאנשים, שעשויים להיות חפים מפשע, צריכה להיות הגנה כזאת? מיס השיב: "החשודים שחפים מפשע צריכים לקבל את ההגנה הזאת. אך העניין הוא, שאין הרבה חשודים שחפים מפשע. זה דבר והיפוכו. אם האדם חף מפשע, אז הוא לא חשוד.
שערוריית ודטק.
בפברואר 1987 מונה ג'יימס מק'קיי כתובע עצמאי בשערוריית ודטק . החקירה התמקדה במעשים שבוצעו על ידי מיס שהובילו לרווחים שלו ושל ידידו משכבר הימים ועורך דינו רוברט וולך. מק'קיי בדק את מעורבותו של מיס כאשר כיהן כתובע הכללי, במשא ומתן עם חברת וודטק. וולך עבד כלוביסט עבור החברה וביקש עזרה ממיס בענייני החוזים שלה.
מק'קיי לא הגיש כתב אישום נגד מיס, אך בדוח הרשמי שלו, שעדיין חסוי, הוא מתח ביקורת קשה על ההתנהלות האתית של מיס ודרש חקירה נוספת בנוגע למוערבותו של מיס בשערורייה זו ואחרות כמו המאמצים של מיס לסייע לתאגיד בכטל. מיס תיאר זאת כ"זיכוי מלא". אף על פי שמיס מעולם לא הורשע מעולם בעבירה כלשהי, ב-1988 הוא התפטר עם הגשת דוח החוקר.
טרם התפטרותו, התפטרו כמה מבכירי מחלקת המשפטים במחאה על מה שהם ואחרים ראו כמעשים בלתי ראויים של התובע הכללי.
במסיבת עיתונאים הביע הנשיא רייגן תמיכה פומבית במיס על תפקודו כתובע הכללי: "אם אד מיס לא אדם טוב, אין בנמצא אנשים טובים" הייתה זו תשובתו לשאלות בנוגע למעשיו של מיס במחלקת המשפטים.
לאחר פרישתו.
במאי 2006 מונה מיס כחבר בקבוצת המחקר הדו-מפלגתית על עיראק שיושבי הראש המשותפים שלה היו ג'יימס בייקר ולי המילטון והיא מונתה כדי להעריך ולדווח על המצב של מלחמת עיראק. מיס היה שותף לניסוח הדוח הסופי של קבוצת המחקר שהוגש בדצמבר אותה שנה.
ב-18 באוקטובר 2019 העניק הנשיא דונלד טראמפ למיס את מדליית החירות הנשיאותית, שהוא העיטור האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
גאורג זאל
גאורג אדוארד אוטו זאל (בגרמנית: Georg Eduard Otto Saal; 11 במרץ 1817 - 3 באוקטובר 1870) היה צייר גרמני.
חיים.
זאל היה בנו של פקיד בעיר קובלנץ אוטו פיליפ זאל. הוא הצליח לעבוד כשרטט בשחזור חורבות מצודת סטולצנפלס ליד קובלנץ.
ציוריו הראשונים נוצרו מעט מאוחר יותר. בין השנים 1842–1846 הוא למד ציור נוף כסטודנט חופשי אצל הנס גודה באקדמיה של דיסלדורף בניהולו של יוהאן וילהלם שירמר ובשנה הראשונה בכיתת אדריכלות של רודולף ויגמן. במהלך תקופה זו נסע בגרמניה והגיע ליער השחור. סביר להניח שגודה ואנדראס אכנבאך עוררו את התעניינותו בנורווגיה.
בשנת 1847 הוא יצא לטיול לימודי בן חמישה חודשים לנורווגיה יחד עם אוגוסט לאו ואוגוסט בקר (מאוסלו ועד ברגן). ולאחר מכן וילהלם פון שדו קיבל אותו כסטודנט לתואר שני. תמונותיו על נורווגיה, נוצרו באולפן, הביאו לו תהילה והכרה.
בשנת 1848 עבר להיידלברג. בשנת 1850 הוא נסע לטיול נוסף בנורווגיה. בשנת 1852 נסע לשווייץ, בשנת 1853 לבוואריה.
הוא התחתן עם סוזן לאנג ב-16 באוקטובר 1852 איתה נולדו לו שני ילדים. ב-1852/53 עבר לבאדן-באדן, שם היה בית המגורים העיקרי שלו עד מותו. בשנת 1853 הוא קיבל את התואר צייר בית המלוכה של באדן. מאז 1857 היה לו בית שני בפריז. מכאן הוא הגיע לברביזון בשנת 1858, שם, על פי הצהרתו שלו, הוא "באמת למד לראות". נסיעתו השלישית לנורווגיה התקיימה בשנת 1854 ולקחה אותו לכף הצפוני. הוא גם נסע לסאבוי ולאנגליה בשנת 1864.
זאל נפטר משבץ מוחי. קברו נמצא בבית העלמין בעיר באדן-באדן.
יצירה.
זאל ידוע בעיקר בזכות תמונותיו של נורווגיה שצוירו בסטודיו, המביעות את גדולתו של הטבע. התמונות הן פנורמיות מנקודות מבט גבוהות. מפלי מים הם מהנושאים העיקריים שלו. עבודותיו הנורדיות נמצאות באוספים ציבוריים במוזיאון סטדל בפרנקפורט, במוזיאון לאמנויות יפות בלייפציג ובמוזיאון מיטלריין קובלנץ 1854.
עם זאת, הוא צייר גם נופים מבאדן ומנסיעותיו האחרות. לעיתים קרובות הוא צייר תמונות של לילות ירח ושמש של חצות שהיו פופולריים באותה תקופה.
בתחילה, זאל הושפע מהרומנטיקה של הריין. מורו שירמר לימד אותו את הייצוג המוגזם של המציאות מבחינת התוכן הרומנטי שלה, בשילוב קומפוזיציה זהירה ופירוט מוקפד.
משנת 1854 ואילך החל זאל להתנתק מגישות המורה שלו ולפנות יותר לעבר ריאליזם. פריצת דרך הגיעה בזמן שהותו בברביזון בשנת 1858, כאשר למד להעריך ציור בחוץ, בסגנון קליל ומוטיבים לא יומרניים. עם זאת, הוא מעולם לא ויתר לחלוטין על הקישוט ועל תשומת הלב לפרטים והמשיך לצייר בצורה הקודמת, במיוחד לצורך מכירות.
בנוסף לציורי נוף, זאל עשה גם דיוקנאות רבים, תמונות בעלי חיים וציורי ז'אנר וקריקטורות.
אלישה ויינרייט
אלישה אנה וויינרייט (באנגלית: Alisha Ena Wainwright; נולדה ב-14 ביולי 1989) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בתפקידיה בסדרה "איך לגדל גיבור-על" של נטפליקס ומהסדרה "ציידי הצללים" ברשת Freeform.
ביוגרפיה.
וויינרייט נולדה וגדלה באורלנדו שבפלורידה. אימה היא ילידת ג'מייקה ואילו אביה מהאיטי.
קריירה.
אחרי שהופיעה במערכון קומדיה באינטרנט בערוץ היוטיוב "סמוש" בשנת 2012, ויינרייט התארחה בכמה הפקות קולנוע וטלוויזיה כולל "מחשבות פליליות", "הוחלפו בלידתן" ו"".
בספטמבר 2016, לוהקה בתור אשת הזאב מאיה רוברטס בסדרת הפנטזיה "ציידי הצללים" של Freeform, המבוססת על סדרת הספרים The Mortal Instruments מאת קסנדרה קלייר. לאחר שהייתה דמות חוזרת בעונה השנייה, היא קודמה לסדרה כדמות ראשית בעונה השלישית של התוכנית.
בשנת 2018 החלה לשחק בסדרה "איך לגדל גיבור-על" של נטפליקס.
לואיז ארדריץ'
קרן לואיז ארדריץ' (באנגלית, Karen Louise Erdrich; נולדה ב-7 ביוני 1954) היא סופרת ומשוררת אמריקאית. כתבה רומנים וספרי ילדים אודות הילידים האמריקאים - בעיקר אודות שבט ה שבצפון המערב התיכון האמריקאי. ארדריץ' כתבה מגוון יצירות עטורות שבחים בנושא, והיא ידועה בעיקר עבור ספריה ועוד מגוון ספרים, שירים וחיבורים. ארדריץ' זכתה בפרסים רבים עבור עבודותיה, ביניהם ב"פרס הספר הלאומי האמריקאי" (2012) וב"פרס ספריית הקונגרס האמריקאי לספרות בדיונית אמריקאית" (משנת 2015).
ביוגרפיה.
ארדריץ' נולדה בכורה למשפחה בת שבעה אחים בליטל פולס, מינסוטה בשנת 1954 וגדלה בוופטון, צפון דקוטה. אמהּ, ממוצא חצי-אוג'יבווני ואביה הגרמני אמריקאי לימדו בפנימייה של הלשכה לענייני אינדיאנים. היא למדה תואר ראשון באנגלית במכללת דארטמואת', שם הייתה חלק מכיתת הנשים הראשונה שהורשתה ללמוד במכללה זו, ולאחר מכן למדה תואר שני בכתיבה יצירתית באוניברסיטת ג'ון הופקינס. במהלך לימודי תואר ראשון, חקרה רבות במחלקה ללימודי ילידים אמריקאים, וכך החלה לחקור את מורשתה ולכתוב סיפורים ושירים אודות נושאים אלו. בנוסף, שם הכירה את בן זוגה לעתיד, מרצה כיתתה, האנתרופולוג מייקל דוריס. בלימודיה באוניברסיטת הופקינס, המשיכה בכתיבה על ילידים אמריקאים שהייתה הבסיס ליצירותיה הבאות. כשסיימה את לימודיה האקדמיים, החלה לעבוד במועצה האינדיאנית של עיתון בוסטון.
ארדריץ' פגשה בדוריס שנית כאשר הוא נכח באירוע קריאת שירה שבה הקריאה היא את שירתה. השניים ניהלו התכתבות מרוחקת כאשר שהה דוריס בניו זילנד, וכתבו יחדיו מספר סיפורים קצרים, המוכר מביניהם הוא "הדייג הגדול מכולם", שלאחר מכן הרחיבו אותו לרומן שלם, "Love Medicine", שזכה לשבחים רבים. כששב דוריס מניו זילנד, נישאו השניים בשנת 1981.
ארדריץ' ודוריס כתבו יחדיו פיקציה רומנטית תחת שם העט "מילו נורת'", כתבו תחת שמותיהם האמיתיים מספר קובצי יומני מסע, ודוריס סיפק ייעוץ לארדריץ' במהלך כתיבת ספריה. ארדריץ' ודוריס גידלו שלושה ילדים שדוריס אימץ טרם הנישואים, והם הביאו לעולם שלושה ילדים משלהם. בשנת 1991, בנם הבכור נהרג בתאונת דרכים. התאונה גרמה לבעיות משפחתיות שהובילו לבסוף, לגירושיהם, ובשנת 1997 להתאבדותו של דוריס.
בשנת 2001 ילדה ארדריץ' בת נוספת, ואבי הילדה הוא יליד אמריקאי שזהותו לא פורסמה. כיום חיה ארדריץ' במינסוטה, שם היא ממשיכה לחבר סיפורים ומנהלת את חנות "Birchbark Books", שבה נמכרים ספרים ויצירות אומנות ילידיות.
יצירותיה.