הנריק לנקאי נולד במשפחה יהודית. אביו היה יואכים גוטמן (1831–1886) מורה בבית ספר יסודי שמוצאו ממוראביה"," לימים הפך לעורך של Fünfkirchner Zeitung, ואמו הייתה רגינה פוקס (1839–1903) הוא סיים את הגימנסיה הראשית בעיר הולדתו, ואחר כך בשנת 1880 נרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמו כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), אך כעבור שנה עבר לפקולטה למדעי הרוח. בשנת 1887 ניגש למבחן של תעודת הוראה כמורה לגרמנית, להונגרית ופילוסופיה. בשנים 1886–1887 עבד שנה באקדמיה למסחר בברטיסלאבה כמורה מחליף. בשנת 1887 הפך למורה מחליף בגימנסיה הריאלית הראשית של רובע 5 בבודפשט, בשנת 1893 החל מ-31 בדצמבר הפך שם למורה קבוע. גוטמן שינה את שם משפחתו בשנת 1881 ללנקאי. הוא היה המזכיר ואחד המייסדים של "בית הספר התיכון החופשי" הוא היה גם המזכיר של האגודה הספרותית היהודית-הונגרית. לנקאי תייר ברחבי גרמניה ובילה זמן רב בפריז, קופנהגן, ונציה, מילאנו, סטוקהולם. הוא זכה בפרס טלקי ב-1911 וב-1918 עבור הדרמות שלו.
אשתו הייתה טרזיה אאויר (1881–1962), אותה נשא לאישה ב־26 בדצמבר 1915 בבודפשט. הם התגרשו בשנת 1920 ונישאו שוב כעבור שנה.
שיריו, רישומיו ומאמרי הפורטפוליו פורסמו בכתבי העת לספרות יפה של בודפשט ומחוצה לה, כמו:
יצירותיו.
הוא ערך את ה-Fünfkirchner Zeitung והיה העורך המשותף של הירחון "חיים" (Élet), בשנים 1892–1995.
חפה מפשע
יחסי אירלנד–רומניה
יחסי אירלנד–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לרומניה. שתי המדינות חברות באו"ם, במועצת אירופה וב.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 באפריל 1990. בשנת 1994 פתחה רומניה שגרירות בדבלין, ובשנת 2005 פתחה אירלנד שגרירות בבוקרשט. נשיאת אירלנד מארי מקאליס ביקרה ברומניה בשנת 2008. באירלנד חיים 17,304 רומנים.
מרי שפרד גרין
מרי שפרד גרין בלומנשיין (באנגלית:Mary Shepard Greene Blumenschein; 1869–1958) הייתה אמנית אמריקאית, מאיירת ומעצבת תכשיטים.
ביוגרפיה.
מרי שפרד גרין נולדה בניו יורק, ילדתם השנייה של רופוס, איש עסקים עשיר מפרובידנס, ומרי איזבל שפרד גרין. היא למדה באקדמית אדלפי בברוקלין ובמכון פראט.
כשהייתה בת 17, היא עזבה לפריז בשנת 1886, שם עבדה עם רפאל קולן, אמן הידוע בזכות קשריו עם אמנים ידועים ביפן. בשנים 1906 עד 1946 הציגה את ציוריה באקדמיה הלאומית לעיצוב.
בפריז בשנת 1905 הכירה את ארנסט בלומנשיין, גם הוא אמן, והתחתנה עמו. הם חזרו לניו יורק בשנת 1909 להולדת בתם הלן. בהיותם שם לימדו במכון פראט ועבדו במגזינים שונים כמו מק'קלור, אמריקן וסנצ'רי.
בעלה הגיעה אל טאוס, ניו מקסיקו והתעכב שם בשנת 1898, בזמן שערך טיול קיץ. את נסיעתה הראשונה לטאוס עשתה בשנת 1913. באותה העת, היא קבלה את ירושת הוריה, שהפכה אותם לעצמאים מבחינה כלכלית והם עברו לטאוס בשנת 1919, ובסופו של דבר הפכו לחלק מאגודת האמנים של טאוס.
בשנות העשרים של המאה העשרים חזרה מרי למכון פראט כדי ללמוד ולהכין תכשיטים. ציוריה הם חלק מאוסף מוזיאון ברוקלין. שפרד גרין נכללה בתערוכ ב־2018 "נשים בפריז 1850–1900 ".
הוקרה.
בשנת 1900 היא זכתה במקום השלישי בסלון פריז והייתה האישה האמריקאית השנייה שזכתה במדליית זהב בסלון בשנת 1902. בשנת 1904 קיבלה מדליית כסף בסנט לואיס בתערוכת הרכש בלואיזיאנה.
בשנת 1915 קיבלה את פרס האקדמיה הלאומית לעיצוב.
חיימה אלאס
חיימה הנריקה אלאס מוראלס (בספרדית: Jaime Enrique Alas Morales; נולד ב-30 ביולי 1989) הוא כדורגלן סלוודורי המשחק בעמדת הקשר במוניסיפל.
קריירת מועדונים.
אלאס, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של סן סלוודור ובגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של ריבר פלייט. בשנת , אלאס חזר לאל סלוודור וחתם בלואיס אנחל פירפו.
ב-29 ביוני 2012, אלאס חתם על חוזה לשלוש וחצי שנים ברוזנבורג מליגת העל הנורווגית. ב-8 באוגוסט 2012, אלאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סרבט ז'נבה. ביולי , אלאס הושאל לסן חוזה ארת'קווייקס מה-MLS עד לסיום השנה.
במאי , אלאס חתם באיינס גלאנה מוראלוס מהליגה השנייה במקסיקו במדיה שיחק עד כחודשיים. בקיץ , אלאס חזר לאל סלוודור וחתם בפאס.
בינואר , אלאס חתם במוניסיפל מליגת העל הגואטמלית.
קריירה בינלאומית.
ב-8 באוקטובר 2010, אלאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אל סלוודור, בהפסד 1-0 ל. ב-14 בינואר 2011, אלאס הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד .
אלאס, השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע הזהב של ה-CONCACAF.
מייקל ארמקוסט
מייקל היידן ארמקוסט (באנגלית: Michael Hayden Armacost; נולד ב-15 באפריל 1937) הוא דיפלומט אמריקאי, עמית במכון פרימן ספוגלי של אוניברסיטת סטנפורד, ונשיא מכון ברוקינגס בשנים 1995–2002. בעבר כיהן כשגריר ארצות הברית במנילה ובטוקיו, ובממשלי הנשיאים רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש מילא שורה של תפקידי מפת דיפלומטיים בהם תת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים ומזכיר המדינה של ארצות הברית בפועל למשך ימים אחדים.
ביוגרפיה.
ארמקוסט נולד ב-1937. כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20 לימד יחסים בין-לאומיים ומדיניות חוץ במכללת פמונה . ארמקוסט החל את דרכו בעולם האקדמיה, כפרופסור לממשל במכללה בה לימד. בשנת 1969 זכה למלגה מטעם הבית הלבן, ובילה במחיצתם של עוזר מזכיר המדינה ושל מזכיר המדינה עצמו. לאחר תקופה מסוימת בצוות תכנון המדיניות והתיאום של מחלקת המדינה של ארצות הברית, מונה ארמקוסט לעוזר מיוחד עבור שגריר ארצות הברית ביפן בין השנים 1972–1974, מה שהיה תפקידו הדיפלומטי הראשון. לאחר מכן מילא תפקידים בכירים באגפי אסיה וביטחון לאומי במחלקת המדינה, במחקלת ההגנה ובמועצה לביטחון לאומי.
בינואר 1977 נבחר ארמקוסט לחבר במועצה לביטחון לאומי, שם טיפל בענייני מזרח אסיה והרפובליקה העממית של סין בממשל ג'ימי קרטר, עד 1978, עת הוחלף בניקולס פלאט . ב-1982 מונה לשגריר ארצות הברית במנילה, שם ייצג את ארצות הברית במהלך הטלטלות הפוליטיות שפקדו את הפיליפינים במסגרת נשיאותו של פרדיננד מרקוס. שנים לאחר מכן, בממשל הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש, מונה לשגריר ארצות הברית ביפן מ-1989 עד 1993. קודם לכן, בשנים 1984–1989 היה תת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים.
הוא כיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בפועל במשך כשישה ימים מהשבעתו של בוש האב לנשיאות ועד לאישור מינויו של ג'יימס בייקר כמזכיר המדינה הקבוע. בפרק הזמן שבין 1995 ל-2002 כיהן ארמקוסט כנשיא מכון ברוקינגס בוושינגטון הבירה, צקבוצת החשיבה הוותיקה ביותר בארצות הבריתהמתמקדת במחקר של פוליטיקה, ממשל, יחסים בין-לאומיים, כלכלה ומדיניות ציבורית. על שירותו הדיפלומטי עוטר בפרס השירות הנכבד מטעם נשיא ארצות הברית, בפרס השירות האזרחי הנכבד מטעם מחלקת ההגנה ובפרס השירותים המצטיינים של מחלקת המדינה.
ארמקוסט הוא מחברם של שלושה ספרים, שהאחרון שבהם, "חברים או יריבים?", יצא לאור בשנת 1996 ומגולל את קורותיו בשירות החוץ של ארצות הברית.
יחסי נורווגיה–רומניה
יחסי נורווגיה–רומניה הם יחסי החוץ בין נורווגיה לרומניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-3 באפריל 1917. שתי המדינות חברות מלאות בארגון נאט"ו ובמועצת אירופה.
היסטוריה.
הקשר המוקדם ביותר בין העם הרומני לנורווגי היה במהלך המאה ה-9 כאשר ורנגים החלו לסחור עם האימפריה הביזנטית בדרכים שהובילו דרך רומניה. ישנם מספר שרידים ורנגיים ברומניה של ימינו.
עם זאת, היחסים הפורמליים בין המדינות המודרניות החלו רק בשנת 1917, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. היחסים הופסקו במהלך מלחמת העולם השנייה (1939–1945), אך התחדשו רשמית בשנת 1946. היחסים השתפרו מאוד לאחר המהפכה הרומנית בשנת 1989. נורווגיה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו במשטר החדש ברומניה לאחר המהפכה, ושגרירות נורווגיה בבוקרשט נפתחה מחדש בקיץ 1990.
הסכמים.
בשנת 1993 נציגי נורווגיה ורומניה שנפגשו באוסלו הסכימו לשינויים בהסכם הכללי בנושא מכסים ומסחר (GATT) משנת 1991 בנושא סחר בטקסטיל. בשנת 2002 שתי המדינות חתמו על הסכם להפחתת פליטת גזי חממה העולה בקנה אחד עם פרוטוקול קיוטו. בספטמבר 2004 חתמו רומניה ונורווגיה על הסכם בנושא אנרגיה וסביבה. באוגוסט 2007 נורווגיה סיכמה עם האיחוד האירופי בנושא תוכנית שיתוף פעולה לצמיחה כלכלית ופיתוח בר קיימא ברומניה. העלות לנורווגיה הייתה כמעט 100 מיליון אירו. בנובמבר 2007 חתם נשיא רומניה, טראיאן בססקו (קפטן חיל הים לשעבר באקדמיה הימית בנורווגיה), באוסלו על הסכם בנושא מחקר ושיתוף פעולה חינוכי בין 3 אוניברסיטאות ימיות מובילות ברומניה ו-NCE Maritime.
פגישות והצהרות רשמיות.
בספטמבר 1999 ערכו האראלד החמישי, מלך נורווגיה, וסוניה, מלכת נורווגיה, ביקור ממלכתי ברומניה שם נפגשו עם הנשיא אמיל קונסטנטינסקו ואשתו. במהלך הביקור הביע שר החוץ של נורווגיה קנוט וולבייק את תמיכת נורווגיה בהצעתה של רומניה להצטרף לנאט"ו. בספטמבר 2002 ערך ראש ממשלת רומניה אדריאן נסטאסה ביקור רשמי באוסלו שם פגש את ראש ממשלת נורווגיה, קייל מגנה בונדוויק. בין היתר, ביקש נסטזה את המשך התמיכה של נורווגיה בהצעת נאט"ו ברומניה.