אמיל גרוס (בהונגרית: Grósz Emil; נאג'ווארד, 30 בספטמבר 1865 – בודפשט, 8 בדצמבר 1941) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, רופא עיניים. דמות משמעותית ביותר ברפואת עיניים באימפריה האוסטרו-הונגרית ובממלכת הונגריה. התיאור הפתולוגי של מספר מחלות עיניים ופיתוח הטיפול בהן קשורים בשמו. במשך שלושה עשורים, בין 1905 לבין 1936, היה פרופסור ומנהל מרפאת העיניים מס' 1 של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) וכן רופא מפורסם של בית החולים סנט רוקוש בבודפשט.
הוא היה חלק משושלת רופאי עיניים רב-דורית (ארבעה דורות של רופאי עיניים): סבו היה פרידייש גרוס (1798–1858), אביו היה אלברט גרוס (1819–1901), ובנו היה אישטוואן גרוס (1909–1985). סבו ואביו היו עדיין יהודים, הוא עצמו כנראה התנצר.
ביוגרפיה.
אמיל השלים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו, ומשנת 1882 למד בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (אוניברסיטת אטווש לוראנד). בשנת 1887 קיבל תואר ברפואה והסמכה (תעודת הוראה) כמורה למדעי הבריאות בבית ספר תיכון. לאחר מכן הפך למתמחה במרפאת העיניים של האוניברסיטה. ב-1888 ערך סיור לימודי בחו"ל, ובאותה שנה מונה למרצה באוניברסיטה ואחר כך למרצה בכיר לרפואת עיניים של האוניברסיטה. בשנים 1893–1894, בהיעדרו של וילמוש שולק, מילא את תפקיד סגן מנהל המרפאה. בשנת 1894 הוסמך כפרופסר חבר בתחום אנדוסקופיה תאורטית ומעשית. בשנת 1900 מונה לפרופסור מן המניין חוץ (שלא בסגל) באוניברסיטת בודפשט.
במקביל לעבודת ההוראה שלו, בין 1900 לבין 1904 עבד גרוס תחילה כרופא עיניים בית חולים סנט יאנוש (Szent János Kórház), אחר כך בבית החולים סנט אישטוואן (Szent István Kórház) ובבית חולים סנט רוקוש (Szent Rókus Kórház). בינתיים מונה ב-1903 לנציב הממשלה למחלת הגרענת, תפקיד שמילא עד 1918. בשנת 1905 הפך לפרופסור מן המניין לרפואת עיניים בסגל אוניברסיטת בודפשט, ובמקביל מונה למנהל מרפאת העיניים מס' 1, עקב מחלתו של וילמוש שולק. הוא כיהן בתפקיד האחרון עד פרישתו ב-1936. לאחר מותו של שולק מונה גרוס כאמור לפרופסור לרפואת עיניים בסגל האוניברסיטה ב-1905. בשנת הלימודים 1914/1915 שימש גם כדקאן הפקולטה לרפואה. עם נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, כמה מורים, כולל אמיל גרוס, הוצאו זמנית מסגל האוניברסיטה. אשתו הייתה מרגיט טקאץ'.
פעילותו.
הוא השיג תוצאות משמעותיות במספר ענפי רפואת עיניים, שעסקו באבחון, פתולוגיה, כירורגיה וטיפול. הוא חקר באינטנסיביות נגעים ניווניים של העיניים (קטרקט וגלאוקומה), דלקת הענבייה, קרטיטיס (keratitis), היפרדות רשתית (ablatio retinae), גידולים ברשתית (glioma retinae), ניוון עצב הראיה (tabes optica), שכולם נחקרו על ידו בהרחבה. לא רק הפתולוגיה של גודש האישון, היאליטיס (דלקת של קרום ההיאלואיד), אלא גם הפתולוגיה של פזילה ועיוורון. הוא פיתח מספר פרוצדורות כירורגיות של עיניים, והטיפול הניתוחי שהנהיג בקטרקט בגיל מבוגר נפוץ היה ברחבי העולם. כנציב ממשלתי, עשה רבות כדי להילחם בדלקת הלחמית הזיהומית, גרענת שנחשבו למחלת ציבורית נפוצה.
חברויות הכרה והוקרה.
מ-1905 עד 1919 היה גרוס הנשיא הראשון של "האגודה ההונגרית לרפואת עיניים", שבה היה גם חבר מייסד. בנוסף, משנת 1911 היה סגן נשיא, ומשנת 1926 הנשיא של "הוועדה המרכזית להמשך ההשתלמות הרפואית", שהוכר גם על ידי "משרד הדתות והחינוך הציבורי" בשנת 1912 (הוועדה בוטלה ב-1936). הוא היה פעיל גם באגודות בינלאומיות לרפואת עיניים, בהיותו חבר באגודה הגרמנית לרפואת עיניים בהיידלברג (Deutsche Ophthalmologische Gesellschaft), באגודה הצרפתית לרפואת עיניים (Société Française d'ophtalmologie) ובאגודה לרפואת עיניים של בריטניה (Ophthalmological Society of the United Kingdom).
ב-1909 התקיים בבודפשט קונגרס רפואי בינלאומי, שבו גרוס הפך למזכיר הכללי. כפרס על עבודתו בקונגרס קיבל את התואר "יועץ חצר המלוכה ההונגרית". כהוקרה על הישגיו המדעיים, הוא זכה בפרס קורווין ב-1930 וב-1932 קיבל דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ליון שבצרפת.
אליפות אירופה בג'ודו 2022
אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2022 התקיימה בין התאריכים 29 באפריל עד 1 במאי בארנה ארמייץ בסופיה, בולגריה. באליפות התחרו 361 ג'ודוקא מ-40 מדינות.
המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בארבע מדליות, כולן בידי נבחרת הנשים; תמנע נלסון-לוי זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג, רז הרשקו זכתה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג, שירה ראשוני זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג וגילי שריר זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג.
טבלת המדליות.
הטבלה ממוינת על פי שיטת הספירה של "זהב תחילה".
המדינות המשתתפות.
באליפות השתתפו בסך הכל 361 ספורטאים מ-40 מדינות:
יחסי סינגפור–ערב הסעודית
יחסי סינגפור–ערב הסעודית הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת ערב הסעודית לסינגפור, אשר כוננו בנובמבר 1977.
יחסים כלכליים.
הסחר הדו-צדדי בין סינגפור וערב הסעודית נקבע לשוויו של 23 מיליארד דולר ב-2013 חלק ניכר מכך נבע מנפט, שהוא היבוא העיקרי לסינגפור. חברות סעודיות שאינן תעשיות נפט מייצאות את מוצריהן הכוללים נפט גולמי, פטרוכימיקלים ופלסטיק, אלומיניום, מינרלים, מכשירי חשמל וחומרי בנייה. כמו כן, חברות סעודיות מסוימות מבססות את פעילותן בסינגפור, ומחפשות בעיקר לנצל את העמדה האסטרטגית של המדינה שהיא לב השוק של אסיה-פסיפיק.
אניאלו פלקונה
אניאלו פלקונה (או אנסילו פלקונה, באיטלקית: Aniello Falcone; 15 בנובמבר 1600 – 1656) היה צייר בארוק איטלקי שפעל בנאפולי ונודע בתיאורי סצנות הקרב שצייר.
ביוגרפיה.
הוא נולד בנאפולי כבנו של סוחר, והראה את כיוונו האמנותי בגיל צעיר. תחילה קיבל הסבר מקרוב משפחה, ואחר כך הפך לאחד מתלמידיו הבולטים של חוסה דה ריברה.
פלקונה ידוע בעיקר בסצנות הקרב שלו, שנושאיהן לקוחים מההיסטוריה המקראית והחילונית כאחד, וקיבל את הכינוי L'Oracolo delle Battaglie. הוא צבר מוניטין בינלאומי; יצירותיו משכו את תשומת ליבו של הסוחר והאספן הפלמי גספר רומר, שמכר את עבודותיו ברחבי אירופה, והוא היה אחד האמנים שהוזמנו על ידי פיליפ הרביעי מספרד לצייר שורה של סצנות מההיסטוריה הרומית העתיקה עבור ארמון בואן רטירו . הוא גם צייר נושאים דתיים שונים, כגון "מנוחה בטיסה למצרים" משנת 1641.
ייחוס יצירותיו של פלקונה אינו חד-משמעי בשל הדמיון הרב בין יצירותיו לבין אלו של תלמידו, אנדריאה דה לאונה.
יחסי ערב הסעודית–קוריאה הצפונית
יחסי ערב הסעודית–קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים בין ערב הסעודית לקוריאה הצפונית.
סקירה כללית.
בתקופה שאחרי מלחמת קוריאה, כאשר קוריאה הדרומית והצפונית היו מעורבות במעין "מרוץ דיפלומטי" כדי ליצור קשרים רבים ככל הניתן ברחבי העולם, פיונגיאנג התרחקה במידה רבה מהמפרץ הפרסי. ערב הסעודית ושאר המונרכיות באזור היו בעלות ברית של ארצות הברית ואנטי-קומוניסטיות חריפות. הפלירטוט של קוריאה הצפונית עם המדינות הבלתי מזדהות קירב אותה למצרים ולתימן, מה שהרחיב את ההכרה הדיפלומטית ב-1963. עצמאותה של דרום תימן ב-1967 והתגבשותה ההדרגתית כמשטר מרקסיסטי דחפו את המדינה עוד יותר לצפון קוריאה. אבל גם כשפיונגיאנג הבטיחה את ההכרה בה מקרב עשרות מדינות נוספות בשנות ה-70, היא נשארה מרוחקת משאר המדינות סביב המפרץ הפרסי.
לאחר קריסת הגוש הסובייטי והתקררות היחסים עם סין, קוריאה הצפונית החלה ליצור קשרים רשמיים עם חברי ה-GCC, תחילה עומאן ב-1992 ולאחר מכן קטר ב-1993. כווית ובחריין הגיעו לאחר מכן ב-2001, ואיחוד האמירויות הערביות ב-2007. צפון קוריאה וסעודיה עדיין אינן מקיימות יחסים רשמיים.
שנים עשר המרגלים
הלגיון הבין-לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה
הלגיון הבין־לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה (באוקראינית: Інтернаціональний легіон територіальної оборони України, נקרא גם: לגיון הזרים האוקראיני) הוא יחידה צבאית שהוקמה במטרה לגייס אנשים ברחבי העולם להילחם בצבא הרוסי במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה לבקשתו של נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, שלושה ימים לאחר תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה. ב-3 במרץ, שישה ימים לאחר שהוקמה, זלנסקי פרסם ברשת החברתית טלגרם סרטון, בו הוא מודיע על כך שמעל ל-16 אלף אנשים התגייסו ליחידה וכי הוא קורא לעוד אנשים להתגייס ולהגן על אוקראינה.
ב-6 במרץ 2022 הודיע דמיטרו קולבה, שר החוץ האוקראיני, שמעל ל-20 אלף אנשים מרחבי העולם התגייסו ליחידה; על פי מקורות שונים הצטרפו עוד כמה אלפים לאחר ההכרזה. עם זאת, חל איסור במספר מדינות להתנדב ליחידה, אך מספר אנשים עברו על החוק הזה ולכן קולבה לא ציין את שמותיהן של המדינות שמהן האנשים התנדבו.
ב-1 באפריל 2022, היחידה הכריזה על הפסקה זמנית של הגיוס על מנת למיין מתנדבים שאין להם רקע צבאי.
תגובת ישראל.
בשונה מיחידת רגימנט אזוב, שגם היא לוחמת כנגד הצבא הרוסי, היחידה לא תומכת בדעות נאו-נאציות ואף מעודדת יהודים וישראלים להתגייס אליה.
בעיתון ידיעות אחרונות פורסם כי עשרות ישראלים התגייסו ליחידה דרך הרשמה ברשת החברתית פייסבוק, לאחר לחץ רב על שגרירות אוקראינה בישראל והפגנות נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה בישראל. אף דווח כי מספר חיילים לשעבר בצה"ל התגייסו ליחידה על מנת לאמן את לוחמיה. על אף הציפיות, התגייסות הישראלים ליחידה לא פגעה ביחסי ישראל–רוסיה.
דיוויזיית המשמר הרביעית (האימפריה הגרמנית)