בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות שהתקיימו ב-27 ביוני 2010 הגיע אלפה קונדה למקום השני, עם 18.25% מהקולות, כשראש הממשלה לשעבר סלו דאלן דיאלו זכה במקום הראשון עם 43.69%. אולם, בסיבוב השני שנערך ב-7 בנובמבר 2010 ניצח קונדה כשקיבל 52.52% מהקולות ויריבו, סלו דאלן דיאלו, אחרי התנגדות התחלתית, הכיר בתבוסתו. לעומת זאת, מתח דיאלו בקורת על ידי השימוש שעשה קונדה בסיסמאות נגד ה"מאפיה הפאולית" (כלומר – של השבט פולבה או פולאני).
נשיא הרפובליקה של גינאה.
אלפה קונדה נכנס לתפקיד הנשיא בטקס שנערך ב-21 בדצמבר 2010 בנוכחות שלושה-עשר ראשי מדינות אפריקאיות ומשלחות מארצות רבות. קונדה הבטיח "עידן חדש" ואת כוונתו להיות "מנדלה של גינאה" שיאחד ויפתח את ארצו, כשססמתו "רצון, דמיון, יושרה".
כעבור שלושה ימים מינה את מוחמד סעיד פופאנה כראש הממשלה. הנשיא החדש נתן עדיפות גבוהה לרפורמה במגזר הכרייה במדינה העשירה מאוד במשאבי טבע (כגון ברזל, בוקסיט, זהב), שלא נוצלו במשך השנים כראוי, לטובת העלאת רמת חיי תושבי המדינה. קונדה הקים ועדה לבדיקת החוזים בנוגע למכרות והתייעץ בנושא זה עם טוני בלייר וג'ורג' סורוס. המשטר החדש של קונדה דרש להעניק לממשלה שליטה של 15% מכל פרויקט פיתוח כרייה בחינם, לאפשר קנייה של 20% נוספים במחירי השוק וקרא לשקיפות רבה יותר של החוזים. יריביו של קונדה האשימו אותו, בין היתר על ידי שר המכרות לשעבר מחמוד תיאם, כי הפלה בחוזי עסקי כרייה לטובת חברות מדרום אפריקה.
ב-19 ביולי 2011 ניסו אנשי צבא להתנקש בחייו של הנשיא קונדה ותקפו את דירתו הפרטית בקונאקרי, כשחלק ממנה נהרס על ידי טיל. קונדה לא נפגע אך אחד משומריו נהרג. באותו חודש פנו אליו נציגי הארגון כתבים ללא גבולות וממשלת צרפת עם בקשה שלא להגביל את חופש העיתונות ושיארגן בהקדם בחירות פרלמנטריות. אלפה קונדה היה נשוי שלוש פעמים. אשתו הראשונה מ-1973 הייתה הדיילת מינה קונה, מחוף השנהב, אם בנו, מוחמד, כעת איש עסקים. אשתו השנייה הייתה ננה קאני דיאלו. אשתו הנוכחית, משנת 2010, היא ג'נה קאבה קונטה.
ב-20 ביולי 2016 חידש את היחסים הדיפלומטיים בין ארצו לישראל, שהיו מנותקים מאז 1967. ב-5 בספטמבר 2021 נאסר על ידי צבא גינאה במסגרת הפיכה צבאית נגד משטרו.
מוזיאון הספינה של חופו
הלוי איזגור
פרידריך לודוויג יאן
פרידריך לודוויג יאן (בגרמנית: Friedrich Ludwig Jahn; 11 באוגוסט 1778 - 15 באוקטובר 1852) היה איש חינוך ואידאולוג לאומני פרוסי. אבי התעמלות המכשירים המודרנית שנחשב לאחד ממבשרי הנאציזם.
תולדות חייו.
נולד בלנץ שבמדינת ברנדנבורג. למד תאולוגיה ופילולוגיה באוניברסיטאות האלה, גטינגן וגרייפסוואלד. בשנת 1806 הצטרף לצבא הפרוסי שלחם במלחמות נפוליאון.
ב-1809 השתקע בברלין והיה למורה בגימנסיה. בתפקידו זה ראה לעצמו שליחות לקומם את העם הגרמני מן ההשפלה שספג כתוצאה מכניסת צבא נפוליאון לברלין, על ידי שימוש בפעילות גופנית בכלל והתעמלות בפרט על מנת לשפר את כוחם וביטחונם העצמי של המתעמלים והעלאת המורל של בני ארצו בדרך לשחרור הלאומי. הוא הרצה, כתב ספרים, המציא את מכשירי ההתעמלות וכמה מהתרגילים הבסיסים על גביהם, במטרה להפוך את האימון למדעי ויעיל ככל האפשר. בין המצאותיו: הקורה, המתח, המקבילים וסוס הסמוכות.
ב-1811 פתח בברלין את מגרש ההתעמלות הפתוח הראשון (Turnplatz) וייסד את ההתאחדות להתעמלות (Turnverein). המקצוע החדש צבר תאוצה במהירות רבה וכבש את הגימנסיות בשילוב של הערצת הגוף ויכולותיו, משמעת אימונים קשוחה וגאווה לאומנית.
ב-1813 השתתף ביצירת ליצו פרייקור (Lützowsches Freikorps), יחידת מתנדבים של צבא פרוסיה במהלכן של המלחמות הנפוליאוניות, שהתייחדה בכך ששילבה חיילים מכל רחבי גרמניה ולא מפרוסיה לבדה והיוותה כר לאחדות לאומית גרמנית. הוא פיקד על גדוד של היחידה. לאחר מכן שב לברלין וגיבש את אחוות הסטודנטים הראשונה באוניברסיטת יינה.
ב-1819 הסתכסך עם השלטון, מגרש ההתעמלות שלו נסגר והוא הושלך לכלא. ב-1825 הומתק עונשו והוא שוחרר בתנאי שלא יתגורר בברלין או בסביבתה. לפיכך חי בפרייבורג.
ב-1840 עוטר על ידי ממשלת פרוסיה בעיטור צלב הברזל על גילוי אומץ בקרב. ב-1848 נבחר על ידי מחוז נאומברג כציר באספה הלאומית של פרנקפורט.
השפעתו, גם לאחר מותו, על הספורט הגרמני והוראתו הייתה עצומה. בהשראתו הוקמו ברחבי העולם הדובר גרמנית מאות אגודות התעמלות, רבות מהן נקראו על שמו. באולימפיאדת אתונה, הראשונה בזמנים המודרניים, זכו המתעמלים הגרמנים ברוב המדליות.
בין המושפעים מתורתו בדבר החיוב של ההתעמלות כדרך להבראת העם היה גם מקס נורדאו, אבי רעיון "יהדות השרירים".
על שמו נקראת קבוצת הכדורגל יאן רגנסבורג.
מבשר הנאציזם.
מרכז הטפתו של יאן הייתה פיתוח הגוף באמצעות תרגילי התעמלות כחלק וכסמל של הערכים הלאומיים הגרמניים. מי שאינם מטפחים את גופם ואינם רואים בהתעמלות ערך, אינם גרמנים. אחת מאמרותיו הידועות היא "פולנים, צרפתים, כמרים, אריסטוקרטים ויהודים הם הקללה של גרמניה". יאן היה מבין מארגניו של פסטיבל ורטבורג (Wartburg Festival; 1871), בשיאו ארגנו סטודנטים מאוניברסיטת יינה שריפת ספרים גרמניים שהיללו את המהפכה הצרפתית.
בשנת 1941 נקב החוקר פטר ויירק (Viereck) בספרו "Metapolitics: The Roots of the Nazi Mind" ("מטה-פוליטיקה: שרשי הלך-הרוח הנאצי") בשמו של יאן כאב-המייסד הרוחני העיקרי של הנאציזם, וטען שהרומנטיקה והאנטישמיות שלו השפיעו על ריכרד וגנר ועל הנאציזם בעת התפתחותו.
טיאגו פריירה
טיאגו משאדו ויללה פריירה (בפורטוגזית: Thiago Machado Vilela Pereira; נולד ב-26 בינואר 1986 בוולטה רדונדה) הוא שחיין ברזילאי, זוכה מדליית הכסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי באולימפיאדת לונדון (2012) ובעל מדליית כסף ושתי מדליות ארד מאליפות העולם בשחייה.
חייו.
פריירה זכה להישגיו הראשונים בזירה הבינלאומית כשהיה בן 17, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו בשנת 2003. באותם משחקים זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס ב-2004 זכה במדליית הזהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמדליית הארד במשחה ל-100 מטר מעורב אישי. כן זכה במדליית כסף עם נבחרת השליחים הברזילאית במשחה ל-100X4 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה השליחים ל-200X4 מטר חופשי. באולימפיאדת אתונה שנערכה באותה שנה סיים במקום החמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.11 דקות. במשחה למרחק הכפול לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות, וסיים במקום ה-17 בתוצאה של 4:22.06 דקות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ב-2007 זכה פריירה ב-8 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, בסגנונות שונים. במדליות זהב זכה במשחים ל-200 מטר גב (בשיא אליפות, 1:58.42 דקות), 200 מטר חזה, 200 מטר מעורב אישי (בשיא אליפות, 1:57.79 דקות), 400 מטר מעורב אישי (בשיא אליפות, 4:11.14 דקות), וכן במשחי השליחים ל-100X4 מטר חופשי ו-200X4 מטר חופשי. בנוסף, זכה במדליית כסף במשחה השליחים ל-100X4 מעורב ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב. באותה שנה השתתף פריירה גם באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן. הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי נפסל בשלב המוקדמות. עם נבחרת השליחים הברזילאית סיים במקום השמיני במשחה ל-100X4 מטר חופשי, במקום התשיעי במשחה ל-200X4 מטר חופשי ובמקום ה-11 במשחה ל-200X4 מטר חופשי.
במהלך תחרות שנערכה בברלין בנובמבר 2007 שיפר פריירה את שיא העולם של ראיין לוכטה מארצות הברית ב-200 מטר מעורב אישי בבריכות קצרות ב-17 מאיות השנייה, והעמידו על 1:53.14 דקות. שיא העולם שקבע החזיק מעמד 25 ימים בלבד, בטרם קבע לאסלו צ'ה שיא חדש, 1:52.99 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים פריירה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.14 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:58.06 דקות ועלה מהמקום השלישי, ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.40 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 4:11.74 דקות. לאחר המשחקים עזב את ברזיל, והחל להתאמן בארצות הברית.
באליפות העולם שנערכה ברומא ב-2009 שוב סיים פריירה במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, בשיא דרום אמריקאי חדש, 1:55.55 דקות. גם במשחה למרחק הכפול סיים במקום הרביעי בשיא דרום אמריקאי חדש, 4:08.86 דקות. במשחה השליחים ל-200X4 מטר חופשי סיים עם הנבחרת במקום העשירי.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה ב-2011 שחזר פריירה את הישגו מריו דה ז'ניירו, וזכה שוב ב-8 מדליות מהן 6 מדליות זהב. הוא שמר על ארבעה מתאריו, במשחים ל-200 מטר גב, 200 מטר מעורב אישי ו-400 מטר מעורב אישי ובמשחה השליחים ל-100X4 חופשי. לכך נוספו ניצחונות במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה השליחים ל-100X4 מטר מעורב. במשחה ל-200X4 מטר מעורב איבדה הנבחרת את תוארה לארצות הברית, ופריירה זכה עמה במדליית כסף, ובמשחה ל-200 מטר חזה איבד גם כן את תוארו, אך זכה במדליית ארד. עם 12 מדליות זהב במהלך המשחקים הפאן-אמריקאיים, הפך פריירה לספורטאי הברזילאי שזכה במספר הרב ביותר של מדליות זהב במשחקים אלה. באותה שנה השתתף פריירה גם באליפות העולם בשאנגחאי. הוא השתתף רק במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, וסיים במקום השישי.
מדליית כסף אולימפית.