במרץ 2010 הועברה האונייה לעגינה ליד אוניות אחרות שהוצאו משירות, בפורטסמות'. ב-10 במרץ 2010 נמחקה אונייה מרשימת העתודה של הצי, והחל מדצמבר 2010 הוצעה למכירה. בינואר 2011 דיווחו עיתונים בבריטניה על הצעה לרכישת האונייה בגובה 5 מיליון ליש"ט שהוגשה על ידי איש עסקים סיני המתגורר בבריטניה. על פי פרטי ההצעה התכוון איש העסקים לגרור את האונייה לז'והאי שבדרום סין, כדי שתשמש כבית ספר בינלאומי צף. הדיווחים העיתונאיים הטילו ספק באפשרות שהעסקה תתממש, בשל האמברגו שהטיל האיחוד האירופי על מכירת נשק לסין, וכן בשל החשש שהכוונה האמיתית בהצעה זו היא להביא את האונייה לסין ולשפץ אותה מחדש כנושאת מטוסים, כפי שהסינים עשו בעבר. ב-8 בפברואר מסר ה־BBC כי האונייה נמכרה לגריטה, לחברה טורקית. האונייה נגררה מפורטסמות' ב-24 במרץ, והגיעה לאתר הפירוק ב-12 באפריל. ביוני החלו עבודות הפירוק.
ג'אנק פוד
גַּ'אנְק פוּד, לעיתים נקרא "אוכל זבל" (לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית "זְלֹלֶת"), הוא מונח סלנגי מזלזל למזון בעל ערך תזונתי נמוך ולעיתים קרובות אף עתיר בשומנים, בסוכרים, במלחים ובקלוריות. מקובל לומר כי המונח נטבע על ידי מייקל ג'ייקובסון, מנהל מרכז המדע לעניין הציבור, בשנת 1972.
ג'אנק פוד מכיל לרוב רמות גבוהות של קלוריות מסוכרים או של שומן עם מעט חלבונים, ויטמינים או מינרלים. בין המזונות הנחשבים לג'אנק פוד אפשר למנות חטיפים מלוחים, מסטיקים, סוכריות, קינוחים מתוקים, מזון מהיר בשמן עמוק ומשקאות מוגזים מומתקים. מאכלים רבים כגון טאקו, פיצה והמבורגר יכולים להיחשב לפעמים בריאים ולפעמים כג'אנק פוד, תלוי במרכיביהם ובדרכי ההכנה שלהם. המוצרים היותר מעובדים בדרך כלל לא נכנסים לקטגוריה של ג'אנק פוד. ההגדרה של מהו ג'אנק פוד ומהו לא ג'אנק פוד יכולה להיות תלויה גם במצב החברתי והמצב הכלכלי של האדם, כאשר אנשים ממעמד גבוה יותר יציבו לעצמם גבול ברור לשאלה מהו ג'אנק פוד, ואילו צרכנים בעלי הכנסה נמוכה יחשיבו פחות מאכלים כג'אנק פוד, במיוחד כאשר מדובר במאכלים עממיים.
בניגוד לסיווגו של הג'אנק פוד כ"זבל", אכילה של ג'אנק פוד בדרך כלל לא תגרום לחשש בריאותי מיידי ובאופן כללי בטוחה כאשר היא משולבת בתוך דיאטה מאוזנת.
השפעות בריאותיות.
מחקר שנעשה על ידי פול ג'ונסון ופול קני במכון המחקר סקריפס בשנת 2008 הציע כי צריכת ג'אנק פוד משנה את פעילות המוח באורח דומה לסמים ממכרים כמו קוקאין או הרואין. לאחר שבועות רבים עם גישה בלתי מוגבלת לג'אנק פוד, מרכזי ההנאה במוחות של חולדות נהיו פחות רגישים, ונדרש יותר מזון כדי להביא אותם להנאה. לאחר שהג'אנק פוד נלקח והוחלף במזון בריא, החולדות רעבו במשך שבועיים במקום לאכול אוכל מזין. מחקר של כתב העת הבריטי לתזונה שנעשה בשנת 2007 מצא שחולדות נקבות שאכלו ג'אנק פוד בזמן הריונן הגדילו את הסבירות להרגלי אכילה לא בריאים של צאצאיהן.
דוח שפורסם בכתב העת של ההסתדרות החברות האמריקאיות לביולוגיה ניסיונית מציע כי תינוקות של אמהות הנוהגות לאכול מאכלים בעלי סוכר גבוה ושומן גבוה בזמן הריונן נוטים יותר בעצמם לג'אנק פוד. המחקר בוצע בחולדות והציע כי צאצאי החולדות "שאמהותיהן אוכלות כמויות מופרזות של ג'אנק פוד עם רמות גבוהות של שומן וסוכר בזמן הריונן או הנקתן, יסבלו מסבירות גבוהה יותר להעדפת מאכלים אלו בחייהם."
מיסוי.
בניסיון להפחית את צריכת השומן הרווי, מדצמבר 2011 עד נובמבר 2012 דנמרק הנהיגה את מס המזון השמן הראשון בעולם על ידי הטלת תשלום נוסף על כל המאכלים (כולל רכיבים טבעיים) הכוללים יותר מ-2.3 אחוזים של שומן רווי. הונגריה הטילה גם מס על מזון ארוז הכולל ריכוזים לא בריאים, כמו משקאות המכילים יותר מ-20 מ"ג קפאין לכל 100 מ"ל.
אוסטרליה (יבשת)
אוסטרליה (לעיתים גם: סהול, אוסטרליניה או מאגנסיה) הוא שמה של יבשת באוקיאניה, הכוללת את שטח המדינות אוסטרליה (כולל טסמניה), גינאה החדשה, סראם, (יש הכוללים גם את טימור) ואיים קטנים רבים. שטח היבשת הוא 8,560,000 קמ"ר, ואוכלוסייתה מוערכת ב-36 מיליון בני אדם.
היבשת מופרדת במספר ימים רדודים: ים אראפורה ומצר טורס מפרידים בין מרכז היבשת וגינאה החדשה, מצר בס מפריד בין מרכז היבשת וטסמניה, ובתקופות בה היה גובה פני הים נמוך יותר (כמו לפני 18,000 שנים לפנה"ס), הייתה היבשת כולה מחוברת. היבשת היא היבשת הדלילה ביותר מבחינת מספר התושבים לקמ"ר, וכמו כן היבשת הקטנה ביותר בשטחה. לעיתים קרובות, ישנו בלבול בין מדינת אוסטרליה והיבשת, מפני שהמדינה מכסה את מרבית שטחה של היבשת. אך שטחי המדינה משתרעים מחוץ לשטחי היבשת, וחלקים מן היבשת אינם כלולים בשטחי המדינה.
הגדרת שטחי היבשת השתנו רבות במהלך העשורים האחרונים. עד לשנת 1970 היה מקובל לקרוא בשם "Australasia" לכל שטחי היבשת, כולל שטחי ניו זילנד, אף שניו זילנד מבחינה גאולוגית נמצאת ביבשת אחרת. כיום מקובלת ההגדרה "אוסטרליה" עבור שטחי היבשת בלבד, ואילו "Meganesia" ("מגאנסיה", מלטינית: האיים הגדולים) הוא הכינוי לאזור כולו. "אוקיאניה" היא כינוים של כל שטחי היבשה שבאוקיינוס השקט, כולל ניו זילנד, שטחי יבשת אוסטרליה ואיים שונים.
היבשת הייתה חלק מהיבשת הקדומה גונדוונה לפני כ-96 מיליון שנה, אז החלה היבשת לנדוד צפונה, כשהיא נפרדת מאנטארקטיקה ומניו זילנד. במשך מרבית הזמן נשארו אוסטרליה וגינאה החדשה מחוברות, עד לסוף תקופת הקרח האחרונה, לפני כ-18,000 שנה, ושוב לפני כ-8,000 שנה עם עליית גובה פני הים שוב, אז נפרדה טסמניה ממרכז היבשת במצר בס.
היבשת מתייחדת בפאונה ופלורה ייחודית, הכוללת, בין השאר, את משפחות חיות כיס ויונקי הביב הייחודיים ליבשת (למרות שמינים ממשפחות אלו קיימים גם ביבשות אחרות, ביבשת זו משפחות אלו שולטות בשרשרת המזון, ולא השיליניים כבשאר היבשות). במשך כ-40 מיליון שנה הייתה היבשת מבודדת כמעט לחלוטין, ומשכך ההתפתחות האבולוציונית יצרה ביבשת מגוון ייחודי מבשאר היבשות.
באופן כללי, את שטחה של היבשת חולקות 3 מדינות:
מקור השם: השם "אוסטרליה" ניתן לאי הגדול לראשונה בראשית המאה ה-17, בעקבות הכינוי Terra Australis Incognita (הארץ הדרומית הבלתי ידועה).
אנדריי שלייפר
אנדריי שלַייפֶר (באנגלית: Andrei Shleifer; נולד ב-20 בפברואר 1962) הוא כלכלן אמריקאי ממוצא יהודי-רוסי, המכהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת הרווארד. בשנים 2006-2001 החזיק בקתדרה ע"ש ויפל ו"נ ג'ונס (Whipple V. N. Jones). הוא נחשב לאחד הכלכלנים המשפיעים ביותר כיום ומדורג תדיר ככלכלן המצוטט ביותר בעולם. זוכה מדליית ג'ון בייטס קלארק לשנת 1999 עבור תרומותיו בתחום מימון חברות, כלכלה של שווקים פיננסיים וכלכלת מעבר.
קורות חיים.
שלייפר נולד ב-1961 במוסקבה בירת ברית המועצות במשפחה יהודית, בנו של מהנדס. בשנת 1976, כשהיה בן 15, היגר עם הוריו לרוצ'סטר שבניו יורק. את השפה האנגלית למד מתוכניות טלוויזיה. בשנת 1982 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד, וב-1986 סיים עבודת דוקטורט ב-MIT. במהלך התואר הראשון שלו פגש את פרופ' לורנס סאמרס, עמו עבד שנים רבות. בשנת 1991 החל לכהן בסגל של אוניברסיטת הרווארד. הוא משמש עורך ראשי בכתב העת The Quarterly Journal of Economics.
עבודתו של שלייפר מתמקדת בכלכלה של שווקים פיננסיים ובפרט מימון התנהגותי. באחרונה הוא עוסק במשפט וכלכלה, ובפרט בהשפעה של מסורת החקיקה של מדינה על הפיתוח הכלכלי. כן כתב בהרחבה עם כמה עמיתים על ממשל תאגידי. בשנת 1994 ייסד שלייפר יחד עם עמיתים קרן לניהול נכסי הון, ונכון ל-2006 הקרן מנהלת 50 מילארד דולר.
פרשיית מכון הרווארד לפיתוח בינלאומי.
בראשית שנות ה-90 שימש שלייפר יועץ לאנטולי צ'ובאיס, סגן ראש ממשלת רוסיה דאז ומאדריכלי ההפרטה. בתקופה זו ייעץ לממשלה הרוסית מכון הרווארד לפיתוח בינלאומי בשליחות הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי. מתקציב הפרויקט שעמד על 300 מיליון דולר קיבל שלייפר 40 מיליון דולר. שלייפר גם מונה להקים ולפתח את שוק ההון הרוסי, והועלו טענות כי הפרויקט נוהל בשחיתות וניגודי אינטרסים. במקביל לכהונתו בפרויקט הייעוץ, שלייפר היה גם יועץ לוועדת נכסי המדינה, חבר מועצת המנהלים של מרכז ההפרטה הרוסי ויועץ בתשלום של הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי.
כ-20 שנים לאחר ששלייפר וסאמרס נפגשו בהרווארד, שימש סאמרס כסגן שר האוצר האמריקאי ומינה את שלייפר לעצב מדיניות כלכלית, בתנאים שהקלו על שלייפר להמשיך את כהונתו בפרויקט הרווארד. כמו כן פורסם כי סאמרס עזר לשלייפר ולאוניברסיטת הרווארד "לזכות בפרסים ממשלתיים בתנאי תחרות לא הוגנת." תלונות אלה הובילו את הקונגרס האמריקאי לפתוח בחקירה של משרד החשב הכללי, שלפי מסקנותיו מכון הרווארד לפיתוח בינלאומי פעל בשליטת הממשל האמריקאי ולא באופן עצמאי ואובייקטיבי, באופן שהיה "חריג ביותר".
ממשלת ארצות הברית תבעה את אוניברסיטת הרווארד בגלל ניגוד העניינים שבו היו נתונים שלייפר ואחרים שרכשו מניות רוסיות על-אף עבודתם בפרויקט, בניגוד לכאורה להסכם של האוניברסיטה עם הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי. בית משפט פדרלי דחה בשנת 2001 את ההאשמות האישיות כלפי המשתתפים בפרויקט, וכן שעל-אף שהאוניברסיטה הפרה את החוזה עם הממשלה, היא לא נושאת באחריות לנזק. עם זאת קבע בית המשפט כי שלייפר ועמיתיו יישאו בנזקים בשווי של עד כ-100 מיליון דולר במידה וחבר מושבעים יקבע זאת. ביוני 2005 הגיעו ממשלת ארצות הברית ואוניברסיטת הרווארד להסכם עקרוני, ובהמשך הוסכם כי האוניברסיטה תשלם לממשלת ארצות הברית 26.5 מיליון דולר. שלייפר עצמו הוכרח לשאת בשווי של 2 מיליון דולר מתוך סכום זה.