הריצוף הקלאסי בשיטת shotgun sequencing מבוסס על ריצוף בשיטת סנגר (sanger sequencing), הטכניקה המתקדמת ביותר לקביעת רצף הגנום מאז 1995–2005. כיום עדיין נעשה שימוש ב-shotgun sequencing, זאת תוך כדי שימוש בטכנולוגיות אחרות הנקראות Next-generation sequencing (הדור החדש של הריצוף). טכנולוגיות אלה מייצרות קריאות קצרות יותר (25–500 בסיסים) אך יחד עם זאת, הן מייצרות מאות אלפים או מיליוני קריאות בזמן קצר. דבר זה מאפשר כיסוי גבוה, אבל תהליך ההרכבה הרבה יותר יקר מבחינה חישובית. טכנולוגיות אלה עדיפות על פני ריצוף בשיטת סנגר משום הנפח הגדול של הנתונים והזמן הקצר שנדרש על מנת לרצף את כל הגנום. החיסרון העיקרי הוא שהדיוק נמוך יותר (אף על פי שהכיסוי הגבוה מפצה על כך).
טמרה ביקובה
טמרה ולדימירובנה ביקובה (ברוסית: Тамара Владимировна Быкова; 21 בדצמבר 1958) היא אתלטית סובייטית בעבר, אלופת עולם, שיאנית עולם ובעלת מדליית ארד אולימפית (סיאול 1988) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה.
ביקובה נולדה באזוב שבמחוז רוסטוב.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה ביקובה במקום תשיעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה שביוון בשנת 1982 זכתה ביקובה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר, אחרי אולריקה מייפארת ממערב גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 2.02 מטר ולפני שיאנית העולם היוצאת שרה סימיוני מאיטליה (1.97 מטר).
אלופת עולם ושיאנית עולם.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ב-9 באוגוסט 1983 זכתה ביקובה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.01 מטר, לפני שיאנית העולם (2.02 מטר) אולריקה מייפארת שקפצה לגובה של 1.99 מטר ולואיז ריטר מארצות הברית (1.95 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות גביע אירופה שנערכה באצטדיון קריסטל פאלאס שבלונדון ב-21 באוגוסט היא השוותה את שיא העולם של מייפארת שנקבע באותה תחרות בתוצאה של 2.03 מטר. ארבעה ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפיזה שבאיטליה ב-25 באוגוסט היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 2.04 מטר.
בתחרות שנערכה בקייב שבאוקראינה ב-22 ביוני 1984 קבעה ביקובה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 2.05 מטר. שיא זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי לודמילה אנדונובה מבולגריה (2.07 מטר).
למרות היותה הקופצת לגובה המובילה בעולם באותה העת, נבצר מביקובה להשתתף בלוס אנג'לס 1984 ולנסות לזכות במדליה אולימפית בשל החרם האולימפי שהטילה ברית המועצות על המשחקים האולימפיים.
באליפות העולם שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1987 זכתה ביקובה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.04 מטר, אחרי סטפקה קוסטדינובה מבולגריה שקבעה שיא עולם חדש של 2.09 מטר (שיא העולם הנוכחי) ולפני זוזן באייר ממזרח גרמניה (1.99 מטר) ולא הצליחה להגן על תוארה.
מדליית ארד אולימפית.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה ביקובה במדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.99 מטר, אחרי לואיז ריטר שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.03 מטר וסטפקה קוסטדינובה (2.01 מטר).
אמרוץ.
ביקובה הושעתה לשלושה חודשים לאחר שנמצאה חיובית לאפדרין במשחקי הרצון הטוב שנערכו בשנת 1990.
הנרי אלפרד קיסינג'ר
רוני קיי
רוני קיי (נולדה ב-8 באוגוסט 1969) היא במאית ויוצרת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
רוני קיי נולדה בניו יורק ועלתה בגיל שלוש לישראל בה גדלה. סבה, שמשון קפלן, היה עורך-דין ידוע ויקיר העיר תל אביב. אביה, עמי ארצי, הוא מפיק סרטים החי בלוס אנג'לס. אמה היא דסי קסטן, אביה החורג הוא דני קסטן ששימש יו"ר איגוד הכדורסל בישראל. רוני קיי הייתה נשואה לכדורסלן דורון שפר, ולשניים בת משותפת, שנולדה ב-2002.
היא למדה בבית הספר היסודי ארזים בנווה אביבים ובבית הספר התיכון אליאנס ברמת אביב. מאז ומתמיד שאפה להיות במאית. כשהייתה בת ארבע עשרה למדה משחק בתיאטרון ילדים ונוער, ובמהלך שנות התיכון למדה במכינה בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בצה"ל שירתה כמדריכת טכניקות ירי בסיירים בחיל השריון.
בשנים 1992–1995 למדה בבית הספר לקולנוע USC בלוס אנג'לס, הנמצא תחת חסותם של סטיבן ספילברג וג'ורג' לוקאס. שפילברג, שנזרק מבית הספר שנים רבות קודם לכן, סיים במחזור שלה וקיבל תעודה. ג'ורג' לוקאס היה המורה שלה לסאונד. היא זכתה במימון לימודים על מלגת הצטיינות, וסיימה ראשונה בכיתתה וברשימת הדיקן. סרטה הקצר, שצולם בישראל, נבחר לייצג את בית הספר USC ברחבי העולם.
בחופשות מהלימודים שבה לישראל ויצרה כתבות לתוכנית "סל בסלון" בערוץ הספורט.
בתום לימודיה ביימה סרט על בתיה ארד, אמו של רון ארד, "פעם אחת חלמתי שאבא חזר הביתה", ובהמשך ביימה סרט לרשת NBC בשם "Hope It Up", שעסק בילדים שהכדורסל מציל אותם מחיים של פשע. במהלך השנתיים הבאות עבדה ברשת הטלוויזיה NBA Entertainment, בה הפיקה וביימה כתבות רבות.
ב-1997 שבה לגור בישראל. היא הנחתה את התוכנית "ראלי דקאר" בערוץ הספורט, ביימה עבור ערוץ 2 את הסרט התיעודי "אני דקל" שסיפר את סיפורו של שחקן עם תסמונת דאון וביימה סרטים וכתבות שונות לערוץ הספורט. היא ביימה שלוש סדרות עלילתיות: "זבנג!" - על פי ספרי הקומיקס של אורי פינק, "טיפול נמרץ" - שהייתה סדרת הדגל של טלעד (22 פרקים), ו"חדר מלחמה" (9 פרקים), על פי תסריט של יאיר לפיד.
בנוסף, ביימה סרטוני פרסומת רבים, לצד סרטים וסדרות תעודה ששודרו בערוץ 10, ערוץ שמונה, רשת ו-yes.
בשנים 1997–1998 כיהנה כראש מחלקת קידום ופיתוח באולפני ג.ג., כולל אחריות מלאה על בניית מכרזים, יזמות של תוכניות שונות ופיתוח תכנים.
בשנת 1999 עמדה בראש ערוץ פנאי ובידור באתר האינטרנט "תפוז". במסגרת זו לקחה חלק בבניית הערוץ, בעריכתו ובעריכת מדור.
בין הקליפים הרבים שביימה: "לא יכול להוריד ממך את העיניים" - הקליפ האחרון של מאיר אריאל, "תרנגול כפרות", הקליפ האחרון שצילם יוסי בנאי, יום לפני פטירתו, "זמן אהבה" של דוד ד'אור ואהוד בנאי ו"לולה" של דודו טסה. בנוסף, ביימה קליפים לרמי קלינשטיין, בהם "שיר חשוף", "הכעס" ו"אלוהי הדברים הקטנים".
בשנים 1997–2009 לימדה משחק מול מצלמה בבית הספר למשחק "בית צבי".
בשנים 2000–2001 לימדה וליוותה את פרויקט הגמר של תלמידי בית הספר לעריכה "Jump Cut".
מאז ועד היום ביימה סרטים וסדרות דוקומנטריים לטלוויזיה, בהם: "אמא יקרה לי", ו"סוף סוף אמא", סדרות דוקומנטריות לערוץ 10 עם מיקי חיימוביץ'; "מלחמות היהודים" עם עופר שלח; "מיניות ספורט" לערוץ שתיים במסגרת פרויקט "זום"; "עוד מעט נהפוך לשיר" תוכנית ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל לערוץ 2 עם גולן יוכפז, ו"מודה אני" לערוץ 2, העוסק במוזיקאים שחוזרים בתשובה.
בדצמבר 2012 ביימה את הסרט "ציפי לבני - החלום ושברו" – סרט תיעודי המלווה את ציפי לבני ברגעים אינטימיים לאורך שלוש שנים קריטיות בחייה (2012-2009). מרגע הזכייה ברוב קולות בבחירות, דרך ההתפטרות מהכנסת ועד להתלבטות על צעדיה הבאים, לנוכח הקדמת הבחירות לינואר 2013. בנוסף, יצרה וביימה סדרה תיעודית לyes בשם "שידוך משמים" על שידוכים בחברה החרדית.
סכסוניה-אנהלט
נעמה (פירושונים)
תאגיד (ספינת חלל)
תאגיד (מסע בין כוכבים)
נעמה העמונית
נַעֲמָה הָעַמֹּנִית הייתה אחת מנשותיו של שלמה המלך ואמו של רחבעם. במקרא זה המידע היחיד הנמסר עליה.
רחבעם קיים עבודה זרה, וניתן לשער שאמו שהייתה ממוצא נוכרי חינכה אותו לכך.
אזכורים בדברי חז"ל.
בתלמוד נאמר:
הגמרא אומרת שנאסר על ישראל להילחם בעמון בגלל שנעמה העמונית עתידה לצאת מאומה זו, וכן לגבי מואב שיצאה מהם רות המואבייה.
מימרה נוספת מצביעה על העובדה שבני עמון איחרו להידבק בעם ישראל ארבעה דורות לאחר בני מואב. היות שרות היא כבר אמו של עובד, אבי-סבו של שלמה, ואילו נעמה מצטרפת לעם ישראל רק כאשת שלמה ואם רחבעם. חז"ל תלו זאת בכך שבתו של לוט הבכירה "הקדימה את אחותה הצעירה לדבר מצווה בלילה אחד", כשהכוונה לסיפור המקראי על הריונן של בנות לוט מאביהן כשהיו יחד במערה במחשבה שכל העולם נחרב ואין איש בארץ בלעדיהם.
התייחסות האר"י לדמותה.
האר"י מייחס משמעות רבה לשתי "אמהות של מלכות" אלו, רות ונעמה. לדבריו לעם ישראל כשלעצמו אין יכולת להוציא מקרבו מלכים, היות שמלך זקוק לתכונות הנוגדות את תכונות בני ישראל שהם "רחמנים וביישנים", ולכן שאול כשל בתחילת מלכותו ברחמנות יתר, כפי שהוכיח אותו על כך שמואל, והכרח "לייבא" את הגנים הללו ממשפחות מלוכה של הנכרים. לשיטתו, כל אירועי מגילת רות, על הרעב בארץ שהביא לירידת משפחת נשיאות יהודה, אלימלך ומשפחתו, למואב, לא באו לעולם אלא כדי לזווג את רות למשפחה זו, כך שהיא תצטרף אליהם בשובם ארצה, ומשם יתגלגלו הדברים לנישואיה עם בועז השופט ראש הסנהדרין, שהיה מיועד להוציא מזרעו את מלכות בית דוד. הוא מפרש בכך אגדה נוספת (ב) שכל מלך לבית דוד היה נבדק אם הוא ראוי למלכות על ידי שהניחו בראשו את עטרת מלכום שיקוץ עמון, ורק אם הייתה העטרה הולמתו היה נחשב ראוי למלוך על כיסא דוד.
אתר הנופש דיסני שאנגחאי
אתר הנופש דיסני שאנגחאי (באנגלית: Shanghai Disney Resort) הוא אתר נופש המכיל פארק שעשועים הנבנה על ידי חברת וולט דיסני בפודונג, בשאנגחאי שבסין העממית. פארק זה הוא הפארק השעשועים השני של חברת וולט דיסני בסין, בעקבות הקמת אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג.
אתר הנופש נפתח לציבור הרחב ב-16 ביוני 2016.
אתר הנופש מתוכנן להיבנות במספר שלבים, כאשר בשלב הראשון הוקם פארק השעשועים דיסנילנד בסגנון ממלכת הקסם. כמו כן בשלב זה יוקם אזור בילוי, שני מלונות תמתיים לצד אגם, וכן מתקני התחבורה הנדרשים לצורך הגישה לפארק.