קניון קטרקט הוא אתר רפטינג פופולרי. האשדות בקניון נחשבים כאתגר מסוג המכונה באנגלית "big water" ("מים גדולים"), כלומר מים סוערים, הדומים באופיים לאשדות שבתוך הגרנד קניון. קניון קטרקט מדורג בסולם שבין אחת לחמש בניגוד לגרנד קניון המדורג בסולם שבין אחת לעשר. מלבד זאת, שלא כמו בגרנד קניון זרימת מי נהר הקולורדו דרך קניון קטרקט אינה מווסתת. זרימת המים בנהר יכולה להגיע לרמות קיצוניות במהלך הפשרת השלגים באביב בשנים שבהן ירד בחורף שפע שלג באגן הניקוז של נהר הקולורדו. במהלך הפשרת שלג ממוצעת באביב מגיע הקולורדו לשיא ספיקה של 1,500 מטרים מעוקבים לשנייה. השיא המתועד של ספיקה בקולורדו נמדד ב-27 במאי 1984 והיה 3,250 מטרים מעוקבים בשנייה. האשדות הופכים להיות קשים למעבר כשהספיקה גבוהה מ-850 מטרים מעוקבים בשנייה וקשים בצורה קיצונית מעל ל-1,400 מטרים מעוקבים בשנייה.
מרבית האשדות בקניון קטרקט מכונים בפשטות "אשד 1", "אשד 2", וכו' כשהספירה מתחילה מכיוון מעלה הזרם למורד הזרם. עם זאת, חלק מהאשדות זכו לשמות מיוחדים בשל מיקומם או משום שנודעו לשמצה. בייחוד ידועים לשמצה האשדות המכונים "ביג דרופס" ("Big Drops" – "נפילות גדולות"), מקבץ של שלושה אשדות ברצף המכונים "ביג דרופ 1", "ביג דרופ 2" ו"ביג דרופ 3". כאשר יש שפע מים בנהר מתמזגים שלושת אשדות אלו לאשד אחד ארוך מאוד. קטעים באשדות אלו קיבלו כינויים כדוגמת "הניאגרה הקטנה" ("Little Niagara"), "מעי השטן" ("Satan's Gut") ו"הטופרים" ("The Claw"). בתקופות של זרם חזק נוהג שירות הפארקים הלאומיים להקים מחנה מיד לאחר ביג דרופס ומשתמש בסירות סילון על מנת לחלץ מטיילים מסירות שטבעו. עם זאת, מדריכי רפטינג מנוסים יודעים שהם חייבים לדעת להיחלץ בעצמם ולא לסמוך על עזרת שירות הפארקים הלאומיים.
בעבר היו בקניון קטרקט אשדות שכיום הם מתחת למי אגם פאוול ונקברו במשקעים ששקעו על קרקע האגם. בהם, נחשבו קשים במיוחד למעבר אשד קניון הגבס (Gypsum Canyon Rapid) ואשד הקניון האפל (Dark Canyon Rapid).
שיט בנהר העובר דרך קניון קטרקט חייב קודם לכן לעבור דרך אחד מקטעי המים השטוחים מעל למפגש הנהרות גרין והקולורדו. מרבית הקבוצות היוצאות לשיט זה מפליגות מפוטאש (Potash), שעל נהר הקולורדו או מ"מינרל בוטום" (Mineral Bottom) שעל הנהר גרין ושוהות על הנהר כ-5 ימים לפני שהם נכנסות לקניון קטרקט. שיט בסירות ממונעות יכול לקצר את המסע לקניון קטרקט בצורה משמעותית, בדרך כלל ליום אחד. בנוסף למים השטוחים שהקבוצות חייבות לעבור בתחילת השיט, הן גם חייבות לחצות את אגם פאוול לפני שהן מגיעות לנקודת הסיום בנהר דרטי דוויל (Dirty Devil River) או במרינה הייט (Hite Marina). כתלות בגובה פני המים באגם פאוול עלולות הקבוצות לעבור מרחק של עד 56 קילומטרים באגם עד נקודת הסיום של המסע בקניון.
כמה חברות מסחריות מציעות טיולים מאורגנים דרך קניון קטרקט הנמשכים בין יום לשישה ימים. בטיולים אלו נעשה שימוש הן בכלי שיט ממונעים והן בכלי שיט שאינם ממונעים. קבוצות פרטיות יכולות לארגן שיט דרך קניון קטרקט לאחר השגת רישיון מתאים משירות הפארקים הלאומיים.
היסטוריה.
ילידים, קרוב לוודאי מתרבות פרימונט (בערך משנת 700 ועד שנת 1300 לספירה), שחיו במקביל לבני עם האנסאזי, התיישבו באזור קניונלנדס זמן רב לפני שהמתיישבים האירופים הגיעו לאזור. בקניון קטרקט אותרו אתרי אמנות סלע וחורבות בני לפחות 800 שנים.
בשל ריחוקו, עבר זמן רב בטרם הגיעו חוקרי הארצות והמתיישבים האירופים לאזור. נהר הקולורדו והקניונים סביבו היו יותר מכשול למעבר מאשר יעד למחקר. האירופי הראשון שיש לגביו תיעוד שהגיע לקניון קטרקט היה צייד פרוות בשם דניס ג'ולין (Denis Julien). ג'ולין הגיע לקניון קטרקט ב-1836 וחרת את שמו על קיר הקניון.
מסע המחקר המאורגן הראשון שעבר דרך קניון קטרקט היה מסע המחקר של ג'ון וסלי פאוול ב-1869. פאוול, גידם כתוצאה מפציעה משירותו בצבא הצפון בתקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית, ארגן משלחת מחקר שהפליגה בסירות עץ בנהר גרין מנקודה בסמוך לעיירה גרין ריוור ביוטה. המשלחת שטה במורד הנהר גרין עד למפגשו עם הנהר קולורדו בתחילת קניון קטרקט. האשדות של קניון קטרקט היוו מכשול בלתי עביר למשלחת פאוול, ואנשיה נאלצו להוביל את סירותיהם מסביב לכל אשד בקניון, עבודה קשה ומאומצת. אשדות מרהיבים אלו שגרמו למשלחת קשיים רבים הניעו את פאוול לכנות את הקניון "קניון קטרקט" (Cataract Canyon, "קניון מפלי המים"). לאחר שהמשלחת נחלצה מהקניון המשיך פאוול את מסעו במורד הזרם דרך קניון גלן, שכיום שקוע מתחת למי אגם פאוול, ובסופו של דבר חצה את הגרנד קניון לפני שסיים את מסעו בסמוך לשפך הנהר וירג'ין.
שייטים אחרים באו בעקבותיו. החל ב-1894 ערך נתניאל גאלוויי (Nathanial Galloway) כמה מסעות דרך הקניון. מהניסיון שרכש היה גאלוויי חלוץ בשיטות חתירה ששייטים בנהר משתמשים בהן גם כיום. האחים אמרי ואלסוורת קולב (Emery and Ellsworth Kolb) שטו דרך הקניון ב-1911. האחים קולב הקימו סטודיו על השפה הדרומית של הגרנד קניון שבו הקרינו את מסעותיהם באשדות של קניון קטרקט ושל הגרנד קניון. "באז" הולמסטרום (Buzz" Holmstrom") שט לבדו דרך קניון קטרקט והגרנד קניון ב-1937 וסיים את מסעו בסכר הובר שבנייתו הסתיימה זמן קצר קודם לכן. היזם הראשון שארגן מסעות שיט לתיירים דרך הקניון היה נורמן נווילס (Norman Nevills) ב-1938. סירות הגומי המתנפחות הגיעו לראשונה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19 כאשר החלו להימכר סירות גומי עודפות ממלחמת העולם השנייה. סירות גומי אלו היו זולות יותר והשייטים גילו שקל יותר לתמרן איתן והן היו סלחניות הרבה יותר לטעויות מאשר מקבילותיהן מעץ. עם כניסת הציוד החדש החלו לפעול חברות מסחריות רבות שהציעו שיט בקניון קטרקט ובגרנד קניון.
גאולוגיה.
קניון קטרקט נחצב על ידי נהר הקולורדו ברמת קולורדו, אזור נרחב הכולל את מרבית דרום-מערב ארצות הברית. עד לפני כ-80 מיליון שנים הייתה רמת קולורדו בגובה פני הים. במשך מיליוני שנים, כוסה האזור על ידי ים פנימי שנסוג ושב כמה פעמים, ובו הושקעו כמה שכבות סלע. לפני כ-80 עד 70 מיליון שנים התחוללו סדרה של אירועים של בניית הרים המכונה האורוגנזה הלרמידית שהרימו את האזור כולו. בהמשך התחתר נהר הקולורדו דרך שכבות הסלע וחשף אותן. שכבת הסלע העתיקה שניתן לראות בקניון קטרקט הוא תצורת פרדוקס (Paradox Formation), שהושקעה לפני בערך 320 מיליון שנים.
יחידות מידה לא תקניות
ברבי ושלושת המוסקטרים
ברבי ושלושת המוסקטרים (באנגלית: Barbie and the Three Musketeers) הוא סרט הנפשה ממוחשבת משנת 2009, המשמש כסרט ה-16 בסדרת סרטי ברבי. עלילת הסרט מבוססת על "שלושת המוסקטרים" מאת אלכסנדר דיומא האב.
הסרט יצא לאור ישירות לווידאו ב-15 בספטמבר 2009. הסרט לא דובב לעברית.
עלילה.
קורין (שתפקידה משוחק על ידי ברבי) היא נערה כפרית החולמת להיות מוסקטרית בצרפת. היא נוסעת לפריז עם מכתב למיסייה טרוויל, קפטן המוסקטרים וחבר ותיק של אביה, בתקווה להתקבל כמוסקטרית.
אבל חיי המוסקטר אינם קלים בעבור קורין; עושים ממנה צחוק, ובמקום מוסקטרית, היא נשכרת כמשרתת בארמון. היא פוגשת בעובדות נוספות, שלוש בנות שחולמות גם הן להיות מוסקטריות: ויוסה, ארמינה ורנה. ביום העבודה למחרת, נופלת נברשת והשלוש מפגינות את יכולותיהן כמוסקטריות. קורין מוצאת אבן אודם, וחשוב מזה, היא מגלה שהנברשת הופלה.
משרתת זקנה בשם הלן שומעת את שיחתן ולוקחת אותן דרך מעבר סודי, שמוביל אל חדר אימון מוסקטרים ישן, ומסכימה לאמן את ארבעת הבנות להיות מוסקטריות אמיתיות. תוך זמן קצר, ובעזרתה של הלן, הארבע שולטות במיומנויות רבות.
יום אחד, בזמן שקורין מנקה את החלונות, היא רואה את הנסיך נתלה ממכונת התעופה שלו ורצה לעזור לו. הנסיך מודה לקורין ומתאהב בה. מאוחר יותר, היא מגלה שגם במכונת התעופה חיבלו, בדיוק כמו בנברשת.
לילה אחד, קורין, ויוסה, ארמינה ורנה מחליטות לחגוג את מיומנויות המוסקטרים שלהן ויוצאות אל הרחובות החשוכים והשקטים. הן נתקלות באדם ששולף לעברן סכין, וקורין מגלה שזו תואמת את אבן הרובי שמצאה ליד הנברשת שנפלה. הן מגלות במהרה כי אנשיו של יורש העצר מתכננים להגניב כלי נשק אל נשף המסכות ולהרוג את הנסיך. לבסוף, קורין וחברותיה חושבות על תוכנית מחוכמת שתאפשר להן להציל את הנסיך לואי מבן-דודו המרושע. הן מתחפשות ומתגנבות אל הנשף. הנסיך לואי מכתיר אותן כמוסקטריות מלכותיות. בסוף הסרט, קורין ושלוש חברותיו רוכבות על סוסים ואומרות "כולן בשביל אחת, ואחת בשביל כולן".
מישל פטרוצ'יאני
הנרי מרקרם
הנרי ג'ון מרקרם (Henry John Markram, נולד ב-28 במרץ 1962) הוא מדען עצב פרופסור ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן (EPFL), שווייץ והמנהל של פרויקט המוח הכחול ופרויקט המוח האנושי.
השכלה.
מרקרם השלים תואר ראשון במדעים (בהצטיינות) באוניברסיטת קייפטאון, דרום אפריקה תחת פיקוחו של רודני דאגלס. את הדוקטורט השלים במכון ויצמן למדע, בישראל תחת פיקוחו של מנחם סגל. במהלך העבודה על הדוקטורט שלו הוא גילה קשר בין אצטילכולין ומנגנוני זיכרון.
מחקרים.