תוך שיקוף המסורת של נלסון רוקפלר לפתרון בעיות, רוב הרפובליקנים של רוקפלר היו ידועים כבעלי גישה פרגמטית לפתרון בעיות ולממשל תוך תמיכה בקונצנזוס רחב ולא בגיבוש תמיכה. כמו כן תמכן בתפקיד ציבורי מוגבר למהנדסים, רופאים, מדענים, כלכלנים ואנשי עסקים על פני פוליטיקאים ביצירת מדיניות ותוכניות. כתוצאה מכך, רבים מהרפובליקנים של רוקפלר היו דמויות מרכזיות בעסקים, כמו מנהל הרכב ג'ורג' רומני ובנקאי ההשקעות קלרנס דאגלס דילון. במדיניות הפיננסית הם העדיפו תקציבים מאוזנים ולא נרתעו מהעלאת מיסים כדי להשיגם. סנטור קונטיקט פרסקוט בוש קרא פעם לקונגרס "להעלות את ההכנסות הנדרשות על ידי אישור רמות המיסוי הנחוצות".
מרכיב קריטי בזהותם היה תמיכתם באיגודי עובדים ובמיוחד במקצועות הבניין. בתורם, האיגודים העניקו לפוליטיקאים הללו מספיק תמיכה כדי להתגבר על האלמנט האנטי-איגודי במפלגה הרפובליקנית. ככל שהאיגודים נחלשו לאחר שנות ה-70, כך גם נחלש הצורך של הרפובליקנים לשתף איתם פעולה. השינוי הזה שיחק לידיים של הרפובליקנים השמרנים יותר, שלא רצו מלכתחילה לשתף פעולה עם איגודי עובדים וכעת כבר לא היו צריכים לעשות זאת.
במדיניות החוץ, הם נטו לדעותיו של המילטון, דוגלים במדיניות בינלאומית וריאליסטית, תומכים באו"ם ומקדמים אינטרסים עסקיים אמריקאים בחו"ל. רובם רצו להשתמש בכוח האמריקאי בשיתוף פעולה עם בעלי ברית כדי להילחם נגד התפשטות הקומוניזם ולעזור לעסקים אמריקאים להתרחב לחו"ל.
The Special Tour
The Special Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת-יוצרת והראפרית האמריקאית ליזו שנועד לקדם את אלבום האולפן השלישי שלה, "Special". "The Special Tour" החל ב-23 בספטמבר 2022 בסאנרייז, ארצות הברית והסתיים ב-18 בנובמבר 2022 באינגלווד, ארצות הברית.
את סיבוב ההופעות החליטה ליזו לקיים באמריקה הצפונית בלבד, במטרה לעזור בפרסום שלה באזור זה.
בית הכנסת אוהל אהרון
בית הכנסת אוהל אהרון הנמצא בקמפוס הטכניון בחיפה, תוכנן על ידי האדריכל אהרון קשטן, ונבנה בשנת 1969. המבנה קרוי ע"ש אהרון יסלזון, אחיו של לודוויג יסלזון, שהיה אחד מהעשירים בקהילה היהודית בארצות הברית.
בשנת 1983 הופיע בית הכנסת על בול שהוציא השירות הבולאי בעיצובו של אסף ברג. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, הוקם לצד בית הכנסת בית המדרש בתכנונו של אסף קשטן, בנו של מתכנן בית הכנסת.
אדריכלות.
את הבניין תכנן האדריכל אהרן קשטן שעסק בהוראה בפקולטה לארכיטקטורה, בטכניון ומיעט לתכנן מבנים. המבנה נבנה בהתאם לעקרונות הברוטליזם. המבנה ממוקם בסמוך למרכז העובדים אשר ברחוב דוד רוז, מערבית למבני הפורום. הוא מוקף מצפון וממזרח בחורש אורנים, כאשר רחבת בית הכנסת בעלת חשיבות אורבנית כחלל התכנסות מוגדר ופתוח.
בית הכנסת הוא מבנה מופשט שעומד בפני עצמו ואינו מתחבר למכלול המבני השלם של הקמפוס האוניברסיטאי, בדומה לבתי כנסת אחרים שנבנו בקמפוסים שונים בישראל, כגון בית הכנסת בגבעת רם שתכננו היינץ ראוי ודוד רזניק ובית הכנסת בתל אביב, שתכנן מריו בוטה – שלושתם מבנים עצמאיים שלא קשורים לסביבתם.
קשטן השעין גג בטון בעל צורת פירמידה הפוכה, מדורג פנימה על שתי קשתות בטון מצטלבות דיאגונלית, כאשר רגלי הקשתות מהוות ארבעה עמודים מרכזיים. עמודים אלה מאזכרים מסורת עתיקה של בתי כנסת, אשר גגם נשען על ארבעה עמודים. התרוממות הגג מעל הקירות יוצרת את מקור האור ומאפשרת לשמור על אטימותם. בנוסף העמיד האדריכל את המבנה כולו על עמודים נמוכים, וכך נוצר חלל מוצל שיכול לשמש כעין חצר (עֲזָרָה) צמודה לבניין. גרם מדרגות פשוט, עשוי בטון חשוף כמו הגג, מוביל לאולם התפילה.
אוכלוסיית היהודים בעולם לאורך ההיסטוריה
ריכוזי האוכלוסייה היהודיים השתנו מאוד עם הזמן, בשל זרמי פליטים יהודים בלתי פוסקים שנוצרו כתוצאה מגירושים, רדיפות והרג יהודים במקומות שונים בזמנים שונים. בנוסף, התבוללות והמרות כפויות השפיעו גם על גודל האוכלוסייה היהודית לאורך ההיסטוריה היהודית.
במאה העשרים נרשמה שינוי גדול באוכלוסיות היהודיות, כתוצאה מהגירה לארצות הברית ועלייה לארץ ישראל בגלל פוגרומים ביהודי רוסיה באימפריה הרוסית ואחריה השואה. עצמאותה של ישראל עוררה עליות המוניות וגירוש יהודים מהעולם הערבי.
כיום רוב האוכלוסייה היהודית בעולם מרוכזת בישראל ובארצות הברית.
ימי קדם וימי הביניים.
התורה מכילה מספר אמירות באשר למספר העברים (בוגרים, זכרים) שיצאו ממצרים, צאצאי שבעים בניו ונכדיו של יעקב אשר ישבו במדינה זו. בסך הכל, כולל הלויים, המספר שניתן הוא 611,730. באשר ללא-לויים, זה מייצג את הגברים הכשירים לשירות צבאי, כלומר בין גיל עשרים לשישים; בקרב הלויים המספר הרלוונטי הוא אלו המחויבים בעבודת המקדש (גברים בין גיל עשרים לחמישים). זה מצביע על אוכלוסייה של כ-3,000,000. מספרים שהמפקד של דוד תיעד 1,300,000 זכרים מעל גיל עשרים שנה, מה שמצביע על אוכלוסייה של למעלה מ-5,000,000. מספר הגולים שחזרו מבבל מוזכר כ-42,360. טקיטוס מכריז שירושלים בנפילתה הכילה 600,000 נפשות; יוסף בן מתתיהו, שהיו עד 1,100,000 הרוגים בחורבן ירושלים בשנת 70 לספירה, יחד עם 97,000 שנמכרו כעבדים. עם זאת, יוסף בן מתתיהו גם מסייג את הספירה הזו, ומציין שירושלים הייתה נצורה במהלך הפסח. רובם של 1,197,000 לא היו תושבי העיר, אלא היו מבקרים בחג. אלו נראים (על פי ג'ייקובס) ככל הדמויות המצויות בתקופות קדומות, ומהימנותן שנויה במחלוקת. 1,100,000 זהה לאוכלוסיית הערים הגדולות ביותר שהיו קיימות בכל מקום בעולם לפני המאה ה-19, אבל מבחינה גאוגרפית העיר העתיקה של ירושלים היא רק כמה אחוזים מגודלן של ערים כמו רומא העתיקה, קונסטנטינופול, טוקיו בתקופת אדו ושיאן תחת שושלת האן. ג'ון וויליאם קולנסו הצביע על כך שישנם קשיים בנוגע לקיום קומיסריון במדבר סיני עבור מספר כמו 3,000,000.
נורמן ארבי
נורמן ארתור ארבי (באנגלית: Norman Arthur Erbe; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה ה-35 בשנים 1961–1963.
ראשית חייו.
נורמן ארבי נולד בבוּן, איווה, כצעיר מבין ששת ילדיהם של הכומר אוטו ל. ארבי, ושל רעייתו, לואיז ג'. ארבי. הוא למד בבית הספר התיכון המקומי, וקומתו ומשקלו שהגיעו ל-1.85 מטרים ול-96 ק"ג, אפשרו לו לשחק כפול בק בנבחרת הפוטבול של בית הספר. לאחר סיום לימודיו ב-1938 הוא עשה הכול כדי לממן את לימודיו באוניברסיטת המדינה של איווה, החל מעבודה בקרצוף רצפות, וכלה בתרומת דם בתשלום. הוא עבר אימונים צבאיים בשל העובדה שבכך הוא הרוויח 21 דולרים נוספים בכל שלושה חודשים. לאחר שלוש שנים בהם הוא למד מדע המדינה, הוא החל בלימודי משפטים.
שירות צבאי.
בקיץ 1941 נקטעו לימודיו של ארבי לאחר שהוא גויס לשירות של ארבע שנים כלוטננט משנה בצבא ארצות הברית. ב-1942 הוא נשא לאישה את חברתו מימי התיכון, ג'קלין דוראן, ולשניים נולדו שלוש בנות. לאחר ששירת שנה בפורט סם יוסטון שבטקסס, הוא החל בנובמבר 1942 קורס טיס. הוא עלה לדרגת לוטננט, וב-1944 הוא יצא לאנגליה, שם הוא הטיס 32 טיסות הפצצה בשמי גרמניה כטייס בואינג B-17 מבצר מעופף. בפלישה לנורמנדי הוא טס במסגרת חיל האוויר השמיני של ארצות הברית. ארבי שב לארצות הברית לאחר שעוטר בצלב התעופה המצוינת וארבע פעמים במדליית האוויר.
קריירה משפטית.
לאחר המלחמה שב ארבי ללימודיו באוניברסיטת המדינה של איווה, שם הוא סיים ב-1946 את לימודיו לתואר בוגר אוניברסיטה וב-1947 תואר במשפטים. עם סיום לימודיו הצטרף ארבי למשרד עורכי הדין של חמו בבון. ב-1952 הוא קיבל מינוי של חודשיים כתובע המחוזי. באותה שנה הוא גם היה ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית של המחוז, תפקיד בו הוא שימש עד 1955, כאשר הוא קיבל משרה כעוזר התובע הכללי של איווה ומונה לוועדת הכבישים המהירים באיימס, שם הוא היה שותף לניסוח חוקי הכבישים של איווה ב-1956 ולחוקי מערכת הניקוז של איווה ב-1957.
ב-1956, כאשר התמודד התובע הכללי של איווה, דייטון קאנטרימן על מושב בסנאט של ארצות הברית, נבחר ארבי במקומו, וב-1958 נבחר לכהונה שנייה בתפקיד. ב-1959 הוא יזם הגבלה ברחבי המדינה על פורנוגרפיה, כאשר הורה על הוצאתם של 42 פרסומים מדוכני העיתונים.
מושל איווה.
ב-1960, כאשר התמודד מושל איווה הרשל לאבלס על מושב בסנאט של ארצות הברית, התמודד ארבי בבחירות למשרת המושל וניצח. הוא כיהן תקופת כהונה אחת של שנתיים. בנאום ההשבעה שלו, הציע ארבי את החלפתם של 99 פרקליטי המחוזות ב-21 פרקליטים, שכן איווה כבר הייתה מחולקת ל-21 מחוזות שיפוטיים. הוא גם סבר שפרקליטי המחוזות צריכים לשרת ארבע שנים במקום שנתיים, שיש להעלות את משכורותיהם, ושהנוהג של השלמת שכרם מכספי קנסות שנגבו מעבריינים צריך להיפסק.
במשך שתי שנות כהונתו של ארבי כמושל, נרשם באוצר המדינה של איווה עודף תקציבי של 118 מיליון דולר, הוקמה האקדמיה של המשמר הלאומי של איווה, בחירת השופטים שונתה מבחירה בבחירות כלליות למינוי על פי כישורים, ותוכנית התיירות הראשונה של איווה הופעלה. ארבי גם דחף להארכת משך כהונת המושל לארבע שנים ולארגון מחדש של ממשלת המדינה.
ב-1962 הנחה ארבי את הצגת הבכורה של הסרט איש המוזיקה במייסון סיטי, איווה.
באותה שנה היה ארבי המושל שאישר את שתי ההוצאות להורג האחרונות באיווה של הרוצחים הסדרתיים צ'ארלס בראון וצ'ארלס קלי . בראיון שנתן ב-1995 אמר ארבי שבעוד שלא הייתה לו מחשבה שנייה בנוגע להוצאות להורג אלו, הוא לא סבר שעונש מוות יכול לגרום להרתעה.