בשנת 2017 אושר חוק לפיו כל מבקשי המקלט בהונגריה יועברו לרשת של מחנות מעצר וישוכנו במכולות במשך מספר חודשים. ארגונים למען זכויות האדם גינו את החמרת היחס של ממשלת הונגריה נגד הפליטים, בטענה שזו הפרה בוטה של חוקי האיחוד האירופי. החוק פוגע גם בפליטים הנמצאים כיום בהונגריה. "פחדתי מהממשלה האיראנית", אמר ג'ון, פעיל איראני בן 33 למען הדמוקרטיה שהתנצר וברח מארצו בשנת 2014 כשהשלטונות ניסו לעצור אותו. "אבל הממשלה כאן עלולה לחסל אותי, לפגוע במשפחתי ובעבודתי. אני יכול לומר בשם כל הפליטים ומבקשי המקלט שנמצאים כאן שאנחנו מפחדים מהממשלה ההונגרית".
בשנת 2018 הצביע הפרלמנט האירופי בעד הטלת סנקציות על הונגריה, שהפרה את תקנות הדמוקרטיה, זכויות האזרח והמאבק בשחיתות של האיחוד. ממשלת אורבן אמרה שההצבעה היא ניסיון להעניש את בודפשט על סירובה לשאת בנטל ולקלוט מהגרים.
באותה שנה הועבר בהונגריה חוק שאוסר על חסרי בית לישון ברחובות. על פי ארגוני זכויות אדם, מדובר בחוק לא אנושי הפוגע בחסרי הישע.
בשנת 2019 דיווחה מועצת אירופה כי הונגריה כולאת פליטים, מרעיבה אותם ומונעת מהם ייצוג משפטי. היא קראה לפעול בדחיפות נגד פעולותיה של ממשלת הונגריה שפוגעות בשלטון החוק.
זכויות המיעוט.
הצוענים הם המיעוט האתני הגדול ביותר בהונגריה. באופן רשמי, הממשלה מנסה לסייע להם, אך ללא הצלחה. הם מתמודדים במשך שנים רבות עם יחס גזעני ואפליה בתחומי הדיור, החינוך והבריאות, על פי דו"ח של הסוכנות לזכויות היסוד של האיחוד האירופי. ילדיהם לרוב לומדים בבתי ספר נפרדים, ברמה נמוכה, או מאושפזים במוסדות לבריאות הנפש.
בשנת 2013 הביעה מועצת אירופה חשש מהסתה ותקיפות אלימות נגד צוענים בהונגריה. משטרת הונגריה הקצתה כוח משימה מיוחד בן 120 קצינים לחקירת מקרי תקיפה נגד קהילות צוענים.
אנטישמיות.
במהלך המאה ה-19 פעלו בהונגריה תנועות אנטישמיות רבות, וכן אירעו מספר עלילות דם ופוגרומים.
לאחר נפילת הקומוניזם הכו במדינה לסירוגין גלים של אנטישמיות. מפלגות ימין תמכו באנטישמיות בגלוי, בהן מפלגת יוביק ומפלגת השלטון פידס. במקביל נוצרו בשנות ה-2000 מליציות ימניות מאורגנות שראו עצמן כממשיכותיהן של תנועות אנטישמיות כגון "צלב החץ."
בסקר משנת 2012 של הליגה נגד השמצה שבחן את עמדות האירופאים כלפי סטריאוטיפים אנטישמיים, מוקמה הונגריה במקום הגבוה ביותר, עם 75 אחוז מההונגרים שהשיבו כי ליהודים יש כנראה כוח רב מדי בשווקים הכלכליים הבינלאומיים. יהודי הונגריה סובלים מאנטישמיות במגוון דרכים. לדוגמה, במהלך משחק כדורגל בין נבחרות ישראל והונגריה בשנת 2012 קראו אלפי אוהדים הונגרים קריאות אנטישמיות לעבר נבחרת ישראל.
כמו כן נפוצה בהונגריה הכחשת השואה. לאחר שנחקקו בצרפת ובגרמניה חוקים נגד הכחשת השואה, קראו לממשלת הונגריה לחוקק חוק דומה, אך ללא הועיל.
בשנת 2005 הוקמה אנדרטת "נעליים על הדנובה", המנציחה את מאות היהודים שנרצחו בידי גדודי "צלב החץ" ההונגרים, לאחר שנורו והושלכו למי הנהר בעת שואת יהודי הונגריה.
ראש ממשלת הונגריה, ויקטור אורבן, הוא מעריץ מוצהר של האדמירל מיקלוש הורטי, הלאומן הקיצוני והאנטישמי ששלט בהונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה, ושיתף פעולה עם הנאצים. בנאום משנת 2017 אמר אורבן: "אני הראשון שידבר בשבחיו של הורטי [...] הוא היה מדינאי יוצא מן הכלל."
בספטמבר 2021 ביקר בהונגריה האפיפיור פרנציסקוס ונפגש עם מנהיגים נוצרים ויהודים. הוא אמר: "איום האנטישמיות עדיין אורב באירופה ובמקומות אחרים. זהו פתיל שאסור לתת לו לבעור. והדרך הטובה ביותר לנטרל אותו היא לעבוד יחד, בדרך חיובית, ולקדם אחווה בין הדתות."
חופש דת.
בשנת 2011 נחקק בהונגריה "חוק הדת", שעיקרו ביטול ההכרה במרבית הקבוצות הדתיות המתקיימות בהונגריה, ובעקבותיו נותרו קהילות יהודיות רפורמיות ללא מעמד רשמי. החוק קבע כי רק 14 מתוך 358 הקבוצות הדתיות הקיימות בהונגריה יהיו "רשומות" ויזכו למעמד דתי מלא. החוק שלל תקציבים ותמיכה מאותן קבוצות, וכדי להשיב לעצמן את המעמד הדתי נדרשו הקבוצות לעבור תהליך ארוך שכלל שבעה קריטריונים וכן לקבל תמיכה של שני שלישים מהפרלמנט לאישור בקשתן. כמו כן, התבקשו הקבוצות להשיג 1,000 חתימות של אזרחים שתומכים במהלך ולהוכיח את הימצאותן במדינה 20 שנים או יותר.
חוק זה נפסל בשנת 2012 על ידי בית המשפט לחוקה. בשנת 2015 ניסתה ממשלת אורבן להעביר גרסה מרוככת של החוק, ללא הצלחה.
חופש העיתונות וחופש הביטוי.
משנת 2010 הובילה ממשלת אורבן מהלכים לצמצום חופש העיתונות במדינה.
בשנת 2011 נחקק "חוק התקשורת", לפיו כל ערוצי השידור נדרשו לספק "סיקור חדשותי מאוזן" ולהירשם במסגרת רשות השידור הממלכתית, הפועלת במימון הממשלה ובשליטתה. כמו כן, נקבע כי יוטלו קנסות כבדים על כל רשת שידור, עיתונים או אתרי אינטרנט שיפרו את ההגדרה המעורפלת של הממשלה ל"סיקור מאוזן". במסגרת החוק הועברו כלי תקשורת רבים לידיהם של מקורבים לראש הממשלה, והוטלו מגבלות על הסיקור התקשורתי של גופים שאינם מזוהים עם הימין במדינה. מאוחר יותר החוק רוכך מעט, בלחץ האיחוד האירופי.
בשנת 2016 נסגר העיתון הגדול ביותר שזוהה עם האופוזיציה (Nepszabadsag) וקבוצת התקשורת שהחזיקה בו עברה לידיהם של תומכי ממשלה.
בשנת 2019 נאסר על סוכנות הידיעות הממשלתית לפרסם דיווחים של ארגוני זכויות האדם, בהם "אמנסטי אינטרנשיונל" וארגון Human Rights Watch.
זכויות להט"ב.
במהלך המאה ה-21 נחקקו בהונגריה חוקים רבים המבטאים התנגדות לזכויות להט"ב. בשנת 2020 אסרה הונגריה על טרנסג'נדרים לשנות את השם ואת המגדר במסמכים רשמיים של המדינה, ונחקקו חוקים המאפשרים אימוץ ילדים רק לזוגות הטרוסקסואליים נשואים. חוקים אלה גונו על ידי ארגוני זכויות האדם באירופה.
ביוני 2020 הועבר חוק במדינה האוסר על "הצגת וקידום הומוסקסואליות" לבני פחות מ-18. חברת RTL מחתה נגד החוק, ולדבריה הוא מאיים על חופש הביטוי ועשוי למנוע את הצגתם של סרטים כמו סדרת "הארי פוטר", תוכניות כמו "משפחה מודרנית" וקלאסיקות טלוויזיה שונות.
ביוני 2021 אישר הפרלמנט ההונגרי חוק האוסר על הפצה בבתי הספר של תכנים "המקדמים הומוסקסואליות או תהליכי התאמה מגדרית." בזמן שהפרלמנט דן בהצעת החוק, אלפי מפגינים מחו בבודפשט, וארגוני זכויות אדם קראו לשנות את נוסח התיקון לחוק - אך מפלגת השלטון "פידס" התעלמה מהקריאות. ביולי נערך מצעד הגאווה בבודפשט בהשתתפות אלפי בני אדם שהביעו מחאה נגד החקיקה האנטי-להט"בית, ובעד הצטרפות לאמנת איסטנבול נגד אלימות במשפחה, אמנה שהונגריה חתמה עליה ה-2014 אך טרם אושררה.
נישואים חד-מיניים אינם מותרים בהונגריה. ממשלתו של אורבן גם ביטלה את מעמדם המשפטי של הטרנסג'נדרים, כולל אלה שכבר עברו תהליך התאמה מגדרית. בית המשפט לחוקה פסל את החקיקה הרטרואקטיבית.
זכויות עובדים.
בשנת 2018 נחקק חוק שכונה "חוק העבדים", המאפשר למעסיקים לחייב את עובדיהם לעבוד עד 400 שעות נוספות בשנה. חוק זה עורר תרעומת רבה בקרב אזרחי המדינה. במחאה נגד החלשת מערכת המשפט בשנת 2018 מחו המפגינים גם נגד חוק זה.
ממשלת הונגריה התייחסה בביטול לטענות נגד חוק העבודה, וטענה כי מדובר בחוק הכרחי בשל המחסור המחריף בכוח העבודה ובשל הירידה בשיעור האוכלוסייה.
סחר בבני אדם.
נפוץ מאד, והיא משמשת כמדינת מקור, מעבר ויעד עבור סחר בנשים המשמשות לזנות בכפייה. כמו כן היא מדינת מקור לגברים ונשים עבור עבודות כפייה.
ארגונים הנלחמים בסחר בנשים מצאו שנשים מהונגריה נשלחו לעבוד בזנות באוסטריה, איטליה, אירלנד, ארצות הברית, גרמניה, דנמרק, הולנד, הממלכה המאוחדת, יוון, ספרד, פורטוגל, קנדה ושווייץ. נשים ממזרח הונגריה מועסקות בזנות כפויה בבודפשט ובאזורים לאורך הגבול עם אוסטריה. נשים ונערות צועניות הגדלות בבתי יתומים הונגריים חשופות מאוד לזנות כפויה מצד התושבים. גברים ממערב אירופה נוסעים לבודפשט למטרת תיירות מין, הכוללת ניצול של קורבנות סחר בנשים.
הונגריה משמשת גם כמדינת מעבר לסחר בנשים. נשים מרומניה ואוקראינה מועברות דרך הונגריה לאוסטריה, איחוד האמירויות הערביות, איטליה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הממלכה המאוחדת, צרפת ושווייץ, שם הן מועסקות בזנות בכפייה. חלק מהקורבנות מנוצלות מינית בהונגריה לפני שהן מועברות למדינת היעד.
ממשלת הונגריה אינה עומדת במלוא התקנים המינימליים לחיסול סחר בבני אדם. עם זאת, היא עושה מאמצים למנוע את התופעה. בשנת 2009 הוחמרו העונשים בנושא זה, ונרשמה עלייה במספר הסוחרים שהורשעו ונידונו למאסר. במרץ 2010 נפתח מקלט לקורבנות סחר בנשים, שהופעל על ידי ארגונים לא-ממשלתיים. ממשלת הונגריה התירה למפעילי המקלט לסייע רק לקורבנות הונגרים, ולמנוע סיוע לקורבנות זרים. על פי דו"ח של מחלקת המדינה של ארצות הברית לפיקוח וסחר בבני אדם, הונגריה לא פועלת מספיק כדי למגר את התופעה.
הנס זבלד בהם
יוהנס בוקסטורף
יוהאן בוכסטורף
יוסף שניר
יוסף שניר (נולד ב-19 בספטמבר 1946) הוא מנהל ישראלי, שהיה קצין בכיר בחיל הים בדרגת אלוף-משנה. למד בצי הצרפתי ועסק במודיעין הימי. לאחר השרות הצבאי עסק בתפקידי ניהול בכירים בעירית ראשון לציון, בממשלה, וברכבת ישראל.
משפחה ולימודים.
אביו, שאול לבית ויידן ואימו, גולדה לבית טרייפלר, ילידי פולין ניצולי שואה שברחו לרוסיה הסובייטית, עם כניסת הגרמנים, שם נדדו כ-6 שנים. עם תום המלחמה עברו לאוסטריה שם ניהל האב מחנה עקורים, שהקים צבא ארצות הברית. לאחר הקמת מדינת ישראל נסגר המחנה והמשפחה עלתה לישראל והשתקעה ברמלה אליה הובאו עולים ששוכנו בבתים שננטשו. האב הפעיל חנות ארנקים בשוק של רמלה.