ב-16 ביולי 2015 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התכנון בצה"ל. בתפקיד זה שירת עד 2 ביולי 2017.
מפקד חיל האוויר.
ב-14 באוגוסט 2017 מונה למפקד חיל האוויר הישראלי, והחליף בתפקיד את האלוף אמיר אשל. בתחילת כהונתו הוכרזו מטוסי F-35 לייטנינג II של חיל האוויר כמבצעיים, ואף רשמו תקיפת בכורה והפלת בכורה עולמיות. תקיפות אוויריות של ישראל בסוריה, שהחלו בתקופת קודמו בתפקיד, נמשכו גם בתקופת נורקין. תקיפות בולטות היו העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן בפברואר 2018, תקיפת שדה התעופה T-4 באפריל 2018, תקיפת מחסן התחמושת האיראני בסוריה באפריל 2018, ומבצע בית הקלפים במאי 2018. בעקבות מתקפת הטילים בלטקיה בספטמבר 2018, שבמהלכה הפילו כוחות נ"מ סוריים מטוס איליושין Il-20M רוסי, יצא נורקין לרוסיה על מנת להציג לרוסים את ממצאי התחקיר של צה"ל ולהפיג את המתחים שנוצרו בעקבות התקרית.
בתחילת ספטמבר 2019 הוענק לו אות לגיון ההצטיינות על תפקוד יוצא דופן כמפקד חיל האוויר, הגברת שיתוף הפעולה בין המדינות והצלחת ההפעלה של מטוס ה"אדיר" (F-35I). האות הוענק לו בארצות הברית במסגרת ביקור בו נפגש עם דייוויד גולדפיין, מפקד חיל האוויר האמריקאי, ועם בכירים נוספים בחיל האוויר ובמערכת הביטחון.
באוגוסט 2020, בעיצומה של התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הוביל את משלחת חיל האוויר לגרמניה, לתרגיל משותף Blue Wings 2020 עם הלופטוואפה, חיל האוויר הגרמני. ב-18 באוגוסט 2020, במהלך התרגיל, נורקין ומקבילו הגרמני אינגו גרהרץ הובילו את "מטס זיכרון לעתיד" - מטס של מטוס נחשון מטייסת 122 ושני מטוסי ברק מטייסת 105 בלוויית שני מטוסי יורופייטר טייפון גרמנים אשר עבר מעל מחנה הריכוז דכאו ומעל בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק, המקום בו נרצחו תשעה ישראלים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972.
ביום העצמאות ה'תשפ"א (2021) השתתף אישית במטס ההצדעה לחברה הישראלית. במאי 2021 פיקד על החיל במבצע שומר החומות נגד החמאס והג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה. באוקטובר של אותה שנה העניקה לו שגרירת גרמניה בישראל סוזאנה ואזום-ראינר את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית כאות הערכה על פועלו.
ב-4 באפריל 2022 סיים נורקין את תפקידו כמפקד חיל האוויר והוחלף בידי תומר בר.
חיים אישיים.
נורקין נשוי לאביבה ואב לשלוש בנות. בן דודו הוא אל"ם יפתח נורקין, מפקד חטיבה 7.
מסקוט
מסקוט (באנגלית: Mascot) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay). נסקוט כולל את המרכזים המנהליים של העירייה במשרתת אותו ואת הפרוורים הסובבים אותו, וכמו כן את נמל התעופה של סידני.
גאוגרפיה.
מסקוט ממוקם בפרוורים המזרחיים של סידני, בערך 7 ק"מ דרום דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מעבריו מצויים הפרוורים אלכסנדריה וביקונספילד מצפון, סיינט פיטרס וטמפי במערב ורוסברי ובוטאני במזרח. מדרום הפרוור גובל במפרץ בוטאני.
היסטוריה.
האדמות הראשונות הוקצו באזור הפרוור בשנת 1835, כשייעוד הקרקע היה חקלאי, לגידול ירקות ופירות. הקרקע הופשרה למגורים באזור 1870, והחלה להיות פרוור עירוני בתחילת המאה ה-20. בשנת 1904 כבר היה בפרוור מסלול מרוצי סוסים, ובשנת 1920 הוחלט להקים במתחם הפרוור שדה תעופה אזרחי, שהחל בטיסות מקומיות ב-1924.
תרבות.
מסקוט הוא פרוור הכולל אזורים בנויים, אזורי תעשייה ואזורי בילוי. בפרוור תחנת רכבת על קו שדה התעופה, והאזור סביבה עובר פיתוח מואץ. חלק גדול מהפרוור מוקצה עדיין לטובת שדה התעופה של סידני.
במסקוט בית ספר יסודי ובית ספר תיכון, מספר כנסיות וכן גנים ציבוריים.
אמיל מיזלייה
אדמירל משנה אמיל אנרי מיזלייה (בצרפתית - Emile Henry Muselier; 17 באפריל 1882 - 2 בספטמבר 1965) היה ימאי צרפתי שהוביל את כוחותיה הימיים של צרפת החופשית במהלך מלחמת העולם השנייה. מיזלייה נטל חלק במבצעי צרפת החופשית, והיה אחראי לכיבוש איי סן-פייר ומיקלון בשנת 1941, אך בשנת 1942, לאחר סכסוך עם שארל דה גול פרש מתפקידו, ולאחר מכן העמיד עצמו לפקודת הגנרל אנרי ז'ירו. לאחר המלחמה פרש לעסקיו הפרטיים.
קריירה מוקדמת.
מיזלייה נולד ב-1882 במרסיי. ב-1899 החל את לימודיו באקדמיה הימית של צרפת (École Navale), ולאחר סיום הלימודים שירת כקצין ימי במזרח הרחוק ובים האדריאטי. במלחמת העולם הראשונה לחם כקצין נחתים בבלגיה ב-1915. ב-1916 עבד במטה הצי כאחראי לחידושים טכנולוגיים, וב-1918 קיבל את פיקודו הימי הראשון. לאחר המלחמה עלה בסולם הדרגות, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה לדרגת אדמירל-משנה על ידי מפקד הצי פרנסואה דרלאן. מינוי זה עוכב בכמה חודשים בשל האשמות שהועלו כנגד טוהר המידות של מיזלייה, האשמות מהן טוהר.
שירותו בצי צרפת החופשית.
לאחר תבוסת צרפת במהלך המערכה על צרפת היה מיזלייה בין הקצינים שסירבו לקבל את הסכם הכניעה. ביוני 1940 הגיע ללונדון. באותה תקופה היה הצי הצרפתי נכס רב ערך במערכה. היה בו כדי להכריע את המערכה הימית, אם ייעשה בו שימוש, בתקופה בה היה חשש מפלישה גרמנית לבריטניה. מיזלייה היה נכס רב ערך למאמצים להעביר את הצי הצרפתי לטובת מטרת בעלות הברית. בלונדון נפגש עם שארל דה גול, אשר מינה אותו למפקד הצי הקטן שהתגבש בנמלי בריטניה, מספינות הצי הצרפתי שהעמידו עצמן לרשות מטרות צרפת החופשית. גם לאחר תקרית השמדת השייטת הצרפתית במרס אל כביר, בה השמידו הבריטים חלק ניכר מהצי הצרפתי שסירב להיענות לדרישתם להצטרף לשורותיהם, פעולה שיצרה קרע עמוק בין הצרפתים והבריטים, ולוותה גם בהשתלטות אלימה על חלק מן הספינות הצרפתיות שעגנו בנמלי בריטניה, שידר מיסלייה מלונדון לאנשי הצי הצרפתי, כי אל להם למלא פקודות כניעה, וכי עליהם להצטרף אל בעלי הברית הבריטים. באוקטובר 1940 נדון מיזלייה למוות על ידי בית דין צבאי בווישי.
בינואר 1941 אירעה תקרית חמורה, כאשר שירות המודיעין הבריטי חשד במיזלייה כי הוא מעביר מידע לאנשי צרפת של וישי, וכי בשל המידע כשל מבצע כיבוש דקר, בספטמבר 1940. מיזלייה נאסר, בהתבסס על מסמכים שהעביר לגנרל רוזואה, נציג וישי בבריטניה שהוחזר לאחר מכן לצרפת. לאחר התערבותו של דה גול, התקיימה חקירה נוספת, שטיהרה את החשדות כנגד מיזלייה, והעלתה כי מדובר בקנוניה שבושלה כנגדו על ידי גורמים בשירות הביון הבריטי.
בספטמבר 1941 הכריז דה גול על הקמת "הוועד הלאומי", שהיה מעין ממשלה צרפתית בגולה, ובה מונה מיזלייה לשר הצי. בטרם הקים דה גול את הוועד, דרש מיזלייה כי הוא אשר יעמוד בראש הוועד, ודה גול יוותר על סמכויותיו וישמש בתפקיד סמלי, אך לאחר מכן נסוג מדרישתו זו.
בדצמבר 1941 הגיע מיזלייה לקנדה על מנת לבחון שם ספינות צרפתיות שעגנו בנמלי ניופאונדלנד. דה גול, שחשש כי איי סן-פייר ומיקלון, מושבה צרפתית בצפון אמריקה, שנמצאו תחת שליטת וישי, ייכבשו על ידי ארצות הברית, הורה לו להגיע בראש צי קטן אל האיים, ולהעבירם לשליטת אנשי צרפת החופשית. מיזלייה דרש לקבל את הסכמת יתר בעלות הברית למבצע, וקיבל תשובה שלילית מארצות הברית. דה גול, שקיבל מידע מודיעיני כי ממשלת קנדה מתכוונת לשלוח כוח צבאי אל האיים, הורה לו לתקוף. ב-23 בדצמבר הגיע מיזלייה אל האיים, והשתלט עליהם בדרכי שלום. במקום בוצע משאל עם בסיומו החליטו תושבי האי לתמוך במטרות צרפת החופשית, ולדחות את ממשל וישי. פעולה זו עוררה את זעמו של משרד החוץ האמריקאי, וכן את כעסם של הבריטים והקנדים. מזכיר המדינה של ארצות הברית, קורדל הול, הודיע כי הוא דרש ממשלת קנדה לדעת איזה צעדים היא מתכוונת לנקוט כדי להשיב את המצב לקדמותו" ומר מקנזי קינג, ראש ממשלת קנדה, הודיע כי ממשלתו לא ציפתה לפעולה ולא אישרה אותה, וכי ישתף פעולה עם בריטניה וארצות הברית בכל פעולה דיפלומטית לפתרון המשבר. בסופו של דבר נרגע המשבר, והאיים נותרו בחזקת אנשי צרפת החופשית, אך הפעולה גרמה למשבר אמון משמעותי בין דה גול ובין רוזוולט שמעולם לא יושב עד תומו.
במרץ 1942 הודיע מיזלייה לדה גול כי הוא פורש מתפקידיו בוועד הלאומי של צרפת החופשית. בתחילה תבע לשמור בידו את סמכויותיו בצי, ונעזר בגורמים בריטיים כאלברט ויקטור אלכסנדר, הלורד הראשון של האדמירליות שתמך בדרישתו. דרישה זו הועברה לדה גול על ידי אנתוני אידן, שר החוץ הבריטי, אך לאחר חודש חזרו בהאם הבריטים מדרישתם, ומיזלייה פרש מכל תפקידיו בצי.
בשנת 1943 לאחר מבצע לפיד בו השתלטו בעלות הברית על צפון אפריקה, ולאחר רצח האדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן, הגיע מיזלייה לאלג'יר וחבר אל האדמירל אנרי ז'ירו. ז'ירו עמד אז במגעים עם דה גול לאיחוד השורות ויצירת גוף מאוחד שירכז את ההתנגדות הצרפתית. לאחר שמגעים אלו נשאו פרי, קיבל מיזלייה את תפקיד סגנו של ז'ירו בניהול ענייני אלג'יריה. לאחר מכן היה חבר במשלחת הימית הצרפתית בגרמניה. הוא פרש מכל פעילות בשנת 1946 ומת בשנת 1965.
עיטורים.
מיזלייה עוטר בעיטורים רבים וביניהם
עמי גלעד
עמי גלעד (נולד בתל אביב, 27 בפברואר 1939), מלחין ואקורדיוניסט ישראלי.
ביוגרפיה.
גלעד החל את דרכו בנגינה באקורדיון בגיל 11 ותוך מספר שנים רכש מיומנות. הוא נתגלה על ידי שמואל צמח שעבד אז במחלקת התרבות בפתח תקווה, שהזמין אותו ללוות להקות מחול של העיר. הוא ליווה גם להקות ריקודי עם של יואב אשריאל ואת להקת המחול "הפועל תל אביב" שנחשבה אז ללהקת המחול הבולטת ביותר בישראל.
עם גיוסו לצה"ל, התקבל כאקורדיוניסט של להקת הנח"ל והחליף בזאת את יוסף אורג. בלהקה השתתף בתוכניות "עד מאה ועשרים", "צריך לחיות" ו"לא לצאת מהכלים" לצידם של אורי זוהר, יהורם גאון, גברי בנאי, אריק איינשטיין ועוד.