מסלול הכשרת הלוחם בשייטת נמשך כ-20 חודשים ונחשב לאחד הקשים בצה"ל. המסלול מתחיל בארבעה חודשים של טירונות חי"ר בבא"ח גולני ואימון מתקדם, ולאחר מכן טירונות יחידה ("המכין"), קורס צניחה, צלילה קרבית, ניווטים ולוחמה בטרור בים וביבשה, שיט, הפעלת סירות תקיפה וכלי-שיט תת-ימיים, ושלב ייעודי. בשלב הייעודי מחולקים הלוחמים לשלושה מקצועות עיקריים: משיט, האחראי להפעלת כלי השיט, צולל, המתמחה בצלילה מבצעית, ופושט, לוחם המגיח מהים ומבצע משימות רגליות. בסיום הקורס מוענקים לבוגרים סיכת לוחם הקומנדו הימי ודרגת סמל ראשון. באחד משלבי המסלול עוברים הלוחמים סדרת שבי המדמה נפילה בשבי האויב.
לוחמי היחידה נדרשים לשלוש שנים שירות קבע מעבר לשירות הסדיר ובנוסף לומדים שנתיים לתואר.
היחידה מפעילה בחופשת הקיץ קורסי הכשרה לבני נוער בוגרי כיתות י"א, במסגרת גדנ"ע צלילה.
אמצעי לחימה.
רוב אמצעי הלחימה של שייטת 13 מסווגים.
הנשק הקל של הלוחמים כולל רובה סער קלאצ'ניקוב AK-47 הידוע באמינותו ועמידותו, ושיכול לפעול גם אחרי שהיה בתוך מי ים, רובי M4A1 קרבין לפעולות יבשתיות, ואקדח גלוק. לאחרונה נחשף שלוחמי השייטת מצוידים גם בגרסה מיוחדת של המיקרו-תבור מדגם X-95-SMG בקליבר 9 מ"מ בתוספת משתיק קול ושיפורים המקנים עמידות למים ומי ים, בדומה לקלאצ'ניקוב. מלבד רובי סער, תת-מקלעים ואקדחים השייטת מפעילה גם צלפים החמושים ברובי צלפים מדויקים לפגיעה במטרות מרחוק.
הלוחמים לבושים בסרבל לוט"ר עמיד למים שמותאם היטב למשימות שלהם. עליו הם לובשים אפוד מגן שתוכנן במיוחד עבור השייטת וכל לוחם מתאים אישית לפני המשימה. הצוללים לובשים חליפות צלילה שחורות שמאפשרות תנועה נוחה הן בתוך הים והן ביבשה. קסדות הלוחמים הן קסדות מסוג FAST עם אפשרות להתקנת עזרים טקטיים שונים ומגוונים.
לזירה מגיעים לוחמי השייטת באמצעות כלי שיט. הדגמים שהותרו לפרסום הם הסנונית, המורנה המהירה, הזהרון הכבד יותר והמנטה, שהיא נחתת קלה.
פרשת הצלילות בקישון.
בסוף המאה העשרים התגלתה בקרב צוללי חיל הים, ובהם לוחמי שייטת 13, תחלואה גבוהה בסרטן. הצוללים ייחסו בעיה זו לצלילות האימונים הרבות שערכו בנחל הקישון, הסובל מזיהום תעשייתי כבד. בעקבות סערה ציבורית שנבעה מטענות אלה הורה הרמטכ"ל, שאול מופז, על מינוי ועדת חקירה, היא ועדת שמגר. הוועדה חקרה את הסיבות לריבוי מקרי הסרטן בקרב כ־120 צוללים לשעבר של חיל הים אשר התאמנו באזור שפך הקישון. לפחות 93 מתוכם חלו במחלת הסרטן, ושליש מהם בקירוב נפטרו. הוועדה קבעה שלא נמצא קשר סטטיסטי מובהק בין החשיפה של החיילים לכימיקלים רעילים במשך שירותם הצבאי לבין מגוון מחלות הסרטן בקרבם כיום. עם זאת מתחה הוועדה ביקורת קשה על צה"ל וחיל הים בגין אי אכיפת הנחיות רשויות הבריאות ואיכות הסביבה שאסרו להתאמן בנחל.
בעקבות דעת המיעוט של יו"ר הוועדה, לפיה "ישנו קשר סיבתי והגיוני בין מצב הקישון לבין מחלת הסרטן אשר פגעה בחיילים", הכיר משרד הביטחון בנפגעי הצלילות כחללי צה"ל או נכי צה"ל. עם אלה שזכו להכרה כחללי צה"ל נמנים שניים ממפקדי שייטת 13 לשעבר, אהרון בן-יוסף ושאול זיו.
קבוצת צוללים הגישה תביעות נזיקין נגד חלק מהמפעלים שהזרימו שפכים תעשייתיים לקישון. ב-17 ביוני 2013 דחה בית המשפט את תביעות הצוללים בנימוק שלא הוכח ה"קשר הסיבתי" בין הצלילות בנחל ובין המחלות שבהן חלו התובעים, או מי מהם
אבדות והנצחה.
כאחת מיחידות החוד של צה"ל וכזאת הפועלת בתחום התת-מימי המסוכן מעצם טבעו לאדם, ספגה השייטת במשך השנים כ-84 אבדות. חלקם הגדול בפעילות קרבית מול האויב חלקם בתאונות מבצעיות ותאונות אימונים. רשימה שמית וקורותיהם של הנופלים מתפרסמת על ידי עמותת העטלף.
הנצחת הנופלים באולם הנופלים הנמצא בבסיס השייטת בעתלית. החללים מפעולות יחידה 707 שהתמזגה אל השייטת מופיעים מונצחים גם הם באותו המקום.הו חדר ובו גדעי עצים אשר על כל אחד מהם שמורה תמונתו של לוחם שנפל. כדברי מפקד השייטת .
בנוסף לחדר ההנצחה ביחידה רשומים חללי השייטת במצבה לחללי חיל הים בגן אלישבע באשדוד. כמו כן מוצבות אנדרטאות במקומות שונים בארץ. חללי שירת הצפצפה מונצחים בחוף שבי ציון, בחוף ראשון לציון ובאתר תת-מימי מול חוף שבי ציון.
אנשי שייטת 13 ועמותת העטלף מקיימים כל שנה, בחודש אוגוסט, בבסיס השייטת בעתלית, ערב התייחדות עם זכר הנופלים. במקומות שונים בארץ נערכות אזכרות בדרך של תחרות שחיה, מרוצי שדה, מרוצי אופניים ותחרויות שיט.
עמותת העטלף משמרת את זכר חללי השייטת באתר העמותה
כפר הנוער נירים.
לוחם השייטת רס"ל ניר קריצ'מן נפל באפריל 2002 במהלך מבצע חומת מגן. לפני גיוסו לצה"ל היה מעורב בפעולות חינוכיות. כפר אתגרי לבני נוער הנקרא על שמו הוקם בחוף שבי ציון. לוחמי שייטת 13 היו מעורבים בפעילות הכפר. חיל הים נותן חסות לפעולות הכפר. חניכי "נירים" משתתפים בקורסים של גדנ"ע צלילה עוברים קורס מנהיגות בבה"ד חיל הים.
עמותת 'זיו נעורים'.
העמותה הוקמה על ידי יוצאי הקומנדו הימי להנצחת זכרו של זיו לוי, אשר נהרג במהלך תרגיל מבצעי. מטרתה לתרום להצלחת בני נוער במערכת החינוך ולמנוע נשירה מבית הספר דרך התנסות ספורטיבית וחברתית בשיט מפרשים. מנהל העמותה הוא סא"ל במיל' בני וקנין. בשנת 2008 הפעילה העמותה קבוצות שיט ב-19 מקומות מחיפה עד קריית מלאכי. כ-300 בני נוער מגיעים למרכזי השיט פעמיים בשבוע וגובשו למניעת נשירה וניתוק מהמסגרות החינוכיות.
עמי אתיופיה
עמי אתיופיה או אתיופים הוא שם כולל לכל הקבוצות האתניות, הלאומים והשבטים אשר חיים בפדרציה האתיופית אשר אוכלוסייתה מוערכת נכון לשנת 2008 בכ-85.3 מיליון נפש, והיא המדינה ה-15 בגודל אוכלוסייתה והמדינה השנייה בגודל אוכלוסייתה ביבשת אפריקה לאחר ניגריה. בחלוקה של מאפייני התרבות והשפה ניתן לחלק את עמי אתיופיה לארבע קבוצות עיקריות דוברי שפות שמיות, דוברי שפות כושיות, דוברי שפות אומוטיות ודוברי שפות נילו-סהריות. העמים הגדולים במדינה הם האורומו, האמהרים והתגרים המהווים יחד כ-71% מהאוכלוסייה המקומית, הדתות הנפוצות הן נצרות (65%), אסלאם (31%), דתות מסורתיות או אנימיסטיות (3%).
דוברי שפות שמיות.
ראשיתם של דוברי השפות השמיות המכונים "חבשים" הוא בהגירה של עמים שמיים מחצי האי ערב לצפון קרן אפריקה, עמים אלו הם אלו הם אשר הקימו את ממלכת דעמת, האימפריה החבשית, האימפריה האתיופית ואלו אשר עיצבו את הפדרציה האתיופית כיום. הדומיננטיות של החבשים הייתה רבה עד שהמונח חבשים היה זהה לשם אתיופים, החבשים מרוכזים ברובם באזור ההיסטורי חבש שבצפון הרמה האתיופית במדינות אמהרה ותיגראי וכן מהווים רוב באוכלוסיית המדינה השכנה אריתריאה, כמו כן ישנה אוכלוסייה ערבית אשר הגיע מתימן ומסודאן. דתם של רוב דוברי השפות השמיות היא נוצרית אך ישנו מיעוט גדול של מוסלמים המכונים בשם "ג'ברתים" כמו כן יש לכלול תחת הגדרה זו את קהילת ביתא ישראל שהושפעה והשפיעה רבות על תרבותם של דוברי השפות השמיות. דוברי השפות השמיות מונים כ-34.1 מיליון כ-40% מאוכלוסיית המדינה.
דוברי שפות כושיות.
דוברי השפות הכושיות הם הקבוצה הגדולה ביותר ומונים כ-42.5 מילון נפש שהם כ-50% מאוכלוסיית הפדרציה האתיופית, דוברי שפות אלו מרוכזים בעיקר בצפון-מזרח, מזרח, מרכז-מערב ומדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום במדינות עפר, סומלי ואורומיה. רוב עמים אלו הם מוסלמים סונים אך ישנו מיעוט גדול של נוצרים וכמו כן של אנימיסטים.
דוברי שפות אומוטיות.
קבוצת עמי דוברי שפות אומוטיות מרוכזים במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום והם הקבוצה השלישית בגודלה והקבוצה המגוונת ביותר מבחינה אתנית, עמים אלו מהווים יחד כ-5.7 מיליון נפש שהם כ-6.7% מאוכלוסיית אתיופיה. קבוצה זו היא בעיקר נוצרית ואנימיסטית.
דוברי שפות נילו-סהריות.
העמים דוברי שפות נילו-סהריות הן הקבוצה הקטנה ביותר וידועים בשם החבשי "שנקלה" מרוכזים בעיקר בגבול האתיופי-סודאני במדינות מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום, גמבלה ובנישנגול-גומאז, עמים אלו הם כ-740 אלף נפש שהם כ-0.8% מאוכלוסיית אתיופיה. דתה של קבוצה זו היא מסורתית-אנימיסטית וחלקם אף מוסלמים.
רובע יהודי
רובע היהודי
הרובע יהודי
פסיכואנאליזה
וגיניזם
הזרם הפטריוטי החופשי
הזרם הפטריוטי החופשי (בערבית: التيار الوطني الحر) המכונה גם "הזרם העאוני" (التيار العوني) הוא מפלגה לבנונית, בראשות מישל עאון, גנרל לשעבר ומפקד צבא לבנון שכיהן כראש ממשלת המעבר בסוף תקופת מלחמת האזרחים הלבנונית בשנים 1988–1990. הזרם הוכרז רשמית כמפלגה ב-8 בספטמבר 2005.
המפלגה גורפת את מירב קולותיה מקרב הציבור הנוצרי, אך זוכה לפופולריות מסוימת גם בקרב המוסלמים, בשל היותו של עאון עושה דברם של בעלי אינטרסים מוסלמיים במדינות זרות. הזרם הפטריוטי תומך בחילוניות וכן בזכותם של גולים לבנונים להשתתף בבחירות במדינה. המפלגה היא בעלת בריתה של חזבאללה, ומשתייכת לקואליציית 8 במרץ.
חזרת עאון מגלות.
עאון סיים 15 שנות גלות בחזרתו ללבנון ב-7 במאי 2005, 11 ימים לאחר נסיגת הצבא הסורי מאדמת לבנון. הוא ערך מסיבת עיתונאים קצרה בשדה התעופה הבינלאומי של ביירות לפני שהמשיך עם פמלייתו לבקר בקבר החייל האלמוני של קורבנות מלחמת האזרחים. לאחר תפילה והכרת תודה לאזרחי לבנון, סר עאון לקברו של ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי, לחלוק לו כבוד. לאחר מכן, נסע לבקר את סמיר ג'עג'ע שהיה עדיין כלוא באותו זמן. ביקורו המשיך בכיכר השהידים, שם התקבל בברכה על ידי לבנונים רבים שהגיעו לראותו מכל רחבי המדינה.