כאשר יש רעלת היריון קלה טרם שבוע 37 להיריון, יש מעקב הכולל מנוחה במיטה, הערכת האם וביצוע בדיקות כמתואר לעיל. ניתנים סטרואידים אם שבוע ההיריון נמוך מ-34 שבועות. כמו כן יש להעריך האם קיים פיגור גדילה תוך רחמי ועל כן יש לבצע בדיקות אולטרה סאונד כל 3–4 שבועות. לעיתים אין צורך באשפוז נשים עם רעלת היריון קלה בבית החולים בשבועות מוקדמים של ההיריון, בתנאי כי הן אסימפטומטיות, עם פרוטאינוריה מינימלית ובדיקות מעבדה תקינות. על נשים אלו לנוח במיטה ולבחון תנועות עובר מדי יום וכן לבצע מעקב הכולל לחץ דם, שתן ובדיקות שונות באופן קבוע, כאשר כל מצב המעיד על החמרה מחייב אשפוז בבית חולים. בחלק מהמרכזים הרפואיים ניתן מגנזיום סולפט פרופילקטי (מניעתי) לכל הנשים, בין אם מדובר ברעלת היריון קלה או חריפה. הטיפול במגנזיום גופרתי נועד למנוע התכווצויות והתרחשות של אקלמפסיה בעתיד.
רעלת היריון חמורה- מוגדרת באופן הבא:
הטיפול ברעלת היריון חמורה כולל אשפוז, ויש ליילד את העובר אם שבוע ההיריון הוא 34 או יותר, או אם יש הידרדרות במצב האימהי או העוברי. על מנת לייצב את לחץ הדם ניתן להשתמש בתרופות שונות כגון הידרלזין, לבטלול או ניפדיפין. המטרה של השימוש בתרופות להורדת לחץ דם היא להוריד את לחץ הדם הסיסטולי אל מתחת ל-160 ולחץ דם דיאסטולי אל מתחת ל-105. הורדה אגרסיבית מדי של לחץ הדם עלולה להביא להחמרה בחמצון הדם העוברי ועל כן אינה מומלצת. התרופות ניתנות דרך הווריד, למעט ניפדיפין הניתנת אוראלית או אלדומין (אלפא-מתיל-דופה).
כאשר יש רעלת היריון חמורה טרם שבוע 34, קיים ויכוח באשר לאופן הטיפול הרפואי. במספר מרכזים רפואיים נהוג ליילד את העובר באופן מיידי על אף הסכנה שבחוסר בשלות ריאתית. במרכזים אחרים נהוג לעכב את היילוד ולתת סטרואידים על מנת לאפשר את העלאת הבשלות הריאתית. בכל אופן ניתן מגנזיום סולפט ונעשה ניטור רציף של העובר.
במצבים חמורים אין לחכות עם יילוד העובר, כגון מצבים בהם העובר או האם מתדרדרים, יתר לחץ הדם לא מתאזן, קיימת אקלמפסיה (התכווצויות), קרישה תוך-כלית מפושטת, תסמונת HELLP, בצקת מוחית או ריאתית וכן עדות לדימום מוחי או כבדי.
טיפול ברעלת היריון במהלך הלידה: באופן כללי, לידה ווגינלית היא מועדפת במצבים של רעלת היריון. אם יש לגרום לבשלות של צוואר הרחם וכן חיזוק צירים, ניתן לתת אוקסיטוצין ו-cervical ripening agents. במהלך הלידה ניתן מגנזיום סולפט במנת העמסה של 4–6 גרם למשך חצי שעה עד שעה, ולאחר מכן מתן טיפול אחזקתי הכולל בין 1–2 גרם לשעה. השתן נבדק ורמת הקריאטינין בסרום, וכן יש ניטור של רמת המגנזיום בדם (בין 4–8 mg/dl).
אקלמפסיה.
אקלמפסיה היא סיבוך של רעלת היריון, ומתרחשת אחת ל-1–3 ל-1000 נשים המוגדרות כפרה-אקלמפסיה. נשים עם אקלמפסיה יחוו התכווצויות טוניות-קלוניות, שרובן יפסיקו מעצמן תוך 1–2 דקות. יש חשיבות בהבטחת נתיב אוויר ומניעת אספירציות. כמעט כל ההתכווצויות הללו מלוות בדה-אקסלרציות של המוניטור העוברי. אם ההתכווצויות אינן נשלטות והלידה הווגינלית אינה מתקדמת, יש לפנות לניתוח קיסרי.
תסמונת HELLP.
בתסמונת זו יש אנמיה המוליטית, עליה באנזימי כבד ומיעוט טסיות בדם. תסמונת זו מתרחשת בכ-10% מהמקרים של רעלת היריון חריפה ובכ-50% מהמקרים של אקלמפסיה.
הקליניקה בתסמונת זו כוללת כאבים בבטן ימנית עליונה, בחילות, הקאות והרגשה כללית רעה. יש המוליזה של כדוריות דם אדומות מביאה לעליה בלקטט דהידרוגנאז ולמשטח דם המאופיין בשברים של כדוריות דם. מחקרים הראו שמתן דקסמתזון יכול להועיל במצבים של תסמונת HELLP לאחר הלידה.
מניעה של רעלת היריון.
בעבר היה נהוג לתת מנות נמוכות של אספירין לנשים שחוו רעלת היריון והרו בשנית, על מנת למנוע הישנות של רעלת היריון. עם זאת, בחלק מן המחקרים נמצא כי מתן אספירין במינון נמוך אינו מוריד את שיעורי ההיארעות של רעלת היריון אצל נשים אלו. מאחר שמחקרים אחרים טוענים את ההפך, חלק מן הרופאים כיום נוהגים לתת מינון אספירין נמוך למשך ההיריון, לנשים שחוו רעלת היריון חמורה בעבר, החל משבוע 11–13 להיריון.
בנוסף, בחלק מן המחקרים הוכח כי מתן סידן מפחית את ההיארעות של רעלת היריון ולכן בחלק מן המקרים נהוג לתת סידן במהלך ההיריון.
אם אישה בהיריון, עם סיפור של רעלת היריון בעברה, יש לבצע ניטור הכולל בדיקת דופלר של עורקי הרחם - זרימות מוגברות, עליה בהתנגדות ו-diastolic notch מקושרות לרעלת היריון חמורה.
בנוסף, בדיקת דם של חלבון PP13 יכולה לרמז על התפתחות של PET, כאשר ערכי בדיקת הדם נמוכים.
סאברט, מלך אסקס
סאברט (באנגלית: Sæbert, Sæberht או Sebert; נפטר בשנת 616 לערך), היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 604 לערך עד שנת פטירתו.
סאברט היה בנו של סלדה אשר מלך לפניו, ואחיינו של המלך אתלברט מלך קנט.
בשנת 604 התנצר סאברט, ועימו רבים במלכת אסקס. על פי המסורת האנגלית סאברט הוטבל על ידי מליטוס הקדוש, ההגמון של לונדון, אולם בניו סיקסרד וסאוורד לא התנצרו, ועת ששניהם מלכו יחד לאחר מותו של סאברט, הם אילצו את מליטוס לברוח מלונדון.
על פי המסורת האנגלית, סאברט ייסד את מנזר ווסטמינסטר ונקבר בו, יחד עם רעייתו אתלגודה (Æthelgoda). עדויות ארכאולוגיות שהתגלו בשנת 2003 מרמזות על קבר מלכותי שהתגלה בפריטלוול, אשר ייתכן שהיה קבר של סאברט.
ממלכת אסקס
ממלכת אסקס (באנגלית עתיקה: Ēast Seaxna Rīce ובלטינית: Regnum Orientalium Saxonum, "ממלכת הסקסונים המזרחיים" – "Ēast" פירושו מזרח באנגלית עתיקה) הייתה אחת משבע ממלכות ההפטרכיה.
הממלכה נוסדה בשנת 500 לערך, וכללה את שטחי המחוזות אסקס, הרטפורדשייר ומידלסקס של ימינו.
גבולות הממלכה.
ממלכת אסקס השתרעה בין הנהר סטואר וממלכת מזרח אנגליה בצפון, לבין נהר התמזה וממלכת קנט בדרום, במזרחה גבלה הממלכה בים הצפוני ובמערבה בממלכת מרסיה.
בתחום הממלכה היו שרידי העיר הרומית של קולצ'סטר והעיר לונדון - בירת פרובינקיית בריטניה.
מחוז אסקס של ימינו שמר על הגבולות ההיסטוריים הצפוניים והדרומיים של הממלכה, אולם ממערב שטחי המחוז קטנים יותר, בשל אובדן שטחים של הממלכה לממלכת מרסיה במהלך המאה השמינית.
היסטוריה.
ממלכת אסקס לא מוזכרת בכרוניקות הקדומות, ועל כן ידועים פרטים מועטים בלבד על ממלכה זו. הממלכה התפתחה מאיחודן של ממלכות קטנות שקמו לאחר עזיבת הרומאים בראשית המאה החמישית. העדויות ההיסטוריות מהתקופה מאזכרות מספר מלכים שמלכו אחד אחרי השני, או לעיתים יחדיו (כאשר ייתכן שהם משלו על חלקים שונים של הממלכה).
המלך הראשון המתועד הוא אסקווין אשר שלט בממלכה החל משנת 527. בדה ונרביליס מאזכר את הממלכה בספרו "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" ומציין את הגעת ההגמון (ולימים הקדוש הנוצרי) מליטוס ללונדון בשנת 604. בדה מספר על ההטבלה של המלך סאברט, על ידי מליטוס, וככל הנראה בהשפעת אתלברט, מלך קנט (דודו של סאברט).
בדה מציין כי לאחר מותו של סאברט, בשנת 616 נאלץ מליטוס להימלט מלונדון בשל לחץ של בניו של סאברט, אשר החזירו את דת הממלכה לפגניות.
ממלכת אסקס התנצרה בשנית בתקופת שלטונו של סיגברט הטוב, בעקבות פעילותו המיסיונרית של קד הקדוש, אולם שבה להיות פגנית בשנת 660 בתקופת שלטונו של סוויתהלם. סוויתהלם המיר דתו לנצרות בשנת 662 אולם נפטר בשנת 664. שני בניו, סיגהרה וסאבי ירשו אותו. מגפה שפגעה בממלכה באותה עת הביאה לעזיבת הדת הנוצרית ושיבה לפגניזם. צעד זה הביא לכיבוש הממלכה על ידי וולפיר, מלך מרסיה.
תבוסת מרסיה, וכיבושה בשנת 825 על ידי אגברט, מלך וסקס הביא לאיחוד השטחים לתוך ממלכת וסקס והיעלמותה של ממלכת אסקס.
פרובינקיית בריטניה
ברייט
מידה חיובית
וילפריד לוריה
רעלת הריון
ברוריה קופמן
ברוריה קופמן (Bruria Kaufman; 21 באוגוסט 1918, ניו יורק - 7 בינואר 2010, ישראל) הייתה פיזיקאית ומתמטיקאית ישראלית-אמריקאית.
ביוגרפיה.
ברוריה קופמן נולדה בניו יורק ב-21 באוגוסט 1918. אביה, יהודה אבן שמואל, היה חוקר חשוב במדעי היהדות, ונודע כמתרגם ספר הכוזרי ומפרש ספר מורה הנבוכים. אחיה הצעיר, שמואל קופמן, נהרג בעת שרותו בפלמ"ח. בסוף שנת 1926 עלתה המשפחה לארץ ישראל. קופמן למדה בבית חינוך לילדי עובדים בתל אביב ובגימנסיה הרצליה. בילדותה הצטיינה ברוריה במדעים ובנגינה בפסנתר.
בשנת 1938 סיימה קופמן את לימודי המתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, כאשר קיבלה את התואר הראשון שלה. בשנת 1948 סיימה דוקטורט באוניברסיטת קולומביה - גם הוא בתחום המתמטיקה המתקדמת. לאחר מכן החלה בפוסט-דוקטורט כחוקרת במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון עד שנת 1955, שם עבדה עם ג'ון פון נוימן (בין השנים 1947-1948) ועם אלברט איינשטיין (בין 1950 ועד למותו באפריל 1955). בפרינסטון חקרה קופמן אפשרויות לפתרון בעיות פיזיקליות מסובכות בעזרת מתמטיקה.
בדצמבר 1941 נישאה קופמן לבלשן היהודי זליג הריס .
בדצמבר 1948 חתמה ביחד עם איינשטיין ואישי ציבור נוספים על מכתב למערכת ה-"New York Times", שבו גינתה את מנחם בגין ואת תנועת החרות בשל פרשת דיר יאסין.
קופמן חזרה לישראל בשנת 1960 ושימשה כפרופסור במכון ויצמן עד שנת 1971. מחקרה עסק בתפר בין תורת החבורות ועולם הפיזיקה. בשנת 1965 היא הייתה אחת משתי נשים שהתמנו לוועד המנהל של רשות השידור. לאחר מכן לימדה באוניברסיטת חיפה עד שנת 1988. בשנת 1982 עברה המשפחה לתל אביב, ואחר כך לפילדלפיה, שם לימד הריס באוניברסיטת פנסילבניה, וקופמן התנדבה לשמש כפקידה במוסד שסייע לנכים. לאחר מותו של הריס ב-1992 עברה קופמן לאריזונה. משנת 1993 שימשה כפרופסור אורח באוניברסיטת אריזונה ובאוניברסיטת קולומביה.