מכשיר קשר מק. 8 (מזוודה)
מכשיר קשר מק. 8 (מזוודה) הוא מכשיר שנבנה על ידי טכנאי הרדיו של ההגנה במטרה להתגבר על המחסור במכשירי קשר ולאפשר תקשורת בין היישובים שבפריפריה למרכז ובינם לבין עצמם. המכשיר נקרא גם מקמ"ש (מקלט ומשדר) מזוודה. שמו הקודם בארגון ההגנה היה: TFR .
רקע כללי.
הצורך של ארגון ההגנה לקיים קשר סודי הרחק מעינם הבולשת של מוסדות השלטון הבריטים הוביל לייצור מכשירים מיוחדים ולהכשרת מפעיליהם.
הארגון ייצר מכשירים מוסווים כמזוודה, ארגן קורסי קשר לצעירים מיישובים שונים ויצר בכך רשת קשר ארצית סודית ועצמאית. המכשירים הופעלו על ידי אנשים ונשים שהוכשרו במיוחד לכך ונקראו אלחוטן. האלחוטנים למדו במסגרת הקורס לבצע איתותים גם באמצעות מכשיר בשם הליוגרף שפועל באמצעות הטלת קרני השמש.
בשלבים הראשונים נעשתה התקשורת באמצעות קוד מורס בלבד, ללא אפשרות של דיבור.
מבנה המכשיר.
המכשיר נבנה בכוונה רבה בתוך מזוודה על מנת לאפשר ניידות קלה והסתרתו מהעיניים הבולשות של משטרת המנדט הבריטית.
המכשירים נבנו על ידי טכנאים שהוכשרו במיוחד לכך. את שרות התחזוקה והתיקונים למכשירים סיפקו טכנאים שהוכשרו גם הם בקורסים של ההגנה. אותם טכנאים נקראו אז טכנאי רדיו. כך למשל אחד מטכנאי הרדיו הראשונים בנגב היה אהרן דוידי.
לכל מכשיר היה זוג אוזניות לקליטה ומפתח מורס לשידור. כל אזור אורגן ברשת קשר נפרדת. כך למשל בירושלים הייתה מרכזייה שהייתה ברשת אחת עם ארבעה יישובים: קריית ענבים, בית הערבה, סדום וגוש עציון.
השידור והקליטה נעשו בתחום התדרים 3–6 מג"ה. הספק המכשיר: Watt 7.
במקלט היה בעל 3 שפופרות רדיו "ישירות" והמשדר היה בעל מתנד בצימוד אלקטרוני (ECO) עם 12 נקודות תדר שניתן בהם לבחור תדר בתחום שבין 3 - 6 מג"ה. השפופרת הסופית ספקה עוצמה שבין 13 - 18 ואט. המכשיר יכל לפעול מרשת חשמל או ממצבר 6 וולט.
בסך הכל נבנו על ידי טכנאי הרדיו של ארגון ההגנה שמונה סוגי מכשירי אלחוט מורס בתוך מזוודות: מק. 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 15. מבחוץ נראו המכשירים דומים, אולם המבנה הפנימי והתכונות היו שונים.
צורת ההפעלה.
ככלל, חולקה הארץ ל-13 נפות שונות שפעלו ברשת המורס הארצית: "אבינועם".
עד להכנסת מכשירי המזוודה ליישובים השונים, התבצע הקשר בחלק קטן מהם בעזרת יוני דואר, איתות עם דגלים ואיתות במכשיר הליוגרף. שני האמצעים האחרונים שייכים למעשה למשפחת אמצעי הקשר הוויזואליים.
אחת מתחנות יוני הדואר בדרום הייתה בקיבוץ גבעת ברנר.
בשנת 1937 היו בארץ 12 תחנות מורס פעילות ואילו בשנת 1948 היו ליישובים 62 תחנות מורס "אמנון", ברשת הארצית היו לפלמ"ח 15 תחנות מורס "תמר", וברשת ההעפלה ובספינות היו 10 תחנות מורס "גדעון".
בסוף אפריל 1948 צומצמו שתי הרשתות הארציות "אבינועם" ו"תמר" ל-87 תחנות פעילות ביישובים עצמם עם 290 אלחוטני מורס פעילים.
המכשיר סיפק את הצורך בקשר חוץ עצמאי סודי ובלתי תלוי בתקשורת הגלויה לשלטון הבריטי.
קשר הפנים בין מקלט המטה או מרכז הפיקוד ביישוב לבין העמדות שבמערך ההגנה ההיקפי התבצע בעזרת תקשורת קווית כאשר במטה הייתה מרכזייה מסוג BD-71 עם 6 קווים או מרכזיית טלפון שדה BD-72 עם 12 קווים שהסתיימו במכשירי טלפון שדה מסוג טלפון שדה EE-8.
את הצורך לתפעל את מכשירי הקשר פתר ארגון ההגנה על ידי הכשרת מפעילים בקורסי קשר. הקורסים הראשונים נערכו בתל אביב החל משנת 1937.
בהמשך התקיימו קורסים בקיבוץ שפיים.
מלחמת העצמאות.
ביישובים רבים מילא המכשיר תפקיד בעל ערך רב. היו מקרים של תקלות תפעול שהתפרסמו ברבים. כך למשל בקרב על ניצנים חלה תקלה טכנית שגרמה להפסקת הקשר בין הקיבוץ המותקף על ידי הצבא המצרי ובין מפקדת גדוד 53 של גבעתי. לעומת זאת פעל המכשיר ביד מרדכי במשך 3 ימים ברציפות עד לשלב בו לא היה ניתן יותר להפעילו עקב חוסר אפשרות לטעון את המצברים לאחר שמערכת החשמל הכללית נפגעה. בשלב הזה עברו לתקשורת באמצעות פנס ואיתות מורס ממגדל המים שניתן היה לראותו במפקדת חטיבת הנגב בניר עם. כאשר התברר שהתגבורת שנשלחה לעזרת הקיבוץ, לא מצליחה לעבור את הכיתור המצרי, הוחלט על נסיגה. צוות אנשי הקשר לקחו איתם את המכשיר ובהמשך מסרו אותו לקצין הקשר של חטיבת הנגב. לאחר הנסיגה התעקשו מפקדי חטיבת הנגב לקבל מחברי הקיבוץ את הנשק ושאר הציוד המלחמתי. היות שהנשק היה פרטי שנרכש בכספי הקיבוץ, התעקשו מפקדי הקיבוץ לקבל מסמך המעיד על מסירת הנשק. התעודה לא נמסרה מעולם אולם האלחוטן שבתאי ויינר התעקש לקבל קבלה עבור מסירת המכשיר ואמנם קיבל אותה כעבור ארבעה חדשים ! (ראו מסמך מצורף משמאל למטה).
טל משקיף
טל משקיף (נולד בשנת 1967) הוא שחיין עבר, אלוף ושיאן ישראל בשחייה במשחים ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב. בעל שתי מדליות מהמכביה השתים עשרה (1985). הוא השחיין הראשון בישראל ששחה 100 מטר גב מתחת לדקה (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה.
טל משקיף גדל בחיפה. הוא למד בתיכון עירוני ה' בחיפה והתאמן בקבוצת השחייה של מכבי חיפה בהדרכת עדי ולפמן.
משקיף התאמן כעשרה חודשים באוקלהומה, ארצות הברית תחת הדרכתו של המאמן ג'ו סטאקר.
אלוף ישראל.
לאחר שחזר לארץ, באליפות ישראל בשחייה לגילאים שנערכה בווינגייט בתחילת חודש אוגוסט 1983 קבע משקיף שיא ישראלי חדש לגילאי 16 בתוצאה של 2:15.31 דקות. שבועיים לאחר מכן, בסוף חודש אוגוסט, באותה הבריכה ובמסגרת אליפות ישראל בשחייה זכה משקיף במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 ו-18 בתוצאה של 1:02.36 דקות, לפני ניר דנאי (1:02.40 דקות, שקבע לאחר מכן כשחיין ראשון במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 1:02.22 דקות והשיאן הישראלי יזהר שנהר (1:02.98 דקות) שקבע בשלב המוקדמות את התוצאה המהירה בתחרות, 1:01.95 דקות, 3 מאיות השנייה איטי משיאו הישראלי. הוא זכה גם במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 בתוצאה של 2:13.54 דקות, אחרי דנאי שקבע שיא ישראלי חדש של 2:13.29 דקות ולפני דרור גרינברג מהפועל גלבוע (2:16.05 דקות).
בתחרות שנערכה בבריכת מכבי חיפה (בריכת 25 מטר) בפברואר 1984 קבע משקיף במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש של 2:11.95 דקות, שיפור לשיאו של ניר דנאי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1984 זכה משקיף בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:01.55 דקות, שיפור לשיא הטרי מהמוקדמות בבוקר של זוהר גלילי (1:01.85 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:13.69 דקות, לפני זוהר גלילי (2:15.10 דקות) ויזהר שנהר (2:16.50 דקות). למחרת השיא במשחה ל-100 מטר גב, במסגרת משחה שליחים 4x100 מטר מעורב שחה גלילי את סגנון הגב וקבע שיא ישראלי חדש של 1:00.48 דקות, שיפור לשיאו הטרי של משקיף.
באליפות החורף (בריכת 25 מטר) שנערכה בערד ב-1985 זכה משקיף במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 59.87 שניות ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת לדקה.
המכביה ה-12.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם אייל שטיגמן, נדב שנל וזוהר וייס בשיא ישראלי חדש של 3:55.48 דקות, אחרי ארצות הברית (3:54.45 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:01.45 דקות, שיפור לשיאו הישראלי של גלילי (1:01.48 דקות) שסיים רביעי בתוצאה של 1:01.95 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:13.08 דקות, שיפור לשיא של דנאי (2:13.29 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכה משקיף במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.01 דקות, אחרי זוהר גלילי שקבע שיא ישראלי חדש 1:01.34 דקות ולפני וערן גרומי (1:02.21 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.27 דקות, אחרי גלילי (2:13.93 דקות) וגרומי (2:15.72 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכה משקיף בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.69 דקות, אחרי, זוהר גלילי שקבע שיא ישראלי חדש של 1:00.75 דקות וערן גרומי (1:01.91 דקות). גלילי, שיפר את שיאו של גרומי בן ה-4 חודשים (1:00.93 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.18 דקות, אחרי גרומי (2:12.08 דקות) וגלילי (2:13.16 דקות).
הישגים בתחרויות שחייה למסטרס.
בשנים האחרונות משתתף משקיף, לעיתים רחוקות בתחרויות שחייה למסטרס. הוא מחזיק בשיאי ישראל למסטרס בגילאים השונים.
אל, מלך נצור
אל מלך נצור
העברה פעילה שניונית
הובלה אקטיבית שניונית
העברה אקטיבית שניונית
מנזר קלוני
רשיד רידא
מוחמד רשיד רידא (בערבית محمد رشيد بن علي رضا; 23 בספטמבר 1865, סוריה - 22 באוגוסט 1935, מצרים) היה הוגה דעות אסלאמי, מחלוצי הרפורמה האסלאמית, עיתונאי, סופר ומשורר.
ביוגרפיה.
רידא נולד בכפר אלקלמון. אביו, עלי, היה השייח' של אזור אלקלמון ואימאם המסגד המקומי והוא לימד את בנו קרוא וכתוב וחשבון. הכפר שוכן על חוף הים התיכון של הר לבנון במרחק של שלושה קילומטרים מטריפולי שהייתה אז חלק מן האימפריה העות'מאנית. משם עבר רשיד לבית הספר היסודי "אלרשידיה" ולאחר מכן לבית הספר הלאומי האסלאמי בטריפולי שהתמחה בלימוד השפה הערבית ועולם ההלכה האסלאמי וכן לוגיקה ופילוסופיה של הטבע. את בית הספר ייסד וניהל שייח' חסין אלג'סר אשר שאף לחבר בין העולם המוסלמי ותרבותו לבין המדע המגיע מאירופה.