This Is the Life (בעברית: אלו החיים) הוא סינגל של הזמרת הסקוטית איימי מקדונלד, מתוך אלבום הבכורה שלה שנושא את שמו This Is the Life. הסינגל יצא לאור ב-10 בדצמבר 2007, וזכה להצלחה עולמית כאשר נכנס למצעדים רבים, מכר כמויות עותקים רבות, והפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם מקדונלד. את השיר כתבה מקדונלד בעצמה, ופיט וילקינסון היה זה שהפיק לה אותו. לאחר שהסינגל זיכה את מקדונלד בתשומת לב רבה מצד המבקרים והקהל הרחב, מכר האלבום למעלה מ-3 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובכך הפך לאחד מהאלבומים הנשיים הנמכרים ביותר לאותה שנה. בבריטניה מכר האלבום למעלה מ-900 אלף עותקים, ובכך הפך לאלבום הנמכר ביותר של הזמרת במדינה זו.
כתיבת השיר ומשמעותו.
מקדונלד סיפרה שהשיר מדבר על החדווה שביצירת מוזיקה. לדבריה, הרעיון לכתיבתו נולד אחרי שנכחה בהופעה של פיט דוהרטי בגלאזגו, הופעתו הראשונה אחרי שעזב את "הליברטינז". באירוע שאחרי ההופעה, דוהרטי ניגן קטע אקוסטי קצר שהקסים אותה. אחר כך התכנסו היא וכמה חברים בדירה, העבירו ביניהם גיטרה ושרו שירים. למחרת בבוקר היא הבינה ש"אלו החיים", וכתבה את השיר.
הפצה.
בשנת 2007, הוציאה מקדונלד את אלבום הבכורה שלה "This Is the Life". האלבום הנפיק תחילה שלושה סינגלים שזכו להצלחה מתונה ברחבי העולם, ואז הוציאה לאור מקדונלד את הסינגל הזה שנשא את שמו של האלבום. עוד הודיעה מקדונלד כי בדומה לכל שירי האלבום, גם את השיר הזה היא כתבה והלחינה בעצמה, ופיט וילקינסון הוא זה שהפיק לה את השיר, ושירים רבים אחרים מן האלבום, ובכלל. כשהוציאה לאור את הסינגל, הוא זכה להצלחה רבה ועם הזמן הפך למצליח ביותר של הזמרת.
וידאו קליפ.
לסינגל יצא ווידאו קליפ שמראה את מקדונלד בבית עם תמונות מרובות, נזכרת בדברים שעברה פעם. לאורך כל הקליפ מציגה מקדונלד תמונות ילדות מרובות, זיכרונות אשר אופפים את ראשה, ודברים שמעלים נוסטלגיה בעיני המתבונן. הווידאו קליפ הפך לקליפ המצליח ביותר של מקדונלד, כאשר נכון לאוגוסט 2017, צבר הווידאו קליפ למעלה מ-52 מיליון צפיות.
מיקומי שיא.
הסינגל זכה להצלחה עולמית ונכנס למצעדי סוף שנה רבים, ולמצעדים שבועיים רבים.
קישורים חיצוניים.
ביצוע אקוסטי של "This Is the Life" שהקליטה מקדונלד באולפן Music Feeds באוסטרליה (בערוץ היוטיוב של האולפן).
ג'רי הול
ג'רי פיי הול (באנגלית: Jerry Faye Hall; נולדה ב-2 ביולי 1956) היא דוגמנית על ושחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
הול נולדה בעיר גונזלס שבטקסס וגדלה בפרבר של דאלאס, אחת מחמש בנות ולה אחות תאומה ושלוש אחיות גדולות, למשפחה ממוצא אנגלי, אירי והולנדי. הול הוחתמה בסוכנות דוגמנות כבר כשהייתה בת 10 ולאחר שעברה תאונת דרכים השתמשה בכספי הביטוח על מנת לנסוע לטייל בפריז ובמהלך שהשתזפה בריביירה הצרפתית גילה אותה סוכן דוגמנות מקומי ובעקבות זאת היא השתקעה שם והייתה פעילה בחיי הלילה הפריזאים, היא הופיעה כבת ים באלבומה של להקת "Roxy Music" וכיכבה על שערי המגזינים "ווג" ו"קוסמופוליטן" והופיעה מספר פעמים בעירום ב"פלייבוי", היא הייתה דוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה "רבלון" ופרסמה את הקמפיין של H&amp;M ודגמנה למותגיי אופנה נחשבים ברחבי העולם ובשיא הקריירה שלה הרוויחה הול 1,000 דולר ליום.
משחק.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה הול בתפקיד קטן ביחד עם אחותה לצד ג'ון טרבולטה בסרט "בוקר עירוני",
ב-1989 הופיעה בסרטו של טים ברטון באטמן, היא כיכבה בברודוויי במחזה הבוגר בתפקיד גברת רובינזון ותפקיד זה כלל הופעת עירום על הבמה והיא אף כיכבה במספר הצגות בתיאטרון ווסט אנד בלונדון ובתפקידי אורח בקולנוע והטלוויזיה. ב-2002 השתתפה בקומדיה "תודה ד"ר ריי", לצדה של דיאן ויסט.
חייה האישיים.
ב-1977 החלה הול לצאת עם סולן להקת הרולינג סטונז מיק ג'אגר. ג'אגר כתב ללהקתו את השיר "Miss You" עבורה.
ב-1984 נולדה להם בת. ב-1985 נולד להם בן. ב-1989 נישא הזוג בטקס אזרחי בבאלי. ב-1992 נולדה להם בת. ב-1997 נולד להם בן. שתי הבנותיה הלכו בעקבות אמן ונהיו גם הן לדוגמניות מצליחות. ב-1999 נפרד הזוג והתברר בדיעבד שהחוק הבריטי לא הכיר בנישואיהם.
ב-2004 החלה הול ללמוד קבלה ואירחה ביחד עם בעלה לשעבר אירוע התרמה למען מרכז הקבלה בניו יורק.
ב-2010 הוציאה ספר ביוגרפי על חייה.
הול מתגוררת כיום בוילה בדרום לונדון עם ארבעת ילדיה ועובדת כעוזרת הפקה בתחרויות דוגמנות.
בינואר 2016 התארסה עם איל העיתונות רופרט מרדוק.
קריקטורה בעולם הערבי
הקריקטורה בעולם הערבי היא תת-סוג, מבחינה גאוגרפית-רגיונאלית, של הקריקטורה. אמצעי זה, שניתן להשיב את שורשיו לתקופות קדומות ביותר בתולדות האנושות, הוא כלי שהתפתח ושינה צורה, תוכן ומסגרת-פרסום במרוצת הזמן. לקריקטורה בעולם הערבי, הנכלל ברובו בתחומי המזרח התיכון, חשיבות ומעמד לא מבוטלים, כאשר זו האחרונה נכנסה אליו בשלב מאוחר יותר ביחס למדינות אחרות.
מהי קריקטורה.
קריקטורה היא איור בו מוצגים אנשים, חפצים או מצבים בצורה הסוטה מן המציאות. פער זה בין המוצג בקריקטורה לבין המצב במציאות מבוסס על אלמנטים של הגזמה, גרוטסק ואירוניה, והם אלה אשר מְשווים לאיור זה נופך משעשע ובעל הומור. הפער המדובר יוצר, מטבע הדברים, עיוות של המציאות המוכרת והידועה לאדם הממוצע. עיוות זה מעובד באופן תת-הכרתי במוח, וכך ניתנים לקריקטורה מובן, פירוש ומשמעות. מובן, אפוא, כי על מנת לפרש נכונה את האיור, על האדם המתבונן להיות בקיא בפרטים הקשורים באדם, בחפץ או במצב המתוארים בה.
באשר למקור המילה "קריקטורה" (באנגלית: caricature), ניתן לשער את גיזרונה (etymon) מתוך אחת מן המילים הבאות : אפשרות אחת היא המילה האיטלקית caricare, שפירושה "לטעון" (to charge, to load), וייתכן כי הכוונה היא למטען ההגזמה והאירוניה שנושאת הקריקטורה בחובה; אפשרות אחרת היא המילה הלטינית caricato, במשמעות "מוגזם", כאשר הדבר מתקשר ישירות להגדרה שהוצגה לעיל.
היסטוריה גלובלית כללית של הקריקטורה.
השימוש בציורים ובסמלים למטרת הבעת רעיונות (אידיאוגראמות, ideograms) ידוע עוד מתקופות קדומות, בהן צייר האדם הקדמון על קירות מערה או חרט על לוחות אבן. עדויות מסוג אלה שרדו בחלקן עד ימינו, ומתוכן אף קיים חומר שפוענח ותורגם לשפות חיות בנות-ימינו. דוגמאות לעדויות מן הסוגים הנ"ל הן הציורים על קירות מערת לאסקו אשר בצרפת, וכן מצבות ולוחות אבן אשר עליהן חרוטות כתובות שונות, כדוגמת אבן רוזטה אשר נתגלתה במצרים ליד העיירה רשיד, הידועה גם בשם רוזטה.
גם בימי הביניים משובצים רמזים להתפתחות הקריקטורה. כך למשל מסופר כי האמן והממציא המפורסם לאונרדו דה וינצ'י (Leonardo da Vinci, 1452-1519) נהג לחפש אנשים בעלי מום, וזאת כדי שישמשו לו מודל לציור. עם זאת, ככל הידוע, טענה זו לא נחקרה לעומק – לא מבחינה היסטורית ולא מבחינת סקירת עבודותיו של דה וינצ'י. דוגמה אחרת היא דיודמאר קאסם (Diodemmar Casem), מטיף שעבד בחצר האפיפיור, ואשר לגביו סופר ונטען כי הוא מסוגל לתאר את מהות האדם "בשלוש או בארבע משיכות מכחול".
בתחילת העת החדשה, בסביבות המאה ה-18, נמצאו עדויות מוצקות יותר לגבי העיסוק בקריקטורות. בשנת 1762 לערך יצא לאור ספר בנושא אמנות ציור הקריקטורה. ספר זה, A Book of Caricaturas שמו, נכתב על ידי מרי דארלי (Mary Darly) ויצא לאור באנגליה. שלוש שנים קודם לכן, בשנת 1759, צוירו הקריקטורות האמריקאיות הראשונות על ידי הבריגדיר-גנרל הבריטי ג'ורג' טאונסהנד (George Townshend), וזאת במהלך הקרב על קוויבק. כמו כן נודעו באותה תקופה שני קריקטוריסטים אנגלים, האחד - תומאס רולנדסון (Thomas Rowlandson, 1756–1827), ועמיתו - ג'יימס גילרי (James Gillray, 1757–1815). נראה, אפוא, כי בריטניה מילאה במרוצת העת החדשה תפקיד מרכזי ובולט בתחום אמנות הקריקטורה.
סוגי קריקטורות.
לקריקטורה ישנם סוגים שונים, הנבדלים זה מזה כהבדל דיסציפלינה אחת מרעותה. עם זאת, נדמה כי הסוגה הנפוצה ביותר בתחום הנדון היא הקריקטורה הפוליטית. טרם יוחד לנושא זה מחקר מקיף, אולם ניתן לשער כי אחד הגורמים לכך הוא השתלבות הקריקטורה בעיתונות ובכתבי-עת, בהם פורסמו ידיעות שונות בתחום הנדון. ברם, אין בכך משום אמירה, כי סוגות נוספות אינן מקבלות ביטוי דרך כלי הקריקטורה. המעיין באתרי אינטרנט שונים יוכל למצוא בין היתר קריקטורות בתחומי סביבה, כלכלה, ספורט, חברה, תרבות וכיוצא בזה.
אגב העיסוק בסוגות, ראוי להביא מדבריו של הקריקטוריסט ההודי ס. ג'יתש (S. Jithesh), אשר הגדיר את הקריקטורה על ידי הבחנתה מסוגה אחרת - הסרטון המצויר (cartoon):
התפתחות הקריקטורה בעולם הערבי.
לא ניתן להצביע במדויק על נקודת-הזמן שבה החלו קריקטורות להתפרסם בעולם הערבי, אך לא יהיה זה משולל כל יסוד לטעון, כי כלי זה הובא מן המערב בדרכים שונות, למשל באמצעות העיתונות, שהפכה נפוצה באזור זה, בפרט החל מן המאה ה-18, ובאופן רחב יותר גם דרך הקולוניאליזם האירופאי שפלש אליו. בצל צנזורה כבדה שהטילו השלטונות על אמצעי-התקשורת הקיימים, השתרבבו חדשות לבקרים גם דברי ביקורת כנגד זה האחרון, כאשר אחת הדרכים להביע זאת הייתה הקריקטורה.
במרוצת 200 השנים האחרונות פשטה הקריקטורה בעולם הערבי כאש בשדה קוצים. כמו ברחבי העולם, גם בעולם הערבי הן הפכו מגוונות, צבעוניות ועוקצניות יותר, בעודן משתכללות לאורך הזמן.