הקורסאל (The Kursaal) הוא אחד מפארקי שעשועים הראשונים שנבנו בעולם בצורה מתוכננת. הקורסאל נחנך ב-1901 במבנה בעל כיפה בולטת. עם חנוכתו הוא כלל: קרקס, אולם ריקודים, אולם משחקי ארקייד, אולם ביליארד ומסעדה. בשנות ה-70, עם ירידת קרנה של העיר, נסגר הקורסאל; בתחילה הפעילות שמחוץ לבניין וב-1986 גם הבניין עצמו. האזור עבר תהליך פיתוח והבניין המרכזי הוכרז כאתר לשימור וכיום פועלים בו אולם באולינג וקזינו.
רכבת הצוק של סאות'אנד.
רכבת הצוק של סאות'אנד (Southend Cliff Railway) היא פוניקולר באורך של 40 מטרים בלבד. היא נחנכה ב-1912 ופועלת מאז ברציפות. הרכבת יורדת גובה של 17 מטרים, מהיי סטריט (High Street) - הרחוב המרכזי שיורד לכיוון הים, אל מפלס חוף הים.
אתרים נוספים.
בסמוך לבסיס מזח סאות'אנד נמצא פארק השעשועים הפעיל "אי ההרפתקאות" (Adventure Island) הכולל 32 מתקנים. הטיילת של העיר וגני "southend cliff gardens" נמצאים לאורך הצוק שלאורך חופה המערבי של העיר. בסאות'אנד פועלים שלושה אולמי מופעים: ה-"Cliffs Pavilion" המארח קונצרטים ומופעים על הקרח ונמצא בקצה המערבי של "סאות'אנד קליף גרדנס" ואולמות התיאטרון "Palace Theatre" ו-"New Empire Theatre".
רמאנה מהארשי
ראמנה מהרשי
רמנה מהרשי
רמאנה מהרשי
פדרו פרואנסה
פדרו פרואנסה אוליביירה אלבס גרסיה (בפורטוגזית: Pedro Proença Oliveira Alves Garcia; נולד ב-3 בנובמבר 1970) הוא שופט כדורגל פורטוגלי לשעבר. כיום משמש כנשיא הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני. פרואנסה שפט משחקים בפורטוגל, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. בשנת 2012 פרואנסה היה לשופט הראשון ששפט באותה שנה הן בגמר ליגת האלופות והן בגמר יורו 2012.
קריירת שיפוט.
פרואנסה החל לשפוט בליגת העל הפורטוגזית בשנת 1998, ובמפעלים של פיפ"א ושל אופ"א החל לשפוט בשנת 2003.
ב-10 באוגוסט 2003 פרואנסה שפט במשחק הסופר קאפ הפורטוגזי, שהיה למשחק הגמר הראשון ששפט בפורטוגל. בשנת שלאחר מכן שפט בשלושה משחקים באליפות אירופה עד גיל 19, כולל משחק הגמר בין ספרד לטורקיה.
בדצמבר 2004 שפט פרואנסה במשחק הראשון שלו במסגרת גביע אופ"א, בו שיחקו א.א.ק. אתונה וגוריצה. ב-27 במאי 2007 הוא שפט במשחק גמר הגביע הפורטוגזי, בו ניצחה ספורטינג ליסבון את בלננסש.
לאחר שנתיים בהן שפט במשחקי מוקדמות ליגת האלופות, בשנת 2007 הוא שפט במשחקו הראשון בשלב הבתים של ליגת האלופות, בו פ.ס.וו. איינדהובן ניצחה 1-2 את צסק"א מוסקבה.
ב-22 במרץ 2008 היה פרואנסה לשופט הראשון ששפט במשחק גמר גביע הליגה הפורטוגזית. בגמר זה ויטוריה סטובאל ניצחה את ספורטינג ליסבון בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר משחק ללא שערים. בשנת 2010 שפט בפעם השנייה בגמר הגביע הפורטוגזי, כאשר בפעם זו פורטו ניצחה 1-2 את שאבס. בשנת 2011 שפט פרואנסה בפעם השנייה בגמר גביע הליגה הפורטוגזית. במשחק זה בנפיקה ליסבון ניצחה 1-2 את פאסוס די פריירה.
ב-19 במאי 2012 שפט פרואנסה בגמר ליגת האלופות 2012, בו צ'לסי ניצחה את באיירן מינכן 3-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 ב-120 דקות. פרואנסה נבחר לסגל השופטים ששפטו ביורו 2012. הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין לבין , ובין לבין . בנוסף הוא שפט במשחק רבע הגמר בין לבין . ב-29 ביוני פרואנסה שפט במשחק גמר יורו 2012, בו ניצחה 0-4 את , ובכך הפך לשופט הפורטוגלי הראשון ששפט בגמר אליפות אירופה. פרואנסה הפך לשופט הראשון ששפט באותה שנה גם בגמר ליגת האלופות וגם בגמר אליפות אירופה. פרואנסה נבחר לשפוט במונדיאל 2014, שם שפט במשחקי שלב הבתים בין ו, ובין ו. הוא שפט גם במשחק שמינית הגמר בו ניצחה את , מבעיטת עונשין שפרואנסה שרק לזכות הולנד בדקה ה-94.
ב-22 בינואר הודיע פרואנסה על פרישה משיפוט כדורגל. שישה חודשים לאחר מכן מונה לנשיא הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני.
מחמוד גנאים
מחמוד גנאים (בערבית: محمود غنايم, תעתיק מדויק: מחמוד ע'נאים; 22 במאי 1949 – 13 באוגוסט 2021) היה חוקר הספרות הערבית המודרנית, ומאז 2008 הנשיא הראשון של האקדמיה ללשון הערבית בישראל. פרופסור בחוג ללימודי הערבית והאסלאם באוניברסיטת תל אביב. ב-1 בספטמבר 2020 נבחר לנשיא מכללת סכנין להכשרת עובדי הוראה.
ביוגרפיה.
מחמוד גנאים נולד וגדל בבאקה אל-גרבייה, שם התגורר עד מותו, לרג'ב וג'מילה גנאים, פלחים במקצועם. יש לו שלושה אחים ואחות. הוא סיים תיכון בטייבה, ואחר-כך למד בסמינר למורים ערבים בחיפה. במקביל למד בקונסרבטוריון למוזיקה ערבית בחיפה. בתחילה עבד כמורה למוזיקה ולערבית.
את לימודיו הגבוהים עשה באוניברסיטת תל אביב. היה בעל תואר ראשון בשפה וספרות ערבית וחינוך, תואר שני בספרות ערבית (סיים ב-1982) ותואר שלישי בספרות ערבית מודרנית (סיים ב-1990). מנחהו לתואר שני ושלישי היה פרופ' ששון סומך.
היה מורה לערבית בחטיבת ביניים בבאקה אל-גרבייה, ומורה ללשון הערבית בבית ברל (2004-1988), הקים את המרכז לחקר הספרות הערבית בבית ברל ועמד בראשו (2004-1999). בשנת 1985 החל ללמד בחוג ללימודי הערבית והאסלאם באוניברסיטת תל אביב, מונה למרצה בחוג בשנת 1991, למרצה בכיר ב-1996 ולפרופסור חבר ב-2007. בשנים 2003–2006 ו-2009–2011 עמד בראש החוג. בשנת 2015 קודם לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
ב-1 בספטמבר 2020 נבחר לנשיא מכללת סכנין להכשרת עובדי הוראה.
מאז שנת 2011 ועד מותו היה יו"ר הוועדה לתוכניות הלימוד בתחום הלשון הערבית במשרד החינוך. בשנים 2006–2010 עמד בראש הוועדה העליונה למקצוע הערבית במשרד החינוך.
זכה פעמיים בפרס היצירה בשפה הערבית של משרד התרבות והספורט (1994 ו-2007) על תרומתו לחקר הספרות הערבית. בשנת 2000 זכה בפרס ליצירה הספרותית מטעם משרד התרבות ברשות הפלסטינית.
כיהן כחבר במערכת כתבי העת אלג'דיד, לקאא, אל-שרק, מואקף, משארף ואלמג'לה – כתב העת של האקדמיה ללשון הערבית.
היה נשוי לסיהאם, ולהם שלושה ילדים. נפטר באוגוסט 2021.
מחקריו.
מחמוד גנאים חקר את הטקסט הספרותי כיצירה לשונית בעלת צורה אמנותית מיוחדת. ראייה זו באה כתגובה לתפישות קודמות בחקר הספרות הערבית המודרנית, שעסקו בה מזרחנים וחוקרים רבים בעולם הערבי והמערבי שהתעניינו בעיקר בחקר התכנים, האווירה, הערכים והמסר שהספרות מנסה להעביר, בין אם אלה תכנים חברתיים, פוליטיים או תרבותיים. כמעט ולא הייתה התייחסות לספרות הערבית כספרות בעלת ערך אמנותי העומדת בפני עצמה.
בין מחויבות לדחיה – מחקר על שירתו של עבד אל-רחים מחמוד (1980).
זהו ספרו הראשון של גנאים, שהוא פיתוח של עבודה אקדמית. עבד אל רחים מחמוד מהעיר ענבתא לא היה מוכר לקהל הרחב ולמשכילים הערביים בישראל, משום שהושמט מתוכנית הלימודים כי לחם נגד ישראל במלחמת העצמאות ונהרג בה. גנאים מצא ביצירתו שילוב של שני זרמים ספרותיים – הזרם המסורתי הנאו-קלאסי והזרם הרומנטי.
מבנה הטקסט ברומן "האופסימיסט" של אמיל חביבי (1987).
זהו ספרו השני של גנאים, שהוא פיתוח של עבודת המאסטר שלו. הספר עוסק בסופר אמיל חביבי ובאחת מיצירותיו החשובות ביותר "האופסימיסט" (שילוב של אופטימיסט ופסימיסט גם יחד).
גנאים ראה בספר "האופסימיסט" חריגה יוצאת דופן מהכתיבה הסיפורית המסורתית והתמקד בניתוח מבנה הטקסט של היצירה, הסגנון והלשון.
זרם התודעה ברומן הערבי המודרני (1992).
ספר זה הוא פיתוח של עבודת הדוקטור של גנאים.
הספר יצא לאור בקהיר ובלבנון וזכה לתשבחות רבות בעולם הערבי.
מחקר זה בא לבדוק את התהוותו של ז'אנר ספרותי חדש בספרות הערבית המודרנית, "זרם התודעה ברומן הערבי המודרני", ז'אנר שהתחיל להתפתח בשנות השישים של המאה העשרים על ידי הסופר נג'יב מחפוט'. הזרם קיבל תפוצה רחבה במיוחד אחרי מלחמת ששת הימים אצל סופרים כמו המצרי עבד אל חכים קאסם, הפלסטיני ע'סאן כנפאני, האלג'יראי אלטאהר וטאר, הסורי-לבנוני חלים ברכאת והסופר הכוייתי אסמאעיל פהד אסמאעיל. הספר בודק את התפתחות הז'אנר מבחינה לשונית ובאיזו צורה ניסיונם של הסופרים האלה להציג את עולמן הפנימי של הדמויות ברומנים שלהם השפיע על השפה וכך נוצרה שפה חדשה, שנועדה לשרת מטרה זו.
דרך החתחתים – מסעה של הסיפורת הפלסטינית בישראל (1995).
הספר עורך סקירה היסטורית של התפתחותה של הספרות הערבית בישראל במשך כחמישים שנה (1995-1948), תוך הדגשת דמויות חשובות בספרות זו. חלק מהדמויות הללו לא זכו לחשיפה מספיקה בשל סיבות שונות, בעיקר בגלל סיבות פוליטיות.
אחת הדמויות היא נג'וא קעואר פרח, סופרת ילידת נצרת שנחשבת לאחת הסופרות הפלסטיניות החשובות בשנות ה-50. באותה עת פעל עטאללה מנצור, סופר שגם הוא לא זכה לחשיפה רבה. כמוהם גם הסופר תאופיק פיאצ', שכתב את הספר "המעוותים" (1963), סופר איכותי שנקטל ביקורתית מכיוון שלא עמד בקריטריונים הפוליטיים של הממסד הספרותי השולט בחברה הערבית בישראל בשנות ה-60, שהחזיק בהשקפה קומוניסטית-מרקסיסטית.
בספר נעשה גם ניסיון לדון בשאיפתם של הסופרים הערבים בישראל בשנות ה-70 המאוחרות להתקבל אצל קהל הקוראים בעולם הערבי. כתוצאה מכך נפגעה לפעמים איכותן הספרותית של היצירות, ומאידך יש סופרים שניצלו לטובה את הדבר הזה מבחינה אמנותית, בולט בכך במיוחד אמיל חביבי ברוב יצירותיו, כמו "האופסימיסט" ו"סראיא, בת השד הרע".
מראות בביקורת – מחקרים על הספרות הפלסטינית (2000).
אסופת מאמרים שערך בנושא השירה והספרות הערבית, בהוצאת המרכז לחקר הספרות הערבית בבית ברל, שבראשו עמד.
באסופה גנאים הקדים לספר וכתב מאמר שדן ברומן של הסופר עטאללה מנצור "ובקית סמירה" (ראו את ספרו בעברית: באור חדש).