בספרה של פרנסיס ייטס "The Rosicrucian Enlightenment" (הנאורות של מסדר צלב הוורד) מעלה ייטס תזה לפיה קיימת זיקה בין אגודות הסתרים והשאיפה לקדמה ולנאורות הנמצאת בבסיסן והאתוסים, הטקסים והסמלים של אגודות מדעיות ובפרט החברה המלכותית. השאיפה לקדמה עמדה בניגוד לתפיסה הכנסייתית והמסורתית בכלל, לפיה אין קדמה והתפתחות אלא התדרדרות דורות. וחייבה הסתרה בצד רצון ויכולת לשליטה ותאוות כוח: רוב האגודות הסודיות (האילומינטי למשל).
תקנונים וספרי חוקים.
לאגודות סתר רבות ישנם ספרי חוקים המתארים את מטרותיהן, איך חבריהן אמורים להתנהג, איך ההיררכיה במסדר עובדת, כיצד כספים ומשאבים נאספים לקופת הקבוצה. אחד מן הקבצים הללו הוא תקנון מסדר אבירי היכל שלמה (הטמפלרים).
בספרות ובתרבות הפופולרית.
סופרים רבים הוקסמו מאגודות סתרים, בהם אומברטו אקו שחיבר את המטוטלת של פוקו הטווה עלילה בה למעשה כל אגודות הסתרים אינן אלא ארגון-על אדיר שמנהיגי העולם נבחרים על ידו; ארתור שניצלר שתיאר אגודת סתרים מינית בספרו סיפור חלום (שעובד לסרט עיניים עצומות לרווחה) ודן בראון המוקסם אף הוא מכוחן העצום והנסתר של אגודות סתרים (הטמפלרים ומסדר ציון ב"צופן דה וינצ'י", האילומינטי ב"מלאכים ושדים" והבונים החופשיים ב"הסמל האבוד").
סדרת משחקי המחשב Assassin's Creed מתרכזת בסיפור של שתי אגודות סתרים, "אחוות המתנקשים" (מבוססת בחלקה על החשישיון המוסלמי) ו"מסדר הטמפלרים" הנאבקים זה בזה במשך מאות שנים.
טייסת הסילון הראשונה
מתאם ירי
מתאם ירי (באנגלית: Interrupter gear) היה מנגנון שהותקן במטוסי קרב מונעי מדחף, אשר איפשר לטייס לירות במקלע בכינון ישיר לעבר מטוסי האויב מבעד למדחף המסתובב בקדמת המטוס (בנקודות ה"מתות" של הסיבוב) מבלי לפגוע בו.
לראשונה נעשה שימוש במתאם הירי במלחמת העולם הראשונה והוא סימן שלב משמעותי ביותר בהתפתחות הלוחמה האווירית. השימוש המשיך עד למלחמת קוריאה והפסיק עם היעלמותם של מטוסי הקרב מונעי המדחף לטובת מטוסי הסילון.
היסטוריה.
הניסיונות הראשונים לתאם את הירי עם סיבובי המדחף נעשו בגרמניה ובצרפת עוד לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אולם המפתחים כמעט שלא זכו לתמיכה פיננסית מצד רשויות הצבא אשר לא הכירו בחשיבות כלי הטיס החמושים וראו בהם רק אמצעי לסיור.
הפטנט התאורטי הראשון על מנגנון תיאום ירי נרשם על ידי המהנדס השווייצרי פרנץ שניידר ב- 1913 ושנה מאוחר יותר כבר פעל דגם מעשי של המערכת.
את הטיסה החמושה הראשונה המצוידת במערכת תיאום הירי ביצע הטייס הצרפתי רולאן גארוס, והיא התקיימה ב-1915 על מטוס מדגם Morane-Saulnier L החמוש במכונת ירייה מדגם הוצ'קיס 8 מ"מ. להבי המדחף צוידו בשריון הגנה למניעת פגיעה בהם במקרה של חוסר תיאום. בתאריך 18 באפריל 1915 הפיל גארוס בקרב אוויר 3 מטוסי אויב גרמניים בטרם הופל בעצמו. הגרמנים מיהרו לתפוס את שרידי המטוס המרוסק והם נשלחו לבדיקה מקיפה בגרמניה.
מתאם הירי של חברת פוקר.
חברת פוקר הגרמנית כבר עסקה בפיתוח מנגנון תיאום ירי אשר התבסס על הפטנט של שניידר, במשך שישה חודשים, עוד בטרם נתפסה המערכת של גארוס.
הפיתוח התבסס על מכונת היריה מדגם Parabellum MG14 המותקנת על מטוס מדגם פוקר -A3.
עקרון הפעולה של המערכת של פוקר היה השימוש בפיקה המותקנת על ציר המדחף. כאשר הציר הסתובב הפיקה לחצה על מוט ארוך המחובר להדק של מכונת היריה. הפיקה הותקנה כך שהלחיצה על מוט ההדק התבצעה כאשר להבי המדחף היו במצג אופקי ואז התרחשה פליטת הכדור. כאשר הטייס רצה לבצע ירי, הוא הזיז את המוט לכיוון הפיקה ובכך שילב את מערכת הירי ואיפשר לתנועת הסיבוב של המדחף לפעול על ההדק באופן רציף עד להזזת המוט וביטול השילוב להפסקת הירי.
הניצחון הראשון בקרב אוויר תוך שימוש במערכת של פוקר התרחש ב-1 ביולי 1915 כאשר מטוס גרמני הפיל מטוס צרפתי בשמי צפון מזרח צרפת.
המערכת היעילה של פוקר הקנתה לגרמנים יתרון מוחלט בשמי החזית המערבית. חיל האוויר הבריטי ניסה לישם ללא הצלחה טכנולוגיה של מדחף אחורי אשר איפשרה לטייס ירי קדימה ללא הפרעת המדחף.
הטייסים הגרמנים נדרשו לעשות כל מאמץ שלא לנטוש מעל שטחי האויב ובכך לאפשר לו לתפוס את מערכת הירי המשוכללת, אך למרות זאת כבר במחצית 1916 הייתה הטכנולוגיה של ירי מתואם נחלת שני הצדדים היריבים ובכך בוטל היתרון של מערכת הירי הגרמנית.
מתאם הירי של קונסטנטינסקו.
המהנדסים הבריטים נכשלו בישום והתאמת עקרון הפעולה של מתאם הירי של פוקר. בעיות התיאום התגלו בעיקר בסיבובי מדחף איטיים אשר גרמו לפגיעת הקליעים בלהבי המדחף והריסתו.
בסופו של דבר החליטו הבריטים לאמץ את מתאם הירי שהומצא על ידי המהנדס הרומני ג'ורג' קונסטנטינסקו (Constantinescu). עקרון הפעולה של מתאם הירי הזה התבסס על התאוריה שפיתח קונסטנטינסקו בדבר האפשרות להשתמש בתנודות של גלי קול ליצירת אנרגיה לצורך הנעה של מכלולים מכניים. הטכנולוגיה שפיתח בעקבות התאוריה, איפשרה את יישום השימוש בפולסים קוליים אשר הועברו באמצעות עמוד של נוזל במקום השימוש בחיבורים המכניים המסורתיים. מערכת זו התגלתה כאמינה ומהירה מאוד ואשר לא הושפעה כלל ממהירות המטוס והמדחף. יתרה מזאת, ניתן היה להתקין את המערכת על כל סוגי המטוסים ללא צורך בהתאמה ספציפית כמו במקרה של המערכת המכנית. יתרון נוסף של המערכת של קונסטנטינסקו התגלה כאשר התברר כי הגרמנים לא העתיקו את המערכות שנתפסו בידיהם מכיוון שחשבו בטעות שהן חלק מן המערכת ההידראולית ולא חלק ממערכת הירי.
הוצאה מן השירות.
כבר בעשור שלאחר מלחמת העולם הראשונה, פחת השימוש במנגנונים של תיאום ירי. המהירות הגוברת של המטוסים ומהירות הסיבוב הגבוהה של המדחף היקשו על יצירת התיאום ועל יעילות העברת פקודת הירי בתוך מערכת השליטה. מנגנון תיאום ירי קדמי היה מוגבל לשני קנים בלבד, והרצון והדרישה לעוצמת וקצב אש גבוהים יותר חייבו את העברת התותחים לכנפיים. הכנפיים כמנשא לנשק איפשרו התקנה במקום נרחב יותר ומערכות גדולות יותר. היו שטענו כי רמת הדיוק של הירי נפגעת כאשר הטייס אינו יורה ישירות למטרה אלא מן הצד. ברית המועצות הייתה האחרונה לצייד את מטוסיה במנגנון תיאום ירי במדחף במהלך מלחמת קוריאה, והמעבר למטוסי קרב מונעי סילון העלים אותם מן הזירה באופן סופי.
ליגת אירופה
אחוות הגולגולת והעצמות
אחוות הגולגולת והעצמות (באנגלית: Skull and Bones) היא אחוות סטודנטים במבנה של אגודת סתרים, המתקיימת מאז 1832 באוניברסיטת ייל. בין החברים בה בשנות לימודיהם ניתן למצוא נשיאים, שופטים עליונים, קציני צבא וראשי תעשייה המהווים את עמוד השדרה הפוליטי, החברתי והכלכלי של ארצות הברית.
רקע.
האחווה הוקמה על ידי ויליאם הנטינגטון ראסל, שלמד בגרמניה בשנת 1831, הוא הושפע מהוגים גרמנים ובפרט ממאמרו של יוהאן גוטליב פיכטה "נאום אל העם הגרמני", בו טען שהצעירים צריכים לקחת את מושכות ההנהגה הכושלת (שהביאה ב-1806 את המפולת הצבאית מול צבאות נפוליאון בונפרטה). כמו כן הושפע ממנהגם של הסטודנטים הבוגרים באוניברסיטאות להתכנס באגודות סתרים, בעלות טקסים, סמלים ומטרות משותפות ותחושת אחווה בין החברים.
עם חזרתו של ראסל לייל הקים את אחוות הגולגולת והעצמות יחד עם אלפונזו טאפט, אביו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט, שהיה גם הוא, בשעתו, חבר באחווה. הסיבה המיידית על רקעה התגבשה האחווה הייתה מחלוקת באשר לפרס אחוות ההצטיינות פי בטא קפא של אותה שנה, שתרמה לפרישת חברי סניף האחווה בייל שהקימו את "אחוות הגולגולת והעצמות".
סממני הווי והתנהלות.
שיטת קבלה.
בכל אביב (בדרך כלל בחודש אפריל) מתקיים בקמפוס "Tap Day", בו נבחרים לאחווה 15 תלמידי שנה שלישית, שהצטיינו כמנהיגים חברתיים, בעלי הישגים ומקובלים על חבריהם. משנת 1991 נבחרות גם נשים לאחווה, שהייתה עד אז לגברים בלבד. הנבחרים נקראים "Bonesmen" ("אנשי-עצמות") והם ממשיכים להיקרא כך גם לאחר שבגרו.
"הקבר".
ב-1856 הוקם היכל לאחווה לצורך כינוס החברים ועריכת טקסים סמליים, הנשמרים בסוד. החזית נבנתה בסגנון נאו קלאסי דמוי-מקדש מצרי-הלניסטי. המבנה הורחב ב-1903 וב-1911 נוספו לו בגבו מגדלים בסגנון נאו גותי.
בסמל האחווה, מתחת לגולגולת ולעצמות כתוב המספר 322. הסיבה אינה ידועה בוודאות. גרסה אחת טוענת שהכוונה היא לשנת הייסוד 32' (1832) ולאחווה גרמנית כלשהי. גרסה אחרת מקשרת את המספר לשנת מותו של דמוסתנס (לפני הספירה). ייתכן גם שמדובר בהפניה לספר בראשית פרק ג' (ג=3 בגימטריה) פסוק כ"ב (כ"ב=22 בגימטריה):
"וַיֹּאמֶר יְהוָה אֱלֹהִים, הֵן הָאָדָם הָיָה כְּאַחַד מִמֶּנּוּ, לָדַעַת, טוֹב וָרָע; וְעַתָּה פֶּן-יִשְׁלַח יָדוֹ, וְלָקַח גַּם מֵעֵץ הַחַיִּים, וְאָכַל, וָחַי לְעֹלָם". הגולגולת בסמל האחווה מסמלת את החיים עצמם ואת סופיותם, סופיות שהייתה יכולה להיות נמנעת לו אדם וחווה היו בוחרים לאכול מעץ החיים במקום מעץ הדעת. המסתורין של החיים, ובפרט חיי הנצח, בא לידי ביטוי בעצמות שבסמל האחווה, המונחות בצורת איקס, כאשר איקס הוא סמל מקובל לשמירת סוד.
כינויים.
באופן מסורתי מקבלים החברים "כינויים מחתרתיים". למשל "בועז" הוא כינוי הניתן לקפטן פוטבול, "שטן גבוה" (Long Devil) הוא החבר הגבוה ביותר, כינויים נוספים הם "בעל", "אודין", ת'ור, מגוג, המלט, "הדוד רמוס" (כינוי גנאי לשחור במופע מינסטרל) וכדומה.
השפעה וחשיבות.
מהתבוננות ברשימת החברים בלבד ניתן ללמוד על העוצמה הגלומה בהשתייכות מגיל צעיר לקבוצה מעין זו. הקשרים הבלתי-אמצעיים הנוצרים באחווה בין מדינאים, אנשי תעשייה וצבא לדורותיהם מהווים רקמה מאחדת ויוצרים אליטה מובהקת.