ב-2 בדצמבר 1981 היה הטפילד אחד מארבעת הסנאטורים שהצביעו נגד התיקון להצעת הנשיא רייגן לטילי ה-MX, שהייתה אמורה להעביר תקציב של 334 מיליון דולר של מתקני שיגור הטילים לטובת מיזמים אחרים. הצבעה זו נחשבה למכה קשה עבור ממשל רייגן.
בשנות ה-80 היה הטפילד שותף לקידום החקיקה להקפאת הנשק הגרעיני יחד עם הסנאטור טד קנדי, וכן היה שותף לכתיבת ספר על הנושא. הוא גם דחף באותה תקופה לסגירתו של הכור הגרעיני N באתר הנפורד, אף על פי שהוא היה תומך של תוכניות היתוך גרעיני. בכור זה נעשה שימוש לייצור כלי נשק גרעיני במקביל להפקת חשמל.
להטפילד היו לעיתים קרובות חילוקי דעות עם מפלגתו בסוגיות של ביטחון לאומי ושל מדיניות החוץ, כמו תקציב ההגנה ואיסור הנסיעה לקובה, בעוד שלרוב הוא דבק בקו המפלגתי בסוגיות הסביבתנות. הטפילד תמך בהרחבת כריתת העצים בקרקעות פדרליות. הוא היה הרפובליקני היחידי שהצביע נגד חוק התקציב של 1981 של מחלקת ההגנה. ב-1987 הוא דורג במקום השישי ברשימת הסנאטורים המוערכים על ידי עמיתיהם. ב-1991 הצביע הטפילד נגד הפעולה הצבאית בעיראק במסגרת מלחמת המפרץ, ובכך הוא היה אחד משני חברי מפלגתו בסנאט שעשו כן. הצבעתו המפורסמת ביותר הייתה ב-1995 כאשר הוא היה לשון המאזניים נגד התיקון לחוקת ארצות הברית שנגע לתקציב מאוזן.
האשמות בשחיתות.
הטפילד כונה לעיתים "מארק הקדוש" (Saint Mark) בשל העובדה שבשמו לא דבק רבב. אך ב-1984 חשף בעל הטור ג'ק אנדרסון שרעייתו של הטפילד, אנטואנט, שהייתה עורכת דין וושינגטונית בתחום המקרקעין, קיבלה תשלום של 55,000 דולר, שהיה קשור לרכישת נכס מקרקעין, מסוחר הנשק היווני בזיל טסאקוס. טסאקוס ביצע פעולות שדלנות כלפי הטפילד, שכיהן אז כיושב ראש ועדת ההקצבות של הסנאט, כדי שיתמוך במיזם-העל של הנחת צינור הנפט לאורך אפריקה. בני הזוג הטפילד הביעו את התנצלותם ותרמו סכום זהה לתשלום של טסאקוס לבית חולים בפורטלנד. ועדת האתיקה של הסנאט קיימה חקירה בעניין והגיעה להחלטה לא לנקוט בשום צעד. עם זאת, לאחר מותו של הטפילד, נחשף בדוח של ה-FBI, שפורסם על פי חוק חופש המידע, שטסאקוס הואשם בשוחד ושהוצע לו להודות באשמה תמורת הסדר טיעון (הצעה שבסופו של דבר לא יצא אל הפועל), ושמחלקת המשפטים החליטה לא להגיש כתב אישום בפרשה נגד הטפילד.
ב-1991 נחשף גם שהטפילד לא דיווח על כמה מתנות יקרות ערך שניתנו לו על ידי נשיא אוניברסיטת קרוליינה הדרומית ג'יימס הולדרמן. גם הפעם התנצל הטפילד, אך ועדת האתיקה של הסנאט נזפה בו על התנהלותו. ועדת האתיקה נזפה בהטפילד פעם נוספת לאחר שהיא קיימה חקירה על שתי מתנות נוספות שהוא קיבל מחבר קונגרס לשעבר ואיש עסקים מקליפורניה.
מערכת הבחירות האחרונה של הטפילד לסנאט הייתה ב-1990, בה הוא התמודד מול איש העסקים הארי לונסדייל. לונסדייל תקף באגרסיביות את הטפילד בסדרה של תשדירים טלוויזיוניים, שלא היו קשורים לסוגיות כמו ההפלות וניהול ענף העץ, והאשים אותו בהיותו מקורב יותר מדי לקבוצות אינטרסים מיוחדות בוושינגטון. הטקטיקה של לונסדייל הובילה אותו לשוויון בכמה מהסקרים ובהמשך הוא אף עקף את הטפילד. הטפילד, שבאופן טיפוסי נמנע מתעמולה שלילית, נאלץ להגיב על מתקפותיו של יריבו בפרסום תשדירים מטעמו. במשך חודש אחד הוא גייס סכום של מיליון דולר לאחר שפיגר בסקרים אחרי לונדייל ערב הבחירות בנובמבר. בסופו של דבר הוא זכה ב-590,095 (53.7 אחוזים) קולות מול 507,743 (46.2 אחוזים) הקולות שניתנו ללונסדייל.
משך כהונתו.
ב-1993 שבר הטפילד את שיאו של צ'ארלס מקנרי של 9,726 ימים (יותר מ-26 שנים) של כהונה מטעם אורגון בסנאט. ב-1996 העניקה לו הוועדה הלאומית לפרסומים היסטוריים ורישומים של הארכיון הלאומי של ארצות הברית, גוף שהוא שירת בו בעבר, את פרס השירות המצטיין שלה.
הטפילד סיים את כהונתו בסנאט ב-1996, לאחר שרשם לזכותו ניצחונות ב-11 מערכות בחירות לכל התפקידים הציבוריים בהם כיהן במשך 46 שנים. במהלך הקריירה הפוליטית שלו הוא גייס מיליארדי דולרים בתקציבים פדרליים לטובת מיזמים באורגון. בין אלו נכללו תקציבים למיזמי תחבורה, להגנת הסביבה באזורי הטבע בראשיתיים ובנהרות, מוסדות מחקר ומוסדות בריאות.
שנותיו האחרונות.
לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, שב הטפילד לאורגון, שם הוא עסק בהוראה באוניברסיטת ג'ורג' פוקס שבבעיר ניוברג. ב-2006 הוא קיבל תואר פרופסור אמריטוס במדע המדינה של המוסד על שם הרברט הובר. בנוסף, הוא לימד בבית הספר לממשל שנקרא על שמו באוניברסיטת המדינה של פורטלנד, והרצה באוניברסיטת וילאמט ובקולג' לואיס וקלארק בעת שהתגורר בפורטלנד.
ביולי 1999 בעת שנסעו באוטובוס תיירים, היו הטפילד ורעייתו מעורבים בתאונה בה התנגש כלי רכב באוטובוס. פציעותיהם היו קלות מאוד, אך התנסותם זו הובילה אותם לקדם את חובת חגירת חגורות בטיחות באוטובוסים.
מותו ומורשתו.
מארק הטפילד נפטר בפורטלנד ב-7 באוגוסט 2011 לאחר מחלה ממושכת. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי של וילאמט.
מבנים, ארגונים, פרסים ומקומות רבים נקראו על שמו. בין אלו נכללים:
בספרו של טום ברוקו, "הדור הגדול ביותר", זכה הטפילד לפרק שלם אודותיו. ב-2014 הופק סרט תיעודי של 90 דקות אודות חייו והקריירה של הטפילד בשם "הג'נטלמן של הסנאט: מרק הטפילד מאורגון".
River (שיר של קריסטיאן אוכמן)
River (בעברית: נהר) הוא שיר באנגלית של הזמר הפולני קריסטיאן אוכמן. לאחר זכיייתו בקדם הפולני ב-19 בפברואר 2022 הוא ייצג את פולין באירוויזיון לשנת 2022, בטורינו, איטליה.
לפני האירוויזיון.
ב-20 בספטמבר 2021 פתחה רשות השידור הפולנית את תקופת הגשת השירים לוועדה המקצועית שעתידה לבחור את הזוכה. היא נסגרה לאחר חודשיים, ו-TVP הצהירה כי התקבלו 150 שירים. הוועדה שהורכבה מנציג רשות השידור, איש רדיו, מומחה למוזיקה, עיתונאי ונציג של איגוד המוזיקאים הלאומי בחרו עשרה שירים שיתמודדו בקדם הפולני לאירוויזיון. הם הוכרזו ב-14 בינואר 2022 במהלך התוכנית "Pytanie na śniadanie" של ערוץ TVP2.
גמר האירוע התקיים ב-19 בפברואר 2022. עשרה מועמדים השתתפו בו, וזהות הזוכה נקבעה באמצעות שני מערכות הצבעה. שלושת השירים המובילים במערכה הראשונה העפילו לתלת-קרב האחרון, שבו כל ההצבעות אופסו והזוכה נקבע. בשתי המערכות הנקודות נאמדו באמצעות שילוב של הצבעות השופטים עם קולות הקהל. בגמר זכה "River" עם 51 אחוזים מהקולות.
באירוויזיון.
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-26 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי פולין תופיע בחלק השני של חצי הגמר השני.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. פולין הופיעה כמדינה ה-14, אחרי רומניה ולפני מונטנגרו. ב-12 במאי 2022 ביצע אוכמן את "River" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. לאחר התחרות התברר כי הגיע למקום השישי בשלב זה. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. פולין הופיעה כמדינה ה-23, לפני סרביה ואחרי הממלכה המאוחדת. ב-14 במאי הופיע אוכמן בגמר התחרות. עם תום הקראת התוצאות הוא דורג במקום ה-12 עם 151 נקודות (46 מהשופטים ו-106 מהקהל). זהו המיקום הטוב ביותר אליו הגיעה פולין בתחרות הזמר של האירוויזיון מאז 2016 עם מיכל שפאק והשיר "Color of Your Life".
אמה מוסקט
אמה לואיז מארי מוסקט (; נולדה ב-27 בנובמבר 1999) היא זמרת ודוגמנית מלטזית, שבסיסה באיטליה.
ביוגרפיה.
מוסקט נולדה במלטה למשפחה ידועת-שם. כבר בצעירותה היא התחילה ללמוד שיעורי מוזיקה ופיתוח קול. לאחר לימודיה בתיכון, היא נרשמה לאוניברסיטה לאמנויות הבמה המקומית. שם, היא פיתחה את יכולת השירה, הריקוד ונגינה, בעיקר בפסנתר. בנוסף, היא התחילה במקביל לכתוב את שיריה ולהלחינם.
בשנת 2016 הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה, "Alone", וכשנה אחר כך פרסמה הסינגל השני שלה, "Without You".
בשנת 2018 השתתפה מוסקט במהדורה ה-17 של תחרות הכישרונות "Amici di Maria De Filippi", וסיימה במקום הרביעי בקטגוריית השירה. לאחר מכן חתמה חוזה הקלטות עם חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ. היא הופיעה באותה השנה בפסטיבל "Isle of MTV 2018" במלטה, לצד ג'ייסון דירולו, היילי סטיינפלד, סיגלה, דימיטרי וגאס ולייק מייק ואלה אייר. היא השתתפה בפסטיבל גם בשנת 2019, לצד מרטין גריקס, אווה מקס וביבי רקסה. ב-6 ביולי 2018 הוציאה לאור את המיני-אלבום הראשון שלה, "Moments", שכלל את שני הסינגלים הקודמים ואת השיר "I Need Somebody". ב-7 בדצמבר אותה השנה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, "Moments Christmas Edition".
ב-26 באפריל 2019 פרסמה מוסקט את השיר "Avec moi", בהשתתפות הזמרת ביונדו. היא השתתפה ברמיקס של השיר "Sigarette" מאת ג'וניור קאלי. ב-3 ביולי 2020 הוציאה לאור את השיר "Sangria", בהשתתפות הראפר האיטלקי אסטול. שירם קיבל תואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי, וצבר כ-21 מיליון צפיות ביוטיוב.