תהליך הגלובליזציה ותכנוני מס אגרסיביים בשנות ה-90 (מהמפורסמים שבהם היה מכירת כרומטיס תמורת 5 מיליארד דולר בשנת 2000, אשר לא מוסו כלל כיוון שההתאגדות והרישום נעשו בדלאוור ארצות הברית) אילצו את מקבלי ההחלטות לבצע מהפך בתפיסת מס ההכנסה בישראל. מאחר שגם לשיטה הטריטוריאלית וגם לשיטה הפרסונלית יש חסרונות רבים, הוחלט לאמץ שיטה משולבת, המקטינה את היכולת להימנע מתשלום מס. משנת 2003 נהוגה בישראל "השיטה המשולבת": כל הכנסה שהופקה או נצמחה בישראל חייבת במס הכנסה בישראל, וכל הכנסה שהופקה על ידי תושב ישראל, גם אם הופקה בחו"ל, חייבת במס בישראל. השיטה המשולבת מאפשר למדינה למסות כל מי שהפיק את הכנסה בישראל, גם אם מדובר בתושב חו"ל, ובמקביל למסות תושבי ישראל שהפיקו את הכנסתם מחוץ לישראל.
מקלט מס.
מקלט מס הוא מדינה או אזור בעל אוטונומיה כלכלית שרמת המיסים בו נמוכה בהשוואה בינלאומית, כך שרישום ההכנסה במדינה (או אזור) זו במקום במדינה בה באמת הופקה ההכנסה, מאפשרת להימנע מתשלומי מס במידה ניכרת. זהו תכנון מס חוקי, אם כי מחוקק המיסים ורשויות המיסים מנסים לצמצם את השימוש בו. מדינות המשמשות כמקלטי מס הן בדרך כלל מדינות קטנות יחסית, וחסרות תשתית כלכלית איתנה. מטרתן של מדינות אלו בגביית מס נמוך היא למשוך הון זר כדי ליצור פעילות בנקאית ענפה, וגם לספק תעסוקה לשירותים שונים להם נזקק איש העסקים החוסה במקלט המס.
מכסיקו
אורי הרפז
אורי הרפז (נולד ב-15 ביוני 1952) הוא גיטריסט, זמר, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי. היה חבר בצמד "הפרברים" יחד עם יוסי חורי, משנת 1977 ועד לפרישתו מהצמד בחודש ספטמבר 2015.
ביוגרפיה.
הרפז נולד בקיבוץ מרחביה. לאורי אח תאום זהה ששמו זוהר הרפז. אחיהם הוא המוזיקאי תמיר הרפז. בצעירותו התגורר הרפז בברזיל מספר שנים עקב שליחות של אביו, שם רכש את השפה ונחשף למוזיקה הברזילאית, שהשפעתה ניכרת לכל אורך הקריירה שלו.
את שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד מרכז ובצוות הווי חטיבת הצנחנים. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כמלווה של נגן הקלרינט, גיורא פיידמן.
הרפז התחיל את דרכו בצמד "הפרברים" בשנת 1977, כאשר החליף את חבר הצמד ניסים מנחם שחזר בתשובה. במשך שנות פעילות "הפרברים", יצרו חברי הצמד קשר מוזיקלי עם חוה אלברשטיין (בשיר "אני אשתגע"), עם הדודאים (הדודאים והפרברים) ועם מתי כספי. זמן קצר אחרי מותו של בני אמדורסקי, חברו אל ישראל גוריון וחנן יובל להרכב "החברים של בני".
בשנת 1993 הלחין הרפז לזמרת דורית ראובני את השיר "בית בקצה הקשת", אותו ביצעה בתחרות קדם האירוויזיון. השיר גם היווה שיר הנושא באלבומה שיצא באותה שנה.
בשנת 1995 השתתף הרפז, בתור נגן וזמר ליווי, באלבום הברזילאי של הזמרת אילנית, שהתבסס על שירים ברזילאים שתורגמו לעברית על ידי אהוד מנור.
בשנת 1998, במקביל להופעותיו ב"פרברים", חבר הרפז אל דני רובס, דני ליטני ויואל לרנר להרכב שנשא את השם "4X4". ההרכב הופיע מעט והקליט אלבום אחד, לו הלחין הרפז את השיר "הציפור כבר לא מזמרת" למילותיו של נתן זך.
בשנת 2000 הוציא את האלבום "חסיד הגיטרה", בו ביצע נעימות חסידיות בגיטרה קלאסית.
בשנת 2007, לרגל הוצאת אוסף "המיטב" משיריהם, הקליטו "הפרברים" את השיר "ונאהב לתמיד" ללחן של הרפז.
בשנת 2008 יצא הרפז יחד עם יוריק בן דוד (איתו השתתף במופע "ארץ טרופית יפה" בשנת 1979) במופע "ברזיל שלנו". במופע ביצעו שירים מ"ארץ טרופית יפה" ושירים נוספים שהולחנו בהשפעת הגל הברזילאי.
בשנת 2010 חברו הרפז ובתו שני אל חנן יובל ובתו שירה למופע "דורות".
הרפז התפרסם בנגינה על הגיטרה הקטנה REQUINTO בעלת הצלילים הגבוהים, עליה הוא מנגן בצמד "הפרברים". בנוסף, הוא אחד היחידים בישראל אשר מנגן בקווקיניו.
ב-20 בספטמבר 2015 הודיע על פרישתו מצמד הפרברים. בראשית 2016 הוציא אלבום סולו המתבסס על מנגינות מאת נחום היימן. במקביל החל להופיע עם ההרכב שלושתנו, בחברת דורית ראובני וחנן יובל, ברפרטואר הכולל משירי ארץ-ישראל.
בשנת 2017 הקים אורי הרפז הרכב חדש יחד עם חבריו הוותיקים, חנן יובל ודורית ראובני, ההרכב "שלושתנו". השלושה מבצעים שירים מוכרים המזוהים עם הקריירות של שלושתם במשך השנים. ההרכב "שלושתנו" ביצע יותר מ-200 הופעות בשלוש שנים מרגע הקמתו וממשיך להופיע עד היום. ההרכב הוציא אלבום הופעה חיה שהוקלט ב"זאפה" חיפה, והקליט גם שיר מקורי בשם "חייך אל החיים" למילותיו יוסי גיספן ולחן של חבר ההרכב חנן יובל.
בשנת 2018 הוציא עם חני ליבנה את האלבום "שיר למענכם" – 17 משיריו של המלחין נחום היימן, המבוסס על מופע מוזיקלי איתו הופיעו השניים באותה תקופה ברחבי הארץ.
אחרי שנים ארוכות של הופעות והקלטות בהרכבים שונים, בשנת 2020 יצא לאור לראשונה אלבום שירה סולו של אורי הרפז. האלבום "אהבה של אתמול ומחר", כולל 16 שירים ועוד קטע אינסטרומנטלי אחד בשם "צרור חיים", קטע לגיטרה אותו כתב ועיבד הרפז לבקשתה של האמנית - פסלת הישראלית המצליחה אורנה בן עמי, כליווי לסרטון וידאו שעסק באחת מהתערוכות שלה. באלבום החדש, ביצע הרפז שירים ישנים לצד חדשים, וביניהם השיר "ארבע עונות ושיר" למילותיה של עידית חכמוביץ', ושיר בשם "אהבה של אתמול ומחר" (שעל שמו נקרא האלבום כולו), שיר שכתבו שני חברים צעירים, מעריצי "צמד הפרברים" בשנות העשרים שלהם. את מילות השיר כתב אחאי קורן ואת הלחן ירדן סלובס.
הרפז נשוי לאלופת ישראל בטניס בעבר והטניסאית האולימפית, אילנה ברגר.
דייגו גרסיה
דייגו גרסיה (באנגלית: Diego Garcia), הוא שמו של האי המרכזי בארכיפלג צ'גוס שמשתייך לטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי. האי הוא אטול בצורת טבעת בעלת היקף של 65 ק"מ שפתוחה בצידה הצפוני. שטחו של האי הוא כ-30 קמ"ר והנקודה הגבוהה ביותר בו היא בגובה של שבעה מטרים מעל פני הים.
במקורו האי היה הר געש. כיום החופים מכוסים אלמוגים ועל האי צומחים עצי קוקוס רבים.
היסטוריה.
האי נקרא על שם הימאי הספרדי דייגו גרסיה דה מוגר (יליד העיירה מוגר שבאנדלוסיה), שגילה את הארכיפלג במסעו בשנת 1554.
האי לא היה מיושב עד סוף המאה השמונה עשרה, עת הקימו בו הצרפתים מפעלים לעיבוד קוקוס והביאו עימם עבדים מאפריקה לשם כך. לאחר מלחמות נפוליון עבר האי, יחד עם מאוריציוס, לידי הבריטים. ב-1965, לקראת מתן עצמאות למאוריציוס הפרידו הבריטים את השלטון באי מזה של מאוריציוס. (לפרטים נוספים על ההיסטוריה והמתיישבים המקוריים ראו הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי).
הבסיס הצבאי.
בשנת 1966 הגיעו ארצות הברית ובריטניה להסכם על הקמת בסיס צבאי משותף באי. לשם כך העבירה בריטניה את כל 2,000 תושבי האי למאוריציוס ולסיישל. בשנת 2000 הכיר בית משפט בריטי בזכויות של התושבים הללו, העניק להם אזרחות בריטית והורה למצוא פתרון לבעיה. עד היום לא נמצא פתרון כזה.
הבסיס הצבאי באי נועד לשמש כעמדה קדמית של הכוחות המזוינים של ארצות הברית באוקיינוס ההודי. לאחר נפילת משטרו הפרו-מערבי של השאה באיראן, עלתה חשיבותו של הבסיס מכיוון שהוא היחיד שמאפשר פעולה קבועה באזור זה.
במהלך שתי המלחמות של ארצות הברית בעיראק (מלחמת המפרץ ומלחמת עיראק) ובמהלך המלחמה באפגניסטן, פעלו מהמקום מפציצי B-52 שיצאו לגיחות הפצצה ארוכות טווח.
השואה – מונחים
שואת יהודי אירופה - מונחים
מעצמות הציר
הציר
אוהל הדוד תום
אוהל הדוד תום (באנגלית: Uncle Tom's Cabin; or, Life Among the Lowly; מילולית: "בקתת הדוד תום") הוא ספר מאת הארייט ביצ'ר סטואו, שהיה בעל השפעה רבה בגיוס דעת הקהל בארצות הברית נגד תופעת העבדות בארצות הברית.
הספר מתאר את ייסורי עבד שחור המשרת בנאמנות את בעליו, אדם טוב לב ונוח שמוקיר את נאמנותו. עקב שינוי נסיבות, העבד מועבר מיד ליד ובסופו של דבר נופל לידיו של אדון אכזר ורע לב. גם במצבו החדש הוא מקבל על עצמו את הדין ואין הוא מוחה למרות ההשפלות והמכות שהן מנת חלקו.
"אוהל הדוד תום" פורסם לראשונה ב-20 במרץ 1852 והיה לרומן הנמכר ביותר של המאה ה-19 ולספר הנמכר ביותר בארצות-הברית אחרי התנ"ך. הסיפור פורסם לראשונה בהמשכים בעיתון "The National Era" . בתחילה תוכנן להיות סיפור קצר, אך לבסוף התפרש על פני ארבעים פרקים. המו"לים היו ספקנים לגבי הדפסתו כספר, אך משפורסם במהדורה של 5,000 עותקים נמכרו ביום הראשון 3,000 עותקים וביום השני יתר הספרים, ובתי דפוס עמלו על הדפסת מהדורות חדשות שלו ללא הרף.
יש הסבורים כי האווירה שהקרין הרומן עודדה את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית ואת התנועה לשחרור העבדות.
כיוון שבאותה תקופה זכויות היוצרים לא היו מעוגנות בחוק, יצא, במקביל לפרסום הרומן, מופע בימתי הנושא את השם "המופע של תום" .
ב-1853 פרסמה סטואו את הספר "מפתח לאוהל הדוד תום" .
עלילת הספר.
בתחילת הסיפור, הדוד תום הוא עבדו של בעל האחוזה ארתור שלבי, המתגורר בקנטקי. תום הוא עבד בגיל העמידה, נשוי ואב לילדים. חייו שקטים ושלווים והוא משרת את אדונו בנאמנות, עד שנקלע בעל האחוזה שלבי לחובות כבדים ועומד לאבד את חוותו. כדי להציל את עצמו, הוא מוכר לסוחר העבדים היילי את תום ואת הארי בן החמש, בנה של המשרתת אליזה. זו מחליטה לקחת את בנה, ולהימלט עמו לקנדה, המשוחררת מעבדות. סוחר העבדים שוכר צייד עבדים שירדוף אחר האם ובנה ויחזיר אותם לקנטקי. אליזה, בנה ובעלה ג'ורג' (אשר היה עבדו של בעל אחוזה אחר ונמלט גם הוא), מחליטים לברוח לקנדה באמצעות "מחתרת השחרור" (כינוי למערכת דרכי בריחה חשאיות בה השתמשו העבדים במדינות הדרום בארצות הברית כדי להימלט לצפון).