דבר זה ממקם את מקום הטבילה צפונה משם, אולי בסמוך לתל שלם, הנמצא מדרום לטירת צבי. עולה רגל אלמוני מהמאה ה-4 ואדם בשם טודיוס מהמאה ה-6 ציינו כי מקום הטבילה ההיסטורי שוכן במרחק חמישה מילין צפונית מים המלח, וכי מזרחית לו שוכן התל ממנו עלה אליהו לשמים. טודיוס הנ"ל הוסיף ותיאר את אמצעי ההגנה שנבנה במטרה להגן על הכנסייה הביזנטית מפני שיטפון בתקופת הקיסר אנסטסיוס הראשון (491-518. שני הצליינים תיארו מוט נושא צלב שניצב באמצע הנהר במטרה לסמן את מקום טבילתו של ישו. נוסע שלישי, אנטונינוס מפיאצ'נצה, כתב בשנת 570 כי מקום הטבילה ההיסטורי נמצא מול כנסיית יוחנן המטביל (בקאסר אל-יהוד שעל הגדה המערבית של הנהר).
בשנת 1899 התגלו ממצאים ארכאולוגיים ראשונים ליד הגדה המזרחית של הנהר, אך רק לאחר הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994 ופינוי שדות המוקשים בסמוך לגבול, נחשפו שרידיהן של כנסיות, מערות ומספר בריכות טבילה. לאחר ויכוחים ממושכים קיבלו חוקרים רבים את הסברה כי בית עברה היא אכן המקום בו נטבל ישו, והאפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר במקום במרץ 2000 וערך בו מיסה תחת כיפת השמיים. אחת הכנסיות העתיקות במקום הוקדשה לו לאחר מכן.
האתר כיום.
האתר שוכן במספר מוקדים לאורכו של וואדי אל-חראר, יובלו של הירדן, שהיה ידוע בשמו היווני "ספסאפאס". הוא משתרע בין הכנסייה המודרנית שבגאון הירדן לבין מרכז המבקרים הנמצא בכיכר הירדן, כשלושה קילומטרים מזרחית משם.
במקום צפויים לקום ארבע כנסיות מודרניות (אנגליקנית, ארמנית, קתולית, קופטית) ובית עולי רגל רוסי פרבוסלבי.
סוכריות קופצות
סוכריות קופצות הן סוכריות אשר משחררות בועות גז קטנטנות שנכלאו בהן בזמן ההכנה במגע עם רוק. הן קיבלו את שמן מהתחושה של קפיצה שהן יוצרות בחלל הפה בשעת האכילה.
בנוסף להיותן ממתק הנאכל בפני עצמו, סוכריות קופצות נמצאות במיני מתיקה כגון שוקולד.
הסוכריות מיוצרות באמצעות ערבוב המרכיבים (לרוב סוכר, לקטוז, סירופ תירס וחומרי טעם וריח) וחימומם וערבובם עד שהם ניתכים ומאוחדים. לתוך התערובת הנוזלית מבעבעים פחמן דו-חמצני בלחץ גבוה (כ-4,000,000 פסקל או ניוטון למטר רבוע) ומקררים אותה. התהליך יוצר סוכריות קטנטנות או גדולות שכל אחת כולאת בתוכה בועה קטנה של פחמן דו-חמצני. ניתן להבחין בבועות הפחמן הדו-חמצני הקטנות באמצעות זכוכית מגדלת.
כאשר מכניסים את הסוכריות לפה, הן באות במגע עם רוק ונמסות, תוך שחרור הפחמן הדו-חמצני שכלוא בתוכן. השתחררות הבועות הזעירות כתסיסה מורגשת בפה כתחושת עקצוץ קל.
סוכריות קופצות המונחות בתוך כלי עם מים מבעבעות ומשמיעות צלילים של עקצוצים קלים.
פוירשטיין
כף הקוף
כפת הקוף (באנגלית: The Monkey's Paw) הוא סיפור קצר מסוגת ספרות אימה אשר נכתב על ידי הסופר האנגלי ו. ו. ג'ייקובס (W. W. Jacobs), בשנת 1902 כחלק מקובץ "The Lady of the Barge". הסיפור עוסק בכפת הקוף המשמשת כחפץ קסם המעניק שלוש משאלות, אשר פונות נגד מביען. מגמת הסופר היא לעלות את נושא הגורל כדבר עליון, אשר אינו ניתן לשינוי.
מיד לאחר פרסומו, חולל הסיפור הדים רבים. מאוחר יותר הומחז הסיפור והוסרט. עד היום הוא נחשב לסיפור אימים קלאסי, ונלמד ככזה בבתי ספר ובאקדמיות בארץ ובעולם.
עלילה.
במהלך ערב גשום, מגיע לביקור אצל משפחת וייט ידיד משפחה, רב-סמל מתקדם מוריס, המספר להם על כפת קוף קסומה/מקוללת שביכולתה להעניק שלוש משאלות. את הכף כישף אדם חכם, אשר רצה להעביר את המסר שלא כדאי להתערב בגורל. מוריס מראה להם אותה ומיד זורק אותה לאח. מר וייט שולף אותה מהאש ומבקש לשמור עליה. מוריס מנסה לשכנעו שלא כדאי, ושהיא מביאה רק מזל רע, ומספר להם כיצד מצא אותה: הוא מצא בן אדם, אשר לא ידוע מה היו שתי משאלותיו הראשונות, אך השלישית הייתה למות. הוא מזהיר את משפחת וויט, אך מר וייט מתעקש. לבסוף מוריס מוותר, אך אומר שלא יאשימו אותו בהשלכות, ועוזב במהירות. הם מתעלמים מהאזהרה ומביעים משאלה ראשונה – לקבל 200 פאונד כדי לשלם את המשכנתא. מאחר שהכסף אינו מתגשם מעצמו על השולחן הם פוטרים את הסיפור כאגדה ותו לא. למחרת בבוקר הכל רגיל ובנם יוצא לעבודה. אלא שבהמשך מגיע זר לביתם ומבשר להם שבנם היחיד הרברט נתפס במכונות המפעל בו הוא עבד ומת במקום. הוא אומר שהחברה מסירה כל אחריות מהמקרה, אך כיוון שבנם היה עובד נאמן, הם מקבלים כפיצוי מהמפעל מענק של בדיוק 200 פאונד.
לאחר שבוע, מציעה גברת וייט לבקש מכפת הקוף שתחזיר את בנם לחיים, בתחילה בעלה מתנגד ומפציר בה לשנות את דעתה, אך לבסוף נכנע ומבקש בעצמו את המשאלה בתקווה שהיא לא תתגשם. נקישה בדלת נשמעת וגברת וייט ממהרת לפתוח את הדלת, בתקווה למצוא את בנה. בעלה מספיק רק ברגע האחרון לבקש את משאלתו השלישית וכשהדלת נפתחת אין נפש מאחוריה.
מוטיבים בסיפור.
מוטיב השחמט:
למוטיב זה יש כמה הסברים- מצד אחד, הוא יכול להראות משפחה שלווה. אחת שהכול בסדר בה ויש לה את כל מה שהיא צריכה. מצד שני, שחמט הוא משחק אכזרי, בו על מנת להתקדם, על מנת להשיג את מה שרוצים, צריך להקריב קורבנות. זהו משחק שככל שאתה מתקדם בו יותר, נהרגים לך עוד ועוד שחקנים. כך גם בסיפור- המשפחה ביקשה כסף, אך הם קיבלו אותו תמורת חיי בנם יחידם.
מוטיב כפת הקוף:
כפת הקוף מסמנת כמה דברים- חרדה (משהו אפל, מפחיד ומסתורי. העובדה שהיא זזה בידו של מר וייט, מראה את הקסם האפל שעוטף אותה- האנשה. כפת הקוף יכולה לנוע בעצמה, מה שנותן לה עוד פן אפל), אשמה (לאחר מות הרברט, בנם, האווירה בסיפור היא אווירה של אשמה. כפת הקוף מזכירה להם שוב ושוב שבגללם הרברט לא נמצא כרגע בין החיים), רוע (מסופר שהיא כושפה בקסם אפל, היא זזה בידו של מר וייט והיא מגשימה את המשאלות בדרך שהיא לוקחת משהו בתמורה. כל זה מראה על רוע של כפת הקוף).
עיבוד לסרט.
במהלך השנים הסיפור עובד כמה וכמה פעמים לסרטים, אשר ברובם העלילה נותרה כמעט ללא שינוי.
סוכריה קופצת
מוסר-השכל
דבר-תורה
רש&quot;ז
חנניה צ'ולק
חנניה צ'ולק (נולד ב-כ"ג בתמוז תשי"ד, 24 ביולי 1954) הוא מייסדה ומנהלה של עמותת עזר מציון, העוסקת בסיוע פרא-רפואי לחולים ולמוגבלים.
ביוגרפיה.
צ'ולק נולד וגדל בבני ברק להוריו עזרא ואיילה הינדא למשפחה יקית יוצאת גרמניה. אביו עלה ארצה ערב מלחמת העולם השנייה. אמו היא בת למשפחת הרבנים מאיר מגרמניה. דודו הוא הרב יששכר מאיר.
צ'ולק הוא בוגר ישיבת פוניבז', והיה מקורב לרב שך. בשנותיו האחרונות של הרב שך היה צ'ולק מהצוות הקרוב שסעד אותו עד לפטירתו וגם נשא הספד עליו בהלווייתו.
ב-1979 הקים צ'ולק את עמותת עזר מציון בביתו. המטרה המרכזית בהקמת הארגון הייתה לסייע למשפחות חולים המאושפזים בבתי החולים, בעיקר דרך אספקת ארוחות חמות. בהמשך התרחבה פעילות הארגון והגיעה לפריסה ארצית של כ-40 סניפים. כיום פועלת העמותה מבניין רב קומות השוכן במזרח בני ברק. בבניין מחלקה להשאלת ציוד רפואי, בריכה טיפולית, מרכז לייעוץ רפואי, מחלקה לטיפול בנפגעי טרור, מעונות לילדים עם תסמונת דאון ופיגור, אגף להתפתחות הילד ועוד. ברשות העמותה אמבולנסים רבים.
צ'ולק הקים את המאגר הלאומי לתורמי מח עצם. מאגר זה הוא המאגר היהודי הגדול בעולם למח עצם והקמתו שיפרה את סיכויי ההחלמה של יהודים החולים בלוקמיה במאות אחוזים. עד לשנת 2021 ניצלו חייהם של כ-3920 חולי לוקמיה בזכות מאגר זה. הקים גם את "אורנית", בית החלמה לילדים ונוער חולי סרטן השוכן בפתח תקווה.
ב-2008, זכתה עמותת עזר מציון שתחת ניהולו של צ'ולק בפרס ישראל על מפעל חיים עבור תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. במאי 2010 קיבל צ'ולק תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
צ'ולק מתגורר בבני ברק. היה נשוי ללאה, שנפטרה באוקטובר 2013 מסרטן. חייה נסקרו בספר "בקומה השנייה מאחורי הדלת" שכתבה כלתם הדסה. הוא אב ל-16 ילדים, מהם ארבעה מאומצים. ב-2015 נשא את רות כהן.
ואלנסיה
מנזר סנט ג'ורג'
מנזר ג'ורג' הקדוש (בערבית: دير القديس جورج, דיר אל-קודס ג'ורג') או מנזר חוזיבה הוא מנזר יווני אורתודוקסי הבנוי בצלע ערוץ נחל פרת במדבר יהודה, בקירוב בגובה פני הים, המצוי בשטחי C. ראשית ההתיישבות בו נעשתה על ידי חמישה נזירים סורים שלאחריהם, במאה החמישית נזיר בשם יוחנן מהעיר תבי התיישב במקום והקים מנזר מסוג קוינוביון. המנזר הורחב במהלך המאה השישית על ידי הנזיר גיאורגיוס מכוזיבא, שעל שמו נקרא המנזר. המנזר נהרס ונבנה מחדש מספר פעמים. הוא נהרס במהלך הכיבוש הפרסי, שוקם ונהרס מחדש על ידי הערבים. המבנה הקיים נבנה ברובו במהלך המאה ה-19. קומתו העליונה של המנזר היא מערה עתיקה, שסביבה נבנו שלוש כנסיות. הנזירים מאמינים כי זו המערה בה התגורר אליהו הנביא בהגיעו לנחל כרית, ובה ניזון מהלחם ומהמים שהביאו לו העורבים. כן מאמינים הנוצרים כי במערה זו בישר מלאך לסבו של ישו, יהויקים, כי אשתו חנה תלד את מרים הבתולה.
הפסגות שסביב למנזר מוקפות בצלבים מברזל, שהוצבו על ידי הנזירים בשנת 1967. כן מצויים בצוקים כוכי התבודדות בהם מתבודדים הנזירים.
בסוף 2011 התגוררו במנזר עשרה נזירים, תשעה מהם מיוון ואחד מסרביה. למנזר זיקה עמוקה למנזר דיר חג'לה שליד יריחו ואב המנזר של דיר חג'לה נחשב גם כאב המנזר של סנט ג'ורג'.
זה אגאו
כלא פרטי
מחוזות אקוודור
מבחינה מנהלית אקוודור מחולקת ל-24 מחוזות (provincia, פרובינציה). המחוזות מחולקים לנפות.
בעבר היו אזורים שלא שייכים לאף מחוז. במהלך שנים 2015–2017 הם נכללו במחוזות שבקרבתם.
מכתבי ערד
מכתבי ערד הם 91 אוסטרקונים שנחשפו על ידי הארכאולוג יוחנן אהרוני בתל ערד בין השנים 1962–1964, במהלך חפירות מסודרות באתר.
הממצאים.