באליפות ישראל שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יולי 1984 זכה אילוז במדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא נוער חדש של 22.17 שניות, אחרי מני רוזנברג (21.99 שניות) ולפני דורון שיטרוק (22.82 שניות). כבר בשלב המוקדמות, הוא קבע שיא נוער חדש של 22.31 שניות.
בתחרות "3 האומות", בהשתתפות נבחרת ישראל באתלטיקה לגברים, נבחרת לוקסמבורג ונבחרת ליכטנשטיין, שנערכה בלוקסמבורג בסוף אוגוסט אותה שנה, זכה אילוז במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם אוסי זלוצובר, יואב מקל ומני רוזנברג בשיא ישראלי חדש של 41.34 שניות, שיפור לשיא הישראלי בן ה-4 שנים (41.55 שניות) לפני לוקסמבורג (42.07 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.11 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1985 זכה אילוז בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.25 שניות, לפני בן אגודתו יואב שרון (22.62 שניות) ועמוס כהן, את הריצה ניצח האורח מבריטניה פנטון קמפבל (21.69 שניות). מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות, אחרי יואב שרון (10.82 שניות) ולפני עמוס כהן (11.07 שניות), את הריצה ניצח פנטון קמפבל (10.61 שניות).
המכביה ה-12.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-12 שנערכה בהדר יוסף בסוף יולי אותה שנה השתתף אילוז בריצת שליחים 4x100 מטר כרץ האחרון, אך במהלך הריצה הוא נפצע והורד מהמסלול באלונקה.
בתחרות אידלסון באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף באפריל 1986 זכה אילוז במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות .
בתחרות שנערכה בינואר 1987 זכה אילוז במדליית כסף בריצת 300 מטר תוצאה של 34.54 שניות ובמקום רביעי בריצת 60 יארד בתוצאה של 6.54 שניות.
בתחרות שנערכה בבויסי בירת איידהו שבארצות הברית ב-22 במאי אותה שנה זכה אילוז במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.20 שניות.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה זכה אילוז בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.91 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.44 שניות.
שיאן ישראל.
בתחרות שנערכה בבויסי ב-16 באפריל 1988 זכה אילוז במדליית כסף בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 10.52 שניות. שלושה חודשים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטרגונה שבספרד ב-20 ביולי הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 20.92 שניות.
בתחרות שנערכה במחוז אנטרים ב-1 ביולי 1989 זכה אילוז במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אילן גולדווסר, דורון שיטרוק ויהודה מורלי בתוצאה של 3:13.94 דקות, התוצאה הרביעית בטיבה באותה עת של נבחרת ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1989 זכה אילוז במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.21 שניות.
המכביה ה-13.
בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכה בהדר יוסף בסוף יולי אותה שנה זכה אילוז בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא מכביה חדש של 10.57 שניות ובריצת 200 מטר בשיא מכביה חדש של 21.20 שניות (השיא הנוכחי 2017), לפני סנפורד קומבס
מארצות הברית (21.59 שניות) ואלחנדרו שטראוס מצ'ילה (21.81 שניות).
אוסט אונד וסט
קאטס - דמויות
חתולי Jellicle (או Jellicles) הם דמויות של חתולים, המוזכרות ביצירתו של ת"ס אליוט - "ספרו של פוסום הזקן על חתולים שימושיים". החתולים, אשר מוצגים בשיר "The Song of the Jellicles", תוארו במקור על ידי אליוט כחתולים ליליים בצבעי שחור-לבן, כלומר - הם ישנים במשך כל שעות היום, ופעילים במהלך הלילה. באופן ספציפי יותר, אליוט מזכיר כי הם אוהבים להתאסף באירוע בשם "נשף חתולי ה-"Jellicle"".
הדמויות מופיעות ב-"Cats", מחזמר מאת אנדרו לויד ובר המבוסס על עבודתו של אליוט, שבו נוספה עלילת משנה, העוסקת בהיעלמותו של זקן שבט החתולים - "דברים" הזקן. שמותיהם של רוב החתולים לקוחים משירו של אליוט "The Naming of Cats", והם משמשים רבים מהחתולים שבגרסה הבימתית. בניגוד לשיר, לחתולי ה-Jellicle של יש סוגים רבים של פרוות, תכונות אישיות וכישרונות.
דמויות ראשיות.
באמבלורינה.
חתולה אדומה. אין לה שיר משל עצמה, אך היא ממלאת תפקיד מרכזי בהצגתם של מספר חתולים אחרים, הבולט מביניהם - מקאוויטי.
באסטפור ג'ונס.
חתול שמן, השוקל למעלה מ-11 ק"ג. צבעיו שחור-לבן, והוא נראה כ-"לבוש" בטוקסידו שחור, עם חותלות בצבע לבן. נחשב למכובד על ידי כולם, כמשתייך לאליטה. ברוב ההפקות, השחקן ששיחק גאס משחק גם את ג'ונס, אולי בגלל ששניהם נראים על הבמה רק במהלך השיר שלהם, אם כי בהפקות מוקדמות, תפקיד זה היה מבוצע על ידי השחקן המגלם את דמותו של "דברים" הזקן.
גאס.
חתול התיאטרון. אחד מבני שבט המבוגרים ביותר. בעברו, היה שחקן בתיאטרון. הוא אחד משני חתולים בלבד שנראים על הבמה רק במהלך ביצוע השיר שלהם.
דמיטר.
חתולה שובבה. אין לה שיר משל עצמה, אך היא ממלאת תפקיד מרכזי בהצגתם של מספר חתולים אחרים.
גריזבלה.
חתולה זוהרת בעברה, אשר כיום איבדה את הניצוץ שלה ורק רוצה להיות מקובלת בחברה. גריזבלה עזבה את שבט החתולים כשהייתה צעירה יותר, מאחר שרצתה לראות את העולם בעצמה. היא חוותה את אכזריותו של העולם, וכיום היא מנודה מחברתם של שבט החתולים.
גרידלבון.
חתולה פרסית לבנה. אהובתו של גראולטיגר ב-Growltiger's Last Stand, שבו היא שרה את השיר The Ballad of Billy M'Caw או את האריה In Una Tepida Notte (תלוי בהפקה), יחד עם גראולטיגר. דמות זו כמעט תמיד מגולמת על ידי אותה שחקנית שמגלמת את ג'לילורום, בכמה הפקות היא מגולמת על ידי מי שמגלמת גם את ג'ני-אני-דוטס. Growltiger's Last Stand היה מחזה שבו שיחק גאס, חתול התיאטרון, וסצנה מתוכו מופיעה בהצגה כחלום, אך מושמטת מכמה מההפקות. ידוע כי מקאוויטי מפעיל סוכנת בשם גרידלבון, אך לא ידוע אם מדובר באותה החתולה.
גראולטיגר.
חתול התיאטרון גאס נזכר כי לפני שנים רבות השתתף במחזה Growltiger's Last Stand, בו שיחק דמותו של גראולטיגר, שמופיעה כעת על הבמה כזיכרון של גאס. בחלק מהפקות הוא מוצג כפיראט אכזרי, במקרים אחרים, הוא מצחיק יותר.
ג'לילורום.
חתולה אשר משגיחה על הגורים, יחד עם ג'ני-אני-דוטס. היא חברתו של גאס. שמה הוא על שם של חתולתו של ת"ס אליוט. בדרך כלל, השחקנית שמשחקת את דמותה של ג'לילורום משחקת גם את דמותה של גרידלבון ב-Growltiger's Last Stand.
ג'מימה.
חתלתולה צעירה ששרה את פזמון השיר Memory, יחד עם גריזבלה. היא החתולה הראשונה שמקבלת את גריזבלה בחזרה אל השבט, בכך שהיא שרה ביחד איתה ולא שופטת אותה, כמו יתר החתולים.
ג'ני-אני-דוטס.
חתולה היושבת ומתבטלת במשך כל שעות היום, בעוד במהלך הלילה היא פעילה מאוד - שולטת בעכברים ובמקקים, ומאלצת אותן לבצע משימות מועילות ולקחת חלק בפרויקטים יצירתיים, וזאת על מנת לרסן את ההרגלים ההרסניים-הטבעיים שלהם.
מקאוויטי.
הנבל היחידי בהצגה, המופיע לזמן קצר בלבד. אין לו דיאלוג. דמות זו היא רמיזה ספרותית לדמות פרופסור מוריארטי מתוך סדרת ספרי שרלוק הולמס. בדרך כלל, השחקן שמגלם דמות זו מגלם גם את דמות של פלטו או של אדמטוס.
מר מיסטופליס.
קוסם. יש לו שיר משלו אך הוא אינו שר, בהפקה בברודוויי הוא שר על מנגוג'רי ורמבלדיזל בגוף שלישי. הוא חתול שחור עם פנים לבנות. בחלק מן ההפקות ובסרט משנת 1998, השחקן של מר מיסטופליס משחק דמות בשם קוואקסו. תאוריות מעריצים אומרות שמר מיסטופליס זהו האלטר אגו של קוואקסו.
מונגוג'רי.
חתול קטן, שגונב יחד עם שותפתו ראמפלטיזר. מנגוג'רי שר דואט יחד עם ראמפלטיזר ללא כל חתול אחר שרוקד או שר עד הסוף בוא כל החתולים חוזרים לבמה מלבד ההפקה בברודוויי שבה שניהם נשלטים על ידי מיסטופליס שהוא גם שר עליהם בגוף שלישי. מנגוג'רי מופיע כמו כל חתול השירים הקבוצתיים ולכן לרב השחקן אינו משחק תפקיד אחר
מאנקוסטראפ.
חתול שחור כסוף, המנהיג והמגן של החתולים, משמש כדמות המספר של המחזמר. אחיו הגדול של ראם טאם טאגר.
דברימימוס הזקן.
הפטריארך האהוב של שבט החתולים. הוא זקן מאוד ובדרך כלל איטי.
ראמפלטיזר.
חתולה ידועה לשמצה כחלק מצמד חתולים מזיק, יחד עם מונגוג'רי.
ראם טאם טאגר.
חתול צעיר ופרוע. יש לו שיר משלו אך בגרסאות הרבות הוא שר את השיר של מיסתופליס אך עם זאת הוא שר הרבה שירים על חתולים אחרים בהצגה. הוא חתול שחור עם רעמה ואיפור לבן.
סקימבלשאנקס.
"חתול הרכבת". חתול טאבי כתום, מתגורר ברכבת, חושב שהוא המפקח על רכבת הלילה לגלאזגו. || מדובב על ידי דייוויד ארניל.
ויקטוריה.
חתלתולה לבנה וצעירה, מחוננת מאוד בריקוד. מבצעת פה דה דה יחד עם פלטו.
אלונזו.
חתול אלגנטי בשחור-לבן, נחשב לעיתים קרובות כסגנו של מונקוסטראפ. הוא פלרטטן, אך עדיין יכול להיות רציני, נאמן ואמיץ.
דמויות משנה.
אדמיטוס.
חתול מפוספס, צבעיו שחור, לבן, חום ובז'.
קסנדרה.
חתולה אביסינית בצבע חום ושמנת, עם זנב קלוע ושיער אסוף, וללא מחממי רגליים.
קוריקופאט.
תאום של תנטומיל. השניים מסונכרנים כמעט לחלוטין בתנועותיהם וכמעט זהים במראהם החיצוני. נחשבים לבעלי תפיסה על-חושית, שכן הם הראשונים מבין כל החתולים שחשים בנוכחותם של זרים.
אלקטרה.
חתלתולה שקטה ומרוסנת. היא נקבת טאבי צעירה, כתומה ושחורה, מיודדת עם אטסטרה. כמו כן, ממעריצות ראם טאם טאגר.
אתקטרה.
חתלתולה שמחה, אנרגטית בעלת נטייה להתרגש. מעריצה גדולה של ראם טאם טאגר.
אקזוטיקה.
חתולה חלקלקה בצבעים כהים של חום וקרם, דומה לקסנדרה במראה החיצוני שלה.
פלטו.
תפקידו כולל ריקוד בלבד. מבצע פה דה דה יחד עם ויקטוריה.
פאונסיבל.
חתול שובב בגיל ההתבגרות. הוא אוהב לעצבן את החתולים המבוגרים יותר ולשחק עם הגורים הקטנים.
ראמפוס.