אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין שוכן בקרבת הכניסה למחנה בית הספר למודיעין שבאגד מחנות גלילות, ממערב לרמת השרון. האתר מנציח את שמות חללי אגף המודיעין, חיל האיסוף הקרבי, שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. כיום (2019) מונצחים בו שמותיהם של 704 חללים.
מבנה.
אתר ההנצחה ניצב בשכנות למרכז למורשת המודיעין. הוא כולל שני מרכיבים – אנדרטה ואוהל שם.
האנדרטה היא מבוך של כתלים הגבוהים מקומת אדם, כך שלא ניתן להשקיף מעבר להם. תכנון זה מכוון לדמות את המורכבות של מוח האדם, שהוא המפתח לעבודת המודיעין, וכן את פסיפס המודיעין שקהילת המודיעין עסוקה כל העת בהרכבתו.
במבוך מספר חצרות. כל חצר מתייחסת לאחת התקופות בתולדות קהילת המודיעין. כותלי החצרות מחופים באבן חול ועליהם נחרתו שמות הנופלים ותאריכי נפילתם.
על כותל בכניסה למבוך נחרתו מספר שורות מתוך השיר ראי אדמה מאת שאול טשרניחובסקי:
ראי, אדמה, כי היינו בזבזנים עד מאוד:
פרחי פרחים בך טמנו רעננים ובהוד
הא לך הטובים בבנינו, נער טהר-חלומות
ברי לב, נקיי כפים, טרם חלאת אדמות
אין לנו טובים מכל אלה. את הראית? ואיפה?
ואת תכסי על כל אלה. יעל הצמח בעתו!
מאה שערים הוד וכח, קדש לעם מכורתו!
ברוך קרבנם בסוד מות, כפר חיינו בהוד...
על גבי כותל אחר נרשמו שורות מאת חיים חפר:
בסתר בסתר הם עשו את מלאכתם
לפעמים אין אנו יודעים את חייהם
לפעמים אין יודעים את מותם
מתחתיהן נרשם:
לזכר כל אלה שעוד לא ניתן להסיר את הלוט ואת שמם לגלות
המבוך נבנה בתוך חורשת עצי אקליפטוס ובשוליו הותקנה רחבה שבה ניצבים עדיין כמה מהעצים.
מבנה אוהל השם ממוקם בשולי האנדרטה. ליד פתחו נטוע עץ זית . המבנה מכיל חדר תיקים אישיים של החללים ששמותיהם נחרתו על גבי האנדרטה, כולל צילומים, קטעי עיתונות וספרים עליהם, ובצדו מאגר מידע דיגיטלי אודותיהם. עוד נמצאים בו חדר יזכור, בית כנסת וחדר לזכר חברי עמותת המרכז למורשת המודיעין שנפטרו.
בצד האנדרטה ניצבת רחבת טקס שבצדיה יציעי ישיבה גבוהים.
האתר תוכנן על ידי האדריכלים ברוך ברוך ויוסף סלומון. הוא נחנך ב-6 ביוני 1985. אוהל השם הוקם בשנת 1988.
דליה כרמי כהן
תיאטרון זיגפלד
תיאטרון זיגפלד היה מבנה תיאטרון שפתח בשנת 1927 האמרגן והמפיק פלורנץ זיגפלד, בפינת רחוב 54 והשדרה השישית במנהטן, על מנת לשמש בימה להעלאת הפקותיו. המבנה נהרס ב-1966, לאחר מחאה ציבורית.
המבנה, בן 1,600 המושבים, הוקם בסיועו של ויליאם רנדולף הרסט ועוצב בידי האדריכלים ג'וזף אורבן ותומס לם כהיכל אר דקו, עם חזית מרשימה עשויה אבן כלפי חוץ וחלל פנימי בצורת ביצה חלקה מעוטרת בציורים צבעוניים. התיאטרון נחנך ב-2 בפברואר 1927 עם המחזמר "Rio rita" מאת גאי בולטון. מיד לאחר מכן, החל מה-27 בדצמבר, הועלה על במתו המחזמר המפורסם והחשוב בתולדותיו, "ספינת השעשועים" מאת ג'רום קרן ואוסקר המרשטיין. עוד הופיע על במת התיאטרון המחזמר "Show Girl" של ג'ורג' ואיירה גרשווין (1929).
ב-1931 הופיעה בתיאטרון העונה האחרונה של מופע הרביו "שיגיונות זיגפלד" בהפקתו. זיגפלד עצמו נפטר שנה לאחר מכן.
השפל הגדול גרם להפיכת התיאטרון לקולנוע בשנת 1933, עד לרכישתו ושיקומו על ידי האמרגן בילי רוז ב-1944, שהעלה בו את מחזות הזמר "גברים מעדיפים בלונדיניות" (1949), העלאה מחודשת של "Of Thee I Sing" של האחים גרשווין (1951), "אנטוניוס וקלאופטרה" (עם לורנס אוליבייה וויוויאן לי, 1952), פורגי ובס (עם לאונטין פרייס, 1953) ו"אניה" (1965). בין השנים 1955 ל-1963 פעל המקום כאולפן טלוויזיה של CBS ובין השאר שודרו ממנו תוכניתו של פרי קומו וטקסי פרסי האמי בשנים 1959–1961.
בשנת 1966 נהרס המבנה לשם הקמת גורד שחקים בן 50 קומות, Alliance Bernstein building. שריד יחיד למבנה המקורי הוא פסל שהיה חלק מהאפריז המוצב ברחוב 80 מזרח, מספר 52 (ולא היה מיועד מעולם לתפקד כפסל בגובה העיניים, אלא כעיטור בגובה).
סמוך למקום נפתח ב-1969 קולנוע הנושא את אותו השם.
כנסיית קתרינה הקדושה
כנסיית קתרינה הקדושה היא כנסייה קתולית פרנציסקנית, השוכנת בצמוד מצפון לכנסיית המולד בבית לחם. הכנסייה מוקדשת לקדושה קתרינה מאלכסנדריה. בגלל הסטטוס קוו המסדיר את יחסי העדות הנוצריות במקומות הקדושים בארץ הקודש מאז 1852, שותפים הפרנציסקנים רק למערת המולד בכנסיית המולד הסמוכה, ולכן למעט אירועים מיוחדים נערך פולחנם בכנסייה קתרינה הקדושה.
היסטוריה.
במאה ה-12 הוקם באתר מנזר הצלבני, ובשלב כלשהו, לפני המאה ה-15, נבנתה קפלה קטנה במקום בו שכן אולם המפגשים של המנזר. ב-1882 הוחלפה הקפלה בכנסייה הנוכחית, שנבנתה בסגנון ההתחייה הגותית. הקמת המבנה מומנה בכספי תרומות שנתנו לשם כך על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית. בד בבד עם בניית הכנסייה הוקמה לצידה אכסניית צליינים (Casa Nova), שבה שוכנים, בין היתר, גם משרדי הרובע הלטיני בבית לחם. הקלויסטר של המנזר הקדום לא נהרס, והכניסה אל הכנסייה נעשית דרכו. בשנת 1949 שופץ הקלויסטר בידי האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי. עד שנת 1999 עוטר פנים הכנסייה בגלגלים שסימלו את גלגל השבירה עליו התייסרה קתרינה הקדושה. לקראת שנת 2000 וביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל, שופצה הכנסייה והגלגלים הוסרו. בנוסף, המבנה הורחב מזרחה, מעבר למזבח המרכזי. בשנת 2002 הותקן בכנסייה אורגן חדש שנפגע מפגיעת פגז צה"לי במהלך האינתיפדה השנייה.
הכנסייה.
הכניסה אל הכנסייה היא דרך הקלויסטר שבצידה המערבי. במרכזו של הקלויסטר ניצב פסלו של הירונימוס הניצב על-גבי עמוד. מעל דלת הכניסה לכנסייה מופיעה כתובת בלטינית לאמור: "SANCTAE CATHERINAE VIRGINI ET MARTIRI DICATUM" ("מוקדש לקתרינה הקדושה, הבתולה והמרטירית"), ומעליה ניצב פסל מרים.
הכנסייה מלבנית ובנויה בצורת בזיליקה, ולה שלוש ספינות. תקרתה מעוצבת בדמות קמרון צולב, וקשתותיו המוזהבות נישאות על-גבי פילסטרים עטורי כותרות קורינתיות. בכותל המזרחי של הכנסייה, מעל האורגן, קבוע ויטראז' גדול, המתאר את לידת ישו. מעבר המשמש רק בעת אירועים דתיים מיוחדים, דוגמת חג המולד, מקשר בין הכנסייה למערת המולד, וגרם מדרגות מוביל מהכנסייה אל מערות הקבורה התת-קרקעיות שמתחת למתחם. במזבח הצד הימני מוצג פסל ישו התינוק עשוי עץ, כשהוא נח על מצע קש. פסל זה מועבר בחג המולד אל המזבח המרכזי.
רות טורגובניק
ג'אנגו ללא מעצורים
ג'אנגו ללא מעצורים (באנגלית: Django Unchained) הוא מערבון שנכתב ובוים על ידי קוונטין טרנטינו, אשר יצא לאקרנים בארצות הברית ב-25 בדצמבר 2012. עלילת הסרט מתרחשת בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים האמריקנית, ומציגה בצורה בוטה וגרפית את היחס האלים במדינות דרום ארצות הברית כלפי העבדים השחורים. במרכז הסרט מתוארת מערכת היחסים בין ג'אנגו, עבד שחור משוחרר, לבין ד"ר קינג שולץ, צייד ראשים לבן ממוצא גרמני. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר, גלובוס הזהב ובאפט"א. בשלושת הטקסים זכה הסרט באותן קטגוריות: התסריט הטוב ביותר (טרנטינו), ושחקן המשנה הטוב ביותר (כריסטוף ואלץ).
עלילת הסרט.
עיקר עלילת הסרט מתרחשת כשנתיים לפני מלחמת האזרחים האמריקנית בדרום ארצות הברית. ג'אנגו (ג'יימי פוקס) הוא עבד שחור, שמובל יחד עם עוד עבדים אחרים בעודם יחפים וללא חולצות בשממה של ארצות הברית. בעת שמובילים אותו לבעליו החדשים, נתקלת השיירה בצייד הראשים הגרמני ד"ר קינג שולץ (כריסטוף ואלץ), ההורג לפרנסתו פושעים נמלטים. שולץ רודף אחר האחים בריטל הרצחניים, ומאחר שאינו יודע כיצד הם נראים, הוא מחפש את האדם האחרון שראה אותם - ג'אנגו. שולץ מציע לשלם לשני האחים שמובילים את השיירה (אייס ודיקי) עבור ג'אנגו, אך מתפתח עימות ובו שולץ הורג את אחד מסוחרי העבדים, ואת השני מותיר ירוי לכוד מתחת לסוסו, ולבסוף (לאחר עזיבת שולץ עם ג'אנגו) לחסדיהם של שאר העבדים. הוא לוקח את ג'אנגו איתו ומבטיח לשחררו לאחר שילכדו את האחים בריטל, חיים או מתים.
ג'אנגו ושולץ מגיעים לאחוזתו של ספנסר "ביג דדי" בנט (דון ג'ונסון) ומציעים לו מחיר גבוה במיוחד עבור אחד מעבדיו. בזמן ששולץ ובנט נכנסים לבית, לפי בקשתו של שולץ, ג'אנגו מובל ברחבי אחוזתו של בנט להתרשם ממנה. בעת סיורו הוא מזהה את האחים בריטל והורג שנים מהם. את השלישי הורג שולץ שממהר לאזור. בנט ואנשיו מגיעים אף הם, עצבניים ונושאים רובים, אולם שולץ מדגיש בפניהם שהוא צייד ראשים של פושעים נמלטים, ולפיכך הוא וג'אנגו הם למעשה נציגי החוק, ולכן אסור לפגוע בהם. בלית ברירה, בנט מאפשר להם לקחת את הגופות של הפושעים, ומורה להם להסתלק מאדמותיו.
בלילה של אותו היום, בנט מוביל כ-30 אנשים רכובים על סוסים וחובשים ברדסים לבנים המזכירים את הקו קלוקס קלאן לנקום בשולץ וג'אנגו, אך נקלעים לוויכוח מטופש ביניהם בנוגע לברדסים המקשים עליהם לראות, ובסופו של דבר נפגעים מדינמיט שהטמינו בקרונם שולץ וג'אנגו, אשר יורה בעצמו מן המארב בבנט ברובה, בפעם הראשונה בחייו.
לאחר הצלחתם במשימה, שולץ עומד במילתו, ומשחרר את ג'אנגו, אולם מציע לאחרון הצעה במסגרתה יעזור לו לשחרר את רעייתו ברומהילדה, המוחזקת כשפחה באחוזה במיסיסיפי, אם יהיה מוכן להישאר איתו בזמן החורף ולתפוס פושעים נוספים. בהמשך ג'אנגו, אשר רכש כישורי צליפה מרשימים, מחסל מן המארב את הפושע המבוקש סמיטי באקול, עליו מוצע פרס של 7000 דולר, אף שהאחרון נמצא ליד בנו בשדה, ולאחר מכן גם את שלושת אנשי חבורתו, המבוקשים אף הם. שולץ מעניק לו את מודעת ה"מבוקש" של באקול, באומרו שזה סימן למזל לשמור את המודעה של הפושע הראשון שהוא תפס.