ב-1999 היו הערכות ש-70 מיליון בני אדם מתרגלים פאלון גונג בסין. באפריל באותה שנה, פרסם פרופסור סיני מאמר בעיתון Tianjin Normal University's Young Reader Magazine בגנות השיטה, בו טען כי שיטות הצ'יקונג, ובייחוד הפאלון גונג, מעודדות אמונות בלתי רציונליות ועל-טבעיות בקרב הנוער, בדומה לתנועת הבוקסרים בסוף המאה ה-19 וכי יש בהן סכנה לציבור. בתגובה, ב-23 ו-24 באפריל הגיעו אלפי מתרגלים לאוניברסיטה בטיינג'ין למחות על דברי הפרופסור, על פרסום המאמר ולבקש מהאחראים שיבטלו את פרסומו. הפגנתם פוזרה בכוח רב על ידי המשטרה וכ-45 מתרגלים נעצרו. נאמר להם שעליהם לעתור לבייג'ינג. ביום שלאחר מכן, ב-25 באפריל 1999, כעשרת אלפים מתרגלים של פאלון גונג התאספו מול משרד העתירות של בייג'ינג, בדיוק כפי שהנחו אותם קציני המשטרה בטיינג'ין. המתרגלים נאספו ליד בנייני הממשלה ג'ונג-נאן-האי בבייג'ינג כדי לדרוש את שחרורם של העצורים מטיינג'ין ואת הפסקת ההטרדות נגדם.
זו הייתה ההפגנה ההמונית הראשונה בג'ונג-נאן-האי בהיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הסינית וההפגנה הגדולה ביותר מאז 1989. נציגים של פאלון גונג נפגשו עם ראש הממשלה ג'ו רונג-ג'י שהבטיח להם שהממשלה אינה מתנגדת לפאלון גונג ושהעצורים בטיינג'ין ישוחררו. על פי דו"ח מפורט שפורסם בארגון Human Rights Watch, בחודשים שלאחר ההתאספות ב-25 באפריל התרחשה מחלוקת בתוך קבוצת בכירי המפלגה הקומוניסטית הסינית (מק"ס) באשר לשאלה איך לגשת לעניין הפאלון גונג. יו"ר המפלגה דאז, ג'יאנג דזה-מין, קרא לממשלה "לרסק" את הפאלון גונג, ואילו חברים אחרים בפוליטבירו לא ראו לנכון להפעיל רדיפה אלימה כנגד המתרגלים.
ב-10 ביוני 1999, ג'יאנג דזה-מין, מנהיג המפלגה הקומוניסטית של סין ולואו גאן, חבר הפוליטביורו הקימו את משרד 610. מטרת המשרד הייתה להשתמש בכל אמצעי שיידרש על מנת לדכא את מתרגלי הפאלון גונג.
רדיפת מתרגלי השיטה בסין.
ב-20 ביולי 1999 החל המשטר הקומוניסטי הסיני לרדוף בצורה נרחבת את מתרגלי הפאלון גונג בסין לפי הנחיה אישית של מנהיג המפלגה הקומוניסטית, ג'יאנג דזה-מין. מומחים לזכויות אדם ומשקיפים משפטיים הצהירו כי ההוראות הרשמיות והמסמכים המשפטיים שהונפקו לצורך הרדיפה אינם עומדים בתקני המשפט הבינלאומיים ומפרים את הוראות החוקה של סין עצמה.
למרות זאת, הכריז הממשל הסיני על הפאלון גונג כבלתי חוקי, בטענה שמדובר בארגון פוליטי שמתנגד למפלגה הקומוניסטית של סין ומאיים על תושבי סין.
התקשורת הסינית, אשר בשליטת הממשלה, החלה להפיץ תעמולה חריפה כנגד הפאלון גונג, כנגד מייסדה וכנגד המתרגלים בה, ברחבי סין וגם מחוצה לה.
על-פי נתוני האו"ם, נתוני הממשל האמריקני ונתונים נוספים, נעצרו מאז 1999 מאות אלפי עד מיליון בני אדם, ונשלחו למחנות עבודה בכפייה למטרת "חינוך מחדש", שנועדו לגרום למתרגלים להתנער מהפאלון גונג. אלו שסירבו להתנער, עברו עינויים, עד שנת 2020, דווח על כ-4,363 מקרי מוות של חברי פאלון גונג במחנות אלו. קיימות הערכות שהמספרים גדולים בהרבה אבל קשה לאמת את המידע בגלל חוסר שקיפות.
בעקבות זאת החלו מתרגלים של השיטה לחשוף את הרדיפה ברחבי העולם. המתרגלים מפיצים מידע דרך האינטרנט, עורכים עצרות ופונים לגורמים שונים לצורך הגברת המודעות לרדיפה. פרלמנטים וארגוני זכויות אדם בינלאומיים גינו את הרדיפה וכלי תקשורת רבים דיווחו על הנושא.
קצירת איברים ממתרגלי הפאלון גונג.
החל משנת 2006 טענו אנשי הפאלון גונג ומספר ארגונים נוספים כי במחנות העבודה בכפייה נרצחים מתרגלי השיטה לצורך סחר באיבריהם החיוניים. צוות חקירה קנדי בראשות דייוויד קילגור , לשעבר תת-שר החוץ הקנדי לענייני אסיה-פסיפיק, ודייוויד מטאס , עורך דין בין-לאומי לזכויות האדם, התמנה על ידי ארגון "הקואליציה לחקירת רדיפת הפאלון גונג" לחקור את הנושא. בדו"ח שהוציא, קבע הצוות כי פעילות זו אכן מתרחשת בסין באופן נרחב. הדו"ח שהוציא הצוות, "דו"ח קילגור-מטאס", התבסס על 33 ראיות, אשר הובילו אותם למסקנה שההאשמות נכונות. ממשלת סין טענה שהיא השיגה את האיברים מאסירים שהוצאו להורג, אולם קילגור ומטאס מצאו סתירה בין מספר ההוצאות להורג המדווחות בסין לבין מספר ההשתלות הרשמי בסין. בעקבות נתון זה ונתונים נוספים רבים, הם הגיעו למסקנה שמתרגלי הפאלון גונג הם המקור הסביר ביותר ל-41,500 ניתוחי השתלה שבוצעו בין השנים 2000 ל-2005 בסין.
כשפורסם מחקרם של קילגור ומטאס, החוקר והכותב העצמאי איתן גוטמן היה בעיצומו של מחקר עצמאי שכלל ראיונות עם מתרגלי פאלון גונג שנמלטו מסין. על אף ספקותיו ההתחלתיים, הגיע גוטמן באמצעות המחקר שלו למסקנה דומה לזו של קילגור ומטאס. גוטמן ראיין יותר מ-100 מתרגלי פאלון גונג, שתיארו את הבדיקות הרפואיות שמתרגלי הפאלון גונג נאלצו לעבור בבתי הכלא ובמחנות העבודה בכפייה, אשר כללו בדיקות דם ובדיקות של איבריהם הפנימיים. גוטמן מאמין כי בין השנים 2008-2000, המק"ס רצחה 65,000 מתרגלי פאלון גונג עבור איבריהם.
ממשלת סין מצידה הכחישה את כל הטענות, וטוענת כי אלו מתבססות על שמועות והאשמות שווא בלתי מבוססות, אך לא נתנה הסבר למקור האיברים ולמספר ההשתלות שהתבצעו בתחומה.
תגובת הקהילה הבינלאומית.
מאז 1999, ממשלות מערביות רבות וארגוני זכויות אדם הביעו גינוי לדיכוי שמפעילה הממשלה הסינית על הפאלון גונג. חברי הקונגרס של ארצות הברית השמיעו הצהרות פומביות לגינוי הרדיפה המתקיימת בסין והצביעו בעד כמה החלטות לתמיכה בפאלון גונג.
בדצמבר 2006 חשף משרד הבריאות האוסטרלי את המידע ששני בתי החולים העיקריים באוסטרליה אסרו על הכשרת מנתחים מסין, וזאת כתגובה על הדאגה לגבי קצירת איברים ממתרגלי פאלון גונג ואסירים אחרים.
קומץ רופאים ישראלים ובהם פרופ' יעקב (ג'יי) לביא ופרופ' אריה אלדד (שהיה ח"כ באותה תקופה), חשפו את נושא קצירת האיברים בסין, במטרה להפסיק את המימון הציבורי לביצוע השתלות בסין. התהליך להפסקת המימון החל בעקבות התוודעותו של פרופ' לביא לשוק השתלות האיברים בסין. זה קרה ב-2005, לאחר שחולה של לביא, שחיכה שנה שלמה להשתלת לב בישראל, קיבל זימון להשתלה בסין בתאריך מדויק שנקבע שבועיים מראש. פרופסור לביא תהה כיצד יכול היה בית החולים לחזות מראש את מותו של תורם לב פוטנציאלי שנתוניו יתאימו לנתוני החולה.
כשפרופ' אריה אלדד טס לסין לפגוש רופא המתמחה בהשתלת עור, הוא גילה להפתעתו שאותו בית חולים לא משתמש בשיטת ההקפאה המקובלת של פיסות העור, אלא משתמש בעור טרי. כששאל אלדד את הרופא איך זה ייתכן ענה לו הרופא שבכל רגע נתון יש כ-3,000 אנשים שמועמדים להוצאה להורג בעוון פשעים שונים, והם המקור לעור המושתל.
ב-2008 תוקן בישראל "חוק השתלות האיברים" והוכנסו בו סעיפים האוסרים באופן מפורש על קופות החולים וחברות הביטוח הישראליות לממן השתלות איברים לחולים ישראלים בכל מדינה שבה נעשית נטילת האיברים בניגוד לכללים האתיים המצויים בחוק הישראלי. עם פרסום הדיווחים השונים, נפסק התקצוב בישראל למימון השתלות בסין, בהוראת משרד הבריאות. למרות זאת, ידוע שישנם חולים בישראל שמחליטים בכל זאת לעבור השתלה בסין ולממן את הניתוח בעצמם.
בשנת 2010, החלטה 605 של בית הנבחרים האמריקני קראה "לסיים באופן מיידי את המערכה לרדיפה, הפחדה, כלא ועינויי מתרגלי פאלון גונג", והביעה הזדהות עם מתרגלי פאלון גונג נרדפים ובני משפחותיהם.
בשנת 2013 העביר הפרלמנט האירופי החלטה המביעה "דאגה עמוקה לגבי הדיווחים העקביים והאמינים על קצירת איברים שיטתית, בחסות המדינה, מאסירי מצפון שלא נתנו את הסכמתם, ברפובליקה העממית של סין. זה כולל קצירת איברים ממספר גדול של מתרגלי פאלון גונג הכלואים בשל אמונותיהם הרוחניות…" ההחלטה קראה לשחרור מיידי של כל אסירי המצפון בסין ודחקה ברשויות הסיניות להגיב לחקירות האו"ם לגבי מקור האיברים המשמשים להשתלות.
ב-4 במרץ 2015 העביר הסנאט האיטלקי פה אחד הצעת חוק המענישה כל אדם שמוכר באופן בלתי חוקי איברים מאנשים חיים בסנקציות קשות ובעונשי מאסר קשים.
על פי הצעת החוק של הסנאט האיטלקי, כל אדם הסוחר, מוכר או עוסק במכירת איברי אדם מאנשים חיים, יקבל תקופת מאסר של 3 עד 12 שנים וישלם קנס כבד בין 50,000 ל-300,000 יורו. הצעת החוק מענישה את מי שמעודד או מפרסם מכירת איברים, או מציג פרסומות והודעות לעידוד תיירות השתלות לסין. רופאים המקדמים או מסייעים לחולים לנסוע להשגת איבר שלא כדין, יתמודדו עם שלילת רישיון לכל החיים בשל הפרת האתיקה הרפואית.
גופי תקשורת ישראלים ובינלאומיים רבים פרסמו תחקירים ודיווחים על קצירת האיברים ממתרגלי פאלון גונג וקבוצות נרדפות אחרות בסין.
ב-1 במרץ 2020, פרסם הטריבונל הבינלאומי בלונדון את מסקנותיו הסופיות לגבי קצירת האיברים בסין. פסק הדין של הטריבונל והדו"ח שפורסם ב-17 ביוני 2019, הגיעו למסקנה חד משמעית בוויכוח המתקיים כבר 20 שנה לגבי השאלה האם אכן מתבצעת בסין קצירת איברים בכפייה מאסירי מצפון. הטריבונל קבע כי זהו פשע המתרחש בסין בהיקף רחב ועד עצם היום הזה.
הטריבונל: בית דין אזרחי בלונדון.
הטריבונל הבינלאומי בלונדון הוא בית דין אזרחי עצמאי שהוקם בשנת 2018 במטרה לבחון את נושא קצירת איברים בכפייה מאסירי מצפון בסין. בנוסף לאב בית הדין, פרופסור סר ג'פרי נייס, (Geoffrey Nice QC ) המשמש גם כיועץ המלכה, חבר השופטים בטריבונל כלל גם שישה חברים ממדינות שונות.