כשנכנסו הכוחות הגרמנים לטולוז בסוף 1942, שימש המחנה לזמן קצר למשכן אנשי ורמאכט.
הווילה של דון קישוט.
עם שחרור צרפת, רפובליקנים ספרדים שנמלטו ממחנה הריכוז מאוטהאוזן, אך לא הצליחו לחזור לארצם, שהו בתריסר מבנים במחנה. מושבה זו נודעה בשם "וילה דון קיחוטה".
מוזיאון הזיכרון.
במבנה אחד שהשתמר, הוקם מוזיאון הזיכרון (Musée de la Mémoire) כמוזיאון הנצחה המוקדש להיסטוריה של המחנה, בו יכולים המבקרים לצפות במסמכים, דגמים ושחזורים. המוזיאון נחנך ב-6 בפברואר 2003 על ידי אלי ויזל.
סרט תיעודי צרפתי על לורט אלכסיס-מונה שהתנדבה במחנה, בבימויו של פרנסיס פורקו, יצא לאקרנים ב-2016. הסרט, "Laurette 1942, une volontaire au camp du Récébédou," התבסס על הספר "Les Miradors de Vichy" מאת אלכסיס-מונה, חבר Cimade. ההיסטוריון פייר וידאל-נאקה מתח ביקורת על הספר כהונאה וסיפור בדוי.
טרמין (פירושונים)
שר החוץ (ישראל)
לואל בריזנדיין
מנולו חימנס
מנואל 'מנולו' חימנס חימנס (בספרדית: Manuel 'Manolo' Jiménez Jiménez; נולד ב-26 בינואר 1964) הוא כדורגלן עבר ספרדי ומאמן כדורגל בהווה.
קריירת משחק.
חימנס נולד באראהל שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה, וגדל במחלקת הנוער ובקבוצת המילואים של סביליה. הוא החל לשחק עם הקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בלה ליגה, לקראת עונת 1983/1984. הוא העביר עונת פרישה בריאל חאאן מליגת המשנה, וביוני 1998 פרש, בגיל 34, אחרי ששיחק בסביליה 413 משחקים רשמיים, שנפרסו על פני 14 עונות.
חימנס שיחק 15 משחקים במדי נבחרת ספרד, והשתתף עם הנבחרת במונדיאל 1990.
קריירת אימון.
בשנים 2000–2007 שימש חימנס כמאמן סביליה אתלטיקו, קבוצת המילואים של סביליה. ב-27 באוקטובר 2007, לאחר התפטרותו של חואנדה ראמוס, מונה למאמן הקבוצה הבוגרת. בעונתו הראשונה סיימה הקבוצה במקום החמישי ובעונה העוקבת סיימה במקום השלישי והעפילה לליגת האלופות. בעונת 2009/2010 הודחה סביליה בשלב שמינית גמר ליגת האלופות, וב-24 במרץ 2010 פוטר חימנס, לאחר רצף של שני הפסדים ושלוש תוצאות תיקו.
ב-7 באוקטובר 2010 מונה למאמן א.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית וחתם על חוזה לשתי עונות. חימנס סיים את העונה עם הקבוצה במקום השלישי, במרחק 23 נקודות מהאלופה, וזכה עימה בגביע היווני. ב-5 באוקטובר 2011 בוטל חוזהו, בהסכמה הדדית עם המועדון.
ב-31 בדצמבר 2011 מונה למאמן ריאל סרגוסה מהלה ליגה במקומו של חבייר אגירה. את עונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום ה-16, וניצלה מירידת ליגה בהפרש של שתי נקודות בלבד. את עונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום ה-20 והאחרון וירדה לליגת המשנה, וחימנס שוחרר מתפקידו.
ב-4 בנובמבר 2013 מונה למאמן א-ריאן מליגת העל הקטרית. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגת המשנה, אך שבה לליגת בעל בעונה שאחריה. חוזהו בקבוצה הופסק ב-20 במאי 2015.
ב-19 בינואר 2017 חזר לקדנציה שנייה בא.א.ק. אתונה. את עונת 2017/2018 סיימה הקבוצה עם אליפות ראשונה אחרי 24 שנים, אך חימנס עזב את הקבוצה במאי 2018, לאחר שלא הגיע עם המועדון להסכם בנוגע להארכת חוזהו.
במאי 2018 מונה למאמן לאס פאלמאס, היורדת הטרייה לליגה השנייה בספרד, אך פוטר בנובמבר 2018, לאחר שאימן את הקבוצה ב-15 משחקים בלבד.
ב-5 בפברואר 2019 שב לא.א.ק. אתונה, ואימן אותה עד 27 במאי 2019. ב-19 באוקטובר 2019 מונה למאמן אל וואחדה מליגת העל האמירתית. בתום העונה עזב את המועדון.
ב-27 בדצמבר 2020 שב לקדנציה רביעית בא.א.ק. אתונה, ופוטר בתום העונה.
מושל נבדה
מושל נבדה (באנגלית: Governor of Nevada) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת נבדה שבארצות הברית, והמפקד העליון של כוחותיה הצבאיים. המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה ובידיו הסמכות לאשר הצעות חוק שעברו בבית המחוקקים של המדינה או להטיל עליהן וטו, לכנס את בית המחוקקים בכל עת, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של בגידה או הדחה.
מושל נבדה הנוכחי הוא הדמוקרט סטיב סיסולאק, שהושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2019.
בחירת המושל.
מושל נבדה מכהן בתקופת כהונה של ארבע שנים. הוא מוגבל לשתי תקופות כהונה, גם אם הן לא רצופות. במקרה שסגן המושל מושבע לתפקידו במקומו של המושל שכהונתו הסתיימה טרם זמנה, והוא מכהן יותר משנתיים משארית תקופת הכהונה של המושל הקודם, הוא רשאי להיבחר רק לתקופת כהונה מלאה אחת נוספת. המועמד לכהונה כמושל חייב להיות בן 25 לכל הפחות, וחייב להיות תושב נבדה במשך השנתיים שקדמו למועד הבחירות. המושל וסגנו לא מתמודדים בבחירות באותו פתק הצבעה, ולפיכך יכולים בהחלט להיות חברים במפלגות שונות. אחרי סגן המושל ניצבים בסדר הירושה הנשיא הזמני של הסנאט של נבדה, יושב ראש בית הנבחרים, ומזכיר המדינה.
היסטוריה.
טרם הקמתה של , היה שטחה חלק מ וחלק מטריטוריית ניו מקסיקו. המושל הזמני הראשון של טריטוריית נבדה המוצעת היה הוויגי אייזק רופ, שנבחר לתפקידו בספטמבר 1859 ונכנס לתפקידו ב-15 בדצמבר אותה שנה. כאשר התאגדה הטריטוריה ב-2 במרץ 1861, מונה הרפובליקני ג'יימס ניי כמושל הטריטוריה על ידי נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, והוא כיהן בתפקידו עד קבלתה של נבדה כמדינה בארצות הברית. נבדה הייתה למדינה ב-31 באוקטובר 1864, וניי נשאר בתפקידו כמושל בפועל עד אשר המושל הראשון של המדינה, הנרי בלסדל, הושבע לתפקידו ב-5 בדצמבר 1864.
30 מושלים, כולם גברים, כיהנו כמושלי נבדה מאז כינונה כמדינה ועד היום. שמונה מהם נולדו בשטחה של המדינה. המושל שמשך כהונתו היה הארוך ביותר הוא בוב מילר, שכסגן מושל כיהן בדיוק שנתיים במקום המושל שתחתיו כיהן כסגן, ריצ'רד בריאן, שהתפטר כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית, ולאחר מכן נבחר בזכות עצמו לשתי תקופות כהונה, ובסך הכל כיהן עשר שנים כמושל. הכהונה הקצרה ביותר הייתה זו של פרנק בל, שכיהן בשארית תקופת כהונתו של צ'ארלס סטיבנסון שנפטר ארבעה חודשים טרם שהסתיימה כהונתו כמושל.
פסטיבל הספרות הפלסטיני
פסטיבל הספרות הפלסטיני הוא פסטיבל ספרותי שנתי, שנוסד בשנת 2008, המתקיים במשך שבוע במספר ערים ברחבי הרשות הפלסטינית.
היסטוריה.
הפסטיבל נוסד בשנת 2008 במטרה מוצהרת לחזק את "כוחה של התרבות על תרבות הכוח" ולשבור את מה שהמייסדים רואים כמצור תרבותי על פלסטין. היושב ראש המייסד של הפסטיבל היא הסופרת והפרשנית הפוליטית המצרית אהדף סויף.
במאמץ להתגבר על הגבלות על חופש התנועה של הפלסטינים, הפסטיבל נודד מעיר לעיר, ומקיים אירועים בחינם בערבית ובאנגלית בערים שאליהם הוא מגיע. הפסטיבל מתקיים בירושלים, רמאללה, יריחו, חיפה ושכם. מכיוון שהנסיעה לעזה מוגבלת כמעט באופן מוחלט, הרבה פחות אירועים מתקיימים בה.
המשורר מחמוד דרוויש שלח מסר לפסטיבל המכונן בו כתב:.
במאי 2009, גם ערב הפתיחה וגם ערב הסיום של הפסטיבל השני, בתיאטרון אל-חכוואתי, נסגרו על ידי משטרת ישראל, בצו של השר לביטחון פנים. במטרה למנוע את קיום הפסטיבל בירושלים, מאחר שהרשות הפלסטינית הייתה מעורבת בו. בשתי הפעמים עבר הפסטיבל: למכון התרבות הצרפתי בירושלים בערב הפתיחה, ולבניין המועצה הבריטית בערב הסיום. בשנה זו נערך הפסטיבל בחסות של הקונסוליה הבריטית בירושלים ואונסק"ו, ובין משתתפי הפסטיבל היו הסופר השוודי הנינג מנקל, והשחקן מייקל פאלין. בעקבות הסגירה קרא הנינג מנקל לקהל שנמנע ממנו לשמוע את דבריו: "אל תאבדו תקווה".
בשנת 2011 במהלך אירוע הסיום של הפסטיבל שנערך בסילוואן נורה גז מדמיע אל עבר המשתתפים.
בשנת 2012 נערך הפסטיבל אך ורק בעזה, לאחר שהמארגנים הצליחו להפעיל לחץ ולקבל גישה לרצועת עזה ממצרים דרך מעבר רפיח.
בשנת 2015 מנעה מדינת ישראל את הכניסה למשתתפת הפסטיבל שרה אישאק , במאית קולנוע מועמדת לאוסקר, אזרחית בריטית ממוצא תימני.
בשנת 2016 אורח הכבוד של הפסטיבל היה הסופר הדרום-אפריקאי זוכה פרס נובל לספרות ג'ון מקסוול קוטזי, בדברי הברכה שלו אמר:.
בשנת 2018 לא נערך הפסטיבל, לאחר שהמארגנים הודיעו כי הם לוקחים שנה הפסקה כדי "להעריך את תפקידו של הפסטיבל בעולם המשתנה במהירות".
בשנת 2019 הפסטיבל הושק מחדש עם מוטו חדש "התמקדות בטיפוח כתיבה חדשה, המבהירה וממסגרת את הקשרים בין הקולוניזציה של הרשות הפלסטינית לבין מערכות השליטה והנישול המואצות ברחבי העולם".
בשנים 2020 ו-2021 בוטל הפסטיבל בגלל מגפת הקורונה, הפסטיבל הבא מתוכנן להיערך במאי 2022.
פטרונים ומשתתפים.
בין פטרוני הפסטיבל במהלך השנים היו: צ'ינואה אצ'בה, ג'ון ברגר, מחמוד דרוויש, שיימוס הייני, הרולד פינטר, פיליפ פולמן ואמה תומפסון. פולמן אמר על הפסטיבל:.
יותר מ-250 סופרים ואמנים בינלאומיים ופלסטינים השתתפו בפסטיבל במהלך השנים, בין היתר: מייקל אונדאטג'ה, אליס ווקר, רג'א שחאדה, ג'ון מקסוול קוטזי, מייקל פיילין, סואד אמירי, הנינג מנקל, טהא מוחמד עלי, ג'וף דייר, סוהיר חמאד, קלייר מסוד, פאנקאג' מישרה, ריצ'רד פורד ורבים אחרים.
הספר "זה לא גבול".
עשרות סופרים שהשתתפו בפסטיבל כתבו על חוויותיהם בעת הביקור ברשות הפלסטינית. ב-2017 פרסמה הוצאת ספרי בלומסברי את This Is Not a Border: Reportage &amp; Reflection from the Palestine Festival of Literature – אוסף של יצירות של 47 סופרים שהשתתפו בפסטיבל. הירחון היוקרתי "ניו סטייטסמן" כתב על כך: "האנתולוגיה הזו תעזור להפוך את ההבנה האינטלקטואלית שלך לגבי דיכוי להבנה רגשית".
סמסונג גלקסי F62