לארסון עבר ללופט בקומה החמישית של בניין בפינת רחוב גריניץ' ורחוב ספרינג במנהטן התחתונה, שם התגורר עם שותפים שונים לדירה, ביניהם גרג בילס, עיתונאי במגזין ניוזוויק ואחיה של השחקנית ג'ניפר בילס וג'יימס קלוני, כיום מנהל קריאייטיב בסוכנות הפרסום BBDO. במשך תשע שנים וחצי לארסון עבד כמלצר ב-Moondance Diner בסופי שבוע ועבד על הלחנה וכתיבת מחזות זמר במהלך השבוע. בדיינר לארסון פגש את ג'סי ל. מרטין, שהיה חניך הממתין שלו ואחר כך ימלא את התפקיד של טום קולינס בקאסט המקורי של רנט. לארסון ושותפיו לדירה חיו בתנאים קשים עם מעט כסף או רכוש.
קריירה.
רנט.
המחזמר "רנט" הוצג בברודוויי בתיאטרון נדרלנדר מהבכורה שלו באפריל 1996 ועד 7 בספטמבר 2008. זהו המופע ה-11 הארוך ביותר בהיסטוריה של ברודוויי. רנט הוצג ברחבי ארצות הברית, קנדה, ברזיל, יפן, בריטניה, אוסטרליה, סין, סינגפור, הפיליפינים, מקסיקו, גרמניה, פולין וברחבי אירופה, כמו גם במקומות נוספים. עיבוד קולנועי לרנט שוחרר בשנת 2005.
מותו.
לארסון מת במפתיע בבוקר הופעת הטרום-בכורה הראשונה של "רנט" על בימת אוף ברודוויי. הוא לקה בבתירת אבי העורקים, שככל הנראה נגרמה כתוצאה מתסמונת מרפן לא מאובחנת, בשעת בוקר מוקדמת ב-25 בינואר 1996. חוקרים רפואיים של מדינת ניו יורק הגיעו למסקנה שאם הבתירה באבי העורקים היה מאובחנת כראוי ומטופלת, לארסון היה חי.
לארסון סבל מכאבים בחזה, סחרחורת וקוצר נשימה במשך מספר ימים שקדמו למותו, אולם הרופאים במרכז הרפואי קבריני ובבית החולים סנט וינסנט לא הצליחו למצוא סימנים של התקף לב, גם לאחר שעשה צילום חזה ואק"ג, ולכן הם אבחנו אותו כחולה שפעת או כסובל ממתח נפשי.
מורשת.
אף לאחר מותו של לארסון, מופעו זוכה הפרסים "רנט" זכה למספר הפקות מסביב לעולם ואף לגרסה קולנועית.
לאחר מותו של לארסון, משפחתו וחבריו של לארסון הקימו את קרן ג'ונתן לארסון לאמנויות הבמה כדי לספק מענקים כספיים לאמנים, במיוחד למלחיני תיאטרון מוזיקלי ולכותבים, כדי לתמוך בעבודתם היצירתית. מענקי ג'ונתן לארסון מנוהלים כעת על ידי אגף התיאטרון האמריקני, הודות למענק הממומן על ידי הקרן ומשפחת לארסון.
עבודתו של לרסון ניתנה לספריית הקונגרס בוושינגטון הבירה בדצמבר 2003. אוסף ג'ונתן לארסון הוא תוספת חדשה לאחזקותיו העיקריות בתחום התיאטרון המוזיקלי. האוסף מתעד את התפוקה הפורה להפליא של לארסון, כולל מחזות זמר רבים, רוויו, קברטים, שירי פופ, פרויקטים של ריקוד ווידאו - גם בהפקה וגם ללא הפקה.
ב-19 בנובמבר 2021 יצא לשירות הסטרימינג "נטפליקס" הסרט מוזיקלי-ביוגרפי "טיק...טיק...בום" המבוסס על חייו.
ג'ונתן לרסון
אסיף (כתב עת)
אסיף - שנתון איגוד ישיבות ההסדר, הוא כתב עת תורני שיוצא לאור על ידי איגוד ישיבות ההסדר, וייעודו "להיות בית ועד המביא לידי ביטוי את היצירה התורנית הענפה של ישיבות הציונות הדתית, בימה מזמינה ופתוחה לדיונים ומחקרים משמעותיים ויסודיים".
כתב העת נולד מתוך תחושה שכתבי העת של הישיבות, שרבים מהם גם הפסיקו את הוצאתם בשנים שלפני הוצאת כתב העת, אינם מצליחים למלא את מטרותיהם: למשוך את הלומדים בישיבות לכתיבה ומחקר משמעותיים, דבר שיתרום להתפתחותם ככותבים, יוצרים וחוקרים, ויתרום להתפתחות תחומי הלימוד השונים. בנוסף מטרתו של כתב העת היא ליצור במה משותפת לבירור סוגיות המעסיקות את עולם הישיבות הדתי לאומי במקום שכל ישיבה תעסוק בנושא זה רק בתוך גבולותיה.
מערכת כתב העת כוללת כעשרים רבנים ואברכים מכלל ישיבות הציונות הדתית, הן ישיבות הסדר הן ישיבות גבוהות. אחד מחברי המערכת היה הרב איתם הנקין.
הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור בשנת תשע"ג (2013) והוא יוצא מאז אחת לשנה. עד גיליון ה כל גיליון היה מחולק לשני כרכים: כרך בנושא תלמוד והלכה וכרך בנושא תנ"ך ומחשבה. מגיליון ו אוחדו הכרכים לכרך אחד. בשנת תשע"ט יצאה לאור אסופת המאמרים 'והאר עינינו' בענייני לימוד תורה, על ידי מערכת אסיף.
אתר ספריית אסיף.
כחלק ממגמת כתב העת לגרום לאיחוד של תורת ישיבות הציונות הדתית, הוקם על ידי עורכי כתב העת אתר אינטרנט שבו ספריית מאמרים גדולה של כתבי העת של ישיבות בית המדרש הדתי לאומי לדורותיו, כאשר מטרת העורכים היא ליצור מאגר שיקיף את כל המאמרים שהודפסו בכתבי העת של עולם התורה הדתי לאומי. בנוסף, מופיעים באתר גם ספרים מלאים ועבודות אקדמיות מלאות. הפריטים באתר מסודרים וממוינים לפי נושאים ותתי נושאים, ומתויגים ברזולוציה גבוה (עד רמת דף בגמרא), ובנוסף יש בו מנוע חיפוש פנימי. נכון ל-2020, יש מעל 9,600 פריטים הניתנים לקריאה ישירה באתר.
בז'וסטק
בז'וסטק (בפולנית: Brzostek) היא עיירה במחוז דמביצה שבפרובינציית פודקרפאטי בפולין, כ-19 ק"מ דרומית לדמביצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
התיעוד הראשון ליישוב הוא בתעודות מראשית המאה ה-12, ובמאה ה-14 קיבל זכויות עירוניות. בשנת 1657 נשרפה העיירה בידי כוחותיו של גיירג' ראקוצי השני. בשנת 1846 פרץ בעיירה מרד האיכרים הגליציאנים.
יהודי בז'וסטק.
היישוב היהודי בעיירה החל בראשית המאה ה-19, לאחר שבוטלה הבעלות הפרטית במקום. בעיירה ישבו חסידים רבים.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 אירעו מספר מקרים של תקיפת יהודים בעיירה והפצת עלילות דם כנגדם. בעת הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה נבזזו חנויות היהודים בעיירה, כ-40 בתי יהודים הועלו באש, ומספר יהודים בה נרצחו. לאחר המלחמה, השתקמה הקהילה בעיירה בסיוע הג'וינט, אך מצבה הכלכלי נותר קשה.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה תנועות ציוניות, ובהן עקיבא והשומר הצעיר. בתקופה זו נמנו בעיירה קרוב ל-500 יהודים, מתוך כ-1,300 תושבים.
בשואה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מיהודי העיירה מזרחה. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים הוטלו על יהודיה עבודות כפייה והיטלים כספיים, וכן הגבלות תנועה. בתחילת 1942 נחטפו יהודים מהעיירה למחנות עבודה.
ב-11 ביולי 1942 רוכזו יהודי העיירה, ולמחרת נרצחו רבים מהם ביער פודזאמצ'ה עם יהודים נוספים מהסביבה. האחרים נרצחו ביערות ליד ואז'יצה וסוקולובקה. יהודים שניסו להימלט ליערות הסביבה נתפסו ברובם, והגרמנים המשיכו במצוד אחר יהודיה האחרונים של העיירה בחודשים שלאחר מכן.
משחק יריות מגוף ראשון
מערכת אום כתף - אבו עגילה (1956)
מערכת אבו עגילה הייתה מערכה שהתנהלו בה קרבות בין אוגדה 38 לבין כוחות של צבא מצרים. הקרבות שנערכו במהלך מלחמת סיני ("מבצע קדש") במתחם אום כתף - אבו עגילה, במזרח סיני, הסתיימו בניצחון ישראלי, למרות שהיו במערכה זו לצבא הישראלי גם כישלונות ניכרים. בצד המצרי נהרגו כ-260 חיילים. הקרב החל ב-30 באוקטובר בשעות הצהריים, והסתיים ב-2 בנובמבר בצהריים.
הרקע למערכה.
אום כתף הוא שמו של האזור הנמצא כ-15 קילומטרים ממזרח לצומת אבו עגילה במזרח סיני. במקום צומת כבישים, כביש אבו עגילה - ניצנה ממערב למזרח וכביש קוסיימה - רפיח מדרום לצפון.
באזור הצומת, הנמצא בין המכשולים הטבעיים של ג'בל דלפה ודיונות חול, הוקם על ידי הצבא המצרי מתחם צבאי. מתחם זה עמד במוקד הקרבות בין הצבא המצרי לבין צה"ל.
ב-26 ביולי 1956 הכריז נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, על ההלאמה של חברת תעלת סואץ, שהפעילה את התעלה וגבתה את הרווחים ממנה, ושהבעלות עליה התחלקה בערך באופן שווה, בין ממשלות בריטניה וצרפת. הצעד החריג נעשה כדי לגייס כסף לבניית סכר אסואן, שנתפס כחיוני לחקלאות המצרית. המעצמות האירופאיות, שלא היו מוכנות לוותר על הנכס הכלכלי ובעיקר האסטרטגי, תכננו פעולה צבאית כדי להשיב לעצמן את השליטה בתעלה.
ב-24 באוקטובר, בפרבר סוור שליד פריז, נחתם הסכם בין ישראל, בריטניה וצרפת, הסכם שזכה לכינוי "הקנוניה", ושקבע את מהלכי המבצע המשותף לשלוש המדינות. על פי ההסכם, ישראל תבצע מהלך צבאי בסיני שיהיה מוגבל בהיקפו, ושייראה כפעולת גמול, אחת מתוך שורה של פעולות דומות שבוצעו קודם לכן. מטרת המהלך תהיה לספק עילה לשתי המעצמות, לדרוש כביכול משני הצדדים, ישראל ומצרים, לחדול ממעשי האיבה ולסגת מאזור התעלה. מכיוון שמצרים לא ביצעה עד אז כל פעולה אלימה באזור התעלה, פרט להלאמה שלה - היה צפוי שמצרים תסרב לדרישה. במה שאמור להיראות כתגובה לסירובה, תתקופנה בריטניה וצרפת את מצרים באזור התעלה, תשתלטנה על התעלה ובכך תוכרח מצרים להשיב אותה לבעלותן. האופי המוגבל של המהלך הצבאי הישראלי אמור היה להטעות את המצרים לחשוב, שאין פניה של ישראל למלחמה כוללת.
הפעולה שנבחרה לפתוח את המערכה הייתה הצנחה של גדוד מחטיבת הצנחנים (חטיבה 202) בפתחו של מעבר המיתלה. בהמשך, התוכנית הייתה ששאר החטיבה תחבור אל הכוח הזה בתנועה יבשתית, ותתייצב במרחק מהתעלה שסוכם עם השותפות להסכם, 10 מייל ממזרח לתעלה, ולאחר הגשת האולטימטום הבריטי - צרפתי, לפתוח במתקפה כוללת לכיבוש חצי האי סיני.
סדר הכוחות.
צה"ל.
לרשות פיקוד דרום עמדו היחידות הבאות:
צבא מצרים.
הכוחות המצריים בחזית זו היו היחידות הללו:
מהלך הקרב.
תחילת הקרבות.
בליל ה-30 באוקטובר, החלה אוגדה 38 בכיבוש מערך קוסיימה. ההחלטה לפתוח בכיבוש מערך קוסיימה תחילה, התקבלה עקב היותו מערך חלש יחסית, שהוחזק רק על ידי כוחות המשמר הלאומי, ואשר עם כיבושו תיפתח הדרך לחבור לצנחנים במיתלה, וכן עקב האפשרות לתמרן כוחות לעבר עורף המתחמים באום כתף ובאבו עגילה.
המשימה הוטלה על חטיבה 4 שכבשה את המתחם במהלך הלילה, עד 08:30 בבוקר, ולאחר מכן נערכה בו להגנה.