תוחלת חיים היא משך החיים הצפוי לפרט כלשהו באוכלוסייה נתונה. בדרך כלל מיום לידתו.
הגירה.
הגירה היא שינוי באזורי המגורים של אוכלוסייה מסוימת כתוצאה מתנועה פיזית של פרטים. ישנם סוגים שונים של הגירה:
פיזור אוכלוסין.
פיזור אוכלוסין היא שיטה בה נוקטות ממשלות על מנת למנוע ריכוזיות יתר של אוכלוסייתן בערים הגדולות. בעזרת מדיניות התומכת בפיזור אוכלוסין, מנסות הממשלות לשמור על האוכלוסייה הכפרית באזור ככוח מגן על גבולות הטריטוריה שלה.
התפלגות תעסוקתית.
אוכלוסייה בלתי תלויה (אוכלוסייה יצרנית), היא פלח אוכלוסייה המהווה את העוסקים בייצור. אוכלוסייה תלויה (אוכלוסייה בלתי יצרנית), היא פלח אוכלוסייה המהווה את אלו שאינם עוסקים בייצור. יחס תלות, הוא מונח המתייחס ליחס בין הילדים והקשישים באוכלוסייה (אוכלוסייה תלויה) לבין מספר התושבים בגיל העבודה (אוכלוסייה יצרנית). יחס תלות הנהוג בישראל הוא בין התושבים בני 0–19 ובני 65 ומעלה (התלויים) לבין התושבים בני 20–64 (היצרנים).
מבנה גילים.
קבוצת גיל סך הפרטים בחברה השייכים לטווח גילאים מסוים. נוהגים לחלק את האוכלוסייה לשלוש קבוצות אוכלוסייה:
פירמידת גילאים היא ביטוי גרפי מקובל לאוכלוסיית אזור מסוים בנקודת זמן מסוימת, המצביעה על התפלגות האוכלוסייה לפי קבוצות מין וגיל, באחוזים או באופן כמותי.
מועמר קדאפי
מֻעַמַּר אלְ-קַדַּאפִי (, תעתיק מדויק: מֻעַמַּר אלְקַדַּ'אפִיּ, 7 ביוני 1942 – 20 באוקטובר 2011), ובהגייה לובית מֻעַמַּר אלְ-גַדַּאפִי, היה שליטה הדיקטטורי של לוב בין השנים 1969 ועד שנרצח ב-2011.
לאחר שתפס את השלטון בהפיכה צבאית בספטמבר 1969 הנהיג קדאפי בלוב את מדיניות הפנים ששילבה לאומיות ערבית ורווחה, זאת כונתה "סוציאליזם אסלאמי". בנוסף קידם משטר המבוסס על פולחן אישיות, תוך חיסול כל גילוי התנגדות לשלטון. הוא ראה בעצמו מנהיג ומורה דרך ברמה עולמית, בסיוע העושר מהיותה של לוב מעצמת נפט, נטה להתערב בענייניהן של מדינות ערב ואפריקה, ונתן חסות לארגוני טרור ערבי ברחבי העולם. הוא התפרסם גם באישיותו ואורח חייו הראוותניים והאקסצנטריים. הצעדים שעשה לאחר פיגועי 11 בספטמבר החל מ-2001 להתקרב למערב, לא סייעו לו לצלוח את אירועי האביב הערבי, ולאחר ניסיונות לגדוע באלימות קשה את ההתקוממות נגד שלטונו, תקפו כוחות צבא ואוויר משולבים של ארצות הברית, נאט"ו, ומדינות נוספות את כוחותיו. ב-20 באוקטובר 2011 נתפס קדאפי ונרצח בידי כוחות המועצת המעבר הלאומית בעיר הולדתו סירת.
ביוגרפיה.
קדאפי נולד בכפר קָצְר אַבּוּ הַאדִי (قصر ابو هادي) שליד סירת למשפחת נוודים בדואית משבט הקד'אד'פה בצפון לוב. למד בבית ספר תיכון יוקרתי בעיר סבהא בדרום לוב בשנים 1956–1961, וסולק משם בגלל פעילותו הפוליטית (הוא הטיף לפאן-ערביות ולגינוי המערב, בהשראת נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר).
בשנת 1963 סיים בהצלחה את לימודיו באוניברסיטת לוב (בעיר הבירה טריפולי), והתקבל לאקדמיה הצבאית בעיר בנגאזי. באקדמיה גיבש קבוצת חברים, במטרה להפיל את השלטון הפרו-מערבי בהפיכה צבאית. בשנת 1965 נשלח לאימון מתקדם בבריטניה, ובשנת 1966 הוסמך כקצין קשר וחזר ללוב.
תפיסת השלטון.
ב-1 בספטמבר 1969 עמד קדאפי (אז קצין בדרגת סרן) בראש קבוצת קצינים שביצעה הפיכה צבאית והפילה את שלטון המלך אידריס הראשון, שגורש למצרים. השלטון החדש, שכונה "מועצת הפיקוד של המהפכה" (RCC) הכריז על ביטול המלוכה והקמת "הרפובליקה הערבית של לוב", ובכך היה לשליט המדינה דה פקטו, על אף שלא אחז בתואר רשמי כלשהו. במסמכים רשמיים של לוב, קדאפי תואר כ"המנהיג האח, ומדריך המהפכה". קדאפי קידם את עצמו מדרגת סרן לדרגת קולונל (אלוף-משנה). הוא סירב לקדם את עצמו לדרגת גנרל, משום שלטענתו "החברה המושלמת של לוב נשלטת על ידי העם, ולכן אין צורך בתואר מנופח או בדרגה צבאית עליונה".
מדיניות פנים.
קדאפי הנהיג מדיניות פנים ששילבה לאומיות ערבית ורווחה וכונתה "סוציאליזם אסלאמי". החברות הגדולות נמצאו בבעלות הממשלה, וחברות קטנות נמצאו בבעלות פרטית. באופן רשמי, הערכים המרכזיים של החברה היו "רווחה, חירות, חינוך ודמוקרטיה". נקבעו חוקי מוסר שמרניים, שאוסרים בין השאר על מכירת משקאות חריפים ומשחקי הימורים. קדאפי פירט את תפיסת עולמו ב"ספר הירוק", שיצא לאור בשנת 1976 והיה לספר לימוד חובה לכל תלמידי בתי הספר במדינה.
קדאפי הנהיג בלוב משטר המבוסס על פולחן אישיות בסימן הסיסמה "אלוהים, מועמר (קדאפי) ולוב - זה הכל". חיי אזרחי המדינה וחינוכם כוונו באמצעות שטיפת מוח לאמונה אישית לאו דווקא באידאולוגיה של קדאפי אלא בו-עצמו ובנאומיו. רוב האזרחים, בעקבות חינוך ארוך שנים אכן גילו אמונה וביטחון בדמותו של המנהיג.
בניגוד לערכים המוצהרים, כל גילוי התנגדות לשלטון נתקל באלימות קשה. בפברואר 1980 רצחו סוכנים לובים מתנגדים שחיו בגלות.
באוקטובר 1993 ערכה קבוצה בת כ-2,000 חיילים ניסיון כושל להתנקש בחייו של קדאפי. ביולי 1996 פרצו מהומות אלימות במחאה על שלטונו של קדאפי, בסיום משחק כדורגל.
מדיניות חוץ.
קדאפי ראה בעצמו מנהיג ומורה דרך ברמה עולמית ולפיכך נטה המשטר הלובי להתערב בענייניהן של מדינות ערב ואפריקה, הן בתמיכה צבאית במדינות אלה בכוחות פנימיים המתאימים להשקפותיו והן בדרך כלכלית. אף על פי ששלטונו של קדאפי נתפס בעולם המערבי כדיקטטורי ורצחני ואף הוטלו עליו לא פעם עיצומים, נהנתה לוב שתחת שלטונו מחוסן יחסי בזירה הבינלאומית. חוסן זה התבסס הן על היותה של לוב ספקית נפט מרכזית לעולם המערבי, והן על שליטת לוב במעבר פליטים מאפריקה דרכה אל האי האיטלקי למפדוזה הסמוך לחופיה. עובדה זו הניחה לפתחה של אירופה בכלל ואיטליה בפרט, איום קבוע שאם רק ירצה קדאפי יש ביכולתו "להציף אותה בפליטים".
עם עלייתו של קדאפי לשלטון הכריז כי הוא מתחייב להוציא את מדינתו מהפיגור הבינלאומי. הוא ציווה להוציא את כוחותיה של ארצות הברית מלוב ולסגור את נמל התעופה של צבא ארצות הברית במדינה.
לוב פתחה תחת שלטון קדאפי בסיסי טרור בשטחה ונתנה חסות לארגוני טרור ערבי ברחבי העולם. המשטר הלובי החל בחימוש מואץ ופתח בהסתה אנטי-ישראלית תוך קריאה לאיחוד כל מדינות ערב למדינה אחת ואיום על מדינות ערב שגילו יחס חיובי לישראל (שאחד משיאיו היה במלחמת לוב-מצרים ביולי 1977).
עוד לפני שתפס קדאפי את השלטון פלשה לוב ב-1968 לשטח צ'אד מתוך מגמה למנוע את התפשטות מלחמת האזרחים במדינה אל שטחי לוב ולהשיג שליטה על "הרצועה הכחולה", שטח עשיר במתכות ובראשן אורניום, הסמוך לגבול. במהלך שנות שלטונו של קדאפי פלש צבא לוב לצ'אד ארבע פעמים, במסגרת סכסוך לוב-צ'אד, בשנים 1978, 1979, 1980–1981 וב"מלחמת הטויוטה" בשנים 1983–1987. התערבות צבא לוב הוגבלה לסיוע אש בארטילריה ובמתן "מטרייה אווירית" לכוחות הקרקעיים של בעלות בריתה בצ'אד.
כחלק מן האידאולוגיה של קדאפי, לפיה יש לאחד את המוסלמים-האפריקאים לכדי ישות מדינית אחת, החל כבר מ-1972 ליצור את הלגיון האיסלאמי הפאן-אפריקאי. הלגיון הורכב משכירי חרב, אזרחי מדינות חבל הסאהל כצ'אד, ניז'ר, מאלי, הרפובליקה המרכז אפריקאית וסודאן, שזכו לאימון ולמשכורות גבוהות. בפרט נסמך הלגיון על בני שבטי הטוארג והג'נג'וויד (שבטי בדואים מוסלמים מדארפור), להם ייחס קדאפי זיקה למקורות העם הלובי ועליונות גזעית. בנוסף לכך הלגיון היה פתוח לכל שכיר חרב הן ממדינות אפריקאיות, הן ממדינות ערב והן ממדינות כסרביה ואוקראינה, כל עוד הם נשבעו אמונים לקדאפי, לפי מתכונת לגיון הזרים הצרפתי. הלגיון, שחלק מלוחמיו גויסו בכפייה וחלקם התפתו להצעות לשכר ולכבוד, נשלח להילחם בסדרת הפלישות לצ'אד. לאחר גירושה הסופי של לוב משטחי צ'אד ב-1989 צומצם כח הלגיון מכ-7,000 איש בשיאו לכ-2,000 איש.
מחנות האימונים של הלגיון שימשו לאימון והדרכה של קבוצות רבות בעולם הערבי ובאפריקה בהם אנשי אש"ף, אנשיו של הרודן הליברי צ'ארלס טיילור, אנשי קבוצת המורדים "החזית המהפכנית המאוחדת" (Revolutionary United Front - RUF) של פודאי סאנקו מסיירה לאון וכן כוחות צבאיים מלבנון, סוריה ואוגנדה.
נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ניסה להפיל את שלטונו של קדאפי, כינה אותו בנאומיו "הכלב השוטה של המזרח התיכון", ובמרץ 1982 הכריז על איסור אמריקני על ייבוא נפט מלוב ועל שיתוף פעולה כלכלי עם לוב. במהלך שנות ה-80 תקפה ארצות הברית ספינות נפט לוביות, וב-15 באפריל 1986 נערכו הפצצות על הערים המרכזיות טריפולי ובנגאזי, בתגובה לפיגוע בגרמניה בו נרצחו חיילים אמריקנים. בין 60 ההרוגים בהפצצות הייתה גם בתו המאומצת של קדאפי.
בשנת 1984 ירו למוות אנשי השגרירות הלובית בלונדון בשוטרת מקומית שפיקחה על הפגנה של מתנגדי השלטון. הירי הוביל לניתוק היחסים הדיפלומטיים בין לוב לבריטניה.
ב-14 באפריל 1986 הפציצה ארצות הברית את ארמונו של קדאפי בטריפולי, כתגובה לחסות שנתנה לוב לפעולות טרור כנגד אזרחים אמריקנים. משטר קדאפי קיים קשרים הדוקים ביותר עם משטר הבעת' של סדאם חוסיין בעיראק.
קדאפי סירב להסגיר לארצות הברית או לבריטניה את הסוכנים שהטמינו מטעני נפץ במטוס פאן-אם שהתפוצץ מעל סקוטלנד בשנת 1988, ולכן הוטלו על לוב סנקציות כלכליות חריפות מטעם האו"ם. בשנת 1999 הסכים קדאפי להסגיר את הסוכנים להולנד, והסנקציות הכלכליות הוסרו.
אחד מסממני תפיסתו העצמית כמורה דרך מוסרי הוא הפרס הבינלאומי לזכויות האדם על שם מועמר קדאפי, אותו הוא העניק משנת 1988.
פאן-ערביות ותמיכה בטרור.