בשנת 1987 החלה לעבוד כעורכת דין בנושא דיני עבודה בחברת סלייטר וגורדון. ב-1990 בגיל 29 הצטרפה כשותפה לחברה. בראיון שנערך עמה ב-2007 אמרה: "תמיד חשבתי שאהיה מורה לאנגלית. היה מורה לאנגלית בבית-הספר במיצ'ם באדלייד שהיה אדם קפדן מאוד בנושאי משמעת, דקדוק וניקוד, אך בד בבד היה אדם מאוד נחמד. חשבתי שמורים הם אנשים טובים; הייתי סבורה כי זו תהיה עבודה מתגמלת, לראות את עיני התלמידים הצעירים בורקות לשמע רעיון חדש. שוחחתי על שאיפתי זו עם אמא של חברה לספסל הלימודים, שפסקה: 'לא, את טובה בוויכוחים ובדיונים, עליך לנסות משפטים'. אם לא הייתי משתתפת בבחירות של 1988 בהצלחה, קרוב לוודאי שהייתי עדיין בתוך ומסביב לתחום המשפטים, ייתכן שבתחום המגזר הציבורי. אולי הייתי מעבירה הרצאות, מנסה לדחוף משפטים לראשם של אחרים".
קריירה פוליטית.
גילארד נחשפה לפוליטיקה בשנתה השנייה באוניברסיטת אדלייד דרך ביתו של שר רווחה מקומי והצטרפה למועדון הלייבור, שם הייתה מעורבת בקידום קמפיין נגד הקיצוץ בתקציבי החינוך. לאחר שעברה למלבורן, הפכה ב-1983 לאישה השנייה לעמוד בראש אגודת הסטודנטים האוסטרלית.
גילארד נבחרה כחברת בבית הנבחרים האוסטרלי מטעם ללור, פרבר של מלבורן, ויקטוריה בבחירות בשנת 1998. היא החליפה בתפקידה את ברי ג'ונס, שפרש מתפקידו.
ב-11 בנובמבר 1998 נאמה לראשונה בבית הנבחרים.
בשנים 2001–2003 הייתה שרת צללים למשרד האוכלוסייה וההגירה, ואחרי 2003, שרת הצללים למשרד הבריאות. החל מ-2006 הייתה סגנית ראש האופוזיציה. אחרי ניצחון הלייבור בבחירות של 2007 מונתה לממלאת מקום ראש הממשלה ושרת החינוך, הרווחה והתעסוקה בממשלתו של קווין ראד.
ביוני 2010, כשהפופולריות של קווין ראד צנחה בפתאומיות לקראת הבחירות הקרבות, החליטו ראשי הלייבור שיש להחליפו ושכנעו את גילארד להתמודד מולו. אחרי שהיא הכריזה על מועמדותה פרש ראד, וגילארד מונתה על ידי המושלת הכללית לראש ממשלה – אישה ראשונה בתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה. שבועות ספורים אחר כך הודיעה על הקדמת הבחירות על מנת לזכות במנדט עצמאי.
בבחירות שהתקיימו ב-21 באוגוסט לא זכתה אף אחת מהמפלגות ברוב, ואחרי יותר משבועים הצליחה גילארד לגבש רוב להקמת ממשלה בעזרתם של חבר הפרלמנט ממפלגת הירוקים ושלושה מארבעת חברי הפרלמנט העצמאיים שנבחרו. בהרכבת ממשלה, שהושבעה ב-14 בספטמבר, היא קיימה את הבטחת הבחירות שלה למנות את קודמה, קווין ראד לתפקיד בכיר, ומינתה אותו לשר החוץ; הוא התפטר כשנה וחצי לאחר מכן, ב-22 בפברואר 2012, בשל חילוקי דעות עם גילארד.
ב-26 ביוני 2013 הודחה מהנהגת הלייבור כשהפסידה מול קווין ראד בהתמודדות פנימית בקרב חברי הלייבור בפרלמנט ולאחר מכן הודיעה על פרישה מהחיים הציבוריים. גילארד סיימה את תפקידה כראש ממשלת אוסטרליה יממה לאחר מכן.
לאחר פרישתה מהפוליטיקה.
ביולי 2013 חתמה על חוזה לכתיבת זיכרונותיה עם הוצאת פינגווין אוסטרליה ומונתה כפרופסור כבוד באוניברסיטת אדלייד. היא הצטרפה כמרצה בכירה למרכז החינוכי האוניברסלי של מכון ברוקינגס.
בפברואר 2014 מונתה ליו"ר השותפות הגלובלית לחינוך.
משורין
מגילת הזכויות הקנדית
קני רוג'רס
קנת ריי "קני" רוג'רס (נודע בעיקר בשם קני רוג'רס, באנגלית: Kenny Rogers; 21 באוגוסט 1938 – 20 במרץ 2020) היה זמר קאנטרי, כותב שירים, צלם, מפיק מוזיקלי, שחקן ויזם אמריקאי. בנוסף לקריירה המוזיקלית הארוכה של רוג'רס, לאורך השנים שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, וכן היה בעל הזיכיון לרשת מסעדות עולמית בשם "קני רוג'רס רוסטרס", שפעלה גם בישראל במחצית הראשונה של שנות ה-90.
לאורך השנים מכר רוג'רס מעל ל-125 מיליון תקליטים, ונחשב לאחד הזמרים המצליחים בעולם.
ביוגרפיה.
קני רוג'רס נולד ביוסטון, טקסס, הבן הרביעי מבין שבעה ילדים אשר נולדו לפלויד ולוסיל רו'גרס. בילדותו גדל רוג'רס באחד האזורים העניים ביותר ביוסטון. רוג'רס הושפע רבות מזמרי קאנטרי ונשמה כמו נט קינג קול, צ'רלי דניאלס, ארתור אלכסנדר וצ'אק ברי.
הקריירה של רוג'רס החלה בשנת 1956 כאשר היה בן 17, וניגן בלהקת דו-וופ מקומית בשם "The Scholars" (המלומדים). לאחר שהלהקה התפרקה, הצטרף רוג'רס בהמשך ללהקת ג'אז בשם "The Bobby Doyle Trio" (דויל בובי טריו). הלהקה התפרקה לבסוף בשנת 1965. ב-1966 הצטרף רוג'רס ללהקת הפולק New Christy Minstrels. בהמשך כאשר הלהקה התפרקה, הקים רוג'רס יחד עם חברי הלהקה מייק סטל, טרי ויליאמס ותלמה קמאצ'ו, להקה בשם "The First Edition" (המהדורה הראשונה) בשנת 1967 (שם הלהקה שונה מאוחר יותר ל-"Kenny Rogers and The First Edition"). לבסוף כאשר הלהקה התפרקה, החל רוג'רס את קריירת הסולו שלו בשנת 1976.
בשנת 1977 זכה להצלחה עצומה כאשר הוציא לשווקים את הסינגל "לוסיל", אשר הגיע לפסגת מצעדי פזמוני הקאנטרי והפופ בארצות הברית.
במהלך קריירת הסולו שלו נהג להקליט ולהופיע בהרכבים שונים. בייחוד בלטו הדואטים שלו עם זמרות כדוטי וסט (שהייתה שותפתו לכמה תקליטים), קים קארנס ("אל תתאהבי בחולם") ודולי פרטון ("איים בזרם"), שהגיעו לצמרות מצעדי הפזמונים.
בשנת 1985 הופיע בסינגל "We Are the World" עם מיטב אמני ארצות הברית, במטרה לסייע לקורבנות הבצורת באתיופיה שהתרחשה בשנה זו.
הפופולריות של רוג'רס הלכה ודעכה בשנות התשעים, אף כי הוא המשיך להקליט ולהופיע מעת לעת. ב-2010 נערך לכבודו מופע הצדעה בתוכנית טלוויזיה - "קני רוג'רס: 50 השנים הראשונות" (בהשתתפות דולי פרטון, ליונל ריצ'י ואחרים). ב-2011 הועלה המופע הזה על הבמה. ב-2013 נכנס רוג'רס ל"היכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי", ובספטמבר 2013 הופיע בקונצרט בנשוויל, טנסי.
רוג'רס נפטר ב-20 במרץ 2020. הותיר אחריו בת וארבעה בנים, בהם תאומים אשר נולדו כשהיה בן שישים וחמש. רוג'רס היה נשוי חמש פעמים.
דיוויד לה שאפל
טימותי וסט
טימותי וסט (באנגלית: Timothy West; נולד ב-20 באוקטובר 1934) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה.
טימותי וסט נולד בעיר ברדפורד שביורקשייר. אביו היה השחקן לוקווד וסט. הוא למד בבית הספר לבנים "ג'ון ליון סקול" שבלונדון ובבית הספר "בריסטול גרמר סקול" בבריסטול.
הוא החל את הקריירה שלו בשנת 1956 כעוזר למנהל במה בתיאטרון וימבלדון. הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בשנת 1956 בווסט אנד כששיחק בהצגה "Caught Napping". במשך כמה עונות השתתף בתיאטרון רפרטוארי. ב-1959 שיחק ב"תיאטרון פיקדילי", וב-1965 היה חלק מה"רויאל שייקספיר קומפני" בסטרטפורד והופיע במחזות "קומדיה של טעויות", "טימון איש אתונה", "היהודי ממלטה" ו"עמל אהבה לשווא". עוד שיחק בהפקה של פיטר הול של ההצגה "מבקר המדינה" בהשתתפות פול סקופילד ואריק פורטר. בשנים 1980-1981 היה מנהל אמנותי של "תיאטרון הפורום" בעיר בילינגהם.
ההופעה הראשונה שלו בטלוויזיה הייתה בעיבוד לרומן "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן" בו גילם את דמותו של צ'ארלס הייטר. אחר כך הרבה להופיע על המסך בתפקידי משנה. ההזדמנות הראשונה שלו בתפקיד ראשי הייתה ב-1975 בסדרת הטלוויזיה "אדוארד השביעי" בה גילם את הדמות הראשית ושני בניו סמואל וג'וזף שיחקו לצידו בתפקידי בני המלך אדוארד השביעי. תפקידים חשובים אחרים שלו היו בסרט "ניקולאס ואלכסנדרה" משנת 1972, "נשיא על הכוונת" מ-1973, "39 המדרגות", הקיסר אספסיאנוס בסדרת הטלוויזיה "מצדה" ובסרט " Cry Freedom" מ-1987.
במשך שלוש עונות שיחק וסט בסדרה "Brass", דרמה קומית בהפקת גרנדה טלוויז'ן. וב-1986 גילם את פרופסור פיורי בהופעה בלתי נשכחת בסדרה הקומית "A Very Peculiar Practice".
ב-1997 שיחק בהפקה של ה-BBC למחזה "המלך ליר" בתפקיד גלוסטר. ב-2001 גילם בסרט "איריס וג'ון" את תפקיד מוריס המבוגר, ובנו סמואל וסט גילם את אותה דמות בצעירותה.
שלוש פעמים גילם את דמותו של וינסטון צ'רצ'יל, בסרט "הירושימה" (1995), במיני סדרה אוסטרלית "The Last Bastion" (1984) ובסרט של ה-BBC "צ'רצ'יל והגנרלים" (1979).
הוא השתתף בסדרת הדרמה של ה-BBC "בית קדרות" עיבוד מחודש לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. עוד משל דיקנס גילם את באונדרבי בסדרה על פי הספר "זמנים קשים". וכן גילם את דמותו של ג'ון דיקנס, אביו של הסופר, בסדרה הביוגרפית "דיקנס" משנת 2002. ב-2007 הצטרף לצוות הסיטקום "Not Going Out" בתפקיד ג'פרי אדמס אביהם של שתי דמויות מרכזיות בסדרה, ושיחק במספר פרקים.
ב-2011 הופיע בסדרה "Exile" של ה-BBC לצידם של ג'ון סים וג'ים ברודבנט. ב-2013 הצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון "Coronation Street" של רשת ITV. בינואר 2014 החל להופיע בסדרה "איסטאנדרס" בתפקיד סטן קרטר.
חיים אישיים.
וסט נשוי לשחקנית פרונלה סקיילס וגם שני בניהם סמואל וג'וזף הם שחקנים. וסט ואשתו הופיעו יחד על במת התיאטרון בין השאר במחזה מסיבת יום הולדת מאת הרולד פינטר. השניים בולטים בתמיכתם במפלגת הלייבור הבריטית. הם משמשים כפטרונים לתיאטרון "לייס מרקט תיאטר" בנוטינגהאם.
ב-1984 קיבל וסט תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) על תרומתו לאמנות הדרמה. ב-2001 יצאה לאור האוטוביוגרפיה שלו "A Moment Towards the End of the Play" (רגע לקראת סוף המחזה).
וסט הוא נשיא "האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון" (LAMDA). כמו כן הוא משמש כשגריר של ארגון צדקה בינלאומי למען ילדים יתומים (SOS Children's Villages).
טימותי ווסט
מיריי מאתיה