טפסקוט שיחק בקארדיף במשך שבע עונות, וסייע למועדון להעפיל לליגה הראשונה ב-1960. אחד משיאיו הידועים בקארדיף היה הבקעת שישה שערים בניצחון 16 - 0 על נייטון טאון במסגרת הגביע הוולשי. מספר זה הוא שיא מועדון שעומד בעינו. טפסקוט עזב את קארדיף ב-1965, לאחר שהבקיע 79 ב-194 משחקים. המועדון האחרון שבו שיחק היה ניופורט קאונטי.
לאחר פרישתו הוא החל להיות מעורב בתחום העסקים, ועסק במסחר במוצרי ספורט. הוא גם כתב אוטוביוגרפיה בשם "Tappy" ().
ג'ו האוורטיי
ג'וזף "ג'ו" האוורטיי (אנגלית: Joseph "Joe" Haverty 17 בפברואר 1936 - 7 בפברואר 2009) היה כדורגלן אירי.
האוורטיי החל את הקריירה שלו בהום פארק ובסנט פטריק'ס אתלטיק, וביולי 1954 הצטרף לארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול אברטון ב-25 באוגוסט 1954, בהיותו בן 18, ובאותה עונה השתתף בשבעה משחקים נוספים. בעונתו השנייה בארסנל הוא השתתף גם כן בשמונה משחקים.
הוא החל להתבלט בהרכב של ארסנל בעונת 1956/1957, והפך לקיצוני השמאלי הבכיר עם 32 משחקים ותשעה שערים. בתקופה זו הוא גם ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אירלנד, במשחק מול נבחרת הולנד שנערך ב-10 במאי 1955.
האוורטיי היה חלק מהסגל של קבוצת לונדון XI שהתמודדה במשחק הגמר הראשון של גביע ערי הירידים; אולם, אף על פי ששיחק מול לוזאן בחצי הגמר (והבקיע שער בניצחון 3 - 2 בסיכום שני המשחקים), הוא לא השתתף בשני משחקי הגמר שהסתיימו בהפסד לברצלונה.
האוורטיי סבל מבעיות בגבו, וכתוצאה מכך החמיץ משחקים אחדים בסוף שנות ה-50. אולם, עונת 1959/1960 הייתה הטובה ביותר מבחינתו, ובמהלכה הוא השתתף ב-37 משחקים והבקיע שמונה שערים. בעונה שלאחר מכן הוא כבר נאלץ לחלוק את מקומו בהרכב עם אלן סקירטון. האוורטיי לא היה מרוצה מכך שהוא לא משחק בהרכב באופן קבוע, ולפיכך ביקש לעזוב את ארסנל; הוא הועבר לבלקברן רוברס באוגוסט 1961, תמורת 25,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-122 משחקים במדי ארסנל, שבהם הבקיע 26 שערים.
האוורטיי שיחק בבלקבורן במשך עונה אחת, ולאחר מכן במשך תקופות קצרות במילוול ובריסטול רוברס מהליגות הנמוכות, וביניהם אף בסלטיק. הוא חזר לאירלנד על מנת לשחק עבור שלבורן, ובתקופה זו סיים את הקריירה שלו בנבחרת אירלנד עם שבעה משחקים נוספים. לאחר מכן הוא עבר לארצות הברית ושיחק בשיקגו ספרס (מאוחר יותר קנסד סיטי ספרס). ב-1969 הוא חזר לאירלנד וחתם במועדון שמרוק רוברס, במדיו השתתף פעמיים במשחקי גביע המחזיקות. באוגוסט 1971 הוא חתם בדרוגהדה יונייטד, שם שיחק עד לפרישתו ב-1972.
בשנת 2000 הוא צורף להיכל התהילה של התאחדות הכדורגל האירית.
דני קלפטון
דניאל רוברט "דני" קלפטון (אנגלית: Daniel Robert "Danny" Clapton; 22 ביולי 1934 - 16 ביוני 1986) היה כדורגלן אנגלי.
ביוגרפיה.
קלפטון נולד בשכונת סטפני שבטאוור האמלטס, לונדון, והחל את הקריירה שלו כשחקן חובב בלייטונסטון. באוגוסט 1953 הוא הצטרף לארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1 - 0 על צ'לסי ב-25 בדצמבר 1954. לקראת סוף אותה עונה הוא הפך לקיצוני הימני הבכיר של ארסנל, ותפס את מקומו של ארתור מילטון. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע במשך ארבע העונות הבאות, למעט עונת 1957/1958 שבה היה פצוע במשך שליש עונה, וסייע לארסנל לסיים במקום השלישי בעונת 1958/1959. היה זה המיקום הגבוה ביותר של המועדון מזה שש שנים.
קלפטון זומן לנבחרת אנגליה, והשתתף רק בתיקו 2 - 2 מול נבחרת ויילס, שנערך באצטדיון וילה פארק ב-26 בנובמבר 1958. באותו יום נערך משחק ידידות בהייבורי בין ארסנל ליובנטוס, וקלפטון שיחק בו לצידו של ג'ק קלסי שעמד בשער הנבחרת הוולשית באותו יום.
לאחר החתמתם של ג'קי הנדרסון ואלן סקירטון הוא נאלץ לחלוק את מקומו בעמדת הקיצוני הימני לאורך עונת 1959/1960 ולאורך עונת 1960/1961. לאחר החתמתו של ג'וני מקלאוד בקיץ 1961 איבד קלפטון את מקומו בהרכב (הוא השתתף רק בחמישה משחקים בעונת 1961/1962, והועבר ללוטון טאון בספטמבר 1962. בסך הכל הוא השתתף ב-225 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 27 שערים.
בזמן ששיחק בלוטון לא התרחשו שם אירועים מיוחדים; מאוחר יותר הוא עבר לאוסטרליה ושיחק עבור סידני קורינתיאנס. הוא חזר לאנגליה ב-1970, ומאוחר יותר ניהל פאב ברובע האקני של לונדון.
אחיו הצעיר, דניס, היה גם כן כדורגלן, אך לא זכה להצלחה רבה כמו דני והשתתף רק בחמישה משחקים במדי ארסנל ונורת'המפטון טאון.
ג'ימי בלומפילד
ג'יימס הנרי "ג'ימי" בלומפילד (אנגלית: James Henry "Jimmy" Bloomfield 15 בפברואר 1934 - 3 באפריל 1983) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
ביוגרפיה.
בלומפילד נולד בקנזינגטון שבלונדון, והחל את הקריירה שלו במועדון החובבני וולטהאמסטואו אווניו לפני שהצטרף לקבוצת ברנטפורד מהליגה השנייה באוקטובר 1952. לאחר ירידת ברנטפורד לליגה השלישית ב-1954 הוא הועבר לארסנל תמורת 8,000 לירות שטרלינג, על מנת להחליף את ג'ימי לוג'י.
בלומפילד ערך את הופעת הבכורה שלו כבר במשחק הראשון של העונה מול אברטון ב-25 באוגוסט 1954, והשתתף ב-19 משחקים בסך הכל באותה עונה. רק בעונת הוא זכה למקום קבוע בהרכב המועדון. הוא היה חלוץ שני חזק ובעל מסירות מדויקות, והיה אחד מהשחקנים הבולטים של המועדון בין 1955 ל-1960, שנחשבה לבינונית מבחינת הישגים. הוא הופיע במדי נבחרת אנגליה עד גיל 23 (אך לא בנבחרת אנגליה הבוגרת) ובמדי נבחרת הפוטבול ליג, והיה חלק מקבוצת לונדון XI שהפסידה לברצלונה בגמר הראשון של גביע ערי הירידים ב-1958.
בלומפילד השתתף ב-227 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 56 שערים. אולם, לאחר הגעתו של ג'ורג' איסטהאם ב-1960 הוא איבד את מקומו בהרכב, ובנובמבר של אותה שנה הועבר לברמינגהאם סיטי. בלומפילד שיחק בברמינגהאם במשך ארבע עונות, שבמהלכן העפיל המועדון לגמר גביע ערי הירידים מול רומא ב-1961, והפסיד בו. הוא סייע לברמינגהאם לזכות בגביע הליגה ב-, לאחר שכבש שער במשחק הגמר מול אסטון וילה. בקיץ 1964 הוא חזר לברנטפורד, ולאחר מכן שיחק במשך תקופות קצרות בווסטהאם יונייטד, פליימות' ארגייל ולייטון אוריינט.
ב-1969 הוא הפך למאמן של לייטון (במקביל להיותו רשום כשחקן), וזכה באליפות הליגה השלישית בעונתו המלאה השנייה אף על פי שלרשותו עמדו 18 שחקנים בלבד. הוא התמנה לתפקיד המאמן של לסטר סיטי ב-1971, והצליח להשאיר את המועדון בליגה הראשונה במשך שש שנים רצופות. הוא הוביל את לסטר לחצי גמר גביע ה-FA בעונת , שהסתיים בהפסד לליברפול בסיכום שני המשחקים. בנוסף, הוא הוביל את המועדון לזכייה במגן הצדקה ב-1971.
בלומפילד חזר לתפקיד המאמן של לייטון ב-1977, ובקדנציה זו הוא הוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA בעונת , שהסתיים בהפסד לארסנל. ב-1981 עזב בלומפילד בעקבות מחלוקת עם היושב-ראש בריאן וינסטון, שפרצה בעקבות שחרורו של הניגרי ג'ון צ'ידוזי. לאחר מכן הוא עבד בצוות האימון של לוטון טאון כמאתר כישרונות, אך מת בגיל 49 כתוצאה ממחלת הסרטן.
לן וילס
לאונרד אדוארד "לן" וילס (אנגלית: Leonard Edward "Len" Wills; 8 בנובמבר 1927 - ספטמבר 2010) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה.
וילס נולד ברובע האקני של לונדון, והחל את הקריירה שלו בקבוצות הנוער החובבניות של איטון מאנור, ובאוקטובר 1949 הוחתם על ידי ארסנל. במשך ארבע השנים הבאות הוא שיחק בקבוצת המילואים של ארסנל, והוצב בעיקר בעמדת הקשר הימני או המגן הימני. באוקטובר 1953 נפצע ג'ו וייד שהיה המגן הימני הקבוע של ארסנל, ווילס החליף אותו מיידית וערך את הופעת הבכורה בניצחון 4 - 1 בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר ב-10 באוקטובר 1953.
וילס שיחק היטב ולבסוף החליף את וייד ב-30 המשחקים הנותרים של העונה, כאשר בעונת 1954/1955 הוא משתתף ב-24 משחקים. אולם, בנובמבר 1955 הוחתם במועדון סטן צ'רלטון, שזכה למקום קבוע בהרכב על חשבונו של וליס. בשתי העונות הבאות הוא היה שחקן מחליף, ומילא את מקומם של צ'רלטון בעמדת המגן הימני או דניס אוונס בעמדת המגן השמאלי.
וילס זכה מחדש במקום קבוע בהרכב בעקבות עזיבתו של צ'רלטון ב-1958, והמשיך בכך במשך שלוש העונות הבאות. ב-1961 ניכרה ירידה ברמת המשחק שלו כתוצאה מהגיל, והצעירים דייב באקוזי ואדי מגיל שיחקו בעמדת המגן הימני בעונת 1961/1961 שבה וילס לא שיחק כלל. הוא עזב את ארסנל בהעברה חופשית בסוף העונה, וחתם במועדון רומפורד (שם שיחק עד נובמבר 1962). הוא השתתף ב-208 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 4 שערים. הוא לא זכה בתארים חשובים כלשהם עם ארסנל (עונתו הראשונה הייתה לאחר עונת האליפות של 1952/1953), אך נטל חלק בניצחון על בלקפול במשחק הגמר של מגן הצדקה בעונת 1953/1954.
לאחר שפרש ממשחק פעיל הוא ניהל חנות למוצרי ספורט, ולאחר מכן עסק בהצלחה רבה בתחום הקמעונאות ועשה זאת בעצמך. התגורר בעיירה צ'יגוול שבאסקס.
נפטר בספטמבר 2010.
ביל דודג'ין
ויליאם "ביל" דודג'ין (אנגלית: William "Bill" Dodgin; 4 בנובמבר 1931 - 12 ביוני 2000) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
קריריה.
דודג'ין נולד בוורדלי (מחוז דרהאם) לביל דודג'ין האב שהיה גם כן כדורגלן. הוא החל את הקריירה שלו כשחקן חובב לפני שחתם בסאות'המפטון, שם עבד אביו כמאמן. הוא הצטרף לאביו כאשר זה עבר לפולהאם ב-1949, אך רק ב-1951 ערך את הופעת הבכורה שלו בעמדת המגן השמאלי מול פרסטון נורת' אנד.