ארנסטו סדייו פונסה דה לאון (בספרדית: Ernesto Zedillo Ponce de León; נולד ב-27 בדצמבר 1951) הוא כלכלן ופוליטיקאי מקסיקני, שכיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1994 ל-2000. סדייו היה האחרון ברצף נשיאים מטעם המפלגה המוסדית המהפכנית (PRI), ששלטה במקסיקו מאז 1929. סדייו נולד במקסיקו סיטי, ובבגרותו למד כלכלה במכון הפוליטכני הלאומי. לאחר מכן החל לעבוד בבנק המרכזי של מקסיקו. בשנת 1987 התמנה לסגן השר לתכנון ובקרה תקציבית, ובשנת 1988 היה לשר במשרד זה. ב-1992 התמנה לשר החינוך בממשלו של קרלוס סלינס.
לאחר רצח לואיס דונלדו קולוסיו ב-1994, היה סדייו למועמד ה-PRI לתפקיד הנשיא. הוא גבר על יריביו ממפלגת הפעולה הלאומית וממפלגת המהפכה הדמוקרטית, זכה ב-48.69% מהקולות וניצח בבחירות. ימים ספורים לאחר כניסתו של סדייו לתפקיד, פרץ במקסיקו המשבר הכלכלי הגדול ביותר בהיסטוריה של המדינה. המשבר הסתיים לאחר שורה של רפורמות ופעולות שנקט סדייו, ולאחר שארצות הברית העניקה למקסיקו הלוואה בסך 50 מיליארד דולרים.
ביוגרפיה.
ארנסטו סדייו נולד ב-27 בדצמבר 1951 במקסיקו סיטי. את כל ילדותו בילה בעיר מקסיקלי, על גבול ארצות הברית–מקסיקו. הוא חזר למקסיקו סיטי כדי ללמוד בגרויות ותואר בכלכלה בבית הספר הגבוה לכלכלה של המכון הפוליטכני הלאומי. הוא היה חבר ב"אגודת אמיליאנו ספאטה" והשתתף בהפגנות הסטודנטים במהלך שנת 1968 נגד הנשיא גוסטבו דיאס אורדס. בהמשך למד באוניברסיטת ייל בזכות מלגה מטעם ממשלת מקסיקו; הוא קיבל בסיום לימודיו דוקטורט במדעי הכלכלה. לאחר מכן החל לעבוד בבנק הלאומי של מקסיקו.
בשנת 1988 ארנסטו סדייו הצטרף לקבינט של הנשיא, קרלוס סלינס דה גורטרי, בתור מזכיר התכנות והתקציב, תפקיד אשר אותו הוא מילא במשך ארבע שנים. בתפקיד זה שיתף פעולה בניסוח תוכנית פיתוח לאומית ובהקמת מדיניות כלכלית שהפחיתה את שיעור האינפלציה הגבוהה של מקסיקו מזה עשרות שנים, לכדי אינפלציה שנתית של ספרות בודדות. הצלחת התוכנית נפלה מהשפעתה כאשר נוסד הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA). בשנתיים האחרונות של נשיאות סלינס כיהן סדייו בתפקיד שר החינוך הציבורי וזה מילא תפקיד חשוב בהסדר מחודש של מערכת החינוך הפדרלית, והחזיר את השליטה לממשלות המדינה ובכך התמודד עם השפעת איגוד המורים הארצי החזק.
כחבר המפלגה המוסדית המהפכנית (PRI), שהייתה בשלטון מאז 1929, זוהה סדייו עם קבוצה של צעירים טכנוקרטים שהתמודדו עם מנהיגי המפלגה הוותיקים יותר על תמיכתם בצעדים לרפורמה כלכלית, כולל: הפרטה ציבורית של חברות והפחתת מכסי הסחר עם מדינות אחרות, התומכות באישור הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה. במרץ 1994, לאחר שנרצח לואיס דונלדו קולוסיו (מועמד ה-PRI לבחירות לנשיאות), סדייו מונה למועמד ה-PRI החדש. במירוץ משולש לנשיאות נאלץ סדייו להתמודד עם התנגדות נוקשה מצד היריב המסורתי, מפלגת הפעולה הלאומית (PAN), מפלגת מרכז-ימין שמרנית שהונהגה על ידי דייגו פרננדז דה סוואלוס, ונגד מפלגה שזה עתה נוסדה; מפלגת המהפכה הדמוקרטית, שהייתה מפלגת המרכז-שמאל, בראשותו של קאוהטמוק קרדנאס. סדייו, כקודמיו, ניצח בבחירות לנשיאות דרך הונאת בחירות שהייתה חלק מהשחיתות השלטונית הרבה שהייתה קיימת במקסיקו תחת ה-PRI.
באוגוסט 1994 נבחר ארנסטו סדייו לנשיא הרפובליקה. ב-1 בדצמבר 1994 הושבע לנשיא. מאותו רגע שהושבע היה עליו לעמוד בפני משבר כלכלי חריף אשר החמיר עם הזמן, כאשר משקיעים זרים ופנימיים איבדו את אמונם בפסו המקסיקני מוערך יתר על המידה, וגרמו, בתוך שבועות ספורים בלבד מהשבעו של סיידו, לירידת שוויו ביותר מ-40% מול הדולר האמריקאי. ההלוואה הכלכלית שניתנה על ידי ארצות הברית, בתמיכת ארגונים בינלאומיים ומדינות אחרות, סיפקה הקלה מיידית לשווקים הפיננסיים ולממשלת סיידו. ההלוואה עם זאת לא הצליחה להתגבר מעל המיתון הקיים.
את כוונותיה של ממשלת סיידו ערערה התסיסה החברתית הגוברת, שהונעה מהירידה בערך חייהם של מקסיקנים רבים ועל ידי תנועה מהפכנית חדשה, זו של ה'ספאטיסטים', אשר רוכזה במדינת צ'יאפס, בדרום המדינה. סדייו נחשב, בבחינת מורשתו, לאדריכל הפתיחות הדמוקרטית הפוליטית המקסיקנית שאפשרה, ביולי 1997, את איבוד הרוב של ה-PRI בלשכת הצירים, רוב שהיה קיים עוד מסוף שנות העשרים. סדייו נשאר בתפקידו כנשיא עד 30 בנובמבר 2000. הוא הוחלף בנשיאות על ידי ויסנטה פוקס מטעם מפלגת הפעולה הלאומית.
לאחר פרישתו מהפוליטיקה, כיהן סדייו במועצה המבצעת של כמה חברות שיתוף פעולה מסחרי אמריקאיות. בנוסף, הוא ניהל את המרכז לחקר הגלובליזציה באוניברסיטת ייל וניהל את קרן ביל ומלינדה גייטס. במהלך שנת 2010 מונה למנהל האיגוד הכלכלי העסקי PRISA. סדייו נשוי לנילדה פטרישיה ולסקו. הם הורים לחמישה ילדים: ארנסטו הבן, אמיליאנו, פטרישיה, רודריגו וקרלוס.
ויליאם ט. רייקר
Meat Is Murder
Meat Is Murder הוא אלבום האולפן השני של הלהקה הבריטית הסמית'ס. הוא יצא בפברואר 1985 והיה לאלבום היחיד של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. האלבום הגיע למקום ה-40 בקנדה ולמקום ה-110 בארצות הברית. ב-2003 המגזין רולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-296 ברשימת 500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים.
כתיבה והקלטה.
בעקבות האכזבה מההפקה באלבום הבכורה The Smiths, החליטו מוריסי וג'וני מאר להפיק את האלבום בעצמם בעזרת הטכנאי סטיבן סטריט, אותו פגשו לראשונה כאשר הקליטו את הסינגל Heaven Knows I'm Miserable Now.
Meat Is Murder הוא אלבום בוטה ופוליטי יותר מקודמו. הוא כולל שיר נושא המעודד לצמחונות, תיאור קליל של הלך הרוח הרפובליקני בשיר Nowhere Fast וביקורת על ענישה גופנית בשירים The Headmaster Ritual ו-Barbarism Begins at Home.
האלבום מתאפיין גם בגיוון מוזיקלי רחב יותר מקודמו, עם השפעות רוקבילי בשיר Rusholme Ruffians ופאנק בשיר Barbarism Begins at Home. לפני יציאת האלבום שחררה הלהקה את הבי-סייד ?How Soon is Now כסינגל, ולמרות שהשיר לא הופיע במקור באלבום הוא התווסף אליו בהוצאות מאוחרות יותר.
הצלחה.
לפני יציאת האלבום הוציאה לאור הלהקה את הסינגל Shakespeare's Sister שלא זכה להצלחה רבה במצעדים ולא הופיע באלבום. גם That Joke Isn't Funny Anymore, הסינגל היחיד מתוך האלבום, לא נחל הצלחה והגיע למקום ה-49 בלבד במצעד הבריטי.
השיר ?How Soon Is Now, שיצא במקור כבי-סייד לסינגל William, It Was Really Nothing, התווסף להוצאות של Meat Is Murder בארצות הברית ובקנדה לאחר שצבר הצלחה במועדוני ריקודים ותחנות רדיו אלטרנטיביות בצפון אמריקה. השיר יצא לאור לבסוף כסינגל בפני עצמו בבריטניה והגיע למקום ה-24 במצעד.
שני שירים מתוך האלבום, Well I Wonder ו-What She Said, היו גם הם במקור בי-סיידים לסינגלים שונים.
"בשר זה רצח" - הגרסה הישראלית לשיר הנושא.
ב-1987 הקליטה המשוררת הישראלית שז (שבאותה תקופה הופיעה כזמרת לצד הלהקות נושאי המגבעת ופוליאנה פרנק) גרסה מתורגמת בלחן שונה לשיר הנושא, שנקראה "בשר זה רצח". את הלחן החדש יצר יהודה בן-מוחא ואת המילים בעברית כתב קובי אור. השיר לא יצא באופן מסחרי אך זכה לחשיפה בשתי קלטות ששז הקליטה ב-1987 וב-1989 וכן במופע המוזיקלי "עיר צעצוע" שהעלתה בשנת 2019 עם להקתה "שז והשדים".
עטיפה.
על עטיפת האלבום מופיע צילום מ-1967 של חייל מארינס במלחמת וייטנאם שהכיתוב על קסדתו שונה מ-Make War Not Love ל-Meat Is Murder. בהוצאה הבריטית התמונה מופיעה בגדול על העטיפה, בעוד בהוצאה האמריקאית היא מופיעה בקטן ארבע פעמים.
התמונה המקורית הופיעה בסרטו של אמיל דה אנטוניו משנת 1968, "בשנת החזיר".
קרלוס סלינס
קרלוס סלינס דה גורטרי (בספרדית: Carlos Salinas de Gortari; נולד ב-3 באפריל 1948) הוא כלכלן ופוליטיקאי מקסיקני, שכיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1988 ל-1994. סלינס נולד במקסיקו סיטי, וב-1966 הצטרף למפלגה המהפכנית המוסדית (PRI). הוא למד כלכלה באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, וקיבל דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1978.
ב-1982 מונה לשר התכנון והתקצוב בממשלתו של מיגל דה לה מדריד. ב-1988 נבחר בעצמו לנשיא. במהלך כהונתו כנשיא מקסיקו פתח במשא ומתן עם ארצות הברית וקנדה שהוביל לחתימת הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה. הוא קרא למדיניות הכלכלית שלו "ליברליזם חברתי", שהייתה למעשה נאו-ליברלית. לאחר תום כהונתו פקד את מקסיקו המשבר הכלכלי הקשה ביותר בהיסטוריה של המדינה, ובשל כך הוטחו כלפיו האשמות רבות ואף איומים על חייו. בעקבות זאת עזב סלינס את מקסיקו, והשתקע לאירלנד. הוא שב למקסיקו בשנת 2003.
ביוגרפיה.
קרלוס סלינס דה גורטרי נולד בשנת 1948 במקסיקו סיטי והיה בנו של סנאטור מקסיקני בקונגרס הפדרלי. סלינס הצטרף, דרך קשריו המשפחתיים, למפלגה המוסדית המהפכנית (PRI) השלטת בגיל 18 ולמד כלכלה באוניברסיטה הלאומית האוטונומית שך מקסיקו ובאוניברסיטת הרווארד, וסיים את לימודיו עם דוקטורט בשנת 1978. עוד משנת 1971 ואילך מילא תפקידים חשובים יותר בענייני כלכלה בממשלה ונתמך בעלייתו הפוליטית על ידי מיגל דה לה מדריד, שהיה אחד הפרופסורים שלו באוניברסיטה האוטונומית הלאומית. כשהפך מדריד לנשיא מקסיקו בשנת 1982, הוא מינה את סלינס לשר התכנון והתקצוב שלו, תפקיד שסלינס מילא עד שדה לה מדריד מינה אותו בשנת 1987 להיות יורשו כמועמד לנשיאות ה-PRI בבחירות הקרבות אשר התקיימו בשנת 1988, בהם סלינס ניצח דרך ההונאות של מפלגתו, בדומה לקודמיו.