ראשוני המתיישבים היהודים הגיעו למקום אחרי 1848. הם התפרנסו ממסחר, מחקלאות ועסקו בעיקר בגידול גפנים. הקהילה התארגנה ב-1860 והוקמו חברה קדישא ואגודות נשים. ב-1904 הוקמו בית כנסת ו"חדר". יחס התושבים ליהודים היה עוין ובעת עלילת הדם, עלילת טיסאסלר (1982) היו בנג'קאטה התפרצויות אנטישמיות אלימות. גם בתקופת ה"טרור הלבן" (התנכלויות ליהודים בשנים 1919–1921 בידי גורמים צבאיים ימניים לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) השתוללו במקום כנופיות בריונים והטילו אימה על יהודי הסביבה. בשנת 1930 נמנו בנאג'קאטה 253 יהודים.
תקופת השואה.
עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, חוקקה ממשלת הונגריה הפרו-גרמנית את "החוקים היהודיים" (1938) ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי, שהטילו מגבלות על יהודי הונגריה ופגעו בזכויותיהם, ברכושם ובפרנסתם. מצבם הכלכלי של יהודי נג'קאטה הורע גם בשל הגזרות שגזר עליהם מפקד המחוז.
ב-1940 נעשתה נג'קאטה מקום ריכוז ליהודים מבודאפשט שנלקחו לעבודות כפייה במסגרת גיוסם לשרות העבודה. בין 1941 לבין 1943 נשלחו מכאן כעשרת אלפים גברים יהודים לעבודות כפייה בהונגריה ומחוצה לה. מפקד המחנה במקום, סגן אלוף מוראי (MORAI), גרם ביוזמתו למותם של יהודים רבים, כאשר שלח את המגויסים היהודיים לאוקראינה לחזית המזרחית עם הוראות מפורשות לממונים עליהם, לבל יחזור איש מהם בחיים. במקרה אחר נשלחו לחזית אוקראינה 95 יהודים, שהיו בידם אישורי שחרור מטעם משרד הביטחון ההונגרי. בתחילת 1944, כחודשיים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, (מבצע מרגרטה) נסגר בית הכנסת במקום בטענה שהוא מהווה סכנה ביטחונית. הוקם גטו שבו רוכזו יהודי נג'קאטה והסביבה. משם הועברו לקצ'קמט וב-18 ביוני 1944, שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה התארגנה הקהילה מחדש וב-1946 ישבו במקום 34 יהודים. במשך השנים עזבו רובם את העיירה והקהילה פסקה רשמית מלהתקיים.
פליינג טייגר קופנהגן
פליינג טייגר קופנהגן (באנגלית: Flying Tiger Copenhagen) היא רשת חנויות דנית.
החנות הראשונה של הרשת נפתחה בקופנהגן ב-1995 ונכון ל-2022 יש לרשת כ-1,000 חנויות ברחבי העולם. השווקים הגדולים ביותר שלה הם: דנמרק, בריטניה, איטליה וספרד. הרשת מוכרת מגוון פריטים, בעיקר אביזרים וצעצועים. הרשת לוקחת את שמה מהאופן שבו ההגייה הדנית של שם החיה נמר באנגלית - "טייגר" - נשמעת בערך כמו המילה הדנית tier, המשמשת לציון מטבע של 10 כתר דני. בחנויות הראשונות בדנמרק, עלו כל הפריטים 10 כתר דני.
היסטוריה.
הרשת נוסדה בשנת 1995 על ידי לנארט לבוביץ', שאביו ממוצא יהודי-פולני ואמו שוודית. לבוביץ' עזב את בית הספר בגיל 16 ויצא לטייל בעולם, הוא מימן את עצמו על ידי מסחר בקומיקס, כצלם, וכמדריך טניס שולחן. הוא פגש את אשתו סוזן באנגליה כשהיה בן 20, והם חזרו יחד לדנמרק. הם התחילו בעסק של תיקון מטריות שבורות ומכירתן בשוק הפשפשים, אחר כך פתחו את החנות הראשונה שלהם לאבזרים, שנקרא תחילה "זברה", בשנת 1988. הקונספט של "טייגר" נולד בקיץ 1995 כשהם לקחו על עצמם חנות שנייה, והפקידו אותה בידי אחותה של סוזן, בזמן שיצאו לחופשה. הם אמרו לה לתמחר הכל ב-10 כתר דני כי הם לא יכלו לזכור כמה עלה כל פריט. המילים "טיגר" ו"tier" (טנר) מבוטאות בדנית באופן זהה, והיא בחרו בה לשם החנות. החנות הייתה להצלחה מסחררת, ותוך שלוש שנים פתחו 40 חנויות נוספות בדנמרק.
בשנת 2005 הם פתחו את החנות הראשונה מחוץ לדנמרק, בעיירה בייסינגסטוק שמדרום ללונדון, ב. החנות נפתחה בשותפות עם יזם דני שגר באנגליה, פיליפ באר, שפגש את לנארט לבוביץ' בקופנהגן, והציע להקים חנות בעיירת מגוריו, מאחר שחשב שהקונספט של הרשת יוכל להצליח גם בממלכה המאוחדת. הרשת התרחבה אחר כך, תוך שנים ספורות, לכל רחבי אירופה.
בשנת 2012 מכרו בני הזוג לבוביץ' 70% ממניות הרשת לחברת ההשקעות השוודית EQT Partners. הרשת פעלה ברוב המקומות בשם "טייגר", אך עקב קשיים ברישום השם במספר מדינות היא פעלה בשם T·G·R בשוודיה ובנורווגיה ו-Flying Tiger באירלנד, יפן, ארצות הברית, בלגיה והולנד. ביוני 2016, הוחלט לאחד את כל הרשת תחת השם "פליינג טייגר קופנהגן".
הרשת פתחה את החנות הראשונה שלה בארצות הברית, במנהטן ניו יורק, במאי 2015. אחר כך פתחה חנויות גם במסצ'וסטס וניו ג'רזי. בנובמבר 2020, הודיעה הרשת על סגירת כל החנויות בארצות הברית, ומאחר שהקונספט שלה לא התאים לשוק האמריקאי.
בתחילת 2021 רכשה חברת ההשקעות הדנית Treville את הרשת, והכריזה על פתיחת 200 חנויות נוספות תוך שנתיים.
פעילות בישראל.
באפריל 2021 הודיעה קבוצת פוקס-ויזל שחתמה על הסכם לקבלת זיכיון להקמת והפעלת חנויות הרשת בישראל, לתקופת זיכיון בת 5 שנים עם אופציה להארכה ל-5 שנים נוספות. הקבוצת הודיעה גם שתרכוש את המוצרים בחנויות ישירות מפליינג טייגר או מספקיה המורשים, ותשלם לה שיעור חודשי מסך המכירות. בספטמבר הכריזה "פוקס" על השקת הפעילות ברבעון הראשון של 2022 עם שמונה חנויות בשלב הראשון. החנות הראשונה של הרשת נפתחה ב-31 בינואר 2022 בקניון עזריאלי בתל אביב.
אן מהעמק הירוק
אן מהעמק הירוק הוא רומן ילדים מאת הסופרת הקנדית לוסי מוד מונטגומרי. פורסם לראשונה ביולי 1939 ידי מקללנד וסטיוארט (טורונטו) וחברת פרדריק א. סטוקס (ניו יורק). זהו הספר העשירי מתוך אחד עשר הכוללים את דמותה של אן שרלי, והחמישי שתורגם ופורסם בעברית. זהו הרומן האחרון של מונטגומרי שפורסם.
מבחינה כרונולוגית, "אן מהעמק הירוק" מקדים את "עמק הקשת בענן", שפורסם שנים קודם לכן. אוסף סיפורים קצרים "הבלייתים מצוטטים" שנכתב בשנים 1941–1942 אך לא פורסם עד 2009, מסיים את סדרת הספרים על אן.
זכויות היוצרים של הספר בארצות הברית חודשו בשנת 1967.
תקציר העלילה.
שבע שנים לאחר "בית החלומות של אן", מבקרת אן את חברת נעוריה דיאנה רייט ובתה, אן קורדליה, באבונלי בעקבות לוויית אביו של גילברט בעלה. כשהיא חוזרת לבית מורגן הישן, שנקרא "אינגלסייד" על ידי יושביו, מקבלים את פניה חמשת ילדיה: ג'יימס מתיו ('ג'ם'), הבכור, בן השבע, וולטר קאת'ברט, בן השש. וולטר מחשיב את עצמו לעיתים קרובות לרכרוכי מעט בגלל אהבתו לשירה, התאומות אן ('נאן') ודיאנה ('די'), בנות החמש. התאומות אינן דומות זו לזו. נאן בעלת שיער חום ועיניים בצבע לוז, ודי בעלת שיער אדום ועיניים ירוקות. הבן הקטן הוא שרלי בן השנתיים (נקרא על שם נעוריה של אמו), בן טיפוחיה של סוזן בייקר עוזרת הבית, שטיפלה בתינוק כאילו היה בנה בעת שאן שסבלה מלידה קשה מאוד, נצרכה לזמן התאוששות ממושך.
הספר כולל את הביקור הנורא, הנצחי לכאורה, של דודתו הבלתי נעימה והרגישה מדי של גילברט, מרי מריה בליית. ביקורה היה אמור להימשך רק שבועיים אך נמשך חודשים. הדודה מואילה לעזוב, להקלתה הרבה של המשפחה, רק כשאן פוגעת בה בטעות בעת שהיא מארגנת לה מסיבת יום הולדת בהפתעה.
במהלך הרומן, שמתפרש על פני תקופה של כארבע שנים, נולדת בתם הצעירה של אן וגילברט - ברטה מרילה בליית'. היא נקראת גם רולי-פולי, או בקיצור 'רילה'. הרומן כולל סדרת הרפתקאות שמאירות זרקור על כל אחד מילדיה של אן בזמן שהם עוסקים באי הבנות ובתקלות הנעורים. ברבות מההרפתקאות, ילדי אינגלסייד הכנים והתמימים נופלים ברשת סיפוריהם של ילדים המספרים שקרים כדי להיראות מעניינים יותר. על נאן "עובדת" חברה מבית ספר, המספרת לה שקרים שגורמים לה להאמין שהיא למעשה הוחלפה בלידה ואינה בת ביולגית של משפחתה. וולטר משוכנע על ידי חבר לספסל הלימודים שאמו גוססת. די זוכה לשני סיפורים, שבשניהם היא מתיידדת עם תלמידות בית ספר שמרמות אותה. בסיפורים אחרים, הילד הבכור ג'ם מתמודד עם אובדן חיית מחמד, והילד הצעיר רילה מקבל איכשהו את הרושם שזוהי בושה גדולה להיראות בציבור נושאת עוגה, ומתאמצת מאוד להימנע מכך. בנם החמישי של הבלייתים - שרלי, נוכח בספר, אך באופן מוזר לא זוכה לסיפור "זרקור" סולו משלו, התעלמות שחוזרת על עצמה גם "בעמק הקשת-בענן", הכרך הבא בסדרה.
בסוף הספר, אן דואגת שגילברט התרחק ממנה ואולי לא אוהב אותה יותר. היא וגילברט מבלים ערב לא נעים עם האלמנה חסרת הילדים כריסטין סטיוארט, האקסית של גילברט (לדעתה של אן) ואהבתו המוקדמת מימי לימודיהם בריצ'מונד. במהלך הערב, לנוכח הערה של כריסטין היא לפתע מבינה כמה עייף גילברט נראה, ומתחילה לתהות אם היא זו שלוקחת את גילברט כמובן מאליו. בהמשך מסתבר שהיא טועה ושחוסר תשומת הלב של גילברט נגרמת מדאגה לאחד ממטופליו. הוא מפתיע את אן עם מתנת יום נישואין והבטחה לטיול לאירופה לקונגרס רפואי.
סִדרָה.
מונטגומרי המשיכה את סיפורה של אן שרלי בסדרה של ספרי המשך. הם רשומים לפי סדר גילה של אן בכל רומן.
קורגונטפה
ק. א. באומן
הקומה הכשרה
טקמיני גיטרות
תהילים מ&quot;ו
תהילים מ"ו הוא המזמור הארבעים ושישה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-45) המסר המרכזי במזמור הוא "אֱלֹהִים לָנוּ מַחֲסֶה וָעֹז"(ב) והוא מיוחס לבני קרח המוזכרים בספר דברי הימים כבני לוי וכמשוררים במקדש. כמו מ"ב, מ"ג, מ"ד, מ"ה, מ"ז, מ"ח, מ"ט, פ"ד, פ"ה, פ"ז ופ"ח.
המפרשים נחלקו אודות חלקם במזמורים, יש הטוענים שהם חיברו את המילים או הלחן ויש המפרשים שהם אלו שנהגו לזמרו במקדש.
יש האומרים כי אמירת הפרק היא סגולה למי שיש שונא לאשתו.
תוכנו של המזמור.