משפחת פרוש היא משפחה חרדית שמקורה ביישוב הישן ובניה מעורבים בפוליטיקה. תחילה הייתה מזוהה עם הפלג הליטאי, אך כשב-1988 התפלגה מפלגת דגל התורה הליטאית מאגודת ישראל נותרה משפחת פרוש במסגרת אגודת ישראל ומאז נחשבת למייצגת של רוב החסידויות הקשורות לאגודת ישראל, למעט החסידויות הגדולות (גור, ויז'ניץ ובעלז) המייצגות את עצמן.
למן שנת 1950 'המודיע', שיסדו השר לשעבר יצחק מאיר לוין ובנו יהודה לייב לוין, היה היומון החרדי הבולט, עד לייסודו של היומון יתד נאמן, שייצג את הציבור הליטאי. ברבות השנים העמיקה אחיזת חסידות גור בעיתון המודיע. במקביל, החל משנות ה-80 של המאה ה-20, הידרדרו יחסי חסידות גור ומשפחת פרוש. אחד משיאי המשבר היה כאשר ב-1984 הכו בחורי ישיבת שפת אמת את חבר הכנסת מנחם פרוש ובני משפחתו במלון המרכז שהיה בבעלות המשפחה.
רעיון הקמת עיתון עלה לאחר הבחירות לראשות עיריית ירושלים, שנערכו ב-11 בנובמבר 2008. בבחירות התמודד מאיר פרוש והפסיד לניר ברקת, בין היתר בשל התגייסות חסידות גור עבור ברקת.
אנשי סיעת שלומי אמונים טענו שהעיתון המודיע מצוי בפועל בשליטת חסידות גור ולכן לא תמך במועמדותו של פרוש. הקרע העמיק על רקע מאבק השליטה בין הפלגים החרדיים על מערכת החינוך העצמאי החרדית, שנפתח לאחר מותו של מנכ"ל החינוך העצמאי, מאיר לוריא.
בעת ההיא צוטט אחד מבכירי שלומי אמונים כאומר כי "לא ייתכן כי מסע הבחירות לראשות העיר ירושלים לא קיבל רוח גבית מהיומונים החרדיים. העובדה כי היומונים, ובפרט 'המודיע', לא דיווחו כמעט על מערכת הבחירות לראשות העיר, ייקרה את מסע הבחירות עשרות מונים. בשביל להגיע עם המסרים שלנו לציבור הרחב נאלצנו להשקיע הון רב. כל זה שכנע אותנו כי אין לנו אפשרות לסמוך על היומונים המפלגתיים הקיימים".
אידאולוגיה ופעילות.
העיתון תומך במאמרי המערכת ובכתבות באידאולוגיה המזוהה עם הימין. מודגשים בו דברי גדולי החסידות בשבח המגורים בארץ ישראל והאיסור למסור שטחים ממנה.
משנת תש"ע עורך העיתון מדי שנה בקיץ יריד גדול של ספרי חסידות בירושלים ובני ברק, ובו גם רב שיח בנושאי חסידות או ספרים.
מערכת העיתון שוכנת בביתר עילית. הוא נדפס בפורמט ברודשיט.
ביולי 2012 החלה מערכת העיתון בהפצת העיתון היומי (בימים ראשון עד שישי) ומוסף המבשר התורני ללא מוספים נוספים באימייל בחינם, במקביל להפצת העיתון המודפס למנויים – דבר שלא היה מקובל עד אז בעיתונות החרדית.
תפוצה.
על פי סקר TGI משנת 2016, שיעור חשיפה של העיתון עומד על 10.2% בעיתוני אמצע השבוע ו-8.8% בסוף השבוע.
מבנה העיתון.
מלבד העיתון היומי (שבו בין ארבעה לשמונה עמודים בימי חול, וכעשרים עמודים בימי שישי) מצורפים לעיתון בימי חול מוספים:
לגיליון ערב שבת מצורפים:
עדשה אפוכרומטית
דובלט אפוכרומטי או עדשה אפוכרומטית היא עדשה המתקנת את האברציה הכרומטית בצורה טובה יותר מאשר עדשה כרומטית רגילה.
בעיה זו נפוצה בעיקר בטלסקופים המכילים עדשות גדולות כך שהאברציה חזקה, ובמערכות אופטיות בהן משתמשים לעבודה עם טווח גדול של אורכי גל, כגון מצלמות.
עקרון פעולה.
הפתרון הרגיל של עדשה אכרומטית הוא מיקום שתי עדשות זו אחרי זו כך שכל אחת נותנת אברציה כרומטית אחרת אבל הופכית, כלומר עדשה אחת נותנת לאדום מרחק מוקד רחוק מהכחול בעוד השנייה נותנת לאדום מרחק מוקד קצר יותר מהכחול, כך שאחרי העדשה מרחקי המוקד זהים (בדרך כלל לצבעים כחול ואדום) ומתלכדים במישור אחד.
בעדשה אפוכרומטית הקרניים משלושה צבעים מתלכדות למישור אחד (ולא רק שני צבעים קיצונים - אלא בדרך כלל לאדום, ירוק וכחול). פונקציית האברציה היא פונקציה חלקה ולכן ניתן לאחד שלושה צבעים למישור אחד בניגוד לפונקציית קיצון בעדשה הכרומטית. היצור של עדשה זו מצריך שימוש בזכוכית מפזרת מיוחדת ויקרה. בין שכבות הזכוכית מכניסים נוזל מיוחד ליצור את הפיזור הרצוי. התיקון בעדשה זו הוא עד סדר גודל קטן יותר מעדשה כרומטית בעלת נתונים זהים (מרחק מוקד ומפתח נומרי). כמו כן, האברציה הספרית מתוקנת טוב יותר מעדשה כרומטית רגילה.
צ'פמן
צ'פמן (Chapman) הוא שם משפחה שמקורן באנגלית ומשמעותו סוחר.
קתרינה מאלכסנדריה
קתרינה מאלכסנדריה, המכונה גם "קתרינה הקדושה של הגלגל" (ביוונית: ἡ Ἁγία Αἰκατερίνη ἡ Μεγαλομάρτυς), היא קדושה בנצרות.
עובדת קיומה ההיסטורי של קתרינה אינה מוכחת, אבל היא נחשבת לאחת הקדושות החשובות בנצרות: קתרינה נחשבת לקדושה "מרטיר גדולה" בכנסיות המזרחיות; והכנסייה הקתולית מחשיבה אותה כאחת מארבעה-עשר הקדושים המסייעים, המסייעת נגד מוות פתאומי ובעיות לשון ודיבור.
אגדות ומסורות.
על פי ההגיוגרפיה, קתרינה חיה בתחילת המאה ה-4 לספירה אך אין בסיס היסטורי לקיומה הממשי. לפי האגדות היא הייתה בתו של קונסטוס, מושל אלכסנדריה. בעקבות התגלות, החליטה לעבור לדת הנוצרית והוטבלה. לפי האגדה, היא פנתה לקיסר מקסנטיוס וניסתה לשכנע אותו להפסיק לרדוף את הנוצרים. היא נכשלה בכך אך הצליחה להעביר לנצרות את אשתו של הקיסר וחלק מיועציו. עקב כך היא נאסרה על ידי הקיסר אך גם בבית הסוהר המשיכה להעביר אנשים לחיק הנצרות. על כן נידונה למוות על "גלגל שבירה". האגדה מספרת שכאשר נקשרה לגלגל העינויים, הוא נשבר ועל כן נאלצו להוציאה להורג בעריפת ראש. כך הפכה קתרינה למרטיר של הכנסייה. בעקבות סיפור אגדה זה, "גלגל השבירה" כונה גם "גלגל קתרינה". האגדה ממשיכה לספר שמלאכי שרת ירדו מהשמיים והעבירו את גופתה להר סיני, שם הוקם מנזר על שמה במאה ה-6, מנזר סנטה קתרינה הקיים עד היום. על פי המסורת, ההר בו נמצאה גופתה הוא ג'בל קתרינה, ההר הגבוה בחצי האי סיני ובמצרים.
קתרינה הקדושה הוזכרה במשפטה של ז'אן ד'ארק בתחילת המאה ה-15 כאחד ה"קולות" שהדריכו את ז'אן במעשיה ועמדו לימינה. החרב ששמשה את ז'אן ד'ארק הייתה חרב שנמצאה באופן מסתורי תחת המזבח הראשי בכנסייה על שם קתרינה הקדושה בעיר רואן.
פולחן.
הסמל של קתרינה הקדושה הוא גלגל שיניים, בעקבות גלגל העינויים שנשבר, ויום חגה בנצרות הקתולית הוא 25 בנובמבר. בגלל הספק בקיומה ההיסטורי שמה נמחק מלוח השנה של קדושי הכנסייה הקתולית ב-1969 אך הוחזר שוב לרשימה ב-2002.
קתרינה היא אחת הקדושות הנערצות ביותר בקתוליות, בייחוד בצרפת, שם פסלה מוצג ברוב הכנסיות. כנסיות וקפלות רבות בעולם מוקדשות לה.
היא נחשבת לפטרונית הנערות והתלמידות וזאת היות שיש הרואים בה את הבתולה החשובה ביותר בנצרות, אחרי מריה. בגלל גלגל השיניים המסמל אותה, רואים בה גם פטרונית של העוסקים במקצועות מכניים ושל החייטים.
ברחבי העולם קיימים מספר אתרים המוקדשים לקתרינה הקדושה, ביניהם קתדרלת קתרינה הקדושה בגואה העתיקה (מכיוון שהפורטוגזים כבשו את העיר ביום חגה, ה-25 בנובמבר); כנסיית קתרינה בחרסון ומנזר סנטה קתרינה בסיני. נטען כי שרידי גופה של קתרינה הקדושה נמצאים במנזר, לאחר שהובאו לשם על ידי מלאכים לאחר עריפת ראשה.
ליאו פילר
ליאו (לאונידס) פילֶר (1929 – 30 ביולי 1979) היה במאי ותסריטאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי. בנוסף, שיחק בתיאטרון ובסרטים.
חייו.
לאונידס בן חוליו פילר נולד ב-1929 בבואנוס איירס בירת ארגנטינה. למד משחק בארגנטינה ובארצות הברית ושיחק בתיאטראות בארגנטינה ובמקסיקו, לצד לימודי הנדסה. בשנת 1950 עלה לישראל.
כשחקן תיאטרון הוא זכור במיוחד מן "הנסיכה האמריקאית" של נסים אלוני, מכיוון שהשתתף בהקלטה של ההצגה. הוא השתתף גם במחזות אחרים.
ב-1960 ביים ב"מועדון התיאטרון" את תוכניתו של שמעון ישראלי "סתם יום של חול", שהציגה לראשונה בישראל את ה"שאנסונים". באותה שנה גם שיחק בסרט "הם היו עשרה" ובמחזה "הבוגד" מאת הנרי דנקר וראלף ברקלי בתיאטרון האוהל וב-1964 ביים את המחזה "בילי בדאי", ב"הבימה". החל משנת 1963 הקדיש זמנו בעיקר לבימוי. בין 1968 ל-1973 השתלם בבימוי קולנוע,ויצר את סרטו הארוך היחיד כבמאי "נס בעיירה" שהיה להצלחה קופתית מתונה..
ב-1964 השתתף בכתיבת התסריט של הסרט משפחת שמחון.
ב-1970 עמד בראש המחלקה לקולנוע בבית הספר "בית צבי" ברמת גן, שהייתה המחלקה הראשונה ללימודי קולנוע בישראל.
נפטר בקיץ 1979, בגיל 50. נקבר בבית העלמין הדרום.
הותיר את אשתו, הרקדנית הדסה אבני.
מסרטיו.
סרטים תיעודיים:
אלק גרייבן
אלק גרייבן (באנגלית: Alec Greven; נולד ב-2000 בקסל רוק שבקולורדו) הוא המחבר של הספר "איך לדבר עם בנות", שיצא לאור כשהיה בן 9, בנובמבר 2008.
הספר החל כחוברת שמכר ביריד בית-ספרי בעבור 3 דולר לעותק. אלן דג'נרס הזמינה את גרייבן לתוכניתה בפברואר 2008 ועזרה לו לזכות בעסקה עם הרפר קולינס, הוצאת ספרים בריטית. הספר, שבאנגלית כולל 46 עמודים עם איורים של גרייבן בעצמו, מייעץ לבנים כיצד להתנהג בקרב בנות בעזרת משפטים פשוטים, שתוארו בביקורות כמדויקים למדי. הספר נכנס לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, ואלק גרייבן בן תשע בלבד.
גרייבן הופיע פעם נוספת ב"אלן", שם סיפר כי הוא בתהליכי כתיבה של ספר נוסף, שיעזור לילדים להתקרב להוריהם. לאחר הוצאת הספר הופיע במופע הלילי של קונאן או'בריין ובטונייט שואו של ג'יי לנו.
חסוס נבס
חזוס נבס
ספר מקבים ב'
ספר מקבים ב', הידוע גם בשם ספר חשמונאים ב' או קיצור מעשה יהודה, הוא אחד מן הספרים החיצוניים. הספר הוא סיכום היסטורי של מאורעות שראשיתם סיפור ימיו האחרונים של סלאוקוס הרביעי, 175 לפני הספירה, ואחריתם ניצחון יהודה על צבאות ניקנור, 161 לפני הספירה. הספר סוקר מאורעות שהתרחשו על פני חמש עשרה שנה.
על פי סגנונו, הספר נכתב ביוונית קוינה, כנראה באלכסנדריה שבמצרים, במחצית השנייה של המאה ה-2 לפנה"ס.