מאז הקמת הישיבה עומד בראשה מייסדה, הרב מתניה אריאל (בנו של הרב ישראל אריאל). קודם הקמת הישיבה היה הרב מתניה ר"מ בישיבה הקטנה במעלה חבר, ולמד בישיבה תיכונית שעלבים, ישיבה תיכונית חיספין וישיבת שבי חברון.
בתפקיד "ראש בית המדרש" מכהן הרב אריה רוזנברג. הרב רוזנברג למד בישיבה התיכונית נחלים ובישיבת מרכז הרב.
הר"מים הם: הרב אריאל בן דוד, הרב אליהו יוסף, הרב מתן צברי, והרב נתנאל שושן.
בישיבה מלמדים רמי"ם נוספים בסדרי צהרים וערב. הרב יואל קטן והרב מאיר ברקוביץ' מעבירים שיעור שבועי בישיבה. בתקופה קצרה בעבר לימד בישיבה הרב מיכה הלוי.
ההסכם הפרנקו-אנגלי
ההסכם הפרנקו-בריטי
לידת מת
טיריבזוס
טיריבזוס (המאה ה-4 לפנה"ס) היה אציל פרסי. סטרפ סרדיס שהיה בין היוזמים של שלום אנטלקידס.
ביוגרפיה.
לאורך כל המלחמה הקורינתית תמכה ממלכת פרס האחמנית בליגה האנטי ספרטנית שכללה את אתונה, תבאי, קורינתוס, וארגוס. הספרטנים מצידם ניסו להטות את לב פרס אליהם. משלחת ספרטנית בראשותו של אנטלקידס הגיעה לסרדיס בשנת 393 לפנה"ס. אותו זמן מונה טיריבזוס לסטרפ במקום טיתראוסטס שמת. הוא הסכים להצעות הספרטנים, במיוחד לאור העובדה שאתונה התחזקה יותר מדי בים האגאי ושהליגה תמכה במרד של אואגורס מלך סלמיס שבקפריסין נגד פרס. האתונאים ששמעו על כוונות הספרטנים שלחו משלחת בראשותו של קונון, טיריבזוס השליך את חברי המשלחת למאסר, אם כי קונון הצליח להימלט. בינתיים נתן טיריבזוס כסף לאנטלקידס ויצא אל שושן לנסות לשכנע את המלך ארתחששתא השני להעתיק את נאמנותו מאתונה לספרטה. המלך לא השתכנע, טיריבזוס הושעה מתפקידו וסטרותס מונה במקומו. הוא המשיך במדיניות האנטי ספרטנית. אם כי חמש שנים לאחר מכן חזר טיריבזוס לשלוט. הוא הביא למשא ומתן בין המלך לספרטנים מה שהוביל לבסוף את שלום אנטלקידס.
טיריבזוס מת לבסוף כאשר ניסה ליזום קשר נגד המלך.
בה (עיר)
בה (בצרפתית: Bex) היא עיירה בת 7,608 תושבים, הנמצאת במחוז אגל שבקנטון וו באזור דובר הצרפתית בשווייץ.
בה שוכנת בגובה של 424 מ' במרחק 7 קילומטרים דרומית לבירת הקנטון אגל, בקצה המזרחי של עמק הרון, למרגלות האלפים הברניים.
היסטוריה.
האזכור הראשון של העיר בה הוא בשנת 574 בשם "בקיס" (Baccis).
גאוגרפיה.
בה שוכנת בקצהו המזרחי של עמק הרון למרגלות רכסי האלפים הברניים והאלפים השבליים.
ממערב לה שוכנות הערים אולון ואגל וממזרח לה העיר סן מאוריס מדרומה העיר מונטה ומצפון לה על רכס האלפים הברניים העיירה גריון.
מכרות המלח.
בבה יש מכרות מלח מהמפורסמים בשווייץ.
המלח שנמצא בבה היה הראשון שהתגלה בשווייץ. כבר במאה ה-15 נמצאו באזור תגליות המלח הראשונות אך רק בשנת 1554 נמצאה התגלית המשמעותית הראשונה ומיד לאחריה הוחל בהפקת המלח, ובשנת 1582 נבנה המפעל הראשון ביישוב רוח (Roche) הסמוך לאגל.
בשנת 1865 עברו המכרות לבעלות קנטון ברן, ובתחילת המאה ה-18 מונו מנהלים למכרות כשהמפורסם ביותר בהם היה אלברט ון הלר (Albrecht von Haller).
תחבורה.
העיר שוכנת על כביש אזורי מספר 9 ובסמיכות לדרך מהירה מספר 9, במרחק 3 דקות נסיעה מאגל רבע שעת נסיעה ממונטרה וחצי שעת נסיעה מבירת הקנטון לוזאן.
ניתן להגיע לעיירה גם ברכבת ה-SBB שיש לה תחנה בעיר.
מהעיר יוצא כביש שעולה לעיירות גריון ווילאר-סור-אולון ויורד בחזרה לעיירה אולון.
בנוסף ישנו קו רכבת BVB היוצא מבה ועובר דרך העיירות גריון ווילאר-סור-אולון שם ניתן להחליף רכבת ולהמשיך עד קול דה בריטיי.
בעיר ישנו שדה תעופה עבור מטוסים קלים.
ערים תאומות.
לבה יש עיר תאומה, והיא:
אנטוניה פרייזר
ליידי אנטוניה מרגרט קרוליין פרייזר CH DBE (נולדה ב-27 באוגוסט 1932, לונדון, הממלכה המאוחדת) היא סופרת, היסטוריונית, וביוגרפית בריטית. היא אלמנתו של המחזאי זוכה פרס נובל לספרות (2005) הרולד פינטר, ועד מותו בשנת 2008 נקראה גם אנטוניה פינטר.
ביוגרפיה.
פרייזר היא בתו של פרנק פאקנהם, הרוזן השביעי מלונגפורד (1905–2001), ושל רעייתו, אליזבת פאקנהם, לבית הארמן (1906–2002). בשל היותה בתו של רוזן, היא זוכה לכינוי הכבוד "ליידי", ולכן נקראת בדרך כלל באנגלית "ליידי אנטוניה". בנעוריה, המירה את דתה לנצרות קתולית, בעקבות הוריה (אביה היה פרוטסטנטי ואמה הייתה אוניטרית ויחד עם שאר ילדיהם.
היא התחנכה בבית הספר Dragon באוקספורד, בבית הספר על שם מרים הקדושה באסקוט , ולאחר מכן בקולג' ליידי מרגרט באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1956 נישאה לפוליטיקאי סר יו פרייזר (1918–1984), נצר אצולה סקוטי וחבר המפלגה השמרנית בבית הנבחרים הבריטי, שהיה מיודד עם משפחת קנדי האמריקאית. נולדו לזוג ששה ילדים, שלושה בנים ושלוש בנות. כל שלוש הבנות סופרות וביוגרפיות בעצמן. שניים מהבנים בנקאים ואחד עורך דין עסקי. בשנת 1975, ניצלו בני הזוג פרייזר, יחד עם קרוליין קנדי שביקרה אותם באותה עת, ממטען חבלה שהוטמן תחת מכוניתם על ידי הצבא הרפובליקני האירי (IRA). ההתפוצצות הרגה שכן, חוקר סרטן בשם גורדון המילטון פרלי.
בשנת 1975 החלה פרייזר לקיים רומן עם המחזאי הרולד פינטר, שהיה נשוי באותה עת לויויאן מרצ'נט. בשנת 1977, לאחר שחיה עם פינטר כשנתיים, התגרשה מפרייזר.מרצ'נט התלוננה בפומבי, והקשתה על פינטר להתגרש ממנה. בשנת 1980, מיד עם גירושי פינטר ומרצ'נט, נישאו פרייזר ופינטר. כמה שנים אחר כך, לאחר מות שני בני זוגם הקודמים, השיא כומר ישועי את פרייזר ופינטר בהתאם לתפיסות הנצרות הקתולית (שאינה מכירה בגירושים).
פרייזר מתגוררת באזור הולאנד פארק, ברובע קנסינגטון בלונדון, ושם היא כותבת. בשנת 2011 קודמה במסדר האימפריה הבריטית מדרגת קצינה לדרגת גבירה מפקדת, על תרומותיה לספרות האנגלית.
קריירה.
פרייזר עבדה כמזכירה עבור המו"ל ג'ורג' וויידנפלד, שלימים הוציא את ספריה. יצירתה הראשונה שפורסמה היא ביוגרפיה של מרי מלכת סקוטלנד (1969), והיא זכתה להצלחה. בעקבותיה פרסמה פרייזר ביוגרפיות היסטוריות נוספות, בהן ביוגרפיה מצליחה על אוליבר קרומוול (1973). הביוגרפיה שחיברה על צ'ארלס השני, מלך אנגליה (1979) השפיעה על המיני-סדרה של ה-BBC "צ'ארלס השני: הכוח והתשוקה". בשנת 1990 פרסמה פרייזר ספר בשם "מלכות לוחמות", על דמויות היסטוריות שפיקדו על צבאות, כגון בודיקיאה וקלאופטרה. בשנת 1992, שנה לאחר שההיסטוריונית אליסון ויר פרסמה ספר בשם "שש נשותיו של הנרי השמיני", פרסמה פרייזר ספר משלה באותו שם. בשנת 1996 פרסמה ספר על קשר אבק השריפה, עליו זכתה בפרס הספרותי של סיינט לואיס וכן בפרס פגיון הזהב לכתיבה לא-בדיונית של ה-Crime Writers' Association. הביוגרפיה שחיברה על מארי אנטואנט (2001) עובדה לסרט משנת 2006 בבימוי סופיה קופולה, בכיכוב קירסטן דנסט.
היא זכתה בפרס וולפסון להיסטוריה על ספרה "הכלי החלש יותר", מחקר על חיי נשים באנגליה של המאה ה-17. בין השנים 1988 ו-1989 שימשה נשיאת ארגון PEN באנגליה, ועמדה בראש הוועדה לסופרים כלואים של הארגון הבינלאומי.
בנוסף, חיברה פרייזר סדרה של רומנים בלשיים, והגיבורה ברובם היא ג'מיימה שור. לימים הופקה סדרת טלוויזיה על בסיס הספרים, והיא שודרה באנגליה בשנת 1983. באותה שנה שימשה פרייזר נשיאת מועדון וולטר סקוט באדינבורו.
בשנת 2010 פרסמה ספר זכרונות בשם "אתה מוכרח לעזוב? חיי עם הרולד פינטר".
ויויאן מרצ'נט
הארמייה השלישית (האימפריה העות'מאנית)
הארמייה השלישית העות'מאנית (בטורקית: Üçüncü Ordu) הוקמה תחילה באזור הבלקן ומאוחר יותר שימשה להגנת המחוזות הצפון-מזרחיים של האימפריה העות'מאנית.
המטה הכללי שלה שכן בהתחלה בסלוניקי. בתוך שורותיה התהווה גרעין הכוחות הצבאיים שתמכו במהפכת הטורקים הצעירים בשנת 1908. רבים מקציניה שהשתתפו בתנועה זו, כולל אנוור פאשה ומוסטפא כמאל אטאטורק הגיעו לעמדות כוח צבאיות ומדיניות.
בשנת 1911 הועברה הארמייה השלישית לצפון-מזרח אנטוליה והמטה שלה נקבע בארזינג'אן. עם כניסת האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה המפקדה שלה עברה לארזורום. במהלך המלחמה נאבקה הארמייה נגד הארמייה הקווקזית של הצבא הרוסי, נגד יחידות מתנדבים ארמנים שלחמו לצד הרוסים, ומאחורי קווי החזית דיכאה את תנועת ההתנגדות הארמנית. בתקופה זו ניהלה קרבות חשובים בסריקמיש, בקופרוקוי ובארזורום (1916).
אחרי התבוסה המוחצת שנחלה בארזורום מידי הצבא הרוסי, הועברה מפקדתה לסוסהיר, עיר על ידי סיוואס. בשלהי שנת 1916, בעקבות אבדותיה מול הרוסים איבדה הארמייה כל יכולת התקפית. אחרי המהפכה הרוסית יריבתה, הארמייה הקווקזית הרוסית, התפרקה.
בשנים 1918-1917 הארמייה השלישית התארגנה מחדש ועברה למתקפה נגד שארית הכוחות הרוסים בחזית הקווקזית ונגד התנועה הארמנית לשחרור לאומי שהוקמה בעקבות הקונגרס של הארמנים המזרחיים בארמניה. אחרי הכרזת הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה- התנועה הארמנית לשחרור לאומי הפכה לצבא ארמני. הארמייה השלישית העות'מאנית ניהלה נגד כוחות ארמנים אלה את הקרבות בסרדרפט, אבאראן וקאראקיליסה.
מערך הכוחות, 1908.
אחרי 3 ביולי 1908, מהפכת הטורקים הצעירים והתחלת התקופה החוקתית השנייה בשלהי קיומה של האימפריה העות'מאנית, יזמה הממשלה הטורקית החדשה רפורמה צבאית מקיפה. היא כללה מודרניזציה של המטות הכלליים. הארמייה השלישית נדרשה לפעול באזור המבצעי של רומליה המערבית. הוצבו יחידות בחלק האירופי של האימפריה העות'מאנית - אלבניה, קוסובו, מקדוניה - ובאסיה הקטנה (אוודין).
הארמייה השלישית כללה את הדיוויזיות הבאות:
מערך הכוחות, 1911.
במסגרת הארגון מחדש של הצבא העות'מאני, הוקמו מטות כלליים של הארמיות שונות. ב-1911 מפקדת הארמייה השלישית הועברה לארזינג'אן.