הדור השני כולל שלושה מנועי טורבו בנזין בנפח 2.0 ליטרים המספקים בין 200 ל-300 כוחות סוס. ושלושה מנועי טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים המספקים בין 150 ל-240 כוחות סוס. לשני סוגי המנועים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים.
איווק פלאג-אין P300e.
בשנת 2020 הציגה לנד רובר גרסה בעלת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין, הכוללת מנוע טורבו בנזין I3 צילנדרים בנפח 1.5 ליטרים המספק כ-200 כוחות סוס, מנוע זה מניע את הגלגלים הקידמיים ומנוע חשמלי המספק כ-109 כוחות סוס, מנוע זה מניע את הגלגלים האחוריים. סוללת הליתיום-יון בקיבולת 15 קילוואט שעה מספקת טווח נסיעה חשמלי של 66 קילומטרים. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
את הסוללה ניתן לטעון באמצעות מטען ציבורי בהספק של 32 קילוואט המאפשר טעינה מ-0 עד 80 אחוז מקיבולת הסוללה בתוך 30 דקות. טעינה באמצעות משקע ביתי בהספק של 7 קילוואט בתוך שעה ו-24 דקות לטעינה מלאה. טעינה אפשרית גם באמצעות שקע ביתי רגיל (מוד 2) אך רק בתוך 6 שעות ו-42 דקות לטעינה מלאה.
מערכת TOUCH DUO PRO מאפשרת לנהג שליטה מלאה על מערכת הפלאג-אין דרך מערכת המולטימדיה של הרכב. לנהג ישנה אפשרות לניהול הטעינה וכן שליטה מרחוק על הרכב כגון הפעלה מרחוק של מערכת בקרת האקלים באמצעות אפליקציה.
חרוט פאראסייט
חרוט פאראסייט (באנגלית: Parasite Cone; מילולית "חרוט טפילי") הוא חרוט טפילי קטן, ברכס מאונטניר, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
החרוט ממוקם 12 קילומטרים מהמדרונות הצפון-מערביים של הר אוברלורד.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הקבוצה הצפונית (northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
לקריאה נוספת.
• P.R. Kyle, Melbourne Volcanic Province, Antarctic Research Series, Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans, Vol. 48
ריצ'רד הדסון
ריצ'רד ליין הדסון (באנגלית: Richard Lane Hudson; נולד ב-4 בנובמבר 1971) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת קרוליינה הצפונית, מאז 2013. הוא חבר המפלגה הרפובליקנית, ובקונגרס ה-117 הוא מזכיר הוועידה הרפובליקנית בבית הנבחרים, התפקיד השלישי בהיררכיה של הסיעה.
ביוגרפיה.
הדסון נולד בפרנקלין שבקהיליית וירג'יניה, אך מאז ילדותו התגורר בשארלוט רבתי. ב-1990 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון מאיירס פארק. לאחר מכן למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט ובשנת 1996 השלים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה. בשנותיו כסטודנט היה נשיא התאחדות הסטודנטים וארגון הרפובליקנים במכללה, והיה חבר במסדר האחווה של קפא אלפא.
במשך שנים ארוכות היה פעיל בפוליטיקה של ארצות הברית. בשנים 1999–2005 היה עוזר פרלמנטרי עבור חבר הקונגרס רובין הייז , ובתקופות שונות עבד בסגל של חברי בית הנבחרים מייק קונאוויי, וירג'יניה פוקס וג'ון קרטר. כמו כן שימש כמנהל תקשורת במפלגה הרפובליקנית של קרוליינה הצפונית באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. בבחירות 1996 עבד במסע הבחירות של ריצ'רד וינרוט, ראש עיריית שארלוט, לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית. ב-2008 הוסיף לנהל את מטה הבחירות של פט מקרורי לתפקיד המושל. הדסון היה נשיא קבוצת השיווק "קבארוס", חברה לייעוץ עסקי ושיווק עבור עסקים קטנים ובינוניים שייסד ב-2011.
במהלך בחירות 2012 התמודד הדסון אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של קרוליינה הצפונית. ב-17 ביולי 2012 זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית אחרי שגרף כ-64% מהקולות בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה. ביום הבחירות הכלליות ניצב בפני לארי קיסל, נציג המחוז המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית. בעקבות חלוקה מחודשת של מחוזות הקונגרס בקרוליינה הצפונית מכוח תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שהתקיים ב-2010, נעשה המחוז רפובליקני יותר מבחינה דמוגרפית, ומעוזי המחוז בשארלוט אבדו לטובת אזורים רפובליקניים ביותר בפרוורי העיר. בעצרת בחירות שערך במסגרת הפריימריז באפריל 2012, הדהד הדסון טענות כוזבות בדבר אזרחותו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, אך מאוחר יותר התנצל וקיבל את העובדה שאובמה נולד בארצות הברית. בבחירות הכלליות נבחר אל הקונגרס ה-113 של ארצות הברית עם 53.2% מקולות הבוחרים.
על פי העיתון "The Sandhills Sentinel", ההדסון מחזיק בעמדות שמרניות בסוגיות בקרת נשק, מתנגד להפלות והיה "תומך מוביל ברפורמת מדיניות האופיואידים. הוא תומך בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. בשנת 2014 הציע הדסון לאסור על פקידי הסוכנות להגנת הסביבה לערוך נסיעות רשמיות דרך מטוסים. הדסון העניק את חסותו להצעת חוק ששמה פעמיה לשיפור האבטחה בנמלי התעופה בארצות הברית כתגובה לירי בנמל התעופה הבינלאומי לוס אנג'לס ב-2013. הצעת החוק הוצגה מחדש על ידי ג'ון קטקו ונחתמה כחוק במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית. בשנת 2017 הביע תמיכה בצו נשיאותי 13769.
ב-6 בינואר 2021 נמנה הדסון בין 147 חברי קונגרס רפובליקנים שהתנגדו לאישור ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, גם לאחר ההסתערות על הקפיטול.
מילדרד גילארס
מילדרד אליזבת גילארס (באנגלית: Mildred Elizabeth Gillars; 29 בנובמבר 1900 – 25 ביוני 1988), שכונתה "ציר סאלי" יחד עם ריטה צוקה , הייתה שדרנית אמריקאית, שהועסקה על ידי גרמניה הנאצית להפצת תעמולה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר לכידתה בברלין לאחר המלחמה, היא הפכה לאישה הראשונה שהורשעה בבגידה נגד ארצות הברית.&lt;ref name="Ian 2009 https://archive.org/details/traitorsturncoat0000crof/page/131 131"&gt;&lt;/ref&gt; במרץ 1949 היא נידונה למאסר של עשר עד שלושים שנה. היא שוחררה בשנת 1961.
חיים מוקדמים.
היא נולדה כמילדרד אליזבת סיסק בפורטלנד, מיין, היא לקחה את שם המשפחה גילארס בשנת 1911 לאחר שאמה נישאה בשנית. משפחתה התגוררה בבלווי שבאוהיו שם אביה היה רופא שיניים עד שמלאו לה 16. בגיל 16 עברה להתגורר עם משפחתה בקונאוט, אוהיו. בשנת 1918 היא נרשמה ללימודי אומנויות דרמה באוניברסיטת אוהיו ווסליאן, אך עזבה מבלי להשלים את לימודיה.
לאחר מכן עברה לגריניץ' וילג', ניו יורק, שם עבדה בעבודות שונות למימון שיעורי דרמה. היא עבדה עם חברות מניות והופיעה בוודוויל אך היא לא הצליחה לבסס קריירה מוצלחת בענף. היא עבדה גם כדוגמנית אמן אצל הפסל מריו קורבל, אך לא הצליחה למצוא עבודה קבועה, ולכן בשנת 1929 עברה לצרפת וחיה בפריס במשך חצי שנה.
בשנת 1933 היא עזבה את ארצות הברית שוב והתגוררה תחילה באלג'יר, שם מצאה עבודה כעוזרת לתלבושות. בשנת 1934 היא עברה לדרזדן, גרמניה, ללמוד מוזיקה, ובהמשך הועסקה כמורה לאנגלית בבית הספר ברליץ בברלין.
עבודה כתעמולנית נאצית.
בשנת 1940 קיבלה עבודה כקריינית בתחנת הרדיו הממלכתית הגרמנית Reichs-Rundfunk-Gesellschaft (RRG).
עד שנת 1941 ייעצה מחלקת המדינה של ארצות הברית לאזרחים אמריקאים לעזוב את גרמניה ואת השטחים הנשלטים על ידי גרמניה. עם זאת, גילארס בחרה להישאר מכיוון שארוסה, פול קרלסון, אזרח גרמני, אמר כי לעולם לא יתחתן איתה אם תחזור לארצות הברית. זמן קצר לאחר מכן נשלח קרלסון לסייע למאמץ המלחמתי הגרמני בחזית המזרחית, שם נהרג.
שידוריה של גילארס היו בתחילה לא פוליטיים. זה השתנה בשנת 1942 כאשר מקס אוטו קוישביץ , מנהל התוכנית באזור ארצות הברית בתחנה, ליהק את אותה במופע חדש בשם Home Sweet Home. עד מהרה היא רכשה כמה שמות בקרב קהל ה-GI שלה, כולל "כלבת ברלין", מתוקת ברלין, אולגה וסאלי, אך הכינוי הנפוץ ביותר היה "ציר סאלי". השם הזה כנראה הגיע כאשר התבקשה בשידור לתאר את עצמה, וגילארס אמרה שהיא "הטיפוס האירי... סאלי אמיתית."
בשנת 1943, אישה איטלקית-אמריקאית, ריטה זוקה, החלה לשדר גם לכוחות אמריקניים מרומא, תוך שימוש בשם "סאלי". השתיים לעיתים קרובות בולבלו זו עם זו ורבים אף חשבו שהן אותה שדרנית למרות שגילארס שנאה את זוקה.
התוכניות העיקריות של גילארס מברלין היו:
גילארס ערכה את השידור המפורסם ביותר שלה ב-11 במאי 1944, שבועות ספורים לפני הפלישה לנורמנדי, צרפת, במחזה רדיו שכתב קוישביץ, Vision of Invasion. היא גילמה את אוולין, אם מאוהיו, שחולמת שבנה מת מוות מחריד על ספינה בתעלה האנגלית במהלך ניסיון פלישה לאירופה הכבושה.
קוישביץ מת באוגוסט 1944 ושידוריה של גילארס הפכו לחסרים וחוזרים על עצמם ללא האנרגיה היצירתית שלו. היא נשארה בברלין עד סוף המלחמה. השידור האחרון שלה היה ב-6 במאי 1945, יומיים בלבד לפני הכניעה הנאצית.
עיכוב, משפט ומאסר.
התובע הכללי האמריקני שלח את התובע ויקטור ס. וורהייד לברלין כדי למצוא ולעצור את גילארס. הוא והסוכן המיוחד של חיל המודיעין, הנס וינזן, היו עם יתרון מוצק אחד בלבד: ריימונד קורץ, טייס B-17 שהופל על ידי הגרמנים, נזכר שהאישה שביקרה במחנה הכלא שלו וערכה ראיונות היא השדרנית שכינתה את עצמה "מידג מִיקרוֹפוֹן". לדברי קורץ, האישה השתמשה בכינוי ברברה מום. וורהייד ארגן כרזות מבוקשות עם תמונתה של גילארס שיוצגו בברלין, אך פריצת הדרך הגיעה כשהודיעו לו שאישה המכנה את עצמה "ברברה מום" מוכרת את רהיטיה בשוקי יד שנייה ברחבי העיר. בעל חנות שהחזיק שולחן השייך לגילארס עוכב, וב"חקירה אינטנסיבית" חשף את כתובתה של גילארס. כשעצרו אותה ב-15 במרץ 1946 ביקשה גילארס לקחת איתה תמונה של קוישביץ.