בשנת 1841, שמפני נסע לצרפת ללמוד, וחזר לבוסטון בשנת 1846, ואז חזר לאירופה כדי לצייר פנורמה של נהר הריין. הוא שב לבוסטון בשנת 1848 והציג את הפנורמה שם בדצמבר. לאחר מכן היא הוצגה בווסטר, מסצ'וסטס, ניו הייבן, קונטיקט וניו יורק. בשנת 1854 הוא נסע עם ג'ון פרדריק קנסט למסע ציור לגרמניה ושווייץ. הפנורמה נהרסה בשריפה בעיר ניו יורק באוקטובר 1857.
בשנת 1850 חזר שמפני להרים הלבנים עם חברו ג'ון קנסט. ההתלהבות והציורים שלהם משכו מספר גדול של אמנים מבוסטון וניו יורק לאזור קונווי.
בשנת 1853 התחתן שמפני וקנה בית בקונווי. זה היה בית הקיץ שלו במשך יותר מחמישים שנה. הסטודיו שלו היה מרכז חברתי ידוע, וביקרו בו אנשים רבים מכל רחבי הארץ.
בשנת 1855 הפך שמפני למייסד מועדון האמנות של בוסטון, ובשנת 1856 לנשיא שלו.
בשנת 1900 פרסם אוטוביוגרפיה, זיכרונות שישים שנה לאמנות ואמנים.
שמפני נפטר בביתו בוובורן, מסצ'וסטס, ב־11 בדצמבר1907.
דוגמאות לציוריו ניתן לראות היום בחברה ההיסטורית של ניו המפשייר בקונקורד, ניו המפשייר. מוזיאון קורייר לאמנות במנצ'סטר, ניו המפשייר. בספרייה הציבורית וובורן בוובורן, מסצ'וסטס ומוזיאון ההרים הלבנים ועוד.
כהוקרה על תרומתו הייחודית והמתמשכת לאמנויות ולתרבות של בוסטון, נקראה לכבודו סמטת אבן מרוצפת, ״שמפני פלייס״, בביקון היל ההיסטורית, בוסטון. הוא מוזכר בסמן היסטורי בניו המפשייר, לאורך כביש 16 בניו המפשייר בקונוויי.
Baby (שיר של מדיסון ביר)
Baby (בעברית: מותק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדיסון ביר. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה "Life Support".
רקע והוצאה.
ב-7 באוגוסט 2020, הכריזה ביר על יציאתו של השיר כסינגל ברשתות החברתיות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-75 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-21 באוגוסט 2020, ביום צאת הסינגל עצמו.
יהודית סלע-וינר
יהודית סלע-וינר (27 באוקטובר 1923 - 13 ביוני 1997) הייתה פזמונאית, משוררת וסופרת ישראלית, חברת חברת קיבוץ דגניה ב'.
היא נולדה כיהודית האס להוריה פרץ ואלישבע. בעת מלחמת העולם השנייה, נשלחה יהודית לישראל עם עליית הנוער. לאחר מספר שנים המשפחה עלתה לארץ באונית המעפילים "אטלנטיק", ולאחר שהייה ממושכת במחנה מעצר, עברה המשפחה לקיבוץ דגניה ב'. אמה עבדה במטבח הקיבוצי ואביה היה מורה לפסנתר. עם בגרותה הפכה סלע-וינר מורה לריתמיקה ונהגה לכתוב שירים למען ילדי הקיבוץ.
יהודית נישאה לאריה וינר, חבר הקיבוץ.
בשנת 1997 נפטרה ונטמנה בבית העלמין בקיבוץ, ועל מצבתה נכתב "שירת חייך איתנו תמיד".
יצירותיה.
סלע- וינר כתבה שירים רבים, חיברה את המילים להמנון דגניה ב', יצרה את המחזמר "מה טוב יחדיו" וכן את "עשר קופסאות גפרורים - מחזה לגיל הנעורים" שיצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
המחזמר "מה טוב יחדיו".
סלע-וינר כתבה את המחזמר "מה טוב יחדיו" שהלחין יקותיאל שור - מורה למוזיקה מכנרת.
המחזמר בוצע בידי ילדי משק עמק הירדן וזכה לביקורות מצוינות. בדצמבר 1962 יהודה בר- נאור, מנהל תיאטרון הילדים "תליל" (תיאטרון לתלמידים וילדים) ביקש להציג את המחזה בהשתתפות ילדים מהתנועה המאוחדת, בבימויו של אברהם ניניו. הצלחת המחזמר המקורי לא חזרה על עצמה, ולאחר 24 הצגות המחזה ירד מהבמות.
שירי המחזמר היו:
אגדת הכנרת
אין כמוהו
ההורה
המצב במשק
קריאה למשחק
שיר בקר
שיר הבלורה
שיר החבל
שיר הירקנים
שיר הכדור
שיר המספויניקים
שיר הפלחים
שיר התנוקות
שיר לכרם
שיר לכת למטבח
שיר עובדי המטבח
שיר ערש
שירו של שמוליק
החמור הקטן.
אחד משיריה המפורסמים של סלע-וינר הוא "החמור הקטן", אשר הלחין יקותיאל שור, וידוע בביצועה של חוה אלברשטיין:
באטאסק
באטאסק (בהונגרית: Bátaszék) היא עיר במחוז טולנה בנפת סקסארד שבהונגריה. "האלון הרך" של באטאסק וכנסיית הקהילה הרומית-קתולית מפורסמים בבאטאסק. בנוסף, הסיבוב השלישי (הגמר הלאומי) של תחרות המתמטיקה מתקיים שם מדי שנה.
מיקום.
העיר נמצאת מסקסארד 18 ק"מ דרומה, בצומת הכבישים 55 ו-56.
יישובים מסביב.
ממערב מוראג', מצ'ין, מכיוון צפון מערב בונהאד (22 ק"מ), מצפון, סקסארד (18 ק"מ), ממזרח, באיה (20 ק"מ), מדרום מוהאץ' .
היסטוריה.
עד כיבוש הונגריה.
בבאטאסק מוציאים ממצאים כתובים וחפצים מהתקופות הקדומות ביותר. הממצאים הכתובים הראשונים הם מהקבוצה האתנית שחיה במקום בתקופת הברזל: הקלטים. מאוחר יותר הם הוכנעו על ידי הרומאים והפכו לחלק מפרובינקיה פאנוניה. כדי להדוף התקפות של מה שהרומאים כינו "ברברים", בנו הרומאים דרך צבאית מאובודה לאוסייק, שהיה מבוצר בהתנחלויות צבאיות לכל אורכו. אחד מהפ באטאסק. לאחר נפילת רומא העתיקה, תושבי המקום היו בזה אחר זה סרמטים, הונים, אווארים, פרנקים, סלאבים ואחר כך הונגרים.
מהמאה ה-18 ועד ימינו.
האירוע החשוב ביותר במאה ה-19 היה מהפכת 1848 בהונגריה ומלחמת העצמאות של 1848. רבים מבני המקום תמכו בעניין החירות או כחיילים או במשמר הלאומי. גדוד משמר לאומי הוקם בבאטאסק עם שלוש פלוגות וכמעט שש מאות איש ששירתו בו (564 חוגרים, 33 קצינים) ביניהם גם הונגרים וגם גרמנים. בשנת 1849, כאשר טרנסדנוביה נפלה לידי הקיסרות האוסטרית, הוצב חיל מצב אוסטרי בבאטאסק. התפתחות הכפר לעיירה מכאן הייתה בלתי מופרעת עד מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1866 קיבלה העיירה תחנת טלגרף, ובין 1871 לבין 1973 נבנה קו הרכבת הראשון. הכפר היה בשנת 1918 תחת כיבוש סרבי של המדינה היוגוסלבית החדשה שהוקמה ודרשה אותו לעצמה. אף על פי שחוזה טריאנון מסרה אותו להונגריה, לא התפנו הכוחות היוגוסלביים במשך 33 חודשים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, כמעט 4000 השוואבים שחיו בכפר גורשו לגרמניה, ובמקומם הובאו למקום סקלרים והונגרים מדרום סלובקיה. היישוב חזר לדרגת העיר בשנת 1995.
יהודים במקום.
יש תיעוד מועט ביותר על יהודי באטאסק. מתועד שבשנת 1880 היו בעיירה 230 יהודים מהם נשארו בשנת 1930 122 בלבד. אחרי השואה היישוב היהודי לא חודש. במקום היה בית קברות יהודי שקיים עד היום.
אתרים בעלי חשיבות.
במקום כנסיית המנזר שנבנתה על ידי גזה השני, מלך הונגריה, הוחלט על הקמת כנסייה חדשה בשנת 1842. על פי התוכניות של אנטל הופהאוזר, הבנייה החלה בשנת 1899 והחנוכת המבנה התרחשה בשנת 1903. המגדל שלו היה אז המבנה השמיני בגובהו במדינה.
יז'י ז'ולבסקי
יז'י ז'ולבסקי (בפולנית: Jerzy Żuławski 14 ביולי 1874 - 9 באוגוסט 1915) היה סופר ומתרגם פולני.
יז'י ז'ולבסקי נולד בכפר ליד ז'שוב אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו לקח חלק פעיל במרד ינואר בחלק של פולין שהיה תחת השליטה של האימפריה הרוסית. יז'י הצעיר היה תחת השפעת דעות של איבו בהקשר לפולין העצמאית. הוא התחנך במספר בתי הספר באזור ובשנת 1892 עבר לשווייץ בה למד באוניברסיטת ציריך ובמהשך עשה תואר שלישי באוניברסיטת ברן על עבודות של ברוך שפינוזה. באותה תקופה הוא עסק בתרגום של יצירות של פרידריך ניצשה, ארתור שופנהאואר ואדוארד פון הרטמן.
במקביל הוא התחיל לכתוב יצירות ספרותיות ובחזרה לקרקוב היה עורך של כתב עת Krytyka. לאחר חתונתו הוא התחיל לעבוד כמורה בקרקוב.
לקראת סוף 1901 הוא עזב את תחום ההוראה ועבר לתחום הספרות. באותה תקופה הוא כתב את יצירתו העיקרית על משלחת מדעית לירח. בסך הכל הוא כתב טרילוגיה על הנושא, כאשר בשנת 1912 בלביב הוצאו כל הספרים מחדש. תוך זמן קצר הם תורגמו לשפות רבות. כבר בשנת 1911 על בסיס אחד מהספרים בסדרה צולם סרט קולנוע.
בשנת 1907 הוא התחתן בפעם השנייה לקז'מיירה ז'ולבסקה והזוג עבר לזקופנה. ביתו הגדול היה מרכז לפעילות תרבותית של העיר. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא החליט להצטרף ליחידות פולניות שהיו חלק של הצבא אוסטרו-הונגריה בתקווה שפולין תזכה לעצמאות לאחר המלחמה. תוך כשנה רוב שטחי פולין שהיו חלק של האימפריה הרוסית נכבשו וז'ולבסקי הוצב בלודג'. באוגוסט 1915, במהלך ביקור בחזית, ז'ולבסקי חלה ונפטר לאחר מחלה קצרה. הוא היה בן 41 בלבד ובנו הצעיר נולד בפברואר 1916.
החל משנת 2008 מוענק בפולין פרס סיפרותי על שמו עבור יצירות של מדע בדיוני. הענקת הפרס מבוצעת בחסות איגוד הסופרים הפולנים והיא כוללת הפרס הראשי, פרס הזהב ופרס הכסף. אדם פשחשטה נמנה עם מקבלי הפרס.
פנחס הלוי
רבי פנחס הלוי אחי הרא"ה היה מחכמי יהדות ספרד הנוצרית, בן דורו של הרמב"ן ורבו של אחיו הצעיר רבי אהרן הלוי מברצלונה (הרא"ה). לדעת ישראל משה תא-שמע, הוא מחברו של ספר החינוך.
ביוגרפיה.
לא רבות ידוע על תולדות חייו של רבי פנחס, ועיקר המידע עליו הוא מאזכוריו וציטוטי דבריו בכתבי אחיו הצעיר הרא"ה, ותלמידיו של אחיו, הריטב"א ורבי קרשקש וידאל. אביו, רבי יוסף, היה נינו של רבי זרחיה הלוי בעל המאור. בניגוד לתא-שמע, שסבר שרבי פנחס היה בן גילו של הרמב"ן ולא תלמידו, יעקב שמואל שפיגל סבור שרבי פנחס, כאחיו הצעיר, למד אצל הרמב"ן.
לדברי תא-שמע, מלבד ספר החינוך (ראה להלן), חיבר גם ספרי חידושים לתלמוד, אלא שהם אבדו במהלך השנים. גם החיד"א ב"שם הגדולים" מציין שרבי פנחס כתב חיבורים על התלמוד. שפיגל סבור שרבי פנחס כנראה לא כתב חידושים, וכל המצוטט בשמו הוא מדבריו בעל פה שהובאו בכתבי אחיו הרא"ה. עסק גם בפיוט, וחיבר אזהרות לראש השנה (פיוט הכולל את דיני החג), שנדפסו במחזור נוסח קטלוניה משנת רפ"ז. אזהרות אלה צוטטו כמקור הלכתי בידי רבי שמואל ירונדי ובמגיד משנה לרבי וידאל די טולושא.
ספר החינוך.