הצגת הבכורה של הסרט התקיימה בבית הקולנוע מאן ברואינס שבלוס אנג'לס. הסרט צולם כולו במדינת ראג'סטאן שבהודו. לילה אחד עם המלך עלה לאקרנים בבתי הקולנוע ב-13 באוקטובר 2006. במהלך סוף השבוע הראשון שלו, הוא הכניס 4,120,497 $ בבתי הקולנוע. בסיכום ההכנסות, הסרט הכניס 13,395,961 $ בארצות הברית ועוד 332,489 $ ברחבי העולם. הביקורות על הסרט היו בדרך כלל שליליות. הסרט קיבל דירוג שלילי של 19% טריות באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 26 ביקורות.
מסדר התרבות
מסדר התרבות (ביפנית: 瑞宝章, תעתיק: בּוּנקה-קוּנשׁוֹ) הוא מסדר יפני שנוסד ב-11 בפברואר 1937. למסדר דרגה אחת בלבד, ואת עיטורו מעניקים לנשים ולגברים בעבור תרומה לאמנות, לספרות ולתרבות היפנית. הקיסר מעניק את העיטור באופן אישי ביום התרבות - חג לאומי הנחוג ב-3 בנובמבר - וחברי המסדר מקבלים אנונה למשך כל ימי חייהם.
תג המסדר מציג את פרח התפוז בזהב ובלבן מצופה אמייל, ובמרכזו שלושה אבני ירקן בצורת סהר. התג מחובר לסיכת אמייל וזהב של עלי התפוז ופירותיו, המחוברת לסרט סגול הנתלה על הצוואר.
אנשי התרבות המצטיינים.
במקביל למסדר התרבות פועל מוסד אנשי התרבות המצטיינים שנוסד ב-1951 ופועל תחת משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה. המוסד בוחר מדי שנה אנשי תרבות שתרומתם רבה ומעניק להם פנסיה ממשלתית. מדי שנה נבחרים מועמדים מתוך רשימת אנשי התרבות המצטיינים לקבלת עיטור מסדר התרבות, ולבסוף מחליטה ממשלת יפן למי יוענק העיטור.
מקבלי העיטור.
להלן רשימה חלקית של מקבלי העיטור:
המשפט העברי - תולדותיו, מקורותיו, עקרונותיו
המשפט העברי: תולדותיו, מקורותיו, עקרונותיו הוא חיבור בן שלושה כרכים מאת השופט פרופ' מנחם אלון (המשנה ה-11 לנשיא בית המשפט העליון), הנחשב לאחד מספרי היסוד בנושא המשפט העברי.
מהדורות ותרגומים.
המהדורה הראשונה של הספר ראתה אור בהוצאת מאגנס ב-1973, בעת כהונתו של אלון כראש הקתדרה למשפט עברי באוניברסיטה העברית בירושלים. מהדורה שנייה של הספר התפרסמה ב-1978. מהדורה שלישית ומורחבת ראתה אור ב-1998 ונתווסף לה חלק רביעי העוסק במשפט העברי במדינת ישראל.
ב-1993 הופיע בהוצאת Jewish Publication Society התרגום האנגלי של הספר בארבעה כרכים תחת השם "Jewish law: history, sources, principles" (מתרגמים: ברנרד אורבך ומלווין סייקס) וב-1994 זכה הספר בתרגומו האנגלי בפרס הספר היהודי הלאומי. הספר משמש לא פעם בחוות דעת משפטיות בארצות הברית.
ב-1989 פורסם הספר בתרגום לרוסית (מתרגם: אברהם יהושע אלינסון).
תוכן הספר וחשיבותו.
הספר פורס את תולדותיו ועקרונותיו של המשפט העברי החל מן המקרא, המשנה והתלמוד דרך ספרות השו"ת ועד הצורה בה נקלט המשפט העברי במערכת המשפטית הכללית של מדינת ישראל. אלון דן במקורות העבריים תוך הקבלה לדיסציפלינה המקובלת של תורת המשפטים הכללית. מלבד הוראת והצגת המשפט העברי משמש הספר ככלי בנושאי הלכה, תלמוד, היסטוריה של עם ישראל ומחשבת ישראל. עם צאתו לאור התקבל הספר בהערכה, השופט חיים כהן כתב בביקורת שפרסם:
על חשיבותו ארוכת הטווח של הספר כתב פרופ' שמואל שילה:
מדליית הכבוד (יפן)
מדליית הכבוד (ביפנית: 褒章, תעתיק: הוֹשׁוֹ) היא מדליה יפנית אותה החלה לחלק ממשלת יפן במאה ה-19. ישנם שישה סוגים שונים של מדליות, הניתנים עבור מגוון הישגים.
הממשלה יסדה את מדליות הכבוד ב-7 בדצמבר 1881, והעניקה אותן לראשונה באותה שנה. עיצוב המדליה זהה לכל הסוגים, ומציג את הכיתוב 褒章, מוקף בעטרת פרחי דובדבן, על גבי מטבע מצופה זהב. ההבדל היחיד בין המדליות הוא צבע האות.
את מדליות הכבוד מעניקים מדי שנה בשנה מועדים: ביום הולדתו של הקיסר הירוהיטו ב-29 באפריל, וביום הולדתו של הקיסר מוצוהיטו ב-3 בנובמבר.
קאוולא
אשת הברזל (סרט)
אשת הברזל (באנגלית: The Iron Lady) הוא סרט ביוגרפי בריטי המבוסס על דמותה וחייה של מרגרט תאצ'ר. הסרט יצא בסוף שנת 2011 ובתחילת 2012 וזכה בשני פרסי אוסקר - פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור מריל סטריפ ופרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר. כמו כן זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה וגם בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר.
עלילה.
הסרט מתחיל בערך בשנת 2008 כשמרגרט תאצ'ר הקשישה קונה חלב מבלי שהיא מזוהה על ידי לקוחות אחרים וחוזרת לבדה לביתה. לאורך הסרט ניתן לראות ב-3 ימים את תאצ'ר המתמודדת עם דמנציה ועם חוסר כוח בשל גילה המופלג, בזמן שהיא נזכרת בעברה ובאירועים משמעותיים בחייה ומעלה זכרונות יחד עם בעלה המנוח, אותו היא מדמיינת. בסרט היא נראית כבעלת קושי הבחנה בין העבר להווה. נושא הסרט הוא המחיר האישי אותו שילמה תאצ'ר עבור הכוח וההצלחה. בעלה, דניס, מופיע כאדם אמביוולנטי בנוגע לעליית אשתו לשלטון. בנה, מארק, שגר בזמן הווה בדרום אפריקה, נראה כבעל קשר קטן עם אימו בזמן שנטען שתאצ'ר הייתה בעלת יחסים מתוחים עם אמה ועם בתה, קרול.
בפלאשבק אנו עדים למרגרט הצעירה שעובדת במכולת של אביה, מקשיבה לנאומיו הפוליטיים, והכרזתו שמרגרט התקבלה לאוניברסיטת אוקספורד. היא מתוארת כאשת המעמד הבינוני המנסה לפרוץ אל מפלגת הטורי הגברית ולקבל מקום בבית הנבחרים הבריטי. לאחר-מכן היא נראית עם איש העסקים דניס תאצ'ר שמציע לה נישואים. בהמשך נראים מאבקה להפוך לחברת בית הנבחרים וחלק ממשרדו של אדוארד הית', חברותה עם ארי ניב (שנרצח לאחר מכן על ידי צבא החירות האירי), החלטתה להתמודד לראשות המפלגה השמרנית ואימוני הקול והנאום שלה וכמו כן גם שינוי מראה החיצוני.
פלאשבקים נוספים עוסקים באירועים היסטוריים בזמן היותה של מרגרט תאצ'ר ראש ממשלת בריטניה, כמו עליית האבטלה בשל מדיניותה הכלכלית, התפרעות בריקסטון ב-1981, שביתת הכורים בבריטניה (1984–1985), פיגוע מלון ברייטון ב-1984 (בו היא ודניס כמעט נהרגו) בזמן כינוס של המפלגה השמרנית. בנוסף מתוארת החלטתה להתחיל את מלחמת פוקלנד ולהחזיר לבריטניה את האיים. בסרט מתוארים גם הפלישה לפוקלנד ב-1982, הטבעת הצי הארגנטינאי, ניצחון המלחמה, יחסיה עם רונלד רייגן, דמותה בעולם והבעיות הכלכליות של שנות ה-80.
בערך בשנת 1990 נראית תאצ'ר כאישה תקיפה אבל מזדקנת, מתנהגת באגרסיביות במשרדה ומסרבת להצעות שונות של חברי הקבינט. לאחר התפטרות סגנה ג'פרי האו, הכרזת אחד מחברי מפלגתה על התמודדות נגדה בבחירות על ראשות המפלגה, ולחץ מאסיבי של חברי הקבינט עליה, מגישה תאצ'ר את התפטרותה.
בסופו של דבר, נראית תאצ'ר אורזת את רכוש ובגדי בעלה ואומרת לו שזה הזמן שילך. דניס לבסוף עוזב אותה. לאחר שהתמודדה עם צערה כראוי, היא נראית שוטפת כוס תה לבדה במטבח, דבר שהבטיחה לדניס כשנפגשו שלעולם לא תעשה.
הגי
הֵגַי (גם הֵגֶא) הוא דמות מתוך מגילת אסתר שבתנ"ך. הוא סריס שממונה על ההרמון של אחשוורוש. מצוין במגילה שאסתר מצאה חן בעיניו והוא הפלה אותה לטובה.
בסיפור המגילה.
הגי מופיע במגילה בפרק ב' פסוקים ח' - י':
ובפרק ב' פסוק ט"ו:
ב חלוקים האמוראים למה הכוונה במילים: "וַיְשַׁנֶּהָ וְאֶת נַעֲרוֹתֶיהָ לְטוֹב בֵּית הַנָּשִׁים". רב אומר שהכוונה לכך שהגי נתן לה מאכלים יהודים. שמואל אומר שהגי נתן לה "קדלי דחזירי" למאכל ורבי יוחנן אומר שהוא נתן לה זרעונים למאכל כמו שבספר דניאל האחראי על תזונתם של דניאל, חנניה, מישאל ועזריה נתן להם זרעונים. לפי הערוך "קדלי דחזירי" הוא "עשב הצומח בראש חזרת, והוא מאכל שרים". לעומתו, בתוספות ובפירוש שטיינזלץ מפורש שהכוונה לקותל חזיר.
קורטני ת'ורן סמית
מסדר דיית הזהב
מסדר דיית הזהב (ביפנית: 金鵄勲章, תעתיק: קינשי-קוּנשׁוֹ) היה מסדר באימפריה היפנית שנוסד ב-12 בפברואר 1890 על ידי הקיסר מוצוהיטו לזכרו של ג'ימו, הראשון בקיסרי יפן.
רקע.
מסדר דיית הזהב היה עיטור צבאי אותו העניקו עבור אומץ לב, מנהיגות או פיקוד מופת בעת קרב.
המסדר הכיל שבע דרגות. חוגרים היו רשאים להתקבל לדרגות החמישית עד השביעית, נגדים לדרגות הרביעית עד השישית, קצינים זוטרים מהשלישית עד החמישית, קצינים אחרים מהשנייה עד הרביעית, וקצינים בכירים מהדרגה הראשונה עד השלישית.
בסך הכול הוענקו 1,067,492 עיטורי מסדר דיית הזהב, רובם בשתי הדרגות הנמוכות ביותר. ארבעים ואחת הוענקו בדרגה הראשונה ומאתיים ואחת בדרגה השנייה. בנוסף לעיטור קיבלו חברי המסדר אנונה לכל ימי חייהם, ובמשך שנה לאחר מותם קיבלה משפחתם את התשלום. אם נפטר האדם פחות מחמש שנים לאחר קבלת העיטור, קיבלה משפחתו את התשלום עד לסיום תקופת חמש השנים.
מסדר דיית הזהב בוטל על ידי המפקד העליון של כוחות הברית של יפן הכבושה ב-1947.
עיצוב.
תג המסדר מציג דיה זהובה, שליחת האלים לפי הניהון שוקי, שסייעה לקיסר ג'ימו להביס את אויביו. הדיה המוזהבת עומדת על כוכב בעל שמונה פינות עם שלושים ושתיים קרניים אדומות מצופות אמייל. מתחת לדיה צלובים שני מגני סמוראים, מצופים אמייל כחול, עם שתי חרבות צהובות צלובות בעלות ניצבי כסף. משני הצדדים מופיעים דגלים אדומים הנושאים את סמל השינטו.
התג היה מצופה זהב בדרגות הראשונה עד החמישית, ומצופה כסף בשתי הדרגות הנמוכות ביותר. הוא היה תלוי על סרט בצבע כחול-ירוק בעל שוליים לבנים, והיה נתלה כאבנט על כתף ימין עבור הדרגה הראשונה, על הצוואר בדרגות השנייה והשלישית, ועל צד שמאל של החזה עבור שאר הדרגות.
הכוכב עבור הדרגות הראשונה והשנייה היה זהה לתג אך בעל קרניים אדומות וצהובות, ונענד על צד שמאל של החזה עבור הדרגה הראשונה, ובצד ימין עבור הדרגה השנייה.
ישראל לשם