הציוויטו הוקמה על ידי כעשרים קבוצות והתארגנויות אשר חתמו על 'ברית' ארגונית. הברית הושקה ב-1998 בעיר לה שו-דה-פון שבשווייץ. לאחר שנתיים של דיונים הוסכמה החוקה שלה במפגש נוסף של נציגות הארגונים (הפורום) באיטליה אשר הסדירה את האפשרות לרכוש גם אזרחות אישית בציוויטו. ב-15 בדצמבר 2001 נערכו הבחירות הראשונות לסנאט.
הברית.
מאז הקמתה היו חברים בברית לאורך השנים 39 ארגונים, אשר 8 מהם עזבו אותה לאורך השנים, ו-8 מהם התפרקו. כיום חברים בה 23 ארגונים, בהם מערכת העיתון Heroldo de Esperanto המשמש גם כעיתון הציוויטו ועורך גם את ידיעון הציוטו HeKo, הקואופרטיב המוציא לאור את המגזין הספרותי Literatura Foiro, תנועת האספרנטו הפמיניסטית, ליגת הסטודנטים האספרנטיסטים, מרכז PEN האספרנטי, מועדון האספרנטו המוסלמי, תיאטרון אספרו בוארשה, איחוד האספרנטו האנדלוסי, מוסד האספרנטו האפריקאי, ידידי הטבע האספרנטיסטים, האגודה הבינלאומית לשלום אוניברסלי ועוד.
הנהגה.
הפרלמנט של הציוויטו מורכב משני בתים - הפורום והסנאט. בראש שניהם עומד הקונסול. כל שינוי בחוקה דורש רוב של שני שלישים בסנאט, ולאחריו רוב של שני שלישים בפורום.
הפורום.
הפורום מורכב מנציגי הארגונים וההתארגנויות החברים בברית הציוויטו. כל ארגון רשאי לשלוח נציג או שניים - המצביעים יחדיו (ולהם משקל של קול אחד). הפורום מתכנס אחת לשנה, או על פי דרישת שישית מחבריו. סמכויותיו הישירות הן קבלת ארגונים נוספים לברית, קביעת תקנות משלו המחייבות את גופי הברית אך לא את אזרחי הציוויטו ברמה האישית והכרזת תוצאות הבחירות לפרלמנט.
הסנאט.
הסנאט נבחר על ידי כלל האזרחים בגילאי 18 ומעלה בבחירות שנערכות אחת לחמש שנים. הזכות להתמודד לתפקיד חבר הסנאט שמורה לבני 25 ומעלה. הוא מתכנס פעמיים בשנה. בניגוד לארגוני האספרנטו הבינלאומיים האחרים, דוגמת אגודת האספרנטו העולמית ו-SAT שבהם נבחרים המועמדים באופן אישי, הבחירות לסנאט מתנהלות על בסיס מפלגתי, כששלושת המפלגות המרכזיות הן הירוקה - האספרנטית הכללית הזוכה על פי רוב לכ-70% מהקולות, הלבנה - הנוצרית, והאדומה - הסוציאליסטית.
הרשימה שמקבלת את מירב הקולות ממנה את הקונסול ואת סגן הקונסול המכהנים גם כסנאטורים. יתר 17 המושבים בסנאט מתחלקים באופן יחסי בין יתר הרשימות בהתאם למספר הקולות שקיבלו. הסנאט מחוקק חוקים שכל חבר סנאט רשאי להגיש, ומאשר הצעות מינהלות המוצעות על ידי הקונסול. החוקים המחוקקים בו מחייבים את אזרחי הציוויטו הישירים ואינם מחייבים את הארגונים החברים בברית. חברי הסנאט אינם רשאים לכהן גם בפורום, למעט הקונסול המכהן כאמור גם כראש הפורום.
הגוף המבצע.
מלבד סגן הקונסול הנבחר, ראשי הקונסול למנות עד שבעה סגנים נוספים המהווים את הרשות המבצעת המכונה Kapitulo. הקונסול מהווה את הנציג והדובר של הציוויטו בפני גורמים חיצוניים. הוא אחראי על ביצוע המשימות שהוטלו עליו, על קביעת סדר היום ועל כינוס הפרלמנט. במקרים של שוויון בהצבעה, הקול שלו מכריע.
האזרחות האישית.
חברי ארגונים המאוגדים בברית הציוויטו יכולים לבקש להתקבל לאזרחות אישית בה. הציוויטו הוא הגוף האספרנטי היחיד המציע תעודת 'אזרחות' מסוג זה.
אזרחות זו אינה ניתנת להם באופן אוטומטי כי אם רק על פי בקשה בפני מוסד הרישום של הציוויטו. לא כל מי שמבקש אזרחות יקבל אותה. התנאי הבסיסי הוא הצגת תעודה המעידה כי הוא דובר אספרנטו ברמה A2 על פי המדד האירופי להערכת שפות או תעודה שוות ערך. יתרה מכך, בעוד שהציוויטו לא פרסמה אמות מידה ברורות לקבלת אזרחים נוספים, היא הבהירה כי היא מתייחסת לקבלת האזרחות כאל 'פריווילגיה', וכי היא מבקשת להעדיף 'איכות על פני כמות' בקבלת אזרחים נוספים. לדבריהם, הציוויטו מחפשת פעילים מעשיים בתנועת האספרנטו, סופרים, אינטלקטואלים המדברים את השפה באופן שוטף וכן דוברי אספרנטו כשפת אם. בין היתר ציינו כי הוועדה המוסמכת לתת אזרחות בוחנת את פרסומיו של המועמד בדפוס וברשת. ניתן לערער על הדיחיה של הוועדה לבית הדין של הציוויטו.
האזרחות ככל שהיא ניתנת, היא חינמית ותקפה לכל החיים (גם אם הארגון דרכו התקבל לאזרחות פורש מהברית). בני זוג של אזרחים וילדיהם רשאים אף הם לקבל אזרחות בציוויטו, גם אם אינם חברים באחד מארגוני הברית. אזרחי הציוויטו זכאים להצביע ולהתמודד לגופים הנבחרים בה, לקבל מידע על פעילותה, לבקש סיוע בינלאומי, ליהנות משירותיה, לפנות לבית הדין לבוררות של הציוויטו ואף להפקיד ולהלוות כסף בבנק הציוויטו בריבית נוחה. נכון לשנת 2019 היו 459 בעלי אזרחות אישית בציוויטו.
ביטול אזרחות או חברות.
בעוד ההתאזרחות בציוויטו היא חינמית, דווקא אזרח המבקש לבטל אזרחותו נדרש לפנות לשם כך לבית הדין של הציוויטו, ולשלם עלויות אדמיניסטרטיביות. עלויות אלו יש לשלם במטבע הציוויטו, Speso, והן משתנות בהתאם למדינת המוצא והאשכול הכלכלי שלה ונעות בין 0.125 ספסו לספסו אחד (11.25-90 פרנקים שווייצרים). גם ארגונים המבקשים לעזוב את ברית הציוויטו נדרשים לעשות הליך דומה שעלויותיו נעות בין 1–8 ספסו (90–720 פרנקים שווצרים).
יחסי חוץ.
הציוויטו מקיימת קשרים עם אגודת הסופרים הבינלאומית, מועצת נשים בינלאומית, ארגון ידידי הטבע (NFI), אגודת בוחני השפה האירופית, ארגון העמים ולאומים הבילתי מיוצגים (UNPO) ארגונים ילידיים שונים ברחבי עולם ועוד.
בתוך תנועת האספרנטו נחשבת הציוויטו לארגון שנוי במחלוקת. הציוויטו מתבלטת בכך שהיא איננה מקיימת כל קשר עם אגודת האספרנטו העולמית אותו כינתה במכוון הזדמנויות 'ארגון פושט רגל'. עם זאת, החל משנת 2019 חלה התקרבות בינה לבין הזרוע הצעירה של ארגון האספרנטו העולמי, ארגון הנוער האספרנטיסטי הכלל-עולמי, סביב הצעה לפיה כלל חברי הציוויטו מתחת לגיל 35 יהיו חברים בארגון. עם זאת, הן במוסדות ארגון הנוער האספרנטי והן במוסדות הציוויטו עלו גם התנגדויות משמעותיות למהלך. בפברואר 2020 הגישה הציוויטו הצעה לארך את קונגרס הנוער הבינלאומי לשנת 2021 בשווייץ. בין היתר ציינה ההצעה כי היחס החוקי בשווייץ להומוסקסואליות הוא טוב יותר מאשר בחלק מהמדינות האחרות שביקשו לארח את הקונגרס. עם זאת ההצעה נדחתה והוועדה בחרה בקוריאה הדרומית.
יחסיה של הציוויטו עם העיתון העצמאי ליברה פוליו אף מתוחים יותר שכן העיתון סיקר בעבר את הצטרפות 'תנועת האספרנטו הפמיניסטית' לברית, תוך הדגשת הקולות המתנגדים למהלך בארגון. לפיכך, עורך העיתון קנה קניאיווילה הוכרז על ידי הציוויטו כ'פרסונה נון גרטה'.
סמלים וחגים.
דגל הציוויטו הוא דגל תנועת האספרנטו הירוק עם ריבוע לבן ובתוכו כוכב מחומש ירוק. המנונה הוא המנון תנועת האספרנטו. בנוסף, לציוויטו סמל בצורת מגן שחציו התחתון ירוק וחציו העליון לבן כשבמכז חציו הלבן כוכב ירוק מחומש. המוטו שנבחר לציוויטו הוא דווקא בשפה הלטינית: 'E pluribus ultra' שמשמעותו: 'מתוך רבים יותר', בפרפרזה על המוטו הלאומי האמריקני E pluribus unum - מתוך רבים אחד.
לציוויטו ארבעה חגים רשמיים: 14 באפריל - יום הזיכרון לחלוצים; 2 ביוני - יום שפת האספרנטו; 10 באוגוסט - יום הציוויטו; ו-15 בדצמבר (יום זמנהוף) - יום תרבות האספרנטו.
בנק.
בנק הציוויטו הוא למעשה מוסד פיננסי במעמד של קרן, שחברי הוועד המנהל שלה נבחרים על ידי הקונסול ונושאים באחריות אישית כלפיה. בהנחה שכל רווח שייווצר מכך ישמש את הציוויטו, הבנק רשאי אף ליצור או להשקיע בכל מוסד פיננסי אחר. בנובמבר 2010 הכריזה הציוויטו על השקת המטבע שלה, ה- Speso, ששוויו עמד על 80 פרנקים שווייצריים, והוא הוגדר כהילך חוקי לתשלומים בגין שירותים שונים בארגון או בארגונים המרכיבים את הברית.
לובה ביליצקה בלום
לובה ביליצקה-בלום (בפולנית: Luba Bielicka Blum; ינואר 1905 – אוגוסט 1973) הייתה אחות, שבתפקידה כמנהלת בית הספר לאחיות יהודיות בגטו ורשה הצילה יהודים רבים. לאחר המלחמה ניהלה את בית הילדים באוטבוצק שאליו נאספו ילדים יהודיים אשר שרדו את השואה. ב-1949 ייסדה מחדש בוורשה את בית הספר לסיעוד, הפעם לאחיות פולניות.
היא למדה במחזור הראשון של בית הספר לאחיות יהודיות בורשה, שנפתח בשנת 1923. עם סיום לימודיה עסקה בתפקידי ניהול בבית הספר לאחיות. ב-1932 מונתה לסגנית המנהל ולבסוף ניהלה את בית הספר (1939–1943).
ראשית חייה והשכלתה.
לובה ביליצקה-בלום נולדה בווילנה, בת בכורה למשפחה יהודית אורתודוקסית ענייה, שמנתה 8 ילדים. אביה היה בעל טחנת קמח. בילדותה נחשפה לעוני, אי-שוויון סוציאלי ולרעיונות התנועה הפמיניסטית המתעוררת. קיבלה מלגת לימודים על סמך היותה תלמידה מצטיינת, ולמדה בגימנסיה היהודית הראשונה המעורבת בווילנה. בגימנסיה זו, התארגנה לראשונה תנועת הנוער של הבונד – "צוקונפט" – אליה השתייכה כחברה פעילה, ואף הכירה את בעלה לעתיד, אברשה בלום שהיה אהבתה הגדולה.
באווירה של מהפכת אוקטובר, כאשר החלה ההתעוררות המעמדית, והחלו לצוץ הרעיונות לשוויון זכויות לנשים, הגיעה לכלל החלטה ללמוד את מקצוע האחות. מקצוע שעורר התנגדות קשה מצד אביה הואיל ובנות יהודיות לא למדו ולא עבדו בו, והוא נחשב כמקצוע פסול. בגיל 23 עזבה את הבית ועברה לוורשה ללמוד את המקצוע. היא למדה במחזור הראשון בבית הספר לאחיות יהודיות, ובתום הלימודים, מאחר שהייתה בוגרת מצטיינת נשלחה לצרפת ובלגיה להשתלמות נוספת.
הפעילות בגטו ורשה.