ב-1971 הייתה גורדון מועמדת בפעם השלישית לפרס גלובוס הזהב, לתפקיד הטוב ביותר לשחקנית קומית/מוזיקלית על הופעתה בקומדיה השחורה של האל אשבי "הרולד ומוד" בה שיחקה בתפקיד הקשישה בעלת הנפש החופשייה מריג'ו מוד צ'ארדין.
ב-1978 השתתפה בקומדיית ההרפתקאות "מחפש צרות" בכיכובו של קלינט איסטווד בתפקיד אמו של אורוויל בוגס עליו חזרה גם בשנת 1980 בסרט ההמשך "צרות בצרורות".
בשנת 1979 זכתה גורדון בפרס אמי על הופעתה בסיטקום "טקסי" לצידו של ג'אד הירש.
את הופעותייה האחרונות עשתה גורדון בפנטזיה "מקסי" בתפקיד גברת לווין ובסרטו טוני ביל "שומר הראש שלי".
תסריטאות.
במקביל לקריירת המשחק הפורייה שלה עסקה גורדון בהצלחה יתרה גם בכתיבת תסריטים.
גורדון הועמדה שלוש פעמים לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ביחד עם בן זוגה התסריטאי המצליח גארסון קאנין על התסריטים שכתבו ביחד לסרטיו של ג'ורג' קיוקור "חיים כפולים", "צלע האדם" ו"פאט ומייק".
בנוסף כתבה לבדה את התסריט לסרטו של קיוקור "השחקנית".
חיים אישיים.
גורדון התחתנה בשנת 1918 עם השחקן האמריקאי, גרגורי קלי, לו נשארה נשואה במשך 9 שנים עד למותו.
בשנת 1942 נישאה בפעם השנייה בחייה, לעמיתה לעבודה בכתיבה, התסריטאי האמריקאי-יהודי, גארסון קאנין, הזוג נשאר נשוי עד למותה של גורדון.
לגורדון נולד ילד אחד מחוץ לנישואים ממערכת יחסים קצרה שניהלה עם מפיק התיאטרון האמריקאי-יהודי, ג'ד האריס.
מוות.
ב-28 באוגוסט 1985 גורדון מתה משבץ בעיירה אדרגטאון, מסצ'וסטס, בת 88 במותה.
מגפון (עיתון)
מנחם מנדל מפרמישלאן
הרכבת הקלה חיפה–נצרת
רכבת קלה חיפה–נצרת (נקראת לעיתים נופית) היא רכבת קלה עתידית שתחבר בין חיפה לנצרת ונוף הגליל ותשפר את הנגישות התחבורתית של "גוש נצרת" למפרץ חיפה.
תיאור הפרויקט.
אורך מסילת הרק"ל הוא 41 ק"מ, כאשר את תוואי המסילה ניתן לחלק לשני מקטעים: קטע פרוורי – ממרכזית המפרץ בחיפה ועד הר יונה בנוף הגליל וקטע עירוני – מהר יונה ועד רח' המוסכים בנצרת. שם הפרויקט הוא "נופית".
הקטע הפרוורי, באורך של 36 ק"מ, יתחיל במרכזית המפרץ בחיפה, ימשיך במקביל לכביש 22 (כביש עוקף קריות) עד למחלף אתא דרום, משם לאורך כביש 781 ועד מחלף גלעם ויעבור במסלולי כביש 79 ליד שפרעם ומחלף המוביל עד צומת ריינה-משהד, דרך 6400 עד להר יונה בנוף הגליל. לאורך הקטע הפרוורי מתוכננות 11 תחנות, במרחק ממוצע של 4 ק"מ בין אחת לשנייה.
לאורך התוואי הפרוורי, צפויות לקום התחנות הבאות: לב המפרץ, מחלף אתא, מחלף ביאליק, מרכז תחבורה קריית אתא, שדרות בגין (קריית ביאליק), שפרעם, ביר אל-מכסור, המוביל, ציפורי, ריינה - משהד והר יונה.
הקטע העירוני, באורך של כ-5 ק"מ יתחיל בתחנת הר יונה בנוף הגליל, יעבור בתוך רחובות הערים נצרת ונוף הגליל, ברובו במרכז הרחוב, כאשר חציית התוואי על ידי כלי רכב והולכי רגל תותר בצמתים ובמקומות שייועדו לכך. לאורך קטע זה מתוכננות 8 תחנות, במרחק של כחצי ק"מ בין אחת לשנייה.
קטע מהמסילה יעבור במרכז כביש 79 בשטח שיועד לכך, במסגרת העבודות לשדרוג הכביש שבוצעו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, על ידי נתיבי ישראל.
הקו מתוכנן לכלול כ־19 תחנות איסוף והורדת נוסעים, חניוני חנה וסע, מתחם דיפו ומרכז בקרה. בקו יפעלו כ־32 קרונות בתדירות כל 4 דקות. תחזית הנוסעים המתוכננת בשעת השיא היא כ־11,000 נוסעים לשעה ומהירות הנסיעה המתוכננת במקטע הבינעירוני תעמוד על כ־100 קמ"ש. לפרויקט נבחרה טכנולוגיית Tram-Train, שכן היא מאפשרת נסיעה במקטעים בינעירוניים ועירוניים כאחד, ללא צורך בהחלפת מערכת הסעה. מערכת ההפעלה המתוכננת של הרק"ל מושתתת על הזנה חשמלית שמקורה בתחנות משנה של חברת החשמל הממוקמים מחוץ לתוכנית ואשר יספקו את החשמל לפעולה.
הפעלת קו הרכבת על מסילה זו לא תבוצע על ידי חברת רכבת ישראל, אלא על ידי זכיין פרטי שייבחר במכרז, כאשר חברת חוצה ישראל מנהלת את הפרויקט.
היסטוריה.
תכנון הקו החל בשנת 2006, וב-2008 ביקשה חברת התשתיות העירונית בחיפה "יפה נוף" להגיש את התוכנית לאישור הוועדה לתשתיות לאומיות. עם זאת קידום התוכנית התעכב כ-10 שנים, לאחר שמשרד האוצר לא אישר את התקציב, ועקב מחלוקת על תוואי המסילה. ב-2016 קיבלה חברת כביש חוצה ישראל את האחריות לניהול הפרויקט.
ב-21 בפברואר 2017 התוכנית אושרה בוועדה לתשתיות לאומיות, ועברה לאישור הממשלה. אישור הממשלה ניתן ב-7 במאי 2018 וב-12 ביולי 2018 פורסם האישור בילקוט הפרסומים.
ב-27 במאי 2018, פרסמה חברת כביש חוצה ישראל מכרז לבחירת חברת ניהול לפרויקט. בהמשך פרסמה עוד 2 מכרזים בין לאומיים: מכרז תכנון ומכרז לבקרה הנדסית.
בינואר 2019 הוכרזה חברת "דנה הנדסה בע"מ" כזוכה במכרז לניהול הפרויקט בהיקף של כ־160 מיליון שקלים. במסגרת ההצעה תשתלב חברת התשתיות הספרדית IDOM כקבלן משנה בפרויקט. לחברת IDOM הספרדית ניסיון של 60 שנים בתחום התשתיות והיא פועלת ב-125 מדינות ברחבי העולם. מסגרת ניהול הפרויקט יסופקו שרותי ניהול מקיפים לרבות: ניהול התכנון, ניהול הביצוע, פיקוח וניהול איכות, כל זאת עד להפעלה מסחרית של הקו.
ב-24 במרץ 2019 פורסם כי קבוצה המורכבת מחברת Ineco הספרדית וחברת "ינון - תכנון, ייעוץ ומחקר בע"מ", זכה במכרז לתכנון הפרויקט.
ב-5 במרץ 2020 פורסם כי הוועדה לתשתיות לאומיות וחברת חוצה ישראל החליטו לקדם תכנון מפורט של התוכנית.
בסוף אוקטובר 2020 פורסמו שמות 10 החברות הקבלניות שזכו במכרז לביצוע עבודות התשתית תוואי העירוני והבינעירוני והחלו הכנות להתחלת עבודות ביצוע ראשונות.
בינואר 2021 החלו העבודות להקמת הקו, אתרי העבודה הראשונים הם אתר בסמוך למרכזית המפרץ ושלושה אתרים בנוף הגליל. עוד באותו החודש, פורסם ש-6 קבוצות הגישו מועמדות בבמסגרת הליך המיון המוקדם להשתתפות במכרז הזכייני להקמת הקו.
הפרויקט כמעט בוטל אחרי שהתגלה כי הוא חרג באופן משמעותי מתקציבו. החריגה עמדה על כ-3 מיליארד שקל לעומת הערכת העלות בעת האישור בממשלה, וכמעט ב-5 מיליארד שקל יותר מהערכת התקציב בעת תכנונו בידי חברת יפה נוף. בספטמבר 2021, תקציב הפרויקט עמד על כמעט 8 מיליארד שקל, כמעט פי שלושה מהסכום המקורי. לצורך השגת תוספת התקציב הנדרשת, 2 מיליארד שקל, משרד התחבורה תיעדף מחדש את שאר הפרויקטים המתוכננים.
המכרז הזכייני לביצוע מרבית העבודות והזיכיון להפעלת הרכבת הקלה שתוקם (מכרז זכייני בשיטת שותפות ציבורית-פרטית) היה בעיצומו. היו מכרזים נוספים, אחד לגשר הארוך ביותר שיהיה בישראל. בפברואר 2022, באיחור של חצי שנה, חוצה ישראל ומשרד התחבורה פרסמו כי שש חברות עברו את המיון לזכיינות, שעלותו הוערכה מחדש בכ-7.6 מיליארד שקלים עם תאריך יעד של 2027.
נטליה טינה
גני טל (נחל שורק)
קומרון ואפה
קומרון ואפה (פרסית: کامران وفا; נולד ב-1 באוגוסט 1960) הוא פיזיקאי איראני-אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת הרווארד וממובילי החוקרים בתחום תורת המיתרים. זוכה מדליית דיראק לשנת 2008 ובפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית לשנת 2017.
אודות.
ואפה נולד בטהראן ולמד בתיכון אלבורז היוקרתי בעיר. בשנת 1977 נסע לארצות הברית ולמד ב-MIT תואר במתמטיקה ופיזיקה. בשנת 1985 סיים דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית פרופסור אדוארד ויטן.
עבודתו של ואפה עוסקת בתורת המיתרים, בכבידה קוונטית ובאנתרופיה של חורים שחורים.
נאמן מואי
ירושלים (שיר)
"ירושלים" (באנגלית: "Jerusalem"; נקרא במקור על פי השורה הראשונה "And did those feet in ancient time" "והאם אותן רגליים בזמן קדום") הוא שיר פופולרי אנגלי, שהיה לשיר פטריוטי בריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא ההמנון הלאומי הלא רשמי של אנגליה.
השיר.
מילות השיר נכתבו על ידי המשורר האנגלי ויליאם בלייק, כשיר קצר שהיה הקדמה לשירה האפית "מילטון" (Milton), ויצא לאור לראשונה בשנת 1808.
ההשראה לשיר לקוחה ממיתוסים נוצריים שרווחו בבריטניה, ולפיהם ביקר ישו בצעירותו באי הבריטי יחד עם דודו יוסף הרמתי ומהאמונה לפי חזון יוחנן על הקמה עתידית של ירושלים החדשה. הנצרות בכלל, והכנסייה האנגליקנית בפרט, משתמשות במונח "ירושלים" לתיאור העולם האלוהי האידאי.
לפי הגישה המקובלת, השיר "ירושלים" מתאר את ביאתו השנייה של ישו והקמת ירושלים החדשה באנגליה, השיר נפתח בהתייחסות לביקורו האגדי של ישו על אדמת אנגליה.
מתחת לשיר המקורי רשם המשורר את הפסוק .
הפופולריות של השיר.
במאה השנים הראשונות לאחר כתיבתו לא עורר השיר תשומת לב מיוחדת בציבור הרחב. ב-1916 כלל אותו המשורר רוברט ברידג'ס באנתולוגיה של שירים פטריוטיים, "רוח האדם" ("The Spirit of Man"), שיצאה לאור כדי לעודד את רוחו של העם הבריטי בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. ברידג'ס ביקש מהמלחין יוברט פארי להתאים לשיר לחן פשוט, עבור קונצרט פומבי במסגרת מסע ציבורי לעידוד המורל. מאז הלחנתו הפך השיר לפופולרי. כנסיות וקתדרלות רבות באנגליה, וגם כנסיות אפיסקופליות בארצות הברית, אמצו אותו כמזמור, אף-על-פי שמילותיו אינן מילות תפילה במובן זה שאין בהן פנייה לאלוהים. השיר צבר אהדה גם מחוץ לכנסיות, ושרים אותו גם בבתי ספר, באירועי ספורט ובאירועים שונים בבריטניה וביתר המדינות שדוברות אנגלית. השיר רווח גם בעצרות פוליטיות, בעיקר של מפלגת הלייבור הבריטית.
מסופר על המלך ג'ורג' החמישי, שכאשר שמע את הגרסה התזמורתית בפעם הראשונה, אמר שהוא מעדיף את "ירושלים" על פני "אלוהים נצור את המלך" - שלמעשה איננו מוגדר כהמנון לאומי רשמי של הממלכה המאוחדת.