גם תבאי לא הצליחה לשמור על ההגמוניה ביוון. מדינות נוספות עלו ונפלו, גם אתונה הצליחה להשתקם ממפלתה, בעיקר בזכות המסחר המפותח שלה, אך לא חזרה למעמד שהיה לה בעת העימות עם ספרטה. היחלשות הפולייס הוותיקים נתנה אפשרות לפיליפוס השני, מלך מוקדון, להביא את מדינתו, שלפני כן נחשבה ספק ברברית ספק הלנית, למעמד בכורה ביוון. בסדרת מלחמות, שבאחרונה שבהן הביס את הצבא המשותף של אתונה ותבאי בקרב כירונאה (338 לפנה"ס), הוא הצליח להטיל את מרותו על יוון. פיליפוס נרצח שנתיים לאחר מכן, בעת הכנות לפלישה לפרס. בנו, אלכסנדר מוקדון, עלה לשלטון תחתיו.
התקופה ההלניסטית.
השלטון ההלניסטי שהחל עוד בדור הקודם נמשך עד הכיבוש הרומי של יוון באמצע המאה ה-2 לפנה"ס. עם מותו של אלכסנדר הגדול, מרדו חלקים נרחבים מארץ האם היוונית בשלטון הדיאדוכים, אך מלחמה שנודעה בשם המלחמה הלמאית (על שם המבצר למאה) הסתיימה בתבוסתם. אחרי רגיעה במלחמות הדיאדוכים ומותם של חלק מהם, רוב רובה של ארץ האם היוונית נשאר תחת שלטון מוקדון, אם כי מצרים התלמיית שלטה על מספר איים.
עידן הפולייס חלף מהעולם בתקופה זו. הפולייס הוותיקים ירדו מכוחם והבכורה עברה לבריתות שונות. שתי הליגות העיקריות שהתפתחו בתקופה זו הן הליגה האכאית שמרכזה בצפון ומרכז פלופונסוס והליגה האיטולית שהתרכזה במרכז יוון. לצד הליגות גם ספרטה שמרה על עצמאותה, אך חדלה מלהיות כח משמעותי ביוון, למעט תקופות קצרות שבהן מלכים רפורמיסטים ניסו להחזירה לימי הזוהר.
הליגה האיטולית נלחמה ללא הרף בליגה האכאית על הבכורה ביוון ושתי הליגות ניסו להתנגד להשפעה מוקדונית. הבכורה עברה מליגה אחת לשנייה, אך כעקרון, מוקדון הייתה זו שנתנה את הטון בארץ.
בעת המלחמה המוקדונית השנייה, הצטרפה הליגה האיטולית לצידה של רומא וסייעה לה בהבסת פיליפוס החמישי. רומא, אמנם, הסיגה את צבאה מיוון, אך השפעתה הייתה ניכרת גם בלי נוכחות צבאית. כמה עשרות שנים לאחר מכן, רומא השתלטה לחלוטין על יוון תוך כדי השכנת חילות מצב קבועים בעריה.
מרומא ועד קושטא.
יוון תחת שלטון רומא.
יוון תחת שלטון רומא היא התקופה בהיסטוריה של יוון שהחלה אחרי ניצחון הרומאים על תושבי קורינתוס בקרב קורינתוס ב-146 לפנה"ס, והסתיימה לפי חלק מהגישות בהקמתה מחדש של העיר ביזנטיון, הפיכתה לבירת האימפריה הרומית ושינוי שמה לקונסטנטינופול (בקיצור, קושטא) ב-330 לספירה.
יוון הביזנטית.
יוון תחת שלטון האימפריה הביזנטית היא תקופה בהיסטוריה של יוון, שהחלה לפי חלק מהגישות עם נפילתה של האימפריה הרומית כמה דורות אחרי חלוקתה לאימפריה הרומית המערבית ולאימפריה הרומית המזרחית, המכונה האימפריה הביזנטית. בתקופה זאת נצרות יוונית-אורתודוקסית הפכה לדת מרכזית אצל היוונים. תקופה זו הסתיימה עם כיבוש יוון על ידי האימפריה העות'מאנית במאה ה-15. בשלהי התקופה, שטחים ביוון נכבשו על ידי נוצרים-קתולים ממערב אירופה אך העות'מאנים כבשו את רובם.
יוון העות'מאנית.
יוון העות'מאנית היא שמה של תקופה בהיסטוריה של יוון בה נכללו כמעט כל השטחים המוכרים כיום כיוון המודרנית, כחלק מהאימפריה העות'מאנית. התקופה החלה מהמאה ה-14 ונמשכה עד להכרזת המרד היווני בשנת 1821, או עד להכרזת העצמאות של יוון המודרנית בשנת 1832. בשלהי התקופה, הוקמה רפובליקת שבעת האיים. היא הייתה רפובליקת איים שהתקיימה מ-1800 עד 1807 תחת ריבונות טורקית באיים האיוניים. הייתה זו הפעם הראשונה מאז נפילת השרידים האחרונים של האימפריה הביזנטית לידי הטורקים במאה ה-15 בה הוענק ליוונים ממשל עצמי מוגבל.
יוון המודרנית.
מלחמת העצמאות היוונית.
מלחמת העצמאות היוונית (ביוונית: Ελληνική Επανάσταση του 1821, "המהפכה היוונית של 1821") התקיימה החל מהכרזת העצמאות היוונית מהאימפריה העות'מאנית ב־25 במרץ (כיום יום העצמאות היווני) 1821, עד קבלת העצמאות של יוון באמנת קונסטנטינופול ביולי 1832.
הרפובליקה ההלנית הראשונה.
הרפובליקה ההלנית הראשונה (ביוונית: Α' Ελληνική Δημοκρατία) הוא השם שניתן למדינה הזמנית שהתקיימה ביוון במהלך מלחמת העצמאות היוונית (1821-1827). זהו מונח היסטוריוגרפי בלבד, המדגיש כי אופי המשטר הזמני שקדם לייסודה של ממלכת יוון העצמאית היה חוקתי ודמוקרטי, ועל ידי כך קושר תקופה זו בתולדות יוון עם הרפובליקות ההלניות השנייה והשלישית שקמו מאוחר יותר.
ממלכת יוון.
ממלכת יוון (ביוונית: Βασίλειον τῆς Ἑλλάδος) הייתה מדינה שהוקמה ב-1832, בוועידת לונדון, על ידי המעצמות הגדולות (בריטניה, צרפת ורוסיה). היא קיבלה הכרה בינלאומית באמנת קונסטנטינופול, שנחתמה באותה שנה ובה הובטחה עצמאותה המלאה מן האימפריה העות'מאנית.
המונרכיה קמה על יסודותיהן של הממשלות הזמניות שפעלו במהלך מלחמת העצמאות היוונית, והתקיימה עד 1924, אז בוטלה והוכרז על כינונה של הרפובליקה ההלנית השנייה. ב-1935 הוקמה הממלכה מחדש, והיא הוסיפה להתקיים עד 1974. באותה שנה, לאחר שבע שנות דיקטטורה צבאית, בוטל המשטר המלוכני ונוסדה הרפובליקה ההלנית השלישית של ימינו.
לאחר ההדחת אותון, מלך יוון הראשון, מלכה משפחת המלוכה היוונית. היא מהווה ענף של בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג של בית אולדנבורג העתיקה, ששלטה בארצות סקנדינביה במשך מאות שנים. המונרך הראשון של יוון משושלת זו היה גאורגיוס הראשון, בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, ואשתו המלכה הייתה אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, נכדתו של הצאר הרוסי ניקולאי הראשון. כצאצאי המונרכיה הדנית חברי בית המלוכה היווני נקראים "נסיכי יוון ודנמרק".
השטח המצומצם של יוון בעת קבלת העצמאות הורחב בעקבות מאבקים, מלחמות והסכמים. כך צירפה יוון את ארצות הברית של האיים היוניים (ביוונית Ηνωμένον Κράτος των Ιονίων Νήσων), מדינת חסות של האימפריה הבריטית מ-1815 עד 1864. במהלך המאה ה-19 כלכלת יוון הגיעה לחדלות פירעון כמה פעמים.
יוון במלחמת העולם הראשונה.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה יוון נקרעה בין קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון, שהעדיף את מעצמות המרכז, וביקש לשמור על נייטרליות, לבין ראש הממשלה, אלפתריוס וניזלוס, שביקש להצטרף לברית עם מדינות ההסכמה, בהאמינו כי בריטניה וצרפת ינצחו במלחמה. על רקע מחלוקת זו התפטר וניזלוס מתפקידו ב-21 בפברואר 1915. בבחירות הבאות שנערכו ב-15 במרץ 1915, שוב ניצחה מפלגתו של וניזלוס והקימה את הממשלה. בעקבות התקפת בולגריה על סרביה, עימה הייתה יוון קשורה בברית, הכריז וניזלוס על גיוס כללי, אך חילוקי דעות קשים עם המלך הביאו להתפטרותו. אירועים אלו מכונים ביוון "הקרע הלאומי" (ביוונית Εθνικός Διχασμός).
ביוני 1917 בתמיכת מדינות ההסכמה ו-60,000 חיילים מהאי כרתים הודח המלך, ווניזלוס קיבל לידיו את השלטון, והכריז על הצטרפותה של יוון למלחמה ב-29 ביוני 1917.
בין מלחמות העולם.
ב-19 בדצמבר 1920 שב קונסטנטינוס הראשון למלוך על יוון. ב-27 בספטמבר 1922 ויתר קונסטנטינוס על כס המלוכה בעקבות מהפכת ה-11 בספטמבר 1922, וגאורגיוס השני החליפו. בשנת 1922, הייתה "הקטסטרופה באסיה הקטנה", כפי שמכונה ביוון התבוסה במלחמת יוון–טורקיה, וחילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה, במסגרתם התכנסה רוב האוכלוסייה היוונית-נוצרית בשטח יוון הריבונית. כמיליון וחצי יוונים הפכו לפליטים, ועזבו את השטחים שנכבשו על ידי טורקיה, על מנת להתיישב ביוון. מצב זה הביא לאי שקט חברתי, ולחוסר יציבות פוליטית.
בעקבות ניסיון הפיכה מלוכני ב-1922 שכשל, התבקש גאורגיוס המלך על ידי הממשלה "לצאת לחופשה" בגלות, בעוד שהממשלה תדון בצורת המשטר הראויה ליוון. ב-19 בדצמבר 1923 יצא גאורגיוס לרומניה, וב-25 במרץ 1924 הוכרז על הקמת הרפובליקה ההלנית השנייה. גאורגיוס הודח באופן רשמי, נשללה ממנו אזרחותו היוונית, ורכושו הוחרם. הרפובליקה סבלה מחוסר יציבות כאשר בין השנים 1924 ו-1935 ידעה יוון 23 חילופי שלטון, דיקטטורה צבאית, ו-13 הפיכות.
המלוכה הושבה לאחר משאל עם שנערך ב-3 בנובמבר 1935. כנגד המשאל עלו טענות קשות לכפייה וזיופים. תוצאת המשאל הייתה כי 98% מן היוונים הצביעו בעד חידוש המלוכה. גאורגיוס השני שב לכהן כמלך. מתוך חששו של גאורגיוס השני ממהפכה קומוניסטית, ועל מנת לייצב המשטר, מינה גאורגיוס את הגנרל יואניס מטאקסס לראש ממשלה. הוא הקים את משטר ה-4 באוגוסט הרודני שהושפע מהמשטרים הפאשיסטים של התקופה. גאורגיוס השני הודיע כי הוא מקבל את השינוי החוקתי.
המאבק בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בתחילת המלחמה, יוון הייתה מדינה נייטרלית אך התקרבה לבריטניה. יוון נכנסה למלחמת העולם השנייה בשל מלחמת איטליה–יוון, פלישה של איטליה הפשיסטית ליוון. הפלישה נהדפה אך בעקבות סיוע של גרמניה הנאצית, יוון נכבשה וחולקה בין איטליה, גרמניה, ובולגריה.
לאחר כיבוש יוון על ידי גרמניה באפריל 1941, הוקמה באתונה ממשלת בובות של גרמניה במסגרת המדינה ההלנית (Ελληνική Πολιτεία), שלא זכתה לתמיכה של העם היווני. בחסות בריטניה הוקמה ממשלה יוונית גולה, אך היא נעדרה השפעה על המצב ביוון עצמה. ביוון שררו אינפלציה דוהרת, מחסור חריף במזון ורעב בקרב האוכלוסייה.
עם הימשכות הכיבוש הגרמני קמו קבוצות התנגדות פוליטיות שונות, שנעו בין פרו-מלוכני לאידאולוגיות קומוניסטיות, שנהלו מלחמת גרילה בגרמנים ובבולגרים במזרח מקדוניה ותראקיה, שם כוחות בולגריים כבשו טריטוריה יוונית.