בין השנים 2007–2009 יצא לחופשה משירותו הצבאי בפרקליטות הצבאית לצורך לימודי דוקטורט. בתקופה זו נסע בעקבות אשתו לניו יורק, שם שימש יועץ משפטי של המשלחת הישראלית לאו"ם, תחת שגרירי ישראל באו"ם דן גילרמן וגבריאלה שלו. באותה תקופה שימש גם כעוזר מחקר של פרופ' יובל שני במכון לאוטרפכט (Lauterpacht) לחקר המשפט הבינלאומי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית והיה עמית אורח באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. עבודת הדוקטורט של לימון, שהוגשה בשנת 2013 ועסקה בנושא התיאום בין ענפי המשפט שחלים על מאבק בטרור, פורסמה לאחר מכן כספר – "המאבק בטרור בראי המשפט הבין-לאומי" (2016). כן פרסם מאמרים אקדמיים בתחום זה. בשנת 2009, במהלך לימודיו לדוקטורט, זכה בפרס כרמון.
בשנת 2009 שב לשירות בפרקליטות הצבאית ושימש כראש מדור ביטחוני ומשפטי במחלקת הדין הבינלאומי. בתפקיד זה, שאליו נכנס זמן קצר אחרי פרסום דו"ח גולדסטון המותח ביקורת חריפה על התנהלותו של צה"ל במבצע עופרת יצוקה, מונה לרכז את המאבק המשפטי בדה־לגיטימציה של מדינת ישראל, ובכלל זה היה אחראי על חיבור המסמך שהוגש למזכ"ל האו"ם, ובו תיאור התזה המשפטית והציבורית של ישראל בנושא ההגנה העצמית מול הטרור, לצד הניסיונות לצמצם ככל הניתן את הפגיעה באוכלוסייה אזרחית. כמו כן, עסק בין היתר בטיפול המשפטי בפרשת המשט הטורקי לעזה בשנת 2010.
בתפקידו האחרון בפרקליטות הצבאית שימש כסגן פרקליט מרכז וחיל האוויר בפרקליטות הצבאית.
עוזר מזכיר הממשלה והיועץ המשפטי לממשלה.
בשנת 2013, עם מינויו של אלוף (מיל') אביחי מנדלבליט, שכיהן כפרקליט הצבאי הראשי בתקופת שירותו של לימון במחלקת הדין הבינלאומי, למזכיר הממשלה, החל לימון לשמש כיועצו הבכיר. בתפקיד זה עסק לימון, בין היתר, בעניינים המשפטיים הנוגעים להתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון.
בפברואר 2016, עם מינויו של מנדלבליט לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, מונה לימון לשמש עוזרו הבכיר של מנדלבליט. במסגרת תפקידו היה מעורב בקבלת החלטות בתיקים הפליליים הנמצאים על שולחנו של היועץ המשפטי לממשלה, ובכלל זה השתתף בדיוני היועץ המשפטי לממשלה לקראת הגשת כתבי האישום בתיקי נתניהו. באותו עניין, בין היתר, דחה את בקשת עורכי דינו של נתניהו לקיים את השימוע בעניינו בשידור חי וייצג את עמדת היועץ המשפטי מנדלבליט בפני ועדת ההיתרים בעניין המימון להגנת נתניהו.
כמו כן, היה אחראי על קשרי לשכת היועץ עם משרד ראש הממשלה, השרים והכנסת ועמד בראש הדסק הציבורי, המנהלי והבינלאומי של לשכת היועץ, שעסק, בין היתר, בסוגיות משפטיות בנושאי ביטחון וההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון.
המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט ציבורי מנהלי).
בתחילת אוגוסט 2021 בחרה ועדת איתור, בראשה עמד היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, פה אחד, בגיל לימון לתפקיד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט ציבורי-מנהלי), במקומה של דינה זילבר אשר סיימה את תפקידה בדצמבר 2020. סמוך לאחר מכן אישרה ממשלת ישראל ה-36 את המינוי.
באוקטובר 2021 העביר לימון חוות דעת לוועדת הבדיקה הממשלתית לבחינת הדרכים למניעת אסונות דוגמת האסון בנחל צפית, ובה הביע את עמדתו שעל משרד הביטחון, משרד ההתיישבות ומשרד החינוך לפקח על להסדרי הבטיחות במכינות הקדם-צבאיות, כולל פעילויות חוץ, בניגוד לעמדתם של אותם משרדים.
במסגרת תפקידו אחראי על תחום ניגודי העניינים בממשלת ישראל ושלוחותיה, ההפרדה בין גברים ונשים, מינויים בשירות הציבורי, מגבלות בתקופת בחירות, ועוד.
במאי 2022 העמיד שר המשפטים גדעון סער את לימון בראש צוות בין משרדי לבחינת סמכויות בתי המשפט לעניינים מינהליים.
חיים אישיים.
מתגורר בהוד השרון, נשוי לרותם העובדת במכון וולקני, ואב לשלושה.
קיץ 85
קיץ 85 (בצרפתית: Été 85; באנגלית: Summer of 85) הוא סרט קולנוע דרמטי צרפתי-בלגי משנת 2020 שנכתב ובוים על ידי פרנסואה אוזון, המבוסס בחלקו על הרומן משנת 1982 מאת הסופר . בסרט מככבים פליקס לפבר ובנז'מן וואזן.
הסרט עלה לאקרנים בצרפת ב-14 ביולי 2020.
תקציר העלילה.
בנורמנדי של קיץ 1985, אלכסיס (פליקס לפבר), נער בן 16 בעל עניין בנושא מוות, יוצא לשוט בים. סופת רעמים גורמת לסירתו להתהפך, אך הוא מחולץ על ידי דויד (בנז'מן וואזן) בן ה-18. בעקבות התקרית בים השניים מתיידדים, מתאהבים ומתחיל רומן אהבה סוער, וסודי, בין השניים. בעקבות ויכוח בין אלכסיס לבין דויד, דויד נהרג בתאונת אופנוע. אלכסיס, החש אשמה במותו, מחליט לממש את ההסכם שהשניים נשבעו לו טרם מותו של דויד: אם אחד מהם ימות, השני ירקוד על קברו.
הפקה.
ביוני 2019 פורסם כי פליקס לפבר, בנז'מן וואזן ופיליפין ולז' הצטרפו לצוות שחקני הסרט, אותו יביים פרנסואה אוזון על פי תסריט שכתב. שלב הצילומים החל במאי 2019.
הפצה.
הקרנת הבכורה של הסרט תוכננה להתקיים במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2020, אך זו בוטלה בשל מגפת הקורונה. הסרט עלה לאקרנים בצרפת ב-14 ביולי 2020. בספטמבר 2020, חברת ההפצה רכשה את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-13 בספטמבר 2020. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-18 ביוני 2021.
ביקורות ותגובות.
לסרט יש דירוג של 77% באתר Rotten Tomatoes, דירוג המבוסס על 66 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 6.4 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי "למרות שזו לא היצירה הטובה ביותר של פרנסואה אוזון, "קיץ 85" משמש כאודה מעוררת השראה ומרה-מתוקה לאהבת נעורים ותוצאות הלוואי המתמשכות שלה". באתר Metacritic, לסרט יש ציון של 64 מתוך 100, המבוסס על 20 מבקרים, עם ביקורות שהן "חיוביות בדרך כלל".
ויקטור אורבאן
אישטוואן טות'
זרם פוקלנד
זרם פוקלנד (נקרא גם זרם מלווינס) הוא זרם מים קרים, הזורם צפונה לאורך החוף האטלנטי של פטגוניה עד לצפון השפך של ריו דה לה פלטה. זרם זה נובע מתנועת המים מ"סחף הרוח המערבי" כשהוא מקיף את כף הורן. שמו לקוח מאיי פוקלנד. זרם קר זה מתערבב עם זרם ברזיל הטרופי בים ארגנטינה, ומעניק לו את האקלים הממוזג שלו.
הזרם הוא זרם קו המשווה, הנושא מים תת-אנטארקטיים קרים וטריים יחסית. זרם פוקלנד הוא ענף של הזרם המעגלי האנטארקטי. הוא מוביל בין 60 ל-90 סרודרפות מים במהירויות שנעו בין חצי מטר למטר לשנייה. הנתונים ההידרוגרפיים באזור זה נדירים מאוד ולכן למשתנים הידרוגרפיים שונים יש שגיאה רבה.
זרם פוקלנד אינו זרם פני השטח כמו זרם ברזיל והוא משתרע עד לקרקעית הים. הטמפרטורות האופייניות לזרם הן בסביבות 6°C, עם מליחות של 33.5–34.5 psu.
ג'יימס מקשרי
ג'יימס מקשרי (באנגלית: James McSherry; 29 ביולי 1776 - 3 בפברואר 1849 ) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הפדרליסטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת פנסילבניה.
ג'יימס מקשרי נולד בליטלסטאון, פנסילבניה למשפחה של מהגרים אירים. במהלך מלחמת 1812 הוא התגייס והשתתף בקרבות ליד בולטימור.
לאחר סיום הלחימה, מקשרי פנה לעסקים והיה בין מייסדי בנק ויזם הקמת מסילת ברזל לעירו.
בשנת 1807 הוא נבחר לבית המחוקקים של פנסילבניה והחל משנת 1813 היה חבר הסנאט. ג'יימס מקשרי היה סנאטור קתולי הראשון במדינה.
בשנת 1821 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית במקום אנדרו בודן ושירת בו עד לשנת 1823. הוא לא הצליח להיבחר מחדש וחזר לפנסילבניה בה היה חבר בית הנבחרים תקופות נוספות 1824-1830 ו-1834-1835.
ג'יימס מקשרי נפטר בעירו בשנת 1849.
בנו ג'יימס כתב ספר "היסטוריה של מרילנד". העיירה מקשריטאון נקראת על שם משפחתו.
דינה אברינה
תמר (סוג)
תמר (באנגלית: Phoenix) הוא סוג של 14 מיני דקלים, סוג עצים זה מתפרס על פני האיים הקנריים במערב, על פני צפון ומרכז אפריקה, עד דרום מזרח ודרום מערב אירופה (כרתים וספרד), וממשיך בכל דרום אסיה. מטורקיה מזרחה לדרום סין ומלזיה. בתי הגידול המגוונים שהם ממוקמים בו כוללים ביצות, מדבריות וחופי ים של מנגרובים. רוב מיני הפניקס מקורם באזורים צחיחים למחצה, אך בדרך כלל הם ממוקמים ליד מפלס מי תהום גבוה, נהרות או מעיינות.
מיני התמר היו יותר נפוצים מאשר שהם היום. מיני התמר היו נפוצים בעיקר במזרח התיכון, אך למשך ההיסטוריה הארוכה של גידול התמר המצוי, סוג העץ הגיע גם לארצות אחרות בעולם ויצא מהטווח המקורי שלו במזרח התיכון.
אטימולוגיה.
ככל הנראה מקורו של שם העץ בשורש ת־מ־ר, שמשמעותו גוֹבה (למשל, תמיר). מקביל לפיניקית 𐤕𐤌𐤓 (תמר).
תיאור.
רבים מהמינים הגזעיים אינם יוצרים גבעולים מעל פני הקרקע במשך מספר שנים. העלים העליונים, שאורכם 1–6 מ', כולם חולקים את המאפיין השכיח של קטעי עלים תחתונים מטמורפוזה לכדי קוצים ארוכים (אקנתופילים). העלים בעלי פטוטים קצרים, עצי התמר מחולקים לזכרים ונקבות ומתרבים בעזרת אבק וחרקים. הפרחים אינם בולטים בצבע צהבהב-חום ורוחבם כסנטימטר, אך הם מקובצים על לוחות גדולים מרובי גוונים באורך 30–90 ס"מ. התפרחת נראית בדרך כלל בצורת סירה, ויוצרת אשכולות גדולים אשר תלויים על העץ. פרי הפניקס מתפתח מגרגר, באורך 1–7 ס"מ, צהוב עד חום אדום או סגול כהה כשהוא נהיה בוגר, עם זרע אחד מוארך ומחורץ עמוק בתוכו.
אקולוגיה.
רוב התמרים צומחים בצל עצי היערות לאורך מדרונות, גבעות שבירים, מסלולים ונחלים בתנאים חמימים ולחים. התמרים גדלים על מגוון רחב של קרקעות, שלעיתים קרובות משתרעות עד שולי יערות במחצבי דשא. באזורים הטרופיים, רובם נמצאים מתחת לגובה 1250 מטר. פריחת הפירות הם קבועים ושנתיים.
שימוש.