החיידק "Bartonella quintana" מועבר על ידי זיהום של פצע פתוח בעור או על ידי עקיצת כינת גוף שבה התערבבה צואתה. החיידק נמצא דרך קבע בדופנות הקיבה של הכינה.
תסמינים.
המחלה מאופיינת בחום עולה ויורד הנמשך חמישה ימים. משום כך המחלה נקראת גם "קדחת קווינטנית" (מלטינית, חמש). תקופת הדגירה היא יחסית ארוכה ונמשכת כשבועיים. הופעת התסמינים היא בדרך כלל פתאומית, עם חום גבוה, כאבי ראש, כאבים בהזזת גלגל העין וכאבים בשוק. לאחר החום הראשוני ישנה עלייה קצרה בחום. ההחלמה אורכת שבועות. מקרי מוות מן המחלה הם נדירים.
אבחנה.
האבחנה מתבצעת באמצעות מבחנים סרולוגיים, כמו מבחן וייל-פליקס. רוב המבחנים הסרולוגיים מדויקים יותר לאחר מספר ימים מתחילת הופעת התסמינים. רשימת האבחנה המבדלת כוללת: טיפוס הבהרות, ארלכיוזיס, עכברת, מחלת ליים ואדמת או חצבת.
טיפול.
אנטיביוטיקה מקבוצת טטרציקלין למשך שבוע עד עשרה ימים היא הטיפול הנפוץ. לאנשים שלהם מומלץ שלא ליטול אנטיביוטיקה זו, משתמשים בכלורמפניקול.
תיאטרון &quot;נא לגעת&quot; - במה לחירשים-עיוורים
משה (מושיק) כהן
משה (מושיק) כהן (15 בפברואר 1945 - 7 במאי 2016) היה מנהל אגף מפעלי פיתוח בקרן הקיימת לישראל, מהנדס מים וקרקע שהיה השותף המרכזי להקמתם של 240 מאגרי מים ברחבי הארץ, והקמת מערך שיקום הנחלים בישראל. ממשיאי משואות טקס יום העצמאות הממלכתי לשנת 2012.
ביוגרפיה.
משה (מושיק) כהן נולד בבית חולים שוייצר בטבריה, בנעוריו בקיבוץ אשדות יעקב שבעמק הירדן, בין נהרות הירדן והירמוך עסק בענפי החקלאות, בספורט ובהדרכה בחטיבת הנוער.
לאחר שירות צבאי כקצין חי"ר ומפקד פלוגת סיור בשריון, חזר לנהל ענפים חקלאיים במשק ונישא לשרה בר קמה, בת קיבוץ אשדות יעקב מאוחד.
לאחר שירותו במלחמת ששת הימים עבר להתגורר בחיפה ושימש כקצין הגדנ"ע בית הספר הריאלי העברי בעיר, בחיפה גם השלים את לימודיו והסמכתו כמהנדס מים וקרקע בטכניון ואת לימודיו לתואר שני במוסד זה.
לאחר לימודיו פעל במסגרת חברת אגריטב ומשרד החוץ הישראלי להקמת מאגרים ובריכות מים בוונצואלה, דרום אפריקה והרפובליקה הדומיניקנית. לאחר מספר שנים נוספות של עבודה כמהנדס מים בתחום פיתוח מקורות המים והניקוז, התמנה בשנת 1982 לממונה על הכשרות קרקע, פיתוח ומדידות בקרן הקיימת לישראל ובשנת 1999 התמנה כמנהל אגף הפיתוח של הקק"ל.
פעילותו בקק"ל.
בתפקידיו בקק"ל הפך מושיק לאחד משומרי ומגיני הכנרת, פעל רבות לשיקום, פיתוח ושימור אדמות החולה ופרויקט האגמון המתחדש ואגן היקוות הירדן במעלה הכנרת, בעמק הירדן, בבקעת בית-שאן ולאורך בקעת הירדן בואך ים המלח, ניהל את הכשרות הקרקע כ-60 אלף דונם בבקעה ובמגילות, כמו את ההכשרות החקלאיות בערבה ובנגב הצפוני, ברמת הגולן ובגליל במשך כ-30 שנה ובסה"כ הוכשרו כ-600,000 דונם קרקע בתקופה זו. יזם את פרויקט שיקום הנחלים ואגני היקוותם, פיתח וקידם את מטריצת הצבעים חום, כחול, ירוק של הקרן הקימת לפיתוח, שימור ושיקום משאבי הטבע: קרקע, מים ונוף שהפכה לקו המנחה בעבודת הקרן הקיימת.
במהלך 30 השנים בהן כיהן בתפקידיו בקק"ל יזם וקידם את התכנון והביצוע של כ-240 מאגרי מים, מאגרי קולחין, מכוני טיהור שפכים ואגנים ירוקים וכן מאגרים לתפיסת שיטפונות ומי הנגר העילי ברמת הגולן, בעמקים, לאורך בקעת הירדן ונחלי הנגב והערבה, במישור החוף, בעמק חפר, חוף הכרמל, הגליל המערבי והגליל העליון.
לצורך קידום התכנון והביצוע של מפעלי הפיתוח בקרן הקיימת יזם ופיתח את מערכת הממ"ג (מערכת המידע הגאוגרפי) של הקק"ל המהווה מערכת לניהול התכנון והביצוע של מפעלות הקק"ל.
כהן הוביל את הטיפול המתמשך בשיקום אדמות מלוחות בעמק יזרעאל, בעמקים, בבקעה בערבה ובככר סדום, תוך יישום שיטות מתקדמות לטיפול ב"סינדרום העמק המושקה" על ידי ניקוז תת-קרקעי עמוק ורדוד ופריסת מערכת צינורות בעומק של 2 מטרים ומטר אחד בתת-הקרקע כדי לאפשר שטיפת המלחים מאזור בית השורשים.
העבודה אשר בוצעה בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות רשויות הניקוז החקלאים והסוכנות היהודית, ונלמדת ומיושמת ברחבי העולם.
כהן היה חבר במועצת הניקוז ושימור הקרקע ובוועדות השיפוט של רשות המים, משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה, לנושאי המאגרים, הנחלים, הניקוז ושימור הקרקע ובקרן לשיקום מחצבות.
כהן נפטר ב-7 במאי 2016, ונקבר בבית הקברות בקיבוץ אשדות יעקב איחוד. הותיר אישה ושני ילדים, שירי ושי.
התזמורת הקאמרית
סטורנוס אוכל את בנו
שנינו מאותו הכפר
ווילו
גלוסקמת דואומון
גלוסקמת דואומון (בצרפתית: Ossuaire de Douaumont) היא מבנה קבורה צבאי צרפתי, שלצידו בית קברות, השוכן באתר שדה הקרב ההיסטורי של ורדן, צרפת, במלחמת העולם הראשונה, כ-230 קילומטרים ממזרח לפריז. בגלוסקמה ובצדה טמונים כ-146 אלף מחללי הקרב.
רקע.
קרב ורדן היה מן המערכות העקובות ביותר מדם במלחמת העולם הראשונה. ב-1916 בחרה הקיסרות הגרמנית לרכז את מאמציה במלחמתה בחזית המערבית ועשתה זאת במתקפה על המבצרים בגזרת ורדן בצפון-מזרח צרפת. הגנרל הגרמני אריך פון פאלקנהיין יזם את המתקפה בגזרה זו במחשבה כי כך יקיז את דמו של צבא צרפת ויכריעו. בדיעבד התברר שהקרב הקיז את דמה של גרמניה באותה מידה.
הקרב החל ב-21 בפברואר 1916 ונמשך 300 ימים, עד 18 בדצמבר, בשדה קרב ששטחו היה כ-20 קילומטרים מרובעים בלבד. הקרב נסתיים בכישלון גרמניה וללא הישגים קרקעיים משמעותיים לה. מספר האבדות המדויק בקרב איננו ידוע, אך הוא נע בין 700 אלף לכמיליון הרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים לשני הצדדים יחד, מהם כ-160 אלף הרוגים צרפתים וכ-100 אלף הרוגים גרמנים.
האתר.
האתר שוכן בסמוך לכפר ההרוס דואומון, שנחרב במהלך קרב ורדן, ולאתר מצודת דואומון, שהייתה יעד מרכזי בו. מדובר במבנה אבן מאורך בעל קווים חיצוניים מעוגלים, שאורכו 137 מטרים. בתוכו הותקנו 52 גומחות, המיועדות לגזרות שונות של שדה הקרב. נחות בהן עצמותיהם של לפחות 130 אלף חיילים אלמונים, שנהרגו במהלך קרב ורדן, צרפתים וגרמנים כאחד, אשר נאספו באותן גזרות. חלונות בקירות החיצוניים של הגלוסקמה משקיפים אל תוך הגומחות. על גבי קירות המעבר הפנימי המרכזי של מבנה הגלוסקמה ותקרתו נקבעו לוחיות זיכרון, הנושאות שמות של חיילים צרפתים שנהרגו בקרב ומקום קבורתם לא נודע.
ממרכזו של מבנה הגלוסקמה מתנשא מגדלור בן 46 מטרים, המשקיף על שדה הקרב של ורדן. מנורה אדומה ולבנה מאירה בו בשעות הלילה. במגדל קבוע גם פעמון ארד בן שתי טונות, המשמיע קולו בעת טקסים רשמיים באתר.
לרגלי מבנה הגלוסקמה משתרע בית קברות צבאי צרפתי, ששטחו כ-144 דונם. נקברו בו 16,142 חללים צרפתים שנהרגו בקרב ורדן.
באתר מצויים גם בית תפילה ומוזיאון, המציג תבליטים של שדה הקרב וכלי נשק שונים ממנו.
גלוסקמה זמנית הוקמה בשדה הקרב של ורדן ב-1920 ביזמת מושל העיר ורדן והבישוף שלה. האתר עצמו נוסד באותה שנה, ואבן הפינה לו הונחה על ידי המרשל אנרי פיליפ פטן. הוא נחנך ב-7 באוגוסט 1932 על ידי נשיא צרפת, אלבר לברן.
ב-22 בספטמבר 1984 ביקרו יחד באתר נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל.
בקרבת האתר הוקמו אנדרטאות לזכר החללים היהודים והחללים המוסלמים של צבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2006 הפיק שירות הדואר הצרפתי בול הנושא את איורו של האתר.
מעיין נעורים
סיפורי ברלין
סיפורי ברלין (באנגלית: The Berlin Stories) הוא ספר שפורסם בשנת 1945, הכולל שתי נובלות מאת כריסטופר אישרווד, והם:
הספר נבחר לאחד ממאה ספרי הנובלות הטובים של המאה ה-20 על ידי הטיימס.
סיפורי ברלין היו נקודת המפתח בכתיבת המחזה אני מצלמה של ג'והן ואן דרוטן כשבתורו היה ההשראה לסרט "אני מצלמה" ולמחזה והסרט קברט. דמותה של סאלי באלס (Sally Bowles) היא ככל הנראה הדמות הבולטת ביותר מסיפורי ברלין עקב התפקיד המרכזי לה היא זוכה במחזה והסרט קברט, אולם בסיפורי ברלין היא מופיעה כדמות מרכזית רק באחד הסיפורים הקצרים בתוך הפרידה מברלין.
הספר "פרידה מברלין" יצא לאור בעברית בתרגום אמציה פורת במסגרת ספריה לעם של הוצאת עם עובד בשנת תשל"ו. כמו כן יצא לאור בשנית בתרגום נוסף של שאול לוין במסגרת מחברות לספרות של זמורה-ביתן בשנת 2007.
עלילה.
שתי הנובלות מתרחשות בברלין של שנת 1931 כאשר אדולף היטלר מתחיל לצבור כוח. אישרווד מצייר את ברלין של אותה תקופת מעבר דרך בתי הקפה, הדרכים הציוריות, חיי הלילה המגוחכים בקיצוניותם, עוצמת ההמון והמליונרים.
קוקון
קוקון (באנגלית: Cocoon, פקעת) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1985 בבימויו של רון הווארד אודות קבוצה של קשישים אשר מוצאים מעיין נעורים מעשה ידי חוצנים. בסרט מככבים דון אמיצ'י, וילפורד ברימלי, יום קרונין, בריאן דנהי, ג'ק גילפורד, סטיב גוטנברג, מורין סטייפלטון, ג'סיקה טנדי, גוון ורדון, הרטה ור וטהני וולש.
תקציר העלילה.
בעל סירה מקבל לפתע הזמנה של סירתו ל-27 ימים כאשר במקביל אחוזה גדולה עם בריכה פרטית מושכרת ל-28 ימים. העלילה מסתבכת כשבעל הסירה מגלה שעורם של השוכרים אינו אנושי. באותה העת, חבורת קשישים עליזה המשתכנת בבית אבות, מתגנבת בחשאי לבריכה הפרטית בבית הסמוך כדי להתרענן. מהר מאוד הם מגלים שהשחייה בבריכה מחזירה להם את נעוריהם - בריאותם משתפרת וגם המוטיבציה שלהם לחיות. הסיבה, כך מתברר, היא שחייזרים משכנים מתחת לפני המים שבבריכה את הגלמים שלהם.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 79% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 24 ביקורות.
קוקון 2
גוגל סטריט ויו
אנחנו מאותו הכפר
גאורג פון דר מרוויץ