עיתון ה-"Wall Street Journal" נתן לסרט ציון בינוני וכתב כי הסרט הוא סיפור ללא מוצא שיכול להתאים בעיקר לחובבי דינוזאורים וילדים, באתר "Metacritic" קיבל הסרט ביקורות מעורבות אך לרב שליליות, האתר "Rotten Tomatoes" נתן לסרט 26% המבוססים על 62 חוות דעת.
הר ערפאת
הר ערפאת (جبل عرفات), הקרוי כיום גם הר ערפה (ערבית: جبل عرفة), הוא גבעת גרניט בגובה כ-70 מטר הממוקמת דרום-מזרחית לעיר מכה שבערב הסעודית. ידוע באסלאם גם בשם הר הרחמים (جبل الرحمة).
על פי המסורת המוסלמית, זהו המקום שבו נשא מוחמד את נאום הפרידה מן המאמינים שליוו אותו בחג' לקראת סוף חייו. מקום זה מזוהה גם כמקום ההתרחשות של סיפור עקדת ישמעאל (או יצחק, לפי השיעה) וכמקום שאליו הגיעו אדם וחוה לאחר גירושם מגן עדן, הכרתם זה בזו מחדש, והאתר שבו נסלח להם על חטאיהם. סיפור זה מסביר את שמות ההר, ערפאת (ביחיד ערפה) מהשורש ע.ר.פ. שפירושו ידע, הכיר, ו"הר הרחמים", שכן שם נסלח להם על חטאיהם. בראש ההר מצוי עמוד המציין את האירועים שקרו בו על פי המסורת האסלאמית.
במעמד העלייה לרגל בחג' המוסלמים מתפללים בעמידה על ההר, ומבקשים מחילה על חטאיהם ומתפללים לחוסן נפשי. עם סיום התפילות הם יורדים מן ההר ואוספים אבנים לסקילת השטן ולביצוע הווקוף. התחנה הבאה בחג' היא מוזדליפה .
השהייה במישור ערפה ביום התשיעי של חודש ד'ו אל-חיג'ה, הידוע בשם יום ערפה, נחשבת לתנאי הכרחי לקיום מצוות החג', על אף שמקור מנהג העלייה על ההר הוא עוד בתקופה הקדם-אסלאמית.
בעבר רוב עולי הרגל הגיעו מן הכעבה להר ערפה בהליכה של 21 קילומטרים. ב-2010 נחנכה רכבת מכה , אשר מקשרת בעת החג' בין המוקדים השונים.
אסון פתע רב נפגעים
אירוע רב נפגעים
פחד מחושך
ניקטופוביה
ג'יל דנדו
ג'יל ונדי דנדו (באנגלית: Jill Wendy Dando; 9 בנובמבר 1961 – 26 באפריל 1999) הייתה עיתונאית, קריינית ומגישת טלוויזיה בריטית נודעת ברשת BBC. היא נרצחה בירייה בפתח ביתה בלונדון. הפשע לא פוענח עד היום.
ביוגרפיה.
דנדו נולדה וגדלה בעיר וסטון-סופר-מר שבדרום מערב בריטניה, כנוצרייה בפטיסטית. למדה עיתונאות באוניברסיטה בעיר קארדיף ועסקה גם במשחק. משרתה העיתונאית הראשונה, ב-1979, הייתה ככתבת מתלמדת בשבועון בעיר מגוריה. בשנת 1985 החלה לעבוד כקריינית חדשות בתחנות רדיו אזוריות של ה-BBC – תחילה בתחנת "רדיו דבון" ובהמשך בתחנת "דרום מערב", שם גם הגישה מגזין חדשות אזורי. שנתיים אחר כך עברה להגשת מגזין דומה בעיר פלימות'.
ב-1988 זכתה לקידום ניכר ועברה ללונדון לשמש כקריינית חדשות בערוץ טלוויזיה ארצי של ה-BBC. ב-11 השנים הבאות הגישה שורה של תוכניות טלוויזיה ב-BBC, לרבות תוכניות אקטואליה בשעות הבוקר, הצהריים והערב, תוכנית הנופש Holiday ותוכנית פלילים (Crimewatch) (אשר לאחר מותה שחזרה את רציחתה במאמץ לגלות מידע חדש עליה). ב-1997 נבחרה לאשת השנה של ה-BBC ובעת מותה הייתה בין הדמויות הידועות ביותר בציבור מבין קרייני ומגישי הרשת.
הרצח.
ב-26 באפריל 1999 יצאה דנדו מהבית במערב לונדון שבו התגוררה עם ארוסה ונסעה אל בית בבעלותה ברובע פולהאם, שבו לא גרה עוד והתכוונה למוכרו. בשעה 11:32 לערך הותקפה בפתח הבית על ידי הרוצח. החקירה וממצאי הזיהוי הפלילי העלו שהוא תפס בה מאחור, הצמיד את ראשה לרצפה, הידק אקדח בקוטר של 9 מילימטר אל רקתה וירה בה ירייה בודדת. היא נמצאה על ידי שכנה לאחר 14 דקות והועברה לבית חולים סמוך, אך מותה נקבע עם הגיעה לשם.
שכן של דנדו העיד ששמע את דנדו קוראת קריאת הפתעה, "כמו של אדם המברך חבר", אך לא שמע ירייה. הוא הביט מחלונו ולא הבין את אשר קרה, אך זכה למראה היחיד של עד של הרוצח – גבר כבן 40 בגובה של 1.8 מטרים, שהתרחק בהליכה מביתה של דנדו.
דנדו הייתה בת 37. היא הותירה אב, אח וארוס. רציחתה חוללה זעזוע ציבורי וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב. היא נקברה בעיר הולדתה וסטון-סופר-מר.
חקירת הרצח.
משטרת לונדון פתחה בחקירה מאומצת של הרצח, שבמהלכה נחקרו כ-2,500 איש ונאספו כאלף הצהרות. מספר כיווני חקירה נבדקו על ידי המשטרה ונשללו – רצח על ידי מאהב לשעבר, רצח על ידי חולה נפש, רצח מוזמן על ידי מקצוען, נקמה על ידי אדם שנפגע מתוכנית הפלילים שהגישה דנדו או אפילו טעות בזיהוי.
השערה נוספת שהועלתה ביחס לנסיבות הרצח הייתה שדנדו נרצחה על ידי סרבים כנקמה על הפצצת מטה שירות הטלוויזיה והרדיו של סרביה על ידי נאט"ו ב-23 באפריל 1999, במסגרת מלחמת קוסובו. באותה התקפה נהרגו 16 מאנשי השירות. אפשרות זו נכללה בדו"ח של שירות המודיעין הפלילי הלאומי של בריטניה (National Criminal Intelligence Service). היא זכתה לתמיכה מצד פרשנים שונים על רקע מעשי התנקשות רבים שנעשו במהלך השנים על ידי השירות החשאי של יוגוסלביה. משטרת לונדון בחרה לפסול אפשרות זו בנימוק שלא הייתה סיבה מיוחדת שדווקא דנדו תיבחר כמטרה לנקמה וכי ההפצצה נערכה שלושה ימים בלבד לפני הירצחה – לא די זמן כדי לארגן רצח כנקמה. בנוסף, שום קבוצה סרבית לא נטלה אחריות לרצח, דבר שלא התאים לדעת המשטרה לרצח למטרת נקמה.
חקירת המשטרה לא הגיעה לתוצאות במשך שנה. אז עצרה המשטרה את בארי ג'ורג', גבר שגר במרחק של פחות מקילומטר מביתה של דנדו. הוא היה ידוע כמטריד נשים ובעל עבר פלילי של עבירות מין. במאי 2000 הוא נעצר והואשם ברציחתה של דנדו. הוא נשפט והורשע וביולי 2001 נדון למאסר עולם. שני ערעורים שהגיש נדחו, אך הערעור השלישי הסתיים בביטול ההרשעה נגדו בשל ראיות זיהוי פלילי מסוימות שלא הוצגו במשפטו על ידי התביעה. נערך לו משפט חוזר שבסופו זוכה מאשמה באוגוסט 2008.
לאחר זיכויו של ג'ורג' לא חודשה חקירת הרצח.
הנצחה.
ה-BBC ייסד בשנת 2000 מלגה לזכרה של דנדו, הניתנת מדי שנה לסטודנט אחד לצורך לימודי עיתונאות משודרת בקולג' האוניברסיטאי בפאלמות'.
גן זיכרון לדנדו ובו צמחים שאהבה ניטע ב-2001 בעיר הולדתה וסטון-סופר-מר על ידי צוות תוכנית גננות של ה-BBC (Ground Force).
ארוסה של דנדו ואחד מעמיתיה להגשה טלוויזיונית ב-BBC גייסו תרומות, שבסיוען הוקם על שמה ב-2001 מכון למחקר פלילי בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
בשנת 2007 הקימה מכללת וסטון בניין חדש, שנקרא על שמה של דנדו.
פידאיזם
פידאיזם (אנגלית: Fideism, מקור: Fides, "אמונה" בלטינית) היא תאוריה דתית, לפיה האמונה היא יסוד הדת ואינה צריכה להיות קשורה להוכחות או להנמקה רציונלית. על פי הפידאיזם, האמונה סותרת מטבעה את ההגיון ורק הדבקות באמונה הפשוטה יכולה להביא את האדם לאמת האלוהית.
העמדה הפידאיסטית עלתה בדתות המרכזיות השונות. מי שנחשב לנושא דגלה הקדום הוא אב הכנסייה טרטוליאנוס, שטבע את האמרה 'אני מאמין מפני שזה אבסורדי'. באסלאם הימי ביניימי הוצגה עמדה פידאיסטית על ידי אבן תימייה, ויש המייחסים עמדה כזאת גם לאל-ע'זאלי. בעת החדשה עלו עמדות פידאיסטיות הן בכנסייה הקתולית והן, במידה רבה אף יותר, אצל הוגים פרוטסטנטיים. במחנה זה בלטו בכך בעיקר מרטין לותר וסרן קירקגור. ביהדות הימי-ביניימית מיוצגת עמדה זו על ידי ר' משה תקו ועל ידי ר' יוסף יעבץ.
ביהדות של הזמן המודרני התפתחו עמדות פידאיסטיות הן במחנה החסידי הן המחנה הליטאי-מתנגדי. בחסידות נעשתה העמדה הפידאיסטית להשקפה השלטת כמעט בכל מחנות החסידים, למעט חב"ד, פשיסחה וזידיטשוב. הפידאיזם בולט במיוחד אצל ר' נחמן מברסלב ואצל תלמידו ר' נתן שטרנהרץ. במחנה הליטאי-מתנגדי בולטת העמדה הפידאיסטית אצל ר' ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים), אצל החזון איש ואצל כמה מהוגי תנועת המוסר, כגון ר' משה רוזנשטיין.
בדתות המונותיאיסטיות המרכזיות נוצרו תפיסות המבקשות לבסס את האמונה על מערכת שיטתית, פילוסופית-רציונלית או מיסטית. שתיהן מהוות דוגמאות ל'אמונת דעת', ולכן מנוגדות לפידאיזם, אם כי ברור שהרציונליזם הדתי מנוגד לו הרבה יותר מאשר המיסטיקה. ביהדות מיוצג הרציונליזם הדתי על ידי רב סעדיה גאון ועל ידי הרמב"ם, באסלאם הוא מיוצג על ידי אבן סינא ואלפאראבי ובנצרות הקתולית על ידי תומאס אקווינס. כל ההוגים הללו סברו, מנימוקים שונים, שהאמונה הדתית ניתנת ליישוב עם אמיתות השכל האנושי, גם אם סברו כי לשם כך יש לפרש את מושגי האמונה מחדש. גם ספר הכוזרי, הקרוב ברוחו לפידאיזם, מבטא את העמדה לפיה האמונה נעלה על השכל האנושי, ועם כל זאת הריהו מנסה להסביר את האמונה הדתית היהודית בצורה הגיונית וסדורה. ישנן דוגמאות רבות אחרות של חיבורים בעלי אוריינטציה דתית, שחוברו על ידי הוגים דתיים, לשם הצגת ביסוס והוכחות לאמונה הדתית. הפידיאיזם מתפלמס עם גישות אלה, ולעיתים אף רואה בהן כפירה.
יש הטוענים כי עמדותיהם הפילוסופיות של ויליאם ג'יימס, ולודוויג ויטגנשטיין עשויות לתת ביסוס פילוסופי לפידאיזם מודרני.
דיסקו (פירושונים)
פידיאזם
אנקומיאנדה
אייפון 5S
יואזאס אמברזוויצ'וס-ברזאיטיס
יואוזאס אמברזוויצ'וס-ברזאיטיס (בליטאית: Juozas Ambrazevičius-Brazaitis; 9 בדצמבר 1903 בטאקישקאי, מחוז מריאמפולה - 28 באוקטובר 1974 בסאות' אורנג', ניו ג'רזי) היה פילולוג, היסטוריון של הספרות ופוליטיקאי ליטאי, כיהן בימים הראשונים של הכיבוש הנאצי בליטא כראש הממשלה הזמנית שהוקמה על ידי "חזית הפעילים הליטאית", בתאריכים 23 ביוני 1941 - 5 באוגוסט 1941.
חייו.
נולד ביישוב באזור מריאמפולה לאיכר סימונאס אמרזוויצ'וס וליאבה מאורוקאיטייה.
אחרי סיום לימודיו בגימנסיה במריאמפולה, למד באוניברסיטת קובנה (1927-1922) ובאוניברסיטת בון שבגרמניה (1932-1931).
בשובו למולדת לימד שפה וספרות ופולקלור ליטאיים בגימנסיה "אאושרה" בקובנה.