המבנה ממלא תפקיד כפול, ציבורי ופרטי: הן כמרכז תרבות, והן כמושב הקבע של קרן אבי חי. הסכמה הכללית של הבניין היא כשל האות חי"ת, והוא פונה אל חצר פנימית המשמשת בקיץ להופעות מוזיקה והקרנת סרטי קולנוע. הבניין עצמו מכיל ארבע קומות (וחמש קומות חניה) ובהן שתי קומות של כיתות ומשרדים, חלל לתערוכת אומנות, קפיטריה, ספרייה, אודיטוריום בן 275 מקומות ישיבה המשמש כאולם מופעים, ואת אולם המופעים ח7 הממוקם בחניון התת-קרקעי של המבנה.
את בית אבי חי מנהל ד"ר דוד רוזנסון החל משנת 2012 - רונזסון עלה ארצה עם משפחתו ממוסקבה בעקבות המינוי. בין השנים 2007 ו- 2013 מר דני דניאלי כיהן בתור המנכ"ל המייסד.
ג'יין קמפיון
ג'יין קמפיון (באנגלית: Jane Campion; נולדה ב-30 באפריל 1954) היא תסריטאית, מפיקה ובמאית קולנוע מניו זילנד, זוכת פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר. נכון לשנת 2021 היא האישה הראשונה שזכתה בפרס דקל הזהב עבור בימוי.
ביוגרפיה.
קמפיון נולדה בוולינגטון, ניו זילנד. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת ויקטוריה ב-1975, שם למדה אנתרופולוגיה, וב-1979 סיימה את לימודיה באוניברסיטה לאמנויות בסידני, שם למדה ציור. את קריירת הבימוי שלה החלה בתחילת שנות ה-80 בבית הספר לקולנוע, טלוויזיה ורדיו באוסטרליה.
ב-1982 ביימה את הסרט הקצר הראשון שלה "Peel ", עליו זכתה בפרס דקל הזהב לסרט קצר בפסטיבל הקולנוע בקאן 1986. היא זכתה בפרסים נוספים גם על סרטיה הקצרים "Passionless Moments" (1983) ו"A Girl's Own Story" (1984). ב-1989 ביימה את הסרט באורך מלא הראשון שלה "Sweetie", עליו זכתה בפרסים בינלאומיים. קמפיון זכתה להכרה, על סרטה הביוגרפי והפסיכולוגי על המשוררת ג'נט פריים, "מלאך אצל שולחני" משנת 1990.
ב-1993 זכתה להכרה בינלאומית על סרטה "הפסנתר" שהיה מועמד לשמונה פרסי אוסקר וזכה בשלוש מהם, שמתוכם פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר לקמפיון. בנוסף גם זכתה בפרס המכון האוסטרלי לקולנוע לבמאי הטוב ביותר. קמפיון היא אחת מארבע הנשים היחידות שהיו מועמדות אי פעם לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, כשהשלוש האחרות הן לינה ורטמילר, סופיה קופולה וקתרין ביגלו. כמו כן זכתה בפרס דקל הזהב והייתה האישה הראשונה שזכתה בפרס זה (והיחידה, נכון ל-2016).
לאחר מכן עבודותיה של קמפיון נטו לקיטוב קיצוני מעבודותיה הקודמות. ב-1996 ביימה את הסרט "דיוקנה של גברת" המבוסס על ספרו בעל אותו השם של הנרי ג'יימס, בכיכובם של ניקול קידמן, ג'ון מלקוביץ', ברברה הרשי ומרטין דונובן. ב-1999 ביימה את הסרט "עד שיצא עשן" בכיכובם של הרווי קייטל וקייט וינסלט. ב-2003 ביימה את המותחן הארוטי "תשוקה חותכת", המבוסס על רב המכר של סוזנה מור, וסיפקה למג ראיין אפשרות להיפטר מתדמיתה המוכרת על המסך.
ב-2006 שימשה קמפיון כמפיקה בפועל בסרט התעודה "Abduction: The Megumi Yokota Story".
ב-2013 יצרה וכתבה את המיני-סדרה "קצה האגם" בשיתוף עם הכותב האוסטרלי ג'רארד לי. היא ביימה את הסדרה עם הבמאי גארת' דייוויס. הסדרה הופקה בהפקה משותפת של ארצות הברית, אנגליה וניו זילנד. הסדרה צולמה בניו זילנד בכיכובם של אליזבת מוס, דייוויד ונהם והולי האנטר. הסדרה זכתה לשבחים רבים. הסדרה הייתה מועמדת ל-8 פרסי אמי.
בשנת 2021 ביימה את הסרט "כוחו של הכלב", ועל כך זכתה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב.
ביקור ניקסון בסין, 1972
אלוף בומשטיין
ארקפה
ארקפה (Arcaffe) היא רשת בתי קפה בוטיק ויצרנית קפה בישראל. הרשת הוקמה בשנת 1995 על ידי שרה וקובי שמר (76%), בשיתוף יצרנית הקפה "ארקפה" מליוורנו שבאיטליה (16%) ותמיר ברלקו (%8), מנכ"ל הרשת.
בשנת 2002 הקימה ״ארקפה״ מפעל ייצור באזור התעשייה בנתניה ובו בית קלייה, מאפייה, קונדיטוריה ומטבח המספקים מוצרים טריים מידיי יום לכל רשת., ב-2006 מכר תמיר ברלקו את כל
מניותיו לקובי שמר.
בשנת 2012 רכש ירון ירקוני את השליטה בחברה מהמייסדים, ומאז ועד היום הוא בעל השליטה ויו״ר החברה.
ב- 2018 הקימה החברה את ״בית ארקפה״, חלל תעשייתי מעוצב המשמש כבית הקלייה של הרשת ובית קפה ייחודי.
כיום, החברה בתהליך התפתחות וצמיחה ונכנסת לקטגוריות חדשות המביאות את האיכות של ארקפה עד לבית בניהן: מוצרי דלי טריים, מגשי אירוח, מוצרי ארקפה קפואים להכנה ביתית ומוצרי לייף סטייל.
כיום מונה הרשת כ-51 סניפים.
STS-37
STS-37 הייתה המשימה השמינית של אטלנטיס וה-39 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-5 באפריל 1991, ונמשכה קרוב לשישה ימים.
STS-39
STS-39 הייתה המשימה ה-40 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-28 באפריל 1991, ונמשכה שמונה ימים.
אבולוציה תאיסטית
אֵבוֹלוּצְיָה תֵּאִיסְטִית, וכן בְּרִיאָתָנוּת אֵבוֹלוּצְיוֹנִית, הן שתי השקפות עולם דומות במהותן, שלפיהן אין סתירה בין האמונה הדתית הקלאסית באלוהים וההבנה המדעית המודרנית של אבולוציה ביולוגית. תומכי האבולוציה התאיסטית מאמינים בקיומו של אלוהים וטוענים כי הוא ברא מלכתחילה את היקום בצורה שתאפשר את היווצרות החיים בצורה טבעית וללא התערבות ישירה, כלומר, האבולוציה הביולוגית היא פשוט תהליך אשר נובע באופן אוטומטי וטבעי מהתכנון הראשוני של היקום, ומטרתו הסופית הייתה ליצור את האדם.
אבולוציה תאיסטית אינה תאוריה מדעית, אלא פרשנות ספציפית של הקשר בין מדע האבולוציה לאמונה הדתית. תומכי האבולוציה התאיסטית הם אחת מן הקבוצות אשר דוחות את הקונפילקט בין דת ומדע. כלומר, הם טוענים כי אין סתירה בין המיתוסים הדתיים של בריאת העולם והתאוריה המדעית של אבולוציה. תומכיה הראשונים של השקפה זו נקראו "דרוויניסטים נוצרים".
אין לבלבל בין אבולוציה תאיסטית לבין תכנון תבוני, ההשקפה הדתית לפיה האבולוציה אינה יכולה להתקיים כתהליך טבעי, ודורשת התערבות פעילה של "מתכנן תבוני" כלשהו על מנת להפיק תוצאות מורכבות.
האבולוציה התאיסטית היא ההשקפה המקובלת בקרב מספר כנסיות נוצריות גדולות, ביניהן הכנסייה הקתולית, הנצרות האורתודוקסית והנצרות הפרוטסטנטית, וכן בקרב חלק מהיהודים.
Amon Amarth
STS-40
STS-40 הייתה המשימה ה-11 של הקולומביה, ה-41 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ומשימת "מעבדת חלל" (Spacelab) החמישית, ששוגרה ב-5 ביוני 1991, ונמשכה תשעה ימים. המשימה הייתה משימת "מעבדת חלל" הראשונה שהוקדשה כולה לביולוגיה.
יומנה של ברידג'ט ג'ונס
יומנה של ברידג'ט ג'ונס (באנגלית: Bridget Jones's Diary) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 2001, מסוגת הקומדיה. הסרט בבימויה של שרון מגווייר. בסרט משחקים רנה זלווגר מגלמת את ברידג'ט ג'ונס, יו גרנט מגלם את דניאל קלוור וקולין פירת' מגלם את מארק דארסי. לסרט נוצרו שני סרטי המשך. "", אשר יצא ב-2004, וברידג'ט ג'ונס בייבי, ב-2016.
במהלך האודישנים נוצר ספק האם שחקנית אמריקאית כמו זלווגר יכולה לשחק אישה בריטית. אך זלווגר הצליחה מאוד בתפקידה וקטפה ביקורת טובה על הופעתה בסרט. בנוסף, היא גם הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. היא גם נאלצה לעלות במשקל לצורך התפקיד.
סאלי פיליפס, שמגלמת בסרט את חברתה הטובה של ברידג'ט, נבחנה לתפקיד הראשי. אך היא לא התקבלה בגלל אלמוניותה. קייט וינסלט גם כן נבחנה לתפקיד. אך היא לא התקבלה מפני שהיא הייתה צעירה מדי.
התסריט הוא עיבוד קולנועי של ספר בשם זהה מאת הלן פילדינג, אשר נכתב בהשראת גאווה ודעה קדומה.
עלילה.
ברידג'ט ג'ונס מתוסכלת; היא בת 32, היא לא מצליחה לרזות והיא עדיין רווקה. יש לה נטייה לשתות יותר מדי, לדבר שטויות ולעשות בושות באופן כללי. היא עובדת בהוצאת ספרים ומתאהבת בבוס שלה, דניאל קלוור. במקביל אימה מנסה לשדך לה פרקליט צמרת בשם מארק דארסי. העלילה מסתבכת כאשר מתברר שמארק ודניאל הם מכרים ותיקים.
אלכסיי צ'יריקוב
אלכסיי צ'יריקוב (24 בדצמבר 1703- 4 ביוני 1748) היה מגלה ארצות רוסי.
הוא נולד בכפר קון במחוז טולה. בשנת 1715 סיים בית ספר לנווטים. בשנת 1721, עם סיום לימודיו באקדמיה הימית החל את שרותו בצי הרוסי.
בשנת 1725 התמנה לסגנו של ויטוס ברינג במשלחתו לחקר סיביר וקמצ'טקה. בשנים 1733–1741 היה מפקד של הספינה "פבל הקדוש" שהייתה חלק של המשלחת השנייה לחקר סיביר וקמצ'טקה. בשנת 1740 היה בין מקימי העיר פטרופבלובסק-קמצ'טסקי. ביולי 1741 היה האירופאי הראשון שהגיע לחופי אלסקה. בדרך חזרה גילה מספר איים באזור לרבות אגאטו.
עם חזרתו לסנקט פטרבורג התמנה למנהל האקדמיה הימית בעיר. פעל בהסדרה ופרסום של ממצאים וגילויים מהמשלחות שבהן השתתף.
על שמו נקראו מספר מקומות ביפן, רוסיה וארצות הברית.
בסי סמית'
בסי סמית' (באנגלית: Bessie Smith; 9 ביולי 1892 או 15 באפריל 1894 - 26 בספטמבר 1937) הייתה זמרת בלוז אמריקאית, שכונתה "הקיסרית של הבלוז" והייתה זמרת הבלוז המצליחה והפורייה ביותר בשנות העשרים.
אף על פי שלא הייתה לה השכלה מוזיקלית פורמלית, הייתה סמית' שותפה פעילה בכתיבת לחני השירים שלה ותמליליהם.
שני שירים מאלבומה הראשון שברו את שיאי ההשמעות בארצות הברית בשנת 1936: "This is my business" ו-"You don't know me".
שנים ראשונות.
סמית' חיה ובגרה בצ'אטאנוגה, טנסי. עוד בטרם מלאו לה תשע שנים התייתמה מאביה, פועל וכהן דת בפטיסטי ומאמה וגדלה עם אחיה. כבר כנערה הופיעה במופעי רחוב בשירה וריקוד, כאשר אחיה מלווה אותה בנגינה בגיטרה. הצורך לשרוד בסביבה הקשוחה של מופעי הרחוב הפך אותה למחוספסת ואלימה עוד בגיל צעיר. מבנה גופה (היא התנשאה לגובה של כ-1.80 מטר) וקולה החזק הפכו אותה עד מהרה לשליטת הרחוב. בתקופה זו גם החלה לשתות ג'ין, משקה אלכוהולי שיוצר במסבאות בלתי-חוקיות (מסבאה כזו נקראה speakeasy).