סוצין למד פילולוגיה באוניברסיטת בזל והשתלם בלימודי מזרחנות באוניברסיטאות ז'נבה, גטינגן ולייפציג. תואר דוקטור קיבל מאוניברסיטת האלה ב-1867. ב-1871 השלים את ההביליטציה האקדמית בלימודי מזרחנות בבזל, וב-1873 הועלה לדרגת פרופסור חבר. במרוצת השנים 1868–1879, עם עמיתו אייגן פרים , סבב במצרים, בארץ ישראל, בלבנון, בסוריה, בעיראק ובפרס וערך מחקר בלשונות המקומיות, בהן הסורית והכורדית, תוך תצפיות ותשאולים בקרב דובריהן. המסע הניב כתבי יד ודגמי ניבים בהיקף גדול. בשנים 1876–1890 שימש כפרופסור מן המניין ללשונות שמיות באוניברסיטת טיבינגן. ב-1890 ירש את הקתדרה של היינריך פליישר באוניברסיטת לייפציג, ועד מותו ב-1899 לימד בה את שפות המזרח. ב-1891 התקבל כחבר באקדמיה למדעים של מדינת סכסוניה .
סוצין היה ממייסדי האגודה הגרמנית לחקר ארץ ישראל ותרם מאמרים לכתב העת שלה. כמו כן היה פעיל בהוצאת הדוחות המדעיים השנתיים של "חברת המזרח הגרמנית" . אחת מתרומותיו החשובות למחקר החדש של ארץ ישראל במאה ה-19 הייתה קובץ הנתונים שפרסם ב-1879 על מערך היישובים וגודל האוכלוסייה במחוז ירושלים. הפרסום הציג רשימה אלפביתית של כל יישובי הקבע במחוז ונכללו בה מספר התושבים והבתים בכל יישוב.
סוצין נשלח ב-1873 למזרח התיכון מטעם ההוצאה לאור של קרל בדקר וחיבר את מדריך בדקר לארץ ישראל ולסוריה, שראה אור ב-1875 והיה ראשון מדריכי בדקר לארצות שמחוץ לאירופה.
במחקרם מ-1876 של סוצין והבלשן אמיל קאוטש על "חרסי מואב", שנמכרו ב-1872 למוזיאון הישן בברלין, אוששו החשדות בדבר זיופי העתיקות של מוזס וילהלם שפירא.
סוצין תרם לעריכת מהדורת 1885 של מילון גזניוס לשפת המקרא.
ספרו "דקדוק השפה הערבית", שתוקן ושׁוּפר ב-1913 על ידי קרל ברוקלמן, שימש שנים רבות כבסיס התִקני להוראת השפה.
אלברט סוצין מת בלייפציג ב-24 ביוני 1899 ונקבר בעיר הולדתו בזל.
קישורים חיצוניים.
כתביו בארכיון האינטרנט
פטרישיה, נסיכת קונוט
פטרישיה, נסיכת קונוט (באנגלית: Princess Patricia of Connaught; 17 במרץ 1886 – 12 בינואר 1974) הייתה בתו של הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה השלישי של המלכה ויקטוריה. עם נישואיה לאלכסנדר רמזי, היא ויתרה על תוארה של נסיכה בריטית ועל התואר הוד מלכותה.
ילדותה.
הנסיכה פטרישיה – "פטסי" מקונוט נולדה ב-17 במרץ 1886, בארמון בקינגהאם בלונדון לארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וללואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת אנהלט. היו לה שני אחים גדולים, ארתור ומרגרט, לימים נסיכת הכתר מרגרטה משוודיה.
היא הוטבלה בשם המלא ויקטוריה פטרישיה הלנה אליזבת בכנסיית סנט אן בבאגשוט ב-1 במאי 1886. הסנדקים שלה היו ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, אליזבת אנה, נסיכת הכתר של אולדנבורג, וילהלם השני, קיסר גרמניה, הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת ואלברכט, נסיך פרוסיה. היא נקראה ויקטוריה על שם המלכה ויקטוריה; פטרישיה, על שם פטריק הקדוש, הקדוש של יום הולדתה; והלנה, לכבוד אחותו של אביה, הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת.
היא הייתה שושבינה בחתונת הדוכס והדוכסית מיורק (ג'ורג' החמישי והמלכה מרי לעתיד) ב-6 ביולי 1893.
נישואין.
שאלת נישואיה של פטרישיה הייתה נושא לספקולציות רבות בתקופה האדוארדית, שכן היא נחשבה לאחת הנסיכות היפות והכשירות ביותר בדורה. היא הותאמה לנסיכים רבים, ביניהם אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל, אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ומיכאיל אלכסנדרוביץ', אחיו הצעיר של הצאר ניקולאי השני.
בסופו של דבר, עם זאת, פטרישיה בחרה להתחתן עם פשוט עם. היא נישאה למפקד חיל הים אלכסנדר רמזי (29 במאי 1881 – 8 באוקטובר 1972), אחד משלישיו של אביה ובנו השלישי של הרוזן ה-13 מדלהוסי, במנזר וסטמינסטר ב-27 בפברואר 1919.
לרגל נישואיה, הנסיכה פטרישיה מקונוט ויתרה על התואר הוד מלכותה ועל תואר הנסיכה מבריטניה ואירלנד.
לאלכסנדר רמזי וליידי פטרישיה רמזי היה ילד אחד:
חיים מאוחרים יותר.
למרות הוויתור על תוארה המלכותי, ליידי פטרישיה נותרה חברה במשפחת המלוכה הבריטית, נשארה בסדר הירושה לכתר הבריטי, והשתתפה בכל האירועים המלכותיים הגדולים, כולל חתונות, הלוויות והכתרותיהם של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בשנים 1937 ו-1953 בהתאמה. היא רכבה בתהלוכות הכרכרה עם חברים אחרים במשפחת המלוכה בהלוויות של ג'ורג' החמישי וג'ורג' השישי. בטקס ההכתרה, היא המשיכה במדינה מארמון בקינגהאם עם חברים אחרים במשפחת המלוכה והשתתפה בתהלוכה של נסיכים ונסיכות של מלכות הדם, בהשתתפות נושא רכבת וקצין לשאת קורונט שלה. היא גם השתתפה במסיבות בגן המלוכה והשתתפה בביקורי מדינה, כאשר נוכחותה נרשמה בחוזר החצר יחד עם חברים אחרים במשפחת המלוכה.
ליידי פטרישיה הייתה אמנית מוכשרת שהתמחתה בצבעי מים. היא מונתה לחברה כבוד במכון המלכותי לציירים בצבעי מים. חלק גדול מעבודתה נוצר בהשראת מסעותיה במדינות טרופיות. סגנונה הושפע על ידי גוגן ואן גוך, כי היא למדה אצל ארצ'יבלד סטנדיש הארטריק שהכיר את האמנים.
מותה.
ליידי פטרישיה מתה בריבסדן הולט, וינדלשם, סארי ב-12 בינואר 1974, שמונה שבועות לפני יום הולדתה ה-88 ו-15 חודשים אחרי בעלה. בעת מותה, היא הייתה הצעירה מבין שני הנכדים היחידים ששרדו של המלכה ויקטוריה (השנייה הייתה הנסיכה אליס, רוזנת אתלון).
ליידי פטרישיה ואדמירל אלכסנדר רמזי קבורים בשטח הקבורה המלכותי, פרוגמור, ממש מאחורי המאוזוליאום המלכותי של סבה וסבתה, המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט, בפארק הגדול של וינדזור.
Believe (שיר של שר)
Believe (בעברית: מאמינ/ה) הוא שיר של זמרת הפופ האמריקאית שר. השיר הופץ ב-19 באוקטובר 1998, שלושה ימים לפני צאתו של אלבומה ה-22 של שר הנושא את אותו השם, והוא הסינגל הראשון מהאלבום.
השיר חורג מסגנון הפופ-רוק שהיה מזוהה עם שר באותה תקופה ואימץ סגנון דאנס-פופ קצבי. הוא מכיל שימוש חלוצי בתוכנת עיבוד השמע אוטו-טיון לעיוות קולה של שר, שנודע בשם "אפקט שר". המילים של השיר מתארות העצמה וסיפוק עצמי לאחר פרידה כואבת, על פי הפזמון החוזר "האם אתה מאמין בחיים שאחרי האהבה?".
"Believe" זכה להצלחה כלל עולמית וכבש את ראשי המצעדים של 21 מדינות. השיר זיכה את שר בשיא בספר השיאים של גינס כאמנית הסולו המבוגרת ביותר (52 באותה העת) שכבשה את המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ובשיא לפער הזמן הגדול ביותר בין שני להיטי מקום ראשון (25 שנים, Dark Lady ב-1974).
השיר הפך לסינגל הנמכר ביותר על ידי אמנית סולו בבריטניה והוא אחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם מכירות של מעל 11 מיליון עותקים ברחבי העולם. המבקרים שיבחו את ההפקה המורכבת שלו ואת הסגנון הקצבי שלו, וכינו אותו בתור אחת היצירות החשובות ביותר של שר. "Believe" היה מועמד לפרס הגראמי לתקליט השנה וזכה בפרס הגראמי להקלטת הדאנס הטובה ביותר, הגראמי הראשון והיחיד של הזמרת.
אנשי אקדמיה ומבקרים ציינו לשבח את הדרך בה הצליחה שר להמציא את עצמה מחדש ולהישאר רעננה ועכשווית בתוך עולם הפופ שמתבסס על נעורים. "Believe" הפך לשיר המצליח ביותר של שר בכל הקריירה ולשיר המזוהה ביותר עמה. צאתו של השיר חיזקה את תדמיתה של שר כאייקון פופ ואייקון גאה.
כתיבה.
טיוטה של "Believe", שנכתבה על ידי בריאן היגינס, מתיו גריי, סטיוארט מקלן וטימותי פאוול, חגה באולפני וורנר רקורדס במשך חודשים. לדברי המפיק מארק טיילור, "כולם אהבו את הפזמון אבל לא את שאר השיר". יו"ר וורנר רקורדס, רוב דיקינס, ביקש מחברת ההפקה Dreamhouse לעבוד על השיר. טיילור אמר כי מטרתם הייתה ליצור תקליט ריקודים עבור שר מבלי להרחיק את מעריציה הוותיקים, לפנות לקהל חדש בלי לפגוע בקהל הנוכחי. שני כותבים נוספים, סטיב טורץ׳ ופול בארי, הצטרפו והשלימו את הכתיבה לגרסה שדיקנס ושר היו מרוצים ממנה."
אף על פי שהיא לא קיבלה קרדיט ככותבת השיר, שר אמרה שהיא תרמה את השורות: "I need time to move״ ״.on, I need love to be strong I've had time to think it through and maybe I'm too good for you" לדברי שר: "שרתי את [השיר] באמבטיה, ונראה לי שהבית השני היה מתבכיין מדי. זה עצבן אותי, אז שכתבתי אותו. הוספתי לו נגיעה משלי".
הפקה.
"Believe" הורכב עם Cubase VST בדגם מוקדם של Power Macintosh G3, עם סינתיסייזרים הכוללים Clavia Nord Rack ו- Oberheim Matrix 1000 . קולה של שר נרשמו על שלושה מכשירי הקלטה מדגם TASCAM DA88 עם מיקרופון נוימן U67 שכוללים צינור וואקום לעיוות הקול. השיר הוקלט בערך באמצע שנת 1998 בקינגסטון על נהר התמזה, מערב לונדון, באולפן Dreamhouse המופעל על ידי Metro Productions.