ב-4 בינואר 2017 חתם במכבי שעריים. ב-13 ביולי 2017 חזר לקדנציה שנייה במכבי יבנה.
ב-7 ביולי 2019 מזרחי חתם בבית"ר נורדיה ירושלים.
ב-25 בדצמבר 2019 מזרחי חתם במכבי הרצליה.
ב-6 בדצמבר 2020, מזרחי חתם במ.כ. חולון ירמיהו.
ב-13 בספטמבר 2021 חתם מזרחי בהפועל בקעת הירדן.
ב-10 בנובמבר 2021 חתם בהפועל קלנסווה במדיה כבש 16 שערים וסייע לקבוצה לעלות לליגה א'.
מחוץ לכדורגל.
במרץ 2016 השתתף בקליפ "תאמין לי" של הזמרת עדן בן זקן.
דיטריך פון חולטיץ
דיטריך פון קולטיץ
גנרל דיטריך פון קולטיץ (בגרמנית: Dietrich von Choltitz, 9 בנובמבר 1894 - 4 בנובמבר 1966) היה המושל הצבאי הגרמני של פריז בעת סיום הכיבוש הגרמני של העיר בזמן מלחמת העולם השנייה. הפר את פקודתו של היטלר להחריב את פריז בשלב הלחימה האחרון.
קריירה צבאית.
בשנת 1907 הצטרף פון קולטיץ כשוחר למסגרת קדם-צבאית בדרזדן. במרץ 1914 הצטרף לרגימנט ה-8 של חיל הרגלים המלכותי הסקסוני בלייפציג בדרגת פאהנריך (Fähnrich, מקביל למועמד לקצונה).
במלחמת העולם הראשונה שירת פון קולטיץ בחזית המערבית וזכה לדרגת לויטננט בספטמבר 1914.
מאוחר יותר שימש כשליש הגדוד השלישי באותו רגימנט.
הוא המשיך לשרת ברייכסווהר בתקופת רפובליקת ויימאר, והגיע לדרגת האופטמן בחיל הפרשים בשנת 1929. מאוחר יותר הפך למפקד הגדוד השלישי של רגימנט הצנחנים ה-16 (Luftlande-Infanterieregiment), ראשית בדרגת מיור ומ-1938 כאוברסט-לויטננט.
במלחמת העולם השנייה השתתף פון קולטיץ בשנת 1940 בכיבוש רוטרדם בצניחה (ועוטר על חלקו בקרב בצלב האבירים של צלב הברזל); בספטמבר 1940 מונה למפקד הרגימנט, והועלה לדרגת אוברסט ב-1941. ביוני 1942, בזמן המלחמה נגד ברית המועצות, היה הרגימנט של פון קולטיץ מעורב במצור על העיר סבסטופול. באותה השנה הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-260, ובהמשך מונה למפקד הקורפוס ה-17, וב-1943 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11, עימה לחם בקרב קורסק. בספטמבר 1943 מונה פון קולטיץ למפקד קורפוס הפאנצר ה-48. במרץ 1944 הועבר פון קולטיץ לחזית האיטלקית ומונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-76, ביוני 1944 הועבר פון קולטיץ לחזית המערבית ומונה למפקד הקורפוס ה-25, אך שבוע לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-84. מאוחר יותר, כשבוי של בעלות הברית באנגליה, התוודה בשיחה עם אסירים שכנים (שהוקלטה על ידי בריטי שלא הוא ולא שכניו הכירו) ש"מילוי הפקודה הקשה ביותר בחייו שקיבל ברוסיה [...] היה חיסול היהודים. אף על פי כן ביצע פקודה זו בשלמותה..." - הקלטה מה-29 באוגוסט 1944. משפטים אלו, שנמצאו בתקצירים כתובים של הקלטות בארכיון הבריטי, הוכרזו כזיוף על ידי בנו של פון קולטיץ. ההקלטות המקוריות לא נמצאו.
מושל פריז.
ב-1 באוגוסט 1944 הועלה פון קולטיץ לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-7 באוגוסט מונה למושל הצבאי של פריז. הוא הגיע לעיר בתשעה בחודש, זמן קצר לפני שהחלה בה התקוממות של מחתרות תנועת ההתנגדות הצרפתית. בשישה-עשר הימים הבאים הפר פון קולטיץ מספר פקודות מפורשות של אדולף היטלר להחריב את העיר. פקודתו של היטלר מ-23 באוגוסט הייתה: "אל לעיר ליפול בידי האויבים אלא כשהיא עיי חורבות". טענה מקובלת היא שהיטלר טילפן אל פון קולטיץ בזעם, וצווח לעברו "האם פריז בוערת?" ("?Brennt Paris")
פון קולטיץ הצליח לסכל התקוממות רחבה של תושבי פריז, וקרבות פנים אל פנים בתוככי העיר, בעזרת מגעים פעילים מסוגים שונים עם אויביו; משא ומתן עם הרזיסטנס מחד, והפגנת שרירים מאידך, שסייעו לו למנוע נזק חמור לעיר. פון קולטיץ, יחד עם 17,000 איש שהיו תחת פיקודו, נכנעו לגנרל הצרפתי פיליפ לֶקלֶרק דֶה אוֹטקלוֹק ומנהיג הרזיסטנס אנרי רול טנגי, בתחנת הרכבת מונפרנאס ב-25 באוגוסט 1944. הודות לכך שמנע גרסה נוספת של סטלינגרד, נחשב פון קולטיץ על ידי רבים כ"מצילה של פריז".
פון קולטיץ הוחזק בשבי לתקופה מסוימת בטרנט פארק שבצפון לונדון. במתקן שבי זה הוחזקו שבויים גרמנים רמי-דרג רבים. הוא שוחרר משבי בעלות הברית באפריל 1947 ועבר להתגורר בעיר המרפא באדן-באדן.
נפטר בנובמבר 1966, כתוצאה ממחלת ריאה. פון קולטיץ נקבר בבית הקברות העירוני של באדן-באדן, בנוכחות קצינים צרפתים וגרמנים רמי-דרג.
רגולה (עיר)
התיאטרון הרומי בתדמור
התיאטרון הרומי בתדמור הוא תיאטרון רומי השוכן בתדמור העתיקה במדבר הסורי. התיאטרון מתוארך למאה השנייה לספירה. שרידי התיאטרון שוחזרו ושוקמו, והוא שימש לפסטיבל השנתי של תדמור שהתקיים במבנה.
המבנה.
התיאטרון מהמאה השנייה נבנה במרכזה של כיכר עירונית מוקפת באכסדרה בצורת חצי עיגול הנפתחת לכיוון השער הדרומי של תדמור. גודלה של הכיכר הוא 82 על 104 מטר ומקומה היה בצידה הדרומי-מערבי של הרחוב המרכזי שהיה בעל שורת עמודים. אזור הישיבה של התיאטרון.
האודיטוריום, אזור הישיבה של התיאטרון הוא בקוטר של 92 מטר. החלק התחתון של אזור הישיבה המיועד למעמד העליון, מקיף את האורכסטרה, והוא כולל 12 שורות המחולקות באמצעות מדרגות ל-11 אזורי ישיבה נפרדים. כיוונו הכללי של אזור הישיבה מופנה לכיוון צפון-צפון מזרח לכיוון הקארדו של העיר. הכניסה הראשית לאזור האורכסטרה היא ברוחב 3.5 מטרים, רחבת האורכסטרה מרוצפת באבן, קוטרה הוא 23.5 מטרים והיא מוקפת בקיר עגול בקוטר של 20.3 מטרים.
קיר קדמת הבמה הפרוסניום מעוטר בבליטות מלבניות המופרדות לסירוגין על ידי נישות. גודלה של הבמה הוא 45.5 מטר אורך ועומקה הוא 10.5 מטר. העלייה לבמה נעשית באמצעות שני גרמי מדרגות. הקיר מאחורי הבמה כולל 5 דלתות. דלת הכניסה הראשית במרכז הבמה מוקפת עמודים, כשמכל צד של הכניסה הראשית 2 פתחים נוספים. העמודים על הבמה מעוטרים בעיטור מהסדר הקורינתי.
בשנת 1950 פונה החול שכיסה את מבנה תיאטרון, והחלה פעולת השיקום של המבנה.
בחודש מאי 2015 נכבשה תדמור על ידי ארגון המדינה האסלאמית. מאז שימש מבנה התיאטרון כאתר בו בוצעו הוצאות להורג על ידי הארגון. במרץ 2016 צבא סוריה כבש מחדש את האתר, בגיבוי חיל האוויר הרוסי וחיילי ספצנאז. במאי 2016 בצעד סמלי התקיים מופע מוזיקלי על ידי התזמורת הסימפונית של מרינסקי בניצוחו של המלחין הרוסי ואלרי גרגייב. ברם, בדצמבר 2016 העיר נכבשה שוב על ידי דאעש ובינואר 2017 דווח שאנשי ארגון "המדינה האיסלאמית" החריבו את חזית התיאטרון הרומי בעיר.
ז'אן לאמפל-דה חרוט
ז'אן לאמְפְּל-דה חְרוֹט (הולנדית: Jeanne Lampl-de Groot; 16 באוקטובר 1895 - 4 באפריל 1987) הייתה פסיכיאטרית הולנדית שעבדה עם זיגמונד פרויד וחקרה את מיניות האישה.
ביוגרפיה.
לאמפל-דה חרוט נולדה בסחידאם, שלישית מבין ארבעה ילדים, להנרייטֶה דופונט ול-מ.ק.מ. דה חרוט. היא השלימה לימודי תואר ראשון ברפואה באוניברסיטת ליידן והמשיכה באוניברסיטת אמסטרדם, שם השלימה לימודי דוקטור לרפואה בשנת 1921.
מיד לאחר השלמת לימודיה, נסעה לאמפל-דה חרוט ללמוד עם זיגמונד פרויד במשך שלוש שנים. במהלכן, יצרה קשר אישי ומקצועי קרוב עם פרויד ועם בתו, אנה פרויד. לאחר שלמדה עם פרויד, המשיכה להשתלם בפסיכואנליזה במכון הפסיכואנליטי של ברלין, בין 1925 ל-1933. לאחר מכן, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עברה לווינה ועבדה במכון הפסיכואנליטי שם במשך חמש שנים.
לאחר שובה להולנד, זמן קצר לפני האנשלוס של הנאצים לאוסטריה, יסדה עם בעלה את המכון ההולנדי לפסיכואנליזה. שם פיתחה לאמפל-דה חרוט תוכנית הכשרה פורמלית למטפלים ולאנליסטים, וכן חיברה מספר מאמרים על מיניות האשה. לאחר מכן התמקדה בבדיקת הקשר בין פסיכואנליזה והמדעים.
לאמפל-דה חרוט זכתה לכיבודים רק בשלב מאוחר של חייה. בשנת 1963 הוכרזה סגנית נשיא של כבוד של איגוד הפסיכואנליזה הבינלאומי. אוניברסיטת אמסטרדם העניקה לה דוקטורט של כבוד בשנת 1970.
לאמפל-דה חרוט נישאה ב-7 באפריל 1925 להאנס לאמפל, אף הוא פסיכיאטר, אשר חיזר אחרי חברתה אנה פרויד בעבר. לזוג נולדו שני ילדים, הנרייטה ואדית. היא מתה ב-1987, בזוולה.
יבוא מקביל
ביילסק פודלסקי
ביילסק פודלסקי (בפולנית: Bielsk Podlaski) היא עיר במחוז ביילסק שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
התיעוד הראשון ליישוב הוא מאמצע המאה ה-13. במהלך המאה ה-14 סבל היישוב מפשיטות חיילי המסדר הטבטוני.
בשל מיקומו על נתיב המסחר שבין קרקוב ווילנה, נעשה היישוב למוקד מסחר אזורי, ובשנת 1485 העניק לו המלך אלכסנדר יגיילו זכויות עיר. בשנת 1513 נעשתה העיר לבירת פרובינציית פודלסיה, ובשנת 1564 הועברה מהדוכסות הגדולה של ליטא לשליטת ממלכת פולין, בשל איחוד לובלין.
באמצע המאה ה-17 נהרסה העיר כתוצאה מפלישת השוודים לפולין. בעקבות חלוקת פולין הועברה העיר בשנת 1795 לשלטון פרוסיה, ובשנת 1807 הועברה לשליטת האימפריה הרוסית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובמהלך המלחמה הפולנית-סובייטית נכבשה העיר לזמן קצר בידי הצבא האדום.
יהודי ביילסק פודלסקי.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,400 יהודים, שהיוו כמחצית מאוכלוסיית העיר. בעיר פעלו מפלגות ותנועות נוער ציוניות, בית ספר מרשת תרבות ומוסדות תרבות ודת יהודיים.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר בידי הורמכט, אך בעקבות תיקוני גבול שנקבעו בהסכם ריבנטרופ מולטוב הועברה לשליטת ברית המועצות. בתקופה הסובייטית הגיעו לעיר פליטים יהודים מאזורי הכיבוש הגרמני בפולין, וחלק מאוכלוסייתה המקומית הוגלתה לסיביר.