הגבול מתחיל במשולש הגבולות עם תאילנד בפסגת הרי דאנגקרק . לאחר מכן, הגבול פונה דרום-מזרחה, מגיע לנהר טונלה רפו ובעקבותיו מזרחה עד לנהר מקונג. בנהר, הוא פונה דרום-מזרחה, דרך הארכיפלג סי פאן דון, ואז פונה לכיוון צפון. לאחר מכן, הגבול פונה מזרחה, ומגיע דרך נהר קונג. לאחר מכן, הגבול ממשיך מזרחה אל עבר משולש הגבולות עם וייטנאם בהרי אנאמיט.
היסטוריה.
משנות ה-60 של המאה ה-19, צרפת החלה לבסס נוכחות באזור, בתחילה בקמבודיה המודרנית ובווייטנאם, ולאחר מכן בהודו-סין הצרפתית, שנוצרה ב-1887. לאוס נוספה אז למושבה ב-1893, בעקבות מלחמת סיאם–צרפת. ב-1905, הועברו אזורי סטונג טרנג ורטנאקירי לקמבודיה, על בסיס השתייכותם ההיסטורית לממלכת חמר, יחד עם שטח קטן שהגיע לווייטנאם. ההערכה הייתה כי השלטונות הצרפתיים השתמשו, לאחר מכן, בגבול ההיסטורי של סטונג טרנג כגבול לאוס–קמבודיה, אף על פי שהיה בשלב זה רק קו מנהלי פנימי שעובר באזור מרוחק, לא היה צורך דחוף להגדירו בפירוט.
לאוס וקמבודיה קיבלו עצמאות ב-1954, ושימש כגבול המפריד בין שתי מדינות ריבונויות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 עד לשנות ה-80 של המאה ה-20, אזור הגבול היה לא יציב עקב הסכסוכים השונים שהיו בהודו-סין. בנוסף, היו מתחים בנוגע לטענות מצד לאוס לגבי אזור סטונג טרנג , כאשר קמבודיה ניהלה תעמולה חמרית באזור בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20. כתוצאה מכך, לא התרחש שום תיחום והיחסין בין שתי המדינות הוקפאו, והתדרדרו עוד יותר בזמן שלטון הקמר רוז' בקמבודיה. ב-2000, שתי המדינות הודיעו כי יתחילו לסמן את הגבול. בעוד שעבודה רבה נעשתה, נכון לסוף 2019, עדיין יש חלקים מהגבול שהם עדיין לא הוגדרו.
מעברי גבול.
כיום, יש נקודת מעבר גבול רשמית אחת, בנונג נוק קינה (לאוס) - טרופנג קריאל (קמבודיה).
תנועת הקיבוץ הדתי
קאי קאהלה
קאיאליי קאהלה (באנגלית: Kaialiʻi Kahele; נולד ב-28 במרץ 1974) הוא פוליטיקאי וטייס אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת הוואי. בין השנים 2016–2020 היה חבר בסנאט המדינתי של הוואי כנציג מחוז הבחירה הראשון. בינואר 2019 הודיע כי יתמודד בפריימריז הדמוקרטים מול חברת בית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס השני טולסי גבארד, אך כאשר פרשה כדי להתמקד במסע הבחירות הנשיאותי שלה, נבחר למועמד המפלגה ומאוחר יותר לקונגרס האמריקאי.
ביוגרפיה.
קאהלה יליד הוואי, ומשפחתו מוצאה מכפר הדייגים הקטן מילולי השוכן במחוז קונה של "האי הגדול", שם נולד ב-28 במרץ 1974. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הילו, ולמד במכללה הקהילתית של הוואי, אשר היא חלק מרשת האוניברסיטאות של הוואי. בשנת 1998 השלים באוניברסיטת הוואי במנואה לימודי תואר ראשון בחינוך. לאחר לימודיו האקדמיים התמקצע קאהלה כטייס אזרחי וצבאי. הוא קצין בדימוס במשמר הלאומי האווירי של הוואי, שם הוא בעל דרגת לוטננט קולונל בטייסת המבצעים הניידת ה-201 בבסיס חיל האוויר הייקאם. במהלך שירותו הצבאי שירת במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. לרשותו 108 גיחות קרב, 3,075 שעות טיסה צבאיות והטסה של בואינג C-17 גלובמאסטר III. קאהלה מעוטר במדליית האוויר. כמו כן, הוא טייס בהוויאן איירליינס.
ב-16 בפברואר 2016 מונה קאהלה לסנאט המדינתי של הוואי, כממלא מקומו של אביו, גיל, אשר מת בעודו בתפקיד. בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית באוגוסט 2016 גבר על עמיתו דניס אונישי, ובבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הליברטריאנית עם 75% מקולות הבוחרים. ב-2019 מונה למנהיג הסיעה הדמוקרטית בסנאט וליושב ראש הוועדה לענייני מים ויבשה. קאהלה נשבע לבצע רפורמה ברשת האוניברסיטאות של הוואי, וגרס כי "המערכת גרועה". למשל, ב-2017 הציג קאהלה הצעת חוק להקפאת שכר הלימוד באוניברסיטה עד 2027, אך הצבעה זו לא קרמה עור וגידים. ב-16 בדצמבר 2020 התפטר מהסנאט לאחר היבחרו לקונגרס האמריקאי.
בינואר 2019 הודיע ​​קאהלה כי יתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השני של הוואי. נציגת המחוז המכהנת טולסי גבארד, שניהלה אז מסע בחירות לנשיאות ארצות הברית במסגרת הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020, הודיעה ​​ב-25 באוקטובר 2019 כי לא תתמודד לתקופת כהונה נוספת בקונגרס. בבחירות המקדימות זכה קאהלה במועמדות מפלגתו, וניצח כצפוי גם ביום הבחירות הכלליות.
בניגוד לקודמתו גבארד, שהצביעה "נוכחת" במהלך הדחתו הראשונה של דונלד טראמפ, קאהלה הצביע בעד הליך הדחתו השני של טראמפ לאור ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021. בנאומו הראשון בפני מליאת בית הנבחרים, דיבר קאהלה בעד הדחתו של טראמפ, וטען כי הפר את שבועתו הנשיאותית בכך שהסית ל"התקוממות קטלנית". קאהלה חבר בוועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים.
ב-7 במאי 2022 הכריז קאהלה כי בכוונתו להתמודד לתפקיד מושל הוואי במקומו של דייוויד איגה הפורש. ביום הבחירות המקדימות, 12 באוגוסט 2022, סיים קאהלה במקום השלישי לאחר שגרף 13.1% בלבד מהקולות, כשלפניו הגיעו הגברת הראשונה לשעבר של הוואי ויקי קאייטנו עם 20.6% וסגן המושל המכהן ג'וש גרין עם 61.7%.
חיים קורח
מארי חיים בן יוסף קורח (ה'תקפ"ד, 1824 – כ' באלול ה'תרע"ד, 11 בספטמבר 1914) היה מרבני תימן, מחכמי הישיבה הכללית, ורבם של רוב רבני תימן בתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה.
נולד ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן למארי יוסף בן סאלם. למד אצל אביו מארי יוסף, אצל ראש אב בית דין מארי יוסף קארה, ואצל מארי אברהם ערשי. לאחר נישואיו עסק בלימוד תורה, בלימוד תינוקות של בית רבן, ובטוויית חוטי ציצית. התפלל ולימד בבית הכנסת ובית המדרש בית אלשייך, שם למדו לפניו התלמידים שלימים יהיו הרבנים הראשיים: הרב אהרן הכהן, הרב יחיא קאפח והרב יחיא יצחק הלוי.
בצעירותו מצבו הכלכלי היה קשה, אך עם הזמן השתפר. מתו לו 6 ילדים בצעירותם, חמישה בנים ובת, מאשתו הראשונה.
היה דואג בעצמו לצורכי השבת למשפחתו, וביום שישי היה נוטל את מקלו והולך לשוק לקנות ענפי ריחאן לכבוד השבת.
בשנים ה'תרס"ג-ה'תרס"ה (1904-1905) גלה לעיירה קריית אלקאבל בעקבות מרד האימאם יחיא בשלטון הטורקי, והמצור המכונה חוזת אלנפר. אחרי שובו לצנעא נחלש מהרעב, ועל כן עבר להתפלל בבית הכנסת בית אלכסאר, הקרובה לביתו.
נפטר בצנעא בתאריך כ' באלול ה'תרע"ד (1914).
תורתו ומידותיו.
את תורתו למד אצל אביו מארי יוסף קורח, אצל ראש אב בית דין מארי יוסף קארה, ואצל מארי אברהם ערשי. מקום לימודו היה בבית הכנסת ובית המדרש בית אלשייך, שם למדו לפניו תלמידים רבים, וביניהם תלמידיו שלימים יהיו הרבנים הראשיים: מארי אהרן הכהן, מארי יחיא קאפח ומארי יחיא יצחק הלוי.
על הלימוד בבית מדרשו כתב נכדו מארי שלום קורח:
מארי חיים היה דמות חשובה ומוערכת בקהילה, אך לא נשא בתפקיד רשמי. היה נוח לבריות, ואהוב על ידי הציבור. הרבה בגמילות חסדים, בהכנסת כלה, בשמחת חתנים, בביקור חולים ובניחום אבלים. בדרשותיו היה מדבר בשבח מצוות הצדקה.
כך כתב עליו נכדו מארי שלום קורח:
מארי חיים לא נקט עמדה במחלוקת הגדולה בין הדרדעים לעיקשים. הוא לא האמין באגדה לפיה עזרא הסופר קילל את יהודי תימן. מסופר עליו שבכוח תפילותיו היה מרפא חולים שהרופאים לא הצליחו לרפא.
חיבוריו.
חיבר חיבורים רבים, רובם ללא שם:
יחסי אוקראינה–קטר
יחסי אוקראינה–קטר הם היחסים הדו-צדדיים בין אוקראינה לקטר.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1991. קטר פתחה את שגרירותה בקייב ב-16 באוגוסט 2013. במאי 2020 העניקה קטר סיוע לאוקראינה להתמודדות עם מגפת הקורונה.
יחסים כלכליים.
בשנת 2018 סך המסחר בסחורות בין אוקראינה לקטר הסתכם ב-68.3 מיליון דולר. בהשוואה לשנת 2017, היקף הסחר הדו-צדדי בסחורות בין המדינות גדל ביותר מ-15.8 מיליון דולר (יותר מ-35%).
מאזן הסחר של סחר דו-צדדי בסחורות ובשירותים במהלך שנת 2018 גרם לעודף הצד האוקראיני של 51.56 מיליון דולר.
במהלך 2018 סוגי הסחורות המיוצאים ביותר מאוקראינה למדינת קטר היו: תוצרת חקלאית, דגנים - 67.4%; מתכות בסיסיות ומוצריהם - 26.9%; עצים ורהיטים - 1.0%.
במהלך 2018 סוגי הסחורות המיובאים ביותר לאוקראינה מקטר היו: פולימרים, פלסטיק ומוצריהם - 76.0%; כימיקלים אנאורגניים, מוצרים כימיים שונים - 16.0%.
אוקראינה מייחסת חשיבות רבה לסיכויים להגדיל את הייצוא של מוצרים חקלאיים, בניית מכונות ומטלורגיה אוקראינית לקטר. קטר מפגינה עניין בפוטנציאל של אוקראינה בתחום החקלאות, התעשייה, הנדל"ן והתיירות.
That's Life
Scorpion
יחסי גבון–צרפת
יחסי גבון–צרפת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין צרפת לגבון - היחסים התאפיינו ב"מקרה קיצוני ... של נאו קולוניאליזם" של צרפת.
יחסים לפני העצמאות.
צרפת באה לראשונה במגע עם אנשים מגבון כאשר צרפת חתמה על חוזי הגנה עם ראשי שבטים מקומיים ב-1839 וב-1841. צרפת תבעה רשמית את גבון בשנת 1885 כחלק מהמרוץ לאפריקה. הממשל על ידי צרפת החל בשנת 1903, ובשנת 1910, גבון הפכה לחלק מהפדרציה החדשה של אפריקה המשוונית הצרפתית. גבון החזיקה מעמד במסגרת הפדרציה הקולוניאלית עד 1959. במהלך מלחמת העולם השנייה הוחזקה גבון בידי כוחות צרפת של וישי מיוני עד נובמבר 1940, אך בעקבות הקרב על גבון המושבה נשלטה על ידי כוחות צרפת החופשית. באוגוסט 1960 קיבלה גבון עצמאות מצרפת יחד עם שאר השטחים של אפריקה המשוונית הצרפתית לשעבר.
מאז העצמאות.