חוסה חואקים פרס מסקיאנו (בספרדית: José Joaquín Pérez Mascayano; 6 במאי 1801 – 1 ביולי 1889) היה נשיא צ'ילה הראשון בתקופת הרפובליקה הליברלית בצ'ילה, אשר כיהן בין 1861–1871. פרס היה שר החוץ בממשלתו של מנואל בולנס ודמות מפתח פוליטית בתקופת הרפובליקה השמרנית בצ'ילה. אף על פי שנבחר בתמיכת "המפלגה הלאומית", ממשלתו של פרס עמדה על בסיס קואליציוני של הברית הליברלית-שמרנית. ממשלתו של פרס נפלה לבסוף עם נפילתה של הקואליציה בעשור לקיומה עקב סכסוך אודות הסמכויות של הכנסייה הקתולית. במהלך תקופת נשיאותו של פרס חוזקו יחסיה הכלכליים של צ'ילה עם מעצמות אירופאיות והאימפריה הבריטית בראשן. כמו כן, בתקופת נשיאותו החלה ההתפשטות הצבאית לחבל פטגוניה; כיבוש אראוקניה.
ביוגרפיה.
חוסה חואקים פרס נולד בסנטיאגו, הקפיטניה חנרל של צ'ילה, יחידה מנהלית בתוך מלכות המשנה של פרו, האימפריה הספרדית, בשנת 1801. חוסה היה בנו של סנטיאגו פרס סלאס, פעיל ממשלתי וחבר האליטה השלטת בצ'ילה הספרדית. כמו כן, פרס היה נכדו של חוסה פרס יי גראסיה, מצביא ספרדי, סופר והיסטוריון. פרס התחתן עם תרנסיטו פלורז יי דה לה קבארדה ולזוג היו שישה בנים וחמש בנות. פרס למד מדעי המדינה באוניברסיטת המוסד הלאומי בסנטיאגו ובהמשך סיים את לימודיו עם תואר במשפטים. לאחר עצמאות צ'ילה מהאימפריה הספרדית, חבר פרס למפלגה הלאומית.
פרס החל בגיל צעיר לעסוק בדיפלומטיה ושירת בשגרירות צ'ילה בארצות הברית. בשנת 1829 הוא נסע לממלכת צרפת במטרה ליישב הסכם השקעות בין-מדיני. בתקופת ממשלתו של חוסה חואקין פריטו ויאל , הוא הופקד על קבלת הלוואות מצ'ילה לבריטניה בלונדון. בשנת 1830 הוא נשלח למשלחת דיפלומטית בבואנוס איירס, הקונפדרציה הארגנטינאית, שם שהה מספר שנים. עם שובו, בשנת 1844, הוא מונה לסגן שר האוצר, תפקיד אותו מילא בין 12 בספטמבר 1844 ועד 17 באפריל 1845. בפועל פרס המשיך לכהן בתפקיד באופן זמני מבחינה רשמית, עד 22 בספטמבר 1846. בהמשך הוא מונה לשר הפנים והחוץ, וכיהן ככזה בין 12 ביוני 1849 ל-19 באפריל 1850; תפקידים שהוא מילא במהלך ממשלתו של מנואל בולנס. במהלך ממשלתו של מנואל מונט הוא נבחר לחבר הסנאט של צ'ילה (הבית העליון בפרלמנט, פועל לצד בית הנבחרים המשמש בתור הבית התחתון) והיה ליועץ הנשיא לענייני המדינה.
ב-18 בספטמבר 1861 הוא נבחר לנשיא הרפובליקה של צ'ילה, לאחר שנחשב כמועמד המקובל על כל המפלגות המרכזיות ובכך הביא להקמתה של קואליציה בין השמרנים והליברלים. האיחוד הליברלי-שמרני שעלה לשלטון עם פרס, הביא לסופה של הרפובליקה השמרנית בצ'ילה ולתחילת תקופת הרפובליקה הליברלית בצ'ילה. במהלך תקופת נשיאותו של פרס, ב-8 בדצמבר 1863, הוא נאלץ להתמודד עם השפעת השריפה בכנסיית אגודת ישוע, שהותירה יותר מ-2,000 הרוגים והשפיעה על אחד המקומות החשובים והמאוכלסים ביותר בבירה סנטיאגו דה צ'ילה. פרס היה הנשיא שהורה על תחילתו של כיבוש אראוקניה, שהמשיך בממשלות עוקבות ואשר הרחיב את גבולות המדינה הצ'יליאנית עד לארץ האש דרך מלחמות בילידים אמריקאים מקומיים וכיבושים ממושכים שהוועדו להשתלט על מרבצי האוצרות הטבעיים הרבים שבחבל פטגוניה, בדרום היבשת. במקביל להתפשטות הצ'ילאנית דרומה הייתה גם התפשטות צבאית דומה של ארגנטינה לפטגוניה.
מלחמת ספרד–אמריקה הדרומית בין ברית צ'ילה ופרו לבין ספרד התקיים גם כן בתקופת נשיאותו של פרס. צ'ילה תחת פרס צידדה (ביחד עם מדינות נוספות ביבשת) ביחד עם פרו מחשש לדריסת רגל ספרדית מחודשת בתוך יבשת אמריקה הדרומית. המערכה הימית בין צ'ילה לספרד הייתה מבין המערכות החריפות ביותר במסגרת המלחמה. ב-31 במרץ 1866 הסתיימה המלחמה בנסיגת הצי הספרדי מחופי פרו וצ'ילה ובהכרה ספרדית רשמית בעצמאותה של פרו. בהמשך ביצע פרס רפורמה בקוד המסחרי והסדיר מבחינה ממשלתית קוד החדש של דיני מכס. בהמשך ביצע פרס בראשות ממשלתו תיקון חוקתי כאשר סעיף 5 לחוקה שנגע לנושא דת פורש מחדש, והממשל הכריז על חוק חופש הדת בשנת 1865. בשנה שלאחר מכן נחתם הסכם גבול עם בוליביה ששם לרגע קץ לחיכוך בין שתי המדינות. הסכסוך הטריטוריאלי הוצט מחדש בהמשך ולבסוף הוביל למלחמת האוקיינוס השקט. באוגוסט 1871 אושרה רפורמה בחוקת 1833, שאסרה על בחירתם הישירה של נשיאי הרפובליקה. עם זאת, משך זמן הכהונה הוקצר לתקופה של חמש שנים ללא בחירה ישירה ובכך הסתיימה תקופתן של הממשלות שמשלו בפועל במשך עשר שנים כל אחת.
ב-18 בספטמבר 1871 העביר פרס את הנשיאות ליורשו המיועד פדריקו ארז'וריז זאנארטו. לאחר נשיאותו וסיום תפקידו בתור הסנאטור ויועץ לענייני המדינה בשנת 1872, המשיך פרס לפעול בפוליטיקה הצ'ילאנית וכיהן כיושב ראש המפלגה הלאומית מספר שנים עד אשר יצא לגמלאות בשנת 1876 ושב לביתו הפרטי בתוך הבירה סנטיאגו. הוא נפטר בבירה סנטיאגו דה צ'ילה ב-1 ביוני 1889.
רונה סופר
רונה סופר (נולדה ב-14 באוקטובר 1979) היא במאית, שחקנית ויוצרת קולנוע דוקומנטרי ישראלית, ופעילה חברתית למען שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות. סרטיה השתתפו בפסטיבלים ברחבי העולם . ועובדת בלשכת הפרסום הממשלתית.
ביוגרפיה.
רונה סופר נולדה וגדלה בירושלים. בשנת 1994, בגיל 15, נפגעה בתאונת דרכים קשה ועברה שיקום במשך שלוש שנים בבית החולים אלי"ן. תאונה זו הותירה אותה עם נכות פיזית קשה.
בשנת 2003 סיימה תואר ראשון במחלקה לתיאטרון באוניברסיטה העברית ירושלים. ב-2010 סיימה בזה אחר זה מסלול תסריטאות ומסלול בימוי בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ב-2015 סיימה תואר שני במחלקת טלוויזיה וקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
סרטיה הדוקומנטריים עוסקים במיניות, מוגבלות ותפיסת גוף. בנוסף לעבודתה כקולנוענית, סופר עוסקת בחינוך והעלאת מודעות לנושא המיניות ומודעות גוף של אנשים עם מוגבלות
סופר מתגוררת בתל אביב.
מיהאי ברודי
מיהאי ברודי (בהונגרית: Bródy Mihály; שאטוראליאויהיי, 18 בינואר 1883 – מחנה ההשמדה אושוויץ, 1944) היה עיתונאי, משורר, מורה ועורך עיתון יהודי-הונגרי. אחיו לאסלו ברודי היה משורר, סופר ועורך דין.
ביוגרפיה.
מיהאי ברודי נולד במשפחה יהודית בת תשעה ילדים. אביו היה ז'יגמונד ברודי (1851–1917) סוחר ואימו ינקה פרידמן (1853–1922). הוא למד באוניברסיטת בודפשט (לימים אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים ודוקטורט במדעי הרוח. הוא החל את דרכו כעיתונאי ביומון "יומן של בודפשט" (Budapesti Napló). לאחר סגירת העיתון הוא הקים עם רוב עובדיו של ה"יומן של בודפשט" את היומון "היום" (A Nap) שהיה הצהובון המודרני הראשון בהונגריה. בהמשך עבד בוורשאץ כמורה ממלא מקום. בקיץ 1908 החליף את מיהאי באביץ' (שהועבר אז לפוגאראש), בבית הספר הריאלי הראשי בסגד. מאמריו הופיעו ב"חדשות סגד", הוא היה כותב מאמרי המערכת הראשי ומבקר התיאטרון של העיתון "סגד והאזור". בפברואר 1919 נשא הרצאה על סוציאליזם בסנטש ובצ'ונגראד. במרץ נבחר לוועדת התרבות והחינוך בת השלושה חברים בדירקטוריום של סגד. בקיץ של אותה שנה מינה אותו ז'יגמונד קונפי למנהל בית הספר התיכון. הוא נבחר גם לנשיא איגוד המקצועי של עובדי שירות המדינה החדש שהוקם. כאשר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית בחרה הנהגה מקומית בסגד ב-3 בדצמבר 1919, הוא היה חבר בוועדת הבחירות. ברודי ברח ליוגוסלביה בדצמבר 1919, שם נעצר והוחזר בכפייה (הוסגר) להונגריה בשנת 1921. הועבר לבודפשט והוחזק במעצר לפני משפט בכלא ברחוב מרקו. בסופו של דבר, עורך דין מסובוטיצה הצליח לשחרורו וברודי היגר לאוסטריה. כעבור שנה עבר עם משפחתו ליוגוסלביה, שם הפך לעורך הראשי של העיתון "ההונגרים של נובי סאד", אחר כך במחוז סובוטיצה העורך של "העיתון מחוז באץ'" (Bácsmegyei Napló), ולבסוף העורך של "העיתון ההונגרי של יוגוסלביה" (Jugoszláviai Magyar Újság). לפני מלחמת העולם השנייה ברודי שימש גם כמזכיר הקהילה היהודית בסובוטיצה. כאשר השטחים דרומית להונגריה (צפון יוגוסלביה) שוב עברו לשלטון הונגרי, הוא נעצר מספר פעמים בשל דעותיו הקומוניסטיות. בשנת 1941 נכלא בבאצ'קה טופולה במחנה מעצר. בהמשך גורש ונפטר באושוויץ.
אשתו הייתה ארז'בט פירניצר. בתו הייתה קלרה ברודי (1912–?)
הנצחה.
רחוב נקרא על שמו בסגד.
יום הדראג הבין-לאומי
יום הדראג הבין-לאומי (באנגלית: International Drag Day) הוא אירוע שנתי שמתקיים ב-16 ביולי, שמטרתו לחגוג ולהכיר באמנות הדראג בכל רחבי העולם.
היסטוריה.
יום הדראג הבין-לאומי נוסד, על ידי אדם סטיוארט, ב-2009, באמצעות עמוד המעריצים שלו עבור דראג קווינים בפייסבוק, במטרה העיקרית לספק לאמני הדראג את המרחב לחשוף את היצירתיות והתרבות שלהם בצורה ראויה. בראיון ל-Guidetogay.com, אדם תיאר את האירוע כך:
החזאי הבריטי, אווין אוין אוונס , של ה-BBC נתן תחזית ב-2017, בנושא דראג קווין כמחווה למלכות הדראג שמשתתפות בהמרוץ לדראג של רו פול, כדרך להראות תמיכה בחגיגה.
פעילויות.
בנוסף להופעות הדראג האמנותיות, האירוע מארח פאנלים ודיבייטים לגבי זכויות ומצבם של אמני הדראג בברחבי העולם, תפקידה של אמני הדראג בקהילה הגאה, פמיניזם ונושאים אחרים, על ידי שיתוף חוויות מחיי היומיום.
שותפים.
Guidetogay.com היה השותף התקשורתי הראשי לחגיגה השנתית ב-2009, כאחד מהערוצים הגדולים ביותר שהפיץ את הרעיון ברחבי העולם.
הפודקאסט ותוכנית האירוח מסן פרנסיסקו, Feast of Fun , סייעה בקידום האירוע על ידי קיום פודקאסט בו פאוסטו פרנוס, מארק פליון והדראג קווין אליזה ג'ובאני דנו על אותו אירוע.