בכל כרך הופיעו מספר מדורים כמו "במו ידיך" (הרכבת מכשירים ובניות), מדידות וחישובים, רעיונות ואלתורים. בהיותו מכוון לחובבי רדיו, רבים ממדוריו של ה"חובב הצעיר" הוקדשו לתקשורת בגלים קצרים, למשדר רדיו, למקלטים, ולאנטנות. בנוסף הופיעו עצות מועילות לחובב וגם חידות משעשעות.
למרות שרכיבים טרנזיסטורים היו קיימים זה מכבר, חלק ניכר מהמעגלים האלקטרוניים שתוארו בספר היו מבוססים עדיין על שפופרות ריק. מקצת מהמאמרים התייחסו לטרנזיסטורים מסוג גרמניום. חובבי הרדיו הצעירים של אותה תקופה, אשר התעניינו גם בבניית ציוד התקשורת שלהם בגלים קצרים (HF), הכירו את המעגלים, כמו למשל זה המופיע במאמר של דניאל רוזן (4X4SK) בכרך ב': "משדר זעיר ל-40 מטר" (40 מטר הוא אורך הגל המתאים לפס החובבים בתדר 7MHz).
אחמד וחידי
אחמד וחידי (בפרסית: احمد وحیدی) הוא שר הפנים של איראן תחת הנשיא אבראהים ראיסי.
וחידי כיהן כשר ההגנה של איראן בשנים 2009 עד 2013.
וחידי שימש מפקד כוח קודס במשמרות המהפכה האסלאמית, האחראי על מבצעים מחוץ לגבולות המדינה. בשירותו הצבאי נקשר שמו כאחראי לביצוע הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה בשנת 1994, ובגינו הוא מבוקש על ידי האינטרפול יחד עם ארבעה בכירים איראנים נוספים.
בשנים 2005 – 2009 כיהן כסגנו של שר ההגנה מוסטפא מוחמד נג'אר, ובספטמבר 2009 מונה לשר ההגנה.
ב-1 ביוני 2011 הורתה בוליביה על גירוש אחמד וחידי משטחה בעקבות בקשת ארגנטינה. בהודעה הרשמית של ממשלת בוליביה נאמר: "ממשלת בוליביה דאגה לכך שאחמד וחידי יעזוב מיד את שטחה של בוליביה".
בעל עניין
בעל עניין בתאגיד מוגדר בחוקים אחדים של מדינת ישראל. בכל המקרים מדובר באדם (או תאגיד) שלו עניין מיוחד בפעילותו של תאגיד מסוים, מכוח תפקיד בכיר שהוא ממלא בתאגיד זה או עקב שליטתו בחלק משמעותי מההון או מאמצעי השליטה בתאגיד. ההגדרה המדויקת אינה אחידה בכל החוקים.
למושג בעלי עניין בישראל דבקה ההגדרה המצומצמת התואמת יותר את המושג באנגלית insider מאשר התרגום הישיר stakeholder. ההגדרה הרחבה של בעל עניין (stakeholder) היא כל מי שמושפע ומשפיע על התנהלות התאגיד, והיא כוללת בין השאר את עובדי התאגיד, ספקיו, תורמים. בהקשר רחב זה מוכרת דילמת בעלי העניין מול בעלי המניות בכלכלה.
בעל עניין בחוק הישראלי.
ההגדרות בחוקים עיקריים הן:
עסקת בעל עניין.
למשקיעים בבורסה עניין רב בפעולותיהם של בעלי העניין בחברה ובאירועים מיוחדים הקשורים אליהם. בידי חלק מבעלי העניין מידע בגין עסקאות גדולות שנחתמו או עתידות להחתם, או בגין דוחות כספיים, טרם שהדברים מובאים לידיעת הציבור הרחב.
לפיכך, חברה ציבורית מחויבת בהתאם לתקנות ניירות ערך, בדיווח אחת לשבוע על בעלי העניין בחברה ועל השינויים בהחזקותיהם. מידע חשוב זה חייב להיות לנגד עיניהם של המשקיעים בבורסה, כאשר הם רוצים לבצע עסקאות במניות החברה.
על מנת למנוע מבעל עניין לנצל לרעה את יחסיו עם החברה, נקבעו הוראות מיוחדות לעסקאות בין החברה לבעלי העניין. ככל שהעסקה נוגעת יותר לבעל העניין, והאינטרס של בעל העניין חזק יותר, כך נדרשים יותר אישורים לשם ביצוע העסקה. על עסקאות של בעלי עניין חלה חובת גילוי נאות בדוחות כספיים של החברה, ובהם פירוט על תנאי העסקה.
בעל עניין הוא פעמים רבות גם "איש פנים", כהגדרתו בחוק, שעליו חלות הגבלות מסוימות לעניין קנייה ומכירה של ניירות ערך של התאגיד, כדי למנוע חשש של שימוש במידע פנים.
לאס
מרזייה וחיד דאסתג'רדי
מרזייה וחיד דאסתג'רדי (בפרסית: مرضیه وحید دستجردی; נולדה ב-11 בפברואר 1959) היא רופאה ופוליטיקאית איראנית. בשנת 2009 הייתה לאישה הראשונה מאז המהפכה האסלאמית שהתמנתה לשרה בממשלת איראן.
ביוגרפיה.
דאסתג'רדי, בתו של יו"ר ארגון הסהר האדום באיראן, למדה רפואה באוניברסיטת טהראן בשנים 1976–1988. במשך 13 שנים הייתה חברת סגל באוניברסיטה, מהן שש שנים כראש החוג להכשרת אחיות ומיילדות. כרופאה היא הייתה ממייסדי האגודה המדעית באיראן לרבייה ולפריון. בשנים 2004–2009 שימשה מנהלת בית החולים עראש לנשים.
במהלך שנות עיסוקה ברפואה עסקה רבות במיילדות וגינקולוגיה, ובשנים 1993–2000 הייתה חברת האגודה האמריקנית לנושא זה. באפריל 2008 הייתה דאסתג'רדי בין מארגני כנס בינלאומי בטהראן לאתיקה רפואית. באוניברסיטת טהראן הייתה חברת המערכת של כתב העת "Journal of Family and Reproductive Health". ספרים רבים בפרסית בנושא רפואת נשים חוברו או תורגמו על ידיה.
בשנת 1992 נבחרה דאסתג'רדי לראשונה למג'לס כנציגת מחוז הבחירה של טהראן. שנה לאחר מכן הייתה בין מייסדי מפלגת "הארגון האסלאמי לרופאים".
בשנת 1997 מונתה ליו"ר הוועדה לענייני נשים, משפחה ונוער. עם זאת, במהלך שנות כהונתה בפרלמנט הצביעה פעמים רבות בעד אישור חוקים המגבילים את זכויות הנשים במדינה ומקשים על זכויותיהן בכל הנוגע לגירושין, אפוטרופסות על ילדיהן וביצוע הפלות. כן התנגדה להצעת חוק לצירוף המדינה לאמנת האו"ם לביעור האפליה נגד נשים. בשנת 1998 הייתה דאסתג'רדי בין יוזמי הצעת החוק להפרדה בין המינים בבתי חולים ומוסדות רפואיים, אשר היוותה בסיס לחוק דומה שהתקבל בשנת 2006.
בשנת 2009 הציג נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד את מועמדותה לתפקיד שרת הבריאות. דאסתג'רדי מונתה לתפקיד והייתה לאישה הראשונה שהתמנתה לממשלת איראן מאז המהפכה האסלאמית ולאישה השלישית המכהנת כחברת הממשלה בהיסטוריה של איראן המודרנית. היא פוטרה מתפקידה על ידי אחמדינז'אד ב-2012.
יורי דולגורוקי, נסיך קייב
יורי דולגורוקי (ברוסית: Юрий Долгорукий; סביבות 1090- 15 במאי 1157) היה בנו של ולדימיר השני. נסיך קייב ונסיך רוסטוב-סוזדל שתרם רבות למעבר מרכז הכוח מקייב לוולדימיר. ידוע כמייסד מוסקבה בשנת 1147.
לדברי היסטוריון רוסי מהמאה ה-17 נולד דולגורוקי בשנת 1090. מכאן שהוא בנה של גיטה, בתו של הרולד השני, מלך אנגליה. ולדימיר השני ציין בספרו שאמו של יורי נפטרה בשנת 1107, ואילו גיטה מתה בשנת 1098. מכאן שאמו של דולגורוקי הייתה אשתו השנייה של ולדימיר. מאחר שבנו השני של דולגורוקי נולד בשנת 1112, סביר להניח שהוא עצמו נולד בין 1090 ל-1095.
נסיכות רוסטוב-סוזדל.
בשנת 1113 מונה דוגורוקי להיות נסיך רוסטוב-סוזדל. במהלך שלטונו בנה כמה מבצרים וייסד כמה ערים. לפי עדויות הכרוניקה ייסד דולגורוקי בשנת 1147 את מוסקבה, וב-1156 בנה סביב העיר חומה וחפיר.
המאבק על קייב.
החל משנת 1132 ניסה דולגורוקי להרחיב את גבולות שלטונו לשטחים בדרום רוסיה. בשנת 1146 איזיאסלאב השני תפס את השלטון בקייב שלא במסגרת העברת השלטון המקובלת. הוא ניצל את תמיכת תושבי קייב ואת חולשתו של ויאצ'סלב, אחיו של יורי דולגורוקי שלפי הכללים היה אמור לקבל את נסיכות קייב. דולגורוקי, בתמיכת חלק מהנסיכים, פתח במאבק מזוין ובשנת 1149 כבש את קייב וזכה בתואר נסיך קייב. את אחיו ויאצ'סלב מינה להיות נסיך וישגורוד. אבל גם המינוי הזה היה מנוגד לכללים ואיזיאסלב השני ניצל זאת. בתמיכת ההונגרים והפולנים גירש את דולגורוקי וכוחותיו מקייב ומינה רשמית את ויאצ'סלב לנסיך קייב יחד אתו. ניסיונותיו של יורי דולגורוקי לחזור לקייב לא צלחו והוא חזר לצפון רוסיה.
בשנת 1154, עם פטירת איזיאסלב השני, חידש יורי דולגורוקי את המאבק. הוא קיבל את תמיכתם של הנסיכים האחרים ובמרס 1155 כבש את קייב שוב. הוא מינה את בניו לשליטים בכמה נסיכויות והם תמכו בו במלחמותיו הפנימיות.
בשנת 1157 התגבשה קואליציה חדשה של כמה נסיכים ואצילים מקייב נגד שלטונו של יורי דולגורוקי. המאבק לא הגיע לשלב צבאי בגלל מותו של דולגורוקי ב-15 במאי 1157 יש טוענים הוא הורעל. עם פטירתו בזז ההמון את ארמונו.
המשפחה.
דולגורוקי נישא פעמיים - לבת אצולה קומני ולאולגה ממוצא ביזנטי, אולי ממשפחתו של יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית
היו לו 13 ילדים:
הנצחה.
על שמו נקראת הצוללת יורי דולגורוקי.
יהודי-אמריקאי
זיגי שטדרמן
זיגי שְׁטַדֶרְמן (Sigi Stadermann; 1923 - 21 ביולי 2011) היה פסנתרן ומנצח מקהלות ישראלי, מייסד פסטיבל אבו גוש.
ביוגרפיה.
שטדרמן נולד בקמניץ שגרמניה והחל שם את חינוכו המוזיקלי בנגינת פסנתר. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל עם עליית הנוער והמשיך בלימודי הפסנתר. ב-1941, בימי מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי, ובעת המערכה באיטליה הגיע לפירנצה וניצל את שהותו ללימודים אצל לואיג'י דאלאפיקולה.
בתום המלחמה ערק שטדרמן מהצבא, ונסע לתוככי גרמניה הנכבשת לחפש את הוריו שנעלמו. הוא מצא את שניהם עדיין בברגן-בלזן, הוציאם ודאג להעלותם לארץ. אחרי השחרור סיים את לימודיו במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב והמשיך ללמוד פסנתר אצל י' ברנשטיין, הלחנה אצל מרדכי סתר וניצוח אצל גאורג זינגר. בהמשך השתלם במוזיקה ובקונסרבטואר בפריז.
בשנת 1954 חזר לישראל. בישראל ניצח על תזמורות שונות, בהן התזמורת הקאמרית רמת גן.
בשנת 1957 יסד שטדרמן עם חבורת "משוגעים לדבר" את פסטיבל אבו גוש, והיה למנהל האמנותי ולמנצח הראשי של התזמורת ומקהלת אבו גוש. במשך 15 השנים הבאות, עד 1972, תפס פסטיבל אבו גוש מקום חשוב בחיי המוזיקה בישראל. שרי ופקידי משרד הפנים והדתות שראו במיסה או באורטוריה, שמושרות בפני קהל יהודי בכנסייה, חילול השם, פעלו לטרפד אותו. שטדרמן הקדיש את כל כולו להצלת הפסטיבל - הוא הגיע לבג"ץ נגד משרד התרבות שלא תיקצב, ביקש את עזרת האפיפיור. עד שהוכרע. ב-1972 ננעלו שערי אבו גוש וראשי הכנסייה הודו, כי נלחצו לכך על ידי פקידי משרד הדתות. שטדרמן עזב את ישראל בכעס לארצות הברית, שם עסק בהוראת מוזיקה ונשבע שלעולם לא ישוב לישראל.