הפריחה האמיתית הראשונה של אמנותו של מאטה עצמו הגיעה ב-1938, כאשר עבר לציור שמן שבזכותו הוא ידוע בעיקר. תקופה זו חלה במקביל להגירתו לארצות הברית, שם התגורר עד 1948. ציוריו המוקדמים, כמו "פלישת הלילה", נותנים אינדיקציה לעבודה שבה ימשיך, עם דפוסי אור מפוזרים וקווים מודגשים על רקע חסר תכונה. זו גם התקופה של סדרת "אינסקייפ", וה"מורפולוגיות הפסיכולוגיות" הקשורות זו לזו.
קלוד סרנושי כתב, "שאיפתו המרכזית של מאטה לייצג ולעורר את נפש האדם בצורה ויזואלית סוננה דרך כתביו של פרויד וההשקפה הפסיכואנליטית של הנפש כמרחב תלת ממדי: 'אינסקייפ'." לפי החיבור על מאטה ב-Crosscurrents of Modernism הצורות המעוררות של ה-inscapes "הן אנלוגיות חזותיות לנפשו של האמן".
במהלך שנות ה-40 וה-50, המצב המטריד של הפוליטיקה העולמית מצא ביטוי ביצירתו של מאטה, כאשר הבדים נעשים עסוקים בדימויים של מכונות חשמליות ודמויות במצוקה. הוספת החימר לציוריו של מאטה בתחילת שנות ה-60 העניקה מימד נוסף לעיוותים.
באמנותו מאטה יוצר ממדים חדשים בשילוב של צורות חיים אורגניות וקוסמיות (ביומורפיזם). הוא היה אחד האמנים הראשונים שעשו את הקפיצה המופשטת הזו.
קשריו של מאטה עם התנועה הסוריאליסטית של ברטון נותקו בעקבות מחלוקת פרטית בנוגע לארשיל גורקי ומשפחתו. מאטה הואשם בכך שגרם בעקיפין להתאבדותו של גורקי (בתגובה ליחסיו של מאטה עם אשתו של הצייר הארמני-אמריקאי). הדבר הוביל לגירוש שלו מהקבוצה, אבל בשלב זה, שמו של מאטה עצמו הפך לידוע ברבים.
הוא חילק את חייו בין אירופה לדרום אמריקה במהלך שנות ה-50 וה-60, תוך שהוא משלב בהצלחה את הפוליטי והחצי-מופשט בציורים סוריאליסטיים אפיים. מאטה האמין שאמנות ושירתו יכולים לשנות חיים, והיה מעורב מאוד בתנועות החברתיות של שנות ה-60 וה-70.
הוא היה תומך נלהב של ממשלתו הסוציאליסטית של הנשיא סלבדור איינדה בצ'ילה. ציור קיר בגודל 4X24 מטר שלו בשם "המטרה הראשונה של העם הצ'יליאני", כוסה בצבע על ידי המשטר הצבאי של אוגוסטו פינושה לאחר הפלתו האלימה של סלבדור אלנדה בשנת 1973
בשנת 2005 נחשף ציור הקיר על ידי פקידים מקומיים. בשנת 2008 שוחזר ציור הקיר לחלוטין והוא מוצג היום בסנטיאגו בבית העירייה לה גרניה.
במהלך חייו עבד מאטה עם סוגים רבים ושונים של מדיה, כולל קרמיקה, צילום והפקת וידאו.
מאטה היה נשוי פעמיים: אשתו הראשונה הייתה פטרישיה מאטה אקאורן (לבית אוקונל), אמריקאית, ואשתו השנייה הייתה גרמנה פרארי. הוא אב לשישה ילדים. שניים מתו בטרם עת. בנו גורדון מאטה-קלארק היה אמן ידוע.
מאטה מת באיטליה ב-23 בנובמבר 2002, אחד עשר ימים לאחר יום הולדתו ה-91.
דברה פישר
דברה פישר (באנגלית: Debra Ann Fischer; 1951) היא אסטרונומית אמריקאית, פרופסור באוניברסיטת ייל.
ביוגרפיה.
דברה פישר סיימה לימודי תואר באוניברסיטת איווה בשנת 1975. בהמשך היא למדה תואר שני בסן פרנסיסקו. בשנת 1998 היא סיימה את הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז בשנת 1998. היא עבדה אוניברסיטת מדינת בסן פרנסיסקו עד לשנת 2003 אז עברה לאוניברסיטת ייל. בשנת 2009 היא קיבלה מינוי של פרופסור בייל.
דברה פישר מומחית בניתוח ננסים, אך היא התפרסמה במיוחד בחקר כוכב לכת חוץ-שמשי. היא עומדת בראש צוות אסטרונומים שחוקרים את התחום. היא ניהלה את הצוות שעסק בתחום במצפה כוכבים בצ'ילה. כמו כן דברה פישר הייתה חברה בצוות פיתוח ציוד מיוחד שהותקן במצפה הכוכבים ליק לחיפוש אחרי כוכבי לכת חוץ-שמשיות.
דברה פישר פרסמה מעל ל-100 מאמרים בתחום.
בשנת 2021 היא נבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אסטרונומיות אמריקאיות]]
[[קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית]]
[[קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים]]
[[קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת איווה]]
[[קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל]]
[[קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953]]
הבחירות לנשיאות צרפת 2022
הבחירות לנשיאות צרפת 2022 התקיימו ב־10 באפריל 2022. הבחירות התקיימות בשיטת שני סיבובים כאשר הסיבוב הראשון נערך ב-10 באפריל. בגלל ששום מועמד לא השיג לפחות 50% מהקולות, שני המועמדים שקיבלו את מספר הקולות הרב ביותר, הנשיא המכהן עמנואל מקרון ומארין לה פן, התמודדו בסיבוב שני שנערך ב־24 באפריל 2022. עמנואל מקרון, ניצח בפעם השנייה ברציפות, לראשונה מאז 2002 אז זכה הנשיא המכהן ז'אק שיראק.
קמפיין הבחירות.
לאחר הבחירות לנשיאות ב-2017, הרפובליקנים (LR) שלחו לחבריה שאלון בנושא "התבססות" המפלגה; מתוך 40,000 המשיבים, 70% הצביעו נגד פריימריז פתוחים כדי לקבוע את מועמד המפלגה. במסמך מ-17 באוקטובר 2017, המפלגה הסוציאליסטית (PS) ציינה כי המימון של הקמפיין לנשיאות ב-2022 לא הובטח למרות "שינוי מבנה כלכלי" אך עדיין תכננה להוציא 12,000,000 אירו, המקסימום המותר על פי חוק לפני הסיבוב הראשון. על פי הדיווח, הנהגת המפלגה שקלה ברצינות את האפשרות שלא להציג מועמד סוציאליסט ב-2022.
מארין לה פן, נשיאת האיחוד הלאומי (RN), הודיעה ב-16 בינואר 2020 שהיא תתמודד בבחירות. בעבר התמודדה בבחירות 2012 לנשיאות ובבחירות לנשיאות ב-2017 כמועמדת של המפלגה, שאז נקראה החזית הלאומית. היא הגיעה למקום השלישי ב-2012 עם 17.9% מהקולות בסיבוב הראשון, ולמקום השני ב-2017 עם 21.3% מהקולות בסיבוב הראשון ו-33.9% מהקולות בסיבוב השני. לה פן נבחר לאספה הלאומית של הבחירות לבית המחוקקים החמש עשרה של צרפת ב-2017.
ז'אן לאסאל, שהתמודד בבחירות לנשיאות 2017 תחת הרזיסטונים, הגיע למקום השביעי עם 1.2% מהקולות, הודיע כי יתמודד שוב. בשנת 2020 הקים מפלגה פוליטית חדשה בשם "Valeur Absolue" והודיע על כוונתו להיכנס למירוץ לנשיאות.
ב-8 בנובמבר 2020, הודיע ז'אן-לוק מלנשון, מייסד מפלגת צרפת בלתי כנועה (LFI) כי הוא יתמודד בבחירות. בתפקידו הקודם הוא התמודד בבחירות 2012 לנשיאות עבור גוש השמאל והגיע למקום הרביעי עם 11.10% מהקולות בסיבוב הראשון, ובבחירות 2017 לנשיאות עבור "La France Insoumise" שהגיע למקום הרביעי שוב עם 19.58% מהקולות בסיבוב הראשון. נבחר לאספה הלאומית של הבחירות לבית המחוקקים החמש עשרה ב-2017.
תוצאות.
הסיבוב הראשון.
בסיבוב הראשון של הבחירות שנערך ב-10 באפריל נטלו חלק 12 מועמדים, כמו בבחירות 2017 גם הפעם עלו לסיבוב השני עמנואל מקרון שזכה במקום הראשון עם 27.84% ומארין לה פן שזכתה במקום השני עם 23.15%. ז'אן לוק מלנשון (צרפת בלתי-כנועה), אריק זמור (כיבוש מחדש) וואלרי פקרס (הרפובליקנים) סיימו במקומות השלישי, הרביעי והחמישי, בהתאמה.
אחוז ההצבעה בסיבוב הראשון היה נמוך בהשוואה לבחירות 2017, כאשר אז הצביעו 77.77% מבעלי זכות הבחירה לעומת 73.69% בבחירות אלו.
הסיבוב השני.
בסיבוב השני עמנואל מקרון זכה בניצחון ברוב של 58.54% מקולות הבוחרים, ב-77 מחוזות צרפת מתוך 101 המחוזות ובכך התמנה לנשיא צרפת. על אף הפסדה, לה-פן רשמה הישג עבור הימין הקיצוני בצרפת, היא גרפה 41.46% מקולות הבוחרים והגדילה למעשה את כוחו של הימין הקיצוני בצרפת לאחר שבבחירות הקודמות זכתה ל-33%. אחוז ההצבעה בסיבוב השני ירד ועמד על 71.99% לעומת 74.62% בסיבוב השני ב-2017. שיעור ההצבעה בבחירות אלו הוא הנמוך ביותר מאז בחירות 1969.
יצחק בן דור
ישראל מאיר ביטון
הרב ישראל מאיר ביטון הוא רב ישראלי ממוצא מרוקאי, המכהן מאז 2020 כרבה של חדרה.
ביוגרפיה.
ביטון נולד לאביו, הרב שמעון ביטון, ולאימו מרים, ביתו של הרב ישועה לוי ואחותו של "הבאבא ליאון".
הוא למד בישיבה הקטנה "אור אלחנן", ולאחר מכן למד ב"ישיבת חברון כנסת ישראל". הוא נישא לביתו של הרב פנחס אדרי, רבה של גבעתיים.
ביטון ערך את ספרי אביו, "מעשה חושב" ו"חשב האפוד". הוא חיבר את הספר "טל לישראל" על מסכת שבת, ועל ספרו זה זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית.
בדצמבר 2020, לאחר כ-42 שנים, סיים אביו את תפקידו ברבנות העיר חדרה, ובנו נבחר לתפקיד לאחר סאגה משפטית מתמשכת. מי שעתרה לבג"ץ נגד מינויו הייתה תנועת נאמני תורה ועבודה, שטענה כי בחירתו הייתה "מחטף".
תעסוחיל
תעסוחיל מבית "עמותת לאופק" היא תוכנית המסייעת במציאת תעסוקה לחיילים ולחיילות בשירות סדיר בצה"ל הזקוקים לסיוע כלכלי, במהלך שירותם הצבאי.
התוכנית.
תעסוחיל היא תוכנית בפריסה ארצית, המלווה חיילים וחיילות המאותרים על ידי הצבא כחיילים בעלי בעיות ת"ש (תנאי שירות) ומסייעת להם למצוא עבודה מתאימה. התוכנית מאפשרת לחיילים אלה הנמצאים בנקודת חולשה להמשיך בשירות משמעותי בצה"ל, בשילוב עם מענה לצרכים האישיים כלכליים שלהם ושל משפחתם.
תעסוחיל מסייעת במציאת עבודה גם לחיילים שהשתחררו מצה"ל.
התוכנית משלבת גם מבצעים לחגים, חלוקת חבילות מזון לבתים של חיילים וחיילות נזקקים אלה, בעלי בעיות ת"ש.
מפעילי התוכנית ותפקידם.
התוכנית הוקמה בינואר 2016 על ידי אריה זילברברג שהוא מנכ"ל התוכנית והכוח המניע אותה.
הסיוע והפעילות נעשים רובם ככולם על ידי מתנדבים, בתעסוחיל יש היום 52 מתנדבים מסורים בפריסה ארצית, גמלאים, שנבחרו בקפידה בעזרת 'תנועת של"מ' מכל רחבי הארץ..
המתנדבים מראיינים את החיילים, מתקשרים איתם דרך הטלפון והאינטרנט ומלווים אותם בתקופת המשך שירותם הצבאית ולאחריה. מתנדבים אלה מפגישים בין חיילים המחפשים תעסוקה לבין בעלי עסקים המוכנים להעסיק חיילים בחלקיות משרה בכל רחבי הארץ.
יחסי איטליה–אריתריאה