אנדרו ויליאם ווקר (באנגלית: Andrew William Walker; נולד ב-9 ביוני 1979) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומפיק סרטים קנדי.
ביוגרפיה.
אנדרו ויליאם ווקר נולד במונטריאול, קוויבק, קנדה, בנם של ג'ויס ווקר, ספרנית, וברוס ווקר, מנהל בית ספר. אחותו היא השחקנית והדוגמנית ג'נימאי ווקר. הוא בוגר מכללת ונייר, שם שיחק כדורגל וקיבל מלגה מלאה לשחק בבוסטון קולג'. לאחר התחייבותו למשחק בקולג', הוא חזר הביתה למחנה אימונים באביב בוונייר וקרע את הרצועה הצולבת הקדמית שלו במהלך תרגיל שגרתי, ובכך סיים את קריירת הכדורגל שלו.
הוא נשוי לקסנדרה טרוי. יחד יש להם שני בנים: ווסט, יליד יולי 2015, וולף, יליד דצמבר 2019. בשנת 2013, בני הזוג יחד עם חבר, הקימו את Clover, חברה שמבקבקת מיצים טריים בכבישה קרה, באזור לוס אנג'לס. בשנת 2018, בני הזוג מיתגו מחדש את חברת המיצים שלהם, וקראו לה Little West על שם אהבתם לחוף המערבי ולבנם, ווסט.
קריירה.
ווקר החל את קריירת המשחק שלו במונטריאול בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Student Bodies" ששודרה בין שנים 1996–1997. לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "Back to Sherwood" ומיד אחר כך לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Radio Active" ששודרה בין השנים 1998–2000. חודש אחרי שהגיע להוליווד הוא לוהק לתפקיד ראשי בסדרה "Maybe It's Me" ולתפקיד בסדרת הטלוויזיה "סברינה המכשפה הצעירה".
ווקר הופיע בסרט "Abducted: Fugitive For Love" משנת 2007. הוא שיחק בתפקיד אורח בכמה סדרות טלוויזיה בהן "ER", ", ", "ללא עקבות", "ריבה", ו"המפץ הגדול".
בשנת 2010 כיכב אורח בסדרה הקומית של פוקס "בני טוסון", במערבון הספגטי "The Gundown", והיה מפיק שותף בהפקת הסרט "Dug Up". ב-2011 הופיע ווקר במערבון הקנדי, "הפרש"(צולם ב-2009), והפיק ארבעה סרטי תעודה. הוא היה שותף בהפקתן של כמה סדרות ריאליטי. הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "Against the Wall", שבוטלה בדצמבר 2011 אחרי שלושה עשר פרקים.
בשנת 2012 כיכב בסרט הטלוויזיה "Bride for Christmas" לצד אריאל קבל. לאחר מכן השתתף בסרט הטלוויזיה "A Dream of Christmas" משנת 2016. הוא השתתף בשישה סרטי טלוויזיה נוספים בשנת 2017, עוד סרט טלוויזיה ב-2018, ועוד שניים ב-2020. נכון לדצמבר 2020, ווקר כיכב בשמונה עשר סרטים עבור ערוץ הולמרק.
תיירי בורקאר
תיירי בורקאר (בצרפתית: Thierry Burkhard; נולד ב-30 ביולי 1964) הוא גנרל של ארמייה בצבא צרפת המשמש כראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל).
ביוגרפיה.
בורקאר נולד ב-30 ביולי 1964 בעיר דל שם אביו היה מורה בבית ספר מקצועי. הוא למד באקול פוליטקניק ואז במכינה הצבאית בלה מאן ובבית הספר הצבאי של אקס-אן-פרובאנס. בין 1985–1988 הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר ואז בבית הספר לחי"ר במונפלייה. ב-1989 הוצב ברגימנט הצנחנים ה-2 של לגיון הזרים הצרפתי. הוא השתתף במשימות השכנת שלום בעיראק, יוגוסלביה, צ'אד וגבון. בין 2002–2004 הוא היה ראש חטיבת המבצעים של הצבא הצרפתי בגיאנה הצרפתית. ב-2005 הוא הוצב במטה הכללי. ב-2006 הוא השתתף במבצע ליקורן בחוף השנהב, ובין 2007–2008 השתתף בשתי משימות באפגניסטן.
ב-2008 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-3 של לגיון הזרים בג'יבוטי, וב-2010 החל למלא תפקידי מטה בכירים במטה הכללי, וב-2018 מונה למפקח של כוחות היבשה. מינויו עורר שערורייה קטנה מכיוון שהוכרז בהפתעה בנאום של שרת ההגנה פלורנס פרלי בלי שיצאה על כך הודעה רשמית לפני כן. ב-30 בנובמבר 2019 הוא חולל שערורייה נוספת כאשר פרסם מכתב גינוי כנגד ריס , מנהל ההוצאה לאור של העיתון הסאטירי שרלי הבדו, אשר פרסם קריקטורות שלעגו למותם של 13 חיילים צרפתים בהתנגשות שני מסוקים במאלי במהלך מבצע ברקאן כנגד המדינה האסלאמית. ב-22 ביולי 2021 מונה לראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) במקומו של פרנסואה לקואנטר.
בורקאר נשוי ואב לשלושה.
זכויות להט&quot;ב בלוקסמבורג
זכויות לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים (להט"ב) בלוקסמבורג הן מהמתקדמות ביותר בעולם. הכרה בשותפויות, המעניקות רבות מהטבות נישואים, החלו להיות מוכרות עבור זוגות חד-מיניים מאז שנת 2004. ביוני 2014, הפרלמנט של לוקסמבורג העביר חוק הכשרת אימוץ ונישואים בקרב זוגות חד מיניים, שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2015. בנוסף, אפליה על בסיס של נטייה מינית ו-"שינוי מין" בתעסוקה, בריאות ואספקת סחורות ושירותים אסורים בחוק, בעוד טרנסג'נדרים רשאים לשנות את מינם החוקי על בסיס הגדרה עצמית ללא התערבויות רפואיות כלל.
החברה הלוקסמבורגרית ידועה כבעלת קבלה רחבה כלפי הומוסקסואליות ומערכות יחסים חד מיניות בעוד סקר שנערך בשנת 2019 מאת "Eurobarometer" מצא כי 87% מהלוקסמבורגרים האמינו כי הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים צריכים ליהנות מאותן זכויות שוות כגון הטרוסקסואלים, תוצאות מהגבוהות ביותר באיחוד האירופי, בעוד 85% תמכו בהכשרת נישואים חד-מיניים ברחבי יבשת אירופה. בשנת 2021, הארגון האירופי "ILGA-Europe" דירג את לוקסמבורג במקום השלישי במעמד הגנה על זכויות להט"ב באירופה מתחת לבלגיה (2) ומלטה (1). ראש עיריית לוקסמבורג סיטי לשעבר וראש הממשלה הנוכחי מאז 2013, קסאבייה בטל, הוא המנהיג ההומוסקסואל המוצהר השלישי בהיסטוריה העומד בראש מדינה לאחר ראש ממשלת בלגיה, אליו די רופו (2011-2014) וראש ממשלת איסלנד לשעבר, יוהנה סיגורדרדוטיר (2009-2013).
מעמד בחוק.
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי לוקסמבורג בשנת 1794 (כשהמדינה הייתה עוד חלק מנחלת צרפת). סעיף 372 לחוק העונשין קובע כי גיל ההסכמה הוא 16 שנים עבור זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד. עם זאת, החוק שונה לגיל לא שוויוני עבור זוגות חד מינים לאחר שהוגדל ל-18 שנים ב-1971 על ידי הוספת סעיף 372 לחוק העונשין, שבוטל בשנת 1992.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות.
הכרה בשותפויות רשומות עבור זוגות חד מיניים זמינות בלוקסמבורג מאז 2004 המבוססות על מודל "PACS" הצרפתי. החוק אשר מתיר איגודים אלה נחקק ב-1 בנובמבר 2004.
בשנת 2009 הודיעה ממשלת לוקסמבורג על כוונתה להכיר בנישואים חד מיניים. עם זאת, לאחר עיכוב רב, הצבעה סופית לא נערכה עד יוני 2014, אז עברה ברוב של 56 קולות מול 4 ונכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2015. ראש הממשלה, קסאבייה בטל, נישא לבן זוגו האדריכל הבלגי גוטייה דטנה, במאי 2015, כשנה לאחר הכשרתם בשטחי המדינה.
הורות ואימוץ.
לאחר הצבעה בפרלמנט ביוני 2014, חוק המעניק זכויות אימוץ מלאות לזוגות חד מיניים (חורג ומשותף) נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2015. זוגות לסביות רשאיות לגשת לטיפולי הפריה חוץ-גופית וטיפולי הזרעה מלאכותית בסיוע רפואי.
תיק הורות בקרב זוג חד-מיני במדינה נבדק בבתי המשפט לאחר שהזוג ביקשו מתן אזרחות לבניהם התאומים שנולדו בקליפורניה, ארצות הברית, באמצעות הליך פונדקאות. במאי 2017, שר המשפטים פליקס בראז העניק אזרחות לוקסמבורגית לאחד הבנים, אך בדצמבר סירב להעניק אזרחות לילד השני. בני הזוג הגישו תביעה בנושא לאחר מכן. בינואר 2019 ביטל בית המשפט לעניינים מנהליים של לוקסמבורג את החלטת שר המשפטים בעוד השופטים סברו כי התלונה מבוססת. מכיוון ששני ההורים מתועדים במסמכי לידה בקליפורניה, השופטים פסקו כי שר המשפטים שגה בהחלטתו בהענקת אזרחות לילד אחד ושלילת אזרחות מהשני - גם אם אחד המבקשים אינו האב הביולוגי.
הגנה מפני אפליה.
החוק בלוקסמבורג אוסר על אפליה (ישירה ועקיפה) על בסיס נטייה מינית ו-"שינוי מין" (המתייחס לזהות מגדרית) בתעסוקה, חינוך, ביטוח לאומי, שירותי בריאות ואספקת סחורות ושירותים. בנוסף, חקיקת פשעי שנאה מתייחסת גם למאפיינים אלו בעודם מוכרים כגורמים מחמירים. סעיף 1 לחוק נגד אפליה, המכונה בדרך כלל החוק מ-28 בנובמבר 2006 בדבר יחס שווה מצהיר באומרו כי:"כל אפליה ישירה או עקיפה המבוססת על דת או אמונות דתיות, מוגבלות, גיל, נטייה מינית, חברות או אי חברות, אמיתית או נתפסת, גזע או מוצא אתני אסורה".כחלק מתוכנית הפעולה שלה לשנים 2018–2023, לוקסמבורג התחייבה להבטיח הזדמנויות חינוכיות כוללניות לתלמידי להט"ב, להילחם באלימות, הטרדה ואפליה, להבטיח יחס שווה בגישה לשירותי בריאות ותעסוקה והבטחת שוויון עבור תושבים טרנסג'נדרים ואינטרסקס (בעלי סימני מין זכריים ונקביים כאחד).
שירות צבאי.
אזרחים לוקסמבורגים רשאים לשרת בצבא לוקסמבורג ללא קשר לנטייה מינית.
זהות מגדרית.
בעבר, לוקסמבורג חייבה באופן חוקי טרנסג'נדרים לעבור ניתוח, עיקור וגירושין מבני או בנות זוגן לפני החלה בשינוי מגדר במסמכי זיהוי. עם זאת, ב-12 במאי 2017 אישרה מועצת הממשל הצעת חוק חדשה להסדרת ההליך בו נכללו הוראות אשר אדם מבוגר יצטרך להגיש בקשה למשרד המשפטים כדי לשנות את מינו החוקי בלבד על בסיס הגדרתו העצמית, בעוד לא יידרשו ניתוח, עיקור, גירושין או טיפול רפואי אחר לשם הכרה. קטינים יוכלו להגיש בקשה בהסכמת האפוטרופוסים החוקיים שלהם. ב-31 במאי הוגשה הצעת החוק לפרלמנט, ואושרה בהצבעת רוב של 57–3 ב-25 ביולי 2018. ב-27 ביולי 2018 נתנה מועצת המדינה את הסכמתה לדלג על ההצבעה השנייה, וההצעה הוכרזה על ידי הדוכס הגדול ב-10 באוגוסט, פורסמה בכתב העת הרשמי ב-12 בספטמבר ונכנסה לתוקף ב-16 בספטמבר 2018.
תרומת דם.
מאז ינואר 2021, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) מורשים לתרום דם לאחר 12 חודשים (שנה) של תקופת דחייה.
תנאי מחיה.