חוקרים הצליחו לשנות את ה-RNA של אקרית הוורואה ובכך לפגוע גנטית בטפיל. נעשו מאמצים גם לגדל ולהרבות דבורים עמידות לאקריות. בארצות-הברית פותחו שני זנים של דבורי דבש שיכולות לזהות גלמים פגומים מתחת למכסה תאי ההטלה ולהסיר אותם לפני שהטפיל מספיק להתפשט לכל הכוורת. באוניברסיטת פרדו, שבאינדיאנה ארצות-הברית עוסקים בפיתוח זן (“IN”/Indiana) שמנקה ופוגע באקריות ורואה בוגרות.
רפאל משה פאלקון
הרב רפאל משה פאלקון (פאלאקון) (?–1795) היה רב ודרשן באיזמיר. מחבר ספר ישיר משה.
תולדותיו.
היה חולה רוב ימיו וסבל מיסורין, והיה שרוי בעניות גדולה, . למד תורה אצל הרב ברזילי יעבץ, מחבר ספר לשון ערומים.
נפטר בט"ו בתשרי ה'תקנ"ו (1795). נספד על ידי בני דורו וביניהם הרב רפאל אשכנזי בספרו מראה הגדול.
בניו היו הרב משה והרב שמואל.
ספרו.
ישיר משה (שאלוניקי תקס"ז) - דרושים ופירושים על סדר פרשיות התורה, פעמים רבות על לשונות הרא"ם, חלק מהפטרותיה, מגילת אסתר ועל ספר תהלים. חלק מהדרושים נאמרו כהספד, למשל לרב יוסף אלבעלי, חלקם לרגל קידושין, ועוד על נושאים שונים כגון מעלת התורה, מעלת אשת חיל, מעלת הצדקה בדרשותיו מרבה לספר בשבח מצוות כיבוד אב ואם. לספרו הסכימו רבני אזמיר, הרב רפאל יוסף חזן והרב יצחק מאייו. את הספר אסף והגיה הרב בכור יצחק נאבארו, שהדפיס דרשה שנשא לרגל נישואי גיסו בספר.
הנס הלסו
הנס ייספר הלסו (בדנית: Hans Jesper Helsø; נולד ב-9 ביולי 1948) הוא גנרל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2002–2008.
ביוגרפיה.
הלסו נולד ב-9 ביולי 1948 בקופנהגן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית הדנית המלכותית בשנת 1982 וסיים את לימודיו בשנת 1984. ב-1986 הוא התגייס לצבא המלכותי הדני, וב-1974 הוצב ברגימנט הארטילריה המלכותי ושרת בו במשך ארבע השנים הבאות. ב-1979 הוא נשלח לקפריסין כחלק מ-UNFICYP. בין השנים 1982–1983 למד בארצות הברית. ב-1990 הוא חזר לדנמרק, הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד מחלקה. בין השנים 1994–1996 הוא שימש כמפקד רגימנט הארטילריה המלכותי, וב-1995 שרת עמו במלחמות יוגוסלביה. בשנת 2000 הוא מונה למפקד פיקוד המבצעים של הצבא. הוא סומן כמחליפו של ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) המכהן כריסטיאן האוויט, שנועד לפרוש במהלך שנת 2002. הוא נאלץ להיכנס לתפקיד מוקדם מהצפוי, לאחר שהאוויט יצא לפנסיה מוקדמת.
תקופת כהונתו של הלסו כראש ההגנה אופיינה בשינויים מרחיקי לכת בצבא הדני. השינוי המרכזי היה הפיכתו של הצבא מצבא המבוסס על גיוס חובה לצבא מקצועי. ב-31 ביולי 2008 פרש הלסו מהצבא.
הדיוויזיה ה-214 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-214 (בגרמנית: 214. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס ה-3 והוצבה בחזית המערבית, שם הגנה במהלך מתקפת הסאר הצרפתית לצד הדיוויזיות ה-79 וה-34. באפריל 1940 השתתפה הדיוויזיה ב, ולאחר מכן נותרה שם כחיל כיבוש.
באביב 1944 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, ולאחר מכן לחמה במבצע ויסלה-אודר ובשלזיה, שם הושמדה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-125 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-125 (בגרמנית: 125. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-5 באוקטובר 1940 במינסינגן כחלק מגל הגיוס ה-11, נותרה שם עד אפריל 1941, אז הועברה לבלקן, שם לחמה במהלך המערכה בבלקן כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת הארמייה השנייה. במהלך מבצע ברברוסה, לחמה הדיוויזיה בתחילה כחלק מהקורפוס ה-34 בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה ה-17, עמה לחמה באומן ובקייב. בדצמבר 1941 הוקצתה הדיוויזיה לארמיית הפאנצר הראשונה והוצבה בחזית מיוס עד יוני של השנה שלאחר מכן.
בתחילת מתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942, הדיוויזיה הייתה חלק מקבוצת פון ויטרסהיים. ביולי 1942 היא הייתה מעורבת בלחימה המרירה מבית לבית כדי להשתלט על רוסטוב על הדון ועל גשרי הדון ליד בטאיסק ולאחר מכן השתתפה בהתקדמות לקווקז כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה ה-17. היא הייתה מעורבת, בין היתר, בכיבוש נובורוסיסק. לאחר הנסיגה מהקווקז בתחילת 1943, הלחימה על ראש הגשר של קובאן נמשכה עד ספטמבר, לפני שהדיוויזיה נסוגה במהלך קרב דנייפר. לאחר מכן הוקצתה שוב לארמיית הפאנצר הראשונה. בסוף 1943 הוא אורגן מחדש ל"דיוויזיה חדשה מסוג 44".
מינואר 1944 לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה השישית, הדיוויזיה הושמדה ברובה זמן קצר לאחר מכן במהלך מבצע ניקופול-קריבוי רוג של הצבא האדום בכיס ניקופול. "קבוצת הדיוויזיה ה-125" הוקמה משרידי הדיוויזיה, והוכפפה לדיוויזיית הרגלים ה-302. הדיוויזיה הושמדה סופית באוגוסט 1944 במהלך מבצע יאשי-קישינב כשלחמה בקבוצת ארמיות דרום אוקראינה.
פטר מרקי-זאי
זיגפריד הניקה
זיגפריד הניקה (בגרמנית: Siegfried Haenicke; 8 בספטמבר 1878 - 19 בפברואר 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הניקה נולד ב-8 בספטמבר 1878 בקונסטנץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1897 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-49 (פומרניה ה-6). ב-18 במאי 1907 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-18 בדצמבר 1912 הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1913 הועבר לרגימנט הרגלים ה-150 (ורמיה ה-1), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי הפור לה מריט, צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הניקה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1925 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 בנובמבר 1930 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-2 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-30 בספטמבר 1932 הוא פרש מהצבא.
ב-1 ביולי 1939 הוא התגייס לוורמאכט ובתחילת אוגוסט מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-61, וב-27 באוגוסט 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
מלחמת העולם השנייה.
בספטמבר 1939 לחם הניקה עם הדיוויזיה במערכה בפולין כחלק מהקורפוס הראשון אשר היה חלק מהארמייה השלישית של גאורג פון קיכלר. הדיוויזיה נלחמה במהלך קרב מלאווה, ולאחר מכן חצתה את הנהר נרב ליד פולטוסק, ונשאר עד סוף המערכה בקרבת ורשה. ב-1940 השתתפה הדיוויזיה בפיקודו במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כחלק מהקורפוס הרביעי אשר היה חלק מהארמייה השישית של ולטר פון רייכנאו. הדיוויזיה השתתפה בקרב על בלגיה, וסייעה לכוחות המוטסים בקרב על מצודת אבן אמאל. לאחר כיבוש בלגיה חדרה הדיוויזיה לצרפת והשתתפה בהתקדמות אל דנקירק. לאחר מכן שימשה הדיוויזיה ככוח כיבוש בברטאן.
ב-1941 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, וביוני של אותה שנה השתתפה במבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-26 אשר היה חלק מהארמייה ה-18 של קיכלר. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש אסטוניה, ולאחר מכן ב"ניקוי" הכוחות הסובייטיים מאיי הים הבלטי, וב-17 בספטמבר 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן הדיוויזיה השתתפה במצור על לנינגרד, וב-1 באפריל 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ב-23 באפריל 1942 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-38, וב-4 בספטמבר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב על הישגיו. ב-1 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד המחוז הצבאי קרקוב, וביוני 1944 הוא מונה אז למפקד הצבא בגנרלגוברנמן. ב-31 בינואר 1945 הוא פרש מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי הצבא האדום.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה נשלח הניקה למחנה מיוחד של נקוו"ד 1, שם מת ב-19 בפברואר 1946.
גנבאיאר גנבולד
גנבאיאר גנבולד (במונגולית: Ганболдын Ганбаяр; נולד ב-9 במרץ 2000 בסוחבאטאר שבמונגוליה) הוא כדורגלן מונגולי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת קומרנו מהליגה הסלובקית השנייה, בהשאלה מפושקש אקדמיה, ובנבחרת מונגוליה.
קריירת מועדונים.
גנבולד החל את הקריירה המקצוענית שלו בחורמוחון מליגת העל המונגולית.
ב-8 בספטמבר 2016 חתם בפושקש אקדמיה מהליגה ההונגרית השנייה, שירדה מליגת העל ההונגרית בתום עונת .
ב-11 באפריל 2018 הושאל לאולן בטור סיטי מליגת העל המונגולית. הוא ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
בחודש יולי 2020 הושאל לצ'קוואר מהליגה ההונגרית השנייה.
בחודש יולי 2021 הושאל לקומרנו מהליגה הסלובקית השנייה.
קריירה בינלאומית.
ב-25 במרץ 2021 ערך גנבולד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונגוליה, בהפסד 3-0 לנבחרת טג'יקיסטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
מרפא לבריאות
מרפא לבריאות המוכר גם בשם תרופה לבריאות או תרופה לשלמות (באנגלית: A Cure For Wellness) הוא סרט קולנוע מסוגת בבימויו של גור ורבינסקי ובכיכובם של דיין דיהן וג'ייסון אייזקס, אשר יצא לאקרנים ב-2016. עלילתו סובבת את דמותו של לוקהרט, מנהל צעיר ושאפתן בפירמת השקעות בניו יורק, הנשלח לבית הבראה מסתורי בהרי האלפים השווייצרים על מנת להשיב עמו את מנכ"ל החברה הנעדר, אולם מגלה במהרה שהמוסד המסתורי טומן בחובו סודות אפלים אשר לא ירשו לו לעזוב בקלות.
עלילה.
בשעת לילה מאוחרת יושב במשרדו ביל מוריס, עובד מצטיין בחברת השקעות בוול סטריט, כאשר הוא מבחין במכתב העוטה חותם שעווה משונה בעל תחריט של צלופח. לאחר שהוא מעביר עליו את ידו הוא לפתע חש כאבים חדים בחזהו והולך לשתות מים, אך מתמוטט על הרצפה בהתקף עוויתות ומת.