בשנת 1966 סיים למודיו בפו"מ והוצב כראש מדור במטה חיל האוויר בהצבת חירום שירת כטייס קרב בטייסת 110. עם פרוץ מלחמת ששת הימים הוביל במסגרת מבצע מוקד את מבנה התקיפה הראשון של בסיס בני סואף במצרים עילית כשנווטו הוא עלי מלצר (ענבר). בהפצצה הושמדו שמונה מפציצי טופולב Tu-16, כרבע מכוח המפציצים האסטרטגיים של חיל האוויר המצרי. בגיחתו הבאה באותו יום הוביל מבנה תקיפה לשדה התעופה דמייר בסוריה כשנווטו הוא אורי טלמור. בגיחה נוספת הוביל מבנה לתקיפה השנייה של שדה התעופה H-3 בעיראק.
לאחר מלחמת ששת הימים, בדצמבר 1967 מונה למפקד טייסת 116, טייסת מטוסי מיסטר. בדצמבר 1969 מונה למפקד טייסת 102 (מטוסי סקייהוק), שמפקדה הקודם ניסים אשכנזי נפל בשבי המצרי. סער עשה הסבה לסקייהוק ופיקד על הטייסת עד דצמבר 1970. בתקופה זו הוביל את הטייסת למבצעים רבים במלחמת ההתשה. בהמשך שירותו שימש בתפקיד מפקד טייסת תעופה וסגן מפקד בסיס חצרים.
במאי 1973 מונה למפקד כנף 15 ובמלחמת יום הכיפורים טס בהצבת חירום בטייסת 102. בספטמבר 1974 הקים את מנהל בקרת איכות ובטיחות (מבק"א) במטה חיל האוויר ושירת בתפקיד במשך ארבע שנים והשתחרר מצה"ל בדרגת אל"ם בשנת 1982.
לאחר שחרורו הצטרף למנהלת פרויקט הלביא בתעשייה האווירית, סיים תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן והמשיך ללימודי תואר שני וכיום עובד כיועץ לארגונים עסקיים בתחום מערכות אבטחת איכות.
סימי נשוי לצופי (לבית ליכטמן) ולהם שני ילדים.
פיימר
פיימר הוא שם משפחה.
גביע דייוויס 2000
גביע דייוויס 2000 הייתה התחרות ה-89 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 135 נבחרות.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
המשחק על התואר התקיים בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת ספרד בברצלונה. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת ספרד.
משחקי הבית העליון.
העברות לקראת שנת 2001.
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס.
בתחרות שנת 2000, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה-2. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת נורווגיה.
בעקבות ההפסד, הנבחרת הייתה צריכה לשחק נגד בולגריה משחק הישרדות בבית זה.
לאור הניצחון נבחרת ישראל המשיכה להיות משובצת בבית אירופה-2 גם למשחקי שנת 2001.
אלונה שגיא
אלונה שגיא היא חוקרת מוזיקה, פסנתרנית ואומנית ג'אז ישראלית.
ביוגרפיה.
למדה נגינה, תאוריה וקומפוזיציה אצל פרופ' צבי קרן, אביה.
עבודת התואר השני שלה עסקה בתחום הג'אז. בשנת 2002 קיבלה את תואר הדוקטור שלה במוזיקולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט שלה, שכותרתה "השפעת הג'אז המודאלי על המוזיקה של ג'ון קולטריין ומיילס דייוויס: 1958-67", הייתה הראשונה שנכתבה בישראל על נושא בתחום הג'אז.
הופיעה כפסנתרנית עם מיטב נגני הג'אז בארץ.
כיהנה כשופטת בוועדה לבחירת הזוכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים בתחום הג'אז בשנת 2011, והייתה חברה בחבר הנאמנים לשנת 2014.
כיהנה כמרצה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן מאז שנת 1990 בתחומי הביצוע, התאוריה וההיסטוריה של הג'אז. כיום היא ראש המחלקה ללימודי ג'אז באוניברסיטת בר-אילן ומלמדת את התחומים הבאים:
הופיעה בפסטיבלי "ג'אז, בלוז ווידאוטייפ", ברדיו, בטלוויזיה ובקונצרטים של המחלקה למוזיקה בבר-אילן בביצוע יצירות ועיבודים מפרי עטה. שימשה כמנהלת מוזיקלית, מנחה ונגנית בסדרת הקונצרטים המוסברים "ג'אז בקמפוס", שנערכה בשנת 2003 במחלקה למוזיקה באונ' בר-אילן.
פרויקט רונברג
פרויקט רונברג (בשוודית: Projekt Runeberg) הוא מיזם ליצירת ספרייה ממוחשבת חופשית באינטרנט. המיזם מתמקד בספרות של המדינות הנורדיות. המיזם החל ללקט ספרות בשפות סקנדינביות בדצמבר 1992. הוא כולל בין היתר את הספר נורדיסק פמילייבוק, עבודות של מחברים סקנדינביים בשפה הלטינית. יוזמת הפרויקט באה בעקבות יצירת פרויקט גוטנברג.
מייסד פרויקט רונברג הוא לארס ארונסון.
שם הפרויקט.
הפרויקט קרוי על שמו של המשורר הפיני הלאומי לודוויג רונברג. כמו כן, ניתן לתרגם את הלחם המלים Rune (אות) ו-berg (הר) כ"הר אותיות".
מנת קרינה של בננה
מנת קרינה של בננה (או מק"ב; באנגלית: BED, banana equivalent dose) היא ביטוי של כמות חשיפה לקרינה מייננת. היא מהווה כלי חינוכי להדגמת ההסתברות לחשיפה לקרינה ממקור המכיל רדיונוקלידים הנמצאים בטבע. מק"ב היא כמות הקרינה שאדם יחשף לה עקב אכילת בננה בגודל ממוצע. מק"ב אחת שווה כ-0.1 מיקרוסיוורט. בניגוד למנת קרינה רגילה, מק"ב איננה מנת קרינה מצטברת, עקב תהליכי מטבוליזם הגורמים להפרשת האטומים הרדיואקטיביים מן הגוף. לכן, היחידה מכוונת רק להציג קיום איזוטופים רדיואקטיביים ואינה מקובלת כיחידת מידה בשימוש מדעי רגיל.
מנת קרינה של בננה אחת מהווה כאחוז אחד מן הקרינה המייננת הממוצעת שבן אדם נחשף לה מדי יום. רמת הדליפה המותרת מתחנות כוח גרעיניות היא כ-2,500 מק"ב (250 מיקרוסיוורט), בטומוגרפיה ממוחשבת של החזה הנבדק חשוף לכ-70,000 מק"ב (7 מיליסיוורט) והמנה הממיתה היא בערך 80,000,000 מק"ב (8 סיוורט).
ההיסטוריה של המונח.
המונח הופיע לראשונה, כנראה, בדוא"ל בנושאי בטיחות קרינה של "רד סייף" ב-1995, שם הוצע כי בננה שמסתה 150 גרם פולטת סיוורט.
מקור הקרינה.
היסוד העיקרי האחראי לקרינה רדיואקטיבית מבננות הוא אשלגן. כ-0.0117% מהאשלגן הטבעי הוא האיזוטופ , שזמן מחצית החיים שלו הוא כ-1.248 מיליארד שנים. לפיכך, לאשלגן-40 רדיואקטיביות בעוצמה של כ-265,000 בקרל/גרם, כלומר, כ-265,000 גרעינים בכל גרם של אשלגן-40 מתפרקים כל שנייה, בממוצע. מכיוון שאשלגן-40 מהווה כ-0.0117% מהאשלגן הטבעי, רמת הרדיואקטיביות של אשלגן היא כ-31 בקרל/גרם. בבננה יש גם איזוטופים רדיואקטיביים אחרים, אבל השפעתם על הרדיואקטיביות הכללית נמוכה יחסית. אף שרמת קרינה של כ-31 בקרל/גרם היא נמוכה למדי, כמות גדולה של בננות יכולה ליצור אזעקת שווא בגלאי חומרים רדיואקטיביים המיועדים לבדיקת הברחות של חומרים כאלו.
גוף האדם מכיל כ-2.5 גרם אשלגן לכל קילוגרם מסת גוף, או כ-175 גרמים ב-70 קילוגרמים. לפיכך, הרדיואקטיביות של האשלגן בגוף אדם שמסתו 70 קילוגרם היא כ-5,425 בקרל.
פליטת קרינה מייננת מירקות ופירות אחרים.
פרט לבננות, ישנם עוד כמה ירקות ופירות העשירים באשלגן. אלו כוללים, בין היתר, תפוחי אדמה, סוג אחד של שעועית מצויה, גרעיני חמניות ואגוזים. האגוז הברזילאי עשיר לא רק באשלגן אלא גם בכמויות גדולות יחסית של רדיום, שהפעילות שלו מגיעה ל-1010×3.7 בקרל/גרם, אולם באופן מוחלט כמות הרדיום באגוז היא קטנה, ועוצמת הקרינה הרדיואקטיבית שתורם הרדיום היא 0.2 בקרל/גרם.
הח'ליפים הראשונים
טל ירושלמי
טל ירושלמי (נולדה ב-1978) היא ציירת ישראלית.
ביוגרפיה.
ירושלמי נולדה וגדלה בנתניה ובאבן יהודה.
חייתה עם הוריה ואחותה בוונצואלה. למדה בתיכון הדסים. בוגרת תואר ראשון בבצלאל (2004) ותואר שני בבצלאל (2006). הציגה תערוכות יחיד בגלריה מאיה בתל אביב (2020), בבית האמנים בירושלים (2018) ובגלריה חזי כהן (2017).
בשנת 2019–2020 השתתפה ברזידנסי שנתי מטעם התואר השני בבצלאל. זכתה בפרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות (2018), בתמיכה מועצת מפעל הפיס בהפקת ספר אמנית (2016), במלגת אמן-מורה (2008-9), מלגת קרן אמריקה ישראל (2006) ובמלגת קרן ריץ' (2005). עבודותיה נרכשו לאוסף מוזיאון תל אביב, לאוסף כנסת ישראל, לאוסף בנק לאומי, ומוצגות בבנין בנק ישראל בירושלים.
אמנות.
במרכז ציוריה של ירושלמי עומדות שאריות של תרבות אנושית: כלי עבודה וכלי נשק מתקופות קדומות, מחצלות ואריגים שנוצרו בעבודת יד, ממצאים ארכאולוגיים ששימשו לפולחן ממערות מדבר יהודה, ופסיפסים ממקדשים ובתי כנסת עתיקים. בציור, ירושלמי מחקה את האופן בו נוצרו החפצים, אורגת, מגלפת ומסתתת את הצבע על הבד, יוצרת חפץ חדש על בד הציור. ירושלמי מבקשת ליצור דבר מה חדש בעזרת אותם חפצים עתיקים, ליצור דימוי, מקום וזמן בעל משמעות. אך בו בזמן מקפידה ירושלמי לפרק את הנרטיב, הזמן המקום והציור עצמו: היא גוזרת ושורפת את בד הציור, חושפת את אשליית הדימוי ויוצרת תשתית חדשה לציור. הפעולה של הרס ובניה, ציור והתכלותו יוצרים מעגל של פעולות, דימויים וחומרים.
לימדה אמנות בבית הספר התיכון עירוני ז' שביפו במסגרת מלגת אמן-מורה של משרד התרבות בשנים 2007–2009. לימדה בעברה במגמת האמנות של בית הספר "רימון" שברעננה, והחל משנת 2010, מלמדת ירושלמי אמנות בבית הספר תלמה ילין. כיום היא מרצה בבית-הספר לאמנות רב-תחומית בשנקר.
השכלה.
2004 – 2006 - MFA באמנות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב והאוניברסיטה העברית
2001 – 2004 - BFA בהצטיינות, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, הר הצופים, ירושלים
2000 – 2001 - לימודי אמנות, המדרשה לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל
2000 - קורס סמסטריאלי, School of Visual Arts, ניו יורק.
חיים אישיים.
ירושלמי מתגוררת בגבעתיים. בזוגיות עם יובל ואמא ל-2 ילדים.
פרסים ומלגות.
מקור:
מעלית ברקה