הספרות הערביות משמשות לכתיבת מספרים בשיטה העשרונית ובשל כך ישנם בסה"כ 10 סימנים. בטבלת ההמרה הבאה מוצגות הספרות הערביות לעומת הספרות ההודיות-ערביות אשר נמצאות בשימוש בשפה העברית:
בווריאציה של ההודיות הערביות הפרסיות, הנמצאת בשימוש בשפות הודו-אריות (כמו הפרסית, הכורדית, הפשטו, האורדו, וכולה), הסימנים לספרות ארבע, חמש ושש הם: ۴, ۵, ۶ בהתאמה.
שמות בשפות שונות.
מסיבות היסטוריות, לספרות יש שמות שונים בשפות שונות. באנגלית נקראות לעיתים הספרות הערביות בשם "ספרות ערביות מזרחיות" מכיוון שהשם "ספרות ערביות" שמור לספרות ההודיות-ערביות שנכנסו לשימוש באירופה בעקבות הערבים. מקור השם "ספרות ערביות", הנמצא בשימוש בשפה העברית, הוא בכך שספרות נמצאות כיום בשימוש בעיקר אצל הערבים. בערבית נקראות ספרות אלו דווקא בשם "ספרות הודיות" (الأرقام الهندية) בשל העובדה שהן הגיעו אל הערבים מהודו.
ספרות הודיות-ערביות
ספרות הודיות-ערביות הן עשרת הסימנים (9 ,8 ,7 ,6 ,5 ,4 ,3 ,2 ,1 ,0) הנפוצים ביותר כיום לייצוג הספרות בשיטה העשרונית.
הספרות ההודיות-ערביות התפתחו מהספרות הברהאמיניות, כאשר הסימן לספרה 0 הומצא בהודו בסביבות המאה ה-6. הספרות ההודיות והשיטה העשרונית אומצו על ידי הערבים בסביבות המאה ה-8, בין השאר, בעקבות ספר שפרסם המתמטיקאי הפרסי מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בשנת 825. לאירופה הגיעו הספרות רק במאה ה-11, דרך אנדלוסיה, כאשר התיעוד הראשון לשימוש בהן נעשה על ידי המלומד ז'רבר (גרבר) מאורייאק, לימים האפיפיור סילבסטר השני, בשלהי המאה העשירית. דחיפה נוספת לשימוש באירופה בספרות אלה נתן פיבונאצ'י בספרו ספר החשבונייה (Liber abbaci), שפורסם בשנת 1202.
הספרות ההודיות-ערביות ממוקמות בקוד ASCII (וגם יוניקוד) במקומות 48 עד 57.
רוברט פלד
פירידוקסין
פירידוקסאמין
חלון לים התיכון
חלון לים התיכון (על עטיפת הסינגל נכתב: חלון לים התיכון (דצמבר 1950)) הוא שיר עברי שכתב יעקב גלעד והלחין יהודה פוליקר, ועובד ביחד על ידי שניהם. את השיר ביצע במקור פוליקר באלבום "אפר ואבק" (1988), שנוצר בשיתוף פעולה עם גלעד.
תוכן השיר והרקע לכתיבתו.
השיר מתאר מכתב דמיוני שכותב ניצול שואה שעלה לישראל לאהובתו שנותרה בחוץ לארץ. בשיר הוא מספר על כך שהצליח למצוא דירת חדר וחצי על גג של בית נטוש ביפו. מחלון הדירה שמצא נשקף נופו של הים התיכון, ומכאן שם השיר. הוא מציע לה להצטרף אליו כי יש מקום בדירה לה ולילד. את המכתב הוא כותב בדצמבר 1950, ומציין תופעת טבע חריגה כששלג ירד במישור החוף, והזכיר לכותב את נוף ילדותו, כנראה באירופה. השואה מוזכרת בשיר רק במרומז, כשהכותב אומר "עוד הפצע פתוח", או בפזמון החוזר כשהוא מדבר על "סיכוי אחד למיליון" לאושר.
לימים, מקץ שני עשורים, נשאל יעקב גלעד על הנסיבות שבהן נכתב השיר. הוא השיב כי הסיפור דמיוני, אבל הוא מבוסס על הסיפורים שאביו של יהודה פוליקר, ז'אקו פוליקר (פּוליקארי), ניצול השואה מיוון, ואמו של גלעד, הלינה בירנבאום, ניצולת השואה מפולין, ששניהם שרדו את אושוויץ, סיפרו לו. גלעד כתב אז:
ביצוע השיר בפי פוליקר.
השיר הופיע לראשונה באלבום "אפר ואבק" שיצא לאור בשנת 1988 בהוצאת CBS. האלבום היה אלבומו השלישי של הזמר יהודה פוליקר, שיצר אותו בשיתוף פעולה עם יעקב גלעד, שהפיק וכתב את מרבית השירים. פוליקר וגלעד שילבו בו שנים עשר שירים הנוגעים בחייהם כבני הדור השני לשואה, שגדלו בישראל בצל הטראומה שחוו הוריהם. הלחן לשיר אותו כתב פוליקר, שגדל על ברכי המוזיקה היוונית, הוא יווני באופיו, ופוליקר מלווה את השירה בנגינה בבוזוקי. פרט לבוזוקי מנגן פוליקר בשיר גם בגיטרה, באס וקלידים, והוא מלוּוה בז'אן פול זימבריס (תופים וכלי הקשה) ובאיתי הבר (קלידים).
השיר הגיע למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-16 בפברואר 1988 וצעד בו במשך 13 שבועות, מתוכם שבוע אחד (29 במרץ 1988) בראש המצעד. במצעד השנתי תשמ"ח-1988 דורג השיר במקום ה-35 (השיר היחידי מהאלבום שהגיע ל-50 המקומות הראשונים).
השיר בביצועו של פוליקר הופיע בכמה אלבומים נוספים: באלבום "הופעה חיה בקיסריה" של יהודה פוליקר (1997); באלבום "המיטב" של יהודה פוליקר (2003); באלבום "שישים שנה ושיר - שיר לכל שנה 1948–2007" (2008); ובהוצאה המחודשת של האלבום הכפול של "אפר ואבק" משנת (2008), במלאת 20 שנה לאלבום המקורי – כל האלבומים בהוצאת NMC.
וידאו קליפ.
השיר זכה לווידאו קליפ. בקליפ נראה פוליקר בדירה מרוהטת בצניעות המשקיפה לים, כותב מכתב ושר כשהוא מביט דרך החלון לים. המכתב מגיע לאישה (שאותה משחקת אתי אנקרי) המטופלת בתינוק (שאותו שיחקה תינוקת), והיא אורזת מזוודה ויוצאת מביתה כשהתינוק בידיה ונראית פוסעת לאורך חוף הים.
גרסאות כיסוי והתייחסויות תרבותיות.
עם השנים בוצעו לשיר גרסאות כיסוי רבות, בהן: יזהר כהן, באלבום "אגדה ישראלית, חלק ב'", 2000; גליקריה באלבום Far Away שרה חלק ממנו ביוונית; גבי ברלין, בתקליט "שירים הם חברים"; רון שובל; וביצוע כֵּלי של שלישיית אדלר.
בשנת 2013 נכלל עיבוד באנגלית לשיר באלבום All Is One של להקת האוריינטל מטאל הישראלית אורפנד לנד תחת השם "As I Stare at the Ocean Alone".
להקת ההיפ הופ העברית-ערבית-רוסית מיפו "סיסטם עאלי" ביצעה גרסת כיסוי הפותחת במילים: "אחרי שהגעתי ליפו / תקוות נולדו מתוך ייאוש / מצאתי לי חדר וחצי / על גג של בית נטוש", וברגע שמבוטאת המילה "נטוש" צורח נטע וינר, אחד מחברי הלהקה, "נטוש!?" – והשיר עובר לראפ בעברית וערבית הדן באופן מורכב הן בנכבה והן בקיבוץ גלויות, כאשר הסיום הוא שוב חזרה מלודית לשורת הסיום של שירו של פוליקר: "ואולי מרחוק איזה אושר מתגנב אל החלון", הנטען במשמעות חדשה. בריאיון לבן שלו אמר וינר: "השיר של פוליקר הדהד חזק כשהתחלנו את הלהקה. 'אפר ואבק' הוא חלק מהדנ"א האישי-זהותי-מוזיקלי שלי. יש בי הרבה אהבה למקור, אבל היה גם רצון להוסיף את הנדבך הזה. מה חלק מהסיפור ומה לא חלק מהסיפור. זה מאוד מרגש לשיר אותו כך. זאת לא תוכחה ובטח לא ציניות. ההתרגשות מהשיר של פוליקר נמצאת שם והיא לגמרי כנה, אבל היא לא מבטלת את הצורך להביא לו כאפה".
שם השיר שימש מקור לשם הפסטיבל "חלון לים התיכון" המתרחש מדי שנה בחוף אשדוד, והתחיל שנה אחרי שיצא השיר לאור.
הערכה.
לדעת ההיסטוריונית פניה עוז-זלצברגר, השיר מבטא יחס אישי מאוד, ולא לאומי, למולדת החדשה: "טרגדיה פרטית, סיפור אהבה פרטי וניסיון פרטי מאוד לשרוד בעוני ובייסורים.
מבקר המוזיקה עינב שיף כתב כי "לפני ש'חלון לים התיכון' הוא שיר מדהים על ניצול האסון הגדול בהיסטוריה, הוא שיר אהבה אולטימטיבי: גבר שמנותק מאהובתו שולח לה מכתב מרגש ונטול אשליות שמתאר את חייו של המהגר ביפו בשנות ה-50, כשהרגש המרכזי שעוטף אותו הוא לא טראומה או חרדת מוות, אלא געגוע [...] המשפט הזה, הלא ייאמן בפשטותו מחד והכוח שלו מצד שני – 'יש פה מיטה מתקפלת, אם נרצה שלושתנו לישון' – מנותק לגמרי מהגיהנום ממנו נמלטו מאות אלפים", וכי לדעתו זהו אחד משירי האהבה העבריים הגדולים ביותר.
קישורים חיצוניים.
גרסאות כיסוי:
אגדת הזהב
ספרות ארמניות
ספרות ארמניות הן הסימנים בהם משתמשים ליצוג מספרים בעת כתיבה בארמנית. בשיטה הישנה לא הייתה הספרה 0 והיא נוספה לאחר מכן. השיטה דומה לספירה העברית ולספירה היוונית. כיום בארמניה משתמשים בספרות ערביות. הספרות הארמניות משמשות בארמניה כמו שמשתמשים בספרות רומאיות בארצות הברית מבחינת התדירות.
כדי לספור יותר מ-9,000 כותבים את המספר של עשרות האלפים ומסמנים עליו קו (לדוגמה 10,000= ). שיטת הכתיבה היא משמאל לימין (לדוגמה 2345= ՍՅԽԵ).
הגרלת המגרשים לאחוזת בית
אירוע הגרלת המגרשים לאחוזת בית (מוכר גם כהגרלת הצדפים) הוא אירוע מכונן בתולדות העיר תל אביב המציין את יום היווסדה.
בכ' בניסן תרס"ט, 11 באפריל 1909, התכנסו כל חברי אגודת "אחוזת בית" בחולות שמצפון ליפו, על אדמות כרם ג'יבלי שקנו, במטרה מוצהרת להקים את העיר העברית הראשונה. הקרקע שנקנתה חולקה באופן פשוט לחלקות משני צידי רחוב אחד מרכזי, רחוב הרצל, וארבעה רחובות קטנים החוצים אותו. כדי לחלק באופן שוויוני את החלקות בין 66 המשפחות המייסדות, הוחלט לערוך הטלת גורל. את ההגרלה אִרגן עקיבא אריה וייס, מי שעמד בראש האגודה. ההגרלה נערכה בעזרת שיטה מקורית שהגה: צדפים כהים וצדפים לבנים עליהם מספרי החלקות ושמות המשפחות ואלו נבחרו באקראי על ידי ילד. שתי קבוצות הצדפים הוכנסו לשתי קופסאות ובכל פעם שלף הילד צדף אחד מכל קופסה. על פי עדותו של הסופר קדיש יהודה-ליב סילמן, הילד היה משה פוגל, בנם של אברהם ורבקה פוגל.
המיקום.
מיקום התרחשותו של אירוע הגרלת המגרשים הפך לאחד המקומות הסמליים ביותר בעיר ואף בישראל. ההגרלה נערכה כאמור בחולות, במרכז השטח שנקנה על ידי האגודה. המקום בו עמדו האנשים היה לימים לחלק משדרות רוטשילד אשר הוקמו כחלק מעבודת יישור הדיונות. במקום זה הוקם מכון המים הראשון של אחוזת בית אשר בחדר קטן תחתיו פעל בית הוועד, שהפך לאחר מכן לבית עיריית תל אביב.
מטרים ספורים מול נקודה זו, הוקם ביתו של מאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון. מקומו של בית זה, כמו שאר הבתים, הוגרל, אך היה לאתר חשוב בימי תל אביב הצעירה. לאחר מותו הפך הבית למוזיאון תל אביב ובו נערכה כ-39 שנים לאחר מכן הכרזת העצמאות על ידי דוד בן-גוריון. ברחבת השדרה שמול הבית, במקום שבו עמד מגדל המים, התכנס הקהל הגדול ביום הכרזת העצמאות. שנה לאחר הקמת המדינה, הוקמה במקום האנדרטה למייסדי העיר תל אביב הניצבת בו עד היום.
תיעוד האירוע.