גלעד עברון כתב את "יוליסס על בקבוקים" לפני המשט לעזה. הוא כתב את מחזהו בעקבות שני אירועים: האחד, תחקיר שעשה העיתון הארץ בשנת 2007 בו חשף כי מפקדת מתאם פעולות הממשלה בשטחים הוציאה לאור מסמך בשם "קווים אדומים". המסמך קבע את כמות הקלוריות והערכים התזונתיים המינימלית הנדרשת לתושבי רצועת עזה כדי להישאר בחיים. כמו כן חישבו מחברי המסמך, שעל מנת לעמוד במנת המינימום הזאת, צריך להתיר את כניסתן לרצועה של 106 משאיות מדי יום, חמישה ימים בשבוע. חרף זאת, התברר כי מערכת הביטחון התירה להכניס 65 משאיות ביום בלבד ואסרה להכניס מוצרים כגון בגדים, מזרנים, כיסאות גלגלים, שוקולד וספרים. עברון הזדעזע מתחקיר זה וגם הכניס אותו למחזה, בדיאלוג שנערך בין הפרקליט לנציג מערכת הביטחון. השני, בנו של עברון נכלא בכלא צבאי והושם בצינוק בשל סירובו לשרת בשטחים והנהלת הכלא סירבה להביא לתאו ספרים, למעט ספרי קודש.
המחזה הוצג לראשונה בתיאטרון העירוני חיפה בינואר 2011 בבימויה של אופירה הניג, שביימה בעבר כמה מחזות של גלעד עברון. בינואר 2012, ההצגה עלתה גם בתיאטרון הערבי "אלמידאן" בחיפה וזו הייתה הפעם הראשונה בה "אלמידאן" הציג הצגה דוברת עברית.
המחזה הוצג בגרמנית בתיאטרון העירוני של אוגסבורג בבוואריה, בבימויו של מרקוס טראבוש, מנהלו האמנותי של התיאטרון.
הפקות נוספות של ההצגה עלו בפריז (2012), בוסטון (2015).
"יוליסס", שם הגיבור במחזה הוא שמו הלטיני (בהיגוי אנגלי) של אודיסאוס, גיבור האפוס "האודיסיאה" של הומרוס. יוליסס יוצא מביתו לדרך חתחתים במשך עשרים שנה ומצליח בזכות אומץ ליבו, תושייתו והתמדתו לשוב לביתו. גיבור המחזה כונה כך, כי כמו אודיסאוס המיתולוגי, כך יוליסס במחזה נלחם על האידיאלים שלו, גם כשהוא עומד מול סכנת חיים.
בנימוקי פרס ניסים אלוני לעברון השופטים צבי גורן, נורית יערי וגד קינר כתבו על המחזה:
קישורים חיצוניים.
ביקורות
ראיונות
2008 במדע
2009 במדע
ריי קוני
ריימונד ג'ורג' אלפרד קוני (באנגלית: Raymond George Alfred Cooney; נולד ב-30 במאי 1932) ידוע בשם ריי קוני הוא מחזאי ושחקן אנגלי. המחזה המצליח ביותר שלו, "Run for Your Wife", רץ תשע שנים על בימות הווסט אנד בלונדון. 17 ממחזותיו הוצגו בווסט אנד.
ביוגרפיה.
קוני החל לשחק ב-1946 והופיע בשנות החמישים והשישים במחזות שביים בריאן ריקס מסוגת "פארסות וייטהול" (Whitehall farces). בתקופה זו כתב את המחזה הראשון שלו "One For The Pot".
ב-1961 כתב יחד עם טוני הילטון תסריט לסרט על פי קומדיה באותו שם. יחד עם בנו מייקל הוא כתב פארסה בשם "טום, דיק והארי".
ב-1983 ייסד את "תיאטרון הקומדיה" והיה למנהלו האומנותי. ביתה של הלהקה היה בתיאטרון שאפטסבורי בלונדון. בתקופת כהונתו הועלו על במת התיאטרון יותר מעשרים מחזות בהם "פיגמליון בכיכובם של פיטר או'טול וג'ון ת'או, "Loot", ואת "Run for Your Wife" ("בעל בריבוע" או "פרפר ברשת" או "נשוי במנוסה"). במקביל לתיאטרון פעלה הלהקה גם בתחום הרדיו הקולנוע והטלוויזיה.
קוני הופיע גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה, כולל בעיבוד קולנועי של הקומדיה "לא עכשיו יקירתי" (Not Now, Darling) שכתב ב-1973 בשיתוף עם ג'ון צ'פמן.
ב-2005 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית OBE, כהכרה בתרומתו לתיאטרון.
ב-2012 הפיק וביים את הסרט "Run for Your Wife" המבוסס על המחזה שלו.
בנו מייקל קוני הוא תסריטאי ומחזאי בזכות עצמו, בין סרטיו הידועים הסרט זהות.
ולדימיר מקסימוב
ולדימיר ימליאנוביץ' מקסימוב (ברוסית: Влади́мир Емелья́нович Макси́мов; 27 בנובמבר 1930- 26 במרץ 1995) היה משורר, מחזאי, עורך וסופר רוסי, יצירותיו תורגמו לעברית ולשפות נוספות.
חייו.
מקסימוב נולד במוסקבה בשם לב סמסונוב, אביו נכלא ב-1933 על ידי השלטונות הסובייטים בעוון פעילות נגד המשטר אשר בראשו עמד יוסיף סטלין (בין היתר נחשד האב בטרוצקיזם). ב-1940 שוחרר האב ונשלח כחייל סובייטי אל החזית,ונהרג במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא החל לנדוד בין בתי יתומים שונים, למרות שקיבל חינוך עממי פורמלי את רוב השכלתו רכש באופן לא פורמלי, הוא היה ילד רחוב ובמהרה הוסב שמו בתעודת הזהות לוולדימיר מקסימוב ושם זה הפך לשמו כאדם וסופר עד סוף ימיו.
מקסימוב הואשם בעבירה פלילית ולאחר שחרורו בשנת 1952 התמקם הסופר בקווקז בקובאן. בתקופה זו התוודע לראשונה לפקיד מקומי מטעם הקומסומול בשם מיכאיל גורבצ'וב. הוא החל לעסוק בכתיבה ספרותית, שיריו החלו להתפרסם בעיתונים קווקזים.
בשנת 1956, בעקבות תקופת חרושצ'וב בברית המועצות, יצא לאור ספר שיריו הראשון שנקרא חובתו של דור. בשנת 1961 חזר מקסימוב להתגורר בעיר הולדתו מוסקבה, הוא התיידד עם הסופר קונסטנטין פאוסטובסקי, במסגרת כתב העת אוקטובר פרסם סיפורים קצרים ומחזות שזכו להצלחה,
בשנת 1965 הומחז סיפורו של מקסימוב חיי אדם והועלה לפני קהל בתיאטרון פושקין במוסקבה. בתקופה זו היה מקסימוב חבר איגוד הסופרים של ברית המועצות, והיה מזוהה עם כתב העת הספרותי אוקטובר בו פורסמו כל יצירותיו, בין השנים 1967 ל 1968 היה מקסימוב עורך כתב העת. אך בשנת 1968 בעקבות הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה התפטר מקסימוב מכל תפקידיו בכתב העת.
הרומן הראשון שכתב ופרסם מקסימוב, שבעת ימי הבריאה הכיל ביקורת על המפלגה הקומוניסטית הסובייטית ורמזים שהביעו תמיכה בדת. לפיכך הוא לא יצא לאור בברית המועצות. בתחילה הוא יצא לאור במערב גרמניה בשפת המקור בה נכתב רוסית. הספר זכה להצלחה ואף תורגם לשפות נוספות וזכה להצלחה באירופה. הרומן השני של מקסימוב קאראנטין זכה להצלחה ותורגם לשפות רבות. בעקבות הרומנים שכתב סולק הסופר מאיגוד הסופרים הסובייטים, כל יצירותיו הוחרמו ונאסרו להפצה בברית המועצות, בנוסף אושפז הסופר בכפייה במוסדות פסיכיאטרים בברית המועצות, פעולות הענישה נעשו בהוראת נשיא ברית המועצות באותם ימים ליאוניד ברז'נייב.
בשנת 1974 בעקבות לחץ בינלאומי הותר לסופר לצאת לפריז ואכן הוא יצא את ברית המועצות ולא שב אליה עד בוא עידן הפרסטרויקה. בתקופת שלטון מיכאיל גורבצ'וב אף הוחזרה לסופר אזרחותו הרוסית. בשנים שלפני הפרסטרויקה, עסק הסופר בפעילות אנטי סובייטית ואינטלקטואלית בעיר פריז, הוא היה העורך והרוח מאחורי המגזין בשפה הרוסית Kontinent
בשנת 1995 מת הסופר בפריז בעקבות מחלת הסרטן.
סוס מלחמה (סרט)
סוס מלחמה (באנגלית: War Horse) הוא סרט בריטי-אמריקאי של אולפני דרימוורקס בבימויו של סטיבן ספילברג משנת 2011. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה של מייקל מורפורגו, אשר מבוסס על ספר הילדים שלו "סוס מלחמה" שפורסם בבריטניה בשנת 1982. יצא לאקרנים בישראל ב-12 בינואר 2012. כיוון שהסרט מסווג לצפייה לכל המשפחה, הוא אינו מכיל מראות קשים לצפייה, למרות שעיקר עיסוקו במלחמה.
הסרט נסוב אודות החברות בין צעיר בריטי בשם אלברט (ג'רמי אירווין) לבין הסוס שלו ג'ואי. הקשר ביניהם נקטע כאשר ג'ואי נמכר לצבא כדי להוביל מערכות נשק במלחמת העולם הראשונה. למרות שאלברט צעיר מכדי להתגייס לצבא, הוא מחליט לנסוע לצרפת ולהתגייס כדי להציל את הסוס.
הסרט, שהיה מועמד לשישה פרסי אוסקר בשנת 2012, הוא מעין מחווה לשמונה מיליון סוסים שנהרגו במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא צולם בבריטניה, עם תקציב של 66 מיליון דולר.
הדמויות המרכזיות בעלילה הם אלברט נער החווה הרגיש שגר עם אביו ואימו הזקנים והוא מחובר מאוד לג'ואי הסוס שלו.
עלילה.
תחילת העלילה בכפר קטן באנגליה לפני מלחמת העולם הראשונה. איכר זקן, מעורער בנפשו ושיכור קונה סוס למטרות עבודה, סוסתו הקודמת - זואי כבר מבוגרת ואינה יכולה לעבוד בשדות. כאשר ג'ואי מגיע לחווה והאיכר מבין שעשה טעות בכך שקנה סייח אינו מאולף שאין ביכולתו לחרוש את השדה ובמידה ולא יוכל לחרוש את השדה לא יהיה לאיכר ולמשפחתו אוכל ופרנסה. בנו בן ה-14 אלברט נקשר לסוס, הוא בוחר לו את השם- ג'ואי. בספר ג'ואי מתאר את הפחד שלו מאביו של אלברט. ביום מן הימים אביו משתכר ומחליט להיפטר מהסוס. שניות לפני שאביו רוצח את ג'ואי אלברט מתחנן ומבטיח שהוא יאלף את ג'ואי והם יצליחו לחרוש את השדה ולמלא את משימות המשק. לבסוף אחרי קשיים רבים אלברט מצליח לעשות זאת הוא רוכב עליו שעות במרחבי השדות וגם מאלף אותו למלא משימות במשק, כדי לרצות את אביו קשה המזג, פן יפריד ביניהם.
בין אלברט לג'ואי נקשר קשר עז, אבל האיכר עדיין צריך כסף. המלחמה לוחצת, המיסים עולים ולמשפחה אין כסף. הממשלה הבריטית מגייסת סוסים וחיילים. אביו של אלברט מקבל החלטה קשה ובזריחת השמש הוא מוכר את ג'ואי לממשלה, אלברט נאלץ להיפרד, בצער קורע לב, מג'ואי, שמועלה לספינה, חוצה את התעלה האנגלית ומגיע לשדות הקטל בפלנדריה ובצרפת. בארבע השנים הבאות חווה ג'ואי על בשרו, תרתי משמע, את מוראות המלחמה. מסוס בשירות חיל הפרשים הוא נהפך לבהמת משא שגוררת תותחים וקרונות. אמילי-ילדה צרפתייה (סלין באקנס), מוצאת אותו וסוס נוסף ומחביאה אותם בטחנת קמח, הגרמנים מגיעים לביתה ומנסים לקחת את הסוסים אבל היא מתנגדת ומשלמת על כך בחייה. הוא נפצע מגדר תיל, בשטח ההפקר, נופל בידי הגרמנים שמשתמשים בו למשימות דומות ומצליח באורח נס לשרוד בכל הסכנות. באותו זמן אלברט, שמתקשה לשאת בנטל הפרידה, בורח מחוות הוריו, מזייף את גילו ויוצא לחזית. לא כדי להילחם בגרמנים, לא כדי להיות חייל גיבור ולא למען "המלך והמדינה", אלא כדי להתאחד עם ג'ואי, סוסו האהוב.