אל-כופרה היא שקע ונווה מדבר המשמש כנקודת שליטה טבעית על נתיבי התעבורה ממזרח למערב במדבר סהרה, בקירנאיקה שבלוב. המקום שימש בעבר מרכז לאנשי כת הסנוסים שהתנגדו לשלטון הקולוניאלי של המעצמות האירופיות. ב-1931 כבשה איטליה הפשיסטית את אל-כופרה וצירפה אותה למושבותיה בצפון אפריקה. במקום הוקם שדה תעופה ותחנת רדיו, ששימשו כנקודה חשובה בתעבורה האווירית בין מושבות איטליה בצפון אפריקה ומושבות איטליה במזרח אפריקה.
לאחר תבוסת צרפת במהלך המערכה על צרפת, הייתה צ'אד בין המושבות הראשונות שהצטרפו לצבא צרפת החופשית. שארל דה גול שלח לצ'אד כמפקד הצבא את הקולונל פיליפ לקלרק, אשר שימש כמפקד כוחות צרפת החופשית בקמרון ופיקד על הקרב על גבון שהיה הצלחה צבאית חשובה לכוחות צרפת החופשית. דה גול ולקלרק חזו כי צ'אד עומדת בפני איום הן מן הכוחות האיטלקים בקירנאיקה, והן מכוחות וישי במושבות צרפת ששמרו על נאמנות למשטר צרפת של וישי כניז'ר. לקלרק פיקד על כוח של כ-6,000 איש, מתוכם כ-500 אירופאים, והיתר מקומיים. סגניו היו לייטננט קולונל ז'אן קולונה ד'אורננו, וקפיטן ז'אק מאסו.
מספטמבר 1940 החלו האיטלקים בסדרה של מתקפות כלפי הכוחות הבריטים במצרים ובסומליה. תרומתם של אנשי צרפת החופשית באזור מזרח אפריקה נראתה כשולית, שכן המושבה העיקרית של צרפת במזרח אפריקה, סומלילנד הצרפתית (דג'יבוטי של ימינו), סירבה להצטרף ללחימה ושמרה נאמנות למשטר וישי. הצורך בפעולה התקפית כנגד האיטלקים בחזית כלשהי באזור זה נראה הכרחי. אל-כופרה הייתה נקודת מפתח לוגיסטית בדיוק בין שתי החזיתות, זו שבצפון אפריקה וזו שבמזרחה.
מבצעים מקדימים.
תכנון מתקפה מצ'אד לאל-כופרה נראתה כמשימה קשה במיוחד לכוחות צרפת החופשית. כוחות אלו אולתרו במהירות לאחר תבוסת צרפת, וניידותם הייתה מוגבלת. היו להם מעט כלי רכב ממונעים. המסע לאל-כופרה מעמדותיהם של הצרפתים בצ'אד, סמוך לפור לאמי היה כ-880 קילומטרים של אדמת מדבר חולית הקשה למעבר.
מבצע מקדים היה התקפת הבסיס האיטלקי במורזוק, באזור פזאן הנמצא בדרום מערב לוב. קבוצה של 76 לוחמים, הן מאנשי צרפת החופשית והן מאנשי קבוצת המדבר ארוכת הטווח הבריטית תקפה את הבסיס ב-21 בינואר 1941. התקיפה הצליחה והבסיס הושמד, אך ד'אורננו נהרג במהלך המתקפה.
מייד לאחר מותו של ד'אורננו החלו התכנונים לפשיטה על אל-כופרה. ב-27 בינואר 1941 יצא לדרכו כוח של קבוצת המדבר ארוכת הטווח בפיקודו של מייג'ר קלייטון לפשיטה שנועדה להוות מכה מקדימה שתקל את דרכו של כוח הפשיטה העיקרי שהכין לקלרק. הכוח, שכלל שש משאיות, אותר בדרכו על ידי חיל האוויר האיטלקי, והופצץ מהאוויר. מייג'ר קלייטון וכוחותיו ביצעו חילוץ ברגל באדמת המדבר הקשה מרחק מאות קילומטרים בחזרה לקווי הצרפתים.
לקלרק, שאיבד את אלמנט ההפתעה, החליט להמתין עוד מספר ימים. טייסי צרפת החופשית ביצעו טיסות מודיעין שנועדו לקבל מידע על הבסיס האיטלקי, וב-17 בפברואר 1941 יצא לקלרק לדרכו, כשעמו 350 מתנדבים, ותותח אחד.
כיבוש אל-כופרה.
בסוף פברואר הגיע לקלרק למצודת אל-טאג הסמוכה לאל-כופרה, לאחר שבמשך מסעו התעמת עם כוחות ניידים איטלקים והדף אותם לאחור. לאחר מצור בן עשרה ימים כבש את המצודה. לאחר כיבוש המצודה נפלו בידיו 414 שבויים, מהם 12 קצינים איטלקים, 52 מש"קים איטלקים, והיתר חיילים מקומיים, ושלל רב. בין השלל - מכוניות משא, נשק, תחמושת, גנרטורים, ומכונה לייצור קרח.
לאחר כיבוש כופרה.
לאחר כיבוש אל-כופרה, הפך המקום לבסיס קבוצת המדבר ארוכת הטווח, אך דה גול התעקש על שמירת כוח צרפתי קטן במקום. דה גול ראה בהחזקה הצרפתית על כופרה, שנחשבה לחלק מסודאן האנגלו-מצרית, כקלף מיקוח במשא ומתן עתידי על מושבות צרפת באפריקה. המקום שימש כבסיס להכנת המתקפה על פזאן בתחילת שנת 1943.
תעמולת צרפת החופשית עשתה שימוש רב בשבועה שנשבעו לקלרק ואנשיו עם כיבוש אל-כופרה, כי לא יניחו את נשקם עד שדגלם יתנופף מעל הקתדרלה בשטרסבורג. שבועה זו מונצחת בפסל דמוי אובליסק בשטרסבורג, שאכן שוחררה בידי לקלרק בשנת 1944.
פעולות צבא צרפת החופשית וקבוצת המדבר ארוכת הטווח במתקפה על אל-כופרה השפיעו על המחשבה הקרבית של ההגנה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, ושימשו כדוגמה לדרך בה יש ללחום ב"מלחמה זעירה".
לבד על מאדים
לבד על מאדים (באנגלית: The Martian, בתרגום מילולי: המאדימאי) הוא ספר מתח ומדע בדיוני, ספרו הראשון של אנדי ויר. הספר יצא לאור בשנת 2011 באנגלית ואילו הגרסה העברית ראתה אור בשנת 2014 בהוצאת "הכורסא". הספר מספר על משימה מאוישת למאדים וניסיונותיו של אחד האסטרונאוטים שננטש לבדו בעקבות תאונה, לשרוד. על בסיס הספר הופק סרט הקולנוע "להציל את מארק וואטני" בבימויו של רידלי סקוט ובכיכובו של מאט דיימון.
עלילת הספר.
הספר מספר אודות האסטרונאוט מארק וואטני, בוטנאי ומהנדס מכונות בשירות נאס"א אשר יצא למאדים למשימת ארס 3 שאורכה חודש יחד עם חבריו לצוות. כשבוע לאחר נחיתתם המוצלחת, סופת אבק הכתה באזור המגורים, והם היו צריכים לחזור לספינת האם המקיפה את מאדים, ה"הרמס". הרוח החזקה ריסקה את האנטנות על גג מגורי הצוות אשר היוו חלק ממערך התקשורת, ואנטנה חדה חוררה את חליפתו של וואטני. אנשי הצוות יוצאים לחפש אחריו, לאחר מספר דקות מפקדת המשימה לואיס מחליטה להמריא באופן מיידי בלעדיו, מחשש שרכב ההמראה יתהפך ואנשי הצוות לא יוכלו לחזור בכוחות עצמם. פציעתו של וואטני אינה חמורה, אך הוא איבד את ההכרה. כשהתעורר, הבין שננטש ומיד חשש מכך שחבריו לצוות ירגישו רגשות אשם.
בשלב ראשון וואטני מנסה ליצור קשר עם כדור הארץ. לאחר שנכשל ומתייאש, הוא מבין שעליו לדאוג להישרדותו. הוא לא נתון לסכנה מיידית אך ימות ברעב אם לא ימצא מקור מזון. הוא מוצא במטען תפוחי אדמה המתאימים לגידול ומתחיל לגדל אותם בתוך המגורים. הוא משתמש באדמת מאדים, מעט אדמה מכדור הארץ, הצואה שלו ושל חבריו למסע, ופסולת מזון בתור מצע הגידול. הוא מצליח לייצר מים משאריות דלק מרכב החלל בו נחת ומחמצן המופק מאטמוספירת מאדים.
לאחר שוואטני מבין שיצליח לייצר מספיק אוכל שיתן לו סיכוי לשרוד עד הנחיתה של משימת מאדים הבאה (ארס 4), וואטני מתכנן לנסוע 3,200 ק"מ למכתש סקיאפארלי כשמשימת ארס 4 תנחת שם, בעוד כ-4 שנים. הוא משנה אחד הרוברים שנשארו על מאדים ממשימתו כדי שיתאים למסע הארוך, בעודו מוסיף לוחות סולאריים ומצבר נוסף. הוא מבצע נסיעת מבחן ארוכה ונוסע לאזור שבו נחתה פאת'פיינדר, גשושית לא מאוישת. הוא אוסף את הגשושית ואת הרובר הקטן שהגיע איתה, סוג'ורנר. כשהוא מגיע למגורים הוא מצליח להשמיש את פאת'פיינדר לצורך תקשורת עם נאס"א.
כשבנאס"א מגלים שוואטני בחיים הם מכינים כלי לא מאויש שישלח אספקה ומזון לוואטני עד שמשימת ארס 4 תגיע. כמו כן הם מתכננים שינוי בארס 4 כך שהצוות המשימה יוכל לאסוף אותו מבלי שיצטרך להגיע בכוחות עצמו למכתש סקיאפארלי.
כאשר וואטני אוסף את יבול תפוחי האדמה השני שגידל, חולשה בבד האיטום של אחד ממנעלי האוויר מתפרצת. עקב שינויי הלחצים, וואטני נורה למרחק ומישקף קסדתו מתנפץ. למרות דליפת האוויר, וואטני שורד ומתקן את הנזק שנגרם למגורים, אך שתילי התפודים מתו, ומותירים את הגיבור בסכנת רעב. חללית האספקה עבור וואטני מתפרקת בהמראה. מינהל החלל הסיני מציע עסקה לנאס"א בה הם יספקו את המאיצים הרקטיים, אך לא נותר מספיק זמן לפיתוח מערכת שתנחת ברכות על פני מאדים ולכן נאס"א נאלצת לשקול האם לפתח מערכת שתנחת בהתרסקות. בינתיים, אסטרודינמיקאי בשם ריץ' פרנל גילה מסלול מקלעת כבידתית שיחזיר את הצוות של הרמס כדי להציל את וואטני, וחללית האספקה הסינית תיפגש עם הרמס ותעביר אספקה לחללית.
בפני הנהלת נאס"א עמדות 2 חלופות: שליחת אספקה שתתרסק על מאדים או החזרת צוות ארס 3 למאדים שיציל את וואטני. לשתי החלופות נחוץ המאיץ הסיני כך שיש צורך לבחור באחת מהן. כיוון שהחלופה השנייה מסכנת את כל חברי הצוות, מנהל נאס"א מחליט לבחור בראשונה. אולם מנהל הטיסה של ארס 3 שולח בסודיות דואר אלקטרוני להרמס בה מפורט המסלול של ריץ' פרנל. חמשת אנשי הצוות מסכימים לסכן את עצמם ולחזור להציל את וואטני. לאחר שהם מנווטים את הספינה לפי המסלול של פרנל, לנאס"א לא נותרת ברירה אלה לשתף איתם פעולה.
נאס"א מכינה לשיגור את גשושית האספקה (שתיפגש בדרך עם הרמס). וואטני ממשיך לשנות את הרובר, מכיוון שהמשימה החדשה דורשת ממנו להמריא ממאדים באמצעות רע"מ (רכב עזיבת מאדים) שנמצא במכתש סקיאפארלי ולהיפגש עם הצוות על הרמס המקיפה את מאדים. הרע"מ נחת כ-18 חודשים לפני תחילת משימת ארס 4 כדי לייצר דלק מהמימן שבאטמוספירת מאדים.
בזמן שוואטני עובד על הרובר, הוא בטעות מקצר את המעגלים החשמליים של הפאת'פיינדר וכך אובדת לו דרך ההתקשורת עם כדור הארץ. רכב האספקה עוגן בהצלחה בהרמס. בזמן שוואטני מתכונן לעזוב למכתש סקיאפארלי, נאס"א מגלה שסופת חול מתקרבת למסלולו של וואטני, שעתיד לנסוע ברובר שהתאים לצורכי המשימה. הסכנה הטמונה בסופת החול היא שאבק וחול יסתירו את השמש ויורידו את יעילותם של הלוחות הסולריים לרמה שתוביל לכך שוואטני ייתקע, אך לנאס"א אין דרך להזהיר אותו מפני הסכנה. בזמן חציית ערביה טרה, וואטני מבחין בסופה ומבצע הערכה לגבי כיוונה ועוצמתה. הערכותיו של וואטני מתבררות כנכונות, והוא עוקף את הסופה.