טיסה הגיע ממשפחה פוליטית. אביו, קלמן טיסה, היה ראש ממשלת הונגריה בשנים 1875–1890 מטעם המפלגה הליברלית. הוריו השתייכו לאצולת בעלי הקרקעות ממוצא קלוויניסטי. טיסה למד משפטים באוניברסיטאות ברלין, היידלברג ובודפשט ואת הדוקטורט שלו במדע המדינה ערך באוניברסיטת אוקספורד. ב-1886 נכנס לפרלמנט ההונגרי כחבר המפלגה הליברלית. ב-1897 קיבל את תואר הרוזן, כיהן כנשיא הבנק ההונגרי למסחר ותעשייה והיה חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
ב-1903 נבחר לכהן כראש ממשלה ושר פנים והחליף בתפקיד את קלמן סל שנאלץ להתפטר. בתקופתו נחנך בניין הפרלמנט ההונגרי ודוכאה ביד קשה שביתת פועלי רכבת והתקוממות איכרים במחיר של עשרות הרוגים ופצועים.
בין הכהונות.
לאחר שהפסיד למפלגת העצמאות הקים ב-1910 את "מפלגת העובדים הלאומית" (Nemzeti Munkapárt) והצליח להיכנס כראשה לפרלמנט. פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ביקש להנהיג זכות בחירה כללית ברחבי האימפריה, טיסה התנגד ליוזמה (יחד עם פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה) כיוון שסבר שזכות כזו תעלה את כוחם של המיעוטים האתניים וה"אינטלקטואלים העירוניים" (כלומר הקומוניסטים) ותוריד מכוחו של הרוב (הדחוק) ההונגרי השולט ולפיכך סירב למשרת שר בממשלה.
ב-1912 כיהן טיסה כיו"ר הפרלמנט ותמך ברפורמה שמטרתה לחזק את ההונגרים בתוך הצבא האוסטרו-הונגרי, ובמרכזה דרישה להכיר בשפה ההונגרית כשפת פיקוד בצבא לצד הגרמנית. לאחר ניסיון הפיכה סוציאליסטי ב-22 במאי 1912, השתמש בחוקים לשעת חירום על מנת לאסור חברים ממפלגות האופוזיציה. עקב כך, נורה טיסה ב-7 ביוני על ידי מתנקש, שהחטיא.
כהונה שנייה ומלחמת העולם הראשונה.
שנה לאחר ניסיון ההתנקשות, ב-7 ביוני 1913 הושבע טיסה כראש ממשלה בפעם השנייה. הוא המשיך להשתמש בסמכויות החירום והעביר חוק שהגביל את חופש הדיבור. למרות שהטיף בעד מדיניות יד קשה נגד סרביה, לא היה בין התומכים ביציאה למלחמה נגדה לאחר רצח פרנץ פרדיננד על ידי לאומן סרבי בסרייבו בסוף יוני 1914. טיסה חשש מפני תסיסה של מיעוטים סלביים בתוך גבולות הונגריה (שכבר עלו במספרם על ההונגרים) ובפני פלישה רומנית לטרנסילבניה. עקב לחץ כבד מצד מצדדי המלחמה, הרמטכ"ל האוסטרי קונרד פון הצנדורף ושר החוץ לאופולד פון ברכטולד ומצד האימפריה הגרמנית נכנע טיסה לבסוף ונתן את הסכמתו לגיוס ויציאה למלחמה, לאחר שמנע מכת-פתע נגד סרביה במסגרת משבר יולי. העיכוב שכפה טיסה ביציאה למלחמה נתן בידי סרביה שהות לגייס את צבאה ולהתכונן לפלישה.
בעת המלחמה ניהל טיסה ניהל מדיניות הונגרית-לאומית. הוא תמך בצבא, תוך הדגשת מקומם של מפקדים הונגרים ומאידך, ניצל את חולשתה של וינה על מנת להשיג הישגים לאומיים, בין היתר על ידי סירוב לאספקת מזון מהונגריה לאוסטריה. הפרלמנט שימש לטיסה כ"עלה תאנה" על מנת לתת תוקף חוקי להחלטותיו.
בשובו מביקור בחזית נעשה כנגדו ניסיון התנקשות שני, על ידי חייל.
במאי 1917 אולץ טיסה להתפטר, תחת לחצו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה, שביקש למצוא דרך לסיים את המלחמה ולעצור את ההפסדים.
סוף ימיו.
לאחר שהתפטר מתפקידו כראש ממשלה, שירת טיסה שירות סמלי בצבא.
ב-16 באוקטובר 1918 ניסה סוציאליסט אנטי-מיליטריסטי להתנקש בחייו של טיסה, כאשר האחרון עזב את בניין הפרלמנט. טיסה ניצל גם מניסיון התנקשות זה, שהיה השלישי במספר. המתנקש נתפס, אך שוחרר כעבור 15 יום במסגרת ההפיכה.
ב-31 באוקטובר, במסגרת מהפיכת החרציות, פרצו חיילים לביתו של טיסה וירו בו לנגד עיני אשתו. ההאשמה בה הואשם הייתה "חרחור מלחמה" ובין היתר סומן על ידי המהפכנים כמי שדחף ליציאה למלחמה.
טיםספיק
טים ספיק
TeamSpeak 3
סלייגו
סלייגו (באירית: Sligeach, באנגלית: Sligo) היא עיר בצפון-מערב אירלנד במחוז סלייגו. העיר ממוקמת על חוף האוקיינוס האטלנטי מצפון, ובסמוך לאגם גייל מדרום. נכון ל-2011 אוכלוסיית העיר מונה 19,452 תושבים.
העיר היא אחת הערים המרכזיות בצפון-מערב אירלנד, והיא מהווה מוקד משיכה לטיולים באזור, כמו גם לעיר עצמה. בעיר ישנו נמל חשוב, על שפך נהר גארבוגה, אשר דרכו הפליגו 30,000 אנשים מאירלנד לארצות הברית בתקופת הרעב הגדול.
תרבות וספורט.
בסלייגו גדל המשורר המפורסם וזוכה פרס נובל ויליאם בטלר ייטס. גם הסופר ספייק מיליגן התגורר בעיר.
קבוצת הכדורגל של העיר, סליגו רוברס, זכתה באליפות ליגת העל האירית בכדורגל בשנת 2012.
חברי להקת הבנים ווסטלייף גדלו בעיר.
רדיוס בוהר
רדיוס בוהר הוא קבוע פיזיקלי השווה בערכו בערך למרחק בין הפרוטון לאלקטרון באטום מימן במצב היסוד ומסומן formula_1. הקבוע נקרא על שם נילס בוהר, תודות לחלקו במודל האטום של בוהר.
רדיוס בוהר הרגיל.
ביחידות SI רדיוס בוהר מוגדר באופן הבא:
ואילו ביחידות cgs הוא מוגדר באופן הבא:
כאשר:
נכון לשנת 2013, ערכו של רדיוס בוהר, הוא מטר שהם כ-53 פיקומטר או 0.53 אנגסטרום.
מודל האטום של בוהר, שהוצע על ידי נילס בוהר בשנת 1913, מתאר אלקטרון המסתובב סביב גרעין במסלולים סגורים. יחודו של המודל בכך שהאלקטרון יכול להקיף את האטום רק במרחקים מסוימים כתלות באנרגיה שלו. באטום הפשוט ביותר, אטום המימן, אלקטרון יחיד מקיף את הגרעין, ובמסלול הקרוב ביותר האפשרי, כלומר באנרגיה הנמוכה ביותר שלו, המרחק בין האלקטרון לגרעין הוא בקרוב רדיוס בוהר. הטעות נובעת מכך שלא מתחשבים באפקט המסה המצומצמת (ראו למטה) וההבדל הוא בערך 0.1%.
אף על פי שמודל האטום של בוהר כבר אינו המודל המשמש לתיאור מבנה האטום, רדיוס בוהר נותר קבוע שימושי לחישובים בפיזיקה אטומית, תודות לקשר הפשוט שלו לקבועים בסיסיים אחרים וזו גם הסיבה בגינה הוא מוגדר עבור מסת המנוחה של האלקטרון ולא עבור מסה מצומצמת. לדוגמה, רדיוס בוהר הוא יחידת אורך ביחידות אטומיות.
במודל העדכני של אטום המימן, לפי מכניקת הקוונטים, המרחק הממוצע או ערך התצפית של המרחק בין האלקטרון לגרעין אטום המימן הוא כ-1.5a0≈, התוצאה שקיבלנו היא מאותו סדר גודל.
רדיוס בוהר הוא אחד משלוש יחידות האורך הקשורות, כאשר השתיים הנוספות הן אורך גל קומפטון של האלקטרון, formula_10 והשני הוא הרדיוס הקלאסי של האלקטרון, formula_11. רדיוס בוהר מורכב ממסת האלקטרון, formula_6, קבוע פלאנק, formula_5 ומטען האלקטרון (המטען היסודי), formula_7. אורך גל קומפטון של האלקטרון, formula_10, קטן בערך פי 20 מרדיוס בוהר, ומורכב מ formula_6, formula_5 ומהירות האור formula_8. רדיוס האלקטרון הקלאסי, formula_11, קטן בערך פי 1000 מאורך גל קומפטון, ומורכב מ formula_6, formula_7 ו-formula_8. הקשר בין האורכים השונים ניתן להבעה באמצעות קבוע המבנה הדק formula_9 במשוואה
רדיוס בוהר המצומצם.
רדיוס בוהר המצומצם הוא ערך אשר לוקח בחשבון את ההשפעה של תנועת האלקטרון על הגרעין. באופן קלאסי האלקטרון והגרעין שניהם "נעים" סביב נקודה משותפת. את האפקט הזה לוקחים בחשבון אם במקום מסת האלקטרון משתמשים במסה המצומצמת של האלקטרון והגרעין, או באופן שקול במקום אורך גל קומפטון של האלקטרון משתמשים בסכום אורכי הגל של האלקטרון והגרעין. מכך נובע שעבור אטום המימן ניתן לבטא את רדיוס בוהר באופן הבא:
כאשר:
בוכא
בוּחה או בוּכא (Boukha; בערבית: بوخة; "בוח'ה") הוא משקה מזוקק תוניסאי המופק מתאנים. משמעות השם בערבית יהודית: "אדי אלכוהול".
המשקה מתקבל מזיקוק של יין תאנים מתוניסיה ומטורקיה. שם היצרנית העיקרית, "בוקובזה", נקרא על שם משפחת בוקובזה היהודית שיצרה אותו לראשונה בשנות ה-80 של המאה ה-19, במזקקה בלה סוקרה (La Soukra) שליד תוניס. מסורת משפחתית כורכת את תחילת ייצור המשקה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-19, לפי סיפור אודות הרב יצחק חי טייב (1743-1835) שהטביע את יגונו במשקה הבוכא לאחר שגילה שכתבי היד שלו נשרפו.
במאה ה-20 היגרה המשפחה לצרפת, שם הקימה את מפעלה מחדש. כיום מיוצר הבוכא בפריז, לצד יינות תוניסאיים נוספים בהכשר של בית הדין הרבני בצרפת. המשקה זכה למדליות הערכה של לאופולד השני, מלך הבלגים.
כיום מזקקות ישראליות נוספות מיצרות את התזקיק הזה, כמו מזקקת "ירושלמי" מהמושב זנוח, ומזקקת "הולנדר", שבבית מאיר.
אחוזי האלכוהול במשקה נעים בין 36 ל-40.
ניתן להגיש את הבוכא בטמפרטורת החדר או עם קרח. הוא יכול לשמש כבסיס לקוקטיילים רבים ולסלט פירות.
תור הזהב בספרד
לה ליברטד
מחוז לה ליברטד (בספרדית: La Libertad) הוא אחד ממחוזות אל סלוודור, הנמצא בדרום-מערב המדינה. בירת המחוז היא סנטה טקלה. המתיישבים הראשונים התיישבו במקום בשנת 1865, ועסקו בהפקת גומי. כיום מרבית המחוז היא כפרית, ומתפרנסת מחקלאות ומתעשייה קלה. המחוז משופע בחופים, ומסעדותיו ידועות כמשובחות.
במחוז נמצא האתר הארכאולוגי חויה דה סרן, כפר ארכאולוגי מתקופת המאיה שנשאר כמעט בשלימותו. האתר הוגדר בשנת 1993 כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, ומכונה "פומפיי של אמריקה", בהקבלה לאתר הארכאולוגי המפורסם שבאיטליה.
שאול אמסטרדמסקי
שאול אמסטרדמסקי (נולד ב-8 באוגוסט 1980 בירושלים) הוא עיתונאי ישראלי זוכה פרס סוקולוב. ראש הדסק הכלכלי ופרשן כלכלי בכיר בחטיבת החדשות של תאגיד השידור הישראלי. לפני כן, שימש כ-9 שנים ככתב כלכלה בכיר בעיתון "כלכליסט".
ביוגרפיה.
אמו של אמסטרדמסקי עלתה מברית המועצות בשנת 1973. את שירותו הצבאי עשה כקצין במינהל האזרחי. לאחר מכן, סיים ב-2007 לימודי תואר ראשון בתוכנית באוניברסיטה העברית. במהלך לימודיו באוניברסיטה ואחריהם עבד בתפקיד זוטר באגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר.