בשנת 1893 חזר לאנגליה ונקשר לג'יימס פרידה ולויליאם ניקולסון בעבודות פוסטרים. בשנת 1895 חזר יאנג לאוסטרליה ויחד עם האחים לינדזי והארי וסטון עשה כמה פוסטרים מצוינים. אך הפרנסה הייתה מוגבלת ולכן סבל שנים רבות של עוני, במהלכן עשה כמות מסוימת של כתיבה לעיתונות.
הוא החל להציג בחברת האמנים הוויקטוריאנית, אך המכירות היו מעטות. במהלך ביקורו באנגליה הוא התחתן עם מייבל סוייר, מומחית בחריטת עץ ובעוד שהתקופה הקשה נמשכה, אשתו סייעה לפרנסה על ידי ביצוע עבודות עבור אדריכלי מלבורן. רק בשנת 1911 החלה ההערכה לאמנותו של יאנג. באותה שנה הוא ערך תערוכה במלבורן של תמונות קטנות, שחלקן היו בעלות איכויות דומות לחיתוכי העץ הצבעוניים היפניים של המאה השמונה עשרה. המכירות היו טובות, בין היתר מכיוון שהמחירים היו נמוכים, והאמן עשה תערוכה נוספת באדלייד. זו הייתה הצלחה אמנותית וגם כלכלית, תערוכות נוספות היו במלבורן ובסידני, ולבסוף, בשנתו החמישית, התבסס המוניטין של יאנג כאמן.
עיצוב בולים.
בשנת 1911 הוזמן על ידי מנהל הדואר הכללי של אוסטרליה, לייצר עיצובים חדשים עבור הבולים הראשונים של חבר העמים של אוסטרליה. הוא הגיש את העיצובים בינואר 1912. ידועים שלושה סוגים של רישומים עבור בולי הקנגורו והמפה. עיצוב זה הונפק לראשונה ב-2 בינואר 1913 והמשיך להיות בשימוש עד 1935 במקביל לבולים אחרים. העיצוב שימש גם למעטפות דואר, כרטיסי ברכה, מעטפות רישום ועטיפות עיתון.
שנים מאוחרות.
בשנת 1912 הפליג לאירופה ולאחר שהות בספרד התיישב באנגליה. שמונה עשרה חודשים מאוחר יותר באוגוסט 1914 נערכה תערוכתו הראשונה בגלריות ביילי. כל הסידורים נערכו והתמונות נתלו כשפרצה המלחמה.
יאנג היה קלע טוב בצעירותו, ובמשך שלוש שנים עבד כמדריך בתחום הקליעה והתותחנים. מיד לאחר המלחמה הוא הרים שוב את תחום הציור והציג באקדמיה ובחברה המלכותית לאמנים בריטיים.
באוסטרליה הוא שימש כמבקר אמנות ב"הראלד" וקיים מדי פעם תערוכות יחיד. מעמדו היה כעת איתן, והוא הוכר בכל מקום כאחד האמנים המובילים בצבעי מים באוסטרליה.
הוא נפטר במונטרוז והשאיר אחריו את רעייתו ושתי בנותיו.
מורשת.
בשנת 1976 הוא זכה בכבוד והופיע על בול דואר שהונפק על ידי הדואר האוסטרלי עבור עבודתו כמעצב חותמת הדואר האוסטרלית הראשונה.
תשלום עתי ותשלום חד-פעמי
חוק כביש אגרה
חוק כביש אגרה התקבל בכנסת ה-13, ב-24 באוגוסט 1995, ה'תשנ"ה. מטרת החוק היא להסדיר את ענייני הנסיעה בכבישים המוגדרים ככבישי אגרה בישראל. כביש אגרה הוא כביש שעליו נחתם חוזה זיכיון בין בעל הזיכיון לבין הממשלה. חברה אשר זכתה במכרז מקבלת זיכיון לגבות כסף על נסיעה בכביש. אם לא נמצא זוכה, רשאים השרים לקבוע כי הזיכיון יינתן לחברת כביש חוצה ישראל בע"מ.
כבישי האגרה בישראל, נכון ל-2021, הם כביש 6, כביש 6 צפון, מנהרות הכרמל והנתיב המהיר בכביש 1.
בעל הזיכיון.
בעל הזיכיון הוא חברה הרשומה בישראל, אשר נמצאה מתאימה ונבחרה במכרז פומבי. על תנאי המכרז ואופן ניהולו מחליטים שר האוצר ושר התחבורה. בין בעל הזיכיון לבין הממשלה נחתם חוזה בשם חוזה זיכיון אשר קובע את זכותו של בעל הזיכיון לגבות ולקבל אגרה ואת יתר זכויותיו וחובותיו של בעל הזיכיון.
סמכויות.
עם הסמכויות של בעל הזיכיון ניתן למנות את הזכויות הבאות: תִמרור בכביש על פי חוקי התנועה; יכולתו להקים ולהפעיל מתקנים ומכשירי גבייה; קביעת סכום הגבייה עבור נסיעה; יתר על כן, רשאי בעל הזיכיון לפטור מתשלום על נסיעה לפי אמות מידה שנקבעו מראש.
ההגבלות.
החוק מטיל מספר הגבלות על בעל הזיכיון, לדוגמה, לבעל הזיכיון אין סמכות למנוע מכלי רכב לנסוע בכביש, פרט למקרה של אי תשלום אגרה. בעל הזיכיון מחויב להודיע על כל שינוי בתשלום האגרה.
אירוע חירום.
במקרה של אירוע חירום, רשאי מפקד מרחב של משטרת ישראל להורות לבעל הזיכיון שאין לגבות אגרה או למנוע שימוש בכביש. דוגמות לאירוע חירום הן: תאונת דרכים, פיגוע חבלני, אסון טבע או כל אירוע אחר שימצא לנכון מפקד המרחב.
כמו כן, חל עליו איסור לעכב אמבולנס, כלי רכב משטרתי, של השב"כ, של צה"ל או רכב כיבוי שריפות. איסור זה תקף בתנאי שאותם רכבי חירום משמיעים אות אזעקה ומפיצים בפנס מיוחד אור מהבהב.
גביית אגרה.
כל רכב הנוסע בכביש אגרה מצולם במצלמה או במסרטה באופן אלקטרוני או בכל אופן אחר, והצילום משמש ראייה קבילה בכל הליך משפטי. בצילום צריך להיות מפורט מספר הזיהוי של הרכב, ומקום וזמן המצאות הרכב בעת הצילום.
אם בעל הרכב המצולם מוכיח שהרכב נגנב ממנו, הוא אינו חייב לשלם את האגרה.
גבייה קולקטיבית שנתית.
מתקיימת גבייה שנתית קבועה קולקטיבית מכל הנהגים במדינה למען מימון כבישים ותחזוקתם. כמו כן, כלי רכב שלא שילמו עד כה על עצם נסיעתם (לדוגמה תיירים), יאלצו לשלם גם כן. נוהג זה מתקיים בכמה מדינות באירופה, למשל שווייץ. בישראל לא נוהגים בשיטה זו.
עבירות ועונשים.
חוק כביש האגרה מגן על בעל הזיכיון מפני אי תשלום של נהגים בכביש האגרה.
תשלום שלא שולם, לאחר כ-30 ימים יתווסף אליו הפרשי הצמדה (כמוגדר בחוק פסיקת ריבית והצמדה). אם לא שולם גם לאחר כ-3 חודשים מתאריך החיוב, נוסף לתשלום גם תוספות פיגור וריביות. כמו כן, כל החובות ניתנות לגבייה על ידי ההוצאה לפועל.
האוכפים את החוק הם המדינה ובעל הזיכיון, עבור כביש 6, חברת דרך ארץ.
כבישי אגרה בישראל.
כביש 6.
כביש 6 הוא כביש אגרה מתחיל במחלף עין תות ומסתיים במחלף שוקת ואורכו 175 קילומטרים. כביש זה הוא כביש האגרה הראשון בישראל והוקם בשנת 1993 על ידי ממשלת ישראל העשרים וחמש. כיום כביש 6 בבעלות דרך חברת דרך ארץ.
נוסף על כך, נפתח כביש נפרד מכביש 6, "כביש 6 צפון" הנמשך מיקנעם עד מחלף סמוך ואורכו כ־22 ק"מ. כמו כן, המנוי לכביש 6 אינו תקף עבור כביש זה.
מנהרות הכרמל.
מנהרות הכרמל הוקמו בשנת 2010 הפרויקט הוקם, מומן ומתוחזק על ידי קבוצת כרמלטון בע"מ. המנהרות מחברות בין מחלף חיפה דרום בכביש 2 לצ'ק פוסט'. ניתן לנסוע במנהרות הכרמל הן כמשתמשים רשומים והן כמשתמשים לא רשומים. לרשות המנויים עומדים נתיבי מעבר ייעודיים פתוחים, ללא מחסומים, המאפשרים מעבר מהיר ללא צורך בעצירה. בעת המעבר מזהה המערכת את הרכב, באמצעות לוחית הרישוי או באמצעות פסקל.
לרשות המשתמשים שלא נרשמו כמנויים לפרויקט עומדים נתיבי תשלום מאוישים, בהם ניתן לשלם במזומן או באמצעות כרטיס אשראי.
הנתיב המהיר בכביש 1.
הנתיב המהיר הוקם בשנת 2011 על ידי קבוצת שפיר הנדסה ותעשייה בע"מ. ואורכו של הנתיב כ-13 קילומטרים. מקביל לכביש 1 ממחלף בן-גוריון עד לכניסה לנתיבי איילון. כלי רכב פרטי המבקש לנסוע בנתיב המהיר חייב בהרשמה מראש ובתשלום אגרה. ישנם כלי רכב אחרים שאין מחובתם בתשלום אגרה, למשל רכב רב תפוסה, אוטובוסים ומוניות שירות ורכב נכים.
כבישי אגרה במדינות אחרות.
ישנם כמה סוגים עיקריים של כבישי אגרה ברחבי העולם, המתנהלי בצורה שונה מבישראל:
כבישים בין מדינתיים.
כבישים בין מדינה למדינה, שנוצרו מלכתחילה על ידי משקיעים פרטיים, ופועלים בדרך יעילה יותר מאשר כביש שהמדינות עצמן היו מקימות ומתחזקות.
כבישי אגרה מקומיים.
כבישים אלו ממנים את עצמם, ודואגים לכך שמערכת התחבורה באזור תהיה טובה. לדוגמה, כניסה אל ערים גדולות כגון לונדון וסטוקהולם בכלי רכב תהיה כרוכה בתשלום.
יוסי לובטון
יוסי לובטון (נולד ב-9 במאי 1966) הוא איש עסקים, פרסומאי ויו"ר ומנכ"ל קבוצת פובליסיס ישראל.
ביוגרפיה.
לובטון נולד ב-9 במאי 1966 בירושלים. בשנת 1984 החל בלימודי עתודה טכנולוגית במכללת 'אורט גבעת רם', ירושלים, ובשנת 1990 התגייס לצה"ל, שם שירת כמדריך מכ"ם בחיל האוויר. בתום שירותו הצבאי השלים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ב בירושלים, ובשנת 2001 השלים תואר שני במנהל עסקים במסגרת תוכנית קלוג-רקאנטי של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן.
בשנת 1993 מונה ליועץ לשר האנרגיה, משה שחל, ובשנת 1994 מונה לראש מנהלת גז טבעי במשרד האנרגיה.
בשנת 1995 מונה למנהל אגף הגז הטבעי והרגולציה בחברת פזגז, ובשנת 1996 מונה למנהל תשתיות ורגולציה בחברת פז, וכן לחבר בדירקטוריון החברה. בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחברת פז, ובמסגרת תפקידו היה אחראי על גיבוש השינוי האסטרטגי מסיטונאות בנזין לקמעונאות, פיתוח הרעיון לרשת חנויות הנוחות 'Yellow', ניהול שותפויות אסטרטגיות בינלאומיות ואחריות על פעילות הרכישות והמיזוגים. בשנת 2000 מונה למנכ"ל חברת בורגראנץ', ובשנת 2003, סיים שם את תפקידו לאחר חילוקי דעות עם צדיק בינו, בעל השליטה. לובטון שהיה צפוי לרכוש 40% ממניות הרשת ולהיות שותף בבעלות טען להפרת ההסכמות ביניהם.
בשנת 2004 מונה לסמנכ"ל שיווק של חברת סלקום, והוביל את המיתוג מחדש של החברה ואת השקת הדור השלישי ושירותי התוכן. בשנת 2005 מונה לסמנכ"ל שיווק ופיתוח עסקי בחברת HOT, והיה שותף לגיבוש אסטרטגיית הטריפל של החברה וכן להשקת שירות ה-VOD הראשון בישראל ולשירותי הטלפון הקווי הראשונים בישראל שהתחרו בבזק.
ביולי 2008 מונה למנכ"ל חברת הפרסום באומן בר ריבנאי. הוא הביא להטמעת פעילות הדיגיטל במשרד. בשל פעילותו נבחר לובטון בשנת 2017 לאחד מ-100 האנשים המשפיעים על ידי ארגון הדיגיטל הישראלי.