נְגוֹזִי אוֹקוֹנְג'וֹ-אִיוולָה (באנגלית: Ngozi Okonjo-Iweala; נולדה ב-13 ביוני 1954) היא כלכלנית, פוליטיקאית ודיפלומטית ניגרית-אמריקאית, שמכהנת מאז מרץ 2021 כמנכ"לית ארגון הסחר העולמי. היא כיהנה כשרת האוצר של ניגריה בשנים 2011–2015 ולפני כן בשנים 2003–2006. היא הייתה גם שרת החוץ של ניגריה למשך חודשיים בשנת 2006. עוד לפני שהחלה בקריירה הפוליטית שלה בניגריה, היא פיתחה קריירה ככלכלנית ומנהלת בבנק העולמי. בשנים 2007–2011 היא חזרה לארגון וכיהנה כמנהלת, אחראית על פעילות הארגון באפריקה, דרום ומרכז אסיה ואירופה.
השכלה וחיים אישיים.
אוקונג'ו-איוולה היא בת לשבט האיגבו, קבוצה אתנית שמקורה בדרום מזרח ניגריה. כילדה חוותה את מוראות מלחמת ביאפרה, בה לחם אביה כקצין בכיר למען עצמאות החבל.
ב-1977 סיימה אוקונג'ו-איוולה בהצטיינות תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד. את הדוקטורט בפיתוח כלכלי אזורי קיבלה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1981. היא נשואה ואם לארבעה.
קריירה.
לאוקונג'ו-איוולה קריירה של כ-25 שנים בבנק העולמי. ב-15 ביולי 2003 היא מונתה לשרת האוצר בקבינט של נשיא ניגריה, אולוסגון אובסנג'ו. באוקטובר 2005 היא הובילה את המשא ומתן של המשלחת הניגרית עם מועדון פריז. המשלחת השיגה הסכם שהפחית את החוב החיצוני של ניגריה ב-30 מיליארד דולר. כחלק מההסכם התחייבה ניגריה לשלם חובות בסך 12 מיליארד דולר, בתמורה למחיקת חוב בסך 18 מיליארד. קודם לתשלום החלקי של החוב ולמחיקת חלקו האחר, הוציאה ניגריה כמיליארד דולר בשנה בלי לקצץ כלל מהקרן.
אוקונג'ו-איוולה הנהיגה גם את הנוהל לפיו כל אחת ממדינות ניגריה מפרסמות בעיתונות את ההקצאה החודשית של הכספים שהתקבלו מהממשלה הפדרלית. התנהלות זו קידמה בצורה משמעותית את השקיפות הגוברת בממשל. היא גם סייעה בהשגת דירוג האשראי הראשון בתולדות המדינה (BB מינוס), שהעניקו לה סטנדרד אנד פורס ופיץ'.
מחלוקת התעוררה סביב מינויה של אוקונג'ו-איוולה למשרת שרת האוצר, עקב תשלום שכרה בדולרים. שכרה הגיע ל-240,000 דולר, לעומת שכר בסיס של 6,000 דולר. המחלוקת הייתה חוד החנית של הדיווחים בתקשורת אודות הרפורמה, אם כי אוקונג'ו-איוולה חשה כי מבקריה נהגו כלפיה בחוסר צדק עקב האופי הזמני של התשלומים שמקורם היה בקרן נתמכת תרומות הקשורה לממשלה. ב-20 ביולי 2007 פסק בית המשפט לערעורים כי תשלום השכר לא נעשה במסגרת החוק הניגרי והורה לאוקונג'ו-איוולה להחזיר את ההפרש לאוצר המדינה. הן הממשל הפדרלי, הן אוקונג'ו-איוולה ערערו לבית המשפט העליון וההליך המשפטי עודנו תלוי ועומד.
בשנת 2006 כיהנה אוקונג'ו-איוולה כשרת החוץ של ניגריה במשך חודשיים. היא התפטרה ב-3 באוגוסט 2006, לאחר העברתה הפתאומית מתפקיד ראש הצוות הכלכלי של ניגריה על ידי הנשיא לשעבר אולוסגון אובסנג'ו. בשנת 2007 נחשבה מועמדת להחליף את פול וולפוביץ בתפקידו כנשיא הבנק העולמי.
ב-4 באוקטובר 2007 מונתה אוקונג'ו-איוולה על ידי רוברט זליק, נשיא הבנק העולמי, למשרת מנכ"לית בבנק (managing director). המינוי נכנס לתוקפו ב-1 בנובמבר אותה שנה. במסגרת תפקיד זה היא הייתה אחראית על תקציב של 81 מיליארד דולר, שהבנק העולמי הפנה לפרויקטים באפריקה, דרום ומרכז אסיה ואירופה. היא הייתה אחראית למספר מיזמים שקשורים בעוני ובמחסור במזון, בזמן המשבר הכלכלי העולמי שהחל בשנת 2008. בשנת 2012 נחשבה למועמדת להחליף את רוברט זליק כנשיא הבנק העולמי, כשזה יסיים את תפקידו ביוני 2012, מינוי בו זכה לבסוף האמריקאי ג'ים יונג קים.
ב-2011 מונתה אוקונג'ו-איוולה על ידי נשיא ניגריה גודלאק ג'ונתן בשנית למשרת שרת האוצר, כאשר היא אוחזת בתיק המורחב של השרה לתיאום כלכלי. היא ספגה ביקורת על הסרת הסובסידיה על הדלק על ידי ממשלת ניגריה, אשר הובילה למחאת "לכבוש את ניגריה" בראשית ינואר 2012. המוחים דרשו את שאוקונג'ו-איוולה תפוטר. במהלך כהונתה כשרה הדגישה אוקונג'ו-איוולה את הצורך להפחית את ההוצאות הקבועות של המדינה שהיוו 74% מהתקציב הלאומי ולהגדיל את ההון המוקצב לפרויקטים אשר יכולים לשפר את מצב האבטלה שהייתה בשיעור של 14% מכוח העבודה. היא קידמה רפורמות במערכת הפיננסית וביחס לנשים ונערות. ב-2014 שינתה ניגריה את אופן חישוב התוצר המקומי, ובעקבות זאת עקפה ניגריה את דרום אפריקה והייתה לכלכלה הגדולה באפריקה.
לאחר שתמה כהונתה בממשלת ניגריה, בשנים 2015–2016, הייתה חברה בוועדה הבינלאומית למימון הזדמנויות השכלה בעולם (International Commission on Financing Global Education Opportunity). בינואר 2016 הייתה ליושבת הראש של GAVI, שותפות ציבורית-פרטית שמטרתה להגביר את הגישה של אנשים במדינות עניות לחיסונים. באפריל 2017 הייתה לחברה בקבוצת אישים בעלי שם, שהוקמה על ידי ה-G-20, שעוסקת בממשל פיננסי גלובלי (G20 Eminent Persons Group on Global Financial Governance). ביולי 2017 ייסדה את NOI-Polls, ארגון שעורך סקרים בניגריה, בשיתוף עם גאלופ וחברות אחרות. שם הארגון הוא ראשי תיבות של שמה. מאז 2019 היא חברה בוועדה הבינלאומית של אונסק"ו לעתיד החינוך (International Commission on the Futures of Education). היא ייעצה לארגוני גלובלים בתחום הבריאות ולקרן המטבע הבינלאומית.
בשנת 2019 קיבלה אוקונג'ו-איוולה אזרחות אמריקאית. ביוני 2020 הכריז נשיא ניגריה מוחמדו בוהארי שאוקונג'ו-איוולה היא המועמדת שלו לתפקיד מנכ"לית ארגון הסחר העולמי. מינויה עוכב בשל התנגדות נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, אך זכה לתמיכתו של מחליפו ג'ו ביידן. במרץ 2021 היא החלה בתפקידה כמנכ"לית הארגון. היא האישה הראשונה והאדם הראשון מאפריקה שעומד בראש הארגון.
פרסים ואותות הוקרה.
אוקונג'ו-איוולה זכתה במספר רב של פרסים, אותות הצטיינות והוקרה. ביניהם ניתן למנות:
הוקר הארט
ההוקר הארט (באנגלית: Hawker Hart) היה מפציץ קל דו-כנפי ודו-מושבי בריטי, אשר בלט בשורות חיל האוויר המלכותי בתקופה שבין מלחמות העולם.
ההארט תוכנן במהלך שנות ה-20 על ידי סידני קאם ונבנה בידי חברת הוקר איירקראפט. הוא נחשב לאחד המפציצים המהירים לזמנו והיווה את פסגת העיצוב במטוסים דו-כנפיים. הצלחתו הרבה הביאה לפיתוחן של גרסאות משנה, בהן גם גרסה ימית.
תכנון, פיתוח וייצור.
ב-1926 פרסם משרד האוויר הבריטי מכרז עבור מפציץ קל ובעל ביצועים גבוהים לפעולה בשעות היום, בעל שלדת מתכת ומהירות של 258 קמ"ש. החברות שהציעו את תכנוניהן כללו את הוקר, אוורו ודה הבילנד. חברת פיירי אוויאיישן (Fairey Aviation Company), שסיפקה טייסת מפציצי פיירי פוקס ב-1925, לא הוזמנה להשתתף במכרז ועותק שלו הגיעה לידיה רק לאחר מחאות שהגישה לראש המטה של משרד האוויר, יו טרנצ'רד.
העיצוב שהוצע על ידי הוקר כלל מטוס דו-כנפי בעל סוג סמוכות בין כנפיו כאשר העליונה משוכה מעט לאחור, ומנוע מקורר נוזל V12 תוצרת רולס-רויס מסוג F.XI (שהפך מאוחר יותר לרולס-רויס קסטרל). שלדת המטוס נבנתה כולה ממתכת, בהתאם לדרישות המכרז, כאשר גוף המטוס הורכב מצינורות פלדה שכוסו בלוחות אלומיניום ובד, וכנפיים המורכבות משדרית מרכזית עשויית פלדה וצלעות מנתך אלומיניום ומכוסות בד. להארט היה תכנון חדיש של גוף המטוס וכנפיו, ומנוע ומערכת דלק משופרים שהביאו למשקל מופחת. הטייס ישב במושב הקדמי והפעיל מקלע מסוג ויקרס בקוטר 7.7 מ"מ, שמוקם בצד ימין של המטוס. התצפיתן ישב מאחרי הטייס והפעיל מקלע לואיס על גבי כנה טבעתית. ההארט היה מסוגל לשאת עד 240 ק"ג של פצצות תחת כנפיו.
"J9052", אב הטיפוס של ההוקר הארט, טס לראשונה ביוני 1928 והועבר למכון לניסויים בחימוש ומטוסים (Aeroplane and Armament Experimental Establishment) בבסיס מרטלהשאם היט' של חיל האוויר המלכותי ב-8 בספטמבר. המטוס הפגין ביצועים ויכולת שליטה טובים, הגיע ל-284 קמ"ש בטיסה אופקית ו-454 קמ"ש בצלילה אנכית. המכרז הסתיים בבחירתו של ההארט באפריל 1929; הדה הבילנד האונד נדחה עקב בעיות בשליטה במטוס במהלך נחיתה ובשל שלדתו שהייתה מורכבת בחלקה מעץ. האוורו אנטילופ הציג גם הוא ביצועים טובים אך ההארט הועדף בשל תחזוקתו הזולה יותר, יתרון חשוב בשל בעיות התקציב ממנו סבלו הכוחות המזוינים הבריטיים עקב המשבר הכלכלי של שנות ה-20. טיסת הבכורה של אב הטיפוס של הפיירי פוקס IIM (שעל אף שמו היווה למעשה תכנון חדש לגמרי), אשר התעכבה בשל האיחור בהגעת המכרז לחברה, התרחשה רק ב-25 באוקטובר 1929, זמן רב לאחר הבחירה בהוקר הארט.
לגרסה הסטנדרטית של הארט היה מנוע יחיד בעל 525 כוחות סוס מסוג רולס-רויס קסטרל IB 12 צילינדרים (V-type), אשר העניקה למטוס מהירות של 296 קמ"ש וטווח של 757 ק"מ. הוא היה מהיר ממטוסי הקרב של תקופתו בזמן שהוצג, הישג מרשים לנוכח העובדה כי מדובר במפציץ, בעל יכולת תמרון גבוהה ומנוע אמין, תכונות שהפכו את ההארט לאחד המפציצים הדו-כנפיים היעילים ביותר שנוצרו עבור חיל האוויר המלכותי. חשוב לציין, כי ההארט היה מהיר יותר מהבריסטול בולדוג, אשר נכנס באותה תקופה לשירות כמטוס הקרב הבריטי העיקרי. הפער הגדול בביצועים הביא את חיל האוויר המלכותי להחליף באופן הדרגתי את הבולדוג בפיתוח מזורז של ההארט, תחילה כהסבה משנית של המפציץ עצמו ולאחר מכן כבסיס לתכנון חדש של מטוס קרב - ההוקר פיורי.