ב-2006 מונה לראש אגף "צומת". במהלך פיקודו, זכה צוות מהאגף שבראשותו בפרס ביטחון ישראל. ב-2011 מונה לסגן ראש המוסד וממלא מקומו וראש מנהלת המבצעים בארגון. באוגוסט 2013 נבחר על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לתפקיד היועץ לביטחון לאומי לראש הממשלה וליו"ר המטה לביטחון לאומי. הוא החל לכהן בתפקיד בנובמבר 2013.
ב-6 בדצמבר 2015 הופיע כהן בוועדת הכלכלה של הכנסת והביע את עמדת המל"ל לפיה עיכוב במימוש מתווה הגז עלול לפגוע בביטחון ישראל.
כראש המוסד.
ב-7 בדצמבר 2015 הודיע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על מינויו של כהן לראש המוסד, וב-6 בינואר 2016 נכנס לתפקיד והחליף את תמיר פרדו.
ב-5 ביולי 2020 החליט נתניהו להאריך את כהונת כהן כראש המוסד בחצי שנה נוספת, עד ל-1 ביוני 2021, מחליפו הוא סגנו, דוד ברנע.
מבצע בולט של "המוסד" בתקופתו, היה השגת מסמכי הארכיון של תוכנית הגרעין האיראנית, מבצע עליו פיקח באופן אישי. המסמכים הוכיחו שלפני החתימה על ההסכם, איראן פעלה בחשאי לפתח נשק גרעיני, ולא דיווחה באופן מלא על כל יכולותיה בעת שחתמה על ההסכם עם המעצמות. חשיפת מסמכים אלו היו בין הגורמים העיקריים לפרישת ארצות הברית מהסכם הגרעין עם איראן. בשנת 2020 יוחסו ל"מוסד" שני חיסולי מפתח בטהראן: הריגת עבדאללה אחמד עבדאללה, טרוריסט ומספר 2 באל-קאעדה, והריגת מוחסן פח'רי-זאדה, גנרל במשמרות המהפכה האסלאמית וראש תוכנית הגרעין האיראנית.
בתחילת מגפת הקורונה בישראל המוסד בראשותו סייע ברכש ציוד רפואי.
בשנת 2020 השתתף במגעים שהובילו לחתימת הסכמי אברהם בין מדינת ישראל לבין איחוד האמירויות ובחריין. ב-25 בנובמבר דווח שהשתתף בפגישה חשאית ביחד עם ראש הממשלה נתניהו עם מוחמד בן סלמאן, יורש העצר ושר ההגנה של ערב הסעודית.
כהן היה ממונה על יחסי ישראל–קטר ועסק בהעברת מענק הכסף הקטרי לרצועת עזה. לאחר סיום הכהונה אמר: "עד מבצע שומר החומות קיווינו שהמעורבות הקטארית והכסף הקטארי יביאו אותנו להסדרה עם חמאס. אבל זה קצת יצא משליטה".
לאחר סיום תפקידו כראש המוסד.
ב-30 במאי 2021 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
ביולי 2021, מונה לנציג קרן ההשקעות היפנית סופטבנק בישראל.
ב-15 באוגוסט 2021 נפתחה נגד כהן בדיקה משטרתית בגין מתנה בסך 20,000 דולר שקיבל מאיש העסקים ג'יימס פאקר מבלי שדיווח על כך. עוד נבדקים חשדות למסירת מידע אסור בפרסום לדיילת שעמה היה כהן בקשר, וכן מעורבותו בסכסוך עסקי הקשור להפצת רכבי קיה בישראל.
באוגוסט 2021 מונה כהן לדירקטור בחברת הבת האמריקנית של קבוצת דוראל אנרגיה, העוסקת בתחום האנרגיה המתחדשת.
ב-21 בדצמבר 2021 נטען בתוכנית "המקור" שבזמן כהונתו כראש המוסד, כהן חשף מידע חשאי בפני דיילת שעמה ניהל רומן ובפני בעלה, גיא שיקר. שיקר אף טען שזהבית כהן, גיסתו של יוסי כהן ומנכ"לית אייפקס ישראל, אחראית לפיטוריו מתפקידו הבכיר ב"פסגות", הנשלטת בידי אייפקס.
משפחתו.
כהן גר במודיעין ונשוי לאיה, בתו של העיתונאי שלמה שמיר, אחות ראשית במחלקה המטואונקולוגית בבית חולים. השניים נישאו מעט לפני מלחמת לבנון הראשונה. לזוג ארבעה ילדים. בנו השני יהונתן, קצין בדרגת סרן ביחידה 8200, נולד עם שיתוק מוחין ו-100% נכות. אחיו הבכור חיים כהן כיהן כמנכ"ל דן אנד ברדסטריט בישראל וגיסתו היא זהבית כהן, מנכ"לית אייפקס ולשעבר יו"ר תנובה.
בת דודתו מדרגה שנייה היא השחקנית רבקה מיכאלי.
ראש גלידה
ראש גלידה הוא ספר ילדים מאת אורי דגן שיצא לאור בישראל בשנת 2012. הספר אויר על ידי אלית אבני שרון ויצא בהוצאת אוריון.
תקציר העלילה.
הספר מגולל את סיפורו של ברוך, מוכר מכולת חביב, שהחליט להגשים חלום ישן ולהפוך את המכולת לחנות גלידה צבעונית ומיוחדת. ברוך מכיר את כל ילדי השכונה ומכין לכל ילד את הטעם האהוב עליו, כך לדוגמה לאלון הוא מכין גלידת לימון, לגלעד גלידת שוקולד ולדנה-בנדנה גלידת בננה. יום אחד מתגברים אצל ברוך-ראש-גלידה הגעגועים למוצרי המכולת, והוא מחליט לייצר גלידות בטעמים שונים ומשונים, שאותם ילדי השכונה לא ששים לטעום... אך סוף טוב הכל טוב, ראש גלידה החביב מתעשת וחוזר להכין לכל ילד את הטעם האהוב עליו.
הספר נפתח במשפט .
רוח הספר ומסרים חינוכיים.
בספר שזורים מספר מסרים חינוכיים, ביניהם עידוד להגשמת חלומות, קבלת השונות וההעדפות של כל ילד, התמודדות עם שינוי ומשבר (ראש גלידה משנה את כל הטעמים ומכין טעמים משונים כגון גלידה בטעם בצל) וחזרה למצב המוכר.
שיתופי פעולה.
הספר נבחר על ידי ארגון הגנים הפרטיים בישראל כמתנת פתיחת שנת תשע"ג עבור כלל גני הארגון. בשנת 2013 הומחז הספר להצגת ילדים בתיאטרון בובטרון, וכן שולב בסדנת גלידה מדעית בה מכינים הילדים גלידה בעזרת חנקן נוזלי.
אלל (אנטומיה)
אָלָל (TA: Aponeurosis) הוא יריעה סיבית או גיד רחב ושטוח. אלל מורכב מרקמת חיבור צפופה. הוא מחבר בין שרירים שטוחים לעצמות או מהווה כמעין מעבר בין שריר לגיד.
במינוח האנטומי של גוף האדם לפי טרמינולוגיה אנטומיקה מופיעים:
שעבוד שלילי
שעבוד שלילי (Negative Pledge) היא התחייבות שלא לתת שעבוד חדש לצד שלישי.
במסגרת שעבוד שלילי מתחייב לווה, במסגרת הסכם ההלוואה, שלא לשעבד נכס כלשהו, או קבוצה של נכסים, שבבעלותו למלווים אחרים, מבלי שקיבל את הסכמת המלווה (בדרך כלל תוך הבטחת תנאים דומים) או כל עוד לא פרע את חובו למלווה. אין בשעבוד השלילי כדי להעניק למלווה יתרון על נושים אחרים של הלווה. אולם במקרה בו הפר הלווה את התחייבותו כאמור, יוכל המלווה לנקוט בהליכים משפטיים כדי למנוע את רישום השעבוד הספציפי המאוחר בזמן. מסיבה זו רבים אינם רואים בשעבוד השלילי, כשלעצמו, בטוחה לקיום החיוב. למעשה, שעבוד שלילי הוא מועיל רק כאשר הוא מלווה בדרישות נוספות. למשל, קבלת שעבוד שלילי תגן על מלווה שלטובתו נרשם גם שעבוד צף מאפשרות שבעתיד ירשום הלווה שעבוד ספציפי לטובת מלווים אחרים על אותה קבוצת נכסים.
שעבוד שלילי בישראל.
בשנת 2010 פורסם דוח ועדת חודק, שהוקמה לבקשת הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר. הוועדה נדרשה לצורך גיבוש מסקנותיה באשר להתייחסות גופים מוסדיים המעמידים אשראי לגופים שונים באמצעות רכישת איגרות חוב קונצרניות. הוועדה המליצה, בין היתר, כי יש לקבוע שגופים מוסדיים יוכלו לרכוש איגרות חוב שמפיקיהן התחייבו שלא לתת שעבוד חדש לצד שלישי לאחר מועד ההנפקה.
המלצה זו אומצה על ידי הממונה כפי שבאה לביטויה בחוזר גופים מוסדיים - "השקעות באיגרות חוב שאינן ממשלתיות" בה נקבע כי התניה על שעבוד שלילי היא אחת מהתניות החוזיות שעל גוף מוסדי לכלול במסגרת מדיניות השקעה שיגבש באיגרות חוב קונצרניות, בשוק הראשוני והן בשוק המשני. הפרה של התחייבות זו אף יכולה להוות עילה להעמדת איגרות החוב לפירעון מיידי.
עבד אל-מואמין
יד לחללי אסון השייטת
יד לחללי אסון השייטת היא אנדרטה הניצבת במושב שבי ציון. האנדרטה מנציחה את 11 חיילי שייטת 13 והרופא שנהרגו באסון השייטת בלבנון בשנת 1997.
האנדרטה.
האנדרטה הוקמה על קו חוף הים התיכון, כ-200 מטר מדרום לחוף הרחצה של המושב. האנדרטה ממוקמת על גבי רחבה שנוצרה מסלעי החוף שאליהם הוספו סלעים שטוחים. האנדרטה כוללת שנים-עשר סלעי כורכר (כמספר החללים) באורך של שלושה מטרים כל אחד, המוצבים כאילו התמוטטו, נחים זה על גבי זה ויוצרים צללית של אונייה. סלעי הכורכר הובאו מהאי מלטה.
מימין לאנדרטה ניצב סלע שעליו מופיעים סמל השייטת, שם האנדרטה ושמות הנופלים באותיות מארד. מתחתיהם הובא קטע משיר מאת המשורר נתן אלתרמן. השיר נכתב במקור לזכר החייל אורי אילן ונרשם על גבי הסלע בלשון רבים.
האנדרטה הוקמה בשבי ציון ביוזמת מיכל לוינס בלוך, אמו של רם לוינס, מחללי השייטת, שהיה תושב המקום. היא תוכננה על ידי ברני פינק ונחנכה ב-30 ביוני 1999.
בים, מול חוף שבי ציון, שקועה ספינת טילים של חיל הים, אשר טובעה במקום כדי לשמש כאנדרטה לחללים.
אנדרטה נוספת לחללי אסון השייטת מוצבת בחוף העיר ראשון לציון.
אבו יוסוף יעקוב
אבו יעקוב יוסוף
סימה ארלוזורוב
סימה ארלוזורוב (26 בדצמבר 1901 - 2 במרץ 1976) הייתה אשתו של חיים ארלוזורוב, שהייתה עדת ראייה לרצח ארלוזורוב.
ראשית דרכה.
נולדה בשנת 1901 למשפחת רובין, משפחה ציונית באסטוניה, שהייתה אז בתחומי האימפריה הרוסית. בצעירותה הייתה פעילה בתנועות החלוץ וצעירי ציון. היא למדה באוניברסיטה והוסמכה לכימאית. בשנת 1923 הגיע חיים ארלוזורוב, מראשי תנועת העבודה ביישוב, במסגרת פעילותו הציונית, לעיר טאלין בירת אסטוניה. כפעילה ציונית הזמינה סימה את ארלוזורוב לסעוד סעודת ערב בבית משפחתה. סימה הייתה אז גרושה ואם לבתה נאוה (לימים בת זוגו של ראובן דפני, מצנחני היישוב).
כבר בפגישה ראשונה זו נקשרו סימה וארלוזורוב זה לזה והפכו לבני זוג. ארלוזורוב היה אז בהליכי גירושין מאשתו הראשונה גרדה, אם בתו שולמית, ונישואיו עם סימה נערכו רק בשנת 1927, לאחר שהתגרש ב-1924 מאשתו הראשונה. לסימה וחיים ארלוזורוב נולד בשנת 1930 הבן שאול, (מי שיהיה לימים סגן נציב המים ויושב-ראש אגודת מהנדסי המים בישראל).