בשנים 2010-2001 המנהל האמנותי והמנצח הראשי של בית האופרה היה ג'אנלואיג'י ג'למטי.
באוגוסט 2009 נודע שבמקומו מינתה עירית רומא את ריקרדו מוטי. אולם במשך שנתיים מוטי לא אישר את הסכמתו, לאחר שהגיעו לידיעתו הקשיים התקציביים הרבים שבהם נתקלו בתי האופרה במולדתו. לאחר שדחה את התואר של יקיר רומא שהתעכבה תוך כדי סכסוכים בין הסיעות הפוליטיות במועצת העיר, בסופו של דבר, בסתיו 2011 הוא הסכים למינויו בראש תיאטרון האופרה והתמנה למנהלה לשם כבוד לכל החיים.
תזמורת האופרה של רומא.
התזמורת של האופרה ברומא הוקמה יחד עם התיאטרון בשנת 1880 . היא ניגנה בבכורות של האופרות "אבירות כפרית", "טוסקה", כמן "הידיד פריץ" "איריס" מאת מסקאני. בשנים הראשונות של המאה ה-20 ניגנה, בין השאר, תחת שרביטם של מסקאני, איגור סטרווינסקי וריקרדו זנדונאי.
אחרי שנת 1928 התזמורת זכתה לדם חדש תחת ניהולם של ג'ינו מרינוצי, טוליו סראפין וגבריאלה סנטיני.
בשנת 1942 ניגנה בבכורה האיטלקית של "ווצק" מאת אלבן ברג. עם המנצחים ששיתפו איתה פעולה נמנו ארטורו טוסקניני, ויקטור דה סאבאטה, ג'אנאנדראה גבצני, הרברט פון קאראיין, קרלו מריה ג'וליני, זובין מהטה, ליאונרד ברנשטיין, ז'ורז' פרטר, גאורג שולטי, תומאס שיפרס, ג'וזפה סינופולי, ג'פרי טייט, ובתקופה האחרונה ריקרדו מוטי.
ב-12 במרץ 2011 תחת ניצוחו של מוטי הוצגה האופרה "נבוקו" מאת ורדי לכבוד מלאת 150 שנה לאיחוד איטליה.
מקהלת האופרה.
המקהלה שיחקה תפקיד חשוב בחיי האופרה של רומא עוד בעונותיה המהוללות של שנות ה-1900. אחרי שנת 1937, כשטוליו סרפין קבע את מספר חבריה לתשעים, כמו מספרם בימינו, היא תרמה, בין השאר, להצלחה הרבה של עונות הקיץ במרחצאות קרקלה. ב-14 בינואר 2000 בלטה תרומתה למופע לרגל מלאת מאה שנה לבכורה של האופרה "טוסקה" ששודרה בערוץ הטלוויזיה Rai Uno
הרפרטואר של המקהלה מתמקד בעיקר במוזיקה מהמאה ה-18 ועד מוזיקה בת זמננו. ראויות לציון היו ביצועיה בתחום המוזיקה הסימפונית והדתית, תחת שרביטם של מנצחים כמו ארטורו טוסקניני, ויקטור דב סאבאטה, ג'אנאנדראה גאבאצני, קרלו מריה ג'וליני, הרברט פון קאראיין, ג'וזפה פאטאנה, זובין מהטה, ליאונרד ברנשטיין, ז'ורז' פרטר, גאורג שולטי, ג'וזפה סינופולי, דניאל אורן, ג'אנלואיג'י ג'למטי.
ג'למטי הקליט עם המקהלה הזאת את האופרות "איריס" מאת מסקאני ו"לה פיאמה" מאת רספיגי. בשנים 2008 ו-2009 ריקרדו מוטי ניצח על המקהלה באופרות "אותלו" מאת ורדי ו"איפיגניה באוליס" מאת גלוק.
המקהלה ערכה סיורי הופעות, בין היתר, ליפן, בתערוכה העולמית בהנובר בשנת 2000, בקרמלין ב-2003 וב-2004 בסידני, כשביצעה יחד עם קבוצות תזמורתיות מבית האופרה של סידני את המיסת הרקוויאם מאת ורדי.. בשנת 2011 השתתפה המקהלה בחגיגות מלאת 150 שנה לאיחוד איטליה בארמון מונטצ'יטוריו וכן במופע עם נבוקו בניצוחו של ריקרדו מוטי ב-12 במרץ אותה שנה, בנוכחות נשיא איטליה, ג'ורג'ו נפוליטנו.
עם מנצחי המקהלה נמנו לאורך השנים רוברטו בנאליו, ג'וזפה קונקה, ג'אני לאצארי, טוליו בוני, אוגוסטו פארודי, ג'וזפה פיצ'ילו, אלפרדו ד'אנג'לו, ויטוריו רוסטה, אימה מייסטר, רומנו גנדולפי, נורברט באלאץ', מרצ'לו סמינארה.
בין אוקטובר 2000- אוגוסט 2010 מנהל המקהלה היה אנדראה ג'ורג'י והחל מספטמבר 2010 עבר ניהולה לידי רוברטו גביאני.
מרחצאות קרקלה.
החל משנת 1937, בנוסף לעונה השנתית הרגילה, הפיקה האופרה בחודשים יולי ואוגוסט פסטיבל קיץ של מופעים תחת כיפת השמיים באתר הארכאולוגי של מרחצאות קרקלה. מופעים אלה, שקמו ביוזמתו של מנצח הבית, אוליביירו דה פבריציס, זכו להצלחה רבה בקרב הציבור האיטלקי והפכו המשך השנים ליעד תיירותי מבוקש. הם הופסקו בשנות מלחמת העולם השנייה ושוב פעם למשך עשור החל משנת 1993 כשבמקום נעשו עבודות חשובות של שחזור החומות הרומיות. בין השנים 1993-2003 המופעים התקיימו באצטדיון האולימפי של רומא. החל משנת 2003 המרחצאות נפתח מחדש לעונת הקיץ של האופרה.
מיקומים נוספים.
בשנים האחרונות חלק מהקונצרטים הסימפוניים ומופעי הבלט מתקיים ב"תיאטרון הלאומי" - תיאטרו נציונאלה - בית קולנוע ישן בככר ווימינלה, הנמצא במרחק של מטרים ספורים מבניין האופרה.
אירועים פוליטיים ואחרים.
ג'ובאני פאפיני ואומברטו בוצ'וני ודוקלמו שירים של מרינטי
, פאלאצסקי, בוצי, פולגורה ובוצע "ההמנון לחיים" מאת פרטלה.
מיטאבה
מיטבה
מיטאו
מיטאווה
מיטאוה
ילגאבה
אהרן פרופס
א&quot;צ פרופס
א.צ. פרופס
א. צ. פרופס
פטליורה
פטלורה
סימון פטלורה
פיגועי הירי בטולוז ומונטובאן (2012)
פיגועי הירי בטולוז ומונטובאן במרץ 2012 הם שלושה פיגועי ירי שבוצעו נגד חיילים צרפתים ואזרחים יהודים, בערים מונטובאן וטולוז שבחבל מידי-פירנה, בדרום צרפת. בפיגועים נרצחו 7 אנשים, 3 מתוכם ילדים. את הפיגועים ביצע צעיר מוסלמי ממוצא אלג'יראי, מוחמד מראח, שנהרג לאחר מצוד משטרתי.
הפיגוע הראשון בוצע ב-11 במרץ 2012, ובו נורה למוות צנחן צרפתי בטולוז. הפיגוע השני התרחש ב-15 במרץ: שני חיילים במדים נרצחו וחייל נוסף נפצע במרכז מסחרי בעיר מונטובאן, מידי רוכב קטנוע שירה לעברם.
ב-19 במרץ ירה המחבל לעבר קבוצת תלמידים בכניסה לבית הספר היהודי "אוצר התורה" בעיר טולוז, ורצח מורה ושלושה ילדים.
המשטרה הלאומית בצרפת זיהתה את מוחמד מראח (Mohammed Merah), בן ה-23, כמחבל שביצע את הפיגועים, ונמצא קשר בינו לבין ארגון אל-קאעידה. מראח כותר בדירתו ב-21 במרץ 2012 ואחרי מצור בן למעלה מיום נהרג ב-22 במרץ, אחרי שחיילי יחידת RAID של המשטרה הלאומית בצרפת פרצו לדירתו.
פיגועי הירי.
ב-11 במרץ נרצח החייל עימאד אבן-זיאטן, בן 30, לוחם צנחנים בצבא הצרפתי, בגדוד הלוגיסטי המוצנח מס' 1 (1er régiment du train parachutiste), כשנורה בראשו מטווח אפס, מחוץ לאולם התעמלות בטולוז. עימאד התכוון להיפגש עם אדם שהיה מעוניין לרכוש ממנו את הקטנוע שלו, אותו אדם היה למעשה המחבל.
ב-15 במרץ, בסביבות השעה 14:00 בצהריים, נרצחו שני חיילים במדים ושלישי נפצע קשה מחוץ למרכז קניות במונטובאן, עיר צפונית לטולוז המרוחקת ממנה 50 ק"מ. הם נורו בעת שניסו למשוך כסף מכספומט. כל החיילים שירתו בגדוד ההנדסה המוצנח מס' 17 (17e régiment du génie parachutiste). ההרוגים: אבל שנוף (Abel Chennouf), בן 24, ורב"ט מוחמד לגואד, בן 23, שניהם ממוצא צפון-אפריקאי. רב"ט לואיק ליבר (Loïc Liber), בן 28, מגוואדלופ, נמצא בתרדמת. היורה נמלט כשהוא רכוב על קטנוע ועוטה קסדה שחורה, כפי שנלכד במצלמות הביטחון.
ב-19 במרץ, בסביבות השעה 8:00 בבוקר, הגיע המחבל אל כניסת בית הספר היהודי "אוצר התורה" בטולוז, בו לומדים תלמידים יהודים בגילאי 11 עד 17. המחבל הגיע רכוב על קטנוע מדגם Yamaha TMAX, הוא ירד מקטנועו ופתח באש לעבר הנוכחים, בהם הורים ותלמידים. הקורבן הראשון היה הרב יונתן סנדלר, מורה ישראלי-צרפתי בבית הספר, שנורה למוות מחוץ לשערי בית הספר בעודו מנסה לגונן על שני בניו הצעירים, אריה בן ה-6 וגבריאל בן ה-3, שנרצחו אף הם. המחבל המשיך לירות בעודו נכנס לחצר בית הספר ורודף אחרי קורבנותיו אל תוך הבניין. בשלב זה נתקל במעצור והחליף את נשקו מאקדח 9 מ"מ, לאקדח בקוטר 0.45 אינץ' שהיה מוכר למשטרה, מאחר שזוהה ככלי הנשק שהיה מעורב באירועי הירי הקודמים. המחבל נתקל במרים מונסונגו בת ה-8, בתו של מנהל בית הספר, וירה בראשה מטווח אפס. מיד לאחר מכן שב לקטנועו ונמלט מהמקום.
המשטרה מיהרה לכתר את השטח ולפנותו, והאבטחה תוגברה סביב בית הספר וסביב מוסדות יהודיים נוספים בצרפת. נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, כמו גם מועמדים לבחירות הנשיאותיות בצרפת, הגיעו לטולוז. הנשיא הכריז על דקת דומייה למחרת, בכל בתי הספר בצרפת.
קורבנות.
הרוגים: 7 בני אדם, שלושה חיילים ממוצא צפון־אפריקאי (עימאד אבן-זיאטן, בן 30; אבל שנוף, בן 24; מוחמד לגואד, בן 23) ו-4 אזרחים יהודים (הרב יונתן סנדלר, בן 30, בניו הקטנים - אריה בן ה-6 וגבריאל בן ה-3; מרים מונסונגו בת ה-8).
פצועים: רב"ט לואיק ליבר, בן 28, המצוי בתרדמת, ושלושה תלמידים אשר נפצעו באורח קשה.
גופותיהם של האזרחים שנהרגו במתקפה בבית הספר היהודי הוטסו ב-20 במרץ מטולוז לפריז ולאחר מכן מפריז לישראל, שם נקברו בבית העלמין הר המנוחות בירושלים.
המחבל והמצוד אחריו.
כעבור מספר ימים של מצוד, עלתה משטרת צרפת על עקבותיו של המחבל מוחמד מראח, צעיר מוסלמי בן 23 ממוצא אלג'יראי. מוחמד מראח (בערבית: محمد مراح, נולד ב-10 באוקטובר 1988).
הרשויות הצהירו כי בכל המתקפות היה מעורב אותו כלי נשק - אקדח בקליבר 0.45 אינץ'. בכל שלוש המתקפות שבוצעו, היורה הגיע ונמלט בקטנוע. דוּוח כי זמן קצר לאחר ביצוע הירי בבית הספר, מראח כבר הושם תחת מעקב משטרתי.