אוסטריה ותוניסיה כוננו יחסים דיפלומטיים במהלך שנות ה-60. מאז, שתי המדינות משתפות פעולה ברמה הפוליטית, הכלכלית, התרבותית או המדעית. שתי המדינות חתמו על הסכמים רבים, בתחומי הכלכלה, סחר, מיסים, תחבורה אווירית, ועוד. תוניסיה היא יעד טיול פופולרי עבור אוסטרים רבים.
יחסי אוסטריה–יוגוסלביה
יחסי אוסטריה–יוגוסלביה היו יחסי חוץ היסטוריים בין אוסטריה ויוגוסלביה.
היסטוריה.
בין מלחמות העולם.
שתי המדינות נוצרו לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918. הרפובליקה האוסטרית הראשונה הייתה מדינה יורשת של האימפריה ואילו יוגוסלביה נוצרה לאחר איחודה של ממלכת סרביה כפי שהייתה קודם מלחמת העולם הראשונה עם מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים (האזורים הדרום-סלאביים באימפריה האוסטרו-הונגרית). בימים שקדמו לאיחוד זה התמזגה ממלכת סרביה עם באנאט, באצ'קה ובארניה וממלכת מונטנגרו. בתקופה בין שתי מלחמות העולם היחסים בין הרפובליקה האוסטרית הראשונה לבין ממלכת יוגוסלביה סומנו על ידי הסכסוך האוסטרו-סלובני בקרינתיה, משאל העם בקרינתיה, 1920 והקמת ההסכמה הקטנה, 1934 פרוטוקולי רומא בין אוסטריה, הונגריה ואיטליה הפאשיסטית והאנשלוס בשנת 1938.
מלחמת העולם השנייה.
מהאנשלוס עד סוף מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, אוסטריה חלק מגרמניה הנאצית. מלחמת העולם השנייה ביוגוסלביה החלה ב-6 באפריל 1941 והובילה לחלוקת המדינה ולמלחמת השחרור הממושכת נגד מדינות הציר ומשטרי הבובות שהוקמו במדינה.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר תום המלחמה אוסטריה הייתה תחת הכיבוש של בעלות הברית ואילו יוגוסלביה התאחדה בשם הרפובליקה העממית הפדרלית של יוגוסלביה. לאחר חתימת אמנת המדינה האוסטרית על ידי אוסטריה וארבע המעצמות הכובשות (צרפת, ברית המועצות, בריטניה וארצות הברית) נחתם ההסכם גם על ידי יוגוסלביה השכנה. אוסטריה, כמדינה נייטרלית, והפיצול היוגוסלבי-סובייטי לאחר 1948, אשר גרם לכניסת יוגוסלביה לארגון המדינות הבלתי-מזדהות, הביא לשיתוף פעולה בין המדינות באופן הדוק בבניית גשרים באירופה בתקופת המלחמה הקרה, במיוחד במסגרת הוועידה לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (כיום OSCE). היחסים הפורמליים התפתחו עוד יותר עם הקמת קבוצת העבודה האלפים-אדריאטית בשנת 1978. בשנת 1989, יחד עם הונגריה ואיטליה, אוסטריה ויוגוסלביה היו החברות המייסדות של היוזמה המרכז אירופית. בעוד שבשלבים הראשונים של המשבר ביוגוסלביה אוסטריה עדיין לא הייתה מדינה חברה באיחוד האירופי, המדינה עדיין הייתה תמכה בצורה ברורה בזכות ההגדרה העצמית של הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה והרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה. נבחרת יוגוסלביה בכדורגל שיחקה את משחקה הבינלאומי האחרון ב-13 בנובמבר 1991 במוקדמות יורו 1992 של אופ"א מול נבחרת אוסטריה בכדורגל וזכתה בו בתוצאה 2:0.
קים אזולאי
יודנגאסה
יודנשטראסה
יודנשטרסה
המוזיאון ההיסטורי של פפאלץ
המוזיאון ההיסטורי של פפאלץ (בגרמנית: Historisches Museum der Pfalz) הוא מוזיאון שנמצא בעיר שפייר שבריינלנד-פפאלץ, ליד קתדרלת שפייר. המוזיאון נפתח במיקומו הנוכחי בשנת 1910 והוא כולל כמיליון מוצגים (נכון לשנת 2018).
במוזיאון מבקרים למעלה מ-200,000 מבקרים בשנה. יש בו אוספים נרחבים, תערוכות קבועות ותערוכות מיוחדות ומגוונות, ובכך הוא אחד המוזיאונים ההיסטוריים החשובים ביותר בגרמניה.
היסטוריה.
מקים המוזיאון היה אנטיקנהאלה ויזם אותו נשיא המחוז יוזף פון שטיכנר. הוא נבנה על ידי יוהאן פיליפ מטלנר בשנת 1826 בבניין קתדרלת שפייר והוצגו בו בעיקר חפצי אבן, בעוד שאר החפצים אוחסנו בבית העירייה.
בשנת 1869 שולבו כל אוספי האגודה ההיסטורית של פפאלץ, מחוז הריין, ריינלנד-פפאלץ והעיר שפייר, כדי להציג את ההיסטוריה של פפאלץ. בשנת 1873 הועברו כמה חפצים מאולם העתיקות למרתף מבנה בית הספר, אך זמן קצר לאחר מכן הוצבו בחצר, שכן המרתף הושכר ככל הנראה לאנשים פרטיים. בשנת 1874 הובאו לבסוף החפצים מחצר בית הספר ומהאולם העתיק לבית המלאכה לשעבר של בית הספר. במקביל, התצוגה שהוצגה בקומה השלישית גדלה כך שלבסוף התרחבה על כל הקומה של האגף המזרחי. בעיר הוקם אז הבניין הנוכחי של המויאון ליד קתדרלת שפייר על פי תוכניותיו של האדריכל גבריאל פון סיידל. בסוף 1909 עברו האוספים מבית הספר לבניין החדש שנחנך בשנת 1910. לאחר כ-80 שנה, בשנת 1990, המוזיאון שופץ הורחב.
"המוזיאון ההיסטורי" של קרן פילנתרופית פאלץ שפייר הפך למוזיאון חסות של המוזיאון ההיסטורי של ריינלנד-פפאלץ בשנת 1985. התורמים היו האגודה המחוזית של פפאלץ, העיר שפייר, הכנסייה האוונגליסטית של פפאלץ, מדינת ריינלנד-פפאלץ והאגודה ההיסטורית של פפאלץ.
מנהלי המוזיאון היו מדענים שייצגו כיוונים שונים: מינרד מריה גרווניג היא היסטוריונית לאמנות, קורנליה אוויגלבן היא ארכאולוגית, אלכסנדר קוך היה חוקר פרהיסטוריה. יורשו של קוך היה הארכאולוג אקרט קוהנה, שהיה בעבר ראש מוזיאון רייניש לנדסמייזר בטריר. אחריו הגיע ההיסטוריון אלכסנדר שוברט, שעבד בעבר כמנהל מדעי במוזיאוני רייס אנגלהורן במנהיים.
בנוסף למשימות המסורתיות של איסוף, שימור וחקר, נקבע מבטא חשוב חשוב בתחום הגישור עם אוריינטציה עקבית של מבקרים. הביקור במוזיאון אמור להיות חוויה מיוחדת עבור המבקרים, בה מוצגים היסטוריה ותרבות בצורה מרגשת ותוססת. המוזיאון מבצע את משימותיו של מוזיאון ממלכתי באזור פפאלץ ומטרתו לעורר מעורבות בהיסטוריה התרבותית של האזור.
תערוכות.
תערוכות הקבע של המוזיאון מוצגת ההיסטוריה של האזור מפרהיסטוריה ועד תקופת רומא העתיקה והעת החדשה. ישנם תערוכות מיוחדות לילדים, מתבגרים, מבוגרים ומשפחות.
תערוכות קבועות.
אוסף הקבע של המוזיאון מתמקד באלה:
אוצר הקתדרלה.
אוצר הקתדרלה מציג את החפצים שנמצאו בקתדרלת שפייר.
בגדיו האחרונים של הקיסר.
במוזיאון נמצאת תערוכת "בגדיו האחרונים של הקיסר". שם נמצאים ממצאים מהקברים האימפריאליים והמלכותיים בקתדרלת שפייר, המוזיאון מציג את תוצאות המחקר והשימור של טקסטיל חשוב מימי הביניים מקברי הקיסרים והמלכים הקבורים בקתדרלה.
פרהיסטוריה.
הפרהיסטוריה של פפאלץ מציגה תערוכות המתעדות את ההתפתחות התרבותית, החברתית והכלכלית בפאלאטין מהעקבות הראשונים של נוכחות אנושית ועד ערב הכיבוש הרומי.
התקופה הרומית.
האוסף מהתקופה הרומית מספק תובנות לגבי התקופה בה שלטו הרומאים באזור פלטינה של ימינו, שהיה שייך באותה תקופה למחוז גרמאניה סופריור. אובייקט מיוחד קיים בציור מרגע הכיבוש של אוגוסטוס קיסר את הקנטאור.
זמנים מודרניים.
"העידן המודרני" מכיל מידע ומוצגים מתקופת הרנסאנס ועד לתקופת מלחמת העולם השנייה (ממרטין לותר ועד קונראד אדנאואר). ליבת התערוכה הקבועה מורכבת מחרסינה פרנקנטל, מציורי הבארוק ומהגלימות היקרות מעיזבון משפחת בסרמן-ירדן, וכן מהדגל השחור, האדום והזהב שנשא בפסטיבל המבך. עבודותיו של האמן יליד שפייר אנסלם פוירבך נמצאות שם.
מוזיאון יין.
"אוסף מוזיאון היין" מציג תערוכות ייחודיות מעולם היין, כולל היין העתיק ביותר שנמצא, שיוצר במאה הרביעית. הם נותנים תובנה בהיסטוריה התרבותית של גידול גפנים וצריכת יין לאורך תקופה של 2000 שנה.
כנסייה אזורית אוונגליסטית.
ההיסטוריה של הכנסייה האוונגליסטית של פפאלץ מוצגת. המצגת משתרעת על קשת מהקדם-רפורמציה דרך הרייכסטאג בשפייר. הקשר ההדוק בין התפתחות הכנסייה הפרוטסטנטית להיסטוריה של פפאלץ מוצג בתערוכה זו.
נשדד ושקע בריין - האוצר הברברי (2006).
לפני יותר מ־1700 שנה טבע אוצר ברברי בשיטפונות הריין. בפרויקט בינלאומי הציג המוזיאון ממצא זה לציבור יחד עם מוזיאונים נוספים בגרמניה, בלגיה ולוקסמבורג. עם למעלה מ 1000 פריטים - כלי נשק, מטבעות, כלים, אביזרי סירה ועגלה, כמו גם כלי שולחן ומטבח - עשויים כסף, ברונזה, פליז וברזל. זוהי מציאת המתכות הרומיות הגדולה ביותר באירופה. המוזיאון הראה גם העתק של עגלת תובלה רומאית עמוסה עם תחתית שטוחה. בנוסף לאוצר זה, הוצגו ממצאים רבים אחרים, כולל מתנות לאלים ותכשיטים. תערוכה נוספת בתערוכה הייתה מזבח הניצחון באוגסבורג, אחד המסמכים הכתובים שנותרו בחיים על תולדות הפלישות הגרמניות.
אטילה וההונים (2007).
בסביבות 1800 המוזיאון הציג את ההיסטוריה והתרבות של הונים. למבקר הוצגו חיי הנוודים של ההונים באמצעות שחזורים, חפצים מעשיים ושחזור של מבצר רומאי מותקף, מוצג בתערוכה גם יורט. בעזרת ההלוואות רבות מגרמניה ומחוצה לה וכן הפקות משוכללות הצליחו לסיים את התערוכה.
סמוראי (2008).
עם התערוכה הגדולה הזמין המוזיאון את המבקרים לגלות את ההיסטוריה והתרבות של הסמוראים. המבקרים נתקלו בשריון הייחודי, והם יכלו גם לעלות לבמה של תיאטרון נו ולחוות את ההשפעה שהייתה לסמוראי על האמנות והתרבות של יפן העתיקה.
הוויקינגים (2009).
המוזיאון הקדיש תערוכה מיוחדת מקיפה לויקינגים. מוצגות - אבני רונה, כלי נשק, תכשיטים, אוצרות כסף, מטבעות, חלקי ספינות, מלאי קברים אליליים, עדויות לנצרות ועוד - הגיעו ממוזיאונים, אוספים ומכונים במדינות סקנדינביה עצמם וכן מהאזורים שאיתם ויקינגים היו בקשר.
מכשפות - מיתוס ומציאות (2010).