אבחון באמצעות מנדלה הוכח כאמצעי אבחוני יעיל בבדיקת רמת הדמנציה של חולים דמנטיים. החוקרת סאונג אין-קים בנתה מודל שמעריך את רמת הדמנציה אצל חולים דמנטיים באמצעות שימוש של מנדלה מובנית (צביעת מעגל שניתן מראש למטופל). היא מצאה שלמנדלה יש השפעה אפקטיבית בהפחתת הפרעות רגשיות ככלל ואצל חולים דמנטיים בפרט. ממצאי המחקר הראו כי אצל חולים דמנטיים אין רמת צביעה אחידה לעומת אנשים בריאים. הצבעים חום, ירוק וירוק בהיר, נמצאו כצבעים הנצפים והחשובים ביותר שמשקפים את רמת הדמנציה; ירוק וצהוב-הירקרק הצביעו על רמה נמוכה של דמנציה, בעוד חום וירוק כהה הצביעו על רמה גבוהה של דמנציה. בנוסף עלה מממצאי המחקר כי ככל שיש יותר צבעים בגבולות המעגל, כך רמת הדמנציה נמוכה יותר.
חולות בסרטן השד.
במחקר שנערך בקרב נשים החולות בסרטן השד, אשר הגיעו לקבל טיפול וייעוץ רפואי, הן התבקשו לצייר מנדלה, בשלבים שונים של המחלה, מרגע האבחון עד סוף תהליך המחלה או ההחלמה (כולל מקרים של כריתת שד, ומקרים בהם היו תחת מעקב). המטופלות קיבלו דף עם ציור סכמטי של מנדלה וחמישה עשר צבעים, המחולקים לשלוש קבוצות: חיוביים (ירוק כהה, חום כהה, צהוב עמוק וכחול כהה), נייטרליים (אדום, כתום, שחור ולבן) ושליליים (ירוק בהיר, חום בהיר, תכלת, צהוב חיוור, סגול ואפרפר); זאת בהסתמך על החלוקה התאורטית של באך (Bach), ממחקר שערך ב-1990. הצבעים החיוביים הצביעו על החלקים הבריאים (במובן הנפשי ובמובן הפיזיולוגי). הצבעים הנייטרליים נבדקו לאורך הזמן ביחס למחלה: אם המחלה התגברה והצבעים הנייטרליים לקחו חלק גדול יותר בקומפוזיציה, אזי הצביעו על התגברות המחלה, ולהפך. הצבעים השליליים הצביעו על דאגה של המטופלת למצבה הפיזי. בסופו של התהליך נבדק אופן השימוש בצבע, עוצמת השימוש בו, וסוג הקו (מקווקו, רציף, לא אחיד וכדומה).
ממצאי המחקר העלו כי יש מתאם חיובי בין מצבן הפיזי של החולות לציור המנדלה שציירו. בנוסף, מסקנת המחקר היא כי לציור המנדלה יש משקל חיובי בתהליך ההחלמה של חולות סרטן השד, בכך שהוא מאפשר למטופלות תמיכה פסיכולוגית, ומציע דרך לתקשר עם מצבן הבריאותי באופן בלתי מילולי. מסקנה זו תואמת את טענתה של קלוג, לגבי קשר הדוק בין מצבים גופניים לבין ציור המנדלה.
הפרעה דיסוציאטיבית.
המנדלה ככלי אבחוני וטיפולי נבדקה אף בטיפול עם הסובלים מהפרעה דיסוציאטיבית. במחקר נערכה הצלבה בין שלושה מודלים לניתוח מנדלה, כדי לנסות להבין, לתמוך ולהקל על מטופלים הלוקים בהפרעה זו. שלושת המודלים הם:
מתוך ההצלבה שנעשתה, נמצא שמטופלים הלוקים בהפרעה דיסוציאטיבית עסוקים בהתבוננות בחלקים הקשורים לעבר, בלא מודע, ופחות עסוקים בעצמי שלהם. בנוסף, ישנה התעסקות רבה בגבולות המנדלה, התעסקות שבאה לידי ביטוי בציור גבולות מטושטשים ומחוקים, או בגבולות נוקשים וחזקים. הדבר נובע בין השאר ממצב של איום מתמיד או התעללות שחוו מטופלים הלוקים בהפרעה במהלך הילדות.
הזהות הדיסוציאטיבית של הלוקה בהפרעה מורכבת מחלקים רבים של העצמי, והיא מופיעה באופן סימבולי בתוך המנדלה בשלב שמייצג אינטראקציה בקבוצה (השלב התשיעי אצל קלוג). שלב זה קשור ב"מעגל הגדול" למודעות בוגרת.
המחקר מציין כי קלינאים שמטפלים באנשים הלוקים בהפרעה דיסוציאטיבית, סבורים שעבודת אמנות כמו מנדלה מקלה על תחושת חוסר האינטגרציה שמופיעה אצל מטופלים אלה. כמו כן מציין המחקר, שהעבודה במנדלה מפנה את תשומת לבו של המטופל הלוקה בהפרעה אל מצוקותיו, ובכך מעודדת אותו להיעזר בטיפול פסיכיאטרי.
ביקורת.
מחקרים שונים מתייחסים למנדלה ככלי אבחוני בטיפול, ואף לטעון כי צבע בכלל ובפרט במנדלה, יכול לסייע באבחון מצבים רגשיים. במחקרים אלו נטען כי המנדלה יכולה לספק הבנה פסיכולוגית ונפשית של מטופלים, ולהוסיף מקור הדרכה למטפל.
במחקרים שמצביעים על קשר בין צבע למצבים רגשיים, נמצא בין השאר, כי צבעים חמים יעודדו רגשות אקטיביים, כמו כעס ומתח, וצבעים קרים יכולים לעורר רגשות רגועים ושקטים כמו עצבות ועייפות. למרות זאת, נמתחת ביקורת על המנדלה כאמצעי אמין לאבחון.
מבקרי הכלי, ואף אלו העושים שימוש בו, טוענים כי אמצעי זה הוא מוגבל. הטענה הרווחת היא שהשימוש בצבע קשור יותר להעדפות אישיות סובייקטיביות ולזכרונות, מאשר למצבים רגשיים.
בנוסף, במחקר שניסה לבדוק אם לציור מנדלה אכן יש השפעה רגשית מרגיעה, לא נמצאו ממצאים התומכים בכך. במחקר זה הצביעו החוקרים גם על חסם פסיכולוגי, שיש לשים לב אליו בעת שימוש בכלי המנדלה: לפני יצירת המנדלה, ולפני בדיקת מידת השפעתה על מצבו הרגשי של המטופל, נדרשת מהמטופל מוטיבציה ליצור, שהיא לא תמיד קלה להשגה בעבודה הטיפולית.
ציור משפחה
פגיעה מינית
התופס לבעל חוב במקום שחב לאחרים
מנחם מנדל הגר (וישווה)
הרב מנחם מנדל הגר (ה'תרמ"ה, 1885 − י"ג בטבת ה'תש"א, 12 בינואר 1941) היה האדמו"ר מוישווה (בכתיב יידי: ווישעווע או ווישאווא).
קורותיו.
בכור בניו של האדמו"ר רבי ישראל הגר מויז'ניץ. נולד בכפר בעדעווייעלא במרמורש שבטרנסילבניה, שם כיהן אביו כרב. נקרא על שם אבי סבו רבי מנחם מנדל הגר, ה"צמח צדיק". הוא גדל בבית אביו שהתיישב בויז'ניץ. נסמך להוראה על ידי רבי שלום מרדכי שבדרון ורבי בנימין אריה וייס מצ'רנוביץ. ידידו הקרוב אז היה הרב דוד פלדמן, שסיפר, שבמשך השבוע היה הרב הגר חולץ נעליו רק לפני טבילה במקווה, כיון שלא ישן במיטה ורק למד תורה.
בשנת ה'תרס"ב (1902) נישא לבת דודו הרב מרדכי חודרוב (היה נשוי לאחות אביו). לאחר נישואיו כיהן כר"מ בישיבת "בית ישראל" שהקים אביו בויז'ניץ, בהמשך כיהן כראש הישיבה. בשנת ה'תרס"ח (1908) התמנה לרבה של ויז'ניץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף לאביו ולשאר בני משפחתו שעברו להתגורר בגרויסוורדיין (אוראדיה) בטרנסילבניה. ישיבת "בית ישראל" נסגרה, ולימים הוקמה מחדש במקום, ואחר כך בישראל, על ידי אחיו הרב אליעזר הגר (נקראת כיום "ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר").
בשנת ה'תרפ"א (1921) התמנה כרב בעיירה וישווה שבמחוז מרמורש שבטרנסילבניה, ועמד בראש הישיבה שהתקיימה במקום. ישיבה זו הייתה הגדולה בכל רומניה באותה תקופה, ובשיאה מנתה כ-400 תלמידים. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרצ"ו (1936), החל נוהג באדמורו"ת וכונה האדמו"ר מוישאווא. גם לאחר ששימש כאדמו"ר המשיך לעמוד בראשות הישיבה ולמסור בה שיעורים. כן היה פעיל מאוד בחיזוק הדת בכל חבל מרמרוש.
בשנת ה'תש"א חלה, בחודש טבת הוא נלקח לרופאים בקלויזנבורג, שם נותח, אך נפטר במוצאי שבת, אור לי"ג בטבת לפנות בוקר. עצמותיו הועלו לקבורה לארץ ישראל והוא נקבר באוהל אדמו"רי ויז'ניץ, בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. על שמו רחוב האדמו"ר מווישווה בקריית ויז'ניץ בבני ברק.
בניו.
את מקומו מילא בנו רבי ברוך הגר (נולד בכ"ט באדר ה'תרס"ח, 1908), חתנו של רבי צבי הירש ממישלניץ. הוא נאסר על ידי ההונגרים ונשלח לבודפשט, משם ניסה לברוח לרומניה, אך נתפס ונשלח לאושוויץ, שם נספה בי"ג בשבט ה'תש"ה (ינואר 1945).
בן נוסף, רבי חיים יהודה מאיר הגר, עלה לישראל וכיהן באדמו"רות ווישווא בתל אביב. נפטר בי"א באייר ה'תשכ"ט (אפריל 1969).
החסידות כיום.
בנו של רבי ברוך, רבי נפתלי צבי הגר, שימש אף הוא כאדמו"ר. הוא פעל להקמת בתי כנסת ובתי מדרש על שם אבותיו, ועסק בהדפסת ספריהם. נפטר בכ"ד בטבת ה'תש"ס (ינואר 2000).
בי"ט באייר ה'תשמ"ד (21 במאי 1984) הקימו צאצאי הרב הגר את: "אגודת בית מדרש גבוה לתורה תפארת מנחם ואהל מאיר וישווא - ויז'ניץ". העמותה ייסדה ברחוב רש"י 30 בבני ברק, בית כנסת לחסידי ווישווא, ובתקופה שרבי ישראל הגר (לימים האדמו"ר מויז'ניץ) התגורר מחוץ לקריית ויז'ניץ, עקב הרחקתו מהחסידות, הוא קבע בו את מקום תפילתו.
סמוך למותו של רבי נפתלי צבי, בשנת ה'תש"ס, הקימו שרידי חסידי ווישווא את מרכז החסידות מחדש ברחוב מינץ שבשכונת רמות ד' בירושלים, ומינו לאדמו"ר את רבי ברוך הגר, נינו של רבי מנחם מנדל. בית המדרש מכונה "ישועות ישראל", פועל בו כולל אברכים, מכון להוצאת כתבי החסידות, וכן יוצא לאור עלון שבועי "תפארת ווישווא".
שני אחיו של רבי ברוך מכהנים אף הם באדמו"רות בארצות הברית, רבי מנחם מנדל הגר במונסי, ובית מדרשו נקרא "שארית מנחם ווישווא", ורבי יצחק הגר בבורו פארק.
אברהם גולדמן
הרב אברהם גולדמן (י"א בתשרי ה'תרצ"ד, 1 באוקטובר 1933 - י"ב בטבת ה'תש"ע, 29 בדצמבר 2009) היה האדמו"ר השביעי של חסידות זוויהל.
קורותיו.
נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב מרדכי גולדמן ולאסתר שיינא רחל גולדמן, האדמו"ר השישי של חסידות זוויהל. בצעירותו גדל בצילם של אבי סבו האדמו"ר שלמה גולדמן וסבו האדמו"ר גדליה משה גולדמן. כמו כן היה מקורב לרב אהרן ראטה ולאדמו"ר מבעלז הרב אהרן רוקח. למד בישיבת תפארת ציון, בישיבת סלונים ברמת גן, בישיבת תורת אמת בירושלים ובישיבת מיר בירושלים.
לאחר פטירת אביו, בשנת ה'תשל"ט (1979), התמנה לאדמו"ר. עבר להתגורר בבית אביו בבניין ישיבת זוויהל בירושלים.
נפטר בשנת ה'תש"ע, ונקבר בהר הזיתים בירושלים. רעייתו איטה מרים סימא (בת הרב מרדכי שטרנברג מרוסיה) נפטרה בא' באייר ה'תשע"ד.
משפחתו.
אחיו: הרב שלמה גולדמן - חתנו של האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג, כיהן כאדמו"ר מזוויהל-צאנז בארצות הברית; הרב יעקב גולדמן - חתנו של הרב משה ברגמן; הרב דוד גולדמן - רב חסידי זוויהל בבני ברק. אחותו בתיה חיה נישאה להרב אברהם חיים ראטה, האדמו"ר משומרי אמונים. אחות נוספת היא אלמנתו של נתן דוד רוזנבוים ז"ל האדמו"ר מזוטשקא.