הדור השני יוצר בין השנים 2010-2004. לאחר שנתיים של הפסקה בייצור הציגה קיה באוגוסט 2004 את הדור השני לספורטאז'. הדור השני קיבל במבחני הריסוק חמישה כוכבים מתוך חמישה, לעומת כוכב אחד בדור הראשון. הדור השני הוצע עם מנוע בנזין V6 בוכנות בנפח 2.7 ליטרים המספק כ-175 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה, לצד תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים.
במאי 2008 הציגה קיה בלונדון מתיחת פנים לספורטאז'. מתיחת הפנים כללה בעיקר עיצוב מעודכן לפגוש הקדמי.
דור שלישי (2015-2010).
הדור השלישי יוצר בין השנים 2010–2015. הדור השלישי הוצג בתערוכת הרכב של ז'נבה במרץ 2010. גם בדור השלישי קיבל הספורטאז' חמישה כוכבי בטיחות. הדור השלישי כלל הציע מנועי בנזין בנפח 1.6 ו-2.0 ליטרים המספק כ-133 ו-163 ו-166 כוחות סוס (166 כוחות סוס משנת 2014). הדור השלישי כלל גם מנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-184 כוחות סוס. לכל המנועים יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
בינואר 2011 הציגה קיה במונטריאול גרסה בשם ספורטאז' SX, לגרסה זו מנוע משודרג המספק כ-256 כוחות סוס, וכן אבזור עשיר יותר. רמת-גימור זו שווקה בשוק האמריקאי בלבד.
מתיחת פנים שנת 2013.
ביולי 2013 הציגה קיה בדרום קוריאה את מתיחת הפנים לספורטאז', הכוללת פנסיים אחוריים חדשים ופנסי ערפל וסורג אוורור חדש לפגוש הקדמי, יחד עם מתיחת הפנים הציגה קיה מנוע חדש לספורטאז' המנוע החדש מספק 166 כוחות סוס.
דור רביעי (2021-2015).
בספטמבר 2015 הציגה קיה בתערוכת הרכב של פרנקפורט את הדור הרביעי לספורטאז'. לספורטאז' החדש נוסף לבסיס הגלגלים 30 מ"מ (2,670 מ"מ) ותוספת של 40 מ"מ לאורך (4,480 מ"מ). מידת הרוחב (1,855 מ"מ) ומידת הגובה (1,630 מ"מ) לא השתנו מהדגם המדור השלישי. גם הדור הרביעי קיבל חמישה כוכבי בטיחות. תא הנוסעים שודרג בעיקר בגלגל הגה חדש ובשדה ראייה שבדור השלישי היה מוגבל.
הדור הרביעי שווק עם מנועי בנזין בנפחי 1.6 ו-2.0 ליטרים המספקים כ-132, 133, 155, 163 ו-166 כוחות סוס. תיבת ההילוכים בכל יחידות ההנעה היא אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
היצע מנועי הדיזל כולל מנוע דיזל בנפח 1.7 ליטרים המספק כ-115 כוחות סוס ומנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-136 או 184 כוחות סוס.קיימת גם אפשרות לחבילת GT פרימיום הכוללת עיצוב ספורטיבי ומנוע טורבו בנזין בנפח 1.6 ליטרים המספק כ-177 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה.
מתיחת פנים שנת 2018.
במאי 2018 הציגה קיה את מתיחת הפנים לספורטאז'. מתיחת הפנים כללה הגה בעיצוב חדש, עיצוב מעודכן לפגוש הקדמי, ג'אנטים חדשים, ריפודים חדשים בשני גוונים ו מערכת מולטימדיה חדשה בקוטר 8 אינץ'. כמו כן הוחלף מנוע הדיזל בנפח 1.7 ליטרים במנוע דיזל בנפח 1.6 ליטרים המספק כ-115 ו-136 כוחות סוס. למנוע זה מחוברת מערכת מיקרו-היברידית המסייעת למנוע בצריכת הדלק. יחד עם מתיחת הפנים הציגה קיה את גרסה היברידית לדגם עם מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים ומנוע חשמלי שבסה"כ מספקים יחד 185 כוחות סוס.
קיה KX5.
קיה KX5 היא הגרסה הסינית של הספורטאז' הכוללת תא נוסעים שונה ועיצוב שונה מיתר הגרסאות לקדמת הרכב. ה-KX5 משווק בסין עם מנוע טורבו בנפח 1.6 ליטרים המספק כ-177 כוחות סוס ועם אופציה להנעה כפולה או מנוע בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-162 כוחות סוס עם הנעה קדמית בלבד. ה-KX5 הוצג בסין במרץ 2019.
דור חמישי (2021-הווה).
ב-8 ביוני 2021 חשפה קיה את הדור החמישי לספורטאז'. הדור החמישי מציג עיצוב שונה לגמרי מהדור הרביעי ובכלל משאר הדורות, קארים חביב מנהל העיצוב של קיה והמעצב של הספורטאז' אמר "להמציא מחדש את הספורטאז'" וזה מה שנעשה.
העיצוב החיצוני נמתח יותר והפגוש הקדמי עוצב שונה לחלוטין ומיישר קו עם שאר הדגמים החדשים של קיה. הפגוש האחורי מזכיר את הפגוש האחורי של הקיה EV6. מהצד, הספורטז' מעוצב עם כעין שקעים בבטן המזכירים את העיצוב החיצוני של הטוסון.
בפנים המכונית מציגה הספורטאז' אלמנטים רבים שנלקחו גם הם מה-EV6. פנים המכונית כוללת מסך מגע בקוטר 24.6 אינץ' המציג את המולטימדיה ואת לוח המחוונים הדיגיטלי, מתחת למסך המגע ממוקמת מערכת השליטה במולטימדיה הכוללת שני כפתורים מכניים ומסך מגע קטן. בקונסולה המרכזית נמצאים ממשקי שליטה רבים השולטים על כמה מערכות, ביניהם תיבת הילוכים אלקטרונית, כפתור התנעה, בורר מצבי נהיגה ועוד.
ביולי 2021 חשפה קיה את שאר הנתונים על הספורטאז' החדש, הספורטאז משווק בגרסה ארוכה יותר לשוק האמריקאי ובגרסה קצרה יותר לשאר השווקים.
היצע יחידות ההנעה כולל שישה מנועים שונים. מנועי הבנזין בנפחי 1.6 ליטר טורבו ו-2.0 ליטר המספקים 150 כ"ס או 180 כ"ס (מנוע 1.6 ליטר טורבו), 155 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר). מנועי הדיזל בנפחי 1.6 ליטר טורבו ו-2.0 ליטר טורבו המספקים 186 כ"ס (מנוע 1.6 ליטר טורבו), 115 כ"ס או 136 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר טורבו). למרבית המנועים יש מערכת מיקרו היברידית המסייעת בחיסכון בצריכת הדלק.
הספורטאז' החדש ישווק עם שתי יחידות הנעה היברידיות. הראשונה, מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו עם מנוע חשמלי שניהם מספקים יחד 230 כ"ס. השנייה, מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו עם מנוע חשמלי שניהם מספקים יחד 265 כ"ס עם סוללת ליתיום יון המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של מעל 50 ק"מ.
לכל המנועים למעט מנוע הדיזל בנפח 2.0 ליטר טורבו יש תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים, למנוע הדיזל בנפח 2.0 ליטר טורבו יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
ב-1 בספטמבר 2021 חשפה קיה את הגרסה האירופאית של הספורטאז', הקצרה יותר מהאמריקאית. העיצוב הפנימי זהה לזו הארוכה אך העיצוב החיצוני דינמי יותר וספורטיבי יותר אודות למרכב קצר משמעותית. את הספורטאז' האירופאי משווקת קיה עם אותם מנועים אשר משווקים באמריקה. הגרסה האירופאית היא זו שמשווקת גם בישראל.
מכירות.
להלן נתוני המכירות עד דצמבר 2020 בארצות הברית, סין, דרום קוריאה, אירופה וישראל.
אאודי אי-טרון ספורטבק
בוב לזר
רוברט סקוט "בוב" לזר (באנגלית: Robert Scott "Bob" Lazar; ) הוא אישיות אמריקאית מרכזית ושנויה במחלוקת הקשור לתחום העב"מים. לזר זכה לפרסום רב בשל טענותיו על כך שעבד בשנים 1988 עד 1989 כפיזיקאי במתקן צבאי סודי בנבדה שבארצות הברית, אשר לטענתו מכונה "S-4", כאשר במהלך תקופה זו היה אחראי על תהליך של הנדסה הפוכה לטכנולוגיה חוצנית. לזר טוען שהמתקן ממוקם מספר קילומטרים מדרום למתקן חיל האוויר האמריקני הידוע בכינויו אזור 51.
לזר טוען כי לקח חלק במחקר של חללית חוצנית שהופעלה באמצעות כור אנטי-חומר המונע באמצעות מוסקוביום, שנים רבות לפני שהיסוד הכימי הזה התגלה. לזר טוען גם שהוא קרא מסמכי תדרוך של הממשל האמריקני שתיארו מעורבות של חוצנים בפעילות האנושית במהלך 10,000 השנים האחרונות. טענותיו של לזר הובילו בין היתר לכך שתשומת לב רבה יותר הופנתה לאזור 51 וכמו כן הדבר הוביל לכך שתיאוריות קונספירציה רבות צצו סביב הפעילות המסווגת שמבוצעת באתרים הצבאיים שבמיקום זה.
הטענות של לזר זכו לביקורת רבה לאורך השנים כאשר בין היתר נטען כי אין ללזר שום ראיות שתומכות בטענות המרכזיות שלו אודות הטכנולוגיה החוצנית.
טענותיו של לזר.
במאי 1989 קיים לזר ראיון עם הכתב החוקר ג'ורג' קנאפ עבור תחנת הטלוויזיה של לאס וגאס KLAS תחת הכינוי "דניס" בעוד שפניו הוסתרו. במהלך הראיון סיפר לראשונה על התקופה בה כביכול עבד במתקן הצבאי הסודי "S-4" אשר לטענתו ממוקם בסמוך למתקן בסיס חיל האוויר האמריקני הידוע בכינויו אזור 51. לטענתו המתקן האמור היה צמוד לאגם פאפוּס (Papoose), אגם מיובש אשר ממוקם מדרום למתקן הראשי של אזור 51. לטענתו האתר מורכב מהאנגרים למטוסים הבנויים בצורה מוסתרת בתוך הר. לזר טוען שהתפקיד שלו היה לסייע לבצע תהליך של הנדסה הפוכה עבור אחת מתשע צלחות מעופפות, שלטענתו לא פותחו על ידי בני אדם בכדור הארץ. לטענתו, אחת מהצלחות המעופפות, אותה הוא מכנה "דגם הספורט", יוצרה מחומר מתכתי הדומה במראה ובמגעו לנירוסטה. בראיון שקיים בהמשך במהלך חודש נובמבר הופיע לזר מבלי להסתיר את פניו ושמו. באותו הראיון טען כי במהלך התקופה בה עבד באותו המתקן הסודי הוא היה קבלן של חברת EG&amp;G והמעביד שלו באותה התקופה היה חיל הים האמריקני. EG&amp;G הצהירו בתגובה כי אין להם שום רישום על כך שהוא אי פעם עבד עבורם.
לטענת לזר אותה הצלחת המעופפת הופעלה באמצעות כור אנטי-חומר המונע ביסוד הכימי שמספר אטומי 115, אשר באותה העת אותו היסוד הכימי טרם התגלה. (הוא סונתז לראשונה בשנת 2003, ובהמשך קיבל את השם "מוסקוביום"). בנוסף לכך ציין שמערכת ההנעה הסתמכה על איזוטופ יציב של מוסקוביום, שאיפשר לחללית לעופף והיה מסוגל לגרום לכך שלא ניתן יהיה לזהות את החללית כתוצאה מכיפוף קרני האור סביב החללית. בנוסף לכך, לטענתו של לזר החללית פורקה וכי מעל לכור אותו הוא חקר הייתה ספירה או חצי ספירה, שפלטה שדה כוח רב עוצמה. לטענתו, החללית פוצלה לשני חלקים. הכור היה ממוקם במרכז המפלס העליון של החללית, והיה מוקף בשלושה "מגברי כוח משיכה" אשר היו מחוברים ל"פולטי כוח כבידה" במפלס התחתון של החללית, אשר היו מסוגלים להסתובב ב-180 מעלות על מנת להפיק "קרן אנטי-כבידה" וכי באופן זה החללית נעה לכיוון מסוים.