במהלך כהונתו השלישית כראש ממשלה (12 בינואר - 30 ביוני 1898) נתקל איטו בפוליטיקה מפלגתית. שתי המפלגות הגדולות התנגדו להצעתו להחלת מסי קרקעות חדשים, ובתגובה הוא פיזר את הדיאט והכריז על בחירות חדשות. בתגובה לכך, התאחדו שתי המפלגות למפלגת קנסייטו (憲政党, "המפלגה החוקתית"), זכו במרבית הקולות, ואילצו את איטו להתפטר.
איטו שב לראשות הממשלה לקדנציה רביעית באוקטובר 1900, אך התפטר מתפקידו לאחר שבעה חודשים בלבד. עם זאת, הוא נותר ראש המועצה החשאית. ב-1901 קיבל איטו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ייל.
עבור תרומתו למערכת החינוך של יפן, והפיכתה למודרנית, קיבל איטו את עיטור מסדר השמש העולה, בדרגות השלישית (1899) והשנייה (1907).
מושל קוריאה.
בנובמבר 1905, בעקבות מלחמת רוסיה–יפן, נאלצה ממשלת קוריאה לחתום על הסכם בו ויתרה על ריבונותה, ולמעשה הפכה למדינת חסות של האימפריה היפנית, בעוד איטו התמנה למושלה. הוא אילץ את הקיסר הקוריאני גוג'ונג לוותר על כסאו לטובת בנו, והצליח בכינון אמנת הסיפוח של קוריאה ליפן ב-1907, בו השתלטה יפן על יחסי הפנים של קוריאה. עם זאת, היה יחסו של איטו לקוריאה אמביוולנטי. מחד, הוא תמך בשליטה יפנית בקוריאה, כהגנה מפני נפילתה לידי רוסיה או סין, ומאידך, התנגד לסיפוח והעדיף להשאיר את קוריאה במעמד של מדינת חסות, על מנת לבנות שם ישות עצמאית הנאמנה ליפן. הוא התפטר מתפקידו כמושל ב-14 ביוני 1909.
התנקשות.
איטו הגיע לתחנת הרכבת של חרבין ב-26 באוקטובר 1909 לפגישה עם ולדימיר קוקובצוב, שר האוצר הרוסי. כשירד מהרכבת, ירה בו אן ג'ונג-גון, לאומן קוריאני וחבר תנועת השחרור הקוריאנית. איטו נפגע בחזה שלוש פעמים ומת תוך זמן קצר. הרקע להתנקשות היה מעורבותו הרבה של איטו בשלילת העצמאות הקוריאנית.
מורשת.
דמותו של איטו הופיעה על שטר 1,000 ין מ-1963 עד 1984, וביתו בעיר האגי שבמחוז ימגוצ'י הפך למוזיאון.
יצחק שגב (1938)
יצחק (איציק) שגב (נולד ב-1938 בחדרה) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, שירת בחטיבת הצנחנים ובהמשך כמושל צבאי וכנספח צה"ל האחרון באיראן בין השנים 1979-1977.
קריירה צבאית.
שגב התגייס לצה"ל בשנת 1957 ושירת בנח"ל. ב-1960 התגייס לצבא הקבע ושירת בתפקידי מטה בפיקוד הדרום. ב-1965 השתתף בפעולות התגמול כמפקד פלוגה בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, השתתף בפעולת סמוע, קלקיליה,מבצע רודוס ואחרות, ולחם בראשה במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה פשט את המדים ופנה ללימודים. הוא סיים תואר ראשון במדעי המזרח התיכון, תואר שני בגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. אחר-כך חזר לשירות פעיל והשתתף במלחמת ההתשה.
ב-1969 שירת במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי ובמקביל פיקד על גדוד חי"ר מילואים. ב-1971 שימש מושל נפת בית-לחם בדרגת סגן-אלוף. ב-1973 נכנס לתפקיד מושל אל עריש בדרגת אלוף-משנה וב-1976 התמנה לראש המחלקה לתכנון אסטרטגי באגף התכנון.
בשנת 1977 התמנה לנספח הצבאי וראש משלחת משרד הביטחון באיראן בדרגת תת-אלוף מתוך רצון לממש הסכמי שיתוף פעולה צבאיים בין המדינות בהיקפים נרחבים ביותר. באותה תקופה פרצה המהפכה בראשות חומייני והמשלחת הישראלית נאלצה לעזוב את איראן תוך כדי מאבק להצלת חייהם של חברי המשלחת.
ב-1979 למד ב. באותה שנה התמנה למפקד צבאי ולמושל רצועת עזה.
בשנים 1981 עד 1983 נשלח על ידי צה"ל ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק עקרי התיזה "התמוטטות הצבא האיראני במקביל לפריצת המהפכה האיראנית"
לאחר שחרורו שימש יועץ לרמטכ"לים דן שומרון ואהוד ברק לענייני בני מיעוטים המשרתים בצה"ל.
תפקידים אזרחיים.
ב-1979 סייע לרשות הטבע והגנים בהבאת החיה התנכ"ית היחמור מאיראן, ובהקמת חי בר כרמל. בחי בר בכרמל הונצח זכרו של בנו סרן שרון שגב בפסל היחמור, שיצר הפסל והצייר חתן פרס ישראל מנשה קדישמן ובשביל בשמורה.
ב-1987 מינה אותו הרמטכ"ל דן שומרון כיועצו לענייני בני מיעוטים המשרתים בכוחות הביטחון. בשנת 1999 עמד ראש הממשלה אהוד ברק למנות את שגב לאיש הקשר עם יאסר ערפאת, אך לאחר תקופה קצרה מינה את יוסי גנוסר.
שגב משמש יו"ר העמותה להנצחת רא"ל דן שומרון, וביחד עם חברי העמותה דאג להנצחתו בבסיס צאלים בכוכב הירדן באתר השריון בלטרון ובמכללת עמק הירדן
1996–2000 – הקים ביחד עם יאסר ערפאת את עמותת "בני אברהם" להכנת העמים לשלום ויצירת אמון הדדי כדי להגשים את השאיפה לפתרונות של שלום תוך השתתפות פעילה ומובילה. הפעילות התקיימה באירועים רבים ובכנסים ברחבי העולם כדי לקדם את השלום בין ישראל לבין הפלסטינים.
בכנסים אלה שיתף פעולה עם נשיאי מדינות כמו ג'ימי קרטר נשיאה לשעבר של ארצות הברית, ברונו קרייסקי נשיאה של אוסטריה בזמנו, שמעון פרס נשיא מדינת ישראל וראש הממשלה בזמנו ואחרים.
בזמן פעילות עמותת "בנֵי אברהם" קוימו פגישות רבות בין ישראלים לפלסטינים באופן ישיר כש-15,000 ישראלים ביקרו בעזה ונפגשו עם מקביליהם הפלסטינים, ו-10,000 פלסטינים ביקרו בישראל ונפגשו עם מקביליהם הישראלים.
במקביל הקים סניפי "בנֵי אברהם" במצרים בסיוע סגן ראש ממשלת מצרים דאז, יוסוף ואלי, ואוסאמה אל-באז יועץ הנשיא, ובירדן בהשתתפות קצינים בכירים ירדניים.
כמו כן, פעל בתוניס ובקטר, להעמקת ההכרה בישראל וסיוע במימוש הסכמי השלום.
לאחר שחרורו מצה"ל החל לעסוק ולהתמחות בפרויקטים של תשתית, הוא התמנה לנציג של התעשיות הכבדות של יונדאי קוריאה בישראל והוביל לזכייתם במכרז להקמת תחנת כוח 110 מגה וואט בים המלח ובהקמת מזח הפחם באשקלון. בנוסף מכרה חברת יונדאי 6 אוניות לצים.
שגב מונה גם כנציג של חברת מרובני מיפן בישראל ובשיתוף פעולה עם אלרקו מטורקיה זכו בפרויקטים במדינות ברית המועצות לשעבר
הקמת שדה התעופה באסטנה קזחסטן, השתתפות בהקמת צינור הנפט מבאקו מאזרבייג'ן לטורקיה, ובהקמת מפעלים בטורקמניסטן.
ב10 השנים האחרונות התמנה שגב לנציג של החברה הסינית הגדולה פאור צ'יינה וביחד זכו במכרז להקמת תחנת אנרגיה שאובה 344 מגה וואט בכוכב הירדן ובפרויקטים נוספים בישראל.
ב-2013 זכה לאות יקיר העיר רמת גן.
ב-1984 נהרג בנו בעת שירותו הצבאי. בנו גלעד הוא זמר.
מחנה קדום
פאנג לי ז'י
פאנג לי ז'י (12 בפברואר 1936 - 6 באפריל 2012) היה אסטרופיזיקאי ומתנגד משטר סיני, שרעיונותיו הליברלים היו מהגורמים לאירועי כיכר טיין-אן-מן בשנת 1989. לאחר האירועים גלה לארצות הברית, שם שימש כפרופסור באוניברסיטת אריזונה.
אודות.
פאנג נולד בבייג'ינג. בשנת 1948, כשנה לפני שצבא השחרור העממי של הקומוניסטים כבש את העיר, הצטרף לקבוצת נוער שהייתה מקורבת למפלגה הקומוניסטית. בשנת 1952, כשהוא בן 16, החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת בייג'ינג. בשנת 1980 נבחר לאקדמיה הסינית למדעים, והיה לחבר הכי צעיר בה אי פעם.
בשנת 1989 שלח מכתב פתוח למנהיג דנג שיאופינג, וקרא לו לשחרר אסירים פוליטיים. לאחר אירועי כיכר טיין-אן-מן, אשר בהם לא השתתף באופן אקטיבי, אולם רבים מתלמידיו היו ממובליהם, ברח לשגרירות האמריקאית וביקש מקלט. לאחר הגעתו לארצות הברית בשנת 1990, לימד באוניברסיטת אריזונה.
שימש כחבר בוועד בארגון Human Rights in China.
האמנה האנגלו-יפנית של מסחר וניווט
האמנה האנגלו-יפנית של מסחר וניווט (ביפנית: 日英通商航海条約, באנגלית: Treaty of Commerce and Navigation) נחתמה בין בריטניה ויפן ב-16 ביולי 1894, וסימנה את סוף עידן ההסכמים הבלתי שוויוניים והאקסטריטוריאליות ביפן. מרגע חתימת האמנה היו הנתינים הבריטים ביפן נתונים תחת החוק היפני, במקום תחת החוק הבריטי. האמנה נכנסה לתוקף ב-17 ביולי 1899.
האמנה נחתמה בלונדון על ידי שר החוץ הבריטי דאז, ג'ון וודהאוס, ושר החוץ של יפן, אאוקי שוזו. אמנה זו הייתה אחד התנאים המקדימים לברית האנגלו-יפנית של 1902, שכן לא ניתן לכרות ברית בין שני צדדים שאינם שווים.
יושי שדה
יושי (יהושע) שדה (נולד ב-6 באפריל 1956) הוא פזמונאי, מלחין, מעבד, זמר וגיטריסט. חבר בלהקת תיסלם.
ביוגרפיה.
שדה החל את דרכו כטכנאי הקלטות באולפן "טריטון". בתחילת שנות השמונים החל להקליט את שיריו, ויחד איתו באולפן עבדו יזהר אשדות ויאיר ניצני ששמעו אותו מבצע את שירו באנגלית "See You Around", והזמינו אותו להצטרף לפרויקט שהם מקימים. לימים להקת תיסלם.
השיר שהשמיע לאשדות וניצני נכלל באלבומה הראשון של תיסלם (שהיה באנגלית), ובאלבום בכורה בעברית הפך השיר ל"כלניות".
קריירה.
בשנת 1981 הקליטה תיסלם את "לילה לילה" (מילים של שדה ולחן של שדה, אשדות וניצני) ובהמשך זכתה להצלחה רבה כששדה היה שותף לכתיבה של להיט הלהקה "לראות אותה היום" שזכה במקום הראשון במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת 1981. ו"שנה שנייה" שהגיע למקום ה-15 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת 1983.
במקביל לפעילותו בתיסלם הקליט קולות רקע ב"שחרר אותי" של שלום חנוך, "חמוש במשקפיים" של אריק איינשטיין ומיקי גבריאלוב, "שביר" של איינשטיין ויצחק קלפטר ובתקליט של דודה.
בשנת 1984 הוציא את תקליט הסולו "שמועות", היה הראשון לעשות כן לאחר פירוקה של הלהקה וכלל שני שירים מצליחים: "בוא איתי ו"שיר לעת", אך התקליט לא הצליח ובשנת 1985 נסע שדה לארצות הברית שם עסק בהקלטות. בשנת 1991 חזר לישראל ועבד בג'ינגלים. בשנת 1993 הצטרף אל קובי רכט והשניים הקימו את להקת "ההוא", והקליטו והוציאו אלבום חדש - "נגד הלב". באותה השנה שר בתקליט האריה היונה ותרנגולת כחולה והופיע בקלטת ווידאו "כמו גדולים 2" של איינשטיין.
בשנת 2000 זכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר העברי עם השיר "תפילת האור" למילים של נורית בת-שחר צפריר בביצוע של אקי אבני וחיה סמיר.