כתב העת מאפשר לקוראיו גישה חופשית לגרסה מקוונת ובטקסט מלא של כל המאמרים היוצאים לאור, וניתן לקוראם באתר כתב העת ובמאגרי המידע המשפטיים.
עד כה ראו אור אחד עשר כרכים של כתב העת מאזני-משפט. בשלושת הכרכים הראשונים שימשה פרופ' הדרה בר-מור כעורכת; בכרך ד' כיהן נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, כיו"ר המערכת; פרופ' ישראל גילת ערך את הכרכים ד'-ה'; בכרכים ו'-ח' שימש ד"ר שוקי שגב כעורך; כרכים ט' עד יא נערכו על ידי ד"ר שרונה אהרוני-גולדנברג.
השומרים המלכותיים
השומרים המלכותיים (בתאית: ทหารรักษาพระองค์) היא דיוויזיית המשמר של הכוחות המזוינים של תאילנד שתפקידה לשמור על משפחת המלוכה של תאילנד.
היסטוריה.
המשמר המלכותי הוקם על ידי המלך צ'ולאלונגקורן (Chulalongkorn) בשנת 1859, עוד בהיותו נסיך הכתר. בראשיתם היו השומרים המלכותיים משרתים שבין שאר תפקידיהם היה עליהם לגרש עורבים, מה שגרם להמוני העם לכנות אותם בשם "גיס מגרשי העורבים".
כאשר ירש צ'ולאלונגקורן את כתרו של אביו ב-1868 בחר מתוך המשמר 24 חיילים חזקים בתור שומרי ראש. המשמר המלכותי אימץ את השם "משמר המלך" שנתיים אחרי כן ותפקידים של השומרים כלל ליווי המלך בנסיעותיו ברחבי הממלכה.
סוליבאן
ספציה (כדורגל)
מועדון כדורגל ספציה (באיטלקית: Spezia Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי, המשחק בעיר לה ספציה שבאיטליה. המועדון משחק בסרייה א', ליגת העל האיטלקית.
היסטוריה.
בשנת 1906 נוסד מועדון הספורט ספציה ובשנת 1911 נוסד מועדון הכדורגל ספציה. עד שנת 1917 שיחק המועדון משחקי ידידות ועד עונת 1928/1929 שיחק בליגות אזוריות. בעונת 1929/1930 נוסדה הליגה האיטלקית השנייה בכדורגל והמועדון העפיל לליגה זו בעונתה הראשונה. המועדון שיחק 6 עונות ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1934/1935 ירד לליגה השלישית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית וחזר לליגה השנייה.
המועדון שיחק 3 עונות בליגה השנייה מעונת 1936/1937 ועד עונת 1938/1939. בעונת 1936/1937 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת אינטר מילאנו. בסוף עונת 1938/1939 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת חזר לליגה השנייה. המועדון שיחק 11 עונות ברציפות בליגה השנייה מעונת 1940/1941 ועד עונת 1950/1951. בעונת 1940/1941 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לאציו. בעונת 1941/1942 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת נובארה.
בעונת 1944 הליגה הבכירה נערכה כטורניר בשל מלחמת העולם השנייה וספציה זכתה בו. ב-2002, הישג זה של המועדון, הוכר כ"עיטור כבוד" ולא תואר אליפות רשמי.
בסוף עונת 1950/1951 ירד לליגה השלישית ואחרי עונה אחת ירד לליגה הרביעית. המועדון שיחק בליגה השלישית ובליגה הרביעית לסירוגין עד עונת 2005/2006 שבסופה העפיל לליגה השנייה אחרי 55 שנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה וירד לליגה השלישית. המועדון שיחק 4 עונות בליגה השלישית ובסוף עונת 2011/2012 העפיל לליגה השנייה. המועדון משחק בליגה השנייה מעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת מילאן.
העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה, סרייה א' בתום עונת 2019/2020, לאחר שסיימה במקום השלישי ועברו את קייבו ורונה ואתפרוזינונה בפלייאוף העלייה.
בעונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום ה-16, והבטיחה עונה שלישית ברציפות בסרייה א'.
סגל שחקנים.
נכון ל-20 באוגוסט 2022
(בהשאלה ממילאן)
הלן בן עטר
מארי לאבו
מארי לאבו (באנגלית: Marie Laveau; 10 בספטמבר 1801–16 ביוני 1881) הייתה כוהנת וודו קריאולית נודעת בניו אורלינס.
נעוריה.
אף שמקורות רבים טוענים שנולדה ב-1794, על סמך הרישומים ההיסטוריים, מארי לאבו נולדה כאזרחית חופשיה ברובע הצרפתי של ניו אורלינס, לואיזיאנה, בשנת 1801. היא הייתה בתם הממזרה של בעל מטעים לבן ואישה שחורה חופשיה.
ב־4 באוגוסט 1819, התחתנה עם ז'אק (או סנטיאגו, ברשומות אחרות) פאריס, אדם חופשי שחור שהיגר מהאיטי, לניו אורלינס בשנת 1809 לאחר המהפכה ההאיטית. תעודת הנישואין של השניים נשמרה ברחוב קתדרלת לואיס בניו אורלינס. ז'אק פאריס נפטר בשנת 1820 בנסיבות בלתי מוסברות.
קריירת וודו.
לאחר מותו של פאריס, מארי לאבו החלה לעבוד כספרית פרטית לבני המעמד העליון. היא לקחה לה למאהב את כריסטופר דומיניק דה קלאפיון, שאיתו חיה עד למותו בשנת 1835. לפי רישומים היסטוריים מדווח כי לשניים היו 15 ילדים במשותף כולל מארי לאבו הבת שנולדה ב-1827.
במהלך עבודתה כספרית, נחשפה לסיפורים עסיסיים ולרכילויות מפי הנשים הלבנות העשירות אותן שירתה, וזאת בנוסף לרשת מודיעין פנימית של משרתים שחורים באחוזות לבנים, אותה הפעילה. כל אותן רכילויות שאספה, עזרו לה על פי החשד, לצבור מידע פרטי על אנשי העיירה, ושמה של מארי לאבו נפוץ כאחת שיודעת נבואות וסתרים על האנשים בעיירה.
מארי לאבו זנחה את עבודתה כספרית והחלה בקריירת הוודו ועד מהרה צברה לעצמה שם עוצמתי וכבוד בלתי מעורער בניו אורלינס.
עד מהרה אספה לאבו סביבה עדת מאמינים, שחורים ולבנים כאחד. טקסים שהייתה עורכת כללו ריטואלים אקזוטיים שכללו עירום, מין ואלכוהול.
האטרקציה הגדולה של מארי לאבו היו קמעות ה"גריס גריס". גריס-גריס היו שקיקי בד קטנים שנענדו למזל טוב ולהגנה ממזל רע. קמעות אלו הכילו עשבים, אבנים, ציפורניים, שיער ופיסות בד טבולות בזיעה או פריטים אישיים אחרים שנאספו לפי הנחיותיו של אחד האלים. ייתכן שהגריס-גריס, שבמקור היו צלמיות של אלים, הם המקור למיתוס בובות הוודו.
לאבו שהייתה גם קתולית באמונתה שילבה במאגיה שלה גם אלמנטים מהדת הנוצרית ועירבה מסורות אפריקאיות עם אמונות קתוליות ותפיסות דתיות, פסל מריה הקדושה היה לדמות שסוגדים לה בטקסי הוודו. קסמיה של מאיר לאבו התפרסמו בכל רחבי המדינה ואליה הגיעו מכל ארצות הברית אנשי ציבור ופוליטיקאים שביקשו לקבל את ברכתה.
על פי הסיפורים נהגה לאבו לגבות תשלומים מופקעים מהלקוחות הלבנים, בעוד שבאזרחים השחורים טיפלה ללא תשלום.
מותה.
ב-16 ביוני 1881 דיווחו העיתונים כי מארי לאבו נמצאה מתה במיטתה. עדויות ברורות למותה או ללוויה שלה מעולם לא נמצאו, ויש המאמינים כי היא חיה שנים לאחר מכן ואף חיה עד ליום זה. ייתכן שאמונה זו קרתה בשל הבלבול בין מארי לאבו האם לבין מארי לאבו הבת, לימים אף היא כוהנת וודו מוערכת, שדמתה לה מאוד ונפטרה בגיל 98.
קברה של מארי לאבו נמצא בבית הקברות סנט לואיס בניו אורלינס ומשמש כמקור עלייה לרגל של מאמיניה וכמוקד תיירות בעיר. על פי האמונה ניתן לצייר צלבים על קברה של מארי לאבו ולבקש משאלה מעצמותיה.
טרפאני קלצ'ו
מועדון כדורגל טרפאני (באיטלקית: Trapani Calcio) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר טרפאני שבאיטליה. המועדון משחק בליגה האיטלקית השלישית בכדורגל.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1905 ושיחק לאורך השנים בליגה השלישית ובליגה הרביעית באיטליה. משחקו הראשון היה כנגד פלרמו והסתיים בתבוסה מוחצת 12-0 לפאלרמו. בעונת 1958/1959 ניצח את פאלרמו בסיבוב השני של הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת פראטו בסיבוב השלישי. בעונת 1995/1996 הפסיד לקבוצת רג'אנה בסיבוב הראשון של הגביע. בעונת 2010/2011 ניצח את קבוצת ספאל בסיבוב הראשון של הגביע והפסיד לקבוצת פרוזינונה בסיבוב השני. בעונת 2011/2012 הפסיד לקבוצת פוג'יה בסיבוב הראשון של הגביע.
בעונת 2012/2013 ניצח את קבוצת אסטה בסיבוב הראשון של הגביע והפסיד לקבוצת טרננה קלצ'ו בסיבוב השני. בסוף העונה העפיל בפעם הראשונה לליגה השנייה. בעונת 2013/2014 ניצח את קבוצת אלבינו לפה בסיבוב השני של הגביע. ניצח את קבוצת פאדובה בסיבוב השלישי והפסיד לקבוצת אינטר מילאנו בסיבוב הרביעי.
בן ציון גיני
בן ציון גיני (1869–1945 ט"ו בסיוון תש"ה) היה מהנדס העיר הראשון של ירושלים ויפו בסוף התקופה העות'מאנית ותחילת המנדט הבריטי.
חייו.
בן ציון גיני נולד באיזמיר, האימפריה העות'מאנית ב-1869. בהיותו נער מחונן, נישלח על ידי חברת "כל ישראל חברים" (אליאנס) ללמוד בפריז הנדסת מכונות. ב-1890, עם סיום לימודיו נשא לאישה את קלמנטין לבית קראונז'-אנגלמן ילידת מץ, צרפת ויחד עלו לירושלים. הוא כיהן כמורה בבית הספר למלאכה של חברת כי"ח. בהמשך, נסע ללונדון ולפריז כדי ללמוד הנדסת בניין וכשחזר תכנן יחד עם המהנדס יצחק רייטן את המזרקה החשמלית בירושלים לכבוד יובל שלטונו של הסולטאן עבדול חמיד השני.
בנוסף לפעולו בתחום ההנדסי היה בעל ידע רב בתחום הרפואה הטבעונית, כתב מאמרים לג'ואיש כרוניקל (בהם מאמר אודות פתיחת קו הרכבת מיפו לירושלים ב-8 בספטמבר 1905).
מהנדס העיר יפו.
ב-1910, לאחר שובו ארצה התמנה למהנדס העיר יפו ובמסגרת תפקידו פיתח בעיר רשת כבישים ותכנן בניינים רבים בתל אביב וביפו ובהם מסגד חסן בק, בניין הבנק האנגלו-מצרי ובית הפוטוגרפיה של אברהם סוסקין ברח' הרצל פינת רח' בית הבד. כמו כן תכנן את בית העירייה בעזה וכן תכנן תוכנית תעבורתית לעיר.
מהנדס העיר ירושלים.