ההגייה זכתה לכינויים שונים. המבטא כונה "האנגלית של המלך" או "האנגלית של המלכה" (Queen's English או King's English) מאחר שהיה או נתפש כמבטא בו דוברים המלך והאצולה. המלכה אליזבת השנייה אכן דוברת במבטא זה, בצורה שמרנית ומיושנת. עוד מכונה המבטא בכינוי "אנגלית של ה-BBC" (BBC English), מאחר שבעבר עשתה בו התחנה שימוש, למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה עת נעשה השימוש בניבים אזוריים כדי להבדיל את שידורי התחנה מהתעמולה הנאצית. כיום שוב אין קרייני התחנה מחויבים לעשות בו שימוש, אם כי חלקם מקפידים עליו או על מאפיינים מסוימים שלו. בנוסף כונה המבטא בשם "אנגלית של (אוניברסיטת) אוקספורד" (Oxford English) בה היה מקובל. האוניברסיטה זכתה ליוקרה בענייני לשון בעיקר בזכות מילוני אוקספורד שפרסמה, והגרסה המורחבת של מילון זה כוללת הנחיות הגייה בהגייה המקובלת עד היום. מסיבות אלה הפך המבטא ליוקרתי ביותר בבריטניה, והשימוש בו מעיד רבות על הרקע והייחוס החברתי של בעליו ו/או על השכלתו ו/או על יומרותיו החברתיות. באנגליה, המילה Posh, "מהודר", משמשת ככינוי סלנג למבטא זה - Posh Accent.
נהוג לחלק את המבטא לשלושה סטנדרטים משניים: "שמרני", המאפיין אוכלוסייה מבוגרת, "כללי", הנחשב לנייטרלי מבחינת גיל, משלח יד או רקע חברתי, ו"מתקדם", המאפיין אוכלוסייה צעירה.
למרות סברה מקובלת כי מוצאו של מבטא זה במבטאים הדרומיים באנגליה, למעשה הוא קרוב במיוחד למבטאים המדוברים בדרום-מזרח המידלנדס. הגירה מאזורים אלה ללונדון במאה ה-14 ובמאה ה-15 הביאה להתגבשותו בדרום המדינה, תוך שהוא משלב גם יסודות ממבטאים דרומיים. בתחילה נחשב למבטא מקובל בדרום המדינה אשר לא הסגיר את מוצאו של הדובר בו, ותו לאו. מאוחר יותר התבסס ההיגוי על זה שהיה מקובל בחצר המלכות, ואט אט החל לצבור יוקרה. רק בשלב מאוחר יחסית, בסוף המאה ה-19, הפך השימוש במבטא לסימן היכר מחייב למי שזכה להשכלה ולחינוך הטובים ביותר. החל בשנות ה-70 החל משתנה היחס כלפי השימוש בהגייה, ומספר הדוברים בה החל יורד.
שפדן
מצור על צור
הלאומיות הערבית
הלאומיות הערבית היא אידאולוגיה לאומית בדבר זכותם של העמים הערבים לכונן ריבונות משלהם. לדעת רוב החוקרים, היא הפכה נפוצה בקרב האוכלוסייה הערבית בארצות ערב בראשית המאה ה-20. יש המוצאים את ראשיתה באמצע המאה ה-19. בשליש האחרון של המאה ה-20 חלה בה שקיעה והיא כמעט ונזנחה לחלוטין, לטובת אסלאמיזם מחד והזדהות עם המדינות הקיימות מאידך.
הנחת היסוד המרכזית של הלאומיות הערבית היא כי העמים והארצות בעולם הערבי, מהאוקיינוס האטלנטי ועד הים הערבי מהווים אומה אחת בעלת שפה, תרבות, ומורשת היסטורית משותפת.
אחד היעדים העיקריים של התומכים באידאולוגיה של הלאומיות הערבית היא לשים קץ, או לפחות לצמצם, את ההשפעה הישירה של ארצות המערב על העולם הערבי, וכמו כן, לשים קץ לשלטונם של הממשלות הערביות אשר תלויות בארצות המערב אשר כתוצאה מכך, לפי דעתם, פוגעות באינטרסים של תושביהם. המונח קשור קשר הדוק לאידאולוגיה הפאן-ערבית הקוראת לאיחוד מדיני, חברתי וכלכלי בין העמים והמדינות הערביות במזרח התיכון.
שיא
שיא הוא תוצאה קיצונית במדידה לפי מאפיין מסוים. שיא עשוי להיות עולמי, כלומר על פני כל כדור הארץ (שיא עולם), או באזור מצומצם יותר: יבשת, מדינה ואף פחות.
רבים מהשיאים הם תופעות טבע: ההר הגבוה ביותר בעולם, הפיל הכבד ביותר בעולם וכדומה. שיאים אחרים מהווים הישג שיש החותרים אליו: שיא אולימפי, שיא גינס וכדומה. בין השיאים כאלה המהווים קוריוז (כגון האדם הגבוה ביותר בעולם), וכאלה שיש להם חשיבות תכנונית (כגון שיא הביקוש לחשמל). רבים מהשיאים האנושיים, ובפרט שיאי ספורט נוצרים במאמץ אישי של בעל השיא. שיאים אנושיים אחרים נוצרים כתופעה סטטיסטית, למשל שנה שבה הושג שיא הלידות במדינה מסוימת.
העניין בשיאים למיניהם הביא לפרסומו של ספר השיאים של גינס, היוצא לאור במהדורה מעודכנת מדי שנה, ומונה רשימה ארוכה של שיאים במגוון תחומים.
השגת שיא חדש שלא היה קיים בעבר נקראת "קביעת שיא". בעברית ובשפות נוספות קביעת שיא חדש, טוב יותר מהשיא הקודם שנקבע, נקראת "שבירת שיא".
מחוזות גיאנה
מבחינה מנהלית גיאנה מחולקת ל-10 מחוזות ( Region). המחוזות מחולקים לנפות.
שיא (פירושונים)
שושן הבירה
Distorted
ויליאם שוקלי
ויליאם בראדפורד שוקלי (באנגלית: William Bradford Shockley; 13 בפברואר 1910 – 12 באוגוסט 1989) היה פיזיקאי, ממציא, וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1956.
יחד עם עמיתיו, ג'ון ברדין ווולטר בראטיין, פיתח שוקלי את הטרנזיסטור, המצאה ששינתה את פני עולם הטכנולוגיה במחצית השנייה של המאה העשרים. ב-2002, בכנס לזכרו בסטנפורד, נאמר עליו כי "שוקלי הוא האיש שהביא את הסיליקון לעמק הסיליקון".
תחילת דרכו.
שוקלי נולד בלונדון להורים אמריקאיים, וגדל בקליפורניה. את התואר הראשון קיבל ב-1932, בתום לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא נישא ב-1933, ועבר ללמוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), שם קיבל תואר דוקטור ב-1936.
לאחר מכן החל לעבוד בצוות שבראשו עמד הפיזיקאי קלינטון דייוויסון, במעבדות בל שבניו ג'רזי. ב-1938 המציא את הפטנט הראשון שלו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס שוקלי למאמץ המלחמתי. בתחילה היה מעורב במחקר ופיתוח בתחום המכ"ם, ולאחר מכן בפיתוח אמצעי לחימה נגד צוללות, בין היתר בשיפור פצצות עומק. ב-1944 היה מעורב בפיתוח של מערכות להנחיית פצצות באמצעות מכ"ם עבור המפציצים האמריקאיים. באוקטובר 1946 עוטר שוקלי במדליה להוקרת תרומתו למאמץ המלחמתי.
פעילותו בעת מלחמה הייתה כרוכה בפגישות רבות עם גורמים רמי-דרג בפנטגון. ביולי 1945 נתבקש להעריך את מספר הקורבנות מפלישה אמריקאית לאיי יפן, במטרה להכניע את היפנים ולסיים את המלחמה. הוא העריך כי כדי להכניע את היפנים "נצטרך להרוג בין 5 ל-10 מיליון. זה יעלה לנו בין 1.7 ל-4 מיליון נפגעים, ובהם 400 עד 800 אלפי הרוגים".
תחזיתו של שוקלי הייתה בין הגורמים שהשפיעו על ממשלת ארצות הברית להטיל את פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי.
המצאת הטרנזיסטור.
לאחר המלחמה חזר שוקלי למעבדות בל והצטרף לצוות שעסק בפיזיקה של מצב מוצק, ובפרט במציאת תחליף הולם לשפופרת הריק, בהשתתפותם של ג'ון ברדין ווולטר בראטיין. שוקלי הגה רעיון לפיו ניתן להשפיע על מוליכותם של מוליכים למחצה באמצעות השראה של שדה חשמלי חיצוני. ברדין מצא פתרון לחדירות של המוליכים למחצה לשדה החשמלי, וב-1946 סיכמו השלושה את ניסוייהם בשורה של מאמרים בעיתונים מקצועיים.
בנובמבר 1947 הגיעו השלושה לתפנית של ממש, כשהצליחו להביא להגברה של זרם חשמלי במוליך למחצה עשוי גרמניום, וב-23 בדצמבר 1947 הציגו טרנזיסטור עובד בפני בכירים בחברה. בסוף 1947 החלו מעבדות בל בהליך של רישום פטנט על ההמצאה החדשה.
בעקבות הניסוי המוצלח, פיתח שוקלי תכנון משופר של הטרנזיסטור - טרנזיסטור ביפולרי. על המצאת הטרנזיסטור הוענק לשוקלי ועמיתיו פרס נובל בפיזיקה לשנת 1956. בשלב מאוחר יותר של הקריירה שלו, החל שוקלי לחקור את תחום האיאוגניקה והביע תמיכה בסירוס מרצון של אנשים בעלי "נחיתות גנטית".
המשך דרכו.
ב-1954 התגרש שוקלי מאשתו הראשונה ונשא לאישה את איימי לאנינג, נישואים שנמשכו עד מותו ב-1989.
ב-1956 הקים במאונטיין ויו שבקליפורניה את "מעבדות שוקלי למוליכים למחצה". הוא העסיק במעבדות חוקרים במחקר ופיתוח ביישומים של מוליכים למחצה מבוססי סיליקון. שמונה מאותם חוקרים נאלצו לפרוש ב-1957, בעקבות ויכוחים מקצועיים ואישיים עם שוקלי. הם הקימו את פיירצ'יילד סמיקונדקטור (Fairchild Semiconductor), בצעד שרבים רואים בו למעשה את הקמת עמק הסיליקון. השמונה כונו "שמיניית הבוגדים", "שמיניית פיירצ'יילד" או "שמיניית שוקלי". שניים מהפורשים היו גורדון מור ורוברט נויס, לימים מייסדי אינטל.
ב-1961 נפצעו שוקלי ובני משפחתו בתאונת דרכים. לאחר תקופת החלמה ארוכה, הצטרף שוקלי כמרצה לאוניברסיטת סטנפורד.
ויליאם שוקלי מת ב-1989 מסרטן הערמונית.
מתחת לגלגל
מתחת לגלגל (בגרמנית : Unterm Rad) הוא רומן מאת הרמן הסה אשר ראה אור בשנת 1906.
תקציר העלילה.
הספר מספר את סיפורו של האנס גיבּנראית, נער מוכשר הנשלח למדרשה האוונגליסטית במאולברון. החינוך שהוא סופג שם ממוקד בהרחבת הידע שלו אך זונח את התפתחות אישיותו ואופיו. הוא מתיידד עם הרמן היילנר, אשר בניגוד אליו אינו שוקד על לימודיו והוא אף ליברלי יותר בתפישתו. הידידות מהווה הקלה להאנס. כאשר היילנר מגורש מהמדרשה דועכים הישגיו של גיבנראת והוא מראה סימנים של מחלת נפש ועל כן נשלח לביתו.
בביתו, הוא מתקשה להתמודד עם מצבו. הוא איבד את ילדותו למטרות לימודים ולכן מעולם לא עלה בידו ליצור קשרים ארוכים אישיים עם איש מהעיירה שלו. הוא הופך לנפח ונהנה מעבודתו שאופייה מעשי בניגוד למופשטות שטמונה בלימודים. בסיום הסיפור, טובע האנס גיבנראת בנסיבות מסתוריות. הסיפור אינו מציין מפורשות שהמוות של האנס היה התאבדות אך לפי מומחים קיימים רמזים ברורים לכך בספר.יש הטוענים מאידך,ששקיעתו האיטית בדיכאון מז'ורי של הגיבור היא שהובילה לשיברון -לב שהתעצמה והגיעה לשיאה כאשר נמהלה באלכוהול לראשונה וגרמה לבסוף למותו.
"מתחת לגלגל" הוא אחד הספרים הראשונים של הרמן הסה והוא מבקר בחריפות את החינוך אשר מתמקד רק בהישגים האקדמיים של הסטודנטים. בספר טמונים יסודות ביוגרפיים בחייו של הסה שכן גם הוא למד במדרשה המתוארת ולבסוף גורש ממנה.
גרי קספרוב
לודוויג שטראוס
תיק השקעות