בין הזוכים במדליות זהב היו קלי הולמס, שזכתה במדליית זהב הן בריצת 800 מטר והן בריצת 1500 מטר, רוכב האופניים כריס הוי זכה במרוץ יחידים נגד השעון למרחק של 1 קילומטר, השייט בן איינסלי, שזכה בסידני במדליית הזהב בדגם לייזר, שמר על תוארו גם בדגם הפין. רביעיית החותרים זכתה אף היא במדליית זהב. לפינסנט הייתה זו זכייה רביעית ברציפות. גם רביעיית השליחים ב-100X4 מטרים זכתה במדליית זהב. הרביעייה כללה את ג'ייסון גרדנר, מרלון דווניש, מארק לואיס-פרנסיס ודארן קמפבל, והיא גברה על הרביעייה האמריקנית על חודה של מאית השנייה.
ספורטאים בולטים נוספים כללו את המתאגרף בן ה-17 אמיר ח'אן שזכה במדליית כסף לאחר הפסד ליריב קובני ואת השחיין דייוויד דייוויס שזכה במדליית ארד במשחה ל-1,500 מטרים בסגנון חופשי. אחרי 3 מדליות אולימפיות רצופות, הסתפק סטיב באקלי במקום הרביעי. אצנית המרתון פאולה רדקליף, שנחשבה לאחת המועמדות לזכייה, פרשה מהמרוץ בקילומטר ה-36 עקב פציעה. גם הטניסאי טים הנמן, שדורג רביעי מבין המשתתפים, אכזב כשהודח כבר בסיבוב הראשון, בידי הצ'כי יירי נובאק.
ספורטאים בריטים זכו במדליות גם בבדמינטון, קפיצה למים, קרב חמש מודרני, קשתות ורכיבה על סוסים.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
הוועד האולימפי הבריטי שם לעצמו למטרה לשפר את הישגי המשלחת באולימפיאדת בייג'ינג (2008), לקראת שובם של המשחקים לבריטניה ב-2012. התוצאה הייתה הטובה ביותר מזה 100 שנה. 311 הספורטאים הבריטים זכו ב-47 מדליות, מהן 19 מדליות זהב, והם דורגו במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי המארחת סין, ארצות הברית ורוסיה. ההישג היה טוב בהרבה מהיעד שהציב UK Sport, הגוף האחראי על פיתוח ענפי הספורט בממלכה - 35 מדליות, ובין 10 ל-12 מדליות זהב. הענפים הבולטים בבייג'ינג היו רכיבה על אופניים (14 מדליות מהן 8 מדליות זהב), שיט (6 מדליות, מהן 4 מדליות זהב), חתירה ושחייה (בשניהם 6 מדליות, מהן 2 מדליות זהב).
הספורטאי הבריטי המעוטר ביותר בבייג'ינג היה רוכב האופניים כריס הוי. הוי זכה ב-3 מדליות זהב, בתחרויות הספרינט והקיירין, ובתחרות הקבוצתית. השחיינית רבקה אדלינגטון זכתה בשתי מדליות זהב, במשחים ל-400 ול-800 מטרים בסגנון חופשי, באחרון קבעה שיא עולם חדש (8:18.08 דק'). רוכבת אופניים נוספת, רבקה רומרו, האישה הראשונה שייצגה את בריטניה בשני ענפי ספורט שונים במשחקים האולימפיים, זכתה במדליית זהב במרוץ מרדף ל-3 ק"מ שהצטרפה למדליית הכסף בענף החתירה בה זכתה באולימפיאדת אתונה. השייט בן איינסלי זכה במדליית זהב שלישית ברציפות וחותר הקיאק טים ברבנטס זכה במדליית זהב במקצה ל-1,000 מטרים ובמקצה ל-500 מטרים. ספורטאים בולטים נוספים היו השחיין דייוויד דייוויס, שעשה הסבה לשחייה במים פתוחים, וזכה במדליית כסף במרתון ל-10 ק"מ, והמתעמל לואיס סמית', שזכה במדליית ארד בתרגיל על סוס הסמוכות, והיה למתעמל הבריטי הראשון שזוכה במדליה אולימפית מאז 1928.
ענפים נוספים בהם זכו ספורטאים בריטים במדליות כללו איגרוף, טאקוונדו, קרב חמש מודרני ורכיבה על סוסים.
לצד ההצלחות נרשמו גם אכזבות: פאולה רדקליף הגיעה לאחר פציעה, וסיימה במקום ה-23; השחיין מארק פוסטר סיים את חלקו במשחקים כבר בשלב המוקדמות, לאחר שסיים במקום ה-23; הטניסאי אנדי מארי, שדורג במקום השישי, הודח כבר בסיום הראשון, לאחר שנוצח בידי הטאיוואני לו ין-הסון; הג'ודוקא קרייג פאלון, שהיה בעבר אלוף העולם, הודח בבית הניחומים בידי גל יקותיאל; אלוף אירופה בקפיצה למים, טום דיילי בן ה-14, סיים רק במקום השביעי בקפיצות מ-10 מטרים; השייט ניק דמפסי, שזכה במדליית הארד באתונה, החמיץ הזדמנות לחזור על הישגו כאשר במשט המדליות חלף על פניו שחר צוברי.
אולימפיאדת לונדון (2012).
בשנת 2012 שבו המשחקים האולימפיים ללונדון בפעם השלישית. הארגון הממשלתי לפיתוח הספורט בבריטניה, UK Sport, הציב יעד של 48 מדליות (אחת יותר מאשר בבייג'ינג) ב-12 ענפים שונים, ומקום רביעי בטבלת המדליות. הישגי המשלחת, שנהנתה מעידוד מסיבי של הקהל, היו גבוהים בהרבה - 65 מדליות (מהן 29 מדליות זהב), ב-17 ענפים שונים, ומקום שלישי בטבלת המדליות. היה זה ההישג הגבוה ביותר של המשלחת הבריטית מאז אירחה לונדון את המשחקים ב-1908.
אופניים.
גם במשחקים אלה היו מרוצי האופניים הענף המצליח ביותר, עם 12 מדליות, מהן 8 מדליות זהב (מתוך 18 אפשריות). כריס הוי ניצח הן בקיירין והן עם הנבחרת הבריטית באופני מסלול, שגם קבעה שיא עולם חדש, 42.600 שניות. בכך, הגיע הוי למאזן של 6 מדליות זהב אולימפיות, יותר מכל ספורטאי בריטי אחר בהיסטוריה (החותר סטיב רדגרייב החזיק בשיא הקודם, 5 מדליות זהב). בראדלי ויגינס, שחמישה ימים לפני תחילת המשחקים היה לבריטי הראשון בהיסטוריה שמנצח בטור דה פראנס, ניצח גם במירוץ אופני כביש נגד השעון, והגיע למספר כולל של שבע מדליות אולימפיות. ג'ייסון קני, הספורטאי הבריטי בעל מספר המדליות הרב ביותר, התחרה לצדו של הוי באופני מסלול, זכה גם במדליית זהב במירוץ הספרינט. ויקטוריה פנדלטון זכתה במדליית הזהב בקיירין ובמדליית כסף בספרינט. בספרינט הזוגות קבעה פנדלטון, יחד עם ג'סיקה ורניש, שיא עולם חדש בשלב המוקדמות (32.526 שניות), אך הן הודחו ברבע הגמר בידי הצמד האוקראיני. נבחרות הגברים והנשים במירוץ מרדף זכו שתיהן במדליות זהב. הגברים שברו פעמיים את שיא העולם במהלך התחרויות, והעמידו אותו על 3:51.659 דקות ואילו הנשים שברו את שיא העולם בכל פעם שעלו על המסלול, ובמירוץ הגמר העמידו אותו על 3:14.051 דקות. לורה טרוט, שהייתה חברה בנבחרת הנשים, זכתה גם במדליית זהב באומניום, ואד קלנסי, שהיה חבר בנבחרת הגברים, זכה במדליית ארד בתחרות המקבילה. שני רוכבים נוספים שזכו במדליות בלונדון היו ליזי ארמיטסטד (מדליית כסף במירוץ אופני כביש) וכריסטופר פרום (מדליית ארד במירוץ נגד השעון).
חתירה.
ענף נוסף בו זכו הבריטים להצלחה רבה הוא החתירה, עם 9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. שלושה זוגות נשים בריטיות זכו במדליות זהב: אנה ווטקינס וקתרין גריינג'רס, הלן גלובר והת'ר סטנינג וקתרין קופלנד וסופי הוסקינג. לגריינג'רס הייתה זו מדליה אולימפית רביעית ברציפות, אך ראשונה מזהב. הישגים נוספים לנשים כללו מקום חמישי לשמינייה ומקום שישי לרביעייה. בתחרויות הגברים זכו רביעיית החותרים ללא הגאי במדליית זהב, ורביעיית החותרים ללא הגאי בסירה קלה במדליית כסף. מארק האנטר וזאק פרצ'ייס, שזכו בזהב בבייג'ינג, זכו אף הם במדליית כסף, ואילו ויל סאטץ' וג'ורג' נאש זכו במדליית ארד. במקצה היחידים, זכה אלן קמפבל במדליית ארד. שני צוותים נוספים, זוג ורביעייה, סיימו במקום החמישי.
אתלטיקה.
האתלטים הבריטים זכו בשש מדליות. האתלט הבולט במשלחת היה מו פארח, שניצח הן בריצת 5000 מטר והן בריצת 10000 מטר. פארח, יליד סומליה, היה הבריטי הראשון בהיסטוריה שמנצח במרוצים אלו. ג'סיקה אניס זכתה אף היא במדליית זהב, בקרב שבע, וגרג רתרפורד זכה במדליית הזהב בקפיצה לרוחק. כריסטין אוהורוגו זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר ורובי גרבארז זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה. אתלטים בריטים נוספים שרשמו הישגים נאים בלונדון כללו את לורנס קלארק (מקום רביעי בריצת 110 משוכות), דיי גרין (מקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות), נבחרת השליחים ב-400X4 מטרים (מקום רביעי), נבחרת השליחות ב-400X4 מטרים (מקום חמישי), סטיבן לואיס (מקום חמישי בקפיצה במוט), יאמילה אלדמה (מקום חמישי בקפיצה משולשת), כריס טומלינסון (מקום שישי בקפיצה לרוחק), הולי בליזדייל (מקום שישי בקפיצה במוט), ג'ו פייבי (מקום שביעי בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר), אנדרו אוסאגי (מקום שמיני בריצת 800 מטר), ג'וליה בליזדייל (מקום שמיני בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר), שרה פרוקטור (מקום תשיעי בקפיצה לרוחק) וליסה דובריסקי (מקום עשירי בריצת 1500 מטר).
ענפים נוספים.
באיגרוף זכו הבריטים בחמש מדליות. ניקולה אדמס הייתה למתאגרפת הראשונה בהיסטוריה שזוכה במדליית זהב אולימפית, לאחר שתחרויות האיגרוף לנשים נכללו לראשונה בתוכנית האולימפית. לוק קמפבל ואנתוני ג'ושוע זכו אף הם במדליות זהב, פרד אוואנס זכה במדליית כסף ואנתוני אוגוגו זכה במדליית ארד. ברכיבה רשמו הבריטים מאזן דומה. בתחרות הרכיבה האומנותית זכתה שרלוט דוז'ארדן במדליית הזהב, ולורה בכטולסהיימר במדליית הארד. השתיים היו שותפות גם לזכייה הקבוצתית במדליית הזהב. במדליית זהב נוספת זכתה הנבחרת הבריטית בתחרות הקפיצות, ובתחרות הכללית זכו הבריטים במדליית הכסף. בין השותפים לזכייה זו הייתה גם זארה פיליפס, בתה של הנסיכה אן, שגם סיימה במקום השמיני בתחרות היחידים.
בתחרות הסלאלום בקאנו לזוגות זכו צמדים בריטים בשני המקומות הראשונים: טימותי ביילי ואטיין סקוט בזהב, ודייוויד פלורנס וריצ'רד האונסלו בכסף. חותר הקיאק אד מק'קיוור זכה במדליית זהב במקצה ל-200 מטר וליאם הית' וג'ו סקופילד זכו במדליית ארד במקצה הזוגות לאותו המרחק. בשיט זכו הבריטים בחמש מדליות, אך רק אחד מהם, בן איינסלי, זכה במדליית זהב. לאיינסלי, שהתחרה בדגם פין, הייתה זו מדליית זהב רביעית אולימפית ברציפות (וחמישית בסך הכל), והוא זכה בכבוד לשאת את הדגל הבריטי בטקס הנעילה של המשחקים. ניק דמפסי זכה במדליית כסף בדגם , וכך גם שני צוותי ה-470 וצוות הסטאר. צוות ה-49er ואליסון יאנג בלייזר רדיאל סיימו במקום החמישי ופול גודיסון בלייזר וביירוני שו ב-RS:X סיימו במקום השביעי.