בחצי הכדור הצפוני, רוחות הסחר נעות לכיוון דרום מערב מצפון מזרח, בחצי הדרומי נעות צפון מערבה מדרום מזרח. כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי ממוקם מצפון או מדרום לקו המשווה, הכיוונים משתנים בהתאם לכוח המדומה, כוח קוריוליס, הנובע מהסיבוב של כדור הארץ. למשל, כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי הוא מצפון לקו המשווה, רוחות הסחר הדרום מזרחיות משנות פניהן לרוחות דרום מערביות כשהן חוצות את קו המשווה. אזור ההתכנסות הבין-טרופי נוצר כתוצאה מתנועה אנכית רחבה, הנראית כפעילות קונבקטיבית (זרמי אוויר עולים באטמוספירה) של סופות רעמים. היא נובעת מהתחממות האוויר על ידי קרינת השמש ועלייתו. תנועת האוויר שתופס את מקומו היא למעשה רוחות הסחר. אזור ההתכנסות הבין-טרופי למעשה עוקב אחר אזור עליית האוויר הלח של תא הדלי. האזור שבו יורד האוויר ומתייבש הוא קווי רוחב הסוס (horse latitudes). מיקום אזור ההתכנסות משתנה במשך הזמן. הוא נע הלוך ושוב ביחס לקו המשווה יחד עם נקודת הזנית. מעל האוקיינוס, שם אזור ההתכנסות מוגדר טוב יותר, המחזור העונתי עדין יותר, משום שהקונבקציה מרוסנת מפאת פיזור החום באוקיינוס. לעיתים, נוצר אזור כפול, אחד מצפון לקו המשווה ואחד מדרום. במצב זה נוצר רכס לחץ גבוה בין שני אזורי ההתכנסות. על פי רוב אחד חזק מהשני.
אזור ההתכנסות הבין טרופי
שמואל שבח קנטורוביץ'
שמואל שבח קנטרוביץ
שמואל שבח קאנטאראוויטץ
שמואל שבח קאנטאראוויץ
שמואל שבח קאנטורוביץ
ש.ש. קנטורוביץ
ש. ש. קנטורוביץ
ש&quot;ש קנטורוביץ
גרבנמכר
גרבנמכר (בלוקסמבורגית: Gréiwemaacher, בגרמנית: Grevenmacher) היא קומונה במעמד עיר, הממוקמת במזרח לוקסמבורג, סמוך לגבול עם גרמניה. הקומונה היא בירת קנטון גרבנמכר ומחוז גרבנמכר (עד לביטולו ב-2015).
העיר שוכנת על הגדה השמאלית של נהר המוזל, באזור בו מגדלים ענבי יין.
ערים תאומות.
לגרבנמכר הסכם ערים תאומות עם:
אבראהים האשם
אבראהים האשם (ערבית: ابراهيم هاشم, 1888-1958) היה פוליטיקאי ירדני ממוצא פלסטיני ששימש חמש פעמים כראש ממשלת ירדן. כהונתו הראשונה, בשנים 1933-1938, הייתה כאשר עבר הירדן הייתה חלק מהמנדט הבריטי. בזמן כהונתו השנייה, בשנים 1945-1947, זכתה ממלכת ירדן בעצמאותה. שלוש כהונותיו האחרונות היו תחת שלטון המלך חוסיין, בשנים 1955-1958. נרצח כראש ממשלה בזמן ההפיכה הסוציאליסטית בעיראק.
ביוגרפיה.
אבראהים האשם נולד בשכם בשנת 1888. למד משפטים באיסטנבול ולאחר מכן לימד בדמשק. בימי שלטונו של פייסל בסוריה היה נשיא בית המשפט הגבוה בדמשק. עם ראשיתו של המנדט הצרפתי בשנת 1920 עבר לירדן. הוא היה שר הכספים של ירדן וכן היה שר המשפטים בממשלת ירדן מספר פעמים, בשנות ה-20. במחצית השנייה של שנת 1932 עלה שמו כמועמד לראשות הממשלה.
האשם היה חבר בוועידת השייכים שהייתה ידועה כמפלגת העם הירדני. התמנה לראשות ממשלת עבר הירדן המנדטורית בידי האמיר עבדאללה באוקטובר 1933, וסיים את כהונתו הראשונה באוקטובר 1938. נמנה עם האליטה המשכילה ממוצא פלסטיני ששלטה בפוליטיקה הירדנית בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. כהונתו השנייה של האשם החלה עם תום מלחמת העולם השנייה, ב-19 במאי 1945. במהלך כהונה זו קיבלה ירדן את עצמאותה מידי בריטניה, ובכך נעשה האשם לראש הממשלה הראשון של ממלכת ירדן ההאשמית. את כהונתו השנייה סיים בפברואר 1947.
בשנת 1951 היה האשם יושב ראש הסנאט הירדני ולאחר רצח המלך עבדאללה ביולי 1951, האשם היה מהחברים בוועדה שמינתה את נאיף (בנו השני של עבדאללה) לעוצר. האשם אף תמך במינויו של נאיף למלך, אך לבסוף גבר הפלג שתמך בטלאל, והוא התמנה למלך בספטמבר 1951. האשם התמנה בנובמבר 1951 למועצת העוצרים שכיהנה בעת העדרו של טלאל לרגל נסיעותיו אל מחוץ לירדן.
האשם התמנה בפעם השלישית לראש ממשלה בזמן מלכותו של חוסיין בעקבות משבר ברית בגדאד בשנת 1955. ראש הממשלה היזאע אל-מג'אלי רצה לצרף את ירדן לברית שיזמה בריטניה, אך הדבר גרר מהומות מצד האופוזיציה הסוציאליסטית בממלכה. בעקבות זאת התפטר אל-מג'אלי והאשם מונה במקומו ב-21 בדצמבר 1955, אולם מינויו לא הרגיע את הרוחות והוא נאלץ להתפטר בראשית ינואר 1956. החליפו סמיר א-ריפאעי, שהכריז סופית על אי-הצטרפותה של ירדן לברית בגדאד. בממשלתו, כיהן האשם כסגן ראש הממשלה. בפברואר 1956 הוא מונה ליושב ראש הסנאט ועזב את הממשלה.
בהמשך אותה שנה התמנה האשם בפעם הרביעית לתפקיד ראש הממשלה, הפעם כראש ממשלת מעבר לאחר נפילת ממשלתו עולת-הימים של סעיד אל-מופתי. הוא כיהן בתפקיד מיולי עד אוקטובר של 1956. ב-29 באוקטובר נערכו בחירות בהן זכה ראש המפלגה הלאומית הסוציאליסטית סולימאן א-נאבולסי. ממשלתו של נאבולסי נקלעה למשבר ביחסיה עם המלך חוסיין, ששיאו בקשר צבאי להפילו באפריל 1957 ("קשר זרקא"). לאחר כישלון הקשר, חוסיין קטע את מדיניותו הליברלית, פיטר את נאבולסי, והוציא את כל המפלגות אל מחוץ לחוק. ב-24 באפריל מינה את האשם לעמוד בראש ממשלה שהייתה פרו-האשמית באופן מובהק.
בעקבות הקמת קע"ם האנטי-מלוכנית, כאיחוד של מצרים וסוריה, בפברואר 1958, הגיעו עיראק וירדן להסכם על איחוד פדראטיבי ביניהן, במאי 1958. האשם התפטר מתפקיד ראש ממשלת ירדן ומונה לסגן ראש ממשלת האיחוד. ב-14 ביולי 1958, בזמן שהותו בבגדאד בתפקיד זה, פרצה בעיראק המהפכה של עבד אל כרים קאסם, שבמהלכה נרצח מלך עיראק פייסל השני. באותו יום האשם נתפס בשדה התעופה של בגדאד יחד עם שר ההגנה הירדני, ושניהם נרצחו בידי בלינץ' של תומכי המהפכנים, יחד עם שר שלישי, כלוצי אל כיירי.
נמל התעופה שרמטייבו
סעיד אל-מופתי
סעיד אל-מופתי (בערבית: سعيد المفتي; 1898 - 25 במרץ 1989) היה פוליטיקאי ירדני ממוצא צ'רקסי, כיהן שלוש פעמים בתפקיד ראש ממשלת ירדן בשנות ה-50 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
סעיד אל-מופתי נולד בעמאן בשנת 1898 למשפחה עשירה ממוצא צ'רקסי שברחה מרוסיה. השבטים הצ'רקסים תמכו בעבדאללה עם מינויו לאמיר עבר הירדן בידי הממלכה המאוחדת, וכך נסללה דרכו של אל-מופתי לפוליטיקה הירדנית למן שנת 1924. אל-מופתי נקט במדיניות בדלנית מהממלכה המאוחדת, וטען כי הבריטים מתערבים יותר מדי בנעשה בירדן. כהונתו הראשונה בתפקיד ראש ממשלת ירדן הייתה בחודשים אפריל–דצמבר של שנת 1950. במאי 1953 מונה לסגן ראש הממשלה.
בסוף מאי 1955 התמנה בשנית לתפקיד ראש הממשלה, לאחר שהחליף את קודמו תאופיק אבו אל-הודא. ממשלתו התייחדה בכך שהיא כמעט לא כללה שרים מהממשלה הקודמת ובמקום זאת קידמה לחלק מהתיקים פקידים בכירים לתפקידי שרים. כהונתו השנייה ארכה פחות משנה, בעקבות משבר ברית בגדאד. בספטמבר חתמה הממלכה המאוחדת על הסכם עם עיראק שמטרתו הקמת ברית הגנתית אנטי-סובייטית, שכללה גם את אפגניסטן וטורקיה. הבריטים ניסו לגייס את ירדן לברית, כחברה ערבית נוספת. אולם, אל-מופתי היה הססן ולא קיבל החלטה נחרצת בנושא. בעקבות עסקת הנשק הצ'כית-מצרית ב-21 בספטמבר 1955 נוצר גוש פרו-סובייטי בעולם הערבי שאותו הנהיג נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. גוש זה היווה קונטרה לברית בגדאד הפרו-מערבית. בהשראת מצרים, השרים הפלסטינים בממשלת אל-מופתי התנגדו להשתתפות בברית הפרו-מערבית, וארבעה מהם התפטרו במפתיע. עקב זאת, וכן התעמולה הגוברת מצד מצרים וחברותיה, אל-מולקי התפטר ב-13 בדצמבר 1955. את מקומו של אל-מופתי תפס שר הפנים בממשלה היזאע אל-מג'אלי, שגם הוא לא האריך ימים בתפקיד.
אל-מופתי נקרא לשמש בשלישית כראש ממשלה ב-22 במאי 1956 בעקבות התפטרותו של סמיר א-ריפאעי. אולם בעקבות חוסר שביעות רצון ציבורי הממשלה הופלה מעט יותר מחודש אחר כך, והוקמה ממשלת מעבר בראשותו של אבראהים האשם עד לבחירות באוקטובר. בדצמבר 1956 מונה אל-מופתי ליושב ראש הסנאט הירדני. באפריל 1957, מונה אל-מופתי לסגן ראש הממשלה ושר הפנים בממשלתו של חוסיין אל-ח'אלידי. לאחר נפילת הממשלה, ניהל אל-מופתי מגעים להקמת ממשלה בראשותו, אולם הדבר לא נסתייע. בהמשך שנת 1957 הוא שב לתפקיד יושב ראש הסנאט והמשיך לכהן בתפקיד זה עם הפסקות עד שנת 1974. במרץ 1963 הוא מונה לסגן ראש הממשלה, בממשלתו של סמיר א-ריפאעי. ביולי 1963 הוא כיהן לזמן קצר כסגן ראש הממשלה, בממשלתו של חוסיין בן נאסר. במהלך הקריירה הפוליטית שלו שימש גם בתפקידי שר התקשורת, שר הפנים ושר החוץ..
אל-מופתי נפטר ב-25 במרץ 1989 בעמאן. על שמו קרוי רחוב מרכזי בבירה הירדנית. אחת משלוש בנותיו היא דוקטור אמינה דאוד אל-מופתי, שלמדה פסיכיאטריה באוניברסיטת וינה ובעת ששהתה בגדה המערבית החליטה להתגייס למוסד וסייעה לישראל במאבק כנגד ארגוני הטרור. בנותיו האחרות נישאו לקצינים בכירים בצבא ירדן ואחת מהן מרצה באוניברסיטת עמאן.
סעיד אל-מפתי
פאוזי אל-מלקי
גט (Gett) המוכרת גם בשמה הקודם, גט-טקסי (GetTaxi) היא חברה ישראלית ואפליקציה לשירות הזמנת מוניות ושליחויות דרך טלפון חכם. השירות פעיל בישראל, אנגליה, ארצות הברית, ורוסיה.
האפליקציה היא שירות מבוסס מיקום המאפשר לנהגי מוניות ולנוסעים לתקשר זה עם זה באופן ישיר, ובין היתר לתאם איסוף, לבצע תשלום ולתת משוב.
מייסדי חברת ג'יטי גטאקסי סיסטמס בע"מ, המוכרת במותג Gett, מפתחת האפליקציה, הם רועי מן ודייב וייזר, המשמש גם כמנכ"ל החברה. מנכ"ל החברה בישראל הוא מארק און. באפריל 2022 פורסם שווייזר יפרוש מהחברה ויוחלף על ידי מקס קרסניק ומטיאו דה ראנזי כמנכ"לים משותפים.
היסטוריה.
האפליקציה הושקה ב-2010 בשם GetTaxi, והפכה במהירות לפופולרית. בשנת 2015 הורחבה פעילות האפליקציה גם להזמנת שליחויות, ועקב כך שינתה החברה את המותג שלה ל-Gett..