שמואל בנימין בכר (1875, פלובדיב, האימפריה העות'מאנית – 2 באוקטובר 1949, פלובדיב, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה הרב הראשי ליהודי פלובדיב במשך ארבעה עשורים, כיהן לתקופה מסוימת כנשיא בית הדין הרבני הגדול של יהודי בולגריה, נמנה עם ראשי הפלג המתון בתנועה הציונית והיה חבר הוועד המרכזי של התנועה הציונית בממלכה.
ביוגרפיה.
שמואל בנימין בכר נולד בפלובדיב. התייתם מאב בגיל צעיר ובשלהי המאה ה-19 עלה עם אימו לארץ ישראל והתגורר בירושלים. הרב יוסף רפאל עוזיאל, שהיה נשיא בית הדין הרבני של הקהילה הספרדית בירושלים, תמך בשמואל בנימין בכר ומשפחתו, ובהמשך הסמיך אותו לרבנות. ככל הנראה לאחר מותו של הרב עוזיאל שב שמואל בנימין בכר לבולגריה. ב-1899 תועד הרב בכר בפלובדיב כאחד הפעילים המרכזיים שסייעו ליוסף מיוחס להקים את הלשכה הראשונה של ארגון בני ברית בבולגריה. הלשכה נחנכה בפלובדיב ב-16 בספטמבר 1899.
בראשית המאה ה-20, לאחר פטירתו של הרב חיים עזרא ארויא התמנה לרב הראשי ליהודי העיר. שמואל בנימין בכר היה ממניחי היסודות למערכת החינוך היהודית הקהילתית בפלובדיב ואף עסק בהוראה וכתיבת ספרי לימוד. פעילותו החינוכית זכתה לתהודה בשבועון היהודי "el amigo del pueblo" (עברית: ידיד העם), אשר הופץ בלאדינו בקרב קהילות יהודי בולגריה.
הרב בכר היה פעיל בפלג המתון של התנועה הציונית בבולגריה ומקורב מאוד לראש הפלג יקיר רומנו. באפריל 1908, במסגרת הוועידה הציונית ה-6 שנערכה בסופיה, נבחר הרב בכר לחבר הוועד המרכזי של התנועה הציונית. בתנועה הציונית בבולגריה התחוללו מאבקי כח בלתי פוסקים בין קיצונים למתונים, ובמקביל עימות מול הרב הראשי מרדכי אהרנפרייז. נציגי הפלג המתון בתנועה ניסו ללא הצלחה לפשר בין הניצים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה, שותקה כמעט לחלוטין הפעילות הציבורית בקרב יהדות בולגריה, בשל אחוז המגויסים והנפגעים הגבוה בקרב בני הקהילה היהודית. ב-1915 הקים יקיר רומנו ועד ציוני עצמאי בפלובדיב ובמסגרתו מינה את הרב שמואל בנימין בכר לעמוד בראש ועדה שתפקידה היה לסייע לקהילות השונות ברכישת ספרי לימוד למוסדות החינוך הקהילתיים, בתוך בולגריה ומחוצה לה.
בדצמבר 1924, לאחר פטירתו של ממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה דוד פיפאנו, כיהן הרב בכר לתקופה מסוימת כנשיא בית הדין הרבני הגדול בבולגריה. בתקופה זו כיהן הרב בכר גם כרב הראשי למחוז פלובדיב כולו. ב-1929 נתבעו ראשי קהילות יהודיות בבולגריה על רקע גביית מס קרן היסוד בטענה, שהחלת המס כמס חובה על בני הקהילות השונות אינה חוקית. שמואל בנימין בכר והרב אשר חננאל הופיעו במשפט והעידו על חשיבותה ההיסטורית של ארץ ישראל לדת ולמסורת היהודית ובין השאר נסמכו על חוות דעת מטעם הרב הראשי לארץ ישראל אברהם יצחק הכהן קוק. עורך הדין אלברט רומנו ניהל את ההליך המשפטי מטעם הקהילות היהודיות ועמדתן זכתה לניצחון במשפט.
מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
בנרטיב ההיסטורי של יהודי פלובדיב זכור הרב בכר במיוחד בשל התפילה ההמונית שארגן בליל האקציה שנערכה בפלובדיב ב-10 במרץ 1943 לפנות בוקר. ב-9 במרץ פורסם צו גירוש לפי גרסה אחת ל-841 מיהודי פלובדיב ולפי גרסה אחרת ל-497. למרות הכתוב במכסה הרשמית, נעצרו ב-10 במרץ לפנות בוקר מרבית בני הקהילה ובכללם הרב בכר והובלו לחצר בית הספר היהודי. בני הקהילה היו משוכנעים במותם הקרב ונתונים באווירה קשה. הרב בכר ארגן תפילה המונית אשר בסיומה זעקו המתפללים את פסוק "שמע ישראל". בשעות לפני הצהריים של ה-10 במרץ שוחררו בני הקהילה לבתיהם לאחר שצו הגירוש הושעה.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית ונתמכה על ידי הצבא האדום, אשר כוחותיו הגיעו לסופיה. קימון גאורגייב התמנה לראש הממשלה, עובדי הכפייה שוחררו ממחנות העבודה וחודשה הפעילות הקהילתית. בדצמבר 1944 ביקר דוד בן-גוריון בפלובדיב וזכה לקבלת פנים המונית. הרב בכר קיבל את פניו בבית הכנסת ציון, אשר היה צר מלהכיל את הקהל הרב שצבא עליו.
מפאת מצבו הרפואי, נבצר משמואל בנימין בכר לעלות למדינת ישראל, והוא הלך לעולמו ב-1949 והוא בן 74. הרב בכר נקבר בבית העלמין היהודי בפלובדיב. משפחתו עלתה לישראל.
XTerm (קיצור של X Terminal, כלומר: מסוף לסביבת X) הוא מדמה המסוף הסטנדרטי לסביבות מערכת החלונות X. במצב ברירת המחדל, xterm מטפל במערכת מעטפת יוניקס. ניתן להשתמש במספר מסופי XTerm במקביל, וכל אחד מהם יספק מערכת קלט-פלט עצמאית (אולם בניגוד למדמי מסוף אחרים, כל מסוף דורש הרצה נפרדת של XTerm).
xterm נכתבה במקור כיישום עצמאי לתחנת העבודה VAXstation גרסה 100 על ידי מרק ונדוורד. אולם הוא הפך להיות חלק ממערכת מסביבת X עוד בגרסאותיה הראשונות (לפני X11). באמצע שנות התשעים של המאה העשרים פיתוח המערכת הזו המשיך בעיקר דרך מיזם XFree86. אנשים שונים כתבו מספר תיקונים ל־XTerm. אחד מהם היה תומאס דיקי, שהחל מיוני 1996 החל לפרסם את גרסאותיו ל־XTerm כטלאי תוכנה לגרסה העדכנית מ־XFree86. בהמשך הוא החל לפרסם את גרסתו כתוכנה עצמאית (אולם מספרי הגרסאות עדיין נקראים Patch level #NNN, כלומר "טלאי מרמה NNN").
פריק שואו
רוטן טומייטוז
יריקת אש
פרמיר
פרמיר בן דנתור (פארא - שופעת, מיר - אבן חן) הוא דמות דומיננטית בחלק הרביעי ואילך של הספר שר הטבעות, לסופר ג'.ר.ר. טולקין. הוא בנו של עוצר גונדור, ואחיו של המצביא הדגול בורומיר.
ביוגרפיה.
פרמיר נולד בשנת 2983 לעידן השלישי, חמש שנים לאחר אחיו הבכור בורומיר. על ימי ילדותו לא נודע הרבה, מלבד מה שהעיד על עצמו, שהיה מקבל את פני מיתראנדיר הקוסם בברכה, ולומד ממנו ככל שהבין, וככל שסבלנותו של זה אפשרה. לעומת אחיו, שהיה חובב קרבות ותהילה, היה פרמיר מעדיף את השירה, ודעת תולדות הימים, כעלפים הקדמונים. אי לכך, צוין פרמיר, כמי שלאמיתו של דבר דומה לאביו יותר מאחיו, ודם נומנור טהור יותר משל אחיו זורם בעורקיו. ולמרות כן, ואולי דווקא משום כך, אביו חבבו פחות מאחיו, וכינהו חניך לקוסמים ויפה נפש.
כשגדל הפך לאחד המצביאים הגדולים ביותר בגונדור, ויד ימינו של אחיו בקרבותיו. הוא היה אחד האחרונים שנותרו בקרב על אוסגיליאת כשהנאזגול כבשו את צדה המזרחי, ונס בשחייה. על גבורתו נאמר שאיש מפרשי הספר לא היה יכול לו, והוא היה נופל בחוסנו מבורומיר אך במעט, ובגבורתו השתווה לו. בשר הטבעות מסופר שהוא ואנשיו תקפו גדוד אויבים שבא מהאראד, והם נצחום. באותו הזמן שנים מאנשיו עולים על עקבות נושא הטבעת פרודו, ומשרתו הנאמן סמוויז גמג'י. כשהשניים בידיו, מבטא פרמיר, בניגוד לאחיו בורומיר, את גדולתו הנפשית, שהיא כעין זו של הגדול בבני האדם בדורו, אראגורן, ולמרות שנודע לו, מפליטת פה של סמוויז, על הטבעת שברשות פרודו, הוא מושך ידו ואינו מנסה אפילו לקחתה, כמו שהבטיח.
בהמשך מסופר שבשובו למינאס טירית, כשפרודו כבר אינו עמו, אביו מתקצף על שלא לקח את הטבעת והביאה לו. הוא נשלח לאחר מכן בראש צבא מזערי יחסית לצבאות מורדור העצומים, לתקוף את חילות האויב שכבשו את אוסגיליאת (במערכה הראשונה של קרב שדות הפלנור), שם אנשיו מנוצחים, בפעם השנייה לאחר שלקחו מהם את הגדה המערבית, ורק החיל האחרון שיוצא מהמצודה בראש אימראהיל נסיך אמרות, מצליח להדוף את הרודפים. אולם פרמיר נפצע, מחץ אויב שאינו מורעל, ולפי השערת אראגורן, הדאגה לגורל ארצו והקדחת שאוחזתו ממוטטות אותו. דעתו של אביו דנתור נטרפת, מפחד האויב, ומאובדן שני בניו, והוא מתכוון לשרוף את עצמו ואת בנו באש, כי הכזיב המערב. אולם גאנדאלף עוצר בעדו, שכן לאמתו של דבר פרמיר כלל לא הומת, ורק עיניו המעוורות מטירוף של אביו לא השגיחו בכך כביכול. סופו של דבר, דנתור הורג את עצמו, אולם בנו ניצל, ונשלח לבתי המרפא, שם הוא מטופל ימים מועטים לאחר מכן על ידי אראגורן, ומתאושש לאחר שצבאות גונדור יצאו לעבר שערי הארץ השחורה.
ימים ספורים הוא נוטל את שבט העוצר השליט, אולם לאחר שובו של הצבא המנצח, והכתרתו של אראגורן למלך, נותן פרמיר מרצונו את התפקיד לאראגורן, וזה שולחו לאיתילין, כנסיך. הוא נישא לאיאווין בת אאומונד אחות המלך איאומר לה התוודע בבתי המרפא, לאחר הלווייתו וטקס קבורתו של תיאודן המלך, דודה, שנספה במהלך הקרב.
בסרט.
בטרילוגיית הסרטים שעל ידי פיטר ג'קסון, דמותו מגולמת על ידי השחקן האוסטרלי דייוויד ונהם. דמותו שונה מזו שבספר, והוא מוצג כדומה באופיו לבורומיר. ההבדלים מתבטא בכך שפרמיר אכן מתפתה לטבעת כאחיו, ומתקשה לבטוח בפרודו. רק בהמשך, בעקבות תקרית שאירעה בין פרודו לאחד הנאזגול לנגד עיניו של פרמיר, משנה הלה את דעתו.
שיחת ועידה
בטלקומוניקציה, שיחת ועידה היא שיחה שיש בה יותר משני משתתפים.
שיחת ועידה יכולה להיווצר בכך שאחד הצדדים מזמין את המשתתפים הנוספים אל השיחה, או באמצעות התקשרות ישירה אל מספר טלפון המצרפם לשיחת הוועידה ("conference bridge"), או באמצעות קישור או הזמנה בפנימית במערכת שבה מבוצעת השיחה.
בשיחת ועידה ייתכן שכל הצדדים יכולים גם לדבר ולא רק לשמוע, אך לעיתים חלק מהמשתתפים בשיחות הוועידה הם מאזינים בלבד.
שיחות ועידה נפוצו לראשונה כהרחבה לשיחות טלפון בהן יותר משני משתתפים.
באמצעות אתרי אינטרנט כמו QConf ותוכנות כמו סקייפ ואחרות, ניתן ליצור שיחות ועידה למספר רב של משתמשים.
בשנת 2020, כאשר נדרש ריחוק חברתי בשל מגפת הקורונה, עלתה תפוצתם של שירותים לשיחות ועידה בווידאו, כדוגמת זום, ושירותים נוספים הסירו זמנית את מגבלת זמן השימוש או מגבלת כמות המששתתפים האפשרית בשיחות שכאלו.
רשת המצוירים