הערך הכלכלי שיש לאופציה הופך אותה לנכס עצמאי, בנפרד מנכס הבסיס. כותב האופציה מקבל תמורה (המכונה "פרמיה") עבור עצם ההתחייבות הכרוכה בהענקת זכות הברירה לצד השני, כולל אלמנט הביטוח הגלום בה. בעל האופציה משלם את הפרמיה בגין היתרונות שגלומים עבורו באופציה. לאופציה, לפיכך, ישנו מחיר שוק, המבטא את שוויה. בעל האופציה קונה אותה מכותב האופציה בשל שווי זה.
יתרון נוסף הגלום באופציות רכש (Call), נגזר בכך שמחיר האופציה קטן באופן משמעותי ממחיר הנכס. רכישת האופציה מאפשרת לרוכש להבטיח את הרכישה אך לדחות את מועדה עד לפקיעת תוקף האופציה ובינתיים להשקיע את הכסף שמיועד לרכישה בהשקעה אחרת ולקבל עליו תשואה, כגון ריבית).
הבסיס להערכת שווי האופציה בזמן נתון מתבסס על חמישה פרמטרים:
שקלול נתונים אלה לפי נוסחאות מקובלות מאפשר לחשב את ערכה של האופציה ומכאן את הפרמיה הראויה תמורתה. את שווי האופציה ניתן לחשב בעזרת מודל בלק ושולס (Black–Scholes). מובן, שמחיר האופציה (הפרמיה, להבדיל מערכה הכלכלי המחושב) נקבע על ידי כוחות השוק.
אסטרטגיות בסיסיות בהשקעה באופציות.
קיימות ארבע אסטרטגיות בסיס בהשקעה באופציות:
בנוסף לכך, קיימות עשרות אסטרטגיות אחרות (כגון אסטרטגיית אוכף) שמורכבות מצירופים שונים של אסטרטגיות בסיסיות אלה.
אופציות רכש ומכר וקשרי הגומלין ביניהן.
קיים קשר מתמטי בין אופציות רכש ומכר. קשר זה נקרא "Put–call parity" (שוויון רכש ומכר). הוא נכון רק לגבי אופציות בעלות אותה תוספת מימוש ואותה תקופה למימוש.
כאשר:
ערך אופציית רכש שווה למחיר נכס הבסיס בניכוי ערכה המהוון של תוספת המימוש בתוספת ערכה של אופציית מכר.
בישראל נוסחה זו שימושית מאוד בשוק מטבע חוץ. בימי ראשון אין מסחר במטבע חוץ, אך מתקיים מסחר באופציות. לפי הנוסחה ניתן לדעת בקירוב טוב את שער הדולר במסחר.
סוגי אופציות.
סוגי אופציות לפי נכס בסיס.
אופציות למניות.
אופציות למניות מקנות זכות לרכישה או מכירה עתידית של מניות, בשער שנקבע בעת הנפקת האופציות.
אופציות על מדדים.
אופציות על מדדים הן האופציות הסחירות ביותר בשוקי ההון (למעט אופציות על מט"ח). הן מאפשרות למשקיע למנף את השקעתו או להגן על השקעתו, תלוי באסטרטגית ההשקעה. בישראל, האופציות המקובלות ביותר הן אופציות על מדד תל אביב 35. אופציות אלו נסחרות במסלקת הבורסה בתל אביב כאשר הבורסה היא זו שקובעת את מחירי המימוש השונים ותאריכי המימוש בהם כל משקיע יוכל לקנות ולמכור. לכן משקיע לא יוכל למצוא אופציה על מדד המעוף ליותר משלושה חודשים. כמו כן, לאופציות אלו ישנו מקדם אשר קובע את מספר יחידות נכס הבסיס שנגזר מהאופציה, לדוגמה: אופציה על מדד המעו"ף היא אופציה בגין 100 יחידות מדד, ואופציה על שער הדולר היא אופציה בגין 10,000 יחידות מדד. בנוסף לכך, במידה ומשקיע מעוניין לרכוש או למכור אופציה על מדד המעו"ף בעלת מועד מימוש של חצי שנה, הרי הבורסה אינה מציעה מכשיר כזה, הוא יוכל לגשת לשוק ה-OTC (Over the Counter) הנמצא בחדרי העסקאות של הבנקים הגדולים ושם הוא יוכל להרכיב לעצמו כל אופציה שרק יבחר. אופציה זו תתומחר בהתאם.
אופציות במטבע חוץ.
אופציות במטבע חוץ (מט"ח) מקנות זכות לקניה או למכירה עתידית של מט"ח בשער קבוע מראש, ומשמשות להגנה מפני שינויים בשער המט"ח.
אופציות בשוק הסחורות.
אופציות בשוק הסחורות מקנות זכות לקניה עתידית או למכירה עתידית של סחורות מסוימות, כגון נפט, זהב ותוצרת חקלאית. בדומה לאופציות במטבע חוץ, גם אופציות בשוק הסחורות נועדו לספק ליצרנים ולצרכנים הגנה מפני תנודות מחירים חריפות, וכך לתכנן את צעדיהם בעולם יציב יותר.
סוגי אופציות לפי אופי המימוש.
קיימת חלוקה של סוגי האופציות השונים לפי אופי המימוש.
קיימים מספר סוגים נוספים של אופציות, אך השימוש בהם מוגבל ומצומצם.
אופציות אקזוטיות.
אופציה אקזוטית היא אופציה הכוללת תנאים נוספים המובנים בה, מלבד האפשרות הבסיסית לקנות או למכור את נכס הבסיס במחיר ידוע. קיימים סוגים רבים של התניות אקזוטיות ולכל אחת מאפיינים שונים של התנהגות ערך האופציה בתרחישים השונים. מאפיינים אלה אינם פשוטים וברורים כאלה של אופציה רגילה (המכונה בז'רגון המקצועי "אופציית וניל" – vanilla option), ומכאן שמן של האופציות האקזוטיות.
אופציות אקזוטיות משמשות את הבנקים כדי לגבות את הפקדונות המובנים ושאר המוצרים המורכבים שהם משווקים ללקוחותיהם.
מסחר באופציות.
בחלק ניכר מהאופציות מתקיים מסחר בבורסות השונות, חלקו לשם הגשמת המטרות המנויות לעיל, ומרביתו כחלק מהפעילות הכללית בשוק ההון, על ידי אנשים המאמינים ביכולתם ליצור רווחי הון באמצעות קניה ומכירה של אופציות (בדומה למסחר בניירות ערך אחרים, כגון מניות ואיגרות חוב). התנודות במחירן של האופציות הן תנודות חריפות יחסית לתנודות במחירם של המוצרים שעליהם מבוססת האופציה. שינוי קל בשערה של מניה, למשל, מביא לשינוי גדול יותר בשער האופציה למניה זו, בייחוד אם מועד פקיעת האופציה קרוב. תכונה זו הופכת את המסחר באופציות למסוכן יחסית למסחר במניות או במט"ח, ובמקביל צופן בחובו הזדמנות לרווחים גדולים יותר על סכום השקעה נתון. באופציית קניה, בעל האופציה מרוויח כאשר מחירו של נכס הבסיס עולה, ואילו באופציית מכירה בעל האופציה מרוויח כאשר מחירו של נכס הבסיס יורד.
שימוש נוסף באופציות הוא לצורך ביטוח כנגד עליה או ירידה של מחירי המניה. כך לדוגמה אדם שיש ברשותו 100 מניות של XYZ יכול לקנות אופציה שבמקרה של ירידה בערך המניה, יוכל למכור בערך קבוע מראש ובכך לקבל יותר שליטה על הפסדיו במחיר ה"ביטוח".
בישראל מתנהל מסחר ער באופציות בשוק המעו"ף, כחלק מהבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מימוש האופציה.
מימוש האופציה יכול להתבצע בשתי דרכים שונות, בהתאם לסיכום המקורי בין כותב האופציה לקונה:
נדלים
נְדָלִים (שם מדעי: Chilopoda) היא מחלקה של מרבי-רגל. המינים המשתייכים למחלקה זו מאופיינים בקוטיקולה דקה המסייעת להם בריצה מהירה, אך חושפת אותם לסכנת ההתייבשות (או לקליטת מים יתרה). בשל כך הם פעילים רק בעונה הלחה ובשעות החשכה. בתקופת הקיץ היבשה הם מתחבאים בשכבות קרקע נמוכות שם נשמרת לחות גבוהה יותר. עד היום, ידועים כ-2,800 מינים הנפוצים בכל העולם; רובם שוכנים באזורים החמים של כדור הארץ.
כעבור שנתיים-שלוש הם מגיעים לבגרות המינית. אורך חייהם הוא 5–6 שנים.
הנָדָל הארוך ביותר, הוא המין רבנדל אמזונאס ענק הנמצא באמריקה הדרומית ואורכו מגיע לכ-30 סנטימטרים. הנדל הקטן בעולם, מגיע לכ-3 סנטימטרים.
אנטומיה.
לנדלים גוף מארך ודק, הבנוי פרקים-פרקים, כמו גופם של כל פרוקי-הרגליים. בראשם יש להם שלושה זוגות של גפי פה וזוג אחד של מחושים ארוכים. בכל אחד מפרקי גופם, יש להם זוג רגליים, ובסך הכל מגיע מספר רגליו של הנדל מ-30 עד 340, לפי המין. זוג הרגליים האחרון ארוך יותר מן האחרים, ברוב המקרים, ומצויד בכעין טפרים או דרבנות. ואילו זוג הגפיים הראשון הוא יוצא-דופן: רגליים אלה, הנקראות "רגלסות" (רגלי-לסת), הן רגליים קשות, חדות וחלולות, שבבסיסיהן מצויות בלוטת ארס.
הישרדות.
הנדלים מחדירים באמצעות הרגלסות את ארסם לגוף טרפם או תוקפיהם. לכמה מן הנדלים יש ארס רעיל, ונשיכתם מכאיבה לאדם, ואם יש אלרגיה, אף מסכנת את חייו. הנדלים חיים מתחת לאבנים, במחילות בקרקע ומתחת לקליפות עצים.
תזונה.
רובם יוצאים ממחבואם בלילה ומשחרים לטרף: טרפם הוא חרקים, פרוקי-רגליים אחרים וחסרי חוליות נוספים. המינים הגדולים ביותר מגוונים גם בחולייתנים קטנים ואף בעטלפים.
רבייה.
בעונת הרבייה, לאחר חיזור הנמשך שעות, מפריש זכר הנדל נרתיק של ספרמטופור על הקרקע וטווה סביבו רשת קורים. הנקבה קולטת את תאי הזרע בפתח המין שלה. לאחר ההפריה היא מטילה ביצים. יש מיני נדלים שנקבותיהם שומרות על הביצים ועל הצעירים הבוקעים מהן.
נדלים הנפוצים בישראל.
בישראל מצויים ארבעה סוגי נדלים, שכל אחד מהם נמנה עם משפחה שונה:
הספרים החיצוניים
הספרים החיצוניים הם ספרים שנכתבו בחלקם הגדול על ידי יהודים, בעיקר בתקופת בית שני, ולא נתקבלו ככתבי יד מקודשים בעת .
התרגומים של חלק מספרים אלו נחשבים מקודשים אצל חלק מהנוצרים ונכללים בברית הישנה.
מקורם של הספרים החיצוניים והשימוש בהם לאורך הדורות.
רוב הספרים החיצוניים נכתבו במקור בעברית. חלקם נכתבו במקור בארמית או ביוונית, וזאת במיוחד במצרים שהייתה בה קהילה יהודית גדולה ביותר בעיר אלכסנדריה.
מאחר שחז"ל, שלא הכניסו את הספרים החיצוניים לתנ"ך, ראו את הספרים החיצוניים באור שלילי, אבדו בדרך כלל ספרי המקור העבריים. מרבית הספרים נשמרו רק בתרגומים, לפעמים בכמה נוסחים שונים באותה שפה, וחלקם מכילים תרגומים משובשים למדי. קטעים מן הספרים החיצוניים נתגלו בתקופות מאוחרות במגילות מדבר יהודה ובגניזת קהיר.
במאות הראשונות לחורבן עוד ניתן לספרים החיצוניים מקום בחיי הדת היהודיים, אך עם ניכוסם ועליית חשיבותם למאמינים הנוצרים פסק כמעט לחלוטין השימוש בהם. אך השפעתם לא נעלמה – רעיונות וסיפורים לא מעטים שמצויים בספרות החיצונית נכנסו לתוך הספרות המדרשית, ומשם הגיעו ללב ליבה של היהדות הרבנית.
חלק לא מבוטל מהספרים מספרים ומרחיבים על סיפורי המקרא (כגון עליית משה, אדם וחוה, צוואת אברהם ועוד). חלק נכבד אחר מהווה המשך לספרות החכמה והמחשבה היוונית, ומושפע רבות מהתרבות ההלניסטית. ישנם גם ספרי היסטוריה, שהבולטים שבהם הם ארבעת ספרי המקבים: (ספר מקבים א', ספר מקבים ב', ספר מקבים ג', ספר מקבים ד'), המספרים את סיפורם של המכבים והמרד בשליטים הסלאוקים.
חלוקת הספרים החיצוניים.