לאחר השירות הצבאי ניגנה בר הדס בלהקת פוטו מריאנה ובלהקות שליוו את דניאל רובין ויעל איזנברג. היא שיתפה פעולה עם מוזיקאים רבים ביניהם אחיה גיל בר הדס, אביגייל רוז, תומר ישעיהו, יעל שושנה כהן ואחרים. במקביל החלה לעבוד על אלבום הבכורה "Calm the Beast" בשפה האנגלית שהפיקה ביחד עם צח דרורי. באלבום השתתפו בין היתר מתי גלעד, יואב ארבל, מאיה בלזיצמן ואחרים. האלבום יצא בשנת 2020 ובר הדס כתבה והלחינה את כל שיריו. שירי האלבום הושמעו בתחנות רדיו רבות בהן גלגלצ, כאן 88 ואקו 99FM, והוא זכה לביקורות חיוביות בישראל ומחוצה לה. שיר הנושא זכה לצפיות והשמעות רבות במדיה ונכנס לפלייליסט של גלגלצ ולבחירת העורכים של כאן 88.
בר הדס הופיעה עם להקתה ברחבי הארץ, בין היתר בפסטיבלי אינדינגב, יערות מנשה וניגנה בהופעה "תמונת אישה" שהוקדשה לשיריה של תרצה אתר. בפסטיבל הפסנתר ניגנה לצד אלונה טוראל. לבר הדס הוקדשה תוכנית במסגרת ג'אם 88.
בראשית שנת 2022 ביצעה עם אחיה גיל את השיר "בלילה" מאת יורם טהרלב. הביצוע הופיע ביעלה ויבוא - פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב שהפיק אייל מזיג.
רעות פרסטר
רעות פרסטר (נולדה ב-19 במרץ 1968) היא אמנית, אוצרת ישראלית, מנהלת מוזיאון פתח תקווה לאמנות ומנהלת את תחום האמנות בעיר.
ביוגרפיה.
פרסטר נולדה בתל אביב-יפו. בבעלות משפחתה הייתה חנות לאביזרי אופנה בתל אביב, ושם הקימה פרסטר את הסטודיו הראשון שלה. היא למדה אמנות וחינוך לאמנות במדרשה לאמנות, בית-ברל, ותואר שני באוריינות חזותית בסמינר הקיבוצים תל אביב.
ניהלה את מחלקות החינוך במוזיאון פתח תקווה לאמנות ובמוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה החל משנת 2001 . בתפקיד זה פיתחה את מערך התוכניות במוזיאונים וניהלה צוות מדריכים, אמנים ושחקנים. בנוסף הפיקה פרויקטים קהילתיים בתחום האמנות. ב-25 במאי 2020 מונתה לתפקיד מנהלת מוזיאון פתח תקווה לאמנות ומנהלת תחום האמנות בעיר.
הייתה נשואה לשחקן והקומיקאי משה פרסטר. ביתה אורי פרסטר היא משוררת.
עבודותיה.
יצירותיה המוקדמות עשו שימוש במגוון של חומרים, בהם גם אביזרי אופנה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה לשלב חפצים אלה עם תצלומים ויצרהר גם וידאו ארט.
ב-2008, תשעה חודשים לאחר מותו של בן זוגה העיתונאי והסופר אהוד אשרי, הציגה פרסטר תערוכת יחיד בגלריה נלי אמן תחת הכותרת "ידועה בציבור". התערוכה כללה עבודות וידאו וסאונד בהן היא מתייחסת לפרידה מבן זוגה, למעמדה הזוגי ולעיסוק האמנותי.
ב-2011 נערכה תערוכת יחיד נוספת של פרסטר בגלריה נלי אמן - "הלוחם והנער", אוצרת: סיגל ברקאי. בתערוכה הוצגו צילומים, עבודות וידאו ואובייקטים המיצגים את התרשמותה מפעילות חבורת גברים שהתמחו בתורות לחימה עתיקות והם מחנכים באמצעותן ילדים ונערים בעלי לקויות למידה.
בשנת 2015 ערכה פרסטר תערוכת יחיד בביתן הלנה רובינשטיין בשם "קנולר אביזרי אופנה". פרסטר העמידה במוזיאון דוכן למכירת אביזרי סדקית שכלל חומרי עבודה מפוזרים וקיר עמוס בקופסאות, כשעל חזית כל קופסה מופיעה דוגמת האביזר שבתוכה. כל אלה הגיעו מהחנות המשפחתית הוותיקה "קנולר אביזרי אופנה". התערוכה כללה גם קיר נוסף של קופסאות אביזרים ושני סרטי וידאו.
ביולי 2018 הציגה את תערוכת היחיד "COMEBACK". התערוכה כללה סדרה של קופסאות מוארות, עליהן הוקרנו שקופיות של עבודות מוקדמות שלה, כהשתקפות של השתקפות.
ניקוסיה הצפונית
בריחה (אליס מונרו)
בריחה (קובץ סיפורים)
Qinetiq Mercator
Qinetiq Mercator 1 היא מערכת חישה מרחוק בריטית/בלגית המשתמשת בגרסה של כלי הטיס הבלתי מאויש (UAV) של Qinetiq Zephyr High Altitude Long Endurance כפלטפורמה. הכלי נקרא מדוזה.
כלי הסיור תוכנן על ידי מכון המחקר הבלגי VITO. המל"ט נועד לספק חישה מרחוק לניהול שיטפונות, הקלה על אסונות, איתור שריפות ולניטור סביבתי וחקלאי.
Mercator נוסה לראשונה ב-2012.
שמעון דר
שמעון דר (נולד 15 בספטמבר 1935 ) הוא ארכאולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן רמת-גן. כיהן כראש המחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה בשנים 1999–2002.
קורות חיים.
שמעון דר נולד בלובלין פולין למשפחת דרוקר. החל משנת 1949 הוא חי בקיבוץ מעברות. נשוי ללינה לבית דואניס ולהם שלושה ילדים בוגרים. שירת בנח"ל בתפקידי סיור ומודיעין. בשנים 1957–1960 למד במחזור ב' של "מכון אבשלום", בהנהלת פרופסור שמואל אביצור. עבודת הגמר הוקדשה לארכאולוגיה של עמק חפר. בשנים 1969–1981 למד בחוגים לארכאולוגיה ומזרח-תיכון קדום באוניברסיטת תל אביב, תואר ראשון ושני, אותם סיים בהצטיינות. את התואר השלישי סיים בבית-הספר למדעי היהדות בתל אביב, בהדרכת הפרופסור שמעון אפלבאום. נושא הדוקטורט: "התפרוסת היישובית של מערב השומרון בימי בית שני, משנה ותלמוד והתקופה הביזנטית". העבודה ראתה אור כספר בשנת 1982 בעברית, ובשנת 1986 באנגלית, באוקספורד אנגליה.
בשנת 1980 התקבל להוראה במחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, בה נתמנה לפרופסור מן המניין בשנת 1998. בשנת 2003 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס. בין השנים 1956–1960 השתתף כחבר במשלחת הפרופסור יוחנן אהרוני לחיפוש "המגילות הגנוזות" במדבר יהודה, ובחפירות בדיקה שנערכו במצדה. בשנים 1964–1972 השתתף בחפירת יותר מתריסר מערות קבורה מתקופות הברונזה הקדומה והבייניימית בגבעות הכורכר של קיבוץ מעברות. שם הקים את המוזיאון הארכאולוגי המקומי – "מוזיאון אוסף ארכאולוגי מעברות", הבנוי על פתח של מערת קבורה מתקופת הברונזה הביניימית.
בשנים 1968 – 1970 ריכז את המדור הבין-קיבוצי לידיעת הארץ, ונערכו עשרות סיורים וכנסים מדעיים. בשנים 1974 – 1977 שימש כיועץ ארצי לטיולים וסיורים במשרד החינוך והתרבות. בשנים 1974 – 1980 ערך סקר ארכאולוגי במערב השומרון, במהלכו נערכו עשרות חפירות בדיקה. בשנים 1983 – 1989 ערך סקר וחפירות על כתף החרמון הישראלי, שם נתגלתה לראשונה התרבות החומרית של היטורים, שוכני החרמון. החפירה המרכזית התנהלה בהר סנאים (חפור אל-קורן), שם נתגלה מתחם פולחני גדל-מידות, עם מקדשים בנויים וחצובים בסלע, מן התקופות ההלניסטית והרומית. חוקרי המקדש בפסגת החרמון (מחיל האו"ם האוסטרי) השוו את תוכניתו לזו של הר סנאים.
בשנת 1987 השתתף בחפירות ארכאולוגיות לאורך חומת אדריאנוס באנגליה (אזור וינדולנדה . באותה השנה התקבל כמדען אורח בוולפסון קולג' באוקספורד. כמו כן למד שם בחוג לארכאולוגיה קלאסית.
חפירות ארכאולוגיות עיקריות.
החפירות הארכאולוגיות העיקריות, אותן ניהל במערב השומרון ועל הר הכרמל: אתר בקרַוַת בני חסן – מבני ציבור ומערות קבורה מן התקופות ההרודיאנית, הרומאית והביזנטית. חורבת ג'מעין – (מעלה שומרון) – כפר חקלאי שלם מתקופת ברזל ב'. בית ליד – חתך לאורך כביש מן התקופה הרומאית והביזנטית. חירבת א-נג'ר – בית בד מן התקופה הפרסית, ההלניסטית והרומאית. מבני שדה ומתקנים חקלאיים כגון בתי בד, גתות ליין, מדרגות חקלאיות ועשרות מגדלי שדה. נחפרו כ-40 מגדלי שדה, ונחקרו קרוב ל-1000.
חפירות באתרים ואזורים אחרים בשנים 1981–2016: חורבת בירה בשפלת לוד, בשיתוף עם פרופסור זאב ספראי. חורבת סומקה – עיירה מתקופת המשנה והתלמוד ב. חורבת רקית – בית אחוזה גדל-ממדים מן התקופות הרומית והביזנטית בכרמל ההררי. חורבת שלאלה (יערות הכרמל) – חפירות נרחבות בגדול האתרים בכרמל ההררי, אותו זיהה עם "עיר כרמל" העתיקה, הנזכרת במקורות העתיקים. סקר ומדידות במניין יישובים כפריים במזרח הכרמל.
פרסומים מדעיים.
פרסם כמאה מאמרים בעברית ובאנגלית
רצח שרה חלימי
שרה חלימי הייתה רופאה ומנהלת גן יהודיה צרפתייה בגמלאות, שהותקפה ונרצחה בדירתה בפריז, ממניעים אנטישמיים ב-4 באפריל 2017. חלימי הייתה היהודיה היחידה שהתגוררה בבניין. התוקף צעק "אללה אכבר" במהלך התקיפה, ולאחר מכן הכריז "אני הרגתי את השטן". בקרב הקהילה היהודית הצרפתית רווחה התחושה כי זוהי דוגמה מובהקת לאנטישמיות בצרפת המודרנית .
במשך כמה חודשים היססה ממשלת צרפת וחלק מהתקשורת הצרפתית לתייג את הרצח כאנטישמי, מה שהוביל לביקורת מצד אנשי ציבור כמו ברנאר-אנרי לוי. בסופו של דבר הודתה הממשלה כי המניע לרצח היה אנטישמי. עם זאת, בשנת 2019 הוכרז כי התוקף אינו אחראי למעשיו מכיוון שצרך קנאביס זמן קצר לפני הרצח, דבר שגרם לו למצב של פסיכוזה. על ההחלטה הוגש ערעור לבית המשפט העליון, שבשנת 2021 אישר את פסיקת בית המשפט והערעור נדחה. נשיא צרפת עמנואל מקרון קרא לאחר החלטת בית המשפט העליון לשנות את החוק, שאפשר את שחרורו של הרוצח ללא משפט.
הרצח הושווה לרצח אילן חלימי 11 שנים קודם לכן, והצטרף אליהם רצח מירי קנול באותו רובע פחות משנה לאחר מכן.
תיאור האירוע.
ד"ר שרה אטאל-חלימי, אישה יהודייה בת 65, הייתה רופאה בגמלאות ואם לשלושה ילדים, שהוכתה ונרצחה באמצעות השלכתה מחלון ביתה. לא ברור האם מצאה את מותה טרם הנפילה או שמתה כתוצאה מהנפילה. הרצח אירע בדירת מגוריה, בקומה השלישית ברובע בלוויל בפריז ב-4 באפריל 2017.
קובילי טראורה, שכן בן 27, סוחר סמים ומכור לסמים טען לאי-שפיות והועבר מיד לאחר הרצח לבית חולים פסיכיאטרי. טראורה, מהגר אפריקאי ממאלי, זעם בעקבות סכסוך משפחתי, לפי הדיווחים. הוא נכנס לדירת שכנים שהצליחו להמלט, לסגור עצמם בחדר השינה ולהזעיק את המשטרה. בני המשפחה המתינו בפחד כשהם שומעים את הפורץ מדקלם מחוץ לדלת חדר השינה פסוקים מהקוראן.