ב-7 באוגוסט 2022 חתם יובאנוביץ' במכבי בני ריינה, העולה החדשה לליגת העל הישראלית.
קריירה בינלאומית.
ב-29 בינואר 2017 ערך יובאנוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ארצות הברית במשחק ידידות.
קרלייל (אנגליה)
קרלייל (באנגלית: Carlisle) היא עיר בצפון-מערב אנגליה, המרכז המנהלי של נפת קרלייל ובירת מחוז קאמבריה.
העיר קרלייל הייתה מרכז עירוני חשוב של שבט קרווטי הקלטי לפני הכיבוש הרומאי של בריטניה, הרומאים הרחיבו את היישוב וקראו לו לוגווליום, הוא שימש את הלגיונות בצפון אנגליה וכמרכז לוגיסטי לחומת אדריאנוס הסמוך. לאחר עזיבת הרומאים במאה ה-5, המשיכה קרלייל לאורך רוב ההיסטוריה שלה לשמש עיר גבול חשובה ומרכז צבאי בשל הסמיכות לגבול הסקוטי. במהלך המאה ה-19 הפכה קרלייל למרכז של תעשיית הטקסטיל והיא גדלה באופן ניכר והפכה למרכז תרבותי ומנהלי חשוב בצפון אנגליה.
קרלייל כוללת אוכלוסייה של 75,306 תושבים בעיר עצמה ו-107,524 במרחב האורבני כולו.
היסטוריה.
היסטוריה מוקדמת.
קרלייל הייתה אתר התיישבות חשוב בתקופת הברזל ומרכז של שבט הקרווטי הקלטי ששטחיו התפרסו ברוב שטחי מחוז קמבריה של ימינו. שם היישוב בתקופה הברטונית היה לוגוולוס (Luguwalos); "כוחו של לוגוס", כאשר לוגוס היה אחד האלים הקלטים שווה ערך למרקוריוס הרומי. בשנת 73 הגיעו הרומאים לאזור כחלק מכיבוש בריטניה והקימו ביצורי עץ באתר טירת קרלייל של ימינו, בתקופה הרומאית שם היישוב, לוגווליום ("העיר של לוגוולוס"), היה לטיניזציה של השם הקלטי המקורי. בשנים הראשונות לשלטון הרומאי, לוגווליום הייתה מרכז צבאי חשוב בו עברו הלגיונות בדרכם למערכות בצפון (סקוטלנד) ובנוסף הוצב רגימנט של כ-500 פרשים דרך קבע בלוגווליום עצמה.
בשנת 122 ביקר הקיסר אדריאנוס את לוגווליום ואישר את הקמת חומת אדריאנוס לאורך הגבול אל מול השבטים הפיקטים מצפון, בשלב זה הייתה לוגווליום עיר מבוצרת מרכזית בצפון-מערב הפרובינציה הבריטית. במהלך המאה ה-5 עזבו הרומאים בהדרגה את האי הבריטי, בלוגווליום נמצאו מטבעות רומאיות המעידות על נוכחות רומאית לפחות עד תקופת שלטונו של ולנטיניאנוס השני (375 - 392). לאחר העזיבה הרומאית אזור קאמבריה התבסס תחת ממלכת רגאד כשבירתה ומרכז השלטון שלה היה קר ליגווליד, השם הברטוני של העיר (קר: "Cear"; מבצר) מה שהתפתח בהמשך לשם קרלייל כיום. סביב שנת 730 רגאד עברה לשליטת ממלכת נורת'מבריה ובמשך השנים עברה קרלייל מספר פעמים בין נורת'מבריה לממלכת סטרת'קלייד.
בתקופת הפלישה הנורמנית לבריטניה שהחלה ב-1066 הייתה קרלייל חלק מממלכת סקוטלנד. ויליאם השני, מלך אנגליה, בנו של ויליאם הכובש, פלש לאזור ב-1092 וכבש את קרלייל כמבצר חשוב בצפון הממלכה האנגלית. עם כיבוש העיר החלו האנגלים לבנות את טירת קרלייל על גבי המבצר הרומאי ההיסטורי, ב-1112 הטירה הורחבה וביצורי העץ הוחלפו בחומות אבן, בנוסף נבנו חומות עיר שכללו שלושה שערים מרכזיים. עשור לאחר מכן ב-1122 נבנתה קטדרלת קרלייל בתור מנזר אוגוסטיני, ב-1133 הפכה לקטדרלה וב-1157 הפכה העיר לבירת מחוז קרליול ("בישוף קרלייל") עד שב-1177 שונה שם המחוז לקמברלנד.
העת המודרנית.
במהלך המאה ה-16 קרלייל שימשה מקור כוח צבאי אזורי אל מול פעולות פשיעה ותקיפות שהגיעו מעבר לגבול הסקוטי, באמצע המאה ה-16 בהוראת הנרי השמיני, מלך אנגליה, שופצו ושופרו ביצורי העיר משום עליית חשיבותה הצבאית. בשנת 1603 אוחדו הכתרים של סקוטלנד ואנגליה עם עליית ג'יימס הראשון לכס הממלכות המאוחד, מה שהוריד מקרלייל את מעמדה כעיר גבול, אך חשיבותה הצבאית עלתה משמעותית עם פרוץ מלחמת האזרחים האנגלית ב-1642 אז היא אויישה על ידי חיל מצב נאמן למלך. ביוני 1645 העיר נפלה לידי הכוחות הפרלמנטריים לאחר מצור ממושך של כשמונה חודשים ולאחר מכן הועברה לידי כוחות סקוטים בעלי ברית של הפרמנטריים ששיפצו את ביצורי העיר לאחר שנפגעו מהלחימה הממושכת.
קרלייל המשיכה לשמש מרכז צבאי עם חיל מצב קבוע גם לאחר חוקי האיחוד של 1707, במהלך המרד היעקוביטי של 1745 קרלייל נכבשה על ידי היעקוביטים שהשאירו 400 חיילים בעיר, עשרה ימים לאחר מכן הנסיך ויליאם שחרר את העיר והוציא להורג 31 מהיעקוביטים. טירת העיר הייתה בסיס אם ומפקדה למספר רגימנטים של הצבא הבריטי, בהם רגימנט הרגלים ה-34 ורגימנט הרגלים ה-55 שאוחדו ב-1881 לכדי רגימנט הגבול (הוצב אף הוא בטירה) אשר אוחד לתוך רגימנט הגבול המלכותי של המלך ב-1959 ששכן בטירה עד 2006 כאשר אוחד לתוך רגימנט דוכס לנקסטר (השוכן בפרסטון).
בתחילת המאה ה-19 בשיא פריחת המהפכה התעשייתית, הוקמו בעיר מספר מפעלים עם מספר מפעלי טקסטיל (טחנות כותנה) שהוקמו בעיקר מדרום למרכז העיר בשכונת דנטון הום. בתקופה זו קרלייל הפכה להיות מזוהה במיוחד עם תעשיית הטקסטיל כאשר אחד ממפעלי הטקסטיל המוכרים והגדולים ביותר היה טחנת שדון, שבזמנו היה מפעל הטקסטיל הגדול באנגליה וכלל את הערובה השמינית בגובהה בעולם. התפתחות התעשייה בעיר הביאה לגידול משמעותי באוכלוסייה ובנייה נרחבת של מבני מגורים מסביב למרכז העיר ההיסטורית בעיקר ממערב. ב-1823 נפתחה תעלת מים שחיברה את קרלייל לרשת התעלות של בריטניה ואיפשרה העברה מהירה של סחורות לנמלים ומרכזי תעשייה אחרים כגון ליברפול, אך זו נסגרה אחרי כמה שנים והוחלפה בחיבור לרשת מסילות הברזל. במהרה הפכה קרלייל לתחנת רכבת חשובה על מספר נתיבים שעברו לאורך מערב האי הבריטי, כאשר בשיאה תחנת הרכב של קרלייל שירתה שבע חברות רכבת שונות.
בתחילת המאה ה-20 אוכלוסיית העיר מנתה כ-45,000 תושבים, אך בתקופה זו העיר סבלה מדעיכה של תעשיית הטקסטיל וקשיי תעסוקה שזו הביאה איתה (בדומה לערים תעשתיות אחרות בצפון אנגליה). בשנת 1974 נוסדה נפת "העיר קרלייל" שכלל את כל המרחב האורבני סביבה ובמרכזה קרלייל עצמה, בנוסף משמשת העיר כמרכז האדימניסטרטיבי של מחוז קמבריה.
פיוטר סוקולוב
פיוטר סוקולוב (ברוסית: Пётр Сóколов; 1791- 15 באוגוסט 1848) היה צייר אקוורל רוסי. הוא היה אביהם של הציירים פיוטר סוקולוב, פאבל סוקולוב ואלכסנדר סוקולוב.
ראשית חייו.
סוקולוב נולד במוסקבה, ובין השנים 1800 עד 1809 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות שם למד עם אלכסיי יגורוב ו-ואסילי שבייב. ששניהם היו אמנים מפורסמים ומוערכים מאוד. בשנת 1809 צייר סוקולוב את "אנדרומדה אבלה על הקטור", וקיבל מדליית זהב קטנה וכן את התואר "אמן". כחלק מההטבות של האקדמיה, לסטודנטים שזכו במדליית הזהב הגדולה זהייתה מלגה לצאת לאירופה כדי לשפר את השכלתם. סוקולוב רצה להמשיך את לימודיו באיטליה, ולכן נשאר בבית הספר שנה נוספת והשתתף שוב בתחרות, אך הוא לא הצליח להשיג מטרה זו.
קריירה.
סוקולוב צייר דיוקנאות - החל באמנים אחרים וכלה בותיקי המלחמה הנפוליונית של 1812. בין אותם אנשים נכללו גם אנשים כמו אלכסנדר פושקין ו-וסילי ז'וקובסקי, שהיו משוררים רוסים מפורסמים. בנוסף, סוקולוב קיבל עבודות רבות מאנשי החברה הגבוהה. לדוגמה, האמן הוזמן על ידי המשפחה הקיסרית לארמון אניצ'קוב שם צייר דיוקן של אלכסנדר בנו בן השלוש של ניקולאי הראשון.
כמה מהמצוירים של סוקולוב ביקשו ממנו לציירם שוב. אחת הנשים שצוירו שלוש פעמים הייתה יקטרינה פבלובנה באקונינה. היא צוירה בשנים 1816, 1828 ו-1834. הדיוקן הראשון שלה שנעשה בעיפרון, היא מתוארת כגברת צעירה. בעבודת האקוורל של 1828 הצליחה סוקולוב להעביר את התכונות שהיו רצויות ומושכות מבחינה חברתית באותה תקופה בדיוקן שלה. באשר לדיוקן משנת 1834, ניתן לראות בקלות כיצד תיאר סוקולוב את באקונינה כאישה נשואה.
במהלך חייו הוא יצר למעלה מ-500 יצירות אמנות, ולא רק שהן נמצאות באוספים פרטיים, מכיוון שהן בעלות ערך רב, אלא גם במוזיאונים ממשלתיים כמו המוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית ועוד רבים אחרים.
התפשטות (סרט)
ברוך זיו
ברוך זיו (נולד ב-1948) הוא דוקטור למטאורולוגיה, מרצה, חזאי וחוקר אקלים ישראלי. זיו אפיין לראשונה מערכות מזג אוויר באזור ארץ ישראל באופן מקיף ויסודי. הכשיר במסגרת חיל האוויר והאקדמיה חזאים רבים, וכתב ספרי לימוד במדעי האטמוספירה בעברית, המשמשים במוסדות הלימוד ובאוניברסיטאות ברחבי הארץ.
ביוגרפיה.
נולד בכפר גלעדי ב-4 בפברואר 1948.
בשנת 1969 הוסמך כחזאי בחיל האוויר, שימש כקצין מטאורולוגיה במשך 20 שנים, והשתחרר בדרגת רב-סרן. במסגרת שירותו הצבאי כיהן כחזאי הראשי וכמפקדהּ הראשון של התחנה לקליטת השידורים הדיגיטליים של לוויינים מטאורולוגיים. זו הייתה התחנה הראשונה מסוגה בארץ, וזיו פיתח נוהלי עבודה ושיטות לעיבוד תמונות לוויינים, שסייעו בשיפור איכות החיזוי המטאורולוגי בחיל האוויר.
השכלה.
ב-1978 קיבל תואר ראשון בפיזיקה, ב-1986 השלים תואר שני במדעי האטמוספירה וב-1995 קיבל תואר דוקטור במדעי האטמוספירה תחת הנחייתו של פרופ' פנחס אלפרט. את שלושת התארים קיבל באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1996–1997 חקר במסגרת פוסט-דוקטורט בהדרכתו של פרופ' נתן פלדור באוניברסיטה העברית בירושלים. ומאז עוסק ברציפות במחקר מדעי.
קריירה מדעית ומקצועית.
מחקר אקלימי ופיתוחים חדשניים.
ברוך זיו עוסק במחקר ברציפות מאז שנת 1985 ועד היום, ומתמקד בחקר מערכות מזג אוויר של אזור הים התיכון, אקלים ושינויי אקלים וחיזוי מזג אוויר. פרסם 85 מאמרים מאמרים בביטאונים מדעיים בין-לאומיים, 11 מאמרים בביטאונים בעברית, והשתתף בכתיבתם של פרקים בספרי עיון.