רעייתו של הרב פישר הייתה אנה (נינה) הרמן שהלכה לעולמה ב-1873. מאז הרב פישר גידל לבד את ששת ילדיו, ארבעה בנות ושני בנים : אמיל, יעקב, הרמינה, רוזליה, רגינה וריזה. הוא היה אביו כאמור של המשורר והמחזאי אמיל מקאי וסבו של עורך הדין אדן מקאי. בנו הבכור, יעקב פישר, היה הרופא הראשי והפסיכיאטר של בית החולים בברטיסלאבה. בנו השני, אמיל מקאי, למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובהמשך הפך לעיתונאי ולאחר מכן למשורר. בתו הבכורה הייתה הרמינה פישר, שאחד מבניה היה אדן מקאי, גיסו והאפוטרופוס של המשורר הגדול אטילה יוז'ף. אחד מנכדיו הוא הרופא הריאומטולוג אנטל פישר (1979-1901).
ראקוטן
ראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
ראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי (ברוסית: Директор ФСБ России מילולית מנהל שירות הביטחון הפדרלי) הוא העומד בראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי, שהיא חוד החנית במערכת הביטחון הרוסית ומהווה גוף חשוב בקהילת המודיעין הרוסית. החל משנת 2008 ראש השירות מנהל גם את הוועדה הלאומית למלחמה בטרור. ראש השירות וגם סגנו ממונים ישירות על ידי הנשיא.
היסטוריה.
תפקיד ראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי נוצר ב-12 באפריל 1995 על ידי הנשיא בוריס ילצין והוא נוצר עם הקמת שירות הביטחון הפדרלי עצמו, שהוקם מתוקף חוק שירותי הביטחון הפדרליים שנחקק באותה שנה. התפקיד והסוכנות נוצרו מאחר שאירועי מלחמת צ'צ'ניה הראשונה והמשבר החוקתי ברוסיה חשפו ליקויים בהתנהלות שירותי הביטחון והמודיעין של המדינה, בעיקר של השירות הפדרלי למודיעין מסכל וקודמו משרד הביטחון. על כן הוחלט לפרק את השירות הפדרלי למודיעין מסכל ולחלק את סמכויותיו בין מחלקות ממשל שונות ושירות משמר הגבול הפדרלי.
עם השנים הפך ראש השירות מבעל סמכויות לא ברורות ולעיתים אף מתחלפות לבעל סמכויות קבועות ומורחבות והוא משמש גם כיועץ בכיר לנשיא בענייני ביטחון לאומי. רבים מראשי שירות הביטחון הפדרלי תופסים משרות בכירות בממשל הפדרלי כדוגמת ראשות המועצה לביטחון לאומי של רוסיה ואף בנשיאות המדינה. הבולט שבאישים אלה הוא ולדימיר פוטין שכיהן במשך מספר חודשים כראש השירות.
הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי
הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי (באנגלית: National Geospatial-Intelligence Agency, בראשי תיבות: NGA) היא סוכנות ממשלתית אמריקאית האחראית לספק לבכירי הצבא והממשל מידע מודיעיני ומיפוי. מהווה חלק מקהילת המודיעין האמריקאית.
מטה NGA נמצא בספרינפילד, וירג'יניה, אך רוב מבני הסוכנות מרוכזים בוושינגטון די. סי. ובסנט לואיס, מיזורי. בנוסף, ישנן מספר מחלקות ברחבי העולם. עד 2011, מטה NGA שכן בבת'סדה, מרילנד, ובשנת 2011 הועבר המטה לבניין שנבנה במיוחד ליד פורט בלבואר שבמחוז פיירפקס, וירג'יניה. שטח הבניין הנוכחי של המטה הוא 214 אלף מ"ר והוא בניין הממשלה השלישי בגודלו בוושינגטון די. סי., האטריום שלו גדול מספיק כדי להכיל את פסל החירות.
מספר העובדים והתקציב של הסוכנות מסווגים, על פי כמה הערכות, התקציב הוא כ-1.5 מיליארד דולר, והצוות מונה כ-9 אלף עובדים, מתוכם 3,000 עובדים במטה, כ-1,000, בוושינגטון, היתר – באתרים אחרים. המוטו של הסוכנות הוא Know the Earth, Show the Way ("דע את כדור הארץ, הצג את הדרך").
היסטוריה.
הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי מהווה לממשיכתן של מספר סוכנויות שפעלו ליצירת מוצרי מיפוי לצורכי הצבא האמריקאי, המפורסמים שבהם הם:
בשנות ה-70 הסוכנות פתחה את תקן DTED.
ב-28 בנובמבר 1995 שלח מזכיר ההגנה האמריקאי וויליאם פרי, למנהל ה-CIA ג'ון דויטש ויו"ר המטות המשולבים, הגנרל ג'ון שאליקשווילי, מכתב משותף לקונגרס האמריקאי, בו ביקשו מחוקקים אמריקאים לאשר הקמת גוף מודיעיני חדש: הסוכנות הלאומית לתצלומים ומיפוי (National Imagery and Mapping Agency, NIMA) ותיאר את הרעיון של סוכנות מודיעין חדשה. לאחר שנה של פירוט והליכי אישור, הרעיון אושר סופית וב-1 באוקטובר 1996 החלה הסוכנות בעבודתה.
סוכנות הביון החדשה הוקמה באמצעות מיזוג משרד המיפוי הצבאי, משרד התצלומים המרכזי, משרד תוכנית הפצת ההגנה והמרכז הלאומי לפענוח צילומים. בנוסף, חלק מאנשי הסוכנות הועברו לשם מה-DIA ומשרד הסיור הלאומי. ההערכה היא כי בזכות המידע הלא מדויק שסיפקה הסוכנות נפגעה השגרירות הסינית בבלגרד מטיל אמריקאי ב-7 במאי 1999, שגרמה לשערורייה בינלאומית ותרמה להחמרה משמעותית ביחסים בין סין לבין ארצות הברית. כמה משקיפים סבורים שזו לא הייתה טעות, אלא פרובוקציה מכוונת. גרסה זו נתמכת בכך לדעת רבים כי אחרי התקרית החריגה אף אחד מהעובדים הבכירים של הסוכנות לא פוטר.
ב-24 בנובמבר 2003 שונה שם הסוכנות לסוכנות הלאומית למודיעין גיאו-מרחבי (National Geospatial-Intelligence Agency) כדי לשקף בצורה מדויקת יותר את אופי הפעילות של הסוכנות. במהלך התקופה תחת ג'יימס קלאפר (2001–2006), סדרי העדיפויות של הסוכנות עברו לביצוע עבודות תצפית ולא רק למחקר.
מבנה ארגוני.
למרות שהסוכנות היא חלק ארגוני מהמבנה של מחלקת ההגנה, המנהל הראשי כפוף לא רק למזכיר ההגנה אלא גם לראש ה-CIA. המנהל הראשון של הסוכנות היה האדמירל ג'וזף ג'יי. דנטון הבן, מפקד הצי האמריקאי שהשתתף ב"מבצע שמירת השלום" בסומליה.
בנוסף למנהל, הנהלת הסוכנות כוללת:
מבני המטה של הסוכנות כוללים:
נציג משרד הסיור הלאומי בדרגת עוזר מיוחד למנהל עובד צמוד גם למטה הסוכנות.
מוסד הכשרה מיוחד, בשם המכללה הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי, פועל תחת הסוכנות להכשרת כוח אדם. עם זאת, כל המידע עליו מסווג בקפדנות.
בריחת ששת האסירים הביטחוניים
התרסקות מטוס הנורסמן (1948)
התרסקות מטוס הנורסמן התרחשה ב-10 במאי 1948 כשמטוס חיל האוויר הישראלי, מדגם נורדואין UC-64A נורסמן שמספרו היה NC74134, יצא לפעילות הפצצה וסיוע לכוחות הקרקע בהרי ירושלים והתרסק וששת אנשי הצוות נהרגו.
רקע.
במהלך 1948 ערכה ישראל מסע רכש נמרץ של מטוסים מדגמים שונים כדי לבנות כוח אווירי משמעותי. עיקר הפעילות של משלחת הרכש התמקדה באירופה שם הוצעו מטוסים מעודפי הצבאות שלחמו במלחמת העולם השנייה. המטוסים שנרכשו הוטסו לישראל שלמים או בחלקים ונכנסו לפעילות מבצעית זמן קצר לאחר הגעתם לאור הקשיים איתם התמודד צה"ל בגזרות השונות.
רכש המטוס והגעתו ארצה.
משלחת הרכש שפעלה באירופה עסקה, בין השאר, ברכישת מטוסי תובלה והפצצה מדגם נורדואין UC-64A נורסמן שהוצעו למכירה על יד צבא ארצות הברית כעודפי ציוד. המשלחת רכשה מספר מטוסים (בין 15 ל-29), במחיר של 12,500 דולר למטוס, ממתווך בשם דייוויד מ. מילר (קולונל בדימוס) שרכש 50 מטוסים מדגם זה מעודפי חיל האוויר של ארצות הברית בגרמניה. המטוסים, שחנו בבסיס חיל האוויר האמריקאי אוברפאפנהופן ליד מינכן, הוטסו על ידי טייסי חיל האוויר לשדה תעופה סכיפהול שבאמסטרדם. בסדנאות של KLM עברו המטוסים שיפוץ והתאמה לשירות אזרחי והוטסו משם לשדות תעופה אחרים באירופה ומשם לישראל.
שניים מהמטוסים ששיפוצם הושלם הוטסו מאמסטרדם לשדה התעופה טוסוס-לה נובל שבצרפת ומשם החלו את טיסתם ארצה ב-27 באפריל 1948. מטוסים אלו סומנו במספרים NC74133 ו NC74134 כשמטוס 133 הוטס על ידי טייסי מח"ל לו לנרט ומילטון רובנפלד כטייס משנה ומטוס 134 הוטס על ידי קולמן גולדשטיין ואדי כהן כטייס משנה. בדרכם ארצה ביצעו המטוסים עצירות ביניים ברומא ובברינדיזי לפני שנחתו ב-3 במאי בשדה דב בתל אביב.
אירוע ההתרסקות.
לאחר הכנת מטוס NC74134 למשימת הפצצה (בין השאר על ידי פירוק מכלי הדלק הנוספים) יצא המטוס, ב-10 במאי 1948 למשימת סיוע לכוחות קרקעיים מחטיבת הראל שלחמו בשער הגיא במסגרת מבצע מכבי. צוות המטוס כלל 2 טייסים, צלם ו-3 נשקים שתפקידם היה לטפל בפצצת במשקל של כ-200 ק"ג שהוטענה בבטן המטוס. פצצה זו הייתה מדגם חדש שיוצר בתע"ש ולכן לוותה על ידי 3 נשקים. מטרת המטוס הייתה להטיל את הפצצה על הכפר הערבי בית מחסיר ששימש בסיס לכנופיות הערביות שחסמו את הדרך לירושלים.
גיחת ההפצצה הסתיימה בהתרסקותו של המטוס על פסגת דיר עמר (היום הר איתנים) מבלי שנמצאה, עד היום, הסיבה המובהקת להתרסקות. ההשערה הרווחת היא ששילוב של מזג אויר סוער ואיבוד שווי משקל עם הטלתה של הפצצה הביא להתרסקות המטוס. בהתרסקות נספו כל ששת אנשי הצוות שהיו על המטוס.
רק עם שוך הקרבות באזור, בספטמבר 1948, התאפשר לחיילי צה"ל להתחיל לחפש את שרידי המטוס והצוות. איש המחלקה הערבית של הפלמ"ח, איסר חלמיש, סייע לחקור שבוי ערבי תושב האזור ולפי הידיעות שמסר השבוי ובסיוע בני משפחת אל-עליאן אותרו שברי המטוס וכן שרידי גופות אנשי הצוות שנטמנו על ידי ערביי הסביבה במערה. אנשי הצוות הובאו לקבורה בקבר אחים בקריית ענבים.
צוות האוויר.
ששת אנשי צוות האוויר שנהרגו בהתרסקות היו:
הנצחה.
ב-1949 נאספו שברי המטוס שהיו פזורים בנחל כסלון ושימשו לבניית גלעד על הר איתן לזכר צוות המטוס שנספה. בשנות ה-50 הפך מקום גלעד לאתר ההנצחה המרכזי של חיל האוויר הישראלי ושמו שונה להר הטייסים. האתר הורחב ונוספו בו לוחות הכוללים את שמות כל נופלי החייל. המקום משמש לטקסי אזכרה והתייחדות.
גלעד נוסף לצוות המטוס הוקם במושב גבעת יערים.
קרב סנדוויץ' (1460)