כסטודנט ניגן עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של חרקוב בפסנתר, צ'מבלו וצ'לסטה. בתקופה זו ניגן לעיתים קרובות קונצ'רטי לפסנתר מאת רחמנינוב ופרוקופייב, רפסודיה בכחול מאת גרשווין ואת ששת הקונצ'רטי לצ'מבלו מאת יוהאן סבסטיאן באך. במהלך הקריירה הסולנית שלו בתקופה זו ביצע יצירות של באך לצ'מבלו וכן ליווה סולנים בינלאומיים, כמו הכנרת ויקטוריה מולובה.
קרסנובסקי למד נגינה בעוגב אצל פרופ' גלינה קוזלובה בקונסרבטוריון של העיר גורקי (עתה ניז'ני נובוגורוד) מ-1986 עד 1989. הוא הופיע ברסיטלים לעוגב בכל רחבי אוקראינה וכן ברפובליקות הבלטיות. כדי ללטש את נגינתו השתתף קרסנובסקי בכיתות אמן אצל פרופ' לאו קרמר מהעיר שפייר בגרמניה ואחרים. פעילותו העיקרית בתקופה זו הייתה כנגן עוגב, עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של חרקוב. לצד עיסוקו זה המשיך בפעילותו כפסנתרן, צ'מבליסט ומלווה לאמנים אחרים.
עלייה לישראל והמשך קריירה.
קרסנובסקי עלה לישראל בשנת 1990 והוא מתגורר בכרמיאל. בשנים 1993 עד 1997 לימד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. מאז 1997 מלמד קרסנובסקי נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון של כרמיאל. הוא מנגן בעוגבים של כנסיות שונות, בהן כנסיית "הגואל" ודורמיציון בירושלים, ביפו, ובטבחה. הוא מנגן עם הרכבים קאמריים ומופיע כסולן עם תזמורות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית. כן הופיע בטלוויזיה הישראלית, בין השאר בתוכנית האירוח של דן שילון.
קרסנובסקי מרבה להופיע כפסנתרן וכנגן עוגב באירופה ובארצות הברית. בינואר 2008 הוזמן לנגן בעוגב של קתדרלת נוטרדאם בפריז, אירוע שכל נגן עוגב שואף לזכות לו. מדי פעם הוא מלמד בקורסים בווסטפאליה שבגרמניה ובמקומות אחרים.
לאחר הפסקה של 20 שנה חזר קרסנובסקי להלחנה וחיבר יצירה לעוגב בעקבות רצח רבין. אחרי כן הלחין יצירות נוספות, שזכו לשבחי הביקורת באירופה.
קרסנובסקי הוציא כמה תקליטורים מביצועיו בעוגבים שונים באירופה. הרפרטואר שלו רחב ומכסה טווח נרחב. החל מתקופת הבארוק, התקופה הקלאסית, הרומנטית והמודרנית. בין השאר ביצע מיצירות פולנק ומסייאן. כן הוציא תקליטור ובו 3 סימפוניות לעוגב פרי עטו, ביניהן "הסימפוניה היהודית".
Google Nexus One
אבובית
חזית המערב במלחמת העולם הראשונה
החזית המערבית במלה&quot;ע ה-1
חזית המערב במלחמה הגדולה
הזירה המערבית במלחמת העולם הראשונה
היסטוריוגרפיה של המדע
היסטוריוגרפיה של המדע חוקרת את התפתחותם של המדע והטכנולוגיה ואת השפעתם החברתית, תרבותית, כלכלית ופוליטית של אלו. בהיסטוריוגרפיה מתוארת, מנקודת מבט של ההיסטוריונים ההיסטוריה של המדע, טביעת מושגים כגון המהפכה המדעית וההתמקדות בתהליך התגבשותו של המדע המודרני הוא לפחות בחלקו ביטוי לעניין שיש לנו בקודמינו, כאשר המילה 'לנו' מתייחסת למי שעבורם אמונותיהם של מדענים בסוף המאה ה-20 נחשבת כאמת על אודות עולם הטבע.
המפנה הקוניאני בכתיבת ההיסטוריה של מדע.
ספרו של תומאס קון המבנה של מהפכות מדעיות שיצא לאור ב-1962 השפיע רבות על כתיבת ההיסטוריה של המדע, ומסמן מפנה באופן שבו נכתבה. בספרו קון יוצא נגד התפיסה שהתפתחות מדעית היא תהליך הדרגתי של גידול ידע, שבו מתוספים פרטים, כגון עובדות, תאוריות, ושיטות, המקובצים בספרי לימוד, אל ערמת מלאי של ידע הגדלה ללא הרף. על פי התפיסה שנגדה יוצא קון, כתיבת ההיסטוריה של המדע היא רישום כרונולוגי של תוספות הידע הללו, הבאות זו לאחר זו, וכן רישום של המכשולים שעיכבו את הצטברותן. לפי תפיסה זו, ההיסטוריון של המדע הוא בעל שתי משימות: מצד אחד עליו לקבוע לגבי התקופה בה הוא עוסק על ידי מי ומתי בדיוק התגלתה כל עובדה, חוק ותאוריה, ומצד שני עליו לתאר ולהסביר את אוסף הטעויות, המיתוסים והאמונות הטפלות שגרמו להאטת קצב ההצטברות של מרכיבי ספר המדע המודרני. קון מערער על גישה זו, וכותב:
קון מותח ביקורת על האופן שבו מוצגת ההיסטוריה של המדע בספרי לימוד מדעיים:
ספרו של קון סימן מפנה היסטוריוגרפי בכתיבת ההיסטוריה של המדע. במקביל החל משנות השישים של המאה העשרים, עברה כתיבת ההיסטוריה של המדע תהליך של התמקצעות, שלווה בהקמתם של מכונים ייעודיים להיסטוריה ולפילוסופיה של המדע באוניברסיטאות במערב. בהשפעת פרסום ספרו של תומאס קון המבנה של מהפכות מדעיות וכחלק מתהליך רחב יותר שחל בתחום ההיסטוריוגרפי, התחילה קבוצה של אנשים לכתוב את ההיסטוריה של המדע אחרת ממה שהיה נהוג. כפי שכותב איתמר פיטובסקי מחבר "אחרית הדבר" למהדורה העברית של ספרו של קון בעברית: "ההשפעה הגדולה ביותר הייתה על חקר ההיסטוריה והסוציולוגיה של המדעים. הספר זכה במהירות לפופולריות רבה בדיציפלינות הללו וקשה להמעיט בהשפעת התמונה שהוא מצייר, ועוד יותר בהטמעה של הטרמינולוגיה שלו, עד לעצם ימים אלה [...] במידה רבה, הייתה ההיסטוריוגרפיה של המדע שבויה בימים ההם בתוך המסגרות שהוכתבו על ידי הפילוסופים, הפוזיטיביסטיים הלוגיים כמו גם קארל פופר וממשיכיו [...] מספר הנרשמים לחוגים להיסטוריה גדל, שוב לא נגזר על הסטודנטים לעסוק בעניינים מתודולוגיים יבשים [...] המבנה של מהפכות מדעיות חילחל אל כלל מדעי הרוח והחברה, ואל התרבות כולה".
נהוג לחלק את ההיסטוריה של המדע לשתי סוגות, ה"היסטוריה הישנה", שנכתבה לפני צאת ספרו של קון, ו"ההיסטוריה החדשה" שנכתבה אחריו. זוהי חלוקה סכמטית וככזאת יש לה יוצאים מן הכלל - "היסטוריה חדשה" נכתבה עוד קודם, ו"היסטוריה ישנה" עדיין נכתבת. אף על פי כן, היא משמשת ציר נוח להשוואה בין שתי גישות מתחרות לכתיבת היסטוריה של המדע.
ה"היסטוריה הישנה".
ה"היסטוריה הישנה" היא כתיבת ההיסטוריה של המדע תוך שימוש במאפיינים ודגשים ספציפיים כפי שיפורטו לעיל. כתיבת ההיסטוריה הישנה של המדע הייתה נפוצה לפני פרסום ספרו של תומאס קון, המבנה של מהפכות מדעיות, אם כי כתיבתה נעשית גם כיום.
מאפייני ה"היסטוריה הישנה".
היסטורית הגיבורים מתמקדת בתהליכים האישיים של הגיבור כדרך שבזכותה הגיע למסקנותיו. החשוב בכתיבה זו היה התהליך המנטלי שחל על הגיבור, וחייו האישיים שהשפיעו על צורת מחשבתו:
ראו גם.
מלחמות המדע
אבובית ישרה
אַבּוּבִית יְשָׁרָה (שם מדעי: "Solen Marginatus") היא מין של צדפה ממשפחת האבוביתיים. צדפה זו גדלה במי ים, ונפוצה בים השחור, ים השיש, הים התיכון ומזרח האוקיינוס האטלנטי.
לאבובית הישרה קונכייה מוארכת ופחוסה, הפעורה בשני קצותיה כצינור פתוח. אורכה יכול להגיע ל-15 סנטימטרים.
אבוביתיים
אַבּוּבִיתִיִּים (שם מדעי: Solenidae) היא משפחה של צדפות הגדלות במים מלוחים.
האבוביתיים נפוצים בים השחור, ים השיש, הים התיכון ומזרח האוקיינוס האטלנטי. לבני המשפחה קונכייה מוארכת ופחוסה, הפעורה בשני קצותיה כצינור פתוח. אורכם יכול להגיע ל-15 סנטימטרים. הם מסוגלים להתחפר במהירות בחול רך, באמצעות רגל היוצאת מתחתית הקונכייה. בחופי ארץ ישראל חמישה מינים של משפחה זו, ובהם אבובית ישרה.
מסיושי אוהירה
מסיושי אוהירה (ביפנית: 大平 正芳; ) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-68 וה-69.
קריירה פוליטית.
בשיא הקריירה הפוליטית שלו יצג אוהירה את הסיעות המרכזיות במפלגה הליברלית-דמוקרטית, עמדה שהציבה אותו כיריבו של ראש הממשלה דאז, טקאו פוקודה. בבחירות מקדימות שנערכו בתוך המפלגה ב-1978, ניצח אוהירה את פוקודה והתמנה לנשיא המפלגה, ולאחר מכן החליף אותו בראשות הממשלה.
אוהירה היה ראש הממשלה הנוצרי השישי של יפן, לאחר הארה טקאשי, טקהאשי קורקיו, איצ'ירו הטויאמה, טצו קטאיאמה ושיגרו יושידה.
בבחירות הכלליות של 1979 לא הצליחה המפלגה הליברלית-דמוקרטית להשיג רוב מוחלט בדיאט של יפן, אך לאחר שצרפה אליה מספר מפלגות קטנות, הבטיח אוהירה לעצמו כהונה נוספת. עם זאת, ב-16 במאי 1980 נערכה בדיאט הצעת אי אמון, ועברה לאחר ש-69 מחברי המפלגה הליברלית-דמוקרטית נמנעו. אוהירה עמד בפני הברירה של להתפטר או להכריז על בחירות חדשות, והוא בחר באפשרות הראשונה. אולם, ב-31 במאי אושפז אוהירה בבית החולים לאחר שלקה בהתקף לב, ונפטר 12 יום לאחר מכן.
מזכיר הממשלה, מסיושי איטו, החליף את אוהירה בתפקידו, ולאחר הבחירות שנערכו הפך זנקו סוזוקי לראש הממשלה.
זנקו סוזוקי
זנקו סוזוקי (ביפנית: 鈴木 善幸; 11 בינואר 1911 – 19 ביולי 2004) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-70.
סוזוקי סיים את לימודיו באוניברסיטת טוקיו למדעי הים ב-1935. הוא הצטרף למפלגה הליברלית ב-1948, וסייע לאחד בינה לבין מפלגה אחרת, וביחד יצרו את המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1955.
סוזוקי התמנה לראשות ממשלת יפן ב-17 ביולי 1980, לאחר מותו של קודמו בתפקיד, מסיושי אוהירה, מהתקף לב במהלך הבחירות הכלליות. הזדהות הציבור שגררה מותו של אוהירה, הנחיל למפלגה הדמוקרטית-ליברלית ניצחון מוחץ בבחירות, ולממשלתו של סוזוקי היה רוב מוחץ בדיאט. עם את, בבחירות של 1982, בחר סוזוקי שלא להתמודד פעם נוספת לנשיאות המפלגה, ויסוהירו נקסונה החליפו.
שיווי משקל משוכלל
בתורת המשחקים, שיווי משקל משוכלל הוא עידון של המושג שיווי משקל נאש שנהגה על ידי ריינהרד זלטן ב-1975. בשיווי משקל משוכלל מניחים שקיימת הסתברות גדולה מ-formula_1 (גם אם קטנה) ששחקן יבחר בטעות באסטרטגיה לא מיטבית.
רקע.
כאשר מניחים שכל השחקנים רציונליים מתעוררת בעיה להכליל טעויות של שחקנים לתוך מודל המשחק: אם משוחקת אסטרטגיה לא מיטבית (לא רציונלית) על ידי שחקן כלשהו נשאלת השאלה אם שאר השחקנים צריכים להניח שהשחקן הטועה אינו רציונלי. תשובה חיובית או שלילית לשאלה זו משפיעה כמובן על החלטות השחקנים הנותרים.