Winner ראה בטכנולוגיה "צורת חיים" שלא רק מסייעת לפעילות אנושית, אלא שהיא גם מייצגת כוח רב עוצמה בעיצוב מחדש של פעילות זו ומשמעותה. : ix–39 לדוגמה, השימוש ברובוטים במקום העבודה התעשייתי עשוי להגביר את הפרודוקטיביות, אך הם גם משנים באופן קיצוני את תהליך הייצור עצמו, ובכך מגדירים מחדש את הכוונה ב"עבודה" במסגרת כזו. בחינוך, מבחנים סטנדרטיים הגדירו מחדש את המושגים של למידה והערכה. לעיתים רחוקות אנו משקפים באופן מפורש עד כמה מוזרה הרעיון שמספר בין, נניח, 0 ל-100 יכול לשקף במדויק את הידע של אדם על העולם. לדברי ווינר, הדפוסים החוזרים בחיי היומיום נוטים להפוך לתהליך לא מודע שאנו לומדים לקחת כמובן מאליו. הזוכה כותב, ללא ספק, קו הרוחב הגדול ביותר של הבחירה קיים כבר בפעם הראשונה שמכשיר, מערכת או טכניקה מסוימת מוצגים. מכיוון שבחירות נוטות להתקבע בציוד חומרי, השקעה כלכלית והרגל חברתי, הגמישות המקורית נעלמת לכל המטרות המעשיות ברגע שההתחייבויות הראשוניות מתקבלות. במובן זה, חידושים טכנולוגיים דומים למעשי חקיקה או ליסודות פוליטיים המקימים מסגרת לסדר ציבורי שתחזיק מעמד לאורך דורות רבים. (עמ' 29) כאשר מאמצים טכנולוגיות חדשות, ייתכן שיש סיכוי אחד טוב יותר "לעשות את זה נכון". סימור נייר (עמ' 32) מצביע על דוגמה טובה לבחירה (רעה) שהתקבעה חזק בהרגל החברתי ובציוד החומרי: ה"בחירה" שלנו להשתמש במקלדת ה-QWERTY . סידור האותיות של ה-QWERTY במקלדת נבחר במקור, לא בגלל שהוא היה היעיל ביותר להקלדה, אלא בגלל שמכונות כתיבה מוקדמות היו מועדות להיתקע כאשר מקשים סמוכים נלחצו ברצף מהיר. כעת, כשההקלדה הפכה לתהליך דיגיטלי, זו כבר לא בעיה, אבל סידור ה-QWERTY ממשיך להתקיים כהרגל חברתי, כזה שקשה מאוד לשנות.
ניל פוסטמן אישר את התפיסה שטכנולוגיה משפיעה על תרבויות אנושיות, כולל תרבות הכיתות, ושזהו שיקול חשוב אף יותר מאשר התחשבות ביעילות של טכנולוגיה חדשה ככלי להוראה. לגבי השפעת המחשב על החינוך, כותב פוסטמן (עמ' 19): מה שאנחנו צריכים לקחת בחשבון לגבי המחשב לא קשור ליעילות שלו ככלי הוראה. אנחנו צריכים לדעת באילו דרכים זה משנה את תפיסת הלמידה שלנו, וכיצד בשילוב עם טלוויזיה זה מערער את הרעיון הישן של בית הספר. יש הנחה שטכנולוגיה היא מעניינת מטבעה ולכן היא חייבת להיות מועילה בחינוך; בהתבסס על מחקר של דניאל ווילינגהם, זה לא תמיד המקרה. לטענתו, זה לא בהכרח משנה מהו המדיום הטכנולוגי, אלא אם התוכן מושך או לא מנצל את המדיום בצורה מועילה.
פער דיגיטלי.
הרעיון של הפער הדיגיטלי הוא פער בין אלה שיש להם גישה לטכנולוגיות דיגיטליות לבין אלה שאין להם. גישה עשויה להיות קשורה לגיל, מגדר, מצב סוציו-אקונומי, השכלה, הכנסה, מוצא אתני וגאוגרפיה.
הגנת מידע.
על פי דו"ח של קרן Electronic Frontier, כמויות גדולות של נתונים אישיים על ילדים נאספים על ידי מכשירים אלקטרוניים המופצים בבתי ספר בארצות הברית. לעיתים קרובות, הרבה יותר מידע מהנדרש נאסף, מועלה ונשמר ללא הגבלת זמן. מלבד השם ותאריך הלידה, מידע זה יכול לכלול את היסטוריית הגלישה של הילד, מונחי חיפוש, נתוני מיקום, רשימות אנשי קשר וכן מידע התנהגותי. : 5 הורים אינם מודיעים או, אם מודיעים, אין ברירה. : 6 לפי הדו"ח, מעקב מתמיד זה הנובע מטכנולוגיה חינוכית יכול "לעוות את ציפיות הפרטיות של הילדים, להוביל אותם לצנזור עצמי ולהגביל את היצירתיות שלהם". : 7 בהודעת שירות ציבורי משנת 2018, ה-FBI הזהיר כי איסוף נרחב של מידע על תלמידים על ידי טכנולוגיות חינוכיות, כולל היסטוריית גלישה באינטרנט, התקדמות אקדמית, מידע רפואי וביומטריה, יוצר את הפוטנציאל לאיומי פרטיות ובטיחות אם נתונים כאלה נפגעו או מנוצלים.
המעבר מלמידה אישית לחינוך מרחוק בהשכלה הגבוהה עקב מגפת COVID-19 הוביל לחילוץ משופר של נתוני תלמידים המאפשרים תשתיות נתונים מורכבות. תשתיות אלו אוספות מידע כגון כניסות למערכת ניהול למידה, מדדי ספרייה, מדידות השפעה, מסגרות להערכת מורים, מערכות הערכה, עקבות למידה אנליטית, תוצאות בוגרים אורכיים, רשומות נוכחות, פעילות במדיה חברתית וכן הלאה. כמויות המידע הרבות שנאספות מכימות לשיווק של ההשכלה הגבוהה, תוך שימוש בנתונים אלה כאמצעי להדגים ולהשוות ביצועי סטודנטים בין מוסדות כדי למשוך סטודנטים פוטנציאליים, תוך שיקוף של הרעיון הקפיטליסטי של הבטחת תפקוד יעיל של השוק ושיפור מתמיד באמצעות מדידה. הרצון הזה בנתונים הניע את ניצול ההשכלה הגבוהה על ידי חברות פלטפורמה וספקי שירותי נתונים המוענקים על ידי מוסדות לשירותיהם. המונטיזציה של נתוני סטודנטים על מנת לשלב מודלים תאגידיים של שיווק דוחפת עוד יותר את ההשכלה הגבוהה, הנחשבת כטובת ציבור, למגזר מסחרי מופרט.
מורה מאמן.
מאחר שטכנולוגיה אינה המטרה של החינוך, אלא רק אמצעי שבאמצעותו ניתן להשיגה, על המחנכים להבין היטב את הטכנולוגיה ואת היתרונות והחסרונות שלה. הכשרת מורים מכוונת לאינטגרציה יעילה של טכנולוגיה בכיתה.
האופי המתפתח של הטכנולוגיה עלול להטריד מורים, שעלולים לחוות את עצמם כטירונים תמידיים. לעיתים קרובות קשה למצוא חומרים איכותיים לתמיכה ביעדי הכיתה. ימי פיתוח מקצועי אקראיים אינם מספקים.
לדברי ג'נקינס, "במקום להתמודד עם כל טכנולוגיה בנפרד, מוטב לנו לנקוט בגישה אקולוגית, לחשוב על יחסי הגומלין בין טכנולוגיות תקשורת שונות, על הקהילות התרבותיות שגדלות סביבן ועל הפעילויות שהן תומכות בהן". ג'נקינס גם הציע שתוכנית הלימודים המסורתית של בית הספר הנחה מורים להכשיר תלמידים להיות פותרי בעיות אוטונומיים. עם זאת, העובדים של היום מתבקשים יותר ויותר לעבוד בצוותים, להסתמך על סטים שונים של מומחיות, ולשתף פעולה כדי לפתור בעיות. סגנונות למידה ושיטות איסוף מידע התפתחו, ו"תלמידים מרגישים לעיתים קרובות נעולים מחוץ לעולמות המתוארים בספרי הלימוד שלהם באמצעות הפרוזה המופשטת והמופשטת המשמשת לתיאורם". ניתן להשיג מיומנויות אלו של המאה העשרים ואחת באמצעות שילוב ועיסוק בטכנולוגיה. שינויים בהוראה ובשימוש בטכנולוגיה יכולים גם לקדם רמה גבוהה יותר של למידה בקרב תלמידים עם סוגים שונים של אינטליגנציה.
הערכה.
ישנן שתי סוגיות מובחנות של הערכה: הערכת "טכנולוגיה" חינוכית והערכה "באמצעות" טכנולוגיה.
הערכות "של" טכנולוגיה חינוכית כללו את פרויקט "Follow Through" .
הערכה חינוכית "עם" טכנולוגיה יכולה להיות הערכה מעצבת או הערכה מסכמת. המדריכים משתמשים בשני סוגי ההערכות כדי להבין את התקדמות התלמידים ואת הלמידה בכיתה. הטכנולוגיה עזרה למורים ליצור הערכות טובות יותר כדי לעזור להבין היכן יש בעיות של תלמידים שמתקשים עם החומר.
הערכה מעצבת קשה יותר, מכיוון שהצורה המושלמת מתמשכת ומאפשרת לתלמידים להראות את הלמידה שלהם בדרכים שונות בהתאם לסגנונות הלמידה שלהם. הטכנולוגיה סייעה לכמה מורים לשפר את ההערכות המעצבות שלהם, במיוחד באמצעות שימוש במערכות תגובה בכיתה (CRS). CRS הוא כלי שבו לכל התלמידים יש מכשיר כף יד המשתף פעולה עם המחשב של המורה. לאחר מכן המדריך שואל שאלות ברירות רבות או שאלות נכונות או שקר והתלמידים עונים במכשיר שלהם. בהתאם לתוכנה שבה נעשה שימוש, התשובות עשויות להיות מוצגות על גבי גרף כך שהתלמידים והמורה יוכלו לראות את אחוז התלמידים שנתנו כל תשובה והמורה יוכל להתמקד במה השתבש.
הערכות מסכמות נפוצות יותר בכיתות, ובדרך כלל מוגדרות כך שיהיו ניתנות לדירוג קל יותר, מכיוון שהן לובשות צורה של מבחנים או פרויקטים עם סכימות דירוג ספציפיות. יתרון עצום אחד של בדיקות מבוססות טכנולוגיה הוא האפשרות לתת לתלמידים משוב מיידי על התשובות שלהם. כאשר התלמידים מקבלים את התגובות הללו, הם מסוגלים לדעת מה שלומם בכיתה, מה שיכול לעזור לדחוף אותם להשתפר או לתת להם ביטחון שהם מצליחים. הטכנולוגיה מאפשרת גם סוגים שונים של הערכה מסכמת, כגון מצגות דיגיטליות, סרטונים או כל דבר אחר שהמורה/תלמידים עשויים להמציא, מה שמאפשר ללומדים שונים להראות את מה שלמדו בצורה יעילה יותר. מורים יכולים גם להשתמש בטכנולוגיה כדי לפרסם הערכות מדורגות באינטרנט כדי שהתלמידים יקבלו מושג טוב יותר מהו פרויקט טוב.
הערכה אלקטרונית משתמשת בטכנולוגיית מידע. הוא כולל מספר יישומים פוטנציאליים, שעשויים להיות מוכווני מורה או תלמיד, כולל הערכה חינוכית לאורך רצף הלמידה, כגון בדיקות סיווג ממוחשבות, בדיקות הסתגלות ממוחשבות, בדיקות תלמידים וציון בחינה. סימון אלקטרוני הוא פעילות בהנחיית בוחנים הקשורה באופן הדוק לפעילויות הערכה אלקטרוניות אחרות כגון בדיקה אלקטרונית או למידה מתוקשבת, המונחת על ידי סטודנטים. סימון אלקטרוני מאפשר לסמנים לסמן סקריפט סרוק או תגובה מקוונת על מסך מחשב ולא על נייר.
אין הגבלות על סוגי המבחנים שיכולים להשתמש בסימון אלקטרוני, עם יישומי סימון אלקטרוני שנועדו להתאים להגשת בחירה מרובה, בכתב ואפילו הגשת וידאו לבחינות ביצוע. תוכנת סימון אלקטרוני משמשת מוסדות חינוך בודדים וניתן להפיץ אותה גם לבתי הספר המשתתפים של ארגוני הבחינות. הסימון האלקטרוני שימש לסימון בחינות גבוהות ידועות, אשר בבריטניה כוללות רמות A ובחינות GCSE, ובארצות הברית כולל מבחן SAT לקבלה לקולג'. אופק מדווח כי סימון אלקטרוני הוא סוג הסימון העיקרי המשמש עבור כישורים כלליים בבריטניה.
בשנת 2014, רשות הכשרות הסקוטית (SQA) הודיעה כי רוב 5 ניירות השאלות הלאומיים יהיו מסומנים אלקטרוניים.
ביוני 2015, ממשלת מדינת אודישה בהודו הודיעה כי היא מתכננת להשתמש בסימון אלקטרוני עבור כל המסמכים Plus II החל משנת 2016.
ניתוח.