החל מחודש פברואר 2022 החל להתאמן בהדרכתו של האלוף האולימפי גרד קנטר.
בתחרות שנערכה בברמינגהאם ב-21 במאי אותה שנה הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 71.27 מטר.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-19 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 71.13 מטר, לפני מיקולאס אלקנה (69.27 מטר) ואנדריוס גודז'יוס (67.55 מטר), שניהם מליטא.
קרחון פיילוט
קרחון פיילוט (באנגלית: Pilot Glacier) הוא קרחון יובלי עמוק ברכס מאונטניר, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לאורך הצד הדרום-מזרחי של מישור דספשן, ונשפך אל קרחון אוויאייטור.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת החקר הצפונית (the northern party) מטעם משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (the New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1962 - 1963.
שם זה ניתן לקרחון, לציון תרומתם של טייסי טייסת צי ארצות הברית VX-6 לחקר אנטארקטיקה.
כמחווה לעבודתם המסוכנת של טייסים ושאר אנשי צוות תעופה במבצעי הסיור, המחקר והמדע באנטארקטיקה. "פיילוט" משמעו באנגלית "טייס", כמחווה נוספת לעבודת הטייסים ניתן גם לקרחון אוויאייטור שמו - באנגלית "אוויאייטור" משמעו "טייס".
חוק החזקת תעודת זהות והצגתה
חוק החזקת תעודת זהות והצגתה, התשמ״ג–1982, אושר בכנסת העשירית, והוא מחייב כל תושב ישראל שמלאו לו 16 לשאת עמו תעודת זהות ולהציגה לפי דרישה של מי שהוסמך לכך.
היסטוריה חקיקתית.
החובה לשאת תעודת זהות ולהציגה לפי דרישה התקיימה גם קודם לחקיקת חוק זה, מכוח תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשט"ז-1956, שבהן חלה החובה על גברים בלבד. התקנות נועדו לסייע בהתמודדות עם תופעת ההסתננות של פלסטינים לישראל. כיוון שתוקפן של תקנות שעת חירום מוגבל לחודשים מעטים, תוקפן של התקנות הוארך מפעם לפעם בחוק של הכנסת, לעיתים תוך שינוי בהוראות התקנות. בינואר 1969 הוטלה חובת נשיאת תעודת זהות גם על גברים ביהודה ושומרון, בצו של מפקד האזור, תא"ל רפאל ורדי. בשנת 1971 הוחלפו תקנות אלה בתקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשל"א-­1971. גם תוקפן של תקנות אלה הוארך מפעם לפעם בחוק של הכנסת.
בעת הדיון בכנסת בהצעה להארכת תוקף התקנות בשנת 1982 הוחלט להחליף את התקנות בחוק המוקדש לכך, הוא חוק החזקת תעודת זהות והצגתה. החוק אושר בכנסת ב-21 בדצמבר 1982, ונקבע בו שייכנס לתוקף ב-1 בינואר 1983.
מאז אישורו בכנסת לא חל שינוי בחוק.
הוראות החוק.
סעיף 2 לחוק קובע כי תושב שמלאו לו 16 שנים חייב לשאת עמו תמיד תעודת זהות ולהציגה בפני קצין משטרה בכיר, ראש רשות מקומית, או מי שהוסמך על ידם, וכן שוטר או חייל במילוי תפקידם, כשידרשו זאת ממנו. גם מי שאינו תושב ומלאו לו 16 שנים חייב לשאת עמו עמו תעודה רשמית המעידה על זהותו והנושאת את תצלומו, והוא חייב להציגה לפי דרישה כאמור בסעיף 2.
על הפרת החוק מוטל קנס, אך סעיף 4 מסייג הוראות אלה וקובע כי "שלא יועמד אדם לדין על אי הצגת תעודה אם תוך חמישה ימים לאחר שנדרש לכך הוצגה התעודה לפני מי שדרש את הצגתה, או לפני שוטר בתחנת המשטרה, ונקבעה זהותו של האדם על פיה".
שר הפנים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו. לא הותקנו תקנות מכוח חוק זה.
מימוש החוק בהתנהלות המשטרה ובפסיקה.
מיד לאחר התקנת תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשט"ז-1956 נקנסו שבעה אנשים על שלא נשאו תעודת זהות, ואחרים אף נעצרו. עם זאת, תביעה בגין הפרת החוק או התקנות שקדמו לו נדירה מאוד בתחומי מדינת ישראל מאז ביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל.
בהתאם לתקנות שעת חירום שקדמו לחוק פסק בית המשפט העליון בשנת 1981 כי "תושב שמלאו לו 16 שנה חייב לקבל מפקיד הרישום תעודת זהות, לשאת אותה עמו ולהציגה, בין היתר, בפני שוטר במילוי תפקידו, כאשר הוא נדרש לכך על-ידיו. סירוב להציג את התעודה הוא בגדר עבירה על החוק הנ״ל."
בית משפט השלום בקריות חרג בשנת 2011 מפסק דין זה של בית המשפט העליון, ונימק זאת "מאז נפל דבר בישראל ונחקקו חוקי היסוד אשר קבעו כי זכויות האדם לפרטיות, לכבוד ולחופש תנועה הנן זכויות יסוד ומשכך הפגיעה בהן תוכל להיעשות אך ורק על פי חוק או מכח הסמכה מפורשת בו, לתכלית ראויה ובמידה שאינה עולה על הנדרש." בית המשפט פסק כי מאחר שהצגת תעודת זהות כרוכה בעיכוב, גם אם לזמן קצר, נדרש קיומו של יסוד סביר לחשד על-מנת שהדרישה תהיה חוקית, וללא חשד כזה אין לשוטר סמכות לעכב אדם על מנת לדרוש ממנו להציג תעודת זהות.
לפי נוהל של משטרת ישראל נהגו שוטרים לדרוש מעוברי אורח להזדהות באמצעות הצגת תעודת זהות, וזאת מבלי שבהכרח מתעורר בליבו של השוטר חשד כי אותו אדם ביצע או עומד לבצע עבירה. במקרים רבים הדרישה להזדהות לא הסתכמה בבדיקת תעודת הזהות, אלא כללה גם פעולות נוספות כגון תשאול, הצלבת פרטי תעודת הזהות במסוף המשטרתי, בירור טלפוני עם המוקד המשטרתי וכדומה. בעקבות עתירות לבג"ץ של ארגונים אחדים (עמותת טבקה, האגודה לזכויות האזרח בישראל, אגודת יהודי אתיופיה והוועד הציבורי נגד עינויים בישראל) נגד נוהל זה, נפסק שפרשנות המשטרה מובילה לפגיעה בשורה של זכויות יסוד – ובכלל זה הזכות לחופש התנועה, הזכות לכבוד האדם והזכות לפרטיות, ולכן על המשטרה להחליף נוהל זה בנוהל המבוסס על פרשנות מצמצמת של סעיף 2, לפיה שוטר מוסמך לדרוש מאדם להציג בפניו תעודת זהות אף ללא קיומו של חשד סביר לביצוע עבירה, אך זאת בכפוף למגבלות המנויות בפרק ג' לחוק המעצרים ולקיומה של זיקה רלוונטית בין הדרישה להזדהות ובין המידע המצוי בתעודת הזהות. בהתאם לפסק הדין קבעה המשטרה נוהל חדש, שבו נדרשת עילה סבירה לדרישת הזדהות. עוד קובע הנוהל החדש: "דרישת ההזדהות תיעשה באופן שוויוני. שוטר יפעל תוך מתן דגש על הימנעות מדעה קדומה (פרופיילינג) ויחס מפלה בשל דת, גזע, מוצא אתני, צבע עור, לאום ומגדר, ותוך שמירה מרבית על כבוד האדם שמתבקשת זהותו."
בחוקים נוספים.
בנוסף להסמכה הכללית של שוטר, בחוק שלפנינו, לדרוש מאדם שיציג בפניו תעודת זהות, נכללת הסמכה כזו לשוטר בחוקים נוספים:
בחוקים שונים נקבע מפקח שהוסמך לכך רשאי, לשם פיקוח על ביצוע ההוראות לפי אותו חוק, לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו. דוגמאות לחוקים אלה:
ריצ'רד לין
רצ'רד לין (באנגלית: Richard Lynn; נולד ב-20 בפברואר 1930, המפסטד) הוא פסיכולוג וסופר בריטי שנוי במחלוקת, ופרופסור לשעבר באוניברסיטת אלסטר, עד שתוארו נשלל ממנו בשנת 2018.
במחקריו הוא טוען להשפעה ישירה של מין וגזע על אינטליגנציה, ובעקבות כך הואשם בגזענות, וספג ביקורת נוקבת מחוקרים רבים בתחומו, על מסקנותיו ועל שיטת עבודתו.
כיום הוא העורך הראשי של כתב העת mankind quarterly, שהואשם בידי רבים בכך שהוא מקדם עליונות לבנה, איגניקה ואת תורת הגזע
ביוגרפיה.
ריצרד לין נולד למשפחה של בוטנאי בריטי סידני הרלנד שפעל בטרינידד ופרו. הוא גדל בבריטניה במשפחה חד-הורית ופגש לראשונה את אביו בשנת 1949 כאשר הוא חזר לבריטניה. אחרי סיום לימודי בית ספר לין למד באוניברסיטת קיימברדג'.
לין התחיל את הקריירה מדעים באוניברסיטת אקסטר והמשיך לאוניברסיטת אולסטר באירלנד.
בשנת 1982 הוא פרסם מאמר בו תיאר תופעה של אפקט פלין. לדעתו מקור לתופעה זו היא בשיפור בהרגלי התזונה במהלך המאה ה-20.
בשנת 1996 לין פרסם ספר Dysgenics: Genetic Deterioration in Modern Populations בו טען שמשפחות בעלי השכלה גבוהה מולידים פחות ילדים ובמשפחות עם IQ נמוך הם בדרך כלל מרובות ילדים. ויליאם המילטון מתח ביקורת קשה על הספר וממצאיו.
לין חקר האם קיים קשר בין גזע לרמת משכל. ממצאים רוכזו בספר "IQ and the Wealth of Nations" שנכתב במשותף עם חוקר פיני ופורסם בשנת 2002. בספר המחברים טענו שהבדלים בתוצר מקומי גולמי בין המדינות השונות מוסברים בהבדלים ברמת IQ של האזרחים. לדעתם המדד מגיע ל-105 אצל אנשים ממזרח אסיה, 99 אצל אנשים מאירופה ורק 54 אצל בושמנים. בשנת 2010 הוא פרסם מאמר לפיו אנשי צפון איטליה הם בעלי מדד 103 ותושבי סיציליה 89 בלבד. מסקנות של לין נתקלו בביקורת מחוקרים אחרים שעסקו בנושא לרבות מרכוס פלדמן. היו גם טענות לבעיות מתודולוגיות במחקריו. בעקבות כך בשנת 2018 אוניברסיטת אולסטר ביטלה מינוי של לין לפרופסור אמריטה.
המרכז המשפטי לדרום העני כלל את לין ברשימת בעלי דעות של לאומנות לבנה.
צינור הגז תבריז-אנקרה
יונק (פירושונים)
ג'יי רואץ'
מת'יו ג'יי רואץ (באנגלית: Mathew Jay Roach ; נולד ב-14 ביוני 1957) הוא יוצר קולנוע אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בבימוי סדרת הסרטים של אוסטין פאוורס, "פגוש את ההורים", "אידיוט מושלם", "הקמפיין", "טרמבו" "ופצצה".
רואץ' זכה גם לשבחי המבקרים על בימוי והפקת סרטי הדרמה הפוליטית של HBO "Recount", "Game Change", וכל הדרך. על עבודתו הוא קיבל ארבעה פרסי אמי בפריים טיים מתוך שש מועמדויות.
ביוגרפיה.
רואץ' נולד וגדל באלבקרקי, ניו מקסיקו, שם אביו היה עובד צבאי. סיים תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת סטנפורד ב-1980 ולאחר מכן קיבל תואר MFA בהפקת סרטים מאוניברסיטת דרום קליפורניה ב-1986.
קריירה.
רואץ' פתח את הקריירה שלו בבימוי עם סרט הקומדיה "גן החיות" ב-1990. בהמשך ביים את הסרט המצליח מבחינה מסחרית ' (1997), בכיכובו של מייק מאיירס. בהמשך ביים את סרטי ההמשך ' (1999) ו- "אוסטין פאוורס - גולדממבר" (2022).