דלמנהורסט מוזכרת לראשונה במגילת זכויות משנת 1254, וזאת לאחר שאוטו הראשון, רוזן אולדנבורג רכש את השטח שליד הנהר דלמה (Delme) בשנת 1234. המצודה שהגנה על היישוב שנוסד נבנתה בשנת 1247 לערך. הרוזן הבא, אוטו השני, הפך את המצודה למקום מגוריו. דלמנהורסט הוכרזה כעיר עצמאית ב-15 ביולי 1371 והייתה כפופה לחוקי ברמן.
לאחר תקופה קצרה שהייתה תחת שלטונו של הבישוף של ברמן בין השנים 1421-1436 חזרה דלמנהורסט להיות תחת חסותה של אולדנבורג. בהמשך התפרסמה העיר בשל הרוזן גרד (Gerd) שהיה ברון-שודד ששלט בה. תקופת שלטונו הסתיימה ב-1482 הודות למצור שהוטל על המצודה בהנהגתו של הבישוף של מינסטר. משלב זה הייתה העיר תחת שלטונו של הבישוף עד שהושבה סופית לידי הרוזן אנטון הראשון שקיבל את המצודה ואת העיר ב-1547.
עם מותו של יורשו האחרון של אנטון, כריסטיאן, ב-1647, חזרה דלמנהורסט שוב להיות תחת חסותה של אולדנבורג. מאחר שהשליט של אולדנבורג באותה עת היה קרוב משפחה של מלך דנמרק, הייתה למעשה דלמנהורסט תחת שלטון דני.
ב-1767 נרכשה דלמנהורסט על ידי יקטרינה הגדולה, הצאריצה של האימפריה הרוסית, אך היא וויתרה עליה לאולדנבורג ב-1773. ב-1777 הוכרזה דלמנהורסט כדוכסות של אולדנבורג. ב-1806 נכבשו העיר וסביבתה על ידי כוחות צרפתים והולנדים. בין השנים 1811-1813 הייתה דלמנהורסט חלק מהאימפריה הצרפתית של נפוליאון.
בתקופת המהפכה התעשייתית התפתחה דלמנהורסט מבחינה כלכלית, הודות לסמיכותה לברמן. מאחר שברמן הייתה נמל חופשי, נאלצו סוחרים שרצו לייצא סחורות מחוץ לברמן, לשלם מכסים גבוהים. לפיכך הם ייצאו רק את חומרי הגלם וייצרו את המוצרים בכפרים הסמוכים. ענפי התעשייה שהתפתחו היו ייצור בד יוטה ולילונאום. מספר תושבי העיר גדל פי ארבעה בשנים אלה.
ב-1903 הוכרזה דלמנהורסט כעיר עצמאית (kreisfrei, שאינה כפופה למחוז). בשפל הגדול של שנות השלושים פשט מפעל הטוויה את הרגל, ואף על פי כן העיר גדלה וסופחו אליה כמה כפרים קטנים שכנים. בליל הבדולח ב-1938 נשרף בית הכנסת של העיר על ידי הנאצים. לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה דלמנהורסט לחלק מאזור הכיבוש הבריטי והיה עליה להתמודד עם אלפי פליטים ממזרח גרמניה, שכעת הייתה כבושה על ידי הסובייטים. ראש העיר הממונה מטעם שלטונות הכיבוש היה מייג'ור ג'ק וולף, שהיה קצין במשטרת בריטניה. ב-1950 חיו מעל 57,000 תושבים בדלמנהורסט. החל משנות השישים של המאה ה-20 חל גידול בשיעור האבטלה בעיר.
אתרים חשובים.
נקודת הציון הבולטת בדלמנהורסט היא מגדל המים של העיר הסמוך לבניין העירייה, שנבנה בין השנים 1910-1914.
מקום מעניין נוסף הוא אי המצודה (Burginsel) שבו ניצבה בימי הביניים מצודה. המבנה נהרס במהלך המאה ה-18 וכיום משתרע פארק ציבורי (Graft) בשטח המצודה לשעבר.
ההיסטוריה התעשייתית של העיר מוצגת במוזיאון (Nordwolle Museum) שהוא חלק מ"נתיב המורשת התעשייתית של אירופה" (European Route of Industrial Heritage).
שושנה חלוץ מרכזי
שושנה חלוץ מרכזי הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 2014 בבימויו של שי כנות, על פי תסריט של עודד רוזן ובכיכובם של אושרי כהן, גל גדות, אלי פיניש, מריאנו אידלמן ויוסי מרשק.
עלילת הסרט מתארת את סיפורו של כדורגלן מוכשר, הנאלץ להתחזות להומוסקסואל בעקבות הסתבכות עם מאפיונרים. הסרט צולם בחלקו במלון הרודס בתל אביב ובאצטדיון טדי בירושלים.
תקציר העלילה.
עמי שושן (אושרי כהן) הוא כדורגלן מוכשר - חלוצה המרכזי הצעיר והמצטיין של קבוצת "בני ירושלים" וכוכב-על בבירה (על אף שלא מצוין בפירוש, "בני ירושלים" מתבססת בבירור על בית"ר ירושלים).
ערב אחד, כאשר שושן יוצא לחגוג במועדון לילה ירושלמי את שעריו במשחק ליגה, הוא נתקל במירית בן הרוש (גל גדות) היפהפייה ומתאהב בה. בהיותו רווק חביב, אך לא חכם במיוחד, נהנתן ורודף שמלות, כרוב חבריו הכדורגלנים, שושן מפלרטט עם מירית, מבלי לדעת שהיא "רכושו הבלעדי" של חיים "כושי" בוקובזה (אלי פיניש), ראש ארגון פשע ירושלמי בכיר ובעליו של המועדון.
"כושי", עבריין סוציופת וקר-רוח, שחש פגיעה אנושה בכבודו מתכוון לחסל את שושן בו-במקום, אך בסופו של דבר, נעתר לתחינתו הנואשת של שושן, כי יוותר על עונש המוות וימירו בהשפלה כבדה. "כושי" מוכן לחוס על חייו של שושן, בתנאי אחד: שיכנס מסיבת עיתונאים בתוך שלושה ימים, ויבשר לאומה, בשידור חי, לפני ההנהלה, האוהדים וכל עם ישראל, שהוא הומוסקסואל גאה.
ביקורות ותגובות.
לצד הצלחה מרשימה מאוד בקופות (הסרט מכר 62,000 כרטיסים תוך כעשרה ימים מיום יציאתו לאקרנים) לא זכה הסרט לחיבוק דומה מצד המבקרים. יעל ברנר (ynet) כתבה כי הסרט ; ומבקרים כדוגמת שמוליק דובדבני (ynet) וגידי אורשר (גלי צה"ל) חיוו דעה בלתי חיובית על הסרט.
בעיתונות הזרה, לעומת זאת, זכה הסרט לביקורות אוהדות. המגזין האמריקאי-יהודי "Tablet Magazine" כתב במאמרו על הסרט כי .
פרסים.
בטקס פרסי המדיה הגאה שנערך ב-2015 במסגרת TLVfest - הפסטיבל לקולנוע גאה בסינמטק תל אביב זכה השחקן יניב ביטון בציון לשבח על נראות להט"בית חיובית לשחקן בגין תפקידו כנחי בסרט.
מוזיקה.
את המוזיקה המקורית לסרט הלחין דניאל סלומון.
מזכיר המדינה (מדינות ארצות הברית)
מזכיר המדינה (באנגלית: Secretary of State, כשבמסצ'וסטס, פנסילבניה ווירג'יניה נקרא: Secretary of the Commonwealth) הוא תפקיד בכיר בממשל של רוב מדינות ארצות הברית. על פי רוב, מזכיר המדינה הוא השני בסדר החלפת המושל אחרי סגנו. בשלוש מהמדינות בהן לא קיים סגן מושל (אריזונה, ויומינג ואורגון), מזכיר המדינה הוא הראשון להחליף את המושל במקרה שהוא מסיים את תפקידו באמצע הכהונה. משרת מזכיר המדינה אינה קיימת במדינות אלסקה, הוואי ויוטה.
ב-35 מדינות מזכיר המדינה נבחר על ידי האזרחים, בדרך כלל לכהונה בת ארבע שנים. במקרים אחרים מזכיר המדינה ממונה על ידי המושל, או נבחר על ידי בית המחוקקים המדינתי.
ברוב המדינות, הסמכות החשובה ביותר של מזכיר המדינה היא האחריות על ניהול הבחירות במדינה. סמכויות אחרות שלו משתנות ממדינה למדינה, והן כוללות, בין השאר, ניהול מרשמים מדינתיים שונים.
רולאנדו
רולאנדו ג'ורג' דה פונססה (נולד ב-31 באוגוסט 1985) המכונה רולאנדו הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בספורטינג בראגה.
קריירה.
לאחר שבתחילת הקריירה שלו בנוער שיחק בשורות המועדון הקטן קמפומרינסס, עבר לקבוצה מליסבון בלננסש אליה הצטרף בגיל 18. ב-28 באוגוסט 2004 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בה כבש את שערו הראשון בניצחון 0–3 נגד מאריטימו. רולאנדו המשיך בכל משך השנים להיות דמות הגנתית חיונית ויעילה עד עונתו האחרונה בעונת , בה סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה.
ב-15 באפריל 2008 אושר כי רולאנדו חתם בפורטו חוזה לארבע שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שלושה שערים ב-28 הופעות ועמה זכה בדאבל, באליפות פורטוגל והגביע הפורטוגזי. בעונת ישב יותר על הספסל אך זכה בעוד אליפות פורטוגל שנייה ברציפות. ב-17 בפברואר 2011 הבקיע שער נגד סביליה בניצחון 1–2 במסגרת שמינית גמר הליגה האירופאית, בסוף העונה זכה עם הקבוצה בטורניר בניצחון במשחק הגמר 1-0 על ספורטינג בראגה.
רולאנדו החל את עונת מעולה בכך שהבקיע צמד שערים נגד ויטוריה בסופר קאפ הפורטוגזי שהובילו לניצחון 1–2 וזכייה.
ב-30 בינואר 2013 הושאל עד סוף העונה לנאפולי האיטלקית מהסרייה א'.
ב-10 באוגוסט 2013 הושאל שוב והפעם לאינטר מילאנו מאותה הליגה עד סוף העונה. הבקיע את שערו הראשון בקבוצה ב-27 באוקטובר נגד הלאס ורונה בניצחון 2–4. ב-2 בפברואר 2015 הושאל לאנדרלכט הבלגית עד סוף העונה.
בקיץ 2015 חתם במרסיי הצרפתית. ב-27 בפברואר 2020 חתם בספורטינג בראגה לשנתיים וחצי.
נבחרת פורטוגל.
למרות שרולאנדו נולד בכף ורדה, הוא עבר לפורטוגל בגיל 14 והתאזרח ב-2006. משם החל לשחק בנבחרת הצעירה של פורטוגל, יחד איתה השתתף באליפות אירופה עד גיל 21.
רולאנדו זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת במרץ 2009 במשחק ידידות נגד אך לא לקח חלק במשחק. נכלל בסגל מונדיאל 2010.
סינגולד
סינגולד היא חברת ניו מדיה שהוקמה בשנת 2011 על ידי יקיר חג'ג' וראובן אטיאס ומתמחה בשיווק והפצה של מוזיקה ישראלית לחנויות המוזיקה המקוונות בארץ ובעולם.
סינגולד מייצגת ומפיצה מוזיקה של אמנים ישראלים רבים כמו הפרויקט של רביבו, אריק ברמן, רמי קלינשטיין, אביהו מדינה, שחר אבן צור, איתי לוי, איב אנד ליר ועוד מאות נוספים.
כמו כן חתומים בלייבל מאות אמנים צעירים שעושים את צעדיהם הראשונים בעולם המוזיקה באמצעות סינגולד.
מאז 2013 עוסקת החברה גם בהפקת מופעים בחו"ל ובניהול אישי וייצוג בלעדי בישראל.
רשימת אמנים.
אמנים בהווה (רשימה חלקית)
כריס תומסון
כריסטופר ויליאם תומסון (Christopher William Tomson, נולד ב-6 במרץ 1984) הוא המתופף של להקת האינדי ומפייר ויקנד.
ביוגרפיה.
כריס גדל בחווה בניו ג'רזי. אביו הוא מהנדס בעל שורשים מאוקראינה ומאירלנד (הוא למד בקולג׳ אירי) ואמו היא מנהלת, ששורשי משפחתה מבריטניה וגרמניה. כריס בוגר "בית ספר פדי" וסיים כתלמיד בעל הציון השני הטוב ביותר. למד באוניברסיטת קולומביה, מוזיקה וכלכלה.
תומסון חובב כדורגל וצילום. קבוצת הכדורגל המועדפת עליו היא טוטנהאם הוטספר. הלהקות האהובות עליו הם: פיש, הבנד וגרייטפול דד. ב-2008 היה מעורב בתאונת "פגע וברח", הוא נלקח לבית החולים, אבל לא נפצע באופן רציני. תומפסון מתגורר כיום בברוקלין.
הקריירה המוזיקלית.
חוץ מלהקת האינדי ומפייר ויקנד, כריס ניגן יחד עם עזרא קניג בקבוצת ראפ בשם "L'HOMME RUN".