הסדרה מגוללת את קורותיהם של שני חברים - יעקוב ('יקי') משעלי, וסער שיף, אשר שירתו ביחד כלוחמים ביחידת דובדבן שהסתכסכו לאחר שחברתו של יקי עזבה אותו לטובת סער. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 2013, יקי, בלש משטרה במחוז דרום, נאלץ לעבור לעבוד במשטרת תל אביב, לאחר שירה למוות ביצחקי, מפקדו במשטרה שהפך למושחת. לעומתו, ייסד סער ארגון מסתורי הפועל מחוץ לחוק. הארגון לקח על עצמו להיאבק בחוסר צדק, וסער משמש כמתנקש בשירותו. חברי הארגון סבלו כולם מתוצאות של פשעים חמורים ונוכחו באוזלת היד של הרשויות, ולכן החליטו לקחת את החוק לידיהם.
עונה ראשונה
במהלך הסדרה מתברר שנטלי, חברתו של יקי שעזבה אותו לטובת סער, נרצחה במסעדה שהיא וסער עמדו לפתוח לאחר ויכוח נוקב עם סער. יקי, שמוצא קשר בין הרצח הזה לרצח אחר שנחשד בו סער, מחליט לגלות את האמת שמאחורי מקרי הרצח ולגרום לרוצח לשלם על מעשיו גם אם זהו סער.
עונה שנייה
יקי מגלה את האמת על חבורתו של סער, אך נמנע מלנקוט פעולה נגדם כשמתברר לו שאמו השתמשה פעם בשירותיהם. העונה מגלה מעגלי נקמה ולקיחת חוק לידיים ההולכים ומסתבכים, כאשר החבורה נחשדת בהריגת נקמה של נאנסת שהרגה את אחד האנסים, והופכת בעצמה מטרה לנקמה.
הפקה.
הסדרה רשמה הישג ל-HOT כאשר נמכרה ב-31 באוקטובר 2013 למפיק העל ג'רי ברוקהיימר והיא תשודר ברשת הכבלים האמריקאית Cinemax - רשת האחות של HBO. לאחר סיום כתיבת העונה השנייה, אישרה HOT עונה שלישית לסדרה אך ביטלה אותה לאחר שיוצרי הסדרה עזבו את סוכנות ADD שמפיקה את הסדרה. הדבר נודע חודשיים לאחר תחילת צילומי העונה השנייה. צילומי העונה השנייה הסתיימו ביולי 2015. העונה השנייה צולמה בתל אביב ובבני ברק.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
ישכר דב ויס
לאראמי (ויומינג)
לאראמי (באנגלית: Laramie) בירת מחוז אולבני במדינת ויומינג בארצות הברית והעיר היחידה במחוז כולו. נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2010, מתגוררים בעיר 30,816 תושבים (מתוך 36,299 תושבי המחוז כולו). שטח העיר 46 קמ"ר וגובהה 2,184 מטר מעל פני הים.
העיר נקראת על שמו של מגלה ארצות וצייד צרפתי-קנדי בשם ז'ק לה-ראמי שהלך לאיבוד באזור. על שמו נקרא גם הנהר העובר בסמוך לעיר, רכס הרים, מחוז במדינה ומבצר צבאי של צבא ארצות הברית. לה-ראמי הוא הצייד המונצח ביותר בארצות הברית, למעט ג'ים ברידג'ר.
העיר הוקמה במהלך העשור השישי של המאה ה-19, כחלק מהקמת קו הרכבת חוצה היבשת הראשון, על ידי חברת יוניון פסיפיק. כיום, בעיר ממוקמת אוניברסיטת ויומינג, האוניברסיטה הציבורית היחידה במדינה.
שמה של העיר התפרסם בעקבות הירצחו של מת'יו שפרד, הומוסקסואל ופעיל למען זכויות האזרח שהוכה למות בלילה שבין ה-6 ל-7 באוקטובר 1998.
השבוע שלי עם מרילין
השבוע שלי עם מרילין (באנגלית: My Week with Marilyn) הוא סרט דרמה בריטי. הסרט מבוסס על שני הספרים של קולין קלארק המספרים על ההתרחשויות מאחורי הקלעים של הסרט "הנסיך ונערת השעשועים" משנת 1957 בכיכובם של מרילין מונרו ולורנס אוליבייה. ויליאמס זכתה בפרס גלובוס הזהב על משחקה בסרט ובנוסף הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
עלילת הסרט.
הסרט מספר על קולין קלארק הצעיר אשר מחליט לפתח קריירה בתחום הקולנוע ולשם כך הוא נוסע ללונדון. לאחר קושי בלמצוא עבודה בתחום הוא נשכר בתור עוזר במאי שלישי לסרט חדש בכיכובם של מרילין מונרו ולורנס אוליבייה. קלארק שמח לבצע את המטלות הנחותות ביותר רק כדי להיות חלק מעולם הקולנוע. במהלך עבודתו בסרט הוא נחשף ליחסיהם של המפיקים למונרו אשר מנסה להצליח בתור שחקנית רצינית ולעומת זאת כל אנשי ההפקה רואים בה לא יותר מבלונדינית שטחית. הוא מתחבר למרילין ומצליח לעודד אותה במהלך הצילומים ולאחר שהוא שומע אותה ואת בעלה ארתור מילר, באמצע ריב.
חומר פיאזואלקטרי
קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי
קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי (באנגלית: National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty, ידוע בשם: הקרן הלאומית; National Trust) היא ארגון שימור הפועלת באנגליה, ויילס וצפון אירלנד (הקרן איננה פועלת בסקוטלנד, שלה יש קרן עצמאית). כשהוקמה הקרן, ב-12 בינואר 1895, הייתה הראשונה מסוגה.
במקור הקרן הייתה מוסד ללא כוונת רווח, אך מאוחר יותר בסדרה של צווים (בין השנים 1907–1970) הפכה הקרן למוסד ממשלתי רשמי. הקרן ממשיכה להחשב כמלכ"ר לעניין פטורי מס לתורמים לה.
הקרן הפכה לבעלת עוצמה וחשיבות בתקופת כהונתו של ג'ון ביילי, בין השנים 1924–1931. ביילי, שהיה פובליציסט ונואם מעולה, שכנע תורמים רבים ובעלי הון והשפעה רבה לחזק את הקרן, הן בתמיכה פיננסית והן בתרומת נכסים לקרן.
היקף רווחיה של הקרן בשנת 2010 עמד על 406 מיליון לירה שטרלינג, מתוכם 125 מיליון בדמי רישום שנתיים. בנוסף, הזרוע העסקית של הקרן הרוויחה באותה שנה 54.7 מיליון ליש"ט נוספים. בנוסף הקרן מתוחזקת על ידי מתנדבים רבים, כשבאותה שנה התנדבו בקרן 3.5 מיליון שעות, בשווי מוערך של כ-29 מיליון ליש"ט נוספים.
הוצאות הקרן לעומת זאת באותה שנה עמדו 177.4 מיליון ליש"ט עבור תחזוקת נכסי הקרן, ועוד 100 מיליון בפיתוח. בקרן מועסקים (נכון ל-2010) 4,964 עובדים.
ברשות הקרן למעלה מ-200 בתי אחוזה, 12,567 ציורי שמן (כולל דיוקן עצמי של רמברנדט), 2,550 קמ"ר של שטחים פתוחים ונכסים רבים אחרים.
הקרן הלאומית
נשיא קפריסין הצפונית
נשיא הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין (בטורקית: Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti Cumhurbaşkanı) הוא ראש המדינה של צפון קפריסין.
משרת הנשיא קיימת במדינה מאז הקמתה, ב־15 בנובמבר 1983. הבחירות לנשיאות נערכות אחת לחמש שנים. כדי להיבחר נדרש המועמד להיות מעל גיל שלושים ולהשיג בבחירות מחצית מהקולות, אחרת נערך סיבוב בחירות שני. קפריסין הצפונית היא דמוקרטיה נשיאותית למחצה, ולצד הנשיא מכהן במדינה ראש ממשלה.
רומני (עיר)
רוֹמְנֶי (באוקראינית: Ромни́, ברוסית: Ромны́) היא עיר במחוז סומי שבצפון אוקראינה, על גדות נהר רומאן, כ-105 קילומטרים מעיר המחוז סומי.
בשנת 2013 התגוררו בעיר 44,184 תושבים.
היסטוריה.
היישוב נוסד ככל הנראה כאתר מבוצר על הגדה התלולה של נהר הסולה בשנת 988 ונחשב אחד היישובים העתיקים ברוס של קייב. העיר מוזכרת לראשונה במסמך של ולדימיר השני משנת 1096, בשם "romus" (משמעות השם בליטאית: "שקט"). בשנת 1239 נכבשה על ידי המונגולים. בשנת 1369 נכבשה על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1569 בעקבות איחוד לובלין נהפכה לחלק מהאיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1708 נפלה העיר בידי השוודים.
בשנת 1781 העניקה הצארינה קטרינה הגדולה זכויות עיר לרומני.
יהודי רומני.
בסוף ימיה של האימפריה הרוסית התקיימה בעיר קהילה יהודית, בין חבריה נמנו הפעילים הציוניים חיים ארלוזורוב בנו של הרב אליעזר ופנחס רוטנברג. ברבנות העיר כיהנו הרב אליעזר ארלוזורוב (1863- 1891), הרב יעקב קריצ'בסקי מ-1867, ומ-1887 הרב שניאור זלמן מרדכי נובקובסקי, ומ-1901 עד 1921 הרב חיים ישעיה שניאורסון בן הרב שלום דובער שניאורסון (מרציצה).
בשנת 1920 למדו 600 ילדים בבית הספר היהודי ביידיש. ב-1928 למדו 90 ילדים בחדרים שהתקיימו בעיר. בין 1925 ל-1928 התקיימה בעיר ישיבה מחתרתית של חסידות חב"ד בראשות הרב יעקב גור אריה. בלחץ השלטונות, בתי כנסת התחילו להיסגר בשנות ה-30 והאחרון נסגר ב-1938.
בספטמבר 1941 העיר נכבשה על ידי חיילי גרמניה הנאצית, שהקימו בעיר גטו ליהודי העיירה (אם כי רבים מהם נמלטו מזרחה). בגטו הוקם יודנראט וכל היהודים אולצו ללבוש סימני הכר מיוחדים. ב-10 בנובמבר 1941, כל 1,223 תושבי הגטו נרצחו.
חלק מיהודי רומני לפני המלחמה הצליחו לברוח מזרחה ובסוף המלחמה חזרו לעיר. בשנת 1947 הקהילה היהודית הוקמה מחדש כקהילה רשומה, שמרכזה בבית כנסת ברחוב לונצ'רסקי 13. מניינים התקיימו כל יום, כשביום חול בין 10 ל-15 מתפללים ובשבתות וחגים 60- 70. מ-1951 התפילות התקיימו בבית מושכר של משפחת ארונוב בסימטת קירוב השנייה. כרבני הקהילה בתקופה הזאת שימשו ברקו גרצ'וקוב עד 1952, משה רובינסקי עד 1958 וקוטליאר מ-1958. משנת 1959 הקהילה התפקדה כלא רשומה. בשנת 1959 מספר היהודים היה קצת פחות מ-1000.(כ-3% מאוכלוסיית העיר).
לאחר התפרקות ברית המועצות נשארו בעיר קרוב ל-100 יהודים. הקהילה נרשמה כחברה באיחוד הקהילות של אוקראינה בשנת 1999, כשבתפקיד היו"ר כיהן שלמה בלובשטיין. משנת 2000 עד שנת 2011 עמדה בראש הקהילה ילנה גוריאינובה. מאז עליתה לישראל עומד בראש הקהילה לב טריגר. לקהילה אין בית כנסת פעיל. הרב יחיאל שלמה לויטנסקי רב אזורי למחוז סומי באוקראינה מבקר מדי פעם בעיר ומעביר בה שעורים ופעילות.
מנין היהודים ברומני.
בשנת 1803 התגוררו בעיר 127 יהודים. ובשנת 1847 התגוררו בה 759 יהודים. ובשנת 1897 6,378 שהיוו 28.3% מהאוכלוסייה. להלן טבלת האוכלוסייה היהודית ברומני:
רומני (אוקראינה)
פסרל
פסרל (לוקסמבורגית: Passerelle), הידוע גם כויאדוקט לוקסמבורג, הוא גשר קשתות בעיר לוקסמבורג, בירת לוקסמבורג.
הגשר נטוי בגובה של 45 מטרים מעל ערוץ נהר הפטרוס (Pétrusse). הוא מוביל תנועה מדרום לצפון אל שדרת פרנקלין דלאנו רוזוולט שבמרכז העיר. אורכו הוא 290 מטרים ורוחבו 5.5 מטרים, ובו 24 קשתות בעלות רוחב של 8 עד 15 מטרים.