בשנות ה-40 המאוחרות של המאה ה-20 עם הקמת מדינה ישראל ובריחת תושבי חלסה הערבים מבתיהם נתפסו המים של מעיין עין זהב על ידי חברת מקורות כדי לשמש כמי שתייה לעולים החדשים שהגיעו לא מכבר לקריית שמונה.
חברת מקורות חיברה את הבתים החד-קומתיים שנבנו בקריית שמונה והיא הניחה צינור מים בקוטר 20 אינץ' ממעין עין זהב לקיבוץ מנרה, לאורך 9 קילומטר, ובהפרש גבהים של 760 מטר וב-28 במאי 1953, נחנך לראשונה קו מים לקיבוץ ולראשונה היה לקיבוץ אספקת מים סדירה, במקום אספקה במכליות ומאגר מי גשמים. בתאריך 24/7/1953 חגגו גם היישובים מרגליות ומשגב עם יחד עם קיבוץ מנרה את חיבורן לעין זהב. שלושת היישובים קבלו 480 אלף מטר מעוקבים לשנה וקריית שמונה קבלה 400 אלף מטרים מעוקבים לשנה.
קריית שמונה תוכננה כישוב של 5,000 תושבים וכבר בסוף שנת 1963 אוכלוסייתה עמדה על 15,000 תושבים והצפי אז היה ל-30,000 תושבים בשנת 1980, מה שחייב הכנת הכנת תוכנית אב להספקת מים ל-15 השנים הבאות. הסיבות לתוכנית האב: 1. גידול באוכלוסייה וצפי לגידול נוסף; 2. העלייה בתצרוכת האישית בשל עלייה ברמת החיים; 3. התרחבות אזורי התעשייה; 4. צורך לעלות את המים אל השכונות חדשות שנבנו מערבה על מדרונות הרי נפתלי ומזרחה על מדרון גבעת שחומית, סביב לשכונות הישנות, ששכנו לאורך ערוץ הנחל; 5. עליה בתצרוכת של שלושת יישובי גב ההר והוספת שטחי נעמה השייכים לחקלאי מטולה.
במשך השנים העיר גדלה והשאיבה גברה והשיבושים באספת המים נמשכו למשל, בסוף יולי אספקת המים ליישובי גב ההר שובשו בשל ירידה במפלס מי התהום. בנוסף בשנת 1989 חברת נביעות טבע הגליל החלה לשאוב מן המעיין מים מינרליים איכותיים בהיתר חברת מקורות, בהסכמת עיריית קריית שמונה וללא תשלום תמלוגים על שימוש במשאבי טבע. מי המעיין הוזרמו ישירות למפעל באזור התעשייה הדרומי של קריית שמונה, באמצעות צינור תת-קרקעי לארבעה קווים אוטומטיים הממלאים את המים בבקבוקים ומשנת 1991 גם בכדים. תפיסת מי המעיין ייבשה במשך שנים את נחל עין זהב, ועד כדי כך שרק ביום כיפור זרם בנחל זרזיף ומצב הפארק הלך והידרדר. גל העלייה מברית המועצות לשעבר בסוף 1989 והלאה הציפו את הצורך למציאת פתרון למים בכלל ולהצלת הפארק בפרט.
המלחמה על הפארק.
אדריכלית נוף, יוהנה נזרי יחד עם אהרון לוין (1922–2018) וחברים נוספים ייסדו את העמותה לשימור קסמי טבע ונוף בקריית שמונה בשנת 1990. העמותה הוקמה במטרה לסייע, לעודד ולעזור בפיתוח ושמירה של ערכי הטבע והנוף, החי והצומח, נחלים ומעיינות, אתרים ארכאולוגיים והיסטוריים שנמצאים בתחום פארק הזהב בקריית שמונה. יו"ר העמותה אהרון לוין (1922–2018), דאג להתרים את הקהילה היהודית בסן פרנסיסקו לצורך תכנון וטיפוח פארק הזהב במסגרת פרויקט שיקום שכונות. יוהנה ניזרי, הרוח החיה בעמותה, הגיעה לקריית שמונה מאמסטרדם הרחוקה בשנת 1979. הימים היו ימי מבצע ליטני, והעיר הצפונית החלה להרגיש לראשונה את נחת זרוען של קטיושות שנחתו באזור. אבל, בצל האיום הביטחוני והדאגה המתמשכת מהעתיד להתרחש בעיר המופגזת, ניהלה "העמותה לשימור קסמי טבע ונוף" בסיוע כמה ארגונים גדולים מאבק כדי להשיב עטרה לפארק שפיאר את עברה. אלא שדווקא כשהחל לשרור באזור שקט התחילה העמותה לקצור את הישגיה המשמעותיים ביותר. בסוף שנת 2005 נאבקה העמותה יחד עם החברה להגנת הטבע, מגמה ירוקה ושתיל בתוכנית שהופקדה לבניית 70 יחידות דיור בלב הפארק ובסמוך לערוץ הנחל עין זהב היבש. בשנת 2007 אנשיה כבשו את היעד הראשון שלהם, אחרי שהביאו לביטול הכוונה לבנות את יחידות הדיור.
המלחמה על המים.
בשנת 2008 החל מאבק ציבורי של ארגוני סביבה ובראשם "העמותה לשימור קסמי טבע ונוף קריית שמונה" בהובלתה של יוהנה נזרי להשבת מי המעיין. לאחר כשלוש שנים המאבק נשא פרי. במאי 2011 הודיעה רשות המים שהחל מקיץ 2011 תשחרר חלק מהמים בכמות התחלתית של 50–70 מ"ק/שעה בשעה לאפיק הנחל. ואכן, בקיץ 2011 התקיים הטקס הממלכתי לחידוש הזרמת המים לנחל עין זהב. במעמד ראש עיריית קריית שמונה נסים מלכה, יו"ר רשות ניקוז נחלים וכנרת אהרון ולנסי ונציגי רשות המים, חברת מקורות, רשות הטבע והגנים ופעילי "העמותה לשימור קסמי טבע ונוף" ו"מגמה ירוקה", נפתח השיבר שמנע במשך שנים ארוכות את זרימת המים. שנה מאוחר יותר בקיץ 2012 חברת נביעות טבע הגליל עברה לשאוב את מימיה מקידוח של חברת מקורות מקידוח "החולה 7" בשטחי כפר יובל. חברת מקורות מצאו בשנים 2007 עד 2009. קידוח חולה 7 וגם חולה 11 ו"קדוח חורשת טל 1" נמצאו שופעים מים איכותיים בספיקה קבועה ללא צורך בציוד שאיבה (קידוח ארטזי) משכבה אוצרת מים מתקופת קנומן-טורון.
גם העיר קריית שמונה עברה להשתמש במי קידוחים של עמק החולה, ובכך התאפשר שחרור חלק ממי הנחל לטובת הפארק. בהמשך שוחררו מים מעין זהב בשיעור 150 עד 200 מ"ק/שעה שהפכו אותו לנחל איתן. הפסקת השאיבה קרתה אחרי שנים, שבהן העמותה בשיתוף האגודה לצדק חלוקתי, ניהלה מאבק נגד הגדלת מכסות השאיבה, שרשות המים נתנה למפעל נביעות. תאגיד מי תנור אינו מקבל מים ממעיין עין זהב. בהתאם לנתונים, שבידי התאגיד "מי תנור", מעיין עין זהב אינו פעיל לאספקת מי שתייה ואזור המעיין מתופעל כתחנה לאספקת מים.
אירועים מיוחדים.
באוקטובר 2012 השתוללה שרפה במשך מספר שעות בערוץ נחל עין-זהב בקריית שמונה וגרמה נזק כבד לצומח ולחי בסביבותיו. שרפה נוספת השתוללה ב-1 ביוני 2019 וכובתה באמצעות מטוסים קלים.
עצרת לציון 40 שנה למלחמת לבנון הראשונה נערכה בפארק ב-22 ביוני 2022.
תוכניות שיקום ופיתוח הנחל הפארק.
נחל עין זהב כנחל עירוני סובל ממפגעים רבים של סביבתו העירונית, ומושפע מקונפליקטים בין תשתיות עירוניות נדרשות לבין צורכי שמור ושיקום הנחל. לאורך שנות קיומה של קריית שמונה הרשות המקומית טיפחה את נחל עין זהב, אבל מצבה הכלכלי של הרשות לא אפשרה לה לעמוד ביעדים. יתר על כן, מאז הקמתה של קריית שמונה בסוף 1949 הונחו מספר תוכניות לפיתוח פארק הזהב משנת 1963 ועד היום, חלקן לא התבצעו בשל התנגדויות, בניית בניינים ומחסור במימון.
בשנות ה-1990 נוקה אפיק הנחל מפסולת וגדותיו נבנו תוך הנחת אבני בזלת בשתי גדות הנחל. שיקום הנחל נעשה בשיתוף פעולה של רשות ניקוז ונחלים כינרת, המשרד להגנת הסביבה, קרן קיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, מועצה אזורית גליל עליון ועיריית קריית שמונה. בשנים הללו הסדרת נחל עין זהב ופארק הזהב נוהל לפי הגישה ההנדסית, ולפיה הנחל הוא מערכת לניקוז הנגר העילי בלבד, ולכן צריך להסדיר אבני בזלת בגדות, מעברי מים, גשרים, מניעת סחף קרקע וכניסתו לאפיקי הנחלים ועוד. גישה זו פגעה במגוון של בתי גידול לחים ובמערכות האקולוגיות. כיום הרשויות המטפלות בהסדרת נחל עין זהב מביאות בשיקוליהן את הנחל כמערכת אקולוגית, שתוכל לקיים את עצמה לאורך זמן באופן עצמאי מצד אחד, ומענה לצרכים שונים בתכלית בצד השני, כמו ניקוז, שיקום הנוף, הנגשת הנחל לתושבים ושיקום המערכת האקולוגית הפגועה. כמו כן, כיום עומדת בפני הרשויות שעוסקות בשיקום של נחל עין זהב מטרת על - ניהול כולל של אגן הניקוז הכולל שלו לפי השיטה האגנית.
בשנת 2019 הוגשה תוכנית בשם "תוכנית אסטרטגית: הגליל המזרחי כאקוסיסטם תעשייתי" בהובלת האדריכלית פרופ’ טלי חתוקה מ"המעבדה לעיצוב עירוני" באוניברסיטת תל אביב. התוכנית המקיפה בוחנת גם את ההזדמנויות הרבות לקריית שמונה, הגלומות ברצף הנוף של נחל עין זהב, שכוללות מלבד נחל עין זהב גם את ערוץ נחל עיון, את גבעת שחומית ותצפיות הנוף המרהיבות שניתן לראות ממנה, ואת פארק קק”ל. מלבד ההזדמנויות הנופיות היא גם בוחנת הזדמנויות חברתיות וכלכליות שיש ברצף הנוף הזה בשלוש רמות של התייחסות - בראיה אזורית, עירונית ומקומית . החזון של פרופסור טלי חתוקה אומץ. ובמהלך השנים 2019 ו-2020 שקדו צוותים של עיריית קריית שמונה, רשות ניקוז ונחלים כנרת ומשרד התכנון "ליגמ – פרויקטים סביבתיים", על הכנת תוכנית לפיתוח הנחלים עין זהב ונחל עיון ופארק הזהב בקריית שמונה. לתוכנית נדבך אקדמי, עליו אמונה המכללה האקדמית תל חי. פרופסור איילת שביט, הובילה את כתיבת הפרק האקדמי בתוכנית, ששילב חוקרים מדיסציפלינות מגוונות וקידם שותפות של הקהילה. התוכנית, שזכתה לשם "קריית שמונה עיר נחלים", הוגשה בתחרות של קרן "יד הנדיב" לקבלת מענק כספי לטובת שיקום הידרולוגי של נחלים בארץ, ואף העפילה לשלב הגמר אך לא זכתה. התוכנית כוללת כ-186 מיליון ש"ח לחמש שנים בפעילות שיקום, אחזקה, ניהול ופעילות חברתית, חינוכית ואקדמית. הבקשה ממקורות יד הנדיב הסתכמה בכ-79 מיליון ש"ח .
ראש העירייה אביחי שטרן, יחד עם רשות ניקוז ונחלים כנרת ומשרדי הממשלה החליטו להוציא את השלב הראשון של התוכנית לפועל. העבודות בפרויקט בוצעו בשלושה מוקדים בו זמנית: הקמת גשרים מעל הנחל ברחובות אחד העם וביאליק, מוקד שני סמוך למרכז משאבים ושלישי באזור התעשייה הדרומי. ב הוקם גשר מעל הנחל ונבנה מסלול הליכה לאורך אפיק הנחל בצדו הימני של מפעל תעש מערכות, עד לנקודת המפגש שלו עם התעלה המערבית. דרומית לצומת "מצודות" קיים מעין ברום ממנו יוצא נחל אכזב שזורם בעיקר בחורף ומתמזג עם נחל עין זהב ליד השרות הפסיכולוגי. פיתוח מעין ונחל ברום נשלמים (2021). למרות הגשמים הרבים של חורף 2022, לא נצפו מים במעין ברום, אבל ישנה נביעה מערבה אליו מעבר לכביש 90.
החי בפארק הזהב.
ציפורים.