כל חברי הלהקה הם עקביים (נשארו לכל אורך שנות הפעילות של הלהקה), מלבד הבסיסטים, אשר נהגו להתחלף.
רשמת המפלגות
המעוז של באבכ
המעוז של בּאבּכּ או המצודה של באבכ (בפרסית:قلعه بابک או دژ بابک או באזרית: قلعه بابک או Bəzz qalası) הוא מצודה גדולה על פסגת הר ביערות ארסברן , 50 ק"מ מהעיר אהר, 6 ק"מ דרומית-מערבית מהעיר כליבאר שבצפון-מערב איראן , לפי אבן אל-נדים, זה היה מעוזם של ג'ווידאן ושל באבכ ח'ראמדין, מנהיגי הח'וראמים באזרבייג'ן המזרחית או האיראנית, שהתקוממו נגד הח'ליפות העבאסית. המעוז נכבש ונהרס על ידי צבאו של אפשין בשנת 837
הגישה.
שרידי המעוז עם הטירה נמצאים בגובה 2,600-2,300 מ' והם מוקפים על ידי קניונים של 600-400 מ'. הגישה אל המעוז מושגת בסדרות ארוכות של מדרגות שבורות המובילות אל פסגת ההר. שם הגישה הקלה יותר היא בשביל עפר שבקצהו פונים שמאלה. מראה החורבות מופיע משמאל, ואז צריכים לחצות שתי פסגות. מהפסגה הראשונה נשקפת הטירה. אחרי עלייה על הפסגה השנייה על חורבותיה הנוספות חולפים על פני צוקים מצד ימין, ללא מעקות.
מהטירה נשקפים יער האלונים של ארסבאראן , שמסביב, צוקים משוננים ומרחוק -הרים. הקטע האחרון עד לטירה הראשית כולל מעבר צר ומקדש בצורת פרוזדור באורך 200 מ'. הטירה נראית בלתי ניתנת לכיבוש בגלל מיקומה על ההר וההגנה של השלגים והקרח.
היסטוריה.
קיימת הנחה שהמבצר במקום קיים עוד מתקופת הפרתים ועבר שינויים בתקופת האימפריה הסאסאנית
הח'רמיה.
ג'ווידן, מנהיג תנועת הח'רמיה באזרבייג'ן שעמד בראש שתי התקוממויות בשנים 808-807 ו-817-816 קבע את המטה שלו בבאד, בקרבת הנהר ארס. מנהיג ח'ראמי אחר, אבו עמראן, התעמת תכופות עם אנשי ג'ווידן. באחד הקרבות האלה, יתכן ב-816, אבו עמראן הובס ונהרג, ומצד שני, גם ג'ווידן נפצע אנושות ומת כעבור שלושה ימים. את מעמדו של ג'ווידן ירש חניכו, באבכ ח'ראמדין שאף נשא את אלמנתו של ג'ווידן לאישה.
אל-טברי מציין שבבאכ התחיל את המרד בשנים 816-817. בהתחלה הח'ליפה אל-מאמון התיחס פחות להתקוממות בגלל המרחק הרב מחבל ח'וראסאן שבו התגורר באותה תקופה, מלחמות הירושה ותככיו של אל-פדל אבן סהל. נסיבות אלה אפשרו לבאבכ ולתומכיו לחזק את מרידתם. בסופו של דבר בשנים 820-819 שלח אל-מאמון את הגנרל יחיא אבן מועאד להליחם בבאבכ אבל לא הצליחו לגבור עליו. כעבור שנתיים ניצח באבכ את כוחותיו של עיסא אבן מוחמד אבן עלי ח'אלד. ב-824-825 עוד שני גנרלים של הח'ליפות העבאסית , אחמד אבן אל-ג'ונייד וזוראיכ בן עלי בן צדאקה, נשלחו לאזרבייג'אן כדי לדכא את המרד. באבכ הביס אותם ולקח בשבי את ג'ונייד. ב-827-828 הגיע לאזור כוח עבאסי חדש בפיקודו של מוחמד בן חומייד. על אף מספר ניצחונות, לבסוף גם מוחמד בן חומייד נוצח בקרב האשתאדסאר ב-829. ה ח'ליפה אל-מאמון מפטר בשנת 833 מבלי שהצליח לנצח את המורדים הח'ראמים. ניצחונותיהם היו קשורים להחזקתם במעוז באד הבלתי מנוצח על ההר. לפי היסטוריונים ערבים שליטתו של באבכ התפשטה גם אל שטחיה הנוכחיים של אזרבייג'ן - דרומה עד קרוב לארדביל ומרנד, מזרחה עד לים הכספי ועד מחוז שמחי ושירוואן , צפונה עד לערבות מוגאן ולגדות הנהר אראס, מערבה עד למחוזות ג'ולפה, נחצ'יבאן ומרנד.
הקרב האחרון בין הח'ראמים לצבא הח'ליפות התקיים במעוז באד ב-837. החר'אמים נוצחו והגנרל אפשין כבש את המבצר. לאפשין היו כוחות צבא נוספים בפיקודו של אבו דולף ששהו במחנה שנמצא כ-9 ק"מ מהמעוז. הוא השתמש במחנה זה כבסיס למתקפות בהרים נגד באד. אחרי שהפעיל מכונות מצור ומתיזי נפטא הצליח לכבוש את באד. באבכ הצליח לברוח אבל נתפס והוצא להורג.
כיום.
שרידי המעוז ידועים כיום כקאלעיה ג'ומהור. הם נמצאים 50 ק"מ מרחק מאחאר על הגדה הזמאלית של הנהר קרסו. מהמעוז באד נשארו שרידי טירה וארמון על פסגת ההר.
הטירה נכללה בשנת 1966 ברשימת האתרים הלאומיים, ההיסטוריים ושל התרבות. היא שופצה על ידי ארגון מורשת התרבות של איראן ומשמשת כיעד למטפסי הרים.
בסביבה נמצאו מטבעות וכלי חרס מן תקופה שעד המאה ה-13. בין הממצאים היו כלי חרס מפוסלים ומזוגגים. מהתחלת המאה השביעית
צ'ייס אילי
צ'ייס פוסטר אילי (באנגלית: Chase Foster Ealey; נולדה ב-20 ביולי 1994) היא אתלטית אמריקאית. אלופת העולם (יוג'ין 2022) וסגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה.
אילי נולדה בספרינגפילד שבאילינוי, ארצות הברית.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר 2019 סיימה אילי במקום השביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.82 מטר.
סגנית אלופת העולם באולם.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.21 מטר, אחרי אוריול דונגמו מפורטוגל (20.43 מטר) ולפני יסיקה סכילדר מהולנד (19.48 מטר).
אלופת העולם.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.49 מטר, לפני גונג ליג'יאו מסין (20.39 מטר) ויסיקה סכילדר (19.77 מטר).
סימון איהאמר
סימון איהאמר (בגרמנית: Simon Ehammer; נולד ב-7 בפברואר 2020) הוא אתלט שווייצרי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לרוחק וזוכה מדליית ארד וסגן אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בקרב שבע.
ביוגרפיה.
איהאמר זכה במדליית זהב בקרב עשר באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשנת 2019, ובמדליית זהב בקפיצה לרוחק באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 בשנת 2021.
סגן אלוף העולם באולם בקרב שבע.
באליפות העולם באולם שנערכה בשנת 2022 בבלגרד שבסרביה זכה איהאמר במדליית כסף בקרב שבע בתוצאה של 6363 נקודות, אחרי דמיאן וורנר מקנדה (6489 נקודות) ולפני אשלי מולוני מאוסטרליה (6344 נקודות).
סגן אלוף העולם בקפיצה לרוחק.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.16 מטר, אחרי וונג ג'יאנאן מסין (8.36 מטר) ומילטיאדיס טנטוגלו מיוון (8.32 מטר).
וונג ג'יאנאן
וונג ג'יאנאן (במנדרינית: 王嘉男; נולד ב-27 באוגוסט 1996) הוא אתלט סיני, אלוף העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה.
וונג זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשנת 2014.
אלוף אסיה.
באליפות אסיה שנערכה בשנת 2013 בפונה שבהודו זכה וונג במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר.
מדליית ארד באליפות העולם.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שבסין בשנת 2015 זכה וונג במדליית ארד בתוצאה של 8.18 מטר, אחרי גרג רתרפורד מהממלכה המאוחדת (8.41 מטר) ופבריס לאפייר מאוסטרליה (8.24 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים וונג במקום החמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר.
באליפות העולם שנערכה בשנת 2017 בלונדון שבממלכה המאוחדת סיים וונג במקום השביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.23 מטר.
באליפות העולם שנערכה בשנת 2019 בדוחה שבקטר סיים וונג במקום השישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.20 מטר.
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים וונג במקום ה-20 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.81 מטר ולא הצליח להעפיל לגמר.
אלוף העולם.
באליפות העולם שנערכה בשנת 2022 ביוג'ין שבארצות הברית זכה וונג במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של של 8.36 מטר, אותו השיג בקפיצה השישית והאחרונה לאחר שדורג במקום חמישי בתוצאה של 8.03 מטר. במדליית הכסף זכה מילטיאדיס טנטוגלו מיוון (8.32 מטר) ובמדליית הארד זכה סימון איהאמר משווייץ (8.16 מטר).
HTTP/3
HTTP/3 היא הגרסה העיקרית השלישית של הפרוטוקול HTTP המשמש להעברת מידע ברשת העולמית WWW, המשלימה את הפריסה הרחבה של HTTP/1.1 ו-HTTP/2. בניגוד לגרסאות קודמות שהסתמכו על הפרוטוקול הפופולרי TCP (שפורסם ב-1974), HTTP/3 משתמש ב-QUIC, פרוטוקול ריבוי ערוצי תעבורה (multiplexed) הבנוי על UDP. ב-6 ביוני 2022, IETF תיקנן את HTTP/3 כ-RFC9914.
HTTP/3 משתמש בסמנטיקה דומה בהשוואה לגרסאות קודמות של הפרוטוקול, כולל אותן שיטות בקשה, קודי סטטוס ושדות הודעה, אך מקודד אותן ושומר על מצב הפעלה בצורה שונה. עם זאת, חלקית בשל אימוץ הפרוטוקול של QUIC, ל-HTTP/3 זמן השהייה נמוך יותר והוא נטען מהר יותר בשימוש בעולם האמיתי בהשוואה לגרסאות קודמות: במקרים מסוימים מהיר יותר פי 3 מאשר עם HTTP/1.1.
HTTP/3 כבר נתמך על ידי 73% מדפדפני אינטרנט הפועלים, ו-25% מ-10 מיליון האתרים המובילים. הוא נתמך על ידי Chromium (ופרויקטים נגזרים כולל Google Chrome, Microsoft Edge, Samsung Internet ו-Opera) מאז אפריל 2020 ועל ידי Mozilla Firefox מאז מאי 2021. Safari 14 (ב-macOS Big Sur ו-iOS 14) הטמיע גם את הפרוטוקול אך הוא מושבת כברירת מחדל (גם ב-Safari 15).
היסטוריה.
מקור HTTP/3 מטיוטת אינטרנט שאומצה על ידי קבוצת העבודה QUIC. ההצעה המקורית קיבלה את השם "HTTP/2 Semantics Using The QUIC Transport Protocol", ומאוחר יותר שונה שם ל"Hypertext Transfer Protocol (HTTP) over QUIC".
ב-28 באוקטובר 2018 בדיון ברשימת תפוצה, מארק נוטינגהאם, יו"ר קבוצות העבודה של IETF HTTP ו-QUIC, הציע לשנות את השם של HTTP-over-QUIC ל-HTTP/3, כדי "לזהות אותו בבירור כקישור נוסף של סמנטיקה של HTTP לפרוטוקול החוט [...] כך שאנשים יבינו את ההפרדה שלו מ-QUIC". ההצעה של נוטינגהאם התקבלה על ידי חברי IETF כמה ימים לאחר מכן. קבוצת העבודה HTTP הוקמה כדי לסייע לקבוצת העבודה QUIC במהלך התכנון של HTTP/3, ולאחר מכן לקחת אחריות על תחזוקה לאחר הפרסום.