ניקולאיס נולד בסאות'ינגטון, קונטיקט. הוא למד נגינה על פסנתר בגיל צעיר, והחל את הקריירה כִּמְבַצֵּעַ בתור נגן עוגב לליווי הקרנת סרטים אילמים. כאמן צעיר, צבר ניסיון בעיצוב נוף, משחק, תיאטרון בובות והלחנה. לאחר שצפה בהופעה של הרקדנית הגרמנייה מרי ויגמן, גמלה בו ההחלטה ללמוד מחול.
לראשית הכשרתו במחול זכה במכללת בנינגטון, מדמויות מפתח בעולם המחול המודרני: האניה הולם, מרתה גרהם, דוריס האמפרי, צ'ארלס ויידמן, לואיס הורסט, ואחרים.
קריירה.
בשנת 1939, בשיתוף עם טרוּדָה קַשְׁמַן, מורתו הראשונה למחול מודרני, קיבל ניקולאיס הזמנה ליצור בלט, ויצר את "קו בן שמונה עמודות", הבלט הראשון שלו.
לאחר שלימד שנתיים בסטודיו למחול משלו, והופיע ברחבי ארצות הברית עם הלהקה של האניה הולם, שירת ניקולאיס בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. ניקולאיס עבר לניו יורק בעקבות המלחמה וחזר ללמוד אצל האניה הולם. בהמשך הפך עוזרה של הולם, לימד בבית הספר שלה בניו יורק ובקולורדו קולג' במהלך הקיץ.
בשנת 1949 מונה ניקולאיס למנהל שותף של תיאטרון בשם Henry Street Settlement Playhouse, לצד בטי יאנג. הוא הקים את הלהקה "Playhouse Dance Company", שבהמשך החליפה את שמה ל"תיאטרון המחול ניקולאיס""". באותו תיאטרון החל ניקולאיס לפתח סגנון משלו של תיאטרון מחול מופשט, תוך שהוא מציג את האדם כחלק מסביבה כוללת. ניקולאיס הגדיר מחדש את המחול כ"אמנות התנועה אשר, אם נעיין בה בזכות עצמה, הופכת למסר ולא רק למדיום". הוא קבע כי "ייעודה של האמנות הוא לחקור את המנגנונים הפנימיים ואת הממדים הנוספים של החיים, ומתוך החקירה, להגיש את ממצאיה מתורגמים למדיום האמנותי של האמן". באותה תקופה גם חבר לניקולאיס רקדן בשם מאריי לואיס, שעתיד היה להפוך לרקדן המוביל של ניקולאיס ולשותף יצירתי לאורך שנים.
בשנת 1956 הוזמן תיאטרון המחול ניקולאיס להופעה ראשונה מני רבות בפסטיבל המחול האמריקאי. הופעות אלו, ומספר הופעות ב־The Steve Allen Show, תרמו לגיבוש תיאטרון המחול הכולל של ניקולאיס, והלהקה תפסה מקום בחזית המחול העכשווי האמריקאי. בשנות ה־60 של המאה ה־20, הוצגה שוב הכוריאוגרפיה שלו בטלוויזיה בשידור חי בתוכנית "CBS Repertoire Workshop."
בעקבות ביקור בכנס האגודה להנדסת אודיו באוקטובר 1964, גילה ניקולאיס את מערכת הסינתיסייזר האנלוגית הראשונה של Moog והזמין אותה מייד.
בשנת 1968 הופיעה להקתו במשך עונה אחת בפריז, בתיאטרון שאנז אליזה, מה שהגדיל את השפעת ניקולאיס על עולם המחול. בפריז החלה מערכת יחסים אמנותית ארוכה עם ה־Théâtre de la Ville, שהחלה בשנת 1971 ונמשכת גם לאחר מותו. לאחר העונה בפריז, החלה הלהקה להופיע ברחבי העולם.
בשנת 1978 הזמין משרד התרבות הצרפתי הזמין את ניקולאיס להקים את המרכז הלאומי למחול עכשווי באנז'ה, צרפת. בדצמבר 1980 יצר ניקולאיס את יצירתו הכוריאוגרפית ה-99 במספר, Schema, עבור האופרה של פריז. במקביל, כוריאוגרפיה שלו לאופרה מאת ג'אן קרלו מנוטי הועלתה באופרה של וינה.
ניקולאיס ויצירתו הופיעו במספר רב של סרטים ותוכניות טלוויזיה בארצות הברית ומחוצה לה. ביולי 1987 שודר סרט תיעודי באורך מלא בשם "ניק ומאריי" על ניקולאיס ומאריי לואיס, בבימויו של כריסטיאן בלקווד, בסדרה "American Masters" של PBS.
ניקולאיס היה מורה מוערך, והפדגוגיה שלו נלמדת בבתי ספר ובאוניברסיטאות ברחבי העולם. הוא נפטר מסרטן ב-8 במאי 1993 בניו יורק, ונקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.
פרסים וכיבודים.
בשנת 1987 הוענקה לניקולאיס המדליה הלאומית לאמנויות, מידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. באותה שנה זכה גם בפרס מרכז קנדי, שהוענק במהלך שלושה ימים של אירועים רשמיים בוושינגטון, שבשיאם שודר ב־CBS מופע של תיאטרון המחול ניקולאיס.
לניקולאיס הוענקו חמישה תוארי דוקטור לשם כבוד; פעמיים זכה במלגת גוגנהיים, וקיבל מענק יצירה לשלוש שנים מקרן מלון.
הוא קיבל את העיטור הגבוה ביותר של העיר פריז, ה־Grande Medaille de Vermeille de la Ville de Paris, כמו גם מדליות מסביליה, ספרד, אתונה, יוון, ומ־30 ערים אחרות, בארצות הברית ומחוצה לה, כמו גם אות מיוחד מראש עיריית ניו יורק, שהוענק לניקולאיס ולמאריי לואיס ביחד. היו שהדביקו לניקולאיס את הכינוי "הפטריארך האמריקאי של המחול הצרפתי". ניקולאיס הוא אביר לגיון הכבוד של צרפת וחבר בדרגת "מפקד" במסדר האמנויות והספרות של צרפת. בשנת 2000, זכה במקום במוזיאון הלאומי והיכל התהילה למחול של ארצות הברית.
כמו כן זכה בפרס פסטיבל המחול האמריקאי על שם סמואל ה' סקריפס; פרס קאפיזיו; פרס חוג המבקרים של צ'ילה; ציון לשבח של האמי; פרס כתב העת "Dance" (1968); פרס טיפאני; ופרס גילדת המחול האמריקאית.
ארכיון.
בספריות אוניברסיטת אוהיו באת'נס, אוהיו מצוי אוסף המחול של אלווין ניקולאיס ומאריי לואיס. האוסף הארכיוני מכיל סרטים, תצלומים, פוסטרים, פרסים, תוכניות, ביקורות, והקלטות מוזיקליות. אוניברסיטת אוהיו מחזיקה גם במסמכים של גלאדיס ביילין – תלמידתו של ניקולאיס, רקדנית בלהקת המחול ניקולאיס, ופרופסורית בכירה למחול באוניברסיטת אוהיו.
עמק בארוויק
עמק בארוויק או עמק ברוויק (באנגלית: Barwick Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
עמק בארוויק הוא אחד מהעמקים היבשים מקמרדו.
העמק ממוקם מצפון לפסגות האפוקליפסה, ומשתרע בין קרחון וב, לעמק ויקטוריה.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחות חקר מטעם המרכז לחקר אנטארקטיקה (Victoria University's Antarctic Expeditions; בראשי תיבות: VUWAE), של אוניברסיטת ויקטוריה מהעיר ולינגטון, שבניו זילנד.
משלחת זו (VUWAE) חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1958–1959.
העמק נקרא על שם אר. אי. בארוויק (R.E. Barwick), שהיה ביולוג שפעל בעונת הקיץ האנטארקטי שבשנים 1956–1958, בה חקרה המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי את האזור בו ממוקם העמק.
כמו כן בארוויק היה אחד מאנשי הצוות של משלחת VUWAE.
אזור אנטארקטי מוגן מיוחד.
עמק בארוויק ממוקם בשטח המוגן במסגרת האזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 123 (ASPA 123), המוגן תחת אמנת אנטארקטיקה.
שטחו של האזור 480 קילומטרים רבועים, ובו מצויים חלקים מעמק בארוויק, וכן חלקים מעמק בולהאם הסמוך.
האזור מוגן עקב היותו אחד מהעמקים יבשים של מקמרדו, שפחות הושפע או זוהם על ידי בני אדם. בכך העמק מהווה כבסיס ייחוס לשינויים שנעשים על ידי האדם במערכות אקולוגיות של מדבר קוטבי (בהשוואה לייתר העמקים היבשים, הנחקרים על ידי מדענים).
Ten Speed Press
Ten Speed Press הוא בית ההוצאה לאור שהוקם בשנת 1971 בברקלי. החל משנת 2009 הוא מהווה החלק של רנדום האוס. מספר ספרים של החברה זכו בפרסים ונכללו ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
היסטוריה.
פיליפ ווד עבד ב"ספרי פינגווין" בניו יורק ובשנת 1971 החליט להקים הוצאה לאור.
הספר הראשון Anybody’s Bike Book נמכר ביותר ממיליון העתקים. הספר המוצלח ביותר של החברה היה What Color is Your Parachute? A Practical Manual for Job-Hunters and Career-Changers שיצאה לאור לראשונה בשנת 1972. מאז הוא עבר מספר מהדורות, תורגם ל-20 שפות ונמכר ביותר מ-10 מיליון העתקים.
החברה פרסמה סדרה של ספרי בישול. בהכנת הסדרה ווד ניצל את הכרות האישית עם מספר שפים ידועים. סדרה זו כללה בין יתר ספר של יותם אוטולנגי Jerusalem: A Cookbook וספר של יוברט קלר על המטבח הצרפתי. ספר בישול צמחוני Moosewood Cookbook עבר מספר מהדורות וזכה בפרסים. הוא נמכר ביותר מ-2 מיליון העתקים.
בשנת 1983 נרכשה הוצאה לאור Celestial Arts שמתמחה בספרי "העידן החדש"
החברה הוציאה לאור מספר ספרי ילדים תחת מותג Tricycle Press. בשנים 1995–2003 פורסמו 16 ספרים בסדרה. ספרים מהסדרה תורגמו למספר שפות. בשנת 1997 יצא לאור ספר Who's in a Family? ובשנת 2002 Koning &amp; Koning. הספרים נאסרו להפצה במספר ספריות.
החברה הגיע להיקף של הוצאת כ-100 ספרים בשנה. בשנת 2009 היא נרכשה על ידי רנדום האוס ומאז היא פועלת כחלק של תאגיד במסגרת חטיבת Crown Publishing Group מייסד החברה קיבל תואר Publisher Emeritus אך נפטר כעבור שנה.
בשנת 2014 החברה הוציאה ספר של מארי קונדו שהפך לרב מכר.
רעות רטיג-וייס
רעות רטיג-וייס היא קצינת צה"ל בדרגת אלוף-משנה שמונתה למפקדת חטיבת האש בעוצבת הבזק ולמפקדת מרכז האש במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
ביוגרפיה.
רטיג-וייס נולדה וגדלה בראשון לציון. באוגוסט 2002 התגייסה לחיל התותחנים ושרתה בגדוד 334 כלוחמת "מנתץ". לאחר קורס מפקדים וקורס קצינים שובצה כקצינת סיור בגדוד 334 ולאחר מכן מפקדת פלגה בביסל"ת. ב-2005 מונתה למפקדת צוות בהשלמה החילית של קורס קציני תותחנים. בתקופת מלחמת לבנון השנייה הייתה בקורס מ"פים ובמינוי חירום שימשה קצינת ניהול אש בגדוד 334. בסוף 2006 מונתה למפקדת סוללה בגדוד 334. ב-2008 עברה קורס מפעילי כטב"ם בחיל האוויר, שימשה מפקדת פלגה ביחידת זיק וכראש מדור כטב"ם במפקדת קצין תותחנים ראשי. במבצע צוק איתן שימשה מפקדת תא תקיפה באוגדת עזה. לאחר לימודי תואר ראשון מונתה לקצינת אג"ם מרכז האש בפיקוד הדרום.
בשנים 2017–2019 פיקדה על יחידת רוכב שמיים ובכך הייתה האישה הראשונה שפיקדה על יחידה זו. בטקס שבו מונתה לתפקיד אמרה כי "לפני כמעט שבע שנים נכחתי בטקס ההקמה של יחידת רוכב שמיים, ולא דמיינתי בחלומותיי הגדולים ביותר שיום יבוא ואעמוד בראשה. זו זכות יוצאת דופן ושליחות אדירה". לאחר מכן שימשה כמפקדת ענף קצינים בחיל התותחנים.