אכסניית בארנארדס
אכסניית בארנארד'ס
באנארד'ס אין
אכסניית קליפורד
אכסניית קליפורד (באנגלית: Clifford's Inn) הייתה אכסניית אוצר הממוקמת במקום בו עובר כיום מעבר אכסניית קליפורד (Clifford's Inn Passage), בסמוך לרחוב פליט.
האכסניה נוסדה בשנת 1344 ונסגרה בשנת 1903. מבנה האכסניה נהרס בשנת 1934.
אכסניית קליפורד הייתה הראשונה מבין אכסניות האוצר, האחרונה מביניהן שמבנייהָ נהרס בעקבות ביטול תפקידן של אכסניות האוצר.
האכסניה שימשה למגורי סטודנטים למשפטים אשר למדו באכסניית אינר טמפל. בשנת 1903 הצביעו חברי אכסניית קליפורד על פירוקה של האגודה, ועל לתרומת הכספים לתובע הכללי של אנגליה וויילס.
היסטוריה.
אכסניות האוצר התפתחו לצידן של אכסניות המשפט. במהלך המאה ה-12 וראשית המאה ה-13 לימודי המשפטי התנהלו בתחום הסיטי של לונדון כאשר המלמדים היו אנשי כמורה. באמצע המאה ה-13 צו מלכותי של המלך הנרי השלישי אסר על לימוד משפטים בתחומי הסיטי, וכן צו אפיפיור אסר על הכמורה ללמד משפטים, הביאו להפסקת לימודי המשפטים. כתוצאה מכך עזבו עורכי הדין את תחומי הסיטי ועברו להתגורר באכסניות בכפר הוברן, הממוקם בין הסיטי של לונדון לבין הסיטי של וסטמינסטר (בה היו ממוקמים בתי המשפט המלכותיים). הראשונה באכסניות אלה שהפכה לאכסניית האוצר הייתה אכסניה הממוקמת על אדמותיו של רוברט דה קליפורד, ברון קליפורד. האדמה להקמת האכסניה ניתנה ב-24 בפברואר 1310, והיא נקראה על שמו של הברון. לאחר מותו של הברון בשנת 1314 עברה הבעלות בשטח לידי אחיו, רוברט, ולאחר מותו של רוברט בשנת 1344 חכרה אלמנתו את האדמה לסטודנטים למשפטים שהתגוררו באכסניה בעבור 10 ליש"ט לשנה. חכירה זו הפכה את אכסניית קליפורד לאכסניית האוצר הראשונה (אכסניה בבעלות שותפות עורכי דין, בה לימדו את הבסיס של לימודי המשפטים). האכסניה רכשה רשמית את האדמה הנחכרת ב-29 במרץ 1618 מבעלי השטח פרנסיס קליפורד, רוזן קמברלנד הרביעי בעלות של 600 ליש"ט, וכן בתמורה לדמי שכירות שנתיים של 4 ליש"ט. תנאי הסכם השכירות נשארו בתוקפם עד שנת 1800.
בשנת 1903 החליטו חברי האגודה לפרק את האגודה, למכור את מבני האכסניה ולתרום את הכסף לתובע הכללי של אנגליה וויילס (העומד בראש לשכת עורכי הדין של אנגליה). המכירה הפומבית נערכה ב-14 במאי באותה שנה, והאכסניה נמכרה בעבור 100,000 ליש"ט. מבני האכסניה (למעט בית השער) נהרסו בשנת 1934. בית השער ניצב עד ימינו.
הנהלת האכסניה.
האכסניה נוהלה על ידי מועצה שבראשה עמד מנהל האכסניה. במועצה היו חברים 12 עורכי דין אשר נבחרו על ידי כל עורכי הדין החברים באגודה המהווה את האכסניה. מנהל האכסניה נבחר בהצבעה בין כל החברים, והיה אחראי על פעילות האכסניה ופיקוח על משרתיה.
בעבר נבחרו המנהלים לכל ימי חייהם, אולם בהחלטה מה-15 ביוני 1668 הוחלט כי המנהלים יבחרו לתקופה של שלוש שנים. יחד עם זאת נותר המנהג לבחור את אותו מנהל לכל ימי חייו, והוא נבחר שוב ושוב עד שלא יכל להמשיך בתפקידו. מסיבה זו רק 21 מנהלים ניהלו את האכסניה בין השנים 1668 ו-1890.
האכסניה נחשבה לאכסניה המסונפת למידל טמפל, אולם חברי האכסניה הקפידו להצהיר על עצמאותה, ובשל כך התקיים במשך השנים המנהג לפיו שלחה מידל טמפל הודעה בידי שליח מדי שנה לאכסניה, והאכסניה קיבלה את ההודעה ולא השיבה לה.
סם פיליפס
סמואל (סם) קורנליוס פיליפס (באנגלית: Samuel Cornelius Phillips; 5 בינואר 1923 - 30 ביולי 2003) היה מפיק מוזיקלי אמריקאי, דמות מפתח בצמיחת הרוק אנד רול, הכנסת גיטרה חשמלית לסגנון הבלוז ("חישמול הבלוז") וביצוע סינתזה בין סגנונות "לבנים" (כקאנטרי ורוקבילי) ו"שחורים" (אפרו-אמריקאים כבלוז ורית'ם אנד בלוז) בשנות הארבעים ושנות החמישים. בתוכניות הרדיו שלו, באולפן ההקלטות שלו ובחברת התקליטים שלו, סאן רקורדס, נתן לראשונה במה לאמנים רבים, בראשם אלביס פרסלי וכן ג'וני קאש, רוי אורביסון, בי בי קינג, ג'רי לי לואיס, קארל פרקינס, האולין וולף ועוד. הביוגרפיה שלו באתר Allmusic טוענת שהוא היה לא רק המפיק החשוב ביותר בתולדות הרוקנרול אלא "אחת הדמויות החשובות ביותר בתרבות האמריקנית של המאה ה-20".
שנים ראשונות.
פיליפס נולד באלבמה, הצעיר מבין שמונה ילדים. אביו היה בעל מטע כותנה שבשדותיו עבדו פועלים אפרו-אמריקאים. הוא ספג בילדותו השפעות מוזיקליות שונות. למרות מדיניות ההפרדה האזין לשירת הפועלים ונחשף לבלוז ולגוספל יחד עם מוזיקת קאנטרי ושירי "השפל הגדול".
פיליפס למד קריינות רדיו ובשנות הארבעים החל לעבוד כמגיש תוכניות מוזיקה בתחנת רדיו באלבמה. תוכניתו הצטיינה בפתיחות יוצאת דופן לתקופתה ופיליפס השמיע שירים מאת יוצרים לבני ואפרו אמריקאים בכפיפה אחת, דבר שדרש אומץ לב באותה תקופה.
ב-1942 נישא לרבקה (בקי) ולזוג נולדו שני ילדים, נוקס וג'רי.
שירות ההקלטות של ממפיס.
ב-3 בינואר 1950 פתח פיליפס אולפן הקלטות עצמאי בממפיס, טנסי, שהייתה אז מוקד לפעילות בלוז. האולפן נקרא "שירות ההקלטות של ממפיס" (Memphis Recording Service). פיליפס הקליט לפרנסתו חתונות, לוויות ואירועים ציבוריים וקהילתיים שונים. בצד פעילות זו הקליט תקליטים לכל דורש, בתשלום. מזמרים והרכבים שתפסו את אזנו לא דרש תשלום מיידי וניסה למכור את ההקלטות לחברות תקליטים, כך זכה לשם של "מאתר כישרונות".
במרץ 1951 הקליט פיליפס להקה בשם "ג'קי בנסון וחתולי הדלתא שלו" (Jackie Brenston and his Delta Cats), בה ניגן גם אייק טרנר בן ה-19 (בעלה של טינה טרנר), בשיר "רוקט 88". תקליטון זה נחשב לתקליט הרוקנרול הראשון בהיסטוריה.
באותה תקופה גילה פיליפס גם את האולין וולף, ליטל מילטון ובי בי קינג.
סאן רקורדס.
ב-1952 הקים את חברת התקליטים שלו "סאן רקורדס". התגלית הגדולה ביותר שלו במסגרת זו היה אלביס פרסלי.
ביולי 1953 שילם אלביס לחברת "סאן רקורדס" כדי להקליט שני שירים על תקליטון חובבים שבו שר את "My Happiness" ו-"That's When Your Heartaches Begin" אשר היו שירים פופולריים של אותה תקופה.
פיליפס, ועוזרתו, מריון קייסקר, שמעו את התקליטים, וזיהו את כישרונו של אלביס. ביוני 1954 הם קראו לו כדי למלא את מקומו של זמר בלדות חסר. אף על פי שהפגישה לא נשאה פרי, צרף פיליפס את אלביס לשני מוזיקאים מקומיים, סקוטי מור וביל בלאק כדי לראות מה יוכלו לעשות ביחד. במהלך הפסקה בחזרות ב-5 ביולי 1954 החל אלביס לשיר באופן ספונטני גרסת כיסוי לשירו של זמר הבלוז האפרו-אמריקאני ארתור "ביג בוי" קרואדפ, "That's Alright Mama", ופיליפס לחץ על כפתור ההקלטה, בחושבו שאולי אלביס מצא נישה טובה. במהלך הקלטה היסטורית זו, נוצר סגנון חדש שהיה כמו שהגדיר זאת אלביס עצמו "לא דומה לשום סגנון", השיר "That's Alright" הוקלט בסגנון קאנטרי ווסטרן (מוזיקה עממית לבנה מדרום ארצות הברית), מצידו השני של התקליטון הקליט אלביס שיר קאנטרי מפורסם של ביל מונרו עם נגיעות בלוז: "blue moon of Kentucky", ברגע זה חל מהפך היסטורי שפרץ את מחסומי הגזע בארצות הברית ובכל העולם: שיר בלוז מובהק בסגנון קאנטרי, ומצידו השני שיר קאנטרי בסגנון בלוז. פרסלי התקדם במצעדי הפזמונים של סוגת "קאנטרי &amp; ווסטרן" אך לא פרץ לשוק הפופולרי. בסוף 1955 מכר פיליפס את חוזה ההקלטות של פרסלי לחברת תקליטי RCA בסכום האגדי דאז של 35,000$, פעולה שאיפשרה הן את פריצתו של פרסלי והן את הבסיס הכלכלי של "סאן רקורדס".
בהמשך יצר פיליפס בסאן חבורת יוצרים בהם ג'רי לי לואיס, ג'וני קש, רוי אורביסון ואחרים שהקליטו ויצאו לסיבובי הופעות ארוכים ברחבי ארצות הברית, בהם הוצגו מדי פעם אמנים חדשים שגילה.
במהלך שנות השישים התברר שפיליפס נכשל כאיש עסקים וערך עבור אמניו חוזים שגררו הפסדים ניכרים. אמני סאן המצליחים נטשו לחברות תקליטים גדולות ורבים תבעו את פיליפס לכספי תמלוגים שהגיעו להם ופיליפס נכשל בגבייתם ובניהולם.
פרסים וכיבודים.
ב-1986, עם פתיחת היכל התהילה של הרוקנרול היה פיליפס חבר בקבוצה הראשונה של היוצרים שנבחרה אליו, יחד עם אלביס פרסלי, צ'אק ברי, ריקי נלסון, ביל היילי, ריי צ'ארלס, ג'רי לי לואיס ואחרים, והיה הלא-מבצע היחיד בקבוצה זו. הוא נבחר גם להיכלי התהילה של הבלוז, הרוקבילי והקאנטרי.
בשנת 1991 זכה בפרס גראמי למפעל חיים.
בקולנוע.
דמותו של פיליפס הופיעה מספר פעמים בסרטים. ב-1979 בסרט "אלביס", ב-1989 בסרט "!Great Balls of Fire" על דמותו של ג'רי לי לואיס וב-2005 בסרט הולך בדרכי על דמותו של ג'וני קאש.
העגה הצה&quot;לית
תיאטרון הליריק
קרל פרקינס
שמואל פלקוביץ
שמואל פלקוביץ (5 בספטמבר 1915 – 31 בינואר 2005) היה יזם ותעשיין ישראלי. ממקימי תעשיית הטקסטיל בישראל.
קורות חייו.
שמואל פלקוביץ נולד ב-5 בספטמבר 1915 בעיירה בלכטוב (Bełchatów) שבמחוז לודז' בפולין. בגיל 16 יצא ללמוד בבית ספר גבוה למסחר וכלכלה בווילנה. לאחר מכן למד הנדסת טקסטיל באנגליה.
בשנת 1939 היה בסיור בארץ ישראל ומצרים, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לפולין להיות לצד משפחתו.
בקיץ 1940 הצליח להימלט לחלק של פולין שהיה תחת כיבוש ברית המועצות משם המשיך לרוסיה. ודרך רומניה, טורקיה, סוריה ולבנון הגיע, בקיץ 1941, חסר כל, לארץ ישראל. הוריו; יעקב ורוזה רבקה, אחיו יצחק (איטשה) ואחותו יסכה, לא שרדו את השואה.
ב-29 בפברואר 1944 נישא לאסתר חנה לבית ונדרובניק ובשנים 1945, 1946 ו 1950 נולדו להם; יהודה, יעקב ורבקה.
פעילותו התעשייתית והציבורית.
את דרכו בתעשיית הטקסטיל התחיל בשנת 1937 כשהצטרף כשותף פעיל למפעל לאריגת תחרה של דודו בלודג'.