הוא החל את דרכו כשחקן בתיאטרון וזכה בשנת 2004 לביקורות משבחות על הופעתו במחזה "המלט" בתיאטרון "אולד ויק", הופעה שזכתה אותו במועמדות לפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר.
וישו החל את דרכו בקולנוע בסרט המלחמה "השוחה" והתגלה למבקרי הקולנוע לראשונה בשנת 2001 בסרט "אח שלי טום".
ב-2004 שיחק במותחן הפשע "לאייר קייק" בתפקיד סידני אחיינו של הגנגסטר "הדוכס" ובדרמה "אין סוף לאהבה".
ב-2005 גילם את המוזיקאי האנגלי קית' ריצ'רדס בדרמת הרוק הביוגרפית "מסטול".
הוא זכה לפרסום עולמי בפעם הראשונה בשנת 2006 בזכות הופעתו בתפקיד הראשי במותחן המבוסס על רב המכר "הבושם", בסרט שיחק בתור הצעיר ז'אן באפטיסט גרנוויל המייצר בשמים בזכות חוש הריח המפותח שלו.
ב-2007 השתתף בדרמה המוזיקלית הביוגרפית "אני לא שם" בה הוא מייצג את בוב דילן הצעיר והמרדן הנקרא בסרט על שם המשורר הצרפתי ארתור רמבו.
ב-2008 זכה להערכה על תפקידו בסדרת הדרמה של ה-BBC "צדק פלילי" בתור הצעיר בן קולטר המואשם ברצח. על הופעתו בסדרה זכה וישו בפרס אמי העולמי והיה מועמד לפרס באפט"א. כמו כן הופיע גם בדרמה "בחזרה לבריידסהד" בתפקיד הלורד הצעיר סבסטיאן פלייט.
ב-2009 שיחק בדרמה של ג'יין קמפיון "כוכב בהיר" בתפקיד המשורר האנגלי ג'ון קיטס.
ב-2011 שיחק בסדרת הדרמה "השעה" בתפקיד העיתונאי פרדי ליון, וזכה עליו לביקורות טובות.
ב-2012 השתתף בסרט ג'יימס בונד ה-23, שובר הקופות של סם מנדס "סקייפול" בתפקיד Q ובדרמת ההרפתקאות המדע-בדיונית "ענן אטלס" בתור מספר דמויות.
באותה השנה כיכב בתפקיד ריצ'רד השני בהפקה הטלוויזיונית של ה-BBC עם סם מנדס, "הכתר החלול", על הופעתו בסדרה היה וישו מועמד למספר פרסי טלוויזיה בבריטניה וזכה בפרס באפט"א לטלוויזיה.
בשנת 2018 גילם את דמותו של נורמן ג'וזיף, אחד התפקידים הראשיים במיני-סדרת הדרמה הבריטית "שערורייה אנגלית למדי" לצדו של יו גרנט, ברשת BBC. על תפקידו זה זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי. באותה השנה וישו לוהק לסרט "מרי פופינס חוזרת" בתפקיד מייקל בנקס הבוגר, לצידה של אמילי מורטימר כאחותו ג'יין בנקס.
חייו האישיים.
במשך שנים סירב וישו להתראיין על חייו הפרטיים בטענה ש"חשוב היה לי לשמור על מידה של אנונימיות כשחקן, מאחר שהתפקיד הוא לשכנע אנשים שאני מישהו אחר ממי שאני, אז אם אני אספר כל פעם מחדש על עצמי, אני יורה לעצמי ברגל". ב-2011 הוא התראיין למגזין "אאוט" ואמר ש"כשחקן יש לך זכות מוחלטת לפרטיות ומסתורין, לגבי המיניות שלך ומי שאתה. אני לא מבין למה זה צריך להיות נושא שצריך לדון עליו בציבור."
באוגוסט 2012 ערך וישו איחוד אזרחי עם בן זוגו, מארק בראדשו, מלחין אוסטרלי, ובשנת 2014 הוא פרסם בציבור שהוא הומו, ואמר כי זו הייתה חוויה מלחיצה עבורו, אבל בסופו של דבר כולם היו "מקסימים" כלפיו.
השרפה בספריית ג'פנה
השרפה בספריית ג'פנה (בטמילית: யாழ் பொது நூலகம் எரிப்பு) הייתה מאורע היסטורי חשוב בתולדות "מלחמת האזרחים בסרי לנקה". במהלך האירוע התפרעו בני המיעוט הסינהלי בליל 31 במאי 1981 בעיר ג'פנה שבצפון סרי לנקה. האירוע היה אחד האירועים החמורים ביותר של שרפת ספרים במהלך המאה ה-20. הספרייה בג'פנה הכילה 97,000 ספרים וכתבי-יד.
רקע היסטורי.
הספרייה הוקמה בשלבים רבים החל משנת 1933, מהתחלה בתור אוסף פרטי. ולאחר מכן עם עזרתם של אזרחים שהיו בעיקר מקומיים ועד להקמתו ופתיחתו של בניין הספרייה בשנת 1959 שהוקם בסגנון אדריכלי הודי. הספרייה הכילה מסמכים היסטוריים חשובים של סרי לנקה ועיתונים שציינו מאורעות חשובים בתולדות ההיסטוריה הפוליטית של סרי לנקה. הספרייה הייתה גם מקור מידע עבור הודים ותושבים ממדינות אחרות שהגיעו אליה למטרות מחקר אקדמיות.
השיקום והפתיחה המחודשת.
בשנת 1982, שנה לאחר השרפה, החלה הקהילה בג'פנה לאסוף אלפי ספרים, ועיריית ג'פנה החלה בתיקונים בבניין והחלו שיפוצים בחלקי הבניין. בשנת 1983 החל סכסוך אלים נוסף כאשר בניין הספרייה נפגע מכדורי ירי ופצצות. בשנת 1985 שוב אירע מקרה נוסף של שרפה בבניין הספרייה כאשר חיילי ארגון הטרור הטמילי "יולי השחור" פרצו אל הבניין והשחיתו את הספרייה. בשנת 1998 ניסתה נשיאת סרי לנקה "צ'נדריקה קומרטונגה" מאמץ גדול כדי לזכות באמונו של העם וגם של המיעוט הטמילי ולפייס ביניהם בעזרת דעת קהל בינלאומית למען תהליך שיקום הספרייה בעזרת תרומות מכל רחבי המדינה ואיסוף של למעלה מעל 25,000 ספרים.
עד לשנת 2001 שוקם בניין הספרייה במלואו אבל הפתיחה המחודשת אירעה רק בשנת 2003. למרות התנגדותם של הטמילים נפתחה הספרייה. כתוצאה מכך התפטרו כל חברי מועצת העירייה כולל ראש העיר מחשש לחייהם ולאחר לחץ שהופעל כדי למנוע את פתיחתה המחודשת של הספרייה.
עקיבא קורניצר
הרב עקיבא קורניצר (תקצ"ט, 1839 – י"א בטבת תרנ"ב, ינואר 1892) היה רבה של קראקא, ממלא מקום חותנו ודודו הרב שמעון סופר.
תולדותיו.
נולד במטרסדורף, בנם של הרב אליהו קורניצר וגיטל, בתו של החתם סופר. למד אצל הרב אהרן זינגר ממטרסדורף, בעל ה"תפארת אהרן", ואצל הרב אברהם בורנשטיין מסוכטשוב בעל ה"אבני נזר". כמו כן למד אצל דודו הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל "הכתב סופר", בפרשבורג.
בשנת תרכ"ג (1863) נישא לרייזל, בת דודו הרב שמעון סופר מקראקא. בי"ז בטבת תרמ"א, ביום הברית של בנו יוסף נחמיה, נפטרה אשתו.
לאחר פטירת חותנו, בשנת תרמ"ג (1883), ניטש מאבק על הרבנות בקראקא. חלק מיהודי העיר, בעיקר מבני הקהילה החסידית, בחרו ברב עקיבא קורניצר. חלק אחר בחרו ברב חיים אריה הורביץ.
הרב קורניצר כיהן כרבה של קראקא במשך תשע שנים, עד מותו בשנת תרנ"ב (1892), והוא בן חמישים ושלוש. במשך שלושים ושלוש שנים נותרה משרת הרבנות פנויה, ובשנת תרפ"ה (1925) התמנה תחתיו בנו הרב יוסף נחמיה קורניצר.
בתו שרה נישאה לרב מנחם מנדל שניאורסון, בנו של האדמו"ר רבי שמואל שניאורסון מליובאוויטש.
שמואל שמלקה קורניצר
הרב שמואל שמלקה קורניצר (תרס"ה, 1905 – תש"א, 1941) היה רבה של קראקא ואב בית הדין שלה.
תולדותיו.
נולד בעיר סעליש, בנם של בריינדל והרב יוסף נחמיה קורניצר, רבה של קראקא. נישא לפרל, בת הרב שרגא פייבל טירקל ולאה, בת הרב יעקב ווידנפלד מהרימלוב (אחיינה של פרל הוא השופט יעקב טירקל).
לאחר פטירת אביו, בשנת 1933, התמנה לדיין בקראקא, כשהוא בן עשרים ושמונה. כעבור שנתיים, בשנת 1935, התמנה לראש בית הדין וממלא מקום אביו ברבנות.
כיהן ברבנות שש שנים. באדר תש"א (1941) נספה במחנה הריכוז אושוויץ. כעבור שנה נספו אשתו ושלושה מארבעת ילדיו. בת אחת ניצלה.
אחותו חנה שיינדל הייתה אשת שבתי פרנקל. אחות אחרת, מרים רייזל, הייתה אשת הרב מנחם צבי אייזנשטט, שהיה חבר מועצת עיריית קראקא מטעם אגודת ישראל ולאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית וייסד בה ישיבה.
נפטא (תזקיק)
נפטא (באנגלית: Naphtha) הוא תזקיק נפט. במובן הרחב הוא תוצר ביניים בין בנזין לקרוסין, ונחשב למוצר קל בשל המשקל המולקולרי הנמוך של הפחמימנים שמרכיבים אותו. בהנדסת נפט מוגדרת כפרקציה של פחמימנים בנפט עם טמפרטורת רתיחה בתחום של 30–200 מעלות צלזיוס. וזוהי תערובת מורכבת של מולקולות פחמימנים - בדרך כלל עם 5–12 אטומי פחמן בכל מולקולה. נפטא קלה היא פרקציה עם טמפרטורת רתיחה בתחום של 30–90 מעלות צלזיוס עם 5–6 אטומים בכל מולקולה. ואילו נפטא כבדה רותחת בטמפרטורה של 90–200 מעלות צלזיוס ומולקולה שלה מורכבת מ-6–12 פחמנים. נפטא משמשת כחומר גלם למוצרי פלסטיק, צבעים, חומרי טעם וריח, תוספי דלק, תעשיית הביולוגיה והכימיה.
אברהם שמואל בנימין שפיצר
הרב אברהם שמואל בנימין שפיצר (תרל"ב, 1872 – ט"ו בסיוון תרצ"ד, 1934) היה רבה של מישקולץ בהונגריה, ולאחר מכן רבה של המבורג בגרמניה במשך עשרים ושלוש שנים. יושב ראש אגודת ישראל בגרמניה.
תולדותיו.
אברהם שמואל בנימין שפיצר, בנו של משה שפיצר, תלמידו של הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל ה"כתב סופר". נולד בעיר בלשג'רמט שבהונגריה, זמן קצר לאחר פטירתו של בעל ה"כתב סופר", ונקרא על שמו. למד בישיבת פרשבורג אצל הרב שמחה בונם סופר, בעל ה"שבט סופר".
בשנת תרנ"ו (1896) נישא לאסתר פשרהופר בתו של הרב משה מרדכי פשרהופר, שהיה רב בעיר סרד. לאחר נישואיו התגורר במשך שנתיים בסרד. בשנת תרנ"ח (1898) התמנה כרב וכראש ישיבה בעיר האלאש. בתקופת רבנותו בהאלאש נפטרה אשתו וכעבור זמן נשא את אסתר בת אחותה. בשנת תרס"ט (1909) התמנה לרבה של העיר מישקולץ ועמד בראש הישיבה המקומית.
כעבור שנה, בשנת תר"ע (1910), לאחר פטירת הרב מרדכי עמרם הירש, רבה של המבורג, בחרו אנשי הקהילה ברב שפיצר כרב העיר. הוא כיהן כרבה של המבורג במשך עשרים ושלוש שנה. היה מראשי הרבנים האורתודוקסים בגרמניה ונאבק ברפורמים. עמד בקשר הדוק עם גדולי הרבנים בליטא ובראשם החפץ חיים והרב חיים עוזר גרודזנסקי. לאחר מלחמת העולם הראשונה סייע להם בהקמת ועד הישיבות. כמו כן יסד את "קרן התורה" לשם הקמת מוסדות תורה באירופה.
נפטר בשנת 1934, ונקבר בבית הקברות בהמבורג.
מתלמידיו: הרב יחיאל מיכל שלזינגר, הרב ברוך קונשטט והרב בנימין זאב יעקבזון.
משפחתו.
בנו הרב שלמה שפיצר היה מנהל התאחדות קהילות החרדים בלונדון. נכדתו נשואה לרב פסח אליהו פאלק. ניניו, בניה של נכדתו אסתר שחור, הם: חנניה שחור - מנהל חברה קדישא "קהילת ירושלים", הרב יאיר שחור - רב היישוב מעלה לבונה והרב גרשון שחור - ראש הישיבה התיכונית שעלבים וראש ה"שלוחה" בישיבת שעלבים.
קישורים חיצוניים.
מידע נוסף על הרב אברהם שמואל בנימין שפיצר - באתר המשפחה
נוקס מרטין