חיים אישיים.
גורן אב לשלושה בנים, טייסי קרב, ולבת הנשואה לטייס קרב.
מתגורר ברמת השרון.
קישורים חיצוניים.
מכתביו
Electronic Entertainment Expo
סטאנקו באראץ'
סטאנקו באראץ' (בקרואטית: Stanko Barać; נולד ב-13 באוגוסט 1986 במוסטר, בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן קרואטי המשחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.17 מטרים.
באראץ' החל את קריירת הכדורסל שלו בקבוצת ק.ק שירוקי מליגת העל הבוסנית. הוא נבחר במקום ה-39 על ידי מיאמי היט בדראפט 2007 והועבר לאינדיאנה פייסרס שלבסוף לא החתימה אותו על חוזה.
באוגוסט 2007 חתם באראץ' בקבוצת טאו ויטוריה מליגת העל הספרדית, וב-15 באוקטובר הושאל לולנסיה מאותה הליגה עד לסוף העונה.
ילגבה
ילגבה (בלטבית: Jelgava) היא העיר הרביעית בגודלה בלטביה, ומיקומה כ-44 קילומטרים דרומית-מערבית לריגה. עד 1919 שימשה כבירת מחוז קורלנד.
שם העיר.
לפני הפיכתה של לטביה למדינה עצמאית בשנת 1919, העיר נקראה בשמה הגרמני מיטאו (גרמנית: Mitau). בשפות הרוסית והפולנית היה שמה של העיר מיטבה (רוסית: Митава, פולנית: Mitawa).
היסטוריה.
בשנת 1265 בנה המסדר הליבוני מבצר במקום. היישוב קיבל זכויות עיר בשנת 1573, הייתה בירה של דוכסות קורלנד וסמיגליה ועד מהרה הפכה למרכז מסחרי של הדוכסות.
דוכס קורלנד ארנסט בירון הקים את ארמון הדוכס ועשה רבות לפיתוח התרבות בעיר: פתיחת הספרייה הציבורית הראשונה, הקמת האוניברסיטה "אקדמיה פטרינה" ב-1775 והעלאת הצגות תיאטרון בחצר ארמונו.
בעקבות חלוקת פולין השלישית בשנת 1795 סופחה הדוכסות לאימפריה הרוסית.
לואי השמונה עשר, מלך צרפת, לפני הכתרתו כמלך, התגורר בארמון הדוכס בעת שהייתו בגלות בשנים 1801-1798 וכן 1804–1807. בתקופה זו הוא זכה לחסותו של הצאר.
במהלך המלחמות הנפוליוניות, למרות שהעיר נכבשה בידי הצבא הפרוסי, היא לא ניזוקה.
בשנת 1914 התגוררו בעיר 45,000 תושבים.
בשנת 1939 הוקמה בעיר האוניברסיטה החקלאית של לטביה.
באותה שנה, בעקבות הנספח הסודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב עזבו רוב הגרמנים הבלטים את העיר.
מעשי הטבח בילגבה.
בעקבות פלישת הנאצים לברית המועצות כבש הוורמאכט את העיר ב-29 ביוני 1941 והיא הפכה לחלק ממחוז אוסטלנד. לפני כניסת הנאצים לעיר התגוררו בה למעלה מאלפיים יהודים.
תוך כשבועיים נערכו לפחות חמש אקציות בהן רצחו חיילי איינזצגרופה A בעזרת שוטרים מקומיים כמה מאות יהודים. הרציחות נעשו במגרש המטווחים או ביער, כ-25 קילומטרים מחוץ לעיר. בית הכנסת הגדול הועלה באש ונהרס. בתחילת ספטמבר נרצחו עוד כמה מאות יהודים. עד סתיו אותה שנה הסתיימו הרציחות. בתחילת שנת 1942 דיווח האחראי על מחנות הריכוז של לטביה, אוטו-היינריך דרקסלר (Otto-Heinrich Drechsler), שאזור ילגבה נקי מיהודים.
מ-28 ביולי עד 10 באוקטובר 1944 עבר קו החזית בין הוורמאכט לצבא האדום בתוך העיר. במהלך הקרבות נהרסו כ-90% מבנייני העיר, כולל המרכז ההיסטורי.
אוכלוסייה.
ההתפלגות האתנית הייתה בשנת 2012 כדלקמן:
55.8% לטבים
28.6% רוסים
5.7% בלארוסים
2.8% אוקראינים
2.0% פולנים
1.6% צוענים
1.4% ליטאים
2.1% אחרים
United Artists
זאב רב-נוף
זאב רַב-נוֹף (רובינוב) (11 בפברואר 1926 – 26 במרץ 1979) היה מבקר קולנוע ומוזיקה ובמאי ישראלי. מבקר הקולנוע של "דבר".
ביוגרפיה.
רב-נוף נולד ב-1926 בעיר ביאליסטוק שבפולין, בן לאסתר לבית רָקוֹבסקי ויעקב רוּבִּינוֹב (רוּבִּינוֹף; לימים עִבְרת את שם משפחתו ל"רב-נוף"). מצד אמו היה נצר למשפחת רבנים וסופרים ענפה (אמו הייתה נינתו של הרב עזריאל אריה לייב רקובסקי אב"ד פלוצק, נכדתו של הסופר והמתרגם העברי אברהם אבא רקובסקי, אחייניתה של המחנכת העברייה ופעילת הציבור הוורשאית פועה רקובסקי ואחותו של מבקר הספרות והמתרגם הפולני מארק רקובסקי).
רב-נוף למד בגימנסיה העברית "תרבות" בעירו. במלחמת העולם השנייה, שפרצה כשהיה נער, נדד לברית המועצות. לאחר המלחמה שב לפולין, והשלים לימודי קולנוע בבית הספר לאמנות הקולנוע בלודז'.
בשנת 1950 עלה לישראל. בארץ יזם את הקמת יחידת ההסרטה של הגדנ"ע, ופיקד עליה בשנים 1951–1953. סרטו מתקופה זו, "סעדיה שורשים במולדת", זכה ב-2011 להתייחסות מחודשת. שמו המעוברת, "רב-נוף", ניתן לו הן בשל הדמיון הפונטי לשמו המקורי והן בשל גובהו הרב.
משנת 1954 ועד מותו ב-1979 שימש כמבקר הקולנוע וכתב לענייני מוזיקה ואמנות של העיתון "דבר", שהיה בתקופה זו בין העיתונים הנפוצים ורבי ההשפעה במדינה.
ביים מספר סרטים קצרים, הפיק וביים יותר מ-40 סרטים תיעודיים, ושימש כשופט בכמה פסטיבלים בינלאומיים. שנים רבות היה הנציג הישראלי בהתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI). אחדים מחשובי הבמאים בעולם היו ידידיו האישיים.
רב-נוף כיהן כיו"ר תא מבקרי הקולנוע באגודת העיתונאים, והיה מפעילי אגודת 'קולנוע לנוער' מאז היווסדה.
לאחר מותו התפרסם מבחר מהביקורות שפרסם בספר "מסך גדול" שערך אורי קליין (עם אחרית-דבר ביוגרפית מאת אריה קרישק).
משפחה.
זאב רב-נוף היה נשוי שלוש פעמים. בראשונה היה נשוי לאירינה. לאחר גירושיו נישא לשחקנית רות גבריאלית ("הפוגה"), שממנה יש לו בת אחת, ורדה הכט (נולדה ב-1959). בתחילת שנות ה-60 נישא בשלישית לרחל לבית תנוּרי, גרושתו של הצלם והארכאולוג בנו רותנברג.
רב-נוף נפטר ב-1979 בביתו מהתקף לב, בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו רחל.
טומאס הנדריק אילווס
טומאס הנדריק אילווס (באסטונית: Toomas Hendrik Ilves; נולד ב-26 בדצמבר 1953) הוא פוליטיקאי אסטוני אשר כיהן כנשיא אסטוניה בשנים 2006–2016.
תולדות חייו.
אמו של אילווס איראידה סיטאם היא בת לאם רוסייה ואב אסטוני; נולדה בלנינגרד (ברית המועצות) בשנת 1927. בשנת 1928 משפחת אמו של אילווס הגיעה לאסטוניה. אמו של אילווס אומצה על ידי דודתה ובעלה, אחיו של שר החוץ של אסטוניה דאז.
אילווס נולד בסטוקהולם בירת שוודיה להורים אסטונים שגלו מן המדינה בשנת 1944, לפני הכיבוש הסובייטי השני.
אילווס גדל והתחנך בארצות הברית בעיר לאוניה אשר במדינת ניו ג'רזי. בשנת 1972 סיים את לימודיו התיכוניים ובשנת 1976 סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קולומביה. אילווס סיים תואר שני בשנת 1978 באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנים 1974 עד 1979 עבד כעמית מחקר בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת קולומביה.
מ-1979 ועד 1981 שימש כמורה לאנגלית וסגן מנהל מרכז חינוכי בניו ג'רזי ובשנים 1981 עד 1983 שימש כמנהל מרכז הסופרים בוונקובר.
בשנת 1984 החל לעבוד במחלקת המחקר של רדיו אירופה החופשית במינכן ובשנת 1988 התמנה לראש המחלקה האסטונית שם.
בשנת 1991 עבר להתגורר באסטוניה.
פעילותו הפוליטית.
אילווס התחיל את דרכו הפוליטית בשנת 1993 כאשר התמנה לשגריר אסטוניה בארצות הברית, קנדה ומקסיקו. בתפקיד זה שימש עד 1996.
בדצמבר 1996 התמנה בפעם הראשונה כשר החוץ בממשלתו של טיט ואהי.
באפריל 1998 התאחדו מפלגת העם השמרנית (Konservatiivide Rahvaerakond, VKRE) עם מפלגת החוואים האסטונית (Eesti Talurahva Erakond, ETRE) למפלגה העממית (Rahvaerakond) ואילווס נבחר כיושב ראש המפלגה. בספטמבר 1998 התפטר מתפקידו כשר החוץ.
בנובמבר אותה שנה התאחדה מפלגתו עם המתונים ושינתה את שמה למפלגת העם-המתונים (Rahvaerakond Mõõdukad). אילווס נבחר שוב כיושב ראש המפלגה. בבחירות לפרלמנט האסטוני שנערכו במרץ 1999 נכנס לפרלמנט כנציג מפלגתו ומונה שוב כשר החוץ בממשלתו של מארט לאר עד ינואר 2002. אילווס תמך בהצטרפותה של אסטוניה לאיחוד האירופי והצליח לפתוח במשא ומתן עם נציגי האיחוד שהוביל לכניסת ארצו לאיחוד. באוקטובר 2002 התפטר מתפקידו כיושב ראש המפלגה עקב כישלונה בבחירות המוניציפליות.
בשנת 2003 נבחר כנציג אסטוניה לאיחוד האירופי, על תקן משקיף והפך לחבר הפרלמנט האירופי במאי 2004 כאשר אסטוניה הצטרפה לשורות האיחוד. באותה שנה שינתה מפלגתו את שמה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית (Sotsiaaldemokraatlik Erakond) ובבחירות שנערכו באסטוניה לפרלמנט האירופי זכה אילווס בניצחון גורף.
הבחירות לנשיאות.
באוגוסט 2006 נערכו הסיבוב הראשון והשני לבחירת הנשיא בפרלמנט. אילווס התמודד בסיבוב השני כמועמד יחיד ולא זכה לרוב הדרוש של 2/3. בסיבוב השלישי שנערך באספה הבוחרת (valimiskogu) ב-26 בספטמבר התמודד אילווס מול ארנולד רוטל וזכה ברוב רגיל של 174 מתוך 345 קולות ונבחר על ידי כך לנשיאות. ב-29 באוגוסט 2011, התמודד אילווס לתפקיד שוב וזכה בסיבוב הראשון. כהונתו השנייה הסתיימה ב-2016.
חייו האישיים.
אילווס נשוי בשלישית. אשתו הראשונה הייתה מרי בולוק, פסיכולוגית אמריקאית עמה נולדו לו בן (ב-1987) ובת (ב-1992).
בשנת 2004 נשא לאשה את אוולין אינט-למבוט, רופאה במקצועה, שנולדה, גדלה והתחנכה בטאלין. לשניים בת מנישואיה הקודמים של אוולין ובת משותפת שנולדה בשנת 2003.
באפריל 2015 התגרשו בני הזוג. בנובמבר אותה שנה התארס אילווס עם יווה קופצה (Ieva Kupce), פקידה בכירה לטבית. השניים נישאו בינואר 2016 ובנובמבר 2016 נולד לשניים בן.
אחיו של אילווס, אנדרס אילווס משמש כיום כראש המחלקה האפגנית של הבי.בי.סי ושימש עד סוף שנות ה-90 בתפקיד דומה ברדיו אירופה החופשית.
אותות ועיטורים.
אילווס זכה למספר עיטורים ממדינות שונות, הבולטים שבהם:
זאב רב נוף
ונטספילס