בסיפורת, הנוהג של סטרייטוושינג מצוין במיוחד בתסריטים המבוססים על ספרי קומיקס. הדמות מאקס-מן, מיסטיק, מתוארת כביסקסואלית בספרי הקומיקס, אך בסרטים היא מוצגת כסטרייטית. בתוך ספרי הקומיקס שפורסמו על ידי מארוול קומיקס, הייתה למיסטיק מערכות יחסים רומנטיות עם דמויות גבריות ונשיות. מערכת היחסים הבולטת ביותר שלה הייתה עם דסטיני , . בתוך סדרת הסרטים של האקס-מן, לדמות מיסטיק, שגילמה השחקנית ג'ניפר לורנס, לא היה מערכת יחסים או עניין כלשהו בדמות נשית אחרת.
הסרט הדרמה האמריקאית מ-2015, Stonewall , הואשם בסטרייטוושינג ובנוהג הקשור ל-"שטיפת שיניים", על כך שלא כלל ייצוג של שני הפעילים השחורים והטרנסיים שגרמו למהומות סטונוול. סדרת הטלוויזיה הדרמה-מוזיקלית, Rise , ספגה לביקורת על כך ששינתה את בסיס ההפקה, בעיר נהיה פתאום לגבר סטרייט; המגזין אאוט כינה את הסדרה כ-.
במאמר "משחק החיקוי וה-'סטרייטוושינג' בסרטים" (באנגלית: "The Imitation Game and the 'straightwashing' of film"), שנכתבל סטיוארט ריצ'רד, נכתב גם הביקורת על הסרט "משחק החיקוי". באותו מאמר, ריצ'רדס קבע כי סדרת מלחמת העולם השנייה , להראות אותו כ-. הוא גם אמר שהסרט נהיה , ובו גם מתואר יחסים רומנטיים עם ג'ואן קלארק (קירה נייטלי).
בטלוויזיה.
הדמות ג'ון קונסטנטין, בגילומו של השחקן מאט ראיין , מסדרת הטלוויזיה קונסטנטין, ספגה ביקורת רבה על כך שלא הציגה את אותה מיניות כמו שנכתבה במקור בסדרת הקומיקס של DC, "". מנהלי הטלוויזיה החליטו כי לא צריך לכלול את הביסקסואליות של ג'ון קונסטנטין בתוכנית הטלוויזיה והוא תואר כגבר סטרייט. עם זאת, כאשר ריאן חזרם לגלם את התפקיד בסדרת הטלוויזיה האמריקאית, אגדות המחר, הדמות הוצגה כביסקסואלית.
סדרת הטלוויזיה האמריקאית, ריברדייל, ספגה ביקורת על תיאורם של אחת הדמויות הראשיות, ג'אגהד ג'ונס (בגילומו של השחקן האמריקאי קול ספארוס) כדמות גברית סטרייטית. בראיון ל- comicbook.com, מחבר ספר הקומיקס ג'אגהד , צ'יפ זדארסקי, הצהיר כי כתב את ג'אגהד כדמות א-מינית. אנשים רבים .
במשחקי הווידאו.
משחקי ווידאו, כמו וורלד אוף וורקראפט של היצרנית Blizzard Entertainment, מתאימים לקהל הקווירי מטבעם, מאחר שבמשחק, ניתן לשנות, לפי התאמתו האישית של השחקן, את המגדר ואת הנטייה המינית של הדמות. כאן, האפשרות לשחק דמות ראשית לא סטרייטית היא התפתחותית. עם זאת, ב-2010, היצרנית היצרנית Blizzard Entertainment החלה "להפוך [חלקים רבים במשחק] לסטרייטים", על ידי הסרת רוב המכניקה החד-מינית, והוספת שני חלקי משחק לא-קווירים באותה שנה. יש הרואים בזה כהטרונורמטיביות הומופובית.
המשחק The Pioneer Trail של זינגה, הוא זינגה מאפשרת לשחקנים ליצור משפחות וירטואליות על ידי התאמה אישית של בן/בת הזוג במטרה להקים משפחה וירטואלית. המשחק לא מגדיר ספציפית את בן/בת הזוג, ופותח מקום לאפשרות קווירית.
משחק הווידאו, אנדרטייל, , מה שהוביל ל-. ב-2016, אדמונד צ'אנג, פרופסור ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת אורגון, נשא נאום באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה שכותרתו "עורות חומות, אווטרים לבנים: מרוץ מרוצים וסטרייטוושינג במשחקים דיגיטליים" (באנגלית: "Brown Skins, White Avatars: Racebending and Straightwashing in Digital Games"). צ'אנג קבע כי משחקי וידאו כמו Assassin's Creed ו-World of Warcraft הם משחקים .
הסופרת והעיתונאית האמריקאית, היידי מקדונלד , ערכה סקר בו מיצבה סטטיסטית את BioWare כמובילה בעשיית רומנים של משחקים, גם קווירים וגם סטרייטים. נשים תמכו יותר לתוכן רומנטי קווירי מאשר גברים. עם זאת, יותר ממחצית הגברים הסטרייטים תמכו בכך.
בענייני השעה.
לאחר פיגוע הירי ההמוני במועדון הלילה פולס באורלנדו, מספר פרשנים לא התייחסו לקורבנות הלהט"בים, יחד עם הכחשה של הוועדה הרפובליקנית הלאומית בטענה של . בהצהרתו של מנהיג הרוב בסנאט של ארצות הברית, מיץ' מקונל, לא הוזכרה אף מילה על להט"בים. הפעיל הגאה, ג'ון בקר הצהיר כי כלי התקשורת להתקפה על ידי .
במהלך טקס הפתיחה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג ב-2018, רשת הטלוויזיה NBC לא ; הרשת אפילו לא הכירה או אפילו .
וידאו קמפיין לקידום מכירות שנוצר על ידי לשכת המסחר בפרובינסטאון , מסצ'וסטס הציג את חיי הלילה העמוסים ואת האמנים, אך ללא אזכור של הקהילה הגאה הפועלת בעיירה. הפרסומת כונתה, על פי מספר פעילים להט"בים, כסטרייטוושינג.
בשכונות הגאות בפילדלפיה, הגיי ברים, כמו וודיס, ניצבים בפני "ג'נטריפיקציה סטרייטית", והופכים למעשה את הברים ל-, שבו גברים ונשים סטרייטים שולטים. מגמה זו נגרמה בגלל הרצון של נשים סטרייטיות לפתוח מרחבים שבהם גברים סטרייטים לא יתנכלו להם, עליית אפליקציות היכרויות הומוסקסואליות כמו Grindr (שמפחיתות את הצורך ללכת למועדונים הומוסקסואליים), עליית שכר הדירה וג'נטריפיקציה, והגברת תמיכת המיינסטרים על הקהילה הגאה ועל מרחביהם. בוב סקיבה קבע כי המועדון הלהט"בי בסידני, מלון אימפריאל (באנגלית: The Imperial Hotel), הואשם בכך שהוא עושה סטרייטוושינג על ידי הסרת דגלי הגאווה לפני ביקורו של ראש ממשלת אוסטרליה, סקוט מוריסון. הוא נוצרי פנטקוסטלי שהצביע בעבר נגד נישואים חד-מיניים בבית המחוקקים האוסטרלי. בעוד שאמנים מקומיים וחברי הקהילה הגאה קראו להחרים את המועדון הלהט"בי, המועדון הלהט"בי הכחיש את ההאשמות.
לוטה ג'פס ביקרה את ה-"סטרייטוושינג" של מצעד הגאווה בלונדון , וקבעה כי במקום להתמקד בהכרה בזכויותיהם של אנשים קווירים, טרנסיים ולא הטרוסקסואלים, היא הפכה את אירוע הגאווה ל"חביב עבור ההמונים", ובשביל שאנשים הטרוסקסואלים שישתתפו במצעד הגאווה. לדבריה, בעוד שחברות גדולות נותנות חסות לפעילות וכוללות נושאים להט"בים בחומרי הפרסום שלהן, הן שוכרות ידוענים סטרייטים לתמוך במוצרים ומותגים לאירוע, עם מיעוט "[ב]נועזות להשתמש במילים 'גיי', 'לסבית', 'טרנס' או 'בי', כשהם מראים את תמיכתם בקהילה הגאה".
היסטוריה.
בארצות הברית, ב-1930–1968, קוד ההייז של סרטי הקולנוע גרם לאולפנים גדולים לחסל דמויות גאות או הפניות מסרטים. הסרט התיעודי מ-1995, כוכבים בארון, מראה כיצד כמה תסריטאים ובמאים ניסו להציג בעדינות דמויות, תפקידים או נושאים הומוסקסואליים, מבלי ששמו לב אליו, למשל גור וידאל שהיה במערכת יחסים הומוסקסואלית בסרט מ-1959, בן חור.
קוד הפקת הסרט הביא גם לחיסול של תיאורים ביסקסואליים בגרסה הקולנועית של הנובלה ארוחת בוקר בטיפאני של טרומן קפוטה. בספר היו ל-, אך בסרט היא מוצגת רק עם הולי גולייטלי. כמו כן, הקוד הוביל לחיסול מערכת יחסים הומוסקסואלית בגרסה הקולנועית למחזה "חתולה על גג פח לוהט". בהצגה, מתואר בריק פוליט כמאהב של פטריארך משפחתי בשם סקיפר. בגרסת הסרט מ-1958, מוחלף הסיפור של מערכת היחסים הגאה בסיפור התסכול של סקיפר בגלל קריירת הכדורגל הדהויה שלו ונישואים חסרי מין הטרוסקסואליים.
דיווחים היסטוריים על הסופרג'יסטיות הלסביות אווה גור-בות' ואסתר רופר תוארו במקרים מסוימים כסטרייטיות, כאשר ההיסטוריון גיפורד לואיס טען כי הן לא היו לסביות או קוויריות בביוגרפיות שלו עליהן. מספר מכתבים שנכתבו על ידי המלחין הרוסי, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, בהם ביטא את רגשותיו ההומוסקסואליים, היו מצונזרים ולא פורסמו עד ל-2018.
הניו יורק טיימס פרסם לא יותר משני מאמרים בעמוד הראשון בשנה, שהפנו כל סוג של התייחסויות להומואים מסוף מלחמת העולם השנייה ועד ל-1965. הפרסום לא השתפר הרבה גם ב-20 השנים שלאחריהם. רוב הפרסומים היו שליליים, וראו בהומואים איומים ביטחוניים בתקופת המלחמה הקרה. גרוס (2001) הצביע על חוסר נראות של הומואים בפרק זמן זה, יחד עם דאגותיהם שלא נכללו בפומבי.
ב-1981, משבר האיידס בארצות הברית, זכה לתשומת לב תקשורתית מועטה, אפילו עם העלייה המהירה בשיעורי התמותה. הניו יורק טיימס לא הזכיר את המילה איידס עד ל-1983. אלווד (1996), קינסלה (1989) ושילטס (1987) הגיבו על שתיקת העיתון ביחס לנושאים הלהט"בים, במיוחד בזמן משבר האיידס. הניו יורק טיימס פרסם, לעיתים רחוקות, דיווחים בנושא האיידס עד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, שלאחריה עלה באופן דרמטי. נראה כי שינוי זה בתקשורת משקף את השינויים בחברה. מותו של השחקן האמריקאי, רוק הדסון, הצהרותיו של רונלד רייגן על איידס ב-1987, והצעת הקמפיין של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון ב-1992 ודיון הקונגרס המוקדם ב-1993 על האיסור שירות צבאי של לסביות והומואים, הגבירו את הדיווחים של הניו יורק טיימס בנושאים להט"בים.
כלותאר השני
כלותאר השני (בצרפתית: Clotaire II, בלטינית: Chlotarius II; מאי 584 – 18 באוקטובר 629) ידוע בכינויים "כלותאר הצעיר" ו"כלותאר הגדול", היה מלך האימפריה הפרנקית מהשושלת המרובינגית בין השנים 613–629. כלותאר היה בצעירותו מלך נויסטריה ונשא בתואר של מלך פריז. לאורך חייו נאבק בנחלותיהם של בני אצולה אזוריים ואיחד את פרנקיה לכדי אימפריה מאוחדת. בשונה ממלכים פרנקים רבים אחרים, כלותאר נודע בכך שהיה פעלתן והיה מעורב רבות בענייני המדינה. הוא המלך הפרנקי היחיד, מלבד קרל הגדול, שנשא בתואר "הגדול".