נושאי המחקר היו ג'וזף (58), שנמצא באשפוז פסיכיאטרי במשך שני עשורים; קלייד (70), חלקאי לשעבר שסבל מבעיית שתייה ודמנציה; ולאון (38), שמגיל צעיר האמין שהוא ישו. הניסוי החל ביולי 1959 ונמשך כשנתיים. על מנת לחקור את הניתוק מהמציאות שבו היו המטופלים שבויים דאג החוקר לכך שיהיו בחדרים סמוכים, וכן הניע אותם להיפגש בין היתר בחדר האוכל ובמהלך מטלות בבית החולים. במהלך הניסוי, רקח הודעות ומסרים מדמויות שאינן קיימות במטרה לבצע מניפולציות במטופלים (כגון שליחת מכתבים ממענים מפוברקים), על מנת לבדוק האם דעתם תשתנה, אך זה לא קרה. בתקופה זו, שלושת הגברים התווכחו רבות, וכל אחד מעם טען שהוא ישו האמיתי והקדוש מכולם, וכן שהאחרים לוקים במחלת נפש או שהם רובוטים. בחלוף הזמן, החיכוחים ביניהם פסקו והם התיידדו והחלו לדבר על נושאים אחרים. בסופו של הניסוי לא חל שיפור בניתוק מן המציאות בו לקו שלושת הגברים והם המשיכו להאמין שהם ישו.
תלמידיו של רוקיץ' באותה העת העידו שהיה מניפולטיבי ושאף ליצירת עימותים בין הגברים בניסוי. עם השנים הגיע הסופר למסקנה שהתנהלות מחקרו הייתה פסולה אתית, ולמהדורת 1984 הוסיף את ההתנצלות "לא הייתה לי זכות, אף לא בשם המדע, לשחק בתפקיד אלוהים, להתערב בחייהם הפרטיים ולשפוט אותם". בהמשך אף אמר שהם אלו שהפריכו את אמונתו שיצליח לשנותם, ולמעשה הדבר גרם לו להכיר בכך שהוא עצמו החזיק באמונה שיש ברשותו כוח אומניפוטנטי.
הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1964. ב-2011, יצא במהדורה מחודשת על ידי ה-The New York Review of Books.
בשנת 2017 יצא סרט הדרמה "שלושה משיחים" שביים ג'ון אבנט, ומבוסס על מחקרו של רוקיץ', שגם השתתף בכתיבת התסריט.
P-15 טרמיט
דווקא (כתב עת)
דווקא
אזקייל קמבוי
אזקייל קמבוי צ'בוי (באנגלית: Ezekiel Kemboi Cheboi; נולד ב-25 במאי 1982) הוא אתלט קנייתי. הוא פעמיים אלוף האולימפי (אתונה 2004 ולונדון 2012), 4 פעמים ברציפות אלוף העולם (ברלין 2009, טגו 2011, מוסקבה 2013 ובייג'ינג 2015), 3 פעמים ברציפות סגן אלוף העולם ואלוף חבר העמים בריטי בריצת 3000 מטר מכשולים.
ביוגרפיה.
קמבוי נולד בכפר מטירה, ליד העיירה קפסואר שבמחוז עמק ריפט. משנת 2009 הוא מתאמן בהדרכת מוזס קיפטנוי.
במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, אנגליה בשנת 2002 זכה קמבוי במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:19.78 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה קמבוי במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:05.11 דקות, אחרי סאיף סעיד שאהין מקטר (8:04.39 דקות) ולפני אליסאו מרטין מספרד (8:09.09 דקות).
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:05.81 דקות, לפני חבריו לנבחרת ברימין קיפרוטו (8:06.11 דקות) ופול קיפסיילה קוץ' (8:06.64 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה קמבוי במדליית כסף בפעם השנייה ברציפות בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:14.95 דקות, אחרי סאיף סעיד שאהין (8:13.31 דקות) ולפני ברימין קיפרוטו (8:15.30 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה קמבוי במדליית כסף בפעם השלישית ברציפות בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:16.94 דקות, אחרי ברימין קיפרוטו (8:13.82 דקות) ולפני ריצ'רד קיפקמבוי מאטילונג (8:17.59 דקות), שניהם חבריו לנבחרת.
במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:18.17 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים קמבוי במקום שביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:16.38 דקות ולא הצליח להגן על תוארו.
אלוף עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא תחרות חדש של 8:00.43 דקות, לפני ריצ'רד קיפקמבוי מאטילונג (8:00.89 דקות) ובועבדאללה טהרי מצרפת (8:01.18 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו בשנת 2010 זכה קמבוי במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:18.47 דקות.
בתחרות ליגת היהלום במונקו שנערכה ב-22 ביולי 2011 קבע קמבוי בריצת 3000 מטר מכשולים שיא אישי חדש של 7:55.76 דקות, והוכיח שהוא מוכן לאליפות העולם באתלטיקה. חודש לאחר מכן, באליפות עצמה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:14.85 דקות, לפני ברימין קיפרוטו (8:16.05 דקות) ומאהיידין מחיסי-בנאבאד מצרפת (8:16.09 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה קמבוי במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:18.56 דקות, לפני מאהיידין מחיסי-בנאבאד (8:19.08 דקות) ובן ארצו אבל מוטאי (8:19.73 דקות).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה קמבוי בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:06.01 דקות, לפני בן ארצו קונססלוס קיפרוטו (8:06.37 דקות) ומאהיידין מחיסי-בנאבאד (8:07.86 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שבסין באוגוסט 2015 זכה קמבוי בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:11.28 דקות, לפני בני ארצו קונססלוס קיפרוטו שקבע תוצאה של 8:12.38 דקות ולפני ברימין קיפרוטו שקבע תוצאה של 8:12.54.
חייו האישיים.
קמבוי נשוי לג'יין ואב לשני בנים. השתתפותו באולימפיאדת לונדון הוטלה בספק כאשר בחודש יוני אותה שנה, הואשם בתקיפת אישה שטענה שדקר אותה לאחר שסירבה לקיים עמו יחסי מין.
שר&quot;פ
שר"פ הוא שירות רפואי פרטי המסופק בתשלום במסגרת בתי חולים בישראל.
השר"פ מאפשר לחולה לבחור באופן פרטי רופא שיערוך לו בדיקה, אבחון או ניתוח, כששכרו משולם על ידי החולה (לרוב במימון ביטוחי השב"ן או ביטוחים מסחריים אחרים), זאת תוך שימוש בתשתיות בית החולים בו מועסק הרופא. קיומו של שר"פ במסגרת בתי החולים הציבוריים שנוי במחלוקת ציבורית עזה בישראל. כיום נאסר בישראל על קיום שר"פ ברוב בתי החולים הציבוריים (בתי החולים הממשלתיים ובתי החולים של שירותי בריאות כללית), והוא פועל רק בבתי חולים הציבוריים-עצמאיים.
רקע.
השר"פ החל לפעול בבית החולים הדסה בירושלים בשנת 1945 ובשנת 1975 התרחב גם לבית החולים שערי צדק. במשך הזמן החל גם בית החולים ביקור חולים להנהיג שר"פ במסגרתו. הסדר שר"פ ניתן גם באופן יוצא דופן לפרופסור מוריס לוי במסגרת הסכמתו לעבוד בבית החולים בילינסון של קופת חולים כללית.
במשך שנות ה-70 רווח הנוהג של רפואה שחורה בבתי חולים ממשלתיים ושל קופת חולים כללית, וחולים שילמו לרופאים באופן פרטי עבור טיפול מיוחד בבית החולים. גורמים שונים הציעו לקבוע הסדרי שר"פ רשמיים במטרה להסדיר את העניין ולמנוע רפואה שחורה. במטרה לקבוע מדיניות בעניין, הקים משרד הבריאות את ועדת שני. במאי 1980 יצא ארגון הרופאים של קופת חולים בדרישה לקיום שר"פ רשמי בבתי החולים של קופת חולים כללית, באופן שיבטל את ההסדרים הנהוגים מתחת לשולחן. הדרישה נתקלה בהתנגדות נרחבת, בין השאר מצד ארגון האחיות ומצד בכירי קופת חולים שטענו שהדבר יפגע באידאולוגיה השוויונית של הקופה.
בשנת 1986, כדי לספק את הדרישה לשירותי שר"פ, הקימה הדסה מרפאת שר"פ בתל אביב.
באפריל 1987 יזמה שרת הבריאות שושנה ארבלי אלמוזלינו את הקמת "ועדת טריינין", שנתבקשה לבחון ולהמליץ על מדיניות בריאות כוללת, ולקבוע סדרי קדימויות בפיתוח מערכת הבריאות בישראל. הוועדה המליצה על שיטת השר"פ המופעלת ב"הדסה" כפתרון לבעיית התקציב של שאר בתי החולים בישראל.
באמצע שנות התשעים החלו בתי החולים הממשלתיים איכילוב, שיבא, רמב"ם, הלל יפה ואסף הרופא להפעיל שר"פ (שכונה שר"ן - שירות רפואי נוסף) באמצעות תאגידי בריאות ללא הסכמה רשמית של משרד הבריאות והממשלה. באפריל 2000 פנתה מכבי שירותי בריאות למשרד הבריאות וליועץ המשפטי לממשלה בבקשה לבחינת חוקיות הפעלת השר"פ לאור טענתה שנגבים במסגרתו תשלומים עודפים ומוגזמים מעבר למותר. בפברואר 2002 הורה היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין להפסיק את פעילות השר"פ בבתי החולים הממשלתיים. כנגד הנחיית היועץ הגישו אזרחים ורופאים עתירות נפרדות לבג"ץ בבקשה לבטל את החלטת היועץ, אך בסופו של דבר במרץ 2009 העתירות נדחו.
נכון לשנת 2021, השר"פ פועל רק במסגרת בתי החולים בירושלים, בבית החולים אלישע בחיפה, בבית החולים לניאדו שבנתניה, בבית החולים מעייני הישועה שבבני ברק, בבית החולים האנגלי, האיטלקי והצרפתי שבנצרת, ובבתי החולים הרצליה מדיקל סנטר ואסותא מרכזים רפואיים, בהסדרים המשתנים ממרכז רפואי למשנהו.
בית החולים אסותא אשדוד קיבל בעת הקמתו היתר לכך ש-25% מהיקף פעילותו יהיה במסגרת שר"פ, אך בהמשך המדינה הגיעה להסכם עם אסותא על ביטול השר"פ שם, תמורת תקציב ממשלתי נוסף.
במהלך השנים הוקמו מספר ועדות לבחינת הנושא וגובשו המלצות שונות:
אופן הפעילות.
השר"פ מתבצע במגבלות שונות הקשורות בהסדרים בין כל רופא לבית החולים בו הוא מועסק ובתנאים שנקבעים ביניהם וללא התערבות של משרד הבריאות.
קיימים הבדלים רבים באופי הפעילות ובתנאיה בין בתי החולים:
ויכוח ציבורי.
על הפעלת השר"פ במתכונת הקיימת ועל הרחבתו לכלל בתי החולים הממשלתיים והציבוריים מתקיים ויכוח ציבורי לאורך השנים.
עיקרי טיעוני המתנגדים:
עיקרי טיעוני התומכים:
שירות רפואי פרטי
הוצאת דרום
דרום (פירושונים)
הדרום
משה סילמן