עם חזרתה בתשובה נטשה את שאיפותיה ליצור קולנוע חילוני, והחלה ללמד קולנוע בבתי ספר דתיים. בשנים 1996–1998 לימדה קולנוע דוקומנטרי בבית הספר "מעלה" בירושלים, ובמקביל לימדה בימוי ותסריטאות באולפנה לאומנויות בירושלים. בשנים 1999–2001 לימדה בימוי ותסריטאות במכללה למורות "בית רבקה" - כפר חב"ד. היא נהגה להציג בפני התלמידות סצנות מעובדות מספרי האחיות ברונטה או ג'יין אוסטין, וכן לבקש מהבנות להפוך מעשייה יהודית לתסריט בעל אלמנטים דרמטיים ורומנטיים בגבולות ההלכה. בשנים 1997–2008 לימדה וריכזה את מגמת הקולנוע באולפנית ישורון בפתח תקווה. ב-2006 לימדה בימוי ותסריטאות בבית הספר לקולנוע של ישיבת תורת החיים. היא לימדה גם משחק מול מצלמה בבית הספר למשחק של חגי לובר "אספקלריא".
בשנת 1996 נישאה לירון בורשטין. בשנת 2020 התגרשה ונישאה בשנית. היא תושבת פרדס חנה. הוריה ואחותה חזרו אף הם בתשובה. המשפחה מקורבת לחסידות ברסלב וחברה בקהילת "אביר יעקב" של הרב מרדכי אוירבך, בנו של הרב שלמה זלמן אוירבך.
ביוני 2022 נטען בתחקיר של ערוץ 13 כי בורשטיין היא תלמידתו של אליעזר ברלנד.
עבודה קולנועית.
בשנים 2000–2004, במקביל להוראת הקולנוע, עסקה בורשטין בעריכה, צילום ובימוי של סרטי דרמה ותדמית קצרים לציבור החרדי. בשנת 2004 כתבה תסריט ל"דרמות מן השורש", פרויקט באורך 50 דקות של "רשת" וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. באותה שנה כתבה, ביימה וצילמה סרט דרמה בהפקה פרטית באורך של כ-60 דקות שנועדה לציבור החרדי והוקרן בהמשך בסינמטקים בישראל.
באותה תקופה החליטה בורשטין ליצור סרטים לקהל שאינו חרדי בעקבות תחושתה שהיהדות החרדית מוצגת בקולנוע הישראלי מנקודת מבט חילונית בלבד. בשנת 2006 הגשימה את השאיפה הזו, לאחר שקיבלה מלגה מקרן רבינוביץ לפיתוח התסריט ל"למלא את החלל", שהושלם בשנת 2008. הסרט עצמו יצא לאקרנים ב-2012. בהופעת הבכורה שלו בפסטיבל ונציה קטפה הדס ירון את פרס השחקנית הטובה ביותר. בישראל היה הסרט מועמד ל-13 פרסי אופיר וזכה ב-7 מהם, הכמות הגדולה ביותר באותה שנה.
סרטה "לעבור את הקיר", המתמקד בסיפורה של חוזרת בתשובה המחפשת שידוך לעצמה בשנות השלושים לחייה, זכה בשלושה פרסי אופיר בשנת 2016, בקטגוריות עיצוב תלבושות, השחקנית הטובה ביותר ופרס התסריט שניתן לבורשטין עצמה.
בשנת 2020 החלה ביצירת סדרת הטלוויזיה "ריקוד האש", והסדרה עלתה לשידור ב-24 באפריל 2022 ב-yes.
BBC One
BBC One או BBC1 ראשי תיבות (British Broadcasting Corporation) הוא אחד מערוצי הדגל של רשת השידור BBC בבריטניה. הערוץ עלה ב-2 בנובמבר 1936 כשירות הטלוויזיוני של רשת BBC, והיה שירות הטלוויזיה הראשון בעל רזולוציית תמונה גבוהה. לאחר מכן שונה שמו ל-BBC TV, עד יציאתו של הערוץ BBC2 ב-1964. לאחר מכן שמו שונה חזרה ל-BBC One.
התקציב השנתי של הערוץ נכון ל-2011/2012 הוא 1,166.6 מיליון לירות שטרלינג. התקציב ממומן על ידי התושבים באמצעות אגרת הרדיו והטלוויזיה, ולכן הערוץ משדר באופן רציף ללא פרסומות. נכון לרבעון 4 של 2017 BBC1 הוא הערוץ הנצפה ביותר בבריטניה.
BBC1 היה הערוץ הראשון של BBC שהחל בשידורים מקבילים בטכנולוגיית HD, ב-3 בנובמבר 2010.
ב-2008 הודיעה הנהלת הערוץ כי השיגה את היעד שהציבה לעצמה, לשדר את כל תוכניותיה עם כתוביות למען צופים לקויי שמיעה.
חמש התוכניות הנצפות ביותר בערוץ ב-2010 היו "איסטאנדרס"; משחק הכדורגל בין אנגליה לגרמניה במונדיאל 2010; "Strictly Come Dancing"; "Come Fly with Me"; ו"דוקטור הו".
היסטוריה.
שנים ראשונות.
ה-BBC החל לשדר תוכניות טלוויזיה ממרתף בית השידורים שבלונדון, ב-22 באוגוסט 1932. עם זאת השידור הרשמי החל ב-2 בנובמבר 1936 מארמון אלכסנדרה.
ב-1 בספטמבר 1939, יומיים לפני שהבריטים הכריזו מלחמה על גרמניה הנאצית, ירדה התחנה מהאוויר ללא שום התראה, כשהתוכנית האחרונה ששודרה הייתה קריקטורה של מיקי מאוס. התחנה הפסיקה לשדר בתואנה כי הייתה דאגה כי שידור גלי רדיו יפעל לטובת מטוסי האויב. שידורי הטלוויזיה שבו ב-7 ביוני 1946 בשעה 15:00. יסמין בליי, אחת מהקרייניות הראשונות של ה-BBC אמרה עם חזרת השידור: "שלום לכולם, מה שלומכם, אתם זוכרים אותי, יסמין בליי?". הקריקטורה של מיקי מאוס משנת 1939 שודרה 20 דקות מאוחר יותר.
הקמת BBC One.
ה-BBC החזיק במונופול סטטוטורי על שידורי הטלוויזיה בבריטניה עד פתיחת תחנת הטלוויזיה הפרטית הראשונה, ב-22 בספטמבר 1955, כאשר ITV החלו לשדר. התחרות עם המתחרה החדש אילצה את ה-BBC לשנות את זהותו ואת סדרי העדיפויות שלו עקב ירידה משמעותית בקהל הצופים.
ב-20 באפריל 1964 שונה שם התחנה ל-BBC1 עקב הקמת BBC2.
ניובה
ניובה (ביוונית: Νιόβη) הייתה בתם של טנטלוס ודיונה במיתולוגיה היוונית. הייתה אשתו של אמפיון מלך תבאי, וילדה לו שבעה בנים ושבע בנות.
ניובה במיתולוגיה.
המיתולוגיה מספרת שניובה חטאה בחטא ההיבריס כלפי לטו, אמם של התאומים ארטמיס ואפולו. ניובה טענה כי היא טובה מלטו, מפני שילדה שבעה בנים ושבע בנות, בעוד שלטו ילדה רק זוג תאומים. היא לגלגה באומרה שבנה של לטו "יפה כמו אשה", ובתה עוסקת במקצוע גברי - ציד.
נקמתם של אפולו וארטמיס לא איחרה לבוא: אפולו הרג את כל בניה של ניובה כשהשתתפו במשחקים אתלטיים, וארטמיס הרגה את כל הבנות. על פי גרסה מסוימת, רק כלוריס נותרה בחיים מכל ילדיה של ניובה. אמפיון נשבע לנקום את דם ילדיו, אך אפולו הרג גם אותו.
ניובה, שעולמה חרב עליה בן רגע, נמלטה להר סיפליון באסיה הקטנה ובכתה נוראות, עד שהפכה בידי זאוס לסלע הגונח כשדורכים עליו. דמעותיה הפכו לנהר אכלואוס. זאוס הפך את כל אנשי תבאי לאבן כדי שאיש מהם לא יוכל לקבור את ילדי ניובה המתים במשך תשעה ימים. בתום תשעת הימים קברו האלים עצמם את הילדים.
הנצחה.
על שמה של ניובה כונה היסוד ניוביום. היסוד התגלה ביחד עם מרבצי היסוד טנלום, שכונה על שמו של טנטלוס, אביה של ניובה.
האסטרואיד 71 Niobe שהתגלה על ידי רוברט לות'ר ב-1861 נקרא על שמה.
G&amp;L
G&amp;L קיצור של  George &amp; Leo היא חברה אמריקאית לייצור גיטרות חשמליות.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1979 על ידי ליאו פנדר, מייסד חברת פנדר. ליאו פנדר מכר את חברת פנדר מספר שנים לפני כן ל-CBS, הקים חברה בשם Music Man וניהל אותה בין השנים 1971-1979. לאחר סכסוכים עם חבר Music Man, פרש ממנה פנדר והקים ביחד עם חבריו ג'ורג' פולטרון ודייל האייט את חברת G&amp;L.
המודלים של הגיטרות שבנתה החברה דומים לעיצובים המקוריים של פנדר, אך כוללים שיפורים מודרניים.
כיום ממוקם מטה החברה בעיר פולטרון שבמדינת קליפורניה, באותה שדרה בה ממוקם המפעל של חברת פנדר.
עיריית פולטרון שינתה את שמה של שדרה זו ל"שדרת פנדר".
המצאות.
לאורך השנים שכללו פנדר ופולטרון רבים מן העיצובים של פנדר ותכננו חידושים נוספים:
נוף חנה
נוף חנה הוא מבנה היסטורי ברחוב יפה נוף 34 בחיפה, שנבנה בתחילת המאה ה-20 והיה מראשוני הבניינים על הר הכרמל. המבנה הנוכחי הוא על שמה של הציירת חנה אייכינגרין, וניתן לו בשנת 2005 בידי בנה, משה אלון, לאחר ששיפץ את הבית. המבנה הוכר על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל כאתר מורשת.
המבנה שוכן בקרבת טיילת לואי, ונשקף ממנו נוף נרחב של מפרץ חיפה.
הבניין נבנה בשנת 1922 ושימש בתחילה כבית מגורים פרטי. מאז החליף בעלים מספר פעמים, ולאחרונה שופץ מבפנים תוך כדי שימור האדריכלות החיצונית הייחודית.
היסטוריה.
בין השנים 1922–1928 שימש כבית מגורים פרטי. משנת 1928 שכן בו מלון הרצליה, ששכן לפני כן ברחוב קלר במרכז הכרמל והיה אחד משלושת בתי המלון מרשת "מלונות הרצליה". בית המלון נודע כאחד מבתי המלון האיכותיים ביותר על הכרמל ואירח אישים ידועים, בהם חיים נחמן ביאליק, שלום אש, ארתור בירם, שמריהו לוין, הלורד בלפור, חיים ויצמן ועוד.
בין השנים 1936-1932 היה ידוע כ"פנסיון בית טלטש". בשנת 1936 עבר המבנה לידי הצבא הבריטי ושכנה בו המפקדה הצפונית של הצי הבריטי.
בשנת 1948 השתלט ארגון אצ"ל על המבנה והפך אותו למחנה צבאי לאימון אנשי הארגון. בשנות החמישים של המאה ה-20 הועבר הנכס לאפוטרופוס על נכסי נפקדים. לאחר מכן עבר לשימוש צה"ל, ובתקופה זו נקרא גם "בית המילואים".
בשנת 2005 רכשה חברת "אלון גלובל בע"מ" את המתחם, והוא שופץ ושומר ומשמש כבית מגורים. מאחוריו נבנה במסגרת אותו פרויקט מבנה מודרני בן תשע קומות.
ביות השועלים בסיביר
ביות השועלים בסיביר (ברוסית: Домашние лисы, "שועל מבוית") הוא ניסוי לביות שועלים מצויים בצבע כסוף, שנערך במכון לציטולוגיה וגנטיקה (Институт цитологии и генетики), סמוך לעיר נובוסיבירסק בסיביר. הניסוי שהחל בברית המועצות בשנת 1959, בפיקוחו של המדען דמיטרי בלאייב , נמשך למעלה מחמישים שנים, ונכון לשנת 2012 הוא עדיין מתקיים בניהולה של המדענית לודמילה טרוט, אם כי בהיקף קטן יותר, בשל מגבלות תקציב.
בניסוי נחקר תהליך הביות של הזאב המצוי והפיכתו לכלב, ולשם כך נבחר שועל כסוף שהוא שועל מצוי בעל מאפיינים מלניזטים.
בחירת השועלים כמושא הניסוי נבעה מהתפעלותו של דימיטרי בלאייב מהמגוון הגדול של מיני הכלביים, והשאלה כיצד הם התפתחו מאבותיהם הקדמונים של כלבי הבית המבויתים. בלאייב אמר כי "איננו מצליחים להבין איזה מכניזם יוצר את ההבדלים באנטומיה, הפיזיולוגיה, וההתנהגות" שהיה ברור שקיימים בין מיני הכלבים, אך הוא היה בטוח שהתשובה טמונה "בעיקרון התורשה המנדליאני. הגנטיקה של הביות היוותה מקור השראה חשוב גם עבור דרווין.