יש להניח כי גדוד 202 פגע באזור הצומת "נווה"-"יורה" בעוד כ־10 טנקים ובהרבה משאיות וכלי רכב על ידי מחלקת הטנקים והתול"רים שנשארו בצומת ובעיקר על ידי האש תלולת המסלול של הגדוד ושל האגד הארטילרי. אחר הצהרים נפגעו 5-6 טנקים ועוד נגמ"שים על ידי מחלקת הטנקים של איתן ידיד לוי באזור "זאבה"-"נחליאלי" שם תקף גם חיל האוויר אחר הצהריים. חטיבה 3 וגדוד 339 נגרעו מסדר הכוחות המצרי וכ-120 חיילים מצרים נשבו. בסה"כ הושמדו בשני ימי המתקפה המצרית הכושלת כ-90 טנקים בגזרה הדרומית כולה, רובם בקרב ואדי מבעוק וחלקם באזור צומת "נווה"-"יורה". כישלון מצרי זה הצטרף לשורה של כישלונות במתקפת ה-14 באוקטובר.
הקרב היה מאולתר, בנוהל קרב חפוז ותוך כדי תנועה. הקרב היה בניהול אוגדתי ובפיקוד גדודי בגזרות הלחימה. מה שהחל כהפתעה בחדירת חטיבת טנקים מצרית דרך מערך הקו הקדמי לעומק השטח, הסתיים בניצחון מכריע של צה"ל. התוצאה הושגה בזכות תגובות מהירות, פעולות נכונות, ורמה מקצועית גבוהה של לוחמים ומפקדים בכל הרמות – בגדודים 202, 46 ו־89, מערך המודיעין הקרבי שפרסה חטיבה 401 והתמיכה הלוגיסטית לכלים הלוחמים על ידי סמח"ט 401, תוך כדי הלחימה וניהול הקרב המשולב על ידי החפ"ק האוגדתי, ומאידך שלומיאליות ומקצועיות נמוכה של המצרים.
נתון אחד בקרב נתון בוויכוח: בתיאורים הישראליים של הקרב מופיעה התקפה חטיבתית מוגברת נוספת לכיוון צומת "נווה"-"יורה" של חטיבה משוריינת 22 וגדוד חי"ר מחטיבת חי"ר 1. במקורות המצריים אין אזכור להתקפה כזו ובניתוח מבצעי התקפה כזו היא בלתי סבירה. חטיבה 22 אשר סופחה לדיוויזיה 19 לקראת הצליחה המשיכה להילחם במסגרת דיוויזיה 19.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:קרבות החזית המצרית במלחמת יום הכיפורים|ואדי מבעוק]]
[[קטגוריה:קרבות חיל השריון הישראלי: מלחמת יום הכיפורים|ואדי מבעוק]]
[[קטגוריה:קרבות יחידות הצנחנים של צה"ל במלחמת יום הכיפורים|ואדי מבעוק]]
[[קטגוריה:חטיבה 8: קרבות ומבצעים]]
[[קטגוריה:מארבים]]
קרב ואדי מבע'וק
ואדי מבעוק
ואדי מבע'וק
צבוע חום
צבוע חום (שם מדעי: "Hyaena brunnea") הוא מין במשפחת הצבועיים והנדיר ביותר במשפחה זו.
תיאור פיזי.
צבוע חום בוגר מגיע למשקל של עד 50 ק"ג ורוחבו בין כתפיו הוא 70.6–86.8 ס"מ. בניגוד לצבוע מפוספס, לרוב אין הבדלי גודל בין הזכר לנקבה. פרוותו ארוכה ומדובללת, בעיקר באזור הגב והזנב, וצבעה חום כהה או שחור ברוב חלקי הגוף. צבע הפרווה בקדמת גופו הוא אפור, והרגליים מפוספסות באפור וצהוב. הפרווה באזור הצוואר והגב עשויה להזדקף ולשוות לו מראה גדול יותר. הוא מצויד בלסתות רבות עוצמה המסוגלות לשבור עצמות קשות שטורפים אחרים אינם מסוגלים לשבור, אף שיכולת זו נשחקת עם השנים. גולגולתו גדולה יחסית לזו של שאר הצבועיים.
תפוצה ובית גידול.
בית גידולו של הצבוע החום מצוי בדרומה של יבשת אפריקה, במדינות בוטסואנה, דרום אפריקה, זימבבואה, נמיביה ומוזמביק. ריכוזי האוכלוסייה הגדולים ביותר הם באזור מדבר הקלהרי בנמיביה ולאורך החוף המערבי של המדינה. הצבוע החום מותאם לתנאי המדבר אך מעדיף את האזורים ההרריים והסלעיים, בהם הוא מוצא מחסה תחת העצים והשיחים בשעות היום.
אקולוגיה.
התנהגות ותזונה.
הצבוע החום הוא בעל חיים חברתי החי לרוב בקבוצה המונה זכר אחד, נקבה אחת וגורים, אף על פי שנצפו גם להקות המונות מספר זכרים ונקבות ביחד. מעריכים שבמצב זה קיים זכר דומיננטי אחד לפחות. הצבועים שומרים על מדרג חברתי ברור באמצעות מצגי איום הדדיים ומאבקי כוח לא אלימים. הלהקה שומרת על טריטוריה קבועה המשתרעת על פני 200–900 קמ"ר באזורי המדבר, אך באזורים המיושבים על ידי האדם שטחה מצטמצם לכמה עשרות קמ"ר בלבד. סימון הטריטוריה מתבצע על ידי ריח. הגירה של צבועים נפוצה, בעיקר בקרב הצעירים, המחפשים קבוצות משלהם בהגיעם לבגרות.
הצבוע החום פעיל בלילה ולרוב אוכל נבלות, אך מתקיים גם מתזונה של מכרסמים, חרקים, ביצים ופירות. לעיתים נדירות הוא טורף בעלי חיים גדולים יותר כמו אנטילופות ושועלים. במהלך החיפוש אחר מזון, עשוי צבוע בודד לנדוד למרחק של יותר מ-30 ק"מ בלילה אחד, כשהוא מסתמך על חוש הריח המפותח שלו לאיתור פגרים.
רבייה.
נקבת הצבוע החום מתייחמת לראשונה בגיל שנתיים ולאחר מכן כל שנה, מחודש מאי עד אוגוסט. ההזדווגות מתרחשת לרוב בין צבועים מקבוצות שונות ולא מאותה קבוצה כמו אצל הצבועון, והזכרים מאותה קבוצה אינם מפגינים התנגדות ואף מסייעים לנקבה בגידול והאכלת הצאצאים. לרוב ממליטה רק הנקבה הדומיננטית, אך אם ממליטה נקבה נוספת, הן מסייעות זו לזו בגידול הגורים. ההריון נמשך כמאה ימים ובסופו ממליטה הנקבה בין צאצא אחד לחמישה, בתוך מאורה המוסתרת מטורפים. הגורים שוקלים כקילוגרם אחד עם לידתם ופוקחים את עיניהם לראשונה לאחר שמונה ימים. בגיל שלושה חודשים הם עוזבים את המאורה ועד גיל 14 חודשים הם נגמלים מחלב.
שימור.
אוכלוסיית הצבוע החום מוערכת ב-5,000 עד 8,000 פרטים, ונשקפת לו סכנה בשל יחסם השלילי של התושבים המקומיים, הרואים בו סכנה למקנה, אף על פי שמקרי טריפה על ידי צבועים חומים הם נדירים יחסית. הרעלות ומלכודות גרמו במשך השנים לדילול האוכלוסייה, כמו גם התפשטות החקלאות, המצמצמת את שטחי הצבועים וכופה עליהם מגע תכוף יותר עם האדם. עם זאת, יכולת ההסתגלות המהירה של הצבוע החום ושרידותו באזורים חקלאיים נותנת תקווה למאמצי השימור. כיום הוא מוגדר כקרוב לסיכון על ידי ארגון IUCN.
חורי
מערכת מידע לבית קברות
מערכת מידע לבית קברות מיועדת לאפשר לציבור למצוא מידע אודות נפטרים ואיתור מקום קברים בבתי העלמין, ולסייע לגופים המנהלים את בתי העלמין בשמירת המידע על נפטרים.
מערכת מידע ידנית.
עלייה לקברי אבות היא מנהג עתיק יומין, וכדי לסייע לקיומו נוהגים בתי הקברות לערוך רישום של מקום הקברים, כך שיתאפשר איתור של הקבר לפי שמו של הנפטר. קודם למחשוב פעילות זו, התנהל הרישום בשתי שיטות:
פנייה לפקיד המודיעין בבית הקברות מאפשרת קבלת כתובתו של הקבר המבוקש, בהתאם לאופן רישום הכתובות בבית הקברות, כגון אזור, גוש, חלקה וכדומה. בדרכו לקבר מסתייע המבקר במפות שבשטח בית הקברות או בהכוונה אנושית.
מערכת מידע ממוחשבת.
עם התפתחות המחשוב הוקמו מערכות מידע ממוחשבות גם לנושא זה. מערכת ממוחשבת בסיסית מחליפה את ספר הנפטרים ואת כרטסת הנפטרים, ומספקת שירות דומה לזה שמספקים כלים ידניים אלה, יחד עם שיטות נוספות לאיתור נפטרים.
שילוב מערכת מידע גאוגרפית, שבה מפה של בית העלמין, מאפשר, לאחר איתור כתובת הקבר, הצגת מפה מדויקת של בית הקברות ומקום הקבר בו, וקבלת מסלול הליכה. המערכת מאפשרת גם לסייר באופן גרפי במפה הממוחשבת של בית העלמין, להצביע באמצעות הסמן על קבר, ולקבל את הפרטים אודות הנפטר הטמון בו.
קיוסק מידע, המוצב בחלק מבתי הקברות, מאפשר לעולים לקבר את מציאת המידע על הנפטר ללא הזדקקות לשירותיו של פקיד מודיעין. הצגת המידע באתר אינטרנט של בית הקברות מאפשרת לקבל מידע זה גם קודם להגעה לבית הקברות.
לעיתים משולבים במערכת המידע שירותים נוספים, כגון הדלקת נר נשמה וירטואלי לזכר הנפטר, בקשה לתזכורות אוטומטיות באמצעות דואר אלקטרוני על מועדי אזכרה, הוספת מסמכים אודות נפטר, הוספת תצלום של נפטר, הוספת תצלום של קבר, ועוד.
מסע אסטרלי
פופ-רוק
חומצה ריבונוקלאית
חומצה ריבונוקליאית
מכבי באר יעקב (כדורסל)
מכבי "איתי" באר יעקב הייתה קבוצת עבר בכדורסל הישראלי מהעיירה באר יעקב, שהתפרקה בקיץ 2014.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1998 ושיחקה בליגות הנמוכות עד עונת 2006/07 כשהעפילה לליגה הארצית, שם שיחקה שנתיים. בעונה הראשונה (2007/08) זכתה הקבוצה בגביע האיגוד. בעונה השנייה (2008/09) עם המאמן חיים אדחוח העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית. המועדון מפעיל 4 קבוצות במחלקת הנוער. הקבוצה מארחת באולם מרכז מקס.
המאמן חיים אדחוח מאמן את קבוצת הנוער ילדים א', שבעונות 2012/2013 ו-2013/2014 זכתה באליפות פעמיים ברצף מבלי הפסד אחד.
ב-4 בינואר 2011 ארעה טרגדיה במועדון כששחקן הקבוצה איתי לוי התמוטט במהלך אימון שגרתי מדום לב ונפטר. בעקבות כך, התווספה לשם הקבוצה המילה "איתי". ונקבע טורניר שנתי לזכרו של השחקן.
בעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה לסדרת הגמר של הפלייאוף של הליגה הלאומית, והפסידה 3:1 להפועל תל אביב. באותה עונה העפילה לרבע גמר גביע ושם הפסידה למכבי אשדוד.
בין השחקנים ששיחקו בעונה זו: יפתח בוכמן, יועד בית יוסף, דרו האוזמן, איגור סימין, יונתן לוי, המתאזרח כריס ווטסון, צמד הזרים נייט מילר וג'רמיין הול וכן, נדב דבש, כפיר חודרה תומר בסלר מתי עשור וליאור חסון הצעירים.
בעונת 2012/2013 התקשתה באר יעקב לשחזר את ההישג של העונה שקדמה לה, וסיימה בפלייאוף התחתון במקום התשיעי, וזאת על אף ששיחקו בקבוצה שחקנים כדוגמת: אבי אליהו, ינעם אירם, איגור סימין והזר שהגיע באמצע העונה והיה תוספת כח משמעותית, ג'וש אלכסנדר.
בעונת 2013/2014 הקבוצה חוותה עונה קשה שהחלה בסאגה מתמשכת על הבעיות הכספיות והקבוצה כמעט הורדה ליגה, הקבוצה פתחה את העונה בליגה הלאומית אך הקבוצה נבנתה בעיקר סביב שחקנים צעירים, ובסוף העונה הקבוצה סיימה במקום ה-13 ונשרה לליגה הארצית. עם זאת הגיעה לשלב שמינית הגמר בגביע המדינה.
לקבוצה הייתה מחלקת נוער עם שחקנים כגון: דור אשכנזי, אריאל סעוני, ליאן ערוב, מידן וקנין, שליו סרור, טוהר דהן, אייל מיוחס מתי עשור.
הקבוצה נמצאת בקשיים כלכליים וככל הנראה תשנה את שמה ל-"עוצמה" באר יעקב, הקבוצה תפעל רק עם מחלקות נוער בלי מחלקת בוגרים.