כשבני המזרח הגיעו לתבוע את גמולם בגין סיוע למורגות בנירנת ארנודיאד, הם כבשו את היתלום ולקחו בשבי את אנשיה כעבדיהם. הסינדר העביר את מחנהם למערות אנדרות ושם בילה טואור את נעוריו. בשנתו השש עשרה הוא כעס על בני המזרח ובעלי בריתם על המעשים הרעים שעשו לעמו ורצה להילחם בהם. אנאל אסר על כך וטואור ציית. כאשר מחנה העלפים התכוון לעבור מחדש למקלטים בטוחים יותר בשערי הסיריון דרך מעבר הנולדור, טואור הלך איתם אך הקבוצה נקלעה למארב של אורקים והתפזרה במהלך הלילה. טואר נלכד, נשלח לבני המזרח ונמכר לעבדות.
תרמית בהיתלום.
טואור שירת את מפקד בני המזרח, לורגן האכזרי, שנשלח לשם על ידי מורגות לדכא באכזריות את שארית בית הדור. הוא עבד כעבד במשך שלוש שנים, ובאותה נקודה הוא גדל למלוא קומתו, והפך לגבוה ומהיר יותר מכל אחד מבני המזרח.
נדודים.
כשגדל למלוא קומתו וחוזקו, הצליח טואור להימלט מעבדות וחי את חייו כפורע חוק. הוא נדד במורד היתלום אל קירית ניניאך, ואז דרך מעבר הנולדור אל נברסט. במעבר הנולדור הוא פגש שני עלפים מסיעת הנולדור, גלמיר וארמינס, שהראו לו את הדרך לנברסט. הוא בילה את שארית השנה בנברסט, עד שראה שבעה ברבורים, ופירש את זה כאות לכך שהוא שהה שם זמן רב מדי. הוא עקב אחרי הברבורים האלה לאורך החוף עד שהגיע לחורבות וינימר, ביתם הקודם של המלך טורגון, ואנשיו.
בשלב זה, הוולא אולמו, אדון המים, הגיח מהים הגדול בלגיר והופיע בפני טואור, והעניק לו גלימה גדולה שתגן עליו מעיני אויביו, ואמר לו לנסוע לגונדולין; ובהגיעו לגונדולין, להזכיר לטורגון את קללת מנדוס, ולהזהיר אותו מפני נפילת גונדולין. לאחר מכן, הוא מצא את וורונווה, עלף גונדולין, שהיה ימאי במסע הנולדור האחרון לולינור, אותו הציל אולמו הציל מזעמו של אוסה.
טוור וורונווה הלכו אז דרך חורף המפל על פני בריכות יברין, שם הם ראו בפעם הראשונה והאחרונה את בן דודו של טור, טורין, כשהוא אוחז בגורטנג, ועושה את דרכו לעבר חורבות דור-לומין.
בגונדולין.
לאחר שחלף החורף, הגיעו בסופו של דבר טוור וורונווה לגונדולין בשנת 494 לעידן הראשון. עם הגיעו, הוא הכריז כי נשלח מאת אולמו עם מסר לטורגון. כשראה את טור מסודר במכשירי אולמו, הוא נלקח מיד לראות את המלך, שם העביר את אזהרתו לאולמו לעזוב, שכן שמורגות התקרב לגלות את סוד מיקומה של גונדולין. עם זאת, מיגלין טען כנגד טואור ואז טורגון היה בדילמה. כיוון שהוא אהב מאוד את העיר שלו, שכבר אז הייתה אדירה כמו טיריון עצמה, והוא עדיין סמך על סודיותה ועוצמתה. ככזה, הוא לא שאה להתפנות מיד כפי שעצה אולמו. עם זאת, הוא לא התעלם לחלוטין מחוכמתו של אולמו, וקבע כי אף אחד לא ייצא לעולם מהעיר הנסתרת. הוא הורה לאטום את המעבר דרך ההרים מסביב, וכך וידא שאף לא אחד לא יצא מגונדולין, אף על פי שעשה זאת בשמחה. טואור זכה במהירות לכבוד בעיר, בעל קומה רבה מבחינה פיזית ורוחנית וזכה לשוחח ישירות עם אולמו. שבע שנים לאחר שהגיע לגונדולין, התאהב טואר בבת המלך טורגון, ידריל קלבינדל, שאהבה אותו גם הוא. טורגון, שכבר חשב על טואור קרוב משפחה, נתן לבני הזוג את ברכתו. הם נישאו בחגיגה של אושר גדול, וזמן קצר לאחר מכן נולד ילדם היחיד, אארנדיל הספן, שבעצמו הפך לאביהם של אלרונד ואלרוס.
כפי שנאמר ב-The Book of Lost Tales Part Two, העלפים בגונדולין התייחסו לטואור בכבוד: "פעם המלך ביקש מהאומנים המוכשרים ביותר שלו לעצב חליפת שריון לטואור כמתנה נהדרת, והיא הייתה עשויה מ"ולדורין". פלדה מעוטרת בכסף, וקסדתו עוטרה בנזר של מתכת ותכשיטים כמו שתי כנפי ברבור, אחת בכל צד, וכנף ברבור אף נרקמה על מגן. בית נבנה עבורו על הקירות הדרומיים, מכיוון שהוא אהב את האוויר החופשי ולא אהב את הסביבה הקרובה של בתי מגורים אחרים. שם זה היה מקור שמחתו לעיתים קרובות לעמוד על החומה עם צאת השחר, ואנשים שמחו לראות את מנצנץ בכנפי הברבור שעל קסדתו."
טוור היה ממנהיגי גונדולין במהלך נפילת גונדולין, ונלחם למען העיר בהתקפה על ידי כוחות מורגות. הוא השיג מעשים ראויים לרבות אילוץ אורולוקה הגדול לסגת. הוא גם עצר את ההתקפה על אשתו ובנו על ידי מגלין, אותם הצליח להרוג אותו באמצעות השלכתו מהחומה מטה אל האש. לאחר מכן הוא, אשתו, בנם אארנדיל ושרידים מאנשי גונדולין ברחו בדרך סודית בהרים ונסעו לשערי הסיריון. שם נשאו שנים רבות. אך בסופו של דבר ערגה אהבתו של טואור לים, לכן, בסופו של דבר בנה טואור את הספינה אארנה והפליג למערב עם ידריל.
למרות היותו בן תמותה, על פי הנולדור, המסורת היא שכאשר הגיע טואור עם ידריל לולינור, ועקף את איסור הולאר, הוא הפך לבן התמותה היחיד שהתקבל כאחד הבכירים, וכך חלק את גורלו עם ברן ולותיין, שקיבלו גם הם חיים שניים על אדמת הארץ התיכונה, גורלם יוצא הדופן של חיי אלמוות בולינור החזיק כל עוד ארדה החזיקה מעמד. לא ידוע אם אארנדיל אי פעם מצא או ראה שוב את הוריו.
מורשת.
ברית הנשואים בין טואור וידריל הייתה השנייה בין אדם בן תמותה לבין עלפית. בנו אארנדיל התחתן עם אלווינג, בתו של דיור הנאה, בנם של ברן ולותיין, ובכך נהיה לנינם של ברן ולותיין; אז טואור יהפוך לסבם של אלרונד ואלרוס, הראשון היה אחד הדמויות המשפיעות ביותר בעידן השני והשלישי והשני נהפך למלכה הראשון של נומנור. שושלתו עברה לבית המלוכה של אלרוס ממלכת נומנור, ולאחר מכן לדונדין, גברים שחיו בגלות הארץ התיכונה, והלאה הלאה.
הופעה חיצונית.
הערה היחידה בנוגע למראהו הפיזי של טור מופיעה בסילמריליון: "בהיר פנים, וזהוב שיער כדרך קרובי משפחתו של אביו, והוא נהיה גבוה וחזק ואמיץ".
יחסי ארמניה–מרוקו
יחסי ארמניה–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לבין ממלכת מרוקו.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביוני 1992. הסחר בין המדינות מצומצם, ובשנת 2019 הסתכם ב-357,000 דולר. בין השנים 1994–2009 יוצגה ארמניה במרוקו באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים. משנת 2013 מיוצגת מרוקו באמצעות שגרירותה בקייב, אוקראינה.
הואור
הואור (באנגלית: Huor) היה דמות בדיונית מהלגנדריום של הסופר טולקין. הואור היה אחד מן האדין, ואחד מגדולי גיבורי האדם במהלך העידן הראשון.
ביוגרפיה.
הואור היה נכדו של הדור, מייסד בית מרך או בית הדור, וחי בדור לומין בהיתלום. הואור היה בנו של גלדור הגבוה מבית מרך והרת מההלדין, והיה לו אח גדול יותר הורין.
בשנת 458 לעידן הראשון חיו הואור והורין עם קרוביהם ביער ברתיל, כשהצטרפו למלחמה נגד מורגות וחייליו האורקים. האחים הגיעו בסופו של דבר לעמק סיריון, אך נותקו מחברתם. נרדפים על ידי אורקים, הולא אולמו גרם לערפל להתאבך מעלה מהנהרות, כך איבדו האורקים את השניים והאחים נמלטו לדימבר. שם שני עיטים הרימו אותם והביאו אותם לגונדולין.
המלך טורגון מגונדולין קיבל את האחים בברכה וזכר את נבואתו של אולמו כי בית הדור יסייע לגונדולין בשעת ​​הצורך הגדולה ביותר שלהם. טורגון רצה שהם יישארו כי הוא אהב אותם, אך האחים רצו לחזור לקרובי משפחתם. האחים נשבעו שבועה לשמור על סודו של גונדולין, והעיטים החזירו אותם לדור לומין.
בשנת 462 לעידן הראשון, מורגות תקף את היתלום, ואביו של הואור, גלדור נהרג בהגנה על ארד וותרין.
בערך בשנת 470, התחתן הואור עם ריאן מבית באור, מעט לאחר מכן, ריאן נכנסה להריון עם בנם טואור. לו קרא כך עוד לפני הלידה. הואור נאלץ לעזוב את ביתו כשהוא נקרא לגיוס לצבא המלך פינגון.
נירנית ארנוידיאד.
במהלך הנירנית ארנוידיאד בשנה שלאחר מכן, לחם הואור לצד אחיו, הורין ובניו של הדור. בעיצומו של הקרב הוא נפגש שוב עם טורגון, ופגישתם הייתה טובה. כאשר הקרב אבד, הואור והורין עמדו צד אל צד בעמדת לחימה מול האורקים, ואפשרו לטורגון לברוח. לבסוף הואור נהרג על ידי חץ מורעל שפגע בו בעינו. ריאן, אשתו חיה עד שנת 473, אז היא מתה בסוף הנירנית ארנודיאד.
הוא נזכר על ידי הנומנורים כסבו ההרואי של אארנדיל המבורך.
כאב טואור.
אף על פי שלא זכה לראות כלל את בנו טואור, חלק מתהילתו של הואור, נובעת מתהילתו של טואור, שכן טואור היה אחד מגדולי האדין, ואף התחתן עם עלפית.
פרוכטר
בומברדייה איירוספייס
גאלפסטרים איירוספייס
רדיו נאס
גולד קאפ
גולד קאפ 2021
האיטים אמריקאים
האיטים אמריקאים הם תושבי האיטי, שמוצאם אמריקאי, והם כוללים צאצאים של שחורים חופשיים מארצות הברית שהיגרו להאיטי בתחילת המאה ה-19, כמו גם מהגרים וגולים מסיבות אחרות. בזמן רעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010 חיו בהאיטי כ-45,000 אמריקאים.
היסטוריה.
בין מלחמת העצמאות של ארצות הברית למלחמת האזרחים האמריקנית, שחורים חופשיים רבים היגרו להאיטי, אך רק בשנת 1824, בתמיכת נשיא האיטי, ז'אן פייר בויאר, אושר מהלך זה בחוק, והממשל בהאיטי אף מימן את עלות ההגירה והבריחה. בקיץ 1824 החלו להגיע אלפי שחורים להאיטי, וזרם זה נמשך עד 1826, אז מדינת האיטי כבר לא מימנה את ההגירה.
במהלך הדיקטטורה של פרנסואה דובליה, אנשי עסקים אמריקאים רבים הגיעו להאיטי עם משפחותיהם כדי להפעיל את המפעלים שהוקמו שם.
פרק ב' (סרט)
פרק ב' (באנגלית: Chapter Two) הוא סרט קולנוע קולנוע אמריקאי משנת 1979 בבימויו של רוברט מור, עם ג'יימס קאן מרשה מייסון, ולרי הרפר וג'וזף בולוניה בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ניל סיימון והוא מבוסס על מחזה שלו בשם זה משנת 1977. סיימון כתב את המחזה לאחר מות אשתו ובו תיאר את המשבר שעבר בעקבות זה ואת התאוששותו שבעקבותיו נישא שוב (לשחקנית מרשה מייסון).
מרשה מייסון הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.