בשנת 2016 החל לשחק את התפקיד ראשי בסדרת הדרמה "גוליית" של רשת פריים וידאו. על הופעתו בסדרה זכה בפרס גלובוס הזהב להופעה הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-74 שהתקיימו בינואר 2017. בהמשך השנה שיחק בדרמת המלחמה הקומית "כתבת אמריקאית" בכיכובה של טינה פיי, המגלמת עיתונאית שיוצאת לסקר את ימי המלחמה בפקיסטן ואפגניסטן.
בשנת 2018 שיחק לצדם של אמבר הרד ותיאו ג'יימס במותחן הבלשי "שדות לונדון", אשר מבוסס על ספרו באותו השם של מרטין איימיס משנת 1989. ב-2019 שיחק בסרט "מיליון רסיסים קטנים" שמבוסס על הספר באותו שם מאת ג'יימס פריי.
בשנת 2020 לוהק לסרט הפעולה "האיש האפור", לצידם של כריס אוונס וראיין גוסלינג. הסרט יצא לאקרנים במהלך 2022.
בשנת 2021 התארח בסדרת הטלוויזיה "1883" בתור המרשל ג'ים קורטרייט.
בימוי.
בשנת 2012 ביים וכתב את סרטו הרביעי "המכונית של ג'יין מנספילד", דרמה עלילתית שסובבת את אווירת אלבמה של שנת 1969. בסרט השתתפו שחקנים מהשורה הראשונים, בהם רוברט דובאל, ג'ון הרט, קווין בייקון ורוברט פטריק.
מוזיקה.
תורנטון הוציא את אלבומו הראשון "Private Radio" בשנת 2001, האלבום מורכב מ-12 שירים, רובם שירי קאנטרי.
תורנטון הקדיש לאנג'לינה ג'ולי שיר מתוך האלבום, השיר נקרא "Angelina".
בשנת 2003 הוציא את אלבומו השני "The Edge of the World", שהורכב מ-17 שירים. ב-2005 הוציא את אלבומו השלישי "Hobo" שכלל 10 שירים.
ב-2007 הוציא תורנטון את אלבומו הרביעי, שנקרא "Beautiful Door". בשנה זו הקים תורנטון את להקת "The Boxmasters" יחד עם די ג'יי אנדרוס ומייקל וויין באטלר, הלהקה הוציאה שלושה אלבומים עד כה.
חיים אישיים.
תורנטון מתגורר כיום בלוס אנג'לס. הוא היה נשוי שש פעמים, כולל לשחקנית אנג'לינה ג'ולי בין השנים 2000–2003. ג'ולי ותורנטון אימצו יחד ילד מקמבודיה בשם מאדוקס. לבסוף התגרשו בני הזוג, וג'ולי קיבלה משמורת ילדים על הבן.
תורנטון הוא אביהם הביולוגי של ארבעה ילדים מנישואיו: אמנדה ספייס ברומפילד (1979) מאשתו הראשונה; ויליאם וונגסטון (1993) והארי ג'יימס (1994) מאשתו הרביעית; ובלה (2004) מאשתו הנוכחית, לה נישא ב-2014, למרות הצהרות קודמות שלו על כך שאיננו מתכוון להינשא פעם נוספת.
לתורנטון שני אחים צעירים יותר, ג'ימי דון, שנפטר ב-1988 מהתקף לב; וג'ון דייוויד. אחיו המנוח של תורנטון כתב מספר שירים, שניים מהם, "Island Avenue" ו-"Emily", הוקלטו ונכנסו לאלבום הבכורה של תורנטון ב-2001.
בילי בוב ת'ורנטון
סימון רמו
סימון "סי" רמו (באנגלית: Simon "Si" Ramo; 7 במאי 1913 – 27 ביוני 2016) היה פיזיקאי, מהנדס ואיש עסקים יהודי אמריקאי.
רמו היה מוביל הפיתוח של טכנולוגיות מתקדמות רבות, והוא ידוע בעיקר כאבי הטיל הבליסטי הבין-יבשתי והמיקרוגל. היה שותף להקמת שתי חברות-הענק האמריקאיות Ramo-Wooldridge (כיום TRW) ו-Bunker-Ramo (כיום חלק מ-Honeywell), שנכללו שתיהן ברשימת חמש מאות החברות הגדולות ביותר בשנות ה-70 של המגזין פורצ'ן.
קורות חיים.
סימון רמו נולד בסולט לייק סיטי להורים יהודים. אביו היגר מפולין, אמו מרוסיה. הוא החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת יוטה בגיל 16 בלבד, והשלים תואר בהנדסת חשמל. בהיותו בן 23 בלבד כבר סיים לימודי דוקטורט כפול בפיזיקה ובהנדסת חשמל.
משנת 1936 ועד 1946 הוא הוביל מחקר אלקטרוניקה בג'נרל אלקטריק, וזכה להכרה בינלאומית כשהוביל את מחקר המיקרוגל ופיתוח המיקרוסקופ האלקטרוני. בשנת 1946 הוא חבר לדין וולדרידג' במחלקת האלקטרוניקה של חברת יוז איירקראפט ויחד הקימו צוות עבודה שבו וולדרידג' טיפל בעניינים העסקיים ורמו הוביל את המחקר והפיתוח. בשנת 1948 מונה רמו לסמנכ"ל חטיבת החלל האווירי ושילב מכ"ם ומערכת בקרת אש בפלטפורמות אוויריות שונות של חיל האוויר האמריקאי. בהובלתו גם פותח טיל האוויר-אוויר האמריקאי הראשון - AIM-4 Falcon.
ב-16 בספטמבר 1953, בעקבות משבר ניהולי ב-Hughes, פרשו רמו ווולדרידג' מהחברה ויצרו חברה עצמאית בשם Ramo-Wooldridge. תוך חודשים ספורים הוצעה תוכנית מלאה לפיתוח טיל בליסטי בין-יבשתי שיאפשר לאמריקאים לעקוף את ההתקדמות הטכנולוגית הרוסית ולהשיג יתרון משמעותי עד סוף העשור. האמריקאים קיבלו את התוכנית וחברת Ramo-Wooldridge החלה בפיתוח הטיל הבליסטי הראשון. בהובלת סימון רמו כמדען והמהנדס הראשי, הוצג בשנת 1958 הטיל הבליסטי הראשון - אטלס שהיה בעל טווח של 5000 מייל (כ-8000 ק"מ). סימון רמו גם היה הארכיטקט של משפחות טילים בין יבשתיים נוספות: הטיטאן והטור.
בהמשך חברת Ramo-Wooldridge התמזגה לחברת תומפסון מוצרים ויצרה את TRW. סימון רמו מונה לסמנכ"ל החברה עד שנת 1969, אז חטיבת טכנולוגיות החלל הפכה לחברת בת בשם Bunker-Ramo וסימון רמו היה למנכ"ל שלה. החברה התפתחה בהמשך לתחומי המחשוב וטכנולוגיות תקשורת שונות.
בלנאריו קמבוריו
בלנאריו קמבוריו (פורטוגזית וטופי: Balneário Camboriú, בתרגום: חוף הרחצה קמבוריו) היא עיר בת כמאה אלף תושבי קבע במדינת סנטה קטרינה, ברזיל. העיר ממוקמת על החוף האטלנטי ומהווה יעד פופולרי לנופשים מברזיל ומחוצה לה. אוכלוסיית העיר גדלה ל-700 אלף בעונת התיירות.
שטחה של העיר הוא 46 קמ"ר והיא ממוקמת מדרום ובצמוד לעיר הנמל הוותיקה איטז'אי.
מקור ההכנסה העיקרי של העיר הוא תיירות ובילויים. לאורך החופים בתי מלון, מסעדות ומקומות בילוי רבים. ההרים המקיפים את העיר מכוסים צמחייה טרופית ויערות גשם ושבילי הטיולים בהם הם אטרקציה תיירותית גם כן. כמו כן בעיר מרכזי קניות ושוק סחורות מוברחות ומזויפות שהשלטונות בוחרים להעלים עין מקיומו. אטרקציה נוספת בעיר היא הפסל "ישו האור", פסל ענק של ישו הנושא על כתפו כובע ובתוכו זרקור המטיל אלומת אור על הים. הפסל ממוקם על הר מורו דה קרוז.
העיר ממוקמת סמוך לעורק התחבורה הראשי BR101 המחבר את העיר עם ז'וינווילי בצפון ופלוריאנופוליס בדרום. התחבורה הציבורית בעיר מבוססת על אוטובוסים עירוניים ובינעירוניים וכן על רכבל המחבר את מקבץ החופים המרכזי עם חוף לרנז'יירס.
אלניט
אלניט הוא מינרל סורוסיליקטי (סורו ביוונית ערימה - סיליקט במבנה טטרהדרונים כפולים) השייך לקבוצת האפידוט, והמכיל כמות משמעותית של עפרות נדירות.
תכונות.
הרכב.
נוסחת המבנה הכימי של האלניט היא (Ca (Ce,La,Y,Ca)Al2(Fe2+,Fe3+)(SiO4)(Si2O7)O (OH. האגודה הבינלאומית למינרלוגיה מכירה בשלושה סוגים של אלניט, אלניט-(Ce), אלניט-(Y) ואלניט-(La), תלוי איזה עפרה נדירה דומיננטית בהרכב. צריום באלניט-(Ce), איטריום באלניט-(Y) ולנתן באלניט-(La). ההבדלים בין השלושה קטנים וניתן להבדיל ביניהם במעבדה בלבד. אלניט-(Ce) הוא הנפוץ מבין השלושה והנתונים המספריים שבהמשך הערך מתייחסים אליו, אם כי כאמור ההבדלים בין שלושת סוגי האלניט קטנים ובמרבית המקרים נתונים אלו תואמים לכולם.
אלניט מכיל עד כ-20% של עפרות נדירות. כמו כן יכול האלניט להכיל תוריום שהוא יסוד רדיואקטיבי. הרדיואקטיביות גורמת לשתי תופעות. האחת, מטאמיקטיזציה - הרס הדרגתי עד מוחלט של המבנה הגבישי של המינרל. תוך כדי השארת המבנה החיצוני ללא שינוי. הרס מוחלט של מבנה האלניט יכול ליצור חומר ממוים (תופעה המתרחשת בשל המטאמיקטיזציה) בעל ברק זגוגי. השנייה - תופעת ההילה הכהה סביב תכלילים של אלניט המצויים במינרל אחר.
קריסטלוגרפיה.
האלניט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "P21/m". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=8.932, b=5.770Å, c=10.1575Å, וגודלה של זווית β הוא 114.69°.
תכונות פיזיקליות.
האלניט מופיע בטבע בדרך כלל כגרגרים משובצים בסלעי יסוד. הגבישים פריזמתיים, מחטיים או לווחיים ארוכים דקים המסתיימים בפירמידה חתוכה באורך של עד 90 סנטימטרים. תופעת גבישים תאומים קיימת. לאלניט יש פצילות גרועה בכיוון אחד (לאורך), והוא נשבר בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.75.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי, איזוטרופי כשהוא מטאמיקטי. מקדמי השבירה של האלניט הם: nα=1.715-1.791, nβ=1.718-1.815 ו-nγ=1.733-1.822. גבישי האלניט אטומים עד שקופים למחצה, וצבעם הוא בדרך כלל שחור, אבל גם חום עד חום-סגול כשהם שקופים למחצה. שקף מנוסר דק של אלניט הוא בדרך כלל חום עד ירוק. האלניט ניחן בנפיצה חזקה ובפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. הוא נראה ירוק-זית חיוור, חום אדמדם מזווית אחת, חום כהה, צהוב שחום מזווית שנייה וחום אדמדם כהה, חום ירקרק מזווית שלישית.
גילוי ומקור שם.
המינרל אלניט-(Ce) נתגלה לראשונה ב-1810 באי אלוק (Aluk) שבמפרץ הנסיך כריסטיאן (Prins Christian) שבמערב גרינלנד. המינרל קרוי על שמו של תומאס אלן (Thomas Allan; 1833-1777), מינרלוג סקוטי שגילה את המינרל לראשונה. המינרל המקורי שמור כיום באוניברסיטת קופנהגן. המינרל היה ידוע פעם גם בשם אורתיט. אלניט-(Y) נתגלה ב-1949 ואלניט-(La), נתגלה במכרה בוקה דלה ונה (Buca della Vena) ליד העיירה סטצמה (Stazzema) נפת לוקה במחוז טוסקנה שבאיטליה והתקבל כמינרל נפרד על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה ב-2003.
שימושים.
אלניט מכיל עד כ-20% של עפרות נדירות והוא מקור חשוב להפקתם. שימוש נוסף הוא כמינרל במכירה לאספנים.
מקור ותפוצה.