לוסקה (באנגלית: Lusaka) היא בירת זמביה והעיר הגדולה ביותר בה. לוסקה ממוקמת בחלקה הדרומי של הרמה המרכזית בזמביה, בגובה ממוצע של 1,279 מטרים. אוכלוסייתה מונה 3.1 מיליון נפש (מוערך לשנת 2007). הקבוצות האתניות העיקריות בעיר ובסביבתה הן הניאנג'ה (Nyanja) והסולי (Soli). שתי השפות המדוברות הנפוצות בה הן אנגלית וניאנג'ה. לוסקה משמשת כמרכז המסחרי והמדיני ועוברים בה ארבעת הכבישים המרכזיים של זמביה היוצאים ממנה לכל רחבי המדינה ואל שכנותיה.
ממשל ואדמיניסטרציה.
לוסקה משמשת כבירתה של זמביה. היא מקום מושבם של הרשות המחוקקת (מושב בית הנשיא), המבצעת ושופטת (בית המשפט העליון) של הממשלה. הפרלמנט יושב בקומפלקס הפרלמנט שהוא בניין בן 15 קומות, במרכז העיר. העיר היא גם בירתה של פרובינציית לוסקה, שהיא הפרובינציה הקטנה ביותר בשטחה, אך השנייה בגודל אוכלוסייתה, מתוך תשע הפרובינציות במדינה. לוסקה יוצרת מחוז אדמיניסטרטיבי המנוהל על ידי הקונסולה של העיר לוסקה.
היסטוריה.
לוסקה הוקמה במקום בו ישב בעבר כפר, שנקרא על שם ראש הכפר לוסקאסה, כפר זה לפי ההיסטוריה היה ממוקם ב'גבעת מנדה' (Manda Hill), ליד המיקום העכשווי של בניין הפרלמנט של זמביה. בשפת הניאנג'ה 'מנדה' פירושו בית קברות.
בשנות ה-90 של המאה ה-19, אנשי החברה הבריטית-דרום-אפריקאית the British South Africa) Company) בהנהגת ססיל רודס (Cecil John Rhodes), השתלטו על אדמות אזור לוסקה, לקחו אותם משליטת הצ'יפים והשבטים המקומיים, על מנת להפכם לחלק ממדינת צפון-רודזיה שהוכרזה במקום. שטח לוסקה הורחב על ידי מתיישבים אירופאים (בעיקר בריטים) בשנת 1905, עם בניית מסילות הרכבת. בשנת 1924 השליטה בלוסקה הועברה למשרד הקולוניות הבריטי (British Colonial Office).
בשנת 1935 לוסקה נבחרה להחליף את העיר ליווינגסטון כבירתה של הקולוניה הבריטית של צפון רודזיה, בעקבות מיקומה המרכזי ונגישותה המרחבית והתחבורתית.
לאחר איחוד רודזיה (זימבבואה, כיום), צפון רודזיה (זמביה) וניאזאלנד (מלוואי, כיום) בשנת 1953, הייתה לוסקה למרכז תנועת ההתנגדות העממית (1960), בה היו חברים האליטה המשכילה שהובילה ליצירת הרפובליקה של זמביה. זמביה קיבלה את עצמאותה מבריטניה ב-24 באוקטובר 1964 ומאז הפכה לוסקה לבירתה של זמביה העצמאית החדשה.
בשנים האחרונות הפכה לוסקה ליעד תיירות אורבני פופולרי עבור אזרחי זמביה וכן עבור תיירים. אופייה המדיני בעל אופי מרכזי ומערכת התשתיות הצומחת בה במהרה הגדילו את אמון התורמים בה, בעקבות כך יש יצירת מקומות עבודה חדשים, בתי מגורים ועוד. בעקבות כך, מאמינים כי עם התקדמות זו ועם רפורמה כלכלית אפקטיבית, לוסקה, וכמו כן זמביה ככלל, תתפתח בצורה משמעותית. לוסקה היא בית לקהילת זרים מגוונת שרבים מהם עובדים ברפואה, סיעוד ועזרה סוציאלית, כמו כן ישנם גם דיפלומטים, נציגי ארגונים דתיים ואנשי עסקים.
כלכלה.
לוסקה נסמכת בעיקר על גידולים חקלאיים שהבולטים ביניהם הם תירס וטבק, וכן ייצור מוצרי חלב ובשר. ובנוסף הולכת ומתפתחת באזור תעשיית המלט, טקסטיל, ייצור נעליים, ועיבוד מזון.
מעל 60% מתושבי העיר מובטלים, אך השווקים בעיר הומים אדם, ובאלפי הדוכנים הסחורה אוזלת מדי יום.
חינוך.
בלוסקה ישנם חלק ממוסדות החינוך הטובים בזמביה, בהם אוניברסיטת זמביה (University of Zambia) שנבנתה בשנת 1965 וממוקמת בפאתי העיר, International School of Lusaka, Rhodes park school, בית הספר הבינלאומי קהילתי של לוסקה, בית הספר הבינלאומי צרפתי, בית הספר הבינלאומי איטלקי, בית הספר הבינלאומי סיני, Baobab College ו- American International School.
אקלים.
לוסקה ממוקמת בקו רוחב בעל אקלים טרופי, אך בשל גובהה הרב, יש בה אקלים סוב- טרופי לח. החודש הקר ביותר הוא יולי והטמפרטורה הממוצעת בו היא 16 מעלות צלזיוס (שתי מעלות מתחת לממוצע הטמפרטורות האופייני לאקלים טרופי). באופן ממוקד יותר, ניתן לומר כי בעיר שורר אקלים סוואנה-טרופי. מאפייני האקלים בלוסקה –מזג אוויר חם יחסית עם קיץ חמים אך לא חם, וחורף מאוד מתון. החודש החם ביותר בעיר הוא אוקטובר ובו הטמפרטורה הממוצעת היא 25 מעלות צלזיוס. בלוסקה ישנן עונה יבשה ועונה גשומה, כשהעונה היבשה שולטת במרבית השנה ונמשכת מאפריל עד אוקטובר והעונה הגשומה בין נובמבר למרץ. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 950 מ"מ.
נקודות עניין.
האטרקציות בעיר הבירה כוללות את המוזיאון הלאומי של לוסקה: מוזיאון תרבותי-היסטורי זה מתאר את זמביה מארבעה כיוונים: אתניות, מעשי כשפים, היסטוריה ואמנות עכשווית. כמו כן ישנו המוזיאון הפוליטי, מוזיאון קהילת ה'זינטו', פסל החופש והפרלמנט של זמביה, גני החברה החקלאית הידועים בתערוכת החקלאות השנתית שלהם, מפעל הקדרות 'מור', תיאטרון העיר לוסקה, בית קולנוע, קתדרלת הצלב הקדוש, אנדרטה, מועדון גולף, מרכז הספורט של לוסקה, ובפארק הסביבתי 'מונדה וונגה' ישנו גן חיות וגנים בוטניים.
לאורכה של 'great east road' ישנם שני מרכזי הקניות הגדולים ביותר בזמביה: ארקייד'ס ומנדה היל.
במרכז העיר, מספר בלוקים מערבה לדרך קהיר (Cairo Road), שוכן 'שוק העיר החדשה' ושוק קומוואלה (Kamwala Market), מרכז קניות גדול. מזרחית לשם שוכן אזור הממשלה ובו בית הנשיא ומשרדי השרים. אחד מהרחובות הראשיים ונקודות העניין המסחריים הוא הרחוב ששמו 'רחוב קהיר', לדברי ראש הממשלה לשעבר ריצ'רד סמפסון, רחוב קהיר נקראה על ידי איכר מקומי, אלברט דונבר, בשנת 1923. בנוסף, נטען כי הרחוב נקרא גם על ידי ג'ון פלוריה קוורס.
בין הבניינים שברחוב קהיר: בניין פנדקו (בן 25 קומות), בניין הבנק המרכזי, בניין ינדקו (בן 19 קומות), בניין בנק ההלוואות הלאומי (בן 20 קומות), הבניין הלוטו הישן של זמביה, בנק המסחר הלאומי (בן 21 קומות), המטה המרכזי של בנק ברקליס של זמביה, מטה בנק סטנביק בזמביה, ועוד.
במחצית השנייה של המאה ה-20 לוסקה היה מרכז של פעילות מתנגדי המשטר מדרום אפריקה. לציון מקומות פעילותם ומקומות אחרים בהם התרחשו אירועים חשובים בהיסטוריה של המדינה הוקם "שביל החופש של דרום פאריקה" המקשר אתרים שונים בעיר. בין היתר השביל עובד דרך משרדי הקונגרס הלאומי האפריקני, מקום התנגשות בהרברט צ'יטפו, משרדי אדוארד מקוקה נקולוסו ועוד.
תחבורה.
נמל תעופה
נמל התעופה הבינלאומי של לוסקה, ממוקם בקרבת העיר. הנמל שוכן על פסי הרכבת שמגיעה מלווינגסטון ל-Kitwe. בשדה פועלת חברת התעופה המקומית 'zambezi airlines', הטסה ליוהנסבורג, נדולה ודר-אס-סאלאם. שדה תעופה זה משמש כשדה תעופה ציבורי וצבאי. ישנו שדה תעופה ישן נוסף, קרוב יותר לעיר, שאינו פעיל לשימוש אזרחי, אך לעיתים משתמש בו הנשיא.
תושבים מוכרים.
שחקני הרוגבי המפורסמים Corné Krige ו-George Gregan, שהיו הקפטנים של נבחרות דרום אפריקה ואוסטרליה, בהתאמה. שני שחקנים אלו נולדו באותו בית חולים בלוסקה. הוריו של קריג' עדיין חיים בזמביה
קרל יונג
סטיבן ספילברג
סטיבן אלן ספילברג (באנגלית: Steven Allan Spielberg; נולד ב-18 בדצמבר 1946) הוא במאי, תסריטאי ומפיק טלוויזיה וקולנוע יהודי-אמריקאי. זוכה שני פרסי אוסקר לבמאי הטוב ביותר ושני פרסי גלובוס הזהב.
ספילברג הוא אחד מהבמאים המצליחים והמוערכים ביותר בתולדות הוליווד בכל הזמנים. הפקותיו מגוונות: משוברי קופות נוסחתיים, שגיבוריהם הם דינוזאורים ממוחשבים ("פארק היורה"), עד יצירה בת שלוש שעות המצולמת בשחור לבן ומציגה את השואה ("רשימת שינדלר"). בשנת 2004 תואר, בין השאר מעל דפי מגזין הבידור "פרמייר", כאישיות המשפיעה ביותר בהוליווד. זכה פעמיים בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, עבור הסרטים "רשימת שינדלר" ו"להציל את טוראי ריאן". הצלחותיו הקולנועיות באו לידי ביטוי גם במימד הכלכלי. לפי מגזין פורבס, מוערך הונו בכ-3.6 מיליארד דולר (נכון לספטמבר 2018).
נעוריו ותחילת דרכו.
ספילברג נולד בסינסינטי, אוהיו שבארצות הברית למשפחה יהודית. הוריו היו ארנולד ספילברג (1917 - 2020), מהנדס חשמל במקצועו, וליאה אדלר (לבית פוסנר) (1920 - 2017) שהייתה בעלת מסעדה ופסנתרנית. הם העניקו לו, יחד עם שמו הידוע, את השם היהודי "שמואל". מילדותו אהב לצפות בקולנוע וליצור קולנוע, צילם עם חבריו סרטי 8 מ"מ עוד בהיותו נער (סרטים אלו צורפו כתוספת לגרסת ה-DVD של "להציל את טוראי ריאן"). ב־1968, כשהיה בן 21, הציג את סרטו הקצר הראשון. הוא החל בעבודה בטלוויזיה, וביים מספר סרטי וסדרות טלוויזיה, לרבות כמה מפרקי "קולומבו" (סדרה בלשית בה כיכב פיטר פאלק). ב־1971 הציג את סרטו הראשון באורך מלא - "Duel" (דו-קרב באנגלית). הסרט צולם במקור לטלוויזיה, ולא הוצג על מסך הקולנוע בארצות הברית. הסרט, באורך של 73 דקות, הציג את השחקן דניס ויבר כאיש תמים הנקלע לכביש באזור שומם, ונרדף על ידי משאית ענקית ומסתורית. כבר בסרט זה הציג כמה מאיכויותיו כבמאי, והסרט הפך לסרט פולחן עם השנים. לאור הביקורות המוצלחות ספילברג נשלח לצלם עוד מספר סצנות, הסרט הוארך והוקרן ב-1972 בהקרנות מסחריות על מסכי הקולנוע באירופה.
קריירה.
סרטי הקולנוע הראשונים.
לאחר הצלחתו של "Duel" החל ספילברג לעבוד בתעשיית הקולנוע. סרטו הראשון היה "שוגרלנד אקספרס" בכיכובה של גולדי הון, בסרט אשר התבסס על מקרה אמיתי - אסיר נמלט ואשתו יצאו לקבל חזקה על בנם שנמסר לאימוץ. סרט זה זכה בהצלחה בביקורת ובקופה שאפשרה לו להתקדם לעבר הפרויקט הבא - "מלתעות", סרט אימה על פי ספרו של פיטר בנצ'לי. בסרט מתוארת עיירת נופש קטנה הנרדפת על ידי כריש ענק. זו הייתה הצלחתו הקופתית הגדולה הראשונה של ספילברג, והכנסות הסרט עלו על מאה מיליון דולר.