סיגי יעקובי
מיכייל אנטוניו
הייטק היי
הייטק היי (באנגלית: High Tech High; בראשי תיבות: HTH) הוא ארגון לפיתוח בתי ספר שבסיסו בסן דייגו, קליפורניה, הכולל רשת של בתי ספר אשר שמות דגש על למידה מבוססת פרויקטים. הארגון כולל תוכניות להסמכת מורים ובית ספר לתארים מתקדמים לחינוך. לרשת יש בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים ותיכונים בארצות הברית, אך בשנת 2012, הוקמו 2 בתי ספר מן הרשת בישראל בעיר חולון תחת השם "קמפוס פרס ברוח הייטק היי".
היסטוריה.
בשנת 1996, התאספו ארבעים חברים בתעשיית ההיי-טק האזרחית וההייטק של סן דייגו בכדי לדון כיצד להעסיק ולהכין צעירים נוספים לתעשיית ההייטק. חברים אלה, שנקראו "San Diego Economic Development Corporation and Business Roundtable", נפגשו בקביעות במשך שנתיים כדי לדון כיצד לעסוק ולהכין סטודנטים מקומיים לקריירות הייטק. אחד החברים הללו כלל את גארי אי. ג'ייקובס, לשעבר מנהל תוכניות החינוך בקוואלקום.
"תיכון ההייטק היי" המקורי ידוע כיום בשם "ההיי-טק התיכון גארי וג'רי-אן ג'ייקובס."
בשנת 2000, מחוז בית הספר המאוחד של סן דייגו אישר את הבית ספר הראשון והבנייה החלה במרכז הכשרה לשעבר של הצי האמריקני במחוז פוינט לומה, הידוע כיום כתחנת ליברטי, ליד נמל התעופה של סן דייגו. אחד מבתי הספר באזור נקרא היי טק היי וילג'. אשר קיבל מענק מקרן ביל ומלינדה גייטס, בספטמבר של אותה שנה, הייטק היי נפתח עם 200 תלמידים בכיתות ט' ו-י'. בשנת 2003 סיימה כיתת הבוגרים הראשונה את מחזורה עם 50 תלמידים. בשנת 2006 אושרה אמנת ההטבות המדינתית. בשנת 2007, הושק High Tech High Digital Commons. בשנת 2009 הורחב בית הספר במדינה למבנה K-12.
בשנת 2010 כ-3,500 תלמידים למדו בבתי הספר התיכוניים, בחטיבות ביניים ובבתי הספר היסודיים של הרשת. באתר HTH נכתב כי בשנת 2010 התקבלו למכללות 100% מבוגרי התיכון, מתוכם 80% למוסדות אשר לימודיהם נמשכו כ-4 שנים. נכון לשנת 2008, 99% אחוז מהבוגרים של הבית ספר נכנסו למכללות. נכון לשנת 2015, 98% מהסטודנטים למדו במכללות לאחר סיום הלימודים, כאשר כ-75% למדו במוסדות אשר לימודיהם נמשכו כ-4 שנים. על פי נתונים סטטיסטיים מאותה שנה, סטודנטים של HTH השיגו ציונים גבוהים יותר מאחרים בקבוצות הדמוגרפיות שלהם במקומות אחרים במדינה.
בתי ספר מהרשת.
ארצות הברית.
ההיי-טק התיכון גארי וג'רי-אן ג'ייקובס.
ההיי-טק התיכון גארי וג'רי-אן ג'ייקובס (או באנגלית: Gary and Jerri-Ann Jacobs High Tech High Charter School) הוא הבית ספר הראשון שהוקם במסגרת הרשת, תלמידי הבית ספר השתתפו בתחרות FIRST Robotics Competition.
High Tech High International.
High Tech High International (או בראשי תיבות: HTHI) הוא בית ספר מן הרשת אשר ממוקם בסן דייגו, קליפורניה. הבית ספר מכיל 391 סטונדטים ו-22 מורים. הוא הבית ספר השני שהוקם במסגרת הרשת.
מחוץ לארצות הברית.
קמפוס פרס ברוח הייטק היי.
קמפוס פרס ברוח הייטק היי הם 2 בתי ספר (חטיבה ותיכון, שמתנהלים כבית ספר אחד, רק מבחינה פיזית בשכונות שונות) אשר הוקמו בשנת 2012 במסגרת הרשת בעיר חולון שבישראל. לטענת ההנהלה של בית הספר, הם שואפים לקדם ערכים הומניסטים בקרב תלמידיהם, וכמו בשאר בתי הספר במסגרת הרשת, הלמידה היא מבוססת פרויקטים.
משגר רקטות &quot;להב&quot;
מוראבה הגדולה
רושיה מונטנה
רושיה מונטנה (ברומנית: Roșia Montană; בלטינית: Alburnus Maior, אלבורנוס מאיור; בהונגרית: Verespatak, וֶרֶשְפַּטַק; בגרמנית: Goldbach, גולדבאך, או Rotseifen, רוטזייפן) היא (מועצה אזורית) במחוז אלבה ב במערב טרנסילבניה ברומניה. היא שוכנת בעמק "ואלאה רושיאיי" (Valea Roșiei, "העמק האדום"), שדרכו זורם הנהר הקטן רושיה מונטנה. הקומונה מורכבת משישה עשר כפרים.
משאבי המינרלים העשירים של האזור נוצלו עוד מימי הרומאים או אף לפני כן. מכרה הזהב בבעלות המדינה נסגר בסוף 2006 לקראת הצטרפותה של רומניה לאיחוד האירופי. חברת גבריאל ריסורסס (Gabriel Resources) מקנדה תכננה לפתוח מכרה חדש באתר. זה גרם למחלוקת מצד אחד לגבי המידה שבה יישמרו שרידי הכרייה הרומית ובעקבות החששות מחזרה על דליפת הציאניד בבאיה מארה, ומצד שני לגבי היתרונות שהכרייה תביא לחלק העני והלא מפותח זה של המדינה.
המערכה נגד הכרייה ברושיה מונטנה הייתה אחד הקמפיינים הגדולים ביותר של מטרה לא-פוליטית ב-20 השנים האחרונות ברומניה. שפע של ארגונים התבטאו נגד הפרויקט, מגרינפיס ועד האקדמיה הרומנית. לאחר סדרה של הפגנות בכל המדינה בסתיו 2013, ביטל בית הנבחרים של רומניה בסופו של דבר את הפרויקט ב-3 ביוני 2014. יתרה מכך, רושיה מונטנה סווגה כאתר היסטורי בעל חשיבות לאומית, על פי צו של משרד התרבות שניתן ב-30 בדצמבר 2015. לפיכך, פעילות תעשייתית אסורה באזור.
היסטוריה.
קיימות עדויות ארכאולוגיות ומטלורגיות לכריית זהב ב"מרובע הזהב" של טרנסילבניה מאז תקופת האבן המאוחרת. הקהילה, שנודעה אז כאלבורנוס מאיור (Alburnus Maior), נוסדה על ידי הרומאים בתקופת שלטונו של טראיאנוס כעיירת כורים, עם מתיישבים מאיליריה שבדרום דלמטיה. ההתייחסות המוקדמת ביותר לעיר היא על לוח שעווה המתוארך ל-6 בפברואר 131. ארכאולוגים גילו בעיירה בתי מגורים עתיקים, נקרופוליס, מנהרות של מכרות, כלי כרייה, 25 לוחות שעווה וכתובות רבות ביוונית ובלטינית, במרכז גבעת קארפֶן (Dealul Carpeni). הרומאים עזבו את דאקיה בשנת 271.
נראה כי הכרייה החלה שוב בימי הביניים על ידי מהגרים גרמנים (סקסונים טרנסילבנים) שהשתמשו בטכניקות דומות לרומאים. מצב נמשך עד למלחמות ההרסניות של אמצע המאה ה-16.
הכרייה הורחבה מאוד תחת האימפריה האוסטרית בעידוד השלטונות הקיסריים. קרל השישי מימן את בנייתן של בריכות (tăuri) בשנת 1733. לאחר התפרקות האימפריה ב-1918, רוב העורקים הנותרים נכרו תחת זיכיונות באורך קבוע שניתנו לאזרחים המקומיים. הפסולת העשירה בסולפידים יצרה כמויות גדולות של חומצה גופרתית שהחדירה מתכות כבדות למקורות מים מקומיים, בנוסף לכספית ששימשה להפקת הזהב.
בשנת 1948 השתלטה המדינה הרומנית על המכרות, כאשר הכרייה התת-קרקעית המסורתית בקנה מידה קטן נמשכה עד סוף שנות ה-60. לאחר מכן הופנתה תשומת הלב לזהב בריכוז נמוך יותר שחלחל לסלע המקיף את העורקים. בשנת 1975 נבנה בור פתוח לכרייה בתפזורת. מכרה זה הופעל על ידי Roșiamin, חברה בת של החברה הממשלתית "המְנַהֵל האוטונומי של נחושת בדווה" (Regia Autonomă a Cuprului din Deva (RAC)), שהעסיק 775 עובדים, שהיו רוב המועסקים באזור. העפרה רוכזה בציפה בגורה רושיאיי (Gura Roșiei) ולאחר מכן בוצע מיצוי בציאניד ב. מכרה זה נזקק לסובסידיות של 3 מיליון דולר בשנה ב-2004 ונסגר ב-2006 לפני הצטרפות רומניה לאיחוד האירופי.
פרויקט הכרייה.
מקור הפרויקט הוא בעסקה משנת 1995 שנחתמה על ידי RAC Deva עם איש העסקים הרומני-אוסטרלי השנוי במחלוקת פרנק טימיש (Frank Timiș) בנוגע לעיבוד מחדש של הפסולת מהמכרות ברושיה מונטנה. מספר שנים מאוחר יותר הועבר רישיון הכרייה עבור שטח של 23.8823 קמ"ר סביב רושיה מונטנה לתאגיד Roșia Montană Gold Corporation (RMGC) מ-Minvest Deva SA (החברה שירשה את RAC Deva). RMGC נמצאת בבעלות של 80% על ידי החברה גבריאל ריסורסס (Gabriel Resources) הנסחרת בטורונטו ו-19.3% בבעלות ממשלת רומניה באמצעות Minvest.
במסגרת הפרויקט תכננה RMGC להפיק 225 טון זהב ו-819 טון כסף במשך 17 שנים, כלול חפירה של שטח גדול, הכולל יצירת ארבעה פירי כרייה המשתרעים על פני 2,050 דונם. השניים הראשונים באתרי הכרייה הישנים של Cirnic ו-Cetate, ואחריהם בורות בייג (Jig) ובאורליה (Orlea) בשלב השני. עד 250 מיליון טונות של פסולת מרוכזת בציאניד יאוחסנו בבריכה של 3,630 דונם בעמק קורנה (Corna) מאחורי סכר בגובה 185 מטר.
התאגיד לא הצליח לקבל הרשאה מלאה לפרויקט. רשויות המדינה העניקו היתרים אשר בוטלו מאוחר יותר על ידי בתי המשפט בעקבות פניות של ארגוני סביבה. הליך הערכת ההשפעה הסביבתית החל בשנת 2004, אך עדיין ניתן אישור סופי.
החברה החלה ברכישת בתים בעיר, אך כ-100 תושבים סירבו למכור, ובתמיכתם של אנשי איכות הסביבה, אדריכלים, ארכאולוגים ועורכי דין, הם נאבקים בתאגיד ובמדינה בבתי משפט. החששות העיקריים של המתנגדים קשורים לסכנות הסביבתיות של שטיפת ציאניד של זהב (כפי שרומניה הייתה עדה לדליפת הציאניד בבאיה מארה בשנת 2000), וכן להרס האתרים הרומיים העתיקים ברושיה מונטנה.
ההתנגדות לתוכניות של RMGC באה בעקבות דו"ח של האקדמיה הרומנית על הפרויקט שפורסם באפריל 2003, שהמליץ להשעות את כל הכרייה בעזרת ציאניד ברושיה מונטנה. בשנים שלאחר מכן, הכנסייה האורתודוקסית הרומנית, הכנסייה הרומנית הקתולית והכנסייה האוניטרית הרומנית הביעו כולם את התנגדותם לפרויקט. גם ארגונים חוץ-ממשלתיים גדולים כמו גרינפיס וארגונים פוליטיים כמו הפדרציה האירופית של המפלגות הירוקות התנגדו.
באוגוסט 2005 הודיעה ממשלת קנדה כי היא תומכת בפרויקט של גבריאל ריסורסס. באוקטובר 2005 הודיע מיקלוש פרשאני (Miklós Persányi), השר ההונגרי לאיכות הסביבה, כי ממשלת הונגריה מתנגדת נחרצות לפרויקט. הכנסיות ההיסטוריות ההונגריות מודאגות במיוחד מהאיום על אנדרטאות וכנסיות שהן חלק מהמורשת התרבותית ההונגרית המשותפת.