ניל הועבר לאוניקאחה מאלגה. הוא סיים את עונת 10–2009 עם ממוצע של 12.6 נקודות בממוצע בליגה הספרדית.
קריירת ה-NBA.
ב-22 ביולי 2010 קבוצת ה-NBA סן אנטוניו ספרס החתימה את ניל לחוזה של 3 שנים.
בעונת 11–2010 שיחק ניל 80 משחקים בהם פתח באחד. הוא קלע 9.8 נקודות למשחק ב-45.1% מהשדה, 41.9 מקו השלוש ו-80.8% מקו העונשין. בנוסף, העמיד ניל ממוצע של 2.5 ריבאונדים למשחק. בסוף העונה נבחר ניל לחמישיית הרוקיז הראשונה.
במשחק מספר 5 בסיבוב הראשון של הפלייאוף נגד הממפיס גריזליס כאשר ממפיס מובילים 1–3 בסדרה, ממפיס מובילים 94–97, קלע ניל שלשה כאשר נשארו 1.7 שניות לסיום הרבע הרביעי כדי להשוות את המשחק ולשלוח אותו להארכה. הספרס ניצחו במשחק 103–110 בהארכה כדי לשלוח את הסדרה למשחק מספר 6. למרות הספרס במשחק 6 99-91 לגריזליס והודחו מהפלייאוף בסיבוב הראשון, אף על שהיו הפייבוריטים. במשחק השישי קלע ניל 8 נקודות, קלט 5 ריבאונדים, מסר אסיסט אחד וחטף כדור אחד.
ב-2012, החתימו הספרס את ניל לקבוצת האוסטין טורוס מליגת הפיתוח של ה-NBA. יום אחד לאחר מכן ביטלו הספרס את ההחתמה וניל חזר לספרס בלי לשחק משחק אחד בטורוס.
ב-10 בדצמבר 2012 קלע ניל שיא קריירה של 29 נקודות, מתוכן 21 נקודות על ידי 7 קליעות שלוש, בניצחון נגד היוסטון רוקטס בהארכה.
ב-11 ביוני 2013, במשחק מספר 3 בגמר ה-NBA מול המיאמי היט, קלע ניל שיא קריירה במשחקי פלייאוף של 24 נקודות, מתוכן 18 על ידי 6 שלשות מתוך 10 ניסיונות, ובכך הוא עזר מאוד לסן אנטוניו להביס את מיאמי 77–113 ולקבוע שיא שלשות לקבוצה אחת במשחק גמר ב-NBA, בכך שסן אנטוניו קלעו 16 שלשות במשחק. למרות זאת, הפסידו הספרס במשחק 7 למיאמי החזקים, שהובלו בידי לברון ג'יימס.
הילדה דוליצקיה
הילדָה דוליצקָיָה (ביידיש: הילדא דוליצקא, דוליצקאיא; ברוסית: Дулицкая; בגרמנית: Hilda Dulitzkaja; 1892 או 1893 ראדומישל, פלך קייב, רוסיה (אוקראינה) – 26 במאי 1953, תל אביב) הייתה שחקנית תיאטרון יידיש וזמרת עממית במרכז אירופה ובישראל.
ביוגרפיה.
הילדה הינדה בת ישראל יעקב נולדה בעיירה ראדומישל שבפלך קייב, בת למשפחת הורנשטיין החסידית האמידה, שניהלה מפעלים לסוכר ברוסיה, מחסידי רוז'ין-סדיגורה-בויאן. בבית הוריה קלטה ניגונים מסורתיים וחסידיים, ושלטה בפרקי חזנות. ביום הצהרת בלפור (1917) הופיעה בזמרה בקייב. המהפכה הבולשביקית גרמה נזק רב למשפחתה בנפש וברכוש, והיא ברחה עם בעלה, שלום דוליצקי, כפליטה לווינה בירת אוסטריה. שם למדה בקונסרבטוריון בשנים 1923–1925. הופעתה הראשונה הייתה ב-1927, ומאז השתתפה בסוף שנות ה-20 ובתחילת שנות ה-30 במופעים של שירים יהודיים מזרח-אירופיים ביידיש, יצאה לסיבובי הופעות עם תיאטראות נודדים באוסטריה, גרמניה, פולין, צ'כוסלובקיה ורומניה, שרה ברדיו והקליטה משיריה בתקליטים.
ב-1940 עלתה לארץ ישראל עם בעלה. היא ידעה עברית, והחלה לבצע שירים עממיים רבים שתורגמו בשבילה מיידיש לעברית. שמה יצא לפניה כאחת מהזמרות העממיות הפופולריות ביותר. היא הופיעה בעיקר בחיפה, בתל אביב וכן בירושלים, במופעים מיוחדים (בהם מופע בהשתתפות נחום נרדי בתל אביב ב-1941, מופע עם מתתיהו רוזין בחיפה ב-1944), בתוכניות במועדוני לילה ובאירועים שונים. בין הופעותיה בתקופת מלחמת העולם היו הופעות עבור החיילים העבריים בצבא הבריטי ובקפה חוף גליה בקריית ים שנוסד על ידי משוחררי הצבא הבריטי והנוטרות.
גם בארץ הוסיפה לבצע שירים ברדיו.
בראשית יולי 1946 נעצרה על ידי שלטונות המנדט בעת שהופיעה בקפה פנורמה בחיפה, נידונה למעצר מנהלי בן שנה ונשלחה לבית הסוהר לנשים בבית לחם. בתחילה הייתה שמועה כי נעצרה בשל שיריה, ואמנים ועסקנים ביישוב התגייסו לטובתה, אולם לבסוף התברר שהמעצר היה בעקבות הלשנה שקרית, והיא שוחררה בסוף אותו חודש.
במלחמת העצמאות ובשנותיה האחרונות הרבתה להופיע בפני חיילים (הייתה בין האמנים הנודדים האזרחים, שנדדו בין עמדות החיילים בארץ). אלה שיבשו בכוונה את שמה, הִילדה, וכינו אותה "היָלדה", אולי בשל קומתה הקטנה, מרץ הנעורים שלה ו"החיוניות שגילתה בכל ישותה בכל שיר וכל מספר".
העיתונאי ואיש התרבות אורי קיסרי כתב לאחר מותה:
לדברי לאה הורנשטיין,
דוליצקיה התגוררה ברחוב אלנבי 116 בתל אביב.
נפטרה ממחלה, בגיל 59.
נקברה בבית העלמין קריית שאול.
בתה, ליה דוליצקיה, עלתה לארץ ישראל ב-1938 במסגרת עליית הנוער, הייתה שחקנית וזמרת.
נכדתה היא השדרנית עיינה אילון.
מצו-סופרנו
קבוצת ארמיות צפון
קבוצת ארמיות צפון (בגרמנית: Heeresgruppe Nord) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
גרמניה השתמשה בשתי קבוצות ארמיות כדי לפלוש לפולין ב־1939: קבוצת ארמיות צפון וקבוצת ארמיות דרום. במערכה זו קבוצת ארמיות צפון הונהגה בידי פדור פון בוק.
במבצע ברברוסה קבוצת ארמיות צפון הייתה אחת משלוש קבוצות ארמיות שפלשו לברית המועצות ב־22 ביוני 1941. מטרתה העיקרית הייתה לכבוש את הרפובליקות הבלטיות של ברית המועצות, לנינגרד ולהגיע לגבול עם פינלנד. כדי לבצע את המשימות קבוצת הארמיות צפון כללה את הארמייה ה-16, הארמייה ה-18, ארמיית הפאנצר הרביעית והצי הראשון של לופטוואפה. בהמשך צורפה לכוחותיה הדיוויזיה הכחולה הספרדית.
בתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות, קבוצת ארמיות צפון במסגרת מבצע ברברוסה הגיעה תוך זמן קצר לפרברי לנינגרד והחלה במצור על העיר. באוגוסט 1944, לקראת סיומו של מבצע בגרטיון, בה כמעט חוסלה קבוצת ארמיות מרכז, נותרה קבוצת ארמיות צפון מכותרת בקורלנד שבלטביה והיינץ גודריאן ביקש מאדולף היטלר רשות לפנותם לגרמניה. היטלר סירב לבקשה וקבוצת ארמיות צפון נותרה בכיס קורלנד עד סיום המלחמה. בינואר 1945 שמה הוחלף לקבוצת ארמיות קורלנד.
לב לשצ'נקו
לב לשצ'נקו (ברוסית: Лев Лещенко; נולד ב-1 בפברואר 1942) הוא זמר אסטרדה סובייטי ורוסי. בשנת 1983 הוענק לו תואר אמן העם של רוסיה הסובייטית. על פעילותו בתחום השירה לשצ'נקו קיבל מספר עיטורים סובייטים ורוסים. בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת.
חייו.
לב לשצ'נקו נולד במוסקבה למשפחת קצין בצבא האדום. אמו של הזמר נפטרה כאשר הוא היה בגיל שנה בלבד. את ילדותו הוא עבר בבסיסי צבא והמחנך שלו היה אחד מחייליו של אביו. בתקופה זו הוא היה מבקר אצל סבו שיה מנגן על הכינור ותמך במשיכת הנכד לזמר. לאחר סיום בית הספר, ניסה לשצ'קנו להתקבל לבית הספר למשחק אך לא הצליח. במשך שנה הוא עבד כעובד במה בתיאטרון בולשוי ואחר כך כמסגר במפעל. לאחר גיוסו לצבא, לשצ'נקו שירת תחילה בחיל השריון ובשנת 1962 התקבל ללהקה צבאית בה היה סולן.
בשנת 1964, לאחר סיום שרותו הצבאי, הצליח לשצ'נקו להתקבל ללימודי משחק באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. בשנת 1966 עוד בהיותו סטודנט הוא התקבל לסגל תיאטרון אופרטה במוסקבה. במשך מספר שנים הוא היה שר בתיאטרון ובמקביל החל להופיע בהופעות עם שירים. בשנים 1970-1972 הוא זכה במספר תחרויות ארציות ובינלאומיות והחל להיות פופולרי. בשנת 1975 לשצ'נקו ביצע את השיר הידוע יום הניצחון שעד היום נחשב לשיר הרשמי של חגיגות לציון ניצחון במלחמת העולם השנייה. בשנת 1980 הוא ביצע שיר בטקס הסיום של אולימפיאדת מוסקבה שזכה לפופולריות רבה. בשנת 1983 לזמר הוענק תואר אמן העם של רוסיה.
לאחר תחילת הפרסטרויקה בשנת 1990 לשצ'נקו הקים סוכנות לארגון הופעות שבשנת 1992 קיבל מעמד של סוכנות ממשלתית ופועל עד היום.
במקביל להופעות לשצ'נקו מלמד זימרה באקדמיה הרוסית על שם גנסין. במהלך עבודה זו הוא לימד מספר זמרים שזכו לפופולריות ברוסיה.
במהלך הקריירה לשצ'קנו שר שירים רבים של אלכסנדרה פחמוטובה, דויד טוחמנוב, ויאצ'סלב דוברינין ומלחינים סובייטים ורוסים נוספים. במהלך הקריירה הוא הקליט מעל ל-20 תקליטים ותקליטורים, הראשון מהם יצאה בשנת 1975. גם כיום, בגיל 71 לשצ'נקו ממשיך להופיע. עוד בתקופת הלימודים הוא התיידד עם זמר וחקיין ולדימיר וינוקור. בשנות ה-90 הם ארגנו סבב הופעות משותף.
בשנת 2001 לשצ'נקו פרסם ספר זיכרונות.
בשנת 1978 התחתן לשצ'נקו בפעם השנייה, לזוג אין ילדים. לב לשצ'נקו ידוע כחובב ספורט ומשמש כנשיא הכבוד של מועדון טריומף ליוברצי.
קישורים חיצוניים.
אנדרה שורלה
אנדרה שורלה (בגרמנית: André Schürrle; נולד ב-6 בנובמבר 1990 בלודוויגסהאפן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני, אשר שיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
קריירה מוקדמת.
שורלה נולד בלודוויגסהאפן בשנת 1990 ללואיס ויואכים שורלה. בגיל 6 התחיל לשחק במועדון המקומי, SC לודוויגסהאפן. ב-2006 הצטרף לקבוצת הנוער של מיינץ, בה שיחק 3 שנים ואף זכה איתה באליפות ליגת הנוער של גרמניה.
מיינץ.
בשנת 2009 עלה אנדרה שורלה לקבוצת הבוגרים של מיינץ. באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2:2 נגד באייר לברקוזן, במחזור הפתיחה של עונת . בחודש שלאחר מכן, ב-19 בספטמבר כבש שורלה צמד בניצחון החוץ 3:2 נגד בוכום. בעקבות ההופעה, חתם על חוזה מקצועני במועדון. הוא סיים את העונה הראשונה שלו בבונדסליגה כשהחמיץ רק משחק אחד, כבש 5 שערים ובישל 3 פעמים.
בעונתו השנייה בבונדסליגה, שורלה סיכם על חוזה בבאייר לברקוזן תמורת 8 מיליון אירו. הוא סיים את העונה עם 15 שערים ב-34 משחקים והפך לשיאן ההבקעות בעונה אחת של המועדון כאשר שבר את השיא של מוחמד זידאן בעונת . שורלה היה חלק משמעותי בהעפלה של מיינץ לליגה האירופית באותה עונה.
באייר לברקוזן.