משנת 1929 קיים אלוטין קורסים, במסווה של השתלמויות לחברי מגן דוד אדום וזאת בעזרת שמעון סבוראי מפקד הש"ר בסניף תל אביב. בעקבות מאורעות תרפ"ט נתברר הצורך לקיים שירות ע"ר קבוע שיעמוד לרשות ההגנה. הוקם מד"א, שהעומדים בראש סניפיו וכמעט כל חבריהם וחברותיהם היו מאנשי ההגנה. אלוטין ריכז את הרצאותיו ושיעוריו בחוברות ללימוד העזרה ראשונה, שפורסמו והופצו כפרסומי מד"א., אלוטין העביר מאות קורסים בעזרה ראשונה מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. ועד לאחר קום המדינה. בין השאר הרצה על הנושא בצה"ל. כמו כן, היה בוחן את המסיימים של קורסי עזרה ראשונה.
אלוטין שהשתתף כעוזר שני בניתוח בניסיון להציל את חיים ארלוזורוב בליל ההתנקשות, ב-16 ביוני 1933 מעיד על מה שהתרחש בחדר הניתוח :
בערב פסח תש"ח (אפריל 1948) היה אורח הכבוד בסדר פסח מיוחד שערכו פצועי ההגנה לכבוד הצוות הרפואי. "ואז קם רחמים המוכתאר ונשא נאום ברכה והרים כוס לחייהם של הד"ר אלוטין הד"ר אליהו בן-טובים, ולחיי האחיות".
ב-21 באוגוסט 1957 ניתח את המהנדס פיאטלי, שנפצע אנושות במעיו. אך פיאטלי נפטר לאחר מספר ימים. פרשת רצח המהנדס פיאטלי הסעירה את המדינה דאז.
בין תלמידיו היו פרופ' משה סולובייצ'יק ופרופ' מנדל סטבורובסקי, שהמשיכו את דרכו בבית החולים איכילוב כמנהלי מחלקות כירורגיות. תלמידו פרופ' דב טולצ'ינסקי התמנה למנהל מחלקה כירורגית בתל-השומר (שיבא), וד"ר אליהו בן טובים כמנהל מחלקה כירורגית בבית החולים זיו בצפת.
לאחר שפרש אלוטין לגמלאות המשיך לעבוד כמנתח יומיים בשבוע במחלקתו של תלמידו פרופ' מנדל סטבורובסקי, עד הגיעו לגיל 77.
אלוטין היה חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1962-1963, על מחקריו בתחום. בשנת 1973 זכה בפרס ע"ש משה פרנקל.
בתו היחידה ירדנה אלוטין הייתה פסנתרנית, מלחינה וקומפוזיטורית.
אלוטין נפטר בשנת 1979. נקבר בבית הקברות קריית שאול.
הערות שוליים.
בית הספר ללוחמה נגד גרילה
בית הספר ללוחמה נגד גרילה (מכונה גם: בית הספר ללוחמה במתחם כפרי) הוא חלק מבא"פ אליקים, באזור הצפון ברמות מנשה ממערב ליקנעם ובקרבת המושב אליקים.
בית הספר ללוחמת גרילה קם בשנת 1997 כתוצאה מהחלטת של הרמטכ"ל דאז, אמנון ליפקין-שחק, אשר שינה את דפוס החשיבה הצה"לי כלפי הלחימה בלבנון וקבע כי יש לראות בחזבאללה ארגון טרור וגרילה ולפעול כנגדו בהתאם. בתפיסה זו תמך גם אלוף פיקוד הצפון דאז, עמירם לוין. בשל כך הורה שחק להקים מחדש את יחידת אגוז כיחידה ייעודית למלחמה בלבנון והוחלט להקים גוף האמון על הכשרת לוחמי החי"ר והיחידות המיוחדות ללחימה כנגד ארגון החזבאללה במתארי לוחמת הסבך והלוחמה ההררית של לבנון. הקמת בית הספר הוטלה על אל"ם שמואל זכאי, איש חטיבת גולני, אשר עבר השתלמות בצבא בריטניה, ולמד באופן יסודי על הגוף המכשיר בצבא זה את היחידות העתידות להישלח לתעסוקה מבצעית בצפון אירלנד ולפעול כנגד המחתרת האירית. עם שובו ארצה הקים זכאי בשנת 1997 את בית הספר ללוחמת גרילה. לאחר הנסיגה מלבנון בשנת 2000 נסגר בית הספר ומדריכיו נקלטו כחיילי מילואים בעוצבת הגליל והיו אמונים על הכשרת לוחמי האוגדה ללחימה אפשרית בלבנון. בשנת 2004 תחת פיקודו של אל"ם יואלי אור, מפקד בא"פ צפון, החל הקמתו של בית הספר לגרילה מחדש; והוקמו בו מדורי הכשרה בתחומי הלוחמה זעירה, הסוואה, לוחמת סבך ואימונים ייחודיים לתוואי הלחימה בגזרת הצפון. לאחר מלחמת לבנון השנייה הוקם בית הספר מחדש באופן רשמי ומלא על כל מדוריו. בנוסף, חטיבות בחיל הרגלים וגדודי חיל ההנדסה וגם פלוגות החי״ר של שריון מתאמנות רבות בבסיס זה.
על בית הספר מפקד קצין בדרגת רס"ן.
האובייקט של הני
נמל התעופה ורשה שופן
נמל התעופה ורשה שופן (בפולנית: Lotnisko Chopina w Warszawie) הוא נמל תעופה בינלאומי שנמצא ברובע אוקנצ'ה (Okęcie) בדרום ורשה בירת פולין. נמל התעופה הוא השער האווירי של כמעט מחצית מהטיסות בפולין, והוא מטפל בכ-300 טיסות יומיות. בשנת 2017 עברו בנמל כ-15.75 מיליון נוסעים.
היסטוריה.
ב-29 באפריל 1934 נפתח "נמל התעופה ורשה אוקנצ'ה" (Port lotniczy Warszawa-Okęcie) במעמד נשיא פולין. בבניית הנמל השקיעה ממשלת פולין כ-10 מיליון זלוטי, והנמל היה לאחד מנמלי התעופה המודרניים בזמנו. בשנתו הראשונה שירת הנמל כ-10,750 נוסעים. לאחר זמן קצר החל חיל האוויר הפולני להקים בנמל בסיס המשמש אותו גם כיום. ערב מלחמת העולם השנייה שירת הנמל שישה יעדים בינלאומיים, בהם גם תל אביב-יפו וביירות, ו-17 יעדים פנימיים. במהלך מבצע ברברוסה שימש נמל התעופה את הלופטוופה במלחמותו נגד הצבא האדום.
לאחר סיום המלחמה חידשה חברת התעופה לוט פוליש איירליינס את פעילותה בנמל והייתה אחראית על שיקומו, לאחר שנהרס בחלקו בזמן המלחמה. לאחר כשנתיים עמד בנמל טרמינל חדש ומגדל פיקוח חדש ומודרני. בשנת 2001 שונה שמו של נמל התעופה על ידי נשיא פולין אלכסנדר קוושנייבסקי, והוא נקרא על שמו של המלחין הפולני פרדריק שופן. בשנת 2007 נפתח טרמינל חדש בנמל (טרמינל 2).
קיימות תוכנית לבניית נמל תעופה חדש, נמל התעופה המרכזי "סולידריות", במקום הקיים.
דרכי גישה לנמל.
נמל התעופה ממוקם כ-10 ק"מ ממרכז העיר ורשה, והוא נגיש באוטובוס ובמונית. בחודש יולי 2012 הושלמה תחנת הרכבת התת-קרקעית, אשר מחברת אל קו S2 של רכבת הפרוורים של ורשה.
תאונות ותקריות.
במהלך כל שנות הפעילות של הנמל (לאחר מלחמת העולם השנייה) היו כ-7 תאונות מטוסים בו, שהאחרונה מביניהן הייתה ב-1 בנובמבר 2011 כשמטוס בואינג 767 של חברת לוט פוליש איירליינס בקו 016 () נחת ללא גלגלים לאחר טיסה מניוארק. אף אחד מנוסעי המטוס לא נפגע.
עבדול חוסיין סרדארי
עבדול חוסיין סרדארי (בפרסית عبدالحسین سرداری, תעתיק מדויק: עבדאלחסין סרדארי; 1914–1981) היה מדינאי ודיפלומט איראני שהציל חיי יהודים בשואה.
פעילות.
סרדארי היה הממונה על המשרד הקונסולרי האיראני בפריז הכבושה ב-1940, שם הייתה קהילה גדולה של יהודים איראנים. על פי תורת הגזע הנאצית, האיראנים הם בני הגזע הארי, ולפיכך היה הסכם בין איראן ובין גרמניה הנאצית שהגן על כל האזרחים האיראנים מפני תוקפנות גרמנית. סרדארי השתדל אצל הגרמנים ודאג לכך שגם יהודים בעלי אזרחות איראנית יזכו לאותה הגנה. אחיינו, פריידון הווידה, שהיה שגריר איראן באו"ם בשנות השבעים, סיפר כי ב-1942, לאחר שהבין סרדארי לאן מועדות פני המדיניות הנאצית ביחס ליהודים, הוא החל להנפיק מאות דרכונים איראניים ליהודים שאינם איראנים כדי להצילם מרדיפה ומשילוח למחנות הריכוז.
מעבר לכך, הוא היה מעורב בניסיונות (מוצלחים לפחות בחלקם) לשכנע את השלטונות הנאציים שיהודי איראן הם בנים לעם האיראני ולכן הם אריים. הוא ניסה גם לשכנע את השלטונות שיהודי מרכז אסיה (יהדות בוכרה ויהדות אפגניסטן) הם ג'וג'וטים, מונח שמקורו לא ברור ושהתייחס אולי במקור לקבוצות של יהודים מומרים בבוכרה. בכך הוא מילא ככל הנראה תפקיד חשוב בהצלת יהודי גאורגיה, בוכרה, איראן ואפגניסטן בצרפת הכבושה.
בשנת 1942 אדולף היטלר עצמו אמר כי סרדארי טועה ביחס למה שהוא חושב שקורה ליהודים. לאחר חתימת איראן על הסכם עם בעלות הברית והפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן בספטמבר 1941, נסגרו השגרירויות האיראניות במדינות הציר ונסגרה גם הקונסוליה בפריז. סרדארי החליט להישאר בפריז כאזרח פרטי על מנת להמשיך ולעזור ליהודים. לאחר המלחמה הורע מצבו של סרדארי. אהובתו הסינית נעלמה בעת מלחמת האזרחים הסינית ב-1948; הוא הואשם במעילה, ובילה את שנותיו האחרונות בעוני אחרי המהפכה האיראנית ב-1979: השלטון החדש שלל ממנו את תשלומי הפנסיה והחרים את רכושו. אחרי תקופה שבה חי בדירת חדר בקרוידון, הוא עבר לנוטינגהאם, שם נפטר ב-1981.
ב-1994, 13 שנה לאחר מותו, הוענק לסרדארי אות כבוד מטעם מרכז שמעון ויזנטל שבלוס אנג'לס.
בתרבות הפופולרית.
Zero Degree Turn (בפרסית: مدار صفر درجه, נהגה: מַדָאר-י סֶפְר דַרַגֶ'ה) היא סדרת טלוויזיה משנת 2007 שהופקה בשיתוף פעולה בין איראן, הונגריה, צרפת ולבנון. היא הייתה בין היקרות והמושקעות ביותר שהופקו על ידי איראן וזכו לקהל צופים גדול שם. הסדרה מבוססת באופן רופף על סיפור חייו של סרדארי, ומציגה אותו כמי שהתאהב ביהודייה והציל יהודים בפריז של שנות הארבעים בימי הכיבוש הנאצי על ידי חלוקת דרכונים איראניים ומתן מקלט בשגרירות איראן לאותם יהודים. הסדרה, שהופקה במימון ממשלתי איראני, צוטטה כניסיון מצד המשטר האיראני להבליט את עמדתו ביחס ליהודים, שבה הפגין אהדה לעם היהודי (וכן לדעה המקובלת בעולם על לקחי השואה) ובכך להפריד את היחס האיראני ליהדות מהעוינות האיראנית לציונות.
בשנת 2014, כחלק מתערוכה שנשאה את השם "Simplemet Justes" שהתקיימה בבריסל, בירת בלגיה אודות אישים פחות מוכרים, כגון מוסלמים ואנשי המזרח התיכון, שהצילו יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, הוצגו מחקרים גם אודות סרדארי.
ועדת החלטה
פרארי 612 סקאלייטי
פרארי 612 סקאלייטי היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית שיוצרה על ידי חברת פרארי בשנים 2010-2004. יש לה דלת קופה גדולה. היא תוכננה להחליף את הפרארי 456M הקטנה יותר. גודלה מאפשר נסיעה של 4 נוסעים כאשר מאחורה יש מספיק רווח על מנת להושיב 2 מבוגרים. העיצוב שלה, ובמיוחד מראות הצד והפנסים הקדמיים, נבנו בהשראת הפרארי 375MM משנת 1954 שהבמאי רוברטו רוסליני קנה לאשתו, השחקנית אינגריד ברגמן. השם של המכונית, סקאלייטי, הוא על שם מעצב העבר של פרארי סרג‘ו סקאלייטי.