וואטני שורד התהפכות של הרובר ומצליח להגיע אל הרע"מ ולחדש את הקשר עם סוכנות החלל. הם בתורם שולחים לו הנחיות לביצוע שינויים קיצוניים ברע"מ כדי להפחית ממשקלו וכדי שיוכלו להטיס אותו לכיוון הרמס. בתכנון הנחיות אלה, מופיע פתח גדול ברע"מ ווואטני מכסה אותו בבד המגורים. במהלך השיגור, הבד נקרע ומשאיר את הרע"מ במסלול רחוק מכדי שההרמס תוכל לחלץ את וואטני. לואיס מפתחת תוכנית הכוללת הפעלת מדחפי הגובה, התאמת המהירות למהירות הרע"מ, ואז פיצוץ חור במנעל האוויר הקדמי של הרמס עם פצצת חמצן וסוכר מאולתרת. מומחה הפח"ר (פעילות חוץ-רכבית) של המשימה (קריס בק) קשור לחבל משתמש ביחידה לניווט מאויש על מנת להגיע לוואטני שעל הרע"מ ולהביא אותו בחזרה להרמס.
ברשומת היומן האחרונה שלו, וואטני מתאר את ההתרגשות מכך שהצילו אותו.
מבנה הספר.
המספר.
רוב הספר בנוי מרשומת יומן (בדיוניות) של מארק וואטני המתארות את קורותיו על מאדים. התיאור הוא בגוף ראשון ובלשון עבר (כל רשומה כאילו נכתבה זמן קצר לאחר האירועים שהיא מתארת). כל פרק מכיל בדרך כלל מספר רשומות. האירועים בהרמס ובכדור הארץ מתוארים מהצד (מספר כל יודע). כך גם האירועים במאדים שקדמו לנטישתו של וואטני וחלק קטן מהאירועים על מאדים לאחר מכן.
חלק קטן מהעלילה מועבר על ידי רשומות יומן של פאת'פיינדר ותעוד ההתכתבות דרכו של וואטני עם נאס"א.
תנועה במרחב.
הספר מתאר אירועים על מאדים (מישור אקידיליה, ערביה טרה, מכתש סיקאפרלי, ארס ואליס והדרכים ביניהם), הרמס וכדור הארץ (מטה נאס"א, JPL, סין ועוד). המעבר ממקום למקום מתבצע בדרך כלל בין הפרקים. לרוב מספר פרקים ברצף מוקדשים לאותו מקום.
תנועה בזמן.
התנועה בזמן היא ליניאירית ברובה, אך הספר מכיל שני פלשבקים:
גם וואטני ברשומות היומן שלו מספק פרטים על העבר. המעברים בין המקומות השונים מלווים לעיתים בחזרה קצרה בזמן כדי לתאר את אותו זמן במקומות שונים.
זמן התרחשות האירועים.
הספר לא מציין במפורש את זמן התרחשות האירועים, מההקשר ברור כי מדובר בעתיד הקרוב. אולם הספר מזכיר את חג ההודיה. מאזכור זה ניתן להסיק תאריכים של אירועים מסוימים בספר. הספר גם מציין נתוני מסלול של מאדים וכדור-הארץ (כגון זמן השידור בניהם). ויר שרצה לכתוב בצורה ריאליסטית ככול הניתן, כתב נתונים אלה על פי נתוני מסלול אמיתיים (חזויים). לפי נתונים אלה משימת ארס-3 מתרחשת בשנת 2035. קורא בשם קאני ריי פענח את השנה על פי הנתונים. וויר אישר את הדברים.
לאחר מכן לאורה ברוק מנאס"א פרסמה תיאור מדויק של המסלול של הרמס הכולל תאריכים מדויקים.
דמויות.
דמוית נוספות.
בספר מוזכרות עוד דמוית רבות כמעט מבלי לספק פרטים עליהן. ביניהן עובדי נאס"א, עובדי מינהל החלל הסיני, בני משפחה של האסטרונאוטים, כתבים ועוד.
מונחים וטכנולוגיות.
הספר מזכיר ומסביר מספר מונחים וטכנולוגיות הקשורים לאסטרונומיה ומסע בחלל. חלקם קיימים במציאות וחלקם קיימים רק בעולם שמתאור בספר.
ארגונים.
כל הארגונים המוזכרים בספר קיימים במציאות.
דיוק מדעי ומציאותיות.
לויר היה חשוב מאוד שהספר יהיה מציאותי ככול הניתן. הוא ערך תחקיר מקיף ומפורט, תכנן את הפרטים המדעיים בספר בקפידה ופרסם את הספר באתר האינטרנט שלו טרם פרסומו הרשמי לצורך קבלת משוב מהקוראים. כתוצאה מכך, רמת הדיוק המדעי בספר דומה לזאת המצופה מספר מדע פופולרי והרבה מעבר למקובל בספרי מדע בדיוני. עם זאת, במספר נקודות ויר הקריב את הדיוק המדעי והמצאותיות לטובת העלילה:
היסטוריית הוצאה לאור.
אנדי ויר הוא בנו של פיזיקאי חלקיקים, ובעל רקע במחשבים. הוא החל לכתוב את הספר ב-2009. במטרה שהספר יהיה ריאליסטי ככל שניתן בהתבסס על טכנולוגיות קיימות. לצורך כך, למד ויר מכניקה של מסלולים סביב פלנטות, אסטרונומיה ואת ההיסטוריה של תעופה מאוישת.
הספר יצא לאור תחילה באתר האינטרנט של ויר בו הפרקים הוצגו בזה אחר זה לקבלת משוב מהציבור. לאחר מכן (בשנת 2011) הוציא אותו בהוצאה עצמית בעזרת אמזון. תוך שבועיים הספר נמכר ב-35,000 עותקים. בשנת 2013 יצא הספר לאור בגרסה קולית בהוצאת פודיום בקרינותו של רוברט בריי (Robert Bray). לבסוף בשנת 2014 הוציא אותו בהוצאת "קראון" (שבבעלות רנדום האוס). סה"כ הספר נמכר בלמעלה מ-3,000,000 עותקים ולמעלה מ-150 מהדורות ותורגם ל-24 שפות (נכון ל-2021).
בשנת 2014 הספר תורגם לעברית על ידי דידי חנוך ויצא לאור בהוצאת "הכורסא". בשנת 2015 הקליטה הספרייה המרכזית לעיוורים בישראל גרסה קולית של הגרסה העברית בקרינותו של מנשה אלי.
עיבוד למדיות אחרות.
ב-2015 יצא הסרט "להציל את מארק וואטני" המבוסס על הספר.
ביקורת וקבלה.
הספר זכה לביקורות חיוביות רבות ממבקרים וקוראים. הוול סטריט ג'ורנל כינה אותו ספר המדע הבדיוני הטוב ביותר מזה שנים,
ובאמזון 78% מהקוראים העניקו לו 5 כוכבים.
הוא עמד בראש רשימת רבי המכר של הניו יורק טימס במשך 19 שבועות ובמקום השני במשך 16 שבועות (בקטגוריית סיפורת בכריכה רכה).
הספר זכה במספר פרסים לסיפרי מדע בדיוני.
הביקורות החיוביות שיבחו בעיקר את הנקודות הבאות:
מנגד היו מבקרים שצינו לשלילה את הנקודות הבאות:
מבקרים אחרים דווקא ציונו נקודות אלה לחיוב.
התאמה לילדים ונוער.
הספר הוא ספר הרפתקאות וכתוב בשפה פשוטה יחסית, מה שהופך אותו למתאים באופן פוטנציאלי לילדים. כמו כן הספר חושף את הקורא לנשאים רבים במדע וטכנולוגיה בצורה קלילה ומסקרנת, מה שמאפשר לו להית כלי לימודי. עם זאת הספר לא כתוב בצורה מותאמת לילדים. הוא מכיל ניבולי פה רבים עיסוק אגבי ביחסי מין, ועיסוק מינורי אך רציני ולא מרוכך בנשאים אפלים כמו מוות, שכול, התאבדות וקניבליזם.
לספר יצאה גרסה מותאמת לקהל צעיר יותר (באנגלית). אולם חלק מהקראים ציינו שגם גרסה זאת לא מתאימה לילדים אלה רק לבני נוער. לספר יצאה גם גרסת כיתה (באנגלית), שבה השפה מרוככת והיא מכילה תוספות לצורכי לימודים.
אל-כופרה
אל-כופרה (בערבית: الكفرة; בתעתיק מדויק: אלכֻּפֿרָה) היא שקע ונווה מדבר במחוז כופרה בדרום-מזרח קירנאיקה בלוב. בסוף המאה ה-19 הייתה כופרה למרכזו של המסדר הסנוסי. המקום שימש כזירת קרבות במהלך מלחמת העולם השנייה. בקרב על אל-כופרה בתחילת שנת 1941 כבשו כוחות צרפת החופשית את אל-כופרה מידי כוחות איטליה הפשיסטית.
שקע אל-כופרה שוכן במקום מבודד, לא רק בשל מיקומו בלב מדבר הסהרה, אלא בהיותו מוקף משלושת עבריו בשקעים נוספים. הודות לכך הוא שולט על נתיבי המעבר במדבר ממזרח למערב.
בתקופת השלטון הקולוניאלי האיטלקי הייתה אל-כופרה תחנה חשובה בתעבורה האווירית מצפונה של לוב למושבות איטליה במזרח אפריקה. כיום היא משמשת תחנה בדרכם של פליטים ומבקשי עבודה מאפריקה לחופי לוב ולאירופה.
מלחמת העולם השנייה.
הקרב על אל-כופרה (בצרפתית: Bataille de Koufra) הוא קרב שנערך במלחמת העולם השנייה, ב-31 בינואר–1 במרץ 1941 בין כוחות איטליה הפשיסטית ששלטו בלוב, ובין כוחות צרפת החופשית בפיקודו של הקולונל פיליפ לקלרק שהסתייעו ביחידת קבוצת המדבר ארוכת הטווח של הצבא הבריטי. הקרב הסתיים בכיבוש נווה המדבר האסטרטגי אל-כופרה בדרום מזרח לוב על ידי כוחות צרפת החופשית.
במבצע הסכמה בין התאריכים 13 עד 14 בספטמבר 1942 כלל כוחות היבשתיים במבצע הגיעו מנאת המדבר אל-כופרה במסע ארוך שעקף את קווי צבא גרמניה הנאצית מדרום. נערך ניסיון להנחית כוחות קומנדו מהים. עיקר הכוח היבשתי הבריטי חופש ל"שבויי מלחמה" שעליהם "שמרו" חיילים מקבוצת החקירה המיוחדת (SIG) הלבושים כחיילים גרמנים. הלוחמים נסעו בכלי רכב גרמניים. הנחיתה מהים נכשלה, והכוח היבשתי נאלץ להילחם מול כוחות איטלקים וגרמנים עדיפים. רוב הכוח הבריטי נהרג או נשבה ורק מעטים (ובהם קפטן באק מפקד היחידה וחלק מאנשי יחידת SIG) הצליחו לחזור לקווי הבריטים.
נמל התעופה הבין-לאומי דנוור
נמל התעופה הבין-לאומי דנוור (באנגלית: Denver International Airport) הוא נמל תעופה הממוקם בקרבת העיר דנוור במדינת קולורדו שבארצות הברית. הוא נמל התעופה הגדול בארצות הברית מבחינת שטחו (136 קילומטרים מרובעים), והוא השלישי בגודלו בעולם בשטחו. אחד ממסלוליו הוא המסלול הארוך ביותר (4,877 מטר) בשימוש ציבורי בארצות הברית.
בשנת 2009 היה נמל התעופה מדורג עשירי בעולם מבחינת מספר הנוסעים שעברו דרכו (50 מיליון), ובמקום הרביעי בעולם מבחינת מספר תנועות המטוסים (606 אלף).
הקמת הנמל.
נמל התעופה הוקם על מנת להחליף את נמל התעופה הקודם של דנוור, נמל סטייפלטון, שסבל ממגבלות הפעלה רבות ומחוסר אפשרות להרחבה. הוא ממוקם בפרברים הצפון-מזרחיים של דנוור, כ-40 קילומטר ממרכזה. האתר להקמתו, המרוחק יחסית מן העיר, נבחר על מנת למנוע מטרדי רעש, להשיג שטח מספיק לסלילת מסלולי טיסה ולאפשר עתודת שטח להרחבת הנמל בעתיד לפי צורכי התחבורה.
הקמת הנמל החלה בספטמבר 1989. הוא היה אמור להיפתח באוקטובר 1993, אך בעיות ואירועים שונים (כולל כישלון מערכת הובלת מטען הנוסעים שהותקנה בו (ראו להלן)) הביאו לדחיית הפעלת הנמל עד ל-28 בפברואר 1995. בהקמתו השתתפו 11 אלף עובדים ועלותה הייתה 4.8 מיליארד דולר (כמעט 2 מיליארד יותר מתקציב ההקמה המתוכנן).
מבנה הנמל.