לאחר מכן עבר להתגורר בקריית טבעון ואחר כך בנוף הגליל (נצרת עילית דאז). עבד כפקיד בבנק הפועלים, והגיע לתפקיד של מנהל מחלקת השקעות (על רקע עבודתו זו נולד ספרו "המוטבים"). ב-1982 עבר להתגורר בירושלים. החל לספר סיפורים קצרים בגלי צה"ל, ולהופיע כמספר סיפורים ביידיש ובעברית ברחבי הארץ מטעם אמנות לעם, יחד עם בתו הציירת נורית שני. יוסל בירשטיין נודע באהבת האדם וחוש ההומור המעודן שלו ורבים מסיפוריו מעוררים חיוך.
ב-1949 פרסם קובץ שירה ראשון ביידיש, "אונטער פֿרעמדע הימלען", שיצא לאור במלבורן, ולווה ברישומים של יוסל ברגנר. לאחר שפרסם עוד כמה קובצי שירה, התמקד בירשטיין בפרוזה. סיפוריו מתאפיינים בהסתכלות אירונית על מצבו של האדם.
ספרו הראשון, "במדרכות צרות", פורסם ביידיש ב-1958, ובעברית ב-1959. היה זה הספר הראשון שיצא ביידיש על חיי הקיבוץ. בירשטיין כתב את רוב ספריו ביידיש, ובתרגומם לעברית הסתייע בנסים אלוני ובמנחם פרי. בנוסף עסק בתרגום מיידיש לעברית ומעברית ליידיש, וכן עבד בספרייה הלאומית באוניברסיטה העברית בירושלים, שם ניהל, בין השאר, את עיזבונו של משורר היידיש מלך ראוויטש. בירשטיין עשה שימוש בכתביו של ראוויטש בספר "פנים בענן". מרבית ספריו יצאו לאור במסגרת "הספריה החדשה".
הרומן האחרון שלו, "אל תקרא לי איוב", יצא בשנת 1995. הספר מגולל את סיפוריהם של אנשים הנודדים בין פולין, אוסטרליה וישראל - התחנות בחייו של בירשטיין.
יוסל בירשטיין נפטר בירושלים ב-28 בדצמבר 2003, בגיל 83, ונטמן בבית הקברות נס הרים שבהרי ירושלים.
לאחר מותו יצא לאור ספרו "סיפורים מאזור השלווה", על-פי כתב יד שנמצא בעיזבונו. בחלק מהסיפורים בקובץ זה ניכרת התמודדות עם המוות הקרב.
פרופ' מנחם פרי, המו"ל והעורך של ספריו, אמר על יוסל בירשטיין:
בשנת 2011 התסריטאית דיתה גרי כתבה את התסריט סיפורים רוקדים על פי ספריו "כתם של שקט" ו"סיפורים רוקדים ברחובות ירושלים", שיצאו לאור בהוצאת הספרייה.
יוסל בירשטיין זכה להערכה בישראל ובארצות אחרות, במיוחד בסין. ספריו זכו בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש, ובפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
ספריו.
ספריו ביידיש:
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
Unreal (סדרת משחקים)
Unreal (אנריל) היא סדרת משחקי מחשב בקטגוריית "פעולה" שפיתחה חברת Epic Games. המשחק הראשון היה מבוסס על מנוע אנריל שפותח במהלך שלוש השנים שקדמו להוצאת המשחק. המשחק הוא משחק "יריות בגוף ראשון" בסגנון DOOM ו-Quake בו השחקן חוקר עולמות חיזריים ומסתובב עם מגוון רובים גדולים במיוחד ומטרתו להרוג את האויב. הצלחת המשחק הראשון גררה עימה סדרה של משחקים מצליחים שניתן לשייכם לשני תתי-סדרות: Unreal ו-Unreal Tournament.
רקע עלילתי.
סדרת המשחקים מתרחשת בעתיד הרחוק, במאה ה-23. המשחק הראשון עסק במעלליה של בת אנוש שנקלעה לכוכב Na Pali הכבוש בידי גזע חייזרי עוין, ה־Skaarj (סקארג'). הריגת מלכת הסקארג' מביאה לשחרור הכוכב אך גם למלחמה אכזרית בין הסקארג' לבני האדם (שאינה מתוארת בשום משחק) ומביאה להקמת גוף עולמי בשם ממשלת העולם החדשה (New Earth Government) שהביא לסיום המלחמה, שהסתיימה בניצחון בני האדם על הסקארג' אם כי במחיר חורבן רוב כדור הארץ. כמה עשרות שנים לאחר המלחמה, מספר רב של תקריות אלימות קשה והרג המוני שהתרחשו במכרות חלל של תאגיד הכרייה הענק ליאנדרי (Liandri) הובילו את "ממשלת העולם החדשה" להתיר במסגרת חוקית "רצח בהסכמה", ולכן נעזרה בליאנדרי כדי לארגן טורנירים המוניים בהם בני אדם וחוצנים יילחמו אלה באלה במסגרת תחרותית מאורגנת בדומה לקרבות גלדיאטורים, טורנירים שמוזכרים במשחקי Unreal Tournament. הטורניר הראשון אורגן על ידי ליאנדרי בשנת 2291 והצלחתו גררה עוד טורנירים שמתרחשים מדי שנה בשנה.
המשחקים בסדרה.
סדרת אנריל.
המשחק הראשון היה בעל עלילת מדע בדיוני וסובבת סביב חקר כוכב לכת חוצני בשם Na Pali. מנוע המשחק אנריל נראה כגדול המתחרים למנוע Quake של חברת id Software, והמשחק אנריל עצמו נראה כנעלה מבחינה טכנית על כותרי Quake ו-Quake 2 אשר יצאו לשווקים באותו הזמן. מאז שאנריל נארז עם שפת הסקריפטים שלו הקרויה UnrealScript, התפתחה תוך זמן קצר קהילה באינטרנט אשר יכלה להוסיף שינויים כדי לשנות או להרחיב את המשחק. תכונה זאת הוסיפה מאוד לאריכות הימים הכוללת של המוצר וסיפקה עידוד לפיתוח נוסף.
חבילת ההרחבה למשחק, Unreal: Return to Na Pali, יצאה ב-1999.
באמצע 2003 שחררה אפיק את המשחק השני (והאחרון, בינתיים) בסדרה המקורית - Unreal 2: The Awakening. המשחק, שאף הוא מתרחש בכוכבים אחרים ומציג חלק מהאויבים שהוצגו במשחק הראשון, הציג גרסה משופרת של המנוע Unreal Engine 2 (ששימש את Unreal Tournament 2003) והיה בעל עלילה שונה לחלוטין מהמשחק הראשון (ובכלל מקו הזמן של המשחקים). מאוחר יותר יצאה לו חבילת החרבה שהציגה משחק ברשת.
סדרת אנריל טורנמנט.
Epic Games עיכבו את שחרור הכותר הקרוי אנריל טורנמנט או באנגלית Unreal Tournament שמתמקד בעיקר במשחק מרובה משתתפים. במקור, UT היה חבילת הרחבה למשחק, אך כשתברר מספר השינויים הגדול שהיה צריך לעשות במנוע המשחק, חבילת ההרחבה הפכה למשחק בפני עצמו.
המשחק הושק עם גרסה חדשה יותר של המנוע (גרסה 400 - בעדכון הכי חדש התעדכן המנוע לגרסה 436) וגם ושל UnrealEd: הוא הושק בבירור כדי להתחרות ב-Quake III Arena.
גם לאנריל וגם לאנריל טורנמנט היו המשכים ששוחררו בשנת 2002, המשכים אלו קרויים אנריל II ו-אנריל טורנמנט 2003. המשכים אלו הציעו גרפיקה ומשחק משופרים בהרבה, בזכות עוד עדכון של מנוע המשחק; אלו היו המשחקים הראשונים של Epic המשתמש ב- Unreal Engine 2.0 (גרסת 10xx עד 2522), ועד אז UE 1.5 היה בשימוש (למרות שגרסת בטא של UE2 הוצגה ב-E3 2000). גם UnrealEd התעדכן, ונעשה יותר נוח לשימוש.
כחלק מהאסטרטגיה של Epic Games להתאמה לפלטפורמות נוספות Unreal Championship שוחרר בנובמבר 2002 עבור ה-Xbox (שלמען האמת הוא כמעט זהה ל-UT2003).
ב-11 בפברואר 2004, הדמו של Unreal Tournament 2004 התאפשר להורדה דרך האינטרנט. לאחר מספר שבועות שבהם הופץ הדמו באינטרנט והורידו אותו מעל 1.5 מיליון גולשים, הוא הפך לאחד המשחקים המקוונים הפופולריים ביותר. המשחק בגרסתו המלאה הופץ מ-18 במרץ 2004, בגרסה 2.5 (3310 עד 3369 - כמעט מגיע לגרסה השלישית של המנוע, אך מנוע המשחק עצמו הוקפא במשחק זה - השיפורים שהוסיפו לו נראו במשחקים אחרים שהשתמשו ב-UE2.5, אך לא ב-UT2004).
בנובמבר 2007 יצא המשחק האחרון עד כה בסדרה, Unreal Tournament 3, על שם המנוע בו משתמש המשחק, (Unreal Engine 3 (3470-3809, אף על פי שם המשחק הוא לא השלישי בסדרה - למרות זאת, הוא נחשב השלישי בסדרת Unreal Tournament אם מוציאים את UT2003 מהספירה.
בחודש מאי של 2014 הכריזה אפיק על הכותר הבא בסדרת אנריל טורנמנט והוא ייקרא בשם Unreal Tournament (סתם כך בלי לציין את גרסת המשחק או את השנה בה הוא עתיד להשתחרר - בניגוד לכל המשחקים הקודמים), החידושים העיקריים בו יהיו המנוע שהוא Unreal engine 4 והעובדה כי המשחק יהיה חינמי לגמרי ועבודת הפיתוח עליו תהיה זמינה גם לקהל הרחב.
חינוך פורמלי בישראל
כוכב הלכת הכחול
שפות הודו-אירופיות
השפות ההודו-אירופיות היא משפחת-על של שפות, הכוללת כ-150 שפות, הן המדוברות בפי כשלושה מיליארדי אנשים ברחבי העולם. שפות אלו מתחלקות למשפחות, אשר רובן נוצרו באירופה ובמערב אסיה.
קבוצת שפות זו כוללת, בין היתר, את השפות: בנגלית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית, רוסית, איטלקית, פרסית והינדית, שלכל אחת מהן מעל מאה מיליוני דוברים ברחבי העולם, שפות אלה מפורסמות מאוד ברחבי העולם. שפות נוספות הנכללות במשפחת שפות זו, אשר מספר דובריהן מועט באופן יחסי, הן; אוסטית, אירית, יוונית, ארמנית ורומנית.
השפות ההודו-אירופיות הן משפחת שפות גדולה, אשר מחקרה הוליד את ענף הבלשנות המודרנית, ועל כן רבים מהמושגים אשר הבלשנות חוקרת ומנסה למצוא לקוחים ממבנים כלליים המצויים בשפות אלו.
היסטוריה.
האפשרות כי קיים מקור משותף לחלק מהשפות ההודו-אירופיות הועלתה לראשונה ב-1647 על ידי מרקוס זוריוס ואן בוקסהורן, ששיער כי הגיעו מה"סקיתית", אך רעיונו לא נקלט ולא נחקר. ההיפותזה הוצעה שוב על ידי סר ויליאם ג'ונס, כאשר הוא שם לב לאוצר המילים ולמבנה התחבירי המשותף של הסנסקריט, הלטינית, היוונית והפרסית. השוואה מערכתית של השפות האלו ושל שפות עתיקות אחרות שנערכה בידי פרנץ בופ תמכה בתאוריה, וה"דקדוק ההשוואתי" של בופ, שהופיע בין 1833 ל-1852, נחשב כנקודת ההתחלה למחקר ההודו-אירופי כתחום אקדמי.
מתוך מציאת מילים דומות בשפות הודו-אירופיות שוחזרה שפה-אם משוערת, פרוטו-הודו-אירופית (PIE). ידועות למעלה מ-4,000 מילים בפרוטו-הודו-אירופית כמו גם חוקי דקדוק. לדוגמה, בפרסית המילה "בנאי" היא "באלדחצ'ן", והסיומת "חצ'אן" היא הסיומת לבעל-מקצוע; באנגלית - "builder" (תעתיק: בִּילְדֶר). מכאן שוחזר השורש המשותף הזהה בשני המקרים: "בלד".
השאלה המרכזית היא כיצד התפשטה משפחת שפות גדולה כל כך, מה היה האזור המקורי של הפרוטו-הודו-אירופית, והאם השפה הזו התפשטה כאשר האנשים שדיברו אותה היגרו ממקום למקום, או שמא השפה עצמה היא שעברה בשילוב עם ההגירה. השפה-האם האפשרית קרויה "פרוטו-הודו-אירופית". ישנה מחלוקת באשר למיקום הגאוגרפי של מקורה, אולם ישנם שני רעיונות מרכזיים כיום: