מלגת שכר-לימוד: כל סטודנט המתקבל לתוכנית מקבל מלגת שכר לימוד מלאה לשנה א'. קבלת מלגה לשנה ב' ו ג' מותנת בעמידה בקריטריונים של הצטיינות (ממוצע ציונים 86 לפחות).
מלגת מצטיינים לתואר השני: בוגרי התוכנית הממשיכים ללימודי מוסמך באוניברסיטת חיפה כתלמיד מן המניין (למעט בתוכניות סגורות) ובמסלול א' (עם תזה), יהיו זכאים למלגת לימודים בגובה של עד 75% משכ"ל למשך שנתיים, ובתנאי שלא עברה יותר משנה ממועד קבלת התואר הראשון (המימון הוא לתואר אחד בלבד במסלול א').
בוגרי התוכנית.
בדצמבר 2011 הוקם "מועדון בוגרים" של תוכנית המצטיינים אשר נועד לחזק את הקשר בין בוגרי התוכנית אשר רבים מהם מחזיקים בתפקידי מפתח במגזר הציבורי והפרטי בישראל ובמוסדות אקדמיים נחשבים ברחבי העולם, וכן לשמר את הזיקה שלהם לאוניברסיטת חיפה ולמנהיגים העתידיים של התוכנית.
מבין בוגרי התוכנית ניתן למצוא את האלוף במיל' דן הראל, מנכ"ל משרד הביטחון ומנכ"ל משרד התחבורה לשעבר, האלוף במיל' ידידיה יערי, מנכ"ל רפאל לשעבר, אילן לוקאץ', כתב לענייני תרבות בערוץ 22, אלכס מאור, מנכ"ל חברת התרופות "סולגר", ירון מאיר, שגריר ישראל במיאנמר לשעבר, ליאת פלדמן, סמנכ"לית התוכן של קופרמן הפקות, וכן בכירים רבים בחברות הייטק בארץ ובעולם, אנשי חינוך ופסיכולוגים. בנוסף, בוגרים רבים של התוכנית הפכו למרצים בכירים באקדמיה בישראל ובאוניברסיטאות נבחרות בחו"ל. ביניהם, פרופ' יצחק ויסמן, ראש המרכז היהודי-ערבי באוניברסיטת חיפה, פרופ' ניר אביאלי, ראש תוכנית המצטיינים באוניברסיטת בן-גוריון, וד"ר יעל אברהמי, ראש החוג למקרא במכללה האקדמית לחינוך "אורנים".
ולריאן גפרינדשווילי
ולריאן גַפּרינדַשווילי (בגאורגית: ვალერიან გაფრინდაშვილი; 2 בינואר 1889 - 31 בינואר 1941) היה משורר ומתרגם גאורגי.
חייו.
ולריאן גפרינדשווילי נולד בשנת בכותאיסי שבחבל אימרתי, גאורגיה (שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית). אחרי סיום לימודיו בגימנסיה של כותאיסי, גפרינדשווילי נסע ללימודים אקדמיים ברוסיה. בשנת 1914 סיים את הפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה וחזר לכותאיסי.
גפרינדשווילי התחיל לכתוב שירים ברוסית בשנות לימודיו במוסקבה. הוא פרסם את שירו הגאורגי הראשון בשנת 1915 בעיתון "מֵגוֹבַּרי".
בשנת 1918 עבר גפרינדשווילי לגור בטביליסי. בשנת 1919 ראה אור אוסף ראשון של שיריו: "שקיעות", שבו ניכרת השפעת האסתטיקה של שארל בודלר ופול ואלרי והמנייריזם של הסימבוליסטים הרוסים. בשנים 1924-1919 גפרינדשווילי ערך את כתב העת "מֵאוֹצנֵבֵּה ניאמוֹרֵבּי" (שהיה אחד הביטאונים של "הקרניים התכולות" - קבוצת משוררים וסופרים סימבוליסטים גאורגים).
בשנת 1923 פרסם גפרינדשווילי כספר את תרגומיו לרוסית של שירי המשורר הגאורגי ניקולוז ברתשווילי. בשנת 1924 התחילה תקופה יצירתית חדשה של גפרינדשווילי, שבה הוא התרחק מהזרם הסימבוליסטי תחת הלחצים האידאולוגיים של השלטון הקומוניסטי. שיריו החדשים פורסמו בשני אוספים (1926, 1937).
גפרינדשווילי פרסם מאמרים על יצירותיהם של המשוררים הגאורגים שותא רוסתוולי, דוד גורמישווילי וניקולוז ברתשווילי. גפרינדשווילי תרגם לגאורגית את יצירותיהם של יוהאן וולפגנג פון גתה, אלכסנדר פושקין, היינריך היינה, מיכאיל לרמונטוב, אדגר אלן פו, ויקטור הוגו, אז'ן פוטייה, אלכסנדר בלוק וולדימיר מאיאקובסקי.
גפרינדשווילי היה יו"ר מחלקת התרגומים של התאחדות הסופרים הגאורגית; בנוסף, הוא ערך את מדור הספרות והאמנות של העיתון "זריה ווסטוקה", שהיה הביטאון בשפה הרוסית של השלטון הקומוניסטי בגאורגיה.
גפרינדשווילי מת בשנת 1941 ונקבר בפנתאון דידובה שבטביליסי.
בשנת 1956 התפרסם הספר "המובחרים" של אוסף שירי גפרינדשווילי. בשנת 1990 יצא לאור "האוסף", שבו מלבד שיריו נכנסו שירים שתרגם, מאסות מפרי עיטו ומכתביו מארכיונו האישי.
ניגון נשים
ניגון נשים הוא מרכז ליהדות ומגדר, הפועל משנת תשנ"ט 1999 כחלק מהמדרשה במכללת אורנים.
ניגון נשים הוא בית מדרש פלורליסטי המפגיש נשים מכל הזרמים ביהדות, ללימוד נשי פמיניסטי של מקורות יהודיים וישראליים.
"במשך מאות רבות של שנים היה עולם התרבות האינטלקטואלית היהודית, והטקסטים הקאנונים המייצגים אותה, סגור כמעט לחלוטין בפני הנשים היהודיות. הרחקתן של הנשים היהודיות מן התרבות הקאנונית-העברית [..] הוחרפה במיוחד עקב ניתוקה של העברית מן השימוש היומיומי, וקישורה ללימוד התורה, שבאופן מסורתי נאסר על הנשים ברוח אמירתו של ר' אליעזר: "כל המלמד את ביתו תורה כאלו מלמדה תפלות". לימוד המקורות "פוקח את העין השנייה", העין המגדרית.
הלימוד מעודד נשים לפרש, לדרוש ולכתוב את מקורות היהדות מנקודת מבטן, לפעול במרחב הציבורי ולהיות שותפות משפיעות ומחדשות של התרבות היהודית והישראלית.
ניגון נשים פועל בתוך עולם ההתחדשות היהודית, ומתוך זיקה לפעילות של ארגוני נשים חילונים, דתיים ושל התנועות הליברליות.
רקע.
המדרשה באורנים - מרכז חינוכי להתחדשות החיים היהודים בישראל, נוסדה בשנת 1989 בקמפוס מכללת אורנים - מכללה אקדמית לחינוך מיסודה של התנועה הקיבוצית. בשנים הראשונות מרבית הפעילות הייתה יצירת שיח זהות והכרות עם ארון הספרים היהודי עבור הציבור החילוני, רבים מקהל הלומדים היו בני התנועה הקיבוצית.
בעקבות רצח יצחק רבין נפתח במדרשה באורנים בית מדרש המקיים שיח דיאלוגי בו לקחו חלק נשים וגברים, דתיים וחילונים, מישיבת מעלה גלבוע, ממדרשת עין הנציב ומהמדרשה באורנים.
הנשים שלמדו במסגרת זו חשו רצון להעמיק וללמוד סוגיות בית מדרשיות מתוך נקודת מבט נשית – מגדרית.
כשנה לאחר מכן הוקם בית המדרש "ניגון נשים" על ידי המייסדות: טללית שביט, רבקה לוביץ', ד"ר ענת ישראלי ואסתר פישר.
בתחילת הדרך המטרה הייתה הקמת בית מדרש לנשים, ללימוד המקורות היהודיים מפרספקטיבה נשית. לימוד המשלב שדות דעת שונים: הספרות היהודית המסורתית לדורותיה (מקרא, משנה, תלמוד, מדרש, וכדומה), הספרות העברית החדשה ותאוריות מגדריות. הלימוד היווה חוויה מעצימה עבור הלומדות אשר התחילו להרגיש בנות בית ובעלות אמירה ופרשנות על המקורות. הלימוד עורר מעגלי השפעה בבית, בקהילה, ובמקומות העבודה. במהלך השנים נפתחו קבוצות בקהילה מתוך רצון להרחיב את מעגל ההשפעה ולהביא את חוויית הלימוד למקומות שונים ברחבי הארץ.
"אבני היסוד" של "ניגון נשים":
תוכני ניגון נשים בנושאי מגדר ויהדות.
בית המדרש "ניגון נשים" פיתח דרך ייחודית ללמידת מקורות יהודיים עתיקים וחדשים מנקודת מבט מגדרית, קריאה ביקורתית בטקסטים קאנונים והוספת הקול הנשי החסר. למידה של תוכן ועיבודו בתהליך קבוצתי במגוון נושאים:
הנכחת מקום האישה בתרבות, העלאת סיפורן של נשים שנשכחו (כגון במקרא: אשת לוט, ערפה, פרשת האישה הסוטה, תמר אחות אמנון, בנות צלפחד, ובמדרש: לילית, ברוריא, ילתא, חירותא, הקימחית, אשת ר' עקיבא, ועוד);
לימוד מעמיק על דמויות נשים המוכרות מן המקורות, הכרות עם מכלול היצירה עליהן במדרשים ובספרות החדשה (לדוגמה: חווה, שרה, רבקה, רחל ולאה, מרים והמילדות במצרים, דבורה ויעל, תמר כלת יהודה, רות ונעמי , אסתר וושתי ועוד);
לימוד מעמיק בסוגיית מקום האישה בעולם היהודי: הדרת נשים מלימוד התורה וממצוות, נושאים הקשורים לצניעות, סוגיות הקשורות למעמד האישה בנישואין ובגירושין;
סוגיות הקשורות לחיי נשים. כגון: משפחה מול קריירה, יחסים במשפחה, פרשות דרכים, שלבים בחיי אישה ועוד
תכנים אלו נכתבו ונערכו על ידי צוות מנחות ניגון נשים, חלקם הועלו לאתר מדרשת - בית מדרש ברשת, והם נלמדים בבתי מדרש ברחבי הארץ.
אירועים.
כנס נשים וטקסים - החל משנת 2009 ניגון נשים מפיק כנס שנתי העוסק במקומן של נשים בהובלה של טקסים, ובקיומם של טקסים לנשים. הכנסים עסקו במקומן של נשים בטקסים המסורתיים והמתחדשים; בהובלת טקסים במשפחה ובמרחב הציבורי; בהכרות עם המתרחש בזרמים ובתנועות שונות בחברה הישראלית וביהדות התפוצות. הכנסים הם שיתוף פעולה עם "הוויה – מרכז טקסי חיים ישראלי". במקביל מתקיימת קבוצת פייסבוק בנושא, ושמה "מטקסות עצה".
שבת לנשמ"ה – שבת לנשים מכל הזרמים - שבת לנשמ"ה מתקיימת מזה עשור. נשים דתיות, חילוניות ומזרמים שונים ביהדות יוצאות למרחב נייטרלי כדי לחוות שבת יחד. השבת מאפשרת שיחה גלוית לב על המחבר והמפריד באורחות החיים. המשתתפות מוזמנות לברר את מקומה של הקדושה והשבת בחייהן. שבת לנשמ"ה כוללת לימוד ותפילה בהובלה נשית.
סדר נשים -
מתקיים בראש חודש ניסן ומבוסס על הגדה ובה מדרשים חדשים מנקודת מבט נשית להגדה של פסח. חלק מהמדרשים ראו אור בהגדה "והיא שעמדה". בכל שנה ושנה נכתבים מדרשים נוספים. בסדר נשים מוזגות כוס מים לכבודה של מרים הנביאה, ושותות 4 כוסות לכבוד 4 דמויות נשיות.
ימי עיון בנושאי יהדות ומגדר
במים אני רואה – מופע מדרש על הורדת גשמים - מופע שהעלו בוגרות בית המדרש "יוצרות ניגון" בתש"ע, על בסיס הלימוד במסכת תענית. במרכז המופע הסיפור על אבא חלקיה ואשתו (בבלי תענית כג ע"א-ע"ב), ומשולבים בו פרשנויות וכתיבה מדרשית שנוצרו על ידי משתתפות בית המדרש בתהליך הלימוד.
יום נשים במסע "נפגשים בשביל ישראל - המדרשה באורנים מקיימת את מסע "נפגשים בשביל ישראל" (משנת 2006), בכל אחד מהמסעות התקיים יום נשים בשביל ביוזמת ניגון נשים. ביום זה מוזמנות נשים מכל הארץ לבוא לצעוד, לשוחח וללמוד ביחד על מקומן של נשים בתרבות היהודית ובחברה הישראלית.
זלמה מאיר