בסוף 2007 דיווח RIAA ששווי השוק של ההקלטות הנמכרות על ידי החברות באיגוד הוא 10.4 מיליארד דולר, ירידה מהשווי שפורסם ב-1999 והיה מוערך ב-14.6 מיליארד דולר.
תעודה על מכירות.
ה-RIAA מפעיל מערכת של הענקת פרסים לאלבומים שמכרו מספר רב של עותקים. המערכת החלה ב-1958, כאשר סינגלים ואלבומים שנמכרו בסכום של 1,000,000 דולר קיבלו "פרס זהב". שיטת הכתרת האלבומים שונתה ב-1975 להכתרת אלבומים על פי מספר האלבומים שנמכרו, כשפרס זהב ניתן לאלבום שמכר כ-500,000 עותקים. ב-1976 נוסף פרס פלטינה עבור מכירת מיליון עותקים. ב-1989 גם שיטת הכתרת הסינגלים שונתה, כאשר "פרס זהב" ניתן לסינגלים שהגיעו ל-500,000 במכירות, ו"פרס פלטינה" לסינגלים שהגיעו ל-1,000,000 במכירות; וב-1999 פרס יהלום למכירות של 10 מיליון עותקים. הפרסים מוצעים לחברי RIAA וגם לאלו שאינם חברים באיגוד.
משנת 2000 מפעיל ה-RIAA מערכת דומה עבור מכירות של מוזיקה בשפה הספרדית, הנקרא Los Premios de Oro y De Platino. פרס זהב (בספרדית: Disco De Oro) מוענק עבור 50,000 יחידות ופרס פלטינה (בספרדית: Disco De Platino) עבור 100,000 יחידות, כאשר אלבום מולטי פלטינה מוענק עבור 200,000. כדי להיות זכאי לפרס זה, השיר המוקלט חייב להכיל יותר מ-50% תוכן בספרדית.
מכירות "דיגיטליות".
ב-2004 הוסיף ה-RIAA קטגוריה חדשה עבור מכירת הקלטות "דיגיטליות", כלומר הקלטות שמועברות לקהל דרך הרשת (כמו הקלטות שנמכרות באייטונס), לא כולל הקלטות שנמכרות במדיות אחרות כגון דיסק, קסטה או מיני דיסק. ב-2006 התווספו מכירות רינגטונים לקטגוריה של המכירות "דיגיטליות". החל מ-2007 הקריטריונים בקטגוריה הם:
סיבית קוונטית
ביט קוונטי
בית סולל בונה ירושלים
בית סולל בונה היה מבנה מודרניסטי ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים, מול בית המוסדות הלאומיים. בבניין שכנו משרדי חברת הבנייה סולל בונה. המבנה נהרס באוגוסט 2016, תוך שימור חזית הבניין, מתוך כוונה לשלב אותה בבניין החדש שייבנה במקום.
היסטוריה.
המגרש שעליו הוקם הבניין היה חלק מהשכונה הערבית-נוצרית אל אמירה (הנסיכה). לאחר הקמת מדינת ישראל נתפסו כל הנכסים שהיו בבעלות ערבית נוצרית בשכונה על ידי רשות הפיתוח כנכסי נפקדים. והמגרש נמכר לחברת סולל בונה.
בניית המבנה החלה ביוני 1957 על ידי האדריכל ראובן טרוסטלר בתקופה שבה חברת סולל בונה שלטה ברוב ענף הבנייה בארץ. באותה תקופה סולל בונה הייתה הזרוע הביצועית של ההסתדרות. הבניין ריכז את פעילות סולל בונה באזור ירושלים והיה חלק משורת מבני ציבור לאומיים ברחוב הכוללת את בית המוסדות הלאומיים, בית הכנסת ישורון והיכל שלמה. מטות נוספים של החברה הוקמו בערים שונות כמו תל אביב וחיפה.
בשנת 1987 מכרה חברת סולל בונה את המבנה והמגרש שסביבו ליזמים שרצו לבנות במקום בית מלון. למקום הוצעו תוכניות שונות. בחלק מהתוכניות הוצע שילוב המבנה בבניה החדשה ובחלקם הוצע להורסו. במסגרת המחאה החברתית בישראל 2011 פרצו למבנה, כמו למבנים נוספים, צעירים רבים במחאה על הימצאות מבנים נטושים באזור שזקוק כל כך לדירות למגורים. בעשור הראשון של המאה ה-21 חברת "מגדלי היכל שלמה" רכשה את הבניין. באוגוסט 2016 נהרס המבנה לצורך הקמת שני מגדלים בני 17 קומות, שהגדול מבניהם יהיה מלון בו 229 חדרים והשני ייועד למגורי יוקרה. עלויות ההשקעה בפרויקט מוערכות בכ-130 מיליון דולר. בפברואר 2018, קבוצת מלונות אינטרקונטיננטל, חתמה על הסכם ניהול עם חברת "מגדלי היכל שלמה". המלון יפעל תחת השם "אינטרקונטיננטל ירושלים".
הבניין.
החזית הקדמית של הבניין עוצבה בצורה סימטרית שנתנה לבניין ממד ייצוגי, חלון מרכזי בעל אבן ראשה, שורת חלונות קטנים מעליו ושורה דומה מתחתיו. מעל הכניסה, לכל רוחב החזית, נבנה גגון בטון דק בצורת מניפה. לבניין היו ארבע קומות, קומת המסד בחיפוי אבן בעיבוד גס ושאר הקומות בעיבוד עדין יותר. בין קומה לקומה הפריד פס דק של אבן אפורה שהוסיף לייצוגיות המבנה.
בכניסה ללובי הבניין ניצבו ארבעה עמודים אופייניים לתכנון המודרניסטי, שניים משני צידי הכניסה ושניים נוספים קרוב לקצות הבניין.
מסלול מסונכרן-שמש
מסלול מסונכרן-שמש, מסלול עוקב-שמש או מסלול הליו-סינכרוני (באנגלית: Sun-synchronous orbit, SSO) הוא מסלול בו לוויין מקיף כוכב לכת (בדרך כלל כדור הארץ) בזווית קבועה לשמש. ללוויין במסלול זה יש צירוף של זווית נטיית מסלול וגובה הלוויין המאפשר חציית קו רוחב באותה זווית שמש מקומית. זהו מסלול מועדף על לווייני צילום בגובה נמוך, שכן זווית השמש במהלך הקפות הלוויין נשמרת יחסית קבועה, והלוויין חוצה את קו המשווה באותה שעה מקומית.
מסלול עוקב שמש משמש בדרך כלל לצילום אזרחי, לתצפיות, לריגול וגם לחיזוי מזג אוויר. רוב לווייני הצילום האזרחיים נמצאים במסלול עוקב שמש בו חציית קו המשווה היא בין השעות 10:00-14:00.
מסלולים מיוחדים הם מסלול זריחה - שקיעה (dawn-dusk) בו הלוויין חווה תמיד חשיפה לשמש, (בזווית שמש נמוכה של זריחה או שקיעה) כך שתאי השמש יוצרים חשמל כל הזמן - אלו מסלולים המועדפים עבור לוויינים שיש להם צריכת חשמל גבוהה כמו לווייני מכ"ם.
אלפא דוג
אלפא דוג (במקור: Alpha Dog) הוא סרט בסגנון דרמת פשע אמריקאי משנת 2006 בבימויו של ניק קסאווטס ובכיכובם של אנסמבל השחקנים אמיל הירש, ג'סטין טימברלייק, דומיניק סוויין, ברוס ויליס, שון האטוסי, אוליביה ויילד, שרון סטון, בן פוסטר, אלכס סולוויץ, אמנדה סייפריד ואנטון ילצ'ין.
הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של סוחר הסמים ג'סי ג'יימס הוליווד, ופרשת חטיפתו ורציחתו של הנער ניקולס מרקוביץ בידי אנשיו של הוליווד. למרות צוות שחקנים רחב ומפורסם, הסרט לא הצליח היטב בקופות ונחשב לכישלון מסחרי. הוצאתו לאקרנים נדחתה כמה פעמים עקב בעיות משפטיות, וכן בשל חילוקי דעות לגבי מועד ההפצה האידיאלי בקרב המפיצים. יחד עם זאת, הסרט זכה לביקורות חיוביות, בעיקר על איכות המשחק של חלקים נרחבים מצוות השחקנים, ומחמאות רבות לכוכב העולה, אנטון ילצ'ין, על משחקו הסוחף בתור הנער החטוף זאק מזורסקי.
עלילה.
ג'וני טרולאב (אמיל הירש) הוא סוחר מריחואנה בדרום קליפורניה. אביו, סוני טרולאב (ברוס ויליס), מספק לו מריחואנה, וג'וני מוכר אותה באמצעות חבריו. בין הלקוחות של ג'וני נמנה גם ג'ייק מזורסקי (בן פוסטר). ג'ייק חייב לג'וני 1,200 דולר. מזורסקי מנסה להשיג את הכסף מאמו החורגת אוליביה (שרון סטון), ואביו בוטש (דייוויד ט'ורנטון). בוטש ואוליביה דוחים את ג'ייק ומסרבים לסייע לו. במהלך ביקורו של ג'ייק ניכר שמאמצם העיקרי של אביו ואימו החורגת מופנה כלפי ההתבגרות הסוררת של בנם הצעיר זאק מזורסקי (אנטון ילצ'ין). זאק הוא אחיו למחצה של ג'ייק, אותו הוא מעריץ.
בעקבות סדרת עימותים בין ג'וני ואנשיו לבין ג'ייק, מחליטים ג'וני וחבריו לתפוס את ג'ייק ולאיים עליו פיזית. ג'וני וחבורתו נוהגים במכונית ואן בשכונה של ג'ייק. בעודם מחפשים את ג'ייק בשכונה, הם רואים את אחיו הצעיר זאק הולך ברחוב. בהחלטה רגעית של ג'וני, החבורה חוטפת את זאק, כדי להשתמש בו כקלף מיקוח עד שג'ייק ישלם את חובו לג'וני.
מנקודה זו ואילך, הסרט מתאר את הידרדרות מצב החטיפה. כיצד יותר אנשים הופכים מעורבים בחטיפה ובחיפושים אחר זאק, ובמקביל את מערכת היחסים הנרקמת בין זאק הצעיר לאנשיו של ג'וני.
במהלך הסרט כל אימת שמוצגות דמויות לראשונה, מופיעה כתובית אשר מתייגת את מספרם הסידורי לפי סדר רשימת העדים שהעידו במשפט.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות לרוב חיוביות באופן כללי, ולציון 54% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 142 ביקורות.
טקסאט
טוסקולום
טוסקולום (בלטינית: Tusculum; באיטלקית: Tuscolo) הייתה עיר בלאטיום, האזור החקלאי הסובב את העיר רומא. כיום המקום בו ניצבה העיר הוא אתר עתיקות. מקורות ההתיישבות במקום קדומים ביותר וייסודה מיוחס לטלגונוס, בנם האגדי של אודיסאוס וקירקה. העיר הייתה עיר עצמאית, בת-בריתה של רומא וב-381 לפנה"ס ויתרה על עצמאותה ונכנעה לשלטון רומא. בתקופת הקיסרות הרומית הייתה, כשאר ערי הגבעות הסובבות את רומא, אתר וילות אליו פרשו בקיץ עשירי העיר ונכבדיה. במאה ה-10 וה-11 הייתה העיר בסיס לרוזנות טוקסולום. רוזן טוסקולום היה המנהיג החילוני הבכיר בלאטיום והיה ראש לחבר אצילי לאטיום שאחזו בידיהם את הזכות למנות אפיפיורים, שנבחרו אף הם מתוך בני אותה שכבת אצולה (עד לנטילת זכות זו מידי השלטון החילוני בידי ניקולאס השני). העיר שקעה במאה ה-12, ננטשה לאחר מלחמתו של פרידריך ברברוסה באזרחי רומא ב-1167 ונהרסה עד היסוד ב-1191. במאה ה-19 החלו באזור חפירות ארכאולוגיות.
גאוגרפיה.
אתר העיר שוכן כ-25 ק"מ מדרום-מזרח לרומא, על גבעה ברום של 670 מטר מעל פני הים, אחת מגבעות אלבן המהוות למעשה לוע הר געש כבוי. העיר חוברה לרומא בשתי דרכים רומית, ויה לביקאנה ("Via Labicana") וויה לטינה ("Via Latina"), שנקראה בקטע רומא-טוסקולום ויא טוסקולאנה.
אתר העיר נמצא ליד העיר המודרנית פרסקטי (Frascati).
העת העתיקה.