דיטשר ניהל את המרכז לחינוך יהודי באוניברסיטה העברית על שם מלטון בשנים 2002-2008. כמו כן עמד בראש תוכנית עמיתי ירושלים במכון מנדל למנהיגות בשנים 1996-2001.
דיטשר חוקר ומרצה בתחומים: תפיסתו של הילד את הסיפור המקראי, שאלות תאולוגיות והוראת המקרא, טקסי מעבר כחוויה חינוכית ודגמים של מנהיגות חינוכית בימינו. הוא פרסם רבות בנושאים אלו ומנהל מספר פרויקטים חינוכיים בקהילות שונות בצפון אמריקה, אירופה ואוסטרליה. הוא ערך שלושה ספרים ומעביר השתלמויות מורים בקהילות שונות בעולם.
כיום הוא המנהל החינוכי של תוכנית רביבים להכשרת מורים מצטיינים ללימודי היהדות באוניברסיטה העברית בירושלים.
דיטשר נשוי לחני, פסיכולוגית קלינית ולהם שלושה ילדים.
מחלת לב מסתמית
מחלת לב מסתמית היא מחלה המתאפיינת בפגיעה באחד מארבעת מסתמי הלב. מחלות אלו, בעלות אופי מולד או נרכש, יכולות לערב מסתם אחד או יותר מבין מסתמי הלב. ככלל, מבין המחלות המסתמיות, המחלות המערבות את מסתמי הלב השמאליים – המסתם הצניפי ומסתם אבי העורקים – נפוצות יותר מן המחלות המערבות את מסתמי הלב הימניים – המסתם התלת-פסיגי ומסתם עורק הריאה, כאשר המחלה המסתמית הנפוצה ביותר היא אי-ספיקת המסתם הצניפי.
מחלות הלב המסתמיות נחלקות באופן גס למחלות היצרות מסתם ולמחלות אי-ספיקת מסתם. ישנן גם הפרעות משולבות עם היצרות ואי-ספיקה יחד באותו המסתם. במחלות היצרות, המסתם מעובה ואינו נפתח מלוא רוחבו, דבר הדורש מפל לחץ גבוה יותר על מנת להזרים את הדם על פני המסתם. להבדיל, במחלות אי-ספיקה, חלה דליפה, או תחזרת, של דם על פני המסתם, בזמן שזה אמור להיות סגור, והדבר מעמיס נפח על המדור הקודם למסתם במחזור הדם. מצבים רפואיים נוספים המסווגים תחת מחלות לב מסתמיות ואינם גורמים בהכרח להיצרות מסתם או לאי-ספיקה שלו הם מסתם ותיני דו-פסיגי וצניחה של המסתם הצניפי. סיכום של המחלות המסתמיות השונות מובא בטבלה:
הסיבה העיקרית למחלות מסתמיות היא הסתיידות של המסתם על רקע גיל מבוגר, וכן מצבים מולדים כמו מסתם ותיני דו-פסיגי. השכיחות של מחלת לב שיגרונית היא כיום נמוכה מאוד בעולם המפותח בשל מניעה ראשונית של קדחת שיגרונית, אולם במדינות המתפתחות זו עדיין סיבה נפוצה להתפתחות מחלות מסתמיות.
מחלות מסתמיות בדרגת חומרה קלה אינן גורמות לתסמינים ואינן מצריכות טיפול רפואי, אלא מעקב. לעומת זאת, מחלות מסתמיות בדרגת חומרה קשה מביאות בדרך כלל להופעת תסמינים של אי-ספיקת לב, תעוקת לב ותסמינים נוספים כתלות במחלה. האזנה לקולות הלב במסכת היא השיטה הנפוצה ביותר לסיקור של מחלות לב מסתמיות. שיטה זו מבוססת על כך שהפרעות בתפקוד המסתמים גורמות לשינויים אופייניים בקולות הלב ולהופעת אוושות.
הטיפול התרופתי במחלות מסתמיות קשות אינו תמיד מספיק כדי למנוע את החמרתן, ובמקרים רבים נדרשת התערבות ניתוחית לתיקון המסתם או להחלפתו. מחלות לב מסתמיות הן הגורם לכ-10%–20% מכלל ניתוחי הלב המבוצעים בארצות הברית. כשני שלישים מהניתוחים הם החלפה של מסתם אבי העורקים, רובם בשל היצרותו. ניתוחים במסתם הצניפי מבוצעים בעיקר בשל אי-ספיקה של המסתם ומתבצעים בגישה מלעורית. המסתם המושתל יכול להיות מסתם ביולוגי, שמקורו בבעל חיים, או מסתם לב מלאכותי.
לידים
חיתולס
מארי אן בוון
בתי הספר של בית ישראל
בתי הספר של בית ישראל הייתה רשת חינוך יסודית שפעלה באתיופיה למען קהילת ביתא ישראל בין השנים 1955 ו-1981. הרשת מומנה בתחילת והופעלה על ידי הסוכנות היהודית, לאחר מכאן על ידי האגודה לרווחת הפלאשים ולבסוף הארגונים אורט וג'וינט.
ראשיתה של הפעילות החינוכית שהביאה ליצירת הרשת החלה ב-1953 כאשר הגיע שליח המחלקה לתרבות וחינוך תורניים בגולה של הסוכנות היהודית, הרב שמואל בארי, לאתיופיה והקים יחד עם יונה בוגלה שהתפטר מתפקידו במשרד החינוך האתיופי את בית הספר למען נדחי ישראל באסמרה שתפקידו היה להכשיר מורים ולשמש כבית ספר ופנימייה לתלמידים. במסגרת פעילות זו נשלחו לישראל שתי קבוצות של תלמידים, האחת ב-1955 והשנייה ב-1956, לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה.
הרשת החלה לפעול ב-1955 כאשר הכהנים שלמדו בבית הספר למען נדחי ישראל שבאסמרה הקימו בתי ספר של מורה אחד או שניים ביישובי הקהילה. שנה לאחר מכאן החליף הרב יהודה סיוון את הרב בארי וששימש בתפקיד עד ראשית 1958. ב-1957 נסגר בית הספר באסמרה ובשנה העוקבת העובר אל מחוז בגמדר, שבו חייתה רוב הקהילה, והיה למרכז הרשת. במקביל נפתחו בתי ספר נוספים על ידי נערי ביתא ישראל שהשתלמו בכפר בתיה. בינואר 1958 הוחלף הרב סיוון במשה בר יודא שניהל את הרשת עד אוגוסט ובתקופתו הרשת נקלעה למשבר כאשר הסוכנות היהודית החלה לקצץ בתקציבה והביאה לכך שכל בתי הספר נסגרו פרט למרכזי. לאחר בר יודא היה יונה בוגלה למנהל הרשת.
בראשית שנות ה-60 החלו לתמוך ברשת ארגונים יהודיים בריטים ובעיקר יק"א שגויסו על ידי נורמן בנטוויץ' ובתי הספר נפתחו מחדש. משנת 1967 ועד 1977 הארגון העיקרי שתמך ברשת היה האגודה לרווחת הפלאשים שכלל בתוכו את כל הארגונים שפעלו למען ביתא ישראל. בשנת 1976 מונה גרשון לוי מטעם האגודה למנהל הרשת במקומו של בוגלה ושנה לאחר מכאן הגבירו הג'וינט ואורט את מערבותם באגודה והחלו לפעול באופן ישיר. הארגונים באו במשא ומתן עם ממשלת אתיופיה שהתנתה את פעילותם בהנגשת הרשת לאוכלוסייה הכללית.
סופה של הרשת הגיע ב-1981 שבה גורשו מהמדינה הארגונים שתמכו בה וזאת לאחר שמוריה ועובדיה עודדו ועזרו ליהודים לצאת לסודאן במסגרת מבצע אחים בהוראת ישראל.
יוסף אוג'ן קמפוס
יוסף אוג'ן קמפוס, יוסיף אאוג'ן קמפוס או אואג'ן קמפוס (ברומנית: Iosef Eugen Campus; 5 בפברואר 1915 - 2 בנובמבר 2012) היה מבקר ספרות, מסאי וסופר ישראלי ברומנית, עברית וצרפתית, איש חינוך, יהודי יליד רומניה.
חייו.
יוסף אוג'ן קמפוס נולד בבוקרשט במשפחה של יהודים ספרדים.
בשנת 1932 סיים בהצטיינות את בחינות הבגרות בתיכון "מאטיי בסאראב" בעיר הולדתו. בשנים 1934–1936 חי קמפוס בארץ ישראל ולמד וסיים תואר ראשון בפילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית. בשנת 1938 סיים את התואר הראשון בספרות באוניברסיטת בוקרשט.
בימי השלטון הצבאי-פאשיסטי של יון אנטונסקו לימד בבית הספר של העדה הספרדית בבוקרשט והיה למנהלו.
היה מורה מוערך מאוד בגלל בקיאותו ואהוב על ידי תלמידיו. אחרי נפילת משטר אנטונסקו, קמפוס יכול היה להמשיך בלימודיו באוניברסיטה וסיים בשנת 1948 דוקטורט בספרות ובפילוסופיה בהצטיינות יתרה (Magna cum laudae).
עבודת הדוקטורט שלו הייתה מוקדשת ליצירתו של קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה.
קמפוס עבד בהמשך כמורה לשפה והספרות הרומנית במכללת "ספנטול סאבה" בבוקרשט וכעורך במחלקה לבקורת ספרות של הירחון לספרות "ויאצה רומניאסקה" ("Viaţa Românească" - "החיים הרומנים"). בשנות ה-50 פוטר מעבודתו בכתב העת. בהמשך כתב בכתבי העת "קונטמפוראנול" (Contemporanul) "אפוסטרוף" (Apostrof), "טריבונה" (Tribuna), "ואטרה" (Vatra) וכו'. נבחר לחבר באיגוד הסופרים הרומנים ובישראל - באיגוד הסופרים הישראלים בשפה הרומנית.
קמפוס כתב מחקרים קריטיים על הספרות לילדים (1939), על כתבי הסופרים הרומנים אנטון בקלבאשה ונ.ד. קוצ'ה ("נ.ד. קוצ'ה - פמפלטים", "נ.ד. קוצ'ה - אמן הפמפלט הספרותי"). כמו כן ערך את יצירותיו של האחרון. כתב ספרי חינוך (ניסוי פדגוגי - השתלבות הילד בחיים), ספרים על תולדות עם ישראל (Istoria evreilor în epoca răsăriteană "תולדות היהודים בתקופה המזרחית" (1943), "Istoria evreilor în epoca apuseană" "תולדות היהודים בתקופה המערבית",
"בני הגולה" - "Fiii exilului", "מערת המלך דוד" (1942)"Peştera regelui David" "Vântule tâlharule", הו, רוח, הו שודד!).
קמפוס עלה לישראל בשנת 1960. בישראל עבד כמורה לצרפתית בבתי ספר תיכון - ברמלה-לוד וב"אוהל-שם" ברמת גן - והמשיך לעסוק בבקורת ספרות על דפי העיתונות בשפה הרומנית (ויאצה נואסטרה", "סקולול 20","סמנאלול", "איזווארה", "מינימום", "פונקט", "פרו שי קונטרה"). אחרי המהפכה ברומניה ב-1989 חזר לפרסם גם ברומניה.
בישראל פרסם מאמרי עיון ובקורת ספרותית גם בכתבי עת עבריים כמו מאזנים, "קסת" ו"מחברות".
יוסף אוג'ן קמפוס שלט היטב בשפות רבות, פרט לרומנית ועברית - לדינו, ספרדית, צרפתית, אנגלית, גרמנית, וכמו כן לטינית ויוונית עתיקה.
יוסיף אאוג'ן קמפוס היה נשוי לאנג'לה ונולדו להם שני ילדים: עדנה קמפוס-דיבואה ועמנואל קמפוס.
הנצחה.
לזכרו הוקמה קרן שמעניקה פרס ספרותי לסופרים בראשית דרכם
קישורים חיצוניים.
"În amintirea lui Iosef Eugen Campus" Adina Rosenkranz Herșcovici "Confluențe literare" nr.1643, 1 iulie 2015
פינג (נהר)
פינג (בתאית: แม่น้ำปิง) הוא נהר הזורם בצפון-מערב תאילנד ומוצאו בגבול תאילנד-מיאנמר. נהר פינג הוא אחד משני היובלים העיקריים של נהר צ'או פראיה.
גאוגרפיה.
מקור הנהר ברכסי ההרים אשר בגבעות צפון תאילנד בפרובינציית צ'יאנג מאי. לנהר מספר יובלים והעיקרי מביניהם הוא נהר הוואנג.
בעיר נאקון סאוואן, נפגש נהר זה יחד עם נהר הנאן ומשילובם נוצר נהר צ'או פראיה הזורם דרומה כ-624 קילומטרים.
אגן הניקוז של נהר פינג הוא השני בגודלו מבין יובלי נהר צ'או פראיה. על נהר הפינג נמצא סכר ינאי. מספר ערים שוכנות על גדות הנהר וביניהן קמפהנג פט, צ'יאנג מאי וטק.
צוואת איוב
יוסיף אוג'ן קמפוס
צ'יבי
צ'יבי (Csibi) הוא ספר ילדים מאת הסופר היהודי-הונגרי בלה סנש.
הספר נחשב לקלאסיקה, והיה פופולרי מאוד בשנות החמישים בישראל.