לזר-ליטאי עסק במחקר והנצחה, ונאבק בהשכחת פועלם של אנשי בית"ר בשואה ואחריה. בתו, שרה אוסצקי-לזר, כתבה כי פעל מתוך תחושת שליחות היסטורית, וכי ניסה ללא הצלחה לקבל מתנועת החירות סיוע למחקריו. כבר בינואר 1948 פרסם, בעיתון המשקיף, כתבות ראשונות על קורותיו בשנות השואה. מחקריו עוסקים בחלקם של אנשי בית"ר בהתנגדות בזמן השואה, בהעפלה, ובמאבק לעצמאות.
ספרו הראשון, חורבן ומרד (1950) הוא ספר אישי אוטוביוגרפי העוסק בארגון הפרטיזנים המאוחד בגטו וילנה ובלחימתו של המחבר כפרטיזן.
בשנת תשי"ח-1958 זכה לזר-ליטאי בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר על ספרו אף-על-פי - ספר עלייה ב'.
לזר-ליטאי טען ב-1948 כי חלקו של הארגון הצבאי היהודי (זז"וו – ZZW) במרד גטו ורשה הושכח במכוון, מסיבות פוליטיות, כבר בעצרת הזיכרון הראשונה למרד שהתקיימה בלובלין באפריל 1945. ספרו מצדה של ורשה, שפורסם ב-1963, מתאר, לפי עדויות ומקורות כתובים, את תפקידו המרכזי של הארגון הבית"רי.
ספרו האחרון, בית"ר בשארית הפליטה, הופיע ב-1997, סמוך לפטירתו. הספר עוסק בפועלם של שרידי חברי בית"ר בארגון "הבריחה" וההעפלה.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
ג'יין אדאמס
אדי אדאמס
מוד אדאמס
הסכם אדאמס-אוניס
פיצ'פורק
פיצ'פורק (באנגלית: Pitchfork) הוא גוף חדשות אינטרנטי יומי המוקדש לביקורות וחדשות מוזיקה לצד ראיונות ותוכן נוסף מעולם המוזיקה. הוא מתרכז בעיקר במוזיקה עצמאית עם דגש על אינדי רוק, אך תחום הסיקור שלו מקיף שלל סגנונות מוזיקליים.
האתר, אשר נוסד ב-1995, מתרכז במוזיקה חדשה, אבל מסקר ומבקר גם הוצאות מחודשות של אלבומים ומהדורות מיוחדות. האתר מפרסם רשימות מיוחדות דוגמת "האלבומים הטובים ביותר משנות ה-70" או "השירים הטובים ביותר משנות ה-60", לצד רשימות שנתיות של הסינגלים והאלבומים הטובים ביותר של השנה, בכל שנה מאז 1999.
היסטוריה.
בסוף 1995, ריאן שריבר, אז בוגר תיכון טרי, יצר את פיצ'פורק במיניאפוליס שבמינסוטה, בהשפעת פאנזינים מקומיים ותחנת הרדיו של אוניברסיטת מינסוטה, KUOM. שרייבר, שהיה ללא ניסיון קודם בכתיבה, תכנן ליצור מסד נתונים אינטרנטי שמתעדכן באופן תדיר, בנושא מוזיקה עצמאית.
בהתחלה האתר נקרא "Turntable" ועודכן מדי חודש בראיונות ובביקורות. במאי 1996 האתר עבר להתעדכן באופן יומי ושמו שונה לפיצ'פורק, רפרנס לקעקוע של הדמות טוני מונטנה בסרט "פני צלקת".
בתחילת 1999, שרייבר העביר את פיצ'פורק ממיניאפוליס לשיקגו. באותה תקופה האתר כבר התפתח ועודכן מדי יום בלפחות 4 ביקורות אלבומם חדשים, לצד ראיונות, טורים, ופרויקטים מיוחדים. באותה תקופה האתר התחיל לצבור אהדה בעקבות סגנון הכתבה בו, שהיה נטול המוסכמות שאפיינו את העיתונות הכתובה, ובעקבות הסיקור הנרחב שלו סביב מוזיקת שוליים. באוקטובר של אותה שנה, התרחב האתר וכלל גם חדשות יומיות בנושא מוזיקה.
השפעה.
הדעות שמובעות בפיצ'פורק זכו למעמד תרבותי מיוחד בשנים האחרונות. מגופי מדיה מיינסטרימים נוהגים להתייחס לפיצ'פורק כברומטר של סצנת המוזיקה העצמאית, וציטוטים מביקורות חיוביות בו מובאים לעיתים תכופות בהודעות לעיתונות ועל עטיפות אלבומים.
מספר גופי תקשורת התייחסו לפיצ'פורק כגוף בעל תפקיד משמעותי ב"פריצתם" לתודעה של אומנים דוגמת ארקייד פייר, סופיאן סטיבנס, אינטרפול, Junior Boys, Cold War Kids ואומנים נוספים, אף על פי ששאלת כמות ההשפעה האמיתית של פיצ'פורק על הפופולריות של אומנים אלה ממשיכה להיות שנויה במחלוקת.
משה פלד (ח&quot;כ)
חיים לזר ליטאי
חיים לזר
גיורגוס קאראגוניס
נמר (מטוס)
נמר היה מטוס קרב שפותח בתעשייה האווירית לישראל בשלהי שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 כגרסה מודרנית של מטוס הכפיר לשוק הייצוא. על אף שהמטוס נבנה והגיע לאב טיפוס שהוטס , לא היו לו קונים והפיתוח הופסק. מערכות האוויוניקה היו אמורות לנצל את העבודה שנעשתה במסגרת פרויקט הלביא שבוטל, כולל תא טייס "קריסטל" מתקדם ומערכת מכ"ם מתקדמת.
בשנת 1991 פורסם בעיתונות המקצועית שהתעשייה האווירית מפתחת דגם ייצוא של הכפיר שכונה "נמר", המצויד במנוע סנקמה אטאר 9K-50 או GE-Volvo F-404, עקב הגבלות אמריקאיות על מכירת מנועי J79 של חברת ג'נרל אלקטריק. טיפוס-האב הראשון טס לראשונה ב-21 במרץ 1991 , ומחירו עמד על 20 מיליון דולר. לפי הפרסומים הודיעה התעשייה האווירית כי תתחיל בייצור סדרתי לאחר שיתקבלו 80 הזמנות, ובעקבות חוסר התעניינות בחילות אוויר זרים פיתוח הדגם בוטל. אולם למעשה מעולם לא נערך קמפיין מכירות, ולפי פרסומים אחדים הפיתוח הופסק בשל לחץ פוליטי על ממשלת ישראל מצד יצרנים אמריקאים (וגם אירופים) שלא אהבו את הרעיון של יציאת מטוס זול לשוק. התעשייה האווירית מעולם לא אישרה או הכחישה את הדיווחים על פיתוח ה"נמר".
על-מנת להתאימו לצורכי הלקוחות תוכנן ה"נמר" עם שני סוגי מכ"מים לבחירת הלקוחות: אלתא EL/M-2011 למטוס שנועד בעיקר לתקיפת מטרות קרקעיות, והמכ"ם EL/M-2032 אם נועד לשימוש כמטוס קרב. עיצוב המטוס דמה מאוד לכפיר C-7, אולם ניתן היה להבחין בקלות בין השניים, בין היתר על ידי החרטום הארוך יותר של ה"נמר".
שולי יבשת
שולי היבשת הם האזור של קרקעית האוקיינוס המפריד בין הקרום הימי הדק לקרום היבשתי העבה. שלושת האזורים המובחנים: מדף היבשה, מדרון היבשה (Continental Slope – המדרון שבקצה מדף היבשה הגולש לקרקעית האוקיינוס העמוקה והשטוחה) ומפתן היבשה (Continental Rise – שכבת המשקעים הגולשים במדרון היבשה) קרויים יחד "שולי היבשת". שולי היבשות כוללים כ-28% משטח האוקיינוסים.
המעבר מקרום יבשתי לקרום ימי מתרחש בדרך כלל בחלק החיצוני של שולי היבשת המכונה "מפתן היבשת". מעבר למפתן היבשת משתרע מישור המצולות (abyssal plain), מישור רחב ושטוח המשתרע בעומק שבין 4,000 ל-5,000 מטרים על הקרקעית העמוקה של האוקיינוס. החלק של הקרום היבשתי שמתחת למים מכונה "מדף היבשת", והוא מסתיים בחדות ב"מדרון היבשת", שבתורו מסתיים ב"מרגלות המדרון". החלק של הקרום היבשתי המשתרע מתחת למים מהווה כ-20% מהקרום היבשתי.
הקצה של שולי היבשת הוא אחד הקריטריונים לגבול של תביעה בינלאומית מוכרת של מדינות למשאבים תת-ימיים בהגדרה של המונח מדף היבשת בחוק הים (United Nations Convention on the Law of the Sea), אם כי ההגדרה המשפטית של האו"ם למדף יבשת עשויה להתרחב מעבר למדף היבשת בהגדרתו הגאומורפולוגית ולהפך.
סוגי שולי היבשת.
על פי המבנה הגאולוגי ותפקיד שולי היבשת בטקטוניקת הלוחות ניתן לסווג את שולי היבשת לפעילים או לסבילים.
שולי יבשת סבילים
שולי יבשת פעילים
ספרי Eyewitness
ספרי Eyewitness (באנגלית: Eyewitness Books) הם סדרה של ספרי עיון המיועדת לילדים ולבני נוער, שהחלה לצאת לאור באנגליה בהוצאת דורלינג קינדרסלי ב-1988. לסדרה יש כיום מעל מאה כותרים במגוון נושאים, כגון דינוזאורים, יהדות, מצרים העתיקה, נשק ושריון, דגלים, כימיה, מוזיקה, מערכת השמש, קולנוע וויליאם שייקספיר. לפי נתוני ההוצאה, מעל 50 מיליון עותקים נמכרו ב-36 שפות.
הספרים מבוססים על הפילוסופיה ש-"תמונה אחת שווה אלף מילים" ובולטים בתמונות הרבות והתרשימים המפורטים הנכללים בהם. עושר האיורים, רבים מהם לקוחים מאוספי מוזיאונים וצרובים על רקע לבן, מקנה תחושה של ביקור במוזיאון. האיורים כוללים גם הסברים לצידם.
מייקל קארט תיאר את הסדרה בעיתון Booklist:
חלק מהספרים יוצאים במארזים מיוחדים הכוללים בנוסף לספר הראשי גם תקליטור CD עם התמונות במדיה דיגיטלית, כרזה אינפורמטיבית לתלייה על הקיר, ספרי פעילות ואף דגמים להרכבה.
חלק מהספרים הפכו מאוחר יותר לסדרת טלוויזיה שנקראה בישראל "טבע עולמי".
מדריכי Eyewitness.
מדריכי Eyewitness הם סדרה של מדריכי טיולים, שהחלה לצאת בתחילת שנות ה-90. המרכיב העיקרי במדריך הוא תצלומים ואיורים, והטקסט נלווה אליהם ומסביר אותם. המידע מסודר לפי חלוקה לאזורים. מרכיב ייחודי לסדרה זו הוא דפי Street-by-Street, המציגים מפה תלת-ממדית של אזור קטן, עם מסלול לטיול רגלי בן שעה או שתיים באזור זה.
הסדרה מתורגמת לשפות אחדות, ואחדים מספריה תורגמו לעברית ויוצאים לאור בהוצאת שטיינהרט-קציר.
מפת ג'ון ספיד
חליצה (מצוה)
דויטרוסטומה
דויטרוסטומיה
יאנוש ולוס
אווז עורבני
אווז עורבני (שם מדעי: "Anseranas semipalmata") הוא מין יחיד בסוגו והיחיד ששרד במשפחתו שבסדרת האווזאים. נפוץ באגמים, ביצות וחופים בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה. האווז אינו נמצא בסכנה אך החל להיעלם מחלק מתחומי אוסטרליה והוא חיה מוגנת במדינה, אך שבעבר ניצודו רבים מהם בידי האבוריג'ינים.
מאפיינים.
למרות שהוא קרוי אווז, הוא לא משתייך למשפחת הברווזיים אלא למשפחה אחרת - אווזים עורבניים, בה כל שאר המינים החברים נכחדו. המינים הקרובים אליו ביותר הם הקמיקיים מדרום אמריקה.
לאווז נוצות שחורות-לבנות ורגליים צהובות. לאווז שטח עור חשוף ורוד על הפנים ומקורו מוארך וורוד, עם בליטה מעוקלת ייחודית וכן בעל כרבולת שחורה. אורכו 75-90 ס"מ, מוטת כנפיו מגיעה ל-125 עד 180 ס"מ ומשקלו 2.8 ק"ג בממוצע. הנקבות מעט יותר קטנות מהזכרים אך דומות להם במראה. הצעירים בעלי פלומה אפורה-לבנה ועור הפנים שלהם אפור גם הוא.
הם חיים בלהקות ומקננים על הקרקע. כל נקבה מטילה 5-14 ביצים בממוצע והזכר מזדווג עם נקבות רבות ולא מפתח יחסים מונוגמיים כמו מיני אווזים אחרים. דבר זה מקטין את הסיכון שייטרפו על ידי תנינים, נחשים, שחפים ועופות אחרים.
איחסון ענן
פוגלא
גינתר בלומנטריט