יוז'ף בלשה במקור עד 1881 ויידינגר, בהונגרית: Balassa József; באיה, 11 בפברואר 1864 – בודפשט, 26 בפברואר 1945) היה בלשן ומורה יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
יוז'ף בלשה נולד במשפחה יהודית כבנם של שלמה ויידינגר ושל רוזליה דויטש. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה בבודפשט ובווינה. בשנת 1885 קיבל תואר דוקטור במדעי הרוח וכעבור שנה תואר בהוראה. הוא לימד בסקשפהרוואר משנת 1886, בדברצן משנת 1892 ובבודפשט בין השנים 1896–1918. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הפך לפרופסור באוניברסיטה, אך לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית נשללה ממנו המחלקה האוניברסיטאית ולכן לא יכול היה לעבוד כמרצה. משנת 1920 היה העורך של כתב העת "משמר השפה ההונגרית" (Magyar Nyelvőr) במשך כעשרים שנה. מותו נגרם מהתקף לב. אשתו הייתה יוליאנה הרמן.
יצירתו.
בלשה הוא אחד הנציגים המשמעותיים ביותר של הבלשנות ההונגרית. הוא עסק בפונטיקה ובמחקר דיאלקט. הוא פרסם את מחקריו בשפה ההונגרית בכמה עבודות וספרים; הוא היה מחברם של כמה ספרי לימוד לבתי ספר, ועבור הגרמנים ערך דקדוק הונגרי בשפה הגרמנית עם ליפוט פלוצי ומילון גרמני-הונגרי עם ז'יגמונד שימוני. עבור שיטת הלימוד Toussaint-Langenscheidt כתב את הקורס בהונגרית בסדרת קורסים להוראת שפה.
קריירה בבונים החופשיים.
בלשה התקבל לתא קלמן קניבש בשנת 1898, תוך זמן קצר הפך לסגן מאסטר וחבר במועצת הפדרציה. בין השנים 1914–1920 הוא פעל כמשנה של המאסטר הגדול של התא הגדול הסמלי בהונגריה. אחרי איסור פעילות הבניה החופשית בהונגריה בשנת 1920 הוא הוכר בעולם כמאסטר גדול, אם כי שום בחירות רשמיות לא יכלו להתקיים. בשנת 1926 הוביל את המשלחת ההונגרית לקונגרס הבונים החופשיים הגדול בבלגרד. בשנת 1928 ייצג את הבנייה החופשית ההונגרית באופן לא רשמי, אך לבקשת הממשלה, עמד בראש המשלחת ההונגרית שנסעה לחנוכת פסל לאיוש קושוט בניו יורק.[5] תא נקרא על שמו משנת 1945.
דה בלסד מדונה
מריה סטמפר (נולדה ב-1977), הידועה יותר בשם הבמה דה בלסד מדונה (The Blessed Madonna) (לשעבר דה בלאק מדונה) (the Black Madonna), היא תקליטנית, מפיקה מוזיקלית ומוזיקאית אמריקאית. בשנת 2016 נבחרה ל"תקליטנית השנה" על ידי מגזין "Mixmag". באותו השנה היא הקימה את חברת התקליטים שלה בשם We Still Believe.
קריירה מוזיקלית.
נולדה בשם מריה סטמפר. לאחר שנשרה מבתי ספר תיכוניים לאחר שהוטרדה עקב הופעתה החיצונית, החלה סטמפר את הקריירה שלה בסוף שנות התשעים, ומכרה מיקסטייפים על ידי תקליטנים מחתרתיים ברייבים.
היא כונתה "אחת הטרנטייבליזם המרתקים בעולם".
בשנת 2018, דה בלאק מדונה גילמה את דמותה שלה כתקליטנית במשחק המחשב "Grand Theft Auto Online", כחלק מ-"After Hours" DLC.
שם הבמה דה בלאק מדונה מתייחס לציורי המדונה השחורה של הבתולה מריה, מחווה לקדושה הקתולית האהובה על משפחתה. בתגובה לאתר Change.org שהעלה טענות של חשש לחוסר רגישות וגזענות, שינתה סטמפר את שם הבמה שלה לדה בלסד מדונה ב-20 ביולי 2020. היא אמרה כי שמה הקודם גרם "מחלוקת, בלבול, כאב ותסכול", וכי "אנשים שחלקו את המסירות הזו אהבו את השם, אבל בדיעבד הייתי צריכה להקשיב יותר לנקודות מבט אחרות".
ב-27 ביולי 2020, הודיעה הזמרת הבריטית דואה ליפה על צאת גרסת הרמיקס לשיר "Levitating", בהשתתפות האמנים האמריקאים מדונה ומיסי אליוט, שישמש כסינגל החמישי באלבומה משנת 2020, "Future Nostalgia". הרמיקס יצא לאור ב-14 באוגוסט 2020. ב-4 באוגוסט הודיעה דואה ליפה על צאת אלבום הרמיקס שלה יחד עם דה בלסד מדונה "Club Future Nostalgia", בו מתארחים אומנים כמו מדונה ומיסי אליוט, מארק רונסון, גוון סטפאני ואחרים.
ב-22 בפברואר 2021 הכריז המפיק הבריטי פרד אגיין על צאת הסינגל "Marea (We've Lost Dancing)", ביחד עם דה בלסד מדונה. השיר עצמו מכיל 15 שניות משיחה שניהל אגיין עם דה בלסד מדונה, ממנה נגזרו גם מילות השיר עצמו.
פדריקו ארז'וריז זאנארטו
פדריקו ארז'וריז זאנארטו (בספרדית: Federico Errázuriz Zañartu; 25 באפריל 1825 – 20 ביולי 1877) היה עורך דין ופוליטיקאי צ'ילאני, שכיהן בתור נשיא צ'ילה השביעי בין 1871 ל-1876 במהלך תקופת הרפובליקה הליברלית בצ'ילה. זאנארטו היה הנשיא הראשון של צ'ילה שנולד לאחר השגת העצמאות של הקפיטניה חנרל של צ'ילה מהאימפריה הספרדית. לאורך רוב נשיאותו נעצר כיבוש אראוקניה מבחינה זמנית בכדי לחזק את השליטה של ממשל צ'ילה על השטחים החדשים שנכבשו בפטגוניה. זאנארטו פירק את הברית עם השמרנים ואיחד את הפלג הליברלי בברית הליברלית, שקידמה תהליך הרחבת חירויות ואת תהליך העברתם של מוסדות ציבור מהאליטה אל הציבור. זאנארטו היה גם הנשיא הראשון שכיהן בקדנציה בת חמש שנים ולא עשר.
ביוגרפיה.
פדריקו היה בנם של פרנסיסקו חבייר ארז'וריז אלדונייט וג'וספה זאנארטו, נולד בסנטיאגו ב-25 באפריל 1825. מגיל צעיר מאוד הוא נרשם ללימודים בבית מדרש מתון בזכות מלגה שהשיג דודו, הארכיבישוף לעתיד רפאל ולנטין ולדיביו, בשל המצוקה הכספית של אביו. עם זאת, בצעירותו הוא התרחק מהדרך הדתית והחל ללמוד משפטים, קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת צ'ילה בשנת 1846 ותואר בתאולוגיה בשנת 1848. ב-24 באוגוסט אותה השנה הוא נישא ליולוג'יה גרסיה-הוידוברו, בתו של חבר האליטה הכלכלית של סנטיאגו ממשפחה מבוססת עוד מימי הממשל הקולוניאלי של האימפריה הספרדית.
בשנת 1849 החל את הקריירה הפוליטית שלו כשנבחר למזכיר הנפה של קאופוליסן במחוז קולצ'אגואה שבחל או'היגינס, וטיפח מוניטין בתור מייצגה של המפלגה הליברלית מטעם הנפה במהלך תקופת הרפובליקה השמרנית בצ'ילה. מכאן ואילך הוא הצטרף לדור הליברלים הצעירים שקראו לחקיקות עבור זכויות האזרח, התנגד בחריפות למועמדותו של מנואל מונט לנשיאות והשתתף במהפכה הכושלת של 1851 נגד ממשלו של מונט. לאחר אירועים אלה ולאחר גלות קצרה בפרו, הוא נבחר לנציג מטעם נפת לונטואה לקונגרס בשנת 1855, מה שאפשר לו להתנגד לממשלת מונט השנייה ישירות דרך בית הנבחרים ולהשתתף באופן פעיל בניסיון המהפכה הנוספת של 1859. לאחר כישלון המהפכה ושימור אחיזת הממשלה בשלטון, נעצר זאנארטו והועמד לדין.
לאחר הקמת הקואליציה השמרנית-ליברלית בידי חוסה חואקין פרס המתון בשנת 1861, שב זאנארטו לפוליטיקה. בשנת 1863 הוא נבחר שוב לנציג נפה בקונגרס, אך כעבור כמה חודשים הנשיא פרס מינה אותו לשר המשפטים והתשתיות הציבוריות, תפקיד אותו מילא עד 1866, עד שמונה לשר המלחמה והצי. ביצועיו במשרות השרים העלו את מעמדו בתוך הממשלה, ובשנת 1867 נבחר לסנאט (הבית העליון בקונגרס) מטעם מחוז אובלה. בשנת 1871 נבחר לנשיא צ'ילה מטעם הברית השמרנית-ליברלית.
זאנארטו קידם את תהליך העברת צ'ילה מהרפובליקה השמרנית אל תקופת הרפובליקה הליברלית אשר החל תחת פרס. לפי החקיקה מתקופתו של פרס, היה זאנארטו הנשיא הראשון שיכול היה להיבחר לקדנציה אחת בלבד (אלא אם לא רצופה) בת חמש שנים ולא לשתי קדנציות רציפות בנות 10 שנים סך הכל. ממשלתו נאלצה להתמודד עם שורה של בעיות: בתחום הכלכלי, הירידה בכרייה ובייצוא החקלאי; ביחסים בינלאומיים, סכסוכי הגבול עם בוליביה וארגנטינה, שהובילו אותו להקים את משרד יחסי החוץ, ובפוליטיקה הפנימית, את משבר ברית השמרנים-ליברלים בשל כוונותיו לקדם את החילון של הממשל, שהוביל ליציאה של השמרנים מהממשלה ולהקמת הברית הליברלית.
עם זאת, זאנארטו הוכיח בשנותיו יכולת להתמודד עם קשיים אלה, לבצע רפורמה בחוקה של 1833 וקידום תשתיות ציבוריות חשובות בתמיכת הממשלה כמו שיפוץ הבירה סנטיאגו דה צ'ילה שהונהגה בידי ביצועו של ראש העיר ויקונה מקנה, הלאמת הרכבת הדרומית וסיום בניית מושב הקונגרס החדש. כיבוש אראוקניה שהונהג בידי ממשל פרס בכדי לספח את פטגוניה בידי צ'ילה נעצר באופן זמני תחת ממשל זאנארטו בכדי לחזק את האכיפה של הסמכות השלטונית באזור לאחר הסיפוח הצבאי שלו מידי גורמים שבטיים אינדיאנים מקומיים. היה זה רק לאחר סיום כהונתו של זאנארטו כאשר המשיך הכיבוש של החבל הדרומי.
בתום ממשלתו הציגה הברית הליברלית את אניבל פינטו כמועמד לנשיאות, שלא הייתה לו שום בעיה להיבחר בזכות תמיכת הממשלה בשנת 1876. עם סיום כהונתו סיים זאנארטו את הקריירה הפוליטית שלו וסיים גם את כהונתו בתור סנאטור. שנה לאחר שעזב את משרת הנשיא בסיום המנדט שלו, ב-20 ביולי 1877, נפטר פדריקו ארז'וריז זאנארטו לפתע כתוצאה מהתקף לב בגיל 52. בבחינה היסטורית, הישגו הגדול ביותר של ארז'וריז עבור צ'ילה נחשב להיות המתה של הברית הליברלית, שהסדירה לחלוטין את תקופת הרפובליקה הליברלית במקום קודמתה השמרנית.
מי-טל
זכויות להט&quot;ב בפיג'י
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפיג'י מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. בשנת 1997, פיג'י הפכה למדינה השנייה בעולם אחרי דרום אפריקה שמגינה באופן מפורש מפני אפליה על רקע נטייה מינית בחוקה שלה (אף על פי שהומוסקסואליות נותרה פלילית על פי החוק אשר אינו אוכף). עם זאת, בשנת 2009 בוטלה החוקה. בשנת 2010, הפכה הומוסקסואלית של גברים ונשים לחוקית בשטחי המדינה.
חוקת המדינה החדשה, שהוכרזה בספטמבר 2013, כוללת בתוכנה איסור אפליה על רקע נטייה מינית זהות מגדרית או ביטוי מגדרי. עם זאת, נישואים חד מיניים או כל הכרה בזוגיות חד מינית כגון איחוד אזרחי נותרו לא מוכרים בפיג'י.