הספר כתוב כיומן של שלומצי בת החמש עשרה. בתחילת הספר שלומצי מתחילה לעבוד בתחנת דלק. בהתחלה לא הולך לה כל כך טוב והיא לא מכירה אף אחד. לאחר תקופה קצרה היא מתחברת לילד בשם יוני. יוני עוזר לה ומאוד כיף להם ביחד בתחנה, לאחר כמה זמן שלומצי מתחילה לחבב את יוני יותר ויותר עד שבסוף היא מתאהבת בו. במהלך הספר, שלומצי מתייעצת עם חברותיה נטע ושובל לגבי יוני ולגבי נושאים רבים המעסיקים בני נוער. בהמשך הספר שלומצי חוזרת ללמוד, כשהיא עולה לתיכון, ופוגשת חברים חדשים ולומדת דברים חדשים. בנוסף שלומצי פוגשת ילד בשם אמיר הלומד בתיכון שלה ומתפתח ביניהם קשר מאוד טוב והם אפילו יוצאים במשך תקופה אך בסוף הם נפרדים. שלומצי נחשפת לילדה שמתמודדת עם הפרעות אכילה. היא מנסה לעזור לה והיא מספרת להוריה על מצבה. הילדה נשלחת לטיפול ולא חוזרת לבית הספר במשך הרבה זמן.
הספר מסתיים כאשר שלומצי רואה איש ישן בחצר ליד ביתה, כאשר היא מתקרבת אליו היא רואה כתובת על התיק שלו יוני עינב - ישראל.
רקע.
הספר פורסם תחילה באתר תפוז, כיומן מקוון של דמות בדויה בת 14. הספר נכתב על בסיס חוויות שעברו על המחברת בת ה-30, במהלך 4 שנים. סביבו נוצרה אז קהילה תוססת. לטענת המחברת, הספר מפגיש עם רגשות עוצמתיים של עצב וכאב, אך מתאים לבני הנוער.
מיניון
מיניון (בצרפתית: Mignon) הוא אופרה בשלוש מערכות, בחמש תמונות של המלחין אמברואז תומא. יצירתו הידועה ביותר של המחבר בנוסף לאופרה המלט. הלברית נכתבה על ידי ז'יל ברביאה (Jules Barbier) ומישל קארה (Michel Carré) בעקבות יצירתו של גתה וילהלם מייסטר.
הצגות הבכורה.
האופרה הוצגה לראשונה בבכורה באופרה-קומיק בפריז, ב-17 בנובמבר 1866. בשנת 1894 הוצג שם כבר המופע ה-1000 של האופרה. ההופעה הזרה הראשונה שלה הייתה באנטוורפן בשנה שלאחר מכן, כלומר ב-1868. האופרה הגיעה במהירות לכל עולם. 1868: וינה, ז'נבה, ויימאר; 1869: באדן-באדן, ברלין, פראג. היא הוצגה בלונדון על ידי דרורי ליין (Drury Lane) באיטלקית ב-5 ביולי 1870 (באנגלית: 1880). היא הוצגה לראשונה מחוץ לאירופה בניו יורק, באקדמיה למוזיקה ב-22 בנובמבר 1871 (באיטלקית), ובמטרופוליטן אופרה ב-21 באוקטובר 1883. המופע בבואנוס איירס היה ב-1881. במזרח אירופה: סנקט פטרבורג: 1871, ורשה ובודפשט: 1873, סופיה: 1921, בוקרשט: 1929. עד אמצע המאה ה-20, היא הייתה אחת האופרות הצרפתיות הפופולריות בעולם.
עלילה.
עלילתה מתרחשת בסוף המאה ה-18. המערכה הראשונה והשנייה בגרמניה, השלישית באיטליה.
מונצה (כדורגל)
אסוצ'אציונה קאלצ'ו מונצה (באיטלקית: Associazione Calcio Monza; בקיצור: AC Monza) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר מונצה, שבמחוז לומברדיה המשחק בסרייה א'.
היסטוריה.
השנים הראשונות.
מונצה FBC נוסדה ב-1 בספטמבר 1912 לאחר מיזוג המועדונים פרו מונצה ופרו איטליה. בתחילה לבשה הקבוצה תלבושת בצבע כחול ולבן. הניצחון הראשון בתולדות המועדון נרשם ב-20 בספטמבר 1912 כאשר ניצחה את יובנטוס איטליה 1–2. המועדון זכה בגביע הראשון שלו, הקופה קולי, בתחילת 1913, לאחר שניצח את סארונו 3–2 בגמר.
בנובמבר 1913, מונצה FBC התמזגה עם יובנטוס FBC, ושמה נקרא AC Monza.
מונצה השתתפה לראשונה בקטגוריית טרזה (רמה שלישית) בעונת 1913/1914. הם שיחקו את המשחק הראשון שלהם ב-4 בינואר 1914, והפסידו 3–1 לפאנפולה.
במהלך שנות ה-30 וה-40, מונצה שיחקה בפרימה דיוויזיון (רמה שלישית), שהפכה לסרייה ג' ב-1935. בספטמבר 1932, לקראת עונת 1932/1933, שונו צבעי התלבושת של המועדון לאדום ולבן. ב-1939, המועדון הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי, והפסיד 2–1 לגנואה. הם הפכו לקבוצת הסרייה ג' הראשונה שהגיעה לרבע גמר התחרות.
לאחר המלחמה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, מונצה שובצה בסרייה ג', וסיימה במקום השמיני בעונת 1945/1946. בסיום עונת 1950/1951 עלתה לראשונה לסרייה ב'.
ביולי 1955, מונצה התמזגה עם GS סימנטל, מועדון הכדורגל של חברת המזון סימנטל. שמו של AC Monza שונה ל-AC Simmenthal-Monza. ב-14 ביולי 1964, סימנטל הפסיקה לתת חסות למונצה והמועדון חזר לשמו הקודם.
לאחר 15 שנים בסרייה ב', נשרה הקבוצה לסרייה ג' בסיום עונת 1965/1966, ולאחר ניצחון במשחקי הפלייאוף נגד קומו, שבה לסרייה ב' לאחר עונה אחת בלבד.
במהלך שנות ה-70 וה-80, מונצה התקרבה לעלייה לסרייה א' במספר הזדמנויות, אך תמיד היא פספסה אותן, עם זאת, מספר פעמים גם ירדה הקבוצה לסרייה ג' וחזרה לסרייה ב'.
שנות ה-2000 - חוסר יציבות כלכלית.
ב-18 במרץ 2004 הכריזה מונצה על פשיטת רגל. ב-3 ביוני באותה שנה, המועדון נרכש על ידי ג'אן בטיסטה בגניני, אשר שינה את שמו ל-AC Monza Brianza 1912.
ב-13 ביולי 2009, בגניני מכר את המועדון לחברת האחזקות PaSport, בראשות שחקן מילאן לשעבר, קלרנס סידורף. הבעלות החדשה לא נמשכה זמן רב: ב-2012 המועדון ירד לסרייה C2 וב-12 במאי 2013 נמכר לאנתוני ארמסטרונג אמרי. בעקבות הבטחות שהופרו, מונצה נמכרה שוב ב-12 בדצמבר 2014, לדניס בינגהאם.
לאחר מכירת המועדון לפיירו מונטקילה במרץ 2015, מונצה הכריזה שוב על פשיטת רגל ב-27 במאי. ב-2 ביולי באותה השנה, המועדון נרכש על ידי ניקולה קולומבו ושמו שונה ל-SSD Monza 1912. במאי 2016 שינה המועדון את שמו ל-SS Monza 1912. הקבוצה הצליחה לעלות חזרה לסרייה ג' ב-2017.
2018 - עידן ברלוסקוני.
ב-28 בספטמבר 2018, חברת האחזקות Fininvest, שבראשה עמד נשיא מילאן לשעבר סילביו ברלוסקוני, הודיעה על רכישת מונצה.
בעונה הראשונה בבעלות החדשה, מונצה סיימה את הסרייה ג' במקום החמישי. ב-1 ביולי 2019, המועדון חזר לשמו ההיסטורי AC Monza.
במרץ 2020, מונצה עמדה בראשות הטבלה בסרייה ג' עם יתרון של 16 נקודות על פני קאררזה שבמקום השני. באותו חודש, ההתאחדות הכדורגל האיטלקית הודיעה על השעיית הליגה עקב מגפת הקורונה. ב-8 ביוני הכריזה התאחדות הכדורגל האיטלקית על מונצה כאלופת הסרייה ג', והקבוצה עלתה לסרייה ב' לאחר היעדרות של 19 שנים.
בעונת 2021/2022 סיימה הקבוצה את העונה במקום הרביעי והעפילה לחצי גמר הפלייאוף, שם ניצחה את ברשה 4–2 בסיכום שני המשחקים. בגמר התמודדה הקבוצה מול פיזה, אותה ניצחה 1–2 במשחק הראשון במגרשה הביתי. המשחק השני נערך ב-29 במאי, פיזה הובילה 2–1 בסיום 90 דקות והמשחק הלך להארכה. שני שערים של מונצה בהארכה העניקו לה ניצחון 3–4 בסיכום שני המשחקים, ועלייה היסטורית לסרייה א'. המועדון שיחק 40 עונות בסרייה ב', יותר מכל מועדון איטלקי אחר, מבלי שעלה פעם אחת לסרייה א'.
סגל שחקנים.
נכון ל-20 באוגוסט 2022
(בהשאלה מארסנל)
(בהשאלה משחטאר דונצק)
(בהשאלה מאינטר)
(בהשאלה מהלאס ורונה)
(בהשאלה מאטאלנטה)
(בהשאלה מקליארי)
דייוויד מיי
דייוויד מיי (באנגלית: David May; נולד ב-24 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי.
קריירה.
מיי החל לשחק כדורגל בקבוצות הנוער של בלקברן רוברס, ולאחר מכן שיחק כמגן וכבלם בקבוצה הבוגרת, איתה סיים את הליגה כסגנית האלופה מנצ'סטר יונייטד בעונת 1993/1994.
ביולי 1994 הוא נרכש על ידי מנצ'סטר יונייטד תמורת 1.2 מיליון ליש"ט, כגיבוי לסטיב ברוס וגארי פאליסטר המתבגרים. פציעתו של המגן הימני הבכיר של הקבוצה, פול פארקר, גרמה לכך שהמאמן אלכס פרגוסון הציב אותו בעמדה זו במשך רוב עונתו הראשונה בקבוצה. כיוון שביצועיו היו לא-טובים, בסוף העונה החליט פרגוסון להסיט את גארי נוויל מעמדת הקשר האחורי לעמדת המגן הימני, והוא החל לפתוח בקביעות בהרכב במקום מיי. מנצ'סטר יונייטד סיימה את העונה במקום השני, כסגניתה של בלקברן רוברס אותה עזב מיי.
לקראת סוף עונת 1995/1996 נפצע סטיב ברוס, ומיי החל למלא את מקומו בעמדת הבלם ותפס את המקום בהרכב הפותח. בתום עונת 1996/1997 זומן מיי לסגל נבחרת אנגליה לאחר עונה אישית מרשימה, אך לא שיחק.
בעונות הבאות נדחק מיי לאחור לאחר הופעת שחקנים כמו יאפ סטאם, וס בראון והנינג ברג, אך שב להרכב לקראת סוף עונת 1998/1999, בה הייתה צריכה הקבוצה סגל רחב במהלך ההתמודדות על הטרבל, בו אף זכתה בסוף.
בעונה שלאחר מכן מיי הושאל להאדרספילד טאון, שם אימן סטיב ברוס, ששיחק לצידו ביונייטד. בהופעתו הראשונה בקבוצה ספג פציעה ונאלץ לחזור למנצ'סטר יונייטד, שם נשאר שלוש שנים נוספות, אך לעיתים קרובות הושבת על ידי פציעה ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים. בארבע העונות האחרונות של מיי במדי יונייטד הוא רשם רק 12 הופעות, ובשל מספר ההופעות הנמוך זכה רק בשתי אליפויות בפרמיירליג, אף על פי שהיה בסגל בשש אליפויות. ההופעה התחרותית האחרונה של מיי במנצ'סטר יונייטד הייתה ב-3 בדצמבר 2002, במשחק גביע הליגה נגד ברנלי.
בקיץ 2003 עבר מיי לברנלי של המאמן סטן טרנט, ששיחקה בליגה השנייה באנגליה. הוא הופיע 39 פעמים במדי המועדון, ואף שימש כקפטן הקבוצה במספר הזדמנויות.
בנובמבר 2004 עבר לשחק במועדון החובבני באקאפ בורו, בו שיחק שנתיים, ולאחר שפרש הפך לעוזר מאמן הקבוצה.
לאחר הפרישה.
לאחר פרישתו התעסק מיי בייבוא יין. בשנת 2007 נסע לדובאי על מנת ללמד בבית ספר לכדורגל. באותה שנה החל להגיש בערוץ הטלוויזיה של מנצ'סטר יונייטד, MUTV, והוא גם מגיש שותף בפודקאסט הרשמי של המועדון.
נישואים בלאס וגאס
וורו (פירושונים)
האגדה של קורה - פרקים