פנפילד, כותבת במאמרה על דרכי התערבות בתנועה ואת שלב רצף התנועות המאורגן היא מציינת, כשלב ההתפתחותי הגבוה ביותר, בהשוואה לשאר דרכי ההתערבות בתנועה. במאמרה, דרכי ההתערבות קובצו לחמש קטגוריות נפרדות המקבילות בקירוב לשלבי התפתחות ילדים: מגע, שיקוף, הגזמה, אלתור ורצף התנועות המאורגן והשלב האחרון של רצף התנועות המאורגן כשלב בו רצף תנועתי מאורגן שנובע מחומר רגשי, או תובנות קודמות, תחושת גוף, חלומות או זכרונות. השלב ההתפתחותי הוא יצירת המשגות אינטלקטואליות.
המטופל מתבקש לבטא זיכרון או תחושת גוף ברצף תנועתי ויזואלי שניתן לחזור עליו. הצורה שבה כל אחד "מכגרף" את תנועתו הפנימית לתנועה ויזואלית היא ייחודית ואינדיקציה לתהליך הפנימי, שבקושי יש לו מילים. איכות התנועה שבה משתמש המטופל ב"ריקודו" חשובה לא פחות מהתנועות עצמן. ניתן להשתמש בכלי זה לסיכום של תהליך- לבקש סקירה תנועתית של החוויה או התהליך, סקירה תנועתית שניתן לחזור עליה ולהראותה לאחר או לקהל. האופן שכל אחד נע מציג נקודה ספציפית של החוויה שלו או סמליות אישית.
הגזמה.
הגזמה היא טכניקה פשוטה, של הגזמת התנועה של המטופל.
הגזמת התנועה יכולה להתקיים בטווח התנועה, בעוצמת התנועה, במהירות התנועה, בקצב ובאלמנטים נוספים כמו שטף התנועה, ההבעה הסמלית של התנועה.
בשלב מסוים המטופל ימשיך עם התנועה המוגזמת ויראה לאן היא מובילה, דבר אשר עשוי להבהיר את התנועה ומשמעויות הקשורות אליה.
מריאן צ'ייס, נהגה להתחיל בשיקוף המטופל ורק לאחר מכן בחרה להרחיב ולהגזים מחווה מסוימת שלו.
על ידי הגזמה זו ניסתה צ'ייס לעזור להבעה להתפתח להצהרה תנועתית שלמה כדי להעשיר את זהותו של הלקוח ואת מחויבותו לביטוי העצמי שלו ולתקשורת עם האחר.
צ'ייס התמקדה בסגנון התנועה הראשוני של המטופל ותוך כדי התמקדות זו השתמשה בהגזמה ובהרחבת התנועה על מנת להוביל את המטופל, בעדינות ובהדרגתיות, לתנועה מגוונת ומשתנה.
המקבילה ההתפתחותית לטכניקת ההגזמה היא שלב המשחק הקבוצתי בין ילדים (peer-group play).
הביאנלה החמישית לקרמיקה ישראלית
ניתוח קוד סטטי
במדעי המחשב, ניתוח קוד סטטי (באנגלית: Static program analysis) הוא תהליך אוטומטי לבחינת התנהגות תוכנה ללא הרצתה, וזאת בניגוד לניתוח קוד דינאמי, אשר מחייב את הרצת התוכנה לצורך בחינת התנהגותה.
ניתוח קוד סטטי מוצא ומעדכן את המנתח אודות שגיאות ודאיות ושגיאות אפשריות אשר עלולות להתרחש בזמן הרצת התוכנה.
שגיאות מאותרות.
ניתוח סטטי מחפש למעשה שגיאות מכניות כדוגמת השגיאות הבאות:
שיטות מימוש.
קיימות מספר שיטות למימוש הניתוח הסטטי של הקוד:
private void DoSomething(@Nullable string firstName, @NotNull string lastName)
if (firstName.substring(0,1).equals(“a”))
PrintStartsWithA();
מדדי סיבוכיות.
ניתוח סיבוכיות הוא פן חשוב בתהליך ניתוח קוד סטטי, וזאת לצורכי הבטחת איכות תוכנה. מדדי הסיבוכיות בוחנים את מבנה התוכנה, אורכה, וממשקיה. בין קבוצות המדדים המוכרות כיום בעולם התוכנה, ניתן למצוא את מדדי McCabe ו. מדדי הסיבוכיות מתחלקים לשתי קטגוריות:
כמו כן, יש להבחין בין מדדים לתוכניות שעוצבו בתכנות מונחה-עצמים) לעומת מדדים לתוכניות פרוצדורליות (). מדדים לתוכניות שעוצבו באובייקטים בוחנים מאפייני תוכנית כמו כימוס (Encapsulation), פולימורפיזם (Polymorphism), ירושה (Inheritance), אבסטרקציה (Abstraction) ועוד.
להלן מדדי סיבוכיות לדוגמה:
כלי ניתוח סטטי.
קיימים בשוק כלים רבים המאפשרים הרצה אוטומטית של ניתוח סטטי על קטעי קוד נרחבים בשפות השונות והמגוונות.
דוגמה לכלי הוא שפותח באוניברסיטת מרילנד לצורך ביצוע ניתוח קוד סטטי בתוכנות מבוססות ג'אווה.
בנוסף ליכולות הניתוח הסטטי שצוינו לעיל, ניתן למצוא כלים המעניקים גם אפשרויות ויזואליזציה של מדדי איכות שונים של הקוד. דוגמה לכלי ויזואליזציה הוא SolidSX. כלים נוספים הם תוכנות דוגמת LDRA Testbed, SonarQube וקלוקוורק.
איצ'ירו הטויאמה
איצ'ירו הטויאמה (ביפנית: 鳩山 一郎; 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-52.
חייו.
הטויאמה נולד בטוקיו למשפחה אמידה בעלת זיקה פוליטית. הוא היה בנם הבכור של קזואו הטויאמה, בוגר אוניברסיטת ייל ודובר בית הנבחרים של יפן, והארוקו הטויאמה, סופרת ומייסדת אוניברסיטת קיוריצו לנשים.
הטויאמה היה בונה חופשי ופרוטסטנטי בפטיסטי. הוא היה ראש הממשלה הנוצרי השלישי של יפן לאחר מלחמת העולם השנייה.
בנו של הטויאמה, איצ'ירו, היה בירוקרט באגף התקציב במשרד האוצר, ולפני פרישתו הגיע לדרגת סגן שר האוצר. בתקופה הפוליטית השנייה שלו, מילא איצ'ירו את תפקיד שר החוץ.
אחד מנכדיו של הטויאמה, יוקיו הטויאמה, היה ראש ממשלת יפן ב-2009.
קריירה פוליטית.
הטויאמה נכנס לבית הנבחרים כנציג מפלגת ריקן סייוקאי ב-1915. הוא היה מועמד לראשות הממשלה ב-1946 אך מועמדותו נפסלה על ידי המפקד העליון של כוחות הברית בעקבות החשד שהיה חלק מהמשטר האוטוריטרי של שנות ה-30 וה-40. הוא טוהר ב-1951 והורשה לשוב לפוליטיקה. הוא התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1954, ובמסגרת תפקידו הוא כונן יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. הוא גם חנן מספר פושעי מלחמה שנשפטו למאסר עולם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.
טנזן אישיבאשי
טַנזָן אישיבָּאשי (ביפנית: 石橋 湛山; 25 בספטמבר 1884 – 25 באפריל 1973) היה פוליטיקאי ועיתונאי יפני וראש ממשלת יפן ה-55. בעת היותו ראש הממשלה כיהן גם בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שהחזיקה ברוב בדיאט של יפן. בין השנים 1952 ו-1968 שימש גם נשיא אוניברסיטת רישו.
אישיבאשי נולד בטוקיו ולמד באוניברסיטת ואסדה. לאחר לימודיו עבד כעיתונאי בעיתון מאיניצ'י שינבון, ולאחר שירותו הצבאי החל לעבוד במגזין "טויו קייזאי שימפו" (מגזין הכלכלה המזרחית), שבסופו של דבר היה לנשיאו. אישיבאשי החזיק בדעות ליברליות, והגה את מדיניות יפן הקטנה, שקראה לנטישת מנצ'וריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נכנס אישיבאשי לפוליטיקה, ושימש שר האוצר בממשלתו של שיגרו יושידה ב-1946–1947. ב-1947 החל תהליך טיהורו על ידי הרשויות האמריקאיות והוא נאלץ לפרוש מתפקידו. עם שוב לפוליטיקה ב-1951, חבר אישיבאשי לאיצ'ירו הטויאמה ופתחו במהלך כנגד ממשלתו של יושידה. אישיבאשי התמנה לתפקיד שר התעשייה בממשלתו של הטויאמה ב-1953. המפלגה הליברלית-דמוקרטית נוסדה ב-1955, ואישיבאשי הצטרף אליה לאחר הקמתה.
לקראת פרישתו של הטויאמה ב-1956, ערכה המפלגה הצבעה למינוי נשיא חדש. תחילה נחשב נובוסוקה קישי למועמד המועדף, אך אישיבאשי צירף אליו את קוג'ירו אישיאי, והצליח להיבחר. לאחר פרישתו של הטויאמה התמנה אישיבאשי לראש ממשלת יפן. לאחר שנכנס לתפקיד הכריז שהוא שואף לכונן קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, הכרזה שהתקבלה בחיוב בקרב האוכלוסייה היפנית. עם זאת, ב-31 בינואר 1957, חודשיים בלבד לאחר כניסתו לתפקיד, לקה אישיבאשי בשבץ מוחי קל, ופרש מכל תפקידיו.
2 על 1 מחייבת למשחק מלא
2 על 1 מחייבת למשחק מלא היא שיטת הכרזה בברידג'. הרעיון המרכזי בשיטה הוא שלאחר פתיחה בגובה 1 בסדרת מיג'ור, משמעות הכרזה של שותפו בגובה 2 היא שהזוג ישחק בחוזה של משחק מלא לפחות. השיטה פותחה בארצות הברית כשינוי והרחבה של שיטת ההכרזה האמריקאית הסטנדרטית, במטרה להתמודד עם הקבוצה הכחולה. 2 על 1 מחייבת למשחק מלא היא שיטת הכרזה פופולרית בארצות הברית ובארצות אחרות.
היסטוריה.
בשנות ה-50 של המאה העשרים שלטה הקבוצה הכחולה בברידג' העולמי. שיטת ההכרזה של האיטלקים התבססה על הכרזה מלאכותית בסדרת
ה המתארת יד חזקה. שחקנים בארצות אחרות ניסו ליצור שיטות הכרזה אחרות, שיאפשרו להם להתחרות עם האיטלקים. מהניסיונות של שחקנים בארצות הברית לבנות שיטת הכרזה צמחה הכרזת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא.
השחקנים האמריקאים Alvin Roth ו Tobias Stone פיתחו שיטת הכרזה שלמה. שיטת ההכרזה כללה גם הכרזת 1NT של שותפו של הפותח המחייבת לסיבוב הכרזה אחד (הפותח אינו מכריז Pass בהכרזה הבאה שלו). חידוש נוסף בשיטת Roth-Stone היה הכרזה של 1 או 1 עם לפחות חמישה קלפים בסדרה במקום ארבעה כפי שהיה מקובל קודם. אדגר קפלן (Edgar Kaplan) ואלפרד שינוולד (Alfred Sheinwold) המשיכו לפתח את השיטה.
בשנות ה-70 המשיכו מספר שחקנים מקליפורניה לפתח את השיטה: Rhoda Walsh ,Richard Walsh, John Swanson ו Paul Soloway. בשלב זה התווספה לשיטה הכרזה מחייבת בגובה 2 המחייבת למשחק מלא, לאחר פתיחה של השותף בגובה 1. השיטה נקראה Walsh או Western Roth-Stone, בגלל שפותחה במערב ארצות הברית. מאוחר יותר שונה שמה ל 2 על 1 מחייבת למשחק מלא.
יסודות שיטת ההכרזה.
לאחר שהשותף פתח 1 או 1, הכרזת סדרה אחרת בגובה 2 מחייבת להכריז משחק מלא לפחות. הכרזה בגובה 2 מתארת יד עם 12 נקודות לפחות.
באמצעות ההכרזות לאחר ההכרזה בגובה 2 של שותפו של הפותח, מתארים שני השותפים את חלוקת וכוח הקלפים שברשותם. ברוב המקרים מכריזים בגובה הנמוך ביותר האפשרי (עיקרון ההכרזה הזולה) על מנת לאפשר המשך תיאור מדויק ככל האפשר של ידי שני השותפים.
הכרזת 1NT מחייבת לסיבוב הכרזה אחד.
המשמעות של הכרזת 1NT של המשיב לאחר פתיחה של 1 או 1 היא 6-11 נקודות. הכרזה כזו מחייבת לסיבוב הכרזה אחד (One Round Forcing). משמעות ההכרזה במקרה זה שונה מהמשמעות בשיטת ההכרזה הסטנדרטית, בה תשובה של 1NT מתארת יד עם 6-9 נקודות. הסיבה לשוני היא שבשיטת 2 על 1 לא ניתן להכריז בגובה 2 עם 10 או 11 נקודות, בעוד שבשיטת הכרזה סטנדרטית המשיב יכול להכריז בגובה 2 גם עם 10 או 11 נקודות.