קאלון נולד ב-20 בינואר 1734 בדוואי, ללואי דה קאלון, אשר עבד כעורך דין בבית המשפט בדוואי, ולאן הנרייט דה פרנקוויל. היו לו אחים נוספים, כמו מארי אן דה קאלון, ז'אק דה קאלון ומארי מדלן דה קאלון.
הוא הלך בדרכו של אביו, למד משפטים בפריז ולאחר מכן עבד כתובע ציבורי, פרקליט בממשלת המחוז של ארטואה. קאלון עבד מאוחר יותר בדוואי כתובע מבית המשפט של ארטואה, שם המשיך את הקריירה שלו כתובע הכללי, ולאחר מכן הוא הפך לאנטנדנט של מץ (1768) וליל (1774).
בשנת 1769 הוא התחתן עם מארי ז'וזפין מרק דה מונט-סן-פייר, בתו של מפקח פיננסי במשרד גביית המיסים של האוצר.
במהלך המשבר שקדם ל, כששר אחר שר ניסו לשווא למלא את האוצר הריק והודחו בשל כישלון, מונה קאלון ב-3 בנובמבר 1783 לשר האוצר. הוא היה חייב את מעמדו לשארל גראבייה, רוזן ורז'ן, שהמשיך לתמוך בו במשך שלוש שנים וחצי; אך המלך לא היה נלהב כלפיו, ולפי השגריר האוסטרי, מעמדו הציבורי היה גרוע ביותר. קאלון היה נועז ביותר, ולא פחד להביע את דעתו בציבור.
בתקופתו, צרפת נקלעה למשבר כלכלי קשה. כדי לפתור את בעיותיה הכלכליות של צרפת, בשנת 1786 הציע קאלון רפורמה בענייני כספים: הוא ביקש להטיל מס על כל בעלי הקרקעות, וכדי לעודד את המסחר הציע לבטל מיסים עקיפים ומכסים פנימיים - מכסים שהוטלו על סחורות שהובלו ממחוז למחוז בתוך צרפת; עוד הציע קאלון להחרים מעט מרכוש הכנסייה ולייסד אספות נבחרים במחוזות המדינה, שבהן ישבו נציגים מכל המעמדות ויעסקו בענייני הציבור. הצעותיו של קאלון היו נועזות למדי בהתחשב במבנה המעמדות של החברה בצרפת, והן נדחו. בלחץ האצילים הדיח המלך לואי השישה עשר את קאלון מתפקידו ב-8 באפריל 1787 וגירש אותו ללורן.
למעשה, תוכנית הרפורמה הנועזת שלו, שבוצעה מאוחר יותר על ידי ז'אק נקר, הייתה עשויה להציל את המלוכה אם רק המלך היה נותן לה תמיכה רצינית. קאלון נסע זמן קצר לאחר מכן לאנגליה וניהל התכתבות פולמוסית עם נקר בנושאי כספים. ב-1789, כשעמדה להתכנס אספת המעמדות, הוא חזר לפלנדריה בתקווה לעמוד לבחירות; אך נאסר עליו להיכנס לצרפת. כנקמה הצטרף למפלגת המהגרים בקובלנץ וכתב עבורם. בדרך זו הוציא כמעט את כל ההון שאשתו, אלמנה עשירה, הביאה לנישואים. ב-1802, לאחר שעבר חזרה ללונדון, הוא קיבל אישור מנפוליאון בונפרטה לחזור לצרפת. הוא מת בפריז ב-29 באוקטובר 1802, חודש לאחר שחזר לארץ הולדתו.
ג'יימי ווליס
ג'יימי המילטון ווליס (באנגלית: Jamie Hamilton Wallis; נולד ב-2 ביוני 1984) הוא פוליטיקאי בריטי מהמפלגה השמרנית הבריטית, חבר הפרלמנט (MP) של ברידג'נד ויילס מאז הבחירות הכלליות ב-2019. ווליס ניצח את חברת הפרלמנט ממפלגת הלייבור מדלן מון, שייצגה את המחוז מאז 2005. ווליס הוא חבר הפרלמנט הטרנסג'נדר הראשון הגלוי בבית הנבחרים הבריטי.
ביוגרפיה.
ווליס נולד ב-ביטוויס ולמד בבית הספר הקתולי סנט רוברט באברקנפיג, בבית הספר סנט קלייר בפורטקאוול ובבית הספר ברינטג בברידג'נד. לאחר מכן למד כימיה בכרייסט צ'רץ' (אוקספורד), וסיים את לימודיו ב-2006. ב-2014 הוענק לו תואר דוקטור באסטרוביולוגיה מאוניברסיטת קארדיף, תוך התמקדות בפנספרמיה.
ווליס הוא אחד הבעלים של חברה בשם Fields Holdings Limited, חברת האם של Action Direct (UK) Limited, חברה לשעבר לניהול תביעות שבה ווליס היה דירקטור ב-2011 כאשר משרד המשפטים אסר עליה לקחת חלק בעבודת תביעות, לאחר חקירת התנהלות החברה.
קריירה פוליטית.
ווליס היה חבר במועצת העיר פנסואד, שייצג את מחלקת הנדרה, עד 2018, אז הודח בשל אי נוכחות. בהמשך הצהיר כי התפטר מהמועצה במכתב, אך המועצה לא קיבלה את המכתב. הוא אמר שסיבת ההתפטרות שלו הייתה שהוא עבר לקאוברידג', שם הצטרף למועצת העיר.
לפני שנבחר לתפקיד חבר הפרלמנט של ברידג'נד ב-2019, הוא ניסה ללא הצלחה להתמודד באוגמור בבחירות הכלליות בבריטניה ב-2017 ובאוגמור בבחירות לאספה הלאומית לוויילס ב-2016. בבחירות הכלליות של 2019 הוא ניצח את חברת הפרלמנט המכהנת ממפלגת הלייבור מדלן מון, שייצגה את ברידג'נד מאז 2005.
חיים אישיים.
ב-28 בנובמבר 2021, נעצר ווליס בחשד לנהיגה כשהוא לא כשיר לאחר שמכוניתו התנגשה בעמוד תאורה ב-Llanblethian Vale of Glamorgan. בפברואר 2022, הוא נקנס ב-270 ליש"ט וקיבל שלוש נקודות על רישיון הנהיגה שלו לאחר שהודה באשמה באי ציות לתמרור. ב-30 במרץ 2022, סיפר שהוא "נמלט מהזירה" של התנגשות המכונית שלו עקב סוג של הפרעת דחק פוסט-טראומטית לאחר שנאנס בספטמבר 2021.
ב-30 במרץ 2022, ווליס יצא מהארון כטרנסג'נדר, והפך לחבר הפרלמנט הטרנסג'נדרי הראשון בגלוי בבית הנבחרים. בנוסף סיפר שנאנס ונסחט באפריל 2020. עוד הוסיף שהאדם הועמד לדין, הודה באשמה ונידון לשנתיים ו-9 חודשי מאסר.
לילה אוהבי
לילה אוהבי אל אוהבי (בקטלאנית: Leila Ouahabi El Ouahabi; נולדה ב-22 במרץ 1993) היא שחקנית כדורגל ספרדייה-קטלאנית המשחקת בעמדת כמגנה שמאלית בקבוצת ברצלונה.
קריירה.
נעורייה ותחילת דרכה.
אוהבי נולדה במטרו קטלוניה, בספרד, למשפחה ממוצא מרוקאי, והחלה לשחק קטרגל עם אחיה והצטרפה לקבוצת בנים .
קבוצת הבנות הראשונה שאוהבי שחקה בה הייתה וילסאר דה מאר. ב-2007 עברה לקבוצת הילדים של ברצלונה ולאחר 5 שנים בלה מאסיה עלתה לקבוצה הבוגרת.
קריירת מועדונים.
אוהבי עלתה לקבוצה הבוגרת בעונת 2011–2012 ובעונה זאת זכתה הקבוצה באליפות אך היא מעטה לקבל דקות משחק. לאחר עונה נוספת בברצלונה הייתה ממתוסכלת ממיעוט הדקות והחליטה לעבור לקבוצה אחרת. ב-2013 עברה לקבוצת ולנסיה ולאחר כ3 שנים חזרה לקבוצה ברצלונה.
במאי 2019 שחקה בגמר ליגת האלופות בו הפסידה ברצלונה לליון הצרפתית 1–4.
במאי 2021 שחקה בגמר ליגת האלופות נגד צלסי בו ניצחה ברצלונה 0–4 וזכתה בגביע.
ביוני 2022 חתמה על חוזה לשנתיים בקבוצת מנצסטר סיטי האנגלית.
נבחרת.
אוהבי זומנה לסגל נבחרת ספרד בכדורגל נשים עד גיל 19. ב-2016 זומנה לנבחרת הנשים וערכה את הבכורה שלה בנבחרת ב-4 במרץ 2016 במשחק ידידות מול נבחרת רומניה.
בשנת 2017 זומנה לגביע אלגברה וכבשה את שער הניצחון שהעניק את הגביע לספרד בגמר מול קנדה.
ב-2019 היא שחקה עם הנבחרת בגביע העולם לנשים בה הודחה ספרד על ידי נבחרת ארה״ב שזכתה בטורניר בשמינית הגמר .
שמואל אברהם הרמתי
שמואל אברהם הרמתי (שוורץ) (ה'תרמ"ה, 1885 - י"ז בניסן ה'תר"פ, 5 באפריל 1920) היה אגרונום ופעיל ציוני. מחללי מאורעות תר"פ בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) באוטאץ' שבאזור בסרביה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום במולדובה) למשפחה מסורתית וציונית. אביו ישראל היה סוחר תבואה. הוא למד לימודים תורניים וגם ספרות עברית. בגיל 17 עבר לברסלאו, שם למד חקלאות (כהכנה לעלייה לארץ ישראל), והוסמך כאגרונום. שירת בתפקיד תומך לחימה בצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1919 עלה לארץ ישראל עם רעייתו דבורה (לבית ברשטיין) דרך נמלי קושטא וביירות, והתגורר ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים. בארץ היה פעיל בתכנון ההתיישבות מטעם ועד הצירים ובמסגרת "המועצה לעיקרי ההתיישבות". סייר במושבות וביישובים החקלאיים וכתב דו"חות מקצועיים על החקלאות בהם. כמו כן פרסם מאמרים בעיתונות העברית. היה מראשוני השופטים בבית משפט השלום העברי בירושלים.
רציחתו.
ב-4 באפריל 1920, ביומן השני של מאורעות תר"פ בירושלים, נתקל הרמתי בפורעים ערבים שתקפו יהודי ברחוב דוד סמוך לשער יפו. הוא נחלץ לעזרתו, ונפגע בעצמו על ידי הפורעים. כוח משטרה בריטי ששהה בסמיכות נמנע מלהושיט לו עזרה ואף עיכב את כוחות ההצלה היהודים שביקשו לטפל בפצועים. הוא פונה לבית חולים, שם נפטר מפצעיו בערבו של אותו היום. נקבר בחלקת הפרושים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים, לצד חמישה מחללי הפרעות. על מצבתו נכתב: .
הותיר את רעייתו ואת בנו ארנן בן שמונה חודשים.
יוסף חיים ברנר כתב לאחר המאורעות:
למרבה האירוניה, כשנה לאחר מכן נרצח ברנר במאורעות תרפ"א ביפו, כפי שחזה.
בעקבות &quot;הנשף בסורן&quot; של דרן
"בעקבות 'הנשף בסורן' של דרן" (1967) הוא ציור מאת האמן הישראלי אריה ארוך.
תיאור.
הציור "בעקבות 'הנשף בסורן' של דרן" נוצר בעקבות ציור משנת 1903 של האמן אנדרה דרן בשם "הנשף בסורן" (באנגלית: "At the Suresnes Ball") או "נשף החיילים בסורן", הנמצא כיום באוסף המוזיאון לאמנות של סנט לואיס, שבסנט לואיס, ארצות הברית. הציור מציג חייל קטן קומה הרוקד עם אשה, כששלושה חיילים נוספים מתבוננים בהם מאחור.
על פי גדעון עפרת, ארוך הכיר את הציור של דרן, כנראה, דרך תצלום. הוא נוצר בתקופה בה עסק ארוך במשמעות היסטורית ובזיכרון אישי דרך דימויים מצוטטים. ציורו של ארוך הוצג בתערוכות היחיד של ארוך "אריה ארוך: ציורים 1968-1953" (1968) ו-"אריה ארוך: זמנים, מקומות, צורות" (1976). כיום הוא נמצא באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.
ארוך מצטט מן הציור המקורי את תלבושותיהן של דמות אישה וחייל הרוקדים - מדים בצבע אדום וכחול, וכן שמלה ירקרקה-אפורה. מנותקים מפרטי גוף פיזי, ומונחים על צדם, הופכים הבגדים לצורות מופשטות ("מופשט קונקרטי" בלשונות של ארוך). ההתרחשות הפיזית בציורו של דרן מומרת אל סמליות פרטית שפיתח ארוך של צירוף הצבעים כחול-אדום, המופיעה ביצירותיו באופן עקבי, והעוסקת בסמכות (דרך דמות החיילים ביצירותיו) ובזוגיות וביחס בין המינים.