הוא ראה בעברה ההיסטורי המפואר, שבמרכזו המפגש בין המסורת הנוצרית למסורת המוסלמית במאה ה-15, מקור לעיצוב דמותו של האדם הספרדי המודרני. בדומה ליצירותיו האחרות, בחר לורקה להדגיש את התכונות אותן ביקש לשנות: השמרנות, חוסר הסובלנות כלפי האחר והעמדת הפנים הכנועה בהתאם לנורמות החברתיות.
בשל התגברותם של הזרמים הפוליטיים הקיצוניים ובשל כך שלורקה היה ידוע כלוחם למען החופש, התעוררה תמיהה על העלאתו של מחזה קליל כ"דוניה רוסיטה". אם במחזהו הקודם "ירמה", כיכבה גיבורה טרגית, הרי שב"דוניה רוסיטה" הגיבורה הראשית היא נערה עירונית שמחה, עטופה באהבה; זאת למרות שהמחזה מסתיים בצורה טרגית, הגיבורה מחכה שנים רבות לאהובה שאינו מגיעה. המחזה מתאר את הווי החיים והדמויות של גרנדה בצורה אמפתית ושמחה. מתחת לפני השטח לורקה מותח ביקורת על החברה הספרדית בת תקופתו ומוקיע את רשעותה וצביעותה. רוסיטה היא סמל לנשים הרבות שמחכות במשך שנים לארוסיהן, שאינם מגיעים, ובשל כך הן דחויות ונלעגות בידי החברה.
רוסיטה הייתה הגיבורה האהובה ביותר על לורקה. ייתכן שראה ביופיה, נאמנותה ועוצמת רגשותיה, נפש תאומה לשלו. ייתכן שבדומה לדוניה רוסיטה, הרווקה המזדקנת, שקמלה כמו השושנה שמעניקה לה את שמה, כך גם לורקה, ההומוסקסואל עתיר הכישרונות, לא יכול היה וייתכן גם שלא רצה, להיות חלק מהחברה.
סמלים במחזה.
ארמון אלהמברה.
מתחם ארמונות אלהמברה בגרנדה, ספרד, בו באה לידי שיא האדריכלות האסלאמית. זהו מתחם ארמונות המורי העתיק, השמור והיפה ביותר שנותר על תילו.
סנטה רוסה.
דוניה רוסיטה, שמה של גיבורת המחזה, קרויה ככל הנראה על שם של סנטה רוסה (1617-1586). סנטה רוסה הייתה האדם הראשון באמריקה שהוכר כקדוש. היא חיה כל חייה בלימה, פרו והלכה לעולמה ב-30 באוגוסט, תאריך שנהפך להיות יום חגה, יום בו נהוג להביא מתנות ולחגוג עם כל מי שנקרא על שמה. סנטה רוסה עבדה קשה על מנת לתמוך בהוריה, היא גידלה פרחים ועסקה בעבודות תחרה וריקמה. היא התנגדה לנישואים ובהיותה בת עשרים פרשה והקדיש זמן רב מחייה לתפילה והתבודדות. היא טיפלה בחולים, סייעה לעניים, עבדים ואינדיאנים. היא מוכרת בפרו כפטרונית של שירותי הרווחה.
המנואלות-המאיות של גויה.
המאיות המופיעות בהצגה הן המאיות שפרנסיסקו דה גויה הרבה לצייר. מאיה הוא כינויה של אישה ספרדית חושנית מבנות העם. המאיה פיתתה את הגברים בעזרת לבוש חושני, חושפני ופרובוקטיבי.
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי.
דוניה רוסיטה, תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 11 באוגוסט 2001
דוניה רוסיטה
דוניה רוזיטה הרווקה
דוניה רוזיטה
האוונג'רס הסודיים
האוונג'רס הסודיים (באנגלית: Secret Avengers) היא קבוצת מבצעים מיוחדים בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת "Secret Avengers #1" מיולי 2010, ונוצרה על ידי הכותב אד ברובייקר והמאייר מייק דאודטו ג'וניור. הקבוצה התפלגה במקור מקבוצת האוונג'רס המקורית בתקופת מלחמת האזרחים של מארוול, ופעלה תחת מנהיגותו של קפטן סטיב רוג'רס, קפטן אמריקה לשעבר.
כחלק מההרצה המחודשת "מארוול עכשיו!", הקבוצה פועלת תחת השגחתה של סוכנות הביון S.H.I.E.L.D.
היסטוריה בדיונית.
לאחר אירועי "שלטון אפל" ו"מצור", נורמן אוסבורן הודח מתפקידו וארגון H.A.M.M.E.R החתרני שלו פורק. במאמץ לאחד מחדש את קבוצת האוונג'רס, נשיא ארצות הברית מינה את קפטן סטיב רוג'רס כסוכן ראשי לאכיפת חוק, ולבקשתו ביטל את חוק רישום העל-אנושיים, אשר הצית במקור את מלחמת האזרחים של מארוול. בהמשך, קפטן רוג'רס הקים את האוונג'רס הסודיים כקבוצת גיבורי-על הפועלת תחת מעטה של חשאיות במקביל לקבוצת האוונג'רס המקורית.
הגליונות הראשונים בסדרת הקומיקס מציגים את סגנון העבודה של קבוצת המבצעים המיוחדים, שנוקטת פעולות יזומות לחיסול איומים ומהווה תשובה נגדית לאדוני הרשע של "מועצת הצל", שמונהגת לכאורה בידי מנהל S.H.I.E.L.D ניק פיורי.
אריה גמליאל (אתלט)
אריה גמליאל (נולד ב-21 בנובמבר 1957) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בריצות למרחקים בינוניים, בריצות למרחקים ארוכים, בריצות שדה ובריצת מרתון. הוא זכה ב-30 תוארי אליפות ישראל. ייצג את ישראל באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1984). אלוף המכביה השלוש עשרה (1989) בריצת 10000 מטר.
שיאו הישראלי של גמליאל, בריצת 10000 מטר, החזיק מעמד 26 שנים ונשבר על ידי גזצ'או יוסף.
ביוגרפיה.
גמליאל התאמן בקבוצת מכבי תל אביב בהדרכתו של יחיעם סקיטל. הוא למד הנדסאי תעשייה וניהול.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ב-21 במאי 1977 זכה גמליאל במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:07.9 דקות, לפני דני בן שמש (32:45.9 דקות). חודשיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית הוא זכה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:14.54 דקות, אחרי ג'רי כהן מארצות הברית (31:19.23 דקות) ולפני יוסף דהרי מישראל (32:28.76 דקות)
באליפות ישראל ה-18 במרוצי שדה שנערכה בפארק הירקון שבתל אביב ב-27 בינואר 1979 זכה גמליאל במדליית זהב וסיים במקום שלישי הכללי.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-10 במאי 1980 קבע גמליאל בריצת 10000 מטר שיא ישראלי חדש של 29:22.6 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של יובל וישניצר (29:32.4 דקות). 10 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטרויסדורף ב-20 במאי הוא זכה במדליית ארד בריצת 3000 מטר בשיא ישראלי חדש של 7:58.0 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של יובל וישניצר (8:01.2 דקות) ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שירד מ-8 דקות בריצה זו.
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בסוף יוני הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:18.4 דקות, לפני יהודה צדוק מהפועל חיפה/קריית ביאליק (14:32.8 דקות) ועופר סקיטל ממכבי תל אביב (15:01.9 דקות) ומדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:49.96 דקות, אחרי צבי דאובר מהפועל אשדוד (3:48.7 דקות) ולפני עופר סקיטל (3:52.53 דקות).
בתחרות שנערכה בשטוטגרט שבגרמניה ב-11 ביולי אותה שנה סיים גמליאל במקום תשיעי בריצת 5000 מטר, בשיא אישי חדש של 13:56.4 דקות, המהווה את התוצאה השנייה בטיבה של אתלט ישראלי באותה העת.
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכה גמליאל במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:01.83 דקות, לפני יאיר קרני מהפועל עמק חפר (14:05.63 דקות) ויהודה צדוק מהפועל קריית ביאליק (14:07.85 דקות).
שבוע לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-11 שנערכה בתל אביב זכה גמליאל במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:56.83 דקות, אחרי ג'יימס אספיר מבריטניה (13:53.49 דקות) ולפני יאיר קרני (14:30.27 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקופנהגן שבדנמרק ב-6 באוגוסט הוא סיים במקום רביעי בריצת 3000 מטר בשיא ישראלי חדש של 7:55.7 דקות, שיפור לשיאו בן השנה. שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר על ידי דב קרמר (7:55.0 דקות).
בשנת 1982 קבע גמליאל בריצת 2000 מטר, שיא ישראלי חדש של 5:11.52 דקות, שיא זה החזיק מעמד כ-25 שנה ונשבר על ידי איתי מגידי (5:10.12 דקות).
באליפות ישראל ה-24 במרוצי שדה שנערכה בפארק הירקון (11 ק"מ) ב-4 בפברואר 1984 זכה גמליאל בפעם החמישית במדליית זהב בתוצאה של 35.08 דקות.
בתחרות שנערכה בלוון שבבלגיה ב-15 ביוני אותה שנה קבע גמליאל בריצת 10000 מטר, שיא ישראלי חדש של 28:42.9 דקות.שיא זה החזיק מעמד כ-26 שנים ונשבר על ידי גזצ'או יוסף (28:37.48 דקות).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים גמליאל במקום 31 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:31.32 דקות דקות ובמקום 34 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:02.98 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקובלנץ שבגרמניה ב-29 באוגוסט הוא סיים במקום 12 בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 13:43.04 דקות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלט ישראלי באותה העת.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יוני 1985 זכה גמליאל במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:55.4 דקות, לפני יאיר קרני (29:58.1 דקות) ודני דריליך (31:12.0 דקות). חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:09.47 דקות, אחרי יחזקאל חליפה שקבע שיא אישי חדש של 14:09.23 דקות ולפני שם טוב סבג (14:26.71 דקות). במקום הראשון בריצה זו סיים דייב בוזה מבריטניה (14:06.30 דקות).
שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה זכה גמליאל בשתי מדליות כסף, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:13.33 דקות, אחרי לארי גרין מארצות הברית (14:12.72 דקות) ולפני יחזקאל חליפה (14:21.89 דקות) ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:44.14 דקות, אחרי דן שליזינגר מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 29:34.70 דקות, ולפני יאיר קרני (30:16.34 דקות).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1987 זכה גמליאל בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:19.82 דקות ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:41.67 דקות.
בשנת 1988 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 10000 בתוצאה של 30:07.70 דקות,
בשנת 1989 הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 10000 בתוצאה של 29:58.14 דקות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:33.04 דקות, לפני ריצ'רד טפירנו מארצות הברית (31:08.14 דקות) ויצחק גולה מישראל (31:31.07 דקות).