אף על פי שהצמח משווק תחת השם גרניום, הוא אינו מין מהסוג גרניום, אלא קרוב משפחה בסוג פלרגוניום. אחד מההבדלים הברורים בין שני הסוגים הוא בתצורת הפרח - פרחי גרניום הם בעלי סימטריה כוכבית (ניתן לסובבם על הציר ולקבל דמיון), ופרחי הפלרגוניום בעלי סימטרית מראה (צד ימין הוא תמונת מראה של צד שמאל).
את הצמח מגדלים מזרעים או מייחורים, והוא משגשג היטב בשמש מלאה ובתנאי השקיה מועטים. לפרחים אין ריח בולט, והם פורחים בתפרחות דמויות מטרייה, הקרויה Pseudoumbel (אך בניגוד לצמחים כמו גזר קיפח, בעלי פריחת מטרייה מלאה - Umbel, פלרגוניום הגננים נוטה לסגל תצורת כדור בפריחה מלאה). הפרחים יכולים להיות בצבעים שונים - ורוד, אדום, לבן, סגול ואף שילובים שונים.
פלרגוניום הגננים שומר על עלים ופרחים לאורך כל השנה, והוא ירוק עד ורב שנתי. בתנאים מתאימים הוא יכול לשגשג ולפרוח ללא הפסקה. לאחר הפריחה, הפרחים הבודדים בתפרחת מתנוונים לאט ונושרים, ולבסוף גבעול התפרחת מתנוון ונושר אף הוא. ניתן לדרבן פריחה מחודשת על ידי גיזום עמוד התפרחת לאחר שיאה. העלים מסורגים, צורתם עגולה וללא שינון. לפרחים חמישה עלי כותרת.
בולאט אוקוג'אבה
בולאט אוקוג'אבה (ברוסית: Булат Окуджава, בגאורגית: ბულატ ოკუჯავა; 9 במאי 1924 – 12 ביוני 1997) היה משורר, מלחין, זמר, וסופר סובייטי בשפה הרוסית ממוצא גאורגי-ארמני. כתב יותר 200 שירים שבהם חיבר את המילים ואת הלחן.
ביוגרפיה.
בולאט אוקוג'אבה נולד במוסקבה, בירת ברית המועצות, למשפחת פעילים במנגנון המפלגה הקומוניסטית. אביו, שלווה אוֹקוּגַ'אבָה (ოკუჯავა), היה ממוצא גאורגי, ואימו ממוצא ארמני. זמן קצר לאחר הולדת הבן נשלח אביו לאזור הרי הקווקז ואימו המשיכה לעבוד במנגנון המפלגתי במוסקבה. בתחילת שנות ה-30 התבססה המשפחה בעיר טביליסי (גאורגיה), אך לאור חילוקי דעות בין אביו לבין לברנטי בריה, אביו הועבר לאזור הרי אורל והמשיך שם בעבודה במנגנון המפלגתי. בשנת 1937, במהלך הטיהורים הגדולים הוא נעצר ולא חזר מהכלא; אמו נעצרה ושוחררה רק בשנת 1955. בולאט אוקוג'אבה הנער חזר עם סבתו למוסקבה, ובשנת 1940 הם עברו לטביליסי.
באפריל 1942 התנדב אוקוג'אבה לצבא האדום. הוא הוצב ביחידה קרבית, נפצע, ולאחר החלמתו השתתף בקרבות עד סוף המלחמה.
בשנת 1946 התקבל ללימודים באוניברסיטת טביליסי וסיים אותה בשנת 1950. הוא החל לעבוד כמורה בכפר במחוז קלוגה.
בשנת 1956 פגש כמה משוררים, ולאחר שקיבל מהם ביקורת חיובית לשיריו, עבר לעיר קלוגה. בעיתון המקומי בעיר זו התפרסמו כמה משיריו. בשנת 1956 פרסם לראשונה ספר שירים.
בשנת 1959 חזר אוקוג'אבה למוסקבה. באותה שנה הוא התחיל לשיר את שיריו בליווי נגינה בגיטרה וזכה בפופולריות רבה. לפרנסתו עבד כעורך בהוצאה לאור, ואחר כך היה אחראי על מדור השירה בעיתון "ליטרטורניה גזטה" ("העיתון הספרותי").
בשנת 1961 ארגנו הופעה ראשונה שלו לקהל הרחב בעיר חרקוב. ב-1962 הוא התקבל לארגון המשוררים הסובייטי. באותה שנה הצטלם לראשונה בסרט בו הוא שר בעצמו את אחד משיריו. במהלך שנות ה-60 וה-70 כתב מספר רב של שירים ששולבו בסרטים שונים לרבות "תחנת רכבת בלרוסקי", "כובע קש", "השמש הלבנה של המדבר" ועוד.
במהלך שנות ה-70 שיריו הוקלטו והופיעו על תקליטים. במקביל הוקלטו שיריו בקלטות וקיבלו תפוצה רחבה. שירים רבים שלו הולחנו על ידי המלחין איסאק שוורץ ושולבו בסרטים.
אוקוג'אבה כתב מספר ספרים, שהראשון שבהם היה ספר אוטוביוגרפי שפורסם בשנת 1961.
עם תחילת הפרסטרויקה החל אוקוג'אבה בפעילות ציבורית רחבה. היה תומך נלהב של השינויים והפעילות של בוריס ילצין. בשנת 1989 הוא הקים את הסניף הרוסי של ארגון הסופרים הבינלאומי.
במהלך שנות ה-80 הופיע אוקוג'אבה רבות ברחבי רוסיה, ארצות הברית, קנדה, גרמניה וישראל. רבים משיריו תורגמו לעברית על ידי ד"ר גנאדי גונטר. ההופעה האחרונה שלו נערכה בפריז בקיץ 1995.
בשנת 1991 הוענק לבולאט אוקוג'אבה פרס רוסיה.
הוא נפטר ב-12 ביוני 1997 בבית חולים צבאי בקרבת פריז, ונטמן במוסקבה.
פי ג'יי בראון
אב טיפוס (פרט מייצג)
ניל דה-גראס טייסון
ניל דה-גראס טייסון (באנגלית: Neil deGrasse Tyson; נולד ב-5 באוקטובר 1958 בניו יורק) הוא אסטרופיזיקאי ואסטרונום אמריקאי, ומנהלו של פלנטריום היידן במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, בו הקים את המחלקה לאסטרופיזיקה ב-1997.
ביוגרפיה.
טייסון למד באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת טקסס באוסטין ובאוניברסיטת קולומביה. בין השנים 1991 ל-1994 הוא עסק במחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון.
בין השנים 1995 ל-2005, כתב טייסון מאמרים בנושאי היקום עבור מגזין Nature History האמריקאי, שחלקם פורסמו מאוחר יותר בספריו "מוות מחור שחור" ו"אסטרופיזיקה למי שאין לו זמן". במהלך אותה תקופה, כתב טור חודשי במגזין Star Date, וענה על שאלות בנושאי היקום תחת השם "מרלין". טייסון שירת בוועדה הממשלית של ארצות הברית ב-2001 שעסקה בעתידה של תעשיית התעופה והחלל האמריקאית, ובוועדת "הירח, מארס, ומעבר" בשנת 2004. הוא זכה במדליית שירות יוצא דופן של נאס"א במהלך אותה שנה.
נוסף למחקרו האקדמי הוא ידוע בכך שהוביל את ההחלטה להחריג את כוכב הלכת פלוטו ככוכב לכת ולהגדירו מחדש ככוכב לכת ננסי. טייסון מתראיין רבות בגופי תקשורת ואף מנחה את תוכנית רדיו אינטרנטית שבועית הנקראת StarTalk.
הופעות במדיה.
משחק.
טייסון הופיע בטלוויזיה ובקולנוע גם כשחקן ומדבב, פעמים רבות בתפקיד עצמו.
אבטיפוס (פירושונים)
או ג'יי מאיו
ביוש דה נואל
דניאל חנן
דנילו קיש
דָנילוֹ קיש (Danilo Kiš; בכתב קירילי: Данило Киш; 22 בפברואר 1935, סובוטיצה, ממלכת יוגוסלביה – 15 באוקטובר 1989, פריז, צרפת) היה סופר ומשורר יוגוסלבי סרבי ממוצא יהודי. ספריו תורגמו לשפות רבות, בהם לעברית.
מהלך חייו.
קיש נולד ב- 1935 בעיר סובוטיצה בחבל וויבודינה (כיום בסרביה). אביו, אדוארד או אדה קיש, היה מפקח רכבות, יהודי דובר הונגרית כשפת אם. אמו, מיליצה לבית דרגיצ'ביץ', הייתה סרבית מונטנגרית נוצרייה אורתודוקסית מצטיניה. שם משפחתו המקורי של אביו היה קון (כהן), אך הוא שינה אותו כחלק מהתהליך בו בני אתניות שונות בהונגריה אימצו שמות הונגריים כחלק מתהליך ההיטמעות שלהם. בשנת 1939, לאור התגברות האנטישמיות הוא הוטבל לנצרות על ידי הוריו בכנסייה בנובי סאד. בעקבות הטבח בנובי סאד בשנת 1942 נמלטו הוריו איתו להונגריה למחוז זאלה, מולדתו של אביו. ביולי 1944 נלקח אביו יחד עם שאר היהודים לאושוויץ בה נרצחו. קיש, אמו ואחותו דניצה עברו בשנת 1947 לצטיניה במונטנגרו, מקום מוצאה של אמו, שם סיים קיש את לימודיו התיכוניים.
ב-1958 סיים את לימודיו בספרות השוואתית באוניברסיטת בלגרד, ולאחר מכן עבד במגזין "Vidici" עד לשנת 1960. בשנת 1961 הוא שירת במשך כשנה בצבא היוגוסלבי. בתום שירותו הצבאי התחתן והזוג התגורר בבלגרד בחדר קטן מאחורי הפרלמנט היוגוסלבי. מאוקטובר 1962 עד יוני 1964 הם שהו בשטרסבורג שם קיש לימד באוניברסיטת שטרסבורג לשון ודקדוק סרבו-קרואטית, ושילב בשיעוריו מה שהוא קרא "תרבות יוגוסלבית".
בשנות השישים החל קיש לפרסם סיפורים קצרים ורומנים שכתב, וזכה בפרסים ספרותיים רבים ביוגוסלביה ובעולם. קיש התגורר בבלגרד והיה פעיל בה מבחינה פוליטית ותרבותית. ב-1972 אף זכה בפרס נין היוקרתי, אך כעבור מספר שנים החזיר אותו כחלק ממחאה פוליטית. בשנת 1976 הוציא את הספר "מצבת קבר לבוריס דוידוביץ" שביקר את הקומוניזם.
בשנת 1973 התקבל ללמד סרבו-קרואטית באוניברסיטת בורדו.
זמן קצר לאחר פרסום הספר "מצבת קבר לבוריס דוידוביץ" בשנת 1976 נפוצו שמועות שחלקים נכבדים מהספר הועתקו מיצירות של סופרים אחרים. קיש ענה למבקריו בספר "שיעור באנטומיה" שכתב במשך חודש אחד.
בשנת 1978 נתבע קיש על ידי עיתונאי שטען שקיש השמיץ אותו באחד מספריו. קיש סירב לשכור עורך דין וסירב להשמע לעצה שהגיע מהמשטרה להימלט מיוגוסלביה. במשפט האשים קיש את העיתונאי בגזענות ובבורות ספרותית וב-22 במרץ 1979 זכה והתביעה נדחתה.
בקיץ 1979 עבר להתגורר בפריז, צרפת, בנפרד מאשתו שהמשיכה להתגורר בבלגרד. הם המשיכו להפגש כשקיש הגיע לבלגרד, אך התגרשו ב-2 ביולי 1981, לאחר שאשתו אמרה לו שכך לא ניתן להמשיך. זמן קצר לפני מותו ביקר בישראל, והתלווה לחברו הבמאי היוגוסלבי אלכסנדר מנדיץ' לצורך הפקת סדרת טלוויזיה. ב-15 באוקטובר 1989 נפטר קיש בפריז ממחלת הסרטן. בצוואתו ביקש שיקברו אותו בקבורה נוצרית פרובוסלבית, למרות שכל חייו לא ביקר בכנסייה והזדהה כיהודי.
יצירתו.
קיש כתב את יצירותיו בשפת האם שלו-סרבית–קרואטית.
קיש כתב מספר ספרים על רקע קורות משפחתו בשואה. הראשון שבהם היה "תהלים מ"ד" שסיפר על יסורי משפחה יהודית ויצא בשנת 1962. השני יצא בשנת 1965 ונקרא גן האפר. בשנת 1973 יצא הספר השלישי: "פאשצ'אניק", בו "נארגים פרטים מציאותיים אכזריים בריקמה דמיונית נועזת".
בשנת 1966 תואר:
הערות שוליים.
כונן קשיח
ירבאטאן
מאגר ירבאטאן (טורקית Yerebatan Sarnıcı - "מאגר המים השקוע") הוא בור מים תת-קרקעי, הנחשב לגדול מבין מאות מאגרי המים העתיקים שנמצאים מתחת לעיר איסטנבול. האתר שוכן כ-150 מ' מדרום מערב לאיה סופיה ונבנה במאה ה-6. המאגר נבנה מתחת לארמון הקיסרים הביזנטים שלא שרד.
המבנה מכונה לעיתים בכינוי "הבזיליקה" על שם בזיליקה שנצבה במקום. לבור המים, קיבולת של כ-100,000 מטר מעוקב מים, וכיום הוא משמש כאתר תיירות. לעיתים מוצגות בו תערוכות ומתקיימים בו קונצרטים, בשל האקוסטיקה המיוחדת במקום.