ב שֶׁעֹמְדִים בְּבֵית ה'בְּחַצְרוֹת בֵּית אֱלֹהֵינוּ.
ג הַלְלוּ יָהּ כִּי-טוֹב ה' זַמְּרוּ לִשְׁמוֹ כִּי נָעִים.
ד כִּי יַעֲקֹב בָּחַר לוֹ יָהּ יִשְׂרָאֵל לִסְגֻלָּתוֹ.
ה כִּי אֲנִי יָדַעְתִּי כִּי-גָדוֹל ה' וַאֲדֹנֵינוּ מִכָּל-אֱלֹהִים.
ו כֹּל אֲשֶׁר חָפֵץ ה' עָשָׂה:
פסוקים ו' ו-ז' מזכירים את גדולת הבורא במעשיו בטבע.
מפסוק ח' ועד פסוק יג מתוארים מעשי הבורא החל ממכת הבכורות במצרים, ולאחר מכן שאר המכות, המלחמה בסיחון ועוג מלך הבשן ולבסוף קבלת הארץ כנחלה לעם ישראל.
מפסוק יד עד יז מתוארים הגויים שאינם מאמינים בבורא, שהם עובדי אלילים שאין באלוהיהם ולא כלום. והמשורר מבטיח – "כְּמוֹהֶם, יִהְיוּ עֹשֵׂיהֶם-- כֹּל אֲשֶׁר-בֹּטֵחַ בָּהֶם".
פסוקים יט ו-כ קוראים לבית ישראל, בית אהרן, בית הלוי ויראי ה' – לברך את האל.
וסיום המזמור: "בָּרוּךְ ה' מִצִּיּוֹן שֹׁכֵן יְרוּשָׁלִָם הַלְלוּ-יָהּ."
מקבילות למזמור.
למזמור מקבילות בספר דברים ובספר תהלים:
בפרקנו פסוק יד:
כִּי יָדִין ה' עַמּוֹ וְעַל עֲבָדָיו יִתְנֶחָם:
ספר דברים, לב לו
כִּי יָדִין ה' עַמּוֹ וְעַל עֲבָדָיו יִתְנֶחָם כִּי יִרְאֶה כִּי אָזְלַת יָד וְאֶפֶס עָצוּר וְעָזוּב.
הפסוק האחרון (כא) – "בָּרוּךְ ה' מִצִּיּוֹן שֹׁכֵן יְרוּשָׁלִָם הַלְלוּיָהּ". כתוב במגילת תהלים שנמצאה בקומראן – "יברככה ה' מציון שוכן ירושלים הללויה" – תחילתו דומה דומה לתהלים קכ"ח פסוק ה' – "יְבָרֶכְךָ ה' מִצִּיּוֹן וּרְאֵה בְּטוּב יְרוּשָׁלָ‍ִם כֹּל יְמֵי חַיֶּיךָ".
המזמור בליטורגיה.
פרק זה והפרק הבא אחריו נחשבים לפי דעת ר' אחא בר יעקב להלל הגדול הנאמר בליל הסדר.
המזמור נאמר בסדר פסוקי דזמרה בשבתות ובחגים לפני תפילת שחרית.
לדעת הגר"א ולמנהג הפרושים, מזמור זה הוא שיר של יום באחד מימי חול המועד פסח, בשל סיפור עשר המכות ויציאת מצרים המופיע בו.
תהלים קל&quot;ה
Ave Maria (שוברט)
"Ellens dritter Gesang" ("Ellens Gesang III", ד. 839, אופ. 52, מס' 6, 1825) באנגלית: "Ellen's Third Song", הולחן על ידי פרנץ שוברט בשנת 1825 כחלק מאופ. 52, יצירה המורכבת משבעה שירים שנלקחו מסיפורו של וולטר סקוט משנת 1810, "The Lady of the Lake", שתורגם באופן חופשי לגרמנית.
זוהי אחת מיצירותיו הפופולריות ביותר של שוברט. מעבר לשיר כפי שהלחין במקור שוברט, לעיתים קרובות הוא מבוצע ומוקלט על ידי מוזיקאים רבים בשם "Ave Maria" (השם הלטיני המקביל לתפילה "אווה מריה", וגם מילות הפתיחה והפזמון של השיר של אלן; שיר שהוא עצמו תפילה למריה הבתולה), בעיבודים מפושטים מוזיקלית ועם מילים שונות, שאינן זהות בדרך כלל להקשר המקורי של השיר.
"Ave Maria" עובד בשלוש גרסאות שונות לפסנתר בידי פרנץ ליסט; מלחין ופסנתרן הונגרי ממוצא גרמני.
גרסתה של שרה ברייטמן.
Ave Maria (בעברית: מריה הקדושה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן, מתוך אלבום אוסף השני שלה, "Classics". השיר יצא לאור בשנת 2001, כסינגל השני מתוך אלבום האוסף, על ידי חברת התקליטים אנג'ל רקורדס. הפקתו המחודשת נעשתה בידי פרנק פטרסון.
כאשר הופץ ברחבי העולם, צורף אליו השיר "Lascia Ch'io Pianga". בהפצה נוספת, צורף אליו השיר "Winter Light".
רקע וכתיבה.
השיר "Ave Maria" הולחן על ידי פרנץ שוברט בשנת 1825 כחלק מאופ. 52, יצירה המורכבת משבעה שירים שנלקחו מסיפורו של וולטר סקוט משנת 1810, "The Lady of the Lake", שתורגם באופן חופשי לגרמנית. במרוצת השנים, הקליטה אותו ברייטמן וכללה אותו באלבומים כדוגמת: "Classics" (2001), ו-"" (2006).
פרק זמן לצאתה, עלתה גרסתה של ברייטמן לספוטיפיי, שם הצליחה לצבור 0.6 אלף השמעות.
הצלחה מסחרית.
"Ave Maria" זכה להצלחה רבה במצעדי הבילבורד כאשר הגיע למקום התשיעי במצעד השירים הקלאסיים הדיגיטליים.
המסעדה של אליס
המסעדה של אליס (באנגלית: Alice's Restaurant ) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1969 בבימויו של ארתור פן, עם ארלו גאת'רי, פאט דיוק וריצ'רד ברודריק בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על השיר "המסעדה של אליס" מאת ארלו גאת'רי שמתאר באופן קומי את חייו עם צעירים היפים הדוגלים באהבה חופשית ועישון סמים ואת התנגדותו לשרת בצבא במלחמת וייטנאם.
ארתור פן היה מועמד לפרס אוסקר לבימוי הטוב ביותר.
ארלו גאת'רי היה מועמד לפרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר בסרט.
ונאבל הרנדון וארתור פן היו מועמדים לפרס גילדת הכותבים של אמריקה לתסריט דרמה.
תקציר העלילה.
ארלו גאת'רי (ארלו גאת'רי בתפקיד עצמו) מתייצב בלשכת גיוס ומנסה להתחמק מהגיוס בטענה שבמשפחתו יש חולים במחלת הנטינגטון. טענתו נדחית ועד לקבלת צו גיוס הוא נוסע לבית ספר למוזיקה במונטנה משם הוא נזרק בגלל התנהגות פרועה וכן נזרק ממסעדה מפני שהמקומיים לא סובלים את ההיפי הזה עם השיער הארוך.
הוא מחליט לחזור לחבריו בחוף המזרחי ובינתיים הוא מבקר את אביו הזמר וודי גאת'רי (ג'וזף בולי) המאושפז בגלל מחלת הנטינגטון ואינו מדבר. כדי לעודד אותו מגיע פיט סיגר ושר שיר עם כשהוא מלווה עצמו בבנג'ו ואחר כך מצטרף אליו ארלו בשיר נוסף.
ארלו מגיע לחבריו ריי ברוק (ריצ'רד ברודרק) ואשתו אליס שרכשו כנסייה נטושה והקימו שם מושבת היפים. הוא מוצא שם את חברו רוג'ר (גאוף אואטלו) ואת שלי (מייקל מקלנתן) שחזר זה עתה מטיפול גמילה. לפרנסתם פותחים ריי ואליס מסעדה קטנה בעיירה סטוקברידג' במסצ'וסטס .
לאחר מסיבה גדולה בחג ההודיה מתבקש ארלו לפנות את ערימת האשפה הגדולה. הוא ורוג'ר מעמיסים את האשפה על רכב הפולקסוואגן כדי לזרקה במטמנה העירונית שהייתה סגורה באותו יום. הם זורקים אותה במקום אחר ואזרחים מדווחים על כך לשוטר היחיד בעיירה - ויליאם אובנהיין "אובי" (ויליאם אובנהיין בתפקיד עצמו). "אובי" מצא באשפה מכתב ממוען לארלו וזה אינו מכחיש שהוא זרק את האשפה.
"אובי" עושה מזה עניין גדול - הוא אוזק את ארלו ורוג'ר, ומכניס אותם למעצר משם הם משוחררים בערבות של אליס עד למשפט. "אובי" מזעיק שוטרים נוספים לחקירה, מצלם 27 צילומים בצבע כדי להציג אותם לשופט אבל מתברר שהשופט (ג'יימס הנון) עיוור...
הם משתחררים עם קנס של 25 דולר לכל אחד. כעת נקרא ארלו לבדיקות בלשכת גיוס ומנסה בכל כוחו להשתחרר מגיוס לצבא שהורג אזרחים בווייטנאם. הוא "עובד" על הפסיכיאטר ללא הצלחה עד שמגלים שיש לו "עבר פלילי" וכי ישב במעצר. הוא משוחרר מהגיוס ופרטיו נשלחים לוושינגטון די. סי. ל-COINTELPRO המטפל בגורמים חתרניים...
רוג'ר חוזר לסמים ונהרג בתאונת אופנוע. כדי להרים את המורל מארגנים ריי ואליס "חתונה היפית" בכנסייה. כולם שותים, מעשנים ורוקדים. לבסוף מגלה ריי שבתוכניתו למכור את הכנסייה ובכסף לקנות חלקה בורמונט ולהקים שם מושבה של היפים. כולם עוזבים בחוסר רצון את הכנסייה ורק אליס נשארת ומתבוננת בעוזבים כשברקע נשמע השיר "המסעדה של אליס" בקולו של ארלו.
קינדרדייק
קינדרדייק (בהולנדית: Kinderdijk) הוא כפר הנמצא במחוז דרום הולנד שבהולנד. הכפר ממוקם כ-15 קילומטרים מזרחית לרוטרדם.
הכפר ממוקם בפולדר אלבלאסרווארד (Alblasserwaard) אשר במפגש הנהרות לק ונורד. על מנת לנקז את עודף המים של הפולדר הוקמה בשנת 1740 במקום מערכת הכוללת 19 טחנות רוח. זהו אוסף טחנות הרוח הישנות הגדול ביותר בהולנד. טחנות הרוח של קינדרדייק הן מאתרי התיירות הפופולריים ביותר בהולנד.
בשנת 1997 הוכרזו טחנות הרוח בקינקרדייק כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
אפטאון (שיקגו)
אפטאון (באנגלית: Uptown) הוא אחד מ-77 תתי-אזורים של העיר שיקגו, אשר נמצא בחלק הצפון מזרחי של העיר.
אפטאון נתחם בשדרת פוסטר בצפון, בימת מישיגן במזרח, ברחוב מונטרוז ופארק אירווינג בדרום, ברחוב רייבנסווד וברחוב קלארק במערב.
אטרקציות תיירות בולטות באזור זה כוללות בין היתר את מוזיאון הקהילה השוודית-אמריקנית, מוזיאון מלחמת וייטנאם, תיאטרון הריביירה, חוף מונטרוז, מקום הבילוי ההיסטורי "The Green Mill", ובית הקברות ההיסטורי והמפורסם ביותר של שיקגו "גרייסלנד".
אוברקומנדו דר מרינה (OKM), שפירושו הפיקוד העליון של הצי, היה הפיקוד העליון והסמכות המנהלית והפיקודית הגבוהה ביותר של ה"קריגסמרינה", חיל הים של גרמניה הנאצית. הוא הוקם רשמית מה- "Marineleitung" ("פיקוד ימי") של ה"רייכסווהר" ב-11 בינואר 1936. ב-1937 הוא שולב עם ה-"Seekriegsleitung" החדש שהוקם (SKL). נערכו בו שני ארגונים מחדש גדולים, בנובמבר 1939 ובמאי 1944.
ארגון.
ה-OKM חולק באופן כללי לשישה חלקים:
מפקד הצי של הקריגסמרינה נחשב גם לחבר ב-OKM.
רשימת המפקדים.
המפקדים "העליונים (Oberbefehlshaber der Marine") של הקריגסמרינה היו:
דגלים של מפקד הצי.
ב-7 בנובמבר 1935 הוצא צו על ידי ורנר פון בלומברג, שר המלחמה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים הגרמניים, שהורה על הכנסת תבנית דגל חדשה לשימוש המפקד העליון של הקריגסמרינה. הדגל היה מורכב מריבוע לבן שעליו הוצג צלב הברזל שחור גדול. מאחוריו הוצבו שתי חרבות נטולות נדן ישרות בצהוב עז, מוצלבות בזוויות ישרות זו לזו. הדגל שונה כאשר ב-1 באפריל 1939 הועלה אריך רדר לדרגת גרוסאדמירל. הדגל המשיך להיות בשימוש כאשר קרל דניץ הגיע לתפקיד זה ב-30 בינואר 1943. החרבות הוחלפו בזוג אלות של אדמירל שהוצלבו בזוויות ישרות. מעל האלות המוצלבות וגם על צלב הברזל הונח "ורמאכטאדלר" ("נשר של הכוחות המזוינים") בצבע זהב, שפונה לכיוון ההרמה. ב-30 בינואר 1943 הוצג דגל מיוחד נוסף עבור אדמירל רדר על מנת לייצג את מעמדו כאדמירל מפקח של הקריגסמרינה. הדגל היה בעיצוב זהה לזה של מפקד הצי, אבל עם תוספת של גבול רחב בצבע תכלת.
סיגי יעקבי