כאשר תור נכנס לשנת אודין, הוא מצא את אביו בלימבו בין חיים למוות, נגד סירטיר. למרות שתור עזר לו, אודין העדיף להישאר בלימבו כדי להגן על האסגרדים מסירטיר. במהלך אירועי "הפחד עצמו", לוקי עשה עסקה עם סירטיר: בתמורה לשחרורו, סירטיר יביא לו את "צל הדמדומים". לאחר ששכתב את היסטוריית "הנחש" בעזרת צל הדמדומים ויצר לו חולשה, לוקי שיסה את סירטיר באסגרד האפלה של הנחש ותעתע בו. סירטיר חזר למוספלהיים, שם שיתף פעולה עם מאסטר וילסון מהעולם האחר, במהלכה ירתום את אלי המנצ'סטר למודרניזציית העולם-האחר. למעשה, כוונתו של סירטיר הייתה לרתום את כוחם להרס המציאות, ובעידוד לוקי וילסון הרג אותם. למרות זאת, סירטיר היה חזק דיו כדי להרוס את אסגרדיה ויגדראסיל. לפני שהמשיך בדרכו, תור הרג אותו ואודין העביר את כוחותיו החדשים לחלל-אסגרד. עם זאת, כאשר גשר ביפרוסט נופץ, סירטיר נראה כאחד מהאויבים הרבים שתקפו את כדור הארץ. הוא גורש בחזרה למוספלהיים בידי היימדל.
אשליית הירח
אשליית הירח היא אשליה אופטית הגורמת לירח להיראות גדול יותר כשהוא נמצא בקרבת האופק יחסית לגודלו כשהוא בזניט. גודלן של השמש וקבוצות כוכבים נתונים גם הם להשפעות אשליה זו. אשליית הירח מוכרת ותועדה על ידי תרבויות שונות בתקופות שונות מאז ימי קדם. ההסבר לאשליה זו עדיין שנוי במחלוקת.
הוכחת האשליה.
אמונה נפוצה, שהופיעה כבר בכתביו של אריסטו במאה הרביעית לפני הספירה, היא שהירח נראה גדול יותר בקרבת האופק בעקבות הגדלה ממשית הנגרמת על ידי אטמוספירת כדור הארץ. אמונה זו שגויה: בעוד האטמוספירה אכן משנה את צבעם של גרמי שמיים, היא אינה יוצרת הגדלה כלשהי. למעשה, הירח נראה קטן יותר בכ-1.5% כשהוא סמוך לאופק בגלל שהוא רחוק יותר בכמעט רדיוס שלם של כדור הארץ. שבירה אטמוספירית גורמת לירח להיראות קטן במקצת בכיוון האנכי.
את הגודל הזוויתי של ירח מלא ניתן למדוד ישירות בעזרת תיאודוליט כדי להראות שגודלו הזוויתי האמיתי אינו משתנה באופן משמעותי כתלות במיקומו בשמיים (למעט התופעות המוזכרות לעיל). צילומים של הירח בגבהים שונים מראים גם הם כי גודל הירח אינו משתנה במהלך זריחה או שקיעה.
חשוב לציין כי בין ירחים מלאים "שונים", הגודל הזוויתי של הירח עשוי לנוע בין 0.49 מעלות ל-0.56 מעלות - שינוי של כ-14% בקוטר הנראה וכ-30% בשטח הנראה. שינוי זה נגרם על ידי המסלול האליפטי של הירח סביב כדור הארץ.
הסברים אפשריים.
את גודלו של עצם הנמצא בשדה הראיה שלנו ניתן למדוד כ"גודל זוויתי" (גודל הזווית שבין קרנות המחברות בין עין הצופה לקצוות העצם הנצפה, הנמדד לרוב במעלות) או כ"גודל פיזי" (הגודל האמיתי של העצם הנמדד, לדוגמה, במטרים). בתפיסה האנושית, ניתן להבדיל בין שני גדלים אלו. לדוגמה, אם נניח שני עצמים זהים המוכרים לנו במרחקים של חמישה ועשרה מטרים, לעצם הרחוק יהיה גודל זוויתי קטן בכחצי, אך ככלל לא נייחס לו גודל הקטן בכחצי. לעומת זאת, אם לשני העצמים היה גודל זוויתי זהה, היינו מייחסים לעצם המרוחק יותר גודל פיזי גדול כפי שניים.
לפיכך, בהתעסקות באשליית הירח, שאלה מרכזית הנשאלת היא האם הירח באופק נתפס כגדול יותר בעקבות גודל זוויתי הנתפס כגדול יותר, גודל פיזי הנתפס כגדול יותר, או שילוב של השניים. אין תשובה חד-משמעית לשאלה זו. המחקר העיקרי על אשליית הירח נערך על ידי פסיכולוגים המתמחים בתפיסה אנושית. לאחר שסקרו את ההסברים הרבים בספרם "The Mystery of the Moon Illusion" ("המסתורין שבאשליה הירח", 2002), הלן רוס וקורנליוס פלאג מסיקים כי "לא נמצאה תאוריה הנכונה יותר מהאחרות".
שבירת האור ומרחק.
תלמי ניסה להסביר את אשליית הירח באמצעות שבירה אטמוספירית בספרו אלמגסט. גם אבן אל-היית'ם ייחס את האשליה לשבירה ב"ספר האופטיקה" (1011–1022 לספירה), אך בנוסף העלה כי ייתכן שמדובר בתפיסה אנושית. טענתו הייתה שכדי לאמוד מרחק של עצם, נדרש רצף של גופים בין העצם לצופה; אולם, מכיוון שאין גופים בין הירח לצופה, המרחק הנתפס על ידי הצופה אינו מדויק ולכן הירח נראה גדול יותר בקרבת האופק.
בעקבות מחקרים נוספים (של רוג'ר בייקון, ג'ון פקהם, ויטלו, ואחרים) המבוססים על הסברו של אל-היית'ם, במאה ה-17 אשליית הירח הוגדרה כתופעה פסיכולוגית בלבד.
השערת המרחק הנראה.
השערה זו טוענת כי הירח נראה גדול יותר בקרבת האופק משום שהוא נתפס על ידי הצופה כמרוחק יותר.
כשאנו רואים עצמים בשמיים (כגון עננים או ציפורים), אלו שקרובים יותר לקו האופק בדרך כלל רחוקים יותר מאלו שנמצאים הישר למעלה. דבר זה עלול לגרום לראייה של השמיים כמישוריים, ולעצמים הנעים לכיוון קו האופק כמתרחקים מאיתנו.
ב-1813, שופנהאואר כתב על אשליית הירח שהיא "שכלית בלבד ואינה אופטית או חושית." המוח מפרש את המידע החושי המגיע מן העין ותופס ירח גדול משום ש"ההבנה האינטואיטיבית שלנו מייחסת מרחק גדול יותר לכל דבר הנראה בכיוון אופקי ולפיכך כגדול יותר מעצם הנראה בכיוון האנכי." המוח מורגל לראיית עצמים בגדלים לא-אסטרונומיים בכיוון אופקי כשהם מושפעים מפרספקטיבה אטמוספירית, על-פי שפנהאואר.
אם הירח נראה לנו כגוף בקרבת שאר בעצמים בשמיים, נצפה שגם הוא יתרחק מאיתנו ככל שהוא מתקרב לאופק, מה שיגרום לגודל זוויתי קטן יותר. אולם, משום שהגודל הזוויתי של הירח כמעט ואינו משתנה כתלות במיקום הירח בשמיים, מוחנו מפצה על הסתירה הזו בכך שהוא מניח שלירח הקרוב יותר לאופק גודל פיזי גדול יותר.
השערת הגודל היחסי.
השערה זו טוענת כי גודל נתפס של עצם תלוי לא רק בגודלו הזוויתי, אלא גם בגודלם של עצמים הנמצאים בסביבה הקרובה אליו מבחינה חזותית. במקרה של אשליית הירח גופים הנמצאים בסביבת הירח באופק (כלומר, גופים הקרובים לאופק) גורמים לירח להראות גדול יותר. לעומת זאת, כשהירח בזנית, הוא מוקף מרחבי שמיים ריקים גדולים ולכן נראה קטן יותר.
אפקט זה מומחש על ידי אשליית אבינגהאוס המוצגת משמאל. המעגל התחתון המוקף מעגלים קטנים מדמה את הירח הנמצא בקרבת האופק שנמצא בקרבת גופים קטנים יחסית, ואילו המעגל המרכזי העליון מדמה את הירח בזנית המוקף מרחבי שמיים הנראים גדולים יותר. למרות ששני המעגלים המרכזיים זהים לחלוטין, התחתון נתפס כגדול יותר על ידי רבים.
עמוס גולן
עמוס גולן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת סגן-אלוף, אשר פיקד על יחידת דובדבן. המציא ופיתח את רובה הקורנרשוט.
ביוגרפיה.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל התנדב גולן לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד, בין היתר במבצע ליטני. לאחר מכן שירת בימ"מ, בין היתר במלחמת לבנון הראשונה וכסגן מפקד בית הספר ללוחמה בטרור ומאוחר יותר מפקדו. גולן שירת כמפקדה השלישי של יחידת דובדבן. ב-8 ביולי 1992 נהרג חייל היחידה סמ"ר מאש כוחותינו במבצע ללכידת מבוקש במסגד בכפר ברטעה, לאחר שנחשד בטעות כמחבל. במהלך המבצע שינה גולן את התוכנית, ואישה נשלח לעמוד על גג בריכת מים מחוץ למסגד. קצין בצוות אחר שלא היה מודע לשינוי בתוכנית ירה באישה מרחוק, ואחר כך התקרב אליו וביצע וידוא הריגה. בעקבות המקרה גולן הודח מתפקידו, אך הפרקליט הצבאי הראשי (הפצ"ר) אילן שיף החליט שלא להעמיד אותו לדין. באפריל 1993, בעקבות חוות דעת חדשה שהוגשה לפצ"ר, שקבעה כי אישה נהרג בגלל רשלנות פלילית, דרשה משפחתו להעמיד את סא״ל גולן לדין, וכך גם שני מפקדים נוספים. בנוסף עלתה הטענה כי הקצינים והחיילים שהרגו את אישה רימו בחקירה. הפצ"ר הסכים לבדוק את המקרה שוב, אך באוקטובר החליט שוב לא להעמיד איש לדין. בתגובה עתרה משפחתו לבג"ץ בבקשה להעמיד לדין את האשמים, אך העתירה נדחתה.
קריירה עסקית.
לאחר שחרורו מצה"ל עסק בסחר בנשק. בין השאר הקים עם שני שותפים, שהיו בעלי קשרים באוגנדה, חברה שעסקה בתיווך בין חברות תעשייה ביטחונית בישראל לממשלת אוגנדה. בין השאר שימש מתווך בעסקאות של התעשייה האווירית לישראל, אלתא מערכות וסולתם מערכות. בשנת 2002 תבעו אותו שותפיו, בטענה שגולן מתחמק באופן שיטתי מלשלם להם את חלקם בעיסקאות. בעקבות קשריו באוגנדה מונה לקונסול כבוד של המדינה בישראל, ושימש בתפקיד עד 2011.
בנוסף הקים בשנת 1995 את חברת "סילבר שאדו", העוסקת בפיתוח וייצור נשק קל. בין השותפים בחברה היה דוד מופז, אחיו של שאול מופז. בשנת 2003 הציגה רובה שפיתחה, הקורנרשוט, המאפשר ללוחם לגלות ולזהות מטרות, ולפגוע בכל איום, בלי להיחשף לאויב. המערכת מיועדת בעיקר למלחמה בטרור וללוחמה בשטח בנוי. במרץ 2006 הודיעה החברה כי מכרה את הרובה למשרד ההגנה הבריטי, במטרה שישמש את הצבא הבריטי במלחמת עיראק.
סמור אפריקאי
סמור אפריקאי (שם מדעי: "Poecilogale albinucha") הוא מין יחיד בסוגו במשפחת הסמוריים. חי באפריקה ומזכיר בצבעו מעט בואש, אך קטן ממנו בהרבה וריחו חלש בהרבה.
מאפיינים.
הסמור האפריקאי הוא אחד הטורפים הקטנים ביותר באפריקה. אורכו של פרט בוגר 27–32 סנטימטר. משקלם הממוצע של הזכרים הוא 339 גרם ושל הנקבות 251 גרם. גופו של הסמור שחור עם ארבעה פסים גדולים לבנים-חיוורים לאורך הגוף עד לראש. הזנב לבן וגם חלקו העליון של הראש. הראש קטן יחסית ואוזניים לא בולטות. יש לסמור בלוטות ריח הפולטות נוזל בעל ריח חריף כשהסמור מרגיש מאוים.
סמורים אלה נפוצים ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה במגוון בתי גידול ומדינות. הם נמצאים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד קניה בצפון ועד לדרום אפריקה בדרום. הם חיים בעיקר בסוואנות אבל גם ביערות ואפילו באזורים הרריים נמוכים.