במרץ 2014 נכבשה על ידי כוחות צבאיים רוסים. ב-18 במרץ סופחה לפדרציה הרוסית יחד עם שאר חצי האי קרים, במסגרת "הרפובליקה של קרים" האוטונומית.
גאוגרפיה.
מיקום גאוגרפי וגבולות.
פאודוסיה שוכנת בדרום-מזרח קרים על חוף המפרץ בעל אותו השם ועל מורדות הרכס טפה אובה, המתרומם בגובה 302 מ' בדרום-מערבה. טפה אובה ("ראש ההר", במובן של "קצה ההר" בטטרית) הוא קצה של החלק הראשי של הרי קרים, המתרוממים לאורך החוף מן כף איה, על יד סבסטופול, ועד לכף איליה הקדוש בפאודוסיה ונשברים בתוך הים על ידי טראסות תלולות של טיט. בימינו קו האופק של כף איליה הקדוש עבר שינויים רבים בעקבות בנייה פרטית. צפון העיר נחצה על ידי נחל באיבוגה, נשפך אל הים לא רחוק מתחנת הרכבת איווזובסקי.
אקלים.
בחודש הקר ביותר - פברואר - הטמפרטורה הממוצעת היא -1 C°, ובחודש החם היותר - יולי, הטמפרטורה הממוצעת היא + 23 C°. המשקעים השנתיים מגיעים ל-449 ליטר, הכמות המרבית של גשמים יורדת בחודש אוגוסט (51 ליטר) והכמות המיקטית - באוקטובר (25 ליטר). ס"ך השעות הממוצעות השנתיות עם שמש הוא 2,272. הפעילות התיירותית מתמקדת באזור המזרחי של העיר.
דמוגרפיה.
תאודוסיה הקדומה הייתה העיר השנייה בחשיבות בחלק האירופי של האימפריה הבוספורית, עם אוכלוסייה של 6,000-8,000 תושבים. היישוב שרד אירועים קשים כמו פלישת ההונים במאה הרביעית אחה"ס ושורה של שריפות ברבע השני של המאה השישית, שצמצמו מאוד את ממדיו. הנזיר אפיפאנס, שביקר בה במסעו בעקבות השליח אנדראס הקדוש במאה ה-9, כתב:"ותאודוסיה בימינו כמעט אין לה שמץ של אדם".
במאה ה-13 במקום תאודוסיה הקדומה התפתחה המושבה הג'נובזית קאפה. לפי מקורות אחדים במחצית השנייה של המאה ה-15 את אוכלוסיית קאפה המשוערת הגיעה ל כ-70,000 תושבים, יותר מזו של קונסטנטינופול ובירות אירופאיות רבות.
גם בימי השלטון העות'מאני מספר תושביה היה, ככל הנראה, רב מאוד. בשנת 1634 המיסיונר הדומיניקני אמידיו דורטלי ד'אסקולי מתאר את קאפה כעיר ענקית בעלת היקף של חמישה מיל ומאוכלסת ב-180,000 תושבים: טורקים, יוונים, ארמנים ויהודים ואף איטלקים אחדים שנשאו נשים יווניות. סביר להניח שמספר זה היה מופרז ביותר, בייחוד כשמסתבר שאחרי המאורעות הסוערים של המאה ה-18 בשנת 1802, תחת השלטון הרוסי נספרו בעיר, הקרויה כעת פאודוסיה, 300 תושבים בלבד.
בשנת 1810 מנתה פאודוסיה מספר קטן של רוסים, יוונים, ארמנים ויהודים.
באמצע המאה ה-19 חלה פריחה מחודשת של היישוב הודות לפעילות הנמל וחיי המסחר.
בשנת 1859 היו בה כבר 971 בתים עם 8,215 תושבים. העיר שמרה על אופי רב-לאומי ורב-דתי. בראש העיר נבחר לסירוגין פעם בשלוש שנים נציג של קהילה נוצרית או נציג של הקהילה טטרית או הקראית.
בשלהי המאה ה-19-התחלת המה ה-20 במקביל לבניית מסילות הברזל, הנמל המסחרי ופיתוח התעשייה מספר התושבים עלה בקשב מהיר. העיר משכה אורחים מן הערים הגדולות, רבים מהם שכרו בה דירות ובנו בה בתי קיט. בסוף המאה ה-19 מנתה העיר מעל 30,000 תושבים.
מלחמת האזרחים שלאחרי מהפכת אוקטובר 1917 הביאה אחר כך לירידה דמוגרפית ולהרס תעשיית המקום.
אם בשנת 1914 היו קיימים בנפת פאודוסיה 22 מפעלים עם 1,600 פועלים, במאי 1923 ,שנתיים וחתי אחרי סיום מלחמת האזרחים, פעלו בה רק ארבעה מפעלים עם 66 פועלים.
בתקופה שבין מלחמות העולם שוב עלה מספר האוכלוסייה, והגיע בשנת 1939 ל-45,000 תושבים. בעת מלחמת העולם השנייה נהרסה כל תעשיית התיירות ומרבית החלק ההיסטורי של פאודוסיה. תחת הכיבוש הנאצי בין 3 בנובמבר 1941 ובין 13 באפריל 1944 8,300 בני אדם, כולל אזרחים שלווים (לרוב יהודים וקרימצ'אקים, וכמה מאות צוענים ורוסים) ושבויי מלחמה סובייטים ושועבדו בעבודות כפייה כ-3,000 אנשים.
שכונות מגורים שלמות של העיר באזור הסמוך לחוף, שהיו צפופות לפני המלחמה, נשארו הרוסות לחלוטין וללא תושבים. הושמדו אפילו רישומי הבתים ומסמכים דומים. פרט להשמדת היהודים משנת 1941, בוצעו העברות תושבים מחלקים מסוימים של העיר ובסתיו 1943 גירוש כפוי של תושבים אל חוץ לעיר.
בשנת 1944 גורשו מפאודוסיה, כמו מכל קרים התושבים הטטרים וגם בני המיעוט הבולגרי, היווני והארמני, שהואשמו על ידי השלטון של סטלין כי שיתפו פעולה עם הכובש הנאצי. בעקבות זאת הרוסים הפכו לקבוצה האתנית העיקרית.
אחרי תום המלחמה גדלה שוב אוכלוסיית העיר עקב הביקוש לעובדים שנוצר בעקבות פיתוח מתקנים צבאיים והתעשייה הביטחונית הסובייטית. בשנות ה-1970 מוסדות המפלגה הקומוניסטית החליטו על הקמת מקומות עבודה חדשים כמו הקמת מפעל לתעשייה האופטית שהעסיק אלפיים פועלים, ועל הרחבת מפעלים קיימים כדי למצאו פתרון לבעיות תעסוקה של התושבים. מצד שני חוסר בכוח עבודה מוסמך הביא לארגון הסעות אל העיר של פועלים מן היישובים סטארי קרים ובאטאלנויה.
בתחילת שנות ה-1990 אוכלוסיית העיר גדלה בגלל ההחזרה מן הגלות של בני האתניה טטרית.
בסוף המאה ה-20 והתחלת המאה ה-21 האוכלוסייה שוב נוטה להצטמצם עקב הגירה.
אוכלוסיית העיר פאודוסיה
לפי רישומים קיימים
הרכב אתני.
הרוסים מהווים רוב האוכלוסייה של פאודוסיה. לפי מפקד האוכלוסין הכלל-אוקראיני משנת 2001
נרשמו בעיר הקבוצות האתניות הבאות:
לפי נתוני ארגון הקהילות היהודיות של אוקראינה בשנת 1989 חיו בפאודוסיה 193 יהודים.
שפות.
לפי נתונים משנת
מגמות.
לאחרונה מסתמנת מגמת הזדקנות בולטת של אוכלוסיית העיר. אחת הסיבות היא שהמפעלים הביטחוניים שפעלו בפאודוסיה היו שלוחות של ארגונים מדעיים כלל-סובייטיים ומשום כך רבים מעובדי אותם הארגונים ביקשו לעבור לגור לפאודוסיה בתקופה שלפני הפרישה לפנסיה.
בשטח השיפוט של המועצה העירונית פאודוסיה הסתמנה מגמת ירידה במספר כלל התושבים ב-8 % משנת 1989 (117,800 תושבים) לשנת 2001 (108,600 תושבים).
חלה ירידה של 11% במספר תושבי העיר עצמה - מ-83,900 ל-74,700. ביחס נשים / גברים נשאר יציב: בשנת 2001 - היה 58,900 נשים לעומת 49,700 גברים,-כ־54% -נשים ו 46% גברים.
בשטח השיפוט של המועצה העירונית פאודוסיה האוכלוסייה העירונית מהווה 90% מכלל התושבים - 98,100.לעומת האוכלוסייה הכפרית - 10% - 10,500 תושבים. לעומת שנת 1989 חלה עלייה באחוז האוכלוסייה הכפרית מ-7% ל-10%.
כלכלה.
תעשייה.
פאודוסיה הייתה מפורסמת בבית החרושת לסיגריות שלה, שנוסד בשנת 1861 על ידי איש העסקים הקראי בנימין סטמבולי ונוהל אחריו על ידי בנו, יוסיף סטמבולי. בנוסף בעיר נמצאים מפעלים לבניית אניות, תעשייה מכנית, בית חרושת לגרביים, לרהיטים, לנייר אופסט, בית חרושת לחמרי בניין ותעשיית מזון. בשנת 2009 עבדו בתעשייה 2,500 בני אדם.
תיירות.
הענפים הכלכליים הראשיים של פאודוסיה הוא זה של תיירות הנופש והמרחצאות והתחבורה הימית. העיר היא אתר קיט עם חופים, מעיינות מינרליים, מרחצאות בוץ, בתי הבראה ובתי נופש ידועים. רוב התיירים באים מארצות ברית המועצות לשעבר.
מתקני ספא.
מתקני ספא הידועים ביותר של פאודוסיה הם:
מסחר.
מוצרי מזון ומוצרים אחרים לבית נמכרים בחנויות קטנות, בעוד מוצרי החקלאות משווקים בשווקים הקבועים - קרימסקי וצנטרלני (מרכזי) ובשווקים הזמניים. סופרמרקטים א.ט.ב. שוכנים ברחובות קרימסקוי ובאזור השוק המרכזי. רשתות מסחריות מקומיות כוללות את המאפיות "בולקין" ואת החנויות של מקייב - "גורני", "רצ'נוי" ו"צנטרלני". פרט לחנויות בגדים קיימים שוקי פשפשים בשדרות סטרשינוב (מול שוק קרימסקי) ובככר השוק - בשוק המקורה הישן וב"גוסטיני דבור").
אטרקציות העיר.
המבצר נבנה במאה ה-14 אורך חומותיו מגיע ל-700 מטר.
מגדל קונסטנטין (המאה ה-14–15), הצפוני ביותר, שנותר על תלו מתוך 30 המגדלים של ביצורים החיצוניים מתרומם במרכז העיר, התחלת הרחוב גורקי, לא רחוק מתחנת הרכבת.
בסוף הרחוב גורקי נשמרו היטב החלק הדרומי והמערבי של החומות.
המגדלים הגבוהים ביותר של המבצר שנשארו על תלם הם מגדל קלמנט (1448) ומגדל קריסקו (המאה ה-14).
סמוך לים ניצב מגדל המזח (דוקובאיה) שעמד בזמנים עברו בתוך המים והגן על הנמל.
קישורים חיצוניים.
2012-2013, לפי "Icторія міст і сіл Української РСР"
Кримська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1971. —עמודים 803 (ההיסטוריה של הערים והכפרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, הכרך על אזור קרים, המערכת הראשית של האקדמיה למדעים של אוקראינה, 1971
קיי נישיקורי
קיי נישיקורי (ביפנית: 錦織圭; נולד ב-29 בדצמבר 1989) הוא טניסאי יפני מקצועני, שבשיאו (2 במרץ 2015), דורג במקום הרביעי בעולם (2 במרץ 2015) בסבב ה-ATP ליחידים וכיום (מאי 2022) מדורג במקום ה-66 בעולם. נישיקורי זכה ב-12 תוארי יחידים בקריירה.
נישיקורי, הוא שחקן הטניס היפני היחיד שדורג בין עשרת הראשונים בעולם.
מאמנו של נישיקורי הוא שחקן העבר מייקל צ'אנג.
ביוגרפיה.
נישיקורי נולד בעיר מצואה במחוז שימאנה שביפן לאימו ארי, מורה לפסנתר ולאביו קיושי מהנדס במקצועו. הוא החל לשחק טניס בגיל חמש וכבר בנערותו הוא התבלט בטניס, כשבשיאו הגיע למקום ה-7 בעולם לנוער. בשנת 2004 עבר לפלורידה והצטרף לאקדמיית הטניס של ניק בולטיירי בגיל 14 בלבד.
קריירה.
את הקריירה המקצוענית התחיל בשנת 2007 בגיל 17.
ב-2008 זכה נישיקורי בתואר ה-ATP הראשון בקריירה שלו בדלריי ביץ' עם ניצחון בגמר על האמריקאי ג'יימס בלייק.