בלה שיקי (בהונגרית: Siki Béla; 21 בפברואר 1923 – 29 באוקטובר 2020) היה פסנתרן הונגרי.
שיקי נולד בהונגריה ולמד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט אצל לאו ויינר וארנסט פון דוהנאני. בשנים 1942 ו-1943 ניצח בתחרות הפסנתר ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בשנת 1945 עבר לשווייץ, שם למד אצל דינו ליפאטי וניצח בתחרות ז'נבה בשנת 1948. הקריירה הבינלאומית שלו כסולן הובילה אותו להופיע בכל חמש היבשות עם מנצחים ותזמורות מן השורה הראשונה.
בשנת 1965 עבר שיקי לארצות הברית והחל ללמד באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. בין 1980 ל-1985 לימד בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת סינסינטי ובשנת 1985 חזר לסיאטל, שם המשיך ללמד עד פרישתו ב-2001. שיקי הוציא הקלטות אחדות. לעיתים קרובות הוא הוזמן לשבת בחבר השופטים בתחרויות מוזיקה בינלאומיות, בין השאר בלידס (אנגליה), בז'נבה ובבולצאנו (איטליה).
נפטר ב-29 באוקטובר 2020.
ויקיטיול
ויקיטיול (באנגלית: Wikitravel) הוא אתר אינטרנט העוסק בטיולים ופועל על פלטפורמת ויקי אשר נוצר במקור על ידי אוון פרודרומו ומישל אן ג'נקינס בשנת 2003. בשנת 2006 חברת Internet Brands רכשה את האתר ובעקבות הרכישה החלה להציג פרסומות בדפי האתר. מהלך זה נתקל בהתנגדות ניכרת מצד קהילת המשתמשים כאשר עורכי המהדורה האיטלקית והמהדורה הגרמנית של האתר החליטו לרכז את הפעילות ואת כל התוכן שפיתחו עד אז באתר חדש. זאת, בהתאם לרישיון החופשי של האתר בו פעלו, שאיפשר לעורכים לבצע "פיצול" מעין זה. כתוצאה מכך, ב-10 בדצמבר 2006 הושק האתר "ויקימסע", בעודו מופעל ונמצא בבעלות עמותה גרמנית בשם , שהוקמה לשם מטרה זו.
בשנת 2007 קיבל האתר פרס וובי בקטגוריית אתר התיירות הטוב ביותר לשנה זו. באותה שנה מייסדי ויקיטיול החלו מיזם בשם "Wikitravel Press" אשר במסגרתו החברה פרסמה מדריכי טיולים מודפסים המבוססים על תוכן האתר. המדריכים המודפסים הראשונים פורסמו ב-1 בפברואר 2008.
בשנת 2012, לאחר זמן רב בו קהילת העורכים של המהדורה האנגלית של "ויקיטיול" לא היו שבעי רצון משירות האירוח של האתר, גם הם החליטו לבצע "פיצול" דומה לזה שעשו העורכים במהדורות האיטלקית והגרמנית לפניהם. כתוצאה מכך, במהלך אותה שנה, כל הקהילות בשפות השונות של האתר, כוללים המייסדים, ביצעו "פיצול" ומיזוג עם ויקימסע, אשר בינואר 2013 הושק מחדש כמיזם של קרן ויקימדיה.
פרס התאטרון הישראלי
פרוור (פירושונים)
יהוא ירון
יהוא ירון (נולד ב-4 ביולי 1981) הוא מוזיקאי ישראלי, נגן גיטרה בס וקונטרבס, זמר, מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה.
ירון נולד בירושלים. כשהיה בן עשר התגרשו הוריו, אביו עבר לגור בתל אביב והיה מורה בתיכון לאומנויות ברמת השרון, וירון עבר להתגורר עם אמו ברמת השרון. ירון בוגר תיכון אלון במגמת מוזיקה. בתקופת לימודיו בתיכון ניגן על גיטרה בס, ולאחר שהציעו לו לקבל חינם קונטרבס תמורת נגינה בהרכבים, החל לנגן גם בכלי זה. בין השנים 1995–1999 למד נגינה בבס אצל יוראי אורון וצור בן זאב. בין השנים 1996–2000 למד נגינה בקונטרבס אצל אלי מגן. בין השנים 2001–2004 למד נגינה בקונטרבס אצל מיכאל קלינגהופר.
בשירותו הצבאי היה מפקד בכלא צבאי.
קריירה מוזיקלית.
ב-2001 הצטרף ללהקת 'River Styx' של שי לווינשטיין ורות דולורס וייס. אחרי פירוק הלהקה, המשיך לעבוד עם וייס בקריירת הסולו שלה. משנת 2003 ירון ניגן כחלק מההרכבים הקבועים של אמנים רבים בהופעות ובאלבומים, ביניהם: אביב גדג', אביתר בנאי, רונה קינן, נרקיס, אפרת גוש, נורית גלרון, להקת 'לא' ועם נינט טייב וגלעד כהנא באלבום The Walking Man. במקביל, השתתף בהרכבים מוזיקליים שונים בהם 'אנסמבל שתוק! האוזן' שביצע מיצירות קרלהיינץ שטוקהאוזן, פאניק אנסמבל, התזמורת הטרופית וקטב מרירי.
משנת 2006 עוסק ירון בהפקה מוזיקלית של אלבומים. בין האמנים שהפיק את אלבומיהם: רות דולורס וייס, נדב ויקינסקי, נפתלי אלטר, סיון מור, יונתן שפירא, רן ראשון, אביגדור גביש, להקת 'כלבי רוח', ישי קיצ׳לס, שחר גוטמן, להקת 'הזאבות' ודניאל וייל. כמפיק מוזיקלי הוא נודע כמפיק שמעורב בכל פרטי האלבום, בעל טביעת אצבע ייחודית.
בשנת 2011 יצא אלבומו הראשון, 'דברים יומיומיים שכאלה'. בשנת 2013 יצא אלבומו השני, 'אמן השכנוע העצמי'. בשנת 2017 יצא אלבומו השלישי, 'אם לא נרקוד לא נבין כלום'. ירון כותב בעברית ונודע כאחד הזמרים-יוצרים הבולטים באינדי הישראלי. הוא כתב והלחין את מרבית השירים באלבומיו.
משנת 2018 ירון מנחה הרכבים ומרצה להפקה מוזיקלית וכתיבת שירים ב'הגראז׳ - מכינה קדם אקדמית לאמנויות', המיועדת למתמודדים עם משברים נפשיים.
קריירת סולו.
בשנת 2007 החל ירון להופיע עם שירים מקוריים שלו.
בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו 'דברים יומיומיים כאלה'. האלבום כלל ברובו שירים מקוריים שלו, שני שירים שהלחין למילים שכתב אביו, וכן לחן לשיר 'שלושה שירים שלא נכתבו חלק א" שכתב נתן זך. השירים באלבום מתאפיינים בממד אוטוביוגרפי מובהק, בהתייחסות רבה לתל אביב וביחס מיוחד לשפה העברית. האלבום יצא בלייבלים 'קמע' ו'גושפנקא' והופץ על ידי 'התו השמיני', וזכה לשבחי המבקרים וקולגות מעולם המוזיקה.
בשנת 2013 הוציא את אלבומו השני, 'אמן השכנוע העצמי'. מבחינה מוזיקלית, השירים באלבום הושפעו מהמוזיקה של טום ווייטס, מבלוז שורשי, רוק, ג'אז וקברט. האלבום מורכב ברובו משירים מקוריים של ירון, וכולל תרגום אחד לשיר של טום ווייטס – 'עפר באדמה' ('Dirt in the Ground') ושני שירים שהולחנו למילותיו של קורציו מלפרטה. הכתיבה באלבום הושפעה מכתיבתו של יורם קניוק ובעיקר מעיסוקו במוות. רוב האלבום הוקלט בתקופה שבה אשתו הייתה בהיריון עם בתם, ויש בו שירים שמתייחסים לפחד ממחלת הטרשת הנפוצה שבה חלה ירון, לצד תקווה שמעורר התא המשפחתי. האלבום הושלם באמצעות 'מימון המונים' ויצא בלייבל 'קמע'. הוא זכה לשבחי המבקרים ונבחר כ'אלבום השנה' של תחנת הרדיו 'הקצה' ושל אתר 'מעריב nrg'. לאחר צאת האלבום כתב יואב קוטנר על ירון שהוא "דמות מאד דומיננטית בסצנת המוזיקה האלטרנטיבית הישראלית. מלך האינדי".
בשנת 2017 יצא אלבומו השלישי, 'אם לא נרקוד לא נבין כלום'. הוא מכיל בעיקר שירים מקוריים שלו, ולחן אחד למילותיה של יונה וולך, בשיר 'אוי!' האלבום יצא בלייבל 'קמע', הודפס במהדורת ויניל מוגבלת וזכה גם הוא לשבחי המבקרים. האלבום מתאפיין בקו מוזיקלי נגיש, קליט ותמציתי יותר ביחס לאלבומיו הקודמים של ירון.
בשנת 2021 הוציא ירון גרסת כיסוי לשיר 'סימני סערה' של חיים אוליאל, שכתב שמעון אדף והלחין קובי אוז. השיר עתיד להיכלל באלבום סולו רביעי שלו.
ב-2022 הוציא את אלבומו הכפול: יהוא ירון נגד השטן: כך בעולם / כך בארץ הזו, בהשתתפות גיא שמי, ניר שלמה, אביב ברק ועדי רנרט. האלבום עוסק בהרבה נושאים חברתיים ואקטואליים.
שיתופי פעולה נוספים.
בשנת 2011 השתתף ירון בפרויקט ׳מסע אספלט - ביצועים חדשים לשירי סשה ארגוב׳ של תחנת הרדיו 'קול הקמפוס' עם השיר ׳שיר בין ערביים׳, וכן שר באלבום ׳העבד - שירי ארץ ישראל׳ של שלום גד. בשנה זו גם הקים את ההרכב ׳חלוק חד פעמי׳ עם זאב טנא וסתו בן שחר. ההרכב הוציא אלבום אחד בשנת 2013.
משנת 2012 עוסק ירון בהפקה מוזיקלית של הופעות לאמנים רבים, ביניהם: נרקיס, איל כהן, דניאל וייל, כרמל אקמן ועוד. בשנת 2019 הפיק מוזיקלית את מופע המחווה למאיר בנאי בפסטיבל 'ימי בנימינה'.
בשנת 2013 השתתף בפרויקט 'הלביא - אמנים שרים אריק לביא׳ של תחנת הרדיו 'קול הקמפוס' עם השיר ׳הזר המקנא לחן רעייתו׳, וכן באלבום ׳שירים משומשים׳ של ׳עונג שבת' עם השיר ׳עפר באדמה׳.
בשנת 2015 ייעץ אמנותית לאלבום 'רופאה במערב' של הילה רוח. בשנת 2016 ייעץ טקסטואלית לאלבום '2023' של איה כורם. באלבום זה הוא גם שר עם נצ'י נצ' את הדואט ׳תופעות לוואי׳.
בשנת 2017 הקים את להקת הפּאנק ׳אנטיגונה רקס׳ עם תמר ׳קוקי׳ אריאל וסתו בן שחר.
בשנת 2018 השתתף באלבום ׳מכונת הזמן - שירי ראשית המדינה בביצועים אלטרנטיביים׳ של תחנת הרדיו 'כאן 88' עם השיר ׳את אמרת׳.
בשנת 2019 הפיק את אלבומה "הגוף הזה" של הזמרת שחר גוטמן.
ירון שיתף פעולה בהופעות עם אמנים ישראלים רבים, ביניהם: ערן צור, ברי סחרוף, יהודית רביץ, חמי רודנר, יוני רכטר, מאיר בנאי, גידי גוב, אלון אולארצ׳יק, שלמה בר, אסף אבידן, שלומי שבן, אסף אמדורסקי, אתי אנקרי ועוד. הוא ניגן עם מספר אמנים בינלאומיים בהופעותיהם בישראל: להקת Faun Fables (2007), אמנדה פאלמר (2013), ג'יימס 'סופר צ'יקן' ג'ונסון (2014), ריילי ווקר (2015), רוברט 'בילבו' ווקר (2016) ואנתוני 'Big A' שרוד (2018).
הוקרה.
במאי 2014 במסגרת פסטיבל דוקאביב הוקרן סרטה של הבמאית מיה זיידמן 'יהוא ירון: אמן השכנוע העצמי'. בדצמבר 2014 הסרט שודר בטלוויזיה. זהו סרט דוקו-מוזיקה שבו זיידמן ליוותה במשך שנתיים את ירון בין הופעות, הקלטות וטיפולים. הוא צולם בתקופה שבה הוא היה לקראת לידת בתו הבכורה, לקראת אלבום שני, ובעיצומה של התמודדות עם מחלת הטרשת הנפוצה.
חיים אישיים.
ירון מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשתי בנות. אשתו, מרב שחם, היא מעצבת גרפית שעיצבה את עטיפות שלושת אלבומיו.
פארבר
מסר (חברה)
מסר ב.א.ב. בע"מ היא חברת בת של דפוס בארי, בשותפות עם בר שיווק והפצה ואביב שיגור, העוסקת בהפצה של דואר כמותי.
"מסר" הוקמה בשנת 2002 במטרה להתחרות בחברת דואר ישראל בשוק הדואר הכמותי (דואר הנשלח בכמויות גדולות על ידי בנקים, חברות אשראי, חברות תקשורת וכדומה). דפוס בארי הוא גורם מרכזי בתחום ההדפסה והעיטוף של דואר כמותי, וחברת "מסר" משלימה את פעילותו בתחום זה.