חלקי המשחק כוללים לוח שנבנה מחומרים שונים עם סדרת שקעים המסודרים בשורות, בדרך כלל בשתים או ארבע שורות. חלק מהמשחקים משוחקים בשקעים שנחפרו באדמה או סותתו באבן. לפעמים יש גם שקעים גדולים בצד של כל שחקן לשמירת הכדורים. תצורות הלוח שונה ממשחק למשחק ויש משחקים עם כמה תצורות לוח.
ה"זרעים" יכולים להיות זרעים, קטניות, אבנים, גולות או כל דבר שנוח להעביר משקע לשקע.
כללים.
משחקי מנקלה חולקים תהליך משחק דומה. השחקנים מתחילים בפיזור מספר מסוים (לרוב ארבעה או שישה) של "זרעים" בכל השקעים בלוח. השחקנים יכולים לספור את הזרעים כדי לתכנן את מהלכם. כל שחקן בתורו אוסף את הזרעים מאחד השקעים ומעביר אותם לאחד הבורות הבאים ברצף. למרות שכללי המשחק שונים מאוד ממשחק למשחק, כללים אלה משותפים לכל המשחקים.
במשחקים עם שתי שורות, בדרך כלל כל שחקן שולט על צד אחד ומנסה לבצע מהלכים לצד השני. במשחקים עם ארבע שורות, כל שחקן שולט בשורה פנימית ובשורה חיצונית והזרעים יישארו בשורות אלו אלא אם השחקן השני לכד אותם.
השחקנים בוחרים בתחילת תורם את השקע שממנו הזרעים יילקחו לזריעה. בחלק מהמשחקים השחקנים יכולים לבחור רק שקעים בצד שלהם עם מספר מינימום של זרעים. הזרעים נזרעים אחד-אחרי-השני בשקעים הבאים. בחלק מהמשחקים כל החלקים נלקחים מהשקע האחרון שנזרע בתור. בחלק מהמשחקים יש שקע שסיום בו מזכה בתור נוסף.
לכידה.
כתלות בשקע האחרון שנזרע, שחקן יכול "ללכוד" את הזרעים בשקע. בדרך כלל, השחקן נדרש לגמור את הזריעה בשקע עם מספר מסוים של זרעים, סיום עם זרעים בתצורה מסוימת לאורך הלוח, או סיום בשקע ריק סמוך לשקע של השחקן המתחרה המכיל אחד או יותר זרעים.
עוד דרך נפוצה ללכידה היא ללכוד את השקעים שהגיעו למספר זרעים מסוים. יש גם כמה משחקים שאפשר ללכוד בהם גם שקעים ובסיום המשחק הזרעים בשקעים אלו נלכדים על ידי לוכד השקע.
מטרה.
המטרה במשחקי מנקלה היא ללכוד יותר זרעים מהמתחרה. לפעמים השחקן מנסה להשאיר את המתחרה בלי אפשרות למהלך חוקי או לגרום למתחרה לרוקן את השורה שלו.
תכנון מראש של המהלכים הבאים וציפיית תגובת היריב הוא חיוני לניצחון במשחק.
פרס וולג'ין לקולנוע ישראלי
רינה בן-שחר
רינה בן-שחר היא בלשנית, סטיליסטיקאית, וסופרת ילדים ישראלית, פרופסור במכללת אורנים, שם שמשה עד סוף שנת הלימודים ה'תשע"א ראש החוג ללשון עברית. כמו כן היא משמשת מרצה בכירה בחוג ללמידה, הוראה והדרכה בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. מחקריה עוסקים בחקר לשון הספרות והתיאטרון, התרגום הספרותי, שפת הדיבור, והוראת העברית בבתי הספר.
ביוגרפיה.
בן-שחר נולדה בירושלים ומשם עברה משפחתה לגבעת עדה, ומשם לחיפה. למדה בבית הספר הריאלי בעיר.
לאחר שירותה הצבאי החלה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם קיבלה תואר ראשון מהחוג ללשון העברית ומהחוג לספרות אנגלית, ותואר שני בחוג ללשון העברית. בשנת 1984 קיבלה תואר שלישי בספרות ובלשנות מאוניברסיטת תל אביב, בהנחיית פרופסור איתמר אבן-זהר, ובשנת 2009 הוענקה לה דרגת פרופסור.
בעבר שימשה יועצת מדעית ל"מילון הסלנג המקיף", שכתב רוביק רוזנטל. כיום היא העורכת ראשית של סדרת המחקר “העברית שפה חיה”, בהוצאת הקיבוץ המאוחד והמכון לפואטיקה וסמיוטיקה ע”ש פורטר באוניברסיטת תל אביב, (נכון לפברואר 2015, התפרסמו בסדרה 7 קבצים).
גישות במחקר.
חלק נכבד ממחקריה של בן-שחר, עוסקים במגמות סגנוניות בספרות הישראלית, בסיפורת, ובדרמה. היא מטפלת בנושא, מנקודת מבט דיאכרונית: תחנות בהתפתחות הסגנונות בספרות הישראלית ושינויי סגנון בולטים שחלו בספרות במהלך שנות קיומה של המדינה, והן מנקודת מבט סינכרונית: בתקופות ספציפיות בשנות המדינה נבחנים ומעומתים סגנונות שונים בז'אנרים שונים (סיפורת, דרמה), בספרות מקור עברית לעומת ספרות מתורגמת, ובסגנונם האישי של יוצרים בולטים, כגון: נסים אלוני, אפרים קישון, א.ב. יהושע, יעקב שבתאי, ס. יזהר, מאיר שלו, חיים באר, עמוס עוז, יהושע קנז, יורם קניוק, אורלי קסטל-בלום, עוזי וייל, אתגר קרת, דליה רביקוביץ ואחרים. היא עוסקת בהשוואת ממאפייני הלשון העשירה בהתייחס ליוצרים הבולטים העושים בה שימוש, לעומת מאפייני הלשון "הרזה" ונציגיה.
מקום מרכזי במחקר מוקדש למעמדה של העברית המדוברת לגווניה בספרות הישראלית, ולשלבי חדירתה לדרמה ולספרות.
שטחי בסיס ריבוניים
שטחי בסיס ריבוניים (אנגלית: Sovereign Base Areas) הם בסיסים צבאיים השוכנים בטריטוריה שבה הריבון הוא הממלכה המאוחדת, אך הם נפרדים מהאיים הבריטיים. שטחים אלה הם שריד של השלטון הקולוניאלי הבריטי שהתקיים באזורים רחבים סביב שטחי הבסיס הריבוניים.
אקרוטירי ודקליה בקפריסין.
שני שטחי הבסיס הריבוניים הנוכחיים הם אקרוטירי ודקליה, השוכנים בצמוד לרפובליקת קפריסין, בדרום האי קפריסין, שבעבר היה כולו תחת שלטון הממלכה המאוחדת. עם מתן עצמאות לקפריסין, בשנת 1960, נותרו שטחים אלה בשליטת הממלכה המאוחדת.
הכוחות הבריטיים בקפריסין מוצבים באקרוטירי ודקליה על מנת לתפעל בסיסים אלה ולהגן עליהם, ויש בהם תחנת האזנה בריטית וכן הנציגות השלמה היחידה של חיל האוויר המלכותי בים התיכון, בבסיס אקרוטירי. בנוסף לכוחות שבאקרוטירי ודקליה תורמת הממלכה המאוחדת לכוח הפועל בקפריסין מטעם האומות המאוחדות. בסך הכל מוצבים בקפריסין כ-3,500 אנשי צבא בריטים.
החוקים האזרחיים נאכפים על ידי הרשויות הבריטיות האזרחיות, והם בעלי תוקף גבוה יותר בהשוואה לאלו של קפריסין. קפריסאים רבים עובדים בשטחי הבסיס הריבוניים, בעיקר עבור הרשויות הבריטיות, כחוואים או עבור בעלי עסקים מקומיים. רק קפריסאים בעלי קשר למקום מורשים להתגורר בו, כגון אלו המתגוררים בכפר אקרוטירי או בשולי הכפרים הסמוכים לבסיסים. הכפרים קסילוטימבו ואורמידיה , תחנת הכוח דקליה וישוב הפליטים שבבעלותה הם מובלעות קפריסאיות המוקפות על ידי שטח הבסיס הריבוני דקליה.
שטחי הבסיס הריבוניים הם טריטוריה שמעבר לים, אך במקום לפעול תחת מושל, בדומה לשאר הטריטוריות, יש להם מנהל שממונה על ידי המלכה אליזבת השנייה, והם נמצאים תחת סמכות משרד ההגנה הבריטי ולא תחת סמכות משרד החוץ וחבר העמים. מנהל השטחים הוא גם מפקד הכוחות הבריטיים בקפריסין. לשטחי הבסיס הריבוניים יש תחילית אות קריאה, ZC4, הנפרדת לחלוטין מזו של קפריסין, המשתמשת בדרך כלל ב-5B.
שטחי הבסיס הריבוניים משתרעים על פני 98 מיילים רבועים, מתוכם 47.5 של אקרוטירי ו-50.5 של דקליה. אולם, ממשלת בריטניה לא מחזיקה בבעלותה את כל השטח. משרד ההגנה מחזיק בבעלותו חמישית מהשטח, 60% מהשטח נמצאים בבעלות פרטית ומשמשים למטרות חקלאיות, ו-20% הנותרים הם אדמות כתר הכוללות יערות, דרכים, נהרות והאגם המלוח אקרוטירי.
בשטחי הבסיס הריבוניים פועלים גם אנשי מכס, המשתייכים לזרוע עצמאית למחצה של המכס הבריטי. לאנשי המכס יש תחומי אחריות נרחבים, והם אחראים על הטיפול הגירה, ייבוא, ייצוא, מסים, לידות, נישואים, גירושים ומיתות. כמו כן, בשטחי הבסיס הריבוניים פועל כוח משטרה אזרחי. הכוח הוקם באוגוסט 1960, והוא אחראי על כל תושבי השטחים, כולל אנשי הצבא. אולם, במקרה ומבוצעת עבירה בעלת אופי צבאי על ידי אחד מהחיילים המוצבים במקום, הסמכות נתונה ליחידת המשטרה הקפריסאית המשותפת, שהיא יחידה צבאית המורכבת מנציגי המשטרה הצבאית המלכותית ומשטרת חיל האוויר המלכותי. הכוח המשטרתי אחראי גם על ניהול בית הסוהר דקליה.
במדינת אירלנד החופשית.
בעבר היו שלושה שטחי בסיס ריבוניים במדינת אירלנד החופשית, שבעבר הייתה חלק מהממלכה המאוחדת. כיום שוכנים שלושת הנמלים הללו באירלנד. לאחר קבלת העצמאות האירית ב-1922 שמרה הממלכה המאוחדת ברשותה את נמלי המים העמוקים ליד ברהייבן, קווינסטאון ולוך סווילי, לפי תנאי האמנה האנגלו-אירית מ-1921. הנמלים נותרו בשליטה בריטית עד החתימה על הסכם הסחר החופשי בין אנגליה לאירלנד ב-1938, שלאחריה הועברו לריבונות אירית.
רדיקל (תורת החוגים)
בתורת החוגים, הרדיקל של חוג הוא אידיאל מיוחד, המכיל בתוכו את כל האידיאלים ה"בעייתיים" של החוג. הרדיקל שווה לאפס בדיוק כאשר החוג נקי מן הבעיות שהרדיקל אמור למדוד. לרדיקלים השונים יש תפקיד מרכזי בארגז הכלים של חוקר החוגים והמודולים.
הרדיקל של חוג מוגדר תמיד ביחס למשפחה מסוימת של חוגים או אידיאלים: אם formula_1 היא משפחה של חוגים הכוללת עם כל חוג גם את חוגי המנה שלו, אידיאל formula_2 בעל התכונה formula_1 נקרא formula_1-רדיקל של החוג formula_5, אם הוא מכיל כל אידיאל בעל התכונה הזו, ובחוג המנה formula_6 אין אידיאלים לא-טריוויאליים בעלי התכונה. הרדיקל ביחס למשפחה נתונה אינו בהכרח קיים בכל חוג, ולכן אחד הצעדים הראשונים בבניה מועילה של רדיקל צריכה להיות אפיון החוגים שבהם הוא קיים. בהכללה אפשר לומר שהרדיקל שימושי ומועיל יותר ככל שהוא מוגדר עבור חוגים כלליים יותר.
את הרדיקל אפשר להגדיר כאידיאל הגדול ביותר השייך למשפחה מסוימת, כחיתוך כל האידיאלים מסוג מסוים, וכדומה. פעמים רבות, כמו ברדיקל של ג'ייקובסון מתלכדות כמה הגדרות לכלי רב עוצמה יחיד. במקרה היסודי של אלגברות אסוציאטיביות מממד סופי, כל הרדיקלים החשובים שווים זה לזה.
רדיקלים של חוגים אסוציאטיביים.
כל רדיקל שימושי מקיים את שתי התכונות הבאות: אם formula_7 אידיאל של החוג formula_5 המוכל ברדיקל formula_9 אז formula_10; ואם formula_11, אז formula_12.
לצד הרדיקל של ג'ייקובסון, יש כמה רדיקלים חשובים אחרים הקיימים בכל חוג (אסוציאטיבי), מן הקטן לגדול: