באירוע געשי אחד עשוי להיות יותר ממקור אחד למאגמה. געשיות דו-אופנית כזו מתרחשת כאשר נוצר מגע בין נפח גדול של מאגמה בזלתית לבין תחתית הקרום. המאגמה החמה מתיכה את סלעי הקרום ויוצרת מאגמה גרניטית. שני סוגי המאגמה יוצרים תאים נפרדים, העשויים להתפרץ במקביל.
תאי מאגמה ברכסים מרכז אוקייניים.
תאי מאגמה קיימים ברכסים מרכז אוקייניים. כמה תאים כאלה התגלו מתחת לקרום ברכס המרכז פסיפי באמצעות שיקוף סייסמי נרחב שנערך בשנות ה-80 של המאה ה-20. התאים שהתגלו מצויים כ-2 ק"מ מתחת לפני השטח, ועומקם בין 4-1 ק"מ נוספים. נתון נוסף, הנלמד מאופיוליטים, הוא כי עוביים של תאים כאלה מגיע ל-6-2 ק"מ. מיפוי התאים הראה כי חלקם העליון רציף, אך שאר התא נקטע באמצעות העתקי חילוף ומרכזי התפשטות.
קיומם של תאי מאגמה באזורים אלה עולה בקנה אחד עם הגעשיות באזורים הנאו געשיים לאורך צירי פסגתם של הרכסים המרכז אוקייניים, ועם סמיכותו של תחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ' – תחום אי רציפות בין הקרום למעטפת, לפני השטח ברכסים אלה.
עומק תאי המאגמה.
על מנת להסביר את עומקם של תאי המאגמה מתחת לרכסים מרכז אוקייניים נהגו שתי השערות:
הראשונה מתבססת על הציפה של המאגמה מתחת לקרום האוקייני. מודל זה צופה כי מאגמה תתרומם עד שצפיפותה תשתווה לזו של סלעי הסביבה. עם זאת, תאי המאגמה ברכסים מצויים בעומקים גדולים יותר משניתן לנבא על פי צפיפותה של הלבה הנפלטת מהם. הבעיות העולות מן המודל הן כי ייתכן וצפיפות המאגמה בתאים גבוהה יותר או שמנגנונים נוספים לציפה שולטים בעומק התא.
מודל נוסף משער כי עומק תא המאגמה נשלט על ידי המבנה התרמי של ציר הרכס. במודל זה קיים גבול מכני – דוגמת מעבר גמישות-פריכות של המסלע, המונע מהמאגמה להתרומם לגובה שמאפשרת יכולת הציפה שלה. עומקו של גבול זה בקרום האוקייני והיחס ההפוך בין קצב ההתפשטות ועומק תחום אי הרציפות מהווים תמיכה להשערה זו.
מנזר רילה
מנזר רילה (בבולגרית: Рилски манастир) הוא המנזר הגדול והמפורסם בבולגריה. הוא שוכן בעמק סמוך לנהר רילסקה בחלק המערבי של רכס הרי רילה, בשטחו של מחוז קיוסטנדיל. המנזר נחשב לאחד מאתרי התרבות והיעדים התיירותיים המרכזיים במדינה, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו בשנת 1983.
היסטוריה.
מנזר רילה הוקם בשנות השלושים של המאה ה-10 באתר בו נהגו נזירים להתבודד. במהלך השנים חרב המנזר, נבנה מחדש ושופץ פעמים רבות. בצורתו הנוכחית קיים המנזר מאמצע המאה ה-19. מייסדי המנזר, הם תלמידיו של איוון רילסקי (879-946), אשר היה עד לדעיכת האימפריה הבולגרית הראשונה, וביחד עם המלך פטר הראשון, הוכרז כקדוש על ידי הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית. בראשית ימיה של האימפריה הבולגרית השנייה, הועברו עצמותיו של רילסקי לבירה טרנובו.
בין המאות ה-10 וה-14, שינה המנזר את מיקומו מספר פעמים. במאה ה-14, השליט האזורי (דספוט), דראגוביל סטפן הרליו, אשר חלש על השטח סביב נהר סטרומה, ביצר את המנזר וחיזק את חומותיו, והקים את מגדל הרליוב במרכזו של המתחם בין השנים 1334–1335. במאה ה-15, בעת הכיבוש העות'מאני, ננטש המנזר לזמן קצר, אך הוא שב ואוכלס לקראת סוף אותה מאה. בשנת 1469 הוחזרו עצמותיו של רילסקי מוליקו טרנובו לקפלה שנבנתה ברילה, וכנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים הוקמה במקום באותה שנה. כנסיית יוחנן הקדוש מרילה נבנתה בשנת 1746 וכנסיית תכריכי הבתולה הקדושה בשנת 1805. בהמשך עוטרו הכנסיות בפרסקאות ובגילופי עץ.
בליל 13 בינואר 1833 פרצה שרפה גדולה באתר, אשר החריבה לחלוטין את מתחם המגורים. לאחר השרפה הייתה התגייסות עממית רחבת היקף בבולגריה, הן במימון והן בידיים עובדות, בניסיון לשקם את האתר שהיה לסמל להתעוררות הלאומית הבולגרית ולהתחברותם של הבולגרים אל זהותם הסלאבית. אותה עת עבר המתחם כולו תהליך של בנייה מחדש שהחל ב-1834 ונמשך עד 1862. הקתוליקון המוקדש להולדת הבתולה הקדושה, תוכנן על ידי האדריכל פבל איבאנוביץ והוקם בין השנים 1835–1844. מגדל הפעמונים נוסף לו בשנת 1844, ואז הוקמו גם אגפי המגורים החדשים וצוירו פרסקאות על ידי תלמידי בתי הספר לאמנויות מבנסקו וסמוקוב השכנות.
בתקופה שלאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877), עם קבלת המעמד האוטונומי של הנסיכות בשנת 1878, הפך המנזר לאתר תרבותי ולימודי חשוב, כחלק מתהליך גיבושם של אזרחי המדינה לקהילה אחת. בתקופה זו רבו עולי הרגל למקום ונוספו מבנים רבים מסביב למנזר.
המתחם.
מנזר רילה ממוקם בגובה 1,147 מטרים מעל פני הים במרכזו של יער סבוך. המנזר הוא מתחם פולחן, מגורים וחקלאות בשטח של כ-8,800 מ"ר. למתחם אדריכלות ייחודית ומבחוץ הוא נראה כמצודה, שלה חומות בגובה של 24 מטרים היוצרת צורת מחומש שונה צלעות. בחומות קבועות שתי כניסות בלבד המוגנות בשתי דלתות ברזל כבדות, והן מעוטרות באופן המצניע את ייעודן ומשלב אותן באווירה הכללית של המבנה. בתוך המתחם ישנן ארקדות קשתות ועמודי תווך, עם גרמי מדרגות ומרפסות המגולפות בעץ. במתחם מספר מבנים ועיקר הבנייה בו התרחש במאות ה-18 וה-19, עת פקד אותו שטף של עולי רגל כחלק מההתעוררות הלאומית הבולגרית. במרכז המנזר ניצב הקתוליקון ולידו מגדל הרליו.
מבנים נוספים.
בין המבנים אשר מחוץ למתחם הראשי, ניתן למנות את הבאים:
ספריית המנזר.
הספרייה שבמנזר הוקמה מספר שנים לאחר הקמת המנזר עצמו, ובראשיתה הכילה בעיקר ספרות לימודית לחניכת פרחי כמורה, ספרי קודש וסידורי תפילה. חלק מכתבי היד, נכתבו על ידי תלמידיו של איוון רילסקי ובהם באורים לכתבי קודש שונים. החל מהמאה ה-17 נוספו למאגר הכתבים ספרי רפואה, מילונים וספרי פילוסופיה. חלק לא מבוטל של כתבי היד נכתבו לאורך השנים בחדרי העבודה במנזר עצמו. כך נוצר מאגר עצום של כתבי יד המתוארכים החל מהמאה ה-10 ועד למאה ה-19. מקצתם נדירים במיוחד, חלקם לוקטו וחלקם נוצרו במנזר. לאחר המצאת הדפוס, החלו להאגר במקום גם ספרים מודפסים, בעיקר כתבי קודש.
מוזיאון המנזר.
בשנת 1961 הוכר מוזיאון המנזר על ידי שלטונות בולגריה כמוזיאון לאומי, וב-1976 ניתן לו מעמד של אתר מורשת בולגרי. המוזיאון מציג מגוון חפצי קודש שנאספו לאורך השנים, פריטים בעלי ערך היסטורי וכתבי יד ייחודיים. המוזיאון מפורסם במוצג "הצלב של רפאיל", שהוא צלב מעץ שגולף על ידי הנזיר רפאיל, אשר בעזרת משקפי הגדלה, גילף על גבי הצלב 650 דמויות מיניאטוריות. העבודה על הצלב, שאורכו 81 ס"מ ורוחבו 43 ס"מ, ארכה 12 שנים ונסתיימה בשנת 1802, כאשר רפאיל איבד את מאור עיניו.
הגדרה אופרטיבית
השבוע באשדוד
השבוע באשדוד הוא מקומון של אשדוד והסביבה, היוצא לאור מדי יום חמישי, החל מ-15 במאי 1975, ובכך מהווה את המקומון הפעיל הוותיק באשדוד.
מייסד העיתון הוא מנחם גלילי, גלילי הוא גם בעל מדור שבועי ביקורתי הניקרא בלי חשבון החושף שחיתות בעיר.
בשנת 2004 העלה העיתון את המהדורה המקוונת שלו אל רשת האינטרנט דרך רשת LOCAL, האתר כולל ארכיון כתבות מלא של העיתון.
בראשון במאי 2011, העלה השבועון אתר אינטרנט המעדכן באופן יומי על הקורה באשדוד. האתר "אשדוד10", הוא אחד האתרים הראשונים שביטל את מנגנוני התגובות הלא מזוהים, שגרמו באשדוד להכפשות חסרות תקדים, ומאפשר רק למשתמשי פייסבוק מזוהים להגיב באתר.
תב&quot;ן שלילי
תקופה בלתי נמנית
תקופה בלתי-נמנית
נזגול
RBD היא להקת פופ מקסיקנית הכוללת שישה חברים: אנאהי, דולסה מריה, מאיטה פרוני, אלפונסו הררה, כריסטופר אוקרמן וכריסטיאן צ'אבז. הלהקה נהייתה פופולרית עקב הופעה בפריים טיים בטלנובלה רבלדה בהפקת חברת טלוויסה. "רבלדה" היא חידוש מקסיקני של הסדרה "המורדים", ששודרה במקומות רבים בעולם וגם בישראל. התסריט נכתב במקור בארגנטינה, יובא והוקם לתחייה כדי להתאימו לשוק המקסיקני עם שינויים.
RBD מאגדת בתוכה שש מהדמויות הפופולריות ביותר באופרת הסבון כדי לשיר את שיר הפתיחה ושירים אחרים המקדמים את הטלנובלה עצמה. להקה זו אהודה על בני נוער אך גם מושמעת רבות באזניהם של המוני ילדים צעירים.
ביוגרפיה.
בשנת 2004, החלה הסדרה "REBELDE", גרסה מקסיקנית לטלנובלה המצליחה - "המורדים". לאחר הצלחת הסדרה, הקימו את הלהקה "RBD", אשר תשיר את שירי הסדרה. קצת אחרי יציאת הסדרה, הוציאה הלהקה את אלבומם הראשון, "Rebelde", אשר הכיל את כל שירי הסדרה. שלושת הסינגלים הראשונים של האלבום, "Rebelde", ""Solo quédate en silencio" ו"Sálvame", הגיעו למקום הראשון במצעדי הלהיטים במקסיקו, והסינגל הרביעי, "Un Poco De Tu Amor", נכנס למקום השני.
לאחר ההצלחה של האלבום הראשון, הוציאה הלהקה גרסה ברזילאית לאלבום, שגם נקראה "Rebelde". האלבום מכר טוב, ונכנס ל-Top 100 בברזיל, ושהה במקום ה-95, ובמקום השני במצעד הלטיני. ביולי אף יצא דיסק הופעה חיה של הלהקה (Tour Generación RBD en Vivo), אשר כלל את כל שירי האלבום הראשון בלייב ושירים מיוחדים שהיו רק בהופעה. מאוחר יותר, יצא ה-DVD לדיסק, אשר הכיל את ההופעה השלמה.
באוקטובר 2005, הוציאה הלהקה את האלבום השני שלהם - "Nuestro Amor", ומכר 160,000 עותקים, רק בשבוע הראשון למכירה. בארצות הברית, האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים הלטינים. הסינגלים מהאלבום החדש היו - "Nuestro amor", "Aún hay algo", "Tras de mí" ו-"Este corazón". אמנם סינגלים אלה לא נכנסו למקום הראשון במצעד, אך גם הם הגיעו ל-Top 100 במקסיקו. סינגלים אלו היו להיט בארצות הברית, אך לא נכנסו לשום מצעד.