דו"ח האו"ם "Guiding Principles on Internal Displacement" (קווים מנחים לגבי סוגיית העקורים) מגדיר עקורים כך:
למרות ההגדרה המכלילה, הנטייה היא להתייחס כעקורים בעיקר לבני-אדם שנפגעו מעימותים אלימים, ולמעשה להתייחס כעקור לכל מי שהיה מוגדר כפליט אילו חצה גבול בינלאומי.
אין התייחסות בחוק הבינלאומי לעקורים, ואין אמנות המסדירות סוגיה זו. ב-1992 מינה מזכ"ל האו"ם דאז, בוטרוס בוטרוס ראלי, את פרנסיס דנג, פרופסור למשפט בינלאומי באוניברסיטת ג'ון הופקינס, לשמש כמרכז הנושא מטעמו במסגרת האו"ם, והוא כיהן בתפקיד עד שנת 2004. במסגרת תפקידו הוציא דנג את הדו"ח לעיל, המפרט את חובותיהן של המדינות שבשטחן מתגוררים עקורים.
נציבות האו"ם לפליטים מרכזת נתונים על עקורים בעולם מאז 1989. בדו"ח משנת 2014 צוין כי מספר העקורים בעולם הוא 38.2 מיליון, המספר הגבוה ביותר מתוך הנתונים הקיימים. המדינות המובילות במספר העקורים הן סוריה (7.6 מיליון עקורים במלחמת האזרחים בסוריה), קולומביה (6 מיליון עקורים במלחמת האזרחים בקולומביה), עיראק (3.6 מיליון), הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (2.8 מיליון), סודאן (2.2 מיליון), דרום סודאן (1.6 מיליון) פקיסטן (1.4 מיליון), ניגריה (1.2 מיליון) וסומליה (1.1 מיליון).
בישראל.
בישראל חיים שני סוגי עקורים:
בחירות פנימיות
משטרת לוס אנג'לס
מחלקת המשטרה של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Police Department ובקיצור LAPD) היא מחלקת המשטרה של העיר לוס אנג'לס בקליפורניה. מחלקת משטרה זו הוקמה ב-1853.
עם קרוב ל-9,900 שוטרים ויותר מ-3,000 מתנדבים, אחראית משטרת לוס אנג'לס על שטח של 473 קמ"ר, ובתחום זה חיים יותר מ-3.8 מיליון בני אדם.
מחלקת המשטרה של לוס אנג'לס היא סוכנות אכיפת החוק החמישית בגודלה בארצות הברית, והשלישית בגודלה כגוף משטרתי עירוני לאחר NYPD (משטרת ניו יורק) ו-CPD (משטרת שיקגו).
ראשיתה של משטרת לוס אנג'לס ב-1853, עם הקמת גוף של סיירים מתנדבים שסייע לרשויות אכיפת החוק באזור. גוף זה וגופים אחרים שפעלו בעקבותיו הוכחו כבלתי יעילים, עד שב-1869 הוקם כוח משטרתי בשכר, שהחל מגרעין של שישה שוטרים, וב-1903 התרחב לכ-200.
ב-1992 עמדה משטרת לוס אנג'לס במרכזה של שערורייה שזכתה לשם "מהומות רודני קינג". ארבעה שוטרים צולמו כשהם מכים נער שחור בשם רודני קינג מכות נמרצות, והאירוע עורר מהומות בעיר שנמשכו שישה ימים, במהלכן נהרגו 53 אנשים ונגרם נזק לרכוש שנאמד בכמיליארד דולר.
היסטוריה.
משטרת לוס אנג'לס נוסדה לראשונה ב-1853 כלוס אנג'לס ריינג'רס, כוח מתנדבים שסייעו לכוחות השיטור של המחוז. בחלוף השנים, הריינג'רס הפכו למשמר של העיר לוס אנג'לס ובתחילה הכוח לא היה יעיל במיוחד, ונודע ברמת האלימות שנקט. ב-1869, שישה קצינים הקימו כוח שיטור שפעל בכפיפות למרשל העיר, ויליאם וורן. עד שנת 1900, הכוח כלל 70 קצינים, אחד לכל 1,500 איש. בשנת 1903, הכוח גדל ל-200 והפך למחלקת השיטור של העירייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, כוח האדם הידלדל בשל גיוסם של רבים מאנשי הכוח לצבא. למרות המאמצים לשמור על מספר שוטרים, המשטרה לא יכלה לעשות הרבה כדי לשלוט במהומות ההמוניות שפרצו ב-1943.
בשנות ה-50 וה-60 פעלו מפקדי המשטרה להתמקצעות המשטרה והאוטונומיה שלה בעיר. אך בשל אלימות משטרתית גוברת, הלך המוניטין שלה והורע, כשאזרחים חששו לפנות למשטרה בשל האלימות שנקטה.
לקראת סוף שנות ה-70 הוקמה יחידת ה-SWAT הראשונה.
בשנת 1997 התרחש בעיר הירי בצפון הוליווד שהיה שוד בנק שהסתבך. במהלך האירוע נפגעו אזרחים ושוטרים ועל בסיסיו אף צולם סרט.
ב-2009, מרבית מחלקות המשטרה עברו למבנה חדש, כשבמטה הישן נותרו מחלקות בודדות. ב-2010 נערך שינוי ארגוני נרחב בתוככי המשטרה, במסגרתו הוקמו מחלקות חדשות ומוזגו מחלקות קיימות.
מבנה.
משטרת לוס אנג'לס מפוקחת על ידי מועצת נציבי המשטרה של לוס אנג'לס (Los Angeles Board of Police Commissioners), ואחראית גם לניהול מבצעים. מפקד המשטרה אומנם מדווח למועצה, אך שאר מחלקות המשטרה מדווחות למפקד המשטרה בלבד. מרכז פארקר, ששימש כמטה המשטרה בעבר, נקרא על שם ויליאם פארקר, מפקד משטרת לוס אנג'לס לשעבר. המטה הנוכחי שוכן ברחוב 1, 100 מערב, דרומית לבניין עיריית לוס אנג'לס, והוא נפתח רשמית באוקטובר 2009.
משרד המפקד.
משרד מפקד המשטרה (The Office of the Chief of Police) הוא הגוף הניהולי של המשטרה שהעומד בראשו הוא מפקד המשטרה. המשרד מורכב ממשרד דובר המשטרה, חטיבת ייעוץ משטרתי, החטיבה לניהול סיכונים, חטיבת המחקר והתכנון, חטיבת הפיקוח, לשכת התקנים המקצועיים – הכוללת גם את החטיבה לענייני פנים, חטיבת המבצעים המיוחדים, חטיבת כוח החקירה, החטיבה לניתוח ותגובה קריטית שהוקמה ב-2006 וכוללת יחידות מיוחדות וחטיבות בילוש למניעת פשיעה.
משרד המבצעים (Office of Operations).
משרד המבצעים של משטרת לוס אנג'לס מעסיק כ-10,000 קצינים.
משרד המבצעים המיוחדים (Office of Special Operations).
המשרד הוקם ב-2010 ובראשו עומד עוזר מפקד המשטרה. המשרד כולל חטיבת רכוש, חטיבת הכלא ואחרים.
לשכת הבילוש (Detective Bureau).
לשכת הבילוש של משרד המבצעים המיוחדים מורכבת מהחטיבות הבאות:
לשכת המבצעים המיוחדים והלוחמה בטרור (Counter-Terrorism and Special Operations Bureau).
הלשכה אחראית לאספקת משאבים טקטיים למשטרת לוס אנג'לס ותמיכה במבצעים ופעילויות שטח. היחידה עוסקת במקרים של איום טרור בקנה מידה גדול. הלשכה הוקמה ב-2010 ממיזוגן של לשכת המודיעין המשטרתי והלוחמה בטרור עם הלשכה למבצעים מיוחדים.
הלשכה כוללת את החטיבות הבאות:
המשרד לשירותים אדמיניסטרטיביים ׂ(Office of Administrative Services).
המשרד הוקם ב-2010 והוא מורכב מהמחלקות והשירותים הבאים:
אורומצ'י
אוּרוּמְצִ'י (באויגורית: ئۈرۈمچی/Ürümqi; בסינית מפושטת: 乌鲁木齐; בסינית מסורתית: 烏魯木齊; בפין-יין: Wūlŭmùqí; בקזחית: Ürimji/Үрімжі/ءۇرىمجى; ממונגולית: Өрөмч/ᠥᠷᠥᠮᠴᠢ - "מרעה יפה") היא נציבות עירונית ובירת המחוז האוטונומי האויגורי שינג'יאנג בצפון-מערב הרפובליקה העממית של סין. העיר מהווה צומת תחבורתי מרכזי ויוצאים ממנה שלושה נתיבים השייכים לרשת הכבישים המהירים החדשים הנקראים "כבישי המשי החדשים". מחקר שמדד את רמת ומאפייני זיהום האוויר בעיר בין השנים 2004 ו-2007 העלה כי אורומצ'י היא העיר בעלת האוויר המזוהם ביותר בעולם.
היסטוריה.
סביב המאה הראשונה לספירה, בתקופת שלטונה של שושלת האן, צורפה אורומצ'י לשטח המנהלי של אימפריית האן. באותה עת הייתה אורומצ'י עיר חשובה על הנתיב הצפוני של דרך המשי – רשת מסועפת של נתיבי מסחר שגם שירתו תהליכים של חילופי תרבויות באירואסיה. ב-648 לספירה, בשנה ה-22 לשלטונו של הקיסר טאיזונג משושלת טאנג, קבעה ממשלת טאנג את מושבה בעיר לונטאי הנמצאת כ-10 קילומטרים מפרבריה הדרומיים של אורומצ'י המודרנית. באותן שנים נהג הממשל לממן את פעולותיו בדרך של גביית מיסים מהעוברים בנתיבי דרך המשי. כניסיון למניעת השתלטות של שבטים נומדיים, נשלחו כוחות לאזור והתיישבו בו כחקלאים.
בתקופת שושלת צ'ינג, ב-1763 לספירה, קרא הקיסר צ'יינלונג לעיר המורחבת של לונטאי בשם "טי הוה" שפירושו "להאיר". סביב טי הוה נבנתה חומה שנשארה גם עם התרחבותה של העיר. ב-1884 ייסד הקיסר גואנג שו את המחוז של שינג'יאנג וקבע את טי הוה כבירתו. ב-1936 מנתה אוכלוסיית העיר כ-47,000 נפש.
בעקבות הפיכת סין לסין העממית ב-1 בפברואר 1954, נקראה העיר בשם חדש – אורומצ'י, שפירושו בשפה המונגולית של שבט ג'ונגאר - "כר המרעה היפהפה". לפני עליית השלטון הקומוניסטי מנתה האוכלוסייה כ-100,000.
סכסוך שינג'יאנג.
על רקע תביעתם של בדלנים אויגורים לניתוק החבל מסין העממית קיימים החל משנות ה-50 של המאה ה-20 גלים של אלימות ומעשי טרור בחבל שינג'יאנג. התנועה המזוהה עם מאבק זה היא התנועה לעצמאות מזרח טורקסטן חלק מאירועים אלו התרחשו בבירת החבל, אורומצ'י.
ב-5 ביולי 2009 פרצו בעיר מהומות אלימות קשות על רקע אתני בין אויגורים ובין בני האן. על פי דיווחי מקורות רשמיים נהרגו בעימותים אלו 197 איש.
באביב 2014 אירעו שורה של התנגשויות ומעשי טרור. אירוע טרור בולט התרחש ב-22 במאי 2014 באורומצ'י, בעת ששתי מכוניות השליכו מטעני חבלה בשוק באורומצ'י ולאחר מכן התפוצצו כמכוניות תופת וגרמו בכך למותם של 43 איש (כולל ארבעת הטרוריסטים).
גאוגרפיה ואקלים.
אורומצ'י היא העיר הגדולה ביותר במחציתה המערבית של סין העממית וספר השיאים של גינס מכתיר אותה כעיר המרוחקת ביותר בעולם מחוף ים, כ-2,500 קילומטר. קוטב אי הנגישות נמצא כ-300 קילומטר צפונית לעיר, במדבר דזוסוטוין אליסן (Dzoosotoyn Elisen), אך היישובים בסביבתו קטנים יחסית. שטח העיר הוא 10,989 קילומטר רבוע וגובהה הממוצע הוא 800 מטר.
אורומצ'י ממוקמת ברצועה פורייה החוצה את רכס הרי טיין שאן. במיפוי המערבי הקצה המזרחי של טיין שאן נמצא לפני אורומצ'י, והאזור ממזרח לעיר ידוע כבוגדה שאן. לעומת זאת, במיפוי הסיני, משושלת האן ועד לימינו, טיין שאן כולל גם את בוגדה שאן ורכס ברקול.
העיר נמצאת על גדת הנהר אורומצ'י, בעמק שמחבר בין אגן טארים (Tarim) הענק שמדרום ובין אגן ג'ונגר שמצפון.
מצפון וממערב לאורומצ'י נמצא מחוז צ'אנגז'י (Changji) העשיר במחצבים ובמכרות. מדרום ומדרום מזרח לאורומצ'י נמצא מחוז טורפאן (Turpan) שגם בו יש מחצבים רבים ואף חקלאות מפותחת למרות אופיו המדברי. מדרום לאורומצ'י נמצא מחוז באיאנגול (Bayangol) המתאפיין בשטחים חקלאיים נרחבים.