אחרי "Imagine" באה צניחה חריפה בכוחו היצירתי של לנון. האלבום "Some Time in New York City" היה רועש, פוליטי וחריף, אך לבד מהשיר האחד "Woman Is the Nigger of the World", לא זכו שיריו להצלחה. בשלהי שנת 1971 הוציא לנון את השיר Happy Xmas (War Is Over), שנועד להיות שיר מחאה אנטי מלחמתי נוקב, אך "עטוף בדבש" כדברי לנון. בניגוד לשני שירי המחאה הקודמים, כאן הוא לא נחל הצלחה. השיר אמנם פורסם, אך כשיר חג מולד סנטימנטלי, ולא דווקא כשיר מחאה.
בשנת 1972 הוקלטה וצולמה הופעתו של לנון במדיסון סקוור גרדן שבניו יורק. לנון בליווי יוקו ולהקת פלסטיק אונו, ניגן בהופעה זו את מיטב להיטיו משנותיו האחרונות כסולן וכן את השיר "Come Together" מתקופת הביטלס. האלבום הוקלט על ידי מפיק העל עמו עבד לנון באותה התקופה, פיל ספקטור, ויצא כאלבום וכסרט בשנת 1986, מספר שנים לאחר מותו של לנון. האלבום הבא, משנת 1973, היה "Mind Games", אך לבד משיר הנושא, שנשא שרידים לכוחו של לנון כמלחין, כלל שירים פחות מוצלחים. האלבום בנוי כמעין מניפסט למדינה בינלאומית דמיונית שהקימו לנון ואונו וכולל אף רצועה בת 15 שניות של דממה המוצגת כהמנון המדינה. בתקופה זו יצר לנון קשרים עם אחד המוזיקאים הבולטים באותה עת אלטון ג'ון, שהקליט מצדו גרסה לאחד משירי האלבום "One Day" אותו הוציא כסינגל (לנון סיפק לגרסה זו קולות רקע). לנון אמר בעבר לרולינג סטון שכאשר שמע את שירו של אלטון ג'ון "Your Song" חשב: "נהדר, זה הדבר החדש הראשון שהתרחש מאז שאנחנו התרחשנו". הופעתו הציבורית הגדולה האחרונה של לנון (ואחת מהופעותיו האחרונות בכלל) הייתה עם אלטון ג'ון ב-28 בנובמבר 1974 במדיסון סקוור גארדן, והוא מתועד בה בדיסק השני של ההוצאה המחודשת (Reissue - בלבד) של אלבום ההופעה של אלטון ג'ון מ-1976 "Here and There". ההופעה גם סימנה ציון דרך אישי עבור לנון, כשלאחר ההופעה אלטון ג'ון ארגן פגישה מאחורי הקלעים בינו ובין רעייתו יוקו אונו בעת שהיו עדיין פרודים, במה שהתברר כשלב בדרך לאיחוד ביניהם: "זה היה לפני שחזרנו להיות ביחד, אבל זה כנראה היה שהרגשנו משהו", סיפר לנון ל"רולינג סטון", "היא הייתה מאחורי הקלעים אחר כך, וזה היה פשוט הרגע הזה כשראינו אחד את השנייה וכאילו, זה היה כמו בסרטים, אתה יודע, כשהזמן עומד מלכת?". שנה לאחר מכן, ביקשו לנון ואונו מאלטון ג'ון לשמש סנדק לבנם שון.
1973–1979: "סוף השבוע האבוד" וההסתגרות עם משפחתו.
בשנת 1973 עלו יחסי לנון ואונו על שרטון. בניסיון להשיב את הנישואים למסלולם, אפשרה אונו ללנון לפתוח בקשר רומנטי עם מזכירתם האישית, מיי פנג בת ה-22. אך במפתיע, ג'ון ברח עם פנג ללוס אנג'לס, למה שהוא כינה "סוף השבוע האבוד". סוף השבוע נמשך 16 חודשים.
החל מבריחתו של לנון ללוס אנג'לס, החלה תקופת הוללות ושכרות ארוכה בעבור לנון. באותה תקופה הוא הרגיש חוסר אונים רב, והיה נודד בין מצבי רוח קיצוניים, או כמו שהגדיר זאת במילותיו שלו – "בין ד"ר ג'קיל למיסטר הייד". בעיתוני הרכילות החלו מתפרסמות שמועות על המעשים המשונים שעשה באותה תקופה. האלבום "Shaved Fish", היווה בשנת 1975 סיכום לקריירת הסולו של לנון עד אותה עת. הוא כלל 11 רצועות אשר מרביתן הופיעו בעבר על גבי סינגלים ולא נכללו באלבומיו הרשמיים. לאחר אלבום זה יצא התקליט "Rock 'n' Roll" שכלל ביצועים ישנים לשירי רוקנרול (תקליט אשר הוקלט במידה מסוימת בגלל תביעה משפטית). אלבום זה נקלע לצרות, כאשר במהלך ההקלטות שלף מפיק האלבום, פיל ספקטור, אקדח וברח עם החומרים.
בפברואר 1975 תם "סוף השבוע האבוד" וג'ון לנון ואונו חזרו לחיות יחדיו בניו יורק. לנון הסתגר מרבית הזמן בביתו בבניין הדקוטה, הרחק מהעין הציבורית, וניכר היה שהוא נהנה מאוד בחיים של בטלה וצפייה מרובה בטלוויזיה, במה שהוא הגדיר כ"עקרות בית". הוא התמסר לחלוטין לגידול בנו החדש שון, וזנח את כל חבריו האחרים. בשנת 1976 קיבל סוף סוף מעמד קבע בארצות הברית, ויכול היה לצאת ולהיכנס ממנה. הוא לא יצר או הופיע ברבים עד שנת 1980.
1980: מותו.
בשנת 1980 שב לנון ליצור עם האלבום "Double Fantasy", שכלל שילוב בין שיריו ושירים של יוקו אונו. האלבום נוצר לאחר הפסקה של לנון מתחום המוזיקה, כדי לגדל את בנו. לטענת אחדים, האלבום שיקף התחדשות מרשימה אצל לנון והתעוררות של כוחותיו היצירתיים, אך לטענת אחרים האלבום סבל מעיבוד בומבסטי ובנאלי. זמן קצר אחרי יציאת האלבום, ב־8 בדצמבר 1980, נרצח לנון בפתח בניין הדקוטה בו התגורר על ידי מרק דייוויד צ'פמן בחמש יריות אקדח. לנון ביקש לנשק את שון, בנו, נשיקת לילה טוב, ועל כן הזוג לא נכנס דרך הכניסה הראשית אלא עבר דרך החצר. שם חיכה לו צ'פמן. לאחר כמה ניסיונות כושלים שבצע צ'פמן לפני ליל הרצח, במטרה לרצוח את לנון, הוא הצליח לבסוף לבצע את מה שרצה. מילותיו האחרונות היו "יורים בי" ושש שעות לפני הרצח הרוצח ביקש וקיבל מג'ון לנון את חתימתו. צ'פמן ישב נינוח על המדרכה, מחכה לשוטרים. לנון הפצוע הובהל בידי שוטרים לבית החולים הקרוב, שם נקבע מותו. שם הרחוב בו נרצח שונה זמנית ל-"Strawberry Fields", על שם שירו המפורסם מתקופת הביטלס.
לאחר הרצח, לבקשתה של יוקו אונו, התקיימה דומיה לזכרו שאורכה 10 דקות. המוזיקה ברחובות ניו יורק נפסקה, התנועה נעצרה, והעיר כולה השתתפה באבל. לאחר מכן, אלפי אנשים התאספו סביב ביתו של לנון, מכונסים בעצב.
גופתו של לנון נשרפה ואפרו פוזר. קרוב מאוד לזירת הרצח, בסמוך לכניסה לסנטרל פארק בניו יורק, הוקם "שדות התות" מעגל משובץ אבנים לזכרו של לנון ובמרכזו המילה "Imagine". האתר נחנך ביום הולדתו של לנון, ב-9 באוקטובר 1985, על ידי יוקו אונו שתכננה את המקום ותרמה מיליון דולר להקמתו. מדינות רבות, ובהן ישראל, תרמו לכך ובמקום מוצב שלט המזכיר זאת. מעריצים מניחים באתר ובכניסה לבניין הדקוטה פרחים ותמונות לאורך כל השנה.
לאחר מותו הפכו כמעט כל שירי התקליט ללהיטים גדולים, כשהבולטים בהם הם "Woman", שנכתב לאונו, ו-"Beautiful Boy" שנכתב לבנו שון. בתקופה שקדמה למותו, הוסיף לנון להקליט סקיצות לקראת אלבומו הבא: "Milk and Honey", שהיווה המשך ישיר לשיתוף הפעולה המוזיקלי שלו עם יוקו אונו. מותו של לנון טרפד זמנית את הפקת האלבום, אך תקופה קצרה לאחר מותו השלימה אונו את האלבום, אשר יצא בשנת 1984, והפכה אותו לאלבומו האחרון של לנון.
דמותו.
סמים, מדיטציה ופסיכותרפיה.
לנון השתמש לראשונה בסמים בהמבורג, שבגרמניה. בתחילת דרכם של הביטלס היה עליהם לנגן במשך זמן רב רצוף. מעריצים מקומיים נהגו לספק להם סמי מרץ כמו פרלודין. מקרטני בדרך כלל היה לוקח כדור אחד, אך לנון נהג לקחת 4–5 כדורים, לאחר מכן החל להשתמש באמפטמין שנקרא 'המפציצים השחורים' ו'הלבבות הסגולים'.
הביטלס עישנו לראשונה מריחואנה עם הזמר בוב דילן בניו יורק ב-1964. דילן פירש בטעות את המילים "I can't hide" בתור "I get high" מהשיר "I Want to Hold Your Hand" והניח שהביטלס כבר התנסו עם הצמח.
לנון סיפר מאוחר יותר שהם עישנו "מריחואנה לארוחת הבוקר", וזה גרם בעיות כאשר אנשים אחרים ניסו לתקשר איתם בזמן שהם לא הפסיקו לצחקק כל הזמן.
במהלך ראיון ב-1995, סיפרה סינתיה לנון שהסיבה העיקרית שהעכירה על מערכת היחסים שלה עם ג'ון הייתה מסעות ההופעות הנמרצים והמתישים של הלהקה וכתוצאה מכך השימוש הגובר בסמים מצד ג'ון. במהלך תקופת הנישואים לסינתיה, ניסה ג'ון LSD, כמו כן קרא את הספר "החוויה הפסיכדלית" שהתבסס על הספר "ספר המתים הטיבטי". מאוחר יותר התחיל להשתמש בהרואין, וכתב על חוויותיו מהגמילה ממנו בשיר "Cold Turkey'" שיצא באוקטובר 1969.
ב-24 באוגוסט 1967 פגשו הביטלס את מהרישי מהש יוגי (Maharishi Mahesh Yogi) – אבי שיטת המדיטציה הטרנסצנדנטלית – במלון הילטון בלונדון. מאוחר יותר המשיכו לעיר באנגור בצפון ויילס, כדי להשתתף בסוף-שבוע של 'הדרכה אישית' עם היוגי.
מאוחר יותר, התקופה של הביטלס עם היוגי מהרישי בהודו, נחשבת לתקופה מאוד פורייה, כאשר רוב השירים בעבור התקליטים "האלבום הלבן" ו"Abbey Road" הולחנו שם על ידי לנון ומקרטני. אף על פי שמאוחר יותר פנה לנון נגד מהרישי, כי שמע שמועות שהוא הטריד תלמידות שלו, אימץ ללבו את שיטת המדיטציה שלמד אצלו.
בשנת 1968, נסעה סינתיה לחופשה ביוון כשהיא משאירה את ג'ון לבד עם פיט שוטון (Pete Shotton), חבר ילדות ומעין עוזר אישי של לנון. אחרי מספר ימים של לקיחת LSD איטנסיבית ועישון מריחואנה, כינס לנון פגישה במשרדי הביטלס כדי להודיע לשאר החברים שהוא התגלמותו של ישו. מאוחר יותר באותו היום, הוא התקשר ליוקו אונו, כאשר בעלה אז (Anthony Cox) היה בפריז בנסיעת עסקים, והזמין אותה אליו לקנווד (אחוזתו שבאנגליה).
בשנת 1970, לנון ואשתו הטרייה יוקו אונו הלכו יחדיו לסדרת טיפולים חדשניים (Primal Therapy) בתחום הפסיכותרפיה אצל ממציא השיטה, ד"ר ארתור ג'נוב בלוס אנג'לס. הטיפול התמקד בשחרור כאב רגשי מתקופת הילדות המוקדמת. ג'ון ויוקו סיימו את הטיפול באמצע, מבלי שישלימו את הסדרה, בעיקר כי יוקו לא הפסיקה להתווכח עם ג'נוב. השיר "Mother" מבוסס על הניסיון וההבנה של לנון בעקבות הטיפול של ג'נוב.
הומור.