את שנותיו האחרונות העביר גריינג' בניסיון לכתוב "מוזיקה חופשית" שאליה הוא כל כך שאף להגיע. ביצירותיו האחרונות הוא שחרר את המוזיקה מהסולמות ומהגבהים המקובלים. גריינג' נפטר בשנת 1961, בבדידות גדולה והוא נפטר כאדם נשכח שגדולתו המוזיקלית לא הייתה ידועה כמעט בציבור. לאחר מותו, ארכיון כתבי היד והחפצים שצבר במשך תקופת חייו חולקו בין המוזיאון שייסד באוניברסיטת מלבורן, הספרייה שהקים בפוינט פליינס וספריית הקונגרס. גם היום, שנים רבות לאחר שנפטר, עדיין מגלים פרטים חדשים על אישיותו הייחודית והמעניינת, אך יצירותיו הייחודיות והחדשניות הקנו לו מקום של כבוד בין מלחיני המאה ה-20.
שמחה ועצב
שמחה ועצב הוא אלבומה השני של יעל דקלבאום, שיצא בשנת 2012. דקלבאום כתבה והלחינה את רוב השירים באלבום.
שיר הנושא של האלבום נקרא "שמחה ועצב", והוא נכתב על ידי דקלבאום בעקבות אירוע שבץ שעבר אביה, דייוויד דקלבאום.
האלבום זכה לביקורות חיוביות.
המסורת המע'ארית
Give Me All Your Luvin'
(בעברית: תן לי את כל האהבה שלך) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מדונה. השיר יצא לאור כסינגל הראשון של מדונה מאלבום האולפן ה-12 שלה, MDNA. השיר מבוצע בשיתוף עם ניקי מינאז' ו-.
השיר יצא ב-3 בפברואר 2012, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. גרסת דמו של השיר הודלפה ב-8 בנובמבר 2011 תחת השם "".
וידאו קליפ.
ב-8 בדצמבר הזמרת ניקי מינאז' צייצה ברשת החברתית טוויטר שהיא הייתה על הסט צילומים בווידאו קליפ לשיר . הקליפ צולם במשך יומיים בניו יורק, ולצילומיו נדרשו כ-1.5 מיליון דולר, מה שהופך אותו לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.
בקליפ נראית מדונה יוצאת מביתה עם תינוקת פלסטיק בעגלה לאחר שהזמרת ניקי מינאז' ו- נראות ברחוב עם חבורת מעודדות. בהמשך מדונה ממשיכה ללכת ברחוב ומתחיל גשם וחבורת שחקני פוטבול נראים מביאים לה מטריות. בסצנות לאורך כול הקליפ נראית מדונה מאחורי קיר לבנים שרה את השיר. בסצנה נוספת מראים את מדונה, ניקי מינאז', ו- שרות את השירים ביחד כאשר הן לבושות כמו הזמרת מרילין מנרו, בסופו של הקליפ נראית מדונה עומדת על שחקני הפוטבול ורוקדת ושרה ביחד עם מעודדות ובסוף נראה קונפטי נופל מהאוויר ומדונה מחזיקה קסדה באוויר.
נכון לאפריל 2020 הקליפ זכה ליותר מ-75 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
מיקומי שיא.
השיר נחל הצלחה במדינות וכבש את המצעדים של ונצואלה, ישראל, פינלנד, קנדה, מצעד הרדיו של הונגריה, ומצעד המועדונים של בילבורד ונכנס לעשרת המובילים בבלגיה, אירופה, הונגריה, יוון, יפן, איטליה, הולנד, קוריאה הדרומית, רוסיה, שווייץ, לבנון, פורטוגל, סלובקיה, גרמניה, ספרד, צרפת, וארצות הברית במצעד הבילבורד שם הגיע למקום ה-10. במכירות קיבל תואר פלטינה באיטליה לאחר שמכר כ-30,000 עותקים ובארצות הברית הגיע לתואר זהב לאחר שמכר כיותר מ-500,000 עותקים. בנוסף מכר כ-339,000 עותקים בקוריאה הדרומית אך לא הגיע לתואר זהב.
סנט (מטבע אמריקני)
המטבע סנט (באנגלית: cent), הידוע גם בשם פני (penny), הוא מטבע אמריקני שערכו מאית הדולר. זהו המטבע בעל העריך הנמוך ביותר המוטבע בארצות הברית. המטבע עשוי אבץ ומצופה נחושת, כאשר בצד הנושא שלו מופיע, החל משנת 1909, דיוקנו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן ובצד הערך שלו מופיע, החל משנת 2010, מגן האיחוד. קוטרו של המטבע 19.05 מ"מ ועוביו 1.55 מ"מ. נכון לשנת 2013, עלות ייצור המטבע – 1.83 סנט – גבוהה מערכו הנקוב. סימונו של המטבע הוא ¢ - האות הלטינית c בתוספת קו אנכי שחוצה אותה.
שם המטבע.
השם הרשמי הניתן למטבע מטעם מטבעת ארצות הברית הוא סנט, בעוד השם הרשמי הניתן לו מטעם מחלקת האוצר של ארצות הברית הוא מטבע אחד סנט (one cent piece). השם הנפוץ, אך הלא רשמי, פני, נגזר מהמטבע הבריטי בעל אותו השם. צורת הרבים של penny באנגלית אמריקנית היא pennies, ואילו הצורות pence ו-pee המשמשות באנגלית בריטית אינן בשימוש.
היסטוריה.
סנט גדול.
סנט היה המטבע הראשון שהוטבע בארצות הברית. הטבעתו החלה בשנת 1793, והוא יוצר מנחושת. קוטרו נע בין 27 ל-29 מ"מ. העיצוב הראשון של המטבע האמריקני היה בדמות החירות על צד הנושא והמילה LIBERTY (חירות) מעליה ושנת ההנפקה בצדה התחתון. בצד של ערך המטבע הופיעה שרשרת בת 15 חוליות, אשר ייצגה את 15 המדינות שמנה האיחוד באותה העת. בתוך השרשרת הוצג עריך המטבע במילים ובמספר formula_1. לאורך שולי המטבע נכתב שם המדינה – UNITED STATES OF AMERICA (ארצות הברית של אמריקה) – אם כי בגרסה הראשונה החרט לא השאיר מספיק מקום לכל הכתובת ושתי האותיות האחרונות נשמטו. השרשרת שבעיצוב, וכן דיוקנה של החירות, היו נתונים לביקורת ציבורית, שכן השרשרת הזכירה לציבור דווקא עבדות, ולכן עוד באותה שנה הוחלף העיצוב של צד הערך בזר המקיף את ערך המטבע, ובצד הנושא הוכנסו שינויים בדיוקן החירות ונוסף ענף בן שלושה עלים. העיצוב הוחלף בשנית באותה שנה כך ששיערה של החירות היה פרוע פחות ובצד הערך היה הזר לזר דפנה.
בשנת 1796 שונה דיוקנה של החירות כמעט בכל המטבעות האמריקניים. בדיוקן זה נראה בקו הצוואר בגד שאותו עוטה החירות ובשיערה השופע הופיע סרט. מעל החירות נוסף הכיתוב LIBERTY, ובצד הערך הפך הזר לזר עלי זית. ב-1808 עיצב ג'ון רייך את דיוקן החירות כעטורת סרט ראש ומסביבה, כפי שהיה במטבעות אחרים עוד קודם לכן תחת העיצוב הקודם, 13 כוכבים כמניין 13 המושבות המייסדות. הצורה המספרית של עריך המטבע הוסרה מצד הערך ונותר רק ערכו במילים. ב-1816, בתגובה לביקורת ציבורית, שונה שוב עיצוב הסנט. בעיצוב זה הוגדל דיוקנה של החירות והיא נראתה בוגרת יותר, דבר אשר העניק למטבע את הכינוי "ראש הגבירה" (Matron head). דיוקנה של החירות הוקף ב-13 כוכבית כמו בעיצוב הקודם. ב-1839, גם בשל ביקורת ציבורית, עיצב החרט הראשי, כריסטיאן גוברכט, עיצוב ששיווה לחירות מראה צעיר יותר ורזה יותר עם שיער קלוע לצמות. שינויים קטנים נוספים הוכנסו ב-1843.
סנט קטן.
ב-1856 הוקטן הגודל של מטבע הסנט ל-19 מ"מ. צד הנושא של המטבע נשא עיט במעופו, כשמעליו שם המדינה ומתחתיו השנה, ואילו צד הערך נשא את עריך המטבע במילים וסביבו זר. שלוש שנים אחר כך הוחלף צד הנושא בדיוקן דמות החירות כשלראשה עיטור נוצות אינדיאני הנושא את המילה LIBERTY. עיצוב זה העניק למטבע זה את הכינוי "סנט ראש אינדיאני". מסביב לחירות הופיע שם המדינה והשנה. שינויים קלים הוכנסו בצד הנושא ב-1864, עם שינוי הרכב המתכות של המטבע, וב-1886 בדיוקנה של החירות. צד הערך כלל את עריך המטבע וסביבו זר דפנה ולאחר מכן, מ-1860, הוחלף זר הדפנה בזר אלון וזית ומעל נוסף סרט עם מגן פדרלי. ב-1870 הוכנס שינוי קל לצד הערך.
באשר להרכב המתכות, ב-1857 הוחלפה הנחושת הטהורה בסגסוגת הדומה לאלפקה, סגסוגת שהורכבה מ-88% נחושת ו-12% ניקל והעניקה להם צבע בהיר יותר. ב-1864 החלו להשתמש בסגסוגת ארד מ-95% נחושת ו-5% בדיל ואבץ, וזאת לאחר השימוש באסימונים מאותה סגסוגת, אשר שימשו במדינות הצפון לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית בשל המחסור במטבעות סנט. שינוי זה הפחית את משקלו של המטבע ל-3.11 גרם.
סנט לינקולן.
עיצוב.
בשנת 1909, יובל המאה להולדתו של הנשיא אברהם לינקולן, אומץ עיצוב הנושא את דיוקנו. בהנחייתו של הנשיא תאודור רוזוולט, אשר ראה בלינקולן את המושיע של ארצות הברית, ובו עצמו את היורש שלו, אומצה עבור צד הנושא של המטבע גרסה של תבליט שיצר החרט ומעצב המדליות, ויקטור דייוויד ברנר, בדמות דיוקן של לינקולן. עיצוב זה היה פורץ דרך בהיסטוריה של המטבעות של ארצות הברית, שכן עד אז היה נהוג שצד הנושא של המטבע יישא צורות מיתיות של החירות. העיצוב אושר על ידי מזכיר האוצר של ארצות הברית, פרנקלין מקוויי, ב-14 ביולי 1909, ויצא למחזור שלושה שבועות לאחר מכן.
תבליטו של ברנר התבסס על תצלום מאת הצלם מת'יו בריידי, ובו דיוקן מן הצד של לינקולן אשר פונה לימין המטבע. נוסף על דיוקנו של לינקולן, הוטבעו על צד הנושא המילה LIBERTY והשנה, כפי שמוטבע בכל מטבע אמריקני, וכן נוסף המוטו "IN GOD WE TRUST" שהיה קיים עד אז על גבי מטבעות אחרים. על צד הנושא גם הוטבעו ראשי התיבות של ברנר, VDB, אולם אלה נדחקו בשנת 1918 לשולי מקטורנו של לינקולן בכתב מוקטן. ב-1969 שונה מעט העיצוב של הדיוקן על מנת שידמה יותר לתבליט המקורי של ברנר.
מתוך שלוש דוגמאות אפשריות לצד הערך נבחרה עבור הסנט שעיצב ברנר דוגמה פשוטה שבה במרכז המטבע נכתב עריך המטבע במילים ומתחתיו שם המדינה ובשוליו שתי שיבולים, אחת מכל צד, העוטפות את הכיתוב. מעל, מתעקל עם שולי המטבע, הופיע המוטו "E PLURIBUS UNUM". גם כאן הופיע שמו של המעצב, אולם הוא נדחק לשולי המטבע, ולאחר מכן גם הוסר ממנו.
ב-12 בפברואר 1959, לקראת יובל ה-150 להולדתו של לינקולן, הוחלט לקבל את עיצובו של עוזר החרט, פרנק גספארו, ממטבעת פילדלפיה כעיצוב חדש עבור צד הערך. העיצוב נבחר מבין 23 הצעות שהוצעו על ידי אנשי המטבעה ונשא את מבנה אנדרטת לינקולן. מתחת לאנדרטה הופיע לאורך השוליים עריך המטבע, ומעליה הופיע שם המדינה לאורך השוליים, כשמתחתיו המוטו "E PLURIBUS UNUM". מבעד לעמודים המרכזיים של האנדרטה נראה גם פסלו של לינקולן היישוב על כיסא. בשולי האנדרטה, לצד הצמחייה, נחרטו ראשי התיבות של המעצב – FG.
אחד מסעיפי החוק למטבע נשיאותי של 1$ משנת 2005 דרש כי צד הערך של הסנט יוחלף בשנת 2009, לכבוד יובל ה-200 להולדתו של לינקולן, בתמונות המסמלות תקופות בחייו. בטקס שנערך באנדרטת לינקולן ב-22 בספטמבר 2008 הוצגו לראשונה ארבעת העיצובים שסימלו ארבע תמונות מחייו: