ארגוני זכויות אדם טענו כי נתוני הדו"ח הפנימי מוכיחים ששיתוף פעולה ופעילויות הסברה אינטנסיביות עם קהילות העובדים הזרים יעילים יותר מאשר פשיטות ומעצרים. עם זאת, לדברי הפעילים, לא רק ההסברה אחראית לנתונים, אלא גם ההרתעה והידיעה שיש יחידה שפועלת, עושה רעש, יוצרת תחושה של פחד ומייצרת העדפה לעזוב מרצון.
במהלך תקופת כהונתו עורר ראש היחידה, ציקי סלע, ביקורת חריפה בעקבות התבטאויותיו על אוכלוסיית העובדים הזרים ועל ארגוני זכויות האדם. אל הראשונים פנה ואמר: "אם לא תצאו בטוב אתם תצאו ברע, וזה יהיה מלווה בטראומה לילד, ובטראומה לאשה". על הכוונה להפריד בין עובדים לילדיהם אמר: "ההיא מ'הישרדות' נפרדה מהילד שלה ל-3 חודשים". על ארגוני זכויות האדם אמר בראיון "הארגונים האלה, מי שמפגין נגדנו, מי שקורא לי גבלס ונאצי, הם אנרכיסטים שרוצים בהשמדת מדינת ישראל" . חשוב לציין, כי רבים מהעיתונים השונים אשר פרסמו ציטוטים אלה, הודו בהוצאת דברים מהקשרם, ולכן לא ניתן לאמוד את אמינות הפרסומים בנוגע לדבריו של סלע.
באוקטובר 2009 הודיע סלע לשר הפנים על רצונו לסיים את תפקידו. לאחר פרישתו ירש את מקומו כראש היחידה יהודה בן עזרא, 45, אשר כיהן כסגן ראש היחידה מיום הקמתה וניהל את היחידה לצדו של סלע, תוך השתתפות בכלל פעילויותיה. לאחר רה-ארגון ברשות האוכלוסין וההגירה, במאי 2012, הוחלט על איחוד 4 יחידות שונות; יחידת עוז שהייתה קיימת בה זרוע מודיעין, חקירות מעסיקים ממשרד התמ"ת שהועברה לרשות האוכלוסין וההגירה, ויחידת ממונה ביקורת גבולות ממשרד הפנים הקובעת את מעמדו של הנתין ומחליטה על הגרוש. מאז הרפורמה שם יחידת עוז שונה למנהל אכיפה וזרים, ומנהלה מאז הוא יוסי אדלשטיין.
בחודש פברואר 2010 עתרו לבג"ץ שתי פעילות של תנועת הסולידריות הבינלאומית שנעצרו בראמאללה על ידי פקחי מנהל אכיפה וזרים. בדיון הודתה נציגת המדינה כי למנהל אכיפה וזרים אין סמכות ביהודה ושומרון וכי השימוש בה היה טעות. מצה"ל נמסר בתגובה כי "בשל טעות בהבנת הדין הנוגע למנהל אכיפה וזרים, הלקח באירוע ילמד ובעתיד יוודא צה"ל כי פקחי מנהל אכיפה וזרים יפעלו במסגרת סמכותם".
הילה פליטמן
הילה פליטמן, (נולדה ב-1973) היא זמרת סופרן אופראי ישראלית, זוכת פרס גראמי לשנת 2009, המתמחה בביצוע יצירות חדשות.
קריירה.
פליטמן נולדה בירושלים. מגיל 12 למדה בתיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והתבלטה שם בכשרונה, הן בנגינה והן בשירה. בין מוריה היה הפסנתרן בנימין אורן. בגיל 17 יצאה ללמוד בג'וליארד ובשנת 1998 החלה בקריירה מקצועית בביצוע בכורה של "העכביש והזבוב", יצירתו של זוכה פרס פוליצר דייוויד דל טרדיצ'י עם הפילהרמונית של ניו יורק והמנצח קורט מזור. מאז יצא לה שם של אחת הזמרות הראשיות לביצועי בכורה של יצירות חדשות,וזכתה בפרס סוני ES על תרומה יוצאת דופן לאמנויות הווקאליות.. הילה פליטמן זכתה בפרס גראמי לשנת 2009
על הופעתה ביצירה של ג'ון קוריליאנו: "מיסטר טמבורין מן: שבעה שירים של בוב דילן"".
הילה פליטמן הופיעה עם התזמורת הסימפונית של שיקגו, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועוד, ותחת שרביטם של מנצחים ידועי שם כמו קורט מזור, אסה-פקה סאלונן, מרין אלסופ ואחרים.
הופעות.
הופעות חשובות כסולנית, כולל הופעות עם הגופים הבאים:
הופעתה הראשונה כשחקנית הייתה בתפקיד "שרון" בהפקת "כיתת אמן" מאת טרנס מקנאלי ב"פאונטיין תיאטר".
בין הופעותיה החשובות ביצוע בכורה עולמי של "מסעו של פול רביר" מאת המלחין זוכה פרס פוליצר, דייוויד דל טרדיצ'י, עם הסימפונית של אטלנטה בניצוח רוברט ספאנו, ביצוע הבכורה העולמי של "כנף על כנף" מאת אסה-פקה סאלונן, עם הפילהרמונית של לוס אנג'לס ב"דיסני הול"; הופעת הבכורה של יצירתם פורצת הדרך של אריק וייטאקר ודייוויד נורוניה, "גן העדן האבוד"צללים וכנפיים" בלוס אנג'לס ועוד.
ב-2009 יצרה פליטמן את התפקיד של מרת קלייטון בהפקת האופרה "סיאנס באחר צהריים רטוב" של סטיבן שוורץ בסנטה ברברה, קליפורניה.
חיים אישיים.
פליטמן מתגוררת בלוס אנג'לס עם בעלה, המלחין אריק וייטאקר, ובנם.
אברהם בן-ארצי
אברהם בן-ארצי (8 באוקטובר 1947 – 1 ביולי 2010) היה איש צבא ישראלי בדרגת אלוף-משנה, סופר ומשורר. במהלך שירותו הצליח להשתקם מפציעה קשה שעבר, לחזור לשירות צבאי ולהתקדם בסולם הדרגות חרף נכות קשה. בן-ארצי כתב ספר אוטוביוגרפי שתיעד את תהליך שיקומו. כמו כן, כתב שירה ופרסם מאמרים כתובים. לאחר שחרורו עסק בכתיבת עבודת דוקטורט בתחום ההיסטוריה של המזרח התיכון.
ביוגרפיה.
אברהם בן-ארצי נולד בכפר מעש, על-יד פתח תקווה, הילד השני לחיים ודובית (לבית בר). למד בבית הספר העממי הס שבפתח תקווה ובתיכון ע"ש א. שיין. בנעוריו היה מדריך בתנועת "הנוער העובד והלומד" וכתב בעיתון התנועה, "במעלה". בסיום הלימודים בתיכון החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב בפקולטה למדעי הרוח, ולאחר כשנה של לימודים התגייס לצה"ל. הוא למד לתואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב וסיים בהצטיינות בשנת 1974. בשנת 1994 סיים את הלימודים לתואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון, אף הוא באוניברסיטת תל אביב.
תקופת השירות הצבאי.
עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל. עבר טירונות צנחנים ולאחר מכן מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. לאחר תום המסלול השלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות. והשתתף בפעילויות מבצעיות רבות, כלוחם וכקצין. בין המבצעים בהם השתתף היה מבצע תשורה – מבצע פיצוץ המטוסים בביירות. בן ארצי כתב את המנון היחידה, אותו הלחין דובי זלצר. במאי 1972 נישא לדליה רבין, בתו של יצחק רבין. באותה שנה חזר לשירות קרבי תוך הסבה למפקד בשריון. ערב מלחמת יום הכיפורים היה בהסבה לקציני שריון במה שכונה ה"קק"ש שלא נגמר". בהמשך שירותו הצבאי שירת בתפקידים שונים בחיל השריון עד אשר התמנה למפקד גדוד 79 בחטיבה 14 בשנת 1975. בשנת 1976 מונה למפקד גדוד 532, בו הוכשרו חניכי קורס מפקדי טנקים.
ערב מלחמת יום הכיפורים, היה בן-ארצי בבית חותנו בתל אביב בעת הסעודה המפסקת. עם הידיעות על מלחמה, יצא בטרמפים לכיוון בסיס רפידים. בדרכו פגש צוער מבה"ד 1 בשם עודד מאירון. בן-ארצי הקים פלוגה ממספר טנקי מגח שמצאו בסככות בבסיס רפידים ומאירון היה לסגנו. בהמשך המלחמה חברו בן-ארצי ומאירון לגדוד 195 של חטיבה 401.
באחד מימי הלחימה קפץ חייל מצרי על הטנק של בן-ארצי. בן-ארצי הרג אותו באקדח והודיע על כך בקשר: "סודאני בתמסורות". הצירוף הפך לביטוי שגור בחיל השריון לאחר מכן.
במהלך שירותו כמפקד גדוד טנקים, ב-20 בנובמבר 1976, בגיל 29, נפצע קשה בתאונה בסיני, כשהג'יפ בו נסע התהפך במהלך אימון. הוא היה שרוי בתרדמת במשך כחודש, וכשהתעורר נאלץ לשקם יכולות גופניות בסיסיות כמו אכילה ודיבור. הוא שיקם גם יכולות קוגניטיביות כמו גישה אל זיכרונו והתמודד נפשית עם מצבו החדש. ב-1979 עבר גירושים מאשתו, דליה רבין. בן-ארצי המשיך בשירותו הצבאי ומילא תפקידים מגוונים: סגן-מפקד חטיבה, ראש מטה אוגדה, קצין תודעת אויב בחיל המודיעין וקצין ביחידת מבקר מערכת הביטחון.
ביוני 1992 אמו, דובית בן-ארצי, פרסמה ספר על פציעתו ועל היחסים המורכבים עם דליה רבין והוריה. אך הוא הכחיש את כל הכתוב בספרה של אמו, במכתב ששלח למערכות העיתונים, כתב בן ארצי, כי אשתו לשעבר סעדה אותו במסירות בזמן שהיה מאושפז בבית החולים. הוא הוסיף, כי קיבל עזרה מהוריה, לאה ויצחק רבין. לדבריו, יחסיו היום עם משפחת רבין הם קורקטים, ואילו יחסיו עם דליה רבין הם טובים, וכוללים שיתוף פעולה לגידול ילדיהם.
בימיו המאוחרים.
בן-ארצי נישא מחדש לאסתר בשנת 1985 וב-1994, השתחרר כאלוף-משנה לאחר שבתפקידו האחרון שירת כעוזר קצין שריון ראשי לענייני כשירות. בן ארצי פרסם שני ספרים פרי-עטו, האחד, "אקלים צבאי"- ספר משיריו שחיבר טרם הפציעה, ו"נפילה מצוק גבוה", המגולל את סיפור הפציעה והשיקום שלאחריה. כמו כן, פרסם ספר לזכרו של חברו מסיירת מטכ"ל, אביתר כהן- "נחשול הוכה בסלע".
בן-ארצי נפטר כתוצאה מאירוע מוחי בגיל 62, בשנת 2010, והותיר שישה ילדים – יונתן בן ארצי ונעה רוטמן מנישואיו הראשונים לדליה רבין, וארבעה נוספים מנישואיו השניים.
פשע מאורגן בישראל
פשע מאורגן בישראל (לעיתים מכונה גם "פשיעה מאורגנת") הוא כינוי לפעילות לא חוקית ועבריינית של ארגוני פשע היררכיים בישראל, בדרך כלל במטרה להשיג רווח כספי.
היסטוריה.
בתחילת שנות השבעים פרסם העיתונאי רן כסלו ב"הארץ" סדרת כתבות שנגעו להתבססותו של פשע מאורגן בישראל, תוך כדי פירוט התחומים בהם עסקו המעורבים, ובהם הימורים בלתי חוקיים, גביית דמי חסות וגביית חובות. ועדת בדיקה בראשות מאיר שמגר סתרה את הטענות, וקבעה כי אין פשע מאורגן בישראל.
בשנת 1977 פרסם העיתונאי אבי ולנטין סדרה של כתבות תחקיר ב"הארץ", ובהן קבע, כי לא זו בלבד שקיים בישראל פשע מאורגן, אלא שיש לו קשרים עם אישי ציבור מכובדים ובהם קציני צבא בכירים. קביעתו לגבי בצלאל מזרחי, אחד מהאנשים שהופיעו ברשימת ה-11, כי הביאה לתביעת דיבה של מזרחי נגד "הארץ", בה זכה מזרחי בפיצוי של 300,000 לירות, לאחר ש"הארץ" לא הצליח להוכיח את הנטען בכתבות. כתבה זו התבססה בין השאר על הדלפה של תוצאות ועדת בדיקה משטרתית בראשות ניצב משנה מיכאל בוכנר, אשר קבעה שאין ארגון על של פשיעה בישראל, אך ציינה בנספח לעבודתה את שמותיהם של 11 עבריינים בכירים ובהם רחמים אהרוני, טוביה אושרי ועזרא טיסונה.