מאז עלותו ארצה נקשר במיוחד לרב שלמה זלמן אוירבך, אשר עמד בראש ישיבת קול תורה בשכונתו, הושפע ממנו רבות לאורך עשרות שנים והיה לתלמידו המובהק. כן היה מקורב לרב בן ציון פריימן.
כולל מר"ץ, ישיבת חברותא ומסגרות נוספות.
באלול ה'תשל"ד (1974), עם ייסוד כולל מר"ץ, הציע הרב אורי כהן לפוקס ללמד הלכה בכולל שנוסד במבשרת ציון. לאחר כשנה, נעתר הרב פוקס והחל ללמד בקביעות בכולל כר"מ. ברבות השנים הפך פוקס לבר־סמכא בהוראת גמרא, והוזמן לבימות רבות ושונות כדי להציג את גישתו הלימודית.
בשנת ה'תשנ"ב (1992), לקראת ייסוד ישיבת חברותא, הזמין הרב שמעון אדלר, תלמידו של פוקס מישיבת נתיב מאיר, את רבו להצטרף להקמת הישיבה ולכתיבת תוכניות הלימוד הייחודיות למסגרתה המותאמת לתלמידים מתקשים. מלבד כתיבת התוכניות, הדריך פוקס את צוות ההוראה בישיבה מדי שבוע.
בשנת ה'תש"ס (2000) שב אדלר, שנתמנה בינתיים לראש מנהל החינוך הממלכתי הדתי (החמ"ד), והזמין את פוקס לייסד קבוצת חשיבה אשר תעסוק בשיפור הדרכים להוראת גמרא בחינוך הדתי. המסגרת הראשונה נקראה "ללמוד וללמד", והיא פעלה בשיתוף קרן וולפסון.
לאחר מכן הועמד פוקס בראש בית המדרש "לפניהם", במסגרתו עסקו עשרה ר"מים מישיבות תיכוניות בשאלת הוראת הגמרא בישיבות התיכוניות. לצד פוקס עמד ד"ר שלמה בן אליהו, אשר הופקד על ההיבטים המקצועיים של תוכניות הלימוד, ההערכה ועוד. התפיסה הפדגוגית שפותחה ב"לפניהם" השפיעה רבות על הלמידה במנהל החינוך הדתי, ובעקבותיה נוצרו תוכניות "תורת חיים" ו"לב לדעת". רבנים רבים מבוגרי התוכנית המשיכו להגדיר עצמם כתלמידיו גם לאחר סיום התוכנית עודד וליווה את הרב דניאל ברק ווינט בפרויקט גמרא סדורה. לדברי הרב ד"ר פנחס היימן, הרב פוקס היה בין תומכי גישת שיטת הרבדים.
הרב דוד פוקס הלך לעולמו ביום חמישי, כ"א בכסלו ה'תש"פ (19 בדצמבר 2019), בהיותו כבן 88, ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
משפחתו.
אחיו פרופ' סימור (שלמה) פוקס, עמד במשך 14 שנים בראש בית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית, יוזם ומקים מכון מנדל למנהיגות ואביו של הבמאי איתן פוקס.
לרב דוד פוקס ואשתו ברכה שבעה ילדים. ביניהם האלוף יהודה פוקס, המשמש מפקד פיקוד המרכז. בנו ארל'ה פוקס הוא מנכ"ל קיבוץ נען. אחת מנכדותיו, רות, נולדה כשהיא סובלת ממוטציה קשה של מחלת סיסטיק פיברוזיס (CF). לצד משפחתה, טיפל בה פוקס במשך השנים, ליווה את הטיפולים בה, והושפע במיוחד מחוויית חייה. היא נפטרה כבת שתים עשרה.
שלמה ארד
שלמה יצחק ארד (24 באוקטובר 1946 - 25 בנובמבר 1975) היה משורר, מלחין וחבר קיבוץ בית זרע.
ביוגרפיה.
נולד לשמואל וחיה ארד, חברי קיבוץ בית זרע שבעמק-הירדן. בעידודו של אביו המוזיקאי החל ללמוד נגינה בפסנתר, ובהיותו בתיכון ניצח על מקהלות קטנות, הלחין שירים ועיבד מנגינות. בסיום לימודיו, טרם גיוסו, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה שבאורנים.
בנובמבר 1965 התגייס והתנדב לסיירת צנחנים.
בשנת 1968 ניתנו לו שלושה חודשי חופשה מיוחדת כדי להלחין ולהדריך את מקהלת הקיבוץ בהכנת חג הארבעים של הקיבוץ.
בשנת 1969, לאחר שחרורו, נענה לבקשת תנועת השומר הצעיר, שקיבוצו משתייך אליה, להשתתף בהכנת האירועים לציון יובל התנועה. ארד חיבר והלחין מחזמר שעלה בקיבוצים רבים ואף על במות בערים שונות.
בשנת 1971 החל בהוראת מוזיקה בבית הספר הקיבוצי שבמעלה החמישה.
במלחמת יום הכיפורים לקח חלק בקרבות בסיני, במעבר תעלת סואץ ובאיסמעיליה. באותה מלחמה נפל ברמת-הגולן אחיו הצעיר בועז.
בנובמבר 1975 יצא ארד לשירות-מילואים בסיני. לקראת סיום השירות לקה אביו בהתקף לב ואושפז בבית חולים במרכז הארץ. ארד קיבל רשות לטוס לצפון כדי לבקר את אביו, אך המטוס התרסק זמן קצר לאחר המראתו על ג'בל חלאל וכל נוסעיו נספו. ביום כ"ב בכסלו תשל"ו (25.11.1975). אביו נפטר מיד לאחר הישמע הבשורה ושניהם הובאו למנוחות ב-2 בדצמבר 1975 בבית העלמין האזרחי בית זרע.
השיר "בלילה על הדשא" (לחן: יאיר רוזנבלום) נכתב לזכרו של ארד על ידי בת כיתתו של ארד, אסתר ניצב.
השיר "היי לבדך" שכתב ארד הולחן (מחדש) על ידי נווה וליאור תאנה ועובד על ידי שמוליק נויפלד ביום הזיכרון 2016 במסגרת הפרויקט של גל"צ "אלה האחים שלי".
בלילה על הדשא (לזכרו).
שיר הנושא מתוכניתה של חבורת הזמר של פיקוד הצפון שהועלתה ב־1977 והוקדשה כולה לשיריו של יאיר רוזנבלום. כותבת השיר אסתר ניצב חיברה אותו כשיר זיכרון לבן כיתתה ארד שנהג לארגן ערבי שירה.
יצירותיו.
לחניו יצאו לאור בחוברת "שירים לבית ולנוף" ו"שיר השירים.
לאחר נופלו יצאו לאור מפרי-עטו ספר שירים 'תוגה ומרחק' ואוסף של לחנים 'אלף צלילים'.
סוזן פלאשט
אירן פרמלי
אירן פרמלי (באנגלית: Irene E. Parmelee; (1847–1934) הייתה ציירת ואמנית פורטרטים אמריקאית.
ראשית חייה.
איירין פרמלי ילידת גילפורד, קונטיקט. היא הייתה בתם של מרי והורטון פרמלי, משפחה חקלאים. אחיה הגדולים היו אמילי, צ'ארלס, מרי וג'יין.
פרמלי למדה אצל הנרי בראיינט מהרטפורד בשנת 1872 ובשנה שלאחר מכן אצל נתנאל ג'וסלין בניו הייבן.
היא למדה שנה בבית הספר לאמנות ייל, שרק התחיל לקבל נשים, בהנהלתו של רוברט וולטר וייר. מאוחר יותר פרמלי נסעה לפריז ולמדה באקדמיה ז'וליאן בין השנים 1881–1884, שם למדה אצל ג'וזף-ניקולא רוברט-פלורי, פייר אוגוסט קוט וג'ולס ג'וזף לפבר.
קריירה.
היא הייתה אמנית פורטרטים והפעילה סטודיו בספרינגפילד, מסצ'וסטס בין השנים 1875 עד 1929. פרמלי ציירה את דיוקנו של מרקוס פרין נואלטון, השופט הראשי של בית המשפט העליון של מסצ'וסטס, בשנת 1912. הוא היה תלוי בבית המשפט בספרינגפילד בעקבות טקס הגשה רשמי בכינוס הרביעי השנתי של לשכת עורכי הדין במסצ'וסטס בדצמבר באותה שנה. היא קיבלה 1,125 $ (שווה ערך ל 29,067 $ בשנת 2020) עבור הציור הממוסגר.
פרמלי ציירה את דיוקנו של סמואל בולס השלישי, שהיה עורך העיתון "הרפובליקאי" וחבר אגודת הספרייה העירונית במשך 37 שנים והיה בדירקטוריון במשך 24 שנים. אשתו תרמה את הדיוקן לספריית ספרינגפילד, שנתלתה לצד דיוקנו של אביו, סמואל בולס, השני.
מוות.
היא נפטרה ב־29 באוגוסט 1934 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
גרייבסקי
סוזן לנגלן
יעקב גולדמן (עיתונאי)
יעקב גולדמן (1856 - 2 ביולי 1931) היה רב ועיתונאי שפעל בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
יעקב גולדמן נולד בירושלים בשנת 1856 (בפברואר או במרץ, לתאריך לידתו המדויק יש גרסאות אחדות), בן לאשר ולחיה רחל בת הרב שלמה ליב פארזיוור מפינסק. בהיותו כבן 5 נרצח אביו בידי שודדים באזור סאלוניקי, לשם הגיע כשד"ר של העדה האשכנזית בירושלים. לאחר שהותרה מעגינותה נישאה אמו בשנית לצבי גרייבסקי מסלונים. למד בישיבת עץ חיים. בתחילת שנת תר"ן (1889) שהה במערב אירופה לשם ריפוי ופרסם רשמי מסע בעיתון "הצפירה". עם שובו לארץ ישראל התקרב לחוגי המשכילים בירושלים ולראשי הסופרים העברים בחוץ-לארץ ובמיוחד לנחום סוקולוב.
בקיץ 1890 עבר ליפו והיה מזכיר העדה האשכנזית, ממייסדי היישוב החדש בעיר ומזכיר בית החולים "שער ציון" שהוקם בעיר. בשנת 1916 פרש מעבודתו הציבורית והיה רב, ודרשן ומלמד שיעורי תורה בבית הכנסת שבנווה צדק. בשנת תר"ף יסד ליד בית כנסת זה קופת גמילות חסדים בשם "מנצפ"ך" (ראשי תיבות של מדרש נוה צדק פרושים כנסייה) וניהלה אותה כל ימיו.
היה אחד הבולטים בעיתונאים העברים בשליש האחרון של המאה ה-19. תחילה כתב בעיתונו של יואל משה סלומון "יהודה וירושלים". בהמשך כתב ב"הצפירה" ונעשה שם כתב ראשי לענייני היישוב. פרסם גם ב"האסיף", "המגיד", "המליץ" ו"חבצלת", ובעידודו של סוקולוב פרסם סקירות על תולדות היישוב החדש. פרסם גם בקבצים הספרותיים שהוציא לאור זאב יעבץ. היה גם ממלא מקום של עורך "חבצלת". רבים ממאמריו חתם בשלל שמות עט, בהם "אחד ממנקי המנעלים", "אפרתי", "בן יפו", "בן עמי", "יעקב איש גם זו", "עקביא בן הראש" ו"פ. פלטיאל".
בתחילת המאה ה-20 עבר משבר רוחני, התרחק בהדרגה מהכתיבה בעיתונות החילונית ונעשה חבר "אגודת ישראל". בשנותיו האחרונות עסק בפלפולי תורה להם מוקדשים שני ספריו.
בזכרונותיו על ברנר תיאר ש"י עגנון גם את גולדמן:
ברומן "תמול שלשום" של עגנון מופיע גם גולדמן, בדומה לאישים רבים בני התקופה הנכללים ברומן זה.
בגיל 16 נשא לאישה את אסתר מלכה בת הרב אברהם וולפינזון, ונולדו להם עשרה ילדים. שני בנים ובת מתו בילדותם. נכדתו היא שולמית איתן ונכדו הוא זאב פרוש. אחיו (מאמו ומאביו החורג) הוא הסופר פנחס גרייבסקי.
נפטר בתל אביב ממחלת הסרטן בי"ז בתמוז תרצ"א, 2 ביולי 1931 ונקבר בפתח תקווה.
יסמין סקס-פרידמן
סינים
סינים הוא שם כללי לאנשים וקבוצות אתניות המזוהות עם סין, התרבות הסינית או היסטוריה של סין. כיום ישנן 3 מדינות בעלות צביון סיני אזרחי, והן הרפובליקה העממית של סין, טאיוואן וסינגפור. בדרך כלל אלו המוגדרים כסינים מוגדרים כך בשל בגלל מוצא אתני, לאום, אזרחות או זיקה אחרת לאזור גאוגרפי זה.
בני האן הם הקבוצה האתנית הסינית הגדולה ביותר, המונה כ-92% מאוכלוסיית הרפובליקה העממית של סין, כ-95% מאוכלוסיית טאיוואן ו-74% מאוכלוסיית סינגפור, בהתאמה. בנוסף, הם הקבוצה האתנית הגדולה בעולם, המונה כ-18% מאוכלוסיית העולם.
מחוץ לסין, המונחים "האן" ו"סינים" משמשים לרוב לחליפין, אם המושג האן מופיע כלל, אך בסין ישנם 55 מיעוטים אתניים המוכרים רשמית על ידי ממשלת סין שגם מזהים עצמם כחלק מהלאום הסיני.
שון ריקר
יורם בר-גל