במשך שלוש שנים עקבו אוריאל סיני ודנאל אל-פלג אחרי המתרחש בכותלי בית החולים לחיות בר בספארי ברמת גן ובמאבק של המטפלים להציל את חיות הבר הפצועות בתקווה להשיבן בחזרה לטבע. הסרט יצא ב-2018 לסינמטק והוקדש למטפל הראשי שמוליק לנדאו ז"ל, ששימש בתפקיד ראשי בסרט, לצד אריאלה רוזנצוויג, וטרינרית בבית החולים.
בית חולים לחיות בר
חיים קרייזווירט
הרב חיים קרייזווירט (נהגה: קְרֵיזְוִירְט, נכתב גם: קרייזווירטה; ב' בטבת ה'תרפ"א, 1920 – ט"ז בטבת ה'תשס"ב, 31 בדצמבר 2001) היה רבה של "קהילת מחזיקי הדת" באנטוורפן במשך כחמישים שנה.
קורותיו.
נולד בוואיניטש שבגליציה ביום ב' בטבת ה'תרפ"א (1920), למרא דאתרא הרב אברהם יוסף קרייזווירט. למד בישיבת חכמי לובלין, וכונה "העילוי מקראקא". בשנת ה'תש"א (1941) עלה לארץ ישראל. נישא לשרה (נפטרה ביוני 2012), בת הרב אברהם גרודזינסקי, משגיח ישיבת סלובודקה. במשך מספר שנים התגורר בירושלים. למד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה. לאחר קום המדינה היגר לארצות הברית והיה ראש ישיבה בבית המדרש לתורה בשיקגו.
בשנת ה'תשי"ד (1954) התמנה כרבה של "קהילת מחזיקי הדת" באנטוורפן, הקהילה החרדית המרכזית בעיר. כונה לעיתים "רבה של אנטוורפן". בשנת 1957 ביקר באמריקה, שם קיבלו את פניו מאות אנשים בשיקגו ובניו יורק.
בשנות ה-70 חלה במחלת הסרטן, והבריא.
היה נשיא ישיבת מרכז התורה בירושלים, בראשה עומד חתנו הרב פנחס זליבנסקי.
נפטר באנטוורפן בט"ז בטבת ה'תשס"ב (2001) והובא לקבורות בהר המנוחות בירושלים. את מקומו מילא הרב אליהו שטרנבוך.
בנו הרב דב צבי קרייזווירט עמד בראשות ישיבת "תורת חיים" שייסד על שם אביו ברוממה.
הערכה.
בשנת ה'ת"ש, בגיל 20, כתב עליו הרב אברהם דוב כהנא שפירא:
רוקפור-סור-סולזון
רוקפור-סור-סולזון (בצרפתית: Roquefort-sur-Soulzon, באוקסיטנית: Ròcafòrt) היא עיירה במחוז אוורון בדרום צרפת. העיירה ממוקמת על רמת לזראק, ומפורסמת בגבינת הרוקפור, אשר מיוצרת בה.
חלק נכבד ממקומות התעסוקה בעיירה קשורים לייצור הגבינה (בעיקר גידול כבשים עבור החלב המשמש את הגבינה). סמוך לעיירה נמצאות מספר מערות הנושאות את השם מערות קמבלו (Cambalou). המערות הללו בעלות תנאים אקלימיים ייחודיים, אשר תרמו להיווצרות זן העובש Penicillium roqueforti, המאפיין הייחודי של גבינת הרוקפור.
בתחילת המאה ה-14, צו של המלך שארל השישי העניק לעיירה לראשונה בלעדיות בייצור הגבינה. הצו הנוכחי, שנכנס לתוקף ב- 1925, הרחיב את גבול הבלעדיות גם ליישובים אחרים בסביבה, מה שגרם להצטמצמות האוכלוסייה בעיירה.
אברהם יוסף קרייזווירט
הרב אברהם יוסף קרייזווירט (ח' באייר תרל"ו, 1876 – ט"ו בתשרי תש"ב, 1941) היה רבה של וואויניטש שבגליציה, מחבר הספר בית אברהם.
קורותיו.
נולד במגנישוב שבפולין לרב יעקב שרמן, מצאצאי הרב חיים רפופורט, רבה של לבוב. בשנת תרס"ה (1905) עבר לגליציה והתיישב בעיר וואויניטש. נישא לפרלה, בתו של רבי אהרן קרייזווירט מוואיניטש. לאחר נישואיו שינה את שם משפחתו כשם משפחת חותנו. כעבור זמן התמנה למרא דאתרא. בשנת תרס"ט הוציא את ספרו "בית אברהם".
חיבוריו "שו"ת מהרי"א" ו"שמלה רחבה" על הלכות טרפה עמדו לצאת לאור, אך נאבדו בתקופת השואה.
במלחמת העולם השנייה עבר לקוז'ניץ, שבסמוך לעיירת הולדתו. בתחילת שנת תש"ב הובל למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נספה עם אשתו וארבעת ילדיו. בנו, הרב חיים קרייזווירט, הוא היחידי שניצל מכל משפחתו.
מנעל אוויר
מנעל אוויר (מאנגלית: Airlock) הוא התקן אשר מאפשר מעבר בני אדם וחפצים מכלי מדוחס לסביבה המקיפה אותו, תוך מזעור שינוי הלחץ בכלי ואובדן האוויר ממנו. המנעל כולל תא קטן בעל שני פתחים הרמטיים, אשר אינם יכולים להיות פתוחים באותה העת. מנעל האוויר עשוי לשמש גם מתחת למים כדי לאפשר מעבר בין סביבה מדוחסת בתוך כלי שיט אל המים שמחוצה לו, אז יכול מנעל האוויר להכיל או אוויר או מים, וגם לשמש למעבר בין סביבות גזים שונים, ולאו דווקא לחצים שונים, כדי לצמצם או למנוע את ערבוב הגזים.
אופן פעולה.
לפני פתיחת דלת כלשהי, מצב מנעל האוויר – האזור שבין שתי הדלתות – מושווה למצב שמעבר לדלת העומדת להיפתח.
אם מדובר בצוללן היוצא מצוללת, לפני כניסת הצוללן למנעל האוויר, ימולא זה באוויר. עם כניסת הצוללן למנעל האוויר וסגירת הדלת מאחוריו, ימולא מנעל האוויר במים, ורק אז יוכל הצוללן לצאת אל המים. כשירצה הצוללן לחזור לצוללת ימולא מנעל האוויר במים, אחר כך ייכנס הצוללן למנעל האוויר, ואחרי שיסגור את הדלת המובילה אל המים, יוכל התא להתרוקן מהמים ולהתמלא באוויר, אז יוכל הצוללן לפתוח את הדלת המובילה לפנים הצוללת.
אם מדובר בטייס חלל היוצא מחלליתו, לפני כניסתו למנעל האוויר, ימולא זה באוויר. עם כניסת טייס החלל למנעל האוויר וסגירת הדלת מאחוריו, ירוקן המנעל מהאוויר ואז יוכל טייס החלל לפתוח את דלת המנעל המובילה אל מחוץ לחללית. כשירצה להיכנס חזרה לחלליתו ירוקן מנעל האוויר מאוויר, אז יוכל טייס החלל להיכנס למנעל, וכשיסגור אחריו את הדלת המובילה לחלל, ימולא המנעל באוויר, אז הוא יוכל לפתוח את הדלת המובילה לחללית
בשני המקרים המצוינים, על האדם היוצא למים או לחלל להיות מצויד בהתאם – חליפת צלילה או חליפת חלל.
אם מדובר באדם העובר ללא חליפת לחץ בין שני תאים הנמצאים בלחצים שונים, כאשר הוא נמצא בתוך מנעל האוויר, המנעל ישנה את הלחץ בתוכו באיטיות, כך שהאדם יוכל להסתגל לאט ללחץ אליו הוא עובר.
שימושים.
מנעלי אוויר משמשים ב:
יוסף הלר (זואולוג)
יוסף אלכסנדר הלר (באנגלית: Joseph Alexander Heller; נולד ב-10 באפריל 1941) הוא פרופסור אמריטוס לזואולוגיה במחלקה לאקולוגיה, אבולוציה והתנהגות במכון למדעי החיים, בפקולטה למתמטיקה ולמדעי הטבע, באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
כיהן כראש החוג לזואולוגיה ועמד בראש החוג לאבולוציה, סיסטמטיקה ואקולוגיה. שימש עמית מחקר באוניברסיטאות: אוניברסיטת קייפ טאון, אוניברסיטת בריסטול, אוניברסיטת ליברפול
ובאוניברסיטת סטוני ברוק. בשנת 2009 פרש לגמלאות, וממשיך במחקר והוראה.
הלר הוא חבר כבוד של העמותה הישראלית לזואולוגיה, חוקר במשך עשרות שנים את עולם החי של ישראל. מחקריו, בדגש על רכיכות, כוללים תיאור מינים חדשים, תפוצה וגורמים המעצבים אותה, עמידות ליובש ולחום, חיזור ורבייה, דינמיקה של אוכלוסיות, שרפות יער והשפעותיהן, טריפה והשפעותיה, אבולוציה של עולם החי בישראל ופיתוח שיטות לשימור ערכי טבע. היה עורך כתב העת הישראלי לזואולוגיה (Israel Journal of Zoology), אוצר אוסף הרכיכות הלאומי, והעמיד תלמידים רבים.
הוראתו האקדמית מציגה עקרונות וכללים של אבולוציה בקבוצות שונות של בעלי חיים, ברמה הבסיסית וברמה המתקדמת; היא גם עוסקת בתולדות החשיבה הביולוגית. באקדמיה ללשון העברית, חבר בוועדה למינוחים עבריים בביולוגיה וכן בוועדה לשמות בעלי חיים (זואולוגיה).
כתב מעל מאה פרסומים ובהם ארבעה ספרים.
נשוי ואב לשניים.
חשבון ממדים
Instagram
רואה מחמת תשמיש
בהלכה, רואה מחמת תשמיש הוא השם שניתן לתופעה של אשה המדממת מהנרתיק או מהרחם במהלך או מעט לאחר קיום יחסי אישות. במידה שמקור הדימום ברחם והדימום נובע מתהליך הורמונלי, הופך הדימום את האשה לנדה (או זבה) האסורה באיסור כרת בקיום יחסי אישות עם בעלה. באם הדבר קורה תוך כדי יחסי האישות באופן קבוע, האשה נאסרת על בעלה משום שעל פי ההלכה הקובעת שיש לפרוש מקיום יחסי אישות סמוך להופעת הווסת, לא ניתן לקיים יחסי אישות במצב זה כלל, וממילא זו עילה לגירושין.
כאשר קיום יחסי אישות גורם ליציאת דם מהנרתיק, מתעוררת השאלה האם מקור הדם הוא ברחם (דבר ההופך את האשה לנדה או זבה) או בנרתיק (דימום חסר משמעות הלכתית), והאם מדובר באירוע תמידי או חד-פעמי. לשם בדיקת הדבר ניתן לעשות שימוש בשפופרת המוחדרת לנרתיק ומדמה יחסי אישות, ובאמצעות בדיקה זו ניתן לאמוד אם הדימום הוא כתוצאה מיציאת דם מהרחם או פצע כלשהו בנרתיק, ועל פי זה לקבוע את מעמדה ההלכתי של האשה.
מקור הדין.
מקור הדין הוא בברייתא:
גורמים לראיית דם במהלך תשמיש.
דימום המתגלה במהלך או מעט לאחר קיום יחסי אישות יכול להגרם ממספר סיבות בהן: פצע באזור הנרתיק, רגישות בנרתיק בעקבות לידה, מחזור לא סדיר, פטרת, התקן תוך רחמי, גלולות למניעת היריון, מחלות מין, וקריעת קרום הבתולין, הסבר המובא בשו"ת חת"ם סופר הוא שייתכן וזהו דם חימוד המתעורר בעקבות מחשבות תשוקה של האישה אודות קיום יחסי מין. אפשרות אחרת שהוזכרה בתלמוד היא משום חולי הממלאה ונופצת וייתכן אף שזה ככל וסת הקפיצות.
אופן האיסור.
אם האשה רואה דם על עד הבדיקה שבו בדקה את עצמה מיד לאחר תשמיש המיטה, או לחלופין אם מצא הבעל דם על אבר מינו (גם אם לא מיד אחרי קיום יחסי אישות), ייתכן שקיום יחסי אישות גורם לדימום. אך למרות זאת, כל עוד הדימום לא חזר ונשנה שלוש פעמים עדיין אין חזקה על ראיית דם באופן קבוע, כי ייתכן שבאותה פעם האופן שבו קויימו היחסים הוא זה שגרם לדם, אך לאו דווקא מקרה זה ישנה גם בפעמים הבאות. רק לאחר שהדבר חזר ונשנה שלוש פעמים יש לאשה חזקה שהיא "רואה מחמת תשמיש".