הנפילה באה בעקבות השקעות כבדות של מיליוני אמריקאים בבורסה לניירות ערך בניו יורק. השקעה זו גרמה לעליית שערי המניות למחירים מוגזמים ולא מציאותיים, ועלייתם של המחירים עודדה אנשים נוספים להשקיע, בציפייה שהמחירים ימשיכו לעלות. אפילו הבנקים השתתפו ביצירת הבועה הכלכלית הזו, כשסיפקו אשראי זול ומימנו את השקעותיהם של ההמונים בבורסה.
ב־29 באוקטובר 1929, הבועה התנפצה סופית והציבור המבוהל החל למכור את המניות שבידו בצורה היסטרית. 13 מיליון מניות נמכרו במהלך אותו היום, כאשר אנשים ניסו נואשות להיפטר ממניותיהם לפני שהן יהפכו לחסרות ערך. במהלך הימים הבאים נמכרו עוד 30 מיליון מניות, מחירי המניות קרסו, ובכך הפכו מיליוני משקיעים לחסרי כל.
הבנקים אשר הלוו כספים רבים למימון רכישת מניות, מצאו עצמם בחובות כבדים (שכן החייבים לא יכלו להחזיר את ההלוואות שלקחו), דבר שגרם לבנקים רבים להגיע לפשיטת רגל. מיליוני אנשים איבדו את חסכונותיהם, עסקים איבדו את מסגרת האשראי שלהם ונסגרו, וכך הפכו מיליוני אנשים למחוסרי עבודה ופרנסה.
הקריסה החמירה בצורה דרמטית את המצב הכלכלי הרעוע גם כך, והיוותה תרומה משמעותית ל"שפל הגדול".
מרקנה
אצטדיון מריו פיליו (בפורטוגזית: Estádio Mário Filho), המכונה מרקנה (Maracanã), הוא אצטדיון כדורגל מהגדולים בעולם, הנמצא בריו דה ז'ניירו שבברזיל. האצטדיון מכיל 78,838 מקומות ישיבה והוא מגרשן הביתי של הקבוצות פלמנגו ופלומיננסה וכן של נבחרת ברזיל בכדורגל.
היסטוריה.
האצטדיון נבנה לקראת גביע העולם בכדורגל ב-1950, והכיל במקור מקום לכ-200 אלף צופים, כשחלק מהיציעים יועדו לעמידה. במשחק בין נבחרות ברזיל ואורוגוואי בבית הגמר של אותו טורניר צפו 199,854 צופים, מספר שיא של צופים במשחק כדורגל בכל הזמנים.
ב-19 ביולי 1992 התמוטט אחד היציעים העליונים וגרם למותם של שלושה צופים ולפציעתם של 50 נוספים. לאחר האסון תכולת הקהל באצטדיון הוקטנה משמעותית כאשר במהלך שנות ה-90 הותקנו בו מושבים. לאחר יום השנה ה-50 להקמתו של האצטדיון נערכו בשנת 1999 שינויים שהגדילו את תכולתו לכ-103,000 צופים.
ב-14 בינואר 2000 אירח האצטדיון את משחק הגמר הראשון של גביע העולם לקבוצות בו ניצחה קורינתיאנס את ואסקו דה גאמה 3–4 בבעיטות הכרעה מ-11 מטר.
בין 2005 ו-2006 נסגר האצטדיון לצורך שיפוץ מקיף. האצטדיון נפתח מחדש בינואר 2007 כשהוא מכיל 95,000 מקומות ישיבה וללא מקומות עמידה. האצטדיון אירח את טקס פתיחת המשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בעיר באותה השנה.
אצטדיון זה אירח מלבד אירועי ספורט גם אירועים מוזיקליים, ביניהם את רוק בריו, והופעות של פרנק סינטרה (ב-1980) ופול מקרטני (ב-1990).לקראת האירועים הבינלאומיים מונדיאל 2014 ואולימפיאדת ריו 2016 עבר האצטדיון מתיחת פנים, שכללה בנייה מחדש של היציעים קרוב יותר לכר הדשא, החלפת המושבים, תוספת מסכי תצוגה גדולים, הרחבת שטח הקירוי של היציעים עד לכר הדשא, הקמת תאי VIP, וכן שינויים בפנים ובסביבת האצטדיון. בתום השדרוג עמדה תכולת האצטדיון על 78,838 מקומות ישיבה.
האצטדיון נחנך מחדש ב-27 באפריל 2013. משחק הבכורה הבינלאומי הראשון שהתקיים בו היה משחק ידידות בין נבחרות ברזיל ואנגליה שהסתיים בתוצאה 2:2, ב-2 ביוני 2013.
האצטדיון אירח חלק ממשחקי גביע הקונפדרציות 2013, ואירח בין היתר את משחק הגמר של הטורניר. בנוסף הוא אירח את גמר מונדיאל 2014 ושנתיים לאחר הוא ארח את טקס הפתיחה והסיום וגמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת ריו 2016. טורנירי קופה אמריקה 2019 ו-2021 נערכו בברזיל, ואצטדיון המרקנה אירח כמה משחקים כולל שני הגמרים.
חוק אמפר
חוק אמפר הוא חוק פיזיקלי מתחום האלקטרומגנטיות, אחת ממשוואות מקסוול, שנתגלה על ידי אנדרה מרי אמפר (André-Marie Ampère), פיזיקאי צרפתי צעיר בתחילת המאה ה-19, ואשר תוקן כעבור כמה עשרות שנים על ידי הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס קלרק מקסוול. על פי חוק אמפר המקורות של השדות המגנטיים הם זרמים חשמליים (מבחינה זו הוא אנלוגי לחוק גאוס, הקושר את עוצמתו של שדה חשמלי לעוצמת המטען שיוצר אותו). התיקון שמקסוול הכניס הוא הכללה לפיה מקור של שדה מגנטי הוא שדה חשמלי המשתנה בזמן. המקרה של זרם חשמלי כמקור לשדה מגנטי, בנוסח המוקדם של אמפר, הוא רק מקרה פרטי של הכללה זו.
חוק אמפר המקורי.
חוק אמפר המקורי קובע כי קיים יחס ישר בין הזרם החשמלי formula_1 העובר דרך עקומה סגורה לבין השדה המגנטי המשיק לעקומה הנוצר כתוצאה מהזרם הזה: formula_2: formula_3.
בהצגה אינטגרלית, ניתן לנסח את החוק כך: האינטגרל המסלולי של השדה המגנטי לאורך מסלול סגור שווה לסך השטף של צפיפות הזרם דרך כל משטח הנשען על מסלול זה: formula_4, כאשר formula_5 הוא קבוע הפרמאביליות של הריק.
על ידי שימוש במשפט סטוקס מקבלים את הרישום הדיפרנציאלי:
formula_6
ביחידות cgs אפשר לרשום את חוק אמפר בצורה הבאה: formula_7, ובאמצעות משפט סטוקס לקבל: formula_8 .
דוגמה.
כאשר יש סימטריה גלילית לבעיה (כגון זרם הזורם בתיל ישר ואינסופי), נוח לבחור משטח סגור שהוא מעגל קונצנטרי ברדיוס r ולחשב סביבו את השדה המגנטי המשיק. את כיוון השדה אפשר למצוא באמצעות כלל יד ימין. משיקולי סימטריה נובע שבכל נקודה סביב המעגל השדה הוא אותו שדה ובפרט בעל אותו גודל. לכן, formula_9, ומכאן
ביחידות SI:
formula_10
ביחידות CGS:
formula_11
חוק אמפר המתוקן.
האמור לעיל נכון, כל עוד השדה החשמלי איננו משתנה בזמן (או ששינויו איטי ביותר - הקירוב האלקטרוסטטי). כאשר השדה החשמלי משתנה בזמן, נוצר שדה מגנטי כתוצאה מהשראה אלקטרומגנטית, בנוסף לזה הנוצר על ידי הזרם. במקרה זה, יש לתקן את החוק. הצורך בתיקון, כמו גם התיקון עצמו, נתגלה על ידי הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס קלרק מקסוול, אשר שם לב לבעיה בחוק אמפר המקורי כאשר משתמשים בו לתיאור טעינה/פריקה של קבל. ובאמת: אם נבחר את המסלול שלנו כך שיקיף קטע של חוט החשמל ליד הקבל, ונמתח את המשטח שדרכו אנחנו מחשבים את שטף צפיפות הזרם כך, שיעבור דרך אמצע הקבל, כלומר, הוא לא "יינקב" על ידי שום קו שזורם בו זרם, צד ימין של חוק אמפר יהיה 0, אך כאשר קבל נטען או נפרק, במעגל עצמו זורם זרם אשר יוצר שדה מגנטי עם רוטור לא-אפסי, והרי לנו סתירה. סתירה אחרת נובעת ממשפטי האנליזה הווקטורית: אם ניקח דיברגנץ משני צידי החוק, הדיברגנץ של הרוטור שבצד שמאל של יהיה 0 (דיברגנץ של רוטור שווה באופן זהותי ל-0), אך הדיברגנץ של צפיפות הזרם (צד ימין של החוק) לאו דווקא שווה לאפס.
כתוצאה משיקולים אלה וניתוח מתמטי תוך שימוש במודל מכני, קיבל מקסוול את חוק אמפר המתוקן, או את חוק אמפר-מקסוול (ביחידות cgs):
וביחידות SI: formula_13
הגודל formula_14 (כאשר formula_15 שווה בהתאמה ל-1 עבור מערכת CGS ול- formula_16 עבור מערכת SI) נקרא זרם העתקה, זכר למודל המכני של מקסוול, ומסומן לעיתים formula_17. תוך שימוש בסימון זה, חוק אמפר-מקסוול נראה כך:
גילוי זה של השראת שדה מגנטי על ידי השתנות של השדה החשמלי חתם את משוואות מקסוול וסלל את הדרך לגילויים של גלים אלקטרומגנטיים, ובפרט להסבר אופיו הגלי של האור, אשר התגלה בניסוי יאנג ב-1802.
פרסאידים
מטר פרסאידים הוא מטר מטאורים חזק המתקיים בין 17 ביולי ל-24 באוגוסט, כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו השביט סוויפט-טאטל (Swift-Tuttle). הפרסאידים קרויים כך משום שנקודת ההקרנה (radiant) שלהם נמצאת בקבוצת הכוכבים פרסאוס.
המטר ניתן לצפייה מאמצע יולי, ושיאו בין 9 ל-14 באוגוסט, תלוי במיקום המסוים של השובל. במהלך השיא ניתן לראות יותר מ-60 מטאורים בשעה. הם נראים בכל כדור הארץ, אולם עקב מיקום המסלול של השביט סוויפט טאטל, הוא ניתן לצפייה בעיקר בחצי הכדור הצפוני. כמו במטרי מטאורים רבים, קצב הפגיעה גבוה יותר בשעות שלפני השחר, מאחר שהחלק של כדור הארץ הפונה לכיוון התנועה סביב השמש נתקל ביותר מטאורים. רוב הפרסאידים נגוזים בהגיעם גבוה יותר מ-80 ק"מ.
מטר הפרסאידים הוא מטר המטאורים הנוח ביותר לצפייה בחצי הכדור הצפוני, גם לצופים שאינם מנוסים בתחום:
הפרסאידים של 2004.
בשנת 2004 היו שני שיאים לפרסאידים. השיא הרגיל היה, כבכל שנה, ב־12 באוגוסט בערך בשעה UTC 11:00 (14:00 לפי שעון ישראל), כלומר לאחר הזריחה בישראל. אך היה גם שיא נוסף, ב־11 באוגוסט בשעה UTC 21:00 (חצות לפי שעון ישראל): בערך בזמן הזה חלף כדור הארץ דרך שביל־אבק חדש יחסית, שהושאר מאחור על ידי סוויפט-טאטל בשנת 1862. קצב המטאורים הנצפה בזמן הזה היה כ־60 מטאורים בשעה.
הפרסאידים של 2007.
בשנת 2007 נצפה שיא למטר הפרסאידים ביום שני, ה-13 באוגוסט, בשעה 3:00 בקירוב, על פי שעון ישראל. יש לציין כי בשנה זו התצפית הייתה נוחה ביותר, שכן הירח היה במולדו ולא הפריע לצופים, שיכלו לצפות בפרסאידים גם מאזורים מיושבים (בעיקר בחופי הים).
הפרסאידים של 2008.
בשנת 2008 היו שני שיאים למטר הפרסאידים, הראשון השיא הרגיל, שהיה חלש יחסית עם קז"ש של כ-80, והשני, שיא לא צפוי, שהופיע בהפתעה לילה לאחר ליל השיא, והגיע לקז"ש של כ-130 למשך זמן קצר.
הפרסאידים של 2009.