ב-1998 הוציא ביטנסקי לאור אלבום תחת הפסבדונים "אבא" בהפקה מוזיקלית של רן שם טוב. האלבום נקרא "THE BEST OF ABA" ובו שירים בהלחנתו ובביצועו, ואף במילותיו בחלקם הגדול. הוא כלל גרסת כיסוי של ביטנסקי ל"מה יהיה בסופנו" ושירים חדשים: "המירוץ", "בלוז קטן של אותיות" (מילים ולחן של ביטנסקי), ולחנים לשני שירי משוררים: "וזה לא מה ש..." של יונה וולך ו"גשם יורד על פני רעי" של יהודה עמיחי. לצידם צרף לאלבום ביצוע חדש לשירה של אחינועם ניני "היא".
באוגוסט 2013 יצא לדרך פרויקט אישי חדש של ביטנסקי בשם "פרויקט החיוך - אשר ביטנסקי אוסף סינגלים", בו מוציא ביטנסקי לאוויר העולם שירים שהלחין בביצועי אמנים שונים. שיר הבכורה של הפרויקט היה "את חייכת", לחן של ביטנסקי למילים של נתן זך, בביצוע דנה עדיני ובהפקתו המוזיקלית של יועד נבו. השיר לווה בווידאו-קליפ בבימוי עידו איז'ק.
בשנת 2015 הצטרף ביטנסקי לצוות היוצרים של "Sama Sama" כמנטור של תחום המוזיקה ומערכות האודיו בפרויקט שהיה הפקה משותפת של סירק דה סוליי וקבוצת סמה סמה הישראלית.
בספטמבר 2015 יצא לאור השיר ״חיוכה המסוים״, לחן של ביטנסקי וערן ויץ, שהפיק מוזיקלית את השיר לצד יובל שפריר. מילות השיר נכתבו על ידי חיים גורי. השיר נכלל באלבומו השמיני של גידי גוב שנקרא ״אם היינו״.
עיצוב צליל.
בשנת 1976 החל לעסוק בתחום הסאונד למופעים. הוא ייבא ציוד ייעודי עבור המופעים שהפיק ותפעל אותו בעצמו. את רזי המקצוע למד מטומי פרידמן, מייסד אולפני טריטון, ומטכנאי סאונד שהגיעו לארץ עם האמנים שייבא להופעות.
בהמשך תכנן מערכות הגברה עבור מיטב התיאטראות ואולפני ההקלטה בישראל, בהם היכל התרבות ת"א, תיאטרון הבימה, תיאטרון הקאמרי, הסינרמה ועוד. בין עבודותיו: עיצוב צליל באופרה "פידליו" בביצוע האופרה של ברלין בניצוח דניאל בארנבוים, ביצוע סאונד ותאורה במופע של להקת "דייר סטרייטס" בפארק הירקון ת"א ב-1985 ועוד. אחד ממיזמי הדגל של ביטנסקי היה הזמנתה של עיריית וינה ב-1996 לבצע עיצוב צליל בהפקת האופרה "חליל הקסם" לרגל חגיגות 1,000 שנה לאוסטריה. במהלך דצמבר 2011 ובשנת 2012 ניהל ביטנסקי את עיצוב הצליל בכל הקונצרטים של הפילהרמונית הישראלית לרגל חגיגות ה-75 שנה של הפילהרמונית.
בשנת 2005 הוזמן ביטנסקי להצטרף לשורות חברת ווייבס אודיו הישראלית, המייצרת כלי תוכנה דיגיטליים לשיפור צליל. הוא היה שותף לזכייה של וייבס אודיו בפרס גראמי הטכני האמריקני בשנת 2011.
בשנת 1989 הקים את המחלקה לעיצוב צליל בתיאטרון, בחוג לתיאטרון שבפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. ביטנסקי ניהל את תוכנית הלימודים והעביר מספר קורסים במסגרתו.
מתחם דולות
מתחם דוּלוּת (באנגלית : Duluth Complex), מתחם מפרץ ביוור (Beaver Bay Complex) המשויך אליו (ושלעיתים קרובות מתייחסים אליו כחלק ממתחם דולות), והמתחם הגעשי נורת שור (North Shore Volcanic Group) הקשור אליהם הם תצורות סלעים הבונות את מרבית תשתית סלע האם של צפון-מזרח מדינת מינסוטה. מתחם דולות ומתחם מפרץ ביוור הם מחדרים שכבתיים שנוצרו בעת היווצרות אזור ההעתקים המרכז-יבשתי (Midcontinent Rift System) של אמריקה הצפונית. סלעי המתחמים גובלים בסלעים הגעשיים של המתחם הגעשי של נורת שור שנוצרו במהלך אותו אירוע גאולוגי, ולעיתים מובלעים בתוכם. תצורות אלו הן חלק מ"סופריור אפלנד" (Superior Upland), אזור פיזיוגאוגרפי בארצות הברית, בעצמו חלק מ"לאורנטין אפלנד" (Laurentian Upland) של החבל הגאולגי השילד הקנדי, הליבה של קראטון אמריקה הצפונית.
מיקום.
מתחם דולות כולל את מרבית "חבל ראש החץ" (Arrowhead Region) צפונית לימת סופיריור. מתחם דולות ומתחם מפרץ ביוור משתרעים דרומית לקו דמיוני המתחיל במערב בסמוך לדולות, מתעקל צפונה ולצפון-מזרח עד בערך קו הרוחב 48° צפון דרומית לאגם נייף (Knife Lake), ממשיך מזרחה במקביל לקו רוחב זה במרחק שנע בין חמישה לעשרים קילומטרים מקו הגבול בין קנדה לארצות הברית עד לקרבת קו האורך 90°, שם הוא מתחבר לקו הגבול בנהר פיג'ן (Pigeon River), ואז ממשיך מזרח בסמוך לגבול ובקרבתו עד ימת סופיריור. אורכו של מתחם דולות כ-240 קילומטרים ושטחו כ-4,715 קמ"ר.
בקרבה לימת סופיריור מתמזגים סלעי מחדרים אלו עם הסלעים של המתחם הגעשי נורת שור, אף הוא שריד מהיווצרות אזור ההעתקים המרכז-יבשתי, תוך יצירת פסיפס מורכב. מתחמי דולות ומפרץ ביוור נמשכים למרחק קצר מתחת לימת סופיריור דרומית לקו החוף הנוכחי, אך במרבית המקומות לאורך חוף זה ובקרבתו מכוסה חלקם הדרומי בסלעים הגעשיים של המתחם הגעשי נורת שור.
היווצרות.
לפני כ-1,100 מיליון שנים החל קראטון אמריקה הצפונית להתפצל עקב היווצרות הבקע של אזור ההעתקים המרכז-יבשתי. במשך תקופה בת 15 עד 22 מיליון שנים, עלתה מאגמה דרך קרום כדור הארץ, כשהיא מפרידה בין התצורות הקדומות ויוצרת מסלע חדש באזור הבקע. שכבות המסלע שנוצרו כך מכונות חבורת העל קווינאוון (Keweenawan Supergroup). סלעים מחבורה זו צפונית לימת סופיריור מהווים את השכבות של החבורה געשית של נורת שור והתצורות הצמודות של מתחמי דולות ומפרץ ביוור.
המתחם הגעשי נורת שור.
הסלעים הגעשיים של מתחם נורת שור נוצרו בין לפני 1,109 מיליון שנים ל-1,096 מיליון שנים ממאות קילוחי לבה נפרדים, תוך יצירת שש רמות משופעות נבדלות שבחלק מהמקרים נערמו זו על גבי זו והגיעו לעובי של יותר מ-8,000 מטרים. רמות אלו משופעות כלפי הקער שמתחת לימת סופיריור, כפי שניתן לראות בתמונה המצורפת של הרי סואוטות (Sawtooth Mountains), שמדרונותיהם משקפות את שיפועם של הסלעים שלחוף הימה. אף שהרכבם בזלתי, כוללים קילוחים אלו ריוליטים וסוגים אחרים. כחלק מרצף קווינאוון (Keweenawan sequence) מהמזופרוטרוזואיקון, מהוות שכבות געשיות אלו חלק ממתחם רמת לבה שהוא בין המתחמים הקדומים ביותר, הגדולים ביותר ושהשתמרו בצורה הטובה ביותר בעולם מסוגו.
מתחם דולות.
הסלעים הגעשיים של נורת שור יצרו את "סלעי הגג" שלתוכם נוצקו הסלעים המאפיים של מתחם דולות. הם נוצרו, בעיקר, לפני פחות מ-1,102 מיליון שנים. התצורות הקדומות ביותר נמצאות ליד דולות, והחדשות יותר בסמוך לעיירה טופטה (Tofte) במינסוטה. סלעי הגג היוו מבודד תרמי למאגמה שעלתה מלמטה שהצטננה באיטיות עקב כך, ולכן הסלע המאפי שנוצר הוא בעל גרגרים גדולים יחסית. מחדרים פלוטוניים אלו יצרו סיל שעוביו כ-16 קילומטרים, הבנוי בעיקר מגברו, אבל עם כמויות משמעותיות של אנורתוזיט, וגם מחדרים של טרוקטוליט, גרנודיוריט וגרניט. מתחם דולות הוא אחד ממחדרי הגברו הגדולים ביותר בעולם, ואחד מהמחדרים השכבתיים הגדולים הידועים, שני רק למתחם בושוולד בדרום אפריקה. החלק התחתון של המחדר לאורך השוליים הצפון-מערביים בנוי מסלעי הצטברות יחד עם ריכוזים של ניקל, נחושת ומתכות מקבוצת הפלטינה. החלק העליון מכיל אנורתוזיט הנושא אילמניט ולברדוריט.
לאורך שוליו הצפונים גובל מתחם דולות במבנים גאולוגיים קדומים יותר, החגורה הירוקה של איליי (Ely Greenstone belt), חגורה געשית מעידן הארכאיקון שסלעיה נחשבו פעם כסלעים הקדומים ביותר שנחשפו על פני כדור הארץ, והרכסים מכילי עפרות הברזל: רכס מסאבי (Mesabi Range), ורכס גנפלינט (Gunflint Range), עפרות שהושקעו כחלק מחבורת אנימיקי (Animikie Group) מאורוגנזת פנוקאן (Penokean orogeny), אירוע שיצר רכסי הרים בתקופת הפלאופרוטרוזואיקון. על פי ההשערה המקובלת היו שני רכסי הרים אלו פעם רכס רצוף אחד, אבל המאגמה הפולשנית של מתחם דולות אפתה וקברה את מרכז הרכס והפרידה אותו לשני הרכסים של ימינו.
במזרח המתחם נסמך על תצורת רוב (Rove Formation) ופולש לתוכה. תצורת רוב היא מבנה קדום יותר הבנוי מסלעי משקע. כיוונם הכללי של מבני הגברו והדיאבז של מתחם דולות הוא מדרום מערב לצפון מזרח, והסחיפה המשתנה הותירה סדרה של רכסים הבנויים מהסלעים המאפיים הקשים יותר כשהוא נישאים מתוך סלעי המשקע הרכים יותר של תצורת רוב. אגמים מוארכים רבים שוכנים במרבית השקעים הללו.
בדרום, בסמוך לימת סופיריור, שוכנים שכבות המסלע של מתחמי דולות ומפרץ ביוור מתחת לסלעי הפרץ של המתחם הגעשי נורת שור, או מתמזגים בהם. מתחם מפרץ ביוור שוכן במרכז מתחם נורת שור, וסלעיו צעירים במקצת מהסלעים המאפיים האחרים של מתחם דולות, והם מתוארכים מלפני 1,096 מיליון שנים. פעם חשבו שסלעים אלו וסלעי משקע צעירים יותר כוסו על ידי מתחם דולות לרוחב כל ימת סופיריור עד ויסקונסין, שגם שם קיימים תצורות גברו. ההשערה הייתה שמתחם דולות הוא לופולית ענק, מבנה בצורת עדשות השקוע במרכז, המחבר בין מחשופי הגברו משני צדי הימה, אך כיום ידוע שהמתחם משתרע רק כמה קילומטרים דרומית לחוף הצפוני של ימת סופיריור.
תצורות נוף עכשוויות.
סלע האם מעידן העל של הפרקמבריון של מתחם דולות והמתחם הגעשי נורת שור אינם קבורים מתחת לשכבות סלעי משקע מאוחרים יותר, כפי שנפוץ דרומה מהם, מרבית סלע אם זה קרוב לפני השטח או מהווה אותם. קרחונים סחפו קרקעות קדומות יותר, וכמקובל בשילד הקנדי, הקרקעות החדשות שנוצרו אחר-כך דקות ודלות, ומקורן מהסלעים שמתחתן או מסלעים סמוכים ולא מהשכבות העמוקות של המשקעים הקרחוניים, שהם מקוטעים ויחסית רדודים במרבית האזור. עקב כך מרבית סלע האם נחשף, למעט משקעים ומשקעים קרחוניים בפרשת המים של הנהרות סנט לואיס (Saint Louis River) וקלוקט (Cloquet) מערבה בפנים היבשת.