בנובמבר 1943 הועברה האחריות על הדיוויזיה לידי הצבא ושמה שונה לדיוויזיית השדה הרביעית (L). גדודי היגר שלה הפכו לרגימנטים היגר ה-49, ה-50 וה-51. בתחילת השנה שלאחר מכן, היא קיבלה חלק מהצוות שנותר בחיים של דיוויזיית השדה השלישית (L), שזה עתה פורקה. בקיץ 1944, דיוויזיית השדה הרביעית (L) עדיין הגנה על ויטבסק כחלק מהקורפוס ה-53 בארמיית הפאנצר השלישית. כשהצבא האדום החל במתקפת ויטבסק-אורשה במהלך מבצע בגרטיון ב-22 ביוני 1944, הוקף הקורפוס תוך ימים. הדיוויזיה כותרה בוויטבסק ולאחר מכן הושמדה כשמפקדה, הגנרל רוברט פיסטוריוס, נהרג בפעולה.
אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן
אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן המלמד הבצרי היה מחכמי הקראים בדורות הראשונים לאחר תקופת מבשרי הקראות. פעל בשלהי המאה התשיעית או תחילת המאה העשירית בקירוב. מצאצאיו עמדו חכמים אשר לקחו חלק מרכזי בהתפתחות המורשת הקראית והפרשנות המקראית הקראית.
אך מעט ידוע על אבו עלי סעדיה הלוי. סלמון בן ירוחם מצטט את "אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן מלמד הבצרי" כאומר:
מאזכור זה אצל הקדמון סלמון בן ירוחם, בן המאה העשירית, מסיק שמחה פינסקר ש"אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן המלמד הבצרי" הוא אביו של עלי הלוי בן אלחסן וסבו של יפת בן עלי הלוי.
במבוא לאיגרת רבי יהודה בן קוריש מביא משה כ"ץ מדברי עלי הלוי נינו של אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן: . ומוכיח שם מכמה מקומות את סדר הדורות וזיהוי החכמים בני המשפחה בשושלתו של אבו עלי סעדיה.
שמחה פינסקר מעלה גם את ההשערה שהוא סעדיה הנשיא רבו של יוסף הרואה, שכן הלה מכנה את רבו סעדיה הנשיא בכינוי "אדוני המלמד".
זואי ורייבן
זואי ורייבן (באנגלית: Free Rein) היא סדרת דרמה המשכית בריטית, שנוצרה על ידי ויקי לוטאס ואנה מקלירי, והופקה על ידי Lime Pictures עבור שירות הסטרימינג נטפליקס. העונה הראשונה עלתה לשירות ב-23 ביוני 2017, השנייה עלתה ב-6 ביולי 2018 והשלישית והאחרונה עלתה ב-6 ביולי 2019.
לאור הצלחת הסדרה הופקו לה שני ספיישלים, "זואי ורייבן: יש סוסים שיודעים לשיר (בחג המולד)" שעלה לשירות ב-7 בדצמבר 2018, ו"זואי ורייבן: חג האהבה" שעלה לשירות ב-1 בפברואר 2019. בינואר 2021, השחקנית סלין באקנס שגילמה את אמליה הודיעה שהסדרה הסתיימה, לאחר שהופקו לה שלוש עונות ו-32 פרקים באורך 25–33 דקות.
גם בישראל הסדרה עלתה בנטפליקס, כמו כן היא דובבה לעברית בביומה של טליה ברקאי, כאשר בין המדבבים נכללים עינת אזולאי, מייה קדוש, אריאל שמיר ואורי זלצמן.
תקציר העלילה.
זואי, נערה אמריקאית בת 15 מלוס אנג'לס מגיעה לחופשת קיץ לאנגליה לעיירה בה נולדה וגדלה אימה. במהלך הקיץ היא יוצרת קשר מיוחד עם הסוסה רייבן וגם מכירה חברים חדשים בני גילה.
דמויות ושחקנים.
מרקוס ילד עורבות
פרסים ומועמדויות.
הסדרה זכתה בפרס אמי בשנת 2018 בקטגוריה סדרה לנוער ומשפחה, והייתה מועמדת לקבלת פרס NAACP Image. בהמשך היא זכתה בפרסים נוספים.
ריינר שטאהל
ריינר שטאהל (בגרמנית: Reiner Stahel; 15 בינואר 1892 – 30 בנובמבר 1955) היה קצין גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הוא ידוע בעיקר בשל נסיגתו מווילנה ובפיקוד על חיל המצב של ורשה במהלך מרד ורשה ב-1944. הוא נעצר על ידי ה-NKVD ברומניה, ובילה את שארית חייו בשבי הסובייטי.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
שטאהל נולד ב-15 בינואר 1892 בבילפלד. הוא התגייס לצבא הגרמני בשנת 1911 והצטרף לרגימנט הרגלים ה-130 (לורן ה-1), עמו לחם במהלך במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הוא עבר לפינלנד והצטרף לצבא הפיני שהשתתף במלחמת האזרחים הפינית.
ב-1933 נסע לגרמניה הנאצית שם עבד במשרד התעופה של הרייך, ולאחר מכן פיקד על גדודי נ"מ שונים של הלופטוואפה.
מלחמת העולם השנייה.
בסוף מרץ 1941 מונה שטאהל למפקד רגימנט הנ"מ ה-34 (דיוויזיית הנ"מ ה-18), שלחם במהלך מבצע ברברוסה בהתקפה על מרכז רוסיה. ב-18 בינואר 1942 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 במרץ 1942 הוא הועלה לדרגת אוברסט. באפריל 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הנ"מ ה-99 בגזרה הדרומית של החזית המזרחית, ובספטמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-4. במהלך הקרב על סטלינגרד, שטאהל פיקד על צוות קרב בחלק הדרומי של החזית המזרחית, וב-4 בינואר 1943 קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-21 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור ולאחר מכן הועבר לצי האוויר ה-4.
בסוף מאי 1943 הוא מונה למפקד חטיבת הנ"מ ה-22 החדשה באיטליה והופקד על ההגנה על מצר מסינה. לאחר הנסיגה הגרמנית מסיציליה וכניעתה של איטליה, מונה שטאהל למפקד הצבאי של רומא בספטמבר 1943.
ביולי 1944 פיקד על חיל המצב של וילנה במהלך מתקפת וילנה והצליח לדחות את תפיסת העיר על ידי הצבא האדום. על מאמציו, ב-28 ביולי 1944, הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל והועלה לדרגת גנרל לויטננט.
שטאהל הועבר לוורשה, שם היה אמור להגן על העיר מפני הצבא האדום המתקדם. עם זאת, המתקפה הסובייטית הופסקה. במקום זאת, ב-1 באוגוסט החל מרד ורשה על ידי הארמייה קריובה הפולני. ביום הראשון של המרד, שטאהל הוקף במטה שלו בארמון הסקסוני, והוא איבד שליטה על המצב. ב-4 באוגוסט ניתן הפיקוד על הכוחות הנאצים בוורשה למפקד הוואפן-אס-אס אריך פון דם באך-צלבסקי וכוחותיו של שטאהל הוכפפו למפקד החדש. עד 7 באוגוסט הגיעה חטיבת דירלוונגר לעמדות של שטאהל במרכז העיר, למרות שהוא לא שב לפקד על חיל המצב של העיר.
בסוף אוגוסט 1944, בעקבות ההפיכה ברומניה, שלח הפיקוד העליון של הוורמאכט את שטאהל לבוקרשט כמפקד קרבי. שטאהל נלקח בשבי על ידי הסובייטים יחד עם הגנרל אלפרד גרסטנברג לאחר מספר ימים, ושהה במחנות שונים עד מותו.
אחריתו.
בשבי, הוא נעצר באוגוסט 1951 על ידי המשרד לביטחון המדינה של ברית המועצות כפושע מלחמה. בפברואר 1952, בית הדין הצבאי של הק.ג.ב. גזר עליו 25 שנות מאסר.
ריינר שטאהל מת מהתקף לב ב-30 בנובמבר 1955 במחנה שבויים 5110/48 וויקובו ליד איוואנובו ונקבר בבית הקברות הצבאי בצ'רנזי הסמוך.
ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק
ג'ימגה אוגיין ואנגצ'וק (בדזונגקה: འཇིགས་མེད་ཨོ་རྒྱན་དབང་ཕྱུག; נולד ב-19 במרץ 2020) הוא נסיך בהוטן, בנם השני של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן וג'טסון פמה.
ביוגרפיה.
ג'ימגה נולד בארמון לינקנגה טהימפהו ב-19 במרץ 2020. הוא בנם של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן והמלכה ג'טסון פמה. ב-30 ביוני נערך הטקס בו הוא הוענק לו השם "ג'ימגה אוגיין". אחיו הגדול הוא נסיך הכתר ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק. ג'יגמה אוגיין נמצא במקום השני לירושת הכתר.
ג'ימגה נאמגייל ואנגצ'וק
זולטאן קאמרר
זולטאן קאמרר (בהונגרית: Kammerer Zoltán; נולד ב-10 במרץ 1978, ואץ) הוא שייט קיאקים אלוף אולימפי (סידני 2000 ואתונה 2004) זוכה 4 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב, אלוף עולם זוכה 15 מדליות עולמיות מהן 3 זהב ואלוף אירוהפ וכה 12 מדליות אירופיות, מהן 3 זהב.
ביוגרפיה.
קאמרר החל לשוט בקיאק בעיר גד מעט לפני 1993. בשנת 1994 עבר למועדון UTE כשייט נוער. כבר באותה השנה היה במדורגים ב-1000 מטר באליפות הבוגרים. בנוער הוא היה אלוף הונגריה בכל שיט אישי (400, 500, 1000 מטר). בשנה שלאחר מכן כבר זכה במדליית ארד ב-1000 מטר באליפות הונגריה לבוגרים. באליפות העולם לנוער הוא זכה בשלוש מדליות זהב.
ב-1997 הוא הפך לקיאקיסט של מועדון VSE בגיור. הוא סיים ראשון באליפות אירופה ב-500 ו-1000 מטר. באליפות העולם זכה במדליית זהב ברביעיות ל-500 מטר. בשנה שלאחר מכן זכה בשתי מדליות באליפות הונגריה, אך לא הצליח להגיע לאליפות העולם. באליפות אירופה 1999 בזאגרב זכה במדליית כסף בזוגות ב-500 וב-1000 מטר. הישגיו נמשכו לאורך שנים.
זולטאן קמרר סיים את הקריירה האולימפית באולימפיאדת לונדון (2012), שם זכה במדליית כסף ברביעיות (קאמרר, טוט, קוליפאי, פאומן) ולאחר מכן במדליית ארד באותו ההרכב באליפות אירופה 2013.
ראיסה גורבצ'ובה
ראיסה מקסימובנה גורבצ'ובה (ברוסית: Раиса Максимовна Горбачёва; 5 בינואר 1932 – 20 בספטמבר 1999) לבית טיטארנקו (ברוסית: Титаренко) הייתה אשת ציבור רוסית, רעייתו של שליט ברית המועצות האחרון, מיכאיל גורבצ'וב. במסגרת פעילותה הציבורית קידמה מימון של תוכניות לשימור התרבות הרוסית ותשתיות טיפול בילדים שלקו בלוקמיה.
ביוגרפיה.
ראיסה מקסימובנה גורבצ'ובה נולדה בעיירה רובצובסק שבמערב סיביר (כיום מחוז אלטאי) בברית המועצות ב-5 בינואר 1932 למשפחה של מהנדס הרכבות מקסים אנדרייביץ' טיטארנקו (1907–1986) ואלכסנדרה פטרובנה פארדה. אביה של ראיסה, יליד מחוז צ'רניהיב באוקראינה, עבר למחוז אלטאי בשנת 1929 כדי לבנות מסילות ברזל, שם הכיר את אשתו לעתיד. הוריה של אלכסנדרה פארדה - פיוטר סטפנוביץ' פארדה ואשתו אנסטסיה ואסילבנה - היו איכרים בני איכרים. כמו מיליוני משפחות איכרים ברוסיה, הם סבלו מקשיי ממושכים להחזיק את ראשם מעל המים בימי הקיסרות, מלחמת האזרחים והקולקטיביזציה של סטלין. בתחילת שנות ה-30, משפחתו של פיוטר פארדה נושלה מרכושה בעקבות היותם קולאקים; פיוטר הואשם בשיתוף פעולה חתרני עם האינטרנציונל הרביעי נגד סטלין והוצא להורג. סבתה של ראיסה, אשתו של פיוטר, מתה מצער ורעב; ארבעת ילדיה הושארו יתומים.