אתונה 2004.
באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) דורגה בריטניה שנייה בטבלת המדליות, עם 94 מדליות, בהן 35 מדליות זהב. השחיין ג'יימס אנדרסון היה הספורטאי הבולט במשלחת כשזכה בארבע מדליות זהב פאראלימפיות, ואף שבר את שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי כשקבע תוצאה של 4:49.81 דקות. דייוויד רוברטס זכה בארבע מדליות זהב ומדליית כסף אחת ופירסון זכה בשלוש מדליות זהב נוספות בתחרויות הרכיבה.
בייג'ינג 2008.
באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) הייתה בריטניה שוב שנייה בדירוג המדליות, עם 102 מדליות פאראלימפיות, אחרי סין המארחת שזכתה ב-211 מדליות. רוכב האופניים דארן קני זכה בארבע מדליות זהב ומדליית כסף אחת, רוברטס זכה בארבע מדליות זהב בבריכת השחייה ופירסון זכה ברכיבה בשלוש מדליות זהב נוספות, בפעם השלישית ברציפות.
אולימפיאדות החורף.
במשחקי החורף הפאראלימפיים משתתפת בריטניה מאז ראשיתם באולימפיאדת הנכים אורנסקולדויק (1976), בהם הצלחתה של בריטניה פחותה, והמשלחת קטפה את מדליית הזהב הראשונה בתולדותיה באולימפיאדת הנכים סוצ'י (2014).
הישגי השיא של המשלחת היו באולימפיאדת הנכים אינסברוק (1984) בה הצליחו חברי המשלחת לזכות בעשר מדליות פאראלימפיות, ארבע מדליות כסף ושש מדליות ארד. הספורטאית הבריטית הבולטת במשחקים אלו הייתה דניס סמית שזכתה בשלוש מדליות כסף בהחלקה מהירה.
ציפור צהובה (קוקטייל)
ציפור צהובה (באנגלית: Yellow Bird) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מ-30 מ"ל רום לבן, 15 מ"ל טריפל סק, 15 מ"ל גליאנו, 15 מ"ל מיץ ליים. את המרכיבים מוזגים לשייקר, מסננים לכוס קוקטייל ומקשטים פרוסת ליים.
דלית קהאן
טורקא
מספנת הצי בבוסטון
מספנת הצי בבוסטון (באנגלית: Boston Navy Yard), שנקראה תחילה Charlestown Navy Yard ואחר כך Boston Naval Shipyard, הייתה אחת המספנות הוותיקות ביותר של הצי האמריקני. היא הוקמה ב-1801 ונסגרה רשמית ב-1 ביולי 1974. חלק משטחה הועבר לידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ובו הוקם הפארק ההיסטורי הלאומי של בוסטון. בחלקים אחרים של המספנה לשעבר נמצאות כיום פריגטת המפרשים "קונסטיטושן" ואוניית המוזיאון "קייסין יאנג", משחתת מימי מלחמת העולם השנייה. בפי תושבי האזור ושירות הפארקים הלאומיים המקום נקרא עדיין בשם "מספנת צ'ארלסטאון".
תולדותיה.
בניית כלי שיט מלחמתיים החלה בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, עוד במלחמת העצמאות האמריקנית. השטח עבור המספנה נרכש ב-1800 והיא נפתחה זמן קצר אחר כך. כאן נבנתה אוניית הקו הראשונה של הצי האמריקני, "אינדפנדנס". עד שנות התשעים של המאה שימש המתחם בעיקר לתיקוני אוניות ולאחסנה, אז החלו בונים בו את אוניות הפלדה של "הצי החדש" ("New Navy").
ב-24 ביוני 1833 חנכה "קונסטיטושן" את המבדוק שנבנה במקום, הראשון מסוגו בניו אינגלנד, וב-14 במרס 1975 הייתה היא האונייה האחרונה שצפה ויצאה ממנו לפני שנסגר סופית. מפעל החבלים (ropewalk) שנפתח במספנה ב-1837 ייצר חבלים לשימוש הצי עד סגירתו ב-1975. אחרי מלחמת האזרחים שימש מתחם המספנה כבסיס אחסנה וגיוס.
בשנות התשעים של המאה ה-19 החל הצי מתרחב, והמספנה ניעורה לחיים. בשנים הראשונות של המאה העשרים נבנה מבדוק נוסף. במלחמת העולם השנייה תוקנו במספנה אוניות בריטיות שנפגעו על ידי הצי הגרמני. ב-27 בספטמבר 1941, יום החירות של הצי (Liberty Fleet Day), הושקו בבוסטון שתי משחתות, "קווי" (Cowie) ו"נייט" (Knight). בוסטון הייתה אחת מארבע מספנות של הצי שנבחרה לבנות את הפריגטות מדגם "קפטן" עבור הצי המלכותי הבריטי במסגרת חוק "השאל-החכר". מאחר שארצות הברית נמצאה במלחמה כאשר נשלמה בנייתן של אוניות אלה, שימשו חלק מהן כמשחתות ליווי לאוניות הצי. לאחר המלחמה הסבה המספנה אוניות ממלחמת העולם השנייה לכלי שיט המותאמים לעידן המלחמה הקרה כחלק מתוכנית FRAM. הפעילות במספנה במהלך מלחמת קוריאה ומלחמת ווייטנאם הייתה מעטה בשל ריחוקה הרב מאזור הקרבות.
מתחם המספנה כיום.
המספנה נסגרה לאחר מלחמת ווייטנאם. כשהועלו רעיונות כיצד לפתח מחדש את המקום, אחת ההצעות שנשקלו הייתה להפוך את המקום למתחם בנייה של מכליות נפט. רעיון זה נדחה בסופו של דבר, והמקום הפך לחלק מהפארק ההיסטורי הלאומי של בוסטון, המציג את אומנות הבנייה של כלי שיט מלחמתיים ותולדותיה. מספנת צ'ארלסטאון מציעה אטרקציות רבות למבקרים: פריגטת המפרשים "קונסטיטושן", הנמצאת עדיין בשירות פעיל בצי, ואוניית המוזיאון "קייסין יאנג" רתוקות לרציף מס' 1 ופתוחות לקהל הרחב. כמו כן פועל במקום מוזיאון הפריגטה "קונסטיטושן". מבדוק מס' 1 מוסיף לשמש לתחזוקת אוניות, בעיקר לכלי שיט היסטוריים.
המספנה נמצאת קרוב לקצה הצפוני של שביל החירות, ומדי שנה מבקרים בה אלפי אנשים. המעבורות של MBTA, רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס, עוצרות ברציף מס' 3, הנמצא מרחק קצר מן המספנה.
סלאוקוס הרביעי
סלאוקוס הרביעי (פילופאטור) (ביוונית: Σέλευκος Δ' Φιλοπάτωρ; ככל הנראה 218 לפנה"ס – 175 לפנה"ס) בנם הבכור של אנטיוכוס השלישי ורעייתו לאודיקה הרביעית.
לאחר התבוסה לרומי בקרב מגנסיה בשנת 190 לפנה"ס, שותף סלאוקוס על ידי אביו בשליטה על הממלכה הסלאוקית. עם מותו של אביו בשנת 187 לפנה"ס הפך לשליט יחיד על הממלכה הסלאוקית עד למותו בשנת 175 לפנה"ס.
תקופת שלטונו הייתה תחת מגבלות כספיות וצבאיות כבדות שהוטלו על ידי הרפובליקה הרומית, בהתאם לתנאים של שלום אפאמיאה שנחתם בעקבות התבוסה הסלאוקית בקרב מגנסיה בשנת 188 לפנה"ס. שלטונו היה מאופיין בחשש מתמיד מאימת רומי, חשש שמנע ממנו לבצע כל פעולה שתתפרש כאיום נגד ההגמוניה הרומית באזור.
עלייתו לשלטון.
קרב מגנסיה ושלום אפאמיאה שנחתם בעקבותיו, חייבו ויתורים רבים מהממלכה הסלאוקית לרומא. סלאוקוס שלקח חלק לצד אביו בקרב מגנסיה היה מודע לגודל המשבר שבתבוסה ובהסכם השלום. בעקבות התבוסה בקרב, נאלץ סלאוקוס עם תחילת שלטונו להתמודד עם משבר צבאי, כספי ואישי (בני משפחה של סלאוקוס ובראשם אחיו אנטיוכוס הרביעי נלקחו לרומא כערובה לצייתנות הסלאוקית). בנוסף לכך נוצר משבר פנימי שערער את התשתית הרעיונית אידאולוגית של השושלת הסלאוקית שהנחיל אנטיוכוס השלישי, אותה תשתית שכללה פולחן למלך, סובלנות דתית ואי התערבות בעניינים הפרטיים והציבוריים של הנתינים. סלאוקוס בתקופת שלטנו נקט בקו נייטרלי ונמנע מעימותים וסיבוכים לאחר שהבין ששלטון שאפתני כפי שהוביל אביו לא יאפשר שיקום של הממלכה המעורערת.
תקופת שלטונו.
עם כניסתו לכס המלכות החל סלאוקוס בניסיונות דיפלומטיים לחיזוק מעמדו. בשנת 186 לפנה"ס הוא שלח את נציגיו לאספת הליגה האכאית במגאלופוליס. האכאים, לצורך חידוש הברית שעמדה בעבר בינם ובין אביו, הבטיחו לו שייטת בת 10 ספינות מלחמה. הסנאט הרומי שעינו הייתה פקוחה לכל הנעשה בממלכה הסלאוקית, הגיב בחשדנות לפעולה זו. משלחת רומי שיצאה למזרח ברשות טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס, הגיעה גם לבירה הסלאוקית אנטיוכיה. איומים גלויים ומוסווים שהועברו לאוזנו של סלאוקוס על ידי פלאמינינוס גרמו לו לוותר על יוזמת חידוש הברית עם האכאים.
הקרב שלא היה.
בשנה הרביעית לשלטונו, בשנת 183 לפנה"ס פארנאקיס מלך פונטוס ניסה לבסס את מעמדו באסיה הקטנה ויצא למסע כיבושים אשר במהלכו השתלט על העיר היוונית סינופ שלחופי הים השחור. פארנאקיס פנה עם צבאו מערבה, מתוך מחשבה שרומי לא תטיל דופי באקט התקפי זה כצורך לאיזון הכוחות לנוכח התעצמותו של אומיניס השני מלך פרגמון. גישושיו של פארנאקיס בחצר אנטיוכיה והבטחה לתגמול כספי תמורת סיוע, זכו לתמיכתו של סלאוקוס. סלאוקוס גייס חיל גדול ויצא לכיוון רכס הטאורוס, הוא היה משוכנע שפעולה זו לא תתפרש על ידי רומי כאקט נגדה בדומה למחשבתו של פארנאקיס, אולם פעולה זו היוותה הפרה של אחד מתנאי שלום אפאמיאה, לפיו נאסר על הסלאוקים לחצות את רכס הטאורוס. סלאוקוס, בהתאם למדיניותו ההססנית, לא השלים את המסע וחזר על עקבותיו. הססנותו וחוסר התעוזה שגילה התקבלו בשמחה על ידי רומי.
עם פרסאוס החמישי מלך מקדוניה.
בשנת 179 לפנה"ס, השנה התשיעית לשלטונו, עלה פרסאוס החמישי לשלטון במוקדון. מידת הנדיבות והחסד שהביא המלך החדש הביאו לו הוקרה רבה במוקדון וברחבי יוון, כמו גם זיק של תקוה בקרב חוגים אנטי רומיים ביוון. שאיפתו הייתה להעניק למוקדון מעמד בקרב הממלכות ההלניסטיות והמדינות היוונית. מעמדו שצבר תאוצה לא נעלם מעינו של סלאוקוס אשר מיהר בשנת 178 לפנה"ס להציע לפרסאוס את בתו לאודיקה החמישית לאשה.
קשר זה היה בעל משמעות מדינית וחיזק את כוחו של סלאוקוס עם כוחו העולה של המלך המוקדני החדש. בתחילה הסנאט הרומי לא נקט עמדה מאחר שהוא עדיין החזיק כבן ערובה את אחיו של סלאוקוס, ויורשו לעתיד - אנטיוכוס הרביעי.
ההגבלות שהטילה רומי על שתי הממלכות אסרה בין היתר החזקת ציי ספינות, כאשר על הממלכה הסלאוקית חל גם איסור להפליג מערבה משפך נהר קאליקאדנוס. לעזרת המחותנים באו שלטונות רודוס אשר הקצו ספינות שליוו את הכלה לבית אישהּ. מהלך זה של הדר ומלכות לשני בתי המלוכה המובסים נדון בסנאט הרומי וגרר אחריו איגרת לשלטונות רודוס ובה אזהרה למשנה זהירות בכל הקשור לסיוע וביטוי מעשי לממלכות האזור. אומיניס השני אשר ראה בקשר משפחתי חדש זה איום ומהלך כנגד רומי, גרם לכך שסלאוקוס נדרש לשלוח את בנו דמטריוס כבן ערובה לרומי בתמורה להחזרתו של אחיו, ומאוחר יותר יורשו - אנטיוכוס הרביעי.
סלאוקוס הרביעי ויהודה.
מורשת אנטיוכוס השלישי.