רובשקין נולד בניו יורק לאהרן ורבקה רובשקין. בשנת תשמ"א (1981) התחתן עם לאה לבית גולדמן. למד בכולל אברכים בשכונת קראון הייטס, לאחר כשנה התחיל לעבוד יחד עם אביו באטליז כשר בשכונת בורו פארק, בהמשך יצא לשליחות לאטלנטה. לרובשקין עשרה ילדים.
הקמת המפעל.
מפעל הבשר הגדול, אגריפרוססורס, הוקם על ידי אביו שהיה בעל אטליז בברוקלין. בשנת 1989 קנה אביו מפעל בשר באיווה שעמד לפני פירוק, השקיע את כל כספו בביסוס המפעל ועד מהרה נהפך למותג בשר כשר מוביל בארצות הברית. בשנות ה-90 המפעל גדל והתרחב והחל לשווק בשר בכל ארצות הברית. בשנותיו האחרונות שלו היה המפעל אחראי על כ-60 אחוזים משוק הבשר הכשר בארצות הברית וכ-40 אחוז משוק העופות.
המעצר.
ב-12 במאי 2008 פשטו מאות שוטרים בליווי מסוקים על המפעל בפוסטוויל בחיפוש אחר עובדים זרים שלא כחוק. בפשיטה נעצרו כארבע מאות עובדים שנחשדו כשוהים בארצות הברית בניגוד לחוק. קרוב ל-300 עובדים הועמדו לדין על זיוף מסמכי הגירה. בספטמבר 2008 הוגש כתב אישום נגד רובשקין על העסקה ביודעין של עובדים זרים. האישומים בפרשה נזנחו, לאחר שרובשקין נדון ל-27 שנות מאסר וקנס של 31 מיליון דולר על הונאה והלבנת הון.
משפט נוסף, שעסק בהעסקת קטינים בניגוד לחוק הסתיים בזיכויו של רובשקין. האישומים נגד המפעל, שהפסיק לפעול באוקטובר 2008 וכעבור ימים אחדים הגיש בקשה לפשיטת רגל, הסתיימו בהרשעה במסגרת הסדר טיעון.
הפשיטה נעשתה לאחר עבודת חקירה מאומצת ויסודית במשך שמונה חודשים, אך לאחר הפשיטה התווספו עוד ועוד סעיפי אישום בעניין הלבנת הון והונאת בנקים, בסופו של דבר החליטה התביעה להתמקד בעבירות הללו ולא לסבך את המשפט בסעיפי האישום בדבר העסקה שלא כחוק. בכתב האישום נטען שבהנחיית רובשקין מיליוני דולרים שנועדו לשמש ביטחונות להלוואה בנקאית שקיבלה חברת אגריפרוססורס הועברו במרמה לחשבון אחר, שבו שמשו להגדלת הכנסותיה של החברה, ושלאחר מכן הורה רובשקין למחוק את הרישומים של תנועות אלה.
בקשתו של רובשקין להשתחרר בערבות נדחתה על ידי בית המשפט, בנימוק שיש חשש שרובשקין ינסה להימלט לישראל. החשש התבסס על כך שבביתו של רובשקין נמצא תרמיל ובו 20,000 דולר במזומן ודרכונים, והשופט הביא בחשבון גם את חוק השבות הישראלי, המעניק אוטומטית אזרחות ישראלית ליהודי העולה לישראל. החלטה זו בוטלה על ידי השופטת לינדה ריד, ששחררה אותו בערבות של 500,000 דולר תוך הטלת הגבלות אחדות עליו.
בשנת 2009 נמכר המפעל לאיש העסקים הרשי פרידמן מקנדה ולחתנו דניאל הירש בסכום של 8.5 מיליון דולר. ומאז אין למשפחת רובשקין קשר עם המפעל.
מהלך המשפט.
רובשקין הורשע בבית משפט פדרלי בנובמבר 2009 בשמונים וששה סעיפי אישום על הונאות כספיות, לאחר מכן התקיים משפט נפרד בעניין העסקת מסתנני עבודה, במשפט זה החליטה השופטת לפטור את רובשקין לאחר בקשת התביעה, זאת כדי לקצר את הליכי המשפט.
ב-21 ביוני 2010 גזרה שופטת בית המשפט המחוזי באיווה, לינדה ריד, עונש של עשרים ושבע שנות מאסר על רובשקין. השופטת פרסמה את החלטתה יממה קודם להקראת פסק הדין, זאת כדי למנוע את התגובה הקשה בהקראת פסק הדין בבית המשפט.
עורכי דינו של רובשקין הגישו בקשה למשפט חוזר וטענו כי היה על השופטת לפסול את עצמה מלדון בתיק מכיוון שהייתה מעורבת בחקירת הפרשה, השופטת החליטה לא לקבל את הטענה. בינואר 2011 הגישו פרקליטיו ערעור לבית המשפט לערעורים בארצות הברית מחמת טענה זו, אך גם ערעור זה נדחה. בשנה זו שלחו ארבעים וחמישה חברי קונגרס מכתב לתובע הכללי של ארצות הברית, אריק הולדר, ובו ביקשו ממנו לחקור את אופן הטיפול בתיק.
ב-30 בינואר 2014 הגישו עורכי דינו של רובשקין ערעור חדש לבית המשפט הפדרלי בניו יורק הטוען שהיו פגמים חמורים בהליך השיפוטי, ובעיקר, על כך שהשופטת ריד שחרצה את דינו, הייתה צריכה לפסול את עצמה מלדון בעניינו, לאחר שהייתה שותפה במשרד עורכי דין שטיפל בתביעה נגדו.
תמיכת הציבור.
חרדים מכל החוגים בארצות הברית התלכדו סביב משפטו של רובשקין, בערים רבות נערכו עצרות תמיכה בו ונאסף כסף רב לכיסוי הוצאות המשפט. מלבד זאת החליטו להגיש בקשה לנשיא ברק אובמה לחקור את התנהגות בית המשפט בפרשה. בקשה שהגיעה ללמעלה מ-52 אלף חתימות. תגובת הבית הלבן הייתה כי עקב הפרדת הרשויות הוא אינו יכול לעשות כן.
גורמים חרדיים האשימו את המשטרה ואת השופטת באנטישמיות וברצון לפגוע בשמירת הכשרות בארצות הברית.
במהלך אותם ימים הוציאו קליפ תמיכה ברובשקין ומשפחתו תחת השם אחדות למען הצדק בו מתארחים גדולי הזמרים החסידיים, בהם מרדכי בן-דוד, אברהם פריד, יעקב שוואקי וליפא שמלצר.
שחרורו.
ב-20 בדצמבר 2017, לאחר 8 שנים בכלא, המתיק הנשיא דונלד טראמפ את דינו של רובשקין וקצב את עונשו לשמונה שנות מאסר, אותן כבר ריצה, ובכך איפשר את שחרורו.
קציבת העונש לוותה בתמיכה חוצת מפלגות בקונגרס, בהם של מנהיג המפלגה הרפובליקנית בסנאט אורין האץ' ומנהיגת המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים ננסי פלוסי. שחרורו המוקדם של רובשקין היה פתאומי ועורר גלי שמחה וריקודים בקרב יהודים חרדים מכל החוגים. בסמוך לשחרורו הגיע ל770 - מרכז חסידי חב"ד העולמי, שם עלה לתורה וברך הגומל. רובשקין נפגש עם גדולי האדמו"רים בניו יורק, שבעת מאסרו תמכו בו והפעילו קשרים בקרב אנשי עסקים בארצות הברית עד לשחרורו.
באלול תשע"ח, 2018 הגיע לראשונה לישראל, הוא ביקר בבתי גדולי הרבנים ובמקומות הקדושים לדבריו "הגיע כדי להודות על הנס".
ב-2019 יצא בהוצאת "אורות" הספר "רובשקין - נגד כל הסיכויים". הספר, פרי עטה של רעות חלילי, מגולל את סיפור חייו של רובשקין.
ספריו.
בזמן מאסרו חיבר רובשקין כמה ספרים:
אירוויזיון הילדים 2012
תחרות הזמר אירוויזיון הילדים לשנת 2012 היא תחרות השירים לילדים העשירית במספר של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות נערכה ב-1 בדצמבר 2012 בהיכל המוזיקה היינקן באמסטרדם שבהולנד. המדינה הזוכה הייתה אוקראינה, בפעם הראשונה בתולדות התחרות. בתחרות זו השתתפו שלוש מדינות חדשות: ישראל, אלבניה ואזרבייג'ן.
המשלחת הישראלית.
את ישראל יצגה בתחרות להקת kids.il . הלהקה הוקמה במיוחד לקראת התחרות, וחבריה הם ליבי פנקר, עדי מסילתי, טלי סורוקין, דניאל פרוז'נסקי, עדי ביטי (שעזבה את הלהקה לאחר התחרות והוחלפה בבר צמח) ועדאל קורשוב, שנבחרו באודישן. חבר השופטים כלל, לצד מוזיקאים, גם נציגים של רשות השידור, משרד החינוך ומועצת התלמידים הארצית. השיר הישראלי, תנו למוזיקה לנצח, נכתב והולחן בידי הילדים עצמם, עם אוהד חיטמן.
מבצעים חוזרים בתחרות.
החל מאירוויזיון הילדים 2011 הותר לזמרים שהשתתפו בעבר בתחרות לחזור ולהשתתף בתחרות כמיצגי מדינתם או מדינות אחרות בשל בקשות מהמשלחת הרוסית.
מוסרי הניקוד.
בשנה זו לראשונה החליטו על הוספת חבר מושבעים המורכב ממשתתפי עבר באירוויזיון הילדים בשל העובדה ששאר השופטים במדינות הם מבוגרים.
Unreal (משחק מחשב)
אנריל (באנגלית: Unreal - כלומר לא מציאותי, לא ריאלי) הוא משחק מחשב בקטגוריית "פעולה" שפיתחה חברת Epic Games. המשחק היה מבוסס על מנוע Unreal Engine 1 שפותח במהלך שלוש השנים שקדמו להוצאת המשחק. המשחק הוא משחק "יריות בגוף ראשון" בסגנון Quake בו השחקן מסתובב עם מגוון רובים גדולים במיוחד ומטרתו להרוג את האויב.
היסטוריה ופיתוח.
העבודה על המשחק התחילה עוד בשנת 1994, כאשר מפתח משחקי המחשב ג'יימס שמאלץ, מייסד חברת Digital Extremes, הציג בפני קליף בלז'ינסקי, ממפתחי המשחק הראשיים בחברת Epic, פרויקט עליו עבד קודם לכן. שמאלץ באותו זמן עבד על פיתוח מנוע המשחק, אף על פי שרוב תוכני המשחק כפי שאנו מכירים כיום היו באותו זמן "על הנייר" בלבד. יותר מאוחר, שמאלץ עבד עם מייסד אפיק, טים סווייני, על פיתוח עורך שלבים שבאמצעותו בנו שניהם - ומאוחר יותר עוד מספר יותר גדול של עובדי אפיק - את רוב המפות והתכנים המופיעים במשחק. בסופו של דבר, המצב היה שרוב העובדים באפיק עבדו הן במישרין והן בעקיפין על פיתוח המשחק.
המשחק במקור תוכנן לצאת באפריל 1997, אך לחץ מצד GT Interactive אילץ את המפתחים לדחות את ההשקה בין היתר כדי להתחרות במשחקים דומים שיצאו באותה שנה. כתוצאה מכך, אפיק העבירה את כל העובדים הזמניים שעבדו על המשחק ל Digital Extremes כדי לסיים את הפיתוח. הדמו למשחק שוחרר מספר פעמים לפני תאריך ההשקה הרשמי אולם לא באופן רשמי אלא בתור מתנה לרוכשי כרטיסי מסך. בסופו ש דבר המשחק שוחרר ב-22 במאי 1998, מה שלטענת אפיק פתח "עידן חדש במשחקי המחשב".
פרטים טכניים.