יישומי אינטרנט שונים מנצלים את קיומן של רשתות חברתיות ומעצימים את השפעתן. רשתות אלו מייצרות אפשרויות חברתיות ועסקיות רבות כגון מציאת עבודה, יצירת קשרים רומנטיים, שימור קשרים קיימים, והן משמשות גם ככלי פרסומי. פלטפורמות מקוונות רבות מייצרות רשתות חברתיות אשר מסווגות את המשתמשים על פי תחומי עניין או צרכים משותפים. מחקרי רשתות חברתיות מעידים כי אתרים שבבסיסם עומד רעיון הרשת החברתית הופכים לאתר המרכזי והמשמעותי ביותר עבור המשתמש.
רשתות חברתיות מוקדמות ברשת האינטרנט היו בצורה של קהילות מקוונות כלליות (למשל Theglobe.com, GeoCities ו-Tripod.com), והן עודדו יצירת שיח באמצעות צ'אט ודואר אלקטרוני, ושיתוף מידע אישי ורעיונות דרך דפי אינטרנט אישיים. בשנות ה-90 המאוחרות, פרופיל משתמש הפך למאפיין מרכזי של אתרי רשתות חברתיות, ואפשר מציאת "חברים" בעלי תחומי עניין משותפים. כך הושקו האתרים SixDegrees.com ב-1997, ובעקבותיו Makeoutclub בשנת 2000, מייספייס ב-2003, ופייסבוק ב-2004 שהפכה בהמשך לאתר הרשת החברתית הגדול בעולם. אינסטגרם וטיקטוק היו לרשתות חברתיות פופולריות בקרב בני נוער.
רשתות חברתיות בארגונים.
רשת חברתית ארגונית היא אמצעי יעיל ומתקדם למימוש מטרות עסקיות של הארגון על ידי קידום התקשורת הפנים-ארגונית וניהול מרחב ארגוני מתוקשר. רשתות אלו תורמות עבור העובדים לאינטגרציה - הקניית תמונה שלמה של המתרחש בארגון; מאפשרות זרימת מידע על התרחשויות אחרונות בארגון; משפיעות על הבניית משמעות ויצירת קשר בין תהליכים בארגון; מגבירות שיח רב-כיווני החוצה היררכיות ומחלקות; ומגבירות מחויבות לארגון על ידי קידום ההזדהות, הקשר והמעורבות האישית בארגון.
שימוש ברשתות חברתיות מקוונות פנים-ארגוניות נועד להקל על השגת מטרות אלו. הרשתות מאפשרות נראוּת של העובדים באמצעים כגון לוח הודעות פומבי המאפשר כתיבת תגובות והערות; שימוש ביישומים ארגוניים פופולריים (כגון פייסבוק וויקי); ואפשרות למימוש תפיסות שהן יסודותיה של כל רשת חברתית מקוונת (פתיחות, שיתופיות, שיח, תגובתיות, וקשר רב-כיווני).
מאפייני מערכות הקשרים ברשת החברתית.
ניתן לאפיין מערכות קשרים ויחסים המתקיימים במסגרת רשת חברתית באמצעות מספר קריטריונים:
מאפייני רשתות חברתיות.
ניתן לסווג את הקשרים המתקיימים ברשתות חברתיות על פי מעגלי ידע:
בעוד שבמעגל הראשון היחסים הם יחסים הדדיים וארוכי טווח, ככל שמתקרבים למעגל השביעי רמת הקרבה הולכת ומתרחקת, עד מצב בו היחסים הם קצרי טווח וההכרות מרוחקת.
דון מקליין
דון מקלֵיין (באנגלית: Don McLean; נולד ב-2 באוקטובר 1945) הוא זמר וכותב שירים אמריקאי.
ביוגרפיה.
מקליין נולד בעיר ניו רושל שבמדינת ניו יורק.
את תחילת דרכו במוזיקה עשה עת רכש את הגיטרה הראשונה בגיל העשרה וכן בלימודי אופרה שמימנה אחותו.
לימודי האופרה ואימוניו בשחייה אפשרו לו להשיג שליטה על הנשימה באופן שאפשר לו לשיר משפטים ארוכים מבלי לחדש את הנשימה כמו בשיר "Crying", וזאת על אף מחלת האסתמה ממנה סבל מאז ילדותו.
לאחר מות אביו, בגיל 15, החליט להקדיש את חייו למוזיקה ויצר קשר עם גורמים בתעשיית הבידור. עד שנת 1968 הופיע בפני קהלים קטנים ובבתי קפה תוך כדי לימודים לתואר אקדמי במנהל עסקים ואז ויתר על מלגת לימודים באוניברסיטת קולומביה לטובת תפקיד זמר הבית ב-Café Lena בניו יורק.
בתקופת הופעותיו ב-Café Lena הזמינה מועצת האמנות של מדינת ניו יורק את מקליין להיות "הטרובדור של נהר ההדסון" וכך בילה את הקיץ בהופעות בעיירות עמק ההדסון.
האלבום הראשון של מקליין, "Tapestry", שהוקלט בחברת Mediarts בברקלי בשנת 1969, הגם שעורר ביקורות חיוביות, זכה להצלחה מוגבלת מאוד. בעקבות הכישלון הפסיקה חברת Mediarts את ההתקשרות עם מקליין אך חברת יונייטד ארטיסטס רקורדס זיהתה את הפוטנציאל שלו והקליטה את להיטו הראשון, "אמריקן פאי", בסוף מאי 1971. בהופעה הראשונה עם השיר החריג באורכו זכה ליחס אדיש מצד הקהל. ההפצה המסחרית של השיר החלה בנובמבר אותה שנה על גבי סינגל. מפאת אורכו של השיר חולקה היצירה לשניים והודפסה משני צידי התקליט. במהירות רבה מצא עצמו הלהיט בראש מצעד המכירות האמריקאי ומקליין הפך לכוכב בינלאומי מוכר. מילות השיר זכו להתייחסות רבה ולפרשנות אך מקליין עצמו סירב להתייחס לפרשנויות ולמשמעות השיר ותרם למסתורין. אולם, כיום ידוע שהשיר נכתב לזכרו של זמר הרוקנרול המצליח באדי הולי, שנהרג בתאונת מטוס ב-1959, תאונה שקיבלה את הכינוי "היום שבו מתה המוזיקה".
הסינגל השני, "וינסנט" ("Vincent"), שנכתב על הצייר וינסנט ואן גוך ובהשראת הציור "ליל כוכבים", יצא במרץ 1972 ונחל אף הוא הצלחה בבריטניה ובארצות הברית.
לאור הצלחת שני הלהיטים, שבה יונייטד ארטיסטס והוציאה את התקליט הראשון שלו בהדפסה מחודשת שזכתה, כצפוי, להצלחה גדולה יותר.
במהלך שנות ה-70 הוסיף מקליין להופיע ולהקליט, אך העדיף להישאר נאמן לאמת האמנותית שלו ונמנע מליצור להיטים נוסחתיים על יסוד להיטיו הקודמים ולמחזר את הצלחותיו. תקליטיו זכו להצלחה מוגבלת, אך הופעותיו תמיד מילאו אולמות.
בתחילת שנות ה-80 חזר לתודעה עם שני שירים שפילסו את דרכם לצמרת מצעדי המכירות.
להיטה הידוע של רוברטה פלאק, "הורג אותי ברכות בשירו" ("Killing Me Softly with His Song") נכתב על ידי נורמן גימבל, ופלאק הקליטה לו גרסה ב-1973. השיר בוצע לראשונה ב-1972 על ידי לורי ליברמן. ליברמן טענה, שאחרי שהאזינה לשיר "כיסאות ריקים" של דון מקליין (מתוך אלבומו American Pie), היא עברה חוויה חזקה של הזדהות, וכתבה על כך שיר. כשסיפרה על כך לגימבל, הוא כתב את השיר, שהולחן על ידי צ'ארלס פוקס ובוצע על ידי ליברמן. המלחין פוקס הכחיש את היותה של ליברמן המקור לשיר. הוא טען, שגימבל והוא כתבו את השיר, נתנו אותו לליברמן, וזו העירה שהשיר מזכיר לה את תגובתה הרגשית החזקה למשמע שירתו של דון מקליין. מקליין עצמו טוען עד היום, שהוא אכן היווה את ההשראה לשיר של גימבל.
אחדים משיריו בוצעו בגרסאות כיסוי על ידי זמרים והרכבים שונים. וינסנט בוצע בין היתר על ידי חוליו איגלסיאס ועל ידי וונדה שפרד בסדרה "אלי מקביל". אמריקן פאי בוצע בין היתר על ידי טורי איימוס, ובשנת 2000 חודש על ידי מדונה וזכה להצלחה רבה. שירים אחרים שלו בוצעו על ידי פרי קומו ואחרים וכן ביצע מקליין בעצמו גרסאות כיסוי לשירים של אחרים. בשנת 2003 הקליט ג'ורג' מייקל את "The Grave" כמחאה על המעורבות האמריקאית בעיראק. גם אלביס פרסלי הקליט גרסה לשירו של מקליין "And I Love You So".
בשנת 2016 הודה מקליין כי תקף את אשתו ואם שני ילדיו, פטרישה שנייר מקליין, בביתם במדינת מיין. הוא נעצר אך שוחרר בעסקה שכללה תשלום קנס. השניים נפרדו ומקליין הודה פומבית כי הוא מנהל קשר רומנטי עם דוגמנית שצעירה ממנו ב-50 שנה.
ביוני 2018 הגיע מקליין לשתי הופעות בישראל, האחת בפארק רעננה והשנייה ברדינג 3 בתל אביב.
שיטות אלטרנטיביות ליישוב סכסוכים
שיטות אלטרנטיביות ליישוב סכסוכים (באנגלית: Alternative dispute resolution) הן הליכים וטכניקות ליישוב סכסוכים שאינן נעזרות במערכת בתי המשפט של המדינה. שיטות אלו קיבלו הכרה הן בציבור הרחב, הן בקהיליה המשפטית, והן בחוק, וזאת עקב העומס הגובר על מערכת בתי המשפט. שופטים רבים מצאו כי שיטות אלו הן אמצעי מקובל להורדת העומס מן המערכת, ומהווים דרך הוגנת וישרה לסיום סכסוכים, ובדרך כלל אף זולה יותר לצדדים המתדיינים.
הבוררות הייתה אחד האמצעים המוקדמים ליישוב סכסוכים. לידתה עוד בימי האימפריה הרומית, והיא קודמת לשיטה האדברסרית לפי המשפט המקובל באלף שנים לפחות. רבים שמשו בתפקידי המגשר, המפשר או הבורר, מבלי לקרוא לכך בשמות אלו.
שיטות אלו מחולקות לרוב לשלושה סוגים:
כיום אנו מתייחסים לשיטות אלו כאל אלטרנטיביות אך בעבר היו תקופות בהן בית המשפט היה המסלול החלופי, כאשר מסלול הבוררות היה הראשי לעניין יישוב סכסוכים. יפים לעניין דבריו של אליעזר שוסטק - "בוררות זבל"א הייתה נפוצה בתקופות בהן היינו נתונים תחת עול זר / גלות. מוסד הזבל"א העלוב לא פעל בתקופות בהן הייתה עצמאות מדינית, כאשר ביהמ"ק עמד על תילו. אז היו בתי דין שפעלו בכל התחומים"
סעיף 79 לחוק בתי המשפט נוסח משולב מונה שלוש דרכים ליישוב סכסוכים אלטרנטיבי, אם כי הדרך הראשונה היא באמצעות בית המשפט.
התפיסה כי הליכים אלו הם "אלטרנטיבים" מתייחסת בדרך כלל להיותם אלטרנטיביים להליך של התדיינות בפני בית משפט, אך הם גם אלטרנטיבים להידרדרות הסכסוך אל מחוץ לשליטת בעלי הדין, והגעתו לפתרון הכפוי על הצדדים, ולעיתים לאלימות.
רואנדה
רפובליקת רואנדה ( המכונה "ארץ אלף הגבעות" - בקיניַרואנדה: Igihugu cy'Imisozi Igihumbi , בצרפתית: Pays des Mille Collines) היא מדינה ללא מוצא לים השוכנת ביבשת אפריקה. היא גובלת באוגנדה, בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו וטנזניה. לפעמים היא מקוטלגת גם כחלק ממרכז אפריקה. האוכלוסייה המקומית מורכבת משלוש קבוצות אתניות. ההוטו, המהווים את רוב האוכלוסייה, הם איכרים מקבוצת עמי הבנטו. הטוטסי, רועים אשר הגיעו לאזור במאה ה-15, היו עד 1959 הכת השולטת תחת מערכת פיאודלית המבוססת על נכסי בקר. הטווה נחשבים לשרידי המתיישבים הראשונים באזור והם בני הגזע הפיגמי.
היסטוריה.
בניגוד לרבות ממדינות אפריקה, רואנדה היא המשך ישיר לישות מדינית היסטורית, שהתקיימה בגבולותיה בתקופה הפרה-קולוניאלית. תולדותיה כרוכות באלה של שכנתה בורונדי, ובתקופה המודרנית עומדות בצלו של המתח האתני שבין שתי הקבוצות העיקריות, הוטו וטוטסי.
היסטוריה פרה-קולוניאלית.