האוויוניקה המתקדמת מצמצמת את כמות העבודה שנעשית על ידי הטייסים ובעקבות כך מאפשרת להם לתצפת על זירת הקרב באפקטיביות גדולה יותר ואף מגבירה את המוכנות לפעולה. היכולת החמקנית מנמיכה את נראותם של מטוסים במכ"מי האויב.
רשימת דגמים.
בפיתוח מתקדם.
ברשימה זו מטוסי דור חמישי שדגם שלהם ערך טיסת ניסוי מוצלחת.
הרפובליקה העממית של סין
צומת בר-אילן
אלנבי 58
אלנבי 58 היה מועדון לילה שפעל בתל אביב בין השנים 1994–2000.
היסטוריה.
המועדון הוקם על ידי אורי שטרק, רל נדל וניצן לב צור ב-1994 ברחוב אלנבי 58, בסמוך לכיכר מגן-דוד, במקום שבו שכן קולנוע אלנבי. מסיבות הטראנס וההאוס שנערכו בו מדי יום חמישי היו לשם דבר, והתקליטנים המובילים בעולם פקדו אותו. המועדון הפך לחוד החנית של סצנת המועדונים התל אביבית בשנות ה-90, סביבה התפתחה תרבות שלמה. פתיחת המועדון השתלבה בגל עולמי של הסבת בתי קולנוע ישנים למועדוני ריקודים. המועדון הוכתר על ידי מגזין "מיניסטרי אוף סאונד" כאחד מעשרים המועדונים הטובים בעולם. ב-1996 החלו במועדון מסיבות "אפטר פארטי", המתחילות עם עלות השחר ונערכות בשעות הבוקר.
בשנת 2000 נסגר המועדון, כתוצאה משילוב של כמה גורמים: מדיניות עיריית תל אביב-יפו לדחיקת אזורי הבילוי ממרכז העיר, פרוץ האינתיפאדה השנייה, עלייתם של מועדונים קטנים יותר וממוסחרים פחות, וכן תחושת מיצוי בקרב הבליינים. מייסדיו הקימו חודשים ספורים אחר כך את "מועדון ה-TLV" בנמל תל אביב.
המבנה נרכש על ידי יזמי נדל"ן. במקומו ייבנה מבנה מגורים, תוך שימור של חזית המבנה.
קסת
קולז'
ראש הרבנים לישראל
דבורין
גו-נקסט
עדין אבן-ישראל
עלווית
עלווית (שם מדעי: "Phylloscopus") הוא סוג של ציפורים קטנות במשפחת הסבכיים הניזונות בעיקר מחסרי חוליות. צבען ירקרק צהבהב או חום זיתי בחלקן העליון, ולבן מלוכלך או צהבהב בחלק התחתון. בהשוואה לסבכיים אחרים, שירת העלוויות אינה מורכבת. המינים המקננים באזורים בעלי אקלים ממוזג הם בדרך-כלל מינים נודדים.
אלו הן ציפורים פעילות, הנעות ממקום למקום ללא הרף. הן מעדיפות לבלות בשטחים פתוחים יותר מאשר בצמחייה עבותה. הן נוהגות להיות בצמרות העצים כמו גם בשיחים נמוכים, שם עלוות הצמחים מסייעת בהסוואתן. מצחן הנמוך מבדיל בינן לבין השיחניות שצבען וגודלן דומה. הזוויגים דומים זה לזה והצעירים דומים לבוגרים. גם מיני העלוויות השונות דומים זה לזה ואחד מאמצעי ההבחנה ביניהם הוא שירתם.
מוצאו של השם המדעי "Phylloscopus" הוא מיוונית; "phyllon/φυλλον" משמעו עלה ו-"skopeo/σκοπεω" משמעו מחפש. שם זה מצביע על התנהגותן האופיינית: הן נוהגת לצפות, לטפס ולנתר על עלוות הצמחים, להם היא דומה בצבעיה, כדי ללכוד חרקים. בעבר היו שני שמות עבריים לעלוויות: מנדלי מוכר ספרים העניק לה את השם ציפור העפאים, והחוקר ישראל אהרוני נתן לה את השם ירוקית.
רוב מיני העלוויות הם טריטוריאליים באזורים בהם הם חיים ובאלו שהם נודדים אליהם.
מיון.
חוקר הטבע גילברט וייט היה מהראשונים למיין ולהבדיל בין המינים הדומים מאוד - עלווית חורף, עלווית אפורה ועלווית ירוקה באמצעות שירתן, כמפורט בספרו "תולדות הטבע של סלבור" מ-מ-1789.
הזואולוג הגרמני היינריך בואי תיאר את הסוג עלווית ב-1826 ככזה המכיל כ-50 מינים של ציפורים קטנות ממשפחת הסבכיים של העולם הישן הניזונים בעיקר מחרקים.
כיום הסוג מכיל כ-55 עד 60 מינים. במיון המסורתי הסוג נכלל במשפחת הסבכיים כאמור, אולם כיום מספר מחקרים תומכים בהעברתו למשפחה עצמאית, עלוויתיים (Phylloscopidae), שתכיל גם את הסוג "Seicercus".
העלווית בישראל.
בישראל 11 מינים מהסוג עלווית:
עלוויות
טורסד דה פואנט
טורסד דה פואנט (מצרפתית: Torsades de pointes או בתרגום "פיתול השנתות") הוא מונח המתאר סוג של טכיקרדיה חדרית המציג אפיונים ייחודיים באק"ג. תופעה זו תוארה לראשונה על ידי פרנסואה דסרטן ב-1966.
טורסד דה פואנט מאופיין גם בירידה בלחץ דם עורקי, שיכול לגרום להתעלפות. אף על פי שזוהי הפרעת קצב נדירה, היא יכולה להגרר לפרפור חדרים, שללא התערבות רפואית יגרור מוות מיידי.
סימנים וסימפטומים.
התסמינים כוללים:
גורמים.
הסיבות להפרעה כוללות סיבות גנטיות (מקושרות ל-17 גנים לפחות) וסיבות נרכשות הנגרמות לרוב מתרופות או הפרעות אלקטרוליטים הגורמות להארכת מקטע QT.
הגורמים השכיחים להפרעה כוללים התארכות מקטע QT הנגרמת על ידי תרופות, התייבשות, היפומגנזמיה, היפוקלצמיה או תסמונת QT מוארך.
אנשים עם תת-תזונה ואלכוהליסטים הם בסיכון גבוה להפרעה זה עקב מחסור באשלגן/מגנזיום.
תרופות ושילובי תרופות מסוימים הם הגורמים הנפוצים ביותר להפרעה, תרופות המאריכות את מקטע QT כמו קלריטרומיצין, לבופלוקסצין, והלופרידול כאשר הם נלקחות במקביל למעכבי ציטוכרום P450 כמו פלואוקסטין, סימטידין או מזונות מסוימים כגון אשכוליות, עלולים לגרום להארכה חריגה של מקטע QT ובכך להגדיל את הסיכון לפתח טורסד דה פואנט.
גורמי סיכון.
הרשימה הבאה מכילה חלק מן הגורמים המקושרים לנטייה מוגברת לפיתוח טורסד דה פואנט:
טיפול.
רוב המקרים יחזרו באופן עצמאי לקצב סינוס אך ייתכן ויהיה צורך בהתערבות רפואית.
הטיפול יכלול עירוי מגנזיום סולפט וטיפול חשמלי כגון קוצב לב ודפיברילציה.
בגלל האופי הפולימורפי של התסמונת, ייתכן ולא ניתן יהיה לבצע היפוך מסונכרן ויהיה צורך לבצע היפוך לא מסונכרן.
ציקלותימיה
ציקלותימיה היא הפרעה נפשית השייכת לקבוצת הפרעות מצב הרוח בעלות מאפיין דו־קוטבי. ההפרעה קרובה מבחינות רבות להפרעה דו-קוטבית, אך חמורה פחות ממנה. השם ציקלותמיה נובע מהאופי המחזורי של הגלים בהם יש תסמינים קליניים פעילים (דיכאוניים או היפומאניים).
אבחנה.
לפי DSM 5, אבני הבוחן לאבחנה של ציקלותימיה הן:
מאפיינים קליניים.
ההפרעה זו מתאפיינת בגלים מתונים של היפומאניה וגלים דיכאוניים שאינם עונים להגדרה הקלינית של דיכאון מז'ורי. בין גלי הדיכאון וההיפומאניה האדם שב למצב תפקוד רגיל, בדרך כלל למשך מספר חודשים רצופים. עם זאת ישנם מקרים שבהם יש גלי היפומאניה וגלים דיכאוניים ללא הפסקות או עם הפסקות קצרות מאוד שלא מאפשרות זמן רב לחזרה לתפקוד. ההפרעה נחשבת לאגוסינטונית, כלומר האדם רואה את ההפרעה יותר כמאפיין אישיות ופחות כמשהו חיצוני.
מהלך ההפרעה.
הפרעה מתפתחת בדרך כלל בשנות הבגרות הראשונות. בילדים הגיל הממוצע להתחילה הוא 6.5. עם זאת ההפרעה יכולה להופיע גם בגילאים מבוגרים יותר. גורמי דחק פסיכו-חברתיים עשויים להוות 'טריגר'. ככלל ההפרעה גורמת לפגיעה בינונית בתפקוד. ייתכנו מקרים, כאשר המרווח בין הגלים הדיכאוניים או ההיפומאניים הוא קטן מדי, וכן כאשר האדם נוטה להתנסות בסמים או אלכוהול (במה שמכונה 'ריפוי עצמי'), שההפרעה תגרום לפגיעה משמעותית בתפקוד התעסוקתי ובחיים החברתיים והמשפחתיים.
גורמי סיכון.
קיים דיווח על דפוסים של תנודות במצב הרוח (בין רגזנות, זעם ועוינות) לבין תלות, עייפות, חולשה ותסמינים פוביים, המופיעים אצל מי שמאובחנים עם הפרעת אישיות נרקיסיסטית, הפרעת אישיות גבולית, והפרעת אישיות היסטריונית. ייתכן שיש בכך כדי לבטא השפעה של גורמים גנטיים האופייניים להפרעה דו־קוטבית. קיימת סברה לפיה אלו תסמינים המבשרים את התפתחות הפרעה דו־קוטבית מלאה שתתרחש בעתיד. גורם סיכון נוסף הוא שימוש בסמים ואלכוהול, לעיתים מתוך ניסיון להקהות את התסמינים הדיכאוניים.
שכיחות ואפידמיולוגיה.
השכיחות לאורך החיים בקרב כלל האוכלוסייה נעה בין 1% ל 0.4%. אין הבדל בין המגדרים מבחינת שיעורי האבחנה. עם זאת נשים פונות יותר לטיפול. קיום של הפרעת מצב רוח, חד־קוטבית (דיסתימיה או דיכאון מז'ורי) או הפרעה דו־קוטבית (סוג 1 או 2) אצל קרובים מקרבה ראשונה מהווה גורם סיכון להתפתחות ההפרעה. ההפרעה שכיחה יותר בקרב אנשים שלהם קרוב משפחה מקרבה ראשונה המאובחן עם הפרעה דו־קוטבית מסוג 1, מאשר בכלל האוכלוסייה.
מחקר.
הספרות המחקרית הספציפית על הפרעה זו היא מעטה מאוד ורובה אינה ספציפית דווקא להפרעה זו. ישנם הרבה תיאורי מקרה ומעט מאוד מחקר, הנוגע לטיפול הפסיכותרפי והטיפול התרופתי.
טיפול.
ישנה חשיבות רבה להתחלה בטיפול מוקדם ככל האפשר, בעיקר אם ההפרעה התפתחה בילדות או בנעורים.
טיפול תרופתי: יכול לכלול מייצבי מצב רוח. אין די עדות להצלחה בשימוש בנוגדי דיכאון.
פסיכותרפיה: ישנה עדות להצלחה בטיפול קוגניטיבי התנהגותי. כמו כן יש עדות להצלחה בשימוש בפסיכו-חינוך (Psychoeducation) . כמו כן יש עדות להצלחה בטיפול בWBT ((WellBeing Therapy
יצחק פראג אופלטקה
הרב יצחק פראג אופלטקה (או אופלטקא) (תקע"ט, 1819 - י"א בשבט תר"ס, 1900) היה רב, מרפא ואיש ציבור ירושלמי, פעל בעיקר לקירוב לבבות בין העדות בירושלים.
תולדות חייו.
נולד בפראג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, אביו היה סוחר בדים. הוא התחנך אצל החת"ם סופר בפרשבורג, וזה דחפו לעלות לארץ ישראל ולהשתקע בירושלים. פראג-אופלטקה הגיע לירושלים בגפו ב-1838, בניגוד לדעת משפחתו והתקבל על ידי רבי ברוך עייאש (נכדו של הראשון לציון הרב יעקב משה עייאש) שאירח אותו בביתו . עד מהרה סיגל לו יצחק פראג אופלטקה את לשון הלאדינו, את נוסח הספרדים בתפילה ואת הלבוש המקובל בעדה הספרדית. הרב עייאש השיא לו את בתו, וידא-חנה.