שני הטלסקופים מצוידים במערכת אופטיקה מסתגלת (AO), אשר מפצה על הטשטוש שנגרם על ידי אטמוספירת כדור הארץ. המערכת ממומשת במראה משנית בקוטר של כ-15 ס"מ, אשר משנה את צורתה בקצב גבוה מאוד - כ-1000 עד 2000 פעמים בשנייה. כמערכת האופטיקה המסתגלת הראשונה שהותקנה על טלסקופ גדול, במהלך שנות פעילותה עברה המערכת מספר שדרוגים להרחבת יכולותיה. אחד השיפורים כלל התקנת מערכות לייזר ליצירת כוכב ייחוס מלאכותי בשני הטלסקופים.
בנוסף, שני הטלסקופים יכולים לעבוד יחד כאינטרפרומטר קק. המרחק בין שני הטלסקופים הוא 85 מטר, מה שנותן לאינטרפרומטר
(בציר אחד) של 5 מילישניות קשת באורך גל של 2.2 מיקרון, ו-24 מילישניות עבור 10 מיקרון (שני אורכי הגל בתחום התת-אדום). מחסור בטלסקופים נוספים לא מאפשר לאינטרפרומטר קק לעבוד במצב פעולה של סינתזת מפתח (aperture synthesis) ולכן העבודה בו התרכזה באינטרפרומטריית ביטול ומדידות קוטר זוויתי. בספטמבר 2005, הושגה במצפה יכולת אינטרפרומטריית ביטול בפעם הראשונה, עם עומק אפס צנוע של פי 100.
מכשור.
הטלסקופים מצוידים באוסף גדול של מכשירים, הן מצלמות והן ספקטרוסקופים, המאפשרים ביצוע תצפיות ברוב חלקי התחום הנראה והתת-אדום הקרוב של הספקטרום.
היסטוריה וארגון.
ב-1985, הווארד קק, העומד בראש מוסד קק (הנקרא על שם אביו), החליט לתרום 70 מיליון דולר למימון, תכנון ובנייה של טלסקופ שייקרא על שם הארגון. בסיום תהליך הבנייה, מחיר הקמת המתקן הגיע ל-140 מיליון דולר, והכסף הנוסף גויס על ידי מוסד קק והגיע מתרומות ומענקים פרטיים.
כיום מצפה קק מנוהל על ידי האיגוד למחקר אסטרונומי של קליפורניה, מוסד ללא כוונות רווח שחבר המנהלים שלו כולל נציגים מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה (קאלטק) ואוניברסיטת קליפורניה. נאס"א הצטרפה לשותפות באוקטובר 1996, כאשר קק II החל בתצפיות, 3 שנים לאחר קק I.
זמן תצפית מוקצה על ידי המוסדות השותפים בפרויקט: קאלטק, אוניברסיטת הוואי ואוניברסיטת קליפורניה מקבלות הצעות מחקר ממדענים העובדים במוסדות אלה, נאס"א מקבלת הצעות מחוקרים הפועלים בארצות הברית, והמצפה האופטי האסטרונומי הלאומי (NOAO) מקבל הצעות מחוקרים ברחבי העולם.
רחמים מלמד כהן (מורה)
רחמים מלמד כהן (1937 – 3 בנובמבר 2020) היה איש חינוך ישראלי. התפרסם במיוחד בעקבות מפעליו הספרותיים והאמנותיים לאחר שלקה במחלת ניוון השרירים ALS.
ביוגרפיה.
רחמים מלמד כהן נולד בשכונת מחנה יהודה בירושלים בשנת 1937 ונקרא על שם סבו (אבי אביו), הרב רחמים מלמד כהן שהיה הרב הראשי של שיראז שבאיראן, עלה לארץ ועמד בראש עדת יהודי פרס בשכונת נחלת ציון. אביו, הרב יעקב מלמד-כהן, היה ממנהיגי העדה הפרסית בירושלים, רב ומנהל תלמוד תורה בשכונת מחנה יהודה אשר שילב בין רוח המסורת למודרניזציה.
האב היה בין מקימי האגודה להצלת ילדים מחוסרי חינוך (ילדים עם צרכים מיוחדים) שנוסדה בירושלים בשנת 1941 שהנרייטה סאלד נמנתה עם חבריה. נבחר ליקיר ירושלים כאות הוקרה על פעילותו הציבורית והחינוכית בעיר.
אימו רחל, ילידת העיר חלב, עבדה בהתנדבות בקרב הקהילה. על שמם של ההורים יעקב ורחל מלמד כהן נקראה כיכר בשכונת רחביה.
רחמים למד בירושלים בגן הילדים של חסיה פינסוד סוקניק ובית הספר היסודי דוגמה לבנים מזרחי. בתקופה זו פעל כחבר תנועת הנוער "בני עקיבא", השתתף במקהלת רחמים עמר. תוך כדי לימודיו בתיכון לנערים מזרחי, לימד עברית עולים חדשים במעברות בית שמש ובמושבים: ישעי, נחם וזנוח שבפרוזדור ירושלים. כמו כן הדריך בתנועת הנוער "עזרא" ופתח סניף לילדי עולים מטעם קרן ילדינו, בשכונת שמעא אשר בגיא בן הינום.
צבא וחינוך.
ב-1956, לפני מבצע קדש, התגייס לצה"ל במסגרת גרעין הנח"ל "נחליאל" של תנועת הנוער "עזרא". לאחר הטירונות נבחר לשמש כקומונר, וריכז את סניף עזרא בירושלים. במקביל סיים לימודי הוראה בתוכנית מיוחדת בסמינר למורים מזרחי. בתום לימודיו חינך במשך חמש שנים בבית-הספר חורב. השלמת שרותו הצבאי באימון מתקדם הייתה בנח"ל מוצנח.
לאחר שחרורו מצה"ל נתמנה מלמד כהן למחנך בבית הספר "חורב" בירושלים ושימש בתפקיד זה 3 שנים. כמו כן למד באוניברסיטה העברית, ובה רכש תואר בוגר בגאוגרפיה ובהיסטוריה, מוסמך בחינוך וביהדות-זמננו ודוקטור על מחקרו בחינוך מיוחד.
בשנת 1960 נשא לאישה את אלישבע לבית טחובר, שהייתה חניכה שלו בתנועת הנוער "עזרא" ומורה בבית הספר חורב.
שליחויות.
ב-1963 יצאו עם 2 ילדיהם לשליחות חינוכית בהודו למשך 4 שנים מטעם בני עקיבא והסוכנות היהודית. תפקידיו היו ריכוז לימודי היהדות והעברית בבתי הספר "סיר ג'קוב ששון" שהוקם בעבור הילדים ממוצא בגדאדי, ו"כדורי" בו למדו תלמידים מעדת בני ישראל. ריכוז סניפי בני עקיבא, ייזום ויציאה למחנות וסמינרים, והכוונה ופיקוח על רשת שיעורי ערב בעברית ברחבי בומביי. בנוסף לכך נתבקש מלמד כהן על ידי הנהלת אוניברסיטת בומביי לעמוד בראש הקתדרה ללימודי היהדות ולהיות מרצה קבוע.
בתום השליחות בהודו סייר בציילון, תאילנד, קמבודיה, סינגפור, הפיליפינים, יפן, טאיוואן, הונג קונג ובורמה.
מפקח.
ביולי 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, חזר ארצה עם משפחתו. הוא עבד במשרד החינוך במחלקה המפקחת על בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים.
לאחר שנה, בגיל 32, נבחר ומונה למפקח על בתי ספר ממלכתיים דתיים בגליל המזרחי, מבית שאן ובנותיה עד מטולה.
עבר עם משפחתו לגור בהודיות שליד קיבוץ לביא.
אחר כך עברה המשפחה לגור בחוות השומר. בשובו לירושלים התמנה מלמד כמפקח במחוז ירושלים על החינוך המיוחד ועמד בראש החוג לחינוך מיוחד כ-20 שנה במכללה ירושלים לבנות. כמו כן הרצה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטה העברית והקים מכון להכשרת מורים ליד הישיבה בשעלבים. רעייתו אלישבע מונתה מדריכה למורות לילדים לקויי למידה.
ב-1973 נקרא למילואים והשתתף במלחמת יום הכיפורים בחיל התותחנים בקרבות ברמת הגולן.
ב-1982 התייצב מלמד כהן לשירות מילואים, ובמלחמת לבנון הראשונה יצא בראש צוות מרצים תחת פיקוד קצין חינוך ראשי לסדרת הרצאות בפני חיילי צה"ל בכל רחבי לבנון ועריה.
המשך השליחויות.
ב-1983 יצא רחמים מלמד כהן עם אשתו ושלושה מילדיהם לשליחות בלונדון כנציג המחלקה התורנית, בהסתדרות הציונית. תפקידו היה לנהל ולפקח על החינוך היהודי בבתי הספר היהודיים באנגליה, אירלנד, גיברלטר ובלגיה, ולהיות אחראי על 22 זוגות מורים שליחים מישראל. כמו כן יזם פרויקטים שונים ובתוכם תוכניות לימודים.
ב-1985 שב לירושלים לתפקיד מפקח ארצי, מרכז תוכניות לימודים של החינוך הממלכתי דתי במשרד החינוך והתרבות.
ד"ר מלמד המשיך לנהל את מפעלי אביו - ניהול בית הכנסת "אהל יעקב ורחל" וישיבת "אביר יעקב" . כמו כן היה פעיל בעמותות א.ל.ס: עמותת אטלס ועמותת ישראלס וכן בקהילת "רננים" בירושלים.
מלמד הקים מערך ארגוני מרחבי שכלל את מנהלי בתי הספר, קיים השתלמויות למורים ועסק בפיתוח שיטות הוראה, עסק בהוראת חינוך מיוחד באוניברסיטת בר-אילן ובמכללה ירושלים. הוא לקח חלק בתהליך ההתמקצעות של החינוך המיוחד, שהפך את התחום למושך בעיני מורים ומחנכים, סייע בהקמת מערך הכיתות הטיפוליות, הכיתות המקדמות והכיתות המשולבות לטיפול בילדים חריגים, ותרם את חלקו בפיתוח שיטות לימוד חדשות ובבניית מודל וועדות ההשמה העוסקות בהפניית ילדים לחינוך המיוחד.
במסגרת התואר השני והשלישי התמחה בחינוך מיוחד ונושא הדוקטורט שלו היה הילד החריג בחינוך המיוחד על פי מקורות היהדות, שיצא לאור כספר.
המחלה.
בשנת 1994 אובחנה אצלו מחלת ALS. מלמד כהן האריך חיים והתמודד עם מחלה זו במשך 26 שנים, עד למותו ב-3 בנובמבר 2020. טרם השתתק גופו הספיק מלמד כהן לטייל בהודו, בנפאל ובתאילנד ולצאת לארצות הברית עם משלחת מפקחי חינוך לסיור בבתי ספר יהודיים.
ב-1998 פרש לגמלאות ממשרד החינוך.
מ-1999 לאחר החייאה ואשפוז במשך חודש וחצי בבית החולים הדסה עין כרם הפך למשותק כליל, מרותק לכיסא גלגלים, צמוד למכונת הנשמה. לא הייתה לו שום יכולת תנועה פרט לעיניו ועפעפיו. שליטתו במחשב באמצעות מצלמה העוקבת אחר תנועת העין, שני חיישנים, תוכנה מיוחדת ומקלדת וירטואלית, אפשרה לו לתקשר. כך חיבר וכתב עשרה ספרים שפורסמו. מלמד, שהיה צלם חובב החל לצייר לאחר שלמד להשתמש בתוכנת פוטושופ. יצירותיו "עיניים בתנ"ך" ו"צבעים בתנ"ך" זכו לתערוכות ברחבי הארץ ובארצות הברית.
פרסומיו ואותות הוקרה שהוענקו לו.
פורסמו עליו כתבות ומאמרים רבים. מאמריו פורסמו בכתבי עת ועיתונים שונים. הערוץ הראשון בטלוויזיה הישראלית הפיק אודותיו סרט בשם "על חבל דק" במסגרת הסדרה "גיבורים בעל כרחם (2002)". מן השירים שחיבר הופק אלבום שירים ובו עשרה שירים מולחנים.
אלפים התכתבו עמו בדואר האלקטרוני והוא שימש דוגמה ומופת לחולים רבים כיצד כח הרוח והרצון מתגברים על מגבלות הגוף.
באתר האינטרנט הפרטי שלו, שגם בו הוא התכתב עם אנשים, הוא סיפר אודות שאלה בהלכה שהתעוררה אצלו והוא שאל רב: "כאדם דתי, השומר שבת, אני שואל: בגלל מחלתי אני נעזר במחשב כדי לתקשר עם הסביבה. שאלתי: האם אני יכול להשתמש בשבת במחשב רק לצורך תקשורת ולא לשום צורך אחר?". בהתחשב במצב המיוחד, הרב התיר לו!
ד"ר מלמד כהן זכה בעיטורים רבים ובהם יקיר החינוך הדתי, "מורה המורים", "מחנך למופת" ויקיר ירושלים.
איסור נגיעה
קלופס
כורדית יהודית
כורדית-יהודית
אוניברסיטת מאסי