זמן מה לאחר מכן, ג'ק רואה לנגד עיניו אוטובוס עירוני מתפוצץ, ומיד לאחר מכן שומע צלצול מטלפון ציבורי באזור הפיצוץ. על הקו נמצא פיין, שמגלה כי הוא עדיין חי, ומסביר לג'ק שהוא שם פצצה על אוטובוס עירוני אחר- ברגע שמהירות האוטובוס תעלה מעל 80 קמ"ש הפצצה תופעל, ולאחר מכן ברגע שהמהירות תרד מתחת ל-80 קמ"ש, הפצצה תתפוצץ. פיין דורש הפעם כופר של 3.7 מיליון דולר ומאיים לפוצץ את הפצצה אם ג'ק ינסה להוריד את הנוסעים מהאוטובוס. ג'ק נוסע מהר בכבישים המהירים של לוס אנג'לס ומצליח לעלות על האוטובוס, אך זה כבר נוסע מעל מהירות של 80 קמ"ש. הוא מסביר את המצב לנהג האוטובוס סם, אבל פושע קטן שנמצא בו שולף אקדח מכיוון שהוא משוכנע שג'ק בא לעצור אותו. לאחר שג'ק מנסה להסביר לו שהוא לא עלה על האוטובוס בשבילו, הפושע פולט כדור ובטעות פוגע בסם ופוצע אותו, ונוסעת אחרת בשם אנני פורטר (סנדרה בולוק) נאלצת לתפוס את ההגה במקומו של סם. בעזרתו של הארי, ג'ק בוחן את הפצצה מתחת לאוטובוס כדי שהארי יוכל למצוא רמזים בנוגע לזהותו של פיין.
מאק והשוטרים האחרים מפנים את הכביש המהיר כדי לאפשר לאוטובוס לנסוע במהירות. מק רוצה להוריד את הנוסעים למשאית, אבל ג'ק מזהיר אותו לגבי אזהרתו של פיין. פיין מאפשר לג'ק להוריד את סם לצורך טיפול רפואי, אבל כשאחת מהנוסעות מנסה לרדת גם היא, פיין מפעיל פצצה קטנה יותר מתחת לדלת האוטובוס ומפיל אותה אל מותה.
כשג'ק לומד ממק שבכביש העילי בו הם נוסעים חסר קטע, הוא מבקש מאנני להאיץ את מהירות האוטובוס כדי שזה יצליח לעבור את הבור, ולאחר מכן מכוון אותה לנמל התעופה הבינ"ל של לוס אנג'לס. בינתיים, הארי מגלה שפיין היה חבלן משטרה לשעבר במשטרת אטלנטה, שאולץ לפרוש לאחר שפצצה שטיפל בה התפוצצה וגרמה לקטיעת אגודלו. הוא ושוטרים נוספים מגיעים לביתו של פיין כדי לעצור אותו, אך פצצה שפיין השאיר בביתו מתפוצצת והורגת את הארי ואת שאר השוטרים.
ג'ק יורד מהאוטובוס ועולה על עגלה ממונעת כדי שיוכל להגיע אל מתחת לאוטובוס ולנסות לפרק את הפצצה. הניסיון נכשל וג'ק בטעות מנקב את מכל הדלק, אך מצליח לעלות מחדש על האוטובוס. אז הוא לומד על מותו של הארי ובנוסף על כך מבין שפיין צופה בהם באמצעות מצלמה נסתרת. מאק ואנשי צוות חדשות מקומי מקליטים את השידור ושולחים אותו בלופ לפיין כדי לשטות בו, ובינתיים מורידים את הנוסעים לאוטובוס של שדה התעופה. ג'ק ואנני נשארים מאחור והאוטובוס יוצא משליטה בגלל תקר, והשניים נאלצים לברוח על לוח הגישה ברצפת האוטובוס. האוטובוס מאבד שליטה ומתנגד במטוס מטען 707 ומתפוצץ.
לאחר מכן ג'ק ושאר השוטרים מציבים לפיין מארב בנקודת איסוף הכופר. פיין מבין בנקודה זו כי שיטו בו וכי הנוסעים חולצו בשלום, והוא מתחזה לשוטר ולוקח את אנני כבת ערובה ונמלט איתה לרכבת התחתית, שם הוא חוטף רכבת ומחבר את אנני לאפוד ממולכד. לאחר מכן הוא מנסה להציע לג'ק שוחד מכספי הכופר, אך מגלה כי הוא קיבל לרשותו חבילות צבע ובכעסו מנסה להרוג את ג'ק. השניים נלחמים על תקרת הרכבת ובסופו של דבר פיין נתקל במנורת תקרה וראשו ניתז.
ג'ק חוזר לרכבת ומסיר את האפוד הממולכד מאנני, אבל מגלה שהיא אזוקה לאחד מעמודי הקרון ולא מצליח לשחרר אותה. לאחר שהוא מבין שפיין הרג את הנהג והשבית את לוח הבקרה, ג'ק מאיץ את הרכבת, גורם לה להתרסק מול סוף המסילה ולפרוץ דרך הקיר עד לעצירה, ולאחר מכן, כשהשניים מבינים שהאירוע נגמר, הם מתנשקים.
אמביסאגרוס
אמביסאגרוס (בלטינית: Ambisagrus - בקלטית: "העקשן") הוא אל הרעם והגשם במיתולוגיה הקלטית.
פולחנו היה נפוץ באקוויליה שבפרובינקיית גאליה קיסאלפינה (בצפון איטליה של ימינו). אל קלטי זה זוהה עם האל יופיטר מהמיתולוגיה הרומית, וייתכן שמדובר בשם נוסף של האל טאראניס. תיאוריו המקוריים לא ידועים כיום, ועם המפגש בין התרבות הקלטית והתרבות הרומית, הפך תיאורו ותפקידו זהה למעשה לתיאורו ותפקידו של יופיטר.
ברוס לי
ברוס לי (באנגלית: Bruce Lee; 27 בנובמבר 1940 — 20 ביולי 1973) או בשמו הקנטונזי לי ג'וּן פאן (סינית: 李振藩, יוטפנג: "Lei5 Zan3 Faan4"), היה אמן לחימה ושחקן קולנוע אמריקאי נודע ממוצא סיני. נחשב עד היום לאחד מגדולי שחקני הקונג פו בכל הזמנים.
הפקות הסרטים בהשתתפותו, בהוליווד והונג קונג, העלו את אמנויות הלחימה הסיניות המסורתיות לפופולריות רבה בשנות השבעים של המאה העשרים. ברוס לי לא היה היחיד שעסק בהפקת סדרות וסרטים חדשניים הקשורים באמנויות לחימה באותה העת, אך מפני שסרטיו היו נגישים ומותאמים לקהל המערבי, סרטיו זכו לתפוצה ופופולריות רבה הרבה יותר מאחרים, והשפעתו התרבותית הייתה נרחבת הרבה יותר. סגנון הסרטים והכיוון שאליהם הם פנו נתנו את הטון לאופיים של סרטי אמנויות לחימה רבים שבאו לאחריהם.
שמותיו של לי.
לי נולד בשם "לי ג'וּן-פַאן" (מסינית: 李振藩), כאשר לי הוא שם המשפחה וג'ון-פאן הוא השם הפרטי, כפי שנהוג בסדר השמות הסיני. השם ג'ון-פאן זהה בצליל למילים "חוזר שוב". שם זה ניתן לו על ידי אמו אשר הרגישה שלי יחזור בעתיד לארצות הברית. במקור נתנה לו אמו, שהחזיקה באמונות טפלות, שם אחר כשנולד: "סאי-פוֹן" (מסינית: 細鳳). זהו שם נשי בתרבות הסינית, שפירושו "עוף חול קטן" . השם האנגלי "ברוס", נחשב כשם שניתן לו בבית החולים בו נולד על ידי הרופאה ד"ר מרי גלובר.
ללי יש שלושה שמות סיניים נוספים, "לי יואן-צ'אם" כשם משפחה\שבט; "לי יואן-קאם" - השם בו השתמש בתקופה בה למד במכללה, ושם המסך "לי סיוּלוּנג" שפירושו "דרקון קטן", ושימש את לי בסרטיו הראשונים.
ביוגרפיה.
משפחתו, ילדותו ונעוריו בהונג קונג.
ברוס לי נולד ב-27 בנובמבר 1940, בבית חולים סיני ברובע צ'יינה-טאון בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית. אביו של לי, לי הוי צ'ואן, היה ממוצא סיני, ואמו של לי, גרייס הו, הייתה קתולית ממוצא סיני ואירופאי. לי היה הילד הרביעי מתוך חמישה ילדים במשפחתו: אגנס, פואיב, פיטר, ברוס, ורוברט. לי ומשפחתו עזבו את ארצות הברית ועברו לגור בהונג קונג כשהיה בגיל שלוש, שם גדל וספג את התרבות הסינית.
בגיל שלושה חודשים הוא 'שיחק' בסרטו הראשון: Golden Gate Girl.
אביו של לי, לי הוי צ'ואן, היה מהשחקנים המובילים באופרה הקנטונזית ושיחק בסרטי קולנוע. במהלך הזמן, החל במסע הופעות עם האופרה הקנטנוזית אשר החל בערב הפלישה היפנית להונג קונג. לי הוי צ'ואן הופיע גם שנים רבות בארצות הברית, בקהילות הסיניות הפזורות ברחבי המדינה. למרות ההצלחה לה זכו הופעותיו, החליט אביו של לי לחזור להונג קונג, בניגוד לשאר חברי האופרה אשר נשארו בארצות הברית.
החל מן העת בה חזרה משפחתו של לי להונג קונג, גדל לי תחת הכיבוש היפני במשך שלוש שנים ושמונה חודשים. לאחר הכיבוש חודשה קריירת המשחק של אביו, ובנוסף עלתה הפופולריות של משחקו במידה רבה אף יותר משהייתה לפני הכיבוש.
אמו של לי הגיעה ממשפחה עשירה ומיוחסת ובעלת השפעה רבה בהונג קונג. היא הייתה אחייניתו של סר רוברט הו-טונג אשר היה איש עסקים ופילנתרופ נודע, ובזכותם גדל ברקע כלכלי ותרבותי מבוססים.
למרות יתרונות אלה, גדל לי בסביבת מגורים קשוחה למחיה ומלאת כנופיות אלימות, עם אוכלוסייה שאהדה את הקומוניזם, אשר לא הייתה בה חיבה יתרה למשפחות מיוחסות.
עוד בילדותו התחיל ברוס לי לשחק, והשתתף בלמעלה מעשרים סרטים, שכותרתם הייתה: "לי שיאולונג", בדומה לעיסוקו של אביו כשחקן מקצועי. באותה התקופה, הצטרף לי לחבורת ילדי רחוב והתנסה בקרבות מזדמנים בסמטאות העיר הגדולה.
כילד קטן, למד בבית הספר "טאק סון", מרחק שני בניינים מביתו, אשר שכן ברחוב 218 Nathan Road, Kowloon. לאחר מכן, עבר לי לבית ספר יסודי אחר, שלוחה של מכללת La Salle, ב-1950 או ב-1952 (בגיל 10 או 12). בסביבות 1956, בעקבות ביצועים לימודיים נמוכים (או שייתכן גם בגלל התנהגות בעייתית), הועבר למכללת St. Francis Xavier's (בית ספר תיכון), שם היה תחת השגחתו של האח אדוארד, מורה ומאמן קבוצת האגרוף של בית הספר.
בשנת 1958 זכה ברוס לי בתחרות גדולה של ריקודי צ'ה צ'ה צ'ה והחל לעבוד כמדריך ריקודים. מאוחר יותר התפרנס ממקצוע זה בהיותו סטודנט ומהגר עני בארצות הברית. במקביל, התאמן בסגנון ווינג צ'ון קונג פו, אצל מורה ידוע בשם ייפ מאן. גרסה היסטורית אחת אודות חייו גורסת, כי לי נאלץ לעזוב את לימודיו אצל ייפ מאן ואת הונג קונג, לאחר שהמשטרה הזהירה את הוריו כי בכוונתה לעצור אותו בעקבות מעורבותו בתגרות רחוב. אביו נתן לו מאה דולר ושלח אותו לארצות הברית, תוך ניצול אזרחותו האמריקאית. גרסה אחרת גורסת, שלי עזב את הונג קונג והיגר חזרה לארצות הברית כדי לרכוש השכלה גבוהה. בעת שעזב את הונג קונג היה בן 18. השנה הייתה 1959.
בהיותו בארצות הברית, התגורר לי בתחילה עם אחותו הגדולה, אגנס לי, שחיה זה מכבר עם חברים של המשפחה בסן פרנסיסקו.
רקע באמנויות לחימה כילד ונער.
כילד ונער צעיר התאמן לי מעט בשתי אמנויות לחימה: