א. התנועה גורסת שהנביאים במסורת המוסלמית נחלקים לנביאים שמביאים הלכה ונביאים שאינם מביאים הלכה. לפי הזרם העיקרי באסלאם, האסלאם הסוני, היה מוחמד הנביא האחרון ואילו לפי זרם האחמדים מוחמד היה הנביא האחרון, אבל רק בשלשלת הנביאים מביאי ההלכה. נביאים שאינם מביאים הלכה יכולים לבוא אחרי מוחמד; לפי דעתם שׁל האחמדים, מייסד תנועתם היה נביא שלא הביא הלכה אלא דרשׁ לקיים את ההלכה המוסלמית הקיימת. התנועה האחמדית נתקלה בהתנגדות עזה מצד הזרם הראשי של האסלאם, האסלאם הסוני, שטוען שהם פגעו בדוגמה שׁלפיה מוחמד היה אחרון הנביאים.
ב. האחמדיה גורסת שהג'יהאד צריך להתבצע באמצעות הטפה ולא באמצעות מלחמה. לפי הדעה הזאת, הג'יהאד אמור להתבצע בדרך המתאימה לאיום שׁעליו הוא מגיב. האסלאם הקדום היה חשׂוף לסכנת כליה ממשׁית ועל כן ג`יהאד בחרב היה מוצדק. בימי הווסדה שׁל התנועה האחמדית בהודו היה האסלאם נתון להתקפת המיסיונרים הנוצריים אשׁר הרבו להשׁמיץ את האסלאם ואת הנביא מוחמד; התגובה למצב מעין זה הוא הפרכת הטענות נגד האסלאם באמצעות הטפה והסברה ולא פעולה מלחמתית.
קרב אל-קאדסיה וכיבוש סוריה וארץ ישראל.
ספר זה הוא תרגומו של פרידמן לכרך של ההיסטוריון הערבי אלטברי (מת ב-923 לספה"נ).
הכרך עוסק בכיבוש ארץ ישראל וסוריה, השׁתלטות המוסלמים על ירושׁלים והפלת האימפריה הפרסית בשנות השלושים של המאה השביעית.
סובלנות וכפייה באסלאם: יחסי גומלין תוך-דתיים במסורת המוסלמית.
ספרו האחרון של פרידמן ראה אור ב-2003 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
והוא עוסק בסובלנות וכפייה באסלאם. הספר דן בהשקפת המסורת המוסלמית על היהודים, הנוצרים, הזורואסטרים ועובדי האלים הרבים. הוא דן בנושאים כמו ההיררכיה של הדתות, עליונות האסלאם וההיסטוריה הדתית שׁל האנושׁות. הוא עוסק גם בדיני השׁמד במסורת המוסלמית. פרק מיוחד עוסק במשׁמעויות השׁונות שׁנתנו לפסוק "אין כפייה בדת" (סורה 2:652).
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה]]
[[קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים]]
[[קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים]]
[[קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: שפה וספרות ערבית]]
[[קטגוריה:מזרחנים ישראלים]]
[[קטגוריה:חוקרי אסלאם ישראלים]]
[[קטגוריה:זוכי פרס לנדאו למדעים ולמחקר]]
[[קטגוריה:זוכי פרס ישראל למזרחנות]]
[[קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936]]
[[קטגוריה:חוקרי אסלאם יהודים]]
אייברהם קהאן
אייב כהאן
אייב קהאן
אב קהאן
אב כהאן
האות אליף מקסורה (בערבית: ألف مقصورة, בתעתיק מדויק לעברית: אַלִף מַקְצוּרַה, בתרגום מילולי: "אליף מקוצרת") היא אחת הצורות של האות ا (אליף) בכתב הערבי. האות, שאינה נמנית עם 28 האותיות בשפה הערבית, נכתבת בצורתה של האות ي (יא), אך ללא שתי הנקודות הדיאקריטיות שמתחתיה.
האות ממוקמת תמיד בסוף המילה ומשמשת כאם קריאה לתנועה a, בדומה לאות אליף, אך בעיקר בשורשים המסתיימים באות יא. לדוגמה, הפועל "בנה" נכתב בערבית بَنَى, ונהגה "בַּנַא". ברוב המקרים, ההטעמה של מילה המסתיימת באליף מקצורה לא תהיה על ההברה האחרונה. לעיתים, כאשר האות אינה עדות ליא שורשית, היא יכולה לשמש כסיומת לצורת נקבה.
בעת הוספת סיומת למילה המסתיימת באליף מקצורה הופכת האליף המקצורה ליא עיצורית או לאליף כאם קריאה. לדוגמה, ריבוי המילה ذِكْرَى ("יום זיכרון") הוא ذِكْرَيَات, והטיית המילה قُرَى ("כפרים") עם כינוי השייכות "שלנו" היא قُرَانَا.
אליף מקצורה יכולה להופיע גם לאחר תנוין פתחה בשמות לא מיודעים הנגזרים משורשים המסתיימים באות יא. לדוגמה, مُسْتَشْفًى (בית חולים). ביידוע שם כזה יהפוך תנוין הפתחה לפתחה רגילה ללא השפעה על האליף המקצורה – أَلْمُسْتَشْفَى ("בית החולים").
שימוש נוסף בסימן זה נעשה גם בשפה הפרסית, שם התו ی הוא אחת הצורות לכתיבת האות ي (יא).
אליף מקסורה
אליף מקצורה
מחוזות אפגניסטן
מבחינה מנהלית אפגניסטן מחולקת ל-34 מחוזות (ولايت, wilayats). המחוזות מחולקים לנפות.
פוליניו
פוליניו (באיטלקית: Foligno; בלטינית :Fulginia, Fulginium, Fulginiae; בניב מקומי: Fulginate) היא העיר השלישית בגודלה במחוז אומבריה והשנייה בגודלה בנפת פרוג'ה.
העיר שוכנת, כמעט במחצית הדרך בין פירנצה - 185 ק"מ לבין רומא - 166 ק"מ. היא מהווה צומת מסילות ברזל חשוב. ליד העיר שדה תעופה.
היא שוכנת בעמק אומברה (Valle Umbra) הנחצה על ידי נהר טופינו (Topino). בתחום שיפוטה חוות חקלאיות, הנפוצות בהרים מסביב. בתחום השיפוט העירוני היו בסוף שנת 2008 57.032 תושבים.
העיר פוליניו היא מרכז מסחרי ותעשייתי עשיר והחשוב של עמק אומברה. העיר סבלה מרעידות אדמה קשות, האחרונות היו בשנים 1832 ו-1997.
ייחודה של העיר.
בפוליניו תחנת רכבת חשובה בקו הרוחב הראשי של איטליה המרכזית: רומא - אנקונה. ממנה הסתעפות צפונה לפרוג'ה. היות העיר מרכז תחזוקה לרכבות, באזור בו התרחשו קרבות כבדים במלחמת העולם השנייה, הביאה להריסתה בהפצצות בעלות הברית. שיקומה של העיר אחרי המלחמה היה איטי.
מצויים בה מונומנטים מימי הביניים. מתקופת רומא העתיקה נשמר רק התכנון של הרחובות במרכז העיר.
בעיר מרכזי תעשייה בתחומים: זיקוק סוכר, מטלורגיה - הפקת מתכות, טקסטיל, חומרי בנייה, ייצור נייר ועיבוד עצים. היא נמנית עם רשת הערים המייצרות שמן זית באיטליה.
בעקבות לקחי מלחמת העולם השנייה, העיר החדשה נבנתה בפיזור ויש בה שכונות במרחק ממרכזה וכך גם באו לידי פתרון בעיות תחבורה ואיכות הסביבה יחד עם בעיה מקומית קשה: הימצאות אדמות ביצתיות שאינן מתאימות לבנייה.
ק.צטניק
קצטניק
שלל
טום דולאן
טום דולאן (באנגלית: Tom Dolan נולד ב-15 בספטמבר 1975) הוא שחיין עבר אמריקאי. אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב משתי אולימפיאדות שונות ואחת מכסף, אלוף עולם ושיאן עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. החזיק בשיא העולם במשחה זה כ-8 שנים, יותר מכל שחיין אחר לפניו.
ביוגרפיה.
טום דולאן נולד בארלינגטון, וירג'יניה. דולאן החל להתאמן בגיל צעיר בקבוצת השחייה שבמועדון הגולף בוושינגטון. אחר כך הוא עבר למועדון השחייה קארל בורק והתאמן תחת הדרכתו של ריק קארל. הוא סבל מאסתמה קשה שנבעה מאימוני השחייה, מהתעלפויות ובלקאווט שלא מנעו ממנו להמשיך באימונים הקשים. הוא למד באוניברסיטת מישיגן באן הרבור ושם שחה תחת הדרכתו של המאמן הראשי ג'ון אורבנצ'ק לצד מתחריו הגדולים מרסל ואודה ההולנדי ואריק ניימסניק, כן שחו בקבוצתו טום מלצ'ו והברזילאי גוסטבו בורג'ס.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בקוב, יפן בשנת 1993 זכה דולאן במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:20.72 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכה דולאן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש 4:12.30 דקות, לפני יאני סיבינן מפינלנד (4:13.29 דקות) שקבע שיא עולם בחצי המרחק (1:58.16 דקות) וניימסניק בן ארצו (4:15.69 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה, ארצות הברית בשנת 1995 זכה דולאן בשתי מדליות זהב במשחים ל-200 מטר מעורב אישי (2:00.89 דקות) ול-400 מטר מעורב אישי (4:14.77 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב (2:00.18 דקות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה דולאן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.90 דקות, לפני בן ארצו ניימסניק (4:15.25 דקות) וקרטיס מיידן מקנדה (4:16.28 דקות). במשחה ל-200 מטר מעורב אישי הוא סיים במקום השביעי בתוצאה של 2:03.89 דקות אחרי המנצח אטילה צ'ן מהונגריה שקבע שיא אולימפי חדש 1:59.99 דקות. בנוסף הוא שחה 400 מטר חופשי בשלב המוקדמות וסיים במקום ה-11 (3:53.91 דקות) ולא עלה לשלב הגמר אלא לגמר ב' המאכזב. הוא החליט להימחק ודורג לבסוף במקום ה-17.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכה דולאן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.95 דקות, לפני מרסל ואודה מהולנד (4:15.53 דקות) ומיידן (4:16.45 דקות). במשחה ל-200 מטר מעורב הוא סיים במקום השמיני בתוצאה של 2:05.82 דקות, המנצח היה ואודה שקבע תוצאה של 2:01.18 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה דולאן בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובכך הגן על תוארו בשיא עולם חדש של 4:11.76 דקות, לפני בן ארצו אריק ונט (4:14.23 דקות) ומיידן (4:15.33 דקות). במדליית כסף ב-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.77 דקות אחרי מאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה שקבע שיא אולימפי חדש 1:58.98 דקות ולפני בן ארצו טום ווילקנס (2:00.87 דקות).
צ&quot;ג בנות
חיים ברלין
הרב חיים ברלין (ה' בשבט תקצ"ב, 7 בינואר 1832 - י"ג בתשרי תרע"ג, ספטמבר 1912) היה הרב של הערים וולוז'ין, מוסקבה וירושלים וראש הישיבה בישיבת וולוז'ין.
תולדות חייו.
ילדותו.
נולד בשנת ה'תקצ"ב לאביו רבי נפתלי צבי יהודה ברלין, ונקרא על שם סב אמו הרב חיים מוולוז'ין. עד גיל תשע למד אצל אביו, עד שרכש בקיאות בתנ"ך ובסדרי המשניות מועד, נשים ונזיקין. בגיל תשע החל ללמוד בישיבת וולוז'ין אצל סבו הרב יצחק מוולוז'ין, ולמד בה במשך שש שנים. בגיל 15 נשא את רבקה, בת הגביר משה צייטלין מהעיר שקלוב, ומשך כשמונה שנים היה סמוך על שולחן חותנו והקדיש זמנו ללימוד תורה עם רב העיר משה יצחק אביגדור. באותה תקופה עזר לאביו לכתוב את ספרו 'העמק שאלה' על שאילתות דרב אחאי.
כאשר ירד חותנו מנכסיו, נאלץ לחפש מקור פרנסה, לכן נענה לבקשת קהילת מוסקבה וקיבל על עצמו את משרת הרבנות שם.
במוסקבה.