בהיעדר ילדים, הורה ג'וסטיניאנו לאחיו ג'ובאני לשוב אל העיר, ומינה אותו אחראי להקמת הבזיליקה. לאחר מותו של ג'וסטיניאנו ירש ג'ובאני את כיסאו.
אוסטיאופורוזיס
אלכסיי טרוצקי
אלכסיי טרוצקי (ברוסית: Алексе́й Алексе́евич Тро́ицкий; 14 במרץ 1866 - אוגוסט 1942) היה שחמטאי רוסי שנודע במיוחד בסיומי השחמט שחיבר. רבים רואים בו כמייסד חיבור האטיודים השחמטאיים המודרני.
טרוצקי מת מרעב במהלך מלחמת העולם השנייה בעת המצור על לנינגרד, שם הושמדו כתבי היד שלו.
אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר כוללת ניתוח של סיום ובו לצד אחד שני פרשים ולצד השני חייל. סיום זה מכונה כיום על שמו - טרוצקי. ג'ון נאן שניתח את הסיום בעזרת בסיס נתונים של סיומים קבע כי "הניתוח של טרוצקי מדויק במידה מפתיעה".
אטיודים.
טרוצקי היה מחבר פורה של אטיודים. אירבינג צ'רנב כולל תשעה מהם בספרו "200 סיומים מבריקים". העמדה מטה מציגה אחד מהם.
לבן מתחיל וזוכה, אטיוד משנת 1909
מהלך הזכייה : 1. פב6! מהה8 2. פד7! מג4 3. מה:ג7+ מב4 4. מהג5+ מב3 5. מהג3+ מא4 6. מהד4+ מא3 7. פג5 מהב8 8. מהא1+ מב4 9. פא6+ וזוכה.
לבן מתחיל וזוכה, אטיוד משנת 1925, התפרסם ב-"Schachmatny Listok "
מהלך הזכייה : 1.ב7 צז4+ 2. מו2 צז8 3. ד6 מג4 4. ד7 מב5 5. ד8=מה צ:ד8 6. ר:ד8 מא6 7. ב8=ר!! וזוכה. לעומת זאת ב8=פ מביא לתיקו בלבד.
החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל
החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל, ה-Palestine Pilgrims' Text Society, היא אגודה שתרגמה והוציאה לאור ספרות מסעות של עולי רגל, ושאר כתבים המשמשים מקורות ראשוניים לחקר ארץ ישראל בימי הביניים (ולמעשה, אף לאחר מכן).
החברה נוסדה בלונדון במטרה לספק לקהל הרחב גישה למקורות שבין המאה ה-4 והמאה ה-15, כשעדיפות ניתנה למקורות מהם ניתן ללמוד על הטופוגרפיה העתיקה של ארץ הקודש.
החברה החלה בעבודתה בשנת 1884, ועד שנת 1897 פורסמו אחד עשר כרכים מתורגמים משלל שפות וכרך מפתח, בשיתוף הקרן לחקר ארץ ישראל.
בין כרכי החברה נמצאים חלק מהכתבים הבסיסיים ביותר להכרת תקופתם, וברבים מהם נותרו פרסומי החברה התרגומים היחידים של כתבים אלה, וכמעט שלא ניתן למצוא עבודת מחקר מקיפה על התקופות הללו שאינה מכילה את ראשי התיבות PPTS.
בין הכתבים שפורסמו על ידי החברה ניתן למנות את ספריהם של הנוסע מבורדו, הירונימוס, פרוקופיוס, פליקס פברי, ברנהרד פון בריידנבאך ועשרות נוספים.
Palestine Pilgrims' Text Society
P.P.T.S.
ליונל המפטון
ליונל לאו המפטון (באנגלית: Lionel Leo Hampton; 20 באפריל 1908 - 31 באוגוסט 2002), מוזיקאי ג'אז, חלוץ נגני הוויברפון בג'אז, פעל גם כמתופף, פסנתרן, מוביל ביג בנד ושחקן, ניגן עם כל גדולי הג'אז, מלואי ארמסטרונג ובני גודמן ועד צ'ארלי פארקר וקווינסי ג'ונס.
תקופת ילדותו ונעוריו.
להמפטון לא הייתה תעודת לידה והוא גודל על ידי סבתו. לפיכך לא ידוע בדיוק תאריך ומקום לידתו. ב-1916 עבר להתגורר בשיקגו ובהיותו כבן 16 כבר ניגן כמתופף במועדונים שונים בעיר. ב-1927 או 1928 עבר לקליפורניה וניגן ב"מועדון הכותנה" (מועדון מקומי שנקרא על שם מועדון הכותנה המקורי בניו יורק), שם הכיר לראשונה את הוויברפון, כשניגן בלהקת דיקסילנד. המפטון החליף את התופים בוויברפון והתגלה על ידי לואי ארמסטרונג שהתלהב מהצליל החדש ושכר אותו כנגן ליווי. הפופולריות הרבה לה זכה ארמסטרונג תרמה הן להיכרות של הציבור עם הוויברפון ככלי והן עם המפטון כשם נרדף לכלי זה.
המשך הקריירה.
עד 1934 למד המפטון מוזיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה, באותה שנה עזב את האוניברסיטה והחל להנהיג ביג בנד משלו, עמו הופיע, בין היתר, עם הזמר בינג קרוסבי.
בנובמבר 1936 ביקרה להקתו של בני גודמן בלוס אנג'לס והמפטון הוזמן על ידי אמרגנה, מגלה הכישרונות ג'ון האמונד, ללוות יחד עמה את בילי הולידיי. לאחר ההופעות המשותפות הזמין גודמן את המפטון להצטרף עמו להרכב שכלל את גודמן עצמו בקלרינט ואת ג'ין קרופה (תופים) וטדי וילסון (פסנתר), היה זה הרכב הג'אז הקטן הראשון שהופיע ככזה לפני קהל (ולא כמלווה או כחטיבה בתוך ביג-בנד). המפטון עבר באותה עת להתגורר בניו יורק.
ב-1940 עזב המפטון את גודמן כדי להקים את "התזמורת של ליונל המפטון" (Lionel Hampton Orchestra). התזמורת, שניגנה בעיקר סטנדרטים ששילבו ג'אז ורית'ם אנד בלוז זכתה לפופולריות רבה בשנות הארבעים והחמישים והופיעה בהרכב נגנים משתנה עד אמצע שנות השבעים. התזמורת היוותה "חממה" לכישרונות ובין היתר החלו בה את דרכם אמנים כצ'ארלי מינגוס, וס מונטגומרי, דיינה וושינגטון, דיזי גילספי, קווינסי ג'ונס ורבים אחרים שיצאו ממנה לקריירות מפוארות. במקביל המשיך המפטון להופיע ולהקליט בהרכבים קטנים ושיתף פעולה עם אוסקר פיטרסון, ארט טאטום, סטן גץ ואחרים. רבות מהופעותיו הסתיימו בג'אם סשן ארוך שהלהיב את הקהל.
הוא הרבה להופיע בעולם במסגרות שונות להפצת תרבות בחסות האו"ם ומחלקת המדינה האמריקאית. ב-1953 יצאה תזמורתו למסע הופעות נרחב באירופה עם קווינסי ג'ונס כמעבד וחצוצרן וב-1968 הופיעה בקריית הוותיקן בפני האפיפיור פאולוס השישי.
במהלך השנים השתתף במספר סרטים, הידוע שבהם הוא "שיר נולד" ("A Song Is Born") מ-1948, בכיכובו של דני קיי.
אחרית ימיו.
בשנות השבעים דעכה הפופולריות של סגנון תזמורות הביג בנד ושל המפטון עצמו. עם זאת, זכה ליונל המפטון לשלל כיבודים כמו למשל קריאת פסטיבל איידהו לג'אז על שמו (Lionel Hampton Jazz Festival), בשנת 1985 (בפסטיבל הופיעו ומופיעים אמנים מהשורה הראשונה כאלה פיצג'רלד, שרה ווהן, אלווין ג'ונס, דיזי גילספי, פרדי הברד, סטן גץ, דיאנה קראל, וינטון מרסליס ועוד). באותה שנה הוכרז המפטון על ידי האומות המאוחדות כשגריר המוזיקה.
המפטון רתם עצמו לפעילויות חברתיות, ביניהן קידום פרויקט דיור ציבורי למעוטי יכולת בניו-יורק ובניו ג'רזי, עמד בראש קרנות שהעניקו מלגות לימודים לסטודנטים מעוטי יכולת וייסד מחלקה ללימודי מוזיקה באוניברסיטת איידהו, שנקראת על שמו.
ב-1982 נחנך כוכב עם שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד וב-1987 בחרו בו קוראי המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז. כמו כן זכה במספר תוארי דוקטור לשם כבוד ומדליות נשיאותיות מהנשיאים ג'ון פ. קנדי, ריצ'רד ניקסון, ביל קלינטון וג'ורג' בוש על הישגיו האמנותיים, על פעילויות הצדקה שלו, על תרומתו לתרבות האמריקאית והעולמית וכהוקרה על תרומתו לקידום הקהילה האפרו-אמריקאית.
ב-1991 התמוטט המפטון במהלך הופעה בפריז ואובחן כסובל משבץ. השבץ, בנוסף לדלקת מפרקים כרונית ממנה סבל, הובילו להפסקה כמעט מוחלטת של הופעותיו.
חייו האישיים.
המפטון נולד וגדל כקתולי.
בשנת 1936 נשא לאשה את גלדיס, שהייתה למנהלת האישית שלו עד מותה ב-1971. לזוג לא היו ילדים.
לאחר מלחמת העולם השנייה התקרב המפטון ליהדות, גייס כספים לטובת מדינת ישראל והלחין סוויטה בשם "המלך דוד", שנוגנה בבכורה בהופעה בישראל. המפטון ביקר בישראל ב-1955 עם התזמורת שלו שניגנה מדי ערב לפני קהל של אלפים בזירתרון ברמת גן. המפטון היה האמן הגדול הראשון מתחום המוזיקה הפופולרית שהופיע במדינה הצעירה והתקבל בחום רב. הוא נפגש עם הרב הראשי לישראל, יצחק הרצוג וכאורחו של עמנואל זמיר השתתף אף במפגש של ותיקי המחלקה הערבית של הפלמ"ח. בשנת 1957 הוא הופיע במשחק כדורסל בין נבחרת ישראל ונבחרת ישיבה יוניברסיטי.
מקוק מזוקן
מקוק מזוקן או מקוק זנב־האריה (שם מדעי: "Macaca silenus") הוא מין קוף, החי רק בהרי גהט המערביים שבדרום הודו.
מאפיינים פיזיים.
שיערו של מקוק מזוקן הוא חום כהה או שחור. ייחודו מתבטא ברעמת שיער כסופה-לבנה שמקיפה את ראשו מן הלחיים ומטה עד לסנטר, שנתנה לקוף זה את שמו בגרמנית, "קוף הזקן". פניו הקירחות שחורות. אורכו מקצה ראשו עד קצה זנבו נע בין 45 ל-60 ס"מ ומשקלו נע בין 3 ל-10 ק"ג, מה שמדרג אותו בין המקוקים הקטנים ביותר. אורך הזנב 25 ס"מ ובסופו ציצת שיער שחורה, הדומה לזו של האריה, ומכאן שמו. ציצת השיער יותר מפותחת אצל הזכרים מאשר אצל הנקבות.
אורך תקופת ההיריון הוא שישה חודשים לערך. הצעירים יונקים למשך שנה אחת. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל ארבע שנים; הזכרים בגיל שש שנים.
התנהגות.
מקוק מזוקן הוא שוכן ביערות טרופיים ופעיל יום. הוא מטפס היטב ומבלה את רוב חייו בצמרות העצים העליונות של היערות הטרופיים, הלחים וירוקי העד. שלא כמקוקים אחרים, הוא נמנע ממפגש מבני אדם. הוא דומה מאוד למקוקים אחרים בהתנהגות קבוצתית: הוא חי בקבוצות מדרגיות שכוללות 10 עד 20 קופים, שמכילות מעט זכרים והרבה נקבות. קוף זה הוא מגן בחירוף על הטריטוריה שלו, בין היתר בעזרת צעקות רמות לעבר הקופים הפולשים ומגע פיזי במידת הצורך.
התנהגותו של המקוק המזוקן מאופיינת על ידי דפוסי התנהגות טיפוסיים לחיה שחיה ביערות: הוא ניזון בצורה בררנית ממגוון גדול של פירות, משתמש במרחבים אינטר-אינדיבידואליים גדולים בזמן חיפוש המזון, וחלק גדול מזמנו מוקדש לטיולים ולאכילה. מקוק מזוקן ניזון בעיקר מפירות, מעלים, מניצנים, מנבטים, מחוטי שדרה, מפרחים, מאצטרובלים, מקליפות זרע ומחלקים אחרים של צמחים מקומיים וחלוציים. הוא ניזון גם מחיות קטנות ומחרקים הנמצאים בצמרות.
אוכלוסייה.