לקראת סוף שנת 1949 הוחלט על ידי חיל האוויר לאחד את שני הגופים ליחידה בשם "טייסת 108 – בית מלאכה לציוד אלקטרוני". יחידה מאוחדת זו מוקמה בצריפין במקום בו שכנה אז מחלקת הדואר של צבא הבריטי באזור הדרום. לימים שונה שמה של טייסת 108 ליחידה 108 - יחידת האלקטרוניקה של חיל האוויר.
מבנה היחידה.
יחידה 108 מחולקת למספר יחידות העוסקות בעולמות ההנדסה והמערכות האלקטרוניות. בנוסף כפופים למפקד היחידה יועצת ארגונית וטייסת מנהלה.
היחידה מובילה את תוכנית החדשנות של חיל האוויר- ״החממה הטכנולוגית״, באמצעותה מבצעים צוותי משימה תהליכי פיתוח מואצים לשילוב יכולות מבצעיות חדשות בקבועי זמן קצרים.
יחידת מתנ"ם.
יחידת מתנ״ם (ראשי תיבות: מרכז תחזוקת נשק ומערכות) היא יחידה טכנולוגית המהווה בית מערכת לעולם החימוש בחיל האוויר, למערכות ההגנה האווירית ולמערכות האלקטרואופטיקה.
יחידת מתנ"ם הוקמה כיחידה עצמאית בבסיס פלמחים בשנת 1980 כחלק ממסקנות מלחמת יום הכיפורים. ייעודה היה לקלוט נשק מונחה בעידן בו נשק זה עוד היה בחיתוליו. היחידה נדרשה לתת מענה טכני תומך, ולשם כך בנתה ידע, אמצעים ותשתיות. קליטת הנשק המונחה אפשרה לחיל עצמאות תפעולית להפעלת הכח. בהמשך התרחב תחום העיסוק של היחידה גם לעולם האלקטרואופטיקה, הנשק המונחה המתקדם ואף לעולם ההגנה האווירית. בשנת 2004 מוזגה מתנ"ם ליחידת האחזקה האווירית 22. בשנת 2012 במסגרת ארגון מחדש של כלל דרגי ד' בחיל-האוויר, היא שולבה כיחידה תחת יחידה 108.
יחידת מתנ"ם פועלת בשיתוף פעולה עם יחידות חיל האוויר וגם עם התעשיות הביטחוניות בישראל. היחידה מתחזקת את המערכות עד לרמת הכרטיס האלקטרוני הבודד.
בשנים הקרובות היחידה מתרחבת בבניין כח עצים לקליטת יכולות חדשות ואסטרטגיות בעולם החימוש וההגנה האווירית.
יחידת מופ"ת.
יחידת מופ״ת (ראשי תיבות: מערכות, פיתוח, תחזוקה) אמונה על כלל עולמות התוכן האלקטרוניים: קשר, ניווט, תקשורת, לוחמה אלקטרונית, בקרה ומערכים מוטסים וקרקעיים שונים.
היחידה הוקמה בשנת 2004 והיא פועלת בשלושה תחומים עיקריים - שילוב אמצעי לחימה מתקדמים בבניין הכוח של חיל האוויר, אחזקת המערכות הקיימות וטיפול במערכות ותיקות ומתיישנות.
פעילות היחידה בשגרה ובחירום כוללת תיקון מערכות אלקטרוניות מוטסות או קרקעיות של חיל–האוויר ברחבי הארץ. בעת לחימה גובר היקף הפעילות והיחידה מקבלת פרויקטים בנוהל "7200", שמשמעותו ביצוע מהיר ומזורז והתקנות מיוחדות. במקביל, מבוצע תיקון מערכות אלקטרוניות, הנדרשות לאור הגדלת הכמות ואינטנסיביות של גיחות המטוסים בכל המערכים בחיל. היחידה מסייעת לשמירה על הרציפות התפקודית של חיל האוויר.
יחידה 502.
יחידה 502 היא יחידת הקשר, היחידה התקשובית המרכזית של חיל-האוויר. יחידת הקשר הוקמה בשנת 1982.
בשנת 2015 היחידה הוכפפה לבסיס 108. היחידה ממוקמת בבסיס חפץ חיים ולאנטנות שלה פריסה ארצית רחבה. היא אמונה על רשתות התמסורת, הרדיו ומערכות האמל"ח (אמצעי לחימה) השונות של החיל, ועוסקת בניטור, בקרה ושליטה על רשתות התקשורת המאפשרות לחיל להתנהל בשגרה ובחירום. בנוסף, היחידה עוסקת בטכנולוגיות תקשורת שמאפשרות לפלטפורמות השונות של החיל לפעול בגזרות השונות.
יחידת אינטגרציה.
תפקיד יחידת אינטגרציה הוא לבצע בדיקות הנדסיות מקיפות בעולמות הפלטפורמה והתהליכיים הקרקעיים מתוך מטרה לוודא שהיכולות שפותחו עולות בקנה אחד עם הדרישה המבצעית ושהשילוב של היכולות החדשות בפלטפורמות החיל לא פוגע ביכולות הקיימות. בנוסף, היחידה מתחקרת ומשחזרת גיחות בהן אירעו כשלים או תקלות אוויוניקה שדווחו ומסייעת כמוקד ידע הנדסי לבחינת ביצועי המערכות.
יחידת תוה"ן.
יחידת תוה"ן (ראשי תיבות: תפעול והנדסה) היא יחידת התפעול של יחידה 108 האמונה על כלל העולמות הרוחביים של 108: ניהול תוכנית עבודה, מוכנות ללחימה, מרכז שליטה ובקרה, תקציב ורכש, ניהול פרויקטים, התייעלות ומצוינות תפעולית, הובלת הבטיחות וההגנה הסביבתית, הבטחת האיכות (ISO), הדרכה ואיתור כוח אדם טכנולוגי, תוכנית העבודה של בינוי, לוגיסטיקה אווירית, אחזקה ופיתוח של קרונות קשר, הנדסה מכנית וייצור מכני המשלימים לפיתוח בעולמות האלקטרוניקה.
היחידה הוקמה בשנת 1977 כיחידת התפ"י (ראשי תיבות: תכנון, פיקוח, ייצור) ובשנת 2004, עם הצטרפות התחום המכני ליחידה, שונה שמה ליחידת תוה"ן.
תפקיד היחידה בשגרה ובחירום הוא להוביל את יחידה 108 להשיג את יעדיה במגוון של תחומים. מפקד יחידת תוה"ן הוא סגנו של מפקד יחידה 108.
טייסת מנהלה.
טייסת מנהלה היא הגוף האחראי על מתן המעטפת השלמה לפרט בכלל יחידות 108.
בין המעטפת הניתנת לפרט נכללים בין היתר שירותי: משאבי אנוש, תנאי שירות, רווחה, לוגיסטיקה, תזונה, חינוך, אירועים, חדרי כושר, שירותי דת, מורשת ורוח, שירותי רפואה, רפואת שיניים ומרפאת בריאות הנפש.
טייסת מנהלה 108 מאגדת בתוכה גם את גף ביטחון אשר אמון על כלל תחומי המבצעיות הקרקעית של המחנה, לרבות הגנה קרקעית, רציפות תפקודית, כיבוי אש, ביטחון מידע (גף זה הוא המקביל לטייסת תעופה בבסיסי החיל).
הטייסת היא נותן השירות המרכזי בבסיס הן לפרט והן מהווה גורם תומך ומסייע למפקדים למתן מענה מיטבי לפרט בכלל ההיבטים.
מפקדי היחידה.
מפקד היחידה הוא קצין בדרגת אל"ם. עד לשנת 1974 היה המפקד בדרגת סא"ל.
הווה ועתיד היחידה.
יחידה 108 מספקת תמיכה הנדסית וטכנית ליחידות ולגפים בחיל האוויר הזקוקים לכך, למשל ליחידות הבקרה האזורית, לגדודי ההגנה האווירית ולדרגי ה-ב' בטייסות התחזוקה בבסיסי החיל. בנוסף, היחידה לוקחת חלק בחקירות הנדסיות שונות.
יחידה 108 נדרשת לפתח ולייצר מערכות אלקטרוניות כדי להמשיך לקיים את יכולת האחזקה שלה, ועם הזמן פיתחה מערכות אלקטרוניות כמענה לצרכים מבצעיים.
כחלק מפינוי בסיס צריפין, בשנים הקרובות עתידות יחידת אינטגרציה ויחידה 502 להעתיק את מיקומן לקריית התקשוב בבאר שבע ושאר יחידות 108 תועתקנה אל בח"א 30.
מבצע ממשי
מבצע ממשי (הידוע גם בשם קרב הרייכסוואלד) היה החלק הצפוני בתנועת מלקחיים של בעלות הברית שהתרחשה בין ה-8 בפברואר ל-11 במרץ 1945 במהלך השלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. המבצע נוהל על ידי קבוצת הארמיות ה-21 האנגלו-קנדית של פילדמרשל ברנרד מונטגומרי, שהורכבה בעיקר מהארמייה הקנדית הראשונה בפיקודו של לוטננט-גנרל הארי קריראר והקורפוס הבריטי ה-30 בפיקודו של לוטננט-גנרל בריאן הורוקס.
המבצע היווה את תנועת המלקחיים הצפונית והחל עם הקורפוס ה-30 שהתקדם דרך יער רייכסוואלד בעוד שדיוויזיית הרגלים הקנדית ה-3, בכלי רכב אמפיביים, טיהרה עמדות גרמניות במישור הריין המוצף. ההתקדמות של בעלות הברית התנהלה לאט מהצפוי ובמחיר גבוה יותר מאחר שהצבת הדרומית האמריקאית; מבצע רימון התעכב בשל הצפה מכוונת של נהר הרור על ידי הכוחות הגרמניים בפיקודו של אלפרד שלם, מה שאיפשר את ריכוזם נגד התקדמות כוחות חבר העמים הבריטי.
הלחימה הייתה קשה, אך התקדמות בעלות הברית נמשכה. ב-22 בפברואר, לאחר שהתרחקו מהרייכסוואלד, ועם הערים קלווה וגוך (Goch) בשליטתן, חודשה המתקפה כמבצע בלוקבאסטר על ידי הארמייה התשיעית של ארצות הברית ליד גלדרן (Geldern) ב-4 במרץ כהמשך למבצע רימון. הלחימה נמשכה כשהגרמנים ניסו לשמור על ראש גשר בגדה המערבית של הריין בווזל ולפנות כמה שיותר אנשים וכמה שיותר ציוד. לבסוף, ב-10 במרץ, הסתיימה הנסיגה הגרמנית והגשרים האחרונים נהרסו.
רקע כללי.
גנרל דווייט ד. אייזנהאואר, מפקד בעלות הברית, החליט שהדרך הטובה ביותר לתוך גרמניה תהיה על פני האדמות השטוחות יחסית של צפון אירופה, תוך כדי כיבוש הלב התעשייתי של חבל הרוהר. זה דרש תחילה שכוחות בעלות הברית יגיעו אל הריין לכל אורכו. קבוצת הארמיות ה-21 של מונטגומרי הקימה חזית לאורך המז בסוף 1944 ושקלה גם כמה פעולות התקפיות להרחבת והגנת ראש הגשר של ניימכן והגשרים החשובים שלו (שנכבשו במהלך מבצע מרקט גארדן). הצעה אחת כזו, "Valediction" (פיתוח של תוכנית קודמת; "Wyvern") – הסתערות מדרום-מזרח לניימכן בין נהרות הריין והמז, נגנזה בתחילה על ידי מונטגומרי. ב-7 בדצמבר 1944 התכנסה ועידה במאסטריכט שכללה גנרלים של בעלות הברית, כדי לשקול דרכים לשמור על לחץ על הגרמנים לאורך כל החורף. כתוצאה מכך, "Valediction" קודם והוקצה לארמייה הקנדית הראשונה. הקורפוס ה-30 הבריטי צורף לקנדים לצורך המבצע והתאריך נקבע באופן זמני ל-1 בינואר 1945. בשלב זה, השם "Veritable" (ממשי) ניתן למבצע במקום "Valediction".
במקרה, המבצע התעכב בשל הסחת הכוחות לבלימת המתקפה הגרמנית דרך הארדנים בדצמבר (הקרב על הבליטה), ויתרונות בעלות הברית באדמה קשה וקפואה אבדו.
מטרת המבצע הייתה לפנות את הכוחות הגרמניים מהאזור שבין נהרות הריין למז, מזרחית לגבול גרמניה־הולנד בחבל הריין. זה היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של אייזנהאואר לכבישת כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. הציפייה של בעלות הברית הייתה שהקצה הצפוני של קו זיגפריד יהיה מוגן פחות טוב מאשר במקומות אחרים ותנועת איגוף סביב הקו אפשרית ותאפשר הסתערות מוקדמת על חבל הרוהר התעשייתי.
המבצע הייתה הזרוע הצפונית של תנועת מלקחיים. זרוע הצבת הדרומית, מבצע רימון, הייתה אמורה להתבצע על ידי הארמייה התשיעית האמריקאית בפיקודו של לוטננט גנרל ויליאם הוד סימפסון. למבצע היו כמה סיבוכים. ראשית, השטח המיוער בכבדות, הדחוס בין נהרות הריין והמז, הפחית את היתרונות האנגלו-קנדיים בכוח אדם ובשריון; המצב החריף בשל קרקע רכה שהופשרה לאחר החורף וגם בשל הצפה מכוונת של מישור הריין הסמוך.
סדר הכוחות.
בעלות הברית.