סר-י באע' (سر باغ) הם יישובים הממוקמים ליד נהרות עונתיים ומשמשים בקיץ ובתחילת הסתיו. כאשר מזג האוויר חם המבנים קלים: קירות אבן בבנייה יבשה תומכים במבנה גג של קורות עץ אנכיות ואופקיות המכוסות בדשא. במזג אוויר סגרירי נבנים בתים מוצקים יותר עם קירות אבן גבוהים יותר וגג חרוטי. הבקר נכלא במתחמי אבן ללא גג. מסביב לכפרי הקיץ הללו נמצאים שרידי טרסות לגידול חיטה ושעורה, ושרידים של טחנות מים, הרוסות ברובן. בורות להרתחה וסינון של מיץ ענבים עדיין בשימוש, וכך גם המבנים המכונים "כל-י דושאב" (کل دوشاب) המכילים את סירופ הענבים.
כמר (کمر) הם מגורי המערות החורפיים החצובים בתוך הסלע הרך, עד חמישה מגורים בגובה. זוהו כ-400 מגורי מערות ו-123 מהם עדיין שלמים. בכל בית יש בין חדר אחד לשבעה חדרים, המשמשים באופן מסורתי למגורים ולאחסון.
באקלים הצחיח במיוחד הייתה כל טיפת מים צריכה להיאסף ממגוון מקורות כגון נהרות, מעיינות ובריכות תת-קרקעיות ולאסוף אותה במאגרים או להזרים דרך קאנתים תת-קרקעיים כדי להשקות בעלי חיים, פרדסים וחלקות ירק קטנות. לקהילה קשר חזק עם הסביבה הטבעית המתבטאת במנהגים חברתיים, טקסים תרבותיים ואמונות דתיות.
תנאי החיים במיימאנד קשים עקב צחיחות הארץ והטמפרטורות הגבוהות בקיץ והחורפים הקרים מאוד. השפה המקומית מכילה מילים רבות מהשפות הסאסאניות והפאהלוויות העתיקות.
חלקים מהכפר משמשים כמוזיאון ופתוחים לקהל הרחב.
היסטוריה.
מיימאנד הוא כפר עתיק מאוד ומשערים כי שימש מקום מגורים אנושי עיקרי ברמה האיראנית, מלפני 12,000 שנה. רבים מהתושבים גרים ב-350 בתי המערות שנחצבו ביד בסלעים, שחלקם מאוכלסים כבר 3,000 שנים. תחריטי אבן בני קרוב ל-10,000 שנים נמצאים סביב הכפר, ומקבצים של כלי חרס בני קרוב ל-6,000 שנים מעידים על ההיסטוריה הארוכה של ההתיישבות באתר הכפר.
לגבי מקורם של מגורי המערות הוצעו שתי תאוריות: לפי התאוריה הראשונה, כפר זה נבנה על ידי קבוצה משבט ארי כ-800 עד 700 שנה לפני הספירה. ובמקביל עם תקופת מדי. ייתכן שמגורי המצוקים של מיימאנד נבנו למטרות דתיות. הסוגדים למיתרה מאמינים שהשמש היא בלתי מנוצחת ואמונה זו הנחתה אותם לראות בהרים כקדושים. מכאן שחוצבי האבן והאדריכלים של מיימאנד קיבעו את אמונתם בבניית בתי המגורים שלהם. בהתבסס על התאוריה השנייה הכפר מתוארך למאה השנייה או השלישית לספירה. בתקופת האימפריה הפרתית נדדו שבטים שונים מדרום כרמאן לכיוונים שונים. שבטים אלו מצאו מקומות מתאימים למגורים והתיישבו באותם אזורים על ידי בניית המקלטים שלהם שהתפתחו עם הזמן למגורים הקיימים. קיומו של מקום המכונה מבצר מיימאנד, ליד הכפר, בו נמצאו יותר מ-150 גלוסקמאות מתקופת האימפריה הסאסאנית, מחזק תאוריה זו.
בשנת 2005 הוענק למיימאנד הפרס הבינלאומי של אונסק"ו-יוון על שם מלינה מרקורי לשמירה וניהול של נופי תרבות (כ-20,000 דולר).
ב-4 ביולי 2015 הכפר נוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בדברי ההסבר להכללת הכפר נכתב:
אחמד נאסר אל-ראיסי
אחמד נאסר אל-ראיסי (בערבית: أحمد ناصر الريسي) הוא גנרל אמירתי המכהן כיום כנשיא האינטרפול, והמפקח הכללי של משרד הפנים של איחוד האמירויות הערביות.
השכלה.
הוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון מטרופוליטן.
קריירה.
הצטרף למשטרת אבו דאבי ב־1980, הוא עלה בסולם הדרגות והפך למנכ"ל המבצעים המרכזיים בשנת 2005. הוא מונה למפקח הכללי של משרד הפנים בשנת 2015. הוא מילא תפקיד מפתח במעצרו של מתיו הדג'ס, אקדמאי בריטי שהואשם בריגול על ידי משטר איחוד האמירויות הערביות, בשנת 2018. ארגוני זכויות אדם אומרים כי ראיסי מפקח על מנגנון ביטחון המדינה הידוע לשמצה, אשר השתמש לרעה במערכת ההתראות של האינטרפול.
הוא חבר בוועד הפועל של האינטרפול וכיהן כנציג אסיה מ־2018 ועד 2021.
אינטרפול.
הוא היה המועמד הרשמי של איחוד האמירויות הערביות לרשת את קים ג'ונג יאנג כנשיא האינטרפול ב־2022. הוא הואשם בניהול עינויים, מועמדותו גונתה בחריפות על ידי ארגוני זכויות אדם. קואליציה של 19 ארגוני זכויות אדם, כולל ארגון Human Rights Watch ומרכז המפרץ לזכויות אדם, כתבה מכתב פתוח לאינטרפול המייעץ נגד מינויו לנשיא הארגון. דו"ח של דייוויד קלברט-סמית', לשעבר התובע הראשי של בריטניה, אמר כי אל-ראיסי אינו מתאים למלא את התפקיד. מתיו הדג'ס ביקש מחברי האינטרפול לא לשקול את אל-ראיסי לתפקיד.
ביוני 2021 הוגשה תלונה פלילית בפריז על ידי מרכז המפרץ לזכויות אדם נגד אל-ראיסי. התלונה מאשימה אותו באחריות לעינויו של אחמד מנסור, מתנגד בולט באיחוד האמירויות שנעצר בשנת 2017.
כצעד חריג לתהליך, איחוד האמירויות קידמה את אל-ראיסי תוך ארגון נסיעותיו למדינות החברות באינטרפול כדי להשיג תמיכה, בעוד שהוא נתפס כ"פאריה בינלאומית".
אל-ראיסי נתבע במספר מדינות. רודני דיקסון, עורך דינם של מתיו הדג'ס ועלי אחמד, הגיש תלונה במשטרת שוודיה לעצור את אל-ראיסי עם הגעתו למדינה, כחלק מסיור הקמפיין שלו לפני ההצבעה. הדג'ס ואחמד הגישו בקשה דומה לרשויות המשטרה הנורווגית, וביקשו מהם עזרה ולנצל את ההזדמנות של ביקורו של אל-ראיסי כדי לעצור אותו, אם תיפתח חקירה.
בנובמבר 2021 פרסמו שלושה חברי הפרלמנט הגרמני הצהרה משותפת שבה נאמר כי בחירת אל-ראיסי תסכן את המוניטין של האינטרפול וכי המינוי מפר את הסעיף השני בחוק היסוד של האינטרפול. 35 מחוקקים צרפתים ביקשו מעמנואל מקרון להתנגד למועמדותו של אל-ראייסי במכתב ששלחו אליו. איחוד האמירויות הערביות דחו את חששותי חברי הפרלמנט הגרמני ואמרו כי הם גאים בכך שהם "אחת המדינות הבטוחות בעולם".
הבחירות התקיימו באיסטנבול ב־25 בנובמבר 2021, כאשר אל-ראיסי התמודד מול שרקה הוורנקובה, סגנית נשיא האינטרפול. אל-ראיסי ניצח לאחר שלושה סבבי הצבעה ונבחר לכהונה של ארבע שנים עם כ־69% מהקולות. הוא המועמד הראשון מהמזרח התיכון שנבחר לנשיא הארגון.
איחוד האמירויות הערביות היא התורמת השנייה בגודלה לתקציב האינטרפול, מה שהוביל להאשמות כי איחוד האמירויות קנתה את תוצאות הבחירות. תפקידו החלקי של אל-ראיסי יהיה בעיקר טקסי, עובדה שהאינטרפול הדגיש שוב ושוב. עם זאת, נראה שאל-ראיסי נלהב לשנות את מדיניות האינטרפול. הבטחת הקמפיין שלו להגביר את השימוש בטכנולוגיה מודרנית באינטרפול נתפסה בעיני חלק כהתייחסות לכלי המעקב האלקטרוני שבהם משתמשים משטרים אוטוריטריים. במאמר עבור Neue Zürcher Zeitung, כינה את בחירתו של אל-ראיסי סיבה למדינות אוטוריטריות לחגוג, שכן היא תכריע עוד יותר את מעמדה של זכויות האדם בארגונים בינלאומיים. רות מייקלסון מהגרדיאן תיארה את הבחירות כ"ניצחון גדול בכוח רך" לאיחוד האמירויות.
יורגן שטוק
יורגן שטוק (בגרמנית: Jürgen Stock; נולד ב-4 באוקטובר 1959) הוא שוטר גרמני. הוא מכהן כמזכ"ל האינטרפול מאז 7 בנובמבר 2014.
ביוגרפיה.
שטוק נולד ב־4 באוקטובר 1959 בווצלר, גרמניה. הוא הצטרף למשטרה הפלילים בהסה בשנת 1978 ונשאר כקצין עד 1992. בין 1992 ל־1996 למד באוניברסיטת גיסן כדי להעסיק את עצמו במחקר מדעי בקרימינולוגיה. ב-1996 עבד כעורך דין, לפני שחזר למשטרת הפלילים הפדרלית כדי לשמש סגן ראש יחידה למאבק בפשיעה כלכלית. שטוק הפך לנשיא האוניברסיטה למדעי המשטרה השימושית הממוקמת בסקסוניה-אנהלט ב־1998.
בשנת 2000 הוא חזר פעם נוספת לשורות משטרת הפלילים כדי לעמוד בראש המכון ללימודים והכשרה של אכיפת חוק. בשנת 2004 הוא מונה לסגן נשיא משטרת הפלילים הפדרלית.
הוא גם פרופסור כבוד למשפטים וקרימינולוגיה מאוניברסיטת גיסן.
אינטרפול.
מאז 2005 שטוק עובד עבור האינטרפול. הוא היה סגן נשיא אירופה בארגון בין 2007 ל-2010. ב-7 בנובמבר 2014 הוא נבחר למשרת המזכיר הכללי של האינטרפול על ידי העצרת הכללית, הוא קיבל את התפקיד מרונלד נובל. הוא נבחר לכהונה של חמש שנים. באוקטובר 2019, הוא נבחר מחדש לכהונה שנייה של חמש שנים.
אלכסנדר פרוקופצ'וק
אלכסנדר ואסילייביץ' פרוקופצ'וק (נולד ב-18 בנובמבר 1961, בקורוסטן, ז'יטומיר, אוקראינה, ברית המועצות) הוא מדינאי רוסי. ראש הלשכה המרכזית הלאומית של האינטרפול במשרד הפנים של הפדרציה הרוסית מאז 14 ביוני 2011, היה סגן נשיא האינטרפול מאז 10 בנובמבר 2016 ועד לשנת 2019. מייג'ור גנרל במשטרה הרוסית (2003), בעל דוקטורט בכלכלה.
ביוגרפיה.
נולד ב-18 בנובמבר 1961 בעיירה קורוסטן שבמחוז ז'יטומיר. אמו - אלה אפאנסייבה, מורה לגרמנית. אביו עבד כמהנדס עיצוב במפעל Khimmash. סיים את לימודיו באוניברסיטת קייב עם תואר בשפות וספרות רומנו-גרמניות בשנת 1983. דובר אנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, פולנית.
הוא החל את הקריירה שלו בארגוני הקומסומול של אוקראינה, עבד בוועדה המחוזית ז'יטומיר של הקומסומול.
בשנת 1986 הוא עבר למוסקבה יחד עם המזכיר הראשון שמונה לוועד המרכזי של הקומסומול ויקטור מירוננקו.
מאז תחילת שנות ה-90, הוא עבד במחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי של הוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית להשכלה גבוהה, בשנים 1993–1995 היה עוזר ליו"ר ועדת המדינה של הפדרציה הרוסית להשכלה גבוהה ולדימיר קינלב, סגן ראש המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החינוך הכללי והמקצועי של הפדרציה הרוסית; עסק בארגון תוכניות חילופי סטודנטים וסטודנטים אקדמיים בינלאומיים.
מאז 1996 שירת ברשויות המס ואכיפת החוק. הוא מילא תפקידים כראש מחלקת מדיניות כוח אדם, ראש המחלקה לביטחון פנים והגנת מידע של המשרד הממשלתי למיסים וחובות, סגן ראשון לראש המנהלת הראשית לביטחון ולמניעת שחיתות, ראש מחלקת המידע ויחסי הציבור של שירות משטרת המס הפדרלית של הפדרציה הרוסית.