תגלית זו נחשבת אבן דרך בביולוגיה התפתחותית, שכן בפעם הראשונה הודגם כיצד מולקולה ספציפית יכולה לתרום להתפתחות.
לאחר שגילתה את גורם הגדילה, המשיכה לוי-מונטלצ'יני וחקרה את תפקידיו בהתפתחות מערכת העצבים ותפקודו בבוגרים.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:חלבונים]]
[[קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית]]
[[קטגוריה:מערכת העצבים]]
גורם גדילה עצבי
שמירת המקדש
מצוות שמירת המקדש היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות לפיה על הלוויים והכהנים לשמור על מקום בית המקדש. השמירה מתבצעת על ידי הכהנים והלויים ב-24 מקומות. השמירה התבצעה במשך כל הלילה, ויש אומרים שגם ביום. הפוסקים נחלקו אם מצווה זו נוהגת בימינו. על פי הרמב"ם והחינוך מי שמבטל את שמירת המקדש עובר על לאו של ביטול שמירת המקדש.
מקור המצווה.
מצוות שמירת המקדש נלמדת משני פסוקים בספר במדבר: , ו-.
בספרי זוטא הובא שמלבד מצוות עשה לשמור את המקדש, ישנו איסור לא תעשה שלא יקרב זר. אמנם הרמב"ם והחינוך מנו מצוות לא תעשה שלא להשבית את שמירת המקדש, אך הביאו דברים אלו בשם המכילתא, וכנראה שהייתה להם גרסה אחרת. שאר מוני המצוות לא מנו איסור זה, וכפי שכותב הרדב"ז בפירושו על הרמב"ם שם, שדבריו לגבי לאו זה אינם מוסכמים. וכך מופיעה בסמ"ג רק מצות עשה ולא נזכרת מצות לא תעשה.
יש שלא הזכירו כלל מצווה לשמור את המקדש (רס"ג, בה"ג, יראים).
בספר שמירת המקדש (פרק א) מבאר הרב הלל בן שלמה בדעתם, כי סדרי השמירה האמורים בחז"ל אינם אלא תקנת חכמים לפי צורך השעה.
טעמי המצווה.
בראשונים מנו כמה סיבות למצוות שמירת המקדש: בהן, לכבודו של בית המקדש. ובכלל זה על מנת שלא יסיחו דעתם ממנו לא ביום ולא בלילה. כנאמר בספר מלכים:
יש מהמפרשים על המשנה במסכת תמיד העוסקת בשמירת המקדש המבהירים ששמירה זו לא הייתה כלל מפני חשש של גניבה, מלחמה, או מריבה,בין היתר מהטעם ש'אין עניות במקדש'.
הרמב"ם כתב, שמטרת השמירה היא לשם כבוד, והיינו, גם כשאין חשש:
סיבה נוספת היא כדי לשמור על המקדש מפני כניסת אנשים שאסור להם להיכנס, כגון גויים או טמאים.
בלשכת הקורבן שמרו כדי שלא יקרה נזק לטלאים שהיו מוכנים לקורבן. בלשכת הפרוכת שמרו כדי שלא יטמאו את הפרוכת.
הממונה על שומרי המקדש נקרא "איש הר הבית". מתפקידיו היה לבדוק את השומרים בעת תפקידם. כמתואר במשנה:
מקומות השמירה.
ב, למדו מפסוקים שישנו חיוב שמירה ב-24 מקומות. על הלויים מוטל לשמור בעשרים ואחת מקומות, ועל הכהנים בשלושה מקומות נוספים.
המקומות שהלויים שמרו בהם: בארבע פינות הר הבית ובחמשת שערי הר הבית מבפנים, בארבע פינות העזרה ובחמשת שערי העזרה מבחוץ, בלשכת הקורבן, בלשכת הפרוכת ובאחורי בית הכפורת.
הכהנים שמרו בבית אבטינס, בבית הניצוץ ובבית המוקד. בבית הניצוץ הכהנים שמרו למעלה והלויים למטה.
שמירת המקדש בזמן הזה.
הרב הלל משה גלבשטיין, פרסם בשנת תרמ"א את ספרו "משכנות לאביר יעקב", בו הוא טען שמצות שמירת המקדש נוהגת גם בזמן הזה, וניתן לקיימה גם על ידי שמירה מחוץ להר הבית, אך כמה מחכמי דורו, כגון הרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים (האדר"ת), ורבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב (בעל אבני נזר), חלקו עליו.
האבני נזר בתשובה לדבריו כתב להוכיח שכיום אי אפשר לקיים מצווה שמירה, מאחר שמצוות השמירה נחשבת כ'עבודה' ומצריכה לבישת בגדי כהונה, שאינם קיימים היום, עוד כתב שאף שהלווים יכולים לקיים מצוות שמירה, מאחר שהדין הוא שמשורר (=שנתמנה לשירה) ששיער חייב מיתה', אפשר שאותו לוי נתמנו אבותיו לשירה ולא לשמירה, ולכן בפועל אינו יכול לשמור. אכן, בפסק דין בהקשר אחר, שנכתב מאוחר יותר, כתב האבני נזר ששמירה אינה נחשבת לעבודה - והדגיש, כי משורר ששיער, הוא משורר המסייע לפתיחת השער או סגירתו, בביצוע מעשה, ואין המדובר בשומר, שאינו עושה מעשה בידיו כלל.
בשנת ה'תרפ"ב הוציא לאור הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש, בעל "מנחת אלעזר", קונטרס בשם 'עולת תמיד', בו הוא שולל בחריפות את שיטתו של הרב גלבשטיין.
הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי בספרו "עיר הקודש והמקדש", מונה ארבע סיבות לכך שאין שמירת המקדש נוהגת בזמן הזה. אחת הסיבות היא, שמטרת השמירה היא לכבוד הבית, וכשאין בית - אין על מה לשמור. עוד הוא כותב, שאפילו אם תכלית השמירה היא לכבוד מקום המקדש, כאשר ממילא זרים הולכים שם - אין השמירה מוסיפה כבוד.
יש שכתבו שאף שכיום אין מצוות שמירה, מכל מקום יש לקיים שמירה זו כיום מטעמים אחרים, כמו בשביל למנוע את כניסת הטמאים - שזו חובה החלה גם בימינו, גם על ישראלים, וכן בשביל לחזק את הקשר שלנו אל מקום המקדש.
כיום, עמותת אל הר המור הפועלת בשם ישיבת עוד יוסף חי מקיימת את סיבוב השערים סביב שערי הר הבית כזכר למצוות שמירת המקדש ולקיים מה שנאמר: "לשכנו תדרשו ובאת שמה".
גורם הגידול העצבי
גורם גדילה
Wacken Open Air
Meet the Beatles!
ואנזה
מוזיאון נוגוצ'י
מוזיאון נוגוצ'י או מוזיאון הגן של איסמו נוגוצ'י (אנגלית: Isamu Noguchi Garden Museum) הוקם בשנת 1985 בלונג איילנד סיטי, ניו יורק, בקרבת האיסט ריבר.
המוזיאון מציג את יצירותיו של האמן, פסל, מעצב ואדריכל נוף היפני-אמריקאי איסמו נוגוצ'י.
פול סמואלסון
פול אנתוני סמואלסון (באנגלית: Paul Anthony Samuelson; ) היה מקרו-כלכלן יהודי אמריקאי. חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1970 (כזוכה יחיד).
קורות חיים.
סמואלסון נולד ב-1915 באינדיאנה. ב-1935 קיבל תואר ראשון באוניברסיטת שיקגו וב-1936 תואר שני. קיבל תואר דוקטור ב-1941 באוניברסיטת הרווארד. לימד כפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) – משנת 1944 כיהן כפרופסור חבר ומ-1947 כפרופסור מן המניין. באותה שנה היה הזוכה הראשון במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת על ידי התאחדות הכלכלנים האמריקאית לכלכלן אמריקאי מתחת לגיל 40 שלדעת ההתאחדות תרם את התרומה הגדולה ביותר למחשבה ולידע הכלכלי.
תרומותיו למדע הכלכלה.
בשנת 1948 פרסם את הספר "תורת הכלכלה", המשמש עד היום כספר לימוד בסיסי באוניברסיטאות בחוגים לכלכלה. בספר הציג את הרחבתו לכלכלה הקיינסיאנית, על פי שיטת הכלכלה הנאו-קלאסית. היה בין הראשונים ששילב רעיונות מתורת התרמודינמיקה במחקר הכלכלי. ב-1960 ניסחו פול סמואלסון ורוברט סולו מחדש את עקומת פיליפס על ידי החלפת השינוי בשכר בשיעור האינפלציה.
סמואלסון עסק בתחומים רבים ובין היתר:
כאשר MRSi הוא שעור התחלופה השולי של הפרט ה-i ו-MRT הוא שעור התחלופה השולי של הכלכלה בין מוצר ציבורי לבין מוצר פרטי שנבחר בצורה שרירותית. :formula_1
משפחתו.
אחיו הצעיר רוברט סאמרס היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת פנסילבניה; אשתו של סאמרס, אניטה סאמרס , היא פרופסור אמריטה באותה אוניברסיטה; אחיה (גיסו של אחיו של סמואלסון) קנת' ארו הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1972; בנם של בני הזוג סאמרס (אחיינו של סמואלסון) לורנס סאמרס, הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד, שכיהן בעבר ככלכלן הראשי של הבנק העולמי, כנשיא אוניברסיטת הרווארד, כמזכיר האוצר של ארצות הברית וכמנהל המועצה הלאומית לכלכלה בבית הלבן.
הכוחות המזוינים של אוסטרליה
ברניסלב איוואנוביץ'
ברניסלב איוואנוביץ' (בסרבית: Branislav Ivanović; נולד ב-22 בפברואר 1984) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת המגן.
איוואנוביץ' הוא שחקן הגנתי מטבעו ומסוגל לשחק לאורך כל חוליית ההגנה, ולעיתים מתפקד גם כקשר אחורי. איוואנוביץ' נכנס לעשרת המגינים הפוריים ביותר ב. בדירוג שפורסם על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה של כדורגל וסטטיסטיקה (IFFHS), הסרבי דורג במקום התשיעי בעולם, עם 73 שערים בקריירה בכל המסגרות ולמרות היותו מגן ולא חלוץ.
איוואנוביץ' החל את הקריירה שלו במועדון עיר הולדתו סרם. בינואר 2004 עבר למועדון ליגת העל הסרבית OFK בלגרד. שנתיים לאחר מכן עבר לרוסיה כדי לשחק בלוקומוטיב מוסקבה בליגת העל הרוסית, שם בילה שתי עונות וזכה בתוארו הראשון, גביע רוסיה 2007. בינואר 2008 הוחתם איוואנוביץ' על ידי צ'לסי מהפרמייר ליג צתמורת 9 מיליון ליש"ט. הוא היה באחד מתשעת המצטיינים הגדולים בצ'לסי, עם שלושה תארים בפרמיירליג, שלושה גביעי FA, גביע ליגה אחד, ליגת האלופות והליגה האירופית. בסך הכל, הוא ערך 377 הופעות וכבש 34 שערים, מה שהפך אותו לאחד מחמישה שחקנים זרים בלבד שהופיעו ביותר מ-300 משחקים במועדון, מעט מאחורי ג'ון טרי מבחינת השערים שהבקיע מגן במדי צ'לסי. בנוסף, איוואנוביץ' נבחר פעמיים לקבוצת השנה של ה-PFA. הוא חזר לרוסיה בפברואר 2017 והצטרף לזניט בהעברה חופשית. ב-2020 חזר לפרמייר ליג, הפעם למועדון ווסט ברומיץ' אלביון.
איוואנוביץ' הופיע לראשונה במדי ביוני 2005 ומאז הפך לשחקן המעוטר ביותר במדינה שצבר מעל 100 הופעות וכבש 13 שערים. הוא ייצג את סרביה בטורניר הבינלאומי הראשון שלה כמדינה עצמאית, מונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה ומונה לקפטן הנבחרת בשנת 2012. הוא היה קפטן עד רגע לפני מונדיאל 2018 שם ייצג גם את סרביה. בתחרות ההיא הוא הפך לשחקן עם מירב ההופעות בתולדות נבחרת סרביה, עם 105 משחקים.
קריירת מועדונים.
בלגרד.
איוואנוביץ' נולד ביוגוסלביה להורים שהיו ספורטאים בעברם, מה שמשך אותו לעסוק בכדורגל. הוא החל את הקריירה שלו במועדון הסרבי רמונט בשנת 2001, וכעבור כשנה עבר לקבוצת FK סרם. בדצמבר 2003 הוא עבר ל-OFK בלגרד, מהקבוצות הבכירות בסרביה. בבלגרד שיחק איוואנוביץ' במשך כשנתיים. הוא סייע לה לסיים במקום הרביעי בליגת העל של סרביה ומונטנגרו בעונות ו-, ובכך להשיג השתתפויות בטורנירים האירופיים. הוא כבש חמישה שערים ב-55 משחקים בתקופתו בקבוצה.
לוקומוטיב מוסקבה.