הניתוח יכלול בדרך כלל כריתת חלק או כל הדיסק, החלפתו בשתל מתכתי או פולימרי, וקיבוע החוליות השכנות באמצעות שתל עצם.
לאחר ההחלמה מן הניתוח יש להקפיד על הרמה נכונה של משאות בחיי היום יום.
סרבוסייק
הסרבו-סייק (בקרואטית: Serbo-Sijek – "שוסעת סרבים" וכן "שוסעת גרונות") הייתה סכין ששימשה את התנועה הפשיסטית הקרואטית "אוסטאשה" לרצח אסירי מחנות הריכוז שהקימו במדינתם, מדינת קרואטיה העצמאית, תחת הנאצים ובהנהגת אנטה פאבליץ'. בסכין השתמשו לייעול הרצח השיטתי הידני של יהודים, סרבים, צוענים ומתנגדי-משטר, בייחוד במחנה יאסנובאץ.
האוסטאשה העדיפו לרצוח את קורבנותיהם באופן "ידני", שכן כך לא בזבזו קליעים יקרים על "תת-אדם", וגם סיפקו את יצריהם הסדיסטיים ואת תורתם הגזענית והאגררית. הכלים הנפוצים בשימוש זה היו הלמות מקב (Malij) או שיסוע הגרון בסכין, בייחוד בפגיון השירות האישי של האוסטאשה, שעליו, ועל רימון ואקדח (לצד איקונין של ישו הצלוב) נשבעו חברי התנועה אמונים. לצורך שיסוף הגרון נתחבבה על האוסטאשה סכין קצבים גרמנית ממפעלו של גברידר גרפראת' (אחר-כך "הוברטוס סולינגן") בהזמנה מיוחדת של קרואטיה העצמאית.
במשך הזמן עוצבה הסכין מחדש בידי החרשים שבין אסירי המחנה, והם הפכוה ללהב צר ומעוקל, שהוצמד לכפפה שהאוסטאשה שמו (כדי להימנע ממגע ישיר עם האסירים). אורך הלהב היה 12 סנטימטר, והוא אפשר לרצוח אסירים לפי גחמה ולאלתר, וכן במהירות גדולה. כך רצחו כמה סוהרים מספר אלפי אסירים בלילה אחד, וראש להם היה הסגן פטר ברזיצה. הם פיתחו מיומנות בלתי-רגילה ויכלו לעקור איברים חיצוניים (אוזניים, אפים וכדומה) ואיברים פנימיים (לב, כליות ועוד) ברגע. על עור הכפפה נכתב "Gräwiso" ולכן נודעה הסכין גם כ"גרוויזו".
מנחם מנדל משקלאב
הסינה ואזד
שֶק הסינה ואזֶד (בבנגלית: শেখ হাসিনা ওয়াজেদ; נולדה ב-28 בספטמבר 1947) היא ראש ממשלת בנגלדש. שימשה מאז שנת 1981 כנשיאת ליגת אוואמי, אחת המפלגות המרכזיות במדינה. היא הבכורה מבין חמשת ילדיו של שק מוג'יבור רוֹהמאן, נשיאה הראשון ומייסדה של בנגלדש. שימשה כראש ממשלת בנגלדש בין השנים 1996–2001 ומכהנת בתפקיד בשנית מפברואר 2009.
דרכה הפוליטית.
ואזד החלה את דרכה כפעילה פוליטית בעת היותה סטודנטית במכללת עדן (Eden College). בעת שלמדה במכללה נבחרה לסגנית נשיא איגוד הסטודנטים, בין השנים 1966–1967. בעת היותה סטודנטית באוניברסיטת דקה הסינה הייתה חברה בזרוע הסטודנטים של ליגת אוואמי. ואזד לא בלטה בפעילותה עד להרצחו של אביה ב-15 באוגוסט 1975, לעומת אחיה שק קמאל, אשר סומן כיורשו של אביו. יחד עם אביה נרצחה כל משפחתה, להוציא את הסינה ואחותה רֶהאנה ששהו במערב גרמניה. ואזד עקרה לבריטניה ואחר כך גלתה מרצון לניו דלהי בהודו, בטרם שבה לבנגלדש ב-17 במאי 1981.
בשנת 1981, עוד בעת ששהתה בגלות מרצון בהודו נבחרה לנשיאות ליגת אוואמי. מיד לאחר ששבה לארצה, בחודש מאי 1981, נרצח נשיא נוסף של בנגלדש, גִ'יַאוּר רוהמאן, בעת הפיכה. בשנת 1982 עלה לשלטון בהפיכה שקטה הוסיין מוּהמוֹד ארשאד והכריז על שלטון צבאי. בשנת 1983 יצרה ואזד איחוד של 15 מפלגות, ובשנות ה-80 היא נכנסה ויצאה לסירוגין מבתי כלא. מפלגתה, יחד עם המפלגה הלאומית הבנגלדשית, פעלה כנגד המשטר הצבאי במדינה. בשנת 1984 הושמה ואזד במעצר בית לאורך תקופה של חודשים. כך אירע גם בשנת 1985. בין השנים 1986–1987 שימשה כמנהיגת האופוזיציה בפרלמנט. החלטתה להשתתף בבחירות לפרלמנט, אשר נערכו תחת משטר צבאי, ספגה ביקורת בקרב מפלגות אחרות במדינה. בחודש דצמבר 1987 פוזר הפרלמנט.
בשנת 1990 פעל איחוד של 8 מפלגות בראשותה לסיום שלטונו הצבאי של ארשאד. בבחירות הדמוקרטיות הראשונות בבנגלדש בשנת 1991, הייתה ואזד למנהיגת מפלגת האופוזיציה הגדולה בפרלמנט.
כהונתה כראש ממשלה.
בבחירות שנערכו בבנגלדש ב-30 ביוני 1996 זכתה מפלגתה ב-146 מושבים בפרלמנט. בזכות תמיכה של מספר מועמדים עצמאים ומפלגה נוספת זכתה ואזד בתמיכת למעלה מ-150 מושבים הנדרשים ליצירת רוב בפרלמנט והיא נבחרה לראשות הממשלה. בעת בחירתה התחייבה שק הסינה ליצור ממשלת אחדות לאומית. אולם, ניסיונה לשתף בממשלה את המפלגה השנייה בגודלה במדינה, ה-BNP, כשל. עם זאת הצליחה לשכנע את שופט בית המשפט העליון שהאבודין אהמד ליטול את תפקיד נשיא המדינה. בחירתה בדמות שאינה מזוהה באופן מפלגתי לתפקיד, זכתה לשבחים.
אחד מהישגיה הבולטים בראשות הממשלה היה ההסכם שכרתה עם ממשלת הודו בעניין סכר פַרּקָּה על נהר גנגס, אשר היה מוקד למחלוקת בין המדינות מאז עצמאות המדינה. על פי ההסכם הובטח כי בנגלדש תקבל מים מהסכר בכמות של 930 מטר מעוקב בשנייה. כן כרתה ואזד הסכם שלום עם ראשי שבטים מורדים באזור הררי בדרום-מזרח המדינה והביאה לסיום סכסוך שהתקיים מקום המדינה.
עם זאת מפלגתה הואשמה בכך שהיא נותנת מקלט לראשי כנופיות שהפכו למדינאים. עוד הואשמה המפלגה בכך שהיא מנציחה את שם אביה, הנשיא מוג'יבור, על פני כל מפעל ומוסד ממשלתי חדש. בעת השנה האחרונה לכהונתה הראשונה כראש ממשלה, הכריז ארגון "שקיפות בינלאומית" (Transparency International) כי בנגלדש היא המדינה המושחתת ביותר בעולם. אף שבנגלדש תמיד הייתה בין חמש המדינות המושחתות ביותר בעולם, בחירתה להיות המובילה בשחיתות גרמה לתגובות נרחבות בציבור ורבים תולים בשק הסינה אחריות לכך.
בשנת 2001 התחלפו השלטונות ובמרוצת הזמן נאלצה לברוח לארצות הברית.
בנובמבר 2008 חזרה לבנגלדש לקראת הבחירות שאמורות היו להתקיים ב-29 בדצמבר. בבחירות סחפה ואזד את מפלגתה לניצחון מוחץ וב-6 בינואר 2009 נכנסה לתפקיד ראש הממשלה.
נועם טור
נועם טור (נולד ב-2 באפריל 1983) הוא דוגמן ישראלי שהתפרסם בזכות השתתפותו בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "הישרדות".
ביוגרפיה.
טור נולד וגדל ביישוב חופית. אמו היא השחיינית שלומית ניר, שהייתה שיאנית ישראל בשחייה וייצגה את מדינת ישראל בשתי אולימפיאדות. אביו היה דבוראי. בצה"ל שירת טור כלוחם ביחידה המובחרת 669. לפני פרסומו עבד בתור דבוראי בעסק המשפחתי.
בשנת 2008 השתתף בעונה הראשונה של התוכנית הישרדות, שצולמה באיים הקריביים; טור היה המודח השביעי אך חזר למשחק מ"אי המתים" לאחר שניצח את כל המודחים האחרים ב"דו-קרב". הוא הגיע לגמר לצד נעמה קסרי ודן מנו וזכה במקום השני. בעונה זו זכה טור להיות "אהוב הקהל".
לאחר התוכנית התקבל כדוגמן עבור חברת האופנה "פוקס", ודגמן לצד בר רפאלי בין השנים 2008–2013 והצטלמו למספר רב של פרסומות של המותג.
בשנת 2009 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "רמזור" וגילם את עמוס. ב-2010 השתתף כמתמודד אורח בתוכנית טלוויזיה "שחקו אותה בגדול" וב-2011 השתתף בשעשועון "חכמים בריבוע". בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP של התוכנית "מאסטר שף" והיה המודח הרביעי.
בשנת 2010, הקים טור חברת תיירות בשם "נועם טורס", המציעה טיולים בהם מתקיימת פעילות ספורט הימי.
בנובמבר 2015 השתתף בפרסומת לשכונת מגורים חדשה בחוף אכזיב, דבר שעורר סערה לאחר שנטען כי השכונה פוגעת בחוף.
נועם טור הוא בן זוגה של הזמרת קרן פלס. לזוג נולדו בן ובת.
שייח חסינה
עורף (מלחמה)
בהתייחסות למלחמה, העורף הוא היפוכה של החזית, וכולל בעיקר את האוכלוסייה האזרחית במדינה הלוחמת, אוכלוסייה שאינה משתתפת בקרבות. אף שהעורף אינו שותף לקרבות, הוא משמש לעיתים יעד בולט להתקפות האויב. כן יש לו חשיבות כגוף תומך לחימה, באמצעות מפעלי תעשייה המספקים את צורכי הלוחמים.
תקיפת העורף כצעד אסטרטגי.
במלחמת העולם הראשונה נערכה לראשונה הפצצה אווירית על אוכלוסייה אזרחית: ב-15 בינואר 1915 תקפו שני צפלינים את היישובים האנגליים גרייט ירמות', שרינגהם וקינגס לין, והטילו עליהם פצצות במשקל 50 ק"ג האחת וכן פצצות תבערה בלתי יעילות, בנות 3 ק"ג. כתוצאה מהפצצה זו נהרגו ארבעה איש, 16 נפצעו והנזק לרכוש הוערך ב-7,740 ליש"ט. למרות זאת, התהודה הציבורית והתקשורתית של ההפצצה הייתה אדירה. בשנת 1915 ביצעו ספינות הצפלין 19 טיסות הפצצה נוספות, שבהן הוטלו 37 טון של פצצות. 181 איש נהרגו בהפצצות אלה ו-455 נפצעו.
במלחמת העולם השנייה השתמשו הצדדים הלוחמים פעמים אחדות בתקיפת העורף כצעד אסטרטגי. הבולטת מכולן היא הטלת פצצות אטום על הערים היפניות הירושימה ונגסאקי. כל פצצה גרמה לעשרות אלפי הרוגים, והטלתן הביאה לכניעתה של יפן. דוגמאות בולטות נוספות:
הגנה אזרחית.
מכלול הצעדים הננקטים לשם התגוננות העורף מפני אבדות בנפש עקב תקיפתו קרוי הגנה אזרחית. שותפים מרכזיים בפעולות הגנה אזרחית הם, בנוסף לאזרחים עצמם, המשטרה, מכבי אש, שירותי חירום רפואיים וכוחות צבא המיועדים להגנה אזרחית.
פעילות ההגנה האזרחית כוללת:
העורף במלחמות ישראל.
בהסדרת תפקודו של העורף במלחמות ישראל עוסקים גופים אחדים:
בכל אחת ממלחמות ישראל ננקטו צעדים להגנת העורף ולהבטחת תפקודו התקין. אופי הצעדים ועוצמתם הותאם לאופי המלחמה, כפי שנחזה וכפי שהיה בפועל.
במלחמת סיני, במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה התנהלה הלחימה בעיקר בחזית. אף שננקטו צעדים של הגנה אזרחית, העורף כמעט שלא הותקף במלחמות אלה (למעט יישובים סמוכים לחזית, כדוגמת יישובי עמק החולה במלחמת ששת הימים). במלחמת המפרץ הותקף העורף בירי טילים מעיראק, ודפוס זה, של ירי טילים או רקטות על העורף, הפך למאפיין מובהק של מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.