במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ב-2007, הייתה אספינוסה הקופצת למים המעוטרת ביותר. היא זכתה בשתי מדליות הזהב במקצי היחידות, ובמדליית זהב נוספת בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים, יחד עם לאורה סאנצ'ס. בתחרות הקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים התחרתה לצדה של טטיאנה אורטיס, והשתיים זכו במדליית הכסף. גם באוניברסיאדה שנערכה באותה שנה בבנגקוק הגיעה אספינוסה להישגים נאים. יחד עם אורטיס זכתה בשתי מדליות הזהב בקפיצות הסינכרוניות, ובמקצי היחידות זכתה במדליית כסף בקפיצה מ-10 מטרים ובמדליית ארד בקפיצה מ-3 מטרים.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכו אספינוסה ואורטיס במדליית הארד בתחרות הקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים. במקצה היחידות ל-10 מטרים סיימה אספינוסה במקום הרביעי.
באליפות העולם שנערכה ברומא ב-2009 רשמה אספינוסה את הישג השיא שלה, כשזכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטרים, והוכתרה כאלופת העולם. בתחרויות הקפיצות הסינכרוניות, בהן התחרתה עם לאורה סאנצ'ס, היו הישגיה נמוכים יותר. השתיים סיימו במקום השביעי בקפיצה מ-3 מטרים ובמקום התשיעי בקפיצה מ-10 מטרים. באותה שנה התחרתה שוב באוניברסיאדה, שנערכה בבלגרד. היא זכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטרים ובמדליית הארד בקפיצה מ-3 מטרים. בקפיצות הסינכרוניות, בהן התחרתה לצדה של לאורה סאנצ'ס, זכתה במדליית זהב בקפיצה מ-3 מטרים ובמדליית כסף בקפיצה מ-10 מטרים.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 איבדה אספינוסה את תוארה בקפיצה מ-10 מטרים, אך זכתה במדליית הארד. בקפיצה מ-3 מטרים העפילה רק לשלב חצי הגמר, בו סיימה במקום ה-16. בקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים, התחרתה עם טטיאנה אורטיס, והשתיים סיימו במקום השמיני. באוניברסיאדה שנערכה באותה שנה בשנג'ן זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטרים. כן זכתה במדליית ארד בקפיצה מ-3 מטרים, ויחד עם טטיאנה אורטיס זכתה במדליית כסף בקפיצה סינכרונית מ-10 מטרים. תחרות גדולה נוספת בה השתתפה אספינוסה ב-2011 הייתה במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה. כמו במשחקים שנערכו ארבע שנים קודם לכן, זכתה אספינוסה ב-3 מדליות זהב מתוך 4 אפשריות: בקפיצה מ-10 מטרים, בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים (יחד עם לאורה סאנצ'ס) ובקפיצה סינכרונית מ-10 מטרים (יחד עם טטיאנה אורטיס). בקפיצה מ-3 מטרים זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת לונדון (2012) התחרתה אספינוסה לצדה של אלחנדרה אורוסקו בקפיצות הסינכרוניות מ-10 מטרים. השתיים זכו במדליית כסף.
יעלי רונן
עפרית (שפה)
עפרית (Qafár af) היא שפה ממשפחת השפות הכושיות המזרחיות המדוברת באתיופיה, באריתריאה ובג'יבוטי. בשפה יש כ-1.5 מיליון דוברים, בני אומת העפרים. באריתריאה מוכרת השפה כאחת מתשע השפות הרשמיות, אם כי התיגרינית והערבית נמצאות בשימוש נרחב בהרבה במסמכים רשמיים. הרדיו הלאומי משדר שידורים יומיים בעפרית, והחוקה האריתראית תורגמה לשפה זו. בחבל עפר שבאתיופיה השפה הרשמית היא האמהרית, אך בשל ריבוי דוברי העפרית ישנם בתי ספר המלמדים בשפה זו.
קישורים חיצוניים.
בשפה העפרית.
ל. יפה
ל' יפה
חיי קרל הגדול
חיי קרל הגדול (לטינית: Vita Karoli Magni) הוא חיבורו של איינהרד מהמחצית הראשונה של המאה ה-9, העוסק בחייו של קרל הגדול, מלך הפרנקים וקיסר הרומאים (Imperator Augustus Romanorum).
החיבור מתאר את חייו של קרל הגדול מצעירותו, דרך שנות מלכותו ומלחמותיו הרבות, ועד למותו בשנת 814. כותב החיבור, איינהרד, היה מזכירו ויועצו הקרוב של קרל הגדול בערך משנות ה-90 של המאה ה-8 ועד מותו של המלך. הוא גם היה היחיד מבין אנשי חצרו של קרל הגדול ששמר על תפקידו לאחר שבנו של קרל, לואי, הוכתר למלך.
הספר תורגם לעברית בשנת 2005 על ידי יצחק חן.
זמן כתיבת החיבור ומטרותיו.
בעבר הציעו חוקרים מועדים שונים לכתיבת החיבור, הנעים בין השנים 817–830. אולם כיום יש נטייה להסכמה שאיינהרד חיבר את הביוגרפיה בין השנים 817–818. זמן קצר לאחר מותו של קרל הגדול בשנת 814 ועלייתו לשלטון של בנו, לואי החסיד, היו בקרב האצולה הפרנקית שפקפקו בזכותו לרשת את אביו. אלה היו בעיקר אצילים שאיבדו את המעמד הרם שהיה להם בתקופת שלטונו של קרל הגדול. כתגובה על ההתקפות וההאשמות שהוטחו בלואי החסיד, חיבר איינהרד פולמוס פוליטי במסווה של חיבור ביוגרפי על חייו של קרל הגדול, ובמהלכו הפריך את כל ההאשמות שהועלו נגד לואי ונגד זכותו לרשת את אביו. לכן הקדיש חלק ניכר מהחיבור לשנות חייו האחרונות של קרל הגדול, שבהן שיתף את בנו לואי בניהול הממלכה, ותיאר בפרטים את הכתרתו של לואי, שהתקיימה בארמון המלוכה באאכן בשנת 813, ביוזמתו של קרל הגדול ובנוכחות כל האנשים החשובים בממלכה.
תוכן החיבור.
החיבור כולל פרק מבוא ו-33 פרקים המתארים את חייו של קרל הגדול.
המבוא.
סגנון המבוא שונה מסגנון שאר הפרקים, מאחר שהוא כתוב בשפה גבוהה ובסגנון מסורבל יותר משאר הפרקים, וייתכן שנוסף לחיבור בשלב מאוחר יותר. לואי הלפן העלה את ההשערה שהמבוא עוצב על בסיס המבוא של סווטוניוס לחיבורו "חיי שנים-עשר הקיסרים", אולם מאחר שהמבוא של סווטוניוס לא השתמר, אין דרך לאמת השערה זו.
בפרק המבוא מסביר איינהרד מדוע הוא החליט לכתוב את החיבור, ומתנצל על הלטינית הקלוקלת של ברברי (פרנקי) כמוהו. התנצלות מעין זו הייתה מקובלת כבר בעבר, ואף מופיעה בחיבורו של גרגוריוס מטור "עשרת ספרי ההיסטוריה". איינהרד מציין שהחליט לסכן את המוניטין שלו ולכתוב את החיבור ובפרט ש"לא לזנוח את זכרו של איש שכזה."
מוטיבים בחיבור.
בחיבור חוזר המספר 33 במספר הקשרים, ובניהם חלוקת הספר ל-33 פרקים, והבחירה של איינהרד לתחם את המלחמה בסכסונים ל-33 שנים. המספר 33 מזוהה עם אלכסנדר מוקדון (הכינוי "הגדול" ניתן לקרל בערך בתקופה בה נכתב החיבור) ועם ישו, שעל פי המסורת שניהם מתו בגיל זה. ייתכן והבחירה של איינהרד לחלק את סיפור חייו של קרל הגדול ל-33 פרקים, נובע מניסיון להשוות אותו לאלכסנדר מחד - מלך לוחם, כובש ואהוד, ולישו מאידך - אדם האדוק באמונתו הנוצרית.
קישורים חיצוניים.
הטקסט המלא של הספר (בלטינית) באתר The Latin Library
זווית קודקודית
אוקלהומה!
אוקלהומה! (באנגלית: !Oklahoma) הוא מחזמר מאת ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין. הפקת המחזמר הראשונה עלתה בברודוויי ב-1943 והייתה שוברת קופות ללא תקדים שהוצגה 2,243 פעמים. גם לאחר ירידת ההפקה המקורית הועלה המחזה באופן כמעט רצוף במשך כ־10 שנים. למחזמר הופקה גם גרסה בווסט אנד בלונדון (1947) וסרט קולנוע ב-1955 וחידושים רבים לאורך השנים. המחזמר זיכה את מחבריו בפרס פוליצר מיוחד בשנת 1944. בשנת 1993 הוענק למחזמר פרס טוני מיוחד לכבוד 50 שנה להפקתו הראשונה. אף על פי ש"אוקלהומה!" לא היה המחזמר הראשון שעסק בעומק רגשי וברגשות מורכבים, רוג'רס והמרשטיין הציגו טכניקות חדשות באומנות הסיפור: התמקדות באמפתיה רגשית, שימוש בחומרים חברתיים ובהיסטוריה אמריקנית, וכן השימוש בשירה ובריקוד כדי לתאר דמות או לספר סיפור, בכך המשיכו את החדשנות והבשלות שהוצגה במחזמר ספינת השעשועים.
עלילה.
עלילת המחזמר מבוססת על המחזה "הלילך צומח בירוק" (Green Grow the Lilacs) מאת ליין ריג'ס (Lynn Riggs) וממוקמת ליד העיר קלרמון שבאוקלהומה (טריטוריית אוקלהומה דאז) בשנת 1906. ברקע העלילה נמצא המתח שבין הבוקרים לחוואים בשל סכסוכים מקומיים על זכויות מים וגידור.
מערכה ראשונה.
המערכה הראשונה מתרחשת בעת ההכנות לערב, בו יתקיים אירוע ריקודים חברתי בהשתתפות חוואים ובנותיהם ובוקרים מן הסביבה.
הגיבור, הבוקר קרלי מקלין מאוהב בלורי ויליאמס, בתו של חוואי (ושר את השיר הפותח של המחזמר: Oh, What a Beautiful Mornin). השניים מקניטים זה את זה וכך נודע שלקראת הערב מכינות נערות האזור סלי-פיקניק אותם יקנו הבחורים במכירה פומבית במסגרת אירוע הריקודים. כל בחור שהגריל סל-פיקניק יזכה לאכול את תוכנו בפיקניק עם הנערה שהכינה אותו. קרלי מבטיח לקחת את לורי לריקודים בכרכרה מפוארת (The Surrey With The Fringe On Top), אך היא לועגת לו. נער החווה הקשוח, הדחוי והמאיים, ג'אד פריי המאוהב גם הוא בלורי, מזמין אותה לריקודים והיא נעתרת לו כדי להרגיז את קרלי.
במקביל, הבוקר ויל פארקר זוכה בקנזס סיטי בחמישים דולר, הסכום לו הוא זקוק על מנת לשאת לאשה את חברתו, אדו-אני, אך הוא מבזבז את הסכום ברכישת מתנות בעבורה ובעבור בני משפחתה (Kansas City). בין המתנות נמצא גליל מתכת לצפייה בתמונות, המכיל להב קטלני, פארקר מעניק את הגליל לאביה של אדו אני, החוואי אנדרו קארנס, מבלי להיות מודע לקטלניותו. בזמן שפארקר היה בקנזס סיטי בילתה אדו אני עם רוכל פרסי בשם עלי חכים, היא מתוודה בפני חברתה לורי שהיא מאוהבת בשניהם (I Cain't Say No). בעת ההכנות לריקודים מפלרטטת עם קרלי חברתה של לורי, גרטי קאמינגס, דבר המוביל להצהרה של לורי שאינה מעוניינת בקרלי (Many a New Day).
כאשר אביה של אדו אני מגלה אותה עם חכים, הוא מכריח אותו באיומי רובה לשאת אותה לאשה. גברי החווה משמשים כמקהלה השרה "!It's a Scandal! It's a Outrage". כאשר מגלה קרלי שלורי הולכת לריקודים עם ג'אד פריי, הוא מנסה לשכנע אותה לבוא איתו במקום, אך לורי חוששת מתגובתו של ג'אד ומשכנעת את קרלי שהיא אינה אוהבת אותו (People Will Say We're in Love). בייאושו פונה קרלי לבקתה בה חי ג'אד ומנסה לשכנע אותו לתלות את עצמו, כיוון שאינו זוכה להערכה בחייו, יזכה לרחמים לאחר מותו (Pore Jud is Daid). לאחר העימות, ג'אד רק משתכנע יותר שמטרתו היא לשאת את לורי לאשה (Lonely Room).