לא יותר מ-1,800 עותקים של הכרזה "" הודפסו (559 על 432 מ"מ). הכרזה הוצגה בהתחלה רק בכמה מפעלי וסטינגהאוס במזרח פיטסבורג, פנסילבניה, והמערב התיכון. שם היא הייתה אמורה להיות מוצגת במשך שבועיים החל מ-15 בפברואר 1943. המפעלים בהם הוצגה הכרזה ייצרו קסדות והועסקו בהם בעיקר נשים. במהלך המלחמה הן ייצרו כ-13 מיליון קסדות.
רוזי המסמררת.
במהלך מלחמת העולם השנייה הכרזה "" לא קושרה לשיר "רוזי המסמררת" "Rosie the Riveter" וכן לא לציור של נורמן רוקוול שהופיע על השער של  Saturday Evening Post ביום הזיכרון (29 במאי 1943). הכרזה שהופיעה בחלק ממפעלי וסטינגהאוס לא קבלה השראה מהנשים שזכו לכינוי "רוזי" והתגייסו לעבודה במפעלים להגברת הייצור של תוצרת צבאית. לאחר שהוצגו כשבועיים בחלק ממפעלי החברה הכרזות נעלמו לכארבעה עשורים. צילומים של פועלות, "רוזי" אחרות, נתלו, לעיתים קרובות, במפעלים. משרד המידע המלחמתי של ארצות הברית ( United States Office of War Information) ערך מסעות פרסום לגיוס תמיכה במלחמה אך "אנחנו יכולות לעשות זאת!" לא היה חלק ממנו .
אחרי המלחמה הציור של רוקוול נשכח בהדרגה מהזיכרון הציבורי מפני שהיה מוגן בזכויות יוצרים. הציור המקורי נמכר ב-2002 בכמעט חמישה מיליון דולר. לעומת זאת, הכרזה "" לא הייתה מוגבלת בזכויות יוצרים וזו אחת מהסיבות שהדימוי חזר לתודעה הציבורית.
התצלום של ג'רלדין הוף.
ההנחה הרווחת כי מילר יצר את הכרזה "אנחנו יכולות לעשות זאת!" על בסיס תמונה של הפועלת ג'רלדין הוף שצולמה באן ארבור, מישיגן בתחילת 1942 כשהייתה בת 17. בתצלום הוף עומדת כששערה מכוסה בבנדנה ומפעילה מכונת הטבעה (metal-stamping machine). הוף סיימה לעבוד במפעל כשבועיים לאחר תחילת עבודתה משום ששמעה שמכונת ההטבעה פצעה את ידה של המפעילה הקודמת, והיא לא רצתה להסתכן בכך שלא תוכל לנגן בצ'לו. הוף מצאה עבודה משרדית במפעל אחר.
אם הצילום של הוף שימש השראה לכרזה של מילר, הוא נתן לצילום פרשנות משלו. בכרזה יד ימין של הדמות מאוגרפת באגרוף קמוץ וידה השמאלית מפשילה את השרוול הימני. מילר הפנה את ראשה של הוף והיא פונה אל הצופה. כמו כן הדמות בכרזה שרירית יותר. על צווארון החולצה נוסף הסמל של וסטינגהאוס. הוף לא הייתה מודעת לכך שמילר עיצב, כנראה, את הכרזה בדמותה. היא נישאה ב-1943 ונשאה את השם ג'רלדין דויל.
היסטוריון של וסטינגהאוס, צ'ארלס א. רוץ', שהכיר את ג' הווארד מילר, מעריך שמילר לא השתמש בתמונה של הוף כהשראה משום שהאחרון לא השתמש בתמונות אלא במודלים חיים. פני קולמן, מחברת הספר "רוזי המסמררת: נשים עובדות בעורף במלחמת העולם השנייה", אמרה שהיא ורוץ' לא יכלו לקבוע אם מילר ראה בכלל את התמונה של הוף.
הגילוי מחדש.
ב-1982 הכרזה "" הוצגה מחדש בכתבה ב"וושינגטון פוסט" בנושא "כרזות אומנותיות בשירות הפטריוטיזם". הכרזות שהוצגו בכתבה היו מהאוסף של .
בשנים שלאחר מכן, התנועה הפמיניסטית בחרה בכרזה כדימוי המשקף את רעיונותיה. פמיניסטיות ראו בדמות עוצמה נשית. ה"אנחנו" בססמה התפרש כ"אנחנו הנשים" המאוחדות יחד נגד המאבק באי השוויון המגדרי. הדימוי של האישה בחולצת עבודה מיישירה מבט אל הצופה בשילוב הסיסמה "אנחנו יכולות לעשות!" משמש השראה וסמל לנשים ונערות ברחבי העולם.
במרץ 2014 כתב העת Smithsonian הדפיס את הכרזה על שער העיתון, שהכתבה המרכזית בו עסקה בכרזות בתקופת המלחמה. השירות הבולאי האמריקאי יצר בפברואר 1999 בול דואר במחיר 33 סנט על בסיס הדמות בכרזה עם הכיתוב "נשים תומכות במאמץ המלחמתי". דויל (הוף) קבלה מידה של חשיפה מהחיבור לדימוי האייקוני שבפוסטר. מפעם לפעם היא הוזמנה על ידי היכל התהילה של הנשים במישיגן (Michigan Women's Hall of Fame) לחתום על כרזות.
משמעות מחודשת.
בשעה שהכרזה המקורית עודדה נשים לצאת לעבודה ולהחליף את הגברים שגויסו, היא ככל הנראה, התבססה על תצלומה של הוף, עובדת שהתפטרה מעבודת צווארון כחול לאחר תקופה קצרה. בנוסף, הפרשנות הפמיניסטית המחודשת שניתנה לכרזה שונה מהמשמעות המקורית, שנועדה להעלות את המורל ולהגביר את היעילות של העובדים.
מורשת.
כיום הדימוי מוכר מאוד ברחבי העולם, הרבה מעבר למטרה המקורית שלו בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא מופיע על חולצות, ספלים, קעקועים ומגנטים למקרר. עד כדי כך תפוצתו רחבה שהוושינגטון פוסט הכריז על דמות האישה עם האגרוף המונף כמזכרת "עם הדימוי המשומש ביותר" בוושינגטון די. סי.. הכרזה הייתה חלק ממסעי הבחירות האזורים של שרה פיילין, רון פול והילרי קלינטון. כמו כן, נעשה שימוש בדימוי גם על ידי תאגידים ששילבו אותו, בין השאר, בפרסומות לחומרי ניקוי. חברת Clorox אף הגדילה לעשות והוסיפה לאצבעה של האישה טבעת נישואים בדימוי ששולב בפרסומות. גרסה אמריקאית נוספת של הפוסטר מציגה את מארג' סימפסון המאגרפת את ידה הימנית על שער המגזין Utne Reader. כאשר שג'וליה גילארד התמנתה לראשת הממשלה הראשונה באוסטרליה  ביוני 2010, אמן רחוב האוסטרלי הקרוי  Phoenix שילב את פניה של גילארד בתוך כרזה "". ישנן פרודיות רבות על הדימוי אשר רבות מהן נעשו בשילוב דמויות של ידוענים ואף דמויות פיקטיביות.
הכרזה הותאמה גם לעידוד עריכה בוויקיפדיה שהכיתוב הוחלף מ־ ל־ (אנחנו יכולות ל[ערוך]!) במטרה לעודד נשים לערוך בוויקיפדיה ולצמצם הפער המגדרי בקרב העורכים. המילה edit נתונה בסוגריים מרובעים בסגנון ויקיפדי.
נמרון הפנטנל
נמרון הפנטנל (שם מדעי: "Leopardus braccatus") הוא מין של נמרון המצוי באזור הביצות של הפנטנל - אזור הביצות הגדול ביותר בעולם הנמצא בברזיל ובעוד כמה מדינות. חתול זה נדיר מאוד ולא ברור כמה פרטים חיים בטבע.
למרות שמו הוא אינו חי רק בפנטנל אלא גם בערבות עשב, סוואנות ויערות טרופיים או יערות נשירים. הוא קרוב לקולוקולו ונחשב ע"פ כמה מיונים לתת-מין שלו.
זהו חתול בגודל חתול בית, עם פרווה קצרה צהבהבה או חומה עם כתמים כתומים עדינים על החזה והרגליים והזנב מפוספסים בקצוות. האוזניים גדולות ומחודדות והאף והפה קטנים. יש לו פרווה עבה יותר מרוב החתוליים. זה חתול הצד במשך היום מכרסמים שונים כמו הקביה, עופות, נחשים ולטאות. הוא יכול להסתובב בטריטוריה של עד 37 ק"מ למין וחי בבדידות.
ישנם 2 תת-מינים:
נמרון פנטנל
הקוסם (סדרת אנימציה)
הקוסם (בצרפתית: Le Magicien) הייתה סדרת אנימציה צרפתית בהפקת Xilam ששודרה בין השנים 1997-1999. גיבור הסדרה היה אייס קופר, גיבור-על שעושה שימוש במוטיבים מעולם הקוסמות (שרביט קסמים, קלפים, גלימה) על מנת ללחום באויבים מזדמנים. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 39 פרקים.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בשנת 1999 בדיבוב עברי שכלל את עמי מנדלמן (בתפקיד "הקוסם"), אורלי קטן, יורם יוספסברג (בתפקיד בלק ג'ק) ודודיק סמדר (בתפקיד וגה).
רקע.
העלילה מתרחשת בעולם עתידני, מתקדם טכנולוגית. הדבר עשוי לשחק לידי הטובים כמו לידי הרעים. סופר-נבל בשם בלק-ג'ק ואנשיו מנסים לזרוע הרס בעולם זה. מישהו צריך למנוע זאת מהם. לשם כך ישנו "הקוסם", אדם נבון, מהיר ובעל כוחות על-אנושיים, שמוצא עצמו כל פעם בקרב חדש, נאבק למען המדינה וכל מי שחי בה.
נמרון מנוקד
נמרון מנוקד או האונקילה (שם מדעי: "Leopardus tigrinus") הוא מין ממשפחת החתוליים החי באמריקה הדרומית והמרכזית ביערות גשם כולל יער האמזונאס. הוא בעל פרווה צהובה עם חברבורות ומזכיר מאוד את המרגיי והאוצלוט החיים באותו אזור אך קטן מהם ובעל מבנה גופני צר וגמיש.
משקלו הממוצע 1.5-3 ק"ג ואורכו 38–59 ס"מ. יש לו פרווה עבה בצבע צהוב עד חום כהה ועליהם כתמים גדולים בדוגמאות של נמר או יגואר כשהזנב מפוספס. הוא בעל אוזניים עגולות גדולות, אישונים מורחבים ירוקים. הזנב ארוך ומותאם לחיי טיפוס ואיזון והוא מבלה הרבה בין העצים. לעיתים ישנם פריטים בעלי פרווה שחורה לגמרי. כמו רוב החתולים הקטנים הם יודעים לגרגר ולא לשאוג כמו החתולים הגדולים.
הוא צייד ממארב הפעיל בלילה ובקפיצה ונשיכה אחת קופץ על טרפו ושובר את מפרקתו. טרפו מורכב ממכרסמים כמו סנאים ועכברים, עופות, לטאות, נחשים קטנים וצפרדעים. לעיתים הוא גם יאכל גם חסרי חוליות ועשבים.
הנמרון המנוקד קרוב לסכנת הכחדה עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי וגם עקב צייד בלתי חוקי בגלל פרוותו.
דחפור D9 בשירות צה&quot;ל
חתול קולוקולו
חתול קולוקולו או נמרון קולוקולו (שם מדעי: "Leopardus colocolo") הוא מין מהסוג נמרון שבמשפחת החתוליים החי באזור הדרומי של אמריקה הדרומית ובעיקר בצ'ילה.
מאפיינים.
חתול הקולוקולו גדול ומגיע לאורך 56-67 ס"מ ולמשקל של 3 ק"ג. לשני התת-מינים פרווה בצבע שונה. חי במגוון אזורי חיות, בהם יערות טרופיים, יערות עננים, ומביצות וחופים עד להרי האנדים העצומים.
לא ידוע הרבה על התנהגותו. הוא צייד לילי הניזון בעיקר מהקביה וממכרסמים אחרים. הם יכולים לחיות בטבע עד 9 שנים ובשבי אף יותר.
מצבו קרוב לסיכון עקב פגיעה ביערות שלהם, אך קשה להבדיל בינם לבין חתולי קודקוד החי באותו אזור. עם זאת הקולוקולו מסוגל להסתדר מחוץ ליערות.
הוא קרוב של המינים חתול הפמפס וחתול הפנטנל שבעבר נחשבו לתת-מינים שלו.
קולוקולו
סמרן לופתן
סמרן לופתן או סמרן ברזילאי (שם מדעי: "Coendou prehensilis") הוא מכרסם גדול החי באמריקה הדרומית וגופו מכוסה בקוצים גדולים ומסוכנים. למרות שהוא מזכיר דורבן הוא שייך דווקא למשפחת "דורבני העולם החדש" או הסמרניים.