לאווריו נוסדה בשנת 1990. המועדון שיחק בליגות המקומיות של יוון בין השנים 1990 עד 2002. לאחר מכן המועדון שיחק חמש שנים בליגה הרביעית היוונית, מ-2002 עד 2007, כאשר המועדון עלה לליגה היוונית השלישית. במהלך שתי העונות הראשונות של המועדון בליגה השנייה, 2007–08 ו-2008–09, לאווריו דורגה במקום השישי בטבלת הליגה הסופית, אבל בעונה הבאה, 2009–10, היא זכתה באליפות הליגה, לאחר שניצחה בשובר שוויון עם פאנלפסיניאקוס (24 ניצחונות ו-6 הפסדים). לכן, לראשונה בתולדות המועדון, הוא עלה לליגה השנייה. במקביל, בתחרות הגביע היווני, המועדון הודח לאחר ארבעה משחקים, כשהפסיד בגומלין של השלב השני של הטורניר, מול פאוק סלוניקי, בתוצאה 73–83.
בעונתה הראשונה בליגה השנייה, ב-2010–11, סיימה לאווריו במקום הרביעי בטבלת הליגה. בגביע, המועדון הודח בסיבוב השני, כשהפסידה 69–63, מול ניאה קיפיסיה. בעונה שלאחר מכן, 2011–12, המועדון סיים במקום ה-8. בגביע היווני הם הודחו בשלב הראשון, לאחר שהובסו בתוצאה 74–59 מול פאנריתראיקוס. בעונת 2012–13 המשיכה הקבוצה בהופעותיה הטובות, וסיימה במקום ה-5. בגביע היווני בשלב השני, כאשר נוצחו על ידי איקארוי סרון 64–60.
בעונת 2014–15 לאווריו סיימה במקום השלישי בליגה. מכיוון שהמועדון KAOD פרשה מליגת העל היוונית, המועדון העפיל לראשונה לליגת הכדורסל הלאומית המקצוענית הבכירה ביוון, לראשונה בתולדותיה. לאווריו הבטיחה את הישארותה משחק אחד לפני תום העונה. המועדון סיים את עונת 2015–16 במקום ה-11.
המועדון שיחק בתחרות כלל-אירופית לראשונה בעונת 2018–19, כשהתחרה בסיבוב המוקדמות הראשון של התחרות ברמה הרביעית, היורופקאפ. ב-20 בספטמבר 2018, לאווריו שיחקה את משחקה האירופי הראשון, ניצחון 82–73 על המועדון האוקראיני דניפרו. לאווריו הגיעה לגמר עונת 2020–21 בליגה היוונית, ובכך העפילה לליגת האלופות של FIBA, בעונת 2021–22 .
Lavrio B.C.
מישל סמית'
מישל סמית' דה בראן (באנגלית: Michelle Smith de Bruin; נולדה ב-16 בדצמבר 1969) היא שחיינית עבר אירית, אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב (אטלנטה 1996) במשחים ל-200 מטר מעורב אישי, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר חופשי. הניצחונות של סמית' באטלנטה היו בסימן האשמות של אימרוץ, שמעולם לא הוכחו.
ביוגרפיה.
סמית' נולדה וגדלה בראת'קול, פרבר של דבלין.
באולימפיאדת סיאול (1988) היא סיימה במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:19.50 דקות, במקום 27 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.22 דקות ובמקום 25 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתואצה של 5:01.84 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) היא סיימה במקום 26 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:58.94 דקות, במקום 32 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 2:23.83 דקות ובמקום 35 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.37 דקות.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.25 דקות, לפני דאגמר האסה מגרמניה (4:08.30 דקות) וקירסטן פלייכאוז מהולנד (4:08.70 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.93 דקות, לפני מריאן לימפרט מקנדה (2:14.35 דקות) ולין לי מהרפובליקה העממית של סין (2:14.74 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:39.18 דקות, לפני אליסון וגנר מארצות הברית (4:42.03 דקות) וקריסטינה אגרסגי מהונגריה (4:42.53 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.91 דקות, אחרי סוזי אוניל (2:07.76 דקות) ופטריה תומאס (2:09.82 דקות), שתיהן מאוסטרליה.
שנתיים לאחר האולימפיאדה הושעתה מתחרויות לאחר שנמצאה אשמה בשיבוש דגימות בדיקות הסמים שלה, השעיה שסיימה למעשה את פעילותה הספורטיבית.
חיים אישיים.
סמית' נישאה ב-1996 למאמן שלה, אריק דה בראן, סגן אלוף העולם (טוקיו 1991) בהטלת כידון מהולנד, שהושעה ל-4 שנים מהשתתפות בתחרויות בשל שימוש באימרוץ. הזוג מתגורר עם שני ילדיהם בקלס, אירלנד. בסיום קריירת השחייה שלה, היא למדה משפטים ועוסקת בעריכת דין.
כבודו (סדרת טלוויזיה צרפתית)
כבודו (בצרפתית: Un homme d'honneur) היא מיני סדרה צרפתית בת 6 פרקים באורך 52 דקות שנוצרה על ידי לורן ואשו ושודרה ב־22 במרץ 2021 עד 5 באפריל 2021 ברשת TF1. זהו עיבוד לסדרה הישראלית "כבודו" שיצרו שלמה משיח ורון ניניו, שזכתה גם לעיבוד אמריקאי.
עלילה.
השופט רישאר אלטמן רואה כיצד חייו מתהפכים כאשר בנו, לוקאס, מבצע תאונת פגע וברח לאחר שפגע באופנוען שהוא משאיר למות. אלטמן מפציר תחילה בבנו להסגיר את עצמו, אך הוא מגלה כי האופנוען הוא בנה של ראש מאפיה רב עוצמה, וכי לוקאס יהיה בסכנה אם יסגיר את עצמו. מוכן לעשות הכל כדי להגן על בנו, אלטמן מוותר על כל העקרונות שלו למען ההגנה על בנו.
הפקה.
הצילומים נערכו בין 29 ביוני ל־5 באוקטובר 2020 באיל-דה-פרנס, בעיקר בפריז ובפרבריה
לאבריו
סטאל אוסטרוב ויילקופולסקי
סטאל אוסטרוב ויילקופולסקי (בפולנית: Stal Ostrów Wielkopolski), הידועה גם בשם Arged BM Slam Stal Ostrów Wielkopolski מטעמי חסות, היא קבוצת כדורסל פולנית מאוסטרוב ויילקופולסקי המשחקת בליגת העל הפולנית ובליגת האלופות בכדורסל. המועדון זכה באליפות פולין ב-2021.
היסטוריה.
בשנת 2015 העפילה הקבוצה מהליגה השנייה אל ליגת העל הפולנית. בעונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום ה-13 עם מאזן 12–20 שלילי. בעונת 2016–17, לסטאל הייתה עונה היסטורית כשהקבוצה הגיעה לחצי גמר הליגה לאחר שניצחה את 3–0 ברבע הגמר. בחצי הגמר, סטאל הפסידה לז'לונה גורה אך ניצחה בסדרת המקום השלישי מול צ'ארני שלופסק.
בעונת 2017–18, לסטאל הייתה עונה מוצלחת עוד יותר כשהקבוצה הגיעה לגמר הליגה בפעם הראשונה לאחר שניצחה את פולסקי צ'וקייר טורון. בגמר, הקבוצה הפסידה לק.ק. ולוצלאווק, 2–4.
בשנת 2019, סטאל זכתה בגביע הפולני בכדורסל לאחר שניצחה את ארקה גדיניה 77–74 בגמר. זה היה הגביע הראשון אי פעם עבור המועדון.
בעונת 2020/21, שיחקה הקבוצה ביורופקאפ ואף הגיעה לפיינל פור של הטורניר. היא הגיעה לגמר אך הפסידה לעירוני נס ציונה. מאוחר יותר באותה עונה, סטאל זכתה בגמר הליגה, אליפות פולין הראשונה בתולדות המועדון. הגארד יאקוב גרבץ' נבחר ל- MVP של גמר הליגה.
ישיבת בניין אב
ישיבת בנין אב היא ישיבה גבוהה ספרדית בישראל, הישיבה היא מייסודו של הראשון לציון הרב אליהו בקשי דורון והיא נקראת על שם ספר השו"ת שלו – בנין אב.
בנוסף לישיבה הגבוהה, פועלים במסגרת מוסדות בנין אב מיזמים נוספים שייסד הרב בקשי דורון.
היסטוריה.
תקופת אשקלון 1997 – 2002.
ראשיתה של ישיבת בנין אב בישיבה הגבוהה שנוסדה בעיר אשקלון ב-1997 (אלול תשנ"ח). ראש הישיבה, הרב דוד אברהם, שנשלח להתגורר אז בעיר הקים אותה כהמשך לישיבה לצעירים שהקים מספר שנים קודם לכן.
בתקופה הראשונית, הישיבה פעלה בעיר בוילות שונות, וטרם הוסדר מבנה של קבע.
תקופת קריית יערים 2002 - 2005.
לקראת זמן אלול תשס"ב עקרה הישיבה מאשקלון למבנה ביישוב קריית יערים – טלז סטון. המבנה שכן בקצה היישוב צמוד לקריית ישיבת טעלז שעמדה אז בשממונה. בתקופת המעבר למדו בישיבה כחמישים בחורים.
תקופה זו נחשבת במובנים רבים לתור הזהב של הישיבה, רבים מבוגרי תקופה זו מכהנים היום בתפקידים תורניים נחשבים.
בתקופה זו, החל הראשון לציון הרב אליהו בקשי דורון, (שסיים את כהונתו כהרב הראשי לישראל) למסור שיעורים קבועים בישיבה. בין היתר, מסר שיעור קבוע למצויני הישיבה מדי יום שישי במסכת חלה (השיעורים הודפסו לימים בקובץ בנין אב – חלה).
קריית הישיבה ברמת שלמה 2005-.
הרב בקשי דורון, שכאמור סיים את כהונתו כרב ראשי לישראל במחצית 2003, החליט לממש את חזונו אותו קרם כמהלך כהונתו – עם התוודעותו למצבם הירוד של קהילות ישראל בגולה (ובמיוחד בדרום אמריקה ובארצות הברית של אמריקה) ובעיקר בראותו את רמתם הירודה של הישיבות הספרדיות ובוגריהם, ולהקים את קריית הישיבה בה תשכון הישיבה הגבוהה ולצידה, ישיבות לבני חו"ל. החשיבות המיוחדת שראה בהקמת קריית הישיבה מתבטאת בשמה של הישיבה 'בנין אב' בשני פנים. הן כשם ספרו בעודו בחיים, והן כאומר, ישיבה זו הלא היא בנין אב לכל עולם הישיבות, וממנה יראו וכן יעשו.
הנחת אבן הפינה התקיימה בשנת 2003 – תשס"ג בטקס צנוע בהשתתפות בני משפחתו של הרב בקשי דורון ותלמידי הישיבה. לקראת אלול תשס"ה, נחגגה חנוכת הבית בשורת אירועים בהשתתפות גדולי התורה וידידי הישיבה. על שמחתו של הרב בקשי דורון העיבה העובדה שרעייתו הרבנית אסתר טובה מלכה הלכה לעולמה חודשים ספורים קודם לכן.
הקמת קריית הישיבה ברמת שלמה, וקול התורה שהחל מפכה בה, בישרה הלכה למעשה על מימוש חזונו של הרב בקשי דורון.
בשנת תש"פ, לאחר פטירתו של נשיא הישיבה, הוחלט לפתוח את הרישום לישיבה לכלל עולם הישיבות. (עד אז הישיבה קיבלה לשורותיה רק בוגרים של הישיבה הקטנה). הישיבה הסבה את שמה לדעת אליהו, אך למעשה שם זה השתכח במהרה והשם המיתולוגי 'בנין אב' נותר השם השגור בעולם.
במעמד מיוחד שהתקיים בחדר לימודו של הראשון לציון הרב בקשי דורון בקרית הישיבה, השתתפו ראשי הישיבות הקטנות המובילות בארץ.
נושאי תפקידים.
כאמור לעיל, הרב אליהו בקשי דורון שימש עד יום פטירתו כנשיא הישיבה. כראש הישיבה מכהן למן יום היווסדה חתנו הגדול, הרב דוד אברהם.
כרמי"ם מכהנים הרב שמואל רוטמן, המכהן החל משנת 2005 - תשס"ה, והרב אברהם אפשטיין, שמונה עם התרחבות הישיבה בזמן אלול תש"פ.