המסמכים המוקדמים ביותר המזכירים את ארולזן מתוארכים לשנת 1131 כאשר הוקם שם מעון לנזירות אוגוסטיניות בשם "ארולדסן" (Aroldessen). המעון חולן ב-1526 ובשנת 1655 הפך למגורי הרוזנים (לימים הנסיכים) מוולדק, שהסבו אותה לבית מפואר. הבית נהרס ב-1710 והוחלף במבנה בארוק חדש (1713–1728) על ידי פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט (1676–1728).
בין השנים 1918 עד 1929 הייתה ארולזן בירת המדינה החופשית ולדק-פירמונט (אחרי 1922: מדינת ואלדק החופשית), אשר שולבה לאחר מכן בפרוסיה.
פוליטיקה.
מועצת העיר.
37 המושבים של מועצת העיר מחולקים בהתאם לבחירות המוניציפליות שהתקיימו ב-26 במרץ 2006:
ממשלת עיירה.
העיירה נשלטת על ידי מגיסטרטורת העיירה שבראשה עומד ראש עיריית באד ארולזן. ראש העיר המכהן הוא יורגן ואן דר הורסט (עצמאי), שנבחר לראשונה ב-2007. כהונתו הנוכחית בת שש שנים ואמורה להסתיים ב-2025.
סמל.
סמל העיירה הוא אמבלמה (Emblem) של עץ אלון בעל תשעה עלים וארבעה בלוטים, שלפניו מגן אבירים ובתוכו חציו העליון של כוכב על שמונה קצוות והאות "A".
עץ האלון מייצג את החורשות סביב העיירה ובעקיפין את האוויר הצח שבאד ארולזן ידועה בזכותו בתור ספא אקלימי. השלט מציג את ראשי התיבות (המקוריים) של העיר, ואת הכוכב בעל שמונה הקצוות של ולדק.
הנשק המקורי הושמט מהאמבלמה ב-1938 עקב חשש שיזוהה עם הבונים החופשיים, שלא היו חוקיים בגרמניה הנאצית. המדובר היה ב"עין אלוהים" - משולש שקרני השמש זורחות מתוכו, כפי שניתן לראות עדיין בסמל האזרחי של באד קרוצינגן (Bad Krozingen). בסמל של באד ארולזן "עין אלוהים" הוחלפה בעץ אלון ב-1938.
תרבות ותיור.
העיר.
לעיירה מתווה בארוק מפואר. רשת הרחובות מציגה דפוס משובץ שהיה אופייני לאותה תקופה. במקור תוכנן מתווה בתמונת מראה במזרח ובמערב הבית המפואר, אך התוכניות מעולם לא בוצעו במלואן; לאחר השלמת הפיתוחים ממערב לבית המפואר, לא נותר כסף לחלק המזרחי. במקום זאת, פריסת המראה מומחשת על ידי עיצוב השטח עם עצים ושיחים. חלק ממבני הפיתוח מוגנים בחוק. מאז 1999 קיים Gestaltungssatzung, "קוד עיצוב", כדי להבטיח את הצורה הנוכחית של הנוף העירוני באמצעות הגנה קולקטיבית.
Grosse Allee ("השדרה הגדולה") היא מרחב גינון עירוני, שדרה רחבה העוברת לאורך קילומטר ממזרח למערב, ולאורכה כ-880 עצי אלון גרמניים בסידור של שישה קווים. בחודשים החמים של האביב, הקיץ והסתיו השדרה המוצללת דמוית הפארק מושכת מטיילים. השדרה נבנתה בשנת 1676 כדרך מחברת יוקרתית לכרכרות בין ה"רזידנצשלוס" (טירת הדיירים) ל"לוסטשלוס" (טירת ההנאה / עינוגים) הנסיכותית. האחרונה נהרסה בשנת 1725.
כלכלה ותשתיות.
העיירה הייתה מקומו של חיל מצב, והדבר היה בעל חשיבות כלכלית מיוחדת. בשנת 1994 הצבא הבלגי ביטל את חיל המצב שלו ועזב את העיירה. ב-17 בדצמבר 2004 השבית הבונדסוור את מחנהו במנגרינגהאוזן.
תחבורה.
באד ארולזן ממוקמת על קו הרכבת מקאסל לקורבך. התחבורה הציבורית המקומית נעשית גם על ידי אוטובוסים של איגוד התחבורה של צפון הסה (Nordhessischer Verkehrsverbund; NVV). העיר מונגשת גם על ידי חברת האוטובוסים BRS (Busverkehr - Ruhr - Sieg).
מוסדות ציבור.
מאז 1946, באד ארולזן היא המטה של שירות האיתור הבינלאומי, ארגון המוקדש למציאת אזרחים נעדרים, שאבדו בדרך כלל למשפחתם ולחבריהם כתוצאה ממלחמת העולם השנייה. המוסד הובל ונוהל עד דצמבר 2012 על ידי הוועד הבינלאומי של הצלב האדום וממומן על ידי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה; הוא מנוהל כעת על ידי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
במקום נמצאים מיליוני מסמכים הקשורים לניסיונות ההשמדה של העם היהודי ואחרים. ה-ITS מחזיק בארכיונים עצומים של מסמכים הקשורים לנאצים. באפריל 2006 הודיעה שרת המשפטים הגרמנית בריז'יט ציפריס כי גרמניה תשתף פעולה עם ארצות הברית ותאפשר לניצולי השואה ולהיסטוריונים גישה ל-47 מיליון עמודי מסמכים, בהחלטה פה אחד של אחת עשרה מדינות. יותר מ-12 מיליון מהמסמכים נסרקו באופן דיגיטלי ומשותפים עם מוסדות מחקר ברחבי העולם, בהם יד ושם בישראל. הארכיון נפתח במלואו כאשר צרפת, איטליה ויוון אשררו שינויים בפרוטוקול הגישה. המידע הוסתר מהציבור מאז הקמת הארכיו, ונפתח לציבור בנובמבר 2007.
Oye Mi Canto (Hear My Voice)
(בעברית: תשמע את השיר שלי (תשמע את קולי)) הוא שיר של הזמרת הקובנית-אמריקאית גלוריה אסטפן אשר יצא לראשונה ב-4 בספטמבר 1989 בריטניה כסינגל השני. מתוך אלבום הבכורה של סטפן "Cuts Both Ways". בארצות הברית השיר יצא כסינגל הרביעי מהאלבום באפריל 1990 ובשאר אירופה השיר יצא במהלך ספטמבר ואוקטובר של 1989.
קומפוזיציה והוצאה.
השיר הוא שיר דאנס-לטיני אשר שואב השראה מהשורשים המוזיקליים של אסטפן, בדומה למוזיקה אותה עשתה עם מיאמי סאונד משין כמו בשירים "Rhythm Is Gonna Get You" ו-"Conga". השיר לא זכה להצלחה רבה בעולם כאשר הגיע למקום ה-48 בלבד בארצות הברית ולמקום ה-40 בלבד במצעד האירופאי הכללי, אם כי השיר זיכה את אסטפן בפרס ה-VMA הראשון שלה בקטגוריית הקליפ הלטיני של השנה. לשיר יצאו מספר רמיקסים וגרסאות ערוכות אשר הופקו על ידי פבלו פלורס אשר עבד בעבר עם אסטפן ועל ידי קית' כהן ודייוויד מורלס.
וידאו קליפ.
הקליפ לשיר הופק ובוים על ידי פאולה וולקר. הקליפ לשיר הועלה לחשבון היוטיוב של אסטפן באוקטובר 2009 ונכון לספטמבר 2021 יש לו 11 מיליון צפיות.
פיודור צ'רנקוב
פיודור פיודורוביץ' צ'רנקוב (ברוסית: Фёдор Фёдорович Черенков; 25 ביולי 1959 - 4 באוקטובר 2014) היה כדורגלן סובייטי-רוסי ששיחק בעמדת הקשר.
צ'רנקוב בילה את רוב הקריירה שלו בספרטק מוסקבה, והוא שיאן ההופעות של המועדון. פעמיים נבחר לכדורגלן השנה בברית המועצות (1983 ,1989).
ב-12 באוקטובר 2015, הוקמה אנדרטה לכבודו ליד אצטדיון אוטקריטיה ארנה
. היציע הדרומי של האצטדיון נושא את שמו של פיודור צ'רנקוב.
בית עובד (סדור)
בית עובד הוא סדר תפילה בנוסח ספרדי לימות החול וספר הלכה שכתב רבי יהודה שמואל אשכנזי (אי"ש). הסדור היה לפופולרי ברוב קהילות יוצאי ספרד עם יציאתו כמעט. הספר שימש כ"קיצור שולחן ערוך" של קהילות ספרד, במיוחד באימפריה העות'מאנית. הסדור פתח את סדרת סדורי הבתים, אותם התחיל לערוך הרב אשכנזי, שהספיק לכתוב רק שניים מהסידורים, ורבי אברהם חמוי מארם צובה, השלים את עבודתו.
תוכן ומבנה.
הסדור נערך על ידי הרב אי"ש וההלכות משובצות בו לפי נושא התפילה הרלוונטית כדי שיידע המתפלל דבר בעתו:
ההלכות בספר עוסקות כמעט בכל הלכות מעגל החיים, מהלכות קדיש וברכו, ממשיך בהלכות טלית, תפילין, כל דיני תפילות שחרית מנחה וערבית, ראש חודש, חנוכה, פורים, וספר תולדות אדם; המכיל את הלכות ברית מילה, פדיון הבן, נישואין, ברכת הגומל וסדר אבלים.
השפעה.
הספר היווה סדור משמעותי ופופולרי, ובמיוחד בשל ההלכות, המחודשות לעיתים המופיעות בו, ומוזכר כספר התפלה ברירת המחדל, למשל, באזמיר מספר החבי"ף:
רוב ככל האחרונים הספרדים מזכירים אותו בספריהם וביניהם רבי חיים פאלאג'י רבי יהודה חיים בן עזרא הכהן מסלתון מחבר ספר וזאת ליהודה, רבי אברהם חיים בן מסעוד חי אדדי, רבי יוסף חיים מבגדאד בספר רב פעלים, רבי מסעוד הכהן מחבר ספר פרחי כהונה, רבי כלפון משה הכהן, רבי עובדיה הדאיה, הרב בן-ציון אבא-שאול והרב עובדיה יוסף.
מהדורות.
לספר יצאו מהדורות רבות:
עיד אל-שעאנין
איריס אברהם
הוצאת אוניברסיטת שיקגו
הוצאת אוניברסיטת שיקגו (באנגלית: University of Chicago Press) היא בית ההוצאה לאור האקדמי הגדול ובין הוותיקים ביותר בארצות הברית. ההוצאה פועלת במסגרת אוניברסיטת שיקגו ומוציאה לאור מגוון רחב של פרסומים. בין הפרסומים מדריך הסגנון של שיקגו, מגוון כתבי עת מדעיים, ספרי יובל ומונוגרפיות מאת חוקרים. בניין מטה ההוצאה ממוקם במידוויי פלזנס, בקמפוס אוניברסיטת שיקגו. נכון ל-2022 הוציאה הספרייה לאור מעל 14,000 כותרים (ספרים) ומוציאה לאור כ-280 כותרים חדשים בשנה. חטיבת כתבי העת מוציאה לאור 84 כתבי עת מדעיים חלקם בדפוס וחלקם באופן אלקטרוני. מרכז ההפצה של ההוצאה משרת 150 הוצאות ובתי דפוס ברחבי העולם.
היסטוריה.
ההוצאה נוסדה בשנת 1890, כאחת משלוש המחלקות המקוריות של אוניברסיטה. בשנתיים הראשונות שימשה כבית דפוס וב-1892 החלו לצאת במסגרתה ספרי מחקר, ספרי לימוד וכתבי עת.
הגיליון הראשון של "Journal of Political Economy", כתב העת הראשון של ההוצאה, ראה אור בדצמבר 1892.
ב-1905 החלה ההוצאה להפיץ ספרים מחוץ לאוניברסיטה עצמה. ב-1906 ראתה אור המהדורה הראשונה של מדריך הסגנון של שיקגו, המשמש כתקן לכתיבה אקדמית בתחום מדעי הרוח ומדעי החברה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה ההוצאה להוציא לאור סדרות מקוריות ומתורגמות של הספרות וההיסטוריה של העולם. ביניהן תרגום כל הטרגדיות היווניות, והאיליאדה. כן ראה אור לקסיקון מלא יווני-אנגלי למונחי הברית החדשה והנצרות הקדומה.
ההוצאה היא המתרגם והמו"ל הבלעדי של חלק מההוגים של הפילוסופיה הקונטיננטלית באנגלית בהם ז'אק דרידה, פול ריקר ולוק פרי.
ב-2004 הוציאה ההוצאה את "האנציקלופדיה של שיקגו", מדריך אקדמי מקיף של העיר, כהכרזה על הזיקה העמוקה שבין האוניברסיטה לעיר.
מיזם BiblioVault.
BiblioVault נוסד על ידי ההוצאה וקרן משפחה אנדרו ויליאם מלון בשנת 2001 על מנת לרכז ולשמר פרסומים אקדמיים במדיה דיגיטלית. המיזם מספק גישה דיגיטלית והדפסה לפי דרישה לעשרות אלפי פרסומים של ההוצאה ושל הוצאות אקדמיות אחרות.
ווינדוס 98
שאדי בלאן