NSU / פיאט וינסברג 500 (בגרמנית: NSU/Fiat Weinsberg 500, קרוי גם: Neckar Weinsberg 500 (משנת 1960) היא מכונית מיני מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית "NSU-Fiat" בשיתוף Karosseriewerke Weinsberg . שיוצרה ברישיון פיאט בין השנים 1963–1959 ב-גרמניה.
ווסטון מקני
ווסטון ג'יימס ארל מקני (באנגלית: Weston James Earl McKennie נולד ב-28 באוגוסט 1998) הוא כדורגלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקשר ביובנטוס האיטלקית ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים.
תחילת הקריירה.
מקני נולד בליטל אלם שבטקסס, בגיל שש עבר עם משפחתו לבסיס צבאי באוטרבך שבגרמניה בשל שירותו של אביו, ג'ון, בחיל האוויר האמריקאי. בגרמניה החל מקני לשחק כדורגל ושיחק בקבוצת הילדים המקומית של אוטרבך. שמקני היה בן תשע המשפחה חזרה לטקסס ומקני הצטרף לאקדמיה של דאלאס. כשהיה בן 17 דאלאס הציעה למקני חוזה מקצועי ומלגה באוניברסיטת וירג'יניה. עם זאת, שאלקה 04 מהבונדסליגה התעניינה במקני והציעה לו לחתום בשורותיה. לבסוף, מקני החליט להצטרף לשאלקה, והצטרף לקבוצת המילואים של הקבוצה.
שאלקה 04.
ב-20 במאי 2017 ערך מקני את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, מול אינגולשטאדט במשחק שנגמר בתוצאה 1-1. בעונת 2017/2018 מקני החל לשחק באופן תדיר בשאלקה ושיחק 25 משחקים, בעונה שבה שאלקה סיימה במקום השני בבונדסליגה והבטיחה מקום בליגת האלופות.
יובנטוס.
ב-29 באוגוסט 2020 מקני עבר ליובנטוס מהסרייה א' בהשאלה לעונה אחת עם אופציה לרכישה של השחקן בסכום של 25 מיליון אירו, מקני הפך לשחקן האמריקאי הראשון בתולדות המועדון. מקני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-20 בספטמבר כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על סמפדוריה במסגרת הסרייה א'. ב-5 בדצמבר 2020 מקני כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1–2 של יובנטוס, על יריבתה העירונית, טורינו.
קריירה בינלאומית.
מקני שיחק בנבחרות הצעירות של מולדתו, ארצות הברית, ובגיל 19 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-14 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול פורטוגל, וכבש באותו משחק שהסתיים בתוצאה 1-1.
ב-12 באוקטובר 2019 מקני כבש שלושער תוך 15 דקות, בניצחון 0–7 של נבחרת ארצות הברית על נבחרת קובה.
אליזבת' שמיץ
בית הכנסת בלנדאווה
בית הכנסת בלנדאווה הוא בית כנסת לשעבר, כיום מוזיאון. הוא ממוקם בעיירה לנדאווה שבסלובניה, הקרובה לגבול עם הונגריה. הוא נבנה במאה ה -18 וכיום מוצגת בו תערוכת קבע על תולדות היהודים בלנדאווה. ליד בית הכנסת היה בית ספר יהודי שפעל עד שנות העשרים של המאה העשרים ונהרס בסוף שנות התשעים כדי לאפשר הקמת מרכז תרבות הונגרי ובית קברות עם 176 מצבות, בערך 40 מהן מהמחצית השנייה של המאה ה -19. שאר המצבות הן מהמאה ה -20, ממוקמות מחוץ לעיירה.
היסטוריה.
יהודים מהונגריה התיישבו בלנדאווה בשנת 1773. יהודים מקומיים בסוף המאה ה -18 התכנסו להתפלל בביתו של הפונדקאי בודוג וייס. בשנת 1837 שכרה הקהילה בית לשימוש אולם תפילה, בו היו 50 מושבים. בשנת 1843 שכרה הקהילה ואז רכשה בניין נוסף, שהיה בית הכנסת הראשון שלהם.
בניית בית כנסת חדש החלה בשנת 1866, ובניין זה עדיין עומד במרכז העיר ספודניה אוליקה 5. זהו מבנה לבנים מלבני. הבניין נפגע קשה על ידי הנאצים ונמכר לעיירה לאחר מלחמת העולם השנייה על ידי הפדרציה היהודית של יוגוסלביה ושימש כמחסן.
העבודות לשיפוץ בית הכנסת לשימוש כמרכז תרבות ובו תערוכת היסטוריה יהודית מקומית בעזרת נשים החלו בשנת 1994. האלמנטים הדקורטיביים הפנימיים היחידים שנותרו בבניין הם שישה עמודי ברזל יצוק מחורצים התומכים בגלריה שנבנתה מחדש, בתוספת מעקות מדרגות ונישה קטנה בחדר המדרגות. החלון העגול (הוורד) החד פעמי מעל הארון הוחלף לחלון מקושת, ושניים מחלונות הצד המקושתים (שקיימים בצד הדרומי בלבד) הוארכו והוגדלו. החלון השלישי (צד שמאל) בצד הדרומי נותר ככל הנראה בצורתו ובגודל המקוריים. בצד המערבי יש גם חלון מקושת מעל הדלת.
הערות שוליים.
סלובניה
סרביה באירוויזיון 2014
הליך ההדחה של דונלד טראמפ (2019-2020)
קפריסין באירוויזיון 1988
קפריסין באירוויזיון 2001
קפריסין באירוויזיון 2014
מונטנגרו באירוויזיון 2010
מונטנגרו באירוויזיון 2011
מונטנגרו באירוויזיון 2021
נקודת ליסטה
נקודת ליסטה (באנגלית: Lista Point; בספרדית: cabo Lista) היא לשון יבשה בחוף הצפון-מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 4.26 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית מנקודת גארמן; ו-2.54 קילומטרים צפונית- צפון-מזרחית מנקודת באטאק.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הנקודה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם.
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי ארגנטינה.
האמנה לפיקוח על סחר בנשק
האמנה לפיקוח על סחר בנשק (באנגלית: Arms Trade Treaty) היא אמנה רב-צדדית המסדירה את הסחר הבינלאומי בכלי נשק קונבנציונליים.
היא נכנסה לתוקף ב־24 בדצמבר 2014. 109 מדינות אשררו את האמנה, ו-32 מדינות נוספות חתמו עליה אך לא אשררו אותה.
האמנה היא ניסיון להסדיר את הסחר הבינלאומי בכלי נשק קונבנציונליים לצורך תרומה לשלום בינלאומי ואזורי; צמצום הסבל האנושי; וקידום שיתוף פעולה, שקיפות ופעולה אחראית מצד מדינות ובין אלה. על פי הערכות, הסחר הבינלאומי בכלי נשק בעשור השני של המאה ה-21 הגיע לכ-70 מיליארד דולר בממוצע בשנה בשנה, עליה מכ-50 מיליארד דולר בממוצע בעשור הקודם.
רקע.
את שורשי האמנה לפיקוח על סחר בנשק ניתן לייחס לסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר פעילי החברה האזרחית וחתני פרס נובל לשלום הביעו את חששם מהאופי הלא מוסדר של הסחר העולמי בנשק והשפעתו על בני האדם.
האמנה היא חלק ממאמץ עולמי גדול יותר שהחל בשנת 1997 על ידי נשיא קוסטה ריקה וחתן פרס נובל לשלום ב-1987 אוסקר אריאס. אריאס הוביל קבוצה של חתני פרס נובל לשלום בפגישה בניו יורק, כדי להציע לעולם קוד התנהגות לסחר בנשק. קבוצה זו כללה את אלי ויזל, בטי ויליאמס, הדלאי למה טנזין גיאטסו, ז'וזה רמוס הורטה, נציגי האגודה הבינלאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית, אמנסטי אינטרנשיונל והוועד האמריקני לשירות ידידים . הרעיון המקורי היה לקבוע סטנדרטים אתיים לסחר בנשק שיאומץ בסופו של דבר על ידי הקהילה הבינלאומית. במהלך 16 השנים הבאות מילאה קרן אריאס לקידום שלום והתקדמות אנושית תפקיד מכריע בהשגת אישור האמנה.
בשנת 2001 נמשך התהליך עם אימוץ תוכנית פעולה לא מחייבת מבחינה משפטית בוועידת האו"ם לסחר בלתי חוקי בנשק קל. תוכנית זו נקראה רשמית "תוכנית הפעולה למניעה, לחימה ומיגור הסחר האסור בכלי נשק ונשק קל על כל היבטיו".
מאוחר יותר שהועלתה בשנת 2003 על ידי קבוצה של חתני פרס נובל לשלום, האמנה לפיקוח על סחר בנשק נדונה לראשונה באו"ם בדצמבר 2006, כאשר האספה הכללית אימצה את החלטה 61/89 "לקראת אמנת סחר בנשק: קביעת סטנדרטים בינלאומיים משותפים לייבוא, יצוא והעברת נשק קונבנציונלי". בשנת 2006 ההוצאות הצבאיות בעולם הגיעו לכ-1,058.9 מיליארד דולר, סכום הגדול פי 15 מההוצאות לסיוע הומינטרי בעולם, וסכום ששבר לראשונה את שיא ההוצאות הצבאיות שנקבע בתקופת המלחמה הקרה.
היסטוריה.
החלטה 61/89.
ב-18 בדצמבר 2006 הציג שגריר בריטניה לבקרת נשק רב-צדדי ופירוק נשק, ג'ון דאנקן, רשמית את החלטה 61/89, וביקש ממזכ"ל האו"ם לבקש את דעותיהן של המדינות החברות באו"ם בדבר היתכנות, היקף והפרמטרים לאמנה מחייבת מבחינה משפטית הקובע תקנים בינלאומיים משותפים לייבוא, ייצוא והעברת נשק קונבנציונלי. 94 מדינות הגישו את עמדותיהן, הכלולות בדו"ח משנת 2007. דאנקן נאם בשם הכותבים המשותפים (ארגנטינה, אוסטרליה, קוסטה ריקה, פינלנד, צרפת, יפן וקניה). מטעם האיחוד האירופי, פינלנד הדגישה את התמיכה במאמץ ואמרה: "כל יום, בכל מקום, אנשים מושפעים מתופעות הלוואי של העברת נשק חסרת אחריות ... מכיוון שאין נכון להיום מכשיר מקיף מחייב בינלאומי המספק הסכם מוסכם. במסגרת רגולטורית לפעילות זו, האיחוד האירופי מברך על התמיכה ההולכת וגוברת בכל חלקי העולם בדו"ח.
בדצמבר 2006, הצביעו 153 מדינות חברות בעד החלטה 61/89. 24 מדינות נמנעו: בחריין, בלארוס, הרפובליקה העממית של סין, מצרים, הודו, איראן, עיראק, ישראל, כווית, לאוס, לוב, איי מרשל, נפאל, עומאן, פקיסטן, קטר, רוסיה, ערב הסעודית, סודאן, סוריה, איחוד האמירויות הערביות, ונצואלה, תימן וזימבבווה.
החלטה 61/89 גם ביקשה מהמזכ"ל להקים קבוצת מומחים ממשלתיים, על בסיס תפוצה גאוגרפית שוויונית, לבחון את כדאיות, היקף וטיוטת הפרמטרים הדרושים לאמנה, ולהעביר את דוח הקבוצה של מומחים לאספה הכללית לבדיקה במושב השישים ושלוש שלה. ב-28 בספטמבר 2007 מינה המזכ"ל קבוצת מומחים ממשלתיים מ-28 המדינות הבאות: אלג'יריה, ארגנטינה, אוסטרליה, ברזיל, סין, קולומביה, קוסטה ריקה, קובה, מצרים, פינלנד, צרפת, גרמניה, הודו, אינדונזיה, איטליה, יפן, קניה, מקסיקו, ניגריה, פקיסטן, רומניה, רוסיה, דרום אפריקה, ספרד, שווייץ, אוקראינה, הממלכה המאוחדת וארצות הברית. הקבוצה נפגשה שלוש פעמים בשנת 2008, ופרסמה דוח סופי בנושא.
ועדת ההכנה.
הוועדה המכינה להסכם הסחר בנשק התכנסה בסך הכל ארבע פעמים; בין התאריכים 12 ביולי ל-23 ביולי 2010, בין 28 בפברואר ל-4 במרץ 2011, ביולי 2011, ובסוף 2011. הוועדה המכינה נועדה להכין ולהגיש טיוטה למדינות, ארגונים בינלאומיים וארגונים לא ממשלתיים לקראת המשא ומתן על פרטי האמנה בשנת 2012.