בספר השני, "מולד הירח", ג'ספר כמעט הורג את בלה לאחר שזו נפצעת ומדממת מולו. אדוארד ומשפחתו עוזבים את פורקס במטרה להגן על בלה מעולם הערפדים. בלה הופכת לאדם עגמומי ודיכאוני ורוב מחשבותיה נוסבות סביב אדוארד. אביה צ'ארלי מתחיל להיות מודאג בגינה. ג'ייקוב בלק, חבר ילדות של בלה שמתגלה בהמשך כאדם זאב, מנחם את בלה. צ'ארלי שמח על הקשר החדש ובלה אכן מחבבת את ג'ייקוב ומרגישה משיכה מסוימת כלפיו אך רגשותיה לאדוארד חזקים הרבה יותר. ג'ייקוב ובלה עוסקים יחד בתיקון אופנוע ובלה מנסה לרכוב עליו ונפצעת בתאונה. היא מגלה שכאשר היא מסכנת את חייה אדוארד מופיע בהזיותיה - וקופצת מצוק, אך ניצלת. אליס רואה חיזיון של התקרית ואדוארד בטוח שבלה התאבדה. הוא לא רואה טעם לחייו ומחליט לחשוף את גופו לשמש באיטליה (דבר שיחשוף את עובדת היותו ערפד, כיוון שגופם של הערפדים נוצץ בשמש) ובטוח שכך ייענש בשריפה ומוות על ידי הוולטרי, מועצה אליטיסטית של ערפדים. אליס מגייסת את בלה והן מגיעות לאדוארד לפני שהוא חושף את גופו לשמש אך הם נלקחים לתשאול אצל הוולטורי. בלה נחשפת כאנושית, אך אליס מצילה אותה בכך שהיא מספרת לוולטרי על חיזיון שלה לפיו בלה תהפוך לערפדית. הקאלנים חוזרים לפורקס.
אדוארד קאלן.
אדוארד הוא ערפד בן 109 שנה, אבל נראה בן 17. בהוא נולד בשנת 1901 בשיקגו. הוריו מתו ממגפה שפרצה באותה תקופה וקראליל שינה אותו כאשר ראה שהוא לבדו בעולם וגוסס מאותה המחלה. משפחתו המאמצת של אדוארד, משפחת קאלן, עברה לפורקס מאלסקה לפני כמה שנים, והוא לומד בבית הספר עם אחיו. משפחת קאלן לא שותה דם אדם, אלא דם של חיות, ולכן הם מכנים את עצמם "צמחוניים". לאדוארד כישרון ערפדי-הוא מסוגל לקרוא מחשבות. אדוארד מתואר בסדרת הספרים על ידי בלה כיפה תואר, כמו שאר בני משפחתו והערפדים בכלל, וכמקסים, מנומס, נחוש, ועקשן מאוד. הוא מאוד מגונן על בלה, יש לו נטייה להגזים במצבים שבהם הבטיחות של בלה נמצאת בסיכון. הוא שומר על סגנון דיבור ומנהגים מיושנים מחייו האנושיים בתחילת המאה ה -20.
ב"ירח חדש" האובססיה של אדוארד לשלומה של בלה גוברת כאשר היא נפצעת בידה ביום הולדתה וג'אספר כמעט ולא מצליח להשתלט על עצמו. בניסיון להגן עליה הוא עוזב אותה ומשכנע אותה שהוא כבר לא אוהב אותה יותר, וממשיך הלאה עם משפחתו. אדוארד שומע מרוזלי שבלה התאבדה, ומשוכנע שהיא מתה ואין יותר טעם לחייו. בפועל בלה קפצה מצוק וניצלה באמצעות ג'ייקוב. בידיעה שהוא לא יכול לחיות בלעדיה, אדוארד מנסה לשכנע קבוצה של ערפדים איטלקים מיוחסים, הוולטורי, להרוג אותו. יחד עם אחותו אליס, בלה ממהרת לאיטליה להציל את אדוארד, והן מצליחות להציל אותו תוך סיכון גדול. אדוארד מספר לבלה על הסיבה האמיתית לעזיבתו את פורקס ומתנצל בפניה. בלה סולחת לו והם ממשיכים במערכת יחסיהם בפורקס.
ג'ייקוב בלאק.
ג'ייקוב נולד בלה-פוש - שטח ששיך לשבט אינדיאני עתיק יומין, וצבע עורו מתואר כאדמדם-חום. אמו של ג'ייקוב נפטרה בצעירותו, ויש לו שתי אחיות שאחת מהן, רייצ'ל, מוטבעת על פול, חבר בלהקה. ג'ייקוב מתואר בספרים כגבוה מאוד, מתנשא לגובה של מעל ל-2 מטר עם שרירי גוף עבים, כמו של שרירן. ג'ייקוב חובב מכונאות ומכוניות. בילדותו בילה ג'ייקוב עם בלה במהלך חופשות הקיץ השנתיות שלה בפורקס בדיג וטיולים.
ב"ירח חדש" בלה וג'ייקוב מתיידדים, והוא עוזר לה להתמודד עם עזיבתו הפתאומית של אדוארד. הם מבלים יחד בתיקון אופנוע ישן ובעיסוק במכונאות. באמצע הספר מתברר כי ג'ייקוב צאצא לזאבים השייכים לשבט הקווילוט, אויביהם הטבעיים של הערפדים. אנשי-זאב הם קצרי-רוח, אלימים, וכאשר מתעורר בהם הכעס הם אינם יכולים לשלוט בעצמם, ו"מתפוצצים" לצורתם הזאבית, לכן ג'ייקוב מבטיח להתרחק מבלה. הוא והלהקה מצילים את בלה מפני ערפד מחבורתו של ג'יימס. הוא מתנצל בפני בלה, אך נסוג כשהוא רואה את אליס בביתה.
רחוב היהלומים, רחוב 47
היטל בצורת
היטל בצורת (או בשמו הרשמי: היטל בשל צריכת מים עודפת) הוא היטל שחייב בו מי שצרך מים מעבר לכמות הקבועה בחוק. ההיטל נקבע במסגרת חוק ההסדרים לשנים 2009 ו-2010, כהוראת שעה עד ה-31 בדצמבר 2010, במטרה להפחית את צריכת המים בשל המחסור שנוצר עקב הבצורת שפקדה את ישראל בשנים שקדמו לקביעת ההיטל.
רקע.
במשך חמש שנים ברציפות, בין 2005 ל-2009, כמויות המשקעים השנתיות היו נמוכות מהממוצע, וכתוצאה מכך ירדו מפלסי המים באקוויפרים. הירידה הייתה חדה כל כך, עד כי התעורר החשש כי המשך שאיבת המים בכמה מהם יביא את מפלס המים אל "הקו השחור" - רמה שבה השאיבה עלולה לגרום לפגיעה קשה ובלתי הפיכה במקורות המים ובאיכותם.
במטרה להפחית את הביקוש למים, יזמה הממשלה, במסגרת חוק ההסדרים, הוראת שעה ובה נקבעו מכסות מים למגזר הביתי שחריגה מהן כרוכה בתשלום היטל כספי. הנחת היסוד בבסיס ההוראה היא כי ההיטל יעודד את האזרחים לחסוך במים.
הוראות החוק.
ההוראות הנוגעות להיטל הבצורת קבועות בפרק כ"א לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט-2009. המכסות שנקבעו הן כמפורט להלן:
בנוסף, נקבעו מכסות מיוחדות לתושבי קיבוצים, יישובים המספקים לעצמם את המים לצריכה ביתית וליישובים שבהם נמדדו לפחות 38° במשך 20 ימים לפחות בין השנים 2008-2006, וכן לנכים בעלי 100% נכות ומעלה.
ההיטלים נגבים יחד עם חשבון המים באמצעות תאגידי המים של הרשויות המקומיות, אך מועברים לאוצר המדינה. החוק קובע כי אי העברת הסכומים שנגבו מתאגיד המים לאוצר המדינה היא עבירה פלילית.
ביקורת.
על היטל הבצורת נמתחה ביקורת מגורמים שונים. הטענה העיקרית נגד ההיטל היא שבעצם הטלתו נדרש האזרח לממן את מחדלי ממשלות ישראל לאורך השנים, על שלא דאגו להקים מתקני התפלה ולא קידמו די הצורך שיקום מקורות מים מזוהמים וטכנולוגיה של שימוש במים אפורים ובטיהור שפכים. טענה אחרת הועלתה נגד העברת כספי ההיטל לאוצר המדינה, ולא לפיתוח משק המים. עוד נטען כי היטל הבצורת הוטל רק על הצרכנים הביתיים, משום שלענפי החקלאות, התעשייה והמלונאות שדולה חזק שמנע הטלת היטלים דומים גם עליהם.
מנגד, נטען כי משקי הבית הם צרכני המים העיקריים בישראל (בשנת 2008 צרך המגזר הביתי 755 מיליון קוב מים, לעומת 490 מיליון שצרכה החקלאות ו-88 מיליון שצרכה התעשייה). יו"ר רשות המים, אורי שני, ציין כי גם אם נעשו שגיאות בעבר, נוכח המצב החמור אליו נקלע משק המים, אין ברירה אלא להשתמש בהיטל הבצורת, וכי הוא חלק משורה של צעדים ארוכי טווח שננקטים כדי לחלץ את משק המים מהמשבר. עוד ציין שני כי היטל הבצורת משיג את מטרתו, שכן צריכת המים הביתית בישראל ירדה באופן משמעותי.
בנוסף לדיון הציבורי, הוגשו גם ארבע עתירות לבג"ץ נגד ההיטל. עתירה אחת הוגשה בידי עיריית אילת, שטענה שמאחר שהמים שבו היא ותושביה משתמשים הם תוצר של התפלה, אין זה סביר להטיל עליהם את ההיטל. עתירה שנייה הוגשה בידי מספר ועדים של יישובים קהילתיים, שטענו כי החוק מפלה אותם לעומת תושבי הקיבוצים. עתירה שלישית הוגשה בידי מגדלי עופות, שטענו כי החוק פוגע בהם משום שהם צורכים יותר מים מאחרים. העתירה הרביעית הוגשה בידי איש עסקים, שטען שהליך החקיקה המזורז במסגרת חוק ההסדרים לא היה תקין, וכי בהיעדר ערובה לכך שכספי ההיטל ישמשו את משק המים, הוא אינו מידתי. ב-2 בנובמבר 2009 הוציא השופט אדמונד לוי צו על תנאי, המורה למדינה לנמק מדוע לא יבוטל ההיטל בשל פגמים בהליך חקיקתו ובשל היותם של ההסדרים בו פוגעים בזכויות יסוד חוקתיות, ומדוע לא יתוקן בשל האפליה שיש בו בין מגזרים שונים באוכלוסייה.
התפתחויות לאחר החקיקה.
בנובמבר 2009 סיכמו רשות המים, משרד התשתיות, משרד האוצר ומשרד ראש הממשלה על הקפאת היטל הבצורת בתקופה שבין ינואר לאפריל 2010, לצד העלאת תעריפי המים ב-25% בינואר 2010, וב-15% נוספים עד ינואר 2011.
בית (תוכנה)
החברה הישראלית לכימיה
החברה הישראלית לכימיה (ICS) היא אגודה מקצועית, שמטרתה לקדם את חקר הכימיה הטהורה והיישומית, בישראל ובעולם. החברה רשומה בישראל כעמותה. מקור החברה ב"הסתדרות הכימאים בארץ ישראל", שנוסדה בשנת 1933 בתל אביב, במטרה לסייע בקליטת כימאים שברחו מגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון. בשנת 1948 שינתה את שמה ל"הסתדרות הכימאים בישראל", וב-1960 ל"חברה הישראלית לכימיה". נכון לשנת 2009, היו לחברה הישראלית כ-800 חברים.
החברה מורכבת מעשר חטיבות: כימיה אנליטית, חישובית, חינוכית, אנאורגנית-ביואנאורגנית, תעשייתית, רפואית, אורגנית, ביואורגנית ופיזיקלית-אורגנית, פיזיקלית, מצב-מוצק, ותאורטית.
החברה מארגנת כנס מקצועי שנתי, הנחשב לכנס המרכזי של עולם הכימיה בישראל, ובו משתתפים חוקרים מהאקדמיה והתעשייה. כמו כן מפרסמת החברה ביטאון תקופתי, מעניקה פרסי הצטיינות לחוקרים וסטודנטים, ומארגנת "אולימפיאדת כימיה", ה"כימיאדה", לתלמידי תיכון. החברה מקיימת קשרי ידידות עם אגודות מקצועיות לכימיה ברחבי העולם, דוגמת האגודה האמריקנית לכימיה והחברה המלכותית לכימיה. החברה הישראלית לכימיה חברה בארגונים בינלאומיים; כמו באגודה האירופית לכימיה (EuChemS) ובאיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (IUPAC). החברה שותפה להוצאת כתב העת השבועי Physical Chemistry Chemical Physics, יחד עם 15 אגודות מקצועיות לכימיה מרחבי העולם, בניהולה המרכזי של החברה המלכותית לכימיה.
מועדון הכדורגל סנט אטיין
מאיר מיבר
מאיר מֵיבַר (מייברג) (30 בינואר 1918, י"ז בשבט ה'תרע"ח - 11 בנובמבר 2000, י"ג בחשוון ה'תשס"א) היה מנהיג ומפקד העיר צפת במלחמת העצמאות, ראש עיריית צפת ואיש עסקים.
ילדות ונעורים.