גוסטבו מש (נולד ב-21 בפברואר 1957) הוא פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה. כיהן בעבר גם כרקטור אוניברסיטת חיפה. כמו כן שהה במעמד של פרופ'-אורח באוניברסיטת טורונטו בקנדה ובאוניברסיטת אוקספורד באנגליה.
ביוגרפיה.
מש נולד בקורדובה, ארגנטינה, לדורה ומרקוס, גם הם ילידי ארגנטינה, שהוריהם היגרו לארגנטינה ממזרח אירופה. בנוסף לו, היו במשפחה אח ושתי אחיות. עלה לישראל לבדו ב-1973, ולמד במכינה קדם אקדמית של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1978–1981 שירת שירות סדיר בצבא, בחיל השריון.
בשנים 1982–1985 למד סיעוד בבית ספר לסיעוד במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ואחר כך עבד כאח מוסמך בתחום בריאות הנפש.
בשנים 1985–1988 למד לתואר ראשון בחינוך (ייעוץ) וסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה.
בשנים 1988–1990 למד לתואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה. עבודת המ.א. שלו עסקה בגורמים המשפיעים על שעור הרצידיביזם של חולי נפש, ונכתבה בהדרכת פרופ' גדעון פישמן.
בשנים 1990–1993 נסע לארצות הברית ללימודי תואר שלישי וסיים את התואר במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. עבודת הדוקטור שלו עסקה בגורמים המשפיעים על פערים כלכליים ואתניים במעורבות אזרחים בתכנון עירוני, ונכתבה בהנחיית פרופ' קנט שוויריאן.
ב-1993, לאחר סיום לימודיו, חזר לאוניברסיטת חיפה והחל לעבוד בה כמרצה. ב-2011 התמנה לפרופסור מן המניין.
ב-2021, בתום כהונה של חמש שנים כרקטור האוניברסיטה, החליט לקצר את תקופת כהונתו, ופרש לגמלאות, אך הוא ממשיך לעסוק במחקר.
מחקרו.
מחקרו של מש ממוקם בתחומי הקרימינולוגיה והסוציולוגיה.
במחקריו המוקדמים עסק בהיבטים סוציולוגיים של ויקטימולוגיה עם דגש על התפקיד של פעולות שגרתיות ופיקוח חברתי על הסיכוי לקורבנות. מחקריו העכשוויים משלבים מסגרות תאורטיות אלה לחקר הגורמים החברתיים לעבריינות סייבר (המרחב הקיברנטי).
כמו כן, עסק רבות בסוציולוגיה של הטכנולוגיה והתקשורת הדיגיטלית. הוא חקר, במספר מחקרים, את ההבדלים החברתיים במניעים לשימוש בתקשורת דיגיטלית על ידי קבוצות מיעוט וקבוצת הרוב באוכלוסייה, וההשפעה של שימוש זה על נגישות להון חברתי. במסגרת עבודתו פיתח את ההשערה של גיוון חברתי (social diversification), ששימש בחקר פערים דיגיטליים, והקשר עם שינויים בנגישות להון חברתי.
בנוסף חקר את האימוץ של רשתות חברתיות מבוססות אינטרנט בקרב צעירים, ואת ההשפעה שלהן על יחסים בין אישיים בתרבות האינטרנט בקרב צעירים, ובקשר בין הורים-ילדים בפייסבוק.
תפקידי ניהול אקדמי.
במקביל לעיסוקו במחקר, מילא מש תפקידי ניהול אקדמי באוניברסיטת חיפה.
בין המרכזיים שבהם:
משפחתו.
נשוי לזיוה, אחות בגמלאות, שעבדה בבית חולים כרמל בחיפה. אב לשניים.
מתגורר בחיפה.
פרסומיו.
מבחר ממאמריו.
מש פרסם כ-120 מאמרים מדעיים, מחקרים ופרקים בספרים מדעיים.
להלן מבחר מהם:
באנגלית.
Mesch, Gustavo S. (2012) Minority status and the use of computer mediated communication: a test of the Social Diversification Hypothesis. Communication Research, 39(3): 317-337.
Yossef, A. &amp; Mesch, G.S. (2015). The Spatial and Social Network Dimensions of Mobile Communication: A test of the Social Stratification and Social Diversification Hypothesis. Communication Research.43:5, 713-734. https://journals.sagepub.com/doi/full/10.1177/0093650215573961
Mesch, G.S. (2017) Race, ethnicity and the strength of Facebook ties, Journal of Youth Studies, 21 (5), 575-589.
Mesch, G.S. (2017). “Parent–Child Connections on Social Networking Sites and Cyberbullying”, Youth &amp; Society.
Dodel, M. &amp; Mesch, G.S. (2018). Inequality in digital skills and the adoption of online safety behaviors. Information, Communication &amp; Society, 21,(5) :712-728.
Dodel, M., &amp; Mesch, G. S. (2020). Perceptions about the impact of automation in theworkplace. Information, Communication &amp; Society, 23(5), 665-680.
הליכת הפילון
שלמה מגדסי
שלמה מגדסי (נולד ב-1954) הוא פרופסור מן המניין לכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, שהה במעמד של פרופסור-אורח באוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג בסינגפור, ובאוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין בסין.
ביוגרפיה.
מגדסי נולד וגדל ברמלה. הוריו, שמחה ונעים, עלו ב-1950 מעיראק. למגדסי שתי אחיות, רוחמה ואורנה. הוא למד בתיכון האזורי רמלה - לוד (סיים ב-1972). בשנים 1972–1975 שירת שירות צבאי וגם סיים קורס קצינים. לאחר תום שירותו, עבר לירושלים והחל ללמוד כימיה באוניברסיטה העברית, שבה למד לתארים ראשון, שני ושלישי. בשנים 1975–1978 למד לתואר ראשון בכימיה. בשנים 1978–1980 למד לתואר שני בכימיה יישומית, ואת עבודת הגמר כתב בהנחיית פרופ' נסים גרתי. בשנים 1980–1984 למד לתואר שלישי. את עבודת הדוקטור שעסקה באמולסיות כפולות כטכניקה לשחרור מבוקר של תרופות, כתב גם כן בהנחיית פרופ' נסים גרתי.
לאחר סיום לימודיו, נסע בשנים 1984–1986 לארצות הברית לפוסט-דוק בבית הספר לרוקחות ובמחלקה להנדסה כימית באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
ב-1986 חזר לישראל ומונה כחבר סגל בדרגת מרצה במכון קזאלי לכימיה יישומית באוניברסיטה העברית. משנת 2005 הוא מכהן כפרופסור מן המניין.
עד כה הדריך 80 סטודנטים לתואר שני, 24 סטודנטים לתואר שלישי, וכ-30 פוסט-דוקטורנטים.
מחקרו.
מגדסי, יחד עם קבוצת המחקר שלו באוניברסיטה העברית, עוסק בכימיה של חומרים בממדים קטנים, מדע חומרים וננוטכנולוגיה, ויישומים בתחומים שונים, בעיקר בתהליכי הדפסה וציפויים, ובמערכות הולכה חכמות של חומרים פעילים. מחקרו מתמקד בפיתוח תהליכים ליצירת טיפות או חלקיקים חדשים, וחקר מנגנוני ייצובם במערכות נוזליות. היישומים של מחקריו הם בתחומים מגוונים, כמו: חומרים להדפסה תלת ממדית, הפקת אנרגיה סולרית, אלקטרוניקה מודפסת, גלאים ורובוטים רכים, מערכות הולכה לקוסמטיקה, ותוספי מזון.
רבים ממחקריו הבשילו למוצרים ותהליכים בתעשייה המקומית והעולמית, ולהקמת חברות הזנק. בתחום האלקטרוניקה המודפסת מחקרו עוסק ביצירת ננו-חומרים המבוססים על כסף ונחושת, אשר מוסחרו לשתי חברות, בישראל ובסינגפור. בתחום הדפסת הזרקת דיו הוא פיתח חומרים המבוססים על חלקיקי זכוכית תת-מיקרונים, והביאו להקמת חברה להדפסת זכוכיות עמידות. בתחום האנרגיה הסולרית פותחו ציפויים המאפשרים קליטת קרינה יעילה והפיכתה לחשמל באמצעות טורבינות. בתחום מערכות הולכה פותחו מספר מוצרים קוסמטיים מבוססי חומרים מים המלח, ותוספי מזון מבוססי שמן רימונים, כולם מכילים טיפות או חלקיקים בגדלים ננומטרים.
תפקידי ניהול אקדמי.
במקביל לעיסוקו במחקר, מילא מגדסי תפקידי ניהול אקדמי באוניברסיטה העברית. להלן הבולטים שבהם:
משפחתו.
נשוי לצילה תורי-מגדסי פסיכולוגית חינוכית בכירה, ובעבר סגנית מנהלת השירות הפסיכולוגי חינוכי (שפ"ח) בעיריית ירושלים. אב לשניים.
מתגורר בשכונת עיר גנים בירושלים.
פרסומיו.
מבחר ממאמריו.
מגדסי כתב מעל 350 מאמרים ופרקים בספרים מדעיים. להלן הבולטים שבהם:
פטנטים.
על שמו של מגדסי רשומות 90 המצאות, מעל 300 בקשות לפטנטים, ומתוכן 70 פטנטים רשומים (מהם 41 פטנטים בארצות הברית). פירוט הפטנטים מצוי בדף האישי שלו באתר האוניברסיטה העברית. לאור הישגיו בתחום הפטנטים, הוא נבחר לאחרונה, בארצות הברית, כחבר .
דיוויזיית השריון ה-16 (ארצות הברית)
דיוויזיית השריון ה-16 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 16th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 ביולי 1943 במחנה צ'אפי בארקנסו ונחתה בצרפת בין 11 ל-17 בפברואר 1945. הדיוויזיה נכנסה ללחימה מסוף אפריל 1945 והשתתפה בימים האחרונים של . הדיוויזיה נלחמה באזור נירנברג, ולאחר מכן נכנסה לצ'כוסלובקיה בתחילת מאי 1945 וכבשה את העיר פילזן. הדיוויזיה ספגה את מספר האבידות הקל ביותר מבין כל דיוויזיות השריון האמריקאיות באירופה, עם 32 נפגעים בלבד, ובילתה 3 ימים בלחימה. הדיוויזיה הושבתה עם שובה לארצות הברית באוקטובר אותה שנה, ופורקה בניו ג'רזי ב-15 באוקטובר 1945.
Save Me (שיר של דה פאראקיט)
Save Me הוא סינגל של ההרכב המוזיקלי הצרפתי, דה פאראקיט, בשיתוף פעולה עם הזמרת אלדן ז'קוב. בשיר נמצאת דגימה מהשיר "ערב של שושנים".
השיר זכה להצלחה רבה בישראל ולהשמעות רבות ברדיו, ודורג במצעדים במספר מדינות בעולם, בהן רוסיה וצרפת. במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של תחנת הרדיו הפופולרית גלגלצ לשנה זו, הגיע השיר למקום ה-19. בהקלטה אקוסטית של השיר שביצע הצמד באולפני גלגלצ בישראל, בוצע השיר העברי על ידי ליאורה יצחק.
נכון למרץ 2022, השיר הושמע למעלה מ-5 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של הסינגל, שבוים על ידי ויל קינדריק והופק על ידי ג'ניפר הית', יצא בערוץ היוטיוב של דה פאראקיט ב-16 ביוני 2016. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-14 מיליון פעמים.
עיטור מצח הסוס של חזאל
עיטור מצח הסוס של חזאל הוא עיטור מצח סוס מארד שהתגלתה בהראיון בסאמוס, ועליה כתובת בכתב פיניקי המוקדשת לחזאל (המזוהה על-ידי חלק מהחוקרים עם חזאל המקראי מלך ארם דמשק). משערים שהפריט נוצר בצפון סוריה, אולי בארסלאן טאש.
הפריט מוצג במוזיאון הארכאולוגי של ואתי בסאמוס (B2579). הכתובת ידועה בשם KAI 311.
גילוי ותיאור.
העיטור נמצא בשנת 1984 בהראיון של סאמוס, ואורכו 27.3 ס"מ.