בשעות הבוקר המוקדמות, ב-21 במרץ 2012, מראח התקשר לערוץ 24 בצרפת, והודה כי צילם את הרצח שביצע וכי הוא מתכוון לפרסם באינטרנט את הסרטון. באותו זמן, בשעה 03:00 לפנות בוקר, המשטרה הצרפתית ניסתה לעצור אותו בדירתו, ברחוב Sergent Vigné בטולוז. מראח ירה על השוטרים דרך הדלת, ופצע שלושה מהם. 10 דקות מאוחר יותר הגיעו לוחמי יחידת העילית ללוחמה בטרור, יחידת RAID של המשטרה הלאומית, שכיתרו את דירתו, במקביל לניסיונות המשטרה לנהל עמו משא ומתן. שר הפנים, קלוד גיאן, הודיע כי נראה שלמראח אין דרישות מיוחדות. על פי דיווחים שונים, דווח כי מראח חמוש ברובה AK-47, עוזי, אקדחים וכמה רימונים. אמצעי לחימה נוספים נמצאו ברכב שכור מדגם רנו מגאן שחנה ליד הבניין. בניינים סמוכים פונו ובשעות הערב המאוחרות, ב-21 במרץ, פיצוצים נשמעו סביב הבניין ודובר משרד הפנים הצרפתי הסביר כי הכוחות המיוחדים ניסו לשבור את היורה, מאחר שנראה כי אינו רוצה להיכנע. הפיצוצים נמשכו במרווחי זמן קבועים, במטרה להתיש את מראח. אחד משני אחיו של המחבל (עבד אל-קאדר מראח) נעצר ונחקר והוגש נגדו כתב אישום ראשוני בגין סיוע למעשי טרור. אם המחבל, זוליכה עזירי, הובאה למקום שבו כוחות המשטרה צרו על הדירה, כדי שתסייע במשא ומתן, אך היא סירבה להתערב, ואמרה שאין לה השפעה על בנה. היא נעצרה ושוחררה.
מראח התפאר באוזני השוטרים, בליל ה-21 במרץ, שהוא הצליח להוריד את צרפת "על הברכיים", ואמר כי החרטה היחידה שלו היא שהוא לא הצליח להרוג יותר אנשים. הוא הצהיר כי מניעיו בביצוע הפיגועים היו לנקום את מותם של ילדים פלסטינים (באמצעות התקפה על בית הספר היהודי) ותקיפת צבא צרפת על מעורבותו באפגניסטן. משרד הפנים הצרפתי טען כי מראח היה חבר בארגון Forsane Alizza, שהוקם ב-2010 ומקורב לאל-קאעידה.
בשעה 10:30 בבוקר, ב-22 במרץ, הוחלט לעצור אותו. רימונים נזרקו לתוך הדירה, אך לא זכו לתגובה. צוות הפשיטה של יחידת RAID החליטו להיכנס לדירה דרך הדלת, ולאחר מכן באמצעות החלונות והתריסים שהוסרו במהלך הלילה. צוות התפרס עם מכשירים וציוד מעקב באמצעות וידאו כדי לבדוק את החדרים השונים, והמחבל התגלה בחדר האמבטיה. בשלב זה הרוצח יצא לירות צרורות ארוכים ותכופים. שני שוטרים נפצעו. השוטרים השיבו באש וירי צלפים כדי לנטרל אותו. בשלב זה קפץ מראח מהחלון עם נשק בידו והמשיך לירות. הוא נורה בראשו ובבטנו על ידי צלף משטרה, ונמצא מת על הרצפה. סוכנות הידיעות הצרפתית דיווחה כי שלושה שוטרים נפצעו מחילופי האש, אחד מהם נפצע קשה. לאחר מותו של מראח נמצאו בדירתו סרטונים ובהם תיעוד של מעשיו.
תגובות.
בעקבות פיגועי הירי העלתה ממשלת צרפת את רמת הכוננות בחבל מידי פירנה, לראשונה בתולדות האזור.
מדינות רבות בעולם גינו את הפיגוע ב"אוצר התורה". גינויה של הנציגה העליונה לענייני חוץ של האיחוד האירופי, קתרין אשטון, בו השוותה לכאורה בין הפיגוע לבין ילדים הרוגים ברצועת עזה, עורר כעס בישראל ובקהילה היהודית בצרפת. אשטון התנצלה, פרסמה הבהרה וטענה שדבריה הוצאו מהקשרם.
בעקבות אירועי הירי הועלו קריאות בצרפת להקים ועדת חקירה, שתחקור את התיאום המודיעיני של ארגוני הביון הצרפתיים, ומדוע לא נמנע אירוע הירי בבית הספר, לאחר שגם באירועים קודמים בשבוע הקודם היו מעורבים אותם כלי נשק.
ימים מספר לאחר המאורעות, אורגנו עצרות מחאה ומצעד נגד "הטרור, האנטישמיות והגזענות" שנטלו בהן חלק רבבות משתתפים שקראו לסובלנות, והדדיות בין התרבויות והדתות.
לטיפה אבן זיאתין, אמא של קורבן הירי הקימה עמותה לקידום השלום על שמו.
בדיקת קוונטיפרון
בדיקת קוונטיפרון (באנגלית TB-QuantiFERON) או QFT היא בדיקה לאבחון שחפת סמויה. הבדיקה מבוססת על חשיפת תאי דם לבנים לאנטיגנים של חיידקי השחפת ומדידת כמות האינטרפרון גמא המופרשת מתאים אלו. תאי דם לבנים של נשאי שחפת סמויה מפרישים את הציטוקין אינטרפרון גמא כתוצאה מחשיפה לאנטיגן, לעומתם, נבדקים בריאים אינם מפרישים את הציטוקין, אפילו אם בעבר נחשפו לחיסון נגד שחפת.
מבוא.
שחפת היא מחלת ריאות הנגרמת על ידי חיידק המיקובקטריום טברקולוזיס, למחלה תקופת דגירה סמויה ארוכה בה מנוטרלים החיידקים באזורים מבודדים של הריאה כך שהמחלה אינה באה לידי ביטוי קליני. במצבים של רפואיים שונים נחלשת המערכת החיסונית והמחלה מתפרצת והורסת את רקמת הריאה, בכך הופכת המחלה למסכנת חיים. הדרך הטובה ביותר להתמודד עם המחלה היא באבחון נשאי המחלה הסמויה וטיפול בהם על ידי אנטיביוטיקה.
הדרך המקובלת לאבחון שחפת סמוייה היא על ידי בדיקת מנטו הידועה גם כתבחין טוברקולין, במבחן זה מוזרק לנבחן חלבון הטברקולין המכסה את חיידקי השחפת. חולים שנחשפו בעבר לחלבון מפתחים בתוך מספר ימים תגובה חיסונית מקומית המתבטאת בפריחה מקומית (אריתמה), ובכך מאובחנים (לעיתים בטעות) כחולי שחפת סמויה. החיסרון העיקרי של המבחן הוא שנבדקים שחוסנו בעבר בחיסון נגד חיידקי השחפת (חיסון BCG), אפילו בהיותם תינוקות, מגיבים לתבחין כאילו היו נשאי שחפת. בישראל לדוגמה חוסנו עד שנות ה-70 כל הילודים, בבריטניה חוסנו ילדי בית הספר עד שנת 2005 ובמדינות אחרות כגון רוסיה החיסון עדיין נהוג לכלל האוכלוסייה.
יעילותו הנמוכה של החיסון אינה שוללת הדבקות בשחפת סמויה ולא תמיד ישנם רישומים ברורים לנטילת החיסון אחרי שנים רבות כך מוטות תוצאות – נבדקים שאינם חולים מאובחנים כחולים ולעיתים נאלצים לעבור טיפול אנטיביוטי חסר תועלת נגד השחפת.
בדיקת הקוונטיפרון.
במהלך הבדיקה נלקחת דגימת דם מן הנבדק הדם מעורבב מייד עם נוזל נוגד קרישה. הדם מודגר למשך 16-24 שעות עם פפטידים (חלקי חלבון) מחלבון הטברקולין (המצפה את חיידקי המיקובקטריום טברקולוזיס) ומהחלבון אביאן סנסיטין (המצפה את חיידקי מיקובקטריום אביאן, הגורמים למחלה דומה לשחפת). כביקורת חיובית מודגר הדם עם החלבון פיטו-המגלוטנין הגורם לפרשת אינטרפרון, וכתגובה שלילית מודגר הדם עם תמיסת מלח פיזיולוגית.
למחרת נבחנת כמות האינטרפרון גמא שנפלטה מן התאים בעזרת בדיקת ELISA. תוצאה שלילית (עדות לאי קיום המחלה) נחשבת אם כמות האינטרפרון שהופרשה מתאי הדם אחרי חשיפה לטברקולין היא 15% או פחות מכמות האינטרפרון שהופרשה לאחר חשיפה לפיטו-המגלוטנין, תוצאה חיובית נחשבת תגובה של מעל 30%, תגובת ביניים (15%-30%) תלויה בקבוצת הסיכון של הנבחן.
הפפטידים המשמשים להשראת התגובה החיסונית הם פפטידים ייחודיים לחיידקי המיקובקטריה האנושיים ואינם מופיעים בחיידקי המיקובקטריה בובין המשמשים להכנת חיסון הBCG. כך נבדקים שחוסנו בעבר בBCG אינם גורמים להפרשת אינטרפרון בבדיקה זאת.
הבדיקה אושרה על ידי מנהל התרופות האמריקני בשנת 2001 לשימוש בבני אדם.
התווית שימוש בבדיקת קוונטיפרון.
בדיקת הקוונטיפרון יקרה יותר מבדיקת מנטו וקשה יותר לביצוע, לכן לרוב משמשת הבדיקה במקרים בהם יש לה עדיפות ברורה על בדיקת מנטו-
בדיקת הקוונטיפרון אינה מומלצת כבדיקת סקר לאוכלוסיות בסיכון נמוך כגון תלמידים בבית הספר.
הבדיקה אינה יעילה בחולי שחפת בעלי מחלה פעילה כיוון שבהם התגובה החיסונית היא לרוב בלתי תקינה.
לא ברורה יעילות הבדיקה בחולים בעלי כשל חיסוני כגון חולי איידס.
המסגד הגדול של פריז
המסגד הגדול של פריז (בצרפתית: Grande Mosquée de Paris) הוא המסגד הגדול ביותר בצרפת והשלישי בגודלו באירופה. הוא ממוקם ברובע החמישי של פריז. בהקמתו ביטאה צרפת הכרת תודה לחיילים המוסלמים ששירתו בצבאה במלחמת העולם הראשונה, ולכמאה אלף מהם שנהרגו בה.
באולם הגדול שבו יש מקום לאלף מתפללים ובנוסף, הוא כולל חדרי תפילה, ספרייה, חנות מתנות, מסעדה, בית קפה וגם חדר ללגימת תה עם נענע.
היסטוריה.
בחוק שחוקקה צרפת לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הקצתה צרפת סכום בסיס של 500 אלף פרנקים לפרויקט זה ומהגרים בעלי ידע מאלג'יריה ומרוקו נרתמו למלאכת הבנייה. סולטאן מרוקו כונן ווקף אסלאמי שליווה את תהליך ההקמה עד לסיום העבודות בקיץ 1926. אז ביום חמישי 15 ביולי (בלוח המוסלמי: ב-4 לחודש הראשון מוחרם שנת 1345) נערך טקס חנוכת המסגד בהשתתפות מוזמנים רבים ובנוכחות גסטון דומרג, הנשיא של הרפובליקה השלישית של צרפת וגם בנוכחות סולטאן מרוקו מאוולה יוסף בן חסן שהגיע בלוויית פמליה גדולה של מלומדים מארצו, והשייח' סופי אחמד אלעלווי ניהל את תפילת החנוכה. למחרת נישאה דרשת יום השישי הראשונה במסגד מפיו של אחמד סקריג', איש הלכה, היסטוריון וגם משורר, שחיבר בתי שיר לכבוד המסגד אשר נחקקו על גבי קירותיו.
המסגד הוקם על שטח בגודל 7500 מ"ר, שטח ששימש עד לשנת 1911 כבית חולים למעשי צדקה. צמוד למבנה המסגד ישנו גן המסגד שמשתרע על פני שטח 3500 מ"ר. מראה הגן מזכיר את גני ארמון אלהמברה ששימש את המלכים המוריים בגרנאדה שבספרד. צריח המסגד (המינרט) נישא לגובה 33 מטר.
באולם הכניסה יש מרפסות מקושטות בירוק ובמרכזו מזרקה מהודרת. דוכן הדרשן (המינבר) ניצב מימין לגומחה (קיבלה) שפונה למכה והוא הוענק למסגד על ידי פואד מלך מצרים.
מנהל המתחם מאז הקמתו היה סי קאדור בן גבריט, אשר שימש בתפקיד כ-30 שנה, עד מותו ב-1954.
צרפת נכבשה על ידי הצבא הגרמני וקמה בה ממשלה ששיתפה עמו פעולה ברדיפת היהודים והסגרתם. בעת הזו עשה בן גבריט (כך נטען) שימוש במתקני המסגד ובאמצעיו להסתרת הנרדפים, שמספרם נע בין 100 איש ל-1600. הוא גם סיפק להם תעודות כוזבות מצילות חיים. לאות הוקרה על פועלו זה העניקה לו ממשלת צרפת אות צלב לגיון הכבוד. מדינת ישראל שנצרכה להגיב לכך לא ראתה בו "חסיד אומות העולם" על שום העדר ראיות מטעמם של אנשים שהציל.
לה דפאנס