באיטליה הסרט יצא לאקרנים ב-15 בדצמבר 1972, אולם שבוע לאחר מכן המשטרה החרימה את כל העותקים, בהוראת תובע שכינה את הסרט "פורנוגרפיה", וברטולוצ'י הועמד למשפט באשמת "הפצת תועבה". לאחר שנדון בערכאה ראשונה ובערכאת ערעור, גורלו של הסרט הוכרע על ידי בית המשפט העליון של איטליה ב-26 בינואר 1976. בית המשפט העליון הורה על השמדת כל העותקים של הסרט (אם כי מספר עותקים נשמרו בספריית הסרטים הלאומית). על ברטולוצ'י נגזר עונש של ארבעה חודשי מאסר על תנאי ושלילת זכויותיו האזרחיות לתקופה של חמש שנים, לרבות זכותו להצביע בבחירות. ב-1987, 15 שנים לאחר האיסור המקורי על הקרנת הסרט, פסיקה חדשה של בית המשפט איפשרה את הקרנתו באיטליה.
האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'
האקדמיה הצבאית המלכותית (באנגלית: Royal Military Academy המוכרת גם בראשי התיבות RMA) בווליץ', בדרום-מזרח לונדון הייתה אקדמיה צבאית של הצבא הבריטי שנועדה להכשיר קצינים עבור חיל התותחנים המלכותי וחיל ההנדסה המלכותי. בשלב מאוחר יותר הכשירה האקדמיה קצינים עבור חיל הקשר המלכותי וחילות טכניים אחרים.
האקדמיה נוסדה ב-1741. מטרתה הייתה לספק השכלה ולייצר "קצינים טובים עבור הארטילריה ומהנדסים צבאיים מושלמים".
בין המורים הידועים שלימדו במוסד פרדריק אוגוסטוס אבל (Frederick Augustus Abel), פיטר בארלו (Peter Barlow), סמואל הנטר כריסטי (Samuel Hunter Christie), אדאיר קראופורד (Adair Crawford), ג'ורג' גרינהיל (George Greenhill), פרסי אלכסנדר מקמהון (Percy Alexander MacMahon), פול סנדביי, (Paul Sandby) וג'יימס ג'וזף סילבסטר. האקדמיה הייתה ידועה בכינוי "בית המלאכה" משום שהמבנה הראשון שלה היה בית מלאכה של הרויאל ארסנל שעבר הסבה.
אקדמיה צבאית נוספת, הידועה כקולג' הצבאי המלכותי (Royal Military College או RMC) הוקמה בסנדהרסט שבברקשייר ב-1799 על מנת להכשיר קצינים עבור חיל הרגלים וחיל הפרשים.
שתי האקדמיות נסגרו בתחילת מלחמת העולם השנייה ב-1939. האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט נפתחה ב-1947 כאיחוד בין שני המוסדות. נכון ל-2008 עברו המבנים הישנים של האקדמיה הסבה והרחבה לבנייני מגורים יוקרתיים.
אוסף האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט מכיל תצוגות של ההיסטוריה של האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', הקולג' הצבאי המלכותי והאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. האוסף כולל את יומני הרישום של הסטודנטים, ארכיונים היסטוריים, מדים, ציורים, תצלומים וחפצים נוספים.
דימה לייפמן
דימה לייפמן (נולד ב-12 באפריל 1985) הוא שופט טניס בינלאומי, בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ובעל שני תארים שניים ב-Sport Management ו-Global Management באוניברסיטת IE Business School שבמדריד (אחד ממוסדות החינוך המובילים בעולם בתחום בניהול והפיננסיים). הוא שופט הטניס הבכיר בארץ בעל תג זהב (התג הגבוה ביותר לשופט בינלאומי) דימה נכלל גם בין השופטים הבכירים בעולם .
ביוגרפיה.
לייפמן נולד בקורוסטן שליד קייב, הוא עלה לישראל מברית המועצות בשנת 1991 עם משפחתו. גדל והתחנך באשקלון. עוד מגיל צעיר החל לשחק טניס בעידוד הוריו והתאמן במרכז הטניס אשקלון.
בשנת 1997 בגיל 12, עבר לייפמן קורס קוונים לאומי והחל לעבוד כקוון בתחרויות בינלאומיות שהתקיימו אז ברחבי הארץ. בשנת 2003 נבחר לייפמן על ידי וועדת שיפוט לייצג את ישראל במסגרת קורס שופטים בינלאומי שהתקיים בווילניוס שבליטא, בסיומו של קורס מוצלח קיבל דימה תג לבן בינלאומי (תג בינלאומי בסיסי), והפך לאחד התגים הלבנים הצעירים בעולם (כשהוא עוד לא בן 18), בשנת 2008 לאחר שצבר ניסיון רב במסגרת הבינלאומית, כולל השתתפות בשלוש תחרויות ווימבלדון 2006-2008 נבחר דימה לקורס המתקדם של איגוד הטניס הבינלאומי שהתקיים בפריז. את הקורס סיים בהצלחה והוענק לו תג ארד בינלאומי בכיר.
במהלך 2008–2012 שפט לייפמן חמש פעמים ברציפות בגמר אליפות ישראל בוגרים לעיני למעלה מ-2000 צופים נלהבים במועדון הטניס שברעננה. כמו כן יצג לייפמן את ישראל במפגשי גביע הדייוויס בקפריסין, יוון ומונקו בהם שימש כשופט כיסא נייטרלי.
במהלך השנים הללו שפט לייפמן וייצג את מדינת ישראל במספר בלתי מבוטל של תחרויות טניס בינלאומיות ברחבי העולם: בפינלנד, רומניה, הולנד, יוון, קפריסין, סרביה, שווייץ, איטליה, אוקראינה, רוסיה, ליטא, לטביה, מקסיקו, אנגליה, גאורגיה, ארמניה ועוד.
בנובמבר 2010 נבחר לייפמן לייצג את ישראל בקורס בינלאומי נוסף, הפעם לשופטים הראשיים שהתקיים בווימבלדון שבלונדון, את הקורס סיים לייפמן בהצלחה והפך לשופט ראשי בעל תג כסף הצעיר ביותר בעולם.
בנובמבר 2011 נבחר לייפמן לייצג את ישראל במשחקים האולימפיים שבלונדון (קיץ 2012), לייפמן היה השופט הישראלי היחיד בתחרות יוקרתית זו. ב-2013 ייצג לייפמן את ישראל בתחרות Mone Carlo מסדרת מסטרס 1000. משנת 2013- 2018 התמקד לייפמן בעבודת השופט הראשי וייצג את ישראל באין ספור תחרויות גדולות ברחבי העולם (סין, תאילנד, סלובניה, דרום אפריקה, אירלנד, פורטוגל, שוודיה, טורקיה, בולגריה, קזחסטן, רוסיה, אוקראינה, בלרוס, לטביה). בשנת 2015 נכנס לייפמן לקבוצת פיתוח של גביע דייוויס / גביע פדרציה (מועדון שמשתייכים אליו מספר מצומצם של שופטים).
בדצמבר 2018 קודם לייפמן על ידי איגוד הטניס הבינלאומי לתג זהב היוקרתי (התג הגבוה ביותר לשופט טניס) והפך לשופט הטניס הבכיר ביותר בתולדות מדינת ישראל (בעידן המודרני).
בתחילת 2019 שובץ לייפמן לשמש כאחד מתוך צוות מצומצם של שופטים ראשיים שינהלו את המשחקים הפארלימפיים - Tokyo 2020 - התפקיד הבכיר ביותר לשופט טניס ישראלי אי פעם.
לייפמן משתייך גם למספר וועדות:
צנחנים בוכים בכותל
הוגו אלמיידה
הוגו מיגל פריירה דה אלמיידה (בפורטוגזית: Hugo Miguel Pereira de Almeida; נולד ב-23 במאי 1984 בפיגיירה-דה-פוז, פורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
אלמיידה הצטרף לקבוצת הנוער של פורטו בשנת 2000, את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך ב-21 בספטמבר 2003 בניצחון הבייתי על בנפיקה ליסבון, כאשר שותף בשלוש הדקות האחרונות. אך לאחר שלא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, יצא אלמיידה לשחק בהשאלה באוניאו דשפורטיבה דה לייריה ובקבוצת בואבישטה.
בעונת 2005/2006 חזר אלמיידה לפורטו והפך לבורג חשוב בקבוצה, ואף זכה איתה באליפות פורטוגל. באותה העונה הוא אף כבש במסגרת ליגת האלופות שער מרהיב בבעיטה חופשית מטווח של 35 מטרים, בהפסד קבוצתו לאינטר מילאנו באצטדיון הסן סירו.
בעונת 2006/2007 עבר אלמיידה בהשאלה לקבוצת ורדר ברמן, וכבש 10 שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות באותה העונה. באוגוסט 2007, עם הצטרפות החלוצים אדגר ברונו דה סילבה וארנסטו פאריאס לפורטו, החליט אלמיידה לקבל את הצעתה של ורדר ברמן להצטרף לשורותיה באופן קבוע, וחתם על חוזה לארבע שנים תמורת כ-4 מיליון אירו. עם עזיבתו של מירוסלב קלוזה, קיבל אלמיידה את הזדמנותו להפוך לשחקן הרכב. ב-12 המשחקים הראשונים של העונה הוא כבש 7 שערים, ואת העונה הוא סיים עם 16 שערים. שני בקבוצתו רק לדייגו אשר כבש באותה העונה 17 שערים.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל ערך אלמיידה נגד אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2008 ואף כבש באותו המשחק. גם במשחקו השני בנבחרת כבש, בניצחון 1-0 על ארמניה. מאוחר יותר התברר כי שערים אלו היו חיוניים להעפלתה של פורטוגל לטורניר.
בדצמבר 2010 חתם על חוזה לשחק 3 שנים בקבוצת בשיקטאש הטורקית. ב-7 באוקטובר 2014 חתם בצ'זנה האיטלקית, לאחר מאבקים עם הקבוצה חתם בינואר 2015 בקובאן קרסנודאר הרוסית. ב-9 ביולי 2015 חתם באנז'י מחצ'קלה העולה החדשה לליגת הרוסית. ב-13 בינואר עזב את אנז'י כשחקן חופשי. ב-16 בינואר חתם לשנה וחצי בהנובר 96. ב-18 ביולי 2016 חתם בא.א.ק. אתונה. ב-30 באוגוסט 2017 חתם אלמיידה בהיידוק ספליט שם שיחק עד תום העונה. לאחר מכן חתם באקדמיקה דה קוימברה שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בפברואר 2020.
קאלו
ג'ובאני בטיסטה אודיירנה
ג'ובאני בטיסטה אודיירנה (Giovan Battista Odierna או Giovan Battista Hodierna, 13 באפריל 1597 – 6 באוגוסט 1660) היה אסטרונום וכומר איטלקי, שחי ברגוזה שבסיציליה ומאוחר יותר הפך לחבר בחצרו של דוכס מונטקיארו. אודיירנה התעניין וביצע מחקרים בתחומים שונים של מדעי הטבע, ביניהם בוטניקה ופיזיקה, אך עבודתו המרכזית הייתה בתחום אסטרונומיה תצפיתית. בעזרת טלסקופ גליליאני הוא צפה בעצמים במערכת השמש כגון צדק ושבתאי וירחיהם וכן בשביטים, ותיעד את תנועתם. מלבד זאת, הוא מצא עניין רב בערפיליות, ובאחת מעבודותיו החשובות הרכיב קטלוג של כ-40 עצמים, ביניהם לפחות 19 ערפיליות וצבירים שהצליחו להצליב עם עצמים בעלי סימונים מודרניים.
שנותיו הראשונות.
אודיירנה נולד ברגוזה שבסיציליה, וככל הנראה גדל בסביבה עניה והשכלתו המדעית הייתה עצמאית. כבר כאיש צעיר התעניין באסטרונומיה: הוא צפה בשלושה שביטים בשנים 1618-1619 מרגוזה, באמצעות טלסקופ גליליאני עם הגדלה קבועה של פי 20.
השכלתו הרשמית הייתה דתית והוא הוסמך לתפקיד כומר קתולי בשנת 1622 בעיר סירקוזה. לאחר מכן חזר לעיר מולדתו ובשנים 1625 עד 1636 מילא תפקיד כומר ברגוזה ולימד מתמטיקה ואסטרונומיה.
מחקר מדעי.
ב-1636 הצטרף אודיירנה לקרלו וגוליו תומאס, דוכסי מונטקיארו, למושבם החדש בפלמה דה מונטקיארו. הם נתנו לו בית ושטח אדמה וכן מימנו את פרסומיו, והוא שירת אותם כאיש דת של הקהילה הקטנה. ב-1644 קיבל אודיירנה דוקטורט בתאולוגיה, שנה לאחר מכן קיבל תואר כומר בכיר וב-1655 מונה להיות מתמטיקאי החצר.