הלחץ הבינלאומי על ממשלת סוריה גרם ככל הנראה לכך שלקראת סוף פברואר 2014 נעלמה "גרירת הרגליים" הסורית. ב-5 במרץ מסרה מנהלת הכוח הבינלאומי לפירוק הנשק הכימי בסוריה סיגריד קאאג, דיווח מפורט אך סודי, למועצת הביטחון, בנוגע לקצב הפירוק. בראיון שהעניקה לאחר מכן היא בישרה באופן כללי ביותר, כי בשלב זה כבר הוצאו מתחומי סוריה, כמעט שליש מכלל הנשק הכימי שהיה ברשותה בטרם החל התהליך. בהשוואה למצב רק כשבועיים - שלושה קודם לכן, נראה אם כן, כי חלה האצה ניכרת וגם אם סוריה החמיצה מספר יעדי ביניים, יש סיכוי שבסופו של התהליך תעמוד ביעד של פירוק כל הנשק הכימי עד סוף יוני 2014. ב-20 במרץ דווח כי הוצאו מסוריה או הושמדו כבר יותר מ-53% מהנשק הכימי המיועד לפירוק ובעקבות זאת הצהירה קאאג, כעבור יומיים, כי היא רואה אפשרות ממשית להשלמת הוצאת כל הנשק הכימי מסוריה, בתוך כחודש והשלמת הפירוק במועד המתוכנן, באמצע 2014. נראה כי החששות שהובעו במערב, כי רוסיה תפסיק את שיתוף הפעולה שלה במימוש התהליך, לאור הקרע בין המערב לבינה בנושא חצי האי קרים, לא התממשו. ב-19 באפריל מסרה קאאג, בביירות, כי הוצאו מסוריה או הושמדו על ידה עד כה, כ-80% מהנשק הכימי עליו משטר אסד הצהיר וב-27 באפריל דיווחה על 92%, מספר אשר גם במהלך מאי 2014 נותר בעינו ולא השתנה.
עם זאת, הלכו וגברו החשדות במערב, כי בנוסף ל-8% מהנשק הכימי המוצהר, אשר נכון לסוף מאי 2014 נותרו עדיין בידי המשטר הסורי, ואשר היו קשיים בהוצאתם מהמדינה בשל הלחימה עם המורדים, נותרו בידיו עוד מחסני נשק כימי עליהם כלל לא הצהיר וכן גז כלור, שלא נכלל בשעתו בהגדרות הנשק הכימי, אך משמש כעת את המשטר במלחמתו במורדים. כמו כן, חושדים במערב כי בידי המשטר יש גם נשק ביולוגי, אשר כלל לא עסקו בו במסגרת הסכם הפירוק המקורי.
ביוני 2014 הושלם הפינוי של 1,300 טונות של נשק כימי מסוריה.
לאחר מועד גמר התהליך המוסכם.
ישראל ראתה בפירוק הנשק הכימי ירידה משמעותית באיום הכימי עליה, ובעקבות זאת הפסיקה המדינה לחלק מסכות אב"כ לתושביה, צמצמה את ייצורן, ושינתה את היערכות צה"ל למול איום בנשק כימי.
ב-4 בספטמבר 2014, כשלושה חודשים לאחר השלמתו כביכול של תהליך פירוק הנשק הכימי בסוריה הודיעה שגרירת ארצות הברית באו"ם סמנתה פאוור כי ארצות הברית מודאגת מהאפשרות כי משטר אסד לא הצהיר על כל הנשק הכימי שברשותו, ונשק זה עלול כעת ליפול לידי האיסלאמיסטים הקיצונים מארגון "המדינה האיסלאמית" (דאעש). כחודש לאחר מכן, ב-7 באוקטובר דיווחה סיגריד קאאג למועצת הביטחון, שסוריה הודתה כי הסתירה עד כה מפני העולם שלושה מתקנים למחקר ופיתוח נשק כימי ואחד נוסף, לייצורו. שגרירת ארצות הברית באו"ם, סמנתה פאואר, צייצה בטוויטר בתגובה כי "חייבים להמשיך עם הלחץ על המשטר, כך שהוא לא ימשיך להסתיר את יכולתיו".
ב-3 במרץ 2015 הודיע מזכ"ל האו"ם באן קי מון, שפקחי הארגון למניעת נשק כימי, שיצאו לשטח כחודש קודם לכן דיווחו על שלושה כפרים בצפון סוריה שהותקפו באמצעות גז כלור. באותו יום גם מסר הארגון העולמי למניעת נשק כימי, כי הושמדו שני מתקנים לייצור נשק כימי בסוריה, וכן כי השמדת כל 12 המתקנים הנותרים תושלם עד הקיץ.
באוקטובר 2016 קבעה עדת חקירה של האו"ם ו"הארגון למניעת שימוש בנשק כימי", בדו"ח שהגישה למועצת הביטחון של האו"ם, כי ממשלת סוריה השתמשה בגז רעיל במתקפה במרץ 2015 במחוז אידליב שבמדינה.
המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון נערכה ב-4 באפריל 2017, ובה העיר ח'אן שייח'ון שבמחוז אידליב, הנשלטת על ידי המורדים הסונים, הופצצה מהאוויר בגז רעיל, ככל הנראה סארין, וכתוצאה מכך נהרגו כ-74 בני אדם ונפצעו מעל 557. תקיפה זו עוררה זעזוע רב, והובילה לתקיפה אמריקאית בסוריה, לראשונה מתחילת מלחמת האזרחים.
באפריל 2018 דווח על מתקפה בנשק כימי על העיר דומא, שבה נהרגו 150 מתושביה ונפגעו מאות. המשטר הסורי הכחיש דיווחים אלה. בדיקת הארגון למניעת הפצת נשק כימי לא העלתה שימוש בגז עצבים במתקפה זו, אלא רק שימוש בכלור. בסך הכל, מאז הסתיים כביכול תהליך פירוק הנשק הכימי בסוריה ועד דצמבר 2021, נעשו לא פחות מ-200 תקיפות כימיות בסוריה, רובן ככולן תוך שימוש בגז כלור.
הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב
הגן למחקר זואולוגי ע"ש א. מאיר סיגלס באוניברסיטת תל אביב, בראש רכס הכורכר הצופה אל נתיבי איילון, הוא מרכז ייחודי של מחקר ושמירת טבע ומשתרע על שטח ירוק של כ-30 דונם. תפס את מקומו של הגן הזואולוגי באבו כביר. הגן הוא מקום משכנם של כ-40 מיני יונקים, כ-100 מיני עופות כ-80 מיני זוחלים וכ-7 מיני ודו-חיים, המייצגים את הפאונה המגוונת של ארץ ישראל. חלק מבעלי החיים חופשים לנוע ברחבי הגן ולקיים את התנהגותם הטבעית, הכוללת לחימה, חיזור, וגידול צאצאים.
היסטוריה.
המורה לטבע יהושע מרגולין ייסד בשנת 1931 את המכון הביולוגי-פדגוגי ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, בתמיכתו של מאיר דיזנגוף, ראש עיריית תל אביב. מטרת המכון הייתה להכשיר מורים למדעי הטבע, מתוך מחשבה שהכרת הטבע וידיעת הארץ הן הדרכים הטובות ביותר לקשור אנשים לארצם. יהושע מרגולין ניהל את המכון עד יום מותו בשנת 1947. ממשיכו היה פרופסור היינריך מנדלסון. לאחר מלחמת העצמאות הציעה עיריית תל אביב לפרופסור מנדלסון לבחור מיקום חלופי גדול יותר עבור המכון. לאחר בדיקת אפשרויות שונות, עבר המכון לאבו כביר למבנה שנועד במקורו לשמש כבית חולים.
בשנת 1953 הוקם במקום "המכון האוניברסיטאי למדעי הטבע" בראשותו של פרופ' מנדלסון, ובשנת 1956 צורף מכון זה למכון למדעי הרוח, כחלק מגרעין האוניברסיטה העתידית. הגן הזואולוגי היה לחלק מהאוניברסיטה החדשה, ושימש, בין השאר, גם להוראת סטודנטים. בשנת 1981 עבר הגן הזואולוגי למיקומו הנוכחי בקמפוס האוניברסיטה ברמת-אביב. בשנת 1995 הוקדש הגן לא. מאיר סיגלס מקנדה, אחד ממייסדי אגודת ידידי האוניברסיטה בקנדה. בשנת 1988 נחנך בגן הזואולוגי הבניין על שם טרי ולורנס בסנר. פרופ' לורנס בסנר, נשיא אגודת הידידים בקנדה, הוא אחד מהתומכים המרכזיים של הגן הזואולוגי מזה שנים רבות.
מחקר ולימודים בגן הזואולוגי.
חוקרים רבים מהפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז באוניברסיטת תל אביב מבצעים בגן הזואולוגי את מחקריהם, בהם מחקרים אקולוגיים, התנהגותיים, פיזיולוגיים, אנדוקרינולוגיים, מחקרים אנטמולוגיים שימושיים ועוד, המתפרשים על שטחי מחקר מגוונים. חלק מעבודות המחקר מתבצע באופן מלא בגן הזואולוגי ובמעבדותיו השונות, אחרות מתבצעות בגן ובשדה (אזורי מחקר חיצוניים) או במעבדות המחלקה לזואולוגיה. בגן הזואולוגי מתבצעות גם עבודות מחקר בשיתוף עם חוקרים מחו"ל.
סטודנטים ותלמידים רבים לומדים בגן הזואולוגי, בהם סטודנטים למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב - כחלק מלימודי הזואולוגיה שלהם, סטודנטים מאוניברסיטאות אחרות, ממכללות ומסמינרים למורים, מדריכים של החברה להגנת הטבע ופקחים של רשות שמורות הטבע.
פרויקטים של שמירת טבע.
הגן הזואולוגי, בשיתוף החברה להגנת הטבע ורשות שמורות הטבע, משמש כמוקד לפעילות בנושא שמירת טבע והשבת בעלי חיים בסכנת הכחדה לסביבתם הטבעית. בגן נערכים מחקרים על דרכי הרבייה של מינים רבים, כאשר המטרה היא לשחרר לטבע, במידת האפשר, את בעלי-החיים שנולדו בגן הזואולוגי. פרופסור מנדלסון, מאבות שמירת הטבע בישראל, הקים בגן הזואולוגי גרעיני רבייה למיני בעלי חיים הנמצאים בסכנת הכחדה, בעיקר עופות דורסים, כגון: עזנית הנגב, נשר, עיטם לבן-זנב ומינים שונים של בזים. הפרויקטים של שמירת טבע הם פרויקטים ארוכי טווח מטבעם, מכיוון שמשך החיים של בעלי החיים המעורבים בהם הוא ארוך. אולם כיום, אחרי למעלה מעשרים שנה, נושאים חלק מהפרויקטים פירות: אוכלוסיות חדשות של עיטמים באזור אגם החולה, בזי צוקים באזור חדרה ונשרים ששבו לקנן בכרמל.
פעילויות לקהל הרחב.
הגן הזואולוגי מהווה סביבת למידה חווייתית ועשירה הפותחת חלון להכרת החי של ישראל, לדיון בדרכים לשמירתו וללמידה על תופעות ביולוגיות כלליות, כגון: התנהגות בעלי חיים, בתי גידול, יחסי גומלין ועוד. בגן הזואולוגי מתקיימת גם פעילות חינוכית המנוהלת על ידי קמפוס טבע, ומציגה את עולם המחקר המדעי בנושאי טבע וסביבה בפני ילדים, בני נוער, מורים, אנשי הארגונים הסביבתיים והקהל הרחב.
מתחמים ובעלי החיים בגן.
בניין המחקר.
בבניין המחקר נמצאים המכרסמים, הדו-חיים והזוחלים מהמינים-
מתחם העטלפים.
במתחם העטלפים נמצאים עטלפים מהמינים:
מתחם הטורפים.
במתחם הטורפים נמצאים המינים:
סמוך למתחם הטורפים יש תצוגה של דרבן מצוי.
מתחם דורסי יום.
במתחם דורסי היום נמצאים המינים:
השטח הפתוח.
בשטח הפתוח נמצא אגם עופות מים ואזור דשא גדול מאוד. בשטח הפתוח חיים המינים:
כלוב חזירי הבר.
בכלוב חזיר הבר יש מספר פרטים מתת-המין חזיר בר אנטולי.
מתחם הזאב האפור.
מתחם הזאב האפור הוא מתחם שני לטורפים בישראל ובניהם:
מתחם העופות.
במתחם העופות חיים המינים:
מתחם הפרסתנים.
במתחם הפרסתנים חיים המינים:
בלפאסט (שירו של אלטון ג'ון)
פרסית יהודית
פרסית יהודית (ידועה גם בשם ג'ידי) היא קבוצה של דיאלקטים יהודיים של השפה הפרסית, שדוברו על ידי יהדות איראן, יהדות בוכרה, יהדות אפגניסטן וקהילות יהודיות נוספות באזור מרכז אסיה. הדיאלקטים שונים במקצת זה מזה, אך לרוב מאפשרים הבנה הדדית. השפות היהודיות-פרסיות הן ברובן שילוב של ארמית, פרסית עתיקה, עברית והשפה המקומית, והכתב באלפבית עברי.