המבנה בו ממוקמת הספרייה הבנה בשנת 1970 ובו שלוש קומות, ב-2019 שר התרבות והספורט של קזחסטן החליט להכריז על מבנה הספרייה כמבנה המיועד לשימור.
מבנה הספרייה מורכב מ-14 אולמות הקריאה, בהם ישנם 1,500 מקומות ישיבה.
יחסי אוקראינה–גאורגיה
יחסי אוקראינה–גאורגיה הם היחסים בין גאורגיה לבין אוקראינה ובין הגאורגים והאוקראינים, יחסים שנמשכים מימי הביניים. מאז קבלת עצמאותן מברית המועצות, שתי המדינות רואות זו בזו כשותפות אסטרטגיות ויצרו יחסים פוליטיים ותרבותיים הדוקים.
קשרים מוקדמים.
הקשר המשמעותי הראשון בין העם הגאורגי לאוקראיני התרחש במהלך המאה ה-18 על ידי משורר גאורגי מפורסם וקצין מכובד דוד גורמישווילי. גורמישווילי, משורר גרוזיני מצטיין, שחייו ויצירתו היצירתיים היו קשורים קשר הדוק עם אוקראינה: בשנת 1760 התיישב המשורר במירהורוד, שם התגורר עד סוף ימיו. יצירתו הספרותית של גורמישווילי החלה בגאורגיה, אך כישרונו הפואטי ניכר לחלוטין באוקראינה. שירים שנאספו אוטוביוגרפית "Davitiani" (1787), יצירתו הבולטת ביותר של המשורר, נוצרה באוקראינה. שירו הנוסף "אביב עליז" היה מלא אהדה לאיכרים ובעל צבע אוקראיני עז. מהגר נוסף שצוין, הנסיך ניקולאי צרטלב (צרטלי, 1790–1869). אף על פי שמקורו גרוזיני ורוסי בהשכלתו, הוא גדל באוקראינה ופיתח קשרים עמוקים לאנשיה, בהיותו אחד החובבים הראשונים של הפולקלור האוקראיני ופטריוט מקומי נאמן.
המשוררת האוקראינית המפורסמת לסיה אוקראינקה התיישבה בגאורגיה בשנת 1913 עם בעלה קלימנט קוויטקה. היא נפטרה זמן קצר לאחר מכן בטביליסי. שיריהם של אוקראינקה וטאראס שבצ'נקו תורגמו לגאורגית בשנת 1922 (רוב שיריו של שבצ'נקו נלמדו בבתי הספר הגאורגיים לפני התקופה הסובייטית ובמהלכה). אוקראינים וגאורגים מצאו את עצמם עד מהרה באותה מציאות פוליטית. שתי המדינות התנגדו לשליטה רוסית והתנגדו לניסיונות הרוסיפיקציה של האימפריה הרוסית ומאוחר יותר רוסיה הסובייטית.
לאחר המהפכה והעידן הסובייטי.
לאחר המהפכה הרוסית של 1917, גם גאורגיה וגם אוקראינה הכריזו על עצמאות כרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה והרפובליקה העממית של אוקראינה בהתאמה. שתי הרפובליקות העניקו זו לזו הכרה דה יורה ויצרו קשרים דיפלומטיים. ויקטור טבזיה היה השגריר הראשון של גאורגיה באוקראינה. שני העמים דוכאו על ידי הסובייטים בשנת 1921 ונקלטו בברית המועצות בשנת 1922. מאז 1936, גאורגיה ואוקראינה נודעו באופן רשמי כהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
בשנת 1942, ראש UON סטפן בנדרה פנה לאומה הגאורגית בבקשה להצטרף למאבקו נגד השלטונות הסובייטים ולמען השחרור הלאומי. גאורגים רבים שעזבו את ארצם במהלך פלישת הצבא האדום לגאורגיה בשנת 1921 התיישבו בפולין. רבים מהם שעברו השכלה צבאית עברו לאוקראינה והצטרפו לצבא המורדים האוקראיני (Українська Повстанська Армія) נגד המשטר הסובייטי. בשנת 1943 הקים גנרל ה-UPA, רומן שוכביץ', את הגדוד הגאורגי של ה-UPA (Грузинська дивізія УПА) שפעל עד 1945.
בשנה האחרונה לקיומה של ברית המועצות, אוקראינה השתתפה במשאל העם לשימור ברית המועצות בצורה אחרת שהכין מיכאיל גורבצ'וב, ואילו גאורגיה (מלבד אבחזיה) לא עשתה זאת. בחודש הבא, ב-9 באפריל, הכריזה גאורגיה על עצמאותה מברית המועצות ואילו אוקראינה, הרפובליקה השנייה בגודלה מאחורי ה-SFSR הרוסית, עשתה זאת ב-24 באוגוסט לאחר ההפיכה הכושלת במוסקבה יומיים קודם לכן. בסופו של דבר, אוקראינה קיימה משאל עם שהתקיים ב-1 בדצמבר שבו הכריעו 90% בעד עצמאות. ההפרדה סיימה את הסיכויים שהאיחוד יישאר יחד, במיוחד בהיקף מצומצם. עצמאותן של שתי המדינות הוכרה על ידי ארצות הברית ב-25 בדצמבר 1991.
לאחר העצמאות.
מלחמה באבחזיה.
בשנת 1992, במהלך מלחמת אבחזיה, האספה הלאומית האוקראינית קראה למתנדבים להצטרף לכוח צבאי חדש שנוצר שלהם UNSO-Argo מתוך כוונה לסייע לצד הגאורגי נגד הגיבוי הרוסי לבדלנים האבחזים במהלך העימות. UNSO-Argo (שלוחמיו נקראו לאחר מכן ארגונאוטים) עם 150 לוחמיו נפרסו באבחזיה במוצבים בערים Gulripshi, Shroma, Tamishi וסוחומי. במהלך המתקפה המלאה של הצד הרוסי והאבחזי באוגוסט 1993 על שרומה, הצליחו האוקראינים להדוף את ההתקפה אך איבדו שבעה מחברי הגדוד שלהם. עם זאת, ב-15 בספטמבר 1993 נסוג הגדוד האוקראיני משרומה לאחר שהובס בידי הקוזקים של קובאן. חלק מהלוחמים של UNSO-Argo קיבלו מדליות גאורגיות של מסדר וחטנג גורגסלי מדרגה ראשונה.
שנות התשעים ותחילת אמצע שנות האלפיים.
בתקופת אדוארד שוורדנדזה שמרה ממשלת גאורגיה על קשריה ההדוקים עם אוקראינה. עם זאת, היחסים התגברו עוד יותר לאחר מהפכת הוורדים בגאורגיה והמהפכה הכתומה באוקראינה. במהלך המהפכה הכתומה התארגנו גאורגים רבים בקייב לתמיכה בוויקטור יושצ'נקו. שתי המדינות שומרות על אוריינטציה פוליטית פרו-מערבית ושואפות להצטרף לנאט"ו ולאיחוד האירופי. הידידות ההדוקה בין הנשיאים מיכאיל סאקשווילי לוויקטור יושצ'נקו מילאה תפקיד חשוב גם באחדות הפוליטית האחרונה של שתי המדינות.
לאחר 2014.
בשנת 2015 מינה נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו את נשיא גאורגיה לשעבר מיכאיל סאקשווילי למושל מחוז אודסה, המחוז הגדול ביותר באוקראינה. לאחר מינויו התהדקו היחסים בין שתי המדינות (במשך כמה שנים לא היה לאוקראינה שגריר בגאורגיה).
בעקבות התפטרותו של סאקשווילי מתפקיד מושל אודסה בנובמבר 2016, היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות החלו להשתפר. במרץ 2017 הציעה אוקראינה, שהייתה באותה עת חברה זמנית במועצת הביטחון של האומות המאוחדות, החלטה התומכת בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה. עם זאת, רוסיה השתמשה בכוחה כחברה קבועה במועצה כדי להטיל וטו על כל דיון נוסף בנושא. גאורגיה ואוקראינה, יחד עם אזרבייג'ן ומולדובה, נשבעו גם לחדש את קשריהן הכלכליים באמצעות GUAM, ארגון כלכלי המורכב מארבע המדינות. גאוריגה ואוקראינה שמרו גם על קשרים צבאיים. בשנת 2018, שתי המדינות השתתפו כל אחת במבצע נובל פרטנר 18, וחיילים גאורגים ונחתים אוקראינים ערכו יחד תרגילי מבצעים עירוניים.
יחסי תרבות.
ישנם אירועי תרבות רבים בשתי המדינות, החוגגים יחסים קרובים בין הגאורגים והאוקראינים. בשנת 2007 חשפו הגאורגים פסל לטאראס שבצ'נקו בטביליסי ואילו האוקראינים הקימו את פסלו של המשורר האפי של גאורגיה שוטה רוסטוולי בקייב.
רצח ז'ובנל מואיז
ז'ובנל מואיז, נשיאה ה-59 של האיטי, נרצח על ידי קבוצה של גברים חמושים לא מזוהים בביתו הפרטי בשעה 1 לפנות בוקר ב-7 ביולי 2021. אשתו הגברת הראשונה, מרטין מואיז, נפצעה קשה באירוע ואושפזה בבית החולים. בהמשך היום, גורמים בהאיטי הודיעו, כי המשטרה הרגה ארבעה מהמתנקשים החשודים ועצרה שניים.
רקע.
ז'ובנל מואיז היה יורשו בתפקיד של מישל מרטלי, שנאסר עליו חוקתית לבקש בחירה מחודשת בבחירות לנשיאות ב-2015. על פי התוצאות, זכה מואיז בכ-33% מהקולות ההצבעה בסיבוב הראשון, יותר מכל מועמד אחר, אך פחות מהרוב שנדרש כדי להימנע מבחירות בסיבוב שני. על תוצאות אלה ערערו תומכי ג'וד סלסטין שסיים במקום השני. העברת המנדט התעכבה שוב ושוב, מה שגרם למחאות אלימות, והתוצאות בסופו של דבר בוטלו. עם תום כהונתו של מישל מרטלי המכהן, מינה המחוקק את ז'וסלרם פריוור לנשיא זמני, לפני הבחירות החדשות בנובמבר 2016. בבחירות אלה קיבל מואיז 56% מהקולות, כמות מספיקה כדי לנצח כבר בסיבוב הראשון, והוא נכנס לתפקידו ב-7 בפברואר 2017.
בתקופת כהונתו של מואיז, התסיסה הפוליטית והאלימות היו דבר שבשגרה. מה שהוביל משבר חוקתי. תנאי הנשיאות הם כהונה של חמש שנים, ומואיז דרש את המנדט לשלוט עד פברואר 2022, חמש שנים לאחר כניסתו לתפקיד. עם זאת, אנשי אופוזיציה, טענו כי המנדט של מואיז צריך להסתיים בפברואר 2021, חמש שנים לאחר שהמנצח בבחירות לנשיאות ב-2015 היה מושבע בנסיבות רגילות מה שלא קרה אצל מואיז. הפגנות נרחבות דרשו את התפטרותו של מואיז. מואיז זכה לתמיכה מארצות הברית ומארגון מדינות אמריקה. מואיז טען כי סוכל ניסיון הפיכה שניסה להרוג אותו ולהפיל את הממשלה בפברואר 2021. לפחות 23 חשודים נעצרו. מואיז מינה שבעה ראשי ממשלה שונים בתקופת כהונתו, האחרון בהם אריאל אנרי, שמונה ב-5 ביולי 2021, אך לא הספיק להיות מושבע לפני ההתנקשות.
ההתנקשות.
מואיז נרצח בבוקר 7 ביולי 2021, כאשר חמושים לא מזוהים תקפו אותו ואת רעייתו במקום מגוריו בפלרין 5, מחוז פטיון-ויל. הגברת הראשונה מרטין מואיז אושפזה עקב פצעים קשים במהלך הפיגוע, והוגדרה במצב קשה. הודעה לעיתונות שפורסמה מאוחר יותר באותו יום מלשכת ראש הממשלה קלוד ג'וזף האשימה את ההתקפה על "קבוצה של אנשים לא מזוהים, שחלקם דיברו בספרדית".
לאחר הרצח.
שר התקשורת פרנץ אקסנטוס אמר כי המשטרה עצרה את "המתנקשים המשוערים" של מואיז באותו יום בו נרצח. שני חשודים נעצרו, בעוד שארבעה אחרים נהרגו על ידי המשטרה. ראש הממשלה הזמני קלוד ג'וזף גינה את ההתקפה, והצהיר כי הוא אחראי על המדינה לעת עתה. כמו כן הוא הכריז על מצב חרום ארצי מאוחר יותר באותו יום. הוא כינה את המתנקשים מאומנים מאוד וחמושים בצורה מסיבית. תיקון 2012 בחוקה קובע כי ראש הממשלה, יחד עם מועצת שרים, הופך לנשיא עם מותו של הנשיא. עם זאת, מכיוון שמואיז היה בשנה האחרונה לכהונתו, החוקה אומרת גם כי האספה הלאומית תבחר נשיא זמני חדש.