כתב מאמרים רבים וספרים בתחומים שונים.
על פועלו כאיש חינוך זכה בפרסים ועיטורים רבים.
בשנת תשמ"ו-1986 זכה בפרס לעובדים בתחום החינוך העברי מטעם עיריית תל אביב.
בשנת תשס"ד זכה בפרס זאב על מפעל חייו בספרות ילדים ונוער, ועד לשנה לפני זכייתו היה בחבר השופטים.
בשנת תשס"ה-2005 קיבל את תואר הכבוד "יקיר ירושלים".
גרשון ברגסון נפטר בינואר 2009, בגיל 95. הותיר את אשתו, מניה. נקבר בבית העלמין בגבעת שאול בירושלים.
כתביו.
אוטוביוגרפיה:
ארצ'י גריי
ארצ'יבאלד קולין "ארצ'י" גריי (באנגלית: Archibald Colin "Archie" Gray; 18 באפריל 1877, גלאזגו – 29 ביולי 1943, פייזלי) היה כדורגלן סקוטי.
קריירה.
גריי החל את קריירת הנוער שלו במועדונים גוואן קולומביה וגלאזגו אשפילד. ב-1899 הוא הצטרף למועדון הכדורגל היברניאן מאדינבורו. הוא שיחק בהיברניאן במשך חמש עונות, וזכה עם המועדון בגביע הסקוטי בעונת 1901/1902 ובאליפות סקוטלנד בעונת 1902/1903. ב-21 במרץ 1903 הוא הופיע במדי נבחרת סקוטלנד בהפסד 0–2 לנבחרת אירלנד, שהיה משחקו הראשון והאחרון בנבחרת.
בקיץ 1904 הוא עבר דרומה והצטרף לוולוויץ' ארסנל מלונדון, זמן קצר לאחר שהמועדון הלונדוני העפיל לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיו. גריי ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-3 בספטמבר, ומייד לאחר מכן הפך למגן הימני הבכיר של ארסנל. הוא שמר על מעמד זה במשך חמש העונות הבאות; המועדון העפיל פעמיים לחצי-גמר גביע ה-FA (בעונת 1905/1906 ובעונת 1906/1907), ובליגה סיים בדרך כלל במרכז הטבלה.
ב-1909 איבד גריי את מקומו בהרכב לסקוטי דאנקן מקדונלד, אך חזר להרכב בעונת 1910/1911 שבה שיחק בשתי עמדות המגן במערך המשחק של ארסנל, בעיקר כמחליפו של ג'ו שו. אולם, כיוון שכבר היה בן 30 הוא היה בעדיפות נמוכה לעומת שחקנים צעירים יותר כגון ג'ון פירט, ובעונת 1911/1912 הוא לא הרבה לשחק. משחקו ה-200 והאחרון במדי ארסנל היה מול נוטס קאונטי ב-23 בדצמבר 1911. באביב 1912 הוא הועבר לפולהאם מהליגה השנייה תמורת סכום של 250 לירות שטרלינג. בפולהאם שותף ב-25 משחקים במשך שלוש עונות, ולבסוף פרש מכדורגל ב-1915. ב-1943 נהרג בתאונת דרכים, בעת עבודתו כנהג.
גארט הרדין
גארט ג'יימס הרדין (באנגלית: Garrett James Hardin; 21 באפריל 1915 – 14 בספטמבר 2003) היה מדען אמריקאי בולט בתחום האקולוגיה והיבטיה המוסריים. ב-1968 התפרסם לאחר שפרסם מאמר בשם "הטרגדיה של נחלת הכלל" שעסק בבעיית ניהול משאבי הטבע הציבוריים בכדור הארץ. בהזדמנויות שונות עורר הרדין את זעמן של קבוצות שונות באקדמיה ובחברה האמריקאית בעקבות עמדות קיצוניות ולא תקינות פוליטית שביטא בפומבי.
ביוגרפיה.
הרדין נולד בדאלאס שבטקסס. בגיל ארבע חלה בשיתוק ילדים והחלים אך היה מוגבל בתנועותיו, דבר שהשפיע על נטייתו לתחום העיוני. אביו היה סוכן של חברת רכבות והמשפחה העבירה את מקום מגוריה מספר פעמים. את רוב ילדותו עשה הרדין בחווה חקלאית במיזורי והתנסותו בחיי החווה חסרי הרחמים השפיעה כנראה על תפיסת עולמו.
ב-1932 קיבל מלגה מאוניברסיטת שיקגו וב-1936 השלים תואר ראשון בזואולוגיה ובמקביל למד גם מוזיקה. ב-1941 קיבל תואר דוקטור במיקרוביולוגיה מאוניברסיטת סטנפורד. ב-1946 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה לסגל המחלקה למדעי הביולוגיה. ב-1963 נתמנה לפרופסור ל"אקולוגיה אנושית" (Human Ecology). ב-1978 פרש ממשרתו האקדמית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. בשנות ה-50 היה אחד מראשוני "החברה לחקר מערכות כלליות" שעסקה בחקר מערכות (Systems science).
נושא מרכזי בקריירה שלו, שחזר ברבות מעבודותיו, היה בעיית ריבוי האוכלוסין. דבר זה הביאו לכתיבה על נושאים שהיו שנויים במחלוקת בארצות הברית כמו הפלות (שהביאו לכך שנמתחה עליו בקורת מצד הימין הפוליטי) והגירה וסוציוביולוגיה (שהביאו לכך שהשמאל הפוליטי מתח עליו בקורת). במאמריו אף עסק באתיקה של שימור הסביבה ובבריאתנות.
ב-1994 היה הרדין אחד מ-52 הפרופסורים שחתמו על המאמר "Mainstream Science on Intelligence", שהתפרסם בוול סטריט ג'ורנל ונכתב על ידי לינדה גוטפרדסון. המאמר הגן על הממצאים אודות "אינטליגנציה וגזע" שהוצגו בספר השנוי במחלוקת "עקומת הפעמון".
הרדין ואשתו ג'יין היו חברים באגודה שחבריה האמינו בזכותם של פרטים לקבוע את מועד מותם. הם התאבדו יחד בביתם שבסנטה ברברה בספטמבר 2003, זמן קצר לאחר שחגגו את יום נישואיהם ה-62, כשהוא בן 88 והיא בת 81.
האל הרטלי
האל הרטלי (אנגלית: Hal Hartley; נולד ב-3 בנובמבר 1959) הוא במאי קולנוע אמריקאי, מחשובי הבמאים ב"קולנוע העצמאי" בארצות הברית בשנות ה-90.
הרטלי נולד בלונג איילנד ב- 1959. אחרי שנה של לימודים בקולג' לאמנות התחיל לעבוד בחנות ספרים וצילם סרטי 8 מ"מ, שאיפשרו לו להתקבל ללימודי קולנוע באוניברסיטה של מדינת ניו יורק. בין סרטיו החשובים "הנרי פול" (1997) (עליו זכה בפרס התסריט בקאן), "האמת שלא תיאמן", "אמון הדדי" (1990), "חובבים" (1994), "פלירטוט" (1995) ו-"נד רייפל" (2014).
הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף
הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף (באנגלית: American Federation of Women Bodybuilders) נוסדה בשנת 1980 על ידי סוזן פריי, קים קאסידי ודוריס בארילאוקס. בן וידר ביקש מהן לפתוח ארגון ארצי למפתחות גוף, כדי לספק מקום בו מפתחות גוף חובבניות יוכלו להשתלב בקבוצה (דבר של היה קיים אז באמריקה). מכיוון שזה לא היה חוקי לפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף לתחזק שני ארגוני חובבים נפרדים (מכיוון שהייתה קיימת אגודת NPC לחובבנים גברים).
האל הארטלי
הליגה המקצועית של IFBB
הליגה המקצועית של IFBB (באנגלית :IFBB Professional League) נוסדה בשנת 2005 כתוצאה מהתרבות תחרויות פיתוח הגוף של הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף.
בשנת 1946 ייסדו בן וג'ו וידר את ארגון IFBB, בשנת 1965 יצר ג'ו וידר את התחרות המקצועית הראשונה של הארגון מר אולימפיה. בשנת 1978 תחרות לילה של אלופים הראשונה נערכה בניו יורק. בשנת 1980 יצר ג'ו וידר את התחרות מיס אולימפיה. בשנת 1987 עבר חלק מ-IFBB מפתחי גוף ארגון מחדש וקיבל את השם החדש "IFBB-המחלקה המקצועית". ב-1989 התאחדו ארנולד שוורצנגר וג'ים לורימר ויצר את התחרות ארנולד קלאסיק. ב-1990 יצר ג'ון באליק את איש הברזל. ב-1995 ג'ו וידר יצר את פיטנס אולימפיה, וב-2003 את פיגר אולימפיה. בשנת 2005. הפכה המחלקה המקצועית של IFBB לליגה המקצועית של IFBB באופן רשמי.
בשנת 2006 היו למעלה מ-40 תחרויות פיתוח גוף של ארגון IFBB וסכום כל הפרסים המחולקים היה בשווי 1.6 מיליון דולר.
ג'וזפ סאמיטייר
ז'וזפ סאמיטייר
ג'וזף סמיטייר
ג'ק גרינוול
ג'ון ריצ'רד "ג'ק" גרינוול (באנגלית: John Richard "Jack" Greenwell; 1884–1942) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי שהתפרסם כשהיה שחקן ומאמן בברצלונה.
קריירה.
גרינוול שיחק במדי קרוק טאון, קבוצה מצפון מזרח אנגליה, ובברצלונה בתחילת המאה ה-20. את הבכורה בברצלונה ערך ב-1912 במשחק מול נבחרת ספרד. גרינוול היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות קטלוניה פעמיים, בעונות 1912/1913 ו-1915/1916. בנובמבר 1913 כבש שער בניצחון ברצלונה 7 - 0 על יריבתה ריאל מדריד בביתה, יריבות שלימים תיוודע בשם "הקלאסיקו".
הוא פרש ממשחק ב-1916, כשלרשותו 96 הופעות ו-12 שערים במדי ברצלונה, ולאחר שג'ון בארו פוטר ממשרת האימון באותה שנה, מונה על ידי נשיא המועדון ז'ואן גאמפר להיות מאמנה הרשמי הראשון של ברצלונה. הוא אימן את הקבוצה שבע שנים רצופות, עד 1924, למרות קריאות אוהדים שיפוטר משום שניסה להציב את פאולינו אלקנטרה בעמדת הבלם. הוא היה אחראי על הקבוצה בתחילת עידן הזהב הראשון שלה. תחתו שיחקו כדורגלנים מפורסמים כגון ריקארדו סאמורה וז'וזפ סמיטייר שגרינוול היה האחראי על הבאתם, ואלקנטרה, אמילי סאגי-ברבה ופרנץ פלאטקו. הקבוצה זכתה עם גרינוול כמאמן בחמש אליפויות קטלוניה ופעמיים בגביע המלך.
בעקבות סכסוך עם ההנהלה ב-1924, עזב גרינוול את המועדון ועבר לקבוצה השנייה מהעיר ברצלונה - אספניול. הוא היה מאמנה בעונה הראשונה של לה ליגה, בה הקבוצה לא הצליחה וסיימה במקום השביעי בלבד. עם זאת, עונה זו הייתה הצלחה במסגרות האחרות - אספניול זכתה באליפות קטלוניה ולראשונה בגביע המלך ב-1929, לאחר ניצחונות על האלופה ברצלונה בחצי הגמר ועל ריאל מדריד בגמר. גרינוול עזב את הקבוצה בתום העונה הבאה, שהסתיימה ללא זכייה בתארים.
ב-1931 שב גרינוול לברצלונה בזכות שכנוע של נשיא המועדון. הוא אימן את מועדונו הקודם במשך שנתיים, בהן התואר היחיד שבו זכה המועדון היה אליפות קטלוניה ב-1932.
בסוף עונת 1932/1933 הצטרף לוולנסיה. בליגה, סיימה הקבוצה במקום השביעי. גרינוול הוביל את הקבוצה לזכייה ב'אליפות ולנסיה' ולגמר הגביע הספרדי. בגמר הפסידה ולנסיה 2-1 לריאל מדריד, ששיחקו בה חבריו בברצלונה בעבר, סמיטייר וסאמורה.
ב-1939 עבר לפרו, שם אימן הן את אוניברסיטריו דה דפורטס והן את הנבחרת הלאומית. גרינוול עזר לקבוצה לזכות באליפות ליגת העל הפרואנית, ולנבחרת לזכות בקופה אמריקה של אותה שנה שנערכה על אדמת פרו. בטורניר השתתפו חמש נבחרות בלבד - נבחרת צ'ילה, נבחרת אקוודור, נבחרת פרגוואי, פרו ונבחרת אורוגוואי. בטורניר שיחקו כל הנבחרות אחד כנגד השנייה. נבחרות פרו ואורוגוואי נפגשו במחזור החמישי לאחר ששתיהן צברו שלושה ניצחונות, לכן המפגש נחשב למשחק הגמר של הטורניר. במשחק ניצחה נבחרת פרו 2 - 1, ובכך זכתה באליפות.
ארץ הצ'וקצ'ים