באולימפיאדת אתונה (2004) השתתפו 64 ספורטאים סלובקים, והישגיהם השתפרו ל-6 מדליות, שתיים מכל סוג. האחים הוכשורנר שמרו על תוארם, ומנצחת נוספת הייתה חותרת הקיאק אלנה קליסקה, בסלאלום. מרטיקן זכה במדליית כסף שנייה ברציפות ובמדליה אולימפית שלישית, והג'ודוקא יוזף קרנאץ' זכה אף הוא במדליית כסף. במדליות הארד זכו רביעיית חותרי הקיאק, במקצה ל-1000 מטר, וכן יוזף גנצי, הפעם בירי ברובה אוויר.
מספר הספורטאים שייצגו את סלובקיה באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ירד ל-57, אך הישגיהם השתפרו, כשזכו ב-3 מדליות זהב. לכל הזוכים לא הייתה זו הפעם הראשונה. התאומים הוכשורנר זכו בתואר השלישי ברציפות, הישג חסר תקדים בענף הקאנו, קליסקה שמרה אף היא על תוארה, ומרטיקן זכה בתואר האולימפי בפעם השנייה אחרי 12 שנים, ובמדליה אולימפית רביעית. רביעיית חותרי הקיאק זכתה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר, וכמוהם גם הקלעית זוזאנה שטפצ'קובה, בטראפ, ענף של ירי בצלחות חרס. המתאבק דוד מוסולבק זכה במדליית ארד אך זו שודרגה לכסף לאחר הרשעת המתאבק האוזבקי באימרוץ. מוסולבק, יליד צפון אוסטיה שייצג בעבר את רוסיה ואף זכה במדליית זהב באולימפיאדת סידני, התאזרח בסלובקיה ב-2007.
באולימפיאדת לונדון (2012) ירד מספר המשתתפים הסלובקים ל-47, ולראשונה איש מהם לא זכה במדליית זהב. את ההישג הגבוה ביותר רשמה הקלעית זוזאנה שטפצ'קובה, שזכתה במדליית כסף שנייה ברציפות בטראפ. קלעית נוספת, דאנקה ברטקובה, זכתה במדליית ארד בסקיט. האחים הוכסהורנר איבדו את תוארם לאחר שלוש זכיות רצופות, והסתפקו במדליית ארד. גם מיכל מרטיקן איבד את תוארו וזכה במדליית ארד, המדליה האולימפית החמישית שלו. ספורטאים סלובקים נוספים שרשמו הישגים נאים בלונדון כללו את חותרת הקאנו יאנה דוקטובה (מקום שישי בסלאלום), חותר הקאנו לובומיר הגארה (מקום שישי ב-200 מטר), רביעיית חותרי הקיאק (מקום שישי ב-1000 מטר), מאטיי טוט (מקום שמיני בהליכה ל-50 ק"מ), לוציה קלוצובה (מקום שמיני בריצת 1500 מטר) וחותרי הקיאק פטר גלה ואריק ויצ'ק (מקום שמיני ב-1000 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לראשונה מאז השתתפה סלובקיה במשחקים כמדינה עצמאית, לא ייצגו אותה לא האחים הוכסהורנר ולא מיכל מרטיקן. אף על פי כן, נשמרה השליטה הסלובקית בתחרויות הסלאלום בקאנו. במדליית הזהב במקצה הזוגות זכו בני הדודים לדיסלב ופטר שקאנטר, ובמקצה היחידים זכה מאטיי בנוש במדליית הכסף. רביעיית הקיאקיסטים זכתה במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר, ושניים מהם, יוראי טאר ואריק ויצ'ק, סיימו במקום השמיני במקצה הזוגות. הקיאקיסטית יאנה דוקאטובה סיימה במקום הרביעי בסלאלום, יאקוב גריגאר הגיע חמישי במקצה המקביל לגברים, ופטר גלה סיים שמיני במקצה היחידים ל-1000 מטר. לא רק בענף הקאנו/קיאק זכו הסלובקים להצלחות בריו. האתלט מאטיי טוט ניצח בהליכה ל-50 ק"מ, והיה לאלוף האולימפי הסלובקי הראשון שלא מתחום הקאנו/קיאק, ולאתלט הסלובקי הראשון שזוכה במדליה אולימפית. אתלט נוסף, מרצל לומניצקי, סיים חמישי ביידוי פטיש. הקלע יוראי טוז'ינסקי סיים במקום הרביעי באקדח אוויר ופאוול קופ דורג שביעי באקדח.
אולימפיאדות חורף.
באולימפיאדות החורף הצלחתה של סלובקיה הייתה פחותה, והראשון לעמוד על דוכן המדליות היה גולש הסנובורד רדוסלב ז'ידק, שזכה במדליית הכסף באולימפיאדת טורינו (2006). באולימפיאדת ונקובר (2010) השתפרו הישגיה של סלובקיה. הביאתלטית אנסטסיה קוזמינה זכתה במדליית זהב בספרינט ובמדליית כסף במירוץ המרדף. ביאתלט נוסף, פאוול הורייט, זכה במדליית הארד. נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת פינלנד במשחק על מדליית הארד. באולימפיאדת סוצ'י (2014) שמרה קוזמינה על תוארה. באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה קוזמינה בשלוש מדליות, אחת זהב בהזנקה המונית ושתי מדליות כסף, בספרינט ובמרדף.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
width="20px"|
בענפי החורף:
גן הקיטור השווייצרי
גן הקיטור השווייצרי (שם רשמי המאוית חלקו בצרפתית וחלקו באנגלית: Le Swiss Vapeur Parc) הוא פארק מיניאטורות בעיירה לה בּוּבְרֶה (Le Bouveret), על רצועת החוף של קנטון ואלה, על אגם ז'נבה. הגן מכיל דגמים של הבניינים המפורסמים בשווייץ וכן דגמי רכבות ודגמים של אביזרי מסילות ברזל כגון גשרים ומנהרות.
קנה המידה של דגמי הרכבות הוא 1:8 והדבר מאפשר למבקרים לרכב על גגות הקרונות כדי לתור בגן. חלק מדגמי הרכבות מונעים בבנזין וחשמל וחלק בקיטור – ומכאן שם הגן. מפעילי הרכבות יושבים על הקרונות הראשונים של הרכבות ומתפעלים אותן בעזרת כפפות מטבח.
קנה המידה של שאר הדגמים אינו אחיד. הגדולים ביותר ביניהם, אלה שניתן להיכנס לתוכם רגלית כדי לצפות בחלקיהם הפנימיים ואלה שהוסבו למבני ציבור כמו קיוסקים וחדרי שירותים הם בקנה מידה של 1:5.
הגן מכיל גם אגמים מלאכותיים קטנים וערוגות עם פרחי העונה המקובלים בשווייץ. אולם במהלך חודשי החורף הגן סגור.
כאשר הגן נפתח, ב-6 ביוני 1989, היו בו רק שתי רכבות ושטחו היה 9,000 מטר מרובע. בשנת 2007 השתרע הגן על 17,000 מטר מרובע והיו בו חמש עשרה רכבות. בין השנים 1989 לבין 2007 ביקרו בגן שניים ורבע מיליון איש.
בכל חודש יוני מתקיים בפרק "פסטיבל הקיטור הבינלאומי".
תיקן אמריקאי
יוזף מרקס
יוזף רופרט רודולף מרקס (בגרמנית: Joseph Rupert Rudolf Marx; נולד ב-11 במאי 1882 בגראץ - 3 בספטמבר 1964 בגראץ) היה מלחין, מורה ומבקר אוסטרי.
בראיון שנתן לאלייזה מאך ("פסנתרנים דגולים בני זמננו מדברים בשם עצמם"; "ספרי דובר על מוזיקה"), אמר חורחה בולט, כי "הקונצ'רטו הרומנטי לפסנתר" של יוזף מרקס היה האהוב עליו ביותר מבין הקונצ'רטי הווירטואוזיים הגדולים, הודות למפגן הכוח הכביר שהוא דורש מן הסולן.
הטלת פור
יום טוב ארליך
פורא
הפנון
הפנון הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים), השייך יחד עם הזירקון והתוריט לקבוצת הזירקון.
תכונות.
נוסחת המבנה הכימי של הפנון היא Hf,Zr)SiO4). אף על פי שהקטיון העיקרי במינרל הוא בעיקר הפניום, כמעט תמיד נוכח בו בטבע גם זירקוניום, ולעיתים גם תוריום, אורניום או איטריום. הפנון יכול להכיל עד 45% זירקוניום במבנה. אחוז גבוה יותר של זירקוניום ישנה את שם המינרל לזירקון. הפנון טהור קיים רק מייצורו באופן מלאכותי במעבדה. ההפנון יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם המינרל זירקון העשיר בזירקוניום (ZrSiO4).
כמו שאר המינרלים בקבוצת הזירקון, ההפנון מתגבש במערכת הטטרגונלית (חבורת סימטריות מרחבית "I4"1/amd). הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=6.57, c=5.96Å.
ההפנון מופיע בטבע בדרך כלל בגבישים פריזמתיים מפותחים למחצה קצרים המסתיימים בקצוות בצורת פירמידות, חתך הרוחב של הגביש מרובע ואורכו המקסימלי עד 1 ס"מ. כמו כן כמסה חסרת צורה, מוטמע כגרגירים חסרי צורה במסת אם ובצורת כליה. הקשיות של המינרל בינונית גבוהה, 7.5 בסולם מוס, הקשיות יורדת עד 6.5 ככל שיש יותר זיהומים בהפנון, והמשקל הסגולי הוא 6.97.
אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדם השבירה של ההפנון נע בין 1.93 ל-2.03. צבעם של גבישי ההפנון הוא בדרך כלל אדום-כתום, אבל גם צהוב, חום, ולעיתים רחוקות חסר צבע.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1974 בכמה מכרות במחוז אלטו ליגונה (Alto Ligonha) בפרובינציה זמבזיה (Zambézia) שבמוזמביק, והתפרסם לראשונה במאמר שכתבו נאבס, ונוניז (J. M. Correia Neves, J. E. Lopes Nunes) מהמעבדה למינרלוגיה באוניברסיטת לורנצו מארקש (כיום מפוטו) שבמוזמביק יחד עם שאמה (Th. G. Sahama), חוקר מהמכון לגאולוגיה באוניברסיטת הלסינקי שבהלסינקי פינלנד. שם המינרל משקף את תכולת ההפניום שבו מצד אחד (תחילת השם), ואת העובדה כי הוא שייך לקבוצת הזירקון (סיומת השם).
מקור ותפוצה.
בזמבזיה (Zambézia) שבמוזמביק ההפנון נוצר בפגמטיטים של גרניט המכילים טנטלום. בהר הולנד (Mt. Holland) שבאוסטרליה המערבית ההפנון נוצר בפגמטיטים שעברו בליה. ההפנון משמש כבצר להפניום.
הפנון הוא מינרל נדיר מאוד, המקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא הפנון כוללים כמה מכרות במחוז אלטו ליגונה (Alto Ligonha ) בפרובינציה זמבזיה (Zambézia) שבמוזמביק (שם נתגלה המינרל); בביקיטה (Bikita ) שבזימבבווה; סמוך להר הולנד (Mt. Holland) שבמדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה; במקומות שונים בקנדה ובצפון קרולינה שבארצות הברית.
קסנתיפוס הספרטני
נרבונא
דור התחייה
דור התחיה
הפלישה לפולין
1991 היא שנה פלינדרומית, האחרונה במילניום השני. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1881, והבאה אחריה היא 2002.
א.ש. יהודה
א. ש. יהודה
א' ש' יהודה
א&quot;ש יהודה
פנחס טורברג
פנחס טורברג (1875, יידוובנה, לומז'ה, פולין - 1951, ניו יורק) היה סופר וביבליוגרף עברי, בוגר ישיבת וולוז'ין.
ביוגרפיה.
טורברג נולד למשפחה תורנית משכילה. כשהיה בן 15 החל ללמוד בישיבת וולוז'ין ונשאר בה עד סגירתה בשנת 1892. בוולוז'ין נמנה טורברג על חוג ה"משכילים" בישיבה והיה חברו של חיים נחמן ביאליק, שלכבוד פרידתם כתב את שירו "היה שלום, אחי!". בישיבה, ערך טורברג עיתון תלמידים בשם "החיים" שיצא בכתב יד, ולאחר סגירת הישיבה ערך והוציא עיתון אחר בשם "הבוקר אור", שקישר בין התלמידים לאחר שהתפזרו לביתם עם סגירת הישיבה. העיתון הוקדש "למדע וספרות". לאחר סגירתה של ישיבת וולוז'ין, כשהיה טורברג בן 18, הוא החל לפרסם מאמרים בעיתונים "המליץ" ו"הצפירה".