בהמשך העלילה, מאווריק וצ'רלי משוחחים במהלך השיעור, וצ'רלי מנסה לסייע לו להגיע לפתרון פחות מסוכן בתמרון האווירי. תוך כדי שיחה מאווריק מנסה להתחיל איתה שוב וצ'רלי אומרת לו שהיא לא יוצאת עם חניכים, אבל משאירה לו פתק על השולחן שבו היא מזמינה אותו לארוחת ערב אצלה בבית.
במהלך שיחה שהתקיימה בארוחת הערב אצל צ'רלי מאווריק מספר לה על אביו שנעלם בקרב אוויר בצורה מסתורית, ושיש שמועות (שהוא לא מאמין להן) שהוא טעה וגרם לתאונה שבה נהרג/נעלם, ושאימו מתה זמן קצר לאחריו.
הסצנה הבאה בין צ'רלי למאווריק מתקיימת בשיעור שבו צ'רלי נוזפת במאווריק על תרגיל מסוכן ולא בטיחותי שביצע באוויר, מול כל שאר חבריו לכיתה. מאווריק נעלב ובסיום השיעור הוא מתעלם מצ'רלי ונוסע משם. צ'רלי רודפת אחריו ואומרת לו שלדעתה התרגיל שביצע היה תרגיל מבריק אבל לא יכלה להגיד זאת מול כל הכיתה, כי אז הם היו יודעים שהיא התאהבה בו. מאווריק מנשק אותה ומכאן ובהמשך הסרט הם הופכים לזוג.
אשתו של גוס מגיעה לבקרו יחד עם בנם הקטן, והם נפגשים ברביעייה יחד עם מאווריק וצ'רלי.
בתרגיל האווירי הבא נקלע מטוסו של מאווריק לסחרור, הוא לא מצליח להשתלט על המטוס, והוא וגוס נאלצים לנטוש, אולם בעת נטישת המטוס נחבט ראשו של גוס בחופת המטוס והוא נהרג במקום. מאווריק וגוס צונחים לאוקיינוס ושם מאווריק מחזיק את גוס המת עד שמגיע מסוק החילוץ.
מאווריק מתקשה להתאושש ממותו של גוס, ואף על פי שאשתו של גוס אומרת לו שגוס אהב לטוס איתו אבל היה ממשיך לטוס גם בלעדיו, ואף על פי שוועדת החקירה קובעת כי מאווריק אינו אשם בתאונה, הוא לא מצליח להתעשת ולחזור לטוס כרגיל.
הוא מחליט לעזוב את ההכשרה בטופגאן ואולי גם להפסיק לטוס כליל.
צ'רלי מגלה אותו בבית קפה ליד שדה התעופה, וכועסת עליו שהוא מחליט לנטוש ולא להתמודד.
לאחר מכן, מזמין אותו מפקד בית הספר אליו הביתה, ומספר לו שטס בעבר עם אביו של מאווריק, וכן מספר לו שלא גילו למשפחות מה קרה באותו קרב שבו אביו נעלם היות שהעניין היה מסווג. הוא מספר לו שאביו היה לדעתו טייס מעולה ושהצליח להציל שלושה מטוסים לפני שנהרג באותו קרב. בנוסף הוא אומר למאווריק שיש לו שתי אפשרויות – לפרוש מההכשרה, או להגיע למחרת היום ולסיים עם כל שאר הטייסים את ההכשרה.
למחרת בטקס הסיום מאווריק מגיע ומסיים את ההכשרה, במקום הראשון זוכים צוות הטיסה של אייס (ואל קילמר) וסליידר, עימם התחרה מאווריק לכל אורך ההכשרה בניסיון להגיע למקום הראשון.
באמצע הטקס נקראים הצוותים הצידה לאור מצב חירום צבאי שבו נושאת מטוסים אמריקאית שחדרה לאזור עוין מאוימת על ידי הסובייטים. בין הצוותים שנקראים מיידית למבצע החילוץ נכלל גם שמו של מאווריק.
במהלך התדריך שלפני היציאה לטיסה בנושאת המטוסים מביעים חלק מהצוותים חשש לגבי השתתפותו של מאווריק במבצע לאור מצבו הרגשי, אך מפקדו בנושאת המטוסים מגבה אותו ומורה להם לטוס עימו ככל שיידרש. במהלך המבצע, כאשר המטוסים של אייס וסליידר ומטוס נוסף נתקלים בשישה מטוסי מיג ומתקשים להיחלץ מהם (מטוס אף-14 אמריקני אחד מופל ולמעשה מטוסם של אייס וסליידר נותר לבדו בקרב), מוזנק מטוסו של מאווריק שטס יחד עם נווט בשם מרלין (לשעבר הנווט של קוגר).
מווריק נכנס לקרב האווירי אולם בשלב מסוים מרגיש שאינו מסוגל להמשיך ומחליט מתוך פאניקה רגעית לנטוש את הקרב, אך לאחר מספר שניות הוא מתעשת וחוזר, מצליח להפיל שלושה מטוסי מיג (אייס וסליידר מצליחים להפיל מטוס אחד), והקרב מסתיים בניצחון אמריקאי.
כאשר הטייסים חוזרים לנחיתה בנושאת המטוסים מאווריק מבצע "באז" נוסף ליד מגדל הפיקוח. לאחר הנחיתה הצוותים מתקבלים בתשואות, ומאווריק ואייס מתפייסים לאחר היריבות שהייתה ביניהם במהלך ההכשרה ב"טופגאן".
סצנת הסיום מתרחשת בפאב של בית הספר "טופ-גאן" (אליו חזר מאווריק כמדריך טיסה לאחר סיום ההכשרה), ובעודו יושב בפאב הוא שומע במכונת התקליטים את השיר שאותו שר לצ'רלי בפעם הראשונה שניסה להתחיל איתה באותו פאב. הוא קם וניגש למכונת התקליטים כשלפתע מאחוריו מתגלית צ'רלי שהחליטה לחזור גם היא ל"טופ גאן" ואליו.
פסקול הסרט.
את הפסקול לסרט הלחין הרולד פאלטרמאייר הגרמני, ביחד עם הגיטריסט סטיב סטיבנס, וקיבל על כך פרס גראמי.
סימור פאפרט
סימור פאפרט (באנגלית: Seymour Papert; 29 בפברואר 1928–31 ביולי 2016) נולד בפרטוריה, דרום אפריקה. היה מתמטיקאי, מדען מחשב ואיש חינוך ב־MIT. אחד החלוצים בחשיבה על תפקיד האינטליגנציה המלאכותית בחינוך, היה שותף פעיל בפיתוח שפת התכנות לוגו ויזם את פיתוח לגו-לוגו ואת הטמעתן ככלי למידה בבתי-ספר יסודיים.
רקע אקדמי.
פאפרט למד מתמטיקה באוניברסיטת ויטווטרסראנד, ובה קיבל תואר ראשון בשנת 1949 ותואר דוקטור בשנת 1952. ב־1959 קבל תואר דוקטורט נוסף, אף הוא במתמטיקה, מאוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה דמות מובילה בחוגים הסוציאליסטיים המהפכניים בזמן שחי בלונדון בשנות החמישים.
עבד כחוקר במספר מוסדות, בטרם הפך לחוקר ב־MIT בשנת 1963. ב־1967 מונה להיות פרופסור למתמטיקה שימושית ושימש כמנהל המעבדה לאינטליגנציה מלאכותית עד 1981. בין השנים 1974–1981 שימש כפרופסור לחינוך.
מחקר ותאוריה.
פאפרט הקים את קבוצת המחקר באפיסטמולוגיה ולמידה ב־MIT Media Lab. כאן, פיתח את התאוריה המקורית ובעלת השפעה במידה רבה בלמידה, הקונסטרוקציוניזם , שנבנתה על תיאורית הקונסטרוקטיביזם של ז'אן פיאז'ה ועל סמך התנסותו של פאפרט בהטמעת התכנות בלוגו כפעילות לימודית. פאפרט עבד עם פיאז'ה בשנות השישים והיה בן חסותו; ובאחת מהתבטאויותיו פיאז'ה אף ציין ש"אין אחד שמבין את הרעיונות שלי כמו פאפרט." בהגותו פאפרט נשען על תורתו של פיאז'ה שטען כי ילדים הם בנאים הבונים את המבנים האינטלקטואלים שלהם באמצעות המפגש הבלתי אמצעי עם הסביבה המקיפה אותם. פאפרט טען כי למידת שפה זרה שלא בתוך הקשר חיי הלומד היא קשה ומורכבת לעומת למידת שפה זרה כשהלומד חי בתוך הארץ בה השפה מדוברת. טבע את המונח "למידת צרפתית באמצעות מגורים בצרפת", "learning French by living in France". ובתחום המתמטיקה, הקביל את עולם התכנות ל"ארץ המתמטיקה", "Mathland" וטען כי התכנות מאפשר את הבנת שפת המתמטיקה.
לפאפרט היו מחשבות חדשות כיצד בתי ספר צריכים לפעול. כיום, מערכת החינוך מאמינה כי תהליך ההוראה והלמידה מתקיים בין כותלי כיתת הלימוד המסורתית. לטענתו של פאפרט, תהליך הלמידה וההוראה מתרחש באופן אינטואיטיבי וספונטני על ידי הלומד, ללא תלות בדמות המורה. פאפרט טען כי הכיתה המסורתית היא סביבת לימוד מלאכותית שהחברה נאלצה להמציא. כל זאת משום שהלמידה הבלתי פורמלית נכשלה בתחומי לימוד חיוניים כמו מתמטיקה, דקדוק וכתיבה. לדידו, המצאת המחשב מזמנת סביבה המתאימה ללימוד נושאים אלו ובכך מבטלת את הצורך בכיתה המסורתית.
פאפרט המציא את המושג "אובייקט שניתן לחשוב באמצעותו", "objects-to-think-with". לפיו, חשיבה ולמידה מתקיימות באמצעות שימוש באובייקט המכיל ידע, נוכחות תרבותית והזדמנות להזדהות אישית. כינויו של האובייקט בו השתמש פאפרט להוראת תכנות היה "צב". הצב הוא דמות דיגיטלית המתקיימת בתוך סביבת התכנות של שפת לוגו. הנעת הצב על המסך, באמצעות הקלדת פקודות, מאפשרת ללומד לחקור את הצורות הגאומטריות, הזוויות, הצלעות ועוד. תהליך החקר בו הלומדים ניסו להניע את הצב באמצעות כתיבת פקודות בשפת הלוגו טיפח את סקרנותם והשאיר אותם מרוכזים בלמידה.
בתקופה שהיה נשוי לשרי טרקל הם פרסמו מאמר משפיע בשם "Epistemological Pluralism and the Revaluation of the Concrete".
ורנר פנטון
ורנר פנטון (בדנית: Verner Panton; 13 בפברואר 1926 - 5 בספטמבר 1998) היה מעצב פנים ומעצב תעשייתי דני. עבודתו פורצת הדרך, החל משנות השישים של המאה ה-20, השתמשה במגוון חומרים חדשניים לתקופתו ובצורות אמנותיות רדיקליות.
חייו.
פנטון נולד בשנת 1926 בברהסבורג (Brahesborg-Gamtofte) שבאי פונן (Fünen), דנמרק. בין השנים 1944-1945 עשה את שירותו הצבאי באודנסה. במקביל החל ללמוד הנדסת בנייה באוניברסיטה הטכנית בעיר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1947. בין השנים 1947-1951 למד אדריכלות באקדמיה הממלכתית לאמנויות בקופנהגן (Det Kongelige Danske Kunstakademi). ב-1950 נשא לאישה את טובי קאמפ (Tove Kemp), בתו החורגת של המעצב פול הנינגסן (Poul Henningsen), נישואים שהחזיקו זמן קצר בלבד.
בין השנים 1950-1952 עבד פנטון במשרדו של המעצב ארנה יאקובסן, שנודע בעיצוב ריהוט חדשני. ב-1955, לאחר שפתח משרד עצמאי, הושקה סדרת הריהוט הראשונה בעיצובו "כיסא הרווק" (Bachelor-Chair) בידי חברת פריץ הנסון (Fritz Hansen).
ב-1957 עיצב פנטון "בית סופשבוע" (Weekend house) - מבנה טרומי, בעל גג קמור, העשוי עץ ומתכת. המבנה סימן את ענינו של פנטון בחיפוש אחר פתרונות סביבתיים מודולריים. בין הביטויים המעניינים של חיפוש זה היו מערכת ריהוט מתנפחת (1960 העשויה מיריעות פלסטיק. "נוף פנימי" (Landscaped interior; 1965-1967) - מערכת ריהוט הניתנת לסידור מחדש ו"מגדל מגורים" (Living Tower; 1968-1969) - מערכת ישיבה סביבתית עשויה פוליאוריטן מוקצף.