אסטרטגיות להקטנת ההתחממות העולמית כוללות תוכניות של פיתוח טכנולוגיות אנרגיה חדשות כגון: אנרגיית רוח, אנרגיה סולארית, אנרגיה הידרואלקטרית, אגירת אנרגיה, תחליפי בשר, חלב צמחי, בשר מתורבת, אנרגיית גלים, אנרגיה גרעינית, אנרגיה מתחדשת, מיחזור, שימוש חוזר, ביו דיזל, מכוניות חשמליות, מכוניות היברידיות, טכנולוגיית תאי דלק, המרת אנרגיה, מיסי פחמן, וכן שיקוע פחמן. חלק מהקבוצות הסביבתיות מעודדות פעילות אישית נגד ההתחממות העולמית, שמכוונת בדרך כלל אל הצרכן. כמו כן מתקיימות פעולות של עסקים בנושא שינויי האקלים.
אסטרטגיות התאמה להתחממות העולמית מקבלות חלק מהאזהרות כמסקנות שעבר זמנן ומתרכזות בהפחתה או במניעה של תוצאות בלתי רצויות. דוגמאות לאסטרטגיות אלה הן הגנה מפני עליית מפלס פני הים או קיום של ביטחון תזונתי.
בשנת 2019 התגבשה קואליציית We Mean Business, בה חברות רבות מתחייבות לצמצם את פליטות הפחמן שלהן ל-0 עד שנת 2050. על פי אתר היזמה, נכון לאוקטובר 2019, הצטרפו ליזמה 997 חברות - בעלות שווי שוק כולל של 20.1 טריליון דולר - וביניהן 87 חברות ענק בינלאומיות, כאשר מרביתן מתחייבות על הפסקת פליטת הפחמן, וכולן מצהירות על התחייבויות סביבתיות שונות. היזמה ספגה ביקורת בתקשורת, בין השאר עקב כך שנעדרות ממנה החברות אשר פולטות את הכמות הגדולה ביותר של גזי חממה - אלו שעוסקות בתחום האנרגיה. על פי תחקיר של הגרדיאן, 20 חברות בלבד – כולן עוסקות בהפקת אנרגיה מדלקי מאובנים – אחראיות ל-35% מגזי החממה שנפלטו לאטמוספירה ב-54 השנים האחרונות.
מכיוון שחלק משמעותי מההתחממות העולמית קשור לפליטת גזים מהפרשות של הבקר הגדל ברפתות עבור תעשיית הבשר והחלב, בשנת 2021 מדענים מגרמניה ניסו ללמד פרות לעשות את צרכיהן במכלים מיוחדים בתאי שירותים, ולא באדמה, היות שעירוב האמוניה שבשתן עם האדמה גורם להיווצרות חנקן.
בועידת האקלים 2021 בגלאזגו הוצע כאחד הפתרונות לצמצום ההתחממות הגלובלית, להרחיב את תופעת ההתפראות שבמסגרתה שטחים שהיו בעברם שטחי פרא והוסבו לחקלאות או לשימוש אחר של האדם, מוחזרים לשמש כשטחי פרא ובכך מאוששים את הצמחייה הטבעית ובעלי החיים, ובנוסף מסייעים בהפחתת פליטת פחמן אל האטמוספירה.
מחלוקת על קיומם של שינויי האקלים, ההתחממות העולמית או הגורמים להם.
הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים קובע את אחריות האדם להתחממות העולמית כעובדה ונשען על הוכחה מדעית והפרכת תפישות אחרות.
ישנן מספר תפישות נפרדות החולקות על מסקנות IPCC והקונצנזוס המדעי. קבוצה אחת מסכימה עם עיקר המסקנות העובדתיות של הפנל, אך סבורה כי החיזוי לעתיד במודלים הממוחשבים לוקה בחסר; קבוצה אחרת מאמצת את עיקר מסקנות הפנל, אך מייחסת את עיקר ההתחממות למקורות שאינם תרומת האדם; וקבוצה שלישית, רחבה מכולם, מאמצת את עיקר מסקנות הפנל הבין-ממשלתי, וביניהן גם כי מקור ההתחממות הוא מעשה ידי-אדם, אך דוחה את המלצות המדיניות של הפנל או של פעילים ופוליטיקאים "ירוקים" בנימוק כי אין להן ביסוס כלכלי וכי עדיף היה להשקיע את סכומי הכסף הניכרים הנתבעים להגבלת פליטות פחמן למטרות בריאותיות, חינוכיות וכלכליות אחרות. העמדות של שתי הקבוצות הראשונות מכונות "ספקניות", שעה שהקבוצה השלישית אינה מחזיקה בעמדות ספקניות, אך חולקת על הצעות המדיניות להתמודדות עם התחממות עולמית.
עד שנת 2009 התאפיינה התייחסותם של חוקרים ותומכים של ה-IPCC בהתייחסות מעטה, יחסית, לאישים ולגופים שהפגינו עמדות ספקניות. עם זאת, בתקופת פרשת אקלים-גייט החריפה נימת העימות והוויכוח בין תומכי הפנל למתנגדיו.
אקלים-גייט.
בסוף 2009 אירעה חדירה ממוחשבת למחשבי היחידה לחקר האקלים באוניברסיטת מזרח אנגליה. בפריצה נגנבו מסמכים רבים ומעל אלף מכתבי דואר אלקטרוני שנכתבו אל ומאת חוקרים מובילים באוניברסיטה משנת 1996 ועד אוקטובר 2009. הקבצים עלו לרשת בעותקים רבים והופצו במהירות, בין היתר דרך אתרים ובלוגים המוקדשים להטלת ספק בהתחממות העולמית.
חלק מהמכתבים נכתבו בידי חוקרים בולטים בחקר האקלים, ובין הנושאים המרכזיים שהופצו עסקו בחילוקי הדעות בין החוקרים לבין עצמם ובינם לבין מי שערערו על תקפות ממצאיהם, וכן מסמכי קוד מקור וביאורים לקוד המקור של תוכנות עיבוד הנתונים של המרכז לחקר האקלים. המכתבים וקוד המקור שימשו את מבקרי ה־IPCC והקונצנזוס כדי לטעון לפגמים בתהליכי מחקר, הטיה והסתרה של נתונים, ניסיונות להפעיל לחץ על כתבי־עת מדעיים ועוד. לעומתם ניצבו חוקרים בולטים רבים, כמו ריצ'רד סומרוויל וקווין טרנברת', שטענו כי הסערה, כביכול, מבוססת על ציטוטים סלקטיביים, מחוץ להקשרם, שבאו לחבל בהצלחתה של וועידת קופנהגן, שמוקדה הוא שינוי האקלים והצעדים הנדרשים לבולמו.
שמונה וועדות חקרו את הטענות ואת החומרים בפרשה ולא מצאו שום ראייה להונאה או להתנהלות לא תקינה מצד חוקרי האקלים.
זהותם של הפצחנים שפרצו לשרתי הדואר האלקטרוני של היחידה לחקר האקלים לא נודעה מעולם. ב-2012 סגרה משטרת נורפוק את תיק החקירה, ללא תוצאות.
גופים המתנגדים לטענות על התחממות עולמית.
אף על פי שכמעט כל הקהילה המדעית בתחום מקבלת כעובדה את אחריות מעשי האדם להתחממות העולמית, מגוון גופים, ציבוריים ופרטיים כאחד, השקיעו מאמצים רבים להפריך את הטענות בקשר לתופעת שינוי האקלים.
עיתון הגרדיאן דיווח כי לאחר ש-IPCC פרסם את דו"ח פברואר 2007 שלו, המכון האמריקני ליזמות (AEI) הציע למדענים 10,000 $, בתוספת הוצאות נסיעה עבור פרסום מאמרי ביקורת על הדו"ח. המכון קיבל יותר מ-1.6 מיליון דולר מאקסון מוביל וסגן יו"ר הנאמנים שלו היה בעבר ראש אקסון לי ריימונד.
החברה המלכותית של לונדון לשיפור הידע במדעי הטבע טענה כי מבדיקה שערכה, עולה שחברת "אקסון מוביל" נתנה 2.9 מיליון דולרים לקבוצות אמריקאיות עבור הפצת מידע מוטעה לציבור על שינוי האקלים. 39 מקבוצות אלו "סילפו את המדע של שינוי האקלים על ידי הכחשה מוחלטת של הראיות". בשנת 2006, החברה המלכותית פרסמה דרישה מחברת "אקסון מוביל" להפסיק את מימון הכחשת שינוי אקלים. "אקסון מוביל" הכחישה את ההאשמות.
בין השנים 1989 ו-2002 "קואליציית האקלים העולמית", קבוצה של עסקים בעיקר מארצות הברית, השתמשה בטקטיקות שתדלנות ויחסי ציבור אגרסיביות להתנגד לפעולות להפחתת פליטות גזי החממה ולהילחם בפרוטוקול קיוטו. הקואליציה מומנה על ידי תאגידים גדולים וקבוצות סחר מתעשיות הנפט, הפחם והמכוניות.
בתחילת 2013, הגרדיאן חשף כי שתי קרנות, Donors Trust ו-Donors Capital Fund, מימנו 102 צוותי חשיבה וקבוצות פעילים בהיקף של 118 מיליון דולר בין 2002–2010. התורמים השמרנים מצאו מכנה משותף בהתנגדות לקיצוץ בפליטת גזי חממה. הכסף זרם לגופים הקשורים למפלגה הרפובליקנית ושימש בין השאר למתקפה על אל גור, למלחמה ביוזמות הסביבתיות של ברק אובמה, ולסיכול פעילות בקונגרס כנגד שינוי האקלים. הכסף מימן רשת של גופי חשיבה וקבוצות פעולה שעבדו להגדיר מחדש את שינוי האקלים מעובדה מדעית נייטרלית לנושא במחלוקת.
מאוחר יותר ב-2013, הגרדיאן דיווח כי ה-SPN) State Policy Network), ארגון גג של 64 גופי חשיבה בארצות הברית, היה מעורב בשתדלנות סמויה לתאגידים גדולים ותורמי ימין. המדיניות של SPN כללה בין השאר התנגדות לפיקוח שינוי האקלים ושתדלנות עבור תעשיית הטבק.
ב-1994, על פי מזכר שהודלף, האסטרטג הרפובליקני פרנק לונץ יעץ לחברי המפלגה הרפובליקנית, בכל קשור לשינוי האקלים, כי " צריך להמשיך להדגיש את חוסר הודאות המדעית כנושא עיקרי" ו- "לקרוא תיגר על המדע" על ידי "גיוס מומחים מהצד שלנו".
בשנת 2005, הניו יורק טיימס דיווח כי פיליפ קוני, לוביסט לשעבר של חברות נפט וגז, ראש צוות האקלים במכון הנפט האמריקאי וראש צוות המועצה לאיכות הסביבה של הנשיא ג'ורג' בוש, "ערך שוב ושוב דיווחי אקלים ממשלתיים באופן שהצניע את הקשר בין פליטות פחמן והתחממות כדור הארץ, על פי מסמכים פנימיים." שרון בגלי דווח בניוזוויק כי קוני "ערך דוח משנת 2002 על מדע האקלים על ידי פיזור ביטויים כגון 'חוסר ההבנה' ו 'אי ודאות משמעותית.'" באחד הדוח"ות הוא מחק פרק שלם העוסק באקלים. קוני הודיע על התפטרותו יומיים אחרי חשיפת הפרשה. כמה ימים לאחר מכן נודע כי הוא צפוי לקבל תפקיד בחברת אקסון מוביל.
בתחילת שנת 2012 פרסם חוקר המתמחה בתחום המים בשם פיטר גלייק מספר מסמכים אותם קיבל מ"מכון הארטלנד" המארגן ועידות ספקנים ואת דוח "NOIPCC" (כלומר, דו"ח נגדי לזה של הפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים). ממסמך אחד מבין המסמכים השתקף, לכאורה, קיום מימון מאורגן לרצות תאגידים ובעלי עמדות השוללות את התפישה לפיה ההתחממות העולמית היא מעשה ידי-אדם. עם זאת, כעבור זמן קצר התגבשה חוות דעת רווחת, גם בקרב רבים מתומכי הפאנל ומסקנותיו, כי המסמך נכתב על ידי גלייק עצמו ומקורו אינו ב"מכון הארטלנד".
מספר נגדי
באריתמטיקה, המספר הנגדי למספר הממשי formula_1 הוא המספר המסומן formula_2 ומקיים formula_3.
לכל מספר ממשי formula_1, מתקיים formula_5.
קיים דמיון בין מושג זה לבין המושג מספר הופכי. שניהם מקרים פרטיים של איבר הופכי.
מספר הופכי
מספר הופכי (לעיתים נקרא הופכי כפלי) למספר נתון הוא מספר שמכפלתו במספר הנתון שווה ל-1 (איבר היחידה ביחס לכפל). לדוגמה: המספר ההופכי של 3 הוא formula_1, והמספר ההופכי של formula_1 הוא 3. היחס "הופכי של" הוא יחס סימטרי (זו תכונה כללית של הופכיים), ולכן ניתן לדבר על זוג מספרים הופכיים, שהם זוג מספרים שכל אחד מהם הוא ההופכי של משנהו.
מסמנים את המספר ההופכי ל-x כך:
formula_3