החל מהרחקת טאלבאני בשנת 2005 ובעיקר לאחר מותו בשנת 2013 נוצר חלל בהנהגת המפלגה שהביא לחיכוכים פנימיים רבים. כחלק מהמאבקים, הקים נושירוואן מוסטפא, ממייסדי האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן את מפלגת גוראן ("השינוי") בשנת 2009. המפלגה זכתה בבחירות לפרלמנט ל25 מושבים והפכה למפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר בחבל. המפלגה הוקמה במטרה מוצהרת לפרק את מונופול הכוח בהנהגה הכורדית תחת מפלגות KDP-PUK ובמחאה על התפשטות השחיתות בקרב מנהיגיהן. מפלגת ה"שינוי" אף נוסדה כהתרסה כנגד האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן שהדגישה את היותה מפלגה סוציאליסטית-מרקסיסטית לאורך הדרך, אך הנהגתה נשלטת בידי משפחת טאלבאני לאורך כארבעה עשורים. שלושה מוקדי כוח התפתחו במפלגת ה-האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, הראשון כוח בראשות קוסרת רסול-עלי, שלו השפעה רבה בנפת אירביל. השני, בראשות הרו אבראהים, אלמנתו של טאלבאני, ובנה באפל ובן הדוד לאהור וכוח נוסף בראשות יו"ר הפרלמנט אבראהים סאלח והטכנוקרטים. שלושת מוקדי הכוח הנזכרים לעיל, לצד מפלגת גוראן הפורשת ועוד כ-30 מפלגות נוספות שהוקמו בזירה הכורדית-עיראקית לאחר מות טאלבאני, עלו על רקע ערעור היציבות במפלגה שהוביל להתחזקות המעוזים השבטיים והשמרניים של החבל, המזוהים מסורתית עם המד"כ. רסיסי מפלגות חדשות אלה הוקמו כפיצולי פיצולים של מפלגת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן ומשורותיה בלבד. המשבר באיחוד הפטריוטי של כורדיסטן הוביל לירידה בתנאי המחיה בשטחים שבשליטת המפלגה, להידרדרות באספקת השירותים, לליקויים בתפקודם של מוסדות הציבור ולקיפאון כלכלי שפקד את האזור.
בשנת 2017 הונהג משאל עם על עצמאות החבל הכורדי בעיראק וזאת בידי המד"כ ובארזאני בחבל הארץ הכורדי שזכה לתמיכת 92% מהאוכלוסייה הכורדית-עיראקית. מאידך, מפלגת ההאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן שהוקמה במטרה ליצור אוטונומיה כורדית, ניסתה לטרפד מהלך זה כל העת יחד עם הממשל העיראקי. חרף הרוב המוחץ שתמך ברצון לאוטונומיה בקרב הכורדים, ניכר כי לא הייתה היתכנות ממשית למהלך זה במרחב הכורדי-עיראקי. זאת בשל מעורבות משמעותית של כוחות חיצוניים, ווטו מוחלט של הממשל העיראקי כנגד המהלך והשיסוי הפוליטי הגובר בזירה הפנים כורדית. הקיטוב בין מד"כ למפלגת ההאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן והקרב על דעת הקהל הוא שהנחה אירוע מכונן זה. בדצמבר 2019 קיימה מפלגת ההאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן את ועידתה הכללית הרביעית תחת הסיסמה "התחדשות" במטרה לשים קץ למבוי הסתום בו הייתה נתונה המפלגה. בוועידה הוחלט על מנגנון חלוקה מסודר למועצת המפלגה בין מוקדי הכוח, כאשר רסול עלי נבחר למזכ"ל המפלגה. אולם, למרות החלטות הוועידה, מאבק הכוחות על השליטה במפלגה נמשך בין קוסרת רסול עלי, שראה עצמו המועמד הטבעי לרשת את השליטה במפלגה ובין בנו של טאלבאני, באפל ובן דודו לאהור, בגיבוי אלמנתו של טאלבאני. משפחת טאלבאני, שלה חשבון ארוך שנים עם קוסרת, הצליחה לסלק אותו מהתפקיד ולהשתלט על ראשות המפלגה.
דייוויד סקוט (פוליטיקאי)
דייוויד אלברט סקוט (באנגלית: David Albert Scott; נולד ב-27 ביוני 1945) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת ג'ורג'יה, ברציפות מאז 2003. מחוז הבחירה של סקוט כולל את חלקיה הדרומיים של העיר אטלנטה, כמו גם כמה מפרווריה מדרום וממערב. טרם היבחרו לקונגרס בשנת 2002, שימש סקוט כחבר בית המחוקקים המדינתי וניהל עסק קטן. בשנת 2007 נבחר סקוט בידי הארגון "אזרחים למען אחריות ואתיקה" לאחד מ-25 המחוקקים המושחתים ביותר בקונגרס. בשנת 2021, עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, מונה ליו"ר ועדת החקלאות.
ביוגרפיה.
סקוט נולד באיינור שבמזרח קרוליינה הדרומית, ולמד בבית הספר התיכון של דייטונה ביץ' בפלורידה. הוא קיבל תואר ראשון במימון מאוניברסיטת פלורידה A&amp;M ותואר שני במנהל עסקים מבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה. סקוט שירת בבית הנבחרים של ג'ורג'יה בשנים 1974 עד 1982 ולאחר מכן נבחר אל הסנאט המדינתי, שם ייצג את מחוז הבחירה ה-36 מ-1982 עד לינואר 2003.
בשנת 1978 ייסד סקוט את חברת הפרסום "דאיין-מארק" (Dayn-Mark), המציבה שלטי חוצות ומספקת דרכי פרסום אחרות באטלנטה רבתי. רעייתו של סקוט, אלפרדיה, מנהלת בהווה את בית העסק. במאי 2007 דווח כי העסק חייב מסים והטבות בשווי של יותר מ-150 אלף דולר אמריקאי. מטה הבחירות של סקוט שילם לחברה הפרטית שלו למעלה מחצי מיליון דולר במשך כשמונה שנים, תשלומים שכללו הוצאות על השכרת משרדים, הדפסה, רכישת חולצות ושירותים אחרים. בין היתר נהנו רעייתו, שתי בנותיו וחתנו מתשלומים הנאמדים בעשרות אלפי דולרים בגין עבודות קמפיין כגון גיוס כספים ציד קולות. ב-2007 נבחר סקוט לאחד מ-25 חברי הקונגרס המושחתים ביותר על ידי הארגון "אזרחים למען אחריות ואתיקה" השוכן בוושינגטון הבירה.
סקוט נבחר לראשונה לקונגרס ב-2002. בשנה הרוויחה ג'ורג'יה מחוז קונגרס נוסף כתוצאה מתוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2000. סקוט נכנס למערכת בחירות מקדימות שהתקיימה במפלגה הדמוקרטית בתחומי המחוז, וזכה עם 53.8% מקולות הבוחרים. לאחר מכן גבר על קליי קוקס, מועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות הכלליות, עם 59 אחוז מקולות הבוחרים. הוא מעולם לא ניצב בפני התנגדות מהותית בהתמודדויותיו לבית הנבחרים האמריקאי.
ב-2004 וב-2006 תמך סקוט בשתי חקיקות כושלות ששאפו למסד תיקון לחוקת ארצות הברית שיאסור על נישואים של זוגות מאותו המין. עם זאת, במהלך 2013 מסר דובר מטעם סקוט כי חבר הקונגרס תומך באופן מלא בנישואים של זוגות מאותו המין ובזכויות להט"ב. הוא הצביע בעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ובעד חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008. במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית דורג סקוט במקום ה-18 מבין חברי הקונגרס הדו-מפלגתיים ביותר. סקוט הודיע על התנגדותו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית באומרו:
דרפנוזאורוס
דרפנוזאורוס (שם מדעי: Drepanosaurus; מילולית: "לטאת מגל") הוא סוג של זוחל דיאפסידי קטן מקבוצת הפרוטורוזאוריה אשר חי במשך הטריאס העליון. המאובנים שלו התגלו באיטליה וכנראה גם בארצות הברית, סביב ניו מקסיקו וניו ג'רזי, והם תוארו למדע ב-1979 בידי החוקר גיובני פינה (Giovanni Pinna).
זוחל דמוי-לטאה זה הגיע לאורך 45 עד 50 סנטימטרים והיה קרוב ללפידוזאורים המודרניים ובנוסף היה כנראה שוכן עצים בעל זנב מסתלסל כשל זיקית ועצמות עצם הגומד דמויות מגל, מהם קיבל את שמו. נמצאו ממנו רק שרידי גוף וזנב אך ללא גולגולת או צוואר, כך שקשה לשער איך התקיים. עם זאת מבנה החוליות מזכיר למספר חוקרים גוף של דוב נמלים וייתכן שהתנהל בצורה דומה והיה אוכל נמלים בעל לשון ארוכה וטפרים חזקים ומעוקלים. חוקרים אחרים סוברים שהיה צמחוני בעל זנב כשל קוף עכביש ומכנים אותו "לטאת קוף" וכמה חוקרים אף סוברים שחי במים.
זוחל זה היה קרובו הרחוק של הלונגיסקואמה בעל החוליות הזקורות.
גריררפטון
גריררפטון (שם מדעי: Greererpeton; מילולית: "הזחלן של גריר ") הוא סוג של יצור קדום מסדרת האיכתיוסטגאים שחי בקרבון המיסיסיפי באמריקה הצפונית לפני 345 עד 328 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר למדע ב-1969 בידי החוקר אלפרד רומר ונכלל בו מין אחד - Greererpeton burkemorani.
יצור זה היה דומה לסלמנדרת ענק במראהו אך בעל גולגולת שטוחה באורך 18 ס"מ וכנראה שהיה מותאם יותר לחיים מימיים. הוא הגיע לאורך 1.5 מטר ובעל ראש גדול, זנב שהכיל שליש מאורכו בעל 12 חוליות והיה בעל גפיים קצרות עם מעט אצבעות. עם זאת הוא היה מפותח יותר מדו-חיים דמויי דגים כמו הקרסיגירינוס.
ככל הנראה יצור זה התקיים בביצות ובנהרות קדומים והתקדם באיטיות, ארב לטרף חולף בקרקעית המים. הוא היה יצור מיימי, דבר שמוכח מחללים בצידי הגוף בהם היו חיישני מערכת קו הצד שמתאימה לחיות מימיות. ייתכן אפילו שהיה בעל זימים פנימיים לצד הגולגולת. הוא גם הזיז את זנבו מצד לצד בדומה לדג יותר מאשר סלמנדרה מודרנית.
וסבולוד אובצ'יניקוב
וסבולוד ולדימירוביץ' אובצ'יניקוב (ברוסית: Все́волод Влади́мирович Овчи́нников; 17 בנובמבר 1926, לנינגרד – 30 באוגוסט 2021, מוסקבה) היה עיתונאי, פובליציסט וסופר סובייטי-רוסי, מהעיתונאים הסובייטים המובילים הבינלאומיים לאחר מלחמת העולם השנייה; אוריינטליסט, מומחה ליפן וסין.
במשך כמעט ארבעים שנה שימש ככתב פוליטי בעיתון פראבדה, ולאחר מכן כבעל טור בבטאון הממשלה רוסיסקאיה גאזטה. מחבר הספרים "ענף סאקורה (סיפור על מי הם היפנים)" (1970), "שורשי האלון (התרשמות והרהורים על אנגליה והבריטים)" (1980), "אפר חם (כרוניקה של המירוץ הסודי למען החזקת נשק גרעיני)". על ספרים אלה בשנת 1985 הוענק לו פרס המדינה של ברית המועצות.
היה חבר כבוד ב"וועד המאה ה-21" הרוסי-יפני, אחד המומחים הפוליטיים בפורטל Kremlin.org. עובד תרבות מוערך של רוסיה הסובייטית (1982) ועיתונאי מכובד של הפדרציה הרוסית (2018).
ביוגרפיה.
נולד למשפחתו של האדריכל ולדימיר פיודורוביץ' אובצ'ניקוב (1890–1973). משפחת אובצ'ניקוב התגוררה בפונטנקה, שבלנינגרד, שם העביר העיתונאי לעתיד את ילדותו. הוא למד בתיכון 264, אך לא הצליח לסיים אותו: "המלחמה החלה בדיוק שלושה ימים לאחר נשף סיום השנה השביעית שלנו", סיפר לימים.