זהות מגדרית היא תחושת הזהות האישית של הפרט עם אחת מקטגוריות המגדר. זהות מגדרית יכולה להתאים לזוויג שניתן לאדם בזמן הלידה ויכולה להיות שונה ממנו. מין האדם (זוויג) נקבע על פי מאפיינים ביולוגיים בלבד. לעומת זאת גיבוש הזהות המגדרית כולל היבטים של ביולוגיה, התפתחות, חיברות ותרבות. אנשים שזהותם המגדרית שונה מהמין שניתן להם בזמן הלידה, מכונים טרנסג'נדרים, ואלה הבוחרים לשנות את מינם מכונים טרנסקסואלים.
מקורות התהליך.
הסיבה להתחלת תהליך להתאמה מגדרית מכל סוג היא ברוב המקרים דיספוריה מגדרית שהיא סוג של מצב דיכאוני. אדם עם דיספוריה מגדרית מתייסר מכך שגופו לא הולם מספיק את זהותו המגדרית ותפקודו היומיומי (כגון עבודה, לימודים, חיי חברה ועוד). רבים מהעוסקים בתחום בריאות הנפש (פסיכולוגים, פסיכיאטרים, עובדים סוציאליים ועוד), כמו גם רופאים רבים, מציינים כי תהליך התאמה מגדרית הוא בדרך כלל הפתרון העדיף לבעיית הדיספוריה המגדרית, וכי הוא המבטיח תפקוד מרבי בחברה לאדם עם דיספוריה מגדרית, בהשוואה לטיפולים אחרים.
חרטה על תהליך שינוי.
לפי מחקר אחד, עד כשמונה אחוז מהטרנסג'דריות שעברו וגינופלסטיקה חשו חרטה או ספק בנוגע להליך. שיעורי החזרה למגדר הקודם כמעט ולא נחקרו.
טוקול
טוּקוּל או גוֹדְג'וֹ הוא בית בוץ מסורתי הנפוץ באתיופיה. הטוקול מוקם מחומרים צמחיים מהסביבה, ללא שימוש בעזרים מכניים וללא מסמרים.
לטוקול הבסיסי קיר חיצוני עגול, ששדרתו בולי עץ, והוא מטויח בתערובת על בסיס בוץ מאדמת החמר המקומית. במרכז הטוקול גזע עץ גבוה ומאסיבי עליו תלוי גג חרוטי עשוי ענפים דקים.
פילוסופיה יישומית
סרט אקשן
אקסל איירווייז
המפרץ הערבי
תסמונת כלילית חריפה
תסמונת כלילית חריפה (נקראת גם תסמונת כלילית חדה ובאנגלית: Acute coronary syndrome; בראשי תיבות: ACS), היא תסמונת הכוללת מספר תסמינים וסימנים המקושרים ללב, אשר יתוארו להלן.
ניתן לחלק תסמונת כלילית חריפה לתת הקבוצות הבאות:
תסמונת כלילית חריפה שונה מתעוקת לב יציבה (stable angina) בכך שהיא מתפתחת באופן פתאומי, לרוב במנוחה או במאמץ קל, וזאת בניגוד לתעוקת לב יציבה, אשר מתפתחת כתוצאה ממאמץ ומוקלת בעת מנוחה. למעשה, תעוקת לב יציבה היא מצב שבו קיימים רבדים טרשתיים יציבים יחסית, שלא נקרעים אלא יוצרים חסימה משמעותית של העורק, ולכן במצבי מאמץ צריכת החמצן של הלב עולה אולם העורק הכלילי מתקשה לספק את כמות החמצן החדשה ומכאן התעוקה הנגרמת. זאת לעומת המצב בתסמונת כלילית חריפה, המאופיינת בכך שקיים רובד טרשתי, שאינו גדול יחסית אולם הוא אינו יציב, אשר נקרע מסיבה שאינה ברורה. הקרע כשלעצמו מביא להצטברות טסיות דם וגורמי קרישה ובסופו של דבר ליצירת קריש. במקרה זה אין דרישה של הלב ליותר חמצן אלא שינוי חד באספקת הדם לשריר הלב.
תסמינים.
התסמין העיקרי של זרימת דם מופחתת לשריר הלב הוא כאב בחזה המתואר כלחץ מסביב לחזה המקרין ליד שמאל וכן לזווית השמאלית של הלסת, אם כי גם הקרנה ליד ימין קיימת ולמעשה ספציפית יותר לאוטם שריר הלב. תסמונת זו עלולה להיות מלווה בהזעה, סחרחורת והקאות וכן בקוצר נשימה. הכאב המתואר בחזה מאופיין כלחץ או ככבדות מאשר כאב "רגיל". הכאב המתואר אינו נקודתי אלא מפושט, והוא ממוקם באופן טיפוסי בקדמת בית החזה, מאחורי עצם החזה. עם זאת, כ-15% מהתקפי הלב הם נטולי כאבים, בעיקר בשלוש אוכלוסיות: סוכרתיים (בגלל פגיעה בעצבוב הלב), נשים ומבוגרים. במצבים אלו האוטם יכול להסתמן כקוצר נשימה, עילפון, חולשה, בחילות והקאות.
אבחנה.
בתרשים אק"ג ניתן להבחין ראשית אם קיימת עלייה במקטע ST. בהינתן שלא ניתן להבחין בעלייה כאמור, לא ניתן לקבוע מידית אם מדובר בתעוקת לב לא יציבה או באוטם לבבי שאינו מלווה בעליית מקטע ST (ראו תרשים זרימה). בדיקות דם ובדיקות הדימות הנלקחות הן צילום חזה, סימנים ביולוגיים לבביים כגון טרופונין, ולעיתים די-דימר אם יש חשד נמוך לתסחיף ריאתי.
פרוגנוזה.
כדי להעריך את הסיכון של אנשים המבטאים תסמונת כלילית חריפה, יש לבחון את רמת הסיכון על פי אמצעים מקובלים. לצורך כך יש מספר מדדי סיכון שונים. מדד TIMI הוא מדד אשר נותן משקל לגיל, להיסטוריה של מחלת לב כלילית, נטילת אספירין, אירועים נוספים של כאב בחזה ביממה האחרונה, שינויים דינמיים באק"ג וסמנים לבביים גבוהים. מדד GRACE הוא מדד אחר, אשר מתייחס גם להמודינמיקה ומדדים נוספים, כגון קצב הלב, לחץ הדם, רמת קראטינין, אי-ספיקת לב ועוד.
סמנים ביולוגיים לבביים.
בנוסף לכך קיימים סמנים נוספים, כגון חלבון מגיב C (CRP) – סמן דלקתי לא ספציפי המזוהה עם פרוגנוזה לא טובה – ו-BNP – סמן חדש יחסית, אשר מבטא מתאם חיובי עם תמותה. בקבוצת החולים עם רמות BNP הגבוהות ביותר ישנה תמותה רבה יותר.
טיפול באוטם המלווה בעלייה של מקטע ST.
במקרה שמדובר ב-STEMI החולה מושכב במיטה, מחובר למוניטור וחמצן וניתן לו אספירין בלעיסה (מינון מקובל כיום בארץ 300 מ"ג). החל מרגע חסימת העורק הכלילי, האזור הלבבי המסופק על ידו הופך לאיסכמי, כאשר תוך פרק זמן של כחצי שעה הופך אזור זה לאזור נמקי. מאחר שהתהליך העומד בבסיס היווצרות הנמק לשריר הלב הוא סתימת העורק, הדרך לעצור את התפתחות האיסכמיה לנקרוזה (נמק) היא על ידי פתיחת העורק, בשלב מוקדם ככל האפשר. ניתן לפתוח את העורק החסום על ידי טיפול בתרופות המפרקות את הקריש שנוצר (פיברינוליטיות) או באמצעות צנתור לב וביצוע אנגיופלסטיה.
טיפול פיברינוליטי תרופתי מטפל בהמסת קריש הדם שנוצר בעורק החסום. החסרונות שבטיפול פיברינוליטי כוללים עלייה בדימומים (מתן נוגדי קרישה, המביאים לעלייה בהיווצרות דימומים, כשהדימום המסוכן הוא דימום תוך-גולגולתי). בעיה נוספת היא שבטיפול פיברינוליטי הקריש אמנם מומס, אולם הרובד אשר נמצא בעורק עודנו נשאר, ולכן במעקב אחר חולים שקיבלו טיפול פיברינוליטי נמצא כי עד 20% מהם מפתחים אוטם חוזר.
החלופה לטיפול תרופתי היא טיפול באמצעות צנתור (Primary transluminal coronary angioplasty). על ידי צנתור ניתן להיכנס לעורק החסום, ועל ידי ניפוח בלון דוחקים את התוכן עצמו לשולי העורק, ובאופן זה פותחים מכנית את העורק. לאחר מכן מוכנס תומכן על מנת למנוע חשיפה חוזרת. כדי למנוע יצירת קריש באזור התומכן, ניתן קלופידוגרל (נוגד התלכדות טסיות) לחולים לאחר צנתור, כדי למנוע מצב שבו נוצר קריש דם כתוצאה מהחדרת חפץ זר (תומכן) לתוך העורק. היתרון בביצוע PTCA הוא בכך ששיעור החולים עם אוטם חוזר נמוך יחסית (2%-5%). כמו כן, קיימים פחות דימומים נרחבים מאשר במצבים שבהם החולה מטופל בתרופות נוגדות קרישה.
טיפול על ידי צנתור הוא טיפול המצריך התארגנות מצד צוות בית החולים, ולכן אם חולף זמן רב יחסית מהרגע שבו הגיע חולה לחדר מיון (מעל 90 דקות) יועדף טיפול בתרופות פיברינוליטיות, אלא אם מדובר בחולים שהם בסיכון מוגבר לדימום או חולים הנמצאים בהלם לבבי.
טיפול באוטם שאינו מלווה בעלייה של מקטע ST.
באירוע כלילי שאינו מסוג STEMI, אין חסימה מלאה של העורק ולכן אין צורך לדאוג לזילוח מחדש לרקמת הלב. המטרה הטיפולית היא לפגוע בפעילות מערכת הקרישה, כדי למנוע מאותו תהליך מלחסום את העורק לחלוטין. הדבר מתבצע במהירות גבוהה על מנת למנוע היווצרות של STEMI. הטיפול הניתן הוא על ידי נוגדי קרישה שונים. צנתור מתבצע במקרים שבהם החולה נמצא בסיכון גבוה, במצבים בהם קיימת סטייה כלשהי במקטע ST, כאבים ממושכים או רמות טרופונין גבוהות.
העשרה גרעינית
אולג בסילשווילי
אוֹלֵג וָלֵרִיאָנוֹבִיץ' בָּסִילַשְׁווִילִי (ברוסית: Олег Валерианович Басилашвили, בגאורגית: ოლეგ ბასილაშვილი; נולד ב-26 בספטמבר 1934) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון רוסי וסובייטי. בנוסף לפעילותו האמנותית בסילשווילי השתתף גם בחיים הפוליטיים של רוסיה - הוא היה חבר ועידת צירי העם משנת 1990 עד פיזורה בשנת 1993. בשנת 1984 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות.
ביוגרפיה.
בסילשווילי נולד במוסקבה בשנת 1934 במשפחת משכילים. אביו, ולריאן ניקולאייביץ' בסילשווילי, ממוצא גאורגי, היה מנהל הפוליטכניקום לתקשורת של מוסקבה, ואמו, אירינה סרגייבנה אליינסקיה, ממוצא פולני, הייתה דוקטור לבלשנות ומחברת של מילון אוצר המילים של פושקין.
על פי עדותו, בסילשווילי לא הצטיין בלימודים ריאליים, אך התעניין מגיל צעיר בתיאטרון. בשנות החמישים הוא למד בסטודיו של התיאטרון האקדמי האמנותי של מוסקבה. במהלך לימודיו הכיר את טטיאנה דורונינה והם נישאו. בתום הלימודים דורונינה, שכבר הספיקה להרשים כמה במאים הוזמנה למספר תיאטראות בבירה ואילו בסילשווילי, שעוד היה אלמוני, הצליח לקבל עבודה רק בתיאטרון מקומי בעיר סטלינגרד, שעוד הייתה בתהליך שיקום לאחר שהוחרבה בקרב סטלינגרד, ודורונינה נסעה איתו לשם. דורונינה ובסילשווילי לא זכו שם להצלחה רבה וב-1956 עברו לעיר הולדתה של דורונינה, לנינגרד. שם הם מצאו עבודה בתיאטרון על שם הקומסומול (מ-1991 נקרא "הבית הבאלטי"), ואף התגוררו באחד מחדרי איפור במשכנו. באותה השנה בסילשווילי גם שיחק לראשונה בקולנוע. ב-1959 המנהל האמנותי של התיאטרון הדרמה הגדול של לנינגרד, גאורגי טובסטונוגוב, הציע לדורונינה להצטרף ללהקתו. היא הסכימה להצעה, אך התנתה זאת בכך שיצורף ללהקה גם בעלה, וטובסטונוגוב הסכים לכך. דורונינה ובסילשווילי שיחקו יחד במספר הפקות מצליחות בתיאטרון זה, אך למרות ההצלחה הם התגרשו ב-1959. אשתו השנייה היא עיתונאית הרדיו גלינה משאנסקיה.