משך הטיפול נע בין 3 חודשים ל-12 חודשים, בהתאם למאפיינים הקליניים של החולים. תוצא היעילות הראשי, נקבע כ-VTE סימפטומטי, שהוגדר כתרכובת של DVT נשנית, PE סימפטומטי, נון-פאטאלי, חדש ו-PE פאטאלי, במהלך תקופת הניסוי הקליני, של 12 חודשים.
תוצאות הניסוי הראו כי אדוקסבאן, שניתן פעם ביום, לאחר טיפול התחלתי עם הפרין, נמצא בלתי-נחות בהשוואה לווארפרין, וגרם לפחות דימומים, באופן משמעותי, בהשוואה לווארפרין, בספקטרום רחב של חולים עם תרומבואמבוליזם ורידי, כולל באלה עם תסחיף ריאתי חמור.
תופעות לוואי.
אחד היתרונות הגדולים של אדוקסבאן ושל קבוצת ה-NOACs בכלל, על פני ווארפרין, הוא סיכון נמוך יותר לדימומים תוך-גולגולתיים ודימומים מסכני חיים. אך, כמו בתרופות אחרות המיועדות להפחית קרישת דם, אדוקסבאן עלול לגרום לדימומים, כמו דימומים מהאף והחניכיים, דימום כבד בעת הווסת, דימום מתמשך מפצעים או מאתר הזרקה או שיעול דמי. במקרים מסוימים הדימומים עלולים להיות סמויים, אך סימנים מעידים עשויים להיות כאבי ראש, סחרחורת וחולשה. צבע השתן עשוי להיות אדום, ורוד או חום, הצואה עשויה להיות דמית או כהה, וקיא בעל צבע קפה.
תופעת לוואי נפוצה אחרת היא אנמיה או ספירה נמוכה של תאי דם אדומים, העשויה להתבטא בעור חיוור, עייפות בלתי רגילה, סחרחורת, קוצר נשימה, וידיים ורגליים קרות.
היסטוריה.
אדוקסבאן פותח על ידי החברה היפנית דאיצ'י סנקיו ואושר לשיווק ביפן, באפריל 2011, למניעה של תרומבואמבוליזם ורידי, לאחר ניתוח אורתופדי של החלפת מפרק הברך או הירך, או שבר בירך. אדוקסבאן אושר לשיווק על ידי רשות המזון והתרופות (FDA) האמריקאית, בינואר 2015, להפחתת הסיכון לשבץ בפרפור פרוזדורים לא-מסתמי ולטיפול בתרומבואמבוליזם ורידי. אדוקסבאן אושר לשיווק באירופה ביוני 2015, תחת השם "ליקסיאנה" (Lixiana).
התרופה בישראל.
אדוקסבאן אושר לשימוש על ידי משרד הבריאות הישראלי בהתוויות הבאות:
אדוקסבאן נכלל בסל הבריאות מתאריך 30 בינואר 2020.
רפאל (רודולף) הורן
רפאל (רודולף) הורן (22 בספטמבר 1897 – 9 באפריל 1984) היה רופא יליד גרמניה, שהתמחה במחלות ריאה. עלה לארץ ישראל, אז פלשתינה בנובמבר 1933, ובשנת 1934 עשה הסבה מקצועית כשנכנס כשותף מייסד ומנהל למפעל הפרמצבטי "צרי", והתמחה בתועמלנות רפואית ותפעול הייצור של התרופות שאותן ייצר המפעל. בשנת 1964 היה שותף וממייסדי תשלובת "אסיא - צרי" שהתפתחה ל"טבע תעשיות פרמצבטיות".
קורות חיים.
רפאל (רודולף) הורן נולד ב-Jülich בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה, להוריו יונאס אלחנן הורן וסיבילה לבית האוף, ילד שלישי במשפחה, אח לזלמה, גיאורג, והרמן. אב המשפחה יונאס אלחנן, עסק בסחר בהמות.
משפחת הורן שלפי המסורת המשפחתית השתייכה ליהודים מגורשי ספרד, הייתה משפחה יהודית, דתית שחייתה בתוך קהילה יהודית קטנה מאוד בעיירה Jülich על גדות נהר הרור ולא רחוק מקלן. הקהילה היהודית בעיירה מנתה בראשית המאה ה-20 כ-137 נפשות, ולכן לא יכלה לקיים בית ספר יהודי. משום כך ילדי משפחת הורן למדו בבית ספר גרמני כללי. רודולף היה תלמיד מצטיין, ונער רגיש לבעיות הזולת. בכל יום נהג לקחת את סבא פיליפ יהושע שהיה בשנות התשעים לחייו, עיוור וישוב על כיסא גלגלים, ולהביא אותו אל בית הכנסת אשר נוסד בJülich בשנת 1860.
מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה פרצה ב-28 ביולי 1914 והקיסרות הגרמנית לקחה בה חלק פעיל מאוד כחלק ממעצמות המרכז. רודולף היה אז תלמיד תיכון וסיים את לימודיו בבית הספר בשנת 1916 בתוך ימי המלחמה. ב-1 באפריל 1917, גויס לצבא הקיסרי הגרמני והוצב בדיביזיית הצי הקיסרי הגרמני שלחמה בפלנדריה. הוא שרת כעשרים חודשים עד לסוף המלחמה והשתחרר ב-24 בנובמבר 1918.
כחודש לאחר סיום המלחמה ב-29 בדצמבר 1918, נפטר אביו יונאס אלחנן ממחלת סרטן, ולאחר פחות מחודש ב-24 בינואר 1919, נפטרה גם אמו סיבילה ממחלת שחפת. שניהם קבורים בבית העלמין היהודי ב-Jülich. גאורג הבן הבכור במשפחת הורן, שהלך לכיוון עסקים ומאוד הצליח, לקח את האחריות על ירושת ההורים שכללה כסף ורכוש, ודאג לרווחת אחותו ואחיו, וללימודיהם – לזלמה בפנימיית הבנות בבון, ולרודולף והרמן בלימודי רפואה.
לימודי רפואה.
מאז היותו תלמיד בבית ספר, רודולף הורן שאף ללמוד רפואה. לאחר שחרורו מהצבא בתום המלחמה, בעשרים ורביעי לחודש נובמבר 1918 ולאחר מות אביו, החליט שהגיעה העת להגשים את שאיפתו והוא הגיש מועמדות ללימודי רפואה באוניברסיטת קיל בעיר קיל שבצפון גרמניה. עם ציוני הבגרות הטובים שלו, הוא התקבל לאוניברסיטה בקלות והחל ללמוד בה. אולם האווירה האנטישמית ששררה אז באוניברסיטת קיל, גרמה לו לעזוב את לימודיו לאחר מספר חודשים, ולהגיש מועמדות לפקולטה לרפואה באוניברסיטת בון. הוא התקבל לאוניברסיטה, ועבר לבון.
רודולף שאף להיות רופא נשים אך תוך כדי לימודיו חלה בשחפת. ההתמודדות עם מחלת השחפת תוך כדי לימודי הרפואה, שינתה את שאיפותיו לעתיד מהתמחות ברפואת נשים להתמחות במחלות ריאה. בין המורים שלו היה פרופ' ארנסט פרדיננד זאורברוך, אשר פיתח שיטות לטיפול בחולי שחפת. זאורברוך היה רופא ומורה טוב, אך נאצי נאמן ואוהד של אדולף היטלר.
בבון היה אז פנסיון ששימש כפנימייה לבנות ממשפחות יהודיות בורגניות אמידות בניהולה של גברת שידלוף. הבנות שהו בה במשך חצי שנה ולמדו נימוסים, מנהגים טובים וספרות. זלמה אחותו הבכורה של רודולף, שהתה בפנימייה וסייעה לאחיה הסטודנט בארוחות כשרות שבשלה למענו. זלמה התיידדה בפנימייה עם אלפרידה פייסט Elfride Feist, בת למשפחה בורגנית בעלת חנות לנעליים מנינבורג (עיר קטנה צפונית להנובר). רודולף בא לעיתים לבקר את זלמה בפנימייה וכך הכיר את חברתה אלפרידה פייסט והשניים התאהבו. אולם הקשר ביניהם נותק עם חזרתה של אלפרידה לנינבורג, בתום תקופת השהות בפנימייה.
ההתמודדות עם מחלת השחפת תוך כדי לימודי רפואה לא הייתה פשוטה, אך רודולף עמד בה בגבורה, סיים בהצלחה את לימודי הרפואה וקיבל את תואר הדוקטורט.
ב-3 במרץ 1925 עם קבלת תואר דוקטור לרפואה, רודולף המשיך שנת התמחות נוספת במחלות ריאה בסנטוריוםבשם כשם העיירה Oberkaufungen ועם סיומה עבר לקאסל הסמוכה, שבמדינת הסן.
קאסל.
ד"ר הורן פתח בקאסל קליניקה פרטית למחלות ריאה. בקאסל גם התחדשו קשריו עם אלפרידה פייסט, אהובתו מתקופת לימודיו באוניברסיטת בון, והשניים נישאו בשנת 1932. הם שכרו דירה גדולה מאוד בת 10 חדרים שהכילה את מגורי המשפחה והאומנת של ורה בתם הפעוטה, ואת הקליניקה למחלות הריאה שכללה 4 חדרים ובהם גם מעבדת רנטגן.
ציונות.
ההזדהות של רודולף הסטודנט הצעיר עם ערכי תנועת הציונות החלה כנראה בימי שירותו הצבאי. ייתכן גם ששרתו עמו חיילים יהודים אשר השתייכו לתנועה הציונית. באותם ימים הדהדה בעולם היהודי בגרמניה הצהרת בלפור והשפיעה במיוחד על הצעירים היהודים חברי התנועה הציונית בגרמניה. עם כניסתו לאוניברסיטה, הצטרף לתנועת הסטודנטים הציונים Kartell Jüdicshe Verbindungen) KJV) היה פעיל בה וראה את עצמו מגשים בעתיד את ערכי התנועה בארץ ישראל.
הכנות לעזיבת גרמניה והגירה לארץ ישראל.
ד"ר הורן ראה את הנולד ולהט הציונות בער בו, וכך אף על פי שהייתה לו קליניקה מצליחה בקאסל, ומשפחה חדשה שזה עתה הקים עם אלפרידה, החליט להגשים את חלומו ולהגיע ולחיות בארץ ישראל. בשל כך בקיץ 1932, הוא נסע ביחד עם אלפרד גיסו ועם חבר, לביקור בפלשתינה, וזאת כדי לבחון את הארץ ולמצוא מקום שבו "יתקע יתד" עם משפחתו והקליניקה שלו. השלושה הפליגו באנייה והגיעו לנמל חיפה. הם טיילו בארץ וביקשו לבחון איזה יישוב וצורת התיישבות יתאימו להם באופן המרבי. בשל כך, ביקרו בין היתר בקיבוצים, בירושלים ובתל אביב. ירושלים לא מצאה חן בעיניו, וכך גם הרעיון הסוציאליסטי של הקיבוץ, והוא החליט כי עתידו בתל אביב. הוא שכר דירה בדמי מפתח ברחוב נס ציונה 2 בתל אביב, קנה לאלפרידה צמיד מתנה מפלשתינה, וחזר עם גיסו וחברו לגרמניה. עם השיבה לקאסל, ד"ר הורן חזר לעבודתו בקליניקה, ויחד עם זה החל בהכנות לעלייה לארץ ישראל.
שנת 1933, הייתה שנת מפנה בגרמניה ויהדות גרמניה. ב-30.1.1933, עלו הנאצים לשלטון ומנהיגם אדולף היטלר נבחר לקאנצלר של גרמניה הנאצית. בכל יום הוכרזו גזירות חדשות על יהודי גרמניה. ד"ר הורן לא חיכה וב - 31.3.1933, רכש סרטיפיקט לארץ ישראל מסוג A תמורת 1000 לירות שטרלינג. כעבור יום, ממשלת גרמניה הנאצית הכריזה על חרם אחד באפריל 1933 Nationalsozialistischer Boykotttag - . ביום הזה נערך חרם על עסקים של יהודי גרמניה, וברחובות ערי גרמניה נתלו שלטים "אל תקנו אצל יהודים". העוינות ליהודים ברחוב הגרמני הייתה גדולה מאוד. משפחת הורן ברחה ליער מאימת האספסוף העוין ברחובות ובביתם נשארה אלזה העוזרת הגרמנייה, שאמרה לאלפרידה: "פראו דוקטור הורן, את לא צריכה לדאוג לכלום. אני שומרת על הרכוש שלכם".
עזיבת גרמניה והגירה לארץ ישראל - פלשתינה.