חלקיקי האבק המדברי הם יבשים ולכן בשילוב רוחות הם יכולים להתרומם באוויר, אף לגבהים של 10 ק"מ ויותר, לעבור הסעה למרחק של אלפי קילומטרים בהתאם לעוצמת הרוח ברגע נתון, ולהיות מושקעים במקום חדש. מאזור הסהרה באפריקה, המקור הגדול ביותר של אבק מדברי על פני כדור הארץ, יכולים להתרומם בשנה כמיליארד מטרים מעוקבים של אבק מדברי.
לנדידת האבק המדברי יש השלכות בקנה מידה נרחב:
- בקטריות הנקשרות באבק יכולות לעבור מרחק של יותר מ-5,000 קילומטרים מאפריקה עד לאיים הקאריביים, וכמו כן גם צפונה לכיוון האי הבריטי וארצות סקנדינביה, לאורך הים התיכון ואזור דרום מערב אסיה. באופן דומה, האבק שמקורו באסיה במדבריות גובי וטקלה מקאן נסחף למזרח דרך קוריאה, יפן והאוקיינוס השקט, כשהשפעתו בדרך היא על החוג הארקטי, איי הוואי והחוף המערבי של ארצות הברית.
- לאירועים טרנס-אוקייניים ובין-יבשתיים עונתיים יכול להיות להם תפקיד בהעברת פתוגנים (מחוללי מחלה) או בהרחבת המגוון הביו-גאוגרפי של אורגניזמים מסוימים מעצם היותם אירועים המתפרסים על פני תפוצה רחבה ביותר.
- בעת התרוממות גרגירי האבק המדברי לגובה הם משמשים כגרעיני התעבות של עננים כאשר הם מגיעים לגבהים הנכונים ולטמפרטורה המתאימה באטמוספירה, ובכך הם מהווים זרז לירידת גשמים. ניתן לראות את הדבר באופן ברור מתצלומי הלווין המופיעים בעמוד.
- כשגרעיני האבק המדברי שוקעים חזרה לקרקע הם משפיעים בעצמם על תחומים רבים: מקשים על גידולי חקלאות, תפקוד יומיומי של האדם (קשיי נשימה, ראות), שוניות אלמוגים- גוויעה של שוניות אלמוגים באיים הקאריביים מיוחסת בעיקר לנדידת אבק מדברי מהסהרה.
כמות האבק המתרוממת ומועברת באטמוספירה למרחקים גדולים, כפופה לתנאים סביבתיים המוכתבים ומושפעים מ: האקלים הגלובלי, טמפרטורות הים באזורים טרופיים, מטאורולוגיה אזורית, הרכב פני השטח, ושימושי הקרקע המשתנים באזור המקור של האבק.
מדבריות משחררים לאטמוספירה אבק באופן רציף וכמעט ללא הפסקה, אך לאירועים הגדולים והמשמעותיים, שנצפים על ידי לוויינים, יש השפעה נרחבת על המערכות האקולוגיות והביולוגיות שנמצאות בכיוון הרוח.
השפעת האדם על היווצרות האבק המדברי.
פעילות האדם המייצרת אבק היא בעיקרה פעילות המתרחשת באזורים צחיחים. אלו אזורים רגישים לשינוי בצורת הנוף וכתוצאה מכך גורמים לפליטת אבק. פעילות כמו רעיית יתר, הרס שטחים חקלאיים, בצורת ומדבור מביאים למצב בו יש יותר קרקע חשופה בשולי המדבריות. בעקבות זאת ישנו יותר אבק המועלה לאטמוספירה.
גזים ואירוסולים- נעשה שימוש על ידי האדם לצורכי חקלאות- שימוש בחומרי ריסוס והדברה, כאשר חומרים אלו נעים עם הרוח, המגבירים את כמות וגודל חלקיקי האבק המדברי באוויר.
איגוד אשראי
קארסטן הלר
טרנס בויד
טרנס אנתוני בויד (באנגלית: Terrence Anthony Boyd; נולד ב-16 בפברואר 1991) הוא כדורגלן אמריקאי, יליד גרמניה המשחק בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן.
קריירה.
בויד התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הרטה ברלין, בשנת הצטרף לקבוצת המילואים. בתחילת העונה הוא היה על הספסל, אך הצליח להשתלב בקבוצה וסיים את העונה עם 13 שערים. בקיץ עבר לבורוסיה דורטמונד והצטרף לקבוצת המילואים. ב-22 באוקטובר 2011 הצטרף בויד לקבוצה הראשונה, אך לא שיחק בה אף לא משחק אחד. ב-11 ביוני 2012 חתם בראפיד וינה ל-3 שנים. ב-17 ביולי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק קדם-עונה (לא רשמי) בהפסד 2:1 נגד רומא. ב-21 ביולי 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0:4 נגד ווקר אינסברוק, בו הבקיע גם את שני שעריו הרשמיים הראשונים, ואף הוסיף בישול ובסיום המשחק נבחר לשחקן המצטיין. את עונתו הראשונה סיים עם 13 שערים ועזר לקבוצה לסיים במקום ה-3 שמוביל למוקדמות הליגה האירופית.
בצעירותו היה בויד חלק מנבחרות הנוער של ארצות הברית. ב-8 ביוני 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית נגד . בויד נכלל בסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014, אך לא נכלל בסגל הסופי.
ב-30 ביוני 2014 חתם בויד בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה.
ב-24 בינואר 2017 חתם בדארמשטאדט 98 מתחתית הבונדסליגה עד לסיום העונה.
בינואר 2022 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן.
חייו האישיים.
בויד, נולד בגרמניה לאם גרמניה ואב אמריקאי. זמן קצר לאחר שנולד, עברה המשפחה לקווינס, ניו יורק. אחרי כמה שנים הוריו התגרשו ובויד חזר ביחד עם אימו לגרמניה.
אחוזת פוריה
אחוזת פוריה (נקראת גם חוות פוריה) הייתה התיישבות שהוקמה בשנת 1910 ברכס פוריה על ידי חברת אחוזת סנט לואיס. מבני האחוזה השוכנים ביישוב פוריה עילית, הוכרזו כאתר מורשת בישראל.
רעיון הקמת האחוזות.
שמעון גולדמן הגיע מלונדון בשנת 1898 במטרה לנהל את המושבה בני יהודה. ההתיישבות במקום זכתה להצלחה חלקית בלבד ובשנת 1902 חזר גולדמן ללונדון, משם היגר לסנט לואיס בארצות הברית. הקשיים שחווה גולדמן במושבה בני יהודה, הביאו אותו לאימוץ רעיון של הקמת אחוזות שיתבססו על הונם של המתיישבים לעתיד. המתיישבים יגייסו כסף שישמש לפיתוח המקום והכנתו, וכאשר המשק החקלאי יהיה מוכן, יוכל מתיישב-הקבע להשתקע באחוזה ולמצוא שם מיד את פרנסתו. הד"ר ארתור רופין שעמד בראש המשרד הארצישראלי, פיתח את הרעיון וגיבש תוכנית מעשית להקמת "חברות אחוזה", ועשה לה תעמולה בכתב ובעל-פה. בסוף שנת 1908 נוסדה על ידי גולדמן, חברת האחוזה הראשונה: "אחוזת סנט לואיס". באותה תקופה הוקמו "חברות אחוזה" נוספות, שהקימו אחוזות בכפר אוריה, בכרכור, במגדל, ברוחמה ובשרונה.
הקמת פוריה והתפתחותה עד שנת 1915.
באוקטובר 1910 קנתה חברת "אחוזת סנט לואיס" מחברת יק"א, שטח של 3545 דונם מאדמות "דלייקה-סהו". אדמות אלו נמצאו במקום שבו נמצאת היום פוריה עילית. החברה החליטה לכנות את המקום בשם "פוריה", שמשמעותו : מלא פרי. המקום נבחר בגלל מחיר הקרקע הנמוך יחסית, הנוף המקסים, האקלים הממוזג יחסית לעמק הירדן וכמות המשקעים הגדולה יותר מאשר בעמק הירדן. ביוני 1911 התחילה העבודה במקום שכללה: ניקוי השטח, בניית הבתים הראשונים, הקמת מכלאות לבהמות ונטיעת עצי שקד מצוי וזיתים. העבודה בוצעה על ידי פועלים יהודים וערבים תחת ניהולו של מנהל העבודה אליהו איזראעליט ובפיקוחו של שמעון גולדמן. באמצע שנת 1915 הגיעה אחוזת פוריה לשיא פריחתה, וניטעו בה 2,200 דונם של שקדים וזיתים, מתוך 2,500 דונם שהיו ראויים לעיבוד.
הקמת האחוזה יצרה חידוש בנוף הגליל התחתון המזרחי, הן מהבחינה הגאוגרפית והן מההיבט הלאומי. עד הקמת החווה התקיימו ברמת פוריה ובבקעת יבנאל מאהלים של בדווים מהשבט ערב א-דלייקה, החל מקיץ 1911 הוקמה האחוזה שבה מבנים למגורי משפחות גולדמן ואיזראעליט וכן שני מבנים נוספים למגורים של פועלי החווה. מסביב לחצר הגדולה הוקמה חומה ודירות נוספות של שני חדרים עבור הפועלים, נבנו בחלק הפנימי של החומה. כמו כן הוקמו במקום: מטבח וחדר אוכל, רפתות ומחסנים. לעיבוד השטחים נדרשו פועלים רבים, וכבר בשנתיים הראשונות עבדו בה חמישים פועלים. הפועלים היו : אנשי העלייה השנייה, עולים מתימן, בני "היישוב הישן" וכן פועלים ערבים. פרצו סכסוכים בין הפועלים להנהלת האחוזה עקב היחס לו זכו הפועלים ודרישת החלוצים לשמירת העיקרון של "העבודה העברית". בעקבות שביתות פועלים והלחץ שהפעילו הפועלים העבריים, הופסקה העסקת הפועלים הערבים. מכיוון שבאחוזה התפתחה קהילה גדולה של פועלים, נבחרה פוריה לארח את הוועידה החמישית של "הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל" שנערכה ב: 14-12 במרץ 1914. ראשונת הפועלות בפוריה, רבקה מחנימית, הועסקה בהתחלה בעבודות משק בית ומטבח, ולאחר מאבקים עם המנהל, זכתה לצאת לעבוד בשדה עם שאר הפועלים. בהמשך, השתייכה לקבוצה שהקימה את "תנועת הפועלות", ואירחה בפוריה את "ועידת הפועלות הרביעית" שנערכה בחג השבועות של שנת 1917. שמירה עברית ליוותה את עבודת האדמה ואת בנייני האחוזה. השומר הראשון היה מנחם פיזם מטבריה. בהמשך, הועברה השמירה לידי חברי אגודת השומר. בפוריה הוקמה ספריה, והמורה אלתר ברנשטיין לימד את התלמידים המעטים עד קיץ 1914. לאחר סגירת בית הספר, הילדים למדו ביבנאל, והלכו ברגל מדי יום מרחק של חמישה קילומטרים בכל כיוון.
פוריה בין השנים 1918-1915.
בתקופה זו היה צפוי שהמטעים יתחילו להניב והמשק החקלאי היה אמור לאפשר לבעלים מסנט לואיס, לעלות לאחוזה ולהתפרנס בכבוד. אולם במהלך מלחמת העולם הראשונה, התעוררו קשיים רבים שהביאו בסופו של דבר לנטישת המקום. הגורמים להידרדרות:
התפרקות האחוזה.