אליפות אירופה בכדורסל 1977, או בקיצור יורובאסקט 1977, הייתה האליפות היבשתית ה-20 המאורגנת על ידי פיב"א. התחרות התקיימה בבלגיה אשר אירחה את הטורניר בפעם הראשונה, בין ה-15 בספטמבר ל-24 בספטמבר. באליפות התחרו 12 נבחרות, והזוכה הייתה נבחרת יוגוסלביה.
צביון צהוב-גב
צביון צהוב-גב (שם מדעי: "Cephalophus silvicultor"), הוא מין אנטילופה גדולה יחסית בסוג צביון הנפוץ במרכז ומערב יבשת אפריקה, והוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1815 על ידי הבוטנאי השוודי אדם אפזילוס שגילה אותו במהלך ביקורו במערב אפריקה. צביון זה הוא המין השני בגודלו בתת-משפחת הצביונים - גדול במעט מצבי ספיקי, והוא שייך לקבוצה הלא טקסונומית "צביוני הענק" שבה נמצאים מלבדו גם צביון אבוט, צביון ז'נטינק וצביון חום. צביון אבוט הוא בעל דמיון רב לצביון צהוב-גב, ונחשב בתחילה כתת-מין שלו. כמו כן אף על פי שצביון ז'נטינק בעל פרווה ייחודית, הגולגולת שלו זהה ממש לצביון צהוב-גב עד כדי כך שהגולגולת הראשונה שלו שנשלחה לטקסונומים גרמה להם לסווגו מיידית כתת-מין שלו.
צביון צהוב-גב מוכר כצביון הגדול ביותר מהצביונים למרות שבפועל צביון ז'נטינק גדול ממנו במקצת, - ייתכן בגלל העובדה שהוא הרבה יותר מוכר מהאחרון; המינים צביון חום ואבוט קטנים ממנו באופן ניכר. צביון אבוט וז'נטינק הם בין הצביונים הנדירים ביותר עם תפוצה מוגבלת מאוד בניגוד לצביון צהוב-גב, ואילו הצביון החום חופף עם צביון צהוב-גב בחלקים גדולים מהתפוצה. צביון צהוב-גב הוא גם בעל התפוצה הרחבה ביותר ברחבי אפריקה ממיני הצביונים (אם כי הצפיפות של האוכלוסייה נמוכה למדי על פני השטח העצום הזה), והוא חופף עם כ-18 מיני צביונים ביניהם צביון ז'נטינק, צביון חום, צביון זברה, צביון לבן גחון, צביון אדום, צביון שחור, צביון סבכים, צביון אוגילבי, צביון מקסוול וצביון ווינס.
השם המדעי של צביון זה נגזר מיוונית כדלהלן: "kephale" = ראש, "lophus" = פסגה; - מתייחס לציצת השיער שבמצח המאפיינת את מרבית מיני הצביונים. "silvicultor" פירושו "תושב יער" ומתייחס לבית גידולו העיקרי - יערות טרופיים.
אנטומיה.
קרניים.
צביון צהוב-גב מתאפיין כשאר "הצביונים הענקיים" בזוג קרניים ארוכות - מהגדולות שבתת-המשפחה, בניגוד בולט למרבית המינים הקטנים יותר. גם לו צורת הצמיחה של הקרניים מפותחת יותר מאצל המינים הקטנים: הקרן צומחת לכיוון מעלה ולצדדים באלכסון המקביל למצח ולחרטום המשולשים, כשלעיתים המבנה שלה ישר לגמרי, ולעיתים היא מתעגלת מעט לאחור (אך בצורה פחות בולטת משל צביון ז'נטינק). המיקום של בסיס הקרן הוא בחלק המרכזי והעליון של המצח, והשילוב של זה יחד עם כיוון הצמיחה האלכסוני גורם לכך שאמצע הקרן צמוד מאוד לאוזניים ולעיתים אף נוגע בהם. הרווח בין הקרניים בבסיס ניכר וברור אם כי לא תמיד באופן משמעותי כל כך, והמרחק בין הקרניים גדול במעט בקצוות בשל הצמיחה לצדדים. הקרניים עבות למדי לכל אורכן, אך כבר מהבסיס ניכרת הצורה החרוטית שלהן, כאשר הקרן הופכת בהדרגה לדקה עד שמסתיימת בשפיץ חד או מעוגל. הקרן עלולה להיות חלקה לגמרי, ולמרות שישנם מקרים רבים שהיא בעלת 4–9 טבעות, הן בעלות מבנה גלילי וחלק יותר, ואינן מחורצות ממש כקרניים של צביון אדרס, צביון אדום ודומיהם. צבען של הקרניים הוא שחור כחלחל, אפרפר כסוף, בהיר, כהה, ולעיתים גם צהבהב; במקרים שבהן יש טבעות, קצוות הקרן יהיו כהות יותר. למרות שגם הזכרים וגם הנקבות בעלי קרניים, לזכרים הקרניים לרוב עבות וארוכות יותר.
מראה חיצוני.
לצביון צהוב-גב פרווה מבריקה וקצרה, והיא בעלת שערות זיפיות, צפופות, וגסות מעט בצלעות ובגב, ושערות חלקות, דקות ודלילות יחסית בצוואר, ברגליים, בכתף ובזרועות. צבע הפרווה הכללי הוא חום שוקולד עמוק, חום מהגוני כהה, חלודה-ברזל, ולעיתים אפילו שחור. תחת השמש הפרווה מקבלת גוונים של חום סגלגל או חום נחושת. למרות שהפרווה נוטה להיות כהה ושחרחרה יותר בפלג האחורי ואדמדמה במותניים וברגליים, לרוב כל הפרווה בעלת צבע אחיד. המאפיין הבולט והעיקרי של מין זה, הוא שמאמצע הגב ועד לעכוז ישנו מקבץ של שערות גסות וארוכות בצבע צהבהב בהיר עד זהוב המקנות לו את שמו; מקבץ השערות רחב ביותר באזור העכוז והופך לצר בהדרגה בגב עד שנמוג סמוך לכתפיים, ובשל כך הוא נראה ככתם משולש. השערות הצהובות סומרות בשעת סכנה ומשמשות כסימן אזהרה. מאחורי הכתם - סמוך לעוקץ הזנב, פרוותו של הצביון בצבע חום כהה בדומה לשאר הגוף, אך לרוב מרבית השערות נושרות באזור זה והצבע בהתאם לכך יהיה אפרפר, או שחרחר דהוי. לעיתים קרובות הקטע הדליל בשיער מתרחב מעט למעלה על חשבון המשולש הצהוב שבגב. הזנב בצבע שחור או חום שוקולד עמוק בצידו העליון, וצבעו התחתון לבנבן. הפרסות בצבע אפרפר בהיר וכהה ולעיתים שחרחר.
צבע ראשו של צביון צהוב-גב נע בין חום שוקולד עמוק לשחור כסוף או חלודה כהה - בהתאם לצבעו של הצוואר. המצח, החרטום וסביב העיניים עלולים להיות כהים יותר ולהזכיר במקצת מסכה. מעל העיניים יש "גבות" בצבע לבנבן, צהבהב או אפרפר, והן נעדרות לעיתים. סביב כל אזור הלוע והלחיים ישנו כתם בצבע חאקי עד אפרפר, וסביב השפתיים יש כתם לבן בניגוד לכתם השחור שמצוי אצל רוב הצביונים.מסיבה זאת אצלו בולטת דווקא השפה התחתונה שצבעה שחור, לעומת מרבית הצביונים שאצלם בולטת השפה העליונה הלבנה. בחלק העליון של המצח - בין הקרניים, יש לו ציצת שיער בינונית שצבעה נע בין אדמדם\כתום בוהק, לערמוני, חלודה כהה או חום שוקולד בהיר, ולפעמים היא תהיה שחורה בצדדיה ואדמדמה במרכזה. מידות הציצה משתנות בין הפרטים: לעיתים היא תהיה רחבה וקצרה, לעיתים צרה וארוכה, ויש גם מקרים נדירים יותר שבהם היא מזדקרת באופן בולט או לחלופין תהיה קטנה כל כך עד שכמעט ולא תראה. במרכז הלסת - משני צדדי החרטום יש לו זוג בלוטות ריח בולטות בצבע קרמי; בלוטות אלו מורכבות מרקמות בולטות ומחוברות המקיפות 2–3 שכבות של הפרשה צמיגית שנראית מבחוץ כחריץ שחור ודק. הבלוטות המפשעה נעדרות אצל רוב האוכלוסיות. האוזניים מתחלקות בין צבע שחור\חום שוקולד כהה בצד החיצוני לחום בהיר או חלודה בצד הפנימי, והן מוקפות בקצוות בטבעת לבנה-צהבהבה.
מבנה ומידות גוף.
צביון צהוב-גב כאמור הוא הגדול שבצביונים, ועל כן מבנה גופו ארוך, ורחב, והוא גם שרירי ומוצק. יש לו צוואר עבה ורחב באורך בינוני, שתומך בראש גדול ומשולש. מצחו רחב וחרטומו צר יותר, אך עבה בהשוואה לצביונים אחרים. אוזניו בינוניות ועגלגלות עם קצוות חדות, ועיניו קטנות וחומות ובעלות אישונים גדולים. האף שלו גדול מאוד ובעל נחיריים רחבים ובולטים כשל הפרים. רגליו עבות מעט ובעלות אורך בינוני, והאחוריות ארוכות ורחבות יותר מהקדמיות. הגב הקמור יחד עם ההפרש בין הרגליים גורם לכך שהעכוז גבוה מהכתפיים ולכן הוא נראה כבעל גיבנת. הזנב שלו דק וקצר למדי, ובניגוד למינים הקטנים הוא מסתיים בציצת שיער קטנטנה שמשווה לזנב מראה רגיל של צבאיים. ביחס לגופו לצביון צהוב-גב יש את המוח הגדול ביותר מכל האנטילופות. הלוע שלו עגלגל וגדול מאוד, ויש לו מעין שלפוחיות בצדדים. עצמות הלסת שלו רחבות וארוכות, וניתן להבחין בקוי המתאר שלהם בקלות מכיוון שהן בולטות מעט סמוך לסנטר. הפרסות שלו רחבות וקצרות, והן אינן חדות כל כך. דו-צורתיות זוויגית מתבטאת אצל מין זה בעיקר באורך הקרניים כדלעיל, וכן בכך שהנקבות גדולות מעט מהזכרים במידות גוף.
מידות הגוף של צביון צהוב-גב:
גובה הכתפיים: 87-65 ס"מ.
אורך הראש והגוף: 190-125 ס"מ.
אורך הקרניים: 21-8.5 ס"מ.
אורך הזנב: 20-11 ס"מ.
משקל: 80-45 ק"ג.
תפוצה ובית גידול.
צביון צהוב-גב נפוץ לכל אורך מערב ומרכז אפריקה. הטווח של תפוצתו משתרע על פני דרום סנגל, בורקינה פאסו, צ'אד ודרום סודאן, מרבית שטחם של גינאה ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, גאנה, דרום-מרכז בנין, טוגו, ניגריה, קמרון, מרבית גבון, גינאה המשוונית (החלק היבשתי), הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (כ-96% משטחה), וצפון-מרכז זמביה ואנגולה (כולל מובלעת קבינדה). ישנם אוכלוסיות מבודדות בדרום מערב וצפון מזרח אוגנדה, בדרום מערב קניה, וכנראה גם עדיין בדרום-מערב רואנדה. הצביון נכחד בדרום גמביה אם כי הנוכחות שלו שם בעבר מוטלת בספק.
בית הגידול של צביון צהוב-גב הוא כמעט כל סוגי יערות טרופיים; כולל יערות הרריים, יערות שפלה, יערות עבותים וסבוכים, יערות דלילים, יערות מוצפים, פסיפס של יער-סוואנה, קרחות יער, עמקי נהרות הקונגו, שרי, ניז'ר, זמבזי, גמביה לולבה, לוקוגה, לובה, קסי, קוונגו, אוגובה, אובנגי, קוונזה, וולטה, סנגה ובומו, סוואנות גשומות ולחות, סוואנות-סבך וסוואנות פתוחות; הוא נמצא גם ביערות משניים, שולי יער ומטעים חקלאיים. לרוב בית הגידול המועדף יהיה עם סבך צפוף המשמש למסתור. הוא נמצא החל משפלות בגובה 100 מטר מעל פני הים, ועד אזורים הררים של 4,000 מטר ומעלה. הטמפרטורות בתחומי תפוצתו 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 10,000-250 מילימטר לשנה.
אקולוגיה.
התנהגות ומבנה חברתי.
צביון צהוב-גב הוא בעל חיים הפעיל בעיקר בלילה, אך אין זה נדיר לצפות בו גם בשעות היום. במהלך היום הוא נח בעומק היער במעין "מיטות" במקומות קבועים בסבך הצפוף, תחת שורשי עצים גדולים או תחת גזעים שנפלו. מין זה יוצא דופן מצביונים אחרים בכך שהוא נוהג לרבוץ לעיתים קרובות על תלוליות טרמיטים כדי לסרוק את סביבתו. גופו הקמור של הצביון יחד עם הרגליים הקצרות בחלק הקדמי הופכות אותו למותאם ביותר לתנועה בתוך היער הצפוף.