אאודי Q3 RS (בגרמנית: Audi Q3 RS) היא מכונית ספורט במרכב קרוסאובר וקרוסאובר קופה, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אאודי ספורט חברת הבת של אאודי משנת 2013. היא נחשפה ב-19 בפברואר 2013 והוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-5 במרץ 2013, היא הגיעה לישראל ב-18 ביוני 2014. היא גרסת "הביצועים הגבוהים" לאאודי Q3 והראשונה במשפחת Q של אאודי עם דגם RS. בתערוכת הרכב הבינלאומית של בייג'ינג באפריל 2012 חשפה אאודי את דגם הקונספט המקדים.
דור ראשון (שם קוד 8U).
הדור הראשון יוצר בין השנים 2013 ל-2019. הדור הראשון נחשף בפברואר 2013 והוצג בתערוכת ז'נבה במרץ אותה שנה. זהו דגם ה-RS הראשון במשפחת Q. אמנם מדובר ברכב שטח אך בעל ביצועים גבוהים בעלי הספק גבוה. בעיצוב החיצוני והפנימי מבוססים בעיקרם ולא שונים כמעט מה-Q3 הרגיל אך כוללים עיצוב מעט יותר אגרסיבי וספורטיבי ומושבי ספורט RS ותצוגת RS. ה-Q3 RS הונמך ב-25 מ"מ, לעומת הדגם הרגיל, לטובת שיפור התנהגות הכביש ובכדי לספק חלוקת משקל אידיאלית יותר, אאודי העבירה את המצבר אל תחתית תא המטען. גם עוצמת הבלימה שופרה באמצעות צלחות בלימה גדלות יותר ובנוסף למערכת בקרת יציבות הניתנת לניתוק מלא.
הדור הראשון כלל מנוע בנזין I5 צילינדרים בנפח 2.5 ליטר טורבו המספק 310 כ"ס בין 5,200 ל-6,700 סל"ד ומומנט מרבי של 42.8 קג"מ בין 1,500 ל-5,200 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים והנעה כפולה קוואטרו. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 5.2 שניות ומהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 250 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 11.3 ק"מ לליטר.
מתיחת פנים שנת 2015.
ב-6 בנובמבר 2014 חשפה אאודי בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס את מתיחת הפנים ל-Q3 RS. מתיחת הפנים כללה שינוי בעיצוב החיצוני של הגריל הקדמי המעוצב מחדש ומתחבר על צמד הפנסים הראשיים, שזכו לנגיעת עיצוב קלה. הפנסים הראשיים מוצעים כעת כסטנדרט עם תאורה בטכנולוגיית Xenon Plus ותאורת LED ליום שעוצבה מחדש. בתחום ההנעה אאודי עדכנה את המנוע לתקן הפליטה euro 6 והעלתה את הכוח ב-30 כ"ס ו-3.1 קג"מ לכדי 340 כ"ס ומומנט מרבי של 45.9 קג"מ, שיפור זה גם הוריד את נתון התאוצה מ-5.2 ל-4.8 שניות.
אאודי Q3 RS פרפורמנס.
אאודי Q3 RS פרפורמנס היא גרסת הביצועים היותר גבוהים ל-Q3 RS שנחשפה ב-4 בפברואר 2016. לעומת ה-RS Q3 הרגילה, חבילת הביצועים מוסיפה 27 כ"ס להספק המרבי ו-1.5 קג"מ למומונט המרבי לכדי 367 כ"ס ולמומנט מרבי של 47.4 קג"מ. תיבת השבעה הילוכים כפולת המצמדים של הדגם הותאמה למנוע המשודרג ועם הנעה לכל הגלגלים זה מספיק לנתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 4.4 שניות ולמהירות מרבית של 270 קמ"ש, זאת לעומת 4.8 שניות ו-250 קמ"ש ב-RS Q3 הרגילה. גרסה זו הגיעה לישראל ב-8 באוגוסט 2016.
מידות.
אורך הדור הראשון היה 4,410 מ"מ, רוחב הדור הראשון היה 1,840 מ"מ, גובה הדור הראשון היה 1,595 מ"מ, משקל הדור הראשון עמד על 1,700 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור הראשון היה 2,605 מ"מ.
דור שני (שם קוד F3).
הדור השני נחשף ב-26 בספטמבר 2019. הפעם הוסיפה אאודי גרסת ספורטבק (קרוסאובר קופה). שיווק הדור השני בישראל החל ב-25 בפברואר 2020. על המראה הספורטיבי יותר אחראים עיצובים חדשים ואגרסיביים לפגושים מלפנים ומאחור, סופיות אגזוז בולטות, חישקי 20 אינץ' בעיצוב ייחודי (21 אינץ' כאופציה), מראות צד וקורות גג בצבע טיטניום. תא הנוסעים ממשיך את האווירה הספורטיבית עם מושבי ספורט RS, מקרן לוגו RS בדלתות, גלגל הגה קטום בציפוי באלקנטרה או עור, תקרה כהה, וגימור בקרבון בדלתות ובדשבורד. בלוח המחוונים הדיגיטלי (מסך גדול כאופציה) ובמסך מערכת המולטימדיה נמצא ממשקי תצוגה שהותאמו לדגם ביצועים ומציגים נתונים כגון כוחות G, לחץ האוויר בצמיגים, נתוני מומנט והספק, מדידת זמן הקפה ועוד. על התנהגות הכביש הספורטיבית יותר אחראיים כיול RS ספורט למתלים עם הנמכת מרכב של 10 מ"מ, כיול ספורטיבי למערכת ההיגוי ומערכת בלימה RS חדשה עם שישה בוכנות בקליפר וצלחות בילום בקוטר של 375 מ"מ מלפנים ו-310 מ"מ מאחור. לקוחות הדגמים יוכלו לשדרג את המתלים במערכת בקרת שלדה DCC עם בולמים אדפטיביים (RS Sport Plus) ולשדרג את הבלמים הקדמיים לצלחות בילום קרמיות בקוטר של 380 מ"מ וקליפרים מאלומיניום קל משקל במקום פלדה.
מנוע ה-2.5 ליטר החדש עושה שימוש נרחב בחלקי אלומיניום בכדי להפחית ב-26 ק"ג לעומת המנוע הקודם אשר שרת בעבר את ה-RS Q3, הוא גם חזק יותר ב-33 כ"ס מהמנוע הקודם.
הדור השני עושה שימוש במנוע בנזין I5 צילינדרים בנפח 2.5 ליטר טורבו המספק 400 כ"ס בין 5,850 ל-7,000 סל"ד ומומנט מרבי של 48.9 קג"מ המתקבל בין 1,950 ל-5,850 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים והנעה כפולה. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 4.5 שניות ומהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 250 קמ"ש או עם חבילת דינמיק 280 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 8.9 ליטר לכל 100 ק"מ.
מידות.
אורך הדור השני עומד על 4,506 מ"מ (רגיל) ו-4,507 מ"מ (ספורטבק), רוחב הדור השני עומד על 1,851 מ"מ, גובה הדור השני עומד על 1,561 מ"מ (רגיל) ו-1,538 מ"מ (ספורטבק), משקל הדור השני עומד על 1,775 ק"ג (רגיל) ו-1,790 ק"ג (ספורטבק), בסיס הגלגלים בדור השני עומד על 2,680 מ"מ.
לילך סגל
לילך סגל (נולדה ב-1 בדצמבר 1966) היא שחקנית, מורה למשחק ובמאית תיאטרון ישראלית, מאז שנת 2003 משמשת בתפקיד המנהלת האמנותית והפדגוגית בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ביוגרפיה.
סגל נולדה בחיפה. בגיל 8 עברה עם אימה לקיבוץ רמת השופט. במהלך השירות הצבאי השתתפה כמורה חיילת בפרויקט ייחודי של משרד החינוך להוראת דרמה בבתי ספר תיכוניים בטבריה.
בשנת 1994 סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק בית צבי, ובשנים 1996–1998 גם לימדה משחק בבית הספר והשתתפה בתרגילי בימוי.
בין השנים 1999–2003 הייתה מורה למשחק ובמאית בבית הספר לאומנויות ע"ש אריסון.
בשנת 2003 החלה בתפקיד מנהלת אומנותית ופדגוגית בבית הספר למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין.
בשנת 2019 יזמה את פרויקט "במאים צעירים" במסגרתו מביימים בוגרי בתי ספר למשחק סצנות מתוך מחזאות עולמית במשך חודש וחצי עם תלמידי שנה א'.
חיים אישיים.
סגל הייתה נשואה לבמאי שחר סגל ולשניים ילדה משותפת. כיום מתגוררת עם בן זוגה בבית דגן.
תאי מיקום
תאי מיקום (באנגלית: Place cells) הם תאי עצב במוח יונקים המבצעים ירי נוירוני מוגבר כאשר בעל החיים נמצא באזורים מרחביים ספציפיים.
תאי המיקום נמצאו לראשונה על ידי ג'ון אוקיף ותלמידו ג'ונתן דוסטרובסקי בשנת 1971.
תאים דומים הנקראים תאי סריג (Grid cells) מבצעים מיפוי מלא של האזור בו נמצא בעל החיים, ואשר לפי התיאוריה מהווים מקור וקלט ליצירת תאי המיקום.
מקור תאי המיקום הם בעיקר באזור ההיפוקמפוס, אם כי נמצאו עדויות לקיומם באזורים נוספים.
נישאפור
נישאפור או נישאבור (בפרסית: نیشابور; מפרסית תיכונה: "העיר החדשה של שאפור", "שאפור היפה", או שאפור הבנויה בשלמות) היא העיר השנייה בגודלה במחוז ח'וראסאן רזאווי באיראן. נישאפור היא הבירה ההיסטורית של הרובע המערבי של חוראסאן רבתי, הבירה ההיסטורית של השושלת הטאהרית מהמאה ה-9, הבירה הראשונה של האימפריה הסלג'וקית של המאה ה-11, עיר הבירה של מחוז נישאפור ועיר היסטורית על דרך המשי בצפון-מזרח איראן.
נישאפור ממוקמת במישור פורה למרגלות רכס הרי בינאלוד. נכון לשנת 2016, אוכלוסיית העיר נאמדה ב-264,180 ואוכלוסיית המטרופולין נאמדה ב-448,125, מה שהופך אותה לעיר השלישית הכי מאוכלסת במחוזות המזרחיים של איראן.
תולדות העיר.
העיר נוסדה במאה ה-3 על ידי שאפור הראשון כעיר בירה של מחוז סאסאני בשם אברשהר או נישאפור. נישאפור הפכה בשנת 830 לבירת השושלת הטאהרית על ידי עבדאללה בן טאהיר אל-חוראסאני, ולאחר מכן נבחרה כבירת השושלת הסלג'וקית על ידי טוגריל ב-1037. יחד עם מרב, הראת ובלח' הייתה נישאפור אחת מארבע הערים הגדולות של חוראסאן רבתי ואחת הערים הגדולות בעולם הישן בימי הביניים. היא הייתה מקום מושבו של הכוח השלטוני בחלק המזרחי של הח'ליפות, מקום מגורים לקבוצות אתניות ודתיות מגוונות ונקודת מסחר בדרכי סחר בטרנסאוקסאניה, סין, עיראק ומצרים.
בניגוד לשכנתה הקרובה מרב, נישאפור הצליחה להתאושש מהאסונות האלו, ולשרוד עד היום כעיר ומחוז מודרניים פעילים בתיירות, חקלאות, בריאות, ייצור תעשייתי ומסחר במחוז ח'וראסאן רזאווי שבאיראן. רבים מהשרידים הארכאולוגיים הישנים וההיסטוריים של העיר השתמרו.
העיר נישאפור היא גם חברה בליגת הערים ההיסטוריות (LHC) וברשת שיתוף פעולה תרבותי בין-עירוני של אונסק"ו.
אהרן גוטווירט
ג'סטין ביבר BELIEVE
הרקה (תואר)
הרקה או הורקה, או קארהה (בהונגרית: Harka) - אצל קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס מופיע כקרכאש (καρχας) - היה התואר של האיש השלישי בחשיבותו של איחוד (או איגוד) השבטים ההונגרי לפני הקמת ממלכת הונגריה, בחשיבותו אחרי תואר הדוכס הגדול והתואר גיולה.
תפקיד ההרקה.
התפקיד של נושא משרה זו נודע לקיסר הביזנטי בשנת 948. הוא למד זאת מהמשלחת של המדיארים (של ההונגרים) שביקרה אותו במהלך השנה. ראש השגרירים היה בולצ'ו הרקה (Bulcsú harka), ואחד החברים במשלחת היה הנסיך טרמצ'י (Termecsü) נינו של ארפאד. הקיסר מזכיר את האופי השיפוטי של תואר זה.