ב-1978 נערך בישראל פסטיבל הפולקלור הבינלאומי, בפסטיבל שנערך בחיפה נכחו נשיא המדינה, יצחק נבון, ראש עיריית חיפה, ירוחם צייזל וכן מספרי חברי כנסת ושרים והשתתפו בו כ-14 להקות מחול בהם היו 450 רקדנים היה חלק מאירועי חגיגות שנת ה-30 למדינת ישראל.
פסטיבל מחול כרמיאל שנערך לראשונה ב-1987 הוא אירוע המחול הגדול ביותר בישראל, שכולל בין שלושה לארבעה ימים ולילות של ריקודים עם כ-5,000 ריקודים ולמעלה מרבע מיליון צופים שבאים לפסטיבל מדי שנה. החגיגות החלו תחילה כאירוע ריקודי עם ספונטי ולא רשמי שכלל הופעות ומפגשים בין רקדנים אך עם חלוף השנים הפך האירוע לרשמי בסיוע של המנהל האומנתי של הפסטיבל, הרקדן יונתן כרמון וזאת כדי להמשיך את המסורת של כנס מחולות העם בדליה שנערך בקיבוץ דליה מדי שנה בניצוחה של הרקדנית גורית קדמן עד שהסתיים ב-1960.ב-2010 זכתה סילביה דוראן, רקדנית פלמנקו ישראלית, להוקרה על ידי חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד על הכשרת דורות של רקנדי פלמנקו בסטודיו שלה בתל אביב-יפו.
בלט.
להקת הבלט הבולטת בישראל היא הבלט הישראלי, הלהקה הוקמה ב-1967 על ידי זוג הרקדנים, ברטה ימפולסקי והלל מרקמן ונוהל על ידם מ-1967 עד 2013, אז הוחלפו על יד לאה לביא. הלהקה מורכבת מכ-30 רקדני בלט.
מלבד להקת הבלט הישראלי פועלות בישראל להקות בלט נוספות כמו, להקת "בלט חיפה" אשר הוקם בשנת 1974 על ידי זוג הכוריאוגרפים אילנה פסטרנק ובעלה אדם פסטרנק, "בלט ירושלים" אותה מנהלת נדיה טימופייבה ו"בלט פאנוב" המנוהלת על ידי הכוראוגרף ולרי פאנוב.
ברייקדאנס.
הברייקדאנס בישראל מצוי בהתרחבות מתמדת ומתקיימים אירועים ותחרויות ברייקדאנס במסגרות שונות.
מדי שנה מתקיימת בארץ תחרות שנתית - הבוטי (BOTY - Battle of the Year). הקבוצה המנצחת בה זוכה לתואר אלופת ישראל לאותה שנה, ומייצגת את ישראל בתחרות בוטי העולמית, אשר אליה מגיעות קבוצות מכל העולם.
תחרות בוטי ישראל מתקיימת מדי שנה במסגרת פסטיבל תרבות הרחוב הבינלאומי שמרכז את כל אומנויות תרבות הרחוב בישראל.
מחול מודרני.
אחד מהמרכזים הבולטים של מחול מודרני בישראל הוא מרכז סוזן דלל שבשכונת נווה צדק שבתל אביב-יפו, מרכז זה הוקם בסיוע ומימון של משפחת דלל הבריטית ובעקבות יוזמתו של בנם יונה סוקולובסקי. מממנים נוספים של המרכז הם עיריית תל אביב-יפו ומשרד התרבות והספורט. מרכז סוזן דלל מארח כ-3 להות מחול מודרנייות: להקת המחול בת-שבע ואנסמבל בת-שבע, להקת המחול ענבל ולהקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק. בנוסף לכך, המרכז מארח מדי שנה פסטיבלים רבים בתחום המחול, המרכזים שבהם הם "דאנסאירופה", "מחולאחר", פסטיבל פלמנקו ועוד. המרכז זכה בפרס ישראל בתחום אומנות המחול בשנת 2010.
מלבד המרכז, היו אנשים נוספים בולטים בתחום המחול המודרני שזכו להוקרה כזו או אחרת, כך למשל אוהד נהרין, המנהל האמנותי של להקת בת שבע קיבל ב-2005 את פרס ישראל וב-2016 זכה בפרס שרת התרבות והספורט למחול אמנותי לשנת 2016, על מפעל חיים. גם אחד מהכוריאוגרפים הראשיים של להקת בת שבע, משה אפרתי שהיה מייסד להקת המחול "דממה" שהורכבה מרקדנים חירשים קיבל את פרס ישראל למחול ב-1996 וב-2018 את פרס מפעל חיים מטעם אמ"י.
באוגוסט 2016 פורסם כי עיריית תל אביב-יפו, קרן דלל ומשרד התרבות והספורט יממנו את שיפוץ הבניין של מרכז סוזן דלל, השיפוץ ייכלול הקמת סטודיו למחול, שיפוץ רחבת החזרות ובניין המרכז כולו וזאת בעלות של כ-23 מיליון שקלים, ב-2019 הסתיימו השיפוצים.
ריקוד סלוני.
ב-1934 הוקם בית הספר לריקודים סמי ובנו, בו נלמדו ריקודים סלוניים. מייסד הבית ספר היה מורה לריקוד בשם סמי פרי. בית הספר פעל בעיקר בתל אביב אך היה לו גם סניף בחיפה. בבית הספר למדו הרבה עולים חדשים שעלו למדינה הצעירה עם הקמתה. בנו של סמי, שמי ניהל את בית הספר מ-1961 ואף הקים ב-1965 את העמותה לקידום הריקודים הסלוניים בישראל. בנוסף לכך, שמי היה ממקמי התחרות לריקודים סלוניים המקצועיים הראשונה בישראל שנערכה ב-1995 והתקיימה בבית דני שבתל אביב. תחרות זו זכה להצלחה ואף קיבלה הכרה ממספר מוסדות בינלאומיים בתחום הריקוד באירופה.
ב-2011 הוקמה הקרן לקידום ריקודים סלוניים בישראל במטרה לקדם את ענף הריקודים הסלונים בישראל כענף ספורט, להעלות את רמת הריקודים בישראל ובהמשך אף לצמצם פערים מול שאר מדינות העולם בעניין הריקודים.
באפריל 2015, זכו ליאנה אודיקדזה וארטיום ליאסקובסקי במקום הראשון לקטגוריה של מתמודדים עד גיל 21 וזאת בתחרות בינלאומית שנערכה במולדובה. זו הייתה הזכייה הראשונה של ישראלים באליפות העולם בריקודים סלונים.
שנה לאחר מכן, באפריל 2016 פורסם כי הקרן לקידום ריקודים סלוניים ערכה מחנה אימונים פתוח בו התארחו כ-2000 רקדנים ורקדניות בתחום הריקודים הסלוניים באתר המחנה שבמרכז ימי קיסריה שנמצא בסמוך לשדות ים. לתחרות זו הגיעו כ-6 מומחים בינלאומיים בתחום הריקודים הסלוניים וזאת לצד שורה של מאמנים בעלי רקורד עשיר ממגוון מדינות.
ריקוד עם.
ריקודי עם ישראליים כוללים מספר סוגים של ריקוד עם, החל מהורה, ריקוד תימני ועד דבקה שנפוץ בעיקר בקרב ערביי ישראל אך בשנים האחרונות גם על ידי בני נוער יהודיים.
אחת מחלוצות תחום ריקודי העם בישראל היו גורית קדמן שארגנה את כנסי מחלות העם בקיבוץ דליה והייתה בנוסף לכך כוריאוגרפית ומורה לריקוד. על פעילותה בתחום המחול הישראלי בכלל ובפרט בתחום ריקודי העם זכתה קדמן ב-1981 בפרס ישראל בתרבות המחול.
אחת מהלהקות שהתפרסמו עם השתתפותם בכנס המחלות שארגנה קדמן הייתה להקת ענבל שנוהלה על ידי הכוריאוגרפית והמלחינה, שרה לוי-תנאי. לוי-תנאי הקימה את להקת ענבל במטרה להמשיך ולהחיות את התרבות התימנית בישראל.
בינואר 2017 הוקם במשרד התרבות והספורט מדור חדש שעוסק בריקודי עם ישראליים.
גבעות אדסון
גבעות אנדסון (באנגלית: Edson Hills) הם קבוצה של גבעות שאינן מכוסות קרח, ברכס הריטג', בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה.
הגבעות ממוקמות מדרום למפל הקרח דרייק; וממערב לקרחון יוניון.
היסטוריה.
מקור השם.
שמן של הגבעות ניתן להן על ידי משלחת חקר הרי אלזוורת' (Ellsworth Mountains Party) מאוניברסיטת מינסוטה ממדינת מינסוטה שבארצות הברית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
הגבעות נקראות על שם (Dean T. Edson), שהיה מהנדס טופוגרפיה בסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר היה חבר במשלחת החקר.
לקריאה נוספת.
• E.M. Duebendorfer and M.N. Rees, Re-evaluation of the structure and stratigraphy of the Heritage Range, Ellsworth Mountains, Antarctic Journal of the United States Review 1996
• Michael L. Curtis, Gondwanian age dextral transpression and spatial kinemarie partitioning within the Heritage Range, Ellsworth Mountains, West Antarctica, TECTONICS, VOL. 16, NO. 1, PAGES 172-181, FEBRUARY 1997
• Delpupo, Caroline; Schaefer, Carlos Ernesto Gonçalves Reynaud; Roque, Mariane Batalha; de Faria, André Luiz Lopes; da Rosa, Katia Kellem; Thomazini, André; de Paula, Mayara Daher, Soil and landform interplay in the dry valley of Edson Hills, Ellsworth Mountains, continental Antarctica, Geomorphology, Volume 295, p. 134-146., October 2017, DOI: 10.1016/j.geomorph.2017.07.002
• J. G. BOCKHEIM and J. E. LEIDE, Soil development and rock weathering in the Ellsworth Mountains, Antarctica
נשר את נשר
"נשר את נשר" הוא תיאטרון צלליות שנוסד והופעל על ידי סילביה ויאיר נשר, זוג יוצרים שעסק בבובנאות במשך כ-40 שנה. ביחד פיתחו שילוב של טכניקות מודרניות עם הפורמט המסורתי בובנאות, כגון צלליות, בובות טלוויזיה ותיאטרון שחור. בנוסף ייסד הזוג את פסטיבל תיאטרון הצלליות הבינלאומי באוסטריה. במסגרת עבודתם הם הופיעו ב-14 ארצות והשתתפו בעשרות פסטיבלים בינלאומיים.
היסטוריה.
השנים המוקדמות, ישראל (1977-1967).
תיאטרון "נשר את נשר" נוסד ב-1967 על ידי חברי קיבוץ ניר דוד סילביה ויאיר נשר. עוד לפני הקמת התיאטרון התענינה סילביה בתיאטרון צלליות והציגה בקיבוץ את "תרנגול הזהב" לפי אלכסנדר פושקין.
במקביל לפעילותה בתיאטרון ניהלה סילביה, ב-1973, סדנת צלליות בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים ועמדה בראש המדור של תיאטרון הבובות בתיאטרון לילדים ולנוער.
ב-1975 קיבלו בני הזוג מלגה ללימודי האופרה הסינית ותיאטרון הבובות הסיני. ב-1976 יצאו לסיבוב הופעות ראשון בארצות הברית וכן ערכו נסיעת לימוד להונג קונג. ב-1977 יצאו לסיבוב הופעות שני בארצות הברית במהלכו הופיעו בפסטיבל הבובות הכל אמריקאי בקליפורניה.
ראשית הפעילות בחו״ל, אוסטריה (1998-1978).
ב-1978 עבר הזוג להתגורר בווינה והופיעו במספר רב של פסטיבלים לבובנאות ברחבי העולם וביניהם הפסטיבל בעיר שרלוויל-מזיירה ופסטיבל האור של אביניון. באותה תקופה הוזמנו להשתתף בתוכניות טלוויזיה בערוצים כמו Channel 4, ZDF, ו-ORF. ב-1980 ערכו סבוב הופעות בהונג קונג, טייוואן ואוסטרליה.
ב-1982 שיתפו פעולה עם תיאטרון וינה כבובנאים עבור האופרה חליל הקסם בבימויו של אדווין זבונק . בין השנים 1982–1985 הפעילו סילביה ויאיר נשר תיאטרון בובות וצלליות עצמאי בלב וינה בשם Domino והשתתפו כבובנאים בהפקת מחול בשם Mignon מבית "תיאטרון פילרמוניקו" בורונה .
ב-1987 השיקו נשר את נשר הפקה בשם "בל אפוק", של תיאטרון שחור וצלליות בשילוב רקדן לפי מוזיקה של קרל היינץ שרודל (Karl Heinz Schrödel).