נהוג להבדיל בין שלושה סוגים של בחירות מקדימות המתקיימות במפלגות בישראל: סוג אחד, הנפוץ יותר, הוא בחירות בגוף הנבחר של המפלגה המונה בין כמה עשרות ועד אלפי חברים (הגוף הבוחר מכונה ועידה, מרכז או מועצה). הסוג השני הוא בחירות שבהן משתתפים כל החברים שהתפקדו למפלגה. הסוג השלישי הוא "פריימריז פתוחים", בהם כל אזרח יכול לתת את קולו לבחירת רשימת המועמדים של מפלגה אחת לכנסת גם אם אינו מתפקד, שיטה זו הונהגה לראשונה במפלגת "ישראל חזקה" בראשות אפרים סנה לקראת בחירות 2009, ועל ידי מפלגת "זהות" לקראת בחירות אפריל 2019.
בחירות בגוף נבחר.
אף שחברי מרכז המפלגה עשויים למנות אלפי חברים ואף יותר, הרי זו עדיין אוכלוסייה הקטנה בהרבה מסך המצביעים, וניתן לבצע בה הטיות שקשות לביצוע בממדים גדולים. החל משוחד גלוי (מעשה המהווה עבירה פלילית) ועד להשפעה המונעת מקשרים לבעלי ממון. וכן בדרך זו, איגודי עובדים גדולים יכולים להכניס לרשימת המועמדים, ובעקבותיה לכנסת, אישים המומלצים על ידם. בתהליך ההטיה חברי המרכז הופכים למעין "בעלי הדעה" על נבחריהם, דבר שעשוי לגרור תופעות של מינוי שאינו מבוסס על התאמה לתפקיד או יכולות נדרשות במשרות ממשלתיות שונות, כתנאי לבחירתם של מועמדים למקום גבוה ברשימה.
בשל הטיה זו נוצר צורך לבלום גלי מינויים שנוצרים בעקבות בחירת מועמדי הכנסת כחלק ממרכז מפלגה. למטרה זו חברי הכנסת ניסו לחוקק חוקים בולמים: איסור על חברי מרכז לכהן כדירקטורים בחברות ממשלתיות, איסור על מינויו של מי שיש לו זיקה לשר מסוים לתפקידים ממלכתיים, איסור על נושאי משרה בארבע דרגות ממשלתיות בכירות לכהן כחבר מרכז מפלגה ועוד.
בליכוד רשימת המועמדים לכנסת ה-17 נקבעה על ידי בחירות של חברי מרכז המפלגה, בחירות שיצרו מחלוקת במפלגה כיוון שהועלו טענות כי מספר חברי מרכז מייצגים את מפלגת קדימה היריבה, ופוגעים ברשימת הליכוד. לנוכח המיקום הגבוה שקיבלו ה"טירונים" הפוליטיים משה כחלון וגלעד ארדן לעומת המיקום הנמוך שקיבלו שרי ליכוד לשעבר שהיו בכירים וותיקים, כדוגמת עוזי לנדאו, ישראל כץ ודני נוה. לכן יו"ר המפלגה בנימין נתניהו קבע בתקנון תקנה חדשה, כי הבחירות בעתיד לרשימת המפלגה לכנסת יהיו בחירות בקרב המתפקדים ולא בקרב חברי המרכז.
בחירות מקדימות בקרב כלל מתפקדי המפלגה.
בבחירות שבהן משתתפים כל חברי המפלגה, הצורך להגיע אל קהל כה גדול דורש משאבים כספיים רבים, דבר שעלול להוביל לפעילות לא חוקית לשם גיוס הכספים. לדוגמה ראשי הממשלה אהוד ברק ואריאל שרון נחשדו בקבלת תרומות בלתי חוקיות לצורך הפריימריז.
תופעה נוספת בבחירות מקדימות שבהן מצביעים כלל מתפקדי המפלגה היא תופעה של התפקדות רק לשם ההצבעה בפריימריז. לעיתים מדובר במצביעים שאין להם זיקה אידאולוגית או רצון אמיתי להיות חלק מהמפלגה, אלא רק רצון להצביע עבור מועמד מסוים ("מתפקדי ארגזים") או לשנות את צביון המפלגה. בתנועת "הליכוד", למשל, נערכו מספר קמפיינים שנויים במחלוקת הקוראים להתפקדות, ביניהם זה של תנועת "מנהיגות יהודית", של "ליכודתי" וכן של "הליכודניקים החדשים".
בזמן כהונתו של רה"מ אריאל שרון, ולאחר בחירות 92', שנערכו במרכז המפלגה (ליכוד), (ובהן נחל הליכוד מפלה קשה) הוא פנה באמצעות שר המשפטים דאז - מאיר שטרית, ב"קול קורא" לחברי הליכוד, להציע שיטת בחירות" טובה ויעילה יותר.
חברת מרכז הליכוד-שוש הלוי, נענתה לקריאה, חיברה שיטה חדשה
(לימים תיקרא -פריימריס") ושלחה אותה לשר שטרית.
השיטה המוצעת לפריימריס של שוש הלוי, התקבלה, ומאז היא נוהגת בליכוד.
השיטה המוצעת מעניקה ייצוג למחוזות ומגדרים במפלגה, כגון : מחוז הגליל, מגדר הצעירים, מגדר הנשים, וכו'.
אף על פי שהשיטה שהתקבלה טובה לאין ערוך מהבחירות במרכז (עם הזמן גם הוחלט השינוי שהתקבל ב"וועדת חוקה" של הליכוד, שמתמודדים חדשים יוכלו להתמודד ב"מרכז" ז.א. - במחוז הבחירה שלהם ורק חברי המרכז של אותו מחוז יוכלו להצביע עבורם. ח"כים מכהנים יידרשו להתמודד ברשימה הארצית, וייבחרו על ידי כלל המתפקדים) עדיין- השיטה הזו לוקה בחסר, היות שהיא מעניקה יתרון לבעלי אמצעים על מתמודדים חסרי אמצעים.
בניסיון להתגבר על הלאקונה הזאת חוקק ח"כ דודי אמסלם את "חוק מימון מועמדים בפריימריס" אשר מאפשר למתמודדים לקבל מימון מהמדינה.
ואולם -"אליה וקוץ בה" - האפשרות הזאת של קבלת מענק מהמדינה למימון הפריימריס, נתונה רק לח"כים שכיהנו כבר שנה אחת לפחות. היא אינה עונה על צורכי מועמדים חדשים .אלה יוכלו רק ליהנות מהלוואה מותנית שתוחזר אם המועמד לא ייבחר.
עדיין, גם בשיטת הפריימריס, כאשר ליו"ר המפלגה קיימת הפריווילגיה בחוקת המפלגה, לשריין מועמדים מחוץ לרשימת המתמודדים, הרי שהדמוקרטיה בשיטת הפריימריס יוצאת נפגמת.
ביקורת על הבחירות המקדימות.
קיימות דעות כי לשיטה הנוכחית בישראל יש חסרונות ובהם קבוצות מיעוט המשתלטות על המפלגה, קבלני קולות, כניסת חברי כנסת פופוליסטים ודחיקת מועמדים ראויים מחוץ לשורות המפלגה.
בארצות הברית.
בארצות הברית מתקיימות בחירות מקדימות בהן בוחרת כל אחת מהמפלגות את מועמדה לנשיאות. בחירות מקדימות אלה מתקיימות החל משנת 1904, אך הן זוכות לתשומת לב מיוחדת החל משנת 1972, שנה שבה שונו הנהלים, והותר למועמדים רבים יותר להיכנס למירוץ. בבחירות אלה שנערכות החל מחודש ינואר נבחרים צירים לוועידות של המפלגות שנערכות בקיץ, ובוחרות את מועמדי המפלגות לנשיאות.
ג'ון קרי
ג'ון פורבס קרי (באנגלית: John Forbes Kerry; נולד ב-11 בדצמבר 1943) הוא פוליטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי מומר, המכהן כשליח הנשיאותי המיוחד לענייני אקלים. בשנים 2013–2017 כיהן כמזכיר המדינה ה-68 של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ברק אובמה. הוא כיהן כסגן מושל מדינת מסצ'וסטס תחת המושל מייקל דוקאקיס (1983–1985), וכן כסנאטור מטעם מסצ'וסטס בשנים 1985–2013. בין שנות שירותו בסנאט שימש כיושב ראש ועדת החוץ.
בהיותו סנאטור, לקח חלק מעורב בפרסום פרשת איראן–קונטראס שהעיבה על המוניטין הציבורי של ממשל רייגן. קרי היה מועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2004 אך הפסיד לנשיא ג'ורג' ווקר בוש במירוץ צמוד, עם 35 אלקטורים פחות. לאחר בחירתו המחודשת ב-2012, מינה הנשיא ברק אובמה את קרי לרשת את הילרי קלינטון כמזכיר המדינה, ומינויו אושר בסנאט בינואר 2013 ברוב של 94–3. הוא נכנס לתפקידו בפברואר באותה שנה.
במסגרת תפקידו כמזכיר המדינה יזם את המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2013–2014) והשפיע על תהליך קבלתו של הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית ב-2015. עוד באותה השנה חתם על הסכם פריז מטעמה של ארצות הברית. בעת כהונתו פרצו סדרת מאבקים ברחבי העולם שהשפיעו על יחסי החוץ של ארצות הברית, בהם מלחמת האזרחים בסוריה, מבצע צוק איתן ומלחמת האזרחים באוקראינה, שהייתה לחלק מתוך הסכסוך האוקראיני-רוסי הכולל. לאחר הימנעות אמריקאית בהצבעה על החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, קרי הוקיע בפומבי את מדיניות ההתנחלויות של מדינת ישראל ביהודה ושומרון.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
קרי נולד באורורה שבקולורדו לריצ'רד קרי ורוזמרי לבית פורבס, וגדל במשפחה קתולית. רק כשהגיע לגיל 60 נודע לו לראשונה על יהדותה של משפחת אביו. יש לו שתי אחיות ואח אחד, שהתגייר לאחר נישואיו ליהודייה. סבו וסבתו מצד אביו, פריץ ואידה כהן, היו יהודים ילידי העיירה בניש בצ'כיה (אז חלק מאוסטרו-הונגריה). ב-1896 עברו בני הזוג לווינה, ובשנת 1900 החליטו לשנות את שמם לפרדריק ואידה קרי על מנת להסתיר את שורשיהם היהודיים. בשנת 1901 המירו רשמית סביו את דתם לנצרות קתולית. אביו של קרי נולד כעשור לאחר מכן וכך גדל כנוצרי. ב-1905 היגרו לארצות הברית. הסב התאבד ב-1921 עקב הסתבכות עסקית.
לידתו התרחשה בבית חולים צבאי בדנוור, שם שהה אביו ריצ'רד, ששירת כטייס ניסוי בחיל האוויר, לשם החלמה מדלקת ריאות, אך עד מהרה המשפחה חזרה למסצ'וסטס. אביו הפך לעורך דין, ולאחר המלחמה לדיפלומט, והמשפחה נדדה רבות. אמו רוזמרי הייתה בת למשפחת פורבס המיוחסת, לה היסטוריה ענפה במסצ'וסטס.
קרי החל להתעניין בפוליטיקה עוד בפנימייה היוקרתית בה למד בתיכון, וכשסיים את לימודיו בשנת 1962 התנדב למסע הבחירות הראשון לסנאט של אדוארד קנדי – שהיה מתומכיו הגדולים. באותה שנה הוא גם פגש בנשיא ג'ון קנדי, בזכות היכרותו עם אחותה־למחצה של ג'קלין קנדי. בהמשך אותה שנה החל ללמוד באוניברסיטת ייל, שם הצטיין בעימותים ובנאומים. כבר בכמה מנאומים אלה הביע התנגדות למלחמה בווייטנאם.
מלחמת וייטנאם.
עם סיום לימודיו, התגייס בפברואר 1966 לחיל העתודה של הצי האמריקאי, הוסמך כקצין בדרגת סגן ונשלח לווייטנאם בסוף 1967, שם שירת לסירוגין עד 1969, כמפקד ספינת סיור. קרי פיקד על סיורי נהרות באזורים שהיו בשליטת הווייטקונג. במהלך שירותו בצבא עוטר קרי על אומץ ליבו בעיטור כוכב הכסף וכוכב הארד, וכן עוטר בלב הארגמן שלוש פעמים על פציעה בעת קרב. על פי הרישום הצבאי, קרי זכה באות על מעשיו במהלך קרב אינטנסיבי ב-28 בפברואר 1969, במהלכו ירה והרג לוחם וייטקונג שהיה חמוש במשגר רקטות. חברי אגודת 'ותיקי ספינות הסיור עבור האמת' (Swift Boat Veterans for Truth) האשימו את קרי על פעולתו בטענה כי לוחם הווייטקונג היה נער שהיה לבדו, שלא היה חלק מכוח רב מספרית, ושכבר נפצע וברח כשקרי ירה בו.