קינג נולד באלכסנדריה שבווירג'יניה, כבנם של אלן (לבית טייסר) ואנגוס סטנלי קינג האב. הוא סיים את לימודיו בדרטמות' קולג' ב-1966 ומבית הספר למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה ב-1969. עם סיום לימודיו, החל לעבוד כעורך דין וכפרקליט בשוק הפרטי במיין ובפירת עורכי דין שבעיר ברנסוויק. לאורך שנות השבעים שימש גם כעוזר משפטי לסנאטור הדמוקרטי ויליאם הייתווי. הוא גם נודע ברחבי מדינתו בשל היותו מנחה הטלוויזיה הציבורית של מיין. ב-1973, כמעט ומת קינג ממחלת הסרטן, כשאובחן כחולה במלנומה, אך הוא נרפא לדבריו בשל ביטוח הבריאות שהחזיק. קינג המשיך לאורך שנות השמונים לעבוד בשוק הפרטי ואף שימש בתפקיד ניהול בכיר בחברה שפיתחה אנרגיה חלופית באזור ניו אינגלנד. ב-1989 הוא הקים חברת ניהול אנרגיה.
במאי 1993 הסיר את השתייכותו למפלגה הדמוקרטית, בנימוק שאינו מרוצה מהכיוון אליו הגיעה. בנובמבר 1994 התמודד כעצמאי במרוץ משותף של ארבעה מתחרים למושל מיין, ונבחר ברוב של 35.37%, לעומת 33.83% של יריבו הדמוקרטי, 23.08% של יריבתו הרפובליקנית, סוזן קולינס, ו-6.39% של מועמד המפלגה הירוקה. ב-1998 נבחר לכהונה שנייה, כשבעת זו גרף 59% מן הקולות. קינג היה למושל פופולרי, ואחוזי בחירתו היו הגבוהים ביותר מאז בחירתו של הדמוקרט ג'וזף ברנ ב-1982, עם 62% מקולות הבוחרים.
במרץ 2012 הכריז קינג על כוונתו להתמודד לסנאט, על מנת לרשת את מושבה של הסנאטורית הרפובליקנית הפורשת אולימפיה סנואו. עקב השתייכותו למחנה הדמוקרטי בדעותיו, על שאינו חבר מבחינה רשמית במפלגה, הועלו טענות כי סגר עסקה עם חברת בית הנבחרים הדמוקרטית שלי פינגרי, שבה סוכם כי היא לא תתמודד במרוץ על מנת לאפשר לו לזכות. טענות אלה הוכחשו על ידי קינג והקמפיין שלו. בסופו של דבר ניצח קינג בבחירות בנובמבר ונבחר לסנאט, לאחר שגבר על יריביו הרפובליקנים והדמוקרטים, וגרף 53% ממניין הקולות. בנובמבר 2018 נבחר לכהונה שנייה.
קינג נשוי למרי הרמן, ואב לחמישה ילדים. הוא חבר הכנסייה האפיסקופלית.
המרד על סטורוז'בוי
המרד על הספינה סטורוז'בוי (ברוסית: Сторожевой - שומר או זקיף) היה אירוע בו השתלט קצין מורד בצי הסובייטי על פריגטה נגד צוללות מסוג בורביסטניק בים הבלטי, בנובמבר 1975. האירוע היווה השראה לספר "המרדף אחר אוקטובר האדום" מאת טום קלנסי.
המרד על הפריגטה סטורז'בוי.
המרד על האונייה הובל על ידי הקומיסר הפוליטי רב-סרן ולרי סבלין שרצה למחות על השחיתות הרבה שאפיינה את ברית המועצות בתקופת ליאוניד ברז'נייב. כוונתו הייתה לתפוס אונייה להשיטה אל מחוץ למפרץ ריגה אל לנינגרד דרך נהר נייבה, לעגון לצד אוניית המוזיאון אברורה ולשאת נאום לאומה הסובייטית משם.
תוכן הנאום אינו ידוע במדויק אך קיימת סברה כי סבלין תכנן לומר את אשר היה אסור לומר באותה בעת בברית המועצות בציבור, אך נאמר בחדרי חדרים, כי הסוציאליזם והמולדת מצויים בסכנה; רשויות השלטון נגועות בשחיתות רבה וכי המדינה סוטה ממסלול המהפכה שהוביל לנין.
בערב ה-9 בנובמבר 1975, הונה סבלין את מפקד האונייה והובילו לסיפוניה התחתונים בטענה כי אחד מקציני האונייה פועל באופן לא תקין. כאשר רב החובל הגיע לסיפון התחתון, כלא אותו סבלין יחד עם קצינים נוספים בחדר הסונאר הקדמי ותפס פיקוד על הספינה. לאחר השתלטותו, זימן סבלין את 15 הקצינים והמפקדים הנותרים, פרס בפניהם את תוכניתו ובסוף הדיון ערך הצבעה בה זכה לתמיכה של שבעה קצינים מתוכם. הקצינים הנותרים, שלא רצו לקחת חלק במרד, נכלאו אף הם בבטן האונייה.
לאחר תום השלב הראשון בתוכניתו, פעל סבלין לזכות בתמיכתם של כ-150 המלחים ששירתו באונייה. הוא ניצל את עובדת היותו קצין פופולרי ומוערך בקרב החיילים וזכה בתמיכתם. אולם, אחד מהקצינים, אשר הצביע תחילה בעד המרד, הצליח לברוח מהאנייה ולהפעיל את האזעקה על החוף, אך השומרים לא האמינו לקצין ולא סגרו את שערי המעגן.
לכשהתגלה דבר בריחתו של הקצין, ומתוך חשש כי תוכניתו תסוכל, הורה סבלין לצוות האונייה לעזוב את המעגן ולשוט מיידית אל מחוץ למפרץ ריגה תוך שהוא מכבה את מכשירי הקשר והמכ"ם על מנת למנוע את גילוי הספינה.
עם הגעת הידיעה בדבר המרד לפיקוד הסובייטי, כחצי מהצי הבלטי נשלח ליירט את הספינה. הכוח כלל 13 ספינות וכ-60 מטוסים, שתקפו במקלעים ובפצצות את הפריגטה. כתוצאה מהתקיפה, מערכות ההיגוי של הספינה ניזוקו והספינה נעצרה. לבסוף כוחות קומנדו של חיל הנחתים הסובייטי עלו על הספינה ודיכאו סופית את המרד. מוביל המרד ולרי סבלין, נורה בידי חבריו לספינה אשר גם שחררו את רב החובל.
כל משתתפי המרד נעצרו על ידי כוחות הביטחון הסובייטים, אך רק סבלין וסגנו נשפטו והורשעו. ולרי סבלין נמצא אשם בבגידה בנסיבות מחמירות והוצא להורג בירייה ב-3 באוגוסט 1976 בעוד שסגנו נידון למאסר ושוחרר כעבור 8 שנים. שאר המשתתפים במרד שוחררו עם קלון מהצי.
המרד בתרבות הפופולרית.
דבר המרד נשמר כסוד מדינה במשך שנים רבות ופורסם ברבים רק בשנות ה-90 לאחר נפילת ברית המועצות. עם זאת, ידיעות בדבר המרד דלפו למערב והיוו השראה לספר המרדף אחר אוקטובר האדום של טום קלנסי ולאחר מכן לסרט בכיכובם של שון קונרי ואלק בולדווין.
צל מעל בבל
צל מעל בבל (באנגלית: Shadow Over Babylon) הוא ספר מאת הסופר הבריטי דייוויד מייסון, יוצא המשמר הוולשי.
עלילה.
עלילת הספר נפתחת לאחר מלחמת המפרץ כאשר שר בממשלה פנה לאיש עסקים בריטי, על מנת שיוציא לפועל תוכנית להתנקש בחיי סדאם חוסיין. איש העסקים מגייס למשימה את חברו פיטר דרטינגטון, שלו חברת הבנייה הבינלאומית. זה האחרון מטיל את הכנת המשימה והוצאתה לפועל על אד הווארד, יוצא יוצא חיל הנחתים המלכותי ויחידת ה-SBS. הווארד מגייס למשימה את אנשיו בחברת האבטחה "אקס.אף סקיוריטיס", יוצאי כוחות מיוחדים, ובהם חברו הטוב מייק זיגלר, קצין יחידת ה-SEALS לשעבר. בנוסף מגייס הווארד מדריך ציד סקוטי שישמש כצלף של הכוח. פעולת ההתנקשות מחייבת את הצוות להתמודד עם כוחות הצבא העיראקי מחד ולהתחמק בהצלחה מארגוני הביון של ארצות הברית ובריטניה מאידך.
התפלגות רב נורמלית
המדריך לחיים בכפר
טרמינל 3
טרמינל 3 הוא אלבומו השביעי של הזמר דודו אהרון אשר יצא לאור ב-7 ביוני 2015.
אהרון עצמו אחראי למרבית המילים והלחנים, לצד טקסטים ולחנים של דיקלה, אופיר כהן, נאור סינואני, אבי אוחיון ואסף צרויה. על העיבודים וההפקה המוזיקלית עבד אהרון עם יעקב למאי, תמיר צור, רביד קשתי ודודו קומה.
ביניהם הלהיטים "טרמינל 3", "עוברת מולי", "ואם היינו יחד", "משהו טוב" ו-"משהו קורה פה" וכן הדואט "הכל קורה בתל אביב" עם מייק שריף.
השיר טרמינל 3 מוקדש לחברתו.
אליהו בירנבאום
פרס בחירת הנוער
מדינת ישראל נגד קראוז שמואל
מדינת ישראל נגד קראוז שמואל (נקרא גם בשם A Criminal Record) הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי שמוליק קראוס.
האלבום יצא לראשונה ב-5 במאי בשנת 1977 במספר עותקים קטן והפך לפריט-אספנים נדיר מאוד. בשנת 2004 הוא יצא בהוצאה מחודשת של נענע דיסק.
רקע.
בשנת 1971 נשלח קראוס לכלא בעקבות איום בנשק על חיילים שבאו לפנותו מחלקת אדמה שירש. בזכות הסדר עם הנהלת הכלא, הורשה קראוס להחזיק גיטרה ובעת מאסרו כתב שירים, אותם הקליט עם כמה חברים במהלך יום אחד בחופשת שחרור מהכלא.
השירים יצאו לראשונה לאור בשנת 1976 בגרסה מצומצמת ואוגדו לאלבום מדינת ישראל נגד קראוז שמואל שיצא לאור במאי 1977 בהוצאת "התקליט בע"מ". האלבום הופק במספר עותקים קטן, וכעבור זמן קצר נגנז למשך כעשרים ושבע שנים. בשנת 2004 האלבום יצא בהוצאה מחודשת בחברת נענע דיסק.
שירי האלבום.
השיר הפותח את האלבום, "שישי חם", עוסק בחשיש, כאשר התוכן מחויך. השיר כולו הוא למעשה משחקי מילים על המילה "חשיש". השיר נפסל לשידור, והקליפ בצבע סם הזיה (צבעים בהירים שקופים), שביים עידן זעירא, גם נפסל לשידור מפני שקראוס מתועד שם מעשן קנאביס. הקליפ נדיר מאוד ולא שודר מעולם בטלוויזיה. בשנת 1972 זכו שלישיית הטוב הרע והנערה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון כאשר אהוד מנור כתב מילים חדשות ללחן של קראוס והשיר נקרא "טוב לי לשיר". הלחן בשיר "קראוז צינוק" שימש מאוחר יותר כלחן לשיר "יש לי אי" מהאלבום לבד ביחד ולבד לבד, שיצא 4 שנים אחר כך. השיר "יום אחד" הוא השיר "אבשלום" ששלום חנוך הלחין לאלבומו של אריק איינשטיין "שבלול", עם טקסט חדש מאת קראוס. השיר החותם את האלבום, "אמא טבע", הוא עיבוד בן 11 דקות לשיר "Mother Nature's Son" של להקת הביטלס, מתוך האלבום הלבן. בסיום השיר, גם סיום האלבום, ניתן לשמוע את קראוס מכריז חגיגית: "גמרנו את הצד השני של התקליט, רבותיי!" וכך נחתם האלבום.
שלום נערתי
רופרט סמית
רופרט סמית (באנגלית: Rupert Anthony Smith; נולד ב-1943) הוא מייג'ור גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1 במלחמת המפרץ וכסגן מפקד כוחות נאט"ו.
ביוגרפיה.
עם גיוסו לצבא הבריטי נשלח לקורס קצינים בסנדהרסט. בתום הקורס התנדב להרגימנט המוצנח ושירת כמפקד מחלקה. סמית שימש בספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט המוצנח ולקח חלק בפעילות מבצעית בלחימה בצפון אירלנד. על האופן בו פעל בלחימה באירלנד בשנת 1978 עוטר על אומץ ליבו. בשנת 1980 שימש כמפקד גדוד צנחנים. במלחמת המפרץ פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1. על האופן בו פיקד על הדיוויזיה עוטר באות השירות המצוין. במלחמת בוסניה פיקד על כוחות או"ם ובשנת 1999 שימש כסגן מפקד כוחות נאט"ו במלחמת קוסובו, בין היתר במבצע כוח מאוחד. סמית פרש מן הצבא בשנת 2002.
ביחד עם אילנה בית אל כתב מספר ספרים על היסטוריית מלחמת העולם השנייה.
מרתף