בקרב אנשי ספרות ומחנכים מתקיימים חילוקי דעות לגבי התאמתן של אגדות האחים גרים לילדים. המצדדים במעשיות האלה כחומר קריאה לילדים טוענים כי הן מעניקות לילד חוויה, הנאה ופורקן מרגשות אשם, מפחדים ודחפים מודחקים.
השוללים נשענים על ארבעה טעמים עיקריים:
יהודים ואנטישמיות במעשיות האחים גרים.
דמויות יהודיות לוקחות חלק פעיל במספר מעשיות, ובשלוש מתוכן מוצגות באופן אנטישמי.
17 בנובמבר
17 בנובמבר הוא היום ה-321 בשנה, (322 בשנה מעוברת), בשבוע ה-47 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 44 ימים.
18 בנובמבר
18 בנובמבר הוא היום ה-322 בשנה, (323 בשנה מעוברת), בשבוע ה-47 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 43 ימים.
שרת–לקוח
מודל שרת–לקוח (באנגלית: Client-server model) היא ארכיטקטורת תוכנה לחישוב מבוזר, אשר מגדירה את היחס בין תוכנות משתפות פעולה. המודל מחלק את המשימות או עומס העבודה בין ספק השירות או המשאבים – השרת, לבין מבקש השירות – הלקוח. שרת–לקוח היא אחת מתצורות ההתקשרות הנפוצות ברשתות מחשבים. השרת הוא תוכנה פסיבית, המאזינה לרשת ומחכה לקבל בקשות. הלקוח לעומתו בדרך כלל מהווה את ממשק המשתמש – הוא מופעל על ידי המשתמש ופונה לשרת כאשר הוא זקוק למידע או שירותים ממנו.
בדרך כלל, תוכנות השרת והלקוח רצות על גבי מחשבים שונים והתקשורת ביניהן מתבצעת על גבי רשת מחשבים. עם זאת, תוכנות השרת והלקוח יכולות לפעול גם על גבי אותו מחשב. מכונת שרת הוא מחשב המריץ תוכנת שרת אחת או יותר, אשר חולקת את המשאבים שלה עם הלקוחות. הלקוח אינו חולק את המשאבים שלו, אלא מבקש תכנים ושירותים (ביצוע פונקציות) מהשרת. לפיכך, הלקוח הוא זה שיוזם את ההתקשרות עם השרת, אשר ממתין לבקשות נכנסות.
מודל שרת–לקוח הפך לאחד מהרעיונות המרכזיים ברשתות מחשבים. רבים מהיישומים העסקיים הנכתבים כיום משתמשים במודל זה (ראו Enterprise software), כמו גם פרוטוקולי התקשורת העיקריים של האינטרנט, לדוגמה: Telnet, SSH, SMTP, DNS, HTTP ועוד.
את האינטראקציה בין לקוח ושרת נוהגים לתאר באמצעות תרשימי הרצף במסגרת ה-Unified Modeling Language.
דוגמאות.
שירותים כגון דואר אלקטרוני (לדוגמה: שרת Exchange), גישה לאתרי אינטרנט, וגישה לבסיסי נתונים, כולם בנויים במודל שרת–לקוח.
לדוגמה, משתמש הניגש לחשבון הבנק שלו דרך האינטרנט, משתמש בדפדפן המשמש כתוכנת לקוח על מנת לשלוח בקשה לשרת HTTP של הבנק. שרת ה-HTTP יכול בתורו להעביר את הבקשה לתוכנת לקוח בסיס נתונים שהוא מריץ, אשר שולחת בקשה לשרת בסיס נתונים שנמצא על גבי מחשב אחר של הבנק, על מנת לאחזר את פרטי החשבון של המשתמש. מצב החשבון מוחזר לתוכנת לקוח בסיס הנתונים, שמחזירה את הנתונים לדפדפן (תוכנת הלקוח של המשתמש), אשר לבסוף מציג את הנתונים למשתמש.
דוגמאות ספציפיות לתוכנות לקוח: דפדפנים, לקוחות דואר אלקטרוני (לדוגמה: Microsoft Outlook), לקוחות צ'אט, ועוד.
דוגמאות ספציפיות לתוכנות שרת: שרתי HTTP, שרתי FTP, שרתי יישומים, שרתי בסיסי נתונים, שרתי דואר, שרתי קבצים, שרתי הדפסה, ועוד.
רוב ה-Web services הם גם סוגים של שרתים.
סוגי לקוחות.
נהוג להפריד את הלקוחות ללקוח "דל" (Thin client), כזה שמסוגל רק לבצע את ההתחברות לשרת, והשרת הוא זה שמנהל את כל התקשורת עם המשתמש, ולקוח "עשיר" (Rich client), כזה שמבצע את כל האינטראקציה עם המשתמש בעצמו, ופונה לשרת רק על מנת לאחזר נתונים. בעבר היה שימוש נפוץ במסופים, שהיוו לקוחות "רזים", התחברו למחשב מרכזי (Mainframe) וביצעו את כל הפעולות עליו, אך עם ההתקדמות המהירה של המחשבים האישיים הם נדחקו הצידה בשנות ה-90 ופינו את מקומם ללקוחות "עשירים", המקטינים את תעבורת הרשת ואת העומס על השרת. התפתחות האינטרנט והגידול ברוחב הפס החזירו את הלקוח הדל למרכז התמונה.
Client-server
Client server
דאגלס מקגרגור (פסיכולוג)
דאגלס מאריי מקגרגור (; 1906 – 1 באוקטובר 1964) הוא פסיכולוג אמריקני, שפיתח בשנות השישים של המאה ה-20 את אסכולת יחסי אנוש בניהול.
ביוגרפיה.
נולד בדטרויט. סיים תואר שני (1944) ולאחר מכן דוקטורט (1955) בפסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד. כיהן כמרצה בחוג לניהול ב-MIT. בשנים 1948-1954 כיהן כנשיא הקולג' הפרטי אנטיוק באוהיו (שנקרא לאחר מותו על שמו, עד ששונה בשנת 2010). כן הרצה בבית הספר ההודי לניהול בכלכתה.
ספרו הידוע ביותר, "The Human Side of Enterprise", יצא ב-1960.
תאוריה X מול תאוריה Y.
מקגרגור הבחין בין שני מודלים ליחסי עבודה, מבחינת הנהלת ארגון כלשהו:
על פי מקגרגור, המנהל צריך להחליט לפי איזו גישה הוא רוצה לעבוד איתה מול עובדיו ואיך הוא רואה בהם. תאוריה Y היא הדגם המביא לניצול מרבי של העובדים ולעליה ברווחי הארגון.
רצועת עזה
רצועת עזה (בערבית: قطاع غزّة - קֻטַאע עַ'זֶּה) היא רצועת אדמה חופית בדרום מישור החוף הדרומי של ארץ ישראל. היא גובלת במצרים מדרום-מערב, בים התיכון ממערב ובישראל מדרום, מזרח וצפון. אורכה כ-40 קילומטרים, רוחבה נע בין 5.7 ל-12.5 קילומטרים ושטחה הכולל כ-365 קילומטר רבוע. מבחינת ריבונות היא מזוהה עם הרשות הפלסטינית, ומאז 2007 היא בשליטת החמאס. נכון ליולי 2021 מוערכת אוכלוסיית רצועת עזה על ידי ה-CIA ב-1,957,062 תושבים, על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2021 מונה אוכלוסיית עזה 2,106,745 איש. מתוך האוכלוסייה קרוב למיליון מוגדרים כפליטים וכמחציתם מתגוררים במחנות פליטים. גבולותיה של הרצועה הוגדרו בהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות שנחתמו ברודוס בין ישראל למצרים בשנת 1949.
עד למלחמת ששת הימים הייתה רצועת עזה נתונה לשלטון מצרי (למעט תקופה קצרה של שלטון ישראלי בעקבות מלחמת סיני). לאחר כיבוש רצועת עזה על ידי מצרים היה ניסיון לכונן בה מעין ישות של ממשל עצמי פלסטיני; ביולי 1948 הוקמה בעזה "מועצה מנהלית לפלסטין", אשר בספטמבר אותה שנה הפכה ל"ממשלת כל פלסטין", שהתקיימה, מחוסרת סמכויות של ממש, עד לשנת 1959. במלחמת ששת הימים כבשה ישראל את הרצועה, והקימה בה יישובים ישראלים, בעיקר בגוש קטיף, ששכן בין ח'אן יונס ורפיח לבין הים. בין היישובים חודש גם כפר דרום שהיה ברצועה עוד לפני מלחמת העצמאות וישראל יצאה ממנו בהסכמי שביתת הנשק בתום המלחמה. בהסכמי אוסלו הועברה השליטה ביישובים הפלסטינים שברצועת עזה לידי הרשות הפלסטינית, אם כי הריבונות נותרה בידי צה"ל. גם לאחר ההסכמים נותרה בידי ישראל השליטה על היישובים הישראליים ברצועה, הדרכים המובילות אליהם משטח ישראל, ציר פילדלפי (רצועה צרה לאורך הגבול בין רצועת עזה לבין מצרים) ומעבר הגבול עם מצרים ברפיח. כחלק מן ההיערכות החדשה של העברת השליטה בהסכמי אוסלו, אורגנה והושלמה גדר המערכת סביב רצועת עזה לפי תפיסת-הפעלה צה"לית המקובלת בגדרות המערכת בגבולות המדינה מול מדינות שכנות אחרות: עם התרעה אלקטרונית, תצפיות ופטרולים קבועים למניעה וטיפול בכל חציית גדר.
מ-12 בספטמבר 2005 ועד יוני 2007 נמצאו השטח ותושביו בשליטה בלעדית של הרשות הפלסטינית, מלבד פעולות צבאיות של ישראל למניעת טרור, אך בלא התערבות של מדינות זרות, אף על-פי שהרשות הפלסטינית אינה מוכרת כמדינה עצמאית. מעמדה יוצא הדופן של רצועת עזה נוצר בעקבות יישום תוכנית ההתנתקות של ממשלת ישראל, במסגרתה נסוגו כוחות צה"ל מכל שטחי הרצועה (חוץ מחדירות זמניות לשטח, סגר ימי ופיקוח ושליטה אווירית מתמדת), פונו ממנה כל אזרחי ישראל, בוטל הממשל הצבאי שהוחל בה, ונסגר הגבול בינה לבין מדינת ישראל.
במהלך חודש יוני 2007 השתלטו כוחות חמאס על הרצועה, כבשו את המתקנים הצבאיים שבשליטת פת"ח שבהנהגת מחמוד עבאס (אבו מאזן) והוציאו להורג קצינים במנגנוני הביטחון. בתגובה פיזר מחמוד עבאס את ממשלת האחדות הפלסטינית והכריז על מצב חרום. שלטון חמאס ברצועה הביא להגברת ירי הרקטות לעבר ישראל בעיקר לשדרות ויישובי עוטף עזה. ממשלת ישראל הטילה, מצד הגבול הישראלי, סגר יבשתי וימי על עזה. כחלק מחובותיה ההומניטריות של ישראל, היא מאפשרת הכנסת מוצרי מזון מסוימים וציוד רפואי לרצועה. כמו כן, המצור הביא אותה לספק מים וחשמל לתושבי הרצועה, על רקע משבר המים ברצועת עזה.
ב-27 בדצמבר 2008, לאחר תקופה ממושכת של ירי רקטות לשטחה, יצאה מדינת ישראל למבצע עופרת יצוקה נגד שלטון חמאס במטרה להביא לידי שינוי יסודי במצב הביטחוני השורר בדרום ישראל ולהסיר את האיום על אזרחיה. במהלך המבצע נהרגו ברצועת עזה 1,166 בני אדם ונגרם הרס רב. במהלך כל הלחימה נמשך ירי רקטות מרצועת עזה לעבר יישובי דרום ישראל.
ביולי 2014, לאחר ירי רקטות רבות מרצועת עזה לישראל, פתח צה"ל במבצע צוק איתן. במבצע נהרגו למעלה מ-2,000 פלסטינים, ונפצעו יותר מ-8,000 מהם, גם נגרם הרס נרחב ביותר ברצועת עזה. טווח הרקטות שנורו מהרצועה לישראל התרחב, וכלל יישובים ממצפה רמון וירוחם בדרום ועד חיפה וקיסריה בצפון.
גאוגרפיה.