דאנוק הופיעה תחת בימויו של קאזאן גם בשנת 1956 בקומדיה השחורה "בייבי דול" בתפקיד רוז קומפורט דודתה הסנילית של בייבי דול (קרול בייקר) עליו הועמדה בפעם השנייה לאוסקר לגלובוס הזהב. בשנת 1957 הועמדה דאנוק בפעם השלישית והשנייה ברציפות לפרס גלובוס זהב לתפקיד המשנה הטוב ביותר על משחקה בתור מיס אלסי ת'ורנטון מנהלת התיכון בדרמה של הבמאי הקנדי המוערך מארק רובסון "פייטון פלייס". בשנת 1959 השתתפה דאנוק בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה" בתור האחות מרגריטה.
בשנות ה-60 שיחקה דאנוק בדרמות "שבע נשים" של ג'ון פורד בתור ג'יין ארגנט העוזרת של ראש המיסיון אגתה אנדרוס (מרגרט לייטון), "גלוריה" בתפקיד אמה של גלוריה וונדרוס (אליזבת טיילור) והופיעה בסרטו של ריצ'רד ברוקס המבוסס על מחזהו של טנסי ויליאמס "ציפור הנעורים המתוקה" בתפקיד הדודה נוני. את הופעתה האחרונה עשתה דאנוק בשנת 1987 בקומדיית הפשע של ג'יימס טובק "אמן בחיזורים".
חיים אישיים.
דאנוק הייתה נשואה לקית' אורמי, מנהל בבנק "Chemical Bank" שבמנהטן והייתה אם לילד אחד. דאנוק נפטרה מנסיבות טבעיות ב-5 ביולי 1991 בעיירה אואק בלופס שבמסצ'וסטס בגיל 90. דאנוק היא חברה בהיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי ועל שמה כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
מיגון אקטיבי
נאווי פילאי
נוואנטם "נאווי" פילאי (Navanethem "Navi" Pillay; נולדה ב-23 בספטמבר 1941) היא משפטנית דרום אפריקאית, שכיהנה כנציבה החמישית של האו"ם לזכויות האדם. היא שימשה גם כנשיאת בית הדין הבינלאומי הפלילי לרואנדה וכשופטת בבית הדין הפלילי הבינלאומי.
קריירה משפטית.
פילאי נולדה בעיר דרבן שבדרום אפריקה למשפחה ממוצא הודי-טמילי. ב-1965 נישאה לעורך הדין גבי פילאי. נולדו להם שתי בנות. באותה שנה סיימה את לימודיה באוניברסיטת נטאל, שמומנו בעזרת תרומות מהקהילה שבה גדלה. ב-1982 סיימה לימודים לתואר שני בבית הספר הרווארד למשפטים וב-1988 קיבלה תואר דוקטור למשפטים ממוסד זה (הדרום אפריקאית הראשונה שעשתה זאת).
ב-1967 הייתה פילאי האישה הלא-לבנה הראשונה שפתחה משרד עורכי דין בפרובינציית נטאל – לדבריה, היות ששום משרד עורכי דין של לבנים לא היה מוכן להעסיקה. תחת חוקי שלטון האפרטהייד נאסר עליה להיכנס ללשכות השופטים בבתי המשפט. במהלך 28 השנים שבמהלכן שימשה כעורכת דין ייצגה מתנגדים של האפרטהייד, השתתפה בחשיפת עדויות על עינויים על ידי הממשל והיחס הירוד כלפי עצורים על רקע פוליטי. ב-1973 הצליחה להבטיח לאסירים ברובן איילנד לרבות נלסון מנדלה את הזכות להיפגש עם עורך דין. היא הייתה פעילה למען זכויות נשים וחברה במועצה הלאומית לנשים של דרום אפריקה. הייתה בין הפעילים שהצליחו להכניס לחוקת דרום אפריקה איסור על אפליה מטעמי גזע, דת ונטייה מינית.
בשנת 1995 מינה הנשיא מנדלה את פילאי לשופטת הלא-לבנה הראשונה בבית המשפט הגבוה (High Court) של דרום אפריקה.
כהונה בבתי דין בינלאומיים.
כהונת פילאי כשופטת בארצה הייתה קצרה, שכן כבר ב-1995 היא נבחרה על ידי העצרת הכללית של האו"ם לכהן כשופטת בבית הדין הבינלאומי הפלילי לרואנדה. היא כיהנה בו במשך שמונה שנים, עד 2003; בארבע השנים הראשונות הייתה האישה היחידה בין שופטי בית הדין. בשנים 1999-2003 כיהנה כנשיאת בית הדין.
בשנת 2003 הייתה פילאי בין השופטים הראשונים שנבחרו לכהן בבית הדין הפלילי הבינלאומי, לתקופה של שש שנים. היא הוצבה במדור הערעורים של בית הדין. באותה שנה הייתה הכלה הראשונה של פרס גרובר לזכויות נשים (Gruber Prize for Women's Rights).
נציבת האו"ם לזכויות האדם.
בשנת 2008, לפני תום תקופת כהונתה בבית הדין הפלילי הבינלאומי, היא פרשה ממנו לאחר שמונתה על ידי עצרת האו"ם לנציבת האו"ם לזכויות האדם. מועמדותה הוצעה על ידי המזכ"ל באן קי-מון. ארצות הברית התנגדה בתחילה למועמדותה בשל עמדותיה בנושאים שונים, לרבות הפלות, אך הסירה את התנגדותה בהמשך.
פילאי מונתה כנציבה לתקופה של ארבע שנים, ובשנת 2012 הוארכה כהונתה בשנתיים נוספות. היא סיימה את כהונתה כנציבה בספטמבר 2014.
לפילאי הוענקו תוארי כבוד מטעם מספר אוניברסיטאות בארצות הברית ובבריטניה. בשנת 2009 דירג אותה מגזין פורבס במקום ה-64 בדירוג מאה הנשים החזקות בעולם.
ביקורת הועלתה כנגד עמדותיה והתבטאויותיה של כנציבה, בטענה שהיא נוהגת באופן בלתי צודק ומוטה ביחס לנושאים שונים, לרבות היחס לישראל בהקשר של הפרת זכויות אדם. בין השאר נמתחה עליה ביקורת לאחר שטענה כי מדינת ישראל ביצעה פשעי מלחמה בעזה במבצע צוק איתן בכך שלא סיפקה ללוחמים הערבים את מערכת כיפת ברזל להגנה מפני רקטות, ולאחר שסיווגה את ממשלת פרובינציית קוובק בקנדה כמפרת זכויות אדם בנוגע לחופש ההפגנה וחופש הביטוי של סטודנטים.
חיוכים
חיוכים הוא שיר שהתפרסם בביצועה של חוה אלברשטיין, ושהנוסח העברי שלו נכתב בידי הפזמונאית לאה נאור. הוא נכלל באלבום "מות הפרפר" שיצא ב-1968.
השיר הולחן במקור בידי הארגנטינאי אנחל קברל (Ángel Cabral).
המקור בספרדית.
השיר המקורי נקרא Que nadie sepa mi sufrir (שאיש לא ידע עד כמה אני סובל) אך מוכר גם בתור Amor de mis amores (אהבת אהבותיי), ובו הדובר שבור הלב "מתחשבן" עם אישה בה היה מאוהב ושהעדיפה מישהו אחר.
השיר הולחן על ידי אנחל קברל (Ángel Cabral) ב-1936 למילותיו של אנריקה דיסאו (Enrique Dizeo) (שניהם מארגנטינה), והתפרסם באמריקה הלטינית בעיבוד כואלס פרואני שהקצב שלו מהיר יותר מהמקובל באירופה.
לשיר יש מספר רב מאוד של ביצועים, ובארץ הוא זכה להצלחה בתחילת שנות ה-70 בביצועה של כרמלה, בליוויו של פאקו איבנז.
הגרסה בצרפתית.
בשנת 1953, הזמרת הצרפתייה אדית פיאף הכירה את השיר בביצועו של אלברטו קסטיז'ו (Alberto Castillo) במהלך מסע הופעות באמריקה הלטינית, ובשנת 1957 השיר התפרסם בביצועה בצרפתית בשם La Foule (ההמון) למילותיו של מישל ריבגוש (Michel Rivgauche), וזכה להצלחה רבה. בעיבוד זה הוואלס מנוגן בקצב איטי יותר, כמקובל אז בפריז.
מילות הנוסח הצרפתי מספרות על פגישה מקרית בין המספרת לגבר בו התאהבה במבט ראשון בתוך המון חוגג, אך אותו המון גם מפריד ביניהם לבסוף והיא לא שבה לראותו.
גרסאות בעברית.
בניגוד לגרסאות בספרדית ובצרפתית המספרות על אהבות נכזבות, הנוסח העברי שנכתב על ידי לאה נאור וחוה אלברשטיין ובוצע בפי חוה אלברשטיין (כאמור- מ-1968) הוא שיר אופטימי על היופי בחיוכים ובדברים הפשוטים שבחיים ואיך להיות מאושרים בזכותם.
לשלומי שבת יש גרסה מאוחרת יותר בקצב הסלסה, שהיא חלק ממחרוזת שירים בשם מרגריטה, למילותיו של יוני רועה.
פולינה מולוטוב
סגור סדרתי
בטופולוגיה, סְגור סדרתי (מאנגלית: sequential closure) של תת-קבוצה במרחב טופולוגי הוא אוסף כל נקודות הגבול שלה. במרחבים מטריים הגדרה זו שקולה להגדרת הסגור הרגיל. מרחב שבו הסגור הסדרתי מתלכד עם הסגור הרגיל נקרא מרחב פרשה-אוריסון.
הגדרה.
יהי formula_1 מרחב טופולוגי, ותהי formula_2. הסגור הסדרתי של formula_3 מוגדר להיות: formula_4. קבוצה היא סגורה סדרתית אם היא שווה לסגור הסדרתי שלה. בניגוד למשתמע מהשם, סגור סדרתי של קבוצה אינו תמיד סגור סדרתית.
סגור הסדרתי
קרב סן קנטן
קונור ויקהאם
קונור ניל ראלף ויקהאם (באנגלית: Connor Neil Ralph Wickham; נולד ב-31 במרץ 1993) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בקבוצה קריסטל פאלאס מהליגה האנגלית בעמדת החלוץ.
הוא שיחק כדורגל נערים ברדינג לפני שעבר לאיפסוויץ' טאון ב-2006.
הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון הייתה ב-9 באפריל של אותה שנה. בנוסף, שיחק ויקהאם ברמות שונות של כדורגל בינלאומי, והבקיע את שער הניצחון של אנגליה בגמר אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17 שהתקיימה בליכטנשטיין בשנת 2010.
ויצ'נצה (נפה)
נפת ויצ'נצה (באיטלקית: Provincia di Vicenza ) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של
320 קמ"ר, ובשנת 2011 התגוררו בה 872,109 נפש. בירתה של הנפה בעיר ויצ'נצה .
הנפה גובלת בנפת טרנטו במחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה במערב ובצפון. בצפון-מזרח הנפה גובלת בנפת בלונו בדרום-מזרח הנפה גובלת בנפת פדובה ובנפת ורונה במערב.
פסל לורד מלצ'ט
רוביגו (נפה)
נפת רוביגו (באיטלקית: Provincia di Rovigo ) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של
1,789 קמ"ר, ובשנת 2014 התגוררו בה 244,062 נפש. בירתה של הנפה בעיר רוביגו.
הנפה גובלת בנפת ורונה ובנפת פדובה ובנפת ונציה בצפון ובנפת מנטובה במחוז לומברדיה בדרום-מערב. בדרום הנפה גובלת בנפת פרארה במחוז אמיליה-רומאניה.
פדובה (נפה)
נפת פדובה (באיטלקית: Provincia di Padova) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,142 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 935,414 נפש. בירתה של הנפה בעיר פדובה. נפת פדובה היא הנפה המאוכלסת ביותר במחוז, ובה 104 קומונות. הנפה לרוב מחולקת לעיר הבירה וההינטרלנד שלה, ה-"Alta Pianura "(הרמה), הצפון, "Bassa Pianura" (השפלה), הדרום וגבעות Euganei בדרום-מערב העיר.
הנפה גובלת בנפת טרויזו ובנפת ויצ'נצה בצפון ובנפת ונציה במזרח בנפת רוביגו, בדרום. הנפה גובלת בנפת ורונה ובנפת ויצ'נצה במערב.
הנפה מהווה מוקד תיירות חשוב באיטליה, כשהעיר פדובה היא אחת האטרקציות הבולטות בה. בעיר מספר רב של פריטי אומנות ואזורים היסטוריים מימי הביניים והרנסאנס, וכן ערים ועיירות נוספות. בנוסף, חלק מלגונת ונציה נמצאת בתוך שטחי הנפה.
שמחה גולדין