קנר נפטר ב-22 באוגוסט 1995 ונטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
E-943a
E-943b
E-1000
E-1100
E-1101
E-1103
E-1104
E-1105
E-1510
אל סייד נוסייר
אל סייד נוסייר (נולד ב-16 בנובמבר 1955) הוא אזרח אמריקני יליד מצרים, שהורשע במעורבות בפיגוע במרכז הסחר העולמי בשנת 1993. כמו כן, בנובמבר 1990 הוא הואשם ברצח מאיר כהנא, אך לא הורשע.
בשנת 1994 הורשע נוסייר בבית המשפט הפדרלי של ארצות הברית בתשעה סעיפים, ביניהם קשירת קשר לביצוע פשע, החזקת נשק בלתי חוקית, סחיטה ורצח. מספר שנים לאחר הפיגוע במגדלי התאומים, במהלך תכתובת עם אנשי הפקה של סרט דוקומנטרי אודות רצח כהנא, שלח נוסייר מכתב מפתיע, שבו הודה ברצח.
רקע.
אל סייד נוסייר נולד בפורט סעיד, מצרים, שם עבד כמהנדס. בשנת 1981 היגר לארצות הברית, ובשנת 1989 הפך לאזרח אמריקאי, התחתן ונולדו לו שני ילדים (אחד מהם, זאק אברהים, חשף את סיפורו של אביו בנאום TED) בפיטסבורג, פנסילבניה. נוסייר התגורר בניו ג'רזי ועבד בעבודות שונות בניו ג'רזי ובניו יורק. בין השאר הועסק נוסייר על ידי עיריית ניו יורק בתיקון מזגנים בבית המשפט הפלילי בעיר.
נוסייר הביע סלידה מהתרבות האמריקאית ומה שנתפס בעיניו כשחיתות מוסרית. הוא החל לפקוד את מסגד אל פארוק בברוקלין, שהיה ממומן באותה עת בידי הארגון הפקיסטני "מקטב אל חידמת", שנוסד על ידי אוסאמה בן לאדן ועבדאללה עזאם. מטרת הארגון הייתה גיוס כספים ופעילים עבור המוג'אהדין במלחמת ברית המועצות-אפגניסטן. פעילי הארגון קיבלו מעלי מוחמד, סמל בצבא ארצות הברית, מפות ומידע על בסיסי צבא בארצות הברית, וכן עברו הכשרת ירי. הם הדפיסו חולצות שבהן נכתב: "עוזרים אחד לשני בטוב לב ובאמונה... מוסלמי למוסלמי הוא כמו חומה." במרכז החולצה הוטבעה מפה של אפגניסטן.
האשמתו ברצח כהנא.
בשנת 1990, נוסייר הואשם בביצוע הרצח של מאיר כהנא, מייסד תנועת כ"ך. על פי כתב האישום, נוסייר החליט לרצוח את כהנא לאחר שנחשף לעמדותיו הקיצוניות. הוא עקב אחריו תקופה ארוכה, ואף נכח במספר הרצאות שלו בניו יורק, כשהוא חובש כיפה ומתחזה ליהודי. הוא ביצע את הרצח לאחר נאום של כהנא ב-5 בנובמבר 1990 במלון מריוט בצד המזרחי של מנהטן, זמן קצר לאחר השעה 9 בערב. קבוצה של חסידים מברוקלין הקיפה את כהנא לאחר הנאום, ואז נוסייר ירה בו, וניסה להתערבב בקהל. איש משטרה רדף אחריו וירה בו. לאחר שנלכד, הוא נלקח לבית חולים, לטיפול בפצעיו.
המשפט.
במהלך ההליכים המשפטיים, הכחיש נוסייר את כל ההאשמות נגדו, והתעלם בדרך כלל מדיוני בית המשפט. אף על פי שהיו עדי הראיה שהצביעו על נוסייר כרוצח, לא הצליחה התביעה להביא להרשעתו ברצח כהנא, בין השאר עקב התנגדותה של משפחת כהנא לבצע נתיחה שלאחר המוות ולשלוף את קליעי האקדח.
חברי חבר המושבעים נחלקו בדעותיהם, ולאחר דיון בדצמבר 1991 החליט חבר המושבעים כי לא ניתן להוכיח שהוא האדם שירה ברב כהנא, ולכן נוסייר זוכה מאשמת רצח. עם זאת, הוחלט להרשיעו בהחזקת נשק בלתי חוקית, ירי על קצין משטרה, תקיפה, ועוד הרשעות דומות. סניגורו, ויליאם קונסטלר, יעץ לו לטעון להגנת אי שפיות. נוסייר דחה את ההצעה, וקונסטלר ביסס את קו ההגנה על טענה שלפיה כהנא נרצח על ידי אדם אחר, כנראה אחד מחסידיו, ומכיוון שנוסייר נוכח במקום, הוחלט להפלילו. קונסטלר חשב, במידה רבה של צדק, שהרכב חבר המושבעים יאשר את הטענה (חבר המושבעים היה מורכב, כלשונו, מ"אנשי העולם השלישי" ו"אנשים שהם לא יאפים או אנשי הממסד.")
אלווין שלזינגר, השופט במשפט, העיר כי זיכויו של נוסייר מאשמת רצח "הוא נגד המשקל המכריע של הראיות, והוא מנוגד להגיון ולשכל הישר." השופט הוסיף: "אני מאמין שהנאשם אנס את ארצות הברית, אנס את החוקה שלנו ואת החוקים שלנו, ואת האנשים המחפשים דרך להתקיים יחד בשלום." הוא גזר על נוסייר 22 שנים בכלא, העונש המקסימלי על העבירות בהן הורשע. לעומת שלזינגר, קונסטלר סבר שהמחלוקת בקרב חבר המושבעים עשויה דווקא להצדיק הפחתה בעונש, ושקל להגיש ערעור.
מספר שנים לאחר הפיגוע במגדלי התאומים, במהלך תכתובת עם אנשי הפקה של סרט דוקומנטרי אודות כהנא, שלח נוסייר מכתב מפתיע, שבו הודה ברצח.
הניסיון לשחרר את נוסייר מהכלא.
נוסייר היה אמור לרצות את עונשו בכלא אטיקה שבמדינת ניו יורק. בשנת 1993 נעצר בניו יורק השייח עומאר עבדל רחמן ("השייח העיוור") ונודע כי חוליית טרור בראשותו ביצעה מעקב מפורט אחר מתקני הכלא, והם תכננו לשחרר את נוסייר באמצעות התקפה משולבת של משאית נפץ והתקפה חמושה.
הרשעתו בפעילות טרור.
בחקירתו של "השייח העיוור" הסתבר כי נוסייר היה חלק מחוליית הטרור של השייח, שניסתה בשנת 1993 לפוצץ את מגדלי התאומים באמצעות מכונית תופת שהוטמנה בחניון המגדלים. במשפטו של רחמן, נגזר על השייח מאסר עולם ללא חנינה, ועל נוסייר נגזר מאסר עולם ללא חנינה בתוספת 15 שנות מאסר. השופט קבע שרצח כהנא היה חלק מ"תוכנית ההסתה" של החוליה
נוסייר מרצה את עונשו בכלא "ADX Florence" שבמדינת קולורדו.
קשריו עם אוסאמה בן לאדן.
בשנת 2002, אלינור היל, מנהלת ועדת הסנאט לחקירת כשלי המודיעין שקדמו לפיגועי 11 בספטמבר, דיווחה כי אוסאמה בן לאדן סייע במימון ההגנה המשפטית של נוסייר עת נשפט על רצח כהנא. היל כתבה כי במהלך המשפט נודע ל-FBI כי אחד מקרובי משפחתו של נוסייר נסע לערב הסעודית כדי לקבל את המימון להגנה של נוסייר מבן לאדן. רון קובי, שהיה חבר בצוות עורכי הדין של נוסייר בשנת 1991, הכחיש זאת. קובי הצהיר כי בן דודו של נוסייר שילם עבור חלק מהוצאות המשפט, ושאר הכסף שולם על ידי משפחתו וחבריו. קובי הדגיש: "אף פעם לא התקבלו צ'קים חתומים על ידי אוסאמה בן לאדן. קיבלנו מעט מאוד כסף, בקושי כיסינו את הוצאות המשפט."
מלון בוורלי הילס
מלון בוורלי הילס (באנגלית: The Beverly Hills Hotel) הוא מלון בשדרות סנסט, בוורלי הילס, קליפורניה.
היסטוריה.
מלון בוורלי הילס נפתח ב-12 במאי 1912 בידי מרגרט אנדרסון ובנה סטנלי אנדרסון, שניהלו את מלון הוליווד. הבניין הראשי המקורי של מלון בוורלי הילס עוצב בידי האדריכל מפסדינה אלמר גריי. הגנים רחבי הידיים בשטח המלון תוכננו בידי אדריכל הנוף וילבור דייוויד קוק. היה זה הבניין הראשון בשטח הרחב, שקדם ליצירתה של העיר הסובבת אותו, ותכופות מתייחסת אליו האוכלוסייה המקומית (ואחרים כמו נהגי מוניות) פשוט כ"המלון" (The Hotel). מאז ראשיתה של העיר, היווה המלון מקום מפגש מרכזי למקומיים ולאוכלוסייה העסקית, במיוחד מתעשיית הסרטים של לוס אנג'לס ותעשיית הטלוויזיה.
המלון שייך ומנוהל בידי דורצ'סטר קולקשן (Dorchester Collection) שבבעלותה שבעה מלונות יוקרה בבריטניה, ארצות הברית, צרפת ואיטליה והיא הוקמה ב-1996 על מנת לנהל את ענייני המלונאות של סוכנות ההשקעות של ברוניי (Brunei Investment Agency).
Svend Petersen, מנהל הבריכה הדני-אמריקני במשך 42 שנים, נעשה שגריר המלון ב-2002. זכור במיוחד שהוא פתח את הבריכה בשעות שאחרי פעילותה עבור הביטלס ושלימד את פיי דאנאוויי לשחות בסגנון חתירה עבור הסרט Mommie Dearest. הוא גם ידוע על כך שהזהיר את מבקרים לדרום קליפורניה בשפה חריפה מפני סכנותיה של השמש הצורבת.
המלון הוא גם משכנו של מגרש הפולו המפורסם, וחזית המלון הוצגה בעטיפת האלבום "מלון קליפורניה" של להקת האיגלס משנת 1976.
הבעלים שלו מ-1954 ועד למותו ב-1979 היה בן סילברשטיין (Ben L. Silberstein), איל הון העוסק בנדל"ן מדטרויט,
שרכש את המלון מידי הרננדו קרטרייט, מאוחר יותר בעליו של מלון בוורלי וילשייר. כמה מבעלי המלון היו ידוענים: אירן דון, לורטה יאנג וכעת (כפי שמצוין להלן) סולטאן ברוניי. בשנים 1928–1932 היה המלון בבעלות חברת Van Noy Railway News and Hotel Company.
רכישות אחרונות.
מרווין דייוויס רכש את המלון תמורת 54 מיליון דולר מידי ברט סלטקין, ואיוון בוסקי. חתניו של סילברשטיין. בסקי קנה 5% ממניות תמורת הון עצום והחליט למכור אותו, למרות רצונו של סלטקין לשמור את המלון. בתוך פחות משנה אחרי כן מכר דייוויס את המלון לסולטאן חסנאל בלקיה עבור 110 מיליון דולר.
נשות הטייסים
נשות הטייסים היא סדרת אופרת סבון יומית ששודרה בערוץ 10. שודרה לראשונה ב-27 בדצמבר 2009 והסדרה הסתיימה לאחר 2 עונות ו-125 פרקים ב-11 ביולי 2010. העלילה סובבת סביב נשות טייסים, התמודדותן עם המקצוע של בעליהן ועם בעיות נוספות.
הפקה ושידור.
הסדרה הופקה על ידי אולפני הרצליה כחלק מהמחויבות של ערוץ 10 להפקות מקור. הסדרה שודרה כסדרה יומית בימי ראשון עד חמישי בשעות הערב. בערוץ 10 התקבלה ההחלטה על שיבוץ הסדרה בסמוך לשעת שידור של תוכנית האקטואליה היומית "לונדון וקירשנבאום", לקצר אותה ברבע שעה ל-45 דקות.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
קול המוסיקה בגליל העליון
התזת צבע
אברהם בלאט
אברהם יקותיאל בְּלָאט (1916 – 13 בינואר 2001) היה מבקר ספרות ומסאי ישראלי. שימש במשך עשרות שנים כמבקר הספרותי של "הצופה".
חייו.
בלאט נולד בשנת 1916 בכפר אייסצה שליד העיר בנדין בפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית, כעבור זמן קצר בתחומי המדינה הפולנית הצעירה), בן יחיד להוריו. אביו נפטר כשהיה כבן 4–5, ואמו נשאה בעול הפרנסה של המשפחה הקטנה. בילדותו למד בבית ספר "יסודי התורה" ו"המזרחי".
ב-1935, בהיותו כבן 20, עלה עם אמו לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.
עבד למחייתו כמנהל חשבונות. בשנת 1943 נישא לשרה לבית כהן, בת לוותיקי העיר. בנו של בלאט, קלמן, נפטר בשנת 1956 במהלך ניתוח, כשהיה כבן 13.