אולם, רשימת המשתתפות שונתה בהמשך: איטליה פרשה עקב קשיים תקציביים והוחלפה על ידי יוגוסלביה שסיימה שלישית בטורניר ההעפלה האירופאי ואורוגוואי פרשה עקב סירובה של ארגנטינה להעניק אשרות כניסה לכתבי הרדיו שלה (בתואנה שגולים ארגנטינאים תקפו את משטרו של פרון ממונטווידאו) והוחלפה על ידי פרו.
שיטת המשחקים.
שיטת התחרות הייתה סבוכה למדי: ארבע נבחרות החלו את הטורניר בסיבוב הראשון של השלב המוקדם: מצרים, פרו, יוגוסלביה ואקוודור. פרו התמודדה מול יוגוסלביה במשחק הפתיחה של האליפות ומצרים התמודדה מול אקוודור במשחק השני. שתי המנצחות העפילו לסיבוב המוקדמות השני והצטרפו בכך לשש המשתתפות הנוספות שהעפילו אוטומטית לסיבוב השני - ברזיל, ספרד, ארגנטינה, צ'ילה, צרפת וארצות הברית.
המפסידות בשני משחקי הפתיחה קיבלו הזדמנות נוספת להישאר באליפות ועברו לסיבוב הראשון בשלב ההזדמנות השנייה בו התמודדו נגד המפסידות במשחקי הסיבוב המוקדם השני בין ארצות הברית לצ'ילה ובין ארגנטינה לצרפת. שתי המנצחות במשחקים העפילו לסיבוב השני בשלב ההזדמנות השנייה ובו התמודדו נגד שתי המפסידות הנוספות מהסיבוב השני של השלב המוקדם.
ארבע המנצחות של הסיבוב השני בשלב המוקדם יחד עם שתי המנצחות של הסיבוב השני בשלב ההזדמנות השנייה העפילו לבית הגמר שנערך בשיטת ליגה בת סיבוב אחד בין שש הקבוצות. ארבע המפסידות בשלב ההזדמנות השנייה (שתי המפסידות בסיבוב הראשון ושתי המפסידות בסיבוב השני) התמודדו ביניהן בשיטת ליגה בת סיבוב אחד על מקומות 7-10.
דירוג סופי.
&lt;br&gt;
אפעל (קיבוץ)
קיבוץ אפעל היה קיבוץ עירוני בבקעת אונו שהתקיים בשנים 1952-1946
היסטוריה.
יוזם הקמת הקיבוץ העירוני היה ד"ר שמעון גלביץ (1897–1944), יליד רוסיה שלמד רפואה במוסקבה, שם נאסר מספר פעמים בגלל פעילות ציונית וב-1924 הומר מאסרו ברישיון לעלות לארץ ישראל. בארץ עבד תחילה כרופא בקופת חולים של ההסתדרות במושבים ובקיבוצים בעמק יזרעאל; הוא התרשם מחיי השיתוף שבהם ראה אידיאל לחיי חברה מתוקנים. לאחר מכן עבר לעבוד בתל אביב, ופגש במסגרת עבודתו פועלים ואנשי מקצוע בכירים שחשו אשמה על שלא הגשימו את אורח החיים השיתופי בו דגלו כהשקפת עולמם. הוא מצא אצלם נכונות ליצור קיבוץ עירוני ליד העיר, כדי שיוכלו להמשיך בתפקידיהם ובמקביל יחיו חיי שיתוף בתוך הקיבוץ.
קבוצה של עשרים יוצאי קיבוצים שעבדו בנמל תל אביב, שנקראה על ידי דוד רמז בשם "גל", הצטרפה לקבוצתו של גלביץ וביחד החלו לעבד תוכנית מעשית להקמת הקיבוץ העירוני. הוועד הפועל של ההסתדרות תמך ברעיון והעמיד לכך תרומה שנתקבלה מהארגון היהודי של פועלי אמריקה אידישער נאציונאל ארבייטער פארבאנד, ובעברית: אגודת פועלים עברית לאומית - ומכאן נגזר שמו של הקיבוץ, אפע"ל. האגודה שאפה להקים במקום קיבוץ עירוני עם משקי עזר קטנים.
חברת "שיכון" של ההסתדרות נקבעה לטפל בכל הנוגע לבניית הקיבוץ. גלביץ דרש להקים את הקיבוץ העירוני בתוך העיר, אבל בשל מחירי הקרקע הגבוהים בה נקנה שטח של 250 דונם ליד כפר אז"ר. גלביץ נפטר באורח פתאומי ב-11 בנובמבר 1944, בגיל 47. חבריו פעלו לממש את חזונו, אך למותו היו השלכות על התפתחות הקיבוץ וייתכן שגם על סופו.
ביום 13/3/1947 עלו ראשוני קיבוץ אפעל על אדמתם. במקום נבנו 72 דירות בנות חדר וחצי, ולכל דירה צורפו מטבחון ושירותים. רמת הבנייה הייתה גבוהה מהמקובל בקיבוצים באותם הימים.
עם פרוץ מלחמת העצמאות החליטו החברים להישאר במקום, למרות קרבתו לכפרים ערבים. ארגון ההגנה שלח לאפעל חוליית לוחמים ששמרו בעמדות יחד עם חברי הקיבוץ. אפעל היה היישוב הכפרי הראשון שהותקף במלחמת העצמאות. כבר ב-3 בדצמבר 1947 נצפתה תנועה מוגברת של ערבים בסביבה, הוכרז מצב חירום והעמדות בקו ההגנה אוישו במגינים. בבוקר ה-4 בדצמבר 1947 החלה ההתקפה על ידי כ-150 חמושים מהכפרים אל-ח'ירייה וסקיה. המגינים השיבו אש ועצרו את ההתקפה על גדרות הקיבוץ. באותו זמן הוזעק פטרול לוחם (פל"ם) מכפר אז"ר הסמוך שהפתיע את התוקפים ופתח עליהם באש. ההתקפה נשברה והערבים נסוגו עם שלושה הרוגים ופצוע. התקפת יריות נוספת אירעה ב-18 בפברואר 1948 וב-24 בפברואר. תקריות נמשכו גם במרץ 1948.
לאחר המלחמה נמסרו לקיבוץ כ-1,000 דונם של שטח חקלאי מן הכפרים שננטשו. נבנו רפת גדולה, לול תרנגולות, גן ירק ו-1300 דונם של אדמת פלחה. ב-1949 הסכים הקיבוץ המאוחד לצרף אליו את אפעל.
המצב הכלכלי בקיבוץ היה טוב, אך היחסים בין חברי הקיבוץ השתבשו. 40% מחברי הקיבוץ עבדו במשק החקלאי, ו-60% המשיכו לעבוד בתפקידיהם השונים בעיר; המתיחות בין החברים גברה בגלל ההבדל בין שתי הקבוצות.
הפילוג בקיבוץ המאוחד ב-1950 היה גורם נוסף שזיעזע את הקיבוץ העירוני. הראשונים שעזבו את הקיבוץ היו מבין בעלי ההכנסות הגבוהות שעבדו בעיר. עזיבתם החלישה את הקיבוץ וב-1952 הוחלט על פירוקו. חלק מהחברים עברו להתגורר בערים ואחרים הצטרפו לקיבוצים ולמושבי עובדים.
על אדמת הקיבוץ הוקמו המרכז הסמינריוני של הקיבוץ המאוחד - סמינר אפעל וכפר הגמלאים "נווה אפעל" של רשת "משען". בתחילת שנות ה-60 הועלתה הצעה להקים במקום יישוב עבור 400 משפחות עולים מארצות הברית. כיוון שהעולים לא הגיעו התוכנית ירדה מן הפרק. על השטח החקלאי הוקם בשנת 1969 היישוב הקהילתי רמת אפעל, שהפך ב-2008 לשכונה ברמת גן.
ירוסלב פופוביץ'
ירוסלב פופוביץ' (באוקראינית: Попович Ярослав; נולד ב-4 בינואר 1980) הוא רוכב אופני כביש (רוכב עבר) אוקראיני.
קריירה.
ראשית הקריירה.
פופוביץ' נחשב לאחד מרוכבי האופניים הכישרוניים ביותר כאשר רכב במרוצים לנערים ולרוכבים עד גיל 23, והשיג 35 ניצחונות במרוצי אופניים בשנים 2000 ו-2001. הוא ניצח במרוץ הכביש עד גיל 23 באליפות העולם באופניים ב-2001, לאחר שסיים במקום השני במרוץ בשנה שלפני כן. הוא ניצח גם במרוץ פריז - רובא לרוכבים מתחת לגיל 23. פופוביץ' הפך למקצוען בשנת 2002, כאשר הצטרף לקבוצה הבלגית לנדבוקרדיט-קולנגו. במדי הקבוצה הוא הפגין כוח רכיבה ויכולות מרשימות. הצלחותיו הבולטות היו המקום השלישי בג'ירו ד'איטליה ב-2003 והמקום החמישי במרוץ זה ב-2004, שנה שבה לבש גם את החולצה הוורודה למשך שלושה קטעים.
דיסקברי צ'אנל.
פופוביץ' עבר לקבוצת דיסקברי צ'אנל בשנת 2005, והוזכר כמועמד אפשרי להחליף את לאנס ארמסטרונג בתור מוביל הקבוצה. באותה שנה השיג פופוביץ' את אחד מניצחונותיו המרשימים ביותר, כאשר ניצח בוולטה אה קטלוניה, מרוץ חשוב הנערך לפני הטור דה פראנס. יחד עם שאר קבוצת דיסקברי צ'אנל, הוא ניצח בטור דה פראנס של 2005 את הקטע הקבוצתי נגד השעון. במהלך המרוץ הוא חשף את הפוטנציאל שלו, כשהצליח גם לזכות בחולצה הלבנה של הרוכב המוביל מתחת לגיל 25 וגם לסייע ללאנס ארמסטרונג להשיג את זכייתו השביעית ברציפות בטור, תוך שהוא משמש כפועל האחרון המוביל את ארמסטרונג בקטעים ההרריים המכריעים.
לקראת הטור דה פראנס של 2006, לאחר פרישתו של ארמסטרונג, היה פופוביץ' אחד מארבעת הרוכבים המובילים של דיסקברי צ'אנל, יחד עם ז'וזה אזוודו, פאולו סבולדלי וג'ורג' הינקאפי. הוא לא הצליח להתמקם גבוה בדירוג הכללי של הטור לאחר הקטעים ההרריים בפירנאים, אך ניצח בקטע ב-12 לאחר שתקף לעיתים קרובות. במהלך עונת 2006 הוא ניצח קטעים גם במרוצים וואלטה קסטיליה לאון והטור של ג'ורג'יה, שבו הוא סיים במקום השלישי.
פופוביץ' שימש בעיקר כפועל בעונת 2007, וסייע לאלברטו קונטדור לזכות במרוץ פריז - ניס ובטור דה פראנס. בתחילת השנה, פופוביץ' ניצח בקטע החמישי במרוץ פריז - ניס, בזכות תקיפה 33 קילומטרים לפני קו הסיום. הוא הוביל את הקבוצה בג'ירו ד'איטליה באותה שנה, אך פרש מהג'ירו בקטע ה-12 לאחר שנפל פעמיים במהלך המרוץ. בטור דה פראנס של 2007, הוא סיים במקום השמיני, לאחר שעבד עבור חבריו לקבוצה, אלברטו קונטדור ולוי ליפהיימר.
סילנס-לוטו (2008), אסטנה (2009) ורדיושק (2010).
ב-2008, עבר פופוביץ' לקבוצת סילנס-לוטו, לאחר שערוץ דיסקברי הודיע שלא ימשיך לממן את קבוצת האופניים המקצוענית לאחר שנת 2007. פופוביץ' היה חבר בסגל קבוצת סילנס-לוטו בתור פועל, בעיקר על מנת לתמוך ברוכב הקבוצה המוביל קאדל אוונס. אף על פי כן, שנת 2008 הייתה מאכזבת מאוד עבור פופוביץ', והישגו היחיד היה המקום השלישי במרוץ פריז - ניס. בסיום השנה, פורסם כי פופוביץ' החליט לעבור לקבוצת אסטנה מקזחסטן בעונת 2009. הוא חבר בקבוצה למנהלו הספורטיבי בדיסקברי צ'אנל, יוהאן ברוינל.
פופוביץ' הצטרף לאסטנה יחד עם לאנס ארמסטרונג שחזר מפרישה, וחבר לרוכבים רבים ולאנשי צוות מקצועי מקבוצת דיסקברי צ'אנל, שעברו לאסטנה יחד עם ברוינל בשנה שלפני כן. פופוביץ' סייע לאלברטו קונטדור לסיים במקום הרביעי בפריז - ניס, ובעצמו סיים במקום ה-23 הכללי במרוץ. בטור דה פראנס באותה שנה הוא סייע לקונטדור לזכות גם במרוץ החשוב ביותר.
בפתיחת עונת 2010 עבר פופוביץ', יחד עם ברוינל ועם מרבית מחבריו לאסטנה, לקבוצת רדיושק שהוקמה על ידי לאנס ארמסטרונג. בשנים שלאחר מכן (2013-2010) תפקידו המרכזי של פופוביץ' בקבוצה היה כפועל. במרוץ גנט - וולגם ב-2013 סיים במקום ה-9, בדבוקה שסיימה אחרי המנצח פטר סאגאן. הוא פרש ב-2016 בסיום מרוץ פריז - רובה בו נטל חלק.
האשמות על שימוש בסמים.