בזמנו הפנוי כתב וצייר. שניים משיריו הולחנו. ספר ילדים שכתב ואייר יצא לאור כמחווה לזכרו בשנת 1998. למד ערבית בניב הבדואי המקומי (שבט העזאזמה) תוך מגעיו עם הבדואים, התעניין בתרבותם, למד, חקר ותרגם משירתם.
בשל ידיעתו את הניב הערבי של בדואי המקום שימש כשומר רכוב והיה מוכתר היישוב. בימיה הראשונים של מלחמת השחרור, ב-16 בדצמבר 1947, נהרג יחיאלי, יחד עם עוד שני חברי רביבים, במארב של בדואים משבט העזאזמה, ליד ביר עסלוג'. הוא הובא למנוחות ביחד איתם, ונקבר בבית העלמין הצבאי בקיבוץ רביבים.
אדמונד איירונסייד
פילדמרשל ויליאם אדמונד איירונסייד, הברון הראשון מאיירונסייד (באנגלית: William Edmund Ironside, 1st Baron Ironside; 6 במאי 1880 - 22 בספטמבר 1959) היה קצין בצבא הבריטי ששימש כראש המטה הכללי הקיסרי בשנה הראשונה של מלחמת העולם השנייה.
חייו.
איירונסייד התגייס לחיל התותחנים המלכותי ב-1899, ושירת במלחמת הבורים. לאחר מכן שימש תקופה קצרה כמרגל במושבות הגרמנים בדרום מערב אפריקה. מששב לשירות רגיל שירת כקצין מטה במפקדת דיוויזיה בשנתיים הראשונות שמלחמת העולם הראשונה, וב-1916 מונה לראש המטה של הדיוויזיה הקנדית הרביעית. ב-1918 קיבל פיקוד על חטיבה בחזית המערב, אך במהרה נשלח לפקד על חיל המשלוח הבריטי שנשלח להתערב במלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן פיקד על כוחות הכיבוש של מדינות ההסכמה בטורקיה, ולבסוף על הכוח הבריטי בפרס ב-1921. בשנה זו קודם לפקד על הכוח הבריטי בעיראק אך נאלץ לדחות את הקידום עקב פגיעה בתאונת טיס.
הוא שב לשירות כמפקדו של בית הספר לפיקוד ומטה בקמברלי, ושם תמך ברעיונותיו של ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר, שהיה מהוגי הצבא הממוכן. לאחר מכן קיבל את הפיקוד על דיוויזיה, ועל מחוזות צבאיים שונים בהודו ובבריטניה. בשנת 1937 היה צפוי להיות מקודם לתפקיד ראש המטה הכללי הקיסרי, אך הקידום פסח עליו, והוא נשלח להיות למושל גיברלטר, תפקיד שניתן בדרך כלל לקצין בכיר העומד בפני פרישה. ב-1939 נקרא לשוב לשירות פעיל ומונה למפקח הכללי על כוחות הצבא שמעבר לים, תפקיד שהיה עשוי להוביל למינויו לראש כוח המשלוח הבריטי במקרה של מלחמה.
משפרצה מלחמת העולם השנייה מונה לורד גורט לתפקיד מפקד חיל המשלוח, ואיירונסייד מונה לראש המטה הכללי הקיסרי. בתחילת 1940 תמך בהתערבות צבאית באזור סקנדינביה, אך עם סיום מלחמת החורף, היה צורך בשינוי תוכניות אלו. בזמן המערכה בנורווגיה והמערכה על צרפת מילא תפקיד שולי, ותפקידו במערכה על צרפת נפגע בשל היחסים הרעועים בינו ובין לורד גורט. בסוף מאי 1940 הוחלף בתפקיד ראש המטה על ידי ג'ון דיל, ומונה לתפקיד המפקד על החילות בבריטניה במקרה של פלישה גרמנית. בתפקיד זה שירות כחודשיים, עד לפרישתו. הוא פרש לביתו בנורפוק, וקיבל דרגת פילדמרשל ואת תואר האצולה ברון מאיירונסייד. לאחר מכן לא נשא בתפקיד רשמי כלשהו, עד מותו בשנת 1959.
ראש המטה הכללי (הממלכה המאוחדת)
ראש המטה הכללי (באנגלית - Chief of the General Staff ובראשי תיבות - CGS) הוא בבריטניה תארו של הקצין העומד בראש הצבא הבריטי (עומד בראש זרוע היבשה) וכפוף לראש מטה ההגנה (רמ"ה CDF).
בין השנים 1660–1904, מפקד הכוחות המזוינים הבריטים נקרא המפקד העליון של הכוחות (Comander-in-Chief of the forces) או בקצרה מפקד הכוחות, לאחר מכן במשך חמש שנים עד לשנת 1909 התפקיד נקרא "ראש המטה הכללי" (עם יסוד המטה הכללי). בשנים שלאחר מכן ועד שנת 1964 כונה תפקיד זה "ראש המטה הכללי הקיסרי" (Chief of the Imperial General Staff). החל משנת 1964 ועד היום נקרא התפקיד ראש המטה הכללי.
ראש המטה הכללי מפקד על המטה הכללי, מטה אשר עומד בראש הצבא הבריטי וכפוף למשרד ההגנה הבריטי. לראש המטה הכללי מקביל ראש מטה האוויר וראש מטה הצי והלורד הראשון של הים. מעליהם עומד מפקד הכוחות המזוינים הבריטים: ראש מטה ההגנה.
ראש המטה הכללי הנוכחי (החל מיוני 2022) הוא גנרל סר פטריק סנדרס.
ראש המטה הכללי הקיסרי
צבא בלגיה החופשית
צבא בלגיה החופשית (צרפתית: Forces belges libres, פלמית: ;Vrije Belgische Strijdkrachten) היה כינויו של כוח צבאי שהורכב מחיילי צבא בלגיה במלחמת העולם השנייה, אשר המשיך במלחמה כנגד מדינות הציר לאחר כיבוש בלגיה על ידי גרמניה הנאצית במסגרת המערכה על צרפת בה נכבשו בלגיה, הולנד, צרפת ולוקסמבורג בשנת 1940. יחידות שונות מסוג זה היו פעילות בזירות לחימה שונות, לרבות הקרב על בריטניה, המערכה במזרח אפריקה, המערכה במזרח התיכון והחזית המערבית במלחמת העולם השנייה.
החלטתו של המלך הבלגי לאופולד השלישי להיכנע, ב-28 במאי 1940 לא הייתה מקובלת על רבים מחברי הממשלה הבלגית, לרבות ראש הממשלה איבר פיירלו, שנמלט בתחילה לפריז ולאחר מכן ללונדון, ועמד שם בראש הממשלה הבלגית בגלות. בתמיכת ממשלה גולה זו אורגנו כוחות הצבא, הצי וחיל האוויר הבלגי שנותרו מחוץ לגבולות בלגיה כך שיוכלו להמשיך בפעולותיהם כחלק מבעלות הברית וכוחות הצבא הבלגי במושבות, ובמיוחד בקונגו הבלגית הועמדו לרשות בעלות הברית.
ממשלת בלגיה החופשית הייתה גם בקשר עם תנועות התנגדות שפעלו בבלגיה הכבושה (למשל Witte Brigade).
כוחות היבשה.
כוחות היבשה של צבא בלגיה החופשית גויסו משלושה מקורות עיקריים במהלך המלחמה. הראשון היה מעין ז'נדרמריה שפעלה בקונגו הבלגית וכונתה "Force Publique" (הכוח הציבורי). המקור השני כלל בלגים שנמצאו בבריטניה ובקנדה, ולבסוף, לאחר ספטמבר 1944 בלגים ששוחררו על ידי בעלות הברית לאחר הפלישה לנורמנדי ושחרור צפון מערב אירופה.
"הכוח הציבורי" באפריקה.
שלוש חטיבות חי"ר גויסו מאנשי הכוח הציבורי בקונגו הבלגית על מנת להילחם למען מטרת בעלות הברית. בשנים 1940 ו-1941 תרמו חיילים אלו את תרומתם במסגרת המערכה במזרח אפריקה בה שוחררו אתיופיה, אריתריאה וסומליה מעול הכיבוש של איטליה הפשיסטית. בסוף מאי 1941 הוביל הגנרל אוחוסט אדוארד חיליארט את אנשיו למסע מקונגו הבלגית ועד לתוככי אתיופיה, שם עמדו בדרך הנסיגה של הגנרל פייטרו גאזרה, ובסופו של דבר הביאו לכניעתו ועמו 7,000 מחייליו.
לאחר סיום המערכה, נשלחה החטיבה הקולוניאלית הבלגית הראשונה להיות לחיל משמר באזורי העורף במזרח התיכון כקהיר, מצרים ואזור המנדט הבריטי בארץ ישראל.
התאג"ד העשירי של קונגו הבלגית שהיווה אף הוא חלק מאנשי "הכוח הציבורי" שירת באזורי קרב בין 1940 ל-1945. כוח זה מנה 350 קונגולזים וכעשרים בלגים, ועבד לצד חיל הרפואה הבריטי באביסיניה, סומליה, מדגסקר ובורמה.
בריגדת פירון.
בלגים ולוקסמבורגים שנמצאו בעת שנכבשה בלגיה בבריטניה וקנדה, לרבות 163 חיילים שפונו מדנקרק במבצע דינמו ב-1940, גויסו, החל מ-25 במאי 1940, לחטיבת הרגלים הבלגית הראשונה המכונה "בריגדת פירון" על שם מפקדה ז'אן בטיסט פירון (Piron). מפקד כוחות היבשה הבלגים בבריטניה היה לייטננט גנרל ויקטור ואן סטרידונק דה בורקל (Victor van Strydonck de Burkel). פירון הגיע לבריטניה רק באפריל 1941 לאחר שנמלט מבלגיה הכבושה. פירון היה בדרגת מיור, וקודם לקולונל עם הגיעו, על מנת לקבל את הפיקוד על היחידה. בתחילה הוקמה היחידה כגדוד, אך ואן סטרידונק דה בורקל ופירון הצליחו לגייס כוחות נוספים, ועד שנת 1944 מנתה היחידה בריגדה, ובה שלוש פלוגות ממונעות, סוללת ארטילריה, מחלקת הנדסה ויחידות תומכות לחימה. היחידה צוידה ואומנה על ידי הצבא הבריטי. הבריגדה נחתה בארומנש שבנורמנדי ב-8 באוגוסט 1944 ולחמה בשבועות הבאים באזור חופי נורמנדי, בכפיפות לארמייה הקנדית הראשונה. לאחר מכן, ב-3 בספטמבר היחידה הוכפפה לארמייה הבריטית השנייה והועברה לבלגיה, וסייעה בשחרור המולדת הבלגית ודרום הולנד. בנובמבר 1944 היחידה הוצבה בבלגיה ועברה ארגון מחדש, ושבה לקרבות בהולנד באפריל 1945.
הכוחות המיוחדים הבלגים.
חיילים בלגים בבריטניה תרמו גם את כוחם במסגרת הכוחות המיוחדים של הקומנדו הבריטי, ביחידת קומנדו בלגית. במסגרת זו לחמו בלגים בנורווגיה, צרפת, מדגסקר, איטליה, יוגוסלביה, וגרמניה. בסוף 1944 נוצרו עוד שתי יחידות מסוג זה מכוח אדם שנמצא בבלגיה המשוחררת. הבלגים תרמו גם רגימנט לכוחות האוויר המיוחדים, רגימנט שלחם בצפון צרפת, בלגיה והולנד ב-1944 - 1945.
גדודי הקלעים.
לאחר שחרור בלגיה גויסו עוד 57 גדודי רגלים שכונו גדודי קלעים. גן גויסו ארבעה גדודי הנדסה ארבעה גדודי פלסים ו-34 גדודי תובלה ממוכנת מאוקטובר 1944 עד יוני 1945. עיקר תפקידם היה לשמש לאבטחת אזורים בעורף הלחימה, אך משימה זו הפכה לקשה יותר כאשר נכבשו חלקים גדולים של גרמניה, ונוכחות הבלגים שהיו חמושים בחימוש קל איפשרה ליחידות מצוידות ומאומנות יותר להשתתף בלחימה העיקרית, מבלי להקצות כוח אדם יקר לאבטחת אזורי העורף. במסגרת הקרב על הבליטה לחמו כ-20 מגדודים אלו במערכה העיקרית. כן לחמו גדודים אלו בקרב על גשר רמגן בהולנד במרץ 1945, ובפילזן שבצ'כוסלובקיה.
כוחות האוויר של הבלגים החופשיים.