קְוֵה הייתה ממלכה סורית־נאו חתית בשפלה של מזרח קיליקיה, מדינת חסות של אשור ולבסוף מחוז באימפריה האשורית, בתקופות שונות מהמאה ה-9 לפנה"ס ועד זמן קצר לאחר מותו של אשורבניפל בסביבות 627 לפנה"ס. הממלכה מוזכרת בכתובות המלכותיות של שלמנאסר השלישי, תגלת פלאסר השלישי וסנחריב. לפי חלק מתרגומי התנ"ך, הפסוק מתייחס לארץ קוה.
הארץ נכבשה במבצע צבאי מוצלח על־ידי שלמנאסר השלישי משליטהּ כַתֵה (mKa-te), בשנת 838 לפנה"ס לערך. שלמנאסר העיד שהוא הגביל את כתה לעיר מלכותו פחֿרו בלבד, ולקח את בתו של כתה, יחד עם נדוניה שהגיש לו, לכלח. אוריכּי מלך קוה נזכרת ברשימות מגישי המנחה לתגלת-פלאסר השלישי. בכתובות סנחריב מוזכרים אנשי קוה בין עמים שלא נכנעו לעולו, ולכן נענשו בעקירה בכוח, בנשיאת סלי אדמה ובהכנת לבנים. הארץ מוזכרת גם בסיפור מרידת אנשי חֿילקו בעידוד כירוה (הנקרא גם שולמו-בל), כארץ שנתפסה על־ידי המורדים.
שם מין הרקפת Cyclamen coum מתייחס כנראה לקוה.
פיט יוברט
פטרוס יעקבוס (פיט) יוברט (באפריקאנס: Petrus Jacobus (Piet) Joubert; 20 בינואר 1831 - 28 במרץ 1900), היה עורך דין, גנרל ומדינאי אפריקאנר. היה קומנדנט-גנרל של הרפובליקה הדרום אפריקאית בין השנים 1880 ל-1900, הוא גם שימש כסגן הנשיא של פול קרוגר בין השנים 1881 - 1883. הוא שירת במלחמת הבורים הראשונה, במלחמת הבורים השנייה ובמלחמת מלאבוש. היה לצד פול קרוגר הדמות הציבורית המפורסמת ביותר ברפובליקה הדרום אפריקאית.
חיים מוקדמים.
פטרוס יעקבוס (פיט) יוברט נולד ב-20 בינואר 1831 בחווה דמשקוס במחוז הנסיך אלברט, צאצא של הוגנוט צרפתי שנמלט למושבת הכיף ההולנדית זמן קצר לאחר ביטול צו נאנט על ידי לואי ה-14. הוא השתתף בטרק הגדול בקבוצה שתחת הנהגתו של פיט רטיף כנער צעיר. לאחר שאביו של יוברט נפטר ב-1847, עזבה המשפחה את נאטאל והתיישבה בגטסרנד שבטרנסוואל.
בשנת 1851 נשא יוברט לאישה את הנדרינה יוהנה סוזנה בוטה, והזוג בסופו של דבר התיישבו בחווה רוסטפונטיין במחוז וואקרסטרום. נולדו להם שמונה ילדים. למרות שליוברט היה מעט לימודים פורמליים. הוא בנה ידע מעמיק במשפט הרומי-הולנדי ופעל כסוכן משפטי.
הוא גם היה סוחר שכבר בגיל צעיר החזיק הרבה קרקעות, והוא היה חבר מייסד של כמה חברות.
קריירה פוליטית.
מכיוון שפיקחותו בענייני חקלאות ומשפטים זכתה להערכה בסביבת מגוריו הוא זכה להיבחר למועצת העם כנציג וואקרסטרום בתחילת שנות השישים, במהלך כהונתו השנייה של מרטינוס פרטוריוס כנשיא. בשנת 1870 הוא נבחר שוב למועצת העם, ועקב הידע המשפטי הנרחב שלו הוא קיבל את המינוי לתפקיד התובע הכללי של הרפובליקה, וב-1875 הוא פעל כנשיא בפועל בזמן ביקורו של נשיא הרפובליקה באירופה.
מלחמת הבורים הראשונה.
במהלך הסיפוח הבריטי הראשון של טרנסוואל, יוברט קנה לעצמו מוניטין של אנטי-בריטי קנאי בכך שסירב לכהן בתפקיד תחת הממשלה, כפי שעשו פול קרוגר ובורים בולטים אחרים. במקום לקבל את התפקיד שהוצע לו, הוא לקח חלק מוביל בהתססת האוכלוסייה שהובילה למלחמת הבורים הראשונה (1880–1881), ולבסוף הפך, לקומנדנט-גנרל של כוחות הבורים, ולחבר בטריאומוירט שניהל את ממשלת הבור הזמנית שהוקמה בדצמבר 1880 בהיידלברג.
הוא פיקד על כוחות הבורים בלינגס נק, אינגוגו וגבעת מג'ובה, ולאחר מכן ניהל את משא ומתן עם בריטניה שהוביל לסיום אמנת פרטוריה והכרה בעצמאות טרנסוואל.
קריירה פוליטית מאוחרת והיריבות מול קורגר.
ב-1883 הוא היה מועמד בבחירות לנשיאות טרנסוואל, אך קיבל רק 1,171 קולות לעומת 3,431 קולות לקרוגר. לאחר שהפסיד שוב לקרוגר בבחירות של 1888, הוא התמודד נגד קרוגר בפעם השלישית בבחירות של 1893, ועמד כנציג הסיעה הליברלית, שרצה במידה מסוימת לתקן את התלונות של המיעוט הבריטי הגדול שהיגר לטרנסוואל בעקבות הבהלה לזהב ברכס הראנד. אבל הוא הפסיד שוב לקרוגר, מקבל 7246 קולות לעומת 7911 קולות לקרוגר. הוא טען לזיופים מצד תומכי קורגר ובתחילה סירב לקבל את תוצאות הבחירות אבל לאחר מחאה הוא השלים עם נשיאותו של קרוגר.
הוא התמודד פעם נוספת על הנשיאות מול קרוגר ב-1898, אבל הפשיטה של ג'יימסון הגבירה את התמיכה בקרוגר וההצבעה הייתה 12,858 עבור קרוגר ו-2,001 עבור יוברט. מעמדו של יוברט נחלש אז מאוד בגלל האשמות בבגידה ובהזדהות עם התסיסה של המיעוט הבריטי. הוא היה בונה חופשי דרום אפריקאי.
הוא מונה פעמיים כסגן הנשיא של קרוגר, פעם ראשונה ממאי 1883 עד הבחירות של 1888, ופעם שנייה לאחר מותו של ניקולאס סמיט ממאי 1896 ועד מותו ב-28 במרץ 1900.
מלחמת הבורים השנייה.
הוא לקח חלק מועט במשא ומתן שהגיע לשיאו באולטימטום ששלח קרוגר לבריטניה ב-1899. למרות שהוא התנגד למלחמה עם הבריטים הוא עדיין נבחר לתפקיד המפקד העליון של כוחות הצבא של טרנסוואל. הוא קיבל את הפיקוד על חזית נטאל, ולרשותו עמדו 14,000 איש מטרנסוואל ובנוסף 6,000 איש מן המדינה החופשית, בנוסף תחת פיקודו הישיר היו כמה מן המפקדים הבורים המוכשרים ביותר כמו לואי בותה. בתפקידו הוא ניסה לרסן את שאר הגנרלים הבורים כמו לואי בוטה וקוס דה לה רי מלהתקדם עמוק לתוך השטח הבריטי ולתפוס את הערי הנמל, בהתאם להנחיות של קורגר וניסה ללחוץ על קרוגר לשבת לשולחן הדיונים עם הבריטים.
מוות.
ב-28 בנובמבר 1899, במהלך פשיטה מדרום לנהר טוגלה בנטאל, יוברט נזרק מסוסו וסבל מפציעות פנימיות. ככל שהמלחמה נמשכה, חולשה פיזית הובילה לפרישה של יוברט, ולמרות שיומיים לפני מותו עדיין דווח שהוא בפיקודו העליון, הוא מת בפרטוריה מדלקת הצפק ב-28 במרץ 1900. סר ג'ורג' ווייט, מגן ליידיסמית', סיכם את דמותו של יוברט כאשר כינה אותו "חייל וג'נטלמן, ויריב אמיץ ומכובד".
הנצחה.
העיירה פיטרסבורג (שנקראת כיום Polokwane) באזור הצפוני של רפובליקת טרנסוואל דאז (מחוז לימפופו) נקראה על שמו של פיט יוברט. רודיארד קיפלינג כתב שיר עם מותו. ברייקסמוזיאום באמסטרדם, הולנד יש ציור של יוברט שנעשה בשנת 1890 על ידי ציירת הדיוקנאות ההולנדית המפורסמת תרז שוורצה.
פגם מולד
קים מין-ג'יי
קים מין-ג'יי (בקוריאנית: 김민재; נולד ב-15 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן דרום קוריאני, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת נאפולי ובנבחרת קוריאה הדרומית.
קריירה.
קים הצטרף למועדון החצי-מקצועי Gyeongju KHNP ב-1 ביולי 2016, עמו שיחק בליגה הלאומית של קוריאה מאמצע עונת 2016. הוא שיחק 15 משחקים עבור KHNP עד לסיום העונה הסדירה.
ב-22 בדצמבר 2016, קים חתם בקבוצת ג'אונבוק יונדאי מוטורס.
ב-29 בינואר 2019, עבר קים לבייג'ינג גוגואן.
ב-16 באוגוסט 2021 חתם קים בפנרבחצ'ה, תמורת דמי העברה של 3 מיליון אירו בחוזה לארבע שנים. ב-17 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בהפסד 1–3 לטרבזונספור. ב-20 במרץ 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–2 על קוניאספור.
ב-27 ביולי 2022 חתם קים בנאפולי מהסרייה א', עליו היא שילמה 18 מיליון אירו. ב-21 באוגוסט כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 0-4 על מונצה.
נבחרת קוריאה הדרומית.
ב-14 באוגוסט 2017 זומן קים לראשונה לסגל נבחרת קוריאה הדרומית לקראת צמד משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד איראן ואוזבקיסטן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד איראן ב-31 באוגוסט. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת המונדיאל אך נפצע ולא השתתף בתחרות. ב-15 בדצמבר 2019 הוא כבש שער בכורה במדים הלאומיים, בניצחון 0–1 על נבחרת סין.
תארים.
צ'ונבוק מוטורס
אליפות תל אביב הפתוחה 1995
אליפות תל אביב הפתוחה 1995 היא טורניר טניס מסבב ה-ATP-250 שנערך ב-1995 באצטדיון קנדה ברמת השרון, ישראל בין ה-9-16 באוקטובר. האליפות הייתה המהדורה ה-16 של אליפות תל אביב הפתוחה. באליפות היחידים ניצח יאן קרוסלאק הסלובקי.
התחרויות.
תחרות היחידים.
בתחרות היחידים השתתפו 32 טניסאים.
תחרות הזוגות.
בתחרות הזוגות השתתפו 16 זוגות.
בתי הורודנא
בתי הורודנא (נקראת גם: דמשק אליעזר) היא שכונת חצר ירושלמית חרדית זעירה, מצפון לשכונת מחנה יהודה ומדרום לשכונת רוחמה. השכונה הוקמה על ידי "כולל הורודנא", מוותיקי ה"כוללים" של העדה הפרושית.
היסטוריה.
רקע.
בשלהי המאה ה-19 החלה מגמה של ה"כוללים" בירושלים לייסד שכונות קטנות שבהן ישוכנו ללא תשלום אנשי הכולל. כך קמו שכונות כמו בתי אונגרין של כולל שומרי החומות, בתי ורשה של כולל ורשה, בתי זיבנבירגן של כולל זיבנבירגן, ועוד. גם "כולל הורודנא", שהוקם במחצית השנייה של המאה ה-19 ואיגד את המשפחות של יוצאו העיר הורדנא שברוסיה (כיום "גרודנו" בבלארוס), חפץ לרכוש דירות לשכן בהן את משפחותיו. בשנת 1879 רכשו ממוני הכולל חצרות בשכונת בית יעקב שהוקמה זמן קצר קודם לכן, אולם בתים אלו סיפקו מגורים למשפחות בודדות בלבד, ואילו כולל הורדנא מנה אז כמה מאות משפחות.
הקמת השכונה.
בשנת ה'תרנ"ב - 1892 רכשו ממוני הכולל הרב שמעון אליעזר כהנא והרב נחמן גדליהו ברודר, שטח של כ-1500 מ"ר מצפון לשכונת מחנה יהודה, בתמיכתם הכספית של יהודי הורודנא. בשטח זה נבנו בתחילה 20 דירות ובית כנסת. תוך זמן התמלאו כל הדירות, אך עדיין נותר צורך בדירות נוספות. ממוני הכולל פנו בשנית לקהילת הורודנא בבקשה לקבלת מימון, והשכונה הורחבה בעוד כעשר דירות. ארבע דירות נוספות הוקמו בתחילת המאה ה-20, ובכך הגיע מספר הדירות בשכונה ל-34 דירות, בשני מבנים ארוכים. באופן רשמי נקראה השכונה "דמשק אליעזר" על שם המייסד הרב שמעון אליעזר כהנא, אולם השם שנקלט ונמצא בשימוש עד היום הוא "בתי הורודנא".
מתחם בתי הורדנא שוכן בין הרחובות יוסף מיוחס, דוד ילין, שפת אמת ויהוסף שווארץ.
בית הכנסת ג"ן ירושלים.