השועל הפוקלנדי נתגלה על ידי צ'ארלס דרווין בשנת 1833. פרוותו הייתה בצבע חום-צהוב וקצה זנבו לבן. נראה שניזון מעופות ופרוקי רגליים. המתיישבים הלבנים באי חששו שהשועלים יפגעו בעדרי הכבשים שגידלו ועל כן היו מרעילים אותם או יורים בהם. בהיעדר יערות באיים, נכחד השועל הפוקלנדי שהיה היונק היחיד שגדל באותה עת באיים.
שועל הכף
שועל הכף (שם מדעי: "Vulpes chama"), מין בסוג שועל.
שועל הכף הוא שועל קטן. פרוותו כסופה אפורה או שחורה, עם גוון צהבהב בצדי הגוף ובבטן. קצה זנבו תמיד שחור. אורכם של שועלי הכף הוא 45-61 ס"מ, לא כולל הזנב שאורכו 30-40 ס"מ. גובהם 28-33 ס"מ ומשקלם בדרך כלל 3.6 עד 5 ק"ג. לרוב הזכר גדול מהנקבה.
שועל הכף מצוי בדרום אפריקה, מזימבבואה עד אנגולה.
שועלי הכף פעילים בלילה, וחיים כיחידים או בזוגות בסוואנות ובערבות. כמו רוב השועלים, שועל הכף הוא אוכל-כול. הוא מעדיף יונקים קטנים, זוחלים ופגרים, אך יכול לאכול גם חרקים ופירות.
שועל הכף מזדווג במהלך כל השנה. ההיריון נמשך 51-53 יום. בתחילת תהליך הגידול של הגורים משתתף גם הזכר. הגורים נגמלים בגיל 6-8 שבועות ומגיעים לבגרות בסביבות גיל שנה. משקלם הממוצע של הגורים בלידתם 50-100 גרם. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 9 חודשים. אורך חייהם עשוי להגיע ל-10 שנים.
שועל החולות
שועל החולות או שועל הנגב (שם מדעי: "Vulpes rueppelli") הוא מין בסוג שועל.
מאפיינים.
שועל החולות הוא בעל חיים קטן עם אוזניים ארוכות. צבעו הכללי צהבהב בהיר וצבע גחונו לבן. כפות רגליו מכוסות בשיער צפוף ועדין המונע ממנו שקיעה בחול ומגן על רגליו מפני להט החול. גופו יכול להגיע לאורך של 40–52 ס"מ וזנבו לאורך של 25–39 ס"מ. שועל בוגר שוקל 1.5-3 ק"ג.
שועל החולות נפוץ באזור צפון אפריקה ובמזרח התיכון, ממרוקו ואזור סאהל ועד אפגניסטן.
תוחלת החיים שלו בטבע היא 6–7 שנים אך בשבי יכול לחיות יותר.
הוא ניזון בעיקר ממכרסמים, פרוקי רגליים, בעלי כנף שאותם הוא מצליח לצוד ואפילו זוחלים.
שועל החולות מגיע לבגרות מינית בגיל 10 חודשים, כשתקופת ההיריון היא חודשיים. מתרבה בדצמבר, בפברואר ובתחילת מרץ, הנקבה ממליטה 1–4 גורים. משקל הגורים הנולדים בהמלטה הוא כ-100 גרם. הגורים נגמלים מיניקה בגיל חודשיים, ובגיל חמישה חודשים הם עצמאיים.
שועל החולות פעיל בעיקר בלילה. במהלך היום הוא מתחבא במחילתו. שועל החולות חי בזוגות ובעונת הרבייה שוכנים בני הזוג באותה המחילה.
תת-מינים.
לשועל החולות 5 תת-מינים:
שועל צוקים
שועל צוקים (שם מדעי: Vulpes cana) הוא מין בסוג שועל.
מאפיינים.
מבנה גופו של שועל זה קטן יחסית. השועל נפוץ באיחוד האמירויות הערביות, איראן, אפגניסטן, טורקמניסטן, ירדן, ישראל, מצרים (בחצי האי סיני), עומאן, ערב הסעודית, פקיסטן ותימן.
שועל הצוקים הוא הנדיר שבשועלי ישראל ושוכן במדבר יהודה, בנגב ובערבה. זוהה לראשונה בישראל על ידי הזואולוג גיורא אילני ב-1981, ושב ונצפה בחורף 2013 במצוק עין גדי, במפתיע, מאחר שנחשב ליונק שנכחד מהנוף הארצישראלי. ניצפה ותועד על ידי צוות משולב של מרכז יונקים של החברה להגנת הטבע ופקחי רשות הטבע והגנים בחורף 2017.
לשועל הצוקים אוזניים גדולות. כפות רגליו אינן מכוסות בשער. אורך גופו וראשו כ-42 ס"מ בממוצע. אורך זנבו כ-30 ס"מ בממוצע, כמעט שווה באורכו לאורך גופו. פרוותו חומה צהבהבה, עם חלקים תחתונים בצבע לבן וקצה זנבו בצבע שחור. משקלו של השועל 1.5-3 ק"ג. שועל הצוקים הוא אוכל-כול. שועלי צוקים מסוגלים לשרוד  הרחק ממקורות מים ולהתקיים לאורך זמן רק מהנוזלים המגיעים ממזונם, שועלי צוקים נצפו שותים רק לעיתים נדירות.
תקופת ההזדווגות היא בין דצמבר לינואר. משך ההיריון 50-60 יום ובסופו נולדים בדרך כלל 1 עד 3 גורים. הגורים יונקים במשך כ-60 יום ומגיעים לבגרות מינית בגיל 8–12 חודשים. אורך חייו של השועל 4–5 שנים.
שועל קורסאקי
שועל קורסאקי (שם מדעי: "Vulpes corsac"), מין בסוג שועל. השועל הקורסאקי חי בערבות ובספר המדבר במרכז וצפון מזרח אסיה; תחום תפוצתו כולל את טורקסטן, איראן, פקיסטן, מונגוליה, צפון מזרח סין, וחלקים מרוסיה.
מאפיינים.
צבע פרוותו של השועל הקורסקי אפור עד אפור-אדום. תחת הסנטר צבע פרוותו לבן. אורך גופו וראשו 50-60 ס"מ, ואורך זנבו 22-35 ס"מ. לו שיניים קטנות יחסית לשועלים אחרים.
השועל הקורסאקי הוא אוכל-כול וניזון הן מבעלי חיים קטנים, ציפורים, זוחלים וחרקים והן מצמחים.
תקופת הרבייה של השועל הקורסאקי היא מינואר ועד מרץ. ההיריון נמשך שמונה שבועות, ובסופו נולדים בין שניים לשישה גורים. משך חייהם כ-12 שנים.
שועל מקרוטיס
שועל מקרוטיס (שם מדעי: Vulpes macrotis) הוא מין בסוג שועל החי בדרום-מערב ארצות הברית ובצפון מקסיקו. חוקרי יונקים אחדים תמכו במיון שועל המקרוטיס תחת אותו המין עם שועל הקיט, אולם מחקרים מולקולריים מרמזים כי אלו שני מינים נפרדים. גופו של שועל המקרוטיס אפור ברובו. יש לו אזורים עם גוון דהוי יותר, וקצה זנבו הוא שחור. בניגוד לשועל האפור המצוי, לשועל המקרוטיס אין פס לאורך הזנב.
שועלי מקרוטיס בדרך-כלל חיים במדבר פתוח או בערבות רחבות ידיים, בהעדיפם אזורים יבשים. הם חופרים מאורה קטנה, ממנה הם יוצאים למרחקים קצרים, שלרוב אינם עולים על קילומטרים בודדים. הם פעילי לילה, אף שלעיתים ניתן למצוא אותם יוצאים ממאורתם גם ביום. הם יוצאים לצוד מעט אחרי השקיעה, והם ניזונים מחיות קטנות כמו עכבר קנגורו ("Dipodomys"), ארנבות, חרקים, דגים וציפורים קטנות. קבוצות של שועלי מקרוטיס יכולות לאכלס את אותו אזור מחיה וציד, אך במצב זה הן נוטות לצוד בזמנים שונים. שועלי המקרוטיס אינם פוחדים מהאדם.
שועלי המקרוטיס מוצאים לעצמם בני זוג בחודשים אוקטובר ונובמבר. הזוגות יכולים להשתנות משנה לשנה. הם מזדווגים בין דצמבר לינואר, לרוב במאורות גדולות יותר ממאורות המחיה הרגילות. הגורים יוצאים לאוויר העולם בסביבות החודשים מרץ ואפריל. הנקבה ממליטה שלושה עד שבעה גורים בכל פעם.
שועלי המקרוטיס מתחלקים לשלושה תת-מינים מוכרים:
שועל קיט
שועל קיט ("שם מדעי": "Vulpes velox") מין בסוג שועל.
מראה חיצוני.
שועל הקיט הוא שועל אפור עם פנים קצרות ורחבות. גובהו מגיע ל-30 ס"מ, אורכו 37-53 ס"מ, אורך הזנב 22-35 ס"מ ומשקלו הכולל 2-3 ק"ג. הזכרים גדולים במעט מהנקבות. הפרווה צפופה והזנב קצר ומפואר. בדרך כלל צבע הפרווה אפורה בגב, כתומה בצדדים וברגליים ובהירה באזור הבטן. בקיץ הוא מקבל גוון כתום יותר. קצה הזנב תמיד שחור, וכך גם משני צדי אפו.
תחום תפוצה.
לכתחילה תחום המחיה של שועל הקיט התחיל מדרום מערב קנדה ועד טקסס. משטחה של קנדה השועל נעלם כבר בשנות ה-1930. כיום הוא נפוץ בויומינג, קולורדו, קנזס וניו מקסיקו. מצוי גם במנהטן, דקוטה הדרומית והצפונית, נברסקה, אוקלהומה וצפון-מערב טקסס. נדיר אך קיים גם באיידהו ואורגון.
אורח חיים.
שועל הקיט מנהל אורח חיים לילי בקיץ, אך בחורף יכול לצאת גם בחום. את שאר הזמן הוא מבלה במחילות תת-קרקעיות ארוכות, אותן לרוב הוא חופר בעצמו, אך לעיתים גם יורש אותם מגיריות וכדומה. תחת בעלות שועל אחד יכולים להיות עד 13 מחילות כאלו.
שועלי הקיט אינם יצורים טריטוריאליים, ולכן תחומי הציד שלהם, שתופסים 1.5-5 קמ"ר, יכולים להיכנס אחד בשני כשהשטח מצומצם.
תזונה.
מזונם של שועלים אלו הוא מכרסמים וארנבאים, וכמו כן הם ניזונים מעופות שמקננים באדמה. בחורף הם אוכלים נבלות משאריות ארוחת הטורפים הגדולים, ובקיץ הם מתכלכלים עד 50% מחרקים.
זאב ערבות
זאב ערבות או קוֹיוֹט (שם מדעי: "Canis latrans") הוא מין בסוג כלב ("Canis"). זאב הערבות מצוי באמריקה הצפונית ובחלק הצפוני של אמריקה המרכזית בטווח שבין אלסקה לפנמה במגוון בתי גידול.
תיאור ביולוגי.
זאב הערבות מזכיר באורח חייו ודמיונו החיצוני תנים כמו תן זהוב. עם זאת מבחינה טקסונומית הוא קרוב יותר למיני הזאב האמיתיים: זאב אפור וזאב אדמוני, שניהם חיים גם באמריקה. בנוסף הוא מיילל בדומה לזאב ולא לתן.
גובהו של זאב הערבות פחות מ-60 ס"מ, אורך גופו וראשו 70–97 ס"מ ואורך זנבו 30–38 ס"מ ומשקלו נע בין 9 ל-22 ק"ג, כ-14 ק"ג בממוצע, כשהפרטים הגדולים ביותר הגיעו למשקל 34 ק"ג ולאורך 1.5 מטר. תוחלת חייו של הקויוט היא כשש שנים. צבע הפרווה משתנה מאפור לחום צהבהב ולעיתים בעל גוון אדמדם, כשהצוואר והבטן לבנבנים. הקויוט מובחן מזאב אפור בגודלו הקטן יותר, צבע פרוותו הבהירה יותר, בייחוד בזנים שוכני מדבר ובחוטמו ואוזניו הצרות אך הארוכות יותר. בנוסף הוא מקפל את זנבו תוך ריצה בשונה מזאב.
התנהגות.
זאב הערבות הוא היפרקרניבור הניזון לרוב מטרף קטן עד בינוני וכן מנבלות שהשאירו טורפים אחרים. ואולם לעיתים זאבי ערבות מתלכדים ללהקות קטנות וצדים יחדיו טרף גדול יחסית כמו אייל קנדי או כבשים. זו התנהגות נדירה יחסית, מאחר שהם אינם טובים בשיתוף פעולה הדדי וגם אינם חזקים כמו זאבים. בנוסף ידועים מקרים בהם זאבי ערבות שיתפו פעולה עם גירית אמריקאית כדי לצוד סנאיי קרקע וטרף דומה.
לזאבי ערבות כושר הסתגלות גבוה מאוד ולכן הם חיים במגוון בתי גידול, כולל בתוך ערים. במקרים רבים הוא פעיל במשך היום אך לעיתים נדירות כמו אצל שוכני מדבר נצפית גם פעילות לילית.
זאבי ערבות הם טורפים מצליחים היכולים למלא גם גומחה של טורף-על. למשל בפארק הלאומי ילוסטון, עם הכחדת הזאב אפור מהפארק הם מילאו את נישת טורף-העל, וצדו בקבוצות כדי להרוג טרף גדול, מה שהניע אותם להתבסס על ציד איילים. ואולם לאחר פרויקט ההשבה של הזאב ב-1995 , זאבים החלו להרוג זאבי ערבות ואף לטרוף אותם ודחקו אותם חזרה לשוליים.