באזורים הכפריים שמסביב ישנם גם כמה מפלים (בטומגבה, קפואטה, וואטי, וומה, יקפה, אקלווה, קפימה ואמגאפה) הנשפכים מטה מהרמה, מטעי קפה וקקאו ושבילי יער לצפייה בציפורים ובפרפרים.
אטרקציות נוספות בקרבת מקום הן:
אומנות.
קפאלימה היא המרכז העיקרי של טוגו למלאכות כמו פיסול בעץ, אריגה, קליעת נצרים, דלועים (קלבסה) מיובשות מעוטרות, באטיקים (בדים צבועים), ציור, חרס, קרמיקה ופרפרים מיובשים. יש בעיר 36 סדנאות אומנות וחנויות קמעונאיות, וגם מכללה להכשרת אומנים.
מזון.
ההתמחויות המקומיות כוללות יין דקל ועוף או דגים על האש המוגשים עם פאפו (תבלינים מבושלים וחבוטים) ברוטב בוטנים.
שפות.
כבשה היא השפה המקומית העיקרית, בהיותה לשון פרנקה לכל דרום טוגו. עם זאת, שפות צפון כמו קבייה ,Nawdm וטם ( Kotokoli ) מדוברות גם הן רבות, שכן אוכלוסיות אלה נדדו דרומה. צרפתית, השפה הרשמית של טוגו, מדוברת על ידי כל מי שלמד בבית הספר.
שמורת יער מיסהוהה.
שמורת יער מיסהוהה נמצאת בהרים מצפון־מערב לקפאלימה, על הגבול עם גאנה. היא משתרעת על שטח של כ־50,000 דונם, והגובה משתנה בין 250 ל־750 מטרים. השמורה מורכבת מגבעות תלולות ויער עצים חצי נשירים.
בשמורה ניתן למצוא את צפרדע העצים הירוקים האפריקאים .
שישים ושבעה מיני ציפורים נרשמו בשמורה.
ערים תאומות.
לקפאלימה הסכמי ברית ערים תאומות עם:
יוצא מזה
יוצא מזה הוא הסינגל הרביעי של הזמר הישראלי קובי מרימי. את השיר הוציאה חברת התקליטים טדי הפקות, ב-10 באוגוסט 2021, כסינגל מתוך אלבום הבכורה שלו. השיר נכתב והולחן על ידי מרימי, והופק על ידי גל ג'ו כהן ואיל ישי.
רקע.
השיר נכתב והולחן על ידי מרימי, בתקופת הסגר בישראל, בשל מגפת הקורונה. בריאיון לעיתון "ישראל היום", הסביר מרימי כי "יוצא מזה" מציג את הקשיים שעבר לאחר שייצג את ישראל באירוויזיון 2019, בתל אביב-יפו. את הווידאו קליפ של השיר ביים איתמר לידר שירי.
ביקורות.
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי כתב ביקורת חיובית על השיר, והעניק לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה. – כתב בביקורת.
סטודיו C
משרד הרווחה והשירותים החברתיים
טיסאסלאר
טיסאסלאר (בהונגרית: Tiszaeszlár) הוא כפר גדול במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית טיסאסלאר קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,686 תושבים ובשנת 2020 חיו בו רק 2,374 תושבים.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-13.
יהודי טיסאסלאר.
יהודים התיישבו בטיסאסלאר בתחילת המאה ה-19. הם התפרנסו מחכירת אדמות חקלאיות ומסחר במוצרי מזון.
עלילת הדם בטיסאסלאר.
באחד באפריל 1882, נעלמה נערה לא יהודיה מבנות המקום. למרות שהנערה השליכה את עצמה לנהר הטיסה, נפוצה שמועה שיהודים רצחו אותה כדי ליטול מדמה להכנת מצות הפסח. השלטונות פתחו בחקירה, שהתנהלה בשיטות אכזריות. נער יהודי בן 14 בשם מוריץ שארף, העיד שראה במו עיניו כיצד אביו ועוד יהודים שוחטים את הנערה בבית הכנסת ואוספים את דמה. העניין הגיע לפרלמנט ההונגרי. במשפט שנערך בעיר נירג'האזה בקיץ 1883 זוכו 15 הנאשמים היהודים. אך במהלך החקירה והמשפט הותקפו יהודים בערים רבות בהונגריה, והשלטונות נאלצו להכריז על מצב חרום כדי להגן על חיי יהודים ועל רכושם. באותה עת נוצרה מפלגה אנטישמית חדשה שזכתה בבחירות של 1884 ב-17 מושבים בפרלמנט.
על פרשת עלילת הדם בטיסאסלאר נכתבו ספרים ומאמרים רבים, ביניהם זכרונותיו של העד היהודי מוריץ שארף וסיפור של הסופר ארנולד צווייג (1914).
מלחמת העולם השנייה.
בסוף אפריל 1944, אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, רוכזו כל יהודי טיסאסלר בבית הכנסת. למחרת הועברו לגטו נירג'האזה, שם שוכנו בצפיפות קשה וללא מזון ומים. כעבור שבועיים נלקחו למחנה בשימאפוסטה (SIMAPUSZTA), שם מתו רבים במגפת טיפוס. בסוף מאי שולחו הנותרים למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר כמה ניצולים אך הם נאלצו להמלט מפני איבת התושבים ואיומיהם. בניין בית הכנסת ובית העלמין נהרסו.
במפקד קהילות הונגריה שנערך בשנת 1944 נכתב בדף קהילת טיסאסלאר שבקהילה יש 53 חברים, מנהיג הקהל הוא גבור גולדשטיין ואין רב לקהילה.
קולומבוס דלאנו
קולומבוס דלאנו (באנגלית: Columbus Delano; ) היה עורך דין, חוואי, בנקאי ופוליטיקאי אמריקאי. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו, וכיהן בו שתי תקופות כהונה מלאות ואחת חלקית. לפני מלחמת האזרחים האמריקאית היה דלאנו חבר המפלגה הלאומית הרפובליקנית ולאחר מכן חבר המפלגה הוויגית. כוויגי הוא זיהה את עצמו עם הסיעה במפלגה שהתנגדה להרחבת העבדות בארצות הברית אל שטחי הטריטוריות המערביות, וכאשר התפרקה המפלגה הוויגית בשנות ה-50 של המאה ה-19, והוקמה המפלגה הרפובליקנית כמפלגה המרכזית שהתנגדה לעבדות, הוא נמנה עם חבריה. במהלך תקופת השיקום דחף דלאנו להגנה של הממשל הפדרלי על זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים וטען שמדינות הקונפדרציה לשעבר צריכות להיות מנוהלות על ידי הממשלה הפדרלית, אך לא להיות חלק מארצות הברית עד שהם יעמדו בדרישות לקבלה מחדש אל האיחוד.
דלאנו כיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא יוליסס סימפסון גרנט בתקופה של ההתפשטות המהירה מערבה, והתמודד עם עימותים בין האינדיאנים לבין המתיישבים הלבנים. הוא היה פעיל מאוד בהקמת הפארק הלאומי הראשון בארצות הברית כאשר פיקח על המשלחת המדעית במימון פדרלי אל הפארק הלאומי ילוסטון ב-1871, שב-1872 הוכרז ככזה באופן רשמי. ב-1874 ביקש דלאנו שהקונגרס יגן על הפארק באמצעות הקמת סוכנות ממשלתית במימון פדרלי.
בהאמינו שהקהילתיות השבטית וחיי הנוודות הובילו למלחמה ולהתרוששות, טען דלאנו שהמדיניות הטובה ביותר כלפי האינדיאנים היא להקצות לשבטים שמורת אינדיאנים בטריטוריה האינדיאנית. להשקפתו, הגנה מערכת השמורות בצורה אנושית על השבטים האינדיאנים מפני הסגת הגבול של המתיישבים הלבנים, סייעה להטמעתם של האינדיאנים בתרבות הלבנה, והעניקה להם חופש ממערכת הכספים הפדרלית. כדי לאלץ את שבטי המערב לעבור אל השמורות, תמך דלאנו בטבח, שהגיע כמעט עד להכחדה, של רוב עדרי הביזונים האמריקאים, לא כולל בשטח הפארק הלאומי ילוסטון, שהיו חיוניים לאורח החיים של האינדיאנים שחיו בשטחי המישורים הגדולים. בעבודתו בממשל גרנט, מדיניות הממשל כלפי האינדיאנים שהוביל דלאנו הייתה להטמיע את האינדיאנים בתרבות, השפה והדת הלבנה.
בנוגע לרפורמה במערכת הממשלתית, קרא דלאנו תיגר על ההוראה הנשיאותית של גרנט ב-1872 ליישם את המלצות נציבות השירות הציבורי. למעט הקמת פארק ילוסטון, מערכת הפטרונות הפוליטית והשחיתות חלחלו אל מחלקת הפנים במהלך תקופת כהונתו, וב-1875 ביקש ממנו גרנט להתפטר. הוא עזב את משרתו עם נזק למוניטין שלו והיושרה האישית. אף על פי שהשערוריות במחלקה באותה עת המשיכו לפשות בה גם בממשלים הבאים, השחיתות במהלך תקופת כהונתו של דלאנו כמזכיר הפנים של גרנט הייתה נרחבת. דלאנו נותר איש הפטרונות הפוליטית בתקופה בה עלו דרישות לרפורמה במערכת הפדרלית. דלאנו שב לעסוק בעריכת דין באוהיו, דאג לעסקיו הפרטיים וגידל מקנה. עד לפטירתו ב-1896 הוא לא שב לחיים הפוליטיים.
היסטוריונים מותחים ביקורת על תקופת כהונתו של דלאנו במחלקת הפנים, וטוענים שהוא יכול היה לעשות הרבה יותר כדי לבלום את השחיתות, להגן על הביזונים מחוץ לשטחי הפארק הלאומי ילוסטון, להגן על האינדיאנים ולמנוע את הרס התרבות של האינדיאנים בשטחי המישורים הגדולים. עם זאת, בנוגע לילוסטון, דלאנו נחשב כראשון המשפיעים החשובים בתחום. הקמת הפארק סייעה לשיקום הביזונים הנודדים. נכון לקיץ 2020 נמנו בשטחי הפארק 4,680 ביזונים. בעת כהונתו כמזכיר הפנים, היה דלאנו דובר תקיף לגינוי האלימות כלפי האפרו-אמריקאים מצד הקו קלוקס קלאן. היסטוריון בן התקופה כינה את דלאנו "פרקליט דגול", בעוד שבנג'מין בריסטו, שבתקופת כהונתו של דלאנו כיהן כפרקליט המדינה של ארצות הברית וכמזכיר האוצר, נקט בעמדה קשוחה יותר כלפיו והתייחס לדלאנו כ"כלב נבזה מאוד". ההיסטוריון ג'ין אדוארד' סמית' אמר שדלאנו התיר את קיומה של השחיתות במחלקתו, "על חשבונם של" האינדיאנים הילידים.
ראשית חייו.
קולומבוס דלאנו נולד בעיירה שבוורמונט. הוריו היו ג'יימס ולוסינדה (לבית בייטמן) דלאנו. משפחת דלאנו הייתה משפחה ממוצא צרפתי, ובן המשפחה הראשון שלה באמריקה, פיליפ דלאנו, הגיע מהולנד ב-1621 על סיפון האנייה "", האנייה האחות של המייפלאואר. דלאנו ויוליסס סימפסון גרנט היו דודנים רחוקים, ורבי-סביהם היו אח ואחות. בן נוסף ידוע של משפחת דלאנו היה הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, נצר למשפחת דלאנו מצד אמו, שרה, והוא נקרא על שם דודה, פרנקלין יוז דלאנו.
ב-1815, כשהיה בן שש, נפטר אביו של דלאנו, ודודו, לותר בייטמן, שהיה הדמות העיקרית שגידלה אותו, לקח את המשפחה תחת חסותו. ב-1817 עברה המשפחה ל שבאוהיו, שם התגורר דלאנו עד יומו האחרון. לאחר סיום לימודיו בבית הספר היסודי הוא עבד במפעל צמר ובעבודות אחרות, ועוד כשהיה נער היא הגיע למצב שבו הוא פרנס את עצמו.
לאחר שהחל לימודי משפטים בקריאה עצמית, הוכשר דלאנו בשנים 1830–1831 באופן רשמי על ידי עורך הדין ממאונט ורנון, הומסטר קרטיס, ובסיומן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. דלאנו החל להיות פעיל בפוליטיקה במסגרת המפלגה הלאומית הרפובליקנית ולאחר מכן כחבר המפלגה הוויגית, וב-1834 הוא נבחר כתובע של מחוז נוקס. ב-1836 הוא נבחר לתפקיד פעם נוספת ושימש בו עד 1839.