יואן דרגלינה
יואן דרגלינה (ברומנית: Ioan Drăgălina; 16 בדצמבר 1860 - 9 בנובמבר 1916) איש צבא רומני, מפקד הארמייה הרומנית הראשונה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
דרגלינה נולד בקאראנסבש, בבאנאט, באותן ימים חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו, אלכסנדרו דרגלינה, שירת בצבא האוסטרו-הונגרי כקצין ומהנדס, אך ב-1859 התפטר ועבר יחד עם רעייתו, מרתה לאזארוני, את הגבול לרומניה, שם מונה להיות סטרוסטה (תפקיד אדמיניסטרטיבי) ברמניקו ולצ'אה. לקראת הלידה העדיפה מרתה לשוב אל בית הוריה, שם נולד יואן, הבן הבכור, הראשון מבין 4 אחים.
יואן למד בבית הספר לקדטים של טימישוארה והמשיך לאקדמיה הצבאית של וינה ובדומה לאביו, למד במקביל הנדסה. בגיל 26 התחתן עם אלנה ג'יורג'יקה ושנה מאוחר יותר התפטר מהצבא האוסטרו-הונגרי ועבר אל הצבא הרומני, אליו התקבל בדרגת סגן משנה. הוא התקדם בסולם הדרגות בהתמדה וכך גם התרחבה משפחתו - היו לו שני בנים ו-4 בנות.
ב-1908 מונה למפקד בית הספר הצבאי לחיל רגלים ובאפריל 1911 הועלה לדרגת קולונל וקיבל את הפיקוד על רגימנט 34, קונסטנצה. ב-1915 הועלה לדרגת גנרל בריגדיר ועסק בביצור עמק הפראחובה. עם תחילת מעורבות רומניה במלחמת העולם הראשונה קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה הראשונה של חיל רגלים שהייתה מוצבת בדרובטה-טורנו סברין ולחמה באורשובה ובעמק נחל הצ'רנה. עם תחילת הלחימה יחידתו יצאה לכבוש את הפסגות השולטות והצלחתה בכך איפשרה לה לעמוד מול מתקפת הנגד של מעצמות המרכז עד אוקטובר. באוקטובר הועלה דרגלינה לתפקיד מפקד הארמייה הראשונה ונדרש לנסות לעצור את מתקפת האויב דרך עמק נחל הז'יו. הוא יצא לבדוק את המצב בשטח במכונית ובה נהגו ועוד שני קצינים. במהלך סיורו נפתחה על המכונית אש מקלע וכדור דום-דום ריסק את זרועו לפני שהמכונית הצליחה להימלט משטח האש. פצעו נוקה ונחבש והוא הועבר לטיפול לקראיובה ושם הרופא המליץ לקטוע את היד והגנרל הסכים, אך מברק שהגיע מהמטה הראשי הורה על העברתו הדחופה לבוקרשט. הוא הועבר לשם, אך המנתח הראשי היה בעיר אחרת וממלא מקומו הסתפק בניקוי הפצע והוצאת הכדור וקיבע את היד בגבס. עם הגעת המנתח, ארבעה ימים לאחר הפציעה, קטעו את ידו ומצבו השתפר, אך כעבור עוד ארבעה ימים הסתבר שהזיהום התפשט, חומו עלה והוא מת.
מדליית פרנק מאלינה לאסטרונאוטיקה
מדליית פרנק מאלינה לאסטרונאוטיקה (The Frank J. Malina Astronautics Medal) מוענקת מאז 1986 מדי שנה לדמות חינוכית בולטת שהפגינה מצוינות יוצאת דופן בקידום לימוד מדעי החלל והאסטרונאוטיקה. המדליה מוענקת מטעם הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה והמכון האמריקני לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה. המדליה קרויה על שם פרנק מאלינה, מחלוצי הטילאות בארצות הברית.
קישורים חיצוניים.
זוכי המדליה
מיכאל מלצר
מיכאל מלצר הוא חלילן, נגן חליליות ומנצח ישראלי, המשמש כפרופסור וסגן נשיא לעניינים אקדמיים של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
ביוגרפיה.
אמו היא הציירת והיוצרת שרה מלצר. דודו היה חתן פרס ישראל לחקר המקרא, משה ויינפלד.
מלצר זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל, בשנת 1978, בפרס פרנסוא שפירא ובשנת 1986, וב"פרס הצילינדר" מטעם אמנות לעם. החל בשנות ה-80 התמחה במוזיקת בארוק.
הוא הופיע כסולן עם תזמורות רבות בישראל, ועם חלקן גם כמנצח. במשך שש שנים ערך והגיש את סדרת הקונצרטים "הרנסאנס של הבארוק", בה אירח את טובי אמני הבארוק מאירופה.
בשנת 1990 השתתף, יחד עם "אנסמבל הרנסאנס" שהקים, במופע "נדודי השושן" שעלה לראשונה בפסטיבל ישראל, מופע שכלל עיבודים חדשים לשירי לאדינו, בהשתתפות נתנאלה, ישראל בורוכוב ו"אנסמבל מזרח מערב".
בין השנים 2000 - 2010 שימש כמנהל האמנותי של פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון בכפר בלום.
מלצר מלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, מכהן כסגן נשיא לעניינים אקדמיים ובעבר כיהן במוסד בתפקיד סגן-ראש האקדמיה ודיקאן.
מדליית האחים רייט
מדליית האחים רייט (אנגלית: Wright Brothers Medal) היא פרס שנתי הקרוי על שם האחים רייט המוענק מאז 1927 ליחידים שתרמו תרומה משמעותית בפיתוח, הנדסה או הפעלה של כלי טיס וחלליות. המדליה מוענקת על ידי SAE International, אגודה של מהנדסי רכב, תעופה וחלל.
פאטמה ד'יאב
פאטמה ד'יאב (בערבית: فاطمة ذياب; נולדה ב-1951 בטמרה) היא סופרת ומשוררת ערביה-ישראלית.
ד'יאב למדה בתיכון בנצרת. בשנת 1973 יצא ספרה "מסע ברכבת העבר", אשר כלל רומן ומספר סיפורים קצרים. עלילת הסיפור שכללה אונס של בחורה על ידי דודה נחשבה נועזת לאותה תקופה. ד'יאב פרסמה סיפורים קצרים, רומנים, סיפורי ילדים, מחזות ושירה. יצירותיה עוסקות בסוגיות חברתיות בחברה הערבית. ספרה "החוט והחיפושית" משנת 1996, עוסק בקיפוח נשים בחברה הערבית.
מטר - הוצאה לאור
מטר - הוצאה לאור היא הוצאה לאור ישראלית בבעלות משפחת טריוַאקס שהוקמה ב-1985. ההוצאה מתמחה בספרי עיון, ניהול, הדרכה, ספרות מקור ופסיכולוגיה.
אודות.
משפחת טריוַאקס – יצחק טריואקס ואחריו בנו גבריאל ובניו שלו, יצחק וביני (בנימין) – הייתה במשך עשרות שנים המפיצה של האנציקלופדיה העברית. עם דעיכת עסקי ההפצה, הקימו בשנת 1985 יצחק וביני ודודם משה טריואקס את ההוצאה, אשר התמחתה בנישה של ספרי ניהול והדרכה, אשר לא הייתה מפותח בארץ בשנות השמונים. בהמשך הרחיבה ההוצאה את תחומי עיסוקה וכיום היא מוציאה ספרים מכל סוגה.
שמה של ההוצאה מורכב מראשי התיבות של "משפחת טריואקס" (מטר).
הספר הראשון שהוציאו היה "איאקוקה" של לי איאקוקה, מנהל פורד. בין הספרים הבולטים שיצאו בארץ בהוצאת מטר נמנו רודף העפיפונים של חאלד חוסייני, אבא עשיר אבא עני של רוברט קיוסאקי, ימי שלישי עם מורי של מיץ' אלבום, וספריהם של טל בן שחר, בריאן גרין, אלן דרשוביץ ודן אריאלי.
מאז שנת 2005, מוציאה מטר את ספריה של הסופרת האירית מריאן קיז, ביניהם "יש שם מישהו" ו"הכוכב הנוצץ בשמים".
אליאס קוטס
י' צ'צ'יק
הירשילי
הירשלה
הרשלי
ועדת אלמוג
ועדת אלמוג הייתה צוות חקירה בראשות האלוף במיל' דורון אלמוג שבדק את הגורמים לאירוע חטיפת החיילים ב-12 ביולי 2006 בגבול הצפון. הוועדה מונתה על ידי הרמטכ"ל דאז רא"ל דן חלוץ ב–18 בספטמבר 2006.
תוצאותיו המיידיות של אירוע זה היו הצלחת החזבאללה לחטוף את חיילי המילואים רס"ל אהוד גולדווסר וסמ"ר אלדד רגב, להרוג שלושה חיילים ולפצוע שני חיילים נוספים. בהמשך ישיר לאירוע זה נהרגו ארבעה חיילי צוות טנק שניסו לסכל את החטיפה, כתוצאה מהתפוצצות מטען גחון רב עוצמה במאחז "כיפת הדגל" של החזבאללה.
ועדת אלמוג התמנתה לאחר שהרמטכ"ל דאז רא"ל דן חלוץ לא קיבל את מסקנותיו של צוות בראש תא"ל אבי אשכנזי.
המנדט שקיבלה ועדת אלמוג היה להרחיב את הבדיקה, מעל ומעבר לעוצבת הגליל, לכיוון פיקוד הצפון והמטכ"ל. ועדת אלמוג מיקדה את עבודתה בשני צירים – המודיעיני והמבצעי – תוך התמקדות בהערכות הדרגים הצבאיים השונים להתממשות איום החטיפה בשלושה קבועי זמן – טרום החטיפה, במהלכה, ולאחריה.
דרכי פעולת הוועדה:
מסקנות הוועדה.
מסקנתם העיקרית של חברי ועדת אלמוג הייתה כי ניתן היה למנוע את חטיפתם של רס"ל (מיל') אהוד גולדווסר וסמ"ר (מיל') אלדד רגב, כיוון שהאוגדה והכוחות שפעלו בגזרה היו אמורים להיות יותר ערניים ועם התייחסות מבצעית שונה לחלוטין ממה שהתרחש בפועל, עקב נחיתותו הטופוגרפית של הציר בו נחטפו.
בנוסף, סוגיית האזורים המועדים לחטיפה לאורך גבול לבנון הוארה כבר בעבר על ידי צוות תחקיר בראשות האלוף (במיל') יוסי פלד, שבחן את אירוע חטיפת שלושת חיילי צה"ל בהר דב ב-7 באוקטובר 2000. אזורים אלו כונו נת"מ – נקודת תורפה מבצעית, ולגביהם נדרשה הערכות מבצעית מיוחדת הנובעת הן מלקחי העבר והן מתורת הלחימה של צה"ל באשר למעבר שטח נחות. הטענה המרכזית של ועדת אלמוג הייתה שלו נקטה האוגדה ב"קו דיווח 105" בהערכות מבצעית שונה, ניתן היה למנוע את התוצאות הקשות.
בהמשך ישיר לדברים אלה, הצביעו חברי הוועדה על התפיסה השגויה שהתקיימה באוגדה לפיה לפני כל התארגנות חזבאללה לבצע פיגוע – בדגש על חטיפה – תבוא התרעה מודיעינית מקדימה. בהקשר לזאת הצביעה הוועדה על ממצאי תחקיר אלוף (מיל') יוסי פלד בו נקבע במפורש כי פעולות ביטחון שוטף (בט"ש), מבוססות במהותן על עשייה ללא מודיעין. לפיכך, לא קבלה ועדת אלמוג את הטענה לפיה הגורם המרכזי לתוצאות אירוע החטיפה היה כשל בהעברת ההתרעה המודיעינית למפקדת האוגדה.
לאור כל הנ"ל ובדומה למסקנות התחקיר המוקדם שערך תא"ל אבי אשכנזי, הצביעו גם חברי ועדת אלמוג על כשלים בתפקוד עוצבת הגליל ומפקדים בכירים בה תוך שהם קובעים שהחטיפה נבעה מתוך כשל מקצועי ומנהיגותי חריף ביותר ברמת האוגדה והעומד בראשה. בהתאם למנדט שניתן להם, הרחיבו חברי הוועדה את בדיקתם והוסיפו ביקורת על תפקוד דרגי הפיקוד הבכירים בצה"ל והעומדים בראשם: המטכ"ל ואגפיו (בהם עוצבה למעשה ואושרה תפיסת ההגנה בגבול הלבנון, המבוססת על "הכלה" והעדר יוזמות מספיקות במישורים המבצעי והמודיעיני), זרוע היבשה ופיקוד הצפון.
מסקנות אלה של הוועדה לא התקבלו על ידי צוות אלופים בראשות הרמטכ"ל שביצעו שימוע לתא"ל גל הירש טרם שסיים את תפקידו באוגדה. תוצאות השימוע קבעו כי בדו"ח ועדת אלמוג "לא ניתן ביטוי של ממש לאותם אילוצים קשים ששררו בגזרה" תוצאות השימוע ביטלו בעצם את מסקנות ועדת אלמוג. בספרו של גל הירש מצוין כי מסמך סיכום השימוע לא אושר לפרסום עד עצם היום הזה והוא מסווג כסודי ביותר.