בחורבת עוזה התגלתה מצודה מתקופת ממלכת יהודה הזהה בתכנונה למצודה בערד, המצודה שוקמה בתקופה ההלניסטית
והרומית, מעוזה נכנסה הדרך לנחל קינה, על הדרך שמרה מצודה קטנה יותר בחורבת רדום.
בנחל קינה בורות מים וכן גב מים גדול השומר מים במשך כל השנה ושימש ככל הנראה את השיירות, לדעת אהרוני הסיבה לבחירה בנחל הייתה שההולך בנחל מוסתר מסביבתו ולכן הולך
בביטחון יחסי, בנחל עוברת דרך הטיולים של היום הנקראת דרך אדום.
מנחל קינה עברה הדרך דרך באר אפעה שבוואדי סיפקה מים להולכים לנחל חימר, כאן התפצלה ככל הנראה הדרך, לדעת אהרוני המשיכה הדרך לאורך נחל חימר למעלה זרון ולשפך נחל זוהר, עם זאת יכלו ההולכים להמשיך דרך נחל אפעה למעלה תמר.
בסיומו של מעלה זרון הוקם מצד זוהר וכאן יכלו השיירות להצטייד גם במים, מכאן המשיכה הדרך לאורך חופו של ים המלח עד לסדום ואובטחה על ידי מצד גוזל, הנוסעים היו יכולים להשתמש במי המעיינות הנובעים למרגלות המצוק כמו עין תמר
ובמי המעיינות שכיכר ים המלח.
מכיכר ים המלח הובילה הדרך במעלה הר אדום לטפילה ששימשה בתקופות מסוימות כבירת אדום בתוואי הקרוב לדרך טפילה-ים המלח (כביש 35 הירדני).
הנתיב המרכזי.
ההולכים בנתיב המרכזי המשיכו בדרך הרומית היורדת מהר עמשה לכיוון תל מלחתה שהיה בתקופות מסוימות העיר המרכזית בבקעת ערד ומשם לחורבת ערוער (ערערה
שבנגב), בתקופה הישראלית הייתה ערוער מבוצרת בחומות שעוביין ארבעה מטרים והתגלה בה אוסטרקון המיועד למלך זיף, עדות לקשר בין שני המקומות על דרך אדום, משם המשיכה
הדרך לאורך נחל ערוער לאזור ממשית, את המעבר בפרשת המים שבין נחל ערוער לנחל ממשית אבטחה מצודה בחורבת רחבה.
המגיע לממשית היה יכול לרדת לכיכר ים המלח דרך מעלה תמר ומשם לעלות לאזור טפילה או להמשיך דרומה בנחל ממשית למעלה עקרבים ומשם לפטרה (דרך השיירות).
את ההולכים לכיכר ים המלח אבטחו נקודות משמר בגבעת צפית, מצד תמר ובתחתית מעלה תמר.
הנתיב הדרומי (דרך השיירות הצפונית, דרב סולמנייה).
נתיב זה זכה לחשיבות רבה בתקופה הנבטית כאשר מרכז השלטון בארץ אדום לשעבר והנבטים בהווה עבר לפטרה ושימש שיירות שהשתמשו בנתיב המסחרי החלופי שהוביל
מפטרה דרך "מעלה עקרבים" לממשית.
הנתיב ששרידיו כדרך רומית עדיין נראים הוביל ממשית דרך נחל ממשית דרום-מזרח דרך מישור ימין למיצד צפיר, ירדה במעלה עקרבים, המשיכה ככל הנראה דרך חורבת צפיר למיצד סיף ומשם לחצבה.
המשך הנתיב בהרי אדום אינו ברור עדיין, מנחם מרכוס מציע שמחצבה המשיך הנתיב לקסר א־טלח שמצוי מול חצבה בצד המזרחי של הערבה ומשם לנקב דחל אל בוציירה (בוצרה המיקראית) ששימשה גם היא בתקופות מסוימות כבירת אדום.
מקורות המים העיקריים של ההולכים בנתיב היו ממשית, עין חצבה, קאסר א-טלח ובוציירה והנתיב אובטח על ידי מצדיות בחורבת צפיר, מיצד צפיר ומיצד סיף.
שאילתה
פאט ליבר
לפאייט "פאט" ליבר (באנגלית: Lafayette "Fat" Lever; נולד ב-18 באוגוסט 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הרכז.
קריירה מקצועית.
ליבר שיחק ארבע שנים באוניברסיטת המדינה של אריזונה, ושיתף פעולה בקו האחורי של הקבוצה עם ביירון סקוט. בסיום לימודיו נבחר ליבר בבחירה ה-11 בדראפט 1982 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אך אחרי שתי עונות בינוניות בקבוצה נשלח לדנוור נאגטס כחלק מטרייד ששלח את הפורוורד קיקי ואנדוויי לפורטלנד. ליבר פרח במדי הנאגטס, ויחד עם אלכס אינגליש הוביל את הקבוצה לפלייאוף במשך שש עונות רצופות, ואף לסדרת גמר המערב בעונת 1984/85. בעונות 1988 ו-1990 נבחר ליבר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. במהלך תקופתו בדנוור העמיד ליבר של 17 נקודות, 7.6 ריבאונדים, 7.5 אסיסטים ו-2.5 חטיפות למשחק.
אחרי עונת 1989/90 נשלח ליבר בטרייד לדאלאס מאבריקס עבור שתי בחירות דראפט. במהלך ארבע עונותיו בדאלאס נפצע ליבר תכופות ואף החמיץ את כל עונת 1992/93 בשל פציעה בברכו. ליבר פרש ממשחק פעיל בסוף עונת 1993/94.
במהלך הקריירה נבחר ליבר לחמישיית העונה השנייה של העונה (1987) ולחמישיית ההגנה השנייה של העונה (1988). נכון ל-2015, ליבר מדורג ראשון ברשימת החוטפים של דנוור בכל הזמנים, ושני ברשימת האסיסטים. למרות קומתו הנמוכה יחסית לשחקן NBA, היה ליבר ריבאונדר מצוין, מה שעזר לו להשיג טריפל דאבלים רבים במהלך הקריירה. הוא אחד משלושה שחקנים בלבד בתולדות ה-NBA שרשמו לפחות 15 נקודות, ריבאונדים ואסיסטים במשחק פלייאוף (השניים האחרים הם ג'ייסון קיד ווילט צ'מברלין). כמו כן מדורג ליבר במקום העשירי ב-NBA ברשימת מספר הטריפל דאבלים בעונה הסדירה עם 43 בסך הכול. ממוצעי הקריירה שלו עומדים על 13.9 נקודות, 6 ריבאונדים, 6.2 אסיסטים ו-2.2 חטיפות למשחק.
לפאייט ליבר
שאילתה (תוכנה)
שאילתה (באנגלית: Query) היא בקשה לדלייה של נתונים מקובץ או ממסד נתונים. כלומר, זהו אוסף פקודות שמטרתו לקבל נתונים ממסד נתונים או מערכת מידע.
על פי רוב, תוצאת השאילתה תהיה תשובה קצרה ויחידה (או רשימה פשוטה של פרטי מידע נבחרים). זאת להבדיל מהפקה של דוח, אשר על פי רוב מכיל מידע רב ומפורט יותר שגם ארוך מראש להדפסה.
במסד נתונים מקור המידע יכול להיות טבלה, שאילתה אחרת או צירוף של מספר טבלאות ושאילתות. התוצאה יכולה להיות נתון (לדוגמה, שכר ממוצע של עובדים העונים לקריטריונים מוגדרים) או בצורת קבוצת נתונים זמנית (בה יהיו עותקים של המידע, להבדיל מטבלה שבה מאוחסן המידע בפועל). המידע הנאסף על ידי השאילתה נכון למועד ההרצה וייתכן שהנתונים בטבלאות ישונו לאחר מכן או שיתווספו רשומות חדשות הרלוונטיות לאותה שאילתה.
ישנן שפות שאילתות שונות ואחת הפופולריות שבהן היא SQL המיועדת למסד נתונים יחסי.
השימוש הנפוץ בשאילתות הוא לטובת אחזור נתונים, אך ניתן לבצע באמצעותן פעולות כגון יצירת טבלה או מחיקת נתונים.
רנקגואה
רנקגואה (בספרדית: Rancagua) היא בירת מחוז או'היגינס ופרובינציית קצ'פואל בצ'ילה. העיר היא חלק מאגד ערים ביחד עם מצ'לי וגולטרו. רנקגואה נמצאת במרכז צ'ילה, במרחק של 87 קילומטרים דרומית לסנטיאגו דה צ'ילה, בירת המדינה. בעיר מתגוררים 232,532 תושבים (נכון ל-2012).
היסטוריה.
לפני בואם של הספרדים לאזור הוא היה מיושב על ידי שבט הפרומאוקאה (Promaucae), שהיו חלק מאנשי הפיקונצ'ה (Picunche).
במאה ה-18 הילידים מסרו את האדמות לשלטון הספרדי לשם הקמת עיר חדשה. העיר נוסדה ב-5 באוקטובר 1743 על ידי מושל צ'ילה חוסה אנטוניו מנסו דה ולסקו תחת השם "וייה דה סנטה קרוס דה טריאנה". בשלב מסוים לאחר מכן שם העיר שונה לרנקגואה, שהיה השם הילידי של האזור.
ב-1814, במהלך מלחמת העצמאות של צ'ילה, התרחש בעיר קרב רנקגואה. בקרב כוחות ספרד הביסו את הצ'יליאנים והוא היה השלב הסופי בכיבוש מחדש של צ'ילה בידי ספרד לאחר הכרזת העצמאות מספר שנים קודם לכן. בשל כך הקרב ידוע בצ'ילה בתור "אסון רנקגואה". צ'ילה השיבה לעצמה את עצמאותה מספר שנים לאחר מכן.
כלכלה.
כלכלת רנקגואה מתבססת על כרייה, מסחר, תעשייה וחקלאות, הכוללת בעיקר על גידול גפנים וייצור יין. בקרבת העיר נמצא מכרה הנחושת אל טניינטה, אחד הגדולים מסוגו בעולם.
חינוך.
בעיר נמצאת אוניברסיטת רנקגואה.
ספורט.
בעיר נמצאת קבוצת או'היגינס המשחקת בליגת העל הצ'יליאנית. הקבוצה משחקת באצטדיון אל טניינטה בעיר, אחד האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1962 ואת קופה אמריקה 2015.
מחלה קרדיו-וסקולרית
אורן אסף חזן
הלנה הנדל
בעיית חיפוש המצמיד
בית הספר להאציל פון למל
בית ספר להאציל פון למל
ישראל במשחקים האירופיים (2015)
המשלחת הישראלית למשחקים האירופיים בבאקו כוללת 139 ספורטאים ב-18 ענפים. המתעמל אלכס שטילוב נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה שנערך ב-12 ביוני 2015. טקס הסיום התקיים ב-28 ביוני 2015, ובו נשא את דגל ישראל השחיין זיו קלונטרוב.
ערב המשחקים, העריך הוועד האולימפי כי המשלחת תצבור בין 6 ל-9 מדליות, אך המשלחת התעלתה על תחזית זו, וזכתה ב-12 מדליות: שתי מדליות זהב, 4 מדליות כסף ו-6 מדליות ארד. הג'ודוקא שגיא מוקי זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג, השחיין זיו קלונטרוב זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי, נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית זכתה במדליות כסף בתרגיל הקרב-רב ובתרגיל החישוקים והאלות, ובמדליית ארד בתרגיל הסרטים. המתאבקת אילנה קרטיש זכתה במדליית כסף במשקל של עד 69 ק"ג, בג'ודוקא אורי ששון זכה במדליית כסף במשקל 100 ק"ג ומעלה, הג'ודוקא ירדן ג'רבי זכתה במדליית ארד במשקל עד 63 ק"ג, המתעמלת האומנותית נטע ריבקין זכתה במדליית ארד בתרגיל החישוק, הקלע סרגיי ריכטר זכה במדליית ארד בירי ברובה אוויר מ-10 מטר, השחיין מרק חינאווי זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי ונבחרת ישראל באתלטיקה קלה זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לאומות (דרג ג') ועלתה לדרג ב'.
הישגים בולטים נוספים של המשלחת:
הרכב המשלחת הישראלית.
המשלחת כללה 134 ספורטאים שהתחרו בעשרים ענפים.
אתלטיקה קלה.
האתלטיקה היא הענף ממנו מגיע המספר הרב ביותר של ספורטאים במשלחת הישראלית - 42. הבכירים שבהם הם מטילת הכידון מרגריטה דורוז'ון, האצן דונלד סנפורד, קופצת המשולשת חנה קנייזבה-מיננקו והקופץ לגובה דמיטרי קרויטר.
תחרויות האתלטיקה היוו את אליפות אירופה דרג ג', ולכן השתתפו בה רק 14 מדינות, ומרבית הספורטאים הבכירים ביבשת לא נטלו בה חלק. לא חולקו מדליות אישיות בתחרויות אלה, אלא נערכה תחרות קבוצתית בין הנבחרות, כאשר בכל מקצוע משתתף ספורטאי אחד מכל מדינה ולשלוש הנבחרות הראשונות הוענקו מדליות. ארבע הנבחרות שכלל הישגי הספורטאים שלהן היו הטובים ביותר העפילו לדרג ב'.
ג'ודו.