האגודה הגרמנית לחקר ארץ ישראל
האגודה הגרמנית לחקר ארץ ישראל (בגרמנית: Deutscher Verein zur Erforschung Palästinas, או בקיצור DPV, ראשי תיבות של Deutscher Palästina Verein) היא ארגון אקדמי המוקדש לחקר מדעי של ההיסטוריה והתרבות של ארץ ישראל, ובמיוחד בתקופת המקרא. האגודה נוסדה ב-28 בספטמבר 1877.
פעילותה של האגודה מתרכזת ביצירת קשר שוטף בין חבריה ובפרסום תוצאות מחקריה למעגל קוראים רחב יותר. מדי שנתיים נערכת אספת חברי האגודה, ביחד עם כנס אקדמי בנושא משתנה, שאותו בוחרים חברי האגודה.
האגודה מוציאה לאור כתב עת שנתי (Zeitschrift des DPV), שנשלח לחבריה ללא תשלום. המאמרים בכתב העת עוסקים בהיבטים ארכאולוגיים, טופוגרפיים, איקונוגרפיים, אתנולוגיים, פילולוגיים וספרותיים של תולדות ארץ ישראל ותרבותה, וכתב העת מכיל גם ביקורות על ספרות מקצועית אחרת בתחום.
מאז 1969 מוציאה האגודה לאור גם מונוגרפיות הרואות אור באופן בלתי סדיר תחת הכותרת "Abhandlungen des DPV", ועוסקות באותו טווח נושאים כמו כתב העת.
האגודה עומדת בקשר עם ארגונים דומים בעולם ומנהלת ספריית החלפה של כתבי עת ופרסומים אחרים העוסקים בתולדות ארץ ישראל. ספרייה זו עומדת לרשות חברי האגודה.
האגודה נוסדה ב-28 בספטמבר 1877 ביזמתם של קרל צימרמן מבזל, אלברט סוצין מטיבינגן ואמיל פרידריך קאוטש מבזל. מספר החברים גדל במהרה, משום שהאגודה הייתה הגוף הראשון במרחב הדובר גרמנית שהקדיש עצמו לחקר ארץ ישראל, וקיבל חברים ללא שום סייג פוליטי או דתי. התפתחותה המהירה של האגודה אפשרה לה לממן ולקדם פרויקטים שונים בארץ ישראל, חפירותיו של הרמן גותה בעיר דוד וחפירות בתל מגידו על ידי גוטליב שומאכר וקרל וטצינגר.
כתוצאה ממלחמת העולם השנייה, נחרבו בלייפציג ב-4 בדצמבר 1943 ספריית האגודה וכן אוספים אתנולוגיים וארכאולוגיים שנאספו בארץ ישראל. גיליון 67 של כתב העת של האגודה ראה אור בתנאים קשים בשנים 1944/5, ואז חדל כתב העת להתפרסם. בשנת 1949 פורקה האגודה, עד לייסודה מחדש ב-31 ביולי 1952. פרסום כתב העת חודש באופן סדיר בשנת 1953. פעילות האגודה לבשה עתה אופי בינלאומי יותר, ובכתב העת התחילו להתפרסם גם פרסומים באנגלית ובצרפתית, ומספר החברים באגודה מחוץ לגרמניה גדל אף הוא.
האגודה הגרמנית לחקר פלשתינה
פציעה ברצועה הצולבת הקדמית
הרצועה הצולבת הקדמית - (באנגלית: Anterior cruciate ligament או בראשי תיבות ACL) היא אחת מארבע הרצועות העיקריות של הברך. הצולבת הקדמית נאחזת בחלק האחורי-צדי של המשטח המפרקי של עצם הירך ובחלק הקדמי-תיכון של המשטח המפרקי של השוקה. מבחינה ביומכנית, הרצועה נותנת לברך יציבות קדמית, הרצועה לא מאפשרת לשוקה להחליק קדימה ביחס לעצם הירך.
הרצועה היא פנים סינוביאלית, כלומר היא ממוקמת בתוך קופסית מפרק הברך. קיימות שתי רצועות צולבות, אחורית וקדמית, אשר מצליבות אחת את השנייה בתוך המפרק. פציעה ברצועה הצולבת, קרע חלקי או מלא, היא אחת הנפוצות ביותר בקרב ספורטאים.
סיבות לפציעה.
פציעה ברצועה הצולבת נפוצה מאוד בעיקר אצל אתלטים וספורטאים שונים. הקרע של הרצועה נגרם בגלל סיבוב חד ופתאומי של הברך, מה שמלווה בהרגשה של כאב חד ורעש נקישה. סיבה נוספת לקרע של הרצועה היא יישור יתר של הברך. לאחר הפציעה מפרק הברך מתמלא נוזלים ודם כתוצאה מהקרע, מה שמוביל לאי נוחות וכאב. כמו כן חשים הפצועים בתחושת "בריחת ברך" וחוסר יציבות. הפציעה נפוצה בעיקר אצל ספורטאים מתחומי הכדורגל, הכדורסל, הכדוריד, הפוטבול והסקי. הפגיעה מאובחנת בבדיקה גופנית וניתן לוודא את קיומה בעזרת דימות תהודה מגנטית (MRI).
אפשרויות הטיפול.
בפציעה ברצועה הצולבת הקדמית אפשר לטפל בצורה כירורגית או שמרנית. אם במהלך הפציעה לא נגרם נזק לסחוס והברך עומדת במעמסים של פעולות יום-יומיות אז אפשר לוותר על ניתוח. עם זאת הפצוע לא יוכל לשוב ולעסוק בספורט תחרותי ופעולות שכוללות שינוי כיוון וקפיצות. על המטופל לבצע טיפול פיזיותרפי כדי לחזק את השרירים התומכים בברך (ובכך להפחית את העומס משם), וכמו כן להשתמש בעזרים כמו מגן ברך. כל אלו יעזרו להחזיר את הפצוע לפעילות יומית נורמלית בתוך חודש, ולהחזיר את טווח התנועה המלא לברך.
אם הברך מגלה אי יציבות ופוגעת בחיי היום יום של הפצוע, נשקלת האופציה של ניתוח לשחזור רצועה. ספורטאים רבים מבצעים את הניתוח על מנת לחזור לפעילות אותה ביצעו טרם הפציעה. המלצה לניתוח יכולה להיות גם אם יש פגיעה של המיניסקוסים והסחוס. את הניתוח מבצעים על ידי שיטות ארטרוסקופיות. את הרצועה החדשה לוקחים מגיד הפיקה של המטופל, או מגיד שנתרם לבנק האיברים. מקובל להגיע לניתוח כשהברך בטווח תנועה מלא, ועם טיפול פיזיותרפי מקדים. בנוסף לכך, לאחר הניתוח על המטופל לבצע שיקום פיזיותרפי ארוך ואינטנסיבי. היכולת לחזור לפעילות מלאה לאחר הניתוח מוערכת בין 6 ל-9 חודשים.
קותימן
אופיר קוּתיאל (נולד ב-21 באפריל 1982), הידוע גם בכינויים קותי וקותימן, הוא מוזיקאי ומפיק ישראלי שיוצר מוזיקת רגאיי-פאנק-אפרוביט-פסיכדלית-אלקטרונית.
ביוגרפיה.
קותיאל נולד בירושלים וגדל בזכרון יעקב. אביו, חיים קותיאל, הוא קלימטולוג, פרופסור אמריטוס לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה‎, ואימו, פועה בר, היא אקולוגית, פרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 6, ובתופים וגיטרה בגיל 14. הוא עזב את לימודיו בתיכון לטובת המוזיקה. למד בבית ספר רימון והיה חבר בלהקת "אניקוקו" שניגנה מוזיקה אפריקנית ורגאיי. שם הוא פגש את רונן סאבו, וביחד תחת השם "סאבו וקותי" הם כתבו והפיקו כמה להיטי קיץ כמו "אל תשחק איתי" של נועה פארן (ב-2005). ו-"Do You Remember" – בו הם הקליטו את האומן הג'מייקאני Jah Rightful שר את הלהיט של זוהר ארגוב "נכון להיום" במילים באנגלית ששלושתם כתבו (ב-2007).
סאבו חשף אותו למוזיקת פאנק ואפרוביט, והכיר בינו לבין המפיק הוותיק חיים לרוז, ממנו הוא למד את רזי ההפקה המוזיקלית.
בהמלצת לרוז נסעו השניים ב-2003 לג'מאיקה, שם שהו כתשעה חודשים, השתלבו בתעשיית המוזיקה המקומית ועבדו גם עם שניים מבניו של בוב מרלי. עם חזרתם שקע קותי בתקופה של הסתגרות שנמשכה כמה חודשים. בתקופה זו האזין רבות למוזיקאים כמו ג'יימס בראון, אבי מוזיקת הפאנק, קינג קרימזון והמוזיקאי (והפעיל הפוליטי) הניגרי פלה קוטי, מייסד ז'אנר האפרוביט.
בעקבות כך החל להקליט סקיצות שהיוו את הבסיס לאלבום "Kutiman". אחרי הקלטת הסקיצות צירף אליו אומנים כמו MC קרולינה מהבנות נחמה, אלרן דקל מפאנקנשטיין ושלומי אלון מהדג נחש, ששרו וניגנו בכלי נשיפה בשירים שונים. אחרי תום ההקלטות הוא פתח עמוד במייספייס. מנהל הלייבל הגרמני "Melting Pot Music" ששמע את הקטעים יצר עם קותי קשר, וצירף את הקטע "No Groove Where I Come From" לאלבום אוסף של הלייבל, והחתים את קותי בלייבל, במסגרתו יצא בסוף 2007 האלבום "Kutiman". הסינגל הבולט מהאלבום היה "Music Is Ruling My World" בהשתתפות MC קרולינה.
קריירה מוזיקלית.
Thru You.
ב-2009 הוציא קותימן את "Thru YOU", פרויקט מקוון המשלב מוזיקה ווידאו, במסגרתו דגם קטעים מעשרות סרטונים מוזיקליים חובבנים ביוטיוב והפך אותם לשבעה סרטונים מוזיקליים חדשים שהעלה לאתר יוטיוב, וששולבו באתר הפרויקט יחד עם קישורים לסרטונים המקוריים מהם הקטעים נדגמו. חלק משבעת הסרטונים בנויים סביב שיר אחד ששאר הקטעים הדגומים שימשו ליצור לו ליווי, ושאר הקטעים הדגומים הפכו כולם ליצירה חדשה לגמרי.
הפרויקט - עליו עבד קותימן כחודשיים - הופץ בצורה ויראלית באינטרנט, והגיע ללמעלה ממיליון צפיות תוך פחות משבוע. בסוף השנה בחר הטיים מגזין בפרויקט כאחד מ-"50 ההמצאות של השנה".
הפרויקט משך תשומת לב רבה לא רק בשל התוכן המוזיקלי, אלא בשל פריצת הדרך בתחום של שימוש בעקרונות תוכן חופשי ביצירה והפצה של אומנות, ולורנס לסיג כתב עליו: "צפו בו, ותבינו את כל מה שניסיתי להסביר בספרי, ואף יותר".
Thru You Too.
ב-12 בספטמבר 2014 יצא הקליפ "Give It Up", הראשון בפרויקט ההמשך "Thru You Too", שהגיע ליותר ממיליון צפיות תוך ימים ספורים. ב-23 בספטמבר יצא הקליפ השני, "No One In This World" ולאחר כשבוע פורסמו שאר הקליפים מהפרויקט בעמוד היוטיוב של קותימן ובאתר ייעודי.
הפרויקט זכה לכיסוי נרחב בתקשורת הבינלאומית, במגזינים בולטים כמו סלייט, טיים מגזין, בילבורד והניו יורק טיימס.
ב-2015 יצאה לאלבום גרסת רמיקס מקוונת בהשתתפות מפיקים בינלאומיים מפורסמים, כאשר כל אחד מהם מייצג מדינה וסגנון מוזיקה ייחודיים.
Thru The City.
ביוני 2011 זכה קותימן בתואר "אמן העונה" עבור הקליפ "Thru Jerusalem". בהפקה זו - בשונה מהקודמות - קותימן פנה וצילם בעצמו אמנים מקומיים מנגנים כראות עיניהם, ועיבד את הצילומים ליצירה משולבת. בהמשך ערך הפקות דומות עבור ערים נוספות (תל אביב, קרקוב, טוקיו, איסטנבול ועוד), בהן שילב קטעי נגינה של אמנים מקומיים לקליפי נושא עבור כל עיר.
ציוני דרך נוספים.
בשנת 2011 זכה עם סאבו בפרס אקו"ם למעבדי השנה 2010 על האלבום "מה אעשה עכשיו".
ב-2011 הוציא קותימן יחד עם סאבו את "Better Days". זהו אלבומם הראשון של השניים, אשר מתמקד במוזיקת רגאיי. האלבום הוא פרי תשעה חודשים שסאבו וקותי העבירו בג'מייקה, שהייה אשר השפיעה על תהליך יצירת והפקת האלבום.
ב-2012 הפיק בשיתוף עם אורי כנרות את זוהר, אלבום הסולו השני של קרולינה.
ב-2013 זכה בפרס אקו"ם על שם אהרון גפן לתמיכה בהפקת אלבום.
בשנת 2014 השתתף באלבום האולפן השני של אלן מון, "Children of the Call".