תצפיות מדעיות שנערכו במהלך המשימה היו מוצלחות ביותר ונתונים רבים נאספו, עם תוצאות המופיעות בכתבי עת מדעיים. מאוחר יותר נעשה שימוש בנתונים ובחוויות הצוות בעת תכנון ציוד צוות טיסה ושיטות לפעולות לחימה בגובה רב במהלך מלחמת העולם השנייה. יריעת הבלון ששימש למסע אקספלורר II נחתכה למיליון רצועות וניתנה כסימניות הנצחה בקרב חברי NGS שתמכו במשימה. הקפסולה מוצגת במוזיאון האוויר והחלל הלאומי של מוזאון סמית'סוניאן.
רויס פירסון
רויס פירסון (באנגלית: Royce Pierreson; נולד ב-1 באפריל 1989) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ראשית חייו.
פירסון גדל בעיר סלטאש במחוז קורנוול, אנגליה. במשך שנות לימודיו התיכוניים הוא למד בבית הספר הקהילתי סלטאש.
פירסון למד דרמה שלוש שנים בסיטי קולג' בפלימות'. בשנת 2011 סיים את לימודיו בקולג' הוולשי למוזיקה ולדרמה.
קריירה.
בשנת 2014 הופיע פירסון בסרט הטלוויזיה "נרצח על ידי החבר שלי". בשנת 2016 הוא הופיע בתפקיד ג'יימי קול בתוכנית הטלוויזיה "הילדה שלנו". בשנת 2017 הופיע פירסון כקצין ה-AC-12 ג'יימי דספורד בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "שחיתות".
בנוסף למשחקו בקולנוע ובטלוויזיה, מילא פירסון תפקידים בהפקות תיאטרון רבות. הוא שיחק בהפקת 2012 של "Scarberia" בתיאטרון רויאל ביורק, הפקה משנת 2013 של "ילדי בלייר" בתיאטרון קוקפיט במרילבון, והפקה משנת 2015 של פטריק מרבר ב"שלושה ימים בכפר" בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון.
גאריסון מת'יוז
גאריסון מת'יוז (באנגלית: Garrison Mathews; נולד ב-24 באוקטובר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע ביוסטון רוקטס.
נעורים ומכללות.
מת'יוז החל את דרכו בתיכון פרנקלין שבמקום מגוריו, שם שיחק בנבחרות בית הספר גם של כדורסל וגם של פוטבול. כשהגיע לאוניברסיטת ליפסקומב, בחר מת'יוז להתמקד רק בכדורסל. הוא הפך לאחד השחקנים המובילים במכללה, כשתרם רבות בעלייתה לדרג א', ובנוסף שבר את שיאה בנקודות במשחק בודד עם 43 נקודות, והוביל את המכללה בנקודות בכל הזמנים.
בשנתו השלישית, מת'יוז הוביל את המכללה לטורניר אליפות המכללות בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה. בשנתו האחרונה, הוא נבחר לשחקן המצטיין של המחוז ובנוסף לחמישייה הראשונה של העונה. הוא גם הוביל את ליפסקומב לטורניר אליפות המחוז. מת'יוז קלע 44 נקודות ברבע הגמר ו-34 נקודות בחצי הגמר, ועזר למכללה להגיע עד למשחק הגמר, שם הובסה על ידי אוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנתו האחרונה, מת'יוז שיחק 36 משחקים ופתח בכולם, הוא העמיד ממוצעים של 20.8 נקודות ב-40.3 אחוז מהשלוש ו-5.5 ריבאונדים. בכל שנותיו במכללה, קלע מת'יוז 2,478 נקודות.
קריירה מקצועית.
בשנת 2019, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם מת'יוז על חוזה כפול בוושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA. לפי החוזה, הזמן שלו בין הקבוצה לבין קפיטל סיטי גו-גו, קבוצת הבת של וושינגטון מליגת הפיתוח, יתחלק לפי רצונה של הקבוצה. ב-23 באוקטובר 2019 ערך מת'יוז את הופעת הבכורה שלו ב-ליגת ה-NBA, כשעלה מהספסל בהפסד 100–108 לדאלאס מאבריקס, בו חילק אסיסט אחד ולא קלע נקודה או הוריד ריבאונד. ב-30 בדצמבר 2019, קלע מת'יוז שיא קריירה של 28 נקודות יחד עם 4 ריבאונדים בניצחון 103–125 על מיאמי היט.
ב-18 באוקטובר 2021 חתם ביוסטון רוקטס.
הערות שוליים.
פרס אופיר על מפעל חיים
פרס אופיר על מפעל חיים הוא פרס אופיר הניתן מדי שנה על ידי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. פרס זה ניתן עבור מפעל חיים בולט של אדם. בניגוד לשאר הקטגוריות, ההודעה על זהות הזוכה ניתנת טרם הטקס.
הילה פון ריביי
הילה פון ריביי (הילדגרד אנה אוגוסטה אליזבת; בגרמנית: Hilla von Rebay; 31 במאי 1890 - 27 בספטמבר 1967), הייתה אמנית מודרנית בתחילת המאה ה-20, מייסדת מוזיאון סולומון גוגנהיים ומנהלתו הראשונה. היא הייתה דמות מפתח בייעוץ לגוגנהיים לאסוף אמנות מודרנית, אוסף שלימים יהווה את הבסיס לאוסף המוזיאון. היא השפיעה גם בבחירת פרנק לויד רייט לעיצוב מוזיאון גוגנהיים, שנודע כאייקון מודרניסטי בעיר ניו יורק.
ביוגרפיה.
הילה פון ריביי נולדה למשפחת אצולה גרמנית בשטרסבורג שבחבל אלזס-לורן, אז חלק מהאימפריה הגרמנית. היא הייתה בתם השנייה של הברון פרנץ יוזף ריביי פון ארנוויזן, קצין בצבא פרוסיה, ואשתו אנטוני פון אייקן. היא גילתה כישרון לאמנות ולמדה בבית הספר לאומנויות בקלן בשנה האקדמית 1908/09. לאחר מכן למדה באקדמיה ז'וליאן בפריז בין השנים 1909–1910, שם קיבלה הכשרה מסורתית בציור נוף, פורטרטים, ז'אנר וציור היסטוריה. ריביי עברה למינכן בשנת 1910, שם התגוררה שנתיים שבמהלכן פיתחה את התעניינותה באמנות מודרנית.
ריביי השתתפה לראשונה בתערוכה בקלן בשנת 1912. במארס 1913 הציגה ריביי לצד שאגאל, רוברט דלאונאי, דייגו ריברה ואוטו ואן ריס בסלון של אגודת האמנים העצמאיים בפריז. אולם חוויה זו הרתיעה את ריביי, שנראה כי היא שופטת את עבודתה כלא מספקת. בשנת 1915 פגשה ריביי את הנס (ז'אן) ארפ בציריך. מפגש זה השפיע מאוד על טעמה האמנותי של ריביי, מכיוון שבאמצעות ארפ היא הציגה את יצירות האמנות המודרנית הלא-אובייקטיבית של קנדינסקי, קליי, פרנץ מארק, שאגאל ורודולף באואר. באותה תקופה הוצגה ריביי גם בפני הרוארת ולדן וגלריית דר שטורם האוונגרדית בברלין.
בינואר 1927 היגרה ריביי לארצות הברית והתיישבה בעיר ניו יורק. היא הפכה לאשת אמונו של סולומון גוגנהיים, וייעצה לו ברכישות האמנות שלו. היא עודדה אותו לרכוש יצירות אמנות מופשטת של רודולף באואר ושל קנדינסקי.
מוזיאון סולומון גוגנהיים.
רכישות אלה היוו מאוחר יותר את בסיס המוזיאון לציור של קרן סולומון גוגנהיים, שנפתח בשנת 1939 באולם תצוגה ברחוב איסט 54 מזרח. התערוכה הראשונה, שכותרתה הייתה "אמנות המחר", נפתחה ב-1 ביוני 1939. ריביי שימשה כמנהלת המוזיאון עד שנת 1952. המנהל הבא היה ג'יימס ג'ונסון סוויני, שהיה קודם אוצר במוזיאון לאמנות מודרנית.
ביוני 1943 מינו ריביי וגוגנהיים את האדריכל הנודע פרנק לויד רייט לתכנון מוזיאון שיאכלס את האוסף ההולך וגדל של גוגנהיים. אוסף הציורים עבר לבית בשדרה החמישית 1071, המקום שיועד לבניין החדש, שם המשיכה ריביי לארגן תערוכות, וכשהחלה במקום בניית בניין המוזיאון ב-1956 עבר האוסף למשכן זמני ברחוב 72. המוזיאון החדש נפתח ב־21 באוקטובר 1959, כמוזיאון סולומון גוגנהיים.
לרביי היה טעם מעולה באמנות המודרנית. היא המשיכה לצייר והשיגה הכרה מסוימת בעבודותיה המופשטות. אף על פי שהייתה זמן רב אשת אמונו של גוגנהיים, אחרים במשפחתו לא היו מרוצים מכך, במיוחד אחייניתו פגי. לאחר מותו של גוגנהיים בשנת 1949, גירשה המשפחה אותה מהדירקטוריון.
עם סיום בניית המוזיאון, ריביי לא הוזמנה לפתיחה. מעולם היא לא דרכה במוזיאון שעזרה להקים. היא נסוגה מהחיים הציבוריים ובילתה את שנותיה האחרונות באחוזתה בווסטפורט, קונטיקט.
לאחר מותה בשנת 1967, היא נקברה על פי רצונה בקבר המשפחתי שלה בטנינגן, גרמניה.
מורשת וכבוד.
לאחר מותה של ריביי בשנת 1967, חלק מאוסף האמנות האישי הנרחב שלה הוענק למוזיאון סולומון גוגנהיים כאוסף הילה ריביי, הכולל יצירות של אמנים כמו וסילי קנדינסקי, פול קליי, אלברט גלייז וקורט שוויטרס.
בשנת 2012 נוסדה עמותת הילה פון ריביי בטנינגן המוקדשת לזכרה. היא מפעילה מוזיאון בבית הוריה שאותו רכשו בשנת 1919 ושתרמה לטנינגן למטרות ציבוריות.
בשנת 2004 הופק סרט תיעודי גרמני, "גוגנהיים והברונית: סיפורה של הילה ריביי".
בשנת 2005, כמעט ארבעים שנה לאחר מותה, כיבד מוזיאון גוגנהיים את ריביי בתערוכה מיוחדת המוקדשת לתפקידה בקרן ובאוסף שלה, שכותרתה "אמנות המחר: הילה ריביי וסלומון ר. גוגנהיים" (20 במאי - 10 באוגוסט 2005 ). היא נפתחה בניו יורק ועברה לאירופה.
קרן הילה פון ריביי הוקמה על שמה במוזיאון גוגנהיים כדי לקדם אמנות מודרנית.
המלגה הבינלאומית Hilla Rebay הוקמה בשנת 2001 על מנת להציע לסטודנט לתואר שני אפשרות לקבל תפקיד מתחלף בתשלום במוזיאון סולומון גוגנהיים בניו יורק, מוזיאון גוגנהיים בילבאו ומוזיאון פגי גוגנהיים בוונציה.
בשנת 2017 הוצג מבחר מיצירותיה של ריביי במוזיאון סולומון גוגנהיים בניו יורק כחלק מהתערוכה "החזון: יצירת התערוכה המודרנית של גוגנהיים".
פרס אברבנאל
פרס אברבנאל הוא פרס שניתן אחת לשנתיים על ידי האיגוד הישראלי למתמטיקה. הפרס מוקדש לזכרו של המתמטיקאי והפרופסור שלום אברבנאל, והכסף הניתן עבור הפרס נתרם על ידי משפחתו. הפרס מיועד למתמטיקאים צעירים (מתחת לגיל 49) העוסקים במתמטיקה שימושית. מתן הפרס החל בדצמבר 2018 ואמור להיערך אחת לשנתיים באוניברסיטת תל אביב. הגשת שמות המועמדים לפרס יכולה להתבצע על ידי ראשי הפקולטות, המחלקות ובתי הספר למתמטיקה ברחבי הארץ. זהות הזוכה נקבעת על ידי ועדה בת שלושה חברים אנונימיים.
בשנת 2018 זכה פרופסור בועז נדלר ממכון ויצמן בפרס. בשנת 2020 זכה פרופסור ירון ליפמן בפרס (אף הוא ממכון ויצמן).
יחסי הרפובליקה של קונגו–טורקיה
יחסי הרפובליקה של קונגו-טורקיה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית לבין הרפובליקה של קונגו. לטורקיה יש שגרירות בברזוויל מאז 2013. קונגו פתחה שגרירות באנקרה ב-2013.
יחסים דיפלומטיים.
לאחר העצמאות של קונגו, טורקיה הייתה אחת המדינות הראשונות שכוננו יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של קונגו. במהלך 30 השנים הבאות, טורקיה שלחה לקונגו כסף בשווי 57 מיליון דולר. היחסים בין טורקיה לקונגו נעשו קרובים הרבה יותר לאחר ביקור של נשיא המדינה, דניס ססו-נגוסו.
יחסים חברתיים.