שועל-מעופף מנומר-כנף או שועל-מעופף לבן-כנף (שם מדעי: "Desmalopex") הוא סוג של עטלף ססגוני במשפחת עטלפי הפירות, בו 2 או 3 מינים שאנדמיים לאיי הפיליפינים. הסוג הוקם במקור בשנת 1907 על ידי הזואולוג האמריקני גריט סמית מילר, אולם דעתו של מילר לא התקבלה בתחילה והעטלף נחשב לחלק מהסוג שועל-מעופף במשך 100 השנים הבאות; בשנת 2008, מחקר גנטי ומורפולוגי העלה שהוא זכאי לסוג בפני עצמו, ואגב כך התגלה מין נוסף. מבחינה פילוגנטית, הוא קרוב יותר לסוגים אקרודון וקוף-מעופף מאשר לסוג שועל המעופף.
תיאור ואנטומיה.
לשועל המעופף המנומר גוף גדול למדי, ראש חרוטי דמוי שועל, וחרטום צר וארוך. אוזניו המשולשות קטנות למדי, ועיניו ואפו גדולים. הסוג פוצל בעיקר על בסיס מאפיינים אנטומיים בגולגולת ומורפולוגיה שונה של נוסחת השיניים. כך למשל, הוא נבדל מהסוג שועל-מעופף בכך שחרטומו רחב יותר וארובות העין פונות מעט מעלה; החותכות העליונות שלו גדולות ומופרדות זו מזו, והניבים קצרים יחסית. הקדם-טוחנות שלו מפותחות היטב, ולטוחנות יש צורה מרובעת ולא מלבנית.
אורך הראש והגוף של השועל המעופף המנומר 13–24 ס״מ, אורך הזרוע 9–14 ס״מ ואורך האוזן 2–3 ס״מ. משקלם 129–375 גרם. כפי שאופייני לשועלים המעופפים, הסוג חסר זנב וקרום התעופה האחורי קצר ביותר ומסתכם בזוג רצועות בצידי הרגליים. המינים בסוג נבדלים זה מזה במידות הגוף.
הפרווה של המינים בסוג ארוכה, צפופה וצמרירית. הצבע הכללי של השועל המעופף המנומר בהיר למדי ונע בין צהבהב חיוור לזהב עד אוכרה או חום בהיר. הרגליים שעירות בצידן העליון וכמעט חשופות בצידן התחתון. אוזניו של העטלף שחורות, חוטמו ורוד ועיניו חומות. כפי שמרמז שמו, סוג זה בולט בעיקר בצביעה הייחודית של כנפיו; הצבע הבסיסי שלהן ערמוני-אדמדם או חום-בהיר כשהקצוות לעיתים קרובות לבנות לחלוטין. נוסף על כך, הכנפיים מנומרות בכתמים וחברבורות לבנות, ורודות ואדמדמות שהופכות אותו לססגוני במיוחד.
תפוצה וביולוגיה.
מיני השועל המעופף אנדמיים לאיי פיליפינים ואין ביניהם חפיפה. האיים שבהם הם מצויים כוללים את לוזון, מינדורו, דינאגאט ופולילו. בית הגידול שלהם מורכב מיער עננים, יער גשם טרופי שפלתי, מטעים ושטחי מרעה מנוקדים בכיסי יער, כשהם נמצאים הן בשפלות והן ברכסים הרריים עד רום 1,480 מטר מעל פני הים.
אין מידע רב על האקולוגיה של הסוג; השועלים המעופפים פעילים בלילה, ניזונים מתאנים ובננות ומבלים את שעות היום בשינה בחללי עצים בבדידות או בקבוצות קטנות. המינים בסוג נוטים לעוף בגובה רב יותר מעטלפים אחרים, ונודדים מדי פעם בהתאם לזמינות המזון. הם מתרבים אחת לשנה, והנקבה ממליטה גור אחד או תאומים.
השועלים המעופפים המנומרים סובלים במיוחד מבירוא יערות שפלה וציד לבשר שמוביל לירידה באוכלוסייה שלהם, והם נתפסים בטבע לעיתים רחוקות. מין אחד מסווג כפגיע (VU) ומין אחד בסכנת הכחדה (EN), ואצל שניהם מגמת האוכלוסייה בירידה. המינים נמצאים במספר אזורים מוגנים, אך ברובם אין פיקוח או הגנה משמעותית.
מינים.
בסוג זה 2 מינים מוכרים:
על פי מספר חוקרי טבע, האוכלוסייה המבודדת באי דינאגאט ליד מינדנאו מייצגת בסבירות גבוהה מין שלישי שטרם תואר מדעית.
שועל-מעופף מפוספס-פנים
שועל-מעופף מפוספס-פנים (שם מדעי: "Styloctenium") הוא סוג של עטלף ססגוני דמוי שועל במשפחת עטלפי הפירות, בו 2 מינים שאנדמיים לאיים בדרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם במקור בשנת 1899 על ידי הזואולוג הגרמני פאול מטשי לאחר שסווג קודם לכן בסוג שועל-מעופף, והוא נחשב במשך 100 השנים הבאות לטקסון מונוטיפי עד לגילויו של מין נוסף בתחילת המאה ה-21.
תיאור ואנטומיה.
לשועל המעופף המפוספס גוף קומפקטי, ראש שועלי מוארך, ולוע צר ומחודד. אוזניו קצרות, קירחות ומשולשות, והעיניים גדולות במיוחד ובעלות אישונים אדמדמים. לסוג שני טפרים גדולים על האגודל והאצבע המורה. השועל המעופף המפוספס הוכר כסוג נפרד על בסיס מורפולוגיה שונה של החותכות והטוחנות הגדולות והמסיביות שלו; הטוחנות האחוריות אצל המינים בסוג בולטות בצבען האדמדם-כהה. הטפרים ארוכים, חזקים ומעוקלים.
אורך הראש והגוף של השועל המעופף המפוספס 14–20 ס״מ, אורך הזרוע 9–11 ס״מ ואורך האוזן 1–2 ס״מ. משקלו 149–218 גרם. הסוג נטול זנב וקרום התעופה האחורי שלו מפותח היטב. באופן חריג לשועלים מעופפים, הנקבות של סוג זה גדולות יותר מן הזכרים.
הפרווה של השועל המעופף קצרה וצפופה. הצביעה של הפרווה חריגה אצל עטלפים ומתחלקת בין הצד החזיתי (הפנים, החזה והגחון) הכהה והססגוני לצד האחורי (הראש, הגב והצלעות) הדהוי יותר. בצד החזיתי, הפרווה מתאפיינת בצבעים חזקים ורבגוניים שנעים בין כתום תפוז בוהק לכתום אפרסק, ערמון, חום אדמדם כהה, זהוב, אוכרה או קפה עמוק; בניגוד מובהק לצד החזיתי, הצד האחורי מתאפיין בצבע חיוור בהרבה שנע בין בז'-צהבהב לאפרפר או חום דהוי.
מעבר לחלוקת הצבעים הייחודית, הסוג מפורסם בסימוני הפנים הבולטים שלו: גבות לבנות עבות מעל העיניים, פס לבן על החרטום וסינר לבן רחב סביב השפתיים והסנטר. צבעי פנים כגון אלו נדירים יחסית אצל עטלפי הפירות, ונמצאים מלבד סוג זה רק אצל שועל-מעופף קטן-שן, שועל-מעופף מסיכתי ושועל-מעופף ביסמרק. סימוני הפנים החריגים תפסו את תשומת ליבם של חוקרי הטבע הראשונים שנתקלו בו; כך למשל, הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי שקיבל את הדגימה הראשונה של המין מאלפרד וולאס, ציין שבגלל צבעי הפנים החריגים ברור לו שמדובר במין נפרד על אף שהדגימה הייתה של פרט צעיר עם שיניים לא מפותחות. הכנפיים של הסוג צבועות בתערובת של חום אדמדם ושחרחר, עם קצוות לבנות או ורודות. הטפרים וקצות האוזניים שחרחרים.
תפוצה וביולוגיה.
מיני השועל המעופף מצויים בדרום-מזרח אסיה; מין אחד אנדמי לאי סולאווסי ואיי טוגיאן באינדונזיה, ומין שני אנדמי לאי מינדורו בפיליפינים כשבין תפוצת השניים מפריד מרחק של 1,200 קילומטרים ימיים. בית הגידול שלהם מורכב מיער גשם טרופי ראשוני בשפלות, ולעיתים גם יער משני מקוטע, שברי יערות, מטעי קקאו וקפה שטחי מרעה מנוקדים בכיסי יער ורכסים הרריים ברום 1,000 מטר מעל פני הים.
אין כמעט מידע על האקולוגיה של הסוג. השועלים המעופפים המפוספסים פעילים בשעות הלילה ומבלים את שעות היום תלויים על ענפים או בחללי עצים. הם חיים בדרך כלל בגפם או בקבוצות קטנות, ועשויים להיות מונגומיים. התזונה שלהם מורכבת מתאנים, בננות וגויאבות, והטוחנות הגדולות שלהן מאפשרות להן ללעוס את פירות הפנדן ופראיסינטיה הקשים ללעיסה. ההיריון נמשך מספר חודשים ולאחריהם נולד גור אחד או תאומים.
השועלים המעופפים המפוספסים מאוימים מצד אובדן בית גידול מתמשך בדמות בירוא יערות לטובת חקלאות, תעשיית העץ וסלילת כבישים, כמו גם על ידי ציד לבשר. מין אחד מסווג כקרוב לסיכון (NT) ומין אחד בסכנת הכחדה (EN). המינים נמצאים במספר אזורים מוגנים, ונדרשים מחקרים נוספים אודות האקולוגיה והביולוגיה שלהם כדי להעריך טוב יותר את האיומים עליהם ואת הפעולות הנדרשות לשימורם.
מינים.
בסוג זה 2 מינים:
שועל-מעופף חד-שן
שועל-מעופף חד-שן או אקרודון (שם מדעי: "Acerodon") הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 5 מינים שמצויים באיי דרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1837 על ידי הזואולוג הצרפתי קלוד ז׳ורדן על בסיס מורפולוגיה שונה של השיניים, והמינים שבו קשורים באופן הדוק לסוג שועל-מעופף אליו השתייכו קודם לכן. הסוג מכיל את מין העטלף הגדול בעולם.
תיאור ואנטומיה.
השועל המעופף חד השן מתאפיין בגוף מוארך וצר, ראש חרוטי דמוי שועל ועיניים גדולות וכתומות. האוזניים צרות ומשולשות. הלוע מחודד וארוך והאף רחב עם נחיריים גדולים. הגולגולת דומה מאוד לסוג שועל-מעופף, ונבדלת ממנה בעיקר במורפולוגיה של השיניים: כך למשל החותכות העליונות ארוכות וחדות יותר, הניבים קטנים יותר, הטוחנות מחורצות וגדולות ועל הקדם-טוחנות וחלק מהטוחנות גבשושיות בולטות וחדות.
השועל המעופף חד השן הוא סוג עטלף גדול למדי: אורך הראש והגוף 19–30 ס״מ, אורך הזרוע 13–20 ס״מ, ומוטת הכנפיים מגיע ל-1.7 מטר אצל המין הגדול בסוג. המשקל משתנה בחדות בין המינים ונע בין 374 גרם ל-1.2 ק״ג. כרבים מהשועלים המעופפים, גם לסוג זה אין זנב, וכנף הזנב מסתכמת בקרומים דקים לאורך פנים הרגליים. הזכרים גדולים וכבדים מן הנקבות.
הפרווה של השועל המעופף קצרה וחלקה, כשהשוקיים חסרי שיער והצוואר מוקף בשיער נוקשה. צבע הגוף הכללי משתנה בין חום אדמדם לחום צהבהב, אוכרה, אפרפר או חום שוקולדי-שחרחר, כשבדרך כלל יש צווארון אדמוני או כתום סביב הצוואר והכתף. העיניים והחרטום מוקפים בכתמים שחורים ולעיתים יש מסיכה שחורה על כל הפנים. הכנפיים שחורות, אדמדמות, חומות, זהובות או כתמתמות והאוזניים והאף שחורים.
תפוצה וביולוגיה.
מיני השועל המעופף חד השן מצויים ברחבי האיים של דרום-מזרח אסיה באזור העולם המלאי. הם מצויים בעיקר באינדונזיה, בפיליפינים ובמזרח טימור. בין האיים שבהם הסוג נוכח ניתן למנות את סולאווסי, איי סונדה הקטנים, איי טלאוד, מינדנאו, לוזון, ויסאיאס ופלאוואן. בית הגידול של המינים בסוג מורכב מיער עננים, יער גשם טרופי, יער מנגרובים, יער במבוק, ולעיתים קרובות גם יערות משניים וכיסי יער בשטחי מרעה וסוואנה. מיני השועל המעופף מגלים העדפה ליער שפלתי, אולם נוכחים גם ברכסים הרריים עד רום 1,500 מטר מעל פני הים.