לעיתונות החוקרת החושפת נודעה השפעה מכרעת על הפוליטיקה הישראלית. כך למשל חשיפת פרשת חשבון הדולרים של לאה רבין על ידי דן מרגלית ב-1977 הובילה לפרישתו של יצחק רבין מראשות הממשלה ומההתמודדות על התפקיד במפלגת העבודה, וחשיפותיו העיתונאיות של מרדכי גילת ב-1985 הובילו למשפטו ומאסרו של שר הפנים אריה דרעי. חשיפת העיתון "חדשות" את גורל המחבלים בפרשת קו 300 (1984) בישרה את ראשית מותו של מנגנון ועדת העורכים (שקרס סופית עם פרישת עיתון "הארץ" ב-1992 לאחר פרשת אסון צאלים ב') ואת לידתה של שיטת עקיפת הצנזורה באמצעות ציטוט "מקורות זרים", כלומר ידיעות שהודלפו לעיתונאי חוץ, פורסמו בעיתונות זרה ולפיכך אינם מהווים עוד סוד וניתן לצטטם כידיעה.
משנת 2000 ואילך.
כבר ב-1995 פרסם "הארץ" את כל תוכן העיתון המודפס באינטרנט, תחילה במסגרת IOL ולאחר מכן באופן עצמאי. בשנת 2000 קם אתר האינטרנט של קבוצת ידיעות אחרונות, ynet, שפרסם חומר עיתונאי מקצועי בעברית ובחינם. ב-2002 עלה לאוויר אתר nrg של "מעריב". הנגישות לעיתונאות העברית העיקרית בחינם הציבה אתגרים קשים בפני העיתונות הכתובה – אתגרים שהשתלבו במגמה העולמית של "מות העיתונות המודפסת". בנוסף, בשנת 1993 קם ערוץ 2 ופתח את עידן התקשורת המסחרית בטלוויזיה בישראל שבצדה נפתחה עבור עיתונאים-כוכבים אפשרות להשתכר בטלוויזיה משכורות גבוהות הרבה יותר מאשר בעיתונות הכתובה – מגמה שסימנה מעבר של עיתונאים לטלוויזיה. שבירת ארגוני העובדים בעיתונות, שהחלה עוד בעשור שקודם לכן, והצמצום הנדרש בעלויות הובילו לדרדור איכות העוסקים במקצוע ודרדור השפה העיתונאית. פיטורי מגיהים או העסקת סטודנטים במשכורת פעוטה הובילו לאיכות ירודה של הטקסטים, בפרט במקומונים.
על מנת להתמודד עם עיתונות האינטרנט החלו ב-2006 לצאת בישראל חינמונים יומיים. הראשון בהם היה "ישראלי", שנסגר בתחילת 2008. ביולי 2007 החל לצאת לאור ישראל היום, חינמון בבעלות המיליארדר היהודי-אמריקאי השמרן שלדון אדלסון, שגייס מספר כתבים ישראלים בולטים כגון מרדכי גילת, עמוס רגב ודן מרגלית. ב-5 באוגוסט 2007 החלה יציאתו של החינמון השלישי, "מטרו ישראל", ששינה שמו ל"ישראל פוסט". תקופה קצרה, בין ינואר 2008 ועד לסגירתו ביוני 2009, יצא גם חינמון בשם "24 דקות", מבית ידיעות אחרונות, שנחשב לצהובון; מאז מופצת חינם גרסה מצומצמת של העיתון.
עיתונות חרדית.
לצד העיתונות הכללית פעלה בישראל עיתונות חרדית בעברית עוד מימי "מחזיקי הדת" באמצע המאה ה-19. ב-1922 נוסד שבועונה של אגודת ישראל "קול ישראל" (1922–1950; נקרא גם "הקול"), וב-1932 החל לצאת באופן בלתי סדיר ביטאונה של מפלגת פועלי אגודת ישראל, "שערים", שהפך ליומון ב-1951 (עד 1981 ולאחר כך פעל במשך תקופה כשבועון עד לסגירתו). עיתונים אלה סיפקו בעיקר ידיעות פנים-מגזריות מהארץ ומהתפוצות. העיתון היומי החרדי רב-התפוצה הראשון במדינת ישראל היה ביטאונה של אגודת ישראל המודיע (החל להופיע ב-1950). ב-1985, עם הקמת מפלגת דגל התורה על ידי אלעזר מנחם מן שך ויעקב ישראל קניבסקי, יצא לאור לראשונה ביטאונה יתד נאמן כיומון חרדי שני. הפיצול הגובר בחברה החרדית גרם להוצאת כתבי עת רבים של הפלגים השונים. "יום ליום" הוקם בשנת 1993 כביטאון ש"ס, תחילה כיומון ולאחר מכן כשבועון. ב-2009 התפצל מן "המודיע" יומון חדש, "המבשר", שהוקם על ידי מנחם פרוש ובנו מאיר ומזוהה עם סיעת שלומי אמוני ישראל באגודת ישראל. ב-2012 הוקם, מתוך פולמוס חריף, עיתון "הפלס", המזוהה עם הזרם הליטאי השמרני ומפלגת בני תורה; העיתון הוקם בחסותו של הרב שמואל אוירבך על ידי כמה מבכירי העיתון "יתד נאמן" לשעבר, שפוטרו זמן קצר לפני כן על ידי אנשי הרב אהרן לייב שטיינמן, שהשתלטו על "יתד נאמן".
בנוסף, הרחוב החרדי עשיר בשבועונים, בהם "בשבע", "משפחה", "בקהילה", "כפר חב"ד", עיתון הילדים "זרקור" ועוד. שבועונים אלה הם נושא פולמוס בחברה החרדית (ע"ע המאבק בשבועונים החרדיים בישראל). בנוסף, מחולקים בבתי כנסת בשבתות מאות סוגים של עלוני שבת (מכונים גם "עלוני פרשת השבוע"), שבהם נדפסים דברי תורה המבוססים על פרשת השבוע, פעמים רבות כולל התייחסות לענייני השעה, עם ביטוי ל של מוציאי העלון. גם בעניין עלוני השבת קיים פולמוס נרחב בחברה החרדית.
העיתונות החרדית מופקת על ידי עיתונאים חרדים וכפופה לכללי צנזורה ולפיקוח רבנים. העיתונות החרדית מעסיקה גם "משגיחים", שתפקידם לנטר את המידע ולצנזר מתוכו מינוחים או נושאים אשר חורגים מה"קו" שנקבע על ידי הרבנים. כך למשל:
זייתון
זייתון (ערבית: الزيتون) היא שכונה בדרום העיר עזה.
היסטוריה.
השכונה התפתחה בשנות ה-30 וה-40 בעיקר הודות למוסדות מארצות חוץ, כמו בית חולים מיסיונרי, סביב אתר של כנסייה נוצרית אורתודוקסית שהוקמה בשנת 425, ורוב בני העדה הנוצרית הקטנה ברצועת עזה חיים בה (בעבר חיו בשכונה גם יהודים). השכונה מתאפיינת במבוך של סמטאות קטנות. בימי המרד הערבי הגדול אירעו בשכונה מספר אירועים ביטחוניים.
שכונת זייתון מאוכלסת בעיקר בידי משפחות של תושבי עזה המקוריים מלפני 1948. השכונה נמצאת משני צידי דרך סלאח א-דין, ליד רחוב עומאר אל-מוכתאר. לאחר מלחמת ששת הימים תלמידי בתי הספר בשכונה השתתפו בזריקת אבנים על מכוניות שעברו על הציר.
בשכונה מרכז של תעשייה קלה כולל מחרטות רבות ששימשו גם לייצור רקטות ארטילריות.
בתקופת האינתיפאדה השנייה הייתה השכונה אחד ממוקדי הלחימה בין צה"ל למחבלים. משרדו של אחמד יאסין היה ממוקם בשכונה, ובה הוא חוסל בידי צה"ל. זייתון המשיכה להיות מוקד טרור גם לאחר נסיגת ישראל מרצועת עזה בקיץ 2005. ב-20 ביולי 2018 השמיד חיל האוויר הישראלי את מפקדת גדוד זייתון של החמאס, שמוקמה בלב השכונה.
דור 2.5
האנק פים
רז ירמיה
רז ירמיה (נולד ב-1956) הוא מדען מוח ישראלי פרופסור מן המניין ומנהל המעבדה לפסיכונוירואימונולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא נודע בעיקר על כך שסיפק את ההוכחה הניסויית הראשונה לתפקיד שממלאת מערכת החיסון בזמן דיכאון, על כך שגילה שהפרעות בתאי מיקרוגְלִיָה מחוללות צורות מסוימות של דיכאון ובכך שהסביר את מעורבותם של ציטוקינים דלקתיים בוויסות תהליכי החשיבה והרגש.
ביוגרפיה ולימודים אקדמיים.
רז ירמיה נולד ברחובות וגדל בנהריה. לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא התגייס לצה"ל ושירת במשך שנתיים כפסנתרן בלהקת פיקוד דרום. עם פירוק הלהקות הצבאיות ב-1978, הלך לקורס קצינים ושירת שנתיים נוספות כקצין בחיל החינוך. רז ירמיה הוא בוגר תואר ראשון בפסיכוביולוגיה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני בפיזיולוגיה מהטכניון. עשה את הדוקטורט במדעי העצב בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, בהדרכתו של פרופ' ג'ון ליבסקינד. לאחר שנתיים של פוסט-דוקטורט כעמית מחקר במרכז קאזינס לפסיכונוירואימונולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, הוא שב לישראל ב-1990 והתמנה לחבר סגל במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. התמנה לפרופסור מן המניין בשנת 2003.
רז ירמיה נשוי לנורית ירמיה, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית והמדענית הראשית במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל; להם ארבעה ילדים.
מחקריו.
במחקריו הראשונים בראשית שנות התשעים ירמיה הראה שחומרים פסיכואקטיביים שמשפיעים על המוח, בעיקר אלכוהול ואופיואידים, מווסתים את התפקוד של מערכת החיסון ואת התינגודת לסרטן דרך מסלולי תקשורת מהמוח אל תאי מערכת החיסון בפריפריה.
אחרי שהקים את מעבדתו באוניברסיטה העברית בירושלים, מחקרו של ירמיה התמקד בהשלכות של המסרים שמגיעים ממערכת החיסון אל המוח. על ידי שימוש במודלים בחיות של מחלות זיהומיות, אוטואימוניות ונוירולוגיות, הוא תיאר את הקשרים בין הציטוקינים הדלקתיים במוח לסימפטומים ההתנהגותיים שמופיעים במהלך מחלות אלה.
הוא נודע בעיקר בזכות ההוכחה הניסויית הראשונה שמצא לקשר שבין הפעלה של מערכת החיסון וההתפתחות של מצבי דיכאון.
תרומתו של ירמיה למחקר בנושא זה תוארה במאמר סקירה מאת רוברט דנטצר וקית' קלי:
"רז ירמיה היה הפסיכוביולוג הראשון שהראה את האנלוגיה בין התנהגות מחלה ודיכאון. הוא הראה שחולדות שטופלו בציטוקינים מראות רגישות מופחתת לתכונותיהן המתגמלות של תמיסות מתוקות וחשיפה לבן/בת זוג מיניים. חלק מהפחתה זו נבלמה על ידי טיפול ארוך טווח, אבל לא קצר טווח, בתרופות נוגדות דיכאון."
בניסויים מקבילים ירמיה היה מהראשונים להשתמש במודלים של ניסויים מבוקרים ויזומים של מחלות בבני אדם, והדגים שמצבים שמפעילים את מערכת החיסון כמו הזרקה של ליפופוליסכריד, חיסון לאדמת או ניתוחים, גורמים לשינויים התנהגותיים, אמוציונליים וקוגניטיביים שמתווכים על ידי ציטוקינים דלקתיים
מחקרים אלה תרמו באופן ישיר לתובנות תאורטיות חדשות ופיתוח של טיפולים קליניים אפקטיביים במצבי דיכאון שקשורים לתהליכים דלקתיים.
ירמיה גילה שתאי מוח מסוג מיקרוגְלִיָה והציטוקינים הדלקתיים שהם מפרישים משחקים תפקיד חשוב גם בתהליכים מוחיים והתנהגותיים נורמליים, כולל תהליכי זיכרון, גמישות (פלסטיסיות) מוחית, יצירת נוירונים חדשים במח הבוגר (נוירוגנזה) ובוויסות של תהליכים אלה על ידי סביבה מועשרת.
לעומת זאת, הפרעות במיבנה ובתפקוד של תאי מיקרוגליה ורמות פתופיזיולוגיות של הציטוקין הדלקתי אינטרלוקין-1 במוח, מהוות את הבסיס להפרעות בקוגניציה ובנוירוגנזה במצבי לחץ,
מחלות נוירודגנרטיביות,
כמו גם בהתפתחות של מצבי דיכאון.