רווקות כסטטוס נתפסת כמקובלת יותר בארצות אירופה (מרכז ובעיקר מערב וצפון), מצב המתקשר בין השאר ליחס כלפי אל-הוריים בארצות אלו וכן לשוק הדיור והיבט מדיני-כלכלי. בהיבט הזה ישראל נחשבת למדינה שמרנית. בארצות הברית לעומת זאת המצב מורכב יותר ותלוי אזור מגורים, מתקשר גם למצב סוציואקונומי, מוצא וחינוך.
תפיסות חברתיות כלפי רווקוּת.
מבחינה חברתית ניתן להבחין בתוך קטגוריית הרווקוּת בין ארבע תתי קבוצות שונות: רווקים צעירים, רווקים מבוגרים שלא נישאו, גרושים ואלמנים. על אף הנטייה של חוקרים רבים להתייחס לתתי הקבוצות הללו כמקשה אחת, קיימת שונות בין תתי קבוצות הרווקים המתבטאת ביחס חברתי אחר כלפיהן.
במובנים רבים החברה המערבית מעניקה עליונות ערכית לזוגיות ולנישואים ואף רואה בהם כהישג חברתי ותנאי להשתייכות חברתית. מחקרים מצביעים על תפיסה חברתית חיובית יותר כלפי מבוגרים גרושים ואלמנים בהשוואה למבוגרים רווקים. בהתאם לתפיסה זו, נמצא כי גרושים נתפסים כמושכים וחברתיים יותר מאשר רווקים. מחקרים פסיכולוגיים מצאו כי זוגיות נתפסת בעיני רבים כמקור לאושר, חיים מספקים ותחושות של מימוש והגשמה. לעומת זאת, לפי התפיסה החברתית הרווחת, חייהם של רווקים נתפסים בעיקר כבעלי אופי קר ועצוב.
מחקרים העלו כי אנשים המוגדרים כרווקים מבחינה משפטית ושאינם בזוגיות סובלים מיחס חברתי שלילי בהשוואה לרווקים שמצויים במערכת זוגית. רווקים שבחרו שלא לקיים מערכת יחסים זוגית נתפסים כבודדים, אומללים יותר ופחות חברותיים בהשוואה לאלו הנמצאים בזוגיות. עם זאת, נתפסים כמוצלחים יותר בהשוואה לרווקים שמעוניינים בקשר זוגי. יתרה מכך, רווקים שלא היו בקשר זוגי מעודם, נתפסים באופן שלילי יותר מאשר רווקים שבעברם היו בזוגיות.
גישות פמיניסטיות טוענות כי בניגוד לגברים רווקים, נשים רווקות סובלות מיחס שלילי מצד הציבור בשל תכתיבים חברתיים השוללים את הלגיטימציה בבחירה ברווקות. לפי גישות אלה, הסטיגמה החברתית כלפי נשים רווקות נובעת מתפיסת סטטוס זוגי זה כסטייה חברתית ממסלול החיים הנורמטיבי והרצוי ובכך מתייגת נשים אלו כבעלות פגימות אישיותית. התפיסה המקובלת בישראל היא שנישואים מהווים תנאי הכרחי להורות. עם זאת, בעשורים האחרונים נחלש התיוג השלילי של אימהות רווקות ושל ילדיהן בהשוואה לרווקות ללא ילדים. בעוד שלאימהות רווקות ניתנת הכרה חברתית חיובית יותר, רווקות ללא ילדים לא נהנות מלגיטימציה זו לאורך חייהן, זאת בשל ההנחה החברתית הרווחת שהורות מהווה הישג חשוב בחייהן של נשים.
סטיגמה ואפליה.
על פי גישות ביקורתיות, קיימת כיום בחברה הסתכלות על רווקות כסטטוס זמני בשל תפיסות חברתיות המעניקות חשיבות רבה לזוגיות ולנישואים. כך נוצר מצב שאין מספיק התייחסות ומבנים חברתיים שבאים לשרת אוכלוסייה זו . בחברה היוצאת מנקודת הנחה שרווקות היא סטטוס זמני שבהכרח ישתנה אין טעם לרווקים ורווקות להתאגד כדי לייצר קבוצות לחץ ולקבל זכויות. על כן רווקוּת לא הפכה לסוגיה פוליטית בקרב תנועות לשינוי חברתי. גורם נוסף המקשה על התאגדות פוליטית נעוץ בעובדה שנשים וגברים נרתעים מהזדהות עם קטגוריית זהות זו אשר לה משויכות סטיגמות רבות. יתרה מזאת, קיימת תפיסה כי הרווקות מהווה בעיה חברתית שיש למצוא לה פתרון.
ביטויים חברתיים לסטיגמה.
רווקים ורווקות מתארים כי הלחץ החברתי המופעל עליהם להינשא מתבטא באופנים מגוונים בחיי היומיום ומשפיע על רווחתם האישית. יחס חברתי זה עשוי לבוא לידי ביטוי בהערות ומיקרו-אגרסיות, מצד הסביבה המשפחתית והקרובה ואף מזרים, אשר מגלמות בתוכן את ההנחה הרווחת כי על האדם להתחתן ולהביא ילדים. היבטים אלו באים לידי ביטוי באמצעים בלתי פורמליים כמו מבצעים המיועדים לזוגות, מבנים והן במדיה הפופולרית. בתרבות הפופולרית מופיעים ייצוגים רבים של חיי הרווקות, דרכם ניתן ללמוד על התפיסות החברתיות הרווחות אודות סטטוס זוגי זה. גם בספרות יש נטייה להציג רווקים ורווקות באור שלילי ולשייך להם תחושות כמו בדידות ואומללות. הסטיגמות הספרותיות כלפי נשים מתוחזקות באמצעות הדימוי של מכשפות. גם בשוק העבודה ובצרכנות ישנם מנגנונים חברתיים שאינם מוסדרים בחקיקה או במדיניות, ועלולים לגרום לאפליה של רווקים ורווקות, כגון דרישה מצד מעסיקים כלפי עובדים רווקים להתגייס יותר לטובת העסק, בעוד שכאשר מדובר בעובדות נשואות בעובדים נשואים, יש יותר הבנה למחויבויות המשפחתיות שלהם. בנוסף, ישנם עסקים המשווקים שירותים לזוגות נשואים במבצעים והנחות, שאינם מוצעים לרווקים ולרווקות, ואף בעלי דירות המסרבים להשכיר אותן לרווקים, ומוכנים להשכיר רק לזוגות ולמשפחות.
השפעות פסיכולוגיות.
בסדרת מחקרים נבדקו תפיסות של רווקים ורווקות לעומת נשים וגברים בזוגיות, כמו גם מאפיינים של רווקים ורווקות לעומת גברים ונשים בזוגיות, כפי שדורגו על ידי הנבדקים עצמם, ושופטים עיוורים לתנאי מערך המחקר. במחקר אחד התבקשו הנבדקים להעריך פרופילים של אנשים לגבי חוויות חייהם ומאפייני אישיותם. נמצא שאנשים נוטים לדרג באופן חיובי יותר אנשים בזוגיות לעומת רווקים בכל הממדים, למעט פתיחות לחוויות. כלומר, רווקים ורווקות נתפסים כפחות בטוחים בעצמם, שבעי רצון מהחיים, מושכים פיזית, מצפוניים, מוחצנים, נעימי הליכות, וכיותר נוירוטיים.עם זאת, כאשר הנבדקים, שהיו בעצמם אנשים רווקים או בזוגיות, דרגו את עצמם על אותם מדדים, לא לא נמצאו הבדלים בין הדרוגים. מכאן עולה, שבעוד שרווקים נתפסים כבעלי מאפיינים פחות חיוביים, הבדלים כאלו לא עולים בדיווח עצמי. באותו מחקר נבדקו גם מדדים של שביעות רצון מהמצב הזוגי, עבור רווקים, נשואים, ואנשים בזוגיות. נמצא שרווקים ורווקות נתפסו כפחות שבעי רצון מהמצב הזוגי, וכיותר בודדים. בנוסף, נמצא שנבדקים רווקים אכן דרגו את עצמם כפחות שבעי רצון ממצבם הזוגי וכיותר בודדים, מאשר נבדקים נשואים או בזוגיות, זאת, בהלימה עם התפיסה הרווחת אודות חוויתם של רווקים. בשני מערכים נוספים הוערכו מדדים של יכולות חברתיות, שביעות רצון מהחיים, ביטחון עצמי, ומידת היותם מושכים פיזית, על ידי שופטים, בנוסף לכך הנבדקים נשאלו על מדדים אלו בשאלוני דיווח עצמי, והתבקשו להעריך אחד את השני. לא נמצאו הבדלים משמעותיים בין הדירוגים עבור נבדקים רווקים ונשואים.
גם בניתוח נתונים של יוזמת סקרים אירופאית (European Social Survey) משנת 2006 נשים וגברים רווקים ונשואים דירגו את עצמם על מדדים של שביעות רצון מהחיים וביטחון עצמי, ולא נמצאו הבדלים משמעותיים.
מחקרים אלו מעידים כי אנשים נוטים לתפוס רווקים ורווקות כבעלי מאפיינים שליליים ביחס לגברים ונשים נשואים או בזוגיות, אך כאשר מעריכים מאפיינים אלו בפועל אצל רווקים ביחס לנשואים או אנשים בזוגיות, לא נמצאים הבדלים משמעותיים. עם זאת, רווקים ורווקות מעריכים את עצמם כמי חשים יותר בדידות, ורצון להיות בקשר זוגי, אך כאשר משווים דירוגי דיווח עצמי (ללא הקשר לסטאטוס זוגי) לא עולים הבדלים גם בממדים אלו.
הבדלים מגדריים.
גישות פמיניסטיות טוענות כי מצבן של נשים רווקות שונה ממצבם של גברים רווקים, וכי נשים מראש מגיעות מנקודת פתיחה אחרת בגלל מעמדן וכוחן בחברה. ערכן הנתפס של נשים נמצא ביחס הפוך לגיל שלהן מכיוון שהחברה מודדת אותן על סמך מראה חיצוני והפוריות שלהן. על כן קיימת צפייה חברתית מנשים בגיל הפוריות לחפש זוגיות. חוסר עניין בזוגיות נתפס כהתנהלות שאינה נורמטיבית. וההנחה לגבי נשים רווקות מעל גיל מסוים, היא שאם הן לא נמצאות בזוגיות, זה מאחר שהן לא מוצלחות, שיש דבר מה חסר בחייהן, ושאין להן אפילו את המסוגלות להכיל פשרות בנוגע לבן זוג אפשרי. לעומת זאת, נראה כי גברים רווקים נתפסים כמסתוריים או נהנתנים ויחוו את האפליה בעיקר בקושי להביא ילדים. גם לנשים רווקות יהיה קושי בהיבט זה אך בעוד נשים במצב סוציואקונומי מסוים יכולות לאפשר לעצמן להביא ילדים באופן עצמי המצב מבחינת גברים מוגבל יותר .
מדיניות וחקיקה.
בעולם.
ארצות הברית.
מיסוי.
ב-1948 הקונגרס חוקק נחקק חוק "החזר מס הכנסה משותף", וזאת על מנת ליצור אחידות בין מדינות שבהן רכוש שצבר אדם נשוי נחשב כשייך לו בלבד, לבין מדינות שבהן הרכוש נחשב כשייך לשני בני הזוג. ב-1951 החוק עודכן, כך שאנשים שאינם נשואים אך עומדים בראש משק בית עם בני משפחה תלויים, מקבלים החזרי מס, אם כי בסכומים נמוכים מאלו של אנשים נשואים. במצב זה, רווקים שלמו מיסים בסכומים שנעו בין הגבוהים ב-20%-40% יותר מאשר זוגות נשואים עם הכנסה מקבילה. לכן, ב-1969 חוקק נחקק חוק לפיו הפער במיסוי בין רווק לבין זוג נשוי עם אותה הכנסה לא יעלה על 20%. המצב כיום הוא שבכל מדרגות המס רווקים משלמים יותר מיסים מזוגות נשואים.
בנוסף, מתנות שערכן עולה על 12,000 דולר מחויבות במס המושת על מקבל המתנה, אלא אם כן הוא נשוי לנותן המתנה. נישואין לנותן המתנה היא ההחרגה היחידה למס המתנות.
שירות פדרלי צבאי או אזרחי.
בני זוג נשואים של חיילים ויוצאי צבא, או עובדים בשירות פדרלי אזרחי, זכאים למגוון הטבות כלכליות ורפואיות.
ביטוח לאומי וביטוחים פרטיים.
תוכניות רבות של ביטוחי בריאות פרטיים לעובדים כוללות ביטוח לבני זוג נשואים. בנוסף, כאשר אדם נשוי נפטר, אלמנתו זכאית להטבות, בעוד שכשאדם רווק נפטר, סכום זה חוזר לקופת המדינה.
סין.