ניהול מדעי היא תיאוריה בניהול המנתחת את רצף הפעולות במהלך עבודה. גישה זו, מתחום ניהול משאבי אנוש מניחה כי ניתן להגיע ליעילות מרבית בארגון על ידי צמצום התכנון המערכתי שבאחריותו, ויצירת מערכת תגמול כספית מדויקת, המבוססת על חלוקת המטלות השונות ופישוטן, ועל יצירת מערכת מסודרת ובעלת פיקוח צמוד ככל הניתן. הניהול המדעי שואף ליצירת כללים אובייקטיביים כלל-אנושיים, שעל פיהם ניתן לנהל כל ארגון באשר הוא ביעילות המרבית. הנחת היסוד של גישה זו היא שמניעי העובד הם כלכליים בלבד, וחשיבתו רציונלית.
הניהול המדעי פותח בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 על ידי קבוצת מהנדסים אמריקאים, ובראשם פרדריק וינסלאו טיילור. שיטה זו מכונה גם טיילוריזם, על שמו של טיילור.
עם פיתוח הניהול המדעי, הוא התקבל באהדה בחוגי ניהול נרחבים, אך עם זאת גם גרר התנגדות רבה, בעיקר מכיוונם של איגודי עובדים, שחששו מהרעת תנאי העבודה. המתנגדים לטיילוריזם טענו, בין היתר, כי המדידות שנעשו אינן אנושיות, ואינן לוקחות בחשבון את תוצאות ההתמדה בעבודה לאורך זמן. דוגמה לטענות כאלו היא המדידות שביצע טיילור על פועל אמריקני בעל יכולות גופניות יוצאות דופן, שכונה על-ידו 'השור האנושי'.
הניהול המדעי אומץ רק באופן חלקי הן מפני שמנהלים רבים לא הסכימו לחלקים ממנה (ובעיקר להעלאת השכר בהתאם לתפוקה) והן בשל לחצי העובדים, ובפועל נקבעו תנאי העבודה ברוב המקרים תוך משא ומתן בין הגורמים השונים, ולא על פי עקרונות הניהול המדעי.
חוקרי הניהול המדעי העניקו חשיבות רבה לחקר העבודה. התחום העיקרי אותו חקרו היה חקרי זמן ותנועה בעבודה, כלומר – מדידה כמותית-מדעית של יכולת הביצוע של מטלות שונות על ידי בן אדם, ויישום התוצאות בקביעת כללי העבודה. כמו כן, פיתחו חוקרי הניהול המדעי תחומי מחקר חדשים במסגרת חקר העבודה, כדוגמת ניתוח עיסוקים והנדסת אנוש.
עקרונות הניהול המדעי.
חקר זמן ותנועה – טיילור השתמש בכלים מכוילים ומדד את הזמן שלוקח לפעולה להתרחש על פי הפועל החרוץ, וקבע זאת כסטנדרט. כדי להגיע לרמות הביצוע הוא ערך "ניתוח עיסוקים".
סטנדרטיזציה – קביעת תקן מחייב לכולם. יצירת מנגנון אחיד המחייב את כל העובדים והמנהלים. מי שמגיע לסטנדרט הוא בסדר, מי שמעבר מתוגמל, ומי שפחות מקבל פחות מהתקן.
חלוקת עבודה – יצירת התמחות שאמורה להקל על מנהלים, כך שלא יאלצו להתעסק בכל התחומים בו זמנית. חלוקת העבודה משפיעה על המבנה הארגוני. החסרון – כאשר אחד העובדים נעדר אין מי שימלא את מקומו. לכן טיילור מציע סבב עיסוקים שבו כל אחד מהעובדים יודע את כל הפעולות.
תיאום – אנו מבחינים בין שני סוגים:
מבנה פונקציונלי – יש שני אספקטים לפעילות:
המטרה המרכזית של יחידות המטה היא בסיוע לאנשי הקו לממש את עבודתם בצורה טובה יותר.
רעיון העבודה האינדיבידואלית – השקעה בכל עובד באופן אינדיבידואלי כדי שכל עובד יעבוד בנפרד ועל ידי כך תמנע התארגנות של עובדים נגד הארגון.
תגמול חומרי – אדם מונע על ידי דחפים, תגמול חומרי מדרבן את העובד לעבוד טוב יותר, אך בהדרגה יש ירידה במוטיבציה, כלומר תגמול חומרי לאורך זמן גם נשחק, ולכן יש לשלב בין תגמולים חומריים לבין תגמולים לא חומריים.
הפסקות בעבודה – כדי שעובד יהיה יעיל יותר יש צורך לתת לו הפסקות. אי אפשר לעבוד לאורך זמן ללא הפסקה.
שיפור התנאים הפיזיים – תנאים פיזיים טובים יותר יביאו ליעילות העובד.
הכשרה והדרכה – תביא להתמקצעות של העובד, הוא יהיה טוב יותר בעבודתו ועל ידי כך יהיה יעיל יותר.
בקרה – פיקוח, העובד לא יכול לעשות מה שהוא רוצה, ולכן יש לפקח עליו.
בקרה הדדית – קבלת בקרה מעמית אחר למקצוע/ ארגון אחר שעוסק באותו התחום.
16 בינואר
16 בינואר הוא היום ה-16 בשנה בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 349 ימים (350 בשנה בשנה מעוברת).
18 בינואר
18 בינואר הוא היום ה-18 בשנה, בשבוע ה-3 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 347 ימים.
19 בינואר
19 בינואר הוא היום ה-19 בשנה, בשבוע ה-3 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 346 ימים (347 בשנה מעוברת).
20 בינואר
20 בינואר הוא היום ה-20 בשנה, בשבוע ה-3 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 345 ימים (346 ימים בשנה מעוברת).
21 בינואר
21 בינואר הוא היום ה-21 בשנה בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 344 ימים (345 ימים בשנה מעוברת).
22 בינואר
22 בינואר הוא היום ה-22 בשנה, בשבוע ה־4 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 343 ימים (344 ימים בשנה מעוברת).
23 בינואר
23 בינואר הוא היום ה-23 בשנה בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 342 ימים (343 ימים בשנה מעוברת).
24 בינואר
24 בינואר הוא היום ה-24 בשנה בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 341 ימים (342 ימים בשנה מעוברת).
25 בינואר
25 בינואר הוא היום ה־25 בשנה בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 340 ימים (341 ימים בשנה מעוברת)
26 בינואר
26 בינואר הוא היום ה־26 בשנה בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 339 ימים (340 ימים בשנה מעוברת).
27 בינואר
27 בינואר הוא היום ה-27 בשנה בשבוע ה-5 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 338 ימים. (339 בשנה מעוברת)
28 בינואר
28 בינואר הוא היום ה-28 בשנה בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 337 ימים (338 בשנה מעוברת).
29 בינואר
29 בינואר הוא היום ה-29 בשנה, (29 בשנה מעוברת) בשבוע ה-5 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 336 ימים. (337 בשנה מעוברת)
30 בינואר
30 בינואר הוא היום ה-30 בשנה בלוח הגרגוריאני, נשארו עוד 335 ימים (336 בשנה מעוברת).
31 בינואר
31 בינואר הוא היום ה-31 בשנה, בשבוע ה-5 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 334 ימים (335 בשנה מעוברת).
ינואר
ינואר (מלטינית Ianuarius, ההגייה העברית נגזרת מהשפה הגרמנית) הוא החודש הראשון בלוח השנה הגרגוריאני.
חודש זה נקרא על שם האל הרומאי יאנוס, שהוא אל השערים, ההתחלות והסיומים, הוא מתואר כבעל שני פנים, שאחד מהם מביט לעבר העבר והאחר צופה אל העתיד ולכן על שמו של אל זה נקרא החודש שבו השנה הקודמת מסתיימת והשנה החדשה נפתחת ומתחילה, חודש זה הוא חודש ינואר.
כיום החודשים ינואר ופברואר הם החודשים הראשונים בשנה, אולם למעשה הם חידוש מאוחר ונוספו על ידי נומה פומפיליוס, מלכה השני של רומא העתיקה, במאה השביעית לפני הספירה. ביסודו, היה לוח השנה הרומי בן עשרה חודשים בלבד. השנה הרומית החלה במולד הירח הראשון שאחרי יום השוויון האביבי, והסתיימה בחורף. השנה לא כללה את חודשי החורף, מכיוון שלא התבצעה בהם פעילות חקלאית. כך שהחודש הראשון של השנה הרומית היה מרץ.
בכל שנה, חודש ינואר מתחיל בדיוק באותו היום בשבוע שבו התחיל חודש מאי בשנה הקודמת. בשנים שאינן מעוברות, חודש ינואר מתחיל בדיוק באותו היום בשבוע שבו יתחיל חודש אוקטובר; ואילו בשנים המעוברות, חודש זה מתחיל גם בדיוק באותו יום בשבוע שבו יתחילו החודשים אפריל ויולי.
באזור של חצי הכדור הצפוני, ינואר הוא חודש חורפי ואילו באזור חצי הכדור הדרומי, ינואר הוא חודש קיצי.
בחודש ינואר יש 31 ימים.
בישראל חודש ינואר הוא שיא החורף ובו חלה תקופת הפריחה של צמחים רבים, חלקם התחילו לפרוח בדצמבר (כגון סביונים, חמציצים ונרקיסים) וחלקם רק בינואר (כגון כלנית מצויה, רקפת מצויה, אירוס ארצישראלי ומרגנית השדה).
פרדריק וינסלאו טיילור
פרידריק וינסלאו טיילור (באנגלית: Frederick Winslow Taylor; 20 במרץ 1856 - 21 במרץ 1915) היה מהנדס אמריקאי שעסק בעקרונות הניהול, ופיתח את גישת הטיילוריזם (הניהול המדעי). כמו כן, היה שחקן טניס וגולף, השתתף באולימפיאדת פריז בתחרות גולף וזכה במקום הרביעי.
ביוגרפיה.
טיילור נולד למשפחה אמידה בפילדלפיה שבפנסילבניה. כנער למד מספר שנים בצרפת ובגרמניה. הוא התקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד, אך ויתר עליהם בשל קשיי ראייה. מ-1874 הוא עבד כשוליית מכונאי, ובמהלך עבודתו למד להכיר את תנאי העבודה השוררים במפעלים. במקביל למד לתואר בהנדסה בלימודי ערב, והוסמך למהנדס ב-1883. ב-1884 נישא ללואיז ספונר. 17 שנים אחר כך אימצו בני הזוג שלושה ילדים יתומים.
טיילור התקדם בהדרגה בסולם התפקידים במפעל הפלדה בו עבד, עד שהגיע למשרת מהנדס ראשי במפעל. ב-1890 התמנה למנכ"ל ומהנדס-יועץ, וב-1893 פתח חברת ייעוץ משלו בפילדלפיה. ב-1898 הצטרף לחברת "בית לחם סטיל", ופיתח עם הצוות שלו מתכת חדה לחיתוך מתכות (High speed steel). על פיתוח זה זכה ב-1900 במדליית זהב אישית בתערוכה העולמית של פריז (1900), ובמדליית זהב ממוסד פרנקלין למדע בפילדלפיה.
ב-1901 נאלץ לעזוב את "בית לחם סטיל" בשל יריבות עם מנהלים אחרים. ב-1906 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד למדעים מאוניברסיטת פנסילבניה. בתקופה זו כתב מספר מאמרים וספרים על עקרונות הניהול. בהמשך הפך לפרופסור בבית הספר לעסקים בדארטמות' קולג'.
טיילור נפטר מדלקת ריאות בגיל 59.
הניהול המדעי.
טיילור נחשב לאבי הניהול המדעי ולאחד מאבות הניהול בכלל. הוא הפך את הניהול למקצוע, וספרו ובמיוחד מאמרו על עקרונות הניהול המדעי מ-1911 נחשבים לאבן דרך בתולדות הניהול והתמקצעותו.
טיילור הגיע ממסורת של לימודי הנדסה, בעיקר הנדסה מכנית, ולכן הביא עמו עקרונות ניהול שנחשבו מדעיים. הדבר תרם לכך שהצליח למנף את הניהול, שהיה בתקופתו מקצוע לא מוכר וחסר יוקרה, ולהפוך אותו לחלק מהנוף הארגוני, שהורכב עד אז בעיקר מבעלי הארגון (בעלי הון ואמצעי ייצור) והעובדים (מעמד הפועלים).