עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עזב להולנד ומשם עבר ללונדון ב-1935. בלונדון חי בהמפסטד יחד עם גרופיוס וגולים אחרים מגרמניה מבין אנשי הבאוהאוס. השניים ניסו להקים סניף של באוהאוס בלונדון, אך לא קיבלו תמיכה כספית. פנייתו של מוהוי-נאג' למשרות הוראה נדחו והא עבד בעיקר כצלם אדריכלות עבור המגזין Architectural Review. בן-ארצו הבמאי אלכסנדר קורדה ביקש ממנו עיצוב לסרט המדע הבדיוני "Things to Come", אולם בסופו של דבר דחה את הצעתו.
בארצות הברית.
ב-1937 עבר מוהולי-נאג' לשיקגו, שם ייסד וניהל את "הבאוהאוס החדש". בית הספר נסגר מחוסר מימון שנה לאחר הקמתו, ונפתח מחדש ב-1939 בשם "המכון לעיצוב" (כיום IIT Institute of Design). בשנת 1946 הוא נפטר מלוקמיה בשיקגו. אוניברסיטה לאמנות ועיצוב בבודפשט קרויה על שמו (Moholy-Nagy Művészeti Egyetem).
לסלו מוהולי-נאג'י
עקיבא כהן
עקיבא כהן (נולד ב-20 בספטמבר 1944) הוא חוקר תקשורת, פרופסור אמריטוס בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
כהן נולד בשנת 1944 בארצות הברית לאברהם ואטל, עמם עלה לארץ בשנת 1951. את התואר הראשון שלו, בפסיכולוגיה וסוציולוגיה השלים בשנת 1966 באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר השני בתקשורת, השלים כהן באוניברסיטת מדינת מישיגן בשנת 1971. שנתיים לאחר מכן, ב-1973 השלים את לימודי הדוקטורט באותו מוסד. הוא נשוי לפרופ' אסתר כהן, פסיכולוגית קלינית ופרופסור אמריטה במגמה לפסיכולוגיה חינוכית וקלינית באוניברסיטה העברית. לבני הזוג שני ילדים וששה נכדים.
קריירה אקדמית.
עם סיום הדוקטורט, שימש כהן כמרצה בחוג לתקשורת באוניברסיטה העברית בירושלים, שם התקדם בהמשך גם לדרגת מרצה בכיר ופרופסור חבר. בין השנים 1986–1990 כיהן בתפקיד ראש מכון המחקר לקומוניקציה על שם משפחת סמארט ובין 1990–1993 שימש כראש המחלקה לתקשורת ועיתונאות. בשנת 1995 ייסד את החוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב, הועלה לדרגת פרופסור מן המניין ושימש כראש החוג הראשון בין השנים 1995–2000. כהן היה מרצה אורח במספר מוסדות אקדמיים בחו"ל, ביניהם בארצות הברית, אוניברסיטת המדינה של מישיגן, אוניברסיטת קולומביה ניו יורק, אוניברסיטת מרילנד, אוניברסיטת רטגרס, אוניברסיטת פנסילבניה והאוניברסיטה הלאומית צ'נג-צ'י בטאיוואן.
כהן נבחר כעמית (Fellow) של ואף כיהן בעבר כנשיאה, הישראלי היחיד שכיהן בתפקיד. הוא פרסם 11 ספרים, פרקים בספרים ערוכים ועשרות מאמרים, בעיקר בתחום חקר החדשות בכלל ובהקשר השוואתי-בינלאומי בפרט. בין ספריו בתחום זה :
Foreign News on Television (2013)
News Around the World: Content, Practitioners and the Public (2006)
Media Minorities and Hybrid Identities (2006)
The Holocaust and the Press (2002)
Framing the Intifada: People and Media (1993)
Social Conflict and Television News (1990)
כהן היה גם בין החלוצים במחקר אודות הטלפונים הניידים בעולם ואף היה ממחבריו, ביחד פרופ' דפנה למיש ופרופ' עמית שכטר של הספר הראשון שעסק בטלפון הנייד בישראל -
The Wonder Phone in the Land of Miracles: Mobile Telephone in Israel (2008).
כהן הוזמן במהלך הקריירה לתת הרצאות וסמינרים רבים במוסדות אקדמיים בעולם, ביניהם ארצות הברית, פולין, פורטוגל, טאיוואן, ברזיל, הונג קונג, סין, הולנד, גרמניה, אוסטרליה, דרום אפריקה ועוד. הוא זכה במענקי מחקר מקרנות שונות, כולל הקרן הלאומית למדע (ISF), הקרן הדו-לאומית ישראל-ארצות הברית (BSF), הקרן הדו-לאומית ישראל-גרמניה (GIF), Ford Foundation, Markle Foundation, Turner Broadcasting (CNN), The Konrad Adenauer Stiftung, וחברת סלקום. הוא שימש כעורך של כתב העת של האגודה הישראלית לתקשורת, "מסגרות מדיה: כתב עת ישראלי לתקשורת".
בין תלמידיו לתארים מתקדמים ניתן למנות בין השאר את פרופ' דפנה למיש, פרופ' נלי אליאס, פרופ' גדעון קוץ, רזי ברקאי; ד"ר נחמן שי, ד"ר מרגלית טולדנו, ד"ר תמר צמח, ד"ר עינת לחובר, ד"ר אורנית קרביץ וד"ר ערגה אטד.
באוקטובר 2012 פרש כהן לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 2015-2012 כיהן כראש החוג לתקשורת וראש רשות המחקר במכללה האקדמית עמק יזרעאל.
תפקידים ציבוריים.
לצד תפקידיו האקדמיים, שימש תפקידים שונים, בין השאר: יו"ר הוועדה לתוכנית הלימודים בתקשורת במשרד החינוך, חבר ועדת לבני, חבר מליאת רשות השידור, וכיום הוא חבר בוועדת האיתור למועצה של תאגיד השידור הציבורי.
מוהולי-נאג'
האנדרטה לזכר כ&quot;ג יורדי הסירה (תל אביב)
האנדרטה לזכר כ"ג יורדי הסירה בתל אביב, נמצאת בגינה מטופחת בשיכון למד בין רחוב יהודה בורלא ודרך נמיר.
מבנה.
הכניסות לגינה הן מרחוב בורלא ומדרך נמיר. בפתח הכניסות שלטי ברזל עליהם כתוב: לזכר כ"ג יורדי הסירה, תש"א, 1941.
במרכז הגינה נמצא לוח שיש עליו מופיעים שמות כ"ג יורדי הסירה ומייג'ור אנטוני פאלמר שסופח אליהם מטעם השלטונות הבריטים. על הלוח חקוק:
האנדרטה היא מעשה ידיה של הפסלת נחמה אופק (1914-1996), ונחנכה בשנת 1991. האנדרטה מתארת סירה נטרפת בין גלי הים כשחציה שקוע בים. בתוך הגלים נראים ראשים, ידיים, רגלים ונעליים של האנשים הטובעים.
כ"ג יורדי הסירה הונצחו במקומות נוספים בישראל ובראשם בהר הרצל בירושלים. עמוד זיכרון מוצב גם על גדות הירקון בתל אביב, במקום שבו התאמנה הקבוצה לפני יציאתה לפעולה.
אימפולסיביות
אִימְפּוּלְסִיבִיּוּת (בעברית: פַּרְצָנוּת) היא צורת התנהגות המאופינת בפעולה ללא מחשבת תחילה.
משום שפעולה אימפולסיבית מתבצעת ללא מודעות להשלכות האפשריות, יש בה מרכיב של אקראיות, כך שלעיתים היא מובילה לתוצאות חיוביות ולעיתים לשליליות.
מקור השם אימפולסיביות הוא מהמילה "אימפולס", שמשמעותה דחף.
מאפיינים.
אימפולסיביות מאופיינת על פי רוב כנטייה לפעול על פי גחמות רגעיות, תוך התעלמות מכל התייחסות רציונלית לאסטרטגיות ארוכות טווח המיועדות להוביל להצלחה. להתנהגות אימפולסיבית יכולים להיות יתרונות וחסרונות בהתאם להקשר שבו היא מתרחשת. היבטים אלו יתוארו באופן נרחב יותר בהמשך.
במחקר נהוג להבחין בין שני היבטים של אימפולסיביות:
הבחנה בין אימפולסיביות לקשיי אינהיביציה.
כאמור, חוסר יכולת להימנע מתגובה הקשור ליכולת דיכוי התגובה מקושר לעיתים לפעולה אימפולסיבית או תנועה אימפולסיבית. עם זאת, למרות שבשני המקרים התוצאות יכולות להיות דומות ישנו הבדל במנגנונים העומדים בבסיסם.
אינהיביציה (עכבה) היא היכולת להימנע או לעצור פעולה לא רצויה. בהתאם לכך פגיעה באינהיביציה עלולה להקשות על האדם להימנע מפעולות לא רצויות. עם זאת בשונה מתגובות אימפולסיביות הנעשות ללא שיקול דעת, במקרים של אינהיביציה לקויה האדם מודע להשלכות השליליות העשויות להיות למעשיו ולמרות זאת לא מצליח למנוע אותן.
עם זאת, לאדם אימפולסיבי ללא בעיות בעכבה לא יהיה כל קושי להימנע מתגובה אם הוא מודע לכך שתוביל לתוצאות שאין הוא מעוניין בהן.
בנוסף, אנשים בעלי נטייה לאימפולסיביות מתבססים רבות על המזל, משום שהסבירות שבה תגובה אימפולסיבית תביא לתוצאות רצויות היא אקראית. להבדיל, אנשים עם קושי בעיכוב תגובה מדווחים רבות על רגשות חזקים של חוסר אונים ותסכול מכך שאין ביכולתם להימנע מתגובות שהם יודעים שאינן רצויות להם, אשר לעיתים יכולות אף להיות פוגעניות עבורם או עבור הסביבה.
בחירה אימפולסיבית.
אחד המאפיינים העיקריים של התנהגות אימפולסיבית הוא הפחתה בערכן של תוצאותיה העתידיות של פעולה מסוימת - Delay discounting. הפחתה זו אינה קשורה בסוג התוצאה והיא מתרחשת עבור תוצאות חיוביות ושליליות כאחד. על כן, היא יכולה לבוא לידי ביטוי במספר דרכים אשר משפיעות על תהליכי קבלת החלטות והיכולת לדחיית סיפוקים. למשל:
השלכות.
האימפולסיביות כוללת אוסף של תופעות הקשורות זו לזו, כך שיש צורות שונות של התנהגות אימפולסיבית. בהתאם לכך, ההשלכות של ההתנהגות האימפולסיבית יכולות לתרום לרמת התפקוד האדם בחיי היום יום או לפגוע בה.
האימפולסיביות היא תכונה נפוצה אשר קיימת אצל כל האנשים במידה כזו או אחרת.
כאשר התנהגותו של האדם אינה חורגת מתחום הנורמה היא יכולה להיות מקובלת חברתית ואף לסייע לניצול הזדמנויות. עם זאת, כאשר האימפולסיביות מובילה להתנהגות בלתי מקובלת, עלולות להיות לכך השלכות ליכולת של האדם להשתלב בחברה. במקרים קיצוניים האימפולסיביות יכולה להוביל להפרעות שונות בתפקוד של האדם.
יתרונות ואימפולסיביות נורמטיבית.
התנהגות אימפולסיבית לא תמיד גוררת אחריה השלכות שליליות. זאת במיוחד במקרים שבהם היא מובילה את האדם לנצל במהירות הזדמנויות חד פעמיות שלא ישובו.
סביר להניח שאם התנהגויות אימפולסיביות היו מזיקות במידה משמעותית הן לא היו שורדות את תהליך האבולוציה של האדם. היתרונות של האימפולסיביות באים לידי ביטוי בעיקר עבור מצבים של חוסר ודאות, אשר מאפיינים את החיים בטבע.
הנטייה להעדיף תגמולים קטנים ומידיים על פני תגמולים גדולים אך רחוקים יותר אינה מאפשרת לנצל את מלוא האפשרויות העתידיות. על כן ניתן לפרש אותה כחיסרון משום שהיא יכולה להוביל לניצול בלתי יעיל של משאבים סביבתיים. עם זאת, במקרים בהם השהייה עלולה למנוע את השגתם של תגמולים עתידיים פוטנציאליים, בחירה בתגמול האפשרי בזמן נתון מאפשרת הבטחה של השגתו כנגד הסכנה לוותר עליו ולא להשיג דבר בהמשך.
במילים אחרות, האימפולסיביות יכולה להיות ביטוי של שנאת סיכון או שנאת הפסד.
עמדה זו באה לידי ביטוי באמרה "טובה ציפור אחת ביד משתיים על העץ".
בהתאם לכך, לאימפולסיביות ישנו תפקיד משמעותי במסגרת ההתנהגות הנורמלית.