לאחר שלידיה נכבשה בידי כורש וסופחה אל ממלכת פרס האחמנית, מינה כורש אדם בשם טבלוס כסטרפ של האזור. טבלוס קבע את מושבו בסרדיס, כורש הפקיד בידי פקטיאס אוצר של זהב שהיה אמור להגיע אל טבלוס, אולם פקטיאס ניצל את הזהב כדי לשכור שכירי חרב ועורר את הערים השונות באסיה הקטנה למרד כללי נגד פרס. המורדים הטילו מצור על סרדיס וטבלוס הגן עליה בחרוף נפש. כורש מיהר ושלח את מזרס לדכא את המרד. פקטיאס נבהל כששמע על כך ונמלט לעיר קימי. מזרס דרש מאנשי העיר להסגיר אותו, הם שאלו את האורקל המקומי שהשיב להם שעליהם לעשות כמצוותו של מזרס, אולם אנשי קימי היו מסופקים והחליטו לשלוח את פקטיאס למיטילנה. אנשי מיטלינה הסכימו להסגיר את פקטיאס תמורת תשלום, אולם אנשי קימי התחרטו ומיהרו להעביר את פקטיאס לכיוס, אולם אנשי כיוס מסרו אותו לפרסים תמורת שטחים. לא ברור מה עלה בגורלו.
לואי פינקלסטין
מזרס
מזרס היה מצביא מדי שפעל בשירות כורש.
ביוגרפיה.
לאחר שלידיה נכבשה בידי כורש וסופחה אל ממלכת פרס האחמנית, מינה כורש אדם בשם טבלוס כסטרפ של האזור. טבלוס קבע את מושבו בסרדיס, כורש הפקיד בידי לודי בשם פקטיאס אוצר של זהב שהיה אמור להגיע אל טבלוס, אולם פקטיאס ניצל את הזהב כדי לשכור שכירי חרב ועורר את הערים השונות באסיה הקטנה למרד כללי נגד פרס. המורדים הטילו מצור על סרדיס וטבלוס הגן עליה בחרוף נפש. כורש מיהר ושלח את מזרס לדכא את המרד. פקטיאס נבהל כששמע על כך ונמלט לעיר קימי. מזרס דרש מאנשי העיר להסגיר אותו, הם שאלו את האורקל המקומי שהשיב להם שעליהם לעשות כמצוותו של מזרס, אולם אנשי קימי היו מסופקים והחליטו לשלוח את פקטיאס למיטליני. אנשי מיטליני הסכימו להסגיר את פקטיאס תמורת תשלום, אולם אנשי קימי התחרטו ומיהרו להעביר את פקטיאס לכיוס, אולם אנשי כיוס מסרו אותו לפרסים תמורת שטחים. לא ברור מה עלה בגורלו.
לאחר מכן קיבל מזרס הוראה לכבוש את שאר הערים ששיתפו פעולה עם פקטיאס. הוא כבש את פירארני ומגנסיה אולם אז חלה ומת. את המשימה השלים הרפגוס.
ממשלת ישראל השלושים וארבע
ממשלת ישראל השלושים וארבע המכונה גם "ממשלת נתניהו הרביעית" הייתה ממשלת ישראל, בראשותו של בנימין נתניהו. הממשלה הושבעה ב-14 במאי 2015, וזכתה לאמון הכנסת העשרים, שנבחרה בבחירות שנערכו ב-17 במרץ 2015.
בממשלה כיהנו, בשיא גודלה, מלבד ראש הממשלה, 22 שרים, כאשר שש הסיעות שהרכיבו את הקואליציה הן: הליכוד, כולנו, הבית היהודי (שבשלהי ימיה התפלגה לימין החדש, איחוד מפלגות הימין, ימינה והבית היהודי – האיחוד הלאומי), ש"ס, יהדות התורה וישראל ביתנו.
במהלך כהונתה בתקופת הכנסת העשרים כיהנו בתפקיד יושב ראש הקואליציה צחי הנגבי, דוד ביטן ודודי אמסלם, ובתפקיד ראש האופוזיציה יצחק הרצוג, ציפי לבני ושלי יחימוביץ'.
בעקבות המשבר הפוליטי בישראל, ממשלה זו היא בעלת תקופת הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל - מעל חמש שנים. זאת, עקב המשך כהונתה של הממשלה כממשלת מעבר, לאחר שלא הושבעה ממשלה חדשה בכנסת העשרים ואחת ובכנסת העשרים ושתיים. (קודם החזיקה בשיא ממשלת ישראל החמש עשרה).
הקמת הממשלה.
בשבוע שלאחר קיום הבחירות לכנסת העשרים קיים נשיא המדינה, ראובן ריבלין, סבב התייעצויות עם נציגי רשימות המועמדים שנבחרו לכנסת, בהתאם לחובתו לפי . שש רשימות, המייצגות 67 מנדטים, המליצו על הטלת תפקיד הרכבת הממשלה על בנימין נתניהו: הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס, יהדות התורה וישראל ביתנו (שהחליטה בסופו של דבר לא להיכנס לממשלה). רשימות המחנה הציוני ומרצ המליצו על הטלת התפקיד על יצחק הרצוג. עם פרסום תוצאות הבחירות הרשמיות, ב-25 במרץ 2015, הטיל הנשיא על נתניהו את מלאכת הרכבת הממשלה.
משלא הצליח נתניהו להקים ממשלה בתוך הזמן הקצוב על פי החוק, הוא קיבל, ב-20 באפריל 2015, ארכה של 14 ימים להקמתה.
ב-29 באפריל 2015 חתמו נציגי סיעת הליכוד על הסכמים קואליציוניים עם נציגי הסיעות כולנו ויהדות התורה. בהסכם עם סיעת כולנו הושם דגש על כלים לפתרון בעיית הדיור וסוכם שהתיקים שיופקדו בידי כולנו יהיו: משרד האוצר לרבות מינהל התכנון, משרד הבינוי לרבות רשות מקרקעי ישראל, המשרד להגנת הסביבה ומשרת סגן שר נוסף. בהסכם עם סיעת יהדות התורה הושם דגש על חיזוק מעמדו ותקצובו של החינוך החרדי שאינו רשמי, ביטול חוק הגיור, ייזום רפורמת הסיעוד ומתן רפואת שיניים חינם לילדים, השבת קצבאות הילדים לרמתן ב־2013, הורדת הדרישה למיצוי כושר השתכרות לצורך קבלת הטבות ממשלתיות שונות, וביטול הסנקציות הפליליות בחוק השוויון בנטל. כמו כן, הופקדו בידי יהדות התורה משרת סגן שר הבריאות וראשות ועדת הכספים. בהסכמים הקואליציוניים הליכוד הכניס סעיף מיוחד המחייב את כל סיעות הקואליציה לתמוך ברפורמות בשוק התקשורת שהממשלה תקדם, ואסור עליהן לתמוך בחוקים בנושא ששר התקשורת יתנגד אליהם.
ב-4 במאי חתמו הליכוד וש"ס על הסכם קואליציוני. על פי ההסכם קיבלה ש"ס את תיקי הכלכלה, הדתות, הנגב והגליל, וכן את ועדת החינוך וּשני סגני שרים.
ב-6 במאי, היום האחרון לארכה, כשעה ורבע לפני תום המועד להרכבת הממשלה, הודיע נתניהו לנשיא כי עלה בידו להרכיב ממשלה צרה בת 61 ח"כים, הכוללת את המפלגות: הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס ויהדות התורה. ההסכם הקואליציוני בין הליכוד לבית היהודי נחתם למחרת. על פי ההסכם, הבית היהודי קיבלה את תיקי החינוך, המשפטים, החקלאות, וכן את ראשות ועדת השרים לענייני חקיקה, והועדה למינוי שופטים, תפקיד סגן שר הביטחון הממונה על המינהל האזרחי, ראשות ועדת החוקה, חוק ומשפט ואחריות על החטיבה להתיישבות.
מפלגת יש עתיד עתרה לבג"ץ בעקבות מינוי חבר הכנסת יעקב ליצמן לסגן שר הבריאות ללא שר מעליו, וכן על הרכבת ממשלה המונה 20 שרים ולא 18, בניגוד למגבלה שיש עתיד העבירה בכנסת הקודמת. בג"ץ דחה את העתירות ואפשר לליכוד למנות את ליצמן לסגן שר וכן לתקן את החוק ולהגדיל את מספר השרים בממשלה. עם זאת, ב-23 באוגוסט קבע בג"ץ כי ליצמן לא יוכל להמשיך לכהן כסגן שר הבריאות במעמד שר, מה שהוביל למינויו כשר הבריאות. בהמשך תוקן החוק לאפשר סגן שר במעמד שר כשהשר הוא ראש הממשלה.
ב-14 במאי הביעה הכנסת אמון בממשלה החדשה, ובאותו יום הושבעה הממשלה במליאת הכנסת.
ציוני דרך ומדיניות.
הממשלה שהוקמה ב-14 במאי כללה 20 שרים, בהם שני שרים ללא תיק, בנוסף לראש הממשלה שהחזיק בכמה תיקים. בממשלה כיהנו כשרות בעת הקמתה שלוש נשים, לעומת הממשלה ה-33, בה היו בעת הקמתה 21 שרים, מתוכם ארבע שרות. ב-26 במאי 2016 נחתם הסכם הקואליציוני עם ישראל ביתנו ומספר השרות עלה לארבע.
קווי יסוד.
קווי היסוד של הממשלה:
מהחלטות הממשלה.
בשנת 2017 הוחלט, שיותר למנות במשרדי ממשלה שמונים יותר מ-150 עובדים משנה למנכ"ל כמשרת אמון של המנכ"לים, דהיינו, כמינוי פוליטי של השר.
ב-9 באוקטובר 2018 הודיעו ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר האוצר משה כחלון על מינויו של פרופסור אמיר ירון לנגיד בנק ישראל עם סיום כהונתה של קרנית פלוג. ב-18 בנובמבר 2018 הממשלה אישרה את מינויו.
ב-26 באוקטובר 2018 המליץ שר הביטחון אביגדור ליברמן, בהסכמת ראש הממשלה בנימין נתניהו, למנות את אלוף אביב כוכבי לרמטכ"ל ה-22 של צה"ל. ב-25 בנובמבר 2018 אישרה הממשלה את מינויו.
פעולות עיקריות.
מעקב אחר החלטות הממשלה הביצועיות
סיעות הקואליציה.
מספר חברי הכנסת החברים בקואליציה:
הרכב הממשלה.
בממשלה זו כיהנו 21 שרים חדשים – יואב גלנט, איילת שקד, חיים כץ, אופיר אקוניס, דני דנון, יעקב ליצמן, דוד אזולאי, יריב לוין, גילה גמליאל, זאב אלקין, אלי כהן, איוב קרא, מירי רגב, אבי גבאי, יצחק וקנין, יפעת שאשא-ביטון, אמיר אוחנה, רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ', דודי אמסלם וציפי חוטובלי.
14 שרים כיהנו בעבר כשרים בממשלה – בנימין נתניהו, סופה לנדבר, צחי הנגבי, בני בגין, משה כחלון, אביגדור ליברמן, אריה דרעי, גלעד ארדן, משה יעלון, אורי אריאל, יובל שטייניץ, נפתלי בנט, סילבן שלום וישראל כ"ץ.
שינויים.
חילופי שרים וסגני שרים וסיום כהונה:
ב-25 במאי 2015 הושבע גלעד ארדן לשר לביטחון הפנים ולשר לעניינים אסטרטגיים.
ב-1 ביוני 2015 נכנסה לתוקף התפטרותו של השר זאב בנימין בגין מהממשלה. בגין התבקש לפרוש לאחר מינוי השר גלעד ארדן, בשל חריגה ממכסת שרי הליכוד שנקבעה בהסכם הקואליציוני עם מפלגת כולנו.
ב-15 ביוני 2015 מונו חברי הכנסת ז'קי לוי וירון מזוז כסגני שרים מטעם הליכוד, ובכך גדל מספר סגני השרים בממשלה לתשעה.
ב-2 בספטמבר 2015 הושבעו שני שרים לתפקידם: יעקב ליצמן שחדל לכהן כסגן שר הבריאות ומונה לשר הבריאות בעקבות פסיקת בג"ץ, ואופיר אקוניס שכיהן כשר בלי תיק ומונה לשר המדע, הטכנולוגיה והחלל במקום דני דנון שהתפטר עקב בחירתו לשגריר ישראל באו"ם.
ב-1 בנובמבר 2015 הודיע אריה דרעי על התפטרותו מתפקיד שר הכלכלה, על מנת שבנימין נתניהו יקבל את סמכות שר הכלכלה להפעלת סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים, ובכך תתאפשר הוצאתו לפועל של מתווה הגז.
בדצמבר 2015 פרש שר הפנים, סילבן שלום, מהחיים הפוליטיים, והתפטר מהממשלה ומהכנסת בעקבות פרשות הטרדה מינית שיוחסו לו.