ב-2007 הוזהר מודי על ידי ועדת הבחירות של הודו, ביחס לנאומו במנגרול (עיר גדולה בגוג'ראט), בו הצדיק את הוצאתו להורג ללא משפט של סוהארבודין שייח, עבריין אשר נהרג ב-26 בנובמבר 2005 על ידי משטרת גוג'ראט. הוועדה הסתכלה על הנאום כ"מְרצה פעילות שעלולה להחמיר את ההבדלים בין הקהילות השונות". מודי נשא את נאומו בתגובה לנאומה של סוניה גנדי אשר כינתה אותו "סוחר מוות", בהתייחסה להריגתו של סוהארבודין. אמית שאה, פוליטיקאי הודי המקורב למודי, הואשם במעורבות בהרג אך זוכה על ידי בית המשפט.
צומות ושליחות של רצון טוב.
בשלהי 2011 ובראשית 2012, נטל על עצמו מודי סדרה של צומות, כחלק משליחות של רצון טוב, אשר נועדה להושיט יד לקהילה המוסלמית בגוג'ראט. מודי הכריז כי הוא מאמין שהצומות "יחזקו עוד יותר את סביבת ההרמוניה, אחדות ושלום של גוג'ראט". מודי החל להוציא לפועל את המשימה שנטל על עצמו ב-17 בספטמבר 2011, עם צום בן שלושה ימים, באחמדאבאד. לאחר מכן קיים מודי 36 צומות ב-26 מחוזות ושמונה ערים. עם זאת, צומות אלו לא התקבלו היטב על ידי כל המוסלמים; לדוגמה, מקרה אחד בו סירב מודי לחבוש כיפה אשר הוצעה לו על ידי איש דת מוסלמי בשם סייד אימאן שאהי סייד, נחשבה לעלבון על ידי איש הדת. &lt;BR&gt;
תקרית נוספת אירעה בגודהארה, האתר בו עלתה באש הרכבת בתקרית שהציתה את המהומות ב-2002: מספר אקטיביסטים עוכבו בחשד שתכננו להפגין נגד מודי.
על אף שהיו שמתחו ביקורת על הצומות של מודי כקמפיין של יחסי ציבור, מודי עצמו הכחיש שהשליחות שלו הייתה חיזור אחר "כל קהילה או דת מסוימת".
ב-2011 החמיא בית המשפט העליון לממשלת גוג'ראט, על מדיניות רכישת הקרקעות שלה, על כך ש"לא נרשמו תלונות על רכישה כפויה כלשהי", בעוד שבעיות של חקלאים ועניים אשר נעקרו, זורמות מכל המדינות האחרות.
מודי היה ראש השרים שכיהן בתפקיד את פרק הזמן הממושך ביותר בהיסטוריה של גוג'ראט.
ב-2014 נאם באספת האו"ם למען אימוץ יום היוגה הבינלאומי.
ראש ממשלה.
בשנת 2013 נבחר מודי להיות המועמד לראשות הממשלה מטעם מפלגת ה-BJP. המפלגה ניצחה בבחירות שנערכו בשנת 2014, ומודי נבחר לתפקיד ראש הממשלה. ב-2019 מודי נבחר בשנית.
נושאי פנים.
מודי נחשב ללאומן הינדי. תחת כהונתו מדינות שונות בהודו העבירו חוקים האוסרים על שחיטת פרות, הנחשבות קדושות בדת ההינדית. ב-2019 מפלגתו של מודי יזמה את ביטול האוטונומיה של קשמיר ופיצולה לשתי טריטוריות איחוד: ג'אמו וקשמיר ולדאק. בשנים 2017 פרצו שוב ושוב קרבות ירי בין חיילים מהודו ופקיסטן לאורך הגבול בקשמיר.
בנובמבר 2019 בית המשפט העליון בהודו קבע שעל חורבות מקדש בארברי, בעיר איודיה, שנבנו על מקדש הינדי, שייכות להינדים. לאחר מכן מודי אישר את בנייתו של המקדש מחדש וב-5 באוגוסט 2020 הוא חנך את תחילת הקמתו.
בסוף אוקטובר 2021 הורה בית המשפט העליון של הודו, לפי סמכות חוקתית, על הקמת ועדת חקירה עצמאית בפיקוח שופט עליון בדימוס. היא אמורה לבדוק חשדות לכך שממשלתו ריגלה נגד אזרחים עם חברה פרטית.
כלכלה.
ב-23 בינואר 2018, מודי הצהיר בוועידה הכלכלית בדאבוס כי "הגלובליזציה מאבדת מהאטרקטיביות".
בניגוד לקודמיו, מודי תומך בשוק חופשי ויזם רפורמות מקיפות בכלכלה ההודית .
בשנת 2020 ניסה מודי לקדם רפורמות בחקלאות בהודו, ונתקל בהתנגדות עזה שגרמה למחאת החקלאים. לבסוף, מודי החליט לבטלן.
יחסו לישראל.
מודי נחשב לפרו-ישראלי. ב-4 ביולי 2017 בא מודי לביקור רשמי ראשון של ראש ממשלה הודי בישראל, מודי ערך מספר סיורים עם בנימין נתניהו, במשך הביקור בן השלושה ימים. בשנת 2021, הזמין את ראש הממשלה נפתלי בנט לביקור בארצו.
מבצע שריון מגן
גלוסופוביה
טובה סנהדראית
לה רומנה
לה רומנה (בספרדית: La Romana) היא העיר השלישית בגודלה ברפובליקה הדומיניקנית ובירת מחוז לה רומנה. העיר שוכנת על חוף הים הקריבי מול האי קטלינה במרחק של 210 קילומטרים מבירת הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו.
היסטוריה.
העיר הוקמה ב-1897 כאשר ניתן זיכיון לחברה קובנית להקים בית זיקוק באזור. ב-1917 הוקמה טחנה גדולה לייצור סוכר מקני סוכר מהמטעים בסביבת לה רומנה. עם זאת התעשייה קרסה עם עליית מחירי הסוכר בעולם בעשורים הבאים.
העיר התאוששה בתחילת שנות השישים כאשר תאגיד אמריקני קנה את הטחנה והתחיל להשקיע בתעשיית הבטון, וכמו כן השקיע סכום של כ-20 מיליון דולר בשיקום לה רומנה ובניית בתי ספר, מרפאות, בתים ותשתיות אחרות לעובדים הדומיניקנים שלהם.
כלכלה.
בניגוד לערים אחרות ברפובליקה הדומיניקנית, מרבית העסקים בעיר נשלטים על ידי חברה אחת – "תאגיד מרכז רומנה". בעיר קרוב ל-100% תעסוקה, כשהרוב עובדים בתיירות או אצל התאגיד.
תיירות.
לה רומנה היא אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר במדינה, הודות לחופיה ולתשתית התיירות הנרחבת בה. בין האטרקציות בעיר ניתן למנות את אלטוס דה צ'בון, העתק של כפר אירופאי מסוף ימי הביניים, וקסה דה קמפו, אחד ממקומות הנופש הגדולים ביותר ברפובליקה הדומיניקנית.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי לה רומנה, המציע טיסות לארצות הברית, קנדה, אירופה, איים קריביים אחרים באזור כמו קובה וגם טיסות ליעדי פנים כמו סנטו דומינגו.
אלברכט פון ולנשטיין
אלברכט ונצל אוזביוס פון ולנשטיין (בגרמנית: Albrecht Wenzel Eusebius von Waldstein 24 בספטמבר 1583 בוהמיה - 25 בפברואר 1634 אגר) היה אציל בוהמי והמצביא המפורסם ביותר שפעל בשירות האימפריה הרומית הקדושה. פיקד על כוחות הליגה הקתולית במהלך מלחמת שלושים השנים, אולם ניסה לתווך בין הקתולים והפרוטסטנטים בניגוד לרצון הקיסר ונרצח באגר .
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ולנשטיין נולד ב-24 בספטמבר 1583 בהרמניץ, בוהמיה, לענף פרוטסטנטי של בית ולדשטיין. אמו, מרקטה סמיריצקה מסמיריס, נפטרה בשנת 1593, ואילו אביו, וילם, נפטר בשנת 1595. הוריו העניקו לו חינוך לותרני, ואביו דיבר עמו בגרמנית, בעוד אמו דיברה עמו בצ'כית. לאחר מותם, התגורר אלברכט במשך שנתיים עם דודו מצד האם היינריך (ינדריץ') סלוואטה מחלום, שהיה חבר באחדות האחים (בוהמיה), ואימץ את השתייכותו הדתית של דודו. דודו שלח אותו לבית הספר של האחים בטירת קושומברק שבמזרח בוהמיה.
בשנת 1597 אלברכט נשלח לבית הספר הפרוטסטנטי לטיני גולדברג (עכשיו זלוטוריה) בשלזיה, ובשנת 1599 המשיך ולנשטיין את לימודיו באוניברסיטה הפרוטסטנטית של אלטדורף ליד נירנברג, שם עסק לעיתים קרובות בקטטות ובמריבות, מה שהוביל למאסרו בבית הכלא בעיר.
בפברואר 1600, אלברכט עזב את אלטדורף ונסע ברחבי האימפריה הרומית הקדושה, צרפת ואיטליה, שם למד באוניברסיטאות של בולוניה ופדובה. בשלב זה, ולנשטיין היה דובר גרמנית, צ'כית, לטינית ואיטלקית, ואף היה מסוגל להבין ספרדית, וקצת צרפתית.
באותה תקופה התגייס ולנשטיין לצבא רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בהונגריה, שם, תחת פיקודו של ג'ורג'ו בסטה, ולחם במשך שנתיים (1604–1606) נגד העות'מאנים והמורדים ההונגרים במהלך המלחמה הארוכה (1593–1606).
בשנת 1604 אחותו קתרינה אנה התחתנה עם מנהיג הפרוטסטנטים במוראביה, קרל הזקן מבית זירוטין ואלברכט למד אז באוניברסיטת אולומוץ. הקשר שלו עם הישועים באולומוץ היה אחראי בחלקו על המרת דתו לקתוליות באותה שנה. גורמים נוספים לכך היו מדיניות הרפורמציה הנגדית של ההבסבורגים, אשר מנעה למעשה מהפרוטסטנטים מלהתמנות לתפקידים בכירים יותר בחצר הקיסרית בבוהמיה ובמוראביה, והתרשמותו מביקוריו באיטליה הקתולית.
בשנת 1607, בהתבסס על המלצות גִיסו, זירוטין, וקרוב משפחה אחר, אדם פון ולנשטיין, נעשה ולנשטיין ראש הסגל בחצרו של מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ומאוחר יותר נעשה גם ראש הסגל של פרדיננד מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה.
בשנת 1609 התחתן ולנשטיין עם הצ'כית לוקרציה מוויקטוב, לבית נקשובה, מלנדק, אלמנתו העשירה של ארקלב מוויקטוב, שהיה הבעלים של העיירות וסטין, לוקוב, רימיצה וסטולי/הולשוב (כולם במזרח מוראביה) . היא הייתה מבוגרת בשלוש שנים מוולנשטיין, והוא ירש את אחוזותיה לאחר מותה בשנת 1614.
הוא השתמש בעושרו כדי לזכות בכבוד, והעניק 200 סוסים עבור הארכידוכס פרדיננד משטיריה לצורך המלחמה שלו עם ונציה בשנת 1617, ובכך הקל על מצודת גראדיסקה מן המצור הוונציאני. מאוחר יותר הוא ייסד מנזר על שמה של אשתו המנוחה.
בשנת 1623 התחתן ולנשטיין עם איזבלה קתרינה, בתו של הרוזן האראך. היא ילדה לו שני ילדים: בן שמת בינקותו ובתו ששרדה. הנישואים האלו הפכו אותו לאחד האנשים העשירים ביותר בכתר בוהמיה.
מלחמת שלושים השנים.
בתחילת המלחמה לאחר שדיכא הקיסר את המרידות בבוהמיה והגיע בכיבושיו עד לגבולות דנמרק חשש מלך דנמרק הפרוטסטנטי כריסטיאן הרביעי משכן קתולי חזק יתר על המידה, וצבא דני שמנה 20,000 שכירי חרב רובם ממומנים מהונו הפרטי של המלך פלש לגרמניה, הקיסר נאלץ לשכור את שירותיו של ולנשטיין שארגן בבראונשוויג צבא שמנה בין 30,000 ל-100,000 חיילים. ולנשטיין ערך הסכם עם הקיסר לפיו ילחום המצביא לצד הכוחות הקתולים ובתמורה יוכלו חייליו של ולנשטיין לבזוז כל אזור שיכבשו.