אלגוריתם Keccak (מבוטא קֵצַ'אק, על שם ריקוד באלינזי עתיק) פותח ב-2008 על ידי Guido Bertoni, Joan Daemen, Michaël Peeters ו-Gils Van Assche. זוהי משפחה של פונקציות גיבוב המבוססת על פונקציית ספוג שהיא מבנה גנרי שהומצא במהלך פיתוח אלגוריתם RadioGatun. ב-Keccak הפונקציה הפנימית formula_1 היא פרמוטציה אחת מתוך אוסף של שבע פרמוטציות אפשריות המסומנות formula_2, כאשר formula_3 נקרא "רוחב" המצב הפנימי. המצב הפנימי בנוי כמערך תלת-ממדי בעל אורך ורוחב קבועים formula_4 נתיבים (lanes) בעומק משתנה formula_5 כאשר formula_6 כמתואר בתרשים. על מעבד 64 ביט נתיב (Lane) ב-formula_7 ניתן לייצוג במילה אחת בגודל 64 סיביות. פונקציית הספוג formula_8 מקבלת את הפרמטרים "קצב" (Bitrate) המסומן formula_9 וכן "קיבולת" (Capacity) המסומנת formula_10. מפונקציה זו מתקבל מבנה ספוג יחד עם כלל ריפוד מתאים. כלל הריפוד הוא formula_11. כלומר תחילה מוסיפים סיבית "1" בסוף המסר, מרפדים באפסים ולבסוף מסיימים עם סיבית "1" נוספת, מספר האפסים הוא פונקציה של גודל הבלוק, כך שלבסוף יתקבל לפחות בלוק שלם באורך formula_12 סיביות.
פונקציית הסבב - formula_13.
להלן פסאודו-קוד המתאר את פונקציית הסבב המקבלת מערך formula_14 המכיל את המצב הפנימי. מספר הסבבים הוא formula_15 בהתאם לאורך הבלוק והוא נתון על ידי formula_16 כאשר formula_17. למשל עבור formula_7 מתקבלים 24 סבבים. כל הפעולות על האינדקסים בקוד הבא הם מודולו 5. הביטוי formula_19 מתייחס לנתיב אחד במצב (ראו תרשים). formula_20, formula_21, formula_22 הם משתנים זמניים. הקבועים formula_23 הם היסטים של ההזזה המעגלית לפי הטבלה להלן. formula_24 הם קבועי סבב הנתונים בטבלה להלן. formula_25 הוא פעולת הזזה מעגלית רגילה (Cyclic shift) בסיביות כשההיסט הוא מודולו אורך הנתיב. הביטוי formula_26 פירושו אופרטור השלילה, הסימן formula_27 הוא XOR והסימן formula_28 מייצג AND.
formula_29
formula_30
formula_38
formula_42
formula_46
formula_48
פונקציית הספוג - formula_49.
פונקציית הסבב המתוארת מבוצעת formula_15 פעמים על הקלט:
formula_51
אלגוריתם הגיבוב קצ'אק - formula_55.
להלן פסאודו-קוד המתאר את אלגוריתם הגיבוב formula_56, עם הפרמטרים formula_10 ו-formula_9 (קצב וקיבולת) והמסר formula_59, כאשר ההנחה לפי התקן היא ש-formula_9 הוא כפולה של אורך נתיב. הקוד מתייחס אל המידע ברמה של בתים, ברמה של סיביות יש צורך בהתאמות נוספות. formula_61 מייצג את המצב כמערך של נתיבים. המסר המרופד formula_62 מאורגן כמערך דו ממדי של נתיבים. הסימן formula_63 מייצג שרשור מחרוזות. באלגוריתם שלושה שלבים, שלב הריפוד שמקבל את המסר ומפיק מחרוזת מרופדת לפי התקן, שלב הספיגה שמפעיל את הפונקציה הפנימית על הקלט ושלב הסחיטה שמפיק את ערך הגיבוב באורך הנדרש:
formula_55
formula_65
formula_71
formula_76
עזרים.
קבועי הסבב formula_24 נתונים בטבלה הבאה עבור אורך מקסימלי של נתיב. עבור אורכים קצרים יותר פשוט חותכים את הערכים בהתאם.
ההיסטים עבור ההזזה המעגלית נתונים בטבלה הבאה.
אפקט מתיו
דרכנו (שבועון)
דרכנו היה שבועון של אגודת ישראל, שיצא לאור בוורשה בירת פולין בין השנים תרצ"ד-תרצ"ו. המוטו של השבועון היה "כלי מבטאה המרכזי של אגודת ישראל העולמית".
עורך העיתון היה אלכסנדר זושא פרידמן ומזכיר המערכת אלימלך שטייאר. בעיתון היו כותבים מלונדון, ארץ ישראל, פולין, רוסיה ועוד.
יין שאטונף-די-פאף
סביל אבו נבוט ב'
סביל אבו נבוט ב', המכונה אבו נאפורה בקרב הקהילה הערבית, הוא סביל השוכן ממערב למסגד מחמודיה ביפו העתיקה.
היסטוריה.
הסביל נבנה על ידי מושל יפו בתחילת המאה ה-19, מחמוד אגא א-שאמי (שכונה "אבו נבוט"), ושכן ליד הכניסה למסגד, אולם עם הרחבת הכביש הוא הוזז כ-20 מטר מערבה והוצב בליבו של מעין כיכר. השם "סביל אבו נבוט ב'" נטבע בידי זאב וילנאי, כדי להבדילו מסביל אבו נבוט הנמצא בדרך בן צבי.
בעבר היה זה מבנה מפואר הדומה לסביל בכניסה למסגד אל-ג'זאר בעכו. הסביל עצמו עשוי בצורת משושה מקושט בלוחות שיש וסביבו שישה עמודים הנושאים כותרות חטובות, כנראה בשימוש משני. העמודים תומכים בשש קשתות הנושאות כפה. במקום אין כתובות כפי שיש בסביל אבו נבוט א'. הכיכר סביב הסביל שימשה, יחד עם המסגד הסמוך, כמרכז חיי המסחר והציבור של תושבי העיר המוסלמים. המבנה שמעל הסביל נהרס בנסיבות בלתי ידועות והסביל עצמו, אף כי שרד, יצא משימוש. בתוך הסביל הותקנו ברזי מים פעילים לשטיפת ידיים וסביבו נבנתה רחבת הולכי רגל והוצבה תאורה לילית.
בשנת 2011 הוחל בשחזור הסביל על ידי האדריכל אייל זיו אשר שחזר אותו לפי ציורים מהמאה ה-19. ביצוע עבודות השחזור על ידי חברת אבנר גלעד בע"מ, עלות השחזור כ- 700,000 ש"ח והוא כלל הקמת כיפת הסביל מנחושת ועיטורה בעיטורי עץ. ב-2012 הוא נחנך ומשמש כיום מתקן שתייה פעיל למטיילים באזור.
ועדת קש&quot;ב
אופיוליט
אוֹפּיוּליט הוא מקטע של קרום אוקייני הנחשף על פני השטח בגבול בין לוחות טקטוניים. לעיתים נחשפים עמו גם סלעים מן המעטפת העליונה הצמודים לחלקו התחתון של הקרום הימי.
אופיוליטים נחשפים במקומות רבים בעולם המצויים בגבול בין לוחות טקטוניים. בהרי הטרואודוס בקפריסין ניתן לראות שטח נרחב המורכב מאופיוליטים.
לחשיפתם של מקטעים אלה חשיבות רבה בהבנת תנועת הלוחות הטקטוניים והרכבם של הקרום והמעטפת העליונה.
צילום וקרימינולוגיה
אולייר
נקנקת
פארק השלום בנגסאקי
פארק השלום בנגסאקי (יפנית: 平和公園) הוא פארק זיכרון בנגסאקי, יפן, לציון הטלת פצצת האטום על העיר ב-9 באוגוסט 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה. הפארק הוקם ב-1955, בסמוך למוקד הפיצוץ של הפצצה הגרעינית, והוא ממוקם בסמוך למוזיאון הפצצה האטומית והיכל הזיכרון הלאומי לזכר קורבנות פצצת האטום. מדי שנה ב-9 באוגוסט, יום השנה לפצצה, נערך טקס זיכרון מול הפסל, וראש עיריית נגסאקי נושא הכרזת שלום לעולם.
פסל השלום.
בקצה הצפוני של הפארק ניצב פסל בגובה 9.7 מטרים, פרי עבודתו של הפסל סייבואו קיטמורה. ידו הימנית של הפסל, המצביעה מעלה, מסמלת את האיום הגרעיני, בעוד ידו השמאלית, המושטת קדימה, מסמלת את הרצון לשלום. הפנים השלוות מסמלות חסד עליון, והעיניים העצומות למחצה מסמלות תפילה עבור נשמות קורבנות הפצצה.
לוח זיכרון.
בסמוך למוקד הפיצוץ ניצב לוח זיכרון עליו מתוארים נזקי הפצצה:
מזרקת השלום.
בקצה הדרומי של הפארק נמצאת מזרקת השלום. המזרקה הוקמה באוגוסט 1969, כתפילה למנוחת נשמות הקורבנות שמתו בחיפוש אחר מים. לפני המזרקה עומד לוח זיכרון ובו חרוטות מספר שורות משיר שכתבה סאצ'יקו ימאגוצ'י, שהייתה בת תשע ביום ההפצצה. הכיתוב: "הייתי צמאה באופן בלתי נסבל. היה משהו שמנוני על פני המים, אך רציתי מים כל כך ששתיתי אותם."
אזור סמלי השלום.
העיר נגסאקי חנכה את אזור סמלי השלום ב-1978, משני צדי הפארק, והזמינה את מדינות העולם להציב בו אנדרטאות לשלום. האנדרטאות המוצבות באזור הן:
בית חולים הירקון
מנהרת שפירים
מחלף עתלית
מחלף עתלית הוא מחלף המקשר בין כביש 2 לכביש 721 ולכביש 7110, סמוך ליישוב עתלית.
המחלף נפתח לתנועה בשנת 1969 עם סלילת כביש 2 בקטע שבין חדרה לחיפה. מבנה המחלף הוא בתצורת מחלף יהלום ובו גשר עילי החוצה את כביש 2 ממזרח למערב ובשני קצות הגשר צמתים למען הפונים לכביש 721 הפונה מזרחה אל יישובי רכס הכרמל או הפונים לכביש 7110 הפונה מערבה אל היישובים עתלית ונווה ים.
בסמוך לצדו המערבי של המחלף בצמוד לכביש 7110, נמצאת שמורת טבע חורבת קרתא.
בצר
יעקב צים
יעקב (קובה) צִים (צימבֶּרקנוֹפּף) (Zim; 1920, סוסנוביץ, פולין – 27 בדצמבר 2015, ט"ו בטבת תשע"ו) היה צייר ומעצב גרפי ישראלי, זוכה פרס משרד החינוך ופרס בתחרות בינלאומית של ציור בול השואה, יוצרם של סמלים רבים, 5 בולים, וכן שטרות ומטבעות של בנק ישראל.
קורות חייו.
ראשית דרכו.
יעקב בן צבי צים נולד בשם יעקב צימברקנופף (Jakob Cymberknopf) ב-1920 בעיר סוסנוביץ שבזגלמביה, בדרום פולין, בבית בעל דעות סוציאל-דמוקרטיות ליברליות. אמו גבריאלה לבית ברמן, ניהלה נכסים בעיר. מאביו, הרמן (צבי), בן דודה של אמו, ירש יעקב את כישרונו האמנותי ואת עיסוקו המקצועי. אביו היה אמן וצייר שלטים. הוא ושני אחיו היו פעילים בתנועת "הנוער הציוני". בגיל חמש נשלח ל"חדר", אך למד שם שבוע בלבד. את השכלתו השלים בבית ספר יהודי ובעזרת מורה פרטי. בהמשך התקבל לבית ספר לאמנות, שמוריו היו אמנים מהאקדמיה לאמנות בקרקוב. הוא היה אחד משלושת היהודים היחידים במחזור.
קורותיו בתקופת השואה.
עם תחילת הכיבוש הגרמני ניצל משילוח לעבודת כפייה בזכות כישרונו האמנותי, ועבד כשרטט במרכז המשטרה בעיר. בהמשך נלקח תחת חסותו של נאצי צעיר, שפתח עסק למכירת אריחים מקושטים. הודות לכישרונו הפך למנהל העבודה במקום, והעסיק שם 120 צעירים וצעירות, רובם מתנועת "הנוער הציוני". הוריו ואחיו, עמנואל, נשלחו לאושוויץ ונרצחו שם. צים שהה בגטו סוסנוביץ וניצל מחיסול הגטו שהחל ב-1 באוגוסט 1943. הוא צורף לקבוצות שיועדו למחנות עבודה ונשלח למחנה אננברג שבשלזיה. ב-1944 נשלח למחנה "בלכהמר", שם התאחד עם אחיו נתן.
עם התקרבות הצבא האדום, נשלחו הוא ואחיו נתן לצעדת מוות. האחים הגיעו לבוכנוואלד, שם שוחררו. הם הועברו לשיקום בכפר אקואי () בנורמנדי שבצרפת, ועלו לארץ ישראל ביולי 1945 עם "ילדי בוכנוואלד" בספינה "מטרואה".
אחרי המלחמה.