את העלויות הקבועות נהוג להעמיס באופן יחסי על העלויות המשתנות על מנת לוודא שההכנסות מכסות את כל העלויות. כיום יש גישות כגון תמחור מבוסס פעילויות המתנגדות לשיטה זו.
הארגון לאחריות ארגונים לא ממשלתיים
צדוק ובייתוס
השחר המוזהב
השחר המוזהב (באנגלית: The Golden Dawn) או מסדר הרמטי של השחר המוזהב (Hermetic Order of the Golden Dawn) היה אגודת סתרים שהתמקדה בתורת הנסתר ומיסטיקה הרמטית שהתקיימה בבריטניה בין המחצית השנייה של המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20. בין החברים הבולטים בה היו המשורר האירי ויליאם באטלר ייטס והמיסטיקן האנגלי אליסטר קראולי.
היסטוריה.
מייסדי האגודה, ויליאם רוברט וודמן, ויליאם ווין ווסטקוט וסמואל לידל מקגרגור מת'רס היו אקדמאים (וודמן ווסקוט היו רופאים), בונים חופשיים וחברים ב"חברת מסדר צלב הוורד באנגליה" (Societas Rosicruciana in Anglia (S.R.I.A)). תאי האגודה שהקימו דמו ללשכות הבונים החופשיים, אלא שבניגוד לבונים החופשיים, הם קיבלו גם נשים לשורותיהם.
האגודה התחלקה לשלושה מסדרים. "השחר המוזהב", שנתן את שמו לאגודה כולה, שעסק בלימוד קבלה והגעה למודעות דרך ארבעת היסודות, אסטרולוגיה וקלפי טארוט. המסדר השני, "הפנימי" שנקרא בלטינית Rosae Rubeae et Aureae Crucis (ורד האודם וצלב הזהב) עסק בקסם, פאראפסיכולוגיה, מסע אסטראלי ואלכימיה. המסדר השלישי היה של ה"מפקדים הסודיים" (Secret Chiefs), ישויות קסומות אדירות כוח ששלטו במסדר ללא נוכחות גופנית, שליטתם התבטאה באמצעות ראשי המסדר השני (ה"צ'יפים").
כללי המסדר התגלו בכתב מוצפן ב-1887 בעזבונו של הבונה החופשי קנת מקנזי ופוענחו על ידי ויליאם ויין וסטקוט וסמואל לידל מקגרגור מת'רס. בכתבים היה מוצפן גם שמה של מיסטיקנית גרמניה בשם אנה שפרנגל, שסייעה להם בתרגום ובהבנת הדברים.
ב-1888 הוקם בלונדון מקדש לאלה המצרית איזיס-אורניה לקיום טקסי המסדר, כפי שנמסרו בכתבים המוצפנים. באותה עת היה קיים רק המסדר הראשון, שההוראות לגביו התקבלו מן "המפקדים העליונים" בתיווכה של המדיום שפרנגל, אולם הקשר עמה נפסק ב-1891 באופן פתאומי. ב-1892 הודיע מת'רס שהמפקדים העליונים יצרו עמו קשר ישיר ומסרו את הטקסים והנהלים שאיפשרו את הקמתו של המסדר הפנימי. וסטקוט התנגד ליצירת המסדר הפנימי וניתק כל קשר עם המסדר. פילוג נוסף אירע כאשר אליסטר קראולי פרש ב-1910 מהמסדר לאגודת סתרים אחרת בשם OTO, תוך שהוא מגלה חלק מסודות מסדר השחר המוזהב, דבר שגרם לקרע בינו ובין מת'רס.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 היו במסדר מאות חברים והייתה לו השפעה על תפיסות של התקופה הוויקטוריאנית. היה קשר בין המסדר ובין ההתעוררות הגואה בציבור אחר מופעים על-חושיים, כגון מופעי היפנוזה, תקשורת עם המתים באמצעות מדיום, העלאת רוחות באוב ועוד. בשל הזיקה ל"קסם מצרי", טקסים מצריים ואסתטיקה מצרית עורר המסדר עניין באגיפטולוגיה בפרט ובארכאולוגיה בכלל בקרב שכבות נרחבות בציבור הבריטי של התקופה.
למסדר הייתה השפעה של ממש על אישים רבים בתקופה הוויקטוריאנית, גם אם רשמית לא היו חברים בשורותיו. כך למשל ג'ון רונלד רעואל טולקין, ק.ס. לואיס (מחבר "דברי ימי נרניה") וארתור קונאן דויל (מחבר "שרלוק הולמס").
מוראות מלחמת העולם הראשונה הביאו את המסדר לקיצו. דת הכישוף הנאו-פגנית ויקה היא המשך של מסורות ששורשן בשחר המוזהב.
מקורם של "הכתבים המוצפנים".
מספר תאוריות הועלו בקשר למקורם של הכתבים המוצפנים שהיוו את התשתית ליצירת אגודת הסתרים
תפיסה ושיטה מאגית-פילוסופית.
אנשי השחר המוזהב טענו כי כל מסורות הקסם, הכישוף, המיתוסים והדת של כל התרבויות בעולם הן ביטוי משובש במידה זו או אחרת של אמת קדומה מאוחדת שהייתה נחלתם של חכמים נבחרים. כיוון שאמת קדומה זו כוללת ידע רב עוצמה אודות העולם המציאותי והאלוהי, חוקיו ודרכי הפעולה בו, הוא עלול להיות מסוכן בשימוש לא נאות או על ידי אנשים לא ראויים. לכן נשמר הידע בחשאי, הועבר בדרך של היכרות אישית בין מורה לתלמיד, לאחר שעמד המורה על מידתו הרוחנית של התלמיד והוצפן במסרים נסתרים שהועברו דרך מיתוסים ופולחנים שונים, כל עם לפי רמתו. בעת המודרנית, האמינו ראשי המסדר, בשלו התנאים לשחזר את הידע הקדום, כי האנושות הגיעה לשלב התפתחותי המאפשר לה ליהנות סוף סוף מן התבונה.
הדרך להבין את המסרים השונים הטמונים בתרבויות השונות היא על ידי שחזור של המערכת הסמלית המקורית. זאת ניתן לעשות על ידי יצירת שיטה מאורגנת של התאמת סמלים. מקור חשוב לשיטה, מקור טהור ולא משובש הוא תורת הקבלה. מקור שני היה קלפי הטארוט. במקביל נבנתה מערכת המגדירה את הכוחות המאגיים השונים ואת שלבי ההתפתחות הרוחנית שעל התלמיד לעבור כדי להשתמש בהם.
בבסיס שיטת התאמת הסמלים ניצב עץ הספירות הקבלי, המחבר עשרה עיגולים הנקראים "ספירות", המבטאות כל אחת רובד בהופעת האלוהות. בין עיגולי הספירות מחברים 22 נתיבים לפי אותיות הא"ב העברי. לכל נתיב מותאמת משמעות מיסטית. לפי תורת השחר המוזהב, זהו המבנה הקומפקטי, הטהור והמדויק ביותר של המציאות ואליו קיימת התאמה סמלית של קלפי טארוט, בעזרתה ניתן לפענח את המסרים ולפעול פעולה מאגית.
כדי להתאים את קלפי הטארוט לעץ הספירות, הכניסו אנשי השחר המוזהב שינויים בקלפי הטארוט הצרפתיים שהיו מוכרים עד אז. הם הצדיקו את התיקונים בכך שבמהלך הדורות נכנסו בחפיסה טעויות ושיבושים של מעתיקים. חברי השחר המוזהב, יצרו חפיסת קלפי טארוט חדשה שנבנתה על פי עץ הספירות ושיטת ההתאמות. לא שרד אף עותק של חפיסת המסדר, בין אם כי לא התקיימה חבילה שלמה מעולם, ובין אם בגלל סיבות כמו הקפדה על חשאיות.
טום קונטי
תומאס קונטי (באנגלית: Thomas Conti; נולד ב-22 בנובמבר 1941) הוא שחקן קולנוע, במאי תיאטרון וסופר סקוטי זוכה פרס הטוני.
ביוגרפיה.
קונטי נולד בעיירה פייזלי שבמערב סקוטלנד לאב ממוצא איטלקי ואם שנולדה להורים ממוצא אירי. את השכלתו רכש קונטי ב"מכללת סנט אלויסיוס" וב"אקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה" שבמרכז גלאזגו.
את עבודתו בתחום התיאטרון החל קונטי בתיאטרון אומנויות מקומי בעיר דאנדי. ב-1979 הופיע קונטי לראשונה בברודוויי במחזה "של מי החיים האלה לעזאזל?", הופעה אשר זיכתה את קונטי בפרס טוני.
במקביל להיותו שחקן תיאטרון, קונטי פיתח לעצמו קריירת קולנוע שהחלה בהופעות בסרטים "הדואליסטים" (סרטו הראשון של רידלי סקוט) ובדרמת המלחמה "חג שמח, מיסטר לורנס", סרט בו פרץ קונטי מבחינה קולנועית בדמותו של הקולונל הבריטי ג'ון לורנס.
קונטי היה מועמד לזכייה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב עבור תפקידו בסרט "ראובן, ראובן". בסרט אשר על תסריטו חתום התסריטאי היהודי ג'וליוס אפשטיין גילם קונטי משורר שיכור ואובדני בשם גאוון מק'גלאנד. ב-1986 היה קונטי מועמד לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט "ביאטה קלרספלד ציידת הנאצים".
תפקיד נוסף בו התפרסם קונטי היה בדרמה הקומית "שירלי ולנטיין", בסרט גילם קונטי את קוסטאס קאלדס, מאהבה היווני של גיבורת העלילה שירלי ולנטיין. בשנים האחרונות בחר קונטי להקדיש את מיטב זמנו לכתיבה ובימוי, הופעותיו האחרונות עד כה היו בתפקידים משניים בסרטים "ירושלים, ירושלים" ו "מחיר הבגידה".
קונטי פרסם בשנת 2004 את ספרו "הדוקטור", אודות סיפורו הביוגרפי של טייס בשירות הביטחון החשאי.
קונטי נשוי לשחקנית הסקוטית קארה וילסון משנת 1967, בתם נינה גם היא שחקנית.
מסדר שחר הזהב
זכויות להט&quot;ב באסיה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באסיה הן מוגבלות ביחס לאזורים רבים אחרים בעולם. פעילות הומוסקסואלית איננה חוקית לפחות ב-20 מדינות אסיה בעוד שרק 17 מדינות לפחות חוקקו הגנות מפני אפליה על רקע נטייה מינית עבור אנשי קהילת הלהט"ב. נכון לשנת 2021 המדינות ישראל, תאילנד, הודו, נפאל, יפן וטייוואן מספקות מגוון רחב יותר של זכויות להט"ב ביבשת משאר המדינות הנמצאות בה.
מתוך 48 המדינות באסיה, הומוסקסואליות חוקית ב-26 מדינות וב-2 מתוכן חוקית רק בחלק מהמדינה (ברוסיה רק בצ'צ'ניה, בעוד שבאינדונזיה רק באצ'ה ). נוסף על כך, הומוסקסואליות חוקית בכל 3 הטריטוריות שבאסיה (אקרוטירי ודקליה, הונג קונג ומקאו) וכן ב-6 מתוך 7 המדינות שיש להן הכרה מוגבלת. כלפי זוגיות לסבית חלה קבלה במספר מדינות גבוה יותר מאשר זוגיות הומוסקסואלית, אשר חוקית ב-44 מדינות ובמדינה אחת נוספת חוקית רק בחלק מהמדינה. כמו כן, לסביות חוקית בכל הטריטוריות שבאסיה וכן בכל המדינות שיש להן הכרה מוגבלת.
ב-7 מדינות אשר קיים בהן משטר אסלאמי דתי מאוד קיים עונש מוות להומוסקסואלים. מדינות אלה הן איחוד האמירויות הערביות, איראן, ערב הסעודית, קטר, תימן, אפגניסטן וברוניי. באיראן ורצועת עזה הומוסקסואלים לעיתים מוצאים להורג ללא משפט. עונשים אחרים המקובלים בגין נטייה חד-מינית, ובגין הומוסקסואליות בפרט, הם קנסות, מאסר, מאסר עולם, גירוש ובמספר מדינות מוסלמיות ענישה גופנית בהן מלקות, הצלפות, עינויים, הזרקת הורמונים בכפייה וסירוס כימי על פי חוקי השריעה האסאלמי.
מבין מדינות אסיה החברות באומות המאוחדות, 12 מדינות חתמו בעד הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית, ו-21 מדינות חתמו נגד ההצהרה בהן רובן המוחלט מדינות עם משטר אסלאמי דתי. 16 מדינות נמנעו.
זכויות משפחתיות.
הכרה בנישואים חד מיניים וזוגיות הומוסקסואלית.