משמעות שם האלבום בשפה האנגלית, "Melophobia", היא פוביה ממוזיקה. הלהקה איננה התייחסה אל המונח ב, אלא חשבה עליו כעל "פחד ליצור מוזיקה כדי להקרין דימוי עצמי מתוכנן מראש של מוזיקה אינטלקטואלית או אמנותית או פואטית, במקום פשוט להיות אנשי תקשורת ישירה". לכן, במהלך עשיית האלבום חברי הלהקה הרחיקו עצמם מהאזנה להשפעות המוזיקליות שלהם במטרה ליצור מוזיקה ייחודית להם שתהיה עצמאית ככל הניתן. הסולן מאט שולץ ראה בהקלטה מעין "קרב" בניסיון "להישאר שקוף ולהישאר כנה", וסיפר כי אמירתו של המוזיקאי אייזק ברוק לפיה "אם אתה לא קצת נבוך לשיר את המילים, אתה כנראה לא כותב שיר טוב", השפיעה עליו. שולץ הוסיף וציין כי זה האלבום האישי ביותר שלו, וכי הוא מתעסק בו בבדידות ובדיכאון כמעין טיפול פסיכולוגי. במהלך הכתיבה, שולץ שרטט ציור עבור כל שיר כעזר ויזואלי.
"Come a Little Closer" נכתב בהשראת בוקר בו שולץ התעורר במלון בסאו פאולו וצפה מן החלון בזריחה מעל הפאבלות, כשבתחילה מצא את סגנון הבנייה דומה לקן נמלים אך אחר כך החל לתהות מה מרגישה כל נשמה בכל רובע, בין אם זה שברון לב, אהבה, אובדן או שמחה. "Telescop" היווה פריצת הדרך של שולץ בכל הנוגע לכנות, כשהוא ביסס את השיר על דיכאון שחווה לאחר ששב לביתו מסיבוב הופעות וחש בדידות וריקנות כואבים וקשים. הגיטריסט בראד שולץ ציין כי "It's Just Forever" הוא סיפור אהבה קיצוני, על גבר ואישה שאוהבים אחד את השנייה כל כך עד שזה "מצמרר". "Take It or Leave It" עוסק בהתחייבויות הדרושות בזוגיות, והשיר נכתב בהשראת "Heart of Glass" של הלהקה בלונדי. "Cigarette Daydreams" עוסק בניסיון לגבש זהות עצמית, ברקע כאב של שברון לב.
יואש ועדיה
יואש ועדיה (18 באוגוסט 1931 – 9 בדצמבר 1997) היה פרופסור בתחום הפיזיולוגיה של הצמח, אשר עסק בהוראה ובמחקר באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס ובאוניברסיטה העברית. הקים את המחלקה לפיזיולוגיה של הצמח במכון לחקר הנגב באר שבע ולאחר מכן את יסד המחלקה לביולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון. ועדיה תרם תרומה מכרעת בהבנה ראשונית של תפקיד ההורמונים בצמחים. בהיותו ראש מכון וולקני, גיבש וניהל את התוכניות אשר הביאו למהפיכה במחקר החקלאי בישראל.
יואש ועדיה היה סגן נשיא האוניברסיטה העברית בשנים 1987–1991.
קורות חיים.
יואש נולד בחדרה, כילד בכור להוריו, זיוה (לבית קורנפלד) ובניהו ועדיה. לזוג נולדו שני ילדים נוספים, בת ובן. הוא היה נצר למשפחת ועדייוף הבוכרית, אשר מקורה בהודו. משם הביאו את הידע לגידול ועיבוד כותנה והביקוש למוצרי כותנה היווה מקור עושר למשפחה. סבו של יואש, חיים, מאס בחיי הגולה, הגיע לארץ ישראל והשתקע בירושלים. בנו בניהו, אביו של יואש ועדיה, למד לימודים תיכוניים בגימנסיה רחביה בירושלים. בטיול שנתי לחדרה החליט ללמוד חקלאות ולהקים את ביתו במושבה הקטנה, מוכת המלריה. נאמן להחלטתו, למד חקלאות באלג'יר ובאיטליה והיה לאחד האגרונומים הראשונים בארץ ישראל. הוא רכש אדמות בחדרה והחל משנת 1927 פיתח משק חקלאי מתקדם ובו רפת, אורווה, באר ומערכת השקיה, גידולי שלחין, פרדסים ובריכות דגים. גם היום אפשר לראות את הבאר ובריכת המים, אשר הוכרזו כמבנים לשימור, כחלק מתולדות חדרה והתפתחות החקלאות בה. יואש עבד במשק הזה כבר מגיל 6. המסגרת בה גדל ופעילות האב, לה היה שותף, העניקו לו את ההבנה הבסיסית ואת ההתעניינות בפנים השונים של החקלאות. במקביל, בבית המשפחה נחשף לאומנות בכלל למוזיקה קלאסית בפרט. את ראשית חינוכו החקלאי הפורמלי רכש בתיכון החקלאי בפרדס חנה.
במלחמת העצמאות יואש גויס עם חבריו ללימודים ב"גיוס השמיניות" ולאחר קורס קֶשֶׁר קצר היה לאחד הקשרים הראשונים של צה"ל. השתתף בקרבות על ירושלים, בין היתר בגבעת הרדאר.
המסלול האקדמי.
בשנת 1951, אחרי שירותו הצבאי, יואש ועדיה נסע לאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ללימודים אקדמיים. הוא קיבל את התואר בוגר בשנת 1954, את התואר מוסמך בשנת 1955 ואת הדוקטורט בשנה 1958. בשנים 1959–1962 היה חלק מסגל המחלקה להשקיה של אוניברסיטת דייוויס ועסק במחקר ובהוראה. בשנת 1963 חזר ארצה והצטרף למכון לחקר הנגב, בבאר שבע. פרופסור ועדיה הקים שם את המחלקה לפיזיולוגיה של הצמח והתמקד במחקר של שימוש יעיל במים, חקר את השפעת מליחות הקרקע על צמחים והבנת תופעות הקשורות בהורמונים צמחיים. פרופסור וועדיה ראה את המכון לחקר הנגב כזרע לצמיחת אוניברסיטה עתידית, כחזונם של פרנסי העיר. ואומנם, עם הקמתו של המכון להשכלה גבוהה בנגב, שעתיד היה להפוך לאוניברסיטת בן-גוריון, המחלקה הראשונה הייתה המחלקה לביולוגיה ובראשה עמד פרופסור ועדיה.
בשנת 1968 פרופסור יואש ועדיה נקרא לנהל את מכון וולקני. בראשית תקופת ניהולו הוא יזם עבודה מסודרת בעזרת בכירי האגפים. הוא איחד את תפקיד "ראש מינהל המחקר החקלאי" ותפקיד "המדען ראשי של משרד החקלאות" והוכנסו שיטות חדשות להכוונת המחקר החקלאי. ועדיה כיוון את החוקרים של מכון וולקני לפיתוח גידולים וזנים מותאמים ליצוא, כפתרון לעודפי הירקות בשוק המקומי, בשנות ה-60. בהתאמה, החוקרים עסקו גם בבעיות הכרוכות בייצוא פרי טרי והוקמה המחלקה לטיפול בפרי לאחר הקטיף.
פרופסור ועדיה יצר את המו"פ הראשון, מו"פ דרום. מטרתו הייתה לפתור בעיות בגידול העגבניות בחממות במושבים של חבל הבשור. מו"פ זה הפך לדגם מוביל ביישום בשטח של ממצאי מחקר חקלאי. פרופסור ועדיה סיים את תפקידו במכון וולקני בשנת 1979, אך גישתו המשיכה לשרת את מדינת ישראל גם בשנים מאוחרות יותר. בשנת 1978 יזם ואת הקמת הקרן הדו-לאומית ארצות הברית-ישראל, לחקר החקלאות BARD. הקרן העניקה מענקים לחוקרים רבים ממוסדות מחקר שונים, והיא ממשיכה לפעול בהיקף ניכר עד היום. יואש היה חבר בהנהלת הקרן מ-1979 ועד 1992, וכיהן כמנהלה הכללי מ-1992 ועד לפטירתו בשנת 1997.
בשנת 1980 עבר פרופ' ועדיה לאוניברסיטה העברית בירושלים, שם מונה לסגן נשיא אקדמי למינהל ולניהול הכספים. במסגרת תפקידו המינהלי פעל להקמת מבני הקמפוס של האוניברסיטה בהר הצופים. למרות והקשיים הרבים, תקציביים ואחרים, הוא הצליח להביא להשלמת הקמפוס בתאריך היעד, ב-1981.
בשנים 1982–1986 שהה בקליפורניה כחוקר ראשי במכון ARCO לחקר תאי הצמח (ARCO Plant Cell Research Institute). בשובו לארץ, ב-1987, חזר לאוניברסיטה העברית כפרופסור לבוטניקה, והמשיך בתפקידו כסגן נשיא ומנכ"ל של האוניברסיטה העברית. הוא טיפל, בין היתר, בבעיות המשכורות והפנסיה של עובדי האוניברסיטה ובהפעלת בית הספר לרפואה וטרינרית.
בשנת 1995 חלה, ובדצמבר 1997 נפטר בדייוויס, קליפורניה. ועדיה הותיר ארבעה בנים ובת.
פרסים.
בשנת 1983 קיבל פרופסור ועדיה את פרס Elise and Walter A. Haas. פרס זה מוענק מדי שנה למי שלמד באוניברסיטת קליפורניה במשך שנה לפחות, ובהמשך תרם תרומה יוצאת דופן לארצו. ועדת הפרס ציינה באופן מיוחד את יכולתו לבנות צוותים להתמודדות עם אתגרים קיימים ולהצבת יעדי מחקר חדשים. בנוסף, צוינו היצירתיות וכושר הניהול של פרופסור ועדיה.
ענף מקרן BARD, אשר מעניק מלגות לבתר-דוקטורנטים, נקרא על שמו של פרופסור ועדיה - The Vaadia-BARD Postdoctoral Fellowship Program.
הווילג' ווייס
יחסי קניה–רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית
יחסי קניה–רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הם היחסים הבילטרליים בין רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית לרפובליקת קניה.
היסטוריה.
במרץ 2005 קיבל נשיא קניה מוואי קיבאקי את כתב אמנתו של שגריר רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית בקניה. עם זאת, באוקטובר אותה שנה, ממשלת קניה הקפיאה זמנית את היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
בפברואר 2014 רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית פתחה שגרירות בניירובי. בטקס השתתפו שר החוץ של סהרה המערבית, סגן נשיא קניה לשעבר קלונזו מוסיוקה ודיפלומטים נוספים. מר בה מד הוסמך כשגריר. בעקבות כך, נוצר משבר דיפלומטי בין מרוקו (הטוענת לשליטה על סהרה המערבית) לקניה.
קוג'י יאמאזאקי
קוג'י יאמאזאקי (ביפנית: 山崎 幸二; נולד ב-16 בינואר 1961) הוא ראש המטה הכללי הנוכחי של צבא יפן.
ביוגרפיה.
יאמאזאקי למד במחלקה להנדסה אזרחית באקדמיה להגנה לאומית של יפן וסיים את לימודיו במרץ 1983. ב-1995 הוא השתתף בקורס CO-OP המשותף לצבא יפן ולצבא ארצות הברית. הוא שימש כמפקד גדוד ההנדסה ה-8 ולאחר מכן הועבר לפקד על בריגדת ההנדסה ה-4. הוא עבר ללמוד במכללה הלאומית למלחמה בוושינגטון די סי וסיים אותה באפריל 2005. הוא שירת כחוקר בחטיבת המחקר של כוח ההגנה העצמית הקרקעית באוגוסט 2006, לפני שהוגדר כקצין תכנון במחלקת התכנון והציוד בדצמבר 2006. הוא מונה כמפקד מתקן מס' 4, ולאחר מכן שימש כמפקד חיל המצב אוקובו במחנה אוקובו באוגוסט 2008, ונמנה כסגן המפקד ארמיית המערב ביוני 2010. הוא הפך למנכ"ל מחלקת כוח אדם של כוחות היבשה ביולי 2012. באוגוסט 2012 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-9. לפני שהפך לסגן ראש מטה כוחות הקרקע במרץ 2015. ביולי 2016 הוא מונה למפקד ארמיית הצפון. באוגוסט 2017 מונה למפקד כוחות הקרקע. באפריל 2019 הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא.
ביוני 2019 ביקר יאמאזאקי בישראל ופגש את מקבילו אביב כוכבי.
גלובל רקורדס