ג'ון צ'ו מגלם את סולו הצעיר בסרט "סטארטרק" משנת 2009. במאי הסרט ג'יי ג'יי אברמס היה מודאג לגבי ליהוק קוריאני-אמריקאי לתפקיד (שכן סולו היה יפני), אבל ג'ורג' טאקיי הסביר לו כי סולו היה אמור לייצג את כל אסיה באנטרפרייז, וכך אברמס המשיך הלאה עם צ'ו. בריאיון, צ'ו התייחס להיותו שחקן ממוצא אסיאתי: "יש תפקידים מסוימים שאתה לעולם לא תקבל, ואחד מהם הוא לשחק קאובוי. לגלם את סולו הוא מימוש של החלום הזה - רק בחלל". הוא צוטט כמי שאומר שהגבריות של הדמות חשובה לו, ועל כן העביר שבועיים באימוני לחימה. במהלך הצילומים צ'ו סבל מפגיעה בפרק כף היד, אף על פי שנציג מטעמו הבטיח שזה "לא עניין גדול". ג'יימס קייסון לי היה גם כן היה מעוניין בתפקיד, אולם משום שזאקרי קווינטו לוהק לתפקיד ספוק, המפיקים של תוכנית הטלוויזיה "גיבורים" לא רצו לאבד שחקן נוסף מצוות השחקנים שלהם, למשך שלושה חודשים.
צ'ו מגלם את סולו הצעיר, בסרט משנת 2009, אף על פי שבעצם הוא מבוגר יותר מטאקיי כאשר הוא גילם לראשונה את התפקיד ב-"; צ'ו היה בן 36, ואילו טאקיי היה בן 29 בלבד.
בסצנת הסיום של הסרט ", הסרט השלישי בסדרת , מוצג סולו כהומוסקסואל, כשהוא נפגש עם בן זוגו, ומרים את ילדתם המשותפת. מפיקי הסרט החליטו להציג אותו כך, כמחווה לטאקיי, שגילם את הדמות במקור וידוע כהומוסקסואל מאז יצא מהארון ב-2005. טאקיי לא אהב את המחווה, ציין שתיאר לעצמו את הדמות כהטרוסקסואלית ומסר שלמרות הכוונות הטובות שבהצגת דמות להט"בית בזיכיון, הרי שמדובר בעיוות של חזונו של רודנברי ושהיה על המפיקים לחשוב על דמות חדשה שהייתה להט"בית מראש, ולא ליצור רושם לפיו סולו היה בארון לאורך כל שלושת הסרטים וחושף את נטייותיו רק כעת.
הופעות אורח.
ג'ורג' טאקיי שב לגלם את דמותו של סולו, כחלק מציון 30 שנים ל"מסע בין כוכבים", בפרק "Flashback" של הסדרה "", ששודר בשנת 1996. בפרק, קפטן סולו מופיע בפלאשבקים של טובוק, אשר משרת על סיפון ספינת החלל אקסלסיור ("Excelsior"), במהלך התרחשותם של אירועים המתוארים בסרט הקולנוע "". כמו כן, סולו אחראי להצטרפותו העתידית לצי הכוכבים של חבר צוות נוסף של "וויאג'ר" - צ'אקוטי.
על פי הפרק "World Enough and Time" של "Star Trek: New Voyages " (שאינו נחשב לחלק מהקאנון של מסע בין כוכבים), קפטן ה"אקסלסיור" היקארו סולו (טאקיי) נזכר בזמן ששירת על האנטרפרייז המקורית, כאשר תאונת טרנספורטר גורמת לו לשוב מבוגר ב-30 שנה, עם בת - אלאנה. דמורה גם מופיעה בפרק זה, כמו גם נכדתו של סולו.
במדיה אחרת.
הרומן "The Sundered" מסדרת "Star Trek: The Lost Era" מתאר את משימתה של ה"אקסלסיור" תחת פיקודו של קפטן היקארו סולו.
הרומן "Forged in Fire" מתאר משימה מוקדמת של ה"אקסלסיור", לפני שסולו לקח עליה פיקוד.
תחת המותג "Captain Sulu Adventure's", הוצאת הספרים Simon &amp; Schuster הוציאה לאור שלושה סיפורים מוקלטים שאינם קאנוניים, המוקלטים בקולו של טאקיי, באמצע שנות ה-90.
הספר "Star Trek Federation: The First 150 Years" מאת דייוויד גודמן כולל הקדמה מוקלטת מאת אדמירל היקארו סולו, המעידה על כך שסולו קודם לדרגת אדמירל, אם כי זה איננו חלק מהקאנון.
בסדרת רומני "מסע בין כוכבים" מאת ויליאם שאטנר, נחשף כי סולו נבחר - באופן חסר תקדים - לשלוש קדנציות כנשיא פדרציית הכוכבים המאוחדת.
בתוכנית הטלוויזיה "סקראבס", תורק רוצה להינשא על ידי כומר שנראה כמו סולו. את דמותו של הכומר מגלם בעצם ג'ורג' טאקיי.
ג'ורג' טאקיי שב לגלם את דמותו של קפטן סולו עבור משחק המחשב "Star Trek: Starfleet Command II: Empires at War" אשר יצא בדצמבר 2000. סרטון ההקדמה למשחק, בכיכובו של טאקיי כקפטן ה"אקסלסיור" סולו, מתאר את פרוץ תכונות Takei, כקפטן סולו על סיפון המשחתת האמריקנית אקסלסיור, המתאר את פרוץ מלחמה בין-כוכבית בין מספר כוחות גלקטיים, כחלק מיומן הקפטן שלו. מאוחר יותר, עדכונים למשחק כללו גם משימות בונוס, שההנחיות אליהן נשמעות, פעם נוספת, בקולו של טאקיי כסולו.
לוגיקה פרופוזיציונית
קוראים לי צביקי גרין
קוראים לי צביקי גרין הוא רב-מכר לילדים ונוער של הסופר החרדי חיים ולדר. עלילת הספר בדיונית, וכרבים מספריו של הסופר עוסקת בהתמודדות של בן נוער, גיבור העלילה, העונה לשם צביקי גרין. הספר תורגם למספר שפות.
עלילה.
עלילת הספר עוסקת בצביקי גרין, בנו של עסקן חרדי פוליטי העובר לארצות הברית יחד עם הוריו ואחותו הצעירה ממנו בשל שליחות אליה נשלחה המשפחה. צביקי, ילד פופולרי בכיתתו בישראל מגיע לארצות הברית שם נתקל בקשיים חברתיים עקב מחסום השפה, ושוקע בדיכאון ובפיגור בלימודים בעקבות הסביבה החדשה והלא מוכרת. בסופו של דבר, הוא מצליח להשתלב בחברה, לאחר שמביס צמד בריונים שהטיל את אימתו על הילדים החלשים בכיתתו. מעמדו נוסק, הוא לומד את השפה והופך לתלמיד מצטיין ולראש ועד הכיתה. בדיוק אז מודיע אביו שהם חוזרים לארץ. כעת, לאחר שצבר מעמד והשתלב בחברה מסרב צביקי לחזור לארץ. מעט לפני החזרה צביקי נפגש באקראי עם נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן באירוע של הקהילה היהודית בארצות הברית.
עם חזרתו לארץ, מסרב צביקי להשלים עם המציאות החדשה. הוא מזלזל בלימודים, וציוניו צונחים. הוא מתחיל לחזור לתלם עם התחברותו לבנו של מורו ילד חולה סרטן, ולבסוף חוזר לציוניו הטובים בזכות חלום. לאחר מכן הוא פוגש חבר חדש, אריאל, בעת שהוא ניגש למבחנים מאורגנים בגמרא, שמתברר כבנו של יריב פוליטי של אביו. אף על פי שאביו מבהיר שהוא רק מתנגד לדרכו של אביו של החבר החדש והוא אינו "יריב" שלו, וכי אין לו התנגדות שהם יהיו חברים, קיימת מתיחות על רקע הסכסוך בין האבות - אביו של צביקי פותח סופרמרקט המתחרה בצרכנייה של אביו של אריאל. הילדים נפרדים לחלוטין עם פתיחת הסופרמרקט. בשלב מסוים משתלטים מחבלים על הצרכנייה של אביו של אריאל בעת שהייתו של צביקי בה, והוא הוגה תוכנית בעזרתה הוא משחרר את הצרכנייה בעזרת המשטרה. האבות והילדים משלימים. הספר נחתם בתיאור בר המצווה של צביקי ותחילת לימודיו בישיבה קטנה.
בנוסף, יש בספר עלילת משנה - מערכת היחסים של אחותו, מירי, עם ילדה עיוורת בשם ג'ודי.
במוסף סיפורים של יתד נאמן שיצא לקראת חג הסוכות תשע"ה כתב ולדר פרק נוסף בסיפור העוסק בצביקי המתבגר כבחור בן 20.
בדצמבר 2019 יצא הספר בקומיקס כשבמקום הנשיא רונלד רייגן בספר הקומיקס מופיע הנשיא דונלד טראמפ.
אין דנין אפשר משאי אפשר
אין דנין אפשר משֶאִי אפשר הוא מושג הלכתי שמשמעותו היא שלא ניתן ללמוד שלילה של פרט מסוים בהלכה אחת מתוך היקש להלכה אחרת בה הפרט הזה אינו אפשרי טכנית.
שימוש בכלל.
מתוך י"ג המידות שהתורה נדרשת בהן ישנן ארבע מידות שמהותן היא לימוד הלכה מתוך הלכה אחרת: בנין אב, היקש, גזירה שוה וקל וחומר, ולגבי כל אחת מהן ישנו דיון האם כלל 'אין דנים אפשר משאי אפשר' תקף:
דוגמאות לשימוש בכלל.
בתלמוד מובא כלל זה במקומות רבים, ביניהם:
זואי סלדאנה
דרמה הלא אריסטוטלית
הסכם לונדון (1827)
הסכם לונדון נחתם על ידי הממלכה המאוחדת, צרפת והאימפריה הרוסית ב-6 ביולי 1827. שלוש המעצמות האירופיות העיקריות, שקראו ללוחמי החופש היווניים והאימפריה העות'מאנית להפסיק את פעולות האיבה ההדדיות שהתרחשו מאז שהיוונים התמרדו נגד השלטון העות'מאני ב-6 במרץ 1821. האוסטרים לא הצטרפו להסכם כי טענו שמלחמת העצמאות היוונית אינה חוקית ומהווה למעשה מרידה בשלטון החוקי וכי הסכם מעין זה הוא התערבות בענייניה הפנימיים של האימפריה העות'מאנית.
ב-1825 מת אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה שחשש ממהפיכה, לא היה מוכן לשתף פעולה עם צרפת ולא היה מעוניין במלחמה נוספת אחרי מלחמת רוסיה–צרפת (1812). מחליפו היה ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה שהיה לוחמני יותר והיה מוכן לשתף פעולה עם צרפת. האנגלים רצו פעולה משותפת של כל המעצמות כי חששו שאם תפרוץ מלחמה בין העות'מאנים לרוסים, ינצחו בה הרוסים, ירחיבו את שליטתם בבלקן ובכך יופר מאזן הכוחות האירופאי. אחרי מגעים ראשוניים בין שר החוץ הבריטי לקיסר הרוסי, מעצמות אירופה החליטו להתערב במלחמה לצדם של היוונים שואפי העצמאות. הנימוק לחתימת ההסכם ולהתערבות המעצמות בנעשה ביוון היה באופן רשמי שיבוש המסחר בבלקן והחופים המזרחיים של המזרח התיכון בשל המלחמה המתמשכת. ההסכם, שנחתם ללא מעורבות האימפריה העות'מאנית קרא להפסקת אש מיידית בין הנצים, אמר כי האימפריה העות'מאנית צריכה להעניק ליוונים אוטונומיה וכי יוון תישאר תחת ריבונות עות'מאנית ותשלם לסולטאן מס שנתי. ליוון הוענק אותו מעמד קונסטיטוציוני כשל הנסיכויות הרומניות ולאכיה ומולדובה מבלי לקבוע גבולות לאוטונמיה העתידית. ההסכם קבע שגובה המס יוסכם על ידי שני הצדדים ויישאר קבוע.