ב-2013, הוקם פסל לזכרן של נשות הניחומים בגלנדייל, קליפורניה. כנגד זאת הופעלו לחצים משפטיים להסירו.
ב-2014 פרסמה סין מסמכים שנאמר שהם "הוכחות מוצקות" שנשות הניחומים אולצו לעבוד כזונות נגד רצונן, כולל מסמכים מארכיוני כוחות המשטרה הצבאית של צבא קוואנטונג ומסמכים של משטר הבובות במנצ'וריה.
באוגוסט 2014, הוסר הלוט מפסל זיכרון חדש לזכרן של נשות הניחומים בסאותפילד שבמישיגן.
התנצלויות ופיצויים.
בתחילתו של המשא ומתן על הסכמי הפיצויים ביניהן, דרשה קוריאה הדרומית מיפן סכום של 364 מיליון דולר כפיצויים לקוריאנים שנכפו עליהם עבודות כפייה ושירות צבאי במהלך הכיבוש היפני של קוריאה. סכום זה חושב על פי "תעריפים" של 200 דולר לכל אדם ששרד, 1,650 דולר לכל אדם שקיפח את חייו ו-2,000 דולר לכל מי שנפצע. במסגרת ההסכם הסופי ביניהן, שנחתם ב-1965, הסכימה יפן על חבילת סיוע של 800 מיליון דולר ועל חבילת הלוואות בריבית נמוכה לעשר שנים. ב-1994, הקימה ממשלת יפן את "קרן נשות אסיה" שבמסגרתה שולמו פיצויים נוספים לקוריאה הדרומית, לפיליפינים, לטאיוואן, להולנד ולאינדונזיה. 61 נשים קוריאניות, 13 טאיוואניות, 211 פיליפיניות ו-79 הולנדיות שהיו נשות ניחומים, קיבלו מכתבי התנצלות בחתימתו של מי שהיה אז ראש ממשלת יפן, טומיאיצ'י מוריאמה, ובהם נכתב: "כראש ממשלת יפן, אני מביע מחדש את התנצלותי ואת רגשי החרטה הכנים ביותר כלפי כל הנשים אשר חוו את ההתנסויות המכאיבות והבלתי ניתנות לאמידה וסבלו מפגיעות פיזיות ונפשיות בלתי ניתנות לריפוי כנשות ניחומים". נשות ניחומים לשעבר מקוריאה, דחו את הפיצויים בשל הלחצים שהופעלו על ידי ארגון לא-ממשלתי הקרוי "המועצה הקוריאנית למען הנשים שגויסו לעבדות מינית צבאית על ידי יפן" ועקב הלחץ בתקשורת, 61 נשים קוריאניות קיבלו 5 מיליון ינים יפניים (כ-42,000 דולר) כל אחת מ"קרן נשות אסיה", יחד עם התנצלות חתומה, בעוד ש-142 נשים נוספות קיבלו כספים ממשלת קוריאה הדרומית. הקרן פורקה ב-31 במרץ 2007.
בדצמבר 1991, בסמיכות ליום השנה החמישים למתקפה על פרל הארבור, הגישו שלוש נשים קוריאניות תביעה משפטית נגד יפן, בדרישה לפיצויים על העסקתן בזנות בכפייה. ב-1992 נמצאו בארכיון של כוחות ההגנה של יפן, מסמכים שאוחסנו בו מאז 1958, לאחר שהם הוחזרו לשם על ידי כוחות צבא ארצות הברית. מסמכים אלה הצביעו על כך שהצבא לקח חלק משמעותי בהפעלת מה שכונה בלשון נקיה, "תחנות ניחומים". ממשלת יפן הודתה שהצבא הקיסרי היפני אילץ עשרות אלפי נשים קוריאניות לקיים יחסי מין עם חיילים יפנים במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-14 בינואר 1992, פרסם הדובר הראשי של ממשלת יפן, קואיצ'י קאטו, התנצלות פומבית שבה נאמר: "אין אנו יכולים להכחיש את העובדה שהצבא היפני לקח בכך חלק" בחטיפה ובמעצר של "נערות הניחומים" ו"ברצוננו להביע את התנצלותנו ואת רגשי החרטה שלנו". שלושה ימים לאחר מכן, ב-17 בינואר, התקיימה ארוחת ערב רשמית מטעם נשיא קוריאה הדרומית, רו טאה וו, בה אמר ראש ממשלת יפן, קיאיצ'י מיזאווה, למארחו: "עלינו היפנים בראש ובראשונה ומעל הכול לזכור את האמת על התקופה הטראגית שבה מעשינו גרמו לסבל ולצער לבני עמך. אסור לנו לשכוח לעולם את רגשות החרטה שלנו. כראש ממשלת יפן, ברצוני להכריז על רגשות החרטה שלנו על מעשים אלה ולהביע את התנצלותי כלפי תושבי הרפובליקה של קוריאה". מיזאווה התנצל שוב למחרת היום בנאום שנשא בפני האספה הלאומית של קוריאה הדרומית. ב-28 באפריל 1998 פסק בית משפט ביפן שעל ממשלת יפן לפצות את הנשים ולשלם לכל אחת מהן 2300 דולר (3328 דולר בערכים של 2015).
ב-2007, דרשו שפחות המין ששרדו שממשלת יפן תביע התנצלות. דרישה זו באה על רקע הצהרתו של ראש ממשלת יפן דאז, שינזו אבה, ב-1 במרץ אותה שנה, כי אין כל עדות לכך שממשלת יפן החזיקה שפחות מין, אף על פי שממשלת יפן הודתה בכך כבר ב-1993 ב"הצהרת קונו". ב-27 במרץ פרסם הפרלמנט היפני התנצלות רשמית. ב-20 בפברואר 2014, אמר המזכיר הראשי לממשלת יפן, יושידה סוגה, שממשלת יפן עשויה לשקול מחדש את המחקר על הנושא ואת התנצלותה. בכל אופן, ב-14 במרץ אותה שנה, הבהיר ראש הממשלה אבה שאין לו כל כוונה להתכחש או לשנות את ההצהרה הזאת.
ב-28 בדצמבר 2015 הגיעו ראש הממשלה היפני שינזו אבה והנשיאה הקוריאנית פאק גון-הייה להסכמה רשמית בדבר הסכסוך. יפן הסכימה לשלם מיליארד ין (8.3 מיליון דולר) ל'קרן הפיוס והריפוי' המספקת תמיכה וסיוע לנשות הניחומים ששרדו, ובתמורה הסכימה קוריאה הדרומית לחדול מהשמעת ביקורת על הממשלה היפנית בנושא זה, ולפעול להסרת פסל המנציח את נשות הניחומים שהוצב מול השגרירות היפנית בסיאול. הודעה רשמית בדבר ההסכמה נמסרה לאחר ששר החוץ היפני פומיו קישידה נועד עם עמיתו הקוריאני יון ביונג-סה בסיאול, ולאחר מכן התקשר אבה לגון-הייה וחזר על ההתנצלויות שיפן הביעה בעבר. הממשלה הקוריאנית מנהלת את קרן הסיוע לנשות הניחומים ששרדו, והודיעה שמבחינתה הנושא נפתר באופן סופי.
בעקבות ההסכמה בין יפן לקוריאה, קראה ממשלת טאיוואן לממשלת יפן לפתוח עמה בשיחות על מנת להסדיר את סוגיית נשות הניחומים הטאיוואניות. ממשלת טאיוואן דורשת מיפן התנצלות ופיצויים, והממשלה היפנית הביעה נכונות לפתוח בשיחות בפברואר 2015.
באוגוסט 2016, 12 נשים דרום קוריאניות שדחו את ההצעה לפיצוי מהקרן, תבעו את ממשלת דרום קוריאה בשל ההסכם, וטענו שאינו עושה די כדי למצות את הדין עם יפן. נשיא דרום קוריאה, מון ג'אה-אין, שנבחר ב-2017, והיה ממבקריו החריפים של ההסכם, אמר בספטמבר 2018, לראש ממשלת יפן, אבה, כי הקרן לא מתפקדת כראוי, בשל התנגדות עזה מטעם הקורבנות והציבור, ובנובמבר 2018, הודיעה דרום קוריאה שהחליטה לפרק את קרן הפיצויים. שר החוץ היפני טארו קונו מתח ביקורת חריפה על ההחלטה, וסגנו, טקאו אקיבה זימן את שגריר דרום קוריאה ביפן לשיחת נזיפה.
מחלוקות.
בחברה היפנית קיימת עדיין מחלוקת בנוגע לשימוש שנעשה בנשות הניחומים על ידי הצבא הקיסרי היפני. פוליטיקאים, פעילים פוליטיים ועיתונאים יפנים, בעיקר מהאגפים הלאומניים, הרוויזיוניסטים והימניים הקיצוניים במפה הפוליטית היפנית, נוקטים בקו של הכחשת התופעה או מזעורה.
איקוהיטו האטה, ההיסטוריון היפני והפרופסור מאוניברסיטת ניהון, מעריך שמספרן של כל נשות הניחומים הסתכם ב-10,000 עד 20,000. האטה טוען שאף אחת מנשות הניחומים לא גויסה בכוח.
חלק מהפוליטיקאים היפנים טוענים שעדויותיהן של נשות הניחומים סותרות זו את זו ושלא ניתן להסתמך עליהן. ראש עיריית אוסקה ואחד המנהיגים של "מפלגת הרסטורציה של יפן", מפלגה לאומנית ימנית קיצונית, טורו השימוטו, אמר בתחילה ש"אין כל עדות שנשים הקרויות נשות ניחומים נלקחו בכוח או באיום של הצבא היפני", ומאוחר יותר תיקן את עמדתו וטען שהן הפכו להיות נשות ניחומים "בניגוד לרצונן", אך הוא עדיין מצדיק את תפקידן במהלך המלחמה כ"הכרח" כדי שהחיילים יוכלו "לנוח".
בספר קומיקס שפורסם בשנת 2000 על ידי יושינורי קוביאשי, מתוארות נשים לבושות בקימונו, העומדות בתור לפני חייל יפני. ספרו של קוביאשי כולל ריאיון עם התעשיין הטאיוואני, שי וון לונג, שהצהיר שאף אישה לא הוכרחה להיות אשת ניחומים ושהן עבדו בתנאים ההיגייניים ביותר בהשוואה לזונות רגילות בשל העובדה שהן חויבו להשתמש בקונדומים.
בראשית 2001 התגלעה מחלוקת שבה היה מעורב תאגיד השידור של יפן, ה-NHK. תוכנית שהייתה אמורה לסקר את פעילותו של גוף שנקרא "בית הדין הבינלאומי של הנשים לפשעי המלחמה של יפן בנוגע לעבדות מינית צבאית" (Women's International War Crimes Tribunal on Japan's Military Sexual Slavery), עברה עריכה שלאחריה היא הפכה להיות תוכנית ששיקפה את הדעות הרוויזיוניסטיות.
הנשיא החדש של NHK השווה את תופעת נשות הניחומים עם הנוהגים בצבאות המערביים. ההיסטוריונים המערביים ציינו שההבדלים בין התוכנית של ממשלת יפן שכפתה על הנשים להשתתף במאמץ המלחמתי, לבין מוסדות היוזמה החופשית שפעלו עם כוחות בעלות הברית שבמסגרתן פעלו הנשים רק עקב הצרכים הכלכליים או אולצו לעשות כן על ידי גורמים לא ממשלתיים.
ראש ממשלת יפן, אבה, ורוב חברי ממשלתו, מזוהים עם הארגון הרוויזיוניסטי, "ניפון קייג'י" שמתכחש לפשעי המלחמה של יפן, כולל תופעת נשות הניחומים. אף על פי שאביו, יסוהירו נקסונה, ניהל תחנת ניחומים ב-1942 כאשר הוא שירת כקצין תשלומים בצבא הקיסרי היפני, כיהן שר החוץ, הירופומי נקסונה כיושב ראש ועדה שהוקמה לשקול מחדש "צעדים מוחשיים להחזיר את כבודה של יפן בנוגע לסוגיית נשות הניחומים".
נשות הניחומים ששרדו.
אחרונות נשות הניחומים שעדיין בחיים, הפכו לדמויות ציבוריות בקוריאה, שם הן מכונות "הלמוני" (בקוריאנית: 할머니, שהוא שם החיבה ל"סבתא"). סין נמצאת עדיין בשלב של גביית העדויות, בעיקר באמצעות הסניף המקומי של מרכז המחקר על נשות הניחומים באוניברסיטה הנורמלית של שאנגחאי, לעיתים בשיתוף פעולה עם חוקרים קוריאנים. יחסי הגומלין ושיתוף הפעולה המחקרי עם קורבנות מארצות אחרות, נמצא בשלב מתקדם פחות בסין.
קוריאה.
הפגנות יום רביעי.