בתקופה שלאחר המלחמה עלה הצורך בציבור למידע נגיש ומעודכן בתכיפות הקשור לפסיכולוגיה, והמדיה התקשורתית הפכה למקור העיקרי שסיפק זאת, באמצעות ספרים, עיתונים ומגזינים פופולריים רבים. הפסיכולוג החוקר ג'וזף ג'סטרו אף קיבל טור משלו בשם "Keeping Mentally Fit", שפורסם בעיתונים רבים לאורך שנות ה-20. בהדרגה עלה הביקוש לייעוץ ושירותים פסיכולוגיים עד כדי כך שכמות הפסיכולוגים הקיימת לא הספיקה; יועצים שונים שלא הוכשרו כפסיכולוגים החלו להציע את שירותיהם. בעקבות זאת החלה אגודת הפסיכולוגים האמריקאית למסד מתן רישיונות רשמיים לפסיכולוגים ולהקפיד על אופני הכשרתם. אך בציבור המשיכה תופעת הנהייה אחר ייעוץ בתחומים פסיכולוגיים גם ללא בדיקת תקפותם.
בהמשך שנות ה-20 חלה ירידה בהתלהבות זו מהפסיכולוגיה, לאחר שמספר כותבים מתחו ביקורת על חדירתה של הפסיכולוגיה לכל תחומי החיים, אפילו השולִיים שבהם, והזהירו מפני הפרזה במשמעות המיוחסת לפסיכולוגיה הפופולרית. חלקם אף טענו כי מטרת הפסיכולוגים אינה לשפר את חיי הפרט ולסייע לו, אלא לפעול למען האינטרס האישי שלהם ולהרוויח כסף ויוקרה על חשבון הציבור. במהלך השפל הגדול חלה ירידה בכמות הספרים והמאמרים של הפסיכולוגיה הפופולרית, במקביל לעלייה שחלה בכמות המאמרים המדעיים בתחום, דבר שתרם לריחוק בין האקדמיה לבין הציבור ולחיזוק הדעה הרווחת שהפסיכולוגים פועלים לטובתם האישית ולא לטובת פתרון בעיות במדינה. הירידה בהשתתפות הפסיכולוגים בשיח הציבורי הביאה להמשך התחזקותם של יועצים לא מקצועיים בתחום, שפרסמו ספרים ומאמרים רבים של "עזרה עצמית", שלא היו מבוססי מדע, והפכו לפופולריים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שוב עלתה קרנה של הפסיכולוגיה המדעית, והיא זכתה לתמיכה והערכה מצד הממשל, הצבא והתעשייה. בשנות ה-50 וה-60 התחזקה גישת הפסיכולוגיה ההומניסטית, "הזרם השלישי" בפסיכולוגיה, שהדגישה את הראייה הפנומנולוגית של החוויה האנושית, ייחודיות האדם, ערכיו ויכולת הבחירה שלו; בעקבות זאת התחזקה גם הפסיכולוגיה הפופולרית ופורסמו ספרי עזרה עצמית רבים. אלו ממשיכים להתפרסם גם כיום. במקביל, התפתחו אמצעי מדיה אחרים עם התקדמות הטכנולוגיה, וכך גברה גם הצלחתן של תוכניות ייעוץ ברדיו ובטלוויזיה וכתבות ייעוץ באינטרנט.
אדד ניררי השני
אדד-נירר השני
אדד נירר השני
ורנר הרצוג
ורנר הרצוג (בגרמנית: Werner Herzog; נולד ב-5 בספטמבר 1942) הוא מפיק, תסריטאי, שחקן ובמאי קולנוע ואופרה גרמני. ורנר נחשב לחלק מתנועת הקולנוע הגרמני החדש. סרטיו לרוב מציגים גיבורים שאפתניים עם חלומות בלתי אפשריים, אנשים עם כישרונות ייחודיים בתחומים אזוטריים, או אנשים שמוצאים את עצמם בקונפליקט עם הטבע. הסתירות והמגבלות של החברה המערבית הן נושא חוזר בסרטיו.
הרצוג ביים למעלה מ-60 סרטים עלילתיים ותיעודיים מאז שנות ה-60 של המאה ה-20. בין יצירותיו הבולטות: אגירה, זעם האל (1972), החידה של קספר האוזר (1974), נוספרטו הערפד (1979), "Fitzcarraldo" (1982), גריזלי מן (2005), מפגשים בקצה העולם (2007).
ביוגרפיה.
נעוריו.
נולד בשם ורנר הרצוג סטיפטיק (Werner Herzog Stipetić) במינכן שבגרמניה הנאצית, לאם אוסטרית ממוצא קרואטי ולאב גרמני. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה עבר עם אמו, מאימת הפצצות בנות הברית על מינכן, לכפר טשרנג שבאלפים הבוואריים היכן שמשפחתם התגוררה בתנאים בסיסיים. בגיל 12 חזר עם משפחתו למינכן. אביו נטש את המשפחה בנעוריו.
הרצוג טען שערך באנציקלופדיה על עשיית סרטים ומצלמת ה-35 מ"מ שגנב מבית הספר לקולנוע הספיקו לו כדי להתחיל להתעניין בתחום. בפרשנות על "אגירה, זעם האל", הוא מצהיר, "אני לא רואה בזה גנבה, זה היה צורך, הייתה לי איזו זכות טבעית למצלמה". הוא התחיל לימודי היסטוריה וספרות באוניברסיטת מינכן ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת דוקסני בפיטסבורג שבפנסילבניה.
ראשית הקריירה.
בראשית שנות ה-60 עבד כרתך במפעל ברזל כדי לממן את סרטיו הראשונים.
יחד עם קולנוענים אחרים, הרצוג הוביל את פריחתו של הגל החדש בקולנוע המערב גרמני. הסרטים שנוצרו כחלק מתנועה זו היו בהושפעו מתנועת הגל החדש הצרפתי והופקו ברובם בתקציב נמוך. מלבד שחקני קולנוע מקצועיים, הרצוג ידוע בליהוק תושבי המקום בו הוא מצלם.
פרסים ותשבחות.
הוא וסרטיו זכו והיו מועמדים לפרסים רבים. הפרס המשמעותי הראשון בו זכה היה דוב כסף עבור "סימנים של חיים" סרטו מ-1968. ב-1975 "החידה של קספר האוזר" זכה בפרס השופטים המיוחד (הידוע גם בשם "כסף פאלם") בפסטיבל קאן. ב-1979 הסרט נוספרטו הערפד היה מועמד גם כן לדוב הזהב. הרצוג זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר עבור Fitzcarraldo ב-1982 בפסטיבל קאן. סרטים נוספים בבימויו שהיו מועמדים לפרס דקל הזהב הם "וויצק" ו-"מקום בו חולמות הנמלים הירוקות".
סרטיו היו מועמדים לפרסים גם בפסטיבלים חשובים אחרים ברחבי העולם. "אגירה, זעם האל" היה מועמד לפרס סזאר ב-1976. "דיטר הקטן חייב לעוף" היה מועמד לפרס אמי ב-1997. "החבר הכי טוב שלי" היה מועמד לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע ב-1999, ו-Scream of Stone ו-The Wild Blue Yonder היו מועמדים לפרסים בפסטיבל הסרטים של ונציה. בשנת 1987 הוא ואחיו למחצה לאקי סטיפטיק זכו בבוואריה בפרס ההפקה הטובה ביותר עבור הפקת הסרט "קוברה ורדה". בשנת 2002 זכה בפרס "הדרקון של הדרקונים" פרס כבוד במהלך פסטיבל הסרטים בקרקוב.
הרצוג זכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-49 של סן פרנסיסקו בפרס כבוד על בימוי. ארבעה סרטים שלו הוקרנו בפסטיבל הסרטים הבינלאומי. גריזלי מן, בבימויו של הרצוג, זכה בפרס אלפרד סלואן בפסטיבל סאנדנס ב-2005. "מפגשים בקצה העולם" זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אדינבורו ב-2008.
ב-2009 שניים מסרטיו היו מועמדים בתחרות בפסטיבל ונציה. הרצוג היה הנשיא של חבר המושבעים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-2010.
חיים אישיים.
הרצוג היה נשוי שלוש פעמים ויש לו שלושה ילדים. מ-1999 הוא נשוי לאמנית הרוסייה-אמריקאית, לנה הרצוג(לבית פיסצקי), והשניים חיים בלוס אנג'לס.
יצירה.
הרצוג ביים 20 סרטים עלילתיים, 7 סרטים עלילתיים קצרים, 31 סרטים תיעודיים ו-8 סרטים תיעודיים קצרים. מעבר לכתיבה של סרטיו שלו, הוא כתב 4 סרטים שבוימו על ידי אחרים. הרצוג שיחק ב-26 סרטים והפקות טלוויזיה. ביים מס' הפקות אופרה.
לאורה צ'ינצ'ייה
לאורה צ'ינצ'ייה מירנדה (Laura Chinchilla Miranda; נולדה ב-28 במרץ 1959) היא פוליטיקאית והאישה הראשונה, והיחידה עד כה, שכיהנה כנשיאת קוסטה ריקה. הייתה אחת מסגניותיו של הנשיא אוסקר אריאס סאנצ'ז ושרת המשפטים בממשלתו. הייתה מועמדת מטעם "מפלגת החירות הלאומית" לנשיאות קוסטה ריקה בבחירות 2010 וזכתה ב-46.76% מהקולות. היא האישה הששית בדרום אמריקה המכהנת כנשיאה. כיהנה בתפקיד מ-8 במאי 2010 עד 8 במאי 2014.
חייה.
צ'ינצ'ייה נולדה ב-1959 במחוז כרמן, סן חוסה. אביה הוא רפאל אנחל צ'ינצ'ייה פאיאס ואמה אמילצה מירנדה קסטיו. בינואר 1982 נישאה למריו אלברטו מדריגאל דיאז והתגרשה ממנו ב-1985. יש לה ממנו בן, חוסה מריה ריקו צ'ינצ'ייה. ב-1996 החלה לצאת עם עורך דין ספרדי המחזיק באזרחות קנדית בשם חוסה מריה ריקו קואטו. השניים נישאו בשנת 2000.
בצעירותה עסקה צ'ינצ'ייה בפעילות מטעם ארגונים לא ממשלתיים באמריקה הלטינית ובאפריקה, וסייעה בקידום רפורמות בתחום המשפט וביטחון הפנים. ב-1994 נכנסה לחיים הפוליטיים, כשמונתה לסגנית שר בממשלתו של חוסה מריה פיגרס. ב-1996 מינה אותה פיגרס לשרה לביטחון הציבור. בשנת 2002 נבחרה לאספה המחוקקת מטעם מחוז סן חוסה.
בשנת 2006 מינה אותה נשיא קוסטה ריקה אוסקר אריאס לסגניתו, אך היא התפטרה מהתפקיד ב-2008, כדי להתכונן לבחירות לנשיאות בשנת 2010. ביוני 2009 בחרה בה מפלגתה, מפלגת החירות הלאומית (Partido Liberación Nacional) למועמדת מטעמה לנשיאות. בבחירות שנערכו ב-7 בפברואר גברה על שמונה יריבים וזכתה ב-46.76% מקולות הבוחרים (בקוסטה ריקה די ב-40% מקולות הבוחרים בסיבוב הראשון). בכך, הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד נשיא קוסטה ריקה. צ'ינצ'ייה נכנסה לתפקידה כנשיאת המדינה ב-8 במאי 2010. שני סגניה הם אלפיו פיווה ולואיס ליברמן.
עמדות פוליטיות.
מפלגתה של צ'ינצ'ייה, ה-PLN, חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי. בשאלות של דת ומדינה עמדותיה של צ'ינצ'ייה שמרניות: היא התנגדה לתיקונים בחוקה שנועדו לאפשר את הפרדת הדת מהמדינה והביעה התנגדות לנישואים חד מיניים ולהפלות.
דור שרוכן
דור שרוקן
פרעה נכו
פרעה נכה
פרעה-נכו
פרעה-נכה
לאורה צ'ינצ'ילה
Fuga Mundi
תוכולתי נינורתה השני
מתניה בן ארצי
מתניה בן ארצי (נולד ב-1948) הוא פרופסור אמריטוס במכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.