בגלל מצבו הפיזי והנפשי הלקוי, הוא הועבר לאזור האימונים הצבאי במזרח פרוסיה בשנת 1916, שם התאבד ב־14 בדצמבר 1916. הוא נקבר ליד קברה של משפחת אשתו הרדט.
ולדמר רוזלר היה חבר באיגוד האמנים הגרמני. עבודתו נחשבה "מנוונת" בתקופת הנאצים.
המוזיאון לאמנות ארנשופ הקדיש לרוזלר תערוכה מקיפה בשנת 2016/2017 תחת הכותרת "ולדמר רוזלר (1882–1916).
Technicolour
Technicolour (בעברית: טכניקולור) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית מונטיין. השיר יצג את אוסטרליה באירוויזיון 2021.
רקע.
ב-8 בפברואר 2020, מונטיין זכתה בקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Don't Break Me". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-2 באפריל רשות השידור האוסטרלית אישרה כי מונטיין תמשיך לייצג את אוסטרליה גם באירוויזיון 2021. השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2021.
באירוויזיון.
ב-18 במאי 2021, מונטיין ביצעה את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשלה להעפיל לגמר, לאחר שהגיעה למקום ה-14 עם 28 נקודות. זו הייתה הפעם הראשונה בה אוסטרליה נכשלה בהעפלה לגמר.
Technicolor
גרג וולדן
גרגורי פול וולדן (באנגלית: Gregory Paul Walden; נולד ב-10 בינואר 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אורגון בשנים 1999–2021. וולדן, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לקונגרס האמריקאי לראשונה בבחירות 1998 אחרי כעשור בבית המחוקקים המדינתי באורגון. באוקטובר 2019 הכריז וולדן כי יפרוש מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2020.
ביוגרפיה.
וולדן נולד בעיר דה דאלז שבצפון אורגון, בנם של אליזבת (לבית מקווין) ופול ארנסט וולדן. בשנת 1981 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אורגון. בטרם נבחר אל הקונגרס של ארצות הברית היה וולדן בעלים ומנהל של תחנת רדיו.
בשנים 1981–1987 שימש וולדן כמזכיר העיתונות וראש הסגל של חבר הקונגרס דני סמית'. הוא נבחר לבית הנבחרים המדינתי של אורגון ב-1988 וכיהן שם עד 1995, אז מונה לסנאט של מדינת אורגון כדי למלא מקום פנוי. המושב אליו מונה וולדן התפנה כאשר וס קולי נבחר לבית הנבחרים האמריקאי. בסנאט התקדם בהיררכיה הרפובליקנית כשנבחר לעוזר מנהיג הרוב בסנאט, ובבחירות 1994 אף שקל להתמודד למושל אורגון. עם זאת, לאחר שגילה כי הבן לו ואשתו מצפים בעל מום לב מולד, החליט וולדן לא להתמודד למושל או להתמודד מחדש לסנאט של אורגון. בנם העובר נפטר זמן קצר לאחר הלידה.
וולדן היה מנהל מסע הבחירות של וס קולי אל בית הנבחרים ב-1996, אך לאחר שקולי הסתבך בשקרים אחדים על אודות שירותו הצבאי, וולדן נמנה בין הרפובליקנים הרבים שקראו לקולי לנטוש את המירוץ. וולדן הרחיק לכת ואף והודיע ​​שהוא מתמודד על ייצוג מחוז הקונגרס השני של אורגון כפוליטיקאי עצמאי. למרות זאת, הוא כיהן כיו"ר מטה הבחירות הנשיאותי של בוב דול באורגון במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, והטעים את ההיסטוריה הרפובליקנית שלו, ורמז שאם ייבחר הוא יהא חלק מהמפלגה הרפובליקנית. מועמדותו של וולדן הובילה לחשש שהדמוקרטים יוכלו לנצל את הפילוג בקולות הבוחרים הרפובליקנים ולאייש לראשונה מאז 1981 את מחוז הקונגרס השני. בסופו של דבר פרש קולי וקודמו בתפקיד רוברט פרימן סמית' נקרא לשוב באופן חד פעמי לקונגרס.
סמית' לא התמודד מחדש לבית הנבחרים ב-1998. וולדן ניצח בקלות את הבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית כמו גם ביום הבחירות הכלליות. המחוז שלו הכיל מספר של קהילות יחסית ליברליות כגון אשלנד ועיר ביתו הוד ריבר, אם כי רובו המוחלט הוא מעוז רפובליקני מובהק. וולדן נבחר מחדש לבית הנבחרים 10 פעמים ללא קושי רציני, ומעולם לא קיבל פחות מ-60% מהקולות זולת בחירות האמצע ב-2018 בהן גרף 56% מהקולות. לאחר בחירות 2012 בחר יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ון ביינר בוולדן כיושב ראש ועדת המעבר הרפובליקנית להשתלטות על רוב המושבים בבית הנבחרים. כמו כן, הוא נבחר גם ליו"ר ועדת הקמפיין הרפובליקנית של בית הנבחרים, וביולי 2014 התמודד לתפקיד מחדש כדי לספק המשכיות בהנהגה הרפובליקנית לאחר תבוסתו של אריק קנטור.
ב-28 באוקטובר 2019 הודיע ​​וולדן על פרישתו מהחיים הפוליטיים. בינו לבין נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ התגלעו חילוקי דעות בדבר ניסיונותיו של טראמפ לממן חומה בגבול ארצות הברית–מקסיקו, בעוד וולדן תמך בהטלת עיצומים על רוסיה למרות התנגדותו של טראמפ. הוא הצביע בעד סיום השבתת הממשל בארצות הברית ודיבר בחיוב על לחימה נגד ההתחממות הגלובלית, אך תמך בנשיא במהלך פרשת טראמפ–אוקראינה.
ציד המכשפות הגדול בסקוטלנד של 1597
המראה ונחיתה קצרה (STOL)
מלכה מאי וייסנברג
המראה קצרה
קלמנטי
ויליאם פרנץ' סמית'
ויליאם פרנץ' סמית' השני (באנגלית: William French Smith II; ) היה עורך דין אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בשנים 1981–1985 בתקופת ממשלו של הנשיא רונלד רייגן.
ראשית חייו.
ויליאם סמית' נולד בווילטון, ניו המפשייר, וגדל בבוסטון. הוא היה צאצא ישיר של אוריאן אוקס, שהיה נשיא קולג' הרווארד במאה ה-17. אביו, ויליאם פרנץ' סמית' הראשון, היה נשיא חברת הטלפון והטלגרף המקסיקנית, שבסיסה היה בבוסטון.
ב-1939 הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה בכלכלה בהצטיינות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. ב-1942 הוא סיים לימודי תואר במשפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. במלחמת העולם השנייה הוא שירת בכוחות המילואים של צי ארצות הברית בשנים 1942–1946, והגיע לדרגת לוטננט. ב-1946 הצטרף סמית' למשרד עורכי הדין "גיבסון, דן וקראצ'ר" בלוס אנג'לס.
ראשית הקריירה הפוליטית.
את רונלד רייגן הכיר סמית' לפני מסע הבחירות שלו למשרת מושל קליפורניה ב-1966, ובסופו של דבר הוא היה לידיד קרוב שלו וחבר ב"קבינט המטבחון" של יועציו. ב-1968 מינה רייגן את סמית' כחבר במועצת המנהלים של אוניברסיטת קליפורניה, ובהמשך הוא כיהן כנשיא המועצה בשלוש תקופות כהונה.
סמית' היה יושב ראש המשלחת של קליפורניה לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית ב-1968 וסגן יושב ראש המשלחת בוועידות של 1972 ו-1976.
התובע הכללי של ארצות הברית.
ב-11 בדצמבר 1980 מינה הנשיא הנבחר רייגן את סמית' כתובע הכללי של ארצות הברית בקבינט החדש שלו. הוא החל לכהן בתפקיד ב-23 בינואר 1981. סמית' קידם יוזמה ללוחמה בפשע, והכפיל את המשאבים למאבק בהפצה ומכירה של סמים. מעבר לכך, הוא קידם בהצלחה את הקמתה של ועדה לקביעת קווים מנחים חדשים לקביעות גזרי דין. בין תרומותיו העיקריות היו סיוע לתוכנית הרפורמה ברווחה של הנשיא רייגן, המלצה על תוכנית לוחמה מקפת בפשע, יותר מ-150 יוזמות מנהליות וחקיקתיות (שכללו עונש מוות פדרלי), ביטול האפשרות לשחרור בערבות על סוגים מסוימים של פשעים, שינוי הכלל האוסר את השימוש בעדויות שנתפשו באופן בלתי חוקי במשפטים פליליים, עונש מאסר חובה לפשעים שבהם היה שימוש בנשק, והשימוש במידע של שירות הכנסות הפנים לטובת המאבק בפשע המאורגן. סמית' גם התווה את מדיניות ההגירה והפליטים, הכריז על גישה מקלה יותר כלפי מיזוגי תאגידים כדי שתגובת הממשלה לצורכי העסקים תהיה יותר חיובית, התנגד לצעדים נגד תחרות עסקית, וביצע שינויים בחוק חופש המידע של 1966. מבין יוזמותיו הבולטת ניתן למנות את הצעות החוק שעברו ב-1984 בנוגע לסוגיות ההגירה והפשע. סמית' שם דגש על השגת תקציבים נוספים למחלקת המשפטים, לצורך הרחבת המאבק בסחר בסמים.
בעת הנאום שבו הכריז על הקמת היוזמה הפדרלית נגד סחר וסמים ופשע מאורגן, דיבר הנשיא רייגן על סמית':
לסמית' גם היה חלק במינויה של סנדרה דיי או'קונור, האישה הראשונה שכיהנה כשופטת בבית המשפט העליון של ארצות הברית. קודם למינויה של או'קונור, היא הייתה נבחרת ציבור ושופטת באריזונה, ושימשה כאישה הראשונה בתפקיד מנהיגת הרוב של סנאט מדינתי בארצות הברית, כאשר הייתה חברת הסנאט של אריזונה. ב-19 באוגוסט 1981 הציג הנשיא רייגן את מועמדותה, וב-21 בספטמבר אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויה ברוב של 99 תומכים וללא מתנגדים. הפרשן המשפטי סטיבן בריל זקף לזכותה של או'קונור את השגת השליטה במגה-בירוקרטיה של מחלקת המשפטים ובטיהור המנהל לאכיפת המלחמה בסמים שהיה נגוע בשחיתות. סמית' מיסד מערכת לבחירת שופטים שהביאה לבחירתם של שופטים פדרליים שמרניים אך מיומנים.
שנותיו האחרונות ומותו.
לאחר סיום כהונתו כתובע הכללי הצטרף סמית' מחדש למשרד עורכי הדין "גיבסון, דן וקראצ'ר בלוס אנג'לס. הוא גם היה חבר במועצות המנהלים של תאגידים מרכזיים רבים ומונה כיושב ראש הקרן של הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן, שם הוא קידם את תהליך איתור השטח לבניית הספרייה.
ויליאם פרנץ' סמית' נפטר בלוס אנג'לס ב-29 באוקטובר 1990, בגיל 73, כתוצאה ממחלת הסרטן שסבל ממנה.
הנשיא לשעבר רייגן אמר עליו: "האומה שלנו הייתה אכן בת מזל שהשתייך אליה אדם שהיה מצטיין ופטריוטי בפעילותו בקבינט. ואנו נעשינו אומה טובה יותר בזכות פועלו של ביל. יותר מעמית לעבודה, ביל היה ידי ויועץ בעל ערך ואמין. לעיתים קרובות במהלך שנותי הציבוריים ביקשתי את עצתו, והייתי בר מזל שהוא היה לצידי". סמית' נטמן ב-1 בנובמבר בבית הקברות פורסט לואן שבגלנדייל.
רבי מנחם ממירזבורק
טרוטה מסלרנו
טרוטה מסלרנו ("Trotta", אולם שמה מאוית גם כ-"Trocta") (באנגלית: Trota of Salerno) הייתה רופאה וסופרת רפואית ואולי אף פרופסור לרפואה שחיה בעיירת החוף סלרנו בדרום איטליה, בעשוריה המוקדמים או באמצעה של המאה ה -12. שמה ופרסומה הגיעו עד צרפת ואנגליה במאות ה-12 וה-13.