קרטיס נולד בוולינגטון שבניו זילנד. הוא בנם של גלינס ס ואנתוני ג' קרטיס. אביו היה פליט מצ'כוסלובקיה שעבר לאוסטרליה בגיל 13, והיה מנהל בחברת יוניליוור. במהלך ילדותו חי קרטיס עם משפחתו במדינות שונות בהן שוודיה והפיליפינים, וכשהיה בן 11 עברה המשפחה לבריטניה הגדולה.
קרטיס למד בבית הספר פאפלוויק שבאסקוט בברקשייר. הוא קיבל מלגת לימודים לבית הספר הארו. בהמשך סיים תואר ראשון באנגלית ובספרות בכרייסט צ'רץ' שבאוניברסיטת אוקספורד. באוניברסיטה הכיר את רואן אטקינסון, והשניים החלו לעבוד יחד.
בשיתוף פעולה עם רואן אטקינסון הופיע קרטיס עם ה-Oxford Revue בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו. ב-1978 הוזמן קרטיס להשתתף בכתיבת הסדרה "אנשי אטקינסון" עבור רדיו 3 של ה-BBC, ששודרה ב-1979. אחר כך החל לכתוב קומדיות לקולנוע ולטלוויזיה. הוא היה כותב קבוע בסדרה הקומית "מבט הפוך" של ה-BBC, עבורה כתב שירים רבים יחד עם האוורד גודול, ומערכונים סאטיריים רבים, לעיתים קרובות עם רואן אטקינסון. יחד עם פיליפ פופ כתב קרטיס את הסינגל "Meaningless Songs (In Very High Voices)" של Hee Bee Gee Bees, פרודיה על להיטי הדיסקו של הבי ג'יז. ב-1984 וב-1985 כתב קרטיס עבור התוכנית Spitting Image של ITV.
בשנים 1983–1989 השתתף קרטיס בכתיבת הסדרה "הפתן השחור", בתחילה עם אטקינסון ואחר כך עם בן אלטון. כל עונה של הסדרה התמקדה בתקופה אחרת בהיסטוריה הבריטית. אטקינסון כיכב בתפקיד הראשי בסדרה, וקרטיס השתתף בכתיבת כל אחד מפרקי הסדרה. השניים המשיכו לשתף פעולה בסדרה הקומית "מיסטר בין" שרצה בין 1990 ל-1995.
באותה תקופה החל קרטיס לכתוב תסריטים לסרטי קולנוע. סרטו הראשון היה "ארוך ומשגע" משנת 1989, קומדיה רומנטית בכיכובם של ג'ף גולדבלום, אמה תומפסון ורואן אטקינסון. ב-1991 יצא הסרט "Bernard and the Genie".
ב-1994 יצר קרטיס והיה שותף בכתיבה של קומדיית המצבים "הכומר מדיבלי" עבור דון פרנץ' שזכתה להצלחה רבה.
פריצת הדרך של קרטיס בקולנוע הייתה עם הקומדיה הרומנטית "ארבע חתונות ולוויה אחת" משנת 1994. הסרט, בכיכובם של יו גרנט ואנדי מקדואל, הופק בתקציב מצומצם בהפקת החברה הבריטית Working Title Films. קרטיס בחר במייק ניואל לביים את הסרט אחרי שצפה בסרט הטלוויזיה שלו "תודיע כשאתה מוכן, מר מק'גיל". הסרט זכה להצלחה קופתית רבה, והיה הסרט הבריטי המצליח ביותר עד אז. גרנט הפך לכוכב בינלאומי, וקרטיס היה מועמד לאוסקר על התסריט. גם הסרט היה מועמד בקטגוריית הסרט הטוב ביותר והפסיד לסרט "פורסט גאמפ".
גם בסרטו הבא עבד קרטיס עם Working Title, שהיה מאז לביתו האמנותי. ב-1997 הביא הסרט "" את מיסטר בין אל המסך הגדול וזכה להצלחה רבה. ב-1999 כתב את הקומדיה הרומנטית "נוטינג היל" בכיכובם של יו גרנט וג'וליה רוברטס, ששבר את שיא הרווחים של "ארבע חתונות", והיה לסרט הבריטי המצליח ביותר. את סיפורו של מוכר ספרי הטיולים הבודד, שמתאהב בכוכבת קולנוע מפורסמת, ביים רוג'ר מיצ'ל.
אחר כך היה קרטיס שותף לכתיבת העיבוד הקולנועי לספרה רב המכר של הלן פילדינג "יומנה של ברידג'ט ג'ונס".
שנתיים לאחר מכן כתב וביים את הסרט "אהבה זה כל הסיפור". קרטיס סיפר בראיון שהמבנה של הסרט וריבוי הדמויות בו היה בהשראת הסרט האהוב עליו "נאשוויל" של רוברט אלטמן. בסרט כיכבו כל "המי ומי" של הקולנוע הבריטי בהם יו גרנט, קולין פירת', ביל ניי, אמה תומפסון, ליאם ניסן, אנדרו לינקולן, אלן ריקמן וקירה נייטלי.
ב-2004 כתב קרטיס את "", סרט ההמשך של "יומנה של ברידג'ט ג'ונס". ב-2005 כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה "הנערה בבית הקפה" בבימויו של דייוויד ייטס, ובהפקת BBC ו-HBO. בסרט מככבים ביל ניי כעובד מדינה, וקלי מקדונלד כצעירה שהוא מתאהב בה במהלך פסגת G8 בדיונית באיסלנד. הסרט שודר בעת שהתקיימה פסגת G8 בשנת 2005. הסרט זכה ב-2006 בשלושה פרסי אמי, כולל סרט הטלוויזיה הטוב ביותר, שחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט לקלי מקדונלד, ותסריט מצטיין למיני-סדרה, סרט טלוויזיה או ספיישל טלוויזיוני לקרטיס.
במאי 2007 זכה קרטיס בפרס עמית באפט"א של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה כהוקרה על הישגיו בקולנוע ובטלוויזיה וכן על פעילות הצדקה שלו. בהמשך כתב עם אנתוני מינגלה עיבוד טלוויזיוני לרומן "סוכנות הבלשיות מספר 1" מאת אלכסנדר מק'קול סמית, שמינגלה צילם ב-2007 בבוטסואנה. הפרק הראשון שודר בבריטניה ב-BBC1 ב-23 במרץ 2008, ימים אחדים אחר מותו של מינגלה.
סרטו השני של קרטיס כבמאי ותסריטאי היה "רדיו רוק" (The Boat That Rocked) שיצא לאקרנים ב-2009. הסרט מתרחש בשנת 1966 בתחנת רדיו פיראטית בריטית, שמשדרת מספינה בים הצפוני. בסרט מככבים פיליפ סימור הופמן, ביל ניי, ניק פרוסט, ריס איוואנס, ג'מה ארטרטון וקנת בראנה. הסרט איכזב הן מבחינה מסחרית והן ביקורתית בבריטניה. קרטיס ערך אותו מחדש לקראת יציאתו בארצות הברית ושמו שונה ל-"Pirate Radio", אבל נכשל גם שם. סרטו הבא היה "סוס מלחמה" בבימויו של סטיבן ספילברג, שהיה מבוסס על תסריט קודם מאת המחזאי לי הול. סטייסי סנידר מאולפני הקולנוע דרימוורקס, שעבדה עם קרטיס בסרטי יוניברסל, המליצה עליו לספילברג.
קרטיס כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה "מרי ומרתה" של ה-BBC ו-HBO, שביים פיליפ נויס. בסרט כיכבו הילרי סוונק וברנדה בלתין, המגלמות שתי נשים שיוצרות קשר אחרי שאיבדו את בניהן שמתו ממלריה. הסרט שודר בבריטניה ב-1 במרץ 2013. אחר כך כתב קרטיס את התסריט לסרט "כל הזמן שבעולם", דרמה קומית אודות מסע בזמן ואהבה במשפחה. בסרט כיכבו רייצ'ל מקאדמס, דונל גליסון, ביל ניי, טום הולנדר, מרגו רובי, ונסה קירבי ולידיה וילסון. הסרט יצא לאקרנים ב-4 בספטמבר 2013. סרטו הבא היה "טראש", עיבוד לרומן מאת אנדי מוליגן, ובביומו של סטיבן דלדרי. בתפקידים הראשיים שיחקו שלושה ילדים ברזילאים, ולצדם כיכבו ואגנר מורה, רוני מארה ומרטין שין. הסרט צולם ב-2013 בריו דה ז'ניירו, ויצא לאקרנים בברזיל ב-9 באוקטובר 2014, ובבריטניה ב-30 בינואר 2015.
אחר כך כתב קרטיס עיבוד טלוויזיוני של "Esio Trot", ספר ילדים מאת רואלד דאל עבור ה-BBC, שזכה לשבחים. בסרט מככבים דסטין הופמן, וג'ודי דנץ', עם קריינות של ג'יימס קורדן. הוא שודר לראשונה ב-1 בינואר 2015. סרטו הבא היה "יסטרדיי", שנכתב על פי תסריט מקורי מאת ג'ק בארת'. בסרט, בבימויו של דני בויל מככבים לילי ג'יימס והימש פאטל. זהו סיפורו של צעיר המגלה שאיש מלבדו אינו מכיר את שיריהם של הביטלס. צילומי הסרט החלו ב-21 באפריל 2018, והוא יצא לאקרנים ב-28 ביוני 2019.
חיים אישיים.
קרטיס חי בנוטינג היל, ויש לו בית בוולברסוויק שבסאפוק. הוא נשוי לעורכת והשדרנית אמה פרויד.
קבוצת מערב אירופה ואחרות
קבוצת מדינות מערב אירופה ומדינות אחרות (באנגלית: Western European and Other States Group או WEOG), היא אחת מחמש הקבוצות האזוריות של האומות המאוחדות, והיא מורכבת מ-28 מדינות בעיקר ממערב אירופה, אך גם מאוקיאניה, צפון אמריקה ומערב אסיה.
הקבוצה היא קבוצת דיונים לא מחייבת, בה נדונים נושאים הנוגעים לעניינים אזוריים ובינלאומיים. בנוסף, הקבוצה פועלת להקצאת תפקידים בגופי האו"ם על ידי העמדת מועמדים מהאזור.
בניגוד לרוב הקבוצות האזוריות האחרות, WEOG היא יוצאת דופן, מכיוון שגאוגרפיה איננה הגורם המגדיר היחיד לחברות בה. במקום זאת, החברות מבוססת על מכנה גאו-פוליטית משותף, כלומר המדינות החברות שלה חולקות מכנה משותף מערבי-דמוקרטי. לדוגמה, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד חברות ב-WEOG אף על פי שאינן קרובות גאוגרפית למערב אירופה, אלא הן בעלות מאפינים תרבותיים ופוליטיים משותפים עם מדינות מערב אירופה, בפרט, בריטניה.
חברות.
מדינה משקיפה
ישראל.
בעוד שמדינת ישראל ממוקמת גאוגרפית במערב אסיה, ישראל נחסמה מלהצטרף לקבוצת אסיה-פסיפיק על ידי מספר מדינות ערב. מאז הקמת הקבוצות האזוריות באו"ם בראשית שנות ה-60, ישראל לא הייתה מסוגלת להשתתף בהתייעצויות הפוליטיות והמקצועיות במסגרת האומות המאוחדות וסוכנויותיה. היא גם לא הצליחה לבחור את נציגיה למוסדות האו"ם בשל העובדה שהיא לא הייתה חלק מאף קבוצה אזורית.
במאי 2000, מדינת ישראל הפכה לחברה זמנית ב-WEOG בסניף ניו יורק של האו"ם, מה שאיפשר לה להציע מועמדים לבחירות לגופים שונים של האו"ם. עם זאת, חברות זמנית זו עדיין מנעה מישראל להשתתף בפעילות במשרדי האו"ם בז'נבה, בניירובי, ברומא ובווינה. ב-30 באפריל 2004 העביר בית הנבחרים של ארצות הברית החלטה הקוראת לשלב את ישראל באופן מלא ב-WEOG, והדבר הושג במאי 2004, אז קיבלה ישראל מעמד קבועה בהליכי ה-WOEG בניו יורק.
ב-13 ביוני 2005 נבחר שגרירי ישראל דן גילרמן להיות אחד מ-21 סגני נשיא עצרת האו"ם, כנציג מדינות WEOG. הנציג הישראלי היחיד שקדם לגילרמן בתפקיד סגן נשיא עצרת האו"ם היה אבא אבן בשנת 1952. בספטמבר 2005 הגיש גילרמן בקשה בשם ישראל לחברות במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
ב-2008 שימשה שגרירת ישראל באו"ם, גבריאלה שלו, כיושבת הראש התורנית של מדינות WEOG.
ביוני 2011 השגריר רון פרושאור ייצג את קבוצת מדינות WEOG בהליכי בחירתו של המזכ"ל באן קי-מון.
בנובמבר 2013 התקבלה ישראל להליכי WEOG גם במטה האו"ם בז'נבה, החל מ-1 בינואר 2014.
אנליין קריאל
אנליין קריאל (באנגלית: Anneline Kriel; נולדה ב-28 ביולי 1955) היא דוגמנית ושחקנית דרום אפריקאית.
ביוגרפיה.
קריאל נולדה בפרטוריה ולה שני אחים, לאחר התיכון היא למדה דרמה באוניברסיטת פרטוריה.