אנפת לילה לבנת-אוזן (שם מדעי: Gorsachius magnificus) היא מין של אנפה החיה בטבע בדרום סין, צפון וייטנאם ובכמה אזורים בצפון הודו כמו הפארק הלאומי ולמיקי שבביהר. האנפה מצויה בסכנת הכחדה בטבע. היא תוארה ב-1899 בידי החוקר הסקוטי ויליאם רוברט אוגולוי-גרנט , כשמשמעות שמה המדעי: "magnificus" פירושו מרהיב. בעבר השתייכה לסוג אנפת לילה, אך כיום משויכת לסוג אנפת לילה אפרו-אסייתית.
אנפה זו היא קרובתה של אנפת לילה מלאית ואנפת לילה יפנית והיא מגיעה לאורך 54 עד 56 סנטימטרים בממוצע. האנפה בעלת דו-צורתיות זוויגית קטנה כשהזכר בעל נוצות חומות בהירות עם כתמים לבנים רבים לאורך צידי הגוף והבטן. הצוואר כתום והראש לבן עם כיפה שחורה וציצה שחורה ארוכה מאחוריה. העיניים של האנפה גדולות ושחורות ומקורה אפור וארוך. מצידי העיניים בולטים 2 פסים לבנים העוברים לאורך הפנים. הנקבה מזכירה את הזכר במראה, אך בעלת ראש וצוואר בהירים יותר עם פחות פסים מהצידיים. לנקבה יש גם מספר פסים לבנים על הגב והכנפיים.
האנפה שוכנת ביערות, נהרות איטיים, ולעיתים גם בקרבה למגורים אנושיים בדרום סין ווייטנאם. היא פעילה בלילה וניזונה מדגים, חסילונים ותולעים שהיא לוכדת במקורה. האנפה מקננת על עצים ומטילה 3 עד 5 ביצים בקן עשוי מזלזלים וצמחייה.
האנפה נמצאת בסכנת הכחדה עקב אוכלוסייתה הקטנה והמפוצלת אחת מהשנייה. הסכנות העיקריות שלה הם כריתת יערות, ציד, דיג יתר של מזונה וזיהום מים.
מצר בוספורוס
אנפת לילה לבנת-גב
אנפת לילה לבנת-גב (שם מדעי: Gorsachius leuconotus) היא מין של אנפה המצויה בטבע באפריקה שמדרום לסהרה. היא נקראה ב-1827 בידי החוקר הגרמני יוהאן גאורג ואגלר , כששמו ניתן על שם הנקודות היוצרות משולש במרכז הגב. אנפה זו קרובה לאנפת לילה מלאית, אנפת לילה יפנית ואנפת לילה לבנת-אוזן ושייכת כמותם לסוג אנפת לילה אפרו-אסייתית, כשבעבר שויכה לסוג אנפת לילה.
תיאור.
האנפה מגיעה לאורך ממוצע של 50 עד 55 סנטימטרים, והיא בעלת נוצות כנפיים וגב אפורים (למעט משולש מנוקד בלבן על הגב) עם צוואר וחזה אדמדמים, בטן אדמדמה בהירה וראש וכתפיים שחורים. העיניים אדומות כהות מוקפות בטבעת צהובה, המקור קצר ושחור-צהוב והסנטר לבן. הרגליים צהובות עם אצבעות ארוכות. הפרטים הצעירים מנוקדים בנקודות לבנות לאורך הגוף והם בעלי חזה מפוספס.
אנפה זו מצויה באזורים הטרופיים והסובטרופיים של אפריקה והיא פעילת לילה החיה סמוך ליערות עם מקווי מים קרובים כמו אגמים, ביצות, מישורי הצפה וביצות מנגרובים. האנפה חיה בגפה או בזוגות בודדים ומחפשת על הקרקע או במים טרף של דגים, חסילונים, סרטנים, צפרדעים ותולעים. האנפות מקננות על העצים הגבוהים ומטילים 2 עד 3 ביצים ירקרקות בקן עשוי מענפים ומצמחיה.
אנפה זו בעלת תפוצה רחבה ואינה בסכנה כיום, אף שבמספר מדינות כמו דרום אפריקה האוכלוסייה נפגעת מהרס בתי מחיה ומציד בניגריה לטובת שימוש רפואי מסורתי.
ברט גולדשטיין
ברט גולדשטיין (באנגלית: Brett Goldstein; נולד ב-17 ביולי 1980) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי יהודי-אנגלי.
ביוגרפיה.
גולדשטיין נולד בעיירה סאטון, לונדון, למשפחה יהודית בריטית, ב-17 ביולי 1980. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, הוא השתתף בשיעורי משחק באוניברסיטת ווריק, שם סיים תואר בקולנוע ופמיניזם.
זמן קצר לאחר מכן, גולדשטיין עבר לזמן קצר לעיר מרבלה שבספרד, כדי לעבוד במועדון חשפנות שאביו רכש במהלך "משבר אמצע החיים" שלו. מאוחר יותר הפך גולדשטיין את החוויה למופע סטנד-אפ בשם "ברט גולדשטיין גדל במועדון חשפנות", שעלה באדינבורו פרינג' פסטיבל.
הוא הופיע בקומדיה של ערוץ 4, "Drifters". הוא גם הופיע בדרמה הקומית של ערוץ 4, "דרק" בתפקיד טום. הוא כתב את "The Catherine Tate Live Show" עם קתרין טייט וכתב וביצע ארבעה מופעי סטנד-אפ לבדו. הוא זכה בשנת 2016 בפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור ברנדן בסרט "Adult Life Skills".
ב-2018 החל גולדשטיין את הפודקאסט "Films to Be Buried With", ובו ראיין אנשים שדיברו על סרטים שהיו חשובים בחייהם.
מפיק הטלוויזיה ביל לורנס שכר את גולדשטיין ככותב לתוכנית של אפל TV פלוס, "טד לאסו", בכיכובו של ג'ייסון סודייקיס. הכתיבה בתוכנית הובילה לכך שגולדשטיין לוהק לדמותו של הכדורגלן המזדקן רוי קנט. מאוחר יותר הוא זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה לטלוויזיה: סדרת קומדיה וקיבל פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה מצטיין בסדרה קומית בשנת 2021 על תפקידו בתוכנית.
יחד עם תסריטאי "מראה שחורה" וויל ברידג'ס, גולדשטיין יצר וכתב את סדרת האנתולוגיה בת ששת החלקים "Soulmates" ל־AMC, המבוססת על סרטם הקצר "For Life" משנת 2013. הסדרה עלתה לראשונה ב-AMC ב-5 באוקטובר 2020. צוות השחקנים כולל את שרה סנוק, מאלין אקרמן, בטסי ברנדט, ג'יי ג'יי פילד וצ'ארלי היטון.
לאחרונה, גולדשטיין חתם על עסקה כוללת רב שנתית עם חברת ההפקה האחים וורנר טלוויזיה.
קונסנטמיקלוש
קונסנטמיקלוש (בהונגרית: Kunszentmiklós) היא עיר קטנה במחוז באץ'-קישקון שבהונגריה ומרכז נפת קונסנטמיקלוש.
מיקום.
העיר ממוקמת בחלק הצפון מערבי של קישקונשאג (Kiskunság) שהוא חבל ארץ שמתחיל דרומית לבודפשט עד צפונית לעיר סגד, ותחום במזרח-מערב בין הנהרות הדנובה והטיסה). העיר נמצאת כ-60 קילומטרים דרומית לבודפשט. היישובים השכנים הם אפאי ובודי מצפון, קונפסר מצפון מזרח, קונאדאץ' מדרום מזרח, סבדסאלאש מדרום ועוד.
נגישות.
בכביש.
העיירה מרוחקת מעט מהכבישים הראשיים, מרכזה מושפע משלושה כבישים צדדיים עיקריים בלבד: כביש 5203 בין קישקונלצהאזה - סבדסאלאש - איז'אק בכיוון צפון-דרום, וכביש 5205 בין ארקן לבין טאש בכיוון מזרח-מערב.
ברכבת.
כיום, היישוב מושפע רק מקו 150 של רכבות הונגריה (MÁV) Budapest–Kunszentmiklós-Tass–Kelebia, שיש לו במקום שתי תחנות. מרכז העיר היה בעצם תחנה משותפת עם הכפר טאש. התחנה המסועפת ממוקמת פיזית בגבול המערבי של העיר, אליה מגיעים בכביש 52 מדרום לכביש 5205.
היסטוריה.
ימי הביניים.
לעיתים קרובות נמצאו חפצי אמנות מתקופת האבן ומתקופת הברונזה על גדות הלס הנושאות את הענפים לשעבר של הדנובה, אך נמצאו כאן גם חפצי אמנות קלטיים וסרמטיים. חפירת קבר נסיכותי אוורי במכרה החול Kunbábony הייתה משימה ארכאולוגית גדולה של שנות ה-70. ההונגרים הכובשים מצאו מקום לינה גם בגבולות העיר. שמה של סנטמיקלוש סימנה מקום של כנסייה מממלכת הונגריה (1000–1301). רשת צפופה של כפרים נמצאה ונהרסה על ידי צבאות המונגולים בפלישת המונגולית לאירופה דרך המישור ההונגרי הגדול, כך קרה גם לסנטמיקלוש וסביבתה. במאה ה-13 ובמאה ה-14 הגיעו הקומאנים (בהונגרית Kun) בכמה גלים, כבשו את האזור כאזור לא מיושב, והתיישבו בו.
המאה ה-20.
לא חל שינוי באוכלוסייה בין שתי מלחמות העולם. הכפר הגדול שמר על מעמדו כמטה נפה והצליח לבצע השקעות מסוימות. הרחובות הראשיים רוצפו בקוביות ריצוף קטנות, בית הספר התיכון הורחב והוקמו מתחם ספורט ובריכת שחייה ובשנת 1928 נבנתה גם תחנת כוח. האירוע שהשפיע לרעה על הכלכלה היה התיעול, ניקוז וביוב הלא תקין שהסתיים בסוף שנות ה-20. רשת הביוב המוגזמת, שנבנתה כדי להפחית את הסיכון לשיטפונות ולנתיבי מים פנימיים, אך ללא התחשבות בדרישות ארוכות הטווח, הפרה את האיזון ההידרולוגי שהוכח כיציב במשך מאות שנים. בתוך שנים ספורות, האזור כמעט התייבש ומפלס מי התהום ירד. המלחה מהירה ומשנית הפכה את האדמה לכמעט בלתי ניתנת לעיבוד, בעוד שבמזג אוויר גשום מערכת זו נחנקה. לאחר גשם ממושך או הפסקה פתאומית, "אין מים בביוב, אלא הביוב במים", כפי שקבעו המקומיים בתבונה ובמרירות. המשבר החקלאי הלאומי והנגע המקומי הזה גרמו להתרוששות אוכלוסיית החקלאים ולריבוד ההולך וגובר של קהילת החקלאים ההומוגנית עד אז. מספר העניים גדל, ומאמצע שנות ה-30 החלו לעבוד במפעלים בצ'פל ובדרום בודפשט, שכבר הוסבו למטרות מלחמה.
קהילה יהודית.
האוכלוסייה היהודית במקום הייתה 633 בשנת 1880. בית הכנסת נבנה בשנת 1898. הטרור הלבן אחרי מלחמת העולם הראשונה פגעה באוכלוסייה היהודית ובמוסדותיה והאוכלוסייה היהודית לפני מלחמת העולם השנייה (מפקד האוכלוסין) הצטמצמה ל-155. בית הקברות הוקם בשנת 1853. הקבורה החסידית האורתודוקסית האחרונה הידועה הייתה לפני מלחמת העולם השנייה. האזור הוא החקלאי, כפרי ושטוח. בית הקברות היהודי הוא נפרד, אך נמצא ליד בתי הקברות האחרים, אין שלט או סימון. הגישה פתוחה ללא חומה, גדר או שער. גודלו של בית הקברות לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה היה 4.1 דונם.
יש בו כ-100–500 מצבות, 25%–50% נפלו או שבורות, מתוארכות למאות ה-19–20. צמיחת יתר של צמחייה היא בעיה מתמדת; וניקוז המים הוא בעיה עונתית. ישנם מדורים מיוחדים לכהנים, לילדים ולבעלי הון. השיש, הגרניט, אבן הגיר ואבן החול בצורת שטוחה, מוחלקת וכתובה היטב, או לאבנים שטוחות עם עיטור תבליט מגולף יש כתובות בעברית והונגרית. לחלק מהמצבות יש גדרות מתכת מסביב לקברים. בית הקברות מכיל מצבות זיכרון מיוחדות לקורבנות השואה אך ללא קברי אחים. הבעלים הנוכחיים של בית הקברות שעדיין פעיל הוא הקהילה היהודית הלאומית של הונגריה. הנכסים הסמוכים הם חקלאיים. בוצע שיקום מסוים בבית הקברות.
איפאטינגי בוריאי
באודוויין בוטס
באודוויין בוטס (בהולנדית: Boudewijn Boots; נולד ב-1 באפריל 1964) הוא ויצה-אדמירל בצי המלכותי ההולנדי המשמש כסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מאז 8 במרץ 2021.
ביוגרפיה.