ב-2002, לאחר חלוקה מחדש של מחוזות בחירה בקליפורניה בעקבות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הוסב מחוז הקונגרס ה-48 שייצג עיסא למחוז הקונגרס ה-49, וחלקיו במחוז אורנג' הליברלי אבדו. בדומה מעט לגלגולו הקודם, מחוז הקונגרס החדש של עיסא היה מעוז רפובליקני מובהק. לפי לפי מסד הנתונים הפוליטי "מַפְתֵּחַ ההצבעות המפלגתי קוק" (Cook Partisan Voting Index), דורג המחוז "R + 10". לאור זאת, אף דמוקרטי לא ניצב בפני עיסא באותה השנה. הוא זכה בבחירה לתקופת כהונה שנייה אחרי שגבר על מועמד המפלגה הליברטריאנית עם כ-77% מהקולות. הוא נבחר מחדש גם בשנים 2004, 2006, 2008, 2010, 2012, בבחירות 2014 ובאלו שלאחר מכן.
בעקבות בחירות אמצע הכהונה ב-2010, בהן נטלו הרפובליקנים את הרוב בבית הנבחרים מידי הדמוקרטים, נבחר עיסא ליו"ר ועדת הפיקוח והרפורמה. הוא הפך לתומך קולני בחקירות ממשל הנשיא ברק אובמה, כולל החזר ההפסדים מתוכנית הסיוע לבנקים (TARP), ועדת החקירה להתמודדות ארצות הברית עם המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, שחיתות שלטונית לכאורה במלחמת אפגניסטן, הדלפות ויקיליקס ומנהל המזון והתרופות האמריקאי, בין היתר. בשנת 2010 הצהיר עיסא בפני העיתונות כי הוא מעוניין שוועדת הפיקוח והרפורמה תקיים דיוני חקירה "שבע פעמים בשבוע, 40 פעם בשבוע".
בפברואר 2011 פרסם "מכון Watchdog", מוסד ללא כוונת רווח לדיווחים וחקירות עצמאיות אשר בסיס באוניברסיטת המדינה של סן דייגו, חקירה בה נאמר כיו"ר ועדת הפיקוח והרפורמה, הרכיב עיסא צוות שכלל אנשי סגל בעלי קשרים הדוקים לעולם התעשיות, אשר עשויות היו לקבל הטבות ותועלות מחקירותיו. ב-16 בפברואר 2012 קיימה ועדת הפיקוח שימוע על אודות תקנת מחלקת הבריאות ומשאבי האנוש המחייבת תוכניות ביטוח לכיסוי אמצעי מניעה, שלדעת עיסא היוותה פגיעה בחופש הדת של אנשים המתנגדים לשימוש באמצעי מניעה. סנדרה פלוק, משפטנית ופעילה למען זכויות נשים, נרשמה כעדה בידי הדמוקרטים בוועדה, אך עיסא לא התיר לה להעיד באומרו כי שמה הוגש מאוחר מדי, טענה עליה ערערו עמיתיו הדמוקרטיים.
ב-7 במאי 2014, עיסא הציג "החלטה פשוטה" בפני מליאת בית הנבחרים אשר התקבלה פה אחד, לפיה לויס לרנר, לשעבר מנהלת המחלקה למיסוי ארגונים פוליטיים בשירות הכנסות הפנים, נמצאה כאשמה בביזוי הקונגרס על שמיאנה לציית לזימון למתן עדות בפני ועדת הפיקוח והרפורמה הממשלתית בראשותו של עיסא. ההחלטה מצאה את לויס לרנר כאשמה בביזוי הקונגרס לאחר שהייתה מעורבת בשערוריית המיסוי של שירות הכנסת בפנים ב-2013, במסגרתה הקשתה לרנר על ארגוני ימין קיצוני, בהם תנועת מסיבת התה, לקבל פטור ממס על תרומות. ביולי 2017, במאמץ דו-מפלגתי, הציג עיסא את "חוק CLASSICS" בפני הקונגרס אשר מטרתו להעצים אמנים דרך איסוף התמלוגים לשלוש השנים שקדמו להם, וגם על ידי הבטחה כי זכויות היוצרים שלהם יישארו בתוקף בהקלטות שהקולטו טרם 1972, כמו הערובה ממנה נהנים אמנים חדשים יותר בתעשיית המוזיקה בחקיקה שקדמה לחוק שהציג עיסא.
לקראת בחירות האמצע ב-2018, דמוקרטים אחדים בהם יריבו מבחירות 2016 דאג אפלגייט והסביבתן מייק לוין, השיקעו מסעי בחירות במחוז הקונגרס ה-49. לנוכח ניצחונו הדחוק של עיסא על אפלגייט בשנת 2016, בחירות אלה היו צפויות להיות צמודות ומתוחות הרבה יותר. במשך חודשים היה משרדו של עיסא בקליפורניה מוקד להפגנות שבועיות בהן מחו מאות אנשים נגד הנשיא דונלד טראמפ, עמו קשר עיסא קשר הדוק, ונגד האג'נדה הרפובליקנית בבית הלבן. בעצרת אחת שהתקיימה בחודש מאי, התייצבו 800 אנשים כדי למחות על הצבעת בית הנבחרים על ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. בעקבות זאת, ב-10 בינואר 2018, הודיע עיסא על לקיחת פסק זמן מהחיים הפוליטיים ועל אי-התמודדותו בבחירות אלה. כשמונה חודשים אחרי פרישתו, הכריז הנשיא דונלד טראמפ כי ימנה את עיסא לראש סוכנות הסחר והפיתוח של ארצות הברית.
ב-26 בספטמבר 2019, הכריז עיסא כי בבחירות 2020 יתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית, הפעם במחוז הקונגרס ה-50. נציג המחוז המכהן היה בעת ההכרזה דאנקן האנטר, שהיה נתון לעננת כתבי אישום. בדצמבר 2019 האנטר הודה במעילה בכספי בחירות, התפטר מהקונגרס החל ב-13 בינואר 2020 והותיר את מושבו לא-מאויש. אל מחוז הקונגרס החמישים סופחו חלקים ניכרים ממחוזו הקודם של עיסא, בהם פנים מחוז סן דייגו הרפובליקני והשמרני. ב-3 במרץ 2020 סיים במקום השני במהלך הבחירות המקדימות הפתוחות. ובסופו של דבר ניצח את המועמד הדמוקרטי עמאר קמפה-נג'אר בכמעט 30 אלף קולות. ב-3 בינואר 2021 הושבע אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, ושב לבית הנבחרים.
הוסט (סרט, 2020)
הוֹסְט (מאנגלית: Host, בתרגום מילולי: מארח/ת) הוא סרט אימה בריטי בסגנון פאונד פוטג' משנת 2020. ביים רוב סאבאג' על פי תסריט שכתבו סאבאג', ג'מה הרלי וג'ד שפרד. בסרט מככבות היילי בישופ, ג'מה מור, אמה לואיז וב, ראדינה דרנדובה וקרוליין וורד.
עלילה.
בעודם נמצאים בסגר בגלל מגפת הקורונה, קבוצת חברים מחליטה לקיים שיחות זום שבועיות כדי לשמור על קשר. לשיחת השבוע היילי שכרה מדיומית, סיילן, להוביל אותם בסיאנס. חבר אחד, טדי, עוזב בכוונה את הצ'אט מכיוון שחברתו ג'יני ממשיכה להפריע. במהלך הסיאנס אחת החברות, ג'מה, טוענת שיצרה קשר עם חבר שהתאבד, ג'ק, רק כדי להודות אחר כך שהכל היה מזויף לאחר שסיילן נשרה מהשיחה. האנשים שנותרו מתחילים לחוות תופעות מוזרות ומבעיתות; הכוס של אמה נשברת, הכיסא של היילי נמשך על ידי כוח בלתי נראה וקרוליין רואה גופה תלויה בעליית הגג שלה.
היילי מצליחה לחזור ולתקשר עם סיילן ולהודיע לה על כל מה שקרה. סיילן מאמינה שהמתיחה של ג'מה יכול היה לזמן רוח שטנית, שלבשה את דמות 'ג'ק' ומתחילה לתת להם הוראות כיצד לסגור את הסיאנס. הרוח קוטעת זאת בכך שהיא גורמת לתופעות נוספות וקריאתה של סיילן נשמעת פעם נוספת. הרוח הורגת את קרוליין, על ידי ניפוץ חוזר ונשנה של פניה אל שולחנה, ואז את ראדינה והחבר שלה אלן, על ידי השלכת שניהם מגובה רב. היילי וג'מה מתווכחות ומעבירות את האשמה ביניהן, רק שהיילי יורדת מהמסך. ג'מה מפוחדת עוזבת מיד את ביתה כדי לבדוק מה שלומה של היילי באופן אישי. לאחר מכן טדי חוזר לשיחה, רק כדי שהרוח תתקוף אותו (עכשיו בדמות שד דמוי גופת זומבי) ויהרוג את ג'יני, על ידי שבירת צווארה. טדי מוכה עד שמאבד הכרתו ונשרף חי. אמה נהרגת לאחר מכן, לאחר שהושלכה מהמרפסת שלה לשולחן בחצר האחורית שלה. מקום הימצאו של אביה של קרוליין עדיין לא ידוע בשלב זה.
ג'מה מגיעה לביתה של היילי אך מותקפת על ידי הרוח בעוד תופעות על טבעיות אחרות מתרחשות סביבה. היא מצליחה למצוא את היילי מתחבאת מתחת לשולחן העבודה שלה, והשתיים מנסות להימלט מהבית באמצעות הבזק של מצלמת הפולארויד של היילי כדי להאיר את הדרך, רק כדי שהרוח תתקוף את שתיהן עם פקיעת הטיימר לשיחת הזום.
הסרט מסתיים עם רשימת משתתפי הזום של היילי וחושף את שמות כל מי שעבד עליו.
פיתוח והפקה.
הסרט מבוסס על סרטון קצר שיצר רוב סבאג' בתחילת 2020. הסרט הקצר הציג את סאבאג' חוקר צלילים מוזרים בעליית הגג שלו בזמן שיחת וידאו קבוצתית עם אחרים. תחילה זה היה מיועד להיות מתיחה, שכן האחרים לא היו מודעים לכך שמראה מפחיד יצוץ בפני המצלמה, וסאבאג' העלה את הסרטון לרשת, שם הוא הפך לוויראלי. סאבאג' מצא את הפורמט קל לצפייה ובחר ליישם אותו על סרט עלילתי. הוא הצהיר כי הצלחת הסרט הקצר אפשרה לו ליצור סרט באורך מלא"."
הסרט צולם בזמן שהוטלו מגבלות הסגר עקב מגפת הקורונה וסאבאג' נאלץ לכוון את השחקנים מרחוק בזמן שהם היו צריכים להציב מצלמות משלהם, תאורה ולבצע את הפעלולים בעצמם. ההשפעות המעשיות טופלו גם על ידי השחקנים והתקיימה סדנה וירטואלית כיצד להקים אפקטים כמו "הזזת דלתות, לגרום לדברים לעוף מהמדפים". סאבאג' הצהיר שהעבודה על הסרט הושלמה בתוך עשרה שבועות.
הפצה.
הסרט הופץ על ידי Shudder ב-30 ביולי 2020.
מרי-פרנס פיסיי
מרי-פרנס פיסיי (בצרפתית: Marie-France Pisier; 10 במאי 1944 – 24 באפריל 2011) הייתה שחקנית קולנוע צרפתייה.
ביוגרפיה.
פיסיי נולדה בדה לאט שהייתה אז חלק ממושבה צרפתית בה אביה החזיק במשרה פוליטית, אחותה אוולין פיסיי היא מדענית מדינה אשר הייתה נשואה לפוליטיקאי ברנאר קושנר, אחיה ז'יל פיסיי הוא פרופסור וחבר באקדמיה הצרפתית למדעים, כשהייתה בת שתים עשרה משפחתה עברה לפריז.
ב-1962 היא ביצעה את הופעתה הקולנועית הראשונה בסרט "Antoine and Colette" של הבמאי פרנסואה טריפו, איתו גם הייתה בקשר רומנטי, על אף שהיה נשוי, לאחר מכן הופיעה בסרטים נוספים שלו כמו "Baisers volés" ו"אהבה במנוסה".
היא שיחקה בסרט האמריקאי "מעבר לחצות" ולאחר מכן במיני הסדרה האמריקאית "The French Atlantic Affair".
ב-1979 גילמה את שרלוט ברונטה בסרט "האחיות ברונטה".
ב-1981 גילמה את קוקו שאנל בדרמה ההיסטורית "Chanel Solitaire", בשנה זו גם שיחקה בסרטו של רוז'ה ואדים "The Hot Touch". ב-1982 גילמה אישה המגלה שבעלה בוגד בה בקומדיה "Les Nanas".
ב-1988 שיחקה בסרט "L'Œuvre au noir" המבוסס על ספר של מרגריט יורסנאר.
מנישואיה השניים נולדו לה בן ובת.
פואד מבאזע
ריפוד עכוז וירכיים
ריפוד עכוז וירכיים הוא לבוש המשמש להגדלת הגודל הנראה של הירכיים והישבן על מנת להגדיל את יחס המותניים-הירך לכאורה, מה שמרמז על צורת גוף נשית יותר. הוא משמש את שני המינים: נשים המעוניינות להגדיל את האטרקטיביות של גופן אך גם טרנסג'נדרים, קרוסדרסרים ודראג קווינס משתמשים בריפוד.