החברה נוסדה על ידי מריו פראדה ב-1913 כעסק משפחתי במילאנו שעסק בייצור מוצרי עור, עץ, שנהב, קריסטלים ותיקים ונקראה "האחים פראדה". בשנת 1978, נכדתו של מריו, מיוצ'ה פראדה, ירשה את החברה.
בזמן שמיוצ'ה פראדה קיבלה על עצמה את בית האופנה פראדה, היא התחתנה עם פאטריציו ברטלי. ברטלי לקח על עצמו את התפקיד הניהולי של החברה ומיוצ'ה עסקה בעיקר בתחום של העיצוב ויצירת המראה החדש של פראדה. מיוצ'ה ייצרה תיקי גב שחורים אטומים מניילון שנקרא "פוקון" עוד משנת 1970. היא חשפה את תיק היד הקלאסי של פראדה שהיה פשוט, חלק, מבריק, מניילון שחור ואופנתי. מיוצ'ה לראשונה קיבלה את המוניטין שלה על יצירתיות ושימוש בחומרים, פשטות ומודרניות עם הליין שלה בשנת 1985 כשיצרה תיק שחור חלק מניילון. התיק המקורי הפך במהרה לנחשק והתחילו לייצר זיופים לסחורה של פראדה.
בתצוגת אופנה סתיו-חורף, בשנת 1989, בעוד ששאר המותגים עיצבו בגדים שעסקו במיניות (חולצות עם מחשופים, מכנסיים קצרים, תחרה, צבעים בהירים), פראדה הפתיעו את כולם עם קולקציית ה-"pret-a-porter" (מוכן-ללבוש) בעיצובה של מיוצ'ה פראדה. הם הציגו בגדים קלאסיים, אלגנטיים, גזרות פשוטות עם צבעים נקיים, בדים איכותיים וצבעים בסיסיים. עולם האופנה הבחין בפראדה והפופולריות שלהם עלתה לשחקים.
בשנת 1993 מיוצ'ה פראדה קיבלה מהמועצה למעצבי אופנה פרס על האקססוריז.
מיו מיו.
מיו מיו (Miu Miu) היא חברת בת של בית האופנה פראדה עם מחירים נמוכים יותר מהחברה המקורית שמיועדת לקהל יעד צעיר יותר. הליין הוקם ב-1992 על ידי מיוצ'ה פראדה ושם הקולקציה הוא כינוי החיבה של מיוצ'ה פראדה.
החברה ידועה בעיצוביה הנקיים והאופנתיים, שימוש בחומרים איכותיים ומחירים נגישים יותר לכלל האוכלוסייה.
הטלפון הסלולרי של פראדה.
במאי 2007, פראדה שיתפו פעולה עם LG אלקטרוניקה בייצור LG Prada (KE850) phone אשר נמכר ב-800$. בשנת 2009 הושקה באירופה הגרסה השנייה של המכשיר, KF900.
איחוד הקהילות היהודיות של צפון אמריקה
נתיב קריטי
נתיב קריטי (באנגלית: Critical Path) הוא מושג בניהול פרויקטים המתייחס לשרשרת פעילויות הקשורות זו בזו, אשר כל שינוי בתאריכים שלהן ישפיע על מועד סיום הפרויקט.
בפרויקט בו כל המשימות תלויות זו בזו ולא מתבצעות פעולות במקביל, הפרויקט כולו נמצא בנתיב קריטי.
בפרויקט בו מתבצעות פעולות במקביל, ישנם מספר נתיבים, נוצרים מרווחים (slacks), המאפשרים לדחות פעילויות מסוימות בלי לדחות את סיום הפרויקט. הנתיב הקריטי יוגדר כנתיב הארוך ביותר בפרויקט.
פדרציה של קהילות יהודי ארצות הברית
פדרציית קהילות יהודי ארצות הברית
ולנסיין
נער שוליים
נער שוליים (באנגלית: Cry Baby) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1990 בבימויו של ג'ון ווטרס. הסגנון המוזיקלי השולט בסרט הוא הרוקבילי וכמו כן, מופיעים בו גם שירים בסגנון הדו-וופ.
בסרט מככב ג'וני דפ כצעיר מרדן בשם וייד ווקר, הידוע בכינוי "Cry Baby" ולצידו מככבים גם אמי לוקיין, פולי ברגן, פיה זאדורה, סוזן טיירל, איגי פופ, ריקי לייק, טרייסי לורדס, טרוי דונהיו, ג'ו ד'אלסנדרו, ג'ואי הת'רטון, דייוויד נלסון ופטי הרסט.
הסרט הוא פרודיה על מחזות זמר כמו גריז, על סרטי הקולנוע של אלביס פרסלי ועל התרבות האמריקאית וערכיה בשנות החמישים. ג'וני דפ אמר במספר הזדמנויות כי הוא לקח את התפקיד, על מנת להתבדח על ההיסטריה שעטפה את אלילי הנוער בתקופה שבה הוא השתתף בסרט "ג'אמפ סטריט 21".
הסיפור מתמקד בקבוצה של עבריינים צעירים ובאינטראקציות שלהם עם תושבי בולטימור בשלהי שנות ה-50, תוך כדי תיאור אהבתם של "Cry Baby" ווקר, מנהיג העבריינים ואליסון ורנון- ויליאמס, בת טובים. הסרט מציג את המכשולים עליהם הזוג נדרש להתגבר כדי להיות ביחד, ואת פעולותיהם המשפיעות על העיירה בכללותה.
הסרט לא זכה להצלחה קולנועית מסחררת במהדורה הראשונית שלו, אך לאחר מכן הפך לסרט פולחן קלאסי, ובעקבותיו עלה בברודוויי מחזמר באותו השם, שהיה מועמד לארבעה פרסי טוני.
עלילת הסרט.
וייד "Cry Baby" ווקר הוא המנהיג של חבורת עבריינים צעירים, הפועלת בשנת 1954 בעיר בולטימור. החבורה מכונה: "Drapes" וכוללת את אחותו של ווקר, פפר, אמא צעירה בגיל הטיפש עשרה, מכונה "פני גרזן", שפניה הושחתו, וונדה וודוורד הפראית והחופשייה, ומילטון האקט, בנם של פעילים דתיים נלהבים. ווקר, שביכולתו להזיל דמעה אחת בלבד, המטריף את כל הבנות ובכללן אליסון ורנון ויליאמס, בת טובים, שנמאס לה להיות ילדה טובה ומרובעת. יום אחד, לאחר בית הספר, פונה אליסון לווקר והשניים מתאהבים. עוד באותו היום, מגיע ווקר לחלק ה"מרובעים" בעיר ובמהלך תוכנית כישרונות שמארחת סבתה של אליסון, מציג עצמו בפניה ומזמין את אליסון לבלות איתו ב- Turkey Point, מקום הבילוי של ה- Drapes.
חרף הספקנות של סבתה, אליסון מצטרפת לווקר ושרה עמו ועם הלהקה שלו ב- Turkey point. בשעה שאליסון וווקר חלקו אחד עם השני את חיי היתמות שלהם (אביו של ווקר נשלח לכיסא החשמלי, לאחר שהואשם בהטמנת פצצות באתרים לפי סדר האלפבית וזכה לכינוי: "מפציץ האלפבית" והוריה של אליסון שלמרות שתמיד לקחו טיסות נפרדות, כדי שלא לייתם אותה, נפטרו, כאשר שתי הטיסות בהן טסו, התרסקו), חברה הקנאי של אליסון, בולדווין, מתחיל מהומה. ווקר מואשם בקטטה ונשלח לכלא, דבר שמרעיש את חבריו ואף את סבתה של אליסון, שהתרשמה מאוד מהמחוות, הנימוסים והכישרון המוזיקלי של ווקר.
כאשר ליאונורה פריגיד, נערה שמאוהבת בווקר אבל באופן עקבי נדחית על ידו, טוענת שהיא בהריון ממנו, אליסון מרגישה נבגדת וחוזרת לבולדווין ולמרובעים, אף על פי שסבתה מציעה לה לא לקבל החלטה פזיזה. בינתיים בבית הסוהר, ווקר עושה קעקוע של דמעה על לחיו. הוא אומר למקעקע, דופרי (רוברט טיירי): "נפגעתי כל חיי, אבל ניתן לשטוף דמעות אמיתיות. הדמעה הזאת היא בשביל אליסון, ואני רוצה שהיא תישאר לנצח!".
בסופו של דבר, אליסון משתכנעת להצטרף לברית שנכרתה בין סבתה ובין ה- Drapes, ומתגייסת לקמפיין לשחרורו של ווקר מהכלא (Please Mr. Jailer). ווקר משוחרר מבית הכלא אבל מיד לאחר מכן מוקנט על ידי בולדווין, שמתוודה בפניו שסבו הוא זה שחישמל את אביו של ווקר ומזמין אותו למירוץ תרנגולים (שתי מכוניות שועטות זו לכיוון זו, כאשר המתחרים עצמם שכובים על גג המכונית והמכונית שפונה הצידה ראשונה על מנת למנוע את ההתנגשות, נפסלת). ווקר זוכה לאחר שבולדווין משתפן ומתאחד עם אליסון.
הסרט מסתיים כאשר כל הצופים במירוץ שהתקיים מזילים דמעה אחת, פרט לאליסון ולווקר שסוף סוף מצליח להרפות מהעבר ולהזיל דמעות משתי העיניים.
דוויסיון באלי
אבידע ליבני
אבידע ליבני (נולד ב-17 בנובמבר 1970) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה.
ליבני, יליד לונדון, הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמות תסריטאות והפקה. בשנת 2000 הוקרן סרטו הראשון, שומרים על התקווה בערוץ הספורט. בשנת 2001 התסריט שכתב יחד עם שחר רוזן לדרמה "אמא ו'" זכתה בפרס הדרמה הטובה בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בהמשך הסרט נרכש להקרנה ברשת ARTE.
בשנת 2003 ביים עבור טלעד את הסרט מוישה אדולף. באותה השנה ביים שלושה פרקים בסדרה התיעודית "במדינת היהודים - תולדות ההומור והבידור הישראלי" עבור הערוץ הראשון.
בשנת 2005 לאחר שנים של עבודה עבור המסך הקטן, חזר לעסוק בקולנוע, וביים את הסרט המוקומנטרי "הימנית האחרונה של מקס בר". הסרט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, והוקרן במסגרת פסטיבלים שונים בעולם.
בשנת 2007 התחיל לביים את הסרט התיעודי "חייב לזוז", המתעד את חבלי הלידה של אלבומו הראשון של אהוד בנאי, "אהוד בנאי והפליטים", 20 שנים לאחר יציאתו לראשונה. הסרט יצא לאקרנים בסוף שנת 2008, וזכה לביקורות חיוביות. עוד באותה שנה, ליבני ביים את הסדרה התיעודית "בלדרים", ששודרה בערוץ 10, ועסקה בצעירים ישראלים שהעבירו סמים ממדינה למדינה עד שנתפסו.
בשנת 2010 עלתה בערוץ 8 הסדרה התיעודית המצליחה בבימויו "איפה האוכל? עם אייל שני". ליבני ביים גם את העונה השנייה של הסדרה, אשר שודרה ב-2012.
בשנת 2011 יצא לאקרנים סרטו התיעודי "לאן נעלם משה גז" המלווה את ליבני במסע החיפוש שלו אחרי משה גז, במאי הסרט "המלאך היה שטן" שהוכתר כסרט הישראלי הגרוע בכל הזמנים. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה במסגרת התחרות התיעודית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
בשנת 2012 שודרה בערוץ 8 הסדרה התיעודית המוזיקלית "האלבומים", אשר ליבני ביים את כל פרקיה.
באפריל 2014 שודר ב-Yes הסרט התיעודי בבימויו "שק של סנטימנטים", המתעד את איחוד להקת כוורת בקיץ 2013.
ב-14 באוקטובר שנת 2020 הוקרן בערוץ כאן 11 הסרט התיעודי "רצח בקולנוע צפון" על פרשת רצח המהנדס פיאטלי בבימויו.
מיכל-יהודה ליפקוביץ
מיכל יהודא ליפקוביץ
טובגו (אי)
טובאגו
ראסינג גנק
קונינקלק ראסינג קלאב גנק הידוע גם כראסינג גנק או גנק (בהולנדית: Koninklijke Racing Club Genk ; KRC Genk ולעיתים Racing Genk) הוא מועדון כדורגל בלגי הממוקם בעיר גנק (מבוטא בפלמית: חנק) שבמחוז לימבורג הפלמי. משמעות השם בפלמית היא מועדון המרוצים המלכותי גנק. המועדון הוקם בשנת 1988 לאחר איחודן של המועדונים ואטרסחיי תור גנק ו-KFC וינטרשלאך. נכון להיום, המועדון נחשב לאחד מבין ארבעת המועדונים הבלגים המצליחים ביותר בבלגיה, כאשר הקבוצה מעפילה כמעט בכל שנה למפעלים אירופאים. הקבוצה נמצאת בליגה הבכירה בבלגיה מאז עונת 1996–1997, וזכתה ארבע פעמים באליפות ליגת העל הבלגית וחמש פעמים בגביע הבלגי.
היסטוריה.
היסטוריית KFC וינטרשלאך (1923 - 1988).