-2 באוגוסט 1918 17 אוניות של מדינות ההסכמה עם כ-9 אלף חיילים הגיעו לארכנגלסק. כוחות של מדינות ההסכמה כבשו את העיר מן הכוחות הבולשביקים שהחזיקו בה, במה שהיה המבצע המשולב ים-אוויר-יבשה הראשון בהיסטוריה. השלטון הבולשביקי בעיר הופסק אך מחסני הנמל היו ריקים כי הצבא האדום פינה אותם לפני הנסיגה. כוחות של הבריטים ואמריקאים החלו בהתקדמות איטית דרומה. ההתקדמות הייתה איטית כי הדרך היחידה הייתה משובשת והתקדמות לאורך נהר הדווינה הצפונית הייתה קשה. עד לסתיו 1918 הושגה התקדמות עד לעיירת שנקורסק בדרום מחוז ארכנגלסק. במהלך חורף 1918 הצבא האדום החל במתקפה מפתיע והצליח להביא לנסיגה של בריטית מהאזור.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה המטרות הרשמיות של הפלישה למעשה לא היו אקטואליות. כתוצאה מכך המוטיבציה של הצבא ירד. למרות הניסיונות להתקדם לכיוון מזרח במטרה להתחבר לכוחות הצבא הלבן שלחם בחזית המזרחית לא הייתה התקדמות של ממש.
בספטמבר 1919 התקבלה החלטה על פינוי הכוחות מהאזור. בהיוודע לשינוי המצב האסטרטגי הצבא האדום החל במתקפה רחבה. בהיעדר תמיכה מבחוץ באזור בו לא הייתה תעשייה של ממש לייצור תחמושת להתנגדות של הצבא הלבן לא היה סיכוי להמשך לאורך זמן. בפברואר 1920 החלה התקוממות בעיר ארכנגלסק וב-20 בפברואר 1920 הצבא האדום השתלט על העיר. הכוחות האחרונות של הצבא הלבן באזור בפיקוד של גנרל אלכסיי מילר פונו באוניות לנורווגיה.
ב-13 במרץ 1920 הצבא האדום נכנס למורמנסק ובכך הסתיימו הקרבות בחזית הצפונית.
צדדים לוחמים.
מדינות ההסכמה והצבא הלבן.
היחידות היו מורכבות מלוחמים ממספר מדינות:
הצבא האדום.
היקף הכוח היה כ-15 אלף חיילים.
הקרן לחקר פלשתינה
בגד גוף
בגד גוף (Leotard או Bodysuit) הוא בגד יוניסקס המתוח על העור ועשוי יחידה אחת המכסה את פלג הגוף העליון, אך משאירה את הרגליים לא מכוסות. בגד הגוף מיוצר ממגוון חומרי ניילון וספנדקס ומבדי כותנה. מי שמזוהה עם פרסומו הוא האקרובט הצרפתי ז'ול ליאוטרד (הידוע גם כממציא הטרפז המעופף), ששם משפחתו משמש לשם הבגד בלועזית.
בבגדי גוף משתמשים אקרובטים, מתעמלים, רקדנים, מחליקים אמנותיים, ספורטאים, שחקנים ואמני קרקס כבגדי אימון וכתלבושות בהופעות. לעיתים קרובות הם נלבשים יחד עם חצאיות בלט ומעל גרביונים. בנוסף, קיימים בגדי גוף עם שרוולים קצרים וארוכים. וריאציה שלהם היא בגדי ים או חליפות שחייה המכסות גם את הרגליים.
את בגדי הגוף לובשים על ידי כניסה דרך פתח הצוואר, קיימים בגדי גוף ובהם קליפסים באזור המפשעה המאפשרים ללבוש את הבגד כפי שלובשים חולצה, אולם בגדי גוף קלאסיים מאפשרים את כניסת הגוף על ידי הפתח שילוב של פתח רחב באזור הדקולטה ואלסטיות של הבגד.
בייבי גרו (מאנגלית: Baby-Grow) הוא בגד גוף נפוץ לפעוטות.
היסטוריה.
בתחילת המאה ה-20, בגדי גוף היו מוגבלים בעיקר למופעי קרקס ואקרובטיקה. בשנות ה-20 וה-30 בגדי הגוף השפיעו על סגנונם של בגדי הים ונשים לבשו בגדי ים שלמים העשויים מיחידה אחת שדמו במראיהם לבגדי גוף, אך היו עמידים יותר לנזקי המים.
בגדי גוף נלבשו על ידי רקדנים מקצועיים כגון רקדניות בהופעות בברודוויי, כאשר שימוש של בגד גוף על הבמה לווה פעמים רבות עם גרביונים או טייטס.
בשנות ה-50 בגדי גוף המשיכו להיות חלק מהלבוש של אמני במה ושחקני קרקס, אך כבר נכנסו לאופנת הלבוש הפונקציונלי לצורכי אימונים ספורטיביים, בעיקר במוסדות כמו בתי ספר ובאימונים במכוני כושר. בגדי גוף אלה היו כמעט תמיד שחורים ולוו בגרביונים עבים.
בין שנות ה-50 לשנות ה-70 בגדי הגוף נשארו במראה אחיד, אולם בשנות ה-70 נוספה להם צבעוניות והם הפכו לפופולריים בעיקר בבלט ובהתעמלות. החל מאותה התקופה הם הפכו לחלק מהלבוש היומיומי בתקופת הדיסקו, על צבעוניותו העזה, בשילוב של נוצצים ופאייטים. קלטות אימון בהן מככבות שחקניות כדוגמת ג'ין פונדה כשהן בבגד גוף הובילו להגדלת הפופולריות של המוצר.
כנסיית ההלקאה
מתקפת הצבא הלבן על פטרוגרד
מתקפת הצבא הלבן על פטרוגרד - מתקפה שבוצע על ידי הצבא הלבן במטרה לכבוש את העיר במהלך שנת 1919. המטרה לא הושגה והצבא נסוג בחזרה לשטח אסטוניה העצמאית.
רקע.
לאחר הסכם ברסט-ליטובסק הצבא הגרמני התקדם עד לאזור פסקוב. בשטח שהיה בשליטה גרמנית מתנגדים למשטר הסובייטי החלו להתארגן למאבק מזוין. ב-10 באוקטובר 1918 הוכרז על הקמת "צבא המתנדבים הצפוני". הגרמנים התחייבו להעביר לצבא החדש נשק, תחמושת וציוד נדרש נוסף. בהיוודע על הקמת הצבא החדש לרשותו הועברו מספר יחידות של הצבא האדום. לקראת סוף אוקטובר 1918 היקף הצבא הגיע לכ-2000 לוחמים. אומנם בנובמבר 1918 עזרה גרמנית הופסקה. היחידות שכבר הוקמו לא יכלו להתמודד עם הצבא האדום התוקף ולכן סוכם על העברה לשטח אסטוניה והכפפת הצבא לממשל אסטוני.
תפקיד מדינות השונות.
אסטוניה.
במהלך חורף 1918-1919 יחידות הצבא הלבן נסוגו לשטח אסטוניה. הממשלה האסטונית חששה מריכוז כוח צבאי משמעותי בחלק הצפון-מזרחי של המדינה הצעירה. אומנם הממשל האסטוני תמך בהתארגנות נגד המשטר הסובייטי. באפריל 1919 השלטון במדינה התחלף והשלטון החדש החל בלחץ על הצבא הרוסי במטרה להביא לכך שהוא תעזוב שטח המדינה. הדבר גדם לכך שמפקדי הצבא החליטו לבצע מתקפה לכיוון פטרוגרד.
בריטניה.
עד למלחמת העולם הראשונה מרחב הים הבלטי לא היה בתחום האינטרסים של האימפריה הבריטית. בשלבים האחרונים של המלחמה לאזור נשלח הצי המלכותי הבריטי. במטרה להחליש את רוסיה, בריטניה החליטה לעזור ככל הניתן למדינות החדשות אסטוניה ולטביה. החל ממאי 1919 הודות למדיניות של וינסטון צ'רצ'יל עזרה של בריטניה החלה להיות ממשית יותר. עד לנובמבר 1919 בריטניה העבירה לאזור תחמושת, ציוד נוסף ונשק רב.
גרמניה.
לגרמניה באופן מסורתי הייתה השפעה גדולה מאוד באזור. לאחר חוזה ברסט-ליטובסק כל השטח הועבר לשליטה גרמנית. בשטח לטביה ואסטוניה הייתה אוכלוסייה גרמנית משמעותית שעזרה להתבססות השלטון החדש. לאור מגבלות הסכם ורסאי, גרמניה לא יכלה להפגין נוכחות גלויה, אך היא עזרה להקמת צבא בעלת אוריינטציה פרו-גרמנית בפיקוד פאבל ברמונט-אבילוב. צבא זה ניסה להפיל את המשטר הלטבי וכתוצאה מכך, כוחות של הצבא הלבן שנתמכו במדינות ההסכמה במקום להתרכז במתקפה על פטרוגרד היו צריכים להעביר חלק מהכוחות ללחימה נגד היחידות הפרו-גרמניות.
מתקפת אביב.
במהלך ינואר-אפריל 1919 הצבא הלבן פעל משטח אסטוניה והצליח להביס את הצבא האדום במספר מתקפות מתפרצות. כתוצאה מכך ולאור לחץ של הממשל האסטוני לעזוב את שטח המדינה הוחלט על תחילת מתקפה כוללת. יוזם המתקפה היה גנרל אלכסנדר רודזיאנקו. הוא החליט על המתקפה לכיוון פסקוב ונובגורוד שבשלב שני הייתה צריכה להגיע לפטרוגרד. המטרה הראשונה הייתה להעביר את הכוחות לשטח רוסיה ולהרחיב את היכולת המבצעית. בים הבלטי המתקפה נתמכה על ידי הצי של אסטוניה והצי המלכותי הבריטי.
סכום על תחילת המתקפה ב-2 כיוונים: הצבא האסטוני תקף לכיוון פסקוב והצבא הלבן תקף לכיוון נרבה.
תוך זמן קצר מתחילת המתקפה החזית של הצבא האדום נפרץ. ב-25 במאי הצבא הלבן כבש פסקוב והגיעה לפרברי פטרוגרד. תוך 10 ימים נכבש שטח שהיקפו היה גדול יותר משטח אסטוניה עצמה. בהתאם לעדויות של קציני הצבא הלבן רק העדר אספקה וחשש מקרבות רחוב בעיר עצרו את המתקפה. במקביל החל מרד במוצבים סביב העיר פטרוגרד שלא קיבל עזרה מספקת מהצבא הלבן.
המתקפה היבשתית נתמכה במתקפות הצי המלכותי שניסה לתקוף את הצי הבלטי הסובייטי בקרונשטאדט. כמו כן בוצעו מתקפות מהאוויר על מתקני הבסיס הימי. במהלך פעולות הצי הבריטי הוטבעו מספר אוניות סובייטיות.
עצירת המתקפה של הצבא הלבן איפשרה לבולשביקים לדכא את המרד במוצבים סביב פטרוגרד, להעביר את הכוחות הנוספים לאזור תוך ריכוז של 23 לוחמים נגד כ-16 אלף בצבא הלבן. ב-21 ביוני 1919 החלה מתקפת נגד של הבולשביקים. כתוצאה מכך, הצבא הלבן החל את הנסיגה מפרברי פטרוגרד וב-26 באוגוסט הצבא האדום נכנס לפסקוב. היחידות שפלשו חזרו לשטח אסטוניה והחזית התייצבה.
מתקפת סתיו.
המתקפה חדשה תוכננה לסתיו 1919. הצבא הלבן כלל כ-19 אלף לוחמים בתמיכת הצי הבריטי וכ-18 אלף חיילים אסטונים. הפיקוד הכולל על הכוחות הועבר לניקולאי יודניץ'.
המתקפה החלה ב-26 בספטמבר ובסוף אוקטובר הצבא הגיע לפרברי פטרוגרד כולל פושקין, אך מעבר לקו זה הוא לא הצליח להתקדם. לאון טרוצקי העביר לאזור כוחות נוספות והצבא האדום באזור הגיע לכ-40 אלף חיילים. בעקבות משא ומתן שהתנהל בין השלטון הסובייטי לבין אסטוניה, יחידות אסטוניות שהיו מוצבות בחלק השמאלי של החזית עזבו את אזור הלחימה. לאור עודף משמעותי בכוח הלחימה, הצבא האדום החל במתקפה ולקראת 14 בנובמבר 1919 יחידות הצבא הלבן נסוגו בחזרה לשטח אסטוניה. באסטוניה בלחץ השלטון הם פורקו מנשקם ובכך הסתיימה התנגדות מזוינת לשלטון הסובייטי באזור. האוניות של הצי המלכותי הבריטי עזבו את האזור.
ב-2 בפברואר 1920 נחתם הסכם בין אסטוניה לבין רוסיה הסובייטית שהעביר לאסטוניה שטחי גבול שהיו במחלוקת.
הצדדים הלוחמים.
הצבא האדום.
היקף הכוח היה כ-40 אלף לוחמים
חוד המחט
חוד המחט (באנגלית: Eye of the Needle), הוא ספר מאת הסופר הבריטי קן פולט. הספר יצא לאור ב-1978.
עלילת הספר עוסקת במרדף ובקרב המתנהל בין "מרגל הדגל" של היטלר בבריטניה ובין סוכני המודיעין הבריטי, על רקע יום הפלישה המתקרב של בעלות הברית לנורמנדיה. בעוד שחלק מן הדמויות והאירועים המדויקים עשויים להיות דמיוניים, הספר מבוסס על אירועים אמיתיים מאוד.
עלילה.