קיי נולדה בעיר אוורט, למוזיקאים המקצוענים קלייד ודוט סמית'. היא גדלה בעוני ובגיל 14 החלה ללמד גיטרה לצורכי פרנסה. לאורך שנות ה-50, ניגנה קיי גיטרת ג'אז וביבופ בעשרות מועדונים באזור לוס אנג'לס עם להקות שונות. אחרי שניגנה עם סם קוק בשנת 1957, הפכה לנגנית אולפן מבוקשת, והתמחתה בנגינה על גיטרה בס.
לאורך שנות ה-60 ניגנה קיי בס בחלק ניכר מלהיטי מצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, על אף שלא הייתה מוכרת לקהל הרחב.
קיי עבדה עם מפיקים מוזיקליים מובילים בלוס אנג'לס בעשורים הללו, ובהם מישל לגראנד, אלמר ברנסטין, דייוויד רוז, ג'ון ויליאמס, ועוד. היא ניגנה בס בכמה מלהיטי להקת המאנקיז, ועבדה על פסקולים של סטיבן ספילברג הצעיר. קווינסי ג'ונס התרשם ממנה עד כדי שכתב באוטוביוגרפיה שלו משנת 2001 כי "נשים כמו [...] נגנית הבס קרול קיי [...] יכולות לעשות כל דבר, ומשאירות את הגברים הרחק מאחוריהן."
קיי ניגנה בשירי הנושא של סדרות טלוויזיה אמריקאיות, כגון משימה בלתי אפשרית, מ.א.ש, קוג'ק, ספינת האהבה, איירונסייד, בוננזה, אשת חיל, ומשפחת קוסבי.
בשנת 1969 חיברה ספר לימוד לנגינה בגיטרה בס, בשם "How To Play The Electric Bass", ולאחריו חיברה ספרים ותקליטורים נוספים להוראת נגינה. היא העניקה שיעורים פרטיים לאלפי תלמידים לאורך השנים.
עקב דלקת פרקים, פרשה קיי מעבודת אולפן במהלך שנות ה-70, אך לימים חזרה לפעילות באולפן, בהופעות ג'אז, ובהוראה.
באמצע שנות ה-60 ניגנה קיי בגיטרת 12 מיתרים בהקלטת האלבום Freak Out! של פרנק זאפה. היא ניגנה בכמה שירים גם באלבום שאחריו, אך סירבה להמשיך, באומרה שהיא מסתייגת מן המלים של חלק מהשירים. לימים סיפרה קיי שזאפה היה חביב וגילה הבנה להסתייגויותיה, והם נפרדו כידידים.
מארת צ'אקו
מארת צ'אקו (שם מדעי: Dolichotis salinicola) היא מין של מכרסם ממשפחת הקביתיים וקרובתה של המארה הפטגונית הגדולה והמפורסמת יותר ממנה.
מארה זו חיה בערבות הקוצניות בחבל גראן צ'אקו ומכאן שמה. הם נפוצות בטבע בארגנטינה, פרגוואי ובוליביה. הם חיים בערבות ביום ובלילה נחים במאורות באדמה.
תיאור.
מארת צ'אקו קטנה מקרובתה והיא מגיעה לאורך 40–50 ס"מ ולמשקל של עד 4 ק"ג בממוצע. האוזניים קטנות ובולטות הרבה פחות והיא פחות רצה ויותר מתחפרת מקרובתה. בשאר הדברים היא מזכירה מאוד את קרובתה.
כמו הקביה הפטגונית הם אוכלי צמחים הניזונים מצמחי הפמפס והם חיים בקבוצות קטנות בערך 4–5 פרטים ששומרים ומזהירים מטורפים. הם קרובי המשפחה של הקפיבארה והקביה ואינם קרובות לארנבות כמו שהם נראים.
לעומת המארה הפטוגנית, מארה זו איננה נמצאת בסכנת הכחדה.
מרמוסט גולדיי
מרמוסט גולדיי (שם מדעי: "Callimico goeldii"; ע"ש המגלה שלהם "אמיל גולדיי") הוא מין יחיד בסוגו של פרימט ממשפחת המרמוסטיים שבקופי העולם החדש החי בטבע ביערות באמריקה הדרומית.
מאפיינים.
קופים אלה חיים ביערות הטרופיים של בוליביה, אקוודור, קולומביה, ברזיל ופרו. הם שחורים או חומים כהים כמעט לגמרי, למרות שלעיתים יש פרטים עם גוונים לבנים, חומים או אדומים והם קטנים מאוד כשאר המרמוסטיים. אורכם הממוצע 20-23 ס"מ ומשקלם עד 500 גרם. זנבותיהם ארוכים בערך כמו גופם.
מרמוסט גולדיי נחשב למין מעבר בין משפחת הצבוסיים למשפחת המרמוסטיים.
המרמוסיים חיים בחבורות מעורבות של זכרים ונקבות. הנקבות יכולות להתרבות פעמיים בשנה, אך ממליטות גור אחד המטופל על ידי כל בני החבורה. הם יכולים לחיות בשבי עד 10 שנים. לעיתים הם חיים יחד עם קופי הטמרין הקרובים אליהם.
המרמוסטים הם אוכלי כל כמו שאר הקופים והם ניזונים מצמחים, פירות כמו התאנה, חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים וביצים. הם מחפשים את האוכל בין סבכי העלים והשיחים והם נחבאים אל הכלים.
מרמוסט גולדיי נמצא בסכנת הכחדה, בעיקר עקב פגיעה ביערות בהם חי.
דוב ים חואן פרננדז
נורינקו
נורינקו (בסינית מפושטת: 中国北方工业公司 "איגוד התעשיות הצפוני של סין", באנגלית: Norinco) היא חברה סינית המייצרת רכבים, בעיקר משאיות, רכבים פרטיים ואופנועים, וכן מכונות, ציוד אופטי ואלקטרוני, ציוד ייעודי לשדות נפט, כימיקלים, חומרי נפץ ותחמושות, ונשק אזרחי וצבאי. נורינקו מעורבת גם בפרויקטים אזרחיים בתחום הבניין.
מחוץ לסין ידועה נורינקו בשל מוצרי ההי-טק שלה בתחומים הצבאיים, כולל מערכות תקיפה מדויקות, נשק וציוד תת-מימי, נשק נגד מטוסים ונגד טילים וכן מוצרי איסוף מודיעין, פצצות דלק, וציוד לפיזור הפגנות. היא מייצרת מגוון רחב של ציוד צבאי החל מנשק קל דוגמת QSW-06 המרגמה האוטומטית 2B9 Vasilek ועד למערכות טילים מתוחכמות.
Norinco
סימה
וריאנה
וריאנה (; בפולנית: Orany, וממנה ביידיש: אוראַן) היא עיר בחבל הארץ האתנוגרפי דזוקיה בליטא, המשמשת כמרכז המנהלי של מחוז המשנה וריאנה במחוז אליטא שבדרום המדינה על הגבול עם בלארוס.
היסטוריה.
העיר שבתחילתה הייתה יישוב קטן, נקראת על שם הנהר וריאני העובר דרכה. האזור בו נמצאת העיר משופע ביערות ואגמים, הנוף והאוויר הפכו אותו לאזור קיץ, וגם משכו תיירות מרפא של חולי ריאות. במחצית השנייה של המאה ה-19 הוקמה באזור מסילת רכבת שחיברה את היישוב למערכת מסילות הרכבת והביאה להאצה בפיתוחו, ובשנת 1862 הוכרה וריאנה כעיר. הקהילה היהודית המקומית התפתחה מ-158 איש שנמנו בה ב-1847 ל-1473 בשנת 1897, מספר שהיווה יותר ממחצית מתושבי העיר.
ב-1915 התנהלו בסביבות וריאנה קרבות עזים כחלק ממלחמת העולם הראשונה והעיר ניזוקה קשות. לאחר המלחמה סופחה העיר לפולין ושמה שונה לאוראני, היא שכנה סמוך לגבול עם ליטא, במחוז וילנה-טרקאי. בשנת 1939 הוחזרה וריאנה לליטא.
ערב מלחמת העולם התגוררו באוראן כ-500 משפחות יהודיות, אך לאחריה הצטמצם מספרן בהדרגה: ב-1923 נותרו בה רק כ-300 משפחות, וב-1940 רק כ-240 משפחות. מרבית יהודי העיר היגרו לארגנטינה, ארצות הברית וארץ ישראל. רבה האחרון של הקהילה, הרב צבי בליימן נרצח בשואה עם בני קהילתו.
בשנת 1946 הוחזרו כ-2,000 פולנים שגרו בווריאנה לשטחי פולין ונותרו בה בעיקר ליטאים ורוסים. תהליך תיעוש מואץ בשנות ה-70 של המאה ה-20 תרם לפיתוחה של העיר ומספר תושביה גדל בקצב מהיר, שהגיע לשיאו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. ב-1989 היה מספר תושבי העיר 12,291 איש, אולם מאז הוא פוחת בהדרגה; ב-2001 גרו בה 10,845, וב-2011 הצטמצם מספר התושבים לכדי 9,240 בלבד.
קלמנטה רודריגס
קלמנטה חואן רודריגס (בספרדית: Clemente Juan Rodríguez; נולד ב-31 ביולי 1981 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן בקבוצת בראקס סנטרל מהליגה השלישית בארגנטינה.
רודריגס מזוהה יותר מכל עם קבוצת בוקה ג'וניורס, במדיה שיחק בשלוש קדנציות שונות. הוא ייצג את נבחרת ארגנטינה, בין היתר, בטורנירי קופה אמריקה 2004 ומונדיאל 2010.
קריירת משחק.
רודריגס החל את קריירת המשחק בקבוצת בוקה ג'וניורס, תחת המאמן קרלוס ביאנצ'י, והספיק ליטול חלק בשני משחקים בטורניר האפרטורה בשנת 2000, בו זכתה קבוצתו. עד מהרה השתלב קלמנטה, שיכול לשחק כמגן בשני האגפים, כשחקן הרכב קבוע בקבוצתו, וב-2001 זכה עימה בגביע ליברטדורס. רודריגס פתח בהרכב קבוצתו בשני משחקי הגמר מול קרוס אסול המקסיקנית. תחת ביאנצ'י, זכו בוקה ורודריגס בשלושה תארים שונים בשנת 2003 - טורניר האפרטורה בארגנטינה, גביע ליברטדורס לאחר ניצחון כפול בגמר מול סנטוס, והגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין מול מילאן. לרודריגס היה חלק משמעותי בכל הזכיות של קבוצתו באותה שנה, והוא אף פתח בכל משחקי הגמר בהן השתתפה קבוצתו.
בשנת 2004, לאחר חמישה תארים בארבע שנים במדי בוקה, עבר רודריגס לספרטק מוסקבה, אותה אימן אז נביו סקלה האיטלקי. לאחר שחווה חילופי מאמנים וקשיי התאקלמות בעונתו הראשונה ברוסיה, שותף רודריגס ברוב משחקיה של קבוצתו שסיימה כסגנית בליגה הרוסית במשך שתי עונות ברציפות, ב- וב-.
ב-2007 הושאל רודריגס לקדנציה שנייה בבוקה ג'וניורס לתקופה של מספר חודשים, במהלכם זכה עם הקבוצה בפעם השלישית בקריירה בגביע ליברטדורס. רודריגס פתח בהרכב קבוצתו בשני מפגשי הגמר מול גרמיו, והיה חלק מחוליית ההגנה ששמרה על רשת נקייה בשני המפגשים. לקראת עונת , הושאל רודריגס פעם נוספת, לקבוצת אספניול מהליגה הספרדית. הוא בילה במדיה עונה אחת בלבד, בה רשם 17 הופעות ליגה בטרם חזר מהשאלה בחזרה לספרטק מוסקבה.
לאחר שנתיים נוספות במוסקבה בהן לא מצא את מקומו ורשם 17 הופעות בלבד, חזר רודריגס למולדתו כשחתם במדי אסטודיאנטס לה פלאטה. הוא שיחק בקבוצה במשך שנה אחת, תחת המאמן אלחנדרו סאבלה, וזכה עימה בגביע ליברטדורס 2009, שהיה הרביעי שלו בקריירה.
ב-2010 חזר רודריגס לקדנציה שלישית בבוקה ג'וניורס, עימה זכה בטורניר האפרטורה 2011. בעונת חזר לפעילות טורניר גביע ארגנטינה, ורודריגס סייע לקבוצתו לזכות גם בתואר זה, כשפתח בהרכב בגמר בו ניצחה קבוצתו 2-1 את ראסינג קלוב.
ב-2013, עקב חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה לגבי הארכת חוזהו, סיים רודריגס את דרכו בבוקה ועבר לסאו פאולו הברזילאית. רודריגס התקשה להתאקלם בקבוצה, ורשם שלוש הופעות ליגה בלבד במדיה, בטרם חזר לארגנטינה בשנת 2015, כשחתם במדי אתלטיקו קולון.
נבחרת ארגנטינה.
רודריגס החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה תחת המאמן מרסלו בייאלסה בשנת 2003. שנה אחר כך היה שותף לזכייתה של הנבחרת האולימפית במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה.
באותה שנה זומן רודריגס לסגל של בייאלסה לקראת קופה אמריקה 2004 בפרו. רודריגס נטל חלק בשני משחקים בלבד בדרך למקום השני בטורניר, לאחר ההפסד בגמר ל.