במסע ההופעות של 2009, "אי התקווה" מנתה הלהקה את הזמרות קלואי אגניו, לין הילרי, ליסה קלי ואלכס שרפ ואת הכנרת מייריד נסביט. באתר הרשמי של Celtic Woman הוכרז כי אורלה פאלון פורשת מהלהקה על מנת להתמסר למשפחתה ולהתמקד באלבום סולו. לפי כך, החליפה אלכס את אורלה באופן קבוע.
לאחר מכן עזבו אלכס ולין והצטרפה ליסה לם. בסוף 2011 הודיעה ליסה קלי על חופשה לקראת לידה, ואת מקומה תפסה סוזאן מקפאדן. מינויה של מקפאדן הפך לקבוע לאחר שליסה קלי עזבה סופית ועברה לנהל בית ספר לפיתוח קול בארצות הברית. בקיץ 2013 נמסר על עזיבתה של קלואי אגניו, ובמקומה הצטרפה מייריד קרלין.
הסגנון האירי המסורתי כבר איננו מאפיין את הלהקה בשנים האחרונות, בעיקר מאז עזיבתן של מייב ואורלה. סגנונן הוא עתה רומנטי, פופ, וקלאסי-קל.
כשנשאלה פעם ליסה קלי כיצד חברות הקהילה מסתדרות ביניהן היא ענתה: "אנחנו מסתדרות משום שאנו כה שונות. קלואי אגניו משתפת פעולה, מייב ני וולחהה הגיונית, אורלה פאלון מלאכית ומייריד נסביט אנרגטית". קלואי אגניו סיפרה כי היחסים בין חברות הלהקה הם הנושא העיקרי עליו הן נשאלות: "אני חושבת שאנשים מחפשים תמיד סיפור בסגנון "עקרות בית נואשות", שכולן שונאות האחת את השנייה ואף אחת אינה מסתדרת עם חברתה. כל זה היא הצגה. האמת היא שאנחנו מסתדרות היטב. כולנו כמו אחיות, החברות הטובות ביותר".
נחום קורמן
בית העלמין בת ים
בית הקברות בת ים
בית העלמין בחולון
בית העלמין דרום
בית עלמין חולון
בית עלמין הדרום
בית הקברות חולון
בית עלמין דרום
שאול חייק
שאול חייק (נולד ב-9 באוגוסט 1948) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת החלוץ בשנות השישים והשבעים. חייק בילה את מרבית הקריירה בהפועל פתח תקווה, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל רמת גן, מכבי חיפה, הפועל יהוד ומכבי רמת עמידר. חייק התפרסם כחלוץ כובש שערים והתבלט בעיקר כנוגח מוכשר.
קריירה.
חייק נולד בעיראק למשפחה מבוססת ובה חמישה ילדים (אחד מהם, אחיו הבוגר, יצחק חייק). אב המשפחה היה רופא. המשפחה עלתה לישראל ב-1951 והתיישבה במעברת אור יהודה. חייק גדל באור יהודה ושיחק במחלקת הנוער של קבוצת הפועל המקומית. כשהגיע לגיל נוער היה משחק בבקרים במדי קבוצת הנוער, ואחר הצהריים במדי הקבוצה הבוגרת. הפועל אור יהודה שיחקה באותן שנים בליגה א', אז הליגה השנייה, ומאמנה היה שמואל סגל, שחקן עבר בהפועל פתח תקווה. סגל המליץ לראשי הפועל פתח תקווה על חייק הצעיר, וביולי 1965, עוד לפני שמלאו לו 17, הוא הגיע למבחנים בקבוצה, התקבל, ומיד יצא איתה למסע ברחבי אירופה וארצות הברית.
חייק, שנאלץ לעשות את הדרך מאור יהודה לפתח תקווה באוטובוסים עד שהקבוצה קנתה לו וספה, השתלב בקבוצה במהירות וכבר בעונתו הראשונה היה לשחקן הרכב ואף כבש שלושער לרשת מכבי יפו במחזור האחרון. בעונת 1966/1968 היה חייק הכובש המוביל של הפועל פתח תקווה עם 24 שערים (ב-60 מחזורים), והקבוצה סיימה במקום השני והגיעה לגמר הגביע.
גם הפגרה שבאמצע אותה עונה הייתה מוצלחת מבחינתו, כשבקיץ 1967 לקח חלק בזכייה של נבחרת הנוער בגביע אסיה. באותה עת גם עבד כצייר שלטים וסייע בפרנסת משפחתו. בעונת 1968/1969 נחלשה הקבוצה והידרדרה למרכז הטבלה, אך חייק המשיך להיות הכובש המוביל עם עשרה כיבושים. העונות הבאות של הקבוצה היו דלות מבחינת כיבוש שערים, עם ממוצע של פחות משער למשחק, אבל גם כך הוסיף חייק עשרים שערים לפני שעבר להפועל רמת גן מהליגה השנייה בקיץ 1973.
חייק שיחק ברמת גן שלוש עונות, במהלכן היה הכובש המוביל של הקבוצה. לאחר מכן עבר למכבי חיפה ורשם הופעת בכורה מרשימה, בה כבש שלושער מול הפועל כפר סבא. בסיום העונה ירדה מכבי חיפה לליגה השנייה, וחייק החליט לפרוש מכדורגל. הוא חזר בו לאחר שאנשי מכבי רמת עמידר הצליחו לשכנע אותו להצטרף לקבוצתם, והוא סייע לה לעלות ליגה. עם סיום עונה זו פרש מכדורגל, הפעם באופן סופי. לאחר הפרישה פתח חייק חברה לייצור שלטים.
פלאש פורוורד
פלאש פורוורד (באנגלית: FlashForward) היא סדרת מתח ומדע בדיוני אמריקאית המבוססת על רומן בעל אותו שם (תורגם לעברית בשם "הבזק לעתיד" ב-2011 בהוצאת אופוס), מאת הסופר הקנדי רוברט ג'. סוייר, שיצא לאור בשנת 1999. הסדרה שודרה בארצות הברית החל מ-24 בספטמבר 2009 ועד ל-27 במאי 2010 ברשת ABC ובוטלה לאחר עונה אחת.
עלילה.
ב-6 באוקטובר 2009, למשך 2 דקות ו-17 שניות תושבי העולם מאבדים את הכרתם, ומקבלים הצצה אל העתיד שיהיה להם בעוד כחצי שנה (29 באפריל 2010). כשהם מתעוררים, הם מגלים תוהו ובוהו; מיליוני אנשים ברחבי העולם מתו במהלך איבוד ההכרה ההמוני. סוכן ה-FBI מארק בנפורד מלוס אנג'לס וחברו דמיטרי נו חוקרים את האירוע ומנסים למנוע אירוע דומה בעתיד. עד מהרה כולם מנסים לפענח את מה שראו ולשתף אחרים בחזיונותיהם; רבים נמצאים בקונפליקט בנוגע לעתיד שראו – חלקם משלימים עמו ואף חותרים להשגתו, וחלקם מנסים להילחם בו ולמנוע אותו. צוותו של מארק מנסה לפענח את התעלומה תוך איסוף החזיונות של האנשים.
הפרק האחרון בעונה הראשונה מסתיים בקליף האנגר לא פתור, במארז ה-DVD של הסדרה מופיע סרטון האמור לסכם ולסגור את הסדרה.
דעת קהל.
התכנית התחילה את שידוריה בארצות הברית עם מעל 12.3 מיליון צופים בפרק הראשון, אך נתוני הצפייה ירדו לאורך הפרקים, כך שבפרק 22 צפו בה 4 מיליון צופים בלבד. בבריטניה נתוני הצפייה היו גבוהים ויציבים יותר, עם כעשרה מיליון צופים לאורך כל העונה.
באופן יוצא דופן, הסדרה שודרה בישראל במקביל גם ללקוחות HOT וגם ללקוחות yes וזכתה להכרה חיובית. ב-HOT הסדרה שודרה בערוץ HOT3 והחליפה את "אבודים" במשבצת השידור שלה ובהמשך הסדרה ניתנה לצפייה בחינם למנויי HOT V.O.D ולמנויי yes VOD.
הבדלים מהספר.
הסדרה מבוססת על רומן בעל אותו שם מאת הסופר רוברט ג'. סוייר. ההבדלים הבולטים בין הרומן לסדרה הוא בדמויות הראשיות ובמקום ההתרחשות. העלילה בספר מתרחשת בז'נבה, שווייץ והגיבור הוא לויד סימקו, המדען שגרם לאירוע. הסדרה מתרחשת בארצות הברית ובלוס אנג'לס והגיבורים הם מארק בנפורד ודמיטרי נו. דמותו של סימקו בסדרה דומה לעיתים למקבילו בספר אך תפקידו משמעותי הרבה פחות.
ברומן אורכו של ההבזק הוא 2 דקות (120 שניות) וההבזק לעתיד הוא לתקופה של 21 שנים, בעוד שבסדרה אורכו של ההבזק הוא 2 דקות ו-17 שניות (137 שניות) והוא מתרחש בעוד 6 חודשים.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שבוטלו מבלי שהעלילה הסתיימה
מועדון הכותנה
מועדון הכותנה היה מועדון לילה מפורסם בהארלם, ניו יורק, אשר שימש בין השנים 1920–1940 מוקד בילוי בו מוזיקאי ג'אז וקומיקאים אפרו-אמריקאים בפני קהל לבן. לאפרו-אמריקאים נאסרה הכניסה למועדון כקהל, במסגרת מדיניות ההפרדה הגזעית. למרות שהמועדון פעל במשך רוב שנותיו בתקופת היובש, הוגש בו אלכוהול לקהל.
בין האמנים שהופיעו במועדון ניתן למנות את דיוק אלינגטון, שתזמורתו הייתה תזמורת הבית של המועדון בין השנים 1927–1931 והנגנים פלטשר הנדרסון, קאונט בייסי, פאטס וולר, קולמן הוקינס, לואי ארמסטרונג, דיזי גילספי, קאב קאלוויי ואחרים, הזמרות בסי סמית, אלה פיצג'רלד, בילי הולידיי ואחרות.
בלילות ימי ראשון בילו במועדון אישים מצמרת הבידור בניו יורק: ג'ורג' גרשווין, אל ג'ולסון, אירווינג ברלין, אדי קנטור ואחרים.
היסטוריה.
ב-1920 פתח המתאגרף ג'ק ג'ונסון מועדון בפינת שדרת לנוקס ורחוב 142 בהארלם וקרא לו "Club De Luxe".
בשנת 1923 השתלט על המועדון הגנגסטר אוני מאדן (Owney Madden), וזאת בשעה שהיה כלוא בכלא סינג סינג, ושינה את שמו ל"מועדון הכותנה", ברמז למטעי דרום ארצות הברית. בימת המועדון אף עוצבה כמרפסת בבית אחוזה דרומי טיפוסי. תחת ניהול חבורת הגנגסטרים של מאדן שגשג המועדון.
פלטשר הנדרסון גויס על מנת להשמיע "מוזיקה פראית" לקהל הלבן. במועדון נערכו שתי הופעות בלילה, אחת נפתחה ב-00:30 בלילה והשנייה ב-03:00 לפנות בוקר, דבר שאיפשר לבדרנים ואנשי עסקי השעשועים עצמם להגיע למועדון לאחר שסיימו הם-עצמם להופיע.
המשטרה לא התערבה במכירת האלכוהול במועדון למרות חוקי היובש באותן שנים.
מופעי הבידור, מוזיקת הג'אז והאלכוהול הזמין בשילוב עם סקרנותם של בני דור "שנות ה-20 הסוערות" לגבי אפרו-אמריקאים, הציבו את המועדון כאחד מאתרי החובה האופנתיים במנהטן.
באמצע שנות העשרים נפתחו שני סניפים למועדון, הראשון בשיקגו, בניהולו של ראלף קפונה והשני בלוס אנג'לס. הסניפים פעלו באופן עצמאי עם אמנים משלהם, אך אירחו סיבובי הופעות של להקות מועדון הכותנה. הסניפים נסגרו עקב המשבר הכלכלי בשנות השלושים.
לאחר 1927 התמתנה מעט התדמית ה"פרועה" של המועדון עם שכירת התזמורת של אלינגטון, שניגנה גם יצירות ארוכות ומורכבות. מן המועדון הונהגו שידורי רדיו שהביאו את המוזיקה לאוזני קהל בכל רחבי ארצות הברית ובעקבות בקשתו המפורשת של אלינגטון הותר גם לאפרו-אמריקאים להיכנס למועדון כקהל. ב-1931 החליף קאב קאלוויי ומופע ה"סוכר החום" שלו את התזמורת של אלינגטון.
ב-1935 פרצו בהארלם מהומות על רקע גזעי. הדבר הפך את השכונה לאזור פחות מסביר פנים ללבנים והמועדון נסגר. הוא נפתח מחדש באותו שם, בפינת ברודוויי ורחוב 48 ונסגר ב-1940 לצמיתות.
בתרבות.