קרן אלקלעי-גוט נולדה בעת התקיפה האחרונה של הפצצה המעופפת V1 על לונדון. היא בתם השנייה של דבורה ואריה-לייב רוזנשטיין ואחות ליוסף, אלקלעי-גוט עברה עם משפחתה בשנת 1948 לרוצ'סטר, ניו-יורק. היא סיימה בהצטיינות את לימודי התואר הראשון שלה בספרות ופסיכולוגיה באוניברסיטת רוצ'סטר ב-1966 והמשיכה ללימודי תואר שני בספרות אנגלית, אותם סיימה ב-1967. בין השנים 1967–1980 לימדה באוניברסיטה של מדינת ניו-יורק בג'נסיאו, וחזרה לאוניברסיטת רוצ'סטר להשלמת הדוקטורט שלה על תאודור רטקה. ב-1972 עלתה לישראל והחלה ללמד ספרות אנגלית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-1977 החלה ללמד ספרות אנגלית באוניברסיטת ת"א עד לפרישתה לגמלאות בשנת 2014.
ב-1967 התחתנה עם ניסים אלקלעי. במהלך נישואיהם נולדו להם שני ילדים, אורית ואורן. בשנת 1978 נפרדו ובשנת 1980 התחתנה עם עזרא גוט, לו היא נשואה מאז.
קריירה אקדמית וספרותית.
אלקלעי גוט לימדה סיפרות אנגלית באוניברסיטת בן-גוריון בין השנים 1972–1976. ב-1975 החלה ללמד גם במחלקה לאנגלית של אוניברסיטת בר-אילן, שם לימדה עד 1979, וב-1977 החלה ללמד באוניברסיטת ת"א בחוג לספרות אנגלית. בשנת 1984 נסעה עם משפחתה לארצות הברית. שם שהתה כפרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה וכתבה את הביוגרפיה שלה על המשוררת האמריקאית אדלייד קרפסי. ב-1987, עם חזרתה לישראל, החלה ללמד בסמינר הקיבוצים, שם לימדה כעשור עד 1997, וכן שבה ללמד בחוג לספרות אנגלית באוניברסיטת ת"א עד לפרישתה לגמלאות. במקביל לימדה באוניברסיטאות ומכללות נוספות
כמבקרת ספרותית, בנוסף לביוגרפיה שכתבה על אדלייד קרפסי, כתבה אלקלעי-גוט מאמרים רבים על ספרות ושירה ויקטוריאנית ומודרנית ומשתתפת בעריכת Jerusalem Review
במקביל לעבודת המחקר הספרותי הוציאה לאור סיפרי שירה באנגלית ובתרגומים לעברית ואיטלקית ופרסמה מספר רב של שירים במקור ובתרגום לשפות אחרות בעיתונות הכתובה, באינטרנט ובהופעות.
כמתרגמת, אלקלעי-גוט תרגמה לאנגלית מאות שירים וכן מספר דרמות מאת יוצרים עברים: חנוך לוין, יהודה עמיחי, רחל חלפי, אידה צורית, דני הורוביץ, איל מגד רוני סומק, נתן זך ועוד.
ב-1980 יסדה את אגודת הסופרים כותבי אנגלית בישראל וכיהנה לסירוגין כיו"ר האגודה משנת 1992 ועד 2014 וחזרה לכהן ב-2018. אלקלעי-גוט כיהנה גם כסגנית יו"ר התאחדות אגודות הסופרים בישראל משנת 1999 ועד 2013 ומכהנת כחברת ועד באגודת הסופרים והעיתונאים כותבי יידיש. היא גם חברה באגודת הסופרים בעברית ואיגוד הסופרים.
שיתופי פעולה.
עניינה של אלקלעי-גוט במולטימדיה הניב שיתופי פעולה ייחודיים עם אמנים יוצרים ממגוון תחומי האמנות. לאורך השנים שיתפה פעולה עם בית האופנה קום איל פו, אשר הדפיס את שיריה על גבי בגדים וכן בקטלוג הקולקציה. היא שיתפה פעולה עם רקדנים שונים, ביניהם אלכסנדרה הנדל ואיריס ארז, השתתפה במספר סרטים, אך במרכז שיתופי הפעולה המגוונים שלה, עומד קשר חזק עם עולם המוזיקה. ב-1988, החלה אלקלעי-גוט לשתף פעולה עם רונן שפירא, אשר השתמש בשירים שלה בדיסקים שהוציא ואף כתב את היצירה "Your White Skin" בהשראת אחד משיריה. במסגרת שיתוף הפעולה הזה, עבדו שפירא ואלקלעי-גוט גם עם זמרת האופרה ברכה קול והקליטו יחד יצירות רבות, רובן נגנזו. הם ממשיכים לשתף פעולה לאורך עשרים השנים האחרונות, ואף הופיעו יחד עם ברי סחרוף בבית לסין. ב-1999 הוציאה דיסק משותף עם הפסנתרנית ליז מגנס בשם "The Paranormal in our Daily Lives", בהפקתו של זיו יונתן.
בשנת 2003, מוטי שהרבני, מפיקה של להקת נושאי המגבעת והבעלים של הלייבל "פוך", שמע אותה קוראת עם שפירא וביקש ממנה להקליט את שירתה באולפן. שהרבני העביר את ההקלטות למוזיקאי רועי ירקוני, אשר הרים את הכפפה והחל להלחין אותם. יחד עם ישי זומר על בס וסמפלרים ואלקלעי-גוט בהקראת טקסטים, נולד ההרכב Thin Lips, אשר שמו נלקח מאחד משיריה של אלקלעי-גוט. ב-2004 יצא לאור הדיסק שלהם, אשר עונה לאותו שם. שיתוף הפעולה עם ירקוני נמשך והתרחב גם להרכב פאניק אנסמבל. אלקלעי-גוט ורועי ירקוני המשיכו את שיתוף הפעולה ויצרו את "Nighthawks" (נצי לילה), אשר התבססה על אוסף שירים באנגלית באותו שם. ההרכב כלל את המוזיקאים רועי ירקוני - סאמפלר וקלידים, יעל קראוס – שירה, ישי זומר – באס, גליה חי – ויולה, ארז קריאל – גיטרה, דירק קונש – חצוצרה ובוריס מרצ'ינובסקי – אקורדיון. ההופעה הוקלטה ויצאה כדיסק רשת באתר בירדסונג (birdsong).
לאחר ההופעה הראשונה בתיאטרון קליפה, הופיע ההרכב פעמיים בהד מיוזיק קלאב, במופעים משותפים עם רונן שפירא ועם ההרכב Thin Lips, וכן בתיאטרון תמונע.
בשנת 2006 העלה ההרכב ביחד עם אלקלעי-גוט מופע רב תחומי בבימויה של דלית זיו בפסטיבל ישראל, אשר שילב וידאו ארט מאת הצמד דילייט (delight - video art), ריקוד מחול מאת איריס ארז והקראת שירה מאת אלקלעי-גוט. המופע כלל שירים מולחנים ממחזור השירים Love Soup ואת היצירה Night Hawks אשר הועלה שנית במסגרת קונצרט מוזיקה נובה במוזיאון תל אביב.
אלבומו הראשון של פאניק אנסמבל, Panic Ensemble, יצא לאור בשנת 2008 בלייבל אירסיי (Earsay) מבית האוזן השלישית, והושק במופע במועדון הבארבי בתל אביב. האלבום כלל שירים כמו Love Soup, Obsessions, Jewish Women ועוד. במקביל יצא סינגל, Jewish Women,אשר כלל גם את, The Oldest Woman I Knowשני שירים נוספים של אלקלעי-גוט. ב-2011 יצא הקליפ לשיר "Obsessions", מהיוצרים אודי אסולין ואוריה נאה.
ב-2011 יצא האלבום השני, A Different Story, והופץ על ידי חברת נענע דיסק. האלבום כלל שירים כSodom, Death, וAfter Making Love.
הדיסק השלישי תוכנן ל-2021.
מורטון גולד
מורטון גוּלד (באנגלית: Morton Gould; 10 בדצמבר 1913 - 21 בפברואר 1996) היה מלחין, מנצח, פסנתרן ומעבד מוזיקלי יהודי אמריקאי.
חייו.
מורטון גולד נולד בריצ'מונד היל שברובע קווינס בניו יורק, למשפחה יהודית, אב שמוצאו מאוסטריה ואם ילידת רוסיה. מגיל צעיר ראו בו ילד פלא, מחונן בכישרונות אלתור והלחנה. יצירתו הראשונה התפרסמה כשהיה בן שש. מגיל שמונה למד במכון לאמנות המוזיקה (שהיה בהמשך לג'וליארד) במלגה, ובמקביל למד באוניברסיטת ניו יורק. מוריו העיקריים היו אבי וייטסייד (פסנתר) ווינסנט ג'ונס (תאוריה, הרמוניה והלחנה).
בתקופת השפל הגדול, עבד גולד, שהיה עדיין נער, בניו יורק, בנגינת פסנתר בבתי קולנוע ואף בהצגות וודביל. כשנפתח רדיו סיטי מיוזיק הול, התקבל גולד לעבודה כפסנתרן הסגל. בשנת 1935 עסק בניצוח ובעריכת תוכניות תזמורתיות לתחנת הרדיו WOR של ניו יורק, ששידוריה הופצו בכל ארצות הברית. בתוכניות המוזיקה שערך שילב את הפופולרי עם הקלאסי.
כשהיה בן 18 התפרסמה יצירתו "3 רישומים שמרניים" (1932) בהוצאת שירמר, שהמשיכה להוציא את יצירותיו במשך רוב ימי חייו.
הופעותיו בתוכניות רדיו פופולריות נמשכו בשנות ה-40' והגיעו אל מיליוני מאזינים. ב-1942 חיבר מוזיקה לסרט הקצר "טבעת הפלדה", בבימוי גארסון קאנין ובהפקת יחידת הקולנוע של המשרד האמריקאי לניהול חירום.
גולד חיבר מוזיקה למחזות ברודוויי כגון Billion Dollar Baby ו-Arms and the Girl; מוזיקה לסרטים ובהם Delightfully Dangerous,
Cinerama Holiday ו-Windjammer; מוזיקה לסדרות טלוויזיה כמו "מלחמת העולם הראשונה" והמיני-סדרה ""; ומוזיקה לבלטים Interplay, Fall River Legend ו-I'm Old Fashioned. הוא עבד בשיתוף פעולה עם הכוראוגרפים ג'רום רובינס וג'ורג' בלנשין.
בין מזמיני המוזיקה של גולד, לצד תזמורות סימפוניות בכל רחבי ארצות הברית, היו גם ספריית הקונגרס, האגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן, תיאטרון הבלט האמריקאי וניו יורק סיטי בלט. בכישרונו לשלב בלכידות מלאה סוגות מוזיקליות רבות ושונות למבנה קלאסי רשמי, בלי לאבד את יסודותיהם הייחודיים, לא היו לו מתחרים, וגולד קיבל שלוש הזמנות לחגיגות יובל המאתיים של ארצות הברית.
גולד ניצח על כל התזמורות האמריקאיות החשובות כמו גם על תזמורות בקנדה, מקסיקו, אירופה, יפן ואוסטרליה. עם התזמורת שלו, הקליט יצירות רבות מן הרפרטואר הקלאסי המקובל, בהן רפסודיה בכחול של גרשווין, שאותה אף ניגן בפסנתר. הוא זכה בפרס גראמי בשנת 1966 על הקלטת הסימפוניה הראשונה של צ'ארלס אייבס, עם התזמורת הסימפונית של שיקגו. ב-1983 קיבל גולד את פרס שרביט הזהב של אגודת התזמורת הסימפונית האמריקאית. ב-1986 נבחר גולד לאקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות.
גולד, שהיה חבר פעיל ב-ASCAP (האגודה האמריקאית של מלחינים, סופרים ומול"ים) במשך עשורים רבים, כיהן כנשיאה משנת 1986 עד 1994. במהלך כהונתו, פעל לשמירת הזכויות הרוחניות של אמנים מבצעים, ככל שהאינטרנט נעשה לכוח בעל השפעה רבה על חברי ASCAP.
גולד מיזג סגנונות חדשים ברפרטואר שלו עם הופעתם, בהם יסודות נבדלים ושונים מן הקצה אל הקצה, כולל יצירות מוזמנות של קריין ראפ בשם "הרץ והדינוזאור" ומחלקת כבאים מזמרת בשם "צינור כיבוי" בשביל תזמורת הנוער של פיטסבורג. בשנת 1993 הוזמנה יצירתו "ולס רפאים" לתחרות הפסנתר הבינלאומית התשיעית ע"ש ואן קלייברן. ב-1994 קיבל גולד את תואר הכבוד של מרכז קנדי לאות הוקרה על מפעל חייו בתרומות לתרבות האמריקאית.