מלחמת העולם הראשונה לא הוכרעה על ידי כיבושן הטריטוריאלי של מעצמות המרכז, אלא כאשר תש כוחן ואפסה תקוותן לנצח. מלבד בחזית הטורקית, ובמידה פחותה בחזית הבלקן, לא היו למעצמות ההסכמה פריצות דרך גדולות. כשנכנעה גרמניה עדיין היה צבא גרמני על אדמת צרפת, אך הגרמנים איבדו את תקוותם לנצח לנוכח זרימת הכוחות האמריקניים הרעננים למערכה. מנגד, הם קיוו שמשא ומתן לשלום עם נשיא ארצות הברית וודרו וילסון יבטיח לגרמניה תנאי שלום טובים יותר משתוכל לקבל מממשלות צרפת והממלכה המאוחדת.
בולגריה הייתה הראשונה ממעצמות המרכז שחתמה על שביתת נשק ב-29 בספטמבר 1918, ואחריה האימפריה העות'מאנית ב-30 באוקטובר. גרמניה החלה במגעים עם ארצות הברית על הפסקת אש ב-4 באוקטובר, וב-3 בנובמבר שלחה אוסטרו-הונגריה בקשה להפסקת אש למפקד האיטלקי, כדי לדון בתנאי שלום. התנאים, שנדונו בטלגרף עם רשויות "מדינות ההסכמה" בפריז, נשלחו למפקד האוסטרי והתקבלו. ההסכם, שנקרא "הסכם שביתת הנשק של וילה ג'וסטי", נחתם בווילה ג'וסטי ב-3 בנובמבר. הפסקת האש עם אוסטריה נכנסה לתוקף 24 שעות לאחר החתימה, ב-4 בנובמבר בשעה 15:00. אוסטריה והונגריה חתמו בנפרד, דבר שהוביל להפלת בית המלוכה ההבסבורגי.
כאשר ציווה וילהלם השני על חיילי הצי הגרמני לצאת למתקפה נגד ציי "מדינות ההסכמה", התמרדו המלחים בבסיסם שבווילהלמסהאפן ב-29 באוקטובר. ב-9 בנובמבר הוקמה רפובליקת ויימאר בגרמניה, וכך בא הקץ לקיסרות הגרמנית. ב-11 בנובמבר 1918 חתמו נציגי גרמניה על הסכם שביתת נשק בקרון רכבת ביער קומפיין שבצרפת. את מדינות ההסכמה ייצג במשא ומתן הפילדמרשל פוש. מעשי האיבה פסקו רשמית באותו יום בשעה 11:00 בבוקר (דבר שהופך את מועד יום שביתת הנשק לסמלי, 11/11 שעה 11:00). באותה שעה צלצלו פעמוני כנסיות רבות באירופה כדי לציין את סיום המלחמה. אף שתנאי ההסכם הנוקשים התקבלו בציבור הגרמני כנקמניים ובלתי-הוגנים, לא היה בכוחה של גרמניה המותשת לחדש את המלחמה. בצד הצרפתי, לעומת זאת, תואר ההסכם דווקא כפייסני מדי. הפסקת האש, שנקבעה תחילה לזמן מוגבל של 30 יום, הוארכה מספר פעמים. בינואר 1919 התכנסה ועידת השלום בפריז שנועדה לגבש את הסכמי השלום הסופיים. חוזה ורסאי עם גרמניה נחתם ב-28 ביוני 1919, ועד אוגוסט 1920 נחתמו חוזי שלום עם אוסטריה, הונגריה, בולגריה וטורקיה.
מניין האבדות.
מניין האבדות היה כבד. מעולם עד אז לא גבתה מלחמה אחת מחיר כה גדול בחיי אדם. במלחמה נהרגו למעלה מ-16 מיליון בני-אדם, וכ-20 מיליון הפכו נכים לשארית חייהם.
מניין החיילים שנהרגו במדינות מרכזיות:
תוצאות.
תוצאות מלחמת העולם הראשונה שינו בצורה דרמטית את הסדר המדיני בעולם. אימפריות גדולות ורבות שנים, העות'מאנית והאוסטרו-הונגרית, נעלמו מהמפה, הקיסרות הגרמנית התפרקה ופינתה את מקומה לרפובליקה דמוקרטית לאחר מסירת שטחים לצרפת, פולין וצ'כיה. ובמקומן קמו מדינות חדשות תחת דגל הלאומיות שלפיו לכל עם יש זכות להגדרה עצמית אוטונומית. תבוסת העות'מאנים במלחמה, תוך איבוד שטחיה הגדולים למדינות ההסכמה, הובילו ליצירתה של מדינת טורקיה החדשה, לאחר מלחמה לעצמאותה, ולהקמת מדינות חדשות בחבל הבלקן ובמזרח התיכון. האימפריה הבריטית וצרפת ירדו מכוחן, ותוך כמה עשרות שנים הידרדרו למעמד של מעצמות מדרגה שנייה, לאחר שסבלו מאבדות כבדות בחיי אדם ומנסיגה כלכלית קשה. בעקבות המלחמה החל מרכז הכובד של הכלכלה העולמית לעבור בהדרגה מאירופה לארצות הברית של אמריקה, שאף על פי שנגררה למלחמה בחוסר רצון מצד רוב אזרחיה ומנהיגיה, יצאה ממנה כמנצחת הגדולה, כמעצמת על כלכלית וצבאית, וכמנהיגה מובילה של העולם המערבי.
בעקבות מלחמת העולם הראשונה הוקם "חבר הלאומים", ארגון בינלאומי שמטרתו הייתה שמירת הסדר והשלום בעולם, ושימש גרעין רעיוני להקמת ארגון האומות המאוחדות עשרות שנים אחר כך. חולשתו היחסית של חבר הלאומים, יחד עם חוזה ורסאי, שהשפיל את הגרמנים, תבע מהם תשלום פיצויים כבדים שהיו מהגורמים שהביאו להתמוטטותם הכלכלית, והטיל מגבלות קשות על צבא גרמניה, כל אלה טמנו את זרעי הפורענות שהתפרצה כעבור 21 שנים בלבד במלחמת העולם השנייה.
כלי נשק.
אף שמלחמת העולם הראשונה הביאה לפיתוח חילות אוויר, טנקים וטקטיקות חדשות (כמו מסך ארטילרי זוחל), מרבית הלוחמה נעשתה מתוך חפירות, שם נהרגו אלפים למען כל פיסת אדמה שנכבשה. במלחמה זו נעשה גם שימוש בנשק כימי ובהפצצות אוויריות, שנאסרו בועידות האג ב-1907.
כלי נשק חדשים.
כלי נשק שהופעלו לראשונה במהלך מלחמת העולם הראשונה היו:
כל אלו הצליחו לתרום לפאניקה נוספת במחנות האויב, אך לא הביאו פריצה משמעותית במלחמה.
מטוסים.
תעופה בשירות הצבא השיגה התקדמות גדולה, מפיתוחן של מכונות ירייה אוויריות על ידי חיל האוויר הגרמני בסתיו 1915, ועד שימוש במפציצים נגד לונדון ביולי 1917.
צוללות.
התפתחות דרמטית אף יותר הייתה השימוש שעשתה גרמניה בצוללות שנקראו U-boot (מהמילה הגרמנית "Unterseeboote"). ראו הרחבה בסעיף הזירה הימית לעיל.
היהודים במלחמה.
בצבאות המדינות הלוחמות השונות השתתפו כמיליון וחצי יהודים. אומדן ההרוגים מבין החיילים היהודיים נע בין 140,000 ולבין למעלה מ–170,000, מתוכם 100 אלף בשירות הצבא הרוסי. פעמים רבות ניצבו יהודים משני צדי המתרס וירו אלה באלה. רבים מהיהודים באירופה נאסרו או נחשדו בריגול ובשיתוף פעולה עם האויב. המצב היה קשה בייחוד במזרח אירופה, שם היה צריך להביע נאמנות למשטר שהתחלף תכופות, ובמיוחד לאחר המהפכה הקומוניסטית, כשהיה צריך להביע הזדהות עם משטר אנטי דתי באופן כללי. המשטר הקומוניסטי רדף רבנים ואנשי הנהגה יהודית, ועיירות שלמות הוגלו ממקומן. למלחמת העולם הראשונה הייתה השפעה ניכרת על שאלת ארץ ישראל, ואחת מתוצאותיה הייתה הצהרת בלפור, והחלת המנדט הבריטי על ארץ ישראל ב-1922.
גורמים אנטישמיים שונים טענו בתחילת המלחמה שהיהודים אשמים בפריצתה, והנרי פורד אף יצא באונייה לאירופה על מנת להצהיר שהמלחמה היא עניין כספי של היהודים, ושיש להפסיק אותה מיד.
באוקטובר 1916 הורה שר המלחמה הגרמני, וילד פון הוהנבורן, לערוך בצבא הגרמני "מפקד יהודים". במפקד התברר כי 80% מהחיילים היהודים שירתו בקווי החזית. 12,000 יהודים בצבא הגרמני נהרגו בקרבות. בצבא רוסיה הצארית נפוצו שמועות כי יהודי גליציה סייעו וריגלו לטובת אוסטריה, והדבר הביא למעשי שוד ורצח ביהודים בערים ובעיירות בנתיב נסיגתם.
עד ראשית 1917 עמדה תעלת סואץ במוקד העימות בחזית המזרח התיכון של מלחמת העולם הראשונה. השטח המוכר כיום כ"ארץ ישראל", היה חלק מהאימפריה העות'מאנית. הטורקים עם שותפיהם הגרמנים ביצרו את שטחי ארץ ישראל, בנו מסילות ברזל, ואף פיתחו את העיר באר שבע לצורכי תעמולה לציבור הגרמני הצמא לתמונות ניצחון מן החזית. בה בעת גם כרתו חלק ניכר מיערות הארץ לצורך ייצור אדני רכבת והסקת קטרי פחמים.
לאחר מאמצים רבים של זאב ז'בוטינסקי בתמיכת ההנהגה הציונית, הוקמה יחידה יהודית תחת סָמלים יהודיים במסגרת הצבא הבריטי (ראו הרחבה בערך הגדודים העבריים).
עמדת היישוב ורוב הנהגתו נטו לצד הטורקים בתחילת המלחמה, אך ככל שהמלחמה התארכה והתקרבה למושבות וליפו, גברה התעמרות השלטונות הטורקיים באוכלוסייה האזרחית. כשהבריטים החלו לנצח בשדה הקרב, הלכה וגברה תמיכת היישוב בהם. הגדעונים, בהקימם את ניל"י, היו הראשונים לתמוך באופן מעשי בבריטים כבר לאחר כישלון ההתקפה הטורקית על תעלת סואץ באביב 1915. עם תחילת המתקפה של אלנבי בספטמבר 1917, חל מפנה בדעת מרבית היישוב והנהגתו, והם העבירו תמיכתם לבריטים, מי בגלוי ומי בסתר.
חיל המשלוח המצרי של הבריטים לווה במערך תומך לחימה של כוחות הנדסה מיומנים בלוגיסטיקה של אספקת מים, מזון וציוד לחימה, באמצעות הנחת קווי מים לאורך צירי ההתקדמות של הכוחות במדבר סיני, פריסת רשת מסילות ברזל וכבישים, והקמת שדות תעופה ומחנות צבא. רוב מחנות הצבא הגדולים הפכו לימים לערים במדינת ישראל, או למחנות צבא עיקריים של צה"ל. בנוסף, גירשו הבריטים את הטמפלרים הגרמנים מיישוביהם בארץ. הגדודים העבריים השתתפו בכיבוש הארץ, וכן באירועים סמליים במסגרת זו (כמו באירועי כניסת החייל הבריטי הראשון לירושלים, הנפת הדגל הציוני במגדל דוד, וטקס שחרור חברון בי"ט כסלו תרע"ז). עם הכיבוש הבריטי הגיעו גלים גדולים של תושבים מצרים וערבים לארץ לתמיכה במערך הלחימה, ורובם יושבו בשכונות ליד הערים הגדולות. היהודים חגגו את "שחרור הארץ" מהטורקים, והחלו לצפות למימוש הצהרת בלפור.
בעקבות המלחמה הידרדר מצב היהודים ברוב אירופה: בגרמניה החלו האשמות מצד חוגי הימין הקיצוני שהיהודים בגדו בארצם, וברוסיה וגרורותיה הואשמו היהודים בהתנגדות למשטר הבולשביקי. מניחים כי כ-100,000 יהודים נהרגו בפרעות שלאחר המלחמה במסגרת המסע ה"אנטי בולשביקי" באוקראינה, ברוסיה ובפולניה. מיד לאחר המלחמה, וברגע שהתאפשר הדבר, נמשכה ההגירה ההמונית של יהודים מכל רחבי אירופה לארצות הברית, שהגיעו בעיקר לעיר ניו יורק.
מלחמות ישראל
מיום הקמתה, נלחמה מדינת ישראל בשמונה מלחמות, עברה שתי אינתיפאדות וגלי טרור פלסטיני, והייתה מעורבת במספר רב של מבצעים צבאיים, פעולות תגמול, עימותים צבאיים, וסבבי לחימה, שאינם מוגדרים כמלחמות. כל אלה מהווים את ההיבט הצבאי במכלול המורכב של יחסי החוץ של ישראל.
מלחמות ישראל.
העימותים הבאים הוכרו בישראל רשמית כמלחמות ישראל:
מפקדי המטה הכללי צה"ל במלחמות ישראל.
במלחמת העצמאות טרם התגבשו תפקידי המטה הכללי. מפקדי צה"ל היו: