רוסטי ויון ברטיאנו היו באותה תקופה ראשי קבוצת הליברלים הרדיקלים המכונים "אדומים", שהעיתון " רומנול" היה שופרם. מדפי העיתון הזה, שהופיע לאחר מכן כמעט חמישים שנה, דגל רוסטי ברפורמות דמוקרטיות, באחדות הלאומית הרומנית ובעצמאות, ביטא לפעמים גם דעות אנטי-מונרכיות. הליברלים הרדיקלים היו פעילים מאוד בארגון חוגים, הפגנות ואסיפות המוניות במיוחד בימי מערכות הבחירות לשם קידום רעיונותיהם.
התעניין גם בנושאים חברתיים. בשנת 1858 הקים את "איגוד עובדי הדפוס של בוקרשט" והיה ליושב ראשו. בשנת 1863 הקים יחד עם ולטר סקרלט, יוסיף רומנוב, זיסו פופה, מיכלאקה גלשסקו ופטרה איספירסקו, את קופת העזרה ההדדית של עובדי הדפוס של רומניה.
ב-1 בדצמבר 1860 נבחר אף לראש (סטארוסטה) הגילדה של הסוחרים של בוקרשט.
החל משנת 1861 היה רוסטי חבר בפרלמנט של הנסיכויות המאוחדות, בהמשך, של רומניה. בתקופתו של קוזה, קנה רוסטי גם שם של מבקר תיאטרון בדפי העיתון "רומנול" והתמנה ב-29 במאי 1859 מנהל של התיאטרון הלאומי בבוקרשט וב-1860 (28 במאי- 5 ביולי ) שר החינוך והדתות בממשלה בראשות ניקולאיה גולסקו.
יחד עם יון ברטיאנו מיקם את עצמו בזירה הפוליטית כמנהיג של המגמה הליברלית. שניהם ארגנו הרצאות ואסיפות לצורך הסברת מצעם הפוליטי.
אחרי ההפיכה של השליט קוזה ב-2 במאי 1864 רוסטי התייצב במחנה שהתנגד למדיניות השליט. כתגמול קוזה סגר את עיתונו, "רומנול".
פעילותו בפרלמנט ובממשלה בימי שלטונו של קרול הראשון.
מייסד המפלגה הלאומית ליברלית.
"הקואליציה המפלצתית" הליברלית-שמרנית בראשותו הכריחה בשנת 1866 את השליט קוזה להתפטר ולצאת לגלות. קואליציה זו בראשות רוסטי, האחים ברטיאנו, יון גיקה, האחים גולסקו ואחרים, בחרה בנסיך הגרמני, קרול לבית הוהנצולרן -זיגמרינגן להיות השליט הבא של רומניה. רוסטי, שפתח מחדש את עיתונו, לא הצטיין כמקורב של המלך קרול הראשון והביע במהלך השנים דעות אנטי-מלוכניות ובעד משטר רפובליקאי. עם זאת לא נמנע מלהשתתף באופן פעיל בהנהגת הממלכה. הוא כיהן למשך חדשים אחדים כבר בממשלה הראשונה שהוקמה תחת שלטונו של קרול הראשון, שוב בתפקיד שר החינוך והדתות.
בעקבות "הסכם קונקורדיה" (1867) והקמת "קואליציית מזר פאשה" ממאי 1875, התאחדו הכוחות הליברליים ברומניה ב-24 במאי 1875 במפלגה מאוחדת אחת הקרויה "המפלגה הלאומית-ליברלית". רוסטי נמנה עם מיידיה העיקריים. יון ברטיאנו נבחר למנהיגה. מפלגה זו הובילה למשך שנים רבות את השלטון והחיים הפוליטיים ברומניה בשלהי המאה ה-19.
בימי הממשלות הלאומיות-ליברליות בראשות ברטיאנו, בשנים 1876–1881 ובשנת 1883 מילא ק.א. רוסטי מספר פעמים את התפקיד של יושב ראש אספת הנבחרים של רומניה.(25 ביוני 1876 - 28 מרץ 1877, 17 באפריל 1877- 26 במאי 1878, 15 בנובמבר 1878 - 25 במרץ 1879, 30 במאי 1879 - 9 ביוני 1881, ו-16 במאי-17 באוקטובר 1883).
מלחמת העצמאות של רומניה.
באמצעות עיתונו ונאומיו תמך רוסטי בהתלהבות בהכרזת עצמאות רומניה ובהשתתפותה במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בעת כהונתו כיושב ראש הכריזה אספת הנבחרים של רומניה על עצמאות המדינה ב-10 במאי 1877.
באוגוסט 1877 הצטרף לראש הממשלה ברטיאנו ולשליט קרול באירוע ההיסטורי של חציית הדנובה על ידי הצבא הרומני בעת הלחימה בטורקים, לצד רוסיה.
אשתו, מריה, ניהלה בית חולים שדה, ושניים מבניו, וינטילה והוריה, השתתפו בקרבות.
המשך פעילותו כמנהיג פוליטי.
לזמן קצר כיהן רוסטי גם כראש העיר בוקרשט בשנת 1877. בהיעדרו של יון ברטיאנו ב-15–16 ביולי למשך יומיים היה רוסטי לראש ממשלה זמני. הצטרף שוב לממשלה כשר הפנים בשנים 1878 (26 במאי-17 בנובמבר 1878) וב-1881–1882 (26 במאי 1881- 25 בינואר 1882). כשביקש, מתוקף תפקידו להילחם בשחיתות במנהל המחוזות, לטובת מעמד האיכרים.
אך בשנת 1884 הסתכסך עם ברטיאנו, בסוגיית השינויים שביקש ראש הממשלה להנהיג בחוקת רומניה, בייחוד קביעת שם המדינה כ"ממלכת רומניה" והפחתת הקולגיומים האלקטורליים מ-4 ל-3, דבר שתאם את האינטרסים של הבורגנות. רוסטי מצא את השינוי בנוהל הבחירות כבלתי דמוקרטי והקים פלג רדיקלי בחיק המפלגה, שהתרכז סביב העיתון "לופטה" (Lupta- המאבק). באותה שנה, 1884 חלק גדול מרכושו נחרב בדליקה שפרצה בביתו.
אחרי מותו סייעה זאת הפכה למפלגה הדמוקרטית ליברלית (ב-16 באפריל 1888) בראשות גאורגה פאנו.
רוסטי נודע גם כאיש המילה הכתובה. המאמרים שלו התאפיינו בפאתוס רומנטי. בצעירותו כתב שירים סנטימנטליים ופטריוטיים (Ceasuri de mulțumire" 1843"), תרגם לרומנית מלורד ביירון, (למשל הפואמה "מנפרד") בראנז'ה, למרטין, ויקטור הוגו
בשנת 1867 כשר החינוך נמנה עם החברים המייסדים של "החברה הספרותית הרומנית" שהפכה לימים לאקדמיה הרומנית.
קונסטנטין א. רוסטי הלך לעולמו בבוקרשט בשנת 1885, בגיל 69. נקבר בטקס לווייה ממלכתי.
בצוואתו כתב:
לרוסטי ואשתו, מריה, היו 4 ילדים:סופיה-ליברטאטה, מירצ'ה, טודור ווינטילה. מירצ'ה מת בשנת 1882, עוד בזמן שרוסטי חי.
קישורים חיצוניים.
19.1.2009
Radu Popteanu "Iluștri franc-masoni români"
חברותא (ארגון)
MVP של סדרת הגמר ב-WNBA
ה-MVP של סדרת הגמר ב-WNBA הוא תואר הניתן לשחקנית המצטיינת של סדרת הגמר של ליגת ה-WNBA.
הפרס מחולק החל מהעונה הראשונה של הליגה, בשנת 1997. השחקנית שזכתה בכמות התארים הרבה ביותר היא סינתיה קופר, שקטפה את התואר בכל ארבע העונות הראשונות של הליגה. ליסה לסלי, דיאנה טוראסי וסיליביה פאולס זכו בתואר פעמיים כל אחת.
זוכה אחת בלבד נולדה מחוץ לגבולות ארצות הברית - לורן ג'קסון האוסטרלית שהובילה את סיאטל סטורם לאליפות בשנת 2010.
קזואר חד-גדיל
קזואר חד־גדיל (שם מדעי: "Casuarius unappendiculatus") הוא מין של קזואר, שאנדמי לצפון גינאה החדשה ולאיים הסמוכים לה. משמעות שמו הלטיני של המין, "unappendiculatus", היא "חד־גדיל", ומתייחסת לדלדל היחיד שעל צווארו. בטנו וגבו שחורים, ראשו כחול ומעליו יש קסדה חומה; על צווארו יש דלדל אדום או כתום. כמו שאר מיני הקזואר, הקזואר חד־הגדיל ניזון בעיקר מפירות וגם מחיות קטנות. הם משמיעים קריאות שמזכירות שריקה ונהמה.
הקזואר חי ביערות טרופיים.
אורכו וגובהו של הקזואר הם כ־1.5 מטרים. הנקבה הנקבה צבעונית יותר וגדולה יותר מהזכר: משקלה הוא כ־58 ק"ג, בעוד משקלו של הזכר הוא כ־30 עד 37 ק"ג; מה שהופך את הקזואר חד־הגדיל למין העוף השלישי הכבד ביותר, לאחר הקזואר המצוי והיען.
הקזוארים חדי־הגדיל הם בעלי חיים יחידאים. הנקבה פוליגמית; בעונת הרבייה, היא מטילה 3–5 ביצים ירקרקות בקן שבנה הזכר, ולאחר מכן עוזבת על מנת להזדווג עם זכרים אחרים. הזכר מטפל בגוזלים כתשעה חודשים.
למרות אובדן בתי הגידול שלו, לקיחת הביצים והגוזלים על ידי ילידים וציד. הקזואר לא נמצא בסכנת הכחדה.
קני
קני (באנגלית Kenny, Canny): הוא שם פרטי ושם משפחה.
רוסטי
יקוב פאבלוב
בית פאבלוב
פבלוב (פירושונים)
פבלוב (ברוסית: Па́влов) הוא שם משפחה.
רוסטי (פירושונים)
קרייטון אברמס
גנרל קרייטון ויליאם אברמס הבן (באנגלית: .Creighton Williams Abrams, Jr; 15 בספטמבר 1914 – 4 בספטמבר 1974) היה גנרל אמריקאי, שכיהן כראש מטה צבא ארצות הברית וכמפקד הכוחות האמריקאים בווייטנאם. טנק המערכה האמריקאי המודרני, ה-M1 אברמס, נקרא על שמו.
ביוגרפיה.
אברמס נולד בספרינגפילד שבמסצ'וסטס ב-15 בספטמבר 1914. אביו היה פועל מסילות רכבת. בשנת 1936 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית. עד 1940 שירת בדיוויזיית הפרשים ה-1. אז עבר לדיוויזיה המשוריינת ה-1, בה שימש כמפקד פלוגת טנקים.
מלחמת העולם השנייה.
ב-1941 הוצב אברמס בדיוויזיה המשוריינת ה-4, שיצאה לזירה האירופית. הוא שירת בדיוויזיה בתפקידים שונים, לרבות כמפקד גדוד הטנקים ה-37 וכמפקד צוות הקרב ב' של הדיוויזיה (השקול לחטיבה). גדוד הטנקים שבפיקודו הוביל את הדיוויזיה ואת הארמייה השלישית לפריצת המצור על בסטון במהלך הקרב על הבליטה בדצמבר 1944. אברמס קנה לו שם כמפקד שריון מוכשר ותוקפני. הגנרל פטון, מפקד הארמייה השלישית, ראה את עצמו כמפקד השריון הטוב ביותר בצבא האמריקאי - ואת אברמס כשווה לו. הוא עוטר פעמיים בצלב השירות המצוין, על פעולתו בספטמבר 1944 ובמהלך הקרב על הבליטה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה שירת אברמס במטה הכללי של צבא ארצות הברית וכראש מדור הטקטיקה בבית הספר לשריון בפורט נוקס ולמד בבית הספר לפיקוד ומטה בפורט לוונוורת'. בשנים 1949–1952 שירת באירופה כמפקד גדוד שריון וחטיבת שריון. לאחר מכן למד במכללת המלחמה של הצבא. בשל כל אלו הוצב בחזית קוריאה רק ב-1953, בשלהי המלחמה שם, ושימש כראש המטה של שלושה גייסות אמריקאים.
לאחר מלחמת קוריאה שימש כראש מטה בית הספר לשריון ושירת שוב כקצין מטה בפנטגון (1956–1959), מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-3 ובהמשך קודם לדרגת מייג'ור גנרל והיה למפקד הדיוויזיה (1960–1962). לאחר תפקיד זה היה לסגן ראש המטה למבצעים בפנטגון ואז קודם לדרגת לוטננט גנרל והיה למפקד הקורפוס החמישי באירופה (1963–1964).
ב-1964 קודם אברמס לדרגת גנרל (ארבעה כוכבים) ומונה לסגן ראש המטה של צבא ארצות הברית.
מלחמת וייטנאם.