ג'אפר שולח את משמר הארמון ועוצר את אלאדין. כשהנסיכה יסמין מתערבת ורוצה להציל את אלאדין, שאותו הכירה כאשר ברחה מהארמון, ג'אפר משקר לה שהוא הוצא להורג. מייד אחר כך ג'אפר מתחפש לאדם זקן ומוציא את אלאדין מהכלא, בתנאי שיעשה לו טובה. הוא מוביל אותו למערה ומורה לו לא לקחת ממנה כלום, מלבד מנורה אחת. רגע לפני שאלאדין מוצא את המנורה, הקוף שלו אבו לוקח את אחד מאוצרות המערה, וגורם להתפרצות לבה. ג'אפר מסרב להציל אל אלאדין לפני שייתן לו את המנורה, ואז מפקיר אותו למותו - אך אבו גונב את המנורה מתוך כיסו, ואלאדין ניצל בסיוע מרבד קסמים.
ג'אפר המאוכזב שב אל הארמון עם תוכנית חדשה: להפנט את הסולטן ולשכנע אותו שישנה את החוק כך שאם אין לנסיכה חתן, היא תתחתן עם הווזיר המלכותי – כלומר איתו. במהלך שיחתם מגיע לארמון הנסיך עלי מאבאבווה מלווה בתהלוכה גדולה, למורת רוחו של ג'אפר. הנסיך מתחיל לחזר אחרי הנסיכה, והיא מתחילה לאהוב אותו. ג'אפר שולח את המשמר להתנקש בעלי, אך הוא ניצל באופן מסתורי ומפליל את ג'אפר, ואף חושף שהוא נוהג להפנט את הסולטן. רגע לפני שג'אפר נעצר, הוא מתחמק באופן קסום ומזהה כי הנסיך עלי הוא בעצם הנער אלאדין, שהשתמש בג'יני שבמנורה כדי להפוך לנסיך.
בעזרת התוכי יאגו ג'אפר גונב את המנורה, ומורה לג'יני להפוך אותו לסולטן ולמכשף הגדול ביותר בעולם. הוא חושף את אלאדין ושולח אותו לשממה, והופך את הנסיכה והסולטן למשרתים. ג'אפר מחזר אחרי יסמין שדוחה אותו, ולכן הוא מבקש מהג'יני שיסמין תתאהב בו. הג'יני מנסה להסביר שזה אחד הדברים הבודדים שהוא אינו יכול לעשות, ג'אפר מתעמת איתו ובמקביל חוזר אלאדין לארמון ומנסה להשיג את המנורה. יסמין מנסה להסיח את דעתו של ג'אפר ואומרת שהיא מאוהבת בו, אך ג'אפר רואה את אלאדין ולוכד בקסמיו את כל החבורה. רגע לפני שאלאדין, הנסיכה ואבו נהרגים, מטיח אלאדין בג'אפר שהוא מכשף סוג ב', והג'יני לעולם יהיה חזק ממנו. ג'אפר נעלב ומבקש מהג'יני להפוך אותו לג'יני רב הכוח ביותר בעולם, אך שוכח שמחירה של ההפיכה לג'יני הוא כליאה במנורה, וכך מובס. הג'יני קובר את המנורה של ג'אפר במערה.
שובו של ג'אפר (1994).
בסרט זה, המשמש כהמשך לסרט המקורי, מוצא את המנורה שודד בשם אביס מאל, ששונא גם הוא את אלאדין. אביס מאל מבקש אוצר אגדי שנמצא בספינה טבועה, וג'אפר מגשים את משאלתו בכך שהוא מעביר אותו לקרקעית הים. אביס מאל מבקש מייד מג'אפר להחזיר אותו למדבר, ובכך מבזבז שתי משאלות. ג'אפר מבטיח לאביס מאל שאם יעזור לו לנקום באלאדין הוא יתגמל אותו בנדיבות, ואביס מסכים. ג'אפר חוזר לאגרבה, לוכד את יסמין והג'יני, ומפליל את אלאדין ברצח הסולטן. הוא לובש את צורתה של יסמין, ואומר לראזול שעל אלאדין למות עם עלות השחר.
יאגו התוכי מחליט לעבור לצידם של אלאדין ויסמין, ומשחרר את ג'יני מכדור הכוח שג'אפר כלא אותו בתוכו. הג'יני מציל את אלאדין ברגע האחרון, משחרר את כולם מהצינוק ואומר לבני החבורה שהדרך היחידה להביס את ג'אפר היא להרוס את המנורה שלו. במקביל ג'אפר, שחושב שאלאדין מת, מורה לאביס מאל לבקש במשאלה האחרונה לשחרר אותו מהמנורה. אביס מאל אומר לו שהוא עדיין לא קיבל שום משאלה שרצה באמת. ג'אפר נותן לו אוצרות רבים, אך אביס חושד שאחרי שהוא יביע את המשאלה כל האוצרות יעלמו. בזמן שהשניים מתווכחים, אלאדין מנסה לגנוב את המנורה של ג'אפר, אבל ג'אפר מבחין בו ועוצר אותו, פותח את האדמה ומרחיק את כולם מהמנורה. ברגע האחרון מופיע יאגו וזורק את המנורה ללבה, המנורה נשרפת וג'אפר מושמד באופן סופי.
היורשים 1 (2015).
בסרט זה רואים את ג'אפר ובנו, ג'יי. ג'אפר גר באזור הנבלים של אורדון ביחד עם בנו, המלכה הרעה ובתה, מליפיסנט ובתה, וקרואלה דה ויל ובנה. ג'אפר שולח את בנו לאורדון כדי שיגנוב משם תכשיטים יקרי ערך, בהתחלה, ג'יי גנב הרבה, אך לאחר זמן קצר הוא התחיל לאהוב את אורדון והפסיק לגנוב.
בסוף הסרט, שליטת אזור הנבלים של אורדון, מליפיסנט, מובסת על ידי מאל, בתה, והופכת לדרקונית קטנה. ככל הנראה, לאחר שמליפיסנט הובסה, ג'אפר, המלכה הרעה וקרואלה דה ויל הפכו לשליטי אזור הנבלים של אורדון.
בסרטים השני והשלישי של סדרת הסרטים, ג'אפר לא מופיע, למרות שבסוף הסרט השלישי אזור הנבלים ואורדון מתאחדים לאי אחד.
מי שמשחק את ג'אפר בסרט הוא מאז ג'ובראני.
נמנמת
סימון פון שטמפפר
סימון פון שטמפפר (בגרמנית: Simon von Stampfer; 26 באוקטובר 1792 – 10 בנובמבר 1864) היה מתמטיקאי, מודד וממציא אוסטרי. ההמצאה המפורסמת ביותר שלו היא הדיסק הסטרובוסקופי שכנראה היה המכשיר הראשון שהציג תמונות נעות. כמעט בו-זמנית הופקו מכשירים דומים באופן עצמאי בבלגיה (הפנקיסטיסקופ) ובבריטניה (ה-Dædaleum, כמה שנים אחר כך נודע כזואיטרופ).
קורות חייו.
נוער וחינוך.
שטמפפר נולד בעיר מטריי אין אוסטירול באוסטריה, והיה הבן הראשון של ברטלמה שטמפפר. משנת 1801 למד בבית הספר המקומי ובשנת 1804 ועבר לגימנסיה הפרנציסקנית בליינץ, שם למד עד 1807. משם נסע לליסיאום בזלצבורג, ללמוד פילוסופיה, אולם הוא לא הוערך.
בשנת 1814 במינכן עבר את הבחינה והגיש מועמדות לשמש שם כמורה. עם זאת, הוא בחר להישאר בזלצבורג, שם היה עוזר המורה למתמטיקה, ידיעת הטבע, פיזיקה ויוונית בבית הספר התיכוני. לאחר מכן עבר לליציאום, שם לימד מתמטיקה יסודית, פיזיקה ומתמטיקה יישומית. בשנת 1819 מונה גם לפרופסור. בזמנו הפנוי ביצע מדידות גיאודזיות, תצפיות אסטרונומיות, ניסויים במהירות התפשטות הצליל בגבהים שונים ומדידות באמצעות הברומטר.
בשנת 1822 התחתן שטמפפר עם יוהנה וגנר. בשנת 1824 נולדה להם בת (מריה אלויסיה ג'והאנה) ובשנת 1825 נולד להם בן (אנטון יוזף סימון).
עבודה מדעית והוראתית ראשונה.
לאחר מספר בקשות שלא צלחו, באינסברוק, הועלה שטמפפר לפרופסור מן המניין למתמטיקה טהורה בזלצבורג. במכון הפוליטכני בווינה הוא קודם ליו"ר הגאומטריה המעשית. הוא החליף שם את פרנץ יוזף פון גרסטנר בדצמבר 1925. שם הוא לימד גאומטריה מעשית, אך הועסק גם כפיזיקאי ואסטרונום. הוא ייצר שיטה לחישוב ליקויי חמה.
הוא היה מודאג מעבודתו האסטרונומית עם עדשות ומדיוקן ועיוותן. זה הוביל אותו לתחום האשליות האופטיות. בשנת 1828 פיתח שיטות בדיקה לטלסקופים ושיטות מדידה כדי לקבוע את "Krümmungshalbmesser" של עדשות ואת תכונת השבירה והפיזור של הזכוכית. על עבודתו על היסודות התאורטיים של ייצור אופטיקה באיכות גבוהה, הוא פנה לעדשת האפרומפר האכרומטית.
פיתוח "דיסקים סטרובוסקופיים".
בשנת 1832 נודע לשטמפפר באמצעות "כתב העת לפיזיקה ומתמטיקה" לניסויים של הפיזיקאי הבריטי, מייקל פאראדיי, על האשליה האופטית שנגרמה על ידי הילוכים מסתובבים במהירות, בהם העין האנושית לא יכלה לעקוב אחר תנועת הציוד. הוא התרשם עד כדי כך שערך ניסויים דומים עם הילוכים ו"פרוסות שיניים". מניסויים אלה הוא פיתח בסופו של דבר את דיסק Stampfer (נקרא גם "Zoetrope", "Stroboskopische Sheiben", "Stroboscope Discs", "דיסק קסמים אופטי", או פשוט "סטרובוסקופ"). הוא מורכב משני דיסקים: אחד עם חריצים סביב היקפו, ואחד עם תמונות במסגרות תנועה. כאשר הדיסק החתוך מופעל על אותו ציר כמו דיסק התמונה, התצוגה דרך החריצים נותנת רושם של תמונה הנעה ברציפות. לחלופין דיסק אחד יסתובב מול המראה והתמונה נצפית במראה דרך חריצי הדיסק.
המדען הבלגי ז'וזף אנטואן פרדיננד פלטו פיתח מכשיר דומה ולבסוף התפרסם בעקבות מה שייקרא מאוחר יותר הפנטסקופ או הפנקיסטיסקופ בינואר 1833 בכתב עת מדעי בלגי, שמודגם בלוחית המכשיר. פלטו הזכיר בשנת 1836 כי הוא חושב שקשה לציין את השעה המדויקת שבה קיבל את הרעיון, אך הוא האמין שהוא מסוגל לראשונה להרכיב את המצאתו בהצלחה בדצמבר. הוא הצהיר שיש לסמוך על טענתו של שטמפפר שהמציא את גרסתו במקביל. גם לשטמפפר וגם לפלטו יש טענה שהם האב המייסד של הקולנוע.
שטמפפר קיבל את הפריבילגיה הקיסרית 1920 על המצאתו ב־7 במאי 1833. המכשיר פותח על ידי סוחרי האמנות הווינאים "Trentsensky &amp; Vieweg" ומשווק בצורה מסחרית. המהדורה הראשונה פורסמה במאי 1833 ונמכרה במהרה, כך שבחודש יולי הופיעה מהדורה שנייה ומשופרת.
"הדיסקים הסטרובוסקופיים" שלו נודעו מחוץ לאוסטריה, ומכאן עלה המונח "אפקט סטרובוסקופי".
שמעון פון שטמפפר
וילהלם שולקמן
וילהלם לודוויג אדולף שולקמן (בגרמנית: Wilhelm Ludwig Adolph Scholkmann; 25 בדצמבר 1867-1944) היה צייר גרמני.
חיים.
"וילי" שולקמן היה בנם של הפרופסור לתאולוגיה אדולף שולקמן ואשתו מארי בוסמן.
אימו הייתה ילדה מחוץ לנישואין של הנסיך לבית הוהנצולרן. אף שלא היו לה שום בעיות עם זה, הוא התייסר מהמחשבה הזאת, ובסופו של דבר היא רדפה אותו כל חייו.
בפברואר 1888 הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בברלין והחל את לימודיו בפריז ובמינכן. הוא היה משוכנע בכישרונו, אך עדיין לא ידע לאיזה כיוון אמנותי לפנות. עם זאת, הוריו רצו שתהיה לו עבודה כמורה לאמנות או כמאייר כדי להתפרנס.
לאחר מות אחיו ממחלת ריאות נפטרה גם אמו בת ה-50. בשנת 1907 נפטר גם האב. משנת 1908 חי וילהלם שולקמן בעוני מהריבית על הונו הקטן שקיבל בירושה. בנובמבר 1909 התקיימה באולדנבורג באוגוסטום תערוכה של האגודה לאמנות. כאן הוא הציג את הציור הגדול "לפני תחילת השירות" מכנסיית דטלינגן. הוא ציפה שהתמונה הזו תזכה לתשומת לב רבה בתערוכה. כשהאמן, שהיה תמיד אדם קודר ודוחה, הוא התעמת עם חבר הנהלה באיגוד האמנות והוציא את עבודותיו מהתערוכה.