בשנת 2003 ייסדה את מקהלת "ניצן" - המקהלה היצוגית של הקונסרבטוריון בנתניה ומאז היא משמשת מנצחת ומנהלת מוזיקלית של המקהלה. בחמש השנים האחרונות שרה המקהלה בעשרות הופעות שהבולטות בהן - כנסי מקהלות ארציים, שלוש הפקות של האופרה הישראלית החדשה "שיקוי אהבה" מאת גאטנו דוניצטי תחת שרביטו של דוד זבה וסימפונט רעננה, וביצוע של "עשן ואפר" מאת דניאל עקיבא (טקסטים של אבנר פרץ) בפסטיבל הגיטרות הבינלאומי תחת שרביטו של דורון סלומון עם תזמורת "הסינפונייטה הישראלית באר שבע" וקרן הדר כסולנית.
נוסף להיותה מנצחת מקהלת ניצן, ויטה היא ראש המחלקה הווקאלית בקונסרבטוריון בנתניה ומורה לפיתוח קול.
בעבר ויטה עבדה כמנצחת משנה במקהלת מורן ו"אנסמבל זמרי מורן" בבית יצחק. במסגרת עבודתה במקהלת מורן הייתה מעורבת בפרויקטים בולטים, ביניהם הפקת האופרה "צחוק של עכברוש" מאת אלה מילך-שריף על פי ספרה של נאוה סמל (התיאטרון הקאמרי הישראלי) שהוצגה ביותר מ-60 הופעות בישראל ומחוצה לה, האופרה המקורית מאת אייל באט "העכבר המעופף", אשר בוצעה השנה בהיכל התרבות בתל אביב עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, אלה לצד פרויקטים רבים נוספים בהם היה לויטה חלק חשוב בהכנת המקהלה להופעות, פסטיבלי מוזיקה ותחרויות בישראל ומחוצה לה.
כמו כן ויטה שימשה בעבר מנצחת מקהלת "חן" - המקהלה הייצוגית של אולפן עקיבא (נתניה) מנצחת משנה במקהלת אנקור בירושלים.
בשנים 1998–2003 שרה בהרכב הקאמרי "אנסמבל זמרי מורן" (בית יצחק) בניצוחה של נעמי פארן, איתו הופיעה בפסטיבלים ותחרויות ברחבי העולם (גרמניה, ספרד, הונג קונג, סין, יפן, ארצות הברית וקנדה).
כסולנית הופיעה תחת שרביטם של נעמי פארן, סטנלי ספרבר, מנחם נבנהויז ומנדי רודן.
ויטה מנהלת מקהלה נוספת בשם "מקהלת פנטזיה" בקונסרבטוריון נווה-שרת ת"א.
זכייה בפרסים.
ויטה היא זוכת קרן שרת (קרן התרבות אמריקה-ישראל) בניצוח תזמורת ומקהלה בין השנים 1999–2005.
כזמרת זכתה בפרס ראשון בתחרות זמרה בינלאומית ב-Kathaumixw (Canada), 2000 (תחת שם נעוריה - ויטה סברדלוב).
נבחרת החלומות
מורן אייזנשטיין
מורן אייזנשטיין (נולדה ב-24 בינואר 1978) היא דוגמנית, שחקנית, סופרת ילדים ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
אייזנשטיין נולדה וגדלה בחיפה. אביה מת מטביעה כשהייתה בת 14. הפריצה הגדולה של אייזנשטיין הייתה ב-1999 בפרסומת לנטוויז'ן עם הסלוגן הפרובוקטיבי "ואם ביום שלישי לא בא לי?". בנוסף היא כיכבה בפרסומות שונות בטלוויזיה, בעיתונים ובשלטי חוצות, ודיגמנה בתצוגות אופנה ובקטלוגים שונים.
הנחתה את התוכנית "Y בלילה" בערוץ YTV ב-yes. ב-2003 שיחקה בתפקיד עצמה בתוכנית הטלוויזיה "המופע של סטיב". שיחקה בסדרה "השיר שלנו" ב-yes בתפקיד עצמה לצד גיא זוארץ, התארחה באחד מפרקי העונה הרביעית של הסדרה "שמש"' וב-1999 השתתפה בפרק בסדרה הקומית "פאזל" (פרק 4, עונה 1). השתתפה במחזמר לילדים "מסביב לעולם ב-80 שירים" וגם השתתפה בהפיג'מות בתפקיד אורח ובהצגת הבידור "החשפנית". ב-2005 הוציאה אייזנשטיין את הסינגל "ימים לבנים", המספר את סיפור מותו של אביה שנפטר כשהייתה בת 14, אותו היא כתבה לאחר מותו. ב-2006 החליפה את מירי בוהדנה בהצגה "אני פה בגלל אשתי".
ב-2010 הוציאה גרסה מחודשת לשיר "הבל החן שקר היופי" מאת חיים צינוביץ' (בתור "השרוף"), כדי לקדם את ההצגה שלה "או אני או הקזינו".
ב-2015 השיקה קלטת ילדים בה היא מופיעה בדמות מורני האלופה.
חיים פרטיים.
ניהלה במשך שנתיים מערכת זוגית מתוקשרת עם הזמר חיים צינוביץ'.
במאי 2010 נישאה לסוכן הטלנטים שלה, ינאי רטפן, ולהם שלושה ילדים. ב-2015 השניים התגרשו.
באוגוסט 2018 נישאה בשנית לאיש העסקים דני מרקוביץ, לאחר מערכת יחסים של שנה. ביוני 2020 השניים התגרשו.
אייזנשטיין מתגוררת במושב אביחיל.
מקהלת ניצן
מקהלת ניצן היא המקהלה הייצוגית של הקונסרבטוריון העירוני, נתניה. המקהלה נוסדה בשנת 2003 על ידי המנצחת ויטה גורביץ. כיום היא מונה כ־35 ילדים בגילאי 12 עד 18.
המקהלה מרבה להופיע בקונצרטים ובטקסים ומאז היווסדה מיצגת בקביעות את נתניה. בחמש השנים האחרונות שרה המקהלה בעשרות הופעות שהבולטות בהן - כנסי מקהלות ארציים, שלוש הפקות של האופרה הישראלית החדשה, "שיקוי אהבה" מאת דוניצטי עם סימפונט רעננה בניצוח דוד זבה, וביצוע של "עשן ואפר" מאת דניאל עקיבא (טקסטים של אבנר פרץ) בפסטיבל הגיטרות הבינלאומי עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע בניצוחו של דורון סלומון ועם קרן הדר כסולנית. בשנת 2010 אירחה המקהלה את הזמר דוד ד'אור בגאלה קונצרט שהתקיים במסגרת הפסטיבל "עיר פוגשת מוזיקה" בנתניה. באותה השנה המקהלה קיימה מסע הופעות מוצלח בגרמניה במסגרת ברית ערים נתניה-גיסן.
רפרטואר המקהלה.
רפרטואר המקהלה כולל יצירות קלאסיות, במגוון של שפות (גרמנית, הונגרית, אנגלית, רוסית) ויצירות ישראליות של מלחינים כמו דניאל עקיבא, אלה מילך-שריף ועוד. כמו כן רפרטואר המקהלה כולל יצירות שנכתבו במיוחד עבורה - "בעקבות הים" של המלחין הישראלי הצעיר עמית ויינר למילים של נתן יונתן ו-"כמו בלון" של המלחינה סופיה גלמן-קיש למילים של יעקב ברזילאי. נוסף לכך כולל רפרטואר המקהלה שירים ישראלים אמנותיים וחומר לועזי מגוון.
הרכבי המקהלה.
במקהלה שני הרכבים - המקהלה הבוגרת (בני 12-18) והמקהלה הצעירה (7-11). המקהלה הצעירה נוסדה בשנת 2007 ומשמשת כעתודה למקהלה הבוגרת.
חברי המקהלה הם תלמידי הקונסרבטוריון בנתניה. בנוסף להשתתפותם במקהלה הם מקבלים בקונסרבטוריון חינוך מוזיקלי רחב - שיעורי פיתוח קול (חלקם הגדול ניגשים לבחינות הבגרות בזמרה) ותורת המוזיקה.
הלן מגאו
הלן דיק מגאו (באנגלית: Helen Dick Megaw; 1 ביוני 1907 – 26 בפברואר 2002) - קריסטלוגרפית בריטית.
יחד עם קתלין לונסדייל ודורותי קרופוט הודג'קין הייתה הלן מגאו בין הנשים הראשונות בבריטניה שעסקו במחקר מבנה מולקולות בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. היא הייתה הראשונה לקבוע את מבנה הגביש של בריום טיטנט (BaTiO3), אחד החומרים הפרואלקטריים החשובים ביותר, ובכך תרמה להבנת תופעת הפרואלקטריות. מחקר חשוב נוסף שלה קשור למבנה המורכב של גבישי פצלות השדה.
ביוגרפיה.
נעורים והשכלה (1934-1907).
הלן מגאו נולדה ב-1907 בדבלין למשפחה מכובדת מצפון אירלנד. אביה, רוברט דיק מגאו, היה שופט ופוליטיקאי באלסטר. להלן היו ארבע אחיות ושני אחים. האב דחף את ילדיו להישגים, ואומנם אח אחד היה אחראי לשורת פרויקטי בנייה גדולים בלונדון, האח השני היה שופט עליון בבית משפט לערעורים ואחת מאחיותיה ביצעה מחקר על תזונה ובריאות באוגנדה.
מגאו למדה בבית ספר אלכסנדריה (Alexandria) בשנים 1921-1916, ובבית הספר רודין (Roedean) בברייטון שבאנגליה בשנים 1925-1922. ב-1925 התקבלה ללימודים בגירטון קולג', קולג' לנשים בלבד שהיה נספח לאוניברסיטת קיימברידג', אך עקב קשיים כלכליים החלה ללמוד באוניברסיטת קווינ'ס שבבלפסט. ב-1926 היא קיבלה מלגה שאפשרה לה לעבור לקולג' גירטון, שם סיימה ב-1930 את לימודי התואר הראשון במינרלוגיה, וב-1934 קיבלה תואר דוקטור ממחלקת המינרלוגיה והפטרולוגיה (Department of Mineralogy and Petrology) באוניברסיטת קיימברידג', בנושא מבנה הקרח.
עד סוף מלחמת העולם השנייה (1945-1930).
במקביל ללימודיה בקולג' גירטון עבדה מגאו במעבדת קוונדיש כעוזרת מחקר לקריסטלוגרף ג'ון דזמונד ברנל. את העניין בקריסטלוגרפיה עורר בה קריאת ספרם של זוכי פרס נובל לפיזיקה ויליאם הנרי בראג וויליאם לורנס בראג: "קרני רנטגן ומבנה הגביש" (X-rays and Crystal Structure 1915), אבל כפי שהעידה מגאו עצמה, לברנל הייתה השפעה רבה עליה והוא הגביר את עניינה בתחום. קריסטלוגרפיה הייתה אז בין התחומים המעטים במדע שבהם היה שוויון בין גברים לנשים, יתר על כן, באופן יוצא דופן לאותה תקופה היה כל צוות המחקר של ברנל מורכב מנשים וכלל, פרט למגאו, את דורותי קרופוט הודג'קין, זוכת פרס נובל לכימיה לעתיד ואת נורה ווסטר (Nora Wooster), הידועה יותר בפעילותה הפוליטית בשירות המפלגה הקומוניסטית הבריטית. שנים אחר כך סיפרה מגאו כי מעולם בכל שנותיה כמדענית לא חשה אפליה על רקע מינה.
המחקר הראשון שביקש ברנל ממגאו לבצע היה למדוד את ההתרחבות התרמית של הקרח לאורך הצירים שונים בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. במכתב שכתבה מגאו ב-1972 לאיילין ברנל, אלמנתו של ברנל, היא תיארה את התנאים הפיזיים הקשים של ביצוע העבודה. כיוון שהייתה צריכה לשנות את אורך הגל של קרני הרנטגן על מנת לקבל צילומים באורכי גל שונים, הייתה צריכה לשבת שעות ליד המכשיר ולבצע כל הזמן התאמות. בסופו של דבר ב-1934 ביצעה מגאו עבודה דומה, הפעם על קרח ממים כבדים. השוואת המבנים בין שני סוגי הקרח הובילה לכתיבת מאמר בכתב העת Nature. עבודה שביצעה מגאו על המינרל גיבסיט (Al(OH)3), סוג של אלומיניום הידרוקסידי, הראתה שקבוצות ההידרוקסיד נמשכות האחת לשנייה, והובילה למאמר מקיף שכתבו ברנל ומגאו על "תפקיד המימן בכוחות הבינמולקולריים".
עם קבלת הדוקטורט זכתה מגאו במלגת מחקר על שם הרתה אייטרון (Hertha Aytron) שאפשרה לה שנת מחקר לפוסט דוקטורט אצל פרופ' הרמן מארק במכון הכימי (Chemisches institute) שבאוניברסיטת וינה, ושנת מחקר נוספת אחר כך במעבדת קלרנדון (Clarendon Laboratory) של המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת אוקספורד, בהדרכתו של פרופסור פרנסיס סיימון (Francis Simon).