בינואר 2007 הצהיר שר התשתיות, בנימין בן אליעזר, בכנס הרצליה: "אין די בהסתכמות על ייצור אנרגיה באמצעים קונוונציונלים בלבד, מחובותינו לשמר את האפשרות לייצר אנרגיה בדרכים אחרות". חרף זאת, בעקבות האסון הגרעיני בפוקושימה הצהיר ראש הממשלה, בנימין נתניהו כי "אני רוצה לומר שקודם אהבתי את הרעיון הרבה יותר מאשר עכשיו. למעשה, יידרש טיעון משכנע מאוד כדי שאסכים לזה עכשיו" לאחר שנשאל על ידי מראיין מרשת CNN לאפשרות להקים תחנת כוח גרעינית במדינת ישראל. מחקר מ 2018 שבחן את עמדות הציבור הישראלי בנוגע לשילוב אנרגיה גרעינית בתמהיל הדלקים העתידי בישראל מצא כי הציבור מראה העדפה ברורה לאנרגיות מתחדשות, אולם אין עמדה עקרונית כנגד השימוש בטכנולוגיה של גרעין להפקת חשמל. עם זאת, ישנו חשש מהסיכונים הנלווים לכך, בפרט במקרה של תקלה/תאונה. כמו כן עולה מהמחקר כי הציבור אינו סומך על מקבלי ההחלטות שייצגו את האינטרסים שלו בדיון על הקמת תחנה גרעינית, ומעוניין לקחת בעצמו חלק בדיון.
הוועדה לאנרגיה אטומית.
הוועדה לאנרגיה אטומית אחראית על הפעילות הגרעינית של מדינת ישראל, המתבצעת, כאמור, בשני מרכזים - המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק והקריה למחקר גרעיני ליד דימונה. הוועדה מייעצת לממשלה בנושאים הקשורים למחקר ופיתוח גרעיני ומבצעת את מדיניות הממשלה בתחום זה. הוועדה גם מייצגת את מדינת ישראל בתחום הגרעין במוסדות בינלאומיים כגון הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
נכון למרץ 2021 זאב שניר עומד בראשות הוועדה.
אשפיקס
אשפיקס (בצרפתית: Panoramix) הוא דמות מרכזית בסדרת הקומיקס הצרפתית אסטריקס. אשפיקס משמש ככהן-העץ של הכפר, ומפורסם בשיקוי הפלא שהוא רוקח - שיקוי המעניק כוח על-אנושי, אשר דרך הכנתו ידועה אך ורק לאשפיקס. אשפיקס מופיע כדמות מרכזית כבר בספר הראשון בסדרה, וממשיך להופיע בכל שאר הספרים.
מאפיינים.
תיאור חיצוני.
אשפיקס הוא אדם זקן, רזה וגבוה, קירח ובעל זקן ארוך מאוד ולבן. הוא לובש חלוק לבן עם חגורה ירוקה דקה, גלימה אדומה ונעלי עור כחולות. הוא נושא עמו כמעט תמיד את מגל הזהב שלו, שבו הוא משתמש כדי לאסוף צמחים לרקיחת שיקויים שונים, וכאשר הוא יוצא מאזור הכפר הוא לוקח תיק קטן שמכיל עשבים שונים.
מיומנויות ויכולות.
אשפיקס נודע ברחבי גאליה ככהן-עץ מוכשר ביותר, בעיקר בזכות שיקוי הפלא שהוא רוקח - שיקוי מסתורי שמעניק לשותה ממנו כוח על-אנושי ומהירות מוגברת למשך זמן קצר. סוד השיקוי עבר במשך דורות מכהן-עץ לכהן-עץ, וכעת אשפיקס הוא האדם היחיד שיודע את אופן ההכנה של השיקוי ומרכיביו. אשפיקס רוקח שיקויים נוספים, כגון סם נגד רעל או שיקוי שגורם לשיער לצמוח במהירות רבה.
אופי.
אשפיקס הוא אדם חכם מאוד, ישר, הגון, מוסרי ונאמן, בעל ניסיון עשיר וחכמת חיים. הוא משמש בכפר כ"מבוגר אחראי", אדם שזוכה לכבוד והערכה מצד כל בני הכפר, מיישב סכסוכים ביניהם ומייעץ להם בעת הצורך.
לעומת הסגנון הכוחני של יוליוס קיסר, אשפיקס נוהג בהומניזם ובמוסריות רבה. הוא לא מהסס לרפא רומאי חולה, נמנע משימוש בשיקוי הפלא בתחרויות האולימפיות, משחרר עבדים מהשבי הרומאי ובאופן כללי נמנע מלפגוע ברומאים כשלא נשקף מצדם איום. הוא לעולם אינו משתתף בקרבות עם רומאים או בין הגאלים.
ביקורת וניתוח.
מחקר גרמני העלה השערה שצבע בגדיו של אשפיקס - אדום, לבן וכחול - הם רמז לצבעי הדגל של צרפת, ומכיוון שסדר הצבעים הפוך מזה שבדגל, הדבר מרמז על שאיפה למהפכנות.
הקומיקסאי שי צ'רקה טען שדמותו של אשפיקס מזכירה רב יותר מאשר דרואיד, משום שהדרואידים לא נהגו להתיישב במקום קבוע אלא לנדוד בין מקומות יישוב, וכן מראהו של אשפיקס מזכיר דמות רבנית. הוא תלה זאת במוצאו היהודי של רנה גוסיני.
אדם דמוס
אדם דמוס (באנגלית: Adam Demos; נולד ב-24 במאי 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כג'ייק טיילור בסרט "אהבה היא השטח שלה" בהפקת נטפליקס, אוגוסט ווקר בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Unreal" ,נייט בולדווין בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "ג'נט קינג" ובראד סיימון בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס sex/life..
ראשית חייו.
דמוס נולד בוולונגונג, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. הוא סיים את בית הספר התיכון בשנת 2003. בעוד שהוא התעניין במשחק בגיל צעיר, עבד תחילה כפועל בנייה עד שנרשם לשיעור משחק בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה "Screenwise" , כשהיה בן 23. בראיון הוא אמר כי אמו - שגידלה אותו לבד - היא זו שחיפשה את בית הספר לדרמה בסידני.
קריירה.
בעבר שיחק בתפקידים קטנים באוסטרליה לפני שהצטרף לעונה השלישית של הסדרה "Unreal", שהייתה לתפקיד הפריצה שלו.
בשנת 2019 הוא כיכב לצד כריסטינה מילאן בסרט "אהבה היא השטח שלה" בהפקת נטפליקס.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Sex/Life" בהפקת שירות ההזרמה נטפליקס. ב-19 במאי 2022 הוקרן לראשונה בנטפליקס, הסרט "לגימה של אהבה", בו הוא משחק בתפקיד ראשי.
פרנסיסקו אראמבורו
פרנסיסקו אראמבורו (בפורטוגזית: Francisco Aramburu; 7 בינואר 1922 – 1 באוקטובר 1997) שהיה ידוע בכינויו "צ'יקו" (קיצור של השם פרנסיסקו), היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה.
צ'יקו החל את הקריירה בשנת 1939 כשהוא בן 17 במועדון פרו קאריל שמעיר הולדתו. שנה לאחר מכן ועבר לבירת המדינה פורטו אלגרה שם ניתנה לו האפשרות להציג את כישוריו במדי גרמיו. גם איתה נשאר צ'יקו לשנה אחת בלבד ובשנת 1942 עקב אחר ההצעה של המועדון ואסקו דה גאמה. המאמן האורוגוואי אונדינו ויירה, שלפני כן זכה באליפויות עם נסיונל האורוגוואית וריבר פלייט הארגנטינאית, הצטרף באותו הזמן לאמן את ואסקו.
תחת המאמן החדש זכו ואסקו באליפות ריו דה ז'ניירו השישית בהיסטוריה שלה ב-1945, אחת שהגיעה כשהם בלתי מנוצחים. עם הקבוצה שכונתה אז "Victory Express" (ניצחון אקספרס) צ'יקו זכה ב-5 תוארי אליפות המדינה והיה חלק מההתקפה החזקה שלה שכללה את השחקנים אדמיר וז'איר דה רוסה פינטו. צ'יקו אז כבר היה ידוע כאתלט, מהיר, בעל דריבל בשתי הרגליים ועם בעיטות חדות.
נבחרת ברזיל.
צ'יקו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל בדצמבר 1945 נגד ארגנטינה בסאו פאולו, במסגרת סדרת משחקי גביע רוקה. באותו משחק הפסידו להם 4–3 אך כמה ימים לאחר מכן הביסו אותם 2–6 באצטדיון סאו ז'נואריו, כשצ'יקו אחד הכובשים. ברזיל זכתה בתואר עם ניצחון 1–3 באותו אצטדיון.
במונדיאל 1950 צ'יקו שיחק בארבעה משחקים וגם כבש את אותה כמות של שערים. באסון ה"מרקנאסו" בו ברזיל הפסידה 2–1 לאורוגוואי, הפסד שמנע ממנה זכייה ראשונה במונדיאל, גם כן שותף. צ'יקו זכה בסיום הטורניר בנעל הארד לצד השחקנים אלסידס גיג'ה, טלמו סארה ואסטניסלאו באזורה.
משק האנרגיה בישראל
הפצצת חיל האוויר האיטלקי על בחריין
הפצצת חיל האוויר האיטלקי על בחריין (באיטלקית: Bombardamento di Manama) במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה חלק מהניסיון האיטלקי להפציץ מטרות בריטיות אפשריות ברחבי המזרח התיכון. המשימה, שהסבה נזק קל בלבד לבריטים, אילצה אותם לחלק את המשאבים המוגבלים במזרח התיכון לחזית שהיה נדמה שהייתה מוגנת עד ההפצצה.
רקע.
ב-10 ביוני 1940 הכריזה איטליה הפשיסטית מלחמה על בעלות הברית ופלשה לצרפת עד שנחתמה שביתת נשק ב-25 ביוני, שלושה ימים אחרי שביתת הנשק עם גרמניה. שביתת הנשק הזו הותירה את בריטניה ואת חבר העמים לבד נגד איטליה במזרח התיכון.
בקיץ 1940, קיבל רודן איטליה בניטו מוסוליני תוכנית להריסת שדות נפט בבחריין במטרה לשבש את אספקת הנפט לצי הבריטי. את התוכנית הציע פאולו מוקי, טייס ניסוי וקפטן בחיל האוויר האיטלקי.
בחודשים יוני ויולי של 1940 הפציצו מטוסי חיל האוויר האיטלקי יעדים בגיברלטר, סואץ, פורט סודאן ובחריין וכן פיזרו חומרי תעמולה למען איטליה. ההפצצות האלו התאפיינו בשימוש יצירתי במשאבים מוגבלים כדי לענות על המטרות שהוצבו.
ההכנות להפצצה.
באוקטובר 1940 הוחלט להעביר חמישה מפציצי סבויה-מרקטי SM.82 בפיקודו של אטור מוטי לרודוס. בפיקוד העליון האיטלקי תוכנן להפציץ יעדים בבחריין בדגש על מנאמה כשהרעיון היה להעביר מסר בנוגע ליכולות האוויריות של איטליה.
בטרם יצאו לדרך, ישבו אטור מוטי ועמיתיו במשך ארבעה ימים וגיבשו את נתיב הטיסה, כשהתוכנית הייתה שארבעה מטוסים יטוסו אחרי ההפצצה לאריתריאה שנשלטה על ידי האיטלקים. מטוס חמישי תוכנן לשמש כגיבוי וטס גם כן לאריתריאה במקרה שבו אחד המטוסים היה נאלץ לבצע נחיתת חירום בדרך.
המתקפה.
לאחר ההמראה עברו המטוסים בשמי קפריסין, לבנון, סוריה, ירדן, עיראק וערב הסעודית. במשך כל הזמן שמרו המטוסים על דממת אלחוט כדי להימנע מחשיפה. בשעה 2:20 לפנות בוקר ב-19 באוקטובר איבד אחד המטוסים קשר עין עם המטוס המוביל של מוטי והטיל את הפצצות שלו במיקום שונה מהמתוכנן, כשיתר המטוסים ממשיכים לטוס לכיוון מנאמה.
מיד אחרי שהטייסים חזו בפצצות פוגעות במטרות, הם החלו לטוס לכיוון דהראן והפציצו גם אותה בשעה שהם בדרך לאריתריאה ובשעה 8:40 בבוקר נחתו ביעד.
משך זמן הטיסה היה 15.5 שעות והם עברו בדרכם 4,200 קילומטרים. מספר ימים אחר כך המריאו המטוסים והגיעו בחזרה לרומא.
תוצאות המתקפה.
ההתקפה לא הצליחה לגרום לנזק משמעותי מלבד פגיעות קלות לבתי הזיקוק של בחריין ולדהראן, אך אילצה את הבריטים לחלק את המשאבים במזרח התיכון ולהפוך גם את בחריין שנחשבה עד אז לבלתי פגיעה למוגנת. חיל האוויר הבריטי העביר אחרי ההתקפה טייסת, כמה גדודים וסוללות נגד מטוסים לאזור בתי הזיקוק.
מקסורה