ישראלים נחלקו לגבי היחס אל עצותיו של שאכט. ביוני 1949 פרסם העיתון "מעריב" מאמר פרי עטו של שאכט, בו הציע לישראל להשתמש בשיטה בה הוא עצמו השתמש, על מנת להדביר את ההיפר-אינפלציה בגרמניה. לעומת זאת, בינואר 1950 פורסמה ביקורת על עצם מכירת ספרו בישראל. ב-25 בנובמבר 1951 טס שאכט מפקיסטן לדנמרק וביצע נחיתת ביניים בנמל התעופה לוד, בדרכו מוועידה כלכלית באינדונזיה. שאכט שהה זמן קצר על אדמת ישראל, התראיין לעיתונות, והביע את דעתו כי לאור מצבה הכלכלי של גרמניה, לא חלה עליה החובה לשלם שילומים לנפגעי השואה. ביקור זה עורר סערה, שכן למרות הזמן הקצר שחלף מאז השואה, העז אחד מראשי המשטר הנאצי להגיע למדינת ישראל, לא נעצר ולא הועמד לדין. במיוחד, עלו טענות שהיועץ המשפטי של משרד החוץ, שבתאי רוזן, אירח את שאכט בעת שהותו בישראל. משרד החוץ פרסם הכחשה שטענה שרוזן לא יצר כל מגע עם שאכט.
לק&quot;מ
קטפולטה
קַטַפּוּלְטָה (יוונית: καταπέλτης; "קטה"- כלפי מטה, ו- "פולטוס"- נשק מגן) היא כלי מצור עתיק ששימש להעפת סלעים למרחקים גדולים על חומות מבצר או עיר.
לרוב, היו בונים את הקטפולטות באתר המצור, והצבא סחב עמו רק יחידות בודדות שלהן מכיוון שחומרי הגלם לבנייתן, העצים, היו שכיחים מאוד.
סוגים.
ניתן לסווג את הקטפולטות על פי העיקרון הפיזיקלי (בליסטיקה) שעומד מאחורי הדרך לאגירת האנרגיה ושחרורה על מנת להעיף את הקליע.
הקטפולטות הראשונות היו קטפולטות שהתבססו על מתח, וכללו מספר סוגים.
וולטר פונק
הלשכה לקשרי מדע
לק"ם או הלשכה לקשרי מדע הייתה גוף ביון ישראלי שפעל במסגרת משרד הביטחון בשנים 1957 עד 1986. הלשכה הוקמה כדי לאבטח את הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג), וכדי להשיג טכנולוגיות רגישות ומודיעין טכנולוגי שאי אפשר היה להשיג באופן גלוי. עם השנים התפתחה הלק"ם לזרוע מודיעינית לצד המוסד, השב"כ ואגף המודיעין. היא התפרסמה ונסגרה בעקבות חשיפתו של ג'ונתן פולארד שריגל מטעמה בארצות הברית. בזמן פעולתה נחשבה הלק"ם לגוף המודיעין הסודי והמסתורי ביותר.
היסטוריה.
ראשיתה של הלק"ם בהחלטת ממשלת ישראל בתחילת שנות החמישים להשיג יכולת גרעינית. מנכ"ל משרד הביטחון דאז, שמעון פרס קשר קשרים עם ממשלת צרפת שסיפקה ידע רב ואף את הכור הגרעיני המופעל בקריה למחקר גרעיני (קמ"ג) בדימונה. כדי לאבטח את הפרויקט ולעזור בהשגת מידע הוקמה במשרד הביטחון הלק"ם. יש הטוענים כי גוף זה הוקם במקביל לשב"כ כדי לא לאפשר דריסת רגל בפרויקט לאיסר הראל, ששלט בקהילת המודיעין הישראלית.
בראשית דרכה היו ללשכה שמות שונים, ביניהם "מפעלים מיוחדים" ו"המשרד לתפקידים מיוחדים", ורק מאוחר יותר שונה שמה ללק"ם. באותם ימים עמד בראשה בנימין בלומברג, ששימש גם כקצין הביטחון הראשי של משרד הביטחון וראש אגף בשב"כ.
הלק"ם הייתה אחראית על אבטחת העבודות להקמת הכור ובדיקת העובדים בו בשנים 1961-1960. לפי מספר פרסומים היא הייתה גם הגוף האחראי על השגת אורניום להפעלת הכור. כך למשל בשנת 1968 במסגרת "מבצע פלומבט", רכשה מדינת ישראל 200 טונות של אורניום טבעי, המכונה בעגה המקצועית "עוגה צהובה" מחברה בלגית שכרתה אותו בקונגו. למרות שיעדו המוצהר של המטען היה איטליה, הספינה שהובילה את המטען מאנטוורפן פגשה בלב ים ספינה אחרת של חברת צים והעבירה אליה את האורניום, שהגיע לישראל.
מלבד הקמ"ג הייתה הלשכה אחראית גם למרכז למחקר גרעיני (ממ"ג) בנחל שורק (ליד יבנה). עם השנים הרחיבה הלק"ם את המנדט שניתן לה והפעילה סוכנים שעסקו בהשגת מידע טכנולוגי ומודיעיני במדינות זרות. בתוך הלשכה הוקם גם המלמ"ב, הגוף שירש את השב"כ באחריות על הביטחון של משרד הביטחון והתעשיות הביטחוניות. בשנת 1974 הוצא המלמ"ב מהלק"ם והפך להיות גוף עצמאי במשרד הביטחון.
הלק"ם הייתה מעורבת גם בעקיפת אמברגו הנשק הצרפתי שהוטל על ישראל בעקבות מלחמת ששת הימים על ידי הברחת ספינות שרבורג. לצורך הסוואת המילוט הוקמה כשנה לפני המילוט עצמו, בעזרתו של מילה ברנר, מבעלי החברה הימית להובלת פרי וקשריו עם איש הספנות הנורווגי סיים, חברת קש נורווגית לחיפושי נפט בשם "סטארבוט", שנרשמה בפנמה. אנשי החברה היו סוכני מוסד מן הלק"ם תחת פיקודו של בנימין בלומברג.
כמו כן היה הלק"ם מעורב בהשגת תוכניות המיראז' 5, שיוצר אחר כך בתעשייה האווירית תחת השם "נשר". התוכניות הושגו בעזרתו של המהנדס אלפרד פראונקנכט שעבד בדאסו תעופה והעביר אותן לנחמיה קין. בעקבות זאת הוכרז קין כאישיות בלתי רצויה בשווייץ.
בשנת 1981 הוחלף ראש הלק"ם בנימין בלומברג ברפי איתן, ששימש גם כיועץ לענייני טרור לראש הממשלה מנחם בגין.
החל משנת 1984 הפעילה הלק"ם את ג'ונתן פולארד כסוכן בארצות הברית. פולארד העביר לישראל מידע שאליו נחשף במסגרת שירותו כקצין במודיעין הצי האמריקאי. הוא הופעל במשך שנה וחצי על ידי אביאם סלע, אלוף-משנה בחיל האוויר הישראלי ששהה בארצות הברית בחופשת לימודים. הפעלתו של פולארד היוותה חריגה מהמדיניות שבה נהגו לפני כן בקפדנות, לפיה ישראל נמנעת מאיסוף חומרי גלם מודיעיניים ממקורות בפנטגון. על פעילות זו אמר האלוף שלמה גזית: "אני רוצה להבהיר - אם עליי לבחור בין הרווח המודיעיני שבקבלת ידיעות מאנשי קשר כאלה לבין הסכנה הפוליטית של התפוצצות הפרשה, אין לי ספק שאני מוותר לגמרי על כל המידע שקיבלנו או שאנו עשויים לקבל בעתיד."
בנובמבר 1985 נעצר פולארד על ידי הרשויות האמריקאיות. אביאם סלע הצליח לחמוק ארצה, אך קידומו בחיל האוויר נחסם עקב לחץ כבד של ארצות הברית. הפרשה גרמה נזק גדול ליחסים בין ישראל לארצות הברית, ועלתה השאלה כיצד אושרה פעילות כזו. בישראל הוקמו שתי ועדות חקירה שקבעו כי פולארד הופעל על ידי הלק"ם ללא ידיעת שרי הביטחון, יצחק רבין ומשה ארנס. כתוצאה ממסקנותיהן של ועדות חקירה אלו פורקה הלק"ם וסמכויותיה הועברו לממונה על הביטחון במשרד הביטחון.
הממונה על הביטחון במערכת הביטחון
הממונה על הביטחון במערכת הביטחון (בראשי תיבות: מלמ"ב, באנגלית: Director of Security of the Defense Establishment) הוא אגף במשרד הביטחון שאחראי על אבטחת משרד הביטחון, תעשיות הנשק הישראליות והגופים בישראל העוסקים בפיתוח וייצור של נשק להשמדה המונית וכן האמצעים להתגוננות מנשק שכזה, בהם הקריה למחקר גרעיני, המכון למחקר ביולוגי וכן יחידות צה"ל העוסקות בתחומים אלו.
המלמ"ב הוא מהאגפים החשאיים ביותר במשרד הביטחון. באתר האינטרנט של המשרד מוזכר המלמ"ב, אולם בניגוד לגופים רבים במשרד, לא מוזכר תקציבו, פעולותיו או כל פרט אחר בדו"ח השנתי המוגש בהתאם לחוק חופש המידע. למלמ"ב קשר הדוק עם השב"כ, ששותף בוועדה לבחירת המלמ"ב. בשל היקף פעילותו ועצמאותו, מתואר המלמ"ב לעיתים כסוכנות המודיעין הרביעית (לצד אמ"ן, המוסד והשב"כ).
במסגרת תפקידו, מבצע המלמ"ב תחקור של העובדים, ביקורות אבטחה, אישור על חשיפת טכנולוגיה, חקירות למציאת שחיתות ומניעת דליפת מידע מסווג. כמו כן אחראי המלמ"ב להפעלת סוכנים העוסקים בהשגת מודיעין טכנולוגי במדינות זרות. תחום זה היה באחריות הלשכה לקשרי מדע (לק"ם), אך בשנת 1986, לאחר פרשת פולארד, הועברו סמכויות הלק"ם למלמ"ב.
היסטוריה.
העומד בראש המלמ"ב (המכונה גם הוא המלמ"ב) היה מאז הקמתו חיים כרמון, ובשנת 1986 החליפו יחיאל חורב, שעמד בראש המלמ"ב עד פרישתו לגמלאות ביולי 2007. החליפו אמיר קין, שהיה קודם לכן עוזר מנכ"ל משרד הביטחון. חורב והמלמ"ב הותקפו רבות לאורך השנים על גישתם הקיצונית לאבטחת סודות, אפילו כאלה שנחשפו באופן חלקי. לטענת מקטרגיהם, דרכי הפעולה של המלמ"ב אינן עולות תמיד בקנה אחד עם אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל והטיפול הקיצוני הזה גורם להעצמת אנשים כגון מרדכי ואנונו ומגביר את העניין בהם.
פרשיות ריגול שבטיפול בהן היה מעורב המלמ"ב הן פרשיות מרדכי ואנונו ומרקוס קלינגברג. כתב אישום שהוגש ביוזמת המלמ"ב נגד תת-אלוף יצחק יעקב (יצה) בטענה שחשף סודות ביטחוניים הסתיים בזיכויו בשני סעיפים והרשעתו בשלישי. בשנת 2009 הוגש לאישור הצנזורה הסרט הדוקומנטרי "ממלכת הסוד" העוסק בתפקוד המלמ"ב בפרשה זו. הצנזורית הראשית פסלה חלקים מהסרט לאחר שהתייעצה עם המלמ"ב, אולם הסרט הוקרן לבסוף במלואו בערוץ 2 ב-12 בספטמבר 2010.
בדצמבר 2015 מונה ניר בן משה לכהן כראש המלמ״ב. סמוך לכניסתו לתפקיד הוביל להדחתו של ראש מנהלת חומה, יאיר רמתי, בשל עבירת ביטחון מידע.
ביולי 2019 פורסם תחקיר של מכון "עקבות" לחקר הסכסוך הישראלי-פלסטיני ושל העיתון "הארץ", שלפיו המלמ"ב סורק ארכיונים בישראל ומורה למנהליהם להסתיר בכספות מסמכים שלפי שיקול דעתו עלולים לפגוע בביטחון המדינה, או ביחסי החוץ שלה. מסמכים אלה עוסקים בין היתר בנושאי גרעין ובפשעי מלחמה שהתרחשו במהלך מלחמת העצמאות.
הרי אדום
הרי אֱדוֹם הם הרים פוריים המצויים על רמה בדרום-מערב ירדן, ממזרח לערבה. אורך שרשרת ההרים הוא כ-170 קילומטר. הפסגה הגבוהה ביותר בהרי אדום היא הר רם, כ-40 קילומטר ממזרח לעקבה: גובהה כ-1,754 מטר מעל פני הים, והיא גם הפסגה השנייה בגובהה בירדן אחרי ג'בל אום אד-דמי. בארץ אדום גר בימי קדם העם האֲדומי, אשר לפי המסורת המקראית הוא מצאצאיו של עשיו, אחי יעקב.