זונא סול (בפורטוגזית: Zona Sul) הוא אזור גאוגרפי בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל. אזור זה כולל את השכונות קופקבנה, איפנמה, ולבלון, וכולל גם שלושה חופים נודעים. אזור זונא סול כולל את השכונות איפנמה, בוטפוגו, קטטה, קופקבנה, לגואה, פלמנגו, גאווה, גלוריה, הומאיטה, ג'ארדים בוטניקו, לרנג'ייראס, למו, אורקה, וידיגאל, קוסמה ולהו, סאו קונרדו, רוסינה ולבלון.
אזור זונא סול הוא האזור המתוייר ביותר של ריו דה ז'ניירו בו נמצאים מרבית האטרקציות התיירות של העיר, רוב החופים ובתי המלון של העיר, וכמו כן נמצאים בן גם לגונת רודריגו דה פרייטס, חלק גדול מהפארק הלאומי טיז'וקה, הר הסוכר והרכבל הפופולרי שעולה אליו, גבעת קורקובדו אשר בפסגתו ניצב פסל ישו הגואל, ועוד פלאי טבע ואטרקציות תיירותיות רבות. זהו האזור האמיד ביותר בעיר, ומבקרים בו תיירים רבים לאורך כל השנה.
לפי מפקד האוכלוסין של 2010 נכון לאותה השנה הכיל אזור זונא סול 639,522 תושבים.
אליעזר דינר
הרב אליעזר הלוי דינר (נולד ב-1939) הוא ראש ישיבה ופוסק הלכה חרדי-ליטאי ישראלי. הרב דינר הוא רב בית הכנסת "עדת ישראל" השוכן במרכז הרפואי מעיני הישועה בבני ברק, נשיא רשת הכוללים "דעת שמואל" ובית החינוך "באר מרים" בבני ברק, ומהרבנים הבולטים בפלג הירושלמי. בעבר שימש כחבר בד"ץ "שארית ישראל", וכראש ישיבה בישיבת "תפארת ציון" ובישיבות נוספות.
ביוגרפיה.
אליעזר דינר נולד בכ"ה בכסלו ה'תרצ"ט (1939) באנגליה, לרב יוסף צבי דינר, רב בקניגסברג ולאחר מכן אב בית דין בלונדון. למד בישיבת גייטסהד, ובשנת 1960 עלה לישראל ולמד בישיבת פוניבז' ובישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים, ובה התקרב מאוד לרבו המשגיח הרב אליהו לופיאן. בלומדו בישיבת פוניבז' כיהן כר"מ בישיבת רוז'ין, לצד הרב צבי איזנשטיין.
בשנת 1964 נעצר יחד עם קבוצת בחורים מישיבות כנסת חזקיהו ו'תפארת הכרמל' במהלך מחאה כנגד פעילות המיסיון בחיפה. כן פעל עם רבנים אחרים להשפיע על בחורים רבים בישיבת כנסת חזקיהו שהגיעו מרקע דתי לאומי לשנות את השקפתם להשקפה חרדית.
בשנת 1965 נישא לחנה גיטל, בתו של איש העסקים בנימין וואלף מלונדון. לאחר נישואיו הוא גר בבני ברק ולמד בכולל פוניבז', והיה מקורב לרב אלעזר מנחם מן שך. בשנת 1966 זכה בפרס משרד הדתות לחיבורים תורניים. ביוזמת הרב יוסף שלמה כהנמן היה מקיים בביתו לימוד מיוחד מידי לילה עם בחורים מצטיינים מישיבת פוניבז' במסכתות שאינן נלמדות במחזור הישיבות.
לאחר מספר שנים עבר לכולל חזון איש, שם למד בחברותא למעלה מחמש עשרה שנה עם הרב גדליה נדל מראשי הכולל והרב נתן צבי שולמן ראש ישיבת סלבודקא, ובהשפעתם התקרב לחוג תלמידי החזון איש.
בשנת 1972 התמנה לראש ישיבה בישיבת תפארת ציון בבני ברק, בנוסף כיהן כר"מ בישיבת חמד בראשות הרב שלמה נח קרול רב מושב חמד. בשנת 1983 הקים את ישיבת בית יחיאל בבני ברק, ועמד בראשותה יחד עם הרב עזרא נוביק והרב בנימין יוז'וק, עד לסגירתה בשנת 1991.
ברבנות.
לאחר נישואיו למד הלכה ועשה שימוש חכמים אצל הרב שמואל וואזנר וקיבל ממנו היתר הוראה, ולאחר מכן אף למד אצל הרב יוסף שלום אלישיב, אליו היה קרוב ביותר, ושאלות רבות בהלכה מרחבי העולם הופנו דרכו לרב אלישיב.
בשנת 1993 נקרא בעידודו של רבו הרב אלעזר מנחם מן שך לכהן כרב ואב בית דין של קהילות "עדת ישראל" בישראל, שבהן נוהגים לפי מנהגי מסורת אשכנז של יוצאי יהדות גרמניה ("יקים"). מרכז הקהילה שוכן בבני ברק, ופועל במרכז הרפואי "מעייני הישועה", לקהילה שלוחות נוספות הפועלות במודיעין עילית ובירושלים. הרב דינר נחשב לבר סמכא בעניין מנהגי יהדות אשכנז, כאשר מסורות רבות של מנהגי אשכנז קיבל מאביו, יליד קלן. בשנת 1999 הקים את המכון להוצאת ספרי מסורת אשכנז, בראשות בנו הרב רפאל זאב.
עם הקמת בד"ץ שארית ישראל כיהן כמו"ץ מטעמו. ובשנת 1996 התמנה על ידי הרב יוסף שלום אלישיב לכהן כחבר הבד"ץ, והיה פעיל ומעורה היטב בכל ענייני מערכת הכשרות. בתפקיד זה החזיק עד לשנת 2015, אז פרש מתפקידו יחד עם חבר הבד"ץ הרב מרדכי גרוס בעקבות המהפך בכשרות בתקופת הפילוג בציבור הליטאי, והמעבר של בד"ץ שארית ישראל לשליטת אנשי הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן.
הרב דינר מכהן גם כרב קהילת חניכי הישיבות "ימין צדק" בבני ברק, ועומד בנשיאות כמה מוסדות תורניים, ביניהם רשת הכוללים "דעת שמואל" העומדת בראשות בנו הרב מרדכי, וכן בנשיאות בית החינוך לבנות "באר מרים" בבני ברק, אשר הוקם בשנת 1970 ביוזמתו ובפעילותו יחד עם הרב דוד מנחם שניידר משגיח ישיבת גרודנא באר-יעקב, ובתמיכת הרב יעקב ישראל קנייבסקי (הסטייפלר).
דרכו הלימודית.
סגנון שיעוריו ושיחותיו מתאפיין בשילוב של שיטת הלימוד הישיבתית בחקירות ופלפולים, וכן דרך המוסר הישיבתית, יחד עם אוצר ידיעות מעולם ההלכה והפסק, ומאגדות הש"ס והמדרשים, כאשר בכל שיעור הוא מצטט עשרות מובאות ממרחבי הש"ס והפוסקים, ומבארם וקושרם זה בזה.
שיעוריו נמסרים מדי שבוע בבית מדרשו עדת ישראל ובמקומות תורה נוספים, ומועברים למאות מאזינים בקו טלפון ייעודי, וכן במערכת קול הלשון. דברי תורתו מפורסמים בעלון "עדות לישראל" היוצא לאור על ידי קהילתו, וכן בקבצים תורניים שונים. תלמידיו עמלים על הוצאת כתביו הרבים, בסדרת ספרים תחת השם "מקדש אליעזר".
עמדותיו.
הרב דינר היה ממקורביו ותלמידיו של הרב אלעזר מנחם מן שך, ראש ישיבת פוניבז'. שליחויות רבות עברו דרכו בין הרב שך לאביו בלונדון.
הרב דינר מזוהה עם הפלג הירושלמי, ונמנה בין הרבנים הבולטים בו.
משפחתו.
לרב דינר ורעייתו חנה 16 ילדים, ביניהם כמה רבנים בישראל:
אחיו הוא הרב יהודה אריה דינר, רב מרכז בנ ברק ודיין בבית דין צדק בני ברק.
רפי קוריאט
רפי קוריאט (נולד ב-1947 במרוקו) הוא בכיר בתעשיית ההיי-טק הישראלית וממקימי תעשיית המוליכים למחצה והננו טכנולוגיה בישראל, חבר המועצה המייעצת של כתב העת סיינטיפיק אמריקן ישראל, הפועלת לעידוד הצעירים למדע וטכנולוגיה, יו"ר משותף של הכנס הבינלאומי לננוטכנולוגיה, ושותף במסגרת המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית המתמקד במיוחד בחיזוק הקשר ויצירת שיתופי פעולה בין חוקרים באקדמיה לחברות בתעשייה. בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות מהטכניון, תואר שני בהנדסה מאוניברסיטת דרקסל ארצות הברית ולימודי מנהלים בכירים בהיי-טק באוניברסיטת סטנפורד.
ביוגרפיה.
ביוגרפיה מוקדמת.
קוריאט נולד ב-1947 במרוקו, למשפחה יהודית אמידה אשר החליטה, בהיותו בן פחות משנה, להשאיר את כל נכסיה מאחור, ולהצטרף לגל העלייה הציוני של יהדות מדינות צפון אפריקה אל מדינת ישראל המתהווה. המשפחה התגוררה בשכונת תלפיות שבירושלים. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר התיכון מקצועי מרכז ברנדייס, אותם סיים בשנת 1965 אז ושובץ לשירות במערך הטכני של חיל האוויר, בתחום טכנאי מכשור ובקרה, כדרג ד', שהיה הדרג הטכני הגבוה בחיִיל.
לימודים אקדמיים והשתלמויות.
עם סיום שירותו הצבאי ב-1968, המשיך ללימודי תואר בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון.
מיד לאחר מכן, הצטרף לחברה האמריקאית המובילה "קיוליק אנד סופה" (Kulicke and Soffa) מהחברות הטכנולוגיות הראשונות שהונפקו בנאסדק בשנת 1971. החברה הקימה את מרכז הפיתוח הישראלי שלה ב"מרכז תעשיות מדע" (מת"ם), וקוריאט נשלח למטה החברה בפילדלפיה שם פעל והשתלם במשך שלוש שנים, במהלכן השלים תואר שני באוניברסיטת המחקר "דרקסל" שבעיר.
קריירה.
קוריאט נשלח חזרה לארץ לסייע בהקמת הפעילות הישראלית של החברה, ומונה להיות מהנדסהּ הראשי ואחר כך סמנכ"ל הנדסה וטכנולוגיה של החברה בישראל.
התפקיד הבא של קוריאט היה בהנהלת החברה האמריקאית במטה בפילדלפיה שם שימש בתפקידים שונים במשך 13 שנה ומונה לדירקטור עולמי לתחום העסקי והשיווקי, ולאחר מכן לסגן נשיא עולמי להנדסה, פיתוח וטכנולוגיה, עם אחריות לפעילות יתר מרכזי הפיתוח של החברה ברחבי העולם. בתפקידיו אלה הוביל שינוי אסטרטגי להחלפת טכנולוגיה ביתית בטכנולוגיה של ספק חיצון. השינוי קידם את החברה משמעותית בתחום הראיה הממוחשבת. בשנת 1992 חזרו רפי ומשפחתו לישראל ויחד עם ארנון גת הקים את חברת AGI שפיתחה מערכות לתעשיית המיקרואלקטרוניקה שלא פותחו עד אז בישראל. קוריאט התמנה לעמוד בראש החברה. זו נרכשה על ידי תאגיד סטיג הגרמני בשנת 1998 וקוריאט היה מנכ"ל פעילות החברה בתחום בישראל ובארצות הברית.
ב-2001 מונה למנכ"ל חברת ההיי-טק "למבדה קרוסינג" שפעלה בתחום התקשורת האופטית ושחלקים ממנה נמכרו לחברות שונות.
מאז חזרתו מארצות הברית לישראל, ובמקביל לפעילותו כמנכ"ל, פעל רפי להקמת שיתופי פעולה בין האקדמיה לתעשייה, ובמסגרת פעילות זו הקים שלושה מאגדים (קונסורציום) מובילים, במטרה ליישם את פירות המחקר האקדמי במוצרים תעשייתיים, ולהרחיב קשרים עסקיים עם גורמים בינלאומיים מובילים. בשנת 1994 הקים את המאגד בתחום המיקרואלקטרוניקה, לרכיבים תת-מיקרונים (Sub-Micron), אשר כלל שבע חברות תעשייה ומספר דומה של קבוצות חוקרים מהאקדמיה, ופעל לפיתוח תהליכים תת-מיקרונים ומערכות משולבות. בשנת 2003, הקים את המאגד בתחום התקשורת האופטית (OptiPac), אשר כלל 17 חברות מובילות מהתעשייה וחוקרים מהאוניברסיטאות, ופעל לפיתוח טכנולוגיות אריזה מתקדמות. בשנת 2009, הקים במשותף עם פרופ' יכין כהן מהטכניון את המאגד לננוטכנולוגיה (NES), הכולל 12 חברות מהגדולות בארץ (רפאל, אלביט מערכות, תעשייה