תצפיתנות כלי רכב (באנגלית: Car Spotting) היא תחביב צילום כלי רכב מיוחדים, נדירים או משודרגים. חלק גדול מהתצפיתנים מפרסמים את התמונות שצילמו בפורומי רכב ותצפיות. התצפיתנות מוכרת בעיקר במערב אירופה ובארצות הברית אבל ניתן למצוא תצפיתנים בכל רחבי העולם.
תצפיתנות כלי רכב בישראל.
בישראל יש קהילה מצומצמת של תצפיתני כלי רכב. התצפיתנות אינה מפותחת היות שעל כבישי הארץ נעים בעיקר רכבים של ציי רכב ורכבים המיוצרים בסדרות גדולות ואחידות. כמעט אין כלי הרכב אקזוטיים המעניינים תצפיתנים, כגון אלה מתוצרת פרארי, למבורגיני, מזראטי, לוטוס, הדגמים המיוחדים של מרצדס, ב.מ.וו, אאודי ופורשה. גם כמות כלי הרכב העתיקים (בני למעלה מ-70) שולית.
קבר נבי יהודה
קבר נבי יהודה (קרוי גם נבי הודא או נבי יהודא) הוא מבנה המזוהה על ידי העדה הדרוזית עם מקום קבורתו של יהודה בן יעקב. האתר מקודש גם למוסלמים ולעלווים. הקבר נמצא בחורשת עצי אלה עתיקים בעמק החולה, על גבעת עזז (תל עזזיאת) בסמוך לשאר ישוב ולקיבוץ דפנה. לפני מלחמת ששת הימים היה במקום מסגד והוא שימש גם כמקום עלייה לרגל למוסלמים ביום הראשון של הרמדאן. הקבר שופץ והורחב בשנת 1999 וכיום משמש כאתר לעלייה לרגל לבני העדה הדרוזית בגליל ומשמש כמקום תפילה, לימוד ובקשת סגולות.
בימי הביניים זוהה המקום עם קברו של שבואל בן גרשום בן משה, אחיו של יהונתן בן גרשום (נכדו של משה לפי חז"ל).
בצמוד למתחם נמצאת חורבת עומרית.
לין רדגרייב
לין רייצ'ל רדגרייב (באנגלית: Lynn Rachel Redgrave; 8 במרץ 1943 - 2 במאי 2010) הייתה שחקנית אנגלייה זוכת שני פרסי גלובוס הזהב, הייתה מועמדת לפרסי אוסקר, אמי, גראמי וטוני.
ביוגרפיה.
לין נולדה בלונדון, לשחקן הקולנוע סר מייקל רדגרייב ושחקנית הקולנוע רייצ'ל קמפסון. רדגרייב הייתה אחותה של השחקנית ונסה רדגרייב, גם אחיה קורין היה שחקן קולנוע. רדגרייב הייתה דודתן של שחקניות הקולנוע נטשה ריצ'רדסון וג'ואלי ריצ'רדסון.
בשנת 1967 נישאה רדגרייב לשחקן, במאי והמפיק האנגלי ג'ון קלארק, לזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 2000 הזוג התגרש, לאחר שנודע כי קלרק הוליד ילד מחוץ לנישואיו, עם עוזרתו האישית. בשנת 2001 צורפה רדגרייב ל"מסדר האימפריה הבריטית".
קריירת משחק.
לאחר שלמדה משחק ב"בית ספר המרכזי לדרמה" שבחסות "אוניברסיטת לונדון" הופיעה רדגרייב לראשונה בשנת 1962 במחזה "חלום ליל קיץ". בשנה שלאחר מכן הופיעה רדגרייב בסרטה הראשון, בתפקיד קטן בקומדיית ההרפתקאות "טום ג'ונס". בעקבות יכולת המשחק המרשימה שלה הוזמנה רדגרייב להופיע בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזות בבימוים של לורנס אוליבייה פרנקו זפירלי ונואל קאוורד, הופעתה הזכורה ביותר הייתה במחזה הקומי השייקספירי "מהומה רבה על לא דבר".
בשנת 1966 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה הראשי בדרמה הקומית "נערה ושמה ג'ורג'י", רדגרייב התמודדה על הפרס היוקרתי ביחד עם אחותה ונסה רדגרייב, זו הייתה הפעם השנייה בה התמודדו שתי אחיות על אותו הפרס (ב-1941 היו צמד אחיות נוספות, ג'ואן פונטיין ואוליביה דה האווילנד, מועמדות לפרס באותה קטגוריה כמו האחיות רדגרייב). על משחקה בסרט זכתה רדגרייב בפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1998 הופיעה בדרמה הביוגרפית "אלים ומפלצות" בה גילמה רדגרייב את דמותה של האנה עוזרת הבית והמטפלת הצמודה המתמודדת עם השגעונות של ג'נטלמן בריטי מבוגר, חובב אומנות, ובמאי סרטי האימה ג'יימס וייל (איאן מקלן), ובמיוחד עם הרומן החדש שלו עם הגנן החסון, קלייטון בון ( ברנדן פרייז'ר). על משחקה המרשים בסרט קיבלה רדגרייב את פרס גלובוס הזהב השני שלה. בקיץ של אותה שנה עלתה סדרת הסיטקום האמריקאית "הבוקר שאחרי" ברשת Showtime, בכיכובה של רדגרייב בגילומה של טרודי פרנק, למשך כל שלוש עונות הסדרה עד סיומה ב-2001.
ב-2002 הופיעה רדגרייב במותחן הפסיכולוגי של דייוויד קרוננברג "ספיידר" בתפקיד גברת וילקינסון בעלת מוסד בו מאושפז דניס "ספיידר" קלג (רייף פיינס), כמו כן דיבבה רדגרייב בסרט האנימציה "הטורנברים הפרועים" את דמותה של קורדליה ג'סמין מקגולד טורנבארי.
ב-2 במאי 2010 נפטרה, בגיל 67, לאחר מאבק בן 7 שנים בסרטן השד.
סלה רונדה
סלה רונדה (איטלקית: Sella Ronda, גרמנית: Sellarunde) הוא אוסף מסלולי גלישת סקי, המקיפים את פסגות קבוצת סלה שבהרי הדולומיטים באיטליה. אורכו הכולל של המסלול המעגלי עומד על ארבעים קילומטרים, מתוכם כ-26 קילומטרים המיועדים לגלישה, והשאר- מיועדים לצורך עלייה לפסגות ההרים- באמצעות מעליות הסקי. מרחב הגלישה כולו מתפרס מעל ארבעה עמקים - פאסה (Val di Fassa), עמק גרדנה (Val Gardena), אלטה באדיה (Alta Badia) וליבינלונגו (Livinallongo) - וכולל 523 קילומטרים של מסלולים מחוברים לכל הרמות.
המסלולים של סלה רונדה עוברים דרך נופים מרהיבים של מצוקי הדולומיטים, ונחשבים מהיפים שבאתרי הסקי באירופה. האזור זוכה לכ-80% ימי שמש בשנה, ותודות לכיסוי תותחי שלג על כ-90% מהמסלולים- תנאי הגלישה בו מצוינים. כל אזורי הסקי בסלה רונדה כלולים בסקי פס המשותף של דולומיטי סופרסקי (Dolomiti SuperSki), המאפשר גלישה בשנים-עשר אתרי סקי שונים, כולל 450 מעליות ומכסה מסלולים באורך כולל של כ-1,233 קילומטרים.
המסלול המעגלי נחשב לאחת מאטרקציות הגלישה המרכזיות באזור. ניתן לגלוש במסלול המעגלי, עם או נגד כיוון השעון (שילוט מסלול כתום - עם כיוון השעון. שילוט ירוק -נגד כיוון השעון). גולשים מתקדמים יכולים לסיים אותו בפרק זמן של כארבע שעות, ובגלישה איטית יותר- יום שלם.
הנקודה הגבוהה ביותר במרחב הגלישה המקושר למסלולי סלה רונדה, נמצאת בקרחון שעל רכס מרמולדה, בפסגת פונטה רוקה (Punta Rocca) שגובהה 3,250 מטרים. אורכו של אחד המסלולים שיורד מהמרמולדה הוא שנים-עשר קילומטרים, והפרש הגבהים מתחילתו ועד סופו הוא כ-1,800 מטר. לצד 62 קילומטרים של מסלולים, קיים באזור זה גם שפע של שלג לא מהודק ("אוף פיסט"), והאזור נחשב מומלץ לגולשי פרירייד (Freeride). מעל עמק פאסה נמצא פארק השלג הדולומיטי ("Dolomiti Snowpark"), הכולל מזרן מתנפח לאימוני קפיצות ומתקנים נוספים. מעל וואל גרדנה קיים פארק שלג גדול יותר, אשר מושך אליו גולשי פריסטייל (Freestyle) מקצוענים.
האזור.
מסלולי הגלישה של סלה רונדה נמצאים בתחומי מחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה (איטלקית: Trentino-Alto Adige), הנקרא גם טרנטינו-דרום טירול (גרמנית: Trentino-Südtirol). אזור זה היה שייך לאוסטריה עד סוף מלחמת העולם הראשונה, והדבר ניכר הן בענף הקולינריה והן בתרבות הספא. במסעדות הנמצאות בעיירות דוגמת קמפיטלו (Campitello) וקנאציי (Canazei), ניתן למצוא מנות אוסטריות מובהקות, וכן מלונות ספא רבים.
רחל גור
רחל גור (באנגלית: Raquel E. Gur; נולדה ב-1949) היא נוירולוגית, פסיכיאטרית ופסיכולוגית אמריקאית ממוצא ישראלי, שנודעה במחקריה בתחום מדעי המוח ובחקר הסכיזופרניה. גור מכהנת כפרופסור בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה. חלק ממחקריה ביצעה בשיתוף פעולה עם בעלה, הפסיכולוג ראובן גור.
קורות חיים.
גור נולדה בישראל. לאחר לימודי תיכון שירתה בצה"ל, כולל בתקופת מלחמת ששת הימים. בתום השרות הצבאי, בשנת 1968, נרשמה ללימודי ערבית והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל החלה להתעניין במדעי ההתנהגות ובמיוחד בנושא הבסיס הביולוגי להתנהגות בני אדם.
בתקופה זו הכירה את ראובן גור, ולאחר שהוא סיים את התואר הראשון בפסיכולוגיה בירושלים, השניים נישאו ב-1970 ונסעו לארצות הברית להמשך לימודיהם. בני הזוג למדו תחילה באוניברסיטת המדינה של מישיגן, בה רחל גור סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה בשנת 1971. כעבור שנה סיימה גם תואר שני. אחרי שהות באוניברסיטת סטנפורד להתמחות טרום-דוקטורט, בני הזוג גור חזרו למישיגן, שם רחל סיימה את התואר דוקטור בפסיכולוגיה בשנת 1974.
באותה שנה רחל וראובן גור בחרו במחלקת פסיכיאטריה של בית החולים הכללי האוניברסיטאי בפילדלפיה, המסונף לאוניברסיטת פנסילבניה, כמקום להתמחות במסגרת פוסט-דוקטורט. בעלה מונה בהמשך לפרופסור לפסיכולוגיה בחוגים לפסיכיאטריה ופסיכולוגיה של האוניברסיטה.
בשנת 1977 החליטה רחל גור ללמוד גם פסיכיאטריה, ולשם כך נרשמה כסטודנטית בבית הספר לרפואה באוניברסיטה שבה עבדה כמרצה לפסיכולוגיה. גור התעניינה במחלת הסכיזופרניה עוד בצעירותה, במהלך סטאז' בבית חולים לחולי נפש בירושלים. גם כסטודנטית לרפואה השתתפה בטיפול ובמעקב אחרי חולים במחלה זו, במסגרת המרכז הרפואי של מנהל הווטרנים האמריקאי, בהדרכתו של ד"ר ג'וזף די ג'קומו ואחרים.
ב-1980 קיבלה תואר שני ברפואה (MD), והחלה לעבוד בשתי תת-התמחויות - בנוירולוגיה ובפסיכיאטריה. ב-1989 מונתה לפרופסור במסגרת המחלקות לנוירולוגיה ורדיולוגיה, ובשנת 2002 מונתה לפרופסור לפסיכיאטריה. היא מנהלת את היחידה לנוירופסיכיאטריה החל משנת 1984, ומשנת 2003 מכהנת כסגנית ראש חטיבת המחקר במחלקה לפסיכיאטריה. בשנת 2005 מונתה כמנהלת שותפה של המכון לרפואה ולטיפול טרנסלציונליים (סוג של רפואה בין-תחומית) של בית הספר לרפואה.
מחקרים עיקריים.
הבסיס הביולוגי של הדחפים והריגושים.
חקר השוואתי של המבנים והתפקודים במוח: בני הזוג גור חקרו את ההבדלים האזוריים במבני המוח ובתפקודיו, תוך השוואה בין מגדרים וכן בין צעירים לזקנים. כן הישוו במחקרם בין אנשים בריאים לבין הלוקים בהפרעות כמו סכיזופרניה,
הפרעות אפקטיביות, אוטיזם, שיטיון, מחלת הנפילה ושבץ.