מונרו עלה לגדולה במישור הלאומי בעת ששיחק כדורסל באוניברסיטת וינסטון סיילם סטייט בווינסטון סיילם, צפון קרוליינה, ששיחקה באותה התקופה בליגת המכללות השנייה (דיוויז'ן 2). תחת המאמן חבר היכל התהילה קלרנס גיינס קלע מונרו 7.1 נקודות בממוצע למשחק בעונתו הראשונה בקבוצה, זינק ל-23.2 נקודות למשחק בעונתו השנייה, עלה ל-29.8 נקודות למשחק בעונתו השלישית, ואת שנתו האחרונה בקבוצה סיים עם 41.5 נקודות למשחק. ב-1967 זכה בתואר שחקן השנה של ליגת הדיוויז'ן II של ה-NCAA. באותה שנה גם הוביל את קבוצתו לאליפות הליגה.
בולטימור בולטס.
ב-1967 נבחר מונרו, באותה התקופה כבר פעמיים אול אמריקן, על ידי הבולטימור בולטס, היום הוושינגטון ויזארדס, בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA, כבחירה השנייה בסך הכל. הוא זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA בתום עונה בה קלע 24.3 נקודות למשחק. במשחק השיא של אותה עונת רוקי קלע 56 נקודות במשחק נגד הלוס אנג'לס לייקרס. הישג זה הוא עודנו השלישי בטיבו בהיסטוריה לרוקי.
מונרו ושותפו לקבוצה, וס אנסלד הפכו במהרה לשילוב אימתני בבולטימור, ומונרו הפך לגיבור תרבות בשל מהירות ריצתו להתקפה מתפרצת ובשל זריקותיו בעלות האופי הקרקסי. בהקשר זה אמר מונרו: ב-6 בפברואר 1970 קבע מונרו שיא NBA כשקלע 13 נקודות בהארכה אחת, במהלך ניצחון במשחק שהסתיים לאחר שתי הארכות של קבוצתו נגד הדטרויט פיסטונס.
לאחר עונת אמר סוכנו של מונרו, לארי פליישר, סיפר לבולטס על רצונו של מונרו לעבור לשחק בלוס אנג'לס לייקרס, שיקגו בולס או בפילדלפיה 76'. לאחר ארבעה משחקים בעונת הוא נסע לאינדיאנפוליס על מנת לדון בהעברה לקבוצת האינדיאנה פייסרס ששיחקת אז בליגת ה-ABA. מאוחר יותר באותה העונה הועבר מונרו בטרייד לניו יורק ניקס.
ב-1 בדצמבר 2007 תלו הוושינגטון ויזארדס את גופייתו של מונרו וקבעו שאף שחקן לא ילבש את מספרו, 10, בעתיד.
ניו יורק ניקס.
ב-1971 עבר מונרו בטרייד לניו יורק ניקס וייסד את מה שנודע כ-"Rolls Royce Backcourt", לצד עמיתו הראוותני לא פחות, וולט פרייזר. אם כי מלכתחילה היו שאלות ביחס ליכולת של מונרו ופרייזר לדור בכפיפה אחת כחברים לקבוצה, הצמד שילב כוחות בסופו של דבר והפך לאחד משילובי הגארדים היעיל ביותר בכל הזמנים, כשהובילו את הניקס לאליפות האחרונה שלהם עד כה, ב-. הצמד הזה הפך לאחד מהקווים האחוריים היחידים אי פעם שהוציא מתוכו שני שחקנים שזכו להיכלל בהיכל התהילה של הכדורסל, כששניהם אף נבחרים להיכלל ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
לאחר שהשתתף ארבע פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA פרש מונרו ממשחק לאחר עונת בשל סדרה של פציעות בברכיו, פציעות שהטרידו אותו במשך כל הקריירה שלו. הוא שיחק 926 משחקים בקריירת ה-NBA שלו, קלע 17,454 נקודות בסך הכל (18.8 נקודות בממוצע למשחק) וחילק 3,594 אסיסטים. ב-1 במרץ 1986 תלתה הניו יורק ניקס את גופיית המשחק של מונרו וקבעה שאיש לא ילבש לעולם את מספרו בקבוצה, 15.
גם מונרו עצמו מודה שסגנון המשחק הזורם והחלק שלו היה ייחודי. בהקשר זה אמר:
חסויות.
בשנים 1980–1981 נהנה מונרו מחסות מסחרית של חברת ג'ורדאש לליין חתום של נעלי כדורסל אשר נשאו את כינויו "פרל" ליד העקב.
גיל שנתיים האיום
וילהלם אדוארד ובר
וילהלם אדוארד וֶבֶּר (בגרמנית: Wilhelm Eduard Weber; 24 באוקטובר 1804 - 23 ביוני 1891) היה פיזיקאי גרמני, שהמציא יחד עם קרל פרידריך גאוס ב-1833 את הטלגרף האלקטרומגנטי. על שמו קרויה יחידת המידה ובר יחידת המידה לשטף מגנטי.
ביוגרפיה.
ובר נולד בוויטנברג. אביו, מיכאל ובר, היה מורה לתאולוגיה באוניברסיטה המקומית. אחיו היה ארנסט היינריך ובר, אף הוא מדען בעל שם.
לאחר קבלת התואר, התמנה לפרופסור באוניברסיטה, ומאוחר יותר, בהמלצת קרל פרידריך גאוס, התמנה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן, בהיותו רק בן 27. הוא התפרסם בזכות שיעוריו המעניינים המלווים בניסוים פרקטיים, ובעידודו את תלמידיו להתנסות אף הם בניסויים המתוארים בשיעור.
ב-1833 המציא יחד עם קרל פרידריך גאוס את הטלגרף האלקטרו-מגנטי הראשון, שקישר בין מצפה הכוכבים אל מכון הפיזיקה בתוך אוניברסיטת גטינגן.
באוקטובר 1837 פוטר ובר מתפקידו באוניברסיטה על ידי ממשלת הנובר, כאחד משביעיית גטינגן (שבעה פרופסורים מהאוניברסיטה שמחו כנגד השינויים בחוקת ממלכת הנובר).
ובר יצא לטייל בעולם, וביקר בין השאר באנגליה. ב-1843 התקבל לתפקיד פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת לייפציג. ב-1849 חזר לתפקידו הקודם באוניברסיטת גטינגן. כמו כן היה מנהל מצפה הכוכבים באוניברסיטה. פרש מהוראה ב-1870.
ב-1859 זכה במדליית קופלי "בזכות מחקריו בחשמל, מגנטיות ואקוסטיקה".
Quake engine
Quake Engine (מנוע המשחק Quake, ידוע גם בשמות id Tech או id Tech 2.0) הוא מנוע משחק שפותח ב-1996 על ידי id Software עבור המשחק Quake. המנוע היה הראשון שהציג רינדור תלת-ממד בזמן אמת (מה שנקרא "תלת ממד 'אמיתי'") המנוע היה בסיס טוב למנועי הדורות הבאים ששימשו את משחקי id הבאים, דוגמת Quake 2, ועוד, וכן לשלל מודים ומנועי משחק אחרים דוגמת GoldSrc, ששימש את Half-Life.
רוב הפיתוח של המנוע נעשה על ידי ג'ון קארמק, אם כי המתכנת מיכאל אברש עזר לו בפיתוח אלגוריתמים והתאמה לשפת מכונה. מאוחר יותר המנוע שודרג משמעותית כדי שישרת את המשחק Quake 2, ונקרא id Tech 2.
טכנולוגיה.
המנוע היה הראשון מבית איד, ובין הראשונים בכלל, שהציג רינדור תלת-ממד בזמן אמת, בכך שבניגוד למנוע הישן ששירת את DOOM בו היה שימוש בספרייטים כדי ליצור את הסביבה והמודלים התלת ממדיים, בנה את תצוגת התלת ממד באמצעות פוליגונים שמאפשרים מראה הרבה יותר ריאליסטי. בכך, העומס שנדרש מהמעבד ומהמעבד הגרפי כדי להציג את הגרפיקה פחת בצורה משמעותית, וכדי להציג את המנוע בצורה מיטבית היה מספיק "רק" במעבד במהירות 55MHz. עורך המפות עוצב כתוכנה לעיצוב תלת-ממדי, שבו נעשה שימוש במברשות וכלי עריכה שונים כדי ליצור אובייקטים גרפיים על גבי המפה. כמו כן, המנוע הציג יכולת לחשב מקומות מוארים ומוצללים מראש בתלות באזור הרצוי, טכנולוגיה שהשתמשו בה הרבה משחקי תלת ממד עד למנוע דום 3 שהציג את טכנולוגיית ההצללה וההארה המאוחדת. המנוע גם הציג טכניקה להצגה הדרגתית של חלקים מרוחקים במפה (הכוונה היא שאזורים מרוחקים מהשחקן יראו באופן מטושטש או כדי להפחית את העומס הגרפי, וכן טכניקות שונות שמטרתן הייתה להאיץ את תהליך הרינדור ומניעת יצירה מחדש של טקסטורות או מודלים שרונדרו כבר.
המנוע השתמש בטכניקת הצללה ייחודית עבור המודלים התלת ממדיים הנעים, בעוד שעבור הטקסטורות והמודלים הסטאטיים נעשה שימוש במפת-תאורה (Lightmap).
המנוע, שתוכנן לרוץ באמצעות האצת תוכנה מותאמת ל־DOS ולWindows בנפרד, היה גם הראשון שהציג גם האצה מבוססת-חומרה שהטילה את העיבוד הגרפי על כרטיס המסך ולא רק על המעבד המרכזי. עבור כך הם השתמשו בממשק פריסת התצוגה OpenGL, שעל בסיסו פותחו גם המנועים הבאים תוצרת id.
בנוסף לחידושים הגרפיים, המנוע הציג יכולות מתקדמות לשליטה בתנועות השחקן בשילוב המקלדת והעכבר. Quake היה המשחק תלת ממד הראשון מבית id שהציג יכולת קפיצה. כמו כן נוספה האפשרות של מבט חופשי באמצעות העכבר לכל הכיוונים וכן האפשרות לכוון ולירות באופן ידני על אויבים שנמצאים מעל השחקן או מתחתיו, מה שהוסיף לתחושת הריאליזם. (בניגוד לדום, שם הכיוון היה אוטומטי לאויב לא משנה אם הוא נמצא מעל השחקן או מתחתיו ואף בלי שום צורך להזיז את העכבר ממש לכיוונו)
מבחינת מצב מרובה משתתפים, המנוע תמך בשני מצבי משחק: Co-op וקרב "כולם על כולם" (Deathmatch) אם כי פותחו מודים צד שלישי שהוסיפו עוד מצבי משחק. המשחקים יכלו להתקיים דרך האינטרנט או דרך רשת מחשבים פנימית (LAN). המנוע השתמש לשם כך במודל לקוח-שרת, שאפשר הקמה של שרתים ביתיים וגם שרתי משחק ייעודיים. מודל זה שוכלל ושודרג במנועים הבאים וכן ביתר גלגוליהם.
מודים והתאמה אישית.
ב-21 בדצמבר 1999, שוחרר קוד המקור של המנוע לציבור הרחב תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, מה שאפשר יצירת מודים ואף מנועים שלמים עצמאיים שפותחו על בסיס מנוע Quake. הווריאציות המפורסמות כוללות:
ועוד.
המשחקים שנבנו על מנוע זה באו ללא תוכנה ביתית לעריכת מפות תוצרת id, אולם Valve Hammer Editor שנבנתה עבור Half-Life מאפשרת גם בניית מפות למשחקי Quake הראשון והשני.
Quake Engine
מנוע Quake
זאקרי לוי
זאקרי לוי פיו (באנגלית: Zachary Levi Pugh; נולד ב־29 בספטמבר 1980) הוא שחקן וזמר אמריקאי. ידוע בשל גילום הדמות הראשית בסדרה הקומית "צ'אק" וגיבור העל הראשי בסרט "שהאזאם".
ביוגרפיה.
נולד בלואיזיאנה שבארצות הברית. שמו האמצעי הוא לוי, אך בשם הבמה שלו הוא משתמש בו כשם משפחתו, אף על פי שלמעשה משפחתו אינה יהודית כלל, וזאקרי עצמו נוצרי אדוק.
קריירה.
משחק.
הופעת הבכורה של לוי הייתה בסרט של רשת FX Networks בשם "וידויים של סוכן הימורים בקמפוס". בשנת 2002 התחיל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה "פחות ממושלמת" של רשת ABC. בשנת 2004 נבחר לככב בסדרה חדשה של רשת ABC הנקראת "Three" לצידו של השחקן ג'יימס ואן דר ביק, אך הסדרה לא יצאה לפועל. בשנת 2007 החל לשחק בתור צ'אק בסדרת הטלוויזיה "צ'אק". בשנת 2010 לוי היה מועמד לפרס שחקן האקשן הטוב יותר בטקס "Teen Choice Awards" לצידה של השחקנית שמשחקת איתו בסדרה צ'אק, איבון סטרזובסקי ואף זכה בו.