ב-26 בפברואר 2011 זכתה זדוב שי זדוב פעם נוספת בגמר הקדם הלאומי המולדובי לאירוויזיון 2011, עם השיר "So Lucky". ב-12 במאי ביצעה את שירה בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2011, שבסופו היא העפילה לגמר. עם סיום הכרזת הנקודות בערב הגמר הגיעה הלהקה למקום ה-12 עם 97 נקודות. לאחר שזכתה בקדם המולדובי בפעם השלישית, יחד עם הצמד פראצי אדווחוב, היא נבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון 2022. שירה לאירוע זה היה "Trenulețul". ב-10 במאי 2022 ביצעו זדוב שי זדוב ופראצי אדווחוב את "Trenulețul" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הם נמנו בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-14 במאי הם ביצעו את "Trenulețul" בגמר התחרות. הם הגיעו למקום השביעי עם 253 נקודות (14 מהשופטים ו-239 מהקהל).
הרברט קיקל
הרברט קיקל (בגרמנית: Herbert Kickl; נולד ב-19 באוקטובר 1968) הוא פוליטיקאי אוסטרי שמכהן כמנהיג מפלגת החירות של אוסטריה (FPÖ) מאז יוני 2021. בעבר כיהן כשר הפנים מ-2017 עד 2019 וכמזכיר כללי של מפלגת החירות מ-2005 עד 2018.
התפרסם כמנהל קמפיין עבור מפלגת החירות וככותב נאומים עבור ירג היידר במהלך שנות ה-2000. לאחר פיצול המפלגה ב-2005 הוא הפך למזכירה הכללי ולאחד ממנהיגיה המרכזיים. ב-2017 הוא מונה לשר הפנים הפדרלי בממשלתו הראשונה של קורץ. הוא פוטר מתפקידו במאי 2019 בעקבות פרשת איביזה, אם כי הוא לא היה מעורב באופן אישי. הוא חזר למועצה הלאומית, שם הוא מנהיג סיעת FPÖ מאז 2019.
ביוגרפיה.
קיקל גדל במשפחה ממעמד הפועלים ולמד בבית ספר יסודי בבראדנטיין שבדרום אוסטריה. הוא סיים את בית הספר התיכון בשפיטל אן דר דראו לצד מנהיגת הירוקים לעתיד אווה גלווישניג. את שירותו הצבאי עשה בין 1987 ל-1988 ביחידה הררית. לאחר מכן החל ללמוד עיתונאות ומדע המדינה באוניברסיטת וינה, ומשנת 1989, פילוסופיה והיסטוריה. הוא לא השלים אף תואר.
קריירה פוליטית.
בין 1995 ל-2001 עבד קיקל באקדמיה המפלגתית של מפלגת החירות בתחום האסטרטגיה והתוכן של הקמפיין, ועלה לתפקיד סגן מנכ"ל ב-2001. בשנת 2002, הוא הפך למנכ"ל, תפקיד בו כיהן עד 2006. בתפקיד זה, הוא היה כותב נאומים למנהיג המפלגה הוותיק, יורג היידר. בין היתר, הוא כתב הצהרות נלהבות על נשיא צרפת ז'אק שיראק ועל נשיא הקהילה היהודית של וינה אריאל מיוזיקנט, והיה אחראי לסיסמאות שנויות במחלוקת בקמפיין כמו סיסמת הבחירות במדינת וינה ב-2010 "דם וינאי – יותר מדי זרות לא טוב לאף אחד."
שר הפנים.
לאחר הבחירות למחוקקים באוסטריה 2017, ה-FPÖ הצטרפה לממשלה הפדרלית כשותפה זוטרה למפלגת העם האוסטרית (ÖVP). קיקל הושבע לתפקיד שר הפנים הפדרלי ב-17 בדצמבר. בתפקיד זה סבל ממספר שערוריות. הוא הואשם באי לקיחת אחריות רצינית כשר, במקום להתנהג כאילו הוא עדיין באופוזיציה, כמו גם בשימוש לרעה במשרדו וטיפח התפתחות הרחק מהדמוקרטיה הליברלית ושלטון החוק.
במסיבת עיתונאים ב-11 בינואר 2018 אמר קיקל כי הוא רוצה "מרכזי שירותים ותשתיות שיאפשרו לרשויות לרכז מבקשי מקלט במקום אחד", דבר שהתפרש באופן נרחב כרמז למחנות ריכוז, אם כי הכחיש כי הניסוח היה בכוונה או שהוא ביקש להיות פרובוקטיבי.
במרץ 2018 השעה קיקל את פיטר גרידלינג, ראש המשרד הפדרלי להגנה על החוקה והלוחמה בטרור (BVT), והורה על פשיטות על משרדיה ובתים של מספר צוותים, תוך תפסת תשעה עשר גיגה - בייט של נתונים. קיקל טען כי מעשיו התחייבו בגלל גרידלינג וכישלונה של הסוכנות למחוק נתונים רגישים. מעשיו זכו לביקורת על ידי פוליטיקאים מהאופוזיציה, שהאשימו אותו בכך שהוא מבקש לערער את עצמאות ה-BVT כדי להגן על קבוצות ימין קיצוניות הקרובות ל-FPÖ. נשיא אוסטריה, אלכסנדר ואן דר בלן, תיאר את האירועים כ"יוצאי דופן ומדאיגים ביותר". דובר הביטחון של הממשלה, ורנר אמון, מסר כי משרד הפנים לא הצליח לפעול בערוצים המתאימים, וכי חיפושים בלתי מבוקשים בבתי אנשי הצוות אינם נוהל רגיל.
קיקל ספג ביקורת בספטמבר 2018 לאחר שהודעת דואר אלקטרוני שנשלחה למשטרה על ידי דובר השרים שלו, המליץ לה להגביל את המגע עם כלי תקשורת קריטיים למינימום. זה עורר ביקורת מצד הקנצלר סבסטיאן קורץ, שגינה "כל הגבלה על חופש העיתונות". קיקל הצהיר שהוא לא מאשר את תוכן המייל, וה-FPÖ האשים את התקשורת בניהול ציד מכשפות מתואם נגדו. קיקל הואשם גם בהפעלת המשטרה למטרות פוליטיות, בהגשת תלונות משפטיות נגד אנשים ועיתונאים שכותבים עליו בצורה שלילית.
בינואר 2019 הביע קיקל את דרישתו לגירוש מהיר יותר של פליטים שביצעו פשעים, וקבע כי גירוש צריך להיות אפשרי מיד לאחר ההרשעה, לפני השלמת ההליך המשפטי המלא. בהמשך תיקן את עמדתו וקבע כי יש לבצע את ההליך המשפטי המלא לפני הגירוש, אך עוד אמר: "אני מאמין שבידיו של החוק ללכת בעקבות הפוליטיקה, ולא על הפוליטיקה ללכת לפי החוק". הוא הטיל ספק בנחיצותם של הסכמי זכויות אדם, כולל האמנה האירופית לזכויות אדם, בטענה שהם "מונעים מאיתנו לעשות את מה שצריך". הוא זכה לביקורת נרחבת על הצהרותיו שנתפסו כהתקפה נגד שלטון החוק, כולל מחברי ה-ÖVP בממשלה, הנשיא ואן דר בלן, איגודי שופטים ועורכי דין שונים, ונשיא הקהילה היהודית של וינה אוסקר דויטש.
בתחילת 2019 הציע קיקל לתקן את החוקה כדי לאפשר מעצר מונע של מבקשי מקלט שעלולים להיחשב כאיום על ביטחון הציבור. מנהיגת NEOS, Beate Meinl-Reisinger, סירבה לשקול דיונים לתיקון כזה, ומתחה ביקורת על מעצר המבוסס אך ורק על סכנה פוטנציאלית כמאפיין של משטרים סמכותניים. קיקל גם עוצר לילי למבקשי מקלט ואמר "אם הם לא רוצים לעשות את זה, נמצא עבורם מקום שבו יש מעט תמריץ להסתובב". הוא הצהיר כי המטרה של החמרה מחודשת של דיני המקלט היא להפוך את הגשת הבקשה למקלט באוסטריה כמעט בלתי אפשרי. הוא גם הודיע ששמות מרכזי קליטה לפליטים ישונו ל"מרכזי יציאה" ממרץ, מהלך שהפסיכולוג החברתי קלאוס אוטומאייר תיאר כ"סדיזם טהור".
כשר הפנים, קיקל דחף להרחיב ולחזק את המשטרה הפדרלית. התוכנית של ממשלת ÖVP–FPÖ כללה תוכניות לגייס 4,100 שוטרים חדשים. באפריל 2018 הודיע המשרד כי יחידת הכוננות המיוחדת של וינה תורשה להשתמש בטייזרים, בדומה ליחידות מיוחדות אחרות. באוגוסט הכריז קיקל על תוכניות להקים יחידות כוננות בכל תשע המדינות. בהמשך הוקמה יחידה חדשה להגנת גבולות בשם "פומה". הממשלה גם השיקה תוכנית פיילוט להצגת משטרה רכובה, שלא הצליחה.
פיטורין.
ב-17 במאי 2019 שוחרר לעיתונות סרטון שהוקלט בחשאי עם הפוליטיקאים של מפלגת החירות, מנהיג המפלגה היינץ-כריסטיאן שטראכה ויוהאן גודנוס. בסרטון, שני הבכירים שוחחו עם אישה הקוראת לעצמה אליונה מקרובה, שהתחזתה לאחיינית של איש העסקים הרוסי איגור מקרוב, שהציעה לספק למפלגה שלהם סיקור חדשותי חיובי בתמורה לחוזים ממשלתיים. שטראכה וגודנוס. לאחר דליפת הסיפור, הודיע סגן הקנצלר שטראכה על התפטרותו מכל התפקידים הפוליטיים.
לדברי הקנצלר סבסטיאן קורץ, כמזכיר הכללי של ה-FPÖ, קיקל היה האחראי העיקרי לניהול הפיננסי של המפלגה. לדבריו, לא יהיה זה ראוי שמשרד הפנים, שינהל את חקירת השערורייה, יהיה תחת קיקל. מסיבה זו, ומכיוון שלדעתו של קורץ קיקל לא לקח ברצינות את חומרת המצב, הוא ביקש מהנשיא אלכסנדר ואן דר בלן לפטר את קיקל מתפקיד שר הפנים. הוא פוטר ב-22 במאי. קיקל הפך לפיכך לשר הפדרלי הראשון ברפובליקה השנייה שהודח מתפקידו בניגוד לרצונו. בתגובה, שרי ה-FPÖ הנותרים התפטרו והמפלגה פרשה מהקואליציה, מה שגרם לקורץ להכריז על פיזור הפרלמנט ובחירות בזק.
מנהיג פרלמנטרי.
קיקל חידש את מושבו במועצה הלאומית ב-24 במאי 2019. הוא נבחר מחדש בבחירות בספטמבר אותה השנה. קיקל קיבל למעלה מ-75,000 קולות, המספר השני בגובהו של כל מועמד מאחורי סבסטיאן קורץ בלבד, ויותר מפי שניים ממנהיג המפלגה נורברט הופר. הוא הפך ליו"ר סיעת FPÖ לאחר הבחירות.
קיקל והופר נחשבו לא רשמיים ל"מנהיגים כפולים" ולעיתים קרובות נקלעו לעימות. בעוד הופר ביקש לנקוט בקו מתון, קיקל מיקם את עצמו כ"מנהיג המפלגה האמיתי" ודחף לעמדות קשות במספר נושאים. הוא נקט עמדה נוקשה נגד תגובת הממשלה למגפת COVID-19, הפצת מידע שגוי, התנגד לחיסון והשתתף בהפגנות נגד הסגר. הוא ספג ביקורת על ידי הופר על סירובו ללבוש מסכה במועצה הלאומית.
יו"ר מפלגת החירות.
במאי 2021 הביע קיקל את רצונו להתמודד כמועמד מוביל של המפלגה בבחירות הפדרליות הבאות. ב-1 ביוני הודיע הופר על התפטרותו כיו"ר המפלגה, וקיקל היה המועמד היחיד לרשת אותו. הוא נבחר פה אחד כיושב ראש על ידי הוועד הפועל ב-7 ביוני ואושר ב-19 ביוני עם 88% תמיכה.
עמדות פוליטיות.
במהלך הקמת הממשלה עם ה-ÖVP ב-2017, קיקל הצהיר שמטרתו בפוליטיקה היא "להפוך את החברה להוגנת יותר". החברה הוגנת, אמר, כאשר אדם יכול לפרנס את משפחתו באמצעות עבודה רווחית ולחיות חיים בהגדרה עצמית ללא "תלות חברתית".
הגירה ורב־תרבותיות.
כמו רוב במפלגתו, קיקל מתנגד נחרצות להגירה ולמה שהוא מתאר כ"ניצול לרעה של מערכת המקלט". הוא מאמין שלאסלאם אין מקום באירופה, וששילוב של מהגרים מוסלמים אינו יכול "לפתור את בעיית תרבויות הנגד האסלאמיות". במקום זאת, יש להגביל מאוד את ההגירה. כשר הפנים הוא דגל בגירוש מהיר של פליטים המבצעים פשעים. הוא גם הציע שאוסטריה תפרוש מהסכמי זכויות אדם אם הם "מונעים מאיתנו לעשות את מה שצריך", והביע את אמונתו ש"זה תלוי בחוק ללכת בעקבות הפוליטיקה, ולא לפוליטיקה לפעול לפי החוק". הוא הצהיר כי מטרת מדיניות הפליטים שלו היא להפוך את הגשת הבקשה למקלט באוסטריה לבלתי אפשרי למעשה.
מדיניות חוץ.