ספרו של אדם סמית - עושר העמים, נחשב בידי רבים כראשיתה של הכלכלה הקלאסית (ובהרחבה- הכלכלה המודרנית). אסכולה זו הייתה פעילה עד מחצית המאה ה-19 ותחתיה עלתה הכלכלה הנאו-קלאסית. ישנה מחלוקות מסוימת בקרב כלכלנים באשר למה נכלל תחת הכלכלה הקלאסית בין השנים 1830-1870, וכן באשר לאופי הקשר בינה לבין הכלכלה הנאו-קלאסית. המונח 'כלכלה קלאסית' נטבע על ידי קרל מרקס בהתייחסו לכלכלה הריקארדית ובפרט לדייוויד ריקארדו, ג'יימס מיל וקודמיהם- אך המונח הורחב לאחר מכן לכלול הגות מאוחרת יותר במסורת הריקארדיאנית.
הכלכלה הקלאסית תמכה בשוק חופשי והתנגדה למעורבות ממשלתית בחיי הכלכלה. אדם סמית טבע גם את מושג 'היד הנעלמה', לציון האופן בו האינטרס העצמי של פרטים מביא אותם לעסוק בפעילות התורמת לחברה ככללה. בעת המודרנית האסכולה האוסטרית מהווה המשך (ופורמליזציה) של הכלכלה הקלאסית מבחינות רבות.
בניגוד לכלכלה הקיינסיאנית הכלכלה הקלאסית לא הניחה אי-גמישות מחירים בסחורות ושירותים. כמו כן, הכלכלה הנאו-קלאסית דחתה במידה רבה את חוק סה, לפיו היקף הביקוש נקבע לפי יכולת הייצור, כלומר, לאורך זמן יתקבל שיווי משקל בין הביקוש לייצור. בנוסף האסכולה הקלאסית ראתה בשערי ריבית טבעיים כרכיב חשוב המשקף את רמת החסכון במשק.
פאנהארד AML
פאנהארד AML (בצרפתית: Panhard L’automitrailleuse légère; שיריונית קלה) הוא שמה של שיריונית קלה מתוצרת חברת פאנהארד. השיריונית יכולה לשאת חימוש עיקרי מסוגים שונים - תותח בקוטר 90 מ"מ מהיר ירי, מרגמה נטענת לוע בקוטר 60 מ"מ, או תותח קל בקוטר 20 מ"מ. לרכב הנעה 4X4 קבועה, המשפרת את עבירותו.
פיתוח ומאפיינים.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 השתמש צבא צרפת בשיריונית מדגם דיימלר פֶרֶט (אנגלית: Daimler Ferret) מתוצרת בריטניה. עם יציאתן של שיריוניות אלה מן השירות החליט הצבא הצרפתי להזמין את השיריוניות הבאות מיצרן צרפתי, וחברת פאנהארד נבחרה למשימה. בסך הכל נבנו מאז כ-4,000 שיריוניות AML בגרסאות שונות, שיוצאו ליותר מ-30 מדינות. כ-1,600 שיריוניות יוצרו ברישיון בדרום אפריקה, בשם אֵלנד 60 או 90.
בנוסף לדגמי השיריוניות פותח גם נגמ"ש המבוסס על השיריונית, שכינויו פאנהארד M3. מערכות ההפעלה של דגם M3 ודגמי AML כמעט זהות, וכך ניתן להפעיל את הרכבים השונים תוך חיסכון רב בעלויות ההפעלה.
לשיריוניות AML מתלה קפיצי ובלמי תוף. לשיריונית אין היגוי או בלמים הידראוליים, ורק שני הגלגלים הקדמיים הם בעלי יכולת היגוי. הצמיגים הם בעלי פנימית ממולאת בחנקן, המאפשרת המשך נסיעה גם במקרה של תקר. מנוע השיריונית הוא מנוע בנזין, אם כי השיריוניות של צבא אירלנד שודרגו למנועי דיזל.
תת דגמים.
לAML כמה תת-דגמים, אך לכולם אותה תצורה: נהג היושב בתובת השיריונית, וצריח ובו שני אנשי צוות. בכל צד של השיריונית יש דלת, והמנוע נמצא מאחור.
שירות מבצעי.
לפחות 52 שיריוניות AML 90 סופקו לצבא לבנון בין השנים 1970–1972. שיריוניות אלו היו בשימוש נרחב במהלך מלחמת האזרחים בלבנון.
במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982 הפעיל צבא ארגנטינה 12 שיריוניות AML 90 של אסקדרון הסיור ה-181 של חיל הפרשים המשוריין, ומספר לא ידוע של שיריוניות דומות של האסקדרון ה-10. השיריוניות הופעלו ליד פורט סטנלי, והשתתפו בקרב היחיד בין רכבים קרביים משוריינים (רק"ם) במהלך המלחמה, מול רק"ם סיור קל של הצבא הבריטי מדגמי FV101 סקורפיון וFV101 סימיטר מתוצרת בריטניה.
צבא אל סלוודור עשה שימוש בשיריוניות AML 90 נגד מורדים קומוניסטים בשנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20.
שירות בצה"ל.
בשנת 1966 רכשה ישראל 20 שיריוניות מדגם AML 90. השיריוניות נועדו להיות חלק מחטיבה 35, חטיבת הצנחנים הסדירה; המטרה הייתה לחזק את יכולת הנ"ט של הצנחנים, על ידי ציודים ברק"ם שניתן להטיסו בקלות לאתר הצניחה שלהם. על פי המידע שנמסר על ידי יצרנית השיריונית ניתן להטיס AML 90 במסוק סופר פרלון ("צרעה"), שהיה אז בשירות חיל האוויר הישראלי וכך להביאו במהירות לשדה הקרב, במקביל להנחתת הצנחנים במסוקים או הצנחתם. הכלים שנרכשו אורגנו כסיירת דוכיפת, שהייתה למעשה פלוגת נ"ט שכללה גם ג'יפים נושאי תול"ר (תותחים ללא רתע). מפקד היחידה היה סרן .
לאחר שהשיריוניות הגיעו לארץ הסתבר כי הייעוד שניתן להן אינו מעשי; בניגוד לתיאור היצרנים, משקלה היה גדול יותר וניתן היה להטיסה רק כשהיא ריקה, ללא דלק, תחמושת וזיווד. עובדה זו הפכה את ההטסה הקרבית ללא מעשית. הניסיון הקרבי שהצטבר בהמשך הראה שגם יכולתן של השיריוניות להתמודד עם טנקים של האויב מוגבלת מאד.
במלחמת ששת הימים צורפה סיירת דוכיפת לחטיבת הראל, והשתתפה בקרב על ירושלים. השיריוניות סבלו אבדות כבדות בקרב מול טנקים ירדניים בתל אל פול, ומפקד היחידה נהרג בקרב.
מחלקה של שריוניות AML צורפה לסיירת חרוב, אז בפיקודו של אריה צידון ("צימל"). המחלקה פעלה ככוח החוד של הסיירת בפריצתו המהירה בכביש הצר והתלול מלטרון, דרך בית חורון ועד גבעון של היום, תוך לחימה נגד יחידות של הקומנדו המצרי והצבא הירדני. שריוניות ה-AML פעלו ביעילות רבה, הודות לכושר התמרון ועוצמת האש שלהן.
לאחר המלחמה הוחזרה היחידה לחטיבת הצנחנים. מפקדה החדש היה סרן אמנון ליפקין-שחק, לימים הרמטכ"ל ה-15. היחידה השתתפה עם שאר חטיבת הצנחנים במבצעי מלחמת ההתשה. במבצע תופת, הפשיטה על כראמה, בו היו השיריוניות חלק מניסיונות חילוץ הכוחות הישראליים שנלכדו בשטח הירדני. גם בפעולה זו סבלו השיריוניות מאבדות, ולאחר מכן הוחלט להוציאן משירות.
Stand by Me
הנץ והיונה
הנץ והיונה (באנגלית: Hawk and Dove) הן דמויות בדיוניות של גיבורי-על המופיעות בחוברות הקומיקס ביקום DC של DC קומיקס. הצמד הופיע לראשונה בחוברת "Showcase #75" מיוני 1968 ונוצר על ידי הכותב סטיב דיטקו והמאייר סטיב סקיטס.
עד כה היו לצמד ארבעה גלגולים: האחים האנק הול ודונלד הול, האנק הול ודון גריינג'ר (המזוהים ביותר עם הדמויות), סאשה מארטנס וויילי וולברמן, והאחיות דון גריינג'ר והולי גריינג'ר. כל שם שניתן לדמות מתאר את גישתו ללחימה בפשע - הנץ מייצג אגרסיביות, בעוד היונה מייצגת פציפיזם, והשניים לחמו זה לצד זה למרות דעותיהם המנוגדות. הצמד קיבל את כוחותיו מקול מסתורי, שהתברר בהמשך כאדוני הכאוס והסדר.
Cloak and Dagger
Cloak and Dagger (בתרגום חופשי לעברית: גלימה ופגיון) הן דמויות בדיוניות המופיעות בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמויותיהן הופיעו לראשונה בחוברת "Peter Parker, The Spectacular Spider-Man #64" ממרץ 1982, ונוצרו על ידי הכותב ביל מנטלו והמאייר אד האריגן.
Cloak and Dagger הם האלטר אגו של טיירון "טיי" ג'ונסון וטנדי בואן. השניים נפגשו כאשר היו בני נוער ונמלטו מביתם. בעודם חיים ברחוב הם נתפסו על ידי מדען שעשה ניסויים בסמים מיוחדים על בני נוער ללא בית. כתוצאה מהסמים שהם קיבלו הם פיתחו כוחות על. Cloak הוא בעל היכולת להתחבר לממד האופל, כמו גם יכולת טלפורטציה ושינוי מצב צבירה. ל-Dagger יש אפשרות ליצור "פגיונות" מאור אשר מרוקנים את אנרגיית החיים מאנשים, ובמקביל גם לרפא אנשים מהתמכרויות שונות.
במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות להריץ סדרה מיוחדת של הצמד, אולם עקב היקף מכירות נמוך לא התאפשר הדבר. הצמד הופיע בהופעות אורח בסדרות נוספות של מארוול, בהם Runaways. Cloak הופיע לבדו בקשת הסיפור "בית אם" כחבר תנועת מחתרת תת-קרקעית. במהלך מלחמת האזרחים שניהם היו מהראשונים שהצטרפו אל קפטן אמריקה במחתרת נגד רישום גיבורי על. הצמד הופיע באירוע הקרוס-אובר "" בין קבוצת האקס-מן לקבוצת האוונג'רס האפלים וכן היה חבר בקבוצת אקס-מן האפלים של נורמן אוסבורן. לאחר מכן הם גרו זמן מה על האי אוטופיה כחלק מהאקס-מן, אך עזבו לאחר שבדיקות מקיפות הוכיחו שהם למעשה אינם מוטנטים כפי שנטען בעבר.
סדרת לייב אקשן, המתרחשת ביקום הקולנועי של מארוול ומבוססת על הדמויות, עלתה לשידור ברשת Freeform במהלך שנת 2018. את דמויותיהם של Cloak and Dagger מגלמים השחקנים אודרי ג'וזף ואוליביה הולט, בהתאמה.
ביוגרפיה בדיונית.
פגישה, קבלת כוחות-העל.
טיירון "טיי" ג'ונסון וטנדי בואן נפגשו בניו יורק לאחר שברחו מביתם. טיירון היה יליד בוסטון בעל בעיית גמגום, וברח כשלא הצליח להציל את חברו מדריסה בגלל גמגומו. טנדי בואן נולדה באוהיו לאם דוגמנית עשירה, וברחה מביתה היות שאמה הייתה עסוקה מדי בקריירה שלה ובחייה החברתיים. כאשר ארנקה של טנדי נגנב, טיירון החזיר לה אותו והם פתחו מערכת יחסים רומנטית. כאשר טנדי הנאיבית הסכימה להצעתם של אנשים מסתוריים למקלט, טיירון הזהיר הלך להגן עליה. הם נלקחו לכימאי הפושע סימון מרשל, שפיתח הרואין סינתטי עבור משפחת הפשע מאגיה של סילברמיין, וזאת כדי שישמשו כנבדקים. טיי וטנדי שרדו את הניסוי וברחו, וגילו כי פתחו כוחות על - טיי נהפך לדמות חשוכה ולקה ברעב מוזר, שהוקל בנוכחותה של טנדי, שנעשתה זוהרת. הם גילו כי טיי מסוגל לבצע טלפורטציה, לשנות את מצב צבירת גופו ולהתחבר לממד כוח האופל, וכי טנדי מסוגלת ליצור פגיונות אור, שמלבד כוחם המזיק מסוגלים לרפא ולטהר אנשים מהתמכרויות. טיי החל ללבוש גלימה כדי להסתיר את עצמו, והם החלו להילחם בפושעים כ-Cloak and Dagger.