וולך הרבתה לעסוק ביצירתה, שעד לתחילת שנות השמונים, באהבה ומיניות, שפיות ושיגעון, כחוויות יסוד בחיים האנושיים, תוך שהיא עושה שימוש במרכיבים ביוגרפיים; היא תיארה את עוצמתם והשפעתם על נפשה וגם עירערה על גבולות התקפות של מושגים ותפיסות שלהם בתרבות המקומית והכללית. ב"מופע", הנושאים הללו מבוטאים בבשלות מעמיקה, אבל במקום שלהם כבר משני במידה רבה ביחס לשאלות הקיום האנושיות כשלעצמן; נושא המוות הוא נושא מרכזי, ובו דנה המשוררת אולי במעט פחות חרדה כבשנות השישים, בכובד ראש שלו ואפילו בהומור; כך למשל בשירה "האדם שגילה את המוות", אשר הובאה בצורת פסקאות גדולות (כפי שמקובל בדרך כלל בפרוזה).
כמו ביצירתה בכללה, גם בקובץ זה המשוררת מערבת בשפה הפואטית ניסוח גבוה המצטט מהספרות העברית לדורתיה, יחד עם אמירות שנלקחו "מן הדיבור" הישראלי ואיתן תצורות שפה חדשות שיצרה היא. כך למשל בשיר "התחלנו להביא דוגמאות מהחיים", היא אוספת קלישאות לכאורה של אמירות אוהבים, אבל, בשונה מחלק מיצירותיה מן העשורים הראשונים, מבלי להצליף או להביא לאיפוס את הכוונה הפנימית של דבריהם; ועם אירוניה דקה והיגדים סותרים - סגנונה הקבוע, אווירה של פיוס ונועם שורה על המלל השירי:
ריצ'ארד איסאי
צניניתיים
צְנִינִיתִיִּים (שם מדעי: "Carangidae") היא משפחת דגי-ים טורפים, מסדרת הדקראים, ובה מעל 30 סוגים המכילים מעל 150 מינים שונים. רוב מיני הדגים במשפחה זו הם שחיינים מהירים הצדים את טרפם במים מעל שוניות ובמים הפתוחים; חלקם תר אחר מזונו בקרקעית הים.
תפוצתם באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי, ובימים המחוברים אליהם כגון הים התיכון. המין הגדול ביותר במשפחה הוא הסריול אטלנטי (אינטיאס) הגדל לאורך של עד 2 מטר. רוב הדגים במשפחה זו מגיעים לגודל מקסימלי של 25-100 ס"מ. למשפחה הזו ערך מסחרי חשוב.
לסוגים רבים יחסית יש תיעוד נרחב ממאובנים, במיוחד לסוגים צנינית וסריול, הנמשך עד תקופת הפלאוגן המאוחרת. ישנם כמה סוגים שנכחדו.
סוגים.
להלן רשימה של 30 סוגי הצניניתיים הקיימים במשפחה:
צניניות בחופי ישראל.
בחופי ישראל נמצאות הצניניות הבאות:
רובוטריק
ערוץ [טלגרם] ישראלי המכיל עשרות [רובוטים] שימושיים. הערוץ והקבוצה המשויכת לו הוקמו [במאי|מאי] [2018] ומונים אלפי משתמשים. במהלך היום הקבוצה מתפקדת כקבוצת בקשות, ובערוץ מתפרסמים מפעם לפעם רובוטים חדשים. צוות הקבוצה מורכב [ממתכנתים|מתכנת] אשר בונים בעצמם רובוטים.
Illustrator
Adobe Illustrator
אילוסטרייטור
ענתי
הבחירות הכלליות בבריטניה 1945
הבחירות הכלליות בבריטניה ב-1945 נערכו ב-5 ביולי 1945, חודשיים לאחר כניעת גרמניה הנאצית, ותוצאותיהן הוכרזו ב-26 ביולי. היו אלו הבחירות הראשונות שנערכו בבריטניה מאז 1935, לאחר דחיית הבחירות עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה. בבחירות אלו נחלה מפלגת הלייבור בהנהגתו של קלמנט אטלי ניצחון סוחף על פני המפלגה השמרנית השלטת, שבראשה עמד ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל. גודל ניצחונו של הלייבור היה לאחת ההפתעות הגדולות בהיסטוריה הפוליטית של בריטניה.
הבחירות, שבהן זכה הלייבור ברוב של חבריו בפרלמנט, סללו את הדרך להקמת ממשלת לייבור בראשות אטלי, הראשונה שנשענה על רוב שכזה, והעניקו לה מנדט לביצוע רפורמות נרחבות.
הדרך לבחירות.
ב-10 במאי 1940 החליף וינסטון צ'רצ'יל את נוויל צ'מברלין כראש הממשלה והקים ממשלת אחדות לאומית. הוא כלל בה שבעה שרים מטעם הלייבור ובראשם קלמנט אטלי. הלייבור נותר חבר בממשלת האחדות עד לניצחון על גרמניה.
לאחר תבוסת גרמניה במאי 1945 עמד צ'רצ'יל תחת לחץ של חברי מפלגתו לקיים בחירות מהירות, על מנת לנצל את האווירה הציבורית החיובית עקב הניצחון במלחמה ואת תדמיתו כמנהיג המלחמה. גם רבים בלייבור חשו שיש לקיים בחירות. צ'רצ'יל ואטלי דווקא רצו לקיים את ממשלת האחדות הלאומית עד להבסת יפן, שהעריכו שתתרחש בתוך 18 חודשים. צ'רצ'יל פנה ישירות אל אטלי ודרש ממנו להסכים להמשך כהונת הממשלה עד לניצחון על יפן, שאם לא כן הוא יפזר את הפרלמנט ויקרא לבחירות בתוך מספר שבועות. אטלי הביא את הצעת צ'רצ'יל אל הוועד הפועל של הלייבור, כשהוא מבקש לקבלה, אך הוועד הפועל דחה את ההצעה ברוב גדול, במחשבה שבבחירות חדשות יוכל הלייבור להגדיל את כוחו בפרלמנט. ב-23 במאי התפטר צ'רצ'יל, ובאותו יום הורה לו המלך ג'ורג' השישי להקים ממשלת מעבר עד לבחירות. אטלי לא הוזמן להיות חלק ממנה.
תוצאות הבחירות גרמו להלם במפלגה השמרנית ובפרט לצ'רצ'יל (שהשתתף בעת פרסום התוצאות בועידת פוטסדאם ונאלץ לפנות את מקומו בה לאטלי), לאור מעמדו הנערץ כמנהיג המלחמה, שרבים סברו כי יביא לו את הניצחון בבחירות.
תוצאות הבחירות.
אלו היו תוצאות הבחירות לפי קולות וחלוקת 640 מושבי הפרלמנט (בסוגריים מצוינים ההבדלים לעומת הבחירות ב-1935):
הלייבור:
המפלגה השמרנית:
המפלגה הליברלית:
מועמדים ממפלגות אחרות ועצמאיים:
עקב שיטת הבחירות הרובית בבריטניה (בחירה לפי מחוזות בחירה, המנצח ברוב כלשהו על פני יריביו זוכה במושב) התקיים פער ניכר בין מספר הקולות שניתנו למועמדי המפלגות השונות לבין מספר המושבים שבהן זכו. כך, מועמדי הלייבור זכו ב-49.7 אחוזים מהקולות וב-61.4 מהמושבים בפרלמנט, ומועמדי המפלגה הליברלית זכו ב-9 אחוזים מהקולות וב-1.9 אחוזים מהמושבים בפרלמנט. מועמדי המפלגה השמרנית זכו ב-36.2 אחוזים מהקולות וב-30.8 אחוזים מהמושבים.
בין האישים הבולטים שנבחרו לראשונה לפרלמנט בבחירות אלו היו ראשי הממשלה לעתיד הרולד וילסון וג'יימס קלהאן, וכן יו גייטסקל, מייקל פוט וריצ'רד קרוסמן.
גורמים לניצחון הלייבור.
הבחירות שיקפו את דעת מרבית המצביעים כי הלייבור ייטיב לשקם את המדינה לאחר המלחמה מאשר השמרנים ובמיוחד שינקוט בשינויים כלכליים וחברתיים מקיפים שנתפסו כחיוניים לאחר המלחמה. תעמולת הלייבור מיצבה אותו כמפלגה היכולה להוביל את בריטניה אל הבנייה מחדש שלאחר המלחמה. מצעה כלל את אימוץ מלוא דו"ח בוורידג' מ-1942, שכלל המלצה להקמת מדינת רווחה מקיפה לרבות רפורמה בדיור ובשירותי הבריאות וזכה לפופולריות רבה בציבור. המפלגה הציעה מדיניות רווחה מקיפה ומגובשת ושיקפה בכך את הקונצנזוס בדבר הצורך בה. ללייבור הייתה גם הזדמנות להפגין במהלך המלחמה את יכולת הממשל של אנשיו ששירתו במסגרת ממשלת האחדות שהקים צ'רצ'יל.
בעשורים שלפני המלחמה שלטה בבריטניה המפלגה השמרנית (למעט שתי כהונות קצרות של ממשלות לייבור, ב-1924 וב-1929-1931) ועל כן נתפסו השמרנים על ידי הציבור כאחראים לתחלואי ומשגי התקופה, ובכללם האינפלציה והאבטלה שבעקבות השפל הגדול. בוחרים רבים חשו שהוחמץ השלום שלאחר הניצחון במלחמת העולם הראשונה, והלייבור טען כי יביא את תקופת השלום שלאחר המלחמה העולמית השנייה. אפשר שבשל כך זכה הלייבור לתמיכה רחבה במיוחד בקרב אנשי הכוחות המזוינים הבריטים, שאנשיהם חששו מפני אבטלה ומחסור בדיור שבהם נתקלו החיילים המשוחררים ב-1918.
תעמולת השמרנים התרכזה סביב אישיותו של צ'רצ'יל, אך גם בוחרים שהעריצו את מנהיגותו של צ'רצ'יל בעת המלחמה חשו אי שביעות רצון כלפי הישגי מדיניות הפנים והחוץ של השמרנים בשלהי שנות השלושים (ובכללה מדיניות הפיוס כלפי היטלר שנקט קודמו של צ'רצ'יל, צ'מברלין). התנגדותו של צ'רצ'יל לסוציאליזם הביאה להתבטאויות מצדו כנגד השינויים הכלכליים שנתפסו כנחוצים והכרחיים לבנייתה של בריטניה לאחר המלחמה. השמרנים קיבלו רבים מעקרונות דו"ח בוורידג', אך טענו שיד המדינה לא תהיה משגת ליישם אותם, ובכך פנו נגד דעת הקהל. השמרנים וצ'רצ'יל ניהלו מסע בחירות חלש, שכלל אמירה אומללה מפי צ'רצ'יל כי למימוש תוכניותיה תידרש ממשלת אטלי להפעלת גוף דמוי-גסטפו.
ג'ון ווטסון פוסטר
עכברים
עַכְבָּרִים (שם מדעי: Muroidea) היא העל-משפחה הגדולה בסדרת המכרסמים, ובמחלקת היונקים בכלל. בעל-משפחה זאת קיימים 6 משפחות, הכוללות כ-280 סוגים, וכ-1,760 מינים.
מאפיינים.
בית גידולם של העכברים, מתפרס על פני כל יבשות העולם למעט אנטארקטיקה. פרטי על-משפחת העכברים הם יונקים בינוניים, שגודלם נע מגודל עכברון הקמה ועד גודל חולדת הענן.
הם מתאפיינים בכך שברגליהם האחוריות 5 אצבעות, בעוד שבקדמיות 4 אצבעות בלבד. העכברים חסרי מלתעות, ושיניהם הטוחנות גדלות מאחור לכיוון קדמת הפה, כאשר הטוחנת הראשונה היא הגדולה מבין השלוש.
העכברים מתחבאים בחורים באדמה, ובסדקי סלעים, כמו כן במחילות שבחורבות, בתים נטושים ובמבנים המשמשים לגידול חיות משק. במקום מחבואם הם גם מגדלים את ולדותיהם.
המכשפה
המכשפה (ביידיש: די כישוף-מאכערין, די צויבערין, קאלדוניא) הוא מחזה מוזיקלי שנכתב והועלה ב-1877 או 1878 על ידי אברהם גולדפדן.
תקציר העלילה.
מירלה (מירעלע) היא נערה יתומה בת 17 שחיה עם אביה העשיר ואמה החורגת בתיה. המחזה מתחיל ביום הולדתה ה-17 והחגיגה הגדולה שנערכת לה על ידי משפחתה. בחגיגה נוכחות כמעט כל הדמויות המשתתפות במחזה: אברמצֶה, אביה של מירלה; מרקוס, הארוס שלה; בתיה, אמה החורגת; הוצמאך (האָצמאַך), הרוכל העני וטוב הלב; חסרה רק המכשפה, שמופיעה מאוחר יותר.