מבדיקות די.אן.איי שבוצעו, נמצא שבחלק מעשרת הקורבנות מדובר למעשה באותם קורבנות שנמצאו בין השנים 1996-2003 במחוזות ובמקומות אחרים. כמו כן, נמצא עוד כי גילברט אינה ביניהם, אולם, היעלמותה הובילה לגילוי פעילותו של רוצח סדרתי באזור ובעצם היוותה את יריית הפתיחה של חקירה משטרתית נרחבת וניסיונות לאיתור ולכידת הרוצח.
בדצמבר 2011 – תשעה-עשר חודשים לאחר שנעלמה – התגלו שרידי גופתה של גילברט בתוך ביצה כמה מאות מטרים מהמקום בו נראתה בפעם האחרונה. בדיקת הגופה מטעם המשטרה קבעה כי מתה מטביעה לאחר שנפלה בטעות אל מי הביצה. מנגד, משפחתה של גילברט טענה ששיחת הטלפון למוקד החירום, העדויות מליל היעלמותה והעובדה כי גופות נוספות של נערות ליווי אותרו באזור מצביעים בבירור על רצח. בנוסף, שכרה משפחתה של גילברט פתולוג מטעמה שבחן את הגופה וטען שמצא ראיות לכך שגילברט נרצחה בחניקה. נסיבות מותה עדיין נחקרות ומוגדרות כמוות בנסיבות שאינן חד-משמעיות.
בין 1982 ל-2013 אותרו באזור חמש גופות נוספות, אך בשל הבדלים בטכניקת הרצח והבדלי ראיות מעשרת הקורבנות שנמצאו ב-2010 וב-2011, לא ברור אם מדובר באותו רוצח.
רשימת הקורבנות.
עשרת קורבנות חוף גילגו וחוף אוק.
מיוחסים על ידי המשטרה לפעילותו של רוצח אחד:
חשודים אפשריים.
חלק מהאנשים הרשומים מטה מעולם לא הוגדרו באופן רשמי כחשודים על ידי המשטרה, וחלק נוקו מהחשדות מחוסר ראיות. השמות הועלו על ידי גורמים לא רשמיים שהיו מעורבים בפרשה באופן ישיר או באופן עקיף.
לצד הנחת המשטרה כי רוצח אחד נמצא במרכז הפרשה, קיימות סברות שונות כי על הרציחות אחראים מספר רוצחים ללא קשר ביניהם, או אף קבוצה של אנשים אשר נהגו לקיים מסיבות סקס ושיתפו ביניהם פעולה ברציחות.
מדיה ותקשורת.
בעקבות ההד התקשורתי הרב שהתעורר, הטרגדיה של הקורבנות ומשפחותיהם, הערפל סביב זהות הרוצח, מניעיו והעובדה שפעל זמן רב ללא מפריע, משך העניין את תשומת ליבם של אנשי תקשורת, עיתונאים חוקרים ובלוגרים, ונוצרו סרטי קולנוע וטלוויזיה, סרטים דוקומנטריים וסרטוני וידאו אשר בעזרת הראיות הקיימות, ניסו לספק מספר תשובות לסימני השאלה הרבים האופפים את הפרשה. שניים מהבולטים שבהם הוא הסרט 'נערות אבודות' (Lost Girls) שעלה לשרות הסטרימינג של נטפליקס בשנת 2020, והסרט הדוקומנטרי של צמד העיתונאים החוקרים בילי ג'נסן ואלכסיס לינקלטר 'Unraveled: The Long Island Serial Killer' משנת 2021, שעלה בתחילה כפודקאסט בן 9 פרקים בשנת 2020.
בלדה לעוזב קיבוץ
בלדה לעוזב קיבוץ, המוכר גם לפי תחילת הפזמון שלו: הוא עוד ישוב, הוא שיר עברי שכתב יעקב רוטבליט ב-1970 והלחין שמוליק קראוס, ואשר מתאר את הכמיהה של חברי קיבוץ לחזרתו של בן הקיבוץ שעזב אותם. השיר נכתב במקור ללהקת כיף התקווה הטובה. במהלך השנים נוצרו לשיר גם כמה גרסאות כיסוי, בהן בין היתר בביצוע של שמוליק קראוס ושל חמי רודנר.
להקת "כיף התקווה הטובה".
כאמור השיר נכתב על ידיי יעקב (יענקל'ה) רוטבליט והולחן על ידיי שמוליק קראוס. את השיר ביצעו בביצוע המקורי להקת כיף התקווה הטובה, כאשר הסולנים ששרו הם: ג'וזי כץ ואלי מגן בליווי קולות ונגינה של חבריי הלהקה. השיר הוקלט בשנת 1970 ונכלל באלבום המוזיקלי של הלהקה.
רקע.
הפזמון נכתב על רקע תחילת תהליך של עזיבת בני הקיבוץ, שהלך והתגבר במשך השנים. שנבע מהרצון של צעירים בני הקיבוץ לחפש לעצמם חיים חדשים, המשוחררים מהמגבלות שהכתיבה האידאולוגיה הקיבוצית, כמו החוסר ברכוש פרטי. עזיבת הקיבוץ נתפסה ככישלון חינוכי והפניית גב לערכים שהקיבוץ הושתת עליהם. על תהליך העזיבה הזה כתב רוטבליט את שירו, ונוצרו באותה תקופה סדרות כמו "חדווה ושלומיק".
ישנן כמה טענות שהשיר נכתב על יעקב אגמון שעזב בצעירותו את קיבוץ הראל.
תוכן השיר.
הבית הראשון מתאר בן קיבוץ אשר עזב אותו לפני כמה שנים. "עם מזוודה אחת ובלוריתו המתנפנפת" המעידה שעזב אותה עם מעט רכוש ובגיל צעיר. אשר בני הקיבוץ מלגלגים עליו, ושבסוף יחזור "על ארבע אל הרפת". הוא מתגורר בעיר אצל קרובת משפחה וחי בהקפה. כלומר, מראה על כך שבדומה לחברי קיבוץ אחרים שלא היה להם חשבון בנק, הוא לא ידע איך מתנהלים עם כסף. כאשר גם שהגיע לביקורים בקיבוץ, הגיע בשביל לבקר את הוריו, ולא בשביל לבקר את החברים, כאשר היה מתחמק כדי שלא יזהו אותו חברי הקיבוץ. במהלך הדיבורים הוא לא היה מדבר הרבה, ובסופם לקח מהקיבוץ כמות גדולה של תפוחי עץ "רק בשביל הדרך". עם התבגרותו של חבר הקיבוץ, אף על פי שהמשיך להחזיק בהשקפות עולם סוציאליסטיות, הוא חי חיים בורגניים, הכוללים וילה בהרצליה פיתוח, מכונית מפוארת, ונישואים לשחקנית. בסוף השיר מתואר שאף על פי שנטש את חיי הקיבוץ, כאשר מגיעים אליו לביתו חברים מהקיבוץ, הוא מרבה לתאר את חייו בקיבוץ, אף על פי שעזב אותו בצעירותו.
בעיתונות.
בכותרות בעיתונות משתמשים בביטוי "בלדה לעוזב קיבוץ" כדי לתאר אנשים שהיו בקיבוץ ועזבו אותו.
מרד אילינדן–פרובראז'ני
Fugaku
דיומיד הגדול
דיומיד הגדול, ראטמנוב, אי המחר או ימאקליק (; ; ) הוא האי הגדול מבין שני איי דיומיד והוא נמצא ממערב לקו התאריך הבינלאומי, בשטח המחוז האוטונומי צ'וקוטקה שברוסיה. אי זה אינו מיושב, והיישוב הקרוב אליו ביותר הוא העיירה דיומיד שנמצאת באי דיומיד הקטן, אלסקה, ארצות הברית - כ-4 קילומטרים משם ו-21 שעות לאחור.
גאוגרפיה.
דיומיד הגדול ממוקם כ-45 קילומטרים מדרום מזרח לכף דז'נב, חצי האי הצ'וקצ'י, הנקודה המזרחית ביותר ביבשת אסיה. הקואורדינטות של דיומיד הגדול הן 169.056 מערב ו-65.7811 צפון. לאי דיומיד הגדול שטח של כ-29 קילומטרים רבועים. קו התאריך הבינלאומי נמצא כ-1.3 קילומטרים מזרחה מהאי. הנקודה הגבוהה ביותר באי גובהה 477 מטרים.
קיים באי מנחת מסוקים.
היסטוריה.
האיים יושבו במקור על ידי הקבוצה האתנית של האינופיאק. האירופאי הראשון להגיע לאי היה סמיון דז'נב בשנת 1648, והוא התגלה מחדש על ידי ויטוס ברינג ב-1728. איי דיומיד נקראים על שם הקדוש הנוצרי דיומיד מטרסוס, מכיוון שהיום בו התגלה על ידי המגלה הדני ויטוס ברינג, 27 באוגוסט 1728 על פי הלוח הגרגוריאני, הוא היום בו הכנסייה הרוסית האורתודוקסית מציינת את זכרו של קדוש זה.
הגבול שבין ארצות הברית לרוסיה צויר בשנת 1867 במהלך רכישת אלסקה והוא נמצא בין דיומיד הקטן לדיומיד הגדול.
ב-13 ביוני 1970 התרסק מסוק סובייטי באי, את שרידיו היה ניתן למצוא באי למשך זמן רב.
באוגוסט 1987 שחתה השחיינית לין קוקס מהאי דיומיד הקטן לדיומיד הגדול, בטמפרטורה של 3.3 מעלות צלזיוס בלבד. כשהגיעה קוקס לדיומיד הגדול עם טמפרטורת גוף של 34.4 מעלות בלבד, עזרו לה הסובייטים להתחמם חזרה. קוקס נתברכה על ידי מיכאיל גורבצ'וב ועל ידי רונלד רייגן על האקט הסימבולי של משחה זה. בהמשך אותה שנה, כשמיכאיל גורבצ'וב ונשיא ארצות הברית חתמו על הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני, אמר גורבצ'וב: "בקיץ שעבר לקח לאמריקאית אמיצה בשם לין קוקס שעתיים בלבד לחצות בין שתי המדינות. ראינו בטלוויזיה כמה אמיתי וידידותי היה המפגש בין העם שלנו והאמריקאיים כשהיא הגיעה לחוף הסובייטי. האומץ שלה הראה כמה קרובים אנחנו".
אקלים.
האקלים באי הוא אקלים טונדרה, ET על פי שיטת קפן לסיווג אקלים. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 13 מעלות צלזיוס מתחת לאפס עם כ-250 מילימטרים בממוצע של משקעים ו-76 סנטימטרים בממוצע של שלג. במהלך חודשי הקיץ בדרך כלל מזג האוויר ערפילי ומעונן. האי סובל מרוחות רבות וחזקות במהלך החורף. מיצר ברינג קפוא בין אמצע דצמבר לאמצע יוני.
בעלי חיים.
כאחד עשר מינים של ציפורים כגון תוכי ים פסיפי, אוריה חייכנית וקוליבריים אמיתיים שונים נצפו באזור בשנת 1976. חלק מהמינים נחשבו לחיים מחוץ לתחום התפוצה שלהם.
Power Is Power
Power Is Power הוא סינגל של הזמרת האמריקאית סיזה, בהשתתפות הזמר הקנדי דה ויקנד והראפר האמריקאי טראוויס סקוט. השיר יצא לאור ב-18 באפריל 2019, כסינגל מתוך הפסקול של סדרת הטלוויזיה משחקי הכס, "For the Throne".
רקע והוצאה.
לאחר צאתו של שיתוף הפעולה "Wake Up" של טראוויס סקוט בהשתתפות דה ויקנד, כסינגל הרביעי מתוך האלבום "Astroworld", ב-26 במרץ 2019, בתחילת אפריל של אותה השנה החלו שמועות בדבר האפשרות של רצועה בהשראת משחקי הכס של סיזה, דה ויקנד וטראוויס סקוט. מעורבותם של האמנים בפסקול משחקי הכס אושרה לאחר מכן ב-8 באפריל, באמצעות הודעה על הפסקול של קולומביה רקורדס. לאחר צאתם של הסינגלים "Kingdom of One" של מארן מוריס ו-"Nightshade" של הלומינירז ב-12 באפריל, שיתפה סיזה את עטיפת הסינגל ותאריך צאתו בפרופיל האינסטגרם שלה ב-16 באפריל.
מילים.
שם השיר הוא שורה שהמדוברת על ידי הדמות סרסיי לאניסטר ממשחקי הכס, אולם השיר סובב סביב הדמות ג'ון סנואו. הכותבים פירשו את המילים כמבשרים על הדמות שזכתה בסיום המופע.
וידאו קליפ.
צילומי הקליפ החלו ב-20 באפריל 2019. הקליפ כולל נושא של ימי הביניים, המזכיר את סדרת משחקי הכס. הקליפ בוים על ידי אנתוני מנדלר ופורסם ב-5 במאי 2019.
בייגומה
בייגומה (ביפנית ベーゴマ) הוא צעצוע מסורתי ביפן. לרוב קוטרם של סביבוני הבייגומה הוא 3 ס"מ לערך, הם עשויים ממתכת, ועל ראשיהם כתובה אות קנג'י. מקורם של הסביבונים האלו הוא ככל הנראה מסין, והם הובאו ליפן ואומצו בה כבר בתקופת שוגונות קאמאקורה, וצברו פופולריות במיוחד בתקופת אדו.
בדומה לפורפרות, לצורך סיבוב סביבון הבייגומה היה נדרש ללפף חוט סביבו, ולרוב הילדים היו מתחרים ביניהם בתחרויות בהן המנצח הוא מי שהסביבון שלו הסתובב הכי הרבה זמן, או מי שהעיף כמה שיותר סביבונים מתחרים.