עיר תת-קרקעית היא מערכת של מנהרות תת-קרקעיות המחברת בניינים, בדרך-כלל במרכזי הערים. בניינים אלה עשויים לכלול מבני משרדים, מרכזים מסחריים, תחנות רכבת ורכבת תחתית ומרכזי בידור שונים. בדרך-כלל, תהיה עיר תת-קרקעית נגישה באמצעות המרחב הציבורי בכל אחד מהמבנים המחוברים אליה, ולעיתים יהיו לה גם כניסות ייעודיות נפרדות.
ערים תת-קרקעיות זוכות לחשיבות מיוחדת בערים המאופיינות באקלים קר, בכך שהן מאפשרות את המשך פעילות מרכזי הערים במשך השנה כולה, ללא קשר למזג האוויר השורר בחוץ.
הערים התת-קרקעיות פועלות בעקרון הדומה למעברי-העל (skyway) המחברים בין בניינים מעל-פני השטח ובדומה למעברים מקורים במפלס הרחוב, אך הן רחבות ומסועפות יותר.
ערים תת-קרקעיות הוקמו גם לאורך ההיסטוריה, לצורך מטרות שונות. בקפדוקיה שבטורקיה הוקמו ערים תת-קרקעיות רבות, ושתיים מהן, דרינקויו וקאימאקלה, זכו לפרסום מיוחד. שתי הערים שוכנות במרחק 9 קילומטרים זו מזו ומחוברות במחילה. הראשונה כוללת 8 קומות מתחת לאדמה, ושימשה למסתור כבר בתקופה החתית ובמאה ה-19 הסתתר בה צבאו של מוחמד עלי. הערים כוללות חדרי מגורים רבים, כיתות לימוד ושירותים שונים, כגון יקב. עד היום לא ברור כיצד הוארו הערים וכיצד פעלה מערכת האוורור.
דוגמה נוספת לעיר תת-קרקעית הוקמה בסמוך לעיר בון בגרמניה. העיר, שבנייתה הסתיימה ב-1972, בתקופת המלחמה הקרה, נבנתה במטרה לספק מקלט לכ-3,000 מבכירי הממשל במקרה של מתקפה גרעינית. העיר מחולקת למספר מתחמים - אזור מגורים, מרכז לטיפולים רפואיים ועוד, ואף כוללת אולפן טלוויזיה ומספרה.
דוגמאות לערים תת-קרקעיות ברחבי העולם.
באוסטרליה:
בקנדה:
בפינלנד:
ביפן:
בארצות הברית:
מרחב התפר
מרחב התפר הוא כינוי לתוכנית הגנה ביטחונית שמתבססת על נוכחות צבאית והקמת מכשולים באזור קו התפר. אזור קו התפר הוא האזור שליד הקו הירוק, ירושלים ושכונותיה וגושי ההתיישבות הקרובים אליו.
תוכנית "מרחב התפר" נועדה להקטין את יכולת החדירה של מפגעים משטח הרשות הפלסטינית לשטח ישראל שמספרם עלה מאז פריצת האינתיפאדה השנייה בספטמבר 2000. עקב העצמת תופעה של מחבלים מתאבדים. מפגעים אלו נכללים בתוך קבוצה רחבה וגדולה של שוהים בלתי חוקיים (שב"חים) המונה עשרות אלפי פלסטינים שעוברים מתוך שטחי הרשות הפלסטינית לשטחי ישראל באופן בלתי חוקי לצורכי פרנסה, מדי יום ביומו.
תוכנית "מרחב התפר" כוללת מספר אלמנטים ביטחוניים:
תומכים ומתנגדים.
התומכים בגדר ההפרדה טוענים שעד כה זכתה התוכנית להצלחה רבה והצילה חיי אדם, למרות הביקורת הבינלאומית הרבה כלפיה, והשיגה את רוב מטרותיה. הם מציגים סטטיסטיקות המאששות לדידם את יעילות הגדר: טענתם היא שמספר הפיגועים ירד היכן שהקימו את הגדר.
המתנגדים מתחלקים לשניים:
1. פעילי שמאל הרואים בגדר פגיעה בלתי מוצדקת באוכלוסייה הפלסטינית, וטוענים כי הפקעת אדמות לצורך בניית הגדר, וכן יצירת בידוד בין תושבי מרחב התפר ושאר איו"ש, אינן פעולות מוצדקות, מאחר שלדבריהם אין צורך לבנות את הגדר דווקא בשטח איו"ש, אלא צריך לבנותה על תוואי הקו הירוק.
יש מתנגדים לגדר כדוגמת קבוצת אנרכיסטים נגד גדרות היוצאים מדי פעם למקומות בהם נבנית הגדר ומשתתפים בהפגנות מחאה פלסטיניות נגדה. במהלך ההפגנות מופעלת פעמים רבות אלימות, לדוגמה: מפגינים בבלעין נהרגו מירי גז מדמיע, דוברת בצלם נפצעה מכדור גומי בכפר נבי סאלח ומן העבר השני איבד חייל את עינו באחת מזריקות האבנים. פעילי אם תרצו טענו כי פעילי השמאל מסיתים את הפלסטינים להתקומם נגד חיילי צה"ל פעילי השמאל שהשתתפו בהפגנה הכחישו וטענו כי הצבא הוא שמפעיל את האלימות.
2. הימין רואה בגדר הכנה לקראת פינוי יהודים מיהודה ושומרון ללא שהתקבלה כל החלטה כזאת. הטענות העולות מהימין הן שהגדר איננה אפקטיבית, אלא שרוב המחבלים נתפסים בעריהם עקב מידע מודיעיני, ולא בדרכם לפיגוע. בניית הגדר מחלישה לדבריהם את אחיזת צה"ל בערים הפלסטיניות, ובמקרה של נסיגה אף תפגע קשות במודיעין, כך ששכרה של ישראל יצא בהפסדה. לגבי הטענות של תפיסת מחבלים על הגדר הם טוענים שזה רק עקב הכוחות המרובים המפטרלים ליד הגדר ולא בגלל הגדר עצמה.
בלוטות חלב
כבד
כבד הוא איבר חיוני הקיים בבעלי חוליות וגם בחיות אחרות. לכבד פונקציות מרובות של חילוף חומרים הכוללות נטרול רעלים, יצירת מולקולות של חלבונים והפקה של כימיקלים הנחוצים לעיכול. הכבד חיוני להישרדות, וכיום לא ידועה דרך חלופית לפצות על העדר מוחלט של תפקודי כבד.
הכבד הוא בלוטה אמפיקרינית-הומוטיפית ומבצע אחסון גליקוגן, פירוק של תאי דם אדומים, הרכבת מולקולות של חלבוני הפלזמה, ייצור הורמונים ונטרול רעלנים. הוא נמצא מתחת לסרעפת, באזור החזה של חלל הבטן. הכבד מייצר בנוסף נוזל מרה, שהוא תרכובת אלקלינית אשר עוזרת לעיכול דרך פירוק ליפידים (שומנים). הוא גם מבצע ומסדיר מגוון של תגובות ביוכימיות בנפח גבוה, הדורשות רקמות מתמחות. לדוגמה, פירוק של מולקולות קטנות ומורכבות שרובן דרושות לקיום פונקציות חיוניות.
מונחים רפואיים הקשורים לכבד לרוב מתחילים ב"הפטו" ("Hepato") או ב"הפטי" ("Hepatic"), במקור מהמילה היוונית לכבד "הפר" ("Hēpar").
אנטומיה בסיסית.
הכבד הוא הבלוטה הגדולה ביותר בגוף האדם, הוא שוקל כ-1.5 ק"ג ומכיל 800 - 900 מ"ל דם והוא עשיר בכלי דם. צבעו הוא חום-אדמדם והוא בעל ארבע אונות שונות בגודלן ובצורתן. מיקומו של הכבד בצד הימני של חלל הבטן, מתחת לסרעפת ומעט מעל כיס המרה.
הכבד מחובר לשלוש מערכות של כלי דם:
כ-75% מהדם הנכנס אל הכבד מקורו מווריד השער, והיתר - מעורק הכבד. לחלקה התחתון של האונה הימנית צמוד כיס המרה המאכלס בתוכו את נוזל המרה אותו מפריש הכבד.
תפקידי הכבד.
לכבד שלושה תפקידים עיקריים: וסקולרי (במחזור הדם), מטבולי (בחילוף חומרים) וְהַפְרָשָתִּי.
מבחינה וסקולרית הכבד מהווה "בנק דם" חשוב בגוף. בנוסף הוא מסנן את הדם, ומנטרל חומרים רעילים על ידי פירוק החומר או על ידי קשירת מולקולה נוספת לחומר הרעיל, וכך מבטל את ארסיותו. הוא גם מנקה את הדם מחיידקים, אנטיגנים ונוגדנים. הכבד מייצר חלבוני דם, ואחראי על ויסות רמתם של החלבונים בדם. הכבד גם מייצר תאי דם אדומים אצל העובר ובמבוגר נהרסים בו התאים הזקנים.
מבחינה מטבולית הכבד הוא איבר חשוב ובו פעילות חילוף חומרים רבה. על כן הוא מכונה "בית החרושת הכימי" של הגוף.
רוב הגלוקוז המגיע ממערכת העיכול מתפלמר בכבד לרב-הסוכר גליקוגן. תאי הכבד מפרקים את הגליקוגן לחד-סוכרים בזמנים שבין הארוחות ובצום. כך מווסת הכבד את רמת הגלוקוז בדם ומבטיח אספקה קבועה של גלוקוז לתאים ולרקמות להפקת אנרגיה.
הכבד מייצר שומנים ואוגר אותם (בנוסף לחומרים חיוניים נוספים כגון ויטמינים, חומצות אמינו וברזל). כמו כן, כאשר מתדלדלים מאגרי הגליקוגן והשומנים, מתרגם הכבד את החומצות האמיניות לחומצות שומניות להפקת אנרגיה.
הכבד מסנתז את החלבון אלבומין, חלק מהגלובולנים וכן פיברינוגן ופרותרומבין האחראים לקרישת הדם.
מבחינה הפרשתית בכבד נוצרים מלחי המרה המסייעים בתחלוב של השומנים ותהליך פירוקם ובתהליך ספיגת הוויטמינים. הכבד מפריש כל יום כליטר מיצי מרה. למיצי המרה תפקיד נוסף של סילוק רעלים בתוך הגוף עצמו.
התפתחות עוברית.
בתהליך ההתפתחות העוברית תאי העובר נעים, נודדים ומשנים את המבנה בו הם היו מאורגנים בתהליך הנקרא גסטרולציה. בתהליך זה, מבנה העובר משתנה מצורה דו ממדית לתלת ממדית. לאחר השינוי, העובר למעשה מורכב משלוש שכבות שונות הנקראות "שכבות נבט": האקטודרם, המיזודרם והאנדודרם. משכבות אלו מתפתח המגוון המלא של כל רקמות הגוף. הכבד מתפתח מהאנדודרם, השכבה הפנימית ביותר.
התאים של הכבד הם תאים שמקורם הראשוני הוא ב-Prechordal Plate) PrCP). ה-PrCP היא קבוצת התאים אשר הייתה הראשונה לנדוד לאורך העובר בתחילת תהליך הגסטרולציה.
בשלבים מאוחרים יותר, שני צדדי העובר מתחברים ומתאחים ליצירת ה-foregut (מעי קדמי), ה-midgut (מעי אמצעי) וה-hindgut (מעי אחורי). הכבד מתפתח מה-foregut המעי הקדמי. הסיגנלים (BMP (bone morphogenetic protein ו-(FGF (fibroblast growth factor, מסיטים את האנדודרם מברירת המחדל שלו שהיא הלבלב, לכבד.
מחלות הכבד.
מרבית המחלות של הכבד מלוות בתסמין הצהבת, שנגרם על ידי רמות גבוהות של בילירובין במערכת. הבילירובין נגרם כתוצאה מפירוק ההמוגלובין של תאי דם אדומים מתים, בדרך כלל הכבד מווריד את רמת הבילירובין בדם ומוציא אותו באמצעות כיס המרה.
מחלות כבד:
בנוסף יכולים להיות ליקויים בתפקוד הכבד בשל חסימת צינורות המרה ובעיות בזרימת המרה בכבד. הכבד עלול להנזק במיוחד בשל שתיית משקאות חריפים מופרזת.
ניתן לאבחן פגיעה בכבד על ידי בדיקות דם אשר בוחנות אנזימים הקיימים בכבד ואשר עולים במקרה של פגיעה בכבד. (ראו תפקודי כבד).
לניתוח מצב הכבד פותחה שיטת דיווח ומערכת נתונים על דימות כבד.
כלור
כלור (Chlorine, מיוונית: chloros = צהוב בהיר/חיוור) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Cl ומספרו האטומי 17. כלור הוא מינרל חשוב בגוף האדם החיוני ליצירת חומצת מימן כלורי, המשתתפת בתהליך העיכול.
תכונות.
מולקולת הכלור היא מולקולה דו אטומית המסומלת כ-Cl2. שני אטומי הכלור שבמולקולה קשורים ביניהם בקשר קוולנטי יחיד (Cl-Cl).
הכלור הוא גז צהוב-ירקרק, רעיל ובעל ריח צורב.
אחרי הפלואור, הכלור הוא הגז הקל ביותר בקבוצת ההלוגנים, אך הוא כבד פי שניים וחצי מן האוויר. כלור מתעבה ב-34- מעלות צלזיוס.
האלקטרושליליות של הכלור (3.16) היא הרביעית בגובהה בטבלה המחזורית (אחרי פלואור, חמצן וחנקן).
ייצור.