יצחק נולד לאב ממוצא יהודי-תימני שהשתקע בעיר דירה דאווה ולאם אתיופית נוצרייה שהתגיירה. בנערותו למד וידע געז, אורומו, אמהרית, אנגלית ועברית. סיים את התיכון בהצטיינות יתרה ואף קיבל פרס מהקיסר היילה סלאסי ולאחר מכן לימד באוניברסיטת אדיס אבבה, קיבל מלגה ללמוד בלבנון אך העדיף להגר וללמוד בארצות הברית, והחל ללמוד שם מוזיקה, פילוסופיה, כימיה וביולוגיה. לאחר סיום התואר הראשון שב לאתיופיה ולימד מוזיקה. לאחר מכן שב יצחק לארצות הברית, וב-1959 הפך לנשיא "התאחדות הסטודנטים האתיופים של צפון אמריקה" והקים יחד עם סטודנטים נוספים ארגון למען ביעור הבערות באתיופיה – ארגון שפעל יחד עם הממשל האתיופיה, וזכה להערכה רבה. לאחר מכן התקבל ללימודים באוניברסיטת הרווארד, הפעם בתאולוגיה. ב-1969 סיים את לימודיו במקצוע חדש שרכש: שפות שמיות עתיקות. באותה השנה פתחה האוניברסיטה מחלקה ללימודי אפריקה, והזמינה אותו ללמד בה, וכך הפך להיות הפרופסור הראשון בוגר המחלקה החדשה. ב-1973 הגיע יצחק לאוניברסיטה העברית בירושלים על מנת ללמד בלשנות, ולבקר את הוריו, שעלו לישראל ב-1970 והתגוררו באליכין. כיום עומד יצחק בראש ארגון שלום למען אתיופיה ולאיחודה מחדשה של אריתריאה, מכהן כדיקן ללימודים שמיים באוניברסיטת פרינסטון, עומד בראש "הפדרציה היהודית-תימנית של אמריקה" וכמו כן חבר באגודה למדעי יהדות אתיופיה.
כיום כולל תחום מחקרו ספרות רבנית, ספרות אתיופית-דתית, היסטוריה אתיופית, היסטוריה יהודית והיסטוריה של יהדות תימן ואתיופיה.
סימן ההיכר של יצחק הוא כובע תימני-מסורתי ותלבושת אתיופית-מסורתית.
טון (יחידת משקל)
טון מטרי
סופר גירל
סנדו מזור
סנדו מזור (נולד ב-1945) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל בה כיהן כראש אגף חקירות בשנים 1996–1998 וכסגן המפכ"ל בשנים 1998–2000. בתום שירותו במשטרה מונה לשגריר ישראל ברומניה.
ביוגרפיה.
מזור נולד ב-1945 בבוקרשט שברומניה, ועלה לישראל בשנות ה-60. ב-1964 הצטרף לשורות המשטרה תחילה כסייר במחוז תל אביב ובהמשך כקצין רישוי וכקצין חקירות. ב-1975 מונה לראש מחלק פשעים חמורים במרחב ירקון. ב-1977 הועלה לדרגת רב פקד ומונה לסגן ראש לשכת החקירות במרחב וב-1978 לראש מפלג התשאול ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב. במסגרת זו עמד בראש צוות החקירה של חברי כנופיית מע"צ, לימים בוטלה הרשעתם של ארבעה מהמורשעים לאחר שכבר ריצו את עונשם, בשל חשד שהודאותיהם זויפו או נגבו בכוח, בעינויים ובהשפלות.
לאחר תפקידי הדרכה במכללה לקציני משטרה בכירים, מונה לעמוד בראש ענף חקירות במחוז המרכז, ובהמשך לראש אגף החקירות של המחוז. לאחר תקופת לימודים במכללה לביטחון לאומי עבר לשרת במטה הארצי של המשטרה, כיהן כסגן מפקד היחידה הארצית לחקירות הונאה, וב-1988 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשעים.
ב-1993 הועלה מזור לדרגת ניצב ומונה לראש האגף לתמיכה לוגיסטית, ב-1996 מונה לראש אגף החקירות. כראש האגף פיקח על חקירת איש העסקים גרגורי לרנר והיה הממונה על החקירה המשטרתית בפרשת בר-און חברון, מזור היה לשוטר הראשון שחוקר באזהרה ראש ממשלה, צוות החקירה בראשותו המליץ להעמיד לדין את בנימין נתניהו, צחי הנגבי, אביגדור ליברמן ואריה דרעי, אך רק נגד האחרון החליטו היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין ופרקליטת המדינה עדנה ארבל להגיש כתב אישום.
בתחילת 1998 מונה לסגן המפכ"ל ופעל להקמת יחידה למניעת פשיעה כלכלית (שנוסדה לבסוף רק ב-2004), בספטמבר 2000 סיים את שירותו במשטרה. מיד לאחר פרישתו מונה מזור על ידי שר החוץ שלמה בן עמי לשגריר ישראל ברומניה, תפקיד בו כיהן עד אוגוסט 2003. לקראת תום תפקידו כשגריר ביקש מזור להשיב לו את אזרחותו הרומנית, כיוון ששאף להתמודד על משרת מנכ"ל קבוצת רסידו, חברת השקעות ישראלית ולהמשיך בפעילות כלכלית ברומניה.
עם סיום תפקידו כשגריר קיבל מזור מנשיא רומניה, יון איליאסקו את "העיטור הלאומי לזכויות" על תרומתו האישית למען חיזוק הקשרים בין ישראל לרומניה.
טונה אלבקור
סקומברן זריז
סְקוֹמְבְּרָן זָרִיז (שם מדעי: "Scomberomorus commerson"), המוכר בשמו העממי פלמידה לבנה או טונה לבנה, הוא דג-ים טורף מהסוג סקומברן שבמשפחת הקולייסיים. הדג פלש לים התיכון באמצעות הגירה לספסית ומאז התבסס בו. זהו המין הגדול ביותר של מקרל.
תפוצה.
תפוצתו של הסקומברן הזריז משתרעת על פני שטחים נרחבים סביב דרום-מזרח אסיה ומערבה עד החופים המזרחיים של אפריקה, ומהמזרח התיכון לאורך החופים הצפוניים של האוקיינוס ההודי ומגיע מזרחה עד פיג'י באוקיינוס השקט. הוא נפוץ משני צדי אוסטרליה מפרת' בחופים המערביים ועד סידני בחופים המזרחיים. הוא נמצא גם צפונה עד סין ואפילו יפן.
תפוצתו של הדג בים התיכון אינה סביבתו הטבעית. הדג פלש לים התיכון מים סוף דרך תעלת סואץ ונצפה לראשונה בסביבת הים התיכון בחופי ישראל בשנת 1935. מאז תועד בלבנון בשנת 1965, בטורקיה ב-1981, במצרים ובתוניס ב-1997. כיום הדג נפוץ בחופי ישראל.
תיאור.
צבעו כחול בהיר עד אפור כהה לאורך הגב והצדדים הנחלש לכחול-כסוף אפרפר בבטן. לסקומברן הזריז יש דוגמת פסים אנכיים בחלק התחתון של צדדיו. הסקומברן הזריז הוא המקרל הגדול ביותר מהמקרלים האוסטרליים המגיע לאורך של כ-2 מטר ולמשקל של עד 70 ק"ג.
שלבי התפתחות.
הסקומברן הזריז מטיל ביצים בתנאי אוקיינוס, במדפי שוניות. לביצים יש מעטפת שמן המסייעת להן לצוף ומחזיקה אותם בחלק העליון של עמודת המים שם הטמפרטורות גבוהות יותר, מחומצנות ובעלי שפע של מאגר פלנקטוני המשמש לתזונה לפגיות (לַרְוַוה) ברגע שיבקעו.
הרבייה היא עונתית אולם מתארכת במים טרופים חמימים. רבים מדייגי הסקומברן הזריז מתבססים על התקבצות הדג המתרחשת טרם עונת הרבייה. רוב הנקבות הנתפסות באזורי האקלים הצפוני בין יולי לדצמבר הן כאלו שהטילו לאחרונה את ביציהן או קרובות למועד זה. באופן כללי, זמן הטלת הביצים של הסקומברן הזריז מתרחש בדרך כלל בטמפרטורות גבוהות של המים המקדמות זמינות אופטימלית של מזון לגדילה והתפתחות מהירה של הפגיות. כשהפגיות הצעירות מתפתחות הן נעות מן המים הרחוקים מהחוף אל מי החופים ובסביבת שפכי נהרות, שם ימצאו בשלב המחזורי הצעיר של התפתחותן. בסביבה החופית תזונתן תכלול בעיקר פגיות ודגיגונים של דגים קטנים וסרטנאים קטנים עד שיגדלו מספיק כדי לצוד דגים קטנים ודיונונים. מחקרים אוסטרליים של מין זה הציעו כי הנקבות גדולות יותר מהזכרים. הנקבות של המין מגיעות לבגרות מינית בגיל של בערך שנתיים, ובאורך של בערך 80 ס"מ
הרגלי תזונה.
הסקומברן הזריז הוא מין טורף, אופורטוניסט ורעבתן. כמו מינים נוספים בסוג הזה, מזונו מכיל בעיקר דגים קטנים וכמויות קטנות יותר של חסילונים ודיונונים.
הסקומברן הזריז נוהג לצוד את טרפו במרדף במים פתוחים, בסמוך לשוניות וגם בקרבה לחוף. הוא מסוגל לבתר בקלות את טרפו באמצעות שיניו החדות.
דיג.
הסקומברן הזריז הוא מקרל נחשק מאוד באזור תפוצתו במערב האוקיינוס ההודי. דייגים חובבים דגים את הסקומברן הזריז מסירות בשיטת הטרולינג: גרירת דג או דמוי-דג כמה עשרות מטרים מהסירה תוך כדי שיט איטי; באמצעות הטלת דמוי-דג באמצעות חכה מהחוף וגרירתו חזרה; או באמצעות משיכת דמוי-דג שוקע מקרקעית הים ושחרורו בתנועות הקפצה. שיטות אלו מעוררות את יצר התקיפה אצל הסקומברן הזריז, משום שהן מדמות תנועת דג פצוע באמצעות תנודות שדמוי-הדג מחולל במים. הדג פופולרי מאוד בקרב דייגים חובבים בישראל. דיג מסחרי בעיקרו מתבסס על רשתות דיג אנכיות ומערך חכות. בהיבט השימור, המין קרוב לסיכון בשל ערכו המסחרי הגבוה וטעמו הנחשק של הדג שהוביל לדיג יתר באזורים רבים בתחומי תפוצתו.
ריחיים
מלון שפרד
מלון שפרד הוא בניין וחלקת קרקע בשכונת שייח' ג'ראח במזרח ירושלים, שעבר גלגולים שונים בייעודו ושימושיו. המבנה הוקם על ידי המופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני כאחוזת מגורים מפוארת. בשלב מאוחר יותר הפכה האחוזה למלון ידוע בשם "מלון שפרד". בשנות ה-80 נקנה השטח בידי יזם יהודי, שתוכניותיו לבניית שכונה יהודית במקום עוררו מחלוקת פוליטית בינלאומית ב-2009. בתחילת 2011 נהרס המלון, כדי להקים בשטחו את השכונה החדשה.
היסטוריה.
תחילתו של מתחם "מלון שפרד" בשנות ה-20 של המאה ה-20, בחלקת קרקע שנקראה "כרם אל-מופתי" והייתה בבעלותו של המופתי של ירושלים, חאג' אמין אל-חוסייני. המופתי החל בהנחת היסודות לבניית ביתו על האדמה שבבעלותו באמצע שנות ה-20, אך עקב בעיות כספיות הופסקה העבודה והוקפאה.
זמן קצר לאחר מכן נקשר המופתי עם חברת הבניין הקבלנית של ברוך קטינקא וטוביה דוניה לבניית מלון פאלאס בעיר, ובין המופתי לשני המהנדסים היהודים נקשרו קשרי ידידות. כשסיפר להם המופתי על מצוקתו בבניית ביתו הפרטי, ניאותו קטינקא ודוניה להמשיך עבורו את העבודה, והבניין הושלם במקביל לחנוכת מלון פאלאס בשנת 1929. הבית היה בית אחוזה דו-קומתי ורחב-ידיים שבחזיתו גן מטופח, בדומה לבתי המידות של נכבדי ירושלים הערבית ועשיריה באותה תקופה. הבית חלש על הדרך המתפצלת מדרך שכם ומובילה להר הצופים והר הזיתים (עד היום נקרא רחוב זה בשכונת שייח' ג'ראח "דרך הר הזיתים").