דארובאר ממוקמת בצומת דרכים והאזור היה בעל חשיבות אסטרטגית מתקופת האימפריה הרומית. יישוב בשם דארובר מאוזכר לראשונה במסמכים מ-1771 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הבסבורג. בסמיכות לעיירה מצויים מעיינות מרפא והיא הפכה בהדרגה לעיירת קיט בתחום תיירות המרפא. במהלך השנים התיישבו בעיירה תושבים ממוצא צ'כי וכן שוואבים. בהמשך נשלטה העיירה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את הממלכה תוך ימים אחדים. אזור דארובאר הועבר לחזקת מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה העיירה בשטחי יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה ובמהלכו קמה קרואטיה ודארובאר נכללה בשטחה.
הקהילה היהודית.
במהלך המאה ה-18 התיישבו בדארובאר יהודים שהגיעו מבורגנלנד. מרביתם היו סוחרים ומקצתם בנקאים ובעלי מקצועות חופשיים. ב-1860 נחנך בית הכנסת הקהילתי ושנתיים מאוחר יותר בית העלמין היהודי. בראשית המאה ה-20 כיהן משה פרנקפורטר כרב הראשי של הקהילה. בשלהי מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה היהודית על ידי אנשי הקאדר הירוק ונשדדו חנויות ובתי מגורים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה גברה הפעילות הציונית בעיירה והוקמו אגודות נוער וסניף של ויצו. ב-1921 התגוררו בדארובאר 276 יהודים שהיוו כ-10 אחוזים מכלל תושבי העיירה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 205 נפשות. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והקמת מדינת קרואטיה העצמאית הוחל ברדיפת יהודי דארובאר. בשלב בראשון הוחרם רכושם של בני הקהילה ובהמשך אף בוצעו מעשי שוד שאורגנו על ידי שלטונות האוסטאשה. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה בשלושה טרנספורטים בין מאי לאוגוסט 1941.
לאחר המלחמה שבו שרידי הקהילה לדארובאר, אך לא התחדשה פעילות קהילתית. ב-1951 שופץ מבנה בית הכנסת בדארובאר והוסב לאולם תיאטרון וב-1993 הוסב לכנסייה פנטקוסטליסטית. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 שופץ בית העלמין והוצבה בו אנדרטה לזכר הנרצחים בשואה. בראשית המאה ה-21 עמד בית העלמין היהודי על תילו, הוקף גדר ובו כ-160 מצבות.
ב-1968 התגוררו בדארובאר 36 יהודים וב-1991 התגוררו בעיירה 6 יהודים.
לקהילת דארובאר השתייכו יהודי העיירה לִיפִּיק. קהילה נוסדה שם במהלך המאה ה-19. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בליפיק 81 יהודים. הקהילה חרבה בשואה. נכון ל-2009 ניתן היה לאתר את בית העלמין היהודי. המקום לא היה מתוחזק. בית העלמין נבזז לשימוש משני ונגרמו בו נזקים. גם יהודי הכפר אוּלְיָאנִיק השתייכו לקהילה זו. בית עלמין נוסד במאה ה-19. ב-1931 התגוררו שם 23 יהודים. הקהילה חרבה בשואה. נכון ל-2010 עמד בית העלמין היהודי על תילו בשטח הכפר ונמצאו בו כ-15 מצבות.
בניין המפקדה של הפיקוד האירופאי
מריה דל סרו
מריה דל סרו (בספרדית: Maria Del Cerro; נולדה ב-20 במרץ 1985) היא שחקנית, דוגמנית, מנחת טלוויזיה, ומעצבת אופנה ארגנטינאית. התפרסמה בשל תפקידה כמלודי פס בטלנובלה "כמעט מלאכים".
קריירת.
דוגמנות.
החלה את קריירת הדוגמנות בתוכנית המציאות SúperM לדוגמניות בשנת 2002, ובכך הפכה לאחת הדוגמניות המובילות של ארגנטינה.
טלוויזיה וקולנוע.
את קריירת המשחק החלה בשנת 2007 כאשר ביצעה תפקיד קטן בטלנובלה "רומיאו ויוליה".
בשנת 2008 הצטרפה לקאסט העונה השנייה של הטלנובלה המצליחה "כמעט מלאכים" פרי יצרה של כריס מורנה, בדמותה של מלודי פס, לצד אמיליה אטיאס, מריאנה אספוסיטו, אאוחניה סוארס, ניקולאס ריירה, ניקולס ואסקס, חואן פדרו לנסאני וגסטון דלמאו.
בשנת 2011 שיחקה בסדרה  "Los únicos" ("היחידים")  בתפקיד קרוליינה לצד מריאנו מרטינס, ניקולס ואסקס וחימנה ברון.
בשנת 2012 הצטרפה לצוות השחקנים באופרת הסבון "לובו", ובאותה שנה שיחקה בטלנובלה "אהבה מתוקה". בשנת 2013 שיחקה במיני סדרה "Sandiacon vino" והחלה לשחק בסרט הראשון שלה "Catolicos Chicos".
בשנת 2016 השתתפה בגרסה הארגנטינאית לתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בעונה ה-11, והיא נפלה בחצי הגמר. בשנת 2018 השתתפה שוב דל סרו בתוכנית בעונה ה-13 שלה, ושוב הודחה החצי הגמר.
חיים אישיים.
מריה דל סרו מכונה כמרי על ידי חברים ובני משפחה.
בין השנים 2008–2010 הייתה בזוגיות עם השחקן בנחמין רוחאס. בן זוגה כיום הוא חיימה בואקט. ב-23 באוגוסט 2015 נולדה בתם הראשונה, מילה, וב-15 באפריל 2020 נולדה בתם השנייה, קאלה.
פלוראוביס
פלוראוביס (שם מדעי: Pelorovis, "כבש מפלצתי") הוא סוג של פר אפריקאי שנכחד. הפלוראוביס הופיע בפליוקן, כ-2.5 מיליון שנה לפני זמננו ונכחד בפליסטוקן לפני כ-12,000 שנה או בהולוקן לפני כ-4,000 שנה.
מחקר שנערך בשנים האחרונות מערער על תקופות של הסוג וטוען שהוא אינו מונופילטי ובעצם 4 מיניו שייכים לשני סוגים: אחד הקרוב לשור הבר והשני לתאו אפריקאי.
הפלוראוביס דמה לתאו אפריקאי אך היה גדול יותר ובעל קרניים ארוכות ומעוקלות בהרבה. הוא שקל כ-1,200 ק"ג בממוצע אך הגדולים שבזכרים הגיעו גם למשקל של 2 טון (2,000 ק"ג). הפלוראוביס היה אחד הפריים הגדולים ביותר שחיו אי-פעם בסדר גודל של ביזון גדול-קרניים ("Bison latifrons"). הפלוראוביס מהמין "Pelorovis oldowayensis" היה בערך בגודלו של תאו אפריקאי אך עם רגליים יותר ארוכות וראש מוארך. הפלוראוביס מהמין "Pelorovis antiquus" היה בגודל דומה אך מוצק וחסון יותר.
ליבות הקרן העשויות עצם היו באורך של מטר אחד, וכאשר היו מכוסות בקרטין (בעת שהייצור היה חי, שכן קרטין לא שורד תהליכי התאבנות) אורכן יכל להגיע אף ל-2 מטר. הקרניים פנו הרחק מהראש והתעקלו החוצה, במינים מסוימים ("Pelorovis oldowayensis" ו- "Pelorovis turkanensis") אף יצרו עיקול בצורת חצי מעגל. הקרניים של "Pelorovis antiquus" היו גם הן מרשימות, אך דמו יותר לאלו של תאו מים אסייתי, דבר שבהתחלה הוביל לסווגו תחת הסוג "Bubalus".
המין "Pelorovis antiquus" נכחד בערך לפני 12,000 שנה מדרום ומזרח אפריקה. מאובנים וראיות ארכאוזאולוגיות מראות שהוא חי בצפון אפריקה עד לפני 4,000 שנה - אז נכחד. המין "Pelorovis oldowaywensis" חי באפריקה שמתחת לסהרה ונכחד לפני 800,000 שנה.
המאובנים השלמים ביותר של "Pelorovis oldowayensis" נמצאו בערוץ אולדובאי בטנזניה. שלד שלם של "Pelorovis antiquus" נמצא ליד דג'לפה באלג'יריה.
אסטרלנד
אסטרלנד (בשוודית: Österland, מילולית: "ארץ המזרח" או "הארץ המזרחית") היא ארץ היסטורית בשטח שכיום הוא שטחה של דרום פינלנד. השם היה בשימוש כטריטוריה של ממלכת שוודיה בין המאה ה-13 עד למאה ה-15.
חבליה של הארץ היו:
היסטוריה.
במהלך המאה ה-13 ממלכת שוודיה החלה להתפשט לכיוון אסטרלנד (כיום כאמור דרומה של פינלנד) ולספח אותו כחלק בלתי נפרד מהממלכה השוודית. בהיסטוריוגרפיה השוודית נהוג היה במשך השנים להגדיר את התהליך כחלק ממסע הצלב השלישי, ורצונה של הכנסייה (שהתחזקה בשוודיה) להשפיע באזורים אלו, אך טענה זו לא מקובלת על ידי המחקר המודרני. על אף שתהליך ההתאגדות (סיפוח השטח לשוודיה) התבצע בתקופה שבה הארצות ההיסטוריות של שוודיה כבר אוחדו תחת ממלכה אחת, נחשבת אסטרלנד כאחת מהארצות המכוננות של ממלכת שוודיה, וזאת למרות שהפעם הראשונה שבה השתתפו בתהליך בחירת המונרך היה רק בבחירות של ה-25 בפברואר 1362 (המחצית השנייה של המאה ה-14), כאשר האקאן השני נבחר למלך שוודיה (1362-1364) בנוסף להיותו מלך נורווגיה.
על פי המסורת (ההיסטוריוגרפיה השוודית), שוודים רבים היגרו למערב ודרום-מערב אסטרלנד במהלך המאה ה-13. עם זאת, עד היום לא נמצאו ראיות ארכיולוגיות למגורי שוודים מעבר לאולנד (שרשרת איים בין שוודיה ופינלנד של היום, דרום מערבית לאסטרלנד).
אסטרלנד הוכרזה כ"הנסיכות הגדולה של פינלנד" על ידי המלך יוהאן השלישי בשנת 1581, ובכך הופסק השימוש ב"אסטרלנד".
פינלנד נותרה חלק מממלכת שוודיה עד למלחמה הפינית ב-1808, כאשר עברה לשליטתה של רוסיה (הדוכסות הגדולה של פינלנד).
אנטולי בנישבסקי
אנטולי אנדרייביץ' בנישבסקי (ברוסית: Анатолий Андреевич Банишевский; ) היה כדורגלן ומאמן סובייטי-אזרי ששיחק בעמדת החלוץ. בנישבסקי נחשב לגדול שחקני נפטצ'י באקו וייצג את אזרבייג'ן בכדורגלן היובל של אופ"א.
קריירה.
בנישבסקי התחיל את הקריירה שלו בנפטצ'י באקו אליה הצטרף בגיל 16 מקבוצת הנוער. בשנת פרץ לתודעה כאשר כבש 12 שערים בליגה והוליך את קבוצתו למקום השלישי שנחשב להישג השיא שלה בליגת העל הסובייטית ואף זומן לסגל נבחרת ברית המועצות לקראת מונדיאל 1966 בו הגיע עם הנבחרת למקום הרביעי. הוא השתתף עם הנבחרת גם ביורו 1968 ויורו 1972. בשנת 1978 פרש מכדורגל כאשר הוא העביר את כל הקריירה שלו בנפטצ'י בה כבש 136 שערים ב-288 משחקים. בשנת 1981 מונה למאמן נפטצ'י באקו בה אימן במשך שנתיים. הוא אימן בהמשך גם את: אוטומוביליסט מינגצ'ביר, הנבחרת הצעירה של בורקינה פאסו וקפאז.
מותו.
בשנת 1987 קיבל התקף לב ראשון אותו שרד. כעבור ארבע שנים קיבל התקף לב שני שגרם לו לאיבוד זיכרון והרופאים אף אבחנו אצלו תרדמת סוכרתית. ב-10 בדצמבר 1997 קיבל התקף לב שלישי, אותו לא שרד.
הפצצת הכור הסורי
המקרה והטעות
המקרה והטעות הוא אלבום הסולו ה-12 (ה-11 בעברית) של היוצר והזמר שלום חנוך, שיצא במרץ 2015. האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי שלום חנוך, משה לוי ולואי להב, והוקלט באולפנו של שלום חנוך - "האולימפוס הפרטי".