מאגר מידע המכיל מידע אישי ומקיים את התנאים הקבועים בחוק חייב רישום אצל רשם מאגרי המידע שבמשרד המשפטים. הרשם מנהל את פנקס מאגרי מידע, שאף הוא מאגר מידע. החוק קובע כי בעל מאגר מידע, מחזיק במאגר מידע ומנהל מאגר מידע, כל אחד מהם אחראי לאבטחת המידע שבמאגר המידע.
אדיתה פייכה
אדיתה פייכה (ברוסית: Эдита Пьеха; נולדה ב-31 ביולי 1937) היא זמרת אסטרדה ושחקנית קולנוע סובייטית ורוסייה. בשנת 1988 הוענק לה תואר אמנית העם של ברית המועצות. על פעילותה בתחום השירה קיבלה מספר עיטורים סובייטיים ורוסיים וכן עיטור פולני.
קורות חיים.
אדיתה פייכה נולדה בצרפת למשפחת מהגרים מפולין. בשנת 1941 מת אביה וכעבור שלוש שנים מת גם אחיה הבכור (1944). בשנת 1946 חזרה המשפחה לפולין. הם התיישבו באזור שלזיה ופייכה החלה ללמוד פולנית ושרה במקהלה.
פייכה רצתה להיות מורה ובמסגרת חילופי תלמידים בשנת 1955 היא הגיעה ללנינגרד. באותה שנה לא הייתה קבלה במכון למורים ולכן היא התקבלה לאוניברסיטת סנקט פטרבורג, לפקולטה לפילוסופיה, אותה סיימה בשנות ה-60.
בליל השנה האזרחית החדשה היא הופיעה ביחד עם להקת סטודנטים כשהיא שרה בפולנית. ההצלחה הייתה גדולה והיא המשיכה לשיר בלהקה בניהולו של אלכסנדר ברונביצקי (בעלה לעתיד). בשנת 1956 הלהקה נהפכה למקצועית ובהצעת פייכה היא קיבלה את השם "דרוז'בה" (חברות). כבר באותה שנה הלהקה הקליטה את שיריה הראשונים עם אדיתה פייכה בתור זמרת הלהקה. בשנת 1957 הם זכו לפרס בתחרות שירה בינלאומית שנערכה במסגרת פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי.
בשנת 1959 הלהקה פוזרה על ידי השלטונות בטענות שהם מגזימים בשימוש בג'אז, לזמרת הראשית יש מבטא כבד והופעתם אינה הולמת מוזיקאים סובייטים. אומנם תוך זמן קצר הלהקה קיבלה אישור לחדש את פעילותה. הלהקה התקיימה במשך 20 שנים, עד לשנת 1976. באותה שנה אדיתה פייכה התגרשה מאלכסנדר ברונביצקי ועזבה את הלהקה.
במהלך שנות ה-60 היא שיחקה במספר סרטי קולנוע.
במשך שנות ה-70 וה-80 אדיתה פייכה הייתה בין הזמרות הידועות של ברית המועצות לצד סופיה רוטרו ואלה פוגצ'ובה. היא שיתפה פעולה עם מלחינים כמו מארק פרדקין, אוסקר פלצמן, אנדריי פטרוב, אלכסנדרה פחמוטובה והמשורר רוברט רוז'דסטבנסקי.
היא הקליטה מעל ל-20 תקליטים.
בשנת 1967 אדיתה פייכה קיבלה אזרחות סובייטית, דבר שאיפשר לה להתחיל להופיע מחוץ לגבולות המדינה. בסך הכול פייכה הופיעה ב-40 מדינות בעולם ופעמיים נתנה הופעות על במת אולם אולימפיה בפריז. מכיוון שפייכה שולטת במספר שפות (צרפתית, גרמנית ופולנית) לא הייתה לה בעיה לשיר בשפות אחרות ולא רק רוסית, דבר שהיה נדיר בקרב זמרי ברית המועצות.
בשנת 1997 ובשנת 2007 היא הופיעה בהופעת יחיד מיוחדת בסנקט פטרבורג לכבוד יום הולדתה. למרות גילה היא ממשיכה להופיע ולשיר גם בשנת 2013.
על חייה של הזמרת צולמו כמה סרטים תיעודיים.
בתה מאלכסנדר ברונביצקי, גם היא זמרת ושחקנית. הנכד סטס פייכה הוא זמר פופולרי מאוד ברוסיה.
נעים רג'ואן (מוזיקאי)
נעים רג'ואן (1928 - 14 במאי 2013) היה נגן ומלחין ישראלי ממוצא יהודי עיראקי.
קורות חיים.
רג'ואן נולד בבגדאד לציון וחביבה רג'ואן. למד בבית ספר אליאנס בעיראק 4 שפות (ערבית, אנגלית, צרפתית ועברית) ומסחר, אביו היה יבואן תה וקפה וקבלן ידוע. עוד מנעוריו אהב לנגן ולהלחין שירים, הקים תזמורת (אנסאר אל-מוזיקה) שבה ניגנו חבריו מבית הספר. השירים שודרו ברדיו עיראק והתפרסמו מאוד. נעים ניגן על אקורדיון, עוד וקונטרבס. הוא הלחין שירים לזמרת מיס דמשק בזמן ביקורה בעיראק.
בשנת 1951 עלה לישראל במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. מנהל רשות השידור דאז, שאול בר-חיים, שמע עליו ופנה אליו בבקשה שירכיב תזמורת מזרחית לקול ישראל. כתוצאה מכך נוסדה לה תזמורת קול ישראל בערבית אשר ניגנה במסגרת קול ישראל בערבית בין השנים 1948–1993. נעים המליץ על נגנים נוספים מעיראק וממצרים. בהמשך צורפו לתזמורת גם נגנים ערביים. התזמורת נוהלה על ידי עזרא אהרון וזוזו מוסא. נעים השתתף בתזמורת כנגן, מלחין, מעבד, כותב מילים, מנהל מוזיקלי וכמו כן הוא הופיע בטלוויזיה בשירי סולו ובדואטים.
הציבור הכירו כנגן אקורדיון, אך על הפס המוזיקלי ברדיו נשמעו גם צלילי העוד והקונטרבס שלו באולפן. נעים היה בוועד הקבוע של תזמורת קול ישראל בערבית ודאג שיקבלו תנאים כמו התזמורת הסימפונית ירושלים. כן דאג ששתי התזמורות יקבלו דירוג עיתונאים.
נעים השתתף בפגישות של מרכז ההסברה במטרה לקרב בין יהודים וערבים. הוא היה אחראי על החלק האמנותי.
נעים הלחין מעל 300 שירים בערבית, לרובם כתב מילים לחן ועיבוד. כמו כן הלחין כ-50 שירים בעברית . שיריו הושרו על ידי לילית נגר, עפרה חזה, ג'ו עמר, עליזה עזיקרי, יפה ירקוני ורבים אחרים. נעים שינה את האקורדיון בו ניגן כך שיוכל לנגן מוזיקה מזרחית והוסיף לו רבעי טונים. זה היה האקורדיון הראשון בעולם שניגן מוזיקה מזרחית. באופן דומה שינה את לאורגן.
ייחודיות זו הביאה הצלחה בקרב מאזינים מארצות ערב. בשנות ה-60 מכר נעים תקליטים ובהם שיריו לארצות ערב, וכדי שלא יימנעו לשדר שיריו של יהודי-ישראלי נרשמו שמות בדויים שונים ככותבי מילים. המלחין שנרשם היה "נעים" ללא שם משפחה. התקליטים נמכרו לתחנות רדיו רשמיות בארצות ערב על ידי חברת "דוניה" הצרפתית, והתמלוגים הועברו לאקו"ם הישראלית ממקבילתה הצרפתית.
בשנות ה-60 הקליט נעים בשיתוף עם לילית נגר תקליטים עם שירים הודיים ידועים בעיבוד שיתאים לאוזן ישראלית. כל שירי התקליט הם דואטים שנעים ולילית שרו, ביניהם השיר איצ'יקידנה התפרסם בארץ ובארצות הברית.
בהמשך הדרך עבד נעים גם בטלוויזיה כמנהל מוזיקלי בתוכנית "מסא אלח'יר" (ערב טוב) במשך כעשר שנים.
שנים רבות נסע נעים בארץ עם תזמורת צלילי המזרח, בת 6 נגנים, ונתן הרצאות על המוזיקה המזרחית (רבעי טונים ומקצבים מיוחדים) תוך השוואה למוזיקה מערבית, כולל הדגמה על כלי הנגינה. הנ"ל בוצע במסגרת "סל תרבות" ו"אמנות לעם". ההרצאות היו בפני מבוגרים, תלמידי בתי ספר, אוניברסיטאות, קיבוצים ועוד.
חלק מהמוזיקה שכתב נעים הייתה "מזרח-מערב" כלומר שילבה שירים בערבית עם עיבודים מערביים. לצורך כך התחבר ליוצרים כאלברט פיאמנטה, אלדד שרים ואחרים.
נעים כתב ג'ינגלים בערבית לרדיו שפרסמו מוצרים כגון קוקה-קולה ומפלגות גדולות בזמן בחירות כגון הליכוד והמערך.
על פי בקשת סמי שמעון, יצר נעים 10 דיסקים עם שירים עיראקיים יהודיים ידועים בנושא המסורת העיראקית היהודית המקורית כגון שירי חגים, בעיבוד חדש.
נעים יצר גם בתחום האמנות הפלסטית: צייר (ציור אבסטרקטי במיוחד), והיה אומן זכוכית (ויטראז'ים בטכניקות שהמציא בעצמו).
נעים התגורר ברמת גן. היה נשוי לנורית ואב לשלושה ילדים.
נעים רג'ואן נפטר ב-2013 ונטמן בבית העלמין ירקון.
ארמון האמיר פעור
ארמון האמיר פאעור (קצר אלאמיר פאעור قصر الأمير فاعور בערבית) הוא מבנה חרב גדול הנמצא ברמת הגולן בצומת ואסט (צומת האמיר), על כביש 959.
הארמון היה שייך לאמיר מחמוד אל פעור, ראש שבט אל-פאדל (ערב אלפצ'ל عرب الفضل בערבית) שהתיישב ברמת הגולן ובעמק החולה במאה ה-19.
האמיר בנה ברמת הגולן ארמון קיץ גדול במקום שהיה מרכז התיישבות השבט (ואסט בערבית - מרכז). בארמון היה חלק לקבלת אורחים, חלק למגוריו של האמיר וחלק למגורי נשיו. המקום נכבש במלחמת ששת הימים וכל אנשי השבט נמלטו לסוריה.
היה לו שטח גדול בעמק החולה, שם הקים ארמון חורף. בנו שמעון, הסתבך בכספים ומכר את אדמותיו לקרן הקיימת לישראל ב-1940 ועליהם הוקמו מצודות אוסישקין - דן, דפנה, בית הלל והמושב הדתי נחלים (שנאלץ להתפנות ובמקומו עלה קיבוץ הגושרים). ארמון החורף של האמיר משולב כיום בחדר האוכל של בית המלון הגושרים.
ארמון הקיץ משולב היום ב"פארק עורבים". מהגן נשארה בריכת שכשוך קטנה. צמוד אליו גן פסלים מבזלת. בצומת ואסט הסמוך הוקם ב-2011 מרכז תיירות.
קורה טה איפסום
קוּרָה טֶה אִיפּסוּם (בלטינית: Cura te ipsum) הוא ביטוי לטיני שמשמעותו "רפא עצמך" או "טפל בעצמך" ונמצא בשימוש אצל אנשי צוות רפואיים (רופאים בעיקר) כחלק מהאתיקה הרפואית.
לביטוי זה שני פירושים אפשריים
מקור הביטוי בתרגום הלטיני לבשורה על-פי לוקאס, שם בפרק 4 פסוק 23 אמר ישו בבית הכנסת בנצרת , ובתרגום פרנץ דליטש: (על פי המסופר בכתבי הקודש הנוצריים, לוקאס, שנולד באנטיוכיה היה רופא במקצועו).
Cura te ipsum
סאסקס (תרנגול)
סאסקס (באנגלית: sussex) הוא גזע תרנגול שמוצאו בבריטניה, ונקרא על שם מחוז סאסקס בדרום אנגליה. תרנגולי הסאסקס פותחו כבר לפני כאלפיים שנה בעת כיבוש בריטניה על ידי האימפריה הרומית. משמעות הדבר היא שהסאסקס הוא אחד מגזעי התרנגולים המבויתים העתיקים בעולם. הגזע פותח הן למטרת בשר והן למטרת הפקת ביצים, ובשל כך הוא נפוץ במדינות רבות בעולם בקרב מגדלים פרטיים, בעיקר באזורים כפריים. בנוסף, עוף זה נפוץ בעולם כעוף נוי - המשמש כחיית מחמד נאה המספקת גם ביצים. בישראל לא נהוג לגדל גזע זה בתעשיות הבשר והביצים, ועיקר שימושו בארץ הוא כעוף נוי במשקים פרטיים.
מאפיינים פיזיים ומראה.
משקלו של זכר בוגר הוא כ-4.1 קילוגרם, ומשקל נקבה כ-3.2 קילוגרם (פירוט בטבלה מטה). נקבה צפויה להטיל בין 240 ל-260 ביצים בשנה. תרנגולים אלה נפוצים במופע בהיר (Light), מנוקד (Speckled), חום-צהבהב (Buff) ועוד. להבדיל מגזעי תרנגולים אחרים, שצבע רגליהם צהבהב - לתרנגולי סאסקס רגליים בגוון ורוד. זוהי תכונה ייחודית לגזע זה, המהווה קריטריון חשוב בשיפוט מראה העוף בתערוכות עופות. לעוף זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיהם כרבע מממדי הגזע המקורי.