לאחר פרוץ המלחמה ב-1941 ברח רובינשטיין לברית המועצות, כמה שעות לפני כניסתם של הגרמנים לדרוהוביץ', הוא היה מבוקש על ידי הגרמנים אשר האשימו אותו בהיותו מחבל. בברית המועצות המשיך רובינשטיין לעבוד בתחום הנפט. במהלך שהותו שם הוא נתפס על ידי הסובייטים אשר כלאו אותו מחשש להיותו מרגל פולני, רובינשטיין קיבל בכלא חבילות מחבריו, באחת מהחבילות היה כיכר לחם שבו הושתל פתק שסיפר על הנעשה בחוץ, אחד הסוהרים לקח לעצמו את חבילתו, ורובינשטיין נאבק על "לחמו" בנושכו את צווארו עד דם, בעימות זה קיבל מכה חזקה באוזנו השמאלית שהותירה נזק לשמיעתו. רובינשטיין שוחרר בתום חמישים ושלושה ימים. לאחר שחרורו עלה לרכבת, חבורת גנבים שדדו את כל חפציו ובגדיו והשליכו אותו ערום.
בין השנים 1942–1944 סייר באזורים שונים כדי למצוא נפט ומים, ביניהם קזחסטן, אוזבקיסטן, באזור בוחרה וטשקנט. שם היה לו פועל שלא הגיע ביום שבת לעבודה, רובינשטיין שאל אותו מה פשר היעדרותו והאיש ענה שהוא איננו עובד בשבתות. מיד הבין כי האיש יהודי והתוודה לפני הפועל שגם הוא יהודי, ובשבת אותו פועל לקח את רובינשטיין לבית הכנסת.
הצטרפותו לאצ"ל.
לאחר המלחמה בשנת 1945 הגיע רובינשטיין לאוסטריה והיה דינמי מאוד ומלא אנרגיה- דבר זה הווה גורם למינויו למפקד האצ"ל באוסטריה. רובינשטיין לא הסכים אומנם להיקרא ה"מפקד" הוא האמין שכולם שווים ולכולם תפקיד דומה ביישוב הארץ, על אף שלא נקרא "מפקד" בפועל הוא זה שקיבל את ההחלטות.
בשנת 1946 הוא נפגש לראשונה עם שלוש אחיותיו לאחר חמש שנים של ניתוק מוחלט ממשפחתו. בהתחלה הם לא זיהו אחד את השני וכשגילו והכירו אחד את השני פרצו בבכי. רובינשטיין ואחיותיוגילו ששתיים מאחיותיו ואימו נספו בשואה ואת הזוועות שהן עברו במחנות.
בווינה לאחר המלחמה רובינשטיין היה פעיל ואחראי על מחנה פליטים של ניצולי שואה. קהילת יהודי אוסטריה בחרו בו להיות נציגם בקונגרס הציוני ה-22 בבזל בו נפגש בין היתר עם ארתור (אשר בן נתן). לאחר הקונגרס רובינשטיין גם הכיר את אשר בינוני שהיה מפקד בית"ר באוסטריה, והם דנו יחד בסוגיה הבוערת של השעה, בריחתם של יהודים לארץ ישראל.
ב-1948 לאחר הפעולה במלון זאכר ופיצוץ מלון "פארק הוטל שנבריון - Parkhotel Schönbrunn", הכיר רובינשטיין סוכן אף בי איי לו נתן מידע על הקומוניסטים, ובתמורה קיבל רובינשטיין מסמכים שאפשרו לו לנסוע מווינה לפריז. בבירת צרפת הוא נפגש עם אדון לסקל (ארתור קסטלר) שהיה מזכירו של זאב ז'בוטינסקי. רובינשטיין הקים אז באוסטריה שני משרדים של האצ"ל בזלצבורג ובלינץ, בשלבים אלו חלק מהפעילות הייתה שליחת חומר נפץ ותחמושת לישראל. באחת ההברחות נתפס חומר נפץ בידי אנשי מפא"י שהיה בגלגל הרזרבי במעבר ברנר, מעבר הרים בגבול אוסטריה ואיטליה, שניים מן הלוחמים הצליחו לברוח אולם השלישי מהם נתפס, רובינשטיין ועוד שני רוויזיוניסטים נסעו ושחררו אותו בכוח. באותה תקופה הופצצו שלושה מבנים של חיילים בריטים בווינה על ידי חיילי אצ"ל.
בנוסף, רובינשטיין פעל לפתיחת כיתות לימוד בווינה, זלצבורג ובלינץ. הפעילות לא התמקדה רק בלימוד השפה העברית, אלא גם הוכשרו לוחמים ונערכו רשימות של מועמדים לעלות על ספינת ה"אלטלנה" כאשר מרביתם היו ניצולי שואה גרמנים ואוסטרים. מפא"י ניסה להכשיל את אותו התהליך ובאותה עת נסע רובינשטיין לפריז לפגוש את ז'ורז' בידו שהיה שר החוץ. בגין אינטרסים משותפים הוא העביר דרך רובינשטיין כמות משמעותית של נשק אשר נועדה לעלות על הספינה. כאשר חזר רובינשטיין לווינה הוא שמע על הטבעתה של ספינת "האלטלנה" על ידי מפא"י.
בשנת 1949 נסע רובינשטיין לישראל כדי לעזור לחברת מקורות להובלת מי קידוחים. מנחם בגין הציע אז לרובינשטיין אות הוקרה, אך הוא נענה בשלילה. רובינשטיין ובגין היו ידידים טובים ובכל שנה נסע רובינשטיין לישראל לכבוד יום הולדתו.
פעולותיו המבצעיות באצ"ל.
רובינשטיין השתתף במספר פעולות מבצעיות של האצ"ל ובהן:
חייו האישיים.
רובינשטיין נישא לרוז (שושנה) הוכנר ב-1954 ונולדו להם שני ילדים- ישראל איזידור וציפורה פלורנס. לאחר נישואיו, רובינשטיין עבר לגור בלימוז' והקים שם בית חרושת לבדים ובגדים. רובינשטיין נשאר לגור בצרפת כדי להיות קרוב לשלוש אחיותיו היחידות ששרדו את השואה לאחר ששתיים מאחיותיו ואימו נספו בשואה.
ב-1997 עלה רובינשטיין עם רעייתו לארץ ישראל והם עברו להתגורר בירושלים. במהלך חייו ידע רובינשטיין לדבר בשמונה שפות.
נפטר בח' תמוז התשס"ח (11/07/2008) ונקבר בהר המנוחות בירושלים, בחלקת לוחמי אצ"ל.
סבסטיאנו ונייר
סבסטיאנו ונייר או סבסטיאנו וניירו (באיטלקית: Sebastiano Venier או Veniero; 1496 לערך - 3 במרץ 1578) היה הדוכס ה-86 של ונציה. ונייר כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-11 ביוני 1577 ועד פטירתו.
קורות חיים.
ונייר נולד בוונציה בשנת 1496 למויזה ונייר ורעייתו אלנה דונה, והיה אחיינו של צואן פרנצ'סקו פנייר, שליט קוריגו.
בצעירותו עבד ונייר כעורך דין. לימים, למנהלן הכללי של ממשלת לה סרניסימה, ובשנת 1570 מונה לתפקיד פרוקוראטור ובדצמבר באותה שנה מונה לתפקיד מפקד הצי (capitano generale da mar) ועמד בראש הצי במהלך המלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית בין השנים 1570–1573. ונייר היה אחד ממפקדי הצי הנוצרי בקרב לפאנטו, ב-7 באוקטובר 1571. לאחר שהושג הסכם השלום שב ונייר לוונציה, בה זכה לפופולריות רבה בשל ניצחונו, ובשנת 1577, בהיותו בן 81, נבחר ונייר לתפקיד הדוג'ה. בבחירות שנערכו, בשל פופולריותו, זכה ונייר בכל קולות הוועדה הבוחרת.
ונייר נשא לאישה את צ'צ'יליה קונטאריני, ונולדה להם בת אחת - אלנה ונייר, ושני בנים.
סבסטיאנו ונייר נפטר בשנת 1578. על פי המסורת הוונציאנית, ונייר נפטר משברון לב לאחר שראה את נזקי השריפה שפרצה בארמון הדוג'ה בשנת 1578.
עימוד רצפים
בביואינפורמטיקה, עימוד רצפים היא שיטה לסידור המידע על אודות רצפי DNA ,RNA או חלבונים, בצורה כזו שיהיה ניתן לזהות אזורים דומים, אשר ייתכן כי הם תוצאה של קשרים פונקציונלים, מבניים או אבולוציוניים.
עימוד רצפי של נוקלאוטידים או שיירי חומצות אמינו מיוצגים לרוב על ידי שורות במטריצה. רווחים מוכנסים בין הרצפים כך שרצפים דומים מעומדים בעמודות.
ההשוואה בין הרצפים המעומדים מקבלת ציון הומולוגיה אשר עשוי להעיד על פעילות ביולוגית דומה של הרצפים. לרישום הרצפים פותח פורמט FASTA.
אלגוריתמים נפוצים לעימוד רצפים המבוססים על תכנון דינמי הם אלגוריתם נידלמן וונש (Needleman-Wunsch), המיועד לעימוד רצפים גלובלי, ואלגוריתם סמית-ווטרמן (Smith-Waterman) המיועד לעימוד רצפים לוקלי (מציאת אזורים דומים במחרוזות של דנ"א או חומצות אמינו).
עימוד רצפים באמצעות תכנון דינמי.
עימוד רצפים גלובלי.
כאשר נתונה מטריצת החלפות (כדוגמת BLOSUM62 או PAM250), המגדירה את ציון לכל החלפה של אותיות וכאשר ניתן ציון חוסר באות, הציון לעימוד של שני רצפים מוגדר כסכום הציונים לכל העמדות. בעיית עימוד רצפים גלובלי היא בעיה שבה מתאימים בין כל אות ברצף אחד לאות ברצף השני כאשר שני הרצפים דומים, במטרה למצוא את העימוד הטוב ביותר, במובן שציון העימוד יהיה מקסימלי.
לדוגמה כאשר הציון של אות חסרה הוא -5 ונעשה שימוש במטריצת החלפות הבאה:
ניתן לחשב ציון עבור עימוד של שני רצפים:
הציון הכולל המתקבל מסכימת הציונים על כל העמדות בדוגמה לעיל 1.
אלגוריתם נידלמן וונש (Needleman-Wunsch) מיועד לפתור בעיה זו ביעילות (סיבוכיות זמן ומקום של formula_1 - עבור רצפים באורך n) תוך שימוש בתכנון דינמי, באמצעות מילוי מטריצת formula_2, המגדירה את ציון העימוד המיטבי עבור תת-המחרוזת מ-A המתחילה מהאות האפס (מחרוזת ריקה) ונגמרת באות ה-formula_3 ותת המחרוזת ב-B המתחילה באפס ונגמרת באות ה-formula_4. הטבלה מוגדרת על פי הבסיס (שורה אפס ועמודה אפס):
והרקורסיה (יתר המטריצה) מאותחלת על פי ערך העימוד המיטבי:
כאשר: formula_8 מגדיר את הציון להחלפה ו-d מציין ציון לרווח.
ציון העימוד המיטבי עבור הרצף A והרצף B מוגדר על פי formula_9, כאשר את העימוד המתאים לציון זה (העימוד המיטבי) ניתן למצוא באמצעות מילוי טבלה נוספת המגדירה מצביעים בהתאם לבחירה ובסיום לפעול בעקיבה לאחור (Backtracking) החל מהתא המתאים -formula_9.
עימוד רצפים מקומי.
בבעיית עימוד רצפים מקומי המטרה היא למצוא אזור (תת רצף) המתאים ביותר בין שני רצפים (אך לא נדרש עימוד לרצף המלא). אלגוריתם סמית-וטרמן (Smith-Waterman) פותר בעיה זו בסיבוכיות זמן ומקום של formula_1 (עבור רצפים באורך n). באלגוריתם זה ממלאים טבלה formula_2 המגדירה את העימוד המיטבי לסיפא של הרצף A מ-0 (מחרוזת ריקה) ועד האות i, ולסיפא של הרצף B מ-0 ועד האות j. הטבלה מוגדרת על פי הבסיס:
formula_13
formula_14
formula_15 then
formula_16
formula_17 then
formula_18
formula_19
כאשר:
אלגוריתם זה דומה לאלגוריתם נידלמן וונש, אך ציון שלילי מוחלף ב-0 (כלומר מוטב להתחיל עימוד חדש מהמקום מאשר להמשיך את העימוד הקודם), והעימוד הטוב ביותר נבחר כמקסימום במטריצת הציונים (ולא המיקום האחרון).
דגל קנטבריה
דגל קנטבריה הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית קנטבריה. עיצובו הוא שני פסים אופקיים בצבעי לבן ואדום והוא מוטען בסמל קנטבריה במרכזו.
הדגל אומץ באופן חוקי ב-22 בדצמבר 1984 מתוקף חוק של האספה הלאומית של קנטבריה והוא מתבסס על דגל הרישום הימי של סנטנדר, בירת הקהילה, בתוספת סמל הקהילה - המגן המוכתר אשר מכיל את סמליה.
מחמם ידיים
פרוך
רבנות צבאית
גרונינגן
דגל האיים הקנריים