טרומן הורה להמשיך במתקפות הצבאיות נגד יפן (ובהם גם ההפצצות האוויריות על ערי המדינה) עד לקבלת כניעה רשמית. אף על פי כן, ב-11 באוגוסט פרסמו כלי תקשורת בעולם שארצות הברית הכריזה על הפסקת אש. הפרסום נבע מדברים שאמר גנרל קרל ספאץ, מפקד כוח המפציצים האסטרטגי בזירה הפסיפית, למספר עיתונאים, על השבתת פעילותם של המפציצים (דבריו המדויקים היו: "המפציצים לא טסים היום"). העיתונאים פירשו בטעות את דבריו של ספאץ כהכרזה על הפסקת אש כאשר למעשה המפציצים הושבתו זמנית עקב הרעה במזג האוויר. בעקבות הפרסום החדשותי השגוי נאלץ טרומן להורות להפסיק את ההפצצות באמת מחשש שחידושם לאחר הפרסום על הפסקת אש עלול להביא את היפנים לידי מסקנה שבעלות הברית זנחו את מאמצי השלום.
חברי קבינט המלחמה היפני נחלקו בדעתם בשאלה כיצד לענות לבעלות הברית. אנאמי המשיך לטעון כי אין לאפשר כלל את כיבוש המדינה על ידי כוח זר בעוד סוזוקי אמר כי עליהם להתעקש לקבל הבטחה מפורשת מבעלות הברית בנוגע לשמירת מעמדו של הקיסר. בתגובה לכך, אמר טוגו לסוזוקי כי אין תקווה לקבל תנאי כניעה טובים יותר. קידו אמר לנוכחים שוב כי רצונו של הקיסר הוא שיפן תיכנע. יונאי, שדאג מזה תקופה ארוכה מהתסיסה האזרחית הגוברת אמר באחת מפגישותיו עם הירוהיטו:
במהלך אותו יום, עדכן הירוהיטו את משפחתו על החלטתו להביא לכניעתה של יפן. הנסיך אסאקה, דודו של הירוהיטו, שאל בתגובה אם המלחמה תימשך אם ארצות הברית לא תסכים לשמר את מוסד הקיסרות. על כך ענה הירוהיטו בפשטות, "כמובן".
ביום שלמחרת, ה-13 באוגוסט, המשיכו חברי המועצה לניהול המלחמה לדון במענה לבעלות הברית אולם שוב לא הצליחו להגיע להסכמה. לאחר שראו שהיפנים מתמהמהים מלהחזיר תשובה, החלו בעלות הברית לפקפק בנכונותם להיכנע. בעלות הברית הבהירו ליפנים שהם יכולים לשדר את הסכמתם לקבל את תנאי הכניעה שהוצעו להם בשידור לא מוצפן אולם היפנים המשיכו לשדר הודעות מוצפנות בעניינים שלא היו קשורים לדיון בכניעתם. שידורים אלה הביאו את בעלות הברית להסיק שהיפנים דחו את תנאי הכניעה. בנוסף לכך, בעלות הברית הבחינו בעלייה בתשדורת הרדיו הדיפלומטית והצבאית היפנית עובדה שהעלתה את חששם שהיפנים מתכננים מתקפת בנזאי כוללת. בתגובה לכך הורה טרומן לחדש את המתקפות הצבאיות על יפן בעוצמה מלאה.
ב-14 באוגוסט האמריקאים שבו להפציץ את יפן מהאוויר ומהים. הצי השלישי של ארצות הברית הפגיז את חופי יפן בעוד מאות מטוסי בואינג B-29 סופרפורטרס הפציצו את יפן במהלך היום והלילה, אחת ההפצצות הגדולות ביותר במלחמה. באחת ההפצצות הארוכות ביותר, השמידו המפציצים את בית זיקוק הנפט של חברת הנפט של ניפון שבעיר אקיטה. היה זה בית הזיקוק לנפט האחרון שפעל ביפן והוא היה אחראי על ייצור 67% מהנפט במדינה.
יום לפני כן, לאחר התייעצות עם פסיכולוגים, פיזרו מפציצים של ארצות הברית עשרות אלפי עלוני תעמולה בערים יפניות. בעלונים אלה נכתבו תנאי הכניעה שהציעה יפן לבעלות הברית ותגובת בעלות הברית אליהם. לפעולה זו, שהביאה לפרסום ברבים את הסכמתו העקרונית של קבינט המלחמה להיכנע לבעלות הברית, הייתה השפעה עמוקה על מקבלי החלטות ביפן.
קבלת תנאי הכניעה של בעלות הברית על ידי יפן.
בבוקר 14 באוגוסט, הבינו סוזוקי, קידו והירוהיטו כי אם לא יקבלו את תנאי הכניעה שהציעה ארצות הברית עד סוף היום, קיים סיכוי גבוה שתתרחש במדינה הפיכה צבאית במטרה למנוע מהקבינט להיכנע לבעלות הברית. במהלך אותו יום, נפגש הירוהיטו עם מרבית קציני הצבא והצי הבכירים. רובם הביעו תמיכה בהמשך הלחימה, עם זאת פילדמרשל שונרוקו האטה, הביע התנגדות לכך. כמפקד הארמייה הכללית השנייה שמפקדתה הייתה בהירושימה, האטה פיקד על החיילים שהיו אחראים על הגנת דרום יפן - אותם חיילים שהתכוננו להילחם ב"קרב המכריע". האטה אמר להירוהיטו, בעיניים דומעות, כי אין לו שום ביטחון שהוא יצליח להדוף את פלישת בעלות הברית למדינה וכי הוא לא חולק על החלטתו להיכנע. בסופו של המפגש ביקש הירוהיטו מהקצינים לשתף איתו פעולה בהבאת המלחמה לידי סיום.
הפגישה הבאה של הירוהיטו הייתה עם חברי קבינט המלחמה. אנאמי, טויודה ואומזו הציגו שוב את עמדתם על כך שיש להמשיך ולהילחם. לאחר שסיימו אמר הירוהיטו את הדברים הבאים:
זמן קצר לאחר מכן, התכנס הקבינט מחדש ואישר את בקשתו של הקיסר ללא דיחוי. בנוסף, החליטו חברי הקבינט להתחיל להשמיד מסמכים הנוגעים למעורבותם של בכירים בפשעי מלחמה ובניהול המלחמה בכלל. לאחר סיום הישיבה, שידר משרד החוץ היפני פקודה לשגרירויות יפן בשווייץ ובשוודיה לקבל את תנאי הכניעה של בעלות הברית. שידור זה נקלט על ידי ארצות הברית ב-14 באוגוסט מעט לפני השעה שלוש לפנות בוקר.
העברת ההודעה על ההחלטה להיכנע לקציני הצבא הבכירים שהוצבו בחזיתות רחוקות ושלא היו מעורבים בדיוני הקבינט, הייתה צפויה לעורר קשיים. מסיבה זו, הוחלט לשלוח באופן מיידי שלושה מחברי המשפחה הקיסרית, ששימשו גם כקצינים בצבא, להעביר להם את ההודעה באופן אישי ולדחוק בהם לקבל את החלטת הקבינט. הנסיך טסוניושי טקאדה נשלח לקוריאה ולצבא קוואנטונג במנצ'וריה, הנסיך יאסוהיקו אסאקה נשלח לצבא המשלוח לסין ולספינות הצי שהוצבו בסין והנסיך קאנייאן הארוהיטו נשלח לשאנגחאי, דרום סין, הודו-סין וסינגפור.
הניסיון לבצע הפיכה צבאית.
הידיעה על החלטתו של קבינט המלחמה היפני לקבל את תנאי הצהרת פוטסדאם ולפנות לבעלות הברית על מנת להסדיר את תנאי הכניעה הכתה גלים במשרד המלחמה היפני. מספר קציני מטה ששירתו במשרד המלחמה הביעו התנגדות נחרצת להחלטה והחלו לתכנן הפיכה צבאית כדי למנוע ממנה לצאת אל הפועל. הקצינים האמינו שהקיסר "נשבה" על ידי "יועצים שוחרי שלום" וכי יש להקים ממשלה חדשה שתחתור להביא ניצחון במלחמה בכל מחיר (אף אם המחיר יהיה השמדתה של יפן). בליל ה-12/13 באוגוסט 1945, הגיעו חמישה מהקצינים לשוחח עם אנאמי. החמישה היו: מייג'ור קנג'י הטנאקה, לוטננט קולונל מאסטקה אידה, לוטננט קולונל משהיקו טאקשיטה, לוטננט קולונל אינבה מאסאוו וקולונל אוקיקטסו אראו. הקצינים ביקשו מאנאמי לעשות כל שביכולתו כדי למנוע מהקבינט לקבל החלטה להיכנע לבעלות הברית וסיפרו לו על תוכניתם להביא להפיכה צבאית במדינה אם ההחלטה להיכנע תאושר. אנאמי סירב לומר לקצינים אם הוא יעזור להם בביצוע הפיכה צבאית. עם זאת הוא הצביע בפניהם על נקודות חולשה פוטנציאליות בתוכניתם, עובדה שהביאה את הקצינים להאמין שאנאמי לא פוסל אפשרות זו על הסף, וייתכן שיבחר להצטרף להפיכה כשזו תצא לפועל. אף על פי כן, ב-14 באוגוסט, לאחר שהירוהיטו הורה לקבינט המלחמה היפני לקבל את תגובת בעלות הברית, הודיע אנאמי לקצינים המורדים כי יש לקבל את רצונו של הקיסר וכי אין לו אפשרות להתנגד להחלטתו. על מנת לחדד את דבריו, הרים אנאמי את קולו ואמר: . מכיוון שתמיכתו של אנאמי הייתה הכרחית להצלחת ההפיכה, דבריו הלכה למעשה סתמו את הגולל על תוכניתם של המורדים. קצינים רבים ובהם גם טאקשיטה ואידה, שהובילו את הקצינים המורדים עד אותו שלב, הבינו זאת והרימו ידיים. אולם, לא כך היה עם הטנאקה.
לאחר שסיים לשוחח עם הקצינים המורדים, שב אנאמי לישיבת הקבינט שהתכנס שוב כדי לאשר את ההודעה הקיסרית בדבר כניעתה של המדינה. ניסוחה של ההודעה הקיסרית הסתיים בשעות הערב המוקדמות של 14 באוגוסט והובא לאישורו של הקבינט. זמן קצר לאחר מכן התאספו מספר קציני צבא בכירים בחדר צדדי, בסמוך למקום בו הסתיימה זמן קצר לפני כן ישיבת הקבינט, ודנו בהשלכות ההחלטה. בין הנוכחים היה גם אנאמי. הקצינים חששו כי הפיכה צבאית תסכל את הכניעה. גנרל טורשירו קוואבה, סגן ראש המטה הכללי, הציע שהקצינים הנוכחים יחתמו על הצהרה הקוראת לבצע את פקודתו של הקיסר ולהיכנע לבעלות הברית. בהצהרה נכתב בין היתר: . ההצהרה נחתמה על ידי כל הקצינים הנוכחים ובהם: קורצ'יקה אנאמי, האג'ימה סוגיאמה, יושיג'ירו אומזו, קאנג'י דויהארה, טורשירו קוואבה ומסקאזו קוואבה. הקצינים קיוו שהצהרה בחתימתם תוריד משמעותית את המוטיבציה בקרב הגורמים בצבא שזוממים למרוד ותהווה הלכה למעשה מחסום בפניהם. אולם תקוותם הייתה לשווא.
הטנאקה שלא אמר נואש בנוגע להפיכה פנה, ביחד עם לוטננט קולונל ג'ירו שאיזאקי, למספר קציני מטה מהמשמר הקיסרי והצליח לשכנע אותם לתמוך בהפיכה. לאחר מכן נסעו הטנאקה ושאיזאקי למפקדתו של גנרל שיזוצ'י טאנקה, מפקדי ארמיית המחוז המזרחי וניסו לשכנע גם אותו להצטרף להפיכה, ללא הצלחה. טאנקה פקד עליהם בזעם לחזור הביתה ולא לנסות להמרות את פיו של הקיסר. אף על פי כן, הטנאקה לא ויתר. לקראת השעה 22:00, הוא ושאיזאקי, שותפו למרד, הסתננו לארמון הקיסר שם פגשו בגדוד של המשמר הקיסרי שהיה אחד האחראים על הגנת הארמון. השניים הצליחו לשכנע את מפקד הגדוד, קולונל טויוג'ירו האגה, להצטרף למורדים על ידי כך ששיקרו לו ואמרו לו שכל הקצינים הבכירים בצבא שותפים למרד. לאחר מכן נפגשו השניים עם אידה ושכנעו אותו לעזור להם למצוא את לוטננט גנרל טאקשי מורי, מפקד אוגדת המשמר הקיסרי הראשונה שאחראית על הגנתה של המשפחה הקיסרית (אידה הסכים לעזור אף על פי שהיו לו ספקות לגבי סיכויי ההצלחה של המרד).