פסיכולוגיה חברתית עוסקת בקשר בין הפרט לחברה, היא חוקרת את השפעת הזולת על מחשבותיו, הרגשותיו, והתנהגותו של הפרט.
באופן כללי השפעה חברתית היא מצב בו דעותיו או מעשיו של אדם מושפעים מאנשים אחרים.
השפעה חברתית יכולה להתרחש בגילאים ובמצבים שונים. למעשה, היא מתחילה כבר בראשית חייו של האדם. זאת משום שהאדם נולד לתוך קבוצה חברתית שבה הוא תלוי במידה רבה לאורך שנות הינקות והילדות שלו. הסביבה ההיסטורית האישית אשר מהווה את ההשפעה החזקה ביותר בחיי האדם היא ההשפעה של סביבת חודשי חייו הראשונים אשר מהווה את "הרחם שמחוץ לרחם" וסביבת ילדותו.
הקבוצה שאליה נולד האדם לא רק מספקת את צרכיו, אלא גם שואפת לכוון את פעולותיו בדרכים שונות.
חיברות הוא תהליך של התנסות חברתית ותרבותית מתמשכת, המקנה ליחיד את דפוסים, כללים וערכים של התרבות בחברה בה הוא חי. בתהליך זה יש לסביבה השפעה משמעותית על עיצוב האישיות, ההתנהלות הרגשית ודפוסי המחשבה של היחיד בחברה.
החינוך הוא אחד המרכיבים המשמעותיים של תהליך החברות. על פי רוב, החינוך נעשה במסגרת המשפחה, מערכת החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.
ישנן דרכים נוספות בהם האדם יכול להיות מושפע מהסביבה החברתית. השפעה זו יכולה להתרחש רק מעצם קיומם של אנשים בקרבתו של אדם מסוים. על פי תאוריית הקרבה הבין-אישית קיימת השפעה של המרחק הפיזי בין בני-אדם על התנהגותם והרגשתם. למשל, הקלה חברתית היא ההשפעה של נוכחות אחרים על ביצוע משימה.
יואן שה-קאי
יואן שה-קאי (מנדרינית תקנית: 袁世凱; פין-יין: Yuán Shìkǎi; 16 בספטמבר 1859 - 6 ביוני 1916) היה מצביא ומדינאי סיני שנודע בשל השפעתו בשלהי תקופת שושלת צ'ינג, חלקו במאורעות שהובילו להתפטרות הקיסר האחרון של סין, שלטונו האוטוקרטי כנשיא השני של הרפובליקה הסינית (לאחר סון יאט-סן), וניסיונו קצר הימים לחדש את המונרכיה הסינית כשהכתיר עצמו כקיסר סין.
פעילותו הציבורית עד מהפכת 1912.
את פעילותו הציבורית החל בשנת 1883 בעודו קצין צעיר בשירותו בקוריאה. צה שי, הקיסרית האלמנה ועוצרת שושלת צ'ינג שיגרה כוח צבאי לקוריאה ומינתה את יואן לראש המטה הכללי. בזכות הצלחתו, מונה בגיל 21 לנציב הסיני בסיאול. בשנים אלו ריכז את הקשר הדיפלומטי ופיתח את המסחר בין שתי המדינות דבר אשר הביא לקירוב ביניהן. בשנת 1903 הוביל את התנועה להכנסת חידושים בצבא הקיסרי והקים שש דיוויזיות בהן השתמש כדי לדכא מרידות ובהן את מרד הבוקסרים. צבאו היה מאומן היטב על פי הדגם הגרמני וממנו יצאו בהמשך בעלי תפקידים והשפעה רבה בממשל. בתקופה זו כונה יואן "אבי אילי המלחמה". בשנת 1907 איבד את אהדת הקיסרית. בשנת 1908, עם מות הקיסרית האלמנה, ניסה יואן לתפוס את השלטון ומחשש לחייו אולץ לפרוש מהחיים הציבוריים.
פעילותו הפוליטית בתקופת המהפכה.
ב-12 בפברואר 1912 חתמה הקיסרית האלמנה לונגיו בשם הקיסר בן השש פויי על מסמך אשר האציל את הסמכויות השלטוניות לידי יואן בשם "הבטחת" שלום לעם ושקט לקיסרות לצורך הקמתה של רפובליקה גדולה של סין עקב מהפכת שינהאי. מדינות המערב הפעילו אף הן לחץ למנותו למשרה משמעותית וסון יאט-סן הבין שהמעצמות תומכות ביואן והתפטר מכהונתו כנשיא זמני של הרפובליקה לטובת יואן לאחר כחודש מתחילת כהונתו, יואן נבחר על ידי האספה הלאומית הזמנית של סין לנשיא זמני.
תקופת נשיאותו והיותו "קיסר".
יואן שה-קאי מינה את עצמו לנשיא והשיג את הסכמת סון יאט-סן לכך. בשנים 1913–1916 שלט יואן על מרבית סין לאחר כישלונו של סון יאט-סן. יואן תמך בדיקטטורה נאורה במטרה להביא לאיחודה של סין תחת שלטונו ובמסגרת זו אסר את חברי הפרלמנט אשר לא סרו למרותו. הוא יסד את המפלגה הרפובליקנית שהתחרתה במפלגה הלאומית קוואמינטנג של סון יאט-סן.
בין השאר פעל בתקופת שלטונו להפסקת הסחר באופיום. במלחמת העולם הראשונה חתם בניגוד לרצונו על הסכם עם היפנים אשר כלל חמישה סעיפים ובהם מתן זכויות מיוחדות ליפן בחברת מכרות וכן מתן אישור ליפנים לאמן את הצבא הסיני. במהלך השנים ניסה למנות את עצמו לקיסר בעל שליטה בכל רחבי סין, אך הדבר זכה להתנגדות רבה ובסופו של דבר הוא לא הצליח בכך. יואן לקראת סוף שנת 1915 הקים את האימפריה הסינית מחדש אשר לפיה היה קיסר, מה שהותיר לו להתנהל באורך חיים ססגוני ולקחת כספים רבים למען הנאתו האישית מבנק המדינה. בתקופת שלטונו הוא חילק את המחוזות המינהליים של סין בין גנרלים שנשבעו אמונים לשלטונו, מה שמאוחר יותר לאחר מותו הוביל לתקופת המצביאים.
בשנת 1916 התפטר מהתפקיד הססגוני של קיסר ומכל המותרות שכללו שם זה, לאחר שלושה חודשים מת. שגריר אמריקאי אשר פגש אותו זמן קצר לפני מותו דיווח כי יואן נראה כ"רוח רפאים", יואן לא הצליח לעמוד בלחץ ובעבודה של לנהל את כל סין. לאחר מותו נכנסה סין לתקופה בת 5 שנים בה שררה אנרכיה שלטונית ולא נמצא מי שימלא את מקומו עד למינויו של סון יאט-סן.
לוקאס הקדוש
CBS (פירושונים)
ג'ון וסלי שיפ
ג'ון וסלי שיפ (באנגלית: John Wesley Shipp, נולד ב-22 בינואר 1955 בנורפוק, וירג'יניה) הוא שחקן אמריקאי זוכה פרס אמי על תפקידו באופרת הסבון "סנטה ברברה", גילם את אבא של דוסון לירי ב"דוסון קריק". גילם את דמותו של בארי אלן/הפלאש מכדור הארץ-90 בסדרת הטלוויזיה "הברק", וכן את דמויותיהם של הנרי אלן מכדור הארץ-1/כדור הארץ-פריים וג'יי גאריק/הפלאש מכדור הארץ-3/כדור הארץ-פריים בסדרת הטלוויזיה "הפלאש", וחזר לגלם גרסה שונה של ג'יי גאריק/הפלאש מכדור הארץ-2 החדש בסדרת הטלוויזיה "סטארגירל". כל דמויותיו השייכות ל-DC קומיקס שייכות ל"יקום החץ".
קריירה.
בשנת 1990 שיחק שיפ בסדרת הטלוויזיה "הברק", בה גילם את דמותו של בארי אלן, מדען משטרתי שעבר תאונה המאיצה את חילוף החומרים בגופו, ובעקבות כך הוא הופך לגיבור-העל פלאש. כעשרים שנה אחרי, בשנת 2010, דובב שיפ גם את דמותו של פרופסור זום, אויבו של פלאש בסדרת האנימציה "באטמן: האמיצים והנועזים".
עם סדרות הטלוויזיה בהן השתתף נמנות "דוסון קריק", "ג'אג", "NYPD Blue", "NCIS Los Angeles" ו"המפענחת".
בשנת 2012 שיחק בתפקיד אורח בעונה השנייה של "זאב צעיר" בתור אביו המכה של אייזק.
בשנת 2014, נבחר שיפ לגלם את דמותו של הנרי אלן, אביו של בארי אלן, בסדרת הטלוויזיה המחודשת "הפלאש". בנוסף, גילם באותה סדרה את דמותו של ג'יי גאריק.
מכללת רמת גן
ברוך ברנר
הרב ברוך ברנר (נולד ב-1966 בחיפה) הוא שחקן, זמר, ומורה למשחק ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בחיפה במשפחה דתית לאומית, והתחנך במוסדות בני עקיבא.
את השכלתו התורנית רכש כשלמד בישיבת שפע - מקור חיים אצל הרב שג"ר, הוסמך לרבנות בישיבת הר עציון, ולמד במכון הגבוה ללימודי יהדות בית מורשה בירושלים. על לימודו אצל הרב שג"ר אמר בריאיון ל"הארץ": "בשביל אדם כמוני, שבא מחינוך דתי רגיל, השיעורים שלו היו חוויה כל כך חזקה, עד שלא פעם התחשק לי להתחיל לרקוד אחרי שיעור כזה. שיעורי הגמרא שלו התאפיינו בכך שהוא שם דגש לא על 'מה הגמרא אומרת', אלא על 'מה הטקסט הזה אומר לי', איך הוא מתחבר לעולמי".
בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים, שם סיים את לימודיו ב-1995. בין השנים 1996–1999 למד בקבוצה מצומצמת (פחות מעשרה תלמידים) בסדנה של יז'י גרוטובסקי באיטליה. באותן שנים שימש כרב הקהילה היהודית בפיזה. למד לתואר ראשון בספרות ותיאטרון באוניברסיטת בר-אילן.
בעבר שימש כמורה למשחק תנועה וקול בסטודיו למשחק ניסן נתיב ירושלים, משמש גם כמנהל אמנותי ובמאי ב"מעבדת תרבות ורטיגו-מטה יהודה" בכפר האקולגי בקיבוץ נתיב הל"ה, ועוסק בהוראת יהדות בבית המדרש החילוני "קולות". בעבר שימש כמורה למשחק בבית הספר לקולנוע "מעלה", לימד תיאטרון ויהדות במכללת אמונה בירושלים ובבית הספר התיכון "אמית דרור" בירושלים.
בתיאטרון.
שיחק בתיאטרון בישראל, צרפת, פולין, ברזיל ואיטליה. ביים את המחזה "התרנגול", ביים וגילם את המספר במחזה "תיקון הלב".
בשנת 1994 גילם את היהודי הקדוש מפשיסחה במחזה "גוג ומגוג" שביימה מיכל גוברין ע"פ מרטין בובר במעבדה הבינלאומית לתיאטרון יהודי, והמחזה הועלה גם במסגרת פסטיבל ישראל.
בשנת 2000 גילם את ישו במחזמר "השטן במוסקבה" שביים יבגני אריה בתיאטרון גשר לצד חיים טופול, ישראל דמידוב, ששי קשת וסלבה ביברגל. באותה שנה גילם את שאול המלך לצד גיל קופטש במחזה "המשתה" שכתב וביים שמואל שוחט המספר את סיפור עלייתו ונפילתו של שאול המלך.
ב-2003 כתב וביים במסגרת תיאטרון המעבדה את המחזה שיצר סמי סמיר "מעשה רב פנים" המבוסס על הסיפור "מעשה במלך עניו" המופיע בסיפורי מעשיות משנים קדמוניות מאת רבי נחמן מברסלב. במחזה השתתפו בין השאר ריימונד אמסלם, פיני טבגר וסמי סמיר. על מחזה זה זכה ברנר בפרס מרגלית.
ב-2006 ביים את המחזה "משיח משיח - אך שווא" שיצר סמי סמיר. במחזה שיחקו תלמדי שנה ג' בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים.
ב-2007 כתב, ביים (לצד סמי סמיר), וכתב את המוזיקה בהצגה "מסע הציפורים" בתיאטרון תמונע.
ב-2012 כתב (לצד איילת נאה) וביים (לצד סמי סמיר) את ההצגה "ברונו שולץ - העידן הגאוני" שעלתה בתיאטרון תמונע ובתיאטרון החאן.
ב-2014, במסגרת מעבדת התרבות "ורטיגו", ביים ושיחק בהצגה "מעשה מזבוב ועכביש" שעלתה במסגרת המיזם "ימי תרבות" של מפעל הפיס ומשרד התרבות. הצגה זו הוזמנה להופיע בפסטיבל ישראל 2014.
בשנת 2016 הוענק לו פרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום התיאטרון.
בקולנוע ובטלוויזיה.
ב-2001 גילם את אבא של אפרים בסרט "שדה מוקשים" שהפיקה חברת "פרי עץ הדעת".