חברו הטוב ביותר של בשיר הוא מיילס או'בריאן, ולעיתים קרובות הם נראים מבלים יחד, למשל: משחקים בזריקת חיצים למטרה או מבקרים יחדיו בהולודק, שם הם משחזרים קרבות היסטוריים כמו קרב אלמו או הקרב על בריטניה. כמו כן, הוא חברו הקרוב של אילם גארק, איתו הוא אוכל ארוחות צהריים באופן קבוע.
במהלך שתי העונות האחרונות של הסדרה באשיר עובד עם חבורת אנשים מהונדסים גנטית כמוהו, שעליהם הגורל לא שפר וההליך גרם להם גם לנזקים חברתיים ותקשורתיים גדולים.
מערכות יחסים רומנטיות.
בפרקים המוקדמים של הסדרה, באשיר מאוהב בג'דזיה דקס. הוא מפלרטט איתה ומנסה להתחיל איתה - בחוסר הצלחה. לאחר מותה של ג'דזיה, אזרי דקס - הפונדקאית החדשה של הסימביונט דקס - מספרת לו שאילולא היה נכנס לחייה וורף (בעלה של ג'דזיה במהלך השנה האחרונה של חייה) - באשיר וג'דזיה היו ביחד.
במהלך הסדרה, לבאשיר יש מערכות רומנטיות קצרות עם מספר דמויות אורחות, ובהן: מלורה, ליטה וסרינה.
כפי שמתואר בפרק סיום הסדרה "What You Leave Behind", בתום האירועים המתוארים בסדרה - באשיר נותר על "חלל עמוק 9", ומתחיל במערכת יחסים רומנטית עם אזרי דקס.
הופעת אורח.
אלכסנדר סידיג גילם את דמותו של ד"ר ג'וליאן באשיר גם בפרק העונה השישית של "" - "Birthright, Part I". פרק זה שודר במקור במקביל לעונה הראשונה של "" וההופעה מהווה קרוסאובר בין התוכניות האחיות.
ד&quot;ר באשיר
סטו-וו-קור
רדיה פרלמן
רדיה ג'וי פרלמן (Radia Joy Perlman; נולדה ב-1951) היא מהנדסת תוכנה ורשתות, יהודית-אמריקאית, שהתפרסמה בזכות המצאות חלוציות שפיתחה בתחום טכנולוגיית האינטרנט. היא אף זכתה לכינוי "אם האינטרנט".
קורות חיים.
פרלמן נולדה בווירג'יניה למשפחה יהודית, אם מתכנתת ואב מהנדס תעופה. יש לה תואר ראשון ושני במתמטיקה ודוקטורט במדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). כסטודנטית לתואר ראשון ב-MIT היא בחרה ליטול חלק בתוכנית "UROP" (תוכנית הזדמנות למחקר), לשם השלמת נקודות לתואר, וזאת במסגרת מעבדת בינה מלאכותית. בהנחייתו של סימור פאפרט היא פיתחה גרסה "מצומצמת" בשם TORTIS, לשפת התכנות לוגו ששימשה ליישומי רובוטיקה חינוכיים. במהלך מחקרה בשנים 1974–1976, שישה ילדים — הצעיר בהם בן שלוש וחצי – תכנתו רובוט לוגו חינוכי. בשל פרויקט זה נחשבת פרלמן לחלוצה בהוראת תכנות מחשבים לילדים. עבודת הדוקטורט שלה, משנת 1988, נכתבה בנושא ניתוב בנוכחות של הכשלות רשת זדוניות (malicious network failures).
ב-1980 החלה פרלמן לעבוד בחברת DEC, שם התפרסמה כממציאת פרוטוקול העץ הפורש (spanning-tree protocol), שמהווה אבן פינה בניהול תקשורת בין גשרים ברשת. בשנת 1993 עברה לעבוד בחברת נובל וב-1997 עברה לסאן מיקרוסיסטמס. במהלך עבודתה בסאן רשמה על שמה מעל 50 פטנטים. היא תרמה תרומות משמעותיות בתחומים נוספים בניהול מבנה הרשת ובגיבוש תקנים מקובלים, כגון גיבוש פרוטוקולי link-state, לרבות פרוטוקול TRILL, שאותו המציאה כדי לשפר כמה מהמגרעות של עצים פורסים.
ב-1999 הוציאה ספר בנושא תקשורת ברשת - "Interconnections: Bridges, Routers, Switches, and Internetworking Protocols", וב-2002 הוציאה ספר לימוד בתחום אבטחת רשתות - "Network Security: Private Communication in a Public World". שימשה פרופסור באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת וושינגטון. נכון ל-2017עובדת פרלמן כיועצת טכנולוגית בכירה בחברת Dell EMC.
דומניקו מונטאניאנה
דומניקו מונטאניאנה (באיטלקית: Domenico Montagnana; 24 ביוני 1686 - 6 במרץ 1750) היה רב-אומן בבניית כינורות, איטלקי שמקום מושבו בוונציה, איטליה. הוא נחשב לאחד מבוני הכינורות והצ'לו המעולים בעולם בתקופתו. לכלים שבנה, בעיקר הצ'לי שלו, יש ביקוש עצום מצד תזמורות, נגנים ידועי-שם ואספנים, ורבים מהם נמצאים באוספים פרטיים או במוזיאונים. המחירים הנדרשים תמורת כלים מקוריים יכולים להגיע למיליוני דולרים אמריקאיים במכירות פומביות.
חייו.
מונטאניאנה נולד בלנדינארה שבאיטליה בשנת 1686. הוא החל לבנות כלי מיתר (כינורות, ויולות וצ'לי) בשנת 1701. במהלך הקריירה שלו כבונה כינורות מומחה הרבה לבקר כמה מבוני הצ'לי האיטלקים החשובים של זמנו, בהם פייטרו גוארנרי ומטאו גופרילר. הסדנה שלו, שהייתה פעילה כבר בשנת 1711, שכנה בקאלה דלה סטאניירי בוונציה.
בשנת 1730 עיצב מונטאניאנה סוג מיוחד של כינור, אבל עיקר פרסומו בא לו מן הצ'לי שבנה, הנחשבים למצוינים בטיבם לביצוע קונצ'רטי. למעשה, מונטאניאנה נודע בכינוי "איל סונורו ונציאנו" .
דומניקו מונטאניאנה מת בוונציה בשנת 1750.
מורשת.
רבים מן הכלים שבנה נמצאים עדיין בשימוש וירטואוזים מפורסמים או שמורים באוספים, אם ציבוריים ואם פרטיים. בין המוזיקאים המנגנים או ניגנו בעבר בכלי מונטאניאנה סטיבן קייטס, ליונל טרטיס, לין הארל, מישה מייסקי, אלפרד ואלנשטיין, יוסף רויזמן, סטיבן איסרליס, יו-יו מה, מוריס אייזנברג, עמנואל פויירמן, דניאל זיידנברג, אורלנדו קול, נתניאל רוזן, גילהרמינה סוג'ה, לואיס פרסינג'ר וראלף קירשבאום.
כלים מפורסמים.
פסטיבל בינלאומי, שבקונצרטים המושמעים בו נעשה שימוש בכמה מכלי מונטאניאנה, מתקיים מדי שנה בעיר הולדתו, לנדינארה.
חדפי פיל
חדפי פיל, ארכפיים או חדפים קופצים (שם מדעי: Macroscelididae) היא משפחה של יונקים קטנים אוכלי חרקים שתפוצתם באפריקה. מקור השם בדמיון בין אפיהם הארוכים לחדק הפיל, וההנחה כי הם קרובי משפחה של החדפיים (Soricidae) בסדרה אוכלי חרקים. למעשה, בעוד חדף הפיל איננו קרוב משפחה של החדף, הוא משויך לענף אפרותריה, הכולל תחתיו את הפילים וקרובי משפחתם. הביולוג ג'ונתן קינגדון הציע לשנות את שם המשפחה ל-sengis, מונח הנגזר משפות הבנטו אפריקאיות.
הם נפוצים ברחבי חלקה הדרומי של אפריקה, ולמרות ההבדלים הניכרים, ניתן למצוא אותם כמעט בכל סוג של בית גידול, ממדבר נמיב ועד למעבה היער. מין אחד, הארכף הצפון-אפריקני, נפוץ בחלק הצפון-מערבי המרוחק של היבשת, בנפרד משאר המשפחה.
מאפיינים.
חדפי הפיל הם יונקים קטנים הולכי ארבע, הניזונים מחרקים ומזכירים מכרסמים או אופוסומים עם זנב קשקשי, חוטם מוארך, ורגליים ארוכות יחסית לגודל שלהם, אשר משמש כדי לנוע בקפיצות כמו השפניים. הם משתנים בגודלם בין 10 לכמעט 30 סנטימטר, ממעט תחת 50 גרם למעל 500 גרם. לארכף עגול-אוזן קארו יש גודל ממוצע של 150 מ"מ. למרות שהגודל של החדק משתנה ממין אחד למשנו, כולם יכולים להניעו בחיפוש אחר מזון. תוחלת החיים שלהם הן ​​כשנתיים וחצי עד ארבע שנים בטבע. יש להם ניבים גדולים, וגם שיניים טוחנות כמו של הפרסתנים.
למרות היותם פעילי יום, חדפי הפיל נצפים לעיתים נדירות וקשים ללכידה. חדף הפיל הוא חששן גדול, מוסווה היטב ומיומן בהימלטות מאיומים. כמה מהמינים סוללים לעצמם סדרה של מסלולים בצמחייה, בחיפוש אחר חרקים, כשלכל נתיב יש נתיב הימלטות במקרה של סכנה.
חדף הפיל אינו חיה חברתית, אך כמה מינים חיים במונוגמיה וחולקים שטח מגורים משותף והגנה הדדית מפני איומים עליו, את שטח הטריטוריה שלו מסמן חדף הפיל באמצעות בלוטת הריח. הסוג "Rhynchocyon" חופר מחילות בקרקע כמו הבנדיקוט, אך אחרים במשפחה משתמשים בסדקים טבעיים, או בונים קן מעלים.
הגדול במשפחה הוא ארכף אפור-פנים ("Rhynchocyon udzungwensis") שמגיע למשקל של 740 גרם. הקטן ביותר הוא ארכף עגול-אוזן אטנדקה ("Macroscelides micus") ששוקל 28 גרם.
אבולוציה.
מספר מאובנים של המשפחה נמצאו, כולם באפריקה. גיוון ניכר התרחש בפלאוגן. חלקם היו כל כך דומים לשפניים, שהם שויכו בהתחלה בטעות לאותה קבוצה, בעוד שאחרים דומים יחסית למכרסמים. כל המינים הללו נכחדו בפליסטוקן. למרות שחדף הפיל סווג בקבוצות שונות, לעיתים קרובות על בסיס מאפיינים שטחיים, ראיות מורפולוגיות ומולקולריות כעת ממקמים אותו בתוך "אפרותריה".
מיון.
בעבר, חדף הפיל סווג עם חדפיים וקיפודיים בסדרת אוכלי חרקים; ונחשב קרוב-רחוק של הפרסתנים; שויך לטופאיים; וסווג יחד עם השפניים והארנביים בארנבאים. תוצאות בדיקות מולקולריות אחרונות, לעומת זאת, תומכות מאוד בשיוך לאפרותריה, יחד עם יונקים אחרים שבעבר שויכו לפרסתנים כמו תחשאים, שפניים, שנבובאים ופילאים.
במשפחה ארבעה סוגים המחולקים ל-19 מינים:
בני טוביה
מקס ברסלר
מקס (מנחם) בּרֶסלֶר (Max Bressler; 26 בספטמבר 1901, רוסיה (אוקראינה) - 16 בפברואר 1966, מיאמי, פלורידה) היה עסקן ציבור יהודי אמריקאי, ממנהיגי הציונים בארצות הברית. נשיא קק"ל בארצות הברית. נשיא ארגון ציוני אמריקה ונשיא המגבית היהודית המאוחדת.
היה נשיא הקונגרס היהודי העולמי בשיקגו, נשיא ההסתדרות הציונית בשיקגו, סגן נשיא וגזבר של ארגון ציוני אמריקה וחבר הוועד הפועל הארצי של המגבית היהודית המאוחדת.
הוגה ויוזם הקמת האתר יד קנדי.
על שמו הוקמו בירושלים השכונה קריית מנחם, ומשכן המלאכה הנקרא "משכן מנחם ברסלר" שתרם כספים להקמתם.
אביחי קמחי
אביחי קמחי (נולד ב-18 באוגוסט 1963) הוא משורר וסופר ישראלי.
שימש כסגן יו"ר אגודת הסופרים העבריים (החל משנת 2013). במסגרת תפקידו יזם, ערך והנחה את המפעל 'מחווה ליוצרים בעלי תרומה מיוחדת לשירה ולתרבות'. שימש כמנהל אמנותי של המיזם הנערך בקול ישראל "שירה עברית, משוררי ישראל קוראים משיריהם". בין השנים (דצמבר 2014 – מאי 2017). במיזם הוקלטו 280 משוררים, כל משורר הקליט שני שירים, בסך הכל הוקלטו 560 שירים. השירים שודרו בכל תחנות קול ישראל בדגש רשת ב' בה שודר בכל יום שיר מהמיזם. זוכה פרס ראש הממשלה (היצירה), תשע"ז. שימש כחבר במדור הספרות של מועצת התרבות הישראלית.