יו בולטון ג'ונס נולד למשפחה מכובדת בבולטימור, מרילנד ב־20 באוקטובר 1848. הוריו היו יו בורג'ס ג'ונס ולורה אליזה בולטון. אמו נולדה למשפחה שהגיעה לפנסילבניה עם ויליאם פן ומאוחר יותר עברה לבולטימור. אביו היה מנהל בחברת ביטוח מקומית. הוא למד במכללת האמנות של מכון מרילנד בבולטימור.
בין השנים 1865 - 1876 בילה ג'ונס חלק ניכר מזמנו בניו יורק, תוך שהוא שומר על בולטימור כמעונו. בשנת 1865 לקח שיעורים בניו יורק ממעצבת האמנות קארי סמית' (1837–1911). והושפע מאוד מפרדריק אדווין צ'רץ'. ג'ונס החל להציג באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1867. הוא הפך לחבר קרוב של הצייר תומאס הובנדן (1840–1895) בניו יורק. בשנת 1868 הקימו ג'ונס והובנדן סטודיו משותף בבולטימור.
בקיץ 1870 בילה ג'ונס ארבעה חודשים באירופה עם משפחתו. הוא הציג סצנות מאנגליה ומאירלנד במכירת האמנים של בולטימור משנת 1871. הוא הצטרף לאגודת אולסטון של אמנים ואספנים בבולטימור עד 1872. את קיץ 1873 בילה ברישומים במרילנד ובווירג'יניה, ונסע ברכבת. ציורו "קיץ ברכס הכחול" משנת 1874 הוצג באקדמיה הלאומית לעיצוב וזכה לשבחים רבים.
בשנת 1876 עזבו ג'ונס ואחיו הצעיר פרנסיס קוטס ג'ונס לביקור של ארבע שנים באירופה. הם ביקרו בלונדון לפני שעברו לפונט-אבן שבבריטני. את רוב זמנו בילה במושבת האמנים האמריקאים בפונט-אבן. שם ציירו האחים עם תומאס הובנדן, רוברט ווילי (1839–1877) וויליאם לאמב פיקנל (1853–1897). הוא צייר גם בספרד, אנגליה, איטליה ומרוקו. הוא הציג בלונדון ובפריס.
קריירה מאוחרת.
יו בולטון ג'ונס חזר לבולטימור ביוני 1880 ומכר סט ציורים שלו במכירה פומבית. לאחר מכן נסע לספרד ולצפון אפריקה לפני שחזר לניו יורק בשנת 1881. בניו יורק שיתף סטודיו עם אחיו הצעיר. בשנת 1881 הפך ג'ונס לחבר באגודת האמנים האמריקאים, ובשנת 1883 נבחר לאקדמאי באקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא הצטרף לאגודה האמריקאית לצבעי מים (1882), למכון הלאומי לאמנויות ומכתבים ולמועדון הלאומי לאמנויות. הוא גם לקח על עצמו את רוב העיטור הפנימי של הגלריה שהקים בסופו של דבר ברחוב השישים-ושבע במנהטן.
ג'ונס צייר באניסקאם, מסצ'וסטס בין השנים 1883–1889 עם ויליאם לאמב פיקנל ואחרים מהמושבה האמנים לשעבר פונט-אוון. בשנת 1888 עברו האחים ג'ונס לבניין הסטודיו של קלינטון יחד עם אחותם לואיז צ'וב, שהתאלמנה.
ג'ונס נסע למערב ארצות הברית בסביבות 1890. הוא קנה קוטג' קיץ בדרום אגרמונט, מסצ'וסטס. מבסיס זה הוא צייר את ברקשייר, וערך מסעות למרילנד ומערב וירג'יניה. הוא זכה במדליות בתערוכות מרכזיות שונות בין השנים 1893–1915.
יצירה.
ההשפעה של פרדריק אדווין צ'רץ ואסכולת נהר ההדסון ניכרת בהתייחסותו לאור ובדיוק בתיאורי הטבע שלו. הוא צייר את הנופים המשתנים בעונות השנה, בהרמוניה שלווה. מחקריו המעודנים בסגנון אסכולת ברביזון זכו לשבחים, אך גם התעקשותו על דיוק בייצוג הטבע נחשפה לביקורת. ציוריו המוקדמים מוארים באור בהיר ומפורטים בחדות, בעוד שיצירותיו המאוחרות היו שקטות יותר וליריות.
בעשורים האחרונים, עבודתו של ג'ונס הלכה והפכה מיושנת וחזרה על אותם נושאים.
ג'ונס הציג באקדמיה הלאומית לעיצוב בין השנים 1867–1927. הוא הציג בסלוני פריז (1877–1881), באקדמיה לאמנויות היפות של פנסילבניה (1879–1885, 1891–1902, 1917–1918), במועדון האמנות של בוסטון (1881–1909).
בשנת 1884 הציג ג'ונס את התערוכה הראשונה של חברת הציירים בפסטלים. הוא גם הציג במכון לאמנות בשיקגו, בחברה לאמנים אמריקאים (1902) ובגלריה לאמנות קורקורן (1907–1912).
הוא זכה בפרסים על עבודותיו בתערוכת הקולומבינית העולמית (שיקגו, 1893), התערוכות העולמיות (פריז, 1889, 1900), תערוכת רכישת לואיזיאנה (סנט לואיס, 1904) ותערוכת פנמה -פסיפיק הבינלאומית ( סן פרנסיסקו, 1915).
ציוריו של ג'ונס מוחזקים על ידי המוזיאון המטרופוליטן לאמנות, האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, הגלריה לאמנות קורקורן, מוזיאון ברוקלין ומוסד סמיתסוניאן.
שרה מונטייל
שרה (סַַריטה) מונטייל (בספרדית: Sara Montiel; 10 במרץ 1928 – 8 באפריל 2013) הייתה שחקנית וזמרת ספרדייה, דמות נערצת בספרד. הופיעה בסרטים בספרד, מקסיקו וארצות הברית.
ביוגרפיה.
נולדה בכפר קמפו דה קריפטנה (Campo de Criptana) במחוז קסטיליה-לה מנצ'ה בספרד בשם מריה אנטוניה אבאד פרננדס. היא החלה להופיע בסרטים בגיל 16. סרטה הראשון היה "Te Quiero Para Mí" (אני רוצה אותך לעצמי) ואז שינתה את שמה הפרטי לשרה כשם סבתה ואת שם משפחתה למונטייל על שם העיירה מונטייל במחוז לה מנצ'ה.
היא הופיעה ב-14 סרטים בספרד ואחר כך עברה עם אמה למקסיקו שם המשיכה להופיע בהצלחה בסרטים ומשכה את תשומת ליבם של במאי הוליווד.
ב-1954 הופיעה בסרט ורה קרוז בבימויו של רוברט אלדריץ', לצדם של גרי קופר וברט לנקסטר.
ב-1956 הופיעה בסרט "סרנדה" בבימויו של אנתוני מאן, לצדם של מריו לנצה, ג'ואן פונטיין ווינסנט פרייס. כעבור שנה נישאה לאנתוני מאן.
ב-1957 הופיעה בסרט "מרוץ חץ המוות" ("Run of the Arrow") לצדו של רוד סטייגר.
ב-1957 חזרה לספרד והמשיכה להופיע בסרטים ובהקלטות שירים. היא הפכה לשחקנית וזמרת נערצת בספרד.
ב-1958 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "מוכרת הפרחים" ("La Violetera") ובו שרה את השיר המזוהה ביותר אתה, על מוכרת הסיגליות. היא קבלה עבור תפקידה בסרט מיליון דולר שזה היה סכום עתק בתקופתו של פרנקו.
ב-1974 הודיעה על פרישתה מהופעות בסרטים אבל המשיכה בהופעות חיות, הקלטות והופעות בטלוויזיה.
היא נחשבת "לאחת השחקניות החשובות בתולדות ספרד", ותוארה בעיתונות ספרד כ"מיתוס הקולנוע הספרדי". מונטייל נחשבה בזמנו כ"אישה היפה ביותר בספרד של המאה ה-20". היא הופיעה בכמעט 50 סרטים והקליטה כ-500 שירים.
ב-2003 קיבלה את מדליית זהב עבור עבודתה (Medalla de Oro al Mérito en el Trabajo) מטעם ממשלת ספרד.
היא מתה מהתקף לב בביתה במדריד בגיל 85. אלפים ליוו את ארונה לבית הקברות במדריד.
הבמאי פדרו אלמודובר נתן לה מחווה בסרטו חינוך רע כשהשחקן גאל גרסיה ברנאל לבוש בקרוס-דרסינג מחקה אותה בקולה.
משפחה.
מונטייל הייתה נשואה ארבע פעמים:
ברנרדינו משאדו
ברנרדינו לואיש משאדו גואימראס (בפורטוגזית: Bernardino Luís Machado Guimarães; 28 במרץ 1851 – 29 באפריל 1944) היה מנהיג פוליטי מרכזי בפורטוגל במאה ה-20 המוקדמת. משאדו היה ממנהיגיה של הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה וכיהן כנשיא פורטוגל ה-3 וה-8 (בין 1915 ל-1917 ובין 1925 ל-1926). כמו כן כיהן משאדו כראש ממשלה לשתי קדנציות לא רציפות בתקופת הרפובליקה הראשונה והיה לנשיאה האחרון לפני נפילת המשטר הרפובליקני במהפכת ה-28 במאי בפורטוגל שהעלתה לשלטון את הדיקטטורה הלאומית.
ביוגרפיה.
משאדו נולד בריו דה ז'ניירו, האימפריה הברזילאית, והיגר בצעירותו עם משפחתו לפורטוגל. היה פרופסור באוניברסיטת קוימברה, ובהמשך עבר בשנת 1879 אל ליסבון, ממלכת פורטוגל. משאדו נבחר פעמיים ללשכת העמיתים המלכותית כנציג האוניברסיטה (1890, 1894). הוא גם היה שר התשתיות הציבוריות (1893) ויצר את בית הדין הראשון לתיקי פועלים בפורטוגל. בשנת 1902, לאחר שדגל ברפובליקניות, הוא נבחר לנשיא מועצת המנהלים של המפלגה הרפובליקנית. עם הפלת המלוכה (1910), כיהן כשר החוץ (1910–1911), סגן האספה המכוננת וסנאטור (1911), וכשר (לימים תפקיד שהומר לשגריר) ברפובליקה הברזילאית הראשונה (1912). בהיותו ראש ממשלה ושר הפנים בשנת 1914, רצה להתחייב שפורטוגל תצדד לצידה של האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה, אך פורטוגל לא הצטרפה רשמית למדינות ההסכמה עד מרץ 1916. משאדו נבחר לתפקיד הסמלי בעיקרו של נשיא פורטוגל ב-6 באוגוסט 1915, הוא הודח מהשלטון על ידי הפיכת החונטה צבאית בראשות סידוניו פאיש בדצמבר 1917. משאדו שוב מונה לנשיא ב-11 בדצמבר 1925, אך הודח פעם נוספת (28 במאי 1926) בעת הפיכה צבאית חדשה, שהביא לשלטון חונטה צבאית חדשה. משאדו יצא לגלות, אך בשנת 1940 הורשה לשוב לביתו בידי ראש הממשלה הרודני, אנטוניו דה אוליביירה סלזאר.
זן דלתא של נגיף הקורונה
לאו הולנדר
לאו הולנדר (בהונגרית: Holländer Leó; פרשוב, 31 במרץ 1805 – פרשוב, 5 ביוני 1887). היה נציג בכיר ביהדות הונגריה של המאה ה-19 רב-סרן בצבא במהפיכת 1848 בהונגריה, אספן מדליות, סיטונאי.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
הולנדר נולד במשפחה יהודית, אך בהיעדר מקומות השכלה חילונית ליהודים למד במכללה הלותרנית בפרשוב. הוא התכונן לקריירה במשפטים, אך מכיוון שכיהודי לא יכול היה לעסוק בעריכת דין באותה התקופה, הפסיק את לימודיו האקדמיים. משנת 1830 סייע במשרדו של אביו, שהיה מנהיג הקהילה היהודית של המחוז, אביו בסופו של דבר העביר לו את תפקידיו.
מהפיכת 1848.
כשפרצה מלחמת העצמאות ההונגרית (כך מכונה בהונגריה מהפיכת 1848), הוא ושני בניו התנדבו להצטרף לצבא. הוא הגיע לסביבתו הקרובה מאוד של מנהיג המהפיכה לאיוש קושוט, שהכיר ביכולותיו הגדולות ומינה אותו ל"נציב צבאי ראשי" בדרגת סרן. הוא היה, מה שהיה מכונה היום "ראש אגף לוגיסטיקה" והיה אחראי למזון, לבוש ולינה של הצבא ההונגרי של 1848 וגם ראש המחלקה הכלכלית של משרד ההגנה ההונגרי. הוא השתתף בהגנה על טירת קומרום. תנאי הכניעה של הטירה לצבא הקיסרי האוסטרי הצילו אותו אמנם מלצאת לגלות, אך המשטרה החשאית הפוליטית עקבה ובדקה את כל צעדיו.