בחברה הסומלית, התואר שמור ככבוד למנהיגים ואנשי דת מוסלמים בכירים. להלן מספר שייח'ים שזכו לתואר:
מערב אפריקה.
במערב אפריקה, התואר משמש כשם משותף לחוקרים ולמנהיגים מוסלמים. בקרב הקהילות המוסלמיות בסנגל, ניז'ר וגמביה, המונח מבוטא בדרך כלל כ"צ'ייח'" (Cheikh).
קומודור 64
הקומודור 64 (באנגלית: Commodore 64, C64) היה מחשב אישי פופולרי מאוד בשנות ה-80 של המאה ה-20. קומודור 64 יוצר ושווק על ידי חברת קומודור מכונות עסקיות, אשר נוסדה ונוהלה על ידי ג'ק טראמל בינואר 1982.
המחשב החליף את מחשב הקומודור ויק 20. ה״ויק 20״ הושק בשנת 1980, הכיל 5kB ועלה 300 דולר.
הקומודור 64 הושק בספטמבר 1982, הכיל 64kB והוצע במחיר התחלתי של 595 דולר. למחשב היו יכולות עיבוד קול ותמונה באיכויות שלא נראו עד אז במחשבים אישיים. למחשב בצורתו הראשונית היה מצורף טייפ קלטות אודיו, אשר באמצעותו ניתן היה לשמור מידע ותוכנות. בשלב מאוחר יותר היה ניתן לרכוש גם כונן תקליטונים. כמות המידע שהיה ניתן לשמור על מדיות מגנטיות הייתה מוגבלת במיוחד ונמשכה זמן רב. לצורך ייעול תהליך השמירה וההעלאה של קבצים למחשב, וקיצור משך הזמן לכך, ניתן היה להשתמש בתכנת כיווץ קבצים מיוחדת, שנקראה "Turbo". השיווק האגרסיבי של הקומודור 64, גרם מהר מאוד לירידות מחירים ומלחמה על כיסו של הצרכן הביתי. ההערכה היא שנמכרו כ־25 מיליון יחידות עד לסיום ייצורו בשנת 1992 (כולל), וכך נכנס המחשב לספר השיאים של גינס, כמחשב האישי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
היסטוריה.
העלות של כל מחשב קומודור 64 הוערכה בזמנו בכ-135 דולר, וזאת בזכות הוזלת עלויות ייצור הודות לשליטה של חברת קומודור ביצרנית המעבדים MOS, אשר תרמה את המעבד שלה 6502, לקומודור. המחשב שווק דרך מפיצים מורשים, חנויות צעצועים, חנויות כל-בו וכו'. עובדה זו איפשרה לקומודור 64 להתחרות בקונסולות המשחקים של אותה עת, אטארי 2600 ואחרות, בצורה מאוד חזקה.
בארצות הברית למשל (שלא כמו בישראל) הוצע קופון החזר של 100 דולר עבור כל רכישה של משחק טלוויזיה, לצורך מימוש קנייה של קומודור 64. חברה מפורסמת אשר עזבה את שוק המחשבים הביתיים היא חברת Texas Instruments, אשר החליטה כי התחרות מול קומודור נדונה לכישלון.
בשנת 1984 ניסתה חברת קומודור ליצור יורש לקומודור 64, בדמותו של מחשב שנקרא Commodore Plus/4. מחשב זה היה דומה לקומודור 64, והיו לו מספר יתרונות: תוכנות מובנות בזיכרון, גרסת Basic 3.5 כמערכת הפעלה משופרת, ויכולת פוטנציאלית של רזולוציה גבוהה יותר. הטעות השיווקית של קומודור הייתה ששום תוכנה של הקומודור 64 לא תאמה למחשב החדש, יכולת עיבוד הקול שלו הייתה נחותה יותר מהמקור, ובנוסף לכל חסרו לו הספרייטים המובנים אשר מהווים את אבן הבניין בגרפיקה של הקומודור 64.
מחשבים נוספים שיצאו מבית קומודור הם קומודור 128 וקומודור אמיגה.
קומודור החליטה לחזור לשוק והציגה בתערוכת CeBIT 2007 שהתקיימה בגרמניה דגמים חדשים שלה המיועדים לגיימרים.
קומודור 64X.
בשנת 2011 הוקמה חברת קומודור ארצות הברית. החברה רכשה את הזכויות על השמות "קומודור" "אמיגה" ו"ויק". באותה שנה יצאה החברה עם קומודור 64X. המחשב מצויד במקלדת הדומה למקלדת הקלאסית של קומודור 64 וקומודור ויק 20. יתר המרכיבים הותאמו למאה ה-21. מעבד דו ליבתי, אינטל אטום. ערכת שבבים של המאיץ הגרפי Nvidia Ion2. מערכת הפעלה קומודור OS מבוססת לינוקס. המחשב תומך גם במערכת הפעלה Windows. כונן DVD/RW, יציאת HDMI לחיבור ל-HDTV, יציאת USB ו־Ethernet. מותו של מייסד קומודור ארצות הברית, בארי אלטמן הביא להפסקת פעילות החברה וייצור הדגם.
קומודור
סהל בן מצליח הכהן
החכם סהל בן מצליח הכהן (910–990) המכונה גם אבו אלסרי, היה מדקדק, פרשן, פייטן וחכם קראי שנמנה עם חברי קבוצת אבלי ציון.
חייו ופעולותיו.
סהל בן מצליח נולד בירושלים בשנת 910, ולמד בישיבה הקראית המרכזית שהייתה קיימת אז בירושלים, ממנה יצאו גדולי חכמי הקראים בתקופה זו.
בימי חייו פעל רבות להפצת היהדות הקראית בתפוצות, לעידוד עלייה לארץ ישראל ולהצטרפות לשורות אבלי ציון. לשם הגשמת חזונו יצא למסעות רבים בין הקהילות השונות במזרח התיכון כמו קהילות עיראק ומצרים. בשל חיבוריו הרבים ובשל מסירותו הרבה כינוהו בני דורו 'המשכיל הגדול'.
בדרשותיו הוא מוכיח במילים קשות את היהודים בני זמנו על שדבקו ב'תורת אנשים מלומדה' ובנסותם למלא אחר מצוות האל הלכו לפי הרוב, או לפי הרב, כי כתוב בתורה ההפך: "לא תהיה אחרי רבים לרעות, ולא תענה על ריב, לנטות אחרי רבים - להטות". ואומר:
קריאתו למען העלייה לארץ ישראל, הייתה ייחודית בנמרצותה ובעוצמתה בתולדות עם ישראל עד ימי הציונות המודרנית. הוא סבב בהרבה ערים והטיף בקהילות רבניות רבות כדי לקרב אותן ליהדות הקראית. באחת מאגרותיו הקוראות לעלייה ארצה הוא מספר על החיים של אבלי ציון בירושלים, קורא לעלייה ואומר:
באותם ימים נראה היה שהוא הצליח במשימתו. היהודים הקראים הפכו לרוב המכריע בירושלים ובארץ ישראל, הדעות שלהם התקבלו על ידי רבים מהרבניים והם הושפעו ממנה. כך הוא מעיד:
על שמו של החכם סהל בן מצליח הכהן הוקם בשנת 1950 מושב מצליח ליד רמלה בידי עולים קראים ממצרים.
חיבוריו.
החכם סהל בן מצליח כתב חיבורים רבים בעברית ובערבית. מהידועים לנו כיום ניתן למנות:
מינות (יהדות)
ביהדות, "מינות" (מהמילה "מין" במובן "סוג") הוא כינוי שניתן בספרות הרבנית למתנגדים לעקרונותיה. בתחילה שימש לכל הקבוצות היהודיות שהתנגדו לחז"ל במאות הראשונות לספירה, כולל הנצרות הקדומה וכיתות יהודיות-גנוסטיות שקיומן משוער, ובתקופה מאוחרת יותר - לתנועת השבתאות. לעיתים שימש המושג גם להתייחסות לאתאיסטים (המכונים אפיקורסים בלשון חז"ל), בתחילת השימוש במושג הכוונה הייתה ליהודי שסטה ולא לנכרים. רק בשלב מאוחר מאוד של ההגות היהודית הפך הביטוי לכינוי גם עבור נוצרים שלא היו ממוצא יהודי.
הצנזורה הנוצרית התוודעה לטרמינולוגיה תלמודית זו בעזרת מומרים יהודים כניקולס דונין, והכריחה את המדפיסים של התלמוד בדפוס וילנא להחליף את המילה "מינים" במונח שאינו כולל את הנוצרים: "עובדי כוכבים ומזלות", או בראשי התיבות "עכו"ם". כך הודפסה מהדורת ש"ס וילנא הנפוצה. החלפת הביטויים הייתה לפעמים ללא כל הבנה, כך שבמקום שכתוב "מין קטניות" (במובן של סוג) בוצעה החלפה ל"עכו"ם קטניות". במספר מהדורות דפוס חדשות שיצאו לאחרונה שוחזר הנוסח המקורי.
זהותם של המינים.
המושג "מינים" (במובן זה) נמצא מספר פעמים במשנה, ופעמים רבות בתלמוד ובמדרשים. הפרשנות היהודית פירשה בדרך כלל את המושג, כאשר הופיע אחרי המאה ה-3 לספירה, כמתייחס לנוצרים. כך למשל מפרש רש"י (בדפוסים הבלתי מצונזרים) את דברי התלמוד הבבלי (ברכות י"ב ע"א) "מפני תרעומת המינים", שהכוונה לתלמידי ישו.
גם חוקרים פירשו בחלק מהמקרים שכוונת חז"ל לנוצרים. במקרים אחרים מפרשים החוקרים את הביטוי ביחס לצדוקים, כגון לגבי משנה ברכות פ"ט מ"ה, "משקלקלו המינים ואמרו אין עולם אלא אחד", משום שהצדוקים כפרו בעולם הבא. אולם ככל הנראה חז"ל קראו כך גם לכתות אחרות. במסכת סנהדרין פ"ד מ"ה הביטוי יכול להתייחס למעין גנוסטים שנטו לדואליזם: "אדם יחידי נברא; ומפני מה? שלא יהו מינים אומרין: הרבה רשויות בשמים". ריבוי הכתות בסוף תקופת בית שני הביא את רבי יוחנן לומר כי "לא גלו ישראל, עד שנעשו עשרים וארבע כיתות של מינים", כלומר השימוש במושג "מין" כאן הוא במובן של כת יהודית שכפרה. חוקרים שאינם יהודים שוללים לעיתים את הזיהוי בין נוצרים למינים
הרמב"ם וכן האור זרוע, סוברים שכל האומר שיש לעולם יותר ממנהיג אחד, אין לעולם מנהיג, אין הקב"ה ראשון לכל או שיש לו גוף - הוא מין. הראב"ד, חולק על הרמב"ם בכך וטוען שאין אלו בהכרח מינים, ייתכן שרק טעו בפירוש הפסוקים השונים המדברים על האל בצורה מגשימה (כגון הביטוים הנפוצים במקרא: "יד ה'", "עיני ה'" וכיוצא בזה) וטעו לחשוב שיש לו גוף. הראב"ד אינו חולק בדבר היותם שאלו האומרים שיש שתי רשויות הם מינים, אף על פי שכתוב: "נעשה אדם בצלמנו כדמותנו" וגם בכך היו יכולים לטעות.
הצורך להתרחק מן המינים.
חז"ל דרשו את הפסוק במשלי "הרחק מעליה דרכך ואל תקרב אל פתח ביתה, כי רבים חללים הפילה ועצומים כל הרוגיה", המדבר בפשוטו על זונה, לגבי המינים, כלומר שאסור ליהנות מכל דבר שהוא במינות. יש באיסור זה דמיון לאיסור הנאה מעבודה זרה. מסופר על רבי אליעזר, שנתפס "על דברי מינות" (כלומר בידי מינים). למרות שניצל, הצטער על כך שנתפס וסירב להתנחם על ידי חבריו. בסופו של דבר התברר שהדבר קרה משום שרבי אליעזר נהנה ממה ששמע ממין אחד, בשמו של "יהושע בן פנטירי", שיש הרואים בו את ישו הנוצרי.
מחלוקות בין חז"ל למינים.
על פי התלמוד היו מחלוקות עם המינים לא רק בדואליזם האמוני של שתי רשויות, אלא גם בנושאים של השגחה, קיום מצוות ותחיית המתים. כמו כן, היו מקרים רבים של מחלוקות בדינים מסוימים, כשברובם עומד החשש שמא האדם הוא מין הכופר בתורה שבעל פה או עובד עבודה זרה (אדם שזכה גם הוא לשם: מין. ולשון רש"י (שבת, עה, ע"א): "מין, האדוק בעבודת אלילים". להלן רשימה חלקית ולא ממצה של מקרים כאלה (הרשימה מתייחסת למין, כשם שניתן לתופעה, ללא הפרדה בין עובדי עבודה זרה, צדוקים, או כתות יהודיות):
בכל המקרים הללו היו נוקטים חכמים צעדים חריפים כנגד מי שאפילו נחשד כמין, כולל נידוי וחרם.
ברכת המינים.