וולף מתייחסת רבות לקשר בין אמנות למדע, בו היא מאוד מתעניינת. בילדותה לא הצטיינה במקצועות המדעיים, אך בבגרותה הבינה שזאת משום שתמיד הוגדרה בתור "יצירתית" ולא בתור "מדעית". למעשה, ההבחנה הזאת בין אמנות למדע חסמה בפניה את האפשרות להתעניין ולהצטיין בשניהם. לכן, הקשר ביניהם מרתק אותה. היא מאמינה כי המכנה המשותף בין המדע לאמנות הוא הטבע עצמו. את השקפה זו ניתן לראות היטב בספריה על הומבולדט, שבנוסף להיותו חוקר גם אהב אמנות ולא הפריד בין השניים. השקפה זו מייחדת את וולף - היא חוקרת את הטבע מנקודת מבט מדעית אך גם בוחנת אותו מנקודת מבט אמנותית ומנסה לבטא את האהבה לטבע ואת הערכת היופי שלו גם בספריה.
אחד מהאירועים החשובים שוולף השתתפה בהם היה מסעו של נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר שהתקיים בשנת 2019. מסע זה נערך לציון 250 שנה להולדתו של הומבולדט ו-220 שנה למסע המחקר שלו. המשלחת ביקרה במקומות בהם הומבולדט ביקר במסעו - היא יצאה מברלין והמשיכה לקרטחנה, בוגוטה, קיטו, איי הגלאפגוס וגואיאקיל.
יצירותיה זוכות הפרסים.
המצאת הטבע (The Invention of Nature).
מבין הספרים שכתבה וולף, "המצאת הטבע" הוא המפורסם ביותר. הוא עוסק בחייו של אלכסנדר פון הומבולדט האקולוג הגרמני, בפועלו ובהשפעתו על המדע ועל חיינו. "המצאת הטבע" זכה ב-15 פרסים בינלאומיים, ביניהם: , בנוסף לפרסים מגרמניה, סין, איטליה וצרפת.
הספר נבחר לאחד מעשרת הספרים הטובים ביותר לשנת 2015 מטעם הניו יורק טיימס, היה ברשימת רבי המכר של גרמניה במשך יותר משלוש שנים ונמכרו יותר מ-700,000 עותקים שלו ברחבי העולם.
במהלך כתיבת הספר וולף חקרה וקראה את יומניו של הומבולדט, שמונים יותר מ-4000 עמודים, וטיילה בעולם בעקבותיו. ספרה מבוסס על מחקר אקדמי ועל קטעי מקור, אך לדבריה של וולף לא נועד להיקרא כתוצר אקדמי בלבד אלא כספר לקהל הרחב. אחד ממניעיה לכתיבת הספר היה להכיר לעולם את הומבולדט ולהציג אותו ואת פועלו.
בעקבות הספר נוצר הסרט הדוקומנטרי "Humboldt: epic explorer", המשודר ב-terra x ZDF בגרמניה וב-Smithsonian Channel בארצות הברית, ובו וולף מציגה ועוקבת אחרי מסעו וחייו של הומבולדט. הוא זכה בפרס Discovery Award 2019 בפסטיבל סרטי המדע.
The Brother Gardeners.
“The Brother Gardeners” עוסק בבוטניקה במאה ה-18 ובששת האנשים ששינו את פניה. הוא היה מועמד לפרס Samuel Johnson Prize 2008 וזכה בפרסים: American Horticultural Society 2010 Book Award ו- CBHL 2010 Annual Literature Award.
רומילה ת'אפר
רומילה ת'אפר (בהינדי: रोमिला थापर ; נולדה ב־30 בנובמבר 1931) היא היסטוריונית הודית. תחום המחקר העיקרי שלה הוא ההיסטוריה המוקדמת של הודו (משנת 1000 לפנה"ס ועד שנת 1000 לספירה), במסגרתו התמקדה בעיקר בחברה ובתרבות של זמנים אלו. כיום ת'אפר מכהנת כפרופסורית אמירטוס להיסטוריה באוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו (Jawaharlal Nehru University) בניו דלהי. ת'אפר זכתה בפרסים ותארים רבים, בין היתר: פרס קלוג ללימודי האנושות, יחד עם פיטר בראון (2008), אקדמיה האמריקאית לאומנות ומדע (2009), ופרסים רבים נוספים. בין פרסומיה הבולטים ניתן למצוא כתבים כמו: Ancient India, Indian Social History: Some Interpretations, The Past Before Us: Historical Traditions of Early North India 1
חיים אישיים.
רומילה ת'אפר נולדה ב-1931 בהודו. אביה דאיה ראם ת'אפר הוא רופא צבאי, ואחיה הוא העיתונאי רומש ת'אפר. ת'אפר קיבלה את התואר הראשון שלה בספרות אנגלית מאוניברסיטת פנג'אב, וקיבלה תואר שני ודוקטורט בהיסטוריה הודית באוניברסיטה ללימודי המזרח ואפריקה בלונדון. בנוסף למחקריה ת'אפר כיהנה גם בתפקידים שונים בעולם האקדמי (בעיקר בהודו). במהלך חייה כיהנה כמומחית להיסטוריה הודית עתיקה באוניברסיטת קורוקשטרה (1961–1962) ובאוניברסיטת דלהי (1963–1970), בנוסף כיהנה כפרופסורית להיסטוריה הודית עתיקה באוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו בניו דלהי (1970–1991), וכיום היא מכהנת כפרופסורית אמירטוס באותה האוניברסיטה (החל משנת 1993)
תחומי המחקר.
מחקרה של ת'אפר התמקד בעיקר בשני תחומים עיקריים. הראשון מביניהם הוא ההיסטוריה החברתית והתרבותית של הודו המוקדמת. המחקר כלל בתוכו שאלות חדשות על התקופה ומחקר מעמיק יותר על ממצאים ארכאולוגים, במטרה להבין את הקשר וההשפעה שהיו לדת, כלכלה וחברה אחת על השנייה. תחום מחקרה השני היה היסטוגרפיה. בין אם במובן העתיק, כלומר כיצד תועדה ההיסטוריה של הודו בשנים המוקדמות, ובין אם במובן העכשווי יותר של תיעוד ההיסטוריה ההודית המוקדמת, משמע כיצד מתעדים כיום את ההיסטוריה העתיקה של הודו. מחקרה פרץ דרך בחקר ההיסטוריה ההודית, ותרם למעבר של ההיסטוריה ההודית מתחומי האינדולוגיה (indology) אל תחומי מדעי החברה. הטקסטים והספרים שכתבה נהפכו חלק מתוכניות הלימודים בבתי ספר ובמוסדות אקדמיים רבים.
חילוקי הדעות עם אנשי הדת.
במהלך עבודותיה ת'אפר איתגרה את התפיסה הרווחת בהודו, ובין היתר גם את התפיסה הדתית בהודו. במהלך מחקרה אנשי הדת גינו אותה על כך שלא התייחסה למנהיגים ולמנהגים הדתיים כראוי, ועל כך שהטילה ספק ושאלה שאלות על הדת, ומנהיגי הדת ראו זאת בעין לא יפה. בשנת 2002 חלק ממאמריה של ת'אפר צונזרו והוסרו מספרי הלימוד, בטענה שהם פגעו באנשי הדת. לדוגמה - קטעים המתארים אכילת בשר (שאסורה בדת ההינדית) בתקופה המוקדמת של הודו.
מרגרט אולוון מקמילן
מרגרט אולוון מקמילן (באנגלית: Margaret Olwen MacMillan; נולדה ב־23 בדצמבר 1943) היא היסטוריונית קנדית, סופרת ומרצה באקדמיה. היא פרופסורית באוניברסיטת אוקספורד באנגליה, ובאוניברסיטת טורונטו ובעבר שימשה פרופסורית באוניברסיטת ריירסון וראש מכללת טריניטי קולג’ (אוניברסיטת טורונטו). היא כתבה ספרים זוכי פרסים, השתתפה בסדרת הרצאות כלל-עולמית של ה-BBC וכיום היא ממשיכה לפרסם במגוון רב של כתבי עת ולהרצות בפורומים אקדמיים. תחום התמחותה הוא היסטוריה ויחסים בינלאומיים, ובפרט מלחמת העולם הראשונה והאימפריה הבריטית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
קורות חיים.
ילדות.
מרגרט מקמילן נולדה ב-1943 בטורונטו, קנדה. הוריה הם רוברט מקמילן, רופא ממוצא סקוטי, ואלונד קרי אוונס, אישה ממוצא וולשי מכובד: סבא-רבא של מקמילן מצד אמה הוא דייוויד לויד ג'ורג', שהיה ראש ממשלת בריטניה. אביה בילה את רוב זמנו בנסיעות עסקיות, וכתוצאה מכך מרבית ילדותה עברה עליה בחברת אמה, אחותה ושלושת אחיה. למלחמת העולם השנייה, שהתרחשה באותו הזמן, לא הייתה השפעה רבה על חייה.
לימודים.
משפחתה של מקמילן עברה ללונדון עם סיום מלחמת העולם השנייה, כדי שאביה ישלים את בחינות ההסמכה לרפואה. היא למדה בבתי ספר בקנדה ובאנגליה וסיימה בית ספר תיכון בפנימייה אנגלית לבנות, בה היו מורים שניסו לרפות את ידיה בטענה שלא תצליח בעולם האקדמי. הדבר רק נתן לה מוטיבציה להמשיך בדרכה ולהצטיין. הוריה ייחסו חשיבות רבה להשכלתה ואביה עמד על כך שתלמד לתואר ראשון בקנדה. לפיכך, עשתה מקמילן את התואר הראשון שלה בהיסטוריה בטריניטי קולג' של אוניברסיטת טורונטו בשנת 1962. התואר היה חוויה משמעותית בחייה, בין היתר משום שהדעה הרווחת בזמנים אלו הייתה שנשים לא אמורות לעסוק במקצועות אקדמיים, ובפרט לא בהיסטוריה צבאית. את התואר השני בפוליטיקה היא עשתה באוניברסיטת אוקספורד, ובמסגרתו כתבה תזה על הצבא ההודי מאז עצמאותה של הודו. אחרי שהייה של שנה בהודו לצורך לימודים היא השלימה את הדוקטורט שלה ב-1974, גם הוא באוניברסיטת אוקספורד, ועשתה את המחקר שלה על העמדות הפוליטיות והחברתיות של הבריטים בהודו.
קריירה אקדמית.
מ-1975 עד 2002 שימשה מקמילן כפרופסור במחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת ריירסון בטורונטו, ואף שימשה כראשת המחלקה. שם, היא מספרת, למדה להפוך את התכנים אותם היא מלמדת למעניינים ולנגישים יותר, והתנסות זו תרמה לה רבות בעת כתיבת ספריה. בנוסף לכך, היא הייתה ראשת המכללה של טריניטי קולג' (אוניברסיטת טורונטו) ונשיאת אנטוני סטריט קולג' באוקספורד.
מ-1995 עד 2003 לקחה מקמילן חלק בעריכת כתב העת הבינלאומי של קנדה. היא משמשת כחברה בוועדי ההנהלה של המכון הקנדי לעניינים בינלאומיים, המועצה האטלנטית של קנדה, היסטוריקה, קרן מורשת אונטריו וחברת צ'רצ'יל לקידום הדמוקרטיה הפרלמנטרית. בנוסף, היא עמיתה בחברה המלכותית לספרות ובמכללת מאסי של אוניברסיטת טורונטו.
למקמילן הוענקו תוארי כבוד של אוניברסיטת קינגס קולג', המכללה הצבאית המלכותית של קנדה, אוניברסיטת מערב אונטריו, קולג' אוניברסיטת הורון, אונירסיטת קלגרי, אוניברסיטת בישופס, אוניברסיטת ממוריאל של ניופאונדלאנד, אוניברסיטת טורונטו ואוניברסיטת ריירסון. ב-2006 היא נבחרה להיות קצינה במסדר קנדה, וב-2015 הפכה לעמיתה במסדר. ב-2018 היא הפכה לחברת כבוד בממלכה המאוחדת.
פעילות מקצועית.
מרגרט מקמילן מתמחה בהיסטוריה צבאית ובינלאומית, בדגש על מלחמת העולם הראשונה והאימפריה הבריטית. כך, למשל, בספרה הראשון והמפורסם "Women of the Raj" (בתרגום חופשי - נשות הראג'; 1988) מתארת מקמילן את חייהן של הנשים הבריטיות שגרו בהודו בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, בתקופה בה שלטה האימפריה הבריטית בהודו. בעזרת ראיונות, רומנים, מכתבים וציורים היא מציגה את השגרה היומיומית שלהן, את מחשבותיהן, את הקשיים איתם הן מתמודדות ועוד.