חרף העובדה שגידול זה היה גידול ניסיוני, ואחד מן המאמצים הראשונים לניצול תעשייתי של צמח הקנאביס בארץ, ברשות אנשי הקיבוץ נשמר ידע נרחב אודות גידול ה'קנאביס סאטיבה' על מאפייניו השונים. גוף ידע זה תיאר לפרטי פרטים את מראהו של הצמח על סוגיו השונים, השימושים להם מצא לו האדם משחר ההיסטוריה, האקלים המתאים לגידולו, זניו המרכזיים, אופן הזיבול המדויק בו יש להשתמש, תקופת הזריעה והכשרת הקרקע, בחירת הזרעים והטיפול בצמח לשם קבלת תוצרת מיטבית, אופן הקצירה, טכניקת הוצאת ה'ליפים', אופן השריית ה'ליפים' בבריכות מים, וצפי היבול. לדוגמה, פסקה המצויה בפרק 'הזרעים והטיפול בצמחים' נפתחת כך:
. דוגמה נוספת לאופן המדוקדק בו נסקר כל היבט של גידול הקנאביס מצויה בפרק הסוקר את היבול הצפוי מגידול זה:
דימויי הקנאביס ההודי והחשיש בדפנה.
לצד פירוט מאפייניו של ה'המפ' ודרכי גידולו המיטביות לשם ייצורם של חבלים ובדים, נשזרות במסמכים בארכיון דפנה הערות הנוגעות גם לגידול הקנאביס המוכר יותר בתרבות הפופולרית, זה אשר ממנו מופק החשיש הנצרך כחלק מתרבות הפנאי לשינוי תודעה. לא ברור מהו מקורו של הידע שהיה ברשות אנשי הקיבוץ, אך משתקפת ממנו תפיסה אירופית קלאסית המזכירה את הידע שמקורו בבריטניה ובצרפת, תפיסה שהתפתחה בעיקר במהלך מפגשיהן של האחרונות עם עמים ילידים קולוניאליים. בתיאור אשר נלקח ממילון חקלאי בן התקופה, אשר ידוע כי אנשי הקיבוץ עשו בו שימוש, מתואר הקנאביס ההודי כחומר משכר, מרדים ו'מדהים' (בלשון המילון עצמו) את הצורכים אותו כמו האופיום. בחלק אחר הסוקר באופן מפורט יותר את סוגיו השונים של הצמח, מציין הכותב כי הקנאביס ההודי 'ידוע בתור מרדים את עצביהם של אלה המעשנים אותו, מאבד הוא את עשתונותיהם ומביאם לידי טירוף הדעת'. תיאורים אלה תואמים מילונים בוטניים וספרי מסע מערביים מתקופות מוקדמות מאוד, החל מן המאה ה-18, שבהם ניכרת הפרזה בהשפעות הפסיכו-אקטיביות של הקנאביס על משתמשיו, וכן התייחסות אל הקנאביס ואל האופיום כאחד כאל 'סמים מזרחיים רצחניים'. מילונים וספרי מסע אלה היוו את מקור הידע המרכזי עבור המנהל הקולוניאלי במושבות, כמו גם עבור מרבית האירופים במשך תקופות ארוכות ואף אל תוככי המאה ה-20.
מן המקורות שהיו ברשות אנשי הקיבוץ משתקפים ייצוגים אקזוטיים שבאמצעותם מתוארת הפקת החשיש מן הקנאביס ההודי: תיאור אקזוטי זה, שנראה כאילו נלקח מספר הרפתקאות, משקף תפיסה אוריינטליסטית שלא אחת מאפיינת את ההתבוננות האירופית בחייהן של חברות באסיה ובאפריקה. תפיסה זו, כאמור, התעצבה בעיקר מן המפגשים של בריטניה, צרפת ושאר הכוחות הקולוניאליים עם חברות במושבות שמעבר לים, וממנה נגזר היחס באירופה כלפי חומרים פסיכו-אקטיביים בכלל והקנאביס בפרט.
גידול קנאביס בקיבוץ דפנה, 1943-1942
אנגולר
קרוגר טו קניונס
חיסון לנגיף הפפילומה האנושי
חיסון כנגד נגיף הפפילומה האנושי (באנגלית: Human papilloma virus vaccine) הוא חיסון לנגיף הפפילומה האנושי שמורכב מחלקי מעטפת של הווירוס ונועד למנוע הדבקה בווירוס ובכך למנוע התפתחות שורה של מחלות שנגרמות על ידי הווירוס בהן סרטן צוואר הרחם.
נגיף הפפילומה האנושי.
נגיף הפפילומה האנושי עובר בהדבקה מאדם לאדם במהלך יחסי מין ובמקרים נדירים עלול לעבור מהאם לוולד במהלך הלידה. הנגיף שייך לקבוצת נגיפי ה-DNA והוא מדביק תאים ברקמת האפיתל של צוואר הרחם, הנרתיק והעריה. במקרה של הדבקה, הנגיף מתקיים כנגיף חבוי (במצב לטנטי) ברקמות אלה במשך שנים. במקרים מסוימים הוא עלול להפוך לנגיף פעיל ולגרום לשנויים טרום סרטנים ברקמות בהם או חי, וכך לגרום להופעת מחלות סרטניות ומצבים שפירים. המעבר ממצב לטנטי למצב פעיל תלוי בגורמים סביבתיים ובאדם בו נמצא הנגיף. ידועים כמאה זנים של נגיף הפפילומה האנושי, הנבדלים זה מזה במרקם הגנטי שלהם ובפוטנציאל הממאירות שלהם. מספר זנים ובהם הזנים 16, 18, 31, 34, 45 ואחרים נחשבים כזנים אונקוגנים- בעלי פוטנציאל להתמרה ממאירה באיברי המין הנשיים והם יכולים לגרום להתפתחות מצבים טרום ממאירים ומחלת סרטן באיברי המין הנשיים. לעומתם, זנים אחרים כמו הזנים 6, 11 גורמים להתפתחות יבלות חרוטיות באיברי המין הקרויות קונדילומה אקומינטה. יבלות אלה יכולות להופיע גם באיברים אחרים והן יכולות להתפתח בכל איבר שבא במגע עם איברי המין שבהם מצוי נגיף הפפילומה. בשנים האחרונות נמצאו עדויות לקשר בין הזנים האונקוגנים של נגיף הפפילומה האנושי לממאירויות בחלל הפה והלוע. בדרך כלל נעשית בדיקת הסקר באמצעות בדיקת PAP. זיהוי ואיתור הנגיף אפשריים כיום בקלות יחסית, הודות להתפתחות המשטחים לזיהוי נגיפים תוך שימוש בשיטת ה-PCR. קבלת החיסון לנגיף קודם לחשיפה לנגיף מונעת בצורה יעילה הקרובה ל-100% יעילות הדבקה בנגיף והתפתחות שלל המצבים השפירים, הטרום ממאירים והמצבים הממאירים שהנגיף גורם להם. היארעות סרטן צוואר הרחם בישראל היא מהנמוכות בעולם, כ-5 מקרים חדשים לכל 100,000 נשים, דהיינו כמאתיים מקרים חדשים לשנה. התמותה ממחלה זאת מגיעה לכדי 50% מכלל החולות, בתלות בשלב בו התגלתה המחלה. סרטן צוואר הרחם הוא גורם המוות השלישי מסרטן בקרב נשים.
החיסון.
עד כה, פותחו ושווקו בעולם ובארץ שני סוגי חיסון כנגד נגיף הפפילומה האנושי. בשנות העשרים של המאה ה-21 החלו ניסויים בחיסון נוסף שיהיה רחב טווח בהשוואה לאחרים. החיסון לווירוס הפפילומה מורכב מצבר של מקטעים ממעטפת הנגיף (VLP), שמיוצר בשיטות של הנדסה גנטית ואינו כולל את המרכיב הגנטי של הנגיף, ה-DNA. כמו בכל חיסון, נוסף לחיסון מרכיב של אלומיניום, שתפקידו להגביר את התגובה החיסונית של הגוף המחוסן.
גרדסיל (Gardasil) וצרווריקס (Cervarix) הם שני החיסונים שקיימים בשוק התרופות בישראל. שני סוגי החיסון בנויים משכפול מקטעי מעטפת הנגיף (Virus-Like Protein- VLP) בתוספת למרכיב האדג'ובנטי. חיסון הגרדסיל החדש הנקרא גרדסיל 9 מיועד למנוע הדבקה בנגיף הפפילומה האנושי מתשעה זנים: 6,11,16,18,31,33,45,52,58 ואילו חיסון הצרווריקס נועד למנוע הדבקה בנגיף הפפילומה האנושי מזנים 16,18.
שני סוגי החיסון מאושרים לשימוש בישראל והם ניתנים כיום במסגרת סל החיסונים לבנות ולאחרונה גם לבנים במהלך לימודיהם בחטיבת הביניים. החיסון המועדף במערכת הציבורית הוא חיסון הגרדסיל שהוא רחב טווח בהשוואה למקבילו והוא מונע הדבקות בזנים שגורמים ליבלות חרוטיות, בנוסף למניעת מצבים טרום סרטנים וסרטניים בצוואר הרחם. החיסון ניתן בשלוש מנות, בהפרשים של חודשיים וארבעה חודשים. החיסון תקף לפחות לטווח של חמש עשרה שנים ואין עדיין די מידע לקבוע מה מידת יעילות החיסון לטווח זמן ארוך יותר.
בטיחות החיסון.
החיסון נחשב לבטוח, ועד כה לא דווח על כל קשר בין החיסון לבעיות בריאותיות קשות אחרות למעט תגובה מקומית של העור לזריקה באזור ההזרקה שנפוצה גם במתן חיסונים אחרים. לא ידוע על נזק שעלול להיגרם לאשה בהריון או לעובר משימוש בחיסון במהלך הריון, אולם עד שיצטבר ידע נוסף בנושא, החיסון אסור בשימוש לנשים בהריון. נשים מניקות יכולות להשתמש בחיסון בבטחה. על פי הרכבו של החיסון, שאינו מכיל DNA נגיפי, אין כל אפשרות שהחיסון יגביר או יגרום להדבקה בנגיף הפפילומה האנושי.
יעילות החיסון.
בעבודות שבדקו יעילות החיסון במסגרת מחקרים כפולי סמויות, הוכחה יעילות החיסון במניעת מצבים טרום סרטנים, מניעת סרטן ומניעת יבלות חרוטיות באיברי המין בשיעור שעומד על 90-100%. בכל העבודות הללו שבהם נבדקה גם בטיחות החיסון הוכחה בטיחותו מעל לכל ספק.
החיסון נכנס לשימוש ומהווה חלק מתוכניות החיסון הממשלתיות במדינות רבות ברחבי העולם ובהן, ארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, אנגליה וארצות אירופאיות אחרות. בישראל ניתן לקבל את החיסון עד גיל 26 במסגרת סל הבריאות, ולאחר מכן (עד גיל 45) באופן פרטי. ניתן ורצוי לחסן גם נשים שחלו וטופלו עקב יבלות חרוטיות, או מצבים טרום סרטנים של צוואר הרחם. החיסון עשוי להפחית שיעורי ההישנות של המחלה.
בעבודות שדיווחו על הניסיון המצטבר בעקבות הפעלת תוכניות חיסון ממלכתיות במדינות אלה ואחרות, נצפתה ירידה משמעותית (עד כתשעים אחוז) בהיארעות יבלות חרוטיות באיברי המין בקרב המחוסנים, גברים כנשים. במקביל, נצפתה ירידה משמעותית שהולכת וגדלה בהיארעות מצבים טרום סרטנים. החוקרים סבורים שיחלפו עוד מספר שנים בטרם נראה צניחה בהיארעות סרטנים באיברי המין הנשיים. ועל כן החיסון לא יוריד את הצורך במעקב אחר צוואר הרחם, לרבות משטחי צוואר שגרתיים בשלב זה.
בונוונטורה ברלינגיירי
בונוונטורה ברלינגיירי (באיטלקית: Bonaventura Berlinghieri) היה צייר איטלקי, תושב העיר לוקה, במאה ה-13.
בנו של הצייר המכונה ברלינגיירו ברלינגיירי, ואחיהם של: ברונה ומרקו ברלינגיירי.
ארה צהובת-חזה
רונין (סרט)
רונין (באנגלית: Ronin) הוא סרט מתח ופעולה משנת 1998 בכיכובם של רוברט דה נירו, ז'אן רנו, שון בין, ג'ונתן פרייס, סקיפ סאדאת, סטלאן סקארסגארד ונטשה מקאלהון
עלילה.