לשם המחשה, במחקרים אלה הראו גמליאל ופאר שאנשים מעריכים מתן זכות קדימה למבוגרים על פני צעירים בקבלה של חיסון למחלה מסוימת כהליך הוגן, אך אותם אנשים מעריכים שזה לא הוגן לא לתת זכות קדימה לצעירים בהקשר זה. למשל, בהינתן שישנם 100 חיסונים ו-200 אנשים שזקוקים להם, 100 מבוגרים ו-100 צעירים, אנשים סבורים שזה הוגן לתת את החיסונים ל-100 המבוגרים, אך בעת ובעונה אחת הם סבורים שזה לא הוגן שלא לתת את החיסונים ל-100 הצעירים. ממצאים אלה מובילים ליישומים נרחבים בתחום שבהם נדרש שיתוף פעולה ציבורי בעת הקצאת משאבים מוגבלים, כפי שהתרחש בעת המשבר העולמי של מחלת הקורונה.
יישומים נוספים של הטיות הנגרמות עקב היצג תכונה.
בסדרה נוספת של מחקרים אייל בחן את השפעת היצג התכונה על עמדות בתחומים נוספים, כגון השפעת ההיצג על עמדות של אנשים לגבי העדפה מתקנת (2007), והשפעה של ההיצג על עמדות של אנשים לגבי המתת חסד (2013). ניתן להציג "המתת חסד" (Euthanasia) באופן "חיובי" במונחים של "אי הארכת חיים", או באופן "שלילי" משלים של "הפסקת החיים". בסדרת מחקרים אייל הראה כי אנשים תומכים יותר בסיטואציה זהה של המתת חסד כאשר היא מוצגת במונחים של "אי הארכת חיים" ותומכים בה פחות כאשר היא מוצגת במונחים של "הפסקת חיים". תופעה זו נמצאה גם בסיטואציות שעוסקות ב"המתת חסד פאסיבית" – אי הארכת חיים באמצעים מלאכותיים, וגם בסיטואציות שעוסקות ב"המתת חסד אקטיבית" – פעולה יזומה על מנת להפסיק את חיי האדם.
במחקר נוסף שנערך בשיתוף פעולה עם פרופ' יוסי לוי בלז נמצאו ממצאים דומים גם בהקשר של עמדות של אנשים כלפי התאבדויות של בני הגיל השלישי (2016).
הסברים תאורטיים להטיה שנגרמת בשל תופעת היצג התכונה.
בסדרת מחקרים שביצע אייל בשיתוף פעולה עם ד"ר חמוטל קריינר הם בחנו משתנים שונים שעשויים להשפיע על קיום ועל גודלה של הטית היצג התכונה (2013, 2014, 2016, 2017), את התפקיד שיש לקשב (Attention) ביצירת ההטיה בגין היצג התכונה (2018), ואת התפקיד שיש לתוצאות טובות יותר או פחות לעומת השימוש המילולי במונחים חיוביים או שליליים בהטיית היצג התכונה (2019). במחקרים נוספים הציגו יישום אפשרי של תאוריית העקבות המעורפלות (Fuzzy trace theory) כהסבר אפשרי של הטית היצג התכונה (2020), וקישרו הסבר זה לעובדה שהיצג התכונה גורם להטיה בשיפוטים של אנשים יותר בהקשרים בהם תוצאות נתפסות כרצויות לעומת הקשרים בהם התוצאות נתפסות כלא רצויות (2021). המחקר האחרון נעשה בהתייחס לתופעה חברתית חשובה של האמינות הנתפסת של ידיעות חדשותיות בעידן חדשות הכזב (Fake News).
שיפוטים מוטים של מדדי יעילות.
בסדרת מחקרים שביצע אייל בשיתוף פעולה עם פרופ' איל פאר, הם חוקרים את השיפוטים המוטים של אנשים בבואם להעריך חיסכון ובבואם להעריך ממוצעים בהקשרים בהם מוצגים להם מדדי יעילות. מדדי יעילות נפוצים הם מהירות כמדד של יעילות זמן (ככל שהמהירות גבוהה יותר המשימה מתבצעת בפחות זמן), ומדד של יעילות דלק (ככל שיעילות הדלק גבוהה יותר הרכב חסכוני יותר). בין מדדי היעילות למדדי הצריכה קיימים קשרים לא ליניאריים, אך החשיבה האנושית מורגלת בקשרים ליניאריים. שילוב זה גורם להטיות אנושיות בהערכה של חיסכון בזמן או באנרגיה, וכן לאמידת יתר של יעילות ממוצע של שני ערכי יעילות. באחד המחקרים המחישו פאר וגמליאל את ההטיה של חיסכון בזמן (Time saving bias), בה אנשים מעריכים הערכת יתר את הזמן שיחסכו בהגברת מהירות ממהירות התחלתית גבוהה, ומעריכים הערכת חסר את הזמן שיחסכו בהגברת מהירות ממהירות התחלתית נמוכה (2012). במאמר נוסף הם הציגו חידוש של "מד-קצב" (Paceometer) והוכיחו שהוא מסייע לאנשים ("nudge") בבואם לשפוט קשרים במקרים אלה ולהתגבר על ההטיה (2013).
במחקר נוסף הראו גמליאל ופאר שהשימוש הרווח בארץ במדד יעילות הדלק של מספר קילומטרים שרכב גומא עבור ליטר דלק, כמו גם השימוש הרווח בארצות הברית במדד יעילות הדלק של מספר המיילים שרכב גומא עבור גלון דלק (Miles Per Gallon) גורם לאנשים להעריך הערכות יתר את ממוצעי יעילות הדלק (2017). למשל, יעילות הדלק הממוצעת של רכב שנוסע מספר דומה של קילומטרים בעיר עם יעילות של ליטר לכל 10 ק"מ, ומחוץ לעיר, עם יעילות של ליטר לכל 20 ק"מ, היא בפועל 13.33, אך אנשים אומדים זאת לרוב באופן מוטה כלפי מעלה באמצעות ממוצע פשוט של שני הערכים (15). החישוב הנכון של ממוצע מדדי היעילות הוא של ממוצע הרמוני, שמעניק משקל גדול יותר לערכים הנמוכים, אך החשיבה האנושית מעדיפה לרוב את הממוצע הפשוט. באופן דומה, רכב שעולה מתל אביב לירושלים במהירות ממוצעת של 40 קמ"ש, ויורד מירושלים לתל אביב במהירות של 80 קמ"ש, נסע במהירות ממוצעת של 53 קמ"ש (ולא 60).
במחקר נוסף קישרו גמליאל ופאר את השיפוט המוטה של מדדי היעילות לתופעה מוכרת בתחום של שיפוט וקבלת החלטות – שיפוט נפרד (Separate evaluation) לעומת שיפוט משולב (Joint evaluation). במקרים רבים אנשים מבצעים שיפוט משולב באופן מדויק יותר לעומת שיפוט נפרד. כך, אנשים יתמחרו טוב יותר מערכת כלים שלמה הכוללת 24 פריטים ועוד מספר פריטים שחלקם חדשים וחלקם פגומים, לעומת מערכת כלים שלמה שכוללת רק 24 חלקים. בשיפוט משולב קל לראות שהמערכת הראשונה כוללת את השנייה ובנוסף פריטים נוספים ולכן היא צריכה להיות מתומחרת גבוה יותר. לעומת זאת, בשיפוט נפרד מרבית האנשים מתמחרים את המערכת הקטנה יותר במחיר גבוה יותר. במחקר זה (2021) הראו גמליאל ופאר שההטיות של השיפוט הנפרד מקזזות הטיות של שיפוט מדדי יעילות, כך ששיפוט נפרד של חיסכון בהינתן מדדי יעילות הוא מדויק יותר לעומת השיפוט המשולב שלהם. כפי ששם המאמר מעיד, בהקשר של מדדי היעילות "שתי טעויות הופכות לדבר נכון" – ההטיה הגלומה בשיפוט של מדדי יעילות פועלת במשולב עם ההטיה הגלומה בשיפוט הנפרד ליצור שיפוט מוטה פחות.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים|2021 04]]
[[קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963]]
טומי מקריי
טומי מקריי (באנגלית: Tommy McRae; 1835 – 1901) היה אמן אבוריג'יני אוסטרלי.
ראשית חייו.
מקריי היה מעם קוואטקוואט (Kwatkwat) שמדינתו השתרעה מדרום לנהר מורי עד סמוך לצומת הנהרות גולבורן ומורי במדינת ויקטוריה, אוסטרליה.
רקע כללי.
מקריי תיעד את הקמת חברת המתיישבים הלבנים בארצו בזמן שהיה פועל בתחנות מרעה בצפון ויקטוריה. כנראה הוא היה קשור לאנדרו הום (אחיינו של החוקר המילטון הום) מתחנת ברוקלסבי בקורובה, ניו סאות' ויילס, בין השנים 1849–1857. בסביבות 1865 הוא היה בתחנתו של דייוויד ריד, שם נאספו הציורים הראשונים של מקריי על ידי הפסלת תרזה ווקר ובכינוי "טומי בארנס". מקריי אימץ אולי את שמו של מעסיקו, וודונגה דייוויד בארנס. הוא גם נקרא בשמות יקדונה ווראייאה.
כמה מספרי הרישומים שיצר נרכשו ממקריי על ידי מטיילים. אלה כללו איורים של חיי האבוריג'ינים המסורתיים, כולל טקסים, ציד ודיג, עם יחידים ובעלי חיים המצוירים בעיקר בנופי עצים דקים ואדמה. המצוירים כללו גם זרים שחיו עם האבוריג'ינים במשך זמן רב.
עבודתו של מקריי נכללה במהדורה הראשונה של סיפורי האגדות האוסטרליות של פרקר (1896), מרישומים מקוריים שנשלחו לעורך אנדרו לאנג בידי אחיו בקורובה. הצייר היוצר לא זכה לקרדיט, אך הייחוס הנכון התגלה כשחקירה מאוחרת יותר בניירותיו מצאה תכתובת עם הציורים המקוריים.
חסות.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 התמקם מקריי על גדות אגם מודמיר בווגוניה, ויקטוריה, שם רודריק קילבורן, קבלן טלגרף קנדי, הפך לפטרון ומגן של האמן בראשית שנות השמונים.
בשנת 1885 נשא אשה (לילי) ונולדו לו ארבעה ילדים.
בין השנים 1890–1897 נלקחו ממנו ילדיו לשמורות על פי תקנות הממשלה הוויקטוריאנית, למרות מאמציו של קילבורן למנוע זאת.
מקריי נפטר ב־15 באוקטובר 1901 ונקבר בבית העלמין בקריל בווגוניה.
ציוריו מוחזקים על ידי המוזיאון הלאומי של אוסטרליה, הגלריה הלאומית של אוסטרליה, הספרייה הלאומית של אוסטרליה קנברה, הספרייה הממלכתית ויקטוריה, ספריית ניו סאות' ויילס ומוזיאון מלבורן.
המועצה הטורקית
המועצה הטורקית, רשמית המועצה לשיתוף פעולה של מדינות טורקיות, היא ארגון בינלאומי המורכב מהמדינות בעלות המורשת הטורקית. הארגון כולל את המדינות טורקיה, אוזבקיסטן, אזרבייג'ן, קזחסטן וקירגיזסטן. זהו ארגון בין-ממשלתי שמטרתו הכוללת לקדם שיתוף פעולה כולל בין מדינות דוברות שפות טורקיות. המועצה הטורקית הוקמה ב-3 באוקטובר 2009 בנחצ'יוואן. הרעיון להקים מועצה שיתופית זו הועלה לראשונה על ידי נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב, בשנת 2006.
המזכירות הכללית נמצאת באיסטנבול. טורקמניסטן אינה כרגע חברה רשמית במועצה בשל מעמדה הנייטרלי. עם זאת, כברירת מחדל של המורשת הטורקית שלה, היא חברה עתידית אפשרית במועצה.
היסטוריה.
הארגון הוקם ב-3 באוקטובר 2009 בהסכם נחצ'יוואן שנחתם בין אזרבייג'ן, קזחסטן, קירגיזסטן וטורקיה. לדברי חליל אקינצ'י, המזכ"ל המייסד של הארגון, המועצה הטורקית הפכה לברית האסטרטגית ההתנדבותית הראשונה של מדינות טורקיות בהיסטוריה.
בשנת 2012 אומץ דגל המועצה הטורקית.
ב־30 באפריל 2018 הוכרז כי אוזבקיסטן תצטרף למועצה הטורקית ותשתתף בפסגה הקרובה של הארגון בבישקק. היא הגישה בקשה רשמית לחברות ב־12 בספטמבר 2019.