ב-13 בינואר 1998, פעיל זכויות הלהט"ב האיטלקי אלפרדו אורמנדו אשר היה חבר בארגון זכויות הלהט"ב הוותיק והגדול באיטליה "Arcigay" הצית את עצמו בכיכר פטרוס הקדוש אשר נמצאת בשטח השיפוט של קריית הוותיקן במחאה על "הגישה של התנגדות שורשית שתמיד הובעה על ידי קתולים כלפי הומוסקסואליות". כתוצאה מהכוויות הקשות שנגרמו לו, נפטר כמה ימים לאחר מכן בבית החולים.
הגנה מפני אפליה.
הוותיקן שומר לעצמו את הזכות הבלתי מעורערת להסיר, להשעות ולפטר לאלתר כל פקיד ועובד אשר מודה בפומבי בהיותו הומוסקסואל או שמפקפק במדיניות הכללית של הוותיקן כלפי הומוסקסואליות.
קשישטוף צ'ארמס.
באוקטובר 2015, יציאתו מהארון של התאולוג קשישטוף צ'ארמס הסתיימה בהשעייתו מתפקידיו הכוהנים, תפקידי ההוראה ותפקידיו בקוריה הרומית. לאחר מכן צוטט צ'ארמס בעיתון האיטלקי קוריירה דלה סרה באומרו, "אני רוצה שהכנסייה והקהילה שלי ידעו מי אני. כומר הומו שמח וגאה בזהותו. אני מוכן לשלם את ההשלכות, אבל הגיע הזמן שהכנסייה תפתח את עיניה ותבין שלהציע למאמינים הומוסקסואלים התנזרות מוחלטת מחיי אהבה זה לא אנושי". צ'ארמס ערך בנוסף מסיבת עיתונאים שבה הופיע לידו בן זוגו, שזוהה כאדוארד.
אלכסנדר שבצ'נקו
אלכסנדר ואסילביץ' שבצ'נקו (באוקראינית: Олександр Васильович Шевченко: : 24 במאי 1882 - 28 באוגוסט 1948 ) היה צייר ופסל מודרניסטי אוקראיני.
ביוגרפיה.
מ-1890 עד 1898, הוא לקח שיעורי ציור פרטיים אצל דמיטרו בזפרצ'י והועסק בסדנה שהפיקה תפאורות תיאטרון. לאחר מכן עבר למוסקבה ונכנס לאקדמיה הממלכתית לאמנות ותעשייה סטרוגנוב; סיים את לימודיו בשנת 1907. באותה שנה, הוא התקבל לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם למד אצל ולנטין סרוב וקונסטנטין קורובין. ב־1905-1906, הוא בילה זמן מה בפריז באקדמיה ז'וליאן עם אטיין דינט וז'אן פול לורן. הוא גם עשה היכרות עם מיכאיל לריאונוב וחסידיו. בהשפעתם, הוא עבד בסגנונות הנאו-פרימיטיביסטיים. הוא גורש מבית הספר בשנת 1909.
לאחר 1911, הוא השתתף בתערוכות שערך "איגוד הנוער" (Soyuz Molodyozhi) בסנט פטרסבורג והשתתף בסלון מוסקבה הראשון. בשנת 1912, הוא ערך מופע מרכזי עם קבוצה מודרניסטית רדיקלית. בשנה שלאחר מכן פרסם ספרים על תורת האמנות: נאו-פרימיטיביות - התיאוריה, הישגיו ועקרונות הקוביזם ומגמות אחרות באמנות העולמית של כל הזמנים בעבודות אלה, הוא הגן על הספונטניות של אמנות עממית רוסית וסגנון הדפס פופולרי, וטוען שיש להם שורשים "מזרחיים.
מ-1913 עד 1921 השתתף בתערוכות שארגן כתב העת Mir Iskusstva (עולם האמנות). לתקופה קצרה הוא צייר בסגנון הקובו-פוטוריסטי. הוא נקרא לשירות על ידי הצבא ב-1914, אך לא גויס עד 1917, זמן קצר לפני מהפכת אוקטובר. לאחר מכן, הוא צורף ל"מדור לאמנויות פלסטיות", שהוקם על ידי הקומיסריון העממי החדש לחינוך והוצב לקולג' שלהם במוסקבה, שם עזר להנחות את הסדנה לאמנות עכשווית. מאוחר יותר, לימד ב-Vkhutemas והיה חבר בוועדות ממשלתיות רבות. בשנת 1920 הוא מונה למכון לתרבות אמנותית.
לאורך שנות ה-20 הוא השתתף קבוע בתערוכות בחסות המדינה; במיוחד תערוכת האמנות הרוסית הראשונה בברלין (1922). במהלך שנות ה-30 הוא נסע לאזרבייג'ן, גאורגיה וקזחסטן, יצר יצירות מזרחיות ואסף עדויות לתיאוריה שלו על מקורות האמנות הרוסית. האמן הטטרי, באקי אורמנצ'ה, היה אחד מתלמידיו.
לאחר 1941 עמד בראש המחלקה לציור באוניברסיטה הממלכתית לטקסטיל במוסקבה.
בשנותיו האחרונות הואשם ב"פורמליזם", אך הצליח להמשיך לצייר.
Hey DJ
Hey DJ (בעברית: היי די ג'יי) הוא שיר של להקת הבנים הלטינית CNCO. שתי גרסאות של השיר יצאו לאור במקביל: גרסת פופ שהוקלטה על ידי הלהקה בלבד, וגרסת רגאטון עם שירה נוספת של הזמר הפורטוריקני יאנדל. הראשונה יצאה לאור ב-4 באפריל 2017, כשהשני יצא לאור יומיים לאחר מכן, ב-6 באפריל, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין. זהו הסינגל המוביל מאלבום האולפן השני שלהם, "CNCO". הרמיקס השלישי של השיר, בו השתתפו מייגן טריינור ושון פול יצא לאור ב-2018.
השיר הגיע למקום ה ב.
הופעות חיות.
להקת הבנים ביצעה את "Hey DJ" ביחד עם יאנדל בפעם הראשונה בטלוויזיה בטקס פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד לשנת 2017. באותו הטקס, זכתה הלהקה בשלושה פרסים, ביניהם בפרס בקטגוריית "האמנ/ית החדש/ה הטוב/ה ביותר".
הרמיקס עם מייגן טריינור ושון פול.
רמיקס של "Hey DJ" מאת CNCO, הזמרת והיוצרת האמריקאית מייגן טריינור והאמן הג'מייקני שון פול יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018 על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של הרמיקס יצא לאור ב-16 בנובמבר 2018. הוא מציג את הלהקה שמגיעה בחליפות למסיבה באחוזה.
אנה נאליק
אנה נאליק (באנגלית: Anna Christine Nalick; נולדה ב-30 במרץ 1984) היא זמרת וכותבת שירים אמריקאית.
ביוגרפיה.
אנה נאליק נולדה וגדלה בטמפל סיטי, באזור לוס אנג'לס. כאשר היא הייתה בת 14 המשפחה עברה לגנדורה. משפחת אביה בעלת שורשים יהודים והם הגיעו לארצות הברית בתחלית המאה ה-20 מאזור קייב.
אנה נאליק גדלה למשפחה מוזיקאית. בשנת 2003 היא החליטה לא להמשיך בלימודים בקולג' וחתמה על חוזה עם קולומביה רקורדס. בשנת 2004 היא הוציאה את האלמום הראשון Wreck of the Day. "Breathe (2 AM)" שהיה הסינגל הראשון באלבום הגיע למקום ה-45 במצעד הפזמונים האמריקאי וכזה למעמד תקליט פלטינה כפול 3 בבילבורד הוט 100. בשנת 2007 היא זכתה בפרס של האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור. אלבום כולו נמכר ב-615 אלף העתקים וזכה במקום 20 בבילבורד 200.
בשנת 2015 נאליק הוציאה סינגל In the Rough שהגיע למקום ה-15 במצעד 40 השירים למבוגרים.
בשנת 2011 אנה נאליק הוציאה את האלבום השני Broken Doll &amp; Odds &amp; Ends ובשנת 2017 את השלישי.
החל משנת 2019 אנה נאליק חתומה עם Chesky Records ואיתם היא הוציאה באותה שנה את הסינגל החדש The Blackest Crow.
ואדים מלר
ואדים מלר (ברוסית: Вадим Георгиевич Меллер; 1884–1962) היה אמן אוקראיני-רוסי, צייר אקספרסוניסטי, צייר-קונסטרוקיסט. ב-1925 הוענקה לו מדליית זהב בתערוכה הבינלאומית של אמנויות דקורטיביות ותעשייה מודרנית (אר דקו) בפריז.
ביוגרפיה.
ואדים מלר נולד בסנט פטרסבורג. הוא היה בנו השני של פקיד בכיר במשרד המשפטים באימפריה הרוסית. אביו, ג'ורג' מלר, היה שוודי בן אצילים; אמו, הלנה קרסו, הייתה חצי איטלקייה וחצי יוונית, וגם ממשפחת אצולה הוא התחתן עם נינה גנקה. ואדים מלר נפטר בקייב.
חינוך.
בשנים 1903–1908 למד מלר באוניברסיטת קייב. בשנת 1905, הוא ביקר בז'נבה, שווייץ, שם לקח שיעורי אמנות בבית הספר הפרטי של פרנץ רובוד. ב-1908, המשיך את לימודיו בבית הספר הפרטי לאמנות לרישום וציור של היינריך קניר במינכן, גרמניה. שם פגש מלר את חברו הסטודנט, פול קלי, שהכיר לו את קבוצת הפרש הכחול.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת קייב עם תואר במשפטים, הוא רכש השכלה אמנותית באקדמיה לאמנויות יפות במינכן בשנים 1908–1912. מלר נשאר בקשר הדוק עם קבוצת הפרש הכחול. במהלך תקופה זו, הוא גם פגש את וסילי קנדינסקי, איתו התיידד.
יצירה.
מלר החל להציג את עבודותיו לאחר שעבר לפריז, שם הצטרף לאגודת הציירים העצמאיים. באותו זמן ודים מלר היה תלמידו של אנטואן בורדל. בשנים 1912–1914, יחד עם קזימיר מלביץ', סוניה דלונה, אלכסנדר ארצ'פנקו ואלכסנדרה אקסטר, הוא השתתף במספר תערוכות לצד פבלו פיקאסו וז'ורז' בראק.
לאחר שחזר לקייב ב-1915, הוא עבד בציור מונומנטלי, עיצוב גרפי ועיצוב תלבושות. המעבר שלו לעיצוב במה כתחום פעילותו האמנותית העיקרי התרחש בשנים שלאחר המהפכה. בין השנים 1918–1921, הוא עבד עם המעצבת והרקדנית ברוניסלבה ניז'ינסקה בסטודיו לבלט שלה. בסוף תקופה זו הוא הפך לפרופסור באקדמיה הלאומית לאמנויות ואדריכלות.
בשנת 1925 מלר, יחד עם סוניה דלונה, אלכסנדרה אקסטר ונתן אלטמן, השתתפו בתערוכה הבינלאומית המודרנית (ארט דקו) בפריז שם זכה מלר במדליית זהב על עיצוב הבמה של ברזיל. באותה שנה מלר השתתף בתערוכת התיאטרון הבינלאומית בניו יורק.
מלר הפך למנהיג תנועת הקונסטרוקטיביזם בעיצוב התיאטרון האוקראיני. הוא עבד בתיאטרון הלאומי כאמן ראשי עד 1945. מ-1925 ואילך לימד גם במכון לאמנות קייב יחד עם ולדימיר טטלין ואלכסנדר בוגומזוב. כמו כן, בשנת 1925, מלר הפך לחבר באיגוד האמנים אגודת המאסטרים המהפכניים של אוקראינה יחד עם דייוויד בורליוק (מייסד-שותף), אלכסנדר בוגומזוב (מייסד-שותף), וסילי ירמילוב, ויקטור פלמוב.
מלר עבד כמנהל בפועל של המכון המונומנטלי לציור ופיסול של האקדמיה לארכיטקטורה של ה-SSR האוקראינית (1946–1948), אמן ראשי של התיאטרון הקומדיה של קייב (1948–1953), ואמן ראשי של התיאטרון האקדמי בקייב (1953–1959).
אדיס יאנוביץ'
Boom Clap
Boom Clap הוא שיר של הזמרת-יוצרת האנגלייה צ'ארלי XCX, שיצא כסינגל המוביל מתוך הפסקול "The Fault in Our Stars", (2014) ומופיע גם באלבום האולפן השני של XCX, "Sucker". קיימים שני מיקסים לשיר הזה: הראשון והמקורי שהושמע בסרט, נכלל בפסקול הסרט והושמע בקליפ שצולם באמסטרדם; המיקס השני נשמע בקליפ שצולם ביפן וב-"Sucker".
השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית ודורג בראש מצעד 40 שירי המיינסטרים, וכן הגיע בשיאו לעשירייה הפותחת במצעדים באוסטרליה, קנדה, ניו זילנד, אירלנד ואיטליה. "Boom Clap" נכלל במשחק הריקודים, "Just Dance 2015".
רקע וכתיבה.