ב-6 באוקטובר 1973 עם פרוץ הקרבות, הוצב גדודו של אסקרוב בגזרה הדרומית של רמת הגולן. אסקרוב יצא עם כוח של שלושה טנקים מפלוגה ג' (גדוד 53), שלושה מפלוגה ז' (גדוד 74) וטנק מפקד פלוגה ז' אורי עקביה, כדי לחסום את ציר 'כודנה' באזור מוצב 111 כנגד המתקפה הסורית. כאשר הגיעו לנקודת הבלימה התנהל קרב כנגד עשרות טנקים סורים אשר במהלכו נפצע אסקרוב ופונה אחורה לבית חולים. יומיים לאחר מכן, ב-8 באוקטובר ברח אסקרוב מבית החולים יחד עם יוסף אלדר וחזר לגדודו בחזית כשהוא עדיין פצוע. בשלב זה הקרבות בדרום ובמרכז רמת הגולן היו קשים במיוחד והצבא הסורי כבש חלק נרחב מדרום הרמה והגיע עד מחנה נפח. יום לפני כן ספגה החטיבה מכה קשה עם נפילת המח"ט יצחק בן-שהם, הסמח"ט דוד ישראלי וקצין האג"ם בני קצין במהלך הקרב על נפח.
יחד עם יוסי בן-חנן ארגן אסקרוב 11 טנקים משארית טנקי החטיבה ויצא עם הכוח לכיוון הר חרמונית ורכס הבוסטר בגזרה הצפונית. לפני צאתו פגש אותו ראש מטה פיקוד צפון, אורי בר-און ופקד עליו לחזור לבית החולים. אסקרוב ענה לו - אני עכשיו מפקד חטיבת ברק ואני נותן פה פקודות. במהלך הקרב נפצע באופן קשה כאשר כדור פגע בראשו. לאחר פציעה זו היה אסקרוב מחוסר הכרה במשך שבועיים ולאחר מכן נדרשו לו עוד מספר שנים של שיקום. פציעת הראש הותירה אותו משותק במחצית גופו ופגעה ביכולת הדיבור שלו עד היום. חייו של אסקרוב ניצלו הודות לפעולות ראשוניות של הרופא הגדודי ד"ר דן אנגלהרד והרופאים בבית החולים רמב"ם שהחליטו לנתח למרות הסיכויים הקלושים.
על מעשים אלו במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן, הוענק לאסקרוב עיטור העוז במאי 1975 על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור. בנוסח סיפור גבורתו שצורף לעיטור העוז, מדובר גם על ההערכה רבה שיש אליו, לגבי "הקרב השני" שלו בהתמודדות עם אבדן כושר הדיבור החלקי, והעזרה והקשרים שיצר לעידוד פצועים נוספים במהלך שיקומו הארוך הנמשך עד היום.
אבדן כושר הדיבור שלו הוא דוגמה של אפזיה - סוג לקות של אבדן כושר דיבור וקריאה (אפזיה) הנובע מפגיעה באזור ברוקה באונה ה של המוח שבו הדיבור אינו שוטף, יש איבוד מילים חשובות ושליפת דומות להן, חסרות מילות התחביר וההטיות, אבל הדיבור הוא לעניין ומובן לשומעים, וכך גם הבנתו את הנאמר לו.
ים ארפורה
יחידת הקומנדו 51
יחידת הקומנדו 51 (המכונה גם "קומנדו המזרח התיכון 51") הייתה יחידת קומנדו בסדר גודל של פלוגה בצבא הבריטי בתחילת מלחמת העולם השנייה, שהורכבה ממתנדבים ארץ ישראלים יהודים וערבים. היחידה לחמה בשלביה המוקדמים של המערכה בצפון אפריקה וכן במערכה במזרח אפריקה, אך פורקה בשנת 1941. היחידה הוקמה מבוגרי חיל החפרים. והיוותה גרעין ליחידת העילית קבוצת החקירה המיוחדת (SIG).
הקמת היחידה.
היחידה הוקמה באוקטובר 1940 על בסיס יחידת החפרים מס' 401, שהייתה מורכבת ממתנדבים ארץ ישראלים יהודים (מרביתם אנשי אצ"ל) וערבים. יחידת החפרים הוקמה בסוף שנת 1939 ומרבית המתנדבים היהודים בה היו פליטים שהגיעו לארץ מארצות דוברות גרמנית. היחידה הוקמה לאחר התבוסה במערכה על צרפת, וחלק מחבריה לחמו במסגרת החפרים בפינוי דנקירק.
מקים היחידה היה לויטננט קולונל בריטי בשם הנרי קייטר. הוא גייס את המתנדבים והיה למפקדה הראשון של היחידה, קייטר התרשם מאופי הנסיגה של חפרי 401 בסן מלו שהיו אנשי האצ"ל. בניגוד לבריטים שזרקו את נשקם, ברחו, ובזזו אנשי 401 נסוגו כחיילים וכל לוחם אסף כ־10 נשקים שהבריטים זרקו. עם הקמת היחידה שירתו בה 360 איש, מהם 240 יהודים ו־120 ערבים. הפיקוד היה בריטי. האימונים נערכו בבסיס ג'ניפה הסמוך לסואץ. היחידה אומנה בשיטות של לוחמה זעירה באימונים מפרכים שנערכו במשמעת צבאית נוקשה. סמלה של היחידה היה פגיון שניצבו אגרופן. הסמל נבחר על ידי קייטר על מנת לסמל את שיטות הפעולה של היחידה, אך גם כדי לרמוז לחיילים כי המדובר ביחידה שבסמלה לא מופיע הכתר הבריטי, על כל המשתמע מכך. היחידה כונתה "גדוד המוות".
במדבר המערבי.
בסוף 1940 הצליח הצבא הבריטי לעצור את הפלישה האיטלקית למצרים ולהדוף את האיטלקים לתוככי לוב במבצע מצפן. הפעילות המבצעית הראשונה של היחידה - פשיטה מהים על נמל סלום שבמדבר המערבי. עם הגיעם ליעד, קיבלום החיילים האוסטרליים, אשר הקדימו אותם במסעם היבשתי. חלק מהצבא האיטלקי התבצר באזור ברדיה על גבול לוב–מצרים. טבילת האש הראשונה של אנשי קומנדו 51 הייתה בפעולות תקיפה כנגד האיטלקים המבוצרים בברדיה, בטרם נכבש המתחם על ידי הדיוויזיה האוסטרלית השישית, בתחילת ינואר 1941.
באותו הזמן הועברו יחידות רבות מחזית צפון אפריקה לחזית מזרח אפריקה, שכן מפקד פיקוד המזרח התיכון הבריטי, הגנרל ארצ'יבלד וייוול שאף להגיע להכרעה במערכה במזרח אפריקה. באמצע דצמבר 1940 הועברה לסודאן דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה־4, שלחמה עד אז בחזית המדבר המערבי. בתחילת ינואר 1941 הועברו חיילי יחידת הקומנדו 51 אף הם לסודאן, ונערכו להשתתפות בפלישה המתוכננת לאריתריאה ולאתיופיה.
במזרח אפריקה.
יחידת הקומנדו 51 הגיעה לסודאן בתחילת 1941, והשתתפה בפלישת הכוחות הבריטים לאריתריאה ולאתיופיה. הקרב הראשון בו נטלה חלק היה הקרב על העיר קרן, שנערך בסוף פברואר ותחילת מרץ 1941. קרן היא עיר המצויה במישור המוקף הרים גבוהים מכל צידיו, בה התבצרו 23,000 איטלקים, אל מול הכוח הפולש שמנה כ־14,000 איש. היחידה נטלה חלק בתפיסת ההרים המקיפים את קרן, תוך לחימה קשה, בה הראו לוחמיה לא פעם גבורה והקרבה עצמית. בקרבות נהרגו שישה מלוחמי היחידה, ו־24 נפצעו. עם סיום הקרב ציין לשבח את היחידה המפקד הבריטי, הגנרל ויליאם פלאט.
לאחר מכן, במאי 1941, לחמו אנשי היחידה בקרב על הר אמבה אלגי שבמדינת תיגראי באתיופיה. מתנדבי הקומנדו נשלחו לתפוס מוצב מבוצר של האיטלקים, שנקרא "גבעת הקומנדו". לאחר שתפסו את המקום החזיקו בו אל מול הפגזה ארטילרית כבדה ונוכח אבדות. לאחר מכן השתתפה היחידה במצור על העיר גונדר בנובמבר 1941 שהיה אחת הפעולות האחרונות במערכה במזרח אפריקה.
פירוק היחידה.
במהלך הקרבות נפצע קייטר והוחלף בקצין בשם מילר, שבניגוד לקייטר שהשתדל לנסות וליצור אחווה בין לוחמי היחידה היהודים והערבים, הראה העדפה ללוחמים הערבים. בה בעת החלה מפקדת הצבא הבריטי ביישום מדיניות לפיה יהפכו יחידות הקומנדו ליחידות בריטיות, מה שחייב את פירוק היחידה ושילוב הלוחמים ביחידות הקומנדו שהסגל שלהן בריטי. בהיעדרו של קייטר, שהיה הכוח המניע מאחורי היחידה, לא היה מי שישמור על אחדות היחידה, וזו אכן פורקה בסוף 1941, וחייליה שולבו ביחידות שונות. יחידת קומנדו 51 היוותה גרעין לקבוצת החקירה המיוחדת.
לוחמי היחידה המשיכו בלחימה במסגרת יחידות אחרות בצבא הבריטי. על לוחמי היחידה שבלטו לאחר מכן בפעולות צבאיות בשירות היישוב ובשירות מדינת ישראל נמנים קרל כהנא, לוחם SAS, קבוצת החקירה המיוחדת (SIG), וממייסדי חטיבת הצנחנים, ודב כהן המכונה "שמשון", לוחם ה־SIG ואיש אצ"ל שנהרג בעת שפיקד על הפריצה לכלא עכו בשנת 1947.
קישורים חיצוניים.
בספרות
קומנדו 51
קומנדו המזרח התיכון
קומנדו המזרח התיכון הייתה יחידה שפעלה כמסגרת ייעודית עבור יחידות קומנדו בריטיות, ששירתו בזירת המזרח התיכון בשנים 1941–1942.
היסטוריה.
היחידה החליפה את Layforce ("כוח ליי") , שהיה כוח קומנדו בסדר כוחות של בריגדה, בפיקוד רוברט לייקוק. הכוח נשלח לזירת המזרח התיכון בפברואר 1941, אך פורק באוגוסט 1941 לאחר שספג אבדות כבדות. לייקוק הצליח לשכנע את צ'רצ'יל, שהיה חסיד נלהב של הפעלת כוחות מיוחדים, להקים מחדש את הפיקוד שלו תחת שם חדש - "קומנדו המזרח התיכון". הסד"כ של כוח זה היה קטן בהרבה מסדר הכוחות המקורי של "כוח ליי", והוא כלל רק שש פלגות, בסד"כ 60–70 לוחמים כל אחת. שתיים מהפלגות של "קומנדו המזרח התיכון" שימשו כבסיס להקמת שירות האוויר המיוחד (SAS), ופלגה שלישית הפכה לשירות הסירות המיוחד (SBS), שהתמחה בביצוע פשיטות קומנדו מהים. אף על פי ש"קומנדו המזרח התיכון" המשיך להתקיים על הנייר גם לאחר כישלון מבצע פליפר בנובמבר 1941, במידה רבה כדי לרצות את צ'רצ'יל, רוב הלוחמים שנותרו במסגרת זו נקלטו ביחידות מיוחדות אחרות שפעלו בזירה. לייקוק הועלה לדרגת בריגדיר, ומונה למפקד "בריגדת השירות המיוחד" של פיקוד המזרח התיכון.
פעילות היחידה.
מבצע הסכמה (באנגלית: Operation Agreement) היה פשיטה קרקעית ואמפיבית של כוחות צבא, צי ויחידות מיוחדות ממדינות חבר העמים הבריטי על נמל טוברוק שבלוב. הפשיטה נערכה בין ה־13 ל־14 בספטמבר 1942, במסגרת המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה.
קומנדו המזרח התיכון 51
צבא מצרים במלחמת יום הכיפורים
צבא מצרים פתח את מלחמת יום הכיפורים חדור מוטיבציה לנקום את התבוסות הקודמות מידי צה"ל ובמיוחד למחוק את חרפת ההפסד במלחמת ששת הימים. לצורך כך עבר הצבא המצרי התעצמות באמצעי לחימה, אימונים ופיתח טקטיקה במטרה להתמודד עם נקודות החוזק של הצבא הישראלי.
סדר כוחו של הצבא המצרי במלחמת יום הכיפורים.
במלחמת יום הכיפורים פרש הצבא המצרי שתי ארמיות מול כוחות צה"ל לאורך תעלת סואץ.
הארמייה המצרית השנייה כללה 5 דיוויזיות, מהן שלוש דיוויזיות חיל רגלים (הדיוויזיה המצרית השנייה, הדיוויזיה המצרית ה-16, הדיוויזיה המצרית ה-18) שכל אחת מהן כללה שתי חטיבות חיל רגלים וחטיבה ממוכנת. כמו כן כללה הארמייה השנייה דיוויזיה ממוכנת (הדיוויזיה המצרית ה-23) שכללה 2 חטיבות ממוכנות וחטיבה משוריינת אחת ודיוויזיה משוריינת (הדיוויזיה המצרית ה-21) שכללה 2 חטיבות שריון וחטיבה ממוכנת אחת.