רדגרייב הופיעה לראשונה על במת התיאטרון בשנת 1958 ומאז הופיעה פעמים רבות בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע.
בקולנוע הופיעה בסרטיהם של במאים ידועים, כשחקנית מובילה.
מעורבותה בפוליטיקה.
רדגרייב ידועה גם בשל פעילותה הפוליטית, לרוב בשורות השמאל הרדיקלי. היא הביעה עמדות בגנות מלחמת וייטנאם, בזכות הפירוק מנשק גרעיני, בזכות מאבקם של יהודי ברית המועצות לעלות לישראל, בזכות איחוד אירלנד, וכנגד גזענות. זמן מה הייתה חברה ב"מפלגת הפועלים המהפכנית" השמאלנית קיצונית בבריטניה, ואף רצה מטעמה בבחירות לפרלמנט. מאז עברה כמה גלגולים פוליטיים בשמאל הבריטי, וכיום היא חברה במפלגה בשם "שלום וקידמה", שעיקר מצעה התנגדות למלחמה בעיראק ותמיכה בזכויות האדם.
משנות ה-70 הביעה תמיכה בארגון אש"ף, ואף שימשה כקריינית, בשנת 1977 לסרט תעודה בשם "הפלסטיני" העוסק בסכסוך הישראלי-פלסטיני. באותה השנה, כאשר קיבלה את פרס אוסקר על משחקה בסרט "ג'וליה", אמרה בנאום קבלת הפרס כי היא מקבלת את הפרס על אף מאמצי ההפחדה של "בריונים ציונים". ב-1981 ביטל מנהל הטלוויזיה הישראלית יצחק שמעוני את הקרנת סרטה עטור הפרסים "תזמורת על תנאי", בשל תמיכתה באש"ף. ביקורתה כלפי הציונות וישראל נמשכה. בפסטיבל הסרטים בסיציליה ב-1982, הציגה את סרטה "פלסטין הכבושה", בו מוצגת ישראל כממשיכת דרכה של גרמניה הנאצית, ובמהלך הפסטיבל הכתה את יוצרי הסרט הישראלי חמסין ואת העיתונאית שרית לוי ישי. בשנת 2004, ביקרה ברשות הפלסטינית ונפגשה עם יושב ראש הרשות, יאסר ערפאת, ברמאללה.
בשנת 1995, שימשה כשגרירה של רצון טוב של ארגון יוניצ"ף של האו"ם.
דוגמנות.
ב-2017, החלה לדגמן כפנים החדשות בבית האופנה גוצ'י.
ב-2021, כיכבה רדגרייב עם משפחתה, בסרטון שבוע האופנה הדיגיטלי בלונדון, שהוצג על ידי המעצבת רוקסנדה אילינצ'יץ
פרסים.
רדרגייב, הייתה מועמדת לפרס האוסקר 6 פעמים.
חיים אישיים.
ב-11 במאי 1963 נולדה לה ולבמאי טוני ריצ'רדסון בתם, השחקנית המנוחה נטשה ריצ'רדסון ובינואר 1965 נולדה בתם השנייה, השחקנית ג'ואלי ריצ'רדסון. בשנת 1967 התגרשו השנים. יחסיה הרומנטיים עם השחקן האיטלקי פרנקו נרו החלו ב-1967 כשהם נפגשו בצילומי הסרט קמלוט. ב-1969 הם הביאו ביחד ילד קרלו גבריאל ספא ראנרו (שידוע בשמו קרלו נרו), תסריטאי ובמאי. אחרי שהם נפרדו למספר שנים, במהלכן ניהלה ונסה רדגרייב מערכת יחסים ממושכת עם טימותי דלטון, שהיה צעיר ממנה בכעשור, הם שבו זה לזה ונישאו ב-31 בדצמבר 2006. קרלו נרו ביים את ונסה רדגרייב בעיבוד הקולנועי של מחזהו של וואלאס שון, The Fever.
פרנקו נרו היה שושבינה של בתו החורגת נטשה ריצ'רדסון, בתה של ונסה רדגרייב, כשהיא נישאה לשחקן ליאם ניסן. נטשה ריצ'רדסון נפטרה ב-18 במרץ 2009, עקב פגיעת ראש קשה בשעור סקי בקוויבק, קנדה. נכדה, בנם של ליאם ניסן ונטשה בתה הוא השחקן מייקל ריצ'רדסון.
סטארלייט אקספרס
סטארלייט אקספרס (באנגלית: Starlight Express) היא אופרת רוק שהלחין אנדרו לויד ובר, והיא אחד ממחזות הזמר הפופולריים ביותר. ההצגה הועלתה לראשונה בשנת 1984 בווסט אנד בלונדון, ולאחר הצלחתה הועלתה בברודוויי שבניו יורק, בלאס ווגאס, בגרמניה, יפן, אוסטרליה וניו זילנד.
כל הדמויות המוצגות בהצגה הן של קטרי רכבת, קרוניות נוסעים וקרונות משא, אשר אותם משחקים שחקנים הנועלים לרגליהם גלגיליות. העלילה מתארת כיצד הקטרים השונים - קטר דיזל, קטר חשמלי וקטר קיטור - מתחרים זה בזה, כאשר מטרת המרוץ הלא-מוצהרת היא זכייה בליבה של קרונית נוסעים צעירה ויפהפייה, אשר מצידה חושקת בקטר הטוב ביותר, שיהיה לבן-זוגה.
היסטוריה.
במהלך שנות השבעים תכנן לויד ובר עיבוד מחזמר לספרי "סדרת הרכבות" מאת הכומר וילברט אודרי, בכיכובו של תומס הקטר. עם זאת סירב אודרי להתיר ללויד ובר להשתמש בדמויותיו בטענה כי לויד ובר רצה "חופשיות רבה מדי" עם תומס ועם שאר הדמויות. אי לכך המציא לויד ובר את הרעיון מחדש כ"סיפור סינדרלה" בו ממלא ראסטי את תפקידה של סינדרלה, גריזבול ואלקטרה הם האחיות החורגות והסטארלייט אקספרס היא הפיה הסנדקית.
עלילה.
מערכה ראשונה.
כרוז מרכז השליטה של הרכבות מודיע על פתיחת ליל המרוצים. במסגרת התחרויות יתקיימו מספר מקצים, כאשר המנצח של כל מקצה ישתתף בגמר הגדול. חוקי התחרות קובעים שלכל קטר שמשתתף בתחרות צריך להיות קרון המחובר אליו, והדמויות בהצגה מתייחסות להשתתפות הזוגית במרוץ כאל דייט רומנטי.
לאחר ההכרזה, עולה לבמה גריזבול, ביחד עם החבורה שלו. גריזבול, קטר בעל מנוע דיזל, הוא הקטר הפופולרי ביותר, ובשיר הפתיחה הוא מצהיר, בצורה מאוד שחצנית, על כוונתו להתמודד בתחרות ולנצח בה.
ראסטי, קטר בעל מנוע קיטור, עולה לבמה, וזוכה ליחס שלילי מגריזבול וחבריו, אך הוא מצהיר שיתמודד מולו בתחרות, על אף מנועו המיושן. קרוניות הנוסעים פרל, דיינה, באפי ואשלי, מנסות לשכנע אותו שיוותר, ואז מתגלה כי בעבר פרל, הקרונית היפה והנחשקת ביותר, הסכימה להשתתף עם ראסטי במרוץ (כלומר, לצאת איתו לדייט רומנטי), אך שינתה את דעתה. כל הבנות מציגות את עצמן, ומתארות כיצד הן חושקות בקטר המוצלח ביותר - הקטר שינצח בתחרות, ושעדיין לא ידוע מי זה יהיה.
גריזבול חוזר לבמה, ומראה כיצד הוא מתאמן לקראת התחרות. לאחר מכן, קרונות נוספים עולים לבמה בשיר משותף, ומציגים את עצמם. לבסוף, מגיע קטר חדש ומסתורי - אלקטרה, הקטר בעל המנוע החשמלי. במקצה הראשון של התחרות מנצח גריזבול, אשר השתתף ביחד עם בת-זוגו הקבועה דיינה. בסוף המרוץ דיינה מתלוננת בפני גריזבול שהוא מרמה, ואז גריזבול מחליט לעזוב אותה.
ראסטי נפגש עם פאפא, קטר בעל מנוע קיטור, ומספר לו כי אינו יכול להשתתף בתחרות, כי פרל עזבה אותו. פאפא מציג בפניו את בל, קרונית השינה הבוגרת. פאפא ובל מספרים לראסטי על קטר רכבת מסתורי בשם סטארלייט אקספרס - רכבת חצות. ההתייחסות אל הסטארלייט היא כאל אגדה פנטסטית, שניתן לבחור אם להאמין בה או לא. ראסטי לא מאמין, מתחרה במקצה השני ביחד עם בל, ומפסיד לאלקטרה שהתחרה ביחד עם פרל. פאפא מנסה לגרום לראסטי להאמין בסאטרלייט, ומחליט להשתתף במקצה השלישי של התחרות ומנצח בו, אך מסיים אותו באפיסות כוחות. המערכה מסתיימת בשיר של ראסטי, הקורא לסטארלייט להתגלות בפניו, ולהוכיח אם הוא אמיתי או לא.
מערכה שנייה.
לגמר עלו גריזבול, אלקטרה ופאפא, אך משום שפאפא אינו בריא מספיק כדי להתחרות שוב, הוא החליט לתת לראסטי לתפוס את מקומו. שיר הפתיחה של המערכה מציג ויכוח בין כל הדמויות, האם לאפשר או לא לראסטי להשתתף בגמר. בסופו של דבר סי.בי. מצליח לשכנע את גריזבול ואלקטרה להסכים, ובהמשך הוא מגלה את פרצופו האמיתי, כנוכל שזומם להכשיל את ראסטי. דיינה בוכה על כך שגריזבול זרק אותה, ושאר הבנות, בראשן בל, מעודדות אותה, שהיא צריכה להאמין בעצמה.
בחלקו הראשון של מרוץ הגמר ישנו תיקו בין גריזבול, שהתחרה ביחד עם פרל, לבין אלקטרה, שהתחרה ביחד עם דיינה. ראסטי, שהתחרה ביחד עם סי.בי., נשאר הרחק מאחור משום שסי.בי. רימה, והשתמש במעצורים שלו (ברייקסים) כדי להאט את ראסטי.
ראסטי מתלונן על הרמאות, אבל אף אחד לא מקשיב לו. הוא פונה בפנייה נואשת לסאטרלייט אקספרס, שמתגלה לפניו ומגלה לו שהוא לא צריך את הסטארלייט כדי לנצח, אלא לחפש בתוך עצמו, ולהאמין שהוא מסוגל לעשות זאת. ראסטי, מחוזק ומעודד, חוזר לחלקו השני של המרוץ, ביחד עם דאסטין, ומתמודד נגד גריזבול, הפעם עם סי.בי. ונגד אלקטרה, הפעם עם פרל.
ראסטי מנצח בתחרות, בשעה שגריזבול, סי.בי. ואלקטרה מפסידים ומתרסקים. אלקטרה, פגוע מההפסד, עוזב בזעם. גריזבול וסי.בי. באפיסת כוחות, לא מצליחים להשתקם. ראסטי יוצא לחפש אחרי פרל, שברחה מן המרוץ באמצע מבלי לגלות מי המנצח.
פרל שרה שיר, בו היא מצהירה על אהבתה האמיתית לראסטי, שמגיע למקום, וביחד הם חוזרים לתחרות, לטקס הניצחון. דיינה מגיעה לעזור לגריזבול הפצוע, ופאפא מציע לו שישדרג את המנוע שלו למנוע קיטור. כל הדמויות פוצחות ביחד בשיר הסיום.
סגנונות מוזיקליים.
בהצגה ישנו שימוש בסגנונות מוזיקליים שונים ומגוונים, אשר באמצעותם מתוארות הדמויות השונות.
משמעויות בסיפור.
מבנה הסיפור מזכיר סיפורי ילדים כגון פרח לב הזהב, הסיפור שאינו נגמר או הקוסם מארץ עוץ, בו ילד יוצא למסע, רק בשביל לגלות שמה שהוא חיפש כבר נמצא בתוך-תוכו (הארה זו במחזמר חווים ראסטי, פרל ודיינה).
מוסר ההשכל של הסיפור הוא שעליך להאמין בעצמך כדי שתוכל להגשים את חלומותיך. בפעם הראשונה שהמוסר הזה בא לידי ביטוי זה בתחילת המערכה הראשונה, בשיר Call me Rusty, בו ראסטי אומר כאשר הוא יתחרה במרוץ - זו תהיה הוכחה כי עליך להקשיב לחלומות שלך. בתחילת המערכה השנייה, הבנות שרות את השיר (Rolling Stock (Reprise כדי לעודד את דיינה הבוכייה, לאחר שגריזבול עזב אותה. פעם נוספת שהמסר הזה מגיע לידי ביטוי הוא בשיר I Am The Starlight, שבו הסטארלייט אומר לראסטי שעליו להאמין בעצמו, וכך יוכל להגשים את חלומותיו.