מהמאה התשע-עשרה ואילך, ההגדרה הפוליטית של שייכות לעולם המערבי השתנתה מספר פעמים. לדוגמה, ברית המועצות נחשבה כלא מערבית בזמן המלחמה הקרה. אך לאחר נפילת מסך הברזל, חלק ממדינות הגוש המזרחי הקומוניסטי הצטרפו לאיחוד האירופי ולנאט"ו. בעקבות זאת, מבחינה פוליטית"העולם המערבי" כיום כולל את רוב מדינות אירופה.
'העולם המערבי' כיום.
כיום, ה'מערב' מוגדר בצורות שונות. יהיה זה לא נכון להתייחס לעולם המערבי כגוש מונוליטי. שכן, קיימים הבדלים תרבותיים, לשוניים, דתיים, פוליטיים וכלכליים רבים בין מדינות המערב השונות ואוכלוסיותיהן. עצם הרעיון של העולם המערבי משתנה בהדרגה עם הזמן.
למשל, במצב בו המערב מוגדר באמצעות מערכת ערכים מסוימת, לא נייחס קשר בין מיקומן הגאוגרפי של מדינות לבין השתייכותן לתרבות המערבית. לפיכך, יפן לדוגמה יכולה להיחשב כחלק מהמערב כיוון שהיא שומרת על דמוקרטיה בסגנון מערבי.
רוב השימושים המודרניים במונח זה מתייחסים לחברות מערב ומרכז אירופה ולצאצאיהן הגנאלוגיים, הלשוניים והפילוסופיים הקרובים. נכללות בתוך הגדרה זו גם גם מדינות צפון אמריקה, המשמשות עצמן כיצאניות של תרבות המערב לעולם.
התמערבות ארץ ישראל.
המנדט הבריטי 1917–1948.
לאחר כניעת השלטון העות'מאני בפני בעלות הברית במלחמת העולם הראשונה, עבר השלטון לידי המנדט הבריטי בארץ ישראל. בראשית שלטון המנדט מנתה אוכלוסיית הארץ כ-512,000 מוסלמים, 66,000 יהודים ו-61,000 נוצרים . ההתמערבות בתקופה זה התאפיינה בעיקר בפן המשפטי, לאור ההחלפה ההדרגתית של מערכת המשפט העות'מאנית בזו של המנדט באמצעות פקודות של הנציב העליון של המנדט הבריטי.
מדינת ישראל (משנת 1948).
עליית היהודים לארץ ישראל החלה בטרם הקמת המדינה והמשיכה גם אחרי 1948, עליה זו כללה יהודים אשר הגיעו מתרבויות שונות מהקהילות היהודיות שחיו בארץ ישראל עד לסוף המאה התשע עשרה. עליות אלו הביאו איתן את התרבות מערבית שאפיינה את ארצות מוצאם, בעיקר ממערב אירופה וצפון אמריקה. השפעות אלה עיצבו הן את המדינה והן את החברה בדמותן של דמוקרטיות מערביות. וכך, למרות הימצאות מדינת ישראל במזרח התיכון, אורח החיים, השתייכותה של מדינת ישראל ל OECD, וזיקתה התרבותית, מעידות על הזדהותה עם העולם המערבי, ועל התמערבותה בעקבות השינויים הדמוגרפים שחלו בה.
איסלר מתיאש
יצחק ורפל
מיה
תיאטרון המפתח
תיאטרון המפתח הוא תיאטרון ילדים שנוסד בשנת 1998 על ידי השחקן אבי זליכה, בוגר המסלול למשחק בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, והיוצרת דקלה כץ, בוגרת החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
אודות התיאטרון.
תיאטרון המפתח הוא תיאטרון חזותי היוצר הצגות ילדים המשלבות בובנאות, חפצים ומסיכות, ושם דגש על מחזאות ילדים. בין הצגות התיאטרון ניתן למצוא עיבודים לקלאסיקות ספרותיות ויצירות מקור.
התיאטרון נודד ברחבי הארץ והעולם. הוא משתתף בפסטיבלים, אירועי תרבות ושבוע הספר, ומופיע במוזיאונים, מתנ"סים, ספריות ומוסדות חינוך. התיאטרון חבר בארגונים הבינלאומיים אסיטז' ואונימ"ה, והצגות התיאטרון מאושרות על ידי תרבות לישראל וסל תרבות ארצי.
במהלך השנים יזם התיאטרון פרויקטים ושיתופי פעולה עם מוסדות תרבות, בהם: "הלפת הענקית מתארחת בחדר המיניאטורות" במוזיאון תל אביב לאמנות, "תיבת הצלילים" - קונצרט לכל המשפחה עם התזמורת הקאמרית הישראלית והצגת "אי המטמון" בתוך חלל תערוכת הפירטים במוזיאון הימי הלאומי. ההצגה "הברון מינכהאוזן" נבחרה לפרויקט "הצגות איכות בצפון", נבחרה ונתמכה על ידי "מועצת הפיס לתרבות ואמנות" לצורך הופעותיה בפריפריה.
בשנת 2012 רשמה ההצגה "הברון מינכהאוזן" הופעות בפסטיבלים הבינלאומיים לתיאטרון בובות בווייטנאם וקזחסטן. בפסטיבל הבינלאומי בהאנוי שימשה דקלה כץ כחברה בוועדת השיפוט של התחרות.
בשנים 2015-2013 השתתף התיאטרון עם ההצגה "כשהכל היה ירוק" בפסטיבלים בטורקיה, הונגריה וסנגל (2013); קוריאה הדרומית, מקדוניה ובולגריה (2014); ארמניה, איטליה (בתערוכת אקספו), טאיוואן, סלובניה, יפן, קוסובו, נורווגיה ופולין (2015); בלארוס, סלובקיה, תאילנד, מיאנמר, הודו, מונטנגרו, קרואטיה ורומניה (2016).
בשנת 2015 מונתה דקלה כץ לנציגה הרשמית של אונימ"ה בישראל.
הצגות התיאטרון.
את התאורה להצגות "הילד שלא ידע פחד", "הברון מינכהאוזן" ו"כשהכול היה ירוק" עיצב זיו וולושין.
כשהכל היה ירוק.
ההצגה "כשהכל היה ירוק" זכתה בפרסים ברחבי העולם:
הערוץ האקדמי
הערוץ האקדמי הוא ערוץ שידורים ישראלי בנושאים אקדמיים המשודר באינטרנט, הפועל בחסות אוניברסיטת חיפה.
הערוץ נוסד בשנת 1994 ביוזמתו של נשיא אוניברסיטת חיפה דאז, פרופ' אהרון בן-זאב וצחי שנבל, מרצה מדיה מהחוג לאמנות ששימש לאחר מכן כמנהל הערוץ, בשיתוף עם האוניברסיטה העברית, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בר-אילן והטכניון, במטרה להביא את הידע האקדמי לידי הקהילה. הערוץ משודר מאולפן טלוויזיה שנמצא בקמפוס אוניברסיטת חיפה. האולפן הנוכחי, הנמצא בקומה התחתונה של מגדל אשכול, נחנך ביוני 2007 בטקס בהשתתפות שר התקשורת וראש עיריית חיפה.
בתחילת דרכו הערוץ פעל כחלק משידורי הערוץ הקהילתי בכבלים, שם שודרה רצועה של 5 שעות יומיות במסגרתו. בשנת 2004, החל הערוץ לשדר באפיק 51 בכבלים כערוץ שידורים מלא, כתוצאה מחוזה עם חברת מת"ב. בחוזה הוסכם כי תוכני הערוץ יינתנו בחינם לצופי הכבלים, בתמורה לכך שלא יגבה תשלום מהאוניברסיטה על קבלת האפיק. ביולי 2007, סירבה חברת HOT להמשיך את החוזה ודרשה בעבור הכללת הערוץ בחבילת הערוצים תשלום בגובה של כ-300-350 אלף דולר מהאוניברסיטה. הערוץ ביקש דחייה של חצי שנה למצוא מימון, ולמרות לחץ ציבורי ופניה של יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה בכנסת למנכ"ל HOT, החברה סירבה לבקשה, ומאז ירדו שידורי הערוץ מהכבלים.
בעקבות הפסקת השידור בטלוויזיה עבר הערוץ לשדר ברשת האינטרנט, וכיום הוא משדר 24 שעות, 7 ימים בשבוע ברציפות, לפי לוח שידורים קבוע ובכך הוא ערוץ הטלוויזיה הישראלי הראשון המשדר אך ורק באינטרנט. תוכניות הערוץ מחולקות לפי רצועות נושא בתחומים כמו חברה, תרבות, כלכלה ומשפט, ביטחון ומדינה, מדע ורפואה. משודרות תוכניות הכוללות ראיונות ודיונים עם מומחים ואנשי אקדמיה. בנוסף משדר הערוץ הרצאות וכינוסים שנערכים בקמפוסים השונים וכן תוכנית יומית - "יומן אקדמי", המביאה חדשות אקדמיה.
ערוץ האקדמי
הערוץ האקדמי מיסודה של אוניברסיטת חיפה
דלתא 2
דלתא 2 (באנגלית: Delta II) היה משגר לוויינים וחלליות לא מאוישות, הוא תוכנן ונבנה במקור על ידי חברת מקדונל דגלאס, והופעל בשנים האחרונות על ידי ULA (חטיבת הטילים השייכת לבואינג וללוקהיד מרטין במשותף). דלתא 2 שוגר לראשונה בשנת 1989 וייצורו הופסק בספטמבר 2018.
היסטוריה.
עם תחילתה של תוכנית מעבורות החלל, הושהה הפיתוח של משגרים חד־פעמיים לחלל, אך אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר שינה מדיניות זו, ופיתוחו של דלתא 2 החל. הטיל יועד בתחילה לשיגור לווייני ה־GPS, ועם הזמן ייעודו הורחב.
עד פרישתו בספטמבר 2018, דלתא 2 ביצע 156 שיגורים, מהם 154 בהצלחה מלאה ו-2 שנכשלו.
שיגורים ידועים.
דלתא 2 שיגר בין היתר את החלליות והלוויינים הבאים:
יורי דמיטרייביץ'
יורי דמיטרייביץ' (ברוסית: Юрий Дмитриевич; 26 בנובמבר 1376 - 5 ביוני 1434) היה נסיך מוסקבה אשר בכל תקופת שלטונו הקצרה ניהל מאבק פנימי נגד בן דודו וסילי השני.
בשנת 1389, כאשר יורי היה בן 15, נפטר אביו דמיטרי דונסקוי. בהתאם לצוואתו הוא קיבל לשליטתו את נסיכות זבניגורדו שהייתה חלק מנסיכות מוסקבה והוגדר כיורש אחרי האח וסילי הראשון. פסקה זו בצוואה הייתה בהמשך בסיס למאבקים פנימיים בתוך נסיכות מוסקבה.
הוא התבסס בזבניגורוד ובנה בעיר מספר כנסיות שבעיטור שלהם השתתף גם אנדרי רובליוב. הוא היה פופולרי מאוד וידוע כמצביא ודיפלומט מוצלח. בשנת 1399 ארגן פשיטה מוצלחת לשטחים סביב נהר הוולגה תוך כיבוש 14 ערים טטריות, כולל קאזאן. למעשה זו הייתה הפלישה המוצלחת הראשונה שאורגנה על ידי נסיכים רוסים לשטחים אלו. בשנת 1414 עמד בראש פשיטה מוצלחת על ניז'ני נובגורוד שחיזקה את התלות של עיר זו בנסיכות מוסקבה. בשנת 1417 השתתף במערכה נגד רפובליקת נובגורוד.
מאבק על שלטון בנסיכות מוסקבה.
יורי אף פעם לא הסתיר את שאיפותיו לרשת את וסילי הראשון. מיד לאחר פטירתו, נמלט יורי לגאליץ' (עיר באזור מוסקבה) והחל במשא ומתן עם אצילי מוסקבה. אף צד לא רצה להתחיל במלחמה פנימית כוללת ועל כן בתיווך ראש הכנסייה הרוסית, ארכיבישוף מטרופוליטני פוטי, סוכם לדחות את הנושא ולקבל את הכרעת חאן אורדת הזהב. בשנת 1427 אימו של וסילי השני, סופיה, נסעה איתו לאביה וויטובט, הדוכס של הדוכסות הגדולה של ליטא, וביקשה את עזרתו. במצב זה היה קשה ליורי להתמודד על תפקיד נסיך מוסקבה ובשנת 1428 הוא הבטיח להפסיק את המאבק.
בשנת 1430 נפטר נסיך ליטא וויטובט וזמן קצר לאחר מכן, נסע יורי לחצר חאן אורדת הזהב במטרה להשיג הכרעה לטובתו. גם וסילי נסע לחאן. יורי התבסס על צוואת דמיטרי דונסקוי אך החאן החליט שעל וסילי להמשיך למשול במוסקבה.
באפריל 1433 כוחותיו של יורי החלו לנוע לכיוון מוסקבה. וסילי לא הצליח לארגן את הצבא שלו, הפסיד בקרב ונמלט לקוסטרומה אך נעצר שם. למרות בקשות יועציו, יורי לא הרג אותו ואף העביר לשליטתו את העיר קולומנה. הוא אף הרשה לו לקחת איתו לקולומנה את יועציו מאצולת מוסקבה. בהיותו בקולומנה וסילי הצליח לקבץ סביבו את רוב אצולת הנסיכות. יורי, שראה את המצב, החליט לוותר על תפקיד נסיך מוסקבה וכך כבר באותה שנה, לאחר מספר חודשים בשלטון, החזיר את כס הנסיכות לווסילי ואז נסוג לגאליץ'.