רוב המינים נושאים בבטנם ולדות חיים, כשהאם משריצה ולדות מפותחים לחלוטין ומוכנים לחיים עצמאיים ובמקרים מסוימים הם גם טורפים את אחיהם בבטן. במשפחת הכרישיים גודל המינים משתנה מאוד מהמין הקטן ביותר, כריש מחודד-אף אוסטרלי ("Rhizoprionodon taylori") המגיע לאורך 69 ס"מ עד לכריש טיגריסי שיכול להגיע לאורך של כ-6 מטר ולשקול מעל 900 ק"ג.
מיון הכרישיים.
במשפחת הכרישיים 12 סוגים :
צבי יהודה אדלשטיין
הרב צבי יהודה אדלשטיין (1892 - כ' בחשוון ה'תשי"א, 31 באוקטובר 1950) היה הרב של שומיאץ שברוסיה ושל רמת השרון. אביהם של הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבת פוניבז', והרב יעקב אדלשטיין, שירש את מקומו כרבה של רמת השרון. מחבר הספר הוד צבי.
ביוגרפיה.
ראשית דרכו.
נולד ברוסיה, לרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין, בעל "בן אריה" על הש"ס, ולרבנית רייזל. בילדותו למד עם אביו חברותא, וסיימו את הש"ס כשהיה בגיל 15. לאחר מכן למד תקופה קצרה בישיבת וולוז'ין אצל הרב רפאל שפירא, ובשנת תרע"ב עבר ללמוד בישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה אצל הרב ברוך בר ליבוביץ.
תקופת מלחמת העולם הראשונה.
בימי מלחמת העולם הראשונה, ברח ללמוד תורה אצל הרב שמחה סולובייצ'יק, כדי שלא יגויס לעבודות הכפייה בצבא הרוסי. בשנת ה'תרע"ו הצבא הרוסי גילה אותו וגייסו אותו. כעבור שבועיים נשלח לקרב ונשבה. הוא שהה במחנה שבויים בעיר קאסל שבגרמניה ובעקבות השתדלות ידידים מבין השבויים הוכר שם כרב ושוחרר מעבודות הכפייה, שם למד וכתב קונטרס של חידושי תורה שהודפסו בשם "שבי צדיק" במדור בסוף ספרו "הוד צבי" (אשר הודפס על ידי בניו לאחר פטירתו בשני חלקים). במשך תקופה ארוכה אכל בשבי מזון דל בלבד, כיוון שלא היו אוכל כשר ופירות טריים, דבר שגרם להידרדרות במצבו הבריאותי. בנו הרב יעקב סיפר בדרשה כי אביו נמנע בקרב מלירות על החיילים מן הצד השני מתוך חשש שיפגע בחיילים יהודיים ששירתו בצבא הגרמני.
כרבה של שומיאץ.
בניסן ה'תרע"ט (1919) נפטר אביו, והוא התמנה במקומו לרבה של שומיאץ שבמחוז סמולנסק. בחורי ישיבה ואברכים לשומיאץ ללמוד תורה אצלו חרף גזרות המשטר הרוסי והוא דאג לכלכלתם. לאחר שהדבר כמעט הגיע לאנשי השלטון הרוסי, עזבו הצעירים את העיר שומיאץ.
נישא למרים, בת הרב מרדכי שלמה מובשוביץ, רבה של מלסטובקה, ונולדו להם שני בנים - הרבנים גרשון ויעקב אדלשטיין, והבת פסיה, אשת הרב ראובן יוסף גרשונוביץ.
אשתו הרבנית מרים השיגה תעודות לידה מזויפות עם תאריך לידה שגוי לבניה, כך שיהיו רשומים כצעירים ולא ילמדו בבית ספר קומוניסטי. השלטון הקומוניסטי אילץ את הרב אדלשטיין לפנות את ביתו עבור מנהל בית הספר המקומי. במשך ארבע שנים לימד את הרב זלמן לייב אסטולין, והם סיימו את הש"ס. כתמורה לימד אסטולין את ילדי משפחת אדלשטיין תורה. קודם שעלה לארץ ישראל הציע לאסטולין למלאות את מקומו, על אף שהיה כבן 17, והוא סירב.
בעקבות מחלתה של הרבנית בטיפוס, שלח הרב אדלשטיין את בניו לגור בבית אחותו הרבנית רבקה צביה פז בעיר קלימוביץ', שם למדו תורה בסתר אצל הרב מרדכי אליהו שניאור, שהיה אחד מתלמידיו של הרב אדלשטיין. הם קיבלו שם את הבשורה על פטירת אמם.
בארץ ישראל.
בעזרת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שלמד עם אביו בישיבת וולוז'ין, הצליח הרב אדלשטיין בניסן ה'תרצ"ד להשיג רישיון יציאה לארץ ישראל. באותה תקופה ניהלה אמו את משק הבית וגידלה את בניו, כדי שיוכל ללמוד תורה. באייר ה'תרצ"ד (1934) עלו באנייה "נובו רוסייסק" בהפלגה של כשבועיים מהעיר אודסה לארץ ישראל. באלול ה'תרצ"ד קבע את מושבו ברמת השרון, שם שכר דירה (שהייתה בעבר לול תרנגולים) וקיבל שתי מיטות עבורו ועבור אימו. בניו הקטנים ישנו על הרצפה. ביומם הראשון ברמת השרון הלך לבית הכנסת גאולת ישראל ושאל שתי גמרות נוספות של מסכת בבא קמא, שבה למד עם בניו בישיבה על ארגזי תפוזים.
כרבה של רמת השרון.
לאחר פטירתו של רבה של רמת השרון נבחר בחנוכה ה'תרצ"ה לרב המקום. השקיע במיוחד בהכוונת ילדים לחינוך תורני. במקום לא היה בית ספר דתי, ועל כן במשך שנים הקדיש את רוב זמנו ללימוד עם בניו. באותה תקופה לימד גם את בניו דקדוק, חשבון ואנגלית. לאחר שבנו הרב גרשון ביקש ללמוד בישיבה, התייעץ הרב צבי יהודה עם הרב מבריסק והחזון איש אשר אמרו לו שבניו ימשיכו ללמוד אתו.
בארץ ישראל נישא בשנית לרחל בשנת ה'תש"א אשר דאגה לכלכלת הבית ובתפקיד רבנית הקהילה. מנישואים אלו נולדו הרב שלמה אדלשטיין ושושנה רבקה ברייטשטיין.
בניו מספרים בשם הרב יעקב ישראל קניבסקי כי החזון איש אמר עליו שהוא אחד מחמישה רבנים שהוא מכיר בארץ ישראל שאפשר לסמוך עליהם בפסיקת הלכה.
פטירתו וקבורתו.
נפטר בכ' בחשוון ה'תשי"א בבית החולים מאיר רוטשילד בירושלים לאחר מחלה. החזון איש פסק לקברו בבית העלמין הישן "הנצח" ברמת השרון סמוך לקבר אמו, אף על פי שמנהג ירושלים היה שמי שנפטר בירושלים נקבר בה, כנראה בגלל העניין שייקבר סמוך לאמו במקום אבותיו. בנו, הרב יעקב אדלשטיין, התמנה תחתיו כרבה של רמת השרון לאחר הפצרתו של החזון איש בשל כך שאחיו הגדול הרב גרשון אדלשטיין, כבר נישא וכיהן בתפקיד ר"מ בישיבת פוניבז'.
אסטל, דוכסית אסטרייטלנד
אסטל סילביה אווה מארי, דוכסית אסטרייטלנד (בשוודית: Estelle Silvia Ewa Mary; נולדה ב-23 בפברואר 2012) היא בתה של יורשת העצר השוודית, הנסיכה ויקטוריה, הצפויה להיות מלכת שוודיה לאחר אמהּ.
ביוגרפיה.
אסטל היא בתם של הנסיכה ויקטוריה והדוכס דניאל. שמה הוכרז בידי סבה קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה. היא הנסיכה הראשונה בהיסטוריה השוודית שנולדה ליורשת עצר מכהנת. היא צפויה לרשת את הכתר גם אחרי לידת אחיה, בעקבות שינוי החוק המבטל את העדפת הבן הבכור ומשווה בין המגדרים בירושת הכתר השוודי.
עם הכרזת שמה פורסמה בעיתונות סברה כי הוא על-שם אשתו של קרוב משפחתה, הרוזן פולקה ברנדוט.
ב-2 במרץ 2016 נולד לאסטל אח, הנסיך אוסקר, דוכס סקניה.
אתר הניסויים סמיפלטינסק
אתר הניסויים סמיפלטינסק, או כפי שהיה ידוע בברית המועצות סמיפלטינסק-21 או הפוליגון, היה אתר הניסויים העיקרי לנשק גרעיני בברית המועצות (מקבילו של אתר הניסויים נבדה האמריקאי). האתר שכן בסטפה שבקזחסטן, שהייתה רפובליקה סובייטית. המבנים הקשורים לאתר הניסויים שכנו כ-150 ק"מ מערבית לעיר סמיי, שבאותה עת נקראה "סמיפלטינסק". במהלך שנות פעילותו של האתר, בין השנים 1949 ל-1989, נערכו בו 456 ניסויים גרעיניים. האתר נסגר בשנת 1991.
תעלול החבובות הגדול
תעלול החבובות הגדול (באנגלית: The Great Muppet Caper) הוא סרט בלשי השני של החבובות. זהו סרט החבובות היחיד שביים ג'ים הנסון. הסרט הופץ ב-26 ביולי 1981, אחרי העונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "החבובות", והוא צולם כולו באנגליה.
עלילת הסרט.
קרמיט הצפרדע, פוזי הדוב וגונזו הגדול מגלמים עיתונאים שעובדים בשביל "הכרוניקל היומי". קרמיט ופוזי מגלמים צמד כתבים, ואילו גונזו הוא הצלם שלהם. שלושתם מנסים לצלם שוד יהלומים ממעצבת האופנה ליידי הולידיי (דיאנה ריג), אולם גונזו צילם תרנגולת ואת קרמיט ופוזי וזה גרם להם לפספס את השוד. בעקבות כך מנהל העיתון "הכרוניקל היומי" (ג'ק וורדן) כעס עליהם ואיים לפטר אותם.
עם סכום כסף קטן, החליטו קרמיט, פוזי וגונזו לטוס ללונדון כדי לראיין את ליידי הולידיי. אולם הם ישבו בארגזים והם נאלצו לנחות בלונדון באמצעות הארגזים כי המטוס טס לאיטליה. בלונדון הם לקחו מלון זול וזנוח בשם "מלון האושר", שם הם פוגשים את פופס, סקוטר, רולף הכלב, ד"ר שן והלהקה החשמלית ועוד כל מיני דמויות. למחרת קרמיט נכנס למשרדה של ליידי הולידיי, אולם במקום זאת הוא התאהב במיס פיגי, שבאה לראיון עבודה, וחשב שהיא מעצבת האופנה ליידי הולידיי, קרמיט ופיגי הלכו לבית ריטזי והופתעו על ידי האזרחים הבריטים נוויל (ג'ון קליז) ודורסאס (ג'ואן סנדרסון).
במסעדה, התכשיט של ליידי הולידיי נגנב על ידי אחיה הנתעב, ניקי (צ'ארלס גרודין), והעוזרות שלו קרלה, מרלה ודרלה, דוגמניות צמרת. ניקי גרם למיס פיגי להתאהב בו והפליל אותה בגנבת התכשיט. ניקי ועוזרותיו מתכננים לשדוד את "יהלום הבייסבול" היוקרתי, לרוע מזלם גונזו ריגל אחריהם ושמע את תוכניתם. קרמיט והחבורה תכננו גם הם תוכנית לעצור את הגנבים ולשחרר את מיס פיגי.
החבובות נסעו למוזיאון מלורי כדי למצוא את יהלום הבייסבול לפני שהגנבים ימצאו. שם הם מונעים מהגנבים לשדוד את היהלום על ידי משחק בייסבול. בינתיים, מיס פיגי בורחת מהכלא, רוכבת על אופנוע בעודה שוברת את החלון של מוזיאון מלורי ודורסת את ניקי אשר מחזיק בקרמיט כבן ערובה. כמו כן היא מחסלת את הדוגמניות במכות קראטה. כאשר המשטרה הגיעה, פיגי זוכתה מכל אשמה וניקי והדוגמניות נעצרו.
הסרט מסתיים כאשר קרמיט, פיגי ושאר החבובות חוזרות לאמריקה כאשר נזרקו מהמטוס עם הצנחנים.
האי קולונסיי
גולדה מילוסלבסקי
גולדה מילוֹסְלַבְסקי (1853 - ז' בתשרי תרס"ז, ספטמבר 1906) הייתה ממייסדי המושבה נס ציונה ומהדמויות המרכזיות בשנים הראשונות של המושבה.
ילדותה ובגרותה.
נולדה בשם גולדה ליוברסקי בעיר ניקופול שבמחוז חרסון, בדרום-מערב רוסיה (כיום באוקראינה).
בילדותה למדה חומש ב"חדר", דבר שהיה נדיר באותם הימים, משום שככלל, רק בנים למדו ב"חדר". סיפורי התנ"ך על ארץ הקודש וסיפורי גבורתה של דבורה הנביאה עוררו את אהבתה לארץ ישראל ואת הרצון לעלות אליה. בבגרותה נישאה לדב מילוסלבסקי, סוחר תבואות שהתאלמן ונותר עם בת יחידה ושמה שרה. מילוסלבסקי גידלה וחינכה את שרה כבת. שרה, בתה החורגת, היא סבתא-רבתא של איש העסקים נוחי דנקנר (סבתה של אמו זהבה דנקנר).
העלייה לארץ-ישראל.