מפת מנאטוס (באנגלית: Manatus Map) היא מפת עיר משנת 1639 של ניו אמסטרדם ויישובי הולנד החדשה אחרים, המקיפים את נמל ניו יורק , עם אלמנטים מאויירים , הנושאת את הכותרת מנאטוס על הנהר הצפוני (Manatus on the North River). היא נוסחה בתקופת כהונתו של וילם קיפט , ודמות עורך התוכנית שנויה במחלוקת. אדוארד ואן וינקל מחברת הולנד בניו יורק (Holland Society of New York) ייחס אותה לקרטוגרף ההולנדי יוהנס ווינגבונס , שיצר מפות וכתבי יד רבים עבור חברת הודו המערבית. לפי אייזק ניוטון פלפס סטוקס , וינגבונס היה בין כמה יוצרים אפשריים, ורק מוציא את אנדריאס הוד כקרטוגרף הסביר ליצירה, שכן הוא היה באזור אחר של העולם באותה תקופה.
הציור המקורי אבד והוא שרד רק בשני עותקים מאוחרים מהמאה ה-17 שנעשו באותו סטודיו עם הבדלים קלים, כפי שצוין ב"איקונוגרפיה של האי מנהטן" של סטוקס. אחד העותקים הגיע מאותו אוסף של תוכנית קסטלו בוילה די קסטלו, השני מתרומת הנרי האריס לספריית הקונגרס. העותק של האריס הוא בגודל של עשרים ושישה וחמישה-שמונה אינצ'ים על שמונה עשר ורבע אינצ'ים ומציג את האי מנהטן עם מחוזות ווסטצ'סטר וברונקס בצפון; חלק ניכר מלונג איילנד במזרח; המפרץ, סנט פונט והוגן הוק בדרום; עם סטטן איילנד, Achter t' Col, ניוארק ביי, נהרות האקנסאק ופאסיק וקוני איילנד ("קוני איילנט" בהאריס או "קונין אילנדט" בקסטלו) במערב. יש בה תיאור טוב מספיק של היבשת הסובבת כדי לתת מושג טוב על החשיבות היחסית של האי מנהטן ומיקומו ביחס ליבשת. הוא כולל גם תוספת עם שמותיהם של מתיישבי מנהטן המוקדמים.
קפיטול לטין
קפיטול לטין (באנגלית: Capitol Latin) לשעבר, EMI לטין (באנגלית: EMI Latin), היא חברת תקליטים שהוקמה על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ בשנת 1989. דרך החברה, יצאו בעיקר אלבומים ושירים בסגנון לטיני, פופ לטיני ורגאטון. היא מוזגה עם יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט בעקבות רכישת EMI של יוניברסל מיוזיק גרופ.
המיקום הראשי של החברה נמצא בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
רקע והיסטוריה.
בשנת 1989, חוסה בהר, לשעבר מנכ"ל CBS דיסקוס, החתים את סלינה ב-EMI לטין, כיוון שהוא חשב שגילה את "גלוריה אסטפן הבאה".
בשנת 1990, EMI לטין רכשה את קארה רקורדס, שבסיסה בסן אנטוניו, טקסס וזאת, כדי לנצל את הפופולריות של מוזיקת הטחאנו. זמרים פופולריים לטיניים מ-EMI המקושרים לרשתות EMI טלוויסה מיוזיק וטלוויסה כללו את טליה, RBD ומריה דניאלה אי סו סונידו לאסר. בחברה הוחתמו גם אמני רגאטון כמו די ג'יי פלקס וטיטו אל במבינו.
בשנת 2009, EMI לטין סיימה את שותפותה עם טלוויסה, ועברה ממיאמי, ללוס אנג'לס, ושמה שונה לקפיטול לטין. לאחר רכישת EMI של יוניברסל מיוזיק גרופ ב-2012, קפיטול לטין התמזגה עם יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט. חברת התקליטים קפיטול רקורדס היא כעת חברת בת של יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט וממשיכה להיות מופצת בידי יוניברסל מיוזיק גרופ.
האמנים החתומים בסוני מיוזיק לטין.
להלן חלק מהאמנים החתומים (או שהוחמתו בעבר) בקפיטול לטין:
נלסון קראשל
נלסון ג'ורג' קראשל (באנגלית: Nelson George Kraschel; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איווה ה-27 בשנים 1937–1939.
ראשית חייו.
נלסון קראשל נולד בעיירה מייקון שבאילינוי לפרד ק. קראשל, חוואי, וננסי ג'יין (לבית פו) קראשל. הוא למד בבית הספר התיכון המקומי, ומגיל 17 עד 20 הוא ניהל את חוותו של אביו החולה. לאחר מכן הוא עבר לעיר הרלן שבמחוז שלבי, איווה, והיה לכרוז במכירות פומביות, עיסוק בו הוא עבד בשנים 1910–1930 ומכר מקנה גזעי בשווי של כ-50 מיליון דולר. ב-1913 נשא קראשל לאישה את אגנס ג'ונסון, מורה בבית ספר בהרלן. לזוג נולדו שלושה בנים והם אימצו בת אחת.
ראשית הקריירה הפוליטית.
קראשל נכנס לפוליטיקה כחבר המפלגה הדמוקרטית. לאחר שהובס בבחירות לסנאט של איווה ב-1922 ולאחר שנוצח בבחירות המקדימות לסנאט של ארצות הברית ב-1932, הוא התמודד בהצלחה ב-1932 בבחירות למשרת סגן מושל המדינה, תפקיד אליו הוא נבחר לכהונה שנייה ב-1934.
מושל איווה.
ב-1936 נבחר קרשאל כמושל איווה לאחר שניצח בהפרש של 2,431 קולות מתוך יותר ממיליון בוחרים. באותה מערכת בחירות זכו הרפובליקנים ברוב בסנאט המדינתי ובבית הנבחרים המדינתי היה שוויון. המדיניות שנגעה לשפל הגדול זכתה לרוב לתמיכת שתי המפלגות, אך קראשל נזכר לימים, "במהלך תקופת כהונתי כמושל התפתחו יותר חילוקי דעות שהגיעו לשיאן בשינוי הממשל המדינתי".
ניצחונו הגדול הייתה חקיקה להקלה במס על בתי מגורים. קראשל טען שההכנסות ממיסי מכירות ומיסי תאגידים צריכות להיות מפונות לסיוע לקשישים ולסיוע חירום לעניים, אך רובן צריכות לשמש להקלה של מס הרכוש. צעד זה נתן עדיפות במיסוי לאלו שחיו בבתים ובחוות בבעלותם, "ובכך הוגדלה המשיכה לבעלות על בתים שתתרום יותר מכל דבר שאנו יכולים לעשות כדי להבטיח את יציבות החברה שלנו". בהתאם לכך העביר בית המחוקקים את חוק הפטור ממס רכוש, שהקל את נטל המס על משקי בית ששווי בתיהם היה עד 2,500 דולר. יותר מכך, בית המחוקקים הקצה את ההכנסות הרלוונטיות ממיסוי כפי שקראשל ביקש. הוא התפאר: "המימון הבריא של איווה לחוק הסיוע לקשישים וחקיקתו של חוק העדפת מס הרכוש מיקמו את איווה במקום גבוה יותר בהשוואה למדינות אחרות בהגנה על האוכלוסייה הקשישה שלה והעידוד לבעלות על בתים".
בינואר 1937, בהזכירו את הבצורת של השנה שעברה, קרא קראשל להרחבת חוקי השהיית החובות על המשכנתאות של 1933 ו-1935, שהגנו על 13,000 חוות ועל בעליהם. תוקף החוקים עמד לפוג ב-1 במרץ, ולגרום לאלפי בתים של חוואים להיות בסיכון. מצב זה היה עלול להיות הרה אסון לחוואים ולקהילותיהם כאחד, שכן מספר חוות זה עלול היה להצטרף לאלו "שכבר התמודדו עם בעיות של בעלות על החוות". ב-12 בפברואר פרסם קראשל הכרזה בה הוא הזכיר את מצב החירום הכלכלי המתמשך שהצריך את חקיקת החוקים ב-1933 וב-1935, ודיבר על "מצב חירום חדש" - אסונות הטבע של 1936 - כסיבה לחידוש תוקף החוקים. האספה הכללית הרחיבה שלושה מתוך ארבע צעדים שהוגדרו בחוקים, אך הסנאט המדינתי, שהיה בעל רוב רפובליקני, חסם את הצעד הרביעי, ותוקף החוק פג.
קראשל טען ש"מערכת מתוכננת היטב של כבישים אל השווקים שבנייתם תהיה זולה יותר בהשוואה למערכת הכבישים הראשיים שלנו צריכה להיות מתוכננת ולהיסלל באופן מידי". עם זאת, הוא סבר שהחוק מהחווה לשוק שחוקק על ידי בית המחוקקים היה "לחלוטין בלתי ניתן לביצוע" והטיל עליו וטו, ובמקביל עודד הצעת חוק נגדית. אך צעד זה לא בא לידי ביצוע, והנחמה היחידה שלו בתחום התחבורה הייתה תוכנית מוצלחת לבטיחות בדרכים.
ב-1938 התערב קראשל בסכסוך העבודה של חברת מייטג בניוטון. החברה הכריזה על קיצוץ בשכר והשביתה את העובדים, שהכריזו מצדם על שביתה וקיימו משמרות שבת במפעל. 12 ממנהיגי העובדים פוטרו ונעצרו בעוון הסתה. מתוך חשש מהאווירה שתיווצר, פנתה החברה לקראשל. הוא הציע שאם השובתים ייסוגו מעמדותיהם, הוא יבטיח שהמשמר הלאומי ידאג שהמפעל יישאר סגור. בהסתמכם על כך, שבו השובתים לעבודה, החברה ויתרה על קיצוצי השכר, והתנהל משא ומתן על כל הסוגיות. העבודה במפעל חודשה, ובסופו של דבר הושג הסכם, אך מנהיגי העובדים המפוטרים מעולם לא הוחזרו לעבודתם. מנהיג איגוד העובדים אמר על החלפת הצדדים של קרשאל: "אנחנו חושבים שעמדתו היא התאבדות פוליטית".
שנותיו האחרונות.
באותה שנה התמודד קראשל בבחירות לכהונה שנייה מול אותו יריב שאותו הוא הביס שנתיים קודם לכן בהפרש של 2,431 קולות, והפעם נוצח בכמעט 60,000 קולות. הוא שב לעיסוקו בחקלאות ובמכירות פומביות, וב-1942 התמודד שוב ללא הצלחה בבחירות למשרת המושל. שניים מבניו של קרשאל נהרגו במלחמת העולם השנייה. הוא עבד כסוכן הראשי של מנהל האשראי לחקלאים באומהה בשנים 1943–1949, ולאחר מכן שב לעסקי הבקר.
נלסון קראשל נפטר בהרלן ב-15 במרץ 1957.הוא נטמן בבית הקברות המקומי.
EMI לטין
קרפדת סורינאם
פלומלקסיוס
פלומלקסיוס (שם מדעי: Plumalexius) הוא סוג נכחד של חרק מסדרת הדבוראים הקרוב לצרעות. הוא התקיים במשך הקרטיקון העליון של הקנומן והטורון באמריקה הצפונית. הסוג תואר למדע ב-2011 והוא מכיל 2 מינים: "Plumalexius rasnitsyni" ו-"Plumalexius ohmkuhnlei", שניהם ידועים רק ממצאים בודדים מניו ג'רזי וניו יורק בהם התגלו ב-1995 ממצאי ענבר מאובן בתוכו נכלאו הממצאים שלהם. כיום הממצאים מצויים במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע שבמנהטן.
חרק זה היה דומה מעט לצרעה באורך של 2.37 מ"מ לזכרים בעוד הכנפיים הקדמיות הגיעו לאורך 1.47 מ"מ והכנפיים האחוריות הגיעו לאורך 1.17 מ"מ. ככל הנראה הוא חי בצורה דומה לצרעה או נמלה בנחילים מורכבים. זהו הסוג היחיד במשפחה Plumalexiidae, הקרובה למשפחה Plumariidae (מעל-משפחה Chrysidoidea) ונחשב לאב בסיסי שלה.
Plumalexiidae
בית הכנסת מאיור (בורסה)
בית הכנסת מאיור הוא בית כנסת אשר שוכן בעיר בורסה שבטורקיה. הוא אחד משני בתי הכנסת בעיר זו.
בית הכנסת הוקם על ידי יהודים שהתיישבו באימפריה העות'מאנית לאחר שגורשו מן האי מיורקה שבספרד, ומכאן שמו. המבנה הנוכחי של בית הכנסת נבנה במאה ה-15 או ה-16.
בבית הכנסת נעשה שימוש סדיר עד לשנת 1975, ולאחר מכן הוא נסגר עקב קשיים כספיים. חוקרים שביקרו במקום בשנת 1996 מצאו אותו נטוש ובסכנת הריסה. עם זאת, הממשלה הטורקית טענה שהמבנה עודנו מצוי בשימוש באירועים מיוחדים וכן נערכת בו טהרת מתים.
קריסטופר קלאסון