מתחת למגדל הכלא ומצפון לו עובר רחוב מארקטגאסה (Marktgasse - "רחוב השוק" - ראו B) היוצא מכיכר ברן ומוביל מזרחה. בתחילה רוצף הרחוב בחומר מעורב באבן, אך הדבר גרם להיווצרות שלוליות בעת גשמים והיקשה את המעבר בו. לכן רוצף הרחוב באבן ב-1399. עד המאה ה-18 כונה הרחוב בשם וייברמריט" (Wybermärit - "שוק הנשים") על שמן של הנשים שמכרו בו את מרכולתן, ושם זה שונה באופן רשמי בשנת 1789 ל"רחוב השוק", או מארקטגאסה בגרמנית ורי דה מרשה (Rue du Marché) בצרפתית. ברחוב ניצבות שלוש מזרקות. הראשונה היא מזרקת אנה זידלר (Anna-Seiler-Brunnen) הנושאת את דמותה של אנה זיילר שהקימה את בית החולים הראשון בעיר ב-1354. הדמות נראית כשהיא מוזגת מים מכד לקערה. המזרקה השנייה היא מזרקת שיצנברונן (Schützenbrunnen - "מזרקת הצלף") מ-1527, ובה נראית דמותו של גבר האוחז בדגל ולרגליו דוב חובש שריון היורה ברובה. המזרקה השלישית היא מזרקת קינדליפרסרברונן (Kindlifresserbrunnen - "מזרקת טורף הילדים") והיא ניצבת במקום מפגשו של הרחוב עם כיכר קורנהאוס (Kornhaus). במזרקה נראה ענק טורף ילד, ובידו השמאלית הוא אוחז בשלושה ילדים נוספים.
קראמגאסה.
קראמגאסה (Kramgasse - ראו C) הוא המשכו של מארקטגאסה ובין השניים חוצץ צייטגלוגטורם (Zytgloggeturm - "מגדל פעמון הזמן" - ראו 10) שהיה לסימלה של העיר. במקום זה ניצב שערה המערבי הראשון של העיר מ-1191 ועד שהועבר מערבה למגדל הכלא ב-1256. המגדל הוקם בתחילת המאה ה-13, ככל הנראה בין השנים 1218–1220, ונישא תחילה לגובה של 16 מטר בלבד. הוא הוגבה לראשונה לאחר שכבר ניצב במרכזה של העיר ובמאה ה-14 היה לבית כלא לנשים. המגדל חרב עד היסוד בשריפה הגדולה ב-1405, ולאחר שהוקם מחדש בתחילת המאה ה-15 נקבעו בו שעון אסטרונומי ופעמון אשר העניקו לו את שמו. המגדל והשעון האסטרונומי הורחבו ושופצו פעמים מספר, ונוספו להם עיטורים שונים, ובמאה ה-18 זכה למראה הבארוק הנוכחי. גובהו של המגדל הוא 54.5 מטר ורוחב קירותיו המערביים מגיע ל-2.6 מטר בשל כך שהיו פעם חלק מחומת העיר. הפעמון במגדל הוא הפעמון המקורי שהותקן בו ב-1405 ומשקלו 1.4 טון. בשתי חזיתותיו העיקריות של המגדל, הפונות מזרחה ומערבה, קבועים שעונים, ובחזית המזרחית קבוע גם השעון האסטרונמי מ-1530 המראה נוסף על השעה, גם את היום בשבוע ואת התאריך, את מופע הירח ואת גלגל המזלות ונתונים נוספים.
לאורכו של קראמגאסה שלוש מזרקות ששתי החשובות שבהן הן צרינגרברונן (Zähringerbrunnen - "מזרקת צרינגן") וסימסונברונן (Simsonbrunnen - "מזרקת שמשון"). מזרקת צרינגרברונן הוקמה ב-1535 לכבודו של מייסד העיר. על עמוד המזרקה ניצב דוב לובש שריון וקסדה האוחז בידיו נס ומגן שעליהם סמלו של בית צרינגן. לרגליו של הדוב נראה דוב קטן יותר כשהוא אוכל ענבים. מזרקת שמשון הוקמה ב-1527 ומעליה ניצבת דמותו של שמשון בלבוש רומי אופייני; רגלו מונחת על אריה מוזהב והוא אוחז בלסתותיו בשתי ידיו. בבית מספר 49 ברחוב שוכן בית אלברט איינשטיין (Einsteinhaus) בו התגורר איינשטיין בין 1903 ו-1905. הבית שוחזר לאחרונה בשנת 2005, אך הוא שומר על עיצובו עת התגורר בו איינשטיין
קראמגאסה ממשיך מזרחה תוך שהוא משנה את שמו לגריכטיגקייטגאסה (ראו D) ולנידגאסה (ראו E), חולף על פני כנסיית נידגקירשה (Nydeggkirche ראו 15), ומסתיים בשני גשרים - נידגבריקה (ראו 2) ואונטרטורבריקה (ראו 3). שני אלה ניצבים בגבולה המזרחי של העיר העתיקה.
קתדרלת ברן.
קתדרלת ברן (Berner Münster) היא קתדרלה גותית בעיר העתיקה (ראו 5). היא הוקמה במקום בו שכנה ככל הנראה קודם לכן קפלה קטנה שנבנתה בעת ייסוד העיר ב-1191. במהלך המאה ה-13 נבנתה במקום כנסייה גדולה יותר ובנייתה של הקתדרלה החלה ב-1421. היא הושלמה רק ב-1893 עם סיום הקמתו של מגדל הפעמונים המערבי שבראשו צריח מחודד. המגדל נישא לגובה של 100 מטר, והוא הגבוה בשווייץ. במהלך המאות בהן נבנתה הקתדרלה, הפכה העיר והקתדרלה עימה לפרוטסנטית.
בית העירייה וכנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים.
בית העירייה של ברן (Berner Rathaus) הוא משכנה ההיסטורי של מועצת העיר, וישיבות מועצת העיר עדיין נערכות בו. עוד משמש הבניין כמשכנה של ממשלת הקנטון וחלק מישיבות אספת הקנטון נערכות בו. המבנה (ראו 7) הוקם בין 1406 ל-1415 וניצב בראטהאוספלאץ (Rathausplaz - "כיכר בית העירייה"), כשעורפו פונה אל הנהר. הוא עוצב מחדש בסגנון נאו-גותי בין 1865 ל-1868, אך בשיפוץ נוסף בין 1940 ל-1942 הושב לסגנונו המקורי. בבנין שלוש קומות וגרם מדרגות כפול מוליך אל הכניסה הראשית בקומתו השנייה. הכניסה מעוצבת כלוג'יה כפולה שלה שתי קשתות בכל קומה, וגגה נתמך בשלושה עמודים.
סמוך ממערב לבית העירייה ניצבת כנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים (Kirche Sankt Peter und Paul) הקתולית. היא הוקמה במסגרת תחרות בין 1858 ל-1864 והייתה הכנסייה הקתולית הראשונה בעיר. הכנסייה משמשת כקתדרלת הבישוף הקתולי של שווייץ.
הארמון הפדרלי.
הארמון הפדרלי (גרמנית Bundeshaus - "בית הפדרציה"; צרפתית Palais fédéral; איטלקית Palazzo federale - ראו 6)) בדרומה של העיר העתיקה הוא בית הפרלמנט של שווייץ, ובו מתכנסים שני הבתים הפדרליים - המועצה הלאומית ומועצת המדינות (הקנטונים). המבנה מורכב משלושה חלקים אשר הוקמו במועדים שונים - האגף המערבי בין השנים 1852-1857; האגף המזרחי בשנים 1888–1892, ואילו האגף המרכזי המכונה "בניין הפרלמנט" (Parlamentsgebäude) נחנך ב-1 באפריל 1902. באגף זה נמצאים אולמות המליאה של שני הבתים ואולם קבלות הפנים הרשמי. לראשונה בתולדותיו שופץ הבניין באופן מקיף בין השנים 2006-2008.
עד לשנת 1899 בבניין היה מקום גם הארכיון הפדרלי השווייצרי.
גגו של האגף המרכזי מורכב משלוש כיפות נחושת שהוריקה כתוצאה מתהליכי חימצון. הכיפה המרכזית נישאת מבחוץ לגובה של 64 מטר וגובה תקרת האולם שמתחתיה הוא 33 מטר. בתקרת הכיפה קבוע פסיפס שבמרכזו נראה סמל שווייץ בו אוחזות שתי נשים לבושות בלבן, ומעליו ומתחתיו מופיע הכיתוב הלטיני "Unus pro omnibus, omnes pro uno" ("אחד למען כולם, כולם למען אחד"). סביב הפסיפס נראים ויטראז'ים של סמלי 22 הקנטונים שהיו חברים בפדרציה ב-1902. חזית המבנה פונה אל ה"בונדספלאץ" (Bundesplaz - "כיכר הפדרציה") ועליה מופיע הכיתוב הלטיני "Curia Confoederationis Helveticae" ("מועצת הפדרציה ההלווטית").
גשרי העיר.
ארבעה גשרים מחברים את העיר העתיקה של ברן אל הגדה הימנית של הארה, אם כי גשרים נוספים חוצים אותו מצפון ומדרום לה. קירשנפלדבריקה (Kirchenfeldbrücke - "גשר קירשנפלד" - ראו 1) מדרום לעיר העתיקה מחבר בין הלווטיאפלאץ (Helvetiaplatz - "כיכר הלווטיה" ראו F) ברובע קירשנפלד לקזינופלאץ (Casinoplatz - "כיכר הקזינו") שממזרח לארמון הפדרלי. הגשר העשוי משלד ברזל נחנך ב-1883. אורכו הכולל הוא 229 מטר ויש בו שתי קשתות שאורך כל אחת מהן הוא 87 מטר. הגשר נישא לגובה של 37 מטר מעל לנהר.
נידגבריקה (Nydeggbrücke - "גשר נידג" - ראו 2) שוכן בצידה המזרחי של העיר העתיקה ואורכו 190 מטר. הוא נבנה בין 1840 ל-1843 בסמוך לגשר אונטרטורבריקה, שעד אז היה הגשר היחיד בעיר, ונחנך ב-1844. על הגשר הוקמו עמדות מכס אך ב-1853 הוסרו המכסים והעמדות יצאו משימוש.
אונטרטורבריקה (Untertorbrücke - "גשר השער התחתון" - ראו 3) הוא הגשר העתיק ביותר ששרד בברן. ייתכן שגשר עץ זמני הוקם במקום כבר בתקופה הרומית, אך הגשר הראשון ששכן במקום בוודאות הוקם ב-1256. ב-1460 סחפו מי שיטפונות את הגשר, ושנה לאחר מכן החלה הקמת הגשר הנוכחי. ב-1844 נחנך גשר נידגבריקה הסמוך והקל את עומס התנועה בגשר.
קורנהאוסבריקה (Kornhausbrücke - "גשר קורנהאוס" - ראו 4) מחבר מאז 1898 את צידה הצפוני של העיר העתיקה אל הגדה הימנית של הארה. אורכו 382 מטר, ובו קשת מרכזית באורך של 115 מטר וחמש קשתות קטנות יותר באורך של 34 מטר כל אחת. סמוך מתחת לגשר הוקם גשר מודרני קטן להולכי רגל המחבר את שתי גדותיו של הנהר בגובה הרציפים.
היהודים בברן.
יהודים בברן נזכרו כבר במחצית המאה ה-13, והם עסקו במתן הלוואות בריבית לאצילי העיר ולכנסייה. ב-1294 הותקפו היהודים על ידי ההמון לאחר עלילת הדם שנטוותה סביב מותו של הנער "רודולף מברן" (Rudolf von Bern) אשר זכה למעמד של מרטיר, והם גורשו מן העיר. לאחר זמן קצר הם הורשו לחזור לעיר תמורת 1500 מארק לנפש, וכן מחילת כל החובות שחבו להם הגויים. ב-1348, בעקבות מגפת המוות השחור, הועלו יהודים בעיר על המוקד באשמת הרעלת הבארות. בשנת 1380 שוב חזרו היהודים לברן אך כבר ב-1392 גורשו שוב.
בשנת 1798 קמה הרפובליקה ההלווטית והיהודים שוב יכלו לחוש בטוחים ולהחזיק בזכויות אזרחיות, והחלו להגיע שוב לעיר. ב-1812 שוב הוקם בית כנסת בעיר ובשנת 1848 הוכרזה רשמית קהילה יהודית בברן הפועלת בה עד היום. בית הקברות היהודי נחנך ב-1871 (Jüdischen Friedhof Bern) וב-1988 הוקמה בו אנדרטה לזכר השואה בדמות קיר אבנים לא מסותתות שעליו תבליט של מגן דוד. בית הכנסת הנוכחי של העיר הוקם בשנת 1905 בסגנון מורי ונחנך ב-10 בספטמבר 1906. ב-1996 היו 340 חברים בקהילה מכל רחבי קנטון ברן, ולפי נתוני עיריית ברן התגוררו בעיר 324 יהודים בשנת 2000. בברן אין מקווה אך בבית הקהילה הצמוד לבית הכנסת שוכנת ספרייה ומתקיימות בו פעילויות שונות, ובכלל זה שיעורים ביהדות לתלמידי כיתות א' עד ט'. מאז תשע"ט רבה של קהילה הוא הרב מיכאל קון.
ציריך