ראש גשר הוא ביצור צבאי שנועד להגן על צידו של גשר שמתחבר לגדה שבה נמצא האויב. המונח עבר תהליך הכללה ומתייחס כיום להגנה על שטח הנמתח לתוך שטח האויב. פעמים רבות השימוש במונח מתייחס לפעולת כיבוש שנעשתה באמצעות חציית האזור הימי ותקיפה באמצעות כלי רכב אמפיבים לצורך מתיחת קו אספקה מעבר למכשול השטח.
הליך העברת כוחות צבא על גבי גשרים הוא לרוב איטי ומורכב ולכן קיימת חשיבות גבוהה לאבטח את קצה הגשר מפעילות עוינת. כמו כן, קיים צורך להגן על החיילים אשר ממתינים על הגדה לפני עלייתם על הגשר. בעבר די היה בהצבת מסך הסוואה לפני העלייה לגשר ולאחר הירידה ממנו, אך כיום נדרשות הגנות מורכבות יותר.
לרוב מחזיק ראש גשר מספר ימים בלבד. לאחר מכן מצליחים הכוחות התוקפים להרחיב את שליטתם ומקימים עמדה או שהם מאבדים את האחיזה בגשר ונהדפים לאחור.
ראשי גשר מפורסמים בעולם.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לחמו בעלות הברית על השגת שליטה על גשר לודנדורף, שהיה היחיד מבין גשרי הריין שהיה עדיין בר שימוש באותה עת. הכוחות האמריקאיים הצליחו לאבטח את שני צידי הגשר וליצור ראש גשר לתוך השטח הגרמני.
במהלך מלחמת יום הכיפורים ערך צה"ל את מבצע אבירי לב שבו צלחו כוחות חיל ההנדסה וחיל השריון את תעלת סואץ ויצרו ראש גשר לעומק השטח המצרי ואיפשרו את המפנה בחזית הדרומית בלחימה.
שימושים אחרים במונח.
בעולם העסקים מתייחס המונח ראש גשר לחדירה של חברות לשווקים חדשים או לקהלי יעד חדשים, בדרך כלל עם מוצר חדש, שינוי במוצר קיים או מסע פרסום שנעשה על ידי החברה במטרה לחדור לשוק החדש.
בעולם טכנולוגיית המידע ראש גשר הוא שרת המייצג רשת אחת בתוך רשת אחרת.
מהרש&quot;ך
שלמה הכהן
בוקמה
בוקמה (באנגלית: Bukama) היא עיירה במחוז האוט-לוממי בדרום מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. העיירה מונה 42,718 תושבים (2009) ושוכנת על גדות נהר לואלבה. במהלך מלחמת העולם הראשונה היוותה בוקומה עיר נמל בשימוש הבריטיים. העיר משמשת כיום ציר תנועה חשוב לכוחות הסיוע המטפלים במשבר ההומניטרי במזרח קונגו משנת 1994 ועד היום.
בעיירה וסביבותיה חיים 12,000 בני שבט האוגברונואגם. בשטח בוקאמה יש 1,070 ק"מ של כבישים חיוניים מבחינה כלכלית. הכביש הלאומי מספר 1 חוצה את המפקדה של קיבנדה-לואנה-בוקאמה-קבונדו דיאנדה, במרחק של 138 ק"מ משם, והדרך הפרובינציאלית המחברת בין בוקאמה לקינקונדחה נמצאת במרחק של 465 ק"מ על היבשה.
יש גשר מתכתי אחד לבוקמה על נהר קונגו וגשר מסילה אחד המאפשר את מעבר הרכבת על הנהר, הם במצב טוב. ישנם 38 מתוך 78 גשרים מבטון במצב גרוע.
ההפלגה הבלתי מסומנת (646 ק"מ) עוברת מבוקמה לקונגולו, על לואלבה (נהר קונגו) מאפשרת מספר חילופי מסחר בין טריטוריה בוקמה לקונגולו, לאור אורכה. הסירות המגיעות מקונגולו עמוסות בשמן דקלים.
יוסוף חמיס
אמה לוין
אמה לווין
אמה לוין-תלמי
צ'ארלי טרוטר
מחוזות דרום אפריקה
The sims 3
מטריצה צמודה לעצמה
מטריצה צמודה לעצמה היא מטריצה אשר מקיימת formula_1 ,כלומר formula_2,
כאשר מטריצה צמודה לעצמה מעל הממשיים (formula_3) אז היא מהווה גם מטריצה סימטרית.
וכאשר מטריצה צמודה לעצמה מעל שדה המורכבים (formula_4) היא נקראת מטריצה הרמיטית.
הרפורמה בשירותי הבריאות בארצות הברית
הרפורמה בשירותי הבריאות בארצות הברית היא שינוי מקיף בחוק ובאופן התנהלות מערכת הבריאות, שאת יישומו יזם וקידם ממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. הרפורמה מכוונת לאפשר הצעת שירותי בריאות וביטוח רפואי לכל אזרח, באמצעות שינוי תנאי קבלת שירות רפואי וביטוח רפואי, שינוי תנאי הביטוח הרפואי ופוליסות הביטוח והרחבת מעגל הזכאים והמחויבים בביטוח, כך שיחבוק גם אוכלוסיות שלא בוטחו או שלא ביקשו ליהנות מביטוח בעבר.
הצעות החוק השונות המהוות, במקבץ, את הרפורמה, זכו במרץ 2010 לתמיכת הקונגרס, שבו נהנתה המפלגה הדמוקרטית מרוב משמעותי. החוקים הועברו בשתי חטיבות נפרדות: חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, שאושר בסנאט ב-23 במרץ 2010, וחבילת "תיקונים לחוק ביטוח בריאות", שזכו לאישור ב-30 במרץ אותה שנה. אף לא רפובליקני אחד תמך בהצעות החוק הללו. בקונגרס הצביעו 34 מחברי בית הנבחרים הדמוקרטיים נגד ההצעות.
מערכת הבריאות האמריקנית.
מערכת הבריאות בארצות הברית משלבת מערכות פרטיות וציבוריות. המערכת הציבורית כוללת את:
שתי התוכניות הוקמו במסגרת תוכנית "החברה הגדולה" של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון.
בנוסף מנהל הממשל הפדרלי תוכניות ליוצאי צבא אשר הוצאותיהם הרפואיות מכוסות במידה משתנה התלויה בשירותם, מצבם הכלכלי ואם נפצעו תוך כדי השירות.
שוק הביטוח הרפואי הפרטי פועל בשתי דרכים שונות. ראשית הוא נחלק בין אלה אשר נהנים מביטוח רפואי ממקום עבודתם ואלה אשר קונים ביטוח כפרטים. אלה הראשונים נהנים ממספר יתרונות: שייכות לקבוצה גדולה מוזילה משמעותית את הביטוח ומעניקה תנאים מועדפים ובנוסף התשלומים לביטוח פטורים ממס. כמו כן, יש יתרון מחיר משמעותי למי שהמעסיק שלו גדול.
במספר מדינות בארצות הברית המצב היה מעט שונה, בשל חקיקה מקומית: מספר מדינות יצרו קבוצה שתאגד את כל העצמאים, הלא מועסקים או כל מי שלא מקבל ביטוח בריאות ממקום העבודה. במטרה לעודד את המעסיקים לתת ביטוחי בריאות לעובדים, ניתנות הטבות מס משמעותיות, הן פדרליות והן על ידי המדינות ובמדינות מסוימות החוק מחייב את המעסיקים לבטח את העובדים. מדינות מסוימות מחייבות את האזרחים המרוויחים מעל לסף מסוים לרכוש ביטוח מינימלי, ומבטחות את אלו שאין ידם משגת.
דרך החלוקה השנייה היא ל-PPO ול-HMO. מבוטחי ה-PPO הם מבוטחים שמשלמים עבור פוליסות יקרות יחסית, העומדות בסטנדרטים המקובלים בעולם ביטוח הבריאות. לעומתם מבוטחי ה-HMO משלמים על פוליסות זולות שאינן עומדות בסטנדרטים כאלה ומותרות בארצות הברית בעזרת חוק ה-HMO של ריצ'רד ניקסון. חוק זה נועד לאפשר ביטוח בריאות זול לעניים על ידי פשרות באיכות הטיפול ובאתיקה הרפואית, הפך פשרות אלה לקבילות בנורמות החברתיות.
קבוצת חסרי ביטוח מכילה, בעיקרון, אנשים שבוחרים לא לרכוש פוליסות ביטוח בריאות למרות שהם יכולים לעמוד ברכישת פוליסות, ואנשים שאינם יכולים לעמוד ברכישה זו.
המשבר.
במחצית השנייה של המאה העשרים ובעשור הראשון של המאה ה-21 חלה שחיקה הדרגתית ביכולת מימון הבריאות של מרבית תושבי ארצות הברית. שיעור גדל והולך מהתושבים נאלץ להסתפק בפוליסות ביטוח בעלות כיסוי נמוך יותר מבעבר או שאינו יכול להרשות לעצמו כל ביטוח בריאות שהוא. יתרה מזאת, הפער בין זכויות המבוטחים בכוח לבין הזכויות בפועל הולך וגדל- יותר ויותר זכויות שהמבוטחים כן רכשו אינן באות למימוש. מעבר לזאת, רשתות הבריאות החלו לחייב את מי שאין לו ביטוח בסכומים הגבוהים פי כמה מאלה שיש ברשותם ביטוח. כך, למעשה, מי שאין לו ביטוח סבסד את מי שיש לו.
מחירי הטיפול הרפואי בארצות הברית גבוהים ביחס למדינות מתועשות אחרות. הוצאות אלה היו, למשל, גורם משמעותי ב 62% מפשיטות הרגל של אנשים פרטיים במהלך 2007.
למרות שהחל מ-2006 תוכניות הביטוח הרפואי הממשלתי בארצות הברית כוללות כיסוי לתרופות מרשם, תרופות חדשות שעדיין תחת הגנת פטנט יקרות בארצות הברית יותר מאשר במדינות אחרות. בין הסיבות לכך ניתן למנות את היעדר פיקוח על המחירים ואכיפת ההגנה על זכויות יוצרים, שמונעת מתרופות גנריות זולות להיכנס לשוק. ישנם אזרחים אמריקאים שרוכשים תרופות מחוץ לגבולות ארצות הברית בשל פערי המחירים.
עם התפתחות המשבר קבוצת האנשים שלא יכלו לרכוש כל ביטוח רפואי שהוא גדלה והכילה אנשים שאינם עניים, למשל אלה שעובדים אצל מעסיק קטן. בריאותם של חברי קבוצה זו ירודה באופן משמעותי מזו של שאר הקבוצות.
עלות שירותי הבריאות בארצות הברית.
הערכות מסוף שנת 2009 מראות כי הוצאות בריאות מהוות 16% מהתוצר המקומי הגולמי של ארצות הברית. ב-2007, 2.26 טריליון $ הוצאו בארצות הברית על שירותי בריאות; 7,439$ לנפש. עלויות הבריאות עולות בקצב גבוה הן מעליית מדד המחירים לצרכן, הן מהגידול בשכר הממוצע והן מהתמ"ג לנפש.
בפועל, הוצאות הממשלה לבדה על בריאות גבוהות באופן קבוע במונחי אחוז מהתמ"ג ממדינות אחרות כמו קנדה, בריטניה, איטליה ויפן – מדינות שבהן מערכת הבריאות היא בעיקרה ציבורית ויותר מכל מדינה אחרת החברה באו"ם. זאת בנוסף לחלק אף גדול יותר של התמ"ג שמשולם לביטוחי בריאות פרטיים ולשירותי בריאות שלא דרך ביטוח. ב 2004, ארצות הברית הוציאה 6,102$ לנפש על שירותי בריאות – 92.7% יותר מכל מדינה אחרת ב G7.
משרד התקציבים של הקונגרס טען כי תוכניות הבריאות הממשלתיות לא יוכלו להמשיך להתקיים במתכונתן הנוכחית לאורך זמן, כי הכנסות המס המתקצבות אותן לא מכסות את העלויות ההולכות וגדלות. בנוסף, הראה המשרד כי "ההוצאה הפדרלית על תוכניות בריאות תעלה מ 4% מהתמ"ג ב 2007 ל 12% ב 2050 ול 19% ב 2082 – שהוא נכון להיות כלל ההוצאה הפדרלית מהתמ"ג. הגידול בהוצאות נובע מגידול בעלויות לכל מבוטח, ולא מגידול במספר המבוטחים, שצפוי בשל הזדקנות האוכלוסייה".
משרד הבקרה הממשלתי (Government Accountability Office) דיווח כי הגרעון של תוכניות הבריאות הממשלתיות, בצפי ל 75 השנים הבאות מגיע ל 32.1 מיליארד דולר במתכונת הנוכחית של התוכנית. הצפי הוא שעלויות תוכניות הבריאות הממשלתיות יוכפלו עד 2018. ללא שינוי, תוכניות הבריאות צפויות "להרוס את יסודות התקציב הפדרלי", הצהיר אובמה ביולי 2009.
איכות הטיפול הרפואי.