האזור הדרום מערבי אלסקה היה מיושב במקור על ידי אוכלוסייה ילידית במשך אלפי שנים. במהלך סוף המאה ה-19 הוקם באזור בו נמצא כיום היישוב מרכז סחר פרוות.
במהלך 1885 הכנסייה המורבית הקימה מיסיון באזור בו נמצא כיום היישוב בת'אל בהנהגת הכומר ג'ון הנרי קילבוק ג'וניור, ואשתו אדית. בני הזוג למדו את שפת האוכלוסייה הילידית אשר סייעה להם לשפר את יעילותם בפעילות המיסיונרית באזור. כיום הדת הנוצרית נפוצה במיוחד בקרב האוכלוסייה הילידית של האזור.
היישוב פותח במיוחד בעת מלחמת העולם השנייה. במהלך 1971 הוקמה ביישוב תחנת רדיו שסייעה רבות בפיתוח תחיית תרבות אוכלוסיית היופיק הילידית.
ב-19 בפברואר 1997 בוצעה בתחום היישוב תקרית ירי בבית ספר מקומי אשר זכתה לסיקור בינלאומי נרחב. במהלך האירוע תלמיד התיכון אוון רמזי בן ה-16 רצח את מנהל בית הספר ותלמיד נוסף, ופצע שני תלמידים נוספים.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיר 5,471 תושבים, 1,741 משקי בית ו-1,190 משפחות. 26.83% מהתושבים הם לבנים, 0.93% אפרו-אמריקאים, 61.78% אינדיאנים, 2.87% אסיאתים ו-0.51% מגזע אחר ו-6.91% משני גזעים או יותר.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $57,321 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $62,431. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $45,321 לעומת $39,010 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $20,267. בערך 10.6% מהמשפחות ו-11.2% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 9.7% מתחת לגיל 18 ו-18.3% מגיל 64 ומעלה.
גאוגרפיה.
בת'אל משתרעת על שטח של כ-126.1 קילומטרים רבועים, מתוכם 111.8 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-14.3 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת בגובה מטר מעל פני הים.
ג'ומפה להירי
ג'ומפה להירי (בבנגלית: ঝুম্পা লাহিড়ী, נולדה 11 ביולי 1967) היא סופרת הודית-אמריקאית. ספרה הראשון, קובץ הסיפורים הקצרים פרשן המחלות (1999, יצא בעברית בשנת 2001) זכה בפרס פוליצר לסיפורת לשנת 2000, והרומן הראשון שלה, השם הטוב (2003, יצא בעברית בשנת 2005), עובד לסרט באותו שם (באנגלית "The Namesake").
שמה מלידה הוא נילאנג'נה סודשנה, אך היא משתמשת בכינוי שלה (בבנגלית, ה-Daak naam שלה), ג'ומפה. להירי חברה במועצת הנשיא לאמנויות ולמדעי הרוח, שהקים ברק אובמה. ספרה הבקעה, שפורסם באנגלית בשנת 2013 (יצא בעברית בשנת 2014), היה מועמד לפרס מאן בוקר ולפרס הספר הלאומי לסיפורת.
ביוגרפיה.
להירי נולדה בלונדון, להורים מהגרים הודים ממדינת בנגל המערבית. משפחתה עקרה לארצות הברית כשהייתה בת שנתיים; להירי מחשיבה עצמה אמריקאית. לדבריה, "לכל דבר ועניין כאילו כן נולדתי כאן". היא גדלה בקינגסטון במדינת רוד איילנד, שבה עבד אביה, עמאר להירי, כספרן באוניברסיטת רוד איילנד; עליו מבוססת דמות הגיבור בסיפור "The Third and Final Continent", החותם את הספר "פרשן המחלות". אמה של להירי רצתה להבטיח שילדיה יגדלו תוך לימוד המורשת הבנגלית, והמשפחה הרבתה לבקר קרובים בקולקטה.
כשהייתה בגיל הגן, הגננת של להירי החליטה לקרוא לה בכינוי החיבה שלה (ג'ומפה) במקום בשמה הרשמי, משום שמצאה אותו קל יותר להגייה. להירי סיפרה לימים כי "תמיד נבוכותי כל כך בגלל שמי... להרגיש כאילו גורמים למישהו סבל רק בשל זהותך." רגשותיה המעורבים של להירי לגבי זהותה היוו השראה לרגשותיו המעורבים של גוגול, גיבור הרומן "השם הטוב", לגבי שמו החריג. לאחר שסיימה את לימודי התיכון בקינגסטון, השלימה בשנת 1989 תואר ראשון בספרות אנגלית בבארנארד קולג' שבאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
לאחר מכן השלימה להירי סדרת תארים באוניברסיטת בוסטון: תואר שני בספרות אנגלית, תואר שני נוסף בכתיבה יוצרת, תואר שני נוסף בספרות השוואתית, ותואר דוקטור בלימודי רנסאנס. להירי אף לימדה כתיבה יוצרת באוניברסיטת בוסטון ובבית הספר לעיצוב של רוד איילנד.
בשנת 2001 נישאה להירי לאלברטו וורווליאס-בוש, עיתונאי ששימש באותה עת סגן עורך מהדורת אמריקה הלטינית של טיים מגזין. להירי חיה ברומא, עם בעלה ועם שני ילדיהם, אוקטביו (יליד 2002) ונור (ילידת 2005).
קריירה ספרותית.
לדברי להירי, היא שלחה סיפורים קצרים למוציאים לאור והם נדחו "במשך שנים". ספרה הראשון, אוסף הסיפורים הקצרים "פרשן המחלות", יצא בשנת 1999. הסיפורים עוסקים בדילמות בחייהם של הודים או של מהגרים הודים, כגון קשיי נישואים, הפלות, והנתק בין בני הדור הראשון להגירה לארצות הברית לבין ילדיהם. לימים כתבה להירי כי "כשהתחלתי לכתוב לא עסקתי במודע בחווייה ההודית-אמריקאית. מה שמשך אותי למלאכה היה הרצון לאלץ את שני העולמות שבהם חייתי להתמזג על הדף, כפי שלא הייתי אמיצה דיי, או בוגרת דיי, לאפשר בחיים עצמם." האוסף זכה לשבחי מבקרי ספרות אמריקאים, אך הביקורות בהודו היו מעורבות: בעוד שמבקרים מסוימים הביעו התלהבות, אחרים הסתייגו מכך שלהירי "לא הציגה הודים באור חיובי יותר". הספר נמכר במאות אלפי עותקים באנגלית, וזיכה את להירי בפרס פוליצר לסיפורת לשנת 2000 (והייתה זו רק הפעם השביעית שבה קובץ סיפורים זוכה בפרס).
בשנת 2003 פרסמה להירי את הרומן הראשון שלה, "השם הטוב" (במקור: "The Namesake"), אשר מגולל שלושים שנה בחיי משפחת גנגולי. ההורים, מקולקטה, היגרו בצעירותם לארצות הברית, וילדיהם, גוגול וסוניה, גדלים וחווים את פער הדורות והתרבות מול הוריהם. סרט על בסיס הספר יצא בשנת 2007, בבימוי מירה נאיר ובכיכוב קל פן כגוגול. להירי עצמה הופיעה בהופעת קמע בתפקיד "דודה ג'ומפה".
קובץ הסיפורים השני של להירי, "קרקע לא מוכרת" (במקור: "The Unaccustomed Earth"), יצא באנגלית בשנת 2008, והגיע להישג נדיר, בתופסו כבר בשבוע הראשון לצאתו את המקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. עורך מוסף ביקורות הספרים של הניו יורק טיימס בשעתו, דווייט גארנר, כתב כי "קשה לזכור מה הייתה יצירת הסיפורת הרצינית האחרונה שזינקה היישר לראש הרשימה; זו המחשה ברורה של כוחה המסחרי של להירי."
להירי מקיימת גם קשר מקצועי פורה עם כתב העת הניו יורקר, שבו פרסמה כמה מסיפוריה הקצרים, וכמה מסות ומאמרים.
בספטמבר 2013 נכלל הרומן "הבקעה" מאת להירי ברשימה המצומצמת של המועמדים לפרס מאן בוקר, אך לא זכה בפרס.
כתיבה לטלוויזיה.
להירי עבדה כיועצת עבור מפיקי העונה השלישית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית בטיפול, שבה נוספה דמותו של סוניל, אלמן שמהגר מהודו לארצות הברית ומתמודד עם שכול ועם הלם תרבות. על אף שניתן לה קרדיט על כתיבה, תפקידה התמקד בייעוץ לגבי האופן שבו יתפוס הודי בנגאלי את ברוקלין.
תפקידים וכיבודים.
מאז 2005, מכהנת להירי כסגנית נשיא המרכז האמריקאי של פא"ן. בפברואר 2010 מונתה לשמש במועצת הנשיא לאמנויות ולמדעי הרוח, לצד חמישה אחרים.
להירי זכתה בפרסים רבים, בהם:
מונס סלמרלוב
מונס פטר אלברט סלמרלוב (בשוודית: Måns Petter Albert Zelmerlöw; נולד ב-13 ביוני 1986 בסקונה שבשוודיה) הוא זמר, מלחין ומנחה טלוויזיה שוודי. הוא התפרסם לאחר השתתפותו בעונה השנייה של תוכנית המציאות "איידול", המקבילה השוודית ל"אמריקן איידול", שבה סיים במקום החמישי. בשנת 2006 השתתף בגרסה השוודית ל"רוקדים עם כוכבים", שבה הגיע למקום הראשון. סלמרלוב הנחה את תוכנית המוזיקה "Allsång på Skansen" בין השנים 2011–2013.
הוא השתתף בתחרות המלודיפסטיבלן בשנים 2007 ו-2009, וכן בשנת 2015, בה זכה עם השיר "Heroes", ונבחר לייצג את שוודיה באירוויזיון 2015, שם הגיע למקום הראשון.
ביוגרפיה.
סלמרלוב נולד בעיר לונד לבירגיטה, קלינאית תקשורת ופרופסור להפרעות תקשורת באוניברסיטת לונד, ולסוון-אולוף, רופא מנתח. יש לו אחות צעירה ממנו. הוא למד מוזיקה בתיכון, והיה חלק ממקהלת בית-הספר. הוא נהנה לשחק פוטבול, טניס וגולף. בין השנים 2008–2011 ניהל מערכת יחסים מתוקשרת עם הזמרת והדוגמנית מארי סמהולט, חברה לשעבר בלהקה A-Teens.
ב-26 בדצמבר 2004 שרדו סלמרלוב ומשפחתו את רעידת האדמה והצונמי באוקיינוס ההודי בזמן שהותם בחופשה באותה העת בתאילנד.
ב-25 במאי 2018 נולד בן לסלמרלוב ולבת זוגו, השחקנית הבריטית קיארה ג'נסון.
קריירה.
איידול.
סלמרלוב החל את דרכו כזמר כאשר השתתף בתוכנית המציאות "איידול" בשנת 2005, בה התמודד במשך 8 שבועות, אולם סיים לבסוף במקום החמישי, כאשר למקום הראשון הגיעה אגנס קרלסון. במהלך התוכנית הוא ביצע שירים של זמרים מוכרים, ביניהם אנריקה איגלסיאס, רובי ויליאמס, טום ג'ונס, U2, רוקסט, וסטלייף והובסטנק.
משחק והנחיה.
בשנת 2002 השתתף במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת", שבו גילם את אחד מהאחים, בתיאטרון "Slagthuset" שבמאלמה.
בשנת 2006 השתתף בגרסה השוודית למחזמר גריז בו שיחק בתפקיד הראשי של דני זוקו. בעקבות השתתפותו במחזמר, חתם זלמרלו על חוזה עם חברתה הקלטות M&amp;L Records, שהיא חלק מחברת ההקלטות וורנר מיוזיק גרופ, איתה הפיק אלבום סולו. כמו כן, השתתף במחזמר "Footloose", בו הוא שיחק את הדמות של טומי. המחזמר הוצג בגטבורג ובסטוקהולם. בשנת 2013 קיבל את התפקיד הראשי לחידוש של המחזמר השוודי "Spök", שם שיחק לצד לואה פולקמן, סוזי אריקסון ולנה פיליפסון.
ב-5 באוקטובר 2007 הנחה זלמרלו את התוכנית "לילה מלודיפסטיבלן", תחרות זמר שבוחרת את הנציגות השוודית לאירוויזיון הילדים. בין השנים 2011 - 2013 נבחר להנחות את תחרות הזמר "Allsång på Skansen" המשודרת מדי שנה החל משנת 1935, כאשר הוא מחליף את אנדרס לונדין בהנחיה, ואותו החליפה הזמרת ספטמבר. ב-10 בנובמבר 2009 נחשף כי סלמרלוב ינחה את תחרות המלודיפסטיבלן 2010 לצידם של דולף לונדגרן וכריסטין מלצר.
ב-2017 שיחק תפקיד אורח בפרק של סדרת המתח "Jordskott".