אנאפסטו היה בן למשפחת אצולה מאראקלאה - העיר הגדולה ביותר בלגונת ונציה בשלהי המאה השביעית. בשנת 697 נבחר לעמוד בראש הממשל המאוחד של ערי הלגונה, במטרה לסיים את הסכסוכים ששררו בין הטריבונלים ששלטו בערים השונות של הלגונה, ולהקים כוח צבאי מאוחד שיגן על יישובי הלגונה מפני הלומברדים והסלאבים.
אנאפסטו כיהן בתפקיד עד מותו בשנת 717.
לא נשתמרו מקורות מתקופתו המאזכרים אותו. אזכורו הראשון הוא בכתבים מהמאה ה-11.
נכרי
מרצ'לו טגאליאנו
מרצ'לו טגאליאנו (באיטלקית: Marcello Tegalliano, בלטינית: מרקלוס - Marcellus) כיהן בתפקיד הדוג'ה - שליט העיר ונציה שבצפון איטליה בין השנים 717–726, והיה השני שכיהן בתפקיד זה.
ככל הנראה טגאליאנו היה שר הצבא (מגיסטר מיליטום - magister militum) של הדוג'ה הראשון של העיר פאולו לוצ'יו אנאפסטו, ולאחר מותו של אנאפסטו עלה לשלטון בעיר.
ישנם היסטוריונים הסבורים כי מרצ'לו היה שר צבאו של פאלוס שליט העיר רוונה ולא סגנו של אנאפסטו.
אורסו איפאטו
אורסו איפאטו (באיטלקית: Orso Ipato, בלטינית: אורסוס - Ursus; נרצח ב-737) היה הדוג'ה של ונציה בין השנים 726 ועד 737, והדוג'ה השלישי אשר נשא בתפקיד זה.
אורסו איפאטו הוא הראשון מבין הדוג'ים אשר קיים תיעוד בן תקופתו לשלטונו. איפאטו נבחר על ידי האצילים הוונציאנים והיה הראשון אשר נשא את התואר "דוקס" (דוכס) - תואר אשר לימים בוונטית הפך ל"דוג'ה".
אורסו נולד בהראקלאה. הקיסר הביזנטי לאו השלישי העניק לו את התואר היפאטוס (ὕπατος) - ומכאן שמו "איפאטו".
אורסו נרצח ביוזמת אוטיכיוס, שליט רוונה. לאחר מותו שלט בוונציה זמן קצר דומניקו לאוני, המגיסטר מיליטום של ונציה, ולאחר תקופת אינטרגום זו נבחר לתפקיד הדוג'ה בנו של אורסו - תאודאטו איפאטו.
תאודאטו איפאטו
תאודאטו איפאטו (באיטלקית: Teodato Ipato, בלטינית: תאודאטוס אורסוס - Theodatus Ursus) היה הדוג'ה של ונציה שבצפון איטליה בין השנים 742–755.
תאודאטו עלה לשלטון בשנת 742 לאחר אינטרגנום קצר בעקבות מותו של אביו, אורסו איפאטו, הדוג'ה הקודם.
בתקופת שלטונו תאודאטו העביר את הבירה של אזור לגונת ונציה מאראקלאה למאלאמוקו.
בשנת 751 נכבשה רוונה על ידי הלומברדים, וונציה נותרה אזור השליטה האחרון של האימפריה הביזנטית בצפונה של איטליה, אולם למעשה הייתה ונציה בתקופה זו מדינה עצמאית.
תאודוטו הודח בשנת 755 על ידי גאלה גאולו, והוא עוור במצוות גאולו.
שליחים למחנות קיץ בחו&quot;ל
מקלט הראם הלבן
מקלט הראם הלבן (בערבית: محمية المها العربي) היה אתר מורשת עולמית בשטח המדברי ולאורך הגבעות שלחוף האוקיינוס ההודי במרכזה של עומאן, אשר נועד להעניק הגנה לחי באזור, ובמיוחד לראם הלבן. האתר השתרע על-פני שטח של 27,500 קמ"ר במרכזה של עומאן, הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1994 וההכרזה בוטלה בשנת 2007.
בשנת 1972 הוכחד הראם הלבן מהאזור, ומאז התקיים בעולם כולו בתנאי שבי בלבד. בשנת 1982 הובאו לעומאן עשרה זוגות של ראם לבן מארצות הברית. מספר הפרטים עלה ל-33 בשנת 1986 ול-161 ב-1993, וזאת למרות שהאזור לא זכה להגנה בחוק (בשנת 1979 ניתן צו מלכותי, אשר איפשר את ייסודם של פארקים לאומיים ושמורות טבע, אך הדבר לא קרה). מיני בעלי חיים נוספים שהאזור משמש להם כבית גידול טבעי הם היעל הנובי, גירית הדבש, קרקל, הצבי הערבי והחוברה המדברית, ולחלקם נשקף איום. בשנת 1994 הוכרז האזור כאתר מורשת עולמית.
בשנת 2004 נודע לארגון אונסק"ו כי עומאן מתכוונת להקטין את שטח האזור המוכרז. פניות אל המדינה למסור מידע ודיווחים בעניין האתר לא נענו, או לא נענו באופן מספק, ולבסוף הסתבר כי המדינה החליטה באופן חד-צדדי לצמצמם את שטח המקלט ב-90%, כך שישתרע על פני 2,824 קמ"ר בלבד. במקום החלו עבודות פיתוח לשאיבת נפט וגז טבעי, הוא נחשף לציד בלתי חוקי ולתנועת כלי רכב עבירים, ולמינים המוגנים קמה תחרות בדמות מרעה יתר של גמלים ועיזים. בבדיקות שנערכו בשנת 2007 הסתבר כי אוכלוסיית הראם הלבן באזור התדלדלה מ-450 ל-65 פריטים בלבד, ונותרו בו רק ארבעה זוגות כשירים להזדווגות. גם אוכלוסיות החוברה המדברית והצבי הערבי הצטמצמו. ממשלת עומאן הביעה את הסכמתה לביטול ההכרזה וכך היה. מקלט הראם הלבן היה התקדים הראשון להסרת אתר מורשת עולמית מהרשימה.
יעקב כולי
הרב יעקב כוּלִי (ה'תמ"ט, 1689 לערך - י"ט באב ה'תצ"ב, 1732) היה מחכמי ירושלים ושד"ריה, מחבר ועורך ספרים בהם הספר מעם לועז.
תולדותיו.
רבי יעקב נולד בירושלים לרבי מכיר, שהיה חתנו של רבי משה בן חביב. אביו חינכו מילדותו לחיי נזירות, הסתפקות במועט ומיעוט שינה. בשנת ה'תע"ד נסע רבי יעקב לקושטא (קונסטנטינופול) כדי להדפיס את ספרי סבו רבי משה בן חביב לאחר שערכם בצפת, ושם הכיר את רבי יהודה רוזאניס, שמינה אותו לדיין בבית הדין. לאחר מותו של רבי יהודה, ערך את כתביו והוציאם לאור. בספר של רבי יהודה משנה למלך אף צירף את הגהותיו, והם מצוינות שם על שם "אמר המגיה". להערכה רבה זכה רבי יעקב מגדולי הדורות, ורבה הייתה השפעתו על ההתפתחות התורנית והספרותית של יהדות טורקיה והבלקן. רבי חיים יוסף דוד אזולאי כתב עליו: והכרתי תוקף פעולת צדיק מהר"י כולי ז"ל הפלא ופלא, כי היה סופר מהיר ובקי בש"ס ובפוסקים ומפרשים, וכנראה בספר "מעם לועז" אשר חיבר לזכות את הרבים, אשריו ואשרי חלקו.
ספריו.
רבי יעקב כולי יזם והוציא לאור את היצירה "מעם לועז" בשפת הלאדינו, אך לא זכה להשלימה. בהיותו בקושטא נתוודע לרבי יהודה מזרחי שהיה עשיר מופלג ואוהב תורה, שהסכים לממן את הוצאת ילקוט מעם לועז על ספר בראשית, והדפיס 1,000 עותקים של חלק זה. תנאי התנה עמו רבי יהודה מזרחי, שמרווחי מכירת הספרים יקבל רבי יעקב שכר טרחו כשד"ר, והשאר למטרות מסוימות של צדקה. כמה מתשובותיו ודרשותיו נדפסו יחד עם ספרי זקנו רבי משה בן חביב.
עוד חיבר ספר משנה כסף על הרמב"ם, יצא לאור בשנת תשע"ט על ידי מכון אהבת שלום.
חיבר גם את סימנים דאורייתא, אך חיבור זה לא נדפס.
מרכז ליזמות ולחדשנות
חגי הדס
חגי הדס (נולד ב-7 באוגוסט 1953) הוא איש מערכת הביטחון הישראלית, שירת כראש אגף מטה במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, אחראי על בניית הכוח. מיוני 2009 ועד אפריל 2011 שימש כנציג מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו לעניין החזרת החייל החטוף גלעד שליט.
ביוגרפיה.
הדס נולד וגדל בבית אלפא, בן לדוד ורבקה ואחד משלושה אחים. למד במוסד החינוכי גלבוע של השומר הצעיר ובתקופת התיכון שהה שנתיים באיטליה במסגרת שליחות של משפחתו מטעם התנועה הקיבוצית.
הדס התגייס לצה"ל בנובמבר 1971, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. בסיום קורס קציני חי"ר שב לסיירת ומונה למפקד צוות. בדצמבר 1974 לקח חלק באירוע במהלכו חדר מחבל לבית בקיבוץ ראש הנקרה והתבצר בו. הדס השתחרר בדרגת סרן לאחר שהיה סגן מפקד הסיירת תחת פיקודם של שאול מופז ויפתח רייכר-עתיר, גויס למוסד וסיים בהצלחה את הקורס המבצעי. הדס שירת כלוחם ומפקד ביחידות המבצעיות של הארגון, ולאורך השנים השתתף ופיקד על מבצעים מיוחדים של המוסד וצה"ל. בין היתר פיקד הדס על יחידת כידון וריכז את החקירה שניהל המוסד כנגד נחום מנבר. הדס התקדם עד לתפקיד ראש אגף "קיסריה", אגף המבצעים במוסד, אותו קיבל לאחר התפטרות ראש האגף הקודם בעקבות כישלון ההתנקשות בח'אלד משעל. ב-2002 פרש מהשירות לאחר חילוקי דעות עם ראש המוסד אפרים הלוי.
הדס מונה לסמנכ"ל חברת Card Guard העוסקת בתחום העברה אלקטרונית של מידע רפואי. לאחר מינויו של מאיר דגן לראש המוסד חזר הדס למוסד ומונה לראש אגף מטה, האחראי על בניית הכוח, התפקיד השלישי בהיררכיית הארגון. ב-2005 פרש פעם נוספת לאחר שלא התמנה למשנה לראש המוסד.
לאחר פרישתו הקים מיזם טכנולוגי בתחום האינטרנט, במסגרת חברת Yooga Tech ושימש דירקטור בחברות, בהן "גולד בונד" הציבורית ו"סייף-סקיי". במסגרת פעילותו בחברת "סייף סקיי" נפל קרבן להונאה בידי העבריין אריק קליין אשר הצליח לשכנע אותו שבידיו המצאה מהפכנית של מדבקה המסוגלת לאתר ולהתריע על מצבים רפואיים מסוכנים. לימים, נודעה הפרשה בשם "פרשת המדבקה".
ביוני 2009 מונה לנציג ראש הממשלה לעניין החזרת החייל החטוף גלעד שליט (לאחר התפטרותו של עופר דקל), במסגרת מאמציו, פעל הדס להחליף את התיווך המצרי במתווך גרמני, ולתפקיד מונה גרהארד קונארד, לאחר שהגיע למסקנה כי המצרים אינם מתווכים הוגנים. באפריל 2011 הודיע על פרישתו מהתפקיד בתום שנתיים, ולמחליפו מונה איש המוסד דוד מידן. באוגוסט 2012 מונה על ידי ראש הממשלה נתניהו, לאחראי מטעמו לטיפול בסוגיית המסתננים הלא חוקיים לישראל.
הדס הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, נשוי ואב לשלושה.
סדר (חלוקת התורה)
סוניה סוטומאיור
שגריר ישראל באו&quot;ם
ערבוב של ארבעה גלים
ערבוב של ארבעה גלים (Four Wave Mixing) הוא תהליך שבו שלושה גלים אלקטרומגנטיים (גלי רדיו, גלי מיקרו, בתחום הנראה או אחרים) עם אורכי הגל
formula_1 מוכנסים אל תווך לא-ליניארי שם הם עוברים אינטראקציה ומייצרים גל אלקטרומגנטי רביעי באורך גל formula_2. הימצאותם של שלושת הגלים מייצרת בתווך תנודות קיטוב עם מאפיינים גאומטריים מחזוריים של גל הרמוני. תנודות קיטוב אלה משדרות את הגל הרביעי.
חוקי שימור וכללי ברירה.