בשנת ה'תש"ב (1942) החלו הגרמנים להתקרב לארץ ישראל ופחד גדול נפל ביישוב העברי, לכן פנה הרב יעקב לנדא, רבה של בני ברק, לרב פרידמן וביקש ממנו להצטרף לתפילה כנגד הצורר, הרב נאות לבקשה והגיע לתפילה בירושלים על קברו של הרב חיים אבן עטר (האור חיים), ולאחר אמירת תהילים אמר לציבור כי "לצורר לא תהיה שליטה בארצנו" ובכך הרגיע את החסידים.
בכ"ט בכסלו תש"ט (31 בדצמבר 1948) נפטר רבי ישראל מהוסיאטין בגיל 91. ביום השנה למותו נערכות הילולות לשמו ועליות לקברו.
משנתו הציבורית.
מסופר על הרב פרידמן כי נהג לשמור על צניעות מרובה ולהסתיר את דרכו בקודש, אך בד בבד שמר בביתו על המלכותיות הרבה של סבו הרב ישראל פרידמן מרוז'ין, ובביתו היו אלפי תשמישי קדושה מהודרים שחלקם הועברו לו בירושה. עוד נוהגים לספר כי הרב פרידמן המעיט לדבר וכי דבריו היו שקולים ומדודים שתמיד נאמרו בנועם ובנימוס. בזמן שהותו בגולה מסופר כי היו שומעים אותו מדבר כאשר היה יוצא לטייל ומתפעם מיצירות הבורא.
התנגד ליציאה מכנסת ישראל בתקופת המנדט, שאורגנה על ידי אנשי אגודת ישראל בארץ.
חסידות רוז'ין בכלל והרב פרידמן בפרט, ראו מאז ומתמיד בעין יפה את מצוות יישוב ארץ ישראל. הרב פרידמן השתייך לציונות דתית, תמך ביישוב העברי בארץ, ואף חיזק את היישוב בארץ על ידי עליה וייסוד חצר חסידות הוסיאטין בתל אביב, אשר בית הכנסת אותו ייסד עדיין עומד וקיים. שנים לאחר מכן התייחס הרב פרידמן לעליה לארץ ואמר:
לאחר קום המדינה ראה הרב במדינה כאתחלתא דגאולה (התחלת הגאולה), ולכן תמך הרב ישראל פרידמן בהפצת לימודי התורה, חינוך יהודי ומצוות יישוב הארץ בקרב הפועלים, ואף חיזק את ידה של תנועת המזרחי. עקרון האחדות של עם ישראל היה נר לרגליו, ולכן כאשר התבקש להסכים להקמת העדה החרדית הנפרדת מהעם והרבנות הראשית השיב:
רבי ישראל מהוסיאטין הביע בצוואתו את הרצון להיקבר בהר הזיתים, אך אם הדבר לא יושג שיקברוהו בצפת או בטבריה, ואכן מפאת שלטון הירדנים במזרח ירושלים לא היו יכולים לקבור אותו בהר הזיתים, בנוסף לא ניתן היה להספיק לסדר מקום עבורו בצפת על כן קברוהו בחלקת תלמידי הבעל שם טוב בבית הקברות בטבריה.
סבכי
סִבְּכִי (שם מדעי: "Sylvia") הוא סוג ציפורים קטנות אוכלות חרקים ופירות ממשפחת הסבכיים, השייכות ל"סבכי של העולם הישן".
יש 24 מינים בסוג זה ובהם 93 תת־מינים. הסבכי הטיפוסי מצוי באזורים סובטרופיים או בעלי אקלים ממוזג של מערב אירואסיה ואפריקה הסמוכה, ומרוכז סביב המזרח התיכון.
מאפיינים.
מופע המינים השולט הוא אפור־חום ושחור, נוצות הזנב מסתיימות בדירוג מעוגל, אורך גופם נע בין 12 ל־17 ס"מ. מינים רבים מסוג הסבכי מופיעים בדו־צורתיות זוויגית, כאשר ההבדלים בניצוי בולטים בין הזכר לנקבה. מאפיין משותף למינים מסוימים הוא שלזכרים יש אזור שחור על ראשם, המוחלף בחום, אפור או בצבע כהה בנקבות, הגב כהה מהגחון. מינים המתרבים באזורים בעלי אקלים ממוזג בדרך כלל נודדים, אלם כמה מינים הם יציבים (אינם נודדים). מינים מהסוג סבכי הם פעילים, נעים תדיר ממקום למקום, ונמצאים לרוב בשטחים מיוערים פתוחים, בשיחים, גנים ובגדרות שיחים. מאחר שהם מרבים להתנועע ולהסתתר בסבך מכאן שמם העברי, כמו גם שמם המדעי, "Sylvia", שפירושו סבך או חורש.
הסבכי בתרבות.
נוכחותם ושירתם הנעימה של כמה מינים סיפקו השראה לאמנים ביצירתם מזה זמן רב. המלחין והצפר הצרפתי אוליבייה מסייאן הושפע ביצירותיו מהסבכי אפור שנתן את השם והרבה מן החומר ליצירתו "La fauvette des jardins". בקריאתו מסמל הסבכי שחור־הכיפה את בואו של הקדוש פרנציסקוס מאסיזי באופרה של מאסיזי "Saint-François d'Assise "(פרנציסקוס הקדוש מאסיזי). "La Capinera" (שחור־כיפה באיטלקית) הוא שמו של אחד משיריו המפורסמים ביותר של המשורר האיטלקי ג'ובני פסקולי. "Storia di una capiner" (סבכי שחור כיפה - capiner) הוא סרט מ־1993 שבוים על ידי פרנקו זפירלי שהופץ בשמו הבינלאומי "דרור".
הסבכי נחשב מעדן בכמה מדינות במזרח התיכון, שם רבות מציפורים אלו נלכדות באופן בלתי־חוקי בכל שנה במהלך נדידתן. בקפריסין המשמשת כמקפצת יבשה הכרחית במסען המפרך והמאמץ מאירופה לאפריקה ישנה תופעה ייחודית של קטל המוני של ציפורי שיר נודדות וקטנות, ובהן מינים רבים של הסבכי. (להרחבה ראו פרק קישורים חיצוניים)
המינים המצויים בישראל.
נמצא שיש מתאם בין תקופת הפריחה והבשלת הפירות של האשחר רחב עלים והאלה ארצישראלית לבין תקופת נדידת הסבכיים דרך ישראל. האשחר רחב העלים פורח ואז מבשיל את פירותיו באפריל מאי ואז עובר שיא נדידת האביב של הסבכיים ורבים מהם נצפים אוכלים את האשחר. בשקיות הטיבוע בתחנה לחקר ציפורי ירושלים מופיעים כתמים כחולים כהים, כתוצאה מהלשלשת שמכילה את שאריות פירות האשחר והזרעים. האלה ארצישראלית מבשילה את פירותיה לקראת אמצע־סוף אוגוסט בירושלים ואז נודדים ועוברים דרך התחנה מספרים עצומים של סבכיים, מספרים גדולים בהרבה מאשר המספרים שחולפים במהלך ספטמבר אוקטובר ונובמבר. נראה שקיים סוג של הדדיות, התפתחות מקבילה, שבה הציפורים והצמחים התאימו את עצמם זה לזה במהלך האבולוציה.
ממצאים נוספים שנאספו באמצעות התחנה לחקר ציפורי ירושלים הם שבזמן נדידת הסבכיים באביב דרך התחנה, נמצא שיש שונות בגנים בין הנודדים של תחילת העונה לאלו שבאים אחריהם.
עוד נמצא, במחקרי התחנה, שציפורים הנודדות למרחקים הן בעלות כנפיים ארוכות יותר ביחס למשקל גופן לעומת ציפורים יציבות או הנודדות למרחקים קטנים יותר. לדוגמה סבכי אפור נודד מרחקים גדולים יותר מאתרי הדגירה שלו בצפון אירופה מאשר סבכי שחור כיפה ואכן יחס אורך הכנף שלו למשקל גוף גדול יותר.
במחקר אחר נמצא שבסבכי שחור כיפה יש הבדל באסטרטגית הנדידה של זכרים ונקבות. הזכרים ממהרים באביב להגיע לאירופה ולכן מבצעים חניות קצרות יותר בתחנה.
בישראל 14 מינים של סבכי:
בוריס קלעצקין
בור ירי
קארדו (ירושלים)
יעקב משה טולדנו
מיכאל בידרמן
מיכאל לזר בידרמן (בגרמנית: Michael Lazar Biedermann; 13 באוגוסט 1769 - 24 באוגוסט 1843) היה סוחר, צורף שקיבל את כהרשאה מלכותית את התואר "הצורף של קיסר אוסטריה", נדבן ועסקן יהודי מפרנסי קהילת וינה במחצית הראשונה של המאה ה-19, יוזם בניית בית הכנסת "שטאדטטמפל" ("Stadttempel").
קורות חיים.
מיכאל לזר נולד בפרסבורג ובגיל 15 נסע לווינה, שם נשכר כשוליה לחרת. ב-1787 קיבל פרס על כיור בשעווה וב-1789 על חריתה. ב-1792 קיבל זכות ישיבה בווינה, כחרת חותמות ואושר לו לאמץ את השם "בידרמן". לאור הצטיינותו במלאכת החריתה הופקדה בידו חריתת חותמי הקיסר, מעמד שזיכה אותו בתהילה מסוימת וב-1800 פתח חנות תכשיטים משלו. לאחר ביקור ביריד בלייפציג החל בידרמן לעסוק בסחר בצמר והצליח במסחרו מאוד. ב-1808 קיבל רישיון ממשלתי למסחר סיטונאי והרחיב מאוד את עסקי הצמר ויתר מוצרי החקלאות, כשהפירמה שלו הופכת לאחת המובילות באוסטריה.
בידרמן היה פעיל בחיי הקהילה היהודית של וינה, היה היוזם העיקרי בשכירת המטיף יצחק מנהיימר והחזן שלמה זולצר ובניית בית הכנסת המודרני שבו נוצר נוסח וינה. בידרמן היה נדבן וייסד קרן סיוע לחולים וקרן פנסייה לעובדי הקהילה היהודית.
פטר קמנצינד
פטר קמנצינד (גרמנית: Peter Camenzind) הוא הרומן הראשון שפרסם הרמן הסה, ושראה אור בשנת 1904.
התמות ברומן יופיעו ברבות מהעבודות הבאות של הסה ובעיקר חיפוש היחיד אחר זהות רוחנית ופיזית ייחודית על רקע הטבע והציוויליזציה המודרנית וכן תפקיד האומנות בעיצוב האישיות של הפרט. הסגנון של הרומן קליל אף כי הוא רומן חניכה לא טיפוסי לז'אנר.
תקציר העלילה.
פטר קמנצינד הנער עוזב את עיירתו בהרים בשאיפה לחוות את העולם ולהפוך לאיש העולם הגדול. הוא פונה ללימודים באוניברסיטה. במהלך לימודיו הוא פוגש ברוזי גירטאנר ומתאהב בה. הוא מתיידד עם ריכרד שמת מאוחר יותר. אבל מהאובדן הנורא מחל פטר לשוטט על מנת לחוות את הדברים השונים שיש לחיים להציע.
בעודו מתעמת עם קשיי החיים הוא משתמש באלכוהול כאמצעי להתעמת עם קשיי החיים ומוזרותם. הוא מתאהב באליזבת אף על פי שהיא לבסוף תתחתן עם גבר אחר. ברם מסעו באיטליה משנה אותו ומשפר את יכולתו לאהוב את החיים ולראות את היופי שבהם. כאשר הוא מתיידד עם בופי האינווליד הוא מבין את המשמעות האמיתית של אהבת הזולת. במהלך הזמן הוא יחל לראות שיקוף מופלא של האנושות בבופי והידידות ביניהם תתחזק. לאחר מותו של בופי חוזר פיטר לעיירתו על מנת לטפל באביו המזדקן.
פטר קמנצינד עובר סבל עמוק ומסעות רבים במישור האינטלקטואלי הפיזי והרוחני. מסעותיו לוקחים אותו לגרמניה, איטליה, צרפת ושווייץ. במהלכם הוא יחווה מנעד רחב של רגשות אשר חווים אנשים בשלבים שונים של חייהם. באחרית חייו הוא יגלם את האידיאל של פרנציסקוס מאסיזי בעודו מטפל בנכה.
טולדאנו
באר משאבים
באר משאבים הוא השם העברי שניתן לאזור בו היה הכפר הבדואי ביר עסלוג'. המקום נמצא בנגב ליד צומת משאבים, דרומית לקיבוץ רביבים. בצומת אסטרטגי זה הקימו הטורקים, ולאחריהם הבריטים, מחנות צבא גדולים. בתקופת מלחמת העצמאות נערכו במקום קרבות כבדים לשחרור המקום.
ההיסטוריה של המקום.
פירוש המילה עסלוג', הוא בערבית - היונק. האגדה מספרת שאברהם שגר בבאר שבע, שלח את אמתו הגר. היא נטלה גמל ואת ישמעאל בנה וכשהגיעו למקום כלו המים. היא הניחה את ישמעאל הצמא ובכל מקום שחפר יצאו מים.