המונח "טרנסקסואל" מקורו בקהילות הרפואיות והפסיכולוגיות. עם זאת, בניגוד למונח טרנסג'נדר, טרנסקסואל אינו מונח מכליל, ורבים מהטרנסג'נדרים אינם מזדהים ככאלה. "טרנסקסואל" הוא מונח המתאר אנשים שזוהו כנקבה (AFAB) או כזכר בלידתם (AMAB) כאחד, שחשים שאיברי המין שלהם אינם משקפים את מגדרם ובחרו לשנות היבט כלשהו בגופם; זהו מונח ישן יותר, והליגה ההומו-לסבית נגד השמצה קבעה כי הוא "עדיין מועדף על ידי אנשים ששינו לצמיתות – או מבקשים לשנות – את גופם באמצעות התערבויות רפואיות (לרבות, אך לא רק, הורמונים או ניתוחים)". לעיתים הקהילה הטרנסג'נדרית משתמשת במונח "מעבר" לתיאור יכולתו של אדם טרנסג'נדר להיראות כמו המגדר שהוא מזדהה איתו. המשמעות ההפוכה מועברת במונחים "להיקרא" (to be read) או "להיות מובחן" (to be clocked), ופירושה אי-מעבר.
מעבר.
במקור, המונח "גברים טרנסים" התייחס באופן ספציפי לאנשים טרנסקסואלים female-to-male שעברו טיפול הורמונלי חלופי (HRT) או ניתוח להתאמה מגדרית (SRS), או גם וגם. ההגדרה של "מעבר" (transition) התרחבה כך שהיא כוללת גם תאוריות של התפתחות פסיכולוגית או שיטות קבלה עצמית משלימות. רבים מאלה המזדהים כטרנסג'נדרים עלולים להתמודד עם דיספוריה מגדרית.
גברים טרנסקסואלים וטרנסג'נדרים עשויים לבקש התערבויות רפואיות כגון שימוש בהורמונים וניתוחים כדי להפוך את גופם למתאים ככל האפשר להצגתם המגדרית. עם זאת, גברים טרנסג'נדרים וטרנסקסואלים רבים אינם יכולים להרשות לעצמם או בוחרים שלא לעבור ניתוח או טיפול הורמונלי חלופי.
רבים שלא עברו ניתוח עליון בוחרים לקשור את השדיים שלהם. ישנן כמה שיטות קשירה שונות, כולל שימוש בחזיות ספורט ובביינדרים (שיכולים להיות בסגנון אפוד או בסגנון עטוף-מסביב). דבק או תחבושות, על אף שהם מתוארים לעיתים קרובות בתרבות הפופולרית, לעולם אינם אמורים לשמש לקשירה מכיוון שהם מתהדקים עם הזמן ודוחסים את בית החזה, ועלולים לגרום לפציעה.
חלק מהגברים הטרנסים עשויים גם להחליט להשתמש ב"אריזה" , לבישת ריפוד או חפץ פאלי (שמדמה את איבר המין הזכרי) במפשעת הבגד כדי לתת מראה של פין או בליטה. עם זאת, זה לא אוניברסלי. גברים טרנסים שמחליטים "לארוז" עשויים להשתמש בכל דבר, החל בגרביים מגולגלים ועד ל"פאקרים" (Packers) המיוצרים לכך, המדמים פין. חלק מה"פאקרים" נוצרים גם כדי שגברים טרנסים יוכלו להשתין דרכם (מכשירי השתנה בעמידה ), או עבור חדירה או פעילות מינית אחרת (המכונה "pack-and-play").
מעבר עשוי לכלול חלק מהשלבים הבאים או את כולם:
להתקבל מבחינה חברתית כגבר (מה שמכונה לפעמים "מעבר" ) עלול להיות מאתגר עבור גברים טרנסים שלא עברו HRT או ניתוח. גברים טרנסים מסוימים עשויים לבחור להציג את עצמם כנשים במצבים חברתיים מסוימים (למשל בעבודה). לאחר המעבר הגופני, גברים טרנסים בדרך כלל חיים באופן מלא כגברים. עם זאת, חלק מהאנשים הטרנסים-גבריים עשויים לבחור להשתמש ולערב את גופם להיריון, לידת תינוק והנקה (ראו היריון טרנסג'נדרי).
שכיחות, זהות ומערכות יחסים.
בארצות הברית, היחס בין גברים טרנסים לכלל האוכלוסייה אינו ברור, אך ההערכות נעות בין 1:2,000 ל-1:100,000. מחקר של מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2015 מעלה כי היו כ-58,000 שינויים בשמות ברישומי מפקדי האוכלוסין התואמים את המעברים מנקבה לזכר, אם כי רק 7,500 מהם שינו גם את קידוד המין שלהם.
במחקר שערכה קארה דבאני, שכותרתו "Transgender Research Literature Review", נכתב כי המונח "טרנסג'נדר" מקיף מספר עצום של זהויות שונות וייחודיות שאינן עומדות בכללי המגדר "הרגילים". מרים ג'יי אבלסון כותבת, "אין ספק שחוויותיהם של גברים טרנסים הן חוויות של גברים ונותנות תובנות לגבי גברים, גבריות ואי-שוויון מגדרי".
גבר טרנס עשוי להיות הומוסקסואל, ביסקסואל, פאנסקסואל, פוליסקסואל, א-מיני, דמיסקסואל, וכו', וחלק מהגברים הטרנסים עשויים להחשיב את תוויות הנטייה המינית השגרתיות כבלתי מתאימות או בלתי ישימות עבורם, ובמקרה זה הם עשויים לבחור להשתמש בתוויות כמו קוויר. הספרות בדרך כלל מציינת כי משיכה מינית לאותו המין (למשל, גברים טרנסים שאוהבים גברים ונשים טרנסיות שאוהבות נשים) נפוצה פחות בקרב גברים טרנסים מאשר בקרב נשים טרנסיות; הרוב המכריע של הגברים הטרנסים מגדירים עצמם כהטרוסקסואלים. סקרים של המרכז הלאומי לשוויון טרנסג'נדרים מראים יותר שוני בנטייה המינית או בזהות המינית בקרב גברים טרנסים. בסקר הטרנסג'נדרים של NCTE משנת 2015 שנערך בקרב משיבים שהזדהו כגברים טרנסים, 23% הזדהו כהטרוסקסואלים או סטרייטים. הרוב המכריע (65%) הגדירו את נטייתם המינית או את זהותם המינית כקוויר (24%), פאנסקסואל (17%), ביסקסואל (12%), או הומוסקסואל/נמשך לאותו מין (12%).
חלק מהגברים הטרנסים יוצאים עם נשים הטרוסקסואליות, בעוד שאחרים יוצאים עם נשים שמזדהות כקוויריות; ייתכן שהאחרון נובע מכך שנשים המזוהות-כקוויריות מושקעות פחות באנטומיה המגדרית והמינית של האדם בכל הנוגע לבחירת בן זוג אינטימי. מקובל גם שלגברים טרנסים יש היסטוריה משותפת עם הקהילה הלסבית או שהם מרגישים שהם מזדהים טוב יותר עם אותה קהילה בגלל הקבלה הרחבה שלה כביכול כלפי שונות מגדרית, כאשר ישנם גברים טרנסים שבתחילה הזדהו כלסביות (לרוב כ"לסביות בוצ'ות") לפני שהבינו שהם בעצם טרנסג'נדרים. גברים טרנסים מסוימים שהזדהו כלסביות כל חייהם ועדיין מרגישים חיבור חזק לתווית זו עשויים להזדהות גם כלסביות.
גברים טרנסים מצליחים פחות בהשתלבות חברתית בתוך קהילות של גברים סיסג'נדרים הומוסקסואלים, אשר נוטות להיות ממוקדות יותר בגוף, במיוחד במונחים של פאלוצנטריזם . יצחק ואח' קבעו כי כתוצאה מכך הם רואים יותר גברים טרנסים הומוסקסואלים המתחברים זה עם זה מאשר עם גברים סיסג'נדרים הומוסקסואלים. עם זאת, ישנם מקרים שבהם נשים נוטות יותר מגברים לשאול ביסודיות גברים טרנסים לגבי המוטיבציה שלהם לשנות את גופם.
חלק מהחוקרים טוענים נגד ההנחות שגברים טרנסים הם בעיקר הטרוסקסואלים ובדרך כלל יש להם היסטוריה לסבית. בספרם של החוקרים איאן אירווינג ורופרט ראג', "Trans Activism in Canada", הם קובעים כי "עדיין קיימת תפיסה מוטעית נפוצה לפיה גברים טרנסים הם לרוב הטרוסקסואלים בקרב אלה המחברים בין זהות מגדרית ונטייה מינית. לעיתים קרובות מניחים שגברים טרנסים נמשכים אך ורק לנשים ויש להם היסטוריה לסבית לפני המעבר". הם מוסיפים כי "נתונים אחרונים מ-Trans PULSE Project מערערים על ההנחה הזו, כאשר 63% מכלל האנשים הטרנסים female-to-male באונטריו מדווחים על זהויות לא-הטרוסקסואליות או קיום יחסי מין עם גברים טרנסים או לא-טרנסים בשנה האחרונה". הם גם טוענים, בהתבסס על מעט מחקר, כי "גברים הומוסקסואלים רבים שאינם טרנסים קיבלו את פניהם של גברים טרנסים בקהילות הומוסקסואליות והכירו יותר ויותר בגברים טרנסים כשותפים מיניים ורומנטיים פוטנציאליים".
אלימות מינית.
גברים טרנסים יכולים להיות קורבנות לפשעי מין, ובחלק מהמקרים גם אונס, כולל מצבים בהם הדבר נעשה מתוך כוונה לשנות את הביטויים המיניים או את המיניות של גברים טרנסים; תופעה זו ידועה בשם אונס מתקן. במאמר של בנגקוק פוסט משנת 2016, אמר חוקר, "שלא כמו בדרום אפריקה, שם אונס הומופובי משתולל, עם מגמות הולכות וגוברות מכיוון שגברים רבים עדיין רוצים להשתמש באלימות כדי לאלץ אנשים טרנסים לנטוש את זהותם המינית, אין סקרים רשמיים או מחקרים אודות בעיה זו בתאילנד. [...] לאחרונה הופיעו כמה קטעי וידאו המציגים אונס של אנשים טרנסים". יתר על כן, המאמר סיפר על שני מקרי אונס של גברים טרנסים בתאילנד, וטען כי "נראה כי לא מעט אנשים [בתאילנד] היו אומרים שהם שמעו או יודעים על מקרים כאלה בקהילותיהם".
בריאות.
גישה לשירותי בריאות עבור גברים טרנסים יכולה להיות קשה. הידבקות ב-HIV בין גברים טרנסים ואחרים נמצאת עדיין במגמת עלייה.
אות פתיח
פאולינה פוריצקובה
דורין ני בריהיאן
נאדר נאדרפור
נאדר נאדרפור (בפרסית : نادر نادرپور;6 ביוני 1929 – 18 בפברואר 2000 ) היה משורר איראני.
הוא נמנה עם משוררים איראניים שעיצבו את השירה הפרסית החדשה או את "השירה החדשה". אף על פי שנימה יואשיג (1896–1960) ידועה כאבי השירה הפרסית החדשה, המכונה "שירת נימאי" או "שער-נימאי", לפי מספר חוקרי ספרות ושירה נאדר נאדרפור נחשב למשורר מוביל של השירה הפרסית החדשה.
ביוגרפיה.
נאדר נאדרפור נולד ב- 6 ביוני 1929 בטהראן, איראן. הוריו שלטו בצרפתית והייתה להם אהבה עמוקה לאמנות, למוזיקה ולהיסטוריה. אביו, תגי מירזה, היה צאצא של רזה גולי מירזה, בנו הבכור של נאדר שאה. הבכור מבין שני אחים ושלוש אחיות, נאדרפור גדל במשפחה עשירה. אביו, שנפטר כאשר נאדרפור היה רק בן ארבע עשרה, היה צייר וגם איש המכיר שירה וספרות. הוא לימד את נאדרפור הצעיר ספרות פרסית ושירה קלאסית. אמו הייתה נגנית מוכשרת של כלי המיתר טאר, והיא עזרה לנאדרפור לפתח הערכה למוזיקה.
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, החל נאדרפור את הלימודים בבית הספר התיכון איראן-שאהר בטהראן. כעבור שנה כשאיראן נכבשה על ידי כוחות הצבא של בעלות הברית, נאדרפור, כמו סטודנטים רבים אחרים באותה תקופה, התערב בפוליטיקה והוא השתתף בקבוצת מפלגה לאומנית קטנה. מאוחר יותר הצטרף למפלגת תודה, שהפכה למפלגה הקומוניסטית הגדולה במדינה. נאדרפור פרסם גם מספר שירים בכתבי עת אשר כולם נתמכו על ידי מפלגת תודה.