בעונת 1945–1946 הייתה חברה בית האופרה הממלכתי של הונגריה, ובשנים 1946–1949 באופרה של וינה, שם רשמה את הופעת הבכורה שלה כרוזינה בספר מסביליה של רוסיני ב-1 ביוני 1946. היא הופיעה שם תשעים וחמש פעמים במהלך חברותה בבית האופרה. הקריירה הבימתית המבטיחה שלה נקטעה בגלל מחלתה. הוא הוכרה כזמרת מעולה, עם ביצועים של יצירות מודרניות רבות. לאחר מותו של לאסלו ויינר, הוא נישא בשנית לראלף נורדל הבריטי, שאותו הכירה בבודפשט, אך נישאו ברומא. הם עברו ללונדון ב-1955 שם ורה רוז'ה עסקה כמורה לשירה.
היא דרשה רמה גבוהה ביותר מתלמידיה. היא עצמה הייתה "בוטה עד אכזריות", אך בניגוד למורים רבים אחרים לזמרה, היא הייתה מעוניינת באמת ובתמים למקסם את כישרונות תלמידיה, לנצל ולפתח את קולות השירה הייחודיים שלהם.
ורה רוז'ה כבר החלה ללמד גם במספר מדינות במקביל מטעם Guildhall School of Music and Drama בלונדון. מאוחר יותר המשיכה לעבוד כמורה פרטית. רבים מתלמידיה המפורסמים כוללים את
היא פעלה רבות כדי להחיות, להופיע ולהוציא לאור את יצירתו של בעלה הראשון שניספה בשואה לאסלו ויינר.
ורה רוז'ה הובאה למנוחות ב-Golders Green Jewish Cemetery בלונדון.
סרט תיעודי עליה.
הטלוויזיה הפינית בשירות הציבורי (YLE) יצרה עליה סרט תיעודי ב-1997 בשם Vera Rozsa – Mother of Stars (ורה רוז'ה - אמא של כוכבים), בבימויה של Tiina-Maija Lehtonen. (משך הסרט 50 דקות)
גונריל
גונֶריל (באנגלית: Goneril) היא דמות במחזה הטראגי "המלך ליר" (1605), מאת ויליאם שייקספיר. היא הבכורה מבין שלושת בנותיו של המלך ליר. גונריל, יחד עם אחותה, ריגן, נחשבת לדמות מרושעת הרודפת אחר כוח, ומנסה להפיל את אביה הזקן מכס המלכות של בריטניה.
שייקספיר ביסס את דמותה על גונורילה, פרסונה שתוארה בכרוניקה הפסאודו-היסטורית, "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" (סביבות שנת 1136) מאת ג'פרי ממונמות', בתור הבכורה מבין שלושת בנותיו של המלך הבריטי ליר, לצד ריגן וקורדיליה (מקורה של הדמות קורדליה) ובתור אימו של מארגאנוס.
תפקידה במחזה.
גונריל נשואה לדוכס אולבני (שם ארכאי לסקוטלנד), והיא בתו הבכורה של המלך ליר. היא אחת הנבלים העיקריים במחזה. בתמונה הראשונה, אביה מבקש מכל אחת מבנותיו להצהיר על אהבתן אליו תמורת חלקן בממלכה. הנאום של גונריל, אפילו שהיה מלא חנופה, לא היה אמיתי וכן, משום שהיא רק ניסתה לצבור עוד כוח.
המלך ליר מגרש את בתו הצעירה קורדליה, מפני שלא התחנפה אליו כמו אחיותיה, גונריל וריגן. ליר מחליט לשהות חצי שנה בטירה של גונריל ולאחר מכן חצי שנה בטירה של ריגן. לגונריל לא באמת אכפת מאביה הזקן, ולכן היא מנחה את המשרתים שלה להזניח אותו, כדי שכך אולי יהיה מתוסכל מספיק כדי להתעמת איתה, ואולי אפילו יעזוב. היא מאמינה שאביה הוא זקן משוגע, ואומרת, "זקן דומה לילד" (מערכה ראשונה, תמונה שלישית) ויש להעמידו במקומו באמצעות נזיפות בנוסף לחנופה. ליר מגיע לטירתה של גונריל בליווי 100 אבירים רועשים והוללים. גונריל דורשת מאביה לשלוח את חלקם חזרה ולהשאיר רק את אלו המנומסים. ליר מתפרץ בכעס, ויוצא אל טירתה של ריגן.
במערכה השנייה, גונריל פוגשת את ריגן וליר בביתו של האלוף מגלוסטר. שם היא עומדת לצידה של אחותה כנגד אביה, מה שמעורר בליר זעם רב, והוא יוצא אל סופת הברקים המשתוללת בחוץ. גונריל וריגן מורות על סגירת הדלתות בפני ליר.
במערכה השלישית, גונריל מגלה שגלוסטר עזר לליר להימלט לדובר, כדי לנהל פגישות עם הצבא הצרפתי הפולש, ומציעה שדוכס קורנוול יעקור את עיניו של גלוסטר. גונריל מפתחת עניין רומנטי באדמונד (בנו הממזר של גלוסטר), וחושבת שהוא יותר גברי מבעלה הפחדן אולבני. אולבני נגעל ממעשיה של גונריל, מגנה ומאשים אותה, אך היא ממשיכה לפקפק בגבריותו.
במערכה האחרונה, בזמן שהכוחות הבריטים נאבקים בצבא הצרפתי (בהנהגתה של קורדליה), גונריל מגלה שריגן מחזרת אחר אדמונד, ולכן היא מרעילה אותה (מחוץ לבמה) כדי להבטיח שריגן לא תתחתן איתו. לאחר מותה של ריגן, גונריל מתאבדת. ההתאבדות אינה אופיינית לה, משום שלכל אורך המחזה הוצגה כאישה אנוכית, ולכן אין הסבר ברור למעשה זה, אך נרמז כי הסיבה היא שילוב של סיכול תוכניותיה והודאה בכך שהרעילה את ריגן.
ניתוח הדמות.
גונריל היא אישה אכזרית וערמומית. תכונות אלה מתגלות במערכה הראשונה. מכיוון שלא היה לו יורש זכר, ליר היה מוכן לחלק את ממלכתו בין שלושת בנותיו, בתנאי שיכריזו על אהבתן כלפיו. גונריל ידעה שתגובתה תקרב אותה לכס המלכות, ולכן הצהירה: "אבי, עזה אהבתי עד אין הביע..." (מערכה ראשונה, תמונה ראשונה) היא משקרת לאביה ללא שום הסתייגות.
אופייה הזדוני מתחיל להיחשף כאשר ליר מבקש ממנה להתארח אצלה ואצל בעלה. היא אומרת לו לסלק את אביריו ומשרתיו משום שהם רבים ורועשים מדי. ליר זועם בגלל חוסר הכבוד שהיא מפגינה כלפיו, מקלל אותה ועוזב.
גונריל, אשתו של דוכס אולבני, מנהלת מערכת יחסים אינטימית עם אדמונד. היא כותבת פתק המעודד את אדמונד לרצוח את בעלה ולשאת אותה לאישה, אך הפתק מתגלה. במערכה האחרונה, גונריל מרעילה את ריגן, לאחר שגילתה שגם ריגן חושקת באדמונד, וכשאדמונד נפצע וגוסס מפצעיו, גונריל מתאבדת.
בטקסט לא צוין במפורש מהן הסיבות לשנאתה של גונריל את אביה. הסופר סטיבן ריד שיער שגונריל, בתור בת בכורה, שונאת את אביה משום שהוא מעדיף את קורדליה על פניה. ריד טוען: "דחייתו של ליר את קורדליה, מעוררת בריגן ובגונריל זיכרונות מעומעמים מעברן ומרירות מודחקת שנוצרה מתוך הדחייה שלו כלפיהן, מרירות שלעולם לא הצליחו לבטא או להשלים איתה."
גביע פרגוואי
גביע פרגוואי (בספרדית: Copa Paraguay) הוא טורניר כדורגל רשמי הנערך על ידי התאחדות הכדורגל הפרגוואית (APF), בהשתתפות קבוצות מליגות הכדורגל בפרגוואי.
המפעל נוסד במתכונתו הנוכחית בשנת 2018.
התחרות מתחילה באפריל ומסתיימת בנובמבר, כשהזוכה בגביע מעפילה לגביע סודאמריקנה בשנה שלאחר מכן. אם הזוכה בגביע כבר העפילה לתחרויות היבשתיות דרך הליגה, אז סגנית הזוכה בגביע (או הקבוצה מהמקום השלישי) תעפיל. אם שלוש הקבוצות הראשונות כולן כבר העפילו לתחרויות היבשתיות דרך הליגה, אז הקבוצה שתעפיל תהיה המדורגת במקום הגביע ביותר בליגה שעדיין לא העפילה. החל מעונת 2021, המנצחת גם מעפיל לסופר קאפ הפרגוואי.
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית 2021
אליסון וויר
רב חומט
רב חומט ננסי
רב חומט קצר-זנב
רב חנק
רב חנק מלכותי
רב חנק מצוי
רב מודד
הגביע הפרגוואי
רב נגד
רב סמל בכיר
רב סמל מתקדם
רב סמל ראשון
תלת גלשן
קווירבייטינג
קווירבייטינג (באנגלית: Queerbaiting) היא טכניקת שיווק בתעשיית הבידור שבה יוצרים רומזים, אבל לא ממש מתארים, רומנטיקה חד-מינית או ייצוג להט"בי אחר. היוצרים עושים זאת כדי למשוך קהל קווירי או תומך להט"ב עם הצעה של מערכות יחסים או דמויות שמושכות אותם, ובו בזמן מנסים להימנע מהרחקת צרכנים אחרים.
קווירבייטינג נצפתה בסיפורת פופולרית, כגון סרטים וסדרות טלוויזיה, אבל גם אצל ידוענים, שמחליפים מדי פעם את זהותם. המונח עלה וזכה לפופולריות דרך דיונים בקהילות פאנדום באינטרנט מאז תחילת שנות ה-2010.
למרות קיומו של הקווירבייטינג, מעריצים מבקשים לייצג להט"בים בצורה טובה יותר בתקשורת.
הערכות.
דאגות של קהל קווירי.
מעריצים קווירים הגיבו בדאגה ובכעס לקווירבייטנג וטוענים כי הטכניקה היא תכסיס שיווקי בלבד, כלי משחק ליצירתיים, סימן של "עצבנות", או אפילו סחורה.
מעריצים לעגו, למשל, לדמויות קוויריות המשמשות כדמויות רקע ולא כדמויות כשלעצמן. לדוגמה, "Glee", סדרה שבה יש הרבה דמויות קוויריות קבועות, ספגה ביקורת על ידי מעריצים על כך שהציגה "סטריאוטיפים שטחיים על קווירים עבור אפקט דרמטי".
יש הרואים בקווירבייטינג "דרך לזרוק לנו עצם כשבדרך כלל לא היה לנו כלום, להכיר בכך שאנחנו שם בקהל כשהמעצמות היו מעדיפות להתעלם מאיתנו". אמט סקאוט, מהמגזין "The Next", כתב כי "הקווירבייטינג עובד על הקהל שלו מאחר שהוא מציע את ההצעה שלאנשים קווירים יש מקום חיוני בסיפורים האלה, שהם עשויים אפילו להיות הדמויות המכוננות, הגיבורים. ההצעה - אבל לא המציאות." רוז ברידג'ס, מהמגזין "AutoStraddle", אמרה כי קווירבייטינג היא דרך שמקבלת "מספיק [ייצוג] כדי לעניין אותנו, אבל לא מספיק כדי לספק אותנו ולגרום לנו לקבל ייצוג אמיתי".
ביקורת.
מספר מבקרים אמנותיים הצביעו על הדמיון שלו, ואולי בלבול בקרב הקהלים, עם סאבטקסט. סאבטקסט נהיה פופולרי במיינסטרים, במיוחד בקולנוע, במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, בשל קוד הייז שהגביל את מה שניתן להציג על המסך. השימוש בסאבטקסט היה תכסיס ספרותי לספר מגוון סיפורים מאז. עם זאת, אותם מבקרים טוענים כי ייצוג להט"ב אינו צריך עוד להיות בצל התקשורת. במקום להוסיף ערך אמנותי, מעריצים קווירים רואים בטקטיקה הזו כמנציחה הדרה חברתית ללהט"בים.
שינויים חברתיים.
לדברי חוקרי תקשורת, העלייה הנתפסת בקווירבייטינג משקפת שינוי לעבר תפיסה חיובית יותר של יחסים קווירים בחברות מודרניות - ולכן, במובן מסוים, התקדמות חברתית. עם זאת, אותו שינוי חברתי גם הגביר את הציפיות של מעריצים קווירים לגבי האיכות והאותנטיות של הייצוג הקווירי - הם דורשים לא סתם ייצוג בכלל, אלא "תיאורים מכבדים ומשמעותיים" של מערכות היחסים שלהם. לכן, לפי חוקר התקשורת אווה נג, המיניות המעורפלת שהקרינו ידוענים מהמאה ה-20, כגון דייוויד בואי, אלטון ג'ון ומדונה לא נבחנה באותה מידה כמו זו של ממשיכי דרכם.