אֶסְפֶּרַנְטוֹ (Esperanto, , במקור Lingvo Internacia, שפה בינלאומית ) היא שפה מתוכננת ושפת עזר בינלאומית שנוצרה ב-1887 על ידי אליעזר לודוויג זמנהוף, שייעד אותה להפוך לשפתו השנייה של כל אדם בעולם, לצד שפת האם שלו.
אספרנטו היא כיום השפה המדוברת ביותר מבין השפות המתוכננות, ולה על פי ההערכות המקובלות כ-2 מיליון דוברים.
היסטוריה.
יצירת השפה ושנים ראשונות.
שפת האספרנטו פותחה על ידי ד"ר אליעזר לודוויג זמנהוף, רופא עיניים יהודי מביאליסטוק, החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 ועד לתחילת שנות ה-80 שלה. במהלך תקופה זו הוא ניסח את מרבית כללי הדקדוק של השפה ויצר את אוצר המילים הראשוני שלה, וכן עסק בתרגום מספר יצירות משמעותיות לשפה על מנת להציגה לעולם. ב-1887 פרסם זמנהוף את ספרו הראשון, 'השפה הבינלאומית', ובו הציג את עקרונות השפה. על ספרו חתם בשם העט Doktoro Esperanto ("הדוקטור המקווה"), ושם זה דבק בשפה והפך לשמה.
זמנהוף ביקש ליצור שפה בינלאומית נייטרלית (שאיננה מזוהה עם עם מסוים כלשהו); שלמידתה קלה, מהנה ואפילו משחקית; שתאפשר ללומדים אותה לעשות בה שימוש על מנת לתקשר עם אנשים מכל העולם ולגשר בין תרבויות, גם אם ולא תתקבל באופן רשמי כשפה הבינלאומית; שתהיה שפה חיה ומתפתחת, המאפשרת ביטוי יצירתי.
הרעיון זכה לקהילה הולכת וגדלה של תומכים, בתחילה בעיקר מהאימפריה הרוסית, ולאחר מכן גם ממרכז אירופה ובהמשך נפוץ רעיון השפה גם למקומות נוספים - מערב אירופה, אמריקה, סין ויפן. בימיה הראשונים של השפה, היא שימשה בעיקר כשפה כתובה באמצעות חליפת מכתבים, וזמנהוף ערך בה עוד מספר תיקונים. ב-1905 התכנס קונגרס האספרנטו הראשון בעיר בולון-סור-מר שבצרפת. בקונגרס זה התקבלה 'הצהרת בולון', אשר קבעה את עקרונות ה"פונדמנטו דה אספרנטו" כבסיס המחייב הקבוע של השפה והגבילה את השינויים בכלליה הבסיסיים. לאחר הקונגרס הראשון החל להתכנס קונגרס האספרנטו העולמי מדי שנה במדינה אחרת, למעט בשנות מלחמות העולם. ב-1908 הוקמה אגודת האספרנטו העולמית.
אספרנטו לא הייתה הניסיון הראשון ליצירת שפה בינלאומית מתוכננת. קדמה לה תנועת הוולאפיק, שרבים מחבריה נטשו אותה לטובת השפה החדשה. האספרנטו הוכיחה עצמה כקלה יותר ללמידה, ולכן שימושית יותר, בין היתר היות שאוצר המילים שלה התבסס על שורשים משותפים משפות אירופיות, לטיניות וסלאביות. זמנהוף ליווה את התנועה במשך 30 שנה עד יום מותו, כעורך עיתון, כיו"ר אגודת האספרנטו הבינלאומית, כיוצר וכמחבר. בשנת 1907 חוותה תנועת האספרנטו טלטלה ופיצול, סביב מחלוקת באשר לרפורמות בשפה, אשר הולידו את השפה המתוכננת אידו. עם זאת, התנועה צלחה את הפיצול, ואספרנטו נותרה השפה המתוכננת הנפוצה ביותר בעולם.
שנות ה-20 נחשבות לימי הזוהר של השפה, אשר משכה אליה מתעניינים רבים מטעמים אידאולוגיים - בין היתר אנשים בעלי השקפות אינטרנציונליסטיות, א-לאומיות או פציפיסטיות וכן אנשים שלא התנגדו לרעיונות לאומיים אך ביקשו לקדם את ההבנה והשלום בין העמים. על אף התנגדותה של המשלחת הצרפתית, שחששה מירידת קרנה של שפתם כשפה בינלאומית דיפלומטית, ב-1924 המליץ חבר הלאומים למדינות החברות בו לעודד את לימוד השפה.
השפה במלחמת העולם השנייה.
הנאצים ראו באספרנטו פרויקט שסתר את תפיסת העולם הלאומנית שלהם, ולכן החרימו את השפה וסגרו בהדרגה את כל אגודות האספרנטו בגרמניה, ולבסוף אסרו על כל פעילות לשונית או חברתית בתחום, בגרמניה ובכל טריטוריה אחרת שנפלה תחת כיבושם. ב"מיין קאמפף" הגדיר היטלר את השפה הבינלאומית כ"מזימה יהודית להשתלט על העולם".
למרות התלהבות והתחלה חיובית לאספרנטו תחת המשטר הסובייטי, במסגרת "הטיהורים הגדולים" בברית המועצות של סטלין ב-37–1936 נאסרה גם כל פעילות אספרנטו, ורבים (מספרם מוערך באלפים) נאסרו, הוגלו ונרצחו באשמת ריגול לגרמניה.
איטליה הפאשיסטית לעומת זאת לא הייתה עוינת לשפה ואף ניסתה לעודד תיירות באמצעות עלונים בשפה. בספרד תחת משטר פרנקו הייתה האספרנטו נפוצה בקרב הכוחות הרפובליקנים, ובייחוד בקרב הפעילים האנרכיסטים והתנועה הלאומית הקטלונית, לפיכך השלטון התנגד לשפה ורדף אותה.
לאחר מלחמות העולם.
ב-1954 הפכה אגודת האספרנטו העולמית לארגון מייעץ רשמי ל-UNESCO. ב-1966 הוקם לראשונה Pasporta Servo - שירות במסגרתו אספרנטיסטים מציעים לארח אספרנטיסטים אחרים המטיילים בחו"ל.
המלחמה הקרה, בייחוד בשנות ה-50 וה-60 פיצלה את קהילת דוברי השפה משני צידי קיר הברזל, ודובריה זכו לחשדנות בשתי המעצמות כמי שעשויים לקיים מגעים ומשאים עם האויב ואף להפיץ את משנתו. בכל זאת, בשנות ה-70 חוותה השפה רנסאנס, והתפשטה למקומות שבהן לא הופיעה קודם לכן. באירן למשל נוצרה קהילה אספרנטיסטית משמעותית.
ב-1980 הוקם ארגון הנוער והצעירים האספרנטיסטי (TEJO). ב-1985 המליצה UNESCO למדינות החברות בה להכניס את שפת האספרנטו לתוכנית הלימודים. בשנת 1987 ציינה השפה מאה להווסדה, ובקונגרס העולמי השתתפו כ-6,000 איש. ב-1991 היו די דוברים אפריקאים של השפה על מנת לקיים את הקונגרס הפאן-אפריקאי הראשון באספרנטו בלומה שבטוגו.
תקופת האינטרנט.
מהפכת האינטרנט המרחיבה את אפשרויות התקשורת בין מרחבים רחוקים, מאפשרת יצירת קהילות וירטואליות שאינן תלויות במקום ומרחיבה את הגישה לחומרי לימוד, אפשרה את התרחבות והתחדשות תנועת האספרנטו. בעוד שעד שנות ה-90 חלה עלייה בגיל הממוצע של דוברי השפה, בשנים האחרונות מצטרפים צעירים רבים לקהילת הדוברים. תנופה זו ניתן לראות בין היתר באמצעות עיון במדריך האתרים של גוגל: במאי 2011 היו 5,196 אתרי אינטרנט ששפתם אספרנטו, בהשוואה ל-7,725 אתרים בשפה העברית ו-7,725 אתרים בשפה הערבית.
ב-2001 הוקמה ויקיפדיה האספרנטית המכילה נכון לנובמבר 2020 למעלה מ-287 אלף ערכים ומדורגת במקום ה-35 בעולם מבחינת גודלה. על פי הנתונים המוצגים בה, מעל 117 אלף מבקרים אינדיבידואלים ועוד כ-33 אלף שעיינו בו באמצעות מכשיר סלולרי בחודש.
ב-22 בפברואר 2012 הוסיפה גוגל את האספרנטו כשפה ה-64 שגוגל טרנסלייט מציעה לתרגם.
אחד האתרים הפופולריים ביותר ללימוד חינמי אספרנטו הוא האתר לרנו! (!Lernu - למדו!). נכון לשנת 2013 דיווח האתר כי הוא זוכה ל-150–300 אלף כניסות מדי חודש, וכיום יש בו למעלה מ-300 אלף משתמשים רשומים. האתר מציע קורס באספרנטו לדוברי 36 שפות, בהן, עברית.
במאי 2015 השיקה אפליקציית לימוד השפות הפופולרית דואלינגו קורס חינמי נוסף באספרנטו לדוברי אנגלית. כבר במרץ 2016 היו רשומים לקורס כ-350 אלף איש, כשנתיים לאחר מכן נרשמו כמיליון משתמשים שהתנסו בלמידת השפה, וביולי 2018 עמד מספר המשתמשים שנרשמו לקורס על למעלה מ-1.36 מיליון. נכון לנובמבר 2020 דיווחה דואלינגו על 287 אלף 'לומדים פעילים' בקורס. באוקטובר 2016 נפתח קורס נוסף בדואלינגו ללימוד אספרנטו עבור דוברי ספרדית ובו נרשמו 221 אלף לומדים פעילים נכון לנובמבר 2020. קורס אספרנטו נוסף לדוברי פורטוגזית נפתח בדואלינגו במאי 2018, ובנובמבר 2020 היו רשומים בו כ-214 אלף תלמידים. קורס נוסף לדוברי צרפתית הושק בגרסת בטא ביולי 2020 וקורס לדוברי מנדרינית נמצא כיום בפיתוח. סך הכל נכון לדצמבר 2020 עברו בקורסים באספרנטו באפליקציה 3.38 מיליון לומדים, והמדינות הבולטות בקרב הלומדים הן ברזיל, ארצות הברית, מקסיקו, קולומביה, ספרד, צרפת ובריטניה.
פעילות ענפה באספרנטו אפשר למצוא גם ברשתות החברתיות, וישנן גם רשתות ייעודיות לשפה כמו האפליקציה Amikumu והרשת'Mia Vivo' (החיים שלי) שהוקמה בנובמבר 2020. כמו כן ישנה פעילות עשירה של בלוגים, וולוגים, פודקסטים, שידורי רדיו ברשת ומפגשי וידאו מקוונים.
עקרונות שפת אספרנטו.
הדקדוק של שפת אספרנטו פשוט יחסית לשפות לאומיות: יש בה 16 כללי דקדוק בסיסיים (המופיעים בחיבור "פונדמנטו דה אספרנטו"). אוצר המילים הבסיסי מבוסס על מספר מצומצם יחסית של שורשים, ואין בה יוצאים מן הכלל. משום כך, שפת אספרנטו קלה יותר ללימוד משפה זרה אחרת, במיוחד לדוברי שפות אירופיות. בדרך כלל, כמה חודשים של לימוד אספרנטו שווים למספר שנות לימוד של שפה לאומית, לדוגמה אנגלית או צרפתית, ואפילו לדוברי שפות שאינן אירופאיות קל יותר ללמוד אספרנטו מאשר כל שפה אירופית אחרת.
האלפבית של אספרנטו מבוסס על האלפבית הלטיני; הוסרו ממנו האותיות q ,w ,x ,y, ונוספו לו שש אותיות עם תגים: ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ. שמה של כל אות הוא הצליל שלה ואחריה o אלא אם כן זו תנועה, ואז צליל האות הוא שמה. לדוגמה, שם האות ĝ הוא ĝo ("ג'וֹ"), אבל שם האות e הוא e ("אֶה"), וכך הלאה לכל האותיות. האלפבית של אספרנטו הוא איפוא a, bo, co, ĉo (אָה, בּוֹ, צוֹ, צ'וֹ) וכן הלאה. להלן האלפבית של אספרנטו:
דקדוק.
בדיבור, כבכתב, תפקידה התחבירי של כל מילה במשפט הוא חד-משמעי, מוחשי וברור במשפט עצמו. זאת באמצעות הצמדת הסיומת התחבירית למילה לפי תפקידה במשפט:
תוספות בראש או בסוף מילה.
באספרנטו ישנן תוספות שניתן להוסיף לפני השורש או לאחריו, המשנות את משמעותו. אופן זה מאפשר להרכיב בקלות מילים רבות ממספר קטן יחסית של שורשים. ניתן להרכיב על שורש אחד יותר מתוספת אחת, והתוספות מתפקדות גם כמילים בפני עצמן.
מילות השאלה והרמז.
מלבד המילה ĉu המציינת שאלת כן או לא, מילות השאלה והיחס באספרנטו מכונות 'מילות טבלה' (tablvortoj) שכן השאלה ותשובותיה האפשריות מתבססות על מבנה קבוע המקל לזכור אותן.
טקסט לדוגמה.
קריאת שמע "שְׁמַע יִשְׂרָאֵל יְהוָה אֱלֹהֵינוּ יְהוָה אֶחָֽד" בתעתיק לאספרנטו יכתב כך: "Ŝema Jisrael, Adonaj Elohejnu, Adonaj Eĥad"