גם לקראת סוף החודש, הגיע גל חורפי במיוחד, שהביא שלג רב ברחבי הארץ. שלג כבד ירד בהרי הגליל ובירושלים. החזאים צפו שירד שלג בכל המקומות בארץ בגובה של כ-300 מטרים ומעלה מעל פני הים. כמו כן, סכר דגניה נפתח שוב, כדי להקדים תרופה למכה. בקריות אזורים שלמים הוצפו עקב גשמים עזים, ותושבים נזקקו לפינוי. החודש הסתיים באסון, כשקיר בבית קפה בירושלים קרס, והביא למותם של 22 אנשים ופציעתם של עשרות.
אביב וקיץ 1992.
לאחר שמרץ ואפריל היו שחונים, מאי היה גשום מהממוצע אך לא היה חריג בגשמיו שרובם התרכזו בצפון.
חודש יוני היה חריג מאוד. פרט לכך שהחודש היה קר, ובחלק מהימים היה קר במידה ניכרת, באמצע החודש ירדו גשמים חריגים מאוד בצפון ובמרכז. בחלק מהאזורים בהרי הצפון הגשמים הגיעו ל-30 מ"מ. אירוע גשם דומה ביוני היה ביוני 1957 וביוני 2018.
גם במהלך חודש יולי ירדו גשמים.
סיכום החורף.
חורף 1992 היה הגשום ביותר בישראל מתחילת המדידות המטאורולוגיות שנמדדו בארץ ישראל בשנת 1870. בנוסף חורף זה התאפיין בפרקי גשם ממושכים ורוויי משקעים, בשלג רב, ובקור עז.
מבחינת השלגים חורף 1992 היה יוצא דופן, כשתדירותם ועוצמתם של השלגים היו חסרי תקדים:
מבחינת כמות המשקעים, בחורף זה נשברו שיאים רבים:
מצב משק המים של ישראל השתפר לאין ערוך מהמצב בקיץ 1991:
Kansas (אלבום)
Kansas הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם האמריקאית, קנזס, האלבום יצא לאור בשנת 1974. האלבום יצא מחדש בגרסת מחודשת (רימסטר) על תקליטור בשנת 2004.
אלבום הבכורה של קנזס הורכב מהמיזוג של שני מחנות מוזיקה שבאו מטופיקה: קרי ליווגרן מהרכב לשעבר של קנזס, ווויט קלובר אשר ניגן בעיקר בלוז. ההרכב החדש של הלהקה נחתם עם חברת התקליטים Kirshner בשנת 1973 וטיילו בניו יורק כדי להקליט את האלבום. החומר לאלבום, נכתב בעיקר על ידי הקלידן וסולן של הלהקה, סטיב וולש שילב את המוזיקה של שני ההרכבים. שיריו של ליווגרן היו ארוכים ומורכבים יותר מאלו של וולש מילותיו של ליווגרן כללו מילים מיסטיות והשפעות של דתות במזרח. "Journey from Mariabronn" הושפע מהנובלה של הרמן הסה נרקיס וגולדמונד, אך "Belexes" ו-"Aperçu" הושפעו מצלילו של המלחין ג'אקומו פוצ'יני ביצירתו טורנדוט.
האלבום קודם על ידי הוצאה של סינגל בשם "Kansas is Koming." הסינגל נשלח לרדיו ובכך קידם את האלבום. הסינגל כלל את השירים "Can I Tell You" ו- "Lonely Wind." שני השירים נכשלו ולא הגיעו למצעדים. למרות זאת בשנת 1979, גרסת ההופעה של "Lonely Wind" מאלבום ההופעה הכפול של הלהקה, Two for the Show הגיעה ל-100 הגדולים.
עטיפת האלבום.
עטיפת האלבום היא ציור אשר מתאר את ביטול העבדות בארצות הברית מהציור "Tragic Prelude" אשר צויר על ידי יליד קנזס, ג'ון סטיוארט קארי. הציור המקורי נמצא בחומה בבניין המדינה של קנזס שבטופיקה. תמונת העטיפה של האלבום היא דהויה וקשה ומראה לפחות ממחצית הציור.
ביקורת.
מבקר אתר המוזיקה, "Allmusic" טען כי האלבום הוא שילוב של רוק מתקדם ובוגי רוק. זה מה שהופך את הלהקה לפחות מעניינת מאשר להקות רוק מתקדם אחרות. הוא מוסיף: "יש באלבום הרבה סולמות וארפג'ו, גאלופים, נגינת עוגב דרמטית, ובלדות מפוארות שאין משמעות וכיוון לשום מקום".
מילוש אוברנוביץ'
מילוש אוברנוביץ (בסרבית: Милош Обреновић) נולד כמילוש תאודורוביץ' ("Милош Теодоровић"; 18 במרץ 1780 (7 במרץ לפי לוח השנה היוליאני, - 26 בספטמבר 1860) היה הנסיך של נסיכות סרביה בשנים 1839-1815 ושוב בשנים 1860-1858. הוא השתתף במרד הסרבי הראשון נגד שלטון הטורקים העות'מאנים בארצו, הנהיג את המרד הסרבי השני וייסד את שושלת אוברנוביץ'.
תחת הנהגתו, הפכה סרביה לנסיכות אוטונומית במסגרת האימפריה העות'מאנית. מילוש אוברנוביץ' היה אחראי במידה רבה לתהליך התחייה של הישות המדינית הסרבית ולעיצוב המדיניות הפנים והחוץ של המדינה הסרבית המודרנית. שלטונו היה אוטוקרטי, כשהוא סירב לחלק את הכוח עם אחרים.
רקע משפחתי ושנותיו המוקדמות.
מילוש אוברנוסיץ' נולד כמילוש תאודורוביץ' בכפר דובריניה, על יד פוז'גה, במחוז אוז'יצה כבן לאיכר עני ממונטנגרו בשם תאודור מיכאילוביץ' (מת ב-1802) ושל וישנייה אורושביץ' (או אולי גויקוביץ') (מתה ב-1817). הוא היה בנם הבכור מתוך שלושה ילדים. אחיו הצעירים היו יברם ויובאן. לשני ההורים היו גם ילדים מנישואים קודמים.
עם בעלה הראשון, אוברן מרטינוביץ' (מת ב-1777), נולדו לאם שלושה ילדים: סטאנה (נולדה ב-1773), יאקוב (1767–1817) ומילן (1810-1770). אחרי מותו של אחיו למחצה, מילן, שהיה אחד מגבורי המרד הסרבי הראשון, אימץ מילוש את שם אביו של מילן - וקרא לעצמו "אוברנוביץ'". לא ברור מתי בדיוק אימץ מילוש שם זה. רווחת הדעה שעשה כן אחרי מותו של מילן. אולם גילויים אחרונים חושפים כי השתמש בשם משפחה זה עוד בשנת 1808.
בנעוריו עבד מילוש כשרת במשפחה של אקסנטיה (אקסו) יצ'מניצה, סוחר בקר אמיד בזלטיבור.
חייו הבוגרים.
בשנת 1805, בגיל 25, התחתן מילוש עם ליוביצה ווקומנוביץ' (1843 - 1788). מילוש הצטרף למרד הסרבי הראשון נגד השלטון העות'מאני עד לסיומו בשנת 1813. אחיו למחצה, מילן, עלה בימי המרד למעמד של מפקד של אזור הרי רודניק ונהרג. אחרי דיכוי המרד נמנה מילוש עם המנהיגים היחידים שנותרו בסרביה והצטרכו לעמוד בפני נקמת הטורקים. אחרי רציחתו של קאראג'ורג'ה פטרוביץ' ב-1817 הפך מילוש אוברנוביץ' למנהיג הסרבים.
באפריל 1815 הוא ארגן והוביל את המרד הסרבי השני. הטורקים הצליחו להביס את המורדים אולם בסופו של דבר הסכים המושל העות'מאני מרשלי עלי פאשה לשאת ולתת עם אוברנוביץ'. כתוצאה מההסכם שחתמו, קיבלה סרביה אוטונומיה תחת השלטון העות'מאני ומילוש אוברנוביץ' הוכר כשליט שלה הבלתי מעורער, בעל תואר נסיך. החל מסוף שנת 1828 ועד הסתיו 1830 הקים הנסיך מילוש "ועדה חוקתית" שנועדה לתרגם את קוד נפוליאון לשפה הסרבית ולנסח חוקים וכללים למדינה המתגבשת מחדש. אחרי דיונים עם הוועדה, הזמין הנסיך שני משפטנים מומחים משטחי סרביה שהיו תחת השלטון אוסטרי, כדי לכתוב קובצי חוקים פלילים ואזרחיים בשביל הנסיכות הסרבית.
היה מדובר בווסיליה לזרביץ', ראש העיר זמון וביובן חאג'יץ', משפטן ומשורר, חבר במועצת העיר נובי סאד. בינואר 1830 הודיע מילוש אוברנוביץ' לאספה הלאומית שכינס, כי הסולטאן העות'מאני הכיר בצו מיוחד בסרביה כישות אוטונומית בכל הנוגע בניהולה הפנימי. השלטון הטורקי אף השאיר פתוחות אפשרויות של התרחבות טריטוריאלית של ישות סרבית זו בעתיד, ביטל את כל התחייבויות האיכרים הסרבים כלפי הפאודלים העות'מאנים, נתן יד חופשית בהקמת בתי ספר, בתי משפט ומוסדות מנהל אוטונומי.
צווי הסולטאן משנת 1830 ו-1833 הרחיבו זכויות אלה לשטח גדול יותר והפכו את סרביה לנסיכות כשבראשה מילוש אוברנוביץ' כנסיך בעל זכויות תורשתיות. בבלגרד הבירה הוקמה מטרופוליה של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, בעלת אוטונומיה ביחס לפטריארך היווני של קונסטנטינופול. בשנת 1837 בנה מילוש את הקתדרלה של בלגרד - "סבורנה צרקבה" בסגנון נאו-בארוקי. הסולטאן העות'מאני הכיר גם במעמדה של רוסיה כערבה לאוטונומיה של סרביה.
המשך שלטונו.
העם הסרבי לא רווח נחת משלטונו האוטוקרטי ולעיתים קרובות ברוטלי של מילוש אוברנוביץ' ומרד תכופות נגדו.
בעקבות אחת המרידות, הוא הסכים לאמץ חוקה בשנת 1835, זאת למורת רוחן של שלוש האימפריות באזור: ההבסבורגית, העות'מאנית והרוסית. שלושתן ראו בחוקה תקדים מסוכן לשלטון האוטוקרטי של עצמן. הקנצלר האוסטרי מטרניך לגלג במיוחד לעובדה שלסרביה יש דגל ואף שר חוץ משלה. בסופו של דבר ביטל מילוש את החוקה לפי דרישות הטורקים והרוסים.
בשנת 1839 הוא ויתר על הכתר לטובת בנו מילאן, שמת כעבור שבועות אחדים, ואחר כך לטובת בנו השני, מיכאילו.
הנסיך מיכאילו אוברנוביץ' הודח בשנת 1842 ובית אוברנוביץ' סולק מהשלטון עד שנת 1858.
בשנות הגלות שהה מילוש אוברנוביץ' באוסטריה, בההוטל עליו מאסר, אחר כך בוולאכיה.
בשנת 1858 חזר מילוש בגיל 78 לעוד שנתיים בשלטון בסרביה עד יום מותו. גם בשלטון השני שלו אופי האוטוריטרי של הנהגתו לא השתנה. ב-12 בינואר 1860 הכיר השער הנשגב בשלטונו אך סירב להכיר בזכותו להוריש אותו לצאצאיו. אחרי מות מילוש, שוב הוכתר במקומו בנו, מיכאילו.
אופטימיות היא שם המשחק
אופטימיות היא שם המשחק הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2012, שביים דייוויד או. ראסל. בתפקידים ראשיים משחקים בראדלי קופר וג'ניפר לורנס, ובתפקידי משנה: רוברט דה נירו, ג'קי ויבר, כריס טאקר, ג'וליה סטיילס ואנופם קר.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים בטורונטו ב-8 בספטמבר 2012 ויצא לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-21 בנובמבר 2012. הוא קיבל 8 מועמדויות לפרסי אוסקר, מתוכן זכתה לורנס בפרס השחקנית הטובה ביותר. המועמדויות הנוספות היו: הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר (ראסל), השחקן הטוב ביותר (קופר), שחקן המשנה הטוב ביותר (דה נירו ), ופרס שחקנית המשנה הטובה ביותר לוויבר.
עלילת הסרט.
פאט סוליטאנו (בראדלי קופר) אדם הסובל מהפרעה דו־קוטבית, משוחרר ממתקן לבריאות הנפש לאחר שמונה חודשים. הוא מבין שאשתו, ניקי (ברי בי), עזבה ואביו (רוברט דה נירו) הסובל מהפרעה טורדנית-כפייתית אינו עובד ושב להמר. פאט נחוש להחזיר את חייו למסלול ולהתפייס עם ניקי, שהשיגה צו הרחקה נגדו.
פאט נפגש עם המטפל שלו, ד"ר פטאל (אנופם קר), ונזכר מדוע אושפז. הדבר קרה לאחר שפאט תפס את אשתו ניקי במקלחת עם גבר זר, והפליא בו את מכותיו. למרות זאת, פאט לא מאמין שהוא צריך טיפול תרופתי כדי לנהל את מצבו.