שיתוף הפעולה ההומניטרי של סינגפור עם פקיסטן מתחיל כבר בשנת 1970, כאשר ציקלון בולה פגע במזרח פקיסטן. סינגפור שלחה משלחת רפואית של ארבעים וחמישה חברים בצבא סינגפור (SAF) למזרח פקיסטן. במהלך ביקור זה, SAF סיפק ציוד רפואי בשווי של כ-50,000 $, בעוד 15 טון מזון משומר הועברו למרכזי הסיוע המקומיים להפצתם לקורבנות.
במהלך השיטפונות בפקיסטן 2010 העניקה ממשלת סינגפור סיוע לפקיסטן בסכום של 100,000 דולר ואילו ארגון הצדקה הסינגפורי Mercy Relief גבה צדקה בשווי של עד 500,000 דולר. קאריס סינגפור, ארגון הומניטרי של הכנסייה הקתולית, תרמה 50,000 דולר, 800 מסנני מים; 10,000 שמיכות לקורבנות השיטפון בפקיסטן. סינגפור סייעה גם לפקיסטן במהלך רעידת האדמה של קשמיר בשנת 2005.
יחסים כלכליים.
סינגפור היא שותפת סחר חשובה של פקיסטן. היקף הסחר בין שתי המדינות נע סביב 2.5 מיליארד דולר. סינגפור ייצאה סחורות בשווי 2.124 מיליארד דולר בהשוואה לייבוא של 228 מיליון דולר מפקיסטן.
סינגפור היא גם אחת המשקיעות הגדולות בפקיסטן. עם השקעה בסביבות 2 מיליארד דולר. זרוע ההשקעות הממשלתית בסינגפור Temas Holdings רכשה את חלקה הגדול של PICIC תמורת 339 מיליון דולר ביוני 2007 באמצעות בנק NIB, חברה בת של Temas Holdings. סינגטל סינגפור רכשה 30% ממניות פקיסטן ווריד טלקום תמורת 758 מיליון דולר ביוני 2007.
חברות פקיסטניות המחזיקות סניף בסינגפור כוללות את Pakistan International Airlines ו-HBL Pakistan.
פקיסטן שימשה גם בפיתוח התעשייה הימית הסינגפורית. לבקשת ממשלת סינגפור, מינתה פקיסטן את קפטן מוחמד ג'לאלודין סייד לסינגפור, שם היה המנהל המייסד של חברת הספנות NOL.
מחלוקת נמל גוואדר.
ממשלת פקיסטן העניקה בתחילה אחריות להפעלת נמל גוואדאר לנמל סינגפור (PSA), חברה בת של ממשלת סינגפור, בפברואר 2007 במשך 40 שנה, בציפייה לנצל את מומחיות ה-PSA בפעילות ימית ולהגדיל את הסחר. PSA מפעילה 22 נמלים ב-11 מדינות. עם זאת, עד כה PSA לא הצליחה להפוך את הנמל לתפקוד מלא, להביא למסחר או לבצע את ההשקעה הנדרשת בסך 525 מיליון דולר במהלך חמש שנים שהיא הסכימה בתחילה, מה שמעלה כעת חשש בקרב ממשלות פקיסטן וסין. נמל גוואדר מומן ברובו על ידי ממשלת סין. סין העניקה עד 198 מיליון דולר מכלל המימון בסך 248 מיליון דולר לשלב הראשון בפרויקט.
האינטרס של ממשלת סין להפוך את נמל גוואדר לתפקוד מלא היה להשיג מסלול אספקה ימי רחב יותר, במיוחד למשלוח מכליות נפט מהמפרץ, מכיוון שאספקת משלוחים מנמל גוואדר יכולה להגיע למזרח סין דרך כביש קארקוראם המחבר בין סין לפקיסטן, או ממסלול אפשרי המחבר בין גוואדר לקשגר. הקמת קו הרכבת קשגר-גוואדר נשקלת גם היא. גוואדר רק 400 ק"מ ממצר הורמוז, קו אספקת נפט עולמי מרכזי, ו-1,500 ק"מ מקאשגאר, סין. המשמעות היא שמשלוח נפט צריך רק לנסוע למרחק כולל של 2,000 ק"מ ממיצר הורמוז לסין, לעומת 12,000 קילומטר של מרחק ימי מיצר הורמוז לנמל שנחאי דרך מצר מלאקה.
PSA סירבה עד כה להגיב לעיתונות כלשהי על מחלוקת זו. נמל גוואדר מבצעי לחלוטין ירחיב את קשרי הסחר הימי של סין, נוכחות ימי אפשרית באוקיינוס ההודי ואולי גם תפחית את נפח הים לכיוון סין ברחבי מצר מלאקה וסינגפור. ממשלת בלוצ'יסטן יזמה אתגר להפעלת הנמל בפני PSA בבית המשפט העליון בפקיסטן. ראש מטה חיל הים של פקיסטן, אדמירל נומן בשיר, קרא לבטל את הסכם הפעלת הנמל עם PSA, והציע להעביר את הפעולות לממשלת סין.
שיתוף פעולה צבאי.
שיתוף פעולה צבאי של פקיסטן-סינגפור יכול להיחשב במידה רבה כנמוך ורובו באמתלה של תרגיל צבאי רב לאומי, מנדט שליחות האו"ם ומשימות הומניטריות.
פריסת חיל הרפואה של סינגפור SAF במזרח פקיסטן בשנת 1970 לצורך סיוע הומניטרי, מבצע פאלם, הייתה ההפעלה הראשונה של צבא סינגפור מעבר לים. עבור משימת שמירת השלום הראשונה בסינגפור, המשימה המיוחדת של האו"ם באפגניסטן (UNSMA), היו אנשי כוחות צבאיים של סינגפור באסלאמאבאד, מטה UNSMA.
ביולי - אוגוסט 2008, חיל הים של סינגפור וצי פקיסטן יחד עם צי רב לאומי אחר השתתפו בתרגיל KAKADU שאירח הצי המלכותי האוסטרלי כדי לשפר את יכולת הפעולה ההדדית בין כוחות ההגנה האזוריים באמצעות אימונים ימיים קונבנציונליים.
צי סינגפורי ופקיסטני השתתפו במשותף גם באקס פאסיפיק ריץ' בנובמבר 2007, שהוא תרגיל חילוץ צוללות שמטרתו לקדם הבנה טובה יותר ואת יכולת פעולה הדדית בקרב הצי המשתתף.
טשיבאנגה
טשיבאנגה (באנגלית: Tchibanga) היא עיר במחוז ניאנגה שבדרום גבון, השוכנת על גדת נהר ניאנגה . אוכלוסייתה מונה 53,000 נפש (2019). דרך העיר עובר הכביש הארצי N6, נמצא בה גם שדה התעופה טצ'יבאנגה ושוק משגשג. ליד העיר נמצאים מפלי איוולה. טצ'יבאנגה נמצאת במרחק 408 קילומטרים מבירת גבון ליברוויל.
המקום.
טשיבאנגה היא בירת מחוז ניאנגה. בטשיבאנגה מתגוררים כ־35,000 תושבים ילידי גבון, אך היא מאכלסת גם באוכלוסיית פליטים גדולה מקונגו-בראזוויל. ארגון האו"ם המטפל בפליטים UNHCR מנהל בעיר משרד המספק שירותים לפליטים ולמקומיים . רוב האנשים המתגוררים בטשיבאנגה, כולל רוב הפליטים מקונגו, שייכים לקבוצה האתנית בפונו .
בטשיבאנגה יש רובע מסחרי משגשג, בית חולים, שני בתי ספר תיכוניים, סניף דואר, כנסייה קתולית גדולה ושדה תעופה. לנשיא עומר בונגו יש בית קיץ בטשיבאנגה שמעולם לא השתמש בו, גם לשר הפנים יש בית בעיר.
גאוגרפיה.
טשיבאנגה, יושבת על גדות נהר ניאנגה. ממוקמת באזור הערבה הדרומית של גבון ואין בעיר את סביבת הג'ונגל העמוק כמו בערים רבות בגבון.
כלכלה.
בטשיבאנגה מתקיים שוק מסורתי. בעיר קיימת טחנת אורז ותבואות המכינה את התבואה לשוק המקומי. האזור מהווה את אזור גידול האורז והתבואות הגדול ביותר בגבון. גידולים מקומיים אחרים כוללים בוטנים מאניוק וקסווה. כמו כן נמצא 53 קילומטרים צפונית לעיר בית חרושת לשמן דקלים.
התגלו באזור מרבצי עפרות ברזל בכיוון דרום-מערב לעיר.
בטשיבאנגה יש מספר מסעדות המגישות אוכל מערבי ומסורתי. יש מסעדות שמגישות בשר ציד, כולל נחשים ואנטילופות ברוטב שמן דקלים מסורתי בשם Nyengui. טשיבאנגה ידועה שניתן למצוא בה את המניוק ( קסווה ) הטוב ביותר בגבון. בשוק ניתן לרכוש אלות, או מקלות של מאניוק עטוף בעלים, במחיר 100 פרנקים מרכז אפריקאים. מגוון רחב של תוצרת מקומית אחרת זמין בשוק, כולל בננות מקומיות, בוטנים ופלפלים חריפים ; בשווקים לעיתים קרובות מוכרים בשר ציד, כמו אנטילופות וקופים. טשיבאנגה היא גם מקום טוב לקנות מוצרי אריגה מסורתיים, כולל מחצלות וסלסלות.
אנרגיה ומים.
תחנת כוח קטנה ומעיין מים מתוקים מספקים חשמל ומים זורמים למרכז העיר.
תחבורה.
טשיבאנגה מרוחקת 408 קילומטרים מהבירה ליברוויל בנסיעה על הכבישים הארציים N1 ו- N6. זמן הנסיעה במונית בין שתי הערים נמשך כ־12 שעות. מחיר הנסיעה במונית לטשיבאנגה עומד על כ־200 פרנק CFA.
מתקיימות טיסות סדירות מטשיבאנגה לעיר פורט ג'נטיל-Port-Gentil הנמצאת במרחק 340 קילומטרים על חוף האוקיינוס האטלנטי..
אַקלִים.
בטצ'יבאנגה אקלים סוואנה טרופי ( סיווג האקלים Köppen "Aw" ).
יחסי סינגפור–קוריאה הצפונית
יחסי סינגפור–קוריאה הצפונית הם יחסים דו-צדדיים בין סינגפור לקוריאה הצפונית.
סינגפור וקוריאה הצפונית כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 בנובמבר 1975. היחסים בין שתי המדינות אינם פעילים ברמה הרשמית, אך סינגפור השעתה את יחסי הסחר עם קוריאה הצפונית מאז נובמבר 2017.
אזרחי קוריאה הצפונית יכלו להיכנס לסינגפור ללא ויזה עד אמצע 2016, אז שונו הכללים וכעת צפון קוריאנים דרושים ויזה.&lt;ref name="Countries/Regions Requiring Visa"&gt;&lt;/ref&gt; סינגפורים המחזיקים בדרכון רגיל יזדקקו גם לוויזה לאחר שקיבלו אישור מממשלת קוריאה הצפונית לבקר בקוריאה הצפונית הן לעסקים והן לתיירות. צפון קוריאנים נוסעים מדי פעם לסינגפור לטיפול רפואי.
ארגונים בינלאומיים.
קוריאה הצפונית וסינגפור שייכות שניהם לארגון המדינות הבלתי-מזדהות, עם סינגפור שהצטרפה בשנת 1970, וקוריאה הצפונית בשנת 1976. קוריאה הצפונית משתתפת גם בפורום האזורי ASEAN מאז שנת 2000, שמאורגן על ידי ASEAN, שסינגפור היא חברה מייסדת בה. שר החוץ של קוריאה הצפונית מבקר באופן מסורתי בסינגפור אחרי כל פגישת ARF או לפניה.
ביקורים רשמיים.
קוריאה הצפונית ארגנה ביקורים רשמיים באופן סדיר בסינגפור, לעיתים קרובות בשילוב עם ביקורים במדינות אחרות בדרום-מזרח אסיה. בשנת 2014 ביקר שר החוץ רי סו יונג בסינגפור. בשנת 2012 ביקר נשיא אספת העם העליונה של קוריאה הצפונית בסינגפור. אליטות צפון קוריאניות אחרות שביקרו כוללות את בני משפחתו של קים ג'ונג-און, קים ג'ונג-נאם (המנוח), קים ג'ונג צ'ול וצ'אנג סונג-טק (המנוח), כמו גם אנשי מפתח מרכזיים אחרים, כמו פאק נאם ג'י (המנוח).
שר החוץ של סינגפור, ג'ורג' ייאו, ביקר בקוריאה הצפונית בשנת 2008. המזכיר הקבוע של משרד החוץ, בלהארי קאוסיקאן, ביקר בקוריאה הצפונית בשנים 2006 ו-2008.
ב-10 עד 14 ביוני ביקר מנהיג קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און בפסגת ארצות הברית-קוריאה הצפונית בסינגפור (2018), ופגש את ראש ממשלת סינגפור לי שיינלונג ביום שהגיע לסינגפור. בנוסף, שרת החוץ של סינגפור, ויויאן בלקרישנן, ביקרה רשמית בקוריאה הצפונית בין התאריכים 7–8 ביוני, בהזמנת שר החוץ של קוריאה הצפונית, רי יונג-הו.
הכשרה כלכלית.