בנובמבר 2004 מת יאסר ערפאת, האיש שנחשב על ידי רבים כיוזם האינתיפאדה וכגורם הראשי מאחוריה. בעקבות מותו נערכו ב-9 בינואר 2005 בחירות לראש הרשות הפלסטינית, בהן נבחר מחמוד עבאס, ראש ממשלת הרשות בעברו, כנשיא החדש וכיורשו של ערפאת בתפקיד. תחושת הרווחה בציבור הישראלי בעקבות מותו של ערפאת, אשר נחשב על ידי הישראלים כ"רב מרצחים", תדמיתו של עבאס כמנהיג מתון ופרגמטי ביחס לקודמו, ובעיקר צמצום משמעותי בפעולות הטרור הפלסטיני, הובילו להפחתת הפעילות הצבאית הישראלית בשטחי הרשות הפלסטינית, כמו גם לשורת צעדים הומניטריים מצד ישראל, בתיאום עם מדינות העולם ובגיבוי נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' ווקר בוש, במטרה לסייע לתושבים הפלסטינים. כל אלה, יחד עם התיאום הביטחוני המחודש בין שני הצדדים, וכן הגיבוי של ארצות הברית, ירדן ומצרים, הובילו להחלטה על קיום הפסגה.
הפסגה.
הפסגה החלה בסדרת פגישות שנערכו בין ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, לבין הנשיא מובארק, המלך עבדאללה ומחמוד עבאס, במה שהוגדר כפגישות המיועדות לעורר אמון בין הצדדים. בהמשך, כל המנהיגים, למעט המלך עבדאללה, הכריזו פומבית על מחויבותם להמשך המאמצים להרגיע את המצב בשטח ולהמשיך הלאה בתהליך השלום, בהתאם לעקרונות מפת הדרכים. כצעד מעורר אמון, הן ראש הממשלה שרון והן הנשיא עבאס הכריזו בסיכומיהם של הוועידה, על הפסקת הפעולות המזוינות כנגד הצד השני, במה שנועד להיות הסיום הרשמי של האינתיפאדה השנייה. כמו כן הודיעה ישראל כי תפעל באופן מיידי לשחרורם של מאות אסירים פלסטינים המוחזקים על ידה, כאשר בסופו של דבר שחררה ישראל 900 אסירים פלסטינים. בעקבות המהלך הודיעו מצרים וירדן כי יחזירו את שגריריהן לישראל, לאחר שהוחזרו במחאה על פעולותיה של ישראל במהלך האינתיפאדה השנייה.
פרנק וודקינד
פסגת שארם א-שייח'
פסגת שארם א-שייח
פסגת שארם א שייח'
פסגת שארם א שייח
בדיקה בליסטית
ג'ורדאן הנדרסון
לואיס פאראקן
אח&quot;י נגה
אח"י נגה הייתה אוניית אימונים ואספקה, ששירתה בחיל הים הישראלי בשנים 1971 עד 1992. שימשה כאוניית אספקה בעת מלחמת יום הכיפורים.
האונייה היא כלי השיט השלישי הנושא שם זה בחיל הים. הראשונה הייתה אח"י נגה (ק-26), שנבנתה כשולת מוקשים והייתה הרכש הראשון מארצות הברית. הוכנסה לשירות בשייטת הגדולה באוקטובר 1948 ואף השתתפה בפעולות, אך נמצאה לא מתאימה והועברה ל. כלי השיט השני, "אח"י נגה (ק-22)", הייתה קורבטה תוצרת ארצות הברית ששימשה כבסיס צף לשייטת 13. שירתה מ-1953 עד 1968.
התאמת המבנה כאניית אימונים.
אח"י נגה נבנתה בשנת 1959 במספנה הולנדית. שייטה בים הצפוני כאניית חופים בדגל הולנד. שנקנתה עבור חיל-הים הישראלי על ידי חברת נתיבי הים-התיכון בבעלות יולי עופר. האוניה הגיעה לישראל במהלך שנת 1971 ונכנסה להתקנות שעיקרן: הוספת מנוף, בניית חדרי ומגורים לכשישים חניכים. המחסן האחורי הפך למגורים וחדר הרצאות/מועדון. המחסן קדמי מחולק לעליון ותחתון, עם פתח העמסה כולל את הכיסוי המקורי בקורות עץ ובד ברזנט.
על פתח המחסן האחורי נבנה כיסוי קשיח לנחיתת מסוקים עד גודל בל 206. אימון ראשון עם מסוקי בל 206 בוצע על ידי טייסים ותיקים. הנחיתה על סיפון האונייה עברה בהצלחה אך במפגש הפקת הלקחים בטייסת הוגדרה המשימה כקשה ומסוכנת מדי. האונייה לא אושרה להנחתת מסוקים כיוון שהמרחק בין המנוף שהותקן לפנים לעמודים בקדמת מבנה הגשר היה קטן משלושים מטרים.
המדורים באונייה כללו: שני חדרי - חדר מי"ק צוות וחדר מי"ק חניכים, מגורי קצינים ומגורי נגדים במבנה העליון. מגורי צוות מתחת לסיפון ובמגורים נוספים שהותקנו במחסן האחורי. חדר אוכל קצינים חדר אוכל צוות וחניכים ומועדון ששימש גם ככיתת הדרכה לחניכים. בתקופה מסוימת הפכו מגורי הנגדים למגורי בנות.
מנוף ויציבות – בקדמת האונייה הותקן מנוף מתוצרת שוודית "הגלונד" בעל כושר הרמה של 5 טון. המנוף אפשר הרמה והורדה של סירות מסוגים שונים. הקניית היציבות לאונייה, לעבודה עם המנוף ולהפלגה בכלל, נעשתה על ידי הכנסת מוצק. הוכנסו מטילי פלדה במשקל של כ-30 טון מכוסים ביציקת בטון בשני צדי החרטום. השקעת החרטום גרמה נהיגה טובה יותר והמשקל בתחתית גרם להקטנת זווית הטלטול.
מערכות - הותקנו שני מכשירי מכ"ם: ניווט אזרחי קלווין יוז 19, צג בגשר וצג במי"ק חניכים. מכ"ם ניווט צבאי ריית'און, צג בגשר וצג בחדר מי"ק צוות.
יולי עופר תרם את עמלת התיווך ברכש האונייה, כדי לצייד את כל התאים באונייה בשעונים ומכשירי רדיו, ריהוט חדיש למועדון כולל מערכת סטריאו 'בי אנד או' עם פטפון 'פישר' שהיו אז המילה האחרונה בתחום הבידור הביתי.
צוות: הצוות חולק לארבע מחלקות : גנ"ק, נשק, מכונה, מטבח ואפסנאות. בשגרה נשאה האנייה 35 איש, קצינים, נגדים וחיילים. קיבולת צוות למבצעים מיוחדים, עד 100 איש, כולל רופא וחובש.
חימוש האונייה כלל: שני תותחי 20 מ"מ אורליקון, בירכתי סיפון הגשר.
ארבעה מק"כ M2 בראונינג משני צדי הגשר ועוד שניים בחרטום. נק"ל 8 עוזים.
סירות: סירת גומי "זודיאק" מארק III על עריסה המוצבת מעל המחסן הקדמי. רפסודות הצלה מתנפחות לפי התקן לכל הצוות והנספחים.
משימות האונייה.
זירת הפעולה - אח"י נגה נרשמה במסגרת בסיס חיפה והייתה כפופה למפקד הבסיס. מרבית הפלגות האונייה נעשו במחצית המזרחית של הים התיכון מחוץ לזירת האחריות של הבסיס. כלי שיט של ח"י בים הפתוח עומד תחת פיקוד ישיר של מפקד חיל הים. מפקדי חיל הים ראו חשיבות לעמוד בקשר ישיר עם האונייה באופן קבוע.
לאונייה הוקצו שתי משימות עיקריות: אוניית אימונים לקורס חובלים ותלמידי בתי ספר ימיים ואוניית אספקה לספינות סער. משימות נוספות של אח"י נגה היו: אוניית מטרה לאימוני צוללות, הפלגות אימונים לשייטת 13 ולוגיסטיקה למבצעים מיוחדים.
אוניית אימונים - המשימה העיקרית של הנגה הייתה בביצוע הפלגות אימונים עבור בית הספר חובלים. בתקופה המדוברת היו אלו מחזורי חובלים כ"ג, כ"ד, כ"ה, כ"ו. החובלים תרגלו ניווטים אסטרונומיים בקטעי הדרך המתרחקים מיבשה או איים כלשהם וניווט חופי בעיקר בים האגאי ולאורך החוף הצפוני של כרתים. בנוסף תרגלו החניכים תוך כדי הפלגה נושאי בקרת נזקים, ימאות, הפעלת חדר המי"ק ועוד.
קציני האונייה וחלק מהנגדים הוגדרו כמדריכים ונשאו שרוך הדרכה אדום כמקובל בבה"ד חיל הים. חלק משגרת ההפלגה התבטא בהחזקת משמרת בגשר. לכל קצין משמרת מצוות האונייה הוצמד חובל מקביל וכך גם לכל תפקיד בגשר, צופים והגאי. למשמרות חניכים התווספו שניים או יותר חניכים שעסקו בניווט. חניכי בתי-הספר הימיים בעכו ובמכמורת קיבלו אפשרות להפליג עם האונייה. ההפלגות כללו ביקורים בנמלים בגזרה הצפון מזרחית של הים התיכון.
אוניית אספקה לספינות הטילים ולמבצעים מיוחדים כהכנה לקראת מלחמת יום הכיפורים. תדלוק ולוגיסטיקה בעת הפלגות ארוכות שביצעו ספינות הסער עד מלטה. לשם כך צוידה האנייה בשני מכלי דלק בנפח 40 אלף ליטר סולר כל אחד, והוספת מערכת שאיבה נפרדת ממערכת האונייה, מקררי מזון נוספים ומכונות כביסה. הוגדר לה תקן בתוספת אנשי מילואים, בעיקר במקצועות הטכניים וטבח מקצועי.
לאחר מספר ניסויים נבנתה שיטה שאפשרה תדלוק גם בים גלי כאשר ספינת הטילים מתקרבת כ-50 מטר אחרי האונייה, אוספת חבל צף מהמים מושכת וקושרת את חבל הגרירה. צינור הדלק בקוטר "2 נתלה בטבעות מתכת על חבל הגרירה. בספינות הטילים הותקן צינור לקבלת דלק מאזור החרטום אל המכלים. משך התדלוק כולל התקשרות כ-30,000 ליטר בשעה.
פעילות במלחמת יום הכיפורים.
מלחמת יום הכיפורים מצאה את אח"י נגה מפורקת לשיפוץ ארוך. קשורה לרציף מספנת ח"י בנמל חיפה, עם מנוע מפורק וכל מערכות החשמל, שני הגנרטורים, הכננות מפורקות וחדרי המי"ק מפורקים.
ביום שישי, 5 באוקטובר 1973 בבוקר, הועלתה הכוננות בחיל הים. תותחי האורליקון ומקלעי אפסי חמש הורכבו בעמדותיהם. בצהריים הוחלט לאפשר למתגוררים קרוב לצאת בכוננות לחזור לאונייה בתוך שעה. קציני האונייה נשארו בה וסוכם כי אם פורצת מלחמה, הצוות כולו מתגייס להרכבה מהירה של כל היחידות המפורקות בסיוע של עובדי המספנה.
בשבת, 6 אוקטובר, עם האזעקה הראשונה, הוכרזו באונייה עמדות נ"מ, והחלה מלאכת הרכבת האונייה. עובדי המספנה למקצועותיהם נרתמו עם צוות האונייה. במקום תהליך מובנה מסודר שתוכנן לשלושה חודשים נוצר צורך לסיים בימים אחדים. בתיאום עם אנשי המספנה העבודה שהחלה בבהילות לא מתוכננת, לבשה צורה וסדרי עדיפויות. עיקר העבודה התבצעה בחדר המכונות: הרכבה מחדש של כל היחידות.
בעדיפות ראשונה נדרשו עובדי המספנה לשמור על תקינותם וכשירותם המבצעית של הסטי"לים. המהירות גרמה גם לתקלות ביום ראשון אחר-הצהריים, החזירו מהמספנה את משאבת המים של המנוע הראשי, מערכת כבדת משקל ויחידה בחיל הים. בעת המעבר על הכבש, נפלה המשאבה למי הנמל. קצין מהאונייה צלל ומצא אותה בתוך הבוץ.
ביום ב, 8 באוקטובר, כבר הורכב המנוע, נבדקו מכלי הדלק, והאונייה קיבלה דלק עבור ספינות הטילים. בליל 8/9 אוקטובר נערך קרב דמיאט. ספינות הסער 3 היו קצרות בדלק. במוצב הפיקוד הימי נשקלה האפשרות לשלוח את אח"י נגה לפגוש ולתדלק את הספינות החוזרות. היציאה בוטלה כאשר המש"ט מיכאל ברקאי דיווח שספינותיו יצליחו לחזור לאשדוד בלא תדלוק בים.
משימה ראשונה הטרדת צוללות.