הרב ישראל זינגר היה בנם של הרב אשר זינגר ושל פאני שפיצר. הוא למד בישיבת ניקולסבורג, ואחר כך בשנת 1851 הפך למורה ומלמד בסגד. הוא לימד שם עד פברואר 1860, מאוחר יותר עבד בבית הספר הקיסרי והמלכותי בעיר שאטוראליאויהיי. הוא הנציח את מאמריו, את עבודותיו ואת נסיבות חייו בפירוט בעבודתו "ספר הזיכרון". ב-30 בדצמבר 1903 חגגו מעריציו ותלמידיו את יובל ה-50 להיותו מורה ומלמד. בהזדמנות זו הוקמה קרן על שמו במטרה לסייע במלגה לתלמידים המצטיינים של בית הספר התיכון היהודי בשאטוראליאויהיי. הוא היה חבר כבוד באגודת המורים הלאומית ההונגרית היהודית ומנהל הכבוד של בית הספר העממי היהודי בשאטוראליאויהיי.
משפחתו.
אשתו הייתה קטלין פרנקל (1842–1915), אותה נשא ב-16 באוקטובר 1860 בשאטוראליאויהיי.
ילדיהם
הגבלת כהונה
הגבלת כהונה היא הגבלה חוקית שמגבילה אנשים מלהיבחר לתפקיד מסוים לאחר שכיהנו בתפקיד מספר כהונות. מגבלות כהונה נפוצות ונמצאות בעיקר במדינות בעלות מערכת פוליטית מסוג דמוקרטיה נשיאותית או דמוקרטיות סמי-נשיאותיות. מגבלה זו נועדה לרסן פוטנציאל בו מנהיג מקבל מעין "מונפול" על המדינה והופך ל"נשיא לכל החיים" ולהגן על רפובליקות מלהפוך למדינות דיקטטוריות בפועל.
לעיתים המגבלה היא מוחלטת והאדם שמסיים את כהונתו אינו רשאי להתמודד לתפקיד בשנית ולעיתים מדובר בהגבלה על קדנציות רצופות שהאדם יכול לכהן מספר בלתי מוגבל של קדנציות, אך עם "הפסקות" ביניהן.
היסטוריה.
בעת העתיקה.
למגבלות קדנציה יש היסטוריה ארוכה, כבר בימי אתונה העתיקה ורומא העתיקה, שתי רפובליקות קלאסיות קדומות, הוטלו מגבלות כהונה על מנהיגים לאחר מספר קדנציות בתפקיד מסוים.
בדמוקרטיה האתונאית הקדומה, רק משרדים שנבחרו על ידי סורטיציה היו סובלים ממגבלות כהונה (קדנציה של שנה לכל משרה, למעט חברי המועצה היוונית העתיקה , שם ניתן היה לכהן שתי קדנציות של שנה ולא ברצף). מספר משרדים איפשרו היבחרות חוזרת למשרה, אך היו מעטים, ובגלל יוקרתם אויישו על ידי גנרלים צבאיים שמילאו את התפקיד באורך קבע.
ברפובליקה הרומית התקבל חוק שהטיל מגבלה של כהונה אחת על משרד הקנסור. על המגיסטראטים השנתיים (משרות כמו טריבון, איידיל, פראיטור, קונסול וקוואיסטור) נאסר לרוץ בבחירה מחודשת לאחר מספר שנים בתפקידם על פי מסלול המשרות. בנוסף לכך, הוטלה מגבלת כהונה בת שישה חודשים על דיקטטורים.
בעת המודרנית.
רפובליקות נשיאותיות מודרניות רבות הטילו הגבלת כהונה לתפקידים הרמים ביותר, כך למשל ארצות הברית הציבה מגבלה של שתי קדנציות לנשיא באמצעות חקיקת התיקון ה-22 לחוקה ב-1951. עם זאת, אין מגבלות קדנציות לסגני נשיאים, לחברי בית הנבחרים או לסנאטורים, ובחלוף השנים נשמעו מספר דרישות כן לחוקק הגבלת כהונה לתפקידים אלו. כמה ממדינות ארצות הברית מטילות גם מגבלות על בחירה מחדש של מושלי וחברי בתי המחוקקים שלהן.
מגבלות כהונה נפוצות גם באמריקה הלטינית, שם מרבית המדינות הן רפובליקות נשיאותיות. בתחילת המאה ה-20 הכריז המהפכן המקסיקני פרנסיסקו מדרו על מרד באמצעות הסיסמה "בחירה אפקטיבית, לא לבחירה מחדש", ובכך ניסה לארגן הצבעת מחאה שבפועל תגביל את כהונתו של הנשיא. בהתאם לעקרון זה, לא ניתן לבחור חברי קונגרס במקסיקו לקדנציה רצופה בשנית, כמו כן נשיא מקסיקו מוגבל לתקופת כהונה אחת בת שש שנים ובכך למעשה בכל בחירות אין מועמד שמכהן כנשיא יוצא או נשיא שנבחר בשנית.
במדינות שבהן שיטת הממשל היא דמוקרטיה פרלמנטרית, מגבלות כהונה על מנהיגי הרשות המבצעת אינן נהוגות לרוב. זאת מכיוון שמשך הקדנציה שלהם אינה מוגדרת או תחומה - הם משמשים בתפקידם כל עוד הם זוכים באמון הפרלמנט, מצב שיכול להימשך לכל תקופת חייהם. פרלמנטים רבים יכולים להתפזר לבחירות בזק, כך שמשך הקדנציה של חבריהם, ושל חברי הרשות המבצעת, משתנה בהתאם למצב הפוליטי. עם זאת, מדינות כאלו כן מטילות מגבלות קדנציות על בעלי משרות אחרות, בעיקר מחזיקי משרות סמליות. כך למשל ברפובליקות פרלמנטריות עם נשיא ייצוגי וראש ממשלה ביצועי, הנשיא כן מוגבל למספר קדנציות או לעיתים אף לאחת.
בין השנים 1982 - 2018 קבעה חוקת סין כי הנשיא של הרפובליקה העממית של סין, סגן הנשיא, ראש ממשלה או סגן ראש הממשלה אינם יכולים לכהן יותר משתי קדנציות רצופות, אם כי אין מגבלת כהונה למזכיר הכללי המפלגה הקומוניסטית של סין שהוא למעשה המנהיג העליון של סין. בחודש מרץ 2020 העביר הקונגרס הלאומי העממי סדרה של תיקונים חוקתיים שכללו הסרה של מגבלות הכהונה עבור הנשיא וסגנו בהצבעה שגם כללה תיקונים לחיזוק מעמדה המרכזי של המפלגה הקומניסטית במדינה.
חוק המאבק בארגוני פשיעה
חוק המאבק בארגוני פשיעה נחקק בעקבות הצורך להילחם בפשע המאורגן בישראל. את הצעת החוק הניע משרד המשפטים והחוק נחקק באופן רשמי בשנת 2003, כאשר מאיר שטרית היה שר המשפטים.
ארגון פשיעה הוא קבוצה של בני אדם מאוחדים או לא מאוחדים שפועלים בתוכנית מאורגנת שנמשכת לאורך זמן ועוברת על עבירות בישראל כגון פשע.
הענישה בארץ שונה בין אדם לאדם לפי תפקידו בארגון: אדם העומד בראש ארגון הפשיעה או פועל כחלק מהארגון כגון: מנהל, מארגן וממן יקבל עונש מאסר של כ-10 שנים, אדם שמנצל את מעמדו בחברה למען פעילויות בארגון יקבל עונש מאסר של כ-10 שנים, אדם שעבר על כל העבירות הקיימות והוא חלק מהארגון יקבל עונש מאסר של כ-20 שנים.
מטרת החוק.
מטרת החוק, להילחם בצורה יעילה בפשע המאורגן. בנוסף חוק זה הקל על בית המשפט בהחלטות על רכוש שהושג באופן לא חוקי ונתינת עונשים שונים. החוק בא להתמודד עם התופעות של פשיעה מאורגנת ועם המבנה של ארגוני פשיעה, הגורם לעיתים קרובות קושי בהוכחת הקשר בין ראש הארגון לבין ביצוען של עבירות שנעברו על ידי אחרים.
השפעת החוק.
בישראל גאתה בעיית הפשיעה בעקבות כוחן הגובר של משפחות פשע כגון: רוזנשטיין, אבוטבול ויצחק אברג׳יל כמו גם בחברה הערבית ובתפוצת הנשק החם (תקני ולא תקני). הגורם האחראי המרכזי להתמודדות עם הנגע הזה הוא המדינה והמשטרה.
למשטרה אין אמצעים וגיבוי מדיני לבצע מעשים כדי לתפוס ולהרתיע את העבריינים כדוגמה פשיטה על מקומות בהם נמצא הארגון, לעצור את העבריין מעצם זה שהוא עשה עברות לאו דווקא באותו הרגע. בנוסף במקרים רבים אנשי המשטרה חוששים להתעסק עם העבריינים בעקבות איומים על חייהם ועל חיי משפחתם.
לעיתים קרובות העבריינים משחדים את אנשי החוק בכסף, רכוש ועברות נוספות כדי שהעבריינים יוכלו להמשיך לבצע פשע ללא חשש.
פעולות ארגוני הפשיעה.
ארגוני הפשיעה עוסקים בעברות על החוק במטרת רווח כספי כגון הברחת סמים מסוכנים והפצתם, זנות, הלוואות ב"שוק אפור" וגביית החובות, ניהול בתי קזינו, הימורים, ניהול משחטות רכב והפצת ומכירת החלקים למדינות שונות, גביית דמי הגנה והלבנת הון.
ארגוני פשע שומרים על חשאיות פעילותיהם האסורות אך ארגוני פשע רבים מחזיקים במקביל גם עסקים חוקיים, כגון הימורים מורשים, בנייה והובלת אשפה, שפועלים במקביל ומספקים כיסוי לסחר בסמים, הלבנת כספים, זנות, סחיטה וסחר במידע פנים.
ההיסטוריה של החוק.
עד שהחוק יצא לפועל היו מספר גדול של הצבעות בעד ונגד החוק. בהצבעה העשירית הצביעו 4 חברי הכנסת בעד החוק ו-33 הצביעו נגד החוק ו-6 נמנעו מהצבעה.
בהצבעה האחרונה לחוק חל מהפך, ו-43 חברי הכנסת הצביעו בעד החוק, ולא היו מתנגדים, וכך החוק יצא לפועל.
חוק המאבק בתופעת השכרות
חוק המאבק בתופעת השכרות, תש"ע-2010, מתיר לשוטר להשמיד משקה משכר המוחזק במקום ציבורי, בנסיבות המפורטות בחוק. החוק אושר בכנסת ב-17 במרץ 2010.
הוראות החוק.
כאשר לשוטר יש יסוד סביר להניח ששתיית משקה משכר במקום ציבורי או ברכב הנמצא במקום ציבורי עלולה להביא להפרת הסדר הציבורי או לפגיעה בשלום הציבור או ביטחונו, הוא רשאי לתפוס או להשמיד את המשקה המשכר או את כלי קיבולו.
כאשר לשוטר יש יסוד סביר להניח כי קטין שותה משקה משכר או מחזיק משקה משכר ומתכוון לשתותו, במקום ציבורי או ברכב הנמצא במקום ציבורי, שלא בנוכחות האחראי על הקטין ובהסכמתו או שלא בחוג משפחתו, רשאי הוא לתפוס או להשמיד את המשקה המשכר או את כלי קיבולו.
לעניין האמור לעיל, אדם המחזיק משקה משכר בכלי קיבול שאינו כלי קיבול סגור, במקום ציבורי או ברכב הנמצא במקום ציבורי, בין השעות 21:00 ל–6:00, חזקה כי בכוונתו לשתות את המשקה המשכר וכי שתייתו עלולה להביא להפרת הסדר הציבורי או לפגיעה בשלום הציבור או ביטחונו, אלא אם כן הוכח אחרת להנחת דעתו של השוטר.
מקום ציבורי לעניין חוק זה הוא "דרך, בניין, מקום או אמצעי תעבורה שיש אותה שעה לציבור זכות או רשות של גישה אליהם, בלא תנאי או בתנאי של תשלום, וכל בניין או מקום המשמש אותה שעה להתקהלות ציבורית או דתית או לבית משפט היושב בפומבי", אך למעט מקום שבו פועל עסק טעון רישוי לפי חוק רישוי עסקים, כמפורט להלן:
השר לביטחון הפנים ממונה על ביצוע הוראות חוק זה.
בתיקון עקיף ל לחוק העונשין, נוספו לסעיף זה שתי עבירות:
מטרת החוק.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו:
היסטוריה חקיקתית.
הצעת החוק הוגשה מטעם הממשלה לכנסת השמונה עשרה. החוק אושר בכנסת ב-17 במרץ 2010 ונכנס לתוקף ב-7 באפריל 2010. החוק (למעט התיקון לחוק העונשין) נחקק כהוראת שעה שתוקפה שלוש שנים מיום תחילתו.
בתיקון שאושר בכנסת ב-29 באפריל 2013 הפך החוק מהוראת שעה לחקיקה קבועה.
חוק איסור התערבות גנטית
חוק איסור התערבות גנטית אוסר, לשבט אדם או להתערב בגנים שלו לצורכי רבייה, לאור היבטיים מוסרים, חברתיים ומשפטיים.