האבידות הרומיות בקרב זה אינן ידועות. פלוטארכוס ואפיאנוס מביאים את דברי סולה שהאבידות הרומיות הסתכמו ב-14 איש, כשלבסוף 2 חזרו בחשיכה והעמידו את מספר האבידות על 12 איש. כמובן שמספרים אלו נמוכים מכדי להאמין להם, כיוון שבקרבות רגלים שיעור האבידות הרבה יותר גבוה.
תגבורת שנשלחה בדרך הים על ידי מיתרידטס חברה לארכלאוס ושרידי צבאו, ולאחר מכן לחם ארכלאוס בסולה שוב בקרב אורכומנוס בו הובס סופית.
ואלטר פרויס
הר בילאל
ראיי (סגנון מוזיקלי)
ראיי (בערבית: راي) הוא ז'אנר מוזיקלי שמקורו בעיר אוראן באלג'יריה. כיום הסגנון נפוץ ברחבי העולם ובמיוחד בצרפת ומדינות צפון אפריקה.
מקורה של המוזיקה הוא בשירי הבדואים בסביבות העיר אוראן באלג'יר. במחצית השנייה של המאה ה-20 שולבו אלמנטים מודרניים מהמוזיקה המערבית לתוך המוזיקה המסורתית על ידי אומנים צעירים ובכך נוצרה מוזיקת הראיי המודרנית כפי שהיא מוכרת כיום.
בהתחלת שנות השמונים הונהגו במוזיקת ראיי סינתסייזרים ותיבות מקצבים, השפעות מן הרוק, פאנק (Funk), רגאיי והדיסקו. במגמה זו הצטיינו הזמרים והמפיקים ראשיד באבא אחמד ואחיו, פתחי באבא אחמד.
הדור הראשון של מוזיקאי ומוזיקאיות הראיי המודרניים כונה שייך ושייכה, כגון שייכה רימיטי. הדור החדש יותר, שהחל בעיקר בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, מכונה "שבּ" ו"שבּה", מלשון "שבאב" (נוער), כגון שב מאמי.
אומנים בולטים.
בתחום הראיי פועלים עשרות אמניות ואמני ראיי בולטים, לצד מאות אמנים ידועים פחות. שב חסני היה אחד מהאמנים הבולטים בסגנון הראיי בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20. אמנים נוספים בתחום הם שב מאמי, שב נסרו, שבה זהאווניה ועוד.
גם שב חאלד נחשב למוזיקאי מצליח ביותר בז'אנר. חאלד זכה להצלחה בינלאומית והיה הראשון לפרוץ את גבולות אלג'יריה עם מוזיקת ראיי. להיטיו הגדולים "c'est la vie" ו"Aïcha" זכו לגרסאות כיסוי בישראל על ידי זמרים ים-תיכוניים.
שב ח'אלד
ח'אלד חאג' איברהים (בערבית: خالد حاجّ إبراهيم; נולד ב-28 בפברואר 1960) הידוע בשמות הבמה שלו שבּ ח'אלד (בערבית: الشاب خالد) או בפשטות ח'אלד, הוא זמר, מוזיקאי, כותב ומלחין אלג'יראי.
שיריו, רובם בסגנון המוזיקלי ראיי, זכו להצלחה בינלאומית בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובעשור הראשון והשני של המאה ה-21.
ביוגרפיה.
ח'אלד נולד בעיר הנמל אוראן שבאלג'יריה, וכבר בצעירותו החל לעסוק במוזיקה. בגיל ארבע עשרה, הוא הקים, ניגן בקלידים ושימש כסולן בלהקה בשם "Cinq Étoiles" (חמישה כוכבים), אשר הופיעה במועדוני לילה ובחתונות.
ב-1980 עזב ח'אלד את הלהקה והחל לייצר ולשיר שירי ראיי לבדו. בשנת 1986 היגר ח'אלד מאלג'יריה והעתיק מיקומו לפריז עקב חששו מחוגים מוסלמיים פונדמנטליסטיים, שאף רצחו באותה תקופה את הזמר שב חסני, ששר גם הוא בסגנון הראי.
קריירה ודיסקוגרפיה.
Khaled - 1992.
בשנת 1992 יצא האלבום הראשון שלו הנושא את השם Khaled. באלבום זה בלט שירו "Didi", שהגיע לראש מצעדי הפזמונים במדינות רבות באירופה והעולם הערבי והיה השיר היה הראשון בסגנון ראיי שהגיע לרשימת "Top 50" במצעד הצרפתי. עם זאת, המשורר האלג'יראי שב ראבע טען כי השיר הועתק ממנו, וב-2015 נשפט ח'אלד על גנבה ספרותית ונקנס ב-200 אלף אירו.
N'ssi N'ssi - 1993.
ב-1993, כשנה מצאת אלבומו הראשון הוציא ח'אלד אלבום שני במספר תחת השם N'ssi N'ssi. ברוב שירי האלבום שולבו מילים בערבית עם מילים בצרפתית. באלבום זה בלטו השירים N'ssi N'ssi ,Abdel Kader והשיר Chebba. בישראל הוקלטה גרסת כיסוי לשיר Chebba על ידי הזמרת אתי אנקרי בשם "אשבו".
Sahra -1996.
ב-1996 הוציא ח'אלד אלבום בשם Sahra שזכה להצלחה רבה. מתוך האלבום הצליחו במיוחד הלהיטים "Aïcha" ו-Wahrane Wahrane שהושמעו רבות במצעדים באירופה. השיר Aicha יצא במקור בגרסה בצרפתית, שמילותיה נכתבו בידי המוזיקאי הצרפתי-יהודי ז'אן-ז'אק גולדמן ובהמשך יצא גם בגרסה דו-לשונית צרפתית וערבית, שמילותיה הערביות נכתבו בידי שב ח'אלד עצמו. השיר זכה לגרסאות כיסוי במגוון שפות.
ב-2013 שימש השיר Wahran Wahran כפסקול בסרט הדיקטטור.
בישראל הוקלטו שני שירים מאלבום זה בגרסה עברית ב-1998 בשם "עיישה" על ידי חיים משה, עם מילים עבריות של אהוד מנור וב-2013 גרסת כיסוי לשיר Wahrane Wahrane בשם "תרחמי עליי" על ידי עומר אדם עם מילים עבריות של אסף אטדגי.
1,2,3 Soliels.
בשנת 1999 הופיע ח'אלד יחד עם הזמרים Rachid Taha ו-Faudel יחד עם תזמורת ענקית בפריז. המופע נשא את השם 1,2,3 soliels. שלושתם נחשבו אז למלכי הראיי וביצעו 23 להיטים מהמוכרים ביותר שלהם ביחד, והמופע נחל הצלחה גדולה.
המופע יצא על גבי דיסק ובגרסת DVD, גרסת הדיסק זכתה פעמיים באלבום זהב ואילו ה-DVD באלבום זהב אחד.
C'est La Vie.
ביולי 2012 הוציא ח'אלד אלבום שנקרא בשם הלהיט הגדול ביותר בתוכו "C'est La Vie", שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים ברחבי העולם.
בין השירים הבולטים באלבום זה הם: C'est La Vie, Encore Une fois והשיר Hiya Hiya שיתוף פעולה עם הזמר פיטבול.
ב-2013 הוקלטה בישראל גרסת כיסוי לשיר C'est La Vie בשם "סה לה וי" על ידי קובי פרץ. אותו שיר הוקלט גם על ידי גד אלבז בשם "ה' מלך".
באותה השנה הוקלט גם השיר Willi Willi על ידי רגב הוד בשם "קרוב אלייך".
גם השיר ״בלילות״ שמבוצע בארץ על ידי חיים משה ונתנאל הוא במקור של חאלד ונקרא בשם “Rouhy ya wahran” .
אושר כהן הזמר הישראלי הצעיר ששר בסגנון מזרחי גם הוא ביצע שיר שלו בשם ״ורק איתך״ שהלחן שלו הוא של השיר “hiya hiya” שחאלד מבצע עם הראפר פיטבול.
מוזיקת ראיי
מסגד ארבעים הלוחמים
טאיגטוס
אליס פיטוסי
אליס פיטוסי (בערבית: أليس فيتوسي; 9 במאי 1916, בורג' אבו ארג' — 1978, אל ביאר) הייתה זמרת ומוזיקאית יהודיה-אלג'יראית, ילידת בורג' אבו ארג', באלג'יריה הצרפתית. הייתה ידועה בשיריה בסגנון האנדלוסי וה-hawzii במהלך תקופת טרום-העצמאות של אלג'יריה. לאחר קבלת עצמאות אלג'יריה, החליטה להישאר במדינה ונצרבה בזיכרון הלאומי האלג'יראי כזמרת היהודייה היחידה שלא עזבה את ארצה.
קורות חיים.
אליס פיטוסי נולדה בעיר בורג' אבו ארג' למשפחה יהודית מוזיקלית. אביה היה רחמים פיטוסי, זמר וכנר מפורסם, ממנו למדה ממנו את מלאכתה. כשרונה המוזיקלי של אליס טופח על ידי אביה מגיל צעיר.
בשנות ה-20 המוקדמות באלג'יריה, המוזיקה הייתה עניין רב-תרבותי, עם מוזיקאים יהודים ומוסלמים החולקים היסטוריה מוזיקלית אזורית ארוכה. אז, נוכחות נשית במרחב המוזיקלי הלכה וגברה, למרות שלא פעם נתפסה כשנויה במחלוקת מסיבות מגדריות . נשים יהודיות כמו פיטוסי וחבריה, כגון רנט ל'אוראנז, לא היו נתונות לאפליה מגדרית כמו זו זמרות מוסלמיות, בשל היותן לא-מוסלמיות, ובכך כביכול, לא מפרות את "המסורת המוסלמית" בהופעתן בפני גברים.
על אף ההבדלים הדתיים, פיטוסי הופיע לעיתים קרובות עם ולפני המוסלמים. כדי לכבד את מנהגי התרבות האיסלאמית, פיטוסי ניסתה לרצות את דרישות הקהל בהופעות הללו. היא השתמשה בתזמורת מלווה שכולה מורכבת מנשים כשהופיעה עבור נשים מוסלמיות, והופיעה רק עם גברים כשהקהל היה מורכב מגברים מוסלמים. פיטוסי נחשבת לזמרת היהודייה היחידה של התקופה שביצעה שירי אל-מדאח (בערבית: مديح), שירים פואטיים לכבוד הנביא מוחמד, לקהל ערבי-מוסלמי.
ב-2006 חלק מההקלטות שלה יצאו מחדש, כדי להגיע לקהל רחב יותר, כחלק מסדרת "Trésors de la Chanson Judéo-Arabe" ("אוצרות השירה היהודית-ערבית") סדרה של חברת התקליטים Mélodie Distribution.
יעקב מיימון
אימפריית ויג'איאנגר
אימפריית ויג'איאנגר (קאנדה: ವಿಜಯನಗರ ಸಾಮ್ರಾಜ್ಯ, טלוגו: విజయనగర సామ్రాజ్యం מכונה גם אימפריית ויג'איאנגרה) המכונה "ממלכת ביסנגר" בפי הפורטוגזים, הייתה אימפריה בדרום הודו, באזור רמת דקאן. היא נוסדה ב-1336 על ידי האריהרה הראשון ואחיו בוקה ראייה הראשון משושלת סנגמה. האימפריה עלתה לגדולה כתוצאה מהמאמץ המרוכז של מדינות בדרום הודו לבלום את פלישות האסלאם לתחומן בשלהי המאה ה-13. שלטונה נמשך עד 1646, אם כי כוחה הצטמצם בצורה משמעותית ב-1565 לאחר תבוסה צבאית גדולה אותה ספגה מצבאותיהם של סולטנויות הדקאן. האימפריה קרויה על שם בירתה, העיר ויג'איאנגר, ששרידיה סמוכים לעיר האמפי, והם כיום אתר מורשת עולמית במדינת קרנאטקה שבהודו. המידע שיש בידינו כיום על תולדות האימפריה ותרבותה הגיע מיומני המסע של הנוסעים האירופאים: דומינגוש פאאש (Domingos Paes) ופרנאו נונש (Fernão Nunes) הפורטוגזים, וניקולו דה קונטי (Niccolò Da Conti; 1469-1365) האיטלקי, מהספרות בשפות המקומיות, ומהחפירות הארכאולוגיות בוויג'איאנגר שחשפו את עושרה ועוצמתה של האימפריה.
מורשת האימפריה כוללת רבים מהמונומנטים הפרושים ברחבי דרום הודו. הידועים שבהם הם המבנים בהאמפי. סגנון אדריכלות ויג'איאנגר הביא לידי ביטוי את כל המסורות הקודמות של בניית מקדשים בדרום הודו, וקיבל השראה מתערובת התרבויות המקומיות והדתות השונות. במבני המלוכה החילוניים לעומת זאת ניכרת ההשפעה של האדריכלות של סולטנות צפון הדקאן. מנהל יעיל וסחר נרחב עם מדינות מעבר לים היוו את התשתית שאפשרה יישום טכנולוגיות חדשות כדוגמת מערכות ניהול מים להשקיה. שליטי האימפריה אפשרו לאמנויות היפות ולספרות בשפות קאנדה, טלוגו, טמילית וסנסקריט להגיע לשיאים חדשים, ולמוזיקה הקרנאטיקית להתפתח לצורתה הנוכחית. אימפריית ויג'איאנגר נחשבת לתקופה בהיסטוריה של דרום הודו שבה הצליח השלטון לאחד בין ממלכות, עמים, ושפות רבים שתחת שלטונו באמצעות קידום הינדואיזם כגורם מלכד.
היסטוריה.