בתוך העיר חיים בלש משטרת העיר ניו יורק רוברט תורן וחברו המבוגר סול רות', פרופסור מבריק לשעבר בקולג' ואנליסט משטרה (המכונה "ספר"). על תורן מוטלת המשימה לחקור את הרצח של העשיר והמשפיע ויליאם ר. סימונסון, חבר דירקטוריון של תאגיד סוילנט, שלדעתו היה התנקשות. בעזרת פילגשו של סימונסון, שירל, חקירתו מובילה לכומר שאותו ביקר סימונסון זמן קצר לפני מותו. בגלל קדושת הווידוי, הכומר יכול רק לרמוז על תוכן הווידוי לפני שהוא נרצח. מפקדיו המיידיים של תורן אומרים לו לסיים את החקירה בהוראת המושל. מכיוון שהוא מודאג מאובדן עבודתו לממונים עליונים אם יפרוש מהתיק ומהעובדה שמישהו לא ידוע עוקב אחריו, הוא ממשיך. עד מהרה הוא מותקף בזמן שעבד במהלך מהומה על ידי אותו מתנקש שהרג את סימונסון, אך הרוצח נמחץ על ידי השופל ההידראולי של רכב בקרת ההמונים המשטרתי.
במחקר המקרה של תורן, רוט מביא שני כרכים של "דוח סקר אוקיינוגרפי של סוילנט, 2015–2019" שנלקח על ידי תורן מדירתו של סימונסון לצוות הספרים האחרים בסופרים אקסצ'יינג'. לאחר ניתוח, הספרים מאשרים שהדו"ח האוקיינוגרפי מגלה שהאוקיינוסים גוססים ואינם יכולים עוד לייצר את הפלנקטון שממנו עשוי "סוילנט גרין". עוד עולה מהדו"חות כי "סוילנט גרין" מופק משרידי ההרוגים והכלואים, המתקבלים ממפעלי פינוי פסולת תחת שמירה כבדה מחוץ לעיר. הספרים חושפים עוד כי הרצח של סימונסון הוזמן על ידי חבריו לדירקטוריון סוילנט, שידעו שסיימון מוטרד יותר ויותר מהאמת וחשש שהוא עלול לחשוף אותה לציבור.
כששמע את האמת, רוט כל כך מזועזע שהוא מחליט "לחזור לביתו של האל" ומחפש סיוע להתאבדות במרפאה ממשלתית. ת'ורן ממהר לעצור אותו אך מגיע מאוחר מדי. לפני מותו, רוט לוחש לת'ורן את מה שלמד, ובמעשה החיים האחרון שלו, מתחנן בפני תורן למצוא הוכחות ולקחת אותן לסופרים אקסצ'יינג', כדי שיוכלו להעביר את המידע למועצת האומות כדי לפעול.
ת'ורן עולה על משאית המובילה את הגופות ממרכז המתת החסד למפעל לסילוק פסולת, שם הוא עד לגופות אנושיות שהוסבו לסוילנט גרין. מזועזע, ת'ורן מזוהה ונמלט. כשהוא חוזר לסופרים אקסצ'יינג', הוא נקלע למארב על ידי פעיל סוילנט פילדינג ואנשיו. כשהוא מוצא מקלט בכנסייה שבה התוודה סימונסון, ת'ורן הורג את תוקפיו אך נפצע קשה בקרב יריות. בעוד פרמדיקים מטפלים בת'ורן, הוא מפציר בסגן האטצ'ר להפיץ את האמת תוך שהוא צועק לקהל שמסביב, "סוילנט גרין זה אנשים!" .
הפקה.
התסריט התבסס על הרומן של הארי הריסון "פנו מקום! פנו מקום!" (1966), המתרחש בשנת 1999 עם הנושא של אוכלוסיות יתר ושימוש יתר במשאבים המובילים לעוני, מחסור במזון והפרעה חברתית. האריסון נשללחוזית משליטה על התסריט ולא נאמר לו במהלך המשא ומתן שמטרו-גולדווין-מאייר קונה את זכויות הסרט. הוא דן בעיבוד ב- "Omni's Screen Flights/Screen Fantasies" (1984), וציין ש"רצפי הרצח והמרדף [ו]בנות 'הרהיטים' הם לא מה שהסרט עוסק בו – והם לגמרי לא רלוונטיים" וענה לשאלתו שלו, "האם אני מרוצה מהסרט? הייתי אומר חמישים אחוז".
בעוד שהספר מתייחס ל"סטייקים סוילנט", הוא אינו מתייחס ל"סוילנט גרין", מנות המזון המעובדות המתוארות בסרט. שם הספר לא שימש לסרט בטענה שהוא עלול לבלבל את הקהל לחשוב שהוא גרסה בעלת מסך גדול של "עשו מקום לאבא" .
זה היה הסרט ה-101 והאחרון שבו הופיע אדוארד ג'י רובינסון; הוא מת מסרטן שלפוחית השתן שנים עשר ימים לאחר סיום הצילומים, ב-26 בינואר 1973. רובינסון עבד בעבר עם הסטון "ב"עשרת הדברות"" (1956) ובמבחני האיפור של "כוכב הקופים" (1968). בספרו "The Actor's Life: Journal 1956–1976" כתב הסטון, "הוא ידע בזמן שצילמנו, אף על פי שלא ידענו, שהוא חולה סופני. הוא מעולם לא החמיץ שעה של עבודה, וגם לא איחר למבחן בד. הוא מעולם לא היה פחות מהמקצוען המושלם שהיה כל חייו. עם זאת, אני עדיין רדוף מהידיעה שהסצנה האחרונה שהוא שיחק בתמונה, שהוא ידע שהיא היום האחרון של המשחק שהוא יעשה אי פעם, היא סצנת המוות שלו. אני יודע למה התרגשתי בצורה כה מוחצת לשחק איתו".
רצף הפתיחה של הסרט, המתאר את אמריקה הולכת ונעשית צפופה יותר בסדרה של צילומי ארכיון, נוצר על ידי הקולנוען צ'ארלס ברוורמן. את הפרטיטורה "הולך הביתה" בסצנת המוות של רוט ניצח ג'רלד פריד והיא מורכבת מהנושאים המרכזיים מהסימפוניה מס'. 6 ("פאתטיק") מאת צ'ייקובסקי, סימפוניה מס'. 6 ("פסטורלית") מאת בטהובן ופאר גינט (" מצב בוקר " ו"מותו של אסה") מאת אדוורד גריג. יחידת ארון מותאמת אישית של משחק הארקייד המוקדם "Computer Space" הופיעה בסרט ונחשבת להופעת משחק הווידאו הראשונה בסרט.
א-נסר
א-נסר א-סעודי (בערבית: نادي النصر السعودي, תעתיק מדויק: אלנצר אלסעודי) הוא מועדון כדורגל סעודי מהעיר ריאד, המשחק בליגת העל הסעודית. הוא אחד המועדונים המצליחים ביותר בערב הסעודית.
היסטוריה.
א-נסר הוקמה בשנת 1955 על ידי זייד בין מוטלק אל-ג'עבה אל-דוויש אל-מוטאירי. המועדון פעל כמועדון חובבים עד שנת 1960. בתקופה זו הפך הנסיך עבדולרחמן בן סעוד מונה ליושב ראש א-נסר. א-נסר החלה לשחק בליגה ב'. הם עלו לליגה הראשונה ב-1963. במהלך שנות ה-70 וה-80, המועדון זכה בארבע תוארי אליפות של ליגת העל הסעודית, שישה גביעי המלך, שלושה גביעי יורש העצר ושלושה גביעי הפדרציה. הצלחת הקבוצה קרתה על ידי שלושת השחקנים שזכו לכינוי "שלישיית הזהב הסעודית" שכללו את מאג'ד עבדאללה, פאהד אל בישי ומוחיסן אל-ג'מען.
בשנות ה-90 זכתה א-נסר בשתי אליפויות נוספות, גביע המלך וגביע הפדרציה. המועדון גם זכה לראשונה להצלחה במספר טורנירים בינלאומיים, לאחר שזכו בשתי ליגות האלופות של חצי האי ערב, גביע למחזיקות גביע אסיה ובסופר קאפ אסיאתי אחד. כאלופת הסופר קאפ האסייתי, א-נסר ייצגה את קונפדרציית הכדורגל של אסיה בגביע העולם הראשון למועדונים שהתקיים בברזיל בשנת 2000. בתחרות שיחקה א-נסר נגד קורינתיאנס, ריאל מדריד ורג'א קזבלנקה, וסיימה במקום השלישי בבית לאחר הפסד 1–3 לריאל מדריד, הפסד 0–2 לקורינתיאנס, וניצחון 3–4 על רג'א קזבלנקה.
לאחר פרישת שלישיית הזהב, א-נסר חוותה מספר כישלונות ולא הצליחה לרשום הישגים משמעותיים. בעונת 2006/2007 ניצלה הקבוצה מירידת ליגה רק במחזור האחרון של העונה, מה שגרם להנהלת המועדון להתחיל תוכנית ארוכת טווח לשיקום המועדון.
לאחר שדרוג משמעותי של הסגל, א-נסר הצליחה לחזור ולזכות בגביע הפדרציה ב-2008 כשגברה על היריבה העירונית, אל הילאל. המועדון סיים במקום השלישי בעונת 2009/2010, והבטיח השתתפות בליגת האלופות של אסיה לעונה הבאה.
בעונת 2013/2014, א-נסר הצליחה שוב לזכות באליפות הליגה וגם בגביע, וזכתה בדאבל, גם בגביע הליגה וגם בגביע יורש העצר. לאחר מכן, הקבוצה העפילה לליגת האלופות האסיאתית 2015. בעונה שלאחר מכן הצליחה הקבוצה לשמור על התואר כשזכתה שוב באליפות, הגיע לגמר גביע המלך, והעפילה לחצי גמר גביע יורש העצר. בעונת 2018/2019 זכתה א-נסר באליפות נוספת. העפילה לחצי גמר גביע המלך ולרבע גמר ליגת האלופות של אסיה.
גם ב-2019 וגם ב-2020, זכתה א-נסר בסופר קאפ הסעודי, הראשונים בתולדות המועדון.
תארים.
אליפות ליגת העל הסעודית: (9):
גביע המלך הסעודי (6):
גביע יורש העצר הסעודי (3):
הסופר קאפ הסעודי:
גביע אסיה למחזיקות גביע:
הסופר קאפ האסייתי:
סוילנט גרין
סטיב צ'ן
סטיבן שי צֶ'ן (בכתב סיני: 陳士駿; בווייד–ג'ילס: Chen Shih-chün; נולד ב-25 באוגוסט 1978) הוא יזם טכנולוגי, איש עסקים טייוואני-אמריקאי ואחד ממייסדיה של יוטיוב.
ביוגרפיה.
נולד ב-25 באוגוסט 1978 בטאיפיי, בירת טאיוואן. בשנת 1986, כשהיה בן שמונה, לאחר שנת לימודים אחת בבית הספר, הוא ומשפחתו היגרו לארצות הברית והתיישבו בפרוספקט הייטס, שבמדינת אילינוי. הוא למד בחטיבת הביניים ריבר טריילס במאונט פרוספקט ובתיכון ג'ון הרסי בארלינגטון הייטס במשך כשנה. במהלך שלושת השנים האחרונות שלו בתיכון, למד באקדמיה למתמטיקה ומדעים של אילינוי באורורה. ולאחר מכן למד מדעי המחשב באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
קריירה.
יוטיוב.
בזמן שעבד בחברת PayPal, פגש לראשונה את צ'אד הארלי וג'אווד כרים, לאחר מכן, בשנת 2005, עבר לעבוד בפייסבוק אך עזב לאחר מספר חודשים והקים יחד עם הארלי וכרים את יוטיוב כשהארלי שימש כמנכ"ל החברה וצ'ן כמנהל טכנולוגיה ראשי. הוא העלה את אחד הסרטונים הראשונים בפלטפורמה שהגיע לכמאתיים אלף צפיות.
על פי סיפור שהתפרסם מספר פעמים באמצעי התקשורת, הארלי וצ'ן פיתחו את הרעיון ליצירת האתר יוטיוב במהלך החודשים המוקדמים של 2005, לאחר שנתקלו בקשיים לשתף קובצי וידאו שצולמו במהלך ארוחת ערב, במסגרת מסיבה שנערכה בדירתו של צ'ן בסן פרנסיסקו. כרים לא נכח במסיבה זו, והכחיש כי זו התקיימה. צ'ן, לעומתו, העיר כי הרעיון ליצירת יוטיוב לאחר ארוחת ערב "קיבל רוח גבית חזקה מרעיונות שיווק אליהם נחשף, שתרמו ליצירת סיפור שקל מאוד לקבלו".