הפרווה של אוזנן אלן רכה וארוכה יחסית. צבעה הכללי נע בין חאקי לחום אפרורי, קש, אוכרה או שילוב של שחור וזהוב; הצד העליון כהה יותר עם כתמים שחורים באזור הכתף והצד התחתון נע בין בז׳ לשנהב או לבן בוהק שמעורב בשיער שחרחר. מכיוון שהשערות של האוזנן כהות בבסיס ובהירות או חיוורות בקצוות, נפוץ שלפרווה יש גוונים מרובים. הפנים שחרחרות והחוטם והלוע חומים-ורודים. אפרכסות האוזניים והצפירים בצבע ורוד, כתמתם או חום-ורוד, וקצה האפרכסות כהה יותר; על החלק האחורי של האוזניים יש כתמים לבנים. הכנפיים בצבע סגלגל או שחור-אפור חיוור, והזרועות, הרגליים והזנב ורודים או ערמוניים.
תפוצה ובית גידול.
אוזנן אלן מצוי בדרום-מערב ארצות הברית ובחלקים נרחבים במקסיקו. בארצות הברית הוא מצוי ביוטה, נבדה, קולורדו, קליפורניה, ניו מקסיקו, אריזונה וקצה טקסס; במקסיקו, הוא מצוי בסונורה, צ'יוואווה, קואווילה, דורנגו, סקטקס, נואבו לאון, טמאוליפס, סן לואיס פוטוסי, אגואסקליינטס, חליסקו, גואנחואטו, אידלגו, קרטרו, טלקסקלה, מקסיקו, מורלוס, מיצ'ואקאן, וראקרוס ופואבלה.
בית הגידול של האוזנן מורכב מיערות מחטניים על מדרונות ההרים ברום 3,225-855 מטר מעל פני הים, כשהגובה הממוצע הוא 2,500-1,100 מטר. הצמחייה הדומיננטית בבית גידולו כוללת את אורן הזפת, אורן פיניון, ערער, אשוח ואלון. בנוסף, הוא מצוי גם ביערות טרופיים יבשים וסובטרופיים, ובבתה מדברית צחיחה למחצה שמנוקדת בעצי ינבוט, אלון ושיחים יבשים. הגורם העיקרי המשפיע על בחירת בית הגידול הוא נוכחות של מקורות מים.
אקולוגיה.
אוזנן אלן פעיל בלילה ומבלה את שעות היום במערות, מנהרות, מכרות נטושים, נקיקים או סדקים בסלעים. הוא חי בקבוצות קטנות של 5–30 פרטים ויוצא לפעילות כשעתיים עד שלוש לאחר השקיעה. האוזנן הוא אוכל-חרקים מובהק שמחפש את טרפו באוויר או על העלים באמצעות איכון-הד בתדר של 12–40 קילוהרץ, ומשתמש בשילוב מתוחכם של קריאות ותדרים בכדי למקסם את יירוט הטרף. האוזנן ידוע גם ביכולתו לטוס באיטיות, לטוס אנכית, לרחף במקום או לבצע תנועות חדות ומהירות תוך כדי תעופה. הוא ניזון מעשים, חיפושיות, תיקנאים ונמליים ומבקר במקורות מים לעיתים קרובות. אוזנן אלן הוא עטלף בעל מזג רגוע ונוח, וחוקרי טבע שלכדו וחקרו אוזננים בטבע ציינו שהם נושכים לעיתים נדירות.
אין מידע רב על הרבייה של המין. לפני תחילת ההמלטות, האוזנניות מתקבצות יחדיו במערות בקבוצות גדולות של עד 150 פרטים לצורך המלטה וגידול משותף של הצאצאים, בעוד שהזכרים חיים בבדידות בתקופה זאת. האוזננית ממליטה גור יחיד בדרך כלל ביוני או ביולי. תוחלת החיים המרבית שנרשמה בשבי היא 3 שנים וחודשיים.
מצב.
אוזנן אלן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בגלל תפוצתו הרחבה, אוכלוסייה גדולה ויציבה, נוכחות במספר רב של אזורים מוגנים, והעדר אינדיקציות לירידות משמעותיות המצדיקות סיווג בקטגוריה מאוימת יותר. עם זאת, המין רגיש לפגיעה באתרי הלינה שלו, ובכלל זה הפרעה אנושית במערות, מנהרות ומכרות נטושים, כרייה וחציבה ומיטוט מכרות. המין נפוץ בדלילות הן בארצות הברית והן במקסיקו והתפשטות עירונית מובילה במקומות מסוימים לצמצום התפוצה.
האוכלוסייה העולמית של אוזנן אלן גדולה ככל הנראה מ-10,000 פרטים בוגרים.
אוזנן אמריקני
אוזנן אמריקני (שם מדעי: "Corynorhinus") הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הנשפוניים ובו 3 מינים שחיים באמריקה הצפונית. הסוג הוקם בשנת 1865 על ידי הזואולוג האמריקני הריסון אלן, ומשמעות שמו המדעי היא ״אף דמוי אלה״, על שם הבליטות הנפוחות על חרטומו שאינן מצויות אצל אוזננים אחרים. מיני האוזנן האמריקני סווגו קודם בעבר בסוג אוזנן; כיום, הם מוכרים כסוג עצמאי וקרובים גנטית לטקסונים המונוטיפים אוזנן אלן ואוזנן מנומר.
תיאור ואנטומיה.
האוזנן האמריקני מתאפיין בגוף גוצי ודק, ראש קטן וחינני וכנפיים רחבות. החרטום והלוע קצרים ורחבים, העיניים עגולות ובולטות והנחיריים מחורצים. האוזניים ענקיות, רחבות וגמישות במיוחד עם קצוות מעוגלים ועד 19 רכסים רוחביים בולטים; הצפירים גם הם גדולים וארוכים. הסוג נבדל מאוזננים אחרים בכך שיש לו זוג בליטות בשרניות ונפוחות שממוקמות במרכז החרטום מאחורי הנחיריים והן משמשות חלק ממערכת איכון ההד שלו. כנף הזנב של האוזנן גדולה, רחבה ודמוית עלה רחב או מפרש, והיא מקיפה לחלוטין את הזנב הדקיק והארוך.
אורך הראש והגוף של מיני האוזנן האמריקני 38–70 מ״מ, אורך הזרוע 35–52 מ״מ, אורך האוזן 27–39 מ״מ ואורך הזנב 35–55 מ״מ; משקלו 5–20 גרם ומוטת כנפיו 25–32 ס״מ. הנקבות גדולות במעט מן הזכרים.
הפרווה של האוזנן האמריקני ארוכה, רכה וצמרירית. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין ולאזור הגאוגרפי, ונע בין בז׳ לחאקי, זהוב, חום אפרורי, קינמון, חום קפה, ערמוני, אפור כהה, שחור-סגלגל או שחור פיח. מכיוון שהפרווה שזורה בשיערות בצבעים שונים, היא עשויה להיות בעלת גוונים מרובים. באופן כללי, הצד העליון נוטה להיות כהה מהתחתון, ובפרט אזור הכתפיים והעורף. הגחון והחזה נוטים לצהבהב חיוור, אפרפר או לבנבן. הפנים אדמדמות, שחרחרות או ורודות והסנטר לבנבן לעיתים. הכנפיים בצבע חלודה, שחור מבריק, פיח, כחלחל או אפרפר. האוזניים בצבע בז׳ עד חום אפרורי עם שוליים שחרחרים, והצפירים נעים בין שחרחר לצהבהב או אדמדם. הזרועות והשוקיים בצבע אדמוני או בורדו.
תפוצה.
מיני האוזנן האמריקני חיים באמריקה הצפונית; טווח התפוצה כולל את קנדה (קולומביה הבריטית), ארצות הברית (בעיקר בחלק המערבי והחלק הדרומי, מרבית מדינות מקסיקו (כולל באחה קליפורניה וחצי האי יוקטן), האי קוזומל ובליז. למרות שהאוזננים עשויים להימצא במגוון בתי גידול, הם שכיחים בעיקר ביערות מחטניים, יערות נשירים לחים ויערות סובטרופיים יבשים.
אקולוגיה.
האוזננים האמריקנים פעילים בלילה, וישנים ביום בחלקים הפנימיים החשוכים של מערות, מכרות, מנהרות, גשרים, אסמים ומבנים נטושים וגם בחללי עצים ונקיקים. הם חיים בבדידות, בזוגות, בקבוצות קטנות של 12–20 פרטים או במושבות גדולות של עד 1,000 פרטים. היציאה לפעילות מתרחשת לאחר רדת החשיכה עם 2–3 גיחות ציד עד עלות השחר.
האוזננים ניזונים מחרקים בלבד ומאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד בתדר נמוך שאינו נשמע לאוזני חרקים. התזונה שלהם מורכבת בעיקר מעשים וכמויות קטנות של חיפושיות, יתושים, מרושתי-כנף וזבובים. הטיסה שלהם איטית (עד 19 קמ״ש), אך מאידך יש להם יכולת תמרון מעולה והם עשויים לחטוף את טרפם מהאוויר או מעלים וסלעים. הטורפים של האוזננים כוללים דורסי לילה, נחשים, אופוסומים, דביבונים וחולדות.
האוזננים משתדלים להעלות את מסת הגוף שלהם לפני החורף. במהלך החורף, האוזננים האמריקנים מתקבצים במושבות צפופות לשמירה על חום הגוף ונכנסים לתרדמת קצרה בטמפרטורות של 0 עד מינוס 15; הם גם עשויים לקפל את אוזניהם כקרני איל כדי למנוע איבוד חום. התרדמת איננה עמוקה, ונקטעת מדי פעם במטרה להחליף אתר לינה או לטפח את הגוף. הזכרים מתעוררים לעיתים קרובות ופעילים יותר בחורף מהנקבות. הרבייה מתרחשת בסוף הסתיו או במהלך החורף, והזכרים עשויים להחזיק בתקופה זאת טריטוריות קטנות בתוך אתרי הלינה.
הנקבה אוגרת את הזרע באיברי הרבייה וההפריה עצמה מתרחשת רק באביב כאשר התנאים הסביבתיים נוחים. ההיריון בפועל נמשך 56–100 ימים. לקראת עונת ההמלטות הקיצית, הנקבות מתקבצות במושבות ויולדות ומגדלות את הגורים שלהן יחדיו. האוזננית ממליטה גור יחיד בין אפריל ליוני שנישא על בטן אימו שבועות ספורים וגדל במהירות רבה; תוך שבועיים וחצי הוא מסוגל כבר לעוף ונגמל בגיל 6–8 שבועות. בסוף אוגוסט, המושבות של הנקבות מתפרקות והזכרים והנקבות חוזרים לחיות יחדיו. תוחלת החיים של האוזנן האמריקני 10–30 שנה, אולם שיעורי ההישרדות של הגורים בשנה הראשונה נמוכים מאוד.
מינים.
בסוג זה 3 מינים:
אוזנן אפריקני
אוזנן אפריקני (שם מדעי: "Laephotis") הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הנשפוניים ובו 5 מינים שחיים באפריקה שמדרום לסהרה. הסוג הוקם בשנת 1901 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס והוא קרוב מבחינה חיצונית וגנטית לסוג אוזנן מפרשי מדרום-אמריקה.
תיאור.
לאוזנן האפריקני גוף גוצי שעיר, ראש חרוטי וכנפיים קצרות ורחבות. החרטום שטוח ורחב ובצידי הלוע יש רפידות בשרניות נפוחות וכהות. העיניים קטנות, האף גדול ורחב והשיניים דקיקות וחדות. האוזניים גדולות ומחודדות עם צפירים עבים ומעוגלים ויכולות להתקפל בצורת סהר; האוזניים אינן מתחברות בבסיס והאפרכסות שלהן קצרות ביחס לאלו של האוזננים האמיתיים. הזנב דקיק וארוך ועטוף בכנף הזנב הרחבה. אורך הראש והגוף של מיני האוזנן האפריקני 46–65 מ״מ, אורך הזרוע 30–38 מ״מ, אורך האוזן 19–25 מ״מ ואורך הזנב 36–50 מ״מ; משקלו 5–11 גרם ומוטת כנפיו כ-30 ס״מ.
הפרווה של האוזנן האפריקני, ארוכה, רכה ומקומטת מעט על הגב. צבעה הכללי בהיר יחסית ונע בין כתמתם לאוכרה, זהוב, נחושת, חום זית או חאקי. הגחון, החזה והסנטר חיוורים יותר ונעים בין צהבהב לשנהב, קרם או לבנבן ואילו הגרון שחור. הפנים דלילות בשיער ובצבע ורוד או בורדו, והמצח, האף והלוע כהים. האוזניים חומות כהות או שחרחרות עם חלקים פנימיים ורודים. הכנפיים שחרחרות-אפורות, כנף הזנב חיוורת ושקופה למחצה והזרועות והרגליים ורודים.
תפוצה ואקולוגיה.