בשנת 1820 מונה מילס כחבר ועדה במועצה לעבודות ציבוריות בדרום קרוליינה. בשנת 1823 שימש מילס כמפקח על מבני ציבור, ובשנים הבאות תכנן בניינים רבים בדרום קרוליינה, כולל בתי משפט, קמפוס האוניברסיטה של דרום קרוליינה, בתי כלא, ובניין חסין אש בצ'ארלסטון. בשנת 1825 חיבר מילס אטלס של מדינת דרום קרוליינה, ושנה לאחר מכן פרסם קובץ סטטיסטיקות של דרום קרוליינה. ככל הנראה תכנן גם את בית המשפט הישן של מחוז אולד הורי בדרום קרוליינה.
ב-1836 ניצח מילס בתחרות על תכנון אנדרטת וושינגטון, שהפכה למפורסמת שביצירותיו.
מילס תכנן גם את בניין מחלקת האוצר של ארצות הברית, יחד עם בניינים נוספים בוושינגטון די. סי. (בין השאר בניין רשם הפטנטים הישן שעוצב בדוגמת הפרתנון). בדרום קרוליינה הוא תכנן בתי משפט בלפחות 18 מחוזות, כמו כן כמה מבניני הציבור בקולומביה, תוכננו על ידו, וכן כמה בתים פרטיים.
הוא מת בוושינגטון די. סי., ונקבר בבית הקברות של הקונגרס.
אנתרופולוגיה של הדת
האנתרופולוגיה של הדת כרוכה במחקר של דתות ביחס למוסדות חברתיים אחרים, והשוואה של אמונות ומנהגים דתיים בתרבויות שונות. האנתרופולוגיה המודרנית מניחה שיש המשכיות מלאה בין חשיבה קסומה ודת, ושכל דת היא מוצר תרבותי, שנוצר על ידי הקהילה האנושית שמשתייכת אליה.
היסטוריה.
בתחילת המאה ה-11, אבו ריחאן אל בירוני (973-1048), כתב מחקרים השוואתיים מפורטים על האנתרופולוגיה של דתות ותרבויות בכל רחבי המזרח התיכון, הים התיכון ותת-היבשת ההודית. הוא דן אודות עמי, מנהגי ודתות תת-היבשת ההודית.
אנתרופולוגיה המודרנית מניחה שדת היא המשך של החשיבה הקסומה, שהדת היא מוצר תרבותי, וכי היא תופעה של השלכה פסיכולוגית. ההמשכיות המלאה בין קסם ודת באנתרופולוגיה המודרנית היא הנחת יסוד לפחות מאז פרספקטיבת תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. הפרספקטיבה של האנתרופולוגיה המודרנית כלפי דת היא רעיון ההעברה, גישה מתודולוגית שמניחה כי לכל דת שנוצרה על ידי הקהילה האנושית שסוגדת לזה, כי "פעילות יצירתית לייחס לאלוהים דבר הצפוי מאיש".
בשנת 1841, לודוויג פוירבך, היה הראשון שהשתמש במושג זה כבסיס לביקורת שיטתית לדת. מבשר בולט בניסוח עיקרון השלכה זה היה ג'אמבטיסטה ויקו וניסוח מוקדם שלו הוא נמצא בסופר היווני העתיק קסנופנס, אשר ציין כי "האלים של האתיופים היו בהכרח שחורים עם אפים שטוחים ואילו אלה של התראקים היו בלונדינים עם עיניים כחולות".
בשנת 1912 אמיל דורקהיים, בהסתמך על פוירבך, הגדיר את הדת כ"השלכה של הערכים החברתיים של החברה", "אמצעי הצהרות סמליות על החברה", "שפה סמלית שהופכת את ההצהרות על הסדר החברתי", ובקיצור, "דת היא סגידת החברה לעצמה".
במאה ה-19, האנתרופולוגיה התרבותית נשלטה על ידי האבולוציה התרבותית, רוב האנתרופולוגים הניחו כי קיימת הבחנה פשוטה בין דת "פרימיטיבית" ודת "מודרנית" וניסו לספק תאוריות על התפתחות השנייה מהראשונה. במאה ה-20 רוב האנתרופולוגים דחו גישה זו. היום האנתרופולוגיה של הדת משקפת את השפעת תאורטיקנים כגון קרל מרקס, זיגמונד פרויד, אמיל דורקהיים, ומקס ובר. האנתרפולוגיה עוסקת במיוחד בעד כמה אמונות ומנהגים דתיים עשויים לשקף כוחות פוליטיים או כלכליים, או את הפונקציות החברתיות של אמונות ומנהגים דתיים.
הגדרת דת.
הבעיה המרכזית באנתרופולוגיה של הדת היא ההגדרה של דת עצמה. בעבר אנתרופולוגים הניחו שמנהגים דתיים ואמונות מסוימות היו פחות או יותר אוניברסליים לכל התרבויות בשלב כלשהו בהתפתחותם, כגון אמונה ברוחות או רוחות רפאים, שימוש בקסמים כאמצעי לשליטה הטבעית, שימוש בניחוש כאמצעי לגילוי ידע נסתר, וקיום של טקסים כגון תפילה והקרבה כאמצעי להשפעה על התוצאות של אירועים שונים באמצעות סוכנות על-טבעית, לעיתים לובשת צורה של שמניזם או פולחן מתים. על פי גירץ, דת היא "(1) מערכת של סמלים הפועלת (2) לקבוע מצבי רוח חזקים, חודרניים, וארוכי טווח באנשים על ידי (3) גיבוש תפיסות של סדר כללי של קיום ו-(4) להלביש תפיסות אלה עם הילה כזו של עובדתיות ש(5) הלכי הרוח ומוטיבציות אלו יראו בייחוד מציאותיים" (גירץ 1966). כיום, אנתרופולוגים דנים, ורבים דוחים, את התוקף של הבין-תרבותיות של הקטגוריות הללו (שלרוב רואים בהם כדוגמאות לפרימיטיביות אירופית). אנתרופולוגים מחשיבים קריטריונים שונים להגדרת דת - כמו אמונה בעל טבעי או הסתמכות על טקס - אך מעטים הטוענים כי הקריטריונים האלה הם בעלי תוקף אוניברסלי.
בתרבות המערבית, דת הפכה לשם נרדפת פחות או יותר עם המונותיאיזם ועם הקודים המוסריים השונים שהמונותיאיזם קובע. קודים מוסריים גם התפתחו בשיתוף עם אמונות בודהיסטיות והינודויסטיות, בנפרד מהמונותיאיזם. עם זאת, קודים מוסריים מוכתבים או אפילו קודים אתיים נורמטיביים אינם מרכיב הכרחי של אמונות או מנהגים דתיים יותר מאשר הם מרכיב הכרחי של מדע והשיטה המדעית.
אנתוני אף.סי. וואלאס מציע ארבע קטגוריות של דת, כשכל קטגוריה כוללת את הקודמת לה. אלה הם, לעומת זאת, קטגוריות סינתטיות ולא בהכרח מקיפות את כל הדתות.
1. אינדיבידואליסטית: בסיסי ביותר; פשוט ביותר. לדוגמה: חיפוש חזון.
2. השאמאנית: רופא דתי במשרה חלקית, משתמשת בדת כדי לרפא, לנבא, בדרך כלל בשמו של לקוח. לטילמוק יש ארבע קטגוריות של שאמאן. דוגמאות של השאמאנים: ספיריטואליזם, מרפא באמונה, קורא בכף יד. סמכות דתית שנרכשה בכוחות עצמו.
3. קהילתי: מערכת מורכבת של אמונות ומנהגים; קבוצה של אנשים מסודרים בקבוצות על ידי שושלת, קבוצת גיל, או כמה חברות דתיות; אנשים לוקחים על עצמו תפקידים שמבוססים על ידע ופולחן.
4. הכנסייתי: דומיננטי בחברות ומדינות חקלאיות; מאורגנים באופן מרכזי והיררכי במבנה, המקביל לארגון של מדינות. בדרך כלל מטיל דופי ומתחרה בכתות האינדיבידואליסטית והשאמאניות.
אנטרפרייז (אונייה, 1799)
אנטרפרייז (באנגלית: USS Enterprise) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג סקונר של הצי האמריקני, נושאת 12 תותחים. האונייה, שנבנתה בבולטימור והושקה ב-1799, השתתפה במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, במלחמה הברברית הראשונה נגד הקורסארים הברברים של צפון אפריקה, במלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה ובמלחמה הברברית השנייה. לאחר מכן הועסקה בהגנה על הספנות המסחרית בים הקריבי מפני פירטים, בהדברת הסחר הימי בעבדים ובתפיסת מבריחים. ב-1823 עלתה על שרטון וטבעה. אנשי צוותה נצלו.
חוק הנהיגה הספורטיבית
חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ו-2005 הוא חוק שמסדיר את תחום הנהיגה הספורטיבית בישראל. החוק נחקק בכנסת השש עשרה ביוזמתם של חברי מפלגת שינוי אהוד רצאבי ואברהם פורז.
היסטוריה חקיקתית.
תחילת המעשה הגשת בג"ץ כנגד המדינה על ידי אגוד נהגי המרוצים בראשותו של דני לוי יו"ר האיגוד ונהג מרוצים פעיל. העתירה הוגשה בשנת 2001.
דני לוי התנדב ונרתם להעברת החוק אם בעבודה במשרד הספורט, בוועדות הכנסת, עד כאמור לחקיקה.
מימוש החוק.
בעקבות החוק הוקמו מוסדות והתאחדויות והתקנות יצאו לדרך בשנת 2012.
הוקמה הרשות לנהיגה ספורטיבית במשרד הספורט. בכך הצטרפה מדינת ישראל לחלק ממערך הספורט המוטורי בעולם.
שאיפות
שאיפות (באנגלית: Blow) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2001. הסרט הוא ביוגרפיה על חייו של סוחר הסמים ג'ורג' יאנג, בבימויו של טד דמי, ובכיכובם של ג'וני דפ ופנלופה קרוז.
עלילה.
הסרט נפתח כשג'ורג' (ג'וני דפ) בן 10, הוריו פושטים את הרגל ומאבדים הכל, אך מנסים לגרום לג'ורג' להבין שכסף לא חשוב.
כמבוגר ג'ורג' עובר לדרום קליפורניה עם חברו "טונה" (איתן ספוליי). הם נפגשים עם ברברה, דיילת בחברת תעופה, שמציגה אותם בפני דרק (פול רובנס), הסוחר הראשי. בעזרתו של דרק, ג'ורג' וטונה מתכננים לעשות הרבה כסף. הם שומעים שיש ביקוש בבוסטון, ובעזרת ברברה הם מתחילים להביא את הסמים לבוסטון.
ככל שהביקוש גדל, הם מתחילים לסחור בסמים ישירות ממקסיקו עם עזרתם של כמה סוחרי סמים מקומיים. כעבור מספר שנים ג'ורג' נתפס בשיקגו מנסה לייבא כמות גדולה של מריחואנה ונשפט לשש שנות מאסר. ג'ורג' משתחרר בערבות על מנת לעזור לחברתו ברברה שלבסוף מתה מסרטן.
בעודו בורח מהרשויות, ג'ורג' מבקר בבית הוריו. בעודו מקיים שיחה מלב אל לב עם אביו, אמו מתקשרת למשטרה כדי שיבואו ויעצרו אותו.
ג'ורג' נידון ל-26 חודשי מאסר בכלא הפדרלי. שותפו לתא דייגו (ג'ורדי מולה) בעל עסק סמים משכנע את ג'ורג' להצטרף אליו. לאחר שחרורו מפר ג'ורג' את תנאי השחרור ונפגש עם דייגו, יחדיו הם נפגשים עם הקצין קרטל סאזר חוזה לשם משא ומתן להברחת 15 ק"ג של סמים. דייגו נעצר ומשאיר את ג'ורג' למכור 50 ק"ג לבד ולקבל את הכסף מהר ככל האפשר. ג'ורג' מתחבר עם דרק בקליפורניה, ושניהם מצליחים למכור את כל כמות הסם בתוך 36 שעות ומרוויחים 1,350,000$. ג'ורג' פוגש בקולומביה את פבלו אסקובר, שמסכים להכניס את שניהם לעסקיו, וג'ורג' ודרק הופכים ליבואנים הראשיים של אסקובר באמריקה. ג'ורג' מגלה שדייגו בגד בו, הוא עובר התקף לב ונולדת לו ילדה - בשל כך הוא נודר שלעולם לא יחזור לעסקי הסמים.
לילה אחד בעת נסיעה, הוא ואשתו מרטי (פנלופה קרוז) רבים בעת נסיעה ברכב. הם נעצרים על ידי המשטרה, ומרטי אומרת להם שג'ורג' הוא עבריין נמלט המסתיר 3 ק"ג קוקאין תחת מזוודתו. ג'ורג' נשלח לכלא לשלוש שנים. מרטי מתגרשת ממנו ולוקחת משמורת על בתם בת ה-9 כריסטינה. עם שחרורו הוא מוצא עצמו נאבק למען שמירת מערכת יחסים טובה עם בתו.