חדר ההמתנה לרופא הוא יישום ארגוני של רשימת המתנה. מטופלים מתאספים בו עד שמגיע התור שלהם.
בבתי חולים, סדר העדיפות מתבסס על מצב המטופלים, כאשר ניתוחים דחופים מבוצעים באופן מיידי, ואילו ניתוחים לא חיוניים נמצאים ברשימת המתנה. גורם שמגביל מאוד את רשימת ההמתנה בבתי החולים הוא מספר מיטות האשפוז.
בתעופה אזרחית.
בתעופה אזרחית, רשימות המתנה הן רשימות נוסעים שנוצרו עבור חברות תעופה במהלך הרישום לטיסה, אשר נדרשים לוותר על הטיסה או לא להופיע. במקרה של סטנד ביי , לאחר שזמן הרישום לטיסה הסתיים, חברות התעופה יכולות למכור במחיר נמוך או לתת מושב לנוסעים ללא הקצאת מושב שממתינים בשער העלייה למטוס. כאשר ישנו ביקוש גבוה למושבים בטיסה, רשאית חברת התעופה ליצור רשימת המתנה, כאשר לקוחות עם סטטוס נוסע מתמיד או עובדי חברת התעופה יכולים לקבל עדיפות.
חדר ההמתנה בשדות תעופה, כמו חדר ההמתנה לרופא, הוא יישום ארגוני של רשימת המתנה. הנוסעים מתאספים בו עד שנקראים לעלות למטוס.
רשימות המתנה בשירות הציבורי.
עקרון השוויון הכללי חל על רשימות המתנה ציבוריות, כך שתתאפשר ביקורת שיפוטית על קיום רשימות ההמתנה. זה חל במיוחד על קבלה לאוניברסיטאות, קבלה לגני ילדים, לתרום איברים או לקבלת זיכיון.
הר צ'דוויק
הר צ'דוויק או הר צ'אדוויק (באנגלית: Mount Chadwick) הוא הר סלעי חשוף מקרח, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,440 מטרים מעל פני הים.
הר' צ'דוויק ממוקם 5 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהר וולטון, (הר וולטון ממוקם ברכס נונאטאקי אאוטבק).
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
הר צ'דוויק מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959 - 1964.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית.
ההר נקרא על שמו של דן מ. צ'דוויק (Dan M. Chadwick), ששימש כמטאורולוג בתחנת הקוטב הדרומי (התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט) בשנת 1968.
Rich Love
Rich Love הוא סינגל של להקת הפופ רוק האמריקאית, ואן ריפאבליק, והצמד המוזיקלי הנורווגי, סיב. השיר נכתב על ידי ברנט קטצ'ל, סיב וראיין טדר, והופק על ידי סיב וראיין טדר. השיר יצא, על ידי חברות התקליטים מוזלי מיוזיק גרופ ואינטרסקופ רקורדס, ב-14 ביולי 2017.
נכון ליולי 2022, השיר הושמע למעלה מ-289 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת.
סברינה פינקלשטיין, מהמגזין בילבורד, אמרה כי השיר הוא שיר "טרופי חלק ואנרגטי". עוד אמרה כי: "ההתעסקות של ואן ריפאבליק במוזיקת דאנס יוצר ג'אם קיץ שאנחנו יכולים לעמוד מאחוריו". קתרינה ריס, מ-"CelebMix", אמרה כי השיר "מדבק" ו-"מציג צד קצת שונה של ואן ריפאבליק". עוד אמרה כי השיר הוא "שיר ריקוד חלקלק [אשר] מתרחק [מה]סאונד ההמנוני" של ואן ריפאבליק. קרלי פאוול, מ-"YourEDM", אמרה כי השיר הוא "עוד שיר מיינסטרים", ואמרה כי השיר "כמעט קליט מדי בזכות הרפרטואר של ואן ריפאבליק במוזיקת פופ ראויה ללהיט". עוד אמרה כי "כמעט ולא אפשרי לא לשיר אותו". אריק מאהל, מ-"EDM Sauce", כתב כי השירה "מדהימה" ו-"חלקה כמשי וזורמת באופן טבעי עם העיבודים המדהימים", ואמר כי השיר "קליט" ו-"סולידי". בנוסף, הוא אמר כי יש דמיון בין השיר לרמיקס של סיב ל-"I Took a Pill in Ibiza" של מייק פוזנר, באומרו: "אין שום דבר רע בעניין הזה, אבל אנחנו רק יודעים שסיב יכול היה להביא קצת יותר." קווין אפזה, מ-"Directlyrics", אמר כי השיר הוא שיר "פולק-פופ שמזכיר את אביצ'י", וכן שיר "מוזיקת דאנס אלקטרונית אינסטרומנטלי". בנוסף, הוא טען כי השיר "נשמע קצת גנרי בכללותו".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ, שבוים על ידי אייזיק רנץ, יצא בערוץ היוטיוב של ואן ריפאבליק ב-29 בספטמבר 2017. נכון ליולי 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-73 מיליון פעמים.
ביינדר
ביינדר (מאנגלית: binder; מהפועל to bind - לקשור, לכרוך) הוא פריט לבוש המאפשר השטחה של החזה. גם רצועות בד או פריטי לבוש ייעודיים דומים, אשר לרוב עשויים מספנדקס או מבדים סינתטיים, וכן לבישת מספר חולצות בשכבות צמודות ורפויות, יכולים לשמש לשם כך.
בין האנשים אשר בוחרים להשטיח את החזה נמנים גברים טרנסים (על מנת ליצור אופוריה מגדרית, תחושת רווחה והקלה ביחס להתאמה בין הנראות למגדר שלהם, בעקבות השטחת החזה), אנדרוגינים וא-בינארים, קרוס-דרסרים/ות, קוספליירים/ות ואמנים/ות.
ביינדרים יכולים לשמש גם כחלופה לחזיות או מטעמי התאמה טובה יותר.
שימוש.
ישנן סיבות רבות לשימוש בביינדר או בבגד מסוג דומה:
חלק מהמתבגרות מתחילות להשטיח את החזה עם תחילת גיל ההתבגרות והתפתחות השדיים. הדבר נעשה בדרך כלל ממבוכה (על מנת שאחרים לא יידעו שהם החלו להתפתח), או רצון להישאר כפי שהיה בעבר (חוסר רצון שיהיו להן שדיים). הדבר כרוך בסיכונים פוטנציאליים, שכן הרקמה המתפתחת עשויה להתאים לצורת הגוף המוגבלת, וכתוצאה מכך לעיוות קבוע. השטחת חזה אצל נערות מתבגרות עשויה להיות סימפטום של הפרעת גוף דיסמורפית.
נשים שפיתחו חזה גדול יותר בעקבות טיפול הורמונלי חליפי או ניתוח הגדלת חזה עשויות לבחור להשטיח אותו באמצעות ביינדר.
גברים טרנסג'נדרים עשויים להשטיח את החזה שלהם כחלופה או בעת ההמתנה לניתוח עליון, על מנת להיראות כבעלי מראה גברי. מראה של חזה שטוח וגברי עשוי לגרום לאופוריה מגדרית ולתחושת הקלה.
גם גברים סיסג'נדרים הסובלים מגניקומסטיה עשויים להשטיח את החזה עם ביינדר כדי להתאים את המראה שלהם, במקום לעבור ניתוח או בעת ההמתנה לניתוח. עם זאת, לרוב גברים סיסג'נדרים עם גינקומסטיה לובשים חזיות זכרים.
סוגים.
קיימים סוגים שונים של בגדים תחתונים ייעודיים המוכרים כביינדרים או כ"חזיות לקשירה" (אשר עשויים לרוב מחומרים כמו ספנדקס או בדים סינתטיים אחרים), ובהם משתמשים בדרך כלל להשטחת חזה. בגדים אלו עשויים להיות יקרים יותר מהאופציות האחרות ואינם נמצאים במלאי נרחב, אך בדרך כלל נחשבים מסוכנים פחות מהאלטרנטיבות.
דרכי השטחה נפוצות אחרות כוללות בין היתר שימוש ברצועות בד או בתחבושות אלסטיות או לא-אלסטיות, וכן לבישת מספר שכבות של חולצות, כאשר הראשונה צמודה, וכל אחת נוספת יותר רופפת. יש המשתמשים גם בנייר דבק, אך הוא מסוכן ויש להימנע ממנו. גם תחבושות אלסטיות כמו תחבושות "אייס" (המשמשת להגבלת זרימת הדם בעקבות פציעות) אינן בטוחות לשימוש. האפשרות הבטוחה ביותר היא להשתמש בביינדר של חברה מהימנה או בחזיית ספורט בעלת דחיסה גבוהה.
סיבוכים.
על מנת למזער סיכונים, לרוב מומלץ שהפריט המשמש להשטחה יהיה תמיד רופף ככל האפשר, ואין להשתמש בו באופן רצוף מעל ל-8 שעות. קשירה לפרקי זמן ממושכים עלולה להוביל לפריחה או לזיהומים פטרייתיים מתחת לשדיים, כאבי גב או חזה, קוצר נשימה, יתר-חום, ולעיתים נדירות אף לשבר בצלעות. בנוסף, חלק משיטות ההשטחה הלא-שגרתיות, כגון סרט דביק או תחבושות אתלטיות, ידועות בכך שהן מגבירות את הסיכון של אדם להשלכות בריאותיות שליליות כגון קוצר נשימה, נזק לשרירים ולשלד ונזק לעור. השטחת החזה בצורה לא בטוחה עלולה להוביל לעיוות קבוע של השדיים, הצטלקות והתכווצות ריאות, וקשירה קבועה לאורך זמן עלולה להשפיע לרעה על תוצאות ניתוח כריתת שד בעתיד.
אנשים רבים שקושרים את החזה למטרות התאמה למגדר אינם מוכנים לפנות לטיפול רפואי עקב חוסר ידע מצד אנשי מקצוע בתחום הבריאות, כפי שהם רואים אותו, וממשיכים בקשירה בכל זאת מאחר שהם מאמינים שהיתרונות עולים על הסיכונים. במקרה של בעיות בריאותיות, הם נוטים לבקש עזרה מאנשי מקצוע בתחום הבריאות שהם תופסים כידידותיים לטרנסים ושלא יתנהגו בסטיגמטיות כלפי פרקטיקת הקשירה שלהם.
היסטוריה.
השטחת החזה קיימת בהקשרים היסטוריים רבים. לבישת מחוך הייתה אחת הדרכים שבהן ניתן היה להקטין את גודל השדיים. בתקופות שונות בהיסטוריה היו נקודות מבט שונות על הגוף הנשי, שכללו בין היתר שימוש נרחב במחוכים לאורך ההיסטוריה של מערב אירופה עד התקופה הוויקטוריאנית. בבגד הדודו המסורתי הסיני ובגד הסראשי היפני נעשה שימוש להשטחת שדי הנשים. בשנות העשרים של המאה ה-20, נשים פלאפריות נהגו לקשור את החזה שלהן כדי להשיג מראה פחות מסורתי.
השטחת חזה
משה יהושע לנדא
רבי משה יהושע לנדא (כא בטבת התרפ"א – ה' באדר התש"מ) היה מרבני חוג חזון איש, וראש ישיבת שאגת אריה. חיבר ספר בשם ישעות משה, וכן ספר 'דת משה ויהודית' על ענייני פאה נכרית.
ביוגרפיה.
משה יהושע נולד בירושלים לרבי לוי יצחק חסיד צאנז. בצעירותו למד בישיבת עץ חיים, ונישא למלכה דינה לבית פרוש (בתו של רבי עקיבה פרוש). לאחר נישואיו התגורר בשכונת שערי חסד, כשהוא נמנה עם תלמידיו של הרב מטשעבין, וכן התיידד עם רבי שלמה זלמן אוירבך. כמו כן היה מקורב לרבי יצחק זאב סולובייצ'יק, כשלאחר פטירת החזון איש, הרבה לפקוד אותו.
לנדא היה מתלמידיו הקרובים של החזון איש, והיה מקפיד לפקוד את ביתו אחת לשבוע, יחד עם תלמידים קרובים נוספים, דוגמת רבי חיים ברים, ורבי יהודה שפירא, תלמידים אלו נחשבו בעיני החזון איש שלא זכה לבנים, כבניו.
היה נוהג לחזור לביתו בשבת, כשבמשך כל השבוע היה לומד מחוץ לביתו. תקופה מסוימת קבע לימודו בישיבת מיר, כשסביבו נוצרה חבורת לימוד.
נפטר ביום ה' באדר ה'תש"מ ונקבר בהר הזיתים.
כך תיאר רבי חיים ברים את יום פטירתו:
תפקידיו.
שימש כראש הכולל שבישיבת "שאגת אריה" בשכונת שערי חסד. נבחר כאחד מחברי מועצת השבעים של העדה החרדית, ואף שימש כיו"ר נאמני העדה החרדית.
פרסם מעת לעת מאמרים ושירים בעיתון קול ישראל.
משפחתו.