המזמור מכיל ארבעים ושמונה פסוקים והוא ביסודו המנון לה':
א'-ה'.
המזמור נפתח בקריאה להודות לה': "הַלְלוּיָהּ הוֹדוּ לַה' כִּי טוֹב כִּי לְעוֹלָם חַסְדּוֹ מִי יְמַלֵּל גְּבוּרוֹת ה' יַשְׁמִיעַ כׇּל תְּהִלָּתוֹ" (א-ב), ולאחר מכן המשורר מבקש שה' ישמח בעמו, על אף חטאיהם: "לִרְאוֹת בְּטוֹבַת בְּחִירֶיךָ לִשְׂמֹחַ בְּשִׂמְחַת גּוֹיֶךָ לְהִתְהַלֵּל עִם נַחֲלָתֶךָ"(ה).
ו'-מ"ב.
המשורר סוקר את חטאי ישראל. הוא מתאר איך כבר ביציאת מצרים יש מי שמרדו בה':"אֲבוֹתֵינוּ בְמִצְרַיִם לֹא הִשְׂכִּילוּ נִפְלְאוֹתֶיךָ לֹא זָכְרוּ אֶת רֹב חֲסָדֶיךָ וַיַּמְרוּ עַל יָם בְּיַם סוּף"(ז), ועל אף זאת ה' חולל את נס קריעת ים סוף:"וַיְכַסּוּ מַיִם צָרֵיהֶם אֶחָד מֵהֶם לֹא נוֹתָר"(יא). לאחר מכן מזכיר המשורר את חטא המתאווים:"וַיִּתְאַוּוּ תַאֲוָה בַּמִּדְבָּר וַיְנַסּוּ אֵל בִּישִׁימוֹן"(יד), חטא קורח ועדתו ובפרט דתן ואבירם:"תִּפְתַּח אֶרֶץ וַתִּבְלַע דָּתָן וַתְּכַס עַל עֲדַת אֲבִירָם"(יז), חטא העגל:"יַעֲשׂוּ עֵגֶל בְּחֹרֵב וַיִּשְׁתַּחֲווּ לְמַסֵּכָה"(יט), חטא בעל פעור:"וַיִּצָּמְדוּ לְבַעַל פְּעוֹר וַיֹּאכְלוּ זִבְחֵי מֵתִים"(כח), ובאופן כללי חטא עבודה זרה:"וַיַּעַבְדוּ אֶת עֲצַבֵּיהֶם וַיִּהְיוּ לָהֶם לְמוֹקֵשׁ"(לו), רצח:"וַיִּשְׁפְּכוּ דָם נָקִי דַּם בְּנֵיהֶם וּבְנוֹתֵיהֶם אֲשֶׁר זִבְּחוּ לַעֲצַבֵּי כְנָעַן וַתֶּחֱנַף הָאָרֶץ בַּדָּמִים"(לח) ובעקבות כל אלו, האויבים שהגיעו ולחצו על ישראל:"וַיִּלְחָצוּם אוֹיְבֵיהֶם וַיִּכָּנְעוּ תַּחַת יָדָם"(מב).
מ"ג-מ"ח.
בסיום המזמור קובע המשורר שבעקבות חטאיהם, ישראל קבלו עונש, וה' שראה בצרתם שב והושיע אותם בזכות הברית:"פְּעָמִים רַבּוֹת יַצִּילֵם וְהֵמָּה יַמְרוּ בַעֲצָתָם וַיָּמֹכּוּ בַּעֲוֺנָם וַיַּרְא בַּצַּר לָהֶם בְּשׇׁמְעוֹ אֶת רִנָּתָם וַיִּזְכֹּר לָהֶם בְּרִיתוֹ וַיִּנָּחֵם כְּרֹב חֲסָדָו"(מג-מה). ולכן מבקש המשורר מה' תשועה:"הוֹשִׁיעֵנוּ ה' אֱלֹהֵינוּ וְקַבְּצֵנוּ מִן הַגּוֹיִם לְהֹדוֹת לְשֵׁם קׇדְשֶׁךָ לְהִשְׁתַּבֵּחַ בִּתְהִלָּתֶךָ"(מז). המזמור מסתיים בחתימת הספר הרביעי של תהילים:"בָּרוּךְ ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל מִן הָעוֹלָם וְעַד הָעוֹלָם וְאָמַר כׇּל הָעָם אָמֵן הַלְלוּיָהּ"(מח).
גטו דרוהוביץ'
גטו דרוהוביץ' (באוקראינית: Дрогобицьке гето) היה גטו נאצי בעיר דרוהוביץ' שבמערב אוקראינה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. הגטו חוסל בעיקר בין פברואר לנובמבר 1942, אז גורשו רוב היהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ.
רקע.
דרוהוביץ' בין שתי מלחמות העולם.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה דרוהוביץ' עיר פרובינציאלית במחוז לבוב של הרפובליקה הפולנית השנייה בעלת 80,000 תושבים, דרוהוביץ' הייתה בעלת שטח של 1,499 קמ"ר (579 מ"ר) ואוכלוסייתה מנתה כ-194,400 תושבים. דרוהוביץ' השתייכה למחוז לבוב שבדרום-מזרח קרסי, עם אוכלוסייה יהודית נכבדת; מעבר לזה של האוכלוסייה האוקראינית והפולנית באזורים.
העיר במלחמת העולם השנייה.
לאחר הפלישה הגרמנית-סובייטית לפולין ב-1939, חולקה פולין בין המלחמות בספטמבר 1939 בין גרמניה הנאצית לברית המועצות. העיירה סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. דרוהוביץ' הפכה למרכז של מחוז דרוהוביץ'. באותה התקופה, התרחשו גירושים המוניים של גברים, נשים וילדים לסיביר.
היסטוריה.
לפני הקמת הגטו.
הגרמנים כבשו את דרוהוביץ' באמצע ספטמבר 1939, ועד 22 בספטמבר, כשהעבירו את השלטון בעיר לידי הסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ-מולוטוב, סבלו יהודי העיר מהתנכלויות קשות מצד האוקראינים. בימי השלטון הסובייטי אף הולאמו מפעלי התעשייה בעיר, ויהודים בעלי הון ופעילים פוליטיים נאסרו וכמה מהם אף הוגלו לתוך ברית המועצות.
הגרמנים שבו וכבשו את דרוהוביץ' לאחר שנתיים ב-30 ביוני 1941, ויום למחרת החל בה פוגרום קשה. בשלושת ימי הפוגרום רצחו אוקראינים ופולנים, תושבי העיר וגם כפריים מהסביבה, עשרות יהודים (על-פי מקורות אחרים – אף כמה מאות), בסיוע פעיל של החיילים הגרמנים. ב-22 ביולי רצחו שוטרים גרמנים בפיקודו של הנס בלוק עוד כ-20 יהודים.
הגרמנים הטילו על יהודי דרוהוביץ' הגבלות תנועה קשות, ומשפחות רבות אולצו למסור את בתיהן לקצינים גרמנים. ביולי 1941 הוקם בעיר יודנראט בהנהגת אברהם רוזנבלט, וזמן קצר לאחר מכן, הוקם גם שירות סדר יהודי והוטל עליו לגייס יהודים לעבודת כפייה. נוסף על כך החלו הגרמנים לחטוף צעירים יהודים למחנות העבודה, ועל יהודי העיר הוטלו "קונטריבוציות" של סכומי כסף גבוהים.
לאחר הקמת הגטו.
יהודי דרוהוביץ' סבלו מרעב כמעט מראשית ימי הכיבוש הגרמני. עד סוף 1941 הגיע מספר הנספים היהודים לכ-600. בשלהי אותה שנה החל ריכוזם של יהודי דרוהוביץ' בגטו דרוהוביץ'. בעיר פעל סניף של ארגון הסיוע היהודי יס"ס בראשות ליאון טננבוים, ראש הקהילה לפני המלחמה.
לאחר סלקציה גורשו למחנה ההשמדה בלז'ץ כ-1,000 יהודים חולים, קשישים ואחרים, שהוגדרו "א-סוציאליים". גירוש זה, שבתוך ימים אחדים הבינו יהודי העיר את משמעותו, האיץ את יזמתו של היודנרט להקים בדרוהוביץ' באביב 1942 סדנאות ובתי מלאכה כגון נגריות, מתפרות ובתי מלאכה לייצור סלים. בסדנאות אלו הועסקו מאות יהודים, אך בקיץ 1942 החלו הגרמנים לפעול לצמצום מספר העובדים בהן. במקביל הועסקו יהודים רבים במפעלים הקשורים לתעשיית הנפט ובייצור חיוני למשק המלחמה הגרמני.
גטו דרוהוביץ' חוסל בהדרגה באקציה שנמשכה מ-21 במאי 1943 ועד 10 ביוני 1943. הגרמנים סרקו בשיטתיות את הבתים בגטו, ולקראת סופה של האקציה, ב-6 ביוני 1943, הוציאו להורג גם 28 שוטרים יהודים. בעקבות חיסול הגטו החל גם חיסול מחנות העבודה בעיר והסתיים באפריל 1944.
קלאריס ליספקטור
הפסקת החשמל במפעל הצנטריפוגות בנתנז (2021)
אדית אווה אגר
פולמוס הלביבה ואוזן ההמן
Circles
סרט אפל
דיאנה, הנסיכה מוויילס
איגנץ שטרסנוף
איגנץ שטרסנוף (בהונגרית: Strasznof Ignác; מאטסלקה, 24 באפריל 1868 – דברצן, 9 ביולי 1933) היה נוכל בינלאומי יהודי-הונגרי. הוא ידוע גם בשמות משפחה Strassnof, Strassnoff, Strasznov.
ביוגרפיה.
הוא נולד במשפחה יהודית זעיר בורגנית, אביו היה מור שטרסנוף, ואמו רוזה גולדשטיין. אחיו הוא השחקן המפורסם היה, במאי התיאטרון, מיהאי סנדראי. המשפחה אימצה את השם סנדראי (Szendrey) בשנת 1902, אך איגנץ לא שינה את שמו.
הוא החל את לימודיו היסודיים בעיר הולדתו ומירר למדי את חיי היומיום של הוריו. בגיל עשר אומץ על ידי אמנית הקרקס האוסטרי-הונגרי "Zirkus Monarchie". הוא הסתובב עם הקרקס במשך שלוש שנים כשלמד מצוין את השפה הגרמנית. לאחר מכן חזר אל אמו ולאחר מותה אל קרובי משפחתו בפשט.
בגיל 20 בלבד, נגזר עליו עונש מאסר של שלוש וחצי שנים על גניבת שעון כיס. הוא הבין שעליו לשנות. הוא התחיל את קריירת הנוכלות הגאונית שלו על פי העיקרון של "אל תיקח דבר, דאג שהוא יינתן לך מרצון". לאחר שחרורו מהכלא, אחיו, הבמאי מיהאי סנדראי סידר לו משרת כתב בעיתון. במהלך פעילותו העיתונאית ביצע הונאת בחירות. הוא הסתובב ורימה בכל העולם במדי סגן הוסרים עם יכולת חברתית ויכולת שיחה שנונים ביותר. הוא "עקץ" טייקונים, רימה כמרים בכירים. הוא ביצע את הונאותיו לא רק בהונגריה, אלא גם בחו"ל, כמו בפריז, בריסל והמבורג.
הוא המשיך בפעילות המרמה שלו אפילו בבית הכלא בלפוגלאב (היום בקרואטיה), שם מכר את כל ציוד בית הכלא. כשמצבו הכלכלי התדרדר החליט לכתוב את זיכרונותיו, את הזכויות עליהם מכר לשני מוציאים לאור. כשראה ש"הקריירת הנוכלות" שלו הסתיימה חזר להונגריה. הוא התחתן עם אישה צעירה ממנו ב-30 שנה ועבר לביתו במטסלקה. בסתיו 1932 הועבר למרפאה על שם מיקלוש הורטי בדברצן עם ניוון ריאתי חמור, שם נפטר.
עלילותיו השונות.
ראשי פרקים בלבד על עלילותיו מספרו של אטילה שלגה.
הוא היה שחקן מעולה, הצלחה שוברת קופות. חבל שכל התיאטראות התגלו כקטנים עליו, כך הוא נאלץ להופיע על במת החיים. הוא נידון ליותר מעשרים שנות מאסר במהלך "הקריירה" שלו.
ריינהרד יאן
ריינהרד יאן (בגרמנית: Reinhard Jahn; נולד ב-21 בדצמבר 1950, לברקוזן) הוא ביופיזיקאי ומומחה במדעי המוח גרמני. הוא התפרסם הודות עבודותיו במחקר ממברנה ביולוגית.
ביוגרפיה.
ריינהרד יאן נולד בלברקוזן ולמד באוניברסיטת גטינגן ממנה קיבל תואר שלישי בשנת 1981. לאחר סיום הלימודים הוא עבר לניו יורק בה עבד במעבדה של פול גרינגרד. בהמשך הוא קיבל מינוי של פרופסור באוניברסיטת רוקפלר. בשנת 1986 יאן חזר לגרמניה והחל לעבוד במכון מקס פלנק במינכן.
בשנת 1991 ריינהרד יאן עבר לאוניברסיטת ייל בה עבד כחוקר במכון לרפואה. בשנת 1997 הוא חזר לגרמניה ומונה למנהל מכון מקס פלנק בגטינגן. בשנת 2019 הוא מונה לנשיא אוניברסיטת גטינגן במקום אולריקה בייסיגל וכיהן בתפקיד במשך שנתיים.
ריינהרד יאן פרסם מספר עבודות בתחום חקר ממברנה ביולוגית. על מחקרים אלו הוא קיבל מספר פרסים לרבות פרס לייבניץ, פרס ארנסט יונג, פרס בלצן ועוד. בשנת 2004 הוא התקבל לאקדמיה לאופולדינה.
ואדים קרסיוב
ואדים יורייביץ' קרסיוב (באוקראינית: Вадим Юрійович Карасьов; נולד ב-18 במאי 1956 בקורוסטישיב) הוא פוליטולוג ופוליטיקאי אוקראיני, מנהל המיזם הפרטי "המכון לאסטרטגיות גלובליות". אחד ממנהיגי מפלגת המרכז המאוחד .
ביוגרפיה.
ואדים קרסיוב הוא בוגר האוניברסיטה הלאומית חרקוב עם תואר בכלכלה פוליטית, ולאחר מכן לימודים לתואר שני.