האשמנים היא משפחה של עטלפי חרקים, הדומים לעטלפי פירות קטנים בשל גודלם. יש להם ראש מוארך ועיניים גדולות. אין להם תוספות קרומיות על האף. אוזניהם צרות מן הראש ויש להם צפיר, קצה זנבם חופשי מקרום התעופה ובולט מצדו העליון. ולכן קוראים להם לשים בפנים זנב. קרום התעופה גמיש מאוד. במינים אחדים מצויה בכנף בלוטה המפיצה ריח וזה משמש למשיכה מינית. במין המצוי בישראל קבועה בלסתו בלוטה.
המין אשמן גדול הוא הגדול בעטלפי החרקים בישראל. מידותיו: אורך הגוף כ-8 ס"מ, אורך הזנב 3.5 ס"מ, אורך האמה כ-7 ס"מ, אורך אפרכסת האוזן 2 ס"מ ואורך כף הרגל 1.6 ס"מ. משקל גופו כ-30 גרם. אין הבדלים בין הזוויגים, דומה לעטלף פרי קטן. עיניו גדולות, כנפיו ארוכות וחדות, גבו ובטנו חשופים ואין עליהם שיער. ולכן קוראים לו בלטינית "ערום בטן", ושמו העברי לקוח מ מן הפסוק "כאשמנים מתים" פירוש המילה חושך. באצבעו השלישית שני פרקים, קרום זנבו קצר, כחצי מהזנב בולט אל קרום התעופה והוא יכול לכסות את זנבו. פרוותו קצרה, בצבע חום אפור או צבע ביניים. הזכרים הם בצבע קינמון בהירים מהנקבות. בלוטות ריחו מפותחים יותר משל הנקבה.
בעולם נפוץ האשמן בצורה רציפה מדרום מזרח אסיה למזרח התיכון, אך בארץ ישראל הוא נדיר יותר. פרטים בודדים נלכדו בשנות ה-70 של המאה ה-20 בכנרת. בעבר היה האשמן נפוץ בכל עמקי הארץ, כיום הם מצויים בעמק הירדן.
האשמן ניזון מחרקים מעופפים גדולים. לקראת הסתיו הוא אוגר שומן בחלק האחורי של גופו. הוא שוכן במערות וגם בבניינים. האשמן מעופף מצוין ומעופף בגובה של 90 מטר.
רבייה: ההזדווגות בסתיו במערות שיש בהם המון פריטים. בסוג 11 מינים נוספים הנפוצים באזורים החמים של העולם הישן.
FN SPR
SPR (ראשי תיבות של: Special Police Rifle) הוא רובה צלפים בלגי תוצרת חברת FN Herstal שנמצא בשימוש ה-FBI בלבד. הרובה נחשב למדויק מאוד, ומקבצים של 0.5 דקת קשת ומטה הם די נפוצים. הרובה מיוצר בקליבר 7.62 מ"מ נאט"ו.
טירוס
FN PBR
PBR (או בשמו המלא Patrol Bolt Rifle) הוא רובה בריחי בלגי תוצרת חברת FN Herstal.
הרובה תוכנן במיוחד בקליבר 7.62x51mm NATO, ובעל קנה כבד ובעל 4 כדורים במחסנית שמופעלים על ידי בריח מסתובב, הרובה נמצא בשימוש בכמה יחידות צבאיות, ונמצא בו שימוש גם במטווחים אזרחיים.
אקדח FN בראונינג
גיטרת גיטלר
גיטרת גיטלר (באנגלית: Gittler guitar) היא גיטרה חשמלית עם עיצוב נסיוני שנוצרה על ידי אלן גיטלר (1928 - 2003). גיטלר הרגיש שהעיצוב הרגיל של הגיטרה החשמלית שמחקה גיטרה אקוסטית מיותר בגיטרה חשמלית מוגברת, ולכן עיצב את הגיטרה שלו בצורה המינימלית האפשרית לגיטרה חשמלית.
היסטוריה.
גיטלר התחיל לייצר גיטרות בעיצוב המיוחד לו, באמצע שנות השבעים של המאה העשרים בארצות הברית, וסך הכל ייצר בסביבות 60 גיטרות עד תחילת שנות השמונים. אחת מהן הוא אף מכר לאנדי סאמרס, גיטריסט להקת הפוליס. הגיטרה מופיעה בקליפ לשירם סינכרוניסיטי II.
בשנת 1982, גיטלר עלה לישראל, שינה את שמו לאברהם בר רש"י וגר בקריית ארבע. גיטלר נתן רישיון להשתמש בעיצוב שלו לחברה מקומית בקריית ביאליק שנקראת אשטרון. החברה ייצרה בסביבות 300 גיטרות, אך הוסיפה להן גוף פלסטיק. בר רש"י הודיע שהוא איננו מרוצה מהתוצאה הסופית. אשטרון מצידם טענו, שהגיטרות שהם ייצרו, הן העתק מדויק של הגיטרה המקורית, וגוף הפלסטיק מכיל רכיבים אלקטרוניים ונועד לצורך טיפול פשוט.
60 הגיטרות הראשונות שנוצרו בארצות הברית, מוצגות לעיתים בשם Fishbone Gittler Guitar.
כמו כן גיטלר ייצר בניו יורק גם 3 גיטרות בס.
הישגים.
גיטרת גיטלר מוצגת במוזיאון לאומנות מודרניתMOMA בניו יורק, וכמו כן מוצגת בBoston Museum of Fine Arts.
מפרט טכני.
לגיטרת גיטלר שישה מיתרים, כאשר לכל מיתר יש פיקאפ משל עצמו.
בגרסאות מאוחרות לגיטרה יש גם גוף פלסטיק.
הכל חינוך
הכל חינוך הייתה תנועה ציבורית, בלתי מפלגתית, המבקשת להוביל לקידום, שיפור והתחדשות מערכת החינוך בישראל, על ידי הצבת החינוך בראש סדר היום הלאומי וקידום וגיבוש מדיניות חינוך ותוכנית לאומית רחבה המעוגנת בהסכמה ציבורית, מגובה בחקיקה ובתקציב רב שנתי.
התנועה הוקמה בשנת 2008 על ידי דב לאוטמן, ששימש עד למותו כיושב ראש התנועה. מנכ"ל התנועה מ-2008 עד 2012 היה הרב שי פירון. ב-2013 מונתה למנהלת ורד ליבנה, בוגרת בית הספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל. בעבר שמשה ליבנה כיועצת בכירה לנציב שירות המדינה, והייתה המנכ"לית המייסדת של אג'נדה - מרכז ישראלי לאסטרטגיה תקשורתית. מאז שנת 2014 התנועה אינה פעילה והעמותה מצויה בהליכי פירוק מרצון.
חוק אחריות המדינה לחינוך.
התנועה תפעל לחקיקת "חוק אחריות המדינה לחינוך". החוק יעגן בחקיקה את עקרונותיה של מערכת החינוך, כך שערכיה הבסיסיים של המערכת ותקצובה יישמרו.
מטרתו של חוק זה היא להבטיח את זכותו של כל תלמיד במדינת ישראל לחינוך הולם, איכותי, נגיש, זמין, תואם, שוויוני וללא אפליה ולהבטיח את חובתה של המדינה למימוש, הגנה ומימון זכות זו בדרך של חינוך מורשה, מפוקח וציבורי המקנה ערכי יסוד, השכלה ראויה ומיומנויות למידה והמבטא את ערכיה היהודיים והדמוקרטיים של מדינת ישראל.
עיקרי החוק:
מוקד האפליה.
החל משנת 2010, מפעילה התנועה מוקד טלפוני בשיתוף הקליניקה למשפט ולמדיניות חינוך באוניברסיטת חיפה, המיועד לתת מענה וסיוע משפטי להורים ותלמידים הנתקלים באפליה ובחוסר שוויון במערכת החינוך. במסגרת המוקד, מפרסמת התנועה ספר זכויות מעודכן לתלמיד בארבע שפות.
בשנת 2012 הגיעו למוקד כ-300 פניות המייצגות כ-400 פונים, כאשר חלק ניכר מהפניות נגעו לתלמידים ללא מסגרות שנזנחו על ידי המערכת. אחוזי ההצלחה בהחזרתם למסגרות היו גבוהים.
בעקבות הפעלת המוקד, חשפה התנועה דרישה בלתי חוקית של עיריית בת ים מהורי התלמידים למימון רכישת טאבלטים. פנייה נוספת למוקד חשפה מקרה אסור נוסף, שבו המועצה המקומית גדרה מנעה משתי תלמידות אתיופיות להירשם לבית הספר הממלכתי-דתי במועצה.
המוקד מהווה לא רק כלי משפטי-אפקטיבי המסייע לפתרון עוולות העולות מן השטח, אלא מגבש אותן לכדי ניירות עמדה והצעות לשינויי תקנות בחוזר מנכ"ל.
מבנה הארגון.
פעילותה של "הכל חינוך" מתבצעת באמצעותם של שלושה גופים:
בעלי תפקידים.
שלמה דוברת - מייסד קבוצת "ויולה", אבי נאור - מייסד "אור ירוק", אלי הורביץ - מנכ”ל קרן טראמפ, פרופ' נמרוד אלוני- מרצה בכיר בסמינר הקיבוצים, אהוד אור - סמנכ"ל לתכנון אסטרטגי ולשיווק באוניברסיטת תל אביב, ציפי מל – מנהלת תיכון "היובל", שמואל אבואב – מנכ"ל עמותת "אור ירוק", מיקי נבו - מנהל מחקר ופיתוח יזמות, קרן רש"י, מאיר קראוס- מנהל מכון ירושלים לחקר ישראל, שירן חפי-נטור - מנהלת בית הספר הערבי למדעים ולהנדסה, אורט לוד.
תיעוד סובב ארץ
תיעוד סובב ארץ (בסינית מסורתית: 括地誌; בסינית מפושטת: 括地志; בפין-יין: Kuò dì zhì) היא יצירה סינית רחבת היקף בתחום הגאוגרפיה מתקופת שושלת טאנג, אשר נערכה על ידי לִי טָאי מלך וֵיי, ונחתמה בשנים 641 או 642 לספירה. הספר עצמו מתפרש על פני 500 מגילות, והמבוא על פני 5 מגילות. לצורת הכתיבה של "תיעוד סובב ארץ" הייתה השפעה נרחבת יחסית על עבודות מאוחרות יותר של מחקר היסטורי-גאוגרפי בסין.
הספר לא שרד לימינו, והגרסה הקיימת כיום - מקורה בליקוטים של פסקאות ומשפטים מיצירות שציטטו את המקור. גודלה של הגרסה המלוקטת הוא כ- 8-9 מגילות בלבד.
גירוש צרפת (1182)
גירוש צרפת בשנת ד'תתקמ"ב (1182), בעקבות צו של פיליפ השני, מלך צרפת, הביא להגליית כל יהודי צרפת משטחי צרפת שתחת שלטון המלך. חזרתם התאפשרה בעקבות ביטול הצו על ידי אותו מלך בשנת 1198.
התקופה שלפני הגירוש.
בעת מסע הצלב הראשון שהתקיים בשנת 1096, הצלבנים הוציאו להורג יהודים ברואן ללא הבדל גיל או מין, כאשר הצלבנים חסים רק על אלו שהסכימו להתנצר.
לפי מסמכים יהודיים, היהודים באותה התקופה חיו בפחד גדול, כתבו על כך לאחיהם בחבל הריין וביקשו מהם להתפלל ולצום עבורם. אולם, גם שם אלפי יהודים נטבחו על ידי הצלבנים. המאה הקשה שעברה על היהודים בצרפת, שנחשבה להרסנית, הייתה כאין וכאפס לנעשה בקהילה היהודית בגרמניה באותו הזמן.
הגירוש.
במשך כמאה שנה לאחר מסע הצלב הראשון, התחוללו ברחבי אירופה עלילות דם רבות כנגד היהודים, כאשר רבים מהם הותקפו או נשרפו למוות בצרפת.
מיד עם הכתרתו של פיליפ השני למלך צרפת, ב-14 במרץ 1181, המלך הורה לעצור את כל היהודים ביום שבת. כל בתי הכנסת, הכסף וההשקעות נגזלו מידיהם.
בחודש אפריל 1182 פרסם המלך פיליפ השני צו גירוש, אך נתן ליהודים ארכה בת שלושה חודשים כדי שאלו יוכלו למכור את רכושם הפרטי הנייח. עם זאת, המלך החרים מידי היהודים את הבתים, השדות, האסמים ואת המפעלים לייצור היין. היהודים ניסו לשדל את האצילים לתמוך בהם, אך לשווא.
ביולי 1182 הוכרחו היהודים לעזוב את תחומי המלוכה של צרפת. בתי הכנסת הוסבו לכנסיות. צעד זה של גירוש היהודים על ידי תחבולות שונות, נעשה כדי למלא את הקופה המלכותית. הסחורה שהוחרמה על ידי המלך הומרה בכסף מזומן.
למרות הקשיים הרבים שחוותה הקהילה היהודית בצרפת בתקופה זו, הייתה פריחה אינטלקטואלית ויצירה פורייה ועשירה באותן השנים. הדחף לפעילות זו ניתן על ידי רש"י שציווה על יורשיו שהלמידה תימשך גם אחרי מותו. יורשיו, בני משפחתו, מילאו את צוואתו והמשיכו את עבודתו. באותן השנים הקהילה היהודית עסקה בעיקר בלימוד התלמוד, ההלכה הרבנית ופרשנות המקרא.
חזרת היהודים.
ב-1198 הוצא הצו להחזרת היהודים לצרפת רבתי (ולאחר מכן צומצם רק לאזור איל-דה-פראנס).