ב-3 ביולי 2014, במסגרת מיזם הנצחת אמנים ואנשי במה של עיריית תל אביב, הוסר הלוט מעל לוחית זיכרון בכניסה לביתו של בני אמדורסקי ברחוב צבי ברוק 16 בתל אביב.
רחובות על שמו נקראו ברמלה, ברעננה ובבית אריה.
פאריס (מיתולוגיה)
פאריס (יוונית: Πάρις), ידוע גם כאלכסנדרוס (יוונית: Ἀλέξανδρος), בנו של פריאמוס, מלך טרויה, מופיע במספר אגדות יווניות. הדוגמה הבולטת ביותר היא חטיפתה או בריחה משותפת עם הלנה, מלכת ספרטה, אשר הייתה הסיבה המיידית לפרוץ מלחמת טרויה. מאוחר יותר במלחמה זו, פאריס פצע והרג את אכילס בעקבו בעזרת חץ.
כאשר נולד פאריס, אוראקל טען שהוא יביא לנפילתה של טרויה. לכן, הוריו שלחו אותו להר אידה , בתקווה שכך תימנע התגשמות הנבואה.
משפט פאריס.
האלות הרה, אתנה ואפרודיטה הוזמנו יחד עם שאר הר האולימפוס לחתונה המאולצת בין פלאוס ותטיס, אשר יהפכו בעתיד להוריו של אכילס, אך אריס (אלת המריבות) לא הוזמנה בגלל נטייתה ליצור מהומות.
בעקבות כך, אריס הגיעה למסיבה בהיחבא והטילה על שולחן תפוח עשוי זהב שהיה כתוב עליו "ליפה מכולן", במטרה להסית את שלוש האלות להתחיל ויכוח בנוגע למי הכי ראויה. פאריס האומלל, נסיך טרויה, אשר אז עוד חי בהר אידה, מונה לבחור את היפה מכולן. כל אחת משלוש האלות הגדולות, ניסתה לשחד מיד את פאריס שיבחר בה. הרה הבטיחה כוח פוליטי ושליטה בכל אסיה, אתנה הבטיחה מיומנות קרב, חוכמה ויכולות של הלוחמים הגדולים ביותר, ואפרודיטה הבטיחה לו את האישה היפה ביותר בעולם, הלנה, אשתו של מנלאוס מלך ספרטה. פאריס, לאחר זמן מחשבה לא ידוע, בחר בסופו של דבר לתת את תפוח הזהב לאפרודיטה.
כיוון שהלנה הייתה האישה היפה בעולם, היו לה מחזרים רבים. כדי לשמור על שלום ביניהם, אודיסאוס גרם להם להבטיח להגן על הנישואים של הלנה עם מי שהיא תתחתן בסופו של דבר. היא בחרה במנלאוס, וכאשר פאריס חטף אותה, כאשר הגיע בספינה שנבנתה בידי פרקלוס (בגרסה אחרת - הלנה התאהבה בפאריס ועזבה איתו מרצונה), כל יוון התקיפה את טרויה, וכך פרצה מלחמת טרויה.
ישנו איקונין אשר מראה את פאריס מציג את התפוח לאלות אתנה, אפרודיטה והרה. איקונין זה בדרך כלל מפורש כ"השיפוט של פאריס" , ההנחה היא שהוא מנסה לקבוע מי מהן הכי יפה. הפירוש האלטרנטיבי הוא שפאריס מוצג כמקבל את מתנת החיים משלוש האלות. פירוש זה נתמך על ידי טענה ששלוש האלות מייצגות אלה אחת בשלושה אספקטים של נימפה, אם וזקנה בלה, ושבחירת היפה מביניהם חסר ערך בהקשר זה.
הנושא של משפט פאריס משמש עד היום מקור השראה בספרות, קולנוע, ציור ואמנויות נוספות.
סופו של פאריס.
אוינונה, אשתו הראשונה של פאריס, הייתה נימפה מהר אידה בפריגיה. אביה היה צברן (Cebren), אל-נהר. פאריס חטף אותה והם התחתנו. אוינונה ילדה את קוריתוס. כאשר פאריס עזב אותה למען הלנה, היא חזתה מראש את התוצאות ההרסניות של ניסיונו לכבוש את הלנה (מלחמת טרויה, מותו של פאריס).
בגרסה אחרת, כאשר פאריס נפצע אנושות מידי פילוקטטס (שלא התאמץ כלל בזמן הקרב), הוא ביקש ממנה לרפא אותו, וזאת כיוון שהיא הייתה ידועה כמרפאה. אוינונה סירבה, ופאריס מת. מאוחר יותר היא השליכה את עצמה למדורת הקבורה שלו.
בגרסה שלישית, שלפעמים נוהגים להזכירה, אוינונה ניסתה להפריד בין פאריס להלנה. היא שלחה את קוריתוס בנם שייצור סדק בין פאריס והלנה, אך פאריס לא זיהה את בנו שלו והרגו.
לאחר מותו של פאריס, נשא אחיו דפובוס לאישה את הלנה עד אשר נרצח בידי מנלאוס, אשר לקח את אשתו חזרה.
סגי נהור (פירושונים)
לשון סגי נהור
לְשון סַגִּי נְהור היא צורת שימוש בשפה שמתכוונת להפך ממה שנאמר. במקורות היהודיים, עיקר השימוש בלשון סגי נהור נעשה לצורך לשון נקייה, על ידי נקיטת לשון חיובית כשהכוונה האמיתית היא למשמעות ההפוכה, השלילית. בשפה העברית התפתחה לשון סגי נהור כצורת דיבור המבטאת ציניות וסרקזם.
מקור הביטוי.
"סגי נהור" בארמית פירושו: רב אור, אך משמעותו הפוכה - זהו כינוי לעיוור, זה שאינו רואה דבר מלבד חושך. הביטוי מופיע לראשונה במדרש בראשית רבה, שם הוא ניתן ל, שאכן, יחסית למי שאינו רואה כלל, הוא רב אור: "בשוק סמייא צווחין לעווירא סגי נהור" (תרגום מארמית: בשוק של סומים, כלומר עיוורים לחלוטין, קוראים לעיוורים, כלומר לכבדי ראייה, "סגי נהור" - רב אור). ביטוי זה מופיע גם בתלמוד: "רב ששת סגי נהור הוה". ידוע על חכמים עיוורים נוספים שכונו בלשון זו, כמו למשל המקובל רבי יצחק סגי נהור. כינוי נוסף לעיוור המופיע בתלמוד בלשון סגי נהור: 'מאור עיניים', ועיוורון מכונה בלשון סגי נהור 'נהורא'. ובמקום אחר מכונה מי שנעשה עיוור 'עיניו קמו'.
בשפה הערבית, שאף היא משתייכת למשפחת השפות השמיות, נעשה שימוש מקביל במילה "אלבציר" (البَصِير "הרואה"), הניתנת ככינוי לחכם עיוור. כך למשל , מחשובי חכמי הקראים בירושלים במחצית הראשונה של המאה ה-11, וכן מושל ירושלים הממלוכי עלאא' א-דין אלבציר - שניהם היו עיוורים כמובן.
בעקבות המשמעות ההפוכה של ביטוי זה, מתאר הניב "לשון סגי נהור" דיבור במשמעות הפוכה.
דוגמאות ללשון סגי נהור.
בספר איוב מופיעות שתי דוגמאות ללשון סגי נהור:
מכאן נגזרה אף האמירה ההלכתית הבאה, המובאת בתלמוד:
אופנים אחרים של לשון סגי נהור.
ישנה צורה נוספת של ביטויים בלשון סגי נהור, על ידי היפוך גוף ראשון לגוף שלישי (לשון נסתר), או על ידי הסטת לשון הדיבור מפלוני לאלמוני, כדי להימנע מלומר דבר שלילי על מישהו שרוצים בטובתו. דוגמאות מן התורה:
דוגמאות מן התלמוד:
ישנה צורת נוספת של ביטויים בלשון סגי נהור, לא על ידי היפוך המילה עצמה אלא על ידי השמטה או תוספת של מילה, שמהפכת את המשמעות מרעה לטובה. למשל:
לעיתים נדירות מצאנו ביטויים או כינויים הבאים בלשון סגי נהור אשר היפוך משמעותם נעשה מטובה לרעה. אחד מהם הוא התואר המובא בתורה לאשתו של משה - 'כושית', ופירש רש"י כי בגלל יופייה היפכו את תוארה מ'נאה' ל'כושית', כדי שלא תשלוט בה עין הרע. וכן מובא בתלמוד התואר 'כושאי' (כושים) ככינוי בלשון סגי נהור לאנשים יפים.
שימוש בלשון סגי נהור בסלנג.
גם בלשון הדיבור ובסלנג נעשה שימוש בלשון סגי נהור, וכאן יש לעיתים חשיבות לאינטונציה שבה נאמרות המילים. כאשר אומרים על מישהו שהוא "חכם גדול" הכוונה היא, פעמים רבות, שהוא לא ממש חכם, כלומר, קיים פער בין הנאמר לבין המשתמע. הדבר יוצר, בדרך כלל, רושם של לגלוג כלפי זה שמדברים אודותיו, לדוגמה:
משמעות המילה "כישרון" בהקשר לעיל היא בעצם "חוסר כישרון". משמעות דומה יש לאמירה "חוכמה גדולה", כמו גם לאמירה הלגלגנית "יפה מאוד מצידך", שמשמעה במקרים רבים עשית מעשה מכוער. פן נוסף נמצא בביטוי האנגלי "ביג דיל" (big deal), שתרגומו המילולי הוא עסק גדול ואילו בסלנג העברי, משמעותו היא דווקא עניין קטן מאוד. ספרם של דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה, "מילון עולמי לעברית מדוברת", ממחיש את השימוש בביטוי "ביג דיל":
לעיתים נכתבת המילה במירכאות, כדי להדגיש שאין מדובר במשמעותה הרגילה, אלא במשמעות סגי נהור:
כאשר שימוש כזה נעשה בדיבור, יש המוסיפים לו את המילים "במירכאות כפולות" ואף "במירכאות כפולות ומכופלות", כדי שלא להותיר ספק באשר למשמעותו:
יש המהדרים ועושים תוך כדי דיבור תנועת מירכאות באצבעותיהם.
מבחן אינטליגנציה
קוונטין טרנטינו
קוונטין ג'רום טרנטינו (באנגלית: Quentin Jerome Tarantino; נולד ב-27 במרץ 1963) הוא קולנוען, צלם קולנוע, תסריטאי, מחבר, יוצר טלוויזיה, במאי טלוויזיה ושחקן אמריקאי. זוכה שני פרסי אוסקר (מתוך 8 מועמדויות) וידוע כיוצר בעל סגנון ייחודי, הכולל שימוש בעלילות לא ליניאריות, מלל רב, דיאלוגים חריפים ואלימות קיצונית. מוטיב הנקמה שזור ברבים מסרטיו.
קורות חיים.
טרנטינו נולד בנוקסוויל, טנסי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא איטלקי ואירי. אביו הוא השחקן והמוזיקאי טוני טרנטינו, ואימו היא קוני מקיו. זמן מה לאחר לידתו התחתנה אמו של טרנטינו מחדש עם המוזיקאי קרטיס זסטופיל, עמו פיתח טרנטינו קשרי חיבה עמוקים. בני זוגה של אמו אהבו קולנוע ולקחו את טרנטינו לראות סרטים, משם התפתחה אהבתו. אמו אובחנה כחולת לימפומה (האבחנה הייתה שגויה), לכן במשך תקופה גר טרנטינו עם סבתו.
המשפחה נדדה במקומות מגורים שונים בקליפורניה. טרנטינו לא סיים את חוק לימודיו בבית הספר התיכון, ובגיל 16 פרש מן הלימודים על מנת ללמוד משחק בלהקת תיאטרון נודדת. הוא עבד בין היתר בקולנוע כחול.
קריירה מקצועית.
בגיל 22 כתב טרנטינו את תסריטו הראשון "קפיטן פיצ'פאז ושודדי האנשובי". בשנת 1984 החל לעבוד בחנות להשכרת וידאו, שם התיידד עם הבמאי והתסריטאי רוג'ר אייברי שעבד אף הוא באותה החנות. הוא המשיך ללמוד משחק, אך החל להתרכז יותר ויותר בתסריטאות. בשנת 1987 יצר סרט סטודנטים בלתי גמור בשם "יום הולדתו של חברי הטוב ביותר".
בהמשך, דרך סרטיו השונים החיה ופירש מחדש את אבות הטיפוס של הדמויות המופיעות בסרטים הוליוודיים, להם משמשות יצירותיו מעין אנציקלופדיה של מחוות וציטוטים.
קולנוע.