החל משנת 1956 החל ללקט ולערוך יחד עם הוצאת Selecta של ז'וזפ מריה קרוּזֵט את החלק הראשון של "כל כתביו", שמנה 29 כרכים ובהם החל לפרסם את דיוקנותיו המופלאים המכונים Homenots (טיפוסים גדולים). בשנת 1962 נפסק שיתוף הפעולה בינו ובין קרוזט, ולאחר שנים אחדות ללא עורך, בשנת 1966 הוא שב לפרויקט "כל כתביו" בהוצאת Destino, בעריכת ז'וזפ ורג'ס. הכרך הראשון במהדורה הסופית החדשה של "כל כתביו" הייתה יצירה שטרם ראתה אור, El quadern gris (המחברת האפורה) יומן שנכתב בתחילת שנות העשרים (שוכתב והורחב לאחר מכן באופן משמעותי), ושהיווה נקודת מפנה בהתייחסות הספרותית לפלה. שבחי הביקורת וההצלחה לה זכתה היצירה בקרב קהל הקוראים עודדה את ורג'ס להמשיך בהוצאה לאור של "כל כתביו", המונים כיום 46 כרכים, ובהם כתבי-יד שטרם ראו אור, כגון: Notas para un diario (פתקים ליומן), שנכתב באמצע שנות ה-60. יצירה זו הייתה מושא למרב חיצי הביקורת, בשל החירות הרבה מדי שנטל לעצמו ורג'ס להכניס בטקסט שינויים ותיקונים כביכול, (כנראה, כדי לחסוך מן הקורא קטעים גסים מסוימים). עם פרישתו של ז'וזפ ורג'ס מונה פרנק קירל (Keerl) לעמוד בראש ההוצאה שביקש להפיק מן הכתבים רווחים כלכליים במקום להעמידם לרשות החוקרים או למסרם לידי אגודת ז'וזפ פלה.
אף שלא כתב מחזות סיפקו חייו ויצירתו השראה ליצירות תיאטרון חשובות, כגון: Ara que els ametllers ja estan batuts (עתה כשעצי השקד חבוטים), שהועלה בשנת 1990, בו הרכיב ז'וזפ מריה פלוטאטס את דיוקנו של פלה מתוך קולאז' של רשימותיו. ו- La increíble història del Dr. Floït &amp; Mr. Pla (הסיפור שלא יאמן על ד"ר פלואיט ומר פלה) הפקה של להקת Els Joglars שהועלתה בשנת 1997, שיוצרת מחדש את דמויותיו הידועות של סטיבנסון, בה לובשים ד"ר ג'קל ומר הייד את דמותו של תעשיין קטלאני החדור דחף להשגת עושר ולאחר שהוא לוגם מן האפטר שייב "פלויד", הוא הופך לסופר אינטלקטואל, רגיש ומשכיל, הלא הוא ז'וזפ פלה ומגלם ערכים מנוגדים לאלה של איש העסקים.
מאז מותו, הגותו הליברלית והשמרנית כאחד, המטילה ספק ונטולת משוא פנים, גדושת אירוניה ושכל ישר עודה חיה, אקטואלית מאי-פעם, אף שיצירותיו הולכות נגד הזרם של הממסד התרבותי כיום, עדיין ממשיכות לראות אור מהדורות מחודשות של ספריו, והן הביקורת הספרדית כמו גם זו הקטלאנית גמרו עליו את ההלל והגדירו אותו פה אחד כאחד הסופרים הספרדים הגדולים של המאה ה-20.
בית המקדש (פירושונים)
אח&quot;י תנין (2012)
דוד כהנא (חוקר)
דוד בן יצחק כהנא (31 במאי 1838–24 באוגוסט 1915) חוקר והיסטוריון עברי, ומהדיר ספרות תורנית. נולד באודסה ובילדותו קיבל חינוך דתי. בגיל 14 התחיל ללמוד תרבות ימי הבינים ושפות מודרניות, באודסה עבד כ"גבאי בתלמוד תורה". בתקופה זה חיבר מאמרים וספרים ללמד את נערי ישראל.
התפרסם במאמריו בהם הגן על המסורת היהודית, ועל מחקריו בקבלה, שבתאות, וחסידות. את מאמרו הראשון פרסם בהמליץ בשנת 1866, מבין הכותבים בהשחר, ומאוחר יותר בכנסת ישראל והשילוח, יצירתו העיקרית במחקר היא שני כרכים תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים. ההדיר את כתבי הרב אברהם אבן עזרא. חלק מספריו נדפסו בהוצאת אחיאסף בווארשה.
מזל דגים (פירושונים)
ישיבת תורת חיים (פירושונים)
עמי טיר
עמי טיר (נולד ב-1 באוגוסט 1968) הוא עורך, במאי ותסריטאי ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על עריכת הסרט "המדריך למהפכה".
ביוגרפיה.
לטיר תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא סמנכ"ל תוכן של חברת התקשורת "קודה תקשורת". טיר נשוי ואב לשניים.
בשנת 1998 ערך עבור ערוץ 2 את הסרט הדוקומנטרי "כוורת בפארק", אשר תיעד את "להקת כוורת" במהלך החזרות והאיחוד השלישי במספר של הלהקה. במהלך השנים 1997 עד 2001 שימש כעורך הסדרה "שמש", ששודרה בערוץ 2 עבור שידורי קשת. בין השנים 1999-2000 שימש כעורך של קומדיית המצבים "פאזל". בשנים 2003-2004 ביים את סדרת התעודה "במדינת היהודים" עבור הערוץ הראשון.
בשנת 2007 ביים, ערך וכתב את תסריט סדרת התעודה "אשם במותו", אשר תיעדה וחקרה תאונות צבאיות, ושודרה בערוץ 10. באותה שנה שודר באותו ערוץ הסרט הדוקומנטרי "אמא, לא הרגתי את הבת שלך", בו הוא שימש כתסריטאי, במאי ועורך. בין השנים 2008-2010 שימש כעורך סדרת הדרמה "לאהוב את אנה" בערוץ 10.
בשנת 2010 ערך את הסרט "המדריך למהפכה", סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי עלילתי. על עריכת הסרט הוא זכה בפרס אופיר יחד עם מאור קשת בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר". הוא הבמאי והעורך הראשי של סדרת הדוקו-ריאליטי של הוט 3 "מחוברים". בשנת 2014 שימש כעורך התוכנית "המתנחל" המשודרת בערוץ 10 בהנחייתו של חנוך דאום.
אריה פישביין
אריה פישביין (נולד 25 באוקטובר 1954) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד מערך ההגנה האווירית בחיל האוויר.
שרותו הצבאי.
פישביין התגייס לצה"ל בשנת 1973 עשה את כל שרותו במערך הנ"מ
במלחמת יום הכיפורים השתתף כחייל בתפקיד טכנאי מכ"ם בסוללת טילי הוק שהוצבה בשארם א-שייח'.
בשנת 1975 סיים קורס קצינים והחל תפקידו כקצין זוטר ובשנת 1977 מונה לשמש כמפקד סוללת טילי הוק משופר בסיני.
במהלך שירותו ביצע תפקידים נוספים וביניהם ראש מדור כשירות וכוננות, סמג"ד יחידת הוק, קצין מבצעים של מערך הנ"מ, מפקד בית הספר להוק, מפקד גדוד הוק וקצין הדרכה ראשי בבית הספר לנ"מ.
בשנת 1990 יצא כראש משלחת בת 50 קצינים וחיילים לארצות הברית ללימוד וקליטת סוללות הפטריוט. עם חזרתו מונה למפקדה הראשון של יחידת הפטריוט בישראל. סוללות הפטריוט פעלו לראשונה בישראל במהלך מלחמת המפרץ ב-1991. הסוללות הופעלו מכמה אזורים ברחבי הארץ ושיגרו טילי פטריוט להגנה כנגד טילי סקאד, שנשלחו לישראל מעיראק במהלך מלחמת המפרץ.
פישביין היה ממניחי היסודות בחיל האוויר לגיבוש תורת הלחימה וכתיבת הנהלים המבצעיים ליירוט טילים ורקטות. בתפקידו החל שיתוף פעולה מבצעי עם ארצות הברית להגנה מפני טילים.
בשנת 1995 מונה למפקד כוחות הנ"מ במרכז הארץ ומפקד בסיס רב חיילי בסירקין בתפקידו היה אחראי להגנה בפני טילים ומטוסים בגזרת המרכז. בשנת 1998 מונה לתפקיד מפקד מערך ההגנה האווירית (נ"מ) ובתפקיד זה קיבל החלטה על סיום הניסוי לקליטת נשים מקורס טיס למערך הנ"מ שהחל שנתיים קודם לכן ומעבר לקליטה מלאה של בנות לשירות כלוחמות נ"מ רגילות בתקן במקום בנים. מאז מהוות הנשים חלק נכבד מהמערך הלוחם במערך ההגנה האווירית.
בשנת 2000 בתוקף תפקידו הכריז על כניסה לכשירות מבצעית של סוללת החץ הראשונה בחיל האוויר.
תפקידי ניהול.
פישביין פרש מצה"ל בשנת 2001. לאחר פרישתו ביצע מספר תפקידים אזרחיים וניהל מספר פרויקטים אזרחיים וביטחוניים כשהבולטים בהם היה תפקיד ראש הפרויקט לפיתוח המכ"ם לסוללות כיפת ברזל בחברת אלתא ושילובו במערכת כיפת ברזל ופרויקט פיתוח נוסף אחריו. בנוסף ניהל פישביין את אגף המכירות הביטחוני בחברת מירס ושימש כמנכ"ל האגודה למען החייל.
הוא בעל עסק עצמאי לייעוץ ארגוני עסקי ואסטרטגי ולמתן שירותי ניהול, "אפיק ייעוץ וניהול" ובמקביל משמש כמנכ"ל עמותת ידידי בית החולים מאיר.
בעבר מילא כמה תפקידי דירקטור במספר ארגונים כגון החברה הכלכלית במודיעין, חברת הנדל"ן נח ( נכסי חייל) וחברת שירן.
השכלה ומשפחה.
פישביין בעל תואר דוקטור Ph.D בניהול ומנהיגות מאוניברסיטת SWU. BL במסגרתו פיתח את מודל "אפיק" לבדיקת תכונות מנהיגות אנושית אצל מנהלים לצורך שיפור הישגים ארגוניים. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במינהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון.
מרצה ומנחה פרויקטי גמר לסטודנטים בתואר ראשון במכללת ספיר. בנוסף, מרצה לתואר שני בפקולטות לחינוך ולמינהל עסקים בקריה האקדמית אונו ומעביר קורסי הסמכה מלאים ליועצים ארגוניים במכללת גישות ברחובות. בנוסף מעביר סדנאות בניהול ומנהיגות, ניהול פרויקטים ונותן הרצאות לארגונים שונים ברחבי הארץ.
הוא נשוי ואב לשלושה.
מאור קשת
מאור קשת הוא עורך ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על עריכת הסרט "המדריך למהפכה".
ביוגרפיה.
במהלך השנים ערך קשת מספר סרטים. בשנת 1995 שימש כעורך הסרט הדוקומנטרי "באבא לובה", אשר מתעד את הזמר דני בסן וחיפוש אחר אביו אותו נטש לפני כ-40 שנה. בשנת 1997 שימש כעורך הסרט "עפולה אקספרס", בו כיכבו צביקה הדר ואסתי זקהיים.
בשנת 1999 שימש כעורך הסרט הדוקומנטרי "מנליק - נסיך יהודי שחור", אשר מתעד בחור כבן 23, יוצא אתיופיה שאימו נשארה באתיופיה ומתגורר בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב. הסרט מלווה את הבחור במהלך נסיעתו לאתיופיה על מנת לפגוש את אימו.
בשנת 2010 ערך את הסרט "המדריך למהפכה", סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי, עלילתי. על עריכת הסרט הוא זכה בפרס אופיר יחד עמי טיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר".
כמו כן, הוא ערך פרסומות למספר חברות מוכרות, כמו "פלאפון", "אורנג'", "בזק בינלאומי", "האגיס", "פרוקטר אנד גמבל", "תנובה", "שטראוס", "עלית", "אסם", "יונדאי" ו"מפעל הפיס".
יצחק צחייק
יצחק צחייק (נולד ב-1 בפברואר 1952) הוא עורך ומפיק ישראלי. זוכה פרס אופיר 2012 על עריכת הסרט "רוק בקסבה".
ביוגרפיה.