בראשית גל הגירת הפליטים מאוקראינה, הציבה שרת הפנים איילת שקד דרישה מהפליטים שאין להם אשרת כניסה לארץ להפקיד ערבות של 10,000 ש"ח עם כניסתם לארץ. שרת התחבורה מרב מיכאלי ושר התפוצות נחמן שי תקפו מדיניות זו ודרשו לבטלה. החלטה זו של שקד עמדה במתח עם הסכם הוויזה שנחתם עם אוקראינה ב-2010, בו הוסכם כי אזרחים אוקראינים יוכלו לבקר בישראל ללא אשרת כניסה.
ב-13 במרץ הודיעה שרת הפנים איילת שקד כי מתווה קליטת הפליטים יורחב, כך ש"כל מי שיש לו קרובי משפחה בישראל יוכל להיכנס לארץ - ויוחרג ממכסת קליטת הפליטים". כלומר מלבד מכסת הפליטים שנקבעה על 5,000 נפש, כל פליט מאוקראינה שיש לו קרוב משפחה בישראל, או שהוא זכאי עלייה מטעם חוק השבות, זכאי לקליטה.
ב-18 במרץ פרסמה שרת הפנים כי מתחילת המלחמה נכנסו לישראל כ-12,600 אזרחים אוקראינים. מתוכם 1,050 אזרחים אוקראינים יצאו מישראל. מתוך מי שנשאר בישראל, כ-7,900 באשרת תייר וכ-3,650 עולים וזכאי חוק השבות.
עתירה נגד מתווה שקד.
עו"ד תומר ורשה המתמחה בדיני הגירה, הגיש עתירה לבג"ץ בתמיכת שגרירות אוקראינה בישראל (בהמשך הסתייגה השגרירות מהעתירה), בדרישה לבטל את מתווה שקד להגבלת כניסתם של פליטים מאוקראינה ולהוציא צו ביניים ליישומו. ב-13 במרץ המדינה הגישה תגובה לפיה דין העתירה להידחות, וכי ככל שיורה בית המשפט על קביעת העתירה לדיון בפני הרכב, תבקש המדינה לאפשר לה להגיש את תגובתה בסמוך למועד שייקבע. ב-18 במרץ הגישה המדינה את תגובתה לעתירה המתוקנת, בה נמסר:
ב-3 ביולי 2022 קיבל בית המשפט העליון את העתירה. בהרכב ישבו נשיאת ביהמ"ש העליון אסתר חיות, המשנה לנשיאה עוזי פוגלמן שכתב את פסק הדין והשופט יצחק עמית. נשיא אוקראינה זלנסקי הגיב לפסק ואמר: .
הפגנות.
במדינת ישראל התקיימו הפגנות התומכות בהכנסת ובקליטת פליטים מאוקראינה לישראל. ב-20 במרץ 2022, התקיימה הפגנה בכיכר הבימה בזמן נאום זלנסקי מול למעלה מ-100 חברי כנסת ישראלים.
קרטל יבואני הרכב
גואייס
WeCrashed
אלכסיי צ'ומאקוב
אלכסיי צ'ומאקוב (ברוסית: Алексей Гео́ргиевич Чумако́в; נולד ב-12 במרץ 1981, סמרקנד, אוזבקיסטן הסובייטית, ברית המועצות) הוא זמר, סופר, מנחה טלוויזיה ומוזיקאי רוסי.
ביוגרפיה.
אלכסיי צ'ומאקוב נולד בסמרקנד, אז בתחומי ברית המועצות. אביו היה ממוצא בולגרי ואמו ארמנית. בילדות הוא השתתף בחוגי מוזיקה. בשנת 1994 הוא קיבל דיפלומה על השתתפותו בתחרות שירה. בשנת 1995 המשפחה עברה לטיומן.
בהיותו בטיומן צ'ומאקוב התחיל ללמוד שירה אך כעבור שנה עבר לטשקנט בה למד בבית הספר לאמוניות וסיים אותה בשנת 1998 עם התמחות לניצוח ושירת מקהלה. לאחר סיום הלימודים צ'ומאקוב חזר לרוסיה.
בשנת 2003 הוא עבר למוסקבה ותוך זמן קצר העביר לעיר את הוריו. בשנת 2003 צ'ומאקוב זכה במקום השלישי בתחרות ריאליטי בערוץ רוסיה-1. בשנת 2006 הזמר הוציא את האלבום הראשון. צ'ומאוקב המשיך להשתתף בתוכניות טלוויזיה שונות בקביל לקריירה של זמר. בשנת 2013 הוא ניצח בתחרות שירה בערוץ הראשון. באותה שנה הוא הוציא את האלבום השני.
בשנת 2014 צ'ומאקוב התחתן עם הזמרת ושחקנית יוליה קובלצ'וק. באותה השנה הם הקליטו שיר משותף ובשנת 2015 השתתפו בסרט בו שיחקו את התפקידים הראשיים.
בשנת 2016 צ'ומאקוב ניצח בפעם השנייה בתחרות שירה בערוץ הראשון.
בשנת 2019 הוא שיחק בסדרת טלוויזיה "בארס".
החל משנת 2021 צ'ומאקוב ואשתו מנחים תוכנית טלוויזיה בערוץ "CTC".
אוברלויטננט-צור-זי
לויטננט-צור-זי
מיכאיל סקוטי
מיכאיל סקוטי (ברוסית: Михаил Скотти : 29 באוקטובר 1814 - 11 במרץ 1861) היה צייר היסטוריה ודת רוסי ממוצא איטלקי.
ביוגרפיה.
אביו היה הצייר הדקורטיבי, איוואן סקוטי (במקור, ג'ובאני בטיסטה סקוטי), שנולד כנראה בצפון איטליה והובא לרוסיה בגיל עשר על ידי אביו, קרלו, גם הוא צייר, שהוזמן לשם על ידי ג'קומו קברנג'י.
את השכלתו היסודית קיבל בבית הספר הקתולי של סנט קתרין. לאחר מות אביו, הוא אומץ וגודל על ידי האמן, אלכסיי יגורוב, שהיה בעצמו יתום. הוא גם לקח שיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות, וזכה במדליית כסף על ציור מהחיים. הוא סיים עם מדליית זהב ב-1835. במשך זמן מה הוא עבד באחוזת שפלב ליד ארדטוב, ונתן שיעורי רישום וציור אייקונים.
זמן קצר לאחר מכן, הוא נסע לאיטליה, דרך גרמניה עם הרוזן פאבל קוטאיסוב, יו"ר החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות, ונשאר שם עד 1844. באותה שנה הוא צייר אייקונים לקפלה הרוסית האורתודוקסית בשגרירות באיסטנבול. בשנת 1845, הוא יצר סדרה נוספת של אייקונים עבור קתדרלת המושיע בנובגורוד, שעליה הוענק לו התואר "אקדמאי".
לאחר 1849, הוא נסע למוסקבה כדי להחליף את פיודור זאביאלוב כמורה ומפקח בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. תלמידיו שם כללו את קונסטנטין מקובסקי, ניקולאי נברב, וסילי פרוב וסרגיי גריבקוב. הוא גם המשיך לצייר יצירות דתיות רבות; במיוחד בכנסיית הבשורה בסנט פטרסבורג.
ב-1857 החל לנסוע שוב, וביקר באיטליה, ספרד וצרפת.
הוא מת בפריז לאחר מחלה קצרה ופתאומית ונקבר בבית הקברות במונמארטר.
צ'סקי
צ'סקי (בקצ'ואה: Chasqui) היו השליחים של אימפריית האינקה. הם היו אחראים על נשיאת הקיפו, ההודעות והמתנות. באמצעות מערכת השליחים של הצ'סקי הייתה הודעה עוברת בקצב של עד 240 קילומטרים ליום.
דרך פעולה.
הצ'סקי נבחרו מבין הזכרים הצעירים החזקים ביותר שהיה ידוע שהם הרצים המהירים ביותר. בכל כפר היו צ'סקי בני 18 ל-25 שנים, ששירתו משמרות יומיות של 6 עד 12 שעות שהוקצו להם. בנוסף, הצ'סקי אומנו להיות מסוגלים לקרוא ולתרגם את הקיפו זה לזה ולממונים עליהם. הם פוזרו לאורך אלפי קילומטרים, תוך ניצול מערכת הדרכים של האינקה, מערכת עצומה של דרכים ייעודיות וגשרי חבלים בהרי האנדים של פרו ואקוודור קולומביה, בוליביה, ארגנטינה וצ'ילה של ימינו. הטמפו, או תחנות ממסר, שימשו עבור הצ'סקי כדי לעצור ולהעביר הודעות לצ'סקי הבא. היו גדלים וסוגים שונים של טמפו ולכל אחד הוקצה שימוש אחר. השימוש בטמפו היה תלוי באיזו דרך הוא נמצא ולמי מותר להשתמש בו. היו גם מבנים אחרים שהצ'סקי השתמש בהם למנוחה ומחסה הנקראים צ'סקיוואסיס (chasquiwasis). הצ'סקי היה מתחיל בטמפו אחד ורץ אל הטמפו הבא שבו צ'סקי אחר חיכה להעביר את המסר לטמפו הבא.
כל צ'סקי נשא לפחות שני פריטים, קיפו ופוטוטו (pututu). הקיפו שימש לאחסון והובלת מידע באמצעות מערכת של מיתרים עם קשרים שייצגו דברים שונים בהתבסס על סוג, צבע, מספר מיתרים וכו'. הצ'סקי הצליחו והורשו לקרוא, לתרגם ולהעביר את המידע על הקיפו. לא ניתן היה לקרוא את הקיפו אלא אם כן הצ'סקי היה שם עם ההודעה והתרגום בעל פה, משום שחלק מהמידע נאמר בעל פה שהצטרף לקיפו. הפוטוטו היה קונכייה ששימשה כחצוצרה, ששימשה לאותת לצ'סקי אחרים שרץ מתקרב אליהם, כדי שיוכלו להתכונן לרוץ. צ'סקי אחר היה רץ לקראתו, רץ לצד השליח הנכנס ומנסה להקשיב ולשנן את ההודעה. הוא גם היה מקבל את הקיפו שהרץ הראשון הביא. הצ'סקי העייף היה נשאר לנוח בטמפו, בעוד הצ'סקי השני היה רץ לתחנת הממסר הבאה. בנוסף, כנשק הוא נשא אלה וקלע ארוג. על גבו הוא נושא תיק המכונה "קיפי" (Qipi). היה לו מוט ועל ראשו פלומה של נוצות לבנות כמזהה חזותי. מלבד הודעות העבירו הצ'סקי בתיקים שלהם סחורה מיוחדת עבור בני המלוכה של אינקה, כמו דגים טריים שהובאו מהחוף אל עיר הבירה, מרחק של 600 קילומטרים.
הצ'סקי היה מסוגל לרוץ בקצב של 10 קילומטרים ב-50 דקות והוא היה רץ בדרך כלל מרחק בין 10 ל-15 קילומטרים. בקצב זה הודעה הייתה עוברת מרחק של 240 קילומטרים ביום. כך למשל הודעה שנשלחה מקיטו לקוסקו, מרחק של כ-2,000 קילומטרים הייתה מגיעה בתוך שבוע. כדי לעמוד בקור, בצמא ובעייפות הם לעסו עלי קוקה, שכן הם היו בין הבודדים שהורשו ללעוס עלה קדוש זה.
בתרבות המודרנית.
ישנם מספר דרכים ומבני טמפו משומרים ששימשו את הצ'סקי שעדיין קיימים. ישנן דרכים בהן אפשר לנוע ולחוות את המרחק ואת השטחים בהם עבר הצ'סקי. בחלק מהדרכים יש גשרי חבלים משוחזרים.
המוניטין האגדי של הצ'סקי חדר לתרבות של היום של מדינות האנדים. ארגונים שונים, קבוצות מוזיקה וכלי תקשורת נושאים את השם הזה. צ'סקי היה הקמע בקופה אמריקה 2004, שפרו אירחה באותה שנה. לוויין רדיו החובבים הפרואני הראשון נקרא .
אמיטריפטלין
יש חיה כזאת
יש חיה כזאת (ביפנית: BNA ビー・エヌ・エー; בהפבורן: "Bī Enu Ē;" באנגלית: BNA- Brand New Animal) ידועה על ידי נטפליקס בראשי התיבות BNA, היא סדרת אנימה אשר הופקה על ידי Studio Trigger ובוימה על ידי יו יושינרי. ששת הפרקים הראשנים של הסדרה הוצגו בבכורה בנטפליקס ביפן במרץ 2020; שישה פרקים נוספים הוצגו בבכורה בחודש מאי באותה השנה. הסדרה שודרה גם בתחנת הטלוויזיה Fuji TV מאפריל עד יוני 2020.
עלילה.