לפני הבחירות לפרלמנט הפולני באוקטובר 2019, ייסד את השמאל (Lewica), ברית פוליטית המורכבת מברית השמאל הדמוקרטית (SLD), מפלגת האביב והשמאל המאוחד (Lewica Razem). בינואר 2020 ביידרון נבחר על ידי ברית זו כמועמד לבחירות נשיאות פולין 2020. הבחירות תוכננו ל-10 במאי 2020, אך נדחו.
חבר הפרלמנט האירופי (2019-הווה).
לאחר שנבחר לכהן כחבר הפרלמנט האירופי, ביידרון חבר מאז בוועדת התקציבים והוועדה לזכויות נשים ושוויון מגדרי. הוא יושב ראש המשלחת ליחסים עם בלארוס, וחבר במשלחת ליחסים עם קנדה. ביידרון שייך לקבוצת הברית הפרוגרסיבית של הסוציאליסטים והדמוקרטים (S&amp;D).
לאחר שבית המשפט העליון של פולין קבע בשנת 2020 כי התרת קיום הפלות במקרים של מומים בעובר אינן חוקתיות, קרא ביידרון לנציבות האירופית להרחיב את היקפו של סעיף 7 של אמנת האיחוד האירופי (הליך באמנות האיחוד האירופי להשעיית זכויות מסוימות ממדינה חברה בשל אי ציותה לחוקיה) - אשר הוגבלו בנושאי זכויות נשים בקרב מערכת המשפט הפולנית.
מועמדותו לנשיאות פולין 2020.
בינואר 2020, מועמדותו לבחירות לנשיאות פולין 2020 קיבלה את תמיכתן המשותף של מפלגות ברית השמאל הדמוקרטית, השמאל המאוחד ומפלגת האביב. מועמדתו נתמכה גם על ידי המפלגה הסוציאליסטית הפולנית והנשיא לשעבר אלכסנדר קוושנייבסקי בעוד סקרי דעת קהל הציבו אותו במקום השלישי, לאחר אנדז'יי דודה ודונלד טוסק.
חיים אישיים.
ביידרון ידוע כהומוסקסואל גלוי, בן זוגו הוא קשישטוף שמיסק, חבר הסיים, דוקטור למשפטים, פעיל הארגון הפולני הקמפיין נגד הומופוביה ויו"ר מועצת המנהלים של החוק הפולני לאיסור אפליה.
ביידרון דובר אנגלית, צרפתית, רוסית, אספרנטו ואיטלקית. מבחינת אמונה דתית, מזדהה כאתאיסט.
בתרבות הפופולרית.
חייו של ביידרון הוגדרו כנושא הסרט תיעודי מאת הבמאי פול שינול בשם "ביידרון: לא גמור" בשנת 2019. עם זאת, הסרט הוקצר כתוצאה מכך שביידרון נסוג מהפרויקט מחשש שקיומו יפגע בו מבחינה פוליטית.
ארנה קאזמר
ארנה קאזמר (במקור קליין עד 1911 בהונגרית: Kázmér Ernő; סיגט, 5 באוקטובר 1892 – פנצ'בו, ? ביוני 1941) היה סופר מסות יהודי-הונגרי, מבקר.
ביוגרפיה.
ארנה קליין נולד במשפחה יהודית כבנם של אברהם קליין ושל אמיליה מאוטנר. הוא סיים את בית הספר התיכון בבודפשט, וסיים את בחינות הבגרות ב-1910. לאחר מכן למד באוניברסיטה בפקולטה למדעי הרוח, אבל לא ידוע כמה זמן. לפי מקור אחר, לאחר שסיים את לימודיו עבד כפקיד בנק ולמד תולדות אמנות באיטליה בין השנים 1912-1910.
קאזמר הפך לעיתונאי בתחילת העשור השני של המאה ה-20. בשנת 1913, בכתב העת "מאי" קצר החיים היה אחד מעורכי המגזין ועיתונאי בעיתון וילאג" (Világ). משנת 1915,היה חבר מערכת בעיתון "א הט" (A Hét) שפירושו "השבוע". הוא פרסם ביקורות ספרות ואמנות, שבאמצעותן התפרסם. הכרך הראשון (והיחיד) שלו יצא לאור ב-1917, בו הציג כמה יצירות של סופרים זרים ושל סופרים שלא היו ידועים אז בהונגריה. ב-17 במאי 1919, ברובע 5 של בודפשט, נשא לאישה את איבויקה וייס, בתם של מור וייס ושל אילונה וייס. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית נעצר בסוף פברואר 1920 ושוחרר ב-1 במאי.
לאחר מכן עזב את הונגריה והתיישב בברטיסלאבה. הקריירה שלו כמבקר נמשכה בסלובקיה בשנות ה-20 של המאה ה-20, אף על פי שלא הצליח להתחבר לחיי הספרות ההונגרית שם. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 עבר והתפתח ביוגוסלביה. הוא עבד כנציגה של חברת סחר בעץ צ'כית, תחילה בזאגרב ולאחר מכן בדוברובניק ומשנת 1936 בבלגרד. ביוגוסלביה, חלק גדול ממאמריו הופיעו תחילה בעיתון יומי הונגרי בסובוטיצה. לאחר מותו של העורך קורנל סנטלקי (1933) התחיל לפרסם בכתב העת היוקרתי של הסופרים ההונגרים בצפון יוגוסלביה, בקלנדיה (Kalangya) שהיה כתב העת הספרותי והביקורתי על הלאום ההונגרי ביוגוסלביה, בתקופת קארוי סירמאי כעורך העיתון. בקלנדיה פרסם ביקורות ומאמרים רחבי היקף ומשמעותיים ומסות, כמו כן תרגם ספרים והשתתף בעריכת לקסיקונים וכתב בין היתר מחקרים על סופרים סרבים. רבים מכתביו הקטנים יותר הופיעו, הוא עבד במהירות, ומשנת 1938 חי רק מכתביו כי בהיותו יהודי פוטר מעבודתו לאחר צירוף האזור שוב לשלטון הונגרי. הוא גם פרסם חלק מיצירותיו בכתב העת הספרותי והאמנותי החשוב ניוגט וכתב מאמרים לכמה עיתונים סרבים. משנת 1940 עבד גם עבור כתב העת "אופק" (Láthatár)"."
בעבר היה ידוע שהוא נעלם בימים שלאחר הפצצת בלגרד (9 באפריל 1941). עד ראייה סיפר מאוחר יותר כי לאחר הכיבוש הגרמני של הבאנאט (12 באפריל), הוא נעצר כיהודי צ'כוסלובקי. הוא עדיין היה עצור בזרניאנין ביוני ומשם נלקח למחנה הריכוז בפנצ'בו לאחר ההתקפה הגרמנית על ברית המועצות, מבצע ברברוסה ב-22 ביוני. ייתכן שארנה קאזמר היה אחד הקורבנות הראשונים במחנה הריכוז, ממנו לא שב.
מצעד השירים הדיגיטליים (קנדה)
סמל ממלכת בריטניה הגדולה
המרכז האיסלמי של וינה
סמל הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
ירגזי כחול אירואסייתי
מטרו תל אביב
אווסטא
פיט סטובר
פיטר אלן סטובר (באנגלית: Peter Allen Stauber; נולד ב-10 במאי 1966) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת מינסוטה, מאז 2019. מחוזו כולל את צפון-מזחר מינסוטה, והעיר הגדולה בו היא דולות'. טרם היבחרו לקונגרס בבחירות 2018 מטעם המפלגה הרפובליקנית, היה סטובר נציב מחוז סנט לואיס. לפני שנכנס לפוליטיקה היה שחקן הוקי קרח.
ביוגרפיה.
סטובר נולד במאי 1966 בדולות' שבמינסוטה, ולמד בבית הספר התיכון דנפלד בדולות'. לסטובר תואר ראשון בקרימינולוגיה מאוניברסיטת המדינה ימת סופריור, שם היה שחקן בקבוצת הוקי קרח "לייק סופיריור סטייט לייקרס". הוא סייע בהולת הלייקרס לניצחון בפלייאוף ובמשחק אליפות הוקי קרח לגברים בליגה א' של NCAA ב-1988. מוסד לימודיו "פך לבית הספר הקטן ביותר אי פעם שזכה בפרס הגדול ביותר של עולם הוקי הקרח בקולג'ים. באותו משחק נטל סטובר מהלך קריטי, שתואר ב-2018 על ידי בעל הטור מייק מולן כ"מסוכן, ניתן לטעון ערמומי וללא עוררין בלתי-חוקי". לאחר זכיית קבוצתו באליפות הלאומית הוזמן ביחד עם עמיתיו לקבוצה אל הבית הלבן, שם פגש את נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, אירוע שתיאר כרגע מרכזי בגיבוש זהותו הפוליטית.
ב-1990 חתם סטובר על חוזה רב-שנתי עם דטרויט רד וינגס. בשנת 1993 בחרו בו פלורידה פנתרס במסגרת דראפט ה-NHL. סטובר ואחיו – ג'ון, ג'יימי, ביל, דן ורוב – כולם היו שחקני הוקי קרח. יחד הם מנהלים את "מחנה ההוקי של האחים סטובר לגיבורים צבאיים", תוכנית קיץ לילדים עם הורים המשרתים בכוחות המזוינים של ארצות הברית. בנוסף, ששת האחים הם בעלים משותפים של "חברת ההוקי דולות'", שהחלה כקמעונאית של מוצרי ספורט, אך מאז 2015 מתמחה בסחורה הקשורה להוקי. סטובר היה חבר מועצת העירייה בהרמנטאון במשך שמונה שנים. בשנים 2013–2019 כיהן כחבר במועצת מחוז סנט לואיס, בו שוכנת העיר דולות'.
ביוני 2018 פעל הנשיא דונלד טראמפ למען מסע הבחירות של סטאובר אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של מינסוטה, וערך את ביקורו הנשיאותי הראשון במינסוטה תוך השתתפות בעצרת בחירות ראשונה של מועמד רפובליקני בבחירות 2018, בביקור בעיר הולדתו של סטובר, דולות'. מחוז הקונגרס השמיני היה בעבר מעוז של המפלגה הדמוקרטית, ושתי מערכות הבחירות שקדמו לאלה ב-2018 היו צמודות. תורמי כספים פוליטיים משני צדי המתרס הפוליטי אגרו מיליוני דולרים עבור פרסום במירוץ שנחשב כמהפך פוטנציאלי עבור הרפובליקנים שבמושב שאייש ריק נולאן מאז 2013. בניום הבחירות הכלליות גבר סטובר על ג'ו ראדינוביץ', מועמד הדמוקרטים ועוזרו לשעבר של נולאן והפך לאדם החמישי בלבד שייצג את המחוז מאז 1946, והרפובליקני השני שעשה זאת מאז. לניצחונו תרמה דריסת רגל ממנה נהנה באזור המערבי והשמרן של מחוז. כמו כן, סטובר ניצל את שביעות הרצון של תושבי המחוז ממדיניותו של הנשיא טראמפ.
במהלך מסע הבחירות שלו ב-2018, סטובר ביסס את המצע שלוו על מתן אפשרות לניהול משא ומתן על מחירי התרופות הכלולות במדיקר, מה שהפך רק לאחד מקומץ רפובליקנים שתומכים במה שהיה בראש ובראשונה רעיון פרוגרסיבי; מאז נמלך בדעתו. לפי "בית הספר מקורט למדיניות ציבורית" באוניברסיטת ג'ורג'טאון, לסטובר דירוג בן 0.7 מבחינת דו-מפלגתיות בקונגרס ה-116, מה שהציב אותו במקום ה-64 מתוך 435 חברי בית הנבחרים. בהתבסס על מעקב הצבעותיו בקונגרס של FiveThirtyEight ב-ABC News, סטובר הצביע עם עמדותיו המוצהרות של הנשיא טראמפ ב-90.4% מהמקרים.
קונסטנטין סרגייב
קונסטנטין מיכאילוביץ' סרגייב (ברוסית: Константин Михайлович Сергеев 5 במרץ 1910 (20 בפברואר בסגנון הישן) - 1 באפריל 1992) היה רקדן רוסי, מנהל אמנותי וכוריאוגרף בתיאטרון קירוב. כשבלט קירוב חזר ללנינגרד מפרם, (לשם עבר בתקופת המלחמה) התמנה סרגייב לכוריאוגרף ראשי של הלהקה. עבודתו הגדולה הראשונה הייתה לביים מחדש את "סינדרלה" של פרוקופייב, בלט שעודנו מבוצע כיום.
מוריו במכון הממלכתי לכוריאוגרפיה בלנינגרד היו מריה קוג'וחובה, ולדימיר פונומריוב וויקטור סמיונוב (בעלה הראשון של מרינה סמיונובה.
אשתו הראשונה, פיה באלאבינה, הייתה פרימה בלרינה בבלט קירוב, וכך גם אשתו השנייה, נטליה דודינסקאיה. הוא רקד כבן-זוגה של דודינסקאיה בהצגת הבכורה של "סינדרלה", שהפיק בשביל הקירוב.
גלינה אולנובה הייתה בת-זוגו לריקוד בין 1930 ל-1940, עד שעברה לרקוד בבלט בולשוי.
סרגייב ואולנובה היו הראשונים לרקוד את רומיאו ויוליה של פרוקופייב.