הכובע התפרסם כמאפיין של אנשי הפלמ"ח. כובע הגרב של הפלמ"ח היה בעל שני קצוות מחודדים וללא חור במרכזו ונחבש תוך קיפול השוליים. גם לאחר קום המדינה, ה"דודות" של הוועד למען החייל היו סורגות כובעים אלה ומחלקות אותם לחיילים והוא היה פופולרי עד מלחמת ששת הימים. במהלך השנים חלו בו שינויים.
בתרבות.
כובע הגרב סימל יותר מכל את לוחם הפלמ"ח ומופיע ביצירות רבות של דור זה.
אריה נבון למשל, צייר קריקטורה בשם "הקסטל בידנו" בו הראה את ההר חבוש כובע גרב, כסמל להיותו בשליטת לוחמי הפלמ"ח.
טכנופולין
מנעמים
מנעמים הוא מפעל ישראלי למאפים מתוקים, בעיקר אפיפיות.
המפעל הוקם בשנת 1950 במושבה הגרמנית בחיפה (כיום שדרות בן-גוריון 18) על ידי רוזה ויצחק וולפיילר ושתי בנותיהם. הם היו ילידי קרקוב, שניצלו מהשואה על ידי חסיד אומות העולם אוסקר שינדלר.
לפני מלחמת העולם השנייה היה יצחק סוכן של מפעלי סושארד בפולין (כיום קונצרן ג'ייקובס-סושארד) ורוזה הייתה עקרת בית. בתקופה בה שהו בגטו קרקוב עזרה רוזה לכלכלת הבית על ידי אפיית עוגות ועוגיות. כאשר עלו לישראל היו שניהם בגיל מבוגר יחסית וחיפשו מקור פרנסה. בעלייתם הביאו איתם בני הזוג מקלה בעל תבניות לאפיית אפיפיות ולכן החליטו לנסות לייצר בביתם ופלים מצופים ולמכור אותם בקמעונאות.
רוזה, יחד עם בנותיה, אפתה את דפי הוופלים, חתכה לגודל הרצוי וטבלה אותם בקלחת תחליף שוקולד מבעבעת. לאחר צינון היו עוטפים את הוופלים ברדיד אלומיניום ויצחק היה עובר בין חנויות המכולת והקיוסקים בעיר התחתית ומוכר את התוצרת.
למזלה של המשפחה, היו אלו ימי הצנע והשוק היה צמא למיני מתיקה, כך הצליח יצחק למכור את הוופלים שייצרה המשפחה. כאשר עלה הביקוש, רכש יצחק זוג אופניים אשר איפשרו לו להגדיל את טווח המכירות, ואחר כך פרד ועגלה דו-גלגלית. הייצור הועבר לצריף קטן שנשכר לשם כך והעסק החל להעסיק גם עובדים שלא מקרב בני המשפחה. על הוופלים הוטבע אז השם המסחרי "וופל חיפה".
אחרי זמן מה, הצטרף לעסק החתן, יצחק בירנהק, ונרכשה מכונית מסחרית להובלת התוצרת ברחבי ישראל. עם העלייה בביקוש והגדלת מגוון המוצרים (למשל, גביעי גלידה), הועבר ב-1966 המפעל למפרץ חיפה, נרכש ציוד תעשייתי ונקבע השם "מנעמים" כשם החברה. בשנים שחלפו הצטרפו למפעל המשפחתי ילדיו של יצחק, רמי בירנהק וליאורה בירנהק-מרכוס יחד עם בעלה.
המפעל גם מייצא מוצרים מחוץ לישראל, בעיקר לארצות הברית, שם נהנה המפעל מהשוק החרדי הדורש הכשר מהודר.
בפברואר 2021 נמכר המפעל לקרן ההשקעות "גרין לנטרן" תמורת 10 מיליון שקלים. למרות הרכישה, משפחת בירנהק ממשיכה לנהל את המפעל.
ביוני 2021 הממונה על ההגבלים העסקיים ביטל את המיזוג.
פול גאסקווין
פול גסקווין
פול גסקוין
אגודת הסטודנטים של המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה-כרמיאל
חוזה מנואל פינטו
לואיס סוארז
חוזה רמון אלשנקו
סנטיאגו אזקרו
סזאר רודריגז אלברז
סזאר סנצ'ז
כשרות למהדרין
הכשר מהודר
רפאל מארקז
וויטמין B1
מאסנאטה מוהאטו סיסו
מאסנאטה מוהאטו סיאיסו
אנה קאראבו מוטסאואננג
חווארה
חווארה (בערבית: حوارة) הוא כפר פלסטיני בעמק המכמתת שמדרום לשכם, על כביש 60, בין צומת תפוח לשכם. לידו שוכנים היישובים יצהר והר ברכה. הכפר ממוקם כ-8 ק"מ מדרום לשכם, ברום של 525 מטר מעל פני הים. תושבי הכפר מוסלמים. הכפר נמצא בנפת שכם בשטח C.
השם 'חווארה' משמר כנראה את השם חורון, שממנו הגיע סנבלט החורני מנהיג השומרונים בתקופת נחמיה. כיום נמצא ליד הכפר מחנה חורון, הקרוי על שם היישוב חורון. יש דעה שהשם חווארה נגזר מהמילה הארמית חיוור (לבן), הקשור לסוג הקרקע באזור.
בסמוך לכפר ממוקמת חורבת נבי ישמעיל - על פי האמונה המוסלמית קברו של ישמעאל.
היסטוריה.
סכסוך חמולות בשנת 1853 עם הכפרים השכנים קוזא וביתא הביא למותם של שבעה תושבים. בית הספר היסודי הראשון הוקם בשנת 1947, ב־1962 הוא גם נהפך לתיכון. בית הספר הראשון לבנות הוקם ב־1957. בתי ספר בחווארה משמשים כבתי ספר אזוריים לכפרי הסביבה. בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה בינואר 1988 אסף כח של חטיבת גבעתי צעירים מחווארה ומן הכפר הסמוך ביתא. בהוראת המג"ד יהודה מאיר, שברו החיילים את ידיהם ורגליהם של הפלסטינים הכפותים. לאחר חשיפת הפרשה לציבור במאי 1989, ובעקבות עתירה לבג"ץ, הועמד המג"ד לדין צבאי ובשנת 1991 הורד לדרגת טוראי.
במקרים רבים מיידים תושבים אבנים לעבר רכבי יהודים או כוחות צה"ל. מאידך, בכמה מקרים היווה הכפר יעד לפעולות תג מחיר.
בדצמבר 2015, במהלך אינתיפאדת הסכינים, שני מחבלים דקרו חייל צה"ל בחווארה ופצעו אותו קל, חיילים שהיו במקום חיסלו אותם, מהירי נפצע חייל נוסף באורח בינוני.
במאי 2017 ניסו מחבלים פלסטינים לבצע לינץ' בתושב איתמר שנסע בכביש החוצה את הכפר. הוא ירה לעבר אחד המחבלים והרגו.
במאי 2020 מחבל פלסטיני ניסה לפתוח באש על רכב יהודי שעמד בפקק בו ישבו שני ילדים בני 14, הנהג יצא מן הרכב והניס את המחבל בעזרת ירי באוויר.
במהלך מאי 2022, עלתה המתיחות בחווארה. תחילה היו עימותים סביב דגלים פלסטיניים. הם הדרדרו לאלימות וידוי אבנים.
באחד המקרים, אב ושני ילדיו הקטנים, בנה ונכדיה של חברת הכנסת אורית סטרוק, נפצעו באורח בינוני מידוי אבנים שבוצע על רכבם בעת שנסעו בכפר חווארה.
באירוע אחר, הותקף בית קפה פלסטיני ונגרם נזק לרכוש.
אוכלוסייה.
לפי מפקד 1931 היו בכפר 995 נפשות ב־240 בתים, ובשנת 1967 נמנו בכפר 1,907 תושבים. בשנת 2016 נמנו בו 6,759 תושבים. ליד הכפר נמצאות מחצבות אבן לבנייה, ורבים מתושבי הכפר עובדים בענף. אוכלוסיית חווארה מורכבת מבני 2 חמולות, המחולקות למשפחות: עודה, שכוללת את מוחמד, שוויד, שהדה, וסלים. החמולה השנייה היא חמולת אתמדה.
מבנה הכפר.
הרחוב הראשי של הכפר בנוי לאורך כביש 60 המוליך משכם לירושלים. מהרחוב הראשי משתרע הכפר לשני הכיוונים.
מצפון לכפר מתפצל עוקף שכם דרום למערב, וכביש הגישה לאיתמר ואלון מורה ממזרח. בגבעה ממערב לכפר נמצא היישוב יצהר ומצפון לכפר על הר גריזים מצויים היישוב הר ברכה וקריית לוזה. בין הכפר לשכם מפריד מחסום חווארה.
כביש "עוקף חווארה".
הכביש מיועד להחליף את כביש 60 בתוואי הנוכחי. מסלול הכביש מתחיל בצומת תפוח (כביש חוצה שומרון) ועובר מזרחית לכפר. הוא מיועד לשרת את היישובים יצהר והר ברכה שמצפון לכפר ואת יישובי צפון השומרון. הוועדה לדרכים, מסילות ברזל ושדות תעופה במנהל האזרחי העניקה היתר סלילה לכביש במאי 2019. הכביש הוא חלק מתוכנית האב לתחבורה ביהודה ושומרון של משרד התחבורה, בשיתוף מועצת יש"ע.
אי שפיות
הוגו סנצ'ז
ג'נטלמן
ג'נטלמן (מאנגלית: Gentleman, שילוב של המילה הלטינית gentilis - שיכות לאותה המשפחה והמילה האנגלית man- גבר) הוא גבר בעל תואר אצולה וכינוי לגבר החי ומתנהג לפי אמות מידה הכוללות נימוסים טובים, בעיקר כלפי נשים, אמינות גבוהה, קור רוח, הגינות, נכונות להודות בהפסד ומאפיינים נוספים התלויים בתקופה ובמקום. דמות הג'נטלמן כיום היא בעיקרה תוצר תרבותי של ספרים ומחזות העוסקים בדמות.
היסטוריה.
המילה "ג'נטלמן" מופיעה כבר ב"סיפורי קנטרברי" של ג'פרי צ'וסר (1386 בערך, ב"סיפורה של האישה מבאת'") וכן ביצירותיו של ויליאם שייקספיר (למשל בשם המקורי של המחזה "שני אדונים מוורונה" - Two Gentlemen of Verona). שם הכוונה ל"אדונים".
בשנת 1538 כתב רוג'ר האשאם, מחנך חצר המלוכה הבריטי, בספרו "המורה", את הנחיצות הספורטיבית עבור הג'נטלמן או איש החצר, וכדבריו: "על ג'נטלמנים צעירים להתאמן בתרגילי חצר ושעשועים הולמים ולהתענג עליהם... לרכב בחינניות, לרוץ [באופן] נאה... להשתמש בכל כלי הנשק, לירות היטב בקשת... לרוץ, לקפוץ, להיאבק, לשחות, לרקוד בחינניות, לשיר, לנגן בפיקחות, לצוד בעזרת בז, לשחק טניס...". הכשרות אלה אמורות להכשיר את הגוף והנפש של האציל לסבול קשיים, להתמודד עם כישלונות ויחד עם זאת לחנך לעידון ולפתיחות.
החברה המלכותית הבריטית היא אגודה מדעית שנוסדה בשנת 1660 והחברים בה הוגדרו כ"ג'נטלמנים", גברים בעלי מעמד וממון, חסרי דעות קדומות הפתוחים לחידושים מדעיים ונכונים להסתכן על מנת להביא הישגים מדעיים לבריטניה.
בשנת 1731 הוציא אדוארד קייב באנגליה את "The Gentleman's Magazine" (המגזין של הג'נטלמן), שהגדיר את תחומי העניין של גבר משכיל באותה תקופה (שירה, מדע, ספורט, מסחר, תיאור ארצות רחוקות ועלילות גבורה). כיום התוכן וההתייחסות הייחודית לדמות נובעים מהתקופה הוויקטוריאנית בבריטניה של המאה ה-19 וכן ממקבילות בצרפת, גרמניה, מרכז אירופה, פולין ורוסיה של התקופה, ששאבו את רוב המאפיינים.
מאפיינים מרכזיים.
הג'נטלמן הוא בעל מעמד חברתי גבוה, בדרך כלל באירופה אצילים התגוררו בטירות מבודדות באזור כפרי, ולרוב כשאומרים ג'נטלמן מתכוונים רק לבעלי תואר אצולה, הם היו האנשים בעלי מעמד גבוה יותר מעודם אנשי אצולה, בעוד הג'נטלמנים העירוניים השתייכו למעמד האמידים. באנגליה היו ג'נטלמנים שהשתייכו למעמד בעלי האחוזות, לאו דווקא מן האצולה, שנקרא "ג'נטרי" מאותו שורש לשוני. אישה ממעמד זה הייתה עשויה להיקרא "ג'נטלוומן" , מונח שתיאר לא רק את ייחוסה אלא גם את התנהגותה ההולמת ואת איכות החינוך שקיבלה.
תכונותיו המאפיינות של הג'נטלמן הן קור רוח, פתיחות לביקורת בקרב בני מעמדו, אמינות אישית ("מילה של ג'נטלמן"), הכרת ערך עצמו וגינונים חברתיים משוכללים.