כמורה של הקוראן במקצועו, היה אל-מוח'תאר מיומן גם באסטרטגיה ובטקטיקה של לוחמה מדברית. אל-מוח'תאר הכיר היטב את הגאוגרפיה המקומית וניצל את הידע הזה לטובתו בקרבות נגד האיטלקים, שלא היו מורגלים בלחימה מדברית. אל-מוחת'אר הוביל שוב ושוב את היחידה הקטנה והדרוכה אשר בראשה עמד, למתקפות מוצלחות נגד האיטלקים, מתקפות שלאחריהן נמוגו שוב אנשיו של אל-מוח'תאר אל פני השטח המדבריים. אנשיו של אל-מוח'תאר תקפו במיומנות מוצבים צבאיים, הניחו מארבים לחיילים, ושיבשו קווי אספקה ותקשורת. ה-Regio Esercito (הצבא המלכותי האיטלקי) נותר נדהם ונבוך מטקטיקת הגרילה של אל-מוח'תאר.
באזור ההררי של ג'בל אח'דאר ("ההר הירוק"), יצר ב-1924 המושל האיטלקי ארנסטו בומבלי כוח אנטי-גרילה אשר הביא לנסיגה קשה של כוחות הגרילה באפריל 1925. בתגובה, התאים עומר אל-מוחת'אר בזריזות את הטקטיקות שלו, ויכול היה לסמוך על סיוע מתמשך מצד מצרים. במרץ 1927, על אף הכיבוש של ג'חבוב בפברואר 1926 והשלטון של המושל אטיליו טרוּצי, אשר הכביד את ידו יותר ויותר על התושבים, הפתיע אל מוח'תאר את החיילים האיטלקים ברח'ייבה. בין 1927 ל-1928 ארגן אל-מוחת'אר את הכוחות הסנוסים שניצודו ללא הרף על ידי האיטלקים. אפילו הגנרל טרוצי עצמו הכיר ב"התמדה יוצאת הדופן וכוח הרצון החזק" של עומר אל-מוח'תאר. המרשל פייטרו באדוליו, מושל לוב החל מינואר 1929, הגיע להסכם פשרה עם אל-מוח'תאר, בדומה להסכמים קודמים של איטליה עם המסדר הסנוסי. האיטלקים תיארו אותו כ"כניעה מוחלטת". בסוף אוקטובר 1929 הוקיע אל-מוח'תאר את ההסכם וכונן מחדש חזית פעולה בין הכוחות הלוביים, כשהוא מכין את עצמו לעימות האולטימטיבי עם הגנרל רודולפו גרציאני, המפקד הצבאי האיטלקי החל ממרץ 1930. מתקפה מסיבית שנערכה בחודש יוני נגד כוחותיו של אל-מוח'תאר נכשלה, וגרציאני, בשיתוף פעולה מלא עם פייטרו באדוליו, שר המושבות אמיליו דה בונו, ובניטו מוסוליני, יזמו תוכנית לשבירת גבם של המוג'אהדין הלובים: 100,000 מתושבי ג'בל אח'דאר יועתקו ממקומם למחנות ריכוז על חוף הים, ולאורך גבול לוב-מצרים שמחופי הים התיכון, ועד לנווה המדבר "אל-ג'אגבוב" תוקם גדר תיל, על מנת לנתק את תשתיות כוחותיו של אל-מוח'תאר, למנוע מהם ליהנות מתמיכת האוכלוסייה המקומית ולשלול את האפשרות שיזכו לסיוע זר. צעדים אלו, שיזם גרציאני בראשית 1931, גבו מחיר מההתנגדות הסנוסית. מהמורדים נשלל סיוע ותיגבור כוחות הפך בלתי אפשרי, הופעל מערך של ריגול אחר תנועותיהם, הם הופצצו על ידי מטוסים איטלקיים, ונרדפו על פני הקרקע על ידי כוחות איטלקיים שהסתייעו במשתפי פעולה ומודיעים מקומיים. אל-מוח'תאר וכוחותיו המשיכו להילחם על אף הקשיים והסיכונים הקשים יותר בפניהם ניצבו, אך ב-11 בספטמבר 1931, הותקף אל-מוח'תאר מן המארב ליד סלונטה.
פוריה (סדרת טלוויזיה)
פוריה (ברוסית: Фу́рия) היא סדרת טלוויזיה אינטרנטית רוסית בהפקה משותפת של אולפני באבל ושירות Kinopoisk, המבוססת על הקומיקס "פוריה האדומה" מבית באבל קומיקס. הסדרה מהווה חלק מהיקום הקולנועי של באבל יחד עם הסרט "".
הפקה.
פיתוח.
עוד לפני תחילת הצילומים על הסרט הקצר ו לקומיקס אודות מייג'ור גרום, ארטיום גברליאנוב דיבר על תוכניותיו לצלם עיבודים טלוויזיוניים נוספים לאוגדני הקומיקס אם הסרטים יצליחו. הצלחתו של "מייג'ור גרום: רופא המגפה" התבררה כהצלחה מעורבת: למרות הכישלון הקופתי, הסרט זכה לפופולריות בפלטפורמות סטרימינג השונות. מסיבה זו, היוצרים ציינו שימשיכו ליצור עיבודים אך, ככל הנראה, כבר בהזמנה ובמימון של שירותים מקוונים כמו KinoPoisk HD ונטפליקס.
הכרזה.
הסדרה הוכרזה ב-1 באוקטובר 2021 ופרק הבכורה מתוכנן לעלות בשנת 2022, עם ארטיום גברליאנוב, מיכאיל קיטאיב ואולגה פיליפוק כמפיקי הסדרה.
עיצוב.
העלילה תתרחש במוסקבה ומספרת על הרפתקאותיה של הגנבת המקצועית ניקה חייקינה, שנגררת לעימות עם ארגוני פשע. מוסקבה תשתנה בהתאם לסנקט פטרבורג האלטרנטיבית מהסרט "" - מוסקבה בסדרה תיראה הרבה יותר עתידנית מאשר במציאות. מתוכנן שתפקיד מסוים בסדרה יגלם תאגיד הנשק הולט אינטרנשיונל, ששימש כאנטגוניסט בחוברת הקומיקס "פוריה האדומה". לפני כן הוזכר תאגיד הולט אינטרנשיונל בסרט "רופא המגפה", בנוסף, הוכרז כי גרום עצמו יופיע בהופעת קמע בגילומו של טיכון ג'יזנבסקי.
שיווק.
בהצצה לסדרה שנערכה בשירות KinoPoisk במהלך ההכרזה על הסדרה, הודיעו היוצרים כי רק הקונספט הבסיסי של הקומיקס יישאר בסדרה, בעוד העלילה תעבור שינויים משמעותיים. המפיקים הבטיחו חשיפה של פרטים נוספים לקראת כנס קומיקון בחסות באבל קומיקס שיתקיים במוסקבה, במהלך דצמבר 2021.
המנתח הכללי האמריקאי
סנדרה מייסון
סנדרה פרנלה מייסון (באנגלית: Dame Sandra Prunella Mason; נולדה ב-17 בינואר 1949) היא פוליטיקאית, עורכת דין ודיפלומטית מברבדוס, שכיהנה במשרת המושלת הכללית השמינית והאחרונה של ברבדוס מאז 2018 ועד לבחירתה כנשיאת ברבדוס. היא ראש המדינה מאז 30 בנובמבר 2021, כאשר המדינה הפסיקה להיות תחת משטר המלוכה של ברבדוס והפכה לרפובליקה.
מייסון הייתה עורכת דין פעילה, ששימשה כשופטת בית הדין הגבוה של סנט לוסיה, ושופטת בית המשפט לערעורים בברבדוס, והייתה האישה הראשונה שהתקבלה ללשכת עורכי הדין בברבדוס. היא כיהנה כיושבת ראש ועדת CARICOM להערכת האינטגרציה האזורית. הייתה השופטת הראשונה שמונתה כשגרירה מטעם ברבדוס, והייתה האישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט העליון במדינה. היא הייתה הראשונה מברבדוס לכהן בבית הדין לבוררות של מזכירות חבר העמים. ב-2017 היא מונתה למשרת המושלת הכללית השמינית של ברבדוס, מ-8 בינואר 2018. במקביל למינויה, זכתה מייסון בדרגת גבירת הצלב הגדול במסדר מיכאל וג'ורג'. עם כניסתה לתפקיד המושלת הכללית, הפכה סנדרה מייסון לראשת מסדר הגיבורים הלאומיים, מסדר ברבדוס ומסדר החירות.
ראשית חייה.
סנדרה פרונלה מייסון נולדה ב-17 בינואר 1949 בסנט פיליפ, ברבדוס. לאחר שלמדה בבית הספר היסודי סנט קתרין עד גיל תשע, היא למדה בבית ספר תיכון בקווינס קולג' ואז החלה ללמד בבית הספר התיכון הנסיכה מרגרט בשנת 1968. בשנה שלאחר מכן עבדה בבנק ברקליס כפקידה. מייסון נרשמה לאוניברסיטת איי הודו המערבית ב-Cave Hill, שם היא קיבלה תואר ראשון במשפטים. מייסון הייתה אחת הבוגרות הראשונות של הפקולטה למשפטים מ-UWI, Cave Hill. השלימה את לימודיה ב-1973.
בשנת 1975 היא השיגה תעודת השכלה משפטית מבית הספר למשפטים יו ודינג בטרינידד וטובגו; הייתה לאישה עורכת הדין הראשונה מברבדוס שסיימה את בית הספר. היא התקבלה ללשכת עורכי הדין ב-10 בנובמבר באותה שנה והפכה לחברה הראשונה בלשכת עורכי הדין בברבדוס. היא סוראופטימיסטית של ברבדוס.
קריירה מוקדמת ועיסוק משפטי.
החל משנת 1975, היא עבדה במנהל הנאמנות עבור בנק ברקליס ועברה למספר תפקידים שונים בחברה עד 1977. בשנת 1978 החלה מייסון לכהן כשופטת השלום של בית המשפט לנוער ולמשפחה ובמקביל שימשה כחונכת בדיני משפחה ב-UWI. היא הפסיקה את לימודיה ב-1983 והמשיכה להיות שופטת. בשנת 1988, סיימה את הקורס של המכון המלכותי למינהל ציבורי בלונדון בנושא מינהל ומשפט. היא כיהנה בוועדת האו"ם לזכויות הילד מאז הקמתה ב-1991 ועד 1999, וכיהנה בתפקיד סגנית היו"ר בשנים 1993 ל-1995 ויו"ר בישנים 1997 ל-1999.
בין 1991 ל-1992, שימשה מייסון כיושבת ראש והייתה אחת משתי הנשים שמונו לוועדת CARICOM שהופקדה על הערכת האינטגרציה האזורית וכללה 13 חברים. היא עזבה את בית המשפט לענייני משפחה ב-1992 כדי לשמש כשגרירה בוונצואלה, והייתה האישה השופטת הראשונה מברבדוס שכיהנה בתפקיד זה. בשנים 1993–1994 היא גם שימשה כשגרירה בצ'ילה, קולומביה וברזיל. עם שובה לברבדוס בשנת 1994, מונתה מייסון לכהן כשופטת ראשית בברבדוס, ובשנת 1997 הפכה לרשמת של בית המשפט העליון במדינה.
בשנת 2000, מייסון השלימה לימודים בנושא יישוב סכסוכים אלטרנטיביים באוניברסיטת ווינדזור בווינדזור, אונטריו, קנדה, ולאחר מכן השלימה מלגה עם המכון לחינוך משפטי בהליפקס, נובה סקוטיה, בשנת 2001, כמו גם קורס במחלוקת מתקדמת ב-UWI. היא המשיכה לכהן כרשמת בית המשפט העליון עד שנת 2005, אז מונתה ליועצת המלכה בלשכת עורכי הדין של ברבדוס. בשנת 2008, הושבעה מייסון כשופטת לערעורים והפכה לאישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט לערעורים בברבדוס. במשך שלושה ימים בשנת 2012, היא הייתה למושלת הכללית בפועל של ברבדוס ובשנה שלאחר מכן הייתה אזרחית ברבדוס הראשונה שמונתה לחברות בבית הדין לבוררות של מזכירות חבר העמים (CSAT). בית הדין פועל בקרב חברי חבר העמים הבריטי בפתרון סוגיות הנוגעות לסכסוכי חוזים. עם מינוי זה, כונתה על ידי הלופ ניוז לאחת מעשרת הנשים החזקות ביותר בברבדוס.
המושלת הכללית של ברבדוס.
בשנת 2017, מייסון מונתה למושלת הכללית השמינית של ברבדוס, החל מ-8 בינואר 2018. במקביל למינויה, מייסון מונתה גם לגבירת מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
בשנת 2020, מייסון בתפקידה הרשמי הכריזה על מדיניות הממשלה בנאום מן הכס, שנכתב על ידי ממשלתה של ראש הממשלה מיה מוטלי, הצהירה כי ברבדוס תהפוך לרפובליקה ובכך הדיחה את המלכה אליזבת השנייה ממשרת ראש המדינה. היא הצהירה כי לקראת ציון 55 שנה לעצמאות ברבדוס המדינה תהפוך לרפובליקה פרלמנטרית.
נשיאת ברבדוס.