אשתו ההרה נשארה בבית הוריה בסננדג' עם אחייניו שאימץ (בני שש, ארבע ושנתיים), והצטרפה עם האחיינים לאחר שהתאקלם. בכרמאנשאה נולדו לחכם ארבעה עשר ילדיו. שבעה מהם שרדו ועלו איתו לארץ ישראל.
כדיין העמיק בחקירותיו, ואף ניהל תכתובת עם רבנים מקהילות מרוחקות. הוא גם נודע כמי שמקפיד על קדושת השבת, ואף הורה על החרמה של חנות שנפתחה בשבת, עד שהיהודי בעל החנות חזר בו מהחלטה זו.
בתחילת שנות השלושים עבר בכרמאנשאה זרם של כ-2500 פליטים יהודים מבוכארה, שנמלטו מפרעות הבולשביקים. מאות מהפליטים חנו בכרמאנשאה בעת שחיכו לאישורי מעבר, בשל קרבתה לגבול עם עיראק. אברהם חכם גייס את הקהילה היהודית המקומית לארח את הפליטים ולשתף אותם בפרנסה, בתרבות ובחינוך, על מנת שישרדו ולא ניתן יהיה לגרש אותם. במקביל השתתף בשליחת בקשות לרשויות השונות על נת לזרז את קבלת אישורי העלייה של הפליטים לארץ ישראל.
בארץ ישראל.
בהיותו ציוני נלהב, ולאור עליית האנטישמיות בפרס וההגבלות על היהודים בכרמאנשאה עצמה עם חילופי המושל, עלה אברהם חכם לארץ ישראל. מילדיו נמנעה היציאה מפרס עקב איסור יציאה על נערים מעל גיל 14, אולם הם ברחו לעיראק ומשם הצטרפו להוריהם. המשפחה שהתה שבועיים בבגדד, וכשהגיעה מאוחר יותר לדמשק, הצליח אברהם להשיג מהרב של דמשק אשרת עליה לארץ לרבנים. משפחתו נותרה בדמשק בציפייה לאשרות שלהם. אלו הגיעו כחמישה חודשים לאחר מכן, והמשפחה הגיעה בנסיעה ברכבת העמק הישר לחיפה, שם הסכים אחד התושבים לארחם ללא תשלום במשך שבוע כדי שלא יסעו ללא אבטחה, ואז הצטרפו לאברהם חכם בירושלים.
עם הגעתו לארץ בערב פסח 1936 (תרצ"ו) התיישב בשכונת הבוכרים בירושלים. הוא שימש שם שוחט עופות, חזן, מוהל ועורך קידושין. בבית המטבחיים עבד רק זמן קצר, ועזב בלחץ המשפחות ששלטו במקום. הוא סירב לבקשתו של הראשון לציון, בן ציון מאיר חי עוזיאל לשמש שד"ר לשיראז, ובשנת 1942 עבר לכהן כרב המושב בית חנן של קהילת יוצאי בולגריה. החל מ-1943 עבר לראשון לציון, שם שימש במשך שלוש שנים רב קהילת האורפלים, אם כי המשיך לבקר את משפחות בניו בירושלים על בסיס חודשי.
בנו היה חבר האצ"ל, ועם מאסרו והגלייתו לסודן חזר אברהם חכם לירושלים. עם קום המדינה ושחרור בנו בשנת 1948 עבר לשכונת קטמון בירושלים, שם הקים והוביל את ישיבת מגן אברהם ואת בית הכנסת תפארת ירושלים לעדות המזרח.
מותו.
כמה ימים לפני פטירתו אמר לאשתו שהוא אינו רואה את דמותו בכוס הקידוש, והוא חושש שימיו ספורים. ב-12.8.1964 (ד' באלול התשכ"ד) קם ממיטתו בחצות, נטל ידיים, ולאחר שביקש מאשתו מגבת וניגב ובירך בעודו כורע בפתח הדלת, נפטר כשראשו על כתפי אשתו.
ספרו.
ספרו היחיד של אברהם חכם הוא "ספר יזרעאלי", ובו דרושים ופירושים לכל פרשיות התורה. הספר נערך ונכתב לאורך תקופה ארוכה, ונמסר לדפוס על ידי אברהם חכם רק כחודשיים לפני מותו.
צוללת USS S-4
צוללת USS S-4 הייתה צוללת של צי ארצות הברית. בשנת 1927, היא הוטבעה בתאונה על ידי נגיחה של משחתת משמר החופים של ארצות הברית תוך אובדן כל אנשי הצוות, אך הועלתה והוחזרה לשירות עד שסיימה ב-1936.
בנייה.
הנחת השדרית ותחילת הבנייה ב-4 בדצמבר 1917 על ידי המספנת הצי של פורטסמות ב-פורטסמות', ניו המפשייר, ו-קיטרי, מיין. היא הושקה ב-27 באוגוסט 1919, על ידי גברת הרברט ס. הווארד, והחלה בשירות פעיל ב-19 בנובמבר 1919.
שירות ראשון.
לאחר ניסויי קבלה, ביקור בהוואנה, קובה בין ה-14 ל-19 בינואר 1920, ובעקבותיו פעולות לאורך חופי מפרץ מקסיקו וניו אינגלנד יצאו "S-4". מניו לונדון, קונטיקט ב-18 בנובמבר כדי לפגוש את ניו המפשייר עם היחידה שהוקצתה לה - קבוצת הצוללות 12 ו-18. שתי הקבוצות עמדו לצאת לדרך להפלגה היסטורית. שבאותה תקופה הייתה אמורה להיות השייט הארוך ביותר של צוללות אמריקאיות. הוקצו לשייטת הצוללות השלישית בצי האסיאתי ארצות הברית. בקאוויט שבהפיליפינים, הם הפליגו דרך תעלת פנמה ו-פרל הארבור והגיעו לקאוויט ב-1 בדצמבר 1921.
"S-4" פעלה מתוך תחנת הצי בקאוויט, עם ביקורים מדי פעם בנמלי סין, עד סוף 1924, אז הוקצו הצוללות לחוף המערבי של ארצות הברית. ביציאה מקאוויט ב-29 באוקטובר, הם הגיעו למארה איילנד, קליפורניה ב-30 בדצמבר.
כשהיא התבססה באי מארה ב-1925, היא פעלה לאורך החוף המערבי של ארצות הברית עד 1926, בעיקר בסן פרנסיסקו, סן פדרו, וסן דייגו, קליפורניה. הצוללת עזבה את מאר איילנד ב-10 בפברואר 1927 והפליגה אל אזור תעלת פנמה, שם פעלה במרץ-אפריל, ולאחר מכן המשיכה לניו לונדון, קונטיקט, והגיעה ב-3 במאי. בשארית השנה היא פעלה מול חופי ניו אינגלנד.
פגיעה בעליה מצלילה.
ב-17 בדצמבר 1927, בזמן שעלתה מצלילה מעל המייל הנמדד מחוץ לקייפ קוד, מסצ'וסטס, היא נפגעה בטעות על ידי המשחתת משמר החופים של ארצות הברית USS Paulding בסיור נגד מבריחי משקאות. ושקעה לעומק 17 פאתום.
מפקד המשחתת, עצר והוריד סירות הצלה. אך מצא רק כמות קטנה של בועות דלק ואוויר. פעולות חילוץ והצלה החלו בראשות סגן האדמירל פרנק ברומבי, אל"ם ארנסט ג'יי קינג, סגן הנרי הארטלי, וסא"ל אדוארד אלסברג. מאמצי החילוץ סוכלו על ידי מזג אוויר קשה.
מאמץ מיוחד נעשה כדי לחלץ את ששת הצוללנים שנלכדו בחדר הטורפדו הקדמי. הם החליפו סדרה של אותות עם כוח החילוץ, באמצעות הקשה על גוף הצוללת. כשהלכודים השתמשו בחמצן האחרון שהיה הזמין בצוללת, הם שלחו הודעה, "האם יש תקווה?" התגובה, שחיבר קפטן קינג הייתה: "יש תקווה. כל מה שאפשר נעשה.
החילוץ סוכל על ידי מזג האוויר. כוח החילוץ לא הצליח לחלץ וכל 40 האנשים שהיו בצוללת אבדו. במהלך מבצע החילוץ, חברו של התותחן הראשי תומאס אידי הציל, תוך סיכון חייו, צולל עמית, פרד מיכלס, שהסתבך מתחת למים בעת שניסה לחבר צינור אוויר ל-"S-4". על גבורתו הוענק לאידי "אות הכבוד".
"S-4" הועלתה לפני הים ב-17 במרץ 1928, על ידי מאמץ הנצלה בפיקודו של קפטן קינג. כמה מצוללני ההנצלה, כולל אידי וחתן מדליית הכבוד הקודם פרנק וו. קרילי, קיבלו את צלב הצי של ארצות הברית, על פעולותיהם במהלך החילוץ. זוכה מדליית כבוד נוספת, רב-נגד ג'ורג' קרגן, קיבל את צלב הצי על שירותו כמפקד הגוררת USS Sagamore במהלך ניסיון החילוץ. הצוללת נגררה למספנת הצי של בוסטון, לצורך הספנה וטיפול ב-19 במרץ 1928.
בחזרה לשירות.
הצוללת הופעלה מחדש ב-16 באוקטובר 1928, לאחר תיקונים והסבה לכלי ניסוי לצורך ניסוי חילוץ צוללות. היא שירתה בקי ווסט, פלורידה בתחילת 1929–1930, ובצפון מזרח ארצות הברית בשאר השנים הללו. ב-1931 היא פעלה שוב בניו לונדון עד שיצאה משם ב-3 בינואר 1932 לפרל הארבור. בהפלגה דרך תעלת פנמה היא הגיעה לפרל הארבור ב-29 באוגוסט. ב-7 באפריל 1933, "S-4" הוצא משימוש והונח. ב-15 בינואר 1936 היא נמחקה מרישום כלי השיט של הצי. והוטבעה בלב ים ב-15 במאי 1936.
גריגורי סורקיס
גריגורי מיכאילוביץ' סורקיס (באוקראינית: Григорій Михайлович Суркіс; נולד ב-4 בספטמבר 1949) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אוקראיני, עסקן כדורגל. סגן נשיא אופ"א בין 24 במאי 2013 ל-7 בפברואר 2019. נשיא התאחדות הכדורגל האוקראינית בין 2000–2012. נשיא דינמו קייב בשנים 1993–1998. חבר הראדה העליונה של אוקראינה של הכינוס השלישי, הרביעי, והתשיעי.
ביוגרפיה.
גריגורי סורקיס נולד ב-4 בספטמבר 1949 במשפחה יהודית באודסה. אחיו הצעיר הוא איגור סורקיס, נשיא דינמו קייב.
גריגורי סורקיס בעל השכלה גבוהה, בשנת 1972 סיים את לימודיו במכון הטכנולוגי של קייב לתעשיית המזון עם תואר במכונות ומכשור לייצור מזון, הסמכה - מהנדס מכונות.
בשנים 1998–2006: חבר הראדה העליונה. במשך תקופה ארוכה היה חבר בגופים המנהלים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אוקראינה .
החוק החוקתי של הממלכה המאוחדת
החוק החוקתי של הממלכה המאוחדת נוגע לחוקי היסוד של ממשל הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. עם המערכת הפוליטית הרציפה העתיקה ביותר על פני כדור הארץ, החוקה הבריטית אינה כלולה בדמות מסמך אחיד, אך עקרונותיה התפתחו במשך מאות שנים מחוקים, פסיקות, מוסכמות פוליטיות ומוסכמות חברתיות. בשנת 1215, המגנה קרטה הכפיפה את המלך לקרוא ל"ייעוץ משותף" או לפרלמנט, לקיים בתי משפט במקום קבוע, להבטיח משפט הוגן, להבטיח תנועה חופשית של אנשים ולשחרר את הכנסייה משליטת המדינה; הוא גם עיגן את זכויותיהם של אנשים "פשוטים" להשתמש באדמה. לאחר מלחמת האזרחים האנגלית והמהפכה המהוללת של 1688, הפרלמנט זכה בעליונות על המלך, כמו גם על הכנסייה ועל בתי המשפט, ומגילת הזכויות משנת 1689 רשם כי "בחירת חברי הפרלמנט צריכה להיות חופשית". חוק האיחוד של 1707 איחד את אנגליה, ויילס וסקוטלנד, בעוד שאירלנד הצטרפה בשנת 1800, אך הרפובליקה של אירלנד נפרדה רשמית מהממלכה ב-1921 באמצעות סכסוך מזוין מר. לפי חוק ייצוג העם (זכיינות שווה) משנת 1928, כמעט כל גבר ואישה בוגרים זכאים להצביע לבית המחוקקים הבריטי. בריטניה היא חברה מייסדת של ארגון העבודה הבינלאומי (ILO), האו"ם, חבר העמים, מועצת אירופה וארגון הסחר העולמי (WTO). עקרונות הריבונות הפרלמנטרית, שלטון החוק, הדמוקרטיה והבינלאומיות מנחים את המערכת הפוליטית המודרנית של בריטניה.