ב-14 במאי 1871 קיבל המחזה את אישורה של ועדת התיאטרון והספרות. הוא הוצג לראשונה בתיאטרון אלכסנדרינסקי בסנקט פטרבורג והוקדש לפיודור בורדין שגילם את דמותו של ביש-מזל. שיחקו בו גם מאריה Tchitau (בתפקיד גורמיז'סקאיה), יה סטרוסקאיה השנייה (אקסיושה), פ.פ. ברונסקי (מילונוב), פ.ס. סטפאנוב (בוודאייב). אוסטרובסקי לא היה בעמדה ממנה הוא יכול היה לשלוט על ההפקה, הוא ניסה לעשות כן באמצעות מכתבים ששלח לבורדין. לאחר הצגת הבכורה בורדין הודיע לסופר ש"המחזה התקבל בחמימות רבה", אולם היעדרותו האישית הזיקה מאוד לאיכות ההפקה. המציאות הייתה שונה בתכלית. המחזה נכשל והתקבל בקרירות, בראש ובראשונה בשל חוסר התאמתו של בורדין לתפקיד, שלדברי צופה אחד "לא היה בו קורטוב של שחקן טרגי". גם הופעתה של Tchitau (בתפקיד גורמיז'סקאיה) לא זכתה לאהדה. למעשה, רק שני שחקנים, זוברוב (בתפקיד בר-מזל) וואסילייב (בתפקיד ווסמיבראטוב) זכו לשבחים מידי הצופים.
במוסקבה "היער" הוצג לראשונה ב-26 בנובמבר 1871, והיה מוקדש לס. פ. אקימובה (שגילמה את דמותה של אוליטה). שיחקו בו נ.מ. מדבדבה (בתפקיד גורמיז'סקאיה), ג.נ. פדוטובה (אקסיושה), י.ו. סמרין (מילונוב), ו.י. ז'בוקיני (בוודאייב), פ.מ. סדובסקי (בתפקידים של ווסמיבראטוב וביש-מזל), ס.ו. שיוסקי (בר-מזל).
קבלת המחזה.
מבקרים בני המחנה השמרני מתחו ביקורת על המחזה. ו.פ. בורנין סבר ש"היער" אינו רלוונטי בשום צורה, וטען שהמחזה חסר תוכן ממשי ונבנה על רצף אירועים ודמויות מקרי.
ניקולאי סטרחוב, מבקר סלבופיל, הביע הסתייגות דומה, בטענו שלמחזה אין חשיבות חברתית והוא ביקר את ההומור שלו כשצ'דריאני ו"עם הארץ".
מהצד השני, המחזה התקבל בחום רב בידי העיתונות הדמוקרטית. ניקולאי אלכסייביץ' נקראסוב (שכינה אותו "מבריק") ואיוון טורגנייב היללו אותו. במכתב אישי כתב טורגנייב לאוסטרובסקי שדמות הגיבור הטרגי (ביש-מזל) היא אחת הטובות ביותר שלו. כעבור מספר שנים המשורר הרוסי אלכסיי פלשייב, חבר "חוג פטרשבסקי" סקר את הפקת "היער" במועדון האומנים של מוסקבה של והביע תרעומת מכך שהתיאטרון הרוסי "הרשמי" לא קיבל את יצירת המופת הזאת. השחקן הרוסי פרוב סדובסקי התלהב מאוד מהמחזה וביקש באופן אישי שבנו מיכאיל ישחק בתפקיד הסטודנט בולאנוב, תפקיד אותו קיבל ובו אמנם הופיע בהצגת הבכורה שנערכה במוסקבה ב-26 בנובמבר 1871.
היער בתיאטרון המקצועי הישראלי.
1. תיאטרון אהל, הצגת בכורה: 1937
2. התיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 12 ביוני 1982
יבגני קרסנופולסקי
יבגני קרסנופולסקי (באוקראינית: Євгеній Краснопольський; נולד ב-4 באוקטובר 1988) היה מחליק אמנותי ישראלי שהתחרה בהחלקה על הקרח בתחרויות לגברים ובתחרויות לזוגות. ייצג את ישראל בשלושה אולימפיאדות חורף: סוצ'י (2014), פיונגצ'אנג (2018) ובייג'ינג (2022), ב-6 אליפויות עולם (2010, 2011, 2012, 2018, 2021 ו-2022) ובשמונה אליפויות אירופה (2010, 2012, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022 ו-2022).
ביוגרפיה.
קרסנופולסקי נולד בקייב שבאוקראינה הסובייטית. בשנת 1991 עלה עם משפחתו לישראל. הוא החל להתאמן בשנת 1995 במועדון "כוכבים על הקרח", שבקריית שמונה. הוא החל להחליק בתחרויות לבנים יחידים. בשנים 2004, 2005 ו-2009 זכה במדליית כסף באליפות ישראל בהחלקה לגברים. בעונת 2009/2010 החל להחליק בתחרות הזוגות ביחד עם דניאל מונטלבאנו. התאמן בהדרכתם של אולג מקרוב וגלית חייט.
באליפות אירופה בהחלקה על הקרח שנערכה בטאלין שבאסטוניה בסוף ינואר 2010 סיימו קרסנופולסקי ומונטלבאנו בתחרות הזוגות במקום 18. חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בטורינו שבאיטליה הם סיימו בתחרות הזוגות במקום 25 והאחרון.
באליפות אירופה בהחלקה על הקרח שנערכה בברן שבשווייץ בסוף ינואר 2011 הם פרשו מהתחרות לאחר שמונטלבאנו פרקה את הכתף במהלך החימום לתחרות. באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה במוסקבה שברוסיה בסוף אפריל 2011 סיימו קרסנופולסקי ומונטלבאנו בתחרות הזוגות במקום 20. לאחר שחזר מאליפות העולם לישראל הוא נעצר בשדה התעופה על ידי המשטרה הצבאית ונשלח לכלא צבאי בטענה שהוא עריק. הוא התגייס לצבא בשנת 2007 ושירת כשנתיים מתוך שלוש שנות שירות חובה. בכל אותה תקופה הוא התאמן בחו"ל והשתתף בתחרויות בינלאומיות. הוא קיבל דחיית שירות על מנת להתאמן כראוי לאליפות העולם, שנדחתה בחודש והועברה מטוקיו למוסקבה בשל רעידת האדמה שפקדה את יפן. מסיבות מקצועיות בלבד, ההתאחדות הישראלית להחלקה על הקרח החליטה להשאירו בחו"ל להתאמן וזאת בשל אי הבנה בינה לבין רשויות הצבא.
בשנת 2011 החל להתאמן עם קיוקו אינה בניו ג'רזי.
באליפות אירופה בהחלקה על הקרח שנערכה בשפילד שבבריטניה בסוף ינואר 2012 סיימו קרסנופולסקי ומונטלבאנו בתחרות הזוגות במקום 11. חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בניס שבצרפת הם סיימו בתחרות הזוגות במקום 17.
לאחר שנפרד משותפתו לתחרות הזוגות, דניאל מונטלבאנו, בשנת 2013 החל להתחרות ביחד עם אנדריאה דוידוביץ'. הם מתאמנים ב'בית הקרח' בניו ג'רזי בהדרכתו של גנאדי קרסיניצקי, שהיה בעברו פעמיים אלוף העולם לנוער. הכיאוגרפית שלהם היא גלית חייט, שאף היא ייצגה את ישראל במספר אולימפיאדות
בתחרות גביע העולם שנערכה באוברסדורף שבגרמניה ב-27 באוקטובר 2013 סיימו קרסנופולסקי ובת זוגו אנדריאה דוידוביץ' בתרגיל הזוגות במקום העשירי, בתרגיל הקצר הם קיבלו 40.83 נקודות ודורגו במקום 15 ובתרגיל החופשי הם קיבלו 93.03 נקודות ובסך הכל 133.86 נקודות. בכך הם קבעו את הקריטריון הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת סוצ'י (2014), ארבעת הזוגות הראשונים מהמדינות שלא זכו בכרטיס באליפות העולם.
בפברואר 2014 התחרו קרסנופולסקי ודוידוביץ' באולימפיאדת סוצ'י (2014). הם סיימו את התחרות במקום ה-15 לאחר שהשיגו 94.35 נקודות בתרגיל החופשי, ובסך הכול השיגו בניקוד מצטבר של 147.73 נקודות. בכך היו לזוג הישראלי הראשון בישראל שמגיע לשלב הגמר בתחרות לזוגות ספורטיביים בהחלקה אמנותית.
זמן קצר לאחר האולימפיאדה נפרדו הזוג. אנדריאה, בת זוגו עברה לנבחרת ארצות הברית ואילו קרסנופולסקי נשאר בנבחרת ישראל.
2015 ואילך.
זמן קצר לאחר שהזוג אנדריאה וקרסנופולסקי נפרדו, הוא התחיל להתאמן עם אדל טנקובה. הם זכו במקום הראשון באליפות ישראל.
ויקטור מקלגלן
ויקטור אנדרו דה בייר אוורלי מקלגלן (באנגלית: Victor Andrew de Bier Everleigh McLaglen; 10 בדצמבר 1886 - 7 בנובמבר 1959) היה שחקן קולנוע ומתאגרף אנגלי זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1935 על תפקידו בסרט "המלשין".
ביוגרפיה.
מקלגלן נולד בעיירה רויאל טנברידג' וולס שבמחוז קנט, דרום- מזרח אנגליה לבישוף פרוטסטנטי וגדל בדרום אפריקה לצד שמונת אחיו ואחיותיו. בגיל 14 עזב מקלגלן את ביתו, הצטרף לצבא בריטניה ונלחם במלחמת הבורים אך נאלץ לעזוב את הצבא לאחר שגילו האמיתי התגלה.
לאחר מכן נסע לקנדה שם התפרנס מהיאבקות ומאגרוף, ניצח מספר קרבות ואף התמודד נגד אלוף העולם ג'ק ג'ונסון. בתקופת מלחמת העולם הראשונה חזר מקלגלן לבריטניה כדי לשרת כקפטן ב"ריג'מט נסיכת וויילס המלכותי". בשנת 1918 היה מקלגלן לאלוף האגרוף של הצבא הבריטי.
לאחר שהשתחרר משירותו הצבאי החל מקלגלן את קריירת המשחק שלו בסרטים שקטים.
קריירת משחק.
החל את הקריירה שלו בשנות ה-20 של המאה ה-20 בסרט "העץ המטומא", בסרטיו של ג'ון פורד "הבית של הנגמן", "המשמרת השחורה" ובסרטיו של ראול וולש "מהו מחיר התהילה?", "אהבותייה של כרמן".
מקלגלן הגיע לפסגת הקריירה שלו בשנת 1935 לאחר שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בתור ג'יפו נולאן בדרמה של ג'ון פורד "המלשין". הופיע בשנות ה-30 בסרטים נוספים של פורד "הפטרול האבוד" בתור הסמל ו"אנחנו ווילי ווינקי".
את אחת מהופעותיו הפופולריות ביותר עשה מקלגלן בשנת 1939 בסרט ההרפתקאות של ג'ורג' סטיבנס "גונגה דין" בו שיחק בתפקיד החייל הבריטי סמל מק'הסניי, בשנה זו השתתף גם בסרט ההרפתקאות "קפטן פיורי". בנוסף התפרסם באותו עשור בזכות תפקידו כפיראט הוק בקומדיה "הנסיכה והפיראט".
הוא השתתף בשלושת סרטי "טרילוגיית חיל הפרשים" בבימויו של ג'ון פורד - "מבצר האפאצ'ים" (1948), "היא ענדה סרט צהוב" (1949) ו"ריו גראנדה" (1950).
בשנת 1952 הועמד מקלגלן בפעם השנייה לפרס האוסקר, הפעם בקטגוריית המשנה על תפקידו בתור בעל האדמה חם המזג סקווייר "רד" דנהר בדרמה הקומית "האדם השקט" לצידו של ג'ון ויין. התפרסם בפעם האחרונה בתפקיד קטן בסרט "מסביב לעולם בשמונים יום" בשנת 1956.
חיים אישיים.
היה נשוי שלוש פעמים במהלך חייו.
נישואיו הראשונים היו לאניד למונט, לזוג נולדה בת שליה ובן השחקן והבמאי אנדרו מקלגלן. למוט מתה בשנת 1942 כתוצאה מתאונת רכיבה על סוס. נישואיו השניים היו לסוזן ברוגמן ונמשכו חמש שנים עד לגירושים.
אשתו השלישית הייתה מרגרט פמפהארי, לה היה נשוי עד למותו בשנת 1959 בגיל 72 מהתקף לב. מקלגלן נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לאן" שבגלנדייל שבקליפורניה.
אוניית ציד לווייתנים
אוניית ציד לווייתנים (באנגלית: whaler או whaling ship) היא אונייה הבנויה במיוחד לציד לווייתנים, כלומר ללכידת לווייתנים או לעיבוד השלל שנצוד, או לשני התפקידים גם יחד.