במהלך הקריירה שלו, שיחק קינסטליך במכבי פתח תקווה ובמכבי יפו 193 משחקים בליגה הראשונה ולזכותו 44 שערים בליגה זו, בנוסף לשערים רבים נוספים אותם כבש במשחקי הליגה השנייה ובמשחקי גביע המדינה. בסך הכול כבש קינסטליך במדי מכבי פתח תקווה 70 שערים בכל המסגרות, הן בליגת העל והן בליגה השנייה.
הופעות בנבחרות הלאומיות.
קינסטליך שיחק בנבחרת הנוער של ישראל בהדרכת המאמן עמנואל שפר. בשנת 1964, שיחקה הנבחרת באליפות אסיה שהתקיימה בסייגון, בירת דרום ווייטנאם. וזו הייתה אליפות אסיה הראשונה בה השתתפה הנבחרת. קינסטליך נבחר על ידי הוועדה המארגנת לשחקן המצטיין של הטורניר, בה זכתה הנבחרת בגביע אסיה, במשותף עם נבחרת בורמה.
קינסטליך הוזמן לשחק בנבחרת ישראל במסגרת משחקי ידידות עם קבוצות מחוץ לישראל, אולם אין לו הופעות רשמיות במדי הנבחרת הבוגרת.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו של קינסטליך מכדורגל מקצועני בשנת 1975, הוא החל לשמש כמאמן וכמנהל מקצועי בקבוצות כדורגל בקבוצות נוער ובוגרים בליגות בכירות. בין השאר היה המנהל המקצועי של מחלקת הנוער בעירוני ראשון לציון. הוא אימן את קבוצת הפועל מרמורק והצליח להשאירה בליגה א', הרבה בזכות העברתו של השחקן ניר לוין מתפקיד בלם לחלוץ שכבש שערים מכריעים במאבק הירידה והעלייה. שנה לאחר מכן עלתה הקבוצה לליגה הארצית. בנוסף, אימן במשך 15 שנים את נבחרת ישראל בכדורגל באולמות (קטרגל), כולל במשחקי המכביה ובמוקדמות אליפות אירופה שנערכו בפורטוגל.
תפקידים אחרים.
עיריית ראשון לציון, במכללת וינגייט ובבית הספר למאמנים.
בין השנים 1964 – 1966 למד קינסטליך במדרשה למורי החינוך הגופני בווינגייט והוסמך להוראת מקצוע זה. עם סיום לימודיו, החל קינסטליך, ששינה את שמו לפיני קינן, ללמד את מקצוע החינוך הגופני בגימנסיה הריאלית בראשון לציון ולנהל את מחלקת הספורט העירונית. במקביל שימש כמורה וכמדריך פדגוגי במכללה לחינוך גופני במכון 'וינגייט'.
בשנים 1966–1992, ריכז קינסטליך את קורס מאמני הכדורגל בבית הספר למאמנים של רשות הספורט במכון וינגייט. בהמשך, לאחר שיצא לגמלות מהתאחדות הכדורגל המשיך לרכז את הקורסים למאמנים ולמדריכים במסגרת המכללה האקדמית בווינגייט.
פעילות וניהול בהתאחדות הכדורגל.
בין השנים 1992–2015, ניהל קינסטליך (קינן) את אגף הנוער ואת אגף ההדרכה בהתאחדות לכדורגל בישראל, שם פיתח ושינה את מבנה הליגות לצעירים. במסגרת תפקידיו אלה, ניהל את אגף הליגות המקצועניות והחובבניות, את ליגת הנשים ואת ליגות כדורגל באולמות. עוד במסגרת תפקידו כראש ענף ההדרכה בהתאחדות הכדורגל, ריכז קינסטליך את קורס מאמני הפרו, המעניק לבוגריו תעודת פרו של אופ"א המאשרת להם לאמן קבוצות במשחקים רשמיים של אופ"א במסגרת ליגת האלופות, הליגה האירופית והליגה האזורית, משחקים בינלאומיים ומשחקים במסגרת הליגה העליונה במדינתם.
בנוסף במהלך שנות פעילותו באגף ההדרכה, ארגן קינסטליך מספר רב של קורסים והשתלמויות למאמני כדורגל, בהדרכת מומחים בעלי שם מהארץ ומחוצה לה.
בשנת 2017 יזם קינסטליך וגם ניהל קורס מדריכות ושופטות כדורגל, שהיה הראשון מסוגו בישראל. את הקורס סיימו 24 נשים שהוכשרו לתפקידי שיפוט והדרכה של משחק הכדורגל.
פרויקט 'אבות ובנים על המגרש' בראשון לציון.
התוכנית, המתקיימת בכל הארץ בחסות הג'וינט ומחלקות הרווחה בישראל, מופעלת בראשון לציון באמצעות מחלקת הרווחה בחברה העירונית של העירייה. התוכנית כוללת בין השאר אימון כדורגל שבועי של אבות עם בניהם. במסגרת תוכנית זו, מאמן קינסטליך בהתנדבות את נבחרות הבנים והאבות, במטרה ליצור אינטראקציה בין דורית באמצעות אימון ומשחק משותף.
חיים אישיים.
קינסטליך הוא בעל תואר ראשון בחינוך גופני מהמכללה האקדמאית בווינגיט ותואר שני במנהל חינוכי. בתחום הכדורגל הוא בוגר קורסי מאמנים ומאמנים לאומיים במקצוע זה וכן קורס מאמני פרו מטעם אופ"א, איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות (2010–2012). כן השתתף בהשתלמויות בינלאומיות למאמני כדורגל בגרמניה, הונגריה, שווייץ ובמדינות נוספות.
קינסטליך, המתגורר בראשון לציון, נשוי לעליזה משנת 1968 ולהם שלושה בנים. בנו הצעיר, רז קינסטליך, הוא ראש עיריית ראשון לציון משנת 2018.
גלי בן גיאת
גלי בן גיאת (נולדה ב-28 בספטמבר 1982 בירושלים) היא שחקנית תיאטרון ישראלית. נודעה בעיקר עבור משחקה כ"רבקה נוימן" בהצגה "תפוחים מן המדבר" על פי ספר באותו השם של סביון ליברכט בשנים 2012–2006. על תפקידה זה זכתה בפרס השחקנית המבטיחה 2006 בטקס פרסי התיאטרון הישראלי. בן גיאת מוכרת אף בזכות תפקידה בסדרת הטלוויזיה "מטומטמת", בתפקידה כ"שרי הפיטבול".
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה במושב בית נקופה שבירושלים. הוריה הם שם טוב וכרמלה ולה שני אחים ואחות. למדה בבית הספר הממלכתי אזורי עין הרים.
בצבא הגנה לישראל שירתה בחיל האוויר הישראלי כמ"כית בבית הספר לטיסה בחצרים. לאחר השיחרור נרשמה ללימודים בבית צבי מהם פרשה כעבור שנתיים בעקבות קבלת התפקיד הראשי בהצגה "תפוחים מן המדבר".
בטלוויזיה ובתיאטרון.
ב-2006 גילמה את רבקה נוימן בהצגת תיאטרון "תפוחים מן המדבר" שיצרה סביון ליברכט וביים עודד קוטלר על משחקה בתיאטרון זכתה בפרס "השחקנית המבטיחה לשנת 2006". וב-2013 גילמה את "נינה" לצד סנדרה שונוולד וסיון קרצ'נר בהצגת התיאטרון "הכל אודות אמא" שביים אבישי מילשטיין. בשלב זה לקחה בן גיאת הפסקה מעולם התיאטרון, ועבדה בעיקר בתחום המסעדנות.
ב-2019 חזרה למשחק וגילמה את שרי הפיטבול לצד בת חן סבג ואורנה בנאי בסדרת הטלוויזיה "מטומטמת" שיצרה בת חן סבג וביים שי קפון.
חייה הפרטיים.
גלי בן גיאת מתגוררת בתל אביב-יפו ומנהלת את בית הקפה "פארוק בשוק" ביפו נכון 2021.
סידי בו-סעיד
סידי בו סעיד (בערבית: سيدي بو سعيد) הוא כפר אמנים בתוניסיה, במטרופולין תוניס. הוא מונה 5911 תושבים על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2014. הכפר, שידוע ביופי של רחובותיו, החופים שלו והנוף הנשקף ממנו אל קרתגו, הוא אחד מאתרי התיירות הפופולריים בתוניסיה והוכרז על ידי אונסק"ו כאתר תיירות עולמי. הוא נודע בנוסף בשל הצבע הלבן של הבתים בו וחלונותיהם הכחולים.
היסטוריה.
בעת העתיקה.
למיקום של סידי בו סעיד הייתה חשיבות עוד בקרב בני הקרתגו, שניצלו את יתרונותיו של הצוק עליו מוצב הכפר כצופה אל הים ובעל גובה רב. המקום המשיך להיות בעל משמעות גם בעת השלטון הרומי בתוניסיה. לוח פסיפס בגודל של שישה על חמישה מטרים אשר נמצא בחפירות ארכאולוגיות בכפר מעיד על מבצר רומי עתיק ששכן בתחומי הכפר.
במאה ה-11 נבחר הכפר על ידי שושלת מוראביטון, ששלטה באזור, כמיקום העיקרי לריכוז ההגנה על תוניסיה, זאת משום גובהו והיכולת לצפות ממנו אל עצמים הקרבים אל החוף. המוראביטוניים בנו על הגבעה צריחים ששימשו לירי חצי אש, ומכאן נגזר שמה באותה העת: ג'בל אל מנאר ("הר האש").
הח'ליף המוסלמי אבו סעיד ח'אלף אבן יחיא אל-תמימי אל-בג'י, הידוע יותר בכינויו 'סידי בו סעיד', חי כל חייו בעיר תוניס, אך לקראת סוף חייו עבר להתגורר על הגבעה כדי לעמוד על המשמר למקרה של פלישות וכן כדי ללמד את תורת הסופיות. על כן, זכה הכפר להיקרא על שמו "סידי בו סעיד". הוא נפטר בשנת 1231 ונקבר סמוך לביתו בכפר. הזאווייה הידועה שנמצאת במקום, שהיא כיום מוזיאון, הייתה למבנה הראשון מתוך מספר מבנים שייקראו על שמו.
המאה ה-17 עד ה-19.
במאה ה-17 כבר אופיין הכפר בסגנון אדריכלי שונה מזה של תוניס או קרתגו, וקסמו שבה את ליבן של משפחות בורגניות תוניסאיות, כמו גם את המשפחה החוסינית אשר בנתה שם בתי מגורים מפוארים בסגנון ערבי-מוסלמי, בהם הדאר תאמר והדאר אל-אסרם, שניהם מבנים לשימור הנמצאים בכפר עד היום.
בשנת 1893 הפך המקום באופן רשמי לכפר העומד בפני עצמו, וקיבל את השם "סידי בו סעיד", על שם הח'ליף. ב-28 באוגוסט 1915 החליט הצייר הצרפתי רודולף ד'אלנג'ר , בהסכמה של השלטון הצרפתי הקולוניאלי, לצבוע את כל בתי העיירה בלבן פרט לחלונות והגדרות, אותם ייצבע בכחול. מאז שמר הכפר על מראהו הייחודי שלא קיים בשום מקום אחר בעולם.
הכפר כיום.
סידי בו סעיד נחשב כחלק מקרתגו, ועל כן כשזו הוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית גם סידי בו סעיד הוכרז על רחובותיו כאתר מורשת עולמי ובפרט אתר תיירות עולמי. עם זאת, בהכרזה של אונסק"ו הוזכר הכפר לרעה במובן אחד: תהליך העיור המתפתח שלו, הכולל בניית קווי טלפון, חשמל ותשתיות, מפריע לנוף האותנטי של המקום ופוגם בטבעיות שלו.
ב-12 בינואר 2013 נשרף כמעט לחלוטין המאוזוליאום הגדול של הכפר, כאשר החשד העיקרי נפל על קבוצת טרור סלפית. עם זאת, הוא חזר לשימוש גם כמוזיאון לאחר פעולות שיקום ושיפוץ נרחב.
תיירות.
הכפר נודע בעולם בזכות קסמו וסמטאותיו המפותלות שלצידיהן בתים בסגנון ערבי-אנדלוסי הצבועים בכחול בהיר ולבן. על כן, סידי בו סעיד מכונה לעיתים "גן העדן הקטן בלבן וכחול". מאז 1915 מהווה סידי בו סעיד את אחד מאתרי התיירות החשובים ביותר בתוניסיה. דאר אל-אנאבי, ביתו של המופתי אל-אנאבי, נבנה במהלך המאה השמונה עשרה ומורכב מכ-50 חדרים. משום גודלו ועיצובו יוצא הדופן והמפואר זכה המבנה לשם "ארמון אלף לילה ולילה". כיום משמש הארמון כמוזיאון לחפצים ערביים-מוסלמיים, כולל שמלת כלה במשקל 22 קילו.
בכפר נמצא גם המרכז למוזיקה ערבית וים תיכונית, ששוכן בביתו לשעבר של רודולף ד'אלנג'ר. המבנה, שקרוי "ארמון ד'אלנג'ר", מתאפיין בסגנון אדריכלי ייחודי בעל סממנים מזרחיים המשולבים באירופאיים, והוא מרכז תיירות מרכזי. כיום המבנה שייך לעיריית סידי בו-סעיד, והוא פתוח לקהל הרחב.