ב-2016, אף על פי שדפ הייתה אז מתחת לגיל ההצבעה החוקי, היא תמכה בברני סנדרס במהלך הפריימריז לנשיאות של המפלגה הדמוקרטית ב-2016. דפ ואמה ונסה פרדיס הצטלמו למגזין "Our City of Angels" בפברואר 2017; הכנסות המכירה של הגיליון נתרמו לארגון הורות מתוכננת.
דפ ניהלה מערכת יחסים השחקן טימותי שאלאמה לאחר שסיימו את צילומי הסרט "המלך". דיווחים שונים המצטטים את מגזין ווג הבריטי טוענים שהזוג נפרד עד תחילת 2020. בספטמבר 2021, דפ התחילה לצאת עם הראפר הצרפתי יאסין סטיין.
ליפץ
ארמיטאג'
אלברט ארמיטג'
טיי שרידן
טיי קייל שרידן (באנגלית: Tye Kayle Sheridan; נולד ב-11 בנובמבר 1996) הוא שחקן ומפיק קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה.
שרידן נולד באלקהרט, טקסס. אמו, סטפני (רייט) שרידן, היא הבעלים של סלון יופי, ואביו, בריאן שרידן, הוא נהג של חברת השילוח הבינלאומית, UPS. יש לו אחות צעירה בשם מדיסון.
קריירה.
2011–2020.
בשנת 2011 ערך שרידן את הופעת הבכורה שלו בסרט העלילתי בסרט הקולנוע של טרנס מאליק "עץ החיים", בו כיכבו בראד פיט, ג'סיקה צ'סטיין ושון פן, לאחר חיפוש ליהוק של כמעט שנה שכלל יותר מ-10,000 ילדים מטקסס ואוקלהומה. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן בשנת 2011, ולאחר מכן זכה בפרס דקל הזהב ומועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.
בשנת 2012 שיחק שרידן בתפקיד הראשי בסרט האינדי של ג'ף ניקולס, "הסיפור של מאד" לצד ג'ייקוב לופלנד ומתיו מקונוהיי. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן 2012 ושרידן היה מועמד לפרס בחירת המבקרים.
בשנת 2013 גילם את גארי ג'ונס בסרט "ג'ו" , שבו מככב ניקולס קייג' המגלם נוכל לשעבר שפוגש ילד בן 15, הילד הבכור במשפחה חסרת בית שבראשה עומד אב אלכוהוליסט, ועומד בפני הבחירה בגאולה או הרס. על תפקידו בסרט קיבל שרידן את פרס מרצ'לו מסטרויאני לשחקן הצעיר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-70 של ונציה.
בשנת 2014 שיחק לצד ג'ון טרבולטה בסרט הקולנוע "הזייפן".
בשנת 2015,שיחק שרידן בשלושת הסרטים, שהוצגו בבכורה בפסטיבל סאנדנס. הוא כיכב לצד גרג טורקינגטון ומייקל סרה בדרמה "Entertainment", שיחק אסיר בעיבוד הקולנועי של "ניסוי הכלא של סטנפורד", והופיע בדרמה של רודריגו גרסיה "הימים האחרונים במדבר" לצד יואן מקגרגור ואיילת זורר, שיצא לאקרנים במאי 2016. באותה שנה, היה לו גם תפקיד משנה בסרט הקולנוע "מקומות אפלים" של הבמאי ג'יליאן פלין ותפקיד ראשי בקומדיית האימה "שבט הזומבים".
בשנת 2016 גילם שרידן את המוטנט סקוט סאמרס/סייקלופס בסרט "", שיצא לאקרנים ב-27 במאי 2016.
בשנת 2017, שיחק שרידן בדרמת המלחמה "ציפורים צהובות", לצד אלדן ארנרייך, ג'ק יוסטון וג'ניפר אניסטון. באותה שנה, שיחק יחד עם קייטלין דיוור בסרט "All Summers End", סרט שכתב וביים קייל וילאמובסקי.
בשנת 2018, שיחק בתפקיד ראשי, בסרט שובר הקופות של סטיבן ספילברג, "שחקן מספר אחת", ולאחר מכן שיחזר את התפקיד של סקוט סאמרס/סייקלופס בסרט "" משנת 2019.
בשנת 2020 נתן את קולו במשחק המחשב Madden NFL 21. באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "Wireless" מבית רשת קוויבי והפיק את הסרט "רצח במעגל סגור" בו גם כיכב לצד אנה דה ארמס.
2021–הווה.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "הנוסעים " לצד קולין פארל, לילי-רוז דפ, אייזיק המפסטד-רייט, ופין וייטהד. באותה שנה שיחק בסרטו של ג'ורג' קלוני "מסבאה אומנת" לצד בן אפלק, ובסרט הקולנוע "The Card Counter" לצד אוסקר אייזק.
עומר לחמנוביץ
מלחמת אוקראינה-רוסיה
מלחמת רוסיה-אוקראינה
הפלישה הרוסית לאוקראינה
הפלישה הרוסית לאוקראינה (או מלחמת רוסיה–אוקראינה 2022; מכונה ברוסיה: המבצע הצבאי המיוחד) היא עימות צבאי בין רוסיה לאוקראינה, שפרץ ב-24 בפברואר 2022, כאשר כוחות רוסיים תקפו את אוקראינה, וחדרו לשטחה מצפון, ממזרח ומדרום. במקביל למתקפה הקרקעית, הטיל צי הים השחור מצור על נמלי אוקראינה.
הפלישה הייתה שיאו של עימות בעצימות נמוכה בין שתי המדינות, שהתנהל החל ב-2014, בעקבות שינוי השלטון באוקראינה, כאשר רוסיה סיפחה באופן חד צדדי את חצי האי קרים, ובדלנים פרו-רוסיים במזרח אוקראינה השתלטו על שטחים באזור דונבאס בסיוע רוסי עקיף.
בשלושת הימים הראשונים של הפלישה התקדמו הרוסים במהירות, בעיקר בציר בלארוס-קייב ובמחוז סומי בצפון מזרח אוקראינה ובמחוז חרסון בדרום המדינה. אולם התנגדות אוקראינית עזה ויעילה מהצפוי, ובעיות לוגיסטיות שונות גרמו במהרה להאטת קצב ההתקדמות של הכוחות הרוסיים, ולבלימה כמעט מוחלטת של התקדמותם במספר אזורים. הצבא האוקראיני קיבל כמויות גדולות של ציוד לחימה מתקדם ממדינות ברית נאט"ו, ובמיוחד מארצות הברית, שסייעו לו בלחימה נגד הכוחות הפולשים. הרוסים ספגו אבדות כבדות בכח אדם ובציוד צבאי, וחלק ניכר מכוחותיהם רותק ללחימה בכיסי התנגדות שנותרו בעורפם. חיל האוויר הרוסי לא הצליח להשיג עליונות אווירית מוחלטת, ופעילותו בשטח אוקראינה הייתה מצומצמת למדי. עם זאת, המתקפה הרוסית בדרום אוקראינה זכתה להישגים קרקעיים משמעותיים. עד אמצע מרץ השתלטו הרוסים על החלק הדרומי של מחוז דונצק, רוב שטח מחוז זפוריז'יה וכמעט כל מחוז חרסון, ויצרו רצף יבשתי בשליטתם מהגבול הרוסי לחצי האי קרים, למעט העיר מריופול, שהושמה במצור.
ככל שהתמשכה המלחמה, היא לבשה אופי של מלחמת התשה הדדית כמעט סטטית, והרוסים הגבירו את השימוש בעוצמת האש שלהם נגד ערים ומקומות ישוב באוקראינה, עובדה שגרמה להרס רב ולהגדלת מספר הנפגעים האזרחיים. החל מאמצע מרץ עברו הכוחות הרוסיים בצפון-מזרח אוקראינה למיגננה, והאוקראינים החלו לקחת את היוזמה לידיהם, וביצעו שורה של התקפות-נגד באותם אזורים, וכן במחוז מיקולאייב בדרום המדינה, שם נכשל הניסיון הרוסי להרחיב את ראש הגשר שלהם ממערב לנהר דנייפר.
בראשית אפריל 2022 נסוג הצבא הרוסי, תוך מספר ימים, כמעט מכל השטחים שכבש בצפון-מזרח אוקראינה, במחוזות קייב, צ'רניהיב וסומי. הפיקוד הרוסי החל לפרוס מחדש את הכוחות, שפונו מאותם מחוזות, מתוך כוונה לרכז את המאמץ ההתקפי בדרום-מזרח אוקראינה, ולהשלים את ההשתלטות על כל אזור דונבאס. אולם על אף שבאמצע אפריל הודיעו מקורות אוקראיניים ורוסיים על פתיחת "השלב השני" של המערכה, או "הקרב על דונבאס", בפועל לא נערכה מתקפה רוסית בקנה מידה רחב באזור זה. הרוסים המשיכו לבצע שורת התקפות מוגבלות, בעיקר בצפון הדונבאס, וקצב התקדמותם נותר איטי ביותר, ואילו האוקראינים ערכו התקפות נגד בעיקר באזור העיר חרקוב. ההישג הרוסי העיקרי במהלך אפריל היה כיבוש כמעט כל העיר מריופול לאחר קרבות קשים. במקביל למערכה הקרקעית, הרוסים המשיכו לתקוף, בעיקר באמצעות טילי שיוט, מספר רב של יעדים בעומק שטח אוקראינה, במטרה לפגוע בתשתיות צבאיות ואזרחיות חיוניות, ובמשלוחי ציוד צבאי מהמערב, ולנתק את זירת הלחימה בדרום-מזרח אוקראינה ממערב המדינה.
בשבוע השני של מאי 2022, הצליחו הרוסים לפרוץ החוצה מהמבלט הקטן בו החזיקו באזור העיר פופאסנה, יצרו בליטה גדולה בקו החזית בצפון דונבאס, והגיעו עד למרחק קטן מצומת הדרכים החשובה בארטומבסק (בחמוט). לקראת סוף יוני 2022 פתח הצבא הרוסי במתקפה גדולה ממספר כיוונים על אזור סוורודונצק-ליסיצ'נסק, ועד 4 ביולי נפלה העיר ליסיצ'נסק, המאחז האוקראיני האחרון במחוז לוהנסק לידי הרוסים. הכוחות האוקראינים, שהגנו על האזור, נאלצו לפנות אותו במהירות, לאחר שספגו אבדות כבדות, ולסגת מערבה לכיוון סברסק, כדי להינצל מכיתור.
המלחמה הביאה לסנקציות בינלאומיות נרחבות על רוסיה ולגינויה, ולהתגייסות המערב לסייע לאוקראינה בנשק ובממון. שוודיה ופינלנד הכריזו על כוונתן להצטרף לנאט"ו. בשטחי אוקראינה נתגלו עדויות למעשי זוועה רוסיים נגד אזרחים בהיקף גדול, שנחקרים כפשעי מלחמה על ידי גופים מערביים ובינלאומיים. נגרם הרס עצום לתשתיות ולכלכלה המוערך במאות מיליארדי דולרים, בעוד מיליוני אוקראינים נמלטים מארצם. ברוסיה פנימה הטיל ממשל פוטין הגבלות נרחבות על האזרחים והידק את שליטתו.
רקע.
במרץ 2014 בעקבות אירועי יברומאידאן באוקראינה שבמהלכם הודח הנשיא הפרו-רוסי ויקטור ינוקוביץ' הכריז פוטין על סיפוח חצי האי קרים לרוסיה. הסיפוח הביא את מרבית מדינות המערב להטיל סנקציות כלכליות על רוסיה. על רקע הסיפוח, ועליית גורמים לאומנים פרו-מערביים לשלטון באוקראינה, פרצה מלחמת אזרחים במחוזות המזרחיים של אוקראינה, בהם רוב האוכלוסייה הייתה רוסית אתנית. במסגרת המלחמה בדונבאס, ניסו קבוצות בדלנים פרו רוסיים במחוזות דונייצק ולוהנסק בדרום מזרח אוקראינה, להשתלט על אותם מחוזות, ולהתנתק מאוקראינה, בעוד השלטונות האוקראיניים ניסו לדכא את המרידה בכוח צבאי, ולהשתלט מחדש על האזורים שבשליטת הבדלנים. בשלב הראשון של המלחמה הצליח הצבא האוקראיני להשתלט על מרבית השטח, שנתפס על ידי כוחות הבדלנים. אולם התערבות עקיפה של רוסיה, שסיפקה סיוע צבאי עקיף וישיר לכוחות המורדים, איפשרה לאחרונים לעבור להתקפת נגד ולהשתלט על חלקים גדולים ממחוזות דונצק ולוהנסק.
בעקבות סיפוח חצי האי קרים, ניתקו האוקראינים את תעלת צפון קרים ממי הדנייפר וגרמו למחסור חמור במים בחצי האי קרים. ניסיונות רוסיים להידברות נדחו על הסף, כשהאוקראינים מכריזים שחידוש הזרמת המים לקרים תיתכן רק לאחר השבת הריבונות האוקראינית על חצי האי.