היא כתבה את הספר Love Always, Petra () שפורסם בדצמבר 2005, בו היא מספרת על חייה תחת השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה, כניסתה לעולם הדוגמנות ופריצת הדרך שלה בצילומים לספורטס אילוסטרייטד, שהיו קרש הקפיצה שלה למעמד דוגמנית-על. היא גם מספרת על חייה עם סימון אטלי ואיך היא התאהבה בו, התארסה לו מתוך כוונה להתחתן.
נמצובה יצאה למשך זמן קצר עם הזמר הבריטי ג'יימס בלאנט בשנת 2006.
ב-7 ביולי 2007 היא הגישה את התוכנית/מופע American leg של לייב ארת' והופיעה בוידאו קליפ "Misfit" של קבוצת האינדי האמריקאית Elefant.
כיום היא עובדת עם חברת HP כדי להפיק פרסומת עתירת תקציב לטלוויזיה ובאינטרנט.
ביולי 2007 נמצובה נהפכה לטבעונית אחרי שהיא למדה על מאגר הדגים המתכלה של כדור הארץ. היא ויתרה על בשר ומוצרי חלב בפברואר של אותה שנה.
גם כן ביולי 2007 ביקרה נמצובה בהאיטי לצד המוזיקאי יליד האיטי ויקלף ז'אן כחלק מאירוע גיוס כספים לפעולות צדקה. חנוכת מעבדת מחשב ומזללה בשכונת העוני, בחסות ובמימון ארגון Jean's Yéle Haïti Foundation וארגון Happy Hearts Fund של נמצובה.
נמצובה חתומה בסוכנות הדוגמנות Chic Management בסידני, אוסטרליה. נמצובה חתומה בסוכנות הדוגמנות Next Models Management.
מועצת החכמים
מועצת החכמים הייתה תוכנית דיונים ישראלית בהנחיית דן מרגלית ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2006 ל-2010.
התוכנית עלתה לאוויר ב-2006 כאיחוד חד פעמי של משתתפי התוכנית פופוליטיקה בערוץ 10 לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה. כאשר לאחר הבחירות הוחלט על המשך שידורים שבועיים של התוכנית, שונה שמה מפופוליטיקה ל"מועצת החכמים" מטעמי זכויות יוצרים.עורך ראשי היה אהרלה גולדפינגר
בתוכנית גובש פאנל קבוע שכלל את אריה דרעי, יוסף לפיד, אמנון דנקנר, ארי שביט ועורכת הדין ציפי חוטובלי כסמן ימני וגדעון לוי כסמן שמאלי. בדצמבר 2007 התוכנית יצאה לחופשה ארוכה כדי לפנות מקום לתוכנית "הישרדות" ושבה ביולי 2008 ללא טומי לפיד שנפטר וללא אמנון דנקנר שעזב. בנובמבר 2008 נבחרה ציפי חוטובלי, שהכרתה הציבורית נבעה בזכות התוכנית, לכנסת ברשימת הליכוד. ב-25 בספטמבר 2010 שודרה התוכנית האחרונה.
בין המשתתפים הקבועים בתוכנית נמנו דב וייסגלס, אלדד יניב, גדעון לוי, ארי שביט, מור אלטשולר, גדי טאוב ויפעת ארליך.
אד'אן
האַדָ'אן (בערבית: أذان), או אזאן (בפרסית: اذان, בטורקית: Ezan), היא הקריאה המוסלמית לתפילה. היא נאמרת לפני כל אחת מחמש התפילות היומיות הקבועות. הקריאה כוללת נוסח קבוע המורכב ממספר חזרות על השהאדה, על התכביר ועל מילות זירוז למתפללים כגון حيّ على الصلاة ("מהרו לתפילה"). בשעות הבוקר נוספת השורה: الصلاة خير من النوم ("התפילה טובה משינה"). את האד'אן קורא המואזין מצריח המסגד.
לפי השיעה, הושמטה מקריאת האד'אן האמרה "حيّ على خير العمل" ("מהרו אל העשייה הטובה ביותר") בידי הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב משום ששימשה תירוץ למתפללים להשתמט מחובת הג'יהאד.
לאד'אן נוסח קבוע בערבית הנהוג בכל מקום. עם זאת, בטורקיה בין 1932 ו-1950 האד'אן נקרא בטורקית.
בישראל.
בשנת 2016 הועלתה הצעת חוק בכנסת שנקראה "חוק המואזין" ומטרתה הייתה להגביל את עוצמת הקול של האד'אן בין השעות 23:00–06:00. הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ב-8 במרץ 2017. האגודה לזכויות האזרח בישראל הביעה את התנגדותה לחוק וטענה כי זהו חוק "פוגעני ומפלה המדיר ציבור שלם... מהמרחב הציבור במדינה, ומעמיק את תחושת ההפליה ואי השוויון אצל בנות ובני החברה הערבית בישראל".
בעולם הערבי.
במהלך המאה ה-20 נכנסו רמקולים רבי עצמה לשימוש רווח במסגדים רבים ברחבי העולם להעצמת קול המואזין. בעקבות זאת עלו תלונות על מפגע רעש מהמסגדים. הבעיה עולה במיוחד במקומות בהם יש מספר מסגדים סמוכים אלו לאלו ואין תיאום ביניהם ומכאן זמן קריאתם ארוך יותר.
במדינות שונות ברחבי העולם נקבעו תקנות וחוקים המגבילים (ובמקרים מסוימים אף אוסרים) את השימוש ברמקולים לקריאת המואזין.
בסעודיה נחקקו חוקים אשר נועדו הן להגביל את עוצמת המואזין והן להפחית את מספר המואזינים במקומות מסוימים. גם בירדן נחקקו חוקים להסדרה ואחידות של המואזינים בערים השונות. תקנות וחוקים דומים בווריאציות שונות נחקקו גם בערים מסוימות בסוריה, במרוקו, ברמאללה ועוד.
במצרים.
בקהיר שבמצרים נאסר השימוש בכריזה עצמאית ברמקולים מהמואזינים השונים הפזורים בעיר, ובמקומם (עד לספטמבר 2016) הייתה משודרת קריאה אחת ואחידה מאולפן ממשלתי למקלטים המפוזרים ברחבי העיר במימון ממשלתי. בספטמבר 2016 הודיעו שלטונות מצרים על איסור שימוש ברמקולים להגברת קול המואזין במסגדים במדינה, עקב "פגיעה באיכות החיים". במאי 2017 חוקק שר ההקדשים המצרי חוק האוסר על שימוש ברמקולים עבור צלאת א-תַרָאוִיח הנאמרת בחודש הרמדאן לאחר התפילה החמישית. חוק זה עורר זעם בקרב חוגים אסלאמיים אדוקים.
בטורקיה ובאיראן.
במסגרת רפורמות אטאטורק שהונהגו בטורקיה, יצאה ההוראה לכל המסגדים במדינה לקרוא לתפילה בטורקית במקום בערבית. לשם כך תורגם הטקסט הערבי של האד'אן לטורקית. הנוסח הטורקי היה בשימוש בין השנים 1932–1950, אז בוטלה ההוראה בידי ממשלתו של אדנאן מנדרס.
בטהראן שבאיראן נחקקו תקנות המגבילות את עוצמת המואזין.
אורי מאור
אורי מאור (1 בינואר 1937 - 14 באוגוסט 2016) היה פיזיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בפיזיקת חלקיקים.
ביוגרפיה.
מאור נולד בתל אביב. למד בתיכון חדש וסיים את לימודיו שם ב-1954. סיים תואר שני באוניברסיטה העברית בשנת 1959 ודוקטורט במכון ויצמן בפיזיקת חלקיקים בשנת 1963. בין השנים 1959 ל-1963 שירת בצה"ל ביחידת מחקר.
בשנת 1968 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1971 מונה לפרופסור במוסד, לימד וחקר בו עד ליציאתו לגמלאות בשנת 2005.
השתתף בכתיבת ספר הלימוד למכניקה קלאסית באוניברסיטה הפתוחה והיה יועץ לפיתוח הקורס בתורת הקוונטים ובפיזיקה מודרנית. התראיין בספרו של צבי ינאי, "שיחות עם מדענים".
מאור היה חבר במספר התארגנויות שמאל במהלך שנותיו. הוא היה חבר בקבוצת האקדמאים "עד כאן" שפעלה נגד מה שכונה על-ידם הכיבוש ביש"ע, עד להסכמי אוסלו, וכן היה חבר במועצה הישראלית לשלום ישראלי-פלסטיני, שתמכה בדו-שיח עם אש"ף. יצר קשרים עם מספר נציגי אש"ף אשר ישבו באירופה ובאמריקה, בהם עיסאם סרטאווי ונימר חמאד (עד מותו ב-2016, יועצו המדיני של אבו מאזן).
נישא בשנת 1963 לשילה אוסטין. אב לשלוש בנות, יסמין - רופאה בתל השומר (מחלות זיהומיות), הדס - אוצרת מוזיאון, ועירית - פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת לואיזיאנה שבארצות הברית.
מאור נפטר באוגוסט 2016.
אגף מחקר וניתוח (הודו)
האגף למחקר וניתוח (בהינדית: रिसर्च एंड एनालिसिस विंग; באנגלית: The Research and Analysis Wing, בראשי תיבות: R&amp;AW) הוא הסוכנות ההודית לביון חוץ. הארגון הוקם ב-21 בספטמבר 1968 בעקבות שני סכסוכי גבול קשים עם פקיסטן (1962) וסין (1965). הארגון אחראי לאיסוף מודיעין חיצוני, מלחמה בטרור וביצוע מבצעים חשאיים. ענף המחקר והפיתוח כפוף למשרד ראש ממשלת הודו.
מטה הארגון שוכן בכביש לודהי, ניו דלהי.
היסטוריה.
בעקבות הכישלון המודיעיני במלחמת הודו–סין 1962, ראש הממשלה ההודי ג'וואהרלל נהרו הוביל מהלך לייסוד סוכנות ביון, שהפכה לענף המחקר והפיתוח. עד אז, תפקיד איסוף המודיעין הוטל על לשכת הביון ההודית שהוקמה על ידי הבריטים. במהלך מלחמת העולם השנייה לשכת הביון עסקה באיסוף מודיעין חיצוני.
למייסד הארגון נחשב רמשוואר נאת קאו, שהיה אמן הריגול ההודי והאיש הראשון שעמד בראש סוכנות הביון ההודית, אגף המחקר והפיתוח (מ-1968 עד 1977).
ועדת הביון המשולבת שתחת מזכירות הקבינט ההודי אחראית לתיאום וניתוח פעילויות מודיעין בין אגף המחקר והניתוח, לשכת הביון וסוכנות הביון של משרד ההגנה ההודי שהוקמה במרץ 2002 כסוכנות הביון הצבאית שאיגדה את מינהל הביון של צבא היבשה, מינהל הביון של הצי ומינהל הביון של חיל האוויר. עם ייסוד, המועצה לביטחון לאומי של הודו ב-1999 תפקידי הוועדה אוחדו עם המועצה. אגף המחקר והניתוח הוא ענף בקבינט ההודי ולא נחשב לסוכנות. האגף אינו כפוף לפרלמנט ההודי ואינו מחויב לתת את הדין באף נושא ולפיכך אינו כפוף לחוק חופש המידע.
סוכני הארגון מככבים במספר סרטים הודיים לרבות "London Confidential" בו הם נלחמים בהתפשטות מגפת הקורונה.
נידאא ח'ורי
נידאא ח'ורי (בערבית: نداء خوري; נולדה ב-1 באפריל 1959) היא משוררת ערבייה-ישראלית ופרופסור חבר במחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה.
נידאא ח'ורי נולדה בכפר פסוטה בגליל העליון, למשפחה שמוצאה מחלב שבסוריה. בשנים האחרונות עברה לגור בחיפה. אביה עבד בענף הטקסטיל. נידאא היא בת שלישית במשפחה בת שני בנים ושתי בנות. בהיותה בת ארבע עשרה נשלחה ללמוד במנזר הקתולי סנט ג'וזף בנצרת שהיה פנימייה לבנות. היא התחתנה בגיל שבע עשרה, ילדה בת ושלושה בנים ואז נקטעו לימודיה בבית הספר. "נידאא" זהו שם העט שלה ומשמעותו בערבית הוא קול קורא.