עבודה זו באה בד בבד עם מינויו לאוניברסיטת קהיר ב-1932, שם הוא נתן סדרת הרצאות על דת, שהושפעו מזליגמן. אחרי שובו לאוקספורד, הוא המשיך את מחקרו אצל הנוארים. הדבר היה בתקופה שהוא פגש לראשונה את Meyer Fortes ואת אלפרד רדקליף-בראון. אוונס-פריצ'רד החל לפתח את תוכניתו של רדקליף-בראון של הפונקציונליזם-סטרוקטורלי. הדבר הניב טרילוגיה של עבודות על ה-(The Nuer, Nuer Religion, and Kinship and Marriage Among the Nuer) ולכרך שהוא היה שותף בעריכתו ושמו African Political Systems והפך לקלאסיקה של האנתרופולוגיה החברתית הבריטית. ספרו של אוונס-פריצ'רד "מכשפות: אורקלים וכישוף בין האזנדה" הוא התרומה האנתרופולוגית העיקרית הראשונה לסוציולוגיה של הידע שביטאה את השקפתו הנייטרלית – כמה יגיד "יחסית" – על ה"יושרה" של אמונותיהם של הזנדה בנוגע לסיבתיות. עבודתו הניסיונית של אוונס-פריצ'רד בנושא זה הפכה לידועה ביותר בפילוסופיה של המדע והוויכוח על ה"רציונליות" שהתרחש בשנות השישים והשבעים, בו היה מעורב תומאס קון ובמיוחד פול פייראבנד.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת אוונס-פריצ'רד באתיופיה, לוב, סודאן וסוריה. בסודאן הוא גייס כוחות לא-סדירים מקרב האנוקים שהטרידו את האיטלקים ועסקו במלחמת גרילה. ב-1942 הוא הוצב במנהל הצבאי הבריטי של קירנאיקה בצפון אפריקה, ועל בסיס ניסיונו שם הוא הפיק את ספרו The Sanusi of Cyrenaica. הוא תיעד את ההתנגדות המקומית לכיבוש האיטלקי ונעשה אחד מהמחברים היחידים בשפה האנגלית שכתב על ה-tariqa. בסמוך לסיום המלחמה, בשנת 1944, הוא המיר את דתו לקתוליות.
אחרי תקופה קצרה שלימד בקיימברידג', התמנה אוונס-פריצ'רד לפרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת אוקספורד ולעמית ב-All Souls College. הוא נותר בקולג' אול סולס לשארית הקריירה שלו. אחד הסטודנטים הבולטים שלו היה טלאל אסד, שכיום מלמד באוניברסיטת העיר ניו יורק. ספרה הקלאסי של מרי דאגלס "טוהר וסכנה" על זיהומים וחוסר ודאות, מה שאנחנו לעיתים תכופות מציינים כ"סיכון" – הושפע מאוד מהשקפתו של אוונס-פריצ'רד על איך האשמות, תחושת אשמה, ואחריות מתפרסים למרות תפישות תרבותיות מפורשות של אסון ונזק.
תאוריות מאוחרות.
עבודתו המאוחרת של אוונס-פריצ'רד הייתה יותר תאורטית, שאבה מניסיונו כאנתרופולוג להתפלסף על טבע האנתרופולוגיה ואיך צריך ליישם אותה באופן פרקטי. ב-1950 הוא כפר בדעה שנהגו להחזיק בה שאנתרופולוגיה היא ענף ממדעי הטבע, ובמקום זאת טען שצריך לראות בה חלק ממדעי הרוח, במיוחד היסטוריה. הוא טען שהסוגיה המרכזית שעומדת בפני האנתרופולוגים היא של תרגום – מציאת הדרך לתרגם את מחשבות האדם לעולם של תרבות אחרת וכך להצליח להבין אותה, ואחרי כן לתרגם את ההבנה הזו בחזרה כך שניתן יהיה להסביר אותה לנחקרים.
ב-1965 הוא פרסם עבודה משפיעה מאוד "תורות של דת פרימיטיבית" Theories of Primitive Religion, תוך שהוא שולל את התאוריות הקיימות של מה שבאותה עת כונה פרקטיקות של דת "פרימיטיבית". הוא טען שבהמשך למה שהתווה בעבודתו התאורטית בשנות החמישים, הוא טען שהאנתרופולוגים מצליחים רק לעיתים רחוקות בלהיכנס למוחותיהם של בני האדם שהם חוקרים, ושלכן הם משייכים להם מוטיבציות שקרובות יותר לעצמם ולתרבות שלהם, ולא לזו אותה הם חוקרים. הוא גם דן בגישות של מאמינים ולא מאמינים למחקר הדת. לדעתו לא מאמינים נוטים יותר להעלות תאוריות ביולוגיות, סוציולוגיות או פסיכולוגיות על מנת להסביר את הדת כאשליה, בעוד שמאמינים נוטים יותר להעלות תאוריות שמסבירות את הדת כשיטה של המשגה והתייחסות למציאות.
משפחתו.
הוא נודע לחבריו ומשפחתו כ"א.פ." אוונס-פריצ'רד. היו לו ולאשתו לומה חמישה ילדים. בנו הצעיר, אמברוז אוונס-פריצ'רד, הוא כתב חוקר בדיילי טלגרף הלונדוני ומחברו של הספר "חייו הסודיים של ביל קלינטון The Secret Life of Bill Clinton. ילדתו הצעירה, ד"ר דידרה Deirdre אוונס-פריצ'רד, היא מומחית לפולקלור של המזרח התיכון וגם זוכת מלגת פולברייט. בתו הצעירה, שינין Shineen אוונס-פריצ'אר, היא אשת עסקים מצליחה. יש לו גם תאומים: ניקי אוונס-פריצ'רד, שעובד במחשבים וג'ון אוונס-פריצ'רד, מורה לכלכלה ומחברם של מספר ספרים.
ביבליוגרפיה חלקית.
ספרו שתורגם לעברית
ספריו בלועזית
חיים ישראל
חיים ישראל (נולד בשם חיים אשואל ב-22 באוקטובר 1975, י"ז בחשון ה'תשל"ו) הוא זמר חרדי מזרחי ים תיכוני מוזיקה חסידית
ביוגרפיה.
חיים ישראל נולד בבני ברק כחיים אשואל, לעובדיה ושרה אשואל משפחה ממוצא תימני וטריפולטאי. בצעירותו למד בתלמוד תורה 'שתילי זיתים' בישיבת קריית הרצוג החרדית ואחר כך 'נחלת יוסף', ישיבה גדולה בירושלים. את דרכו בעולם המוזיקה החל כאשר היה משמש כשליח ציבור. בשנת 1999 הוציא את אלבום הבכורה שלו "שערי רצון" שלא הצליח במיוחד. פריצתו הגדולה החלה לאחר צאת אלבומו השני "ממעמקים", בו בלטו במיוחד השירים "יתגדל ויתקדש", והשיר "ממעמקים" עם יואב יצחק. ב-2002 הוציא אלבום נוסף - "בגן של החיים" יחד עם אחיו איציק אשל.
בשנת 2004, הוציא ישראל את האלבום הכפול "מלאכים", כאשר השיר הבולט בו הוא "מלאכים" (לחן: שמואל יונה). כמו כן האלבום כולל את השירים "לך אלי" בדואט עם יואב יצחק וכמו כן דואט נוסף עם נתי לוי.
ב-2006, יצא האלבום "עוקד והנעקד", המכיל בתוכו שמונה פיוטים ובדואט עם יואב יצחק. מתוכו בלט הפיוט שעל שמו נקרא הדיסק, "עת שערי רצון להיפתח".
ב-2007 הוציא אלבום כפול נוסף - "עקבות בחול", בו בלט השיר "רחמן רחם" אותו שר עם ציון גולן. השתתף בדואט עם שלומי דאקס בביצוע השיר "יגדל".
באוגוסט 2008, יצא אלבומו "יש לנו על מי לסמוך", הכולל את השירים: "יש לנו על מי לסמוך", "אתה קדוש", "שר ואוהב" ועוד.
בשנת 2010 לאחר תקופת מאסר בת שנה בעוון נהיגה ללא רישיון בשכרות יצא ישראל בפורים תש"ע להופעה חיה בשם "דרך חדשה" בהיכל התרבות תל אביב, ואף פרסם דיסק חדש בשם זה.
ב-14 במאי 2012 יצא הסינגל "קסם נעורי" ולאחר מכן באוגוסט 2012 באירוע השקה ברידינג 3 בתל אביב הושק האלבום "קסם נעורי" עם השירים: "קסם נעורי", "אלוקים אדירים", "שמע ישראל". האלבום כולל 18 רצועות.
ב-18 במאי 2014 לרגל הילולת רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר יצא לאור האלבום הכפול "סיפור חיי" - "כוכבים" כולל 22 שירים מחצית מהאלבום הלחין ישראל בעצמו ובשאר השירים השתתפו יוצרים כמו: אופיר כהן, רמי לב, עדי ליאון, יוני קיסר, אודי דמארי ועוד. האלבום כולל 2 דואטים עם הזמרים יואב יצחק בשיר "אעופה אשכונה" ועם הזמר דודי קאליש בשיר "השבעתי". בשירים יש שילובי לחנים של פופ, בלדות רוק, מוזיקה ים תיכונית ומוזיקה יהודית מקורית.
ב-23 בנובמבר 2014 הוציא סינגל חדש - בלדה בשם "אני חוזר".
ב-2015 שימש כשופט בשלב האודישנים בתוכנית "הקול הבא" של רדיו קול חי.
ב-10 אפריל 2016 השתתף בדואט עם אייל גולן "אתה המלך".
ב-1 יוני 2016 הוציא את אלבומו הכפול "אספתי רגעים".
ב -31 יולי 2018 הוציא את אלבומו "ירושלים" ובו 15 רצועות.
ב-8 בספטמבר 2020 שיתף פעולה בדואט עם קובי פרץ בשיר "ה' כל יכול" למילים של עציון מוסאי וללחן של ערן קאשי.
חיים אישיים.
חיים ישראל קיבל פטור משירות צבאי מחמת אי-התאמה.
נשוי ואב לשישה ומתגורר בפתח תקווה. אחיו הם הזמרים איציק אשל ואבישי אשל.
פולין קולינס
פולין קולינס (באנגלית: Pauline Collins; נולדה ב-3 בספטמבר 1940) היא שחקנית אנגלייה זוכת פרס באפט"א ופרס טוני והייתה מועמדת לפרס אוסקר. ידועה בעיקר מתפקידיה בסדרת הטלוויזיה "על אדונים ומשרתים" ומהסרט "שירלי ולנטיין".
ביוגרפיה.
פולין קולינס נולדה באקסמות שבמחוז דבון באנגליה למשפחה ממוצא אירי-קתולי, וגדלה בקרבת ליברפול. היא למדה בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama" שבלונדון. עד 1962 הייתה מורה ואז פנתה לקריירת משחק. הופעת הבכורה שלה בתיאטרון הייתה בשנת 1962 בעיר וינדזור במחזה "A Gazelle in Park Lane", ובווסט אנד הופיעה לראשונה ב-1965, במחזמר "Passion Flower Hotel", הופעה שבעקבותיה קבלה תפקידים רבים על הבמה. סרט הקולנוע הראשון שבו השתתפה היה "Secrets of a Windmill Girl" מ-1966.
ב-1967 שיחקה בתפקיד סמנתה בריגס בסדרה "The Faceless Ones" (חסרי הפנים) מתוך סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו". היא סרבה להצעה לשמש כמלווה של הדוקטור בהמשך הסדרה.
ב-1969 הופיעה עוד בטלוויזיה באופרת סבון רפואית בשם "Emergency - Ward 10" וכן בפרק הפיילוט של הסיטקום "The Liver Birds".
התפקיד שהפך את קולינס לשחקנית מוכרת היה בדמות המשרתת שרה בסדרת הדרמה של ITV משנות השבעים "על אדונים ומשרתים". דמותה של שרה הופיעה בקביעות בשתי העונות הראשונות של הסדרה, ובעונה השנייה השתתף גם בעלה ג'ון אלדרטון. השניים כיכבו מאוחר יותר בסדרת ספין אוף של "על אדונים ומשרתים" שנקראה "תומאס ושרה" (1979). הם הופיעו יחד גם בסיטקום "No, Honestly", וכן בכמה עיבודים שנעשו לסיפורים קצרים מאת פ. ג. וודהאוס בין השנים 1975 ו-1978.
ב-1988 החלה קולינס להופיע בלונדון בהצגת היחיד "שירלי ולנטיין". ב-1989 העלתה את אותו מופע בברודוויי וגם כיכבה בסרט הקולנוע באותו שם שנעשה לפי המחזה. על תפקידה זה זכתה בפרס טוני ובפרס באפט"א וכמו כן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב. היא הייתה מועמדת לפרס באפט"א גם ב-1973 על תפקידה בסדרת הטלוויזיה "על אדונים ומשרתים".