רב המשרתים, היפוליט
רב המשרתים, היפוליט (בהונגרית: Hyppolit, a lakáj) היה סרט קומדיה הונגרי בשחור-לבן שיצא ב-1931.
זהו הסרט המדבר ההונגרי השני שצולם בקיץ 1931, הפך לאייקון, וכלל כוכבים גדולים אמיתיים. הבמאי והמפיק סטיב (אישטוואן) סקיי, שחזר מגרמניה, מלחין הלהיטים מיהאי אייזמן, גדול הצלמים ההונגריים של התקופה אישטוואן אייבן והתסריטאי קארוי נוטי, וכן שלושה שחקנים אגדיים: דיולה צ'ורטוש, דיולה קאבוש ופאל יאבור. הסיפור התבסס על מחזהו של מולייר, "גם הוא באצילים".
היצירה, שנועדה במקור לבמה, אכן עובדה לבמה על ידי אישטוואן זאגון 34 שנים לאחר יציאת הסרט ושוכתבה כמחזה. הגרסה הבימתית שוחררה ב-1965. היא הוצגה בבכורה ב-10 בדצמבר בבמה הקטנה של הבמה העליזה, בבימויו של יוז'ף ז'ודי עם לאסלו קזאל (בתפקיד שניידר) וארווין קיבדי (בתפקיד היפוליט) בתפקידים הראשיים. ההצגה עדיין ברפרטואר התיאטראות בהונגריה עד היום.
בשנת 2000, נבחר הסרט לקולנוע הונגרי - הטובים ביותר, ובשנת 2012, נכלל בין 53 היצירות ההונגריות הטובות ביותר שנבחרו על ידי חברי האקדמיה ההונגרית לאמנויות.
אווה פניבשי (בסרט בתפקיד טרקה), למרות שלא הייתה לה קריירה בהונגריה לאחר הסרט, זכתה בחיים ארוכים, כך שהיא עדיין ראתה את השחזור הדיגיטלי של הסרט. היא נפטרה זמן קצר לאחר מכן בשנת 2009 בגיל 97.
עלילה.
קבלן התובלה מתיאש שניידר הופך להצלחה כלכלית בן לילה, אבל עושרו הופך למר בשל העובדה שאשתו רוצה לחיות בבית חיים בורגניים ברמה גבוהה. היא מקבלת לביתה רב משרתים (butler) ששירת בעבר בביתו של רוזן. היא מצפה מבעלה שיתנהג בדרך אצילית ומכובדת.
היפוליט הופך את חיי המשפחה, מסדר מחדש את הדירה, התזונה, הצוות והיחסים החברתיים. מר שניידר סובל את זה, אבל יום אחד יספיק לו...
המהנדס בֶּנֶדֶק, עובד בסתר בתובלות אצל שניידר כדי שיוכל להיות קרוב לבתו של שניידר, טרקה. עם זאת, אמה רוצה לחתן את טרקה למר מאקץ', איש ממשפחה טובה. הכנסתו של רב המשרתים, ששירת במשפחות אריסטוקרטיות, לבית המשפחה הבורגנית הנובו רישית מולידה הרבה אי הבנות והמון מצבים קומיים מצחיקים.
הדמויות.
שליש מהליהוק היו שחקנים יהודים.
ציטוטים מהסרט.
הבעל לעוזר המשרת: "הוא יראה כל יום שאני לא אוכל ארוחת ערב בטוקסידו, אלא בחולצת שרוול ארוך ואני אוכל בצל עם אווז צלוי. בצל עם הכל. אני אוכל בצל גם עם בצל. ואוכל את הדג עם סכין. עם שני סכינים."
הבעל לאשתו: "זה בסדר שפתאום את קוראת לי מתיאש, אבל שאלבש טוקסידו לכבוד ארוחת הערב שלי, נו, זה לא יקרה!"
יצירת הסרט.
זה היה הסרט המדבר הראשון של דיולה קאבוש. גם עם החיתוך המקביל, יוצרי הסרט העדיפו אקשן מהיר. הלהיט הגדול הראשון בתולדות הסרטים המדברים ההונגריים, היה השיר "ביי מותק, ביי" (Pá kis aranyom, pá), הושמע בסרט זה.
רבים עדיין מאמינים שהיפוליט היה הסרט המדבר ההונגרי הראשון. למעשה, כמה חודשים לפני הצילומים של היפוליט, באביב 1931, אולפני הונייה כבר הפיקו את הסרט "האליל הכחול" (A kék bálvány) עם פאל יאבור. גם כן קומדיה קולנועית, אבל הסרט הוצג בבתי הקולנוע רק בספטמבר שבאותה השנה. מכיוון שהאליל הכחול לא הביא את ההצלחה המצופה, בניגוד להיפוליט, הוא נשכח במהרה.
דאלאס הארט
דאלאס הארט (באנגלית: Dallas Hart נולד; 14 בפברואר 1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
הארט נולד במישיגן, ארצות הברית, שם גדל. מאוחר יותר הוא עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה.
קריירה.
דאלאס החל את קריירת המשחק שלו בגיל 17, כשהופיע בסרט הקצר "Motion Sickness". שנה לאחר מכן להופיע בסדרת הטלוויזיה "Front Seat Chronicles" ובסרט הקצר "Everybody Lies". בשנת 2013 הופיע בסדרת הטלוויזיה "We Are Men" והופיע בשני סרטים קצרים.
בשנת 2014 הופיע בפרק בסרטי הקולנוע "A Matter of Faith" ו-"Ashes of Eden" ובסדרת הטלוויזיה משפחת פוסטר. שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "הניסוי החברתי".
בשנת 2016 הופיע בסרטי הקולנוע "The Guest House" ו-"The Curse of Sleeping Beauty" ובסדרה "Rizzoli &amp; Isles".
בשנת 2017 הופיע בסדרת הטלוויזיה "Sunset Glory: Doolittle's Heroes". באותה שנה החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה אקדמיית החממה. הוא המשיך לשחק בסדרה בעונותיה הבאות עד סיומה.
בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "We Still Say Grace".
תשאל את המים (שיר)
תשאל את המים הוא סינגל של הזמרת הישראלית יובל דיין, שיצא לאור ב-27 בנובמבר 2017, כסינגל ראשון מתוך אלבומה הנושא את אותו השם.
רקע וכתיבה.
השיר עוסק בסיומה של מערכת יחסים. יובל דיין כתבה והלחינה את השיר בעצמה בעקבות שברון לשב שחוותה בעצמה. השיר עובד והופק בידי גלעד שמואלי.
ב-2 בינואר 2018 שוחרר לסינגל קליפ אשר בוים בידי חן מכלוף.
ביקורת.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
פיודור וסילייב
פיודור וסילייב (ברוסית: Фёдор Васильев; 1850 – 1873) היה צייר נוף רוסי שמייצג את סגנון הנוף הלירי באמנות הרוסית.
ביוגרפיה.
פיודור וסילייב נולד בגאצ'ינה לפקיד ממשלתי בדרג נמוך, ב 1850. הוריו נישאו ארבע שנים מאוחר יותר, והוא תמיד נחשב לילד לא חוקי. פיודור נאלץ להתפרנס מגיל 12 - הוא עבד כדוור, סופר ועוזר של משחזר תמונות. לאחר מות אביו, הוא הפך למפרנס הבלעדי של המשפחה.
ב-1863 הצליח להיכנס לשיעורי הערב של בית הספר לציור באגודה לקידום אמנים. בזמן הלימודים, וסילייב הכיר ציירים רבים, שטיפלו בו.
בשנת 1866 צייר הנוף המפורסם איוואן שישקין התאהב באחותו של פיודור יבגניה וסילייב. שישקין הכיר את פיודור והחל ללמד אותו ציור נוף. מיולי עד נובמבר 1867 עבדו שישקין עם וסילייב יחד בקרלייה. כמה מקומות בארכיפלג היו נושאים לציורי שני האמנים. מאוחר יותר הכיר שישקין את פיודור לאיוואן קראמסקוי, איליה רפין ואספני האמנות פאבל טרטיאקוב ופאבל סטרוגנוב. מאוחר יותר הפך וסילייב למתחרה מרכזי של איוואן שישקין והאחרון הואשם לעיתים קרובות בשימוש בתככים ובהשפעה פוליטית בניסיון לנצח את וסילייב בתחרויות אמנות שונות.
ביצירותיו המוקדמות של וסילייב, כמו "לאחר סופת רעמים" (1868), אפשר להרגיש את השפעתה של אסכולת ברביזון; האסכולה הצרפתית השפיעה על האמנות שלו אבל מעולם הוא לא חיקה אותם במוטיבים. למרות שבתחילה, וסילייב היה נחות מבחינה טכנית מציירי הברביזון, רוב המבקרים מסכימים שבסופו של דבר הוא מצא את הדרך שלו להתמודד עם הנושאים.
בשנת 1870, וסילייב נסע על הוולגה עם איליה רפין, התמונה "נוף הוולגה. בארגס" (1870) הייתה הצלחה גדולה. בשנת 1870 הפך לחבר בתנועת הנודדים.
בשנת 1871 צייר וסילייב את "הפשרת השלגים" (1871), מה שפרסם אותו מיד. משפחת הצאר (הנסיך אלכסנדר, לעתיד הצאר אלכסנדר השלישי), הזמינה עותק מהציור, והאגודה לקידום אמנים העניקה לציור פרס ראשון. מאוחר יותר העותק של הנסיך אלכסנדר הוצג ביריד העולמי של לונדון 1872 וזכה במדליה. וסילייב התקבל, כמתמחה, לאקדמיה הקיסרית לאמנויות.
הוא אובחן כחולה בשחפת ונאלץ לעזוב את סנט פטרבורג, ועבר לחצי האי קרים. החברה לקידום אמנים מימנה את שהותו שם, אך הוא חויב לשלם בציוריו.
וסילייב לא הצליח להתרגל לנוף החדש. הוא המשיך לצייר את המישורים הרוסיים; יצירותיו, כמו יצירת המופת שלו "אחו רטוב" (1872), נעשו מתוך הזיכרון וסקיצות ישנות. מאוחר יותר החל וסילייב לצייר את הנוף של קרים, בהדרגה התחיל להרגיש את המשיכה לנופי ההרים שם. "הרי קרים" (1873) הייתה יצירה יוצאת דופן והיצירה האחרונה של האמן.
הוא מת ביאלטה ב־1873 בגיל 23. התערוכה לאחר מותו בסנט פטרסבורג זכתה להצלחה רבה, וכל יצירותיו נמכרו לפני התערוכה. לעבודותיו הייתה השפעה חזקה על הדור הבא של ציירי הנוף הרוסים.
היסטוריונים רבים של אמנות מדגישים את השפעתו של פיודור וסילייב על יצחק לויתן, ולנטין סרוב, ויקטור בוריסוב-מוסטוב.
תמר אדרי
תמר אדרי (לבית גז'בין) (4 בינואר 1948 – 14 ביוני 2014) הייתה מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית לכנסת.
ביוגרפיה.
תמר (תמי) אדרי נולדה בתל אביב להוריה הלנה ורפאל גז'בין. האב, רפאל, היה עם קום המדינה מנהלו הראשון של בית החולים רמב"ם בחיפה, ומנכ"ל משרד הבריאות בשנים 1967 – 1971. תמר למדה בבית הספר "חוגים" בחיפה והיא בוגרת הגימנסיה העברית בירושלים. היא סיימה (1975) תואר ראשון בהיסטוריה כללית מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. בשירותה הסדיר בצבא, 1966 – 1968, שירתה כמקפלת מצנחים.
תמר הייתה נשואה לדוד אדרי והתגוררה במושב מבוא ביתר שבהרי יהודה. לזוג נולדו שלושה ילדים, ושמונה נכדים. היא קבורה בבית העלמין במושב.
קריירה מקצועית.
את עבודתה בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת החלה באוקטובר 1969 כמזכירה ביחידה לתפקידים מיוחדים שעסקה במיקום קלפיות, בהצבעה בכלי שיט, ובהסיעי בוחרים לקלפיות. לאחר מכן התמנתה למזכירת הוועדה לצידו של רכז הוועדה דאז מנחם טרלו. ב – 1988 עם פטירתו של מנחם טרלו, נבחרה למחליפתו וכעבור שנה מונתה על ידי יו"ר הוועדה, שופט בית המשפט העליון, אליעזר גולדברג, למנכ"ל הוועדה. בתפקיד זה שימשה עד לפרישתה בתחילת 2010.