בתחרות זו השתתפו 81 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בגמר התחרות נפגשו גוטפריד פון קרם () ומנצח תחרות 1933 ג'ק קרופורד (). גוטפריד פון קרם ניצח ב-5 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 54 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מנצחת תחרות 1933 מרגרט סקריבן () ניצחה את הלן ג'ייקובס () ב-3 מערכות ובכך זכתה בתחרות בפעם השנייה ברציפות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1928 ז'אן בורוטרה וז'אק בריניון () נפגשו עם ג'ק קרופורד וויוויאן מקגרת' () וניצחו ב-5 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 24 זוגות. במשחק הגמר מנצחות תחרות 1933 סימון מאתיה () ואליזבת ריין () שיחקו נגד הלן ג'ייקובס ושרה פלפרי () וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר ז'אן בורוטרה וקולט רוזמבר () נפגשו עם אליזבת ריין () ואדריאן קוויסט () וניצחו בשתי מערכות.
דראפט 2009
יער אכיל
חורש מאכל
כלכלה בת קיימה
כלכלה בת קיימא
סוקסציה
מסקיט
מוריץ גרינוואלד
בריבל
בלאק
בלאק (Black) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו שחור.
ארמדיל חשוף-זנב
ארמדיל חשוף-זנב (שם מדעי: "Dasypus") הוא סוג של ארמדיל שכולל את המינים הבאים:
כל המינים בסוג ארמדיל חשוף-זנב חיים ביבשת אמריקה.
צביון הסבך
ארמדיל שעיר
ארמדיל שעיר (שם מדעי: "Chaetophractus") הוא סוג של ארמדיל שכולל את המינים הבאים:
כל המינים בסוג ארמדיל שעיר חיים ביבשת אמריקה.
רצינו להיות
רצינו להיות הוא אלבומו השלישי של הזמר והיוצר הישראלי עידן עמדי שיצא ב-17 במאי 2015. כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי עמדי, מלבד מילות הפיוט "יה ריבון עולם", שנכתב על ידי רבי ישראל נג'ארה, אותו הוא מבצע באלבום יחד עם אחיו הגדול, אלעד.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
אנטילופה סוסית כחולה
אנטילופה סוסית קצרת-קרן
תן שחור גב
ארמדיל ארוך-אף גדול
ארמדיל ארוך-אף גדול (שם מדעי: "Dasypus kappleri") הוא סוג של ארמדיל דרום אמריקאי שחי בקולומביה, ונצואלה, אקוודור, גויאנה, סורינאם, גינאה הצרפתית, פרו, בוליביה וברזיל. הארמדיל ארוך-האף הגדול הוא חיה יבשתית מתבודדת, פעילת לילה, שבדרך כלל חיה בקרבה לביצות ומקורות מים אחרים וכן ביער האמזונאס. הוא ניזון מפרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים.
הוא אחד מזני הארמדילים הגדולים ביותר, כשהוא מגיע לאורך של 83–106 סנטימטר ומשקל של 8.5–10.5 קילוגרם בממוצע ומשקל מרבי של .
הוא מסוגל לשחרר ריח מסריח במקרה שהוא מותקף (בדומה לבואש).
ארמדיל ארוך-אף יאנוסי
ארמדיל ארוך-אף יאנוסי (שם מדעי: Dasypus sabanicola) הוא סוג של ארמדיל דרום אמריקאי שאנדמי לקולומביה וונצואלה. הוא קרוב מאוד לארמדיל טאטו וארמדיל ארוך-אף גדול. הוא חי באזורים של אבן-גיר והוא ניזון מפרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים. אין לו הרבה שיער וכשהוא מגיע לאורך של 60 סנטימטר ומשקל של 9.5 קילוגרם.
ארמדיל יפס
ארמדיל יפס (שם מדעי: "Dasypus yepesi") הוא מין של ארמדיל דרום אמריקאי שאנדמי לארגנטינה ובוליביה. חי באזורי יערות סובטרופיים ומישורי עשב וניזון מפרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים. קרוי על שם הזואולוג שגילה אותו, חוסה יפס.
דון בדג'
דון בדג' (John Donald Budge; 13 ביוני 1915 - 26 בינואר 2000), היה טניסאי אמריקאי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-30, כשלזכותו 14 זכיות בטורנירי גראנד סלאם מהם 6 זכיות יחיד. בשנת 1938 הוא היה הראשון שהצליח לזכות בתחרויות היחידים ב-4 טורנירים של גראנד סלאם.
קריירת ספורטיבית.
דון בדג' נולד באוקלנד, ארצות הברית למשפחת מהגר סקוטי שהיה שחקן כדורגל לפני הגירתו לארצות הברית. בשנת 1933 דון בדג' למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אך עזב אותה ללא קבלת תואר.
בשנים 1937–1938 הוא היה השחקן הטוב בטניס וזכה במספר רב של תחרויות לרבות קבלת גראנד סלאם הראשון בהיסטוריה של הטניס. הוא גם היה הצעיר שהצליח להגיע להישג זה בהיותו בן 23 בלבד.
החל משנת 1939 דון בדג' עבר למקצוענים וגם פה היה החזק בין השחקנים. במהלך שנת 1939 הוא שיחק נגד פרד פרי 36 משחקים וניצח ב-28.
בשנת 1942 הוא התגייס לצבא ארצות הברית אך זמן קצר לאחר הגיוס נפצע בכתף במהלך האימונים. למרות הפציע, דון בדג' חזר לטניס המקצועי וזכה להצלחה. הוא המשיך להופיע עד לשנת 1954.
דון בדג' נכלל בהיכל תהילה של הטניס בשנת 1964. בשנת 1968 דון בדג' חזר לוימבלדון למשחקי ותיקים. בשנת 1973, בגיל 58 הוא זכה בתחרות זוגות גברים לוותיקים בווימבלדון.
בדצמבר 1999 דון בדג' נפצע בתאונת דרכים ונפטר בינואר 2000.
בארות בנגב
בארות בנגב הוא מרכז מורשת שהוקם בקיבוץ עלומים. המרכז עוקב אחרי תולדותיו של הקיבוץ הדתי, בארות יצחק שהוקם במקום ב-1943, ונהרס בעקבות הקרב עם המצרים במלחמת העצמאות. מרכז המורשת מכיל את מרכז המבקרים בקיבוץ עלומים, ואת מגדל המים הישן של הקיבוץ.
על המרכז.
המרכז נבנה על מנת לספר את סיפורה של תנועת הקיבוץ הדתי, ובפרט את סיפורה של קבוצת בארות יצחק. על אף הניצחון של הקיבוץ בקרב הקשה שהתחולל נגד המצרים בח' בתמוז תש"ח, החברים מספרים על שורה של אירועים טראומתיים שגרמו להדחקת הסיפור מעל בימת ההיסטוריה. על מנת לתקן את השבר, תנועת הקיבוץ הדתי החליטה לשקם את אתר המורשת ולהקים מרכז מבקרים. המרכז, שנחנך בפברואר 2014, נבנה בתוך בית ילדים ישן של קיבוץ עלומים. הקומה הראשונה כוללת אירוח כפרי ואולם כנסים, ובקומה השנייה תצוגת חפצים ותמונות מחיי "תורה ועבודה" של היישובים הדתיים הראשונים בנגב. בנוסף לתצוגה ישנו מיצג אור-קולי המתאר את עלילות הקבוצה והתנועה. לצד מרכז המבקרים בוצעו עבודות שימור ושיקום של מגדל המים הישן, והוא קיבל מעמד של אתר מורשת לאומי.
מרכז המורשת מקיים מגוון סיורים במרחב הסובב כמו, בעקבות נשים בנגב, הכרות עם אתרי מורשת בעוטף עזה, ובמסגרת פסטיבל "דרום אדום" אף סיורי פריחה.
סיפורה של התיישבות.
מרכז המורשת עוקב אחרי הקמת היישובים הדתיים בנגב, ובפרט סיפורה של קבוצת בארות יצחק, המהווה את הקיבוץ הדתי הראשון במרחב. במרכז המבקרים מספרים את סיפור ההתיישבות והגבורה של הקבוצה שהקימה את הקיבוץ. במלחמת העצמאות (לאחר פינוי האמהות והילדים לתל אביב) נשארו להגן על הקיבוץ כשמונים חברים, מבני 17 ועד 40, מתוכם גם 20 נשים. בתום הקרב הקשה, בארות יצחק ניצחה והמצרים נסוגו משטחי המשק, אולם המחיר היה כבד: 17 נהרגו, 15 נפצעו וכל בתי הקיבוץ נשארו הרוסים. בתום המלחמה, חברי הקיבוץ החליטו לשקם את עצמם בנקודה חדשה - במרכז הארץ.
החלטתם של אנשי הקיבוץ להקים את הקיבוץ במקום אחר התקבלה רק לאחר שמרכז התנועה החליט לשלוח גרעין נוסף להתיישב באתר שבנגב. הגרעין שהגיע לבארות יצחק שבנגב נשאר שם כשנה ובסופו של דבר חבר לפליטי כפר עציון שהקימו את ניר עציון שבכרמל.
סטוויה
סטיוויה
חרובי
מרסל לנג
דפוס רוזנקרנץ
דפוס רוֹזֶנקרַנץ (בתחילה דפוס פין ורוזנקרנץ (לעיתים דפוס פין), אחר-כך רוֹזֶנקרַנץ ושריפטזֶצֶר (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: ראָזענקראַנץ–שריפטזעטצער; בתעתיק לטיני: Rosencranz או Rosenkranz &amp; Schriftsetzer) היה בית דפוס והוצאת ספרים עבריים שפעלו בעיר וילנה שבצפון-מערב רוסיה (ליטא) משנת 1863 ועד ראשית המאה ה-20. בבית הדפוס ראו אור ספרי תלמוד, מפרשים, אגדה ומדרש, חיבורים של רבנים ידועים, וכן ספרות השכלה ויצירות הספרות העברית החדשה (כ-350 כותרים בסך הכול), וכן כ-100 רומנים וספרוני מעשיות ביידיש. בעליו-עובדיו של בית הדפוס היו עובדים לשעבר של דפוס ראָם – שלושת האחים רוזנקרנץ, שריפטזצר וציונסון – שנכנסו לשותפות עם המשכיל רש"י פין. לאחר התחלה צנועה, התפתח בית הדפוס והיה אחרי דפוס ראָם מהמפורסמים ביותר בעולם היהודי.
היסטוריה.
האחים אברהם צבי (הירש) רוזנקרנץ (ראָזענקראַנץ) (1815–1901), מנחם מנדל (מענדיל) שריפטזצר (שריפטזעטצער) (1819–1905/1906) ושאול ציוֹנסוֹן (ציונסאָן) היו בניו של יוסף פֶדֶר (פעדער), סופר הקהל בעיירה קלֶצק שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה). כדי להתחמק משירות בצבא הצאר שינו שלושת הבנים את שם משפחתם, וכל אחד נרשם בעיירה אחרת תחת שם אחר (פרקטיקה לא בלתי שכיחה אז בקרב יהודים, שכן בן יחיד היה פטור ברוסיה משירות צבאי, שהיה בגדר חובה).
בילדותו הגיע רוזנקרנץ עם אחיו לעיר וילנה, והיות שהיו קרובים (או מיודדים) למשפחת ראָם (רוֹם), התקבלו לעבודה כפועלים בדפוס ראָם, שפעל אז עדיין בעיירה יז'יורי שליד גרודנה (בהמשך עבר לווילנה) – רוזנקרנץ ושריפטזצר כסַדָּרים, וציונסון כמפעיל מכונת דפוס.
כעבור כמעט ארבעים שנה, ב-20 באפריל 1862 (תרכ"ב), ביטל הצאר אלכסנדר השני את המונופול על הדפסת עברית ברוסיה (בפרט לפולין הרוסית) שהיה בעקבות גזרת הצאר ניקולאי מ-1836 לשני בתי דפוס – דפוס ראָם בווילנה ודפוס האחים שפירא בז'יטומיר, ששילמו עבור זכות זו 5,000 רובל לשנה – והתיר לכל אדם להדפיס עברית בכל מקום ולשלם מס בסך של 20 רובל לשנה בעד מכונת דפוס ידנית ו-120 רובל בעד מכונת דפוס מהירה (המכונה הפופולרית שהמציא פרידריך קניג כמה עשורים קודם לכן). האחים אברהם צבי רוזנקרנץ, מנדל שריפטזצר ושאול ציונסון הזדרזו לפרוש מעבודתם בדפוס ראָם ולפתוח בית דפוס משל עצמם.