בפרק השלישי בספר הבית בקרן פו, פו וחזרזיר, במהלך חיפושים אחר קטנטן בהוראתו של ארנב, נופלים למלכודת דומה (מרומז שזה אותה מלכודת) וחושבים שזה נעשה על ידי פיל נפיל כדי לתפוס אותם. פו וחזרזיר מתרגלים שיחה שיצטרכו אותה כאשר פיל נפיל יבוא, אבל פו נרדם וכאשר חזרזיר שומע קול, הוא נבהל ואומר את דבר הלא נכון. לבסוף, הוא מובך כאשר הוא מבין שהקול הוא של כריסטופר רובין, אך מייד גאוותו שבה אליו כאשר הוא מוצא את קטנטן על גבו של פו.
הסברים.
למרות שזה לא נאמר במפורש, הוא חושב כי פילים נפילים מנקודת מבט של ילד הם פילים (המילה פיל נפיל לפי ניסיון הילד מבטאת את המילה פיל) האיורים של ארנסט שפארד בספרי פו הדב מאת א. א. מילן מתארים פילים נפילים (כפי שמתואר בחלום של חזרזיר) דומה מאוד לפילים.
בעיבודים של הסיפורים של דיסני, פיל נפיל מוזכר בסרט קצר שיצא בשנת 1968, העונה לשם פו הדב והיום הסוער, ונראה שהוא תוצר דמיונו של טיגר. המראה הממשי הראשון של פיל נפיל היה בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות פו הדב". בשני סרטי האנימציה ובכל סדרת הטלוויזיה הוא גם מתואר כפיל, פחות אכזר ופראי מאשר הדמיונות של פו בספרים.
בסדרת האנימציה הטלוויזיונית, רוב הפילים נפילים הם האויבים של פו הדב וחבריו. הם יודעים לגנוב דבש ולעיתים קרובות דברים הקשורים לפו הדב. אחת הפילים נפילים הייתה הלף, העוזרת קשת התפיסה של סטן התועל ופחדה מרו כי חשבה שהוא עכבר ענק.
חזרזיר התיידד עם פיל נפיל צעיר בשם ג'וניור, בשני פרקים של הרפתקאות פו הדב החדשות. ג'וניור חי עם הוריו. אימו, הזכירה לעיתים קרובות את האלרגיות של אביו, אבא פיל נפיל. הם הופיעו יחדיו בשיר "תועלים ופילים נפילים" עם התועלים בסרט הרפתקאותיו הרבות של פו הדב. טיגר תיאר אותם כמפלצות בעלות חיבה לדבש. הם מופיעים עם השיר גם בדיסניוורלד במתקן הרפתקאותיו הרבות של פו הדב שמבוסס על הסרט, ושבו הרוכבים נוסעים דרך הפילים נפילים והתועלים בחלומו של פו הדב.
ההשפעה התרבותית.
מאז 1950 פילים נפילים זכו להשפעה תרבותית מחוץ לספרי פו הדב.
הסרט , יצא ב-2005, בעקבות הביטויים של המילה פיל נפיל, בו רו מתיידד עם פיל נפיל ששמו פילוני. מאוחר יותר, באותה שנה יצא סרט קצר שנקרא חג המולד של פיל נפיל.
מאוחר יותר, פילוני הפך לדמות מרכזית בסדרה חבריי טיגר ופו שמשודרת בערוץ דיסני ובערוץ הופ!.
ברוך חפץ (עורך ספרותי)
ברוך חפץ (29 ביולי 1932 - 17 במרץ 2019) היה עורך ספרותי ישראלי, מייסדו ועורכו הראשון של כתב העת הספרותי "עכשיו".
ביוגרפיה.
נולד בירושלים בשנת 1932, בן למשפחה ירושלמית ותיקה, דור חמישי בירושלים.
בשנת 1957 הוציא לאור קובץ ספרותי בשם "אוגדן", במטרה להעניק במה ספרותית לדור החדש בספרות העברית. לאחר כשנתיים הוחלף שמו של כתב העת ל"עכשיו".
הגיליון הראשון של כתב העת בשמו החדש "עכשיו" ראה אור בשנת 1959, וצורפו אליו חברי מערכת נוספים – נתן זך, יהודה עמיחי וגבריאל מוקד. בכרך זה פורסם המאמר "הרהורים על שירת אלתרמן", מאת המשורר נתן זך. מאמר זה, אשר כלל ביקורת חריפה ויוצאת דופן על שיריו המוערכים של נתן אלתרמן, היווה אחד משיאיו של מרד הדור הצעיר של משוררי המדינה בפאתוס הלירי של משוררי הדור הקודם, והוא מסכם את הכללים החדשים לשירה עברית.
חפץ שימש כעורך הראשי של כתב העת "עכשיו" וכמרכז המערכת, והוא המשיך במלאכת עריכת כתב העת, יחד עם גבריאל מוקד, במשך שנים רבות.
כתב העת "עכשיו" העניק הזדמנות ליוצרים צעירים להוציא את יצירותיהם לאור, ותרם להפיכתם של יוצרים רבים, ביניהם יונה וולך, דוד אבידן, דליה רביקוביץ' ורבים אחרים, ליוצרים מרכזיים במדינת ישראל.
לצד כתב העת "עכשיו" הקימו חפץ ומוקד את "הוצאת עכשיו", במסגרתה ראו אור למעלה מ–70 ספרים, רובם יצירות ראשונות של יוצרים, ביניהם: אהרן אפלפלד, עדי צמח, יהודה עמיחי, דוד אבידן, יאיר הורוביץ, יונה וולך, אהרן שבתאי, מנחם בן ומאיה בז'רנו.
עיקר המימון לכתבי העת ולהוצאת הספרים נעשה מכיסו הפרטי של חפץ. כתב העת והוצאת הספרים לא זכו, במרבית המקרים, לתמיכה כספית ממקורות ציבוריים.
חפץ גם הוציא לאור את הספר "אמרי חפץ" – סדר תפילות ותשבחות לכל ימות השנה ומועדיה.
נפטר ב-17 במרץ 2019.
האריאניות
Imagine (אלבום)
Imagine הוא אלבום האולפן השני של ג'ון לנון שיצא לאור בסתיו 1971.
היסטוריה.
כמעט שנה לאחר הוצאת אלבום הסולו הראשון שלו, "John Lennon/Plastic Ono Band", הוציא לנון את אלבומו השני, "Imagine". האלבום מתאפיין בעיקר בשירי רוק העוסקים בשלום ובאהבה. האלבום זכה להצלחה רבה מאוד, במיוחד בשיר הפותח את האלבום, Imagine, שהפך לאחד השירים הבולטים ביותר המזוהים עם הקריאה לשלום ולאחווה. השיר Jealous Guy שגם הפך ללהיט, היה אמור לצאת באלבום הלבן של הביטלס כשהוא נקרא Child Of Nature.
Gimmie Some Truth, שגם היה להיט באותה תקופה, הוא שיר מחאה שהיה אמור להפיע באלבומם האחרון של הביטלס Let It Be. השיר מנוגן בגיטרה מובילה על ידי חברו של ג'ון ללהקת הביטלס ג'ורג' האריסון וקלאוס פורמן, חברם של הביטלס מהתקופה בה הופיעו בהמבורג. שבו מתייחס לנון ברשעות לחברו ללהקת הביטלס, פול מקרטני. השיר הסוגר את האלבום Oh Yoko הוא שיר אהבה לאשתו של ג'ון, יוקו אונו. האלבום דורג במקום ה-80 ברשימת מגזין הרולינג סטון ל-500 האלבומים הגדולים בתולדות הרוק. בגלויה שצורפה לאלבום ניתן לראות את ג'ון אוחז באוזני חזיר (כתגובה לעטיפה של האלבום השני של מקרטני Ram שיצא לאור מוקדם יותר באותה שנה ובו נראה מקרטני אוחז בקרני איל).
נגנים.
Plastic Ono Band:
ונגנים אחרים.
פילנפיל
פיל-נפיל
איחוד יחסי
איחוד יחסי היא שיטת טיפול חשבונאית אפשרית בשליטה משותפת על חברה, על פיה החברה המחזיקה מאחדת את חלקה היחסי (על פי אחוזי ההחזקה שלה) בכל אחד מפרטי הנכסים, ההתחייבויות, ההכנסות וההוצאות של החברה המוחזקת.
לעיתים חברה המחזיקה מניות של חברה אחרת מקיימת שיתוף חוזי מוסכם עם בעלי המניות האחרים, בשליטה על הפעילות הכלכלית של החברה המוחזקת. שיתוף זה יוצר למעשה שליטה משותפת, המתקיימת רק כאשר החלטות פיננסיות ותפעוליות אסטרטגיות, המתייחסות לפעילות, דורשות החלטה פה אחד של הצדדים ששולטים במשותף.
נציין כי על פי התקינה הישראלית ישנה חובה לבצע איחוד יחסי במקרים בהם מתקיימת שליטה משותפת. על פי התקינה הבינלאומית ניתן לבחור אם לבצע איחוד יחסי או לטפל בהשקעה על פי שיטת השווי המאזני.
על פי התקינה הבינלאומית IFRS 11 משנת 2013 לא ניתן יותר להשתמש בשיטת האיחוד היחסי אלא רק בשיטת השווי המאזני על פי תקן חשבונאות IAS 28.
דוגמה.
חברה א' מחזיקה 50% בחברה ב' שהוקמה על ידה (כלומר אין מוניטין והפרשים מקוריים אחרים) ומוחזקת בשליטה משותפת עם חברה ג'.
להלן תמצית מאזן חברה ב' ליום 31/12/2008:
במידה וחברה א' תיישם את שיטת האיחוד היחסי היא תיקח 50% בכל נכס והתחייבות של חברה ב' ותאחד אותם במאזנה (כמובן שבהקבלה גם תוצאות הפעילות של חברה ב' תאוחדנה במסגרת דוח רווח והפסד של חברה א').
נניח שכל מה שיש בחברה א' זה ההשקעה בחברה ב' שמומנה על ידי הלוואה בגובה 50 מ' ש"ח והון עצמי בגובה 25 מ' ש"ח (כלומר, במאזן חברה א' יוצג נכס השקעה בחברה ב' של 75 מ' ש"ח מול התחייבויות לזמן ארוך של 50 מ' ש"ח והון עצמי של 25 מ' ש"ח). כעת לאחר האיחוד היחסי, המאזן המאוחד של א' יראה כדלקמן:
דמויות גפרורים
דמויות גפרורים (באנגלית: Stick figures) הוא כינוי לסוג מאוד פשוט של ציור בני אדם, שמורכב ברובו מקווים ישרים ונקודות. דמויות אלו פופולריות עקב פשטות ומהירות יצירתן.
בדמויות גפרורים הראש בדרך כלל מיוצג על ידי עיגול, שלו מתווספים לפעמים פרטים נוספים, כמו פה, עיניים, שיער ועוד.
היסטוריה.
דמויות גפרורים נוצרו כבר בזמנים פרהיסטוריים. בתקופות מאוחרות יותר, ניתן למצוא ואריאציות של דמויות גפרורים בכתב החרטומים המצרי, ובכתב הסיני.
השימוש הבינלאומי הראשון בדמויות גפרורים היה באולימפיאדת טוקיו ב-1964. כמו כן היה שימוש בדמויות גפרורים גם באולימפיאדת מינכן ב-1972.
דמויות גפרורים נפוצות גם בוובקומיקס, לדוגמה xkcd, באנימציות פשוטות, ובמשחק איש תלוי שבו דמות של איש תלוי נבנית במהלך המשחק. ניתן ליצור אנימציות פשוטות בעזרת Pivot Stickfigure Animator.
צאגה אמלאק
סונדארה ראמאסוואמי
סונדארה ראמאסוואמי (בטמילית: சுந்தர ராமசாமி; 1931–2006) היה סופר, משורר, מתרגם טמילי ואבי הספרות המודרנית הטמילית. ספרו: סיפורו של עץ התמרהינדי. תורגם לאנגלית, הינדית, מלאיאלאם ולעברית והוא הספר הראשון שתורגם מטמילית לעברית.
חייו ופעילותו.
סונדארה ראמאסוואמי נולד ב־30 במאי 1931 בדרום הודו בעיר קוטאיאם במדינת קרלה. משפחתו הייתה טמילית. מאידך מכוון שהטמילים היוו מיעוט בקרלה נאלץ סונדארה לרכוש את השכלתו העממית בשפת המלאיאלאם, בשפת סנסקריט ומעט באנגלית.