הספרייה הראשונה של האוניברסיטה שהתאחסנה בבניין זמני נהרסה בדליקה בערב חג המולד בשנת 1931. משום כך נערכה התרמה בציבור לצורך איסוף 80,000 לירות שטרלינג על מנת לבנות ספרייה חדשה ולרכוש ספרים. בשנת 1934 נחנכה הספרייה החדשה בשם ויליאם קאלן.
בימי השפל הגדול בשנים 1929–1933 התמודדה האוניברסיטה עם מגבלות כלכליות חמורות. עם זאת, היא המשיכה להתרחב בקצב מרשים. מ-2,544 סטודנטים בשנת 1939 עלתה למספר 3,100 בשנת 1945.
הבניינים שעמדו לרשותה כבר לא הספיקו והיה צורך לבנות במרכז הקמפוס ביתנים עשויים מעץ וברזל מגולוון שפעלו עד שנת 1972.
בשנת 1948 הבוחרים הלבנים העלו לשלטון בדרום אפריקה את המפלגה הלאומי שהנהיגה את חוקי האפרטהייד. מדיניות ההפרדה הגזעית עוררה בשנת 1957 תגובת מצד האוניברסיטאות ויטווטרסראנד וקייפטאון, אוניברסיטת רודס ואוניברסיטת נטל שפרסמו הצהרה משותפת בשם "האוניברסיטאות הפתוחות בדרום אפריקה" שבה התחייבו לעקרונות האוטונומיה האוניברסיטאית והחופש האקדמי
בשנת 1959 החלטת ממשלת האפרטהייד "Extension of University Education Act" (הרחבה להחלטה בנוגע לחינוך האוניברסיטאי) הגבילה את קבלת הסטודנטים השחורים בכל האוניברסיטאות. אף על פי כן עדיין התאפשר לכמה נכבדים שחורים לסיים את האוניברסיטה. אוניברסיטת ויטס מחתה נגד המדיניות האפליה החמורה והמשיכה לאמץ באופן עקבי עמדה מנוגדת לאפרטהייד. התעורר סכסוך מתמשך בין המוסד האקדמי למשטר במקביל לצמיחה המסיבית של האוניברסיטה. האוניברסיטה הצליחה עם הזמן להימנע שוב מההפרדה הגזעית, עוד לפני ביטול האפרטהייד בשנת 1990. כמה ממבקריו החריפים ביותר של האפרטהייד, לבנים ושחורים כאחד, צמחו בין כותלי האוניברסיטה.
יצורון
Молитва
מספר קטלוגי
מספר קטלוגי (בראשי תיבות: מק"ט) הוא מספר מזהה (הכולל לעיתים אותיות) של פריט במערכת ניהול מלאי. מספר קטלוגי הוא משני סוגים:
כאשר גודל הפריט ומהותו מאפשרים זאת, המספר הקטלוגי מוצג על הפריט עצמו, לעיתים גם בצורת ברקוד או קוד QR, לשם קריאה מכנית של המספר הקטלוגי. במקרים אחרים יופיע המספר הקטלוגי על האריזה של הפריט. דוגמה: על קופסת ברגים מופיע המספר הקטלוגי של הברגים שבתוכה.
במערכת ניהול המלאי מקשר המספר הקטלוגי למידע מקיף על הפריט, כגון תיאורו, שימושיו, כמות במלאי ועוד.
לזיהוי טעויות כתיבה והקלדה, פעמים רבות המספר הקטלוגי כולל ספרת ביקורת.
אקסה (באנגלית: AXA) היא חברה רב לאומית צרפתית, המציעה שירותי ביטוח, ניהול השקעות ושירותים פיננסיים.
המטה הראשי של החברה נמצא ברובע השמיני של פריז, צרפת. מלבדו מפעילה החברה סניפים במדינות מערב אירופה, צפון אמריקה, המזרח התיכון ואפריקה.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1816 בשם אנסיין מוטוואל (Ancienne Mutuelle) כחברה המספקת שירותי ביטוח.
בשנת 1978, רכשה את חברת הביטוח הצרפתית - Compagnie Parisienne de Garantie ושינתה את שמה למוטוואלס יוני (Mutuelles Unies).
בשנת 1982, התמזגה עם קבוצת דורות (Drouot) ושינתה את שמה למוטוואלס יוני/דורות (Mutuelles Unies/Drouot).
בשנת 1985, החליפה החברה את שמה לאקסה (AXA) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
בשנת 1991, רכשה אקסה את חברת Equitable בסכום שלא פורסם.
בשנת 1996, הפכה אקסה לתאגיד הביטוח הגדול ביותר בצרפת לאחר שרכשה את חברת Union des Assurances De Paris ושינתה את שמה ל-AXA-UAP.
בחודש פברואר 1999, רכשה את חברת הביטוח הבריטית Guardian Royal Exchange תמורת כ-5.7 מיליארד דולר.
בשנת 1999, חזרה למיתוג המקורי תחת השם AXA.
בשנת 2000, רכשה אקסה את כל המניות של חברת Sun Life &amp; Provincial Holdings.
בחודש יולי 2006, רכשה אקסה את קבוצת ווינטרטור (Winterthur Group) מחברת קרדיט סוויס תמורת כ-9 מיליארד אירו.
בחודש ספטמבר 2018, רכשה אקסה את קבוצת הביטוח האמריקאית אקס אל (XL Group Ltd) תמורת כ-15.3 מיליארד דולר.
בחודש מאי 2021, הצהירה החברה שהיא מפסיקה להפיק פוליסות ביטוח שכוללות תשלומי כופר להאקרים.
פעילות בישראל.
כיום, לחברת אקסה אין משרדים בישראל, אך היא משתפת פעולה עם חברות ישראליות מתחומים שונים:
מק&quot;ט
התיאטרון האופרה והבלט הלאומי של ליטא
התיאטרון האופרה והבלט הלאומי של ליטא (בליטאית: Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras) הוא תיאטרון ללהקת אופרה ולבלט בעיר וילנה שבליטא.
ראשיתו של הרעיון הוא בהקמת תיאטרון לאופרה ובלט בקובנו בשנת 1928. בין מייסדי התיאטרון היה קיפראס פטראוסקאס.
בשנת 1948 הוחלט להעביר את התיאטרון לוילנה והוא התמקם בבניין תיאטרון שכבר היה קיים. בשנת 1974 לתיאטרון נבנה בניין חדש. המבנה כולל אולם ל-1149 מקומות. לפני המבנה הוצב פסל של קיפראס פטראוסקאס שהיה בין מייסדי התיאטרון ושר בו עד לשנת 1958. על החזית הצפונית הוצבו 10 פסלים של דמויות ידועות מיצירות שונות. המבנה מנוצל גם לאירועים רשמיים, הופעות ותחרויות מוזיקליות.
החל משנת 1998 התיאטרון פועל בשם הנוכחי.
במהלך השנים על במת התיאטרון שרו בעיקר זמרים ליטאים. הוא היה במה להצגת בכורה של אופרות שנכתבו על ידי מלחינים ליטאים. להקות האופרה והבלט של התיאטרון משתתפות באופן קבוע בפסטיבלים ברחבי העולם. בכל קיץ נערכות הופעות בשטח של מבצר טרקאי.
בית הסוהר לוואל
בית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל
רינה קמחי
רינה קמחי (נולדה בירושלים ב-1934) היא אמנית קרמיקה ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה.
קמחי נולדה וגדלה בירושלים. ב-1955, החלה ללמוד בבית הספר לסיעוד "הדסה", ושנה לאחר מכן עברה להולנד, כדי ללמוד באוניברסיטת אמסטרדם לאמנויות.
קמחי סיימה את לימודיה ב-1958, ושבה לישראל. ב-1963 החלה ללמוד במחלקה לקרמיקה בבצלאל. לאחר סיום לימודיה ב-1966, השתלמה אצל האמנית והפסלת הדוויג גרוסמן להמן.
ב-1968, החלה ללמוד בבית הספר לאומנות "הייסטאק מאונטן" במדינת מיין, ארצות-הברית. לאחר סיום לימודיה, עברה ללמוד קרנבוק אקדמיה לאמנות, במישיגן.
קמחי שבה לישראל והחלה ללמד בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה ולאחר מכן במכללה האקדמית תל-חי, במדרשה לאמנות בבית ברל, במרכז לאמנות חזותית בבאר שבע ובמוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית.
ביל וטד בקצב המוזיקה
מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות
ניסיון ההתנקשות בתאודור רוזוולט
ניסיון ההתנקשות בתאודור רוזוולט, נשיא ארצות הברית לשעבר, אירע ב-14 באוקטובר 1912, במהלך מסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית שהתקיים באותה השנה. רוזוולט היה בדרכו לנאום, כאשר נורה בידי ג'ון פלמאנג שרנק, שהיה לא יציב בנפשו. כדור אחד נורה לעבר רוזוולט, אשר חדר את דפי נאומו הרשום, אותו קיפל פעם אחת, לכדי עובי של חמישים עמודים, ושמר בכיס החולצה ביחד עם קופסת משקפיים. בזכות ידיעותיו באנטומיה ובציד, הבין רוזוולט כי הכדור לא חדר את ריאותיו, והמשיך לאולם שבו אמור היה לנאום. רוזוולט נאם במשך 84 דקות, ורק לאחר מכן נלקח לבית חולים לטיפול רפואי.
רקע.
ויליאם מקינלי, נשיא ארצות הברית ה-25, נרצח זמן קצר לאחר תחילת הקדנציה השנייה שלו בשנת 1901 והוחלף בתפקיד בידי סגנו, תאודור רוזוולט. רוזוולט כיהן כנשיא בשארית הקדנציה של מקינלי, ובהמשך כיהן לעוד קדנציה מלאה, שהסתיימה בשנת 1908. לקראת פרישתו מהנשיאות מינה את ויליאם הווארד טאפט להחליף אותו בהנהגת המפלגה הרפובליקנית. טאפט ניצח בבחירות 1908 אך במהלך כהונתו נקט בקו מדיני שונה מזה של קודמו. הקרע בין רוזוולט וטאפט שנוצר עקב מצב זה הוביל את רוזוולט לשוב לפוליטיקה ולהתחרות בבחירות 1912 בראשות מפלגה חדשה; המפלגה הפרוגרסיבית (לעיתים ידועה גם בכינוי "מפלגת האייל הקורא").
המתנקש, ג'וֹן פְלֵמָאנְג שֶׁרנְק (John Flammang Schrank) היה מהגר גרמני שהגיע לארצות הברית מממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית. שרנק היה עובד במשרה חלקית במסבאה בניו יורק, אשר האמין כי אסור שנשיא יכהן במשך יותר משתי קדנציות. בחקירה שלאחר ניסיון ההתנקשות התגלה רישום של שרנק לעצמו, שבתוכו רשם על חלום שחלם, ובו זיהה את הנשיא המנוח ויליאם מקינלי מדבר מקברו, ומצביע על אדם המזוהה בתור תאודור רוזוולט. לפי הרישום של שרנק, אמר מקינלי שרוזוולט הוא האחראי על ההתנקשות בחייו, וכי על שרנק לנקום את נקמתו של מקינלי ברוזוולט.
במסגרת מערכת הבחירות עמד רוזוולט לנאום באודיטוריום העירוני אשר מאוחר יותר הפך לתיאטרון מילר 'החיים הגבוהים' (Miller High Life Theatre) במילווקי, ויסקונסין. היה זה הנאום השלישי והאחרון שהיה בלוח הזמנים של רוזוולט במסגרת מסע הבחירות שלו. הנאום הוסדר ל-14 באוקטובר 1912 ולפניו סחר רוזוולט חדש בבית מלון בעיר. שרנק קנה אקדח מיוחד מסוג קולט לשוטרים שכלל בתוכו כדורי 38 קליבר בעלי קוטר של 9.1 מילימטר. שרנק נסע אחרי רוזוולט במטרה לאתר אותו ולהתנקש בחייו. תחילה נסע מניו יורק לניו אורלינס, לואיזיאנה. כאשר הגיע לניו אורלינס, רוזוולט כבר סיים את נאומו בעיר והיה בדרכו למילווקי, ויסקונסין. על כן שרנק עלה מחדש על מסילת רכבת צפונה אחרי רוזוולט וקנה חדר באותו בית מלון שבו התארח האחרון לפני יציאתו לעבר האודיטוריום במטרה לקיים את הנאום. רוזוולט התכונן לקראת נאום ארוך במיוחד ורשם את כולו על כתב. את רישום הנאום קיפל ל-50 קפלים ושמר בכיס החולצה הימני שלו, ביחד עם קופסאת המשקפיים שלו שנשמרה גם כן באותו הכיס.
ניסיון ההתנקשות.