הבת הבכורה עלומית, נקראה על שם השיר אותו כתב והלחין עמנואל זמיר. מאוחר יותר ביצעה מרים את השיר. לרגל הולדתה כתבו ההורים את השיר "בת הדייג" (את המילים כתב אביגל ומרים הלחינה). השיר נכלל בתקליט שיצא בשנת 1959. לאחר כמה שנים התגרש הזוג.
מספר שנים עסק אביגל בניהול הקריירה של אשתו והחל משנת 1961 החל לעבוד בעירית תל אביב, בתפקידים בכירים, עד לפרישתו לגמלאות.
אביגל המשיך לכתוב שירים לבקשת מלחינים שונים וכתב רבות למגירה.
בשנות ה-70 הכיר את אשתו השנייה, עדנה סולל ז"ל, לה הקדיש ספר שירים המתאר אהבתם. עדנה נפטרה בשנת 2007.
אביגל הלך לעולמו בשנת 2019 ונטמן בבית העלמין ירקון.
יצירותיו.
שירים שכתב:
שירים שתרגם:
שירים שהלחין:
השיר "בת הדייג".
השיר נכתב על ידי אביגל לבתו התינוקת, לאחר שמרים, אשתו, ציינה בשיחה עמו את עיניה האפורות של הבת.
את השיר הקליטה לראשונה מרים אביגל בשנת 1958. השיר יצא באותה שנה באלבום "מרים אביגל" של הד ארצי.
דורון נשר הפך את השיר לנעימת הנושא של התוכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל.
השיר יצא בשנית בביצועה בשנת 2007 באלבום "למרחקים מפליגות הספינות - אוסף שירי נמל וים לציון 70 לנמל תל אביב", בהפקת העמותה למורשת הזמר העברי.
בשנת 1988 הוקלט השיר בידי ירדנה ארזי ויצא באלבום תחנה בדרך.
הוועדה המיוחדת לפיקוח על הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי גז ונפט
רייזנר
קאלושמיין
קאלושמיין (בהונגרית: Kállósemjén) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קאלושמיין קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 4,206 תושבים ובשנת 2020 רק 3,475 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-15.
יהודי קאלושמיין.
יהודים ראשונים התיישבו בקאלושמיין באמצע המאה ה-18. רבים מהם התפרנסו מחקלאות, מקצתם עסקו במסחר זעיר ובמלאכה.
בית הכנסת הוקם במחצית השנייה של המאה ה-19. הילדים היהודים למדו ב"חדר" וב"תלמוד תורה".
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בין חרדים למשכילים בקונגרס יהודי הונגריה בשנים 1869 ו-1868, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. במקום היו חברה קדישא, בית כנסת, מוסדות חינוך ובית קברות יהודי.
במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות תשעה מיהודי קאלושמיין. לאחר המלחמה פשטו חיילים הונגרים ששבו מהחזית ובריונים מקומיים על בתי היהודים ושדדו את רכושם.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פשתה האנטישמיות בכפר ואפילו משטרת קאלושמיין הטרידה את היהודים בתואנות שוא, כמו הפקעת מחירים ומכירת מצרכים ללא רישיון.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה הוחלט על גיוס יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית ובשנת 1941 בוצע הגיוס בקאלושמיין באלימות רבה. מתוך 25 משפחות יהודיות שחיו אז במקום גויסו 30 גברים והם נשלחו ככח עזר לצבא ההונגרי, שלחם לצד הגרמנים בחזית המזרח, רובם נספו בשדות המוקשים בחזית אוקראינה.
אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 הועברו יהודי קאלושמיין לגטו נירג'האזה ובסוף מאי 1944 שולחו כמאה יהודי קאלושמיין למחנה ההשמדה אושוויץ.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 107 חברים, מנהיג הקהילה הוא אברהם דויטש, ורב הקהילה הוא אדולף לוי.
שלמה זלמן חיים הלברשטם
המישור ההונגרי הקטן
המישור ההונגרי הקטן או אלפולד הקטן (בהונגרית: Kisalföld, בסלובקית: Malá dunajská kotlina, בגרמנית: Kleine Ungarische Tiefebene) הוא מישור (אגן טקטוני), ששיטחו הוא כ -8,000 קמ"ר בצפון-מערב הונגריה, דרום-מערב סלובקיה, ומזרח אוסטריה. זהו חלק מהמישור הפאנוני המשתרע על רוב חלקי הונגריה.
גֵאוֹגרַפיָה.
גבולות המישור ההונגרי הקטן הם הקרפטים מצפון, גבעות בקוניה - ורטס בדרום, במזרח גבעות גראצ'ה והרי לייטה ובמערב שיפולי הרי האלפים. בהונגריה המישור כולל את רוב מחוזות ג'יר-מוסון-סופרון וואס ואת החלק המערבי של קומרום-אסטרגום ווספרם .
המישור נחצה לשניים על ידי הדנובה המתפצלת לזרועות רבות בין ברטיסלבה ובין קומארנו, זרועות היוצרות איים גדולים, אי השיפון הגדול ואי השיפון הקטן. יובליו העיקריים הם הנחלים ואה, ראבה, רבקה ומרקל.
אזורים זעירים יותר של האלפולד הם Hansag, Seewinkel, Basin Neusiedl, Rábaköz, Szigetköz, Marcal Basin, מישור מוסון, מישור קומארום-אשטרגום ו-האי זיטני .
האזורים השכנים Kemeneshát, Sopron-Vas Plain ו- Steirisches Hügelland מסווגים לפעמים כשייכים לאלפולד הקטן, אך הגאוגרפים ההונגרים והאוסטרים משתמשים במונח במשמעות צרה יותר.
היסטוריה.
המישור היה אזור חשוב לחקלאות מאז התקופה הנאוליתית. חלקו הדרומי השתייך לחבל פאנוניה הרומאי בין המאות ה-1 וה-5, ומאוחר יותר התגוררו בו עמים גרמאנים וסלאבים, ובערך משנת 900 גם הונגרים. מאז שנת 1000 בערך האזור הפך לחלק מממלכת הונגריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה חולק האלפולד הקטן בין הונגריה, צ'כוסלובקיה ואוסטריה. בשנות התשעים סלובקיה בנתה סכר ותחנת כוח גדולה בגבצ'יקובו.
אוכלוסייה.
גבולות החבל אינם חופפים גבולות לשוניים, במיוחד בחלק הצפוני של המישור שבו ההונגרים מהווים את הרוב בשני המחוזות הדרומיים ביותר Dunajská Streda ו- Komárno, ומיעוט בשאר המחוזות. ישנן גם קבוצות קטנות יותר של קרואטים באזור הגבול של שלוש המדינות. ערים חשובות באזור הן Győr (HU), Komárom (HU), Komárno (SK), Dunajská Streda (SK), Nové Zámky (SK) ו- Mosonmagyaróvár (HU).
יחסי מקסיקו–קניה
יחסי מקסיקו–קניה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של קניה לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות בקבוצת ה-15, בקבוצת ה-24 ובאו"ם.
היסטוריה.
קניה ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 במרץ 1977, ארבע עשרה שנים לאחר שקיבלה קניה עצמאות מבריטניה. במרץ 1981 פתחה מקסיקו שגרירות בניירובי. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, שתי המדינות הגדילו את מעורבותן בשיתוף פעולה הדדי בין חילופי מדעים, חינוכיים ותרבותיים.
בשנת 2010 אירחה מקסיקו את ועידת שינויי האקלים של האו"ם בקנקון. בין המוזמנים הייתה ראש הממשלה ראילה אודינגה. במהלך הוועידה נפגשו נשיא מקסיקו פליפה קלדרון וראש הממשלה אודינגה ובמהלך מפגשם שני המנהיגים דנו בהגברת דיונים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות והגעה להסכמות בנושא חינוך, איכות סביבה, שיתוף פעולה אווירונאוטי, בריאות והסגרה. בשנת 2011 ושוב בשנת 2014; משלחות פרלמנטריות מקניה ביקרו במקסיקו כדי לדון בנושאים בנושאי ביטחון לאומי, במאבק בפשע מאורגן, פליטים ושיתוף פעולה פיננסי.
בשנת 2014, מזכיר הסביבה של מקסיקו, חואן חוסה גרה עבוד, ביקר בניירובי כדי להשתתף בישיבת האספה האוניברסלית הראשונה של התוכנית הסביבתית של האו"ם. במאי 2018, טום אמולו, מזכיר פוליטי ודיפלומטי במשרד החוץ והסחר הבינלאומי של קניה, ביקר במקסיקו כדי להשתתף בפגישה השנייה בין שתי המדינות בנושא אינטרסים משותפים ולחיזוק שיתוף הפעולה המדיני והכלכלי.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מקניה למקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לקניה
היחסים בין שתי המדינות.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם להקמת התייעצויות בנושא אינטרסים הדדיים (2007); הסכם שיתוף פעולה בנושא הגנה ושמירה על מינים וסביבה (2007); הסכם על שיתוף הפעולה בחינוך לדיפלומטיה ויחסים בינלאומיים (2008); הסכם על שיתוף פעולה בבריאות (2010) והסכם על שיתוף פעולה למינהל ועדות בחירות עצמאיות (2011).
הגירה קנייתית למקסיקו.
הקנייתים הם קבוצת מהגרים שהתקבלה לאחרונה במקסיקו ומורכבת בעיקר מספורטאים ומשפחותיהם. אנשים אלו הגיעו להתאמן בגובה רב לריצות סיבולת. הקהילה הקנייתית הגדולה ביותר נמצאת בטולוקה, שגובהה הוא 2,667 מ' והיא נמצאת בקרבת ההר נבדו דה טולוקה, הנישא לגובה 4,680 מ'. מדינת סקטקס היא גם יעד בשל הגובה והדמיון לגאוגרפיה של קניה. גורם נוסף שגורם למקסיקו לפנות לספורטאים הוא מיקומה לגישה נוחה למרתונים בצפון ודרום אמריקה. קנייתים תושבים אלו שולטים במרתונים לאומיים. רבים מהרצים הללו חוסכים זכיות כדי לשלוח למשפחותיהם בקניה.
קבוצה קטנה של קנייתים עם אזרחות מקסיקנית הם בעלי מקצוע או סטודנטים. אנשים בולטים כוללים את הרץ , השחקן אראפ בת'קה, השחקנית לופיטה ניונגו והרץ .
יחסי סחר.
בשנת 2018, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-22 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של קניה למקסיקו כולל: שמן צמחי, סיבי כותנה, תה ועור. הייצוא העיקרי של מקסיקו לקניה כולל: תירס, מכונות חיטוט וקידוח, טרקטורים, בירה וטקילה. בקניה פועלות חברות רב לאומיות מקסיקניות כמו Gruma ו-Grupo Rotoplas.
מחזור ארם צובה
יחסי מקסיקו–ניקרגואה
יחסי מקסיקו–ניקרגואה הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לניקרגואה. שתי המדינות חברות באיגוד מדינות הקריביים, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות והאו"ם.
היסטוריה.
מקסיקו וניקרגואה הן שתי מדינות באמריקה הלטינית החולקות היסטוריה משותפת בכך ששתי המדינות יושבו על ידי האימפריה הספרדית. בשנת 1821 קיבלה מקסיקו עצמאות מספרד וניקרגואה הפכה לחלק מהאימפריה המקסיקנית הראשונה. בשנת 1823 התפרקה האימפריה וניקרגואה, יחד עם גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס וקוסטה ריקה הצטרפו לפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. בשנת 1838 התפרק האיחוד וניקרגואה הפכה לאומה עצמאית. שנה לאחר מכן, בשנת 1839, מקסיקו וניקרגואה כוננו יחסים דיפלומטיים.