לחצוצרנים מקום מרכזי במוזיקת הג'אז. מעברו של אחד הבולטים שבהם, לואי ארמסטרונג, מנגינה בקורנית לנגינה בחצוצרה, נחשב למבשר הדומיננטיות של החצוצרה על פני הקורנית בג'אז. חצוצרני ג'אז בולטים נוספים הם רוי אלדרידג', דיזי גילספי, מיילס דייוויס ועוד. מיינרד פרגוסון נודע ביכולתו לנגן ברגיסטרים הגבוהים ביותר של החצוצרה תוך שמירה על דיוק.
לשכת החוקרים הפרטיים בישראל
לשכת החוקרים הפרטיים בישראל (באנגלית:The Israeli Bureau of Private Investigators I.B.P.I) היא עמותה שהוקמה בשנת 1982 מתוך צורך בהקמת גוף יציג שירכז ויאגד את החוקרים הפרטים בישראל. בין מטרותיה של העמותה: קידום ושמירה על מעמדו ומקצועיותו של החוקר הפרטי בישראל.
בלשכה חברים מאות חוקרים וחוקרות המשלמים דמי חבר שנתיים. נציגי ועד הלשכה מוזמנים לישיבות המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה במשרד המשפטים כגורם המייצג את החוקרים בארץ. ועד הלשכה מונה תשעה חברים, בנוסף מכהנים שלושה חברים בוועדת ביקורת. ועדים אלו הם ועדים נבחרים. בנוסף ישנן ועדות משנה ממונות על ידי הוועד הנבחר.
החל משנת 2019 מכהן אסף ויצמן כיושב ראש הלשכה. בינואר 2022 נבחר לקדנציה נוספת.
היסטוריה.
בישראל נחקק חוק חוקרים פרטיים ושרותי שמירה בשנת 1972 (תשל"ב). בחוק בין השאר, נקבעה ההגדרה כי חוקר פרטי הוא מי שקיבל רישיון לעסוק באיסוף ידיעות על הזולת והוא אמור לפעול במסגרת משרד לחקירות שבראשו עומד מי שקיבל רישיון לקיום משרד חקירות. כלומר נוצרו מעמדות על פי החוק. מעמדות אלה מהוות "אבן נגף" בניהול ענף החקירות בישראל מאז ועד היום.
עד היום ועד בכלל נותר החוק למעשה כפי שהוא חוקק במקור. נערכו בו מספר קל של שינויים מינוריים הנובעים מחקיקת חוקי יסוד וחוקים אחרים שלא התאימו. כמו הגבלת גיל והגבלת חופש העיסוק ואחרים.
העמותה שהוקמה בראשית דרכה נקראה "האיגוד הישראלי של בעלי משרדי החקירות" א.י.מ., בראש העמותה הזאת כיהנו וותיקי הענף ומוביליו מ 1982, עד 1995. הבולט ביניהם היה אהרון סיוון, עוד היו עופרה שפירא, איזי שרצקי ואחרים. בסוף שנות ה-80 תחילת שנות ה-90 עקב ויכוח אסטרטגי בין חברי העמותה האם לשלב בה גם חוקרים פרטיים שאינם בעלי רישיון לקיום משרד, חל פיצול - החברים מוקה קריגר ומישל חדד הקימו עמותה שנייה בשם א.ח.פ. - איגוד חוקרים פרטיים. ב-1995 החליטה הנהלת העמותה בראשות גיורא יבין, גבי בר גיורא ושמוליק גוזמן, לקבל כחברים בעמותה גם חוקרים פרטיים שאינם בעלי רישיון למשרד וגם מתאמנים ולשנות את השם ל - לשכת חוקרים פרטיים בישראל. בשנת 2001 התאחדו א.י.מ. וא.ח.פ. בשנת 2016 התאחדו מספר חוקרים פרטיים שוב להקמת גוף חדש בשם "איגוד החוקרים הפרטיים" בטענה כי הלשכה איננה מתפקדת לטובת כלל הציבור, וביוני 2018 התאחדו העמותות לתוך הלשכה הקיימת היום.
פרידריך קניג (צייר)
פרידריך קניג (בגרמנית: Friedrich König; 20 בדצמבר 1857 – 11 במרץ 1941) היה צייר, מאייר ומעצב אוסטרי.
ביוגרפיה.
קניג היה בנו של דוור וינאי. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה בין 1878 ל־1883 אצל כריסטיאן גריפנקרל, אוגוסט אייזנמנגר וקרל פון בלאס לפני שנסע ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן. לאחר מכן, ביקר באיטליה, גרמניה, ספרד וצרפת. כשחזר לווינה, עבד כמאייר.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 היה קניג מעורב בחברת האגן, קבוצת אר-נובו שכללה כמה אמנים אשר נכנסו מאוחר יותר לזצסיון הווינאי בשנת 1897. הוא נותר רווק עד מותו.
בשנת 1900 כיהן בוועדת העבודה של הקבוצה, ובשנת 1902 היה סגן נשיא. בתוך הזצסיון היה מקורב ליוזף אנגלהארט, רודולף באכר ומקסימיליאן לנץ. המגזין הרשמי של הזצסיון, פרסם הדפסים רבים שלו, והוא סיפק את האיורים לגיליון בשנת 1899, וערך את כתב העת במשך אותה שנה.
הוא הציג פעמים רבות עם הזצסיון. לתערוכה הראשונה של הקבוצה עיצב את קישוט הפנים. בתערוכת האביב של שנת 1899 ציוריו זכו לתשומת לב רבה כ"מבחר מרשים". בשנת 1929 הוא היה החבר הוותיק ביותר בזצסיון; הוא התכבד בתערוכה של עבודותיו.
קניג לימד בבית הספר לאמנות לנשים וצעירות בין השנים 1902–1916 והעביר שיעור בחריטת עץ. מורים אחרים בבית הספר כללו את גאורג קלימט (אחיו של גוסטב), ואת חבריו הנס טישי ואדולף בוהם. קניג עודד ולימד את מרתה הופריכטר את אמנות הדפסת חיתוך עץ.
סגנון.
קינג עבד רבות כמעצב גרפי; הוא גם צייר בצבעי שמן. הייתה לו מיומנות מיוחדת בעבודות דקורטיביות ובעיסוק בתמונות פיגורטיביות רחבות היקף ובנופים - ציוריו היו מעוטרים להפליא והקרינו אווירה רכה, בניגוד לסגנון חיתוכי העץ החזקים שלו. סגנונו נטה לרומנטיקה. בחלק מחיתוכי העץ שלו עבור כתב העת של הזצסיון הוא הציג אלמנטים יפנים.
האף
2020 באפגניסטן
אירועים בשנת 2020 באפגניסטן.
שי זילברמן
שי זילברמן (נולד ב-1976) הוא אמן ישראלי.
ביוגרפיה.
שי זילברמן נולד בשנת 1976. בשנים 1998–2002 עשה תואר ראשון באמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות בפריז (2002) אותו סיים בהצטיינות, ולאחר מכן למד עיצוב אופנה באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן (2003).
חי ויוצר בתל אביב.
אמנות.
זילברמן יוצר בטכניקות של קולאז' ותחריט ומשתמש בדימויים מן-המוכן שהוא אוסף ממקורות מודפסים כגון מגזינים, כתבי עת ישנים, ספרי נוף ואדריכלות. יצירותיו מכילות שילוב בין דמויות היברידיות, דימויי נוף ודימויים אורבניים משובשים, אותם הוא מייצר באמצעות עבודה עמלנית של חיתוך והדבקה.
בשנת 2014 הוצגה תערוכתו "נאמן למקור" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, "נאמן למקור".
בשנת 2018 הוצג הפרויקט "קיר בעיר מס' 7" על הקיר הדרומי של בניין עיריית תל אביב. זילברמן מייצר נוף פיקטיבי המעורר תחושה מוכרת ונוסטלגית בצופה. העבודה משלבת בניינים מוכרים לעין המקומית, כגון דימוי של העירייה, אך עם שיבושים מכוונים. מלבד טכניקת הגזירה וההדבקה של הקולאז' המשנה את הנוף, זילברמן מבצע גם התערבות בדימויים על ידי פעולות רישומיות עדינות שקשה לראותן. באמצעות דיו וגרפיט הוא מוחק או מכסה סימני זיהוי מהדימוי המקורי, הגדלת העבודות לגודל הקיר מזמינה את הצופה לגלות את הנוף החדש שנוצר על ידי שיטוט בו.
בשנת 2020 הוצגה תערוכתו "שומר הגן" בגלריית עינגע. בתערוכה זו הציג זילברמן עבודת טקסטיל גדולת ממדים, ועבודות הדפס שנוצרו בשיתוף עם מרכז גוטסמן לתחריט בקיבוץ כברי, וכן עבודות קולאז' מופשטות על נייר. העבודות ממשיכות את קו האמן ביצירות הקולאז' המוכרות, אך בתערוכה זו הקולאז'ים ללא דימוי פיגורטיבי מוגדר. סדרת עבודות הקולאז'ים מופשטות, עשויות מגזרי נייר צבעוניים בקומפוזיציה חופשית אך גאומטרית, כזו המושפעת מאלמנטים פיסוליים והסביבה הארכיטקטונית. הן מדגישות את הדיאלוג שבין הצבע לצורה ומתנערות מהפיגורטיבי. גם עבודת הטקסטיל הגדולה היא המשך של סדרת הקולאז'ים המופשטים אשר מתורגמת לטקסטיל.
קארין ז'אן פייר
ברברה קראפט
מריה ברברה קראפט (בגרמנית: Maria Barbara Krafft; 1 באפריל 1764 – 28 בספטמבר 1825) הייתה ציירת אוסטרית, שזכורה בזכות דיוקנו המשוחזר של וולפגנג אמדאוס מוצרט.
חיים וקריירה.
היא נולדה באיגלאו (בצ'כיה), שם עבד באותה תקופה אביה, צייר החצר הקיסרי האוסטרי יוהאן נפומוק שטיינר. היא למדה ציור אצל אביה וליוותה אותו לווינה, שם הציגה את הציור הראשון שלה בשנת 1786 באקדמיה לאמנויות יפות.
בשנת 1789 נישאה לרוקח הווינאי יוזף קראפט. בנם יוהאן נפומוק קראפט, יליד 1792 הפך לימים לצייר ולליטוגרף.
במשך תקופות שונות בין השנים 1794 ו-1803 עבדה קראפט ונסעה לבדה למקומות שונים כולל זלצבורג ופראג, והשיגה הצלחה הולכת וגוברת בעיקר כציירת פורטרטים, אך גם הפיקה יצירות ז'אנריות ודתיות.
בשנת 1804 היא נפרדה מבעלה והתיישבה בזלצבורג, שם התגוררה עד 1821. בארבע השנים האחרונות לחייה, היא הייתה הציירת העירונית שהתמנה בבמברג, שם ציירה 145 ציורים.
היא נפטרה בגיל 61.
יצירה.
ברברה קראפט ציירה בסגנון קלסי ורגיש. האמנית הייתה אחת מציירות הדיוקנאות המבוקשות והעסוקות ביותר בזמנה. בארבע השנים האחרונות בבמברג בלבד, היא יצרה 145 דיוקנאות. בשל ריבוי התמונות שלה, הביצוע המוקפד לא בוצע בכולן.
הידוע ביותר הוא דיוקנו של וולפגנג אמדאוס מוצרט, אותו עשתה בשנת 1819, 28 שנה לאחר מותו של מוצרט, על פי מידע מאחותו של מוצרט, מריה אנה, ובהתבסס בבירור על 'הציור המשפחתי הגדול'. ציורה של קראפט הוא אחד הדיוקנאות הנפוצים ביותר של מוצרט.
ברברה קראפט לא רק יצרה דיוקנאות, אלא גם מזכרות וייצוגי ז'אנר שמראים את השפעתו של הציור ההולנדי.
פרנץ רליך
פרנץ רליך (בגרמנית: Franz Rellich; 14 בספטמבר 1906 – 25 בספטמבר 1955) היה מתמטיקאי גרמני.
ביוגרפיה.
פרנץ רליך נולד בדרום טירול שאז הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1924 החל את לימודיו באוניברסיטת גראץ והמשיך באוניברסיטת גטינגן בה סיים את התואר. בשנת 1933 הוא התחיל ללמד בגטינגן, אבל פוטר לאחר שנה עקב יחסיו הקרובים עם ריצ'רד קוראנט ועמדותיו נגד שלטון הנאצי.
פרנץ רליך המשיך ללמד בדרזדן ובשנת 1942 מונה לפרופסור. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה חזר לאוניברסיטת גטינגן.
מירב מחקריו של רליך התרכזו בתחום הפיזיקה המתמטית ובתרומה חשובה לתורת ההפרעות והיה בין המפתחים של משפט רליך-קונדרשוב.
תקרית הצוללת גרינוויל
תקרית הצוללת גרינוויל התרחשה ב-9 בפברואר 2001. צוללת תקיפה גרעינית של צי ארצות הברית, שערכה תמרונים ליד האי אואהו שבהוואי עלתה במהירות אל פני האוקיינוס ופגעה באונייה אזרחית יפנית, שטבעה כתוצאה מכך. בתאונה נספו תשעה מיושבי האונייה, מהם ארבעה בני נוער.