מוצאו של הסקונר בהולנד של שלהי המאה ה־17, אף שלא נקרא אז בשם זה. מערך המעטה המאפיין אותו שימש ביכטות ובכלי שיט קטנים בנתיבי מים פנימיים ובקרבת החוף, והיה מוכר גם באנגליה השכנה. היכטה המלכותית "רויאל טרנספורט" (Royal Transport), לדוגמה, שנבנתה ב־1695 עבור המלך ויליאם השלישי ונודעה במהירותה ובכושר התמרון שלה, הייתה סקונר דו־תורני חמוש בתותחים, הראשון מסוגו הידוע לנו. סירות וספינות קטנות למסחר ולדיג, בעלות מערך מעטה של סקונר, היו בשימוש באותה תקופה גם מעברו האחר של האוקיינוס האטלנטי, במושבות האנגליות באמריקה הצפונית, אליהן הגיע המערך בין במישרין מהולנד או בעקיפין מאנגליה. למרות מוצאו האירופי נחשב הסקונר לכלי שיט "אמריקני" במהותו, שכן בוני ובעלי האוניות האמריקנים במאות ה־18 וה־19 תרמו יותר מכל אחד אחר לפיתוחו ולתפוצתו. הם אלה שהעניקו לו את שמו, והיו הראשונים להשתמש בו להנעתן של ספינות גדולות. זאת ועוד, הסקונרים האמריקנים היו ספינות הסוחר הראשונות בעלות מעטה אורכי שהרחיקו מקרבתו המגוננת של החוף ויצאו אל הים הפתוח, דבר שהיה שמור עד אז לאוניות בעלות מעטה רוחבי בלבד.
עד אמצע המאה ה־18 כבש לו הסקונר מקום מרכזי במסחר הימי ובשדות הדיג בקולוניות האמריקניות, הן לאורך החופים, הן בנהרות הגדולים ובאגמים. סוד הצלחתו היה טמון במספר הקטן של אנשי צוות שנדרשו להפעלתו, במהירותו, וביכולתו לשוט קרוב יותר לרוח בהשוואה לאוניות המעטה הרוחבי. קווי הגוף של הסקונר היו חדים ונאים, הוא ניצל ביתר יעילות משבי רוח קלים, והיטיב לשוט ולתמרן לאורך החוף ובמים רדודים יחסית. יתרונות אלה, שקסמו לכל סוחר או בעל אוניות, לא נעלמו גם מעיניהם של הבריטים ששלטו בקולוניות באותו זמן. תחילה שכרו סקונרים מבני המושבות כדי להדביר את שודדי הים באיי הודו המערבית, ומשנות השישים של המאה ה־18 החלו מצרפים לשורות הצי המלכותי סקונרים שנבנו ונקנו באמריקה. חלקם, כמו אה"מ "סולטאנה", שימשו ללכידת מבריחים ולאכיפת חוקי המסחר והמכס בקולוניות, ואחרים, כמו אה"מ "פיקל", שהביאה אל לונדון את בשורת הניצחון בקרב טרפלגר, מילאו תפקידי סיור בקרבת החוף והעברה מהירה של ידיעות. סקונרים היו בשימוש פעיל גם במלחמת העצמאות האמריקנית ובמלחמת 1812, בעיקר כפריבטירים ובמשימות סיור. "הֶנָה" (USS Hannah), הנחשבת לאונייה הראשונה של הצי המלחמתי האמריקני, הייתה סקונר שנשכר מבעליו על ידי הצבא הקונטיננטלי והוסב ללחימה. אולם מעל הכל היה הסקונר כלי שיט מסחרי.
הסחר החופי בתקופת היישוב בין ארץ ישראל לשכנותיה באגן המזרחי של הים התיכון התנהל באמצעות סקונרים. הם החליפו את סירות המפרשים הערביות המסורתיות נמוכות השוקע, שהועלו על חולות החופים ממש.
דארקו טאסבסקי
דארקו טאסבסקי (נולד ב-20 במאי 1984 בסקופיה) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצה הבולגרית סלביה סופיה.
קריירה.
טאסבסקי התחיל את הקריירה שלו בסמנטארניסה 55, ובעונתו הראשונה זכה בגביע. לאחר עונה אחת עבר לוארדאר סקופיה, המועדון הגדול ביותר במקדוניה הצפונית. לאחר שנתיים עבר למטאלור זאפוריז'יה האוקראינית.
בשנת 2007 חתם בלבסקי סופיה הבולגרית. טאסבסקי הבקיע את שערו הראשון בבולגריה במשחק נגד ליטקס לובץ' ב-27 בספטמבר 2008. ב-17 במאי 2009 הבקיע טאסבסקי את השער המהיר של העונה בבולגריה לאחר 44 שניות, במשחק שהסתיים ב-0-5 לטובת לבסקי. באותה עונה זכה טאסבסקי עם לבסקי באליפות בולגריה. בעונת השתתף עם לבסקי בליגת האירופית. לבסקי הודחה בשלב הבתים כאשר סיימה עם 3 נקודות שהושגו בניצחון 0-1 על לאציו במחזור האחרון.
בקיץ 2012 הגיע טאסבסקי לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה, לקראת השתתפותה במוקדמות ליגת האלופות. בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע שני שערים בליגת העל ושער אחד בשלב הבתים של הליגה האירופית, והגיע עמה לגמר גביע המדינה.
ב-5 בינואר 2014 חתם טאסבסקי בקבוצה התאילנדית בנגקוק גלאס.
נבחרת מקדוניה הצפונית.
טאסבסקי זומן לראשונה לנבחרת מקדוניה הצפונית בשנת 2005, על ידי המאמן בובאן באבונסקי. את שערו הראשון בנבחרת כבש בשנת 2012, לאחר שהגיע לישראל, בניצחון 2-3 על נבחרת סלובניה.
משה לוין (איש המוסד)
משה (קוקלה) לוין (1 ביולי 1936 - 19 בספטמבר 1994) היה מבכירי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, מוותיקי הצנחנים וסיירת מטכ"ל.
חייו.
לוין נולד וגדל בתל אביב ולמד בבית הספר החקלאי כדורי. ביולי 1954 התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים. הוא שובץ בגדוד 890 וצורף לפלוגה ה'. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ולחם בפעולות התגמול ובהן פעולת הסבחה ובמבצע כנרת. בשנת 1956 נשלח לקורס מ"כים חי"ר. כמפקד כיתה השתתף בפעולה כנגד משטרת א-רהווה, בפעולת התגמול בע'רנדל, במבצע לולב ובפעולת קלקיליה. במבצע קדש צנח במיתלה, ולאחר המלחמה השלים קורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה. לאחר מכן השתחרר לוין מצה"ל, אולם עד מהרה שב לשירות, והוא כבר סרן, והיה ממקימי סיירת מטכ"ל. לוין הוביל את לוחמיה במבצע הראשון שערכה מעבר היחידה לגבול, בחדירה עמוקה לסוריה.
לאחר מכן השתחרר בשנית והיה לחוקר פרטי. בהמשך עבד כמאבטח באל על, ובשנת 1965 לקח חלק במבצע לחיסול הרברטס צוקורס. בשנת 1970 התגייס למוסד, אומן על ידי צבי מלחין ושירת בתפקידי שטח מבצעים כלוחם ומפקד. משפרצה מלחמת יום הכיפורים שב לוין ארצה משליחות מבצעית, הצטרף לאוגדת שרון ולחם בחזית הדרום. בין היתר פיקד לוין בשנת 1982 על מבצע מעקב אחר מרקוס קלינגברג. ראש המוסד שבתאי שביט, בעברו פקודו של לוין בסיירת מטכ"ל, מינה אותו לתפקיד ראש אגף המבצעים במוסד. בעת שמילא תפקיד זה חלה במחלת הסרטן ובשנת 1994 נפטר לאחר מאבק ממושך במחלה. ארבעה ימים לפני מותו העניק לו שביט צל"ש על מבצע מיוחד עליו פיקד. לוין נקבר בבית הקברות קריית שאול.
הערות שוליים.
אילסור מטשין
אילסור ראיסוביץ' מטשין (ברוסית: Ильсур Раисович Метшин; בטטרית: Илсур Рәис улы Метшин) הוא ראש עיריית קאזאן המכהן החל משנת 2005.
נולד ב-24 באפריל 1969 בעיר ניז'נקמסק שברפובליקת טטרסטן בברית המועצות (לימים רוסיה) להורים ממוצא טטארי. משנת 1993 עובד כפוליטיקאי בבירת רפובליקת טטרסטן, קאזאן. בשנת 1998 הפך לראש עיריית ניז'נקמסק ולמושל של אזור ניז'נקמסק (לאחר מכן לתפקיד זה התמנה אחיו, איידר). לאחר מספר שנים עבר להתגורר בקאזאן. ב-17 בנובמבר 2005 התמנה לראש עיריית קאזאן, במקום קאמיל איסחקוב. מכהן במקביל גם כיושב ראש בית המחוקקים העירוני.
סמסונג גלקסי אס 3
מוריץ ורמן
מוריץ וַרמַן (בהונגרית: Moritz Wahrmann, Wahrmann Mór; 28 בפברואר 1832, בודפשט – 26 בנובמבר 1892, שם) היה פוליטיקאי הונגרי-יהודי, הנציג היהודי הראשון בפרלמנט ההונגרי, נכדו של הרב ישראל ורמן, רבה הראשון של קהילת פשט.
קורות חיים.
נכדו של ישראל ורמן שהיה הרב המוכר הראשון של פשט. את השכלתו קיבל בגימנסיה פרוטסטנטית ובאוניברסיטת בודפשט. אחרי תום לימודיו החל לעבוד ב־1847 בחברה המסחרית של אביו. אחרי מות אביו נעשה למנהל החברה.
ורמן היה קשור להתפתחות המסחר והתעשייה בהונגריה, הוא היה מעורב בגיבוש מערכת הכספים ההונגרית ובגידול מערכת ההשכלה והמוסדות הפילנתרופיים של בודפשט ובמיוחד עם קידומה של הקהילה היהודית. מטרתו הייתה להעביר את המסחר לשליטה לאומית הונגרית ולהשיג עצמאות פיננסית וכלכלית מאוסטריה. לשם כך הקים פירמות תעשייתיות ומסחריות גדולות.
ב־1869 נבחר ורמן לפרלמנט ההונגרי כנציג אזור לאופולדשטט (היום המחוז החמישי של בודפשט). הוא היה היהודי הראשון שנבחר כחבר הנציגות ההונגרית ובמסגרתה קידם במרץ את האינטרסים של הונגריה. הוא נבחר מחדש שש פעמים כשהוא מחזיק במשרתו עד מותו. ורמן פעל רבות לחזרתו לפשט של מיקשה פלק, חברו מבית הספר, וקבלתו לידיו את עריכת העיתון החשוב "פסטר לויד" שהופיע בשפה הגרמנית.
הוא נאם לעיתים רחוקות אבל היה חבר פעיל בוועדות בהן הכשרתו הפיננסית עשתה אותו לאחת הדמויות החשובות ביותר. הוא היה גם נשיא לשכת המסחר והתעשייה של בודפשט ושל חברת לויד.
פעילותו בקהילה היהודית.
ורמן היה פעיל באותה מידה גם בעניינים קהילתיים והוא היה אחד התומכים החשובים ביותר בקהילה היהודית. הוא היה חבר בעיתון Magyar Izraelita Egylet ופעל בנאומים ובכתיבה למען אמנציפציה של היהודים. ב־1868 הוא היה סגן נשיא של הקונגרס היהודי הכללי וממנהיגי האגף הנאולוגי בו ובתפקיד זה עמד בראש משלחת אל המלך. כראש קהילת בודפשט הייתה לו השפעה עמוקה על האדמיניסטרציה של ועל מוסדותיה. הוא פעל גם ליצור אחדות אינטרסים בקרב הגופים הפוליטיים השונים. כמו כן הוא תרם בנדיבות למוסדות מדעיים, חינוכיים ופילנתרופיים.
אחיו, אלכסנדר ורמן (נולד ב-1839 ונפטר בבודפשט ב-1899) תרם רבות, יחד עם מקס וירת לשם העלאת מעמדה הכלכלי של הונגריה. הוא היה ידוע מאוד כפילנתרופ. הוא תרם 200,000 כתרים לאגודות צדקה בעיר הבירה ו- 600,000 כתרים להקמת גימנסיה יהודית.
בלי לומר שלום
בלי לומר שלום (באנגלית: No Time For Goodbye) הוא ספר המתח הראשון שכתב הסופר לינווד ברקלי.
בישראל הספר יצא לאור במהדורה העברית על ידי הוצאת מודן בשנת 2008.
הספר בוחן את אחד הפחדים האנושיים הבסיסיים ביותר: מה אם אתעורר יום אחד ואגלה שהכל ישתנה? שכל מי שאהב אותי אי פעם נעלם ולי לא ניתנה ההזדמנות אפילו לשאול למה?
תקציר העלילה.