ב-2018, מגזין Nikkei העריך כי עלות הפרויקט תסתכם בכ-130 מיליארד ין יפני (כמיליארד דולר אמריקני).
ב-23 במאי 2019, מכון RIKEN הכריז כי שמו של מחשב העל יהיה פוגקו. באוגוסט 2019, הלוגו של פוגקו נחשף - הוא מתאר את הר פוג'י ומסמל את "הביצועים הנעלים של פוגקו" ואת "המגוון הרחב של המשתמשים שלו". בנובמבר 2019, האבטיפוס של פוגקו זכה במקום הראשון ברשימת גרין500. המשלוח של מדפי הציוד למכון RIKEN החל ב-2 בדצמבר 2019 והושלם ב-13 במאי 2020. ביוני 2020, פוגקו נהפך למחשב העל המהיר ביותר בעולם ברשימת טופ500, כאשר הוא עוקף את מחשב העל Summit של IBM.
פוגקו שומש למחקר על מסיכות, בסיוע למיגור התחלואה בזמן מגפת הקורונה.
מפרט.
חומרה.
פוגקו נבנה על בסיס מעבדי A64FX תוצרת Fujitsu. המעבד עצמו מבוסס על ארכיטקטורת ARMv8.2 ומאמץ את הרחבות סילומיות וקטורית למחשבי על. פוגקו תוכנן כך שהוא יהיה מהיר פי 100 יותר ממחשב K, כך שכוח החישוב הכולל שלו יגיע ל-1 אקסה-פלופס וכן שתהיה לו שימושיות רבה בעולם.
התכנון המקורי לפוגקו כלל 158,976 מעבדי A64FX שחוברו זה לזה בשיטת "היתוך טורוס" אשר פותחה על ידי Fujitsu. בנובמבר 2020, פוגקו שודרג בכך שנוספו לו מעבדים וליבות נוספות.
תוכנה.
פוגקו משתמש בליבת לינוקס מותאמת אישית בשם IHK/McKernel, אשר תוארה בתור "ליבת מערכת הפעלה קלת משקל". מערכת ההפעלה משתמשת בלינוקס ובליבת McKernel במקביל וכן זו לצד זו. סילמוציות תובעיות רצות על בסיס ליבת McKernel, כאשר לינוקס מריצה את כלל השירותים והתוכנות האחרות.
מעבר לתוכנות מערכת, פוגקו מריץ תוכנות רבות, אשר כוללות גם מבחני ביצועים. על ידי שימוש בתוכנת מבחני הביצועים HPL, אשר נמצאת בשימוש לדירוג ברשימת טופ500, פוגקו נמצא בסולם הפטה-פלופס ונמצא במחצית הדרך להגעה לאקסה-פלופס. בנוסף לכך, פוגקו שבר שלושה שיאי עולם במבחני ביצועים אחרים, אשר כוללים את HPL-AI - שבו פוגקו הגיע לכוח חישוב של 2.0 אקסה-פלופס ובכך היווה את מערכת המחשוב הראשונה שהגיעה לסולם האקסה-פלופס באותו מבחן ביצועים.
ביצועים.
הביצועים הראשונים של פוגקו שדווחו, הגיעו לשיא של 416 פטה-פלופס במבחן הביצועים הגבוהים LINPACK בקטגוריית נקודה צפה בדיוק כפול (FP64), אשר משמשת לדירוג ברשימת טופ500. לאחר עדכון החומרה בנובמבר 2020, הביצועים של פוגקו הגיעו לשיא של 442 פטה-פלופס.
כמו כן, פוגקו הגיע למקום הראשון במבחני הביצועים Graph 500, HPL-AI ו-HPCG והיה למחשב העל הראשון שהגיע למקום הראשון בכל ארבעת מבחני הביצועים בו זמנית.
לאחר עדכון החומרה, פוגקו העלה את ביצועיו במבחן הביצועים HPC-AI בקטגוריית נקודה צפה בדיוק מעורב, מ-1.4 אקסה-פלופס ל-2.0 אקסה-פלופס. זוהי הפעם הראשונה בה מחשב על משיג תוצאות כלשהן במבחן ביצועים מבוסס נקודה צפה (חצי דיוק/דיוק רגיל/דיוק כפול = FP16/FP32/FP64 בהתאמה) אשר הגיעו לסולם האקסה-פלופס. אף על פי שבעדכון החומרה, כמות הליבות הועלתה ב-4.5% בלבד, ל-7,630,848 ליבות A64FX, התוצאות בפועל הראו עלייה חדה יותר בביצועים ממה שצופה (אף על פי שפוגקו לא משתמש ברכיבי עיבוד נוספים, כמו כרטיסים גרפיים ל-GPGPU), 6.4% יותר כוח חישוב מאשר במבחן הביצועים הראשון, שיא עולמי.
ביצועיו של פוגקו מתעלים על ביצועיהם של ארבעת מחשבי העל המהירים ביותר ברשימת טופ500 יחדיו.
אלכס בקט
פיטר אלכסנדר בקט (באנגלית: Peter Alexander Beckett; 30 ביולי 1982 – 10 באפריל 2018) היה שחקן בריטי.
ביוגרפיה.
בקט נולד בקרמרת'נשיר שבוויילס. בטלוויזיה היה ידוע בעיקר מהופעתו בסדרה הקומית "2012" ובסדרת ההמשך "W1A".
בתיאטרון שיחק בין השאר בתפקיד היגינס במחזה "פיגמליון" בשנת 2017. עוד בתיאטרון גילם דמויות שונות בהן את דמותו של פידל קסטרו. ב-2013 השתתף בפרויקט המוזיקלי "ניאון ניאון" באלבום "Praxis Makes Perfect". ברדיו שיחק בקט בתפקיד מייקל בדרמה "Tracks" ברדיו 4 של ה-BBC.
הוא נפטר בביתו בדרום נורווד שבלונדון בגיל 35. לפי תוצאות החקירה נקבע שהוא התאבד בתלייה. צוין בחקירה שהוא סבל מדיכאון כמעט שנה עד מותו. ג'וזי רורק, במאית הסרט מרי, מלכת הסקוטים, הקדישה את הסרט לזכרו. בסרט גילם את דמותו של וולטר מידמיי הצ'נסלור האנגלי.
מרד אילינדן-פרובראז'ני
דיומיד
דיומיד או ינאליק (; ) היא עיר קטנה על האי דיומיד הקטן, והיא נמצאת פחות מארבעה קילומטרים מזרחית לקו התאריך הבינלאומי. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית נכון לשנת 2020, מונה אוכלוסיית העיר כ-83 תושבים.
היסטוריה.
העיירה ינאליק היא כנראה בת 3,000 שנה, שם היו מחנות צייד עתיקים. במאה ה-19 ציידים בנו לעצמם בתים מאבנים ורצועות בד. הבניין הרגיל הראשון שנבנה שם היה כנסייה קתולית, שתוכננה על ידי האב להפורטון ונבנתה על ידי תומאס קונינגהאם בשנת 1935. הבניין השני שנבנה היה כיתת חדר אחד ששימשה כבית למשפחת המורים. לאחר מכן הוקמה כנסייה גדולה יותר ב-3 במרץ 1979.
נכון ל-2021 בעיירה ישנם כ-30 בתים כולל הבניינים הישנים משנות ה-70 וה-80. בעיר יש בית מרחץ שמספק לתושבי העיירה מקלחות, בית אוכל ומרפאה. במקום ספריית בית ספר, מנחת מסוקים ומשרד תקשורת עם טלוויזיה, טלפון, פקס ואינטרנט. בעיירה אין בנק ומסעדות והחנות היחידה היא חנות לאוכל, שתייה, בגדים, נשק, תחמושת ודלק. חטיפים, בגדים, חיתולים וחפצים אחרים נשלחים בדואר מערים אחרות באלסקה. כמו ברוב הערים של האסקימואים מכירה וייבוא של אלכוהול אסורה.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 היו בעיירה 146 איש, 43 משקי בית ו-31 משפחות שמתגוררות ביישוב. צפיפות האוכלוסין בעיירה הייתה 51.4 נפש לכל מייל רבוע. היו 47 יחידות דיור בממוצע 16.5 לכל מייל רבוע. אוכלוסיית האי הורכבה מ-92.47% אינדיאנים, 6.16% לבנים ו1.37% מגזעים אחרים. ב-2019 נמנו בעיירה 119 איש.
כלכלה.
רוב העבודות בעיירה קשורות לבית הדואר ולבית הספר. יש גם כמה עבודות עונתיות כמו חציבה ובניה אבל הן נדירות יחסית. פיסול בשנהב היא עבודה די נפוצה באי והתושבים מוכרים את יצירותיהם בערים אחרות כמו אנקורג'. גובה המיסים באי הוא כ-3%.
תחבורה.
בתחילת שנות ה-50, כתב מתיישב בעיירה: "אין מטוסים שטסים לאי בחורף למעט מקרים חריגים". כיום ארגון ה"מ.ס. כוכב הצפון" (באנגלית: MS North Star) מביא לתושבי האי מצרכים מהעיר נום. הארגון גם מביא סחורה וחומרי לימוד עבור מורי בית הספר בעיר.
תחבורה פנימית.
בעיירה אין כבישים, רכבות או שבילים, אך יש דרכים סלעיות בין הבניינים. כדי לעבור ממקום למקום באי עצמו צריך להשתמש בגלשני סקי, מכוניות שלג מיוחדות או ברגל. מכיוון שרוב האי אינו מיושב לא נסללו בו דרכים כלשהן.
תחבורה חיצונית.
כניסה לעיירה כרוכה בסיכון רב והיא קשה ביותר בגלל המרחק הרב מן היבשה ומזג האוויר המקפיא והבעייתי. התחבורה לעיירה ולאי מוגבלת מאוד בעקבות הרבה גורמים שהעיקריים מביניהם הם: מהירות הרוח הממוצעת שנעה בין 12 ל-15 קשר ויכולה להגיע ל-48 עד 68 קשר במשבי רוח חזקים, תופעת הערפל הנפוצה באי ושמים מעוננים. בגלל גורמים אלו אפילו פינוי רפואי באי כרוך בקשיים רבים.
מאז שנת 1982, הדואר מגיע לדיומיד על ידי מסוק וכיום הוא מגיע פעם בשבוע. חוזה הדואר לאי הוא היחיד שיש בו שימוש במסוק למטרת העברת דואר, היקר ביותר במדינת אלסקה (מעל 300 אלף דולר בשנה) והעתיק ביותר באומה.
קרלו אלברטו ויטרבו
קרלו אלברטו ויטרבו (באיטלקית: Carlo Alberto Viterbo, שם עברי: אברהם עקיבא; 23 בינואר 1889 – 8 באוגוסט 1974) היה מנהיג ציוני איטלקי, עורך דין, עיתונאי ובלשן, פעיל למען יהדות ביתא ישראל.
קורות חייו.
ויטרבו יליד פירנצה, למד באוניברסיטת פירנצה. במלחמת העולם הראשונה היה קצין ביחידת פרשים, שירת ב-1917 בחזית האלבנית.
את פעילותו הציונית החל בהשפעת הרב שמואל צבי מרגליות ואלפונסו פצ'יפיצ'י (Alfonso Pacifici) (שייסד יחד עם דנטה לאטס את השבועון "Israel"), השתתף במספר קונגרסים ציוניים, היה פעיל במיזמים ציוניים שונים, נבחר לתפקיד נשיא הפדרציה הציונית האיטלקית ב-1921 וכיהן בתפקיד זה גם ב-1931, 1933, 1935.
נישא לנלה עוזיאלי. בנם ג'וזפה נולד ב-1927.
לאחר כיבוש אתיופיה במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה נשלח ב-1936 לאתיופיה למסע מטעם איגוד הקהילות היהודיות של איטליה ובהסכמת הממשלה האיטלקית, ליצירת קשר עם הקהילות היהודיות במדינה. הוא סייר במדינה מלווה בתאמרת עמנואל, משכיל יהודי אתיופי, ותיעד בדוחות ובאלפי צילומים את אורח החיים המסורתי של בני הפלאשמורה בפרט, ואת אתיופיה תחת הכיבוש האיטלקי בכלל. ויטרבו המשיך במשך שנים רבות לפרסם מחקרים אודות קהילת יהודי אתיופיה, ושמר על קשרים עם חבריה. בזכות הקשר הממושך פנה ב-1967 יונה בוגלה, מחנך ואיש ציבור מיהודי אתיופיה, לבקש את עזרתו של ויטרבו בתמיכה בחינוך היהודי באתיופיה. באותה שנה התקבלו בעזרת ויטרבו שנים מבני הקהילה לישיבה הרבנית בטורינו.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עקב פעילותו הציונית והתנגדותו למשטר הפשיסטי, נעצר ב-11 ביוני 1940, תחילה נשלח לכלא רג'ינה צ'לי ברומא, לאחר מכן נאסר במשך כשנה במחנה המאסר P.G. 53 לאסירי מלחמה בספורצקוסטה/אורביסליה בסמוך לעיירה מצ'רטה. חלק ממכתביו מתקופת המאסר איגד בנו גוז'פה ויטרבו לספר Il giorno di ritorno che verrà ("כשיגיע יום שובי") שיצא ב-2015 בהוצאת ASKA.