מוטת הרגליים של טרנטולה בוגרת יכולה להגיע עד ל-30 סנטימטר. על אף גודלן ודמותן המאיימת, הפרווניות לרוב אינן מזיקות לאדם, אלא לכאלה הרגישים במיוחד לנשיכותיהן. גופן של רוב הטרנטולות מכוסה שערות דקות ומבריקות, מעין קטיפה, ובטנן של אלו מהעולם החדש, כמו למשל לבנת הברכיים הענקית מכוסה שערות צורבות, בעלות מנגנון נעיצה חד כיווני, שמועפות בעת הצורך על התוקף, וגורמות לגירוי. טרנטולות אלו בדרך כלל אינן נושכות, והארס משמש אותן אך ורק לתפיסת הטרף ושיתוקו. לעומתן, טרנטולות מהעולם הישן, כמו הקובלט בלו, מסתמכות על ארסן החזק יותר, ואין להן שערות צורבות.
בארץ ישראל מין אחד מוגדר ממשפחת הפרווניתיים, פרוונית שחורה, שלא נחקר דיו (קיימים בו לפחות שלושה מינים שטרם סווגו), ונחשבה בעבר לגדולה בעכבישי ישראל.
מלחמת שלום הגליל
תאונת דרכים
תאונת דרכים היא אירוע שבו מעורב כלי רכב אחד או יותר, ושכתוצאה ממנו נגרם נזק לאדם, בעל-חיים או רכוש.
על פי נתוני ארגון הבריאות העולמי, בכל שנה 1.2 מיליון אנשים נהרגים וכ-20 עד 30 מיליון נפצעים בתאונות דרכים ברחבי העולם.
העלות הכלכלית העולמית השנתית של תאונות הדרכים הוערכה בשנת 2003 ב-518 מיליארד דולר בשנה, ועלותן למשק הישראלי הוערכה בשנת 2019 בכ-17 מיליארד שקל בשנה.
הסיבות לתאונות דרכים.
תאונות הדרכים נגרמות בשל משולש של גורמים:
מאפייני תאונות.
תאונה בין כלי רכב להולך רגל.
בתאונה בין כלי רכב להולך רגל, מצבו של הולך הרגל יהיה לרוב גרוע יותר בעוד שלכלי הרכב לרוב כמעט שלא יקרה דבר. חלק ניכר מהנפגעים בתאונות הדרכים הם הולכי רגל שנפגעים בערים. לא תמיד הנהגים אשמים בתאונות כאלו, לעיתים הולכי הרגל אינם שומרים על כללי הבטיחות בדרכים, חוצים מעבר חצייה באור אדום, מתפרצים לפתע לכביש או הולכים בלילה בדרכים חשוכות ללא סימון מתאים.
תאונה בין כלי רכב לעצם נייח.
חלק מהתאונות מתרחשות בין כלי רכב לעצם נייח כמו עמוד, עץ או קיר. במקרה כזה קל לאבחן את מידת אחריותו של הנהג לתאונה, מאשר במקרה של שני כלי רכב שמתנגשים ששם יש צורך שבוחני תנועה של המשטרה יבדקו את השטח.
תאונה בין שני כלי רכב.
תאונות בין שני כלי רכב, הן לרוב התאונות הקשות ביותר, שגורמות לריסוק של מכוניות ולפגיעה בנפש, ואף בהן יש תת-חלוקות שונות.
במקרה שבו שני כלי רכב מתנגשים, ישנה עליונות לכלי הרכב הקשיח יותר והגבוה יותר, ולעיתים כלי רכב מאותו דגם, שבו אחד מהם גבוה מהשני, יביא למצב שבו האנשים בכלי הרכב הגבוה יצאו בנזקים קלים, בעוד שבכלי הרכב הנמוך יהיו נזקים קשים. אף שרכבת נחשבת לכלי נהיגה בטיחותי, לעיתים בהתנגשות בין רכבת לכלי רכב אחר או בין שתי רכבות עלולים להיות נפגעים רבים.
סוגי תאונות.
תאונת שרשרת היא תאונת דרכים שגוררת תאונות דרכים משניות, הנגרמת בדרך כלל משילוב של שני גורמים: בלימת פתאום ואי שמירת מרחק.
תאונת פגע וברח היא תאונת דרכים שבה גורם התאונה מסתלק מהאזור מבלי להגיש עזרה ומבלי להזדהות.
החוק בישראל מבדיל בין תאונת דרכים שהיא תאונה שיש בה פגיעה גופנית לאנשים, שבה חלה חובת דיווח על האזרח למשטרה, לבין תאונת נזק, שבה רק נגרם נזק למכוניות, ואין בה חובת דיווח למשטרה, אלא החלפת מידע אישי בין הנהגים שהיו מעורבים בתאונה. במקרה של תאונת פגע וברח, גם אם מדובר ב"תאונת נזק", ישנו מקום לדיווח על הנהג הבורח למשטרה.
המלחמה בתאונות הדרכים.
הגברת האכיפה של משטרת התנועה, ובכללה, הצבת מצלמות אכיפה, היא האמצעי העיקרי של כל המדינות למלחמה בתאונות הדרכים
חרף הגידול המתמיד במספר המכוניות ובנסועה, מסתמנת מגמה של ירידה הדרגתית ומתונה במספר ההרוגים בתאונות הדרכים מאז שנות השמונים. ישנם מספר הסברים לכך:
חברות הרכב מנסות לשפר את רמת הבטיחות של הרכב באמצעים שונים, כמו מיגון הרכב: שיפור השלדה, התקנת כריות אוויר מתנפחות, שילוב אמצעים אלקטרוניים לשיפור התנהגות הרכב כגון מערכות בקרת יציבות, שילוב חיישנים למניעת תאונות כגון בקרת סטייה מנתיב, חיישנים להכנת הרכב לקראת מצב תאונה ועוד. אך לאחר כל המאמצים כאשר מדובר בתאונות דרכים במהירות גבוהות כנגד כלי רכב חזקים ומסיביים, קשה לשמור על שלמותו הפיזית של האדם ברכב.
בכל מדינות העולם נוקטים באמצעים שונים במטרה להוריד את כמות תאונות הדרכים ואת רמת הקטלניות שלהן. אמצעים אלו כוללים אכיפה של חוקי תנועה ופעולות הסברה.
מדידת שיעור התאונות.
ישנן שלוש דרכים מקובלות למדידת שיעור ההרוגים בתאונות דרכים: על פי מספר התושבים; לפי מספר כלי-הרכב או בהתאם למרחק הנסועה.
טבח סברה ושתילה
טבח סברה ושתילה הוא טבח שערכו אנשי הפלנגות הנוצריות במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, בין ה-16 בספטמבר ל-18 בספטמבר 1982, במאות מתושבי מחנות הפליטים הפלסטינים סברה, שתילה, בורג' אל-בראג'נה ושכונת אל-פאכהאני שבמערב ביירות. כוחות הפלנגות נכנסו למחנה כחלק מהשתלטות צה"ל על מערב ביירות.
אירועי הטבח.
כבר בחודש מאי 1982, לפני תחילת מבצע שלום הגליל, הזהיר ראש אמ"ן, יהושע שגיא, ממעשי טבח שיבצעו הנוצרים וייוחסו לישראל: "כל מה שהם יעשו בשטחנו כשאנחנו נשב שם, יהיה על חשבוננו... לאף אחד בעולם לא יהיה אכפת מי שחט ילדים, אם זה צה"ל או חדאד. מי שחושב שזה יהיה על חשבונם של הנוצרים טועה".
מבצע שלום הגליל הביא את צה"ל אל שערי ביירות, בה התרכזו במערב העיר אלפי לוחמים של אש"ף. צה"ל הטיל מצור על מערב העיר, אך נמנע מלהיכנס אליה בגלל החשש ממספר הנפגעים הפוטנציאלי מלחימה בתוך העיר.
בדיון שנערך בלשכת שר הביטחון, אריאל שרון, ב-12 באוגוסט 1982, העריך שגיא שגם לאחר פינוי לוחמי אש"ף מביירות, עדיין יישארו מחבלים בעיר "והפלנגות ימצאו דרך להיכנס פנימה ולחסל חשבונות". הוא הזהיר כי "כל עיתונאי העולם יהיו שם כדי לסקר את הפינוי" ו"על כל דבר קטן יבואו אלינו". שגיא טען כי אסור לשבת בביירות: "נשב שם כל עוד יושב שם הכוח הרב-לאומי והטענות לא יהיו אלינו. אחר כך צריך להסתלק משם".
לקראת אמצע אוגוסט, בעקבות המצור, הושגה הסכמה להוצאת הכוחות הסוריים והכוחות הפלסטיניים מביירות, בחסות כוח בינלאומי והעברתם של 15 אלף אנשי אש"ף לתוניס. פינויים של אנשי אש"ף הושלם ב-31 באוגוסט 1982. אולם שר הביטחון, אריאל שרון, חשש שאלפי לוחמים פלסטינים מסתתרים במחנות הפליטים במערב ביירות. חשש זה הסתמך בין השאר על דברים של אבו איאד שאמר שהמהפכה הפלסטינית לא יצאה מביירות וכי שלושת אלפים לוחמים נשארו בתוכה.
אש"ף הכין במשך השנים בונקרים רבים במחנות ולרשות המחבלים שפעלו בהם היו מצבורים גדולים של נשק ורשת מנהרות תת-קרקעיות.
ב-23 באוגוסט 1982 נבחר בשיר ג'ומאייל, מפקד הפלנגות לשעבר, לנשיא הרפובליקה של לבנון. הוא נבחר ללא הסכמת המוסלמים, אך נהנה מתמיכת ישראל וצה"ל. ב-14 בספטמבר נרצח ג'ומאייל בעת שנאם בסניף הפלנגות בשכונת אשרפייה, באמצעות מטען שהונח על ידי מתנקש מטעם "המפלגה הסורית הלאומית סוציאליסטית", בקומה שמעל האולם בו נאם. בעקבות הרצח של ג'ומאייל השתלט צה"ל על מערב ביירות, המאוכלסת במוסלמים.
באותו ערב אמר ראש הממשלה מנחם בגין לרמטכ"ל בשיחת טלפון כי יש להגן על המוסלמים מנקמת הפלנגות. כך ציין גם יהושע שגיא באוזני שרון.
מאז שהגיע אש"ף לביירות ב-1970, היו מחנות הפליטים סברה ושתילה שניים מבסיסי התמיכה בו.
בשתילה התנהל ויכוח בין כמה מהמוח'תארים לבין הצעירים שירו על כוחות צה"ל. הזקנים ניסו לשכנע אותם להפסיק לירות, מחשש מפני ההפגזה הנגדית של צה"ל, ושכדאי להיכנע במהירות כדי לחסוך קרבנות. אולם הצעירים המשולהבים מרצח ג'ומאייל המשיכו לירות, בעוד תחנת השידור של ארגון ה"מוראביטון" מעודדת אותם להמשיך להילחם. חיילים של צבא לבנון שישבו סביב הכניסה לשתילה, העדיפו להסתתר בקומת הקרקע של בניין החפ"ק.
15 בספטמבר.
טיהור מחנות הפליטים מלוחמים פלסטינים הוטל על כוחות הפלנגות.
בבוקר ה-15 בספטמבר, בדרכם לחפ"ק שהועתק לגג של בניין מעל מחנה הפליטים שתילה, הציע שגיא לשר הביטחון שישראל תנתק עצמה מהפלנגות, אולם שרון דחה את הרעיון. על הגג, חזר שרון על הוראתו להכניס את הפלנגות למחנות הפליטים "תחת פיקוד צה"ל".
בשעה 16:00 בלשכת סגן הרמטכ"ל, משה לוי, העיר עוזר ראש אמ"ן שהמוסלמים סבורים שכניסת צה"ל לביירות חיונית כדי להגן עליהם מפני הפלנגות. בשעה 18:00 הפיץ אגף המודיעין מסמך סודי שבין היתר קבע שכניסת צה"ל לעיר תורמת להגנה על המוסלמים מפני פעולות נקמה אפשריות של הפלנגות. בשעה 20:00 דן אלוף פיקוד צפון, אמיר דרורי, עם מפקדי הפלנגות וסיכם עמם שיעמידו כוח משמעותי לפעולה במחנות הפליטים ושיכנסו מכיוון מחנה שתילה. אלה הבטיחו שיוכלו לפרוץ למחנות למחרת בבוקר ודרורי הזהיר אותם שאין לפגוע באוכלוסייה אזרחית. יחד עם זאת, ביקש דרורי מנציג צבא לבנון שייקחו את המשימה הזאת על עצמם, אולם הוא סירב.
16 בספטמבר.