מחיר יצירותיו של וורהול עלה במידה ניכרת במהלך השנים. דוגמה קיצונית לכך היא דיוקן של מרילין מונרו, שמחירו שעת שנוצר היה 1,800 דולר, ונרכש בשנת 1998 תמורת 17.3 מיליון דולר. במאי 2022 נמכר דיוקן של מרילין מונרו שצייר וורהול תמורת 195 מיליון דולר.
התייחסות קולנועית.
בסרט "הדלתות" של הבמאי אוליבר סטון, על להקת "הדלתות", ישנה סצנה שבה נפגש וורהול עם סולן הלהקה ג'ים מוריסון. בסרט "גברים בשחור 3", הופיעה דמותו של וורהול כסוכן סמוי של ארגון "גברים בשחור", שתפקידו לשמור על הקשר עם גזעי חייזרים שמהווים בסרט את כלל אוכלוסיית הדוגמניות בכדור הארץ. דמותו הופיעה בפרק של העונה השביעית של "אימה אמריקאית" והוא גולם על ידי אוון פיטרס, ובסרט "מועדון המיליארדרים" (Billionaire Boys Club).הדמות מופיעה גם בסדרה של מרטין סקורסזה ״ויניל״ עונה ראשונה ויחידה. בסרט בסקיאט מגולם וורהול על ידי דייוויד בואי.
סיפורה של אידי סדג'וויק מסופר בסרט משנת 2006 "Factory Girl" המשרטט את מערכת היחסים שלה עם וורהול והתקופה שיצרה ובילתה בפקטורי, ואת דמותו של וורהול מגלם גאי פירס.
בשנת 2022 שודרה ברשת BBC 2 סידרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים בשם "Andy Warhol's America", שבחנה את התרבות האמריקאית במאה ה-20 דרך עבודותיו של וורהול.
אינתיפדת אל-אקצה
שערות-שולמית מצויות
1996 בספורט
החלקה על הקרח.
אליפות העולם בהחלקה על הקרח.
שנערכה באדמונטון, שבקנדה
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת צרפת () זכתה בגביע לאחר ניצחון 2-3 על נבחרת שוודיה ().
פד קאפ.
נבחרת ארצות הברית () זכתה בגביע לאחר ניצחון של 2-3 על נבחרת ספרד ().
כדורסל.
תחרויות בין-לאומיות.
אולימפיאדה.
בטורניר הכדורסל שנערך במשחקים האולימפיים זכתה נבחרת ארצות הברית במדליית זהב לאחר ניצחון על נבחרת סרביה ומונטנגרו 95-69.
מנועים חשמליים
אורניום
אוּרַנְיוּם (Uranium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מסדרת האקטינידים, שסמלו הכימי U ומספרו האטומי 92.
בסלעים בקרום כדור הארץ אורניום נמצא בריכוז של בין 2 ל-4 חלקים למיליון, ריכוז דומה לזה של בדיל או טונגסטן. כ-99.3% מהאורניום הטבעי הוא אורניום-238, וכ-0.7% הוא אורניום-235. אורניום נמצא גם במי האוקיינוסים.
איזוטופ אורניום-235 הוא חומר בקיע, שבריכוז רב מספיק יכול לקיים תגובת שרשרת גרעינית. משום כך, ברוב הכורים הגרעיניים וכן בנשק גרעיני משתמשים באורניום מועשר, כלומר אורניום שריכוז האורניום-235 שבו הוגדל בדרכים מלאכותיות (למשל בעזרת צנטריפוגה). שאריות העשרת האורניום שנותרו לאחר תהליך ההעשרה, ולעיתים חלק מן הפסולת הנוצרת בכורים גרעיניים נקראים אורניום מדולדל. האיזוטופ המלאכותי אורניום-233, המתקבל מתוריום, הוא חומר בקיע, ומשמש לעיתים בנשק גרעיני. גם אורניום-238 משמש כדלק לכורים גרעיניים, בתהליך שבו הוא הופך לאיזוטופ הבקיע של פלוטוניום - פלוטוניום-239.
האורניום נוצר ככל הנראה מהתפוצצות קילונובה לפני 6.6 מיליארד שנים. אף שאיננו יסוד שכיח במערכת השמש, הדעיכה הרדיואקטיבית האיטית שלו היא המקור העיקרי לחום במעמקי כדור הארץ, וגורמת להולכת חום ותזוזת יבשות.
מידע כללי.
אורניום טהור הוא מתכת רדיואקטיבית בצבע לבן-כסוף ורקיעה. האורניום נחשב ליסוד הכבד ביותר המצוי באופן טבעי בכדור הארץ, אך למעשה כמויות מזעריות של נפטוניום ופלוטוניום נמצאות בטבע בעפרות אורניום. צפיפותו גדולה ב-65% מצפיפות העופרת.
למתכת האורניום שלוש צורות אלוטרופיות:
גילוי האורניום.
האורניום זוהה על ידי הכימאי הגרמני מרטין היינריך קלפרוט (Martin Heinrich Klaproth) בשנת 1789, שכינה אותו על שם כוכב הלכת אורנוס. היסוד בודד לראשונה רק ב-1841. תכונותיו הרדיואקטיביות הודגמו לראשונה על ידי אנטואן אנרי בקרל ב-1896. האורניום נדיר בקרום כדור הארץ, ולא נמצא כחומר טהור אלא כתרכובת בעפרות כגון אורניט וקרנוטיט. מקורותיו פזורים בכל העולם: ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ודרום-אפריקה.
זמן רב בטרם זוהה, השתמשו עושי הזכוכית באירופה בתרכובותיו בצביעת כלי הזכוכית והחרס שלהם. שבטים אינדיאנים עשו מאבן חול צהובה בהירה צבע בו משחו את פניהם בצאתם למלחמה; הצבע הבהיר הופק מתרכובת האורניום שבתוך אבן החול. כשהיסוד זוהה, הוא עורר עניין מדעי. כעבור 160 שנה נתגלה כי ניתן לבקע אטומי אורניום כדי להפיק אנרגיה.
מבנה אטומי.
לפני שזוהה האורניום, סברו מדענים כי לא ניתן להתמיר יסוד מסוים ליסוד אחר. מאז, התברר כי אטומים רבים דועכים ליסודות אחרים או לאיזוטופים אחרים, בשל חוסר יציבות אנרגטית של גרעינם. אחד מהם הוא אורניום, הדועך, בהדרגה, לעופרת (ראה סדרה רדיואקטיבית). בתהליך ההתפרקות נפלטים מגרעין האטום חלקיקים (אלפא או בטא) וקרינה (גמא), והם הופכים יציבים יותר. חומרים הפעילים רדיואקטיבית, ופולטים חלקיקים וקרינה, קרויים חומרים רדיואקטיביים.
איזוטופים.
ידועים כ-30 איזוטופים שונים ליסוד. עם זאת, רובם המוחלט סינתטי כלומר, אינו מופיע בטבע. לחלק גדול מהם זמן מחצית חיים קצר ביותר (קטן מכמה אלפיות השנייה ולעיתים רק כמה מיליארדיות השנייה).
איזוטופים שונים של אותו יסוד נבדלים זה מזה במספר הנייטרונים שבגרעיניהם, ולכן תכונותיהם הכימיות (כגון: צבע, ברק, מוליכות חשמלית) זהות כמעט לחלוטין. עם זאת, האיזוטופים נבדלים זה מזה בתכונותיהם הגרעיניות. כשמדובר באיזוטופי אורניום, ההבדל העיקרי בין האיזוטופים הוא ביכולתם להתבקע: רק שניים מהם, האיזוטופים 235 ו-233, הם חומרים בקיעים היכולים לחולל תגובת שרשרת גרעינית. הבדל פיזיקלי נוסף ביניהם הוא זמן מחצית חייהם.
אורניום-238 סייע למדענים להעריך ולחשב את גיל כדור הארץ. מאחר שזמן מחצית החיים שלו מספיק גדול, הרי שנמצאים עדיין ריכוזים גבוהים דיים כדי לשמש לתיארוך אירועים גאולוגיים קדומים מאוד.
לאורניום שישה איזוטופים עיקריים:
אליעזר בן-יהודה
אליעזר בן־יהודה (כ"א בטבת תרי"ח, 7 בינואר 1858 – כ"ו בכסלו תרפ"ג, 16 בדצמבר 1922) היה מחוללה של החייאת הדיבור העברי בארץ ישראל בסוף המאה ה־19 ובתחילת המאה ה־20, והדמות המזוהה ביותר עם תהליך זה. הוא מייסד ועד הלשון העברית, מייסד ועורך עיתון "הצבי" וכתב העת השקפה, ומחבר מילון בן־יהודה.
קורות חייו.
שנותיו הראשונות.
נולד כאליעזר יצחק פֶּרלמן (בכתיב יידיש: פערלמאַן) ב־7 בינואר 1858 (תרי"ח) בעיירה לוז'קי שבפלך וילנה, ב"תחום המושב" היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), להוריו, יהודה־לייב פרלמן וצפורה (פייגה וולפסון). אמו נולדה במיטאו (או בגולדינגן הסמוכה) שבקורלנד (כיום בלטביה), ולא ידעה קרוא וכתוב.
הוריו קיימו בית חרדי־חסידי. ב־1863, בגיל חמש, התייתם אליעזר מאביו, ונשלח על ידי אמו ללמוד ב"חדר". עם הגיעו למצוות בשנת 1871 נשלח לבית דודו שבעיר פולוצק ללמוד בישיבה. ראש הישיבה, ר' יוסי בלויקר, תמך בסתר בתנועת ההשכלה, ואליעזר הצעיר התקרב אליו מאוד. במהלך לימוד משותף עם הרב גילה ספר דקדוק של השפה העברית ונשבה בקסמי לימוד הלשון. אליעזר נחשף גם לספרות הכללית ובפרט לתרגומים לעברית שיצרו סופרי ההשכלה לספרים לועזיים חילוניים, והתעניין ברעיון תחיית העברית כשפת ספרות חדשה.
לאחר זמן קצר בישיבה עבר אליעזר לעיירה גלובוק והתגורר בבית דודו, אליעזר וולפסון, האדוק שהתנגד להשכלה. וולפסון ניסה לעצור את משיכתו של הנער להשכלה וללימוד הדקדוק העברי, שהיה מזוהה עם ההשכלה, אך בן יהודה הצעיר כבר נשבה בקסמי ההשכלה והעברית ואף הפגין זאת בכך שהתפלל בקול רם לא בהברה אשכנזית, כמקובל בסביבתו בזמנו, אלא בהטעמות הדקדוקיות המתוקנות.
באותה תקופה הכיר אליעזר הצעיר את שלמה-נפתלי יונאס, יהודי אמיד, שהיה שומר מצוות אך גם היה מעורה בתרבות הכללית ובהשכלה. אליעזר התחבב על יונאס ושהה לעיתים קרובות בביתו. שם הכיר ספרות כללית ולמד רוסית בעזרת בתו של יונאס, דבורה. בתקופה זו החליט סופית לעזוב את בית המדרש ולחבור להשכלה ולחילוניות.
בשנת 1873 חזר לבית אמו ומאוחר יותר באותה שנה נסע ללמוד בגימנסיה בדינבורג. במשך שנה אחת למד בעצמו ובסיוע של אחד מתלמידי הגימנסיה את חומר הלימודים של שלוש הכיתות הראשונות של בית הספר הריאלי וב־1874 החל ללמוד בכיתה הרביעית שלו. הוא למד בו במשך שלוש שנים וב־1877 סיים את בית הספר עם תעודת בגרות. אולם תעודה זו לא העניקה אז ברוסיה את הרשות ללמוד באוניברסיטה, ובשנת 1878 נסע ללמוד רפואה בפריז. לצורך הנסיעה הוציא דרכון, ובו נרשם בשם "אליאנוב", במקום "פרלמן". לדברי חמדה בן־יהודה, רשמה אותו אמו על שם משפחה חשוכת-בנים עוד בילדותו, כדי למנוע את גיוסו לצבא, מפני שהחוק פטר בנים יחידים מגיוס. במשך שנה אחת למד את השפה הצרפתית וב-־1879 התקבל כסטודנט לרפואה.
באפריל 1879 פרסם מאמר פוליטי ראשון, "שאלה נכבדה", בירחון "השחר", ובו טען שתקומת עם ישראל תהיה בארץ ישראל ובשפה העברית, משום שאין לאום ללא שפה משותפת. על מאמר זה חתם לראשונה בשם העט "בן־יהודה".