שינה איינגר (מאנגלית: Sheena Iyengar; ) היא פרופסור למנהל עסקים בבית הספר לניהול של אוניברסיטת קולומביה. היא מומחית בעלת שם עולמי בחקר קבלת החלטות ומחברת הספר "The art of choosing".
ביוגרפיה.
איינגר נולדה בטורונטו, קנדה. הוריה הם סיקים שהיגרו לקנדה מדלהי. בשנת 1972 עברה המשפחה לפלוגינג בקווינס, ניו יורק, שם אביה יסד מקדש סיקי. כשהייתה בת שלוש אובחנה אצלה מחלת רטיניטיס פיגמנטוזה שגרמה לה להתעוור בהדרגה. כשהייתה בת 10, לא יכלה עוד לקרוא ולכתוב. כשהייתה בת 16, נזדקקה לעזרת כלב נחייה. כיום היא עוורת לחלוטין, ונעזרת במקל הליכה כדי ללכת ממקום למקום.
איינגר קיבלה תואר B.S. בכלכלה מבית הספר וורטון באוניברסיטת פנסילבניה ותואר B.A בפסיכולוגיה ואנגלית ממכללה לאמנויות ולמדעים בשנת 1992 באוניברסיטה זו. בשנת 1997 השלימה דוקטורט בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת סטנפורד.
אחד ממחקריה המפורסמים עוסק ב"פרדוקס המבחר". בניסוי הציבה עמדה לטעימת ריבה בקליפורניה. כאשר הוצעו שישה טעמי ריבות, כ-30% מהלקוחות רכשו ריבה, בעוד שכאשר הוצעו 24 טעמי ריבות, רק כ-3% עשו זאת.
מאוריקיוס, קיסר האימפריה הביזנטית
פלביוס מאוריקיוס טיבריוס אוגוסטוס (ביוונית: Φλάβιος Μαυρίκιος Τιβέριος Αύγουστος) היה קיסר של האימפריה הביזנטית. נולד בשנת 539, הוכתר בשנת 582 והוצא להורג ב-27 בנובמבר 602. תקופת שלטונו הייתה סוערת והתאפיינה בלחימה בלתי פוסקת בכל החזיתות שעל גבולות האימפריה וחוסר שקט מבית.
קורות חיים.
מאוריקיוס נולד בקפדוקיה בשנת 539, מעט ידוע על מוצאו ואגדות מאוחרות מייחסות לו מוצא ארמני ואילן יוחסין עד לימי האימפריה הרומית. מאוריקיוס הגיע לקונסטנטינופול כנוטריון ושימש כמזכיר עבור גדוד המשמר המלכותי הביזנטי האקסקוביטורס (בלטינית: Excubitores, ביוונית: ἐξκουβίτορες) כאשר הוכתר מפקד המשמר כטיבריוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית תפס מאוריקיוס את התפקיד.
המלחמה בפרס ועליה לשלטון.
בשנת 577 וללא ניסיון כמפקד צבאי מונה מאוריקיוס כמגיסטר מיליטום למזרח (Magister Militum per Orientem), כלומר המפקד הצבאי העליון של הצבא הביזנטי במזרח, וזכה לקבל את התואר פטריקיוס - תואר כבוד עבור אנשים שהפגינו שירות נאמן לאימפריה. מספרם של הפטריקים בממלכה הוגבל, בדרך כלל שימש התואר את האדם שהחזיק בכוח מאחרי הקלעים באימפריה. בשנת 581 הצליח מאוריקיוס לנצח את הפרסים ושנה לאחר מכן הוא התחתן עם בתו של הקיסר קונסטנטינה. מצבה של האימפריה הידרדר והקיסר טיבריוס הביא אותה לסף פשיטת רגל במדיניות פזרנית וחסרת ריסון, הוא נפטר - ככל הנראה הורעל - ביום 13 באוגוסט 582 וחתנו מאוריקיוס קיבל מידיו את השלטון. על פי ההיסטוריונים הביזנטיים מילותיו האחרונות של טיבריוס למאוריקיוס היו: "עשה את שלטונך תפארת לזיכרוני". מאוריקיוס קיבל את השלטון על אימפריה מוכה ובמצב של פשיטת רגל. האימפריה שילמה מס כבד לאווארים לשמור על שקט בגבולות בעוד הסלאבים עורכים פשיטות שוד בבלקנים. פעולתו הראשונה נועדה להקל את הלחץ על הגבול המזרחי ובשנת 586 הוא הביס את צבא האימפריה הסאסאנית בקרב שנערך בסמוך לעיר דארה.
האימפריה הסאסאנית עמדה על סף מלחמת אזרחים, והמלך הורמיזד הרביעי הודח מכסאו. בנו - ח'וסרו השני הפסיד במאבק על השלטון ומצא מקלט מדיני בביזנטיון. מאורסיוס הפקיד בידיו צבא של 35,000 חילים ואיתם חזר כוסרו לפרס הביס את מתחרהו והצליח לעלות לכס המלכות הסאסאני. כוסרו, שככל הנראה אומץ טקסית על ידי מאוריקיוס, נשא לאישה את מרים בתו הבכורה של הקיסר הביזנטי ובתמורה העביר לריבונות ביזנטית את ארמניה ובירתה העתיקה דוין , חלקים ממסופוטמיה, ימת ואן, איבריה הקווקזית ובירתה טביליסי. בכך השיג מאוריקיוס סטטוס קוו עם האימפריה הסאסאנית, הרחיב את השטח שבשליטת האימפריה הביזנטית וחסך כסף רב לאוצר האימפריה בייצוב הגבול המזרחי.
המלחמה בבלקן.
עם סיום מצב הלחימה במזרח הפנה מאוריקיוס את משאביו לאזור הבלקנים. באזור זה נאחזו שבטים סלביים לאחר שבמשך תקופה ארוכה שדדו ותקפו מרכזים ומבצרים ביזנטיים, והגיעו על לפלופונסוס שביוון. האווארים כבשו את הנמל סירמיום (בימינו העיר סרמסקה מיטרוביצה בשטח סרביה). וממנו ערכו פשיטות הרס וביזה על נמלי הדנובה ובשנת 586 צרו על סלוניקי. בשנת 591 יצא הצבא הביזנטי בראשות מאוריקיוס למתקפת נגד ושנה לאחר מכן נכבשה העיר המבוצרת סינגידונום (בלגרד של ימינו) מידי האווארים ובשנת 593 הביס הצבא הביזנטי קואליציה אווארית-סלבית בוולאכיה, ניצחון זה וסדרת קרבות שבאו בעקבותיו הוביל לחתימת הסכם בין שני הצדדים בשנת 598. מאוריקיוס לא הרפה מהלחץ על האווארים ובשעת הכושר הראשונה התעלם מההסכם וערך מסעות מלחמה נוספים שהעבירו את הדנובה לשליטה ביזנטית מוחלטת.
סוף שלטונו.
נסיונותיו של מאוריקיוס לייצב את האימפריה עלו על שרטון לקראת סוף שלטונו, מצבו הכספי הדחוק הביא אותו לקצץ במשכורות החיילים שכירי החרב שהרכיבו את רובו של הצבא הביזנטי, ועל פי חלק מהמקורות לסרב לשלם כופר עבור 12,000 שבויים ביזנטיים וכתוצאה מכך הם הוצאו להורג על ידי האווארים. לפי המסורת, באותה תקופה תיאודורוס מסיקיון צין את הסוף הקרוב של הקיסר. הניצוץ הוצת בשנת 602 כאשר הצבא הביזנטי בדנובה לא זכה לחזור למחנה החורף שבסמוך לבירה ונשאר בחזית - בניגוד למנהג. החיילים הממורמרים העלו קצין בשם פוקאס על מגן והכריזו כי הוא מנהיגם.
המהומות התפשטו לקונסטנטינופול ומאוריקיוס ברח מהעיר עם אשתו ומשפחתו לניקומדיה (בימינו העיר הטורקית איזמיט). פוקאס נכנס כמנצח לעיר הבירה והוכתר כקיסר. מאוריקיוס נלכד, נאסר והוצא להורג עם בניו. אשתו ושלוש מבנותיו שרדו והועברו למנזר.
ח'וסרו השני ניצל את רצח בן בריתו על מנת לשחרר עצמו מכבלי הסכם השלום עם ביזנטיון, אסף צבא ויצא לסדרת קרבות מול האימפריה הביזנטית, מערכה שתביא לידיו את כל אזור הלבנט ותביא אותו לשערי קונסטנטינופול.
מורשתו.
חוקרים מודרניים של ההיסטוריה הביזנטית רואים במאוריקיוס שליט ומפקד צבאי מוכשר. הוא מתואר כבעל יוזמה, מעוף ואומץ. רפורמות מנהלתיות שיזם שינו את פני האימפריה לחיוב והיו נהוגות זמן רב לאחר מותו. הוא ידוע כפטרון של אומנויות ומחקר מדעי ועל שמו קרוי ספר תאוריה צבאית, הסטרטגיקון, שנכתב ככל הנראה במטרה ליצור אחידות מבנית ורעיונית לתורת הלחימה של האימפריה הביזנטית בימי הביניים וכקודקס חוקים לרפורמה הצבאית. הסטרטגיקון נחשב לאחד הטקסטים הצבאיים החשובים של ימי הביניים ובסיס לספרי תאוריה צבאית ביזנטיים מאוחרים יותר.
חולשתו הגדולה היה עיוורונו לעם וחוסר יכולתו לשפוט את העוינות הציבורית להחלטותיו. החלטות אלו שיהירות בבסיסן הביאו בסיכומו של דבר לנפילתו.
כישלונו ומותו סימנו נקודת מפנה בהיסטוריה של האימפריה הביזנטית והעולם, העימות המתחדש בין הביזנטים לסאסאנים הביא לתשישות של שני היריבים ולהצלחה המסחררת של הכוח העולה החדש - האימפריה המוסלמית שבמחצית השנייה של המאה השביעית תשמיד ותמחוק את האימפריה הסאסאנית ותכווץ את שטחי האימפריה הביזנטית. הסלבים יחזרו לבלקן, יתיישבו בו דרך קבע ואיטליה תשתחרר מאחיזת הביזנטים.
חאקסיה
המאה השניה לפני הספירה
דניאל עמית
דניאל עמית (5 במאי 1938 - 4 בנובמבר 2007) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית, שם יסד את המרכז לחישוביות עצבית ובאוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא. היה מחלוצי המחקר בנושא חישוביות עצבית (חקר רשתות עצביות). כמו כן היה פעיל ומעורב בחוגי השמאל בישראל.
ביוגרפיה.
עמית נולד בלודז' שבפולין לאשר ורוזה פרוידנליך, שמשפחתה הייתה בעלת חרושת לטקסטיל בעיר. אחיו היחיד רמי הוא נוירולוג ילדים החי היום בארצות הברית. משפחתו ברחה מפולין דרך איטליה וטורקיה והגיעה לישראל בשנת 1940. הם הצליחו לקבל סרטיפיקט שיאפשר להם להגיע לישראל בזכות רכוש שסבו של עמית רכש בארץ. הוא התגורר בתל אביב ולמד בתיכון גאולה. את שמו עיברת ל"עמית" כשהיה בתיכון בעקבות שורה מספר של מנחם בגין. בתיכון החל לממש את משיכתו לפיזיקה, כאשר עשה במקום בחינת בגרות עבודה בנושא פיזיקה.
את אשתו, דליה, שהייתה מפיקה ועורכת משדרי ספרות ותרבות ברשת א', ומתרגמת מאיטלקית, הכיר בתיכון ונישא לה בשנת 1957. בשנת 2005 סבל משבץ אולם כעבור חודשיים כבר חזר לעבודתו. ב-4 בנובמבר 2007 התאבד. עד לימיו האחרונים עסק במחקר וכתב מאמרים. היה אב לשניים ובהם יהלי עמית, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת שיקגו.
קריירה אקדמית.
לאחר לימודי התיכון החל עמית לימודי עתודה אקדמית. הוא השלים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בין השנים 1956 ל-1959 בפיזיקה ומתמטיקה ומייד עשה תואר שני במכון ויצמן בהנחיית יגאל תלמי. את שירותו הצבאי עשה בממר"ם, שירת בדרגת סגן (אקדמי) והיה בצוות שקלט את המחשב הראשון. בין השנים 1963 ל-1966 סיים דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת ברנדייס בהנחיית פרופסור יוג'ין גרוס. בשנת 1966 נסע לפוסט-דוק באוניברסיטת קורנל.