בשולחן ערוך נפסק והוא לשון הרמב"ם: "בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר אם בדעתו לחזור למקומו בזמן קריאה ונתעכב ולא חזר קורא כמקומו". ופירש במשנה ברורה אם בעת נסיעתו היה דעתו לחזור למקומו בעת הקריאה של אותו מקום שבו נמצא עתה דהיינו משהאיר היום לא יהיה שם כי ישוב לביתו ונצרך לבסוף להישאר בכרך קורא במקומו שהוא עתה כמקום שבא ממנו היינו עיר (פרוז) בי"ד אדר למרות שהוא נמצא בכרך שקוראים בט"ו באדר אבל אם לא היה בדעתו בעת נסיעתו קורא כמקומו היינו בט"ו כי כלל יש לנו מי ששייך לפרוז אפילו בן יומו קרוי פרוז וכן כרך בן יומו קרוי כרך וכן בן כרך שהלך לעיר גם כך אם היה בדעתו לחזור בעת נסיעתו קודם שהאיר היום קודם זמן קריאה במקום שנמצא בו עתה לחזור ונתעכב לבסוף קורא במקומו כמקום שבא ממנו היינו ט"ו אדר אבל אם לא הייה בדעתו קורא כמקומו שבו עתה נמצא.
בספר טורי זהב כתב שכל זה דווקא שהיה בתחילת היום בעיר, אבל אם הגיע קודם שהאיר היום חייב לקרוא כמקומו שלו בדרך כלל, וכן פירש כף החיים ומקורו במגיד משנה על הרמב"ם ופרי חדש.
ספר הרוקח
משחק וינה
משחק וינה או פתיחה וינאית היא פתיחת שחמט שמתחילה במהלכים:
המהלך השני של הלבן (פ-ג3) נפוץ פחות מאשר 2.פ-ו3 המשוחק בכמה פתיחות כגון: פתיחת ארבעת הפרשים, פתיחה ספרדית, פתיחה סקוטית ופתיחה איטלקית, אך נחשב לחדש יותר. בביקורת ספרות שנכתבה בניו יורק טיימס בשנת 1888 כי "מאז מורפי הומצאה רק פתיחה חדשה אחת -הפתיחה הוינאית".
הרעיון המקורי מאחורי משחק וינה היה לעבור למשחק של גמביט המלך הנדחה עם הזזת הרגלי מ-ו2 ל-ו4 אבל בצורתו המודרנית, הלבן לעיתים קרובות מעדיף לעבור למשחק שקט (לדוגמה על ידי הוצאת רץ המלך עם ז3 ור-ז2). השחור בדרך כלל ממשיך עם 2 ...פ-ג6. פתיחה זו יכולה גם להוביל לוריאצית פרנקנשטיין-דרקולה.
ויבר ו. אדמס טען שמשחק וינה מוביל בהכרח לניצחון הלבן. עם זאת, רב האמן, ניק דה פיירמיאן, במהדורה ה -15 של ספרו, פתיחות שחמט מודרניות, כתב כי משחק וינה מוביל לשוויון כאשר שני הצדדים מציגים משחק טוב.
וריאציות עיקריות.
2...פ-ו6.
אחרי תגובה זו של השחור, ללבן שלוש אפשרויות עיקריות: 3.ו4 3.ר-ג4 ו-3.ז3. ניתן להבחין כי מהלך של 3.פ-ו3 מצד הלבן משמש למעבר למשחק 3 הפרשים של פטרוב שעם תגובת שחור של 3...פג6 מוביל לפתיחת ארבעת הפרשים.
3.ו4.
ברמת רב-אמן, מהלך זה של הלבן הנקרא גם גמביט וינה, נחשב כמסוכן מדי עבור פתיחת משחק. המענה הטוב ביותר של השחור הוא 3...ד5 - הכאת הלבן במרכז בעוד ש- 3...ה:ו4 4. ה5 מה-ה7 5. מה-ה2 כופה על פרש השחור לסגת.
לאחר4.ו:ה5 פ:ה4 5. מה-ו3, המענה הטוב ביותר של השחור הוא 5 ...פג6, ואז 6.פ:ה4 פ-ד4.
גם 5.ד3 אפשרי מבחינת הלבן אך ההמשך הנפוץ הוא 5.פ-ו3.
ללבן יש קווים פתוחים והזדמנויות תקיפה, אך בדרך כלל השחור יכול לאזן במשחק נכון.
3.ר-ג4.
מהלך זה של הלבן מוביל לעמדה דומה לפתיחת רץ המלך.
לשחור יש כמה אפשרויות:
3.ז3.
מהלך זה, המוכר גם כוריאצית מיזס, נחשב להמשך שקט של הלבן ושוחק על ידי וסילי סמיסלוב מספר פעמים, הזכורה שבהן היא ניצחונו על לב פולוגבסקי באליפות ברית המועצות בשחמט 1961. הקו המוביל כיום לצורה זו הוא: 5...פ:ג3 6. ב:ג3 ר-ד6 7. פ-ו3 0-0 8. 0-0 כאשר ישנו קו חלופי של 3...ר-ג5.
3.א3.
בנוסף ל-3 אפשרויות אלו של הלבן, רב האמן האמריקאי אריאל מנגריני דגל במהלך הגחמני 3.א3, המכונה לעיתים פתיחת מנגריני. מהלך זה לא מהווה ניסיון רציני ליצירת יתרון ללבן, אך כמהלך ביניים הוא מעניק ללבן גרסה נוחה יותר של עמדת השחור לאחר 1. ה4 ה5 2. פ-ג3 פ-ו6. האפשרויות השונות שבהן משוחקת פתיחה זו הן:
2...פ-ג6.
גם אחרי תגובה זו של השחור, ללבן יש אותן שלוש אפשרויות עיקריות: 3.ר-ג4, 3.ו4 ו-3.ז3. שוב ניתן להבחין כי מהלך של 3.פ-ו3 מצד הלבן משמש למעבר למשחק 3 הפרשים של פטרוב שעם תגובת שחור של 3...פג6 מוביל לפתיחת ארבעת הפרשים.
3.ר-ג4.
מהלך זה של הלבן מוביל לעמדה דומה לפתיחת רץ המלך. מכאן ללבן יש מספר אפשרויות על השחור:
3.ו4.
גמביט המפה-מוזיו.
גמביט המפה-מוזיו (או גמביט וינה של המפה-מוזיו) מאופיין במהלכים:
בדומה ל"קרוב משפחתו", גמביט מוציו החד, הלבן מקריב את הפרש ב-ו3 בתמורה להתקפה חזקה נגד המלך השחור. הוא קרוי על שם התאורטיקן האוסטרי קארל המפה ומסווג תחת קוד ECO כ-C25.
וריאצית דובואה לגמביט המפה-מוזיו ממשיכה: 7... פ-ה5 8. מה:ו4 מה-ו6
גמביט שטייניץ.
גמביט שטייניץ, נחשב לאחת הפתיחות המועדפות ביותר על וילהלם שטייניץ, אלוף העולם הראשון ולכן נושא את שמו. הוא מאופיין במהלכים:
הלבן מאפשר לשחור להסיט את המלך הלבן ממקומו עם 4... מה-ח4+ 5. מ-ה2, בתקווה להוכיח שחייל הלבן במרכז ועמדתה החשופה של המלכה השחורה הם גורמים משמעותיים יותר. בניגוד לשטייניץ, שחיווה את דעתו המפורסמת כי ""המלך הוא כלי לחימה!"," מעטים הם השחקנים המודרניים המוכנים לחשוף את המלך שלהם בדרך זו. לכן גמביט שטייניץ נחשב כיום למהלך נדיר.
3.ז3.
מהלך זה ידוע כוריאצית פאולסן.
2...ר-ג5.
זוהי אלטרנטיבה אקצנטרית אך אפשרית. היא שוחקה על ידי אלוף העולם לשעבר חוסה ראול קפבלנקה נגד איליה קאן במוסקבה 1936. חלק מהמהלכים האפשריים ללבן הם:
ר' משה
חן שפירא
חן שפירא (נולדה ב-1956) היא רופאה קרדיולוגית ישראלית, כיהנה כמנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית, וקודם לכן כיהנה כמנהלת מרכז רפואי כרמל.
ביוגרפיה.
חן שפירא נולדה ב-1956 וגדלה בחיפה. לאחר שסיימה את לימודי התיכון בבית הספר הריאלי בחיפה נרשמה ללימודי רפואה בטכניון. את הסטאז' עשתה בבית חולים כרמל ולאחר מכן המשיכה להתמחות בקרדיולוגיה אותה סיימה ב-1988.
במקביל להתמחותה החלה לשמש כרופאת הקיבוץ אושה, תפקיד אותו מילאה במשך 17 שנה עד 2004. בתום התמחותה מונתה לאחראית יחידת טיפול נמרץ לב, מומחיותה העיקרית הייתה טיפול בבעיות לב של נשים בהריון. ב-1996 מונתה לסגנית מנהל מרכז רפואי כרמל. ב-2001 מונתה למנהלת רפואית של מחוז חיפה וגליל מערבי בשירותי בריאות כללית.
ב-2007 מונתה למנהלת מרכז רפואי כרמל (לאחר כהונתו של ד"ר יעקב זילברג). במהלך כהונתה היה זה בית החולים הראשון בישראל לקבל את הסמכת הארגון הבינלאומי לאיכות ובטיחות ברפואה JCI, כבית חולים אקדמי ומחקרי ב-2010.
ב-2015 סיימה את כהונתה כמנהלת מרכז רפואי כרמל, ומונתה למנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית. בספטמבר 2017 הודיעה על יציאתה לשבתון, לאחר שנחשף כי רופא במרחב עליו הייתה ממונה השתכר כ-350 אלף שקלים בחודש במסגרת מעבר מקופת החולים מאוחדת לשירותי בריאות כללית, והוחלפה על ידי רו"ח אלי כהן.
שפירא משמשת כפרופסור משנה קליני בפקולטה לרפואה בטכניון.
שפירא בעלת תואר שני בבריאות הציבור ומינהל רפואי (MPH) משלוחת אוניברסיטת קלארק בישראל.
היא אם לארבעה בנים. מתגוררת בחיפה.
פטיש חירום
פטיש חירום הוא אמצעי בטיחות המותקן בכלי רכב ומשמש להימלטות באמצעות שבירת החלון בשעת חירום.
הפטיש בעל ידית פלסטיק וקצה מפלדה. השימוש העיקרי בו הוא לשבירת חלון, במקרה של אירוע או תאונה בו לא ניתן לצאת דרך הדלתות. פטיש החירום נפוץ בתחבורה הציבורית, בעיקר באוטובוסים ורכבות.
חנקן דו חמצני
פטיש ביטחון
צ'הארשנבה סורי
צ'הארשנבה סורי (בפרסית: چهارشنبه ‌سوری, בתרגום לעברית: יום רביעי של האור או יום רביעי האדום), נקרא גם פסטיבל האש. נחגג בקרב העמים האיראניים, כדוגמת הפרסים, האזרים, הכורדים ועוד. האירוע מתקיים בערב יום רביעי שלפני הנורוז; יום רביעי האחרון של לוח השנה הפרסי כהקדמה לנורוז, המציין את בואו של האביב. הפסטיבל מתוארך להתקיים בקרב העמים הכורדים זורואסטרים מכ-1,700 לפני הספירה.
הפסטיבל כולל הדלקת מדורות ומשחקי אש: קפיצה ואקרובטיקה מעל האש, ויצירת צורות בעזרת האש שמטרתם העברת האדמומיות, הבשלות והבריאות של האש לאנשים דרך פעולות אלו. המדורות נשארות דולקות עד לשעות הבוקר כדי "לשמור על השמש בחיים". החגיגה מתחילה בדרך-כלל בערב בהדלקת המדורות; האנשים קופצים מעל למדורות וקוראים: "zardi-ye man az toh, sorkhi-ye toh az man", שפירושו: "הצהוב שלי אליך והאדום שלך אלי". הכוונה בכך למעין טקסט טיהור שבו החולי, החיוורון, הבחילות, והבעיות של האדם עוברים למדורה – והאדמומיות, הבשלות, החום, האנרגיה והבריאות של המדורה עוברים לאדם. ביום זה יש אנשים הלובשים תחפושות ועוברים מדלת לדלת בבקשה לממתק או קונדס; נוהגים לחלק פירות יבשים או דליי מים.
ביקורת.
אנשי דת איראנים מוסלמים יצאו נחרצות נגד מנהג חגיגות הצ'הארשנבה סורי, לאור מקורו הלא-אסלאמי. מגמה זאת התחזקה בפרט החל מ-1979 והמהפכה האסלאמית, בטענה כי "מנהגי החג הם בבחינת אמונה תפלה שיש לבטלה."
פיי ולדון
פיי ולדון (באנגלית: Fay Weldon; נולדה ב-22 בספטמבר 1931) היא סופרת ומחזאית פמיניסטית אנגלייה. בעבודותיה מביאה ולדון ייצוגים של נשים מודרניות אשר לכודות במצבים דכאניים הנגרמים מהמבנה הפטריארכלי של החברה הבריטית.
ביוגרפיה.
ולדון נולדה בברמינגהאם, אנגליה, למשפחה ספרותית, כאשר גם סבה וגם אמה כתבו ספרים. את חייה המוקדמים העבירה באוקלנד שבניו זילנד, שם אביה עבד כרופא. לאחר שהוריה התגרשו כשהייתה בת 14, חזרה ולדון לאנגליה והתגוררה בלונדון עם אמה ואחותה, ג'יין, ולא ראתה שוב את אביה לעולם.
באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד, למדה ולדון פסיכולוגיה וכלכלה, אך חזרה ללונדון כשילדה בן. היא נישאה זמן קצר מאוחר יותר בפעם הראשונה לרונלד בייטמן, מנהל בית ספר מבוגר ממנה ב-25 שנה, ולא אבי ילדה. הם התגרשו כעבור שנתיים.