למרות שמועות שמתארות שרפה קשה בסטודיו, שבה פילאטיס רץ לתוך הלהבות על מנת להציל את הציוד, ונתלה על קורת גג במשך שעות כדי להינצל מהלהבות, האמת פחות מרגשת מהמיתוס. פילאטיס נפטר בשנת 1967 כתוצאה מבעיית ריאות.
אכן בשנת 1965 הייתה שרפה במחסן שבבניין בו שכן הסטודיו, אך דירתו של פילאטיס נשארה ללא פגם. בבוקר לאחר השרפה נכנס פילאטיס למחסן על מנת לבדוק נזקים ורגלו נשרטה קלות. כך מספרת אחת מתלמידותיו, מארי באוון (שמוכרת היום כ"אלדר").
אחרי מותו.
אשתו קלרה המשיכה לנהל את הסטודיו וללמד בו עד מותה בשנת 1977.
לאחר מכן אישיויות מהוליווד גילו את הפילאטיס דרך הסטודיו של רון פלצ'ר (אחד מתלמידיו של יוזף פילאטיס, שמוכר גם הוא כ"אלדר") בבוורלי הילס. כך החלה הפופולריות של השיטה לגדול. בסוף שנות השמונים של המאה העשרים השיטה החלה לפרוש כנפיים.
תרגילים והמכשירים.
פילאטיס השאיר אחריו 34 תרגילים לביצוע על מזרן, ואינספור תרגילים על מכשירים נוספים שאותם המציא:
ועוד מיני מכשירים קטנים שמתמקדים באזורים קטנים יותר של הגוף, כמו מכשיר לשורשי כף היד.
השיטה כיום.
למרות שיש בנמצא תיאורים מדויקים למדי של התרגילים המקוריים של יוזף פילאטיס, חלק גדול מאופן ביצוע התרגילים אבד בתרגום.
יש מספר מכונים שמלמדים פילאטיס מקורי (המוכר כפילאטיס קלאסי או פילאטיס אותנטי), וגם בו יש מספר שיטות על פי התלמיד של פילאטיס שלימד אותם, וחינך דור חדש של מדריכים ללמד אותם (תלמידים אלו מוכרים כ"אלדר": Elders).
בישראל ניתן למצוא לא מעט מכונים המלמדים את השיטה, אך מעט מהם מלמדים פילאטיס מקורי. פיזיותרפיסטים ומדריכים ממציאים תרגומים ווריאציות לתרגילים וקיים ויכוח בין מתרגלים של שיטות שונות לגבי עד כמה הדבר באמת יעיל ומוצלח.
אלדרס (Elders).
זו המילה שבה מתייחסים לתלמידיו המקוריים של יוזף פילאטיס והמשיכו את דרכו לאחר מותו.
ארבעתם ייסדו ביחד את הפ.מ.א (PMA– Pilates Method Allience) הבינלאומי.
תלמידים נוספים שאינם נחשבים ל"אלדרס": בוב סיד וקרולה טרייר (אשר פתחו סטודיו לפילאטיס כשיוזף היה עוד בחיים, השמועות אומרות שבוב ניסה "לגנוב" תלמידים ליוזף ופתח בכוונה בשעת בוקר מוקדמת יותר. יום אחד יוזף הגיע לבקר אותו וייעץ לו לעזוב את העיר, וכך עשה בוב), ברוס קינג ורוברט פיצג'רלד (שניהם פתחו מכונים לפילאטיס לאחר מותו של יוזף).
זרמים חשובים נוספים בפילאטיס, שהמייסדים שלהם הם מדריכים "דור שני" (תלמידים של "אלדרס") הם הפאוור פילאטיס (Power Pilates) והבוולדר שבקולורדו (Boulder Pilates Center Colorado)
אנתוני אדוארדס
אנתוני צ'ארלס אדוארדס (באנגלית: Anthony Charles Edwards; נולד ב-19 ביולי 1962) הוא שחקן קולנוע, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי. בין היתר שיחק בסרטים "אהבה בשחקים" ו"נקמת היורמים", ובסדרות הטלוויזיה "חשיפה לצפון" ו-"ER".
ראשית חייו.
אדוארדס נולד בסנטה ברברה, קליפורניה, בנם של אמנית וציירת נוף ושל אדריכל. במשפחתו שתי אחיות מבוגרות ממנו ושני אחים צעירים. כבר בנערותו גילה עניין במשחק. הוא זכה במלגה ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה באנגליה (Royal Academy of Dramatic Arts). הוא למד לימודי תיאטרון באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך עזב את הלימודים בגיל 19 לאחר שהוצעו לו תפקידי משחק מספיקים.
קריירה.
בתחילת דרכו שיחק אדוארדס בתפקיד משנה בסדרת הטלוויזיה It Takes Two. ב-1984 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה "נקמת היורמים" (Revenge of the Nerds), בדמותו של גילברט לואו. הוא זכה לחשיפה ציבורית בעקבות השתתפותו ב-1986 בסרט "אהבה בשחקים" (Top Gun) בתפקיד סגן-משנה ניק "גוס" בראדשו. דמות זו, אשר נספתה בתאונה אווירית, הייתה בין הבולטות ביותר בסרט. תפקיד נוסף אשר הביא לו פרסום עולמי היה של חולה סופני בסרט Hawks מ-1988. הוא כיכב גם בסרט Downtown מ-1990. בשנים 1992–1993 הוא הופיע בתפקיד מייק מונרו ("האיש בבועה") בעשרה פרקים של סדרת הטלוויזיה "חשיפה לצפון".
תפקידו הידוע ביותר עד כה היה גילום דמותו של ד"ר מרק גרין, דמות ראשית בסדרת הדרמה הרפואית הטלוויזיונית אי.אר. הוא הופיע בסדרה מראשיתה ב-1994 ועד סיומה של העונה השמינית שלה ב-2002, וגם זכה לביים במסגרתה לראשונה (הוא ביים ארבעה פרקים). רצונו לעבור לעסוק בבימוי (ולבלות זמן רב יותר עם משפחתו) הביא אותו לבקש שדמותו תוצא מן הסדרה, ובסיפור עלילה מרגש נפטרה דמותו שם מסרטן המוח.
לפי פרסומים שונים הרוויח אדוארדס עבור שלוש עונות של אי.אר. סכום של 35 מיליון דולר – שכר שהפך אותו לאחד משחקני הטלוויזיה המכניסים ביותר עד כה. אדוארדס וחברו לסדרה ג'ורג' קלוני הציעו להפיק פרק של הסדרה בשידור חי, ואכן הפרק הראשון של העונה הרביעית בוצע בשידור חי פעמיים, בגרסה אחת לחוף המזרחי של ארצות הברית וגרסה נוספת לחוף המערבי שלה.
ב-2007 הופיע אדוארדס בסרט זודיאק (Zodiac) בבימויו של דייוויד פינצ'ר בתפקיד מפקח משטרת סן פרנסיסקו, שרדף אחרי הרוצח הסדרתי זודיאק, שהטיל את אימתו על העיר בשנות ה-60 וה-70.
ב-2008 הופיע אדוארדס שוב בפרק אחד של הסדרה אי.אר., בתפקיד ד"ר גרין (בתמונות מן העבר (Flashback Scenes)), במסגרת העונה ה-15 והאחרונה של הסדרה.
בשנת 2016 ביים את הסרט "My Dead Boyfriend", סרט קומדיה בכיכובה של הת'ר גראהם.
פרסים.
אדוארדס היה מועמד ארבע פעמים ברציפות (1995–1998) לפרס אמי לשחקן הראשי בסדרת דרמה על תפקידו בסדרה אי.אר., אך לא זכה בפרס.
ב-1998 הוא זכה על תפקידו באי.אר. בפרס גלובוס הזהב לשחקן בסדרת טלוויזיה והיה מועמד לפרס זה שלוש פעמים נוספות (1996, 1997, 1999).
אדוארדס זכה שש פעמים בפרס גילדת שחקני המסך, פעמיים כשחקן בסדרת דרמה על תפקידו בסדרה אי.אר. (והיה מועמד עוד 4 פעמים לפרס זה), ועוד ארבע פעמים על הופעה קבוצתית (Ensemble) בסדרת דרמה (גם כן עבור אי.אר.). ששת פרסים אלה הופכים אותו לשחקן שזכה הכי הרבה פעמים בפרסי הגילדה.
אדוארדס זכה בפרס אמי ב-2001 על הפקת תוכנית הטלוויזיה לילדים My Louisiana Sky. הוא זכה גם בפרסים People's Choice Awards, TV Land Award, Carnegie Medal Award ובפרס מטעם Association for Library Service to Children.
חייו האישיים.
אדוארדס נישא בשנת 1994 לג'נין לובל (Jeanine Lobell), ונולדו להם בן אחד ושלוש בנות. הוא מתגורר בעיר ניו יורק. בין השאר הוא משמש כיושב ראש של ארגון ללא מטרת רווח הפועל למען רווחת ילדים באפריקה.
נגישות המרחב הציבורי לעיוורים ולכבדי ראייה
אם איי איי
ג'ייקוב קטס
אורליאן (פירושונים)
שעת הזאבים (סרט, 2003)
שעת הזאבים (בצרפתית: Le Temps du Loup) הוא סרט קולנוע דובר צרפתית מ-2003 שכתב וביים מיכאל הנקה. הסרט עוסק בנסיונותיה של משפחה לשרוד בעולם בו אירע אסון כלשהו שטבעו אינו ברור מן הסרט. מהסרט לא ברור גם מהם התקופה והמקום בהם מתנהלת העלילה, אם כי הוא כולל רמיזות על כך שמדובר במדינה אירופית. שמו של הסרט לקוח מתוך פואמה נורדית בשם "חזון הנביאה" המתארת את התקופה שלפני הראגנארוק - סוף העולם במיתולוגיה הנורדית.
הפקה.
הנקה כתב את "שעת הזאבים" עוד לפני שכתב את סרטו מ-1992, "הווידאו של בני", אך מגבלות מימון אילצו אותו לדחות את יצירתו של הסרט. הוא ניסה ליצור את הסרט שוב לאחר יציאתו של "משחקי שעשוע", סרטו הראשון שזכה להצלחה בינלאומית נרחבת, אך נתקל שוב בקשיי מימון ויצירתו של הסרט בוטלה ברגע האחרון. את סרטו הבא, "לחיות על הקצה", יצר הנקה בצרפת בעקבות הצעתה של השחקנית ז'ולייט בינוש שהביעה את רצונה לשחק בסרט שלו. "שעת הזאבים" הופק לבסוף לאחר יציאתו של הסרט "המורה לפסנתר", שגם בו שיחקה איזבל הופר בתפקיד ראשי.
הסרט צולם בבורגנלנד, באוסטריה תחתית ובווינה. הוא לא הוקרן באופן מסחרי בישראל.
תוכן ותגובות.
הסרט מתחיל בבריחתם של בני המשפחה מן העיר אל בית הנופש שלהם, הממוקם באזור כפרי, שם הם מגלים שמשפחה זרה כבר עושה שימוש בבית כמקום מקלט מן האסון. הפרטים היחידים על טבעו של האסון המוצגים בסרט הם גופות שרופות של בהמות ועובדת חסרונם של מי שתייה בלתי-מזוהמים. בדומה לסרטו של הנקה "משחקי שעשוע" שעסק בהשפעתם השלילית לכאורה של מותחנים הוליוודיים, "שעת הזאבים" מהווה מעין פרודיה על סרטים הוליוודיים פוסט-אפוקליפטיים. לדבריו של הנקה הסכנה בז'אנר סרטי האסונות של הוליווד היא הנטייה להגזמה - דבר שהופך את האסון, בעיני הצופים, ל"משהו שניתן ליהנות ממנו מכיוון שהוא כל כך בלתי מציאותי". הסרט גם חוקר את נושא "הכשל בתקשורת" בין בני אדם בתקופה המודרנית, על ידי הצגתם של בני אדם ה"מושלכים" אל עולם כאוטי שהם אינם מסוגלים לעכל את משמעותו או אפילו להבינו.
הסרט מתואר לעיתים כסרט מדע בדיוני או סרט דיסטופי, אך מן הסרט עצמו לא ברור אם עלילתו מבוססת על אירועים היסטוריים או לא, ואם היא מתנהלת בעבר, בהווה או בעתיד. אחד המוטיבים המרכזיים בסרט הוא מוטיב החושך, כאשר חלקים גדולים מן הסרט מתמקדים בשוטטותם של בני המשפחה באפלה כמעט מוחלטת.
"שעת הזאבים" הוקרן במסגרת פסטיבל קאן מחוץ לתחרות הרשמית. הוא היה פסול לזכייה בפרס כלשהו בפסטיבל קאן מכיוון שאחד משחקני הסרט, הבמאי הצרפתי פטריס שרו, נכלל בחבר השופטים של אותה השנה. הסרט זכה בפרס המבקרים ובפרס התסריט הטוב ביותר וכן הועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סיטג'ס (קטלוניה).
שעת הזאבים
אדוקו
טוב למות בעד ארצנו