העיתונאי והפרשן המדיני ארי שביט פירט ביומון הארץ, תחת הכותרת "גינטר גראס ושתיקת השמאל", שלוש אמירות חשובות, שמסתתרות לדעתו מתחת לשורותיו של השיר: "בדרכו שלו גינטר גראס אומר פחות או יותר כך: אני לא מוכן לכבוש עוד את התיעוב שלי כלפי ישראל בגלל עברי ההיטלראי; אני חושב שהגרעין הישראלי הוא שמסכן את שלום העולם; העובדה שעמי רצח את היהודים ב-1942 לא מצדיקה את העובדה שליהודים יהיה נשק גרעיני ב-2012". שביט טען עוד, כי גראס מבטא בשירו "תפישת עומק" המתפשטת היום "במרתפים האפלים" של גרמניה החדשה, אירופה החדשה והשמאל החדש: "תפישת העומק גורסת שלא איראן אלא ישראל היא התוקפן המזרח התיכוני בן זמננו. לא השיעים הקיצונים אלא הישראלים הקיצונים הם הנאצים החדשים. הפשע-נגד-האנושות אשר חייב לעמוד מעתה במרכז התודעה אינו זה שהיטלר עשה ביהודים אלא זה שהיהודים עומדים לעשות באיראנים. על כן, בשם השואה, יש לשלול מהיהודים את העוצמה הגרעינית אשר עלולה לאפשר להם לחולל שואה שנייה".
העיתונאי ופעיל השלום אורי אבנרי סיפר בטורו באתר גוש שלום, תחת הכותרת "גינטר האיום", כי "לא נפלתי מהכיסא כשקראתי את השיר. אפשר וצריך לבקר אותו, אבל אין בו דבר המחייב גינוי קיצוני". אבנרי ציין, כי "אין בשיר הזה דבר הקורא לדה-לגיטימציה של המדינה. להפך, גראס מכריז שהוא קשור לישראל. הוא מזכיר בפירוש את השואה כפשע בל יימחה". עם זאת מצא אבנרי, כי הרעיון של גראס שישראל עלולה "למחוק" את העם האיראני ב"מכה ראשונה" הוא "הגזמה פרועה". גם טענתו של גראס שישראל "מסכנת את שלום העולם" היא "מוגזמת במקצת" לטעמו. "אשר להצעתו הפוליטית של גראס להעמיד את המתקנים הגרעיניים של ישראל ושל איראן גם יחד תחת פיקוח בינלאומי – נראה לי שהיא ראויה לשיקול. הקפאת המצב הקיים על ידי שתי המדינות יכולה להיות רעיון לגמרי לא רע. בסופו של דבר אנחנו זקוקים לאזור נקי לגמרי מנשק גרעיני כחלק משלום מרחבי כללי, שיכלול את ישראל, פלסטין, ארצות הליגה הערבית, טורקיה ואיראן".
תגובות של סופרים ומשוררים.
הסופר והמשורר הרצל חקק, יושב ראש אגודת הסופרים העברים, אמר כי הוא רואה בדברים של הסופר הגרמני קשר ישיר למסורת של אנטישמיות אירופית: "גראס אמן המלים הפך לאמן 'מכבסת המלים': את המותקפים ואת קרבנות כוונות ההשמדה הפך גראס לפושעים - ואת המאיימים וחורשי המזימות הציג כשוחרי שלום. יכבס נא גראס את בגדיו ואת עברו, יכה על חטא על הימים, ששירת בצבא ההשמדה הנאצי, כי דבריו הנוראים מטילים צל כבד על כל כתביו".
גילוי דעת של הוועד המנהל של אגודת הסופרים העברים גינה בחריפות את התבטאויותיו של גראס: "הסופר הגרמני אינו מטה כתף למאמצי מדינות העולם לעצור את הצנטריפוגות באיראן, לבלום את כוונות ההשמדה של איראן. במקום זאת בחר גראס לטהר את טהראן. לפנינו איש רוח, שלא עשה די לכפר על פשעיו כאיש אס אס בצבא ההשמדה הנאצי. עוד בטרם נמחו עקבות צלב הקרס מבגדיו, רתם גראס עצמו למסע צלב נגד מדינת ישראל".
בקריאה מיוחדת שפרסם ועד אגודת הסופרים העבריים בעקבות שירו של גראס נאמר: "אנו פונים לאיגוד הסופרים הבינלאומי פא'ן ולכל סופרי העולם – וכמובן גם לסופרים בישראל - לגנות את גינטר גראס". עוד נאמר בה, כי ראוי היה שוועדת פרס נובל בסטוקהולם תשמיע דברה, "לבל יעיבו דברי גראס על הרוח הטובה של פרס נובל".
המשורר איתמר יעוז-קסט, ניצול השואה, פרסם שיר בתגובה לשירו של גראס, שבו נכתב תחת הכותרת "זכות הקיום : איגרת-שיר לסופר הגרמני" בין השאר: "אֲנִי רוֹצֶה לִהְיוֹת סַכָּנָה לָעוֹלָם, כְּדֵי שֶׁלְּאַחַר הִשָּׁמְדִי לא תִּוָּתֵר עוֹד פִּסַּת עָלֵה-עֵשֶׂב עַל-פְּנֵי כַּדּוּר-הָאָרֶץ אוֹ פִּסַּת עָלֶה 'גְּרַאס' – לְמִקְטַרְתּוֹ שֶׁל מַר גִּינְטֶר גְּרַאס עַל-פְּנֵי הָאֲדָמָה שֶׁבָּהּ, מֵאָז יוֹם הִוָּלְדִי, מְהַוֶּה אֲנִי סַכָּנָה לָעוֹלָם. / כִּי זְכוּתִי הִיא זאת!"
תגובה קצרה של הסופר עמוס עוז פורסמה ביומון מעריב: "צר לי על גינתר גראס ומעשיו". עוז התראיין בנושא לכלי תקשורת מחוץ לישראל, והסביר כי לדעתו גראס אינו רואה את הדברים נכון.
הסופרת רונית מטלון: "הטקסט של גינתר גראס עצמו, שהוא טקסט מטופש ומתלהם, מספק עוד הוכחה לחוסר האחריות האינטלקטואלית של אנשי הרוח לפעמים". מטלון ביקרה גם את החלטתו של שר הפנים אלי ישי לאסור על גינתר גראס להיכנס לישראל: "מה הוא רוצה להגיד בזה, אם הוא בכלל רוצה להגיד בזה משהו? שאנחנו נורא כועסים ונורא נעלבים? ה'אנחנו' של ישי הוא לא ה'אנחנו' שלי. אני מוכרחה להגיד שבדבר הזה הרבה יותר מטריד אותי מה שגינתר גראס עשה מאשר מה שאלי ישי הגיב".
הצייר והסופר יאיר גרבוז התייחס להחלטתו של שר הפנים אלי ישי לאסור על גינתר גראס להיכנס לישראל: "הקשר בין גירוש לשירה הוא קשר הגיוני למי שהשירה היחידה שהוא מכיר היא שירתו של עובדיה יוסף. זה אידיוטיזם. לא מדברים על שיר ועל אלי ישי באותו משפט. כשמדברים על אלי ישי לא מדברים על שירה וכשמדברים על שירה לא מדברים על אלי ישי".
הסופר והפרופסור לספרות חיים באר ייחס לגראס אופי קלוקל, בין השאר בהתבסס על התנהלותו כאשר עלה לדיון באגודת הסופרים הגרמנים עניינו של סופר, שהיה בנעוריו חבר בתנועת הנוער ההיטלראי: "גראס ייצג את הקו הכי אנטי-נאצי. הסופרים האחרים אמרו לו 'אתה דן אותו על דבר שכמעט לא היה בו מקום לבחירה חופשית' והוא אמר שצריך להחמיר איתו עד יומו האחרון. ואחרי כל זה, הוא בעצמו היה חבר באס.אס. גראס צבוע, אופורטוניסט ופחדן". באר סיפר עוד, בהסתמך על מה ששמע לדבריו מסופרים גרמנים, כי גראס, שהסתיר במשך שישה עשורים את העובדה ששירת בצעירותו בואפן אס אס, הזרוע הצבאית של האס אס, חשף זאת לבסוף "רק כשגילה שעלו על עקבותיו, כשאנשים הסתכלו בארכיונים של האס.אס וגילו זאת. גראס טען שהתבייש ולכן הסתיר את האמת, אבל הוא פשוט הקדים את הסקופ שהיה אמור לחשוף את ערוותו".
הסופר והמשורר איל מגד: "לגראס יש יצירות מופת שהשפיעו על דורות של סופרים. דויד גרוסמן לא היה גרוסמן בלי תוף הפח. הוא הושפע ממנו עמוקות ב. גראס הוא נכס תרבותי, אבל השיר הזה אינו משיאי יצירתו בלשון המעטה". על התגובות הבוטות של ישראל הרשמית אמר מגד: "אפשר לבקר את גראס ואת השיר, אבל כל ההתבטאויות התוקפניות מעידות על כך שאנחנו חלשים, רק מדינה חלשה מסוגלת להגיב ככה. כאילו אין לה ביטחון בצדקתה, אז היא נוקטת בצעדים קיצוניים".
המשורר והסופר רוני סומק: "השיר החדש שלו הוא לא יותר משלט בהפגנה. בהחלט לא האוורסט הפואטי שלו". על התגובות הבוטות של ישראל הרשמית אמר סומק: "במקום לכוון אור של פנס כיס ולשכוח מהשיר, אנחנו מכוונים פרוז'קטור. זה נשמע כמו 'הורה פרנויה'".
הסופר והפובליציסט יורם קניוק: "לגראס יש בעיה עם היהודים, חוסר נוחיות שכזו. הרי הוא אף פעם לא כתב בספריו על יהודים. גראס, שגדל בדנציג, סיפר לי שראה כיצד החברים היהודים נלקחו למחנות. אבל האמת שזה לא הזיז לו. עובדה שהוא לא כתב על זה. מותר לו לבכות על הכאב הגרמני במלחמה, אבל הוא לא יכול לעשות השוואות כמו בשיר שכתב עכשיו. הוא טוען שאנו המקור לכל הצרות של העולם, שזו אמירה אנטישמית משנים רבות". בעניין החלטתו של שר הפנים אלי ישי לאסור על גינתר גראס להיכנס לישראל, אמר קניוק: "גינתר גראס באמת עשה מעשה נבלה, אבל אסור להחרים יוצרים או אנשים בגלל דעותיהם, יהיו מה שיהיו. אני הכרתי את גראס ויש לי ויכוח איתו. אני באמת חושב שהוא די מנוול בכל הנוגע לעניין שלנו ועדיין, עם כל הכעס שלי על גראס, מה זה לאסור על אדם להיכנס לארץ? איך אפשר לעשות דבר כזה? כל החרמות האלו הם דבר נורא ואיום. אני נגדם. מי שמחרים סופרים אחר כך ישרוף ספרים".
תגובה של הסופר א.ב. יהושע פורסמה בשבועון האינטרנטי "חדשות בן עזר", לפיה הגיב בחריפות על שירו של גרס למספר כלי תקשורת מחוץ לישראל: "נדמה לי שזה היה חשוב ומשמעותי יותר מאשר להוסיף עוד תגובה לכלי התקשורת בישראל שהיו מלאים ממילא בתגובות זעם". דברים אלה מהווים תשובה למאמרו של מתי דוד, "מדוע שותקים שלושת סופרינו המופלאים", שפורסם באתר news1 - חדשות מחלקה ראשונה. יהושע הוסיף: "גינתר גראס קיבל את העונש הכי כואב על דבריו כאשר עיתון נאו-נאצי בגרמניה הביע תמיכה על דבריו".
המחזאי והסופר יהושע סובול כתב במאמר ב"ישראל היום", תחת הכותרת "הזיותיו של גינטר גראס", כי "התת-מודע של גראס זקוק לכך שישראל כן תמחק את העם האיראני, כי ביום שישראל תשמיד 80 מיליון בני אדם, גראס ייצא סוף סוף זכאי במשפט ההיסטוריה: היטלר והרייך השלישי, שגראס לבש את מדיו, גרמו למותם של 50 מיליון בני אדם בלבד, והנה ישראל הולכת להשמיד 80 מיליון בני אדם". סובול הוסיף: "איזו משאלה חסודה ומפלצתית פרצה מנבכי התת-מודע של הסופר הדגול! איזו אש גיהנום בוערת שם, במעמקי נפשו של מי שהיה איש אס.אס. השדים פורצים ממעמקי הנפש עם טיפות הדיו האחרונות, כמו שהוא כותב".
המשורר והסופר יהונתן גפן כתב בטורו במעריב, תחת הכותרת "הסדר הנכון", כי "כמי שהשתייך לעם שסיכן את שלום העולם יותר מכל עם אחר לפניו או אחריו, גינטר הוא האחרון שמותר לו לכתוב על המדינה שהקים עם שאותו עמו ניסה להשמיד, ועוד בלי פצצה גרעינית כעל 'אזור אחוז טירוף', ובכך לחזק את האנטישמיות ושנאת הזרים שעדיין רוחשת בארצו, בגלוי ובמסתרים. ככה שלפי הסדר הנכון יפה יהיה אם הוא יתנצל עכשיו, ואולי גם אנחנו נסלח לעוד סופר כל כך טוב שכתב שיר כל כך גרוע".
תגובות בגרמניה.