טריקופיס חשב שלפני שיוון הצעירה והענייה תוכל לצאת למאבק או אף למלחמה על שטחים אלו עליה לחזק את הכלכלה כולל גביית מיסים והחזר חובות בינלאומיים שתאריך פירעונם כבר עבר, בניית תשתיות (כולל כבישים, מסילות ברזל ונמלים) ואף לשפר ולחזק את החינוך לכל הילדים (כולל בנות).
הוא ארגן מחדש את המשטרה, את מנגנוני השרות הציבורי ושינה את נוהלי הקביעות והקידום של עובדי המדינה כך שיוכל לקדם את הרפורמות שהגה.
ייבוש אגם קופאיס (Κωπαΐς) היה פרויקט הנדסי מורכב שנועד להגדיל את שטחי העיבוד החקלאי העומדים לרשות החקלאים במדינה, ועל ידי כך להגדיל את הייצוא החקלאי או לחילופים לגדל גידולים חקלאיים שיאפשרו להקטין את הייבוא, ובכך לחסוך מטבע זר.
יוזמות הנדסה אזרחית חשובות אותן דחף טריקופיס בתקופה זו היו: פרויקט תעלת קורינתוס (שהתממש בתקופתו), גשר על מפרץ קורינתוס, מבצע שהתגשם רק ב-2004 וגשר ריו-אנטיריו נקרא על שמו, סלילת רשת כבישים והנחת מסילות רכבת בכל רחבי המדינה, כאשר עלה לשלטון הייתה רק מסילת רכבת אחת ביוון, בין פיראוס לאתונה, מסילה באורך של כ-30 ק"מ. אחרי כהונתו האחרונה של טריקופיס כראש ממשלה היו ביוון קרוב ל-1,000 ק"מ של מסילות רכבת.
על מנת להגיע למצב של מוכנות צבאית למלחמה, במטרה לאפשר ליוון להילחם נגד צבא האימפריה העות'מאנית במקרה של מחלוקת על שטחי אדמה המיושבים ביוונים והנמצאים תחת שליטה עות'מאנית, החליט כי צריך לחזק את הצבא ולקדם אותו למודרניזציה. על מנת לחזק את הצבא הוא צמצם את אורך השרות החובה בצבא משלוש שנים לשנה, מתוך הבנה ששנה מספיקה על מנת לאמן חיילים ובמקרה הצורך ניתן יהיה לגייס גברים שכבר עברו הכשרה צבאית. את הכסף שחסך כתוצאה מקיצור השרות הפנה לשכירת יועצים מהמערב, לשליחת קצינים ללימודים והשתלמויות באנגליה ובצרפת ולרכישת ציוד. הוא הזמין משלחת של מומחים מצרפת כדי לאמן מחדש את קציני הצי, וב-1884 הקים שוב את האקדמיה הימית (Σχολή Ναυτικών Δοκίμων).
השקעה בחינוך: ב-1860 למדו בכלל בתי הספר ביוון 52,000 תלמידים מתוכם רק 8,000 בנות וסך הכל 6,000 תלמידי תיכון, ב-1900 היו ביוון 260,000 תלמידים מתוכם 82,000 בנות ו-24,000 תלמידי תיכון. במקביל היה גידול של פי 3 במספר הסטודנטים (מ-1,100 ל-3,300). כתוצאה מהשיפור בחינוך ירד מספר האנאלפביתים ביוון בצורה משמעותית והשיפור הורגש בעיקר אצל נשים.
למימון כל הרפורמות הטיל מיסים על העם, הטיל מס על טבק ועל בניינים ונטל הלוואות מבנקים אירופאים.
אחרי האיחוד בין רומליה המזרחית לבולגריה דרשו היוונים מהאימפריה העות'מאנית פיצוי על ערעור מאזן הכוחות ופנו אל המעצמות הגדולות בבקשת תמיכה בדרישתם זו.
הרפורמות נתקלו בהתנגדות, הן בשל המיסים הכבדים, הן בשל ירידת ערך המטבע והן בשל ערעור כוחם של מיוחסים בעל כוח פוליטי וכלכלי, ולכן הוא הובס בבחירות הכלליות של 1885.
כהונה חמישית - 1890-1886.
טריקופיס המשיך את הרפורמות ואת חיזוק הצבא, צמצם את מספר חברי הפרלמנט מ-240 ל-150 וזאת מתוך הנחה שפרלמנט קטן יותר יהיה יעיל יותר.
פיתח את הצי האזרחי ואת הצי היווני הצבאי, נקנו 3 אוניות מערכה חדשות במטרה להביא את הצי היווני לעליונות על פני הצי העות'מאני. אולם במלחמת יוון-טורקיה (1887) רוב הצי לא יצא מהנמלים בשל פיקוד כושל.
כהונה שישית - 1893-1892 וכהונה שביעית - 1895-1893.
טריקופיס ניסה בעיקר לשמר את הרפורמות שלו ולשקם את הצבא אחרי המלחמה עם העות'מאנים, אולם אוצר המדינה היה מדולדל בשל הוצאות יתר ושחיתות מערכתית, בשל מערכות בחירות תכופות בהן המתמודדים הבטיחו הבטחות שגרמו להוצאות כבדות וכן בשל ההוצאות שנגרמו מההכנות לאולימפיאדה של 1896.
כתוצאה מהמצב המוניטרי הכריז טריקופיס ב-10 בדצמבר 1893 כי "אנו בפשיטת רגל" (Δυστυχώς επτωχεύσαμεν), נאום המתייחס למצב הכלכלי של המדינה וחוסר יכולתה לפרוע את החוב הציבורי שלה ובו הכריז כי יוון משעה באופן חד-צדדי את פירעון הלוואות שקיבלה מחו"ל וכן הכריז על קיצוץ נרחב בהוצאות.
אחרי התדרדרות נוספת במצבה הכלכלי של יוון התפטר. בניתוח לאחור, ייתכן ופשיטת הרגל הייתה נמנעת אם המלך היה מאשר לקחת הלוואה חדשה במקום להכשיל את נטילתה, אולם אין בכך וודאות.
אחרי התפטרותו יצא לקאן שבצרפת, שם מת.
יצחק אברכהן
יצחק (איציק) אַבֶּרכֹּהֵן (נולד ב-6 בפברואר 1955) הוא מנהל ישראלי, יו"ר חברת שופרסל וקודם לכן מנכ"ל החברה. אברכהן שירת בצה"ל כקצין בדרגת אלוף-משנה עד לשחרורו בשנת 2000. במהלך שירותו פיקד על החטיבה הדרומית ברצועת עזה, חטיבת יהודה, ובהמשך שימש סגן מפקד עוצבת הגליל ונספח צבאי בשווייץ.
ביוגרפיה.
אברכהן נולד וגדל במגדל העמק. הוריו ניצולי השואה עלו מרומניה. אביו עבד כנהג משאית ולאחר מכן ניהל את מחלקת הקירור בפרי העמק, אמו הייתה גננת ופעילה בהסתדרות העובדים.
לטענת אברכהן, כאשר היה בן 12 הוריו פשטו רגל מבחינה כלכלית, חוויה אשר עיצבה את אישיותו מן הפן המוטיבציוני.
באוגוסט 1973 התגייס לחטיבת הצנחנים ולאחר קורס קציני חי"ר עבר לשרת בחטיבת גולני. שימש מפקד מחלקה, מפקד פלוגה, מד"ר וסמג"ד בבסיס האימונים החטיבתי "בזק" וסגן מפקד גדוד 12. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל פיקד על גדוד 950 בנח"ל (לימים גדוד 50 בנח"ל), בהמשך חזר לחטיבת גולני ושימש מפקד בסיס הטירונים החטיבתי, לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גולני. ב-1988 מונה למפקד הראשון של החטיבה הדרומית ברצועת עזה ושימש בתפקידו עד שנת 1989, לאחר מכן יצא ללימודים במכללה לפיקוד למטה של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת' שבקנזס. בשובו מונה ב-1990 למפקד חטיבת יהודה עד שנת 1991. לאחר מכן שירת כסגן מפקד עוצבת הגליל ומח"ט חטיבה מרחבית 228 בצמח. ב-1993 מונה למפקד מחוז כנרת בפיקוד העורף. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש במשך שלוש שנים כנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון בשווייץ עם אחריות גם לאוסטריה, סלובקיה וסלובניה.
לאחר שחרורו בשנת 2000 החל לעבוד בחברת שופרסל, בה שימש מנהל אזור חיפה וב-2003 מונה למנהל רשתות עירוניות. ב-2004 מונה לסמנכ"ל תפעול וכעבור כארבע שנים התמנה גם לאחראי על ניהול שרשרת האספקה. ב-1 בינואר 2012 מונה למנכ"ל החברה. כמנכ"ל החברה החל בתהליך של תוכנית התייעלות, שכללה סגירת סניפים וצמצום שטחם של סניפים קיימים, צמצום בכוח האדם, צמצום במגוון המוצרים בסניפי הדיסקאונט, ביטול הנחות למועדוני לקוחות וחיזוק שירות המכירות און-ליין של הרשת ("שופרסל אונליין") תוך הגדלת היקף מכירותיו. במהלך תקופת כהונתו מניית החברה עלתה ביותר מ-100% וב-2019 הגיעו מכירות החברה ל-13.36 מיליארד ש"ח.
בינואר 2022 הודיע על התפטרותו מתפקיד מנכ"ל שופרסל, שנכנסה לתוקף במרץ אותה שנה. ביוני 2022 מונה ליו"ר שופרסל.
חיים אישיים.
אברכהן נשוי למיכל ואב לשלוש בנות, ומתגורר בקריית טבעון. הוא בעל תואר ראשון ושני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
איציק אברכהן
נובק ג'וקוביץ'
ריימס (פירושונים)
פרדוקס סוריטי
פרדוקסים סוריטיים
תעשיית נשק בישראל
ניקולאוס מברוקורדט
ניקולאיה מברוקורדטוס
ניקולאוס מברוקורדטוס
גביע העולם בכדורגל נשים 2015
גביע העולם בכדורגל נשים 2015 (אנגלית: 2015 FIFA Women's World Cup) הוא גביע העולם בכדורגל נשים השביעי שארגנה פיפ"א. הטורניר נערך בקנדה, החל ב-6 ביוני והסתיים ב-5 ביולי 2015. גביע עולם זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו באפריל 2013, שבהם שיחקו 134 נבחרות לאומיות.
בטורניר זה הוגדל מספר הנבחרות המשתתפות מ-16 ל-24, ולפיכך שמונה נבחרות ערכו בו את הופעת הבכורה שלהן - אקוודור, הולנד, חוף השנהב, ספרד, קוסטה ריקה, קמרון, שווייץ ותאילנד. היה זה הטורניר בעל מספר הצופים הרב ביותר מבין כל גביעי העולם שנערכו, כאשר 1,353,506 איש הגיעו לצפות במשחקים. בנוסף, טורניר זה היה גביע העולם הראשון שבו נעשה שימוש במערכת טכנולוגיית קו השער.
משחק הגמר, שנערך בבי סי פלייס בוונקובר, היה שיחזור של גמר הגביע 2011 והפגיש את נבחרות ארצות הברית ויפן. בשונה מהגמר שנערך ארבע שנים לפני כן, הפעם ידה של ארצות הברית הייתה על עליונה, והיא ניצחה 2–5. בעקבות הניצחון, הפכה ארצות הברית למדינה הראשונה שזוכה שלוש פעמים בגביע העולם לנשים. קרלי לויד האמריקאית, ששימשה כקפטנית בגמר, הפכה לאדם הראשון מאז ג'ף הרסט במונדיאל 1966, שכובש שלושער בגמר גביע העולם.
בחירת המארחת.
רק שתי נבחרות הגישו את מועמדותן לאירוח משחקי הגביע: קנדה וזימבבואה. מועד הגשת המועמדות היה בדצמבר 2010. ב-1 במרץ 2011 משכה זימבבואה את הצעתה לאחר שנבחרתה דורגה במקום ה-103 בדירוג פיפ"א ובגלל אי-יציבות כלכלית ופוליטית במדינה. כתוצאה מכך נבחרה קנדה לארח את המשחקים.
מוקדמות הגביע.
ביוני 2012 הודיעה פיפ"א על העלאת מספר המקומות בטורניר יחסית לשנים קודמות ועל חלוקתם לפי אזורים. בשלבי המוקדמות התחרו 134 נבחרות משמונה אזורים על 24 מקומות בטורניר לפי הסדר הבא:
לאחר שכמה שחקניות מנבחרת קוריאה הצפונית נכשלו בבדיקות סמים במשחקי גביע העולם בכדורגל נשים 2011, נפסלה הנבחרת מהשתתפות בגביע 2015. זו הפעם הראשונה בה נבחרת נשים נפסלת מהשתתפות בגביע עולמי והפעם הראשונה מאז 1995 בה לא משתתפת נבחרת קוריאה הצפונית במשחקי הגביע.
אצטדיונים.
הערים שנבחרו לארח את המשחקים הן ונקובר, אדמונטון, ויניפג, אוטווה, מונטריאול ומונקטון.
דשא מלאכותי.