ויירה קוהנובה
ויירה קוהנובה (בצ'כית: Věra Kohnová; 26 ביוני 1929–1942) הייתה ילדה יהודיה מצ'כוסלובקיה, שנרצחה בשואה. היא כתבה יומן על רגשותיה ועל האירועים בתקופת הכיבוש הנאצי. יומנה פורסם בשנת 2006.
ביוגרפיה.
קוהנובה נולדה בפלזן ב 1929, לאוטקר קוהן, עובד חברת טלר. בשנת 1941, בגיל שתים עשרה, היא החלה לכתוב יומן. היא כתבה בו במשך חמישה חודשים, במהלכם החמיר בהדרגה מצב משפחתה ויהודים אחרים בפלזן. היא לא תיארה את גורלם של יהודים באותה תקופה אלא כתבה בעיקר על רגשותיה האישיים.
בעמוד האחרון ביומנה כתבה:
ב־22 בינואר 1942 הועברה המשפחה בטרנספורט "אס" לטרזינשטאט. התיעוד האחרון של ויירה קוהנובה מגיע מ־11 במרץ 1942, כשעזבה את טרזינשטט בטרנספורט לגטו איזביצה שם נפטרה. אף על פי שהיא ומשפחתה לא שרדו, היומן שלה הוסתר על ידי מארי קליבודובה ומירוסלב מטוש במשך 65 שנה. בשנת 2006 התפרסם היומן בצ'כית, אנגלית וגרמנית.
בס אוטיס
בס אוטיס (באנגלית: Bass Otis: 17 ביולי 1784 - 3 בנובמבר 1861) היה אמן, וצייר פורטרטים אמריקאי מוקדם. הוא צייר מאות דיוקנאות, כולל רבים מהאמריקאים הידועים ביותר בימיו, והפיק את הליתוגרפיה האמריקאית הראשונה בשנת 1819.
חיים ועבודה.
אוטיס נולד במזרח ברידג'ווטר, מסצ'וסטס, בנם של ג'וזיה אוטיס, רופא, וסוזנה אור. כנער, ייתכן שהוא השתלב אצל יצרנית חרמשים, אולי אצל קרוב משפחה. מאוחר יותר עבד כחניך בציור ואז הלך ללמוד אצל גילברט סטיוארט בבוסטון בערך 1805–1808.
אוטיס עבר לעיר ניו יורק, אולי כעוזרו של הצייר ג'ון ווסלי ג'רוויס. כשעבר לפילדלפיה, פנסילבניה בשנת 1812, קריירת הציור שלו פרחה. הוא נבחר לחברת האמנים של ארצות הברית בשנת 1812, ושמונה מדיוקנאותיו נכללו בתערוכה המשולבת של אגודת האמנים והאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה. הוא נבחר כאקדמאי באקדמיה של פנסילבניה בשנת 1824. אחת העבודות המוקדמות המפורסמות ביותר של אוטיס הראתה סצנה בתוך חנות לעיבוד מתכות, כנראה ביטוי לשנותיו כשוליה.
בשנת 1813 הוא התחתן עם אליס פיירי מפילדלפיה, ונולדו להם שישה ילדים.
עם המוציא לאור מפילדלפיה, ג'וזף דלאפליין, החל לצייר דיוקנאות ל"אוסף של דלאפליין של דמויות אמריקאיות מכובדות". בשנת 1816 אוטיס צייר דיוקנאות של תומאס ג'פרסון, ג'יימס מדיסון ודולי מדיסון. בסך הכל, צייר עשרים וארבעה דיוקנאות עבור "האוסף", אם כי רק הדיוקן של ג'פרסון פורסם לפני סיום הפרויקט בשנת 1818. חלק מהדיוקנאות שנותרו הוצגו בגלריה של דלאפליין.
אוטיס הפיק את הליתוגרפיה האמריקאית הראשונה, שפורסמה בגיליון יולי 1819 של מגזין Analectic, יחד עם מאמר על התהליך הליתוגרפי.
במחברותיו של אוטיס לשנים 26–1819 נרשמו למעלה מ -300 דיוקנאות שצוירו, כולל דיוקנאות של האמן ג'ון נגל, הכומר שפרד קושצ'יסקו קולוק, ויקטור מארי דו פונט, הסנטור ג'ון סי פרמונט והכומר ג'יימס אברקרומבי. ציורים ידועים אחרים כללו את הסופר ג'יימס פנימור קופר, תומאס גארט ונשיא ארצות הברית ויליאם הנרי הריסון.
הוא עבד בעיקר בפילדלפיה, אך עבד גם בבוסטון ובוילמינגטון, דלאוור (1839, 1840) ובפרובידנס, רוד איילנד (1858–1861).
תלמידיו כללו את הנרי אינמן, פיטר פ. רוטרמל וג'ון נגל.
סלינה (אי)
סלינה (באיטלקית: Salina) היא אי מקבוצת האיים האיאוליים מצפון לסיציליה, בדרום איטליה. היא האי השני בגודלו מאיי הארכיפלג. בשנת 2000 הוכרזה כאתר מורשת לאומית של אונסק"ו.
גאוגרפיה.
לפני כ-13,000 שנה היו באי הרי געש פעילים, ואדמת האי היא ממקור וולקני.
ההר הגבוה ביותר בקבוצת האיים נמצא באי וגובהו 962 מטר מעל פני הים.
האי מחולק לשלוש קומונות:
החי והצומח.
באי קיימים מספר סוגים של לטאות, בין היתר לטאה איאוליית ולטאת החומה האיטלקית. באי נפוצות שני סוגים של שממיות - שממית הבתים ושממית החומות. עץ הערמון הנפוץ באזור פוסה דלה פלצ'י באי, הוא ביתו של הנמנמן האירופי.
בעלי הכנף הנפוצים באי הם עקב חורף, בז מצוי, עורב שחור, שחפים, בז חופים ועופות נודדים
מקלט לנשים נפגעות אלימות
כריסטופר (זמר)
כריסטופר לונד ניסן (בדנית: Christopher Lund Nissen; נולד ב-31 בינואר 1992), המוכר בשם הבמה כריסטופר (Christopher), הוא זמר-יוצר דני. בנובמבר 2012, הוא זכה בקטגוריית האמן העולה של השנה (Årets nytænker) בפרסי המוזיקה הדנית .
קריירה.
בתחילת הקריירה, כריסטופר שר גרסאות כיסוי. הסינגל הראשון שלו, "Against the Odds", יצא ב-16 בספטמבר 2011, והגיע בשיאו למקום ה-23 במצעד הדני.
הסינגל הבא שלו, "Nothing in Common", יצא ב-2012, והגיע בשיאו למקום ה-5 במצעד הדני. ב-23 במרץ של אותה שנה, הוא הוציא את האלבום הראשון שלו, "Colours".
בספטמבר 2013, הוציא את הסינגל "Told You So". השיר הגיע בשיאו למקום ה-4 במצעד הדני.
ב-2014, הוציא את הסינגל "Crazy". השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד הדני. מאוחר יותר באותה שנה, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ברנדון ביל , את הסינגל "CPH Girls". השיר, בשיאו, הגיע למקום הראשון במצעד הדני.
ב-2015, הוציא את הסינגל "Tulips". השיר הגיע בשיאו למקום רביעי במצעד הדני.
ב-24 במרץ 2016, הוציא את האלבום השני שלו, "Told You So".
ב-1 באפריל 2016, הוציא, בשיתוף פעולה עם בקה בום , את הסינגל "I Won't Let You Down". השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הדני.
ב-15 באפריל 2016, הוציא את האלבום השלישי שלו, "Closer".
ב-22 במרץ 2019, הוציא את האלבום הרביעי שלו, "Under the Surface".
ב-23 בספטמבר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם צ'ונגה , את הסיגגל "Bad Boy". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-31 במצעד השירים הדגיטליים של Gaon.
ב-26 במרץ 2021, הוציא את האלבום החמישי שלו, "My Blood".
חיים אישיים.
הוא נולד בפרדריקסברג ב-31 בינואר 1992. מאוחר יותר, הוא עבר לגור יחד עם הוריו ואחיו הקטן, אוליבר, באמגר . ב-2012, עבר כריסטופר לגור עם בת זוגו, מדינה . מאוחר יותר, הם נפרדו. ב-2014, הוא החל במערכת יחסים עם הדוגמנית הדנית . ביוני 2019, התחתנו.
פול ג'וזף ווטסון
פול ג'וזף ווטסון (באנגלית: Paul Joseph Watson; נולד ב־24 במאי 1982) הוא יוטיובר פופולרי, הוגה דעות ומנחה תוכנית רדיו בריטי.
עד יולי 2016, הסכים ווטסון שיתייגו אותו כאיש הימין האלטרנטיבי אך מאז הוא מזדהה כחלק מ"הימין החדש", למרות שהוא עדיין נחשב על ידי גורמים מסוימים כאיש ימין קיצוני.
מאז 2011 הוא פורש את דעותיו באמצעות ערוץ יוטיוב פופולרי בו הוא מעלה קטעי וידאו קצביים, בעלי מוטיבים רפפטטיביים והומוריסטים לפרקים, בהם הוא מטיח את ביקורתו על ה"רלטיביזם תרבותי", על היחס הסלחני של המערב, ובעיקר אנשי השמאל שבו, למעשיהם ועמדותיהם של מהגרים מוסלמים, באנגליה בפרט ובאירופה ובכל המערב בכלל, על הפמיניזם, על האמנות והמוזיקה הפוסט-מודרנית ומאז 2020, גם על תרבות הביטול, על תנועת Black Lives Matter ועל תגובת הבריטים לווירוס הקורונה. ווטסון מרבה לצטט מליברלים פרוגרסיביים תוך כדי הגחכתם, כמו כן, הוא חושף איך ליברלים מערביים שנסעו למדינות עולם שלישי עם מסרים של שלום נפגעו.
עד ינואר 2020 נרשמו לערוץ היוטיוב שלו מעל 1.78 מיליון מנויים. ב-2019, ווטסון נחסם בידי הרשתות החברתיות פייסבוק ואינסטגרם בגלל שלטענתן הפיץ דברי שטנה.
עמדותיו.
ווטסון החל כאיש תיאוריות קונספירציה ומנחה שותף בתוכנית רדיו לצד עם אלכס ג'ונס. אך עם הזמן זנח אותן והתמקד בביקורת על פמיניזם, הגירה איסלמית לאירופה ופוליטיקה פרוגרסיבית.
לווטסון ביקורת רבה על מדינות סקנדינביה ובייחוד על שוודיה, הפמיניזם הרדיקלי שבה ומדיניות ההגירה הפתוחה שלה. לווטסון סרטוני וידאו רבים המבקרים קאנצלרית גרמניה לשעבר, אנג'לה מרקל והדרך בה ניהלה את משבר הפליטים ב-2015. לטענתו מירב המוסלמים במערב דוחים את הערכים המערבים ולא משתלבים או עוברים אינטגרציה.
ווטסון התייחס רבות לאירועי ליל הסילבסטר בקלן ב-31 בדצמבר 2015 בהן נשים גרמניות רבות הוטרדו והותקפו בידי מהגרים.
בעבר תיאר את עצמו בעבר כ-"ליברטריאני". ווטסון גם התייחס לעצמו כאל "סוג של שמרן" והוא רואה בשמרנות של ימינו תרבות נגד.
בהודעה בפייסבוק בנובמבר 2016, ווטסון הבדיל בין להיות חבר ב"ימין החדש", שלדעתו הוא נבדל מההימין האלטרנטיבי, כי הימין האלטרנטיבי אוהב, לדבריו "להתעסק בפינות חשוכות של סאברדיטים באובססיביות לגבי יהודים, עליונות לבנה וכיוצא בזה".
ווטסון תמך בדונלד טראמפ בבחירות לנשיאות בארצות הברית בשנת 2016, בנוסף, תמך במועמדת הלאומנית הצרפתייה מארין לה פן ממפלגת "החזית הלאומית" בבחירות בצרפת ב-2017. בין השאר, הוא מתנגד גם לפוסט מודרניזם, לאדריכלות עכשווית ועל אמנות בז'אנר הזה.
ב-2017 יצא הסרט "פול ג'וזף ווטסון אינו מבין כלום" שמבקר את ווטסון ופעולותיו.
ב-16 ביוני 2018 הודיע כי הוא מצטרף למפלגת UKIP.
ב-2 במאי 2019 השביתו פייסבוק ואינסטגרם את דפי המשתמש של ווטסון לצמיתות בגלל הפרה של מדיניות התוכן של האתרים בנוגע לדברי שטנה, יחד עם עוד אנשים שסווגו כקיצוניים, כגון לואיס פארחאן, אלכס ג'ונס, מילו ייאנופולוס ועוד.
ב-2020 השווה את תנועת Black Lives Matter למהפכה התרבותית שהתרחשה בסין תחת שלטות מאו דז'ה טונג בשנות ה-60. באותה שנה השווה את תרבות הביטול לצייד המכשפות שהתקיים בעיירה סיילם בסוף המאה ה-17.
ב-2022 נחשפה קלטת שבה הוא נשמע אומר דברי נאצה כנגד מיעוטים ובין השאר אומר "אני באמת חושב שצריך ללחוץ על הכפתור שימחוק יהודים מעל פני האדמה".
פרוש הרמב&quot;ן לתורה
The Christmas Collection (אלבום של ברברה סטרייסנד)