בגבולה שכנו השושלות המתחרות הרקליאופוליס מגנה, ותבאי, אשר היו בתקופת ביניים ראשונה.
בשל מורשתה העתיקה של העיר, הייתה העיר מוקד דתי חשוב, ונמצאו בה קברים ומומיות. במיתולוגיה הדתית מצרית העתיקה, כפי שניתן לראות בספר המתים, לתיניס הייתה משמעות כמקום מיתי בגן העדן.
על אף שמיקומה המדויק של תיניס אינו ידוע, זרם מרכזי של אגיפטולוגים ממקם אותה בסביבת העיר אבידוס העתיקה, וגירגה המודרנית.
השם תיניס נגזר מהמילה בה תיאר מנתון בכתביו את פרעה מנס. על אף שבמקורות הכתובים בשפה היונית לא מופיע השם, הוא נזכר במקורות מצריים מקוריים, והוא השם המצוי יותר אצל אגיפטולוגים.
Tales from Topographic Oceans
Tales from Topographic oceans (מעשיות מאוקיינוסים טופוגרפיים) הוא האלבום השישי של להקת הרוק המתקדם, יס, האלבום יצא לאור ב-1973 על ידי חברת התקליטים, אטלנטיק רקורדס. זהו אלבום כפול שבכל אחד מהדיסקים יש שני שירים בתקליט הויניל המקורי, שיר אחד מכסה צד אחד שלם. זהו אלבום קונספט שהסולן, ג'ון אנדרסון חשב עליו מהספר אוטוביוגרפיה של יוגי שנכתב על ידי פרמהנסה יוגאננדה. זהו האלבום הראשון שבו מנגן המתופף, אלן וייט שהחליף את ביל ברופורד ב-1972. זהו האלבום הראשון שקיבל תואר אלבום זהב בבריטניה. אורך כל רצועה נעה בין 18 דקות ל-21 דקות. Tales from Topographic Oceans גרר אחריו ביקורות חלוקות. האלבום היה שאפתני אף יותר מקודמיו, והורכב מארבע רצועות בלבד, שכל אחת מהן מכסה צד שלם של תקליט, והקצרה שבהן עוברת את 18 הדקות (זמן שהיה אורך היצירה הראשונה ב-Close to the Edge, שהייתה הארוכה ביותר של יס עד אז). הדבר גרם למבקרים ומעריצים רבים לחוש שיס עברו את הגבול, ושהאלבום ארוך, פומפוזי ומתיש מדי. ניתן לתלות חלק מהאשמה באורכו של האלבום באילוצים הטכניים של אותה תקופה: קיצור של האלבום לשישים דקות היה מותיר צד ריק באחד משני התקליטים של האלבום. למרות הביקורת הרבה, האלבום זכה גם להצלחה בקרב חלק מהמעריצים, ולא חסרים כאלו שרואים אותו בתור האלבום הטוב ביותר של הלהקה.
במהלך יצירת Tales, הסתכסך ריק וייקמן עם חברי הלהקה ובפרט עם ג'ון אנדרסון, ופרש. לאחר ניסיון כושל לגייס את הקלידן היווני ואנגליס, צורף אליה הקלידן פטריק מוראז, ואיתו יצרה הלהקה את אלבום האולפן הבא שלה, Relayer.
בתקליט הויניל, הקלטת האלבום הייתה באיכות גרועה למדי והיו בה כמה קשיים טכניים. ב-2003, יצאה גרסת רימסטר לאלבום אשר שיפרה את איכות השמיעה. יחד עם האלבום המקורי, נוסף דיסק בונוס עם גרסאות דמו לשירי האלבום. עטיפת האלבום עוצבה על ידי רוג'ר דין שעיצב כמעט את כל עטיפות אלבומי הלהקה מ-Fragile ב-1972 עד היום.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון אנדרסון וסטיב האו. כל הלחנים הולחנו על ידי אנדרסון/האו/כריס סקווייר/ריק וייקמן/אלן וייט
תקליט ויניל.
צד 1:
צד 2:
צד 1:
צד 2:
ג'וליו צ'זארה מונטוורדי
ג'וליו צ'זארה מונטוורדי (באיטלקית: Giulio Cesare Monteverdi; 1573–1630 או 1631) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי, אחיו הצעיר של קלאודיו מונטוורדי.
ג'ויליו צ'זארה מונטוורדי נולד בקרמונה, שם הוטבל ב-31 בינואר 1573. ב-1600 היה לזמן קצר נגן העוגב של קתדרלת מנטובה. באוגוסט 1602 שירת כנגן החצר של דוכסות מנטובה. ב-2 ביוני 1608, בחגיגות הכלולות בחצר מנטובה, הלחין מוזיקה לאינטרמדיו הרביעי (למילים של גַבְּריאֵלוֹ קיאַבּרֶרָה ([Gabriello Chiabrera); המוזיקה אבדה), כחלק מהצגת המחזה של ג'ובאני בטיסטה גואריני "ל'אידרופיקה". ב-1609 מינה אותו פרנצ'סקו גונזגה (Francesco Gonzaga) (מושל מונטפראט בימים ההם) למאסטרו די קאפלה. בתפקידו זה כתב את האופרה "איל ראפּימֵנְטוֹ די פּרוֹזֳרפינָה" (ללברית מאת אֶרְקוֹלֶה מָריליאַני (Ercole Marigliani)), ליום הולדתה של אשת פרנצ'סקו. האופרה הוצגה במונטפראט ב-1611 (המוזיקה אבדה).
ב-1612 פוטר, יחד עם אחיו ואמנים אחרים, מחצר בית גונזגה. בהמשך היה לנגן העוגב של הכנסייה הראשית בקסטלאונה, סמוך לקרמה שבלומברדיה. ב-10 באפריל 1620 התמנה למאסטרו די קאפלה בקתדרלת סאלו. הוא מת בסביבות 1630/31 בסאלו, אגם גארדה, אולי כקורבן מחלת הדבר.
רק חלק קטן מן המוזיקה ש ג'וליו מונטוורדי שרד, כולל אוסף של 25 מוטטים בשם Affetti musici, ne quali si contengono motetti a 1–4 et 6 voci, per concertarli nel basso per l'organo |(ונציה 1620). השפעת אחיו ניכרת במידה ידועה, כפי שאפשר להיווכח במדריגל לשלושה קולות ובאסו קונטינואו, עם עוד שתי יצירות, שנמצאו ב"סקרצי מוזיקלי" לשלושה קולות של אחיו (1607). מבחינה סגנונית הם דומים ליתר היצירות בכרך, כל אחת עם ריטורנלו בשלושה קולות; הכתיבה לקולות מרמזת לנוהל "קונצ'רטנטה", על אף האופי המלודי. עם זאת, תרומתו החשובה ביותר היא עריכת הכרך, כמו גם הכללת ה"דיקיאראציונה", שבו נדונים רעיונותיו של קלאודיו בפרטי-פרטים. ה"דיקיאראציונה" הזה נמצא במבוא של קלאודיו לספר החמישי של מדריגלים, שנכתבו בתגובה להתקפותיו של ארטוזי עליו.
אימון מוחי לשיפור למידה
ארניזאורוס
ארניזאורוס (שם מדעי: "Arenysaurus") הוא סוג של דינוזאור הדרוזאורי מתקופת הקרטיקון עליון. הוא ידוע משרידי גולגולת חלקית ושלד מסלעים מגיל המאסטריכט בהרי הפירנאים של ספרד לפני 66 מיליון שנה, כך שהוא נכחד בהכחדת הקרטיקון הגדולה. המין "A. ardevoli" תואר בשנת 2009 על ידי קבוצה בראשות פרדה-סוברביאולה, קבוצה של מדענים מספרד.
שם הסוג קרוי על שם העיר ארן , לצידה נמצא עם הסיומת "saurus" - זוחל/לטאה. שם המין נקרא ע"ש הגאולוג לואיס ארדוול. אורכו של הארניזאורוס מוערך כ-5–6 מטרים. הארניזאורוס היה לאמבואוזאור בסיסי, חלק ממשפחת ההדרוזאוריים שלהם כרבולות חלולות על הגולגולת.
מדענים משערים שבתקופה בי חי הארניזאורוס הייתה ספרד אזור חופי וביצתי עם מספר רב של איים קטנים, בדומה לפלורידה של היום, ולכן הם משערים שהארינזאורוס נהגו לשחות בין איים.
שי'אר
השי'אר (באנגלית: Shi'ar) הוא גזע חייזרי בדיוני המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. אימפריית השי'אר (או אימפריום) היא אחת מתוך שלוש האימפריות החזקות ביקום מארוול, והיא מורכבת מאסופה נרחבת של גזעים, תרבויות ועולמות חייזריים, אשר ממוקמת בסמוך לאימפריות הקרי והסקרול. הגזע החייזרי הופיע לראשונה בחוברת "X-Men #97" מפברואר 1976, והוא נוצר בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.
חברי המשמר המלכותי של אימפריית השי'אר נוצרו כמחווה ללגיון גיבורי-העל של חברת DC קומיקס.
דמותה של הקיסרית לילנדרה נראמני עתידה להופיע בסרט הלייב אקשן "", בגילומה של השחקנית ג'סיקה צ'סטיין.
היסטוריה בדיונית של הגזע.
כפי שתואר בסאגת הפניקס האפלה, השליט המושחת של השי'אר, ד'קאן נראמני, ניסה להשתמש בגביש המק'קראן העוצמתי כדי להשתלט על היקום. אחותו הצעירה לילנדרה והאקס-מן - בני בריתה החדשים - סיכלו את תוכניתו. כתוצאה מכך, הוא נכנס לתרדמת בידי הגביש, ולילנדרה נטלה את תפקיד הקיסרית של אימפריית השי'אר. מכאן ואילך, בין חברי האקס-מן לאימפריית השי'אר מתפתחים יחסי ידידות קרובה.
בהמשך, השי'אר העמידו את ריד ריצ'רדס למשפט באשמת רצח עם. הוא נאשם בהחייאתו של נבל-העל גלקטוס, לאחר שזה האחרון הובס בכדור הארץ. מעט לאחר תחייתו המחודשת, גלקטוס כילה את עולם המלכות של השי'אר, מה שהוביל למותם של מיליארדים. במשפטו של גלקטוס הוא נמצא זכאי חרף פעולותיו, כיוון שטריבון השי'אר שוכנע כי גלקטוס הוא כוח חיוני שפועל למען שלום היקום.
בשנות ה-80, אחותם המעורערת בנפשה של ד'קאן ולילנדרה, דת'בירד, חזרה מגלות וניסתה להפיל את אחותה מכס המלכות. למטרה זו, היא תקפה כמה מבני בריתה הארציים של לילנדרה, ואף הייתה אחראית לפלישתו של גזע טפילים חייזרי בשם "הזן" על כדור הארץ. היא הובסה לבסוף בעזרתם של האקס-מן.
בקשת הסיפור מבצע סופה גלקטית של שנת 1992, אימפריית השי'אר סיפחה לעצמה את אימפריית הקרי בסוף המלחמה ביניהן, ודת'בירד נבחרה לשמש כמשנה למלך באימפריית הקרי. אולם, היא לא החזיקה מעמד בתפקיד זה להרבה זמן, והסטטוס של שטחי אימפריית הקרי נותר בלתי ידוע.
אחותו המרשעת של צ'ארלס אקסבייר, קסנדרה נובה, השמידה את חלק הארי של אימפריית השי'אר. כדי לעשות זאת, היא השתלטה על גופו של אחיה ואילצה את לילנדרה להנחיל מלחמת אזרחים. ג'ין גריי היא זו שהביאה לסופו של הסכסוך. אך למרות מאמציה, אימפריית השי'אר עדיין רצתה במותה. בקשת הסיפור "פניקס: שירת הברבור", קבוצה מגזע השי'אר ניסתה להרוג את כוח הפניקס ואת ג'ין גריי תוך כדי, אך היא נמלטה מניסיון ההתנקשות. בהמשך, השי'אר רצו למחות את גנום משפחת גריי מעל פני האדמה, ובכך למנוע את השתלטותו של כוח הפניקס על מוטאנט נוסף ברמת אומגה. קומנדו המוות של השי'אר רצח את אביה, אחיינה ואחייניתה של ג'ין, כמו גם קרובים נוספים, בפלישה כוללת על כדור הארץ. המעשה הנפשע גרם לבתה של ג'ין, רייצ'ל סאמרס, לתבוע נקמה באימפריית השי'אר. נדמה כי מועצת השי'אר הייתה אחראית לכך, וכי לילנדרה לא הייתה מודעת לנעשה בשמה.