לסרגיי עולה חזון של אל העורב עצמו מופיע לפניו. רופא המגפה פורץ מרזומובסקי ותוקף את קוטכא, אך הוא נושך את ראשו ושותה דם. קוטכא אומר לסרגיי שהוא יכול להציל אותו מכל סבל על ידי לקיחת הגופה, ושואל את רזומובסקי אם הוא מסכים לכך. סרגיי מסכים. קוטכא לוכד את גופתו והצעיר הופך לאווטאר של האל העורב. האווטאר מול סרגיי מתגלה כל כך חזק שהוא אפילו מעניק להב, שאיתו יכול פעם אחת מהנזירים לנצח אותו. זה נחשף לאחר המאבק בין קוטכא לאנדריי רדוב, האינוק.
לאחר שהישויות הבהירות והאפלות של קוטכא התמזגו לאחת, עזב קוטכא האפל את גופו של רזומובסקי. האל החדש שם את סרגיי הלא מודע ליד איגור, שהפך גם הוא לאווטאר עבור דמותו הלבנה של האל העורב. כששניהם התעוררו, איגור שם אקדח לראשו של סרגיי, אך במקום להרוג אותו, הוא פשוט עצר אותו והעביר אותו לידי המשטרה. רזומובסקי קיבל כדורי שינה והוכנס למסוק. הטייס שלה הוא שכיר חרב. הוא הורג את השומר וחוטף את סרגיי. סרגיי התעורר במקום לא ידוע ותהה איפה הוא נמצא. פתאום הדלת נפתחת ומישהו משאיר מגש אוכל לסרגיי. מרים את ראשו, רזומובסקי רואה את אולג. סרגיי רוצה לשאול את וולקוב כיצד ניצל, אך אולג פשוט סוגר את הדלת מבלי לומר מילה. רזומובסקי יושב ליד הדלת ומבקש מאולג לסלוח לו.
בשיחה עם איגור מזכיר רובינשטיין את רזומובסקי כחולה הראשון שלו, בו אבחן מחלה ייחודית - תת-סוג של הפרעת אישיות מרובה, בה אדם אינו משתגע, אלא הופך להיות דיבוק או מכושף. לא הצליח להציל את סרגיי, הרופא ניסה ללא הצלחה לחפש תרופה למאבק במחלה זו, ובסופו של דבר החליט להדביק איתה את איגור על מנת לעקוב אחר התפתחות המחלה.
מאוחרי יותר רזומובסקי נחשב רשמית כמת. ברם, סרגיי יוצר קשר עם ולריה מקרובה באמצעות פריצה להודעות הפרטיות שלה באחת הרשתות החברתיות. כשהוא מסתיר את זהותו, הוא מציע לה ולמשפחתה עזרה בבעיות שפקדו אותם - אך בתמורה הוא זקוק לשירותים מסוימים ממנה. כשהנערה הסכימה, הזמין אותה רזומובסקי להיפגש במרפסת בית קפה שנפתח לאחרונה ברחוב איטליאנסקאיה. למחרת, היא מגיעה למקום המיועד ופוגשת שם את רזומובסקי, שחובש כובע ומשקפיים כהים לצורך התחפושת. בעודו ממשיך להסתיר את זהותו, הוא מספר לה על רופא המגפה - אדם שהפך פעם לסמל של צדק חברתי - ובהמשך השתגע.
כעת הוא מתכוון ליצור רופא מגפה חדש - אך הפעם כזה שבאמת יחזיר את הצדק לעיר ולא יפגע באנשים רגילים. והוא בחר בה כמועמדת לתפקיד זה - אחרי הכל, היא מוכנה באופן פיזי, חכמה, משכילה, תמיד בצד החוק ומעדיפה לפתור בעיות בדרכי שלום. ולריה ספקנית לגבי הרעיון שלו ושואלת מדוע הוא עצמו לא רוצה להפוך לרופא המגפה החדש - וסרגיי עונה שאז הוא יהיה מוגבל מאוד באמצעים שלו ולכן הוא זקוק לדמות חיצונית. כתוצאה מכך, אמה מתקשרת לנערה ומתבררת שהיא נאלצת לעזוב - בסופו של דבר היא אומרת לסרגיי שהיא תחשוב על הצעתו. לאחר השיחה, נכנס רזומובסקי לבניין בית הקפה, שם אולג חיכה לו כל הזמן הזה. הוא מדווח בפניו על תוצאות השיחה ומקבל הודעה בטאבלט כי העבודה על התחפושת לרופא המגפה החדש הושלמה.
אופי.
מילדות הרגיש רזומובסקי כמו כבשה שחורה בחברה והוא רצה לשנות את העולם לטובה. הוא אוהב אמנות. מסוגל להשתמש באנשים וללעוג לאלה שהוא רואה בהם נחותים ממנו. מרגע שנכנס לבית המעצר שלפני המשפט, הוא החל לפתח פיצול אישיות. כל אישיותו של סרגיי רזומובסקי, מיליונר אקסצנטרי, נדבן ורוצח סדרתי ללא סימנים ברורים למומים נפשיים, התפצלה לשתי אישיות-משנה, אחת מהן מכנה את עצמה רופא המגפה. רופא המגפה ספג את נקודות החוזק של דמות האישיות המקורית של רזומובסקי - החלטיות, ערמומיות, חוסר מצפון ואכזריות. לפיכך, תת-האישיות השנייה נטולת כל עוצמה מוסרית והיא "סמרטוט" לא בטוח. בפומבי, סרגיי רזומובסקי אולי נראה כמו אדם רגיל, אבל הוא לא תמיד מסוגל להטביע את הקולות בראשו.
יכולות.
לסרגיי כושר גופני מצוין. הוא זריז ומהיר. גאון מחשבים. בעל כישורים של מתכנת והאקר.
אזכור במדיות אחרות.
רופא המגפה גולם על ידי סרגיי גורושקוב בסרט . אף שרופא המגפה הופיע כבר קודם בסצנה שאחרי הכתוביות בסרט הקצר מייג'ור גרום.
T (אלבום)
משה שמואל תג'ר
הרב משה שמואל תג'ר (בבולגרית: Моше Шмуел Таджер ; 1832, סופיה, האימפריה העות'מאנית – 1913, קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה) היה ממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה בשלהי המאה ה-19.
קורות חייו.
בימי האימפריה העות'מאנית.
משה שמואל תג'ר נולד בסופיה והוסמך לרבנות בעירו. ב-1850 נישא לבת למשפחת נוטאבלים אמידה מקיוסטנדיל ועבר להתגורר בעיר. הוא היה מקורב לאנשי תנועת התחייה הלאומית הבולגרית והושפע מהם. רכש השכלה כללית נרחבת בנוסף להשכלתו הרבנית. עמד בקשרים עם ראשי הכנסייה בעירו ובשל כך נקלע לעימות עם הפלג השמרני בקהילה, אשר קיצונים שנמנים עמו העלו באש את הספרייה שלו. תג'ר הפך לאיש ציבור המקובל על כל העדות ועל השלטונות העות'מאניים וב-1864 מונה על ידי מידהט פאשה מושל וילאייט הדנובה למנהל בנק מסחרי אזורי, ובהמשך מונה לשופט בבית המשפט האזרחי בקיוסטנדיל. עוד פעל תג'ר להקמת בית ספר מודרני לתושבי עירו. ב-1866 יזם הקמת בית ספר מודרני לקהילת קיוסטנדיל.
תג'ר תמך בסתר ועמד בקשרים עם מהפכנים בולגרים שלחמו לעצמאות בולגריה ובכללם טודור פאאב. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) קיבל הבטחה ממפקד הכוחות הבולגריים באזור קיוסטנדיל אילייה מרקוב שהוא ערב לביטחונו וביטחון בני משפחתו ונותר להתגורר בעיר. לאחר עצמאות בולגריה כיהן כחבר מועצת העיר קיוסטנדיל.
לאחר כינון נסיכות בולגריה.
ב-1891 פוטר הרב הראשי ליהודי בולגריה סימון דנקוביץ' לאחר תקרית בפרלמנט הבולגרי והנהגת הקונסיסטוריה פנתה לתג'ר בבקשה למלא את מקומו עד למציאת רב במינוי קבע. תג'ר שהיה בעל מעמד ציבורי ומקובל בקרב השלטונות נאות לבקשה, וכך גם שר הדתות הבולגרי דימיטר גרקוב שמינה אותו בספטמבר 1891 לתפקיד. תג'ר ומילא את מקום הרב הראשי עד להגעתו של מוריץ גרינוואלד ב-1895.
ב-1898 לאחר הדחתו של יקיר בקיש כממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה, הסכים לבקשת הקונסיסטוריה היהודית ומילא את תפקידו עד להגעתו ב-1900 של הרב הראשי במינוי קבע מרקוס אהרנפרייז.
ב-1900 שב לקיוסטנדיל ובה הלך לעולמו ב-1913 והוא בן 81 שנים. נכדו היה אברהם תג'ר, קצין בכיר בצבא בולגריה וממנהיגיה הבולטים של יהדות בולגריה.
אוקנלה מארי
רוברט טראו
האזורים האסורים לטיסה בעיראק
האזורים האסורים לטיסה בעיראק הם אזורים אסורים לטיסה שהוכרזו על ידי ארצות הברית, בריטניה, וצרפת לאחר מלחמת המפרץ שפרצה ב-1991. ארצות הברית הצהירה כי האיסור נועד להגן על המיעוט הכורדי האתני בצפון עיראק והמוסלמים השיעים בדרום שנרדף על ידי משטרתו של נשיא עיראק, סדאם חוסיין. בעקבות האיסור נאסר על ידי מטוסים עיראקים לטוס בתוך האזורים שנקבעו, האיסור נאכף על ידי מטוסים אמריקאים, בריטיים וצרפתיים (אם כי צרפת החליטה לפרוש מתפקידה ב-1996).
מ-1992 ועד פלישת הקואליציה בראשות ארצות הברית לעיראק (מלחמת עיראק) היו בעיראק שני אזורים אסורים לטיסה, הראשון הוקם לאחר מלחמת המפרץ והשתרע על כל שטחי עיראק מצפון לקו רוחב 36 צפון, באוגוסט 1992 הוקם אזור נוסף, הפעם באזור שמדרום לקו רוחב 32 צפון אך כבר ב-1996 הוחלט להרחיב אותו לכל האזור שגם מדרום לקו הרוחב 33 צפון. הכורדים בצפון המדינה זכו לאוטונומיה אפקטיבית והוגנו לאחר הזעזוע שנגרם בעקבות רצח העם באל-אנפל שבמהלכו נרצחו עשרות אלפי כורדים.
בניגוד למרבית הפעולות במלחמה, פעולות האכיפה לא אושרו על ידי האו"ם. מזכ"ל האו"ם, בוטרוס בוטרוס ראלי גינה את אזורי הטיסה ובראיון שנתן לעיתונאי ג'ון פילגר הגדיר אותם כ"בלתי חוקיים" .
חוקיות.
ממשלת צרפת, ממשלת ארצות הברית וממשלת בריטניה השתמשו בהחלטה 688 של מועצת הביטחון של האו"ם כדי ל"אשר" את חוקיות אזורי הטיסה האסורים בעיראק, עם זאת ההחלטה עצמה לא ציינה במפורש שום סמכות ספציפית בנוגע לאזור אסור בטיסה.
היסטוריה.
עם סיום מלחמת המפרץ ולאחר הדאגה לביטחונם של הכורדים שלקח חלק בסדרת המרידות שהתרחשו ב-1991 הוחלט לפתוח ב"מבצע אספקת נוחות" שלמעשה יצר אזור שאסר על מטוסים צבאיים עיראקים לטוס בצפון עיראק, בנוסף לכך במבצע סופק סיוע הומניטרי נרחב לתושבי המדינה. מטוסים אמריקאים ובריטים אוכפו ללא הרף את אזור הטיסה ואף נאלצו לסבול מירי נ"מ שבוצע על ידי הצבא העיראקי מדי יום.
בדרום עיראק נערך מבצע "מעקב דרומי" שמטרתו להגן על האוכלוסיות השיעיות הנרדפות גם שהגיע לשיאו כאשר באוגוסט 1992 הוחלט להקים את האזור השני, שכמו בצפון נועד לצמצם את העליונות האווירית העיראקית על אותן אוכלוסיות נרדפות, כבר בדצמבר של אותה שנה ערערה עיראק על הלגיטמיות של אזור זה כאשר שני מטוסי F-16 שגרו לראשונה שני טילי AIM-120 נגד מיג-25 והפילו אותו לאחר שאותו מטוס שט באזור הדרומי.
ממרץ 2002 ועד דצמבר של אותה שנה עלה מספר הפצצות שהוטלו בשטחי האזור בכ-300%, פקידי משרד ההגנה הבריטי הודו כי עלייה זו נובעת מהעובדה שהבריטים, כמו האמריקאים ושאר המדינות ניצלו את איסורי הטיסה לא רק בשביל להגן על ערביי הביצות ועל השיעים שבעיראק אלא גם בשביל להחליש את מערכות ההגנה האווירית בעיראק כדי להקל על כוחות הקואליציה במקרה ויחליטו לפלוש למדינה.
בנובמבר 2002 הוחרפה המתיחחות בין ארצות הברית לעיראק, וזאת לאחר שלדברי ארצות הברית הכוחות העיראקים הזניקו כוחות נ"מ לכיוון האזורים האסורים לטיסה.