בשיטה זו מגדלים שתי אוכלוסיות של תאים בתרבית תאים. אחת האוכלוסיות מגודלת על מצע מזון המכיל חומצות אמינו רגילות, בעוד שהאוכלוסייה השנייה מגודלת במצע מזון המכיל חומצות אמינו המסומנות באמצעות איזוטופים כבדים (ושאינם רדיואקטיביים). דוגמה לכך עשויה להיות מצע מזון המכיל ארגינין המסומן עם 6 אטומי פחמן-13, במקום פחמן-12. כאשר התאים גדלים במצע זה הם עושים שימוש בארגינין כבד בחלבונים שאותם הם מייצרים, ובהשוואה לחלבונים רגילים חלבונים אלו כבדים ב-6 Da על כל ארגינין המצוי בהם. בהמשך ניתן לנתח את החלבונים משתי אוכלוסיות התאים יחד באמצעות ספקטרומטר מסה. זוגות של פפטידים זהים כימית המורכבים מאיזוטופים שונים הם בעלי תכונות כימיות זהות, אך ניתן לזהותם באמצעות ספקטרומטר מסה. היחס בין השיאים של הקריאות של ספקטרומטר המסה ביחס לזוגות חלבונים כאלו מעיד על כמות החלבונים באוכלוסייה הנבדקת.
בשיטה זו נעשה בין היתר שימוש כדי ללמוד על האיתות תאי, שינויים אחרי תרגום שמתרחשים בחלבונים (כדוגמת פוספורילציה), קשרי חלבון-חלבון ובקרה של ביטוי גנים.
ג'טון קלמנדי
ג'טון קלמנדי (באנגלית: Jeton Kelmendi; נולד ב-1978) הוא סופר, משורר ועיתונאי אלבני.
ביוגרפיה.
קלמנדי הוא בוגר תקשורת מאוניברסיטת פרישטינה. בוגר תואר שני בלימודי ביטחון בינלאומי ודיפלומטיה באוניברסיטה החופשית של בריסל שבבלגיה. כיום הוא מועמד לדוקטורט בתקשורת. הוא כותב שירה, סיפורת ומאמרים, והוא גם כתב בעיתונות אלבנית . מוקדי הכתיבה העיתונאית של קלמנדי הם סוגיות תרבות ואקטואליה. קלמנדי התפרסם בקוסובו לאחר פרסום ספרו הראשון, (Shekulli i Premtimeve 1999).
שירתו של קלמנדי תורגמה ל-22 שפות ופורסמה באנתולוגיות רבות. הוא נחשב היום כנציג הבולט של השירה האלבנית החדשה. שמו הולך לפניו בעיקר בפרסומים באנגלית, צרפתית ורומנית.
תרומתו בשדה הספרות מתאפיינת על ידי הביטוי הלירי, בחינת הטקסט והמסר המעמיק. שירתו אליפטית ומטפורית.
קלמנדי הוא מוותיקי מלחמת שחרור קוסובו (1998-1999). כיום הוא עובד ומתגורר בבריסל, בלגיה.
אריה סובר
אריה סובר (נולד ב-21 בספטמבר 1951), הוא מרצה על הומור, צחוק, וחשיבה חיובית, שחקן, מחזאי, תסריטאי, במאי ופרופסור חבר לתקשורת, תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה. לימד באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה העברית, במכללת לוינסקי לחינוך, ובמכללה האקדמית אשקלון, כמו כן, מלמד באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה.
סובר סיים לימודיו לתואר ראשון ושני בחוג לתיאטרון, והחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב בעקבות מלגה שקיבל מממשלת צרפת, למד בפריז, שם קיבל את התואר דוקטור באוניברסיטת פריז VIII: המרכז האוניברסיטאי הניסיוני ונסן - סן דני. כמו כן למד בבית הספר הלאומי לקרקס בפריז (École nationale du cirque).
סובר עוסק שנים רבות בחקר ההומור והצחוק, פרסם מאמרים רבים ושישה ספרים בתחום. הוא ייסד בשנת 2009 את "האגודה הישראלית לחקר ההומור", ייסד ועורך שני כתבי עת מדעיים בחקר ההומור: בשנת 2011 ייסד את כתב העת "הומור מקוון": כתב העת המדעי העברי הראשון והיחיד בחקר ההומור, ובשנת 2012 ייסד את כתב העת הבינלאומי לחקר ההומור "Israeli journal of humor research".
סובר כתב וביים מחזות קומיים רבים למבוגרים וילדים, וחלקם הועלו על הבימות ברחבי ישראל. בין ההצגות שביים: "תעשה לי טובה" בכיכובו של זאב רווח, ו-'הפינאל הגדול' בכיכוב של באסם זועמות (כוכב סדרת הטלוויזיה 'המסעדה הגדולה'). המחזה "לימבו" אותו כתב, עלה לראשונה על בימת תיאטרון צוותא בתל אביב בבימויה של רנה ירושלמי. בנוסף, סובר ביים וניהל אמנותית מופעים, הצגות, תצוגות אופנה הומוריסטיות ואירועים אמנותיים.
משחקי האיים
משחקי האיים (באנגלית: Island Games) הם תחרות ספורט בינלאומית המאורגנת על ידי איגוד משחקי האיים הבינלאומי.
היסטוריה.
משחקי האיים החלו בשנת 1985 באי מאן. ג'פרי קורלט, מנהל המשחקים הראשון, הזמין איים רבים המהווים חלק מהממלכה המאוחדת להשתתף וכן איים נוספים ובהם איסלנד, מלטה, איי פארו, גרינלנד וסנט הלנה. 600 משתתפים מ-15 איים השתתפו בתחרות הראשונה. עלות המשחקים הגיעה ל-70,000 ליש"ט. בשל הצלחת האירוע הוחלט לשוב ולקיימו שנתיים לאחר מכן, ולאור הצלחת המשחקים, הם מתקיימים מאז מדי שנתיים.
ענפי ספורט.
המדינה המארחת בוחרת בין 12 ל-14 ענפי ספורט משתתפים, מבין הענפים הבאים:
אבי עזרא זליג שפירא
רבי אבי עזרא זליג שפירא (ה'תקצ"ו - י"ט באב ה'תרמ"ה) בן הרב חיים מאיר יחיאל שפירא ("השרף ממוגלינצא") היה אדמו"ר חסידי.
ביוגרפיה.
נולד לרבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא ("השרף ממוגלינצא") ולרבנית פייגא בת רבי אלעזר מליז'נסק. לאחר נישואיו להדסה פייגא (בתו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה) התגורר בסדיגורה.
לאחר פטירת חותנו בי"א באלול ה'תרמ"ג, עבר לסטרי, שם החל לנהוג באדמו"רות. נפטר בי"ט באב ה'תרמ"ה ונטמן בסדיגורה.
אביגדור הלברשטאם
רבי אביגדור הלברשטאם (מכונה - "הרב מדוקלה"; ה'תקפ"ח - כ"א באדר ה'תרל"ז; 1828 – מרץ 1877) היה אב בית הדין של העיירה דוקלה בגליציה המזרחית, בנו של רבי אריה לייבוש הלברשטאם (הראשון) ואחיו של האדמו"ר רבי חיים הלברשטאם (הדברי חיים), מייסד חסידות צאנז.
תולדות חייו.
רבי אביגדור נולד בשנת ה'תקפ"ח (1828) לרבי אריה לייבוש הלברשטאם (הראשון) ולמרים בת רבי דוד מטארניגראד. הוא נישא לחנה רחל, בתו של רבי אברהם חיים הורביץ רבה של לינסק; נולדה להם בת, הרבנית חנה רחל.
רבי אביגדור כיהן כרבה של העיירה באבוב, אך נמנע מלהשתייך לקהילה החסידית (עוד טרם הקמת חסידות באבוב במאה ה-19). בין אחיו, רבי חיים, לבין רבי נתן יהודה לייב אשכנזי נרקמו קשרי ידידות טובים, וכשעבר הרב אשכנזי לכהן כרב העיירה טיסמניץ, התמנה אחיו רבי אביגדור במקומו למשרת הרבנות בעיירה דוקלה עד לסוף ימיו.
הוא נפטר שבוע לאחר חג הפורים, בתאריך כ"א באדר ה'תרל"ז (1877). חתנו, רבי אריה לייבוש הלברשטאם, מילא את מקומו כרבה של דוקלה.
אברהם טברסקי
הרב ד"ר אברהם יהושע העשיל טברסקי (טוורסקי) (י"ד בתשרי ה'תרצ"א, 6 באוקטובר 1930 – י"ח בשבט ה'תשפ"א, 31 בינואר 2021) היה פסיכיאטר ורב יהודי-אמריקאי, שהתמחה בטיפול בהתמכרות לסמים.
קורות חיים.
טברסקי נולד במילווקי, ויסקונסין לרבי יעקב ישראל, האדמו"ר מהורניסטייפול ולדבורה לאה בתו של רבי בן ציון מבאבוב. לאחר סיום לימודי בית הספר התיכון ב-1948, למד בישיבה "הקולג' העברי התאולוגי" בשיקגו (ממוקם כיום בסקוקי, אילינוי). הוסמך כרב ב-1951. ב-1953 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת מרקט במילווקי, ובסיומם ב-1960 עבר לפיטסבורג, פנסילבניה.
טברסקי ייסד את מרכז "גייטוויי" לשיקום מסמים בפיטסבורג, וכיהן בו כמנהל הרפואי. בנוסף עבד במחלקה הפסיכיאטרית של בית החולים סט. פרנסיס בעיר. טברסקי הקים גם את ההוסטל "שער התקווה" לשיקום אסירים בישראל, לפי המודל שעל בסיסו הקים את מרכז "גייטוויי".
במשך עשרות שנותיו במקצוע חיבר טברסקי מעל לחמישים ספרי רפואה על מחלות נפשיות.
כאחיו הרב יחיאל מיכל טברסקי, גם הוא כתב מספר לחנים מוזיקליים. אחד מלחניו, "הושיעה את עמך", זכה לתפוצה רחבה לאחר שהושר בשנת תשכ"ב בחצר בית מדרשו של הרבי מלובביץ' ומאז הפך לשיר מפורסם בחסידות חב"ד.
נישא לגולדה בצעירותו בטרם חזר למילווקי, ונולדו להם ארבעה ילדים. לאחר מותה נישא לגייל. הם התגוררו במונסי שבניו יורק, עד עלייתם לישראל לשכונת קטמון בירושלים.
נפטר ב-31 בינואר 2021 בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים ממחלת הקורונה.
אברהם טברסקי (טוריסק)
הרב אברהם טברסקי (מכונה; המגיד מטריסק או המגן אברהם ע"ש ספרו) (ה'תקס"ו - ב בתמוז ה'תרמ"ט) בנו החמישי של הרב מרדכי טברסקי (המגיד מצ'רנוביל), היה מייסד חסידות טריסק, מגדולי האדמו"רים בדורו.
ביוגרפיה.
נולד בעיר ווהלין שבאוקראינה, לרב מרדכי טברסקי, ולפייגע, בתו של הרב דוד לייקס.
אביו חיבבו מאוד, ואף שהוא לא היה בנו הבכור, נהג לקחתו עמו למסעותיו, וכך היה עד מגיל צעיר ל'תיקוני הנשמות' שהיה עורך אביו.
לאחר נישואיו לריקל, בת הרב יעקב אריה לייב שפירא מקובלא (בן הרב מרדכי מנעשכיז), התיישב בעיר טוריסק שבאוקראינה ושימש בה כמגיד מישרים, מכאן התפרסם שמו כ"המגיד מטריסק".
לאחר פטירת אביו בכ' באייר ה'תקצ"ז, עלה על כס האדמו"רות, ייסד בעירו את חסידות טריסק והיה לאדמו"רה הראשון. הוא נודע בקדושתו ובפרישותו והרבה לצום משבת לשבת ובכל זאת היו פניו מאירים. הוא נודע בעבודת ה' המיוחדת שלו ובנפלאותיו. אלפים ורבבות של חסידים מרוסיה גליציה ופולין הסתופפו בחצרו וביניהם נמנו גם מגדולי האדמורי"ם שבדור, מהם שנסעו אליו עם חסידיהם לשבתות וחגים.
נפטר בב' בתמוז ה'תרמ"ט, ונקבר בעירו טוריסק, האוהל שעל קברו היה עד השואה מקום תפילה לאלפי חסידים, ובפרט ביום הילולתו. כיום הוא חודש ושופץ ומשמש מקום תפילה לעולים להשתטח על קברי הצדיקים באוקראינה.
מקובל בשם בנו הרב מרדכי, שב' תמוז הוא יום גדול לקבלת התפילות, והרמז: פעמיים 'תמוז', בגימטריה "שועתנו קבל ושמע צעקתנו".
ספרו 'מגן אברהם'.
בשנת ה'תרמ"ז (1887) - שנתיים לפני מותו, הסכים שידפיסו את ספרו "מגן אברהם" - שני חלקים, דרושים על התורה בדרך החסידות, מדברי תורתו שנכתבו על ידי חסידיו, הספר הודפס בלובלין, ומאז הודפס פעמים רבות עם מראי מקומות. הוא ספר היסוד של חסידות טריסק בפרט וחסידות צ'רנוביל בכלל. ונתקבל כספר חסידי יסודי בענייני אמונה, ענווה וקדושה.
בהקדמתו, עליה חתם בעצמו, כתב:
עוד כתב בהקדמתו לחלק א, שבכח ברכת אברהם אבינו:
משפחתו.
שלושת בניו:
שש בנותיו:
עשרת אחיו: