אפשר להפוך כל שיטה דטרמיניסטית לבטוחה סמנטית על ידי הוספת אקראיות למסר לפני תהליך ההצפנה. הכנת מסר באופן זה נהוגה למעשה כחלק מתקן מפתח פומבי של RSA ונקראת RSA-OAEP.
איתן ברק
איתן ברק (1937 – 31 במאי 2020) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כעוזר ראש אג"ם וכנספח צה"ל בבריטניה ובסקנדינביה. לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל עיריית הרצליה.
ביוגרפיה.
ברק (במקור צווטיצקי) נולד בפתח תקווה. התגייס לצה"ל ב-1954 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. עבר קורס קצינים וחזר לשרת כקצין בחטיבת גולני. עברת את שם משפחתו לברק על שם גדוד 12 בו שירת, הקרוי "ברק". במלחמת ששת הימים שירת כקצין המבצעים של פיקוד הצפון, שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים ומפקד גדוד 17. לאחר מכן שירת כקצין אג"ם של פיקוד הצפון ופיקד על עוצבת חירם בגזרת גבול הצפון. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בהשתלמות בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, הוא חזר לישראל במהלך המלחמה ושירת במחלקת מבצעים במטכ"ל. לאחר המלחמה שב לארצות הברית. ב-1974 מונה לסגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בהמשך שירת כראש מחלקת תכנון וארגון באג"ם ובדצמבר 1978 מונה לעוזר ראש אג"ם תפקיד אותו מילא עד 1980. כיהן כנספח צבאי בבריטניה וסקנדינביה. במלחמת לבנון הראשונה מונה למפקד מפקדה מיוחדת בפיקוד הצפון שנערכה לתיאום הנסיגה ולקראת כניסת הכוח הרב-לאומי (MNF) לביירות.
קיבל כתב מינוי לדרגת אלוף לתפקיד ראש אגף כוח אדם, אך עם חילוף הרמטכ"לים נסוגו מההחלטה לקדמו בדרגה. כתוצאה מכך החליט לפרוש מצה"ל לאחר כשלושים שנות שירות.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה ב-1983 לראש אגף תכנון, משק ותחזוקה בקו אופ וב-1985 מונה למנכ"ל עיריית הרצליה תפקיד אותו מילא עד שנת 1999, בעיקר בתקופת כהונתו של ראש העירייה אלי לנדאו.
כיהן במגוון תפקידים ציבוריים נוספים, בהם מנכ"ל ארגון נכי צה"ל ומנכ"ל בית הלוחם.
ברק נפטר ב-31 במאי 2020. הותיר אחריו שלושה ילדים.
נוישטרליץ
נוישטרליץ (בגרמנית: Neustrelitz) היא עיר במחוז מקלנבורגישה-זנפלטה שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה. העיר שוכנת לחופו של אגם צירקה (Zierker See) שבמחוז האגמים של מקלנבורג. בין השנים 1738 ו-1918 הייתה נוישטרליץ בירתה של דוכסות מקלנבורג-שטרליץ ולאחר מכן של הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ. בין השנים 1994-2011 היא הייתה בירת מחוז מקלנבורג-שטרליץ.
השם שטרליץ מקורו בשפתם של השבטים הפולאבים, Strelci, ומשמעותו "יורה", או "לירות".
היסטוריה.
הכפר שטרליץ מוזכר לראשונה ב-1278. הכפר גדל להיות עיירה קטנה במשך המאות הבאות. במאה ה-17 שטרליץ הייתה חלק מדוכסות מקלנבורג-גיסטרוב (Mecklenburg-Güstrow), שהפסיקה להתקיים עם מותו של הדוכס האחרון בשנת 1695. לאחר מכן הוקמה הדוכסות החדשה מקלנבורג-שטרליץ ב-1701. הדוכסות הקטנה כללה את המחוז של היום ואת המובלעת מסביב לרצבורג (Ratzeburg), שכיום נמצאת בשלזוויג-הולשטיין.
ב-1712 נשרפו עד היסוד העיירה והמצודה. לאחר אסון זה חיו הדוכס ומשפחתו בבקתת הצייד שלהם שליד אגם זירקר שמצפון-מערב לשטרליץ. סביב מקום זה נבנתה העיר החדשה של נוישטרליץ (שטרליץ החדשה). העיר נעשתה לבירה הרשמית של דוכסות מקלנבורג-שטרליץ ב-1736.
נוישטרליץ נותרה למקום מושבם של הדוכסים עד לשנת 1918 והייתה לבירתה של "המדינה החופשית מקלנבורג-שטרליץ" (Freistaat Mecklenburg-Strelitz) בין השנים 1918-1933. ב-1934 מוזגה המדינה עם מקלנבורג-שוורין (Mecklenburg-Schwerin) ויחד הם היוו את הגאו של מקלנבורג.
העיר העתיקה של שטרליץ המשיכה להתקיים לאחר השריפה של 1712 ככפר קטן שסופח לנוישטרליץ ב-1931.
כאשר נכנסו לנוישטרליץ כוחות הצבא האדום ב-30 באפריל 1945 שמו קץ לחייהם 681 מתושבי העיר.
אתרים חשובים.
אמיל קרפלין, שנחשב לאבי הפסיכיאטריה המודרנית נולד והתגורר בנוישטרליץ.
UEFI (ראשי תיבות של Unified Extensible Firmware Interface - ממשק קושחה מורחב מאוחד) הוא מפרט המגדיר ממשק תוכנה, בין מערכת ההפעלה לקושחת הפלטפורמה.
UEFI נועד להחליף את ממשק הקושחה BIOS, הנמצא בכל מחשבי ה-IBM PC compatibleהאישיים.
בפועל, רוב ממשקי ה-UEFI תומכים גם בשירותי ה-BIOS. UEFI תומך באבחון תקלות מרוחק ואף בתיקון בעיות במחשב ללא כל מערכת הפעלה. במקור, UEFI פותח כ-EFI עבור חברת אינטל, כשחלק משיטות העבודה שלה ופורמטי הנתונים דומים לאלה של מערכת ההפעלה חלונות. ב-2005, EFI בגרסתה האחרונה - 1.10, הוחלפה ב-UEFI. UEFI מנוהל על ידי פורום Unified EFI.
Unified Extensible Firmware Interface
OXO היה משחק מחשב המדמה משחק איקס עיגול, שפותח על ידי סנדי דאגלס (Sandy Douglas) בשנת 1952 למחשבי ה-EDSAC. דאגלס כתב את המשחק כחלק מתזת הדוקטור לפילוסופיה (PhD) שלו, על אינטראקציית מחשב-אדם. OXO הוא המשחק הראשון הידוע, שהציג באופן חזותי עצמים על גבי מסך.
כדי לשחק ב-OXO היה על השחקן להכניס קלט באמצעות בקר טלפון חוגה, והפלט היה מופיע במחשב, על גבי שפופרת קרן קתודית בעלת 35×16 נקודות. המשחקים שוחקו כנגד המחשב שהיה בעל בינה מלאכותית.
איזמאיל
איזמאיל (באוקראינית: Ізмаїл, ברוסית: Измаил, ברומנית: Ismail, בטורקית: Ismailiye או Hacidar, בפולנית: Izmaił) היא עיר עתיקה השוכנת לגדת נהר הדנובה, בדרום אוקראינה. העיר משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז משנה איזמאיל, שבדרום מחוז אודסה.
באיזמאיל נמצא הנמל הגדול על הדנובה באוקראינה, העיר מהווה מרכז לעיבוד מזון, ויעד תיירותי פופולרי. בעיר נמצא גם בסיס של הצי האוקראיני, ושל יחידות השיטור הפועלות על הנהר.
היסטוריה.
המבצר של איזמאיל נבנה לראשונה במאה ה-12 על ידי סוחרים מג'נובה. במאה ה-14 השתייך המבצר לתקופה קצרה לבית בסאראב מנסיכות ולאכיה. העיר נזכרה לראשונה בשם Ismailiye, נגזר משמו של הווזיר הגדול איזמאיל.
מסוף המאה ה-14, עברה איזמאיל לשלטון נסיכות מולדובה. בשנת 1484 כבשה האימפריה העות'מאנית את האזור, שהפך לשטח חסות עות'מאני, ובשלטון ישיר שלה משנת 1538. מתחילת המאה ה-16, הייתה איזמאיל למבצר העות'מאני העיקרי בחבל בוג'אק. בשנת 1569 התיישב באיזמאיל הסולטאן סלים השני, יחד עמו התיישבו במקום נושאי כלים משבט נוגאי שהגיעו מצפון הקווקז.
בשנת 1770 ניסה ניקולאי רפנין לכבוש את מצודת איזמאיל ללא הצלחה. אך עשרים שנה לאחר מכן, ב-22 בדצמבר 1790 הצליח אלכסנדר סובורוב לכבוש את המצודה במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית. לאחר כיבוש העיר, התיר סובורוב לחייליו לבזוז את העיר. במשך שלושה ימים, טבחו הרוסים באלפים מתושבי העיר. לכיבוש איזמאיל היו השלכות משמעותיות על כל מהלך המלחמה בהמשך, ועל יחסי הכוחות במשא ומתן לחתימת הסכם השלום בסיום המלחמה. על ניצחון זה נכתב שירו של גברייל דרז'אבין תנו לרעם הניצחון להישמע שהיה המנון האימפריה הרוסית עד לשנת 1816.
בסיום המלחמה, הוחזרה איזמאיל לעות'מאנים, אך הרוסים שבו וכבשו את העיר ב-14 בספטמבר 1809. בשנת 1812 נחתם הסכם בוקרשט, במסגרתו נותרה איזמאיל בידי הרוסים אשר בנו אותה מחדש. המסגד הטורקי הקטן, שהיה המבנה העתיק בעיר, הוסב לכנסייה על שם ניקולאוס הקדוש.
לאחר שנוצחה האימפריה הרוסית במלחמת קרים, עברה איזמאיל לנסיכות מולדובה, ולאחר מכן לנסיכויות הרומניות המאוחדות. במלחמה העות'מאנית-רוסית שנערכה בין השנים 1877-1878, כבשה רוסיה שוב את העיר.
בעקבות מלחמת העולם הראשונה והתפרקות האימפריה הרוסית בשנת 1917, כבש צבא רומניה את העיר ב-22 בינואר 1918. באותה השנה הצביעה מועצת הארץ על איחוד בסרביה עם רומניה. איחוד זה הוכר על ידי איטליה, בריטניה, וצרפת בהסכם פריז שנחתם בשנת 1920, אך לא הוכר על ידי רוסיה הסובייטית, אשר תבעה בעלות על שטחים בבסרביה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, כבש הצבא האדום את העיר, והכליל אותה בשטחי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. האזור נכבש ב-1941 על ידי צבא רומניה כחלק ממבצע ברברוסה.
בשנת 1940, הוקם מחוז איזמאיל, שבירתו הייתה העיר איזמאיל. המחוז מוזג בשנת 1954 למחוז אודסה. מ-24 באוגוסט 1991 נכללת איזמאיל בשטחי אוקראינה.
הקהילה היהודית.
האזכור הראשון ליהודים באיזמאיל, הוא משנת 1769. עם סיום המלחמה העות'מאנית-רוסית בשנת 1812, סופחה בסרביה לאימפריה הרוסית, והיהודים קיבלו זכויות שוות לשאר המתיישבים בעיר.
בשנת 1827 חיו באיזמאיל 549 יהודים, וב-1847 הגיע מספרם ל-1,105. עם התרחבות הקהילה, נבנה בשנת 1825 בית הכנסת הגדול, ובשנת 1826 נבנה גם בית מדרש. באמצע המאה התשע עשרה, נבנה בית ספר יהודי בניהול ממשלתי. בשנת 1856 השתלב האזור בממלכת רומניה, והם החלו להצר את צעדי היהודים.
בשנת 1872, גנב יהודי מומר כלי כסף מהכנסייה הראשית בעיר. כשנתפס, טען כי מספר יהודים בהם אחד מראשי הקהילה ורבניה, הם אלו ששלחוהו. בעקבות המקרה, נערכו פרעות ביהודי העיר, שעוררו את דעת הקהל הבינלאומית, והביאה להתערבות שגרירי המעצמות הגדולות ברומניה.
בשנת 1878 הוחזר האזור לשליטת רוסיה, יהודים רבים גורשו לתחומי רומניה, שגרשה אותם חזרה לרוסיה. עד לשנת 1892, לא קיבלו היהודים אזרחות רוסית. באותן השנים, הוגבלו מגורי היהודים באזורי הגבול.
ב-23 באוקטובר 1905, נערך פוגרום ביהודי העיר, כחמישים נרצחו, וחנויות ובתים נבזזו ונהרסו. בשנת 1897 התגוררו בעיר 2,781 שהיוו 12.5% מכלל האוכלוסייה, ובשנת 1930 ירד מספרם ל-1,623, 6.5% מכלל האוכלוסייה.