במהלך הזמן שלטו בחבל ממלכת רשטאקוטרה (במאות 8-10), ממלכת צ'אלוקיה המערבית (במאה ה-12-10), ממלכת ויג'איאנגרה (במאות 16-14) והאימפריה המוגולית (במאות 16-17). החבל מילא תפקיד כלכלי חשוב בזכות הסחר עם אירופה ועם המזרח התיכון . המעצמות הקולוניאליות האירופיות הקימו בו ערי שוק ומבצרים. מומביי התחילה בזמנו כיישוב פורטוגזי שעבר מאוחר יותר לשליטה בריטית.
קונקן הייתה אחת מחמש היחידות טריטוריאליות של מחוז השלטון בומביי - לצד דקאן, קרנאטיק, גוג'ראט וסינד.
החבל כלל את האי של בומביי ושלושה מחוזות בריטיים - ראטנגירי, קולבה ותאנה ועוד שלוש מדינות חסות - ג'אווהר, ג'נג'ירה וסוואנטוואדי.
בשנת 1840 מדינת קולבה סופחה על ידי הבריטים. הפורטוגזים ואחר כך הבריטים המשיכו לפתח את ערי הנמל ואת ביצורן אבל בימינו הן איבדו מחשיבותן.
גאוגרפיה.
את האזור חוצים נחלים עונתיים המנקזים את מי הגשמים המונסוניים מפסגת גבעות סהיאדרי. השטח אינו אחיד והוא כולל רכסים שרידיים של הרי הגאטים היוצרים במערב רמות נמוכות ומסתיימים במפרצים ופיסות יבשה לסירוגין
אקלים.
בחודשי המונסון הדרום-מערבי בין מאי לאוקטובר, בדומה לרוב אזורי הודו, יורדים בקונקן גשמים כבדים והאקלים הוא לח וחם. הטמפרטורות הממוצעות בעונת המונסונים הן בערך +30 מעלות צלזיוס
כלכלה.
כשליש מהאדמה בקונקן ניתנת לעיבוד. הגידולים העיקריים הם של אורז, קטניות, ירקות, פירות, דקלי אריקה, עצי גומי, אגוזי קוקס, קשיו, פלפל שחור. ענפים כלכליים אחרים הם הדיג ותעשיית המלח. רוב התושבים חיים מחקלאות ודיג.. יש מכרות ברזל ומנגן שתוצרתם מיוצאת דרך הנמל רדי.
המרכז התעשייתי בראשי של האזור נמצא במומביי רבתי.מומביי מהווה גם צומת מרכזית של המסחר.
דמוגרפיה.
האוכלוסייה חיב בעיקר בעמקים הפוריים על יד החוף ובחגורות התעשייה החדשות שהתפתחו סביב מומביי, תאנה, חופאלי ופאנוול.
בגבעות הלא מעובדות חיים רועי צאן מהעמים בהיל, קתקארי וקוקאנה.
קבוצות אתניות ודתיות.
הקבוצה האתנית-לשונית החשובה ביותר באזור היא בני קונקאני.
בחבל חיים גם קסטות וקהילות אחרות כמו אגרי,קולי, קונבי, בהנדרי, מרתהה, חארווי, מנגלה, קאראדי, פהודגי, ואיטי, מאהאר, צמבהר, קומבהר, דהובי, טלי, נאי או נהאווי, סוטאר (סוטראדהר), גאביט, פאדטי (דהנגר), גאוד סרסוואט ברהמין (הכוללת את הסרסוואטים רג'פור וסרסוואטים צ'יטרפור, ברהמינים דאיווג'נה, ברהמינים קארהאדה, קאיאסטהה פראבהו, סומוואנשי קשאטריה, ואישייה ואני, ואדוואל (צ'אוקלשי), קומארפאנט, גאוולי, גהורפי, מאת ג'וגי, גוראב, גהאדי, נאמדגב שימפי, וכו'.
באזורים הסמוכים לקונקן במדינת קרנטאקה חיות קהילות בונט, בילאווה ולינגהאיאט.
קהילות שבטיות כוללות את קטקארי, תאקאר, קוקאנה, וארלי ומהדב קולי - החיות בצפון ובמרכז קונקן. שבטי דובלה ודהודיה חיים בדרום גוג'ראט, בדאדרה ונאגאר האבוולי, ובמחוז פלגאר - כיום מחוז קונקן - של מדינת מהרשטרה. במחוז פלגאר או קונקן החי האחוז הגבוה ביותר של אוכלוסייה שבטית
שבט נוודים קטן בשם ואנארמאר נמצא בדרום קונקן ונודע בזמנו כציידי קופים. בגואה חיים שבטי גאודה ווליפ.
במחוז ראיגד חיה קהילה יהודית של בני ישראל. קהילות נוצריות מיוצגות על ידי נוצרים הודים מזרחיים בצפון קונקן ומומביי, נוצרים קתולים של גואה, נוצרים קתולים קרווארי באוטארה קאנאדה, קתולים מנגלורים באודופי ובדקשינה שאנאדה. מיעוטים מוסלמים כמו מוסלמים קונקאנים ומוסלמים נאיאוואתים מפוזרים ברחבי החבל.
חלוקה מנהלית.
מחוזות קונקן:
פרס האמן המעוטר
יוסף שמואל אבואלעפייא
רבי יוסף שמואל אבואלעפייא (אבולעפיה; ה'תר"ה, 1845 – כ' בתשרי ה'תר"ן, 15 באוקטובר 1889) היה מחכמי טבריה ושד"ר, כיהן במשרות רבניות בכמה מערי מרוקו.
ביוגרפיה.
רבי יוסף שמואל נולד בטבריה בשנת ה'תר"ה, לאביו רבי מאיר יששכר אבולעפיה לשושלת רבנים ספרדית. רבו המובהק היה רבי רפאל מאמאן, מחכמי העיר, אך הוא למד למד אצל רבי חיים שמואל קונורטי שהיה רב העיר. בהיותו כבן עשרים נשא לאשה את בתו של רבי מנשה ארזי, מחכמי טבריה. בשנת ה'תר"ל יצא כשד"ר עבור קהילת טבריה אל לוב, תוניסיה ואלג'יריה, השליחות שנמשכה עד לשנת ה'תרל"ה. לאחר מסע השליחות הוא השתקע במרוקו ועסק בה בפעילות רבנית בערים קזבלנקה וטנג'יר. החל משנת ה'תרל"ח הוא התגורר במאזאגן וכיהן כרבה של העיר. בשנת ה'תרמ"א כיהן כמו"ץ בעיר קזבלנקה. לאחר מכן נמצא כי הוא תכנן לשוב לישראל אך לא ברור האם אכן עלה בידו ליישם את תוכניתו. באדר ה'תרמ"ו (1886) הוא דר באסואירה ותקופה לאחר מכן הוא כיהן כרב העיר.
הוא נפטר ונקבר באסואירה ב-כ' בתשרי ה'תר"ן 1889).
חיבוריו.
רבי יוסף שמואל היה מחבר פורה וחיבר את הספרים:
כן הוא חיבר מספר פיוטי תפילה ובקשה ושבחי צדיקים.
אל ג'דידה
יוסף שמואל אבולעפיה
יצורה
Songfacts
Songfacts הוא אתר אינטרנט העוסק במוזיקה והכולל מידע על שירים: ההשראה לכתיבתם, תאריך ואופן הקלטתם, משמעות המילים וכל מידע נוסף עליהם. את האתר הקים עורך המוזיקה ושדרן קרל וייזר בהרטפורד שבקונטיקט ב־1999. וייזר הקים את מסד הנתונים לשימושו האישי בתוכנית הרדיו שלו בתחילה, אולם אז החליט להעלות אותו לרשת. בתחילה האתר שימש בעיקר עורכי מוזיקה, אבל ב־2002 הוא נבחר כ"בחירת ", ומאז חלה עלייה חדה בפופולריות שלו.
בגיליון אוגוסט 2004 של , "Songfacts" נכלל ברשימת "100 האתרים הטובים ביותר לחבר'ה". מגזין שיבח אותו כ־" וירטואלי".
צוות העיתונאים של האתר ראיין מאות מוזיקאים וכותבי שירים, בהם , ג'ין סימונס, , איאן אנדרסון, , , , , , מארק רוברג', ביל וית'רס, ג'ניס איאן ו.
קבוצת קרב (האיחוד האירופי)
קבוצות הקרב של האיחוד האירופי הן יחידות מיוחדות בצבאות המדינות החברות באיחוד האירופי הכפופות ישירות למועצת האיחוד. עקרונות הפעולה של קבוצות הקרב נקבעו במדיניות הביטחון וההגנה המשותפת. קבוצת קרב סטנדרטית היא גדוד בן 1,500 חיילים מתוגבר בתומכי לחימה, אולם ישנן קבוצות קרב גדולות יותר. חלק מקבוצות הקרב מורכבות מחיילים מצבא אחד בלבד, בעוד חלקן מורכבות מחיילים מצבאות רבים.
היסטוריה.
הרעיון הראשוני ליצור יחידות רב-לאומיות בגודל גדוד אשר יהיו כפופות ישירות למועצת האיחוד ויהיו זמינות לתגובה מהירה בכל מקום, הועלה לראשונה בפומבי בפסגת המועצה האירופית ב-10–11 בדצמבר 1999 בהלסינקי. הרעיון קיבל חיזוק לאחר מבצע ארטמיס ב-2003, אז הצליחו מדינות האיחוד האירופי להרכיב במהירות כוח רב-לאומי שסייע במשימת השכנת שלום בקונגו. בעקבות המבצע, ב-10 בפברואר 2004 פרסמו צרפת, גרמניה ובריטניה תוכנית מפורטת להקמת קבוצות קרב. בנובמבר של אותה שנה הוקמו כבר 13 קבוצות כאלה.
בשנת 2007 הוקמה קבוצת הקרב הבלקנית בהשתתפות שש מדינות. בשנת 2009 הוקמה קבוצת הקרב הצ'כית-סלובקית. בשנת 2010 הוקמה קבוצת הקרב הבריטית-הולנדית. בשנת 2013 הוקמה קבוצת הקרב ויימאר בהשתתפות פולין, גרמניה וצרפת.
אסטרטגיה.
מטרתן העיקרית של קבוצות הקרב היא לשמש ככוח שמירת שלום במקומות שונים ברחבי העולם, אולם נכון ל-2021 מעולם לא הופעלה קבוצת קרב מחוץ לגבולות האיחוד האירופי. קבוצות הקרב אמורות להיות מופעלות רק באישור מועצת האיחוד האירופי, והן צריכות להיות מוכנות לפעולה תוך חמישה עד עשרה ימים מהרגע שהתקבלה ההכרעה במועצה לצאת לפעולה. פעולה של קבוצת קרב אמורה להימשך 30 יום. קבוצת קרב סטנדרטית היא יחידה בגודל של גדוד מתוגבר בתומכי לחימה, בן 1,500 חיילים. עם זאת, ישנן קבוצות קרב גדולות יותר.
בסך הכל לאיחוד האירופי ישנן 18 קבוצות קרב, ובכל רגע נתון אמורות שתיים מהן להיות בכוננות. קבוצות הקרב מתחלפות בתפקיד זה מדי חצי שנה.
השתתפות.
הצבאות הגדולים באיחוד האירופי (צרפת, גרמניה ואיטליה) מפעילים קבוצות קרב משלהם. הצבאות הקטנים יותר משתתפים בדרך כלל בקבוצות קרב רב-לאומיות. עם זאת, בכל קבוצה כזו ישנה "מדינה מובילה" אשר אחראית על הפיקוד. כל מדינות האיחוד האירופי שולחות חיילים לקבוצת הקרב למעט מלטה ודנמרק. כמו כן, בקבוצות הקרב משתתפות גם ארבע מדינות שאינן חברות באיחוד: מקדוניה הצפונית, טורקיה, נורווגיה ואוקראינה.
קבוצת הקרב הנורדית
קבוצת הקרב הנורדית היא קבוצת קרב של האיחוד האירופי. קבוצת הקרב כוללת חיילים משבע מדינות בהובלת שוודיה.
היסטוריה.
קבוצת הקרב הוקמה ב-2008, על בסיס הגדוד ה-41 של צבא שוודיה. בהמשך הצטרפו לקבוצה חיילים ממדינות נוספות, אולם שוודיה נותרה המדינה המובילה בקבוצה, ובהתאם לכך מפקדי הקבוצה נבחרים מקרב הצבא השוודי ומפקדת הקבוצה נמצאת באנשפינג שבשוודיה. הקבוצה כוללת 2,500 חיילים, אשר מתוכם 1,900 שוודים. שאר המדינות המשתפות בקבוצה הן:
ספר חשבונות
ספר חשבונות הוא ספר או אוסף רשומות שבהן נרשמות תנועות בחשבון. לכל חשבון יש יתרת פתיחה או העברה והוא ירשום עסקאות כחיוב או כזיכוי בעמודות נפרדות וביתרת הסיום או הסגירה.
ספר החשבונות הוא סכום כולל של כל תתי הסכומים שהוכנסו ביומנים תומכים, המפרטים תנועות בודדות לפי תאריך. כל עסקה זורמת מיומן לפנקס חשבונות אחד או יותר. הדוחות הכספיים של חברה מופקים מסיכומים מסכם בפנקסי החשבונות.
ספרי חשבונות כוללים:
קבוצת הקרב הבלקנית
קבוצת הקרב הבלקנית היא קבוצת קרב של האיחוד האירופי. קבוצת הקרב כוללת חיילים משש מדינות בהובלת יוון.
היסטוריה.