אלבניה הכריזה מלחמה על בריטניה וצרפת, ביום בו עשתה זאת איטליה, 10 ביוני 1940, ושימשה בסיס למתקפה על יוון במלחמת איטליה–יוון ב-1940. היוונים הדפו את המתקפה והחזיקו בחלקה הדרומי של אלבניה עד אפריל 1941 כאשר התערבות גרמנית הכריעה את הכף, והביאה לכניעת יוון. לאחר כיבושה ופירוקה של יוגוסלביה סופחה מונטנגרו לשטח אלבניה. ויטוריו אמנואלה הכריז מלחמה בשם אלבניה על ברית המועצות בשנת 1941 ועל ארצות הברית בשנת 1942.
ב-10 בספטמבר 1943 בעקבות הדחתו של מוסוליני וכריתת הסכם שביתת הנשק עם בעלות הברית הודיע ויטוריו אמנואלה כי הוא מוותר על כתר אלבניה. לאחר מכן פלשו הגרמנים לאלבניה, והחזיקו אותה כמדינה כבושה, אל מול התנגדות עממית עזה, עד לשחרורה על ידי הבריטים ב-29 בספטמבר 1944.
איינאו פרדה סנבטו
אָיָנָאוּ (אוריאל) פָרֵדָה סַנְבָטוּ (נולד בשנת 1975) הוא עיתונאי, פובליציסט ופעיל פוליטי ישראלי.
ביוגרפיה.
אָיָנָאוּ (אוריאל) פָרֵדָה סַנְבָטוּ נולד בכפר וינערב שבמחוז גונדר בצפון אתיופיה לצהיינש משישה ולפרדה סנבטו. בגיל ארבע התייתם מאביו, וגדל אצל סבתו מצד אימו, ט'גבה דג'ן גרמאי, המיוחסת לשושלת הגדעונים. רעה את צאן המשפחה עד עלייתו עם משפחתו ארצה במסגרת מבצע שלמה בשנת 1991. למד בתיכון אורט מגדים בכרמיאל.
בשנת 1996 החל לכתוב בעיתון המקומי "צפון1 כרמיאל". ב־1998 החל לעבוד ככתב עליה וקליטה במקור ראשון, ובמקביל ניהל את תחנת הרדיו הפיראטית 'קול יהודי', שפנתה לעולים מאתיופיה בצפון הארץ. שנה לאחר מכן החל לכתוב טור שבועי במקומון "זמן ראשון–רחובות" מקבוצת מעריב.
בשנת 2004 מונה לכתב חברה וקליטה בעיתון הארץ. בשנת 2005 הצטרף כתחקירן תוכנית מבט שני שבערוץ הראשון, ובשנת 2007 קודם לכתב בערוץ ופרש מתפקידו בעיתון הארץ. בין חשיפותיו של סנבטו ככתב הערוץ: פרשיית התעללות מינית בילדים במרכז קליטה שהביאה לסגירת בית הספר, זיוף תעודות דיין ורב על ידי מורים שביקשו להעלות את שכרם והתעללות של שוטרים בנערים עולים בגדרה. בשנת 2012 מונה שוב לכתב חדשות, הפעם ברשת ב'. מאמריו התפרסמו גם בג'רוזלם פוסט, בישראל היום, ובאתרי החדשות וואלה! NEWS, News1 מחלקה ראשונה ו־Nrg.
פעילות ציבורית ופוליטית.
בשנת 2002 נאבקו בני הזוג סנבטו לפתיחת תיק נישואין במועצה הדתית בעיר בה גרו – ראשון לציון, ולא אצל הרב הראשי ליהדות אתיופיה – יוסף הדנה. מאבקם הצליח ובכך נקבע תקדים, בעקבותיו נרשמו כך זוגות נוספים. בשנת הלימודים ה'תשס"ב (2002–2003) חינך כיתה בתיכון לנוער נושר של רשת מכללות עתיד בבסיס פלמחים שלייד ראשון לציון. בשנת 2005 החל להדריך באלו"ט - אגודה לאומית לילדים ובוגרים עם אוטיזם.
בשנת 2003 הצטרף סנבטו לתנועת "צב"ר – צעירים בעד ראשון" בראשות רז קינסטליך ואולג קומליק, שהתמודדה בבחירות המוניציפליות למועצת ראשון לציון. סנבטו שובץ במקום רביעי ברשימה, אך לבסוף לא נבחר למועצה. כמו כן, הקים בשנה זו שדולה בכנסת להשתלבות יהודי אתיופיה. בין הישגיה: קידום חוק העדפה מתקנת לבני העדה האתיופית במגזר הציבורי והכשרת מאבחנים פסיכולוגיים מקרב העדה. היה פעיל בסיעת הליכוד במטה נגד תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה.
במקביל, בשנים 2003–2005 ניהל סנבטו את "יצ'אלאל – עמותת יוצאי אתיופיה למען קידום הספורט בקהילה", הפועלת בערים אשדוד, יבנה ורחובות. כמו כן ניהל את עמותת תומ"ר – תרבות ומורשת יהודי אתיופיה, פעל להקמת המרכז למורשת יהדות אתיופיה ברחובות והיה מעורב בהקמת בית הספר על שם יונה בוגלה בעיר. ביוזמתו נקרא רחוב בראשון לציון על שם בוגלה. בשנים 2005–2006 פעל סנבטו להגנה על בתי עלמין יהודיים באתיופיה, שחוללו על ידי מקומיים לצרכים חקלאיים או מתוך אמונה טפלה בסגולותיהן של עצמות יהודים לרפואה ולפרנסה.
בשנת 2020 יצא עם קרוב משפחתו לאתיופיה, כדי להביא משם את עצמותיה של דודה-רבתא שלו, שנרצחה על רקע יהדותה. השניים שהו באתיופיה במשך מספר שבועות והצליחו להעלות את העצמות לקבר ישראל.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצב במקום השמיני ברשימת הציונות הדתית מטעם האיחוד הלאומי – תקומה.
חיים אישיים.
מסורתי-דתי, נשוי למָרי מָרוּ סנבטו המבוגרת ממנו במספר שנים. מרה בוגרת תעודת הוראה, תואר ראשון בחינוך בלתי פורמלי, ותואר שני בייעוץ חינוכי מאוניברסיטת תל אביב, והיא קצינת ביקור סדיר בעיר מגוריהם – ראשון לציון. הייתה חברת דירקטוריון המוסד לביטוח הלאומי ומועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. לבני הזוג שני ילדים.
Crowd funding
שלומית בת הרודיאס
שלומית או שלום (Salome; ביוונית Σαλώμη; נולדה בשנת 14 לספירה לערך) הייתה נסיכה לבית הורדוס, בתם של הרודיאס והורדוס בן הורדוס הגדול.
בשנת 20 (או 27) לערך, עזבה אמה את אביה ונישאה לאחיו למחצה (ממלתקי השומרונית), הורדוס אנטיפס, ששלט בטטרארכיה של הגליל.
יוסף בן מתתיהו מדגיש כי הייתה זו הפרה של "חוקי האבות", קביעה המתבססת על כך שאשה אינה יכולה לתת גט לבעלה ויכולה להתגרש ממנו רק בהסכמתו. מאחר שהרודיאס עזבה את הורדוס בעודו בחיים וללא הסכמתו, הרי שעל-פי המשפט היהודי חל איסור עריות על אנטיפס להינשא לאשת אחיו.
גם בברית החדשה יש התייחסות להפרת החוק שבנישואי הרודיאס ואנטיפס, שם מסופר כי יוחנן המטביל אמר לאנטיפס כי הרודיאס אינה מותרת לו לנישואין, ובעקבות מחאתו נכלא בבית הסוהר. בברית החדשה שלומית אינה נזכרת בשמה, אלא כ"בת הרודיאס" (אך לפי המסורת הקתולית מדובר בשלומית), שהפכה כלי בידי אמה, כדי לנקום ביוחנן על הוקעת נישואיה:
בשנת 30 לערך, נישאה שלומית לפיליפוס, דודה למחצה (אחיהם למחצה של אביה הביולוגי ואביה החורג, מקלאופטרה הירושלמית), ששלט בטטרארכיה של ארץ טרכון (הבשן). לאחר מותו (בשנת 34), ללא בנים, נישאה שלומית לאריסטובולוס מלך כלקיס, בן דודה (הבן של אחי אמה), וממנו נולדו לה שלושה בנים: הורדוס, אגריפס ואריסטובולוס.
מריאל המינגווי
24 דקות
24 דקות היה חינמון יומי ישראלי, שיצא לאור בין השנים 2008 ו-2009. העיתון השתייך לקבוצת ידיעות אחרונות, והוקם במטרה להתחרות בחינמונים ובראשם ישראל היום, שצברו פופולריות והחלו לפגוע בתפוצתו של עיתון האם. העיתון חולק בתחנות רכבת ישראל, בדוכני מפעל הפיס ובסניפי דואר ישראל ורשת הקפה ארומה, ועורכו היה ערן טיפנברון. לעיתון לא הייתה מערכת חדשות עצמאית, והידיעות שהתפרסמו בו התבססו ברובן על פרסומים ב-ynet ובאתר הספורט ONE, שניהם בשליטת קבוצת ידיעות אחרונות. בניגוד לטבלואידים המתחרים, אופיין 24 דקות כצהובון, שהציג כותרות גדולות ובוטות ועיצוב צבעוני והרבה לפרסם בשערו ידיעות רכילות. ביוני 2009 נסגר העיתון, לאחר שלא הצליח להתחרות בישראל היום (במחצית השנייה של 2008 זכה העיתון לחשיפה של שבעה אחוזים בלבד, לעומת 23.2 אחוזים למתחרה).
הצגה פולרית
קרול צ'אנינג
קרול איליין צ'אנינג (באנגלית: Carol Elaine Channing; 31 בינואר 1921 - 15 בינואר 2019) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, זמרת וקומיקאית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר וזוכת שלושה פרסי טוני.
ביוגרפיה.
צ'אנינג נולדה בעיר סיאטל, וושינגטון לאדליין ולג'ורג' צ'אנינג וגדלה בסן פרנסיסקו.
למדה בתיכון לוואל ולאחר מכן במכללת בנינגטון שבמדינת ורמונט.
בשנת 1960 קיבלה צ'אנינג כוכב טלוויזיה על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2002 קיבלה צ'אנינג פרס הוקרה בטקס פרסי גראמי על שיריה במחזמר "הלו, דולי!".
בקולנוע.
צ'אנינג הופיעה לראשונה בקולנוע לצדה של הכוכבת ג'ינג'ר רוג'רס במערבון הקומי "אשת המכירות והנסיעות הראשונה".
צ'אנינג זכתה להתפרסם בשנת 1967 בסרטו המוזיקלי המצליח של הבמאי ג'ורג' רוי היל "מילי המודרנית והמתוקה" בתפקיד האלמנה מאזי ואן הוסמר, שזיכה אותה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
על אף שהגיעה כמועמדת מובילה לטקס האוסקר, הפסידה צ'אנינג את פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לאסטל פרסונס, שזכתה בפרס על תפקידה בסרט "בוני וקלייד". מאז לא התבלטה צ'אנינג בהוליווד, מלבד בהופעות בסרטו של אוטו פרמינגר "סקידו" ובחלק השני בעיבוד הטלוויזיוני המפורסם בהפקתו של אירווין אלן לספר הילדים "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" בתפקיד המלכה הלבנה.
בשנות ה-80 שיחקה צ'אנינג בשבע הופעות אורח בסדרה המצליחה "ספינת האהבה". בנוסף, דיבבה בסרטי האנימציה "אצבעונית" ו"באושר ועושר".
בתיאטרון.
צ'אנינג החלה את דרכה המקצועית על הבמה ופרצה בשנת 1948 הזכות הופעה במחזה "Lend an Ear" שזיכה אותה בפרס התיאטרון העולמי. בשנת 1955 הועמדה לראשונה בקריירה שלה לפרס הטוני על הופעתה במחזמר "הטלאי". בשנת 1961 הועמדה בפעם השנייה לפרס טוני על הופעתה במחזמר "אשת השלג". בשנת 1964 הצליחה צ'אנינג לזכות לבסוף בפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר בזכות הופעתה במחזמר "הלו, דולי!" בתפקיד האלמנה דולי גלאגר לוי. הועמדה בפעם הרביעית שלה לפרס טוני בשנת 1974 על הופעתה במחזמר "לורליי".
קרול קיבלה בשנת 1968 פרס מיוחד מטעם פרס הטוני ובשנת 1995 את פרס מפעל החיים של הטקס.
חיים אישיים.
צ'אנינג נישאה ארבע פעמים במהלך חייה. בעלה הראשון, תיאודור ניידיש, היה תסריטאי.
מנישואיה השניים לשחקן הפוטבול הקנדי, אלכסנדר קארסון, נולד בנה היחיד.