במערב אין כל חדש (באנגלית: All Quiet on the Western Front) הוא סרט קולנוע בשחור-לבן מ-1930 בבימויו של לואיס מיילסטון, אשר זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ובפרס אוסקר על הבימוי. הסרט התבסס על הספר "במערב אין כל חדש" שנכתב ב-1929, על ידי הסופר הגרמני אריך מריה רמרק ומתאר את חוויותיו של חייל גרמני במלחמת העולם הראשונה.
ב-1990 צורף הסרט למאגר הסרטים לשימור של ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על רקע היותו נכס תרבותי והיסטורי. ב-1998, נכלל הסרט במקום 54 ברשימת 100 הסרטים הטובים ביותר מטעם מכון הסרטים האמריקאי, אך בדירוג השני שנערך ב-2007 לא נכלל הסרט ברשימה זו.
ב-1979 הופק בממלכה המאוחדת סרט טלוויזיה באותו השם שהתבסס אף הוא על הספר של אריך מריה רמרק, אך זכה להצלחה חלקית.
עלילה.
הסרט מתחיל בכיתתו של הדמות הראשית, פול באומר, שבה המורה נואם בהתלהבות נאום פטריוטי לתלמידיו המסיימים את לימודיהם והולכים להתגייס לצבא. ההזיות הרומנטיות על הצבא של חברי הכיתה נשברות במהירות במהלך האימון הקצר אבל קפדני שלהם תחת רב"ט פוגעני בשם הימלסטוס, אשר מודיע להם ישירות, "אתם הולכים להיות חיילים-וזה הכל."
לאחר מכן, הם מגיעים לקו החזית, שבו שוררת אנרכיה רבה וחוסר סדר. לאחר מכן הם מתחילים להילחם ורבים מהחיילים נהרגים. אחרי הקרב החיילים ששרדו הולכים לאכול וכל אדם מקבל מנה כפולה, בגלל מספר ההרוגים הרב.
יום אחד, רב"ט הימלסטוס מגיע לחזית ונהרג מיד. בהתקפה על בית קברות, פול דוקר חייל צרפתי, אך מוצא את עצמו לכוד בתוך בור עם אדם גוסס במשך לילה שלם. במשך כל הלילה, הוא מנסה נואשות לעזור לצרפתי, אבל נכשל והצרפתי מת מפצעיו. הוא בוכה בכי מר ומתחנן לסליחה מהגופה.
אחרי שחזר לקרבות, פול נפצע ומפונה לבית חולים קתולי. הוא חוזר לחופשה בביתו, ונדהם על חוסר ההבנה של האזרחים בנוגע למלחמה - הוא שומע מהם כי הם חושבים שפריז הולכת להיכבש בקרוב, מה שרחוק מהמציאות. פול רואה את מורו מהתיכון נואם נאום פטריוטי בהתלהבות רבה בדומה לנאום בתחילת הסרט, דבר המכעיס ומעציב אותו.
בסצנה האחרונה, פול חוזר לקרבות בקו החזית. הוא רואה פרפר ממש מעבר לחפירה שלו. פול מחייך ומושיט יד כלפי הפרפר, אך הוא נחשף, והוא נורה ונהרג בידי צלף.
אגם ויידמה
אגם ויידמה (בספרדית: Lago Viedma) הוא אגם באורך 80 ק"מ בפטגוניה, בפרובינציית סנטה קרוס, ארגנטינה, סמוך לגבול עם צ'ילה. זהו אגם מים מתוקים גדול ומוארך, הנוצר ממי קרחונים.
מקור שם האגם מהחוקר הספרדי "אנטוניו דה ויידמה", שבשנת 1783 הגיע לחופיו, ובכך היה לאירופאי הראשון שעשה זאת.
העיירה אל צ'לטן והפסגות של הרי הפיץ רוי וסרו טורה שוכנים סמוך מאוד לאגם.
האגם ניזון בעיקרו מקרחון ויידמה בקצה המערבי שלו. רוחבו של הקרחון 5 ק"מ ומקום השפך שלו הוא האגם. הנוף החום שמסביב לאגם הוא תוצאה של הקרח, שלא השאירה שום צמחייה על העמקים שמסביבו.
מים מאגם ויידמה זורם לאגם ארחנטינו דרך נהר לה לאונה, ובסופו של דבר נשפך לאוקיינוס האטלנטי דרך הנהר סנטה קרוס.
למרות שרוב שטח האגם שוכן בשטח ארגנטינה, החופים המערביים מגיעים לשדה הקרח הפטגוני הדרומי, לאזור בו הגבול בין ארגנטינה לצ'ילה נותר לא ברור.
לרין ולדימיר ניקולייביץ'
וידוי עבור מנוצחים
וידוי עבור מנוצחים (בצרפתית: Confession pour vaincus, ברומנית: Spovedania pentru învinşi) הוא ספר שכתב פנאיט איסטרטי בעקבות טיול ממושך ברחבי ברית המועצות. יצירתו של איסטרטי פורסמה בשנת 1929, בפריז, כחלק מהטרילוגיה "אל להבה אחרת" (בצרפתית: "Vers l'autre flamme").
הטרילוגיה, בנוסף ליצירתו של איסטרטי, הכילה את יצירותיהם של בוריס סוברין (Boris Souvarine) וויקטור סרג' (Victor Serge), יצירות שפורסמו בעילום שם מחבריהם, בגלל חששם של שני הסופרים האלה מפני השלטון הסטליניסטי של ברית המועצות. שני סופרים אלה היו שייכים למחנה הטרוצקיסטי, שנרדף באותה תקופה.
איסטרטי שב מברית המועצות לצרפת ב-15 בפברואר 1929. הוא כתב לרומן רולן וסיפר לו על רשמיו ועל כוונתו לכתוב ספר על כך, אך רולן, שהיה יושב ראש אגודת ידידי ברית המועצות בצרפת (איסטרטי עצמו היה אחד משני סגניו), ניסה לשכנע אותו לא לכתוב את הספר, כדי לא לגרום נזק תדמיתי לברית המועצות. למרות דברי רולן, איסטרטי התחיל לכתוב וב-20 במאי כתב היד היה מוכן למסירה לדפוס.
בספר מציג איסטרטי שאלה, שהפכה לשם דבר: "אני רואה את הביצים השבורות, אבל איפה החביתה?" איסטרטי הגיב בכך לאמירתו של פקיד סובייטי בכיר, שטען שאי אפשר להכין חביתה מבלי לשבור ביצים.
לריסה דולינה
לריסה דוֹלינה (ברוסית: Лариса Долина; נולדה ב-10 בספטמבר 1955) היא זמרת רוסייה (סובייטית לשעבר) יהודיה, זוכת תואר אמן העם (1998) ופרסים נוספים, בהם עיטור רוסיה.
קורות חיים.
לריסה דולינה (קודלמן) נולדה בעיר באקו שבתחומי ברית המועצות (כיום בירת אזרבייג'ן), בתם של בנאי ופקידה יהודייה. בגיל שלוש עברה עם משפחתה לאודסה, העיר בה גדלו הוריה. בגיל שש החלה ללמוד נגינה בצ'לו.
את השירה החלה בשנת 1971 בלהקה מקומית. לאחר מספר שנים, למרות התנגדות הוריה, עברה לירוואן, ושרה בלהקות שונות תוך אימוץ שם הבמה "דולינה" (שהיה שם נעוריה של אמהּ). בשנת 1978 השתתפה לראשונה בתחרות זמר כלל-ארצית וזכתה במקום השני. בשנת 1981, כאשר היא הייתה זמרת להקת ג'אז, הוכנה לכבודה תוכנית מיוחדת, שאִתה הופיעה הלהקה ברחבי ברית המועצות וזכתה להצלחה רבה. החל מסוף שנות ה-70 ביצעה שירי רקע בסרטים שונים. בשנות ה-80 למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה במוסקבה וסיימה אותו בשנת 1984.
בשנת 1985 עזבה את להקת הג'אז והחל להופיע כזמרת עצמאית. לאחר שהבינה שכזמרת ג'אז היא לא תוכל להגיע לקהל רחב, עברה למוזיקה פופולרית. בשנת 1988 הופיעה באופרת רוק בתפקיד ראשי לצד ולרי לאונטייב (שהיה בתפקיד גברי ראשי). בתחילת שנות ה-90 גדלה הפופולריות שלה והיא התברגה לרשימת הזמרות הידועות ברוסיה. בתחילת שנות ה-90 היא שיתפה פעולה עם המשורר מיכאיל טאניץ' ושרה שירים רבים למילותיו.
בשנת 2010 חיבר המלחין מקסים דונייבסקי מחזמר שבו היא הופיעה בתפקיד ראשי. בשנת 2013 החלה לשיר במחזמר "שיקגו", שהועלה במוסקבה פעם נוספת.
בנוסף להופעות ברוסיה, דולינה מופיעה באירופה, בארצות הברית ובישראל, בעיקר עם שירים ברוסית אך בשילוב שירי ג'אז באנגלית.
חיים אישיים.
דולינה הייתה נשואה שלוש פעמים (שלושת בעליה היו מוזיקאים שליוו אותה), והיא אם לבת מבעלה הראשון.
כלל זהב
ישוע הנצרתי
ישו הנצרתי
קרחון ויידמה
הוא נמצא בשטח שבמחלוקת בין צ'ילה וארגנטינה
קרחון ויידמה הוא קרחון גדול המהווה חלק משדה הקרח הפטגוני הדרומי העצום, הממוקם בחלק הדרומי של אמריקה הדרומית. קרחון ויידמה הוא קרחון יבשתי, והשפך המורני העשיר שלו נשפך לחלק המערבי של אגם ויידמה. הקרחון ממוקם באזור הגבול שאינו מסומן בין צ'ילה וארגנטינה. הקרחון נמצא בפארק הלאומי לוס גלסיירס שבפטגוניה, ארגנטינה, והפארק הלאומי ברנרדו או'היגינס בצ'ילה. הפארק הוכרז בשנת 1981 כאתר מורשת עולמי. שדה הקרח הפטגוני הדרומי משתרע על פני 16,800 קמ"ר, וקרחון ויידמה הוא אחד מתוך 48 קרחונים המכילים יותר מ-20 קמ"ר של שדה קרח.
שפך הקרחון.
שפך קרחון ויידמה הוא ברוחב של כ-2 ק"מ במקום בו הוא נשפך לאגם ויידמה. גושי קרח נופלים מהקרחון וצפים לתוך האגם, ובסופו של דבר נמסים. מורנות קרחונים הם חתיכות של סחף מהקרחון הכוללות אדמה וסלעים, הנמצאים בנתיב הקרחון הצף על פני האדמה.
הפסים הכהים המקבילים הנמצאים במרכז הקרחון מראים היכן שברי המורנות הפכו לשזורים בתוך הקרח החדש של הקרחון בזמן יצירתו. בחלק הדרום מערבי של שפך הקרחון ניתן לראות חיתוך של הקרחון, שנוצר משבירת גושי קרח לתוך האגם. שפך הקרחון מסתיים במצוק.
אנתוני בנט
אנתוני האריס בנט (באנגלית: Anthony Harris Bennett; נולד ב-14 במרץ 1993 בטורונטו, קנדה) הוא כדורסלן קנדי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד עבור גאושיונג סטילרס מליגת הכדורסל הטאיוואנית. בנט, שנבחר במקום הראשון בדראפט ה-NBA 2013 נחשב בעיני רבים לשחקן הגרוע בהיסטוריה שנבחר במקום הראשון בדראפט
קריירה.
בנט רשם ממוצעים של 16.1 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק בשנתו היחידה בקולג', נבחר ראשון בדראפט 2013 על ידי קליבלנד קאבלירס, והיה לקנדי הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט.
ב-23 באוגוסט 2014 עבר למינסוטה טימברוולבס כחלק מטרייד משולש ששלח גם את אנדרו ויגינס ות'דאוס יאנג למינסוטה, את קווין לאב לקליבלנד קאבלירס ואת לוק בא א מוטה, אלכסיי שבד ובחירת דראפט לפילדלפיה 76'. ב-22 בספטמבר 2015 שחררה מינסוטה טימברוולבס את בנט, שבכך הפך לשחקן חופשי.
ב-28 בספטמבר 2015 חתם בנט על חוזה לעונה אחת בטורונטו ראפטורס. אחרי ששיחק כמה משחקים בקבוצת הפיתוח של הראפטורס, ראפטורס 905, והפך לשחקן הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט לשחק בליגת הפיתוח, נופה בנט מסגל טורונטו. הנימוקים כללו ייאוש מצד הצוות המקצועי בנוגע להיעדר רצונו של בנט לשחק כדורסל.
לאחר מכן חתם בנט כשחקן חופשי בברוקלין נטס, שם שוב שיחק לעיתים בקבוצת הפיתוח ושוב שוחרר מהקבוצה, לפני סיום העונה. ב-13 בינואר 2017, ארבעה ימים לאחר ששוחרר מברוקלין, חתם בנט בפנרבחצ'ה עד תום העונה, וזכה איתה בסיום העונה האירופית בגביע היורוליג.
לקראת עונת חתם בנט בקבוצת נורת'רן אריזונה סאנס מליגת הפיתוח, וממנה עבר בטרייד למיין רד קלאוס ואז לאגווה קליינטה קליפרס.
ב-12 ביולי 2019 חתם ביוסטון רוקטס לעונת אחת, אך שוחרר מהקבוצה בזמן מחנה האימונים.