הגדרה נוספת היא "המאפיין של 'כמו מה זה' למצבים נפשיים. הדרך בה מורגשים מצבים נפשיים כמו כאב, לראות אדום, להריח ורד וכדומה."
לקווליה יש חשיבות רבה בדיונים בפילוסופיה של הנפש מכיוון שזהו מרכיב מרכזי בהסברים מטריאליסטים של בעיית גוף-נפש. מחלוקות רבות ניצבות סביב קיומם או שלילתם של מאפייני קווליה.
טיעונים תומכים.
טיעון הזומבי.
דייוויד צ'אלמרס טוען כי אם נשבט אדם, ונשלול ממנו את התודעה, הוא יהיה מסוגל לדבר, להתחמק מסכנות, ללכת, לאכול, אך לא תהיה לו תחושת זמן או חוויה נפשית (קווליה) כלשהי. כל זה אפשרי רק אם הגוף והנפש באמת נפרדים.
טיעון הידע.
טיעון הידע (knowledge argument) הוא אחד הטיעונים המוכרים בפילוסופיה של התודעה, הטוען לנכונות דואליות תודעתית. הטיעון הוצג לראשונה באמצעות ניסוי מחשבתי פילוסופי שניסח פרנק ג'קסון במאמרו "קווליה אפיפנומנלית" (Epiphenomenal Qualia) נגד פיזיקליזם. עוצמתו טמונה בעיקר בעובדה שקבלת מסקנותיו היא אינטואיטיבית במידה רבה (אך לא מוכחת ריגורוזית).
מרי היא מדענית שיודעת כל מה שניתן לדעת פיזיקלית על צבעים, אבל היא מעולם לא חוותה ראיית צבע. השאלה שמעלה ג'קסון היא: ברגע שהיא רואה לראשונה צבעים, האם היא לומדת משהו חדש? האם היא יודעת לזהות את הצבעים?
לפי אינטואיציה, אף על פי שכל הידע הפיזיקלי קיים ברשותה, היא אינה מסוגלת לזהות את הצבעים. לפיכך, התנסות בצבע (או קווליה) היא תופעה שאינה ניתנת להסבר מדעי; באופן דומה גם כאב וריח.
מכלית גז טבעי מעובה
יוסטוס פון ליביג
יוסטוס פון ליביג (גרמנית: Justus von Liebig; 1803, דארמשטאדט גרמניה – 1873, מינכן גרמניה) היה כימאי גרמני מגדולי הכימאים של המאה ה-19. מ"אבות הכימיה האורגנית". תרם תרומה משמעותית לכימיה החקלאית ולביוכימיה, נחשב לאחד מראשוני תעשיית הדשן הכימי.
קורות חייו.
יוסטוס פון ליביג נולד ב-12 במאי 1803 בדארמשטאדט שבגרמניה. אביו היה רוקח ובעל בית מסחר לצבעים. יוסטוס הצעיר ערך ניסויים בכימיקלים שהיו בבית המסחר של אביו.
את הגימנסיה עזב בשנה השנייה והחל בהתמחות כשולית רוקחים בעיר הסמוכה הפנהיים (Heppenheim). התמחותו כשוליה הסתיימה גם היא טרם זמנה לאחר שבעקבות אחד מהניסויים שלו פרצה שרפה בבית המרקחת.
בסתיו 1819 החל את לימודי הכימיה באוניברסיטת בון. ב-1821 עבר, בעקבות המורה שלו, לאוניברסיטת ארלנגן. בה קיבל את הדוקטורט ב.-1822. באותה שנה קיבל מלגה להמשך לימודים בסורבון שהייתה באותה תקופה מרכז חשוב של מדע הכימיה, שם גם ביצע ניסויים במעבדה הפרטית של לואי ז'וזף גה-ליסאק. ב-1823 הציג את מחקריו על fulminates לאקדמיה הצרפתית למדעים. ב-1824 נתמנה לפרופסור לכימיה ורוקחות באוניברסיטת גיסן. ב-1852 עבר, על פי הזמנתו האישית של מקסימיליאן השני מלך בווריה, לאוניברסיטה של מינכן שם הוקם עבורו המכון לכימיה. ב-1859 נבחר לחבר באקדמיה הגרמנית למדעים. ב-15 בדצמבר 1859 נתמנה לנשיא האקדמיה למדעים של בווריה.
ב-1826 נישא להנרייטה מולדנהאואר (Henriette Moldenhauer). היו להם 5 ילדים.
נפטר במינכן ב-18 באפריל 1873.
פעילותו המדעית.
פעילותו כחוקר.
יוסטוס פון ליביג היה חוקר רב תחומי בכימיה: כימיה אורגנית וכימיה אי-אורגנית, כימיה חקלאית, ביוכימיה ופיזיולוגיה. בין הישגיו העיקריים:
עיון (כתב עת)
עיון (באנגלית: Iyyun: The Jerusalem Philosophical Quarterly) הוא כתב עת ישראלי לפילוסופיה, רבעון היוצא לאור על ידי החברה הפילוסופית בירושלים ומרכז ברגמן בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית, ובסיועו של משרד החינוך והתרבות.
כתב העת נוסד על ידי הפילוסופים סיני אוקו, מרטין בובר, שמואל הוגו ברגמן ויוליוס גוטמן בשנת 1945. תחילה ראה אור בהוצאת מחברות לספרות ולאחר מכן, בסיוע מוסד ביאליק, משרד החינוך והתרבות והאוניברסיטה העברית, במסגרת "החברה הפילוסופית בירושלים". עד לשנת 2016 ראו אור 65 כרכים.
בעמוד הראשון של כתב העת מוצהר כי "עיון מפרסם מאמרים, דיונים, מאמרי ביקורת וסקירות ספרים בכל תחומי הפילוסופיה, פרי עטם של מחברים מכל אסכולה פילוסופית או מתודת מחקר".
החל משנת 1990 עיון רואה אור בעברית או באנגלית לחלופין.
העורכת האחראית היא חוה שור.
אברהם ברעם
אברהם ברעם (נולד ב-5 באוקטובר 1933) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, ששירת כמפקד אוגדה משוריינת. בעל עיטור המופת.
ביוגרפיה.
ברעם נולד בהרצליה, למד בבית הספר מקס פיין בתל אביב. כנער היה חבר בארגון האצ"ל, ב-1951 התגייס לצה"ל, שירת בגדוד 51 בחטיבת גבעתי, הדריך בקורס קצינים. במלחמת סיני לחם כסגן מפקד פלוגה בגדוד 51 של חטיבת גולני. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד. ב-1959 ביצע הסבה לשריון, וב-1967 שימש מפקד קורס קציני שריון ובמינוי חירום מפקד גדוד 94, גדוד מילואים של חטיבה 200. עם פרוץ מלחמת ששת הימים גייס וארגן את הגדוד ולחם עמו בגזרת סיני. הגדוד בפיקודו חדר דרך הדיונות לעורף הצבא המצרי בצומת ביר לחפן, השתתף בבלימת התקפת הנגד המצרית של חטיבת שריון מצרית לעבר אוגדה 84, בהמשך חדר ללב המערך המצרי לחם בקרבות שריון במתחם ג'בל ליבני, המשיך לביר חסנה וביר תמדה, שם קיבל פקודה מסגן מפקד האוגדה אברהם אדן לחסום את מעבר המיתלה, כוח קטן בפיקודו של ברעם, נע לכיוון המעבר תוך כדי שהוא עובר בשיירת כוחות מצרים גדולה, עד שהתמקם במעבר. על אף שהיה מנותק משאר החטיבה, ועל אף מחסור בדלק וטנקים מושבתים, הצליח הכוח לחסום במשך הלילה כוחות מצרים גדולים, כולל התקפה של 16 משחיתי טנקים מדגם SU-100. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור המופת.
לאחר המלחמה שירת כסגן מפקד חטיבה 7, השתתף עמה בפעולת כראמה במהלכה ניהל קרב עם שריון הצבא הירדני, בפעילויות נגד מחבלים בבקעת הירדן, ובמלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ. מונה למפקד חטיבה 188 ולחם עימה בפעולות תגמול בלבנון בהם מבצע קלחת ומבצע גיבור חיל בשנת 1972. השתלם בבית הספר לפיקוד ומטה של הצבא האמריקאי כשחזר כיהן כסגן מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמינוי חירום מפקד חטיבה 164 (הראל).
במלחמת יום הכיפורים לחם במסגרת אוגדה 252 ופיקד על חטיבה 164 (הראל). החטיבה בפיקודו השתתפה בקרבות הבלימה הקשים מול הצבא המצרי בסיני ובקרב השריון של ה-14 באוקטובר. החטיבה צלחה את תעלת סואץ והתקדמה תוך לחימה רצופה אל תוך מצרים עד הק"מ ה-101 מקהיר החטיבה איבדה בקרבות 36 מלוחמיה. במהלך המלחמה קיבל ברעם פיקוד על חטיבה 875 (חטיבה 8) שמפקדה, אריה בירו נפצע.
לאחר המלחמה הועלה לדרגת תת-אלוף ושימש סגן מפקד אוגדה 36 ברמת הגולן ומפקד עוצבת המפץ. ב-1975 מונה למפקד אוגדה 252 בסיני. בשנת 1977 מונה למפקד אוגדה 49 בפיקוד הצפון, (במקביל ללימודים בבית ספר למלחמה) ועמה השתתף במבצע ליטני בלבנון. למד היסטוריה ולימודי מנהל באוניברסיטת תל אביב. ב-1980 השתחרר משירות הקבע, המשיך לשרת במילואים בפיקוד הצפון ונטל חלק במלחמת לבנון הראשונה.
ברעם הצטרף למשטרת ישראל והיה אמור להתמנות לניצב, אך מינוי זה לא אושר על ידי שר הפנים, לאחר שהתפרסם כי ברעם נשפט על ידי הרמטכ"ל רפאל איתן והורשע על החזקת נשק שלל ללא רישיון. לאחר שעזב את המשטרה שימש מנהל בחברת הבנייה של משה ויגאל גינדי. נשלח מטעם משרד הביטחון לסייע לצבא צ'ילה בקליטת טנקים של הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה. באפריל 1986 נעצר בברמודה, בחשד שהשתתף בפרשת ניסיון למכירת נשק לאיראן. במאי 1986 גורש לארצות הברית, בה עוכב עד לפתיחת משפטו ושהה במעצר במשך כארבעה חודשים. כל סעיפי האישום נגדו בוטלו, מרביתם באוגוסט 1987 והאחרים בינואר 1989, לאחר התפוצצות פרשת איראן-קונטראס, כשהתברר שאינו קשור לעניין, והותר לו לחזור לישראל.
ב-1992 החל לעבוד בחברה הכלכלית של ראשון לציון בפיתוח ובנייה במערב העיר.
חיים אישיים.
נשוי לרונית ולהם בת אחת, לברעם שלושה ילדים נוספים מרעייתו הראשונה.
BBC-בני ברק ביזנס סנטר
סאמנה
סמנֵה (יש שהוגים: סמנַה. בערבית: سمن (=סמן) או سمنة (=סמנה)) היא חמאה מזוקקת הנמצאת בשימוש במטבח התימני בפרט ובמטבחים הערביים בכלל. במהלך תהליך הזיקוק מוציאים את חלקי החלב המוצקים מהחמאה (חלבונים וסוכר חלב), פעולה המאריכה את חיי המדף של הסמנה, וכמו כן הופכת אותה לתוסף מזון שאינו אלרגני. במטבח התימני מוסיפים את הסמנה לתבשילים שונים, ובייחוד נפוץ השימוש שלה בהכנת פתות וכתוסף לכובאנה.
אופן הכנה.
את הסמנה מכינים בשני שלבים. בראשון ממיסים חבילות חמאה בסיר, ומסירים את השכבה העליונה של הקצף המתהווה תוך כדי הבישול. בשלב השני, לאחר שהקצף נעלם כליל, שופכים את תכולת הסיר המסונן לצנצנת וסוגרים היטב.
לעיתים, כדי להעניק לסמנה טעם, מוסיפים גרגירי חילבה קלויים. לקבלת טעם מעושן, שופכים את החמאה המותכת לצנצנת שעישנו בתוכה זמן קצר קודם לכן ענף קלוי של עץ דודינה (ככל הנראה דודונאה דביקה, שת' (شث) בערבית) או גפן.
אגדת טרזן
אגדת טרזן (באנגלית: The Legend of Tarzan) היא סדרת אנימציה שנוצרה על ידי חברת וולט דיסני והיא מהווה ספין אוף לסרט "טרזן" משנת 1999.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ ג'טיקס החל משנת 2007, ומאוחר יותר שודרה בערוץ דיסני.
תקציר העלילה.