דז'ה (דוד) גוטמן נולד במשפחה יהודית כבנם של שלמה גוטמן ושל פאני ורייזמן (1837–1911). הוא למד בבית הספר התיכון בעיר הולדתו, שם נבחר ב-29 בספטמבר 1889 לסגן נשיא החוג לקצרנות בשיטת גאבלסברגר-מרקוביץ' (בהיעדר אמצעים טכנולוגיים אחרים קצרנות שימשה בפרלמנטים רבים לתיעוד חיוני של הדברים שנאמרו במליאה). גוטמן השלים את השכלתו הגבוהה בפקולטה למשפטים (דוקטור למשפטים) ובמדע המדינה של אוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא הצטיין לראשונה בתחרות הקצרנות של בית הנבחרים בשנת1891, שם זכה בשני פרסי זהב לרמה בינונית (180 הברות לדקה). בתחרות שנערכה במרץ של השנה שלאחר מכן זכה בפרס זהב של חבר האספה הלאומית שומה וישונטאי (מקודם: שלמה ויינברגר). ב-1893 זכה בפרס הראשון של "האגודה הלאומית ההונגרית לקצרנות". הוא ניצח בדרגה הגבוהה ביותר (220 הברות לדקה) גם בתחרות הכתיבה של בית הנבחרים שהתקיימה ב-19 בנובמבר 1893. בנובמבר 1894 מונה לקצרן מתמחה בלשכה הפרלמנטרית. הוא קודם לקצרן פרלמנטרי רשמי במאי 1898 (תפקיד חשוב בשים לב לצורך בתיעוד אמין מקצועי ומדויק של דיוני הפרלמנט). באפריל 1902, הוא זכה בפרס השני בתחרות מיוחדת של העיר סגד (270-300 הברות לדקה). מהשנה שלאחר מכן התמנה למנהל קורסי הקצרנות הגרמנית-הונגרית של "האיגוד הלאומי ההונגרי לקצרנות" ועד מהרה הפך למנהל שעמד בראש צוות המורים. ההכשרות נערכו ב"בית הספר המקצועי גאבלסברגר" בכיכר על שם פרנץ ליסט בית 10. דיארמטי זכה בפרס הראשון בקטגוריה הקשה ביותר (270–300 הברות לדקה) בתחרות הקצרנות הארצית שנערכה באונגוואר במאי 1904. בית הספר המקצועי שניהל עבר לרחוב שאנדור הגדוש 7 בטרזווארוש (רובע 6 של בודפשט) בעשור השני של המאה ה-20.
במרץ 1924 מונה דיארמטי למנכ"ל השני של הלשכה הפרלמנטרית. הוא זכה בהכרה לאומית. בשנת 1926 העניק לו נשיא האספה הלאומית את התואר יועץ לשכה. ביולי 1929 הועלה על ידי נשיא בית הנבחרים ליועץ פרלמנטרי ראשי ולמנכ"ל הלשכה. ביוני 1933, לאחר ארבעים שנות שירות, פרש מתפקידו כיועץ פרלמנטרי ראשי ומנכ"ל הלשכה. הוא ניהל את "בית הספר הלאומי המקצועי הראשון גאבלסברגר" כל עוד בית הספר פעל.
מותו נגרם כתוצאה מאוטם שריר הלב. דיארמטי הובא למנוחות בהשתתפות קהל רב בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. לאיוש מארקי-זאי נשא הספד בראש משלחת של משרד העיתונות, הדוקומנטציה והקצרנות של הפרלמנט ההונגרי.
משפחתו.
אשתו הייתה ארנקה וייס (1881–1963), בתם של יוז'ף וייס ושל פרנציסקה פלש, עמה התחתן ב-26 באפריל 1903.
ילדִיהם:
ITunes Session (מיני-אלבום של שיינדאון)
iTunes Session - Shinedown הוא חלק מסדרת אלבומי ITunes Session. בניגוד לאלבומים אחרים בסדרה הוא אינו כולל ראיונות, ומוגדר כמיני-אלבום. כל הרצועות באלבום הן גרסאות לשירים מאלבום האולפן השלישי של שיינדאון, "The Sound of Madness".
רצועות.
כל השירים נכתבו על ידי ברנט סמית ודייב באסט.
דניאל בן-חורין
דניאל בן-חורין (נולד ב-28 ביוני 1947) הוא היסטוריון, סופר ודוקטור למדעי המדינה ששימש כמרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
בן-חורין נולד בירושלים, הוא בנם של יצחק וויקטוריה בורוכוב.
את התואר הראשון במדע המדינה החל באוניברסיטת חיפה בשנת 1973 ואת התזה של התואר השני השלים בשנת 1986.
את התואר השלישי השלים בן-חורין באוניברסיטת חיפה בשנת 1992 וביצע מחקר שעסק במשה שרת ודוד בן-גוריון ובגיבוש האוריינטציות שלהם לסכסוך הישראלי-ערבי.
בשנת 1986 החל ללמד בחוג למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה והקים שתי מגמות למדעי החברה בבתי ספר תיכונים בנוף הגליל ולימד סוציולוגיה, פילוסופיה ופסיכולוגיה.
בשנת 2017 עלו ספריו לאתר האינטרנט של המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מטח).
דניאל מתגורר בחיפה, נשוי ואב לשלושה.
ספריו.
במהלך השנים, כתב בן-חורין ארבעה ספרים העוסקים בפעילותם של מנהיגי ישראל ניתוח החלטותיהם ומעבר ממלחמה לשלום:
טינקר
תעלה (אנטומיה)
באנטומיה, תעלה (בלטינית: Canalis) היא מעבר צינורי המחבר בין אזורים שונים בגוף.
למשל:
תעלת שורש היד
סקוט פיטרס
סקוט הארווי פיטרס (באנגלית: Scott Harvey Peters; נולד ב-17 ביוני 1958) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-52 של מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 2013. טרם היבחרו לקונגרס היה פיטרס, חבר המפלגה הדמוקרטית, נשיא מועצת העיר סן דייגו.
ביוגרפיה.
פיטרס נולד בספרינגפילד שבאוהיו, וגדל במישיגן. אביו היה כומר לותרני ואמו הייתה עקרת בית. פיטרס סיפר לימים שנטל הלוואות סטודנטים והשתתף בתוכנית העבודה של בית הספר שלו, שבאמצעותה קיבל משרה במרכזייה וכמנקה שבכים. את לימודי התואר הראשון שלו קיבל מאוניברסיטת דיוק. לאחר שעבד ככלכלן בסוכנות להגנת הסביבה השלים פיטרס לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת ניו יורק. לפני שנבחר למועצת העיר היה סגן התובע המחוזי במחוז סן דייגו ועבד כעורך דין לדיני איכות הסביבה במשרד עורכי דין פרטי.
בשנת 2000 התמודד פיטרס למועצת העיר של סן דייגו כנציג מחוז הבחירה הראשון. בפריימריז הפתוחים הוא דורג במקום השני עם 24% מהקולות, והעפיל לבחירות הכלליות בנובמבר. אשת העסקים לינדה דייוויס דורגה במקום הראשון עם 32% מהקולות אך בבחירות הכלליות גבר עליה עם 53% מקולות הבוחרים. פיטרס ציין את הפחתת דליפות הביוב וסגירות חופי הרחצה לפי ימים כהישגיו במהלך כהונתו במועצת העיר. הוא הצהיר כי עיריית סן דייגו סבלה מממוצע של דליפה אחת ביום כאשר נבחר בשנת 2000, אך השכיחות של דליפות אלה ירדה ב-80% במהלך כהונתו. הוא היה מעורב באיסור על צריכת משקאות חריפים בחופי העיר, וכן על עישון בחופים ציבוריים ובפארקים.
בשנת 2002 מונה פיטרס למועצת החופים של קליפורניה (California Coastal Commission), שם כיהן תקופת כהונה אחת בת שלוש שנים. ב-2005 נכפתה עליו פרישתו מהמועצה אחרי שיושב ראש האספה המדינתית של קליפורניה, פביאן נונייז, לא חידש את מינויו. פיטרס היה חבר בנציבות נמלי קליפורניה משנת 2009 עד 2012, וכיהן כיו"ר נציבות הנמלים בשנת 2011. הוא הושבע לתפקיד נציב בינואר 2009, לאחר שמונה על ידי מועצת העיר סן דייגו. הוא ייצג את העיר סן דייגו בנציבות הנמלים, תוך קבלת החלטות הנוגעות למפרץ סן דייגו רצועות החוף הסמוכה לו.
בבחירות 2012 התמודד פיטרס אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-52 של קליפורניה, שזה עתה שורטט מחדש. המחוז היה בעבר מחוז הקונגרס ה-50, ויוצג בידי בריאן בילבריי הרפובליקני המכהן. בפריימריז הפתוחים דורג בילבריי במקום הראשון עם 41% מהקולות, ופיטרס אחריו 23% מהקולות, והשניים העפילו ליום הבחירות הכלליות. במהלך הבחירות המקדימות זכה פיטרס לתמיכתו של חבר הקונגרס הפורש בוב פילנר ממחוז הקונגרס ה-51 השכן. בליל הבחירות התחרות בין בילבריי לפיטרס הייתה צמודה מדי כדי להכריז על מנצח, אך ההובלה הזעומה של פיטרס גדלה מדי יום ככל שנספרו יותר הצבעות מרחוק, ההצבעות בדואר ופתקי הצבעה זמניים. ב-16 בנובמבר הודה בילבריי בהפסדו לפיטרס. הוא הפך לדמוקרט הראשון המייצג את המחוז מאז 1992. הוא הושבע לתפקידו עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית בראשית ינואר 2013.
ת' ס' אליוט
קרב איזיום
קרב איזיום היה קרב בין צבאות רוסיה ואוקראינה, שנערך במרץ 2022 סביב השליטה בעיר איזיום במחוז חרקוב. הקרב נערך במסגרת המתקפה על מזרח אוקראינה, שהייתה אחת החזיתות של הפלישה הרוסית לאוקראינה. העיר איזיום שולטת על צומת דרכים חשוב, וכיבושה היה מאפשר לצבא הרוסי להמשיך לפתח את המתקפה שלו ממחוז חרקוב לכיוון דרום, במטרה לאגף מצפון את ריכוז הכוחות האוקראיניים המגינים על מחוזות לוהנסק ודונצק, ולכתר אותם בשיתוף פעולה עם כוחות רוסיים, שיתקפו לכיוון צפון-מערב ממחוז דונצק. הכוחות הרוסיים, שניסו לכבוש את העיר, ניתקלו בהתנגדות עזה של הצבא האוקראיני, והצליחו להשלים את ההשתלטות עליה רק לאחר כחודש של לחימה קשה.
מהלך הקרב.
כמה התקפות רוסיות על איזיום החלו להתרחש מ-28 בפברואר 2022, עם המשך תקיפות הרקטות של הצבא הרוסי החל מ-3 במרץ. אזרחים נהרגו ב-3 במרץ, כאשר על פי הדיווחים נגרם נזק משמעותי לבית החולים המרכזי בעיר. למחרת התקדמו הכוחות הרוסיים לעבר איזיום והגיעו לפאתיה הצפוניים.
בערב 7 במרץ דיווחו מקורות רוסיים כי איזיום נכבשה על ידי כוחות רוסים, טענה שלא אושרה רשמית. למחרת, פרצו קרבות בין כוחות רוסים ואוקראינים על השליטה בה, כשבסופו של דבר נהדפו כוחות רוסים. בין ה-9 ל-10 הכוחות הרוסיים המשיכו להתקדם באיטיות לעברה.
ב-12 במרץ כבשו כוחות רוסים את החלק הצפוני של איזיום. למחרת, הצבא הרוסי ביצע התקדמות נוספת, אך בסופו של דבר נהדפו על פי הצבא האוקראיני.
בין ה-15 ל-16 במרץ כבשו כוחות רוסים את החלק הדרומי של איזיום, לפני שהכוחות האוקראינים הצליחו לכבוש מחדש את עמדותיהם זמן קצר לאחר מכן. לפי האוקראינים, איזיום הושמה במצור. ב-17 במרץ, הצבא הרוסי חצה את נהר סוורסקי דונץ ליד הכביש המהיר ברווינקיבסקי, אך נבלם אז על ידי כוחות אוקראינים לאחר שעבר מארב. הלחימה נמשכה למחרת.