הוראת השפה העברית בבתי ספר יסודיים ערביים בידי מורות יהודיות. המיזם נועד להדגים התמודדות יעילה עם הירידה ברמת העברית בקרב תלמידים ערבים, שזוהתה כחסם של ממש בהשתלבות בחברה הישראלית. תוכנית הלימודים המיועדת לכיתות ג' עד ו' פותחה בשיתוף פעולה עם מט"ח במסגרת תוכנית "עברית על הרצף" של משרד החינוך, ועברית היא שפת האם של המורות והמורים המלמדים אותה. בעקבות הצלחת התוכנית, עמותת יוזמות אברהם סיימה בהפעלתה בתום שנת הלימודים 2018–2019.
התנדבות קהילתית – טליעה.
מיזם של שנת התנדבות בקהילה והעצמה אישית לצעירות ערביות ברשויות המקומיות כמודל מוסכם למתווה התנדבות המקובל על החברה הערבית. זאת על רקע ההתנגדות ארוכת השנים למודל השירות הלאומי-אזרחי.
מודל שנת ההתנדבות נוסה במשך ארבע שנים (2015–2018) בשיתוף פעולה עם עמותת אג'יק־מכון הנגב ושש רשויות מקומיות ערביות. המיזם זכה להכרה מצד חברי כנסת וראשי רשויות ערביות והם הודיעו כי יהיו מוכנים להפעילו בחברה הערבית במימון המדינה.
טיפוח מנהיגות ערבית חברתית־פוליטית – קיאדה סיאסיה.
הכשרת קבוצות נשים וצעירים ערבים ודרוזים ברחבי הארץ לפעילות פוליטית, ציבורית וקהילתית כדי לקדם את השתתפותו ואת ייצוגו של המיעוט הערבי בתהליכי קבלת ההחלטות בגופים ציבוריים, בעיריות ובארגונים חברתיים. המיזם פעל בין השנים 2012–2018 ותרם לגידול בשיעור הנשים הערביות שהצטרפו לפעילות ציבורית .
שריכאת חיאה – שותפות לחיים.
הכשרה מקצועית של נשים ערביות והשמתן במקומות תעסוקה, המיזם מבקש להפריך את התפיסה שנשים ערביות מנועות מלצאת לעבודה מטעמים של דת ומסורת. המיזם, פעל בין השנים 2007–2012 בארבעה יישובים בגליל (נחף, דיר אל-אסד, מג'ד אל־כרום ועראבה) ועוד שני יישובים בדואיים בנגב – לקייה ואבו קרינאת – ובהם הכשיר המיזם כ־500 נשים ושילבן בעבודה. בשנת 2013 פרסם משרד הרווחה מכרז להפעלת המיזם בעשרות יישובים ערביים.
מרקם בגליל.
שיתוף פעולה בין רשויות מקומיות יהודיות וערביות בלב הגליל בתחומים של איכות הסביבה, חינוך ופיתוח כלכלי. המיזם נועד לשקם את הקשרים בין יהודים וערבים בעקבות אירועי אוקטובר 2000 ולקדמם לשותפות אזורית.
המיזם, אשר פעל בין השנים 2001–2010, מתבסס על רעיון של בניית רשת שיתופי פעולה: תלמידים ומורים, קבוצות ספורט, מקהלות, פעילי איכות סביבה, עסקי תיירות ועסקים וגורמים מוניציפליים. במפגשים הועלו רעיונות לשיתוף פעולה מוניציפלי ולובנו סוגיות אזוריות כגון אזורי שיפוט, התמודדות עם מפגעים אזוריים ועוד. הרשויות שהשתתפו במיזם היו המועצה האזורית משגב, סח'נין וכרמיאל, עראבה, כאוכב אבו אל-היג'א, דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום ונחף. מתוך גישה דומה הוקם בשנת 2017 אשכול יישובי בית הכרם הכולל שבע רשויות מקומיות יהודיות וערביות המשתפות פעולה בתחומים מוניצפליים אזוריים.
התפתחות הארגון.
הקמת הארגון ושנותיו הראשונות – קרן אברהם כקרן פילנתרופית.
הארגון הוקם בשנת 1989 ונקרא "קרן אברהם"; מקימיו הם הנדבן היהודי־אמריקני אלן סליפקא והפרופסור יוג'ין וינר, שהיה פעיל לצדו של ד"ר מרטין לותר קינג בתנועה לזכויות האזרח בארצות הברית. בראשית ימיו היה זה גוף מקצועי קטן, משרדיו שכנו ברחוב הלל בירושלים, ותפקיד הצוות היה לזהות יוזמות בנות־מימוש ולסייע להן בתכנון, במימון ובביצוע. בראש הארגון עמדו ד"ר פייסל עזייזה והנקה הבסי, והמנהלת הראשונה של הקרן הייתה ד"ר רחל שילה.
הפעולה הראשונה של הארגון הייתה מיפוי שדה הדו־קיום היהודי־ערבי. בשנת 1992 פורסם "מדריך קרן אברהם לארגונים ולפעולות המקדמים דו־קיום בין יהודים לערבים בישראל", ונכללו בו 350 ארגונים ופרויקטים הפועלים במרחב זה. את המדריך כתבו בני הזוג אניטה ויוג'ין וינר והסוציולוג ארנון בר־און.
בשנותיה הראשונה שימשה הקרן חממה ובית גידול לעשרות רבות של ארגונים ולמאות רעיונות ויוזמות שנועדו לשפר את מצב החברה הערבית ואת היחס אל האזרחים הערבים. בין השנים 1992–2002 העניקה העמותה מאות מענקים לארגונים שהוקמו כדי לקדם שותפות ושוויון יהודי־ערבי. היקף התמיכות בתקופה זו מסתכם על פי ההערכות ביותר מ־50 מיליון ש"ח.
באותן שנים שימשה מועצה יהודית־ערבית מעין "מטרייה ציבורית" לקרן אברהם וקשריה הענפים סייעו להפיץ את רעיון השותפות היהודית־ערבית. בראש המועצה עמד נשיא המדינה החמישי יצחק נבון ואחריו שימש בתפקיד שר המשפטים לשעבר, הפרופסור דוד ליבאי. בראש הוועד המנהל של הקרן עמד אז אלן סליפקא, וסגניו היו השופט בדימוס עבד אל־רחמן זועבי והתעשיין דב לאוטמן.
בין השאר תמכה הקרן בארגונים אלה: יד־ביד, סיכוי, מכון מרחבים, הפורום להסכמה אזרחית, המרכז היהודי־ערבי לפיתוח כלכלי, אג'יק, מרכז גבעת חביבה, מדרשת אדם לדמוקרטיה ושלום ע"ש אמיל גרינצוויג, בית הספר לשלום בנוה שלום, בית הגפן בחיפה, הבית הפתוח ברמלה, התיאטרון הערבי־עברי ביפו, תנועת הנוער היהודית־ערבית סדאקה־רעות, ילדי השלום, שכנים בגליל.
העמותה ביססה וטיפחה ארגוני חברה אזרחית ערבים־פלסטיניים בישראל ובהם: המועצה האזורית לכפרים הלא־מוכרים, אגודת הגליל, תיאטרון דיוואן אל־לאג'ון, המרכז הערבי לתכנון אלטרנטיבי, עמותת אל־זהראווי, מרכז מוסאווה, סאות' אל־עאמל, העמותה לקדמה חברתית בחיפה, ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי, עמותת אל־זהרא בסח'נין, עמותת אינסאן בשפרעם, בית אל־שביבא בבקה אל־גרביה, העמותה לפיתוח קהילתי בעכו, העמותה לרווחה ולפיתוח בנחף, אגודת נשים ערביות בעכו, עמותת כפר קאסם לחינוך ותרבות, עמותת אל־הודא בחורה ועוד.
קרן אברהם פעלה גם לקידום זכויות אדם ואזרח של האזרחים הערבים באמצעות תמיכתה בתוכניות של גופים אלה: עמותת ידיד, סִנְגוּר קהילתי, רופאים לזכויות אדם, מרכז אדווה, רבנים לזכויות אדם, המרכז לפלורליזם יהודי (כיום המרכז הרפורמי לדת ומדינה), בזכות וכן עמותת לינק לאיכות הסביבה.
הקרן תמכה בפיתוח ובהפעלה של תוכניות חינוך לחיים משותפים המפגישות בני נוער ערבים ויהודים, בהן חינוך להומניזם באמצעות לימוד השואה לנוער ערבי ויהודי בבית לוחמי הגטאות, המרכז לטכנולוגיה חינוכית, אפשר אחרת, מארג, הקרקס הירושלמי, מוזאון עין דור, מוזאון ארצות המקרא, מוזאון ישראל, אוניברסיטת חיפה, מכללת גורדון, מכללת דוד ילין, מכללת קיי, מכללת עמק יזרעאל, המכון היהודי־ערבי בבית ברל, מכללת תל־חי והמרכז היהודי־ערבי באוניברסיטת חיפה.
בתקופה זו עודדה העמותה עמותות וארגוני רווחה ובריאות להתאים ולהנגיש את שירותיהם לחברה הערבית: המועצה לשלום הילד, המועצה לילד החוסה, שדולת הנשים, האגודה לבריאות האישה, מקלט לנשים מוכות בחיפה, האגודה הישראלית לאפילפסיה, אל־סם, ער"ן, אגודת החרשים, בית החולים רמב"ם, בית חולים העמק, עמותת מתנדבים לטיפול שיניים בישראל, על"ם.
ביולי 2000 קיבל אלן סליפקא מידיו של יו"ר הכנסת דאז, אברהם בורג, תעודת הערכה על תרומתה של קרן אברהם לקידום ההידברות בין ערבים ויהודים בישראל.
העשור השני: מקרן מענקים לארגון המעצב מדיניות.
אירועי אוקטובר 2000 היו נקודת מפנה עבור הארגון. בעקבות האירועים קרסו עשרות רבות של פעולות ויוזמות משותפות ליהודים ולערבים קריסה כמעט מוחלטת. כמעט בן לילה התברר שהסדרת היחסים בין המדינה על הרוב היהודי שבה ובין אזרחיה הערבים מחייבת נקיטת פעולה שיטתית ומערכתית החורגת מפעולות משותפות, נקודתיות ומוגבלות בהיקפן.
על כן הוחלט בתחילת שנות האלפיים על שינוי אסטרטגי בפעולות הקרן ועל מעבר הדרגתי לפיתוח מיזמים. המהלך נעשה בהובלת דן פתיר, שבין השנים 2000–2005 כיהן בתפקיד סגן נשיא ניהולי של הקרן בישראל, ובשנת 2002 שינתה הקרן את שמה ל"יוזמות קרן אברהם".
שני המיזמים הראשונים של הארגון היו תולדה ישירה של אירועי אוקטובר 2000: מיזם "מרקם בגליל" אשר נועד לשקם את הקשרים בין יהודים וערבים שחרבו בעקבות אירועי אוקטובר ולשדרגם לשותפות אזורית יהודית־ערבית, ומיזם קשרי "משטרה־חברה ערבית" אשר ביקש להתמודד עם השבר ועם חוסר האמון שבין החברה הערבית למשטרה, אשר התבטאו ביתר שאת באירועי אוקטובר.
בהשראת "הסכם יום שישי הטוב" שהסדיר את היחסים בין הרוב הפרוטסטנטי למיעוט הקתולי בצפון־אירלנד בשנת 1998, ובשיתוף עם החוקרת פרופ' מארי פיצדאף – המנהלת המייסדת של "המועצה ליחסים בין־קהילתיים" (Community Relations Council) בבלפסט – הובילה יוזמות קרן אברהם סדרה של משלחות לצפון אירלנד. במשך השנים הוציא הארגון לצפון אירלנד כעשרים משלחות, והן נועדו ללמוד ואף "לייבא" רעיונות לרפורמות ולפעולות שונות שתכליתן לגשר בין קבוצות מסוכסכות ולבנות חברה משותפת. במשלחות השתתפו פעילים חברתיים, אנשי חינוך, מנהיגים קהילתיים, עובדי מדינה, קציני משטרה ועוד.
בהובלת עמי נחשון שמונה ב־2003 לתפקיד נשיא הארגון בארצות הברית, אמנון בארי־סוליציאנו שהצטרף ב־2004 כמנכ"ל העמותה בישראל ומוחמד דראושה שהתמנה למנהל־שותף. בשנת 2007, הוגדרה אסטרטגיית הפעולה של הארגון כ"שיכנוע על בסיס עשיה", כלומר: קידום יעיל של מדיניות מצריך הדגמה של המדיניות המומלצת באמצעות עבודה ממשית בשטח. במסגרת זו הושק בשנת 2006 מיזם "יא־סלאם: שפה כגשר תרבותי", ובשנת 2009 הושק מיזם "שריכאת חיאה" (שותפות לחיים).
מעמד השפה הערבית ומקומה תפסו תמיד מקום מרכזי בעבודת העמותה, הן כמקצוע לימוד במערכת החינוך והן כשפתם של האזרחים הערבים, שפה שבה הם זכאים לקבל שירותים. לאורך השנים יזמה העמותה פעולות סִנְגוּר והסברה בנושא זה, ובראשן מעקב שיטתי אחר שירותי הממשלה המקוונים בערבית ובדיקה מעמיקה של אתריהם של משרדי הממשלה, של הכנסת ועוד.