כעבור שנים רבות ב-1852 פגש רוברט ג'רמין חוקר ארצות בשם סמואל סיטון, אשר סיפר לו על "עיר אפורה בפנים היבשת הנשלטת בידי קופים לבנים הסוגדים לאל לבן". רוברט רוצח את החוקר ולאחר מכן גם את שלושת ילדיו, אך אחד מהם, נוויל, מצליח להציל את בנו אלפרד, נכדו של רוברט, לפני מותו. רוברט ג'רמין נלקח למוסד לחולי נפש ומת שם לאחר שנתיים.
אלפרד ג'רמין יורש את תואר האצולה של אבותיו אך נוטש את אשתו וילדיו כדי להצטרף לקרקס. הוא הופך למאמן חיות המתמחה בקופים, ובמהלך הופעה בשיקגו נהרג לאחר שנתקף דחף בלתי נשלט להכות את אחת הגורילות, אשר מכה אותו חזרה למוות. בנו, ארתור, יורש את כספי המשפחה ועובר לגור באחוזת ג'רמין יחד עם אמו.
ארתור מתואר כבעל מראה חיצוני מוזר מאוד, וכצאצא המשונה ביותר של שושלת ג'רמין. הוא הופך למלומד ויוצא למשלחת מחקר בקונגו הבלגית, שם הוא שומע סיפורים על עיר מאבן המלאה בקופים לבנים הסוגדים לאלילתם, הקופה הלבנה, אשר נעלמה לאחרונה.
בשובו לתחנת המסחר הוא משוחח עם סוכן בלגי המציע למצוא עבורו את גופתה של האלה ולהביא אותה אליו. ארתור מקבל את הצעתו ושב לאנגליה. הגופה מגיעה כעבור מספר חודשים לאחוזת ג'רמין. לאחר פתיחת הארון וסקירתה של המומיה, יוצא ארתור מחדרו בצרחות ומצית את עצמו למוות.
לאחר מכן מתאר המספר את תכולת ארון המתים; הקופה האלילה עונדת תליון זהוב סביב צווארה הנושא את שלט האצולה של משפחת ג'רמין, ודומה באופן מדהים לארתור. כך מתגלה שאשתו הפורטוגזית של ווייד ג'רמין הייתה למעשה אלת הקופים, וכל צאצאיו הם תוצאה של איחודם. המומיה נלקחת מביתם ונשרפת בידי החברה המלכותית לאנתרופולוגיה.
השראה.
שני הוריו של לאבקרפט מתו בבית חולים פסיכיאטרי, ולדעתם של מספר אנשי ספרות ירש הסופר נטייה לסוג של התדרדרות פיזית ומנטלית המשתקפת ביצירותיו, ובייחוד בסיפורו מ-1931 "הצל מעל אינסמאות'" החולק נקודות דמיון שונות עם הסיפור הנוכחי.
כמו ברבים מסיפוריו, בריאותו הנפשית של הגיבור מתדרדרת לאחר שהוא נחשף למידע חדש ההופך את מציאותו לעינוי, עיקרון שלאבקרפט מציג בשורות הפתיחה של "קריאתו של קת'ולהו" מ-1928: "הדבר הרחום ביותר בעולם הוא, אני חושב, חוסר היכולת של המחשבה האנושית לקשר את כל אשר היא מכילה".
לאבקרפט מתאר כיצד סיפורו על ארתור ג'רמין נולד במכתב לעורכו: "מישהו שכנע אותי לקרוא כמה עבודות של הכותבים המודרניים - החבר'ה הצעירים שמתחבאים מאחורי חיצוניותם ומעמידים פנים שהם חושפים כוונות סודיות וסטיגמות. כמעט נרדמתי כשקראתי את ספרו של שרווד אנדרסון, וויינסבורג אוהיו. כפי שאתה יודע הוא מתאר בספרו את האזורים של כהי העור בהם ישנם מספר כפרים לבנים מוחבאים היטב.. חשבתי לעצמי, שבתוך המדיום המוזר בו אני כותב, אני כנראה יכול לבנות מעין סוד המסתתר מאחורי שושלתו של אדם.. ומשם נולד ארתור ג'רמין".
הסיפור פורסם לראשונה בכתב העת "הוולברין" ביוני 1921. למרבה כעסו של לאבקרפט, שונה שמו של הסיפור ל"הקוף הלבן" בפרסומו השני ב-1924 במגזין "סיפורים מוזרים". הוא הגיב, "אם אי פעם אקרא לאחד מסיפוריי 'הקוף הלבן', לבטח לא יהיה בו קוף". הדפסות נוספות פרסמו אותו תחת השם "ארתור ג'רמין" עד להוצאה של הגרסה המתוקנת ב-1986 באנתולוגיה "דגון וסיפורים מפחידים נוספים".
המבקר ויליאם פולווילר הציע כי מקור השראתו של הסיפור הוא אולי ספריו השונים של אדגר רייס בורוס, "חזרתו של טרזן" מ-1913 ו"טרזן והתכשיטים של אופר" מ-1916, בהם העיר האבודה אופר "מאוכלסת בידי בני כלאיים שנולדו כתוצאה מהזדווגותם של בני אדם וקופים". כמו כן הוסיף המבקר אי. אף. בליילר ש"אין ספק שסיפורו של לאבקרפט חייב הרבה לאדגר רייס בורוס על סדרתו על טרזן".
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–צרפת
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–צרפת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו וצרפת.
היסטוריה.
צרפת שלחה את קולונל רוג'ר טרינקייר בשנת 1961 לתמוך במובוטו ססה סקו בהפיכה בקונגו הבלגית כנגד פטריס לומומבה, לטובת ג'וזף קסא וובו. בשנת 1994, במהלך רצח העם ברואנדה, אישר מובוטו ססה סקו לצרפת להשתמש באזור קיוו כבסיס עורפי למבצע טורקיז, מבצע צבאי צרפתי שנועד לשים קץ לטבח ברואנדה.
השפה הרשמית בקונגו היא צרפתית, והיא אף חברה בארגון לה פרנקופוני.
יחסים כלכליים.
מאזן הסחר הדו-צדדי נוטה באופן מסורתי לטובת צרפת. היצוא הצרפתי מתרכז בתחומי הציוד המכני (30%), התרופות (28%), החקלאות והמוצרי מזון (24%). היבוא של צרפת (המייצג כ-1% מהיצוא מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו) מורכב בעיקרו מתוצרת חקלאית וחקלאית (77%).
אין לשפוט ספר על פי כריכתו
כרוכיה
פאו טורס
פאו פרנסיסקו טורס (בספרדית: Pau Francisco Torres; נולד ב-16 בינואר 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בוויאריאל ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים.
טורס, התחיל את לשחק כדורגל כאשר הצטרף לקבוצת הילדים של ויאריאל, כאשר היה בן חמש. ב-21 באוגוסט 2016, טורס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון, בהפסד 1–2 לקורנלה. ב-8 באוקטובר 2016, טורס הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד בדלונה.
ב-26 בנובמבר 2017, טורס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–2 לסביליה. כמה ימים לאחר מכן, טורס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית בהפסד 0–1 למכבי תל אביב.
ב-6 באוגוסט 2018, טורס הושאל למאלגה לשנה אחת. באוקטובר , חתם על חוזה חדש בויאריאל עד לשנת 2024.
קריירה בינלאומית.
ב-4 באוקטובר 2019, טורס זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד, אך לא שותף במשחקי הנבחרת. ב-15 בנובמבר באותה השנה, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–7 נגד , בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
טורס נכלל בסגל הרחב של הנבחרת לקראת יורו 2020.
נימפיתיים
נִימְפִיתִיִּים (שם מדעי: "Nymphalidae") היא משפחה של פרפרים ואחת המשפחות הגדולות ביותר בסדרה פרפראים, המונה מעל 600 סוגים וכ-5,700 מינים.
מאפיינים.
מיני הפרפרים במשפחה הם פרפרים בינוניים וגדולים.
לרוב המינים יש רק 4 רגליים עם שיערות דמויות מכחול וכתוצאה מכך הם מכונים באנגלית פרפרים עם ארבע רגליים או פרפרים עם רגלי מכחול.
משפחה זו פוצלה בעבר לשלוש משפחות: נימפיתיים, דנאיתיים וסטיריות שאוחדו למשפחה אחת, הנימפיתיים. כיום דנאיתיים וסטיריות נחשבות לפי החוקרים כתתי משפחות בתוך משפחה זו.
חלק מהמינים ידועים בהסוואה שלהם.
מינים ידועים מהמשפחה כוללים את נימפית הסרפד, נימפית היערה, מורפו כחול, דנאית הדורה, דנאית מלכותית, סטירית פקוחה, נימפית משוננת, נימפית החורשף, כתמית הדרדר, גרטה אוטו, כתמית צפונית ופרפר הטווס.
בישראל ידועים 35 מינים מהמשפחה ש-15 מתוכם שייכים לתת משפחת הסטירית ומין אחד (דנאית הדורה) שייך לתת משפחת הדנאיתיים.
ג'וזף למאר
ג'וזף ראקר למאר (באנגלית: Joseph Rucker Lamar; ) היה שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, שכיהן בתפקידו מ-1910 ועד מותו. למאר היה דודנו של לוציוס למאר, שגם הוא כיהן בבית המשפט העליון, כמזכיר הפנים של ארצות הברית, כסנאטור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
ראשית חייו.
ג'וזף למאר נולד בראקרסוויל שבג'ורג'יה. אביו היה כומר. הוא למד בבית הספר התיכון אקדמיית מחוז ריצ'מונד שבאוגוסטה ובמכון מרטין שבג'פרסון. למאר היה צאצא של ויליאם ספיר האב, מהגר סקוטי-אירי מאירלנד. בתקופה בה הוא למד באוגוסטה הוא התגורר בשכנות והיה ידיד קרוב של וודרו וילסון, לימים נשיא ארצות הברית, שאביו היה כומר פרסביטריאני מקומי. השניים גם למדו יחדיו בבית הספר ג'וזף ט. דרי לבנים, בית ספר שתלמידים נוספים בו היו לימים חברי הקונגרס, עורכי עיתונים ואנשי אקדמיה. לאחר שסיים למאר את לימודיו בבית הספר פן לוסי שבבולטימור, הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'יה, שם הוא היה חבר באגודה הספרותית פי-קאפא. לאחר שמשפחתו עברה למקום אחר, הוא השלים את לימודיו בקולג' בתאני שבווירג'יניה המערבית ב-1877, שם הוא היה חבר באחוות בתא-תטא-פאי. לאחר שלמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון ולי, הוא הפסיק את לימודיו והשלים אותם בקריאה עצמית בהדרכת עורך דין בולט מאוגוסטה, ולאחר מכן שב לקולג' בתאני כדי ללמד שם במשך שנה לטינית. לאחר מכן הוא עסק בעריכת דין באוגוסטה.
ראשית הקריירה.
בשנים 1886–1889 כיהן למאר כחבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה. ב-1893 הוא מונה על ידי בית המשפט העליון של ג'ורג'יה כחבר הוועדה שעסקה בעריכת ספר החוקים של ג'ורג'יה, כהכנה לספר חוקים חדש, שאומץ שנתיים לאחר מכן על ידי האספה המדינתית.
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ב-1 בינואר 1910 מונה למאר על ידי הנשיא ויליאם הווארד טאפט כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקומו של ויליאם מודי שפרש. המינוי אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-15 בדצמבר. בעת מינויו לבית המשפט העליון היה למאר אחד מתוך שלושת השופטים אי פעם שמונו על ידי נשיא ממפלגה שונה מזו שלהם. בזכות המוניטין שלו הוא נבחר ב-1914 יחד עם פרדריק להמן לייצג את ארצות הברית בוועידה שהתכנסה בניאגרה פולס כדי למנוע פרוץ מלחמה על רקע תקרית וראקרוס .