ג'ון מתקשר לאביו, כומר, איתו לא שוחח שנים רבות ומזהירו על החום הצפוי שיחריף ומבקש ממנו לאסוף ציוד ולחפש מקלט, אך השיחה נותקה בגלל ההפרעות האטמוספיריות המחריפות. ג'ון מוצא את כיילב כותב סדרה ארוכה של מספרים תחת השפעת היפנוזה, כאשר ברקע נשמעים הליחשושים בדומה ללוסינדה. הם מנסים להימלט למקלט, אך לפתע ג'ון סוטה מכיוון הנסיעה ומחפש את מחבואה של לוסינדה מאותו הערב 50 שנה קודם לכן, ומוצא את קיר העץ עליו חרטה לוסינדה מספרים כאשר ידיה זבות דם. הוא מתעמת עם דיאנה כאשר היא מבקשת שיחדול מעיסוקו וימהר אל מערות המקלט והוא מנסה לחפש את המספרים שייתכן והם קואורדינטות למקום בטוח או אזור מפלט מכדור הארץ. דיאנה עוזבת בלעדיו, עם הילדים, אך הקשר הטלפוני נותק ביניהם.
אבי מתודה בפני אמהּ כי האנשים הלוחשים להם לתוך מוחם יודעים היכן הם ומתקשרים עם הילדים. בכלי התקשורת מוכרז מצב חירום הקורא לכולם לחפש מקלט עמוק באדמה ובמערות. ג'ון מצליח לפענח את קואורדינטות מקום המפלט על סמך המספרים שרשמה לוסינדה, 50 שנה קודם, ומקום זה נמצא בקרבת ביתה המבודד של לוסינדה. ג'ון מתוודה בפני דיאנה כי הלהבה הסולרית יכולה לחדור עד כ-1.6 ק"מ לתוך האדמה וכי אין שום סיכוי לשרוד על פני כדור הארץ מתוך תקווה שבאזור המיועד יהיה חילוץ או מפלט כלשהו, אך דיאנה לא מאמינה לכך. ה"זרים" חוטפים את האוטו של דיאנה ובתוכו הילדים ודיאנה מתהפכת עם רכב במהלך מרדף אחריהם, בדיוק ב-19 באוקטובר בשעה 00:00 נפטרה דיאנה כפי שחזתה אמהּ.
ג'ון מגיע למקום המפלט ובו אזור עם הרבה אבנים שחורות, מעין חלוקי נחל, הוא מאתר את הילדים וה"זרים" שחטפו אותם ומוצא את הילדים בריאים ושלמים. הילדים מספרים לו כי הם צריכים לבוא עם הזרים והם לא יפגעו בהם והם הגנו עליהם כל הזמן והמסרים שהם שלחו להם כדי להכינם למעמד. לפתע מגיחה חללית ענקית, מוארת מאוד בצורת שמש עם הרבה גלגלים מסתובבים וחלקים מכניים מורכבים (שילוב של אפקטים מעיר אפלה ומסתורו של סופרמן). כיילב מתרגם את דבר הזרים כי הם באו לקחת אותם כדי "להתחיל מחדש". הזרים לוחשים לכיילב כי "רק הילדים יכולים לבוא", רק אלו ששמעו את ה"קריאה" ונבחרו. ג'ון, מזיל דמעות נפרד מכיילב שמסרב ללכת ומנסה לנחמו. בעת הפרידה הופך גופם של הזרים מדמות אדם לגוף חייזר המוכר מסרטים רבים (דומה לחייזר מ "המשימה מאדים", 2001). הם בגוון כחול בהיר, חצי שקופים כך שנית לראות את מה שנראה כמו המוח שלהם, ובעלי הילה כחולה שמזכירה כנפיים. למעשה שילוב של דמות חייזר ומלאך. הילדים מרחפים עם החייזרים לעבר החללית הממריאה.
חלליות רבות עוזבות את כדור הארץ לעבר גלקסיה כלשהי. ג'ון השבור חוזר עם שחר לעיר וחוזה בסופה הקרב של האנושות, אנרכיה, בהלה, אנשים רצים לכל עבר, ושריפות רבות (כאשר ברקע נעימה קלאסית מתוך הסימפוניה השביעית של בטהובן). הוא מגיע לבית הוריו שלא נפגש עימם שנים. וכאשר הם מחובקים, מגיחה הלהבה הסולרית וכמו פצצת אטום מוחקת הכל. הסרט מסתיים כאשר במערכת שמש חדשה, כוכב לא ידוע, החלליות נוחתות, לארץ מהאגדות עם נופים מרהיבים, טללים באוויר ועץ דמוי שקדיה לעברו רצים הילדים. בסצנה שמזכירה דימויים לאדם וחווה בגן עדן.
הפקה.
"הנבואה" נכתב במקור על ידי ראיין דגלס פירסון, והפרויקט תוכנן להתבצע בסרטי קולומביה אך במהלך ההפקה הועברה הבעלות עליה לחברה אחרת. ההפקה החלה למעשה ב-2005 עם שכתוב התסריט והחלפת הבמאי. הצילומים החלו רק במרץ 2008.
חרבת צורמן
עדווה
עדווה (באמהרית: ዓድዋ) היא עיירת שוק בצפון אתיופיה, הידועה בעיקר הודות לקרב עדווה שהתרחש בה ושהיה הקרב האחרון והמכריע של המלחמה האיטלקית אתיופית הראשונה שנסתיים בניצחון אתיופי מוחץ, ובכך הייתה אתיופיה היחידה באפריקה (יחד עם ליבריה שבהשפעה אמריקאית) ששמרה על עצמאותה בתקופת המירוץ לאפריקה.
העיירה ממוקמת במחוז תיגראי בנפת תיגראי המרכזית (מאכלאווי זון) ומשמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של הנפה. רובם המכריע של תושבי העיירה הם תגרים.
עדווה מכילה כמה כנסיות שנבנו על ידי מושלי המחוז בעבר, כמו כן בקרבתה ממוקם מנזר אבא גרימה שנוסד במאה ה-6 על ידי אחד מתשעת הקדושים, והכפר פרמונה שהיה בסיס המיסיונרים הישועים מהמאה ה-16 שמטרתם הייתה הכנסת הכנסייה האתיופית לקתוליות.
היסטוריה.
ריצ'רד פאנקהארסט סבור שהשם עדווה ניגזר מצמד המילים בתיגרינית "עדי" ו"ווה/וואה" שפירושו "המקום/הכפר של וואה/ווה". ה"אווה" היא קבוצה אתנית המוזכרת במונומנטום אדוליטנום.
פרנסיסקו אלווראז רשם שמשלחת דיפלומטית, פורטוגזית, עברה דרך עדווה באוגוסט 1520 שאותה הוא מכנה "בית הקדוש מיכאל".
העיר השיגה חשיבות רק עם כינונה של גונדר כבירת אתיופיה בשנת 1635, וזאת מפני ששכנה על הדרך שבין גונדר והים האדום כפי שהעיר ג'יימס ברוס.
אדווה
ניר צוק
ניר צוק (נולד ב-22 באפריל 1976) הוא שף ישראלי. הגיש תוכנית בישול בטלוויזיה, כותב טור בענייני אוכל בעיתון "ידיעות אחרונות" (ובאתר ynet) ומחבר ספרי בישול.
ביוגרפיה.
צוק גדל בכפר ורבורג ורכש הכשרה מקצועית בסן פרנסיסקו ובצרפת.
מאז שנת 1999 ניהל צוק מתחם של מספר מקומות אוכל בסמטת הזכוכית בעיר העתיקה של יפו. המתחם כלל בראש ובראשונה את מסעדת השף שלו, קורדליה, ואת המסעדות "Jaffa" (בר), "טרקלין הויסקי קלאב" ו"נועה" (ביסטרו). בשנת 2016 סגר צוק את מסעדת קורדליה, ואת יתר מסעדותיו ופתח את מסעדת "מאפו" במלון פרימה סיטי בתל אביב. צוק היה שותף להקמת מסעדת "בלק אאוט" ביפו, בה מלצרים עיוורים מגישים את האוכל לסועדים. הוא שותף במסעדת "עולי ציון", שנפתחה בתחילת נובמבר 2011 ביפו. גם מסעדות אלה נסגרו כעבור מספר שנים ומאז, צוק מבשל ארוחות גורמה לאורחים בביתו.
בשנת 2019 פתח מסעדה בניו יורק בשם Arba.
צוק ייצג את הבישול הישראלי במספר אירועים שארגן משרד החוץ, כולל באירוע לציון 40 שנות יחסים דיפלומטיים בין ישראל לגרמניה, בו בישל סעודה עם שף גרמני ובאפריל 2005, כשבישל סעודה לקידום היחסים עם קזחסטן.
בפברואר 2012 צוק יצא מהארון בריאיון לידיעות אחרונות.
צוק מתגורר עם בן זוג ביפו העתיקה.
לא נפסיק לרקוד
לא נפסיק לרקוד הייתה תוכנית מציאות בידורית ישראלית שבמרכזה תחרות ריקודים. התוכנית שודרה בערוץ 2 במסגרת הזכיינית קשת בשנת 2009. במהלך שידורה שונה שם התוכנית ממלחמת העולמות ל"לא נפסיק לרקוד", בעקבות מבצע עופרת יצוקה שפרץ באותו הזמן. מנחה התוכנית היה צביקה הדר. התוכנית הייתה המשך לתוכנית "נולד לרקוד" ששודרה במשך שלוש עונות.
בשונה מ"נולד לרקוד" שהייתה גרסה ישראלית לפורמט אמריקני קנוי (So You Think You Can Dance), "לא נפסיק לרקוד" הייתה פורמט ישראלי מקורי. במהלך עונותיה של "נולד לרקוד" הועלו טענות שלא ניתנה במה מספקת לסגנון ה"היפ הופ" ודומיו (סטריט) וכי השופטים מוטים לטובת סגנונות קלאסיים יותר; "לא נפסיק לרקוד" הביאה את סגנונות הריקוד העכשוויים לקדמת הבמה ועימתה אותם עם הסגנונות הקלאסיים.
פורמט.
בתוכנית התחרו זו בזו שתי קבוצות של עשרה רקדנים בכל קבוצה. קבוצה אחת נקראה קבוצת ה"סטריט" ברשות אונה הולברוק, ובה רקדו סגנונות כמו: ברייקדאנס, קראמפ, היפ הופ ועוד. הקבוצה השנייה נקראה ה"סטודיו" ברשות דוד דביר, ובה רקדו סגנונות קלאסיים כמו: בלט, מחול מודרני ועוד. בכל תוכנית קיבל כל ראש קבוצה רשימת סגנונות לריקוד (בהתאם לסגנון הקבוצה שלו) ושיבץ לכל סגנון את הרקדנים המתאימים ביותר (בזוגות ולעיתים בשלישייה). כל זוג מקבוצה אחת התחרה ראש בראש בזוג מהקבוצה השנייה בפרשנות "סטריט" או "קלאסית" לשיר דומה (ביצועים שונים לאותו שיר) או לסגנון ריקוד דומה (מחזמר, למשל). השיפוט הורכב מפאנל שופטים שחיוו את דעתם על כל ריקוד במהלך התוכנית ומהצבעות הצופים בבית (במסרונים ודרך אתר קשת). בסוף כל תוכנית שוקללו קולות השופטים וקולות הקהל בבית והקבוצה שניצחה במרב קטעי הריקוד הייתה המנצחת בתוכנית. ראש הקבוצה המפסידה ראשי היה להעניק חסינות למספר רקדנים, אך יתר רקדניו הועמדו להדחה. בדומה ל"נולד לרקוד", הם ביצעו ריקודי סולו קצרים, והרקדן שקיבל את כמות הקולות הנמוכה ביותר מהצופים בבית, הודח מהתוכנית (לעיתים יותר מרקדן אחד).
הכישלון.
הפורמט לא הצליח להתחבב על הצופים והתוכנית זכתה לרייטינג נמוך מהצפוי.
נוסף על כך קושי אובייקטיבי – המלחמה שנערכה בתקופה זו בעזה גרמה לקטיעת תוכנית אחת עקב נפילת טילים, ולביטול תוכנית נוספת. השם המקורי, "מלחמת העולמות", שהיה כינוי ל"מלחמה" בין "עולם" הסטריט ל"עולם" המחול הקלאסי, התברר כבעייתי כאשר פרץ מבצע עופרת יצוקה, והוחלף לשם "לא נפסיק לרקוד".
מסיבות אלה הורדה התוכנית חודשיים לפני המתוכנן והגמר אורגן בחופזה. בתוכנית טרום הגמר התחרו הרקדנים בריקודי סולו בלבד ועשרה מתוכם הודחו בבת אחת. ארבעת הרקדנים הנותרים עלו לגמר: איביצה באגו, רפאל בנימין, תומר יפרח, ונופר חסן (הזוכה).
השופטים.
ארבעת שופטי התוכנית היו מיכל אמדורסקי, עידו תדמור, מרקו דה סילביה ונעמי פרלוב.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
ר' יצחק אברבנאל
פקודה 66
קברנה פרנק
קבֶּרנה פרנק (באנגלית ובצרפתית: Cabernet Franc) הוא זן ענבים אדום. הזן נפוץ ביינות מִמְסָךְ בסגנון בורדו בהם הוא מתווסף למרכיבים העיקריים קברנה סוביניון ומרלו. בנוסף, הזן משמש גם להכנת יינות זניים – למשל בעמק הלואר שבצרפת, ואף להכנת יינות קרח בקנדה ובארצות הברית.
קברנה פרנק, לצד הזן הלבן סוביניון בלאן, הם ההורים הגנטיים של הזן קברנה סוביניון.
יינות שמכילים קברנה פרנק מתאפיינים לעיתים קרובות בארומות של פלפל שחור, ובמקרים מסוימים בארומות של פירות יער, טבק וסיגליות.