הדיוויזיה הורחקה לבסוף מהחזית בסוף דצמבר, אך נותרה במנוחה של רק כמה ימים לפני שארמיית ההלם השנייה של אנדריי ולסוב פתחה במתקפה עצומה בתחילת ינואר, שכוונה לקו הדק בין הדיוויזיות ה-61 וה-21. רגימנט הרגלים ה-505, תחת אוברסט לוהמייר נשלח לאטום את הפרצה, אך זו הייתה רק שאלה של זמן עד שתבוצע פריצה נוספת במקום אחר. "עניין של זמן" היה עשרה ימים, פריצת הדרך הייתה מעט דרומה, והייתה זו שוב הדיוויזיה ה-291 שעמדה בדרכם, אך למרות מזג האוויר הנורא, אנשיה עמדו איתנים מספיק בשביל שכוחות המשטרה והדיוויזיה ה-58 ינתקו את החדירה הרוסית, אם כי הלחימה בכיס נמשכה עד סוף יוני. לאחר שהביסו את חדירת ארמיית ההלם השנייה לחזית מעל נהר וולכוב, ולמרות חידוש ההתקפה על ידי הרוסים בגזרה אחרת, רק מצפון לעמדותיהם, הם הוחזקו בגזרה השקטה יחסית מצפון לנובגורוד עד ינואר 1943, אז הועברו לגזרת הקורפוס ה-59 בתחום הגזרה בין קבוצת ארמיות צפון וקבוצת ארמיות מרכז. במהלך החורף נשארה הדיוויזיה בעמדות הגנה סביב קורוטסן, ובפברואר כמעט הושמדה על ידי צבא הטנקים סמוך לשפטובקה. בחודש יוני הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית כחלק מהקורפוס ה-42 בדרום-מזרח פולין (גם השתתפה בלחימה בתוך קלחת הובה). הדיוויזיה לחמה כחלק מהקורפוס ה-42 במהלך מבצע ויסלה-אודר עד שהושמדה על ידי החזית האוקראינית הראשונה ליד צ'נסטוכובה באמצע ינואר 1945. חלק משרידי הדיוויזיה צורפו לדיוויזיה ה-6, והשאר צורפו לדיוויזיה ה-17.
מוני מעתוק
תחנת קרופוטקינסקאיה
תחנת קרופוטקינסקאיה (ברוסית: Кропоткинская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע חמובניקי, ליד קתדרלת ישו המושיע.
תחנת קרופוטקינסקאיה נפתחה ב-15 במאי 1935, כחלק מהקטע הראשון במטרו של מוסקבה.
בעתיד התחנה תהיה קשורה במעבר עם תחנת וולחונקה של קו קלינינסקו-סולנצבסקאיה .
קיידנלייב
נגן (בלשנות)
לוגנץ דורט
לוגנץ "לו" דורט (באנגלית: Luguentz "Lu" Dort; נולד ב-19 באפריל 1999) הוא כדורסלן קנדי, שמשחק בקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. נודע בעיקר בשל כישוריו ההגנתיים.
קריירת תיכונים ומכללות.
דורט נולד בעיר מונטריאול שבקוויבק, קנדה, להורים שמוצאם בהאיטי, ובגיל 15 עבר ללמוד בג'קסונוויל שבפלורידה. בתור אחד משחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית, הוזמן בשנת 2017 להשתתף במשחק נייקי הופ סאמיט.
בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של אריזונה. בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה נבחר לחמישיית ההגנה של "מחוז Pac-12", ורשם ממוצעים של 16.1 נקודות, 4.3 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
קריירת משחק מקצועית.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2019, חתם דורט על "חוזה כפול" בקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, במסגרתו שיחק לסירוגין גם בקבוצת הבת של הת'אנדר מליגת הפיתוח של ה-NBA – אוקלהומה סיטי בלו. במהלך עונת הרוקי שלו זכה למקום קבוע בחמישיית הקבוצה, ולקראת סיומה הומר חוזהו לחוזה NBA סטנדרטי ל-4 עונות. ב-3 באפריל 2021 קלע דורט שיא קריירה של 42 נקודות בהפסד הת'אנדר ליוטה ג'אז.
לו דורט
לוגוונץ דורט
סרגיי בזרוקוב
סרגיי ויטאלייביץ' בזרוקוב (נולד ב־18 באוקטובר 1973) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון רוסי, אמן העם של רוסיה, חתן פרס הפדרציה הרוסית. כיום הוא עובד בסטודיו טבקוב (התיאטרון של אולג טבקוב). הוא חבר במועצה העליונה של מפלגת רוסיה המאוחדת.
סרגיי בזרוקוב עובד גם כבמאי תיאטרון, מפיק, תסריטאי ומוזיקאי. הוא אחד משחקני הקולנוע הרוסיים הפופולריים ביותר בקולנוע הרוסי. ידוע כמי שכיכב והשתתף בהפקות קולנוע טלוויזיה כמו "הבריגדה", "יסנין", "האמן ומרגריטה", "צחוק הגורל 2", "וויסוצקי. תודה שאתה חי", "טרוצקי", "גודונוב" ורבים אחרים.
ביוגרפיה.
ראשית חיים וחינוך.
סרגיי בזרוקוב נולד ב-18 באוקטובר 1973 במוסקבה. אביו ויטאלי בזרוקוב, היה שחקן ובמאי שעבד בתיאטרון סאטיריקון במוסקבה. אמו של סרגיי, נטליה בזרוקובה (לבית סורובה), סיימה את לימודיה במכללת גורקי לסחר סובייטי ועבדה כמנהלת חנויות. סרגיי בזרוקוב נקרא על שם המשורר החביב על אביו, סרגיי יסנין.
לאחר שסיים את לימודי התיכון בבית הספר מספר 402 ברובע פרובסק במוסקבה בשנת 1990, הוא נכנס לבית הספר לאמנות בעיר. בשנת 1994 סיים את לימודיו במחלקה למשחק בבית הספר לאמנות במוסקבה, כשההתמחות הייתה כשחקן תיאטרון דרמה וקולנוע (בסדנתו של אולג טבקוב), והתקבל מיד ללהקת הסטודיו לתיאטרון מוסקבה בהדרכתו של אולג טבקוב.
קריירה.
סרגיי בזרוקוב ערך את הופעת הבכורה הקולנועית שלו בסרט "נוקטורן עבור תופים ואופנועים".
משנת 1995 ועד שנת 2000 עבד בתוכנית הסאטירית "בובות" ששודרה בערוץ NTV. בובות שימשו בתערוכה לייצוג אנשים מפורסמים, בעיקר פוליטיקאים. הוא דיבב בתוכנית שתים עשרה דמויות, ביניהן אישים מפורסמים כמו בוריס ילצין וולדימיר ז'ירינובסקי. בזרוקוב זכה לחשיפה רבה יותר כשחקן בתוכנית זו.
בשנת 2002 זכה בזרוקוב בפריצה הגדולה שלו; הוא לוהק לתפקיד של מנהיג הכנופיה סשה בלוב בסדרת הפשע הפופולרית הבריגדה. לאחר שידור הסדרה סרגיי בזרוקוב הפך לשם דבר ברוסיה. באותה שנה גילם בזרוקוב את איוואן ברילינג במיני סדרה הבלשית ההיסטורית עזאזל, על ספר באותו שם מאת בוריס אקונין.
תפקידים אחרים הגיעו בעקבותיהם, כמו אירקלי בסרט צחוק הגורל 2, קצין באדמירל, סומרוקוב בסרט "חופשה באבטחה גבוהה" ורז'בסקי בסרט הבלדה של אולאן.
בשנת 2005 הגשים בזרוקוב את חלום ילדותו, כאשר גילם את המשורר סרגיי יסנין, שעל שמו הוא נקרא, במיני סדרה יסנין. הסדרה התבססה על הרומן "יסנין. סיפורו של רצח" שכתב אביו, ויטאלי, שגם גילם את יסנין בסרט משנת 1969 בשם "אנה סנגינה".
תפקיד בולט נוסף היה ישוע הנוצרי בסדרה "האמן ומרגריטה" משנת 2005 והוא גם דיבב את האמן.
הוא דיבב את דמות הנסיך בסרט האנימציה "הנסיך ולדימיר" וידוע גם בתפקיד התיאטרון שלו צ'יצ'יקוב בהצגה "נשמות מתות" (שזיכה אותו בפרס הקומסומולץ המוסקבאי). בשנת 2006 הוא גילם את אלכסנדר פושקין, הידטע כמשורר הגדול ביותר בשפה הרוסית, בסרט "פושקין: הדו-קרב האחרון".
סרגיי גילם את הזמר הסובייטי הפופולרי ולדימיר ויסוצקי בסרט "ויסוצקי. תודה שאני חי" משנת 2011. CGI ואיפור כבד שימשו כדי לגרום לשחקן להיראות כמו ויסוצקי. בזרוקוב לא הופיע בקרדיטים לסרט ורק מאוחר יותר התגלה שהוא השחקן.
בשנת 2013 ייסד בזרוקוב את תיאטרון הדרמה המחוזי של מוסקבה. תיאטרון זה היה הראשון ברוסיה שהציג מופעים לאנשים עם לקות ראייה. התיאטרון המחוזי יחד סרגיי בזרוקוב, זכו בפרס אלנה מוחינה במועמדות פריצת הדרך לחדשנות בשנת 2013.
בשנת 2017, סרגיי שיחק בסרט "אחרי שהלכת", בבימוי אשתו אנה מאטיסון. הדרמה הקומית סיפרה את סיפורו של רקדן בלט שסבל מפציעה בעמוד השדרה ומחליט להעלות הופעת בלט מקורית.
על פי הסקר של ROMIR Monitoring, ברוסיה הוא כונה השחקן הפופולרי ביותר לשנת 2005.
במרץ 2014 חתם על מכתב תמיכה בעמדתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בנושא ההתערבות הצבאית של רוסיה באוקראינה.
בשנת 2018 שודרה סדרת הדרמה ההיסטורית גודונוב, בבימויו של אלכסיי אנדריאנוב של רשת רוסיה-1. סרגיי בזרוקוב גילם את הדמות הראשית - בוריס גודונוב.
בשנת 2020, הוא דגל בתיקוני 2020 לחוקת רוסיה, שמגדירים במיוחד את הנישואין כקשר בין גבר אחד לאישה אחת. הוא הסביר את עמדתו באומרו כי אין לאפשר למונחים 'הורה 1 והורה 2' להתקיים ברוסיה. "אני מפיץ אהבה בין גבר לאישה, ומעדיף שלא להתמודד עם שוויון מגדרי", אמר גם.
חיים אישיים.
משנת 2000 עד 2015, הוא היה נשוי לשחקנית אירינה בזרוקובה (כדי להתחתן עם בזרוקוב היא נפרדה מהשחקן איגור ליוואנוב, הם התחתנו רשמית כאשר סרגיי שיחק בסדרת הטלוויזיה הבריגדה). בשנת 2015 הזוג נפרד.
לאחר גירושיו מבזרוקובה, סרגיי התחתן עם הבמאית והתסריטאית אנה מאטיסון ב־11 במרץ 2016. ב -4 ביולי 2016 נולדה להם בת, מריה.
בסוף 2013, התקשורת, שציטטה את אביו של בזרוקוב, דיווחה כי לסרגיי ילדים צעירים: הבת אלכסנדרה והבן איוואן; אמם זוהתה כשחקנית פטרבורגית בשם כריסטינה סמירנובה (ילידת 1983 בלטביה).
Call Me If You Get Lost
Call Me If You Get Lost הוא אלבום האולפן השישי של הראפר האמריקאי טיילר, דה קריאייטור. האלבום יצא לאור ב-25 ביוני 2021, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. האלבום נתמך על ידי סינגל אחד, "Lumberjack", שיצא ב-16 ביוני 2021. האלבום מכיל הופעות אורח של 42 דאג, YoungBoy Never Broke Again, טיי דולה סיין, ליל ויין, דומו ג'נסיס, ברנט פאיאז, ליל עוזי ורט ופארל ויליאמס, בין היתר.
האלבום זכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה והגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200 וזכה בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה אלבום הראפ הטוב ביותר.
רקע.
ב-9 ביוני 2021 זוהה שלט חוצות לקידום האלבום, עליו כתוב "Call Me If You Get Lost" ומספר הטלפון "". כשמתקשרים אליו, מתנגנת הודעה מוקלטת של שיחה בין טיילר לאימו. זמן קצר לאחר מכן, התגלה אתר שמפנה לשלט החוצות ומספר הטלפון, שנראה כהיבט נוסף בקידום האלבום. ב-15 ביוני, טיילר צייץ בטוויטר את מספר הטלפון שנראה על שלטי החוצות שבוע לפני כן.
הרכב.