שני נושאים אשר לא נדונו עד לסיבוב אורוגוואי הם הסחר בחקלאות ובטקסטיל, הנחשבים תחומים רגישים ומוגנים ביותר בכל המדינות – הן המפותחות והן המתפתחות. מאז שנות החמישים חלה עליה בכל הקשור להגנה על החקלאות בכל המדינות, דבר אשר הוביל לחוסר אפשרות לייבא ולייצא ולכן נוצר לחץ להכניס את נושא החקלאות לסבבי הסחר. אחת מפריצות הדרך בסיבוב אורוגוואי הוא הסכם בנוגע למסחר בינלאומי בחקלאות. להסכם ארבע נקודות עיקריות: התמודדות עם גישה לשווקים חדשים, תמיכה פנימית במוצרי חקלאות, תחרות בייצוא של חקלאות ומדדים סניטריים. הוסכם על הפחתת מכסים, הפחתת סובסידיות לחקלאות, הפחתת חסמי סחר שונים אחרים. בסופו של דבר נראה כי הרפורמות עליהם הוסכם הן קטנות ולא תורמות בצורה משמעותית לליברליזציה של הסחר במוצרי חקלאות, אך הושגה גם הסכמה לשוב לשולחן הדיונים בנושא, והלחץ לליברליזציה של התחום עדיין חזק. הטקסטיל הוא תחום בעייתי למדינות המתפתחות מאחר שמדובר בתחום עתיר עבודה המעסיק רבים מאזרחי המדינה והטכנולוגיה לה זקוקים בייצור היא נמוכה וזולה. פחדן של המדינות המתפתחות היה כי ייצור הטקסטיל המסיבי המתבצע אצלם ייפגע עקב הורדת מכסים והצפת השוק ולכן הן ייפגעו ויפסידו מכך. בטקסטיל בוטלו ההגבלות על הייצוא והוסכם על הקלות בכניסה לשווקים על ידי הגדלת תקרת הייבוא והפחתת מכסים. הוקמה ועדה מפקחת לעניין אשר בודקת כיצד עומדות המדינות בהסכם.
השפעת תוצאות הסיבוב על הסחר העולמי והפוליטיקה העולמית.
ברור כי לסיבוב אורוגוואי הייתה ועדיין ישנה השפעה גדולה מאוד על הסחר העולמי. ההישגים אליהם הגיעו בסיבוב זה הם כמעט בלתי נתפסים. ראשית, הקמת ה-WTO, על כל מוסדותיו, והכנסת כל הסכמי הסחר תחת ארגון מנהל אחד. שנית, נושאים אשר לא הגיעו כלל לשולחן הדיונים עד סיבוב זה נידונו ואף נחתמו לגביהם הסכמי סחר, סחר בשירותים הפך לנושא מרכזי כמו גם קניין רוחני ונושא ההשקעות. היקף הסחר העולמי גדל בצורה משמעותית, הן בגלל הפחתת מכסי מגן שונים על מוצרים והן בגלל הצטרפותם של מדינות מתפתחות רבות למערכת הסחר. חשוב לציין כי הצטרפותן של מדינות מתפתחות יצר גם מצב בו ישנם שני גושי מדינות אשר רצונותיהם מתנגשים בכל הקשור למסחר בינלאומי – מדינות מפותחות ומדינות מתפתחות, ולכן קשה יותר לגשת לשולחן הדיונים ולהגיע בסופו של דבר לקונצנזוס על הנושאים עליהם מתנהל משא ומתן. לכל גוש רצונות וצרכים שונים אשר מתנגשים באופן כמעט עקבי אחד בשני. הסיבוב הנוכחי, סיבוב דוחא, נמשך כבר כ-10 שנים מאחר שישנם נושאים אשר לא ניתן להסכים עליהם. אחת הבעיות היא הSingle Undertaking אשר מחייב את כולם להסכים על הכל ולכן קשה להגיע להחלטות. חשוב לציין כי אחת התאוריות המניעה את הסכמי הסחר גורסת כי סחר חופשי גורם ליציבות ושלום בעולם ולכן מיסודו והרחבתו של ה-GATT לנושאים נוספים חשוב לשמירת היציבות וביסוס השלום בעולם. מצד שני חשוב להזכיר כי ישנם מבקרים ומתנגדים לכל נושא המסחר החופשי והליברליזציה, אשר טוענים כי ישנם דרכים אחרות להשגת יציבות אשר אינם דווקא סחר חופשי (דוגמה טובה לכך היא הספר Free Trade Adventure: The WTO, The Uruguay Round and Globalism – A Critique"). לסיכום ניתן לומר כי תוצאותיו של סיבוב אורוגוואי השפיעו רבות על המסחר הבינלאומי מאז סיום הסיבוב וממשיכות להשפיע גם היום.
מיכאל מיכאל
מיכאל מיכאל (6 באוקטובר 1918 – 19 במאי 1997) היה איש צבא ודיפלומט ישראלי.
ביוגרפיה.
מיכאל נולד בשנת 1918 בקרקוב שבפולין. אביו, ד"ר שמעון פלדבלום, היה פעיל ציוני וכיהן כיו"ר ההסתדרות הציונית בגליציה המערבית ובשלזיה. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. למד הנדסה בטכניון בחיפה ולאחר מכן למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב. בשנת 1939 התגייס לארגון "ההגנה" והיה חבר בה עד לפירוקה בשנת 1948. בין היתר היה אחד המפקדים על מבצע פריצת מחנה עתלית ומפקד העיר חיפה. לאחר הקמת צה"ל שירת באגף כוח אדם כמפקד מחלקת אכ"א/1, מחלקת החיול והקליטה, כיהן כמפקד מחוז תל אביב ופיקד על מצעד צה"ל בחגיגות יום העצמאות ה'תשי"ד. ב-1954 מונה למושל צבאי באזור הגליל. מיכאל סיים את שרותו הצבאי בדרגת אלוף-משנה.
בשנת 1956 הצטרף למשרד החוץ. בתחילת שירותו היה הנספח הצבאי בטורקיה וביוגוסלביה. בשנת 1959 מונה לקונסול הכללי במומביי (הנציג הישראלי הבכיר בהודו).
ב-1962, עם קבלת העצמאות של אוגנדה, מונה מיכאל לשגריר הישראלי הראשון במדינה בתקופתו העמיקו הקשרים בין המדינות. לאחר סיום תפקידו באוגנדה שב לישראל והיה למנהל מחלקת המחקר במשרד החוץ. בשנת 1969 נשלח מיכאל לכהן כממונה על נציגות ישראל בדרום אפריקה, בדרגת שגריר.
מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1975 נתמנה לשגריר בפרו.
ב-1982 מונה לשגריר בזאיר, וב-1984 יצא לגמלאות.
נפטר במאי 1997, בגיל 78. נקבר בבית העלמין ירקון.
אכזר מכול המלך
אכזר מכול המלך (בכתיב המקורי: אכזר מכֹּל המלך; נכתב לעיתים בתוספת קו מפריד במקום אוגד: אכזר מכל – המלך) הוא מחזה הביכורים של נסים אלוני. זהו מחזה מקראי, המתבסס על סיפור מרידת ירבעם בן נבט ברחבעם, וכתוב בעברית מקראית. הוא הוצג לראשונה בתיאטרון הבימה בדצמבר 1953, וזיכה את אלוני בשנת 1955 בפרס נחום צמח למחזה ישראלי מקורי (מטעם "הבימה").
הכתיבה.
שרית פוקס מספרת בביוגרפיה שכתבה על אלוני על הרקע לכתיבת המחזה: "הכול דיכא אותו:
אלוני כתב את המחזה במקביל ללימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית.
לצורך כתיבת המחזה קרא אלוני בתנ"ך ובמחזות מקראיים. אחר-כך עבד ביחד עם הבמאי שרגא פרידמן על סינון משפטים מסורבלים ועיצוב הדמויות. תהליך הכתיבה נמשך כשנתיים. יושב ראש ועדת הרפרטואר של תיאטרון הבימה, יעקב מלכין (שאביו, דב בר מלכין, מרצה לספרות ותיאטרון, היה הקורא הראשון ביצירותיו של אלוני), הכניס את אלוני לתיאטרון עם מחזה זה, שהוצג כשאלוני היה בן 27.
המחזה ראה אור לראשונה בכתב העת "מסך" שערכו דב בר ויעקב מלכין.
הבמאי והשחקן שרגא פרידמן, שביים את המחזה, קיצר אותו, מה שהרגיז מאוד את אלוני.
אלוני כתב לימים על תגובתו לכך:
במסיבה שנערכה בערב הבכורה בתיאטרון הבימה התווכחו אינטלקטואלים מי בפוליטיקה הישראלית הוא רחבעם ומיהו ירבעם, ומהן דעותיו הפוליטיות של אלוני. פנחס לבון, שר הביטחון דאז, התכוון להזמין את אלוני ללשכתו ולשאול אותו מה יש לו נגד דוד בן-גוריון.
תקציר העלילה.
ירבעם בן נבט שב מגלות בת עשר שנים בארץ מצרים, אחרי ששבט אפרים, שרואה בו את מנהיגו, קורא לו לשוב. העם, שהמלך רחבעם מקשה עליהם במיסים כבדים, מוכנים לצאת למרד ובכיוון זה גם מעודדת אותו אמו, צרועה. ירבעם שוחר השלום הולך לדבר עם רחבעם, מתוך תקווה שבדרכי נועם ייטיב את דרכיו, אולם רחבעם אינו מוכן לשמוע.
ירבעם מנהל רומן עם מעכה, אשת המלך רחבעם, המאוהבת בו עמוקות, בלי ידיעת בעלה ולמול התנגדות אמו. ירבעם מסיים את הקשר עם מעכה. מעכה הפגועה הולכת לבעלה המלך ומבקשת ממנו שיאסור את צרועה באשמת ביצוע כשפים. ירבעם הולך לרחבעם בניסיון לדבר על לבו לשחרר את אמו. רחבעם מסכים לעשות זאת, רק אם ירבעם ישוב למצרים, אחרת יתלה את צרועה. ירבעם אומר "אכזר מכל המלך" ועוזב את הארמון.
שמעי, יועצו של ירבעם, מייעץ לו לקבל את מרותו של רחבעם. מסתבר ששמעי משמש בסתר כיועץ ומרגל לרחבעם, בלי שירבעם יודע.
הנביא אחיה השילוני, שתמך עד עתה בירבעם, מחליט להמליך את רחבעם. אמו צרועה, שבינתיים שוחררה, מחליטה לתמוך באחיה, איש האלוהים. לבסוף ירבעם מחליט לצאת למלחמה ברחבעם, אנשיו הורגים את שמעי.
הפקות.
הפקות בישראל.
תיאטרון הבימה (1953).
הצגת בכורה: 19 בדצמבר 1953; מספר הצגות: 57.
תיאטרון חיפה (1975).
הצגת בכורה: 2 ביולי 1975.
פסטיבל עכו (1989).
הצגת בכורה: 1989.
תיאטרון הבימה (1997).
הצגת בכורה: 1 בפברואר 1997; מספר הצגות: 41.
הפקות בחו"ל.
ב-6 בספטמבר 1960 הועלה המחזה בפולין (בפולנית: "Ponad wszystko, najokrutniejszy jest król"), בטֶיאַטְר לוּדוֹבִי (Teatr Ludowy) שברובע נובה הוטה של העיר קרקוב – תיאטרון האוונגרד המוביל של העיר – בתרגומה של אנה דרֶסנֶר ובבימויה של מנהלת התיאטרון קריסטינה סקוּשַנקה (Krystyna Skuszanka).
קישורים חיצוניים.
"הבימה", 1953 (ההפקה הראשונה):
תיאטרון חיפה, 1975:
הבימה, 1997:
אטומס פור פיס
אטומס פור פיס (באנגלית: Atoms For Peace) היא סופרגרופ אמריקאית שנוסדה ב-2009. חברים בה סולן רדיוהד תום יורק, בסיסט רד הוט צ'ילי פפרז פלי, המפיק נייג'ל גודריץ', המתופף ג'ואי וורנקר, ונגן הפרקשן מאורו רפוסקו. ב-2013 הוציאה הלהקה לאור את אלבום הבכורה שלה, Amok.
עד פברואר 2010, ללהקה לא היה שם רשמי, והם נודעו כ"??????" או כ"Thom Yorke????". באתר הרשמי של פסטיבל קואצ'לה הלהקה הופיעה בפשטות כ"תום יורק". שמה של הלהקה הוכרז באתר של רדיוהד בידי תום יורק, לצד ההכרזה על סיבוב הופעות בארצות הברית ב-2010. ב-10 במרץ 2010 יורק צייץ בטוויטר - "החלטנו לקרוא לעצמנו אטומס פור פיס. מקווים שאתם אוהבים את השם... נדמה שזה ברור לחלוטין". באתר הלהקה, מתחת לשם שלהם, מופיע הציטוט "Nerth Nuclerek? Na Vynnav" בשפה הקורנית, אשר משמעותו "אנרגיה גרעינית? לא תודה". הציטוט לקוח מ"השמש המחייכת", סמל בינלאומי כנגד אנרגיה גרעינית שתורגם ל-49 שפות.
"אטומס פור פיס" הוא גם שמו של נאום מפורסם שנשא נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, ב-1953.
היסטוריה.