האירוע הגדול בחייו של מוריס היה הכתרתו בהיכל המסוני בניו יורק ב-17 בדצמבר 1884 על ידי אחיו לנוסח הסקוטי כמשורר החצר של הבנייה החופשית בשל השיר שהוזכר קודם אף כי כתב יותר מ-300 שירים. באירוע נכחו מכובדים רבים. תואר זה ניתן קודם לכן רק למשורר רוברט בארנס הסקוטי. לאחר הטקס כתב מוריס חיבור בשם "הודעה מן הקבר" ומסר אותה למזכיר של הלשכה הגדולה של קנטקי וביקש שתוקרא באספה הראשונה לאחר מותו. בין השאר כתב שם: "הם לא מתים אלו המשאירים חותמם על כמה דפים נצחיים, הם עוברים מן העולם, אך עמל ידיהם חי מדור לדור".
כשמת מוריס הודעות תנחומים הגיעו מכל קצוות העולם. כאשר החלה ההרשמה להקמת אנדרטה לזכרו התרומה הראשונה הגיעה מלשכת רויאל סולומון לודג' מס' 1 שאותה הקים בירושלים. אנדרטת שיש הוקמה לזכרו בבית הקברות בלהגראנג' קנטקי הנושאת את סמלי המסרים המסונים והאיסטרן סטאר אליהם השתייך.
בזמן מותו היה מוריס חבר במועצת זקני הכנסייה הפרסבטירית, חבר לשכת כוח Fortitude מס' 47 בלה גראנג', חבר ההיכל היורקי באמיננס (Eminence), קנטקי, וחבר המפקדה הטמפלרית מס' 1 בלואיוויל קנטקי.
מוריס הבונה החופשי.
מוריס הועלה לדרגה השלישית בבניה החופשית בלשכת אוקספורד מספר 33 שבאוקספורד מיסיסיפי. ב-3 במרץ 1845 (בגיל 27). בזמן זה שימש כמורה באקדמיה Sylvan. הוא קיבל את כל הדרגות של הנוסח היורקי והנוסח הסקוטי בבניה החופשית. מוריס שימש כנשיא גדול של קנטקי Kentucky בשנים 1858–1859. לזמן מה היה נשיא הקולג' המסוני בלה-גראנג' קנטקי (Masonic College La Grange, Kentucky) נאמר עליו כי עקב מסעותיו הכיר, באופן אישי, יותר בונים חופשיים מכל אדם אחר. במקביל להיותו נשיא גדול כיהן גם כחבר מועצה בכנסייה פרסבטירית והשהה נשיא של לשכה כפופה אשר טען כי "התנ"ך הוא סוגה טובה של היסטוריה, אבל לא קדוש" אולם, הלשכה הגדולה של קנטקי ביטלה את ההחלטה.
למרות מעמדו של מוריס, מעגל החברים הרחב שלו, נדיבותו, הליברליות שהפגין ושירותו ארוך השנים לאחוות הבונים החופשיים, הקריירה שלו נגדעה בשל מאמציו לקדם את "משמרי הבנייה הסימבולית" "Conservators of Symbolic Masonry" נושא שהקדיש לו את רוב זמנו במשך חמש שנים, מיולי 1860 ועד יוני 1865. הייתה זאת תוכנית שאפתנית מדי להקמת ארגון שיפעל לאיחוד הטקסים השונים בארצות הברית על ידי אימוץ פה אחד של נוסח שמוריס קרא לו "Web-Preston Work". התוכנית הייתה גאונית במובנים רבים והראתה שלבי תכנון מדוקדקים, אך היא חסרה אלמנטים של הגיון פשוט וכושר שיפוט טוב ומפליא שמוריס הצליח לשרוד את הכישלון.
שירו הידוע ביותר נקרא "אנו נפגשים על הפלס ונפרדים על ישר-הזווית". ב-1884 הוכתר כמשורר החצר של הבנייה החופשית בטקס בעיר ניו יורק.
מוריס הגה את הרעיון להקמת מסדר מקביל לבנייה החופשית ואף כתב את הריטואל של מסדר כוכב המזרח "Order of the Eastern Star". מסדר נפוץ בארצות הברית שמיועד לנשים שיש להן קשר משפחה עם בונים חופשיים ובו מספר דרגות שבמרכזן דמיות מופת נשיות. אולם, הוא העביר את העבודה הזו לידיו של רוברט מקוי Robert Macoy מניו יורק אשר ארגן את המסדר לסניפים ודרגות. מוריס כנראה עשה זאת עקב עומס ההכנות לקראת המסע לארץ הקודש.
למוריס הייתה ספרייה ובה כ-1,200 ספרים, אשר הושמדה ברובה בשרפה שפרצה במגוריו ב-8 בנובמבר 1861. הספרייה נמכרה במכירה פומבית בעבור 750 דולרים והוחזקה כמשכון בידי הקונה. ב-30 ביוני 1864 הוקמה ה-Cosmopolitan Masonic Library Association במטרה לפדות את הספרייה והיא צלחה במטרתה ואף שחזרה את מגוריו של מוריס בלה- גראנג'. העמותה הציעה את הספרייה ללשכה הגדולה של ניו יורק אשר החליטה לרכוש אותה ב-6 ביוני 1865, החלטה שיצאה לפועל ב-1870. הכתבים והספרים, שמנו כ-900 פריטים, היוו את הגרעין למה שהיום היא הספרייה של הלשכה הגדולה בניו יורק.
המסע לארץ הקודש.
מוריס ביקר בארץ הקודש פעמיים ב-1868, ובזמן שהותו כאן, קיבל צ'ארטר (מגילת יסוד) מהלשכה הגדולה של קנדה להקמת לשכה בירושלים, אשר אמנם קמה אך לא החזיקה מעמד זמן רב. הייתה זו הפעם הראשונה הידועה לחוקרים שלשכה מסונית נפגשה בארץ הקודש. הפגישה נערכה במערת צדקיהו בירושלים.
מוריס בחייו אזרחיים.
למוריס היו תארים בפילוסופיה ומשפט. התעניין בגאולוגיה ונומיסטיקה ואף הוציא עיתון על נומיסטיקה בעיר מגוריו. שירת בצבא בזמן שמדינתו הייתה חלק מגוש המדינות הבלתי מזדהות במלחמת האזרחים האמריקנית. ברוב זמנו היה סוכן נוסע שמכר מנויים לספרים ועיתונים, היה מרצה מבוקש בכנסיות והקדיש זמן רב לבנייה החופשית.
הוא ביקר בכל אזור בארצות הברית ובכמה אזורים בקנדה. מוריס היה איש עסקים גרוע, פזרן בנוגע לכסף וחסר מעצורים בכל הנוגע למתן צדקה.
למוריס ואשתו נולדו תשעה ילדים בין השנים 1843–1857, מהם שרדו שלושה בנים. ארבעה ילדים, כולל הראשון והאחרון, מתו בלידתם או זמן קצר לאחר מכן.
ספריו של מוריס.
מוריס פרסם מספר ספרים:
הדוכס האחד-עשר ממרלבורו
שארל מארי-וידור
קמנייץ פודולסק
אידי גורמה
אידי גורמה (Eydie Gormé; 16 באוגוסט 1928 - 10 באוגוסט 2013) הייתה זמרת יהודיה-אמריקאית בתחום הפופ המסורתי, מן התקופה הקודמת לרוק אנד רול, ושרה בלדות ושירי סווינג. אידי גורמה זכתה בפרסים רבים, כולל פרס גראמי ופרס אמי.
קורות חיים.
גורמה נולדה בשם אדית גורמזנו (Edith Gormezano) ברובע הברונקס, ניו יורק לפורטונה וניסים גורמזנו, יהודים ממוצא ספרדי. אביה היגר לארצות הברית מסיציליה ואמה מטורקיה. היא סיימה את לימודי התיכון בשנת 1946 ועבדה באומות המאוחדות כמתורגמנית, כשהיא מנצלת את ידיעתה בספרדית.
ב-1950 הקליטה לראשונה כזמרת יחד עם תזמורתו של טומי טאקר. את תקליטה השני הקליטה עם דיק נואל. שני התקליטים יצאו בחברת מטרו גולדווין מאייר במהירות 78 סל"ד. ב-1952 הקליטה לראשונה תקליט סולו. פריצת הדרך של גורמה באה כאשר התבקשה להופיע לצד הזמר סטיב לורנס, שהפך להיות שותפה לחיים, בתוכנית האירוח The Tonight Show בשנת 1954.
ב-1957 התחתנה גורמה עם סטיב לורנס. הם זכו להכרה בזכות הופעותיהם המשותפת על הבמה, בהן הם מעירים על חייהם המשותפים. בשנת 1995 הוכנסו גורמה ולורנס להיכל התהילה של כותבי הפזמונים (באנגלית: Songwriters Hall of Fame).
קריירה.
לגורמה היו מספר סינגלים שהפכו ללהיטים. גדול להיטיה היה השיר Blame it on the Bossa Nova משנת 1963, אשר נכנס ל-40 הגדולים במצעד האמריקאי. בבריטניה הגיע שירה Yes my Darling Daughter למקום החמישי במצעד. בשנת 1967 היא זכתה בפרס גראמי כמבצעת הנשית הטובה ביותר על גרסתה לשיר If He Walked Into My Life. השיר הגיע למקום החמישי במצעד המגזין בילבורד למוזיקה קלה בשנת 1966.
החל משנת 1963 ועד לשנת 1979 רוב להיטיה של גורמה היו בתחום המוזיקה הקלה, שם הצליחה להכניס 27 שירים למצעד (חלקם סולו וחלקם עם בעלה. השיר If He Walked Into My Life היה המצליח ביותר בין להיטים אלה. גורמה זכתה להצלחה אף בתחום המוזיקה הלטינית בסדרת אלבומים שהקליטה בספרדית יחד עם שלישיית הלוס פנצ'וס. בשנת 1964 הקליטה יחד עם להקה זו אוסף שירים בשם Amor. השיר Sabor a Mí הפך להיות מזוהה עם גורמה. בשנת 1965 הקליטה גורמה אלבום המשך בשם More Amor. את תקליטה האחרון עם הלוס פנצ'וס הקליטה ב-1966, היה זה אוסף שירים לחג המולד. במהלך הקריירה שלה הקליטה גורמה אלבומים נוספים בספרדית, כולל האלבום La Gormé שהיה מועמד לפרס גראמי בשנת 1976. בשנת 1977 הקליטה אלבום יחד עם הזמר הפורטו ריקני דני ריברה, Muy Amigos/Close Friends, שאף הוא היה מועמד לפרס גראמי.
הופעותיה לצד בעלה מתפרסמות כצמד "סטיב ואידי". בשנת 1960 זכה הצמד בפרס גראמי לביצוע הטוב ביותר ללהקה קולית, על אלבומם We Got Us. להיטם הגדול ביותר כצמד היה השיר I Want to Stay Here שהגיע למקום ה-28 במצעד, בשנת 1963. הצלחתם הגדולה האחרונה (מקום 46 במצעד המוזיקה הקלה), תחת שם הבמה פרקר ופני (Parker and Penny) היה בעת שביצעו גרסת כיסוי לשיר הללויה (שיר של חלב ודבש), זוכה אירוויזיון 1979.
בית לחם סטיל
בית לחם סטיל (באנגלית: Bethlehem Steel, מילולית: פלדת בית לחם) הייתה יצרנית ענק של פלדה, נשק, קורות לבניית גורדי שחקים וגשרים, ספינות ומספנות שנוסדה בשנת 1857 בעיר בית לחם בפנסילבניה. בשיאה הייתה יצרנית הפלדה השנייה בגודלה בארצות הברית (לאחר US Steel).
החברה פשטה רגל ב-2001 כתוצאה מחוסר אפשרות להתמודד עם ייבוא תוצרת זולה.
עד מלחמת העולם הראשונה.
החברה נוסדה ב-8 באפריל 1857 בדרום העיר בית לחם ועברה מספר גלגולי-שמות עד שנתקבע שמה ב-1899. בשנת 1904 הפכה לתאגיד שבראש הדירקטוריון שלו ניצב צ'ארלס שוואב (Charles M. Schwab), נשיאה הראשון של החברה המתחרה, US Steel.
לקראת התערוכה העולמית של שיקגו (1893) נבחר בית היציקה לצקת את הסרן של גלגל הענק הראשון בעולם. הייתה זו באותה עת יציקת הפלדה השלמה הגדולה ביותר בהיסטוריה.
החברה הפכה למובילה בתחומי ייצור של פלדה מהירה, פסי רכבת וקורות פלדה לצורכי בניין, בכך השתלבה בתנופת הפיתוח של ארצות הברית בתחומים אלה ובפרט בהקמת גורדי שחקים. בסביבות 1900 רכשה החברה שליטה במכרה ברזל בקובה וב-1913 רכשה חברת בניית ספינות ממסצ'וסטס והפכה למובילה בתחום בניית ספינות.
תור הזהב.