הקיסרות חוותה משברים צבאיים, מדיניים וכלכליים חמורים. בנוסף, בשנת 251 פרצה מגפת קיפריאנוס - ככל הנראה אבעבועות שחורות, שגרמה לתמותה גבוהה ופגעה בכוח האדם שעבד בחקלאות, אך בעיקר ביכולתה של הקיסרות לגייס חיילים לצבאה ולהגן על עצמה. השבטים הגרמניים שחשו את חולשת האימפריה החלו בסדרת פלישות נועזות אל מעבר לגבולות שחייבו את הקיסרים הרומאיים לצאת לסדרת מערכות על מנת להדוף את הפולשים, בתקופה זו החלו הגותים ושבטים ברברים אחרים את סדרת התקפותיהם על האימפריה הרומית, מעימותים שנמשכו לאורך המאות עד לנפילת האימפריה הרומית המערבית.
המשבר הביא לשינויים עמוקים במוסדות האימפריה, בחברה, בחיים הכלכליים, ובסופו של דבר, בדת. תקופה זו נתפסת בעיני רוב ההיסטוריונים, כהגדרת המעבר בין התקופות ההיסטוריות של העת העתיקה הקלאסית לבין שלהי העת העתיקה.
בטרם עלייתו לשלטון.
פלוריאנוס היה אחיו למחצה של הקיסר טקיטוס, בן לאם משותפת ואבא שונה. בתקופת שלטונו של טקיטוס הוא שימש כמפקד המשמר הפרטוריאני וליווה את טקיטוס בעת הקרבות מול הגותים.
בדרכו של טקיטוס חזרה לרומא כשהוא בשיא תהילתו ובראש גייסות מנצחים הוא פנה ללא דיחוי להתעמת עם פולשים פרנקים ואלמאנים שפלשו אל תוך הפרובינציה של גאליה על פי המקורות הרומאים בני התקופה הוא מת ממחלה בסמוך לעיר טיאנה שבקפדוקיה (טורקיה) בחודש יוני 276. על פי הסיפור הוא החל להתנהג באופן מוזר ובשגיון והצהיר כי הוא ישנה את שמות חודשי השנה ויקרא להם על שמו ואז התמוטט ומת. על פי ההיסטוריון הרומאי זוסימוס, הוא נרצח לאחר שמינה קרובי משפחתו לתפקידי מפתח בסוריה.
תקופת שלטונו.
פלוריאנוס הכתיר עצמו לקיסר באוגוסט 276, בתמיכת הלגיונות שהיו תחת פיקוד אחיו הקיסר הקודם טקיטוס ובעיקרם הלגיונות שהיו מוצבים בחלק המערבי של האימפריה, אך לא ביקש ולא זכה לתמיכת הסנאט. הוא לא הספיק להגיע לרומא על מנת לבסס את תביעתו לכס הקיסרות בטרם הכריזו הלגיונות של החלק המזרחי של הקונסוליה על פרובוס כקיסר ופלוריאנוס נאלץ להצעיד את צבאו על מנת להכניע את המרידה. הצבאות נפגשו בסמוך לעיר טרסוס בטורקיה, צבאו של פלוריאנוס היה גדול יותר אך פרובוס היה מפקד מנוסה, נמנע מעימות ישיר והשתמש בטקטיקות התשה שבשילוב עם תנאי מזג האוויר הקייצי הקשים הביאו להתמרדות בצבאו של פלוריאנוס. לא ברור האם פלוריאנוס נרצח על ידי מורדים מתוך צבאו או שמצא את מותו בנסיבות אחרות.
בריאן גרין
בריאן גרין (אנגלית: Brian Greene; ) הוא פיזיקאי יהודי-אמריקני, ממובילי תאוריית העל-מיתרים.
ביוגרפיה.
גרין נולד בניו יורק. בילדותו התברר שגרין הוא גאון חישוב. כבר בגיל 5 הכפיל מספרים בעלי 30 ספרות, ובגיל 12 התחיל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת קולומביה, אחרי שהשלים לבדו את התוכנית התיכונית במתמטיקה. בבית הספר התיכון הוא למד לצד ליסה רנדל.
גרין השלים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת הרווארד ואת עבודת הדוקטור הגיש באוניברסיטת אוקספורד, שאליה הגיע אחרי זכייה במלגת רודז. הוא הצטרף לסגל המחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת קורנל בשנת 1990 ומונה לפרופסור מן המניין בשנת 1995. כעבור שנה הצטרף לאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שבה הוא מכהן כיום במשרת פרופסור לפיזיקה ולמתמטיקה.
גרין ידוע לציבור הרחב בזכות ספר המדע הפופולרי שכתב, "היקום האלגנטי" ("The Elegant Universe"), העוסק בתורת המיתרים והשלכותיה על חקר היקום. הספר זכה להצלחה עצומה ובעקבותיו הופקה מיני-סדרה בת שלושה פרקים בטלוויזיה, בכיכובו של בריאן גרין כמגיש (ראו קישורים חיצוניים). ספרו השני, "מארג היקום" ("The Fabric of the Cosmos"), דן בפילוסופיה ובפיזיקה של המרחב והזמן, כפי שעולה מתאוריות פיזיקליות שונות, בהן מכניקה ניוטונית, תרמודינמיקה, תורת היחסות הפרטית, מכניקת הקוונטים, קוסמולוגיה ותורת העל-מיתר.
מרדכי שפיגלר
מרדכי (מוטל'ה) שפיגלר (נולד ב-19 באוגוסט 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי, גדול שחקני מכבי נתניה ואחד מגדולי הכדורגלנים הישראלים בכל הזמנים. שפיגלר שיחק בעמדת החלוץ והוא סגן מלך השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים עם 32 שערים ב-83 הופעות. הוא הכדורגלן הישראלי היחיד שכבש שער בטורניר מונדיאל.
בנו, עמיחי שפיגלר, הוא שדרן ליגת העל בכדורגל בערוץ הספורט ושדרן משחקי נבחרת ישראל בליגת האומות של אופ"א בערוץ הספורט.
ביוגרפיה.
שפיגלר נולד באסבסט שברוסיה (אז בברית המועצות) כבן הזקונים מבין חמישה ילדים לאלכסנדר והניה שפיגלר. אביו היה סנדלר ואמו תופרת. ב-1 במרץ 1949, כשהיה בן 4 וחצי עלתה המשפחה לישראל באוניה שהפליגה ממרסיי. את ילדותו עשה בעיר נתניה, בה החל לשחק כדורגל, למורת רוחה של משפחתו שומרת המסורת.
שפיגלר החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה בעונת 1960/1961, בגיל 16, תחת המאמן יצחק שניאור, לצד החלוץ ויקטור סרוסי בן ה-16 שגם כן החל לשחק בבוגרים באותה עונה. שפיגלר כבש את שער הבכורה שלו בקריירה במחזור השביעי של עונה זו, במשחק מול בית"ר תל אביב, ואת העונה כולה סיים עם חמישה שערים. הקבוצה ניצלה מירידה רק מחזור אחד לפני סיום הליגה.
בעונת 1961/1962 ירדה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום ה-12 והאחרון עם ארבעה ניצחונות בלבד. באותה עונה הבקיע שפיגלר שלושער לשערו של שוער הנבחרת יעקב חודורוב, בניצחונה של מכבי נתניה 5–0 על הפועל תל אביב, ובסך הכל כבש בעונה זו שישה שערים.
בעונת 1962/1963 שיחקו שפיגלר ומכבי נתניה בליגת המשנה, תחת הדרכתו של המאמן יצחק כספי. במחזור הרביעי הבקיע שפיגלר שלושער בניצחון 6–1 על הפועל חולון, ובמחזור שלאחריו הבקיע רביעייה בניצחון 8–0 על הפועל צפת. במחזור השביעי כבש שפיגלר שער ובישל שלושה לוויקטור סרוסי, בניצחון 5–0 על הפועל מחנה יהודה, ובמחזור ה-12 כבש שלושער בניצחון 9–0 על הפועל רמלה. שפיגלר סיים את העונה עם 21 שערים במאזנו, והקבוצה סיימה במקום הרביעי בטבלה.
בעונת 1963/1964 נטל את שרביט האימון המאמן מילאן באציץ'. הקבוצה המשיכה לשחק עם שפיגלר, סרוסי והיינה בשלישייה הקדמית ובמחזור התשיעי ניפצה את שיא הכיבושים של מכבי נתניה למשחק, בניצחון 12–2 על הפועל גבעת חיים, כששפיגלר כובש רביעייה. הקבוצה סיימה את הליגה עם 86 שערי זכות ו-17 שערי חובה בלבד, עם המקום הראשון בליגה א' צפון, ויחד עם בית"ר תל אביב שזכתה במקום הראשון בליגה א' דרום, עלו שתיהן לליגה הבכירה.
בשורות מכבי נתניה זכה שפיגלר שלוש שנים ברצף בתואר מלך השערים של הליגה: בעונת 1965/1966 ביחד עם משה רומנו עם 17 שערים, בעונת 1966/1968 (עונה כפולה בה שיחקו 60 משחקים) זכה לבד בתואר עם 38 שערים, ובעונת 1968/1969 זכה בתואר עם 25 שערים.
בעונת 1970/1971 הוביל שפיגלר את מכבי נתניה לאליפות הראשונה בתולדותיה.
ב-1972 עבר לשחק במדי פריז ששיחקה בליגה הצרפתית הראשונה. הוא שיחק בקבוצה במשך שנה ואז עבר לפריז סן-ז'רמן וגם בה שיחק במשך עונה אחת. לאחר מכן חזר לעונה אחת לנתניה, ובשנת 1975 עבר לקבוצת ניו יורק קוסמוס, שם שיתף פעולה עם הכדורגלן הברזילאי פלה.
לאחר שחזר לישראל שיחק שוב בנתניה, וזכה עמה בדאבל בשנת 1978. לאחר מכן שיחק גם בהפועל חיפה ובסוף שנות ה-70 פרש ממשחק פעיל, אך בעונת 1981/1982 חזר לשחק כאשר שימש כמאמן-שחקן בבית"ר תל אביב. בסך הכול הופיע ב-365 משחקים בליגה הבכירה בישראל וכבש 168 שערים, מתוכם רשם 337 הופעות במכבי נתניה, בהן כבש 164 שערים.
בנבחרת ישראל.
שפיגלר זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל בנובמבר 1962 על ידי המאמן גיולה מאנדי למשחקה נגד נבחרת שוודיה. את הופעת הבכורה שלו במשחק רשמי במדי הנבחרת ערך שפיגלר בדצמבר 1963, תחת המאמן ג'ורג' איינסלי, בניצחון 1–0 על נבחרת דרום וייטנאם. את שער הבכורה שלו הבקיע מבעיטת 11 מטרים במשחקו הרשמי השני, בניצחון 3–0 על נבחרת הונג קונג. שפיגלר היה שותף לזכיית נבחרת ישראל בגביע אסיה ב-1964. במהלך משחק נגד נבחרת סקוטלנד ב-1967 שבר אלכס פרגוסון את אפו של שפיגלר.
שפיגלר פתח בהרכב בטורניר הכדורגל באולימפיאדת מקסיקו (1968), שם הצליחה הנבחרת להעפיל עד לרבע הגמר והודחה על ידי נבחרת בולגריה בהגרלה, לאחר שגם לאחר ההארכה נותרה התוצאה 1–1.
בשנת 1968, במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית, קבע שפיגלר שיא והיה לשחקן היחיד שהבקיע ארבעה שערים במשחק במדי נבחרת ישראל.
שני שערים שהבקיע זכו להיכנס להיסטוריה של הכדורגל הישראלי. הראשון, ב-1969 בסידני, כאשר כבש את שער היתרון לנבחרת ישראל במשחק המכריע מול נבחרת אוסטרליה, במשחק אשר הסתיים בתיקו 1–1 וקבע את עלייתה של נבחרת ישראל למונדיאל. השער השני הובקע בטולוקה במונדיאל 1970, בבעיטה חזקה מ-25 מטר לשערה של נבחרת שוודיה. שער זה הוא היחיד שנבחרתה של ישראל הבקיעה במסגרת זו.
שפיגלר הרבה לשתף פעולה במשחקי הנבחרת עם חברו גיורא שפיגל ושניהם זכו מהעיתונות הישראלית לכינוי "צמד השינים".
לאחר פרישתו.
בתום הקריירה שלו ככדורגלן פעיל עבר לאימון. קריירת האימון שלו נחשבת לפחות מוצלחת. בתחילת עונת 1979/1980 החל את דרכו כמאמן מכבי חיפה במסגרת
הליגה הארצית לאחר שהעונה נפתחה עם שלושה הפסדים רצופים התפטר מתפקידו ועבר החל מהמחזור ה-3 באותה עונה לתפקיד המנג'ר ביריבה העירונית הפועל חיפה במקומו של שמואל פרלמן שסיים את תפקידו בתום שלושה מחזורים.
בתחילת עונת 1981/1980 התמנה למאמן קבוצת בית"ר תל אביב במסגרת הליגה הארצית ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה (הליגה הלאומית) המשיך לאמן את הקבוצה גם במסגרת הליגה הלאומית ובתום עונת 1982/1981 ירד עם הקבוצה חזרה לליגה השנייה הליגה הארצית ונפרד מהקבוצה לאחר שנתיים.