במסעותיו של אבן בעולם כמוזיקאי קאמרי, שיתף פעולה עם אמנים ואנסמבלים שונים, בהם רביעיות מיתרים מרחבי העולם. בין היתר השתתף רבות בפסטיבל המוזיקה של מרלבורו בוורמונט. בהיותו שם, הוזמן על ידי הכנר ההונגרי שאנדור וג לנגן בפסטיבל פרוסיה קוב בבריטניה, שם זכה לשבחים מפי עיתון הגרדיאן. הוא הקליט עבור מרידיאן רקורדס בלונדון, ועבור חברות התקליטים ספיר, קריסטל ונקסוס.
אבן היה חבר במירייד, אנסמבל קאמרי של חלק מחברי תזמורת קליבלנד, במשך שבע שנים. פעמים רבות שימש כנגן וכמורה-אמן בקרן מוצרט האירופאית. כיום הוא מחלק את זמנו בין הוראה באוניברסיטת אינדיאנה (שם הוא משמש כפרופסור), ביצוע בתזמורת הקאמרית של אינדיאנפוליס ונסיעות בעולם כסולן וכמוזיקאי קאמרי. בחודשי הקיץ הוא מלמד ומבצע בפסטיבל המוזיקה של סרסוטה, ומשמש כקלרניתן ראשי בתזמורת הסימפונית של שוטקואה. כמו כן שימש כקלרניתן ראשי בפועל בתזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של לורין מאזל.
אבן מיעט להתראיין לתקשורת הישראלית, אך באחד הראיונות עמו נשאל לגבי הקושי להיות בנו של אבא אבן: עוד ציין אבן כי אביו לא התאכזב מבחירתו בקריירה מוזיקלית.
אבן נשוי לרחל, פיזיותרפיסטית במקצועה, ולהם בת ובן. הם מתגוררים בבלומינגטון, אינדיאנה.
דודו של אבן הוא נשיא מדינת ישראל השישי חיים הרצוג, ובני דודיו הם נשיא מדינת ישראל, יצחק הרצוג ושגריר ישראל בארצות הברית, מייק הרצוג.
יעקב השקרן (סרט)
יעקב השקרן (באנגלית: Jakob the Liar) הוא סרט דרמה-קומית מלחמה אמריקאי משנת 1999 בבימויו של פיטר קסוביץ, בהפקת סטיבן האפט, מרשה גארס וויליאמס ונכתב על ידי קאסוביץ ודידייה דקוין. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו השם מאת יורק בקר. בסרט מככבים רובין ויליאמס, אלן ארקין, לייב שרייבר, האנה טיילור-גורדון ובוב בלבן. הסרט מתרחש בשנת 1944 בגטו בפולין הכבושה שבידי הנאצים בתקופת השואה ומספר את סיפורו של חנווני פולני-יהודי בשם יעקב היים המנסה להעלות את המורל בתוך הגטו על ידי שיתוף שמועות מעודדות שלטענתו שמע עליהן ברדיו. זו גרסה מחודשת לסרט המזרח-גרמני-צ'כוסלובקי משנת 1975 Jakob der Lügner.
עלילה.
בפולין של תחילת 1944, חנווני פולני-יהודי בשם יעקב היים זומן למפקדה הגרמנית לאחר שהואשם ביציאה לאחר העוצר. בזמן ההמתנה למפקד, יעקב שומע שידור רדיו גרמני המדבר על תקיפות סובייטיות. בחזרתו לגטו, יעקב חולק את המידע שלו עם חבר, מה שמעורר שמועות שיש רדיו סודי בתוך הגטו. לאחר היסוס, יעקב מחליט לנצל את ההזדמנות כדי להפיץ תקווה בכל הגטו כשהוא ממשיך לספר את הסיפורים האופטימיים והפנטסטיים שלכאורה שמע מ"הרדיו הסודי" שלו, ושקריו שומרים על התקווה וההומור בקרב תושבי הגטו המבודדים. יש לו גם סוד אמיתי, בכך שהוא מחביא נערה יהודייה שנמלטה מרכבת גירוש למחנה ההשמדה.
עם זאת, הגסטפו לומד על הרדיו המיתולוגי ומתחיל בחיפוש אחר גיבור ההתנגדות שמעז להפעיל אותו. יעקב מוסר את עצמו לגרמנים כשהם דורשים מאדם עם הרדיו להסגיר על עצמו או להסתכן בהרג בני ערובה. במהלך החקירה, יעקב אומר למפקד הגרמני שהוא הקשיב רק לרדיו בתוך משרדו. הוא מצווה להודיע בפומבי שהכל היה שקר, אז חיסול הגטו יתנהל בצורה מסודרת. כשהוא מוצג לציבור, יעקב מסרב לומר את האמת, אך נורה לפני שהוא יכול לבצע את נאומו.
בסוף הסרט, יעקב אומר בקריינות, שכל תושבי הגטו גורשו אז ולא נראו שוב. "אבל אולי זה בכלל לא היה ככה", כאשר נעצרת הרכבת הנושאת את השבויים היהודים למחנות המוות על ידי חיילים סובייטים והיושבים בה משוחררים.
Accelerate
Accelerate (בעברית: לְהַאִיץ) הוא שיר של הזמרת כריסטינה אגילרה בשיתוף הראפרים טיי דולה סיין ו-2 צ'יינז אשר יצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי "Liberation" ב-3 במאי 2018 על ידי תקליטי RCA. השיר הופק על ידי קניה וסט, מייק דין, צ'ה פופ ואריק דנצ'יק כאשר Honorable C.N.O.T.E. וצ'ארלי היט שימשו כעוזרי הפקה. השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס האמריקאי ובכך הפך לשיר העשירי של אגילרה לעשות זאת.
הצלחה מסחרית.
השיר לא זכה להצלחה מסחרית. הוא נכשל מלהיכנס למצעד האמריקאי הרשמי ובנוסף דורג במספר מועט של מדינות כאשר ברובם דורג מחוץ לעשרים העליונים. גם בקנדה השיר לא הצליח להיכנס למצעד הקנדי הרשמי. באירופה השיר ספג כישלון גם כן כאשר דורג במספר מצומצם של מדינות ביבשת. באמריקה הלטינית זכה להצלחה גדולה יחסית לשיר באנגלית כאשר הגיע למקום ה-6 בקוסטה ריקה, למקום ה-8 בגואטמלה ולמקום השלישי בפנמה. במזרח אסיה השיר הצליח להגיע למקום ה-20 בטאיוואן.
וידאו קליפ.
הקליפ לשיר בוים על ידי זואי גרוסמן והועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של אגילרה ביום יציאת השיר. אף על פי שהם משתתפים בשיר טיי דולה דיין ו-2 צ'יינז לא מופיעים בקליפ.
בנוסף לקליפ הרשמי העולה בלעדי לספוטיפיי קליפ וריטקלי באותו היום.
זכויות להט&quot;ב בפולין
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפולין מתמודדים עם אתגרים משפטיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים חוקית במדינה מאז 1932, אם כי זוגות חד-מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד־מיניים אינם זכאים לאותה הכרה משפטית העומדת לרשות זוגות נשואים הטרוסקסואלים. על פי דו"ח של הארגון האירופי, "ILGA-Europe" לשנת 2021, מצב זכויות הלהט"ב בפולין הוא הגרוע ביותר מבין כל 27 מדינות האיחוד האירופי.
פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים הפכה לחוקית בפולין מאז 1932, אז הנהיגה המדינה גיל הסכמה שווה להומוסקסואלים ולהטרוסקסואלים - 15 שנים. פולין מעניקה לחברי קהילת הלהט"ב זכויות שוות כגון להטרוסקסואלים בנושאים מסוימים בהם: גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים לתרום דם, לסביות הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בצבא וטרנסג'נדרים רשאים לשנות את מגדרם החוקי בעקבות דרישות מסוימות הכוללות העברת טיפול הורמונלי חליפי. החוק הפולני אוסר על אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית מאז 2003, אם כי דווח לעיתים כי הגנה זו אינה יעילה דה פקטו. עם זאת, אין הגנות מפני אפליה עבור חברי הקהילה בשירותי בריאות, מתן סחורות ושירותים, פשעי שנאה ודברי שנאה.
החברה הפולנית נוטה להחזיק בדעות שמרניות לגבי נושאים העוסקים בזכויות להט"ב. רוב האוכלוסייה הפולנית מזוהה עם הכנסייה הקתולית, וככזו, תפיסותיה הציבוריות מושפעות מאוד מתורות המוסר הקתוליות. סעיף 18 של החוקה הפולנית קובע מגבלה על הכרה בנישואים חד־מיניים באומרו כי "נישואים, כאיחוד של גבר ואישה, יהיו תחת הגנתה וטיפולה של הרפובליקה של פולין" בעוד המדינה אינה מכירה באיגודים אזרחיים גם כן, אם כי דיון בנושא זה נמשך. לקראת הבחירות לפרלמנט הפולני 2019, מפלגת הימין השמרנית, חוק וצדק, התמקדה במאבק נגד זכויות להט"ב אשר בעידוד חברי המפלגה הלאומיים עד אפריל 2020, כ-100 רשויות (כולל חמש מחוזות) שהקיפו כשליש מהמדינה, הכריזו על עצמם באופן לא רשמי כ-"אזורים ללא להט"ב" אשר הובילו לגינויים בינלאומיים וסנקציות נגד פולין.
קבלתה של קהילת הלהט"ב הפולנית עלתה בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, בעיקר בקרב צעירים ואלה המתגוררים בערים גדולות יותר כמו ורשה וקרקוב. ישנה סצנת להט"ב גלויה עם מועדונים בכל רחבי המדינה, בעוד רובם ממוקמים באזורים עירוניים גדולים. ישנם ארגונים שונים לזכויות להט"ב, הכוללים את שני הגדולים שבהם - הקמפיין נגד הומופוביה ולמדא ורשה. סקרי דעת קהל על התפיסה הציבורית של זכויות להט"ב בפולין היו סותרים, כאשר רבים הראו תמיכה רחבה בשותפויות רשומות, בעוד חלקם הצביעו על רוב של מתנגדים. עם זאת, המגמה המדינית דווח כעלייה בתמיכה בזוגיות רשומה ובנישואים חד־מיניים. מפלגות פוליטיות ליברליות רבות בהן: המצע האזרחי, ברית השמאל הדמוקרטית, העבודה המאוחדת, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, התנועה שלך, המפלגה המודרנית, שמואל מאוחד ומפלגת האביב, הביעו תמיכה לאורך השנים בזכויות להט"ב.
מעמד בחוק.
במהלך חלוקת פולין (1795–1918) והכיבוש הגרמני של פולין (1939–1945), הוטלו חוקים האוסרים על הומוסקסואליות בשטחה המרכיב את המדינה הפולנית הנוכחית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, פעילות הומוסקסואלית המשיכה להיות מופללת רשמית בפולין העצמאית, בעוד שחוקי העונשין של האימפריה הרוסית, ממלכת פרוסיה והאימפריה האוסטרו-הונגרית נותרו בשלטון. חוקי העונשין הפלילו בעיקר מעשים הומוסקסואלים של גברים, אם כי הקוד האוסטרי כלל הוראות רחבות יותר נגד מה שכונתה "זנות הומוסקסואלית" אשר הייתה בשימוש גם נגד נשים לסביות.
חוק העונשין הפולני החדש משנת 1932 העביר אי-הפללה עבור פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בעוד גיל ההסכמה עבור זוגות חד־מיניים נקבע ל-15 שנים - שווה לזה של בני זוג הטרוסקסואלים. זנות הומוסקסואלית הועברה אי-הפללה ב-1969 בעוד נטייה הומוסקסואליות הוסרה רשמית מרשימת המחלות הנפשיות בפולין בשנת 1991.
הכרה במערכות יחסים חד־מיניות.