בראשית חודש מרץ 1948, ננטש המחנה על ידי הבריטים במסגרת סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל ונתפס על ידי הכוחות הערביים המקומיים באזור מג'דל - איסדוד בפיקודו של טארק בי אל-אפריקי שכונה השד השחור. אל-אפריקי גייס מתנדבים ממצרים וצעירים מקומיים ממג'דל, חמאמה, סואפיר ובית דראס. כוח זה החל לתקוף שיירות יהודיות באזור, והוא זה שהתקיף את שיירת ניצנים, ב-21 במרץ 1948.
בתום מלחמת השחרור, נותר מחנה חסה עזוב ורק בראשית שנות ה-50 החל צה"ל בעבודות הנדסיות על מנת להתאים את הבסיס לשימושו של חיל השריון. בספטמבר 1952 עבר גדוד 82 ממחנה עמנואל ששימש כמחנה זמני, למחנה חסה שהפך למחנה הקבע של הגדוד. היו בו יחידות טנקי ה-AMX-13 עד שנת 1962, כאשר הועברו לבסיס ליד באר שבע, ומאז שימש בעיקר את יחידות הצנטוריונים שהגיעו אליו בתחילת בשנות ה-60, אז הוקם בו גדוד טנקי הצנטוריונים הראשון, בפיקודו של שמואל גורודיש.
בסוף חודש ינואר 1971 החלה במחנה חסה הקמתה של חטיבת נתיבי אש (600).
הבסיס ננטש על ידי צה"ל בחודש מרץ 2006 במסגרת הצמצומים בצה"ל ופריסת השריון החדשה בארץ.
אופני תהודה של גלריית לחישות
אופני גלריית לחישות (אנגלית: Whispering Gallery Modes) או אופני אוזניים לכותל הם אופני תהודה של גלים במערכות מעגליות, שבהן לאחר סיבוב שלם מסביב למערכת מתאבך הגל באופן בונה עם עצמו.
מערכת כזו, שבה גלים מתאבכים עם עצמם במקום קבוע ויוצרים גל עומד מכונה מהוד.
כאשר גלי קול מתאבכים בצורה זו, ניתן לשמוע צלילים במרחק גדול בהרבה מהרגיל, מכיוון שהאנרגיה לא מתפזרת לכל הכיוונים.
כדי ליצור התאבכות שכזו, היקף המהוד צריך להיות כפולה שלמה של אורך הגל.
אופני גלריית לחישות מופיעים גם באקוסטיקה וגם באופטיקה.
היסטוריה.
השם ניתן בעקבות גלריה בקתדרלת סנט פול בלונדון שנקראת גלריית הלחישות מכיוון שלחישה שנלחשת בקצה אחד של הגלריה נשמעת בקצה השני כאילו הלוחש נמצא לצידו של המאזין.
עוד בסוף המאה ה-19 חקר את הנושא לורד ריילי בקתדרלת סנט פול והבין שהגלים מתקדמים לאורך הקירות, ובתחילת המאה העשרים הרחיב את המחקר לתחום האופטיקה. בהמשך ישנם מאמרים בנושא של ראמאן ועוד.
מאוחר יותר הבינו שהסיבה שהתופעה מתרחשת בעיקר בלחישות לא קשורה לתדירות שונה של הלחישות, אלא להתאבכות הורסת של הגלים שמתקדמים שלא לאורך הקירות בעוצמת קול גבוהה יותר.
גם חדרים אליפטיים שבהם גלים שיוצאים ממוקד אחד של האליפסה מתאבכים במוקד השני בהתאבכות בונה מכונים גלריית לחישות, אולם אופן הפעולה בהם שונה.
אופני גלריית לחישות באופטיקה.
לעוצמה מקסימלית ההחזרה מדופן המעגל צריכה להיות החזרה גמורה ולכן באופטיקה לרוב מהוד של אופני גלריית לחישות יהיה עשוי מחומר בעל מקדם שבירה גבוה ממקדם השבירה של הסביבה שלו.
מכיוון שאור שכלוא בתוך המהוד לא יוצא ממנו בקלות, ישנה הצטברות של עוצמת אור בתוך המהוד ועוצמת האור יכולה להיות גבוהה בהרבה מעוצמת האור הנכנס (הצטברות האנרגיה נמשכת מספר גדול של זמני מחזור ולכן אין שבירה של חוק שימור האנרגיה).
עוצמת האור הגבוהה שנבנית במהוד מאפשרת מחקר של אפקטים לא ליניאריים (אפקטים לא ליניאריים דורשים עוצמה גבוהה) - למהודים של אופני גלריית לחישות מקדם האיכות מהגבוהים ביותר הידועים כיום (formula_1), זאת מכיוון שהאיבודים נמוכים מאוד וכוללים איבודי ספיגה של חומרים דיאלקטריים ופיזור ריילי, איבודי פליטה עקב העקמומיות (משמעותי בעיקר במהודים קטנים - עד 20 מיקרון) ואיבודים שנובעים מכדוריות לא מושלמת וחספוס פני השטח.
מקדם האיכות הגבוה מאפשר רגישות גבוהה מאוד בתחום התדר, מכיוון שרוחב הפס של כל אופן תהודה צר מאוד.
מצד שני, קשה ליצור צימוד למהוד. ניתן להבין זאת בעזרת סימטריה - אופן שלא מצומד החוצה מהמהוד, לא יצומד גם פנימה.
בצימוד הכוונה היא ליכולת מעבר ממצב אחד (למשל גל שנע מחוץ לכדור) למצב אחר (גל באופן גלריית לחישות) במערכת.
הדרך הנפוצה ביותר לצימוד היא בעזרת צימוד גלים ארעיים (evanesscent wave coupling), גל שעובר מספיק קרוב למהוד יעביר חלק מהאנרגיה שלו לתוך המהוד.
כדי לעשות זאת, יש ליצור התאמת מופע בין הגל הארעי (שיוצא מתוך גלבו - מוליך גלים) לבין המהוד. במידה ומשתמשים בסיב אופטי, יש להצר אותו על מנת ליצור גל ארעי חזק מספיק, ולדאוג (שוב, על ידי שליטה בעובי הסיב) שמהירות התקדמות הגל בתוכו תהיה מותאמת למהירות התקדמות הגל במהוד. אפשרויות אחרות הן על ידי צימוד עם הגלים הארעיים שיוצאים בהחזרה גמורה מפני מנסרה או צימוד בעזרת מצמד סריג - יצירת מבנה מחזורי על פני הכדור כך שגל שפוגע בו משנה את כיוונו לתוך המהוד.
יתרונו של מהוד גלריית לחישות הוא בגודלו (בין עשרות מיקרונים למילימטרים) ביחס למהודים בעלי מקדם איכות גבוה אחרים, שמאפשר הגעה לעוצמת שדה גבוהה תוך השקעה מינימלית של אנרגיה, מכיוון שהאנרגיה מרוכזת בנפח קטן. בנוסף מתאפשרת רזולוציה גבוהה בכל הנוגע לצימוד עם השדה.
ניתן להשתמש כך במהוד כחיישן רגיש מאוד לכל מה שמצומד אליו, גם מבחינת המרחק וגם מבחינת התדר, כלומר, אם עוצמת הצימוד נמוכה (איבוד אנרגיה נמוך), העצם רחוק מהמהוד או שמתאים לו תדר שונה.
שימושים.
עוצמת השדה הגבוהה שניתן לקבל מכמות קטנה של אנרגיה (בגלל גודל המהוד) מאפשרת להגיע לעוצמה גבוהה של שדה גם מפוטון בודד, וכך מתאפשר מחקר של האינטראקציה בין פוטון בודד לאטום בודד (במסגרת cavity QED).
המסה הקטנה ועוצמת השדה הגבוהה מאפשרים להשתמש גם בלחץ האופטו-מכני של השדה על מנת לעורר תנודה של מהוד מכני או לקרר את המהוד, בתקווה להגיע עד לרמת היסוד הקוונטית
שימושים נוספים הם: מיקרולייזרים, מסננים אופטיים צרים, מיתוג אופטי, חיישנים רגישים, ספקטרוסקופיה ברזולוציה גבוהה, מקורות ראמאן ומחקר אופטיקה לא ליניארית.
רקע תאורטי.
ניתן למצוא את אופני התהודה בעזרת הפרדת משתנים בקואורדינטות כדוריות במשוואת הגלים התלת ממדית.
לאחר הפרדת המשתנים מגיעים למשוואות הבאות:
בכיוון האזימוטלי:
בכיוון הקוטבי (formula_3 נמדדת ממישור קו המשווה):
בכיוון הרדיאלי:
הפתרונות הם מסוג פונקציות בסל מסדר ראשון בתוך המהוד ופונקציות הנקל מסדר ראשון מחוץ למהוד. בכדור פונקציות בסל והנקל כדוריות, בגליל מעגליות.
תנאי השפה אינם 0 בשפת המהוד, אלא רציפות של השדה על פני המהוד.
כדור.
בכדור ישנן שלוש דרגות חופש בלתי תלויות, ולכן שלושה מספרים אופייניים שונים:
ישנן n נקודות קיצון לאורך הרדיוס, l-m+1 נקודות קיצון לאורך קו אורך ו-2l נקודות קיצון לאורך קו המשווה. כאשר l הוא מספר הפעמים שאורך הגל נכנס באורך קו המשווה. אורך הגל אינו תלוי במספר m.
גליל אינסופי.
למערכת רק שתי דרגות חופש בלתי תלויות, הזווית במישור המאונך לגליל והמרחק ממרכז הגליל, ולכן רק שני מספרים אופייניים, מספר נקודות הקיצון לאורך הרדיוס n ומספר נקודות הקיצון לאורך קו המשווה - 2l
פיטר ברגמן
פיטר ברגמן (Peter Bergman; נולד ב-11 ביוני 1953) הוא שחקן אופרות סבון אמריקני.
ביוגרפיה.
ברגמן נולד במפרץ גואנטנמו, טריטוריה אמריקנית בקובה, שם שירת אביו כקצין בצי האמריקני ולו שלושה אחים. בילדותו עברה משפחתו ממקום מגורים אחד למשנהו, דבר שהביא את ברגמן לשפר את כישוריו החברתיים, אך גם לסלוד מהרעיון של קריירה צבאית. בעת לימודיו בתיכון הוא שאף להשיג נערה שנבחנה לתפקיד במחזה "פיטר פן". ברגמן שרצה להרשימה נבחן גם הוא לתפקיד במחזה ונבחר לגלם את דמותו של קפטן הוק. החוויה הביאה אותו לנהות אחר קריירת משחק.
לאחר סיום לימודיו בתיכון ושנת לימודים אחת במכללה, העתיק את מקום מגוריו לניו יורק ולאחר שנה שבמהלכה חסך כסף לשכר לימוד החל ברגמן ללמוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה שבעיר (AADA). באותם ימים הופיע במחזות אוף-ברודוויי ופגש את אשתו הראשונה, השחקנית קריסטין אברסול, לה נישא ב-1976. באותה שנה הופיע בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "Kojak". ב-1979 זכה לתפנית בקריירה כאשר נבחר לגלם את דמותו של ד"ר קליף וורנר באופרת הסבון המצליחה "כל ילדיי". ברגמן גילם את דמותו של וורנר בשנים 1979-87 ובשנים 1988-89 לצדה של השחקנית טיילור מילר שגילמה את אהובתו המפורסמת, נינה קורטלנד. ב-1982 גילם ברגמן דמות משנה בסרט הטלוויזיה "Fantasies". ב-1986 כיכב בסרטון פרסומת לסירופ שיעול, עם המשפט שהפך מפורסם: "אינני רופא, אבל אני משחק אחד כזה בטלוויזיה". ב-1989 הצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון הפופולרית "צעירים חסרי מנוח" והחל לגלם את דמותו של ג'ק אבוט (בנו הבכור של ג'ון אבוט, בגילומו של ג'רי דאגלס) במקום השחקן טרי לסטר שגילם את אבוט במשך כעשר שנים. ברגמן מגלם את דמותו של אבוט עד היום (2021) והוא גילם אותו כתפקיד אורח גם בקומדיית המצבים "נני" (1997) ובאופרת הסבון "היפים והאמיצים" (1998). הופיע גם בסרטי הטלוויזיה: "Money, Power, Murder" (1989) ו-"Palomino" (1991).
היה מועמד לפרס אמי לסדרות יומיות על משחק משובח באופרת הסבון "כל ילדיי" ו-15 פעמים על משחק משובח באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח". הוא זכה בפרס שלוש פעמים (1991, 1992 ו-2002). כן זכה בפרס סופ אופרה דייג'סט ב-1993, גם כן על גילום דמותו של ג'ק אבוט. הוא היה מועמד לפרס זה גם ב-1994.
ברגמן נשוי בשנית. ב-1976 נישא לשחקנית קריסטין אברסול. השניים התגרשו ב-1981. ב-1985 נישא למרילן ולזוג בן ובת. הם מתגוררים בקליפורניה.
אמריקני בפריז
סולטייר