השינוי הפתולוגי העיקרי אשר נצפה בפרפור עליות, הוא תהליך מתקדם של פיברוזיס של העלייה. הפיברוזיס הוא תהליך שמתרחש בעיקר כתוצאה מהרחבה של העלייה (או במקרים אחרים כתוצאה מסיבות גנטיות הגורמות לפיברוזיס או דלקת). החל מהרגע בו העלייה החלה להתרחב, מתחילה שרשרת של אירועים המביאה לאקטיבציה של מערכת רנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון (RAAS), המביאה בין היתר לעליה בחלבונים שונים (כגון מטלו-פרוטאינזות ודיס-אינטגרין), אשר בתורם מביאים לשינוי במרקם העלייה (remodeling) ולפיברוזיס, כך שמסת השריר בעליה אובדת.
מבחינה פיזיולוגית, תהליך העברת הדחף החשמלי הנורמלי מתחיל בקשר הגת והעלייה, כאשר בפרפור עליות, הדחפים הרגילים המיוצרים על ידי קשר הגת והעלייה מופרעים על ידי סדרת דחפים חשמליים מהירים בעליה ובאזורים הסמוכים לה בוורידי הריאה, והחדרים מתכווצים באופן בלתי סדיר כתוצאה מכך. פרפור עליות שונה מרפרוף עליות בכך שברפרוף עליות יש מנגנון מאורגן של מעגל חשמלי, עם משרעת קבועה יחסית ותדירות קבועה יחסית, וחזרה לקו האיזואלקטרי, בעוד שבפרפור עליות אין חוקיות כזו. כמו כן, רפרוף עליות עשוי להגיע עד 300 פעימות של העלייה לדקה, בעוד שפרפור עליות עשוי להגיע עד 500 פעימות בדקה.
אף על פי שקצב הפעימות בפרפור עליות מהיר בדרך כלל יותר מקצב הלב הרגיל, רובן אינן מגיעות לכדי פעימת לב (פעימה חדרית): פעימה חדרית מתבצעת כאשר האות החשמלי מהעלייה מגיע לקוצב שבין העלייה לחדר (קשר העלייה והחדר), ואולם מאחר שמהירות ההולכה דרך קשר העלייה והחדר מוגבלת, נמנעות רוב הפעימות העלייתיות מלהפוך לפעימות חדריות (מתוך כ-300 פעימות לדקה בממוצע, עוברות לחדר בין 70-100 פעימות).
תסחיף.
בפרפור עליות, היעדר כיווץ סדיר של העליות יכול להביא למצב בו יש סטאזיס או סטגנציה של הדם הממלא את העליות, בעיקר בעליה השמאלית. זהו האזור בו נוצר קריש דם בכמעל 90% מהמקרים. אם קריש הדם נעשה נייד ונע יחד עם זרימת הדם, הוא הופך לתסחיף, ויכול להגיע למוח ולגרום לשבץ, כמו גם לאזורים אחרים בגוף. זה הסיבוך הקשה ביותר בפרפור העליות.את מידת הסיכון לאירוע מוחי על רקע תסחיף שמקורו בפרפור העליות נהוג לחשב על פי סולם בשם CHA2DS2
סיכום הנקודות מעיד על מידת הסיכון לפתח אירוע מוחי תוך שנה: מ-1.9% לאפס נקודות עד ל-18.9% לשש נקודות.על מנת לדייק יותר ולהחמיר בחישוב מידת הסיכון לתסחיף מוחי, בעיקר אצל אלה שזכו לניקוד 0 או 1, נוספו עוד קריטריונים ונבנה סולם CHADS2-VASc. הקריטריונים שנוספו הם:
בסולם זה נע הסיכון בין 0.0% לאפס נקודות עד ל-15.2% לתשע נקודות.
פרפור פרוזדורים
חוק מאה שמונים המעלות
חוק מאה ושמונים המעלות הוא מונח מתחום הצילום בקולנוע או בטלוויזיה.
כאשר מצלמים בנפרד שתי דמויות המשוחחות ביניהן, מתקבלים שני שוטים, ובכל אחד מהם נראית דמות המביטה ומשוחחת עם דמות אחרת, אשר נמצאת מחוץ לפריים. לאחר מכן, בעריכה, מחברים את שני השוטים הנפרדים לסצנה אחת, בה נראות שתי הדמויות משוחחות זו עם זו. לצורך כך, יש לשמור על כיווני המבט ביניהן, למרות שבכל שוט לא רואים את הדמות שעמה משוחחים.
חוק מאה ושמונים המעלות נשמר בזמן הצילום באופן הבא: אם נעביר קו דמיוני בין שתי הדמויות שמשוחחות זו עם זו, קו זה יהיה קוטר של מעגל, אשר שתי הדמויות נמצאות על ההיקף שלו, המחולק כעת לשתי קשתות, כל אחת בגודל 180 מעלות. החוק קובע כי אם מציבים את המצלמה בצידו האחד של הקו בזמן צילום השוט הראשון (דמות א' מדברת אל דמות ב'), חובה להמשיך ולהציב את המצלמה באותו הצד, גם בזמן הצילום של השוט השני (דמות ב' מדברת אל דמות א').
נילי טל
נילי טל (נולדה ב-15 בינואר 1944) היא במאית ומפיקה ישראלית של סרטי תעודה.
ביוגרפיה.
טל נולדה בתל אביב לישראל ומרים הרמן (לבית שושני). למדה בגימנסיה גאולה. לאחר שיחרורה מהצבא בשנות השישים החלה לכתוב כתבות תחקיר במוסף "הארץ", בהן חשפה לראשונה את סוגיית ההתמכרות לסמים קשים בישראל, התעללות בילדים, נשים מוכות ועוד.
ב-1970 עברה לטלוויזיה הישראלית, בה עבדה למעלה מ-20 שנה, והחלה לביים סרטים תעודיים וכתבות לתוכניות יומן השבוע, מבט שני, למחלקת סרטי תעודה ועוד. ב-1991 החלה להפיק סרטים באופן עצמאי בחברה שבבעלותה, "נילי טל הפקות".
ב-1998 הפיקה את סרטה התיעודי העצמאי הראשון, "עזה כמוות", בו גוללה את פרשת רצח עינב רוגל מקיבוץ שער הגולן על ידי חברה, גלעד שמן. לראשונה בישראל התיר לה בית המשפט המחוזי בנצרת להכניס מצלמות טלוויזיה לאולם ולתעד את הדיונים.
ב-2010 הפיקה וביימה את הסרט "בת 60 מחפשת אהבה" ליס דוקו, סרט אישי בו היא מתארת את חיפושיה למציאת אהבה בגיל 60.
טל היא אחייניתו של המלחין והפזמונאי בובי פנחסי והנינה של זיגמונד ויינברג , מחלוצי ההקולנוע הטורקי וחבר קרוב של האחים לומייר.
סרטים שביימה.
לערוץ 1
בהפצה ישראלית:
מפיקה
מפיקה-שותפה
הבוסטר
סטפן השני, רוזן בלואה
בראונסוויל
בראונסוויל (באנגלית: Brownsville) היא עיר מחוז במחוז קמרון בדרום מדינת טקסס, ליד גבול ארצות הברית עם מקסיקו. דרומית לה, מעבר לנהר ריו גראנדה נמצאת העיר המקסיקנית מטמורוס. בראונסוויל היא העיר הדרומית ביותר במדינת טקסס והדרומית מבין הערים בארצות הברית השוכנות ביבשת (העיר היחידה שנמצאת דרומית לה היא קי וסט השוכנת על אי). לפי מפקד התושבים של שנת 2000 חיו בעיר 139,772 תושבים וכ-350,000 במטרופולין בראנסוויל-הרלינגן.
היסטוריה.
בראונסוויל הוקמה בשנת 1848. נקראת על שמו של מפקד 'מבצר טקסס' שנהרג במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו במהלך המצור של המקסיקנים על המבצר שלו. שנה לאחר שהוקמה, בראונסוויל כבר הפכה לבירת המחוז של 'מחוז קמרון'. היא קיבלה מעמד של עיר בשנת 1850 אך זמן קצר לאחר מכן המעמד הזה הוסר ממנה בגלל בעיות משפטיות על בעלות האדמה עליה שכנה. רק שלוש שנים לאחר מכן, ב-7 בפברואר 1853 קיבלה מעמד של עיר בשנית.
ב-13 ביולי 1859 פרצה מלחמת קורטינה הראשונה. המלחמה התרחשה בין הצבא הפרלמנטרי של מקסיקו בהנהגתו של חואן קורטינה, חוואי עשיר ומדינאי בעל השפעה רבה באזור לבין צבא ארצות הברית, טקסס ריינג'רס והמיליציה המקומית של בראונסוויל. בתום המלחמה הצליחו המקסיקנים וקורטינה לכבוש את בראונסוויל. הוא וחייליו שלטו בעיר עד ה-20 בספטמבר כאשר נהדפו לעיר הדרומית לבראונסוויל, מטמורוס שבמקסיקו. במאי, 1861 פרצה מלחמת קורטינה השנייה. קורטינה ניצל את העובדה שמלחמת האזרחים האמריקנית רק החלה וניסה לכבוש את מחוז ספאטה אך לא הצליח ונאלץ לסגת לאחר שאיבד 8 אנשים.
בשנת 1926 נפתחה בעיר מכללה, המכללה הדרומית של טקסס. בשנת 1991 המכללה התאחדה עם אוניברסיטת טקסס ונקראת כיום 'אוניברסיטת טקסס בבראונסוויל והמכללה הדרומית של טקסס'.
בשנים 1945-1970 אוכלוסיית בראונסוויל גדלה משמעותית מ-25,000 תושבים ל-52,000 תושבים.
גאוגרפיה.
בראונסוויל היא העיר הדרומית ביותר בטקסס והדרומית ביותר מבין הערים ביבשת בארצות הברית (העיר הדרומית היחידה יותר מבראונסוויל היא קי וסט והיא שוכנת על אי במפרץ מקסיקו). בראונסוויל היא חלק ממטרופולין בראונסוויל-הרלינגן בו חיים כ-350,000 תושבים. גבולה הדרומי של העיר הוא נהר ריו גראנדה אשר מהווה גם את הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. דרומית לה, מעבר לגבול שוכנת העיר המקסיקנית מטמורוס כאשר נהר הריו גראנדה מפריד ביניהן.
אקלים.
הרוחב הגיאוגפי והגובה בהם נמצאת בראונסוויל מעניקים לה מזג אוויר סובטרופי. זה בא לידי ביטוי בקיץ חם ולח וחורף מתון. קרבתה של העיר למפרץ מקסיקו מספקת לה מזג אוויר קריר ונוח יותר לעומת ערים אחרות הרחוקות יותר מהאוקיינוס כמו לארדו ומקאלן.
קשור אותי! אהוב אותי!
קשור אותי! אהוב אותי! (בספרדית: !Átame¡) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1990, שכתב וביים פדרו אלמודובר.
הסרט הוא מלודרמה רומנטית, העוסקת בריקי, שעם שחרורו מבית חולים לחולי נפש מצהיר על כוונתו "לעבוד ולהקים משפחה, כמו אדם נורמלי". לשם כך הוא חוטף וכולא שחקנית קולנוע שאותה הוא מעריץ, ומנסה לשכנעה שתתאהב בו.
עלילה.
ריקי (אנטוניו בנדרס), צעיר בודד בן 23, משתחרר מבית חולים לחולי נפש. לשאלתה של מנהלת בית החולים לתוכניותיו הוא עונה: "לעבוד ולהקים משפחה, כמו אדם נורמלי". הוא מאוהב במרינה אוסוריו, שחקנית קולנוע המתמכרת לסמים, שהייתה קודם לכן שחקנית פורנוגרפיה. מרינה עסוקה בצילומים של סרט חדש, "פנטום של חצות" שאותו מביים מקסימו אספחו (פרנסיסקו רבל), במאי זקן, המרותק לכיסא גלגלים לאחר שלקה בשיתוק בעקבות שבץ מוחי, ויודע שזהו כנראה סרטו האחרון. לולה (לולס לאון), אחותה של מרינה, נמצאת גם היא באתר הצילומים, כעוזרת הפקה. ריקי מגיע לאתר הצילומים, וכאשר מרינה עוזבת בסיום הצילומים, הוא מנסה להרשים אותה בעמידת ידיים. מרינה אינה מתרגשת ממחווה ילדותית זו.
לאחר שמרינה מגיעה לביתה, ריקי חודר אליו, תוך שהוא חובט בפניה של מרינה, המנסה להתנגד לכניסתו לביתה, וגורם להתעלפותה. לאחר ניסיון בריחה, מרינה מבינה שלא תוכל להתגבר על ריקי, ואומרת לו: "אתה רוצה לזיין אותי, קדימה, עשה זאת". ריקי אינו ממהר, ומסביר לה את כוונותיו: "נאלצתי לחטוף אותך כדי שתלמדי להכיר אותי. כאשר תעשי זאת, אני משוכנע שתאהבי אותי כשם שאני אוהב אותך. אשתדל להיות בעל טוב, ואב טוב לילדיך". הוא מזכיר לה ששכבו שנה קודם לכן לאחר שנפגשו בבר, ושהבטיח לה לחזור ולהגן עליה, אך היא מציינת "רבים הבטיחו לי זאת".