אחרי שזכה להכרה בזכות תפקידו כקנט "פלאונדר" דורפמן בסרט "בית החיות" וסרט ההמשך "בית דלתא", הוא הצטרף לצוות השחקנים הראשי בסדרת הדרמה הרפואית "מקום אחר" בתפקיד ד"ר אליוט אקסלרוד בין השנים 1983–1988. בהמשך גילם את דמותו של נספח הסנטאורים ויר קוטו בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" בין השנים 1994–1998.
תפקידים נוספים שלו כללו את "שיגעון בחצות" (1980), "זעם אילם" (1982) לצד צ'אק נוריס ובקומדיה "נבחרת החלומות" (1989). הוא השתתף גם בסדרות הטלוויזיה "רצח במשיכת קולמוס" (1990), "דרייק וג'וש" (2002) ועבודת דיבוב בסרטי האנימציה " ו"
בימוי.
בשנת 2005 ביים עבור רשת Syfy את הסרט "Path of Destruction" בהשתתפותם של דייוויד קית' וכריס פראט.
אוסוולד וסט
אוסוולד וסט (באנגלית: Oswald West; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אורגון ה-14 בשנים 1911–1915.
ראשית חייו.
אוסוולד וסט נולד בעיר גוולף שבאונטריו, קנדה, ובגיל ארבע עבר עם משפחתו לסיילם, אורגון. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים ובסופו של דבר עסק בבנקאות. לאחר כמה שנים בעבודה בבנקאות בסיילם ובאסטוריה, אורגון, ולאחר שישה חודשים של חיפוש זהב באלסקה, מונה וסט כסוכן מחלקת קרקעות המדינה של אורגון. הוא הוכיח את עצמו בתפקיד זה והשיב למדינה כמעט מיליון אקרים (4,000 קמ"ר) של אדמות מדינה שהוחזקו במרמה.
ב-1907 עזב וסט את עבודתו והחל לעבוד בנציבות הרכבות של אורגון, וגם שם הוא נחל הצלחה רבה.
מושל אורגון.
ב-1910 זכה וסט במועמדות המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל אורגון, ניצח את יריבו, המושל הרפובליקני המכהן, ג'יי באוורמן, והושבע לתפקידו בינואר 1911. בעת כהונתו כמושל הוא קרא להנהגתה של "מערכת אורגון", שכללה יוזמות חקיקתיות של האזרחים ומשאלי עם, מערכת שנמצאת עד היום בשימוש של מדינות רבות במערב ארצות הברית. במסגרת זו התקבלו במהלך כהונתו של וסט חוקים להצבעת נשים, זכויות עובדים ואיסור צריכת משקאות אלכוהוליים.
וסט דאג להעברת חוק כביש החוף של אורגון, שעל פיו כל רצועת החוף הוקצתה לסלילת כביש ציבורי, ובכך נשמרה הגישה לחוף לדורות הבאים.
וסט גם דאג להקמת מערכת הכבישים של אורגון, כאשר ב-1913 הוקמה נציבות הכבישים המדינתית על ידי בית המחוקקים של המדינה, שהטילה מס רכוש למימון הקמתה. היקף כספי המס שנגבו בשנה הראשונה, הגיע ל-700,000 דולר, סכום שנועד לפיתוח שלושה כבישים ראשיים, כביש החוף (כביש 101), הכביש הפסיפי מספר 99, מפורטלנד ועד עמק וילמאט, וכביש נהר קולומביה, שקישר את פורטלנד למזרח אורגון.
ב-1911 נשא וסט נאום בפני ועידת המושלים שהתקיימה בניו ג'רזי בנושא עבודת אסירים.
וסט היה תומך נלהב באיסור צריכת משקאות אלכוהוליים. אמונתו ברעיון הייתה כה עמוקה שבראש השנה של 1913 הוא הכריז על ממשל צבאי, בין השאר כדי לסגור מקומות למכירת משקאות בעיירה קופרפילד. לאחר מכן הוא שיגר את כוחות המשמר הלאומי בלוויית מזכירתו האישית פראן הובס ב-2 בינואר 1914 כדי לאכוף את הצו ולסגור את הברים בעיר. צעדו זה של וסט יצר כותרות בעיתונים בכל רחבי ארצות הברית, ונבע מהמוניטין שיצא לעיירה ככזאת שהחוק והסדר לא שלטו בה, וכאשר כוחות אכיפת החוק המקומיים כשלו בהשלטת הסדר, נכנסו רשויות המדינה בראשותו של וסט לתמונה.
כמי שהיה ידוע בתמיכתו ברפורמות מוסריות, דחק וסט ב-1913 בבית המחוקקים של אורגון להעביר חוק לעיקור כפוי, בעקבות שערוריית מין בפורטלנד שבה הייתה מעורבת קבוצה של גברים הומוסקסואלים.
תקופת כהונתו של וסט כמושל אורגון נתנה את אותותיה עד היום בשל עבודתו לשימור משאבי הטבע של המדינה. תחת ממשלו בוצעה הגנה על רצועת החוף של אורגון לטובת שימוש ציבורי, והוקמו המשרד המדינתי לייעור ומשרד הדיג.
לאחר פרישתו.
וסט כיהן כמושל תקופת כהונה אחת בלבד, ולא התמודד לבחירה נוספת ב-1914. תחת זאת הוא עבר עם משפחתו לפורטלנד, שם הוא עסק בעריכת דין. ב-1918 הוא היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, אך נוצח על ידי צ'ארלס מקנרי. לאחר מכן הוא הגביל את פעילותו הפוליטית לכתיבת מכתבים לעיתונים. הוא גם היה יועץ משפיע למושל צ'ארלס מרטין. לאחר שב-1945 הוא לקה בהתקף לב, הוא פרש מעיסוקו בעריכת דין.
אוסוולד וסט נפטר בפורטלנד ב-22 באוגוסט 1960. הוא נטמן במאוזולאום מאונט קרסט שבבית הקברות סיטי ויו שבסיילם. על שמו נקראו פארק מדינתי ברצועת החוף של אורגון ומעונות סטודנטים באוניברסיטת המדינה של אורגון.
למור אדום-בטן
למור אדום-בטן (שם מדעי: "Eulemur rubriventer") הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר.
מאפיינים.
אורכו של הלמור אדום הבטן ללא הזנב 34 עד 40 סנטימטרים ומשקלו 1.6 עד 2.4 קילוגרמים. הלמור אדום הבטן בעל פרווה בצבע חום, כתמים בצבע לבן מתחת לעיניים ובטן בצבע אדום וזה מקור שמו של הלמור. הלמור אדום הבטן חי בקבוצות הכוללות עד 10 למורים. הלמור אדום הבטן חי ביערות הגשם של צפון-מזרח מדגסקר וניזון בעיקר מפירות עץ התמרהינדי, עלים וצוף פרחים. הלמור אדום הבטן עוזר להפיץ זרעים של צמחים רבים ביער הגשם. עונת הרבייה של הלמור אדום הבטן היא באוקטובר ונובמבר כשבסיומה נולד צאצא אחד בלבד. הטורפים של הלמור אדום הבטן הם עופות דורסים כמו עקב מדגסקר, טורפי מדגסקר כמו הפוסה וחנק קרקע מלגשי. הלמור אדום הבטן נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הוא ניתן לשחקן שהציג הופעה יוצאת מן הכלל בתפקיד ראשי במיני סדרה או סרט טלוויזיה. הפרס הוענק לראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-39 ב-30 בינואר 1982 למיקי רוני על תפקידו בסרט ביל. הופעות של שחקן במיני סדרה או סרט טלוויזיה זכו במקור בקטגוריית פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה לפני יצירת קטגוריה זו.
מאז הקמתו הוענק הפרס ל-34 שחקנים. מייקל קיטון הוא הזוכה הנוכחי של הפרס על תפקידו בדופסיק. רוברט דובאל, ג'יימס גארנר ואל פצ'ינו הם שיאני הזכיות בקטגוריה זו עם שניים כל אחד. ג'יימס וודס היה מועמד לפרס בשבע הזדמנויות, הכי הרבה בקטגוריה.
אנטוניה אלבי
אנטוניה אלבי (בצרפתית: Antonia Alby, נולדה ב-1897 - 28 יולי 1958), נזירה קתולית, מנהלת בית ספר, חסידת אומות העולם שהצילה יהודים בצרפת בזמן מלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
ב-2 בספטמבר 1939, משפחת גרומבך, ז'ול ולואיז וילדיהם, ז'קלין ופייר, היו בחופשה בנורמנדי. כאשר התפרסמה הידיעה על הפלישה הגרמנית לפולין ההורים החליטו לא לחזור לביתם בפריז, אלא לברוח דרומה לגראולה במחוז טארן, שם היה לג'ול סניף של חנות העורות שבבעלותו. הם שכרו דירה באזור ורשמו את ילדיהם לבית ספר. במהלך תקופה זו הם התיידדו עם משפחת שונדר, שהתגוררה בכפר סן-הילייר. אדואר וז'אן שוונדר היו הבעלים של מפעל באזור, והיו להם חמישה ילדים. כשהגרמנים כבשו את האזור, עברה משפחת גרומבך להתגורר אצל משפחת שוונדר. ג'קלין גרומבך נשלחה ללמוד בבית ספר של הנזירות, בניהולה של אנטוניה אלבי. אנטוניה עודדה את משפחת גרומבך לאפשר לג'קלין להתגורר בפנימיית בית הספר, כדי שתוכל להמשיך בלימודיה. היא הבטיחה שלעולם לא תאפשר לאיש לקחת את ג'קלין, אלא אם יוצג כרטיס הביקור של ג'ול. בנוסף לג'קלין החביאה אנטוניה כמה בנות יהודיות נוספות בפנימיית בית הספר.
לאחר המלחמה.
אנטוניה נפטרה ב-28 ביולי 1958.
הכרה והנצחה.
ב-12 באוגוסט 2012 הודיעה מחלקת חסידי אומות העולם ביד ושם לג'קלין פישר גרומבך, הניצולה, שהוחלט להכיר באנטוניה כחסידת אומות העולם. ב-8 במאי 2012 הוכרה אנטוניה אלבי באופן רשמי והתקיים טקס לכבודה בפריז, צרפת.
הרעלת כספית
הרעלת כספית היא מצב רפואי הנגרם מחשיפה משמעותית לכספית או לאחת מתרכובותיה, בין אם באמצעות התזונה, הסביבה או הצטברות בגוף לאורך זמן.
כספית אינה חיונית בגוף האדם וההשלכות של נוכחותה בגוף בכמות קטנה שנויות במחלוקת, אולם נוכחותה בכמות גדולה עלולה לגרום להרעלת כספית חמורה. התסמינים של הרעלת הכספית תלויים בסוג, במינון, בשיטת ובמשך החשיפה, וישנם הבדלים מהותיים ברעילות של צורות שונות של כספית.
לחשיפה של בני אדם לכספית יש היסטוריה ארוכה, ובעבר היא שימשה להכנת הצבען האדום ורמיליון והייתה נפוצה ביישומים רפואיים וטיפול במחלות מאז מצרים העתיקה. בהיסטוריה המודרנית כמעט כל היישומים הללו נעלמו בהדרגה. לפי ארגון הבריאות העולמי, רוב חשיפת האדם לכספית נגרמת כתוצאה מאכילת דגים מזוהמים, חשיפה במהלך עבודה (למשל יצרני מדחום כספית) או סתימות שיניים שנעשות על בסיס אמלגם שמכיל כספית.
סוגי כספית.
כספית היא מתכת כבדה שנפוצה בכדור הארץבאחת משלוש תצורות – כיסוד כימי, כתרכובות אנאורגניות וכתרכובות אורגניות. כספית נחשבת לאחד המזהמים הסביבתיים העיקריים שכן היא נמצאת במערכות אקולוגיות רבות ולעולם אינה נהרסת. היא נפוצה בחפצים יומיומיים, כמו מד חום מבוסס כספית, כמו גם במאכלים שונים, למשל בדג טונה.
מבחינה טוקסיקולוגית ישנם 3 סוגי כספית:
כספית מתכתית.