חברות המחשבים והמוליכים למחצה השונות המשיכו לפתח זיכרון דינמי בתיכונים שונים, וב-1970 חברת אינטל הוציאה לשוק את הזיכרון הדינמי המסחרי הראשון, בשם 1103. שבב זה הכיל 1024 סיביות.
הפיתוח המשמעותי הבא היה של חברת Mostek, שב-1973 יצאה עם רכיב של 4K סיביות בשם MK4096. החידוש היה בצורת המיעון המרובבת, מה שאיפשר להקטין את מספר הפינים של הרכיב, יתרון שהפך משמעותי יותר ככל שצפיפות הזיכרון גדלה. ה-MK4096 התברר כתיכון יציב ומוצלח, ועם הדגם הבא, MK4116 בקיבולת 16K סיביות, השיגה Mostek 75% מהשוק. אופן מיעון זה הוא הבסיס לצורת המיעון של DRAM עד היום.
עקרון הפעולה.
DRAM בדרך כלל מאורגן במערך מרובע של קבל אחד וטרנזיסטור אחד לכל תא. תמונות ההדגמה משמאל מראות דוגמה פשוטה של מערך של 4 על 4 תאים (זיכרון DRAM מודרני מורכב מאלפי תאים לאורך ולרוחב).
הקווים הארוכים המחברים כל שורה נקראים בשם קווי מילה (word line). כל עמודה מורכבת בעצם משני קווי ביטים (bit lines), כל אחד מחובר לכל תא אחסון אחר בעמודה (התמונה אינה מכילה פרט חשוב זה). קווים אלו ידועים בדרך כלל כקו ביט + וקו ביט -, כאשר ביניהם מחובר מהפכים. זוהי דוגמה למשוב חיובי, ולכן סידור זה יהיה יציב רק כאשר אחד מקוי הביט ברמת מתח גבוה, והשני ברמת מתח נמוך.
על מנת לקרוא ביט מעמודה, צריך לבצע את הפעולות הבאות:
על מנת לכתוב לזיכרון, השורה כתובה ומגבר של העמודה המבוקשת מוכרח באופן זמני למצב הרצוי, כך שיכריח את קו הביט למצב זה, אשר טוען את קבל האחסון לערך הרצוי. בשל המשוב החיובי, המגבר יישאר יציב במצב הרצוי אף לאחר הסרת הגורם המאלץ.
אהל יעקב
פיטר טורצ'ין
פיטר טורצ'ין (רוסית: Пётр Валенти́нович Турчи́н; נולד ב-1957) הוא מדען אמריקאי ממוצא רוסי המתמחה ביצירת תיאורים מתמטיים לחברות אנושיות שהתקיימו במהלך היסטוריה.
טורצ'ין נולד בשנת 1957 באובנינסק שבמחוז מוסקבה. בשנת 1963 עבר עם משפחתו למוסקבה. בשנת 1975 החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת מוסקבה אולם בשנת 1977 עזב את ברית המועצות יחד עם אביו, מתנגד המשטר ולנטין טורצ'ין. הוא קיבל תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת ניו יורק וסיים דוקטורט בשנת 1985 בזואולוגיה מאוניברסיטת דיוק.
כיום הוא משמש כפרופסור במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית וגם במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת קונטיקט בארצות הברית.
טורצ'ין מתמחה ביצירת מודלים מתמטיים אשר מתארים השתנות של חברות אנושיות במהלך ההיסטוריה. הוא פיתח דיסיפלינה בשם קליודינמיקה, אשר מבוסס על קליומטריקה, העוסקת בניתוחים מצבים היסטוריים וכלכליים באמצעות שיטות מתמטיות וסטטיסטיות.
טורצ'ין כתב מספר ספרים בנושאי מחקרו, האחרון שבהם, "War and peace and war: the life cycles of imperial nations", יצא בשנת 2006.
מכתבים לג'ולייט
מכתבים לג'ולייט (באנגלית: Letters to Juliet) הוא סרט דרמה קומית-רומנטית משנת 2010, בכיכובם של אמנדה סייפריד, כריסטופר איגן, ונסה רדגרייב, פרנקו נרו וגאל גרסיה ברנאל. הרעיון לכתיבת התסריט מבוסס על ספר בשם "מכתבים לג'ולייט" שיצא לאור בשנת 2006, המתאר את התופעה של כתיבת מכתבים לגיבורה הרומנטית המפורסמת ביותר של ויליאם שייקספיר, יוליה.
תקציר העלילה.
סופי הול (אמנדה סייפריד) היא בודקת עובדות שעובדת במגזין גדול, ורוצה להתקדם למעמד של כותבת. היא יוצאת עם ארוסה ויקטור (גאל גרסיה ברנאל), שף העומד לפתוח מסעדה איטלקית במנהטן, לירח דבש בוורונה, עיר האהבה באיטליה, שם היא מקווה שתוכל לכתוב משהו "ראוי" לפרסום.
למרות התכנון, ויקטור מתמכר לעבודתו ויוצא לפגישות רבות ברחבי איטליה, דבר שגורם לסופי לתסכול, אך היא מחליטה לא לבזבז זמן ולטייל בעצמה בוורונה. היא נתקלת בחבורת נשים, הנקראות "המזכירות של יוליה", אשר תפקידן לענות למכתבים שנערות נואשות משאירות ליוליה על כותל ביתה. היא מתרגשת מאוד מהרעיון, ומצטרפת אליהן למשך כמה ימים. היא מוצאת בכותל מכתב שהשאירה נערה אנגליה בשם קלייר (ונסה רדגרייב) מלפני 50 שנה, אודות סיפור האהבה של קלייר ולורנצו. סופי מחליטה להחזיר לה מענה, למרות הזמן שעבר.
קלייר מקבלת את המכתב ומגיעה עם נכדה צ'ארלי (כריסטופר איגן) לוורונה למצוא את אהובה. בעזרתה של סופי הם מכינים רשימה של אנשים ששמם לורנצו, וקלייר מחליטה לנסוע לכל האנשים ברשימה בתקווה שאחד מהם הוא אהובה לשעבר. סופי, לאחר שמגלה כי ויקטור יהיה עסוק בענייני עבודתו, מספרת לקלייר שהיא רוצה להצטרף למסע, ולכתוב עליו, למרות התנגדותו של צ'ארלי. השלושה נוסעים ברחבי איטליה ממקום למקום בעקבות הרשימה. צ'ארלי וסופי מתקרבים אחד לשני במשך המסע. סופי מספרת לו על חששותיה בנוגע לכתיבה. הוא מספר לה על הוריו שנהרגו בתאונת דרכים, ודאגתו לסבתו. הם רבים כאשר הם מגיעים לכתובת נוספת, ומגלים שמדובר בקבר. אף על פי שהם משלימים, הם מחליטים לוותר על המשך החיפוש. בדרכם חזרה, לגמרי במקרה, מוצאת קלייר את אהובה לורנצו (פרנקו נרו) ומחליטה להישאר איתו.
סופי חוזרת לניו יורק ומפרסמת את הסיפור שכתבה על המסע, אך נפגעת כאשר ויקטור לא היה מעוניין לקרוא אותו. היא נפרדת ממנו ונוסעת חזרה לאיטליה לחתונה של קלייר ולורנצו. במהלך החתונה, קלייר קוראת את המכתב שסופי כתבה לה והתחיל את כל המסע. סופי מתוודה בפני צ'ארלי שהיא אוהבת אותו והוא מפתיע אותה בכך שמודה שגם הוא אוהב אותה. הסרט נגמר בנשיקתם מתחת למגדל.
הרוצח מוייטצ'אפל
סינר עור
אנדריי קנצ'לסקיס
אנדריי אנטנסוביץ' קנצ'לסקיס (ברוסית: Андрей Антанасович Канчельскис; נולד ב-23 בינואר 1969 בקירובוגרד) הוא כדורגלן עבר רוסי, עם שורשים ליטאים ואוקראיניים, ששיחק בעמדת הקשר. הוא ידוע במיוחד בשל תקופותיו בקבוצות כמו מנצ'סטר יונייטד, אברטון וגלאזגו ריינג'רס, שכללו זכייה בתארים רבים.
קריירת המועדונים.
קנצ'לסקיס החל את הקריירה שלו בקבוצת זווזדה קירובוגרד ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה. בשנת 1988 עבר לקבוצת צמרת ליגת העל הסובייטית דינמו קייב ב-1988, וכעבור שנתיים עבר לשחטיור דונצק. עד מהרה הוא הפגין את כישרון המשחק שלו ומשך את עיני המועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד, שהחתים אותו בשירותיה תמורת 650,000 לירות שטרלינג במרץ 1991.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במנצ'סטר יונייטד במחזור האחרון של עונת , במשחק בו הפסידה הקבוצה לקריסטל פאלאס. באותה עונה זכתה הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע, אך קנצ'לקיס לא נכלל בסגל הקבוצה בטורניר. המאמן אלכס פרגוסון צירף את קנצ'לסקיס בתור קשר התקפי ימני על מנת שיהווה שחקן צעיר ומהיר יותר בעמדה זו, תחת מייק פילן ובריאן רובסון המבוגרים יותר.
על אף שפילן ורובסון נשארו בקבוצה במשך שלוש עונות נוספות, קנצ'לסקיס ביצע התקדמות משמעותית מבחינת מעמדו המקצועי והשתתף ב-34 משחקי ליגה בעונת , שבה סיימה מנצ'סטר במקום השני בליגה הראשונה אחרי לידס יונייטד. המאבק על אליפות הליגה היה צמוד במיוחד והוכרע לזכות לידס רק במחזורים האחרונים של העונה. קנצ'לסקיס זכה בתואר הראשון שלו עם מנצ'סטר בעת שזו ניצחה 0-1 את נוטינגהאם פורסט בגמר גביע הפוטבול ליג. באותה עונה הבקיע שמונה שערים בכל המסגרות.
בעונת , העונה הראשונה של הפרמייר ליג החדשה, הבקיע קנצ'לסקיס שלושה שערים ב-27 משחקים והיה שחקן מפתח בזכייתה של הקבוצה באליפות הליגה - תואר האליפות הראשון שלה מזה 26 שנים. קנצ'לסקיס היה אחד מ-13 שחקנים בלבד מחוץ לממלכה המאוחדת ואירלנד שפתחו את העונה בפרמייר ליג, אך מספר השחקנים הזרים בליגה האנגלית גדל בהרבה במהלך השנים הבאות.
בעונה הבאה, , ביסס קנצ'לסקיס את מעמדו כפותח קבוע בהרכב מנצ'סטר בעמדת הקיצוני הימני. הוא הרבה לשחק בקצהו של המגרש, וזאת בניגוד לפותח הקודם בעמדה זו - בריאן רובסון - שנהג לנטות לעבר מרכז הקישור. קנצ'לסקיס סייע לקבוצה לזכות ב"דאבל" של אליפות הפרמייר ליג וגביע ה-FA.
קנצ'לסקיס היה המבקיע המצטיין של מנצ'סטר בעונת עם 15 שערים ב-32 משחקים, 14 מתוכם במסגרת הפרמייר ליג, ונבחר לנבחרת העונה בליגה האנגלית. עם זאת, הקבוצה לא שחזרה באותה עונה את הצלחתה ואיבדה את האליפות לבלקברן רוברס. קנצ'לסקיס סבל מבקע במהלך השבועות האחרונים של העונה והחמיץ את גמר גביע ה-FA נגד אברטון, בו הקבוצה הפסידה. הקבוצה חסרה באותו משחק גם את אריק קאנטונה שהיה מושעה לשמונה חודשים, ואת אנדי קול שלא יכול היה להשתתף במשחק הגביע מאחר שהשתתף בו באותה עונה עם קבוצה אחרת.
בריאן רובסון, שמונה למאמנה של מידלסברו, כשל בניסיון להחתים את קנצ'לסקיס בקבוצתו, כשבנוסף נתלו שמועות גם על מעבר אפשרי לליברפול. לבסוף הוא עבר לאברטון זמן קצר לאחר פתיחת עונת תמורת 5 מיליון ליש"ט - סכום ההעברה הגדול בתולדות המועדון. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא הפגין יכולת מרשימה וכבש 16 שערים, ובעקבות כך נחשב על ידי רבים לקיצוני הימני הטוב באנגליה באותו זמן. הוא סייע לקבוצה לסיים במקום השישי בליגה, ההישג הטוב של המועדון מאז 1988, אך זה לא הספיק להשגת מקום בגביע אופ"א. באמצע עונתו השנייה בקבוצה הועבר לפיורנטינה האיטלקית, תמורת 8 מיליון ליש"ט.