הערכת יד (באנגלית: Hand evaluation) היא אמצעי להכרזת החוזה האופטימלי בברידג'. הערכת יד בנויה על אוסף כללים המאפשרים לשחקן להעריך את הכוח של הקלפים שבידו, הקלפים של שותפו והקלפים של יריביהם. הערכת יד היא דינמית ועשויה להשתנות במהלך ההכרזה, על פי המידע המתקבל מהכרזות השותף והיריבים. טווח שיטות הערכת יד גדול, החל משיטות פשוטות וכלה בשיטות מורכבות ומסובכות.
שיטות בסיסיות.
ספירת נקודות.
ספירת סך הנקודות שבידנו וביד השותף מאפשרת החלטה האם יש משחק חלקי, משחק מלא או סלאם. ספירת הנקודות תקפה במיוחד בחוזים ללא שליט.
את הנקודות סופרים על פי הקלפים הבכירים: A - ארבע נקודות, K - שלוש נקודות, Q - שתי נקודות ו J נקודה אחת. מקסימום הנקודות בחבילת קלפים הוא 40. כשבכל סדרה 10 נקודות (4+3+2+1=10).
הכללים הם:
שיטות מתקדמות.
ספירת נקודות אורך וחלוקה בחוזים עם שליט.
בחוזים עם שליט מספר גדול יותר של קלפי שליט או קוצר בסדרה אחרת מהווים יתרון.
על כל קלף מעבר לשמונה קלפים בסדרת השליט, אצל שחקן ושותפו, מוסיפים נקודה. נקודות אלה הן נקודות אורך.
קוצר בסדרה, פירושו חוסר (Void) קלפים בסדרה או קלף בודד. על חוסר בסדרה מוסיפים לרוב 3 נקודות. על קלף בודד מוסיפים לרוב נקודה אחת. בהקשר זה יש, מחלוקת בין מומחים: הטווח נע בין 2 ל 5 נקודות על חוסר קלפים בסדרה ובין 1 ל 3 נקודות על קלף יחיד בסדרה.
חוק ה 20.
על פי חוק זה יש לפתוח אם סך הנקודות וסך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות מסתכם ל 20 או יותר.
דוגמה:
AK986
KJ108
ביד יש 11 נקודות ותשעה קלפים בשתי סדרות המייג'ור (חמישה ב וארבעה ב).
תוצאת חיבור סך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות היא 9. ביחד עם 11 נקודות, מסתכם ל 20. על פי חוק ה 20 פותחים 1.
מרטי ברגן ממליץ להימנע מפתיחה עם 12 נקודות, כאשר סך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות פחות מ 8. יש רק מצב אחד כזה: מחזיקים ביד ארבעה קלפים בסדרה אחת ושלושה קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות.
חוק ה 15.
חוק זה מתייחס להערכת היד של השחקן הרביעי לאחר שלוש הכרזות Pass. על פי החוק יש לפתוח אם ורק אם מספר הנקודות בתוספת מספר קלפים בסדרת ה הוא 15 או יותר.
שימו לב שכאשר יד אינה עונה על הכללים של חוק ה 20 והיא עונה על חוק ה 15 פותחים את היד.
הסיבה לספירת קלפים בסדרת ה ולא בסדרה אחרת היא שזו הסדרה הגבוהה ביותר. ההנחה היא שהנקודות מתחלקות בערך שווה בין שני הצדדים ולכן עשויה להיות תחרות על חוזה במשחק חלקי. סדרת ה היא הסדרה הגבוהה ביותר. בידיים העונות על חוק ה 15, יש סיכוי גבוה למציאת התאמה בסדרה זו. המשמעות היא שהיריבים יצטרכו להתחרות בגובה גבוה יותר.
ספירת מפסידים.
משתמשים בטכניקה זו כאשר נקבעה סדרת שליט. מספר המפסידים תלוי בכוח שיש בסדרה ובמספר הקלפים בסדרה. בכל סדרה יש לכל היותר שלושה מפסידים.
כלל אצבע להערכה מספר מפסידים:
מספר הלקיחות המשוער בו תזכה השותפות הוא 24 פחות מספר המפסידים של שחקן בתוספת מספר המפסידים המשוער של שותפו על פי הכרזתו (ראה כלל אצבע לעיל).
לקיחות התקפה.
לקיחות התקפה הן מספר הלקיחות ששותפות יכולה לקחת במשחק שליט בסדרה הארוכה של השותפות, בהפחתת מספר הלקיחות שתיקח בהגנה כנגד חוזה עם שליט בסדרה הארוכה של היריבים. לקיחות התקפה משמשות לצורך החלטה באיזה גובה לבצע הכרזות הפרעה, כגון: Preemptive bid. הן משמשות גם להערכת מידת הסיכון בהתערבות בהכרזה.
לקיחות התקפה הן משני סוגים: לקיחות אורך ולקיחות רצף.
דוגמאות:
לקיחות התקפה ומצב פגיעות.
במצב ירוק (היריבים פגיעים ואנחנו לא פגיעים) אפשר להכריז בגובה 3 וסדרה ארוכה עם 3 לקיחות התקפה.
במצב של פגיעות שווה (אנחנו והיריבים לא פגיעים או אנחנו והיריבים פגיעים) אפשר להכריז עד גובה 2 עם 3 לקיחות התקפה וסדרה ארוכה.
במצב אדום (אנחנו פגיעים והיריבים אינם פגיעים) אפשר להכריז עד גובה 1 עם 3 לקיחות התקפה וסדרה ארוכה.
שיטות משלימות.
שיטות אלה משלימות את השיטות שצוינו לעיל. הן מוסיפות ומורידות מהערך של היד בנוסף לספירות הנקודות הבסיסית.
Controls.
שיטה זו משלימה את השיטה של ספירת הנקודות, כאשר מספר הנקודות גבוה. לרוב משמשת לבדיקת האפשרות של הכרזת סלאם. כאשר החוזה הוא עם שליט, Control מאפשר שליטה בסדרה המונעת מהיריבים לזכות במספר לקיחות בסדרה.
A או חוסר Void בסדרה הם Control ראשון. K או קלף יחיד בסדרה, הם Control שני.
Spots.
Spot הוא קלף ביניים גבוה 8,9,10. למרות שקלפים כאלה אינם נספרים כנקודות הם מחזקים את היד. מספר רב של קלפים כאלה עשוי להביא להערכת היד כחזקה יותר מיד אחרת שבה מספר נקודות דומה. חוסר בקלפים כאלה מחליש את היד ולהערכתה כחלשה יותר מידיים רגילות בעלות מספר נקודות דומה.
וספי תל
שבלול רומי
שבלול רומי (או החילזון הרומי; שם מדעי: "Helix pomatia") הוא חילזון ממשפחת הקדמומיים וסדרת שבלולי יבשה בעל ריאות החי ביבשה. השבלול הרומי נפוץ ברחבי אירופה ומשמש גם בתור מאכל אסקרגו.
תיאור.
לשבלול הרומי קונכייה גדולה יחסית, גובהה נע בין 30 ל-45 מ"מ וקוטרה 30–35 מ"מ, כך שצורתה די כדורית. יש בה כ-5–6 פיתולים. צבעה חום בהיר עד צבעי קרם.
מראהו דומה באופן כללי לשבלול הגינה. צבע הגוף של השבלול הרומי הוא חום-צהבהב-אפור. הרגל רחבה בעלת שוליים בולטים. בראשו של השבלול הרומי זוג משושים ארוכים ועליהם העיניים, שעיקר תפקודן הוא להבחין בין אור לחושך. המשושים הקידמיים קצרים יותר ונקראים "בחנינים" ובהם איברים הרגישים לריח, מישוש וטעם. שני זוגות המשושים אלה מהווים את איברי החושים של השבלול. פה השבלול נפתח בלסתות שבאמצעותן הוא אוסף את המזון, בפיו ישנה מגרדת או משננת (radula), איבר בעל מספר רב של שיניים קטנות, שבאמצעותה הוא טוחן וחותך את המזון לפני העברתו למערכת העיכול.
אורח חיים ואקולוגיה.
בניגוד למרבית החלזונות בארץ ישראל, שפעילים בחורף, השבלול הרומי פעיל באביב ובקיץ. בחורף הוא נכנס לתרדמת חורף, מתכנס לקונכייתו ואוטם אותה בחתם גירני (epiphragma).
השבלול הרומי ניזון בעיקר מחומרים צמחיים מתים, בעיקר צמחים ירודים, רקב צמחי, פטריות, עובש וחומרים אורגניים על האדמה, אך גם מצמחים ירוקים כגון עלים או נבטים.
השבלול הרומי מתקדם באמצעות כיווץ והרפיה של שרירי הרגל, כאשר הוא מחליק על גבי ריר אותו הוא מפריש מהסולייה. הריר נועד להגן על רגל השבלול מחפצים חדים, להקל עליו את ה"החלקה" בעת תנועתו ואף להידבק למשטחים חלקים או אנכיים.
בית גידול.
השבלול הרומי נפוץ כמעט בכל רחבי אירופה. בדרום-מזרח אירופה הוא חי ביערות, שטחים פתוחים, גינות, וכרמים, במיוחד ליד נהרות. בגלל הצורך בסלע גיר לייצור הקונכייה הגדולה שלו, מוגבל השבלול הרומי לבתי גידול גירניים בהם יש סלעי גיר. במרכז אירופה הוא חי ביערות פתוחים ובאזורים גירניים עם שיחים. הוא מעדיף אזורים לחים וקרים, וצריך קרקע חופשית בה אפשר לחפור ולהתחפר (לצורך תרדמת והטלת בצים). הוא יכול לחיות עד גובה של 2,100 מטר מעל פני הים, אך בדרך כלל לא נמצא בגבהים שמעל 2000 מטר. בדרום אנגליה הוא נמצא בעיקר באזורי עשבייה ובתה, ולא בגינות. קצב הריבוי שלו נמוך ויכולת תפוצתו מוגבלת.
אף על פי שמצב השימור של השבלול הרומי לפי ה-IUCN הוא "ללא חשש" (LC), הוא מאוים על ידי אובדן בית גידול.
השבלול הרומי שימש למאכל עוד מתקופת רומא העתיקה ואף הורבה בשבי לשם כך. הרומאים הפיצו אותו בכל רחבי אירופה בשטחים שכבשו. מכיוון שמין שבלול זה זוהה עם הרומאים, במספר שפות שמו העממי הוא "השבלול הרומי", כולל בעברית.
רבייה.
השבלול הרומי הוא הרמאפרודיט, כלומר: בעל מערכת רבייה הן של זכר והן של נקבה, כך שבסיום ההזדווגות שני השבלולים מופרים ומטילים ביצים. ההזדווגות מתחילה בדרך בסוף חודש מאי ואת הבצים הוא מטיל ביוני ויולי בצברים של 40–65 בצים. גודל כל ביצה הוא 5.5-6.5 מ"מ. הצעירים בוקעים מהביצה כעבור 3–4 שבועות. לעיתים הם אוכלים את אחיהם הקטנים בעיתות רעב ומחסור (קניבליזם). הם מגיעים לבגרות כעבור 2–5 שנים, וחיים בדרך הכלל כ-20 שנה, כאשר תוחלת החיים המקסימלית שנצפתה היא 35 שנים.
סמדר מודעי
סמדר מודעי-אילון (נולדה בשנת 1945) היא אתלטית עבר ישראלית, 4 פעמים אלופת ישראל (1961, 1964, 1967 ו-1968) ושיאנית ישראל במשך 5 שנים בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה.
מודעי גדלה בקיבוץ נען, והתאמנה בהפועל נען ובהמשך בהפועל ראשון לציון.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1960 זכתה מודעי במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.96 מטר, אחרי אילנה קרשיק ממכבי תל אביב (5.13 מטר) ומרים סידרנסקי מהפועל הדסים (5.04 מטר).
1961 – אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1961 זכתה מודעי לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.25 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1963 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.47 מטר, אחרי גאולה גדישביץ שקבעה שיא ישראלי חדש של 5.52 מטר ולפני א. פונדיק (5.17 מטר).
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1964 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.49 מטר.
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביולי 1965 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.33 מטר, אחרי גאולה גדישביץ (5.41 מטר) ולפני חנה סמוך (5.14 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-7 שנערכה באוגוסט 1965 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.53 מטר, אחרי גאולה גדישביץ שקבעה שיא ישראלי חדש ושיא מכביה חדש של 5.61 מטר ולפני חנה סמוך (5.45 מטר).
1966 – שיאנית ישראל.