על פי עובדות כתב האישום, אברג'ל פנה לאדם (שהפך לאחר מכן לעד מדינה), אותו אדם הניח מטען בגג ברחוב יהודה הלוי בסוף שנת 2003 ופוצץ עם הגעתו של רוזנשטיין למקום. כאשר אברג'ל הוא היוזם ובעל האינטרס, הוא הכתיב את שיטות הפעולה במטרה לחסל את רוזנשטיין.
ב־24 בנובמבר 2020, הוגש נגד אברג'יל כתב אישום נוסף בעודו במאסר, בגין איומים על התובע במשפטו בפרשה 512.
ההרשעה.
ב־16 בנובמבר 2021 הורשע אברג'יל בעבירות הבאות: ניסיון רצח, קשירת קשר לביצוע פשע, רצח 3 עוברי אורח בניסיון החיסול של זאב רוזנשטיין ובאופן תקדימי הורשע בנוסף בניהול ארגון פשע לפי חוק מאבק בארגוני פשיעה.
בהכרעת דינה התייחסה השופטת גיליה רביד לרמת הקפדנות והתכנון לפרטי פרטים של הפיגוע ביהודה הלוי במילים הבאות "ביוזמת אברג'ל התכנסו בכירי הארגון בבלגיה כדי לקדם את התכנית לחיסול רוזנשטיין ולגייס כספים לביצועה. באותן פגישות סוכם כי אבי רוחן יעביר לעד המדינה שכונה "בומבי" סכום כסף של 50–70 אלף אירו לטובת המבצע. בומבי רכש מה.צ. שכונה "המהנדס" מטען חבלה ולאחר שעמוס פטריק מצא נכס להשכרה בסמוך למקום הפיגוע, הוטמן מטען החבלה בגג צ'ינג' על ידי עופר בוהדנה. לאחר הנחת המטען ובמשך שלושה שבועות עד לפיצוצו, בוצעו תצפיות לעבר הצ'ינג' בהמתנה להגעתו של רוזנשטיין".
במועד הפיצוץ זוהה רוזנשטיין מגיע למקום ואז ניתן האות, מי שלחץ על השלט שהפעיל את המטען היה שלומי ווזאנה לאחר שקיבל דיווח מיוסי לוי (ז'וז'ו) על הגעתו של רוזנשטיין. על התכנון המקדים לפרטי פרטים הוסיפה השופטת "הוכח לפנינו כי מספר ימים לאחר הנחת המטען, נולד הצורך להחליף את הסוללה שחוברה אליו מתוך חשש שהיא התרוקנה. לצורך כך פורק המטען מעל גג הצינג על ידי ווזאנה הועבר לה.צ. לצורך החלפת הסוללה ואחר כך הונח שוב על גג הצינג' באותה דרך ושיטה שבהן הוסר".
בהתייחסה לניהול ארגון הפשע סיכמה השופטת במילותיה את חלקו של אברג'ל בניהול ארגון פשע "הוכח כי הלה עמד בראש הארגון ושלט בו שלטון ללא מיצרין, כאשר על פי יישק דבר. הוא זה שהכווין את פעילות הארגון והגדיר את יעדיו. המוניטין של הארגון היה המוניטין של העומדים בראשו. עוצמתו של אברג'יל, הדומיננטיות שלו, מעמדו, הכבוד שרחשו לו והיותו השליט הבלתי מעורער של הארגון מצאו ביטוי ברור ומובהק בהכרעת הדין.
גזר הדין.
ב־28 ביוני 2022 גזר בית המשפט על אברג'יל שלושה מאסרי עולם ועוד 30 שנים בגין העבירות שבהן הורשע במסגרת פרשה 512.
בהחלטה חריגה, קיבל בית המשפט באופן כמעט מלא את דרישות התביעה לאחר שאברג'ל נמנע מלטעון במסגרת הטיעונים לעונש. בית המשפט סיכם את הפיגוע ביהודה הלוי במילים הבאות "מדובר בתוכנית אכזרית שלא הייתה שונה מפיגועי הטרור שהתרחשו באותם ימים, מדובר באחד מהאירועים החמורים שידעה המדינה במלחמות בין ארגוני הפשיעה".
בתרבות.
בתאריכים 28–30 ליוני 2022 שודרה בכאן 11 סדרה תיעודית בשם "תיק 512", בת 3 פרקים על התיק, שבמרכזה עמד יצחק אברג'יל.
חיים אישיים.
אברג'יל נשוי לליאת, עובדת סוציאלית, אותה הכיר בעת שהגיעה לסיור לימודי בכלא. לזוג חמישה ילדים.
תומאס קוקרן
אדמירל סר תומאס קוקרן, הרוזן (Earl) העשירי של דנדונלד (Thomas Cochrane, 10th Earl of Dundonald), המרקיז ממרניאו, אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט (באנגלית: Thomas Cochrane; 14 בדצמבר 1775 – 31 באוקטובר 1860), כונה לורד קוקרן, היה קצין בצי המלכותי הבריטי ופוליטיקאי. תעוזתו והצלחותיו במהלך המלחמות הנפוליאוניות הביאו את הצרפתים לכנותו "זאב הים" (le loup des mers). קוקרן כיהן בבית הנבחרים הבריטי והואשם בהונאת בורסת ניירות הערך הגדולה, בעקבותיה נשללו תאריו, דרגותיו והוא הודח מהצי הבריטי. לאחר הדחתו שרת בציים של צ'ילה, ברזיל ויוון במהלך מלחמות העצמאות של מדינות צעירות אלו, ולאחר מכן גויס מחדש לצי הבריטי לתפקיד אדמירל משנה של השייטת הכחולה, תאריו הושבו לו, הוא קודם מספר פעמים עד לדרגת אדמירל של השייטת האדומה; בנוסף, זכה לתואר הכבוד "אדמירל משנה של הממלכה המאוחדת" (Rear-Admiral of the United Kingdom). חייו ומעלליו שימשו מקור השראה לספרות עלילתית ימית, כגון דמותם של הוריישיו הורנבלואר מאת פורסטר (C. S. Forester) וג'ק אוברי (Jack Aubrey) מאת פטריק או'בריין (Patrick O'Brian).
משפחתו והתגייסותו לצי המלכותי.
תומאס קוקרן נולד באנספילד (Annsfield), ליד המילטון (Hamilton) שבדרום לנארקשייר (Lanarkshire), סקוטלנד. קוקרן היה צאצא למשפחות אצולה סקוטיות, בעלות עבר של שירות צבאי משני ענפי משפחתו. אביו היה ארצ'יבלד קוקרן, הרוזן התשיעי מדנדונלד, ואימו, אנה גילכרייסט (Gilchrist), הייתה בתו של קפטן בצי המלכותי הבריטי ונכדתו של מייג'ור ג'ון רוברטון (Roberton), בעל אחוזת ארנוק (Laird of Earnock) ה-16 במספרו. לתומס היו שישה אחים, מהם מייג'ור ויליאם ארסקין קוקרן ששרת בהצטיינות במשמר הדרגונים ה-15 תחת ג'ון מור (Moore) במלחמות הנפוליאוניות בין השנים 1808 ו-1811, ואח נוסף, ארציבלד קוקרן, אשר שרת אף הוא בצי המלכותי. משפחתו של קוקרן נקלעה לחובות כבדים ובשנת 1793 נאלצה למכור את אחוזתה על מנת לכסותם.
הודות להשפעתו של דודו, אלכסנדר קוקרן, נרשם תומאס כאיש צוות בארבע ספינות שונות של הצי המלכותי החל מגיל 5. מנהג נפוץ, גם אם בלתי חוקי זה, נועד לסייע בצבירת זמן השירות הדרוש בים על מנת שיוכל הנער להפוך לקצין אם וכאשר יחליט להצטרף לצי. על אף שאביו הבטיח את מקומו בצבא הבריטי בחר קוקרן להתגייס לצי המלכותי, אליו הצטרף בשנת 1793, עם פרוץ העימותים של הקואליציה האנטי צרפתית הראשונה כנגד הרפובליקה הצרפתית.
שירותו בצי המלכותי.
שנים ראשונות.
את שירותו הימי החל קוקרן בים הבלטי תחת פיקודו של דודו על סיפונה של אוניית הוד מלכותה הינד (Hind) שהייתה פריגטה מן הדרג השישי, בעלת 28 תותחים. בשנת 1795 מונה ללויטננט בפועל באה"מ טטיס, אונייה מן הדרג החמישי, בעלת 38 תותחים, עדיין תחת פיקודו של דודו. ב-27 במאי 1796 עבר את בחינות ההסמכה שלו לקצונה וקיבל דרגת לויטננט. לאחר מספר העברות במהלכן שירת באמריקה הוצב קוקרן כלויטננט שמיני ב-1798 בספינת הדגל של לורד קית' (Keith), אה"מ ברפלור (Barfleur) שהייתה אוניית קו מדרג שני, בים התיכון.
במהלך שירותו על הברפלואר נשפט קוקרן בבית דין צבאי על כך שלכאורה גילה חוסר כבוד כלפי פיליפ ביוור (Beaver), הקצין הראשון של הספינה. על אף שנמצא זכאי מההאשמה החמורה ננזף קוקרן על זלזולו. מקרה זה סימן דפוס חוזר באופיו של קוקרן שלא הסתדר עם רבים ממפקדיו, פקודיו, עובדיו ועמיתיו בציים שונים ובפרלמנט, כולל כאלו שאחזו בדעות קרובות לשלו ואשר אמורים היו להיות בעלי בריתו.
ב-1800 פיקד קוקרן לזמן קצר על ספינת השלל הצרפתית ז'נרה (Généreux) בדרכה לבסיס הבריטי במהון (Mahon). הספינה כמעט ואבדה בסערה, וקוקרן ואחיו טיפסו בעצמם במעלה התרנים בהחליפם אנשי צוות שחלו.
ב-28 במרץ 1800 קודם קוקרן לדרגת קומנדר ומונה כמפקדה של הדו-תרנית אה"מ ספידי (Speedy), וכמפקדה ביצע אחדים ממעלליו הנודעים ביותר. מאוחר יותר באותה השנה כמעט ונלכדה ספידי בידי ספינת מלחמה ספרדית שהוסוותה כאניית סוחר, אולם קוקרן הניף דגל דני ובטענה שהספינה מוכת דבר מנע חיפוש על גבי האונייה. במקרה אחר, כאשר נמלטה ספידי מפריגטה שרדפה אחריה, העריך קוקרן שזו עתידה להמשיך במרדף בשעות הלילה בעקבות האור הבוקע מספינתו. הוא קיבע נר על גבי חבית והניח לה להיסחף בזרמי הים; האויב עקב אחרי הנר וספידי הצליחה להתחמק. בפברואר 1801 התמודד קוקרן בדו-קרב מול קצין צרפתי מלוכני, בנשף מסכות במאלטה. קוקרן התחפש למלח פשוט, והקצין הצרפתי חשב שהוא אכן כזה. הקצין הצרפתי נפצע ואילו קוקרן יצא ללא פגע.
ב-6 במאי 1801 השתלט קוקרן על הפריגטה הספרדית אל גמו (El Gamo). אל גמו נשאה 32 תותחים וצוות בן 319 איש, לעומת ספידי שאוישה ב-54 מלחים והייתה חמושה ב-14 תותחים בלבד. קוקרן הניף את דגל ארצות הברית על מנת להתקרב לספינה הספרדית, והצליח להגיע כה קרוב לאל גמו עד שתותחיה של האחרונה לא היו יכולים לפגוע באונייה הבריטית, מכיוון שלא היו יכולים להנמיך די הצורך; הספרדים ניסו שוב ושוב לעלות על סיפונה של ספידי, אולם בכל פעם שניסו לעשות זאת התרחקה האונייה הבריטית מעט וירתה בתותחיה על המלחים שניסו לעלות על סיפונה. לבסוף עלו מלחיה של ספידי על סיפונה של אל גמו, ועל אף שעדיין היו בנחיתות מספרית של אחד לחמישה, הצליחו להשתלט עליה.
במהלך 15 החודשים בהם היה קוקרן מפקד האונייה ספידי הצליח קוקרן לתפוס, לשרוף או להבריח לחוף למעלה מ-50 ספינות. קוקרן נפל בשבי שלוש אוניות קו צרפתיות ב-3 ביולי 1801, שהיו בפיקוד אדמירל לינאו (Linois). הוא שוחרר לאחר כמה שבועות, בעסקת חילופי שבויים. ב-8 באוגוסט 1802 קודם קוקרן לדרגת פוסט קפטן.
קפטיין.
במהלך שלום אמיין (מרץ 1802 - מאי 1803 למד קוקרן באוניברסיטת אדינבורו. באוקטובר 1803, עם חידוש המלחמה, הוצב קוקרן לפקד על אה"מ ערב (Arab) בעלת 22 תותחים, אונייה מדרג שישי. ערב הייתה ספינה צרפתית שנלקחה שלל, והאונייה הייתה בעלת תכונות הפלגה גרועות והיה קשה לשלוט בה; היא התנגשה פעמיים באוניות אחרות, ולא סיפקה לקוקרן, שהשווה אותה (באוטוביוגרפיה שלו) לאוניית משא מגושמת, הזדמנויות ראויות לשמן. למרות זאת הצליח קוקרן ליירט ספינת סוחר אמריקאית ולעלות על סיפונה. המעשה עורר תקרית בינלאומית שהביא להצבת ערב וקוקרן מפקדה למשימת הגנה על צי דייגים מעבר לאיי אורקני בים הצפוני.