כפי שעולה הן מפסקי דין מאוחרים יותר והן מפסקי דין בעבר התגלו לקויות של הוועדה המייעצת בענייני פליטים בטיפול במקרים נוספים בדומה למקרה הנוכחי כמו גם התעלמות מאמנות האו"ם עליהן חתומה ישראל. מאז קבלת הערעור מונה יושב ראש לוועדה. כמו כן נכנס לתוקף בשנת 2011 נוהל חדש, "נוהל הטיפול במבקשי מקלט", הכולל את סעיף 12 המתייחס לבני זוג וילדי הפליטים והענקת מעמד לחיי משפחה, אך עיקר עיסוקו בפליטים המגיעים עם בני זוג לישראל ולא באלה הפוגשים את בני זוגם בישראל.
פרשת יולנדה גלוטן
פרשת יולנדה גלוטן עוסקת במספר פסקי דין הדנים בזכויות עובדים זרים, ובפרט, בתחולת הוראות חוק שעות עבודה ומנוחה על עובדים זרים.
השאלה המרכזית שנידונה לאורך כל ארבעת ההליכים המשפטיים הייתה האם חלות על מהגרי העבודה בתחום הסיעוד הוראותיו של חוק שעות העבודה והמנוחה.
רקע.
מטרתו המרכזית של חוק שעות עבודה ומנוחה היא לשמור על כבודו ורווחתו של העובד ולאפשר לעובד להבטיח איזון מתאים בין שעות העבודה לבין הזמן הפנוי עם משפחתו. המטרה המשנית של החוק היא הבטחת התשלום עבור שעות נוספות וזאת על ידי יצירת תמריץ שלילי להעסקה בשעות נוספות.
יולנדה גלוטן הייתה מהגרת עבודה מהפיליפינים שעבדה בעבודות סיעוד ומשק בית. גלוטן הועסקה כעובדת סיעודית על ידי המנוחה לאה יעקב. עיקר אחריותה היה לדאוג לכך, שצינור הנשימה של המעבידה לא יתנתק ממכונת ההנשמה שחוברה לגופה, ולבצע פעולות ניקוז הפרשות מדי מספר שעות, וכל זאת במהלך כל שעות היממה. כאשר הצינור היה מתנתק מגופה נשמע קול צפצוף אשר התריע ליולנדה, ובכך לא היה צורך שתשהה בקביעות לצד מעסיקתה. מצב שבו חייו של העובד הסיעודי קשורים כל הזמן למטופל, עשרים וארבע שעות ביממה במשך שישה ימים בשבוע לא מאפשר לשמור על האיזון המתבקש בחוק. הדבר שולל מהעובד את חירותו ומטיל עליו מגבלות בחיי היומיום. מתכונת העסקה זו של העובדים הסיעודיים אינה מאפשרת לקבוע מסגרת של שעות וימים להעסקת עובד, ויש קושי בהחלת הוראות החוק לעניין התשלום המוגבר עבור שעות הנוספות.
ההליכים המשפטיים.
בית הדין לעבודה.
יולנדה גלוטן נאבקה כמה שנים על זכותה, לקבל תשלום על שעות נוספות וכן דמי הבראה, כקבוע בחוק. מאבקה של גלוטן החל בשנת 2001, כשלאחר סיום העסקתה היא תבעה לקבל שכר בגין שעות נוספות, הואיל ועבדה 24 שעות ביממה. בית הדין לעבודה דחה את תביעתה. בבית הדין הארצי לעבודה נחלקו הדעות ודעת הרוב קבעה כי חוק שעות עבודה ומנוחה לא חל על העובדים הסיעודיים, הואיל, וחל החריג בדבר עבודה הדורשת אמון אישי, או עבודה אשר תנאי ההעסקה ונסיבותיה אינם מאפשרים למעביד כל פיקוח על שעות העבודה (עם זאת, גם על פי דעת הרוב, נקבע כי יש לבחון כל מקרה לגופו). דעת המיעוט הייתה שהעובדת זכאית לתשלום בגין שעות נוספות, שכן החריגים לחוק אינם חלים בנסיבות המקרה.
בג"ץ 1678/07.
ארגון קו לעובד הגיש עתירה לבג"ץ. הארגון ביקש בעתירתו להחיל את חוק שעות עבודה ומנוחה, תשי"א-1951, תשלום עבור שעות עבודה נוספות, גם על עובדים העוסקים בענף הסיעוד, היות שאי החלת החוק מביאה לפגיעה קשה בזכויותיהם כעובדים אשר נמנים עם קבוצת העובדים הפגיעות, המקופחות והמנוצלות ביותר במשק. עוד נטען כי העובדה שהמעסיקים בדרך כלל הם הם קשישים במצב סיעודי, הנמנים אף הם על מגזר חברתי פגיע וחלש, אינה יכולה לשמש נימוק לגיטימי להימנעות מחיובה בתשלום שכר תמורת עבודתם של המטפלים הסיעודיים.
המשיבה, בתה של לאה יעקב, טענה שקבלת העתירה תהווה פגיעה קשה ביותר במטופלים הסיעודיים, שאין בידם האמצעים לשלם את הסכומים הנוספים הנדרשים לתשלום בגין שעות נוספות, קל וחומר כאשר החיוב אמור להיות רטרואקטיבי ובסכומים ניכרים. התוצאה, טענה המשיבה, תהיה שרק מטופלים סיעודיים אמידים יוכלו לקבל את הטיפול מהמטפלים הסיעודיים.
היועץ המשפטי לממשלה, הגיש עמדה מטעמה של המדינה, לפיה הגישה הראויה היא שחוק שעות עבודה ומנוחה יחול על עובדי סיעוד. היועץ המשפטי הוסיף כי חוק שעות עבודה ומנוחה מהווה חלק ממערך חוקי המגן במשפט העבודה, וראוי להעניק פרשנות מצומצמת ככל שניתן לחריגים המנויים בחוק, מפני שאופי עבודתם של עובדי הסיעוד המועסקים בבית המטופל עונים על החריגים 30(א)(5) ו-30 (א)(6).
בית המשפט הגבוה לצדק דחה את העתירה תוך נקיטת עמדה כי אין הצדקה להתערבותו בפסיקת ביה"ד לעבודה. הפתרון הראוי לסוגיה סבוכה וקשה זו של תחולת חוק שעות עבודה ומנוחה על עובדי סיעוד, יכול שיעשה אך ורק בדרך של חקיקה מתאימה. עם זאת, התייחס בג"ץ באופן מהותי לאי התאמת החוק לדפוס ההעסקה של העובדים הזרים. בנוסף ציין שהחלת חוקי העבודה צפויה לפגוע בעובדים זרים עצמם, שכן אם השכר המשולם להם יעלה, אפשרויות ההעסקה שלהם יצטמצמו.
דנג"ץ 10007/09.
עמותת "קו לעובד" הגישה בקשה לדיון נוסף בפסק דינו של בג"ץ. הטענות העיקריות של העותרת היו כי אי-החלת חוק שעות עבודה ומנוחה אינה מתיישבת עם ההיגיון של חוקי העבודה, האמורים להשתית מינימום של זכויות לכל העובדים בישראל. יתרה מכך, להחרגתם של עובדי הסיעוד מחוק שעות עבודה יש משמעיות קשות, לא רק באי זכאות לשעות נוספות, אלא גם במטרתו המרכזית של חוק שעות עבודה ומנוחה, שמטרתו לשמור על כבודו ורווחתו של העובד. לדברי העמותה, יש לזכור שעובדי הסיעוד הזרים הם עובדים מוחלשים בשל מצוקתם הכלכלית וחוסר התמצאותם בדיני העבודה. הם חשופים לפגיעה בזכויותיהם הבסיסיות. בנוסף, החרגת עובדי הסיעוד באמצעות הלכה שיפוטית מוסיפה למעשה לחוק שעות עבודה ומנוחה חריג שאינו קבוע בו, וכי החרגה צריכה להיעשות על ידי המחוקק ולא על ידי בית המשפט.
בתה של המשיבה שבה והדגישה את מצוקת המטופלים הסיעודיים, ובמיוחד הביעה את חששה שיחויבו באופן רטרואקטיבי בתשלום עבור שעות נוספות לעובדים הסיעודיים. היא הסכימה שישנה בעיתיות באי תשלום שעות נוספות לעובדים הסיעודיים, אך לעמדתה יש להבהיר את העניין בחקיקה.
היועץ המשפטי לממשלה הסכים עם עמדת "קו לעובד" כי אין לשלול את תחולת החוק על עובדי הסיעוד, וכי צריך להיות מנגנון שימנע את קיפוח זכויותיהם של עובדי הסיעוד. המדינה רואה את החובה בחקיקת החוק, אך מאידך רואה את החשיבות בהכרעה שיפוטית משום שחקיקה יכולה להימשך זמן רב. לדבריו, קיים קושי בהוכחת שעות העבודה של עובדי הסיעוד, ופתרון לבעיה יהיה לחייב את המעסיק לשלם לעובד תגמול בגין השעות הנוספות בגין הזמן שעמדו לרשות העבודה, לפי הנסיבות של כל מקרה ומקרה. שחיקת הקוגנטיות של החוק תגרום להשלכות על כלל יחסי העבודה בישראל בכל הנוגע לשכרם ולתנאי עסקתם של העובדים החלשים.
בדנג"ץ 10007/09 הרכב של תשעה שופטים בדיון הנוסף התלבט בסוגיה. דעת הרוב, בראשות הנשיא אשר גרוניס אליו הצטרפו השופטים אליקים רובינשטיין, ג'ובראן, מלצר ודצינגר, דחתה את העתירה וחזרה על הקביעה כי חוק שעות עבודה ומנוחה לא חל בנסיבות העניין. הנשיא גרוניס הדגיש כי מדובר בסוגיה קשה וסבוכה הקשורה בטבורה לשאלות מתחום המדיניות הסוציאליות והכלכלית, וכי ההליך המשפטי מוגבל ואין באפשרותו להתוות הסדר ראוי באמצעות פסיקה. הפתרון מצריך הסדרה יסודית ומקיפה בזירה הפוליטית הציבורית תוך העזרות בגורמים המקצועיים ושימוש במשאבים הנדרשים. בית המשפט ביטא את הדילמה בכך שהכרעה בעתירה לטובת המטופלים תגרום להחרגתם של העובדים הסיעודיים מתחולת חוקי המגן ומאידך חישוב שעות נוספות כפי שהוצע על ידי היועץ המשפטי לממשלה תגרום מעמסה כבדה על המטופלים הסיעודיים. כל החלטה תגרום לפגיעה בשתי קבוצות מוחלשות הזקוקות להגנתו של החוק. החלטת בג"ץ אינה מייסדת הלכה גורפת בעניין תשלום שעות נוספות לעובדים הסיעודיים והקביעה מתייחסת לפס"ד זה בלבד.