למרות הירידה שו נשאר במועדון, כולל בזמן המעבר לאצטדיון הייבורי, והיה שחקן קבוע בעונה האחרונה (1914/1915) לפני השעיה המשחקים הרשמיים בגלל מלחמת העולם הראשונה. הוא המשיך לשחק במשחקים הלא רשמיים, וכאשר חודשו המשחקים לאחר המלחמה הוא עבר לשחק בעמדת המגן הימני. שו קיבל את סרט הקפטן של ארסנל ב-1919, והחליף את פרסי סנדס שעזב. המועדון הצליח להעפיל בחזרה לליגה הראשונה, ושו המשיך לשחק עד גיל 38 (1922); משחקו ה-300 במדי ארסנל היה נגד ניוקאסל יונייטד ב-23 באפריל 1921, והוא היה השחקן השלישי בהיסטוריה של ארסנל שמגיע להישג זה לאחר פרסי סנדס ורודי מקאיצ'ריין.
שו השתתף במדי ארסנל ב-326 משחקים בסך הכל, אך לא הבקיע בהם ולו שער אחד. לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא החל לעסוק באימון, ובהתחלה אימן את קבוצת המילואים של ארסנל. לאחר מותו הפתאומי של הרברט צ'פמן בינואר 1934 הוא מונה למאמן הזמני של הסגל הבוגר למשך יתרת העונה; שו המשיך בעבודתו הטובה של צ'פמן וזכה עם ארסנל באליפות לעונת 1933/1934, שהייתה השלישית בתולדות המועדון. שו חזר לאמן את קבוצת המילואים לאחר שג'ורג' אליסון התמנה לתפקיד המאמן הראשי.
שו עבד בארסנל לאורך יתרת שנות ה-30 ובמהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הוא אימן את צ'לסי במשך תקופה קצרה, אך חזר לארסנל והתמנה לעוזרו של טום ויטאקר ב-1947. מאוחר יותר הוא עבד כנציג מטעם המועדון. שו פרש מכדורגל ב-1956, לאחר 49 שנים שבהן היה קשור לארסנל.
פמיר
הרבי רוברטס
הרברט "הרבי" רוברטס (אנגלית: Herbert "Herbie" Roberts; 19 בפברואר 1905 - 19 ביוני 1944) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה.
רוברטס נולד באוסווסטרי שבשרופשייר, ושיחק במועדון החובבני המקומי אוסווסטרי טאון, במקביל לעבודתו כשוטר. רוברטס היה קשר ימני גבוה ושקט, וחתם של חוזה מקצוען בארסנל של הרברט צ'פמן בדצמבר 1926, תמורת 200£. משחקו הראשון בארסנל היה נגד אסטון וילה ב-18 באפריל 1927, אך במשך שתי העונות הראשונות שלו במועדון הוא השתתף רק בחמישה משחקים.
פריחתו של רוברטס החלה כאשר צ'פמן העביר אותו לעמדת הקשר המרכזי במקום ג'ק באטלר. צ'פמן והקפטן צ'ארלי באקן פיתחו עבור ארסנל את מערך ה-WM, ותפקידו של רוברטס היה לשמש כקשר המרכזי ה"עוצר" את הכדור במרכז ההגנה; הייתה זו טקטיקה חדשנית ביחד למקובל באותה תקופה. עמדתו של רוברטס נוצרה כתגובה לשינויים בחוק הנבדל שנכנסו לתוקף ב-1925, ותוך זמן קצר הפכה לנפוצה בכל הכדורגל האנגלי. בתקופה שבה רוברטס החל לשחק כקשר מרכזי הוא ספג ביקורת והאשמות מאוהדי המועדונים היריבים על כך שהוא משחק בסגנון שלילי מדי.
מספר המשחקים שבהם רוברטס שיחק היה גדול יותר בעונת 1928/1929 ולאחריה, אך הוא החמיץ את גמר גביע ה-FA של עונת 1929/1930 בגלל פציעה. החל מעונת 1930/1931 הוא הפך לקשר המרכזי הבכיר של ארסנל, ושיחק ביותר מ-30 משחקים בכל עונה עד 1936/1937. בתקופה זו הוא זכה עם ארסנל בארבע אליפויות ובגביע FA ראשון בקריירה שלו ב-1935/1936 (הוא שיחק במדי ארסנל בהפסד בגמר של 1931/1932). בתקופה זו הוא גם ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת סקוטלנד ב-28 במרץ 1931.
הקריירה הארוכה והמוצלחת של רוברטס בארסנל נקטעה בפתאומיות בתחילת עונת 1937/1938, לאחר שהוא שבר את רגלו במשחק נגד מידלסברו ונאלץ לפרוש. המועדון זכה באותה עונה באליפות החמישית בתולדותיו, אך כיוון שרוברטס הספיק להשתתף ב-13 משחקים היה חסר לו משחק אחד על מנת להיות זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות. הוא השתתף במדי ארסנל ב-335 משחקים, והבקיע בהם 5 שערים.
לאחר פרישתו הוא עבד כמאמן כושר בארסנל. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לרובאים המלכותיים, ושירת בדרגת לוטננט. הוא מת בתפקידו בגיל 39 כתוצאה משושנה שוטה; הוא היה ככל הנראה השחקן המפורסם ביותר מבין תשעת שחקני ארסנל שמתו בזמן המלחמה.
אקסרצ'יה
ארנולד אורבך
ארנולד אורבך (בפולנית: Arnold Aurbach; 1888, ורשה – 31 בדצמבר 1952) היה שחמטאי יהודי פולני-צרפתי.
בתחילת המאה ה-20 אורבך עזב את ורשה והיגר לפריז. שם ניצח בדו-קרב מול אדולף סילבר בתוצאה 1–3, ניצח בתחרות פריז 1909, הגיע למקום ה-12 בתחרות אבציה 1912, לאחר שנאלץ לפרוש עקב מחלה (ניצח: רודולף שפילמן), סיים בתיקו דו-קרב קצר עם חוסה ראול קפבלנקה 1-1 בשנת 1913 והפסיד לחוסה ראול קפבלנקה 0–2 שנה מאוחר יותר; שני הדו-קרבות התקיימו בפריז.
בשנת 1917 ניצח אורבך בתחרות פריז, מיד אחריו סיים אדולף סילבר. לאחר מלחמת העולם הראשונה הפסיד בדו-קרב קצר 0.5-1.5 לאלכסנדר אלכין (פריז, 1922) וסיים במקום השני, בתחרות ברן 1925 (ניצח: אלכסנדר אלכין).
אברהם כהנא שפירא
ג'ק קלסי
אלפרד ג'ון "ג'ק" קלסי (אנגלית: Alfred John "Jack" Kelsey; 19 בנובמבר 1929 - 18 במרץ 1992) היה כדורגלן ולשי בינלאומי ששיחק בעמדת השוער בנבחרת ויילס ובארסנל. קלסי נחשב לאחד השוערים הטובים ביותר ששיחקו בנבחרת ויילס.
חייו.
קלסי נולד באזור לנסמלט שבסוונסי, ובצעירותו עבד בתעשיית הפלדה. ב-1949 הוא אותר על ידי לן מוריס שהיה שחקן ארסנל בעברו, בזמן ששיחק במועדון המקומי וינץ' ון בליגת סוונסי אנד דיסטריקט. מוריס המליץ לארסנל להחתים את קלסי, ולאחר שבמועדון צפו בו במספר משחקים הוחלט לעשות זאת. באותה תקופה ג'ורג' סווינדין היה השוער הראשון של ארסנל, כך שקלסי נאלץ להמתין להזדמנות שלו לשחק בהרכב.
סווינדין סבל מפציעה בעונת 1950/1951, וב-24 בפברואר 1951 קלסי ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק נגד צ'רלטון אתלטיק באצטדיון הייבורי; אולם, הבכורה של קלסי לא הייתה מוצלחת כיוון שהמשחק הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 2 - 5, שהיה גם ההפסד הגדול ביותר מאז נובמבר 1928. באותה עונה קלסי השתתף בארבעה משחקים, אך חזר לשבת על ספסל המחליפים כשסווינדין החלים, ולא היה חלק מההרכב של ארסנל שהגיע לגמר גביע ה-FA בעונת 1951/1952.
קלסי חזר להרכב במהלך עונת 1952/1953 לאחר עונה שלמה בקבוצת המילואים, וחלק את העמדה עם סווינדין; הוא השתתף ב-29 משחקים וזכה עם ארסנל באליפות. קלסי התבלט במבנה גופו הקשיח וביכולתו לתפוס כדורים, והצליח להדיח מההרכב את סווינדין שהשתתף בשני משחקים בלבד בעונת 1953/1954. הוא המשיך להיות השוער הראשון של ארסנל במשך שמונה העונות הבאות; מעמדו של קלסי בארסנל נחלש בעקבות שבר בידו שנגרם בתיקו בגביע ה-FA נגד שפילד יונייטד ב-1959, והוא הוחלף על ידי ג'ים סטנדן.
בתקופתו של קלסי בארסנל המועדון סבל מ"בצורת תארים" (המקום השלישי ב-1958/1959 היה הטוב ביותר), והוא לא הצליח לזכות עמו בתארים נוספים. למרות זאת הוא נחשב לאחד מהשוערים הטובים ביותר בתולדות המועדון. קלסי היה בסגל של קבוצת לונדון XI שהובסה על ידי ברצלונה בסיכום שני המשחקים של גמר גביע ערי הירידים של 1958.
קלסי היה גם השוער הראשון של נבחרת ויילס, וערך את הופעתו הראשונה מתוך 41 ב-1954. קלסי שיחק במשחק של נבחרת הממלכה המאוחדת נגד שאר אירופה ב-1955. הוא היה שוער הנבחרת במונדיאל 1958, היחיד עד כה שבו היא השתתפה. הנבחרת הוולשית הצליחה להעפיל עד רבע הגמר, בו הודחה על ידי נבחרת ברזיל לאחר הפסד בתוצאה 0 - 1. קלסי היה אחד מהשחקנים העיקריים בנבחרת שהצליחו למנוע מהברזילאים להבקיע לאורך רוב המשחק, אך בדקה ה-70 בעט פלה כדור שפגע בסטיוארט ויליאמס והצליח להטעות את קלסי ולהיכנס לשער.
הקריירה של קלסי נקטעה כתוצאה מפציעת גב שספג לאחר שניסה לעצור בעיטה של ואוה במשחק ידידות נגד נבחרת ברזיל שנערך במאי 1962; למרות הניסיונות המאומצים לחזור לשחק הוא נאלץ לפרוש בשנה שלאחר מכן. סכום הביטוח שקיבל על כך היה 5,000£. במדי ארסנל הוא השתתף ב-352 משחקים, כאשר דייוויד סימן הוא השוער היחיד בתולדות המועדון ששיחק יותר ממנו.
לאחר פרישתו הוא עבד בארסנל בתפקיד המנהל השיווקי, ולבסוף פרש ב-1989.
אדולף סילבר
אדולף סילבר (בצרפתית: Adolphe Silbert) היה שחמטאי וכנר צרפתי.
הישגים בולטים.
סילבר ניצח בתחרות ארקשון בשנת 1902 (אליפות צרפת הראשונה לשחמטאים חובבים). הוא חי בפריז שם התמודד בתחרויות רבות בקפה דה לה רז'אנס. סילבר הגיע למקום החמישי בתחרות 1896, חלק מקום 4–5 בתחרות 1902 (ניצח: דוד ינובסקי), הגיע למקום השלישי בתחרות 1905 (ניצח: ז'אן טאובנהאוס), הגיע למקום השני בשנת 1908, הגיע למקום החמישי בשנת 1909, הגיע למקום הרביעי בשנת 1910, למקום השלישי בשנת 1912, חלק מקום שני בשנת 1914, והגיע למקום השני, בשנת 1917 (ניצח: ארנולד אורבך).
סילבר הפסיד בדו-קרב לארנולד אורבך 1–3 וניצח דו-קרב מול ויינשטיין 3.5-1.5; שני הדו-קרבות התקיימו בשנת 1907.
סילבר חלק מקום שני בתחרות ניצה בשנת 1925 (אליפות צרפת לשחמט, ניצח: רוברט קרפו) וחלק מקום 10–11 באליפות צרפת לשחמט בשנת 1932 (ניצח: מוריס רייזמן).
מלון אקסלסיור
מלון אקסצלזיור (Hotel Excelsior) היה בית מלון שפעל בברלין בראשית המאה ה-20.
המלון היה ממוקם ברחוב קניגרץ (Königgrätzer Straße) מס' 112 - 113 בסמוך לכיכר אסקאנישר פלאץ (Askanischer Platz) ברובע קרויצברג, והיה אחד המלונות הגדולים והמפוארים באירופה. המלון נהרס בהפצצות בעלות הברית בשלהי מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
המלון תוכנן על ידי האדריכל אוטו רניג (אשר תכנן את מלון אספלנדה - שגורלו היה דומה לגורל מלון זה). המלון הוקם למול תחנת הרכבת אנהאלט הסמוכה, בשל מספר הנוסעים הרב שהגיע לתחנה זו. הקמת המלון נמשכה שנתיים, והמלון פתח את שעריו ב-2 באפריל 1908. באותה עת היו במלון 200 חדרים, אולם בשל הצלחתו נבנה אגף נוסף בין השנים 1912–1913 ומספר החדרים הוכפל.