גמלי טורקנה הם גמלים צרים יותר מהממוצע, בעלי רגליים קטנות וזריזות. משקלם נע בין 300 ל-375 קילוגרמים. גמלי טורקנה טובים בריצה והליכה על שטח סלעי והררי. הדבשות שלהם קטנות מהממוצע והם בעלי רגליים קשות.
ילדים כרוכבים.
ילדים מועדפים לרוב כרוכבים בגלל משקלם הקל.
מעל 40,000 ילדים, שחלקם אפילו עוד לא בני שנתיים, נסחרים ממדינות רבות, בעיקר מאפגניסטן, בנגלדש, הודו, סרי לנקה, אתיופיה, פקיסטן וסודאן כדי לשמש כרוכבי גמלים במדינות ערב ב.
הרבה ילדים המשמשים כרוכבים נפצעים באורח קשה בנפילת הגמלים, אך הם לא מקבלים טיפול רפואי ומכך נשארים נכים לכל חייהם ואף מתים לאחר זמן מה.
ילדים רוכבים חיים במחנות המכונים אוסבה ליד מסלולי המרוצים. רבים מהילדים הם קורבנות להתעללות. עד כה, מאות ילדים חולצו מחוות גמלים בעומאן, קטר ואיחוד האמירויות הערביות ונלקחו בחזרה לבתיהם המקוריים או הוחזקו בבתי מחסה, אולם רבים אינם מסוגלים לזהות את הוריהם או את קהילות ביתם בדרום אסיה ובסודאן.
מדינות מסוימות הוציאו עונשים לאנשים שסחרו בילדים בתור רוכבים והורו על הבעלים להחזיר את הילדים לארצות מולדתם. עם זאת, הם מדווחים כי במקרים רבים הילדים שחולצו היו אלה שנמכרו על ידי הוריהם בעצמם תמורת כסף.
ישנם ילדים רבים שאינם דוברים את שפת האם שלהם או שאינם יודעים כיצד נראים החיים מחוץ לחוות הגמלים.
פעיל בולט נגד הסחר בילדים כרוכבים הוא עורך הדין הפקיסטני אנסאר בורני.
החרמה.
איחוד האמירויות הערביות הייתה המדינה הראשונה שאסרה על שימוש בילדים מתחת לגיל 15 או מתחת למשקל של 45 קילוגרם כרוכבים במרוצי גמלים כאשר השייח' חמד בן זאיד אאל נהיאן הכריז על האיסור ב -29 ביולי 2002, אך על החוק עוברים בגלוי ארגונים ואנשים רבים ואף ילדים רוכבים מופיעים בטלוויזיה. מי שיסחר וישתמש בילדים כרוכבי גמלים, צפוי לקבל קנס של 20,000 דירהם איחוד האמירויות הערביות. בשנת 2009, הוקם באיחוד האמירויות הערביות מרכז שיקום לילדים ששימשו כרוכבי גמלים. 879 ילדים ששימשו כרוכבים קיבלו פיצוי מאיחוד האמירויות הערביות.
בקטר, אמיר קטר לשעבר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, אסר על ילדים לשמש כרוכבים בשנת 2005 וקבע כי עד 2007, בכל מרוצי הגמלים יהיו רובוטים ולא רוכבים אנושיים.
מרוצי גמלים
מירוץ גמלים
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הקאנטרי האהובה ביותר
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הקאנטרי האהובה ביותר הוא פרס המוענק מאז 1974. האמן המעוטר ביותר בקטגוריה היא להקת אלבמה עם 17 זכיות.
ג'רי קלצ'קה
ג'רלד דניאל קלצ'קה (באנגלית: Gerald Daniel Kleczka; 26 בנובמבר 1943 – 8 באוקטובר 2017) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ויסקונסין, בו שוכנת העיר מילווקי. קלצ'קה היה חבר המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון דון בוסקו שבמילווקי, בשנת 1961 למד במשך שנתיים באוניברסיטת ויסקונסין–מילווקי. לאחר מכן שימש כרואה חשבון ושירת במשמר הלאומי המדינתי. קלצ'קה נבחר לאחר מכן אל בית המחוקקים של ויסקונסין, שם כיהן באספה המדינתית, הבית התחתון בין השנים 1969–1974. מאוחר יותר, היה חבר בסנאט של ויסקונסין שנים 1975–1984. קלצ'קה נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שהתקיימו בעקבות לאחר מותו של חבר הקונגרס קלמנט ג'ון זַבְּלוֹקִי. בבחירות המקדימות ניצח קלצ'קה את התובע המחוזי של מחוז מילווקי א. מייקל מקאן.
במהלך כהונתו בקונגרס, היה קלצ'קה חבר בוועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים, האמונה על מיסוי, ובהמשך הוסיף לשבת בוועדת התקציב. הוא היה ידוע כאחד החברים הליברליים יותר בקונגרס וסייע להבטיח מימון למיזמים רבים בתחומי החינוך, העוני ושיפורי הדיור הציבורי. בשנת 1999 העניק את חסותו, ביחד עם הסנאטור הרפובליקני ויליאם רות', לחקיקה שהוציאה מחוץ לחוק מכירה או ייצור של מוצרים עם פרוות כלבים או חתולים כפשע פדרלי; נשיא ארצות הברית ביל קלינטון חתם על הצעת החוק בשנת 2000.
במשך תקופת כהונתו הראשונה ייצג קלצ'קה מחוז שכלל את רוב דרום העיר מילווקי, כמו גם חלק ממחוז ווקישו (Waukesha) המזרחי. לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך ב-2000 בוטל מחוז הקונגרס החמישי, שהשתרע על מרכז העיר וצפון מילווקי ויוצג על ידי הדמוקרט טום בארט, ורוב שטחו של המחוז הבטל אוחד עם מחוז הקונגרס הרביעי. התצורה החדשה של מחוזו של קלצ'קה הייתה קומפקטית יותר הממוקמת אך ורק במחוז מילווקי, ובתוכה כל העיר עצמה; לפיכך היה מחוז בחירה זה לדמוקרטי ביותר בוויסקונסין. בעוד שמחוז הקונגרס הרביעי היה המחוז של בארט יותר מזה של קלצ'קה, בארט בחר להתמודד על תפקיד מושל ויסקונסין, ובכך העביר למעשה את השרביט לקלצ'קה.
קלצ'קה נעצר לפחות פעמיים בגין נהיגה בשכרות בזמן כהונתו. מעצר משנת 1995 על נהיגה בגילופין — תכולת האלכוהול בדם שלו הייתה כפולה מההגבלה החוקית בווירג'יניה — הובילה אותו להכיר באלכוהוליזם שלו ולפנות לטיפול. הוא הזכיר את הדת כחלק מהסיבה להחלמתו והמשיך להיפגש באופן קבוע עם אלכוהוליסטים אנונימיים.
קלצ'קה הודיע ​​על פרישה בשנת 2004, ולא התמודד לתקופת כהונה נוספת. כהונתו נחתמה רשמית בינואר 2005 לאחר עשר תקופות כהונה בבית הנבחרים, והוחלף על ידי חברת הסנאט המדינתי גוון מור, גם היא דמוקרטית. ב-8 באוקטובר 2017 נפטר קלצ'קה מסיבות טבעיות.
ג'ולייט תומפסון (ציירת)
ג'ולייט תומפסון (באנגלית: Juliet Thompson; 1873–1956) הייתה ציירת אמריקאית, ותלמידה של מנהיג האמונה הבהאית עבד אל-בהאא. היא זכורה בזכות ספרה "יומנה של ג'ולייט תומפסון" וציירה גם דיוקן בגודל טבעי של עבד אל-בהאא.
ראשית חייה.
תומפסון נולדה בוושינגטון הבירה, או בסמוך לה, ב-23 בספטמבר 1873. הוריה, ג'יימס ו. תומפסון וסלסטה, שלחו אותה לבית הספר לאמנות קורקורן. אביה נפטר כשהייתה בת 12 והשאיר מעט כסף למשפחה, אך תומפסון כבר הצליחה למכור ציורים. תומפסון הייתה חברה פעילה בקהילת האמנים בוושינגטון הבירה וציירת מרכזית במופע השנתי של מועדון קוסמוס משנת 1897.
האמונה הבהאית.
לאחר שנחשפה לאמונה הבהאית בוושינגטון הבירה סמוך לשנת 1898, נסעה לפריז בהזמנת אמה של לורה קליפורד ברני. מאוחר יותר בשנת 1901 בפריז היא פגשה את תומאס ברייקוול - הבריטי הראשון שעבר לדת הבהאית. כמו כן פגשה שם את צ'ארלס מייסון רמי, מראשי הדת הבהאית ומפיציה, שפגש לראשונה את תומפסון כשקיבלה שיעורים בנושא הדת הבהאית.
בין שיחות רבות שנשא עבד אל-בהא בארצות הברית הוא נשא אחת בביתה ב-15 בנובמבר 1912 בניו יורק. בפגישה זו הוא תיאר תכונות ייחודיות של הדת.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא נתנה הרצאות בנושא הבהאיים כנושאי השלום החשובים ביותר בעולם. בשנות הארבעים עשתה תומפסון מספר נסיעות למקסיקו כדי להפיץ את הדת.
דיוקן עבד אל-בהאא.
במסעו הראשון של עבד אל-בהאא במערב בסתיו 1911 היא פגשה אותו בצרפת. במהלך הנסיעה השנייה הוא הגיע לניו יורק - שם היה במשך מספר ימים וישב מולה לציור דיוקן בגודל טבעי. על הדיוקן אמר עבד אל-בהאא "אני רוצה שתציירי אותי עבור אלוהים." המקור של הדיוקן בגודל טבעי אבד, אך ישנם צילומים שלו. רפרודוקציה של הציור הוצגה בקונגרס העולמי השני של הבהאיים, ואחת מהן ממוקמת במושב בית הצדק האוניברסלי בחיפה, ממש מחוץ לחדר הישיבות.
עלייה לרגל.
במהלך חייה עלתה ג'ולייט לרגל לאתרי הבהאיים בארץ ישראל - חיפה ועכו. הראשון היה ביולי, 1909 כשהחלה לכתוב את יומנה שיצא לאור בסופו של דבר. עבודתה מהווה מקור מרכזי בתיאור מסעותיו של עבד אל-בהאא למערב כשהיה באירופה בשנת 1911 וכן כמה ממסעותיו בארצות הברית בשנת 1912. העלייה לרגל השנייה של תומפסון הייתה בשנת 1926.
יצירה.
התערוכה הראשונה של תומפסון כציירת פורטרטים הייתה בגלריות של קנודלר. תומפסון עבדה כציירת דיוקנאות במשך שנים בוושינגטון ומאוחר יותר בניו יורק אם כי היו לה התנסויות באמנויות אחרות.
בסביבות 1898 עד 1900 למדה בצרפת והציגה את עבודתה שם. עם שובה לארצות הברית, עברה תומפסון לניו יורק בסביבות 1902. היא הייתה במועצת המנהלים של אגודת ציירי הפסטל שהוקמה בשנת 1910, שכללה גם את ג'רום מאיירס, ואברט שין, והנשיא היה ליאון דאבו.
היא גם תרמה את אמנותה לצדקה: טיפול רפואי חינם לנזקקים, זכות בחירה לנשים, פרויקט להוצאת ילדים מהרחובות, ותמיכה בנשים וילדים בזמן מלחמת העולם הראשונה.
מוות.
ג'ולייט תומפסון מתה ב-4 בדצמבר 1956 בביתה בניו רושל, ניו יורק. טקס הזיכרון נערך עבורה בבית הפולחן הבהאי בווילט.
הולצהאוזן
הולצהאוזן (בבווארית: Holzhausen) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
יחסי נורווגיה–קניה
יחסי נורווגיה–קניה הם יחסי החוץ בין קניה לבין נורווגיה.
היסטוריה.
נכון לתחילת המאה ה-21 היחסים בין שתי המדינות הם מלאים ותקינים.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו זמן קצר לאחר עצמאותה של קניה בשנת 1963.
בשנת 1990 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין קניה לנורווגיה בשל הביקורת של נורווגיה על ממשלת קניה והנהגתה. הקשרים חודשו בשנת 1994 על ידי השגריר הנורווגי שמונה בשנת 1997.
שרת הסחר של נורווגיה, מוניקה מאלנד, הובילה משלחת של 54 חברות לקניה בספטמבר 2015.
שר החוץ בורגה ברנדה ביקר בניירובי בכנס השרים העשירי של ארגון הסחר העולמי שנערך במרכז הכנסים הבינלאומי קניאטה בדצמבר 2015.
שיתוף פעולה לפיתוח.
נורווגיה משתפת פעולה עם קניה במעבר מעזרה למסחר והשקעות.
תחומי מפתח לשיתוף פעולה קנייתי ונורווגי הם:
יחסים כלכליים.