רגישות מערכות אלקטרוניות להתקפת ערוץ צדדי הייתה ידועה כבר ממלחמת העולם השנייה. ב-1943 מהנדס של חברת הטלפוניה בל, גילה לגמרי במקרה, כאשר עבד על מכונת ההצפנה SIGABA ששימשה את ארצות הברית בזמן המלחמה, שבזמן פעולתה אוסצילוסקופ שהיה ממוקם הרחק בצד אחר של החדר החל להציג קפיצות מוזרות למרות שלא היה חיבור פיזי ביניהם. מה שהוביל לפרויקט סודי של ממשלת ארצות הברית שנקרא TEMPEST, העוסק בדליפה פיזית של מידע ממכשור אלקטרוני. מאז נעשו ניסיונות לרגל אחר מדינות זרות באמצעים דומים, על ידי הצבת אנטנות וציתות לפעימות אלקטרומגנטיות הבוקעות ממערכות תקשורת או מסכי תצוגה. ידוע כי במשך שנים מדינות אחרות מלבד ארצות הברית ביניהן הרוסים, היפנים והבריטים השתמשו בטכניקות דומות לצורכי ריגול. ארגון NSA מיסד תקן לאמצעי נגד המיועדים להטמעה במערכות תקשורת וציוד תצוגה כדי לחסום דליפה ולמנוע ציתות, בעיקר באריזה חסינה ובדרך של שיבוש אותות בהוספת רעש אקראי.
ב-1985 גילה מדען מחשב הולנדי שניתן לצותת (מה שקרוי פריקינג מודרני) לחתימה האלקטרומגנטית של מסכי תצוגה CRT או LCD. הוא סיפק הוכחות תאורטיות וניסוי מעשי. ההשלכה של תגליתו גרמה לממשלת הולנד לסגת מתוכניותיה לגבי הצבעה ממוחשבת מחשש כי לא תוכל להבטיח את דיסקרטיות ההצבעה או למנוע הטיות זדוניות ושיבוש מערכת הבחירות.
התקפות קריפטוגרפיות.
באפריל 2005, פרסם דניאל ברנשטיין התקפת תזמון מטמון (cache timing attack) שהצליחה לפרוץ לשרת ייעודי שיישם הצפנת AES כחלק ממערכת SSL. השרת נבנה כך שיאפשר חשיפה של מידע תזמון רב ככל האפשר. ההתקפה נזקקה ללפחות 200 מיליון צופנים נבחרים. הסיבה לפרצה נובעת מהנדסת האלגוריתם והמבנה האלגברי הייחודי שלו, עובדה המקשה על כתיבת קוד בטוח (שפועל בזמן אחיד) למרות שהחולשה קיימת גם באלגוריתמים נוספים. עדי שמיר וחוקרים ממכון ויצמן, פרסמו מספר התקפות תזמון דומות כנגד AES, אחת מהן הצליחה לחשוף את המפתח כולו אחרי 800 כתיבות לזיכרון בלבד בתוך מספר מילישניות. יש לציין כי התקפות האמורות התבצעו על שרת ייעודי, באופן שאיפשר גישה ישירה לתוקף, תנאי שאינו מעשי דרך רשת האינטרנט.
בדרך כלל ההתמודדות עם התקפות מסוג זה היא יישום האלגוריתם באופן שאינו מדליף מידע, בעיקר הימנעות משימוש בטבלאות המרה (table lookup) שאמנם משפרות ביצועים אך פותחות פתח להתקפות תיזמון. כמו כן קיימות שיטות "סינוור" (blinding) כגון Bit Slicing שפותחה על ידי אלי ביהם לשיפור ביצועי אלגוריתם DES והתגלתה כטובה במיוחד כנגד התקפת תיזמון.
בדצמבר 2013 פורסם מאמר של עדי שמיר, ערן טרומר ודניאל גנקין בנושא קריפטואנליזה אקוסטית בחילוץ מפתח RSA. ההתקפה מנצלת את העובדה שמחשבים רבים מפיקים רעש צורם בזמן עבודתם, שכמעט אינו נשמע לאוזן אנושית. הרעש אינו רק מטרד, אלא עלול להדליף מידע מסוים לגבי תוכניות הפועלות בו ובמיוחד לספק מידע קריפטוגרפי רגיש בזמן פענוח. המאמר כולל הדגמה ותיאור של התקפה מעשית כנגד יישום של RSA בתוכנה חופשית GnuPG בה ניתן לחלץ את מפתח הפענוח בתוך כשעה, אפילו באמצעות ציוד דל כמו שימוש במיקרופון פשוט של טלפון נייד. כמו כן צוין שהתקפה דומה אפשרית גם על ידי מדידת המתח החשמלי במארז המחשב באמצעות מגע פיזי עם ציוד מתאים או באמצעות מחבר USB או כבל Ethernet.
באפריל 2014 התגלתה ותוקנה פרצת אבטחה בגרסת OpenSSL 1.0.1 ו-OpenSSL 1.0.2-beta ובמספר גרסאות נוספות, שבה ניתן לחטוף עד 64 קילובתים של מידע רגיש מהשרת באמצעות תת-פרוטוקול הנקרא Heartbeat, שהוא פרוטוקול סינכרון. ההתקפה, הנקראת HeartBleed (פרפרזה על שם הפרוטוקול), מנצלת את העובדה שלא נעשית בדיקת גבולות (Bound Checking), בקשת סינכרון המכילה בית אחד והצבת הערך 65,536 בשדה המייצג את גודל ההודעה גורמת לשרת להפיק תגובה המכילה מידע מזיכרון היישום. אמנם התוקף אינו שולט בתוכנו אך גוש המידע עשוי להכיל אינפורמציה קריטית כמו עוגיות, סיסמאות ואף מפתח מאסטר של השרת.
התמודדות.
הדרכים להתמודדות עם התקפות ערוץ צדדי מתחלקות לשתי קטגוריות עיקריות.
שידוכין (מחזה)
נישואים (מחזה)
כף מליאס
כֵּף מַלֵיאָס (ביוונית: Ακρωτήριον Μαλέας וגם Καβομαλιάς, קבומליאס; ביוונית עתיקה: כף מַלֵאַה) הוא שמם של כף ושל חצי אי בדרום מזרח הפלופונסוס שביוון. כדי להבחין בין השניים מכונה לעיתים חצי האי בשם "אֶפִּידַבְרוֹס לִימִירָה" (Επίδαυρος Λιμηρά), על שם העיר העתיקה אפידאורוס ששכנה בו. הכף מפריד בין מפרץ לקוניה במערב לים האגאי במזרח, והוא הנקודה הדרומית ביותר של יוון היבשתית אחרי כף מטפן. הים סביב הכף ידוע בבוגדנותו והשיט בו מסוכן וקשה בשל מזג האוויר ההפכפך והסערות העזות והתכופות המאפיינים אותו. על הכף ניצב אחד מן המגדלורים הגדולים ביותר בים התיכון, שכיום אינו פועל יותר.
גאוגרפיה.
כף מליאס הוא יחידת-מחוז של לקוניה. חצי האי כולו וחלק מן החוף המזרחי שייכים לרשות המקומית מונמבסיה (Μονεμβασία). בקצה הדרומי של חצי האי משתרעת היחידה המוניציפלית בוֹייס (Βοιές), אשר הגדולה בעריה היא נֵאַפּוֹלִי ( Νεάπολη). ממערב לחצי האי שוכן האי אלפוניסוס (Ελαφόνησος), המפורסם בחופיו החוליים והארוכים.
היסטוריה.
בעת העתיקה עבר ליד כף מליאס אחד מנתיבי הספנות העיקריים שקישרו בין מזרח הים התיכון למערבו. הים הסוער סביב הכף נודע לשמצה עוד בימי קדם, והוא נזכר לראשונה באודיסיאה. הומרוס מתאר כיצד הסיטו הרוחות העזות את אונייתו של אודיסאוס וגזרו עליו שנות נדודים נוספות בטרם הצליח לשוב לביתו באיתקה.
גורל דומה פקד גם את יאסון והארגונאוטים בדרכם אל קולכיס:
חשיבותו של הכף פחתה עם פתיחת תעלת קורינתוס, שאיפשרה לאוניות לעקוף את הפלופונסוס ולא להקיפו. ברם, עדיין מתנהלת תנועה ערה של אוניות בסמוך לכף, שכן המעבר בתעלה אינו אפשרי לכלי שיט שרוחבם עולה על 21 מטרים.
לאחר כיבוש יוון במלחמת העולם השנייה החלו הגרמנים לבנות במקום מצודה להגנה ולתצפית על נתיב האוניות החשוב העובר ליד הכף, אך העבודות נפסקו עם סיום הכיבוש ב-1944.
כף מליאה
אסטרייטלנד
מחוז אסטרייטלנד (בשוודית: Östergötland) הוא מחוז בדרומה של שוודיה. המחוז גובל במחוזות ינשפינג וקאלמאר בדרום, בוסטרה ייטלנד ובאגם וטרן במערב, בארברו ובסדרמנלנד בצפון ובים הבלטי במזרח. האזור המנהלי בו נמצא אסטרייטלנד הוא מזרח ייטאלנד (Western Götaland).
כיתר המחוזות בדרומה של שוודיה, גם אסטרייטלנד משופע ביערות, בשטחים חקלאיים רבים ובאגמים, שהגדול בהם הוא אגם וטרן (השני בגודלו בשוודיה), וכן בכפרים רבים. ההר הגבוה ביותר במחוז הוא Stenabohöjden וגובהו 327 מטר מעל פני הים.
ערים.
עיר הבירה של המחוז היא העיר לינשפין (Linköping), שנוסדה כבר בשלהי המאה ה-13, וכיום היא מונה מעל ל-140,000 תושבים. שמה מורכב מה-"Lionga thing" (כלומר, "מקום האספה" של מועצת המשפט הסקנדינבית של ימי הביניים, שככל הנראה מקום משכנה היה באזור) ומ-köping, כלומר, מקום מסחר.
לינשפין התפרסמה גם כמקום מושבו השני של הבישוף בשוודיה, עם התפשטות הנצרות בתחילת האלף השני לספירה. מנזר ורטה קלושר (Vreta Kloster) נבנה צפונה לעיר ב-1128, והקתדרלה נבנתה גם היא במאה ה-12, עובדות המעידות על חשיבותה הדתית. עם זאת, לבסוף נבחרה אופסלה (Uppsala) במקומה.
העיר השנייה בגודלה במחוז, שהוקמה כמאה שנים לאחר לינשפין, היא נורשפינג (Norrköping). האזכור הרשמי הראשון של העיר נמצא במסמך משנת 1283, עת הלורד של אסטרייטלנד דרש את זכויותיו על דיג דגי הסלמון במקום. במאה ה-12 הוקמה כנסייה לכבוד אולוף הקדוש בעיר. במלחמת שבע השנים (1563-1570) חלקה הדרומי הועלה באש; המקום שופץ על ידי יוהאן השלישי, מלך שוודיה. כיום נורשפינג מחזיקה בקבוצת כדורגל בליגת העל השוודית, וכן קבוצת כדורסל בשם נורשפינג דולפינס וקבוצות ספורט אחרות.
סקונינאה (Skänninge) וסודשופין (Söderköping) הן שתי ערים קטנות יחסית, אך הן הוותיקות ביותר במחוז וההערכה היא כי ראשיתן לפני למעלה מ-800 שנה. לפיכך, הן משופעות בהיסטוריה וויקינגית, בכנסיות ומנזרים עתיקים. כמו כן מספר קרבות חשובים של מלכי שוודיה לדורותיה התקיימו באזורן.
וודסטנה (Vadstena) הממוקמת לשפת אגם וטרן, נוסדה בערך בשנת 1400. בשנת 1350 ייסד בה הקדוש ברידגט (Saint Bridget of Sweden) את המנזר הראשון של מסדר ברידגטיני, ולידו הוקם המבצר וודסטנה של גוסטב ואסה, מלך שוודיה, בן המאה ה-16.
מיולבי (Mjölby) היא עיר קטנה בת כ-12,000 תושבים, אשר הוקמה בשנת 1922. שמה של העיר נגזר מהמילה mölna, שפירושה "טחנת רוח"; על פי המסורת היא הוקמה בלב השטח החקלאי כמקום אידיאלי להקמת טחנת רוח לטחינת החיטה. בנוסף, היא מחזיקה מספר מועדוני ספורט שמתחרים בליגות השונות בשוודיה.
מוטלה (Motala) השוכנת אף היא לשפת האגם, היא העיר השלישית בגודלה במחוז אסטרייטלנד. הכנסייה במוטלה הוקמה במאה ה-13. במשך מאות שנים נותרה מוטלה עיירה קטנה, ושימשה כתחנת עצירה לסוחרים בדרכם לוודסטנה. עם זאת, המלך גוסטב ואסה בנה במוטלה ארמון, ואילו המלכה קריסטינה הקימה בית קיץ כ-20 ק"מ צפונית לעיר. לאחר חפירת תעלת ייטה (Göta Kanal) בתחילת המאה ה-19, הפכה מוטלה למרכז מסחר חשוב, דבר שהביא לשגשוג כלכלי, ריבוי האוכלוסייה ולפיתוח העיר.
מלה צימטבאום
מלה צימטבאום, נודעה גם בשמות מלכה צימטבאום ו"מלה הבלגית" (26 בינואר 1922 – 15 בספטמבר 1944) הייתה צעירה יהודייה מבלגיה, שברחה ממחנה הריכוז אושוויץ בירקנאו, נתפסה והתנגדה בגבורה לשוביה הגרמנים בטרם הוצאתה להורג.
לפני הגירוש לאושוויץ.