באי מגוון עשיר של חי וצומח טרופי, כשרבים מן המינים הם אנדמיים, כלומר ייחודיים לאי. בין היתר יש בו 127 מיני יונקים, כש-79 מתוכם הם אנדמיים. בולטים ביניהם מינים מסוימים של טרסיוס, אנואה ההרים, אנואה השפלה, מקוק שחור ובָּבִּירוּסָה (חיה דמוית חזיר). ב-18 בספטמבר 1997 מצא חוקר דגים בשם מארק ארדמאן דג לטימריה מת בשוק דגים בעיר מנאדו, הגלוי המרעיש גרר חפושים אחר מקורותיו. בשנת 1998 נמצא דג לטימריה חי במים עמוקים סמוך לחופי חצי האי מינהאסא שבצפון, והתברר שהוא מצוי לכל אורך החוף הצפוני. ב-30 ביולי 1998 זהו חוקרים אינדונזיים את הדג כמין לטימריה שני, Latimeria menadoensis, שנוסף למין הנפוץ באיי קומורו ובחופי דרום אפריקה ומצר מוזמביק. התגלית גררה שנוי בחוקי הדיג באינדונזיה.
באי קיימים מספר הרי געש. הר געש אוו הוא פעיל והתרחשו בו מספר התפרצויות במהלכם נהרגו אלפי אנשים.
מונראל
מונראל או קראק דה מונראל (צרפתית Crac de Montréal; לטינית Mons Regalis - "ההר המלכותי". בערבית: קַלְעַת מוֹנְתְרִיַאל قلعة مونتريال) הוא מבצר צלבני השוכן בעיר שובכ, בהרי אדום שבירדן. המצודה ניצבת על תל בצורת חרוט, סמוך לדרך המלך, במרחק של 75 ק"מ מדרום לכרכ וכ-20 ק"מ מצפון לפטרה.
היסטוריה.
המצודה הוקמה בשנת 1115 על ידי בלדווין הראשון, לאחר שכבש את האזור, והייתה המצודה הצלבנית הראשונה שהוקמה בעבר הירדן. בשנה שלאחר מכן כבש בלדווין את עקבה לחופי מפרץ אילת, והדבר הקנה לו שליטה על הדרך הימית והיבשתית מחצי האי ערב וממצרים, נתיב ששימש כעורק מסחרי וכציר חשוב של עולי רגל למכה. המצודה שמשה כעמדה לגביית מכסים ונותרה בחזקת ממלכת ירושלים עד שנת 1142, עת נמסרה לסניוריית נסיכות עבר הירדן (Oultrejordain). באותה שנה החלה הקמתה של מצודת כרכ מצפון למונראל, וזו הייתה למרכז השלטוני והצבאי של הנסיכות.
המצודה עברה בשנת 1176 לרשותו של רנו משטיון כאשר נשא לאשה את סטפני דה מילי, שליטת הנסיכות. שטיון הפך את המצודה, בדומה למצודת כרכ, לבסיס להרפתקאות השוד והביזה שלו, ולמרות הסכם השלום שנחתם בין צלאח א-דין לבין ממלכת ירושלים, תקף שטיון שיירות שעשו את דרכן למכה לקיום מצוות החאג'. ב-1187 הכריע צלאח א-דין את ממלכת ירושלים בקרב קרני חיטין והוציא להורג את רנו משטיון. הוא כבש את המצודה בחודש מאי 1189 לאחר מצור בן 18 חודשים. לפי האגדה מכרו מגיני המצודה את נשותיהם וילדיהם לצרים בתמורה למזון, וחלקם איבדו את ראייתם בשל הרעב.
הממלוכים כבשו את המצודה בסוף המאה ה-13 והקימו בה מבנים שטשטשו חלק מהשרידים הצלבניים.
המצודה.
האתר לא נחקר במלואו עד שנת 2008, עת החל במקום מחקר ארכאולוגי מטעם אוניברסיטת פירנצה. הקמת המצודה על ידי בולדווין בזמן כה קצר, עשויה להעיד על כך שהוקמה במקום בו שכנו ביצורים קודמים, אולי נבטים. אם כך הוא הדבר, שימשו ביצורים קודמים אלה את הצלבנים בהתחלה, והקמת המבנים הצלבנים נעשתה רק לאחר מכן.
אורכו של התל הוא 200 מטר מצפון לדרום ורוחבו 100 מטר ממזרח למערב. צורתו כשל אליפסה. סביב המצודה הוקמו שלוש חומות היקפיות, ועקבותיהן של שתיים מהן ניכרות כיום בבירור. באתר שוכנות שתי כנסיות - כנסייה משוחזרת ובה שלוש ספינות ובפטיסטריום נמצאת במזרח התל, וקפלה קטנה נמצאת בצידו הדרום-מזרחי. מתחת לקפלה שוכנות קטקומבות. בקצה הצפוני של המצודה נמצא מגדל שמירה חצי עגול ולידו בית מאסר. עוד שוכן בחלק זה הארמון שהקימו האיובים. סמוך לשם שוכן אולם הכס של המלך בולדווין הראשון, שהממלוכים הפכו מאוחר יותר לבית ספר. אולם הממצא המרשים ביותר בתל הוא פיר ובו 375 מדרגות, המוליך אל מעיין תת-קרקעי. הפיר מוביל בסופו של דבר אל מחוץ למצודה.
קיוית
שובכ
שובכ (בערבית: الشوبك) היא עיר בירדן. יש בה כ-12,500 תושבים. היא אחת הנקודות הגבוהות בירדן, ומפורסמת במטעי הפירות ובפרט התפוחים שלה. היא מפורסמת גם בגלל המבצר הצלבני מונראל (Montreal. בערבית: קַלְעַת מוֹנְתְרִיַאל قلعة مونتريال) שנמצא בתוכה.
העיר שובכ נזכרת בספר הקדום כפתור ופרח: . המקום שהוא מכנה "קארק" הוא כַּרַכּ, ואכן דרך שני ימים (80 ק"מ) מדרום לשם נמצאת העיר שובכ. בעל "כפתור ופרח" מזהה את שובכ עם הר שעיר המקראי.
מצפון לשובכ שוכן האתר הארכאולוגי שבו שכנה העיר המקראית בצרה שהייתה אחת הערים הראשיות וכנראה גם בירת ממלכת אדום.
קיר מואב
אלפרד קורז'יבסקי
אלפרד קורז'יבסקי (בפולנית: Alfred Habdank Skarbek Korzybski; 3 ביולי 1879 - 1 במרץ 1950) היה מתמטיקאי ומדען אמריקאי-פולני, שהתפרסם בעיקר כמפתחה של שיטת הסמנטיקה הכללית.
חייו.
קורז'יבסקי נולד בעיר ורשה שבאימפריה הרוסית (כיום בירת פולין) למשפחה פולנית מיוחסת שהצמיחה מדענים, מתמטיקאים ומהנדסים במשך מספר דורות. מילדותו שלט בארבע שפות: פולנית, רוסית, צרפתית וגרמנית.
קורז'יבסקי למד לימודי הנדסה באוניברסיטה הטכנולוגית של ורשה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מודיעין בצבא הרוסי. לאחר שנפצע ברגלו עבר ב-1916 לארצות הברית לתאם העברת משלוחי נשק לחזית המלחמה. עקב המלחמה החליט להישאר בארצות הברית, וקיבל אזרחות אמריקאית ב-1940.
הסמנטיקה הכללית.
קרוז'יבסקי פיתח את שיטת הסמנטיקה הכללית, כתחום נפרד מסמנטיקה. העקרונות הבסיסיים של הסמנטיקה הכללית פורסמו בספרו "Science and Sanity" ("מדע ושפיות-דעת") שהתפרסם ב-1933. בשנת 1938 הקים את המכון לסמנטיקה כללית בקונטיקט, ארצות הברית, שאותו ניהל עד מותו ב-1950.
המסקנות שהסיק קורז'יבסקי ממחקריו היו שהאדם מוגבל בתפיסה של המציאות עקב מבנה מערכת העצבים האנושית ומבנה השפות האנושיות. האדם אינו מסוגל לחוות את העולם בצורה ישירה אלא רק דרך "ייצוגים", הנוצרים מחוויות עצביות ומסמנים מהשפה המדוברת. לעיתים תפיסות האדם מטעות אותו בנוגע לעובדות ה"אמיתיות" בשל המגבלות האנושיות. לפיכך הדגיש קורז'יבסקי אימון במודעות באמצעות שיטות שפיתח מלימודי מתמטיקה ומדעים. המטרה הייתה ליצור מצב שבו האדם בוחן את העולם מתוך עמדה של חוסר ידיעה ראשונית וניסיון ללמוד - "אינני יודע דבר, אני מנסה ללמוד". העיקרון הבסיסי בסמנטיקה הכללית הוא ש"המפה אינה הטריטורייה". זה אומר שהקליטה שלנו של העולם שמתבצעת דרך החושים שלנו, אינה מייצגת את העולם כפי שהוא, אלה כפי שהחושים שלנו קלטו אותו (העולם הוא השטח, והקליטה של החושים שלנו היא המפה). בנוסף כאשר אנחנו משתמשים במילים על מנת להעביר את מה שהחושים שלנו קלטו, אנחנו גם מוגבלים כי המילים - הם לא החוויות (המילים הם מפה, למפה שקיבלנו מהחושים על השטח - העולם). כאשר אנחנו אומרים לאדם משהו, המילים מזכירות לו חוויות שהוא בעצמו עבר בחייו עם אותם המילים, ולא מה שאנחנו עברנו. אם החוויות של שני אנשים דומות אחת לשנייה - הם יצליחו לתקשר באופן אפקטיבי יותר.
את תהליך התפיסה של מערכת העצבים אלפרד קורז'יבסקי ייצג בתרשים שהוא המציא - הדיפרנציאל המבני.
סיפור לדוגמה.
להמחשת שיטותיו, להלן סיפור מדרך לימודו את שיטתו. קוז'יבסקי, שהרצה בפני תלמידיו, ניגש לתיקו ושלף מדי פעם ביסקוויט שאותו אכל תוך כדי הרצאתו. לאחר מספר דקות שאל את תלמידיו אם מישהו מהם מעוניין בביסקוויט. שני תלמידים שביקשו קיבלו ביסקוויט והחלו לאכול אותו. תוך כדי כך הוציא קוז'יבסקי מתיקו את העטיפה של הביסקוויטים, שעליה היה רשום "מזון לכלבים" עם ציור של כלב. התלמידים שאכלו מהביסקוויט רצו מהכיתה וירקו את מה שבפיהם. קוז'יבסקי הסביר: "כרגע הדגמתי שהאדם אינו אוכל רק מזון אלא גם מילים, וטעמו של המזון מושפע מאוד מטעמה של המילה".
השפעה.
עבודתו של קורז'יבסקי השפיעה על תאוריית הגשטלט, תרפיות התנהגותיות ותוכנות נוירו-לינגויסטיות. במלחמת העולם השנייה נוסו שיטותיו של קורז'יבסקי על ידי הצבא האמריקאי לטיפול בעייפות של החיילים. אישים שהושפעו מעבודתו הם קנת בורק, ויליאם ס. בורוז, פרנק הרברט, רוברט אנטון וילסון, באקמינסטר פולר, אלווין טופלר, א. א. ואן ווגט, להקת 13th Floor Elevators סטיוארט צ'ייס ורבים אחרים.
ה-NLP לקחה הרבה מהסמנטיקה הכללית, למטרות פיתוח טכניקות לשימוש בשפה בשביל לתכנת ולהבין את ההתנהגות שלנו ושל אחרים.
יהושע פלדמן
מנדלי
טודי
טודי (Todi) היא עיר עתיקה במרכז איטליה בנפת פרוג'ה שבמחוז אומבריה. היא שוכנת על גבעות המשקיפות על הגדה המזרחית של נהר הטיבר ושולטות על פני הסביבה.
העיר שוכנת צפונית לרומא ודרומית לפרוג'ה.
טודי כעיר אקולוגית.
בתקופה שהחלה בשנת 1990, ריצ'רד ס. לוין (Richard S. Levine), פרופ' לאדריכלות מאוניברסיטת קנטקי בארצות הברית בחר את העיר בתור מודל ל"עיר אקולוגית" (sustainable city) או (eco-city) - העיר הזאת לוקחת בחשבון את השפעותיה על הסביבה ומרגילה את תושביה בשימוש מינימלי באנרגיה, מים ומזון חדש ומעודדת שימוש חוזר בפסולת, כך שכמויות האנרגיה המבוזבזת, זיהום האוויר והמים והגזים הרעילים יהיו מינימליים.
העיר נבחרה למטרה זו, בזכות נתוניה הטבעיים המאפשרים את שיחזור הפסולת שהיא מייצרת. העיתונות האיטלקית דיווחה עליה בתור: "עיר שראוי לחיות בה" (la città più vivibile del mondo).
תולדות העיר.
לפי המיתולוגיה הרומית, שנכתבה בשנת 1330 לפנה"ס העיר נוסדה על ידי הרקולס שהרג את קאקוס (Cacus) וקרא אותה בשם אקליס (Eclis).