למרות התיעוד המועט שזכתה לה המלחמה במקורות העתיקים, נשתמרו פרגמנטים מן הצו שהועבר מהסיעה בראשות כרמונידס לספארטה בדבר הברית בין שתי ערים אלו. בצו זה שמו של פילדפוס מוזכר אך הדגש בו מושם על הברית בין שתי הערים. עובדה מעניינת נוספת היא העובדה כי תלמי היה בן בריתם של שתי הערים היווניות טרם הצו הועבר על ידי כרמונידס לספארטה, הדבר מרמז כי תלמי דרבן את השתיים למלחמה במוקדון, דבר המתיישב עם מדיניות החוץ התלמיית.
כרמונידס משייך את המעשה של תלמי לרצון הטוב שלו והדאגה לחירות היוונית ובכך הוא ממשיך את מסורת משפחתו. כך אנו מוצאים מוטיב נוסף שחוזר גם מלחמה זו, הקריאה לחירות היוונית והשימוש בסיסמה תעמולתית זו. שימוש ציני זה ניכר גם במעשיו של תלמי סוטר הראשון, אביו של פילדלפוס, שקרא ותמך בחירות היוונית ואף בא לעזרתם, אך כשלא קיבל את העזרה הפיננסית שדרש כרת ברית עם קסנדרוס וחזר למצרים, כמתואר אצל דיודורוס. השימוש בסיסמה זו אינו חדש בעולם ההלניסטי ותלמי למעשה מוצג על ידי כרמונידיס בדרך בה הוא מעוניין להיות מיוצג בעיני היוונים.
המלחמה הסורית השנייה.
המאורעות שהובילו למלחמה זו, שנערכה בין השנים 253–260 לפנה"ס בין אנטיוכוס השני שנתמך ברודוס לבין תלמי השני, התרחשו בשנות השישים של המאה השלישית לפנה"ס באזור אסיה הקטנה ובמיוחד במילטוס ובאפסוס. באחד המאורעות מורד תלמי "הבן" באביו באזור איוניה ואף נרצח בידי שכירי חרב מתראקיה.
אנטיוכוס השני לאחר קרב אפסוס, בו נוצח תלמי בידי רודוס, תפס את השליטה בסאמוס ובמילטוס. השליטה הימית של התלמים נחלשת עקב התבוסות בים האיגאי, מצב זה החריף כשב-255 האים הקיקלאדיים יצאו משליטתו. אנטיוכוס השיב לצד הסלאוקי שטחים שאבדו במהלך המלחמה הסורית של היורשים.
במהלך דיפלומטי מבריק תלמי בשנת 253 לפנה"ס חיתן את ביתו ברניקי עם אנטיוכוס השני, כך הוא השיג שלום במלחמה בה נכשל במערכות צבאיות שוב ושוב ואף הצליח להגניב את שושלתו לתוך השושלת הסלאוקית.
התפייסותם של תלמי השני ומאגאס.
בקירניה היו התפתחויות חדשות בשנים האחרונות של שלטונו של תלמי השני. מאגאס מת בשנת 250 לפנה"ס, לאחר שלטונו בקירנה שארך 50 שנים, תחילה כמושל ולאחר מכן כמלך. הוא עזב את אלמנתו, הנסיכה הסלאוקית אפאמה, ואת בתו הנקראת על שם הסבתה, ברניקה. לפני מותו הוא הגיע להסכם עם אחיו למחצה, מלך מצרים, כי בתו והיורשת שלו, תתחתן עם בנו של תלמי, יורש העצר המצרי. כך שבה קירניה לידי מצרים.
לאחר מותו, עם זאת, אפאמה בעלת הרקע הסלאוקי, נשלחה למקדוניה למצוא בעל לברניקה. בעל זה היה דמטריוס "הנאה", אחיו למחצה של המלך אנטיגונוס גונאטס. באופן רשמי הוא היה בעלה, אך למעשה היה המאהב של אפאמה. ברניקה, אם כי עדיין צעירה, היא הייתה נסיכה מקדונית שאת המצב המשפיל הזה, לא הייתה מסוגלת לשאת. היא קשרה קשר כנגד דמטריוס שנרצח בחדר השינה של אמה. היא עצמה דאגה על פיקוד המבצע, ובעוד שדמטריוס נהרג, אמה ניצלה.
המשורר קאלימאכוס, שהכיר את ברניקה בתקופת מלכותה, כתב שיר אודות ילדותה. כעת, לא קיים דבר אשר הימנע מברניקה להתחתן עם תלמי הצעיר, בהתאם לתכוניותיו של אביה, ולהפוך אחת ולתמיד, כפי שהיא ללא ספק רצתה, להיות מלכת מצרים.
עם זאת, הנישואין של ברניקה לתלמי השלישי אוארגטס לא התרחשו עד שנת 245 לפנה"ס. עם הנישואין, קירנאיקה סופחה שנית למצרים תחת שלטונו של תלמי השלישי.
הספרייה והמוזיאון.
בתחום ההיסטוריה התרבותית, תרומתם הגדולה ביותר של מלכי בית תלמי הייתה הקמתה ופיתוחה של אלכסנדריה כמרכז רוחני אינטלקטואלי. בה היו לא רק הישגים תרבותיים ומדעיים חדשים, אלא גם, וחשוב יותר, ספריה המכילה את המורשת הספרותית והאינטלקטואלית של יוון העתיקה שנאספה ונערכה באלכסנדריה לצורך העברתה לדורות הבאים.
מסורת פרסית וארמנית עתיקה מצביעה על כך שאלכסנדר הגדול שכשראה את הספרייה הגדולה של אשורבניפל בנינווה, התכוון לאסוף את יצירותיהם של כל העמים השונים שנכבשו על ידו ולתרגמם ליוונית. סיפור זה מבטא את רצונו כי האימפריה תכיל שעטנז תרבותי בעל אחידות הלניסטית. אלכסנדר מת טרם בנה את הספרייה האוניברסלית שלו, אך תלמי הראשון שהיה חברו, התחיל את בניית הספרייה בעיר ההלנית החדשה שנוסדה על ידי אלכסנדר עצמו.
אנו יכולים להניח בצדק שהיסודות והארגון של המוזאון והספרייה נוצרו מההמלצות של דמטריוס פאלרון, מדינאי אתונאי, פילוסוף פריפאטטי, משפטן ונואם, שגורש מאתונה על ידי דמטריוס פוליורקטס בשנת 307 לפנה"ס. בשנת 297 לפנה"ס הגיע לאלכסנדריה והתקבל בלבביות על ידי תלמי הראשון והועלה ליועץ מלכותי בענייני תרבות.
המקור הקדום ביותר ששרד, איגרת אריסטיאס, מהמאה השנייה לפנה"ס, מצביע על כך שהבנייה בפועל התרחשה תחת תלמי השני פילאדלפוס. מקורות מאוחרים יותר טוענים כי תלמי הראשון הוא שהתחיל את הבנייה. למרות האי ודאות, לא ניתן לערער על המונומנטליות המאפיינת את הספרייה האלכסנדרונית. לצורך השלמתה נדרשה תמיכתו של יותר משליט אחד. אם סוטר החל בבניית הספרייה, פילאדלפוס בהחלט היווה תפקיד חשוב בהמשך צמיחתה.
פילאדלפוס התחנך, כמו שאר מלכי בית תלמי, על ידי המלומדים הטובים ביותר של זמנו: סטראטון מלמפקאסוס, פילטאס מקוס. מלכי בית תלמי עשו מאמץ כדי למשוך מלומדים מכל העולם היווני ולהזמינם לאלכסנדריה, רוב המלומדים שנענו הגיעו מאזורים שהיו תחת השפעה התלמיית.
המוזיאון התלמיי נתפס כמרכז תרבותי המשרת את המוזות, רעיון בעל שורשים עמוקים בעולם היווני. הספרייה היוותה חלק מהמוזיאון שהוקם בתוך המתחם המלכותי. חבריו שמומנו על ידי המלוכה נדרשו להקדיש את עצמם בעיקר ללמידה, אך גם לחינוך.
משוררי החצר המוכשרים השתמשו בכישוריהם כדי להלל את המלוכה התלמיית ולשרת את המדיניות שלהם. בזמנו של תלמי השני מהחשובים ביותר היו תיאוקריטוס מסירקיוז וקאלימאכוס מקירניה.
המסורת היהודית מספרת ששבעים ושניים מלומדים יהודים הוזמנו על ידי תלמי השני ונתבקשו לתרגם את התורה ליוונית, במטרה לכלולה בספרייה אלכסנדרונית. סיפור זה מצוי באיגרת אריסטיאס, וחוזרת על עצמה אצל פילון האלכסנדרוני, ואצל יוספוס פלאביוס ובמקורות מאוחרים שונים, כמו התלמוד הבבלי, שם נזכר המלך בשם המקראי "".
חייו האישיים.
נישואין ראשונים.
בתחילת שלטונו, היה נשוי לארסינואי הראשונה, בתו של הדיאדוך ליסימאכוס מתראקיה. מארסינואי הוליד את תלמי השלישי, אשר לימים ירש ממנו את המלוכה, בן בשם ליסימאכוס ובת בשם ברניקי. תלמי נוסף הנקרא בספרות "הבן" הידוע כיורש העצר הרשמי בין השנים 267 - 259 לפנה"ס, היה כנראה הבן הבכור של הזוג המלכותי. יוסטינוס מספר את סיפור מותו של ליסמאכוס בקרב קורופדיום.
נישואין שניים.
ארסינואי, אחותו מאב ואם של פילדלפוס, שנודעה לימים בשם ארסינואי השנייה, מצאה מקלט בביתו של תלמי פילדלפוס בנסיבות לא פשוטות: בגיל 15 נישאה ארסינואי למלך לימאכוס, אביה של ארסינואי הראשונה, וכך הפכה למלכת מוקדון, תראקיה ומקצתה של אסיה הקטנה. מנישואיהם אלו נולדו שלושה בנים. כדי למצב את בניה במלחמה על הירושה, קשרה עם תלמי קראונוס (אח מאב שלה ושל תלמי פילדלפוס) כנגד אגת'וקלס, בנו הבכור של ליסימאכוס, ליסימאכוס אסר את אגת'וקלס, ובשנת 284 לפנה"ס, הרעיל אותו תלמי קראונוס בכלאו.
לאחר מותו של ליסימאכוס בקרב קורופדיום, ומתוך רצון לשמור על שררת המלוכה בידיה למען ילדיה, נישאה ארסינואי השנייה לתלמי קראונוס (טרם עלייתו לכס המלוכה המוקדוני, תוך שאימוץ שלושת בניה על ידי תלמי קראונוס הועמד כתנאי מוקדם לנישואים).
לאחר שנחשפה מזימתה של ארסינואי השנייה ובניה להדיח את תלמי קראונוס, רצח זה שניים מבניה, והשלישי ברח צפונה. ארסינואי השנייה נמלטה לסאמותרקיה. בעקבות הפלישה הגאלית היא נמלטה שוב, ובשנת 279 לפנה"ס הגיעה לארמונו של אחיה באלכסנדריה, שם חתרה תחת ארסינואי הראשונה שעמדה בדרכה. ואכן, זמן קצר לאחר הגיעה של ארסינואי השנייה, הרשיע תלמי השני את ארסינואי הראשונה בקשר נגד המלכות, הגלה אותה לקופטוס בדרום מצרים. ונישא לארסינואי השנייה. נישואי האחים, שהיו מקובלים בחצר המלכות של מצרים העתיקה, נראו כשערורייתיים ליוונים ולמקדונים מסורתיים. בכל זאת, ואולי עקב זאת, משורר החצר תיאוקריטוס, חגג את האיחוד בשירו, בו הקביל את הזוג לאלים. בנישואין אלו, חידש תלמי השני את המסורת המצרית העתיקה של נישואי המלך לאחותו, ומנהג זה אכן נמשך בשושלת התלמיית.
העברת מלכותו ומוות.
בשנים עשר, או בשלושה עשר בנובמבר של שנת 247 לפנה"ס חלק תלמי השני את שלטונו עם בנו תלמי השלישי שלקח על עצמו כנראה את התפקידים המנהלתיים בממשלה. בסוף שנת 246 לפנה"ס, נפטר תלמי השני, והוא בן שישים ושלוש.
בעשרים ושמונה בינואר של שנת 245 לפנה"ס הכתיר תלמי השלישי את עצמו למלך, ונראה שהוכתר כמלך באותו יום. כבנם של תלמי השני וארסינואי השנייה, הוא כינה את עצמו ה-"Theoi Adelphoi" (אלי אח ואחות).
מיקרוקסם
יום הזיכרון לבנימין זאב הרצל
קסמי תקריב
ח'ורייס
תלמי הרביעי
תלמי הרביעי "פֿילוֹפָּטוֹר" (ביוונית: Πτολεμαῖος Φιλοπάτωρ; נולד ב-244 או 245 לפנה"ס, מת ב-205 או 204 לפנה"ס) היה מלך מצרים מבית תלמי, בנם הבכור של תלמי השלישי "אֵאוּאֵרְגֵטֶס" וברניקי השנייה.
הוא נולד בעיר אלכסנדריה, והתחנך אצל ארטוסתנס, מגדולי המלומדים של התקופה ההלניסטית. תלמי עלה לשלטון בשנת 222 או 221 לפנה"ס, בגיל 20 או 22. בשנת 220 נשׂא תלמי לאשה את אחותו ארסינואי השלישית, ממנה נולד לו יורשו תלמי החמישי.