באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ייצגה את ישראל שחקנית גולף אחת, לטיסיה בק. היא סיימה במקום ה-31.
טיירון גתרי
טיירון גטרי
שמעון דנקוביץ
מרדכי גרינוולד
ספר השטוזים של דתיה
ספר השְׁטוּזים של דתיה הוא ספר לילדים מאת דתיה בן דור.
פרסום הספר.
סוגת ה"שטוּז" נוצרה תחילה על ידי דתיה בן דור כמשחק מילולי בעל-פה, אותו נהגה לשחק עם הילדים לשם שעשוע. השטוזים פורסמו לראשונה בדפוס בספר "ככה זה בעברית", שכלל שירים נוספים, בהוצאת עם עובד, 1990. חיבתם הרבה של הילדים לשטוזים אלה דרבנה אותה לכתוב את "ספר השטוזים של דתיה", המיוחד כולו לשטוזים בלבד, בו השטוזים כתובים ואף מצוירים, בהוצאת מודן, 2000.
תבנית השטוז.
המילה "שטוז" היא הלחם של "שטות" ו"חרוז", והיא מגדירה את צורתו של משפט השטוז ואת אפיון תכנו: דבר שטות מחורז. יצירת שטוז מציבה אתגר כפול: המצאת שטות וחריזה.המבנה התחבירי של השטוז: המילה הראשונה - "פעם", ולאחריה - נושא, נשוא ומושא המתחרז עם הנושא. תוכנו של השטוז מתאפיין באי-הלימה בלתי צפויה בין הנושא לנשוא, המחוללת היגד בלתי הגיוני או בלתי אפשרי, ברוח האיגיון (באנגלית: nonsense). לדוגמה: . בין השטוזים מופיע בספר הפזמון .
שטוזים ביצירות נוספות.
השטוזים נלמדים בגני הילדים ובבתי הספר, ומניעים את הילדים ליצור בעצמם שטוזים מילוליים ושטוזים מצוירים ומפוסלים, ואף ליצור ספרי שטוזים כיתתיים או פרטיים.
רשימת מדינות לפי שיעור ההתאבדות
נתנאל ששון
נתנאל ששון (נולד ב-17 בספטמבר 1995) הוא זמר ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
נתנאל ששון נולד ב-17 בספטמבר 1995 בטבריה.
אביו הוא הזמר אבי (אבישלום) ששון ששר עם שלומי שבת את הדואט 'מאמא' באלבום 'חברים 2' של שלומי שבת.
ששון התחיל את הקריירה שלו בפרסום קאברים בערוץ היוטיוב שלו וצבר למעלה ממיליון צפיות לארבע גרסאות כיסוי שהוציא, ביניהן השיר 'שקט' של עומר אדם.
ששון יצר כמה משיריו עם השפעות של מוזיקה מערבית לצד מוזיקה מזרחית, והסגנון המוזיקלי של כמה משיריו סווג כרוק מזרחי.
נתנאל ששון כתב חלק מהשירים שביצע, וכן כתב והלחין שיר לאור אדי, יוצאת The Voice, ולאומנים נוספים.
בשנת 2017 השתתף בכתיבת האלבום "שרה שרה" של שרית חדד, ובכתיבת האלבום "שורדים אהבה" של איתי לוי.
שירים מקוריים.
ששון פרסם שמונה סינגלים מאלבום הבכורה שעתיד לצאת, ובנוסף פרסם סקיצות לחלק מהשירים:
נכון לסוף שנת 2018, שיריו המקוריים זכו לכ-17 מיליון צפיות בקירוב בערוץ יוטיוב, כשהשיר 'שוב' מככב עם קרוב ל-8 מיליון צפיות.
מזון קארה
מֵזון קארה (בצרפתית: Maison Carrée; בתרגום חופשי: "הבית המרובע") הוא מבנה רומי עתיק בנים, דרום צרפת, שנחשב לאחד המקדשים הרומיים שהשתמרו בצורה הטובה ביותר מימי האימפריה הרומית.
היסטוריה.
המקדש נבנה במקור כהיכל לאלים, על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה, איש צבא רומאי. בנייתו החלה ככל הנראה בשנת 19 לפני הספירה ונסתיימה בשנת 16 לפני הספירה, ועל פי הכיתוב המופיע עליו הוא הוקדש לבניו של אגריפה, גאיוס ולוקיוס, שאומצו על ידי אוגוסטוס לאחר מותו. לאחר נפילתה של האימפריה הרומית שימש המקדש בגלגוליו השונים ככנסייה, בית פרטי, אורווה, בית עירייה והמשיך להשתנות עד 1823, בה הפך למוזיאון. אף על פי ששונה רבות במהלך השנים, המזון קארה שונה רק במעט מכפי שנראה בסוף המאה הראשונה לפני הספירה.
המזון קארה הוא דוגמה לאדריכלות הוויטרובית. המקדש מוקף עמודים קורינתיים התומכים בגג המבנה וגרם מדרגות מוביל לשער הכניסה. גובהו של המקדש כ-17 מטרים, אורכו כ-26 מטרים ורוחבו כ-15 מטרים.
כיום משמש המזון קארה כמוזיאון, ומוצגות בו תערוכות מתחלפות. במקום מוקרן סרט שמציג את ההיסטוריה של העיר נים.
מייזון קרה
מזון קרה
הבית המרובע
סימן הניצחון
ארמדיל יפה
גשר החגורה היקרה
גשר החגורה היקרה (בסינית: 寶帶橋, בפין-יין: Bǎo dài qiáo) הוא גשר קשת מאבן הממוקם בעיר סוג'ואו, שבמחוז ג'יאנגסו, סין. הגשר ממוקם בסמוך לנקודת החיבור של התעלה הגדולה עם אגם דאנטאי, כ-2.5 קילומטרים דרומית מזרחית לעיר סוג'ואו.
הגשר נכלל ברשימת המונומנטים הלאומיים של סין משנת 2001.
היסטוריה.
הגשר נבנה לראשונה בשנת 816 לספירה, בזמן שלטונה של שושלת טאנג. שמו של הגשר נגזר ממעשה המושל המקומי, וונג זונגצ'ו (Wang Zhongshu), שמכר את חגורתו במטרה לעזור במימון הגשר. מאז נבנה הגשר עוד מספר פעמיים. הגשר העומד כיום נבנה בשנת 1446, בזמן שלטונה של שושלת מינג.
ממדים.
אורכו של הגשר הוא 317 מטרים ורוחבו 4.1 מטרים. קיימות בו 53 קשתות ורוחבן הממוצע 4.6 מטרים. שלוש הקשתות האמצעיות גבוהות מהאחרות כדי לאפשר לסירות המפרש של אותה תקופה בה נבנה, לעבור תחתיו.
גשר אבנט הירקן
גשר אבנט הירקן (בסינית: 玉帶橋, בפין-יין: Yù Dài Qiáo), המוכר גם בכינויו גשר דבשת הגמל, הוא גשר סהר מאבן להולכי רגל, שנבנה במאה ה-18, וממוקם בארמון הקיץ בבייג'ינג, סין.
גשר אבנט הירקן הוא המפורסם מבין ששת הגשרים הבנויים בגדה המערבית של אגם קונמינג. הוא נבנה משיש לבן בין השנים 1751–1764 – בתקופת שלטונו של הקיסר צ'יינלונג. מעקות הגשר מעוטרות בעגורים וחיות נוספות וממדיו הותאמו למעבר סירת הדרקון של הקיסר תחתיו.
גשר סהר
גשר סהר הוא סוג של גשר קשת המאופיין בקשת גבוהה מאוד ומשמש להולכי רגל.
מבנה.
גשר זה מזוהה בעיקר עם הגנים הסיניים והיפניים. צורת גשר זו נבנתה במקור בסין ורק לאחר מכן אומצה ביפן.
צורת גשר זו התפתחה מתוך הצורך לאפשר להולכי רגל לחצות תעלות מים בד בבד לאפשר לדוברות לעבור תחתם. הגשר נחשב חסכוני במקום שהוא תופס בגדות התעלה, בזכות העלייה והירידה התלולות שלו. חיסכון בשטח זה מאפשר ניצול מרבי של השדות החקלאיים בגדות התעלה.
תכנון ממדי הקשת נובע מכך שהקשת והשתקפותה במים תיצור מעגל המסמל את הירח.
החרב בעלת שלושת הלהבים
החרב בעלת שלושת הלהבים הוא הכינוי של חוליית ההתקפה האמריקאית שכיכבה בגביע העולם לכדורגל נשים שנערך ב-1991 בסין. חוליית ההתקפה, שהייתה חלק ממערך 4-3-3 שקבע המאמן אנסון דוראנס, כללה שלוש שחקניות: מישל אקרס כחלוצה מרכזית (Centre-forward) ואת אפריל היינריקס וקארין ג'נינגס כקיצוניות (Winger).
היסטוריה.
הקמה והזכייה בגביע העולם.
המשחק הבינלאומי הראשון של השלישייה נערך במינסוטה ב-7 ביולי 1987, במפגש ידידות נגד נבחרת קנדה. בשנים הראשונות שלהן יחדיו לא הצליחו השחקניות ליצור רושם מיוחד, כשהסיבה העיקרית לכך הייתה היעדרותה הממושכת של אקרס בעקבות זעזוע מוח שספגה בטורניר ההכנה של פיפ"א ב-1988. שנתיים לאחר מכן, חזרה אקרס לכושר משחק והשילוב בין השלוש צבר תאוצה. ב-25 ביולי 1990, בניצחון 0-4 על נורווגיה, כבשו שלושתן לראשונה באותו משחק. באותה שנה, הן אף היו אחראיות ל-18 שערים מתוך ה-26 שכבשה ארצות הברית בשישה משחקים.
במשחקי גביע הזהב שנערכו באפריל 1991 ושימשו כטורניר המוקדמות לגביע העולם, כבשה הנבחרת האמריקאית 49 שערים בחמישה משחקים בלבד, כאשר לרוב השערים הייתה אחראית השלישייה ההתקפית. במשחק הגמר גברו האמריקאיות 0-5 על קנדה, וארצות הברית העפילה כנציגה היחידה של CONCACAF לטורניר הגמר של גביע העולם.
בשלב הבתים הוגרלה ארצות הברית ביחד עם שוודיה, ברזיל ויפן. במשחק הראשון ניצחו האמריקאיות 2-3 את השוודיות, במשחק בו קארין ג'נינגס כבשה צמד. במשחק השני הן כבר הביסו 0-5 את ברזיל (צמד להיינריקס ושער אחד לאקרס וג'נינגס) ובמשחק השלישי גברו 0-3 על יפן, כאשר אקרס כובשת את שני השערים הראשונים. משחק רבע הגמר נגד טאיוואן היה תצוגה אישית של אקרס, בו היא כבשה חמישה שערים (שיא לשחקנית במשחק גביע העולם). בחצי הגמר גברה ארצות הברית 2-5 על גרמניה, במשחק בו ג'נינגס כבשה שלושער והיינריקס צמד. במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 1-2 את נורווגיה וזכתה בטורניר. אקרס כבשה את שני השערים בגמר וסיימה כמלכת השערים של הטורניר, כשלזכותה עשרה כיבושים. בנוסף, היא קטפה את פרס "כדור הכסף", המוענק לשחקנית השנייה בטיבה במונדיאל. היינריקס, ששימשה כקפטנית הנבחרת, זכתה להיות הכדורגלנית הראשונה שמניפה את גביע העולם לנשים. ג'נינגס, שסיימה עם שישה שערים בטורניר, נבחרה לשחקנית המצטיינת. השלישייה הייתה אחראית ל-20 שערים מתוך ה-25 שכבשו האמריקאיות בזמן הטורניר, ובמהלכו הן זכו לכינוי "החרב בעלת שלושת הלהבים" מצד התקשורת הסינית.
פירוק השלישייה.
אחרי השיא בגביע העולם, לא חזרה השלישייה לשתף פעולה. אפריל היינריקס נאלצה לפרוש ממשחק פעיל עקב פציעה בברך, כשלזכותה 35 שערים ב-46 משחקי נבחרת. בשנת 2000 היא חזרה לנבחרת ארצות הברית, אך הפעם כמאמנת ראשית, ושימשה בתפקיד זה עד 2005. עם פרישתה של היינריקס, החליט המאמן דוראנס, להעביר את מיה האם לחוד ההתקפה וליצור שלישייה התקפית חדשה. מהר מאוד הפכה האם לכוכבת החדשה של הכדורגל האמריקאי, ובהמשך הפכה לכדורגלנית עם הכי הרבה שערים בינלאומיים - 158.
ג'נינגס המשיכה לשחק עד אחרי אולימפיאדת אטלנטה ב-1996, בה כבר שימשה בעיקר כשחקנית מחליפה, ולאחר מכן הודיעה על פרישה. בתשע שנים בנבחרת ארצות הברית היא כבשה 53 שערים ב-117 הופעות. השריד האחרון של "החרב בעלת שלושת הלהבים" - מישל אקרס, המשיכה לשחק עד שנת 2000. בזמן הזה, הספיקה אקרס לזכות בפעם השנייה בגביע העולם (1999), בשתי מדליות אולימפיות והתבססה כאחת הכדורגלניות הטובות ביותר אי פעם. היא סיימה את הקריירה שלה עם 105 שערים ו-37 בישולים ב-153 משחקי נבחרת.
טרסקה טורז
לוח פרלון