על מוטיב האישה בעבודותיה של כרמי כתבה גליה בר אור: ״זכויותיה אינן מעוגנות במעגל צר של הקשר מקובע הנתפס כנתון. היא פועלת ללא עכבות בצמתים מכוננים של תרבות ומפעילה אותם בפרשנות חדשה ודינמית, מעצבת מחדש מסורות של עבר ומגיבה לאתגרים שמציב ההווה. היא מרכיבה, מכליאה ומטביעה את גופה ורוחה בנינוחות מחויכת בנגזרות רחוקות וקרובות של הישגי האדם.״
בטקסט שליווה את תערוכת היחיד שלה ״אלפיים רגל״ כתבה האוצרת אורלי הופמן כי כרמי עוקבת ״אחר הכמיהה הקמאית לחצות את אין האונות האנושית ולעלות גבוה יותר ממפלס הקרקע. היא ממציאה גופים היברידיים הכובשים את שכבות האטמוספירה ומשבשת סדרים של מעלה ומטה. […] כרמי יוצרת עולם מדומיין ומרכיבה בין דימויים של אובייקטים, מכונות תעופה, גלגלים ובוכנות, לבין דמויות נשים, ראשי חיות, כנפיים ועצמות שלד שונות. היא מציירת בתנועות מהירות ומנצלת את ההזדמנות האחת להשלים את המלאכה לפני שייבש הצבע, כמחווה לטכניקות עבר מסורתיות של ציור ה'פרסקו'. הבחירה באסטרטגיית פעולה זו משפיעה על תחושת דחיפות, העולה בעבודות ודוחקת את הגבולות בין האקראי למתוכנן מחד, לצד שחרור וחופש ממגבלות החומר וההקשר מאידך.״
כרמי הציגה תערוכות יחיד במשכן לאמנות בעין חרוד, בגלריה 39 ובגלריה הקיבוץ בתל אביב, בבית האמנים בירושלים ובחללי אמנות נבחרים ברחבי הארץ. היא השתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות במוסדות מובילים ובהם: מוזיאון תל אביב, מוזיאון רמת גן, מוזיאון ינקו דאדא, גלריה Alexander Ochs בברלין ועוד.
בשנת 2019 הציגה יחד עם האמנית מירב הימן את תערוכת "ספרה" במרכז נווה שכטר בתל אביב. התערוכה עסקה בספירת העומר, והיצירה המרכזית בה הציגה ארבע נשים המסתובבות על מתקן שנבנה במיוחד למטרה זו וסופרות בשפות שונות מ-1 עד 49 לצלילי לחן מאת מעיין צדקה. בכך אתגרו האמניות את נושא הדרת הנשים בכלל והדרתן מטקסי ספירת העומר במיוחד. השילוב בין הצילום והפרפורמנס של מירב הימן לבין הציור של אילת כרמי מהווה חלק מפרויקט גדול יותר בשם "שביל ישראל".
עבודותיה של כרמי נרכשו על ידי אוסף המשכן לאמנות בעין חרוד, אוסף סבג, אוסף ארי ואן רוזנבלט ואוספים פרטיים נוספים בארץ ובחו״ל. ציורי קיר קבועים שלה מוצגים במשכן האמנים בהרצליה ובמלון ארטפלוס של אוסף דורון סבג בתל אביב.
מלמדת במכון הטכנולוגי חולון, במדרשה לאמנות במכללה האקדמית בית ברל ובמרכז מאירהוף לחינוך לאמנות של מוזיאון תל אביב.
מנימוקי השופטים בפרס משרד התרבות והספורט: "יצירתה של איילת כרמי הינה רב תחומית ובעלת מראה אסתטי מרשים. עבודותיה מצטטות באופן מושכל מחקרים מדעיים, כגון זה של לאונרדו דה וינצ'י בתחום התעופה ומחקר על חלקי מכונות מוכרות וזרות. השילוב שבין המכונה לאדם ובין המראה העדין לעיצוב השכבתי, יוצרים רושם מוכר וזר בו בזמן. תרגום המראה למדיה של הווידאו ארט, מעצים את המתח שבין המציאותי לדמיוני, ומהווה שלב נוסף ביצירתה המרתקת. וועדת הפרס התרשמה מהתחכום הסגנוני והרעיוני של היצירות. "
זריף
מוסקונה
ג'ירף אנגולי
ג'ירף אנגולי (שם מדעי: "Giraffa Giraffa angolensis") הוא תת-מין של ג'ירף דרומי מהסוג ג'ירף החי בנמיביה, דרום מערב זמביה, בוטסואנה וייתכן שבמערב זימבבואה (מחקרים גנטיים מתבצעים כדי לברר זאת). אף על פי ששמו הוא ג'ירף אנגולי, תת-מין זה כבר לא חי באנגולה.
מאפיינים.
תת מין זה מתאפיין בצבע בהיר יחסית עם כתמים גדולים, לא אחידים ומחורצים המכסים את רגליו. משקלם הממוצע הוא כ-1270 ק"ג וגובהם מגיע ל-6 מטרים. הנקבות שוקלות פחות מן הזכרים ונמוכות מהם בכמטר. הג'ירף הוא בעל חיים צמחוני.
נקבת הג'ירף ממליטה צאצא יחיד לאחר הריון הנמשך כ-15 חודשים. היא ממליטה בעמידה צאצא בגובה של כ-2 מטרים ומשקל של כ-90 קילוגרמים. הצאצא יכול לעמוד כחצי שעה לאחר שנולד ולינוק חלב מאמו. הוא ימשיך לינוק חלב עד גיל שנה. ג'ירפות ממליטות במהלך כל השנה.
מספר הג'ירפים האנגולים הוא פחות מ-20,000 ומוערך כי בשבי חיים כ-20 פרטים.
יוהנס דה סקרובוסקו
יוהנס דה סקרובוסקו (בלטינית: Johannes de Sacrobosco או Ioannis de Sacro Bosco; 1195–1256 לערך), ידוע גם בכינוי ג'ון מהוליווד, היה מלומד, נזיר ואסטרונום שלימד באוניברסיטת פריז. ידוע בשל שלשה דברים. הוא חיבר סקירה לא ארוכה (5,600 מילים) אודות הספרות ההודיות-ערביות (ה-"Algorismus" או "De Arte Numerandi"), שהפכה להיות החיבור הנפוץ ביותר בנושא, והביאה את הספרות לידיעת המלומדים באוניברסיטאות אירופה. שנית, חיבר ספר לימוד בסיסי באסטרונומיה לסטודנטים ("De sphaera mundi" או "Tractatus de sphaera"), שהיה "ספר הלימוד הפופולרי ביותר לאסטרונומיה בסיסית באירופה, מימי הביניים ועד ראשית העת החדשה. הספר נכתב ונכנס לשימוש בראשית המאה ה-13 באוניברסיטת פריז והחל להיעלם מבתי הספר בראשית המאה ה-17". שלישית, בספרו הארוך והמקורי ביותר ("De Anni Ratione" או "De Compotus Ecclesiasticus") פירט, כשלוש מאות שנה לפני החלת לוח השנה הגרגוריאני ובאופן מדויק, את הכשלים בלוח השנה היוליאני. בנוסף, חיבר סקרובוסקו חיבור קצר על שעוני שמש ("Tractatus de quadrante").
תולדות חייו.
מעט מאוד ידוע לגבי חייו של דה סקרובוסקו. פרשנו בן המאה ה-13, רוברטוס אנגליקוס (Robertus Anglicus) מציין שנולד באנגליה. הכינוי Hollywood או Haly bush (יער קדוש) אינו אלא תרגום השם הלטיני לאנגלית. לפי דיווח מן המאה ה-17, הגיע דה סקרובוסקו, שבמקור זה מתואר כסקוטי ב-5 ביוני 1221 לאוניברסיטת פריז, לא ברור אם כסטודנט או כמורה. בשלב מסוים הפך למרצה למתמטיקה ולאסטרונומיה.
המאמר על הספֵירות.
"De sphaera mundi" (על כדורי העולם) הנקרא גם "Tractatus de sphaera" (המאמר על הספֵירות) או, בפשטות ובקיצור "De sphaera", הוא ספר לימוד בסיסי באסטרונומיה, שראה אור ב-1230 לערך. הספר מבוסס על האלמגסט של תלמי מן המאה השנייה, עם השלמות ודיוקים על בסיס האסטרונומיה האסלאמית. היה זה ספר הלימוד הנפוץ והמקובל ביותר לנושא באוניברסיטאות אירופה עד ראשית המאה ה-17, עת התקבלה באופן נרחב יותר התאוריה של קופרניקוס. הספר הועתק בכמות רבה של כתבי יד עוד לפני המצאת הדפוס. מהדורתו הראשונה בדפוס ראתה אור כבר ב-1472 בפרארה ובמשך מאתיים השנים שלאחר מכן ראה הספר אור ב-84 מהדורות בערים ונציה (כ-35 מהדורות), פריז (35 מהדורות), קלן, בזל, ליידן, אנטוורפן, ויטנברג, בולוניה, מילאנו, אביניון, פרנקפורט, וינה, קרקוב ועוד. המדורה האחרונה ראתה אור ב-1673 באנטוורפן .
הספר נחלק לארבעה חלקים:
ספרו החשוב של כריסטופר קלאוויוס, שהיה המתכנן הראשי של הלוח הגרגוריאני והאסטרונום המכובד ביותר בתקופתו (ראשית המאה ה-17), נקרא "In Sphaeram Ioannis de Sacro Bosco commentarius" ("פרשנות על 'על הספרות' של יוהנס דה סקרובוסקו) .
הספר תורגם לעברית בשנת 1399 על ידי שלמה בן אברהם אביגדור בשם "מראה האופנים" (ונודע גם בשם "ספר האשפירא הגדול").
חישוב הלוח.
"De Anni Ratione" ("על סיבוב השנה") או "De Compotus Ecclesiasticus" ("על [ה]חשבונות [ה]קדושים") או, בפשטות ובקיצור ה-"Compotus", הוא הארוך (19,000 מילה) והמקורי בספריו של דה סקרובוסקו, אם כי היה הרבה פחות פופולרי והודפס רק בכ-35 מהדורות.. הספר נכתב סביב שנת 1235 ומציין שחישוב הלוח היוליאני כולל סטייה מצטברת של עשרה ימים מאז שהתחילו לעשות בו שימוש במאה הראשונה לספירה, כיוון שאורך השנה אינו 365.25 ימים כפי שהוא מניח (כלומר כולל שנה מעוברת בה נוסף יום לחודש פברואר כל ארבע שנים) אלא 365.2425 ימים. הצעתו של סקרובוסקו לתיקון הטעות הייתה להשמיט שנה מעוברת כל 288 שנים ולקזז בכך את התוספות המצטברות המיותרות. על אף שעבודה דומה התפרסמה קודם לכן בערבית, לא ברור אם ידע סקרובוסקו לקרוא ערבית ולפיכך אם עבודתו מקורית או מהווה יבוא של רעיון מוסלמי לעולם הנוצרי.
הנצחה.
על שמו נקרא מכתש פגיעה על הירח.
גרביניה מוגורוסה
גרביניה מוגורוסה בלנקו (בספרדית: Garbiñe Muguruza Blanco; נולדה ב-8 באוקטובר 1993 בגואטירה, ונצואלה) היא שחקנית טניס מקצוענית מספרד. בשיאה, דורגה במקום הראשון בעולם בדירוג ה-WTA.
הישג השיא של מוגורוסה הוא זכייה בשני טורנירי גראנד סלאם באליפות צרפת הפתוחה (2016) לאחר ניצחון במשחק הגמר על סרינה ויליאמס מארצות הברית (1 בעולם) בשתי מערכות 5-7, 4-6 ובאליפות וימבלדון (2017), לאחר ניצחון במשחק הגמר על ונוס ויליאמס בשתי מערכות 5-7, 0-6.
ביוגרפיה.
מוגורוסה נולדה בגואטירה (קראקס רבתי) לאב ספרדי יליד אייבר (חבל הבסקים) ולאם ונצואלאנית, ולה שני אחים. היא החלה לשחק טניס בגיל 3, ובגיל 6, עם מעבר המשפחה לספרד, נרשמה לאקדמיה לטניס בברצלונה, העיר בה העבירה את מירב שנות חייה. החל ממאי 2016 היא מתגוררת בז'נבה. למוגרוסה אזרחות כפולה והיא מייצגת את ספרד בתחרויות בינלאומיות.
בסוף ינואר 2014 הגיעה מוגורוסה לשלב שמינית הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה, שבו הפסידה לאגניישקה רדוונסקה מפולין (5 בעולם) בשתי מערכות 6-1, 6-3. בסיבוב השלישי היא הפתיעה את קרולין ווזניאקי מדנמרק (10 בעולם), כשניצחה אותה ב-3 מערכות, 6-4, 5-7, 3-6.
בסוף מאי אותה שנה היא הגיעה לשלב רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שבו הפסידה למריה שראפובה מרוסיה (7 בעולם) ב-3 מערכות, 1-6, 7-5, 6-1, שבסופו של דבר זכתה בתואר האליפות. בסיבוב השני, היא הפתיעה את הראשונה בעולם סרינה ויליאמס מארצות הברית, לאחר שניצחה אותה בשתי מערכות 2-6, 2-6.