מעמד הכנסת ספרי התורה נעשה בליווי לפידים בוערים, מנהיימר נשא דרשה שהשאירה רושם רב וזולצר הצטיין בשירתו. התפילה נאמרה בעברית, פרט לתפילה לשלום הקיסר, שנאמרה בגרמנית.
נוסח וינה.
הרועה הרוחני והמטיף יצחק נח מנהיימר הוזמן לנהל את בית הכנסת, כי רשמית אסור היה ליהודים להעסיק רב. מנהיימר נבחר במקומו של אהרן חורין כמועמד פשרה, ופעל כדי לרצות את האדוקים השמרנים בקהילה. כחזן הוזמן סלומון זולצר, שבווינה פיתח סגנון שונה של ניהול טקס התפילה ממה שהיה מקובל עד אז, כגון הקמת מקהלה שתלווה את החזן וסידור התפילה בקטעים מוזיקליים קבועים. סגנון זה, שהתקבע בבית הכנסת שטאדטטמפל, התפרסם בכל רחבי העולם בכינוי נוסח וינה, ועד היום מושפעים בתי הכנסת מסגנון התפילה שהונהג בו.
בנוסח וינה לא נעשו כמעט שינויים בתפילה המסורתית, השינויים העיקריים היו השמטת מרבית הפיוטים, עיצוב מודרני של התפאורה והסגנון והכנסת האלמנטים המוזיקליים, שהפכו את הריטואל לספקטקולרי וסיפקו גם חוויה אומנותית. מאידך, לא נעשו שינויים בנוסח התפילות על רקע אידאולוגי, ולא הושמטו התפילות המזכירות את השבת עבודת הקרבנות או קיבוץ גלויות.
אירועים שונים.
באוגוסט 1949 הוצבו ארונותיהם של תיאודור הרצל והוריו בבית הכנסת, טרם הבאתם לקבורה מחדש בישראל. סמוך לבית הכנסת ישנו גרם מדרגות שנקרא ע"ש הרצל.
ב-29 באוגוסט 1981, הותקף בית הכנסת על ידי טרוריסטים פלסטינים מארגון אבו נידאל באמצעות ירי מתת מקלע ורימוני יד, בעת שהתקיים שם טקס בר מצווה. בהתקפה נרצחו שני אנשים ונפצעו שלושים, רבים מהם היו עוברי אורח. שני מחבלים פלסטינים, מרואן חסן, בן 25 מירדן, והישאם מוחמד רג'אח, בן 21 מעיראק, הורשעו ברצח וניסיון לרצח. רג'אח הואשם גם ברצח של היינץ ניטל , ראש האגודה האוסטרית-ישראלית.
ב-2 בנובמבר 2020, החל בחזית בית הכנסת פיגוע ירי. בזמן המתקפה היה בית הכנסת סגור, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה.
כיום.
בית הכנסת משמש גם בתקופה המודרנית את הקהילה היהודית של וינה, המונה כיום כ-7,000 חברים רשומים. רב בית הכנסת הוא הרב הראשי של וינה, הרב ירון אנגלמאייר, ולצדו מכהן בתפקיד "רב הקהילה" הרב שלמה הופמייסטר. קודם לכן כיהן כרב בית הכנסת, מאז 1983 הרב פאול חיים אייזנברג. בבית הכנסת מכהן חזן קבוע, שמואל ברזילי, המנהל את התפילות בליווי מקהלה.
מאיר גבאי
מאיר שמואל גבאי (26 ביוני 1933 – 7 במרץ 2010) היה משפטן ישראלי אשר כיהן בתפקידים בכירים באו"ם ובארגונים בינלאומיים שונים, כיהן כמנכ"ל משרד המשפטים בין השנים 1976–1987, כנציב שירות המדינה בין השנים 1987–1994. גבאי הוא הישראלי היחיד שנבחר על ידי העצרת הכללית של האו"ם למשרה כל שהיא. 1993 - 2000 הוא כיהן כשופט בית הדין המנהלי של האו"ם, 2002-2000 שימש כנשיא הטריבונל.
בוגר תואר במשפטים מאוניברסיטה העברית (1956, בהצטיינות) ותואר שני במשפט השוואתי מאוניברסיטת קולומביה (1962). בשנת 1958 הוסמך לעריכת דין. לאחר לימודיו היה עמית מחקר בבית הספר לכלכלה של לונדון בנושא דיני כלכלה בינלאומיים (1963).
ביוגרפיה.
לידה ורקע משפחתי.
גבאי נולד בירושלים, לאליעזר ולריינה גבאי, בן למשפחה ספרדית ותיקה שמוצאה בממלכת קסטיליה. הוא נקרא על שם סבו, הרב מאיר שמואל קסטל שנרצח בטבח חברון לצד אשתו רבקה מאיר.
דודו מצד אמו היה הרב יעקב מאיר, שהיה מקובל על מנהיגי העדות השונות בארץ ישראל.
כשבע שנים עבד מאיר בארגון האומות המאוחדות ועסק בזכויות יוצרים, פטנטים וקניין רוחני. בשובו לישראל החזיק בתפקידים בכירים שונים בשירות המדינה, בהם רשם הפטנטים (1969–1976) ומשנה ליועץ המשפטי לממשלה (1975–1976).
בין השנים 1976–1987 כיהן כמנכ"ל משרד המשפטים.
בין השנים 1987–1994 כיהן כנציב שירות המדינה.
לאורך השנים עמד בראש ועדות ציבוריות רבות, ובהן: הוועדה לבדיקת האיסורים החלים על הפלות מלאכותיות (משרד הבריאות, 1974), הוועדה להצעת הסדרים תחיקתיים בתחום שוק ההון (משרד המשפטים, 1985), הוועדה הציבורית לנושא מס רכוש (1997) והוועדה לעניין חוק זכויות יוצרים חדש (משרד המשפטים, 1998). לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים היה חבר צוות המשא ומתן לנושא האוטונומיה.
גבאי היה חבר במשלחות ישראל לאו"ם והוא בעל שם עולמי בדיני כלכלה ובמשפט מינהלי. בנובמבר 1993 נבחר על ידי עצרת האו"ם לשופט ב בית הדין המנהלי של האו"מ. בשנת 1997 החל לכהן כסגן נשיא בית הדין ובשנת 2000 נבחר לנשיא בית הדין. כהונתו נמשכה עד 2002 והוא היה לנציג הישראלי הבכיר ביותר במנגנון המקצועי של האו"ם.
בפעילותו הציבורית שימש ומשמש בורר בארגונים בינלאומיים, נשיא אגודת האו"ם בישראל, יו"ר מועצת האגודה הבינלאומית למשפטנים יהודים, יו"ר משותף של המועצה בין-דתית מתאמת בישראל, יו"ר ועדת הפטנטים בישראל וחבר דירקטוריון בנק לאומי. בשנת 1998 מונה לבורר יחיד מטעם לשכת המסחר הבינלאומית בסכסוך בין חברות עסקיות משלוש מדינות. גבאי מרצה לדיני מסחר בינלאומי באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב ובמסלול האקדמי המכללה למינהל. משנת 1994 עסק בעריכת דין וייעוץ משפטי במשרדו של אברהם נאמן.
ספר לזכרו.
בשנת 2015 יצא ספר לזכרו ביוזמתה של אלמנתו עו"ד ימימה פרץ גבאי ובעריכת פרופ' אהרון ברק ועו"ד מיכל נבות. בספר ביוגרפיה קצרה, אסופת כתביו בעברית ואנגלית, ומאמרים שכתבו חבריו ומוקירי זכרו: עו"ד נעמי אסיא, פרופ' יוסף גרוס, פרופ' יורם דינשטיין, פרופ' יצחק זמיר, פרופ' נלי מונין, עו"ד יואל צור, דר מאיר רוזן, פרופ' נחום רקובר, פרופ' אנג'י ארונטיטיס (Arvanitis), פרופ' רובי סייבל, פרופ' חווה לנדאו.
חיים אישים.
ב-1961 נשא לאשה את עו"ד ימימה פרץ שהייתה לימים ראש מחלקת החנינות במשרד המשפטים. לזוג נולדו שלושה בנים: רענן, גיל ויקיר, איש עסקים.
אנדי קול
אנדרו אלכסנדר קול (באנגלית: Andrew Alexander Cole; נולד ב-15 באוקטובר 1971 בנוטינגהאם), הידוע בשם אנדי קול, הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ. קול מחזיק במספר השערים השלישי בגובהו בתולדות הפרמייר ליג עם 187 שערים בסך הכול, כשהוא שלישי רק לאלן שירר ולוויין רוני. הוא זכה בתארים רבים לאורך הקריירה שלו, כולל חמש אליפויות אנגליה וליגת האלופות עם קבוצת מנצ'סטר יונייטד, ומלך שערי הפרמייר ליג ב-1994.
קריירת המועדונים.
ראשית הקריירה.
קול התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ארסנל. הוא הצטרף לקבוצת הנוער בשנת 1988, וב-1989 חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו במועדון. הוא שיחק פעם אחת בלבד בליגה במדי ארסנל, בגיל 19, כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד שפילד יונייטד בליגה הראשונה של הפוטבול ליג בדצמבר 1990. בנוסף, הוא ערך הופעה כמחליף במשחק מגן הצדקה ב-1991 נגד טוטנהאם הוטספר, והותיר רושם רב כאשר שיחק על המגרש.
בעונה שלאחר מכן, , הושאל קול לפולהאם מהליגה השלישית, והבקיע לזכותה שלושה שערים ב-13 משחקים. באמצע העונה הוא הועבר לבריסטול סיטי מהליגה השנייה, תמורת 500,000 לירות שטרלינג - סכום שיא דאז בתולדות המועדון. הוא כבש שמונה שערים ב-12 משחקים עבור בריסטול עד לסיום העונה.
בעונת הוסיף קול 12 שערים במדי בריסטול סיטי (שכעת שיחקה בליגה הראשונה של הפוטבול ליג, שהפכה לליגת המשנה בכדורגל האנגלי לאחר יצירת הפרמייר ליג), ויצר לעצמו מעמד של כובש שערים צעיר ומצטיין. הוא הפך לאחד מהשחקנים המבוקשים ביותר באנגליה, ושמו נקשר למעבר למספר קבוצות מהפרמייר ליג במהלך עונה זו.
ניוקאסל יונייטד.
בפברואר 1993, באמצעה של העונה, עבר קול לקבוצה אחרת בליגה הראשונה של הפוטבול ליג, ניוקאסל יונייטד, ששילמה תמורתו סכום שיא בתולדות המועדון של 1.75 מיליון לירות שטרלינג. עד לסיום העונה הוא כבש 12 שערים ב-12 משחקים - ממוצע של שער לכל משחק. הוא סייע לניוקאסל לעלות בעונה זו לפרמייר ליג, הליגה הבכירה באנגליה.
לפני פתיחת עונת , מאמן ניוקאסל קווין קיגן הביא את פיטר בירדסלי כשותפו של קול לחוליית ההתקפה בקבוצה, במקומו של דייוויד קיילי. קול הבקיע 34 שערים, שזיכו אותו בתואר מלך שערי הפרמייר ליג, בעונה המחודשת של ניוקאסל בליגה העליונה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום השלישי בליגה ולהעפיל להשתתפות בגביע אופ"א. הוא הבקיע 41 שערים בסך הכל בכל המסגרות, ובכך שבר את שיא כיבושי השערים של המועדון, שהיה שייך להויי גלאשר ונקבע כמעט 70 שנים קודם לכן. באותה עונה הוא זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית, בגיל 22.
בעונת כבש קול תשעה שערים ב-18 משחקים בפרמייר ליג במדי ניוקאסל. בגביע אופ"א באותה עונה, שהיה הטורניר האירופי הראשון שלו, הוא סייע לקבוצתו להעפיל לסיבוב השני, ואף כבש שלושער במשחק מול רויאל אנטוורפן. הוא סיים את תקופתו בניוקאסל עם סך של 68 שערים ב-84 משחקים, אחוז הכיבושים השני בטיבו בתולדות הקבוצה.
מנצ'סטר יונייטד.
בינואר 1995 עבר קול לקבוצת מנצ'סטר יונייטד, תמורת כ-6-7 מיליון לירות שטרלינג, בנוסף לקיית' גילספי שעבר בכיוון ההפוך לניוקאסל. העברה זו הייתה מפתיעה במיוחד, והיוותה את סכום השיא של העברה בכדורגל הבריטי. שיא זה נשבר חמישה חודשים מאוחר יותר על ידי דניס ברגקאמפ.