לרומניה לא הייתה תעשיית נשק ותעשיית התחמושת שלה הייתה קטנה ולא מסוגלת לספק את צורכי צבאה. לפני פתיחת מלחמת העולם הראשונה לצבא הרומני היו חוסרים גדולים בנשק ובעיקר בתחמושת. נעשו ניסיונות להגדיל את תעשיית התחמושת המקומית ונחתמו חוזים ליבוא נשק ותחמושת ממערב אירופה. עם פתיחת המלחמה ספקיות חומרי הלחימה נמנעו מאספקתם עד לקביעת עמדתה של רומניה והתחייבותה ללחום לצדן. לאחר הצטרפות רומניה למדינות ההסכמה, עדיין משלוחי הנשק נזקקו לזמן רב, כדי לעבור דרכים ארוכות ממערב אירופה לרומניה, דרך נמלי צפון אירופה לרוסיה ומשם לרומניה או דרך איראן לרוסיה ומשם לרומניה. המשלוחים עברו קיצוץ על ידי שודדים שגנבו מהם בזמן מעברם ברכבות ברוסיה ועל ידי צוללות גרמניות שהטביעו ספינות שהובילו את הנשק והתחמושת. רק באביב 1917 הגיעו המשלוחים הראשונים לרומניה. לפני הגעת המשלוחים עמדו לרשות הצבא הרומני רק 614 מקלעים (הנשק המתקדם של התקופה), מתוכם 413 מקלעי שדה, 161 מקלעי עמדה ועוד 40 מקלעים של אסקדרוני הפרשים. מלאי התחמושת של רומניה סיפק רק 143 כדורים לכל מקלע. גם מצב הציוד ולבוש החיילים הרומנים היה לא טוב - חייל מגויס נתבע להגיע עם שתי מערכות של לבוש תחתון מהבית ולרבים מהם לא היו נעליים, אלא אופינצ'י.
בגלל האוריינטציה הפרו-גרמנית של קרול הראשון, מלך רומניה, עיקר הנשק של הצבא הרומני היה מתוצרת מעצמות המרכז ולמדינות ההסכמה לא היו קווי ייצור לתחמושת מתאימה עבור נשק זה. תעשיית התחמושת של מדינות ההסכמה, שפעלה בלחץ גדול, כדי לספק את צורכי המדינות השרויות במלחמה, לא הייתה מוכנה לעסוק בהקמת קווי ייצור חדשים למען נשק שנמצא רק בידי צבא רומניה ובמידה מצומצמת יותר בידי הצבא האיטלקי.
הפלישה לטרנסילבניה.
בו זמנית עם הכרזת המלחמה, ב-27 באוגוסט, יצאו יחידות רומניות, שרוכזו לפני כן בקרבת הגבולות עם טרנסילבניה, אל מעברי ההרים ותפסו אותם על מנת להבטיח את מעבר הצבא הרומני דרכם. תוך שלושה ימים עברו דרך מעברי ההרים ונכנסו לתוך טרנסילבניה 12 דיוויזיות רומניות, שהתקבלו בהתלהבות רבה על ידי החלק הרומני של האוכלוסייה המקומית. הארמייה הרומנית הראשונה, בפיקודו של גנרל יואן קולצ'ר, שחדרה לטרנסילבניה דרך ערוצי הנחלים צ'רנה, אולט וז'יו, הייתה מפוצלת על ידי רכסי הרים בלתי עבירים, לכן מפקד הארמייה, מתוך זהירות יתירה, עצר את כוחותיו לפני שהגיעו לאתרים שנקבעו להם כיעד.
מתקפות הנגד של מעצמות המרכז.
קרב טורטוקאיה.
מתקפה של צבאות בולגרים וגרמנים על מצודת טורטוקאיה, בימים הראשונים של ספטמבר 1916 הביאה למפלה של הצבא הרומני שהיה חסר ניסיון קרבי, שתפקוד מפקדיו היה גרוע ונשקו עתיק יומין.
התמוטטות קו ההגנה הדרומי גרמה לעצירת המתקפה הרומנית בטרנסילבניה והוצאת 7 דיוויזיות מחזית טרנסילבניה ושליחתן אל הדרום (הן לא הגיעו לשם, כי התוכניות שונו פעם נוספת, אך בינתיים חסרו בחזית הטרנסילבנית), כדי לעצור את המתקפה של אוגוסט פון מקנזן.
מתקפת הנגד של מעצמות המרכז בטרנסילבניה.
בתחילת ספטמבר 1916 כינסו מעצמות המרכז 2 ארמיות (הארמייה הגרמנית התשיעית והארמייה האוסטרית הראשונה) וריכזו אותם פחות מ-65 ק״מ מפסגות הרי הקרפטים.
באוקטובר הוחלף גנרל קולצ'ר בפיקוד הארמייה הראשונה על ידי גנרל יואן דרגלינה. יואן דרגלינה יצא במכוניתו לבדוק את מצב כוחותיו בעמק הז'יו ושם נפצע. הוא הועבר לטיפול, לבוקרשט, אך מת מזיהום פצעו.
ב-30 באוקטובר הגרמנים בפיקוד אריך פון פאלקנהיין תקפו את הרומנים בהרמנשטאדט וב-8 באוקטובר בקרונשטאדט והביסו אותם. אולם על אף שנהדפו לאחור, התבצרו הרומנים במעברי ההרים וסיכלו את ניסיונות הגרמנים להודפם לאחור. רק ב-26 בנובמבר הצליחו הגרמנים להבקיע את מעבר וולקן, לאחר ניצחון נוסף למרגלות גבעות טירגו-ז'יו, ובכך פתחו את הדרך לתוככי המישור הרומני. בעקבות כך החליט הפיקוד הרומני לנטוש אף את המעברים האחרים, עקב חשש מכיתור על ידי הגרמנים.
כיבוש בוקרשט.
בו בזמן הבקיע מקנזן את קו הדנובה וצלח אותה מצפון לסבישטוב. כעת נוצרה תחרות בין פאלקנהיין למקנזן מי יכבוש את הבירה בוקרשט, אולם פאלקנהיין שתוגבר בעוד 4 דיוויזיות ניצח בתחרות, וב-5 בדצמבר נכנס לעיר. למחרת יחידה אחרת של פאלקנהיין כבשה את שדות הנפט בפלוישט.
בלימת המתקפה הגרמנית.
בעקבות מזג האוויר הסוער שגרם לנהרות לעלות על גדותיהם, ועקב החרבת כל הגשרים על ידי הרומנים, הצליחו הרומנים לבלום את המתקפה הגרמנית בסוף דצמבר 1916 על גדות הנהר סירט התחתי. באותו זמן נטלו הרוסים לידיהם את קו החזית מצפון דוברוג'ה עד הקרפטים, וגנרל סחרוב נטל את הפיקוד על כל הכוחות הרוסיים והרומניים במולדובה.
גם במהלך שנת 1917 הכוחות הרומנים בפיקודו של ירמיה גריגורסקו הצליחו לעמוד במתקפה גרמנית ולייצב את חזית. בהמשך נחתם הסכם שביתת הנשק של פוקשאן שסיים את הלחימה.
כלכלת רומניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
אירועי המלחמה השפיעו על הכלכלה הרומנית מפתיחת המלחמה, כשרומניה עדיין שמרה על נייטרליות. השפעות המלחמה על הכלכלה גברו מאוד לאחר כניסת רומניה למלחמה והתעצמו עם הכיבוש הגדל והולך של טריטוריות רומניות על ידי צבאות עוינים ובזיזת נכסים רומנים. חוזה השלום הנפרד, שעל פיו כלכלת רומניה שועבדה למעצמות המרכז, ההצטרפות המחודשת למלחמה, כיבוש טרנסילבניה ובודפשט, כולל בזיזתה ולבסוף הסכמי הפיצויים המורכבים, כל אלה ועוד, השפיעו והושפעו מהמצב הכלכלי.
ארנסט קירצגר
גביע אפריקה לאומות 2010
גביע אפריקה לאומות 2010 היא תחרות כדורגל שנערכה בחודש ינואר 2010 באנגולה. זוהי התחרות ה-27 במספר של גביע אפריקה לאומות, תחרות הכדורגל החשובה באפריקה. אנגולה, המארחת עלתה אוטומטית לתחרות וחברה ל-15 נבחרות שעלו ממשחקי המוקדמות שהחלו באוקטובר 2007 וכללו 53 נבחרות. במקור היו אמורות להתחרות 16 נבחרות אך נבחרת טוגו פרשה לאחר פיגוע טרור שהופעל נגדה ובו נהרגו שלושה מאנשי צוותה בדרך לתחרות, ביניהם עוזר המאמן. בעקבות כך נערכו 29 משחקים במקום 32. נבחרת מצרים זכתה בגביע לאחר שניצחה 1–0 את נבחרת גאנה בגמר.
הייתה זו הזכייה השלישית ברציפות של מצרים בגביע והשביעית בסך הכל, יותר מכל נבחרת אחרת באפריקה אי פעם.
המדינה המארחת.
אנגולה נבחרה לארח את התחרות על ידי CAF (קונפדרציית הכדורגל האפריקאית), לאחר שגם מוזמביק, נמיביה וסנגל הציעו את מועמדותן. המשחקים נערכו בארבע ערים: לואנדה, קבינדה, בנגואלה ולובנגו.
הנבחרות המשתתפות.
ההתקפה על האוטובוס של נבחרת טוגו.
ב-8 בינואר 2010 הותקף בדרכו לתחרות האוטובוס של נבחרת טוגו על ידי מורדים מקומיים (ארגון FLEC, הדורש עצמאות לחבל ארץ קובינדה) כשהיה במרחק של כ-3 קילומטרים מגבול קבינדה. כתוצאה מהירי נהרגו עוזר המאמן אמלט אבלו, דובר הקבוצה סטן אוקלו ונהג האוטובוס מריו אדג'ואה. שבעה אנשים נפצעו, ביניהם שוער הנבחרת, קודג'ובי אביללה. הנבחרת נאלצה לפרוש מהתחרות לאחר שנשיא המדינה, פור ניאסנגבה שלח את מטוסו הפרטי ודרש מהם לחזור למדינה, למרות ששחקני הקבוצה הביעו את רצונם לשחק ולהנציח בכך את ההרוגים.
ב-30 בינואר CAF שללה מנבחרת טוגו את האפשרות להתחרות בשני הטורנירים הבאים, וקנסה אותה ב-50,000 דולר. הנימוק לעונש הוא התערבות הממשלה בכדורגל. ההשהיה בוטלה לפני מוקדמות הטורניר של 2012.
פרסים.
ניתנו 5 פרסים לשחקנים על יכולת מקצועית אישית:
טוליו לומברדו
טוליו לומברדו הידוע גם כטוליו סולארי (איטלקית: Tullio Lombardo; סביבות 1455 – 17 בנובמבר 1532) היה פסל, איש הרנסאנס האיטלקי.
חייו.
לומברדו היה בנו של פייטרו לומברדו ואחיו של אנטוניו לומברדו. בני משפחת לומברדו עבדו יחד בעיטור כנסיות, קברים ומבני ציבור, והחוקרים מתקשים לעיתים בייחוס יצירות פרטני למי מהם. טוליו לומברדו החל את דרכו העצמאית ב-1481 בפיסול בכנסיית סנטה מריה דיי מיראקולי בוונציה. הוא השתתף בעבודות הפיסול בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו , שבה יצר את מצבות קבריהם של דוכסי ונציה אנדראה ונדראמין ופייטרו מוצ'ניגו בדגמי קשת ניצחון רומית עם תבליטים ופסלים של לוחמים בשריונות רומיים. לומברדו השלים את מצבת הקבורה של מרקו קורנארו בכנסיית השליחים בוונציה וכמו כן עיצב את האפריז בקפלת קורנארו בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי. הוא היה שותף בעיטור גרם המדרגות שבסנטה מריה דיי מיראקולי (ונציה). טוליו לומברדו יצר עבודות פיסול גם מחוץ לעיר ונציה – בערים טרוויזו ופדובה שבמחוז ונטו, עבור בית גונזגה במנטובה ואף עבד בבזיליקת פרנציסקוס הקדוש ברוונה .
לורה דרן
לורה אליזבת' דרן (באנגלית: Laura Elizabeth Dern; נולדה ב-10 בפברואר 1967) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. בחמישה פרסי גלובוס הזהב ובפרס אמי, הייתה מועמדת לארבעה פרסי אמי ולשלושה פרסי אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בשנת 1991 על תפקידה בסרט "שושנת פרא", בשנת 2014 על תפקידה בסרט "הולכת רחוק", ובשנת 2020 על תפקידה בסרט "סיפור נישואים".
ביוגרפיה.
דרן נולדה בלוס אנג'לס שבארצות הברית, הוריה הם שחקני הקולנוע דיאן לאד וברוס דרן.
קריירת משחק.
לאחר מספר תפקידים קטנים קיבלה דרן את הצעתו של פיטר בוגדנוביץ' לשחק בדרמה הביוגרפית "מסכה". בסרט גילמה דרן תפקיד שולי של נערה עיוורת בשם דיאנה אשר רואה את יופיו הפנימי ואת טוב ליבו של הנער הצעיר רוי "רוקי" דניס שנולד מעוות בשל מחלה נדירה.