לאחר שקודם לדרגת מייג'ור-גנרל, קיבל אראקי את הפיקוד על חטיבת הרגלים ה-23 במרץ 1923. התפקיד הבא שקיבל היה מפקד המשטרה הצבאית, תפקיד אותו מילא עד מאי 1925, לאחר מכן שב ליפן ומיא תפקידי מטה. ביולי 1927 קודם אראקי לדרגת לוטננט-גנרל, ובאוגוסט של השנה שלאחר מכן קיבל לידיו את הפיקוד על מכללת הלוחמה של הצבא.
אראקי פיקד על הדיוויזיה השישית בין השנים 1929–1931, ולאחר מכן התמנה לתפקיד המפקח הכללי על האימונים הצבאיים, אחד התפקידים היוקרתיים ביותר בצבא יפן. הוא קיבל את דרגת הגנרל באוקטובר 1933.
שר בממשלה.
אראקי קיבל התמנה לתפקיד שר המלחמה בממשלתו של אינוקאי צויושי, בדצמבר 1931. בעודו בתפקיד, הביא אראקי תמיכה במבצעי ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932, להם קרא "פטריוטים שלא ניתן להשתיקם." הוא אף תמך בשירו אישיאי ובפרויקט מחקר הלוחמה הביולוגית שלו, יחידה 731.
סיונג'י קינמוצ'י, אחד מיועציו הקרובים ביותר של הקיסר הירוהיטו, ניסה לבלום את ההשתלטות הצבאית על הפוליטיקה היפנית, וכפשרה מונה ראש ממשלה חדש מטעם הצי הקיסרי היפני, סאיטו מקוטו. אראקי נותר בתפקיד שר המלחמה, ומיד פנה בדרישות אל הממשלה החדשה. באותו החודש התפרסמה מדיניות החוץ החדש של יפן, שנקרא האקו איצ'יו, שהייתה תוכנית המתאר להתפשטות הצבאית היפנית באסיה.
מספטמבר 1932 ואילך הפך אראקי לתומל נלהב של טוטליטריזם, של מיליטריזם ושל התפשטות טריטוריאלית. הוא הזכיר לראשונה את פילוסופיית קודו-הא ("סיעת הדרך הקיסרית"), שקשרה את הקיסר, את העם היפני, את אדמת המדינה וערכים לישות אחת, הפועלת על רקע שינטו מדיני, במסיבת עיתונאים ב-23 בספטמבר.
לאחר שכיהן במועצת המלחמה העליונה ב-1934, קיבל אראקי את תואר הקזוקו "דאנשאקו" (ברון) ב-1935. הוא פרש מהצבא במרץ 1936, כחלק מתוצאות מרד הנפל של 26 בפברואר 1936.
לאחר פרישתו מהצבא ב-1937, התמנה אראקי לתפקיד שר החינוך בממשלתו של פומימרו קונואה, תפקיד אידיאלי עבורו לשם קידום משנתו המיליטריסטית. אראקי הציע לשלב את הבושידו במערכת החינוך הארצית. הוא עודד את השימוש האקדמי בקוקוטאי ("הזהות הלאומית") ובשינמינן נו מיצ'י ("דרכו של הנתין"), קטכיזם אודות המדינה, הדת, התרבות החברה והאידאולוגיה היפנית. אראקי המשיך בתפקידו זה בממשלתו של הירנומה קיאיצ'ירו, ולאחר מכן שימש יועץ ממשלתי.
קריירה פוליטית.
אראקי יסד את "קוקוהונשה" (国本社), אגודה סודית בה היו חברים כמה מהגנרלים ומהאדמירלים בעלי ההשפעה הרבה ביותר בצבא ובצי, ואזרחים שתמכו באטטיזם. אראקי היה גם תאוריקן בסאקורקאי (桜会; "אגודת פרחי הדובדבן"), אגודה קיצונית אף יותר, שניסתה לערוך רפורמות בתקופת שווה על ידי הפיכה.
בעודו בדרגת קולונל, הצטרף אראקי לסיעת קודו-הא שבתוך צבא יפן. את ההתנגדות העיקרית לסיעה זו העמידה סיעת טוסיי-הא, אותה הנהיג קזושיגה אוגאקי. קודו-הא יצגה את הגורמים הקיצוניים והלאומניים ביותר בצבא, בעוד טוסיי-הא יצגה את הגורמים השמרניים והמתונים יותר.
אראקי ו"סיעת המכה הצפונית".
אראקי נמנה עם תומכי דוקטרינת המכה הצפונית, שקראה להילחם בקומוניזם במזרח הרחוק הרוסי ובסיביר, ולפיכך נקראה "צפונית." הוא נחשב למומחה בתחום ברית המועצות והיה מתנגד נחרץ לקומוניזם.
הצעד הראשון בתוכנית המלחמה של דוקטרינת המכה הצפונית קרא לשליטה יפנית במנצ'וריה. אראקי תמך בפעילויות עצמאיות של קצינים רדיקלים זוטרים בסין, על מנת לקרב מטרה זו. באמצעות קשריו בסאקורקאי, הגביר אראקי את מאמציו להשתלטות צבאית על הממשלה האזרחית ובידוד הקיסר הירוהיטו, איחוד כל אגודות הסתרים, ומינוי בן בריתו, שיגרו הונג'ו, למפקד צבא קוואנטונג.
צבא קוואנטונג הכיל 12,000 חיילים שהיו מוכנים לפלישה למנצ'וריה בעת התרחשות תקרית מוקדן, אך הם הזדקקו לתגבורת. לפיכך, הורה אראקי למפקד צבא צ'וסן, היאשי סנג'ורו, להעביר את כוחותיו מקוריאה למנצ'וריה, וזאת מבלי שקיבל אישור על כך מהממשלה בטוקיו.
תוכניתו של אראקי צלחה והצבא היפני השתלט על שטחים נרחבים במנצ'וריה. כשניצבה הממשלה היפנית מול העובדה המוגמרת של פעולותיו של הצבא, לא הייתה לראש הממשלה ואקצוקי רייג'ירו ברירה אלא להתפטר במחאה.
לאחר 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה נעצר אראקי על ידי רשויות הכיבוש האמריקאיות והובא בפני בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק, שם נשפט על פשעי מלחמה. הוא נמצא אשם בעוון קשירת קשר לניהול מלחמה אגרסיבית, ונידון למאסר עולם. בסופו של דבר שוחרר אראקי מהכלא ב-1955, בשל סיבות בריאותיות. הוא נפטר אחת עשרה שנים לאחר מכן, ונקבר בטוקיו.
איוואנה בקרו
איוואנה בקרו מסיאס (בספרדית: Ivana Baquero Macías; נולדה ב-11 ביוני 1994) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ספרדייה. התפרסמה בזכות הופעתה בתפקיד אופליה בסרט הפנטזיה "המבוך של פאן", עליו זכתה בפרס גויה ובפרס סאטורן.
ביוגרפיה.
בקרו נולדה וגדלה בברצלונה, ספרד. בתם של איוון בקרו וחוליה מסיאס. היא למדה בבית הספר פרטי אמריקאי בברצלונה, שם למדה לדבר אנגלית, ספרדית וקטלאנית שוטפת.
קריירה.
החלה את דרכה בקולנוע הספרדי כילדה בסרטי האימה "רומנסנטה", "רוטווילר" (2004) ו"שבירים" (2005).
בשנת 2005 נבחרה באופן אישי על ידי הבמאי המקסיקני גיירמו דל טורו לשחק בתפקיד הראשי בסרט הפנטזיה המצליח שלו "המבוך של פאן". על הופעתה בתפקיד הילדה אופליה זכתה בפרס גויה לשחקנית הצעירה הטובה ביותר ובפרס סאטורן.
בשנת 2009 שיחקה לצד קווין קוסטנר בסרט האימה הספרדי "הבת החדשה".
בשנים 2019-2020 שיחקה בשלוש עונות של סדרת המסתורין הספרדית "בלב האוקיינוס", של שירות הזרמת המדיה נטפליקס, בתפקיד של אווה וילאנואבה, סופרת צעירה וסקרנית, שמוקפת במסתורין על ספינת תענוגות.
כנסיית יוחנן
סקס על החוף (קוקטייל)
תקופת הברונזה התיכונה בארץ ישראל
חיים טאוב
חיים טאוב (נולד ב-1925 בתל אביב) הוא כנר ומורה ישראלי. כיהן בתפקיד כנר ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית במשך כ-20 שנים (1988-1969).
ביוגרפיה.
טאוב החל לנגן בכינור בגיל תשע. הוא למד לנגן באקדמיה למוזיקה בתל אביב בהדרכתו של עדן פרטוש, שהשפיע עליו רבות ואחר כך המשיך את לימודיו בארצות הברית, שם למד בהדרכתו של איוון גלאמיאן בבית הספר ג'וליארד. מורים נוספים שהשפעתם עליו הייתה רבה היו אמיל האוזר וסרג'יו צ'ליבידאקה.
לאחר לימודיו ניגן טאוב בתזמורת פיטסבורג אך כשנודע לו, שהתזמורת הפילהרמונית הישראלית מחפשת כנר ראשי, חזר לישראל וכיהן בתפקיד זה משנת 1969 ועד לפרישתו בשנת 1988.
לצד נגינתו בתזמורת הפילהרמונית, עמה הופיע גם כסולן בישראל ומחוצה לה, הרבה טאוב לנגן מוזיקה קאמרית ובשנת 1960 ייסד את רביעיית תל אביב. יחד עם מנחם ברויאר (כנר שני), דניאל בנימיני (ויולה) ועוזי ויזל (צ'לו). בהמשך הוחלף הכנר השני באורי פיאנקה. עם הרכב זה הקליט לחברות שונות, בין השאר את חמישיות הקלרינט של מוצרט ושל ברהמס עם יונה אטלינגר.
טאוב קנה לו שם כמורה, שליחות אליה נקלע, תחילה בניגוד לרצונו, כשנענה לדרישתו של בונה הכינורות משה ויינשטיין, להתמסר גם להוראה. בין תלמידיו הנודעים אייל שילוח, גיל שחם, עמוס בועזסון, גיא בראונשטיין, שטפאן טארארה. הוא השתתף בהדרכת הרכבים למוזיקה קאמרית, בין השאר בפסטיבל רולנדצק בבון שבגרמניה ומדריך בקשת אילון חברי רביעיית כרמל השתלמו אצל חיים טאוב בנגינת מוזיקה קאמרית.
בנו של טאוב הוא המנצח ירון טראוב.
טייני וינגס
La Bamba (שיר)
La Bamba (לה במבה) הוא שיר עם מקסיקני שנוצר במקור על ידי מחבר אנונימי.
גרסאות כיסוי.
השיר נודע בעיקר בגרסת הרוק אנד רול של ריצ'י ואלנס משנת 1958 אשר זכתה להצלחה רבה ברחבי העולם. השיר בגרסה של ואלנס היה השיר הראשון המושר בשפה הספרדית אשר הגיע למקום הראשון במצעד האמריקני. ואלנס פרסם לראשונה את השיר בהיותו בן 17, כאשר שנה לאחר מכן נהרג בתאונת מטוס קל במדינת איווה יחד עם המוזיקאים באדי הולי וג.פ. "ביג בופר" ריצ'רדסון.
הגרסה של ואלנס לשיר מדורגת במקום ה-345 ברשימת 500 השירים הגדולים של כל הזמנים של המגזין "רולינג סטון", והוא השיר היחידי ברשימה שלא מושר באנגלית.
לאורך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות על ידי אמנים בולטים רבים, בהם הגרסה של להקת לוס לובוס אשר שימשה בתור שיר הנושא של הסרט "לה במבה", שיצא לאור ב-1987. הביצוע של לוס לובוס הגיע באותה שנה למקום הראשון במצעדי הפזמונים האמריקני והבריטי.
בשנת 1988 פרסם הזמר וירד אל ינקוביק גרסה פרודית לשיר בשם "לזניה", העוסקת כולה באוכל איטלקי.
בישראל השיר התפרסם בשנות ה-60 וה-70 בביצועם של Los Machucambos, וכן הוקלטה לו גרסת כיסוי בביצוע שלישיית הפרברים.
מאוחר יותר, להקת אטרף הקליטה גרסה עברית בשם יום סבבה.
קאייליקה
עיטור גלביץ
וסילי הקדוש
וסילי הקדוש (ברוסית: Василий Блаженный - וסילי המבורך; 1468 או 1551-1469) הוא קדוש פרבוסלאבי שנטש את אורח חייו הקודם על מנת להקדיש את עצמו לסיוע לאנשים ולכנסייה.
וסילי הקדוש נולד כצמית ליד מוסקבה, בדצמבר 1468 או 1469. לפי המסורת נולד וסילי על מרפסת הכנסייה המקומית, ליעקב ואנה.
במקור היה חניכו של סנדלר, והוא אימץ מנהג של גנבה מעשירים ונתינה לעניים ולנזקקים. הוא נהג להלך עירום ולקשור את רגליו בשלשלאות, והאשים את איוואן הרביעי בחוסר תשומת לב לכנסייה ובהתנהגותו האלימה כלפי החפים מפשע.