עם הקמת מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית בשנת 1959 היה ייבין לאחד מעובדיו המדעיים הראשונים. הוא עבד במערכת המילון למעלה משלושים שנה, ועמד בראש המדור לעברית העתיקה.
החל בשנת 1968 הורה בחוג ללשון של האוניברסיטה העברית והגיע עד לדרגת פרופסור מן המניין וכן כיהן כראש החוג ללשון עברית. ב-1990 פרש לגמלאות. המקצועות שלימד באוניברסיטה היו גם תחומי התעניינותו במחקר: המסורה, טעמי המקרא, מסורת הלשון המשתקפת בניקוד הבבלי, לשון חכמים, לשון הפיוט ולקסיקולוגיה. הוא פרסם שלושה ספרים ולמעלה מחמישים מחקרים.
בשנת 1975 נסע לקיימברידג' שבאנגליה לכמה חודשים להשתתף במיון גניזת קהיר. בעבודת מיון זו השתתפו גם עזרא פליישר ויעקב זוסמן.
בשנת 1986 זכה בפרס פריידנברג על ספרו "מסורת הלשון העברית המשתקפת בניקוד הבבלי". באותה השנה נפטר בנו בכורו, דב, בגיל 27. לזכר בנו, ייבין העביר לידי המכון לתצלומי כתבי יד עבריים של בית הספרים הלאומי בירושלים את אוספו הפרטי של תצלומי כתבי-היד, הכולל קטעי גניזה בניקודים ובטעמים.
בשנת תשמ"ט (1989) זכה בפרס ישראל על תרומתו למחקר הלשון העברית. חבר השופטים קבע בנימוקיו לפרס כי "הוא מגדולי החוקרים בעולם בחקר המָסורה והטעמים והגדול שבחוקרי העברית המְסוּרה בניקוד הבבלי".
ייבין היה חבר האקדמיה ללשון העברית משנת 1987 וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1991.
בשנת 2008 הלך ייבין לעולמו, בן 85 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
חלק גדול מספרייתו המקצועית נתרם לאוניברסיטת אריאל לאוסף על שם בנו דב.
המשורר אורי צבי גרינברג היה ידיד קרוב של משפחת ייבין. ישראל ייבין סייע לו בניקוד שיריו, ופרסם שבעה מאמרים על שירתו, בשם-העט שמואל ארני.
בשנת 2015 נקרא על שמו רחוב בשכונת פסגת הדר בפתח תקווה.
צ'קפוינט צ'רלי
קרן לב&quot;י
למען ביטחון ישראל (לב"י) הקרן להתעצמות צה"ל, המוכרת בשם המקוצר קרן לב"י, הייתה עמותה אזרחית שפעלה משנת 1980 עד שנת 2017 ומטרתה הייתה איסוף תרומות למען חיילי צה"ל ולפיתוח אמצעי לחימה בישראל. יו"ר הקרן מונה על ידי ראש ממשלת ישראל ושר הביטחון, ופעל בהתנדבות. פעילי הקרן היו אזרחים מתנדבים וצוות קטן של חיילים וקצינים.
בשנת 2016 הוחלט לאחד את הקרן עם האגודה למען החייל, ולקרוא לגוף החדש "יחד למען החייל".
היסטוריה.
קרן לב"י הוקמה בשנת 1980 אך נרשמה בפועל כעמותה רק ביולי 1982. בשלוש השנים הראשונות הצליחה הקרן לגייס כ-45 מיליון דולר, אולם עם השנים הכנסות הקרן ירדו ובדו"ח מבקר המדינה על משרד הביטחון משנת 1989 אף הועלתה השאלה האם יש לה זכות קיום. קרן לב"י (למען ביטחון ישראל) היא עמותה התנדבותית הכוללת מתנדבים מישראל ומרחבי העולם ופועלת לצד יחידה צבאית המונה 7 קצינים.
בשנת 2003 הוציא צה"ל פקודת מטכ"ל שהורתה לנתב את כל התרומות ליחידות צה"ל דרך הקרן על מנת להסדיר את קבלת התרומות ליחידות השונות.
פעילות בתחום החינוך.
לב"י הפעילה פרויקט "בגרות לוחמים" במסגרתו לומדים להשלמת בגרויות, לוחמים ותומכי לחימה. על פי דיווחי לב"י בכל מחזור עברו כ-94% מהחיילים את בחינות הבגרות בהצלחה, כאשר 85% מתוכם מקבלים ממוצע הגבוה מ-85. קרן לב"י מימנה את הפרויקט עד לשנת 2011 בסך של למעלה מ-14 מיליון ₪.
במסגרת פרויקט "עדים במדים" תמכה לב"י בחינוך להנחלת זיכרון השואה לחיילי צה"ל. במסגרת הפרויקט יצאו בכל שנה יוצאות כ-24 משלחות חיילים, בהן משתתפים כ-3,700 אנשי קבע ואנשי מילואים, לפולין.
בפרויקט "חוות השומר", שהוא חלק ממערך המקא"מ (מערך קידום אוכלוסיות מיוחדות), אשר היה ידוע בעבר כפרויקט "נערי רפול", מטופלים צעירים שנפלטו ממערכת החינוך, כדי להעניק להם הזדמנות נוספת להתגייס לצה"ל, ולהשתלב בחברה הישראלית. בפרויקט מטופלים חיילים חסרי כישורי חיים בסיסיים, נטייה להתנהגות תוקפנית, רקע סוציו אקונומי נמוך, קשיי הסתגלות, רקע פלילי והשכלה נמוכה.
בפרויקט "אנחנו בלב" סייעה לב"י לחיילים בודדים, עולים חדשים בישראל בתמיכה בקורסי עברית אותם מקיים חיל החינוך בצה"ל.
לב"י אף תמכה בקורס "אמיר", המיועד לבני הקהילה האתיופית בלבד, כדי להקל על השתלבותם של בני העדה במקצועות צבאיים ובתפקידים איכותיים ומגוונים בצה"ל. במהלך הקורס, האורך כ-5 שבועות, עוברים החיילים ראיונות אישיים, מבחני מצב, אבחונים ולומדים לימודי העשרה.
פעילות בתחום הרפואה.
במסגרת פרויקט "בריאות מכל הלב" מסייעת קרן לב"י לרכישת אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ לצה"ל, בהם אמבולנסים ממוגני ירי המצוידים בציוד החייאה מתקדם. הקרן אף מסייעת ברכישת מרפאות שיניים ניידות המותקנות גבי משאית ומגיעות למקומות בהם אין מרפאות שיניים קבועות.
קרן לב"י סייעה להקים מרפאות פיזיותרפיה ביחידות מובחרות, המרפאות מסייעות ללוחמים לקבל טיפול, ליווי רפואי ומעקב ביחידה ומורידות את אחוז הפציעות במידה דרסטית. הקרן גם תרמה מערכות ובובות סימולציה המאפשרות ללוחמים ולצוות הרפואי לדמות מצבים של טיפול ובכך לשפר את הכשירות של הצוותים. ב-10 שנים האחרונות, עד לשנת 2011, תרמה לב"י לתחום הרפואה צה"ל כ- 39 מיליון.
פעילות בתחום הדת.
בשנת 2009 הועברו מיליוני שקלים מכספי תרומות באמצעות קרן לב"י לפרויקטים בתחום היהדות, ביניהם: הכנסת שישה ספרי תורה מהודרים לבסיסי צה"ל בשווי של מעל 800,000 שקלים, הקמת בית כנסת בצורת הסנה הבוער בבה"ד 1 בסך של כחמישה מיליון שקלים, אלפי ספרי תהילים ללוחמים במבצע עופרת יצוקה, ניידת תודעה להפצת תודעה דתית בקרב יחידות לוחמות בשטח, שיפוץ בתי כנסת ועוד.
ווייט הארט ליין
Douze Point
מיכלאשוילי
מיכֶּלאשוילי (בגאורגית: მიქელაშვილი, או מיכֶּלאסשווילי, მიქელასშვილი, בתרגום חופשי "בן מיכאל") הוא שם משפחה גאורגי ויהודי-גאורגי.
המיכלאשוילים הם נצר למשפחת האצולה, מיכלאדזה, משפחת אצולה מדרג נמוך שנקראה אזנאורי. בישראל נפוץ גם מיכאלשוילי שהוא סוג של שיבוש. ההגיה בעברית של שני השמות מיכלאשווילי ומיכאלשווילי הוא ב-"כ" שאיננה דגושה. לעיתים קרובות מעוברת כ"מיכאלי".
מיכלאשווילי
מיכלאסשווילי
הדרבי של צפון לונדון
הדרבי של צפון לונדון (באנגלית: The North London derby) הוא שמו של דרבי הכדורגל הנערך בין שני מועדוני כדורגל מצפון לונדון – ארסנל (התותחנים) וטוטנהאם הוטספר (הספרס). המונח מתאר בדרך כלל רק את המשחקים בין שני המועדונים, אך לעיתים משמש גם לתיאור היריבות הכללית ביניהם.
היסטוריה.
המשחק הראשון בין שני המועדונים היה משחק ידידות שנערך ב-19 בנובמבר 1887, כאשר המועדון ארסנל עדיין היה בפלאמסטיד (אז חלק ממחוז קנט וכיום חלק מלונדון רבתי) והיה ידוע בשם רויאל ארסנל. המשחק הסתיים רבע שעה לפני המועד החוקי "בעקבות החשיכה" כאשר שחקני טוטנהאם מובילים בתוצאה 2 - 1. משחק הליגה הראשון בין שני המועדונים נערך במסגרת הליגה הראשונה ב-4 בדצמבר 1909, והסתיים בניצחון 1 - 0 לטובת ארסנל.
היריבות העזה בין שני המועדונים החלה רק ב-1913, לאחר שהנהלת ארסנל העבירה את משחקי הבית ממאנור גראונד לאצטדיון ארסנל, השוכן במרחק של כשישה קילומטרים מאצטדיון ווייט הארט ליין ששימש את טוטנהאם; מהלך זה הפך את ארסנל למועדון שכן לטוטנהאם, וכתוצאה מכך נוצרה יריבות מקומית. שני המועדונים התמודדו לראשונה כמועדונים מצפון לונדון במשחק ידידות שנערך ב-22 באוגוסט 1914 בווייט הארט ליין; המשחק הסתיים בניצחון ארסנל בתוצאה 5 - 1, למרות שדווקא טוטנהאם היה אז בליגה הראשונה וארסנל בשנייה. שני המועדונים נפגשו באופן סדיר במסגרת ליגת לונדון הלא-רשמית שהתקיימה בזמן מלחמת העולם הראשונה.
היריבות התגברה ב-1919 כאשר הוחלט להרחיב את הליגה הראשונה בשתי קבוצות. הנהלת הליגה כינסה נציגים מטעם כל המועדונים כדי לבחור את המצטרפים החדשים. צ'לסי שסיימה במקום ה-19 הייתה אמורה לרדת לליגה השנייה, אך קיבלה את אחד המקומות. המקום השני היה אמור להינתן לטוטנהאם (מקום 20) או לבארנסלי שסיימה במקום ה-3 בליגה השנייה. אולם, ארסנל וארבעה מועדונים נוספים רצו גם כן לקבל את המקום, למרות המיקום ה-6 של ארסנל.
תוצאת ההצבעה הייתה 18 קולות לטובת ארסנל ושמונה לטובת טוטנהאם, כאשר עמדת ארסנל זוכה לתמיכתו של נשיא הליגה ויושב-ראש ליברפול ג'ון מק'קנה. לאחר מכן הושמעו טענות על כך שיושב-ראש ארסנל הנרי נוריס עמד מאחורי קנוניה על מנת להבטיח את הכנסת ארסנל לליגה, אך טענות אלה לא הוכחו. ההחלטה גרמה לזעם רב בקרב טוטנהאם והאוהדים, אם כי 11 שנים קודם לכן טוטנהאם היה למועדון שצורף לליגה למרות שסיים רק במקום השביעי בעונת 1907/1908 של הליגה הדרומית, על חשבון המועדון קווינס פארק ריינג'רס שביקש גם כן להתקבל לליגה ואף עזב את הליגה הדרומית לאור הציפייה להתקבל.
למרות זאת הצליחו שחקני טוטנהאם לחזור לליגה הראשונה לאחר הזכייה באליפות הליגה השנייה בעונת 1919/1920. הדרבי הרשמי הראשון לאחר המעבר של ארסנל לצפון לונדון ופרשת הצירוף לליגה נערך במסגרת הליגה הראשונה בוויט הארט ליין ב-15 בינואר 1921, והסתיים בניצחון של טוטנהאם. המשחקים הראשונים בין המועדונים התאפיינו במרירות. אחד המשחקים הידועים נערך בספטמבר 1922 והיה כה אלים עד שהתאחדות הכדורגל נאלצה לאיים על שני המועדונים במספר משחקים ללא קהל.