המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום תלויים על ענפים וחללי עצים גבוהים - לרוב במושבות ענקיות. הם אינם מסוגלים לבצע איכון-הד, ומאתרים את מזונם באמצעות חוש הראייה המצוין. העטלפים ניזונים בעיקר מפירות (בפרט מתאנים, קוקוסים, גויאבות, בננות ופירות עצי הלחם), ומבצעים מדי לילה טיסות למרחק של 10–15 ק״מ בדרכם לאזורי האכלה. במהלך הטיסות הללו השועלים המעופפים מתקבצים בקבוצות קטנות, אולם הם מתפזרים לאחר מכן ומנסים למנוע זה מזה גישה לעצים מניבי פירות. הרבייה מתרחשת לאורך השנה ללא עונה קבועה. הנקבות מגיעות לבגרות לאחר שנתיים וממליטות צאצא אחד בכל פעם.
כל המינים בסוג מאוימים מפני ציד לבשר ובירוא יערות מתמשך שמוביל לאובדן בית גידול - בפרט ביערות השפלה המועדפים עליהם. שני מינים מסווגים בסכנת הכחדה (EN) ושלושה מינים במצב פגיע (VU). חלקם מצויים באזורים מוגנים.
מינים.
בסוג זה 5 מינים:
שועל-מעופף קטן-שן
שועל-מעופף קטן-שן (שם מדעי: " Neopteryx frosti") הוא סוג של עטלף נדיר במשפחת עטלפי הפירות, שאנדמי לאינדונזיה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1978 על ידי הזואולוג הבריטי רוברט ויליאם היימן. מאז גילויו של המין נלכדו רק שבעה פרטים שלו.
תיאור.
לשועל המעופף גוף קטן וגוצי, ראש גדול ומוארך, וחרטום מחודד יחסית לקרוביו. אוזניו קצרות, רחבות ועגולות, ועיניו ואפו גדולים ושחורים. יש לו טופר מפותח על האגודל, אך הוא חסר טופר על האצבע המורה. הכנפיים מתחברות סמוך לאמצע הגב ונותנות רושם של גב חשוף. מין זה ידוע בשיניו הקטנות, כשגם הניבים זהים בגודלם לשאר. אורך ראשו וגופו של השועל המעופף כ-5 ס"מ, אורך זרועו 10–11 ס"מ ומשקלו 190–250 גרם. הוא חסר זנב, וקרום התעופה האחורי שלו קצר ודק.
הפרווה של השועל המעופף קצרה וצפופה. צבעה הכללי חום אפרורי כאשר הכתפיים בצבע חום בהיר והגחון בצבע חום אוכרה. למין זה יש שני מאפיינים חיצונים ייחודיים: על פניו מסיכה בולטת בצבעי שחור-לבן שמזכירה את הגירית, ומורכבת משני פסים עבים שחורים בצידי החרטום ושלושה פסים לבנים דקים יותר (2 בלחיים ואחד במרכז החרטום); צבעי פנים אלו נדירים יחסית אצל עטלפים הפירות, ונמצאים מלבדו רק אצל שועל-מעופף מסיכתי, שועל-מעופף ביסמרק ושועל-מעופף מפוספס. המאפיין הייחודי השני, הוא שכנפיו החומות-כהות מעוטרות בקווים גדולים שחורים בצורה אנכית ואופקית שמחוברים זה לזה ויוצרים יחד מראה של סורגים. על האוזניים יש פסים שחורים בקצוות.
תפוצה.
השועל המעופף קטן השן אנדמי לאי סולאווסי במרכז אינדונזיה. בתוך האי, הוא ידוע רק משתי מקומות בלבד שמופרדים זה מזה: האוכלוסייה הצפונית הגדולה יותר בגבול המחוזות צפון סולאווסי וגורונטאלו, והאוכלוסייה המרכזית הקטנה בגבול המחוזות מרכז סולאווסי ומערב סולאווסי.
מאז -1991, ניסיונות לצפות או ללכוד את המין באזורים הללו העלו חרס וייתכן שהאוכלוסייה במרכז האי נכחדה בעקבות בירוא יערות. בית הגידול של השועל המעופף מורכב מיער עננים יער סובטרופי יבש ויער גשם טרופי ראשוני (ללא הפרעה אנושית וקיטוע צמחייה) בשפלות או ברכסים הרריים ברום 1,000 מטר מעל פני הים. מתוך 6 הדגימות הידועות, 4 נאספו בשוקי בשר, ו-2 נלכדו בטבע בסמוך לנהרות.
בהתחשב בנדירותו של המין, אין שום מידע על האקולוגיה שלו. הוא ניזון מפירות והשיניים הייחודיות שלו מותאמות כנראה לתזונה מסוגים ספציפיים של פירות. נקבות בהיריון נלכדו בין ינואר למאי.
מצב שימור.
השועל המעופף קטן השן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), בשל העובדה שהאוכלוסייה שלו כוללת פחות מ-2,500 פרטים, עם ירידה מתמשכת במספריו כתוצאה מציד ואובדן בית גידול מתמשך. בירוא יערות מהווה איום חמור על המין בשל דרישות בית הגידול הבררניות שלו והעדפת יער ראשוני ללא הפרעה אנושית וקיטוע צמחייה.
מאז תחילת המאה ה-21, ניסיונות של חוקרי טבע ללכוד את המין באמצעות רשתות ערפל לא הצליחו להעלות מאומה, ולא ברור האם זה משקף את נדירותו או בשל אי הבנה מספקת של האקולוגיה שלו. השועל המעופף נוכח בבירור באזור מוגן אחד: הפארק הלאומי בוגני נאני וורטבון בצפון סולאווסי.
זיזף קמוט-פנים
זיזף קמוט-פנים (שם מדעי: "Centurio senex"), המכונה גם זיזף פני-זקן או זיזף סרוג-כנף, הוא סוג של עטלף ייחודי במשפחת הזיזפיים בעל פנים מבעיתות, שמצוי בעיקר באמריקה המרכזית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא מתאפיין בפרווה חומה-אפרפרה, בכנפיים קצרות ובראש עגול, וידוע בכוח הנשיכה החזק שלו, בהיעדר אפו ובפניו חרושות הקמטים. הזיזף המקומט חי בבדידות או בקבוצות קטנטנות ביערות גשם, וניזון ממגוון פירות, ממיץ ומגלעינים קשים. הוא בין העטלפים הבודדים שמתרבים באמצעות זירת חיזור, ומצגי הזירה שלו כוללים מסיכת עור ייחודית, והשמעת שירי חיזור מורכבים. על אף שהוא נדיר בטבע, אוכלוסייתו יציבה ואין עליו איומים משמעותיים.
אטימולוגיה ומיון.
הזיזף קמוט הפנים הוא טקסון מונוטיפי בתת-משפחת זיזפי התאנים שבמשפחת הזיזפיים. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1842 על ידי הזואולוג הבריטי ג׳ון אדוארד גריי מדגימה שנאספה בצ׳יננדגה שבניקרגואה ולו שני תת-מינים: ".C.x.senex" ו-".C.x.senex". משמעות שמו המדעי של הזיזף היא ״זקן בן מאה״ בהתייחסות לפניו המבעיתות חרושות הקמטים.
מבחינת המורפולוגיה של הגולגולת, שני הסוגים הקרובים ביותר לזיזף המקומט הם: זיזף המצחייה וזיזף לבן-כתף; אלו ידועים גם הם בראשם הרחב והקצר חסר החרטום ובפניהם המוזרות: לזיזף המצחייה בליטה ענקית מעל העיטור האפי שנראית כמצחייה, ולזיזף לבן כתף עיטור אפי שקוע בתוך הפנים. בניגוד לשניהם, לזיזף קמוט הפנים אין כלל עלה אפי.
תיאור.
אנטומיה ומאפיינים פיזיים.
לזיזף המקומט גוף חביתי וגוצי, פנים רחבות וחשופות וגולגולת ייחודית עגולה, קצרה וחסרת חרטום. הכנפיים קצרות ורחבות, ולקרומי התעופה שבין האצבע הרביעית לחמישית יש תבנית סורגים ייחודית שמשמשת את הזיזף להפקת צלילי חיכוך במהלך עונת הרבייה. העיניים גדולות יחסית עם אישונים מוזהבים והאוזניים רחבות ועמוקות עם דש עור צדדי בולט שמעניק להן צורת כפפה; צפירי האוזן קצרים ומשוננים כקוץ.
הזיזף המקומט יוצא דופן במשפחתו בהיותו חסר חוטם ועלה אפי, ותחת זאת יש לו נחיריים גדולים שמוקפים בקמטים. הלוע שלו גדול ורחב במיוחד ומאפשר אחסון עיסת פירות בפה באופן זמני. הלסתות של הזיזף המקומט חזקות ומסיביות, וכוח הנשיכה שלו הוא החזק ביותר בסדרת העטלפים ביחס לגודלו. סנטרו בולט, ושפתיו העבות מכוסות מצידן הפנימי והחיצוני ברפידות ובליטות משוננות שמיועדות לסינון מיץ מחתיכות פרי. הלשון גדולה ועגולה והשיניים קצרות וחזקות. כרבים מהזיזפים, גם מין זה חסר זנב, וקרום התעופה האחורי שלו קצר יחסית. אורך הראש והגוף של הזיזף קמוט הפנים 54–70 מ״מ, אורך הזרוע 41–45 מ״מ ומשקלו עד 17–28 גרם. הדו-צורתיות הזוויגית באה לידי ביטוי במספר אופנים: לזכרים קמטי פנים גדולים יותר, מסיכת עור דמוית שק גדולה ומפותחת וממדי גוף קטנים יותר משל הנקבות.
פנים.
כפי שמרמז שמו, סימן ההיכר של הזיזף המקומט הוא פניו המבעיתות חרושות הקמטים שאינן מצויות אצל אף עטלף אחר מלבדו. מראהו הלא-סימפתי חריג אפילו עבור סדרת העטלפים, ולצד שפתן רפאים השניים נחשבים לעטלפים עם עיטורי הפנים המוזרים והמבחילים ביותר. פניו הרחבות של הזיזף עירומות משיער ומעוטרות בסדרת קמטים עבים ייחודיים בסדר הבא: זוג קמטים רחבים מעל ובין האוזניים, קמט בולט ונפוח בצורת טבעת במרכז המצח וזוג קמטים בצורת עצמות בין העיניים; סביב הנחיריים יש אבזם בולט שמעוצב בצורת לב, ומסביבו 6 יבלות אדומות-ורודות. מעבר לסדרת הקמטים המרכזית, יש על הפנים קמטים נוספים פחות בולטים מעל ומתחת לעיניים לצד קפלי עור. עיטורים אלו זיכו את הזיזף המקומט בתואר ״העטלף המכוער בעולם״.
באמצעות עיטורי הפנים ניתן להבדיל בנקל בין הזכר לנקבה: אצל הזכר הקמטים גדולים ובולטים יותר, ואם לא די בכך, יש לו תחת הסנטר מסיכת עור ענקית דמוית שק; המסיכה מקופלת בשעות הפעילות, ובמהלך השינה או מצגי החיזור נמתחת לאורכה המקסימלי והזיזף תוחב את פניו לתוכה. במרכזה של המסיכה יש ידית עור בולטת שחוצה אותה מצד לצד וממוקמת מול הפה, והיא מתפקדת כשנורקל לנשימה דרך המסיכה ואולי גם כתופסן. בתוך המסיכה נמצאות גם בלוטות ריח שמפיקות ניחוח מושק עז, והן מותירות משטח לח ריחני על פניו החשופות של הזכר בכל פעם שהוא מוריד אותה. אצל הנקבה במקום מסיכה יש קפל עור גדול לא פונקציונלי.
כסות.
הפרווה של הזיזף המקומט קצרה, צפופה ועבה. צבעה הכללי בהיר למדי, ונע בין חום-אפרורי לחום-צהבהב, אפור כהה, בז׳ או חאקי. החלק הגבי והאחורי נוטים להתכהות, בעוד שהגחון והחזה חיוורים בדרך כלל בצבעם (אפרפר, שנהב או לבנבן). על הכתפיים יש עיגולים לבנים קטנים, וסביב הצוואר טבעת בהירה. הכנפיים שחרחרות ושקופות למחצה. הזרועות והרגליים בצבע בורדו והטפרים כהים. האוזניים כתמתמות-צהובות ומשחירות בקצה והצפירים לבנים-צהבהבים. פניו החשופות והמקומטות של הזיזף בצבע בורדו, ורוד, סלמון, צהבהב או כתמתם ומסיכת הפנים לבנה.
תפוצה וסביבת מחיה.
הזיזף המקומט מצוי בעיקר באמריקה המרכזית בשפלות נמוכות עד רכסים הרריים בינוניים ברום 1,400 מטר מעל פני הים; טווח התפוצה שלו משתרע על דרום, מזרח ומערב מקסיקו (נעדר מהחלק המרכזי), הונדורס, אל-סלבדור, בליז, גואטמלה, ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה וצפון קולומביה ואקוודור. הוא מצוי גם באיים טרינידד וטובגו.