מבשלות אל אהרם נמצאות בעיר אל-עובור, הסמוכה לקהיר. במקום מיוצרת הבירה המקומית לצד מותגים בינלאומיים כגון היינקן ודספרדוס . בשנת 2005 הקימה חברת המשקאות המצרית הבינלאומית (Egybev) בעיר לוקסור מבשלת בירה, הנחשבת לשנייה בגודלה במדינה.
האיסור הדתי המוסלמי על שתיית אלכוהול הביא לפופולריות גדולה של בירות לא אלכוהוליות, דוגמת "ביראל" ו"פיירוז". גם בירות אלכוהוליות בטעמים הפכו לטרנדיות מאז ההשקה של דספרדוס בטעם טקילה בשנת 2016. אל אהרם ייצרה בירות בטעם פירות תחת המותג "מייסטר מקס" ומאז חברות אחרות הלכו בעקבותיהם. בירות בטעמים אלו פופולריות במיוחד בקרב הדור הצעיר במדינה.
נהר האבדון
נהר האבדון (באנגלית: River of No Return) הוא מערבון רומנטי אמריקאי משנת 1954 בבימויו של אוטו פרמינגר, עם רוברט מיצ'ם ומרילין מונרו בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי פרנק פנטון לפי סיפור של לואיס לנץ.
הסרט צולם בנופים של הרי הרוקי הקנדיים – הפארק הלאומי באנף, הפארק הלאומי ג'ספר ואגם לואיז. נהר האבדון שממנו אין חזרה צולם בנהר סלמון באיידהו. הסרט צולם בצבעי טכניקולור ובשיטת סינמסקופ.
השיר "נהר ללא חזרה" הולחן על ידי ליונל ניומן ומושר בסרט בפיה של מרילין מונרו וכנעימת רקע לאורך הסרט.
העלילה מתרחשת בשנת 1875 בצפון מערב ארצות הברית בימי בהלה לזהב והמלחמות עם האינדיאנים.
תקציר עלילה.
מאט קאלדר (רוברט מיצ'ם) מגיע לעיר אהלים של מחפשי זהב כדי למצוא את בנו. מאט הוא חוואי אלמן שנדון למאסר לאחר שהרג אדם שתקף את חברו. הוא מוצא את בנו מארק (תומי רטיג) בחברת קיי, זמרת מועדונים יפהפייה ומושכת (מרילין מונרו). בחווה מלמד אותו מאט לחרוש את האדמה ולקלוע ברובה.
קיי מאורסת להארי ווסטון (רוי קלהון), מהמר שזכה כעת במשחק פוקר בשטר זיכיון לכריית זהב במקום עשיר בזהב. לשם מימוש הזכייה עליו להגיע לעיר המחוז (Council City) והוא מציע לקיי להצטרף אליו. היא נותנת לו את שארית כספה והוא קונה רפסודה עליה ישוטו בנהר לעיר המחוז.
הנהר סוער והם כמעט טובעים עד שמאט מבחין בהם ומציל אותם. הוא מביא אותם לחווה אומר להארי כי הנהר הזה סוער ומסוכן. הארי מחליט להגיע בעצמו לעיר ומבקש ממאט סוס ורובה. כשהוא נענה בשלילה הוא תוקף ומהמם אותו ונמלט מהחווה עם הרובה.
אינדיאנים שצפו בקטטה מתקרבים לחווה וברגע האחרון נמלטים מאט, קיי ומארק לרפסודה ומתחילים שיט מסוכן בנהר השוצף ומרבה מפלים המכונה "נהר ללא חזרה". האינדיאנים שורפים את החווה.
כעת מתחיל מסע חתחתים שבו נאבק מאט בפומת ההרים, מתגבר על שני מחפשי זהב ועל אינדיאנים שמתקיפים את האסדה בחיצים והוא יורה בהם ברובה.
היחסים בין מאט לקיי יודעים עליות וירידות. מאט מדבר בגנותו של הארי וקיי עונה לו כי גם הוא עשה מעשה רע בזה שהרג אדם ביריה בגבו. מארק מקשיב לכל השיחות האלה ולבסוף מסביר לו מאט מדוע נאלץ לירות ולהרוג אדם בגבו.
הם מגיעים לעיר המחוז ומאט שולח את קיי לפגוש בבר את הארי. היא מבקשת מהארי לפגוש את מאט ולסיים את הסכסוך ביניהם בשלום. הארי מניח את אקדחו אבל לא מגלה שיש לו אקדח נוסף. הוא מתקרב לעבר מאט ושולף לעומתו אקדח כדי להרוג אותו אבל מארק מבחין בזה, יורה בו בגבו והורג אותו כמו שעשה אביו בעבר.
קיי מקבלת עבודה כזמרת בבר והיא שרה על "הנהר ללא חזרה". מאט נכנס לבר, נוטל אותה על כתפיו ונושא אותה לכיכרה שם יושב מארק. הם נוסעים הביתה וקיי זורקת את נעלי ההופעה שלה עם העקבים הגבוהים.
ג'ק וולטון (מושל אוקלהומה)
ג'ון קאלווי "ג'ק" וולטון (באנגלית:John Calloway "Jack" Walton; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוקלהומה החמישי מינואר ועד נובמבר 1923. הוא היה מושל אוקלהומה שכיהן במשך תקופת הכהונה הקצרה ביותר והראשון בתולדות המדינה שהודח מתפקידו.
לאחר הדחתו הוא ניצח בבחירות המקדימות של מפלגתו על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך נוצח בבחירות הכלליות על ידי הרפובליקני ויליאם פיין. ב-1932 הוא נבחר לנציבות התאגידים של אוקלהומה, שם הוא שירת עד 1939. הוא התמודד שוב למשרת המושל ב-1934 וב-1938.
ראשית חייו.
ג'ק וולטון נולד בעיירה גרינסבורו שבאינדיאנה. כשהיה בן שש עברה המשפחה ללינקולן, נברסקה. ב-1897, כשהיה בן 16 התגייס וולטון לצבא ארצות הברית, ושירת בו שש שנים. במלחמת ארצות הברית-ספרד הוא לא השתתף בקרבות, אך הוא הוצב במקסיקו לזמן מה.
לאחר שחרורו מהשירות ב-1903, עבר וולטון ל כדי להתפרנס כקבלן בניין. הוא קבע את מושבו בעיר המשגשגת של אוקלהומה סיטי. ב-16 בנובמבר 1907, בעת שהתגורר שם, התקבלה אוקלהומה כמדינה בארצות הברית. ב-1910 עברה בירת המדינה מהעיר גתרי לאוקלהומה סיטי.
וולטון הצטרף לשורות המפלגה הדמוקרטית והיה למשתתף פעיל בענייני הפוליטיקה של המדינה. ב-1917, בתקופת ממשלו של רוברט ויליאמס, נבחר וולטון למשרתו הפוליטית הראשונה. בשל ניסיונו בענף הבנייה, הוא נבחר בקלות למשרת נציב העבודות הציבוריות של אוקלהומה סיטי. לאחר הצלחתו בתפקיד זה, הוא נבחר שנתיים לאחר מכן כראש עיריית אוקלהומה סיטי, תפקיד בו הוא כיהן עד 1923.
לקראת תום כהונתו כראש העיר, הגיש וולטון את מועמדותו לבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל אוקלהומה במקומו של ג'יימס רוברטסון. לאחר שזכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית, נסע וולטון ברחבי המדינה וניהל את מסע הבחירות התוסס ביותר שהיה עד אז באוקלהומה. בבחירות הכלליות ניצח וולטון, על אף פרסומים מצד דמוקרטים שמרנים שהאשימו אותו ב"סובייטיזם" ובסוציאליזם. טקס ההשבעה ונשף ההשבעה שלו היו מלאי חיות כמו מסע הבחירות שלו.
מושל אוקלהומה.
ב-9 בינואר 1923 הושבע וולטון כמושל אוקלהומה החמישי. הוא ייצג את האגף הפרוגרסיבי של המפלגה הדמוקרטית והדבר השתקף במדיניותו. על אף זאת, רבים מצעדי מדיניות הפנים שלו התקבלו על ידי בית המחוקקים המדינתי, ו-1923 הייתה אחת השנים הפרוגרסיביות ביותר בהיסטוריה החקיקתית של המדינה. בין הרפורמות של וולטון היו תוכנית נרחבת לסיוע למשקים חקלאיים בקשיים, עדכון החוק לפיצויי עובדים לשיפור תנאיהם, וחוק קפדני יותר לפיקוח על המחסנים כדי לספק את שביעות רצונם של מגדלי הכותנה והחיטה.
וולטון שאב רבים מרעיונותיו מקודמו בתפקיד. כפי שנושא החינוך היה חלק מרכזי בפועלו של רוברטסון, כך היה הדבר אצל וולטון. הוא העביר בבית הנבחרים את התוכנית הראשונה של אוקלהומה לאספקת ספרי לימוד בחינם והעברת מענקים בהיקף של מיליון דולר מכספי המדינה לבתי ספר נחשלים. בגישה פרוגרסיבית אמיתית, הנהיג וולטון עונשים כבדים יותר על הפרת חוקי המדינה ותקנותיה, הרחיב את ההוצאה על תוכניות רווחה, וויזם תוכנית לייצוב המשקים החקלאיים בפיקוח מועצת החקלאות של המדינה.
צרותיו של וולטון החלו כאשר הוא החל לזגזג בין הפרוגרסיבים שתמכו בתוכניותיו לבין השמרנים שהתנגדו להן. הוא החל לאבד את השליטה על בית המחוקקים ובניסיונותיו לפנות לשני הצדדים, הוא איבד את כלל התמיכה. מתוך תקווה להשיב לעצמו את התמיכה, ניסה וולטון להשיג את תמיכת הסיעות באמצעות מינויים למנהיגי הסיעות למשרות ממשלתיות וחינוכיות גבוהות יותר. על אף שראה הצלחה מועטת בתוכניותיו, בטווח הארוך הם הוכחו כחסרות תועלת.
ב-1921 צמחו כבר ממדיו של ארגון העליונות הלבנה הקו קלוקס קלאן באוקלהומה באופן מסוכן, וכתוצאה מכך התחולל הטבח בטולסה, שבו פשטו לבנים זועמים על שכונות האפרו-אמריקאים, וביצעו מעשי אלימות ורצח. האלימות המשיכה גם בתקופת ממשלו של וולטון. כדי לפצח את הקלאן, הכריז וולטון על ממשל צבאי במחוזת אוקמולגי וטולסה, והשעה את צו הביאס קורפוס במחוז טולסה.
הדחתו.
חוקת אוקלהומה אוסרת במפורש על ביטולו של צו הביאס קורפוס ובית המחוקקים זעם על מעשיו של וולטון. בתגובה לכך, הוקם באוקלהומה סיטי חבר מושבעים גדול שעליו הוטל לנהל חקירה. ב-5 בספטמבר 1923 בעקבות ההכרזה על הקמת חבר המושבעים, הכריז וולטון על "ממשל צבאי מוחלט" בכל רחבי המדינה. הדרישות להליך הדחה נגד וולטון מילאו את הקפיטול המדינתי ומנהיגי בית הנבחרים והסנאט של אוקלהומה קראו לכינוס מושב מיוחד ב-2 באוקטובר.
מתוך תקווה למנוע את קידום הליך ההדחה, כינס וולטון את בית המחוקקים למושב מיוחד ביוזמתו ב-11 באוקטובר, כשהנושא על סדר היום היה הקו קלוקס קלאן. בית המחוקקים סירב להתכנס והתפזר עד 17 באוקטובר, כאשר עד אז הוכנו האישומים להליך ההדחה. בפיקוחו של יושב ראש בית הנבחרים ויליאם דלטון מק'בי, הציג בית הנבחרים 22 סעיפי אישום נגד וולטון, והצביע בעד הדחתו. זמן קצר לאחר מכן, ב-23 באוקטובר, הושעה וולטון מתפקידו וסגן המושל מרטין טראפ היה למושל בפועל.
חבר בית הנבחרים ווסלי דיסני פעל כתובע בסנאט שהתכנס לטובת הליך ההדחה, ובראשו ישב נשיא בית המשפט העליון של אוקלהומה. מתוך 22 סעיפי האישום, התקבלו 11 סעיפים, כולל "איסוף בלתי חוקים של כספי מערכת הבחירות, הגדלת השכר הציבורי, השעיית חוק הביאס קורפוס, שימוש נרחב בסמכות החנינה, וחוסר מיומנות כללי". ב-19 בנובמבר 1923 הורשע וולטון והודח מתפקידו. סגן המושל טראפ החליפו ובאותו יום הושבע כמושל אוקלהומה השישי.
נאמר שהחלה ההדחה של וולטון הכניס את אוקלהומה לדפוס הצבעה בבחירות שאמור היה למנוע מינויים לקבוצות מיעוט. וולטון קיבל אחוזים קטנים בבחירות המקדימות של מפלגתו, אך עדיין נבחר כמועמדה למשרת המושל. מצב זה שנתפש על ידי בית המחוקקים כאי-צדק, הוביל אותו לאמץ שיטת בחירות שונה. בסופו של דבר נוצרה מערכת הבחירות המקדימות של אוקלהומה.
שנותיו האחרונות.