ספר הזוהר שימש אף הוא מושא למחקרים רבים שלו, בפרט בשאלת זהות מחברו, מקורותיו, לשונו והדוקטרינה שלו. בנוסף, חיבר מחקרים על תורת האר"י ותנועת החסידות. עם זאת, התחום איתו היה מזוהה יותר מכל היה תחום חקר השבתאות, שמחקריו הכלולים בו, נחשבים לדוגמה למצוינות מחקרית. תחום אחר שבו נודע היה תחום הביבליוגרפיה, ואין ספק כי ידיעותיו הרבות בתחום זה סייעו לו לבסס היטב את מחקריו בתחום הקבלה.
בנוסף חיבר שלום מספר ספרים על חברוֹ ולטר בנימין, וכן מאמרים על חכמת ישראל, משיחיות, סמלים יהודים (כגון מגן דוד), אלכימיה ומאגיה יהודית.
ביקורת ומחלוקת.
גרשם שלום ידוע היה במחקרים מעמיקים, בהם דקדק בפרטים הקטנים ביותר, וכן בשל השתדלותו להימנע ממעורבות רגשית בקשר לנשוא מחקריו. הוא נקט בזהירות יתירה וקביעותיו היו מבוססות היטב. אף על פי כן, לא היה חסין מטעויות ואף חזר בו בחלק מקביעותיו. דוגמה טובה לכך היא השינוי בדעתו בקשר לזהות מחברו של ספר הזוהר. טענות בקשר למניעים שהנחו את שלום בחקירותיו ומידת השפעתם על המסקנות אליהם הגיע, הועלו כנגד שלום על ידי ברוך קורצווייל, בביקורת שכתב על ספרו: שבתי צבי והתנועה השבתאית בימי חייו. שלום עצמו העדיף לשמור על שתיקה בנושא וסירב לענות לטענותיו של קורצווייל.
זאת ועוד, חלק מהנושאים אותם חקר כללו נושאים שנגעו לעיקרי האמונה של חלקים מהאוכלוסייה היהודית בארץ, בפרט אנשי קהילת היהדות האורתודוקסית. מטבע הדברים כאשר מסקנות חקירותיו סתרו חלק מעיקרי אמונה אלה, עוררו הדברים מחלוקות קשות. מבין המפורסמות שבין המחלוקות האלה, ניתן למנות את המחלוקת בקשר לשאלת זהות מחבר הזוהר, האם רבי שמעון בר יוחאי או ר' משה די לאון; המחלוקת עם הרב ראובן מרגליות בשאלה האם היה רבי יהונתן אייבשיץ שבתאי נסתר; והמחלוקת עם רבי חיים ליברמן בקשר לדרכי המחקר האקדמי של תנועת החסידות.
שלום עצמו לא התבודד במגדל השן האקדמי, הוא היה מעורב פוליטית ונהג לפרסם את עמדותיו בענייני השעה באכסניות רבות. גם על עמדותיו אלה הותקף שלום לא פעם. מחלוקת מפורסמת בקשר לכך היא המחלוקת שהתעוררה עם חנה ארנדט, בקשר לפועלה של הציונות בארץ ישראל ובקשר לתפיסת השואה.
מחלוקות נוספות שהתעוררו בזמנו היו, בין היתר, המחלוקת עם אברהם יערי בקשר לשאלת מחבר הספר חמדת ימים; המחלוקת בקשר לשאלה האם היה רבי ישראל סרוק תלמיד האר"י; ומחלוקת בשאלת קיומם של יסודות משיחיים בחסידות.
גם לאחר מותו של שלום, התעוררו מספר מחלוקות בקשר למשנתו, כגון, המחלוקת בקשר לשאלת מרכזיותה של המיסטיקה ביהדות, שאלת מקורותיהם של המקובלים הראשונים ועוד.
ספרים שכתב.
שלום כתב במהלך חייו מאות מאמרים. הרשימה הביבליוגרפית שהוכנה במלאת לו 80 שנה הכילה 579 כותרים. מאז פרסום הרשימה ועד מותו הוא פרסם מאמרים רבים נוספים. לאחר מותו התרחבה הרשימה אף יותר, וקובצי מחקריו ממשיכים לצאת לאור, אם בכינוס מספר מחקרים בנושא משותף לספר אחד ואם בפרסום מחדש של ספריו החשובים. מחיבוריו המפורסמים, שיצאו לאור בימי חייו, ניתן לציין את הפרסומים הבאים:
ספרייתו בתורת הסוד היהודית.
ספרייתו של גרשם היא הספרייה המקיפה ביותר בתחום תורת הסוד היהודית, וכוללת בתוכה את מרבית החיבורים שנכתבו בתחום זה ונשתמרו במשך הדורות. הספרייה הייתה בביתו שבשכונת רחביה, בירושלים, והיא סודרה על-פי הנושאים השונים ובהתאם לחלוקה לתקופות השונות של תורת הסוד היהודית. לאחר שנפטר, בשנת 1982, ובהתאם להנחיותיו, הועברה הספרייה לבית הספרים הלאומי, בשנת 1987, שם היא מוצגת בשני אולמות קריאה, המוקדשים לה בלבד. האוסף כולו מזוהה בשם אוסף גרשם שלום והוא בעל קטלוג חיפוש משלו. בשנת תשנ"ט, פורסם קטלוג של ספריית גרשם שלום בתורת הסוד היהודית. סך כל הכותרים הרשומים בקטלוג הוא 12,270, והוא כולל חיבורים שרכשה הספרייה לאחר מותו. הקטלוג סודר בהתאם לצורה בה סודרו הספרים בספרייתו של שלום בביתו.
שלום התחיל לאסוף ספרים כבר מגיל צעיר וככל הנראה כבר אז שאף ליצור ספרייה שתכלול בתוכה את כל החיבורים בתורת הסוד היהודית. כשעלה לישראל כלל האוסף 1767 ספרים, מהם 503 היו בתחום הקבלה. כאמור לעיל, הוא פרסם בשנת 1927 רשימה ביבליוגרפית הכוללת את כל חיבורי תורת הסוד היהודית שהיו ידועים לו עד לזמן חיבור הרשימה. בנוסף, הוא פרסם את קונטרס עלו לשלום, רשימת ספרי קבלה וחסידות המבוקשים לאוסף ספריו של גרשם שלום; ברלין, תרצ"ז, כדי לנסות להשלים את ספרייתו.
משהתפרסם שלום בעולם האקדמי ולאחר שרבים שמעו על שאיפותיו בקשר לספרייתו, החלו לשלוח אליו מלומדים מכל העולם העתקים מחיבוריהם. במקביל, שלחו אליו סוחרי ספרים, קטלוגים של ספרים בתחום תורת הסוד, או פנו אליו בכל פעם שהגיעו אליהם ספרים בתחום זה (אם כדי להתייעץ איתו ואם כדי לעניין אותו ברכישת הספרים).
במשך השנים, המשיכה ספריתו לגדול ולפני מותו הכילה כ־25,000 ספרים ודברי דפוס אחרים. כחצי מכלל הספרים היו ספרים שנדרשו לשלום לעבודתו, כגון, ספרי היסטוריה, פילוסופיה, תורת הדתות וכו'. החצי האחר, כלל את ספרי תורת הסוד היהודית. שלום הקפיד להוסיף לאוסף של תורת הסוד לא רק כל ספר, חוברת, כתב עת, מאמר, כתבה עיתונאית, או תמונה, בתחום זה, אלא גם את כל המהדורות האחרות של חיבורים אלה. נכון לשנת 2012, קיימים בספרייה 35,000 חיבורים לערך. המנהלת הראשונה של ספריית שלום הייתה ד"ר אסתר ליבס. מאז שנת 2011 ד"ר צבי לשם מנהל את הספרייה.
ארכיון שלום.
לצד אוסף שלום בתורת הסוד היהודית, הועבר לבעלות הספרייה הלאומית גם ארכיונו האישי של שלום, הכולל, בין היתר, כתבי יד, תמונות, מכתבים ממנו ואליו, חומר ביוגרפי, רשימות, שירים, פואמות ויומנים אישיים שכתב במהלך חייו, חיבורים ומאמרים, חיבורים עליו, קטעי-עתונות ועבודות של תלמידיו. הארכיון הופקד בספרייה הלאומית על ידי אשתו פניה שלום בנובמבר 1987, ויומנים נוספים שלו הופקדו על ידה בספטמבר 1989. בשנים האחרונות מתפרסמים כאמור ספרים, המתבססים ברובם על הנמצא בארכיון, והכוללים את הביוגרפיה שלו, יומניו האישיים שכתב בנעוריו, יחסיו עם הסובבים אותו, מכתבים שכתב לאישים שונים ולבני משפחתו וצעדיו הראשונים בחקר הקבלה.
על בסיס ספרות ביוגרפית זו, מתפרסמים מחקרים המנתחים את דמותו של שלום, כפי שהיא עולה מתוך ספרות זו ומחומר נוסף מהארכיון, ולעיתים אף מתוך היכרות אישית של החוקר עם שלום (אם כחוקר-עמית ואם כתלמיד). חלק מן החוקרים נתלים בפרסומים הביוגרפים ובכתביו הלא אקדמיים של שלום, כדי להבין את הדרך אותה בחר להציג את הדברים, העולם ממנו הגיע והשפעתו של עולם זה על מחקריו ועל קביעותיו, ועל ידי כך לנסות ולהוכיח טענות משלהם בחקר המיסטיקה והקבלה, או לחלופין לנסות ולסתור הנחות יסוד שהניח בשעתו שלום.
תרבות האינטרנט
המונח תרבות האינטרנט או תרבות הסייבר (באנגלית: Cyberculture) מתייחס אל מכלול היבטי התרבות שהתפתחה עם הופעת האינטרנט. המצאה זו שינתה במידה מהפכנית את צורת התקשורת בין בני אדם, ויצרה השפעה תרבותית ניכרת על אוכלוסיית העולם.
מאפייני התרבות החדשה.
תרבות האינטרנט היא תרבות דינמית המשתנה ללא הפסק, עקב התפתחות הטכנולוגיה והעלייה במספר הגולשים באינטרנט. עם זאת, ניתן לזהות בה מספר מאפיינים עיקריים:
הגדלת האינטראקציה האנושית ובניית קהילות.
החידוש העיקרי מתבטא בהופעת אפשרויות חדשות ליצירת קשרים חברתיים עם מספר רב של בני אדם. קשרים אלו יכולים להתקיים תקופה ממושכת רק באינטרנט, ולעיתים להתפתח למפגש ממשי, חלקם באמצעות אתרי היכרויות ייעודיים. צורות ההתקשרות החדשות כוללות:
חלק מהאפשרויות הנזכרות, הביא גם לחשיפה עצמית באינטרנט, שהיא תופעה של אנשים החושפים את עצמם באינטרנט, כשהם מוותרים בכך על הזכות לפרטיות ועל האנונימיות המלאה או החלקית שלהם.
עם הגידול בדרכי האינטראקציה החברתית שמאפשר האינטרנט, בפרט בין אנשים הרחוקים זה מזה, הוא מצמצם את הצורך במפגשים פנים אל פנים. מגמה זו, בשלב ראשוני שלה, נרמזת בספרו של דויד גרוסמן, "יש ילדים זיגזג":
הרחבת השפה.
צורות התקשורת המפורטות מעלה עודדו הקלדה מהירה וכן חיפוש דרכים חדשות להבעת רגשות והמחשת ייחודיות (לעיתים, תוך שמירה על אנונימיות). עקב כך הופיעו:
שיתופי פעולה מקומיים וגלובליים.
כן התאפשר ביצוע פרויקטים על ידי מספר גדול של פעילים ללא תלות במקום מגוריהם:
שינוי יחסי הגומלין בין ספקי התוכן והצופים.
בנוסף חלוקת התפקידים לסוחר וצרכן התערערה וגולשים (להבדיל מגופים מסחריים) החלו ביצירת תוכן עבור גולשים אחרים, במה שהיום מכונה וב 2.0. דוגמאות לאתרים כאלו:
עבריינות מקוונת.
לצד תרבות האינטרנט נוצרה תת-תרבות הנעה על הסקלה שבין הטרדה ופשע חמור. זו מתבטאת ב:
בישראל.
המדור קפטן אינטרנט, שהופיע בעיתון "הארץ", יכול להחשב כאחד המייצגים הראשונים של תרבות האינטרנט. כמוהו אתרי תוכן כמו: IOL, מוניטור וקורקינט.
איקס עיגול
איקס עיגול (או בשמותיו באנגלית: noughts and crosses = בריטית, או tic-tac-toe = אמריקאית), הנקרא גם איקס מיקס דריקס הוא משחק לשני שחקנים המשוחק על לוח של 3x3 משבצות. כל שחקן בתורו מסמן סימן באחת המשבצות (לרוב איקס או עיגול, ומכאן שם המשחק) השחקן המנצח הוא זה שהצליח למלא שורה, טור או אלכסון בסימנים שלו. אם אף שחקן לא הצליח לעשות זאת עד שכל המשבצות מלאות, המשחק נגמר בתיקו.