עורך דינו של טראמפ, מייקל ואן דר וין, הציג טיעון סיום שהכיל טענות שגויות רבות ומשוללות בסיס. הוא טען, באופן כוזב, כי ההסתערות על הקפיטול הייתה "מתוכננת מראש על ידי קבוצת קיצוניות משמאל וימין". למעשה, ההסתערות התחוללה בידי פורעים המזוהים עם אידאולוגיה ימנית, שחלקם תכננו מראש את ההסתערות ואחרים שהשתתפו באופן ספונטני. ואן דר וין טען כי שום דבר שטראמפ אמר "לא יכול להתפרש אי פעם כמעודד או תומך בהתקוממות", אף שרבים מאלה שהסתערו על הקפיטול אמרו במפורש כי דבריו של טראמפ דרבנו אותם לפעול. תוך הדהוד טענות שטראמפ הצהיר בעבר, האשים ואן דר וין את הנשיא ג'ו ביידן ואת סגנית הנשיא קמלה האריס כי "מיאנו שוב ושוב לגנות" מעשי אלימות במהלך הפרות הסדר בקיץ 2020 על רקע המהומות הגזעיות; למעשה, ביידן והאריס גינו שוב ושוב התפרעויות, אלימות והפרות חוק. ואן דר וין הטיח בדמוקרטים טענות בדבר רדיפות שווא, וכינה זאת "העמדת פנים מוחלטת מן המסד ועד הטפחות" ו"מרדף משוגע ארוך שנים אחר נקמת דם" נגד טראמפ, וטען כי החשש של הדמוקרטים מפני טראמפ הוא סיכוייו להיבחר מחדש לנשיאות. את דבריו סיים בטענה כי ישנו "מסע צלב מוטרף", וקרא לסנאטורים שלא "לצעוד בדרך האפלה אלמוניות ופילוג". עוד הוא טען ללא כל בסיס כי "אחד האנשים הראשונים שנעצרו היה מנהיג אנטיפה", אף על פי שהרשויות הפדרליות לא קשרו את האיש המדובר, ג'ון ארל סאליבן , לאנטיפה, וה-FBI מסר כי אין שום עדות למעורבות אנטיפה באירוע.
פסק הדין.
ב-13 בפברואר זוכה טראמפ בידי הסנאט, כאשר 57 סנאטורים הצביעו בעד הרשעתו ו-43 הצביעו נגד. שבעה סנאטורים רפובליקנים הצטרפו לסיעה הדמוקרטית והצביעו בעד הרשעת טראמפ: ריצ'רד בר מקרוליינה הצפונית, ביל קסידי מלואיזיאנה, סוזן קולינס ממיין, ליסה מרקאוסקי מאלסקה, מיט רומני מיוטה, בן סאס מנברסקה, ופט טומי מפנסילבניה. בכך, רומני כבר לא היה לסנאטור היחיד בהיסטוריה של ארצות הברית שהצביע בעד הרשעה של נשיא ממפלגתו שלו. חרף פסק הדין שזיכה את טראמפ, ההצבעה להרשעה הייתה ההצבעה הדו-מפלגתית ביותר בהליך הדחה אי פעם בהיסטוריה האמריקאית. כמו כן, עקב כך נעשה טראמפ לנשיא הראשון בהיסטוריה שזוכה פעמיים בידי הסנאט. ננסי פלוסי הייתה ליושבת ראש בית הנבחרים היחידה שהחלה בשני הליכי הדחת נשיא, ומינתה את מנהלי שני משפטי ההדחה, ששניהם הסתיימו בזיכוי.
אחרית דבר.
לאחר זיכויו במשפט ההדחה בסנאט, המשיך טראמפ להתמודד עם צרות משפטיות, בהן איומים לנקיטה בצעדים פליליים או ליטיגציה אזרחית. הסיכוי שטראמפ עשוי להתמודד עם תביעה פלילית או תביעה אזרחית הנובעת מההסתערות על הקפיטול הועלה על ידי חברי קונגרס רפובליקנים אחדים, בהם חברת בית הנבחרים ליז צ'ייני, הסנאטור מרקו רוביו ומנהיג המיעוט מיץ' מקונל.
לשכת מזכיר המדינה של ג'ורג'יה פתחה בחקירה על אודות ניסיונותיו של טראמפ לבטל את תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במדינה, כולל שיחת טלפון בין הנשיא למזכיר רפאנספרגר. התובעת המחוזי של מחוז פולטון, פאני ויליס, פתחה גם היא בחקירה פלילית על האם טראמפ שידל להונאת בחירות, הפרה של החוק במדינת ג'ורג'יה. טראמפ עצמו הביע חשש כי הוא עשוי להיות מואשם בעבירות פליליות בגין מעשיו סביב ההסתערות על הקפיטול. ללא קשר לכך, טראמפ ניצב בפני חקירה של מדינת ניו יורק על אודות עסקות ארגון טראמפ במנהטן.
סעיף 3 לתיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית פוסל מלשרת במשרה הן פדרלית והן מדינתית את כל מי שנשא שבועה להגן על החוקה ו"חולל התקוממות או מרי", או "העניק סיוע למדינת אויב". על אף שהסעיף, מבחינה מילולית, אינו מתאר באופן מפורש את האופן בו ניתן להפעילו, באמצעות תקדים בקונגרס ניתן להפעיל את הפסילה בידי רוב פשוט בשני בתי הקונגרס, וניתן להסיר אותה באמצעות רוב מיוחס בלבד. במהלך ההדחה השנייה של טראמפ בבית הנבחרים, סעיף 3 צוטט בסעיף ההדחה כחלק מהבסיס לפסילתו של טראמפ מכהונה בתפקיד עתידי. ברם, ישנה מחלוקת האם סעיף 3 יכול לשמש "דרך חליפית לפסילה [מתפקיד]" בשעה שהסנאט זיכה את טראמפ מהרשעה. דמוקרטים כמו ריצ'רד בלומנטל, כריס מרפי, דיק דרבין ובן קרדין, שקלו להפעיל את סעיף 3 כדי לאסור על טראמפ לשוב לחיים הפוליטיים, אם כי מהלך כזה ייכנס לטריטוריה חוקתית ומשפטית לא מוכרת.
דעת הקהל.
סקר של רויטרס ומכון הסקרים "Psos Poll", שפורסם ב-22 בינואר 2021, מצא כי 51% מהאמריקאים תמכו בהרשעתו של טראמפ במשפט ההדחה, 37% התנגדו ו-12% אינם היו בטוחים. 55% מהאמריקאים תמכו בפסילתו של טראמפ בידי הסנאט מלמלא בעתיד משרה פדרלית, בעוד 34% התנגדו לצעד זה, ו-11% אמרו שהם לא בטוחים. סקר אחר של אוניברסיטת מונמאות' שפורסם ב-25 בינואר מצא כי 52% מהאמריקאים תמכו בהרשעתו של טראמפ לעומת 44% התנגדו, ו-57% תמכו בפסילת טראמפ משירות ציבורי בעתיד.
מנתונים של סקר מאת ABC News בשיתוף Ipsos, אשר ראה אור ב-7 בפברואר, 56% מהאמריקאים העדיפו שהסנאט ירשיע את טראמפ ויפסול אותו כפועל יוצא מלכהן בתפקיד פדרלי, בעוד 43% התנגדו לכך. סקר של CBS News בשיתוף מכון המחקר הבריטי YouGov פורסם ב-8 בפברואר, ולפיו 56% מאזרחי ארצות הברית תמכו בהרשעת טראמפ, כשמנגד 44% התנגדו.
סקר שהוזמן על ידי The Hill יחד עם HarrisX, פורסם ב-10 בפברואר, ומצא כי 52% מהאמריקאים תמכו בהרשעה לעומת 48% מתנגדים. באותו היום התפרסם סקר נוסף מאת אתר האינטרנט "Vox" וצוות החשיבה "Data for Progress", בו נמצא כי 12% מהרפובליקנים תומכים בהרשעת טראמפ לעומת 82% מהדמוקרטים ו-52% מהעצמאים התומכים בכך, וכי 69% מהרפובליקנים אמרו כי הם יטו פחות להצביע למועמד פוליטי ממדינתם אם הצביע בעד הרשעת טראמפ.
סקר של פוליטיקו והארגון "Morning Consult" שנערך לאחר זיכויו של טראמפ, הראה כי 54% מבוחרי המפלגה הרפובליקנית יצביעו לטראמפ אם יתמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית ב-2024, זינוק בן 12% לעומת סקר שנערך זמן קצר לאחר ההסתערות על הקפיטול, אך נתון שווה לשיעור התמיכה של טראמפ בנובמבר 2020 לאחר הבחירות לנשיאות באותו החודש.
סראי
סראי היה השם של שתי ערים, אשר היו ערי בירה של אורדת הזהב, הממלכה המונגולית ששלטה על רוב מרכז אסיה ומזרח אירופה, במאות ה-13 וה-14.
סראי העתיקה.
"סרַאי העתיקה", או "סרַאי באטו" או "סרַאי-אל-מַקְרוֹס" ("אל-מקרוס" היא המילה הערבית ל"מבורך") הוקמה על ידי השליט המונגולי באטו ח'אן באמצע שנות 1240, ממזרח לנהר אחטובה, קרוב לכפר המודרני סליטרנויה.
אתר זה נמצא ככל הנראה על נהר אחטובה, ערוץ של נהר הוולגה התחתון, ליד הכפר סליטרנויה במחוז המשנה חרבאלי, שבמחוז אסטרחן, בדרום רוסיה, כ-120 ק"מ צפונה מהעיר אסטרחן.
סראי היה מקום מושבם של באטו ויורשו ברקה. תחתם הייתה סראי בירת האימפריה הגדולה. הנסיכים השונים של רוס הגיעו לסראי כדי להתחייב בפני החאן ולקבל את צו סמכותו (יארליק).
סראי החדשה.
ההערכה היא כי "סראי החדשה" או "סראי ברקה" (הנקראת על שם מטבעות סראי-אל-ג'דיד), נמצאה בעבר במה שהוא עכשיו קולובובקה (צארייב לשעבר), אתר ארכאולוגי בערוץ אחטובה 55 ק"מ מדרום-מזרח לוולז'סקי ובמרחק של כ-180 ק"מ צפונית מערבית לסראי העתיקה; או אולי באתר של סקסין (שייתכן והייתה באתר של ממלכת הכוזרים באיטיל). הבישופים של קרוטיצי התגוררו בצארייב בשנים 1261 עד 1454. מה שכנראה ביסס את מעמדה של סראי באטו כבירת אורדת הזהב באמצע המאה ה-14.
סראי תוארה על ידי המטייל המפורסם אבן בטוטה כ"אחת הערים היפות... מלאות אנשים, עם הבזארים היפים והרחובות הרחבים" ובעלת 13 מסגדים קהילתיים יחד עם "שפע מסגדים קטנים יותר". מקור עכשווי אחר מתאר אותה כ"עיר מפוארת המאכלסת שווקים, מרחצאות ומוסדות דת". במהלך החפירות במקום התגלה אצטרולב ובעיר התגוררו משוררים רבים, שרובם ידועים רק בשמם.
שתי הערים נכבשו מספר פעמים. טימור לנג הגיע לסראי החדשה בסביבות 139 ומנילי ג'יראי מחאנות קרים הגיע אליה בסביבות 1502. כוחותיו של איוואן הרביעי הרסו לבסוף את סראי לאחר שכבשו את חאנות אסטרחן בשנת 1556.
בשנים 1623–1624 נסע סוחר רוסי, פדוט קוטוב, לפרס דרך הוולגה התחתונה. הוא תיאר את האתר של סראי באופן הבא:כאן ליד נהר אחטובה עומדת אורדת הזהב. חצר החאן, הארמונות והחצרות והמסגדים עשויים אבן. אבל כעת כל הבניינים האלה מפורקים והאבן נלקחה לאסטרחן.מכיוון שסראי העתיקה שוכנת במרחק 120 ק"מ מאסטרחן וסראי החדשה במרחק של 300 ק"מ, קשה להחליט על איזו אחת משתי הערים תיאור זה חל.
לאחר חורבן סראי החדשה הקימה רוסיה את עיר המצודה צאריצין (לימים סטלינגרד, כיום וולגוגרד) כדי לשלוט באזור.
סראי הקטנה.
סריי ג'וק (היא סראי הקטנה) הייתה עיר על נהר אורל. לעיתים קרובות עיר זו מתוארת לצד אתרים אחרים בכתבים היסטוריים ומודרניים. עיירה זו הייתה העיר המרכזית של אורדת נוגאי, אחת מממשיכותיה של אורדת הזהב. אף על פי שהקוזאקים של אורל כבשוה בשנת 1580, זו שימשה מאוחר יותר כמפקדה של מספר כמה חאנים קזחים.
מרתה ואגו
מרתה ואגו (בהונגרית: Vágó Márta; בודפשט, 6 ביולי 1903 – בודפשט, 22 באפריל 1976) הייתה סופרת יהודייה-הונגרייה אהבתו והמוזה של המשורר אטילה יוז'ף (1905–1937). אביה, יוז'ף ואגו (1877–1948), היה כלכלן ועיתונאי של הפסטר לויד.
ביוגרפיה.
מרתה ואגו נולדה בבודפשט במשפחה יהודית כבתם של יוז'ף ואגו ושל וילמה שרמן. סבה וסבתה מצד אביה היו מור וייס וינקה הולנדר, סבה וסבתה מצד אמה היו אדולף שרמן (1842–1904), קצין הרפואה הראשי של בודפשט, ולאונטין שמלבאך (1849–1893).