וייטס עמד אז בשיאו המוזיקלי, לאחר הקלטת שניים מן הטובים שבאלבומיו "Swordfishtrombones" (1983) ו"Rain Dogs" (1985). אלבומים אלו, בעלי האווירה הקברטית העגומה, והמורכבות המוזיקלית, תאמו את רוח הסרט. שני שירים מ"Rain Dogs" הופיעו בפסקול הסרט ("Jockey Full of Bourbon" ו-"Tango Till They're Sore"). ג'ון לורי, שהיה אחראי אף למוזיקת הרקע לסרט "זרים", תרם את מוזיקת הרקע לסרט, שהוקלטה בסגנונו הג'אזי. שיר נוסף בפסקול שרה זמרת הרית'ם אנד בלוז השחורה אירמה תומאס.
חלק ניכר מהצלחת הסרט יש לזקוף לזכות הסינמטוגרפיה. היה זה שיתוף הפעולה הראשון של ג'ארמוש עם הצלם רובי מילר שהיה ידוע עד אז בשל שיתוף הפעולה שלו עם הבמאי וים ונדרס, שעבודתו מהווה מקור השפעה ידוע על ג'ארמוש. הדרך האיטית והמהורהרת, בה סקרה מצלמתו את נופי ניו אורלינס ואזור הביצות של לואיזיאנה, במשחקי אור וצל, יצרה את האסתטיקה המיוחדת של הסרט. הצלחה זו הייתה תחילה של שיתוף פעולה פורה בין ג'ארמוש ומילר שנמשך במספר סרטים נוספים במשך העשור שלאחר מכן.
עלילה.
הסרט מתחיל בניו אורלינס, ומתאר את נפילתם של שדר הרדיו הכושל זאק (וייטס), והסרסור ג'ק (לורי). זאק מאבד את עבודתו ואת חברתו, וברגע של שכרות מסכים להסיע מכונית שאינה שלו מצידה האחד של ניו אורלינס לצידה השני. כאשר עוצרת אותו המשטרה מסתבר כי בתא המטען של המכונית יש גופה. ג'ק מתפתה להגיע לחדר חשוך במלון, בו שוכבת נערה. הוא מנסה לשכנע אותה להצטרף לחבורת הפרוצות שהוא משמש כסרסור שלהן, אך כאשר המשטרה פורצת לחדר והאור נדלק, מסתבר שהמדובר בילדה. שניהם נשלחים אל הכלא, ומוצאים את עצמם באותו התא.
אל התא מגיע בוב (בניני) תייר איטלקי שאינו דובר אנגלית. בניגוד לזאק ולג'ק, שנמצאים בכלא בגין עבירות שלא ביצעו, בוב רצח אדם באולם ביליארד. ג'ק וזאק אינם סובלים זה את זה, ועד מהרה מגיעים לעימות פיסי אלים, שלאחריו הם נמנעים מלדבר זה עם זה. אך בוב הוא בעל דחף בלתי פוסק לדבר, על אף שידיעתו בשפה האנגלית מסתכמת במשפט "I scream, you scream, we all scream, for ice-cream". אישיותו המתפרצת, ודיבורו הבלתי פוסק, מצליחים להשלים בין ג'ק וזאק. השלושה מנצלים הזדמנות לבריחה, ונמלטים לאזור הביצות של לואיזיאנה.
השלושה אובדים בין הביצות, והאיבה בין ג'ק וזאק כמעט שגורמת לכך שכל איש יפנה לדרכו. אך בוב מצליח להביא את החבורה למקום מבטחים, ולספק להם מזון. הם מגיעים לבית בודד במעבה היער, בו שוכנת ניקולטה, איטלקייה נאה, המתאהבת מיד בבוב. בוב מחליט להישאר עם ניקולטה, בעוד שג'ק וזאק יוצאים איש לדרכו. הסרט מסתיים בפרידתם במזלג דרכים. כאשר כל אחד מהם פונה לזרוע אחרת של התפצלות הדרכים, נראה כי הפכו לידידים.
הצלחת הסרט בביקורת ובקופות.
הסרט התקבל בדרך כלל בביקורות חיוביות, שהשוו אותו להצלחתו הקודמת של ג'ארמוש, "זרים", ובדרך כלל קבעו כי הסרט מצליח לשחזר את ההצלחה של קודמו. אופיינית היא ביקורתו של המבקר רוג'ר איברט שכתב: "נרדפי החוק הוא סרט על ויסקי זול וקפה שחור, אנשים שיכורים בלילה, שאיבדו את עבודתם, והסבל שניתן לסבול מנערות המבטיחות לך בילוי נעים," וסיכם במילים -"הסרט הוא סרט מקורי מהסוג שאתה מתרגל אליו תוך כדי צפייה. אולי הוא מעט ארוך, ואולי הוא תלוי במקור ההשראה שלו - שלושת החריגים החברתיים והאנשים המוזרים שהם פוגשים במסעם, במקום שיהיה לו נושא אמיתי משלו. אין לו את השלמות רבת ההשראה של 'זרים', בו כל תמונה נראית בלתי נמנעת. אך זהו סרט טוב, וככל שאתם יודעים יותר על קולנוע, סביר יותר שתאהבו אותו".
הסרט הצליח להחזיר את ההשקעה בו, ובארצות הברית הכניס כמיליון וחצי דולר, מעט מעל תקציבו. הסרט סווג בארצות הברית כסרט מסוג "R", כאשר צופים מתחת לגיל 17 לא יכלו לצפות בו אלא בלוויית מבוגר, וזאת בשל לשונו הבוטה, וסצינות עירום המופיעות בו.
הסרט זכה להצלחה רבה מחוץ לארצות הברית. הוא זכה בפרסים בפסטיבלי קולנוע בנורווגיה בדנמרק ובאיטליה כמו גם למועמדות יוקרתית לפרס "דקל הזהב" בפסטיבל קאן. בישראל זכה הסרט להצלחה קופתית ניכרת.
קבוצת הסילימניט
שארוק קאן
דיומורטיריט
דיומורטיריט הוא מינרל בורו-סיליקטי ממחלקת המינרלים הנזוסיליקטיים (סיליקטים במבנה דמוי איים), השייך לקבוצת הסילימניט.
תכונות.
נוסחת המבנה הכימי של דיומורטיריט היא Al6.5-7BO3(SiO4)3(O,OH)3, ומבנהו זהו למבנה המינרל מגנזיודיומורטיריט (Mg,Ti,[ ])&lt;1(Al,Mg)2Al4Si3O18-y(OH)yB y=2-3)) העשיר במגנזיום. דיומורטיריט יכול לעבור התמרה למינרל פירופיליט (Al2Si4O10(OH)2).
הדיומורטיריט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית האורתורומבית דיפירמידלית formula_1 וחבורת סימטריות מרחבית "Pmcn". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=11.77, b=20.21Å, c=4.71Å.
הדיומורטיריט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים סיביים עד עמודיים של גבישים פריזמתיים דקים שלא התפתחו במלואם באורך של עד 6 ס"מ, וכן כמסה חסרת צורה. קיימים גבישים תאומים המופיעים בשלישייה (טרילינגים). הדיומורטיריט נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל גבוהה, 7 עד 8.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.34.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הדיומורטיריט נע בין 1.659 ל-1.723. גבישי הדיומורטיריט הם בדרך כלל בגוון כחול עד כחול ירקרק או חום. לעיתים רחוקות מופיע הדיומורטיריט בגוונים של ורוד וסגול. המינרל ניחן בפלאוכרואיזם בולט. מכיוון אחד נראה המינרל בגוון כחול עד סגול, מכיוון שני צהוב עד אדום-סגול או חסר צבע, ומכיוון שלישי כחול בהיר עד חסר צבע. בהשפעת קרינת על סגול באורכי גל ארוכים פולט המינרל קרינה פלואורסצנטית בגוון כחול כשמסת האם פולטת קרינה בגוון צהוב. כמה דוגמיות מאוריאנה (Oreana) שבנבדה פולטים קרינה פלואורסצנטית בגוון לבן בהשפעת קרינת על סגול באורכי גל קצרים. תחת ההשפעה של החלפה של קטיון האלומיניום בברזל תלת-ערכי או יסודות אחרים משתנה הגוון של המינרל.
המינרל תואר לראשונה ב-1881 על סמך דגימה שנמצאה בקומונה שאפונו (Chaponost) ליד בונאן (Beaunan) שבמחוז רון (Rhône ) שבחבל רון-אלפ בצרפת. פרנדינד גונאר (Ferdinand Gonnard 1923-1833), המינרלוג הצרפתי תושב ליון שתיאר את המינרל לראשונה, קרא לו על שם הפלאונטולוג הצרפתי אז'ן דומרטייה (Eugène Dumortier 1873-1803), אף הוא תושב ליון. המחקר המעמיק ביותר על המינרל בוצע ב-2005 על דגימות שנאספו באוסטריה (ראו לקריאה נוספת).
סוג כחלחל של קוורץ שבו יש תכלילים רבים של דיומורטיריט קרוי קוורץ דיומורטיריט.
שימושים.
בדיומורטיריט נעשה שימוש בייצור חרסינה באיכות גבוהה. למינרל יש גוון כחול עד סגול עמוק וקשיות גבוהה, אבל משום שאיננו צלול נעשה בו מעט שימוש כאבן חן יקרה למחצה. ניתן לגלף מדיומורטיריט גושני קבושונים, חרוזים, וחפצי אומנות כדוגמת פסלונים, ביצים וכדורים. לעיתים טועים בינו לבין הסודליט, ונעשה בו שימשו כחיקוי ללפיס לזולי. גבישי דיומורטיריט, כמו מינרלים אחרים, נמכרים בחנויות לאספנים.
מקור ותפוצה.
הדיומורטיריט מצוי בדרך כלל בסלעים עשירים באלומיניום שעברו התמרה אזורית בחום גבוה, או בהתמרת מגע, וכן בעורקים של פגמטיטים עשירים בבורון.
הדיומורטיריט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא הדיומורטיריט כוללים את שאפונו (Chaponost) שבמחוז רון שבחבל רון-אלפ בצרפת (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); וולפשאו (Wolfshau) בשלזיה שבפולין; בגפל (Gföhl) שבאוסטריה; בסמוך לאוריאנה (Oreana) שבמחוז לה פאז שבאריזונה, מקום ממנו כרו דיומורטיריט באופן מסחרי, כמו גם בקליפ (Clip) ליד יומה שבאריזונה שבארצות הברית; ליד אשבי (Ashby) במחוז אדינגטון (Addington) שבאונטריו שבקנדה; במקומות רבים במדגסקר; ובמוגרה (Mogra) שבמחוז באנדרה (Bhandara) שבמהאראשטרה שבהודו.
שאהרוח חאן
שאה רוח חאן
Nothing Else Matters
Nothing Else Matters (מאנגלית: "שום דבר נוסף אינו משנה") הוא השיר השמיני מתוך אלבומה החמישי של הלהקה מטאליקה.
השיר נחשב לאחד משיריה המוכרים ביותר של הלהקה.
כתיבת השיר.
הזמר והגיטריסט ג'יימס הטפילד, כתב במקור את השיר לחברתו דאז, אך איננו זוכר מדוע . הוא החשיב את השיר כשיר קרוב ונוגע ללבו, ולכן לא שקל לפרסמו, עד שהמתופף לארס אולריך שמע אותו באופן מקרי והפציר בהטפילד לצרף את השיר לאלבום.
בריאיון לסרט הדוקומנטרי על הלהקה, , הטפילד הודה כי כתיבת המנגינה אירעה באופן מקרי, בזמן שניגן בגיטרה באופן בלתי מכוון תוך כדי שדיבר בטלפון עם חברתו, וכך נותרה לו רק יד אחת פנויה לנגינה.
זהו אחד השירים היחידים של הלהקה שבהם הטפילד מנגן את הסולו, ולא הגיטריסט המוביל, קירק האמט. למעשה, הטפילד הקליט את כל חלקי הגיטרה לבדו, ללא עזרתו של האמט. זהו השיר השני בסך הכל אשר הוקלט ללא השתתפותו של האמט (יחד עם ).
מנגינתו העדינה והמלודית של השיר, לא התקבלה תחילה בברכה על ידי מעריצי הת'ראש מטאל הוותיקים של הלהקה, אשר סברו ששיר זה הוא מושא ישיר של התמסחרותה של הלהקה, אך אט אט למדו לקבל את השיר וכיום השיר מבוצע ברוב ההופעות של הלהקה.
בנוסף, זהו שירה הראשון של הלהקה בו נעשה שימוש בתזמורת סימפונית. חברי הלהקה פנו למנצח מייקל קהאמן על מנת שיבצע לשיר עיבוד סימפוני, אשר נכנס בסופו של דבר בעוצמה חלשה יחסית במיקס. מטאליקה הוציאה בנפרד את "גרסת המעלית (the Elevator Version)" שבה שר ג'יימס הטפילד בליווי של התזמורת ושתי גיטרות אקוסטיות כאשר התזמורת מהווה את עיקר ההרמוניה.
הגרסה של מיילי סיירוס.