במהלך העשורים האחרונים התוכנית של איצ'י וסקראצ'י משודרת באופן קבוע במהלך תוכניתו של קראסטי הליצן כאשר הסרטונים עצמם מופקים בקוריאה הדרומית.
בשלב מסוים אולפני איצ'י וסקראצ'י עוברים פשיטת רגל לאחר שלאמפוויק תובע את האולפנים בסך 800 מיליון דולרים. אף על פי כן, לבסוף אולפני איצ'י וסקראצ'י ניצלים מסגירה.
הפורמט של התוכנית של איצ'י וסקראצ'י עבר בעבר שינוי קיצוני בעבר בעקבות קמפיין מחאה בראשותה של מארג' סימפסון כאשר המפיקים נאלצו להסיר את כל גילויי האלימות מהסרטונים. אף על פי כן, לבסוף הוחלט להחזיר את התוכנית לפורמט המקורי והאלים שלה.
בעקבות ההצלחה הרבה של התוכנית של איצ'י וסקראצ'י בעולם של משפחת סימפסון, הופקו לאורך השנים סרטי קולנוע שונים בכיכובם, נוצר מחזה בכיכובם, ונוצר אף פארק שעשועים של איצ'י וסקראצ'י בשם "Itchy and Scratchy Land" (סאטירה של דיסנילנד). בעונה הראשונה של משפחת סימפסון המשפחה נוסעת לפארק השעשועים של איצ'י וסקראצ'י אשר נסגר לבסוף לאחר שהרובוטים בפארק התקלקלו והחלו לרצוח אנשים.
מוצרים נלווים.
הפופולריות הרבה לה זכתה משפחת סימפסון לאורך השנים הפכה אותה לתעשייה המכניסה מיליארדי דולרים ממכירת מוצרים נלווים. בעקבות כך, דמויותיהם של איצ'י וסקראצ'י (בנוסף ליתר דמויות הסדרה) מופיעים על גבי מוצרים רבים, החל מחולצות ועד כרזות.
משחקי וידאו.
בנוסף להופעות אורח רבות במשחקי וידאו שונים של "משפחת סימפסון" שיצאו לשווקים במהלך שנות ה-90, לאורך השנים יצאו לשווקים משחקי וידאו שונים בכיכובם של איצ'י וסקראצ'י - בשנת 1993 יצא לשווקים משחק הגיים בוי "Itchy &amp; Scratchy in Miniature Golf Madness", שילוב של משחק פלטפורמה וסימולציה של משחק גולף. שנתיים לאחר מכן יצר לשווקים המשחק "Jump'n'Run The Itchy &amp; Scratchy Game" לקונסולות המשחק סופר נינטנדו וגיים גיר. כמו כן, במהלך שנת 2008 יצא לשווקים גם המשחק הסלולרי "The Simpsons - Itchy and Scratchy Land".
קומיקס.
במהלך 1993 יצאו לשווקים בארצות הברית שלוש חוברות קומיקס של איצ'י וסקראצ'י.
פיודור מיכאיליצ'נקו
פיודור מיכאיליצ'נקו (ברוסית: Фёдор Фёдорович Михайличенко), (1927, רוסטוב על הדון - 1993), היה חסיד אומות העולם שהגן על הרב ישראל מאיר לאו.
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1942 כבשו הגרמנים את רוסטוב, ומיכאיליצ'נקו בן ה-16 נשלח לעבודות כפייה בגרמניה. בנובמבר 1943 נעצר מיכאיליצ'נקו על ידי הגסטפו בדורטמונד, הואשם בשוד ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד. הוא שוכן בצריף שבו שוכנו צעירים שנשלחו לגרמניה לעבודת כפייה.
בינואר 1945 הגיע לבוכנוולד גם הילד ישראל מאיר לאו, לימים הרב הראשי לישראל, שהיה אז בן שמונה. עם הגעתו הופרד לאו מאחיו הגדול נפתלי והועבר לצריף שבו שהה גם מיכאיליצ'נקו. מיכאיליצ'נקו נהג לגנוב מזון עבור לאו, תוך סיכון חייו, וסייע לו בדרכים נוספות. בספרו כתב הרב לאו: "פיודור הרוסי הרבה לדאוג לי בחיי היום יום כאב לבנו. הדאגה והאכפתיות שלו הקנו לי תחושת ביטחון". ב-11 באפריל 1945, עם שחרור המחנה על ידי הכוחות האמריקנים, סוכך מיכאיליצ'נקו על לאו מחשש שייפגע מירי.
הרב לאו ידע רק את שמו הפרטי של פיודור, מצילו, ואת העובדה שבא מהעיר רוסטוב. במשך שנים חיפש אותו, כולל במהלך פגישות שקיים עם בכירים בברית המועצות, שאף פרסמו הודעה בעיתון סובייטי נפוץ הקוראת לאותו פיודור להתקשר לקרמלין, לקצין שהופקד על חיפוש האיש. פיודור לא יצר קשר בעקבות המודעה ועקבותיו לא נודעו. רק בשנת 2008, מעל ל-60 שנה לאחר המאורעות, במהלך מחקר על ילדים במחנה בוכנוולד בארכיון שנפתח אז, הצליח חוקר אמריקאי מאוניברסיטת מישיגן לזהות את מצילו של הרב לאו כפיודור מיכאיליצ'נקו. בשלב זה כבר לא היה פיודור בין החיים, אך בנותיו אותרו. השתיים הציגו ללאו סרט בו צולם אביהן עמן בסיור בבוכנוולד, שנה לפני פטירתו. באותו סרט, מציין האב כי שמר על ילד בשם לוליק וזה וודאי עבר להתגורר בארץ ישראל. לפי דבריו של מיכאיליצ'נקו בסרט, אם לא יצר עמו עדיין קשר, ככל הנראה נהרג הילד ב"מלחמות מול הערבים" כדבריו, "שכן רבו אלה מאוד".
ב-2009 החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם ביד ושם להכיר בפיודור מיכאיליצ'נקו כחסיד אומות העולם. הפרס נמסר לבנותיו.
פירובט דה-הידרוגינז
פירובט דהידרוגינז
דנבישייר
דנבישייר (באנגלית: Denbighshire, בוולשית: Sir Ddinbych) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בצפון ויילס, בממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1996 על בסיס חלק מהמחוז השמור קלוויד' (Clwyd) והמחוז ההיסטורי דנבישייר, למרות שגבולות המחוז החדש שונים באופן ניכר.
עיר הבירה של המחוז היא רית'ין (Ruthin) אשר ממוקמת פחות או יותר במרכז המחוז. האוכלוסייה במחוז היא כ-96,700 איש והיא מדורגת במקום ה-16 מבחינת אוכלוסייה מבין מחוזות ויילס. צפיפות האוכלוסין במחוז היא 115 איש לק"מ רבוע, במקום ה-14 בדירוג הצפיפות מבין מחוזות ויילס.
גאוגרפיה.
מחוז דנבישייר מכיל בעיקר אזורים הרריים ומרחבים גבוהים, ביניהם נמצאים מספר עמקים ונהרות. במזרח ניצב רכס הרי קלוויד (Clwydian Range), במערב גבעות הירת'וג (Hiraethog Moors) ורכס הרי ברווין (Berwyn range) בדרום המחוז. לאורך מרכז שטח המחוז, מדרום לצפון, משתרע עמק קלוויד הרחב והפורה. בקצה הצפוני של המחוז ישנה גם רצועת חוף.
בשטחי המחוז נמצאים מספר כפרים ועיירות קטנות. בין העיירות המרכזיות ניתן למנות את: ריל (Rhyl; 24,889), פרסטטין (Prestatyn; 18,496), דנבי (Denbigh; 8,783), רית'ין (Ruthin; 5,218), ריד'לן (Rhuddlan; 4,296), סיינט אסאף (St Asaph; 3,491), ל'אנגול'ן (Llangollen; 3,412).
כלכלה.
המחוז לא מכיל מוקדי תעשייה רבים, אלא מספר פארקי תעשייה בפרברי הערים הגדולות יותר, גם תעשייה זו היא לרוב תעשייה קלה ושירותים. רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות ותיירות. האזורים הגבוהים יותר מכילים חוות ושיטחי מראה בעיקר לגידול כבשים ובקר, בעוד שבעמקים ישנה חקלאות שדה (בעיקר חיטה ושעורה) ובקר לצורכי תעשיית מוצרי החלב.
חיץ הנקבים
רשת אלחוטית קהילתית
רשת קהילתית אלחוטית (באנגלית: Wireless community networks) היא רשת של נקודות גישה אלחוטיות אשר מחוברות כרשת מחשבים אחת ומופעלות על ידי קהילה. דוגמאות לרשתות כאלו אפשר למצוא ברשת אלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה, רשת פרייפונק בגרמניה ורשת AWMN שבאזור אתונה וכן ברשת הישראלית אריג.
גונדר (מחוז היסטורי)
קתרין בולקובאץ'
קתרין בולקובאץ' (אנגלית: Kathryn Bolkovac) היא חוקרת משטרה אמריקאית לשעבר מנברסקה. היא עבדה כשוטרת או"ם בינלאומית (United Nations International Police) בבוסניה בשנת 1990.
הארגון שכר אותה במסגרת החוזה עם החברה האמריקנית DynCorp. במסגרת תפקיד היא חשפה מעורבות של שוטרים, קצינים ובעלי תפקיד מהמשטרה המקומית והבינלאומית, ואנשי משרד החוץ האמריקני שניצלו את מעמדם כדי לעסוק בסחר בנשים. חלקם אף קנו את הנשים לעצמן כדי להתגורר עמן. בסחר היו מעורבים דרגות בכירות של מעסיקיה. היא שלחה מייל בו היא רשמה את מחשבותיה על העניין וקיוותה שהדברים ישתנו. במקום היא פוטרה. היא הגישה תביעה בבריטניה כנגד פיטורים לא הוגנים. ב-2 באוגוסט 2002 בית הדין מצא אותה זכאית. רבים מהנאשמים פוטרו בגין פעילות בלתי חוקית אולם הם מעולם לא הועמדו לדין כיוון שנהנו מחסינות בבוסניה.
קתרין פרסמה את סיפורה באמצעות העיתונות, ב-BBC. הא פרסמה ספר יחד עם לין קרי תחת הכותר , 2011. כמו גם סיפורה פורסם בסרט חשופות (The Whistleblower), שנת 2010. בעקבות הקרנת הסרט מזכ"ל האו"ם פתח דיון על ניצול והתעללות מינית בעת קרבות ובתומם.
ספינלונגה
ספינלונגה (ביוונית: Σπιναλόγκα) הוא אי סלעי קטן במפרץ אלונדה, ליד החוף הצפון-מזרחי של כרתים, שבעבר שכנה בו מושבת מצורעים. שטחו של האי הוא 0.085 קמ"ר. הוונצאינים ששלטו באזור קראו לו כך כי הוא דומה לקוץ (spina) ארוך (longa). הם גם קראו כך לאי בצורה דומה בוונציה (כיום הוא נקרא ג'ודקה). כדי להבדיל בין שני האיים קבעה ממשלת יוון את השם קאלידון (Καλυδών), אך השם הקודם עדיין פופולרי ביוון ומחוץ לה.
היסטוריה.
ספינלונגה נמצא בקצהו של חצי אי ספינלונגה הגדולה. בעבר הוא היה מחובר ליבשה אבל הוונציאנים שהשתלטו על המקום בעיקר בגלל מכרות מלח, ניתקו את האי מהיבשה ובנו עליו ב-1578, מבצר גדול הקיים עד היום. בשנת 1630 היו במבצר 35 תותחים.
הטורקים העות'מאנים כבשו את כרתים ב-1669. אך הוונציאנים החזיקו בספינלונגה עד 1715 שאז המבצר הועבר לטורקים בהסכם. הטורקים גורשו מכרתים ב-1897 אבל כ-1100 תושבים טורקים ברחו לספינלונגה וסירבו לעזוב. הם עזבו ב-1903 כאשר היוונים החלו לשלוח לאי חולי צרעת.
צרעת נחשבת כמחלה מידבקת המועברת על ידי תרסיסי חיידקים מהאף ומדרכי הנשימה. לא היה טיפול למחלה זו שפגעה בעיקר בעור ובמערכת העצבים. החולים הושטו למקום בסירות ועברו דרך שער במבצר שנקרא "שער דנטה" היות שחשבו שהתופת מחכה להם בפנים. אבל למעשה מצבם הוטב באי. הם לא נחשפו להתעללות מצד בריאים והממשלה דאגה לשלוח להם אספקה שוטפת דרך הים. המצורעים ניהלו משטר פנימי עם מנהיגים נבחרים. עם הזמן נשלחו לאי גם מצורעים מיוון. עם פינוי האי היו גם כאלה שסירבו להתפנות.
הגרמנים ששלטו באי במלחמת העולם השנייה בשנים 1941–1945, לא העזו לעלות לאי ולהתערב בחיי המצורעים.