בעקבות כיבוש הולנד על ידי הנאצים במאי 1940 "ארגנו" הכובשים את היהודים וסוסקינד צורף ליודנרט ההולנדי. הוא היה מנהל "התיאטרון ההולנדי" - Hollandsche Schouwburg באמסטרדם, בערב ראש השנה תש"ד (29 בספטמבר 1943), כאשר החל גירוש יהודי הולנד למחנות ההשמדה. יהודי אמסטרדם וסביבתה רוכזו בתיאטרון שלו, כאשר בית היתומים היהודי הסמוך, ה"קרש" (De Creche - "הפעוטון") שימש גם הוא כתחנת מעבר לחלק מהילדים היהודים. סמוך לבית היתומים והתיאטרון שכן סמינר קלויניסטי למורים - Hervormde Kweekschool, שמנהלו יוהאן ואן הולסט היה לימים סנאטור וממנהיגי המפלגה הנוצרית דמוקרטית של הולנד והוכר ב-1972 כאחד מחסידי אומות העולם. סוסקינד, אשתו, מנהלת בית היתומים הנרייטה פימנטל, ויוהאן ואן הולסט החלו להעביר ילדים מהתיאטרון ומבית היתומים, לסמינר של ואן הולסט והוא שלח אותם הלאה, לכפרים שונים מחוץ לאמסטרדם. במהלך כל חודשי פעילותם זו, הם נעזרו גם באנשי מחתרת הולנדים. על פעילותם של סוסקינד ואשתו, בהצלת יהודי הולנד, נעשה בינואר 2012 סרט הולנדי בשם "סוסקינד", בבימויו של הבמאי ההולנדי הידוע - רודולף ואן דן ברג.
סוסקינד, ואן הולסט ופימנטל לא הספיקו להציל את כל הילדים שהסתתרו ב"קרש". פימנטל נשארה עם אלה מהילדים שנותרו, משסגרו הנאצים את ה"קרש" וגירשו גם את הילדים שהיו בו. חלק מהילדים גורשו בטרנספורטים מיוחדים למחנה וסטרבורק (Westerbork) בהולנד וחלקם למחנות אחרים מחוץ למדינה. פימנטל גורשה עם האחרונים, לאושוויץ, שם נרצחה גם היא, כמותם. סוסקינד ומשפחתו גורשו אף הם ב-1944 לווסטרבורק. סוסקינד הצליח לנצל קשרי ידידות שיצר עם נאצים חשובים אחדים, לצאת ממחנה הריכוז ולחזור לאמסטרדם, אך משנכשל בהוצאת משפחתו מהמחנה, חזר לוסטרברוק וגורש עימה למחנות ההשמדה. אשתו ובתו מתו באושוויץ באוקטובר 1944 ואילו הוא מת בפברואר 1945, במהלך צעדות המוות שהצעידו הנאצים את שרידי מחנות ההשמדה, לקראת סוף המלחמה. בסרט תעודה על סוסקין מ-2005 (Secret Courage: The Walter Suskind Story, דקה 1:05:00) הועלתה הגרסה כי נרצח על ידי היהודים במחנה ההשמדה אושוויץ בגלל תפקידו ביודנרט ההולנדי באמסטרדם.
Hair (שיר של ליידי גאגא)
Hair (בעברית: שיער) הוא סינגל של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא. השיר יצא כסינגל שיווקי מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Born This Way בשנת 2011.
בשיר מספרת גאגא על ילדותה, בה למדה בבית ספר קתולי דתי, בו הייתה תלבושת אחידה צנועה, והדרך היחידה שלה להביע את עצמה הייתה דרך השיער שלה. השיר יצא כסינגל שיווקי מהאלבום, לאחר שהשיר, "The Edge of Glory" שהיה לסינגל השיווקי הראשון, יצא כסינגל רשמי לאחר שזכה להצלחה רבה ולביקורות משבחות.
לשיר יצאה הקלטת שמע בערוצה הרשמי של גאגא ב-Vevo בתאריך ה-16 במאי 2011 וקיבלה עד חודש אוגוסט 2017 מעל כ-17 מיליון צפיות.
הופעות קידום.
ב-27 במאי 2011 הופיעה גאגא עם השיר בליווי פסנתר בתוכנית "בוקר טוב אמריקה". בתוכנית "The Paul O'Grady Show" גאגא הופיעה עם השיר ב-17 ביוני 2011, כששיערה נצבע לירוק בליווי פסנתר. ההופעה קיבלה ביקורת טובה ממבקר מאתר המוזיקה "Digital Spy" שאמר: "זאת רק גאגא מנגנת בפסנתר, אתה לא יכול לעזור לה אלא רק להתרשם ממנה". בחודש יוני בצרפת גאגא הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "Taratata" עם השיר ושינתה את התלבושת שלה לפני ההופעה.
קורנדון איירליינס
קורנדון איירליינס (באנגלית: Corendon Airlines) היא חברת תעופה טורקית והולנדית שבסיסה הראשי וההנהלה נמצאים באנטליה שבטורקיה וסניף נוסף בהולנד. החברה נמצאת בקשרי שותפות עם סוכנות הנסיעות הטורקית Detur.
החברה טסה לכ-30 יעדים סדירים מנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה ועוד שני יעדי צ'ארטר ליוון.
היסטוריה.
החברה נוסדה בנובמבר 2004 והחלה את פעולותיה באפריל 2005. מאז הקמתה חלה עלייה חדה בכמות הנוסעים וברווחי החברה. בשנת 2007 הטיסה החברה 780,000 נוסעים לעומת 2006 שבה הטיסה 470,000 נוסעים.
פעילות החברה בישראל.
כיום מפעילה החברה טיסות צ'ארטר עונתיות בין אנטליה ובודרום לתל אביב.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2019:
טבח נמרסדורף
טבח נֶמֶרְסְדוֹרְף אירע בזמן מלחמת העולם השנייה, ב-2 באוקטובר 1944, כאשר הגיע הצבא האדום לכפר הגרמני נמרסדורף (Nemmersdorf, כיום נקרא מאיאקובסקויה , במחוז קלינינגרד) במזרח פרוסיה. החיילים הסובייטיים טבחו באזרחים הגרמניים, וכן באזרחים צרפתיים ובלגיים ששהו במקום. העובדות על האירוע שנויות במחלוקת: מרבית החוקרים סבורים שהטבח אכן אירע, אף כי משרד התעמולה הנאצי ניפח את ממדי האירוע למטרות תעמולה.
האירוע.
הגדוד השני, מחטיבת הטנקים ה-25, השייכת לקורפוס הטנקים השני של הארמייה הסובייטית האחת-עשרה, חצה את גשר אַנְגְרַפַּה והקים ראש גשר על הגדה המערבית של הנהר. כוחות גרמניים ניסו לכבוש מחדש את הגשר, אך התקפותיהם נהדפו על ידי הטנקים הסובייטיים וכוחות חיל הרגלים המסייעים.
בזמן הפצצה אווירית תפסו כמה חיילים סובייטיים מחסה בבונקר מאולתר שבו כבר שהו 14 גברים ונשים מקומיים. על פי עדותה של גֶרְדָה מֶצ'וּלָט, שנפצעה קשה, כאשר הגיע קצין סובייטי ופקד על האזרחים לצאת החוצה, ירו החיילים הרוסים באזרחים הגרמנים מטווח קרוב. במהלך הלילה, חטיבת הטנקים ה-25 הסובייטית צוותה לסגת בחזרה מעבר לנהר ולתפוס עמדות מגננה לאורך נהר הרוֹמִינְטֶה (כיום נקרא קראסנאיאה (אדום ברוסית)). הוורמאכט השתלט על נמרסדורף וגילה את התרחשות הטבח.
ראיות.
הגרמנים ארגנו ועדת חקירה בינלאומית לחקר המקרה, בראשות האסטוני היַלְמַר מַאֵה ונציגים אחרים ממדינות נייטרליות, כגון ספרד, שוודיה ושווייץ. הוועדה שמעה דיווחים מוועדה רפואית. זו דיווחה שכל הנשים בין המתים נאנסו (גילאיהן בין 8 ל-84). משרד התעמולה הנאצי (בנפרד מן הוועדה), השתמש בביטאון המפלגה, "פלקישר באובכטר", וביומן הקולנוע השבועי, ה"ווֹכֶנשָׁאוּ" (Wochenschau), להאשים את הצבא האדום ברציחת עשרות אזרחים בנמרסדורף ובהוצאה להורג ללא משפט של כחמישים שבויי מלחמה צרפתיים ובלגיים, אשר נצטוו לטפל בסוסים, אך נחסמו על ידי הגשר. נטען שהאזרחים נרצחו במהלומות אתי חפירה או קתות רובים.
ספיקות וחקירה מחודשת.
עד לשנת 1991 והתפרקות ברית המועצות, סברו רוב החוקרים במערב כי אכן טבח נמרסדורף התרחש במלוא עוצמתו. בתקופת המלחמה הקרה לא היה הדבר מקובל פוליטית להגן על ברית המועצות, והיה ידוע כי אירעו מקרים אחרים, דוגמת טבח יער קאטין, בהם אמנם התגלתה ברית המועצות במלא אכזריותה. הטענה כאילו נעשה שימוש ציני בתעמולה על ידי משרד התעמולה הנאצי, עשויה הייתה להישמע כמגננה ללא ראיות מצד הסובייטים, אל מול התמונות ושמות הנרצחים שעמדו בפני החוקרים המערביים.
מגמה זו החלה להשתנות בשנת 1991, עם התפרקות ברית המועצות, כאשר הארכיונים הסובייטיים הפכו לזמינים עבור החוקרים, ובהם גם ארכיוני הצבא הסובייטי. ההיסטוריון ברנרד פיש, שהיה בצעירותו חייל בוורמאכט, ונכח בעצמו בנמרסדורף לאחר הטבח, החליט לחקור את העניין להפריד בין העובדות לבין פרסומי משרד התעמולה הנאצי. בספר עיון מחקרי שהוציא בשנת 1997 הוא שילב את החומר שנותר ברשומות ובהצהרות הרוסיות עם עדויות רבות משני הצדדים. פיש מצא תיעוד ל-23 מקרי רצח של אזרחים בכל נמרסדורף, ולעוד 38 מקרי רצח בכפרים סמוכים, וכן מצא תיעוד לעשרה מקרי מוות נוספים לא מוסברים בנמרסדורף. אולם לפי גילויי מחקרו, שאר תושבי הכפר לא נרצחו, ושמות הנרצחים השונים הנוספים לא היו בזמן האירוע בנמרסדורף, וכפי הנראה גופותיהם הובאו מכפרים אחרים או מהחזית, לאחר הטבח המיוחס, כך שכפי הנראה חלק גדול מהנרצחים לא היו קרבנות טבח שביצע הצבא הסובייטי בנמרסדורף. לפי הידוע כיום, אמנם בוצע בנמרסדורף רצח חפים מפשע, על ידי חיילי הצבא הסובייטי, וכפי הנראה אירעו גם מעשי אונס, אך סביר שהדבר לא אירע בסדר הגודל שתואר על ידי גרמניה הנאצית ונופח לממדים גדולים בהרבה, לצורכי תעמולה.
סידיה (באנגלית: Cydia) היא תוכנה עבור מכשירי iOS, המאפשרת למשתמש למצוא ולהתקין יישומי צד-שלישי על מכשירים פרוצים מבית אפל, כמו ה-אייפון. התוכנה היא פלטפורמת הפצה דיגיטלית עבור יישומי צד-שלישי על מכשירי iOS. את חלק מהיישומים הזמינים ב-Cydia ניתן להוריד למכשיר בחינם, וחלקם דורש רכישה בתשלום (בדומה ל-App Store).
סידיה פותחה על ידי ג'יי פרימן (המכונה גם "Saurik") והחברה שלו, SaurikIT. השם "Cydia" הוא רמז לשם באנגלית Codling Moth (סוג של עש), יחד עם השם המדעי "Cydia Pomonella", שמוכר כ"התולעת שבתפוח".
מטרה ותפקוד.
סידיה מספקת ממשק משתמש גרפי למכשירים פרוצים, באמצעות הממשק כלי אריזה מתקדם (APT). קיים מאגר של תוכנות זמינות, כמו ב-App Store, שניתן להוריד למכשיר. סידיה מבוססת על APT, ומועברת למכשירי ה-iOS כחלק מפרויקט ה-"טלספוראו" ("Telesphoreo") של ג'יי פרימן, מפתח התוכנה.
חבילות ותוכנות מורדות ישירות אל מכשיר ה-iOS, לאותו המקום שאליו מורדים היישומים המותקנים דרך החנות של אפל, ה-App Store.
ניתן להתקין את סידיה בתהליך פריצת iOS. כמה כלי פריצה (כל אחד מהם תומך בקבוצה מסוימת של מכשירים וגרסאות iOS) מותקנים בסידיה אוטומטית, בעוד שאחרים מותקנים על פי התאמתו האישית של המשתמש.
תוכנות זמינות דרך Cydia.
חלק מהחבילות והתוכנות הזמינות ב-Cydia הן יישומים סטנדרטיים, בעוד שכמה חבילות הן הרחבות ושינויים לממשק מכשירי ה-iOS וליישומים במערכת.