הירש נולד ב-1956 בסנטיאגו דה צ'ילה להורים ממוצא יהודי-גרמני. אמו, לייזה, הגיע לצ'ילה לפני מלחמת העולם השנייה, ואביו, יורג, הגיע לאחר שברח ממחנה ריכוז.
בצעירותו הוא היה מקורב לסילו ותנועתו ההומניסטית.
בשנת 1974 החל ללמוד הנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת צ'ילה, אולם כעבור ארבע שנים פרש מהלימודים. לאחר מכן עבד בחברת צילום של אחיו.
בשנת 1983 היה ממקימי המפלגה ההומניסטית, שהייתה בשנת 1987 למפלגה החוקית הראשונה בצ'ילה תחת משטרו של אוגוסטו פינושה. הוא שימש כנשיא המפלגה בשנים 1994–1999. בשנים 1990–1992 שימש כשגריר צ'ילה לניו זילנד.
הוא התמודד לנשיאות בשנת 1999 ובשנת 2005, ולמושב בבית התחתון של הקונגרס בשנת 1997, בכולם ללא הצלחה.
הירש נשוי ואב לשני ילדים.
צ'אק לידל
צ'ארלס דייוויד "צ'אק" לידל (באנגלית: Charles David 'Chuck' Liddell, נולד ב-17 בדצמבר 1969) ידוע גם בתור אייסמן (איש הקרח) הוא לוחם MMA לשעבר, ואלוף העולם לשעבר במשקל קל כבד של ה-UFC.
ביוגרפיה.
ב-9 במאי 2007 לידל הפך ללוחם ה-UFC הראשון שהופיע על השער של מגזין ESPN. ב-29 בינואר 2008 הוציא לידל אוטוביוגרפיה הנקראת "Iceman: My Fighting Life" (בתרגום חופשי: "איש הקרח: חיי הקרב שלי").
מאזן התוצאות של לידל עומד על 21 ניצחונות (14 בנוק אאוט ו-1 בהכנעה), 6 הפסדים ו-0 תיקו.
יחד עם עמיתו למקצוע, רנדי קוטור, לידל נחשב לאדם אשר הביא את תחרויות ה-MMA למיינסטרים של הספורט והבידור האמריקאי. לאחר שספג מספר נוקאוטים שפגעו בלסתו נאלץ לפרוש.
משחק.
ב-2005 הופיע לידל בקליפ של להקת הרוק, ניקלבק לשיר "רוקסטאר". בשנת 2001 שיחק בקומדיה "קיץ אחד של סוטול" בכיכובו של מת'וד מן, ובשנת 2008 הופיע בקומדיה "שומר ראש במבצע" בכיכובו של אוון וילסון. בשנת 2019 שיחק במותחן האקשן "האצה", לצדם של דולף לונדגרן ודני טרחו.
עמותת מאסטרו
עמותת מאסטרו היא יוזמה פרטית לקידום חיי המוזיקה והחינוך המוזיקלי בישראל.
העמותה הוקמה בשנת 2002 על ידי אביבה חיימוביץ' ויינשל. מטרותיה הן העשרת הפעילות המוזיקלית בפריפריה; בהעלאת רמת הוראת הנגינה בישראל ויצירת קשר עם מוזיקאים ישראלים הפועלים בחו"ל. בנוסף, שמה לה העמותה למטרה להפוך את ישראל לאטרקטיבית עבור מוזיקאים צעירים שמהגרים לאירופה ובאמריקה.
המנהל המוזיקלי של הפרויקט הוא הכנר חגי שחם ויחד עמו פועלים עתר ארד (ויולן), משה אהרן אפשטיין (חלילן), ארנון ארז (פסנתרן) ואחרים.
מבחן T
מוזיאון רדיו צרפת
מוזיאון רדיו צרפת (בצרפתית: Musée de Radio France) הוא מוזיאון היסטורי המציג את ההיסטוריה של רדיו צרפת. המוזיאון ממוקם בבית רדיו צרפת (Maison de Radio-France), בשדרות הנשיא קנדי (avenue du Président Kennedy) ברובע ה-16 של העיר פריז, בירת צרפת. לרוע המזל המוזיאון סגר את שעריו, אך עדיין ניתן לבקר בבניין ובנוסף מקיימים שם קונצרטים שונים ותערוכות מתחלפות.
המוזיאון הוקם בשנת 1966 ומוצגיו כוללים כ-2,000 מוצגים המדגימים את התפתחות מקלטי הרדיו והטלוויזיה מאז ראשיתם ועד ימינו. בין היתר מוצג במוזיאון טלגרף משנת 1793 שנבנה על ידי קלוד שאפה, ומוצגים המדגימים את מחקרם של אדואר בראנלי, לי דה פורסט, היינריך הרץ, גוליילמו מרקוני, ג'יימס קלארק מקסוול ואלכסנדר סטפנוביץ' פופוב.
כמו כן במוזיאון מוצגים תצלומים ומסמכים המציגים את ההיסטוריה וההתפתחות של רדיו צרפת.
עזריאל אוירבך
הרב עזריאל זליג אוירבך (נולד בשנת ה'תרצ"ח, 1938) הוא רב קהילת "חניכי הישיבות" בשכונת בית וגן בירושלים, חבר מועצת גדולי התורה של בני תורה, חבר בד"ץ שארית ישראל ויו"ר ועד הרבנים לענייני צדקה.
תולדותיו.
נולד בשכונת שערי חסד בירושלים, לרב שלמה זלמן אוירבך. אחיו היה הרב שמואל אוירבך. בילדותו למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים ולאחר מכן בישיבת סלבודקה בבני ברק. נישא ללאה (ה'תרצ"ח - ח' בסיוון ה'תש"ע), בתו של הרב יוסף שלום אלישיב. לבני הזוג לא היו ילדים. בחשוון תשע"ג נישא למינה, אלמנת הרב אברהם אלישיב, נכדו של הרב אלישיב ואחיינה של אשתו הראשונה.
שימש לאורך השנים כראש ישיבה במספר ישיבות בירושלים, בהן ישיבת אמשינוב וישיבת טורדא. משמש כרבה של קהילת חניכי הישיבות בשכונת בית וגן בירושלים, נשיא ישיבות משכן שלמה ותורת משה - הרב לייזרוק, וחבר "בד"ץ שארית ישראל". מעורב בתחומי העסקנות הציבורית החרדית. מכהן כיושב-ראש ועד הרבנים לענייני צדקה, נשיא ועדת הרבנים של ארגון איחוד הצלה, חבר בוועד הרבנים של הגמ"ח המרכזי, חבר הנהלת ישיבת קול תורה וחבר ועד הרבנים המייעץ לארגון "עזר מציון".
קישורים חיצוניים.
כתבות עליו באתר כיכר השבת
אליהו שלזינגר
הרב אליהו שלזינגר (נולד בה' באדר תש"ט; 6 במרץ 1949) הוא רבה של שכונת גילה ומקור חיים בירושלים מאז שנות השבעים, פוסק, מרצה ומחבר ספרים תורניים.
ביוגרפיה.
נולד בצ'כוסלובקיה ועלה ארצה כתינוק עם משפחתו. בעת התמנותו כרבה של גילה מטעם המועצה הדתית בירושלים נחשב כרב השכונה הצעיר בירושלים.
מאז 2002 עד 2014 שימש גם כרב הפוסק של המועצה הדתית בענייני כשרות ועירובין, תפקיד שהיה עד אז בידי רבה הראשי של ירושלים, הרב יצחק קוליץ שהתפטר אז ממשרתו בשל מצבו הבריאותי. מינוי זה נעשה בהמלצת הרב יוסף שלום אלישיב והרב עובדיה יוסף.
הרב שלזינגר משמש גם כאב בית דין בבית הדין לממונות של מכון "אריאל"
הרב שלזינגר הצטרף לסיורים של ארגון "מזהירי שבת" בשוק מחנה יהודה, ונותן ברכות לסוחרים שסוגרים את דוכניהם מספיק זמן לפני שבת. סיוריו אלה עוררו מחלוקת בקרב הסוחרים.
שמו אוזכר כמועמד לכהן כרבה הראשי האשכנזי של ירושלים, תפקיד שהתפנה ב-2002, והוא הגיש רשמית את מועמדותו לתפקיד ב-18 בספטמבר 2014. אך יממה לפני הבחירות הודיע על פרישתו מהמירוץ בעקבות הסיכויים הנמוכים.
זכה באות "יקיר ירושלים" לשנת 2020.
ספריו.
הרב שלזינגר כותב גם מאמרים שהופיעו בביטאונים התורניים מוריה, אורייתא, תחומין, הברכה, קובץ בית הלל ועוד.
מוזיאון האורנז'רי
מוזיאון האורנז'רי (בצרפתית: Musée de l'Orangerie) הוא מוזיאון לאמנות אימפרסיוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית הממוקם בסמוך לכיכר הקונקורד, בצידם הדרומי של גני הטווילרי, על גדת נהר הסן, ברובע הראשון של העיר פריז, בירת צרפת.
המוזיאון מציג מיצירותיהם של פול סזאן, אנרי מטיס, אמדאו מודיליאני, קלוד מונה, פבלו פיקאסו, פייר-אוגוסט רנואר, אנרי רוסו, חיים סוטין, אלפרד סיסלי ומוריס אוטריו.
מבנה המוזיאון שימש במקורו כחממה עבור עצי התפוזים שגדלו בגני ארמון הטווילרי - ומכאן שמו - "האורנז'רי" (חממת התפוזים).
היסטוריה.
מבנה האורנז'רי נבנה כחממה בשנת 1852. בשנת 1927 הוחלט להפכו למוזיאון והוא הותאם על מנת להציג את היצירה מרובת התמונות "חבצלות המים" של מונה שצוירה בין השנים 1914–1926. יצירה זו כוללת שמונה תמונות המוצגות בשני חדרים סגלגלים. היצירות, שאורכן הכולל 100 מטרים, הוצגו בקומת הקרקע של המבנה והוארו באור יום.
בשנת 1965 הוחלט להציג במבנה את אוסף וולטר-גיום (Walter-Guillaume) הכולל ציורים אימפרסיוניסטים רבים. לצורך הצגת האוסף נבנתה קומה שנייה במבנה, וחבצלות המים הוארו באור מלאכותי.
בשנת 1999 נסגר המבנה לשיפוצים. קודם לסגרתו נערכה תערוכה מיוחדת של יצירת חבצלות המים של מונה ו-60 יצירות הובאו לצורך כך מכל רחבי העולם.
במהלך השיפוצים נבנתה קומת מרתף המוארת בחלונות עיליים (המאפשרים תאורה טבעית להצגת היצירות האימפרסיוניסטיות), וכן הקומה העליונה של המבנה פורקה על מנת לאפשר את הצגת חבצלות המים באור טבעי.
במהלך חפירת קומת המרתף התגלה באתר קטע מחומת העיר פריז מהמאה ה-16 וזו מוצגת כיום במוזיאון ומשמשת למעשה כקיר אחד האולמות החדשים - אולם המשמש לתערוכות מתחלפות.
בנוסף נבנו מתחת לאדמה אולם הרצאות וספריה.
מאיר בניהו
מאיר בניהו (28 בנובמבר 1926, כ"ב בכסלו תרפ"ז – 26 באפריל 2009, ב' באייר תשס"ט) היה חוקר ההיסטוריה של הקבלה והשבתאות, חוקר הפזורה הספרדית של חכמי וגאוני עדות המזרח, וחוקר הספרות הרבנית במזרח ובאיטליה.
קורות חייו.
תחילת דרכו.
מאיר בניהו נולד בירושלים לרב יצחק נסים. אחיו הוא השר וחבר הכנסת לשעבר משה נסים. בניהו למד בבית הספר "דורש ציון", בישיבת קול תורה ובבית המדרש למורים "המזרחי". הוסמך כרב שכונה. בזמן לימודיו בסמינר הודיע לו רקטור האוניברסיטה העברית, פרופ' שמחה אסף, שהוחלט לקבלו כתלמיד באוניברסיטה.
מצעירותו התמחה בקריאת כתבי-יד עתיקים ובפענוח שמות המחברים, תקופתם ועניינם. בשל כך שהה באוניברסיטאות ובספריות בעולם ועסק בפענוח כתבי-יד ומסמכים. מתוך כך נתוודע אל אישי מדע, בהם פרופ' שאול ליברמן, פרופ' ססיל רות, פרופ' סאלו בארון, פרופ' אלכסנדר מרכס.
בניהו קיבל דחייה משירות בצה"ל. בתחילה נדחה גיוסו לבקשת הרב בן ציון חי עוזיאל מכיוון שבניהו כיהן בתקופת הגיוס כרב שכונה. נטען שבהמשך נדחה גיוסו לבקשת יצחק בן-צבי שרצה אותו לידו בעבודה על כתבי יד, אולם מצה"ל נטען שהדברים אינם קשורים ובניהו שוחרר בגלל היותו רב. בעקבות שאילתה של יצחק בן-אהרן בסוף 1957, מדוע בניו של הרב ניסים לא גויסו לצבא, וביקורת ציבורית בנושא, עלתה כוונה לגייס את בניהו לצבא, אולם הגיוס נדחה לבקשתו של יצחק בן-צבי שהיה אז נשיא מדינת ישראל ובמקום זאת הוקדם גיוסו של אחיו הצעיר משה נסים. שר הביטחון דוד בן-גוריון טען בכנסת שבניהו לא גויס כיוון שהוא שימש כרב שכונה במקביל לעבודתו במכון לכתבי יד.
עבודתו המחקרית-ציבורית.