הסרט הגיע לישראל בספטמבר 1962. מפיציו, שלא היו מודעים להקבלה שבין שם הסרט לבין שמו של הסרט "פסיכו", בחרו לקרוא לו בשם שגרתי של ספר בלשי "תעלומת הרצח הכפול". בשם זה נקראו גם תרגומם לעברית של אחד מספריה של אגאתה כריסטי ואחד מספריו של ארל סטנלי גרדנר. הסרט זכה להצלחה והקרנתו בבתי הקולנוע ברחבי הארץ נמשכה עד אפריל 1966.
את ביקורתו על הסרט בעיתון "מעריב" ב-20 בספטמבר 1962 סיים עזריה רפפורט, לאחר שניתח את הסרט מבחינת איכותו הקולנועית, בתיאור תגובת הקהל:
שחקני הסרט.
צוות השחקנים של הסרט לא הורכב מכוכבי קולנוע, אלא משחקנים לא מפורסמים, רובם שחקני סוגת ה"בי מובי" (באנגלית: B Movie), מונח המתייחס לסרטי קולנוע דלי תקציב שצולמו במהירות רבה, עם שחקנים מהדרג השני. הדמות המרכזית של אמילי הרוצח/רוצחת גולמה על ידי שחקנית בשם ג'ין ארלס (Jean Arless) שאינה נזכרת כשחקנית בשום סרט נוסף. הייתה זו למעשה שחקנית בשם ג'ואן מרשל, שהופיעה בין השנים 1958 ל-1975 בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה, בין היתר ב"אזור הדמדומים" ו"מסע בין כוכבים". רק בסרט זה הופיעה בשם אחר.
הפיגוע בקראצ'י (2007)
הפיגוע בקראצ'י התרחש ב-18 באוקטובר 2007 בקראצ'י, פקיסטן. שיירה ובה ראש הממשלה לשעבר בנזיר בהוטו הותקפה בפיגוע התאבדות. כחודשיים לאחר הפיגוע נרצחה בהוטו. בפיגוע נהרגו לפחות 139 בני אדם ו-450 נפצעו. רוב ההרוגים היו חברים במפלגת העם הפקיסטנית (PPP).
הפיגוע.
הפיגוע קרה מיד עם חזרתה של בנזיר בהוטו לפקיסטן, לאחר גלות של שמונה שנים שגזרה על עצמה, בהן היא חיה בדובאי ובלונדון. בהוטו הובלה משדה התעופה לקברו של מוחמד עלי ג'ינה, שם תוכננה עצרת עם תומכיה. בשעה 0:52 (שעון מקומי) אירעו שני פיצוצים לפני הרכב שבו נסעה. שלוש ניידות משטרה נפגעו מהפיצוץ, וכ-20 שוטרים שהיו בהן נהרגו. בהוטו עצמה לא נפגעה בפיגוע.
בהוטו הובלה לבית מגוריה בקליפטון, פרבר של קראצ'י, בזמן שפצועי הפיגוע פונו לבתי חולים שונים במחוז. במסיבת עיתונאים ב-19 באוקטובר 2007 טענה בהוטו שפנסי הרחוב כובו במכוון על מנת לסייע למפגעים, וקראה להקים ועדת חקירה. ראשי מפלגת העם הפקיסטנית דרשו חקירה בידי גורמים בינלאומיים, אולם ראש ממשלת פקיסטן, שווכת עזיז, דחה את התביעה והביע ביטחון באובייקטיביות של גורמי אכיפת החוק הפקיסטניים. נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, קרא להתקפות "קנוניה נגד הדמוקרטיה".
מפקד הפעולות הראשי של אל קאעידה בפקיסטן, פאהיד מוחמד עלי מסאלם (המכונה אוסאמה אל-קיני), עמד ככל הנראה מאחורי הפיגוע. הוא נהרג בתקיפת מל"ט בפקיסטן יחד עם סגנו, שייח' אחמד סלים סוודאן, ב-1 בינואר 2009.
בייטוללה מחסוד, מנהיג ארגון הטליבאן בפקיסטן, נחשד גם הוא במעורבות בפיגוע. הוא נהרג בתקיפת מל"ט בפקיסטן באוגוסט 2009.
חסוס לופז-קובוס
חסוס לופז-קובוס (בספרדית: Jesús López-Cobos; 25 בפברואר 1940 - 2 במרץ 2018) היה מנצח ספרדי.
חייו.
לופז-קובוס נולד בטורו בקסטיליה ולאון, ספרד. הוא למד באוניברסיטת קומפולטנזה במדריד וסיים את לימודיו בתואר בפילוסופיה. בהמשך למד ניצוח אצל פרנקו פרארה והנס סווארובסקי באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה בווינה.
משנת 1981 עד 1990 היה מנהל מוזיקלי כללי של דויטשה אופר ברלין ומשנת 1984 עד 1988 כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הלאומית של ספרד. משנת 1986 עד שנת 2000 כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי ומ-1990 עד 2000 היה המנצח הראשי של התזמורת הקאמרית של לוזאן. מ-2003 עד 2010 היה המנהל המוזיקלי של תאטרו ריאל במדריד. בשנת 2009 ניצח על הפקה חדשה של "תאיס" מאת ז'יל מאסנה במטרופוליטן אופרה, עם רנה פלמינג בתפקיד הראשי.
לופז-קובוס היה פטרון לאומי של "דלתה אומיקרון", אחווה בינלאומית של מוזיקה מקצועית.
נפטר בברלין ב-2 במרץ 2018.
מלוכת הבסבורג
מלוכת הבסבורג או ממלכת הבסבורג (בגרמנית: Habsburgermonarchie, 1526–1804) הוא הכינוי המקובל על ידי היסטוריונים לשטחים שנשלטו על ידי הענף האוסטרי של בית הבסבורג, רובם במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. הייתה זו ישות פיאודלית שהורכבה ממספר ממלכות ונסיכויות שיחסיהן מוגדרים כאוניה פרסונלית. לעיתים קרובות, ראש ענף הבסבורג האוסטרי כיהן גם כקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
היסטוריה.
הקמתה וביסוסה.
ראשיתה של ממלכת הבסבורג נעוץ במותו של לאיוש השני, מלך הונגריה במהלך קרב מוהאץ' נגד צבא האימפריה העות'מאנית. הארכידוכס פרדיננד הראשון מבית הבסבורג הפך למלך בוהמיה ובהמשך לאחר חלוקת שטחי ממלכת הונגריה, זכה גם בשטחי מערב וצפון הונגריה וזאת בתמיכתו של אחיו קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ראשית ימיה של האימפריה לוותה במאבקי חוץ לבלימת כוחה של האימפריה העות'מאנית ומאבקי פנים בין קתולים לפרוטסטנטים.
במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1591–1606) הצליחו האוסטרים לבלום את התקדמות העות'מאנים במרכז אירופה וחזרו ובלמו את העות'מאנים מהגעה לווינה. מלחמת שלושים השנים שהחלה כמלחמת דת בין פרוטסטנטים מורדים לשלטון הקתולי והסתיימה בחתימת שלום וסטפליה, מיצבה עוד יותר את הפיאודליזם בתוך האימפריה הרומית הקדושה והבליטה את חולשתו של השלטון המרכזי אל מול אוסף נסיכויות וממלכות. ממלכת הבסבורג מיצבה עצמה כגורם הדומיננטי באימפריה. במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664) צרו העות'מאנים בשנית על וינה, אך צבא ממלכת הבסבורג הצליח להדוף אותם.
במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) הנחיל צבא הממלכה בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה תבוסה מוחצת לעות'מאנים, הם איבדו שטחים נרחבים במרכז אירופה ואולצו לחתום על הסכם קרלוביץ. מספר שנים מאוחר יותר ניצחו ההבסבורגים שוב במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) והעות'מאנים נאלצו לחתום על הסכם שלום פוז'ארוואץ תוך אובדן שטחים נוסף בסרביה, בבוסניה ובהרצגובינה. בתקופה זו הגיעה ממלכת הבסבורג לשיא עוצמתה.
שנות השפל ופירוק האימפריה הרומית הקדושה.
בשנים 1740–1748 התחוללה מלחמת הירושה האוסטרית ובמרכזה העימות האישי בין פרידריך השני, מלך פרוסיה מבית הוהנצולרן לבין מריה תרזה מבית הבסבורג. הסכסוך הפך למלחמה אזורית ובסיומה, שלזיה נותרה בידי הפרוסים לאחר שנכבשה על ידי פרידריך השני, ואוסטריה מסרה כמה דוכסויות בצפון איטליה לאויבתה, ממלכת ספרד, ולבעלת בריתה, סרדיניה. הסכסוך פגע ביציבותה וחוזקה של האימפריה הרומית הקדושה.
בשלהי המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 החלישו מאוד המלחמות הנפוליאוניות את כוחה של האימפריה הרומית הקדושה וממלכת הבסבורג בתוכה. הצטרפותם לקואליציה האנטי-צרפתית השלישית ותבוסתם הקשה בקרב אולם ובקרב אוסטרליץ הובילו לחתימת חוזה פרסבורג. ב-6 באוגוסט 1806 התפרקה האימפריה הרומית הקדושה, הקיסר פרנץ השני ויתר על תוארו והכריז על עצמו קיסר אוסטריה.
מאיר גל
מאיר גל (נולד ב-1956 בישראל) הוא אמן ישראלי-אמריקאי, צלם, תסריטאי, אוצר ומבקר אמנות. מלמד בפקולטה לאמנות באוניברסיטת העיר ניו יורק. הציג יצירותיו במוזיאונים וגלריות רבות בישראל וברחבי העולם.
ביוגרפיה.
מאיר גל (גוזלן) נולד בגבעת שאול, וגדל בשכונת תלפיות שבירושלים. אמו ילידת הרובע היהודי בירושלים לשם הגיעה משפחתה מקזבלנקה שבמרוקו. משפחת אביו הגיעה לחברון לפני תשעה דורות מדרום אלג'יר ובשנת 1929 ניצלה מהטבח ביהודים וברחה מחברון לירושלים. בשרותו הסדיר היה חובש קרבי, השתתף ואף נפצע במבצע ליטני (1978). בשנת 1981 עזב את ישראל לאירופה ופעל בארגון פוליטי לפירוק הנשק הגרעיני. כשחזר לצורך לימודים, פרצה מלחמת לבנון והוא נקרא להשתתף בה. לאחר המלחמה למד באופן חלקי צילום בקמרה אובסקורה ומכללת הדסה. בשנת 1987 ערב האינתיפאדה, עזב את הארץ ושינה את שם משפחתו. הוא התיישב בארצות הברית, בה סיים תואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק (1990-1987), ותואר שני באוניברסיטת ניו יורק. בשנים 1995–1997 שימש כאוצר ויועץ בקרן פרטית לאמנות עכשווית, כעוזר אוצר במוזיאון האלטרנטיבי בניו יורק, וכתב למגזין לאמנות "סטודיו" בתל אביב. מאז 1997 הוא מלמד צילום, תאוריה של אמנות ועל אמנות ופוליטיקה באוניברסיטת העיר ניו יורק.
פעילותו האמנותית.