חלק משמעותי מחזונו של היטלר היה ליצור "לידה מחדש" של העם הגרמני אשר תתבסס על המקורות ההיסטוריים והתרבותיים שלו. בהיכל ולהאלה מצא כר נרחב ליישום רעיונותיו, בעיקר בהקשר של תחיית הענקת "כבוד" לדמויות היסטוריות של התרבות הגרמנית. למרבה האבסורד, בביקורו שם בשנת 1937 עוטר לכבודו פסלו של המלחין הנערץ עליו, אנטון ברוקנר שנפטר בשנת 1896 בצלב הקרס.
כיום.
כיום ממשיכה ממשלת בוואריה במסורת הנצחה של גיבוריה בתנאי שחלפו לפחות 20 שנה מיום מותם. עד היום נוספו לפסלים המקורים 31 דמויות נוספות, בהן 12 נשים. בין המונצחים גם דמויות של מתנגדי השלטון הנאצי.
מגילת ון אמון
מגילת ון אמון היא סיפורו של מסע ימי של כוהן אמון ממצרים לעיר גבל אשר שכנה בלבנון. מטרת המסע הייתה רכישת קורות עצי ארז לצורך בניית סירה לאל אמון. אחת לשנה, בעת גאות היאור יצא אמון למסע שיט מלווה בכוהנים על גבי הנהר לצורך התאחדות עם בת זוגו מות.
מסע ון אמון מתוארך לסוף השושלת ה-20 תקופת שלטונו של רעמסס האחד עשר, ותחילת השושלת ה-21 למלכי מצרים העתיקה, תחילת תקופת הביניים השלישית. התאריך שבו נוקב דו"ח ון אמון הוא - 'השנה ה-5 לתאריך חידוש הלידות', שהוא שנת 1075 לפנה"ס לערך. מתוך המגילה ניתן ללמוד על הרקע ההיסטורי ועל מצבה של מצרים ביחס למדינות אחרות באזור באותה תקופה, על יחסי הכוחות בתוך מצרים עצמה. היחס לו זוכה ון-אמון מצד שליטי הערים השונות בהן הוא עובר, מלמד על ירידת כוחה של מצרים בתקופה זו. המגילה היא פריפלוס מוקדם, ממנו ניתן ללמוד על ערי נמל, מנהגי שיט, אוניות, משפט ימי שהיה מקובל בתקופה ועוד.
סיפור המסע נכתב על פפירוס בכתב היראטי בשפה המצרית. הפפירוס שהתגלה בשנת 1890 באל-חיבה שבמצרים התיכונה, הוא העתק לא שלם של סיפור המסע. ב-1891 נרכש הפפירוס שנקרא "פפירוס מוסקבה 120", על ידי האגיפטולוג הרוסי ולדימיר גולנישצ'ב. הפפירוס הוא חלק מאוסף מוזיאון פושקין לאמנות יפה במוסקבה.
סיפור המסע.
מסעו של ון אמון מתחיל בעיר נֹא אָמוֹן, בירת מצרים העליונה (נא אמון היא תבאי – לוקסור של ימינו). משם הוא נשלח על ידי חרי-חר הכוהן הגדול לאל אמון מצויד במכתב שליחות לנסובאנבדד מושל צען, בירת הממלכה התחתונה. המטרה היא לקבל מימון ואונייה כדי לנסוע לעיר הממלכה גבל אשר בלבנון, ולרכוש קורות עצי ארז לצורך בניית האונייה לאל אמון.
נסובאנבדד לא ממהר למלא את הבקשה, וכאשר הוא עושה זאת הוא שולח את ון אמון באונייה פרטית ללא מלווים לבצע את השליחות. האונייה עוצרת בעיר דור (היא תל דור) השוכנת לחופי כנען (על פי המגילה תושבי העיר היו ת'כר – אחד מגויי הים), שם גונב אחד מאנשי האונייה את כספו של ון אמון. ון אמון בתורו דורש פיצוי משליט דור, השליט אינו מסכים וטוען שהאחריות אינה חלה עליו. לאחר שלא קיבל את כספו עוזב ון אמון את דור ונוסע לגבל. בהמשך הדרך, בחוף צור, הוא פוגש אונייה מדור, גונב את כספם של אנשי האונייה, ומחזיק את הכסף כערובה עד שכספו יוחזר לו.
בגבל הוא שוכן על שפת הים ומנסה להתקבל אצל השליט אשר מסרב לקבלו וכל יום שולח אליו שליח ואומר לו שיצא מגבל. ון אמון כנראה לאחר ששיחד את אחד מנערי הנביאים של מלך גבל להתנבא עליו, מצליח להתקבל אצל שליט גבל. שליט גבל מבקש את מכתב השליחות. ון אמון אשר השאיר את המכתב אצל מושל צען לא יכול לספקו. שליט גבל מלא בפקפוקים ביחס לזהות ון אמון, מתקשה להאמין ששליח רשמי של מצרים יגיע כך ללא אונייה משלו, ללא מלווים וללא מכתב שליחות. ון אמון מעלה את בקשתו לקבל עצי ארז כפי שסיפקו אבותיו של שליט גבל בעבר. שליט גבל בודק בארכיון ומוצא את המחיר ששולם בעבר. הוא דורש תשלום בהתאם כדי לספק את הקורות, וטוען שאינו עבד לשליט מצרים. במשא ומתן בין ון אמון ושליט גבל מנסה ון אמון לתת בתמורה את פסל האל אמון אשר הביא איתו ושלדבריו ייתן חיים ושלום.
בסופו של דבר נשלח שליח המצויד בשבע קורות עץ לנסובאנבדד להביא את התשלום לעצי הארז. לאחר שהשליח מגיע עם התמורה נכרתים העצים. ון אמון מתכוון לעזוב את גבל עם הקורות ואז מגלה 11 אוניות של אנשי דור אשר בכוונתם לאסרו כיוון שלקח את כספם בצור. שליט גבל לא מסכים לכך. לדבריו אסור לו לאסור את שליח אמון בארצו. הוא משלח את ון אמון ומשאיר לאנשי דור לרדוף אחריו בים. הרוח מביאה את ון אמון לאלשיה (המזוהה עם קפריסין). אנשי העיר רוצים להורגו, אך הוא מצליח לפרוץ דרך לנשיאת העיר ומבקש את עזרתה.
רקע היסטורי.
מסע ון אמון מתרחש בסוף השושלת ה-20 למלכי מצרים. זו התקופה הנקראת בכרונולוגיה המצרית "הממלכה החדשה", המתוארכת לשנים 1550 לפנה"ס - 1070 לפנה"ס. לאחר סיומה מתחילה תקופת הביניים השלישית הנמשכת כ-350 שנים. בתקופה זו היו חילופי שושלות, שלטון של מלכים במקביל וירידה בכוחה של מצרים במרחב. במקביל בארץ כנען התקופה היא תקופת ברזל I המתוארכת לשנים 1200 לפנה"ס - 1000 לפנה"ס. זו התקופה המקבילה לספר יהושע ושופטים אשר במקרא, כלומר כניסת שבטי ישראל לארץ כנען ממזרח ופלישת גויי הים ממערב. במגילת ון אמון ניתן למצוא אלמנטים אשר אפשר להבין מתוכם את הרקע ההיסטורי של התקופה.
המגילה מהווה תעודה היסטורית רבת משמעות אשר מספקת עדות ומידע לגבי תקופתה. יש מעט מקורות כתובים לגבי ארץ כנען בתקופה זו. המקור הכמעט יחיד הוא התנ"ך, אשר נחתם בתקופה מאוחרת יותר ולכן הוא אינה עדות לתקופתו, המגילה היא עדות שנכתבה בתקופתה. המגילה מספקת מידע לגבי יחסי הכוחות במצרים באותה תקופה וכן בין מצרים וערי נמל אחרות, דרכי סחר, משפט ימי ועוד ומכאן חשיבותה.
ערי נמל במגילה.
המגילה מציינת מספר ערי נמל: דור, צור, גבל, צידון, עיר נמל באי אלשיה ללא ציון שמה. להלן התייחסות לשלוש הערים: דור צור וגבל.
דור.
העיר דור מהווה את התחנה הראשונה של ון- אמון לאחר עזיבתו את מצרים. על פי המגילה בעיר ישבו הת'כר. התקופה אליה מתוארכת המגילה מקבילה לתקופה הנקראת ברזל I בכרונולוגיה של כנען 1000-1200 לפנה"ס. היא התקופה בה נכנסו שבטי ישראל לארץ כנען והשתלטו על חלקים ממנה והתיישבו בה. התקופה המקבילה לספר התנ"ך יהושע ושופטים.
העיר דור מופיעה במקורות המקראיים כדור או דאר. דור מוזכרת לראשונה בתנ"ך () היא אחת הערים אשר הצטרפו לקואליציה של יבין מלך חצור במלחמתו כנגד שבטי ישראל במי מרום. על פי המקרא שבטי ישראל ניצחו אבל העיר לא נשרפה. ב מופיעה רשימת הערים אשר נכבשו. ב מצוין "מלך דור לנפת דור" הציון מלך לנפה הוא חריג לגבי עיר זו ברשימה, ומכאן ניתן להבין שמלך דור שלט על אזור רחב יותר מאשר רק העיר עצמה. עובדה אשר יכולה להצביע על עצמה גדולה יותר. לעומת זאת ב מצוינת דור ובנותיה כאחת הערים אשר שבט מנשה לא הוריש. ומכאן ניתן להבין שאמנם מלך דור נוצח במסגרת הקרב במי מרום אבל העיר דור לא נכבשה. תיאור זה תואם את המצוין במגילת ון-אמון אשר על פיו העם אשר ישב בדור לא היה ישראלי.
הת'כר אינם מוזכרים במקרא. הם אחד משבטי גויי הים אשר שבט הפלשתים נמנה עליהם. מקור חשוב לעדות על השבט הם התבליטים והכתובות על קירות מקדש המתים במדינת האבו התבליט הוא של רעמסס השלישי אשר שלט בין השנים 1182-1198 לפנה"ס. התבליט מפרט את ניצחונו הגדול של המלך על גויי הים ומזכיר במפורש את הת'כר. כן מציינת הכתובת שלאחר ניצחונו יישב רעמסס השלישי את השבטים במצודות כשהם נשבעים בשמו. התבליט מתאר קרב ימי גדול בין הכוחות המצריים וגויי הים, קרב ימי יעשה רק על ידי עם אשר יש לו יכולת ימית, עובדה התואמת את הנאמר במגילת ון-אמון.
צור.
אין התייחסות רבה לעיר במגילה, בחוף צור פגש ון-אמון אונייה של דור ולקח את כספה. בדיקה בתנ"ך מעלה שהעיר צור נזכרת לראשונה ב. כאשר חירם מלך צור שולח משלחת לשלמה בעת עלותו לשלטון לאחר דוד. זוהי תקופה המתוארכת לאמצע המאה העשירית לפנה"ס. על פי המקורות המקראיים צור הייתה עיר נמל אשר ניהלה סחר עם ערי נמל רבות. ב נכתב: .
גבל.
גבל היא העיר אשר הייתה מטרת נסיעתו של ון-אמון. על פי המגילה היא הייתה עיר הנמל אשר ממנה המצרים נהגו לקנות את עצי הארזים לבניית האניות שלהם. כאשר מלך גבל מסכים לכרות את העצים הוא שולח לשם כך שלוש מאות איש ושלוש מאות שוורים וכן פקידים לחטוב את העצים. מדובר בכמות גדולה של עצים. כמות זאת מצביעה על עצמתה של גבל בתקופה זו. עד להפלגה העצים אוחסנו על שפת הים. המגילה לא מציינת כמה עצים נכרתו אבל הכריתה ארכה כל החורף ואפשר להניח שמדובר בכמות לא קטנה. היכולת לאחסן כמות כזו בשפת הים מצביעה גם על עצמה וכוח. יש לשמור על העצים שלא ייגנבו ולא יינזקו.
בדיקה במקרא מגלה שהעיר כמעט ולא הוזכרה בו. העיר שכנה צפונית לצור וצידון וקשריה עם ישראל היו מועטים. העיר מוזכרת ב במסגרת הקינה על צור. הפסוק מציין: על פי הפסוק בגבל תיקנו את האניות של צור. מראה על יכולת ימית גדולה, לא רק שיט באניות אלא גם יכולת בניה.
מושגים במגילה הקשורים לים ולשיט.
המגילה היא ספור של מסע ימי אשר מטרתו היא הבאת עצים לבניית אונייה. בדיקה של הטקסט נותנת לנו מידע רב לגבי הנושא בתקופה.
היבטים משפטיים הקשורים לנמל.
שני אירועים שופכים אור על המנהג/חוק שהיה מקובל בתקופת המגילה לגבי ההגנה אשר הנמל אמור לספק לעוגן בה:
הטיפול בגנבה בנמל דור.