כינוי זה לאזור אינו רווח למרות שהוא השם הרשמי של הרובע והוא מכונה לרוב "הצפון הישן" בטעות או נתפש כחלק ממרכז העיר. מקור שמו של האזור באבחנה בינו לבין הצפון הישן של תל אביב, המשתרע מצידו המערבי של רחוב אבן גבירול - רובע 3. במשך שנים רבות, החל משנות ה-30 של המאה ה-20, התפתחה העיר בהתאם לתוכנית גדס, בעיקר לכיוון צפון, היינו לאורך חופי הים התיכון, ועד למרחק של כקילומטר ממנו. תוכניות המתאר לצפון החדש הוכנו עוד קודם, בסוף שנות ה-40, בהשראת תוכנית גדס אולם היצע הקרקעות שלפני מלחמת העצמאות איפשר בנייה מוגבלת ביותר באזור. בתחום שטח הרובע שכנו הכפרים הערביים סומייל וג'מאסין אל ע'רבי, ובדרומו עובדו עד שנות ה-40 שדותיה של המושבה הטמפלרית שרונה. השכונה התל אביבית היחידה שהוקמה בשטח זה עוד לפני הקמת המדינה הייתה קריית מאיר, סמוך למקומה של כיכר רבין של היום.
הבנייה באזור זה החלה מ-1948 ונמשכה באופן אינטנסיבי עד שנות ה-80, אז מצאי הקרקעות הפנויות בה כבר הפך דל. עיקר הבנייה מאז שנות ה-80 ועד היום היא של מגדלי מגורים, שהאחרונים שבהם מתנשאים כבר מעל ל-30 קומות. במהלך שנות ה-50 גם נבנו לאורך הגבול המערבי של הצפון החדש בנייני רחוב אבן גבירול בעלי האכסדרה המסחרית הארוכה. החלק שממערב לרחוב זכה לשם "הצפון הישן" האזור החדש היה ל"צפון החדש" ואילו השכונות שמצפון לירקון, אשר ניצניהם החלו גם הם בשנות ה-50 כונו שכונות עבר הירקון. מסיבות אלו המושג "צפון תל אביב" השתנה עם השנים ונתון גם היום לפרשנות.
הבנייה בצפון החדש מיועדת בעיקרה למגורים והיא כוללת גם את השכונות שבין דרך נמיר לנתיבי איילון - שכונת בבלי, גבעת עמל ופארק צמרת. מגדלי מגורים ראשונים - מגדלי דוד נבנו במהלך שנות ה-70. דרומו של האזור, בסמוך למתחם הקריה בשדרות שאול המלך וברחוב ויצמן, הוא חלק מהמע"ר של תל אביב. באזור זה נמצאים גם מבני ציבור חשובים ופונקציות עירוניות נוספות, בהם המרכז הרפואי תל אביב (איכילוב), מוזיאון תל אביב, המשכן לאמנויות הבמה, ספריית בית אריאלה ובתי המשפט. בחלקו המזרחי של אזור זה נמצאים תחנת הרכבת תל אביב מרכז ומסוף 2000.
היקף השימוש המסחרי והציבורי באזור מצומצם. חזית מסחרית משמעותית קיימת רק בכיכר המדינה השוכן בסמוך למרכזו הגאוגרפי של האזור, ובחלקו המזרחי של רחוב יהודה המכבי; ואזור ובו מספר בניני משרדים שוכן בחלקו המערבי של רחוב ארלוזורוב. עם אלה נמנים מגדל המאה, בית הוועד הפועל של ההסתדרות, בניין קופת חולים כללית ומגדלי שקל.
אופי המבנים בצפון החדש מגוון, וככלל רחובותיו רחבים בהרבה מהצפון הקודם. רוב הבנייה היא בנייני דירות בני 4-5 קומות, בדומה לחלקים הוותיקים של העיר, אך על מגרשים גדולים בכ-50% מאלה של הצפון הישן וליבה של תל אביב: אולם מאז שנות ה-80 ובמידה רבה. גם כיום, הרבה שכונות קטנות ובחלק מהרחובות יש בנייה משמעותית של מגדלי מגורים וגם בתים צמודי קרקע. מאז שנת 2009 אזור זה מהווה את המיקום המועדף על תמ"א 38 על ידי יזמים בשל השווי הגבוה של נדל"ן באזור
מרס תורכי
יואל קלופט
הרב יואל קלופט (1906, תרס"ו - 2 במרץ 1985, ט' באדר תשמ"ה) היה אב"ד בחיפה ומקובל.
תולדותיו.
נולד לשניאור זלמן קלופט בריגה שבלטביה. בשנת תר"פ הלך ללמוד, בעצת החפץ חיים, בישיבת סלוצק ובהמשך בקלצק, אצל רבי איסר זלמן מלצר, רבי אהרן קוטלר והרב אלעזר מנחם מן שך. למד גם בישיבת מיר. עלה לארץ ישראל בשנת תרצ"ו, שם התקרב לחזון איש.
שימש כמשגיח רוחני בישיבת היישוב החדש - הרב עמיאל סמוך להקמתה. בשנות ה-40 כיהן כר"מ בישיבת קלצק-פרדס חנה. בתקופה זו שהה בפרדס חנה כל השבוע, וחזר לביתו בירושלים רק בשבת. בשנת תש"ז, עם מעברה של ישיבת קלצק לרחובות, עבר עמה, ומונה על ידי הרב צבי יהודה מלצר לכהן כרב "שיכון הפועל". בי' בטבת תש"י התמנה להיות דיין בבית הדין ברחובות, שם גם לימד בישיבת קלצק. בשנת 1953 התיישב בעיר ונתגלעו בינו ובין רב העיר, הרב אלימלך בר שאול, חילוקי דעות, בין השאר בנוגע למינוי שוחטים והקמת בתי ספר דתיים. בשנת 1957 הודיע הרב בר שאול על התפטרותו ובעקבות זאת הורו הרבנים הראשיים על העברת הרב קלופט מתפקידו. לעומת זאת, מועצת גדולי התורה והרב יחזקאל סרנא התערבו למען הרב קלופט ודרשו שלא להעבירו מתפקידו. בסופו של דבר עבר הרב קלופט לכהן כאב בית דין באחד משלושת ההרכבים של בית הדין הרבני האזורי בחיפה. כן היה ראש כולל ורב בית הכנסת עדת ישראל בחיפה.
עמד בקשרים קרובים עם הרב אלעזר מנחם שך והשניים ניהלו חליפת מכתבי תורה.
עסק בקבלה, בעיקר בקבלת הגר"א. הרב שלמה וולבה למד אצלו תחום זה.
השתתף בעריכת האנציקלופדיה התלמודית. בשנת תשנ"א הוציאו בניו את ספרו "דעת יואל".
בית א. סקורה
קריסטין אוטו
קריסטין אוטו (בגרמנית: Kristin Otto; נולדה ב-7 בפברואר 1966) היא שחיינית עבר מזרח גרמנית, אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (גואיאקיל 1982 ומדריד 1986) ושיאנית עולם.
אוטו היא הספורטאית הראשונה והיחידה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכתה ב-6 מדליות זהב באולימפיאדה אחת (סיאול 1988), בשלושה סגנונות שונים, בחתירה, גב ופרפר. בשל כך כונתה "מלכת סיאול".
ביוגרפיה.
קריסטין אוטו נולדה בלייפציג שבמזרח גרמניה. היא החלה לשחות בגיל 10. והתאמנה באקדמיה לספורט של מזרח גרמניה.
באליפות העולם שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982, זכתה אוטו ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.30 דקות לפני בת ארצה אינה קלבר (1:01.47 דקות) וסו וולש מארצות הברית (1:02.86 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.97 דקות לפני ארצות הברית (3:45.76 דקות) והולנד (3:49.59 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:05.88 דקות, לפני ארצות הברית (4:08.12 דקות) וברית המועצות (4:12.36 דקות).
לאחר אליפות העולם החליפה אוטו מאמן והחלה להתרכז בסגנונות נוספים.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 זכתה אוטו ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב במשחי שליחות ומדליית כסף אחת אישית. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.72 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:02.27 דקות, תוך כדי שהיא זינקה ראשונה. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.52 שניות, אחרי בת ארצה בריגיט מיינקה (55.18 שניות) ולפני קוני ון בנטום מהולנד (56.61 שניות).
בשנת 1984 קבעה אוטו לראשונה שיא עולם חדש במשחה אישי, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.75 דקות ובכך שיפרה את שיאה של סינתיה וודהד מארצות הברית. עקב החרם של הגוש הקומוניסטי על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בתגובה לחרם קודם של האמריקאים על אולימפיאדת מוסקבה (1980), היא לא השתתפה במשחקים האולימפיים שבהם הייתה מועמדת למספר מדליות זהב.
בשנת 1985 שברה אוטו את אחת מחוליות עמוד השדרה שלה. היא לא התאמנה מרבית השנה ולכן לא השתתפה באליפות אירופה בשחייה באותה השנה.
באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 היא זכתה ב-6 מדליות, 4 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.05 שניות לפני ג'נה ג'ונסון מארצות הברית (55.70 שניות) וקוני ון בנטום (55.79 שניות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.56 דקות לפני ילנה דנדברובה מרוסיה (2:15.84 דקות) ובת ארצה קאתלין נורד (2:16.05 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:40.57 דקות, לפני ארצות הברית (3:44.04 דקות) והולנד (3:46.89 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא עולם חדש של 54.73 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:04.82 דקות, לפני ארצות הברית (4:07.75 דקות) וההולנד (4:10.70 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.50 שניות, אחרי שיאנית העולם תמרה קוסטאש מרומניה שקבעה שיא עולם חדש של 25.28 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.66 שניות, אחרי בת ארצה קורנליה גרסלר (59.51 שניות) ולפני שיאנית העולם מרי טי מאהר מארצות הברית (59.98 שניות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 זכתה אוטו ב-5 מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר חופשי (55.38 שניות), במשחה ל-100 מטר גב (1:01.86 דקות), במשחה ל-100 מטר פרפר (59.52 שניות), במשחה שליחות 4X100 מטר חופשי (3:42.58 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:04.05 דקות).
אולימפיאדת השיא.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה אוטו להישג חסר תקדים בספורט הנשי כשזכתה ב-6 מדליות זהב בכל המשחים בהם השתתפה. במשחה ל-50 חופשי (25.49 שניות) לפני יאנג ווניי מסין (25.64 שניות), קטרין מייסנר בת ארצה וג'יל סטרקל מארצות הברית (25.71 שניות), בבמשחה ל-100 מטר חופשי (54.93 שניות) לפני ז'ואנג יונג מסין (55.47 שניות) וקתרין פלווינסקי מצרפת (55.49 שניות), בבמשחה ל-100 מטר גב (1:00.89 דקות) לפני קריסטינה אגרסגי (1:01.56 דקות) ובת ארצה קורנליה סירך (1:01.57 דקות), בבמשחה ל-100 מטר פרפר (59.00 שניות) לפני בת ארצה בריטה וויגאנג (59.45 שניות) והונג קיאן מסין (59.52 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:40.63 דקות) לפני הולנד (3:43.39 דקות) וארצות הברית (3:44.25 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:03.74 דקות) לפני ארצות הברית (4:07.90 דקות) וקנדה (4:10.49 דקות).
אוטו, כמו מארק ספיץ שזכה ב-7 מדליות זהב במינכן זכתה ב-4 מדליות אישיות, ובשתי מדליות זהב במשחי שליחות. הנשים שחו משחה אחד פחות מהגברים ולכן לא נתנה לה ההזדמנות לנסות ולהשוות את שיאו של ספיץ.