פקסה (באנגלית: Pakse או "Pakxe;" בלאית: າກ ເຊ פירוש השם 'שפך הנהר'), היא עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר בדרום לאוס מחוז צ'אמפסאק , מה שהופך אותה לעיר השנייה המאוכלסת ביותר בלאוס. במפגש הנהרות Xe Don ומקונג. מתגוררים בעיר כ־88,000 תושבים. היא שימשה כבירת ממלכת צ'אמפסאק עד שהממלכה אוחדה עם שאר לאוס ב -1946.
היסטוריה.
פקסה הוקמה על ידי הצרפתים כמאחז מנהלי בשנת 1905, והייתה בעבר בירת ממלכת לאו צ'אמפסאק עד שנת 1946, כאשר הוקמה לאוס כפרוטקטורט צרפתי במהלך המלחמה הצרפתית-התאילנדית. בשנת 1904, הגבול הנוכחי בין לאוס לקמבודיה סומן לאחר שסיאם ויתרה על מלופרי (מחוז פריה ויהיאר בקמבודיה) ומחוז צ'אמפסאק כולל העיר פקסה לצרפתים.
העיר שימשה כמקום מושבו העיקרי ומגוריו של הנסיך בון אום נה צ'אמפסאק , דמות חשובה במלחמת האזרחים בלאוס . הוא בנה את ארמון צ'אמפסאק, אך ברח בשנת 1974 לפני שהושלם. במאי 1975 נפלה העיירה בידי כוחות פאת לאו . מאז 1975 הפכה העיר פקסה למעצמה כלכלית ובעלת חשיבות אזורית. בניית הגשר מעל המקונג, שנבנה בסיוע יפני, המאפשר תנועת כלי רכב פקסה והעיר אובון רצ'תאני בתאילנד, שילבה עוד יותר את העיר עם המדינות השכנות.
ארמון צ'אמפסאק.
ארמון צ'מפאסאק, בפקסה, נועד להיות מקום מגוריו של נסיך צ'מפאסאק, צ'או בון אום. אבל, הוא נאלץ לנטוש אותו בשנת 1974 לפני סיום בנייתו, מכיוון שממשלת לאוס המלכותית הופלה על ידי צבא פאת לאו העממי, קומוניסטי. לאחר המהפכה, הושלם הבניין ושימש מקום לקונגרסים של המפלגה הקומוניסטית ואירוח למבקרים נכבדים. הארמון הוסב למלון בשנת 1995 לאחר שחברה תאילנדית הצליחה במשא ומתן עם ממשלת לאוס.
דמוגרפיה.
פקסה היא ביתם של סינים אתניים רבים. בשנת 1943, 62% מאוכלוסיית פקסה היו וייטנאמים.
האוכלוסייה היא בעיקר בודהיסטית ובעיר יש כמה מקדשים הכוללים את: וואט לואנג, שנבנה בשנת 1935. הוא המקדש הגדול ביותר בפקסה, והמקדש הסיני וואט סופס. פקסה היא גם מקום מושבה של הכנסיית האפוסטולית הרומית הקתולי של פקסה בראשות הקרדינל לואי מארי לינג מנגחאנקון .
תרבות.
בעיר נמצא המוזיאון של מחוז צ'אמפסאק, שמאחסן מסמכים וחפצים היסטוריים של המחוז.
תיירות.
פקסה היא יעד תיירותי למבקרים במחוז צ'אמפסאק. כמות התיירים המבקרים בעיר גדל משנה לשנה מ־113,684 בשנת 2006 ל־493,180 בשנת 2013. האתרים המעניינים כוללים:
תשתיות.
בריאות.
בעיר ישנם שני בתי חולים. האחד הוא השני בגודלו בלאוס, אך אזרחים רבים עוברים את הגבול לתאילנד מכיוון שבתי החולים התאילנדיים מצוידים יותר.
בעיר קיים סיכון גבוה למלריה ולקדחת בעיקר בעונת המונסון.
תחבורה.
כבישים.
פקסה נמצא על הכביש הלאומי 13, הכביש המהיר הראשי של לאוס. יש בו גשרים מעל נהר האקס דון, הגשרים הצרפתיים והרוסים, וגשר אחד מעל נהר המקונג, גשר לאו ניפון, רק אחד מחמישה גשרים מעל המקונג נמצא בלאוס. פקסה היא השער לרמת בולאבן , כמו גם למחוזות הדרומיים מחוז סלבן , מחוז סקונג ומחוז אטופו .
תעופה.
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי פקסה . הכינוי הבינלאומי שלו PKZ. בניית שדה התעופה פקסה הושלמה ב־2 בנובמבר 2009. משדה זה יוצאות טיסות לבירת לאוס ווינטיאן, לסיאם ריפ, להו צ'י מין סיטי ובנגקוק.
אַקלִים.
בפקסה מתקיים אקלים סוואנה טרופי (על פי סיווג האקלים Köppen "Aw") עם טמפרטורות חמות מאוד לאורך כל השנה. הטמפרטורות גבוהות במיוחד בחודשים שלפני עונת המונסונים (מרץ – אפריל). העונה רטובה המובהקת בחודשים אפריל – אוקטובר והעונה היבשה בחודשים נובמבר – מרץ.
תורת לחימה (ארגון)
תורת לחימה - רוח תורה למען צה"ל הוא עמותה ישראלית, שמטרתה היא "הפצת יהדות ותורה לנוער לחיזוק ועידוד המוטיבציה לשירות צבאי. סיוע לחיילים וחיילות שומרי מסורת. קידום וביצוע מחקרים ומידענות בתחומי יהדות וצבא. פיתוח מערכי רוח לחימה ואהבת הארץ. חיזוק ושמירת רוח צה"ל, איתנות ומורל החיילים".
הקמה ועמדות.
הארגון הוקם בשנת 2017 על ידי צוות אנשים בעלי רקע תורני, ציבורי וצבאי אשר ביקשו לבלום מגמות אותן ראו כחודרות אל צה"ל ופוגעות בשלמותו וחוזקו. ביניהן - אימוץ תפיסות רדיקליות, הטמעת ערכים המזוהים עם השמאל הקיצוני על ידי מרצים בעלי עמדה פוליטית זהה, טשטוש מגדרי וקידום השירות המשותף - הפוגעים, לדבריהם, הן ב"קדושת המחנה" והן בכושר המבצעי, פגיעה ברבנות הצבאית ובחיילים שומרי מצוות, ועוד.
הארגון רואה את צה"ל עצמו כאחראי לתיקון המגמות הללו, ואת עצמו כ"מסייע חיצוני" שמטרתו לגרום ולעודד את צה"ל לפעול כך.
יו"ר הארגון הוא סרן במילואים הרב איתי אסמן. מנכ"ל הארגון הוא סרן במילואים הרב אביעד גדות, בוגר ישיבת מרכז הרב וישיבת קדומים, לשעבר רב מחנה דותן ובה"ד 8, ורב בית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ).
הארגון נתמך אידאולוגית ותורנית על ידי רבנים דוגמת הרב אביגדר נבנצל, הרב דוב ליאור והרב שמואל אליהו.
פעילות.
הארגון מקיים ימי הכנה לגיוס המבססים תודעת שליחות לשירות מתוך תפיסת תפקידו של צה"ל כצבא יהודי ומנצח. בנוסף, הארגון עורך ימי עיון במטרה להעמיק את תפיסת הניצחון ומהותו של צה"ל.
הארגון נאבק, על ידי הפצת פרסומים ציבוריים וקיום מגעים עם גורמים במערכת הפוליטית והצבאית, כנגד תפיסת "זיהוי התהליכים" שהוחדרה לצה"ל, ובה לטענתם מושווים מוטיבים במדינת ישראל וצה"ל לרעיונות הנאציזם. בנוסף, הארגון פועל למול פוליטיזציה ושיח שנאה בצבא, וכנגד הפגיעה בהשרשת תפקידו של צה"ל כצבא שתפקידו לנצח ולהכריע את האויב, לטענת הארגון הוא גם אכן השפיע על שינוי תפיסת זכר השואה בצה"ל.
במקביל, פרסם הארגון כי כנס בו ישתתפו קצינים בכירים בצה"ל אורגן על ידי קרן קונראד אדנאואר הגרמנית וקרא לשר הביטחון למנוע את השתתפותם בכנס.
במהלך שנת 2018 הקים הארגון "חמ"ל סולידריות", יוזמה שמטרתה להגביר בזמן מלחמה ומתיחות את תחושת הסולידריות כלפי צה"ל. במיזם זה מונצח זכרו של הרב הצבאי הראשי תא"ל אביחי רונצקי.
הארגון פועל לחידוד הוראות הפתיחה באש בצה"ל תוך הרחבת הכלים העומדים לרשות לוחמים הנקלעים למצבי חיכוך. כך קיים הארגון ביוני 2020 כנס בנושא "ההפקרות בצאלים", בהשתתפות האלוף במילואים יצחק בריק, תא"ל אמיר אביבי מנכ"ל הביטחוניסטים וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', זאת בעקבות גניבות אמצעי הלחימה והציוד הצבאי מבסיסי צה"ל, על ידי בדואים. בכנס נוסף שקיים הארגון בראשית שנת 2021 השתתף ח"כ והאלוף במילואים עוזי דיין ובו קרא "לא לזרוק לוחם מתחת לגלגלי האוטובוס המשפטי". הארגון אף חשף לציבור באמצעות חוק חופש המידע שהגיש לצה"ל, את יומן העבודה של הפרקליט הצבאי הראשי אלוף שרון אפק, וביקר את הנתק שלו שמשתקף מהיומן, לדעתם, מהשטח ומהלוחמים.
חברי הארגון מקיימים גם פעילות בכנסת, ותמכו בחקיקת 'חוק הרב הצבאי הראשי' (שטרם אושר) בגיבוי של רבנים בציונות הדתית שחתמו על כרוז של הארגון. לדברי הרב גדות בראיון, שיתוף הפעולה מתקיים עם חברי כנסת מימין, המעוניינים בזהות יהודית לאומית בצה"ל. בתגובה לעתירת ארגוני הפורום החילוני וחדו"ש לבג"ץ בדרישה לאפשר הכנסת חמץ בפסח לבסיסי צה"ל, מקדם הארגון עיגון בחקיקה של פקודת מטכ"ל בנושא פסח בצה"ל, יחד עם עשרות מחברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה.
באוגוסט 2019 חתמו רבנים בהם הרב חיים דרוקמן על מכתב ביוזמת הארגון לרמטכ"ל אביב כוכבי, בו קראו לו לשמור בצה"ל על "קדושת המחנה ומוסריתו", זאת נוכח העלייה בכמות ההפלות שעוברות חיילות.
הכתב הצבאי של תאגיד השידור, רועי שרון, דיווח כי מייסדי הארגון פועלים גם בשיתוף גופים חילוניים, לדוגמה בנושא קידום היתר גידול זקן בצה"ל.
מאז הריגתו של לוחם הימ"ס בראל חדריה שמואלי בגבול רצועת עזה, והדיון הציבורי שחולל האירוע בנושא הוראות הפתיחה באש, תומך הארגון בתנועת "צעדת האימהות" - מחאת נשות ואימהות לוחמים הדורשות מהרמטכ"ל את תיקון ההוראות בנושא, והגנה על הלוחמים. קודם למות הלוחם, יזמו בארגון מכתב של רבני הציונות הדתית לראשי מערכת הביטחון בנושא, וכן מכתב של מעל 100 משפחות שכולות לרמטכ"ל אביב כוכבי כתגובה לידיעה על הוראת הרמטכ"ל למפקדים בפיקוד המרכז "להנמיך להבות". במסגרת מאבק זה החתים הארגון 1000 הורי חיילים ובנות זוגם על בקשה לפגישה עם הרמטכ"ל והמפכ"ל בנושא הוראות הפתיחה באש.
יחסי אתיופיה–ספרד
יחסי אתיופיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין אתיופיה וספרד.
יחסים דיפלומטיים.
במהלך השנים האחרונות, היחסים הדיפלומטיים עם אתיופיה השתפרו ללא הרף. במרץ 2004 ביקר סגן שר החוץ האתיופי במדריד וחתם על אמנה לשיתוף פעולה בין שני המשרדים. אתיופיה נחשבה למדינה מועדפת בתוכנית אפריקה שאומצה על ידי מועצת השרים במאי 2006. מאז אוחדו היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות באמצעות חילופי ביקורים קבועים רמי דרג.
חגיגת הפסגה של האיחוד האפריקאי בסוף ינואר של כל שנה באדיס אבבה מספקת את המסגרת לביקורים ספרדיים רמי דרג כדי שיהיה להם תמיד סדר יום דו-צדדי חשוב. בשנת 2015 ביקר המלך פליפה השישי, כחלק מהחשיבות שיש לאפריקה, בכלל, ואתיופיה, בפרט, לספרד. המלך, האהוב מאוד על ידי שלטונות אתיופיה, רצה להודות בביקורו על התמיכה שניתנה על ידי תמיכתן של מספר רב של מדינות אפריקה במועמדות ספרד למועצת הביטחון של האו"ם לשנת 2015–2016.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים הדו-צדדיים עדיין אינם משקפים את הפוטנציאל של שתי המדינות, אם כי הנתונים האחרונים מראים סיכויים טובים - בשנת 2014 הם הוכפלו ב-150%. אבן דרך חשובה בשנת 2014 הייתה כניסתה להפעלת הטיסה הישירה מדריד-אדיס אבבה, המופעלת על ידי חברת הדגל אתיופיה איירליינס.