בקטלוג של מועמדים פוטנציאליים שפורסם ב-2015 נמנו 4,302 מועמדים. במאי 2016 הכריז צוות משימת קפלר על אימות של 1,248 כוכבי לכת חוץ שמשיים, כשבסך הכל הטלסקופ גילה 2,325 כוכבי לכת. ביוני 2017, עודכן הקטלוג ובו אימות של 219 כוכבי לכת חוץ שמשיים נוספים.
נכון לינואר 2016, משימה K2 גילתה 100 כוכבי לכת חוץ-שמשיים, עד סיום המשימה התגלו 2,662 כוכבי לכת חוץ שמשיים ודאיים ועוד 2000 המחכים לאישור נוסף.
במרץ 2016 תועדה לראשונה באמצעות הטלסקופ תחילת התרחשות סופרנובה.
סיום המשימה.
ב־30 באוקטובר 2018 הודיעה נאס"א על סיום משימתו של טלסקופ החלל קפלר, עקב סיום הדלק במיכלי החללית. סיום הדלק מונע אפשרות כיוון הטלסקופ וביצוע משימותיו.
קפלר פעל במשך 9.6 שנים, ועד לרגע הפסקת המשימה הצליח לגלות 2,662 כוכבי לכת חוץ שמשיים, לתעד 61 סופר נובות ולצפות ב-530,506 כוכבים. הנתונים הרבים שהשאיר עדיין דורשים פיענוח, והותירו משימות מדעיות רבות לעתיד.
מבחן M של ויירשטראס
באנליזה מתמטית, מבחן ה-M של ויירשטראס הוא מבחן להתכנסות במידה שווה של טור פונקציות ממשיות או מרוכבות.
אם formula_1 הן פונקציות המוגדרות על קבוצה K, וקיימת סדרה של קבועים formula_2, כך שהטור formula_3 מתכנס ולכל n מתקיים formula_4 לכל formula_5, אז טור הפונקציות formula_6, מתכנס במידה שווה על K.
מבחן ה-M של ויירשטראס הוא מקרה פרטי של משפט ההתכנסות הנשלטת של לבג, כאשר בוחרים את המידה להיות מידת המניה מעל מרחב מידה אטומי.
הוכחה.
לכל formula_5 קבוע הטור המספרי formula_8 מתכנס בהחלט על פי מבחן ההשוואה, לכן הוא גם מתכנס.
נסמן את סכומו ב formula_9 ואת הסכום החלקי עד formula_10 ב- formula_11
formula_12 מתכנס אז לכל formula_13 קיים formula_14 כך ש
formula_15 לכל formula_16.
מתקיים:
formula_17
לכל formula_16.
ולכן formula_8 מתכנס במידה שווה לכל formula_5.
formula_21
דוגמאות.
להלן מספר דוגמאות, מהן ניתן גם ללמוד על אופיו של מבחן ה-M.
נימפיאון
מוזיאון קה בראנלי
מוזיאון קה בראנלי (בצרפתית: Musée du quai Branly - Jacques Chirac; מוזיאון רציף בראנלי - ז'אק שיראק) הוא מוזיאון לאתנוגרפיה ולתרבות אפריקה, אסיה, אוקיאניה ואמריקה הממוקם ברחוב רציף בראנלי, ברובע השביעי של העיר פריז, בירת צרפת, בסמוך למגדל אייפל.
המוזיאון נקרא על שם הרחוב בו הוא נמצא, שנקרא על שם הפיזיקאי הצרפתי אדואר בראנלי.
היסטוריה.
בשנת 1995 הוקמה, ביוזמת נשיא צרפת ז'אק שיראק, ועדה לבחינת הקמת מבנה המוזיאון. בסיום עבודת הוועדה הוחלט כי השטח הסמוך למגדל אייפל ישמש את המוזיאון.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ז'אן נובל. בצידו הדרום מערבי של המבנה תוכן "קיר חי" שאורכו 200 מטרים וגובהו 12 מטרים. קיר זה תוכנן על ידי ז'יל קלמאן (Gilles Clément) ופטריק בלאן (Patrick Blanc) והוא כולל מתקני השקיה המאפשרים את צמיחת הצמחים שעליו.
מתחם המוזיאון כולל את מבנה המוזיאון - הניצב על עמודים כקומה השנייה של המבנה, ואת גן המוזיאון שנמצא מתחת המבנה (בקומה הראשונה).
המבנה נפתח ב-20 ביוני 2006.
מוצגי המוזיאון.
המוזיאון מציג את האוספים שהועברו מהמוזיאון הלאומי לאומנות אפריקה ואוקיאניה (הסגור כיום) וכן את אוספי מחלקת האתנוגרפיה של מוזיאון האדם הסמוך. תצוגת המוזיאון כוללת כ-267,000 מוצגים, מהם רק כ-3,500 מוצגים לקהל הרחב, כאשר התערוכות מתחלפות מעת לעת.
כמו כן, במוזיאון מוצגות יצירות רבות של אומנים אבוריג'ינים אוסטרליים בני זמננו.
מוזיאון מפות התבליט
מוזיאון מפות התבליט (בצרפתית: Musée des Plans-Reliefs) הממוקם בארמון האנווליד שברובע השביעי של העיר פריז בירת צרפת מציג דגמי ביצורים של צרפת שהוכנו במהלך המאה ה-17.
היסטוריה.
ראשיתו של אוסף המוזיאון בשנת 1668. המרקיז פרנסואה-מישל לה טלייה ושר המלחמה של לואי ה-14, מלך צרפת הורה על הקמת דגמים תלת ממדיים, שיציגו את ביצורי ערי צרפת. הדגמים נבנו על ידי מהנדסים צבאיים בערים השונות. בשנת 1700 הורה לואי ה-14 על החזקת האוסף בארמון הלובר. בשנת 1743 הוקמו סדנאות מרכזיות להכנת הדגמים בבת'ן (Béthune) ובליל (Lille). מספר רב של דגמים הוקמו במהלך מלחמת הירושה האוסטרית (1741–1748) בעקבות כיבוש ערים רבות. הדגמים האחרונים שנבנו לפני המהפכה הצרפתית היו דגמי סן-אומה (Saint-Omer) בשנת 1758 וסן-פיליפ או באלרה (Saint-Philippe aux Baléares) בשנת 1759.
בשנת 1774 הוחלט על השמדת האוסף כדי לפנות את החדרים בהם היה ממוקם להצגת תמונות, אולם בשנת 1777 הועבר האוסף לארמון האנווליד בו הוא ממוקם כיום.
בתקופת שלטונו של נפוליאון נבנו דגמים חדשים של לוקסמבורג (1802), לה ספציה (1811), ברסט (1811) ושרבור (1813). דגמים רבים נוספים נבנו עד שנת 1870 עת פיתוח השריון הממונע והארטילריה הפך את ביצורי הערים ללא יעילים.
בשנת 1927 הוכרז האוסף לאנדרטה היסטורית לאומית, ובשנת 1943 נפתח המוזיאון המציג את הדגמים.
אוסף המוזיאון.
האוסף כולל 260 מפות תבליט (מפות תלת ממדיות) שנבנו בין השנים 1668–1870. כ-100 מהם מוצגים במוזיאון, ו-15 נוספים מוצגים במוזיאון לאמנות יפה של ליל.
כמו כן מוצגים במוזיאון הסברים בדבר אופן בניית הדגמים.
ליגת ה-ABA
ליגת ה-ABA (בשמה המלא: American Basketball Association) הייתה ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית אשר נוסדה ב-1967, ולמעשה חדלה מלהתקיים לאחר שהתאחדה עם ליגת ה-NBA בשנת 1976.
ליגת כדורסל הנושאת שם זהה קמה בשנת 1999, אך זו אינה קשורה לליגה המקורית.
היסטוריה.
ליגת הכדורסל המקצועני הבכירה בארצות הברית של שנות ה-60 הייתה ה-NBA. הליגה, שבאותה תקופה מנתה 10 קבוצות, מיאנה לצרף מועדונים חדשים והעמידה דרישות גבוהות בפני מצטרפים פוטנציאלים. מקימי ליגת ה-ABA היו אנשי עסקים שראו בערים בעלות תרבות ספורט ואמצעים לכלכל קבוצת כדורסל מקצועני פוטנציאל עסקי בלתי ממומש. הם חברו יחד והקימו ליגה חדשה שהיוותה אלטרנטיבה לליגת ה-NBA הוותיקה יותר. בעלי הקבוצות בליגת ה-ABA קיוו למשוך צופים ולגרוף רווחים אך גם, בסופו של דבר, לכפות איחוד על ליגת ה-NBA העשירה יותר.
הליגה החדשה קידמה עצמה כגרסה מהירה, צבעונית ונוצצת יותר של הכדורסל הסטנדרטי, וכללי המשחק שרווחו באותה תקופה עודכנו לתועלתה. כדור המשחק הרשמי שנבחר היה אדום-כחול-לבן (במקום החום המסורתי), הוסף קו שקליעה ממנו שווה שלוש נקודות (שלשה) והותרה השחלה של הכדור לסל (הטבעה) שהייתה אסורה עד אז. מלבד העונה האחרונה טרם האיחוד עם ה-NBA, הונהג גם שעון זריקות של 30 שניות במקום 24 שניות ב-NBA. במהלך כל עונה נערך משחק האולסטאר של ה-ABA, שהציג את השחקנים המצטיינים בליגה.
בשנותיה הראשונות אומנם סבלה הליגה משיעורי נוכחות נמוכים באולמות אך עם השנים, הודות לסגנון המשחק החופשי של ה-ABA והשיפור המתמיד באיכות הכדורסל, החלה הליגה לצבור פופולריות בקרב הצופים. התחרות בין הליגות על צופים וחוזי שידור הובילה למאבק על גיוס מיטב הכדורסלנים. ליגת ה-ABA אף הסירה את האיסור שטבע ה-NBA על גיוס שחקני תיכון ושחקני מכללות פעילים. מאבק זה סייע להגדלת התחרותיות בענף והוביל בסופו של דבר לשיפור ניכר בתנאי העסקה של הסגל המקצועי בענף, בהם שחקנים ושופטים.
מחסור בחוזי שידור טלוויזיוניים והפסדים כספיים כבדים חרצו את דינה של ליגת ה-ABA כגוף עצמאי, והיא התמזגה סופית לתוך ה-NBA ב-1976.
פרסים עונתיים.
(*) חלקו בפרס.
קבוצת כל הזמנים של ה-ABA.
בשנת 1997, במלאת 30 שנה להקמת הליגה, נבחרה "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA" שהורכבה מ-30 השחקנים הטובים והמשפיעים ביותר לאורך 10 שנות קיומה. רשימת השחקנים התפרסמה ב-23 באוגוסט 1997, בעיר אינדיאנפוליס, במהלך טקס איחוד יוצאי ליגת ה-ABA. מלבד קבוצת כל הזמנים, נערכו הצבעות לשחקן ולמאמן המצטיינים של ה-ABA בכל הזמנים. בתואר השחקן המצטיין זכה שחקן וירג'יניה סקוויירס וניו יורק נטס ג'וליוס ארווינג, ובתואר המאמן המצטיין זכה בובי "סליק" לאונרד, מאמנה של אינדיאנה פייסרס.
עזריאל אויערבאך
איליה פיאטסקי-שפירו
שושה גורן
שושה גורן (נולדה ב-18 בפברואר 1943) היא שחקנית ומחזאית ישראלית.
ביוגרפיה.
שושה גורן נולדה ב-1943 בבגדד שבעיראק, ובשנת 1951 עלתה לישראל עם הוריה. שרתה בצה"ל כקצינה בחיל הים, במסגרת תפקידה הייתה עורכת העיתון "מערכות-ים". בוגרת החוגים ספרות ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך עסקה בהוראה בגימנסיה הרצליה. מאמצע שנות ה-70 התגוררה בניו יורק ולימדה שם ספרות ולשון עברית בישיבות תיכוניות.
בשנת 1978, בעת שהותה בניו יורק, הצטרפה גורן ללימודי תואר שני במשחק בברוקלין קולג'. עם שובה לישראל, ייסדה בשנת 1982 את תיאטרון "בימת קדם", בשיתוף עם בן זוגה, הסופר והמחזאי יצחק גורמזאנו גורן ועם המחזאי רפאל אהרון. במסגרת התיאטרון העלתה גורן בשנת 1983 את הצגת היחיד שלה "נשים של ממש", שעלתה למעלה מ-400 פעמים במשך שנתיים. בעקבות הצלחתה ביססה את מעמדה כשחקנית. גורן המשיכה בתפקידיה כשחקנית-בית ויוצרת במסגרת "בימת קדם", ובמקביל הופיעה גם בתיאטראות אחרים, וכן בקולנוע ובסדרות טלוויזיה.
גורן פרסמה מספר סיפורים קצרים וכתבות לעיתונות, וכן כתבה שבע מתוך הצגות היחיד שבהן הופיעה.
לשושה גורן שלושה ילדים, שלושה עשר נכדים ושני נינים. מתגוררת בכפר קיש.
פרסים והוקרה.
בשנת 2019 זכתה גורן בפרס שח"ם על מפעל חיים.
גופי ניסל
גופי ניסל (באנגלית: Nissl bodies) הם גופיפים גדולים הנראים בתוך תאי עצב. נקראים על שם הנוירולוג הגרמני פרנץ ניסל (1860–1919).