בעריכתו נדפס כתב העת התורני "תל תלפיות", החל מקיץ תרנ"ב, שהיה פעיל 45 שנה, עד לשנת תרצ"ו. בכל חוברת הדפיס העורך משלו דברי הלכה ואגדה בעניינים שעל הפרק. כן הדפיס כמה ספרים משלו.
הרב קצבורג היה אמנם סופר מחונן, אבל כבד פה וכבד לשון. הרופאים הבטיחו לרפא את מחלתו, אולם ההוצאות היו יקרות, ולא ברור אם הטיפול הרפואי יצא לפועל.
השקפתו.
הרב קצבורג היה בעל יחס חיובי לציונות, הוא סבר שהגאולה תגיע בדרך הטבע, והוא תמך ועודד שיתוף פעולה עם החילונים ביישוב הארץ. מבחינה רעיונית הוא סבר שהגאולה צריכה להגיע דווקא על ידי אנשים רחוקים מתורה. לדעתו ההימנעות מהצלת היהודים מהפוגרומים באירופה לארץ ישראל, מחשש שיתקלקלו שם, היא 'ממש לא תרצח'.
בשל המלחמה החריפה של כמה מרבני הונגריה נגד הציונית הרב קצבורג נאלץ להסתיר את עמדותיו. כחלק ממהלך זה, בתחילה פרסם הרב קצבורג סדרה של שלושה מאמרים בהם תמיכה מפורשת ונלהבת בציונות בכתב העת שהוציא לאור 'תל תלפיות' (שני מאמרים שלו, והשלישי של הרב שלמה זלמן ברודי). אולם, בשל התערבותו של הרב ישעיהו זילברשטיין, רבה של וויצן שבה התגורר הפרסומים האלה הופסקו, ופורסמו בכתב העת מכתבי מחאה חריפים האוסרים להשתתף עם הציונים וקובעים שהציונות היא מזימה שנועדה לצוד נפשות של יהודים חרדים.
במקרה שבא לפניו צידד לגייר גוי שרוצה להתחתן עם נערה יהודייה שהייתה ידועה כיראת שמים. בנימוקיו הסביר שבגיור יש ללכת אחר ראות עיני הדיין וכאן יש קצת מקום לומר שהנערה תשפיע על הגוי שאכן ישמור תורה ומצוות לאחר גיורו. הוא הוסיף לנמק שבגיור לא הולכים אחר הרוב כי מדובר ב'פיקוח נפש' אם נסרב לגייר אדם שאכן ראוי לכך, ובמיוחד יש להקל בגוים שכבר אינם עובדי עבודה זרה, כפי שנהגו להקל באשכנז בדיני 'סתם יינם' של נוצרים.
פביו פריטלי (באיטלקית: Fabio Frittelli, הידוע בשם במה Mo-Do; 24 ביולי 1966 במונפאלקונה – 6 בפברואר 2013 באודינה) היה זמר איטלקי ששר בעיקר בגרמנית.
ביוגרפיה.
פביו פריטלי נולד למשפחה מעורבת- אמו הייתה ממוצה גרמני ואב איטלקי. בתחילת הקריירה הוא היה זמר וגיטריסט. הפריצה התרחשה בשנת 1993. על פי המלצת מפיק מוזיקלי שעבר איתו פביו פרטלי לקח שם במה על פי תחילת העיר בו נולד "Monfalcone"ויום הולדתו "Domenica". הוא התפרסם בעיקר בשיר "Eins, Zwei, Polizei" שהגיע לראש מצעד הפזמונים במספר מדינות אירופה.
הוא נמצא מת ב-7 בפברואר 2013. לפי הערכת המשטרה זה היה התאבדות.
פרוטרוסוכיים
פרוטרוסוכיים (שם מדעי: Proterosuchidae; מילולית: "תנינים ראשונים") היא משפחה של זוחלים דמוי-תנין שהתקיימו במשך סוף הפרם עד לתחילת הטריאס לפני 252 עד 247 מיליון שנה מזמננו.
סיווג.
המשפחה הייתה קרובה לארכוזאוריה אך לא משויכת אליה, אלא לקבוצה דמויי-ארכוזאורים, ממנה אלה התפתחו והיו קרובים בעיקר למשפחת האריתרוסוכיים (בה היה האריתרוסוכוס). המאובנים שלהם התגלו לאורך אירואסיה, דרום אפריקה, אוסטרליה ואולי גם אמריקה הדרומית.
מאפיינים.
בני קבוצה זו היו זוחלים פרימיטיביים באורך של 1 עד 3.5 מטרים שהתקיימו הן ביבשה והן בסביבות מים רדודים, אף שלא נמצא על גפיהם רמזים לקרומי שחייה, כמו של תנינים וכן לא היו עוטי שריון אוסטאודרם. היו אלה אוכלי בשר בעלי לסתות ארוכות ושיניים מחודדות אך בעלי גפיים הפונות החוצה כמו לטאות, דבר שלא היה נפוץ אצל הארכוזאורים האמיתיים.
משפחה זו הייתה בין הבודדות שבזוחלים ששרדו את הכחדת הפרם והתקיימו גם בטריאס תחתון, אך הם לא התקיימו זמן רב לאחר מכן.
אש קודש (יישוב)
ארנה שאלאמון (משורר)
ארנה שאלאמון (בהונגרית: Salamon Ernő; ג'רג'וסנטמיקלוש, 15 במאי 1912 – מיכאילובקה-סטארי, אוקראינה, 27 בפברואר 1943) היה משורר, עיתונאי יהודי-הונגרי שנספה בשואה.
ביוגרפיה.
ארנה שאלאמון נולד במשפחה יהודית ענייה. הוא סיים את לימודיו במארושוואשארהי (טרגו מורש) ונרשם לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קולוז'וואר. היה סטודנט בה בשנים 1930–1932. אז חזר לעיר הולדתו, הצטרף לתנועה הקומוניסטית והשתתף בארגון שביתות. בשנת 1933 היה כתב בעיתוני בראשוב ושיריו פורסמו שם בהונגרית ביומון "דפי ברשו" (Brassói Lapok) וכתב העת קורונק (פירושו בהונגרית: תקופתנו – Korunk). ב-1936 סייר בכל טרנסילבניה כמפיץ של כתב העת. מאפריל 1937 התגורר במארושוואשארהיי (טרגו מורש), שם ערך את קורונק ולאחר מכן את "עיתון הבוקר". כמה מכרכי השירה שלו יצאו לאור בשנים אלו. הוא נרדף בהונגריה של שלטון מיקלוש הורטי, נעצר מספר פעמים, ובשנת 1941 נכלא במחנה אקושפלבה שהיה ידוע לשמצה. הוא חי בנסיבות קשות, לפעמים עבד כעובד עונתי ובריאותו התדרדרה. הוא נלקח לשירות עבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) במאי 1942 ונשלח לאוקראינה לחזית המזרחית, שם חלה בטיפוס הבהרות. הוא נורה למוות על ידי חיילים איטלקים ב-27 בפברואר 1943.
רמת אנדי
רמת אנדי (בצרפתית: Plateau de l'Ennedi) שוכנת בצפון-מזרח צ'אד, במחוזות צ'אד ו. היא נחשבת לחלק מרכס מסיב אנדי המשתרע בצ'אד, אחת מתשע המדינות המרכיבות את חגורת הסאהל שבין האוקיינוס האטלנטי לסודאן. רמת אנדי היא רמה מאבן חול השוכנת באמצע הסהרה, שעוברת סחיפה מרוחות ושינויי טמפרטורה. אנשים רבים התיישבו באזור זה, כמו ציידים-לקטים (5,000–4,000 לפנה"ס) ורועים (החל מ-4,000 לפנה"ס). אזור אנדי ידוע גם באוסף גדול של אמנות סלע המתארת בעיקר בקר, שכן לבעלי חיים אלו הייתה משמעות כלכלית, סביבתית ותרבותית מרכזית. אמנות זו מתוארכת לפני כמעט 7,000 שנה. כיום ישנן שתי קבוצות נוודים למחצה, בעיקר בני דת האסלאם, שיש להן כפרי קבע באנדי במהלך החודשים הגשומים. הנוודים עוברים דרך האזור בעונה היבשה. הם מסתמכים על עדרי הגמלים, החמורים, הכבשים והעזים שלהם כדי לשרוד.
גאוגרפיה ואקלים.
שטחה של רמת אנדי הוא כ-60,000 קילומטרים רבועים, גדולה כמו שווייץ, והנקודה הגבוהה ביותר בה היא בגובה של כ-1,450 מטרים מעל גובה פני הים (הר באסו). המסיב מורכב מאבן חול על בסיס גרניט מהפרקמבריון. ברמת אנדי ישנם לפחות עשרים מעיינות שנתיים או שנתיים למחצה, גלטות (אגמים מדבריים) ואגמים, אך לעיתים רחוקות מגיע אורכם ליותר מכמה עשרות מטרים בעונה היבשה. היא נחשבת לחלק מסוואנת השיטה הסאהלית, המשתרעת לרוחב כל היבשת שהכילה בעבר מינים רבים של פרסתנים שאוכלוסייתם הצטמצמה. בנוף יש מבנים גאולוגיים, הכוללים מגדלים, עמודים, גשרים וקשתות טבעיות, המשמשים כאטרקציות תיירותיות מרכזיות. חלק ניכר מהחול שנמצא בסהרה נובע מהיווצרות אבק במשולש טיבסטי-אנדי.
קיימות עדויות לשינויים באקלים שהתרחשו בין 6000 לפנה"ס, אז אזור סוואנה שבו ירדו בממוצע שנתי כ-250 מילימטרים גשם, ועד לממוצע שנתי של כ-150 מילימטרים גשם בסביבות 4300 לפנה"ס. מאוחר יותר הגיע הממוצע השנתי ל-50 מילימטרים בסביבות 2700 לפני הספירה, בדומה לכמות המשקעים השנתית הנצפית כיום. מונסונים נפוצים באזור, והם מייצרים בסביבות 50–150 מילימטרים של גשם בשנה. אסונות טבע אלו יוצרים תערובת מגוונת של צמחייה בתוך האזור. אולם במהלך חודשי החורף, המשקעים מאפשרים לחות רבה יותר באדמה הדקה, עם נגר נמוך יותר. באזור הדרומי של ההרים יש גם אקלים צפון-סהאלי עם כמויות גדולות יותר של משקעים בין החודשים מאי לספטמבר. כמות הגשמים כפופה לאזור ההתכנסות הבין-טרופי (ITCZ).
היסטוריה של הגנה.
קצת פחות מעשירית מאתרי המורשת העולמית נמצאים באפריקה, אך האתר התווסף לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בפברואר 2016. במהלך תהליך זה, היו מחלוקות לגבי מה צריך לכלול באתר המורשת. ראשית, שני אזורי מנהל וכמה כפרים היו צריכים להגיע להסכמה אם הם חלק מאתר המורשת העולמית. עם זאת, הקמת אתר המורשת העולמית הועילה לצ'אד על ידי הגדלת ההכנסה באזור מתיירים שמוציאים כסף כדי ללון. כמו כן, ממשלת צ'אד צמצמה בסופו של דבר את גודל השטח המוגן עקב חיפושי נפט. תושבי רמת אנדי סובלים מאי-שוויון ניכר בהכנסות, ולכן הניצול של מאגרי הנפט התת-קרקעיים אפשר חלוקה מחדש טובה יותר של העושר. משערים שקיים חוזה שותפות בין המדינה לחברות הנפט לחיפושי נפט וחכירה פרטית של קרקעות, בשל השטח המוקטן המוגן על ידי אונסק"ו. כתוצאה מגידול זה בניצול הנפט, היו דליפות נפט בשוגג בצ'אד, שזיהמו את מי התהום, היו דליפות כימיקלים בשוגג, והייתה הפחתה באיכות האוויר.
הארגון שמושבו ביוהנסבורג בדרום אפריקה קיבל על עצמו את הניהול של אזור זה בשותפות עם ממשלת צ'אד בתחילת 2018. הארגון מתכוון לשפר את תשתית הפארק, לחקור את הפוטנציאל לתיירות, להגביר תמיכה בנוף זה ולתרום לצרכים של התושבים המקומיים. האיחוד האירופי תרם 4.7 מיליון אירו לפארקים אפריקאים, ומפעל הפיס ההולנדי נתן כ-3 מיליון אירו במשך שלוש שנים לארגון זה. יתר על כן, כ-50,000 קמ"ר, חלק גדול מרמת אנדי, הוגדר על ידי ממשלת צ'אד כשמורת הטבע והתרבות של אנדי בינואר 2019.
גם הבנק העולמי עבד עם צ'אד על ידי המלצה על תוכנית ניהול וחלוקה מחדש של הכנסות הנפט, הקובעת כי "70% מהכנסות הנפט הישירות יוקצו למגזרים בעדיפות, 15% להשקעות ציבוריות, 5% למחוזות בהן מופק הנפט, ו-10% לדורות הבאים." עם זאת, ממשלת צ'אד כבר ספגה ביקורת על כך שלא עמדה בתוכנית.
בעלי חיים.