עבודתו של מליקדג'יאניאן זכתה להכרה מ"ההפינגטון פוסט", קוטאקו, הטלוויזיה הרוסית הבינלאומית, פיל פליט, הקרן החינוכית ג'יימס רנדי, פורטיין טיימס, מגזין המדיה הביתי, ו- Sun Sentinel, בין היתר. הוא קיבל גם תודות מאנשים על חשיפת סודות הסרטונים ששיתפו.
ראיונות.
בשנת 2008, במהלך ראיון "ל"מדריך הספקנים ליקום"", מליקג'יאניאן מתאר את "Captain Disillusion" כסדרת אתרים ביוטיוב המתמודדת עם סרטונים פאראנורמליים ואשליות שהועלו על ידי אחרים ליוטיוב. הוא מתאר כיצד הסדרה החלה את דרכה כערך בלוג באתר Myspace אך מספר איך מאוחר יותר השתמש במאמרים שכתב בבלוג כתסריטים מוכנים לסרטונים שלו. הוא מציין כי פן &amp; טלר שימשו מקור ההשראה שלו. הוא מספר שצופיו נהנים מאוד ללמוד על האפקטים, גם אם אינם בעלי רקע בקולנוע. הוא מבהיר שאין בכוונתו לקלקל בידור לגיטימי או להרוס את עבודתם של שחקנים אלא שכוונתו היא להראות כיצד נוצרים סרטונים וויראליים פראנורמליים, ולדייק תפיסות לא נכונות. מליקדג'יאניאן מתאר את הבסיס ל- Openfilm.com בקצרה ואומר שהוא "הוקם עבור יוצרי סרטים. המטרה היא לספק מוצרים איכותיים יותר וקבוצת יוצרי תוכן רציניים. "
קורנליה אדל פאסט
קורנליה אדל פאסט (באנגלית: Cornelia Adele Strong Fassett; 9 בנובמבר 1831 - 4 בינואר 1898) הייתה ציירת אמריקאית. היא ציירה דיוקנאות של פוליטיקאים. עבודתה המפורסמת ביותר היא ציורה של ועדת הבחירות משנת 1877.
ביוגרפיה.
קורנליה אדל סטרונג נולדה באוואסקו, ניו יורק, השלישית מתוך שישה ילדים של קפטן ווקר סטרונג ושרה דבו סטרונג. קורנליה התחתנה עם האמן והצלם, סמואל מונטגיו פאסט, בשנת 1851.
לאחר מכן למדה בניו יורק, אצל האמן הסקוטי ג'יי. בי וונדספורד, שלימד אותה לצייר מיניאטורות. קורנליה פאסט בילתה שלוש שנים גם בפריז ורומא בלימודים אצל ג'וזפה קסטיליון, הנרי פאנטין לה טור, ולמברט ג'וזף מתיו.
לאחר קריירה מוקדמת בשיקגו, פאסט ובעלה עברו לוושינגטון הבירה בשנת 1875, שם ציירה פורטרטים של אנשי ממשלה בולטים ובעלה היה צלם של המפקח על הבניה במשרד האוצר. שנה לאחר המעבר שלהם, הוצג דיוקנה הקבוצתי משנת 1876 בתערוכת המאה בפילדלפיה.
לאחר מותה הוושינגטון פוסט תיאר את קורנליה פאסט כ״אחת האמניות והציירות הידועות בארצות הברית״.
"עניין פלורידה בפני ועדת הבחירות".
"עניין פלורידה בפני ועדת הבחירות" היא ציור היסטורי גדול שיצרה פאסט בשנים 1877–1878. הוא מתאר את ישיבת ועדת הבחירות ביחס לבחירות השנויות במחלוקת לנשיאות ארצות הברית בשנת 1876.
פאסט לא הוזמנה להפיק את הציור של ישיבת ועדת הבחירות בשנת 1877, אלא יצרה אותו באופן עצמאי. היא הצליחה להקים אולפן זמני בבית המשפט העליון של הקפיטול בארצות הברית, במהלך הקיץ של 1877 ו- 1878 בזמן שבית המשפט לא היה פעיל.
העבודה שהושלמה, בצבע שמן על בד, היא ברוחב 190 ס"מ וגובהה 150 ס"מ. הציור מתאר 256 אנשים, בהם 60 נשים שהיו רעיות ובנות, ואחרות היו נשות מקצוע (כולל 17 עיתונאיות בגלריה). פאסט כללה גם את עצמה, וגם אמנית אחרת, אימוג'ן רובינסון מורל והסופרת מרי קלמר איימס.
בציור נכללו כמעט כל האנשים שהיה מעורבים במשבר הפוליטי. גם אנשי העיר הבולטים, וכן ג'יימס ג'יי בליין, שאיבד את המועמדות הרפובליקאית. לא כל האנשים המתוארים השתתפו בדיונים ופאסט ביססה חלק מהדמויות על דיוקנאות צילום מאת מתיו בריידי.
הציור של פאסט ניתן להשווה לעבודתו הרבה יותר גדולה של סמואל מורס, "בית הנבחרים הישן", שהושלם בשנת 1822. עבודתו של מורס מראה את המקום מאותה נקודת מבט, אם כי כוללת רק שליש מכמות האנשים. בעוד שפאסט צופפה את דמויותיה בשורות האחוריות, מורס הצליח לחבר את אנשיו לקבוצות. פאסט הכירה את ציורו של מורס, משום שהוא הוצג בפומבי בגלריית קורקורן לאמנות בוושינגטון הבירה.
ציורה של פאסט עורר ביקורת רבה מצד העיתונים והאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה. בסופו של דבר הקונגרס הסכים לקנות את הציור שבע שנים לאחר השלמתו. הם שילמו 7,500 דולר (הרבה פחות ממה שנדרש).
הציור נותר באוסף הציורים של בית המשפט העליון של ארצות הברית.
תמימה סוכובולסקי
תמימה סוכובולסקי (21 בנובמבר 1881 - 14 בדצמבר 1972) מראשונות הגננות בארץ ישראל, ממייסדי הפועל הצעיר, חברת ההגנה.
קורות חיים.
סוכובולסקי נולדה בביאליסטוק (אז באימפריה הרוסית), בתם של אברהם זאב ואסתר אטקה, אחותם של יחזקאל דנין (סוכובולסקי), משה, דוד צבי, מאשה ולאה. קיבלה חינוך מסורתי וכללי, ממייסדות אגודת "בנות-ציון" בביאליסטוק, וחברה באגודת דוברי עברית על שם פרץ סמולנסקין.
החלה לימודי הוראה, הגיעה ב-1903 לארץ ישראל לבקר את אחיה יחזקאל ובהמלצתו נשארה בארץ ולא חזרה לסיים את לימודיה. בתחילת דרכה בארץ עבדה כעוזרת גננת בגן של אלישבע גיסין אפרתי בירושלים.
התגוררה בנווה שלום ביפו, דירתה הייתה גן ילדים ביום ומועדון לחבריה בני העלייה השנייה בשעות הערב, סופי השבוע והחגים. בביתה התקיימו כינוסים ודיונים, פעילויות חברתיות ואף התארחו עולים לארוחה ולינה. בדירה זו התקיימו פגישות תנועת הפועל הצעיר אשר סוכובולסקי הייתה בין מייסדיה. בהמשך עברה לדירה מרווחת יותר בחצר "האוטונומיה הרוסית" בנווה שלום (קמפוס בית הספר לבנות ומגורי מורים וגננות), יחד עם עמיתתה שרה ויתקין-שפירא. בביתן היה מכבש ההקטוגרף ששימש להדפסת עיתון "הפועל הצעיר".
כדי להשלים את לימודיה נסעה לברלין, שם הוכשרה במשך כשנה וחצי (בין 1907-1909) כגננת בבית הספר פסטלוצי-פרבל.
סוכובולסקי עבדה כגננת במשך 44 שנים, בין השאר ביפו, תל אביב, ירושלים וחיפה. בתחילת דרכה גן הילדים לא היה חלק ממערכת החינוך הרשמית, ואתגרי העבודה כללו גם חינוך הציבור להכרה בצורך בגן ילדים, והקושי לגבות שכר לימוד עבורו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה התגוררה בחיפה.
הייתה חברה במשמר העם ובהגנה, וחברה ב"מרכז הגננות" והסתדרות המורים. לאחר פרישתה לגמלאות מילאה בהתנדבות תפקידים ציבוריים שונים, בספרנות במועדוני חיילים ובעבודה במעברות באזור ירושלים, שם לימדה עברית וכלכלת בית. בזקנתה התגוררה בבית אבות בחיפה ועסקה גם שם בהוראת עברית לדיירי הבית.
על עבודתה המתמדת בהתנדבות עם עולים חדשים קיבלה ב-1962 תעודת הוקרה מנשיא המדינה.
מרגריטה פנציירה
מרגריטה פנציירה (באיטלקית: Margherita Panziera; נולדה ב-12 באוגוסט 1995) היא שחיינית איטלקייה, 3 פעמים ברציפות אלופת אירופה (גלאזגו 2018, בודפשט 2021 ורומא 2022) במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה.
פילטו נולדה וגדלה במונטבלונה.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.54 דקות ובמקום 37 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.17 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.92 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 היא סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.95 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:09.43 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 20 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.03 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב 3:59.98 דקות.
אלופת אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכתה פנציירה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא אליפות חדש של 2:06.18 דקות, לפני דריה אוסטינובה מרוסיה (2:07.12 דקות) וקטלין בוריאן מהונגריה (2:07.43 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:44.85 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.71 שניות.
מדליית ארד באליפות עולם בבריכת 25 מטר.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מרטינה קררו, אלנה די לידו ופדריקה פלגריני בתוצאה של 3:51.38 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:45.58 דקות וסין (3:48.80 דקות). היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 58.39 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.50 דקות, במקום 15 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.31 שניות, במקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.18 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה תוצאה של 1:56.71 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:46.44 דקות, כשחיינית רביעית היא שחתה ב"זינוק שליחות" את סגנון החתירה תוצאה של 24.48 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.67 דקות, 5 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכתה קיילי מאס מקנדה (2:06.62 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:56.50 דקות. היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 59.77 שניות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.83 שניות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בגלאזגו בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 2:01.45 דקות וסיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.45 שניות.