פארק טטרה בסלובקיה נוסד ב-1 בינואר 1949 והוא הפארק הלאומי הראשון בסלובקיה. בשנת 1987 נוסף לשטח הפארק חלק משטח הרי טטרה המערביים. בשנת 1992 הפך הפארק לחלק מתוכנית אונסק"ו "אדם וביוספרה", יחד עם הפארק הלאומי טטרה בפולין. מאז שנת 2004 הפארק הוא חלק משטחי Natura 2000 באירופה.
נמרים (מלחמת ההתשה)
ה"נמרים" היה כינויים של אנשי מילואים בדרגות סרן עד סא"ל, אשר התנדבו לשרת במילואים במשך חודשיים עד שלושה חודשים בתעלת סואץ במהלך מלחמת ההתשה.
רקע.
מלחמת ההתשה נמשכה למעלה משלוש שנים לאורך החזית המצרית, הירדנית והסורית. עיקר הלחימה היה בחזית תעלת סואץ שבה צבא מצרים וצה"ל ניהלו מלחמת התשה אחד כנגד השני. הצבא המצרי ביצע הפגזות חוזרות ונשנות של המוצבים לאורך תעלת סואץ.
בחזית המצרית המלחמה התאפיינה בהפגזות כבדות של ארטילריה מצרית על עמדות צה"ל ובפשיטות קומנדו מצריות. בעקבות ההפגזות המסיביות בנתה ישראל לאורך תעלת סואץ את קו המעוזים ("קו בר-לב"), שבו 32 מוצבים מבוצרים לאורך קו חזית של כ-160 ק"מ. מוצבים אלה נחשבו אז, בעיני המתכננים וראשי צה"ל, עמידים בפני התקפות ארטילריה.
את המעוזים איישו מפקדים וחיילים של חרמ"ש, הנח"ל, נח"ל מוצנח, צנחנים, גולני, סיירת שקד וסיירת צנחנים.
גיוס הנמרים.
תופעת ה"נמרים" נוצרה מתוך מצוקה אשר גברה ככל שמלחמת ההתשה צברה תאוצה, בעיקר אצל מפקדים צעירים שפיקדו על המעוזים והתקשו להתמודד עם המלחמה המתמדת של פשיטות קומנדו מצרי, ירי ארטילרי מסיבי, צליפות והמצב הנפשי הקשה של הלוחמים בעקבות הפצועים וההרוגים אשר המלחמה גבתה. בעקבות כך הועלתה הצעה על ידי מפקדים בכירים בשטח, בפני הרמטכ"ל ושר הביטחון, להביא למעוזים אזרחים קצינים מדרגות סרן עד סא"ל עם ניסיון קרבי אשר שרתו בסיירות, בגולני ובצנחנים לסייע בפיקוד על המעוזים, ולתת עידוד ללוחמים.
שר הביטחון, משה דיין, נענה לאתגר ויזם מערך התנדבות של קציני מילואים, ללחימה של חודשים אחדים בחזית התעלה, תוך שהם מעניקים מניסיונם ומבגרותם ללוחמים הצעירים. ה"נמרים" הראשונים נכנסו למעוזים באפריל 1969. בכנס שערך שר הביטחון לקציני מילואים, באוגוסט 1969, שבו קרא להם להתנדב למחזור השני של "נמרים", דיבר דיין על מטרותיה של ישראל וניתח את המצב הביטחוני בחזיתות השונות, ובסיכום הכנס קרא להם להתגייס בהתנדבות לשירות המילואים.
כ-56 קצינים לא נרתעו ובאו לשרת במעוזים. המתנדבים כונו "נמרים" ועל פי שלמה להט (צ'יץ') היה זה הוא אשר קבע את השם "נמר" למתנדבים:בריאיון באתר ynet, עם צאת ספרו "ירח מעל סואץ" אמר יוסי עוזרד על הנמרים:
מריה גורסקה
מריה גורסקה (בפולנית: Andrzeja Gorska; 2 בפברואר 1917 - 5 בדצמבר 2007), הייתה נזירה קתולית, אם מנזר "Congregation of the Ursulines of the Agonizing Heart of Jesus" . חסידת אומות העולם על הצלת ילדים יהודים במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
במהלך הכיבוש הגרמני בפולין, מנזר האחיות Ursuline היה מוקד פעיל להצלת יהודים. ילדות יהודיות רבות נאלצו להסתתר במנזר תחת זהות בדויה. הילדות בטחו באם המנזר גורסקה ושיתפו אותה בסוד יהדותן, והיא התרגשה מהריסון העצמי ומהקשיים שלהן.
גורסקה עסקה באופן רשמי בניהול בית תמחוי לילדים יתומים ונטושים. באופן לא רשמי, עסקה בהברחת ילדות יהודיות מחוץ לגטו ורשה והעברתן למוסדות בפולין שהיו שייכים למנזר. היא סיפקה להן מסמכים מתאימים, הגנה עליהן והסתירה אותן כשהגרמנים פשטו על המקום.
חלק מהאחיות היהודיות במנזר בחרו להיטבל לנצרות כדי להסתתר. גורסקה הייתה גאה  בכך שכמה מהאחיות שהגיעו כפליטות יהודיות החליטו להישאר כנזירות במנזר גם לאחר סיום המלחמה. לאורך כל המבצעים המסוכנים שלקחה בהם חלק, גורסקה הונעה מתוך אהבה נוצרית ותחושת מחויבות להצלת חיי אדם.
הכרה והנצחה.
ב-27 באוקטובר 1997 מריה גורסקה הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, על מאמציה וסיכון חייה למען הצלת יהודים.
בשנת 2007, היא זכתה ב-, שמוענק לאזרחים בעלי הישגים יוצאים מן הכלל בתחומי החינוך, מדע, תרבות, כלכלה, עבודה סוציאלית ושירות אזרחי, וגם על העמקת קשרים טובים בין מדינות.
אחת הניצולות בזכות גורסקה, Zofia Rosenblum-Szymańska, פרסמה ספר על הימלטותה מהגטו למנזר ובו כתבה על יחסה החם של האחות גורסקה ופעולותיה בזמן המלחמה. היא תיארה בספרה את מנהגה של האחות לבקר אותה בחדרה, ולשמש לה אוזן קשבת לבעיותיה, ולדאוג לתמיכה נפשית בעת הצורך.
הגענו הבנות
הגענו הבנות הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-16 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים הישראלית ארומה מיוזיק, כסינגל השמיני מתוך האלבום, מועבט.
רקע וכתיבה.
ב-14 במרץ 2021, העלתה העלתה בן זקן של קטע מתוך השיר בעמוד האינסטגרם בו חשפה את עטפית הסינגל ותאריך צאתו. השיר נכתב על ידי דולב רם ופן חזות, עדן בן זקן, הופק על ידי דולב רם ופן חזות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר, העלתה בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את וידאו הקליפ המלא של השיר. כמו כן, הקליפ מציג בתוכו את בן זקן יחד עם נטע אלחמיסטר ונועה בני אשר מציגות את קולקציית הקיץ של בננהוט 2021.
ביקורות.
במאקו, אמר דוד מאיר מועלם כי בן זקן "הוכיחה שאין אמן שמחובר לשטח יותר ממנה. עם או בלי קורונה - החאפלות הביתיות רק התחזקו בשנה האחרונה וכולם דאגו לתעד את עצמם בטיקטוק שרים או רוקדים כשברקע נשמעים בעיקר שירים בערבית. כבר נאמר פה בעבר שהקהל הישראלי לא יחכה שהזמרים בארץ יוציאו שירים בסגנון אלא פשוט ילכו לשמוע את אלו שמעבר לגדר - והנה בן זקן מצילה את כבודה של הסצנה הישראלית". עם זאת, דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת שלילית, ואמר כי "השיר יוצר את האווירה החפלתית ההולמת, אבל אם חיפשתם מקוריות, איכות (מינימלית), חוסר בורות וכבוד אליכם כמאזינים – זה לא השיר בשבילכם!".
הפארק הלאומי טטרה, פולין
הרקלידס איש פונטוס
הפארק הלאומי טטרה, סלובקיה
רנטה ריספלד
רנטה רייספלד
פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון
פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון (באנגלית: EMGF - East Mediterranean Gas Forum) הוא ארגון בינלאומי, שנוסד על ידי איטליה, יוון, ישראל, ירדן, מצרים, צרפת, קפריסין, והרשות הפלסטינית. הארגון הוקם באופן לא רשמי בשנת 2019, האמנה הרשמית שלו נחתמה בספטמבר 2020, כאשר הסכם מסגרת נוסף נחתם ב-16 בינואר 2021, והאמנה נכנסה לתוקף באופן חוקי ב-9 במרץ 2021.
מטה הארגון יושב בקהיר שבמצרים.
היסטוריה.
במקור, גוש המדינות החברות בארגון היה פורום בלתי-פורמלי של מצרים, קפריסין, ישראל ויוון. חברות גז גדולות כגון טוטאל, Eni , נובאטק, ו-Exxon , חתמו על הסכמי חיפושים וייצור הנוגעים לגז עם אותן ממשלות.
ב-22 בספטמבר 2020 חתמו המדינות החברות על אמנה רשמית להקמת ארגון בין-ממשלתי חדש. מאוחר יותר, גם צרפת ביקשה להצטרף לפורום כחברה, בעוד האיחוד האירופי ואיחוד האמירויות הערביות ביקשו להצטרף כמשקיפים קבועים. ב-9 במרץ 2021 אושרה חברותה של צרפת ל-EMGF, ואילו על חברותה של איחוד האמירויות הערביות הוטל וטו בוועידת השרים של ה-EMGF שהתקיימה בקהיר. הארגון הודיע גם באותו יום כי אמנתו נכנסה לתוקף באופן רשמי.
רינה ריספלד
אנה-מריה הס
הפארק הלאומי טטרה
מתכות נדירות
מחנה ופניארקה
ג'ון אוקונור
ג'ון אוקונור (באנגלית: John O'Connor; 12 באוגוסט 1830 - 23 במאי 1889) היה צייר אירי, שהתמחה בציור תפאורות לתיאטרון.
חיים אישיים.
נולד בשנת 1830 במחוז לונדונדרי, בנם השלישי של פרנסיס אוקונור ואשתו, רוז קנינגהם מבאת', הוא נותר יתום בגיל שתים עשרה. דודו, הפיק מופעים בתיאטרון בבלפסט וליברפול, סיפק לו עבודה כעוזר בציור סצינות בתיאטרון בלפסט.
הוא התחתן עם אן באטלר פיירברן ב-30 בדצמבר 1851, ונולדו להם 2 בנים: פרנסיס (נולד ב-1853) וג'ון פיטר (נולד ב-1854). אשתו אן נפטרה ב-17 ביולי 1860 בביתם במרילבון. ג'ון התחתן שנית עם אחותה למחצה של אן, אלן פיירברן, ב-9 בינואר 1862 בכנסייה באיזלינגטון, ונולדו להם 2 בנים: הנרי (נולד בשנת 1862) וג'וזף ויליאם (נולד בשנת 1864).
בשנת 1888 החלה בריאותו של ג'ון אוקונור להתדרדר בעקבות מחלות לב, והוא נפטר בהית'קרופט, המפשייר ב-23 במאי 1889.
הוא הותיר אחריו את אשתו אלן שנפטרה בעצמה בשנת 1931 באדמונטון, מידלסקס.
קריירה.
לאחר שהפך לצייר, אוקונור מצא עבודה בשנת 1848 בדרורי ליין, ומשנת 1863 היה צייר הסצנות הראשי בתיאטרון היימרקט. בשנת 1879 הוא הוזמן על ידי ריצ'רד ד'אולי קארט לספק את התפאורות לאופרה חדשה של גילברט וסאליבן, שודדי פנזנס (1880).
התפאורות היו מוצלחות מאוד, עד שאוקונור התבקש להיות מעצב של ההפקה הבאה של גילברט וסאליבן.
הוא החל להציג באגודת האמנים הבריטים בשנת 1854 ובאקדמיה המלכותית משנת 1857 עד 1888. בתקופה זו הפך פופולרי בקרב משפחת המלוכה, והפיק רישומים של טקסי חצר חשובים רבים: 1871 - נישואין של הנסיכה לואיז ; 1872 ציור של טקס ההודיה בכנסיית סנט פול; 1874 ציור הגעתם של הדוכס והדוכסית מאדינבורו לארמון בקינגהאם; 1887 ציור של טקס במנזר ווסטמינסטר.
הוא הציג גם בתערוכות ובגלריות שונות, בחברת האמנים הבריטים, באגודה המלכותית לצבעי מים ובאקדמיה המלכותית להיברניאן משנת 1875 ועד מותו.
איילין קוסקון
Yoel Ashkenazi
מועאד' אבן ג'בל
מֻעאד' אִבְּן ג'בּל (בערבית: مُعاذ ابن جبل; 603 – 639) היה אחד מהצחאבה, בני לווייתו של מוחמד.
ביוגרפיה.