טקס הנישואין כולל שלושה שלבים. בשלב הראשון ישנה סעודה מפוארת ולאחר מכן הקרבת קורבן. בשלב השני מתרחש טקס פורמלי, בו מתבצע התשלום עבור האישה בפומבי, כאשר החתן מעביר את הבקר לאב הכלה. בשלב האחרון של טקס הנישואין האישה הופכת להיות רכושו של בעלה.
במידה והבעל לא מעביר לאב הכלה את התשלום במלואו, האב יכול לעתור לבית המשפט של הקהילה. בבית המשפט הגבר והאב משוחחים ומנסים להגיע להסכמה. אם אב הכלה אינו מסופק מהצעתו של הגבר, הוא רשאי לדרוש בחזרה את בתו ואת כל הילדים שנולדו במסגרת הנישואין. במקרה זה, על אב הכלה להחזיר לגבר את הפרות שכבר קיבל.
על פי רוב, הנישואין בקבוצת הדינקה יציבים, וגירושין מתרחשים בעיקר במקרים בהם האישה אינה מצליחה להיכנס להריון בשנתיים הראשונות של הנישואין. המשמעות של גירושין היא החזרה של כלל הפרות למשפחת הגבר, ומסיבה זו משפחת האישה עושה כל שביכולתה כדי לשמר את הנישואין. הגירושין יכולים לנבוע מדרישתם של הגבר, האישה או אב האישה. הגבר יכול לדרוש גירושין משלוש סיבות: אם האישה לא הולידה ילד תוך שנתיים מיום הנישואין, אם האישה ברחה או מסרבת לחיות איתו, ובמידה ונוצרה עוינות בין המשפחות של הגבר והאישה. בגידה לא מהווה סיבה לגירושין, אך הבוגד ייקנס בבקר, ללא קשר למינו. האישה יכולה לדרוש גירושין אם היא אינה מעוניינת לחיות עם בעלה. כאמור, אב האישה יכול לדרוש גירושין במידה והבעל לא משלם את התשלום אשר נקבע מראש עבור האישה. בפועל, האב גורם לגירושין על ידי שכנוע בתו לסרב לחיות עם הגבר. כאשר אחד מבני הזוג דורש גירושין, בן הזוג השני חייב להיענות לבקשתו. עם זאת, הדורש את הגירושין מחויב בקנס של בקר.
תרבות וטקסים.
טקס המעבר מילדות לבגרות.
בני הדינקה עוברים טקס צילוק באמצעות חפצים חדים, אשר מסמל את המעבר מהילדות אל החיים הבוגרים. אלו שצועקים, נרתעים או מתכווצים בזמן תהליך הצילוק נחשבים לחלשים. לצלקת הנפוצה צורת שלושה סימני V על המצח. בשלב בטקס בו הילד הופך לגבר, הוא לוקח כשם שני את שמה של הפרה האהובה עליו .
טקס הלוויה של המנהיג הרוחני.
טקס ייחודי לקבוצה אתנית זו הוא טקס הלוויה של המנהיגים הרוחניים. כאשר מנהיג רוחני גוסס, נושאים אותו חברי הקהילה האחרים ומניחים אותו בקברו הייעודי, בעודו עדיין בחיים. בשלב זה, הם פותחים בריקודים סביב המנהיג הגוסס, וחודלים רק לאחר שנושם את נשימתו האחרונה. יש לציין כי טקס זה נאסר על ידי הקולוניאליסטים הבריטים ככל הנראה בשל חריגותו, אך עדיין מתבצע בקרב חברי דינקה מועטים.
ריקודים ומוזיקה.
בקבוצה יש ריקודים ושירים מסורתיים לכל אירוע, כגון: לוויות, חתונות, טקסי ריפוי, קרבות היאבקות. הכלי המוזיקלי הבולט ביותר בשיריהם המסורתיים הוא התוף.
אמנות.
בעוד שהגברים מגלפים חכות דיג וחניתות, הנשים טוות סלים וכן מכינות מחצלות לשינה, אשר עשויות מ. כמו כן, הנשים יוצרות סירי חרס עבור נשיאת מים ובישול. בנוסף על כך, בני הקבוצה עוסקים גם בעיצוב תכשיטי חרוזים וכן ביצירת פריטים דקורטיביים העשויים מעצמות, ניבים וקרניים של פגרים. עורן של החיות המתות גם כן משמש את בני הדינקה ליצירת חגורות, עורות לתופים, חבלים ובגדים.
חשיבותה של הפרה.
לפרה תפקיד חשוב בתרבות הדינקה. בני הקבוצה מתחילים כל בוקר בחליבת הפרות. עושרו של כל חבר בקהילה נמדד במונחים של כמות הבקר שיש ברשותו. מתוך כבוד לבעלי החיים, בני הקבוצה אינם הורגים אותם במכוון על מנת שישמשו כמזון. עם זאת, הם כן אוכלים חיות במידה ואלו הוקרבו או מתו בצורה טבעית. לקבוצה מספר מנהגים נוספים העוסקים בפרה: הם נוהגים לשרוף את צואת הפרות לכדי אפר, ולמרוח אותו על גופם על מנת שיגן עליהם מפני חרקים. הם נוהגים להשתמש בשתן הפרה כדי להלבין את שיערם. במסגרת תהליך הנישואין, אב הכלה מקבל מהבעל המיועד נדוניה בצורת בקר.
ביגוד.
בני הדינקה מעדיפים בגדים מינימליים והולכים יחפים. בתקופות עברו הגברים הסתובבו בעיקר בעירום והנשים לבשו חצאיות העשויות מעור של עזים. כיום, הגברים מכסים את איברי מינם באמצעות כיסויים המיוצרים מעור של חיות. לעיתים ניתן לראות אותם לובשים מעיל קצר, ואף בגדים מערביים כמו חולצת טריקו עם מכנסיים קצרים, שהם מקבלים כתרומה מאנשים מהתרבות המערבית.
רפואה.
הטיפולים הרפואיים המסורתיים בקבוצת הדינקה כוללים קיבוע עצמות שבורות, מגוון ניתוחים ושימוש בצמחי מרפא. הטיפולים הללו ניתנים ללמידה בקלות, וכל חבר בקהילה שמעוניין ללמוד לערוך אותם יכול לעשות זאת. בנוסף, קיימים מטפלים מיוחדים, אשר על פי האמונה קיבלו את כוחות הריפוי שלהם מהאל. כיום, טיפולים מודרניים (כמו אנטיביוטיקה) תופסים את מקומם של מספר טיפולים מסורתיים, אולם חלקם עדיין בשימוש.
אנשי דינקה מוכרים.
ישנם לא מעט אנשי דינקה מוכרים בתחומים שונים, ביניהם:
ויליאם דנג ניהל () הוא אחד ממקימי האיחוד הלאומי הסודאני אפריקאי ().
מנוט בול הוא כדורסלן עבר מליגת הNBA, אחד משני השחקנים הגבוהים ביותר בהיסטוריית הליגה.
עמנואל ג'ל () הוא אמן היפ הופ, שחקן, אקטיביסט פוליטי וחייל לשעבר. מספר משיריו היו להיטים בקניה.
לואל דנג, כדורסלן קבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA.
מחולל פסאודו אקראי
מחולל פסאודו אקראי קריפטוגרפי
שדה התעופה ג'ובה
שדה התעופה מלקאל
המשנה למושל קנדה
המשנה למושל קנדה (באנגלית: Lieutenant Governors of Canada) הוא מושל משנה המייצג את המלוכה הקנדית באחת מהפרובינציות של קנדה, כאשר המונרך אינו נמצא בקנדה. למעשה, מלכת קנדה, אליזבת השנייה, מתגוררת באורח קבע באנגליה ולכן תפקיד המשנה למושל הוא תפקיד קבוע.
תפקיד המשנה למושל הוא למלא את מקומו של המונרך בחקיקת חוקים, כשלמעשה כיום הוא רק מאשר את החוקים המתקבלים בפרלמנט, ובהופעה בטקסים. תקופת הכהונה במשרה היא ללא הגבלת זמן, אך מקובל שהיא אינה נמשכת מעבר לחמש שנים. בשלוש הטריטוריות הצפוניות, קיים תפקיד דומה שאותו ממלא נציב מטעם הממשלה, והוא מייצג את הממשלה הפדרלית ולא את בית המלוכה עצמו. למרות שמו, נושא התפקיד אינו כפוף למושל הכללי של קנדה אלא ישירות למונרך ולמעשה, המשנים שווים בסמכותם למושל הכללי וההבדל ביניהם מתבטא בשטח הסמכות שלהם: המושל הכללי מייצג את המונרך במישור הפדרלי, והמשנים למושל מייצגים אותו במישור הפרובינציאלי.
שורשי התפקיד מצויים במושלי המושבות הקולוניאליות, צרפת החדשה ומושבות הכתר הבריטי במאה ה-16 וה-17, אם כי מהות התפקיד השתנתה ב-1867 עם הפיכת קנדה לדומיניון, ומעבר השליטה בפועל לידי ראש ממשלת קנדה. עם זאת, על פי שינוי זה, הפכו המושל הכללי והמשנים לכפופים לראש ממשלת קנדה, עד ל-1882, אז פסקה הוועדה המשפטית המייעצת למלך שהמושל והמשנים כפופים ישירות למונרך.
מינוי.
מינוי כל משנה למושל מתבצע על ידי המושל הכללי, לאחר שראש ממשלת קנדה ממליץ עליו במשותף עם ראש ממשלת הפרובינציה שבה מיועד המשנה להתמנות. לאחר שהתקבל המינוי, מעביר המושל הכללי לפרלמנט כתב מינוי חתום בחותם הגדול של קנדה. מלבד השבעת המשנה למושל, אין נוהל קבוע לכניסתו לתפקיד, אך בדרך כלל הוא מגיע לבית המחוקקים בבירת הפרובינציה, שם הוא נושא את שבועותיו בפני נכבדים שונים. הוא נשבע לשמור אמונים למונרך, למלא את תפקידו כמשנה למושל ולשמור על החותם הגדול (של הפרובינציה) ולאחר מכן מבצע לכבודו משמר כבוד את המנון "ההצדעה למשנה למושל" ויורה 15 מטחי כבוד. מאז 1965 נוהג בית המלוכה להזמין כל משנה למושל לביקור ממלכתי בשנתו הראשונה בתפקיד.
אף על פי שמינוי רגיל הוא לחמש שנים יש מקרים יוצאים מהכלל. בית הנבחרים של קנדה יכול להדיח משנה למושל לפני תום הזמן ולעומת זאת, יכול ראש הממשלה להמליץ להאריך את כהונתו. במקרה שהמשנה מתפטר מתפקידו או מת, יכול המושל הכללי למנות מנהל זמני לתפקיד, עד שיימצא מחליף ראוי, ובפרובינציות מסוימות, נשיא בית המשפט העליון הוא המחליף הזמני.
שלא כמו בבחירת המושל הכללי, לתפקיד המשנה למושל נהוג לבחור אזרח קנדה, או תושב קנדה ותיק שאינו בעל תואר אצולה כלשהו, אם כי היו בעבר כמה אבירים שהתמנו לתפקיד. הגם שעל פי החוקה אסור למשנה למושל להשתייך למפלגה פוליטית כלשהי, התמנו בעבר פוליטיקאים לתפקיד, וחלקם חזרו לעיסוק זה לאחר תום כהונתם. התפקיד משמש כיום כלי לקידום שוויון מגדרי, גזעי וקבוצות מיעוט, והפעם הראשונה שאשה נבחרה לתפקיד הייתה ב-1974 באונטריו. מאז נבחרו נשים רבות וכמו כן, שחורים, אבוריג'ינים, אנשים מהקהילה הסינית בקנדה ונכים.
תפקיד.
סמכות חוקתית.
המשנה למושל מייצג את המונרך ואת סמכותו בתחום הפרובינציה בה הוא מושל. בהתאם לכך, ממנה המשנה למושל את ראש השרים של הפרובינציה (בדומה לתפקיד הנשיא בישראל), חותם על החוקים שנקבעים בבית המחוקקים, חותם על מינוי שופטים (בחלק מהפרובינציות), ומפזר את הפרלמנט. במקרים חריגים יכול המשנה למושל לבטל או לעכב אישור חוק שהתקבל בבית המחוקקים.
תפקיד טקסי.
מתוקף תפקידו כראש הפרובינציה, אחראי המשנה למושל על טקסים מסוימים, בעיקר כאלו העוסקים ביחסי חוץ. הוא מארח את חברי משפחת המלוכה הקנדית וראשי מדינות אחרים בעת ביקורם. כמו כן, נפגש המשנה למושל בקביעות עם אוכלוסיות שונות ברחבי הפרובינציה, במטרה לשמור על אחדות. בעת בחירות, מצטמצמת פעילותו, על מנת שלא להיראות כמעורב פוליטית. בדומה למושל הכללי, מכריזים המשנים על תחרויות נושאות פרסים במבחר תחומים. משנים למושל מעלים נושאים שונים על סדר היום הציבורי על פי נטיות לבם, אך מקפידים לא לעסוק בשאלות שנויות במחלוקת.