מכלית הדלק, שנשאה כ-30,000 ליטרים של בנזין, הייתה בדרכה למלאווי, לפני שהתהפכה מסיבה בלתי ידועה, כשאחת הטענות שנחקרו היא כי המכלית נקלעה למארב. יממה לאחר ההתהפכות, בעת שתושבים מקומיים החלו לגנוב ולשאוב דלק מהמכלית, היא התפוצצה.
ב-19 בנובמבר הכריזה ממשלת מוזמביק על שלושה ימי אבל לאומיים כדי לחלוק כבוד לקרבנות האסון.
שלמה פרידריך
שלמה פרידריך (רימנוב, פולין, 14 באפריל 1921-פריז, צרפת, 13 בינואר 1979) היה איש ציבור, מפקד בית"ר צרפת וחבר תנועת החרות. במלחמת העולם השנייה הציל יהודים ולאחריה היה צייד נאצים. לדברי שמעון פרס הוא היה "אדריכל היחסים של ישראל וצרפת".
קורות חיים.
שנות המלחמה.
שלמה פרידריך נולד ברימנוב שבפולין ב-1921. עם הגעת הגרמנים לעיר ב-8 בספטמבר 1939, גורש שלמה עם יהודי העיר לתחום הסובייטי של פולין. שלמה הגיע עד לעיר טומסק שבסיביר, שם עבד במנסרה. ב-1941, כשכבשה גרמניה אדמות סובייטיות, שוחרר שלמה יחד עם האזרחים הפולנים האחרים ממחנות העבודה. יחד עם עוד יהודים רבים, רצה שלמה להתגייס לצבא השחרור הפולני, אך לא התקבל, מפאת היותו יהודי. שלמה נדד מעיר לעיר במשך חודשים, עד אשר השתקע בסמרקנד שבאוזבקיסטן. שם עבד, יחד עם עוד פליטים יהודים מפולין במפעל כותנה. בהוראת השלטונות, הומר המפעל למפעל לייצור סוכר, והחלו בשתילת סלק. אלא שהמכונות לייצור הסוכר טרם הגיעו, והסלק עמד להתקלקל. אז הגה שלמה פתרון פשוט, והוא להשתמש בסלק לייצור משקים אלכוהוליים, שהיה פשוט בהרבה מייצור סוכר. הרעיון אפשר לו להתעשר, להעסיק יהודים מחוסרי פרנסה רבים, ולהתגייס לטובת הקהילה היהודית. ב-1944 נבחר לעמוד בראש הקהילה המקומית.
פעילות לטובת תנועת בית"ר.
בינואר 1945, קיבל פנייה מתנועת בית"ר, והגיע אליו פרץ לסקר, על מנת לבקש ממנו לגייס את אנשי בית"ר שבאוזבקיסטן למאבק בארץ ישראל. פרידריך החל לעבור בערים, השיג אשרות יציאה, לעיתים בדרכים לא חוקיות. יום אחד הוזמן לשיחה עם מפקד בנ.ק.ו.ד, והתבקש לתת הסבר על פעילותו. פרידריך הכחיש את המיוחס לו, ובד בבד שפך את ליבו בפני המפקד על הדיכוי שעובר העם היהודי ועל שאיפתו להקים מחדש את מולדתו. המפקד פרץ בבכי ושחרר את פרידריך ואף סייע לו: הוא נתן לו 300 אשרות יציאה שניתנו לאזרחים פולנים שהלכו לעולמם לפני שהספיקו לצאת, ואפשר לו לתת אותן לאזרחים חיים. בהמשך השיג רכבות שיסיעו את אותם אנשים לפולין, 50,000 במספר.
ביוני 1946, יצא פרידריך עצמו לפולין, והתייצב בפני פרץ לסקר וביקש להמשיך את מסעו לארץ ישראל. לסקר פקד עליו להישאר, ולמלא משימה בברית המועצות: פרידריך התחפש לקצין סובייטי, נסע ליקטרינבורג, ופקד על הקצין המקומי לספק לו כמה עשרות מתנדבים לבניית כיכר בוורוצלב. הפקודה אמנם התמיהה את הקצין, אך הוא נתן לשלמה 45 יהודים ציונים, כמובן לא במקרה. לאחר מכן נסע ללבוב ושחרר שם, עדיין במדי קצין, כתריסר יהודים שנעצרו. מיד לאחר מכן השתתף בתנועת הבריחה, אך הנ.ק.ו.ד חיפש אחריו. בספטמבר 1946, בהיותו בוורוצלב אצל אחותו ששרדה את השואה, ביקר אצלו קצין משטרה שייעץ לו לעזוב, כי הנ.ק.ו.ד מתכנן מעצר. פרידריך ברח לאוסטריה.
לאחר מכן הגיע פרידריך לצרפת ושם התמנה לנציב בית"ר צרפת. במסגרת זו עסק בגיוס צעירים מצרפת ומבלגיה לשורות האצ"ל. לאחר מכן נשלח מטעם בית"ר לאמריקה הדרומית, ועסק בלכידת פושעים נאצים.
פעילות פוליטית.
בשנות ה-50 שב לפריז, ושם הגה, יזם והקים, את "הוועד למען ברית ישראל צרפת", והיה למזכירו הכללי. בנוסף, כיהן כמזכיר הכללי של הליגה האירופית למאבק באנטישמיות, כראש הוועד הבינלאומי למלחמה בפאן ערביות וכנציגה המדיני של תנועת חרות באירופה. מתוקף תפקידים אלה, עסק פרידריך בפעילות מדינית ענפה, בפרט בצרפת, והיה בעל קשרים הדוקים עם פוליטיקאים בכירים בצרפת, ביניהם ז'אק סוסטל, פייר קניג, ועוד.
השתתף במאבק נגד החרם הערבי על מדינת ישראל, שניסה להפעיל לחץ על פוליטיקאים צרפתים. למשל, על פי בקשתו של שגריר ישראל בצרפת, יעקב צור (טשרנוביץ), התערב באופן ישיר למאמץ הישראלי לסיים במהירות את החרם של חברת המכוניות הצרפתית רנו על ישראל בעקבות לחץ ערבי. בנוסף, פעל לקליטת ישראל לשוק האירופי המשותף, למען חקיקת חוק בצרפת ובמדינות נוספות שימנע ליישם התיישנות על פשעים של נאצים, בהסתמך על החלטה של האו"ם ושל בית המשפט הבין-לאומי שהתיישנות לא חלה על פשעים נגד האנושות, ולמען יהודי ברית המועצות וצפון אפריקה.
ב-1960 חשף פרידריך כי הפושע הנאצי מרטין בורמן שהיה מוחזק כמת מ-1945 חי תחת זהות בדויה בברזיל או בפרגוואי. לימים התבררה ידיעה זו כלא נכונה, והוכח מבדיקות DNA כי בורמן אכן מת ב-1945.
ב-1964 ריכז את פעילויות המבצע להעלאת עצמותיו של זאב ז'בוטינסקי על אדמת אירופה בכלל ובצרפת בפרט. ארונו של זאב ז'בוטינסקי, שנקבר בניו יורק, עבר דרך צרפת בדרכו לישראל, וטקס רב רושם בהשתתפות פוליטיקאים צרפתים נערך בפריז לכבוד המאורע.
על פעילויותיו המדיניות, ללא מעמד ותואר רשמי, זכה פרידריך לכינוי "שגריר הצללים".
פטירתו וקבורתו.
בערוב ימיו חלה ואושפז בבית חולים ליד פריז, ועל מיטת חוליו הוענקה לו אות לגיון הכבוד על ידי נשיא האספה הלאומית של צרפת ז'אק שבאן-דלמאס, ונשיא הסנאט אלן פואר.
שלמה פרידריך נפטר בפריז ב-13 בינואר 1979. בטקס האזכרה בפריז השתתפו הרב הראשי לצרפת, הרב יעקב קפלן, שגריר ישראל בצרפת מרדכי גזית, ונשיא האספה הלאומית ז'אק שבאן-דלמאס. לאחר מכן גופתו הוטסה לישראל והוא נקבר על פי צוואתו בהר הזיתים ב-17 בינואר 1979. הספידו אותו ראש הממשלה מנחם בגין וראש האופוזיציה שמעון פרס.
התפוצצות מכלית הדלק בג'ובה
התפוצצות מכלית הדלק בג'ובה הוא אסון שאירע ב-17 בספטמבר 2015 בעיר ג'ובה, בירת דרום סודאן. פיצוץ מכלית דלק הרג לפחות 193 אנשים ופצע רבים נוספים.
מכלית הדלק, שהייתה בדרכה לצאת מעיר הבירה, סטתה מהכביש והתהפכה. בעת שהנהג נסעה לעיירה הסמוכה להזעיק עזרה, תושבים מקומיים פנו אל המשאית והחלו לשאוב ולגנוב ממנה דלק במכלים שנשאו עימם.
התפוצצות המכלית אירעה מסיבה שאינה ברורה, ורוב הנפגעים והקרבנות היו מקרב אלו שעסקו בשאיבת הדלק. מקורות רשמיים מסרו כי הפיצוץ אירע בשל סיגריה דולקת, אך רבים מהניצולים טענו כי הפיצוץ אירע בשל ירי של חיילים ושוטרים שניסו להרחיק את התושבים מהמכלית.
בתי החולים המקומיים הוצפו בנפגעים, ופקידי המדינה פנו לבקשת עזרה מהצלב האדום ומכוחות האומות המאוחדות.
ההערכות הראשונות היו כי ישנם כ-170 הרוגים, אך לאחר מכן המספר עלה עומד על 193 הרוגים. מספר הפצועים איננו ידוע, מכיוון שרבים מהם נמלטו מזירת האסון מחשש שייענשו על גניבת הדלק.
מערכת הסקורפיוס
מערכת הסקורפיוס היא מערכת ירוט נגד איומים אוויריים באמצעות אלומות אלקטרומגנטיות. המערכת מבחינה בין עשרות מטרות עוינות לידידותיות המערכת מיוצרת על ידי התעשייה האווירית לישראל.
המערכת סרוקת מרחב אווירי רחב ומשגר אלומה ש"מעוורת" טיל, מל"ט, מטוס קרב ורחפן - תוך כדי זיהוי עמית\טורף. המערכת נוסתה בתרגיל בלו פלאג ב-2021.
המערכת פותחה חטיבת אלתא מערכות של התעשייה האווירית פיתחה את טכנולוגית ה"רב-אלומות" שבוהה במרחב ומשגרת לעבר מטרות את אלומות התקיפה הצרות.
היכולת של מערכת "סקורפיוס" רלוונטית מול טילי אויב מתקדמים מסוג S-300 ו-S-400.
המערכת הישראלית נמכרה לשלושה לקוחות זרים.
המערכת מסוגלת לתקוף מטרות באופן אוטומטי. טכניקות השיבוש וההטעיה הן שונות, אבל הטיפול באיומים מתבצע במקביל, באופן אקטיבי. בכך המערכת תוכל לטפל גם באיומים שההגנה אווירית קינטית, כמו כיפת ברזל, קלע דוד וחץ, אמורות ליירט.
גרסאות.
מערכת סקורפיוס תפעל במספר תצורות, לפעילות מבצעית ולאימונים:
בגרסה האווירית תותקן המערכת בפוד, עם זווית ראייה של 60 מעלות קדימה ו-60 מעלות אחורה. כוח העיבוד והחישוב של המערכת יידע לזהות כאמור כל מטרה ולשבש את מערכת הניווט\ההטסה, כגון ג'י.פי.אס, לווינות או שליטה מרחוק.
התפוצצות מכלית הדלק בקיריקירי
התפוצצות מכלית הדלק בקיריקירי הוא אסון שאירע בשעה 22:30 ב-7 בינואר 2014 בכפר קיריקירי שבמדינת לאגוס, ניגריה. פיצוץ מכלית דלק והשרפה שפרצה בעקבותיו הרגו לפחות 15 אנשים, ורבים נוספים נפצעו.
נהג מכלית דלק, שהכילה 33,000 ליטרים של בנזין, איבד שליטה על המכלית כשהגיע לעיקול חד, וזו התנגשה בשורת כלי רכב חונים, התהפכה ועלתה בלהבות.
דליפת הדלק גרמה לשרפת ענק, ששרפה כ-60 חנויות, סניף בנק ולפחות 11 כלי רכב. השרפה גרמה לפיצוץ, שהרג 13 נוסעים באוטובוס שנסע מאחורי המכלית. הכרזת הממשלה הרשמית היא כי נמצאו 15 גופות, אם כי עדי ראייה סיפרו שהמספר גבוה הרבה יותר, משום שישנן גופות שנשרפו כליל.
עדי ראייה טענו כי עוצמת האש הייתה חזקה כל כך, עד שכוחות ההצלה עמלה כ-40 דקות על מנת להסיר את גופתו של נהג המכלית, שנדבקה למושב. השרפה כובתה לאחר כשלוש שעות.
חדושי רבנו חיים הלוי
רצח מירי קנול
מירי קנול הייתה יהודייה צרפתייה בת 85, ניצולת שואה, שנרצחה בדירתה בפריז ב-23 במרץ 2018.
קנול הייתה חולת פרקינסון והתגוררה בגפה בדירה ברובע האחד עשר של פריז.
בעלה של קנול כיהן כנשיא קק"ל בצרפת בשנות ה-90 ועסק בפעילות ציבורית למען מדינת ישראל. גם הוא היה ניצול שואה ששרד מחנה אושוויץ. בני הזוג קנול היו מוכרים ופעילים בקרב אנשי הקהילה היהודית בצרפת.
הרצח נקבע רשמית על ידי הרשויות בצרפת כפשע שנאה אנטישמי, התעללות בנכה וכרצח בכוונה תחילה. מבצעיו נשלחו למאסר עולם.
בשנת 2021 נקראה על שמה סמטה ברובע ה-11 בפריז שבו התגוררה.
ביוגרפיה.