כדרכו ביתר הספרים, בפתיחת הספר הרמב"ם מציב פסוק המכוון לתוכנו של הספר. בספר קדושה הפסוק הפותח הוא פְּעָמַי הָכֵן בְּאִמְרָתֶךָ, וְאַל תַּשְׁלֶט בִּי כָל אָוֶן. מספר תהלים. הפסוק מבטא בקשה לכך שהצעדים יהיו נכונים על ידי הדרכה אלוקית, ועל ידי כך האדם יינצל מהרוע שבעולם. הדברים מתאימים לשיטתו של הרמב"ם לפיה איסורי התורה באו לייצב את האדם בדרך האמצע, ובאיזון נכון של מידות הנפש.
כך כתב הרמב"ם בשמונה פרקים:
וברוח דברים אלה הביא גם להלכה, די לנו בפרישות שאותה חייבה התורה:
במורה הנבוכים מחלק הרמב"ם את סוגי המצוות והוא מגדיר את הקבוצה השלוש עשרה: "הכלל השלושה עשר כולל המצוות התלויות באיסור מאכלים ומה שנתלה בהם, והם המצוות אשר זכרנום ב"הלכות מאכלות אסורות" ונדרים ונזירות מזה הכלל. והכונה בכל זה לפסוק רוב התאוות ", והקבוצה הארבע עשרה היא זו שכלולה בהלכות איסורי ביאה: "הכלל הארבעה עשר כולל המצוות הנתלות באיסור קצת הביאות - והם אשר ספרנום ב"ספר נשים" ו"הלכות איסורי ביאה"... והכונה באלו גם כן למעט המשגל ולמעט מותר תאות הביאה בכל אשר יוכל ולא יעשה זה התכלית כמעשה הסכלים...". מטרת שתי קבוצות המצוות הללו, אלה שכלולות בספר קדושה, היא, אם כן, לצמצם את רדיפת האדם אחרי התענוגים, ולהביאו לאיזון המידות, ולאיזון בין היצרים לבין הדעת.
הנושאים הכלולים בספר.
הספר עוסק בשני נושאים: כשרות הנישואין וכשרות המזון, והוא מחולק לשלושה נושאים, ובלשונו של הרמב"ם "הלכות":
המצוות המבוארות בספר.
בספר קדושה התבארו מצוות רבות: 70 מצוות מתוך תרי"ג המצוות מתוכן 8 מצוות עשה, ו62 מצוות לא תעשה.
פסקים ייחודיים.
בדיקות לפני תשמיש לאישה שאין לה וסת.
לשיטת הרמב"ם אישה שאין לה וסת קבוע, חייבת לבדוק בעד בדיקה לפני שתהיה מותרת לשמש, זאת לפי דברי רבי חנינא בן אנטיגנוס, שאמר: "אשה שאין לה וסת... משמשת בשני עדים, הן עיוותיה הן תיקוניה". שיטת הרמב"ם בעניין זה מובאת בשמו בשולחן ערוך כדעה שנייה, לעומת שיטת הרי"ף שדי בבדיקה בשלש הפעמים הראשונות, דעה שמופיעה בשולחן ערוך כדעה העיקרית.
אין צורך במסורת להכשר בעלי חיים.
לשיטת הרמב"ם כלל בעלי החיים שהתירה התורה (בהמות, חיות, עופות, דגים וחגבים) נאכלים על פי סימני זיהוי שיש בהם, ללא צורך במסורת המתירה את אכילתם. וזאת בשונה משיטות אחרות, למשל המובא ברמ"א:
חליטת הבשר בנוסף למליחה.
מתקופת הגאונים אין סומכים על פעולת החליטה בפני עצמה להתיר את בישול הבשר, כיוון ש"אין אנו בקיאין בחליטה". ובכל אופן, לדעת הרמב"ם מלבד תהליך המליחה הרגיל של הבשר, יש חיוב נוסף לחלוט את הבשר במים רותחים בסיום התהליך, ובעקבותיו נוהגים כך יהודי תימן. בשאר העדות לא נהוג לחלוט כדברי הראב"ד בהשגותיו: "לא שמענו ולא ראינו מימינו", וכך פסק הרמ"א.
שילוח הקן הוא עשה לתיקון הלאו.
לשיטתו מצוות שילוח הקן בנויה לפי הכלל של לאו הניתק לעשה, כלומר: חל איסור לקחת את האם מעל הבנים, ומכח הלאו עליו לגרש את האם, ואם עבר על הלאו של לקיחת האם חלה עליו מצוות עשה לשלח את האם כדי לתקן את הלאו. זאת בשונה ממפרשים אחרים מהם נראה שהפוגע בקן ציפור מצווה לשלח את האם (לשיטת חלק מהפוסקים כשרוצה בבנים, ולשיטה אחרת גם כשאינו רוצה בהם).
טעם כעיקר.
לשיטת הרמב"ם טעם כעיקר אסור מדאורייתא רק כאשר יש באיסור לבדו בשיעור של אכילת כזית בכדי אכילת פרס.
בריה לא בטלה רק במין במינו.
פוסקים רבים סבורים שבריה לא בטלה גם במין בשאינו מינו. לעומתם מדברי הרמב"ם נראה שבריה לא בטלה הוא דווקא במין במינו
אספידלפס לובריקוס
אספידלפס לובריקוס (שם מדעי: "Aspidelaps lubricus"; באנגלית: Cape coral cobra - "קוברת כף אלמוגית") היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים, האנדמי לאפריקה הדרומית והוא קרוב רחוק של נחשי הקוברה.
נחש זה מגיע לאורך ממוצע של 49 עד 61 ס"מ אף שנמצאו גם פרטים מעל 2 מטרים. הוא בעל ראש עבה אך קצר, מפרש קצר לאורך צווארו בדומה לקוברות והוא מסוגל להרים את ראשו וצווארו כדי להיראות מאיים מכפי שהוא. צבעו מזכיר צבעי כרכנים כמו כרכן התירס ברצועות אופקיות עד זנבו בצבעי אדום-כתום, שחור והפלג התחתון בהיר עד לבן.
זהו נחש ליילי הפעיל באזורים יבשים כמו הקארו וערבות יבשות כשלעיתים הוא מצוי במחילות תת-קרקעיות, בהם הוא נח ונמנע מהחום. הוא צייד של לטאות שונות ובעיקר חומטיים וכן מכרסמים ואף נחשים אחרים, אותם הוא הורג בארס חזק מורכב מנוירוטוקסינים חזקים, אף שהוא חלש מארסם של הקוברות האמיתיות. הכשה של הנחש יכולה לגרום לנפיחות, בחילות והקאות, שיתוק שרירים, כשל נשימתי ובמקרים נדירים גם למוות. עם זאת ישנם מעט מאוד מקרים של הכשה מהנחש, הנמנע לרוב מאנשים. ההכשות שנגרמו ידועות בעיקר משביה.
תת-מינים.
ישנם 2 תת-מינים של הנחש:
קארי פרינגל
קארי פרינגל (; 19 במרץ 1859 – 12 בנובמבר 1930) הייתה זמרת סופרן בריטית, ילידת אוסטריה. ב-1882, השתתפה פרינגל בבכורה של האופרה "פרסיפל". באותה העת, נודעה ברבים שמועה כי פרינגל ניהלה רומן סודי עם ריכרד וגנר, בעת שהיה נשוי לקוזימה.
ביוגרפיה.
פרינגל נולדה בעיר לינץ, אוסטריה, לבזיל, כנר חובב ואיזבלה, פסנתרנית. בילדותה, משפחתה עברה לגור באיטליה ובגרמניה לסירוגין. המנצח היהודי, הרמן לוי, שמע את קולה של פרינגל בשנת 1878, והחליט לבחון אותה לתפקיד של פלואורמיידן במערכה השנייה של פרסיפל. היא השתתפה בבכורת האופרה ב-1882, ועברה ללונדון כשנה לאחר מכן. פרינגל הייתה השחקנית היחידה שהשתתפה בבכורת הפסטיבל בלבד, ולא בשאר מהדורותיו. באנגליה, פרשה פרינגל מקריירת המוזיקה, ועבדה כמורה לפיתוח קול. פרינגל מעולם לא התחתנה. היא נפטרה ב-1930, בעיר ברייטון לאחר שלקתה בסרטן השחלה.
פרינגל וגנר.
האודישן הראשון של פרינגל מול וגנר לתפקידה בפרסיפל אירע ב-1881. וגנר התלהב מכישרונה, ובעת הופעתה היה האדם היחיד בקהל שהריע לה. ב-3 באוגוסט 1882, קוזימה, אשתו של וגנר, כתבה ביומנה כי . ביומנו של וגנר כתב כי פרינגל הייתה השחקנית הטובה ביותר שפגש מעולם. מבקרי מוזיקה רבים, חרף דעותיו של וגנר על פרינגל, האמינו כי היא הייתה בלתי ממושמעת ו"נוראית".
פילדלפיה אינקוויירר
פילדלפיה אינקוויירר (באנגלית: The Philadelphia Inquirer) היא חברה לתועלת הציבור, העוסקת בעיקר בנושאי אקטואליה, ומפרסמת באופן קבוע שני עיתונים יומיים (The Philadelphia Inquirer ו-Daily News) ואתר אינטרנט פעיל (Inquirer.com). המהדורה המודפסת של העיתון מפורסמת ומופצת במטרופולין פילדלפיה, שבארצות הברית. העיתון הוקם על ידי ג'ון ר. ווקר וג'ון נורוול ביוני 1829 בשם "פנסילבניה אינקוויירר", ולאחר מכן שונה שמו בהתאם לריכוז האוכלוסייה ותפוצת העיתון בעיר פילדלפיה. כיום, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון היומי השלישי בגודלו בארצות הברית. העיתון מוחזק בבעלות מכון לנפסט, חברת בת של קרן פילדלפיה, וככזה הוא העיתון הגדול ביותר בארצות הברית הממומן על ידי מוסד ללא כוונת רווח. נכון לשנת 2007 היה הפילדלפיה אינקוויירר העיתון ה-17 הכי גדול בכמות העותקים שהדפיס מדי שבוע בארצות הברית. נכון לשנת 2021 עד כה זכו עיתונאים שונים ב-20 פרסי פוליצר על כתבות ומאמרים שפורסמו בעיתון. בנוסף, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון המתעד של דלאוור.
העיתון הפך לראשונה לעיתון מרכזי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית כאשר סיקור המלחמה שלו נתפס כאובייקטיבי ואמין, ועל כן זכה לפופולריות משני צידי המלחמה. תפוצת העיתון ירדה לאחר המלחמה, אך עלתה בשנית בסוף המאה ה-19. במקורו, העיתון שייך את דעותיו לתמיכה במפלגה הדמוקרטית, אולם מאוחר יותר הוצהר כי תמיכת העיתון מוענקת למפלגה הוויגית, מעט לפני שעברה למפלגה הרפובליקנית. לבסוף, באמצע המאה ה-20, הסירה הנהלת העיתון את השתייכותו למפלגה כלשהי וקיבעה לו מעמד של עצמאות פוליטית. בסוף שנות ה-60, הפילדלפיה אינקוויירר צנח מעט עקב התחרות עם העיתון המתחרה: הפילדלפיה בולטין. אולם הוא זינק בחזרה בשנות השבעים כאשר בעלים חדשים קנו אותו והביאו ציוד מתקדם ותוותים מנוסים יותר.
המו"ל והמנכ"לית הנוכחית היא אליזבת ה. יוז, והעורך הוא גבריאל אסקובר.
עמוס סליימייקר
עמוס סליימייקר (באנגלית: Amos Slaymaker; 11 במרץ 1755 - 21 ביוני 1837) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת פנסילבניה.
ביוגרפיה.
סליימייקר נולד במחוז לנקסטר שבפנסילבניה בשנת 1755. סליימייקר היה בעל מלון בלנקסטר ולאחר מכן עבד בתור שופט בעיירה סליסברי . בין השנים 1806–1810 שימש כמפקח מחוז לנקסטר. כיהן בסנאט של מדינת פנסילבניה בין השנים 1810-1811.
נבחר ל, ואף על פי שנבחר לקונגרס ה-14, החליט להתפטר, ובמקומו מונה ג'יימס וולאס.
נפטר בסליסברי בשנת 1837.
ארל בלומנאוור
ארל פרנסיס בלומנאוור (באנגלית: Earl Francis Blumenauer; נולד ב-16 באוגוסט 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת אורגון, ברציפות מאז מאי 1996. בלומנאוור, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז בצפון מערב אורגון, הכולל בתוכו את מרבית החלק של העיר פורטלנד הנמצא ממזרח לנהר וילאמט. בעבר הקדיש למעלה מעשרים שנה בשירות הציבורי בפורטלנד, בין היתר במועצת העיר של פורטלנד בשנים 1987–1996, עד אשר נבחר למלא את מקומו של רון ויידן בבית הנבחרים האמריקאי.
ביוגרפיה.