האי מזוהה כאיי הנימפה קליפסו אשר התאהבה באודיסאוס על פי המיתולוגיה היוונית. מקור שמו של האי מבוסס על מסורת זו.
גאוגרפיה.
שטחו של האי 17.350 קמ"ר, באי מתגוררים, נכון לשנת 2011, 790 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 46 נפשות לקמ"ר).
מעבורות מקשרות את האי עם נמל פיראוס.
היסטוריה.
שמו של האי מוזכר על לוח שיש מהמאה השלישית לפני הספירה.
ההתיישבות הראשונה באי מקורה ככל הנראה במאה ה-16 לפני הספירה. באי התגלו שרידים מהתקופה המיקנית ומתקופות מאוחרות יותר. ישנה סברה כי במקום בו ניצב הכפר המרכזי של האי ניצב האקרופוליס של האי בעת העתיקה.
באתר הכנסייה פנגיה התגלו שרידים של אגן טבילה בצורת צלב, וככל הנראה מדובר בקהילה נוצרות שהתיישבה במקום עוד בראשיתה של הנצרות.
בתקופה הביזנטית סבל האי מתקיפות שודדי ים ומספר תושבי האי פחת. האי עצמו הפך למקום מושבם של שודד ים.
בשנת 1088 הוענק האי למנזר פטמוס, ובמהלך שש מאות השנים שלאחר מכן שימש האי כאתר מראה וכחווה חקלאית של המנזר.
בשנת 1308 נכבש האי (יחד עם יתר איי הדודקאנסיים) על ידי מסדר האבירים של יוחנן הקדוש מירושלים.
בשנת 1522 נכבש האי על ידי העות'מאנים והפך לחלק מהאימפריה העות'מאנית, ונותר בשליטתם עד מלחמת העצמאות של יוון בשנת 1821. בעקבות הסכם קונסטנטינופול מה-9 ביולי 1832 שב האי לשליטה עות'מאנית. בשנת 1912 נכבש האי על ידי כוחות איטלקיים, ובשנת 1943 על ידי צבא גרמניה הנאצית. האי שוחרר בשנת 1945 על ידי צבא בריטניה, והיה זמן קצר תחת שלטון בריטי. בשנת 1948 הפך האי לחלק מיוון.
כלכלה.
כלכלת האי מתבססת על דיג, תיירות וגידולים מקומיים כגון דבש, יינות, גבינות ומוצרי חלב.
פיק דאם
פיק דאם או דאם פיק (ברוסית: Пиковая дама - פיקובאיה דאמה) - "מלכת העלים" היא אופרה ב-3 מערכות (7 סצנות) מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי (אופוס 68 של המלחין). האופרה הולחנה לליברית מאת אחיו של המלחין, מודסט איליץ' צ'ייקובסקי בהתבסס על סיפור קצר בשם זה מאת אלכסנדר פושקין.
הופעת הבכורה של האופרה נערכה בשנת 1890 בסנקט פטרבורג שברוסיה.
היסטוריה.
בשנת 1887 פנתה הנהלת התיאטרון הקיסרי לצ'ייקובסקי וביקשה שיכתוב אופרה המבוססת על תקציר עלילה שערך איוואן וסוולוז'סקי. צ'ייקובסקי דחה את ההצעה אולם חזר בו בשנת 1889 ובשלהי אותה שנה נפגש עם הנהלת התיאטרון על מנת לדון במבנה האופרה.
צ'ייקובסקי כתב את האופרה כולה, בהתבסס על ליברית של אחיו, בעת שהותו בפירנצה, במשך 44 ימים בלבד. במהלך הלחנת האופרה שינה צ'ייקובסקי את האופרה, והוסיף טקסטים משלו. בין היתר שינה צ'ייקובסקי את שמו של הגיבור מ"גרמן" ל"הרמן" וזאת בשל העוינות באותה עת ברוסיה לגרמניה (ההגייה נותרה זהה ברוסית, אולם הכתיב שונה). העלילה נועדה לאפשר לצופה להזדהות עם הרמן, ולהפוך אותו לדמות רומנטית המאוהבת בליזה (בעוד שבסיפורו של פושקין, כל רצונו של גרמן הוא להגיע אל הרוזנת באמצעות ליזה).
צ'ייקובסקי כתב את תפקידיהם של הרמן וליזה עבור הזמרים ניקולי ומדייה פיגנר, אשר שרו בפתיחת האופרה.
בכורת האופרה, ב-19 בדצמבר 1890 (לפי הלוח היוליאני: ב-7 בדצמבר), בתיאטרון מריאינסקי שבסנקט פטרבורג, בה נכח צ'ייקובסקי, זכתה להצלחה רבה הן בקרב הקהל והן בקרב המבקרים. האופרה הועלתה בקייב 12 ימים לאחר מכן, וכן בתיאטרון בולשוי במוסקבה, ואף בהם זכתה להצלחה.
על בכורת האופרה בסנקט פטרבורג ניצח אדוארד נאפראבניק, על הבכורה בקייב שנערכה ב-31 בדצמבר 1890 (לפי הלוח היוליאני - ב-19 בדצמבר) ניצח יוסיף פריביק, ועל הבכורה שנערכה במוסקבה, ב-4 בנובמבר 1891 ניצח אפוליט אלטאני.
האופרה הועלתה לראשונה מחוץ לרוסיה בפראג, באוקטובר 1892 ולאחר מכן הועלתה בווינה בשנת 1902 בניצוחו של גוסטב מאהלר, ושוב במוסקבה בשנת 1904 בתיאטרון בולשוי, בניצוחו של סרגיי רחמנינוב.
האופרה הועלתה לראשונה בניו יורק במרץ 1910 בניצוחו של גוסטב מאהלר.
עלילת האופרה.
עלילת האופרה מתרחשת בשלהי המאה ה-18 בסנקט פטרבורג שברוסיה.
מערכה ראשונה.
תמונה ראשונה.
שני חיילים - סורין וצ'קלינסקי נכנסים אל הבמה. סורין מציין כי היה לו מזל רע בהימורים. הם מציינים שחייל אחר - הרמן, אינו מהמר אף פעם. הרמן מגיע עם חברו טומסקי. טומסקי מציין כי הרמן אינו נראה כתמול שלשום ושואל אותו לשלומו. הרמן מודה שהוא מאוהב בבחורה שראה אך אינו יודע את שמה. הבחורה היא בת אצולה והרמן יודע שהיא לא תתאהב בו - חייל פשוט. הנסיך ילצקי מגיע אל הפארק. צ'קלינסקי מברך אותו לרגל אירוסיו. ילצקי מכריז על אושרו בעוד שהרמן מקלל אותו בקנאה. ילצקי מציג את ארוסתו, ליזה, אשר הגיעה אל הפארק עם סבתה, הרוזנת הזקנה. הרמן מזהה את אהובתו, וליזה והרוזנת רואים את הרמן מביט בהם. טומסקי מספר כי הרוזנת נקראה בעבר מלכת העלים בשל הצלחתה בהימורים. הצלחה זו מקורה בסוד שלושת הקלפים שגילה לה הרוזן סן ז'רמן, בעת שהותה בפריז. טומסקי מוסיף ומספר שהיא גילתה את הסוד רק לשני גברים - לבעלה ולמאהב שלה, וזאת בשל נבואה לפיה הגבר השלישי אשר ינסה לגלות את רזה של הרוזנת יביא למותה. במהלך הסופה שפורצת מחליט הרמן לגלות את סוד שלושת הקלפים.
תמונה שנייה.
בביתה, ערב מסיבת האירוסים, ליזה משחקת עם חברתה פאולינה אשר שרה עימה. חברותיהן מבקשות שפאולינה תשיר שיר נוסף, ופאולינה שרה בלדה עצובה, ולאחר מכן שיר שמח. ליזה נשארת עצובה. האומנת מגיעה ונוזפת בחברות השרות שירי עם פשוטים, שכן הדבר מתחת למעמדן החברתי, ומבקשת מהחברות לעזוב. פאולינה מנסה לעודד את ליזה, וליזה שרה כי הערב יפה לאחר תום הסופה, ומבקשת ממאשה, המשרתת שלא לסגור את החלונות.
לאחר שפאולינה ומאשה עוזבות את החדר, ליזה שרה על עצבותה, עת שהרמן מופיע על המרפסת ומאיים להתאבד אם לא תתאהב בו. הרוזנת שומעת את הרעשים בחדר ונכנסת אליו עת שליזה מחביאה את הרמן. כאשר הרוזנת יוצאת ליזה מבקשת שהרמן לעזוב אולם לבסוף מגלה לו כי היא התאהבה בו.
מערכה שנייה.
תמונה ראשונה.
בנשף האירוסין לכבוד אירוסיהם של ליזה וילצקי, הרמן יושב לבדו. חבריו מציינים כי הוא פיתח אובססיה בקשר למשחק הקלפים. ילצקי וליזה מגיעים אל הנשף. ילצקי מבחין בכך שליזה עצובה ושר לה כי הוא אוהב אותה. הרמן מקבל פתק מליזה בו היא מבקשת ממנו להיפגש עימה מאוחר יותר. צורין וחקלינסקי רואים את הפתק בידו וצוחקים עליו שהוא "המאהב השלישי" של הרוזנת הזקנה.
שר הטקס מכריז על תחילת הצגה אודות רועת הצאן עבור אורחי הנשף. במהלך ההצגה (האינטרמצו) הרועה צריכה לבחור בין העושר לבין האהבה, ובוחרת לבסוף באהבה.
ליזה נותנת להרמן את המפתח של חדר השינה של הרוזנת, ממנו יוכל להגיע לחדרה, ומציינת כי הרוזנת לא תהיה למחרת כך שיוכלו להיפגש. הרמן מתעקש לבוא באותו ערב, מתוך כוונה לגלות את סודה של הרוזנת.
הכרוז מכריז על בואה של הצאריצה יקטרינה הגדולה אל הנשף, וכל הנוכחים מברכים את הצאריצה.
תמונה שנייה.
הרמן חומק לחדרה של הרוזנת, ומתחבא עת שהרוזנת וליזה נכנסות. הרוזנת מציינת את התנהגותם של באי הנשף, ונזכרת בצעירותה, תוך שהיא שרה את "Je crains de lui parler la nuit" מתוך "Richard Coeur-de-Lion" מאת אנדה גרטי.
לאחר שהמשרתות וליזה יוצאות, והרוזנת נרדמת, מגיע הרמן ומעיר אותה, כשהוא מבקש ממנה את סוד שלושת הקלפים. כשהיא מסרבת לגלות הרמן מאיים עליה, והיא מקבלת התקף לב ומתה.
ליזה נכנסת אל החדר ומגלה כי אהובה מעוניין יותר בסוד מאשר בה. היא מצווה עליו לעזוב ובוכה על מות סבתה.
מערכה שלישית.
תמונה ראשונה.
הרמן יושב בחדרו, בקסרקטין, וקורא מכתב מאת ליזה הרוצה לפגוש אותו בחצות על גדת נהר הנבה, ואם לא יגיע תבין שאינו אוהב אותה ותתאבד. הוא מדמיין שהוא שומע את המקהלה השרה בהלווית הרוזנת, ולפתע מופיעה רוחה של הרוזנת ומגלה לו כי בניגוד לרצונה היא נאלצת לגלות לו את סוד שלושת הקלפים: שלוש, שבע ואס, על מנת שיזכה בהימורים ויוכל להתחתן ולהציל את ליזה.
תמונה שנייה.
ליזה מחכה להרמן על גדת הנהר, שעת חצות חולפת והרמן לא מגיע. לבסוף מגיע הרמן, אולם הוא ממהר לבית ההימורים לאחר שהרוזנת גילתה לו את סוד הקלפים. ליזה פונה אליו אולם הוא מתכחש לה, ואומר שאינו מכיר אותה.
ליזה מתאבדת בקפיצה לנהר והרמן ממשיך אל בית ההימורים.
תמונה שלישית.
בבית ההימורים מתחיל משחק קלפים. ילצקי, שאירוסיו בוטלו, מצטרף למשחק. טומסקי וחקלינסקי שרים שיר הימורים, ומופתעים מבואו של הרמן. הרמן מציג את כל כספו - 40,000 רובלים, ומהמר על הקלף שלושה - ומנצח. לאחר מכן שם את כל כספו וכספי זכייתו ומהמר על הקלף שבע, ושוב מנצח. אף אחד מהמהמרים אינו מוכן להמר מולו בשלישית, למעט ילצקי. הרמן מהמר על אס אולם ילצקי מנצח אותו עם קלף מלכת העלים - המסמל את הרוזנת ואת נקמתה בהרמן. הרמן מתאבד משהבין כי בשל תאוות ההימורים איבד את אהבתו. הוא מבקש את סליחתם של ילצקי וליזה ברגעי מותו, והמהמרים והמהקהלה מתפללים לנשמתו של הרמן.
אריות עיקריות.
מערכה 1&lt;br&gt;
מערכה 2&lt;br&gt;
מערכה 3&lt;br&gt;
בית החולים אדמונד ולילי ספרא לילדים
בית החולים ספרא לילדים
פלורנטינו פרס
פלורנטינו פרס רודריגס (בספרדית Florentino Pérez Rodríguez; נולד ב-8 במרץ 1947) הוא איש עסקים, מהנדס אזרחי, פוליטיקאי לשעבר ספרדי ונשיא ריאל מדריד הנוכחי, וכן גם המנכ"ל והיו"ר של קבוצת ACS , חברת בנייה, אשר נסחרת במדד IBEX 35 , המדד העיקרי בספרד.
עיסוקיו.
פרס למד באוניברסיטה הפוליטכנית במדריד.
פרס הצטרף למפלגת "איחוד המרכז הדמוקרטי" בשנת 1979, ולתקופה קצרה כיהן בחבר במועצת העיר מדריד.