מזון בר-קיימה הוא מזון שגידולו ושיווקו נעשים באופן המאפשר קיימות, הן בריאותית והן סביבתית. צורת ייצור זו מצמצת את ההשפעות המזיקות של תעשיית המזון והחקלאות בתחום החברתי, הכלכלי והסביבתי. מזון בר-קיימה מוגדר ככזה שעונה על צורכי האוכלוסייה, אך עם זאת מקדם את בריאות הציבור ומאפשר את קיום הצרכים של הדורות הבאים. מזון בר-קיימה יכול להוות הזדמנות לפתרון בעיות של השמנה, רעב, שינוי אקלים, הגירה, ניצול שטחים וייצור פסולת עודפת, בעיות שמאפיינות את תעשיית המזון..
היסטוריה.
בשנת 1987 הוועדה העולמית לסביבה ופיתוח של האו"ם  פרסמה דו"ח בשם "עתידנו המשותף" הידוע גם כ-G. H. Brundland Report. מטרתה העיקרית של הוועדה הייתה לנסח המלצות וכללי מדיניות ישומיים המאפשרים פיתוח תעשייתי תוך שמירה על יציבות אקולוגית וחברתית. הוועדה הגדירה פיתוח בר-קיימה בתור עמידה בצרכי הדור הנוכחי, ללא פגיעה ביכולת הדור העתידי להמשיך ולהתפתח. מאז פרסום הדו"ח, הנושא של התנהלות בת-קיימה השפיע באופן נרחב על סדר היום הציבורי של מדינות שונות ובעלי עניין.
השפעות תעשיית המזון.
ניצול שטח.
בתעשיית המזון ישנו שימוש בשטחים רבים לטובת גידולים חקלאיים ואתרי פסולת ייעודיים עבור תוצרי הלוואי . כדי לפנות שטחים אלו מתבצעת כריתה של יערות ופגיעה בקרקעות המהווה חלק מבעיית ניצול השטח העולמית. מכאן עולה הצורך בהגדלת זמינות שטחים לגידול חקלאי אותו ניתן לממש על ידי פיתוח בר-קיימה.
פיתוח בר-קיימה דורש ניטור אחר מגוון אינדיקטורים אקולוגיים ועמידה ביחס מסוים של ניצול שטח לקצב גדילת האוכלוסייה. הסוכנות המטרופוליטנית של שיקגו הגדירה ניצול שטח מוגדר כבניית מבנה מגורים/מבנה משרדי או פרסומי על שטח פתוח/ חקלאי. ניצול השטח גדול הרבה מקצב גידול האוכלוסייה, ותכנון עתידי שיקטין את היחס יאפשר פיתוח עירוני בר-קיימה .
פליטת גזי חממה.
ייצור מזון כולל תהליכים המשתמשים באנרגיה, במים, בדשנים ובחומרי הדברה, שגורמים לפליטת מזהמים לסביבה, ובתוך כך גם לפליטת גזי חממה. במחקר על שינויי אקלים ומערכות מזון שנערך באוניברסיטת קופנהגן ופורסם בשנת 2012, הוערך כי תעשיית המזון אחראית על 29% מגזי החממה שנפלטים בעולם.
בעקבות העלייה בכמות פליטת גזי החממה וגם ברמת השימוש במים עבור הסבת אדמות לתבואה ולמרעה נצפתה גם מגמת עלייה בכמות החנקן והזרחן הריקאטיבים במקורות המים אשר מחלישה את המערכת האקולוגית המתקיימת בהם.
בתחום המזון ניתן לראות כי פליטת גזי חממה (בעיקר פחמן דו-חמצני) מתרחשת הן בתהליכי ייצור אריזות מזון מפלסטיק והן בתהליכי ההפצה והשינוע של המזון.
ניצול מקורות מים.
הפיכת אדמות לשטחי חקלאות ומרעה גורמת לעלייה בשימוש במים מתוקים. אפשרות להפחתת בזבוז מים היא להשתמש בגידולים חקלאיים שדורשים מעט יותר מים לגידולם, ואכן לצורך קידום מערכת מזון בת-קיימה הפתרון שהוצע הוא סימון המעיד על ניצול מים יעיל וחסכני על מוצרים שונים.
שינוע והפצה.
בתהליכי השינוע וההפצה ישנו שימוש באריזות שעלולות לזהם את הסביבה בתום השימוש בהן. גם אם משתמשים במוצרים ממוחזרים שיותר ידידותיים לסביבה, יש לקחת בחשבון את הנזק שנגרם כתוצאה משינוע פסולת ממוחזרת למרחקים ארוכים, נזק שכולל פליטת גזי חממה מאמצעי התחבורה השונים. הדבר נכון גם עבור שינוע מוצרי המזון עצמם מהספקים ואל רשתות השיווק ומשם אל הצרכן הסופי, באופן שגורם אף הוא לפליטת גזים אלו.
טכנולוגיות לייעול תהליך ההפצה :
גידול מקומי.
גידול באופן מקומי מונע פליטה של גזי חממה לסביבה שנגרמת כתוצאה מהובלה ושינוע, זאת ביחס ליבוא וייצוא גלובלי בו נדרש שינוע מזון למקומות רחוקים וכתוצאה מכך פליטה רבה יותר של גזים אלו.
אריזה.
אריזות מזון מפלסטיק נפוצות בשימוש כבר שנים רבות ואלו עשויות מפולימרים מבוססי נפט כמו פוליפרופילן, פוליאסטר, פוליאתילן ופוליסטירן. כמות אריזות הפלסטיק המיוצרות גדל פי 20 משנת 1964 ומהווה חלק נכבד מתעשיית הפלסטיק. ייצור פלסטיק מבוסס נפט גורם לפליטת גזי חממה (בעיקר פחמן דו-חמצני), והשלכתו (כאשר אינה מנוהלת היטב) גורמת לזיהום אדמות, מקורות מים ואוקיינוסים.
קיימת מגמה לייצור אריזות בנות-קיימה שניתנות למחזור או מתכלות, ואינן מבוססות על מקורות נפט. הצפי הוא שאריזות מזון ידידותיות לסביבה יהוו בעתיד חלק משמעותי יותר בתעשייה, אך עדיין לא ידועה האיכות של אריזות המתכלות בהשוואה לפלסטיק הסינתטי הנפוץ כיום.
בזבוז מזון.
כמות גדולה של מזון מבוזבזת ברחבי העולם. פסולת המזון העיקרית היא תוצר של תעשיית הפירות והירקות, שמן צמחי, מוצרי חלב, בשר ופירות ים. במעצמות הכלכליות הגדולות כמו ארצות הברית, אנגליה ויפן - 30-40% מהמזון הנקנה מושלך לפסולת באריזתו המקורית. הפסולת מתקבלת בכל שלב של תהליך הייצור - איבודים חקלאיים, איבודים בתהליך ייצור המזון, האריזה וגם אצל הצרכן הסופי. כמות הפסולת בתעשיית המזון מהווה בעיה גלובלית משמעותית שמשפיעה על הכלכלה, הסביבה והביטחון של מערכות המזון. ייצור מוגבר של פסולת והשלכתה לקרקע גורם לזיהום ולייצור של גזי חממה כמו מתאן.
בהתייחסות לבעיות אלו, האיגוד האירופי ייצר קווים מנחים להתנהלות במגמת "אפס-פסולת" (Zero-waste), והפתרונות המוצעים לצמצום פסולת בתוכנית זו (ברמת חשיבות יורדת) הם:
מדיניות לקיום מערכת בת-קיימה.
ישנן יוזמות למדיניות מזון בר-קיימה שמרוכזות תחת הנציבות האירופית בתוכנית שנקראת "The European Green Deal".
תוכנית זו מקדמת שינוי משמעותי של כל שרשרת הייצור והאספקה, ותכנון של מערכת מזון ידידותית לסביבה, בריאה והוגנת. קווי המדיניות מסבירים כיצד:
סימון מזון בר-קיימה ותקנים בישראל ובעולם.
הוועדה האירופאית דנה בתוכנית עבודה אקולוגית עבור השנים 2016–2019. בתוכנית מוצעות דרכים בהן ניתן ליישם אמצעי חקיקה, אשר מביאים לידיי ביטוי את מטרותיה של הוועדה בנושא האנרגיה והאקלים. התוכנית כוללת 28 רגולציות אקולוגיות ו-16 בנושא האנרגיה, אשר מבטיחות חיסכון אנרגטי .
מוחן
Wordle
Wordle הוא משחק דפדפן שפותח על ידי המתכנת האמריקאי ג'וֹשׁ ווָרְדֶל (Josh Wardle) בשנת 2021. מטרת המשחק היא ניחוש מילה באנגלית בת חמש אותיות תוך שישה ניסיונות כשהמשחק מתנהל בסגנון השאלות והתשובות של בול פגיעה. המשחק הפך לפופולרי בסוף 2021, ובינואר 2022 שיחקו בו כשני מיליון איש מדי יום.
בפברואר 2022 רכשה חברת הניו יורק טיימס את המשחק. וורדל אמר בראיונות כי שאיפתו שהמשחק יהיה ללא מודעות ופתוח לכולם. לדברי העיתון, המשחק ייוותר, לפחות בשלב הראשוני, ללא עלות.
היסטוריה.
וורדל יצר את המשחק כמשחק פרטי עבורו ועבור בת זוגו. באמצע אוקטובר 2021, לאחר שראה שהמשחק התקבל באהדה בקרב בני משפחתו – הוא פרסם את המשחק לציבור. המשחק הפך לתופעת רשת ברשת החברתית טוויטר לאחר שהוספה לו אפשרות לשתף את התוצאות. בעקבות זאת חל זינוק במספר המשתמשים: בחודש נובמבר 2021 שיחקו במשחק רק 90 אנשים ביום, בתחילת ינואר 2022 כבר שיחקו בו 300 אלף איש מדי יום, באמצע ינואר הגיע מספרם לשני מיליון שחקנים. חברת גוגל עיצבה דודל מיוחד שמופיע כאשר מחפשים את המונח "Wordle" במנוע החיפוש.
למשחק פותחו גרסאות בשפות שונות, בהן: עברית, יידיש, רוסית, צרפתית, גרמנית, טורקית, ספרדית, איטלקית, פורטוגזית ועוד.
וריאנטים של המשחק.
בהשראת המשחק נוצרו משחקים נוספים: למשל, משחק בו יש לנחש שתי מילים במקום מילה אחת; משחק שבו הניחושים הם על-פי משמעות המילה ולא על-פי האיות ("סמנטעל", מלשון סמנטיקה) ועוד. כמה ממשחקים אלה צברו גם הם פופולריות ברשתות החברתיות.
פרטי המשחק.
בכל יום נבחרת מילה באנגלית בת חמש אותיות ועל המשתמשים לנחש את המילה בתוך שישה ניסיונות. המילה היומית זהה אצל כל השחקנים וניתן לשחק בו רק פעם אחת ביום. מילת הניחוש חייבת להיות מילה תקנית. בתגובה לכל ניחוש המערכת מגיבה בצביעת האותיות לפי הימצאותן ומיקומן במילה היומית שנבחרה. אות אפורה מעידה שהאות אינה קיימת בכלל במילה, אות צהובה – האות קיימת במילה במיקום אחר, אות ירוקה – האות קיימת במילה במיקום זהה.
המילה היומית היא אחת מ-2,315 מילים נבחרות, מתוך כ-12,000 מילים בנות חמש אותיות בשפה האנגלית. הקבוצה המצומצמת נבחרה על ידי בת זוגו של וורדל. הכתיב הוא הכתיב האמריקאי ולא הבריטי, אף על פי שמוצאו של ג'וש וורדל הוא מויילס.
המשתתפים במשחק יכולים לשתף את תוצאותיו בקלות, כלומר את צבעי הריבועים שקיבלו בכל שלב, ולפרסם ברשתות חברתיות כגון טוויטר. הדבר גרם להופעה של בוטים שונים אשר הגיבו לציוצים כאלה את המילה של היום הבא באופן אוטומטי, מה שהוביל את טוויטר לחסום אותם.
פריץ שלזינגר
פריץ שלזינגר (18 באפריל 1915 – 21 במרץ 1967) היה צלם ועיתונאי גרמני-ישראלי. שלזינגר קיבל את הכשרתו כצלם בגרמניה, כאסיסטנט של אופטיקאי וצלם. בשנת 1937, עלה לארץ ישראל לאחר הכשרה חקלאית באיטליה, התיישב בקיבוץ ועבר לירושלים לאחר מכן. במהלך שנות ה-40, שלזינגר הרבה לצלם את נופי ישראל. בשנת 1948 החל לעסוק בצילום עיתונות, ובתיעוד עבור קרנות ציוניות. אוסף מתשליליו נמצא בארכיון הציוני המרכזי ובארכיון התצלומים של קק"ל.
ביוגרפיה.
פריץ שלזינגר נולד בגרמניה ב-18 באפריל 1915. את הכשרתו במקצוע הצלמות, קיבל בגרמניה בהיותו צעיר, אך החליט לעבור לארץ ישראל על מנת להמשיך את מקצועו. תחילה, הוא התגורר בקיבוץ במטרה להגשים את יעדיו, אך לאחר זמן קצר, החליט לעבור ירושלים כדי לעבוד בתור אופטיקאי, מקצוע אותו רכש כנער בברלין.