סאות'המפטון (באנגלית: Southampton Island) הוא אי הממוקם בכניסה למפרץ הדסון, ושייך למחוז קיוואליק שבנונאווט שבקנדה. גודלו של האי הוא 41,214 קמ"ר – הוא האי ה-9 בגודלו מבין אייה של קנדה, וה-34 בגודלו בעולם. נכון לשנת 2011 חיים באי כ-800 תושבים. האי סאות'המפטון הוא המקום היחיד בטריטוריית נונאווט, ואחד הבודדים בקנדה כולה, שבה לא נהוג שעון קיץ כלל.
גאוגרפיה.
היישוב היחיד על האי הוא קורל הרבור (Coral Harbour) המכונה בפי הילידים האינואיטים סאליק (Salliq).
האי מופרד מחצי האי מלוויל על ידי מצר פרוזן. הנקודה הגבוהה ביותר באי הוא הר מת'יאסן המהווה חלק מרכס פורסילד. בדרום מזרח האי נמצא חצי האי בל.
באי נמצאות שתי שמורות טבע גדולות המהוות אתר רבייה חשוב לאווזי הקוטב החיים באי.
היסטוריה.
תושביו המקוריים של האי, הסאשרמיוט, היו השריד האחרון לתרבות דורסט שקדמה לתרבות האינואיטית, עד שנכחדו בתחילת המאה ה-20 ממחלות שהביאו איתם המערביים, שגרמו למותם תוך שבועות אחדים. האי יושב מחדש בתחילת המאה ה-20 על ידי אינואיטים משבט האאיווילינגמיאוט שהובאו לאי ממקומות סמוכים.
דגל צלב בורגונדיה
דגל צלב בורגונדיה (ספרדית: Cruz de Borgoña) הוא דגל עליו משורטט סאלטייר משונן בצבע אדום בדרך כלל על רקע לבן. הדגל הונף בידי ספרד מתחילתה של המאה ה-16 ועד לתחילת המאה ה-18 כדגל ימי, עד שנת 1843 כדגל קרב יבשתי ועדיין מוסיף להופיע בדגליהן, תגיהן וסמליהן של יחידות צבא ספרד עד היום כמו גם על סמלי בית המלוכה הספרדי. הצלב מייצג את הצלב עליו נצלב אנדראס הקדוש.
מקורותיו של הצלב.
הצלב הופיע על אדמת ספרד בשנת 1503 לערך כאשר נישא בידי משמר ראשו של פיליפה הראשון דוכס בורגונדיה בבואו לספרד כבעלה של חואנה מקסטיליה לציון בית האצולה של אמו מארי מבורגונדיה. מקורותיו של הצלב נמצאים בתחילת המאה ה-15 עת דוכס בורגונדיה, טוען לכתר צרפת, תמך באנגליה בעת מלחמת מאה השנים.
מתקופתו של המלך קרלוס הראשון הופיע הצלב על רקעים בצבעים שונים אך התיאור הרשמי היה שדה לבן. תחת שלטונו של פיליפה החמישי ועד לבחירתו של הדגל האדום-צהוב-אדום בשנת 1785 בידי המלך קרלוס השלישי, שימש דגל הצלב כדגלון חרטום לצד דגל לבן המוטען בשלט האצולה של ספרד. בשנת 1785 החליט קרלוס השלישי לשנות את צבעי הדגלים עקב הדמיון הרב בינו לבין צלב פטריק הקדוש והבלבול שנוצר מכך בציי המלחמה.
במרוצת המלחמות הקרליסטיות (משנת 1833 ועד הדחתה של איזבלה השנייה בשנת 1868) אומץ הדגל בידי הקרליסטיים - תומכי קרלוס מריה איסידרו, אחיו של פרננדו השביעי אשר טען לכתר הספרדי והיה היורש החוקי על פי החוק הסאלי (שבוטל על ידי פרננדו).
במהלך התקופה הקולוניאלית הספרדית ביבשת אמריקה שימש הדגל כדגל מלכות המשנה של ספרד החדשה או "דגל עבר הים" (ספרדית: "Bandera de Ultramar") וכיום הוא נחשב כדגל היסטורי ברבות מהמדינות אשר היוו חלק ממלכויות המשנה.
דגל ספרד החדשה
צלב בורגונדיה
צלב בורגונדי
דגל צלב בורגונדי
מפוח עלים
מפוח עלים הוא מפוח, המשמש ככלי גינון, לסילוק עלי שלכת ופסולת גינה. מפוח זה מזרים אוויר דרך צינור ופיה. מפוחי עלים מונעים בדרך כלל במנוע שתי פעימות, או במנוע חשמלי. בתחילת המאה ה-21 החלו משווקים אף מפוחי עלים המונעים במנוע ארבע פעימות כדי להפחית מטרדי רעש וזיהום אוויר. למפוחי עלים שתי תצורות עיקריות: יחידה אחת לנשיאה ביד, המכילה את המנוע יחד עם צינור המפוח, או יחידת מנוע הנישאת על הגב בעזרת רצועות וממנה יוצא צינור פליטת האוויר הנישא ביד. מפוח עלים הנישא על הגב מתאים לשימוש ממושך יותר.
קיימים מפוחי עלים בהם קיימת אפשרות להפעלה כשואב עלים לתוך שק.
התפתחות השימוש במפוחי עלים.
השימוש במפוחי עלים החל בארצות הברית בשנות ה-50 ככלי ריסוס בעבודות חקלאות. זמן קצר לאחר התחלת שיווקו גילו היצרנים כי משתמשים רבים מסירים את מכל הריסוס מן המכונה ועושים בה שימוש כמפוח בלבד בעבודות גינון. בשנות ה-70 נוצרה ביפן הגרסה הראשונה של מפוחי העלים ככלי גינה והחלה משווקת בארצות הברית. התגברות המחסור במים במדינת קליפורניה והאיסור על שימוש בזרמי מים לצורך עבודות ניקיון בגינה, עודד את השימוש במפוחי עלים. בשנת 1990 נמכרו בארצות הברית מעל 800 אלף מפוחי עלים בשנה והם הפכו לכלי גינה שגרתיים. בשנת 1998 שווקו בארצות הברית 1,868,160 מפוחי אוויר.
השפעה על הסביבה.
השימוש בכלי גינה מכניים המונעים בבנזין הוא גורם זיהום אוויר משמעותי. הזיהום הנוצר ממפוח עלים אחד שווה לזיהום הנוצר מ-17 מכוניות. האוויר הנפלט מן המפוח, במהירות של כ-200 קמ"ש, יוצר אבק עדין רב הנישא באוויר, ומכיל חול, צואת בעלי חיים, מזהמים הנפלטים ממפלטי מכוניות, ועוד. מפוחי עלים המונעים במנועי בנזין שתי פעימות יוצרים בנוסף לזיהום אוויר, אף מטרדי רעש קשים. זמן קצר לאחר התחלת שיווקם של מפוחי עלים בארצות הברית החלו רשויות מקומיות לאסור על השימוש בכלי זה בתחומן. ראשונה הייתה העיירה הקליפורנית כרמל-שעל-הים (באנגלית: Carmel-by-the-Sea), בשנת 1975, אחריה באה בוורלי הילס בשנת 1978 ורשויות מקומיות רבות אחרות. בתחילת המאה ה-21 למעלה מ-80 ערים בקליפורניה לבדה אסרו על השימוש במפוחי עלים בתחומן. אנשים העוסקים בהפעלת מפוחי עלים באופן קבוע במסגרת עבודתם נחשפים לסיכון בריאותי חמור. בבדיקות שנערכו במפוחי אוויר עם מנועי בנזין נמצא שבחלקם רמת הרעש למפעיל היא מעל 110 דציבל, רמת רעש שאף חשיפה קצרה לה עלולה לגרום לנזקי שמיעה קשים.
בישראל.
בשנת 2007 פרסם המשרד להגנת הסביבה בישראל דו"ח "הפחתת מטרדי רעש ואבק ממפוחי עלים" הממליץ, בין השאר, לשוב ולנקות מדרכות וכבישים בציוד ידני, כגון מטאטאים, ולא להפעיל מפוחי עלים באזורי מגורים. בחודש יוני 2009 הגישו מספר חברי כנסת הצעת חוק לתיקון חוק למניעת מפגעים, התשכ"א–1961, האוסרת על הפעלת מפוחי עלים רועשים וכן מגבילה את השימוש במפוחי עלים באזורי מגורים, למניעת זיהום אוויר. מספר רשויות מקומיות בישראל הגבילו את השימוש במפוחי עלים בתחומן. כך למשל, בתחומי עירית כפר סבא אסור השימוש במפוחי עלים רועשים ובשטחים שאינם סלולים.
באפריל 2011 נכנסו לתוקף תקנות שאוסרות להפעיל או להרשות לאחר להפעיל מפוח עלים הגורם לרעש באזור מגורים. ומרכז השלטון המקומי עתר לבג"ץ נגד האיסור הזה. ב-14.12.2011 דחה בג"ץ את העתירה של מרכז השלטון המקומי והאיסור נותר בעינו.
על פי אתר המשרד להגנת הסביבה: "חל איסור מוחלט על הפעלת מפוחי עלים באזור מגורים". נכון להיום, האכיפה על החוק איננה מיושמת כראוי.
מדיניות ארגונית ידידותית למשפחה
מדיניות ארגונית ידידותית למשפחה (באנגלית: Family-Friendly Organizational p Policy) מוגדרת כמגוון של הסדרים פורמליים או בלתי-פורמליים המאפשרים לעובד לשלב בין הדרישות והמחויבות למקום עבודתו לבין תפקידיו ומחויבויותיו למשפחתו.
לארגונים שמור תפקיד מרכזי בסיוע לעובדיהם לנהל את חיי עבודתם וחיי משפחתם. כיום מתרבים הארגונים המציעים מדיניות המסייעת לעובדיהם לנהל טוב יותר את דרישות העבודה ודרישות חייהם הפרטיים.
מאפיינים עיקריים.
קיימים מספר פרמטרים בסיסיים המאפיינים מדיניות ידידותית למשפחה:
היסטוריה.
הגישה כלפי עבודה השתנתה פעמים רבות במהלך ההיסטוריה, לפי רוח התקופה, התרבות וצרכיה. הנחת היסוד היא שתעסוקה היא מילוי של צורך כלכלי המניע את האדם לקחת על עצמו את עבודתו לפרנסתו ולמחיית התלויים בו. התפתחויות טכנולוגיות, כלליות וחברתיות משנות את פני העבודה ואת מהותן של הבעיות עימן מתמודד האדם העובד.
ראיית תחומי המשפחה והעבודה כ"תחומים נפרדים", שהתגבשה מאז המהפכה התעשייתית, הצמיחה גישות שהדגישו בעיקר את אופי הפעילות בכל תחום ואת היעדר הקשר ביניהם. החשיבה הייתה שקיימים שני תחומים נפרדים שכל אחד מהם דורש מעורבות רבה, פיזית ורגשית, שאינה מאפשרת לקיים מעורבות מלאה בשני התחומים בעת ובעונה אחת.
לפיכך, התפיסה הרווחת הייתה שרוב בני האדם חיים ב"מערכת חיים כפולה": מצד אחד תחום המשפחה והמחויבויות שבתוך התא המשפחתי, ומנגד תחום התעסוקה והעבודה, הקריירה וההתפתחות המקצועית, הרצון להצליח, והמטלות הנובעות מצרכים אלו. כל אחד משני התחומים הללו הוא עולם בפני עצמו, עולם תובעני שיש בו מקום להעמקה, להרחבה ולהתפתחות. זאת אומרת שנדרש מהאדם לחיות במציאות של שני עולמות הנוגסים זה בתחומו של זה.
עם השנים, בעקבות שינויים חברתיים, טכנולוגיים, שיטות ניהול מתקדמות, המהפכה הפמיניסטית, רצון האב-הגבר להיות מעורב בגידול הילדים ובמשפחה ומעורבות נשים בשוק העבודה, הביאו כוחות השוק את המעסיקים להכיר בצורך לאפשר לעובדיהם לשלב בין עבודה ומשפחה מתוך ניסיון למצוא איזון בין שני הדברים.
מגמות בעולם.
אחת המגמות הבולטות בתחום היא הגדלה ניכרת של מספר המדינות המתבססות על "מדיניות ידידותית למשפחה". הדבר משקף במידה רבה את הערכים התרבותיים של חברה בבואה להתייחס לצרכים האישיים של החברים בה. הסדרים ודרכי העסקה אלו מהווים לרוב חלק ממדיניותו של המעסיק, ולא של המדינה, אולם בחירתם של המעסיקים להציע מדיניות ידידותית למשפחה מושפעת ישירות מסוג המשטר ומן האופן שבו פועלת המערכת המשפטית.
ממצאים אמפיריים מראים כי בעשור האחרון נצפית עליה במספרן של החברות המאמצות מדיניות ידידותית למשפחה או חלקים ממאפייניה. תהליך זה נעשה כדי להתאים עצמן לצרכים המשתנים של שוק העבודה, להעלות את המוטיבציה והמחויבות של העובד על-מנת להשפיע על תפוקותיו ועל-מנת להפחית את אחוזי התחלופה באותן החברות.