במקביל, האגודה הכימית התרכזה במדע הכימיה, ופרסמה כתבי עת מדעיים. בשנת 1972 שני ארגונים אלה, יחד עם אגודת פאראדיי והאגודה לכימיה אנליטית, החלו בתהליך המיזוג והפכו לחברה המלכותית לכימיה ב־15 במאי 1980.
מארק טאקאנו
מארק אלן טאקאנו (באנגלית: Mark Allan Takano; נולד ב-10 בדצמבר 1960) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-41 של מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 2013. טאקאנו, חבר המפלגה הדמוקרטית, הוא ההומוסקסואל הגלוי הראשון ממוצא אסייתי שנבחר אל הקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
טאקאנו נולד בשנת 1960 בריברסייד שבקליפורניה. במהלך מלחמת העולם השנייה, משפחתו נעקרה מביתה ונאסרה במסגרת כליאת היפנים בארצות הברית. טאקאנו הוא "סאנסיי" (三世), כלומר נכדם של יפנים שהיגרו לארצות הברית. הוא למד בבית הספר התיכון "לה סיירה" שבריברסייד. כתלמיד תיכון השתתף בתוכנית "JSA", ארגון לאומי המנוהל על ידי תלמידים וסטודנטים ובמרכזו דיון ומעורבות אזרחית בקרב צעירים. בשנת 1983 השלים לימודי תואר ראשון בלימודי ממשל באוניברסיטת הרווארד. בהמשך, ב-2010, קיבל תואר שני בכתיבה יוצרת לאמנויות הבמה באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד.
טאקאנו לימד ספרות בריטית בבתי ספר ציבוריים במשך 23 שנה. בראשית חייו השתייך אל המפלגה הרפובליקנית, אך בעיצומם של לימודיו הגבוהים הצטרף למפלגה הדמוקרטית. ב-1990 נבחר לחבר הנאמנים של המכללה הקהילתית בריברסייד. בבחירות 1992 התמודד טאקאנו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-43 של קליפורניה. בבחירות מקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית גרף 29% מהקולות, וטאקאנו ניצח ששה מתמודדים אחרים. עם זאת, ביום הבחירות הכלליות גבר עליו המועמד הרפובליקני קן קלוורט בפער של 519 קולות בלבד. בשנת 1994 החליט טאקאנו להתמודד פעם נוספת לבית הנבחרים, אך הפסיד בשנית לקלוורט וזכה ב-38% מהקולות בלבד.
ביולי 2011 הכריז טאקאנו כי יתמודד אל בית הנבחרים האמריקאי במחוז הקונגרס ה-41, אשר נוצר באותם הימים בעקבות תואצות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010. ​​חמישה מועמדים התמודדו לייצוג המחוז החדש בבית הנבחרים. בבחירות המקדימות הפתוחות שהתקיימו ביולי 2012, המועמד הרפובליקני ג'ון טבגליונה (Tavaglione) סיים ראשון עם 45% מהקולות. אחריו ניצב טאקאנו 37%. בבחירות הכלליות בנובמבר, טאקאנו ניצח את טבגליונה עם 58 אחוזים מקולות הבוחרים. בכך, נהפך לחבר הקונגרס הראשון שהוא הומוסקסואל ולא-לבן כאחד. ב-3 בינואר 2013, עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית, טאקאנו הושבע לתפקידו.
טאקאנו הוא יושב ראש-עמית של השדולה הלהט"בית בקונגרס, לצד חברי בית הנבחרים אחרים בהם אנג'י קרייג, שאריס דייווידס, מונדייר ג'ונס, כריס פאפאס ואחרים. בבית הנבחרים טאקאנו הוא ליברל מובהק. הוא תומך בבקרה על כלי נשק, ובעקבות פיגוע הירי בסן ברנרדינו בדצמבר 2015, מתח טאקאנו ביקורת על הקונגרס בשל חוסר היכולת למסד חוקי בקרת נשק ותיאר את הפיגוע כפועל יוצא של חוסר המעש בעניין. ב-13 בינואר 2021 הצביע בעד הדחתו השנייה של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
השתתף במשלחת האמריקאית למזרח אסיה, בראשות ננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים, ששהתה שם בחודש אוגוסט 2022. בין 2 באוגוסט ל-3 באוגוסט המשלחת שהתה גם בטאיוואן.
Oui, oui, oui, oui
Oui, oui, oui, oui (בעברית: כן, כן, כן, כן) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר הצרפתי, ז'אן פיליפ. השיר ייצג את צרפת באירוויזיון 1959. השיר נכתב על ידי פייר קור והולחן על ידי הברט גיראוד.
רקע.
בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומד פיליפ שמציע לאהובתו שיט תענוגות על ספינתו ברחבי העולם. במהלך השיר פיליפ מתאר מספר מקומות בהן הם יבקרו טיול.
באירוויזיון.
ב-11 במרץ 1959, השיר בוצע על ידי פיליפ באירוויזיון. השיר הושר ראשון בסדר ההופעות, לפני דנמרק. השיר זכה במקום השלישי עם 15 נקודות.
הונגריה באירוויזיון 1999
הונגריה באירוויזיון 2004
הונגריה באירוויזיון 2006
הונגריה באירוויזיון 2020
הונגריה באירוויזיון 2021
הונגריה באירוויזיון 2010
מכבי עירוני רחובות
סיל (נהר)
הסיל (בספרדית: Sil) הוא נהר בקסטיליה ולאון ובגליסיה, בספרד. הסיל הוא יובל של נהר המיניו. אורכו הכולל הוא 225 ק"מ. מקורו של הסיל הוא בהרי קנטבריה בעיירה וילאבלינו בלאון. הוא זורם דרך המחוזות לאון ואורנסה. העיר הגדולה ביותר לאורך נהר סיל היא פונפראדה בלאון. הסיל נשפך לנהר המינו במעלה הזרם מהעיר אורנסה.
שפך הנהר.
מפגש הסיל עם נהר מיניו הוא באוס פירס, במחוז אורנסה.
בדרך כלל, במפגשים בין הנהרות, קביעת שמו של הנהר מתבצעת על ידי התחשבות בנפח הזרימה ובאורכו של כל אחד מן הנהרות בנקודת המפגש. במקרה זה, כמו במקרים מעטים נוספים, נפח הזרימה של נהר הסיל גדול יותר מזה של המיניו במקום התאחדות הנהרות. על כך קיימת אמירה בספרדית: "למיניו התהילה, אבל הסיל מספק לו מים" (בספרדית: "El Miño lleva la fama y el Sil le da el agua"). אורכו של נהר הסיל אף עולה על אורכו של המיניו עד נקודת המפגש, בכ-20 ק"מ.
נתיב הנהר.
הסיל נמצא באזור המכונה ריביירה סקרה ועובר, בין השאר, דרך הרשויות בביה (Babia), לוסיאנה (Laciana), אל בירת'ו (El Bierzo) ולה קבררה, בפרובינציית לאון, ובלדאורס בפרובינציית אורנסה.
זהב בנהר סיל.
סחף הנהר היווה מקור עשיר להפקת זהב, והוא נוצל באופן נרחב ביותר בתקופה הרומית, לאחר כיבוש צפון-מערב ספרד על ידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 25 לפני הספירה. זהב התגלה בחלקו העליון של הנהר ובאזור סביב לאס מדולס הפיקו כמויות גדולות של זהב. הזהב נכרה בשיטת כרייה הידראולית, שכלל בניית אמות מים רבות אשר איפשרו את שטיפת הסחף.
המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז
המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד ב. הייז (באנגלית: Rutherford B. Hayes Presidential Center) הוא מתחם המורכב ממספר מבנים הקשורים לחייו ונשיאותו של נשיא ארצות הברית ה-19, רתרפורד הייז.
זו הספרייה הנשיאותית הראשונה והיא נבנתה ב-1916.
היסטוריה.
המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז ממוקם בפרימונט שבאוהיו, המרכז כולל את המוזיאון והספרייה שעל שמו וכן אחוזה שמקיפה את בית משפחת הייז, שם התגוררו מספר מדורות המשפחה.
מרכז הספרייה על שמו של הייז נפתח ב-1916 וזו הייתה אחת מהספריות הנשיאותיות הראשונות שנפתחו. הקמת המרכז קודמה ונתמכה על ידי מספר קרנות פרטיות, החברה ההיסטורית באוהיו וכן מרכז הנשיאות הייז בע"מ.
הספרייה והורחבה ב-1922 ופעם נוספת גם ב-1968. החל מ-2020 כיהנו שניים מצאצאיו של הנשיא הייז בחבר הנאמנים של המקום.
הספרייה.
בספרייה הנשיאותית יש את אוסף הספרים האיישים של הייז, כ-12,000 ספרים שנלקחו מביתו הובאו לספרייה ומוצגים לצד חפצים נוספים מהקריירה הצברית והפוליטית שלו עם דגש על תקופת נשיאותו. מלבד הספרים באוסף יש גם כ-48,000 עיתונים, מאמרים וכתבי עת, כולם נכתבו בתקופה שבין מלחמת האזרחים עד ערב מלחמת העולם הראשונה.
מלבד כתבי העת ואוסף ספריו של הייז הספרייה מתייחסת ומתמקדת בנושאים רבים בהיסוטוריה האמריקאית, החל מתקופת השיקום, מלחמת ארצות הברית–ספרד ועד היחסים של האמריקאים לעמים הילדים שגרים באזור ולאפרו-אמריקאים.
חלון איימס
חלון איימס או טרפז איימס (באנגלית: Ames window או Ames trapezoid) הוא אשליה אופטית, שבנויה מציור של חלון שנתפס כמלבני אך למעשה הוא טרפז. החלון מצויר על קרטון או חומר דק וקשיח אחר, משני צדדיו. הציור תלוי בחוט כך שהוא יכול להסתובב חופשי, או מחובר לציר על משטח מסתובב.
כשמסתכלים על החלון המסתובב נראה שהוא אינו משלים סיבוב אלא מסתובב לכיוון אחד ואז חזרה לכיוון השני.
התופעה התגלתה על ידי אדלברט איימס שיצר גם את אשליית חדר איימס.
תיאור האשליה.
כשהצד הרחב של הטרפז קרוב אלינו אנו תופסים את הסיבוב בצורה נכונה, אך כשהוא מתרחק ונראה מעט קטן יותר אנו מצפים שיקטן עד לגודלו של הצד השני, אבל הוא נשאר גדול ממנו בהרבה, והמוח "מתקן" את התנועה על ידי כך שהטרפז כביכול משנה כיוון והצד הגדול חוזר אלינו. האשליה היא עקשנית, ורוב האנשים אינם מסוגלים להיפטר מהתפיסה שהחלון מסתובב הלוך וחזור. הצמדה של חפץ כלשהו לחלון יוצרת אשליה מוזרה אף יותר, כי החפץ משלים סיבובים שלמים בעוד החלון מסתובב מצד לצד, מה שיוצר רושם שהחפץ חודר דרך החלון. הזווית שבה החלון משנה כיוון היא עד 180 מעלות, ותלויה בממדי הטרפז.
איימס סבר שהסיבה לאשליה היא שרובנו חיים בסביבה מרובת מלבנים, גרים במבנים מלבניים בהם שולחנות, דלתות וחלונות מלבניים, מצד שני, כל עוד לא עומדים ממש מול המלבן הוא נרשם על הרשתית כטרפז. המוח שלנו למד שאלה למעשה מלבנים, שנראים טרפזיים בגלל זווית הראייה.
לפי תאוריה זאת אנשים שחיים בסביבה עם פחות מלבנים לא ילקו בתעתוע הזה. ב-1957 ביקש פסיכולוג מאוניברסיטת הרווארד לבדוק את התאוריה הזאת בדרום אפריקה, על 80 ילדים בני 10 עד 14. 40 מהילדים חיו בעיר דרבן, והאחרים היו מקהילות כפריות בסביבה, שבהן בקתות עגולות ומעט חפצים מלבניים. כשהמשתתפים ישבו במרחק של 3.3 מטר מהחלון כששתי עיניהם פקוחות, 60% מהעירוניים ראו את החלון נע מצד לצד, לעומת 17.5% מהכפריים. לכאורה זה מאשש את ההנחה של איימס, אבל כשהמשתתפים ישבו במרחק של כ-7 מטרים ועם עין אחת עצומה, האשליה הייתה הרבה יותר משכנעת - כ-90% משתי הקבוצות גם יחד ראו את האשליה. מכאן שתאוריית הסביבה המלבנית לא מסבירה את התופעה.