הניסיונות לבחירת דגל חדש באמצעות תחרות עיצוב ציבורית לא צלחו ואף לא אחד מן העיצובים אשר הוגשו על ידי הציבור לוועדה הבוחרת לא נבחר. כרוז המדינה, פרדריק בראונל עיצב דגל ארעי לבחירות החופשיות אשר נערכו ב-27 באפריל, הבחירות הכלליות החופשיות הראשונות, ולרגל כניסתו של נלסון מנדלה לתפקיד הנשיא ב-10 במאי. הדגל התקבל באופן חיובי על ידי התושבים עד אשר הגרסה הזמנית הפכה לדגל הקבוע הלאומי של דרום אפריקה ועוגן בחוקתה. בהתחשב בהקשרים ההיסטוריים הבעייתיים ראוי לציון כי נמצא מחליף לדגל הישן של דרום אפריקה. הדגל החדש נתפס כסמל דרום אפריקה המתחדשת.
עיצובו הייחודי של הדגל מורכב משני פסים, האחד בצבע אדום (בצידו העליון) והאחר בצבע כחול (בתחתית הדגל) מופרדים בפס מרכזי בצבע ירוק אשר מתפצל לצורת האות "Y" אופקית. זרועות הצורה מסתיימות בצידו של התורן ויוצרות משולש שצבעו שחור אשר מופרד מהפס הירוק במסגרת צהובה. הפסים האדום והכחול מופרדים גם כן מהפס הירוק במסגרת לבנה צרה.
הדגל הדרום אפריקאי הוא הדגל הלאומי היחידי אשר צבוע בשישה צבעים שונים וללא כל סמל או מטען.
עיצוב.
כאשר עוצב הדגל החדש נקבע רשמית כי לצבעים לא הייתה כל משמעות סמלית למעט עובדת השימוש בהם בעבר. אך על פי מעצבו של הדגל הצבע האדום מסמל את הדם אשר הוקז בסכסוכים הרבים ובמלחמות במדינה.
הסברים בלתי רשמים רבים לצבעי הדגל הוצעו. הסבר אופטימי לדגל מציין כי צורת הפאל (Y) מסמלת את התלכדותם של אזרחי דרום אפריקה כאומה מאוחדת, הצבע הכחול מייצג את השמיים ואת שני האוקיינוסים אשר מקיפים את המדינה, הצבע הירוק מסמל את החוות ואת הסביבה הטבעית אשר מהווה חלק בלתי נפרד וחיוני של דרום אפריקה, הצבע הצהוב מסמל את אוצרות הטבע ובפרט את הזהב, הצבע השחור מסמל את הדרום אפריקאים השחורים יחד עם השייכות לשאר יבשת אפריקה והצבע הלבן מסמל את הדרום אפריקאים הלבנים וכסמל לשלום.
על אף ההכחשה הרשמית לקיומה של סמליות לצבע הדגל, שלושה מתוך הצבעים - השחור הצהוב והירוק, היו צבעי הדגל של הקונגרס הלאומי האפריקני. הצבעים הנותרים הם הצבעים אשר בשימוש בדגלי הולנד והממלכה המאוחדת - צבעים אשר נמצאו אף בדגלה הישן של דרום אפריקה (בהחלפת הכתום באדום – הצבע הכתום ייצג את דגל הכתום-לבן-כחול, דגל בית המלוכה ההולנדי ודגל נסיך אורנז'). את שילובם של ששת הצבעים הללו ניתן לפרש כאיחוד בין שתי המסורות הדרום אפריקאיות.
הצבעים אדום, ירוק וצהוב מהווים גם את הצבעים הכלל-אפריקאיים.
היסטוריה.
לאחר מלחמת הבורים (1899–1902) ואיחוד דרום אפריקה ב-1910, הפך דגל הממלכה המאוחדת להיות דגלה הלאומי של דרום אפריקה, כפי שהיה נהוג ברחבי האימפריה הבריטית. הנס הכחול והאדום המושחתים בסמל האיחוד הוענקו לו בעקבות צו של האדמירליות הבריטית ב-1910 לשימוש הספינות בים.
מטרתם של הניסים הללו לא הייתה לשימוש כדגל לאומי לדרום אפריקה, אף על פי שכמה יחידים עשו בהם שימוש שכזה ובייחוד בנס האדום, ורק לאחר כניסתה לתפקיד של הממשלה האפריקאנרית הראשונה שלאחר האיחוד בשנת 1925, הועברה הצעת חוק בפרלמנט אשר הורתה על דגל חדש לאיחוד. צעד זה כמעט גרם לשלוש שנים של מלחמת אזרחים וזאת כיוון והבריטים חשבו כי הבורים מעוניינים בהעלמתם של הסממנים האימפריאלים האהובים שלהם בעוד נטאל איימה כי תפרוש מן האיחוד.
הצעת פשרה שהוגשה ב-1927 הובילה לאימוצו של דגל נפרד לאיחוד אשר הונף לראשונה ב-31 במאי 1928. עיצובו של הדגל התבסס על דגלו לכאורה של יאן ואן ריבק או ה-"Prinsevlag" (דגל הנסיך באפריקאנס) אשר מקורו היה כדגל הולנדי המורכב משלושה פסים אופקיים של כתום, לבן וכחול. גרסה של הדגל שימשה כדגל חברת הודו המזרחית ההולנדית (בתוספת לוגו החברה במרכז הדגל) באזור הכף בין השנים 1652 ל-1795. התוספת הדרום אפריקאית לעיצובו של הדגל הייתה שלושה דגלים קטנים במרכזו של הפס הלבן המרכזי. הדגלים הקטנים היו דגל הממלכה המאוחדת לכיוונו של התורן, דגל מדינת אורנג' החופשית במאונך ודגל טרנסוואל לכיוון קצה הדגל.
בחירתו של דגל הנסיך כבסיסו של הדגל הדרום אפריקאי הייתה יותר הצעת פשרה מאשר סיפוק שאיפותיהם הפוליטיות של האפריקנרים. דגל הנסיך נחשב כדגל הראשון אשר הונף על קרקע דרום אפריקאית והיה נייטרלי מבחינה פוליטית כיוון שלא שימש כדגל של אף אומה אחרת. אלמנט נוסף של הפשרה אשר הושגה כלל את הנפתו של דגל הממלכה המאוחדת לצד הדגל הדרום אפריקאי החדש על גגות בניינים רשמיים. דואליות זו נמשכה עד שנת 1957 אז איבד היוניון ג'ק את מעמדו הרשמי לאחר חוק של הפרלמנט הדרום אפריקאי. הנס האדום איבד את מעמדו בשנת 1951 כדגל צי הסוחר.
בעקבות תוצאותיו של משאל עם הפכה דרום אפריקה לרפובליקה ב-31 במאי 1961 אך עיצובו של הדגל נותר ללא כל שינוי. אולם, באותה תקופה הופעל לחץ ציבורי להחלפתו של הדגל, בייחוד מצידם של האפריקאנרים אשר התנגדו לקיומו של דגל הממלכה המאוחדת כחלק ממנו. לראש הממשלה בדימוס ואדריכל האפרטהייד, הנדריק פרוורד, היה חלום להניף דגל "נקי" בשנות ה-60 של המאה ה-20 מעל שמי דרום אפריקה. הגרסה המוצעת הייתה טריקולור באותם צבעים כמו דגל הנסיך אך במקום שלושת הדגלים הציע לצייר דלגן מנתר מעל זר של פרחים. יורשו של פרוורד, ג'ון פורסטר, העלה את נושא הדגל במסיבת עיתונאים ב-30 במרץ 1971 ואמר כי לקראת חגיגות יום הרפובליקה העשירי הוא מעדיף להשאיר את הפרשה מאחור וזאת כיוון שלא רצה כי שאלת הדגל תעלה שוב לסדר היום כפי שקרה בשנות ה-20 סביב היוניון ג'ק. כמו כן הוא צוטט באומרו .
למרות העובדה כי מקורותיו של הדגל היום נקבעו טרום עליתה של המפלגה הלאומית לשלטון, נוכחותם של "שלושה דגלים קטנים במרכז" נתפסה כאימוצו של האפרטהייד בעין הבינלאומית. לאור זאת ניתן להעריך כי קיצו של עידן האפרטהייד לא היה מזמן דגל לאומי חדש אם הדגל אכן היה מוחלף בשנות ה-60 או אם מוטיב שלושת הדגלים היה מקדים את בואו של האפרטהייד.
העיצוב הנוכחי.
עיצובו הנוכחי של דגלה הלאומי של דרום אפריקה הונף לראשונה ב-27 באפריל 1994, באותו יום שבו נערכו הבחירות הרב-גזעיות הראשונות. עם זאת, הדגל הונף רק כדגל חליפי - זמני והוא עוצב זמן קצר לפני הנפתו ובקושי הספיק להגיע לתורן בזמן לתחילת הבחירות.
הבחירה בדגל חדש הייתה חלק מתהליך המשא ומתן אשר הונע עם שחרורו של נלסון מנדלה מכלא האפרטהייד בשנת 1990. בשנת 1993 נערכה תחרות עיצוב לאומית שמטרתה עיצוב חדש לדגל. ועדת הסמלים הלאומית קיבלה לידיה למעלה מ-7,000 הצעות שונות ומתוכן נבחרו שישה עיצובים סופיים והוצגו לציבור, אך אף לא אחת מהן קיבלה את התמיכה הראויה. מספר מכוני עיצוב התבקשו לשרטט הצעות נוספות, אך שוב ללא כל הצלחה וכך יצא הפרלמנט לפגרה בסוף 1993 ללא מועמד ראוי להחלפתו של הדגל הלאומי.
בפברואר 1994 הוטלה המשימה לפתרון סוגיית הדגל על סיריל רמפונזה ורולף מייר, הנציגים הבכירים מטעם הקונגרס הלאומי האפריקני והמפלגה הלאומית (בהתאמה). גרסה סופית אושרה ואומצה ב-15 במרץ 1994. גרסה זו עוצבה על ידי פרדריק בראונל, אשר עיצב גם את דגלה של נמיביה. הכרזתו הרשמית של הדגל הלאומי החדש פורסמה רק ב-20 באפריל, שבעה ימים לפני מועד החניכה הרשמי, עיכוב אשר גרם לסערה תזזיתית של יצרני הדגלים ברחבי המדינה. על פי חוקת דרום אפריקה הזמנית הדגל אמור היה להיות דגל זמני לתקופה של חמש שנים ובמהלכן יוחלט האם לשנות את הדגל, אולם הדגל התקבל בצורה יפה על ידי כלל שכבות האוכלוסייה והדגל נכלל בחוקתה הסופית ללא כל עימות ציבורי.
הצגת הדגל.
הכבוד לדגל.
החוק הדרום אפריקאי קובע כי יש לנהוג בדגל בכבוד ובאצילות בכל זמן. "תקנות בנוגע להנפתו של הדגל הלאומי" פורסמו טרם אימוצו של הדגל החדש והן מפרטות את החוקים להצגתו של הדגל. התקנות הרשמיות קובעות כי אסור לדגל לגעת ברצפה או בקרקע, להוות מפת שולחן או להיזרק תחת במה, לכסות פסל או אבן פינה, בטקס הורדת הלוט או בטקס דומה, בתחילה או בסוף תחרויות, לשמש כבגד מסוג כלשהו או לבצע בו שימוש בפרסומת מסחרית בצורה שתביע זילזול במעמדו.
על מנת לייצר את הדגל יש צורך באישור מטעם הנשיא.
כללים מסורתיים לתלייתו של הדגל.
ישנם מספר כללי כבוד מסורתיים המפרטים כיצד תולים או מציגים את הדגל. הכלל הראשון קובע כי הדגל יונף בראשית כל יום עבודה ויורד לפני או תוך כדי שקיעתה של השמש. אין להשאירו מונף בלילה אלא אם יואר כהלכה. כלל זה עודנו קיים בדרום אפריקה ועל כן ישנן תחנות רשמיות בהן הדגל מונף במשך כל שעות היממה. את הדגל יש להניף באופן נמרץ ולהוריד באיטיות ובטקסיות. בנוסף, כאשר אדם מבחין בטקס רשמי של הנפת או הורדת הדגל, חייב אותו אדם לעצור ולעמוד בדום לאורך הטקס כאשר את ידו הימנית יניח על לוח ליבו בהצדעה. אם האדם חובש כובע, יש להסירו. אדם במדים יצדיע בצורה המקובלת בשירות בו הוא חבר. את הדגל אין להניף, לצייר או להציג הפוך (הנפת דגל הפוך היא סימן בינלאומי למצוקה או מלחמה).
כאשר הדגל מוצג בצורה אופקית, המשולש השחור יהיה לשמאלו של הצופה והפס האדום יהיה בראש הדגל. כאשר הדגל מוצג בצורה אנכית, המשולש השחור יהיה בראש הדגל והפס האדום לשמאלו של הצופה (ולא רק להפוך את הדגל ב-90°). אין להניף דגל בלוי או מלוכלך.
הדגל לעולם לא יושחת בסיסמאות או כיתוב מכל סוג שהוא על השדה.
הצגה נכונה של הדגל.