תיאטרון המחול ההולנדי (NDT) בהולנדית: Nederlands Dans Theater) היא להקת מחול מודרני. המטה הראשי של התיאטרון שוכן בתיאטרון המחול לוצנט בהאג. נוסף לתיאטרון המחול לוצנט, הלהקה מופיעה באולמות אחרים בהולנד, בהם הֶט מוזיק תיאטר באמסטרדם וסְטֵדְסְטְסחוֹבְבְּורְג בניימיכן.
המייסדים.
את תיאטרון המחול ההולנדי ייסדו בשנת 1959 בנימין הרקרבי, ארט פרסטכן וקרל בירנייה, יחד עם קבוצה של 18 חברים בבלט ההולנדי הלאומי (שניהלה סוניה גסקל). כוונתם הייתה להינתק מן הבלט הלאומי ההולנדי, שנקט בכיוון שמרני יותר. תיאטרון המחול התמקד ברעיונות חדשים ובכיוון של התנסות בחקר צורות וטכניקות ריקוד חדשות.
ב-1961 קיבל תיאטרון המחול ההולנדי תמיכה מעיריית האג ומן הממשלה. בשנות ה-60' כלל רפרטואר הלהקה מחול קלאסי בהשפעה בולטת ממחול אמריקאי מודרני. תיאטרון המחול זכה בהכרה ללא תקדים וקצר הצלחה בהדרכת אישים שונים, כמו הנס ון מאנן ויז'י קיליאן כמנהלים אמנותיים. בשנות ה-70' הראשונות לא הייתה מדיניות ברורה בשל חילוקי-דעות שונים בין חברי הוועד המנהל. מצב זה השתנה בשנת 1975, כשיז'י קיליאן נכנס לוועד המנהיג האמנותי.
מאז 1987 שוכן תיאטרון המחול ההולנדי בתיאטרון המחול לוצנט בהאג.
בתקופת הנהלתו של קיליאן בבלט ההולנדי, נוצרה להקה שנייה של רקדנים צעירים, "תיאטרון המחול ההולנדי 2" (NDT II).
ב-1992 יזם קיליאן להקה קאמרית לרקדנים בני יותר מ-40, "תיאטרון המחול ההולנדי 3" (NDT III).
רבים מן הרקדנים המייסדים של תיאטרון המחול ההולנדי הטביעו את רישומם בבלט ובמחול ההולנדי:
יע&quot;ס
הכוחות המזוינים של מרוקו
הכוחות המזוינים של מרוקו או כוחות הצבא המלכותי של מרוקו (בערבית: القوات المسلحة الملكية المغربية) הם הכוחות הצבאיים של ממלכת מרוקו. הם מורכבים מהצבא, הצי, חיל האוויר, הז'נדרמריה המלכותי והמשמר המלכותי.
הכוחות המזוינים של מרוקו גדולים, מאומנים היטב עם ניסיון רב-נגד התקוממות, לוחמה במדבר ופעולות אוויר-קרקע. ניסיון נוסף הגיע מהשתתפות בפעולות שמירת השלום.
היסטוריה.
הכוחות הצבאיים המרוקאים העתיקים ביותר הם אלו של ממלכות המאורי הברבריות מסביבות 225 לפנה"ס. הצבא המרוקאי קיים ברציפות מאז עלייתה של אימפריית אלמורוויד במאה ה-11. בתקופת החסות (1912–1955), מספר גדול של מרוקאים גויסו לשירות הגדודים של צבא אפריקה הצרפתי. רבים שירתו במהלך מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם השנייה שירתו יותר מ-300,000 חיילים מרוקאים (כולל כוחות עזר גומראיים) עם הכוחות הצרפתיים החופשיים בצפון אפריקה, איטליה, צרפת ואוסטריה. עם תום מלחמת העולם השנייה, כוחות מרוקו היוו חלק מחיל המשלוח הצרפתי למזרח הרחוק שהיה מעורב במלחמת הודו-סין הראשונה בין השנים 1946–1954.
הצבא הספרדי עשה גם הוא שימוש נרחב בחיילים מרוקאים שגויסו במרוקו הספרדית הן במהלך מלחמת הריף של 1921–1926 והן במהלך מלחמת האזרחים בספרד של 1936–1939. המרוקאים, יחד עם הלגיון הספרדי, היוו את צבא אפריקה הספרדי. הז'נדרמריה, הידועה בשם "מהל-לה ג'ליפיאנאס" ומעוצבת על פי הגומראיים הצרפתיים, הועסקה באזור הספרדי.
לאחר פירוק מרוקו הצרפתית ב-1955, הוקמו ב-14 במאי 1956 הכוחות המזוינים המלכותיים. 14,000 אנשי צבא מרוקו מהצבא הצרפתי ו-10,000 מהכוחות המזוינים הספרדיים הועברו לכוחות המזוינים החדשים שנוצרו, מספר זה גדל בכ-5,000 לוחמי גרילה לשעבר מ"צבא השחרור", כ-2,000 קצינים ומש"קים צרפתים נשארו במרוקו בחוזים קצרי טווח עד שתוכניות ההכשרה באקדמיות הצבאיות יצרו מספר מספיק של קצינים מרוקאים.
ב-1960 הוקם הצי המלכותי המרוקאי.
הפעילות הראשונה של צבא מרוקו במסגרת מדינה עצמאית הייתה במלחמת החולות בתחילת שנות ה-60 נשלחו כוחות מרוקו לקונגו כחלק מהאו"ם הרב-תכליתי הראשון מבצע שמירת השלום ONUC, הכוחות המזוינים המלכותיים של מרוקו לחמו בחזית הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים (בעיקר בקרב על קוניטרה). הכוחות גם נטלו חלק סמלי במלחמת המפרץ בקרב שאר צבאות ערב.
בשנים 1975–1991, הכוחות המזוינים של מרוקו נלחמו במלחמת סהרה המערבית נגד חזית פוליסריו, תנועת שחרור לאומית של מורדים בתמיכת אלג'יריה המבקשת את עצמאותה של סהרה המערבית ממרוקו. הצבא המרוקאי השמיד את כל המוצבים שיצר הפוליסריו וניצח באופן מכריע ברוב הקרבות, אך מתקפות הגרילה נמשכו, ומרוקו הייתה במתיחות כלכלית ופוליטית בעקבות המלחמה.
ב-14 ביולי 1999 השתתפו הכוחות המזוינים של מרוקו, בהזמנת נשיא צרפת ז'אק שיראק, במצעד יום הבסטיליה בשאנז אליזה, מדובר היה באירוע יוצא דופן עבור כוחות מזוינים שאינם צרפתים.
זרועות.
הצבא המרוקאי המודרני מורכב מהזרועות הבאות:
הצבא המלכותי.
הצבא המלכותי המרוקאי הוא הזרוע של הכוחות המזוינים המלכותיים של מרוקו האחראי על פעולות צבאיות יבשתיות. כוחות הצבא מונים כ-195,000 חיילים, ובמקרה של מלחמה או מצב מצור, כוח נוסף של 150,000 חיילי מילואים וכוחות חצי-צבאיים, כולל 20,000 סדירים של הז'נדרמריה המרוקאית המלכותית ו-30,000 כוחות עזר (כוח פלמנטרי) תחת פיקוד משרד ההגנה.
המשמר המלכותי.
רשמית המשמר המלכותי המרוקאי הוא חלק מהצבא המלכותי המרוקאי, אולם הוא נמצא בשליטה מבצעית ישירה של המלך, חובתו הבלעדית של המשמר היא לספק את הביטחון והבטיחות של המלך ומשפחת המלוכה של מרוקו.
חיל האוויר המלכותי.
חיל האוויר המלכותי המרוקאי הוא זרוע חיל האוויר של הכוחות המזוינים של מרוקו, הוא מעסיק 13,000 עובדים ומצויד ביותר מ-300 מטוסים. במאה ה-21 החל חיל האוויר המלכותי המרוקאי בתוכנית מודרניזציה מתקדמת של הצי המיושן ושיפור יכולות מבצעיות.
הצי המלכותי.
הצי המלכותי הוא הזרוע של הכוחות המזוינים של מרוקו האחראי על ביצוע פעולות ימיות, משימתו כוללת הגנה על הטריטוריה והריבונות של מרוקו, כמו גם את השליטה על 280 אלף קמ"ר של אזור כלכלי בלעדי. בהתחשב בקו החוף המשמעותי של מרוקו (2,952 ק"מ) ומיקום אסטרטגי המפקח על מיצר גיברלטר, המדינה (ביחד עם ספרד ובריטניה) מעורבת עמוקות באבטחת נתיב המים הבינלאומי החשוב הזה.
הז'נדרמריה המלכותי.
הז'נדרמריה המלכותי המרוקאי הוא גוף הז'נדרמריה של מרוקו, החקיקה שייסדה את הז'נדרמריה מתארת אותה ככוח ציבורי שנועד להבטיח את ביטחון הציבור והסדר הציבורי ויישום החוקים. נוסח חקיקה זה מצרף את הז'נדרמריה לצבא המלכותי של מרוקו, ומהווה כוח צבאי במבנה, בממשל ובצורות הפיקוד שלו. הוא מורכב מקצינים ומש"קים.
שיתופי פעולה עם צה"ל.
ביולי 2021 נחת בישראל מטוס תובלה של חיל האוויר המרוקאי, כמה ימים לפני תרגיל צבאי בינלאומי גדול שהתקיים בישראל. עם זאת, בצה"ל סירבו להתייחס לנושא. עוד פורסם באותו חודש כי כלי שיט של ישראל ומרוקו ישתתפו בתרגיל משותף בים השחור.
בנובמבר 2021 ביקר שר הביטחון בני גנץ במרוקו וחתם על מזכר הבנות ביטחוני שכלל בין היתר קשרים בין צה"ל לצבא מרוקו.
סופי דה רקוף
סופי דה רקוף (באנגלית: Sophie de Rakoff Carbonell; נולדה ביוני 1969, לונדון, אנגליה) היא מעצבת תלבושות בריטית.
ביוגרפיה.
דה רקוף נולדה בלונדון. בגיל 21 עברה לניו יורק, ועבדה ככתבת חיי לילה של המגזין פייפר וכסטייליסטית. בהמשך, עבדה ככתבת גם עבור המגזינים ווג, Dazed &amp; Confused , וייב ו-Detour. בשנת 1994 עברה ללוס אנג'לס, בה עבדה מספר שנים ככתבת מגזין פייפר, ופרסמה בו שש כתבות שער וכן כסטייליסטית בקליפים.
את ההזדמנות הראשונה שלה לעבוד כמעצבת תלבושות היא קיבלה בסרט 'Saturn' בשנת 1999. הסרט אמנם מעולם לא יצא לאקרנים אך דה רקוף הבינה שזהו התחום בו היא רוצה לעסוק. בשנת 2001, עיצבה את התלבושות לסרט, שובר הקופות, לא רק בלונדינית. על עבודה זו הייתה מועמדת לפרס גילדת מעצבי התלבושות למצוינות בסרט עכשווי . הצבע הוורוד, אותו בחרה דה רקוף כ'חתימה' של הדמות הראשית אל וודס (ריס וית'רספון) הפך לאייקוני. לצורך איתור ה'חתימה' של אל וודס, דה רקוף וריס וית'רספון ביקרו באחוות נשים, והסכימו שהצבע הוורוד הוא המתאים ביותר לדמות. בשנת 2003, עיצבה דה רקוף את התלבושות לסרט ההמשך לא רק בלונדינית 2, והייתה מועמדת בפעם השנייה לפרס גילדת מעצבי התלבושות. במשך השנים, דה רקוף עיצבה תלבושות לסרטי הוליווד נוספים כמו הכל אודות בנג'מין , הנרקוד?, זוג משמיים , אין כמו אלבמה, לילות אל. איי , מת לחגוג , אקסית במצור, הגלישה הגדולה במאווריקס, דני קולינס , זאת מלחמה ופופסטאור . דה רקוף עבדה לצד שחקנים בולטים כגון דרו ברימור, אל פצ'ינו, ג'ניפר לופז, ריס וית'רספון, ריצ'רד גיר, קמרון דיאז, קווין קוסטנר וג'ניפר אניסטון.
בנוסף לעבודתה בתעשיית הסרטים של הוליווד, דה רקוף מעצבת תלבושות גם בתעשיית הטלוויזיה (למשל בסדרות ויניל ותוכנית הבוקר), בתעשיית המוזיקה וכן בתעשיית הפרסום (בין הפרסומות עליהן עבדה ניתן למנות את ESPN, דיאט קולה, ריבוק, ויזה, ג'יפ, קאדילק ושברולט קורבט). כמו כן, עיצבה את התלבושות עבור דמויות משחק המחשב Grand Theft Auto II. בשנת 2014, ניהלה את עיצוב התלבושות של פסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס.
דה רקוף מתגוררת בלוס אנג'לס, היא נשואה לבמאי הקליפים, קווין בריי ולזוג יש בן. אחיה הוא הבמאי אלכס דה רקוף . בשנת 2018, השתתפה כאורחת בחתונת הנסיך הארי ומייגן מרקל.
בל אייר (סדרת טלוויזיה)
בל אייר (באנגלית: Bel-Air) היא סדרת דרמה אמריקאית שנוצרה על ידי ויל סמית' ומורגן קופר. הסדרה היא אתחול מחודש שעבר דרמטיזציה עבור הסיטקום "הנסיך המדליק מבל אייר" המבוסס על סרט המעריצים הקצר של קופר באותו שם משנת 2019.
הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "Peacock" ב-13 בפברואר 2022.