ב-1994 החל שובקובסקי לשחק בנבחרת אוקראינה, והיה לשוער הראשון הקבוע של הנבחרת. הוא לקח חלק בהשתתפות ההיסטורית של הנבחרת במונדיאל 2006, ועצר מספר בעיטות בדו-קרב בעיטות עונשין בשמינית הגמר מול נבחרת , ובכך סייע לנבחרת להגיע עד לרבע הגמר. הוא מדורג במקום החמישי במספר ההופעות שלו בנבחרת. בספטמבר 2012 פרש מהנבחרת.
בשנת 2018 מונה לעוזרו של מאמן נבחרת אוקראינה.
אנטואן לוי
אנטואן (אשר) לוי (בצרפתית: Antoine (Asher) Levy) (1832 - ? ) היה רב ודרשן, מורה ועתונאי יהודי צרפתי, אחד ממובילי רוח ההתחדשות ביהדות רומניה במחצית השנייה של המאה ה-19 על ידי פעילותו בבוקרשט וביאשי.
אנטואן לוי נשא את הדרשה הראשונה בבית הכנסת קורל של בוקרשט והוכר רשמית כמנהיג הדתי של יהדות בוקרשט (מסביב ל"קונגרגציית טפמלול קורל") בין השנים 1867-1869
ובו זמנית היה מנהל בתי הספר היהודי של שתי הקהילות בבירת רומניה, האשכנזית והספרדית.
מאוחר יותר היה רב ביאשי (1867-1871). בצרפת נשא תואר של "רב גדול" או "רב ראשי" grand rabbin. מאוחר יותר היה מורה לגרמנית בבורדו ובפריז ופרופסור בבית המדרש לרבנים בפריז.
קורות חייו.
אנטואן לוי נולד בכפר לוטרבור (לאוטרבורג Lauterbourg) באלזס בשנת 1832 ואולי משום כך כונה Elsass. התחיל את הקריירה שלו כמורה בבית הספר היהודי ביישוב הולדתו. בין השנים 1857 - 1873 חי בחו"ל, בעיקר בגרמניה שם עשה לימודים רבניים.
הגיע בהמשך לוולאכיה שם עבד כמורה פרטי. לאחר שנשא, בצרפתית, דרשה מרשימה לרגל חנוכת היכל קורל של בוקרשט (הדרשה הודפסה והופצה כחוברת), הוטל עליו לנהל את טקסי הלוויה והקבורה של הבנקאי יעקב לבל, מי שהיה מראשי הקהילה. בץמיכת כל ישראל חברים הוא ייסד וניהל בבוקרשט את העיתונים L'Avenir -Viitorul ו-L'Esperance . אנטואן לוי הגיע ב-1869 כדרשן ל"בית יעקב", בית הכנסת המודרני, הקרוי על שם הברון יעקב נוישוץ, מקימו ביאשי, כדי להיות שם רב ודרשן. בתוקף תפקידו כרב ראשי של הקהילה המודרנית ביאשי נפגש בשנת 1870 עם השליט קרול הראשון של רומניה.
אנטואן לוי היה מיודד עם ארמן לוי והשניים אף נהגו לצאת למסעי מגבית (למען העיתונים ופרסומים יהודים נוספים) יחד ברחבי רומניה.
ב-1873 חזר לוי לצרפת והתיישב זמנית בעיר בורדו שבה אחיו סימון לוי כיהן כרב הראשי.
לימד גרמנית בבית ספר תיכון בעיר ובהמשך עמד במבחני ההסמכה להוראה - - בaptitude 1875 וב-1877 "אגרגרציה" agrégation. עבר אחר כך לפריז ולימד שם גרמנית בתיכון "שארלמאן" בין השנים 1877–1894. במקביל כיהן כ"רב גדול" grand rabbin ולימד
בבית המדרש הרבני של צרפת בבירה.
כתביו.
התחום היהדות
Institut zur Förderung der israelitischen Literatur - Schriften
Oscar Leiner, Leipzig,1873 (גרמנית) (תרגום מצרפתית)
(פירושי המקרא אצל יהודי (בני ישראל) צרפת בין המאה ה-10 ובין המאב 14 - הוצא לאור על ידי המכון לחקר הספרות היהודית (ישראלית),-סדרת כתבים - אוסקר ליינר, לייפציג. 1873.
בתחום הוראת השפה והתרבות הגרמנית: (פורסמו בהוצאת הספרים לה סודייה Le Soudier)
רשימות ביוגרפיות והערות - 1891
Langue allemande, auteurs allemands, poésie et prose. Heine. Ausgewählte Werke, Poesie und Prosa, avec notice biographique et annotations par Antoine Lévy
קישורים חיצוניים.
Les revues scientifiques d'études juives: passe et avenir,
Peeters Publishers, Louvain 2006
(סימון קלוד ממוני וז'ודית אולשובי שלאנגר - "כתבי העת המדעים ללימודי יהדות - עבר ועתיד " - הוצאת ספרים פטרס, לוון 2006
אנני ליבוביץ'
אנה-לו "אנני" ליבוביץ' (באנגלית: Anna-Lou "Annie" Leibovitz; נולדה ב- 2 באוקטובר 1949) היא צלמת פורטרטים אמריקאית-יהודייה המתגוררת בניו יורק, אשר סגנונה האומנותי מאופיין בשיתוף פעולה קרוב בין הצלם ובין המצולם.
ליבוביץ' ידועה בתור הצלמת המיתולוגית של המגזין האמריקאי רולינג סטון בו הייתה הצלמת הראשית עוד בעת לימודיה, ובשל צילומיה הרבים של ידוענים, בהם ג'ון לנון ויוקו אונו, הילרי קלינטון, ארנולד שוורצנגר, ברק אובמה, מייקל ג'קסון, אליזבת' השנייה ורבים אחרים.
ליבוביץ' צילמה גם עבור המגזינים "ווג" ו"ואניטי פייר". היא הוציאה עשרות ספרי צילום וזכתה בפרסים רבים על עבודתה וצילומיה, והציגה תערוכות ברחבי העולם. היא ידועה בנוסף בשל צילומיה של נשים מוכות והיא צילמה פורטרטים גם באזורי מלחמה כגון סרייבו, בוסניה והרצגובינה ורואנדה.
באוקטובר 2004 הציגה ליבוביץ' בישראל את תערוכת היחיד "מוזיקה אמריקאית".
ילדות ונעורים.
ליבוביץ' נולדה בווטרברי שבמדינת קונטיקט. היא השלישית מבין שישה ילדים. אמהּ, מרלין ליבוביץ', הייתה מורה למחול מודרני ואביה, סאם ליבוביץ', היה לויטננט קולונל בחיל האוויר האמריקני. המשפחה שינתה את מקום המגורים לעיתים קרובות בשל עבודתו של האב, וליבוביץ' צילמה את התמונה הראשונה שלה כאשר הוצב לשירות בפיליפינים במהלך מלחמת וייטנאם.
השכלה וסגנון צילום.
כאשר למדה בבית ספר תיכון החלה להתעניין באומנות והחלה לכתוב ולנגן. היא נרשמה למוסד לאומנויות בסן פרנסיסקו שם למדה ציור. והמשיכה לצלם גם תוך כדי שהיא עובדת בעבודות מזדמנות, בהן אף עבדה בין היתר כמתנדבת בקיבוץ עמיר שבגליל העליון למשך כמה חודשים בשנת 1969.
ליבוביץ' העידה שבמהלך לימודיה בסן פרנסיסקו היא הושפעה רבות מהצלמים רוברט פרנק ואנרי קרטייה ברסון: "סגנונם של רפורטז'ה אישית - שנלקחה בצורה גרפית, הייתה דבר שהתאמצנו להשתוות אליו...". אף על פי שעיקר צילומיה הם דיוקנאות של ידוענים, היא אמרה שאיננה אוהבת את המילה: "תמיד התעניינתי יותר במה שהם עושים ומי הם, ואני מקווה שעבודתי משקפת זאת". ליבוביץ' אמרה שהיא מנסה לתפוס חלק מהאיות של האובייקט בכל תמונה.
החל משנת 1977 ליבוביץ' מיוצגת על ידי "Contact Press Images", סוכנות צילום המבוססת בניו יורק.
קריירה.
עבודתה במגזין רולינג סטון.
בשנת 1970 שבה ליבוביץ' לארצות הברית והחלה לעבוד כצלמת מערכת במגזין רולינג סטון שהיה אז בחיתוליו. שלוש שנים לאחר מכן היא מונתה לצלמת הראשית של המגזין, והחזיקה בתפקיד זה במשך 10 שנים, עד לעזיבתה את המגזין ב- 1983, כאשר צילומי הידוענים האינטימיים שלה עיצבו במהלך השנים את המראה האופייני של הרולינג סטון. במהלך עבודתה היא התוודעה לצילומיו של צלם האופנה ריצ'רד אבדון, והוא היווה השפעה משמעותית על יצירתה ועל חייה.
צילומי להקת הרולינג סטונס וצילומי ג'ון לנון ויוקו אונו.
ליבוביץ צילמה את להקת הרולינג סטונז ב- 1971 ו- 1972, והייתה הצלמת הרשמית של הלהקה במהלך סיבוב ההופעות שלה בארצות הברית בשנת 1975. התמונה האהובה עליה ביותר היא תמונתו של מיק ג'אגר, שצולמה במעלית.
ב- 8 בדצמבר 1980 צילמה ליבוביץ' את ג'ון לנון, והבטיחה לו שהוא יופיע על שער המגזין. בתחילה ניסתה ליבוביץ' לצלם תמונה של לנון לבדו, כפי שהתבקשה על ידי הרולינג סטון, אך לנון התעקש שאשתו יוקו אונו תופיע לצידו על שער המגזין. ליבוביץ' ניסתה לצלם תמונת נשיקה הזהה לזו שמופיעה על עטיפת אלבומם "Double Fantasy" משנת 1980, תמונה שמאוד אהבה. היא ביקשה מג'ון להתפשט ולהתכרבל לצידה של יוקו. על התמונה אמרה ליבוביץ':
אנני ליבוביץ' הייתה האחרונה שצילמה בצורה מקצועית את לנון, אשר נורה ונהרג על ידי מרק דייוויד צ'פמן חמש שעות לאחר מכן.
פרויקטים בולטים נוספים, פרסים ותערכות.
בשנות ה-80 סגנונה הייחודי והחדשני של שימוש בתאורה וצבעים ותנוחות נועזות הקנה לה את תפקיד הצלמת של מגזין "Vanity Fair". ליבוביץ' צילמה סדרה של ידוענים עבור קמפיין פרסומי עולמי של חברת אמריקן אקספרס, צילומים שזיכו אותה בפרס "Clio award" בשנת 1987.
ב-1991 חיקתה לייבוביץ' את מעשה הצלמת מרגרט ברק-וייט, כאשר עלתה על אחד מהגרגוילים המעוצבים כנשר בקומה ה-61 של בניין קרייזלר במנהטן, שם צילמה את הרקדן דייוויד פרסונס מרקד להנאתו על גרגויל סמוך. צלם המגזין לייף ג'ון לנגארד צילם את ליבוביץ' בעודה מצלמת מעמדה זו, בשיא הסכנה, עבור כתבה לעיתון הניו יורק טיימס.
באותה השנה השיקה ליבוביץ' תערוכה בגלריית הדיוקנאות הלאומית שבלונדון. היא הייתה אמנית הפורטרטים החיה השנייה שעשתה כן, והאישה הראשונה. בנוסף, קיבלה ליבוביץ' את אות מסדר האמנויות והספרות של ממשלת צרפת.
רטרוספקטיבה משמעותית לעבודתה של ליבוביץ' הייתה בתערוכה שהוצגה במוזיאון ברוקלין, והתבססה על ספרהּ "Annie Leibovitz: A Photographer's Life, 1990 – 2005". בתערוכה הוצגו רבים מתצלומי הפורטרטים המפורסמים שלה, לצד צילומי ילדיה, משפחתה המורחבת, ובת זוגה סוזן סונטג. התערוכה הורחבה על מנת לכלול את צילומיה של המלכה אליזבת' ואז הוצגה בשבעה מקומות נוספים, בהם גלריית קורקורן לאמנות בוושינגטון די. סי. ובארמון לגיון הכבוד בקליפורניה שבסן פרנסיסקו. בתערוכה הוצגו 200 תמונות, והיא הועברה לאחר מכן לברלין, גרמניה.
בשנת 2007 שכרה חברת וולט דיסני את ליבוביץ' לצילומי סדרת תמונות של מפורסמים עבור קמפיין לפארקים ואתרי נופש של החברה.
פרשת ה-BBC.