עם קבלת הצהרת בלפור ב-1917 החל פצ'יפיצ'י בפעילות ציונית שבמסגרתה הפך לנציגה הרשמי של יהדות איטליה בוועד הפועל הציוני והשתתף בקונגרסים ציוניים. ביתו בפירנצה היה מרכז של פעילות ציונית ובו ביקרו, בין השאר, חיים ויצמן, נחום סוקולוב, מנחם מאיר אוסישקין, משה בילינסון, אברהם הרצפלד והרב מאיר ברלין (בר-אילן). בנוסף, קירב אליו סטודנטים ארץ-ישראלים שהתרשמו מאוד מהליכותיו ואדיקותו. פצ'יפיצ'י הביא להחלטה בוועידת ציוני איטליה בשנת 1924, אשר נערכה בליבורנו, שכל בעל משרה או עמדה ציבורית-ציונית חייב לשמור שבת וכשרות לפחות בפרהסיה. אולם עמדה זו נתקלה בהתנגדות קשה של זאב ז'בוטינסקי, אנצו סירני ואחרים אשר סברו כי הדרישות הללו מופרזות. אכזבתו מעמדות אלו הובילה אותו להתמקדות בפעילות הכתיבה וההוצאה לאור. אישיותו הכריזמטית ומסירותו לשליחות הדתית והציונית הביאו ל"שינויי עמדה בני קיימא. בדרך זו קנה רבנו תלמידים הרבה, הביא לקיום המצוות אנשים שהיו רחוקים מכל כרחוק מזרח ממערב. ואנשים אלו, תלמידים אלו, רבים מהם הגיעו לארץ ישראל, רבים מהם הגיעו לקיום השלם של המצוות, ובניהם ובני בניהם אחריהם", כפי שאמר תלמידו פרופ' גד בן עמי צרפתי.
מומיית מערת הרוח
מומיית מערת הרוח (באנגלית: Spirit Cave mummy) היא המומיה האנושית הקדומה ביותר שנמצאה בצפון אמריקה. המומייה התגלתה בשנת 1940 במערת הרוח, 21 קמ' מזרחית לפאלון, נבדה, שבארצות הברית, על ידי בני הזוג הארכאולוגים, סידני וג'ורג'יה וילר. המומיה שנבדקה שייכת לגבר כבן 40 וניתוח השרידים הראה דמיון גנטי לאנשים הילידים בצפון ודרום אמריקה ובשנת 2016 הוחזרו השרידים לשבט פאלון פאיוט-שושון שבנבאדה. המומיה של מערת הרוח הייתה אחת הראשונות שתוארכו באמצעות ספקטרומטר. גילויו וניתוחו העניקו תובנה רבה ומוטיבציה למחקר נוסף על הכרונולוגיה של האגן הגדול המערבי.
הגילוי.
בני הזוג ווילר, שעבדו בוועדת הפארקים של מדינת נבדה, בחנו אתרים ארכאולוגיים אפשריים למניעת אובדן ממצאים ארכאולוגים עקב כריית גואנו. עם כניסתם למערת הרוח גילו שרידים של שתי מומיות עטופים באריג עשוי . קבוצה אחת של שרידים, קבורים עמוק יותר מהשני, מומייה אחת חנוטה חלקית (הראש וכתף ימין). מומייה שנייה אף היא חנוטה חלקית (מומיה של מערת הרוח בפועל) עליה מוקסינים ושמיכה מעור ארנב בתנוחת קבורה. הארכאולוגים, בסיוע התושבים המקומיים, חילצו בסך הכל שישים ושבעה חפצים מהמערה.
פריטים אלה נבדקו במוזיאון המדינה של נבדה, שם הוערכו בתחילה שהם בני 1,500 עד 2,000 שנה. הם הופקדו במתקן האחסון של מוזיאון מדינת נבדה בקארסון סיטי, שם שהו במשך חמישים וארבע השנים הבאות.
מערת הרוח.
מערת הרוח נמצאת בגובה של 4,154 רגל למרגלות הרי הסטילווטר, מצפון-מזרח לפאלון שבנבאדה. קווי דמיון ביולוגיים בין שרידים שנמצאו במערת הרוח הראו קשר הדוק עם שרידים ארכאולוגים שנמצאו באזור.
תארוך הממצאים.
בשנת 1996, האנתרופולוג ריברסייד ר'ארבי טיילור מאוניברסיטת קליפורניה, בחן שבע עשרה מהממצאים של מערת הרוח באמצעות ספקטרומטריית מסה. התוצאות הראו כי המומיה הייתה בת כ-9,400 שנים, עתיקה יותר מכל מומיה צפון אמריקאית שהייתה ידועה בעבר. חוקרים מעריכים שמותו של אדם זה אירע בערך בשנת 7420 לפני הספירה.
הממצאים פורסמו ברבעון ההיסטורי של נבדה בשנת 1997 ומשכו תשומת לב משמעותית מהקהילייה המדעית ברחבי העולם.
ניתוח DNA.
במרץ 1997, בני שבט פאלון פאיוט-שושון טענו לבעלות על הממצאים.
בשנת 2000, מחקר גנטי נוסף לא הצליח לקבוע זיקה מוחלטת של השרידים.
בספטמבר, 2006, בית המשפט המחוזי של מחוז נבדה בארצות הברית הכריע בתביעה של שבט פאלון פאיוט-שושון ואמר כי הלשכה לניהול קרקעות טעתה בדחיית ראיות ללא הסבר מלא. צו בית המשפט החזיר את הנושא לוועדה המחוזית לעיון מחדש של הראיות.
באוקטובר 2015, אסקה וילרסלב אספה דגימות עצם ושיניים מהשרידים באישור שבט פאלון פאיוט-שושון. ניתוח DNA הצביע על כך שהשרידים דומים לקבוצות ילידים בצפון ודרום אמריקה. ב-22 בנובמבר 2016 הוחזרו השרידים לשבט.
וילרסלב השתתף בקבורת השרידים בשנת 2018 על ידי בני השבט.
בנובמבר 2018 דיווחו חוקרים כי רצף ה-DNA של השרידים שימש במחקר אודות פליאו-אינדיאנים.
הולי (פירושונים)
פרנק אונורה
פרנק אונורָה (בצרפתית: Franck Honorat; נולד ב-11 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקיצוני הימני בברסט.
קריירה.
אונורה נולד בצרפת, ולאחר שעבר במספר מחלקות נוער, החל לשחק במחלקת הנוער של ניס. בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ולעיתים זומן לקבוצה הבכירה, ששיחקה בליג 1. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה 1 ב-3 בנובמבר 2013, כשעלה כמחליף בדקה ה-87 בהפסד קבוצתו בבית 1–2 לבורדו.
ביולי 2016 הושאל לעונה אחת לסושו מהליג 2.
ביוני 2017 עבר לקלרמון פוט, גם היא מהליגה השנייה. באוגוסט 2018 נרכש ב-2 מיליון אירו על ידי סנט אטיין, אך מיד הושאל חזרה לקלרמון פוט לעונה אחת.
ב-1 ביולי 2020 נרכש ב-5 מיליון אירו על ידי ברסט מהליגה הצרפתית הבכירה, וחתם על חוזה לחמש עונות. בעונת 2020/2021 סיפק אונורה עונת שיא, כשהוא כובש שמונה שערים ומבשל חמישה ב-36 משחקי ליגה.
No Mystery
No Mystery הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הפיוז'ן ג'אז-רוק Return to Forever בהובלת הפסנתרן צ'יק קוריאה.
הפקה.
בשונה מאלבומים קודמים של הלהקה, בהם כמעט כל השירים אם לא כולם נכתבו על ידי צ'יק קוריאה, באלבום זה כל חבר בלהקה תרם שיר אחד לפחות. צד א' מכיל מספר רצועות שהולחנו על ידי כל אחד מחברי הלהקה, ואילו צד 2 מורכב כולו מקטעים שהלחין קוריאה. לימים האלבום זכה בפרס גראמי על אלבום הג'אז האינסטרומנטלי הטוב ביותר לשנת 1975.
מועצת הפיתוח של מזרח אסיה
מועצת הפיתוח של מזרח אסיה הייתה סוכנות ממשלתית באימפריה היפנית שפעלה בין 1938 ל-1942.
המועצה הוקמה בנובמבר 1938 במהלך כהונות של ראש ממשלת יפן, פומימרו קונואה והייתה שתאם את מדיניות סין בממשלה. המועצה נועדה בתחילה לקדם את הפיתוח התעשייתי והמסחרי בסין וזאת על מנת להגביר את התמיכה בשלטון היפני בשטחים שכבשו במהלך המאה ה-20. עם זאת, הסוכנות במהירות נפלה לידי הצבא היפני הקיסרי, שהפכה אותה לכלי לביצוע עבודת כפייה ושעבוד במכרות ובתעשיות מלחמה.
המועצה אוחדה למשרד מזרח אסיה הגדולה ב-1942.
היסטוריה.
מלחמת סין–יפן השנייה לא נגמרה בזריזות כפי שהבטיח הצבא היפני הקיסרי, ובעקבות כך החליט ראש הממשלה היפני, פומימרו קונואה להקים סוכנות מרכזית שתתאם את כל הפעולות הממשלתיות והיוזמות הכלכליות באזור סין, פרט לענייני היחסים הדיפלומטיים, שנשארו בתחומי משרד החוץ. המועצה נתנה חסות לפיתוח תעשייתי ומסחרי, יצירת מקומות עבודה ותשתיות, ובכך תגביר את התמיכה בשלטון היפני בשטחים שכבשה במהלך מלחמת סין-יפה ובמלחמת העולם השנייה.
המועצה הקימה מספר סניפים ברחבי השטחים הכבושים בין; עם זאת, עמדות הכוח במועצה נתפסו במהירות על ידי אנשי הצבא היפני הקיסרי, שקיווה להגביל את כל המעורבות האזרחית בסין ולאחר מכן מינה את הגנרל יאנגאווה הייסוקה לפקח על פעולותיו. על פי ההיסטוריון הסיני ז'יפן ג'ו, המועצה הפעילה מערכת שלמה של עבודת כפייה ג'ו טוען כי לפחות חמישה מיליון אזרחים סינים מצפון סין וממנצ'וקוו היו משועבדים לעבודה במכרות ובתעשיות מלחמה במגרת מועמת הפיתוח של מזרח אסיה. המועצה הייתה גם מעורבת באופן ישיר במתן כספים לסוחרי אופיום סינים וזאת כ"טובה" לממשלות ששיתפו פעולה עם היפנים, בהן ממשלת ואנג ג'ינג-ויי, מנגג'יאנג ומנצ'וקוו. טענות אלו גם איששו ראיות אחרות, שפורסמו על ידי בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.
המועצה אוחדה למשרד מזרח אסיה הגדולה ב-1942.
יוז'ף פצ'י
יוז'ף פצ'י (במקור גולדברגר, בהונגרית: Pécsi József; בודפשט, 1 באפריל 1889 – בודפשט, 7 באוקטובר 1956) היה צלם, יהודי-הונגרי מומחה טכני לכתיבה בתחום הצילום ומורה בתחום. יוז'ף פצ'י היה באדם אחד צלם, צלם אמן מוכתר ב"זר זהב", סופר, מורה מומחה ואספן אמנות – והוא היה הטוב בכולם. מה שנגע בו הפך לזהב בידיו.
לימודיו.
הוא גדל והתגבש בסגנון הצילום שהתפתח סביב תחילת המאה ה-20. זהו הפיקטוריאליזם: תמונות ציוריות ורכות, תהליכים אצילים, קווי מתאר רכים. בגיל צעיר למד את מסתרי מקצוע הצילום באקדמיה לצילום במינכן. לראשונה הבחינו בו בחו"ל בשנת 1911, כאשר סיים את לימודיו בהצטיינות באקדמיה לצילום וקיבל את מדליית הצילום המקצועי הגרמני הגבוה ביותר, את מדליית דירקופ. מכאן ואילך הגיעו לכתובת שלו הכרות ופרסים יוקרתיים יותר.
ביוגרפיה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הצילום הנופי הלך ודעך ונראה שנשחק. גם פצ'י היה חבר בקבוצה שתירגלה סגנון חדש לגמרי ורצתה "לאקלם" אותו. זה היה האוונגרד. פצ'י היה חבר פעיל בקבוצה זו, ייסד ועיצב את טרנד הסגנון הזה. בסוף שנות ה-20 ובשנות ה-30 של המאה ה-20 הפך לצלם פורטרטים מפורסם ומבוקש וכן לדמות מכוננת בחיי הציבור.