שיתוף פעולה גרמני עם דראז'ה החל רק כאשר הצבא האדום כבש את ממלכת רומניה. ברית זאת לא תרמה לשינוי המצב ביוגוסלביה, איפה שהקומוניסטים השיגו שליטה כבר על רוב השטחים שנכללו בממלכה היוגוסלבית קודם כיבושה ב-1941. עם התקדמות הצבא האדום לעבר מזרח יוגוסלביה נסוג דראז'ה אל אזור מונטנגרו עם שארית כוחותיו. לאחר נסיגתם של הכוחות הגרמנים הנותרים מיוגוסלביה וההשתלטות עליה בידי טיטו, דראז'ה החל בניסיון לנוע עם כוחותיו חזרה לאזור דרום-מערב סרביה. ניסיונו לארגן מחדש מיליציה סדירה שנועדה להוות איום לקומוניסטים בראשות טיטו כשלה והרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה הוקמה בהנהגתו של האחרון. עם כניעת גרמניה הנאצית נסוג דראז'ה עם אחרוני הצ'טניקים אל מתחת לפני השטח.
משפט והוצאה להורג.
לאחר המלחמה הסתתר דראז'ה מפני הרשויות. הוא נלכד על ידי גורמים מטעם המדינה ב-13 במרץ 1946, והואשם על ידי ממשלת יוגוסלביה בבגידה ובשיתוף פעולה עם הגרמנים. דראז'ה נידון למוות והוצא להורג בבלגרד ביולי 1946. אף על פי שוועדת חקירה אמריקאית אישרה את ההאשמות בדבר שיתוף הפעולה עם הגרמנים עבור דראז'ה כמו גם אחרים בדרג ההנהגה הצ'טניקית, הנושא עדיין נותר שנוי במחלוקת בנוגע להתנהלותו של דראזז'ה במלחמת העולם השנייה. לאחר התפרקות יוגוסלביה הקומוניסטית בתחילת שנות התשעים, מקלטו לשעבר באזור רבנא גורה הפך למוקד פעילות של מלוכנים.
בשנת 2006 העבירה ממשלת סרביה חקיקה שפתחה לציבור אפשרות הצגת דרישות חנינה עבור פעילים צ'טניקים לשעבר מתקופת המלחמה שהורשעו בפשעי מלחמה ובגידה. החקיקה החדשה הובילה ללמעלה מ-2,000 בקשות חנינה לבתי המשפט הסרבים. נכדו של דראז'ה, ווג'יסלב מיכאילוביץ', הגיש בקשת חנינה גם כן במהלך שנת 2006. ב-2015 בית המשפט העליון בבלגרד קבע את חנינתו של דראז'ה וביטול כל ההאשמות נגדו כמו גם צדקת הקביעה נגדו בידי בית המשפט הקומוניסטי שדן אותו למוות ב-1946. בית המשפט קבע כי משפטו של דראז'ה מיכאילוביץ' לאחר מלחמת העולם השנייה הוסט בידי גורמים "פוליטיים ואידאולוגים" בחריגות חמורות מהסדר המשפטי התקין לפי החוק הסרבי. עוד נכתב כי המשפט אינו הוגן מכיוון שלא היה לו מגע ראוי עם עורכי הדין שלו, לא ניתנה לדראז'ה גם זכות הערעור על קביעות בית המשפט ולא הותר לו להטיל ספק באמיתות הראיות שהוצגו נגדו.
דראז'ה והיהודים.
בשלבים הראשוניים של תנועות הצ'טניקים היו יהודים ששירתו בין שורותיהם, אך כאשר התברר שהצ'טניקים לא נלחמים בפולשים וחלקים מהתנועה בעצמם משתפי פעולה עם מדינות הציר, ולמעשה נטו לשתף איתם פעולה נגד הקומוניסטים, כל המעורבים היהודים עברו לשורות הפרטיזנים הקומוניסטים. ככל שהצ'טניקים הגדילו את שיתוף פעולה שלהם עם הגרמנים, יחסם ליהודים באזורים בשליטתם הידרדר, והם זיהו את היהודים עם הקומוניסטים אותם תיעבו. היו מקרים רבים שבמהלכם צ'טניקים שרצחו יהודים או מסרו אותם לידי הגרמנים במסגרת שואת יהודי יוגוסלביה. אחת טען דראז'ה בפני אנשיו כי: "יחידות הפרטיזנים מלאות בבריונים מסוגים שונים, כגון האוסטאשה - השוחטים הנוראיים ביותר של סרבים - יהודים, קרואטים דלמטים, בולגרים, טורקים, מדיארים, וכל שאר אומות העולם."
לעשות מגדר
בתחום הסוציולוגיה ובפרט במגדר, "לעשות מגדר" (באנגלית: Doing Gender) הוא הרעיון שמגדר, במקום להיות איכות מולדת של יחידים, הוא מבנה חברתי מושרש חברתית ופסיכולוגית המופיע באופן פעיל באינטראקציה האנושית היומיומית. מונח זה שימש את קנדס ווסט ודון צימרמן במאמרם "לעשות מגדר", שפורסם בשנת 1987 במגדר וחברה. על פי מאמר זה, ביצועי המגדר של הפרט נועדו להבנות התנהגות מגדרית ככזו המתרחשת באופן טבעי. חזית זו מקדמת מערכת, שדרכה אנשים נשפטים מבחינת כישלונם או הצלחתם לעמוד בציפיות חברתיות מגדריות, המכונה מבנה האחריות. הרעיון של עשיית מגדר הורחב מאוחר יותר על ידי מחברים כמו ווסט ופנסטרמייקר בספר "לעשות מגדר, לעשות הבדל".
הרעיון.
המושג "לעשות" מגדר הגיע מתוך שיח על מגדר בתחומי הסוציולוגיה והמגדר. נעשה שימוש במונח הספציפי "לעשות מגדר" במאמרם של ווסט וצימרמן (West and Zimmerman ), תחת אותה הכותרת שנכתב במקור בשנת 1977 אך פורסם רק בשנת 1987. ווסט וצימרמן מסבירים שמגדר מבוצע באינטראקציות וכי התנהגויות מבוססות על תפיסות של מגדר שמקובלות חברתית. הם אינם מתמקדים באיך תפיסת המגדר מושרשת באינדיבידואל או מונצחת על ידי מוסדות, אלא מדגישים את הרמה האינטראקטיבית כמוקד בו מגדרים מופעלים ומחוזקים. תחילה, הם מבחינים בין מין ביולוגי (זוויג) לבין מגדר. מין ביולוגי הוא קריטריון המוסכם חברתית כזכר ונקבה שנקבעים בדרך כלל על סמך איברי המין של האדם בלידה או לפי איך שהוגדר לפני לידתו על בסיס כרומוזומים. זוהי קטגוריה ביולוגית משוערת, ללא התחשבות בזיהוי המגדרי של האדם. זה "מבוסס ומתוחזק על ידי האופן בו הוא מוצג בצורה הנדרשת החברתית, המצהירה על השתייכותו לקטגוריה כזו או אחרת". בהקשר לזה, מגדר הוא המידה בה שחקן הוא גברי או נשי, בהתאם לציפיות החברתיות ביחס למין הביולוגי של אותו אדם. על פי ווסט וצימרמן, לעשות מגדר זה: "לקדם הבנה חדשה של מגדר כהישג שגרתי הגלום באינטראקציה יומיומית". בעיקרו של דבר, ווסט וצימרמן טענו כי מגדר הוא מבנה חברתי שיצרו בני האדם. כבני אדם, אנחנו קטלגנו וסידרנו היבטים רבים של החיים. אם אדם מסוים לא מרוצה מתפקידו המגדרי או עשה פעולה שלא נחשבת "נכונה" לאותו המגדר, הוא מבצע בעצם סטייה חברתית. מגדר מתואר כרלוונטי לכל, מכיוון שהוא גלוי ורלוונטי כמעט בכל אינטראקציה. במאמר מוזכרות דוגמאות כמו חדרי שירותים, ספורט, זיווגים, שיחות, מקצועות ואף חלוקת עבודה כדי להמחיש את הדרכים בהן מגדר נפוץ בהרבה פעילויות המובנות מאליהן. הם מדגימים זאת על אישה בעלת מקצוע הנשלט בידי גברים וכי האישה תצטרך לקבל החלטות אם עליה לבחור בהתנהגות "לא נשית" שאחרת הייתה חלק בלתי נפרד מזהותה.
מרכיב נוסף בתיאוריה זו הוא הערכה מגדרית של התנהגות. בדוגמה הנ"ל, האישה תנהג בצורה שתוערך כגברית או נשית על ידי חבריה לעבודה. לפי ווסט וצימרמן, אישה זו תוערך בהתבסס על האופן בו מעשיה משתווים לסטנדרט של קטגוריית המין הביולוגי אליה היא שייכת. לסטיות מהציפיות הללו אין השפעה מיידית על מבנה האחריות עצמו. במקום זאת, כישלונות עמידה בסטנדרטים הללו מיוחסים לאותו אדם ולא לנוקשות של הקטגוריות המוכרות. בעזרת תיאוריה זו ווסט וצימרמן מדגישים את חשיבות האינטראקציה החברתית בשמירה על המבנה המגדרי. בגלל שאנשים "עושים" ומעריכים את המגדר באינטראקציה, המגדר גלוי במגוון רחב של פעילויות.
יסודות.
הרעיון שמגדר הוא משהו שאנשים "עושים" באופן פעיל, היה בעיקר בהשראת גישת הפסיכולוגיה החברתית שנקט ארווינג גופמן (1976), בתצוגה מגדרית. גופמן תיאר כי בני האדם מניחים שלכל אחד מהם יש "טבע חיוני", אשר ניתן לפרש אותו באמצעות קריאת "סימנים טבעיים שניתנו או באו לידי ביטוי" (עמ' 75). הטבע הבסיסי ביותר שממנו ניתן להניח מפירוש סימנים אלה הוא הגבריות או הנשיות של האדם. לא רק שמגדר נקבע לעיתים קרובות בידי אחרים בקלות יחסית, אלא שקביעה זו מבססת לעיתים קרובות את דרכי האינטראקציה של אנשים זה עם זה. גופמן טוען כי מפני שאנחנו מתפקדים בתסריטים האלה באופן קבוע ויום ויומי, הם נראים לנו כהוכחה נוספת ל"טבע החיוני". הוא טובע את המונח "תצוגה מגדרית" כדרך להמשיג את הדרכים שבהן אנשים פועלים באופן מתאים למגדר. עם זאת, הופעות אלה הן אופציונליות ורגישות להפרעה, שכן באותה קלות ניתן להפעיל תצוגה מגדרית בלתי הולמת כמו אלו המקובלות חברתית. גופמן טוען שהתצוגות המגדריות "מתוזמנות" סביב פעילויות, כך שהפעילויות עצמן לא יופרעו על ידי תצוגות מגדריות. למשל, עמיתים לעבודה עשויים לקיים אינטראקציה מגדרית בשעות ארוחת הצהריים ולא בזמן שהם עובדים יחד על פרויקט. ווסט וזימרמן מתייחסים לתיאוריה של גופמן וטוענים כי הדבר מסווה את הדרכים בהן תצוגה מגדרית מחלחלת כמעט לכל המצבים החברתיים בכך שאנשים אינם יכולים להימנע מלהתפרש כגבריים או נשיים.
בתקשורת.
לתקשורת יש השפעה רבה על הרבה היבטים רבים של החיים המודרניים. הדרך בה מגדר נתפס ובא לידי ביטוי אצל הקהל משתנה מתרבות לתרבות. השפה בתוך תרבות, כ"השערת ספיר וורף", השערה מתחום הבלשנות אשר קובעת כי ישנו יחס ישיר בין קטגוריות לשוניות של שפה המדוברת על ידי אדם מסוים, לבין הדרך בה אותו אדם מבין את העולם ומתנהג בו. כלומר, כיצד השפה משפיעה על תפיסתנו ובכך מעצבת את המציאות שלו. ככל שהשפה מתפתחת בתוך תרבות ומתווספת שפה חדשה, הזהות המגדרית מושפעת ממנה והקטגוריות משתנות. ההשפעה של השפה והמשמעות שהיא תעביר לעיתים קרובות על התקשורת ועל הקטגוריות המגדריות שאנשים משתמשים בהן כדי למלא תפקידים מגדריים, עשויות לשנות או להוסיף קטגוריות חדשות. ישנם תחומים נוספים שתפקידים מגדריים והבדלים נובעים מהם. "יש חוקרים המראים כי הבדלים בין המינים נובעים ממגוון גורמים, כולל סוציאליזציה (חיברות) וביולוגיה. תפקידים מגדריים באים לידי ביטוי לעיתים קרובות באמצעות תקשורת ותרבות". מגדר הוא דבר שתמיד נמצא שם, בין אם אנחנו מודעים אליו ובין אם לא: "זהות מגדרית ותפקידים מגדריים הם חלק משמעותי מחיי היום יום".