בשנות ה-30 היה דמות מוכרת ברובע מונפרנאס שבפריז, ועסק יותר בציור מאשר בכתיבה. כשהחלה מלחמת העולם השנייה נאלץ לברוח עם אשתו, וכתב את הרומן האחרון שלו "רעזידענצן", על יהודי שמנסה להציל את עצמו. ורשבסקי נעצר באיטליה ונשלח לאושוויץ, שם נרצח ב-1944. בן 46 היה במותו.
ספריו תורגמו גם לצרפתית.
ריימונדוס לולוס
תלמה ריטר
תלמה ריטר (באנגלית: Thelma Ritter; 14 בפברואר 1902 - 5 בפברואר 1969) הייתה שחקנית אמריקאית אשר הייתה מועמדת שש פעמים לפרס אוסקר.
חייה.
ריטר נולדה בברוקלין שבניו יורק. בתקופת לימודיה בבית הספר התיכון השתתפה בהצגות תלמידים ולאחר זאת עבדה בתיאטראות רפרטואריים, למדה משחק באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה והמשיכה לפתח קריירה בימתית, שבמהלכה פרשה לחופשה בת שנתיים כדי לגדל את שני ילדיה מבעלה, ג'וזף מוראן, שחקן שעשה הסבה למנהל בענף הפרסום.
קריירה.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה ריטר במחזות בתיאטרון ובתוכניות רדיו, אך לא הטביעה את רישומה על קהל הצופים. ב-1947 שיחקה בסרטה הראשון, "נס ברחוב 34". תפקידה היה קטן, אך הופעתה הקצרה עשתה, לדעת רבים, רושם רב. ב-1949 הופיעה בסרטו של ג'וזף ל. מנקייביץ', "מכתב לשלוש נשים", גם הפעם בתפקיד קטן למשך זמן קצר, אך הוא זיכה אותה בתגובות חיוביות.
ב-1950 ליהק מנקייביץ' את ריטר לתפקיד 'בירדי', בסרטו "הכל אודות חוה", עליו קיבלה מועמדות ראשונה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. את המועמדות השנייה שלה לפרס קיבלה על הופעתה בסרט הקומדיה המטורפת "The Mating Season". במהלך שתים עשרה השנים הבאות, עבדה ריטר בסרטים רבים. נוסף לכך, גם הופיעה במספר רב של סדרות טלוויזיה, כגון: "אלפרד היצ'קוק מגיש", "תיאטרון ג'נרל אלקטריק" ו"The United States Steel Hour". מאוחר יותר הופיעה בתפקידי משנה כגון האחות המטפלת בג'יימס סטיוארט המגובס בסרט "חלון אחורי" משנת 1954, וסוכנת הבית של דוריס דיי בסרט "דו-שיח בחדר המיטות" משנת 1959.
אף כי ריטר ידועה בעיקר בתפקידים קומיים, היא הופיעה לעיתים גם בתפקידים דרמטיים כמו ב"Pickup on South Street" ו"יוצאי הדופן".
ריטר הייתה מועמדת לפרס אוסקר 6 פעמים, אך לא זכתה בו אפילו פעם אחת. רק גלן קלוז, שלה שבע מועמדויות, הייתה מועמדת ליותר פרסי אוסקר על משחק מבלי לזכות. זאת ועוד, ריטר היא השחקנית היחידה שהייתה מועמדת לפרס ארבע שנים ברציפות.
מותה.
בפברואר 1969, זמן קצר לאחר שהופיעה בתוכנית של ג'רי לואיס, עברה תלמה ריטר התקף לב ומתה בגיל 67.
ברקלייס פרמייר ליג המילואים
ברנינג מן
ברנינג מן (באנגלית: Burning Man מילולית: "האיש הבוער") הוא פסטיבל הנערך מדי שנה במדבר הסלע השחור שבצפון מדינת נבדה שבארצות הברית. הפסטיבל נקרא על שם האירוע המרכזי בו, במסגרתו נערכת שריפת דמות אדם עשויה עץ. "איש העץ" מלווה בנוכחותו את הפסטיבל מתחילתו וניתנות לו משמעויות רבות ושונות בפי באי הפסטיבל. טקס השרפה נערך במוצאי השבת, לקראת סופו של השבוע בו נערך הפסטיבל. הפסטיבל נמשך שמונה ימים, כאשר הוא מתחיל ביום שני האחרון של אוגוסט ונגמר ביום העבודה האמריקני, שחל ביום שני הראשון של חודש ספטמבר. בימי הפסטיבל האחרונים שורפים חלק מעבודות האמנות שהוצגו בפסטיבל ובלילה האחרון שורפים את מקדש הפסטיבל.
במסגרת הפסטיבל מוקמת עיר זמנית הנקראת "עיר הסלע השחור", בה שוהים משתתפי הפסטיבל, כשהם מתגוררים בקרוונים, אוהלים ומבנים ניידים. דיור זמני וארעי זה, הוא ערך חשוב בקהילת משתתפי הפסטיבל. מדי שנה גדל מספר המשתתפים בפסטיבל ובשנת 2010 נכחו בפסטיבל מעל ל-50 אלף איש. השטח בו מתרחש הפסטיבל הוא אגם שהתייבש והשאיר אחריו מישור חול אבקתי לבן והוא מכונה "פלאייה", חוף בספרדית.
מארגני הפסטיבל דואגים בעיקר ללוגיסטיקה ולצרכים בסיסיים: ביטחון אישי, שירותים כימיים, מבנה העיר ושלטי הרחובות, וריכוז המידע על כל הפעילויות. כמו כן, הם מפקחים על מכוניות האמנות (Art cars) - מכוניות שנצבעו וקושטו ומורשות להסתובב בפלאייה במהירות נמוכה.
העיר הזמנית.
העיר בנויה בצורת אמפיתיאטרון כאשר האזור בו מתגוררים המשתתפים הוא חצי עיגול של רחובות בהם מפוזרים מיצגים שונים, במרכז המעגל הפלאייה, האזור בו מתקיימים אירועים גדולים, מוצבות עבודות אמנות בקנה מידה גדול ובמרכזו איש העץ.
המקדש.
המקדש הוא מבנה מרכזי נוסף בפלאייה, שנבנה על ידי אמנים שונים בכל שנה ונשרף יום למחרת טקס שריפת איש העץ. בעוד שלשריפת איש העץ יש אופי של חגיגה פגאנית, שריפת המקדש היא אירוע של עצב ופרידה. לאחר הוריקן קתרינה, הגיעה ג'ואן באאז לפסטיבל והקימה שם את הארגון "שורפים ללא גבולות" שיצאו להתנדב בניו אורלינס ולעזור לשקם את האזור ואת חיי הניצולים.
היסטוריה.
בקיץ 1986 יצא לארי עם חבריו לחוף בייקר בסן פרנסיסקו שם הם שרפו יחד דמות אדם בגובה של כמעט 3 מטרים. מאוחר יותר הארווי הסביר את המעשה כאקט ספונטני של ביטוי עצמי רדיקלי. הפסטיבל הפך לכזה לאחר כמה שנים, אז חזרו הארווי וחבריו עם משתתפים נוספים לחוף בייקר. בשנת 1991 עבר הפסטיבל מחוף בייקר למדבר הסלע השחור בנבדה, מכיוון שחוף בייקר לא הכיל את כמות המשתתפים ועיריית סן פרנסיסקו התנגדה להמשך קיומו במקום. כיום מתייחסים המשתתפים לפסטיבל כממשיך הטבעי של פסטיבל וודסטוק, כשההבדל הוא שבאיש הבוער, ההשתתפות וההגעה כרוכים בקשיים שנובעים מהמיקום וממזג האוויר.
נושא הפסטיבל.
החל משנת 1995 כל שנה נבחר נושא לפסטיבל שנותן השראה ליוצרי התחפושות, המבנים והמיצגים באותה שנה.
אידאולוגיה מול מציאות.
למרות שמארגני ומשתתפי הפסטיבל מכריזים על עצמם כמתנגדים לתרבות החומרנית ולמסחר ודוגלים ברעיון של שיתוף ללא הגבלה, בשנים האחרונות נמכרת כמות מוגבלת של כרטיסים. הדבר גורם לכך שלא כל המעוניינים יכולים להשתתף בו, אם בגלל מחירי הכרטיסים (מחיר רשמי בשנת 2010 - 210$, מחיר ספסרות - עד 1,195$) ואם בגלל ההגבלה המספרית.
לקראת הפסטיבל בשנת 2012 החלו להימכר הכרטיסים דרך מערכת הגרלה. עקב כך היה ביקוש לכמות גדולה פי שלושה של כרטיסים לעומת הכמות שהוצעה. בשנה שלאחר מכן בוטלה ההגרלה.
אירועי ברן בעולם.
המונח "ברן" הפך לסמל ומשמש גם אירועים שאינם קשורים לקהילה הרשמית. אלו הם האירועים הרשמיים של הקהילה:
ברנינג מן בישראל.
פסטיבל מידברן הוא האירוע האזורי הרשמי של קהילת הברנינג מן בישראל. האירוע הראשון התקיים בשנת 2014 ומאז מתקיים מדי שנה, בסמוך לחג השבועות. עיר זמנית נבנית במדבר, סמוך למדרשת שדה בוקר, בדומה לפסטיבל ברנינג מן. בעיר מוצבים עשרות מיצבי אומנות, וכן פסל "אדם וחווה", המקביל המקומי ל"איש", אשר נשרף בלילה האחרון של האירוע. האירוע נמשך בין חמישה לשישה ימים ומספר המשתתפים בו גדל עם השנים, החל מ-2,846 משתתפים בשנת 2014 ועד מעל 8,500 בשנת 2016.
אלברטו אקווילני
אלברטו אקווילני (באיטלקית: Alberto Aquilani; נולד ב-7 ביולי 1984 ברומא) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי ומאמן כדורגל, המאמן את קבוצת הנוער של פיורנטינה. שיחק בעבר בנבחרת איטליה, עימה השתתף ביורו 2008 ובמונדיאל 2014.
קריירה.
אקווילני החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של המועדון המקומי א.ס. רומא. לקראת סיום עונת , בגיל 18, ערך אקווילני את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רומא בסרייה א', תחת המאמן פאביו קאפלו. בעונה שלאחר מכן, , הושאל אקווילני לקבוצת טרייסטה מהסרייה ב' על מנת לצבור ניסיון. הוא פתח בקביעות בהרכבה של טרייסטה, והבקיע במדיה ארבעה שערים ב-41 משחקים. בעונת חזר אקווילני לרומא, והפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה. במהלך העונה שלאחר מכן כבש אקווילני לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של רומא, וסיים את העונה עם שלושה שערי ליגה ושישה שערים בכל המסגרות. אחד מהשערים היה בניצחון על לאציו בפברואר 2006, ששבר את שיא הניצחונות הרצופים בסרייה א'.
בעונת הפך אקווילני לאחד מהשחקנים המובילים ברומא. הוא שיחק בעונה זו לראשונה בקריירה שלו בליגת האלופות. עם זאת, הוא סבל מפציעה קשה במהלך העונה, שמנעה ממנו לשחק במשך מספר חודשים. הוא חזר לשחק במאי 2007, וזכה עם הקבוצה בסיום העונה בגביע האיטלקי, שהיה התואר הראשון בקריירה שלו. הוא הספיק להבקיע בעונה זו שלושה שערים בכל המסגרות.
אקווילני פתח היטב את עונת , אך נפצע פעם נוספת באוקטובר 2007 וחזר לשחק בינואר 2008. הוא סיים את העונה עם ארבעה שערים, וזכה עם קבוצתו בפעם השנייה ברציפות בגביע האיטלקי. בעונת הוא סבל ממספר פציעות ושיחק רק ב-14 משחקי ליגה. בסיום העונה האריך את חוזהו ברומא עד לשנת 2013.
באוגוסט 2009 חתם אקווילני ל-5 שנים בקבוצת ליברפול האנגלית, תמורת 17.2 מיליון לירות שטרלינג. הוא יועד להחליף את צ'אבי אלונסו, שעזב זמן קצר קודם לכן לריאל מדריד. ברם, אקווילני לא הפגין רמת משחק גבוהה ובאוגוסט 2010 הושאל ליובנטוס. עונה לאחר מכן הושאל לשנה למילאן. בסוף תקופת השאלה זו, נמכר אקווילני לפיורנטינה תמורת 7 מיליון אירו.
ב-6 באוגוסט 2015 חתם לשלוש שנים בספורטינג ליסבון הפורטוגזית.
ב-26 באוגוסט 2016 חתם אקווילני בפסקארה. לאחר כחצי עונה, ב-3 בינואר 2017, הושאל עד לתום העונה לססואולו. ב-25 באוגוסט 2017 חתם אקווילני לשנתיים בלאס פאלמס.
נבחרת לאומית.