בשנת 2010, מקרן קולנוע דיגיטלי מדגם כריסטי CP2230 הותקן עם דגם חדש של XpanD משקפי 3D פעיל Dx101 והחל להציג גם סרטים דוקומנטריים.
IPhone 8
IPhone SE (2nd generation)
IPhone 12
IPhone 12 Pro
IPhone 13
מיכאל ישראל קפלינסקי
ישראל מיכאל קפלינסקי (1874 – 1918 או 1919 סרטוב, רוסיה הסובייטית) היה אחת הדמויות הבולטות של הבונד, סוכן חשאי במחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית, נודע בחוגי המשטרה בתור הסוכן פאבלוב.
ביוגרפיה.
נולד למשפחה יהודית ענייה. קיבל חינוך יסודי ועבד בבית דפוס.
ב-25 וב-27 בספטמבר 1897 היה נציג בקונגרס הראשון (מייסד) של איגוד הפועלים היהודי הכללי (הבונד). היה אחד המארגנים והעובדים של בית דפוס יהודי מחתרתי בבוברויסק (בלארוס).
בליל 26 ביוני 1898 נהרס בית הדפוס על ידי שוטרים. המדפסות, כולל קפלינסקי ואשתו מרל, נלקחו. בהוראת מחלקת המשטרה, הועברו העצורים למוסקבה. כתוצאה משיחות שערך ראש מחלקת האוכרנה במוסקבה סרגיי זובאטוב, הסכים קפלינסקי להיות סוכן של מחלקת המשטרה. בהחלטת בית המשפט, בשל ארגון ותפעול בית דפוס בלתי חוקי, נידון קפלינסקי לגלות ל-4 שנים בסיביר. הוא שוחרר ממעצר לאחר המשפט והמשיך בפעילותו המהפכנית במקביל להיותו כסוכן חשאי ומודיע של המשטרה החשאית. בשנת 1900 על פי מידע של קפלינסקי, ארגון הבונד בקובנה נחשף על ידי שוטרי משטרת הצאר.
בשנת 1901, שימש כנציג בקונגרס הרביעי של הבונד בעיר דווינסק (מחוז ויטבסק. כיום לטביה). משנת 1903 עבד על פי הוראות האוכרנה בוילנה בארגונים סוציאל-דמוקרטיים.
הוא נחשף בסוף 1909 על ידי קצין המשטרה לשעבר לאוניד מנשצ'יקוב.
הוא התגורר בקאזאן ובסראטוב. לאחר מהפכת פברואר, באפריל 1917, נעצר בסרטוב על ידי הרשויות המחוזיות של הממשלה הזמנית. לאחר מהפכת אוקטובר ועליית שלטון הבולשביקים בסראטוב (יולי 1918), נבדקו תוצאות החקירה ועל פי פסק דין של בית הדין המהפכני נורה קפלינסקי למוות.
אימא של שבת
אבא שבת
אימא שבת
אמא שבת
אימא ואבא של שבת
אבא ואימא של שבת
נובטוס דיסמאס
נובטוס דיסמאס מירושי (באנגלית: Novatus Dismas Miroshi; נולד ב-2 בספטמבר 2002 בטנזניה) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית, בהשאלה ממכבי תל אביב, ובנבחרת טנזניה.
קריירת מועדונים.
דיסמאס נולד בטנזניה וגדל במחלקות הנוער של עזאם וביאשרה יונייטד המקומיות. ב-3 בנובמבר 2020 הצטרף דיסמאס אל מחלקת הנוער של מכבי תל אביב. לקראת עונת 2021/2022 הושאל דיסמאס לבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. ב-1 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1-0 על הפועל עפולה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת עונת 2021/2022 בליגה הלאומית.
קריירה בינלאומית.
ב-2 בספטמבר 2021 ערך דיסמאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-7 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת מדגסקר, גם כן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הסופר קאפ הרוסי בכדורסל
אלכסנדר מילראן
אלכסנדר מילראן (בצרפתית: Alexandre Millerand; 10 בפברואר 1859 – 6 באפריל 1943) היה פוליטיקאי, עיתונאי, עורך דין ומדינאי צרפתי בכיר בתקופת הרפובליקה השלישית, יהודי במוצאו. ראש ממשלת צרפת ב-1920 ונשיא צרפת בין 1920 ל-1924.
מילראן, יליד פריז, למד משפטים והיה לתובע במקביל לעבודתו כעורך בעיתון "ז'סטיס" ("צדק") של ז'ורז' קלמנסו. הוא החל בדרכו הפוליטית כחבר באספה הלאומית ושירת במספר משרות קבינט כגון שר המסחר, התעשייה, התשתיות הציבוריות והטלגרפים. הוא נודה מהמפלגה הסוציאליסטית הצרפתית ועם הזמן החל לנוע ימינה במפה הפוליטית. בין 1912 ו-1913 כיהן כשר המלחמה ושב למשרה זאת בתחילתה של מלחמת העולם הראשונה. ב-20 בינואר 1920 ירש את קלמנסו בראשות הממשלה ומשרד החוץ ונשא בתפקיד ראש הממשלה עד ל-23 בספטמבר, עת נבחר לנשיא הרפובליקה לאחר התפטרותו של פול דשאנה אשר כיהן מאז ינואר.
כנשיא ניסה להתערב במנהל המערכת הפרלמנטרית ולהוריד מהשפעתה של האספה הלאומית. ב-1922 קיים משלחת ראשונה מסוגה לביקור במושבות של מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה בצפון אפריקה. בבחינה פוליטית הזדהה עם 'הסיעה הלאומית' השמרנית. מעורבותו הרבה בפוליטיקה על אף היות משרד הנשיא סמלי ברובו, הובילה לשערוריות ולהדחתו מהנשיאות והחלפתו בגסטון דומרג ב-1924 בידי הממשלה הסוציאליסטית החדשה. ב-1925 נבחר לסנאט וכיהן בתפקיד עד לכיבוש צרפת בידי גרמניה הנאצית. מילראן נפטר ב-1943 בורסאי.
ביוגרפיה.
רקע, לימודים, משפטים וחיי משפחה.
מילראן נולד ב-10 בפברואר 1859 בפריז, הקיסרות הצרפתית השנייה. אביו היה בן למשפחת בעלי קרקעות שאיבדו את רוב הונם במהלך המהפכה הצרפתית ואמו הייתה יהודיה, בת למשפחה בורגנית. הוריו הכירו בעבודתם במסחר בדים ואלכסנדר נולד מחוץ לנישואים. הוריו נישאו ב-1861, עת היה בן שנתיים, והוא הוכר כבנם החוקי ולא כממזר. לאלכסנדר היו שתי אחיות צעירות ממנו, אמיליה ילידת 1862 ומרתה ילידת 1864 שנפטרה בגיל שש. אלכסנדר למד תחילה בתיכון מיכלת שברמות הסן ובהמשך בתיכון לואי הגדול שברובע החמישי של פריז ובתיכון אנרי הרביעי. לאחר שכשל בהשגת תואר ראשון במדעים השלים תואר ראשון באומנויות ב-1877. לאחר מכן למד בפקולטה למשפטים בפריז לצד רמון פואנקרה. ב-1879 השלים תואר שני במשפטים וב-1881 היה לעורך דין מוסמך. בין 1879 ל-1880 השלים שירות צבאי ברגימנט חי"ר ה-48, המוצב בגנגאן. הוא סיים שירות חובה בדרגת סמל, אך דרך שירות מילואים עלה לדרגת לוטננט (Lieutenant) עד לשנת 1903.
ב-1886 התארס עם לורן דונה, בתו של חבר במועצת העיר של פריז, אך ביטל את שבועת האירוסין בתוך שבועיים בלבד. בהמשך החל בפרשת אהבים עם ז'אן לאבייה, בתו החורגת של הפוליטיקאי הרדיקלי ז'אן דה בוטלר, אשר היה מקורב למילראן. ב-1889 עברו להתגורר בדירה משותפת במקביל למינויו של מילראן לתובע של בית החולים "תמיכה ציבורית" בפריז. הזוג נישא לבסוף ב-1898 ונולדו להם ארבעה ילדים: ז'אן (1899–1972) - לימים תעשיין ומהנדס, אליס (1902–1980), ז'אק (1904–1979) - הלך בצעדי אביו והיה גם הוא לעורך דין ומרתה (1909–1975) - אשר נישאה לפרופסור למשפטים.
ב-16 במאי 1881 הושבע מילראן לעורך דין בבית המשפט לערעורים בפריז. בתוך שנה התמנה למזכיר משרד עורכי הדין של פריז ולסגן נשיא ישיבת עורכי הדין מולה-טוקוויל (Molé-Tocqueville). מילראן היה מקורב לעורך הדין ז'ורז' ל'גר והתייעץ עמו במספר תיקים. הוא ייצג פעמים רבות מיעוטים ופועלים אשר שבתו. הוא נטה לייצג עמדה סוציולוגית בכך שהצדיק את השביתות של הפועלים בתנאים הקשים שבהם עליהם לעבוד. גם לאחר שנבחר לפרלמנט הצרפתי המשיך לייצג פעילים סוציאליסטים כגון ז'יל גֵד ופול לפארג במשפטים. ב-1890 ייצג חברים בארגון הטרור הרוסי נרודניה ווליה, האחראי לרצח אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. במקביל, עוד מ-1882, החל לכתוב במדור המשפטים של העיתון "הצדק" ("La Justice") שברשות ז'ורז' קלמנסו. מילראן היה לעורך בעיתון עד 1889, ועסק בעיקר בתיקים שנגעו לפעילים סוציאלים ולמעורבות הכנסייה הקתולית בחברה, לה התנגד בחריפות. לאחר נפילת ממשלת פייר ולדק-רוסו ב-1902 פרש באופן זמני ממעורבות פוליטית ונטה להתעסק במשפטים עסקיים. נכון ל-1914 היו 8 עובדים במשרד עורכי הדין שלו. בערוב ימיו שב למעורבות במשפטים אך בקנה מידה קטן יותר מאשר עשה בצעירותו.
פוליטיקה מוקדמת: סוציאליסט.
במפלגה הרדיקלית.
מילראן הביע לראשונה את טעמו הפוליטי ב-1870, כאשר התמרמר מאי-העמדתו לדין של נפוליאון השלישי והתלהב מהקמתה של הרפובליקה הצרפתית השלישית. עמדותיו כפי שהביע אותם כעורך עיתון תחת קלמנסו הציבו אותו בשמאל הקיצוני של המפה הפוליטית, בפלג הסוציאליסטי של הסיעה הרדיקלית. ב-1880 הצטרף לתנועה פוליטית שקראה לשינוי חוקתי. מילראן קידם את תדמיתו הציבורית דרך רישום אודות שערוריית בחירות מקומיות בפריז, קידום אוטונומיה עירונית ברובעי העיר ועמידה בראש איגוד הנוער הרפובליקני. ב-1884 התחרה בבחירות המחוזיות למועצה העירונית מטעם מחוז לה מואט ברובע השישה-עשר של פריז. הוא קרא להעצים את השירותים הציבוריים של הבירה ואת המעורבות הממשלתית וניצח לבסוף עם 50.7% מהקולות.
מילראן הצטרף למועצה העירונית של פריז במקביל לבחירתו לחבר האספה הלאומית של הפרלמנט הצרפתי. בעוד החינוך הוא נושא המעורבות העיקרי שלו, הוא פעל למימון ציבורי של בתי ספר עירוניים וליצירת בית ספר על-יסודי לנערות. הוא גם הציע להשיק מאפיות שיתופיות על מנת לאפשר למעמדות הנמוכים גישה רבה יותר ללחם, תמך באמצעים לטובת עסקים קטנים ומתן סכום התחלתי לכל עסק מתחיל מטעמה של המועצה העירונית.