Yes Indeed הוא סינגל של הראפר האמריקאי ליל בייבי והראפר הקנדי דרייק, מתוך אלבום הבכורה של ליל בייבי, "Harder Than Ever". השיר יצא לאור ב-17 במאי 2018, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים 4 פוקטס פול, וולף-פאק מיוזיק גרופ, קוואליטי קונטרול מיוזיק, מוטאון וקפיטול רקורדס. השיר הופק על ידי ויזי ובי-ראקז. הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הסטרימינג של הבילבורד, ולמקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשירו הראשון של ליל בייבי בעשירייה הפותחת.
רקע.
ב-6 במאי 2018, דרייק נצפה עם ליל בייבי במסיבת הוצאת האלבום של הראפר הקנדי פרים במועדון לילה באטלנטה, שם הושמע קטע מהשיר, שהועלה על ידי מנכ"ל קוואליטי קונטרול פייר "פי" תומאס לסטורי באינסטגרם שלו. למחרת, צייץ ליל בייבי בטוויטר: "דמיינו אותי ואת דרייק מוציאים שיר". ב-12 במאי, השיר הושמע בבכורה ב-OVO Sound Radio, במקור בשם "Pikachu (No Keys)". השיר יצא רשמית לשירותי הסטרימינג ב-15 במאי 2018.
OneWeb
OneWeb (המוכר בשם WorldVu) הוא ספקית לווייני תקשורת של תאגיד התקשורת OneWeb, שנועדה לספק חיבור לאינטרנט בפס רחב באמצעות טכנולוגיית לווין סלולריות. המשקיעים בפרויקט OneWeb הן חברות ידועות כמו קבוצת איירבוס, Bharti Enterprises, יוז רשת מערכות, Intelsat, Qualcomm Inc חברת קוקה קולה, Totalplay, חברת גרופו סלינאס, קבוצת וירג'ין ואחרות.. המיזם מנוהל על ידי חברת התקשורת OneWeb.
בסוף אפריל 2021, מספר הלוויינים הכולל ברשת היה 182 מתוך 600 המתוכננים להיות משוגרים לחלל, מרביתם בסיוע רוסקוסמוס, תאגיד החלל הממשלתי הרוסי.
תפיסה.
רעיון המערכת שייך לחברת WorldVu Satellites Ltd. (כיום OneWeb LLC), המשתמשת בשם החלופי "L5" במסמכי בקשה לאישור ברגולציות שונות.
השלב הראשון של ההזמנה כולל הקמת מערכת לוויין ראשונית והפעלת גרסאות ההדגמה הראשונות של מכשירי קצה עד סוף 2020, ותחילת פעילות מסחרית באזורי הים, למגזר התעופה, הממשלה והעסקים מתוכננת לשנת 2021. מתוכנן שהשלב הראשון של המערכת יורכב מלוויינים הממוקמים ב-18 מסלולים, 36 לוויינים כל אחד. במקביל, 588 לוויינים מגובה 1,200 ק"מ יספקו את שירותי התקשורת העולמיים, ו-60 לוויינים יהיו במסלולים כגיבוי. שיגורי הלוויין מתבצעים מקוסמודרום בייקונור, קוסמודרום ווסטוצ'ני וממרכז החלל בגויאנה.
כדי ליישם את הרעיון, מתוכנן למשוך עד 3 מיליארד דולר הון פרטי כדי להפעיל את המערכת בשנים 2019–2020. התוכנית העסקית של OneWeb היא לספק גישה בפס רחב למאות מיליוני משתמשים פוטנציאליים החיים במיקומים שלא מחוברים לרשת האינטרנט. לאחר השקת הרשת כולה, המערכת תוכל לספק קצב העברת נתונים של 10 טרה-ביט לשנייה לאזורים מרוחקים ברחבי העולם, באמצעות טכנולוגיות Wi-Fi, LTE (4G), 3G ו-2G לחיבור טלפונים ניידים, טאבלטים וניידים באמצעות מכשירי קצה זולים קטנים באמצעות רשת הלוויין OneWeb. קישור אינטרנט לאזורים מרוחקים הוא הסיבה שרוסיה מסייעת בשיגור הלוויינים, משום שזה יאפשר לה לפרוס רשת אינטרנט במיקומים נידחים כמו באזור חוג הקוטב הארקטי.
ניתן יהיה לחבר טלפון סלולרי, טאבלט ונייד ללוויינים דרך מכשיר הקצה של OneWeb, המורכב מצלחת לווין, מקלט ויחידת תקשורת Wi-Fi / LTE / 3G. לכל לוויין OneWeb יש אחיזה שמאפשר לחלליות אחרות להתחבר במסלול ולהחזירן לאטמוספירה של כדור הארץ כדי להישרף עם חזרתם. OneWeb מתכננת לפרק את לווייניה לאחר סיום חייהם, באמצעות מערכת הנעת פלזמה של החללית כדי להוריד את הגובה ולהיכנס שוב לאטמוספירה.
OneWeb חתמה על הסכם מסגרת עם ממשלת העיר סניה (מחוז היינאן, דרום סין) להקמת תחנת קרקע לוויינית שתהיה הראשונה מסוגה באסיה.
יישום.
ב-25 ביוני 2015 בלונדון, חברת Arianespace (צרפת) ו-OneWeb (ג'רזי, בית המלוכה הבריטי) חתמו על חוזה לשגר 672 לוויינים של מערכות תקשורת לוויינית ניידת מבית oneweb באמצעות 21 טילי השיגור סויוז בשנים 2017 עד 2019, עם אפשרות לחמישה רכבי שיגור מדגם סויוז-ST-B מבסיס החלל קורו בגויאנה הצרפתית לאחר 2020 וגם, לפחות 15 שיגורים באמצעות סויוז-2.1b ששוגרו ומתוכננים להיות משוגרים מקוסמודרום בייקונור וווסטוצ'ני. כדי לשגר לוויינים למסלול נתון, משתמשים בטיל שלב עליון (RB) מסוג "פרגאט". החוזה קובע שיגור כלי רכב (כל אחד מהם שוקל כ-150 ק"ג) למסלול מעגלי בגובה 1,200 ק"מ, כחלק מראשי משגר משולב במשקל של עד 5.5 טון לשיגור. לסיום החוזה קדם טקס חתימה על מזכר הבנות בין רוסקוסמוס, Arianespace, המרכז לשיגור רכבי חלל של רוסיה, חברת לאבוצ'קין, חברת פרוגרס וחברת גלאבקוסמוס, שהתקיים ב-15 ביוני 2015 בסלון התעופה והחלל בלה-בורג'ה.
10 המכשירים הראשונים לשיגור יוצרו על ידי מטה תאגיד ההגנה והחלל של איירבוס. השאר נוצר על ידי מיזם משותף בין OneWeb ו-Airbus Defense בפלורידה.
כדי לספק שירותים ברוסיה בשנת 2017, הוקם מיזם משותף של OneWeb בהשתתפות OneWeb (עם נתח ראשוני של 60%) וחברת גונץ למערכות לוויין הרוסית (40%). בינואר-פברואר 2019 הוגדל חלקו של הצד הרוסי לנתח שליטה של 51%; OneWeb - 49%. כמו כן, על פי מנכ"ל רוסקוסמוס דמיטרי רוגוזין, תוכנן לקבל חלק בפרויקט הראשי OneWeb.
בדצמבר 2017, ועדת המדינה הרוסית לתדרי רדיו לא הקצתה תדרים עבור OneWeb לפעול ברוסיה מבלי לחשוף את הסיבה בפומבי. תדרים התבקשו ברצועות 27.5-29.1 GHz, 29.5-30 GHz, 14-14.5 GHz (Earth-to-space) ו-17.8-18.6 GHz, 18.78-19.3 GHz ו-10.7-12.7 GHz (space-to-Earth). לפני ישיבת הוועדה נתן משרד ההגנה תגובה חיובית לפניית OneWeb. שירות האבטחה הפדרלי ותאגיד המדינה רוסקוסמוס השיבו בחיוב, אך בתנאים מסוימים, בעוד שרגולטור האינטרנט הממשלתי, סוכנות רוסקומנדזור, התנגד לבקשת החברה.
על פי הצהרות העיתונות, באוקטובר 2018 אמרו גורמים בשירות הביטחון הפדרלי הרוסי כי OneWeb מהווה איום על ביטחון המדינה ברוסיה, מכיוון שחלק מהאזורים ברוסיה עשויים להיות תלויים לחלוטין בשירות לוויינים זר וכי המערכת יכולה לשמש לצורכי מודיעין. לדעתם, ניתן לארגן מערכת תקשורת לוויינית מקומית יחד עם הודו, סין ומדינות אחרות ש"אינן נוקטות מדיניות אגרסיבית כלפי רוסיה".
באוקטובר 2018 עלו דיווחים כי OneWeb מחסלת את גרעין השליטה שלה במיזם המשותף. בינואר-פברואר 2019, חברת הבת של רוסקוסמוס, גונץ, קיבלה את השליטה במיזם המשותף וחלקה הוגדל ל-51%, כך גונץ הפכה לבעלים העיקרי של המיזם המשותף.
קשיים כלכליים.
ב-28 במרץ 2020 הגישה OneWeb בקשה לפשיטת רגל לבית המשפט במדינת ניו יורק, על פי הודעה לעיתונות באתר האינטרנט שלה נאמר כי "החברה וכמה מחברות הבת הנשלטות שלה הגישו מרצונן הגנה במסגרת פשיטת רגל פרק 11 בבית המשפט לפשיטת רגל במחוז דרום ניו יורק", נכתב בהודעתה. תהליך השגת המימון הדרוש היה קשה בשל המצב עם התפשטות נגיף COVID-19. בנובמבר 2020 OneWeb יצאה מהליך פשיטת רגל הודות להשקעות של ממשלת בריטניה ושל חברת בהארטי העולמית בשווי של יותר ממיליארד דולר.
יחידת בתי המשפט הצבאיים
OneWeb (חברת תקשורת)
OneWeb (רשמית Network Access Associates Ltd) היא חברת תקשורת גלובלית הבונה יכולת לספק שירותי אינטרנט לוויני פס רחב ברחבי העולם. מטה החברה נמצא בלונדון, ויש לה משרדים בקליפורניה ומתקן לייצור לוויינים בפלורידה. זהו מיזם משותף עם חברת איירבוס להגנה וחלל. החברה נודעה בעבר בשם WorldVu Satellites Ltd.
החברה הוקמה על ידי גרג וילר בשנת 2012 אך נכנסה לפשיטת רגל במארס 2020 לאחר שלא הצליחה לגייס את ההון הנדרש להשלמת הקמה ופריסה של 90% הנותרים של הרשת. החברה פיטרה כ-85% מכ-500 עובדיה, אך שמרה על היכולת לשלוט על הלוויינים המבצעיים שלה במהלך תקופת ההגנה בבית המשפט. החברה יצאה מהליכי פשיטת הרגל וארגון מחדש בנובמבר 2020 עם קבוצת בעלות חדשה, בראשות ממשלת בריטניה וחברת בהארטי גלובל, שכל אחת מהן מחזיקה ב-42% מהון החברה והדירקטוריון. OneWeb אישרה מחדש את כוונתה להמשיך ולבנות את לווייניה. SoftBank שמר על אחזקת מניות בשיעור של 12%. מכיוון שבוצעו השקעות נוספות כדי להשלים את פריסת הלוויין בשלב הראשון, ממשלת בריטניה ואחוזי השליטה של בהרטי יפחתו.
OneWeb החלה את שיגור לווייני OneWeb, רשת של יותר מ-650 לווייני מסלול, בפברואר 2019 ובמאי 2021 שיגרה 218 מתוך 648 לוויינים המתוכננים. מטרת OneWeb הייתה לספק שירותי אינטרנט ל"כולם, בכל מקום", לספק חיבורי אינטרנט למקומות כפריים ומרוחקים וכן למגוון שווקים. הנהגת החברה לאחר פשיטת הרגל שיגרה עוד 36 לווייני OneWeb ב-18 בדצמבר 2020 ובמאי 2021.
קישורים חיצוניים.
קארוי מאנדי
קארוי מאנדי, (במקור מאנדל, בהונגרית: Mándy Károly; באנגלית: Charles Mundee-Mándy; זרניאנין, 1817 – ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית, 4 ביוני 1871) היה איש צבא יהודי-הונגרי, בריגדיר ג'נרל (גנרל כוכב אחד) (Brevet) של מלחמת האזרחים האמריקנית.
ביוגרפיה.
קארוי מאנדי נולד במשפחה יהודית, הוא היה סוחר, ואחר כך סגן ארטילריה במהפיכת 1848 בהונגריה שמכונה "מלחמת העצמאות ההונגרית", אחר כך הפך לשופט צבאי. לאחר כישלון מלחמת העצמאות הוא נאלץ להגר, והגר לארצות הברית, שם בחר לו את השם מנדי (Mundee). בשנת 1850 התיישב בקנזס בעיירה בשם Leavenworth. הוא השתלב בחיים הציבוריים של העיר, והפך להיות מזכיר העיר.