המגזין שם לו למטרה להנגיש לקהל את דעותיהם של האמנים הבכירים בתחום המוזיקה הקלאסית, ולהציג באופן נהיר את האינפורמציה שרלוונטית לתחום המוזיקה הקלאסית. זאת על מנת לתרום להנאת המאזינים מהמוזיקה לה הם נחשפים ולחזק את מעמדו של התחום בקרב הקהל בישראל.
המגזין עוצב בשנת 2014 על ידי הטיפוגרפים אברהם קורנפלד ונדב ברקן.
פסטיבל אופוס.
פסטיבל אופוס היה פסטיבל קונצרטים אשר התקיים מדי שנה באולמות הקונצרטים שבמוזיאון תל אביב לאמנות והנרי קראון שבתיאטרון ירושלים, בדרך כלל במהלך חודש אפריל.
במסגרת הפסטיבל התארחו בקונצרטים מדי שנה, אמנים מהשורה הראשונה בתחומם, ביניהם: הכנרים גיא בראונשטיין, ודים גלוזמן, קוליה בלאכר ושלמה מינץ, החלילן עמנואל פהו, נגן קרן היער ראדק באבורק, נשפני הפילהרמונית של ברלין, זמרת הסופרן לורה קלייקום ואחרים.
מרבית הקונצרטים שודרו בשידור חי בכאן קול המוזיקה. בנוסף לקונצרטים מקיימים חלק מהאמנים כיתות אמן בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב. הפסטיבל החל את דרכו ביולי 2015 בשיתוף עם הקאמרטה הישראלית ירושלים.
הפסטיבל נערך והופק על ידי המגזין האינטרנטי "אופוס" ומנהלה המוזיקלי של הפסטיבל הוא המנצח אלכסנדר ברנשטיין.
המטוס המלזי
רוטשטיין
רוטשטיין הוא שם משפחה ממקור גרמני (Rothstein או Rotstein).
אליפות וימבלדון 1956
אליפות וימבלדון 1956 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-6 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, לו הוד מאוסטרליה, נפגש עם בן ארצו קן רוזוול וניצח אותו ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה וכך זכה ב-3 פרסי גראנד סלאם בתחרויות גברים במהלך שנת 1956.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר שירלי פריי מארצות הברית ניצחה את אנג'לה בקסטון מבריטניה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 4 זוגות דורגו:
במשחק הגמר רקס הארטוויג ולו הוד מאוסטרליה שיחקו נגד ניקולה פטרנגל ואולדנדו סירולה מאיטליה שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. בכך הם זכו ב-3 פרסי גראנד סלאם במהלך שנת 1956, כמו בשנת 1953.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר אנג'לה בקסטון (בריטניה) ואלתיאה גיבסון (ארצות הברית) ניצחו את פיי מילר ודפנה סיני (אוסטרליה) שלא היו מדורגות בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 80 זוגות. מזוג המנצחים בשנים 1953-1955 רק ויק סייסס השתתף בתחרות וזכה בה עם פרטנרית חדשה. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר ויק סייסשס ושירלי פריי (ארצות הברית) ניצחו ב-3 מערכות את גרדנר מלוי ואלתיאה גיבסון (גם הם מארצות הברית). לויק סייסס זה היה הניצחון הרביעי ברציפות בתחרות זוגות מעורבים.
קרסנויארסק (פירושונים)
כחליל הרימון
כַּחְלִיל הָרִמּוֹן (שם מדעי: "Deudorix livia") הוא פרפר יום המשתייך למשפחת הכחליליים. הוא מין ממוצא אפרוטרופי אשר חודר לאזור ארץ ישראל מדרום. כחלילי הרימון בולטים בצבעם החום-נחושתי ובמעופם המהיר. הם בעלי דו-פרצופיות או דו-צורתיות זוויגית. הזכרים בעלי צבע נחושתי בגוון מתכתי בוהק וכנפיהם מסתיימות בשוליים לבנים. הנקבות חומות. חלקן התחתון של הכנפיים בהיר בגוון קרמי ומעוטר במעין דגם שיישי. בקצה הכנף התחתון ישנם כתמים שחורים בולטים כמעין עיניים מדומות המסתיימות במחושים מדומים, זאת על מנת להשלות טורפים פוטנציאלים אשר ינסו לתפוס חלק זה של הפרפר - זה האחרון ינוס במהרה ויינצל, לא פעם תוך אובדן חלק מכנפו.
אזור מחיה.
תפוצתו במרחב הטרופי והסובטרופי הכולל את אפריקה מצפון לקו המשווה (מצרים, סודאן), דרום חצי-האי ערב, סוריה, ארץ ישראל ולבנון. לעיתים חודר גם לאזור דרום איראן.
בישראל הפרפר נפוץ בכל הארץ בעיקר בקיץ, החל מחודש מאי. בערבה הוא נמצא בכל השנה. בשל התחממות האקלים נצפה באזורים שונים של ארץ ישראל גם בזמנים שבעבר לא נראה בהם. ניתן לראותו בעיקר סביב עצי השיטים - בעיקר שיטת המשוכות, ינבוט, ושיחי רימון.
עלרוד
סבסוב
גלגול (טיסה)
אוסטן הריסון
דורון בלשה
דורון בלשה (נולד ב-12 באוגוסט 1944), מהנדס תחבורה ותנועה וממובילי הפיתוח התחבורתי של העיר חיפה בשנים 1986—2006. בין היתר שימש כמנכ"ל נתיבי כרמל, מנכ"ל נתיבי איילון ומנכ"ל יפה נוף. בלשה, ממובילי הנדסת התחבורה בארץ, כתב ספר לימוד בתחום הנדסת תעבורה, כתב את הערך "תחבורה" באנציקלופדיה העברית ועשרות מאמרים, דוח"ות מחקר וחוות דעת בתחום התחבורה והיה מוביל ומעורב בתכנון שורה ארוכה של פרויקטים תחבורתיים מרכזיים בישראל.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
דורון בלשה נולד ב-1944 בשכונת הדר הכרמל בחיפה לחנה בלשה לבית גריניץ, מאבחנת פסיכולוגית ולאנדור מאיר בלשה, מהנדס אזרחי שהיה מחלוצי בנייתה של חיפה בשנותיה הראשונות וכן צייר שהציג בתערוכות רבות. כחניך תנועת הצופים, התגייס לגרעין נח"ל לקיבוץ רביבים.
פעילות אקדמית.
לאחר סיום לימודיו בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון (.B.Sc), למד לתואר שני (.M.Sc) ושלישי (.D.Sc) ביחידה להנדסת תחבורה בטכניון. דורון היה הסטודנט הראשון בישראל בעל תואר שני ודוקטורט בתנועה ותחבורה.
ב-1978 - 1979 היה פרופסור אורח באוניברסיטת אוהיו O.S.U. בארצות הברית. בשנים 1970 - 1982 לימד בלשה הנדסת תנועה בטכניון ובאוהיו, ועסק במחקר בתחומי התחבורה והבטיחות בדרכים. בשנת 1982 פרש מהאקדמיה ועסק בתכנון תחבורה וניהול בעולם הפרטי והציבורי.
ב-2005 מונה כפרופסור בפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון, שם גם התמנה לתפקיד ראש "מרכז רן נאור לחקר הבטיחות בדרכים". בטכניון עסק פרופ' דורון בלשה בהוראה של מקצועות התחבורה ובמחקר בתחום הבטיחות בדרכים.
קריירה מקצועית.
פעילותו של בלשה כמתכנן תנועה ותחבורה החלה עם קבלת התואר השני במשרד המהנדסים מ.ת.ן., שם עסק בתכנון מפורט של צמתים, רמזורים (תרשים זרימה ראשון בישראל), עורקים, חניונים והכין את תוכנית האב לתחבורה לעיר כפר סבא.
לאחר פרישתו מהטכניון בשנת 1982, פתח בלשה עם שני שותפיו, ד"ר יורם בן יעקב ופרופ' ברוך קיפניס את המשרד לתכנון תנועה ותחבורה "איתות", ושם עסק בתכנון מפורט של תנועה עירונית ותוכניות אב תחבורתיות לערים שונות ברחבי הארץ. בשנים אלה החל בלשה לפתח את תפיסת התכנון של ריסון תנועה (היום מכונה – "מיתון תנועה") עם מספר פרויקטים ניסיוניים, וניסה להחדיר בערי הארץ עקרונות הנדסיים – תנועתיים של עדיפות להולכי רגל ולבטיחות שלא היו מקובלים עד אז.
ב-1986 הוצע לבלשה להקים את "מנהלת פרויקטים תחבורתיים חיפה" (מפת"ח) שלאחר שונה שמה ל-"נתיבי כרמל", בה שימש בלשה כמנכ"ל עד 1995. במסגרת זו החל בלשה לגבש צוות מקצועי, להכין תוכנית השקעות תחבורתיות למטרופולין חיפה, לעמוד בראש צוותי תכנון של פרויקטים תחבורתיים קטנים וגדולים ולעסוק בהיקף רחב בתחומי התחבורה הבאים:
במקביל קידמו בלשה וצוותו תכנון מפורט של מאות פרויקטים במטרופולין חיפה שהמרכזיים בהם:
ברוב הפרויקטים הללו היה בלשה יוזם התוכניות, מנחה ומוביל אותם תכנונית, (בעיקר בהיבטים של תכנון התחבורה, הנדסת התנועה, התאום בין המתכננים, הטיפול בתיקצובם והמעקב אחר ביצועם והשלמתם).
היקפי התכנון הלכו וגדלו וכך גם היקפי הביצוע שהגיעו עד למאות מיליוני ₪ בשנה.
ב-1995 מונה בלשה למנכ"ל נתיבי איילון. במשך ארבע שנות כהונתו (1995 - 1998), התמודד עם המשימות העיקריות:
בנוסף על כך עסק בלשה בקידום מאות פרויקטים קטנים ובינוניים בגוש דן. בתקופה זו היה בלשה בתפקידו כמנכ"ל נתיבי איילון אחראי ומעורב מקצועית וניהולית גם ב"נתיבי כרמל" וגם ב"נתיבי גליל" (שעסקה בביצוע פרויקטים לא גדולים במאות יישובים ערביים).
בתקופה זו עסק ולעיתים נאבק בלשה על החדרת עקרונות תכנוניים מקצועיים כוללניים בהתאם למדיניות התחבורתית של משרד התחבורה ולהתפתחותו המקצועית בעולם.
ב-1 בינואר 1999, מטלות "נתיבי כרמל" הועברו לחברה החדשה "יפה נוף", ובלשה עבר להיות המנכ"ל הראשון של החברה, שם עבד עד ספטמבר 2006. ביפה נוף המשיך בלשה ביתר תנופה להנהיג את המהפך התחבורתי של מטרופולין חיפה.
שני קווי היסוד בפעילות זו היו:
במקביל להובלת התכנון והביצוע המורכבים של פרויקטים עירוניים אלה, היה ד"ר בלשה פעיל בעשרות ועדות מקצועיות ארציות ומקומיות, נתן עשרות רבות של הרצאות מקצועיות ברחבי הארץ, וניסה להפיץ את הידע בתפיסות התחבורתיות והחדשניות לכל הקהילה התכנונית.
ב-2006, פרש בלשה מיפה נוף ומונה כפרופסור בפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון. במקביל פעל בלשה בייעוץ למשרד התחבורה בהכנת תוכנית חומש אינטגרטיבית לתחבורה היבשתית בישראל, במטרה ליישם את מדיניות המשרד וליצור שילוביות בין כל מערכות התחבורה בארץ. בשנת 2007 מונה לעמוד בראש במכון לחקר הבטיחות בטכניון.