משך כל תקופת המלחמה ומבצע מוסקטר נמשכה תנועה של כלי שיט בדגל ישראל, ללא הפרעה. אף כי הנתיב לישראל חצה את נתיבי כוחות מבצע מוסקטר, בין קפריסין לפורט סעיד. משרד התחבורה הנחה אוניות ישראליות להתרחק מחופי צפון אפריקה. עם פרוץ הקרבות קיבלו כל האוניות היווניות הוראה מממשלתם לא להתקרב לחופי ישראל. מדינות אחרות נהגו בצורה דומה.
בנוסף לאניות המטען הופעלו גם אניות נוסעים. שנת 1956 הייתה שנה של עליה מוגברת, ואוניות הנוסעים עסקו בהבאת עולים לישראל. אוניית העולים היוונית "מדיטרניאן" הוכנסה לנמל סודה בכרתים. אחרי שהייה של שישה ימים המתנה במפרץ סודה, הגיעה לשם האונייה "א/ק ירושלים" של חברת צים ואספה את העולים. בכרתים הצטברו יהודים שברחו מהונגריה בעת המרד ההונגרי וגם אותם אספה האניה לישראל.
אנית עולים נוספת ה"סנטה פה" בדגל ארגנטיני הביאה כ-400 עולים מאמריקה הדרומית. האניה יצאה ממרסיי וקיבלה הוראה משלטונות ארגנטינה להיכנס לנמל נאפולי ולחכות. לאחר ארבעה ימים הגיעה האניה "א/ק ארצה" של חברת צים ולקחה את כל העולים. לממשלת ישראל נתחוור שאם אין אניות ישראליות - ישראל תהיה מנותקת כליל.
ציונים לשבח.
הרמטכ"ל - רב-אלוף משה דיין, בהתייחסו ל"מבצעי גהות" ציין לשבח את פלוגת השריונאים אשר הטעינו בחריצות בבטן הנחתות הצרפתיות את ארגזי התחמושת על המשאיות.
בעת ביקור אח"י אילת בטולון בשנת 1957, הוענק למפקד המשחתת הצרפתית "קרסן" Cap. de Fregate Boy אות הצטיינות על ידי אדמירל ברג'ו. הענקת האות נעשתה בנוכחות מפקד השייטת אל"ם צבי קינן, מפקד אח"י אילת מנחם כהן, ומנשה ריבלין, ממשרד החוץ. ובנוסף הוענק לכל אנשי צוות ה"קרסן" שהשתתפו בקרב אות הצטיינות משותף.
מפקד חיל הים – האלוף שמואל טנקוס ציין לשבח את שייטת 11 על אופן ביצוע משימת חילוץ המיג על ידי אנשי היחידה: במכתב מ 21 בנובמבר 1956.
חיזוק הכוח הימי לאחר המלחמה.
העברת הפריגטות לים האדום - בסיום הלחימה העביר חיל הים שתי פריגטות – אח"י מבטח (ק-28) ואח"י מזנק (ק-32) – מסביב יבשת אפריקה אל נמל אילת - הפלגת הרקולס. הפריגטות התבססו באילת ובשארם א-שייח' סיירו והשתתפו אספקת מזון ומים לכוחות צה"ל בחוף מפרץ סואץ. בתחילת מרץ 1957 השתתפו כל השיט של חיל הים פינוי כוחות צה"ל מסיני. הן היוו אטרקציה במקום וזכו לביקורי חברי הממשלה.
מאוחר יותר הוברר שהסכם הפסקת האש אינו מאפשר הפעלתן בגזרת הים האדום. הפריגטה השלישית אח"י משגב (ק-30) בפיקוד סא"ל יצחק גזית, שהייתה גם היא בדרכה לאילת הוחזרה מדרום אפריקה לישראל. שתי הפריגטות מאילת הועברו על ידי הצוות הישראלי לצי סרי לנקה ושירתו שם מספר שנים.
מערכת קדש, כפי שנקראה אז, באה לידי סיום ב-16 במרץ 1957, מועד שבו נסוגו היחידות הישראליות לגבולות הקודמים. את מקומן בגזרת שארם א-שייח' ורצועת עזה תפסו כוחות האו"ם.
הטרפדות באילת - באמצע שנות החמישים נעשו השקעות רבות בסדר הכוחות של חיל הים. נרכשו המשחתות באנגליה וטרפדות בצרפת. הרמטכ"ל משה דיין יזם באמצע שנת 1955 את חיזוק כוח הלחימה בזירת הים האדום. הצורך המבצעי התגבש לטרפדות קטנות שיוכלו להיות מועברות ביבשה. האיטלקים נחשבו למומחים בכלי שיט קטנים ומהירים. מספנות "BAGLIETO" מאיטליה יצרו טרפדות באורך 16 מטר. אושר גם בניית מזח התקשרות באילת מצפון לנמל האזרחי. הזריזות בתכנון ובבניה גרמו לכך שבחודש נובמבר 1956 הגיעו הטרפדות לאילת. למפקד הפלגה מונה עזרא קדם ומפקד אחת הספינות היה משה טבק.
ענף הדיג - פתיחת מצרי טיראן אפשרה ניצול אפשריות כלכליות. העושר במדגה הים האדום משך אליו את דייגי ישראל. בעידוד הממשלה, שראתה נכס מדיני בקשרים עסקיים עם אתיופיה, הועברו לאחר המלחמה שלוש ספינות דיג בשיט מסביב לאפריקה. הן התבססו בנמל מאסאווה משם יצאו לדיג בדרום הים האדום והשלל המרוכז הועבר לאילת באחת הספינות. הדיג נמשך עד שנת 1973 ונפסק עקב תהפוכות השלטון באתיופיה.
תצוגה מוזאונית - מטוס מיג 15 שחולץ מימת ברדוויל מוצג במוזיאון חיל האוויר בחצרים. אחד מהתותחים שאיים על השיט במצרי טיראן מוצג במוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה.
סיכום ומסקנות.
המטרה של פתיחת תעלת סואץ לשיט ישראלי - לא הושגה. חופש השיט במפרץ אילת הובטח באותה החלטה של האו"ם. המצרים הפסיקו את פעולות הפידאיון. גזרת החוף ויתר גבולות המדינה למעט הגבול הסורי שקטו למשך מספר שנים.
חיל הים הישראלי היה מעורב בתכנון וביצע בהצלחה את המשימות המגוונות אשר הוטלו עליו, אך לא לקח חלק בהכרעות. שביית המשחתת אבראהים אל-אוול הרימה את המורל בחיל ובעם. המשחתת המצרית שנשבתה תוקנה הוסבה לאח"י חיפה (ק-38), היא הועסקה בהפלגות בים התיכון ובעת מלחמת ששת הימים בלחימה נגד צוללות. לאחר שירות של 14 שנה הושבתה ושימשה כמטרה לירי טילים. שיתוף הפעולה עם הצי הצרפתי ובכלל זה יחידות הקומנדו התחזק מאוד.
בזירה המדינית הייתה תבוסה למערב וברית המועצות נהייתה המרוויחה העיקרית. באותן שנים רכשה ישראל דלק בברית המועצות ומכרה לה תפוזים חוזה זה פעל כהלכה עד מבצע קדש. בנובמבר 1956 הגיעה מכלית ישראלית לנמל אודסה ושם נאמר . היה זה ביטול שרירותי חד צדדי של חוזה. מהלך זה ציין גם בזירה הימית את התייצבותה של ברית המועצות כנגד ישראל. מדינות ערב נתמכות בנשק סובייטי המשיכו להתכונן לחיסולה של ישראל.
לוגיקה פורמלית
מחלף איכסאל
גוטהייל
נמל ת&quot;א
מוש בן ארי - Live
"מוש בן ארי - Live" הוא האלבום הרביעי ואלבום ההופעה הראשון של הזמר היוצר מוש בן ארי, שיצא לאור ב-23 באוגוסט 2007.
האלבום הוקלט ב-26 באוקטובר 2006 בהאנגר 11 במתחם נמל תל אביב בפני קרוב ל-4,000 איש, במופע שנערך לרגל צאת אלבומו האחרון והמצליח "מסע ומתן", בהופעה ביצע מוש את מיטב להיטיו משלושת אלבומי הסולו שלו וכמו כן אירח את ברי סחרוף, דין דין אביב, שוטי הנבואה, מוקי ופילוני, איתם ביצע שירים שלהם ושלו. האלבום בא ב-3 חלקים כאשר שני הראשונים הם דיסקים של שירים והשלישי הוא 8 שירים בDVD מההופעה.
דריה קלישינה
דריה קלישינה (ברוסית: Дарья Клишина; נולדה ב-15 בינואר 1991 בטבר, רוסיה) היא אתלטית רוסיה, סגנית אלופת העולם (לונדון 2017) בקפיצה לרוחק. בנוסף, היא שיאנית רוסיה לנוער בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.03 מטר, תוצאה המדרגת אותה שנייה בכל הזמנים לנוער.
ביוגרפיה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך שווייץ בשנת 2014 זכתה קלישינה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.65 מטר, אחרי אלואז לסה מצרפת (6.85 מטר) ואיוונה שפאנוביץ' מסרביה (6.81 מטר).
מבצע הולנדי מעופף
מבצע הולנדי מעופף היה מבצע חילוץ של ספינת הטילים אח"י געש מדגם סער 3 של חיל הים, לאחר הנחתה (החפה) לא-רצויה בחוף הסעודי בספטמבר 1981, בדרכה לשיפוץ במספנת חיל הים באילת.
הספינה חולצה בפעולה מהירה של חיל הים, בסיוע חיל האוויר ויחידת יפת"ח וכלי צמ"ה של חיל ההנדסה. נגררה לאילת, והוחזרה לכשירות לאחר כשנה ומחצה.
רקע היסטורי למבצע החילוץ.
לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים הועברה מפקדת זירת ים סוף של חיל הים משארם א-שייח' לבסיס אילת. מעבר כלי שיט ישראליים, ובכלל זאת ספינות חיל הים, בתעלת סואץ התנהל כסדרו.
המצב הטכני של הספינה.
אח"י געש הוכנסה לשירות ב-1969. בספטמבר 1981 הוחלט על עבודת תחזוקה מקיפה באח"י געש שתבוצע במספנת חיל הים באילת. מבצע ההפלגה לתחזוקה נקרא: דרך צליחה 7.
אנשי מספן הציוד יצאו עם הספינה מנמל חיפה במטרה לערוך סקר תקלות בה.
בביקורת שנערכה תוך כדי הפלגה מנמל חיפה לנמל אשדוד, נמצאו ליקויים שלא חייבו את הפסקת ההפלגה:
תקלות נוספות בספינה, שהתגלו בהפלגה בין נמל אשדוד לנמל פורט סעיד:
ההכנות להפלגה.
בפני מפקד שייטת ספינות הטילים אל"ם אריה רונה עמדה בעיה של מחסור בקצינים בעלי ניסיון, אשר עברו את הקורס המתקדם ומוסמכים לפקד על המחלקות בספינות הטילים. באח"י געש אוישו שתי המחלקות ו, בקצינים לא מוסמכים בעלי ניסיון מועט, שמילאו את מקומם של קציני המחלקות החסרים.
כאשר מונה מפקד חדש ל"פלגה 45", חזר אל"ם רונה על הדרישה לתגבור הספינה בקציני מחלקות מוסמכים. הוא קיבל תשובה ממפקדו, שהתגבור יהיה לאחר שיפוץ הספינה בבסיס חיל הים באילת. רמת הביצוע של הספינה בתרגילים ומבצעים לא נפגעה. אך סגנון העבודה היה שונה מספינות סער אחרות, בכך שמפקד הספינה ביצע את תפקידם של קציני המחלקות בעצמו.
על מפקד הספינה הוטלה משימה להעביר את אח"י געש מחיפה למספנת חיל הים באילת לצורך פעילות תחזוקה כוללת בה. בנוסף להעברת הספינה לצורך עבודת התחזוקה באילת, מילאה אח"י געש מטלות נוספות, כגון: אירוח אורחי מפקד חיל הים, הכשרת קציני משמרת גשר חדשים ולימוד הזירה הימית לסגל .
לפי תכנון אח"י געש הייתה אמורה לצאת מנמל חיפה, לעבור דרך נמל אשדוד ולהוריד את נציגי מספן הציוד. משם תמשיך לפורט סעיד, תעבור בתעלת סואץ, תצא דרך מפרץ סואץ, תעבור במצרי טיראן ותעלה במפרץ אילת לכיוון הנמל הצבאי באילת. בתוכנית לא כללה כניסה למעגן שארם א-שייח' שהיה בשלבי הכנה לפינוי אך ניתן היה לעגון בו בבטחה. בדרך כלל נעשה המעבר במצרי טיראן באור יום. אך לא נקבע דבר על כך בפקודת ההפלגה.
צוות הספינה.
תקן האיוש לספינת סער 3 באותם ימים עמד על 40 איש. אך צוות הספינה הקבוע כלל בפועל רק 33 קצינים וחיילים. לקראת ההפלגה נוספו 24 מפליגים נוספים. היה זה איוש דחוס, שלא אפשר מקום שינה פרטי לכל מפליג, והיווה לחץ על ניהול החיים התקינים בספינה. חלק מהאנשים בספינה לא הכירו זה את זה.
מפקד הפלגה סא"ל עמירם רפאל הצטרף להפלגה והיה המפקד הבכיר בספינה.