תכנון השריונית השפיע ישירות על תכנון וייצור הזחל"מ הראשון: זחל"ם M3. כמו כן השפיע ישירות על מתכנני הנגמ"ש הסובייטי BTR-40 שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה.
שרות מבצעי.
שרות מבצעי ראשון עשו השריוניות האלה בפיליפינים בשנת 1941. כמו כן הן היו בשימוש בצפון אפריקה ובפלישה לסיציליה. השימושים המסורתיים היו לצורכי תצפית, מודיעין וסיור. כמו כן שמשו כרכב פיקוד וכאמבולנסים. באופן מוגבל ביותר גם כרכב קרבי.
באמצע שנת 1943 התבררו ללא כל ספק מגבלותיה בשדה הקרב: חלק עליון פתוח ופגיע, שריון הקפי דק יחסית, מגבלות תנועה בשטח ונהיגה קשה. בשנה זו החליף הצבא את השריונית הזאת בשריונית מתקדמת יותר מסוג M8 וכן בשריונית מסוג M20. חלק קטן נשמר ולקח חלק בפלישה לנורמנדיה בשנת 1944. חלק אחר נשלח לזירת האוקיינוס השקט אולם לא לקחו חלק בקרבות.
במסגרת הסכמי החכר והשאל נשלחו 3,034 שריוניות לברית המועצות. שריוניות אלה היו בשירות הצבא הסובייטי עד 1947. במסגרת אותו הסכם הן הועברו לצבא הבריטי, לצבא צרפת החופשית וליחידות צבא בלגיות וצ'כוסלובקיות שלחמו במסגרת הצבא הבריטי.
מלחמת העצמאות.
בחודש מרץ 1948 הגיעה לארץ אונייה שהביאה 20 שריוניות M3. על בסיס שריוניות אלה ומספר דגמים נוספים החלו ביחידת שמ"ש (שרות המשוריינים) לבנות את השריונית הישראלית הראשונה עם צריח מסתובב.
שימוש בעולם.
בסוף שנות התשעים הייתה הרפובליקה הדומיניקנית המדינה היחידה שעדיין השתמשה בשריוניות האלה.
מלחמת רוסיה-פולין (1654-1667)
צילום לווייני
מלחמת רוסיה-פולין (1605-1618)
צילום לוייני
כלאי הכרם
כלאי הכרם הם מסוגי הכלאיים האסורים מהתורה. האיסור כולל מצוות לא תעשה על זריעת גפן היין עם צמחים אחרים ומצוות לא תעשה על אכילת צמחים שנזרעו בסמוך לגפן או הנאה מהם. כלאי הכרם הוא החמור שבאיסורי הכלאים ולכן הוא אסור לא רק בזריעה אלא גם ב"קיום", וכמו כן פירות הגפן והזרעים שגדלו באיסור זה אסורים בהנאה.
האיסור מופיע בתורה בספר דברים: .
איסור הזריעה.
אסור לזרוע חרצן ענבים עם שני מיני זרעים אחרים של תבואה, קטניות או ירקות, וכן אסור לזרוע בסמוך לגפן או לכרם זרעים אחרים של תבואה, קטניות או ירקות.
איסור הכלאיים מהתורה הוא רק על גפן עם חמשת מיני דגן או קטניות או ירקות, כל צמח שברכתו בורא פרי האדמה אסור בכלאי הכרם. אבל מיני עצים אפילו קטנים לא נכללים באיסור.
ותבלינים שלא מברכים עליהם 'האדמה' כי אינם נאכלים בפני עצמם, כל זמן שהם מיני צומח שאם היו נאכלים לבדם ברכתם הייתה 'האדמה', נחשבים באיסור.
חכמים הוסיפו ואסרו גם מיני עשבים וירקות שרגילים להאכיל לבהמות.
השיעור המינימלי של ההרחקה שיש להרחיק זרעים מגפן יחידית הוא שישה טפחים, ושיעור ההרחקה המינימלי שיש להרחיק זרעים מן הכרם הוא ארבע אמות.
איסור ההנאה מכלאי הכרם.
אם זרע שני מיני זרעים במקום אחד, ללא גדר מפסיק ביניהם, נאסרים הזרעים, וכאמור בפסוק: , והם טעונים שרפה.
האוכל כזית מהענבים או מהתבואה שגדלו בכרם ונאסרו משום כלאי הכרם חייב מלקות.
והאיסור הוא לא רק בזריעה אלא גם ב"קיום" היינו השארת הגידולים סמוכים זה לזה, אפילו אם נגרם על ידי הרוח וכדומה. בכל מקרה בהם בעל הגפנים משאיר את הגידולים, נאסר הכרם והפירות אסורים בהנאה.
הפרדה בין הזרעים לכרם.
ע"פ ההלכה, אם יש גדר בין הזרעים לגפן, אין הדבר נחשב לכלאיים, ולכן אין איסור זריעה, והפירות מותרים.
הלכות שכנים וכלאי הכרם.
במשנה במסכת כלאים יש מחלוקת בין תנא קמא לרבי יוסי ורבי שמעון לגבי מי שסכך את הגפן שלו על תבואת חברו האם התבואה נאסרת, רבי יוסי מביא עדות שר' עקיבא התיר, והלכה כר' יוסי ור' שמעון שמותר.
הגמרא במסכת בבא בתרא דנה בדין שני שכנים, שהייתה ביניהם גדר, שההלכה היא שהחובה לגדור מוטלת על בעל הכרם. עוד מובא שם שכל עוד בדעתו לגדור, אין הפירות נאסרים, אלא שכאשר התעצל מי שהיה חייב לגדור, ולא גדר, נאסרים הזרעים. לפי האמור בברייתא, במקרה כזה עליו לשלם. אם כי, על בעל הזרעים לומר לו ולהתרות בו קודם לכן, שיגדור את הגדר, וגם אם אמר לו פעם אחת עליו להתרות בו שוב, שכן עלול הוא לחשוב, שהחובה לגדור אינה מוטלת עליו שוב ושוב. אך הרמב"ם לא הביא את הדין של חיוב בעל הכרם בתשלום על הנזק שנגרם לבעל הזרעים. לדברי בעל מרכבת המשנה הרמב"ם פוסק שאין אדם אוסר דבר שאינו שלו ולכן אין הזרעים נאסרים.
דיורי גדולה בקטנה בכלאי הכרם.
כאשר יש חלקת שדה קטנה הסמוכה לחלקת שדה גדולה. לפי הכלל דיורי גדולה בקטנה ואין דיורי קטנה בגדולה, אם יהיו גפנים בשטח הגדול, אסור יהיה לזרוע זרעים בחצר הקטנה, שכן נחשב הדבר כאילו בקטנה ישנן גפנים יחד עם זרעים, ואם זרע הזרעים אסורים, והגפנים מותרות, שכן אין בכוח השטח הקטן להשפיע על השטח הגדול, וכאשר ההתייחסות היא אל הגפנים שבשטח הגדול אין לזרעים שבשטח הקטן השפעה עליהם.
היכן נוהג דין כלאי הכרם.
איסור כלאי הכרם נוהג בארץ ישראל כאיסור דאורייתא ובחוץ לארץ כאיסור מדרבנן. בגמרא מבואר שהטעם שחכמים גזרו על כלאי הכרם בחוץ לארץ, מה שלא גזרו באיסורי כלאיים אחרים, הוא משום שהתורה החמירה עליהם יותר משאר איסורי כלאים בכך שהפירות נאסרים בהנאה. כתוצאה מכך יש הבדל בדינים - בעוד ספק כלאי הכרם בארץ ישראל לחומרה כספק דאורייתא, ספק כלאי הכרם בחוץ לארץ להקל, מותר לזרוע שם זרעים בצד הגפנים, ויש מחלוקת האם הזרעים שנזרעו שם בצד הגפנים נאסרו.
מהו כרם.
במשנה נחלקו בית שמאי ובית הלל בשאלה מהו השיעור המינימלי של כרם. לדעת בית שמאי שורה אחת נחשבת כרם, ואילו לדעת בית הלל צריך שיהיו בכרם לכל הפחות שתי שורות. הראשונים נחלקו בפירוש שיטת בית הלל. במשנה מבואר שלדעת בית הלל שתי גפנים כנגד שתי גפנים אינן כרם, ורק אם הן שתולות באופן ששתים כנגד שתים ואחת יוצאה זנב, הן מהוות כרם. לדעת הר"ש סדר הגפנים יכול להיות שבשורה השנייה יש גפנים כנגד שתי גפנים סמוכות מהשורה הראשונה. ואילו לדעת הרמב"ם צריכה הגפן היוצאת זנב להיות כנגד הרווח שבין השורות.
מחמוד מבחוח
קולאגן
מלחמת רוסיה-טורקיה (1711-1710)
ד'ו אלקעדה
מאחזים
מייר וינינגהם
מרי מייגן (מייר) וינינגהם (באנגלית: Mary Megan (Mare) Winningham; נולדה ב-16 במאי 1959); היא שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית-יהודייה, זכתה פעמיים בפרס אמי, ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב; היא קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ב-1995 על משחקה בסרט "ג'ורג'יה אחותי".
ביוגרפיה.
וינינגהם נולדה בפיניקס, אריזונה וגדלה בנורת'רידג', קליפורניה.
אביה של וינינגהם הוא מנהל מחלקת לימודי הפסיכולוגיה ב'אוניברסיטת מדינת קליפורניה' ואימה היא מורה לאנגלית ויועצת ב'תיכון מונרו' שבלוס אנג'לס. לוינינגהם שלושה אחים ואחות אחת.
וינינגהם למדה במספר מוסדות מקומיים, בהם לקחה מספר שיעורי דרמה; וינינגהם אף המשיכה לימודיה בתחום זה בקורס קיץ שהתקיים ב'אוניברסיטת מדינת קליפורניה', שם עבד אביה. באותה תקופה היא אימצה את הכינוי "מייר" (Mare).
כשהבחינה בכישרון המשחק של בתה, רשמה אותה אימה ל'תיכון צ'אטוורת', במגמת הדרמה.
בעת לימודיה בתיכון שיחקה וניניגהם במחזה "The Sound of Music".
נישואיה הראשונים של וינינגהם היו ב-1981 לשחקן זוכה פרס אמי אדולפו מרטינז, והגיעו לקיצם שנה לאחר מכן.
ב-1982 נישאה וינינגהם ליועץ טכני בתחום הטלוויזיה בשם ויליאם מייפל; הזוג התגרש ב-1996. למייפל ולוינינגהם נולדו חמישה ילדים. ב-2008 התחתנה וינינגהם בפעם השלישית, עם מנהלה האישי - ג'ייסון טרוסו.
למרות שגדלה כנוצרית קתולית, לקחה וינינגהם חלק בשיעוריו של הרב ניל ויינברג ב-2001 ב'אוניברסיטה היהודית' בלוס אנג'לס, וב-2003 היא אף התגיירה.
כיום שייכת וינינגהם לסניף מקומי של זרם היהדות הקונסרבטיבית בלוס אנג'לס .
קריירת משחק.
את קריירת המשחק שלה החלה וינינגהם במספר הופעות בסדרות מקומיות בין היתר "סטארסקי והאץ'" ו"שוטרת".
ב-1980 זכתה וינינגהם בפרס אמי כשהופיעה בסדרת הדרמה "Amber Waves".
ב-1983 שיחקה במיני-סידרה "ציפורים מתות בסתר" וב-1984 גילמה וינינגהם את דמותה של הסופרת הלן קלר בדרמה "הלן קלר: הנס ממשיך".
ב-1989 שיחקה וינינגהם בקומדיית הפשע "טרנר והוץ'", וגילמה שם את הווטרינרית אמלי קארסון.
ב-1994 השתתפה וינינגהם במערבון הביוגרפי "וואייט ארפ" בתור בת לווייתו של איש החוק האמריקאי ואייט ארפ (בגילומו של קווין קוסטנר). ב-1995 שיחקה בדרמה המוזיקלית "ג'ורג'יה אחותי", לסרט לוהקה וינינגהם על ידי חברתה, ויוצרת הפרויקט, שחקנית הקולנוע ג'ניפר ג'ייסון לי; את תסריט הסרט כתבה אימה של לי ברברה טרנר.
בסרט הופיעה וינינגהם בתור ג'ורג'יה פלוד, זמרת מצליחה ואחותה של סיידי (ג'ניפר ג'ייסון לי), מי שהייתה מאוד רוצה להיות כזו. ב-1997 שיחקה במותחן הפסיכולוגי "יום רע ברחוב" בכיכוב צ'ארלי שין.
ב-1997 הופיעה וינינגהם בסרט הטלוויזיה של רשת TNT, "ג'ורג' וולאס" בתור לורלין וולאס, המושלת של מדינת אלבמה ואשתו של מושל המדינה לשעבר ג'ורג' וולאס (גארי סיניז).
על תפקידה בסרט זכתה וינינגהם בפרס אמי בפעם השנייה לשחקנית משנה במיני-סדרה או סרט לשנת 1998. ב-1999 כיכבה בתור צ'נדי הפנר במיני-סדרת הדרמה של רשת CBS "" בכיכובה של לורן באקול בתור דוריס דיוק.
בשנת 2003 שיחקה בסדרת הדרמה "האחווה של פולין, ניו המפשייר", שיצר דייוויד אי קלי לרשת CBS. בשנת 2009 שיחקה וינינגהם בתפקיד משני בדרמה "אחים", וגילמה שם את אלסי קאהיל, אימם של סאם (טובי מגווייר), חייל אמריקאי שנעלם באפגניסטן, ושל טומי (ג'ייק ג'ילנהול) אחיו הצעיר.