רבי יהודה התכתב עם אישים שונים בעברית, בספרדית ובצרפתית. כשכתב בעברית, השתמש בשני סוגי כתב: למכותבים באירופה נקט כתב מרובע, ואילו לאנשים במרוקו כתב חצי קולמוס, שהיה נפוץ ומקובל בכל צפון אפריקה.
בחלק מהמכתבים שכתב בספרדית, מקצת אלו שהיו מיועדים לאנשים בתוך מרוקו, הוא השתמש בכתב עברי, לפי כללי הכתיב שנהגו בלאדינו.
רבי יהודה הרבה להתכתב עם אישים רבים בערים שונות: אוג'דה, אוראן, אלכ'יסיראס, אלקאצר, ארזילה, ברצלונה, גיברלטאר, וינה, טנג'יר, ירושלים, לאראצ'י, לונדון, ליסבון, מדריד, מוגדור, מליליה, מנצ'סטר, סלמנקה, סאלי, אספי, סאוטה, פריז, צפת, קזבלנקה, קהיר, רבאט, תל אביב, תלמסאן ועוד.
הוצאת כתבי חכמי תטואן.
רבי יהודה טיפל בכתבי היד של חכמים קדומים מעירו תיטואן וערך אותם למספר ספרים אותם הביא לדפוס. ההכנה לדפוס נעשתה כבר על ידי זקנו רבי יעקב כלפון (היכ"ל), אך רבי יהודה הדפיסם בפועל. מתוך הספרים שהוציא לאור ניתן למנות את שו"ת נר מערבי ג' חלקים המכילים פסקי דין מימיו של רבי יעקב אבן מלכא ובית דינו (חלק א), קונטרס טריפות לרבי מנחם עטיאה (חלק ב), ודרשות על התורה (חלק ג). כמו כן הוציא לאור את כתבי זקנו רבי יעקב כלפון רבה של תטואן שנערכו למספר ספרים.
שיבת ציון.
בשנת 1900 ייסד בתטואן את אגודת "שיבת ציון", האגודה הציונית הראשונה במרוקו (יחד עם "אגודת שערי ציון", שנוסדה במקביל במוגדור). ביוזמתו הוקמה ספרייה עברית בעיר עם ספרות עברית מודרנית.
סאקי נזיר
סאקי נזיר (שם מדעי: "Pithecia monachus") הוא מין של פרימט מהסוג סאקי החי באמריקה הדרומית במדינות פרו, אקוודור, קולומביה וברזיל.
מאפיינים.
אורך הגוף והראש הוא 37 עד 48 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו עד 50 סנטימטרים. הזכר גדול יותר מהנקבה ומשקלו 2.1 עד 2.6 קילוגרמים. הסאקי בעל פרווה בצבע אפור-שחור ופנים חסרות שיער (זה מקור שמו של הסאקי). הסאקי שוכן עצים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית. הסאקי פעיל יום וחי בקבוצות קטנות. הסאקי ניזון בעיקר מחרקים, פירות, זרעים כמו אסאי, אגוז ברזילאי, בקורי ובלזה. לאחר היריון שאורכו 170 ימים נולד צאצא יחיד. הטורפים העיקריים של הסאקי הם נחשים גדולים כמו רב-חנק אזמרגדי, עופות דורסים כמו הרפיה (עוף), יגוארים והסמור טאירה. הסאקי לא נמצא בסכנת הכחדה ומצב השימור שלו הוא ללא חשש.
כיבוש הונגריה
אודי שגיא
אודי שגיא (נולד ב-1974) הוא מנכ"ל משותף של חברת "כתר מוצרים לבית ולגינה" החל מחודש יוני 2018. "כתר מוצרים לבית ולגינה" היא חלק מקבוצת כתר ואחת החברות הגדולות במשק הישראלי, עם מחזור מכירות שנתי (של כל הקבוצה) העומד מעל 5 מיליארד ש"ח.
ביוגרפיה.
אודי שגיא נולד בשנת 1974. מצד אימו הוא נצר למשפחת עמרמי, מראשוני מתיישבי כפר סבא, בה הוא מתגורר עד היום. שגיא נשוי ואב ל-3.
שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים ובתפקידו האחרון בין השנים 2009-2007 שימש כמפקד גדוד 202.
שגיא סיים תואר ראשון ב במסלול מנהל עסקים עם התמחות במערכות מידע ובין השנים 2005-2003 למד בקריה האקדמית אונו וסיים בתואר מוסמך במנהל עסקים ושיווק.
בחברת כתר.
בשנת 2009 החל לעבוד בכתר פלסטיק כמנהל מפעל, ומאז הוא השלים סבב תפקידי מפתח בחברה עד למינויו לצמרת הניהול של הקבוצה. בין תפקידיו (נכון לפברואר 2022):
שגיא הוא חבר בצוות ההנהלה העולמי המצומצם של קבוצת כתר. בכתר ישראל נמצאים מרכזי היצור והפיתוח המשמעותיים של הקבוצה ומועסקים בה קרוב ל-3,000 עובדים. בישראל נמצאים 9 מתוך 20 מפעליה של כתר בעולם והיא יצואנית המכולות הגדולה מישראל עם 55,000 מכולות בשנה.
פרויקטים מיוחדים בניהולו.
לנוכח ההפליה בגובה השכר בין גברים ונשים העובדים באותם מקצועות, הודיע שגיא על העדפה מתקנת לגיוס נשים לעבודה בחברה, תוך הצעה לכל מגויסת של שכר השווה לשכר הממוצע המשולם לגברים בתפקיד מקביל.
שגיא מוביל פרויקט כלכלה מעגלית רחב היקף שבסיסו איסוף ומיחזור פסולת פלסטיק מהציבור הרחב כמו גם שיתופי פעולה גלובליים בתחום עם חברות זרות עם פתרונות טכנולוגיים מתקדמים. המהלך הישראלי הושק בסוף 2020, בשת"פ עם מספר עיריות בארץ. בזכות יוזמתה של כתר בהובלתו של שגיא, בתוך חודשים בודדים נאספו למעלה מ-8 טון פסולת פלסטיק, שבמקום הטמנה, הועברו לתהליך מיון ומיחזור.
אנטון גינתר, רוזן אולדנבורג
אנטון גינתר, רוזן אולדנבורג (בגרמנית: Graf Anton Günther von Oldenburg und Delmenhorst; 10 בנובמבר 1583 – 19 ביוני 1667) היה רוזן גרמני וחבר בבית אולדנבורג.
ביוגרפיה.
אנטון גינתר נולד ב-10 בנובמבר 1583 באולדנבורג והיה בנם של יוהאן השביעי, רוזן אולדנבורג ואליזבת משוורצבורג-בלנקנבורג. בשנת 1603 מת אביו והוא ירש את השלטון ברוזנות אולדנבורג, ובשנת 1647 מת דודנו כריסטיאן החמישי, רוזן דלמנהורסט ללא ילדים והוא ירש את נחלותיו. אנטון גינתר שמר על נייטרליות במהלך מלחמת שלושים השנים, והצליח לשמור על הרוזנות שלא תיפגע מתלאות המלחמה. כתוצאה מכך התחזקה הרוזנות והתעשרה, ואוכלוסייתה וכוחה התעצמו.
בשנת 1635 התחתן אנטון גינתר עם סופיה קתרינה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג, בתם של אלכסנדר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג ודורותיאה משוורצבורג-זונדרסהאוזן, אולם לא נולדו להם ילדים.
ס' ברינג-גולד מספר את האנקדוטה המעניינת הבאה על הרוזן בספרו "הישרדויות מוזרות כמה פרקים בתולדות האדם":
בשנת 1615 מצא הרוזן אנטון גינתר מאולדנבורג, בעת ביקור בדייק בתהליך בנייה, את הפועלים שעומדים לקבור תינוק תחתיו. הרוזן התערב, הציל את הילד, נזף בבוני הסכרים וכלא את האם שמכרה את התינוק שלה לצורך כך. באופן מיוחד למדי, אותו רוזן מוכרז על פי המסורת כמי שקבר ילד חי ביסודות טירתו באולדנבורג.
אנטון גינתר מת ב-19 ביוני 1667 בראסטדה ודודנו פרדריק השלישי, מלך דנמרק ירש את נחלותיו. בהתאם לרצונו של אנטון גינתר, המלך הדני מינה את אנטון פון אלדנבורג, בנו הלא חוקי של אנטון גינתר מאליזבת פון אונגנאד, כמושל של אולדנבורג ודלמנהורסט.
Haus "Graf Anton Günther".
האוס "גרף אנטון גינתר" הוא בית היסטורי במרכז אולדנבורג, משנת 1682. הרוזן אנטון גינתר מתואר על החזית, שעוצבה מחדש בסגנון נאו-רנסאנס ב-1894. הבית שימש סוחרים ויצרני טבק.
לאיוש טרצאי
לאיוש טרצאי (במקור עד 1905 טרביטש-Trebitsch, בהונגרית: Tarczai Lajos, פקש, 8 בינואר 1881 – ארצות הברית, אוגוסט 1971). היה פוליטיקאי סוציאליסטי, מורה, סופר, עורך ועיתונאי יהודי-הונגרי. הוא אחיו של ההרפתקן טרביטש לינקולן.
ביוגרפיה.
לאיוש טרביטש נולד במשפחה יהודית כבנם של נתן טרביטש, סוחר תבואות עשיר. היו לו שני אחים, וילמוש טרביטש, פקיד בנק, ואיגנץ טרביטש (הפך בשמו לטרביטש לינקולן), הרפתקן, שהפך לכומר פרסביטריאני ולאחר מכן לנזיר בודהיסטי ולסוכן-מרגל. המשפחה עברה לבודפשט ב-1887, שם למד לאיוש. כסטודנט באוניברסיטה הצטרף לתנועת הסטודנטים הסוציאליסטית והרדיקלית, ב-1904 ערך את העיתון "וילאגושאג" (פירושו: האור - Világosság)"," ובמשך תקופה קצרה היה כתב של היומון נפסבה שופר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. הוא שימש גם כמזכיר "איגוד התובלה" והשתייך לאופוזיציה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בראשות ארווין סבו. עקב השקפותיו האנרכו-סינדיקליסטיות, הוא הכיר היטב את הרוזן ארווין בטיאני (Batthyány Ervin) שהיה מפיץ של דעות אנרכיסטיות בהונגריה, שאת בית הספר שלו הוא גם ניהל בבגטה (Bögöte). משנת 1908 היה חבר בהנהלת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, במשך שנתיים, אך בשל ההרחקה מהמפלגה של דיולה אלפארי התפטר מתפקידו. הוא היגר בשנה שלאחר מכן לארצות הברית, שם תחילה תמך בתנועה הסוציאליסטית ההונגרית ולאחר מכן עבד בעיתונות היומית. הוא ייסד את העיתון הסוציאליסטי בשם "אלארה" (פירושו: קדימה - Előre) בקליבלנד.
בשנת 1910 הצטרפה לשורות תא הבונים החופשיים פטפי בבודפשט.
ראו גם.
במקור:
בתרגום:
אנטון גינטר, רוזן אולדנבורג
איזון אבנים
איזון אבנים או עֲרִימַת אבנים הוא סגנון אמנות, תחביב, משחק ולעיתים צורה של ונדליזם, שבו סלעים מאוזנים באופן טבעי זה על גבי זה ללא שימוש בדבקים, חוטים, תומכים, טבעות או כל מתקן אחר שיעזור לשמור על איזון הבנייה. איזון אבנים נחשב לסגנון אמנות אקולוגית.
טכניקה.
אומנות איזון אבנים דורשת סבלנות, עדינות יציבות ושווי משקל. הקושי העיקרי באיזון האבנים הוא מציאת נקודות שיווי המשקל, אשר עלולות להיות חמקמקות. לכל סלע כמה חריצים שיכולים לשמש כנקודות מגע, וטכניקת האיזון דורשת לפחות 3 נקודות מגע. ערמת אבנים נבנית מזוויות שונות, כך שלצופה מן הצד, הצבת האבנים אחת על השנייה עלולה להיראות כבלתי אפשרית.
איזון אבנים עשויה להידמות לבנייה בקוביות משחק או למשחק שבע אבנים.
ישנם מספר סוגים עיקריים של פסלים אותם ניתן לבנות באיזון אבנים, בניהם סידור קווי, סידור באמצעות מרכז כובד, קשת קלאסית, קשת מאוזנת, ערימה קלאסית, ערימה מאוזנת וערימה כדורית.
פסיכותרפיה.
עם השנים קמו סדנאות טיפול פסיכותרפיות באמצעות שימוש באיזון באבנים. סדנאות אלה משלבות טיפול באמנות עם טבע-תרפיה ורפואה אלטרנטיבית.
ביקורת.
"הפרעה או איסוף של מאפייני טבע (צמחים, סלעים וכו') אסורים" בפארקים הלאומיים של ארצות הברית, מכיוון שפעולות אלו עלולות לפגוע בצומח ובחי התלויים בהם.