מספר מעבורות מקשרות את האי עם היבשת, כולל שתי מעבורות רכב/נוסעים (מעבורות ראג'ה וסיטרן), ומחברות את דון סאק למזחים במערב האי, בליפה נוי ובנתון. אוטובוסים ציבוריים לכל חלקי היבשת פועלים מתחנת אוטובוס חדשה מצפון לנתון. סונגת'ווס המופעלת באופן פרטי מעגל את כביש הטבעת כמו שירות אוטובוסים עם עמלות קבועות בעיקר בשעות היום בלבד, ומוניות פרטיות שגבו עמלה קבועה, שטוחה, בהתאם ליעד. הופעתה של NaviGo סמוי, נותנת שירות מוניות, יישום סלולרי לתיירים ומקומיים וחלופה המוניות הרגילות יקרה יותר.
תיירות.
הרחבת התיירות בקו סמוי הביאה לגידול של אתרי נופש, בונגלוים, ווילות יוקרה פרטיות על האי. המספר הכולל של חדרי המלון בשנת 2013 היה 17,479, והתרחב ב-459 חדרי מלון בשנת 2015. השינוי ההדרגתי בביקוש הוא לראות יותר מבקרים ומשפחות מאסיה, אך שלושת השווקים המקוריים היו גרמניה, בריטניה, ותאילנד, אשר תורמים נתח משולב של 27%. בנגקוק איירווייז ממשיכה להפעיל צי של מטוסי איירבוס חדשים, ובמקביל תוציא משירות את מטוסי המדחף ATR 72 הישנים, אשר יספק 189,000 מושבים נוספים עבור נוסעים של קו סמוי סמוי. בנגקוק איירווייז כבר הגדילה את מספר הטיסות היומיות מ-36 ל-50.
איכות הסביבה.
קו סמוי מארח כ-800,000 מבקרים בשנה. המבקרים, והתושבים, מייצרים כ-250,000 טונות של פסולת מוצקה בשנה. גם הטיפול בשפכים מהווה אתגר. לקו סמוי יש רק שלושה מפעלי טיהור שפכים, בצ'אוונג, לאמאי, ומיי נאם, לטיפול בשפכים מ-2,000 בתי מלון ומסעדות. ישנן תוכניות להרחיב את הצמחייה, אך הן לא מתממשות מחוסר מימון.
שירותי רפואה.
לקו סמוי יש ארבעה בתי חולים פרטיים: בית החולים הבינלאומי סמוי; תאי אינטרנשיונל, בית החולים בנדון, ובית חולים סאנגואי בנגקוק. בית החולים הממשלתי נמצא ב.
אוכל מקומי.
מוצרי מזון מקומיים של קו סמוי ומחוז סוראט טהאני כוללים ביצים מומלחות ורמבוטן.
אמנות מדיה חדשה
אמנות מדיה חדשה (בלעז: "ניו מדיה") היא סוגה הכוללת יצירות אמנות שנוצרו באמצעות טכנולוגיות מדיה חדשה, אמנות דיגיטלית, גרפיקה ממוחשבת, אנימציית מחשב, אמנות רשת, אמנות משלבת טכנולוגיות אינטראקטיביות, רובוטיקה ממוחשבת ואמנות ביוטכנולוגית.
אמנות מדיה חדשה היא התפתחות של האמנות המסורתית כגון ציור או פיסול. חשיבותה של אמנות מדיה חדשה היא במעורבות תרבותית וחברתית גלובאלית. התפתחות אמנות מדיה חדשה הביאה בתי ספר ואוניברסיטאות רבות בעולם להכליל סוגה זו בתוכניות הלימודים.
נושאי יצירות מדיה חדשה נגזרות לרוב מטלקומוניקציה, מדיה המונית, אינטרנט, ותרבות דיגיטלית. היצירה משלבת היבטים של אמנות מושגית, אמנות וירטואלית, מיצג ומיצב. אמנות מדיה חדשה משלבת לעיתים קרובות אינטראקציה בין האמן לצופה, היצירה אינה מתקיימת ללא אינטראקציה זו.
עידן הגלובליזציה הדיגיטלית והמהפכה הדיגיטלית גרמו לשינוי, הן ביחס לעיתונות הכתובה, והן ביחס לאמנות. צרכני האמנות וביקורת האומנות, אינם מקבלים יותר את הסמכות הישנה והריכוזית. מהפכת האינטרנט הביאה לשפע מקוון של מידע אודות אמנים, יצירות, ותערוכות, ולחשיפה רבה וממוקדת. במקביל גברה החשיפה לביקורת על האמנות, שהייתה בעבר נחלתם של מבקרי אומנות במערכות העיתונים, וכיום נגישים לכל אדם המעוניין לכתוב את ביקורתו בבלוגים, בפורומים, בטוקבקים, ואף במאמרים מקוונים.
היסטוריה.
אמנות המדיה החדשה התחילה במאה ה-19 בהמצאות שכללו תמונות נעות כגון זואיטרופ (1834), פרקסינוסקופ (1877) והזואופרקסיסקופ (1879) של אדוארד מויברידג'. בין השנים 1920 ל 1950, ניתן לראות מגוון צורות של אמנות קינטית ושל אמנות אור כיצירות הראשונות של אמנות המדיה החדשה. החל ב'לומיה' ואורגן האורות 'קלאוילוקס' של תומאס וילפרד (1919) ועד הפסל ההורס את עצמו 'מחווה לניו יורק' (1960) של ז'אן טינגלי.
בשנת 1958 וולף ווסטל היה האומן הראשון להכניס טלוויזיה לאחת מיצירותיו. במהלך שנות ה-60 פיתוח של טכנולוגיות וידאו שהיו חדשות אז שימש את וולף ווסטל ואת נאם ג'ון פייק ביצירותיהם. התפתחות הגרפיקה הממוחשבת בשנות ה-80 וטכנולוגיות זמן אמת בשנות ה-90 בשילוב עם התקדמות האינטרנט דחפה סוגים שנים של אמנות מדיה חדשה. כך למשל האמנות האינטראקטיבית של לין הרשמן ליסון, דייוויד רוקבי, דון ריטר ופרי הוברמן, אמנות טלמטית של רוי אסקוט, אמנות אינטרנט של ווק קוסיק וג'ודי, אמנות וירטואלית של ג'פרי שאו ומוריס בניון, ואמנות אורבנית בקנה מידה גדול כמו של רפאל לוזנו האמר.
התקדמות הביו-טכנולוגיה שהתרחשה באותו זמן אפשרה לאמנים דוגמת אדוארדו כק להשתמש בגנטיקה ובדנ"א כמדיום לאמנות חדשה.
מספר תאוריות השפיעו על התפתחות אמנות המדיה החדשה, ובמיוחד כאלו שנכתבו על היפרטקסט, בסיסי נתונים ורשתות. בין הוגי הדעות שהשפיעו על התחום ניתן לציין את וניבר בוש וטד נלסון. רעיונות נוספים הופיעו בכתביהם של חורחה לואיס בורחס, איטלו קאלווינו וקורטסר. החדשנות ברעיונות אלו היא בהתייחסותם לנרטיבים לא ליניארים ולנראטיבים אינטראקטיביים שעומדים לא פעם בבסיס יצירות מדיה חדשה.
לארס אלפורס
לארס אלפורס (18 באפריל 1907 - 11 באוקטובר 1996) היה מתמטיקאי פיני, הזכור בעיקר עקב עבודתו על משטחי רימן וספרו הידוע באנליזה מרוכבת. אלפורס היה הזוכה הראשון במדליית פילדס.
ספרו Complex analysis (אנליזה מרוכבת) אשר נכתב ב-1953 נחשב לספר הלימוד הנפוץ ביותר בתחום. אלפורס כתב מספר ספרים נוספים, ביניהם ספר על משטחי רימן ב-1960, ועל אינווריאנטים קונפורמיים ב-1973.
ביוגרפיה.
אלפורס נולד בהלסינקי שבפינלנד. אימו, סיווה הלנדר נפטרה בלידתו. אביו, אקסל אלפורס, היה פרופסור להנדסה באוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה. משפחת אלפורס הייתה דוברת שוודית ולכן בתחילה למד בבית ספר פרטי ששפת הלימוד בו שוודית. ב-1924 החל לימודיו באוניברסיטת הלסינקי. היה עוזר מחקר של רולף נבנלינה בעבודתו על השערת דנג'וי על מספר הערכים האסימפטוטיים של פונקציה שלמה. ב-1930 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הלסינקי.
ב-1936 היה אחד משני הזוכים הראשונים של מדליית פילדס. בין 1935 ו-1938 לימד באוניברסיטת הרווארד. ב-1938 חזר לפינלנד ושימש כפרופסור באוניברסיטת הלסינקי. ב-1946 חזר להרווארד, שם נשאר עד לפרישתו ב-1977.
ספרים.
Proc Natl Acad Sci U S A. 1966 Feb; 55(2): 251–254.
פרידריך, הדוכס מבאדן
פרידריך, הדוכס הגדול מבאדן
יאנה גור
יאנה גור (ברוסית: Я́на Гур; נולדה ב-30 בדצמבר 1982) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית. מוכרת בעיקר בזכות תפקידה כאנה בסדרת הדרמה "לאהוב את אנה".
ביוגרפיה.
נולדה בשם יאנה גורקיכר בטשקנט, בירת אוזבקיסטן הסובייטית. במאי 2001 עלתה לישראל לבדה בגיל 19. כחודש לאחר עלייתה החלה בקריירת דוגמנות בישראל, שהפכה גם לקריירה בינלאומית, שבמסגרתה הצטלמה לקמפיינים בינלאומיים ומגזינים נחשבים, דוגמת: MADAM FIGARO ,NYLON, Vogue, Marie Clair ,Elle, L’OFFICIAL, QVEST, TANK.
באוקטובר 2006, נבחרה על ידי מאות מאנשי תעשיית האופנה בישראל כאחת מארבע המועמדות לפרס "דוגמנית השנה" בטקס פרסי האופנה, ששודר בערוץ 2.
גור החלה קריירת משחק בסדרת הדרמה "לאהוב את אנה" בערוץ 10, שבה כיכבה בתור אנה. תפקיד שזיכה אותה במועמדות ל"פרסי האקדמיה לטלוויזיה" בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 2009.
בשנת 2009 השתתפה בסרטו של דני לרנר "קירות", (לצד אולגה קורילנקו, נינט טייב, שלום מיכאלשווילי, זוהר שטראוס, הנרי דוד) בו גילמה את דמותה של נינה, צעירה מחבר המדינות המועסקת בישראל כזונה.
בשנת 2010 השתתפה בעיבוד הקולנועי של "בדמי ימיה", המבוסס על סיפורו של ש"י עגנון, בבימוים של לינה וסלבה צ'פלין, בתפקיד לאה (לצד סיון לוי, מוריס כהן, צק ברקמן). באותה שנה גם שיחקה בעונה השנייה של הסדרה חצויה בתפקיד "לילית".
בשנת 2011 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "תמרות עשן" (בימוי: עודד דוידוף) בתפקיד מוריה. באותה שנה גם שיחקה בסרט קצר, “Mother's Fading” (תסריט ובימוי: ארתור סטפאניין) שהשתתף בפסטיבל "קאן".
בשנת 2012 השתתפה בסדרה סברי מרנן בפרק 5 בתור חברתו של אדם הדר.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "מקום אחר" של מיכל זילברמן, לצד אניה בוקשטיין, עלי סלימאן, מולי שולמן. באותה שנה שחקה גם בסדרה "מתים לרגע" בתפקיד ולנטינה.
בשנת 2016 השתתפה בסדרה "תאג"ד" כשחקנית אורח בתור טניה.
וידאו קליפים.
גור השתתפה בשלושה וידאו קליפים לשיריו של הזמר אסף אמדורסקי:
חיים אישיים.
ביולי 2016 נישאה גור לבן זוגה, סוכן הדוגמניות דויד ישעיהו.
הדוכס מבאדן
הדוכס הגדול פרידריך מבאדן
הדוכס פרידריך מבאדן
מרשם רפואי
מרשם רפואי הוא מסמך ובו תוכנית טיפול שעליה מורה רופא או בעל מקצוע אחר המורשה להנפיק מרשמים רפואיים. המרשם עשוי להכיל הוראות שיש ליישמן על ידי המטופל או על ידי אדם המטפל בו – אחות, רוקח או בעל מקצוע רפואי אחר.
בדרך כלל מכיל מרשם רפואי הוראות לנטילת תרופות. כתיבת מרשם על ידי המטפל עשויה לשאת בחובה אף משמעות משפטית, כיוון שהיא עשויה להעיד על נטילת אחריות מצידו, על הטיפול במטופל, ובאופן מיוחד על ניטור ופיקוח בהיבטי יעילות ובטיחות התרופה. אולם, ככל שתרופות באות לעיתים תכופות יותר באריזה מוכנה ואטומה על ידי היצרן, וככל שהעבודה הרפואית נעשתה מורכבת יותר, המונח "מרשם רפואי" קיבל מובן רחב יותר וכולל אף הערכה קלינית, בדיקות מעבדה, בדיקות דימות וכיוצא בזה, ככל שהדבר משפר את בטיחות ויעילות הטיפול.
צורה והגדרה.