ג'רי ליין קם עם משפחתו לבוקר רגיל, אמנם, בטלוויזיה נאמר שהוחל ממשל צבאי במקום לא ידוע, כנראה בגלל המגפה. ליין נוסע למרכז העיר פילדלפיה ונתקע בפקק תנועה. אחרי כמה דקות, הוא מגלה שהבלימה והמחסום כנגד הזומבים על ידי הצבא נכשלה, והם מתפשטים לעיר. ליין ומשפחתו נאלצים לברוח, ובאותו הזמן ליין מגלה שני פרטים חשובים לגביהם: 1. הם מדביקים את בני האדם הבריאים בנשיכה. 2. האדם הננשך הופך לזומבי כעבור 12 שניות בלבד ומיד ממשיך את התפשטות המגפה. השוטרים לא מצליחים לעצור אותם מפני שהם מעורבבים באוכלוסייה הבריאה ופועלים מהר מאוד. גם הצבא ניסה לעשות בידוד סביב מרכז העיר אך נכשל לחלוטין והעיר נפלה לידי הזומבים.
ליין מצליח לחמוק בעור שיניו מהעיר הבוערת, בזמן שסגן מזכ"ל האו"ם, תיירי אומטונטי, שהכיר את ליין מהזמנים שעבד אצלו, יוצר עמו קשר ושולח מסוק לחלצו. בינתיים, ליין מגיע לניוארק כדי לחפש תרופה לביתו חולת האסתמה וכדי להסתתר בבנייני העיר. הם מוצאים דירה של משפחה אשר לא דוברת אנגלית, מלבד ילדם תומי. בסוף, המסוק הגיע בבוקר וחילץ את ליין, משפחתו ותומי רגע לפני שנתפסו בידי הזומבים (ביניהם הוריו של תומי). המסוק מביא אותו לבסיס בלב ים על אוניות של צבא ארצות הברית שם הוא מקבל משימה ללוות ד"ר צעיר מהרווארד לבסיס בקוריאה הדרומית שכנראה משם החלה המגפה.
רגע אחרי היציאה מהמטוס, החיילים מותקפים בידי הזומבים, וכתוצאה מכך הד"ר יורה כדור בשגגה בראשו ונהרג. ליין נאלץ להמשיך לחקור לבדו. במהלך החקירה, הוא מגלה שהזומבים נמשכים למקורות רעש, כאמצעי גירוי. בנוסף הוא מתחקר בבסיס סוכן CIA לשעבר אשר נתפס מוכר נשק לקוריאה הצפונית, אשר ממליץ לו להגיע לישראל – המקום היחיד (חוץ מקוריאה הצפונית) שהצליח לבלום את הזומבים בעזרת חומות, ולהיפגש עם סוכן מוסד בשם יורגן.
ליין מגיע לירושלים בישראל שנראית בטוחה הודות לחומות, ונפגש עם יורגן. הוא מגלה לו שהוא יזם את בניית החומות בהתאם למדיניות קהילת המודיעין הישראלית כלקח מהכישלונות המודיעינים שקרו לאורך השנים - השואה, טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ומלחמת יום הכיפורים. ליין מגלה שאין לו כיוון להמשך החקירה. באותו זמן מתרחשת שעות התפילה בהר הבית (אשר גורם לרעש רב), וכתוצאה מכך הזומבים יצרו סוללה אנושית (זומבית ליתר דיוק) ממאות מהם שהצליחה לגלוש מעל לחומה ולפרוץ לעיר. ליין שוב מצליח להימלט בעור שיניו מהעיר עם חיילת ישראלית בשם "סגן" על מטוס בלארוסי, המטוס האחרון היוצא מהעיר. במטוס, הוא חשב והעלה תאוריה שהזומבים לא תוקפים בני אדם חולים, ובעזרת תיירי, הוא מורה לטייס לפנות לכיוון מרכז מחקר של ארגון הבריאות העולמי בווילס כדי לאמת את זה. אבל בינתיים, זומבי שישן בתוך ארון במטוס, מתעורר ומדביק כמעט את כולם עד שליין נאלץ לפוצץ רימון שמרסק את המטוס.
ליין שרד את ההתרסקות אך נפצע קשה. הוא צולע ביחד עם סגן למרכז המחקר ומשכנע את המדענים לנסות התאוריה שלו. אך בעקבות פציעתו, הוא מתעלף ונכנס לתרדמת לשלושה ימים. לאחר שהוא מתעורר, ליין מתגנב ביחד עם סגן והמדען הראשי למדור ב', שם מאוחסנים חיידקים של מחלות קשות בנות ריפוי, ביחד עם 80 זומבים. ליין משיג את הדגימות אך נחסם על ידי זומבי שמאלץ אותו לנסות על עצמו את התאוריה שלו בהזרקת החיידק לגופו. הניסוי מצליח וליין עובר את עשרות הזומבים כבלתי נראה.
הסרט נגמר במפגש מרגש של ליין עם משפחתו, ותומי, שהפך לחלק מהמשפחה. ארגון הבריאות העולמי מודיע שהווירוס הוא בעצם הכלאת זן של דלקת קרום המוח, אבעבועות שחורות ושפעת החזירים. בנוסף לכך, הארגון שולח לאוכלוסייה הבריאה את החיסון שגילה ליין כדי שתוכל לבוא למקום מבטחים, בזמן שצבאות העולם, בתוספת אזרחים זועמים, מתחילים להשיב מלחמה שערה בזומבים עד לחיסולם המוחלט.
פסקול הסרט.
את המוזיקה המקורית לסרט כתב והלחין מרקו בלטראמי.
הערכה לאחר פעולה או AAR (ראשי תיבות: After Action Review) היא שיטת הפקת לקחים מובנית לאחר פעולה שבוצעה. השיטה פותחה בצבא ארצות הברית, והפכה לשיטת הפקת הלקחים המקובלת בארצות הברית ובעולם כולו, בין השאר בתחום העסקים, ככלי לניהול ידע.
המתודולוגיה.
מתודולוגיית AAR כוללת מענה לארבע שאלות:
ישנם ארגונים המוסיפים מעטפת של הסבר ומיקוד לפני, ותהליך של עיבוד למשימות ולקחים אחרי.
שיטת הבדיקה כוללת איסוף ותיעוד מידע יסודי, באמצעות ראיונות, תצפיות, שאלונים ועוד.
תחקיר מסוג זה לא נועד למצוא אשמים בתקלה שאירעה במהלך הפעולה, אלא להפיק לקחים מהאירוע, לבצע למידה ארגונית ולהשתפר להבא. לכן התחקיר נערך בצורה עניינית, הוא מבוסס על עובדות, ובסופו נכתבות מסקנות ברורות וישימות.
באסל גטאס
בָּאסֶל גַטָאס (בערבית: باسل غطاس, תעתיק מדויק: "באסל ע'טאס"; נולד ב-23 במרץ 1956) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי. כיהן כחבר הכנסת ה-19 והכנסת העשרים מטעם מפלגת בל"ד שהיא חלק מהרשימה המשותפת. דוקטור להנדסת הסביבה, איש עסקים, ואיש ציבור במגזר הערבי-נוצרי בישראל.
ב-20 בדצמבר 2016 צולם כשהוא מבריח מעטפות ובהן מכשירי טלפון סלולרי וחפצים נוספים לאסירים ביטחוניים הכלואים בישראל. ב-17 במרץ 2017 הוגש נגדו כתב אישום בפרשה זו ובעקבות כך אולץ להתפטר מהכנסת. הוא הורשע ונגזרו עליו שנתיים מאסר בפועל, אותן החל לרצות ב-2 ביולי 2017.
ביוגרפיה.
באסל גטאס נולד בראמה שבגליל למשפחה ערבית-נוצרית אורתודוקסית. אביו מורה להיסטוריה ופעיל קומוניסטי. כנער החל בפעילות פוליטית, ויחד עם בן דודו עזמי בשארה הקים את הוועד הארצי של תלמידי התיכון הערבים. ב-1974 החל ללמוד הנדסת הסביבה בטכניון, והיה בין מקימיו של תא סטודנטים ערבים. ב-1978, בהיותו בן 22 בלבד, נבחר למועצת היישוב ראמה מטעם רק"ח. ב-1983 היה לסגן ראש המועצה המקומית ראמה, מטעם סיעה זו. בתום הקדנציה, בשנת 1989, שב ללימודים בטכניון.
במהלך שנות ה-80 היה בין פעילי רק"ח שגרסו כי יש לנקוט קו ביקורתי כלפי ברית המועצות. גישה זו לא התקבלה במפלגה, והוא סולק ממנה ב-1990. ב-1992 נמנה עם מקימיה של התנועה קצרת הימים "ברית השוויון", וב-1995 היה בין מקימי בל"ד. באותה שנה סיים את לימודיו, וקיבל תואר דוקטור בהנדסת הסביבה מהטכניון.
לאחר סיום לימודיו התמנה למנכ"ל אגודת הגליל, הפועלת בציבור הערבי ישראלי בתחומים של בריאות הציבור, תברואה, חקלאות, איכות הסביבה ותחומים קרובים נוספים. במהלך כהונתו כמנכ"ל העמותה הוקם מרכז מחקר ופיתוח בשפרעם, אשר מכר מוצרים שפיתח, וסייע בהקמתן של עמותות נוספות במגזר הערבי, ובהן עדאלה, אתיג'אה ואזרחים למען הסביבה בגליל.
ב-2007 פרש מתפקידו באגודת הגליל, ופנה לעסקים פרטיים. הוא החל בהוצאה לאור של "מאלכום", המגזין הכלכלי הראשון במגזר הערבי.
הוא חבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית בית ברל.
גטאס הוא בוגר תוכנית פולברייט: בשנת 2000 זכה במלגת האמפרי ולמד באוניברסיטת מרילנד.
נשוי ואב לילדה.
בפוליטיקה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 (2013) הוצב במקום השלישי ברשימת בל"ד לכנסת, ונבחר מטעמה לכנסת ה-19.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים (2015) הוצב במקום ה-11 של הרשימה המשותפת, ונבחר מטעמה לכנסת ה-20.
ב-29 ביוני 2015 השתתף במשט לרצועת עזה שנעצר על ידי חיל הים הישראלי. בעקבות השתתפותו במשט ספג נזיפה מוועדת האתיקה של הכנסת. ביולי אמר גאטס שהוא תומך בחרם על ישראל. ב-6 באוקטובר 2015, כשנשאל האם הוא מגנה את רצח הזוג הנקין ופיגוע הדקירה בירושלים, השיב: "עם תחת כיבוש יש לו זכות להתנגד לכיבוש בכל אמצעי שהוא מוצא לנכון. אני אישית, הלוואי והייתי יכול למנוע כל טיפת דם. אני מתנגד לכל הרג וכל דם שיישפך, אבל האחריות על כל מה שקורה נמצאת על כתפיו של ביבי נתניהו".
ב-22 ביולי 2015 אמר גטאס לערוץ הכנסת, בעימות מול יואל חסון, שמותר "להתנגד לכיבוש" וזאת גם "באמצעים אלימים."
בפברואר 2016 נפגש, ביחד עם חברי הכנסת מבל"ד ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי, עם משפחות מחבלים ממזרח ירושלים שנהרגו תוך כדי ביצוע פיגוע טרור, על מנת לקדם שחרור גופות המחבלים המוחזקות בידי ישראל, ובמהלך המפגש עמדו דקת דומיה לזכר המחבלים. כתוצאה מכך השעתה אותו ועדת האתיקה של הכנסת ל-4 חודשים מישיבות הכנסת וועדותיה (אך לא מהצבעות).
ב-14 בספטמבר 2016, בעקבות אשפוזו של שמעון פרס, כתב גטאס בעמוד הפייסבוק שלו: "עלינו לזכור שהוא אחד מעמודי התווך היהירים של המפעל הציוני האימפריאליסטי ומפעל ההתנחלויות ואחד מהכי שפלים, אכזריים, קיצוניים [...] מי שהביא הכי הרבה נזק ושפע של אסונות לעם הפלסטיני [...] בואו נזכור, לפחות במותו, את מהותו האמיתית כעריץ וכאחראי ישיר על פשעים ופשעי מלחמה שבוצעו נגדנו."
דבריו ספגו גינויים חריפים.
פרשת ההברחה.