הווארד נבדל בקודמו בתפקיד מטעם הלייבור, פול קיטינג, בתמיכתו במוסדות המסורתיים של אוסטרליה כמו המלוכה האוסטרלית, קיומו של יום אנזא"ק, ועיצובו של דגל אוסטרליה, אך כמו קיטינג, הוא דחף להפרטה של התשתיות הציבוריות ולהנהגתו הנרחבת של מס צריכה. בעת כהונתו של הווארד התרחשו פיגועי 11 בספטמבר. ממשלת הווארד הפעילה את ברית ANZUS בתגובה לפיגועים ותמכה במלחמותיה של ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק.
בבחירות הכלליות של 2004 חיזקה המפלגה הליברלית את הרוב שלה בבית התחתון ויחד עם שותפותיה לקואליציה הייתה לממשלה הראשונה מזה 20 שנה שהיה לה רוב מוחלט בסנאט. שליטה זו בשני בתי הפרלמנט אפשרה את קיומם של תהליכי החקיקה בלי צורך לשאת ולתת עם חברי פרלמנט עצמאיים או עם מפלגות קטנות.
ב-2005 אמר הווארד:
בבחירות של 2007 נחלה ממשלת הווארד תבוסה ומאז ועד לבחירות באוסטרליה המערבית שהתקיימו ב-2008 הייתה המפלגה הליברלית באופוזיציה הן בפרלמנט הפדרלי והן בפרלמנטים של כל המדינות. נושא המשרה הבכיר ביותר מטעם המפלגה בכל אוסטרליה היה אז ראש עיריית בריזביין, קמפבל ניומן. מצב זה הגיע לסיומו כאשר ב-2008 נבחר קולין ברנט להיות ראש ממשלת אוסטרליה המערבית.
לאחר הווארד.
לאחר הבחירות של 2007 נבחר ברנדן נלסון להיות מנהיג המפלגה הליברלית. ב-16 בספטמבר 2008 איבד נלסון את תפקידו למלקולם טרנבול. ב-1 בדצמבר 2009 נוצח טרנבול בבחירות על מנהיגות המפלגה על ידי טוני אבוט. אבוט הנהיג את המפלגה בבחירות של 2010 שבהם עלתה התמיכה בה ובפעם הראשונה מאז הבחירות של 1940 היה מצב של תיקו בפרלמנט האוסטרלי.
במהלך אותה שנה, שיפרה המפלגה את מצבה בבחירות המדינתיות בטסמניה ובאוסטרליה הדרומית והצליחה להרכיב ממשלה בוויקטוריה. במרץ 2011 זכתה הקואליציה המשותפת הליברלית-לאומית בבחירות בבניו סאות' ויילס בתוצאה שהייתה הטובה ביותר בבחירות המדיניות באוסטרליה מאז מלחמת העולם השנייה. ב-2008 התמזגה המפלגה הליברלית עם המפלגה הלאומית בקווינסלנד. במרץ 2012 השיגה מפלגה זו ניצחון סוחף היסטורי בהנהגתו של ראש עיריית בריזביין לשעבר, קמפבל ניומן.
ממשלת אבוט.
בבחירות הפדרליות שנערכו בספטמבר 2013 הצליח אבוט להוביל את מפלגתו לניצחון סוחף ולסיום 6 שנות שלטון של מפלגת הלייבור. בנאום הניצחון הכריז על הקמת קואליציה משותפת עם המפלגה הלאומית בראשותו של וורן טראס, שמונה לתפקיד סגן ראש הממשלה ושר התחבורה והתשתיות; ג'ו הוקי מונה לשר האוצר וג'ולי בישופ מונתה לתפקיד שרת החוץ של אוסטרליה. ב-18 בספטמבר 2013 הושבע אבוט לראש ממשלה והחל בכהונתו.
ממשלת טרנבול.
בהצבעה פנימית שנערכה במפלגה הליברלית, בספטמבר 2015, הודח טוני אבוט מראשות המפלגה והוכרח להתפטר מראשות הממשלה, במקומו מונה שר התקשורת בממשלתו מלקולם טרנבול שיזם את ההצבעה כדי להדיחו מראשות המפלגה. ג'ולי בישופ שהייתה שרת החוץ, מונתה לסגניתו.
ממשלת מוריסון.
ב-25 באוגוסט 2018 ניצח סקוט מוריסון, שר האוצר של אוסטרליה, את ראש הממשלה המכהן טרנבול, בפריימריז על ראשות המפלגה, והחל לכהן כראש ממשלת אוסטרליה. הוביל את המפלגה לניצחון בבחירות לפרלמנט האוסטרלי ב-2019, והרכיב את הממשלה. בבחירות בשנת 2022 הפסידה המפלגה למפלגת הלייבור האוסטרלית, ומוריסון התפטר מראשות המפלגה.
במערב אין כל חדש (סרט)
אדמונד או'בריין
קארל מלדן
מרסדס מק'אמברידג'
צ'נדרה ווילסון
גביע דייוויס 1977
גביע דייוויס 1977 הייתה התחרות ה-66 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 59 נבחרות. הנבחרות חולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". הקבוצה המנצחת במשחקים בין ראשי הבתים קיבלה את הגביע. שיטת משחקים זו פעלה עד לשנת 1980.
המשחק על התואר התקיים בין איטליה לבין אוסטרליה. המשחק הסתיים בניצחון של נבחרת אוסטרליה עם התוצאה 1:4. בכך הנבחרת זכתה בתואר בפעם ה-24 בסך הכל.
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
הבית כלל 14 קבוצות כולל דרום אפריקה. לאחר המשחקים המוקדמים, החלו משחקי רבע הגמר. משתתפות גמר הבית בשנה הקודמת קיבלו זכות לעבור ישירות לרבע הגמר.
בית אירופה.
הבית כלל 32 קבוצות כולל איראן, מצרים, אלג'יריה, רודזיה, קניה וישראל. לאור מספר גדול של הקבוצות הבית פוצל ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. משתתפי גמר תת-הבית בשנה הקודמת לא השתתפו במשחקים המוקדמים. בעקבות סירובה של ברית המועצות לשחק במשחק חצי הגמר של השנה הקודמת נגד צ'ילה, נבחרתה נפסלה מהשתתפות בתחרות בשנים 1977-1978.
בית המזרח.
בית המזרח כלל 12 קבוצות כולל אוסטרליה וניו זילנד. לאחר המשחקים המוקדמים החלו משחקים על ראשות הבית. משתתפי גמר הבית בשנה הקודמת קיבלו זכות לעבור ישירות לרבע הגמר.
משחקים בין מנצחי הבתים.
משחקי חצי הגמר נערכו במהלך ספטמבר 1977 ומשחק הגמר בנובמבר.
הערה: המשחק החמישי הופסק
ישראל בגביע דייוויס.
נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה א' ושיחקה נגד נבחרת טורקיה.
לאחר הניצחון על טורקיה ובהמשך המשחקים המוקדמים נבחרת ישראל שיחקה נגד הולנד.
יהודית בת בארי
יְהוּדִית בַּת-בְּאֵרִי, דמות מקראית, אשת עשו. שמה מופיע ב, כאשתו הראשונה של עשו אשר נישא לה כאשר היה בן ארבעים.
מוצאה.
מוצאה לפי הכתוב בספר בראשית הוא חיתי. לפי הכתוב במקור אחר בספר בראשית עשו נושא את יש הסוברים כי נפלו טעויות בהעתקת רשימות היוחסין.
יש הטוענים כי שמות נשותיו של עשו ב הם השמות הנכונים ואילו שמות הנשים ב וב אלו כינוייהן. על כך גם רש"י: .
נשות עשו היו למורת רוח בעיני רבקה ויצחק. נאמר עליה ועל בשמת כי . ועל כך רש"י:
גביית מכס על דמי תמלוגים
תשבץ תלת-מישורי
תשבץ תלת-מישורי הוא תשבץ המשתרע על שלושה משטחים, שפוגשים זה את זה ויוצרים אשליה של שלושה מישורים.
בשנת 1985 פורסמו שלושה תשבצים בשם "תשבצים מהסוג השלישי" או "תשבצים תלת-ממדיים" שחיבר דב (דובה) פרימרמן. לסוג זה של תשבצים לא היה המשך. בהוצאת ענבר פורסמו תשבצים תלת-מישוריים מסוג התשבצים הרגילים, תשבץ איטלקי, תשבץ קו ותשבץ מוצפן, שחוברו על ידי אריה ענבר.
האותיות של המילים המשובצות בתשבץ תלת-מישורי מתוחמות, כמו בתשבץ רגיל, על ידי נקודות שחורות או גבולות התשבץ, אך לא על ידי גבולות המישור, קרי, המילה יכולה להשתרע על פני מישור אחד או שני מישורים, כשחלק ממנה באחד המישורים והמשכה גולש למישור הקרוב. אף מילה אינה יכולה להשתרע על פני שלושה מישורים.
מילים המשובצות במישור העליון יכולות לגלוש למישור התחתון הימני או למישור התחתון השמאלי, לפי כיוון המילה. מילים המשובצות במישור הימני התחתון יכולות להיות המשך של מילים המשובצות במישור העליון או שיכולות לגלוש למישור השמאלי. מילים המשובצות במישור השמאלי התחתון יכולות להיות המשך של מילים שגלשו מהמישור העליון או מהמישור הימני התחתון.
תשבץ תלת-מישורי יכול להיות גם תשבץ קו תלת-מישורי (פורסם לראשונה במגוון מורחב מס' 84), אם במקום נקודות שחורות להפרדה בין המילים מציבים קווים מעובים. תשבץ תלת-מישורי יכול להיות גם תשבץ לבן תלת-מישורי (פורסם לראשונה במגוון מורחב מס' 84), אם מוטל על הפותר למצוא גם את הנקודות השחורות/הקווים המעובים המפרידים. המבנה של תשבץ תלת-מישורי פתור יכול לשמש, כמו מבנה של תשבץ רגיל פתור, לצורכי יצירת תשבץ מוצפן או תשבץ להרכבה וכדומה.
ברטה (פירושונים)
צליבתו של ישו
חנה מרון (שחיינית)
חנה מרון (נולדה ב-15 בספטמבר 1946), היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה.
ביוגרפיה.
מרון התאמנה בקבוצת ברית מכבים עתיד בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה.
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באמצע אוקטובר 1959 זכתה מרון במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:31.4 דקות, אחרי חיותה מרצ'ביאק מהפועל תל עמל (3:18.5 דקות) וחברתה לאגודה נעמי נייגר (3:28.5 דקות).
אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה באוקטובר 1960, זכתה מרון ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:06.6 דקות, לפני רבקה קרטין ממכבי חיפה (6:08.9 דקות) ונורית שלו מהפועל בית שאן (6:16.2 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:31.8 דקות, לפני נורית שלו (1:33.2 דקות) וקורין מהפועל אפיקים (1:33.6 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:17.8 דקות, אחרי רבקה קרטין (1:13.8 דקות) ולפני תלמי מהפועל גוש זבולון (1:18.3 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:21.9 דקות, אחרי תמר זליג ממכבי חיפה (3:21.8 דקות) ולפני נעמי נייגר (3:30.7 דקות). שבוע לאחר מכן, היא זכתה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה בתוצאה המהירה ביותר למשחה זה של 63:05.0 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באוקטובר 1962 זכתה מרון בשתי מדליות, זהב וכסף. במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:17.7 דקות, לפני אורנה בלכמן ממכבי חיפה (3:22.7 דקות) ונעמי נייגר (3:22.8 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:28.3 דקות, אחרי נורית שלו מהפועל נוה איתן (1:23.8 דקות) ולפני אורנה בלכמן (1:30.8 דקות).
באליפות ישראל שנערכה בקריית טבעון בסוף ספטמבר בשנת 1964 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:32.2 דקות, אחרי דורית זלץ חברתה לקבוצה (1:22.4 דקות) ונורית שלו (1:26.7 דקות).
רבקה קרטין
רבקה קרטין דינור (14 בפברואר 1943 - 11 בנובמבר 2006) הייתה שחיינית ישראלית, אלופת ישראל בשחייה.
ביוגרפיה.
קרטין נולדה בחיפה ליוסף ובינה קרטין היא התאמנה בקבוצת מכבי חיפה.