לס סיפר לבתו כי התלבט האם לקבל את תפקיד חוקרו של אייכמן וכי הדחף הראשון שלו היה לסרב וכי נתקף אימה מהמחשבה שעליו לשמוע את עדויות הזוועה. אך לבסוף התגבר על הסלידה. לדברי הבת היו לאביה רגעים בהם הרגיש שאינו יכול לשמוע עוד את מעשי הזוועה. לס סיפר לבתו כי לא יכול היה לסבול את אטימותו הרגשית של אייכמן ותיאר מעמד אחד:
במיוחד רגז לס, לדברי הבת, על ניסיונות החנופה של אייכמן. פעם אחת הצביע אייכמן על דרגות הקצין של לס ואמר: "אדוני הסרן, כאשר אני מסתכל על סמל הדרגה, אני מבין שאתה ואני קולגות. גם אני הייתי פעם שוטר." לס השיב לו: "אתה מעולם לא היית שוטר, אתה היית באס אס וב-אס דה."
בקולנוע.
חקירתו של אדולף אייכמן על ידי אבנר לס הועלתה פעמיים על מסך הקולנוע. הסרט הראשון "אייכמן" משנת 2007 הוא סרט העלילתי באורך מלא. הסרט שנוצר בהפקה משותפת בריטית-הונגרית, צולם בבודפשט והוא דובר אנגלית. עלילת הסרט מבוססת על פרוטוקול החקירה שבוצעה על ידי לס והוא מתאר את מאבק המוחות שבין הנחקר לחוקרו. את דמותו של לס מגלם השחקן האמריקאי טרוי גריטי .
הסרט השני, "לשכה 06", הוא סרט תעודה ישראלי שהופק בשנת 2013. הסרט באורך של 58 דקות בוים על ידי יואב הלוי. הסרט מתאר את סיפורם האישי והקבוצתי של צוות החוקרים, על סערת הנפש שעברו מול ממדי וזוועות השואה שנגלו להם בחקירתם. בסרט משולבות סצנות תיעודיות, חומרי ארכיון וסצנות משוחזרות. בסרט שהופק לאחר שאבנר לס כבר לא היה בין החיים מסופר סיפורו באמצעות קטעי ארכיון וכן מפיו של בנו, אלון לס. הסרט זכה בציון לשבח על מצוינות קולנועית בפסטיבל ירושלים לקולנוע 2013.
מדדי מיקום
מדד נטייה מרכזית
צומת וולקן
צומת ווּלקָן הוא צומת ראשי באזור מפרץ חיפה. שמו הרשמי של הצומת במדריך רחובות חיפה הוא הל"ט והוא מוגדר ככיכר.
הצומת הוא מקום המפגש של כביש 4 - שדרות ההסתדרות עם רחוב החרושת הפונה צפון-מערבה לכיוון מרכז הקניות "חוצות המפרץ" ולבתי המלאכה של הרכבת, דרום-מערבה לרחוב משה דיין המוביל לבית הספר הטכני של חיל האוויר ומספר דרכי-שרות.
הצומת קיים לפחות משנות ה־30 של המאה ה־20, אז קישר בין כביש חיפה - עכו ובתי המלאכה של הרכבת. בעבר הצומת הוסדר באמצעות מעגל תנועה.
שמו הרשמי של המקום, כיכר הל"ט (השלושים ותשעה), מציין את זכרם של 39 עובדי בתי הזיקוק היהודים שנרצחו בידי פועלים ערבים בטבח בתי הזיקוק ב-30 בדצמבר 1947. שמו הפופולרי יותר של הצומת ניתן לו על שם בית-היציקה ומפעל האמבטיות וולקן, ששכן בעבר במקום שבו נמצא היום מרכז הקניות. המפעל הוקם בשנת 1934 ונקרא על שם וולקן, שמו הרומי של הפייסטוס אל האש, הנפחים וחרשי הברזל במיתולוגיה היוונית. בניית מרכז הקניות במקום בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 השפיעה על המורכבות והעומס של הצומת.
מחלף ההסתדרות (נחנך ב־2012) ממוקם מעט מדרום לצומת, ומקשר בין אזור הצומת לכביש 22 (עוקף קריות). בסמוך למחלף מפגש מסילת ברזל של מסילת שירות קצרה המוליכה לבתי הזיקוק ומפעל דשנים.
בצומת ישנה תחנת אוטובוס לכל הקווים הנוסעים מחיפה צפונה (לעכו, שפרעם ועיירות הגליל, נהריה, כרמיאל וצפת), ותחנות לכל קווי המטרונית בשני כיווני הנסיעה.
בשנת 1999 יצא לאקרנים הסרט "צומת וולקן" בבימויו של ערן ריקליס, המגולל את סיפורה של קבוצת צעירים בקריות בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים. במרכז הקבוצה עומדת להקת הרוק שחלקם חברים בה, "צופן גנטי", והפאב המקומי הקרוי "צומת וולקן" בשל קרבתו לצומת.
רומן בירקי
רומן בירקי (בגרמנית: Roman Bürki; נולד ב-14 בנובמבר 1990 במינסינגן שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת סנט לואיס סיטי.
אחיו הצעיר הוא מרקו בירקי, המשחק בקבוצת פ.צ. תון.
קריירת מועדונים.
בירקי החל את הקריירה שלו בשנת 2007 בקבוצתה המילואים של יאנג בויז ברן. בשנת 2009 הוא הושאל לתון, ולאחר חצי שנה הושאל לשאפהאוסן. בקיץ 2010 חזר ליאנג בויז ברן, ולאחר חצי שנה הושאל לגראסהופרס ציריך. בהמשך חתם במועדון באופן קבוע.
ב-24 במאי 2013 חתם בירקי בפרייבורג, והחליף את אוליבר באומן שעזב להופנהיים. בירקי שיחק בכל 34 המשחקים של קבוצתו, והציג יכולת טובה מאוד, אך לא הצליח למנוע את נשירת הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה.
ב-14 ביוני 2015 הודיעה קבוצת בורוסיה דורטמונד על החתמתו על חוזה עד סוף 2019. ב-15 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 4:0 על בורוסיה מנשנגלדבך במחזור הראשון בבונדסליגה.
ב-16 במרץ 2022 בירקי חתם בסנט לואיס סיטי שהחל מעונת תשחק ב-MLS.
קריירה בינלאומית.
בירקי שיחק בנבחרת שווייץ בכדורגל עד גיל 21, והשתתף עמה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011. לאחר מכן, בירקי היה חלק מהסגל של נבחרת שווייץ הבוגרת במונדיאל 2014, אך לא שיחק בטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-18 בנובמבר 2014 במשחק ידידות נגד נבחרת פולין.
דלעת הנחש הסורית
דלעת נחש סורית (שם מדעי: "Bryonia syriaca") היא מטפס עשבוני רב-שנתי ממשפחת הדלועיים הנפוצה בישראל, ירדן, לבנון, ובחצי האי סיני.
הפרחים חד-מיניים, ירוקים צהובים, מעורקים בעורקים שקועים בצבע ירוק כהה, ובעלי חמישה עלי כותרת. לפרח הזכרי חמישה אבקנים, ולפרח הניקבי עמוד עלי אחד. לרוב הצמח דו-ביתי. העלה משולש ושעיר בשני צדדיו, וכן הגבעול. הפרי הוא ענבה ירוקה בקוטר כסנטימטר אחד המבשיל בקיץ. הפרי רעיל לאדם.
טי.די. גארדן
חיים ירקוני
חיים ירקוני (נולד ב-1931) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד עוצבת התקומה וסגן קצין תותחנים ראשי.
חייו.
ירקוני נולד בעיר רדאוץ שבבוקובינה ברומניה בשם קרול גרינברג. בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה במחנות ריכוז בטרנסניסטריה. בסיום המלחמה חזר לרדאוץ והצטרף לתנועת בית"ר. הוא עבר הכשרה באיטליה, ב-1947 העפיל לארץ ישראל באמצעות אוניית המעפילים חיים ארלוזורוב. האונייה נתפסה על ידי הבריטים והמעפילים בהם ירקוני נשלחו למחנות המעצר בקפריסין, שם שהה במשך מספר חודשים עד הגעתו לישראל.
בישראל התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים. במלחמת סיני לחם כקצין ניהול אש בגדוד 403, גדוד תותחי 155 מ"מ. אחרי המלחמה שימש מדריך ראשי בענף אימון קצינים בבה"ד 9, בשנים 1962 עד 1963 פיקד על גדוד 404. ב-1963 מונה למפקד גדוד 403 והסב אותו מתותחים נגררים לתותחים מתנייעים M7 פריסט. לאחר מכן שירת כראש ענף ההדרכה ותורת חת"ם במפקדת קצין תותחנים ראשי. היה חניך בפו"ם ובשיבוץ חירום שימש מפקד גדוד מילואים 827 באגד ארטילרי 212. בתקופת ההמתנה לקראת מלחמת ששת הימים גויס הגדוד ובמלחמה השתתף הגדוד תחת חטיבה 37 בקרבות כיבוש צפון השומרון, שכם ורמת הגולן. שימש מפקד בה"ד 9 ב-1970 מונה למפקד עוצבת התקומה אותה הקים כאגד ארטילרי קבוע של עוצבת המפץ. שימש מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד המרכז ובתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן קצין תותחנים ראשי עד שחרורו ב-1973.
לאחר שחרורו עבד כמנהל במפעלי תעשייה בהם במפעלי נייר חדרה.
מכהן בהתנדבות כיו"ר ארגון "צוות" בגבעתיים ובמחוז דן וכיו"ר ועדת ההתנדבות. ב-2014 זכה לאות יקיר העיר גבעתיים.
דוד הכהן סקלי
הרב דוד הכהן סקלי (כ"ח באלול ה'תרכ"ב, 3 בספטמבר 1862 – כ"ד באייר ה'תש"ח, 2 ביוני 1948) היה מקובל, דיין ואב בית הדין של אוראן שבאלג'יריה, מחבר הספרים שו"ת קריית חנה דוד, דרשות על התורה לך דוד, לדוד ברוך ועוד.
ביוגרפיה.
נולד בעיר דבדו שבמרוקו לרבי משה צאצא למשפחת כהן-סקלי ולרחל בת הרב אצבן בן שמואל. בגיל 13 החל ללמוד תורה אצל הרב אברהם בן סוסאן, ובהמשך אצל הרב אהרן הכהן והרב שלמה הכהן צבאן (ארבי לקביר). נשא לאשה את בת דודו, שמחה.
בשנת 1896 עבר להתגורר בעיר תלמסאן שבאלג'יריה, שם לימד תורה את בני הקהילה היהודית ביחד עם הרב חיים בלייח. מאוחר יותר, בשנת 1900, התבקש להגיע ללמד תורה בעיר אוראן, בישיבת 'וזאת ליהודה' שנתמכה על ידי הגביר הרב יהודה חסאן. שם למד בחברותא עם רבי יוסף בן וואליד. בשנת 1913 נתמנה לדיין בעיר לצד הרב מיכאל בן סעיד, ויותר מאוחר ירש את תפקיד אב"ד בבית הדין של אוראן.
מלבד עיסוקו במשפט העברי ובפסיקת ההלכה, עסק גם בקבלה, ונהג במנהגי חסידות ופרישות. ניתן למצוא בכתביו אזכורים רבים מהזוהר, ומכתבי האר"י.
עמד בקשרים הדוקים עם רבני ארץ ישראל ורבני צפון אפריקה אשר העריכו אותו מאוד. הרב יוסף משאש כינה אותו במכתביו "המלך דוד הכהן".
ראה בעין טובה את העליות לארץ וההתארגנות הלאומית וכך כתב: .
בתאריך כ"ד באייר ה'תש"ט - 1949 כינס את כל בני קהילתו בביתו, וביקש מרעייתו ליטול לו את ידיו, עטף את עצמו בתכריכים ונשא נאום פרידה מכל הנוכחים. בתום דבריו נפטר, בגיל 87.
אברטון ריביירו
אברטון אוגוסטו דה בארוס ריביירו (בפורטוגזית: Everton Augusto de Barros Ribeiro; נולד ב-10 באפריל 1989 בארוז'ה שבברזיל), הידוע בקיצור כאברטון ריביירו הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי וקשר הכנף בקבוצת פלמנגו. ידוע ביכולות המסירה והכדרור שלו. נבחר כשחקן השנה של ברזיל בשנת 2013.
בשנת 2015 עבר לקבוצת אל-אהלי דובאי תמורת המחיר המוערך בכ-15 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית.
ריביירו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל ב-6 בספטמבר 2014 במשחק ידידות נגד נבחרת קולומביה, כשהחליף את וויליאן בדקה ה-72.
זומן לסגל הנבחרת בקופה אמריקה 2015 ובקופה אמריקה 2021.
ב-18 ביוני 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת פרו במסגרת קופה אמריקה 2021.
צל בבגדד