אולימפיאדת ונקובר (2010) הייתה הופעתו הבינלאומית האחרונה של ברודר במדי קנדה. הוא מיעט לשחק בה, ושותף רק בשני משחקים בבית המוקדם. לאחר שגילה יכולת חלשה במשחק שנעל את הבית המוקדם מול ארצות הברית, בו ספג 5 שערים, הודח מתפקיד השוער הראשון ולא שיחק כלל בשלבים המכריעים. קנדה זכתה במדליית הזהב, למעשה, ללא תרומה ממשית שלו.
חיים אישיים.
לברודר שני אחים ושתי אחיות. אחד מאחיו שיחק בייסבול מקצועני בקבוצה-בת של מונטריאול אקספוז בליגה משנית.
הוא נשוי בשנית ואב לחמישה ילדים, מהם בת אחת מאשתו הנוכחית.
סטטיסטיקה בקריירה המקצוענית.
מועדונים.
מקרא: מש - משחקים; שע - שערים שספג; מכ - מכות לשערו; רנ - רשת נקייה (משחקים ללא ספיגת שער); שע\מש - ממוצע ספיגת שערים למשחק (משוקלל לדקות משחק בפועל); %ה - אחוז הצלות.
חנה ניר
חנה ניר היא משוררת ומתרגמת ישראלית.
קורות חיים.
ניר נולדה וגדלה ברמת-גן. בוגרת התיכון תלמה ילין במגמת דרמה. למדה תיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ציור בבית הספר לאמנות קלישר ומחול בבית הספר של להקת בת דור.
בשנת 1979 החלה לפרסם שירים בעיתונות היומית, בעיתוני ילדים ובכתבי עת לספרות, ובמקביל שימשה כמגיהה וכמתקינה לדפוס בהוצאות ספרים ובעיתונים. במשך תקופה קצרה הייתה עורכת המקומון "קול חיפה" ב"ידיעות אחרונות", ובשנת 1986 מונתה לסגנית עורך בשבועון הילדים "כולנו". בתום שלוש שנים פרשה מתפקידה כדי להתמסר לכתיבה, ומאז פרסמה 14 ספרים.
כיום מתגוררת בתל אביב עם בעלה, האדריכל דרור סדומי.
פעילות ספרותית.
ספרי מקור.
הסיפורים והשירים פרי עטה מאופיינים בסגנון ייחודי המשלב חריזה, מקצב, שימוש יצירתי בשפה ובמקרים רבים – הומור. חלק מהם כתובים בגוף ראשון – טכניקה המשווה להם נופך של מונולוגים דרמטיים.
מספריה הבולטים:
"מר רון צחק אחרון" – סאטירה משעשעת על התנהלות מפעל צעצועים המוצגת דרך סיפורה האישי של מזכירת המפעל;
"עלילות לילי לפידות" – פרודיה על נערת זוהר ובה הדמות הראשית מעידה על עיסתה;
"פיל-פילון חובב חרסינה" – האנשה משעשעת של חיות מוכרות באמצעות שירי-סיפור;
"סדנת אהבה" – ספר שירה המקבץ שירים שפורסמו בעיתונות בין השנים 1979–1998.
תרגומי שירה.
מתרגמת מן הקלאסיקה האנגלית והאמריקנית.
הציגה לראשונה בפני הקורא העברי מבחר משיריהם של אדגר אלן פו, וילפרד אואן וּויליאם בלייק. כמו כן תרגמה מבחר משירי רוברט פרוסט ואסופת שירים ארוטיים הומוריסטיים מן המאות ה-17 וה-18 הכוללת משוררים עלומי-שם בצד משוררים ידועים מאותה תקופה.
השיר הראשון שתרגמה הוא "העורב" לאדגר אלן פו, ותרגומה נבדל מזה של זאב ז'בוטינסקי וההולכים בעקבותיו בבחירתה להיצמד לפשטות המקור ולתרגם את מילת המפתח NEVERMORE כ"שוב לא עוד". בכך נשמר מבנה החריזה המקורי, המתפתח מ"עוד" ל"לא עוד" ועד ל"שוב לא עוד". ככלל, מתאפיינים תרגומיה בנאמנות למקור, הן מבחינת התוכן והן מבחינת הצורה.
פומבוני
פומבוני היא עיר הבירה של האי ומחוז מוהלי באיי קומורו. העיר שוכנת על חוץ מצר מוזמביק והיא העיר השלישית בגודלה בקומורו עם 17,000 תושבים המהווים כמחצית מאוכלוסיית האי.
מוטסמודו
מוטסמודו היא עיר הבירה של האי ומחוז אנג'ואן באיי קומורו. העיר שוכנת על חוף מצר מוזמביק והיא העיר השנייה בגודלה בקומורו עם 26,469 תושבים המהווים כמחצית מאוכלוסיית האי.
בעיר הזו קיים הנמל היחידי של מים עמוקים בקומורו ואליו מגיעות האוניות באירופה וסין. מזג האוויר בעיר הוא טרופי ימי, כך שהטמפרטורה הממוצעת נעה בין 27-32°C במשך כל השנה.
שו שינג
שׂ'וּ שִׂינְג (בסינית: 徐星; ) הוא פלאונטולוג סיני, המתמחה במאובני דינוזאורים מנוצים ועופות נכחדים מתצורות גאולוגיות של חבורת ג'הול במחוז ליאונינג בסין. עד סוף שנת 2012 השתתף בהגדרת 60 מיני חולייתנים נכחדים חדשים למדע - יותר מכל פלאונטולוג אחר בעולם בזמננו.
ילדות וחינוך.
שׂ'וּ נולד ביולי 1969 במחוז העני שינג'יאנג, מספר שנים לאחר שהוריו הוכרחו לעבור לשם במסגרת יוזמה של הממשל הסיני ליישוב זוגות משכילים בפרובינציות מרוחקות ועניות. בילדותו לא התעניין בפלאונטולוגיה, ואף לא ידע כלל מהם דינוזאורים עד שהגיע לאוניברסיטה. הוא היה תלמיד מצטיין בבית הספר, ובשנת 1988 זכה במלגה ללימודים באוניברסיטת בייג'ינג. הוא רצה ללמוד כלכלה, אך באותה תקופה לא הייתה לסטודנטים בסין זכות לבחור את חוג לימודיהם, ומסיבות שמעולם לא הובררו לו אילצה אותו האוניברסיטה ללמוד פלאונטולוגיה.
מחקר.
התעניינותו של שׂ'וּ בפלאונטולוגיה ניצתה רק בשנה השלישית של לימודי התואר השני שלו במכון לפלאונטולוגיה של בייג'ינג, כאשר עסק בבדיקת שני ממצאים שהמנחה שלו גילה בשנות ה-60 וה-70, ולא התפנה מאז לחקור אותם בפירוט. שׂ'וּ גילה שאלו מאובני דינוזאורים צרטופסיים, שהתיארוך שלהם הוא מתור היורה, כ-30 מיליון שנה לפני הצרטופסיים הקדומים ביותר שהיו ידועים עד אז.
התעניינותו של שׂ'וּ בפלאונטולוגיה התעוררה בדיוק כשהחלה "תקופת הזוהר" של מאובני תצורת יישיין ושאר תצורות של חבורת ג'הול, בעיקר במחוז ליאונינג שבסין. בתצורות אלו שוכנים כמה מאתרי המאובנים הפוריים בעולם, המתוארכים לתחילת תור הקרטיקון וסוף תור היורה. המאובנים חושפים שרידי עולם חי עשיר, שכלל בין השאר צמחים בעלי פרחים מן הקדומים שהתגלו, חרקים, דגים, צפרדעים, סלמנדרות, צבים, לטאות, יונקים קדומים, וכן עופות קדומים ודינוזאורים, בהם דינוזאורים מנוצים שיש להם חשיבות בחקר האבולוציה של עופות ותעופה. רבים ממאובנים אלו שמורים להפליא, ומראים פרטים זעירים כמו רישומי פלומה ונוצות על העור, או תכולת הקיבה. מאובנים אלו החלו להחשף בקצב מהיר במיוחד בשנות ה-90 כתוצאה מתנופת בנייה בליאונינג, וגם האיכרים המקומיים למדו להשלים את פרנסתם באמצעות חפירת מאובנים ומכירתם. התעורר צורך דחוף בפלאונטולוגים אשר יחקרו ויסווגו את שלל הממצאים, ושׂ'וּ גילה חריצות מיוחדת במשימה זו. בשנת 1999 הוא כבר היה המחבר הראשון בפרסומם של שני סוגי דינוזאורים מנוצים חדשים למדע - סינאורניתוזאורוס ובייפיאוזאורוס.
באותה שנה, עורכים וכתבים במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק פרסמו כתבה עיתונאית גדולה על מאובן מתצורת ליאונינג שהם כינו "ארכאורפטור", והציגו אותו כ"חולייה חסרה" בין דינוזאורים ועופות. בקהילית הפלאונטולוגים נמתחה ביקורת נוקבת על המגזין, בשל אי-תקינותו המדעית והאתית של הפרסום, והובע חשד כי הממצא, אשר הוברח מסין באופן לא חוקי, הוא זיוף. בשנת 2000 הוכיח שׂ'וּ, באותו זמן עדיין סטודנט לתואר שני, כי הממצא אכן מזויף, כאשר סייר בליאונינג והצליח לאתר את גוש הסלע שהכיל את החלק המשלים של זנב ה"ארכאורפטור". מאובן זה הראה שהזנב שייך למעשה לדינוזאור מנוצה אחר, אשר שׂ'וּ הגדיר בשם מיקרורפטור. הזייפן המקורי (שזהותו לא נודעה מעולם, אך היה כנראה איכר סיני שחפר בתצורת יישיאן בליאונינג) הצמיד את מאובן הזנב באופן מלאכותי למאובן אחר של עוף קדום, שאף אותו מצא בתצורת יישיאן, וכיום מוגדר כסוג יאנאורניס. בעקבות תגליתו של שׂ'וּ הודו עורכי המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק כי נפלו קורבן לתרמית, וארכאורפטור הוא למעשה הדבקה מלאכותית של שני מאובנים אמיתיים. מיקרורפטור הפך לאחד מסוגי הדינוזאורים המנוצים החשובים ביותר שהגדיר שׂ'וּ.
החל משנת 2001 השתתף שׂ'וּ בחשיפת מאובני זאורופודים במחצבה במונגוליה הפנימית, ובהגדרתם כסוג חדש למדע - סונידוזאור ("Sonidosaurus"). באפריל 2005, בעת הפקת סרט תעודה יפני על גילוי סונידוזאור, ביקש צוות הצילום לצלם את שׂ'וּ כשהוא חופר וחושף אחת מן העצמות באתר, כשחזור של רגע התגלית. שׂ'וּ הסכים, ובעודו מנקה את העצם מול המצלמות זיהה שהיא איננה עצם של זאורופוד, אלא של תרופוד. העצם התבררה כחלק משלד של סוג דינוזאור חדש למדע, ששׂ'וּ פרסם בשנת 2007 כגיגנטורפטור ("Gigantoraptor").
סוגים נוספים ששׂ'וּ השתתף מאז בהגדרתם הם אנכיאורניס, אפידקסיפטריקס, שיאוטינגיה ויִי דמוי העטלף, אף הם בעלי חשיבות מרכזית בחקר האבולוציה של עופות מדינוזאורים מנוצים. הוא גם הגדיר את יוטירנוס, דינוזאור ממשפחת טירנוזאוריים שאורכו כולל הזנב היה כתשעה מטרים, הגדול מבין הדינוזאורים אשר ידועים בוודאות כמנוצים.
בסך הכל, מאז שנת 1999 ועד סוף שנת 2012 היה שׂ'וּ שותף להגדרת 60 מיני חולייתנים נכחדים חדשים למדע - יותר מכל פלאונטולוג אחר בעולם בזמננו, וזאת למרות גילו הצעיר יחסית. במשך תקופה זו הוא השתתף בפרסומם של לא פחות מ-25 מאמרים מדעיים ב-Nature ו-Science, כתבי העת המדעיים היוקרתיים ביותר, רבים מתוכם כמחבר הראשון. זאת בנוסף על מאמרים בכתבי עת יוקרתיים נוספים, כמו PNAS, ומאמרים בכתבי עת בסין. עד מרץ 2016 הגדיר שו שינג 24 מיני דינוזאורים, יותר מאשר מגלי הדינוזאורים המפורסמים בהיסטוריה עותניאל צ'ארלס מארש (23 מינים שעדיין מוגדרים כיום), פול סרנו (13 מינים), ברנום בראון (10 מינים), הנרי אוסבורן (8 מינים) וריצ'רד אוון (7 מינים). רק פלאונטולוג אחד בהיסטוריה, דונג ג'ימינג (Dong Zhiming), אף הוא סיני מן המכון לפלאונטולוגיה של בייג'ינג, גילה מספר מיני דינוזאורים רב יותר: 27 מינים, אך בניגוד לשו הוא פעיל מאז שנת 1962. מאז שנת 2016 היה שׂ'וּ שותף להגדרת מיני דינוזאורים נוספים, כמו קאיהונג ג'וג'י ("Caihong juji") ואנומליפס ג'אוי ("Anomalipes zhaoi"), וייתכן שהפך כבר למגלה הדינוזאורים הפורה בהיסטוריה.
תארים, תפקידים ואותות כבוד.