להשגת יעילות מרבית בתקיפה, נורו הטורפדות על ידי קבוצה בת מספר מטוסים בו זמנית, בתצורת מניפה (בדומה לשיטת ההתקפה הנהוגה בספינות טורפדו ובצוללות). חשיבות רבה הייתה לגורם ההפתעה ולחיפוי של מטוסי קרב על המפציצים, להשגת עליונות אווירית ולמשיכת אש הנ"מ. בשנות ה-30 פיתח הצי הקיסרי היפני את שיטת הפעולה הטובה ביותר שנועדה להשיג פגיעה. היפנים עשו שימוש ב"שיטת הסדן" שכללה שימוש בשתי קבוצות מפציצים שהתקרבו אל ירכתי הספינה בזווית של 45 מעלות משני צידיה. הטלת הטורפדו בוצעה במרחק שווה מצד שתי הקבוצות, מה שיבטיח פגיעה ללא קשר לכיוון אליו תנסה הספינה לתמרן. מעשית, הייתה שיטה זו קשה לתיאום ולכן נעשה בה שימוש רק לעיתים נדירות. בדרך כלל, פוזרו מבני המפציצים הקרבים במהירות עקב המטוסים המגינים ואש הנ"מ, מה שהותיר כל מטוס לתקוף לבדו. במהלך ההתקפה היפנית בפרל הארבור, היו הספינות המותקפות מסודרות בשורה ונייחות, מה שאפשר ל-40 מפציצי הצי הקיסרי היפני החמושים בטורפדו סוג 91 (מתוך 183 המטוסים התוקפים) לפגוע בקלות בדופן הספינות בעוד המגינים הופתעו לחלוטין.
השימוש היעיל ביותר במפציצי טורפדו נעשה בשיתוף עם סוגי מטוסים אחרים. אחת התקיפות המוצלחות בהתאם לטקטיקה זו בוצעה ב-7 בדצמבר 1942, במהלך היום הראשון של קרב ים האלמוגים ובה הוטבעה נושאת המטוסים היפנית שוהו על ידי נושאות המטוסים האמריקניות לקסינגטון ויורקטאון, אשר הזניקו מולה כ-100 מטוסים, ביניהם גם מפציצי טורפדו, שתקפו במספר גלים. במהלך ההתקפה על אוניית המערכה יאמטו סיפקו מטוסי קרב חיפוי עבור מפציצי הצלילה שגרמו נזק רב לסיפונים העליונים, לתותחים ולצוותים שאיישו אותם ושיתקו בכך את הגנות הנ"מ שלה, מה שאפשר למפציצי הטורפדו להתקרב ללא הפרעה ולתקוף. לעומת זאת, במקרים בהם נכשלו התוקפים בניסיונות להשיג עליונות אווירית או לתקוף בהפתעה, סבלו מפציצי הטורפדו מאבדות כבדות, ללא קשר למידת חדשנותו של דגם המטוס. המחשה לכך ניתנה במהלך קרב מידווי בו החמיצו מפציצי הצלילה האמריקניים את מטרותיהם, נושאות המטוסים היפניות. עקב כך, תקפו שלוש טייסות מפציצי טורפדו את היפנים לבדם, ללא תיאום וחיפוי מטוסי קרב, ומרביתם הופלו ללא גרימת נזק לספינות האויב. בקרב איי סנטה קרוז היה למפציצי הטורפדו היפניים מדגם נקג'ימה B5N, שנחשבו כמיושנים, חלק חשוב בנזק הכבד שנגרם לשתי נושאות מטוסים, האנטרפרייז וההורנט, שהסתיים בטביעתה של האחרונה. לעומתם, נכשלו מטוסי ה-TBF אוונג'ר האמריקנים החדישים בגרימת נזק לכוח נושאות המטוסים היפני.
תקיפה בטורפדו הייתה יעילה פחות כאשר המטרה הייתה מסוגלת לתמרן במהירות, מלבד במקרים שצוות המפציץ היה מיומן ובעל רמת אימון גבוהה. המחיר הגבוה של האבדות במפציצים היה כדאי מכיוון שאפילו פגיעת טורפדו בודד באוניית מלחמה הייתה מסוגלת לשתק אותה בצורה משמעותית, במיוחד בכלי שיט ללא חגורת הגנה משוריינת (לנושאות מטוסים ולסיירות היו אמנם "בליטות טורפדו", אך הן לא היו נרחבות כמו באוניות מערכה). גם אוניית מערכה לא הייתה ממוגנת לחלוטין כנגד פגיעה, וחור שנוצר כתוצאה מכך עלול להתרחב בשל לחץ המים המנסים לחדור לגוף הספינה. כמו כן לא ניתן להגן על מדחפי הספינה ועל ההגה שלה, כפי שהומחש בטיבועי הביסמרק וכוח המשימה של הפרינס אוף ויילס.
משה אביגדור שולוואס
פרופ' משה אביגדור שוּלוַואס (בפולנית: Moszek Awigdor Szulwas; באנגלית: Moses Avigdor Shulvass; 29 ביולי 1909, פלונסק, פולין – 22 באפריל 1988, אוונסטון, אילינוי) היה מחנך והיסטוריון של תולדות עם ישראל, בעיקר יהדות איטליה.
נסמך לרבנות בפולין, התחנך בגרמניה, בין 1935 ל-1948 חי בארץ ישראל, ואחרי כן השתקע בארצות הברית, שם חי ופעל עד מותו.
תולדות חייו.
שולוואס נולד בשנת 1909 בפלונסק שבפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית), בנם של מאיר ורבקה (מיכלסון) שולוואס. למד בבית המדרש לרבנים "תחכמוני" של תנועת המזרחי בוורשה והוסמך לרבנות ב-1930. בפולין היה פעיל בתנועת המזרחי והתחיל לפרסם מאמרים ביידיש ובעברית.
השלים את לימודיו באוניברסיטת ברלין, וב-1934 קיבל תואר דוקטור, בהצטיינות (magna cum laude), עבור דיסרטציה שעסקה ביהודים בווירצבורג בימי הביניים ("Die Juden in Würzburg während des Mittelalters").
ב-1935, ימי גרמניה הנאצית, עלה לארץ ישראל וחי בה עד 1947. בארץ פעל כמרצה, סופר ועורך.
בשנת 1948 היגר לארצות הברית, והתאזרח בה. שם לימד תחילה ספרות חז"ל ותולדות עם ישראל בבולטימור (Baltimore Hebrew College; כיום Baltimore Hebrew University) עד 1951. משנה זו היה חבר סגל במדרשה ללימודי היהדות בשיקגו (College of Jewish Studies in Chicago; בהמשך נקרא Spertus College of Judaice), שם לימד היסטוריה של עם ישראל. בין השנים 1952 ל-1971 כיהן כראש המחלקה ללימודים מתקדמים. הגיע לדרגת Distinguished Service Professor. היה חבר האקדמיה האמריקאית למדעי היהדות וחבר מועצת רבני שיקגו.
משפחתו.
באביב 1935 נישא בוורשה לציליה חנה צמח (Celia Cemach). היה אב לפיליס (אשת יורם גֶלמן) ולרות.
פרסומיו.
בעברית
מאמרים (מבחר):
כעורך ומהדיר
ביידיש
באנגלית
בגרמנית
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
מיטת קומתיים
מיטת קומתיים, היא סוג של מיטה שבה על גבי המסגרת של מיטה אחת מונחת מיטה אחת נוספת לפחות. מיטת קומתיים מאפשרת לשני אנשים לישון באותו החדר תוך מיקסום של שטח הרצפה הפנוי. לפיכך מיטות קומתיים משמשות במקומות עם שטח רצפה מצומצם, כגון על ספינות ובמחנות צבאיים, או במקומות בהם רוצים למקסם את השטח שתופסת המיטה, כגון מעונות סטודנטים, בקתות במחנה קיץ, אכסניות, חדרי ילדים, תאים ברכבות או מעבורות ותאי כלא.
מיטות קומתיים נתמכות לרוב על ידי ארבעה מוטות או עמודים, אחד בכל פינה של המיטה. סולם משמש כדי להגיע אל המיטה העליונה. המיטה העליונה מוקפת, בדרך כלל, על ידי מעקה, כדי למנוע מי שישן בה ליפול החוצה תוך כדי שינה. בדגמים מסוימים יש גם וילון לפרטיות במיטה התחתונה. בגלל גובהה של המיטה העליונה והצורך בסולם כדי לעלות אליה, המיטה העליונה במיטת קומתיים אינה מומלצת לילדים מתחת לגיל שש.
סוגים של מיטות קומתיים.
הסוג הנפוץ ביותר הוא מיטת קומתיים סטנדרטית, הכוללת שתי מיטות באותו גודל, המותאמות למזרנים סטנדרטיים, ונמצאות בדיוק זו מעל זו. מיטת קומתיים משולשת זהה למיטת קומתיים סטנדרטית, אך במיטה התחתונה נכללות שתי מיטות במקום אחת. במיטת פוטון קומתיים נכללת בדרגש התחתון ספת פוטון בסגנון מערבי שמומרת למיטה, ולא מזרן רגיל; במיטה כזו ניתן להשתמש כדי לחסוך מקום בדירות או חדרים קטנים, והמיטה התחתונה מומרת לספה לשימוש בשעות היום. במיטת קומתיים בצורת L המיטה התחתונה מכוונת בזווית ישרה למיטה העליונה, כך שכאשר מסתכלים על המיטה מלמעלה רואים צורה של L; דבר זה גם יוצר גומחה קטנה שבה ניתן להציב מכתבה או מדף לספרים.
מיטת לופט היא מיטה מוגבהת הדומה למיטת קומתיים, אך ללא המיטה התחתונה. הרעיון במיטת לופט הוא פינוי שטח הרצפה (על ידי ניצול השטח האנכי כולו שאחרת לא היה בשימוש) על מנת להציב שם רהיטים אחרים (כמו שולחן או מכתבה), או לנצלו לשטח אחסון (ארגז או מגירות). לעיתים הרהיט או אזור האחסון מובנה בתוך מיטת הלופט. יש מיטות לופט שמנצלות את השטח עוד יותר על ידי הפיכתן למיטות אחסון או מיטות מתגלגלות, תוך שמירה על יכולת להכיל עמדות עבודה ומגירות. מספר סוגים של מיטות לופט יקרים יותר ממיטות קומתיים רגילות, בשל יכולת מובנת לאחסן ותכונות אחרות.
מיטה לופט משולשת כוללת שלוש מיטות. מיטות אלו הן שילוב של מיטה שניתנת לשליפה ומעליה מיטת קומתיים. כאשר המיטה הנשלפת פתוחה, היא יוצרת צורה הדומה ל-L.
מיטה לופט משולשת + Cougan, הוא מיטה קומתיים שבה יש בסך הכל ארבע מיטות. בדרך כלל המיטות נערמות אחת על גבי השנייה, ולכן לפעמים נדרשים שינויים בגג בבית כדי להכיל את המיטה.
טווח המחירים של מיטות קומתיים משתנה על פי הדגמים השונים. חומרי גלם למיטת קומתיים כוללים מתכת, מסגרות פלסטיק או עץ רך מוצק שבו מזרנים נתמכים על ידי חוט מתכת. ניתן לבנות מיטות קומתיים באופן עצמאי מקרשי עץ.
בטיחות.
המיטה העליונה במיטת קומתיים צריכה להיות מרופדת במעקות בטיחות כדי לשמור על המשתמש מפני התגלגלות החוצה ונפילה על הרצפה בזמן השינה. מיטות שאין בהן מעקה ניתן לשפץ ולהוסיף מעקה.
לטאת חול
פרד ליבו
פרד ליבו (Fred Lebow ארד, טרנסילבניה 3 ביוני 1932 – ניו יורק 9 באוקטובר 1994) היה יזם, מארגן מרתון ניו יורק.
ביוגרפיה.
נולד למשפחה חרדית בעיר ארד בטרנסילבניה בשם פישל לייבוביץ'. בשנות הארבעים היגר עם משפחתו לארצות הברית, והתגורר בקליבלנד. הוא היה מעורב בתחומי עיסוק שונים, בין השאר היה מנהל מועדון לילה בעיר, וניהל אורח חיים פרוע. בסוף שנות השישים הוא שינה את אורח חייו, והתחיל לנהל אורח חיים בריא, ואף החל בריצה כתחביב. ליבו הצטרף בשנת 1970 ל"מועדון רצי הרחובות של ניו יורק", מועדון שמנה אז כמאתיים ושבעים חברים. שנתיים אחר כך מונה ליבו לנשיא המועדון, שכיום מונה יותר מרבע מיליון חברים. בתפקיד זה הוא שימש במשך 20 שנה. הוא יזם וארגן את הריצת המרתון בניו יורק וכך הפך את ריצת המרתון, מענף אולימפי זניח למדי, לענף ספורט עממי חובק עולם. בריצה הראשונה בניו יורק השתתפו 127 רצים ורק 55 מהם, סיימו את המסלול. ליבו עצמו סיים את המסלול בזמן של 4:12:09. במשך השנים התווספו המוני רצים למרתון ניו יורק, עד שהמספר עומד כיום על 35,000 איש, כאשר רבים מהמבקשים להצטרף למירוץ, נדחים מחמת חוסר מקום.