מאז מאי 2009, לא ניתן עוד להיכנס לשותפויות רשומות חדשות עקב הכשרתם של נישואים חד מיניים במדינה. מעמדן של שותפויות קיימות נותר ללא שינוי, אלא שנוספה הגישה להמירן לנישואין אם בני הזוג ירצו בכך. החל מ-1 במאי 2009, נישואים חד מיניים הפכו לחוקיים בשוודיה לאחר דו"ח ממשלתי שפורסם במרץ 2007, שנכתב על ידי קנצלר המשפטים לשעבר הנס רגנר, אשר הציע להרחבת הנישואין עבור זוגות חד מיניים גם כן. ב-1 באפריל 2009, הריקסדאג הצביע על החלת החוק, המאשר נישואים חד מיניים. כלל מפלגות הפרלמנט תמכו בהצעה, למעט המפלגת השמרנית של הנוצרים-דמוקרטים.
ב-22 באוקטובר 2009 הצביעה האספה של כנסיית שוודיה בעד מתן ברכתה לזוגות חד מיניים, כולל השימוש במונח לנישואים: "äktenskap". הכללים החדשים הוכנסו ב-1 בנובמבר 2009.
באוקטובר 2021, אושר משפטית שלבני משפחת המלוכה בשוודיה הנכנסים לנישואים חד מיניים חלות אותן חובות, זכויות ו/או הרשאות.
הורות ואימוץ.
מאז 1 בפברואר 2003, לשותפים רשומים הותרו זכויות אימוץ זהות לזוגות נשואים. בנוגע לאימוץ בינלאומי, מציין משרד המשפטים השוודי באומרו כי, "באשר לאימוץ מחו"ל, חשוב שנהיה רגישים ומודעים לכך שאותן מדינות איתן שוודיה משתפת פעולה מחזיקות לעיתים קרובות בדעה שונה לגבי הומוסקסואלים והורות הומוסקסואלית. שיתוף פעולה בנושא בין מדינות האימוצים חייבים להתבסס על אמון. המשמעות היא שיש לעמוד במגבלות ובתנאים שקובעות מדינות המוצא".
בשנת 2005, התקבל חוק אשר החל להתיר לזוגות לסביות גישה להזרעה מלאכותית בסיוע בבתי חולים ציבוריים.
שירות צבאי.
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של שוודיה. המדינה הייתה בין האומות הראשונות בעולם אשר החלו לאפשר לחברי הקהילה לשרת בכוחותיהן (מאז 1976). גברים הומוסקסואלים הורשו לשרת בכוחות הצבא עוד לפני ששוודיה ביצעה את ביטולה של הומוסקסואליות כמחלה ב-1979.
הכוחות המזוינים של שוודיה הצהירו לאורך השנים כי הם "פועלים באופן פעיל למען סביבה שבה אנשים אינם מרגישים צורך להסתיר את נטייתם המינית או זהותם המגדרית". ב-2015 פתחו בקמפיין גאווה בהשתתפות חיילת במדים עם תג דגל הגאווה על זרועה. האותיות המודגשות של הטקסט הציגו את המשפט "כמה דברים שלא צריך להסוות", ואחריו הטקסט "שוויון הוא מרכיב חשוב בדמוקרטיה. בצבא, אנחנו מתייחסים זה לזה בכבוד ורואים בשונות בינינו כוח. אנחנו הוא ארגון מכיל שבו כל מי שמשרת ותורם צריך להרגיש רצוי ומכובד".
זהות מגדרית.
היכולת לשנות באופן חוקי את סמן המגדר במסמכי זיהוי רשמיים בשוודיה אפשרית מאז 1972. עם זאת, היה צורך לעמוד בקריטריונים מסוימים לשם כך בהם: להיות אזרח שוודי ובן 18, לא נשוי (לאחר שהתגרש במידת הצורך), חי במשך שנתיים כמין ההפוך אליו משתייך כזהותו המועדפת, להיות מעוקר והעברת ניתוח להתאמה מגדרית. החוק הוערך מחדש ב-2007, והציע להסיר את הדרישות להיות אזרח שוודי, לא נשוי ומעוקר עבור שינוי מגדר בחוק, והוצג לשר לענייני בריאות ורווחה. נציב האפליה השוודי (DO) והפדרציה השוודית לזכויות לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים ביררו לגבי עתידו של החוק החדש המוצע. בינואר 2013, בית המשפט המנהלי לערעורים בסטוקהולם קבע כי הדרישות עבור העברת עיקור וניתוח להתאמה מגדרית על מנת שינוי מגדר אינן חוקתיות, ובכך בוטלו הדרישות דה פקטו. ביולי אותה שנה, הדרישות בוטלו דה יורה כאשר הריקסדאג העביר תיקון לחוק להסרת הדרישות.
בפברואר 2015, ממשלת לוון הציגה שתי הצעות חוק בנוגע לטרנסג'נדרים, הראשונה כללה אפשרות לשינוי מגדר בחוק ללא כל צורה של הערכה פסיכיאטרית או פסיכולוגית וכן צורך באבחון או כל סוג של התערבות רפואית. השנייה, התירה ניתוח להתאמה מגדרית רק אם המבקש מגיש חוות דעת חיובית מפסיכיאטר. החל משנת 2019, הצעות החוק נותרו תלויות ועומדות והיו נושאים למספר התייעצויות ציבוריות. נכון לאוגוסט 2020, הצעות החוק עדיין נמצאות בטיוטה מוקדמת.
עיקור היה בתוקף מאז 1972, וישנן הערכות כי חיוב העברתו עבור שינוי מגדר שומש ב-500 עד 800 טרנסג'נדרים שוודים. במרץ 2017, ממשלת לוון הודיעה כי תפצה כ-800 טרנסג'נדרים שחויבו לעבור ניתוח להתאמה מגדרית ולהיות מעוקרים עבור שינוי מגדרם בעבר. בסוף מרץ 2018 אישר הפרלמנט השוודי את המהלך. סכום הפיצוי נאמד בכ-225,000 קרונה שוודית (21,000 אורו/27,000 דולר אמריקאי) לאדם.
בינואר 2018, רוב המפלגות בריקסדג הביעו עניין לחקירת האפשרות להכללת הכרה במגדר שלישי בחוק במסמכים רשמיים.
הגנה מפני אפליה.
אפליה של גברים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים הוצאה מחוץ לחוק על פי חוק העונשין מאז 1987. בשנת 2008 נוספו הטרגוריות של זהות מגדרית או ביטוי מגדרי לקוד אפליה מאוחד חדש שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2009.
מאז 2002, חוקת שוודיה אוסרת אפליה על רקע "נטייה מינית". סעיף 12 קובע באומרו,"שום סעיף בחוק או הוראה אחרת לא יכולה לרמוז על יחס שלילי לאדם משום שהוא שייך לקבוצת מיעוט בשל מוצא אתני, צבע או נסיבות דומות אחרות או בשל נטייתו המינית".עד 2009, נציב תלונות הציבור השוודי נגד אפליה על רקע של נטייה מינית, המכונה בדרך כלל "HomO", היה המשרד השוודי של נציב תלונות הציבור נגד אפליה על רקע נטייה מינית. עם זאת, חדל להתקיים ב-1 בינואר 2009, ואוחד עם שאר נציבי תלונות הציבור נגד אפליה לגוף חדש המכונה נציב תלונות הציבור על אפליה. ה-"HomO" חקר תלונות של יחידים והגיש תביעות ייצוגיות בשמם, בהם, תביעה מוצלחת נגד בעל מסעדה בסטוקהולם שהטריד זוג לסביות. משרדו של "HomO" היה המפתח בנקיטת מספר יוזמות בזכויות להט"ב בשוודיה והגשת הצעות פרלמנטריות, בהם הכשרתם של נישואים חד מיניים.
ב-16 במאי 2018, הפרלמנט השוודי הוסיף זהות טרנסג'נדרית וביטויה לחקיקת פשעי השנאה במדינה, החל מ-1 ביולי 2018 (נטייה מינית נכללה מאז 2010). הפרלמנט הצביע בעד הוספת העילות לחוק דברי השטנה של המדינה, החל מ-1 בינואר 2019. חוק דברי השטנה זכה לביקורת שלילות על כך שהוא "מיושם באופן סלקטיבי", שכן הרשויות השוודיות סירבו להעמיד לדין אימאם אסלאמי בהאלמסטד אשר ב-2015 כינה הומוסקסואליות כ-"וירוס". המהלך זכה לגינוי על ידי הפדרציה השוודית לזכויות לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים. מוחמד עומר, בלוגר מוסלמי, טען כי הומופוביה בקהילה המוסלמית השוודית מוגדרת כ-"מיינסטרים במידה רחבה". עומר טוען באומרו כי "במהלך שנותיי כמוסלמי, ביקרתי במספר מסגדים שוודיים מצפון לדרום. בסך הכול, הומופוביה הייתה נורמלית. שמעתי דברים גרועים יותר מהומוסקסואליות היא וירוס. באף מסגד, אני חוזר באף אחד, לא נתקלת בהצהרות סובלניות כלפי הומוסקסואליות".
על פי מחקר שנערך בשנת 2021, לקבוצות של מהגרי להט"ב המוגדרים כפליטים מבקשי מקלט ממדינות בהן הומוסקסואליות מופללת, ישנה בריאות מינית גרועה יותר, נמנעו יותר מביקורים במרכזי בריאות והיו חשופות יותר לאלימות מינית.
תרומת דם.
בסתיו 2008 הציעה מועצת הבריאות והרווחה הלאומית כי גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) יהיו זכאים לתרום דם, אם כי לאחר תקופת דחייה של שישה חודשים מקיומם יחסים. הצעה קודמת ב-2006 לאפשר ל-"MSM" לתרום דם נדחתה. מ-1 במרץ 2010, "MSM" היו אמורים להיות רשאים לתרום דם, לאחר שנה אחת של הימנעות מקיום יחסים, אך בנקי הדם דחו את החוק, וגרמו לעיכובו עד ל-1 באוקטובר 2011 לכל המאוחר. דחיית החוק אפשרה עבור בנקי הדם זמן להסתגלות לתקנות החדשות. בנובמבר 2011, כל בנקי הדם בשוודיה קיבלו הוראה להתחיל לקבל תרומות על ידי הומוסקסואלים וביסקסואלים, בתנאי שלא קיימו יחסים במשך כשנה.
החל מ-1 במאי 2021, תקופת הדחייה צומצמה ל-6 חודשים.
תנאי מחיה.
הפדרציה השוודית לזכויות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (RFSL), מוגדר כאחד מארגוני הלהט"ב הוותיקים בעולם, אשר נוצר באוקטובר 1950 כסניף שוודי של הפדרציה הדנית של 1948. באפריל 1952, הארגון אימץ את שמו הנוכחי והכריז על היותו כארגון עצמאי. בשנת 2009 הוגדר כבעל 28 סניפים ברחבי שוודיה, מפיטאה בצפון ועד מאלמה בדרום, עם מעל 6,000 חברים. "RFSL" פועל למען זכויות תושבי להט"ב באמצעות הסברה, הפצת מידע וארגון פעילויות תמיכה חברתיות. באופן בינלאומי, הארגון עובד עם האיגוד הבינלאומי "ILGA" וארגוני המדינות שכנות. "RFSL" מפעיל מרכזי ייעוץ לנשים וגברים בסטוקהולם, גטבורג ומאלמה המוגדרים כמכרזים לאנשים המעוניינים לדבר על יציאה מהארון, טיפול ב-HIV/איידס, נושאים בריאותיים ומערכות יחסים, וכן למי שזקוקים לסיוע בקשר עם הרשויות ומוסדות הבריאות או הזקוקים לסיוע משפטי עם קבלת מקלט וצוואות.
בעקבות סדרת מהומות סטונוול אשר כללו עימותים אלימים בין חברי קהילת הלהט"ב בניו יורק לבין משטרת העיר כתוצאה מהתעמרותה ב-1969, ארגוני זכויות הלהט"ב בשוודיה הורחבו בהם הוקמה האגודה להומוסקסואלים באופסלה אשר נוסדה ב-1971, ו-"Gay Power Club" בארברו. האחרון ארגן את ההפגנה הפומבית הראשונה בשוודיה לזכויות הומוסקסואלים ב-15 במאי 1971, עם כ-15 משתתפים בלבד. הפגנות נוספות באופסלה נערכו מספר שבועות לאחר מכן ובסטוקהולם ב-27 ביוני. הייתה מחלוקת בתוך "RFSL" בשנות ה-70, כאשר פעילים צעירים יותר דגלו בתנועה עם כיוון שונה של הפגנות פומביות, ורבים חשו שהארגון לא הצליח לטפל בזכויותיהם של לסביות וביסקסואלים. בשנת 1975 התפצלו כמה מחברי הקבוצה כדי להקים אגודה משלהם אשר כונתה כחזית הלסבית.