לתהודה רבה זכתה עבודתו המונוגרפית בתחום העגבת "אבחון קליני ומעשי של העגבת ודרמטוזות אחרות"
(1940) תוך דגש על האבחנה המבדלת המפורטת.
בשנת 1947 פרש בהצ'ט מתפקיד ראש המחלקה לרפואת עור ומין באוניברסיטה.
התסמונת בהצ'ט.
מחקריו הראשונים בנושא זה התחילו בשנים 1924–1925 כשבדק לראשונה מטופל שהיה לאחר מכן במעקבו למשך ארבעים שנה באיסטנבול ובווינה. האדם עבר בהתחלה תחנות רבות ולא נמצאה האבחנה.
הועלה חשד לעגבת ולשחפת, רופאים אוסטרים סברו כי מדובר אולי במחלה הנגרמת על ידי טפיל מסוג הפרוטוזוארים, רופאי העיניים התרשמו מתסמיניו בעיניים מסוג איריטיס שיכלו להיות נגרמים על ידי עגבת, שחפת, או זיהומים על ידי ספטרטוקוקים או סטפילוקוקים. אחרי ניתוחים חוזרים באישונים החולה התעוור כליל.
בהמשך ד"ר בהצ'ט פגש עוד שני מטופלים עם פתולוגיה דומה שזכתה לתשומת לבו. בשנת 1930 אשה שסבלה מגירוי בעין ומנגעים בפה ובאזור הערווה מסרה שתסמינים אלו חזרו כמה פעמים במשך השנים. הוא עקב אחרי חולה זו עד שנת 1932 ולא הצליח לאבחן את המחלה. שלל עגבת, שחפת, מיקוזיס, על ידי ביופסיה ועל ידי בדיקות מעבדה. היא נבדקה גם על ידי רופאי עיניים ידועים - ד"ר מוראט וד"ר איגשיימר.
בשנת 1936 סטומטולוגים הפנו לד"ר בהצ'ט חולה עם פצעים בפה, סימנים דמויי אקנה בגב, כיב באשכים, גירויים בעיניים, עליות בחום בערבים וכאבי בטן. בבדיקה התגלתה גם ציסטה בשן. בהצ'ט חשד כי מדובר בפגיעה נגיפית. מומחה בנגיפים פרופ' בראון עשה בירור ביולוגי היסטולוגי נוסף ומצא כמה מבנים קורפוסקולרים.
בהצ'ט קישר בין שלושת המקרים והציג אותם בכנס בשנת 1936 ובמאמר בכתב העת
"Archives of Dermatology and Venereal Disease". בשנת 1937 כתב עליהם ב"דרמטולוגישה ווכנשרפיט" והציג אותם גם בכנס דרמטולוגי בפריז. באותה הרצאה העלה אפשרות שהמחלה התחילה עם זיהום בשיניים. בשנת 1938 פרסם שוב בנושא בצורה מפורטת יותר ב"דרמטולוגישה ווכנשריפט".
באותה שנה ד"ר ניאזי ופרופ' פרנק דיווחו על שני מקרים דומים נוספים. הצטרפו אחר כך עמיתים מבלגיה, ווקרס ורחינסטר, ופרקסצ'טי מאיטליה.
בעוד שרופאי העור סברו כי לא מדובר במחלה חדשה אלא בתסמינים של מחלות ידועות, דווקא ברפואת העיניים התחילה להשתרש הדעה כי מדובר במחלה לא ידועה עד אז שקראו לה "מחלת בהצ'ט". אחרי שמקרים נוספים החלו להתפרסם בבלגיה, אוסטריה, ארצות הברית, יפן, דנמרק, שווייץ וישראל,
הסכים העולם הרפואי עם ההערכה כי מדובר בהפרעה גופנית חדשה. בשנת 1945 לפי הצעתו של פרופ' מישנר מציריך בקונגרס הרפואי הבינלאומי בז'נבה, התסמונת שתוארה על ידי פרופ' בהצ'ט נקראה Morbus Behçet כלומר המחלה ע"ש בהצ'ט.
בין השנים 1921–1940 המשיך בהצ'ט לפרסם מאמרים - בסה"כ 126 בכתבי עת מקצועיים בארצו ובחו"ל, 53 מהם בעיתונים רפואיים יוקרתיים באירופה.
בחייו האישיים בהצ'ט התעניין האמנויות ובעיקר בספרות. סבל תכופות מחוסר שינה, מקוליטיס ומאנגינה פקטוריס. בשנת 1941 התגרש.
מת מאוטם פתאומי של שריר הלב ב-8 במרץ 1948, בגיל 59.
המשט לרצועת עזה
מונרכיזם
בוריס ש&quot;ץ
זהרה ש&quot;ץ
ניוון
נִוּוּן (או הִתְנַוְּנוּת) הוא מונח בעל מספר מובנים (המקבילות הלועזיות: אַטְרוֹפְיָה, דֵּגֵנֵרַצְיָה, דֶּקָדֶנְס).
התנוונות
דגנרציה
ענת ברזילי
ענת ברזילי-זמיר היא שחקנית, מחזאית, תסריטאית וקומיקאית ישראלית. מנהלת בית הספר למשחק שבבעלותה "בית הספר למשחק ובידור".
ביוגרפיה.
בעלת תואר B.A בתיאטרון ותואר B.A בספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב. לימודי M.A בתרפיה באומנויות.
קריירה תיאטרונית בחו"ל.
גילמה את יוליה במחזה "רומיאו ויוליה" בתיאטרון "לה ממה" בניו יורק בבימויו של אלן סטיוארט. הופיעה עם קבוצת התיאטרון הבינלאומית "אינטראקט" בבלגיה ובהולנד עם ההצגה "השקט שלפני..." בבימויה של ססקיה נורדוק הכט.
קריירה תיאטרונית בישראל - כתיבה ומשחק.
שיחקה בהצגות "סנג'ר", "עזתים" ו"החוג לדרמה" של מוטי בהרב ובבימויו. בתיאטרון הקאמרי שיחקה בהצגה שכתב וביים מוטי לרנר "קסטנר" זוכת פרס מסקין. בתיאטרון החאן שיחקה בהצגה "מתן תורה בשש" שכתב וביים שמואל הספרי. בתיאטרון בית ליסין שיחקה בהצגה שביים ישראל גוריון "מצא אשה מצא טוב" ובהצגה "פופקורן" בבימויו של עודד קוטלר. בתיאטרון באר שבע שיחקה בהצגה "כסף קל" בבימויו של לסלי לוטון. בתיאטרון ירושלים שיחקה בהצגות "קוזינות יפהפיות" ו"קניידלבאר". בתיאטרון לנוער שיחקה בהצגות: "היוצאת מהכלל", "אהבה אפשרית" ועוד. בפסטיבל תיאטרונטו 1997 העלתה הצגת יחיד בשם "שיחה ממתינה". משחקת בהצגה "תפוז מכני" (הפקה משותפת של תיאטרון באר שבע, צוותא והתיאטרון הפתוח) בשני תפקידים: שרת המשטרה ואמו של אלכס.
בתיאטרון פרינג' שיחקה בהצגה "ויהי אור" של יצחק בר יוסף. כתבה ושיחקה בתפקיד הראשי במחזה הקומי "החשפנית" לצד גילת אנקורי, דור צויגנבום והגר תפוחי. הצגה זו קיבלה ביקורות מצוינות ורצה כשלוש שנים (מ-2004 עד 2007). כתבה, ביימה והנחתה את המופע "כשאת אומרת לא למה את מתכוונת?" בנושא הטרדה מינית. כתבה מחזה לפסטיבל "פותחים מסך" בתיאטרון בית ליסין בשם "ילדות גדולות".
בתחום הצגות הלדים, כתבה את המחזה "דני חוטר" שזכה בפרסים בפסטיבל חיפה: צל"ש הצופים הצעירים ופרס השחקן המצטיין. בעקבות הצגה זו כתבה את הספר "התוכנית הסודית של דני חוטר" שיצא בהוצאת "מעריב". כתבה מחזה לילדים בשם "כוכב אורח" שביים ישראל גוריון.
כתבה ומשחקת בהצגה "סמירה" שהתקבלה לתחרות הרשמית בפסטיבל אדינבורו, ההצגה הועלתה 26 פעם וזכתה לביקורות מעולות והייתה מועמדת לפרס זכויות האדם מטעם אמנסטי אינטרנשיונל. כמו כן ב-2014 התקבלה ענת עם ההצגה לפסטיבל הפרינג' הגדול בניו יורק וזכתה לביקורות מעולות על המשחק ועל המחזה. ההצגה מועלית בתיאטרון הקאמרי הבימה ותיאטראות ברחבי ישראל.
שיחקה במחזמר "חלום קוסטריקה" מאת אדיבה גפן בתפקיד הקומי של מינה בת ה-90, לצד ניצה שאול ואסתי זקהיים. כן הופיעה בהצגה "גלות" מאת ובבימוי רני בלייר, בתפקיד שרה. כתבה וביימה ב-2020 הצגה למוזיאון היהודי במינכן ו לאקדמיית יאנוש קורצ׳ק בשם ״7 עולמות״ עם שחקנים גרמנים וישראלים בשיתוף 2 יוצרות גרמניות. כתבה ושיחקה במחזמר״אהובת הקצין הבריטי״ (13 משתתפים)בחג המחזמר בהבימה
סטנדאפ.
ברזילי העלתה את מופעי הסטנד-אפ "לענת ברזילי יש פה גדול", "אצלי או אצלך", ו"פריקשאו" (מופע נונסנס). הופיעה יותר מ-1800 פעם עם מופע הבידור שלה "המופע של ענת ברזילי".
קריירה קולנועית.
בשנת 1987 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "המרגל הישראלי בדמשק" (המרגל הבלתי נתפס). בשנת 1989 גילמה אסירה בסרט "צמות" שכתב וביים יצחק חלוצי. ב-2000 השתתפה בסרט הקצר "לוויה על פארק דה פרנס" שכתב רשף לוי וביים אורן שטרן. ב-2007 גילמה את שפרה בורוזובסקי, התפקיד הראשי לצד מאיר סוויסה בסרט "הכתובה" שכתב וביים מנחם גולן (על פי תסריט של אפרים קישון). ב-2013 הופיעה בתפקיד עצמה בסרט "אילוף הגוררת" של ריקי שלח.
פעילות פוליטית.
בשנת 2018 שובצה במקום השלישי ברשימת חי חילונים ירוקים למועצת העיר תל אביב.
בית הספר למשחק ובידור.
בשנת 1999 הקימה ברזילי בית ספר למשחק, אותו היא מנהלת, ומלמדת בו. בבית ספר, השוכן בתל אביב, נלמדים משחק מול מצלמה, איך להיות קומיקאים, ועוד.
תחילה, ניהלה ברזילי את בית הספר יחד עם עפרה ויינגרטן ועופר אבני, בעלה של ויינגרטן. ב-2002 פרץ סכסוך בין ברזילי ווינגרטן - ברזילי חשדה שאבני ווינגרטן מועלים בכספי בית הספר. ב-2002 ברזילי הגישה תביעה לבית משפט, וב-2007 לאחר שהוכח שעופר אבני מעל בכספי בית הספר, ברזילי זכתה בתביעה שהגישה ובית המשפט חייב את אבני ווינגרטן לשלם לברזילי סכום של 430 אלף שקלים.
חיים פרטיים.
ברזילי נשואה לרון זמיר (המנהל והמפיק של בית הספר למשחק), אם לשניים, ומתגוררת בתל אביב.
יהודי אלג'יריה
הנסיך ג'ון מהממלכה המאוחדת
ארוסה
אדוארד דרימון
הלל משה מעשיל גלבשטיין
יאניק אלנו
יאניק אלנו
(בצרפתית: Yannick Alléno , נולד ב-16 בדצמבר 1968) הוא שף צרפתי. מסעדתו במלון "מריס" בפריז קיבלה משנת 2007 שלשה כוכבים במדריך מישלן האדום ועליהם היא שומרת מאז (נכון לשנת 2011).
קורות חיים.
יאניק אלנו נולד בפיטו (Puteaux) בשנת 1968 במשפחה של בעלי ביסטרו ואהבתו לאמנות הבישול התבטאה משחר ימיו. כילד הירבה לעזור לאמו בהכנת הארוחות. בגיל 16, בשנת 1984 עבר כראשון במחזורו קורס למלונאות בתיכון סנטוס דימון בסן קלו והחל משנת 1986 נכנס כחניך בתחום המגדנאות במלון לוטציה בפריז.
המשיך השתלמויותיו בבתי המלון "רויאל מונסו", "סופיטל" בסוור ו"מריס" ( Hôtel Meurice), כמו כן במסעדת דרואן, אחר כך במלון סקריב.
בשנת 2003 מונה בראש מסעדת המלון מריס ברחוב ריבולי 228 ברובע 1 של פריז, כשצוותו מונה 74 עובדים.
ב-2004 המדריך מישלן העניק לו שני כוכבים. בשנת 2007 הוא נבחר להיכלל בחברת גדולי השפים של צרפת לאחר שזכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן. המסעדה נכללת גם במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
תחת ניהולו המסעדה הגסטרונומית של המלון מריס הגיעה לשיא פרסומה. ויאניק אלנו הוכתר בשנת 2008 כשף השנה.
"מטבחי הוא כמו עירי, ועירי היא פריז" הצהיר השף, שהצטיין בכישרון להמציא מחדש מנות מהמטבח המסורתי כאשר פירושיו מערבים דיוק ומקוריות, בלי שום אקסטרווגנצה.
אלנו מפיק השראתו מהמוצרים וה"טרוארים" על מנת לגשר בין המסורת הקלאסית ולמודרניות.