גם בארץ מגדלים מורינגה, ומייצרים, משווקים ואף מייצאים את תוצריה. מטעי מורינגה קיימים בכפר חיים, בקיבוץ עין השופט, במושב גני טל, בערבה ובשרון. בגידול חקלאי מקובל לגזום את העצים בכל שנה לגובה של 1–2 מטרים, כדי להקל על תהליך הקטיף.
העץ עלול לשמש בית גידול לסוג של עובש אבקתי הפוגע בעגבניות, חצילים ושיחי פלפל.
שימושים.
שימוש למאכל.
באזורים טרופיים וסובטרופיים ברחבי העולם קיים שימוש נרחב במורינגה כצמח מאכל ומרפא. כל חלקי העץ הם אכילים. עלי המורינגה נאכלים טריים או מבושלים וטעמם מעט מריר וחריף. לעלים הירוקים ניחוח דק, המזכיר עדשים או בוטנים. ניתן גם לייבש את העלים, לטחון אותם לאבקה ולהוסיף אותה למרק או רטבים. פרחי המורינגה אכילים גם הם ובטיגון קל טעמם מזכיר פטריות. ניתן להכין מהצמח גם חליטה. המורינגה מניבה תרמילים גדולים וארוכים אותם ניתן לבשל ברטבים ומרקים. ניתן לאכול את התרמילים הצעירים לאחר בישול קצר במים. בתוך התרמילים זרעים, הניתנים לאכילה לאחר בישול או קלייה קצרים, והמזכירים בטעמם אפונת גינה. מהזרעים ניתן למצות גם שמן. גם שורשי המורינגה נאכלים, וטעמם מזכיר חזרת חריפה.
מבין חלקי הצמח השונים, עלי המורינגה הם המזינים ביותר בשל תכולה גבוהה של ויטמין B, ויטמין C, פרו-ויטמין A, ויטמין K, מנגן וחלבון.
שימושים מסורתיים.
לעץ המורינגה ישנם שימושים רבים ברפואה המסורתית. כל חלקי העץ: העלים, הזרעים, קליפת הגזע, השורשים, השרף והפרחים משמשים באופן נרחב ברפואה המסורתית. מיצוי מעלי העץ משמש למניעת תת-תזונה ולהגברת ייצור חלב-אם אצל אמהות מיניקות. מהזרעים היבשים של הצמח מפיקים את שמן המורינגה שעל שמו נקרא הצמח: מורינגה אוליפרה - מורינגת השמן. הזרעים והשמן משמשים במוצרים מסחריים לעידון העור ולהזנת שיער. זרעי המורינגה מכילים חומצה בהנית, , הנקראת כך כנראה בעקבות הפקתו משמן המורינגה אשר שמו הקדום הוא שיבוש מפרסית על פי שימוש השמן בחודש האחד-עשר של הלוח הפרסי (בהמן). גם ברפואה העממית ההודית אַיוּר וֶדַה קיים שימוש נרחב במורינגה.
המורינגה ותוצרים ממנה משווקים כיום בישראל ומחוצה לה כמוצרי טבע, תוספי מזון וכמוצרים לרפואה החלופית, ולקוסמטיקה. זאת בעקבות מסע שיווק בשיטת הפירמידה החל משנת 2005, למכירת המורינגה כתוסף מזון בעל סגולות רפואיות נרחבות. משווק זה הציג את העץ כ"עץ הפלאים" או "עץ הניסים" וסיפק חומרי פרסום ובהם טענות על אימוץ העץ ותוצריו בידי מדינות עולם שלישי, וטענות על הצלחתו ושימושיו בטיפול במחלות כמו סרטן, אסתמה, אי ספיקת כליות וסוכרת.
שימושים רפואיים.
מבין חלקי העץ השונים, מיצויים מהעלים מכילים את הפעילות האנטי-אוקסידנטית הגבוהה ביותר. מספר מחקרים שנעשו על הבטיחות בשימוש במיצויים שכאלה הצביעו על רמה גבוהה של בטיחות, ולא נצפו תופעות שליליות במחקרים שנערכו על בני-אדם. נכון לשנת 2015, פורסמו חמישה מחקרים בבני-אדם על אבקה מעלים מיובשים. מחקרים אלה הדגימו הפחתה בהיפרגליקמיה ועודף שומנים בדם. מחקרים אחרים מציעים יתרונות רפואיים נוספים של המורינגה, כמו הגנה על רקמות בגוף (כבד, כליות, לב, אשכים וריאות), הפחתת כאב, הפחתת כיבים והפחתת יתר-לחץ דם. המורינגה מסתמנת גם כאנטי-אוקסידנטית ובעלת השפעות חיסוניות. המורינגה מהווה צמח מרפא יעיל בטיפול באסתמה, דיזנטריה וסרטן המעי. קיימות גם עדויות ראשוניות לאפקטיביות של המורינגה בטיפול ובמניעה של סוכרת, סרטן ומחלות לב קרדיו-וסקולאריות. האפקטים הביולוגיים של המורינגה מיוחסים למגוון רחב של פוליפנולים וחומצות פנוליות המצויים בה.
שימושים נוספים.
מעבר לשימוש למאכל ורפואה, המורינגה משמשת גם לצרכים נוספים. זרעי העץ משמשים לטיהור מים וניקויים ממתכות כבדות וחומרי צבע. ניתן להשתמש בזרעים גם ליצירת ביו-דיזל. המורינגה משמשת גם כמשבר רוח ולמניעת סחף קרקע, למשל בהאיטי.
מיכל רבינוביץ' (פירושונים)
מיכל רבינוביץ
בנקו אדר
דב גאפונוב
דב בוריס גאפונוב
דב בוריס גפונוב
המרידות באוטו הראשון
המרידות באוטו הראשון התאפיינו במספר מלחמות שונות וממושכות שהתנהלו במהלך התבססות שלטונו של אוטו.
מרי ראשון.
המרד של אברהרד דוכס בוואריה.
בשנת 918 המלך קונראד הראשון שכנע את אברהרד, דוכס פרנקוניה לבחור בהיינריך הסקסוני כמלך, מתוך אמונה שבחרה שכזו תסיים את הסכסוך בין הסקסונים לפרנקים ותמנע את פירוק האימפריה. בשנת 936 ירש אוטו הראשון מאביו היינריך את השלטון, בן עשרים וארבעה. צעיר מרוב אנשי האצולה שכביכול אמורים להיות כפופים תחתיו. ארנולף, דוכס בוואריה נאלץ לקבל את מלכות אוטו.
בשנת 937 מת ארנולף ובנו, אברהרד, דוכס בוואריה מרד באוטו וסירב ללוות אותו. לכן, בשנת 938 פלש אוטו פעמיים לבוואריה. בפלישה הראשונה נכשל אך בפלישה השנייה צלח ושלח את אברהרד לגלות. במקום הוא מינה על בוואריה את דודו, ברטולד. זהו, האירוע הראשון שהוביל לאיבוד עצמאותה של בוואריה שכן, החל מתקופה זו החלה המלוכה למנות את אנשי הכנסייה.
המרד של טאנקמר (שנת 938).
טאנקמר, אחיו למחצה של אוטו, חבר לוויכמן בילונג ואברהרד השלישי. טנקמר אוכזב בעקבות החלטת אוטו למנות את גרו (Gero), אחיו של זיגפריד במקומו.
ויכמן היה פגוע שאוטו התייעץ עם הפיקוד הצבאי בצפון סקסוניה בנוגע לאחיו הצעיר, הרמן.
אברהרד, אחיו של קונרד, התמרד באוטו כיוון שהחל לחשוש שכוחו נחלש. העניינים החלו בעקבות עלבון שספג, שנבע מסכסוך בזמן קרב מול וסל סקסוני שלו, עליו צר, ברונינג (Bruning), שסירב להישבע לאברהרד אמונים בהיותו קרולינגי ולא סקסוני.
המרד דוכא בעקבות מותו של טאנקמר והשניים הנותרים התפייסו עם אוטו.
המרד של היינריך וגילברט (שנת 938).
בהמשך השנה 938, אברהרד השלישי וגילברט, דוכס לורן מרדו יחד עם היינריך מפרנקוניה, אחיו של אוטו, שטען לכתר. לואי הרביעי, מלך פרנקיה המערבית הצטרף למורדים. מצד שני, איג, דוכס הפרנקים הצטרף לכוחות אוטו. המורדים הוכרעו בקרב בברטן ובאנדרנאך . גילברט ואברהרד נהרגו ובמקומם מונה היינריך, אחיו של אוטו, כדוכס לורן. היינריך לא הצליח להתבסס בלורן ובשנת 940 חזר לסקסוניה. בשנה הזו ולאחריה, היינריך יחד עם אצילי סקסוניה המזרחית תכננו התנקשות במלך במהלך חגיגות חג הפסחא בקוודלינבורג (Quedlinburg). הקשר נחשף. הרוסווית'ה (Hroswitha of Gandersheim) מתארת במכתבה את האירוע כמלחמה שהחלה בעקבות השטן שפתה את בני האדם. רותר (Reuter) טען כי כישלון המרד נבע מכך שהסקסונים לא היו מוכנים למהפכה.
מרי שני, מרי ליאודולף דוכס שוואביה (שנים 952 - 968).
ליאודולף, דוכס שוואביה (Liudolf), בנו של אוטו הראשון וקונרד האדום חששו מהשפעתו של היינריך מבוואריה על אוטו. ליאודולף, לאחר המסע לאיטליה (951 - 952) ראה את מעמדתו כיורש נפגעת בעקבות הנישואים של אוטו לאדלייד מבורגונדי. קונרד האדום נפגע מיחסו של אוטו לגבי הסכמים שסיכם עם ברנגר הראשון, מלך איטליה בזמן שאוטו מיהר לסקסוניה בשנת 952.
בשנת 953, אוטו ארגן סעודת חג הפסחא באאכן ואיש לא נכח. הוא פנה למיינץ, שם פרידריך, ארכיבישוף מיינץ ניסה לפשר בין הגורמים. תחילה אוטו הסכים להסכם אולם לאחר חזרתו לסקסוניה, שוכנע וטען כי ההסכם נעשה בלחץ, ושפרדריק העדיף את האופוזיציה. פרידריך הצטרף למרד ובהדרגה תומכים נוספים. ביניהם, ארנולף, דוכס בוואריה ואחיו אברהרד שנסו לשפר את מעמדם שנפגע במרידות קודמות. השניים הפסידו בשנת 938. בנוסף, בסקסוניה ויכמן הצעיר, בנו של ויכמן בילונג יחד עם הרמן חדשו את המאבקים כנגד אוטו. המצב התדרדר יותר, לאחר שאוטו העליב אויבים סקסונים לשעבר וכך, נראה היה שהניצחון בידי המורדים. אוטו נכשל בביצור מיינץ, בזמן שהיינריך החל להדוף את בוואריה וליאודולף כבש את רגנסבורג.
ביוני 954, קונרד ופרידריך נכנעו בלאנגנצן (Langenzenn). אוטו והיינריך כתרו את ליאודולף ברגנסבורג עד שנכנע. התוצאות היו לטובת אוטו. ליאודולף וקונרד אבדו את הדוכסויות שלהם אולם שמם ושטחיהם נשמרו. באוקטובר 954, פרידריך מת, ווילהלם, בנו של אוטו ירש את ירושתו. ויכמן הצעיר נכבש ואילו אחיו, הרמן סבל מעונש קשה. ארנולף נהרג במצור הראשון על רגנסבורג. הרולד, ארכיבישוף זלצבורג התעוור בעיניו, בהוראת היינריך מבוואריה. מרד זה מסמל נקודת מפנה בשלטון של אוטו הראשון שאחריו החלה התייצבות שלטונית.
פאניוניוס (כדורגל)
מועדון הכדורגל פאניוניוס (ביוונית: Πανιώνιος Γυμναστικός Σύλλογος Σμύρνης; "איגוד ההתעמלות של סמירנה") הוא מועדון כדורגל יווני מאתונה, בירת יוון.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1890 על ידי מספר גדול של תושבים מהעיר סמירנה שחיו בעיר דאז. בזמנו פאניוניוס שימשה לקבוצת מוזיקה וספורט, ושמה היה "קבוצת המוזיקה והכדורגל אורפאוס". בשנת 1893 מספר חברים בקבוצת אורפאוס החליטו על הפיכת פאניוניוס לקבוצת ספורט, והרחקתה מהמוזיקה, מה שגרם לפאניוניוס להשתתף ביותר ויותר אירועי ספורט, שמה שונה ל"מועדון הספורט אורפאוס". רק בשנת 1898 שונה שם הקבוצה לפאניוניוס G.G.S., מה שגם גרם למועדון הספורט להשתתף באירועי ספורט בינלאומיים.
הקבוצה משחקת בליגה היוונית הראשונה. פאניוניוס מעולם לא זכתה באליפות הליגה היוונית אך היא זכתה פעמיים בגביע היווני: פעם אחת ב-1979 ופעם אחרת ב-1998.
אפקט הגזע האחר