סיבה נוספת לוויכוחים הסוערים סביב הגולגולת היה התיארוך הרדיומטרי הראשוני שלה לגיל של כמעט שלושה מיליון שנה (שיטת התיארוך הרדיומטרי רק נכנסה לשימוש באותו זמן ועדיין סבלה מאי דיוקים). גיל עתיק זה התאים לתאוריה של משפחת ליקי בדבר מוצא האדם ממין קדום של אדם, והוביל לעימות עם התאוריה המתחרה של דונלד ג'והנסון ואחרים בדבר מוצא האדם מהמין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, שהתגלה רק שנתיים אחרי גולגולת 1470, ותוארך אף הוא לגיל דומה. ואולם מדידות רדיומטריות חוזרות וניתוח יותר מדויק הפחיתו את גילה של 1470 ל-2.0 עד 1.8 מיליון שנה בלבד, צעיר בכשני מיליוני שנים מהאוסטרלופיתקנים הקדומים ביותר הידועים כיום, ודומה לגילם של הביליס וארקטוס.
מאובנים נוספים.
בשנת 2012 פרסם צוות חפירה באתר קובי פורה, בראשות מייב ליקי ובתה הפלאואנתרופולוגית לואיז ליקי, מספר מאובנים שגילו במרחק כעשרה קילומטרים ממקום גילויה של גולגולת 1470. התגלית פורסמה בכתב העת המדעי היוקרתי Nature. המאובנים שהתגלו כוללים בין השאר לסת תחתונה שלמה כמעט לגמרי, שקיבלה את הסימון הקטלוגי KNM-ER-60000, וחלקי פנים שקיבלו את הסימון הקטלוגי KNM-ER-62000. הפנים דומים לפניה של גולגולת 1470, אך בניגוד לה הם שייכים לפרט צעיר, ובהתאמה הם קטנים יותר במידותיהם. מאובנים אלו מתוארכים בתיארוך רדיומטרי לגיל של 1.95 עד 1.78 מיליון שנה לפני זמננו, שגם הוא תואם את גילה של גולגולת 1470. המאובנים שונים במובהק ממאובני הביליס וארקטוס, ולכן הוצגו על ידי החוקרים כראייה לקיומו של רודולפנסיס כמין אדם נפרד ממינים אלו.
אנטומיה ומורפולוגיה.
מכיוון שאין עצמות שלד גוף שניתן לשייך בביטחון לגולגולת 1470, קשה להעריך את מידות גופו של רודולפנסיס. הגולגולת גדולה יותר מאשר מרבית גולגולות הביליס מאותה תקופה, ומרמזת שגם הגוף היה גדול יותר. מספר עצמות ירך שהתגלו סמוך לאתר הגילוי של 1470 ומתוארכות לתקופה דומה הן בעלות צורה מודרנית יותר משל עצמות אוסטרלופיתקנים, ומשויכות על ידי פלאואנתרופולוגים מסוימים לרודולפנסיס. על פיהן ניתן להעריך גובה של 1.50 מ' ומשקל של 52 ק"ג.
בשל החסרון במאובנים מעט מאוד ידוע על אורח חייו של רודולפנסיס, אך סביר לשער שבדומה לארקטוס והביליס גם הוא היה הולך-על-שתיים ואוכל-כול שהשתמש בכלי אבן מסותתים מן התרבות האולדובאית.
אבולוציה.
גולגולת 1470 היא טיפוסית למאובנים העתיקים יותר של הסוג אדם, המאופיינים כולם בנפח מוח של 600 עד 1000 סמ"ק וגילם מעט פחות משני מיליון שנה. ואולם בשל כמה מאפיינים ייחודיים קיימות השערות רבות ומנוגדות לגבי מעמדה המדויק באבולוציה של האדם. אף שאין כיום מחלוקת רצינית בתחום לגבי מוצאו של סוג האדם מאחד האוסטרלופיתקנים, קביעת שושלת המינים נתונה לוויכוח. השערה אפשרית אחת היא שהומו הביליס הוא מין האדם הראשון שהתפצל מהאוסטרלופיתקנים, וגולגולת 1470 איננה מייצגת מין בפני עצמה אלא שלב ביניים בין הביליס לבין ארקטוס. השערה אחרת היא שרודולפנסיס הוא מין שהתקיים במקביל להביליס, ומוצא שניהם ממין הומו קדום יותר שעדיין לא התגלה. אפשרות שלישית היא שרודולפנסיס הוא האדם הראשון שהתפצל מהאוסטרלופיתקנים בעוד שהביליס הוא ענף צדדי.
ב-2007 פורסמה כתבה באינטרנט לפיה חוקרים מאוניברסיטת ניו יורק בראשות הפליאואנתרופולוג טימותי ברומייג' ערכו שחזור מחדש של גולגולת 1470 באמצעות הדמיית מחשב, והגיעו למסקנה שהפנים בולטות קדימה יותר מאשר בשחזור המקורי של ליקי, ושנפח המוח הוא משמעותית קטן יותר, 525 סמ"ק. על בסיס תוצאות אלו נטען שגולגולת 1470 למעשה שייכת לסוג אוסטרלופיתקוס ולא לסוג האדם. מהכתבה השתמעה בבירור האשמה כלפי ריצ'רד ליקי כאילו הוא שחזר בכוונה את הגולגולת כך שתראה אנושית ככל האפשר, ובריאתנים בארצות הברית מיהרו לנצל האשמה זו כדי להטיל דופי בכל הממצאים הקדומים של סוג האדם. ואולם פליאואנתרופולוגים אחרים הצביעו בתגובה על כך שאפילו אם הפנים אכן בלטו יותר מאשר בשחזור של ליקי, אין בכך כדי להשפיע על נפח המוח. ואכן, כאשר המאמר המדעי של ברומייג' ועמיתיו פורסם לבסוף הערכתם לנפח המוח הייתה 700 סמ"ק, לא קטנה בהרבה מהערכתו המקורית של ליקי ומעל גבול ה-600 סמ"ק אשר נחשב לרוב למגדיר של סוג האדם. למרות המחלוקות בתחום הפליאואנתרופולוגיה לאיזה מין יש לסווג את גולגולת 1470, אין מחלוקת ממשית שהיא שייכת לסוג האדם.
צבי האוזר
צבי (צביקה) האוזר (נולד ב־5 ביולי 1968, ט' בתמוז ה'תשכ"ח) הוא חבר־הכנסת מטעם סיעת תקווה חדשה המכהן כסגן יושב־ראש הכנסת וראש קבוצת הידידות הבין־פרלמנטרית ישראל־יפן . בעבר כיהן כח"כ מטעם סיעת דרך ארץ ומטעם מפלגת תל"ם ברשימת כחול לבן. כיהן גם כיו"ר ועדת החוץ והביטחון של הכנסת וכמזכיר הממשלה.
לפני כן שימש בתפקיד יושב הראש של המועצה לשידורי כבלים ולוויין, היה חבר הנהלה במספר מוסדות ציבוריים וכן מילא שורה של תפקידי מפתח בשוק התקשורת והשידורים בישראל. האוזר הוא מיוזמי , כיהן שנתיים כחבר הוועדה לתכנון ולתקצוב יוזם ויו"ר התכנית הלאומית "ציוני דרך" – התכנית להעצמת תשתיות המורשת הלאומית, שימש חבר הצוות המייעץ לסוגיית הסדרי התפילה בכותל המערבי וכיהן כיו"ר מוזיאון ארץ ישראל ומייסד היחדה למען הגולן.
קורות חיים.
נולד וגדל ברמת־גן, למרדכי וליהודית האוזר, כבן הזקונים מבין שלושה. נולד עם מום בליבו ובגיל שמונה עבר בהצלחה ניתוח לב פתוח. בגיל אחת עשרה שיחק כדורסל בקבוצה של מכבי רמת־גן. בהיותו תלמיד תיכון בבית הספר בליך ברמת־גן שימש יו"ר ארצי של נוער מפלגת התחייה.
את רוב שירותו הצבאי עשה בבית הספר לפיתוח מנהיגות של צה"ל במסגרתו שימש, בין היתר, מ"מ מפקד יחידת ההסברה של בית הספר. לאחר שחרורו מצה"ל שימש האוזר עוזר מקצועי למנכ"ל משרד העבודה והרווחה שמואל סלבין, ולאחר מכן שימש עוזר ליו"ר מועצת המנהלים של החברה הממשלתית "עמידר".
האוזר שימש דובר התאחדות הסטודנטים בישראל (1992–1993), ובין השנים 1993–1994 שימש יועץ תקשורת לתנועת הליכוד ולראש האופוזיציה, בנימין נתניהו. לאחר כשנתיים עזב כדי להשלים את התמחותו המשפטית. כמו כן, היה האוזר חבר בית הדין המשמעתי האוניברסיטאי לערעורים באוניברסיטת תל אביב (1992-1994).
בשנת 1994 סיים האוזר את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון בפקולטה למשפטים, באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1996 בתום תקופת התמחות במשרד עורכי הדין פנחס מרינסקי ושות', הוסמך לעריכת דין. בין השנים 2000–2009 פעל האוזר בסקטור הפרטי, והיה לשותף במשרד עורכי הדין גולדפרב לוי ושות' (לימים, 'גולדפרב זליגמן ושות'). במסגרת זו, עמד בראש מחלקת תקשורת ומדיה במשרד.
במקביל המשיך בפעילות ציבורית, תוך שהוא משמש חבר הנהלה במספר מוסדות ציבוריים: היה חבר מועצות המנהלים של חברת "אוצר מפעלי ים", שימש חבר מועצת המנהלים של חברת "מקוה ישראל", והיה חבר המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל. כמו כן, שימש בין השנים 2008–2009 חבר הוועד המנהל של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
רגולציה, תקשורת ושידורים.
לאורך השנים, היה האוזר מעורב בשוק התקשורת בישראל.
עם הקמת ממשלת נתניהו הראשונה, בשנת 1996, מונה ליועץ מקצועי בכיר לשרת התקשורת לימור לבנת. במסגרת תפקידו, שימש מרכז הוועדה הבין-משרדית לפתיחת שוק הטלקום לתחרות, ומרכז פעולות משרד התקשורת לפתיחת שוק השידורים לתחרות; היה חבר הוועדה הציבורית להרחבת היצע השידורים לציבור; וכיהן כחבר הוועדה הבין-משרדית להסדרת שידורי רדיו ארציים. במסגרת תפקידו יזם הצעה לפרק את ערוץ 1 ולהפנות את תקציבו להקמת חברת חדשות ולהפקות מקור.
בשנת 1997 מונה ליו"ר המועצה לשידורי כבלים ולוויין וליו"ר מנהלת הסדרת השידורים לציבור, תפקיד אותו מילא עד התפטרותו באוקטובר 1999. בשנת 1999 מונה ליו"ר הוועדה הישראלית למדרוג למשך שנה. בשנת 2002, שימש חבר הוועדה הציבורית לבחינת עתיד שידורי הטלוויזיה החינוכית. הוועדה המליצה לשרת החינוך לימור לבנת להפסיק את פעילות הטלוויזיה החינוכית.
לצד עיסוקיו המקצועיים כעורך דין, נמנה האוזר עם היזמים שהקימו את חברת 'חדשות ישראל', שזכתה בזיכיון להקמת ערוץ החדשות הייעודי. הערוץ לא הוקם לבסוף עקב סכסוכים בין בעלי המניות. כמו כן, בין השנים 2004–2009 שימש דירקטור בחברת "דורי מדיה גרופ" (DMG) שנסחרה בבורסת AIM, בורסת משנה לחברות הזנק של הבורסה לניירות ערך בלונדון. האוזר גם החזיק 1.5% ממניות החברה בעת שהונפקה בבורסה.
במרץ 2015 מונה לדירקטור בזכיינית ערוץ 2 קשת.
מזכיר הממשלה.
באפריל 2009, עם הקמת הממשלה ה-32 בראשות בנימין נתניהו, מונה האוזר לתפקיד מזכיר הממשלה ה-16 של מדינת ישראל.
האוזר שימש בתפקיד בין השנים 2009–2013. במסגרת תפקידו, ליווה את הממשלה בניהול הנושאים והסוגיות שעל סדר יומה. בין היתר, היה מופקד על קביעת סדרי היום של ישיבות הממשלה וועדות השרים; שימש במקביל מזכיר ועדת השרים לביטחון לאומי ('הקבינט המדיני ביטחוני'); שימש הגורם המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, ובין הממשלה לבין נשיא המדינה; וכן היה ממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה. בנוסף, מתוקף תפקידו, היה האוזר דובר הממשלה.
במקביל לתפקידו כמזכיר הממשלה, שימש האוזר יו"ר משותף של תוכנית 'מסע', המביאה לישראל מדי שנה כעשרת אלפים צעירים לשהות של מספר חודשים במטרה להגביר את הזיקה למדינת ישראל ולעם היהודי; היה חבר בקרן למורשת הכותל המערבי, וכן שימש חבר בוועדה המייעצת לשיקום היכל העצמאות. האוזר הקים את תוכנית "מורשת" לשיקום תשתיות מורשת לאומיות.
ב-2010 עברה בממשלה ההחלטה להקים את התכנית להעצמת תשתיות המורשת הלאומית ״ציוני דרך״.