ביולי סיים את חוזהו בפרייבורג וחתם בהמבורג. ב-15 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 2-2 נגד באיירן מינכן. ב-4 באפריל 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–1 נגד הופנהיים. במהלך עונת הוחלף מאמן הקבוצה ופיטרויפה מיעט לשחק ובסיום העונה עזב את המועדון.
ב-7 ביולי 2011 חתם בסטאד רן תמורת 5 מיליון אירו. ב-28 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו ברן נגד אולימפי רוסתבי הגאורגית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית בו גם הבקיע צמד. ב-7 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית בניצחון 1–5 נגד דיז'ון. לאחר 6 ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד פריז סן-ז'רמן.
בקיץ חתם באל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
בינואר חתם באנטוורפן מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה.
ב-6 באוגוסט 2018 פיטרויפה חתם בפריז מהליגה הצרפתית השנייה.
קריירה בינלאומית.
בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו. ב-20 ביוני 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2–3 נגד . במסגרת גביע אפריקה לאומות 2013 פיטרויפה הבקיע את שער הניצחון עבור נבחרתו בשלב רבע הגמר נגד ואף הגיע עם הנבחרת לגמר המפעל בו הפסידה ל אשר נחשב להישג השיא של הנבחרת ופיטרויפה נבחר ל"שחקן האליפות".
הזכות להישכח
הזכות להישכח היא מושג מתחום זכויות האדם ובפרט מתחום הזכויות הדיגיטליות, שנדון בפורומים שונים במסגרת האיחוד האירופי ובארגנטינה החל משנת 2006. העיסוק בנושא החל לאחר שאזרחים הביעו רצון "לקבוע את התפתחות חייהם בצורה אוטונומית, מבלי לסבול באופן תמידי או זמני מסטיגמה כתוצאה מפעולה שביצעו בעברם".
היסטוריה.
חוקי הגנת המידע של האיחוד האירופי מבטיחים הגנה על מידע פרטי של אזרחים שעלול לפגוע בהם. הרעיון של "הזכות להישכח" נובע ממספר ערכים אירופאים שהתקיימו עוד לפני עידן האינטרנט. למשל, ישנה אמונה ארוכת שנים בממלכה המאוחדת, המתבטאת אף בחוק האנגלי לשיקום עבריינים, כי לאחר תקופה מסוימת "פג תוקפן" של הרשעות פליליות. כלומר, בהינתן שחלף זמן רב, אין להתייחס למידע הקשור לעברו הפלילי של אדם בקבלה לעבודה או בקניית ביטוח. באופן דומה, צרפת מקדשת את הזכות לשכחה (le droit d’oubli או באנגלית the right to oblivion) המתבטאת בחוק צרפתי משנת 2010.
הדעות לגבי זכות זאת חלוקות במידה רבה במיוחד בין ארצות הברית לאיחוד האירופי. ארצות הברית מבכרת את הזכות לדעת ואת חופש הביטוי על פי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית על פני הזכות להישכח, כל עוד המידע המדובר נאמן למציאות. אף על פי כן, מאז פסיקתו של בית הדין האירופי לצדק כנגד חברת גוגל בתיק קוסטג'ה (ב-30 במאי 2010), החל דיון ציבורי במדינות רבות לגבי האפשרות להחיל זכות כזו גם במקומות אחרים.
המחלוקת על הזכות.
ישנה מחלוקת באשר ליישום הזכות באופן מעשי כחלק מדיני זכויות האדם הבינלאומיים, הן בשל התנגשות עם דיני חופש המידע והן בשל עמימותם של פסקי הדין שהתייחסו לזכות זו עד עתה. טענות נוספות גורסות כי יישום זכות כזו יפגע בהכרח בחופש הביטוי ובזכות לפרטיות. עוד נטען כי ניצול הזכות להישכח עלול לפגוע באיכות המידע המקוון ולפעול כאמצעי צנזורה או כאמצעי המעוות או משכתב את ההיסטוריה. מצדדי הזכות טוענים כי תוצאות ממנועי חיפוש אינטרנטיים עלולים לקשר את שמו של אדם עם פורנוגרפיה שפורסמה ללא אישורו ("פורנוגרפיית נקם", Revenge Porn) או פרטים על עברות שביצע. גם עברות מזעריות או פרטים מביכים אחרים עלולים לשמש כ"עקבות דיגיטליים" (Digital Footprint) שיקושרו כחלק בולט וחשוב עם שמו של אדם במרחב המקוון.
המצדדים בזכות גם טוענים לפגיעה הקשה בזכות לפרטיות לאנשים המופיעים במסמכים משפטיים, לעיתים בכאלה שהם בצד התובע, והחשיפה אליהם מתוצאות החיפוש תחת שמם יכולה לפגוע להם במוניטין - בהיבט האישי והמקצועי-עסקי. בהקשר הזה נפתחו עצומות, על מנת לקדם את הזכות בחוק הישראלי.
סנטה רוסה
סנטה רוסה (בשפות מסוימות נהגה סנטה רוזה) הוא שם שמשמעו "רוסה הקדושה" (או לחלופין "רוזה הקדושה").
נאו-נאצית
כריסי אווגי
מגדל גד
מִגְדַּל גָּד הייתה עיר מקראית בשפלת יהודה, הנזכרת פעם אחת בתנ"ך.
העיר נזכרת בתיאור ערי נחלת שבט יהודה באזור לכיש: .
הזיהוי המקובל לעיר הוא בח'רבת אלמג'דלה, הנמצאת כשמונה ק"מ דרומית לבית גוברין, ובה נמצאו חרסים מהתקופה הישראלית ומהתקופה הביזנטית.
מערבית לחורבה נמצאת שמורת הטבע "גבעת גד".
לפי הסברה, המקום נקרא על שם האל השמי גד, כמקומות נוספים בארץ.
בראשית ימי המדינה שימש שם זה כשמו של היישוב אל-מג'דל, ושונה בהמשך לאשקלון.
קישורים חיצוניים.
ח' אֶל-מַגְ'דַּלָה מתוך אתר הסקר הארכאולוגי של ישראל, באתר רשות העתיקות
המוזיאון לתולדות תעשיית השמן
המוזיאון לתולדות תעשיית השמן נוסד בחיפה בשנת 1984. מוזיאון השמן שוכן בחצר חברת שמן תעשיות, במבנה בית החרושת העברי לשמן זית ולסבון "עתיד" שהוקם על חוף הים של חיפה בשנת 1906. המוזיאון מציג את תעשיית שמן הזית שבמהלך 5000 שנים היוותה ענף כלכלי עיקרי בארץ ישראל.
היסטוריה.
בתקופת סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בארץ ישראל התפרנסו התושבים בעיקר מענפי מסחר, חקלאות ותרומות מחוץ לארץ. רוב תושבי הארץ התרכזו בערים הגדולות ירושלים, יפו, צפת, טבריה, חברון ועכו. בימים ההם, שלטונות האימפריה העות'מאנית האמינו שלחיפה צפוי קצב התפתחות שונה, בזכות מפרץ חיפה שהיווה בסיס יציב לנמל עמוק-מים, כחלופה לנמל עכו ההרוס. אל נמל זה אפשר היה למתוח שלוחה של מסילת הרכבת מחג'אז שהתנהלה מדמשק עד למדינה בערב הסעודית. כמו כן, בחיפה הקימו הטמפלרים תשתית יציבה לתעשייה. בנימין זאב הרצל ואדמונד ג'יימס דה רוטשילד חזו אף הם את חשיבותה התעשייתית של העיר חיפה. בשנת 1905 הושלמה בניית מסילת הברזל מדרעא שבסוריה לחיפה. באותה שנה הוקם ליד לוד בית החרושת "חדיד", על ידי המהנדס נחום וילבוש. הקמת בית החרושת הייתה ניסיון ראשון בהיקף תעשייתי להפקת שמן מגפת הזית בשיטת מיצוי. מפעל זה הצטרף מאוחר יותר לחברת `עתיד` שנוסדה בוורשה (1906), וביחד הקימו בחיפה בית חרושת לשמן ולסבון בשם `עתיד` בניהולו של וילבוש.
בשנת 1908 במסגרת `חברת עתיד`, הוקם בחיפה בית החרושת למכונות `עתיד - איצ`קוביץ`, שפעל לייצור מכונות חקלאיות, מכבשי שמן ועוד. מפעלים אלו נקלעו לקשיים כלכליים רבים. מפעל השמן נסגר בשנת 1909 ומפעל המכונות נסגר אף הוא בשנת 1910. באתר מפעל `חדיד` הוקמה החווה החקלאית בן שמן. בשנות מלחמת העולם הראשונה המשיכה לפעול בחיפה רק המסבנה. על יסודות מפעל `עתיד` הוקם במחצית הראשונה של שנות ה-20 בית החרושת `שמן`, שאליו צורפה המסבנה.
המוזיאון.
היום המוזיאון לתעשיית שמני המאכל בישראל, המחסן המרכזי של בית החרושת 'שמן' ומגוריי העובדים ממוקמים בבניין `עתיד`, ששימש כחדר אוכל לעובדים.
מטרת המוזיאון היא להציג את תעשיית השמן על כל היבטיה ולעודד לימוד ומחקר בנושא. זהו המוזיאון הראשון מסוגו המתרכז בנושא תעשייתי אחד - השמן, שהיה ענף כלכלי מרכזי בארץ ישראל במשך אלפי שנים. המוזיאון נוסד בשנת 1984 בחיפה.
המוזיאון מחולק לשלושה חלקים:
אולם הקשתות במוזיאון מציג את תעשיית השמן הקדומה. ניתן לצפות בהתפתחות הטכנולוגית של התעשייה מראשיתה ועד סוף המאה ה-19. באולם מוצגי עץ ואבן נבחרים, בשילוב תצלומי מתקנים אופייניים לאזורים שונים בארץ ישראל. אולם העמוד מוקדש לנושא השמן בימי קדם. כלי מאכל ופולחן נדירים, בקבוקי בושם, כלי סיכה ושמן מאור ממחישים ומבהירים את חשיבות עץ הזית לאדם.
בחדר וילבוש, ע"ש חלוץ תעשיית השמן בארץ ישראל, מוצגים הקמת בתי החרושת `חדיד`, `עתיד` ו`שמן` ומפעלו החלוצי ציוני של וילבוש בתחומים אחרים, בעזרת פריטיו האישיים, תעודות נדירות ותצלומים. הקומה השנייה במוזיאון מוקדשת לתעשיית מוצרי השמנים ומוצרי הלוואי המודרנית. בקומה זו בנויה ספרייה וארכיון תעודות, שקופיות ותצלומים, חדר הרצאות עם תוכנית אור קולית ומרפסת הנשקפת לחוף שמן, ששימש מעגן לספינות מעפילים בימי שלטון המנדט הבריטי. בחצר המוזיאון בתי בד משוחזרים, מכבש קורה ובורג מהתקופה הביזנטית, בית בד מראשית המאה ה-20 ושני בתי בד מתקופת המקרא, האחד מתל שקמונה והשני מתל מקנה - עקרון הפלישתית.
תומאש יירסאק
תומאש יירסאק (נולד ב-29 ביוני 1984) הוא כדורגלן עבר צ'כי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה.
יירסאק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הראדץ קראלובה ובגיל 19 הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון ולאחר שנתיים חתם בטפליצה. ביולי חתם ל-5 שנים בויסלה קרקוב שהייתה הקבוצה הראשונה שלו מחוץ לצ'כיה. במדי ויסלה זכה ב-3 אליפויות.
ב-3 ביולי 2012 חתם בבוטב פלובדיב. ב-11 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד סלביה סופיה. ב-7 ביולי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור המועדון בניצחון 0-1 נגד אסטנה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-8 בנובמבר 2014 כבש שער במשחק ליגה נגד ליטקס לובץ' שנבחר לשער השנה של 2014. ב-5 באפריל 2015 הפך לזר הראשון שרושם 100 הופעות במדי המועדון.
ב-26 במאי 2015 חתם באירטיש בה שיחק שנתיים. בינואר 2017 חזר להראדץ קראלובה ובשנת 2018 פרש מכדורגל מקצועי.
עגלת שלישייה
עֶגְלַת שְׁלִשִׁיָּה היא עיר מקראית במואב, בסמוך לצוער, שהמשיכה להתקיים גם בתקופות מאוחרות יותר כעיר מחוז.
העיר נזכרת במקרא פעמיים במסגרת "משא מואב" שנאמר הן על ידי ישעיהו הנביא: ; והן על ידי ירמיהו הנביא: .
בתרגומי המקרא העתיקים הובן בדרך כלל הצירוף "עגלת שלישייה" כצירוף הדומה לעגלה משולשת ומוסב על מואב או צוער כדי לייצג את עוצמתן.