17. https://web.archive.org/web/20081203133259/http://www.aip.org/png/html/sono1.htm
אלברט שץ
פרופסור אלברט שץ (אנגלית: Albert Schatz; 2 בפברואר 1920 – 17 בינואר 2005) היה מדען יהודי-אמריקאי.
חייו.
שץ נולד בנורויץ' קונטיקט (ארצות הברית) להורים יהודים מאנגליה ורוסיה. החל ללמוד באוניברסיטת ראטגרס, ושינה כיוון מלימודי חקלאות ללימודי רפואה וחיסונים בעקבות קורס של ד"ר יעקב יפה. הוא החל ללמוד לתואר שלישי במעבדה של פרופסור זלמן אברהם וקסמן וישן שם בתוך חממה כדי לחסוך בדמי שכירות. בתחילת 1942 גויס לצבא האמריקני, ושירת במעבדה לבקטריולוגיה בבית חולים במיאמי, אך תוך זמן קצר שוחרר עקב בעיות גב.
גילוי הסטרפטומיצין והקרב על פרס נובל.
ב-1943 החל כסטודנט במחקר המסוכן לגילוי תרופה לשחפת, במעבדתו של פרופסור זלמן אברהם וקסמן. המחקר היה בשלב סופי, לאחר שווקסמן ביצע ניסויים מוצלחים בחיות, במעבדה חיצונית, והיה בתהליך של סריקת הזנים בעבור הפחות רעיל שבהם. שץ היה ידוע באדיקותו למחקר, והיה ישן בחממה ליד המעבדה. לאחר נישואיו, ובעקבות מצבו הכלכלי הירוד, בני הזוג העבירו את מיטתם למחסן זה, ושם חיו. לאחר שלושה חודשים בתנאים אלו, הצליח שץ לבודד ולזהות שני סוגי אקטינובקטריה אשר יכולים להפסיק את גדילתם של חיידקים המחוסנים לפניצילין - אחד מהם נבחר כתרופה הנקראת סטרפטומיצין.
את פרס נובל על גילוי זה קיבל זלמן וקסמן מנהל המעבדה של שץ, בשנת 1950. שמו של וקסמן פורסם בעיתונות בהרחבה והוא אף הוכר כ"איש השנה" של העיתון טיים.
בשנת 1952 אלברט שץ, אז כבר בעל תואר דוקטור, תבע את ההכרה בו כשותף בכיר בגילוי, בבית המשפט האמריקני. לאחר כמה חודשים של הדיינות ובתיווך הנהלת אוניברסיטת ראטגרס, וקסמן ובעיקר אוניברסיטת ראטגרס הכירה באופן רשמי בפועלו של שץ, ובהסכם בוררות ביניהם נקבעה חלוקה חדשה של כספי הפרס שהולכים כולם למוסד האוניברסיטה, כששץ מקבל מתוך כסף זה 3 אחוז, וקסמן 10 אחוז ושאר החוקרים שבעה אחוז. במסגרת ההסכם הוכר גם חלקו של שץ בגילוי הסטרפטומיצין. פרס נובל ניתן לוקסמן על פועל חייו במסגרת המעבדה, ולכן ועדת הפרס לא דנה בשץ כמועמד לעניין.
ב-1994 שץ קיבל את פרס ראטגרס על חלקו בגילוי הסטרפטומיצין.
פעילות פוליטית וסביבתית.
פרופסור שץ היה סוציאליסט ופעיל סביבתי, וככזה היה חבר בהקמת אגודות קו-אופ שונות, ובמפעלי מיחזור קהילתיים. לדוגמה, עד שנתיים לפני מותו היה מתנדב קבוע בהשחזת סכינים בקו-אופ קרוב לביתו.
אלברט שץ היה ידוע בהתנגדותו ל"הפלרה" - תהליך הוספת פלואוריד למים, על כך הוציא ספר כבר בשנת 1962 והמשיך בכך לאורך כל ימי חייו. בביקורת על התאוריה שלו בנושא, נאמר שזו תאוריה פילוסופית שאינה נסמכת על בדיקה ניסויית.
בשנת 2004 הסופרת אינגה אוורבכר חיברה עם פרופ' שץ ספר אוטוביוגרפי על גילוי הסטרפטומיצין ופגישה עם ניצול שואה שהתרופה עזרה לו. בשנת 2009 פורסם סרט דוקומנטרי על פי ספר זה.
שץ נפטר מסרטן הלבלב בביתו שבפילדלפיה, ב-2005
ז'אן-פול מארא
קוף אדם
מאיר ריבקין
מאיר ריבקין (נולד ב-1934) הוא סופר ישראלי.
חייו.
בילדותו התגורר בנשר בה עברו עליו ימי ילדותו ונעוריו. בתקופת ילדותו הייתה נשר שכונת פועלים ליד בית החרושת נשר.
בשנת 1951 עזב את נשר ועבר להתגורר בחיפה. בגיל 14 החל לעבוד במקביל ללימודיו. בעת שירותו הצבאי שימש כסמל מחלקת חרמ"ש. את כתיבתו החל בצעירותו, כתב בעיקר שירים. מאיר ריבקין מרבה להזכיר בספריו את עיר ילדותו ונעוריו נשר. אחותו מלכה מיכאל (ריבקין) כתבה את הספר קטיה אשר עוסק גם הוא בהווי של שכונת פועלים.
בין ספריו ליבה נקרע לגזרים בהוצאת אסטרולוג, 2004. הספר על ילד בשם רובי אשר הוא בן דמותו של מאיר ריבקין. בהיותו בן ארבע עשרה, בעיצומה של מלחמת 1948, נכנס ליישוב ערבי סמוך לשכונת מגוריו, מוצא כי תושביו נמלטו, נפוצו כפליטים לכל עבר, באחד הבתים הנטושים הוא מגלה ארגז כלי - עבודה של סנדלר ומביאו הביתה כשלל.
ספרו השני הוא: נשות הגאות והשפל שיצא ב-2012 בהוצאת בת אור. רומן המספר על ארבע נשים מחיפה וקשריהן עם גבר אחד. השקת הספר נשות הגאות והשפל נעשתה ב-23 באוקטובר 2012 במשרדי העמותה לתולדות חיפה. נשאו דברים הסופר סמי מיכאל והמשוררת יהודית מליק שירן.
זכריה רצאבי
זכריה רצאבי (28 במאי 1934 - 10 באוקטובר 2005) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי בקבוצת הפועל פתח תקווה, וכונה "היהלום השחור".
קריירה.
רצאבי נולד במחנה יהודה, שהפכה לאחר מכן לשכונה בפתח תקווה, והחל את הקריירה שלו בקבוצת הפועל מחנה יהודה, ששיחקה בליגות נמוכות. לאחר שהפגין את כישרונו, בעונת 1955/1956 הוא עבר להפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, שהייתה הליגה העליונה בישראל. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא תרם כמות מכובדת של שבעה שערים, במהלך 11 משחקים בלבד. בעונת 1956/1957 הוא זכה עם פתח תקווה בתואר הראשון שלו, גביע המדינה, לאחר שכבש שער במשחק הגמר מול מכבי יפו. בעונת 1957/1958 הוא הציג שוב יכולת טובה וכבש שמונה שערים עבור קבוצתו, שסיימה במקום השני בליגה, נקודה בלבד מתחת למכבי תל אביב.
בעונת 1958/1959 היה רצאבי שותף לזכייתה של הפועל פתח תקווה באליפות, תוך שהוא כובש 12 שערים. הוא זכה עם קבוצתו באליפות גם בעונת 1959/1960, והיה הכובש המוביל שלה עם 17 שערים. בעונת 1960/1961 הוא זכה יחד עם שלמה לוי בתואר מלך השערים של הליגה, לאחר שכבש 15 שערים. ב-1962/1963 הוא זכה לבדו בתואר מלך השערים, אף על פי שסיים את העונה עם 12 שערים בלבד, הכמות הנמוכה ביותר עמה זכה שחקן כלשהו בתואר זה. רצאבי היה חלק מרכזי בחמש זכיות רצופות של הפועל פתח תקווה באליפות, והיה מלך השערים של הקבוצה ארבע פעמים. לאחר האליפות האחרונה, עם 89 שערים בליגה, עזב רצאבי את פתח תקווה וחזר להפועל מחנה יהודה.
רצאבי שיחק לאורך הקריירה שלו 11 פעמים במדי נבחרת ישראל, ואף כבש שער במשחק מול נבחרת פקיסטן במסגרת משחקי המוקדמות לגביע אסיה 1960.
רצאבי נפטר ב-10 באוקטובר 2005 בגיל 71, לאחר שסבל ממחלת הסרטן. באוקטובר 2007 נערך טקס הוקרה לזכרו בפתח תקווה.
בשנת 2009 נבחר רצאבי להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
תארים.
תארים קבוצתיים.
הפועל פתח תקווה
דייט
דייט (מאנגלית: Date) היא פגישה רומנטית שבהּ משתתפים שני אנשים על מנת להעריך את מידת ההתאמה של הצד השני כשותף פוטנציאלי לזוגיות. דייט אופייני עשוי להיות כרוך בארוחה משותפת במסעדה, בצפייה בסרט בקולנוע וכדומה.
מקרה פרטי ונפוץ של דייט הוא פגישה עיוורת (באנגלית: Blind date), דייט בין בני זוג פוטנציאליים שמעולם לא ראו זה את זה קודם לכן. בתרבויות שונות נהוג שצד שלישי יוזם את הדייט – גורם אשר עשוי להיות בן משפחה, מכר או שדכן מקצועי. בשנים האחרונות הפכו אתרי ההיכרויות באינטרנט לכלי פופולרי לשם מטרה זו.
אימון לזוגיות.
בעידן המודרני יכולות חיפוש פרטנרים לדייט התרחבו, מה שיוצר שפע אפשרויות אבל יוצר גם קושי באיתור וסינון מועמדים ומועמדות. בנוסף עולה שאלת אמינות המידע: עד כמה התמונה והפרטים המופיעים באתר באמת מעידים על האדם העומד מאחוריהם.
על רקע שפע האפשרויות מופיעות הצעות למחפשים איך לייעל את החיפוש, כולל דרכים של אימון אישי לזוגיות.
אימון כזה מתמקד בדרך כלל בנקודות הבאות:
מנחם בורשטין
הרב מנחם בורשטין (נולד בי"ט בסיוון ה'תשט"ז, מאי 1956) הוא ראש מכון פוע"ה לפוריות ורפואה על פי ההלכה בגבעת שאול שבירושלים, רב בישיבת "מרכז הרב" ובמוסדות נוספים ומחבר ספרים.
הרב בורשטין חבר בוועדות של משרדי החינוך והבריאות. בשירות המילואים הוא מרצה מטעם הרבנות הצבאית.
ביוגרפיה.
נולד באורוגוואי, לרב שלמה בורשטין, ראש "ישיבת הרב קוק" במונטווידאו. בגיל חמש עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בחדרה. הוא נכנס ללמוד ב"מרכז שפירא", וב"תחכמוני" בחדרה. את לימודיו התיכוניים עשה בישיבתו של אביו, ישיבת בני עקיבא "בית שמואל" בחדרה. לאחר מכן למד בישיבת "מרכז הרב" בירושלים, בין היתר אצל ראש הישיבה הרב אברהם אלקנה שפירא. במקביל למד גם אצל הרב מרדכי אליהו, ושניהם היו רבותיו המובהקים. בעל כושר לרב עיר מהרבנות הראשית לישראל. ערך מחקרים ביהדות, בפרט בתחומים המשלבים תורה ומדע.
בשנת ה'תשמ"א (1981) עם נישואיו החל לעסוק כאברך בישיבת מרכז הרב בחידוש צבע התכלת המקראי, ומאמריו וחקירותיו יחד עם קבוצות מתעניינים וביניהם ד"ר ישראל זיידרמן, הובילו בסופו של דבר להתעניינות גם בעיתונות החרדית. כתבה על התכלת הופיעה ביתד נאמן שש שנים מאוחר יותר, אחרי שבשנת 1987 בורשטיין פרסם אסופה של מחקרים בעניין זיהוי הארגמון כהה הקוצים כחילזון התכלת המקראי, הצעתו של הרב הראשי לישראל הרב ד"ר יצחק הרצוג ונושא הדוקטורט שלו. בורשטין כלל בחוברת מאמר של ד"ר ישראל זיידרמן, וסיפר על ניסויים מוצלחים שערכו. הכתבה ביתד נאמן עוררה את אליהו טבגר להתעניין בתכלת, ומד"ר זיידרמן הגיע לד"ר אוטו אלסנר שפיתח שיטה ליצירת תכלת. ועם הצטרפותם של יואל גוברמן, ד"ר ארי גרינשפן וד"ר ברוך סטרמן לטבגר, הם הקימו את ארגון פתיל תכלת המשווק ציציות עשויות מתכלת מחודשת.
בשנת ה'תש"ן (1990) הקים את מכון פוע"ה - פוריות ורפואה על-פי ההלכה, העוסק בתחומי פוריות, גנטיקה, הריון ולידה, אישות וטהרת המשפחה.
בשנת ה'תשע"א, לרגל יום העצמאות, קיבל הרב את אות ההצטיינות של חיל הרפואה על תרומתו כחבר בוועדת הלסינקי של צה"ל.
בשנת ה'תשע"ח זכה ביחד עם מכון פוע"ה באות הנשיא למתנדב.
בשנת ה'תשע"ט זכה ביחד עם מכון פוע"ה בפרס ירושלים.