המונח "אישה טרנסית" (trans woman) מקורו בשימוש בתחילית הלטינית שמשמעותה "ממול, מעבר, דרך, בצד השני של, ללכת מעבר" ובמילה woman. המונח שימש לראשונה בספרה של לזלי פיינברג משנת 1996, "Transgender Warriors: Making History from Joan of Arc to Dennis Rodman" (לוחמים טרנסג'נדרים: עושים היסטוריה מז'אן ד'ארק עד דניס רודמן). בספר מתוארת אישה טרנסית כ"טרנסג'נדרית או טרנסקסואלית מזכר לנקבה". הגדרה זו מקובלת ונמצאת בשימוש במילון האנגלי של אוקספורד. עם זאת, היא מרחיבה וכותבת שלהיות אישה טרנסית נתפס לרוב כדבר שלילי. היא מציינת שהביטוי המגדרי שלה הפך אותה ל"מטרה". היידי מ' לויט מספקת תיאור פשוט יותר לאישה טרנסית. היא קובעת ש-'transwomen' הוא שם נפוץ לתיאור אלו שעוברות ממין זכר לנקבה. לויט מציינת כי הקיצור "MTF" נמצא בשימוש נפוץ, ופירושו "זכר לנקבה" (male-to-female). נקודת המבט של ורוניקה אייבי, רוכבת אופניים טרנסג'נדרית, מסבירה כיצד מונח זה הוא מסובך. בעוד שחלק מהנשים הטרנסיות עברו ניתוח להתאמה מגדרית, רבות נאבקות "לעבור" כאישה בחברה ולהתקבל. היכולת לעבור יכולה לגרום למי שנחשבה לאישה טרנסית להיראות בדיוק כמו כל אישה אחרת. היא מסבירה שהדבר שנוי במחלוקת שכן לנשים טרנסיות אין יכולת ביולוגית להתרבות וחסרים להן רחם ושחלות. עם זאת, היא מסיקה ש"נשים טרנסיות הן נשים" שמאתגרות נורמות חברתיות של מה המשמעות בלהיות אישה.
ה-CDC מתייחס למילה "טרנסג'נדר" כ"מונח מטרייה עבור אנשים שזהותם או ביטויים המגדרי (גברי, נשי, אחר) שונים מהמין ששויך להם בלידתם (זכר, נקבה)". המונח "אישה טרנסית" ניתן להחלפה בדרך כלל עם מונחים אחרים כגון "אישה טרנסג'נדרית" (transgender woman) או "אישה טרנסקסואלית" (transsexual woman). לפי אתר OxfordDictionaries.com, פירוש המונח טרנסג'נדר הוא "מציין או נוגע לאדם שתחושת הזהות האישית והמגדר שלו לא תואמת את מין הלידה שלו". עם זאת, היידי מ' לויט מתארת את המילה טרנסג'נדר כ"מונח גג המתאר דרכים שונות שבהן אנשים עוברים את גבולות המגדר הקיימים בחברה". בנוסף היא מתארת כיצד יש לראות את ההבדל בין מין למגדר כדי להבין באופן מלא את המונח 'טרנסג'נדר'. היא טוענת שמין הוא ביולוגי בעוד ש"מגדר הוא מבנה חברתי". לפיכך אנשים טרנסג'נדרים מתבטאים בצורה שונה מהמין הביולוגי שלהם. לעומת זאת, לויט מסביר כי "לטרנסקסואלים יש זהות מינית שאינה תואמת את המין הפיזי שלהם" ושחלקם רוצים לעבור ניתוח להתאמה מגדרית.
בנוסף, המילון האנגלי של אוקספורד מתייחס למונח 'טרנסקסואל' כ"בעל מאפיינים גופניים של מין אחד ומאפיינים פסיכולוגיים של המין השני" ו"אדם שמינו שונה בניתוח". הגדרות אלו מראות שאדם טרנסקסואל מבטא את מינו באופן שונה ממה שהוקצה בלידתו. בנוסף, הם עשויים לעבור ניתוח כדי לשנות את המראה הפיזי שלהם. לפיכך, נשים טרנסיות נופלות תחת המטרייה הטרנסג'נדרית, מכיוון שהמין שהוקצה להן בלידתן הוא זכר, אך הן מזדהות כאישה. עם זאת, לא כל הנשים הטרנסיות הן טרנסקסואליות, מכיוון שהן עשויות לבחור שלעבור או לא לעבור ניתוח להתאמה מגדרית.
חלק מהנשים הטרנסיות שמרגישות שהמעבר המגדרי שלהן הושלם מעדיפות להיקרא פשוט 'נשים', תוך התחשבות במונחים 'אישה טרנסית' או 'טרנסקסואלית מזכר-לנקבה' ככאלה שמשמשים רק עבור נשים שלא עוברים שינוי מלא. באופן דומה, ייתכן שרבות לא ירצו להיראות כלפי חוץ כ"אישה טרנסית", לרוב בגלל הדחייה החברתית שחווים טרנסים. בקרב אלו שאכן מגדירות את עצמן כנשים טרנסיות, רבות רואות בשימוש ברווח בין שתי המילים הבחנה חשובה (כלומר "trans woman"), ובכך להשתמש במילה "trans" רק כשם תואר המתאר סוג מסוים של אישה; זאת בניגוד לשימוש ב-transwoman כמילה אחת, המרמזת על "מגדר שלישי".
בכמה מדינות באמריקה הלטינית, המילה "travesti" משמשת לפעמים כדי לציין נשים שזוהו כזכרים בלידתן אך מפתחות זהות מגדרית נשית. באזור זה, השימוש במונח זה קודם לשימוש ב"טרנסג'נדר", וההבחנה שלו מהמושגים "טרנסקסואלית" ו"אישה טרנסית" מורכבת ויכולה להשתנות בהתאם להקשר, החל מלהחשיב אותו כמונח מקביל באזור זה לבין זהות ייחודית.
נטייה מינית.
נשים טרנסיות עשויות להזדהות כהטרוסקסואליות (או סטרייטיות), ביסקסואליות, לסביות, א-מיניות או כשום דבר מהנ"ל. סקר שנערך בקרב כ-3,000 נשים טרנסיות אמריקאיות הראה כי 31% מהן מזדהות כביסקסואליות, 29% כ"לסביות/נמשכות-לאותו-מגדר", 23% כהטרוסקסואליות, 7% כא-מיניות, 7% כ"קוויריות" ו-2% כ"אחר".
ליבידו.
במחקר משנת 2008, לא זוהה הבדל מובהק סטטיסטית בליבידו (החשק המיני) בין נשים טרנסיות לנשים סיסג'נדריות. כמו אצל גברים, החשק המיני הנקבי נמצא במתאם עם רמות הטסטוסטרון (אם כי ישנה מחלוקת מסוימת בנושא), אך המחקר משנת 2008 לא מצא מתאם כזה בנשים טרנסיות. מחקר אחר, שפורסם בשנת 2014, מצא כי 62.4% מהנשים הטרנסיות דיווחו על ירידה בחשק המיני לאחר טיפול להתאמה מגדרית.
אלימות כלפי נשים טרנסיות.
נשים טרנסיות מתמודדות עם סוג של אלימות המכונה "טרנס באשינג" . הוושינגטון בלייד דיווח כי Global Rights , ארגון בינלאומי לא-ממשלתי, עקב אחר ההתעללות בנשים טרנסיות בברזיל, כולל בידי המשטרה. כדי להנציח את אלה שנרצחו בפשעי שנאה, יום הזיכרון הטרנסג'נדרי מצוין במקומות שונים ברחבי אירופה, אמריקה, אוסטרליה וניו זילנד, ופרטים על מקרי הרצח ומקורות מידע שונים מסופקים באתר האינטרנט שלהם.
ארצות הברית.
על פי דו"ח משנת 2009 של הקואליציה הלאומית האמריקאית לתוכניות נגד-אלימות , שצוטט על ידי המשרד לנפגעי פשע , 11% מכל פשעי השנאה כלפי להט"בים הופנו כלפי נשים טרנסיות.
בשנת 2015, נתון כוזב אשר דווח בהרחבה בתקשורת האמריקאית קבע כי תוחלת החיים של אישה טרנסית שאינה לבנה עומדת על 35 שנים בלבד. ככל הנראה הדבר היה מבוסס על הערה ספציפית על אמריקה הלטינית בדו"ח של הוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם, אשר אסף נתונים על גיל המוות של נשים טרנסיות שנרצחו באמריקה כולה (צפון, דרום ומרכז), ואינו מתחלק לפי גזע.
בשנת 2016, 23 טרנסג'נדרים נרצחו בארצות הברית. דו"ח הקמפיין זכויות האדם מצא שחלק ממקרי המוות הללו הם תוצאות ישירות של הטיה אנטי-טרנסג'נדרית, וחלקם בגלל גורמים קשורים כמו חסרות-בית.
סוג מסוים של אלימות כלפי נשים טרנסיות מבוצע על ידי תוקפים שמגלים שבן/ת הזוג שלהם הוא/היא טרנסג'נדר/ית ומרגישים שהולכו שולל. כמעט 95% מהפשעים הללו בוצעו על ידי גברים סיסג'נדרים כלפי נשים טרנסיות. על פי מאמר משנת 2005 העוסק בניתוח צורכי HIV ביוסטון, טקסס, "50% מהטרנסג'נדרים/ות שנשאלו נפגעו על ידי בן זוגם לאחר שיצאו מהארון כטרנסג'נדרים/ות".
אפליה.
נשים טרנסיות, כמו כל האנשים עם שונות מגדריות, מתמודדות לעיתים קרובות עם אפליה וטרנספוביה. סקר של מכון ויליאמס משנת 2015 מצא שמתוך 27,715 משיבים טרנסג'נדרים, 52% מאלה שמשפחותיהם דחו אותם ניסו להתאבד, וכך גם 64.9% מאלה שהותקפו פיזית בשנה האחרונה.
סקר שנערך בקרב כ-3,000 נשים טרנסיות המתגוררות בארצות הברית, כפי שסוכם בדו"ח "אי-צדק בכל פינה: דו"ח סקר האפליה הלאומי של טרנסג'נדרים", מצא שנשים טרנסיות דיווחו כי:
הדו"ח של הקואליציה הלאומית האמריקאית לתוכניות נגד-אלימות בנושא אלימות נגד להט"ב משנת 2010, מצא שמתוך 27 האנשים שנרצחו בגלל זהותם הלהט"בית, 44% היו נשים טרנסיות.
האפליה כלפי נשים טרנסיות שאינן לבנות היא חמורה במיוחד, בעוד הן חוות את ההצטלבות של גזענות וטרנספוביה. לדוגמה, תוצאה פוטנציאלית של אפליה כזו היא שלנשים טרנסיות רב-גזעיות, לטיניות, שחורות וילידות אמריקאיות יש סיכוי גדול פי שניים עד יותר משלושה מנשים טרנסיות לבנות להיפגע מינית בכלא.
בספרה "Whipping Girl", האישה הטרנסית ג'וליה סרנו מתייחסת לאפליה הייחודית שחוות נשים טרנסיות כ"טרנסמיזוגניה", מונח שנטבע מאוחר יותר בתחום.
פסטיבל המוזיקה של מישיגן וומין הנהיג מדיניות של אפליה נגד נשים טרנסיות, כאשר הפסטיבל קבע כלל לפיו הוא יהיה רק לנשים סיסג'נדריות. האפליה הובילה למחאות של נשים טרנסיות ותומכותיהן, ולהחרמה של הפסטיבל על ידי ארגון Equality Michigan בשנת 2014. לחרם הצטרפו הקמפיין לזכויות אדם, הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, המרכז הלאומי לזכויות לסביות וכוח המשימה הלהטב"קי הלאומי. המטרה של "נשים-שנולדו-נשים" (womyn-born-womyn) הגיעה לראשונה לתודעת הציבור ב-1991, לאחר שמבקרת טרנסקסואלית בפסטיבל, ננסי בורקהולדר, התבקשה לעזוב את הפסטיבל כאשר מספר נשים זיהו שהיא אישה טרנסית והביעו אי-נוחות עם נוכחותה בחלל.
היחידה לפיקוח על הבחירות
ריצ'רד סיינקט
ניצבת (פירושונים)
דבר של ערך
דבר של ערך (באנגלית: Something of Value) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה תקופתית משנת 1957 בבימויו של ריצ'רד ברוקס, עם רוק הדסון, סידני פואטייה ודנה ווינטר בתפקידים הראשיים.
התסריט של ריצ'רד ברוקס מבוסס על הרומן "דבר של ערך" מאת רוברט רוארק משנת 1955. העלילה מתרחשת בקניה בעת מרד מחתרת המאו מאו נגד השלטון הבריטי והחוואים הלבנים.
העלילה המרכזית היא על שני חברי ילדות - לבן ושחור, שגדלו יחד כילדים ונערים עד שבהגיעם לבגרות הפרידה ביניהם המלחמה וגרמה להם להיות אויבים עד הסוף הטראגי.
הצילומים נערכו בקניה בתקופה שהיה עדיין המרד של מחתרת המאו מאו באבטחה צמודה של הצבא הבריטי.
תקציר העלילה.