זנדברג נשוי לד"ר חיה זנדברג, שופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים ולשעבר מנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה, ולהם ארבע בנות.
ג'וני מרסר
ג'ון הרנדון "ג'וני" מרסר (באנגלית: John Herndon "Johnny" Mercer; 18 בנובמבר 1909 - 25 ביוני 1976) היה פזמונאי וזמר אמריקאי. הוא גם עסק לעיתים בהלחנה ובתרגום והיה מבין מייסדי חברת קפיטול רקורדס (יחד עם באדי דה-סילווה וגלן ווליש). כתב למעלה מאלף שירים פופולריים, שחלקם נכללים בספר השירים האמריקאי הגדול, זכו לביצועים רבים והוכרו כסטנדרטים של ג'אז. שיתף פעולה עם המלחינים הוגי קרמייקל, ג'רום קרן, הרולד ארלן ורבים אחרים. בין שיריו הנודעים: "מון ריבר" (מוזיקה:הנרי מנסיני), אחד השירים המוקלטים ביותר בזמר הפופולרי האמריקאי. כמו כן תרגם לאנגלית את השיר עלי שלכת מן המקור הצרפתי. הוא היה מועמד 17 פעם לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר וזכה בו ארבע פעמים-שיא הזכיות בקטגוריה זו.
תולדות חייו.
שנים ראשונות.
מרסר נולד בסוואנה, ג'ורג'יה, לאחת המשפחות הנכבדות והשורשיות של דרום ארצות הברית. בין אבותיו היו גנרל ששירת במלחמת העצמאות של ארצות הברית וגנרל בצבא הקונפדרציה. גם הגנרל ג'ורג' פטון היה קרוב משפחתו.
כילד נחשף לבלדות סקוטיות אותן שמע מהוריו וכן לרגטיים ומוזיקה אפרו-אמריקאית דרך מופעי מינסטרל בהם צפה ודרך האזנה לזמרת המשרתים השחורים והקריאולים בבתי האחוזה של משפחתו, כולל לזמרת מזמורי גוספל וספיריטואלז בכנסייה. כילד וכנער הרבה לשיר את השירים ששמע וכתב בעצמו שירים וסיפורים והאזין לתקליטיהם של בסי סמית ולואי ארמסטרונג. כתלמיד כתב בעיתון בית הספר והיה שותף פעיל בכל הפקה דרמטית.
תחילת הקריירה.
עם סיום בית הספר, ב-1928, עזב מרסר לניו יורק. הוא ניסה את כוחו בשירה ובכתיבה. שירו הראשון ששובץ ב-1930 במחזמר הראשון של רוג'רס והארט, "The Garrick Gaieties", היה "ללא נשימה (ופוחד ממך למוות)". השיר הוקלט מאוחר יותר באותה שנה על ידי ג'ו ונוטי ולהקתו. באותה עת הכיר את אשתו ג'ינג'ר מיהאן, נערת מקהלה במחזמר.
ב-1931 קיבל עבודה קבועה ככותב שירים בחברת Miller Music, בסמטת טין פאן. הוא שר עם תזמורותיהם של פרנקי טראמבאואר ופול וייטמן וסייע ליפ הרבורג בכתיבת המופע "אמריקנה". באתה שנה פגש בהוגי קרמייקל והשניים הפכו לצמד כותבים, שירם "Lazybones" זכה להצלחה והיה ללהיט.
הוליווד.
מרסר נענה להזמנתו של בינג קרוסבי להצטרף אליו להוליווד. חלומו היה לכתוב לסרטים של פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס. ב-1935 כתב שיר שבוצע על ידי פרד אסטר בסרט "To Beat the Band", שלא זכה להצלחה. חיי הלילה התוססים של ניו יורק חסרו לו וחוסר ההצלחה תיסכל אותו. בשנים אלה הרבה מרסר לשתות משקאות חריפים יחד עם קרוסבי ובני חוגו.
הפריצה להכרה ציבורית הגיעה לבסוף עם שירו "I'm an Old Cowhand from the Rio Grande" שבוצע על ידי קרוסבי, שזיכה אותו בחוזה אצל האחים וורנר והוביל לכתיבת השיר "Jeepers Creepers" שבוצע על ידי לואי ארמסטרונג וזיכה את מרסר במועמדות ראשונה לפרס אוסקר.
ב-1938 היה שותף למופע קומי בהשתתפות קרוסבי ובוב הופ וב-1939 כתב עם קרמייקל את המחזמר "Walk With Music" לספר מאת גאי בולטון שזכה להצלחה בברודוויי.
ב-1941 החל מרסר לנהל רומן עם ג'ודי גרלנד בת ה-19. למרות שגרלנד נישאה לאחר במהלך התקופה הרומן רק התעצם. מרסר טען ששירו מאותה תקופה "I Remember You" מביע את עומק רגשותיו לגרלנד. באותה שנה פגש במלחין-שותף מרכזי נוסף שלו, הרולד ארלן. לחניו של ארלן, שהושפעו מבלוז וגוספל דרומיים שורשיים, איפשרו לתמלילים של מרסר ביטוי חופשי ומתוחכם יותר והוא החל לעשות שימוש בדיאלקט דרומי בשיריו. שירם הראשון היה ללהיט, זכה לביקורות חיוביות נלהבות והיה מועמד לאוסקר. בהמשך כתבו מרסר וארלן שורת להיטים לסרטים, בהם: "Come Rain or Come Shine","That Old Black Magic", "Any Place I Hang My Hat Is Home" ו- "One for My Baby (and One More for the Road)".
ב-1942 כתב עם ג'רום קרן את פסקול הסרט "You Were Never Lovelier" בכיכובם של פרד אסטר וריטה הייוורת' ובו הלהיט "I'm Old Fashioned". באותה שנה הקים יחד עם המפיק באדי דה-סילווה ובעל חנות המוזיקה גלן ווליש את חברת התקליטים קפיטול רקורדס.
בשנות הארבעים היה מרסר לכותב מילים מוערך, בזכות זריזותו בכתיבה ואוזנו הקשובה לשיח העדכני. הוא התבקש על ידי אולפני קולנוע לכתוב מילים ללחנים קיימים, כך נכתבו השירים "Laura " (לסרט בשם זה מ-1945), ו-"Satin Doll" ללחן של דיוק אלינגטון ובילי סטרייהורן. הוא גם התבקש לתרגם מילים ללהיטים בשפות זרות, כך תרגם את "עלי שלכת" מן המקור הצרפתי.
ב-1951 זכה עם הוגי קרמייקל בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר עם "In the Cool, Cool, Cool of the Evening" ("בקרירות, קרירות, קרירות הערב"). הייתה זו זכייתו השנייה בפרס זה, הראשונה הייתה עם השיר " The Harvey Girls", בשנת 1946. ב-1954 כתב את המילים לשירי הסרט המוזיקלי שבע כלות לשבעה אחים ולסרט אבא ארך רגליים. ב-1957 כתב את השיר "ברנדין" שהושר בפי פט בון בסרט ברנדין והפך ללהיט. ב-1958 כתב את התמלילים לשירי הסרט אנדרו העליז. בשנים 1961 ו-1962 שיתף פעולה עם המלחין הנרי מנסיני בכתיבת פסקולים לסרטים ארוחת בוקר בטיפאני וימי יין ושושנים. שני השירים משני הסרטים ("מון ריבר" מארוחת בוקר בטיפני" ושיר הנושא "ימי יין ושושנים") זכו בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר שנה אחר שנה ובכך הפכו מרסר ומנסיני לזוג הכותבים היחיד שזכה בפרס בשנים עוקבות. בשנים 1964, 1966, 1971 כתבו השניים פסקולים לסרטים "חידון בחרוזים" ("Charade", מותחן עם קרי גרנט ואודרי הפבורן), "המרוץ הגדול" ("The Great Race", עם נטלי ווד) ו-"לילי יקירתי" ("Darling Lili", עם ג'ולי אנדרוז), ששירי הנושא שלהם זכו למועמדויות לאוסקר. ב-1965 כתב מילים לשיר "אמילי" מתוך הסרט "אמילי הופכת לאמריקאית" בהשתתפות ג'ולי אנדרוז וג"מס גארנר.
מלבד הביצועים המקוריים מן הסרטים, ביצעו את שיריו זמרים כפרנק סינטרה, בינג קרוסבי, אלה פיצג'רלד, לואי ארמסטרונג ואחרים כמו כן ביצע מרסר את שיריו בעצמו והקליט מספר תקליטים בהם שר משיריו ומשירי אחרים.
מרסר נפטר בשכונת בל אייר בלוס אנג'לס מגידול במוח ונקבר בעיר הולדתו, סוואנה, ג'ורג'יה.
הערכה, השפעה והתייחסויות.
למרסר כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, בסמוך לבניין חברת התקליטים קפיטול שייסד.
ארכיונו של מרסר נשמר באוניברסיטת מדינת ג'ורג'יה.
באוקטובר 2009, לקראת יום הולדתו ה-100, יצא לאור הספר "The Complete Lyrics of Johnny Mercer" המאגד לראשונה את כל עבודותיו.
עלילת הספר "חצות בגן הטוב והרע" מתרחשת באחוזת ביתו של מרסר בסוואנה, ג'ורג'יה.
תקני MARC
MARC ראשי תיבות של MAchine - Readable Cataloging, ובתרגום חופשי לעברית - קָטָלוֹג קָרִיא למכונה (קק"מ). מבני MARC הם תקן לייצוג ולהעברת מידע ביבליוגרפי (ומידע נוסף) על הפריטים המקוטלגים, בתבנית המותאמת במיוחד למחשב: כלומר המטרה היא שהמחשב יהיה מסוגל 'לקרוא' ולשלוף את המידע הנחוץ לפי הצורך.
המידע מקטלוג ספרייה אינו יכול לעבור אוטומטית לתוך המחשב. המחשב צריך מפרש (interpreter) של המידע שנמצא ברשומת קטלוג. רשומת MARC מכילה מעין מדריך מקודד (מעצב הרשומה) של המידע שלו.
MARC פותח על ידי הנרייט אברם מספריית הקונגרס של ארצות הברית (LOC) בשנות ה-60 של המאה ה-20. הוא מגדיר תבנית מידע ביבליוגרפי ומספק פרוטוקול מחשבים להחלפה, שימוש ופירוש של מידע ביבליוגרפי. פריטי המידע בשיטת MARC משמשים בסיס לרוב קטלוגי הספריות בעולם.
שיטת MARC מאפשרת 'לתרגם' את קטגוריות התוכן האנושי לקטגוריות טכניות לגמרי (למשל: מספרים שונים זה מזה), שמחשב מסוגל להבחין ביניהן. השיטה היא להפריד כל קטגוריית תוכן אנושי שונה (למשל: הפרדה בין מידע על כותר הפריט, מידע על מחבר הפריט, מידע על ההוצאה לאור וכו' וכו') ל'שדות' טכניים נפרדים, כך שהמחשב יהיה מסוגל לבודד ולשלוף את הקטגוריה הרלוונטית לחיפוש בקטלוג, כי שאילתת החיפוש תכוון את המחשב לחפש אך ורק בשדה המתאים לחיפוש.
כל פריט מידע מכונה שדה, למשל: מחבר, כותר, מו"ל, סדרה, עמודים, גובה ועוד מאפיינים שונים. לכל שדה יש זיהוי מספרי חד-חד-ערכי, למשל: מחבר-100, כותר-245. לכל שדה יש מספר מאפיינים, למשל למחבר ישנם: שם, שנים בהם הוא חי, מקום לידה ועוד. כל מאפיין של שדה מזוהה על ידי אות או מספר בשדה. בנוסף לכל זה, שדה ומאפייני שדה אינם אמורים להיות מוגבלים במקום. לכן, מעצב הרשומה מתפקד בתור תוכן שמגדיר היכן נמצא כל דבר ברשומת ה-MARC.
רשומות MARC בנויות משלושה אלמנטים בסיסיים: מבנה הרשומה (manifest), מעצב הרשומה - מעין תוכן עניינים של מיקומי המידע או תמרורים (תרגום של הכינוי באנגלית - signposts), והמידע עצמו. 'מעצב הרשומה' מכיל קודים ואוספים, המאפשרים לזהות באופן מדויק ולאפיין פריטי המידע בתוך הרשומה.
תקן ה-MARC נועד להעברת רשומות (על שלל סוגיהן: ספרים, כתבי-עת, מאמרים וכיוצא בזה) בין מחשבים. ייצוג במבנה תקני של MARC דואג לכך ששימוש באותה רשומה גם בעוד 10 או 20 שנה יצלח מכיוון שמדובר בתקן בינלאומי שתמיד ישאיר תאימות לאחור (backward compatible). חשיבותו של התקן היא באפשור שפה אחידה בין כלל הקטלוגים בעולם וכך לאפשר שיתוף מידע בין הספריות.
מידע טכני על MARC.
קטלוג MARC נשמר בקובצי .mrc או .marc