בין 1990 לבין 1994, הוא היה יועץ של ויקטור אורבן. ב-1992 - 1993 היה חוקר מוזמן "("עמית) ב- Woodrow Wilson International Center for Scholars (Washington, DC). בשנת 2005, הקים את הביקורת המקוונת בשם Metazin, שבה היה העורך הראשי עד מותו. ב-2006 הפך לחבר מערכת של ספריית הסופרים הפילוסופיים שהושקה מחדש. בשנת 2007, לאחר מותו, הוענק לו פרס אלברט סנט-ג'רג'י.
לי קרוס
לי קרוס (באנגלית: Lee Cruce; ) היה עורך דין, בנקאי ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוקלהומה השני בשנים 1911–1915. לאחר שב-1907 הפסיד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית על משרת המושל לצ'ארלס הסקל, עלה בידו של קרוס לרשת את הסקל ולכהן כמושל אוקלהומה השני. כמושל היה קרוס אחראי על הקמתה של מחלקת הכבישים של אוקלהומה ועל בניית הקפיטול המדינתי. הוא עמל קשות לאכוף את האיסורים על שתיית אלכוהול והימורים, והרחיק לכת עד כדי כך שהפעיל את המיליציה המדינתית כדי להפסיק מרוץ סוסים. אחריו כיהן כמושל רוברט ויליאמס.
ראשית חייו.
לי קרוס נולד בעיר מריון שבקנטקי. הוא למד באקדמיית מריון ולאחר מכן למד באוניברסיטת ואנדרבילט, שם הוא קיבל תואר במשפטים. אף על פי שב-1888 הוא עבר את בחינות לשכת עורכי הדין של קנטקי, הוא לא עסק במקצוע עד אשר ב-1891 הוא הצטרף למשרד עורכי הדין של אחיו, ג'ונסון, בארדמור שבטריטוריה האינדיאנית ושנקרא קרוס וקרוס. לאחר עשר שנים של עיסוק בעריכת דין, נכנס קרוס לעולם הפיננסי כקופאי הראשון של הבנק הלאומי של ארדמור, שלימים הוא ישמש כנשיאו. ב-1901 נבחר קרוס כחבר מועצת העיר של ארדמור.
הבחירה כמושל.
על בסיס עמדתו הבכירה בבנק הלאומי של ארדמור ובתנועה לקראת קבלתה של אוקלהומה כמדינה בסוף 1906, הציג קרוס את מועמדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל המדינה החדשה. בהתמודדות על מועמדות המפלגה נוצח קרוס על ידי צ'ארלס הסקל הפופולרי. לקראת תום כהונתו של הסקל התמודד קרוס שוב על המועמדות והפעם עלה הדבר בידו. בבחירות הכלליות הוא ניצח את המועמד הרפובליקני ג'. ו. מקניל.
מושל אוקלהומה.
ב-9 בינואר 1911 הושבע קרוס כמושל השני של אוקלהומה. בעוד שלקודמו בתפקיד הייתה שליטה בבית המחוקקים של אוקלהומה בזכות כוחו ואישיותו, קרוס נאבק ללא הרף בבית המחוקקים במשך כל תקופת כהונתו כמושל. על אף מאבק כוחות זה, עלה בידו של קרוס להשלים מיזמים רבים שהוא יזם. הצלחתו העיקרית הראשונה נגעה לתחום התחבורה. עם התרחבות השימוש במכוניות, פעל בית הנבחרים על פי המלצתו של קרוס והקימה ב-1911 את מחלקת התחבורה של אוקלהומה. הכבישים שופרו באמצעות תקציב שהגיע מאגרת רישוי של דולר אחד בשנה.
הנושא הבא על סדר יומו של קרוס היה בניית הקפיטול המדינתי של אוקלהומי בבירת המדינה, שהועברה על ידי הסקל מהעיר גתרי לאוקלהומה סיטי ב-1910. בפיקוחו של קרוס, הקים בית הנבחרים ב-1913 את ועדת הקפיטול שמנתה שלושה חברים. הוועדה הייתה אחראית על רכישת הקרקע לבניין הקפיטול. לאחר רכישת הקרקע במרכז אוקלהמה סיטי ב-20 ביולי 1914, החל תהליך ההקמה. ב-16 בנובמבר 1915, יום השנה השמיני לקבלתה של אוקלהומה כמדינה, התקיים טקס הנחת אבן הפינה ומלאכת הבנייה החלה.
בהאמינו שהמדינה צריכה להוות דוגמה מוסרית גבוהה יותר, תמך קרוס באכיפתם של החוקים להשבתת הפעילות בימי ראשון. באמצעות חקיקה מתאימה, החליטו קרוס ובית הנבחרים על סגירת העסקים בימי ראשון, וכן הכריזו על תחרויות איגרוף, הימורים, סחר במשקאות חריפים ומרוצי סוסים כבלתי חוקיים. מהלכים אלו, בשילוב עם האיסור על משקאות חריפים של הסקל, הוכחו כתפקידים שהיו קשים מדי למדינה כדי לטפל בהם. בית הנבחרים לא הקצה בתקציב המדינה את הכספים למימון פעולות אלו, ובסופו של דבר הועברו תקציבים מכוח אכיפה אחד למשנהו. קרוס הפעיל בהזדמנויות רבות, בתוקף היותו המפקד העליון של המיליציה המדינתית, את כוחות המילציה לטובת אכיפת חוקים אלו. האירוע המפורסם ביותר מבין אלו התרחש כאשר קרוס הכריז על ממשל צבאי בטלסה כדי למנוע את קיומו של מרוץ סוסים. המרוץ הופסק כאשר נורו יריות מעל ראשיהם של המתחרים.
קרוס היה מתנגד תקיף לעונש מוות. כחלוץ בתנועה לביטול עונש המוות, הוא המתיק את כל 22 גזרי דין המוות שנגזרו במהלך כהונתו כמושל למאסר עולם. על אף זאת, הוא עשה מעט למניעת מעשי לינץ' כלפי לא-לבנים, בהסבירו ל-NAACP:
חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה לקונגרס באוקלהומה כמעט וגרמה לנפילת ממשלו של קרוס. ב-1912 הטיל קרוס וטו לחלוקה מחדש של המדינה לשמונה מחוזות בחירה באופן שנועד לצמצם את כוחם של המצביעים לרפובליקנים. וטו זה, בנוסף לניסיונותיו של קרוס לבטל כמה מוסדות ציבוריים משיקולים כלכליים, הובילו את בית הנבחרים של המדינה לחקור את הרשות המבצעת. כתוצאה מכך הודחו מבקר המדינה, נציב הביטוח המדינתי, והמדפיס המדינתי. קרוס עצמו נמלט מהדחה בבית הנבחרים המדינתי בהחלטה שנפלה על חודו של קול אחד.
לקראת תום כהונתו של קרוס כמושל, היו רוב רובם של הבוחרים מוכנים לשינוי. בחיפוש אחר מושל חדש, עלה שמו של נשיא בית המשפט העליון של אוקלהומה רוברט ויליאמס. ב-1914 נבחר ויליאמס, לאחר שכיהן תקופה אחת כנשיא בית המשפט, כמושל השלישי של אוקלהומה.
שנותיו האחרונות.
לאחר תום כהונתו כמושל, המשיך קרוס את הקריירה שלו כעורך דין וכבנקאי. ב-1930 הוא נוצח בבחירות המקדימות לסנאט של ארצות הברית על ידי תומאס גור, אחד הסנאטורים הראשונים מטעם אוקלהומה.
לי קרוס נפטר בלוס אנג'לס ב-16 בינואר 1933. הוא נטמן בבית הקברות רוז היל שבעירו ארדמור.
קייק פופ
קייק פופ הוא קינוח המהווה עוגה המזוגגת בשוקולד ומוגשת כסוכרייה על מקל.
קייק פופס משתמשים ברבים מהמרכיבים המשמשים באפיית עוגה מסורתית וניתן להכין אותם מעוגות בכל טעם.
לאחר אפיית עוגה, או איסוף פירורים מעוגה קיימת, יש לפורר את הפירורים לחתיכות קטנות. את הפירורים הללו מערבבים בתוך קערה ואת התערובת המתקבלת מעצבים לכדורים, קוביות או צורות אחרות. כל כדור מחובר למקל סוכרייה טבול בשוקולד מומס, ומוכנס למקרר לצינון.
לאחר שהתערובת מתמצקת, טובלים אותה בשוקולד מומס ליצירת קליפה קשה, ומקשטים אותה בסוכריות. ניתן להקפיא את כדורי העוגה כדי לזרז את תהליך ההתמצקות.
רינג פופ
רינג פופ היא סוכרייה על מקל המגיעה בצורת טבעת פלסטיק שעליה מונחת הסוכרייה.
הסוכרייה הומצאה בסוף שנות ה-70 על ידי פרנק ריצ'רדס, שרצה לגרום לבתו להיפטר מהרגל מציצת האגודל שלה.
בתחילת שנות ה-80 שודרה בטלוויזיה פרסומת לרינג פופ, שכללה ילדים רבים שאוכלים ונהנים עם רינג פופס, ובה סצנה עם שני ילדים, ילד וילדה, שבה הילד הקטן מציע נישואים לילדה הקטנה עם הרינג פופ. הפרסומת זכתה להצלחה מסחרית גדולה.
דיוויזיית השריון הפינית
דיוויזיית השריון הפינית (בפינית: Suomen panssaridivisioona או בראשי תיבות: PsD) הייתה דיוויזיית שריון של צבא פינלנד אשר לחמה במהלך מלחמת ההמשך ומלחמת לפלנד.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-28 ביוני 1942, וכללה את בריגדת השריון, בריגדת היגרים ובריגדת הפרשים. כמפקדה מונה גנרל מיור רובן לאגוס. הדיוויזיה זכתה לכינוי "מרסקין נירקי" (Marskin Nyrkki, האגרוף של המרשל - מנרהיים). את רוב שנת 1942 היא העבירה בעתודה, ובתחילת 1943 נשלחה להשתתף במלחמת ההמשך כנגד ברית המועצות. עם סיום המלחמה היא הוחזרה לפינלנד, שם לחמה כנגד גרמניה הנאצית במלחמת לפלנד. היא פורקה ב-4 בדצמבר 1944.
אבוט המאירי תקשורת
אבוט המאירי תקשורת היא חברת תוכן והפקות טלוויזיה ישראלית. משנת 2016 נמצאת בבעלות חלקית של חברת ההפקות והתוכן "פרימנטל מדיה", ומשנת 2021 בבעלות מלאה שלה.
היסטוריה.
חברת אבוט המאירי נוסדה בשנת 2006 בשם "אבוט-רייף המאירי" על ידי היזמים ואנשי העסקים איתן אבוט, גיא המאירי ומוטי רייף. בשנת 2011 מכר מוטי רייף את חלקו בחברה לאיתן אבוט וגיא המאירי, והחברה שינתה את שמה ל"אבוט המאירי".
במהלך השנים הייתה אחראית להפקות טלוויזיה מהגדולות ששודרו בערוצי התוכן המסחריים, בהן התוכניות, "אקס פקטור", "הישרדות", "המרוץ למליון", "היפה והחנון" ו"הרווק".
לצד הפקות אלה, אבוט המאירי עוסקת גם בהפקות מקור, בהן סדרות דרמה שחלקן זכו בפרסים רבים ושודרו ביותר מ-30 מדינות בעולם. בין ההפקות המוכרות של אבוט המאירי: "שטיסל", "סרוגים", "המנצח", "הנספח", "כיפת ברזל", "משפחה טובה", "זוג מנצח", "הטוב מכולם", "אהבה עיוורת", "איט גירלס", "סוואגרז", "אמזונס", "ריסטרט" ועוד.
בשנת 2016 נרכשו 51% ממניות "אבוט המאירי" על ידי חברת ההפקות והתוכן "פרימנטל מדיה" הפועלת בכ-30 מדינות שונות ומשדרת בכל שנה כ-350 תוכניות בלמעלה מ-10,000 שעות שידור. באפריל 2021 הושלמה רכישת 100% מהחברה על ידי "פרימנטל מדיה".
כמו כן, שותפה אבוט המאירי בפעילות הדרמה של חברת "דורי מדיה דרסט".
אוטו אנגלברג
המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין
המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין (בגרמנית: Direktion für Staatsschutz und Nachrichtendienst; בראשי תיבות DSN) של משרד הפנים הפדרלי הוא שמו של סוכנות הביון הממשלתית ומנגנון ביטחון המדינה באוסטריה שהוקם כיורש למשרד הפדרלי להגנת החוקה ומלחמה בטרור (BVT) שפורק בעקבות לקחים מפיגוע הירי בווינה (2020). הארגון הוקם כגוף של המינהל הכללי לביטחון הציבור במשרד הפנים האוסטרי.
משימות.