מאחר שלא הצליחה לשפר באופן משמעותי את תוצאתה הטובה ביותר, שקלה צ'יצ'רובה לפרוש, היא פנתה למאמן ייבגני זגורולקו, שהסכים לקחת אותה תחת חסותו בשנת 2003. תוך שנה שיפרה את שיאה האישי ב-15 סנטימטרים. היא החלה לרשום הצלחה בתחרויות מרכזיות לבוגרים, זכתה במדליית ארד באליפות העולם באולם ובמקום השישי באליפות העולם באצטדיון. בשנת 2004 זכתה במדליית כסף באליפות העולם באולם כשעברה גובה של 2.00 מטר וניצחה באליפות רוסיה. היא ייצגה את הנבחרת הלאומית באולימפיאדת אתונה וסיימה במקום השישי עם תוצאה של 1.96 מטר. בשנת 2005 זכתה באליפות אירופה באולם ובאוניברסיאדה. באליפות העולם באותה שנה סיימה במקום הרביעי. באליפות העולם באתלטיקה 2007 זכתה במקום השני אחרי בלנקה ולאשיץ', לאחר ששברה את שיאה האישי ועברה רף של 2.03 מטר. היא זכתה באליפות רוסיה בשנת 2007, ייצגה את רוסיה פעם נוספת באולימפיאדת בייג'ינג בה זכתה במדליית ארד לאחר טיה הלבאוט וולאשיץ' עם תוצאה של 2.03 מטר. מדליה זו נשללה ממנה בשנת 2016 לאחר שנמצא כי השתמשה בחומרים אסורים. בשנת 2009 זכתה במדליית כסף באליפות העולם בברלין ובמקום השני בתחרויות ליגת הזהב בבריסל, ציריך ופריז, בכל האירועים ניצחה אותה ולאשיץ'. את עונת 2010 החמיצה צ'יצ'רובה בעקבות חופשה שלקחה לרגל הריונה ולידת בנה.
צ'יצ'רובה חזרה להתחרות בשנת 2011, היא זכתה בתחרויות ליגת היהלום בלוזון ובבריסל (עם תוצאה של 2.05 מטר) וסיימה שנייה בברמינגהאם. באליפות העולם זכתה במדליית זהב עם תוצאה של 2.03 מטר. באליפות רוסיה באתלטיקה שהתקיימה ביולי, שיפרה את שיאה האישי ל-2.07 מטר, התוצאה השלישית בטיבה לקופצת לגובה בכל הזמנים. בשנת 2012 זכתה בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין שבארצות הברית ובסטוקהולם, סיימה שנייה בציריך ושלישית בלונדון. היא זכתה במדליית כסף באליפות העולם באולם שהתקיימה באיסטנבול. בתחרות בגרמניה השיגה את שיאה האישי באולם כשעברה גובה של 2.06 מטר. ביולי זכתה באליפות רוסיה באתלטיקה בתוצאה של 2.03 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה צ'יצ'רובה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.05 מטר, לפני בריגטה בארט מארצות הברית (2.03 מטר) ובת ארצה סבטלנה שקולינה (2.03 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה במוסקבה בשנת 2013 זכתה צ'יצ'רובה במדליית ארד ביחד עם רות בייטייה מספרד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר, אחרי סווטלנה שקולינה (2.03 מטר) ובריגטה בארט (2.00 מטר).
באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בשנת 2015 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 2.01 מטר, לאחר הזוכה מריה קוצ'ינה וסגניתה בלנקה ולאשיץ', שעברו אותו גובה אבל עם פחות פסילות.
צ'יצ'רובה מתנשאת לגובה 1.80, היא נשואה לגנדי צ'רנובול, אצן קזחי.
קר&quot;פ
תחיית ישראל
"תחיית ישראל" הייתה חברה שנוסדה באייר תרמ"ב (1882) על ידי אליעזר בן-יהודה, נסים בכר והרב יחיאל מיכל פינס ומטרתה הייתה פיתוח הלשון העברית כשפה מדוברת, חינוך עברי-לאומי וגאולת אדמות ארץ ישראל.
החברה ביקשה להגדיל את היישוב היהודי ולהפכו לרוב בארץ, פעלה לרכישת אדמות ולדאוג לכלכלתם של יושבי הארץ היהודים ולהחייאת השפה העברית, תוך הכרה וחקר עברה של הארץ.
בחודש אדר א' תרמ"ג (1883) פרסמה החברה את "ספר הזכרונות לחברת תחיית ישראל" הכלל את "ספר הברית", "קריאה לאחינו אשר בגולה", "משנת ארץ ישראל" ו"סוף דבר".
באגודה היו עשרה חברים, שני מנהיגים גלויים פינס ובן יהודה, ושניים סמויים זאב וילהלם הרצברג ונסים בכר, שהיה אסור להם להיות מזוהים עם אגודה בעלת אופי לאומי וכן שאר חברי האגודה היו ששת הבילויים, דוד יודילוביץ, דאריה סירוט, שמשון בלקינד, זאב דובנוב, הלל מינץ, נחמן רוזובסקי ויעקב שרתוק.
בין פינס ובן יהודה נוצרה ידידות קרובה, אולם היו להם השקפות שונות באשר ללאומיות. פינס התייחס להפרחת השממה והשבת כבוד הארץ ולצורך במעין ישועה לאחים הזקוקים לתמיכה. בן יהודה התייחס לשלושה מרכיבים: ארץ, שפה לאומית והשכלה לאומית. להשקפתו, יישוב הארץ הוא הכרחי וכך גם הרוב היהודי ורכישת האדמות, אך גם שירוש הלשון העברית לבאי הארצות השונות, והדגשת חשיבותה של שפה אחת המחברת בין כל היהודים.
בספר הברית נקבע תקנון החברה, ובו ההכרזה כי כל אדם יוכל להצטרף אליה, בלי קשר לעולמו הדתי, אולם הנוסח הראשוני של בן יהודה לא התקבל על ידי פינס והוא סייע בכתיבת מסמך מורחב ומקובל על הצדדים.
מטרת החברה הייתה לסייע לנוער יהודי ולחקור את תנאי האקלים, האדמה, המחצבים, והאוכלוסייה בארץ, והיא העדיפה שמקום מושבה יהיה ירושלים אליה יהיו קשורים סניפים בארצות שונות.
בן יהודה ופינס מימשו הלכה למעשה את העקרונות. פינס חקר את תכונותיה של הארץ במטרה להשיב לשאלותיהם של יהודי רוסיה והוציא את "משנת ארץ ישראל" שנכלל בספר הזכרונות. בן יהודה חקר את הארץ ושילב במאמריו ב"חבצלת" את עקרונות תחיית ישראל ובמדורו "מדע הארץ" רשימות על אוצרותיה ותנאי המחיה בה, המידע נדפס ב"ספר ארץ ישראל", בו גם שיבץ מילים שאימץ מהשפה הערבית, היות שטען כי בעזרתה ניתן יהיה להחיות את השפה ולתקן בה מילים שאין להם צורה עברית.
בעקבות הפרעות באביב 1882 ובמיוחד פוגרום בַּאלטָה, החליטו יהודים רבים לעזוב את רוסיה ולצאת לישראל, האגודה סייעה לחלקם להגיע. אולם בעקבות עליה של יהודים רבים השלטון העות'מאני פרסם צו כנגד כניסת יהודים לארץ ישראל, ואסר על פעילות לאומית, כל אלה היוו איום על גורל האגודה.
ב-9 באוגוסט 1882 יצאו פינס ובן יהודה בקול קורא לאחים בגולה בו הם הציעו להקים חברה בינלאומית שהוועד הפועל שלה ממוקם בירושלים ומטרתו לקשר בין קהילות יהודיות בעולם ולרכז את הכספים שיופקדו בבנקים בגרמניה ואנגליה, כן הדגישו שמועמדים יוכשרו לעבודת אדמה.
ב-11 בינואר 1884 הוציאו בן יהודה ופינס את הירחון "מבשרת ציון", כשבן יהודה הוא עורכו, הירחון היה המשך לחבצלת והוא נועד להיות ביטאונה של תחיית ישראל. הוא היה חדשני בשימוש בכתבות של סופרים מהמושבות, אולם הוא שרד ארבעה גיליונות שהאחרון שבהם יצא ב-12 בספטמבר 1884.
האגודה טיפלה בחברי "שיבת החרש והמסגר" והכשירה אותם, היא קנתה לכל אחד מהם "כלי מלאכת ברזל במחיר חמש מאות פרנק". והם נשלחו בתור שוליות לבעלי מלאכה, וכן החברה שכרה עבורם דירה, אולם התרומות שנתנו לה להגשים מטרה זו היו קטנים מדי והיא התקשתה בפעילות זו.
במהלך שנת תרמ"ד מרבית חברי קבוצת שיבת החרש והמסגר עזבו את ירושלים, הקבוצה פעלה למשך שנתיים נוספות ועם פירוק שיבת החרש הסתיימה פעילותה של תחיית ישראל.
האגודה נסגרה בשנת 1886 גם מכיוון שעם ייסוד המושבות הראשונות: ראשון לציון, ראש פינה ויסוד המעלה. האגודות השונות נדחפו לשולי העשייה ההתיישבותית.
פגישה עיוורת
בנק למלאכה
בנק למלאכה בע"מ (נקרא גם פ.י.ב.י. למלאכה בע"מ) היה בנק בישראל. הבנק נוסד בשנת 1954 ביוזמת השר פנחס ספיר והתאחדות המלאכה והתעשייה בישראל ותוך שותפות של ממשלת ישראל, בנק הפועלים, ובנק "הלוואה וחסכון". לקוחות הבנק היו בעיקר בעלי מלאכה קטנים ובינוניים. הבנק התקיים באופן עצמאי עד שנרכש על ידי קבוצת הבנק הבינלאומי ב-1978.
אין להתבלבל עם "בנק למלאכה" שנוסד לראשונה ב-1923 על ידי מרכז בעלי מלאכה בתל אביב בראשות יהודה מינינברג והתקיים לאורך שנות ה-20 וה-30..
הבנק סייע לבעלי המלאכה והחרושת בעיקר במתן אשראי נוח להקמת מקומות תעסוקה חדשים, לפיתוח מפעלים קיימים, לרכישת ציוד ונדל"ן לבתי מלאכה. הקצבת אשראי בריבית נמוכה למימון עבודות, לתעסוקה, לרכישת חומרי גלם וציוד מכני, להקמת סדנאות ומימון עסקות יצוא.
עם ייסודו הנפיק הבנק מניות יסוד. 51% מהן נרכשו על ידי ממשלת ישראל והיתר על ידי אזרחים מהשורה. מאז 1979 המניות אינן נסחרות בבורסה לניירות ערך וליורשיהן לא ברור אם ניתן לפדותן ומה ערכן.
M53 (מ-Messier 53, נקרא גם NGC 5024) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי הנמצא במרחק של כ-58,000 שנות אור ממערכת השמש, אחד הצבירים הכדוריים הרחוקים ביותר מכדור הארץ שידועים כיום מבין הצבירים שבשביל החלב.
היסטוריה.
הצביר התגלה על ידי יוהאן אלרט בודה שצפה בו ב-3 בפברואר 1775 ותיאר אותו כערפילית עגולה. כשנתיים מאוחר יותר, צפה בצביר שארל מסיה, שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וברורה". בשנת 1784 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר וציין שזהו אחד העצמים היפים ביותר שראה בשמים.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.6 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 13. הצביר נמצא כ-0.9 מעלות מצפון-מזרח לכוכב α בשערות ברניקי. כמעלה ממזרח לו, נמצא צביר כדורי נוסף, NGC 5053, שלו דרגת בהירות 9.5 וכ-5 מעלות מצפון-מערב לצביר נמצאת גלקסיית העין השחורה.
מאפייני הצביר.
M53 נמצא במרחק של כ-60,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה, כך שהוא אחד מהצבירים הרחוקים ביותר ממרכז שביל החלב. גם מרחקו ממערכת השמש גדול במיוחד, כ-58,000 שנות אור, אך הוא מתקרב במהירות של כ-100 קילומטר בשנייה. קוטרו של הצביר כ-220 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-13 דקות קשת – כ-45% מקוטרו של הירח המלא וצורתו מעט סגלגלה. הצביר מכיל למעלה מ-250,000 כוכבים ומסתו כ-826,000 מסות שמש. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F6 ועד היום התגלו בו 47 כוכבים משתנים מהסוג של משתני RR בנבל.
מסיה 53
אפרת מישורי
אפרת מישורי (נולדה ב-5 במאי 1964) היא משוררת, מסאית, אמנית מיצג וקולנוענית ישראלית, כלת פרס ראש הממשלה לשנת 2002 ופרס לנדאו לשנת 2018.
ביוגרפיה.