מסגרת היא מערכת משולבת, שקובעת חוקים של אוטומציה למוצר ספציפי. המסגרת משלבת את ספריות הפונקציות, מקורות הנתונים של הבדיקות, פרטי האובייקטים ומגוון מודולים לשימוש חוזר. רכיבים אלו פועלים כאבני בניין קטנות אשר צריכות הרכבה כדי לייצג תהליך עסקי. המסגרת מספקת את הבסיס של בדיקות האוטומציה ומפשטת את מאמץ האוטומציה.
הגדרת גבולות בין מסגרת אוטומציה וכלי בדיקה.
כלים מעוצבים באופן ייעודי לסביבת בדיקות מסוימת, כגון סוג מערכת ההפעלה וכלי אוטומציה וביים (אינטרנטיים), וכולי. כלים משמשים כ-driving agent עבור תהליך אוטומציה. אולם, מסגרת אוטומציה היא לא כלי לביצוע מטלה ספציפית, אלא תשתית שמספקת פתרון, היכן שכלים שונים יכולים לבצע את עבודתם בצורה אחודה. זה מספק פלטפורמה רווחת למהנדס האוטומציה.
יש סוגים שונים של מסגרות. הן מקוטלגות על בסיס רכיב האוטומציה שהן ממנפות:
קרדאחה (נפה)
נפת קרדאחה (בערבית: "منطقة القرداحة") היא נפה במרכז מחוז לטקיה שבסוריה. העיירה קרדאחה היא העיירה המרכזית בנפה, ובה נולד נשיא סוריה לשעבר, חאפז אל-אסד. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2004 התגוררו בנפה 74,644 איש.
חלוקה לנאחיות.
הנפה מחולקת ל-4 תת-נפות (נאחיות; נתוני האוכלוסייה לשנת 2004):
אפרוג'ק
ניק ואן דה וול (באנגלית: Nick van de Wall, נולד ב-9 בספטמבר 1987) הידוע בעיקר בשם הבמה שלו אפרוג'ק (Afrojack) הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי ממוצא הולנדי.
קריירה.
אפרוג'ק נולד וגדל בעיר ספייקניסה שבהולנד.
בשנת 2011, דורג אפרוג'ק במקום השביעי ברשימת התקליטנים הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag", בשנת 2012 ירד בדירוג כאשר דורג במקום התשיעי, בשנת 2013 נשאר באותו מיקום ובשנת 2014 דורג במקום השנים עשר. בשנת 2015 עלה למקום השמיני.
אלבום הבכורה של אפרוג'ק הנקרא "Forget The World" יצא ב-19 במאי 2014. הסינגל הראשון היה "As Your Friend" שהיה שיתוף פעולה עם כריס בראון. לאחר מכן יצא השיר "The Spark" אשר שימש כסינגל השני מהאלבום. ב-3 בפברואר 2014 יצא הסינגל השלישי שהיה "Ten Feet Tall", אחריו יצא הסינגל "Do or Die" אשר היה גרסת רמיקס לשיר של הלהקה "30 Seconds to Mars". הסינגל החמישי מהאלבום שוחרר ב-17 באפריל והיה "Dynamite".
ב-17 במרץ 2015 שוחרר הלהיט "Hey Mama" של דייוויד גטה ובו שותף אפרוג'ק (יחד עם ניקי מינאז' וביבי רקסה). ב-27 ביולי שחרר את המיני-אלבום "NLW" תחת שם הבמה NLW, איתו שחרר מאז מספר שירים נוספים.
ב-31 באוגוסט 2018 שוחרר המיני-אלבום "Press Play" והוא סימן חזרה לסגנון ה"דאץ' האוס" (האוס הולנדי, מעין שילוב בין אלקטרו האוס לפרוגרסיב האוס) אשר אפרוג'ק נחשב לאחד ממייסדיו והמפיק המפורסם ביותר שלו. שם המיני-אלבום הוא רמיזה לביקורת על תקליטנים לפיה כל עבודתם היא ללחוץ על כפתור ה-Play.
אפרוג'ק מנהל חברת תקליטים בשם "Wall Recordings" ובה מככבים שמות כגון Apster ו-D-wayne. החברה החלה ב-2007 כחברת בת של Spinnin' Records עד ל-2016 אז פעלה באופן עצמאי לתקופה מסוימת, והחל מ-2017 היא חברת בת של Armada Music.
אפרוג'ק הופיע מספר פעמים בישראל. בשנת 2012 ביטל את הופעתו ברגע האחרון במסיבת ראש השנה בגני התערוכה בתל אביב עקב מחלה, אך חזר כפיצוי לצמד הופעות בהאומן 17. מאז הופיע בישראל פעמיים נוספות, ב-2015 בפארק הירקון וב-2018 בהאנגר 11.
גד אולמן
גד אולמן (נולד ב-1935 בתל אביב) הוא אמן רב תחומי - צייר, פסל, אמן חזותי וגרפיקאי ישראלי. מעבודותיו - יצירות גדולות לקירות במבני ציבור, פיסול במרחב הציבורי, עבודות עיצוב וגרפיקה, פיסול סביבתי, מיצגים ומיצבים.
קורות חיים.
גד אולמן נולד בתל אביב בשנת 1935 להורים שעלו מגרמניה. הוא החל ללמוד אמנות בשנת 1949 במכון אבני בתל אביב. שם למד אצל שטרייכמן וסטימצקי. לאחר מכן למד אולמן ב"בצלאל" וסיים את לימודיו שם ב-1960 במגמת עיצוב גרפי והדפס. בין השנים 1961–1975 הוא עסק באיור ובעיצוב גרפי. משנת 1964 התמנה אולמן לעורך גרפי של עיתון "הארץ". ב-1965 התקיימה תערוכת היחיד הראשונה שלו.
אולמן כתב מאמרים לעיתונות, בין 1972 ל-1976 כתב לרבעון "ציור ופיסול". הוא כתב בעיקר על הדפסים כמו ליתוגרפיות, חיתוכי עץ והדפסי רשת. בשנת 1971 הוציא הגדה לפסח בנוסח קיבוצי שהוא אייר בהדפסים מסוגים שונים. בשנים 1976 -1977 הוא הרצה בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. בשנות ה-70 עבד אולמן על יצירות גדולות ממדים למבני ציבור, בנוסף לעיסוקו בעיצוב גרפי. אולמן גם לימד במסגרות שונות, אקדמיות וחובבניות, לאורך השנים. משנות ה-80 עבר למדיות נוספות והתחיל לפסל, ובהמשך גם ליצור עבודות וידאו, פיסול סביבתי ופיסול למרחב הציבורי.
גד אולמן חי בעיר תל אביב כל חייו. יצר, למד ולימד, והציג בעיר תערוכות רבות. הוא לקח חלק באגודת האמנים של תל אביב והבית של האגודה ברח' אלחריזי היה לו בית שני. כבן העיר בילה אינספור שעות בים ובחוף. הוא קשור לים, וקשר זה ניכר בחלק מעבודותיו. גד אולמן הוא האח הבכור לאמנים מיכה אולמן ותרצה אולמן.
אולמן הרבה לעסוק בנושאים חברתיים ופוליטיים בחברה הישראלית. היה ער והגיב לאירועים שקרו במדינה כל חייו. עבודותיו גם מגיבות לשינויים שקרו בעולם האמנות.
בתקופות שונות מתכתב אולמן עם אמנות קדומה ומקומית כמו האמנות המצרית, הכנענית, הבבלית ותרבויות אחרות שמאפיינות את אזור ארץ ישראל.
עבודתו האמנותית.
גד אולמן הוא אחד המומחים הגדולים בתחום ההדפסים, לא רק כיוצר אלא גם כחוקר שפרסם מגוון רחב של מידע על טכניקות הדפס שונות. הוא משלב בעבודתו הגרפית בנוסף לטכניקות מסורתיות גם מומחיות בצילום והדפסות מסחריות. אולמן הוא אחד הראשונים שהפך את הצילום לגורם עיקרי בתכנון גרפי ובעיתונות, בעקבות ביקורו בארצות הברית בסוף שנות ה-60 והיכרותו עם ההדפסים של אנדי וורהול ואמני הפופ האמריקאים. משנות ה-70 והלאה יצר אולמן ציורי קיר גדולים במרחב הציבורי, כמו למשל על בנין התקשורת, בבית הלוחם, על בנין תדיראן, ועל בנין עיתון "ידיעות אחרונות". קירות אלו נוצרו בשיטות הדפס מגוונות וחדשניות ובשימוש בצילומים מקוריים של האמן. בכל עבודות הקיר התוכן מתייחס למה שנעשה במבנה באופן ייחודי.
משנות ה-80 החל אולמן ליצור עבודות גדולות בחללים ציבוריים שבהן הוא ניצל את ניסיונו בטכניקות חזותיות. חלק מעבודותיו אלה מכילות פיסול קינטי השואב את השראתו ממשחקי ילדים, נדנדות ופעילויות ספורט כמו משחק מטקות.
בשנת 2006 אולמן חוה התקף לב שהשפיע על עבודותיו שלאחר מכן המשקפות את חולשת הגוף וחורבנו העתידי. על אירוע זה והרגשות שנלוו אליו בנוגע לשבריריות החיים ולמוות יצר אולמן סדרה של עבודות מיצג, וידאו, צילום והדפס. בשנים האחרונות החל אולמן לחזור לציור בפחם על משטחים חומים גדולים. ציורים אלה הם בעלי אופי אקספרסיבי ומציגים דמויות גדולות ממדים. חלק מהדמויות מכונות בשמות של אלים, טיטאנים או גיבורים מהמיתולוגיה היוונית. יחד עם זאת הדמויות נראות כמלופפות בקשרי חבלים שמוצאם מהים. יצירותיו של אולמן משנות 2000 והלאה הולכות ונעשות יותר ויותר אישיות, מביעות תחושות ורגשות פנימיים עמוקים, ומתייחסות לגורל האנושי.
מגוון החומרים ביצירותיו.
נחושת היא המתכת האהובה על האמן. כבר בתקופת הלימודים בבצלאל הוא עסק ביצירת תצריב צילומי על נחושת. מאוחר יותר הוא שילב תצריבי ענק בציפוי קירות כמו: בית אסיה, מלון המלך שלמה ואחרים. בחומר זה הוא גם יצר שבשבות רוח ופסלים בתנועה. הנחושת הייתה החומר האופייני לפסלי הראשים אותם חזר ועשה לאורך שנים.
בשנים שבין 1970 ל-2000 יצר גד אולמן עבודות רבות במרחב הציבורי. אלה היו קירות גדולים מאד שבהם היו ציורים, הדפסים, תבליטים וחומרים שונים על אמייל, קירות ואריחים. בעבודות אלה השתמש הרבה בצילומים מקוריים. את הצילום היה מעבד להדפס והדפיס על הקירות במרחבים הציבוריים - בנקים, מלונות, ומבני עסקים. אולמן אוהב את הצילום והיה לוקח את מצלמתו איתו לכל מקום. בצילומים היה משתמש כחומר ראשוני ומתאים אותם לסוגי עבודות שונים בהמשך, כולל גם לעיצובים גרפיים ויצירות בציור. אולמן מרבה ליצור מטקות מפוסלות מכל מיני סוגי חומרים, עבודות אלה מהוות לעיתים סיפורי אגדות או איורים בספרים שונים כמו "הכריש והדג" שכתב גלעד שליט. אין ספק שעיסוקו רב השנים במשחק זה, משפיע על יצירתו. הוא מבלה כמעט כל בוקר בחוף הים ובמשחק המטקות. על סמך הסקיצות והתצלומים שעשה בשהותו בחוף הים יצר גם סדרת עבודות במגוון של חומרים כמו צבע שמן, אקריליק, עץ ואחרים, שהאמן קורא להן "שפת הים".עבודות היודאיקה שלו נסמכות על זיכרונות של תשמישי הקדושה מכסף שמילאו את ביתם של סבו וסבתו. במהלך השנים אייר וייצר טיפוגרפיה לשלוש הגדות לפסח, בשנים 1964, 1972, 1985. עם זאת, טיפל בווריאציות שונות ובחומרים שונים, בחלת השבת ובטקס הקידוש של יום שישי. בבצלאל למד את מלאכת הפרסקו, אצל פרופסור אריה מרגושילסקי. הטיח מהווה מרכיב חשוב בציורים שלו, לעיתים גם בחיבור עם חומרים אחרים כמו זכוכית, נחושת או פסיפס.
בתחילת דרכו נודע גד אולמן בעיקר בזכות רישומיו שהיו, עד מלחמת ששת הימים, רק בצבעי שחור ולבן. במשך השנים הרחיב את טווח יצירתו ועבר לציור בצבעים. בתקופות מלחמה ועתות משבר, הוא שב וחוזר לרישום ללא צבע. בשנת 1978 במסגרת סדנאות אמנות, יצר מיצגים בראש הר משה. לאחר שסיים קורס ביצירת מיצגים, החל מציגם בכל תערוכת יחיד אותה ערך. חלק מהמיצגים מלווים במטקות, אחרים מכילים דמויות מעונות ועטופות כמחווה למשפחתו שנספתה בשואה.