לאחר שקיימה 22 ישיבות (רובן בדלתיים פתוחות) ושמעה 130 עדים ביניהם מפכ"ל המשטרה, מפקד המחוז, היועץ המשפטי לממשלה, רבנים, פוליטיקאים, רופאים, אנשי ציבור ועוד ב-24 בפברואר 1957 מסרה הוועדה את מסקנותיה לראש הממשלה דוד בן-גוריון.
במסקנותיה התייחסה הוועדה לנסיבות מותו של סגלוב והביאה את עדותו של חיים רוטנברג שסיפר:
"עמדתי ליד ככר רוממה בשבת "ניצבים - וילך" ושם ראיתי איך השוטרים מתחילים לפזר את הקהל. על יד הככר עמד אדם בגובה בינוני, צנום. אליו נגשו כחמשה שוטרים. אחד מהם נתו לו מכה חזקה בחזה. הוא נפל אחורה. הוא עמד על יד הככר ונפל על הככר, חצי היה על הכביש וחצי היה על הככר. כאשר ראיתי שהוא נופל, רציתי לגשת אליו. באותו רגע קיבלתי אבן גדולה על הראש, ראשי נפתח וגם אני נפלתי. בחור אחר הרים אותי ולקח אותי לבית החולים. כשהייתי בבית החולים, הביאו גם את אותו היהודי שנפל. אחרי שקיבלתי את הטיפול, יצאתי החוצה וראיתי שהיהודי שהשוטר נתן לו מכה הוא היהודי ששוכב בחדר הניתוחים של בית החולים ואלאך..."
לעדות זו הצטרפו עדויות רבות של מפגינים שטענו כי השוטרים עשו יד אחת עם המפגינים החילוניים והכו באכזריות את המפגינים החרדיים, אולם הוועדה סירבה לקבל עדויות אלו משום שלטענתה נבעו במתכוון או שלא במתכוון מתוך תפיסת עולמם של המפגינים ולא מתוך תיאור אובייקטיבי של המציאות.
בנוסף הוועדה לא קיבלה את עדותו של רוטנברג לגבי נסיבות מותו של סגלוב מכיוון שזו הייתה עדות הראיה היחידה שהובאה לפניהם בעוד שבאותה שעה נכחו במקום עשרות אנשים, מנגד סיפרו מפגינים חרדיים כי שוטרים ניסו ליצור קשר עם עדים ולמנוע עדויות מפלילות בוועדה בנוסף היו מפגינים חרדיים שסירבו לשתף פעולה עם חקירות הוועדה בשל חוסר האמון שלהם בה.
גופתו של סגלוב לא נותחה מסיבות דתיות אולם צילומי רנטגן שנערכו לו לאחר מותו הראו שטף דם ליד בסיס הגולגולת מה שלדעת הרופאים הביא למותו. על פי הוועדה שטף הדם יכול היה להיגרם מחבלה או ממצב בריאותי אחר של סגלוב.
על גופו של סגלוב נמצא שפשוף בגודל פרוטה מתחת לשכם ימין והוועדה קבעה שפציעה זו לא הייתה חמורה דיה כדי לגרום לשטף הדם ממנו נפטר סגלוב ולפיכך לא ניתן לקשור בינו לחבלה חיצונית כתוצאה מדחיפה או נפילה.
עוד הוסיפה הוועדה וקבעה כי אין להאשים את המשטרה במותו של סגלוב משום שהאמצעים שהמשטרה השתמשה בהם כדי לפזר את ההפגנה היו חוקיים וכל אדם הלוקח חלק בהפגנה צריך להיות מודע לסיכון שיידחף, יוכה או יופל במהלכה.
בנוסף הגישה הוועדה המלצות נוספות ובהן: בלימת ההפגנות בשלב מוקדם ולפני שיצאו מכלל שליטה, הכרה בצביונה הייחודי של ירושלים, מניעת נסיעת תחבורה ציבורית ברחובותיה והסטת תנועות כלי רכב פרטיים ומוניות לרחובות צדדיים כדי למנוע חיכוך.
חברי הוועדה הדתיים המליצו גם לשלב קצינים דתיים במשטרה כדי לפוגג את הזרות והניכור שבין המפגינים החרדיים לשוטרים וכן לצמצם עד כמה שניתן את השימוש בכוח ובאלות בעת פיזור הפגנות השבת.
יחס הציבור החרדי לפרשיה.
רבים בציבור החרדי אינם מקבלים עד היום את מסקנות הוועדה וסבורים שהיא פעלה לנקות את השוטרים מאשמה וכי מסקנותיה היו ידועות מראש.
בתקשורת החרדית שמו של סגלוב מוזכר תדיר כמי שנהרג על ידי שוטרים במאבקי השבת.
סלע נלסון
הגשר המשולש
הגשר המשולש (סלובנית Tromostovje ובעבר גם Tromostje) הוא מכלול של שלושה גשרים בלובליאנה, החוצים את נחל לובליאניצה. הגשר הוא העתיק ביותר בלובליאנה ונחשב לאחד מסימני ההיכר של העיר. הגשרים ממוקמים במקום בו הנחל פונה מזרחה, סמוך מתחת לגבעת המצודה, והם מקשרים בין המרכז ההיסטורי של ליובליאנה מדרום וכיכר פרשרן והעיר החדשה מצפון. הגשר המרכזי עשוי משתי קשתות ורוחבו הכולל הוא 9.90 מטרים. שני גשרי הצד נבנו בזווית בשל עיקול הנהר. כל אחד מהם כולל קשת אחת באורך של 23.15 מטרים בגשר האחד ו-23.80 מטרים בגשר השני, ורוחב כל אחד מהם הוא 3.90 מטרים. הגשרים בנויים מאבן ומבטון, ומאז 2010 הם מרוצפים בלוחות גרניט.
היסטוריה.
קיומו של גשר עץ באתר נזכר כבר ב-1280. תחילה כונה הגשר בשם "הגשר הישן" (Stari Most) כדי להבחינו מגשר מאוחר יותר שנבנה בעיר. לאחר מכן כונה בשמות הגשר התחתון (Spodnji Most) או גשר שפיטל (Špitalski most) בשל בית תמחוי סמוך שנוסד במאה ה-14. גשר זה עלה באש ותחתיו נבנה גשר חדש בשנת 1657. ב-25 בספטמבר 1842 נחנך באתר גשר חדש שנבנה בידי האדריכל ג'ובני פיקו וזכה בשם גשר פרנץ (Frančev most) לכבודו של פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה. גשר זה הוא בעיקרו הגשר המרכזי הניצב באתר גם כיום. על הגשר נרשמה כתובת הקדשה:
דהיינו "לארכידוכס פרנץ קרל 1842 מהעיר". בשנת 1929 תכנן האדריכל יוז'ה פלצ'ניק שני גשרים נוספים משני צדדיו של הגשר הקיים. גשרים אלה נועדו להולכי רגל בעוד שהגשר המרכזי נועד לכלי רכב ולקרונית שפעלה בעיר באותה עת. עבודות ההקמה החלו ב-1931 והסתיימו באפריל 1932 עת נחנכו שני הגשרים החדשים. הגשר חודש בשנת 1992, ומאז שנת 2007 כל שלושת הגשרים מיועדים להולכי רגל בלבד.
יחסי איסלנד–ברזיל
יחסי איסלנד–ברזיל הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.
היסטוריה.
ברזיל ואיסלנד כוננו יחסים קונסולריים בשנת 1923 ויחסים דיפלומטיים בשנת 1952. הסכם הסחר החופשי בין MERCOSUR ו-EFTA (איגוד הסחר החופשי האירופי, המורכב מליכטנשטיין, שווייץ, איסלנד ונורווגיה) אמור לאפשר גישה מוגברת של מוצרים ושירותים ברזילאים לשווקים של המדינות החברות באיגוד. שיתוף הפעולה הדו-צדדי במשאבי הדיג וגידול הדגים נהנה ממזכר ההבנות שנחתם בשנת 2011 בין משרד הדייג וחקלאות המים של ברזיל לבין משרד הדייג והחקלאות של איסלנד.
יחסים כלכליים.
במהלך השנים האחרונות, הייצוא הברזילאי לאיסלנד כלל כמעט כולו אלומינה מסולתת, מוצר חשוב לפעילות העיקרית של התעשייה הכבדה המקומית. בשנת 2019, מכירות חומר זה הסתכמו ביותר מ-114 מיליון דולר מכלל היצוא שהיה בשווי 118 מיליון דולר. פריטים אחרים כללו קפה, דגני בוקר ומכונות מכניות. היבוא העיקרי של ברזיל מאיסלנד היה דגים ופירות ים ואחריהם אלומיניום ומכשירי דיוק, בסך כולל של 12.3 מיליון דולר.
הגירה.
הקהילה הברזילאית באיסלנד מוערכת ב-109 איש. מועצת האזרחים הברזילאים באיסלנד, שהוקמה בשנת 2007, היא הקשר העיקרי בין הקהילה הברזילאית באיסלנד לבין ממשלת ברזיל.
יחסי איסלנד–ארגנטינה
יחסי איסלנד–ארגנטינה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה הארגנטינאית.
היסטוריה.
ארגנטינה ואיסלנד כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 באפריל 1952. בשלב הבתים במונדיאל 2018 שיחקה נבחרת איסלנד נגד נבחרת ארגנטינה והמשחק הסתיים בשוויון.
פסטיבל סן סבסטיאן
לוי אנקני
לוי אנקני (באנגלית: Levi Ankeny; 1 באוגוסט 1844 – 29 במרץ 1921) היה סנאטור מטעם המפלגה רפובליקנית של ארצות הברית ממדינת וושינגטון.
ביוגרפיה.
אנקני נולד ב-1 באוגוסט 1844 במחוז ביוקנן, מיזורי. כשהיה בן שש, עבר עם משפחתו לפורטלנד, אורגון. הוא למד באקדמיה של קינגלי בפורטלנד.
לאחר שעבר להתגורר במדינת איידהו, החזיק במגוון משרות, שכללו עבודה כסוכן של חברת "ולס פארגו" ועבודה בתעשייה ומסחר. היו לו עסקים בלויסטון, אורופינו, ופירנצה, איידהו. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19, נבחר לראש העיר הראשון של לואיסטון, איידהו. לאחר סיום כהונתו כראש עיריית לואיסטון, עבר אנקני לוואלה, וושינגטון. שם, החל לעבוד בתעשיית הבנקאות והיה נשיא של שבעת הבנקים במדינת וושינגטון.
באותה תקופה הוא מונה לוועדת התערוכה הפאן-אמריקאית. תערוכה זו הייתה יריד עולמי שנערך בבאפלו, ניו יורק בתחילת המאה ה-20. בסופו של דבר מונה אנקני ליו"ר הוועדה.
בשנת 1867 נשא לאישה את מרי ג'יין (ג'ני) נסמית', בתו של הסנטור של אורגון ג'יימס וו. נסמית'. נולדו להם חמישה ילדים.
בשנת 1902 נבחר אנקני לסנאט של ארצות הברית. הוא כיהן בסנאט בין השנים 1903–1909. בשנת 1908 הוא לא הצליח להיבחר מחדש ובמקומו מונה וסלי ג'ונס. הוא קיבל תפקיד בוועדת הסנאט האמריקאית לחקר החופים והאיים. עם סיום כהונתו בסנאט חזר לתעשיית הבנקאות שבה עבד בוואלה עד סוף ימיו.
אנקני היה חבר במסדר הבונים החופשים. הוא היה אח בלשכת "Willamette מס' 2", פורטלנד, אורגון בשנת 1866. מאוחר יותר, בשנת 1878, הצטרף ללשכת "וואלה וואלה מס' 7" במחוז וושינגטון.
אנקני הלך לעולמו ב־29 במרץ 1921. הוא נקבר בבית קברות של הבונים החופשיים ב-Mountain View. באוקלנד, קליפורניה.
על שמו נקראת העיר אנקני שבמדינת וושינגטון.
Nightmare Vacation
Nightmare Vacation הוא אלבום האולפן הראשון של הראפרית האמריקאית ריקו נאסטי, שיצא ב-4 בדצמבר 2020, דרך חברותת התקליטים Artist Artist Group, אטלנטיק רקורדס וחברת התקליטים שלה, Sugar Trap. האלבום כולל הופעות אורח שונות, בין היתר של הראפרים טריפי רד, אמינה, גוצ'י מיין ודון טוליבר. מבין המפיקים שהשתתפו בהפקת חלק מהשירים באלבום נמנים 100 ג’קס, Take a Daytrip ו-Avedon.
האלבום זכה לשבחים רבים, כאשר מבקרי מוזיקה רבים שיבחו את האכזריות, הכיף, האינטגרציה הז'אנרית שבו, הכוללת טראפ מטאל, וכן את הראפ של נאסטי, ואת התוכן הלירי של השירים. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, "iPhone", "Own It", "Don't Like Me", "OHFR?" ו-"STFU", והוא כולל גם את סינגל הפריצה של נאסטי משנת 2018, "Smack a Bitch", אשר הוסמך לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי מוקדם יותר באותה שנה.
רקע והרכב.