בקריפטוגרפיה, רעש פסאודו-אקראי (PRN) הוא אות הדומה לרעש, העונה לאחד או יותר מהסטנדרטים של בדיקות סטטיסטיות לאקראיות.
הגם שאין לכאורה תבנית מגדירה, רעש פסאודו-אקראי מכיל רצף דטרמיניסטי של פולסים שיחזרו על עצמם אחרי זמן המחזור.
רעש כזה נקבע על ידי מפתח וזמן המחזור, שיכול להיות ארוך מאוד, אפילו מיליוני ספרות.
הוא משמש בכמה מכשירי מוזיקה אלקטרונית, וכן במכשירים המייצרים רעש לבן.
אות (תקשורת)
אות (סיגנל אנגלית: Signal) הוא תנודה, גודל כלשהו התלוי בזמן או במרחב, או הפרעה, בעלי משמעות כלשהי.
השיטות להעברתם ועיבודם של אותות נחקרות בענפי התקשורת, תורת האינפורמציה, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה.
סוגי אותות.
קיימים סוגים שונים של אותות.
בעולם הפיזיקלי כל גודל כמותי שניתן למדידה לאורך זמן ומרחב יכול להיקרא אות.
ישנם אותות מסוגים שונים: אותות חשמליים, אותות חזותיים, ודומה.
התנועה של חלקיק במרחב מסוים יכולה להיות אות כפונקציה של הזמן או המרחב או שילוב של שניהם.
כמו כן, מאחר שקול הוא תנודה של תווך מסוים, כגון אוויר, אות קול הוא ערך הלחץ כפונקציה של הזמן והמרחב. מיקרופון מתמיר את אות הקול לאות חשמלי כפונקציה של הזמן בלבד.
בעולם החי, ישנם סוגים שונים של אותות המועברים בגופם של אורגניזמים. אותות אלו יכולים להיות חומרים כימיים שונים, חומצות אמיניות, הורמונים ועוד.
הקולטנים השונים מאפשרים לתאים לזהות אותות מסוגים ספציפיים.
אותות זמן-בדיד וזמן-רציף.
אם ערכי אות מסוים מוגדרים רק בנקודות זמן בדידות, אזי הוא קרוי "אות זמן בדיד" או "אות דיסקרטי", ונחשב כפונקציה ממספרים שלמים (נקודות זמן) למספרים טבעיים או מרוכבים.
"אות זמן רציף" מוגדר לכל ערך של הזמן והוא פונקציה ממספרים טבעיים אל ערך טבעי או מרוכב.
העברת אותות.
ניתן לשדר אותות ממקום למקום, וכך ליצור תקשורת. בהתאם לכך, מערכת תקשורת עושה שימוש באותות לצורך העברת מידע.
רעש הוא כל הפרעה בערוץ התקשורת, הגורמת לשינוי באות המועבר דרכו, כך שנוצרת שגיאה בפלט הסופי.
קליטה נחשבת מוצלחת רק אם יחס אות לרעש של האות שהתקבל במקלט היה גדול יותר מסף רגישות הקליטה של המקלט.
רעש רקע הוא תנודות אקראיות בסביבה. הוא נחשב לגורם הפוגע ביכולת איתור האותות, בכך שהוא יוצר אפקט ממסך המפריע ליכולת העיבוד של מידע רלוונטי אודות האות.
עם זאת, במערכות לא ליניאריות מסוימות כמו מעגלים חשמליים ומערכות חישה ביולוגיות הנוכחות של רעש יכולה להעצים את היכולת לאתר אותות חלשים. תופעה זו מכונה תהודה אקראית.
עיבוד אותות.
עיבוד אותות הוא ניתוח, הצגה, קידוד ופענוח של אותות.
ניתן להמיר אות מסוג מסוים לאות מסוג אחר באמצעות מתמר. למשל, הפיכה של אות חשמלי לאות קולי, באמצעות רמקול.
תהליך הדיגיטציה חיוני לצורך עיבוד אותות ספרתי.
קידומת טלפון בין-לאומית
קידומת טלפון בין־לאומית היא קוד מספרי המאפשר, בחיוג ישיר, הקמת שיחות בין-לאומיות, דהיינו שיחות טלפון בין מדינות שונות. הקידומת הבין-לאומית מחויגת לפני מספר המנוי אליו רוצים להגיע.
לכל יחידה מדינית או שטח חסות בדרגה כלשהי, או לאזור גאוגרפי אחר, או לשירות תקשורתי לוויני וכדומה, יש קידומת בין-לאומית משלו. כדי להקים שיחה בין-לאומית מקובל לחייג קוד גישה לפני הקידומת הבין-לאומית. קוד הגישה משתנה ממדינה למדינה או בין ספקי שירות שונים באותה מדינה. קוד הגישה משמש להפניית השיחה למרכזית השער הבין-לאומית המקומית.
ברוב המדינות נהוג הצירוף 00 אך גם 99, 001, 011 וכו'. רשימת קידומות הטלפון הבין-לאומיות נקבעת על ידי ITU-T שהוא גוף התקינה בתחום הטלקום באיגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי (ITU) המהווה חלק ממנגנון האומות המאוחדות.
היסטוריה.
עד ראשית שנות השישים של המאה ה-20 רוב שיחות הטלפון הבין-לאומיות נעשו בעזרת תיווך אנושי, וחיוג ישיר לא היה נפוץ. כדי להקים שיחת טלפון היה צורך לחייג למרכזייה בין-לאומית במדינת המקור, ולמסור למרכזנית את שם מדינת היעד ומספר הטלפון של המינוי הסופי. המרכזנית יצרה קשר עם מרכזנית במדינת היעד שהתקשרה למנוי הסופי לאחר המענה חוברו שני המנויים זה לזה על ידי המרכזניות. לעיתים הייתה אפשרות לחיוג חצי אוטומטי, היינו חיוג בסיוע מרכזנית כאשר המרכזנית במדינת המקור חייגה ישירות למנוי במדינת היעד.
בשנת 1960 אישר ארגון התקינה CCITT, בכינוס האספה הכללית של הארגון, שהתקיימה בעיר דלהי, חלוקת קידומת בין-לאומית עבור מדינות אירופה ואגן הים התיכון . בהחלטה זו קיבלה ישראל את הקידומת 34, כאשר ההחלטה התייחסה גם לחיוג ישיר אבל גם לחיוג חצי אוטומטי. בפועל שימשה קידומת זו בעיקר לחיוג בסיוע מרכזנית. בשנת 1964 אישר הארגון, בכינוס האספה הכללית של הארגון, שהתקיימה בעיר ז'נבה, חלוקת קידומת בין-לאומית עבור כלל מדינות העולם. החלטה זו היא הבסיס לקידומות הבין-לאומיות, המכילות בין סיפרה אחת לשלוש ספרות, המקובלות כיום. המלצת הארגון הייתה שמספר הספרות בחיוג בין-לאומי לא יעלה על 12 ספרות. על כן הקצה הארגון קידומת קצרה יותר למדינות גדולות שבהם מספר הספרות, בחיוג בתוך המדינה, הוא גדול יותר. לאורך שנות השישים עברו מדינות רבות לחיוג בין לאומי ישיר תוך שימש בקידומות הבין-לאומיות שתוקננו. בשנת 1968 נוספו קידומות המתחילות ב-5 עבור מדינות אמריקה הלטינית. מדינות מרכז אמריקה הועברו משימוש בקידומת 1 לקידומות המתחילות ב-5.
חיוג בין-לאומי ישיר בישראל.
לפני קיומו של חיוג ישיר מחוץ לישראל, חייגו אזרחי ישראל למרכזיה בין-לאומית בעזרת שירות 18 והשירות ניתן בתיווך מרכזנית. בשנות השישים של המאה ה-20 שיחות בין-לאומית מישראל בוצעו באמצעות שידור רדיו בגלים קצרים ומספר השיחות הבין-לאומיות שהיה ניתן להקים בו זמנית היה מוגבל מאוד. ההנחה הייתה שמעבר לחיוג ישיר יעלה את תעבורת השיחות הבין-לאומיות. משרד הדואר החליט לאפשר חיוג ישיר מישראל רק לאחר שיונח כבל תקשורת תת-ימי לאירופה. ואכן, בשנת 1968 הוחל בהנחת הכבל בין ישראל לצרפת. הנחת הכבל הסתיימה בשנת 1969. בשנת 1970 החל משרד הדואר לספק שירות של שיחות טלקס ישירות לאיטליה והולנד.
המדינה הראשונה שממנה ניתן היה להתקשר למנויי טלפון בישראל בחיוג ישיר הייתה ארצות הברית, ובאמצע שנת 1972 הצטרפה גם שווייץ. בסוף שנת 1972 נפתח שירות החיוג הבין-לאומי הישיר גם למערב-גרמניה, בשיחת טלפון בין שר התקשורת הגרמני לשר הדואר שמעון פרס. בשנת 1972 נחנכה תחנת שידורי הלווין בעמק האלה, והדבר אפשר הקמת שיחות מחוץ לישראל גם באמצעות לווין. ב-1973 נפתחה האפשרות לחיוג ישיר ממדינות נוספות במערב אירופה.
האפשרות של מנויי הטלפון בישראל לחייג ישירות מחוץ לישראל נפתחה בהדרגה - בתחילה יכלו לחייג מחוץ לישראל בחיוג ישיר רק מנויים נבחרים, ובאוקטובר 1973 נפתח השירות ל-3000 מנויים בתל אביב ובבת ים. חיוג ישיר מירושלים נפתח רק מפברואר 1974. על פי התכנון המקורי, היה אמור הכבל התת- ימי לצרפת לספק את כל הצרכים עד סוף שנות השבעים של המאה ה-20, אבל נפח שיחות הטלפון מחוץ לישראל עלה בהרבה מעל המצופה, ולכן נאלץ משרד התקשורת להניח כבל תת-ימי נוסף לאיטליה, שנחנך בשנת 1975.
השיטה.
מבנה מספר טלפון בין-לאומי הוא כדלהלן (מחויג משמאל לימין): מספר המנוי" - "קידומת האזור" - "קידומת בין לאומית" - "קוד גישה. על פי המלצת ארגון ITU-T מקובל לסמן את קוד הגישה עם הסימן "+".
לדוגמה, מספר טלפון באזור חיוג 03 בישראל ייכתב 6543 987 3 972+. בזמן החיוג מוחלף הסימן + בקוד הגישה במדינה.
כל קידומת בין-לאומית מונה בין ספרה בודדת לשלוש. כאשר קידומת של מדינה אחת לעולם לא תהווה תחילתה של קידומת של מדינה אחרת. כל המדינות ושטחי החסות בעולם חולקו לקבוצות לפי מפתח יבשתי ואזורי, ולפיו נקבעה הספרה הראשונה בקידומות שלהן, כדלקמן:
למרות זאת קיימים יוצאי דופן, לדוגמה - גרינלנד, איי פארו וארובה שהקידומת שלהם מתחילה בספרה 2 אף על פי שאינן חלק מאפריקה.
מספרי הקידומת של מדינות שחדלו להתקיים מועברים למדינות חדשות. לדוגמה:
יש מדינות ואזורים שאינם עושים שימוש בקידומת שהושמה להן, כמו הוותיקן שנחשבת לחלק מאיטליה לצורך זה, או זנזיבר שמשתמשת בקידומת הכללית של טנזניה.
סן מרינו נטשה את הקידומת ה"אפריקאית" שלה (295) כאשר התפנתה לה קידומת "אירופית" (378), ומספר יחידות מדיניות ברחבי העולם עברו למערכת הקידומות של צפון אמריקה, כמו גואם וסמואה האמריקאית.
קיימות גם מספר תופעות יוצאות דופן:
רשימת הקידומות.
נכון להיום אזור חיוג זה איננו בשימוש.
בנגקוק
בַּנְגְּקוֹק (בתאית: กรุงเทพมหานคร, ) היא בירת תאילנד, אחת הערים הגדולות באסיה ומיעדי התיירות הפופולריים בעולם. אוכלוסייתה מוערכת בכ-10 מיליון תושבים. העיר נמצאת בעיקול של נהר צ'או פראיה, קרוב למפרץ תאילנד.
שם העיר.
פירוש השם העתיק "בנגקוק" בתאית הוא "כפר השזיפים" (באנג=כפר), אבל שמה התאי "קרונג טפ" (עיר המלאכים), קיצור לשם שרשום בספר השיאים של גינס כשם העיר הארוך בעולם (150 אותיות):
"קְרוּנְגְ-טֶפּ-מַהָנָאכוֹן אָמוֹן-רַטָנָאקוֹסִין מַהִינְטָרָה-יוּתָאיָה מַהָאדִילוֹקְפוֹפּ נוֹפַרָאט-רַצַ'טָאנִי-בּוּרִירוֹם אוּדוֹם-רַצָ'נִיוְוֶט-מַהָאסָטַן אָמוֹן-פִימַנָוּוָאטָן - סַטִיט סָקַטַטִיָּה-וִיצָאנוּ-קַמְפְּרָאסִיט" (กรุงเทพมหานคร อมรรัตนโกสินทร์ มหินทรายุธยา มหาดิลกภพ นพรัตนราชธานีบูรีรมย์ อุดมราชนิเวศน์มหาสถาน อมรพิมานอวตารสถิต สักกะทัตติยวิษณุกรรมประสิทธิ์).