אדל נישאה לרבי יחיאל מיכל אשכנזי ולהם נולדו שלושה ילדים:
אזכורים בתרבות הישראלית.
בשנת 2018 פרסמה הסופרת יוכי ברנדס ספר בשם "". הספר מגולל את סיפורו של הבעל שם טוב מנקודת מבטה של אדל, בהסתמך על סיפורים ששמעה הסופרת.
אריה לייב פופקא
אריה ליב הכהן פופקא
אריה ליב פופקא
לייב פופקא
זונדל הוטנר
זונדל איישישוקר
משה שאול קליין
הרב משה שאול קליין (נולד בו' באדר א' תשי"ד, 9 בפברואר 1954) הוא דיין ופוסק הלכה חרדי ישראלי, רב שכונת אור החיים. נחשב כממשיך דרכו של מורו ורבו הרב שמואל הלוי וואזנר בפסיקה.
תולדותיו.
נולד בישראל לשיינדל ושלמה קליין, שעלו לישראל מהונגריה בשנת תש"ח (1948). למד בתלמוד תורה "חוג חת"ם סופר" ובישיבת חכמי לובלין. בגיל 19 הוסמך להוראה על ידי ראש הישיבה, הרב שמואל הלוי וואזנר. באותה שנה נישא לשרה, בת הרב אלקנה אוביץ, משגיח בישיבת ויז'ניץ.
לאחר נישואיו החל לשמש כמו"צ מטעם בית הוראה שבט הלוי. משך כ-20 שנה היה ראש כולל "שבט הלוי" בשכונת זיכרון מאיר בבני ברק. בשנות ה-80 מונה לרב שכונת אור החיים בבני ברק (לצד הרב צבי פרידמן) ולרב בית הכנסת החסידי המרכזי "משכן שמואל" בשכונה, בתחילת שנות ה-90 פתח את בית ההוראה המפורסם בשכונת אור החיים, הנותן מענה לשואלים מכל רחבי העולם על ידי הרב קליין ותלמידיו. כמו כן משמש כראש בית דין בבית הדין של חסידות ויז'ניץ, בנוסף הוא ראש ועד הרבנים של משמרת הסת"ם, חבר ועד הרבנים של בית החולים מעייני הישועה, חבר בהנהלת קופת העיר, ראש מכון "טהרת ישראל" להחדרת ערכי הטהרה בישראל והפוסק של ארגון "בוני עולם" בישראל, כמו כן משמש כחבר בית הדין של 'קרן השביעית'.
נחשב לאחד הבולטים בין תלמידיו של הרב ואזנר, ורבים מגדולי ישראל שולחים אליו לייעוץ בשאלות הלכתיות סבוכות וכבדות משקל, בפרט בנושאי רפואה והלכה. מאמצע שנות ה-90, כשהרב ואזנר הפסיק לקבל תלמידים לשימוש חכמים, החלו רבים לפנות אל הרב קליין לקבלת היתר הוראה.
עמדותיו ופסיקותיו.
הרב קליין היה מעורב במספר פולמוסי כשרות שעוררו הדים.
בפולמוס על תרנגול הבראקל הורה כי הוא כשר ואף עדיף על פני העופות הרגילים, שלדבריו, על פי חוות דעת מומחים, נולדים מהכלאת עופות שיש להם מסורת עם כאלה שאין להם מסורת. כן אוסר הרב קליין את דג ההערינג, בשל תולעי האניסאקיס המצויים בו.
הרב קליין גם מוסר בימי שישי שיעורי הלכה עיוניים לרבנים ומורי הוראה בבית מדרשו.
תלמידיו.
רבים מתלמידי הרב קליין ששימשו אצלו בבית הוראה, מכהנים כיום כרבני קהילות ומורי הוראה בקהילות גדולות בישראל ומחוצה לה.
מתלמידיו הבולטים הם, הרב מרדכי גרינפלד רב דחסידי טשערנאביל בבני ברק, הרב יצחק לוקסמבורג רב שכונת נאות שמחה מודיעין עילית, הרב ישראל ברגר רב שכונת גני גאולה ירושלים, הרב יעקב גרינוולד רב דחסידי בעלזא בבני ברק, הרב משה טוביה דינקל רב שכונת בית ונחלה בית שמש, הרב אריה זילברשטיין רב דחסידי גור בבני ברק, הרב שלמה איצקוביץ רב דחסידי ויזניץ בביתר עילית, הרב נתן רוטשילד רב הקהילה החרדית גבעת המורה עפולה, הרב יחזקאל דרברמדיקר רב דחסידי באיאן במודיעין עילית, הרב אברהם ישעי' שפירא רב קהילת "גבורת יהודה" בני ברק, הרב זאב וקסברגר רב דחסידי צאנז בטבריה, הרב יוסף ליזרוביץ רב היישוב אור הגנוז.
צאצאיו.
חתנו הרב אפרים נייהויז הוא דיין בבית דינו. בנו הרב שלמה הוא רב הקהילה החסידית של "עמנואל". חתנו הרב ישראל משה ברנדר (נכד הרב שלום ברנדר) הוא ראש כולל קדושת אהרן ודיין בבית דינו של חמיו.
מרכז הטניס האולימפי של ריו דה ז'ניירו
מרכז הטניס האולימפי בריו דה ז'ניירו (בפורטוגזית: Centro Olímpico de Tênis) הוא מתחם טניס, שנבנה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בנייתו החלה בשנת 2013. קומפלקס הטניס מתפרש על שטח של כ-10 דונם בלבו של "בארה אולימפיק פארק" ברובע בארה דה טיז'וקה, בו נבנים רבים ממתקני הספורט לאולימפיאדה ולאולימפיאדת הנכים.
מתחם הטניס כולל 16 מגרשים, שחלקם יכללו יציעים זמניים שיפורקו לאחר האולימפיאדה. האצטדיון המרכזי הקבוע מכיל כ-10,000 מקומות ישיבה. האצטדיון המשני מכיל כ-5,000 מקומות זמניים שיקיפו אותו, האצטדיון השלישי מכיל כ-3,000 מקומות ביציעים זמניים שמקיפים אותו, ועוד 7 מגרשים מכילים כל אחד 250 מקומות ב-2 יציעים. שאר המגרשים משמשים בתור מגרשי אימונים. לאחר האולימפיאדה יארח המתחם גם את טורניר הטניס נכים באולימפיאדת הנכים. לאחר המשחקים ישמש המרכז לאימונים ותחרויות טניס מקומיות, לאומיות ובינלאומיות. משטחי הטניס בקומפלקס הם מסוג המשטחים הקשים.
אדל בת הבעש&quot;ט
אילנה זפרן
אילנה זֶפרֶן (נולדה ב-1 באוקטובר 1972) היא קומיקסאית וקריקטוריסטית ישראלית.
ביוגרפיה.
זפרן נולדה למשפחה קונסרבטיבית ברחובות, וגדלה באשקלון. למדה עיצוב במכללת הגליל המערבי. מתגוררת כיום בתל אביב. זפרן היא לסבית, ועובדה זו מופיעה בהרחבה ביצירתה.
בשנים 2004–2005 פרסמה טור קומיקס בשם "לסביקס" בכתב העת "הזמן החדש". בשנים 2005–2006 פרסמה רצועת קומיקס בשם "פּוּסיקאט" בכתב העת "עלמה". בשנת 2005 יצא לאור בהוצאת מפה רומן גרפי פרי עטה, "סיפור ורוד", המספר את סיפורה של קהילת הלהט"ב בישראל, שבו משולב סיפורה האישי של זפרן.
בשנים 2006–2013 הופיע במקומוני "עכבר העיר" עמוד קומיקס פרי עטה בשם "רישומון". גיבוריו הן זוג הנשים "אמא 1" (שהיא זפרן עצמה) ו"אמא 2" (זוגתה של זפרן), והחתולים רפי וספגטי. זפרן סיפרה על טור זה:
האוסף ״רישומון״ ראה אור בבריטניה תחת השם Urban Tails.
בתחילת 2013 פורסם באתר "הארץ" עיבוד שלה לרומן גרפי של הסיפור "יגון", מאת אנטון צ'כוב (בתרגומם של מ.ז. וולפובסקי ועמנואל ביחובסקי).
בשנת 2013, עם סגירתו של "עכבר העיר", עברו החתולים רפי וספגטי למדור "פינת ליטוף" במוסף "הארץ" ולבלוג של רפי וספגטי באתר "הארץ". בשנת 2014 יצא לאור הספר "רישומון", שהוא אוסף הטורים בשם זה שהופיעו ב"עכבר העיר".
בין השנים 2015 ל-2020 יצאו לאור שלושה ספרי אוסף של "פינת ליטוף" וחוברות הקומיקס "ספגטי! החתולה היפה בתבל", "הכול אודות רפי" ו"מלעיל ומלרע"בהוצאה עצמית של זפרן.
כמו כן, פרסמה זפרן סיפורים קצרים בקומיקס בכתבי עת ובאנתולוגיות בישראל ומחוצה לה ואיירה את ספרי הילדים: "ג'ורג'י" מאת דקלה קידר, "אלימיאו" מאת יהונתן גפן ו"אני מחליט מה יהיה" מאת שמואל חיימוביץ.
קישורים חיצוניים.
על יצירתה:
מיצירתה:
צבי עזריה (הרמן הלפגוט)
אבאס איבן פירנס
עבאס איבן פירנאס
משפחתי וחיות אחרות
משפחתי וחיות אחרות (באנגלית: My Family and Other Animals) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר וחוקר הטבע ג'רלד דארל, המתאר את נעוריו המוקדמים, בין השנים 1935–1939, באי קורפו שביוון, לשם עברה משפחתו מאנגליה. הספר הוא הראשון מטרילוגיית הספרים של דארל המתארת את האי קורפו.
בספר מתאר דארל בהגזמה קומית את משפחתו, וביניהם את אחיו לורנס דארל (לארי). הספר כולל גם תיאורים ארוכים של החי והצומח בקורפו, והייתה לו השפעה בפיתוח התיירות באי. ספר זה השיק את הקריירה של דארל כבעליו של הפארק הזואולוגי ג'רזי, שם שיכן את אוסף החיות הגדול שלו.
תקציר הספר.
הספר מתאר את חייו של ג'רלד (ג'רי), של משפחתו ושל חיות המחמד המגוונות שלו במהלך תקופת שהותם באי קורפו. הספר מחולק לשלושה חלקים, לפי שלוש הווילות שבהן גרו: "הווילה בצבע התות שדה", "הווילה בצבע הנרקיס הצהוב", "הווילה הלבנה כשלג". משפחתו כוללת את אמו האלמנה שתמיד מבשלת ומארגנת מסיבות, לארי, אחיו המשורר המתואר כשחצן היודע תמיד מה נדרש לעשות אבל לא מתנדב לעשות אותו, מנהל המשפחה; אחיו לזלי המכור לציד ולכלי נשק, אחותו מרגו העסוקה בדיאטות, לבוש, ולא חכמה במיוחד, ורוג'ר הכלב שלו. אל בני המשפחה מצטרפים ספירו, נהג מונית אותו הכירו כשיצאו לסיור נדל"ן בתחילת דרכם וד"ר תיאודור סטפנידאס - רופא ואיש רוח, חבר המשפחה השותף להתעניינותו העמוקה של ג'רלד בזואולוגיה. הספר כולל עוד שלל טיפוסים צבעוניים, בהם מוריו של ג'רלד ואיכרים מקומיים.
ג'רלד מתאר בצורה קומית את חייו על האי, כשבדרך הוא מטפח אוסף גדל והולך של בעלי-חיים: צב בשם אכילס, עקעקים הקרויים "עקנקים", שחף אותו השיג מאסיר רוצח ואחרים.
כתיבת הספר.
הספר נכתב ב-1955 בבורנמות', שם החלים דארל מצהבת. בדרך כלל היה דארל מצהיר על העיסוק בכתיבה כאל מטלה, אבל הספר הזה היה שונה. אשתו, ג'קי, אמרה: . הספר ראה אור לראשונה בשנת 1956 וזכה להצלחה מיידית.
אף על פי שהספר מתואר כאוטוביוגרפי, גם אם הוא לא מתיימר לאובייקטיביות מלאה, למעשה הרבה מהמתואר שם לא באמת קרה. למשל, פרט חשוב שדארל לא הזכיר הוא העובדה שלארי התגורר עם אשתו, ננסי דארל, בקצה השני של קורפו, בשעה שבספר מתואר שהוא התגורר יחד עם כל המשפחה, רווק. נוסף לכך, השתלשלות האירועים אינה תמיד מדויקת. בספר לא ניתנת הסיבה שבשלה עזבה משפחת דארל את קורפו (מלחמת העולם השנייה). במקום זאת נרמז שהמשפחה עזבה עבור חינוכו של ג'רלד באנגליה.
למרות כל זאת, הספר מתאר באמינות את חייו של דארל כפי שראה אותם בגילים 10–15, והוא מלא בתיאור צבעוני ובהומור. לורנס דארל כתב, .
כותרת הספר הצינית נתנה השראה לכמה סופרים אחרים שהעניקו לספרם שמות דומים.
תכול המטפחת
תכול המטפחת (ברוסית: Синий платочек) הוא שיר אהבה שלחנו חובר בידי המלחין היהודי-פולני יז'י פטרסבורסקי (Petersburski), בעת שהותו בברית המועצות.