היכולת לזהות תנודות לחץ מגלים קצרי תדר מאפשרת לכריש להתקדם לכיוון בעל חיים בביטחון, אפילו דרך מים עכורים. הכריש יחוג סביב טרפו וילמד אותו באמצעות מגע עם אפו. בזמן התקיפה, הכריש יאכל את טרפו בדרך כלל בשלמותו.
בשל אופן אכילתו האגרסיבית, הוא יכניס לפיו גם עצמים בלתי אכילים כגון לוחיות רישוי של כלי רכב, פחי נפט, צמיגים וכדורים. מסיבה זו, חלק מהחוקרים מכנים את הכריש הטיגריסי "פח האשפה של האוקיינוס".
יעילות השחייה ויציבות.
כרישי הטיגריסי שוחים באופן כללי לאט, ובשילוב צבעם הנבלע בסביבתם מאוד קשה להבחין בהם ולאתרם בחלק מהאזורים. הם מוסווים טוב במיוחד על רקע כהה. למרות המראה העצל שלו, כריש טיגריסי הוא מהכרישים החזקים ביותר במשפחת הכרישיים. ברגע שהכריש מתקרב לטרפו, הוא יורה עצמו בפרץ מהירות המאפשר לו להגיע לטרף לפני שיספיק לחמוק.
רבייה.
זכרים מגיעים לבגרות באורך של בין 2.3 ל-2.9 מטר ונקבות באורך 2.5 עד 3.5 מטר. נקבות מזדווגות אחת ל 3 שנים, הריבוי נעשה על ידי הפריה פנימית. הזכר מחדיר אחד ממצבטי המין שלו לפתח הרבייה הפנימי של הנקבה. הזכר משתמש בשיניו כדי לאחוז בנקבה ולייצב עצמו במשך התהליך, לרוב גורם אי נוחות משמעותית ולעיתים מותיר סימני נשיכות על גופה. באזורי חצי הכדור הצפוני ההזדווגות מתרחשת בין החודשים מרץ ומאי, כההשרצה בין אפריל ויוני בשנה לאחר מכן. בחצי הכדור הדרומי ההזדווגות מתרחשת בנובמבר דצמבר עד תחילת ינואר. הביצים בוקעות בתוך גוף הנקבה והצעירים נולדים חיים לחיי עצמאות כשהם מפותחים לחלוטין.
הצעירים מתפתחים בגופה של הנקבה עד 16 חודשים. השרצה מונה בין 10 ל 80 פרטים. הצעירים מגיחים באורך 51 עד 76 ס"מ. כרישים אלו מגיעים לבגרות באורך 2 עד 3 מטר. תוחלת חייו של הכריש הטיגריסי אינה ידועה אולם ידוע כי הוא חי יותר מ 12 שנה.
תקיפות.
הכריש הטיגריסי אחראי לתקיפות קטלניות רבות ונחשב לאחד ממיני הכרישים המסוכנים ביותר, שני רק לעמלץ הלבן. הכריש מצוי לעיתים תכופות בשפכי נהרות, בנמלים ובמים רדודים קרובים לחוף, שם הסיכויים גדולים למפגש עם האדם. בממוצע, 3 עד 4 התקפות מתרחשות בשנה בהוואי, כשרוב התקיפות אינן קטלניות. תקיפה ידועה של כריש טיגרי קרתה ב-2003 לגולשת בת'אני המילטון, אשר איבדה את זרועה כמעט עד הכתף, אך היא החלימה לאחר טיפולים ואף חזרה לגלוש וכיום היא גולשת מקצועית ודוברת בנושא שימור כרישים.
בין 1959 ל-1976 נבררו וניצודו 4,668 כרישי טיגריסי על מנת להגן על תעשיית התיירות, אך התקיפות המשיכו וכנראה שהם מתרבות בין ספטמבר לנובמבר, אז כרישות טיגריות נודדות להוואי כדי להשריץ. מאז 2009 היו 119 תקיפות כש-29 מהן היו קטלניות.
כדי להתגונן מהתקיפות נחקק בהוואי חוק האוסר על האכלת כרישים, פעילות תיירותית שהייתה נפוצה. הרשויות גם מתנגדות לצלילה בכלובי מגן, אף שצלילה ללא כלוב מסוכנת בהרבה. עם זאת מספר חוקרים יודעים כיצד לצלול לצד כריש טיגרי ללא גירוי ציד שלו.
שימור.
הוא נידוג במספר אזורים לשימוש בסנפיריו ובכבד שלו. ככל הנראה, אוכלוסיית הכרישים הידלדלה באזורים בהם התבצע דיג מסיבי, אולם לא נשקפת להם סכנת הכחדה. כריש טיגריסי נחשב למין "קרוב לסיכון", בשל ירידת האוכלוסייה מדיג עקב הביקוש לסנפיריו ודיג מסיבי, כך לפי ארגון הIUCN. בזמן שסנפירי כרישים אינם בעלי ערך תזונתי גבוה, כבד הכריש הוא בעל ריכוז גבוה מאוד של ויטמין A ומשתמשים בו למוצרים של שמני ויטמין. בנוסף לדיג תעשייתי, כריש טיגריסי ניצוד בשל עורו המיוחד.
בשנת 2010, גרינפיס הכניסה את הכריש הטיגריסי לרשימה האדומה של מאכלי פירות הים, זו רשימה של מאכלי ים הנמכרים מסביב לעולם אולם מקורם במינים שענפי הדייג שלהם אינם ברי קיימא.
מיתוסים.
כמה מילידי הוואי מאמינים כי כריש טיגריסי פוחד מ- "na ʻaumakua", רוחותיהם של אבות קדמונים. ילידים אלו חושבים כי כדורי העין של הכריש בעלי כוחות ראייה מיוחדים, מיסטיים. ככל הנראה עקב חושיהם המחודדים של כרישים.
כריש נמר
היידה רוזנדהל
היידמארי "היידה" אקר-רוזנדהל (בגרמנית: Heidemarie "Heide" Ecker-Rosendahl; נולדה ב-14 בפברואר 1947) היא אתלטית מערב גרמנית בעבר. התמחתה בקפיצה לרוחק ובקרב חמש.
היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות, מהן 2 זהב, ו-1 כסף (מינכן 1972), אלופת אירופה (הלסינקי 1971) והייתה שיאנית עולם בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה.
רוזנדהל נולדה בהוקסווגן שבנורדריין-וסטפאליה. אביה, פרנץ רוזנדהל היה אלוף גרמניה בזריקת דיסקוס בשנים 1948, 1951 ו-1953.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 זכתה רוזנדהל במדליית כסף בקרב חמש בתוצאה של 4,765 נק'.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיימה רוזנדהל במקום שמיני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.40 מטר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 6.54 מטר, ועלתה מהמקום הראשון לגמר. תוצאה זו הייתה יכולה להספיק לה בשלב הגמר למקום רביעי.
שיאנית עולם.
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה ב-3 בספטמבר 1970 קבעה רוזנדהל בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.84 מטר. שיא זה החזיק מעמד במשך 5 שנים ו-8 חודשים, עד שנישבר על ידי אנגלה פויגט ממזרח גרמניה (6.92 מטר).
אלופת אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה רוזנדהל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקרב חמש בתוצאה של 4,675 נק' ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.66 מטר.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה רוזנדהל מול הקהל הביתי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף וביחד עם רנטה שטכר ממזרח גרמניה הייתה לאתלטית המצטיינת במשחקים. מדליות זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.78 מטר, כבר בקפיצתה הראשונה לפני דיאנה יורגובה מבולגריה (6.77 מטר) ואווה שורנובה מצ'כוסלובקיה (6.67 מטר) ובריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם כריסטיאן קראוזה, אינגריד בקר ואנגרט ריכטר בהשוואת שיא עולם - 42.81 שניות, לפני מזרח גרמניה (42.95 שניות) וקובה (43.36 שניות). מדליית כסף בקרב חמש בתוצאה של 4,791 נק', 16 נק' טוב משיא העולם ו-10 נק' בלבד אחרי מרי פיטרס מבריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 4,801 נק' ולפני שיאנית העולם היוצאת בורגלינדה פולק ממזרח גרמניה 4,768 נק'. במהלך תחרות הקרב חמש היא קפצה למרחק של 6.83 מטר, ס"מ אחד משיאה העולמי. בשנת 1985 נעשתה התאמה של הניקוד ולמעשה בניקוד החדש היא בעלת התוצאה הטובה ביותר 4,852 נק' לעומת 4,841 נק' של פיטרס.
בשנת 1973 פרשה רוזנדהל מספורט תחרותי.
בין השנים 1976–1990 אימנה רוזנדהל במחלקת האתלטיקה של באייר 04 לברקוזן. בשנים 1993–2001 הייתה חברה באיגוד האתלטיקה הגרמני, וסגן נשיא בשנים 1997 - 2001. משנת 2002 היא מכהנת בתפקיד נשיאת מחלקת האתלטיקה של באייר לברקוזן.
משפחה.
בשנת 1974 נישאה רוזנדהל לג'ון אקר, שחקן כדורסל אמריקאי ששיחק ב-UCLA וזכה עם קבוצתו 3 פעמים באליפות המכללות (NCAA) בשנים 1969 - 1971.
בנם הוא הקופץ במוט דני אקר בעל מדליית ארד מאליפות העולם (אוסקה 2007) מקום חמישי ושישי באתונה 2004 ובייג'ינג 2008 בהתאמה ובעל שיא אישי של 6.00 מטר, באולם.
קרנבל ברזילאי
ייבא חמוה דאשיין בר נדבך
ייבא חמוה דאשיין בר נדבך (כלומר ייבא חמיו של אשיין בר נדבך) הוא אמורא המוזכר בתלמוד פעמים בודדות.
ייבא מוזכר במסכת בבא בתרא בקשר לדיני נזקי שכנים. הוא מפרש בשם רב את דברי הברייתא הקובעת כי כאשר אדם בונה כותל (קיר) הסמוך לכותל חבירו, עליו להרחיק את הכותל מכותל חבירו כדי שלא יסתיר את אור השמש, והוא קובע שהמרחק הדרוש להרחקה הוא כגודל חלון.
חתנו.
חתנו של ייבא, אשיין בר נדבך, היה תלמידו של רב יהודה, והוא מוזכר במסכת מנחות כאשר מוסר פסק דין של רב יהודה בהלכות סת"ם. קיימות גרסאות שונות בשמו, יש גורסים "בר נרבך" או "בר נברך".
קורפוס יוריס סיוויליס
טיפול בהבעה ויצירה
אמון דה ואלירה
אוגר מסגרות
דיני חיובים
דיני החיובים (Law of obligations) הם אחד משני הענפים של המשפט האזרחי, לצד דיני הקניין. הם נחלקים לתחומים שונים, כדלקמן:
כמו כן, נהוג להבחין בין חיובים רצוניים (חוזים) לחיובים בלתי רצוניים (נזיקין, עשיית עושר).
דיני הקניין עוסקים בסטטוס של נכס כלשהו, בעיקר בשאלה איזה אדם רשאי ליהנות מזכות הבעלות וזכויות אחרות שהן כלפי כולי עלמא (כלפי העולם כולו), "in rem". לעומתם, דיני החיובים עוסקים במערכת יחסים הנוצרת בין שני אנשים או יותר. החיובים קיימים בין אותם צדדים בלבד. לדוגמה, לפי דיני הקניין, בעל מקרקעין זכאי לדרוש מכל אדם בעולם שלא יכנס אליהם; לפי דיני החיובים, מי שכרת חוזה לרכישת מקרקעין יכול לדרוש את קיום החוזה רק מהמוכר, לא מכולי עלמא. זאת, אף אם מתברר שהמקרקעין שייכים מלכתחילה לאדם שלישי. לכן, נהוג לומר שדיני החיובים עוסקים בזכויות כלפי אדם, "in personam". זכות לפי דיני החיובים מכונה גם "זכות אובליגטורית".
יסודות החיוב.
הדמויות המרכזיות בדיני החיובים הן הנושה והחייב. נושה (creditor) הוא מי שמגיע לו חיוב; חייב (debtor) הוא מי שמוטל עליו חיוב. לנושה יש זכות ולחייב יש חובה.
השימוש במושגים אלו מתפרש על פני כל דיני החיובים, ללא תלות במקור החיוב. כך, למשל, מי שביצע עוולה בנזיקין הופך לחייב ומי שהעוולה בוצעה נגדו הופך לנושה. בחוזים, כאשר אדם מלווה כסף לחברו, המלווה הופך לנושה והלווה הופך לחייב. בדיני עשיית עושר ולא במשפט, המתעשר נעשה חייב והמזכה נעשה נושה.