חומרים רכים חשובים במגוון רחב של יישומים טכנולוגיים. הם עשויים להופיע כחומרי מבנה ואריזה, קצף ודבקים, חומרי ניקוי וקוסמטיקה, צבעים, תוספי מזון, חומרי סיכה ותוספי דלק, גומי בצמיגים ועוד. בנוסף, מספר חומרים ביולוגיים כגון דם ושרירים ניתנים לסיווג כחומר רך. גבישים נוזליים, קטגוריה נוספת של חומר רך, מגיבים לשדות חשמליים באופן שהופך אותם לחומרים חשובים מאוד במכשירי תצוגה (LCD).
ראו גם.
סוגים של חומר רך
תחומים מדעיים קרובים
אברהם ישראל בצלאל רוזנבוים
הרב אברהם ישראל בצלאל רוזנבוים (בערך ה'תק"ן – י"א בסיוון ה'תרכ"ג, מאי 1863) היה רב הונגרי, רבה של , איז'אק וסיגטוואר.
ביוגרפיה.
נולד בנג'וואז'ון שבהונגריה לרב משה נחום רוזנבוים, רבן של טליקא, ואשוואר ונג'וואז'ון, בערך בשנת ה'תק"ן, כבן שני מתוך תשעה. בבחרותו למד בישיבתו של החתם סופר, ישיבת פרשבורג ונחשב לתלמידו המובהק.
לאחר לימודיו, מונה לרבה של סיגטוואר. לאחר מכן, מונה לרבה של העיר איז'אק, ככל הנראה לאחר שנת ה'תקפ"ג. בערך בשנת ה'תקצ"ח מונה לכהן כרבה של ברזובה, עד לפטירתו, בי"א בסיוון ה'תרכ"ג (מאי 1863).
משפחתו.
על פי מסורת המשפחה, צאצא של הרב אדם בעל שם. צאצא למהר"ל מפראג, של הרב מנחם נחום מצ'רנוביל, מייסד חסידות צ'רנוביל, של הרב גרשון אשכנזי, רבה של וינה, של הרב מנחם מנדל קרוכמל, של מהר"י וייל, מהר"ם מרוטנבורג, רבי יהודה החסיד, רש"י ועוד.
אחיו הבכור היה הרב עמרם רוזנבוים.
לרב רוזנבוים היו 3 בנים:
נערי גבעות
צהלי
השבת השחורה (סלוניקי)
"השבת השחורה" (ביוונית: Μαύρο Σάββατο) הוא כינוי לאירוע שהתרחש בשבת, 11 ביולי 1942, בכיכר החרות (ביוונית: Πλατεία Ελευθερίας) בסלוניקי שביוון, אירוע בו רוכזו כ-9,000 גברים יהודים ועברו התעללות מתמשכת. "השבת השחורה" אורגנה על ידי שלטונות הכיבוש הגרמניים. זה היה הצעד האנטישמי הגדול הראשון שננקט בסלוניקי לאחר כיבוש יוון בידי איטליה וגרמניה באפריל 1941.
האירוע.
גנרל קורט פון קרנצקי, המפקד הגרמני בסלוניקי, הכריז ב-7 ביולי 1942 על גיוס כל הגברים היהודים בין גיל 18 ל-45. המשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA) הצהיר כי החלטה זו התקבלה בהסכמה עם ואסיליס סימונידס, המושל הכללי של מקדוניה. סימונידס פרסם באותו יום גרסה משלו לצו, וקבע כי היהודים הם קטגוריה גזעית (בדומה לחוקי נירנברג מ-1935). את ריכוז היהודים ארגנו המחוז הכללי של מקדוניה, המשטרה היוונית, קציני צבא משוחררים ורופאים. מי שלא הופיע הסתכן במאסר במחנה פבלוס מלאס (Pavlos Melas camp, Στρατόπεδο Παύλου Μελά) בסלוניקי .
ריכוז היהודים החל בשעה שמונה בבוקר ונמשך עד שתיים אחרי הצהריים. היהודים נאלצו לחלל שבת, להתעמל ולהתגלגל על הקרקע. רבים הוכו. אלו שהתמוטטו מההתעללות, הותקפו על ידי כלבי שמירה או שהותזו עליהם מים וקיבלו בעיטות עד שנעמדו. כל מי שניסה להגן על עצמו מאור השמש - הוכה. מספר יהודים נפצעו והיו שמתו. גם יחידות צבא וצי גרמניות וכן אס אס היו מעורבות בהתעללות. שחקניות גרמניות מחאו כפיים וצילמו ממרפסות מעל הכיכר. דווח כי עוברי אורח יוונים היו אדישים או משועשעים.
בעקבות הפעולה, רנה בורקהרדט, נציג הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום בעיר, משך את תשומת לב הגסטפו בכך שביקש רשימה של הפצועים. הרשימה הושלמה לאחר יומיים, ביום שני. העיתון משתף פעולה "" ("אירופה החדשה") פרסם תצלומים של מצוקות היהודים ודיווח כי "צופים לא יהודים התאספו בכביש שמסביב... הייתה רק משאלה אחת: שסצנות כמו זו שראו זה עתה יימשכו זמן רב ככל האפשר".
בשבועות שלאחר מכן נעצרו אלפי יהודי סלוניקי ונשלחו לפרויקטים של עבודת כפייה. כמה עובדי צווארון לבן קיבלו פטור מעבודת כפייה. כמה יהודים ותיקי מלחמת איטליה–יוון הצליחו להימנע מגיוס, כי היום מוגנים למשך שנה מעת שחרורם מהצבא.
השבת השחורה זכורה כתחילת ההרס של הקהילה היהודית בסלוניקי. ניצול אחד, יצחק נחמה, תיאר את האירוע במשפט אייכמן בירושלים ב-1961.
איזבל דיאס איוסו
קצות השלחן
ההתנקשות באנואר סאדאת
יום המוזיאונים הבינלאומי
לוקה רומרו
לוקה רומרו בזאנה (בספרדית: Luka Romero Bezzana; נולד ב־18 בנובמבר 2004) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בלאציו מהסרייה א'.
רומרו נולד במקסיקו וגדל בספרד, אך משחק בנבחרות הצעירות של ארגנטינה.
קריירה.
רומרו נולד בעיר דורנגו שבמקסיקו להורים ארגנטינאים. אביו של רומרו, דייגו, היה כדורגלן גם כן. אחיו התאום, טוביאס, הוא גם כדורגלן, ומשחק בעמדת השוער.
בגיל שלוש עבר עם משפחתו לווילנואבה דה קורדובה, שאנדלוסיה, ספרד, ובגיל שבע עברה המשפחה לפורמנטרה שבאיים הבלאריים, והוא החל לשחק בקבוצת סנט ג'ורדי. ב-2015 הוא חתם על חוזה לשמונה שנים במיורקה. בארבע השנים הראשונות שלו במיורקה הוא כבש 230 שערים ב-108 משחקים.
מיורקה.
רומרו זומן להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של מיורקה ב-5 ביוני 2020, בגיל 15. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-24 ביוני 2020, בהפסד 0–2 לריאל מדריד, בגיל 15 שנים ו-219 ימים, ובכך שבר את השיא של סנסון מעונת 1939/1940, כשחקן הצעיר ביותר ששיחק אי פעם בלה ליגה. הוא הבקיע את השער הליגה הראשון שלו ב-29 בנובמבר 2020 בניצחון 0–4 על UD לוגרונייס.
לאציו.
ב-19 באוגוסט 2021 חתם רומרו בלאציו מהסרייה א'. הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר של לאציו אי פעם כשערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 16 שנים, 9 חודשים ו-10 ימים בניצחונה 1–6 על ספציה.
ב-17 באוקטובר, רומרו נכלל ב -60 הכישרונות הצעירים הטובים ביותר בכדורגל העולמי של הגרדיאן, שנולדו ב-2004.
קריירה בינלאומית.
רומרו, שנולד במקסיקו למשפחה ארגנטינאית, ועבר לספרד בגיל צעיר, מחזיק בכל שלושת הדרכונים, והוא זכאי לייצג את כל שלוש הנבחרות. הוא ייצג את ארגנטינה בנבחרת עד גיל 15 באליפות דרום אמריקה עד גיל 15 2019, שם היא הגיעה למקום השני, שהוא כובש שני שערים בשישה משחקים. במרץ 2020, רומרו זומן לייצג את הנבחרת עד גיל 17 של ארגנטינה בטורניר מונטאיגו של אותה השנה, אך התחרות בוטלה עקב נגיף הקורונה.
ב-6 במרץ 2022, רומרו זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת על ארגנטינה, אך לא שותף. ב-26 במרץ 2022, רומרו שיחק לראשונה בנבחרת עד גיל 20 בתיקו 2-2 עם ארצות הברית עד גיל 20.
אילה רונאל
אילה רונאל (נולדה ב-1953) היא אדריכלית ישראלית. בעלת משרד לאדריכלות ותכנון ערים בתל אביב, שעוסק בתכנון מבנים, ותוכניות בנין עיר. עובדת עבור לקוחות ציבוריים, כמו: רשות מקרקעי ישראל, משרד הבנוי והשיכון ועיריות שונות. מכהנת במקביל גם כמרצה לארכיטקטורה בדרגת פרופסור חבר בבית הספר לארכיטקטורה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים כאילה ליפשיץ, ושם גם גדלה והתחנכה. אמה, אלזה, הייתה עובדת סוציאלית באגף השיקום במשרד הביטחון. אביה, פרופ' ברוך ליפשיץ, היה מרצה ללימודים קלאסיים בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. לרונאל אח אחד גדול ממנה - צבי. למדה בבית ספר יסודי ובתיכון בגימנסיה העברית רחביה (סיימה ב-1971).
בשנים 1971–1973 שירתה בצבא כחיילת וכקצינה, וסיימה את שירותה כקצינת סעד וחינוך בבקו"ם.
עם תום שירותה הצבאי למדה ארכיטקטורה בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל (בשנים 1973–1978).
בשנים 1978–1980, עבדה במשרדי האדריכלים גדעון יגר וגד עירון, שם השתתפה בתכנון מוסדות ציבור ותוכניות בנין עיר.
בשנים 1980–1985, עבדה כמתכננת במחלקת מדיניות תכנון, עיריית ירושלים, שם השתתפה בהכנת תוכנית מפורטת לבניינים בקריית עיריית ירושלים, הייתה חברת צוות תוכנית האב ותוכנית המתאר לצפון ירושלים, והשתתפה בתוכנית שיקום והשלמת בניה למרכז העיר, ובפרויקטים נוספים.
משנת 1985 ועד היום היא בעלת משרד אדריכלים עצמאי (בשנים 1985–2004, היה בעלה לשעבר, הארכיטקט איתן רונאל, שותף במשרד).
משנת 1995 ועד היום היא מרצה לארכיטקטורה בבית הספר לארכיטקטורה באוניברסיטת תל אביב, ומכהנת שם כפרופסור חבר.
עבודתה המקצועית.
כאדריכלית.
רונאל מתמחה בתכנון עירוני במצבים מורכבים, בתכנון אלטרנטיבי עבור התארגנויות תושבים ובעלי קרקע, בתכנון מבני ציבור תוך התמקדות במבני ציבור טיפוליים ושיקומיים ובמבני חינוך.
היא קיבלה ציונים לשבח בשתי תחרויות פומביות:
משרד הארכיטקטים שבבעלותה השתתף בתכנון יותר מ-60 תוכניות בניין עיר ביישובים יהודיים (אילת, דימונה, טירת כרמל, ירושלים, תל אביב ועוד), וביישובים ערבים (באקה אל-גרביה, כפר כנא, כפר מנדא, סח'נין ועוד). כמו כן, תכנן המשרד יותר מ-50 מבני ציבור, ובהם: בתי ספר, ישיבות ומרפאות, וכן מבני מגורים, מבני מסחר ומבני משרדים.
כמרצה לאדריכלות.
במקביל לעבודת כארכיטקטית, רונאל מרצה לארכיטקטורה בבית הספר לארכיטקטורה באוניברסיטת תל אביב בדרגת פרופסור חבר.
בנוסף לתפקידי ההוראה שהיא ממלאת באוניברסיטה כמרצה, היא מרכזת גם את פרויקט הגמר של הסטודנטים.
בשנת 2015 יזמה רונאל קורס אקדמי חדשני בנושא "התחדשות עירונית והעצמה קהילתית". הקורס שילב עשייה בנושא התחדשות עירונית והעצמה קהילתית במתחמי מגורים ביפו ונלמד בשיתוף עם הקליניקה למשפטים ועם החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה. במסגרת הקורס בחנו סטודנטים מתחמי מגורים ביפו והציעו פעולות והתערבויות לטווח ביניים ולשיפור המצב באופן מידי. הקורס אפשר לסטודנטים להכיר את הכוחות הפועלים בשטח, ולהתמודד עם שאלות של אחריות ואתיקה של תכנון.
פעילות נוספת.