בנו של ג'וזף שרמן, בוגר לימודי משפטים באוניברסיטת פרינסטון (1934). במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין ארטילריה בצפון אפריקה. ב-23 בנובמבר 1942 נשבה ונאסר במחנה שבויים באיטליה. ב-23 בספטמבר 1943 נמלט ממחנה השבויים והצליח לחצות את הקווים עד שניצל על ידי הצבא הבריטי כחודשיים לאחר מכן. את חוויותיו תיעד בספר "Passages to Freedom". לאחר מכן השתלב בעסקי הביטוח של משפחתו.
תאודור פרילינגהייזן (1787-1862).
למד משפטים בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), כאשר אחד ממוריו היה אחיו, ג'ון. כיהן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי וכסנטור והיה מועמד המפלגה הוויגית לסגן נשיא ארצות הברית לצד המועמד הנרי קליי במסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1844. כן כיהן כנשיא אוניברסיטת ניו יורק (1839-1850) ונשיא אוניברסיטת ראטגרס (1850-1862). ב-1809 נשא לאשה את שרלוט מרסר. ב-1820, עם מות אחיו, פרדריק פרילינגהייזן, אימצו פרילינגהייזן ורעייתו, שהיו חשוכי ילדים, את בנו בן ה-3, פרדריק תאודור פרילינגהייזן.
פרדריק תאודור פרילינגהייזן (1817-1885).
בנו של פרדריק ובנו המאומץ של תאודור, אחיו. בשנת 1839 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת ראטגרס והחל לעבוד במשרד של דודו. עסק בעריכת דין, בין היתר, עבור חברת הרכבות של ניו ג'רזי וחברות מסחריות גדולות אחרות. בשנים 1861–1867 כיהן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי ובשנים 1866–1869 ו-1871–1877 כיהן כסנאטור של ארצות הברית. היה חבר בחבר האלקטורים שהחליט על עריכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1876. בשנים 1881–1885 כיהן כמזכיר המדינה בממשלתו של הנשיא צ'סטר ארתור.
יחד עם רעייתו מתילדה אליזבת' גריסוולד (Matilda Elizabeth Griswold) היו לו שלושה בנים, פרדריק (1848–1924), ג'ורג'-גריסוולד ותאודור (1860-1931) ושלוש בנות, מתילדה, שרה ולוסי.
ג'ורג'-גריסוורד פרילינגהייזן (1851–1936).
בוגר אוניברסיטת ראטגרס (1870) ולימודי משפטים באוניברסיטת קולומביה (1872), עורך פטנטים בניו ג'רזי וניו יורק. ב-1881 נשא לאשה את שרה, נכדתו של פיטר בלנטיין, בעלי מבשלת השיכר בלנטיין (Ballantine). פרילינגהייזן השתלב בחברה והפך לנשיאה.
פטר הוד בלנטיין פרילינגהייזן השני (1916-2011).
נכדו של ג'ורג'-גריסוורד (בן בנו פטר הוד בלנטיין הראשון). חבר המפלגה הרפובליקאית, ציר בית הנבחרים של ארצות הברית (קונגרסמן) מטעם ניו ג'רזי בשנים 1953-1975. במלחמת העולם השנייה שירת במודיעין הצי בדרגת לוטננט. בוגר פרינסטון וייל (משפטים) ואוניברסיטת קולומביה (היסטוריה), חבר צוות החשיבה לרפורמות בממשל שכינס הארי טרומן בראשות הרברט הובר. כרפובליקאי מתון תמך בחוק זכויות האזרח (1964). בשנות השישים נסחט ואולץ לשלם 50,000$ כדי למנוע הפצת האשמות על מעורבותו בניצול מיני של קטינים; על אף ששיתף פעולה עם ה-FBI לתפיסת הפושעים, דבק בו רבב והנהגת בית המחוקקים הדיחה אותו ממושבו בוועדת הכוחות המזוינים של הקונגרס. לאחר פרישתו מהקונגרס היה חבר בחבר הנאמנים של הגנים הבוטניים של ניו יורק ומוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
רודני פרילינגהייזן (1946-).
בנו של פטר הוד בלנטיין פרילינגהייזן, חבר המפלגה הרפובליקנית, שבשנים 2019-1995 כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם ניו ג'רזי. ותיק מלחמת וייטנאם, בעל מדליית הצטיינות של צי ארצות הברית על שירותו.
סוזי (אסטל) פרילינגהייזן (1911-1988).
בתו של פרדריק פרילינגהייזן (1848–1924), נכדתו של מזכיר המדינה, פרדריק תאודור פרילינגהייזן, אמנית אבסטרקט וזמרת אופרה. הושפעה מפבלו פיקאסו, ז'ורז' בראק, חואן גריס ופרנאן לז'ה, יצרה בתחום הקוביזם והציגה יחד עם בעלה ג'ורג' ק.ל. מוריס במגוון תערוכות של קבוצת ציירים מניו יורק שנקראו "הקוביסטים של שדרת פארק" (Park Avenue Cubists). בשנת 1947 פתחה בקריירה של זמרת סופרן והופיעה על במת האופרה של ניו יורק בתפקידים ראשיים באופרות אריאדנה מנקסוס וטוסקה.
סטפן אוסטין
חוה בת-זאב שילדקרוט
חוה בת-זאב שילדקרוט (Hava Bat-Zeev Shyldkrot) היא בלשנית ישראלית, פרופסור מן המניין לבלשנות צרפתית באוניברסיטת תל אביב. נשיאת החוג הישראלי לבלשנות על שם חיים רוזן.
כיהנה שמונה שנים כנשיאת "איל"ש" - האגודה הישראלית לבלשנות שימושית.
ביוגרפיה.
חוה בת-זאב שילדקרוט נולדה בתל אביב להורים ילידי פולין. נשואה לחיים ואם לירון. סיימה את לימודיה בבית הספר אליאנס תל אביב.
סיימה תואר ראשון ושני בהצטיינות בחוג לצרפתית באוניברסיטת תל אביב עם התמחות בבלשנות צרפתית. את התואר השלישי סיימה בהצטיינות ב-1980 באוניברסיטת פריז VIII בהנחייתו של פרופ' ז'אן-קלוד שבליה .
בשנים 1973–1990 הייתה חברת סגל במחלקה לספרויות זרות ובלשנות באוניברסיטת בן-גוריון, ומשנת 1990 היא חברת סגל בחוג ללימודי צרפת באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2000 התמנתה לפרופסור חברה ובשנת 2009 לפרופסור מן המניין.
הייתה פרופסור אורחת בסורבון, באוניברסיטת מיאמי בפלורידה ובאוניברסיטת סן חוסה, חוקרת אורחת באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
מחקרה.
ראשית דרכה במחקר.
בתחילת דרכה המדעית עסקה בת-זאב שילדקרוט בתחביר ובסמנטיקה של הצרפתית המודרנית. היא הסבירה את ההיבטים הסמנטיים של תופעות תחביריות שונות: פועלי עזר, צורות סביל ופעלים המציינים חושים, ואפיינה אותם. לפי מחקרה, תחום פועלי העזר רחב מגבולותיו המסורתיים.
הרחבת תחומי המחקר.
בסוף שנות השמונים החלה לעסוק בהתפתחות השפה הצרפתית ובאפיון השינויים המתרחשים בה במהלך הזמן. היא עסקה בנושא זה מנקודות תצפית של תהליכי ההידקדקות, שינויים סמנטיים, פוליסמיות ותאוריית הפרוטוטיפ. בת-זאב שילדקרוט הוכיחה שבמקרים רבים הניתנים להגדרה אפשר לנבא שינויים סמנטיים, זמנם וטיבם. בין השאר, היא הראתה שתהליך היווצרותן של מילות יחס ושל מילות שעבוד ניתן לחיזוי.
מחקריה בשנים האחרונות.
בעת האחרונה היא עוסקת בתחומי המחקר האלה:
אברהם אשר (רב)
אברהם אשר (בהולנדית: Abraham Asscher; 16 ביוני 1884, אמסטרדם - 10 במאי 1926, לוגאנו) היה רב בהולנד.
חייו ופועלו.
אשר היה בנם של אליעזר אשר ורוזלי ואן-הס. בשנת 1919 נשא לאישה את הסופרת והמחנכת קלרה פינקהוף. נולדו להם שישה ילדים (שניים מהם נרצחו בשואה).
אשר למד בסמינר היהודי באמסטרדם, בניהולם של יוסף צבי דינר ואחריו פ. י. ב. גוביטס. בשנת 1913 קיבל דיפלומה של "מורה". הוא לימד זמן מה בסמינר בו למד. אחר כך שימש כמורה לשפות קלאסיות בגימנסיה באוטרכט ולאחר מכן בעיר סנייק. בשנים 1918–1919 כיהן כרב בית הכנסת ההולנדי האשכנזי הראשי באמסטרדם. בשנת 1919 הוא מונה מטעם בית הכנסת לרב הראשי של מחוז חרונינגן. אשר תמך בציונות והיה הרב הציוני הראשון והחשוב בהולנד.
עקב מחלה, עבר אשר בשנת 1926 ניתוח בשווייץ. הוא נפטר שם בגיל 41 ונקבר בבית העלמין היהודי בעיר חרונינגן.
פליים
אוסטין קר
וירטואליות
מר-חשוון
גורדון (עבד)
גורדון היה עבד נמלט ממיסיסיפי או מלואיזיאנה, שברח אל החופש במרץ 1863 והצטרף ליחידת הלוחמים השחורים של צבא האיחוד במלחמת האזרחים בארצות הברית. תצלום גבו המצולק מהצלפות המכונה "The Scourged Back" מהווה את אחת הדוגמאות הראשונות לשימוש במדיום הצילום לצורכי הסברה. התנועה לביטול העבדות עשתה שימוש נרחב בתצלום זה על מנת להוציא את העבדות אל מחוץ לחוק. כמו כן, התצלום היה לאחד התצלומים המפורסמים ביותר של עבדים בזמן מלחמת האזרחים באמריקה. ב-4 ביולי 1863, פורסם התצלום במגזין הפופולרי Harper's Weekly , ובכך סיפק למדינות האיחוד ראיה חזקה לאכזריות מוסד העבדות, והיווה תמריץ לשחורים חופשיים רבים להתגייס לצבא האיחוד.
הבריחה.
גורדון ברח מהמטע של ג'ון וברידג'ט ליונס, שבבעלותם היו כמעט 40 עבדים. אדונו יצא לחפש אחריו ביחד עם שכניו ועם להקת כלבי דם. על מנת לטשטש את עקבותיו ולבלבל את כלבי הדם שחיפשו אחריו על פי עקבות הריח, גורדון הצטייד מבעוד מועד בבצלים, ולאחר שחצה כל נחל וכל ביצה, הוא שפשף את הבצלים על גופו ובכך הציל עצמו מלכידה. גורדון גמא מרחק של 129 קילומטרים במשך עשרה ימים, עד שלבסוף הגיע למחנה חיילי האיחוד שהוצב בבאטון רוז', לואיזיאנה, סמוך לנהר המיסיסיפי.
במחנה חיילי האיחוד.
גורדון הגיע למחנה שלושה חודשים בלבד לאחר שהצהרת השחרור, אותה אישר הנשיא לינקולן, אפשרה לשחורים להתגייס לצבא האיחוד במסגרת יחידות נפרדות. הוא ביקש להתגייס לצבא, ובמסגרת הליך גיוסו עבר בדיקה גופנית שגרתית בה פשט את חולצתו וחשף את גבו. בגבו התגלו צלקות קלואיד חמורות שנוצרו מהצלפות שוט. גורדון טען כי הפקח שהשגיח עליו הצליף בו נמרצות, אך הוא אינו זוכר את ההצלפות עצמן. הוא שכב במיטה בכאבים במשך חודשיים, ואז גמלה בו ההחלטה לברוח. המשגיח אמר לו שהצליף בו משום שלקח רובה וניסה לירות בכולם, כולל באשתו. גורדון לא זכר דבר שכזה, וגם אשתו אמרה לו כי לא היו דברים מעולם.
צלמים נודדים ששהו באותה העת במחנה, ביצעו מספר תצלומים בשיטת קארט דה ויזיט, ובכך הנציחו את גבו המצולק. בנוסף לתמונת גבו המצולק, הצלמים צילמו עוד שתי תמונות: בתמונה השנייה, נראה גורדון בבגדיו המרופטים איתם הגיע למחנה, ובתמונה השלישית, גורדון לבוש כחייל במדי צבא האיחוד.
שירות בצבא האיחוד.
גורדון הצטרף לצבא האיחוד כגשש. באחד הסיורים, הוא נלקח בשבי על ידי כוחות הקונפדרציה, נתלה הפוך מרגליו, הוכה ונזנח למותו, אולם הוא הצליח להיחלץ ולברוח אל כוחות האיחוד. לאחר מכן, לחם כסרן במצור על פורט הדסון .
תמונת הגב המצולק והשפעתה.