ברזילי נאבק בחוקים הפוגעים בציבור עורכי הדין, דוגמת חוק המכר (דירות), הצעת חוק איסור הלבנת הון, הצעת חוק ביטוח לאומי, וכן דואג לסייע לעורכי הדין הצעירים בפרנסתם ובשילובם בשוק העבודה באמצעות מספר פרויקטים. ברזילי נאבק לשינוי במבנה הלשכה ולהתאמתו של חוק לשכת עורכי הדין מ-1961 למבנה הלשכה הנוכחי ולהיקפה. ביוני 2014 החליט הוועד המרכזי בראשותו של ברזילי להחזיר את משוב השופטים ולקיימו החל משנת המשפט 2014. כמו כן מוביל ברזילי מספר מאבקים והצעות לשינוי לטובת ציבור עורכי הדין, ביניהם הפחתת דמי החבר ב-50%, המאבק בהצפת מקצוע עריכת הדין, המאבק במשיגי גבול מקצוע עריכת הדין, שיפור מעמד המקצוע ותדמיתו, שיפור תנאי עבודתן של עורכות הדין והענקת הכשרה משפטית פרקטית ללא תשלום. בנוסף מוביל ברזילי את המאבק נגד הטלת חובות דיווח על עורכי דין לרשות איסור הלבנת הון.
ברזילי הוביל להקמת הוועדה הציבורית לבחינת שינוי חוק לשכת עורכי הדין בראשותה של השופטת אילה פרוקצ'יה. בראשית שנת 2014, פרסמה הוועדה את מסקנותיה כגון: הפחתת דמי החבר בשיעור ניכר וייחודם לפעילויות חובה ורשות בלבד באופן שדמי החבר לא יממנו יותר פעילויות תרבות ופנאי בהן נוטלים חלק קטן מעורכי הדין; קביעת כללים ברורים של מותר ואסור בבחירות למוסדות הלשכה; הגדרת יחסי הגומלין בין המחוזות לוועד המרכזי וחיזוק כוחו של ראש הלשכה והוועד המרכזי על מנת לאפשר משילות בלשכה; קביעת אמות מידה לקביעת תקציב הלשכה על פי כללי הניהול והבקרה יעילות וחסכון. בכנס השנתי ה-14 של לשכת עורכי הדין שנערך במאי 2014 באילת, הודיעה שרת המשפטים, ציפי לבני, כי תגבש פתרון למצב הנוכחי בלשכה, בין היתר באמצעות מסקנות הוועדה ונתונים נוספים.
ברזילי ממשיך גם לקדם פרויקטים שהוביל בזמן כהונתו כיו"ר מחוז תל אביב: קביעת אי תשלום שכר בגין עבודה בשעות נוספות כעבירה אתית, פרויקט "אימות חתימה" לטובת פרנסתם של עורכי דין צעירים, הקמת מערך מרבי של מאות ימי עיון מקצועיים ללא תשלום, קיום פרויקט חונכות לעורכי דין צעירים וקבלת מנוי חינם לאתר המאגר המשפטי "פסק דין".
ניקולאוס השני
ניקולאוס השני (בלטינית: Nicolaus Secundus; 995 בערך – 27 ביולי 1061) היה אפיפיור מ-24 בינואר 1059 ועד מותו. נולד בשם ג'רארד דה בורגוניי (Gérard de Bourgogne). התיקון החשוב ביותר שתיקן הוא הסדרת הקונקלווה, בחירת האפיפיור על ידי מועצה של קרדינלים, ולא עוד בחירה על ידי גורם פוליטי חילוני (כגון אחד מאצילי לאטיום או קיסר האימפריה הרומית הקדושה) כפי שהיה לפני כן.
תולדות חייו.
נולד בטירה ליד מרקורי שבמחוז רון-אלפ בצרפת של היום, דאז חלק מממלכת ארל, שהייתה שייכת לבורגונדיה. ניהל אורח חיים של נזיר ומשנת 1046 כיהן כבישוף פירנצה. ב-1055 אירח את האפיפיור ויקטור השני ואת היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בוועידה שהתקיימה בעיר ושבה הטיף לצניעות הכמורה.
עם מות האפיפיור סטפנוס התשיעי נבחר ברומא, על ידי רוזן טוסקולום, בכיר אצולת לאטיום החילונית שהחזיקה נחלות חקלאיות סביב רומא, האנטי-אפיפיור בנדיקטוס העשירי. רוב הקרדינלים ובראשם הקרדינל המתקן רב ההשפעה הילדברנד (לימים האפיפיור גרגוריוס השביעי) התנגדו לבחירה ואלו ששהו ברומא נאלצו להימלט מהעיר. בדצמבר 1058 התכנסו הקרדינלים הגולים בסיינה. הילדברנד הציע לתפקיד את ג'רארד דה בורגוניי, שנבחר ובחר בשם ניקולאס השני.
ניקולאוס החל לנוע לכיוון רומא. הוא ערך ועידה אקומנית בסוטרי, שם גינה את בנדיקטוס העשירי ונידה אותו. ניקולאוס קרא לעזרתו את רובר גיסקאר מלך ממלכת סיציליה הנורמנית, שסייע לו לעלות על רומא ולגרש משם את בנדיקטוס העשירי ותומכיו. גיסקאר נשבע אמונים לאפיפיור כואסל וקיבל ממנו בתמורה את סיציליה, בה פעל גיסקאר למיגור הכוחות הלא-קתוליים (ערבים וביזנטים) ואת פולייה וקלבריה (כיום מחוזות בדרום איטליה). עם סיוע הכוחות הצבאיים המשמעותיים של גיסקאר חיזק ניקולאוס את כוחו ואת עצמאותו במיקוח הן מול הקיסרות הביזנטית וכנסייתה במזרח והן מול האימפריה הרומית הקדושה (הגרמנית) במערב. עוד סייעה לתחושת העצמאות והעוצמה של האפיפיור העובדה שהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, היה רק ילד בן 9 באותה עת.
מיד עם כניסתו לתפקיד ברומא בראשית 1059, שלח את פטרוס דמיאנוס למילאנו כדי להכריע בעימות בין ראשי הכנסייה המקומית, שבה היו נפוצים השוחד ונישואי הכמרים, לבין מתנגדיהם (סיעת "המתקנים", ברוח מנזרי קלוני) שביקשו להשיב את טוהר המידות על כנו. פטרוס דמיאנוס אחז בעמדה נחרצת כנגד השחיתות וכפה על ראשי הכנסייה את סמכותה של רומא.
הבולה "In nomine Domini".
לאחר הניצחון הצבאי על רומא והניצחון הרוחני במילאו נפנה ניקולאוס לתקן את התיקון הגדול ביותר - הוצאת הסמכות לבחירת אפיפיור מידי רשויות חילוניות, המסתמכות על עושר או על עוצמה צבאית והעברתו לסמכות בלעדית של בכירי הכנסייה. בפסחא של 1059 כינס בארמון הלטראנו 113 קרדינלים והכין יחד עמם את הבולה "In nomine Domini" (בשם האדון). הבולה קבעה כי:
מותו.
ניקולאוס השני מת בפירנצה ב-27 ביולי 1061, כבן 81, ונקבר בקתדרלה שלה, סנטה מריה דל פיורה.
יחס עתודות/תפוקה
יחס עתודות/תפוקה (באנגלית: Reserves-to-production ratio או Reserve to production ratio – R/P ratio) מהווה אינדיקציה ל"תוחלת החיים" בשנים של משאב מתכלה ומתקבל מחילוק גודל המאגר בכמות מנוצלת. בהקשר לנפט - היחס מחושב על ידי חילוק עתודות הנפט המוכחות הנותרות בסוף שנה נתונה כלשהי בתפוקת הנפט של אותה השנה, ומצביע על שנות התפוקה הנותרות בהנחה שקצב התפוקה לא ישתנה. היחס בין עתודות לתפוקת הנפט העולמית עמד על 54.2 שנות תפוקה נכון לסוף שנת 2011 (ראו לוח להלן. בפועל לא ניתן, כמובן, לקיים קצב תפוקה קבוע עד לאזילתן המוחלטת של העתודות, והתפוקה הייתה מתחילה לרדת זמן רב לפני ריקון המאגרים). בניגוד לתחזיות השחורות שהיו מקובלות בסוף שנות ה-60 וראשית שנות ה-70, לא אזלו עתודות הנפט הגלובליות. ההתפתחות הטכנולוגית בתחום החיפושים וההפקה מחד, והגידול האיטי יותר של צריכת הנפט הגולמי בכמה אזורים (ארצות הברית, האיחוד האירופי) מאידך, תרמו לכך. פיתוח שיטות גילוי ופיתוח חדשות ויעילות יותר (קבלת תמונות סייסמיות מדויקות יותר של שדות הנפט ופיתוח טכניקות קדיחה משוכללות) איפשרו גילוי עתודות נוספות בשדות קיימים. כמו כן נתגלו מאגרי נפט חדשים במימי מערב אפריקה, ברזיל, מפרץ מקסיקו, ועוד. בנוסף, קיבלו העתודות הגלובליות תוספת רצינית ממאגרי "הנפט הלא-קונבנציונלי", כמו הנפט הכבד מאוד של רצועת אורינוקו שבוונצואלה וחולות הזפת של אלברטה שבקנדה. המאגרים העצומים של פצלי נפט שהתגלו בארצות הברית בשנים האחרונות היא סיבה נוספת לאופטימיות.
מקור: מבוסס על נתוני BP Statistical Review of World Energy 2012
בשנת 2011 הפיקה ערב הסעודית 11.16 מיליון חביות נפט ביום (כולל נוזלי גז טבעי ונוזלים אחרים) שהן 4.07 מיליארד חביות בשנה. בסוף 2011 נאמדו עתודות הנפט המוכחות של הממלכה ב-265.4 מיליארדי חביות. ברמת הניצול של 2011, היו אפוא עתודות מוכחות אלה מספיקות ל-65.2 שנות תפוקה. יחס עתודות/תפוקה של לוב בסוף 2011 בוודאי שלא משקף את המצב העכשווי שכן במהלך אותה השנה נפגעה תפוקת הנפט שלה קשות בגלל מלחמת האזרחים. ברמת התפוקה של 2012 (קרוב ל-1.5 מיליון חביות ביום) עתודות המדינה (הנאמדות ב-48 מיליארדי חביות בסוף 2012 על פי מקורות אחרים) היו מספיקות לכ-87 שנות תפוקה. אין גם משמעות רבה יתרה לעצם העובדה שהיחס עתודות/תפוקה של ארצות הברית עמד על 10.8 שנות תפוקה בסוף 2011. היחס הזה נע בין 8 ל-12 ב-60 השנים האחרונות. הוא היה בסביבות 12 בשנות ה-40 ושנות ה-50, ירד אל מתחת ל-10 בשנות ה-60, נע סביב 8 בשנות ה-70 וה-80, סביב 10 בשנות ה-90, וסביב 11–12 בעשור הראשון של המאה ה-21. מאז שהגיעה לשיאה בשנת 1970 נמצאה התפוקה האמריקאית במגמת ירידה מתמשכת עד לשנת 2008, ועתודות הנפט החדשות שגילתה החליפו את העתודות שהפיקו (את הנפט שהופק ונצרך).
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (באנגלית: Recording Industry Association of America), ידוע גם כ-RIAA, הוא ארגון סחר שמייצג את תעשיית ההקלטות בארצות הברית. באיגוד חברים חברות הקלטות ומפיצים. המטה של RIAA נמצא בוושינגטון הבירה.
RIAA הוקם ב-1952. המשימה המקורית שלו הייתה לטפל בבעיית זכויות יוצרים, לעבוד עם איגודים מקצועיים ולעשות מחקרים על תעשיית ההקלטות ועל תקנות ממשלתיות. RIAA לוקחת חלק בניהול זכויות קולקטיביות של הקלטות קול, נוסף לכך האיגוד אחראי להכתרת אלבומי/סינגלים זהב או פלטינה בארצות הברית.
יעדי ה-RIAA:
מבנה החברה.
קרי שרמן הוא היו"ר והמנכ"ל של RIAA מ-2011. שרמן הצטרף ל-RIAA כיועץ משפטי ב-1997 וקודם לנשיא הדירקטוריון ב-2001, שרמן שירת בתפקיד זה עד שמונה ליו"ר ומנכ"ל ה-RIAA.
מיטש גלזיר מונה להיות סגן נשיא הבכיר של RIAA ב-2011. בין השנים 2001 ל-2011 גלזיר שימש כסגן הנשיא הבכיר למדיניות ציבורית וליחסי עבודה.
מיטש בינאול היה המנכ"ל והיו"ר של ה-RIAA בין השנים 2003 ל-2011. הוא עזב ב-2011 את ה-RIAA, כדי להיות הנשיא והמנכ"ל של הברית ליצרני רכב.
הדירקטוריון מורכב מ-26 חברי דירקטוריון, מחברות שונות בתעשיית המוזיקה. חברי הדירקטוריון ב-2013 היו:
RIAA מייצג יותר מ-1,600 חברות, כמו: חברות תקליטים וחברות הפצה, ביחד הם מייצרים ומפיצים כ-90% מהמוזיקה הנמכרת בארצות הברית. שלוש החברות הגדולות והמשפיעות ב-RIAA הן: