ב-20 באוגוסט החלה הארמייה החמישית הצרפתית בפיקודו של הגנרל שארל לנרזאק להתרכז בחזית של 40 ק"מ לאורך נהר הסמבר, כאשר מרכזה של הארמייה היה בשרלרואה ושוליה המזרחיים באזור המבצר הבלגי בנאמור. לשמאלה של הארמייה ניצב קורפוס הפרשים של הגנרל סורדה, אשר קישר בין הארמייה לבין חיל המשלוח הבריטי שבמונס. הארמייה של לנרזאק, בת 15 האוגדות, שנחלשה בעקבות העברה של חיילים ממנה לחבל לורן, עמדה מול 18 האוגדות של הארמייה השנייה הגרמנית בפיקודו של קרל פון בילוב ושל הארמייה השלישית בפיקודו של מקס פון האוזן אשר נעו בכיוון דרום-מזרח.
אף שלנרזאק ידע כי נסיגה תהיה הכרחית עוד מתחילת המלחמה, ואף שהתריע נגד הסכנה של מעבר מהיר של הגרמנים דרך בלגיה, האמין רמטכ"ל הצבא הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, שצרפת צריכה לפעול לפי תוכנית 17, ללא קשר למתרחש בבלגיה, ולכן התעלם מהתרעותיו של לנרזאק והורה לו לתקוף על גדות הסמבר. אולם, בטרם פעל לנרזאק בבוקר 21 באוגוסט, פתחה הארמייה השנייה הגרמנית בקרב שרלרואה, בהקימה ראשי גשר על הנהר, אשר הצרפתים נעדרי הארטילריה לא יכלו לסכל. בילוב תקף שוב ב-22 באוגוסט עם שלושה גייסות את חזיתה של הארמייה החמישית הצרפתית. הלחימה נמשכה עד 23 באוגוסט, עת המרכז הצרפתי בשרלרואה החל לקרוס.
באותו הזמן חצתה הארמייה השלישית הגרמנית את נהר המז ופתחה במתקפה נגד הימין הצרפתי, שהוחזק בידי הקורפוס הצרפתי ה-1 בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה. מתקפת הארמייה השלישית איימה לנתק את קו הנסיגה של לנרזאק, אולם הכוח בפיקוד ד'אספרה עצר את ההתקדמות הגרמנית במתקפת נגד מוצלחת. אולם, עם פינויה של נאמור והידיעות בנוגע לנסיגתה של הארמייה הרביעית הצרפתית מן הארדנים, הורה לנרזאק על נסיגה פן יכותר וינותק מיתר הצבא הצרפתי.
ייתכן שנסיגתו של לנרזאק לאחר קרב שרלרואה הצילה את הצבא הצרפתי מתבוסה מכרעת, שכן היא מנעה את האיגוף המיוחל לפי תוכנית שליפן הגרמנית. לאחר לחימה הגנתית נוספת בקרב סן קנטן, הוסגו הצרפתים למרחק של קילומטרים ספורים מפריז, אלא שקו הלחימה הצרפתי נשמר, אף במחיר הקריירה של לנרזאק, שהוחלף לאחר מכן.
תיאטרון נוגה
שלכת (אלבום)
שלכת הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר והיוצר עמיר בניון, אשר יצא בשנת 2002.
כל המילים והלחנים באלבום נכתבו על ידי עמיר מלבד "געגועים לדמיון" שהולחן ביחד עם אחיו, אבי בניון, והשיר "את אינך", ביצוע מחודש בעברית וערבית לשיר, Now you're gone, של ג'ף לין, סולן להקת E.L.O.
מהאלבום יצאו הסינגלים "געגועים לדמיון" ו"שלכת".
האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב לאחר שמכר למעלה מעשרים אלף עותקים.
מחנה עמנואל
מחנה עמנואל (מוכר גם בשם בסיס ג'וליס) הוא מחנה צבאי של צה"ל במחוז הדרום, בין המושב השיתופי משואות יצחק למחנה חסה, בסמוך לצומת נגבה וכביש 3. בסמוך למחנה נמצא אתר היסטורי בית הסביל.
המחנה משמש כבית הספר לפו"ש (פיקוד ושליטה) למ"פים מג"דים. הבסיס הוא בסיס האם של מדריכות הצ"יד (שליטה ובקרה) שם הן גם עוברות את ההכשרה. במחנה שוכנת מפקדת אגד טנ"א ארצי 650 של חיל הטכנולוגיה והאחזקה, הנמנית עם יחידות האחזקה הגדולות הנותנות מענה אחזקת בתחום הטכנולוגיה והאחזקה לכל היחידות בפיקוד המרכז. כמו כן, בבסיס שוכנות היחידות המובחרות מגלן ויהל"ם.
במחנה ממוקם גם בית ספר תיכון תעשייתי אורט "צור ברק" (נקרא עד שנת 2010 "אורט מחנה עמנואל").
המחנה נקרא על שמו של סרן , סמג"ד בחטיבת גולני שנפל בפעולה בסוף דצמבר 1948 נגד הצבא המצרי במהלך "מבצע חורב".
מפקד המחנה הנוכחי הוא אל"ם אלי יצחק.
היסטוריה.
מחנה צבאי בריטי.
מחנה ג'וליס הוקם בידי הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. זה היה המחנה הבריטי הגדול ביותר באזור הדרום.
בתחילת מרץ 1948 נסוג הצבא הבריטי מן המחנה והעבירו לידי הוועד הערבי העליון, שקנה אותו. לאחר מכן שימש המתחם כמחנה אימונים לערביי הסביבה. בליל ה-28 במאי 1948 כבש גדוד 51 של חטיבת גבעתי את המחנה.
בית הספר לשריון.
בספטמבר 1952 עבר גדוד 82 ממחנה עמנואל ששימש כמחנה זמני, למחנה חסה שהפך למחנה הקבע של הגדוד, לאחר שזה הוכשר לצרכיו המיוחדים של גדוד טנקים. בית הספר לשריון עבר בשנת 1954 למחנה עמנואל. לאחר מבצע סיני הורחב בית הספר למעמד של חטיבה, שנקראה עוצבת בני חיל (חטיבה 454). כמו כן עלה משמעותית מספר התקנים ובראש בית הספר הועמד לראשונה קצין בדרגת אל"ם - עמוס בנין.
בתקופה שבין מבצע סיני ומלחמת יום הכיפורים הוגדלה כמות הטנקים בצה"ל פי שמונה.
בשנת 1972, לפני מלחמת יום הכיפורים, הוגדל היקף ההכשרה בבית הספר ומעל 20 קורסים שונים הועברו בו במקביל.
בית הספר קלט לראשונה את טנק המרכבה סימן 1 בסוף שנות ה-70.
בשנת 1985, בעקבות מחסור בשטחי אש עבר בית הספר לבסיס סיירים שבדרום הנגב.
ברוב שנות פעילותו של בית הספר לשריון במחנה זה, שירת רנ"ג יעקב עשהאל - או בכינויו "הסוס הלבן", כרס"ר הבסיס, והיה מסמליו הבולטים של המחנה.
יחידת חימוש מרחבית בפיקוד מרכז.
היחידה החלה ב-1954 כסדנת חימוש חטיבתית של חטיבה 7 ומפקדה הראשון היה רס"ן הלל מונין.
לאחר מבצע קדש ב-1965 הוקמה מפקדת גייסות השריון והיחידה הפכה לסדנא גייסית 650 וכללה שתי פלוגות - האחת לטיפול ברכב קרבי משוריין והשנייה לטיפול ברכבים.
עם פרוץ מלחמת ששת הימים הקימה הסדנא את גדוד שירותי החימוש הראשון (גש"ח) 784, שתמך באוגדה 84 של חיל השריון. לאחר המלחמה כלל הגש"ח שלוש פלוגות קדמיות ופלוגת בסיסית. על הפלוגות הקדמיות נמנתה פלוגה ג' שנתנה שירותי אחזקה לטנקי המגח ופלוגה ד' ששירתה את כוחות השריון שהתאמנו בצאלים. הגש"ח היה כפוף לסדנא ונטל אחריות לשירות הכוחות במרחב סיני וביניהם אוגדה 252, שהוקמה ב-1968.
במרץ אותה שנה חיילים ומפקדים מן הסדנא השתתפו ב"פעולת כראמה". הם תרמו רבות לתיקון ציוד לחימה במהלך הקרב וכן סייעו בחילוץ רכב קרבי משוריין ופצועים משדה הקרב. בספטמבר 1969 השתתפו חיילים מן הסדנא ב"מבצע רביב".
במלחמת יום הכיפורים עבר גש"ח 784 תחת פיקוד אוגדה 252 ועבור אוגדה 84 הוקם גש"ח נייד. שתי האוגדות השתתפו בלחימה בסיני.
בסיס טירונות ח"ן.
בסיס הטירוניות הוקם בשנת 1989 והיה כפוף פיקודית לבה"ד 12, שישב בצריפין.
הבט"ר הכשיר טירוניות בשלושה סוגי טירונות:
טירונות כלל-צהלית, טירונות קדם-צבאית וטירונות גיוס מיוחד.
מפקדת מגל.
מפקדת מערך מגל שכנה מעת הקמתה, בשנת 1997 במחנה. בשנת 2005 הועברה לבה"ד 12 בצריפין.
כיום.
הבסיס הוא בסיס האם של מדריכות הצי"ד (מערכת השליטה והבקרה של צה"ל) שם הן גם עוברות את ההכשרה. רוב המדריכות אף נשארות להדריך בבסיס את היחידות המתאמנות השונות. וחלק מועט מהמדריכות עוברות להדריך בבסיסי אימון אחרים.
בנוסף במחנה מתקיימים קורסי מ"פים וקורסי מג"דים כחלק ממסגרת בית הספר לפו"ש (פיקוד ושליטה).
החל משנת 2018 כל הכשרות הסמב"ציות, החל מיום הגיוס, מתקיימות במחנה עמנואל.
ב-2019 החליט משרד הביטחון על העברת בסיס הקבע של יהל"ם ממחנה סירקין למתחם חדש שייבנה במחנה ג'וליס בעלות של כ-400 מיליון שקל.
ביוב.
ביוב המחנה עבר דרך מפריד מוצקים והוזרם החוצה אל הסביבה. על פי תוכנית משרד הביטחון חובר הבסיס למערכת הביוב האזורית בשנת 2013.
מתחמי הפטרוגליפים באלטאי המונגוליים
מתחמי הפטרוגליפים באלטאי המונגוליים הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו שהוכרז בשנת 2011, וכולל שלושה אתרים עיקריים של פטרוגליפים בחלק המונגולי של הרי אלטאי. הציורים הקדומים ביותר נוצרו לפני כ-11,000 שנים ויש בהם תיאורים של חיי הציד באותה עת. ציורים מאוחרים יותר מתארים גידול עדרי בעלי חיים, והציורים החדשים ביותר, המתוארכים לתחילת האלף ה-1 לספירה, מתארים את החברה הנוודית של אותה עת.
היסטוריה.
התיארוך של הממצאים השונים במתחמי הפטרוגליפים בוצע על בסיס ניתוח אמנותי, והוא אינו מבוסס על תיארוך רדיומטרי כגון תיארוך פחמן-14. הציורים מתקופת הפלייסטוקן (עד 11,000 לפני זמננו) מתארים בעלי חיים כגון ממותה, סוסים ושור הבר. בעלי החיים אינם מצוירים בעודם בתנועה, ודבר זה מאפיין חברות נוודים שאזור הציד שלהן הוא ביער. הציורים מתקופת ההולוקן המוקדמת והתיכונה (11,000 עד 6,000 שנים לפני זמננו), שהתאפיינו באקלים חם ולח יותר, מתארים בעלי חיים חזקים שבית הגידול העיקרי שלהם הוא בין יערות עם עצים גבוהים לבין הרים תלולים, כגון יעל. בתקופה זו החלו להופיע ציורים של בני אדם.
האקלים הפך ליותר קריר ויבש בשלהי תקופת ההולוקן ובתחילת תקופת הברונזה הקדומה (4,000 עד 2,800 שנים לפני זמננו). הציורים מתקופה זו מתארים את השינוי בחברה לכזו שמגדלת עדרים, וזאת באמצעות שימוש בכלי ציד כגון חץ וקשת וחניתות, וכן את התפתחותם של כלים המשמשים לנדידה כגון השימוש בבהמה המקומית יאק. בתקופה זו צוירו לראשונה ציורים בעלי אופי מיסטי. המונומנטים שעל פני השטח כוללים בתי מגורים מאבן, תילי קבורה, גַּלְעֵדים מוקפים בגדר או בחומה, ומזבחות. בשלהי תקופת הברזל (3,000 עד 2,800 שנים לפני זמננו) החלו תושבי המקום להשתמש בסוסים לצורך נדודיהם. בציורי התקופה מתוארים גברים בצורה מדויקת יחסית עם כלי נשקם ועם עדרי בעלי החיים שלהם, הנודדים ליעדים חדשים. על פני השטח הוקמו אבנים עומדות הידועות כ"אבני עיזים", וזאת כיוון שהן נושאות ציורים על עיזים או בעלי חיים דומים.