כבר במהלך אותה עונה זכה אוטמנדי להתעניינות מצידן של מספר מועדונים בכירים באירופה, בהם אינטר מילאנו, פיורנטינה, ריאל מדריד ויובנטוס, אך המשיך לשחק בוולס. בעונתו השנייה בקבוצה - האפרטורה באותה שנה - הבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה, בניצחון 1–3 על ארסנל סרנדי. כמו כן הוא השתתף עם הקבוצה בגביע סודאמריקנה, התחרות הבינלאומית הראשונה שלו. כהוקרה על יכולתו הטובה נבחר אוטמנדי לאחד מ-11 השחקנים המצטיינים בדרום אמריקה לשנת 2009, על ידי המגזין אל פאיס.
בקיץ 2010 חתם בפורטו, עמה זכה בשלוש אליפויות וגביע. אוטמנדי אף זכה עם הקבוצה בליגה האירופית בעונת , שהסתיימה בטרבל. הוא פתח בהרכב במשחק הגמר, בו גברה פורטו 0–1 על ספורטינג בראגה.
ב-5 בפברואר 2014 נמכר לולנסיה ב-12 מיליון אירו לחמש שנים. לאחר מכן הושאל מיד לאתלטיקו מיניירו.
ב-20 באוגוסט 2015 חתם לחמש שנים במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג. אוטמנדי היה חלק חשוב מזכייתה של מנצ'סטר סיטי בגביע הליגה ובפרמייר ליג בעונת 2017–2018. באותה עונה כבש ארבעה שערים בליגה והציג יכולת טובה שנתנה לו מקום בנבחרת העונה של הפרמייר ליג.
ב-29 בספטמבר 2020 חתם בבנפיקה ליסבון.
נבחרת לאומית.
ב-2009, לאחר ששיחק ב-11 משחקים בלבד בקריירת הבוגרים, זומן אוטמנדי לראשונה לנבחרת ארגנטינה על ידי המאמן דייגו מראדונה, למשחק ידידות מול נבחרת פנמה ואף פתח בהרכב הנבחרת. הוא המשיך ושיחק בנבחרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 ופתח בהרכב בשלושה משחקים, נגד נבחרות , ו. במשחק השלישי מביניהם הוא הוסט לעמדת הקיצוני הימני. בעקבות יכולתו הטובה נכלל אוטמנדי בסגל ארגנטינה למונדיאל 2010 ובסגל המורחב למונדיאל 2014 אך לא נכלל בסגל הסופי.
אושר (סרט)
אושר (באנגלית: Happiness) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי משנת 1998 שביים טוד סולונדז, שהגדיר את הסרט כ"קומדיה עצובה".
הסרט הוא השני בסרטיו המלאים של סולונדז, אשר בדומה לסרטיו האחרים התקבל ברגשות מעורבים עקב הנושאים בהם הוא עוסק ודרך הצגתם. העלילה מספרת על החיפוש של מעמד הביניים האמריקאי אחרי אושר כפי שהוא בא לידי ביטוי דרך חייהן של 3 אחיות מניו ג'רזי. חייהן של האחיות ושל משפחתן המורחבת ישתנו לבלי הכר במהלך הסרט שבמהלכו מתגלים סודות אפלים. הסרט זכה במספר פרסים וקנה קהל אוהדים רב אך הוא גם זכה להרבה מקטרגים ואף קיבל שריקות בוז במהלך הקרנותיו בפסטיבלים.
בשנת 2009 הוקרן לראשונה הסרט "החיים בזמן מלחמה", אשר מגולל את המשך סיפורן של הדמויות מ"אושר" כעבור כעשור, אולם הן מגולמות על ידי שחקנים אחרים.
עלילה.
הסרט מציג את חייהן של שלוש אחיות: ג'וי (ג'יין אדמס), אשר עובדת בעבודות מזדמנות תוך כדי חיפוש אחר הגבר שיביא אושר לחייה ומתאהבת במהגר הרוסי ולאד. אחותה טריש, אישה מיושבת הנשואה לביל (דילן בייקר) ולהם שני בנים, והאחות השלישית הלן, סופרת מצליחה אשר מנהלת רומנים קצרים ומחליפה מאהבים לעיתים קרובות. הוריהן של שלוש האחיות חווים בעיות משל עצמם והם מחליטים על פרידה זמנית. דמויות נוספות בסרט הן כריסטינה ואלן (פיליפ סימור הופמן) אשר גרים ברב הקומות שבו גרה הלן. הסרט חושף את עולמם האפל של הדמויות, ואת ההתרחשויות בחייהן שנעשות שלא בפרהסיה. כך למשל עם התפתחות העלילה ביל מתגלה כפדופיל סדרתי, אלן הוא סוטה מין בודד ומנוכר, כריסטינה מתגלה כרוצחת אכזרית וולאד כגנב. סופו של הסרט הוא שהמשפחה המורחבת בה עוסק הסרט מתאחדת במלון דירות והם דנים סביב שולחן במצב אליו נקלעו, תוך שהם מקרינים חזות מאושרת.
ביקורת.
הדמויות האקסצנטריות והנושאים הקשים של הסרט גרמו לרבים להגדיר את הסרט והבמאי שלו כ"סוטה" ו"חולני". הסיבה העיקרית למחלוקת סביב הסרט היא הצגת דמותו של ביל, האב הפדופיל, בצורה עגולה ורב-ממדית. מצדדי הסרט טוענים כי נקודת המבט היא חדשנית והסרט לא מעודד את הסטיות שהוא מציג, ושקיצוניות הסרט היא חיונית לחשיפת חוליי החברה האמריקאית, בניגוד לסרטים "רכים" יותר שעוסקים בנושא כמו "אמריקן ביוטי". הבמאי עצמו אמר כי הוא הוטרד מכך שאחד מהצופים בסרט טען כי הוא נהנה ממנו.
הסרט היה מועמד לגלובוס הזהב ולפרסים רבים נוספים. הוא זכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן ונחשב לסרט המרכזי של סולונדז. אין ספק כי המחלוקות שהסרט מעורר תרמו לתפוצתו והוא אף הופיע ברשימת "25 הסרטים המסוכנים ביותר" של המגזין פרמייר.
דברים שבלב אינם דברים
בהלכה ובמשפט, דברים שבלב אינם דברים הוא עיקרון הקובע שאין כל תוקף לכוונה שלא בוטאה בפירוש או על ידי מעשה. משמעות הכלל היא שכדי לבצע הליך בעל תוקף משפטי והלכתי, או כדי לסייג הליך כזה תחת תנאי, לא תספיק כוונת האדם ונצרך מעשה מפורש. הכלל תקף בנושאים שונים, בתוכם קניה ומכירה, קידושין, איסורי נדר ונושאים נוספים. את הכלל חידש האמורא רבא בתלמוד במסכת קידושין.
המקור בגמרא.
בגמרא במסכת קידושין מובא מקרה בו אדם, המתגורר בחו"ל, מכר את נכסיו כשבדעתו לעלות לארץ ישראל אך בשעת המכירה לא ציין זאת, ומאוחר יותר קרה המקרה ונמנע ממנו לעלות וכעת הוא רוצה לבטל את המכירה בטענה שהואיל ומכר את נכסיו תוך הסתמכות על עלייתו, ועלייה זו לא התרחשה מדובר במקח טעות והוא צריך להתבטל. על מקרה זה אמר רבא שהוא "דברים שבלב ודברים שבלב אינם דברים" - למטרתו בשעת המכירה אין משמעות הלכתית כי "דברים שבלב אינם דברים" והוא לא יכול לדרוש את ביטול המכירה.
סיבות.
פרשני התלמוד הביאו שתי סיבות אפשריות מדוע דברים שבלב אינם דברים:
לשאלה איזו מהסיבות היא נכונה יש משמעות בפועל, כי אם, למשל, במקרה המוזכר למעלה נפנה לשכניו של אותו אדם, ייתכן שהם יעידו שהוא מכר את כל נכסיו כי היה בכוונתו לעלות לארץ ישראל, ואם הסיבה לכך שדברים שבלב חסרי משמעות היא שאנו חושדים כי הוא שיקר - כאן יש לנו הוכחה לכך שהוא לא שיקר ולכן נפסוק במצב זה שהמכירה בטלה, כי הוא לא התכוון למכור. לעומת זאת על פי הסיבה השנייה לעדותם של שכניו מעידים על כוונתו לא תהיה תועלת, כי כוונתו היא חסרת משמעות כל עוד לא באה לידי ביטוי.
חריגים.
ישנם מצבים שבהם הכלל "דברים שבלב אינם דברים" אינו תקף, ושלושה בולטים מתוכם הם:
דני קליין
דני קליין (נולד ב-11 באוגוסט 1966) הוא איש עסקים, יושב ראש קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים לשעבר, ממלא מקום יו"ר איגוד הכדורסל וחבר דירקטוריון במנהלת הליגה לכדורסל לשעבר.
קליין נשוי לעינת, מעצבת פנים, ואב לארבעה ילדים. את ילדותו העביר בשכונת תלפיות בירושלים, בסמוך לביתו של ש"י עגנון, זוכה פרס נובל לספרות, ממנו למד גרמנית.
עד להצטרפותו להנהלת הפועל ירושלים ניהל את העסק המשפחתי שהקים אביו לשיווק מתנות המתמחה במתנות יוקרה שניתנו לראשי ממשלה ונשיאי מדינה בארץ ובעולם.
לאחר פרישתו מתפקידיו בעולם הכדורסל, פועל קליין בעולם העסקי. קליין מתמחה בעסקאות נדל"ן בישראל ומחוצה לה, הקים את סוכנות הביטוח 'געש' ומתעסק בעולמות הביטוח והפיננסים. בנוסף, הוכשר בקורס ישוב סכסוכים ובוררויות בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
הפועל ירושלים.
מתחילת שנות ה-90 החל קליין את דרכו במועדון הכדורסל הפועל ירושלים. בשנת 1994 הצטרף יחד עם אורי מנצור, נשיא המועדון עד לשנת 2009, להנהלת הפועל ירושלים, במטרה להציל את הקבוצה לאחר שנקלעה לחובות כספיים קשים והייתה על סף פירוק. בנוסף, הקימו השניים את עמותת הפועל ירושלים הפעילה עד היום.
כשנה לאחר מכן צירף קליין את נחום מנבר כספונסר של הקבוצה. מהלך זה שינה במהירות את פניו של המועדון אשר החזיר לשורותיו את שחקניו הבולטים – עדי גורדון, דורון שפע ונוריס קולמן. אליהם הצטרף מאמן הכדורסל פיני גרשון ויחדיו זכתה הפועל ירושלים לראשונה בגביע המדינה וסיימה את הליגה הסדירה במקום השני.
משנת 1995 שימש קליין כיושב ראש הקבוצה, אותה הוביל עד לשנת 2012.
תחת תפקידו ייצב קליין את הקבוצה מבחינה כלכלית והביא לתמיכת תורמים וספונסרים רבים במאות מילוני שקלים, ביניהם קבוצת הביטוח מגדל, ארקדי גידמאק וגומא אגייאר, שרכש 90% ממניות המועדון.
בעזרת גיוס הכספים הרב, התבסס מעמדה של הפועל ירושלים בפסגת הכדורסל הישראלי ולראשונה נשברה תקרת הזכוכית אל מול הקבוצות התל אביביות. מקבוצה ללא תארים כלל עד שנת 1995, הפכה למחזיקת גביע המדינה ארבע פעמים, זוכת גביע הליגה פעמיים והשיא – זכייה בגביע אירופה (יול"ב) מול מעצמת הכדורסל ריאל מדריד בעונת 04/03. זכייה זאת משכה עניין רב ושמה את המועדון בטופ האירופאי.
באותן השנים, בזמן פיגועי אינתיפאדת אל אקצה בירושלים של תחילת שנות ה-2000, לצד ההצלחה המקצועית של הקבוצה היה על קליין והנהלת הקבוצה לדאוג לשלומם, הנפשי ופיזי, של השחקנים הזרים ולפעול כדי להשאירם בבירה, על אף הלחץ ממשפחותיהם בארצות הברית שיעזבו.
בשנת 2001 הוגש כנגד עמותת הפועל ירושלים כתב אישום בפרשת הדרכון הצ'כי המזויף של שחקן הקבוצה קני ויליאמס. קליין כיו"ר העמותה לקח אחריות וניצב אל מול בית המשפט המחוזי אשר ביטל את ההרשעה, אך לאחר ערעור המדינה, הרשיע בית המשפט העליון בקבלת דבר בתחבולה שאין בה מרמה.
זאת על אף טענת שופט בית המשפט המחוזי אוקון כי "זה חוסר מודעות, ניסיון נקודתי שאינו משקף את ערכיו. הוא אינו נזקק לאמצעי ענישה כדי להעלותו על דרך המוטב, ברגיל הוא משמש מופת לאחרים". בשנת 2013, כשנה לאחר היעלמותו של אגייאר ומכירת 90% ממניות הקבוצה לקבוצת רכישה בראשות אורי אלון, ולאחר כ-22 שנות עשייה עבור הכדורסל הישראלי התפטר קליין מכל תפקידיו בעמותת הפועל ירושלים אותה הקים וחזר אל עיסוקיו כאיש עסקים.
תרומה לקהילה.