קלינגון שיחקה בסדרה "תיכון השיר שלנו" (2009). שנה לאחר מכן שיחקה בסדרה "בלו נטלי" בתפקיד סוניה ובסדרה "שירות חדרים", בתפקיד ג'ני, בתה של שוורץ, שהשתחררה זה עתה מהכלא. החל מ-2011 שיחקה במשך 7 עונות בסדרה "סברי מרנן" בערוץ 2 כאלין חסון, אשתו של מני חסון (קובי מרציאנו).
שיחקה במחזה "כבר מזמן ויתרו עליה" בבימויה של נויה לנצט, במסגרת פסטיבל קריאה בבית ליסין.
בשנת 2014 שיחקה קלינגון בסרט "אפס ביחסי אנוש" בתפקיד אירנה.
בשנת 2019 שיחקה בסרט "המחשמלים" בתפקיד אנה, זמרת נכה בכיסא גלגלים.
שמורת עינות קנה
אליעזר והגזר
אליעזר והגזר הוא שיר ילדים בחרוזים שחיבר לוין קיפניס בשנת תר"צ (1929/1930) ועובד לסיפור ילדים שפורסם בשנת 1964 בהוצאת שמואל זימזון. בשנת 1986 נוספו לספר איוריה של פזית מלר.
השיר הוקלט בשנות החמישים בלחן של מנשה רבינא בביצוע של נירה רבינוביץ ובעיבוד משותף של קיפניס וגיל אלדמע. בשנות השישים הוא הוקלט שוב בביצועה של מקהלת הילדים של תוכנית הרדיו "פינת הילד", בניצוחו של צבי בן-פורת; את הסולו שרה אביבה חי.
השיר הופיע בשנת 1960 בספר "זמר חן", בית הוצאה של איגוד הקומפוזיטורים בשיתוף עם המרכז לתרבות ולחינוך.
ב-1978 הלחין שמעון שגיא את השיר לפרק העשירי בתוכנית רגע עם דודלי. שלמה ניצן (דודלי), ציפי מור (רגע) והילדים שרו והמחיזו את השיר. בשנות ה-80 בוצע שוב בלחן זה בתוכנית פרפר נחמד בפרק "לעשות דברים יחד". דודו זר ועפרה וינגרטן שרו והמחיזו את השיר לאוזה ולשבי, והוצגו גם האיורים של פזית מלר.
עלילה.
&lt;poem&gt;
פַּעַם בָּא אֶל גַּן הַיֶּרֶק
סַבָּא אֱלִיעֶזֶר.
אַחַת-וּשְׁתַּיִם – פָּשַׁט יָדַיִם
וּמָשַׁךְ בַּגֶּזֶר.
מְשֹׁךְ בַּגֶּזֶר, מְשֹׁךְ בַּגֶּזֶר –
אֵין כָּמוֹהוּ גֶּזֶר!
מְשֹׁךְ יָמִינָה, מְשֹׁךְ שְׂמֹאלָה –
לֹא יָזוּז הַגֶּזֶר!
&lt;/poem&gt;
במרכז הסיפור גזר ענק ועקשן שנזרע בגינת הירק של סבא אליעזר וסבתא אלישבע. באחד הימים ניסה סבא אליעזר להוציאו מהאדמה, אך הוא לא זז, לא משנה כמה חזק הוא מושך. סבתא אלישבע הגיעה לעזרתו ומשכה גם כן, אך הגזר לא זז. הגיעו בזה אחר זה, הנכדה אביגיל, הב הב הכלבלב, ולקיק החתול ועזרו למשוך והוא עדיין לא זז. רק כאשר הצטרף למשיכה , הגזר יצא.
בגרסת הספר, לאחר שהוציאו את הגזר מכינים ממנו תבשיל טעים, וכל השכנים מוזמנים לאכול. רק הכלב, החתול והעכבר לא אוכלים מהתבשיל, כי הם מקבלים דייסה מתוקה משלהם.
מוסר ההשכל.
הסיפור עוסק במסר של עזרה לזולת והתנדבות למען האחר. הודות לשיתוף הפעולה של כל הדמויות הם מצליחים להוציא את הגזר הענק מהאדמה. כך המסר עוסק גם בכוחה של הקבוצה, הגדול מכוחו של היחיד, וגם בשיתוף הפעולה בו ניתן להשיג יותר מאשר לבד.
מקור.
עלילת "אליעזר והגזר" מבוססת על המעשייה "הלפת הענקית" (ברוסית: "Репка"), שהופיעה בדפוס לראשונה בשנת 1863 בקובץ "מעשיות רוסית" שערך ופרסם הפולקלוריסט הרוסי הנודע אלכסנדר אָפָנָאסייב (Афанасьев). בסיפור זה, סבא שותל לפת בגינה, וכשהוא מגיע להוציאה מהאדמה, הוא אינו מצליח. מגיעים בזה אחר זה לעזרתו הסבתא, הנכדה, הכלב, החתול והעכבר, ורק כשכולם מושכים ביחד, הם מצליחים.
לפני שכתב את השיר סבא אליעזר והגזר עיבד קיפניס את הסיפור הרוסי וכתב את "סבא יפת והלפת" שפורסם בספר "מעשיות" בהוצאת דביר.
ממנכיזאור
סימפוניית ההפתעה
סימפוניית ההפתעה הוא שם כינוי שניתן לאחת מיצירותיו המוזיקליות הידועות של המלחין יוזף היידן, הסימפוניה מס' 94 בסול מז'ור. זוהי הסימפוניה השנייה מבין 12 (מספר 93-104) של היידן שנקראות סימפוניות לונדון, והיא נכתבה ב-1791. בשפה הגרמנית מוכרת הסימפוניה הזו בשם "mit dem Paukenschlag" ("במכת תוף דוד"). סימפוניה זו היא אחת המנוגנות ביותר על ידי תזמורות ברחבי העולם, בגרסאות שונות.
כתיבת היצירה.
היידן כתב את היצירה בלונדון, בביקורו הראשון באנגליה. היצירה נוגנה לראשונה באולם הנובר ב-23 במרץ 1792. בבכורה השתתף היידן עצמו, שניגן בפורטה-פיאנו.
הכינוי "ההפתעה".
היידן היה ידוע בחוש ההומור שלו, ובשילוב בדיחות בסימפוניות שכתב. ה"ההפתעה" שהכניס בסימפוניה זו, הייתה שלוב אקורד חזק במיוחד באמצע הסימפוניה, בסיום הצגת מוטיב ב"פיאנו" - נגינה שקטה, ואז חזרה לנגינה חרישית. על פי הביוגרף של היידן, כשנשאל על כך אמר היידן כי הדבר נועד ליצור עבור הקהל גורם מפתיע ביצירתו. על פי טענה נפוצה, הדבר נועד להרדים את הקהל, ובהמשך להשכימו בבהלה.
חלקי הסימפוניה.
כמו כל הסימפוניות ה"לונדוניות" של היידן, מחולקת גם סימפוניה זו לארבעה חלקים באופן הבא:
לה אמיסטאד
אמיסטאד (בספרדית: La Amistad, שתרגומו "הידידות") הייתה ספינת עבדים ספרדית שיצאה מהוואנה לנמל קובני אחר, בקמגואיי בשנת 1839. הספינה נשאה חמישים ושלושה עבדים בתת-תנאים, חלקם הושלכו לים וחלקם מתו, עד אשר השתלטו האפריקאים על הספינה בהנהגתו של אפריקני צעיר בשם ג'וזף סינקה שהרג את רב החובל וחלק מצוות הספינה. כדי לנווט נזקקו האפריקאים לאנשי הספינה הספרדים כדי להפליג חזרה לאפריקה. בחשאי, הסיטו הספרדים את הספינה צפונה. "אמיסטאד" נתפסה על ידי האונייה "וושינגטון" של שירות ספינות המכס של ארצות הברית, והובלה אל נמל ניו הייבן. כך החל אחד המשפטים המסעירים בארצות הברית, ארצות הברית נגד לה אמיסטאד, שני לאחר פרשת דרד סקוט.
ספרד רצתה לתבוע את האפריקאים בפעולת שוד ימי ואכן נשיא ארצות הברית, מרטין ואן ביורן יצא כנגד האפריקאים כדי להיבחר מחדש. הדרומיים רצו שהאפריקאים ישפטו בבית דין פדרלי באשמת רצח ושוד. ג'ון קווינסי אדמס תחת חסותם של האבולישוניסטים יצג את העבדים וטען כי על פי החוק הספרדי סחר עבדים אפריקני אסור ומנוגד לזכות חירות האדם. בסופה של הפרשה זוכו החשודים ושוחררו.
בקולנוע.
סרט הקולנוע אמיסטאד משנת 1997 מבוסס על סיפור מרד העבדים בספינה והמשפט שנערך בעקבותיו. בסרט, אשר בוים על ידי סטיבן ספילברג, מופיעים אנטוני הופקינס בתפקיד ג'ון קווינסי אדמס ודג'ימון הונסו בתפקיד ג'וזף סינקה.
סמר (פירושונים)
אמיסטאד
בקארי סניה
ג'ורג פגט תומסון
פינת הילד
פארק מורנינגסייד
פארק מורנינגסייד (אנגלית: Morningside Park) הוא פארק הנמצא בחלק הצפוני של ניו יורק ברובע מנהטן. הפארק משתרע על שטח של 120 דונם ונמצא בין רחוב 110 ל-רחוב 123 בגבול בין שכונת הארלם למורנינגסייד הייטס.
הייחוד הגאוגרפי של הפארק הוא צוק סלעי אבן צפחה במנהטן. הפארק הוקם כאמצעי לחיסכון בעלויות, וזאת כדי למנוע את ההוצאות של הרחבת רשת הרחובות על פני שטח סלעי קשה. הוא מופעל על ידי מחלקת הגנים של העיר ניו יורק.
היסטוריה.
רעיון יצירת הפארק הוצע בשנת 1867. עקב השפל הכלכלי באותה תקופה נדחה התכנון והביצוע עד ל-1887. פרדריק לו אולמסטד, וידידו קלוקט וו נתבקשו לתכנן מחדש את תוכניתם המקורית ולהתאימה לתקופה החדשה תוך תכנון תחנת רכבת עילית ברחוב ה-116 והשדרה השמינית.
תכונות הפארק.
בפארק קיימים מגרשי משחקים, מגרשי כדור-סל, מגרשי כדור יד. מכו כן ישנם מספר פסלים ברחבי הפארק:
אירועים היסטוריים.
הפארק נכנס להיסטוריה של העיר ניו יורק עקב הכוונה של אוניברסיטת קולומביה להתרחב על חשבון הפארק בשנת 1968 ולבנות אולם התעמלות. הפארק שימש אז מוקד להפגנות מאחר שנראה היה שהכוונה היא גזענית במטרה ליצור הפרדה בין שחורים ולבנים. האוניברסיטה ניסתה לשכנע שהכוונה הייתה הפוכה ורצתה ליצור אינטגרציה ולא הפרדה, נטשה את רעיון הבנייה עקב כך.
סימפונית ההפתעה
מבצר לטרון
מבצר לטרון הוא מבצר צלבני השוכן על גבעת לטרון בגובה של 261 מטרים מעל פני הים. המבצר ממוקם כ-250 מטרים דרומית-מזרחית למנזר השתקנים וצופה עליו.
המבצר הוקם כחלק ממערך הגנה על הדרך לירושלים. המגדל הראשון הוקם בשנת 1132 או 1137 ועבר בשנת 1141 לידי מסדר הטמפלרים שבנה במקום מבצר גדול בשם "לה טורון דה שבלייה" (Le toron des chevaliers), היינו, "מגדל האבירים". שם זה השתבש בפי תושבי הסביבה והפך ל"לטרון". המבצר נהרס על ידי צבאות צלאח א-דין בשנת 1187. הצלבנים שבו וכבשו את המקום בשנת 1229, במסגרת מסע הצלב השישי, אך לא ידוע אם שבו והקימו את המבצר. באמצע המאה ה-13 נהדפו הצלבנים מהמבצר. במלחמת העצמאות שכנה במבצר עמדה של הלגיון הירדני, שכוחות צה"ל ניסו ללא הצלחה לכובשה בקרבות לטרון. שרידי העמדה ניכרים בשטח וסביבה נראות עד היום תעלות קשר ירדניות. האתר נכבש במלחמת ששת הימים.
במקום נערכו סקרים בלבד שחשפו מגדל עוז ומרתף, וכן שרידי חומה, קשתות, מגדלים וכנסייה. סמוך ממזרח לשרידי המבצר שוכנת אנדרטת עוצבת סער.
מראש הגבעה תצפית פנורמית מרהיבה, ממנה ניתן לצפות אל הרי ירושלים ושפלת יהודה, כביש מס' 1, שער הגיא, אזור מודיעין, גוש דן ומישור החוף הדרומי. סביב לגבעה ועל מורדותיה חלקות של כרמי זיתים בבעלות מנזר השתקנים, ובעמק מדרום למבצר עובר נחל נחשון.
לה טורון דה שבלייה
הקצאת מניות
משטרות איטליה
משטרות איטליה הם שבעה כוחות שיטור נפרדים האחראים לאכיפת חוק באיטליה, חמישה מבין ארגוני שיטור אלה הם לאומיים.
בשנת 2006 מספר אנשי המשטרה הפעילים באיטליה, בכל כוחות השיטור, היה 324,339, הגבוה ביותר מבין כל מדינות האיחוד האירופי, הן במספרים מוחלטים והן במספר השוטרים לנפש. מספר השוטרים באיטליה גבוה פי שניים ממספרם במדינות אירופיות בעלות ממדי אוכלוסייה דומים, כגון בריטניה.
כוחות שיטור לאומיים.
הקרביניירי.
הקרביניירי, או בשמם המלא צבא הקרביניירי (באיטלקית: Arma dei Carabinieri), הוא כוח דמוי ז'נדרמריה העוסק במשימות שיטור. הקרביניירי אף משמשים כמשטרה צבאית.