בניגוד לעבר, במשחקים אלה היה הסקי החופשי הענף הבולט, עם 9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. בתחרות המוגולס לנשים זכתה ז'וסטין דופור-לפואן במדליית הזהב, ואחותה הגדולה קלואה זכתה במדליית הכסף. בסקי קרוס זכתה מריאל תומפסון במדליית הזהב, וסגניתה הייתה קלסי סרווה. קנדית שלישית, דארה האוול, זכתה במדליית זהב בסלופסטייל, תחרות בה קים למאר זכתה במדליית הארד. אצל הגברים, אלכסנדר בילודו שמר על תוארו במוגולס, וסגנו היה מיקאל קינגסברי. מייק רידל זכה במדליית כסף בהאפפייפ.
בהחלקה מהירה במסלול קצר, זכה שארל אמלן במדליית זהב במרוץ ל-1500 מטר, שארל קורנויה זכה במדליית כסף במרוץ ל-500 מטר, ונבחרת השליחות הקנדית זכתה במדליית כסף במרוץ ל-3000 מטר. במזחלות זכו קיילי המפריז והת'ר מויז במדליית זהב שנייה ברציפות. בהחלקה אומנותית זכו הקנדים בשלוש מדליות כסף. טסה וירצ'ו וסקוט מויר עשו זאת בתחרות הזוגות, פטריק צ'ן ביחידים, ושלושתם היו שותפים לזכייה בתחרות לנבחרות. המחליק המהיר דני מוריסון זכה במדליית כסף במרוץ ל-1000 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-1500 מטר. גולשת השלג דומיניק מלטה זכתה במדליית כסף, ומארק מקמוריס זכה במדליית ארד. גולש הסקי האלפיני יאן הודק זכה במדליית ארד בסופר G, והיה הקנדי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף זה מזה 16 שנים.
שתי נבחרות ההוקי קרח שמרו על תואריהן. הגברים אחרי ניצחון על נבחרת שוודיה, והנשים, להן היה זה תואר רביעי ברציפות, אחרי ניצחון על נבחרת ארצות הברית. גם בקרלינג זכו שתי הנבחרות במדליות הזהב. הגברים, עם תואר שלישי ברציפות, גברו בגמר על בריטניה והנשים, עם תואר ראשון מזה 16 שנים, גברו על שוודיה.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
width="20px"|
בענפי החורף:
שופרסל דיל
צ'ארלסטון (מחול)
הצ'ארלסטון הוא סוג של ריקוד ג'אז ממשפחת ריקודי הסווינג שהיה נפוץ בעיקר בשנות ה-20. הריקוד דרש תנועת רגליים ואגן מהירה ואנרגטית והיה לסמל הדור הצעיר של "עידן הג׳אז" בין שתי מלחמות העולם (תקופה שנקראת גם "שנות העשרים הסוערות").
מקור הריקוד בשיר בשם "The Charleston" מאת ג'יימס פ. ג'ונסון, שהושפע מביקורו בעיר צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית. השיר הפך ללהיט במחזה "Runnin' Wild" שהוצג בברודוויי בשנים 1923–1924.
הריקוד, הבנוי על מקצב ג'אז, הופיע במסבאות בלתי-חוקיות (speakeasy) בדרום ארצות הברית בתקופת היובש. אף על פי שהבסיס הקצבי נבע ממוזיקה אפרו אמריקאית או קובנית (לפי ניתוחו של המוזיקולוג גונתר שולר, מדובר בסוג של הבנרה) נפוץ הריקוד בקרב לבנים. היה זה בתחילה ריקוד סולו של נשים שנחשב מיני, מגרה ובלתי מוסרי, מאוחר יותר נוצרו גם גרסאות ריקוד זוגיות וקבוצתיות. כמו כן נוצר שילוב של צ'ארלסטון וסטפס שהיה תובעני ומורכב.
בשנות ה-20, לאחר הצלחת "The Charleston" המקורי, נפוצו עוד ועוד הקלטות של שירי צ'ארלסטון לריקודים. הקצב של שירים אלה היה מהיר (יותר מ 200–250 פעימות לדקה) והם נוגנו על ידי הרכבי תזמורות לריקודים (ביג בנד מוקטן שכלל כ-10 נגנים בכלי נשיפה וחטיבת קצב שכללה תופים, קונטרבס ופסנתר או גיטרה). הריקוד שולב הן במופעי וודוויל כמופע ראווה (שם נדרשה מהרקדניות המופיעות גם להטוטנות ויכולת ריקוד ואקרובטיקה) והן במסיבות פרטיות, באולמות ריקודים ובבתי קפה (שבשל תקופת היובש מילאו את מקומם של הברים) בהם ניגנו צ'ארלסטון לריקודים עבור קהל המבלים.
פרימוז' קוזמוס
פרימוז' קוזמוס (בסלובנית: Primož Kozmus; נולד ב-30 בספטמבר 1979 בנובו מסטו) הוא מיידה פטיש סלובני. קוזמוס זכה במדליית זהב ביידוי פטיש באולימפיאדת בייג'ינג ובאליפות העולם באתלטיקה 2009. הוא האלוף האולימפי הסלובני הראשון במקצועות האתלטיקה.
שיאו האישי הוא מרחק של 82.58 מטרים, והוא מהווה גם את השיא הסלובני. קוזמוס קבע את תוצאה זו בתחרות בפולין. באליפות העולם לאתלטיקה בשנת 2009 זכה במדליית הזהב לאחר שיידה את הפטיש למרחק של 80.84 מטרים, היחידי בתחרות שיידה את הפטיש למרחק גבוה יותר מ-80 מטרים.
צבא האסלאם (עזה)
צבא האסלאם (נקרא גם: גדודי הג'יהאד והתווחיד, אל-קאעידה בפלסטין או אל-קאעידה ברצועת עזה. בערבית: جَيش الإسلام; תעתיק: ג'יש אל-אסלאם) הוא ארגון טרור קטן המסונף לארגון הטרור העולמי אל-קאעידה. מרכז הארגון בשכונת סברה שבמרכז העיר עזה.
כמה מהפעולות הידועות בהן השתתף הארגון הן חטיפת החייל הישראלי גלעד שליט, חטיפת כתב ה-BBC אלן ג'ונסון והצתת בית הספר האמריקאי בעזה. הקבוצה הייתה בתחילה מקורבת לחמאס, אך התרחקה ממנה בעקבות התנגדות החמאס והפת"ח לפעולותיה.
הקמת הארגון.
בתחילת שנת 2006 החלו בני חמולת דע'מש מהעיר עזה לכנות עצמם צבא האסלאם, לאחר שהתפלגו מוועדות ההתנגדות העממית. בראש הארגון עומד ממתז דע'מש, שהסתכסך עם ראשי ועדות ההתנגדות העממית והוביל את הפרישה מהארגון.
הארגון אימץ את האידאולוגיה של אל-קאעידה, החל בהפצת רעיונותיו ויצר עמו קשר דרך רשת האינטרנט ודרך פעילי אל-קאעידה מאפגניסטן ששהו ברצועת עזה ופעלו להשתית חינוך דתי. כסף ונשק החלו לזרום לארגון דרך מנהרות ההברחה בציר פילדלפי, פעילי אל-קאעידה זרים חדרו לרצועה וחברו לארגון בעת פריצת מעבר רפיח בפברואר 2008.
מטרת הארגון היא "לשחרר את פלסטין ולכונן מדינה אסלאמית בעזה, תוך ג'יהאד נגד היהודים והצלבנים". הארגון נחשב לקיצוני ביותר ופועל גם נגד אוכלוסיית הזרים ונגד אורח החיים החילוני ברצועת עזה.
פעילות טרור.
שני פעילי צבא האסלאם השתתפו בחטיפתו של גלעד שליט ביוני 2006 יחד עם החמאס וועדות ההתנגדות העממית. תחילה הוחזק שליט בידי אנשי הארגון ולאחר מכן הועבר לידי החמאס.
באוגוסט 2006 חטפו פעילי הארגון שני כתבים מרשת החדשות האמריקאית פוקס ניוז.
בשנת 2007 חטף הארגון את כתב ה-BBC אלן ג'ונסון ופרסם סרטון וידאו שבו נראה ג'ונסון כשעליו חגורת נפץ. בסרטון הארגון הציע לשחרר את ג'ונסון בתנאי שממשלת בריטניה תשחרר אסיר מוסלמי. הארגון שחרר את ג'ונסון בלחץ החמאס לאחר 114 ימי שבי.
הארגון תקף גם יעדים פלסטיניים לא-מוסלמיים וזרים. במסגרת זו הציתו פעיליו את בית הספר האמריקאי בעזה, הניחו מטעני חבלה ותקפו מוסדות נוצריים, בתי קפה אינטרנט וחופי רחצה מעורבים.
ב-2011 חטף הארגון פעיל איטלקי בתנועת הסולידריות הבינלאומית ודרש שחמאס ישחרר את אחד ממנהיגיו שנעצר בתוך 30 שעות, וכשדרישה זו לא נענתה הוצא הפעיל להורג.
במהלך השעות פורסם סרטון שמראה את האיטלקי חטוף, ומכיוון שהאיטלקי לא דיבר יש הטוענים שכבר אז מת.
יחסים עם החמאס.
אנשי צבא האסלאם אמנם שיתפו פעולה עם החמאס בביצוע הפיגוע שבו נחטף גלעד שליט, אך כאשר החזיקו בשליט סחטו מהחמאס כסף ונשק בתמורה להעברתו.
במהלך השתלטות החמאס על רצועת עזה ביוני 2007 היו עימותים אלימים בין אנשי צבא האסלאם לחמאס. כוחות החמאס צרו על מעוז חמולת דע'מש ודרשו את הסגרתם של כמה מחבריה. ממתז דע'מש הסגיר את עצמו לאחר שביתו נהרס והצדדים הגיעו להבנות לגבי פעילות הארגון והקימו ועדה משותפת להסדרת היחסים בין הארגונים. מאוחר יותר סוכם כי אנשי צבא האסלאם ישולבו במנגנוני הביטחון בעזה בתנאי שמנהיגם מומתז דע'מש ושלושה בכירים נוספים בארגון יקבלו דרגה צבאית.
כאשר חטף הארגון את אלן ג'ונסון, החמאס ניהל מגעים עם ממתז דע'מש לשחרורו. כשאלו לא הצליחו, השתלט החמאס על גגות בתים בשכונת ס'ברא. צבא האסלאם חטף עשרה חברי חמאס ואיים להורגם אם אנשי החמאס ינסו לחלצם בכח. החמאס עצר מספר חברים בצבא האסלאם, כולל דובר הארגון, אבו מות'אנה. לבסוף גובשה עסקה בין הצדדים, במסגרתה הוסכם כי צבא האסלאם יוכל להמשיך להחזיק בנשקו וכי שני הארגונים יפעלו זה לצד זה באופן עצמאי. החמאס העביר לצבא האסלאם כסף ונשק בתמורה לשחרורו של ג'ונסון, והתחייב לשחרר את פעילי צבא האסלאם העצורים ולא להעמיד לדין את ממתז דע'מש.
בתום מבצע עופרת יצוקה ב-2009, ניסה צבא האסלאם לבצע פיגוע על מנת להפר את הפסקת האש. הפיגוע סוכל כאשר חיל האוויר הפציץ והרג שלושה פעילים, ביניהם מועתז דע'מש, אחיו של ממתז דע'מש.
ב-14 באוגוסט 2009 כיתרו כוחות הביטחון של החמאס ברצועת עזה את מסגד אבן תימה בעיר רפיח, בו הטיף באותה שעה עבד אל-לטיף מוסא, ראש הפלג המזוהה עם אל-קאעידה ברצועת עזה, אשר הכריז כי "עזה היא אמירות איסלאמית הנאמנה לבן לאדן". כוחות הביטחון של החמאס פרצו למסגד ובעימותים שהתפתחו במסגד ובאזורים אחרים של רפיח נהרגו 24 פלסטינים, כולל עבד אל-לטיף מוסא, וכ-125 נפצעו.
היסטוריה של דנמרק
ההיסטוריה של דנמרק כוללת היסטוריה ארוכת שנים באזור של ממלכת דנמרק של היום.
דנמרק יושבה כבר לפני כ-100,000 שנה. בסביבות המאה ה-8 לספירה החלה האימפריה הפרנקית להתפשט לכיוון דנמרק, כתוצאה מכך התאחדו הדנים עם הנורווגים ועם הגיטים, והקבוצה האתנית שנוצרה מאיחוד זה נקראה ויקינגים. הוויקינגים היו בעלי השפעה רבה במסחר באירופה וכבשו שטחים רבים.
דנמרק אוחדה כממלכה בשנת 980 לערך על ידי האראלד כחול-השן, שהתנצר יחד עם תושבי הממלכה. בשנים שלאחר מכן הספיקה דנמרק להתפרק, להתאחד מחדש, להתעצם ולכבוש שטחים נרחבים כשאז הגיעה המפלה והיא נאלצה להחזיר שטחים רבים. דנמרק חזרה לאחר מכן לגדולתה, אך בעקבות סכסוך בינה לבין שוודיה וברית ערי הנזה נפלה שנית.