כריס הכיר את חברי ומפייר ויקנד כאשר למד באוניברסיטת קולומביה. הוא למד מוזיקה ביחד עם רוסטאם באטמנגליג' והקים את ומפייר ויקנד בשנתו האחרונה באוניברסיטה. שם הלהקה מבוסס על שמו של סרט שעזרא קניג הפיק עם חבריו באותו קיץ. הם הוציאו לאור את האלבום הראשון שלהם אחרי שסיימו ללמוד, בעודם עובדים במשרה מלאה. האלבום נקרא "Vampire Weekend", על שמה של הלהקה. האלבום השני, "Contra", יצא לאור בינואר 2010, והגיע לראש המצעדים בארצות הברית, אנגליה, אוסטרליה וקנדה.
האלבום השלישי והמצליח ביותר שלהם, יצא ב-2013 תחת השם "Modern Vampires of the City".
אוריקלקום
אוֹרִיקָלְקוֹם (Oricalkum), או אוריקלטיום היא מתכת מיתולוגית. היא ידועה בכך שתחת חום היא אינה ניתכת אלא צוברת אנרגיה.
בתרבות המודרנית.
האוריקלקום מופיעה במגוון סרטים, תוכניות טלוויזיה ומשחקים כגון:
אליפות וימבלדון 1951
אליפות וימבלדון 1951 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-6 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
כמו בשנים הקודמות, טניסאי ארצות הברית זכו ברוב התארים. דוריס הארט (ארצות הברית) זכתה ב-3 תארים.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, דיק סוויט (ארצות הברית), נפגש עם קן מקגרגור (אוסטרליה) וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר דוריס הארט (ארצות הברית) ניצחה את שירלי פריי, גם היא מארצות הברית, בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי התחרות בשנת 1950 ג'ון ברומיץ' ואדריאן קויסט (אוסטרליה) לא השתתפו. 4 זוגות דורגו:
במשחק הגמר קו מקגרגור ופרנק סג'מן מאוסטרליה שיחקו נגד ירוסלב דרובני (מצרים) ואריק סטארגס (דרום אפריקה) וניצחו אותם ב-5 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה, באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה ובכך זכו ב-4 תוארי גראנד סלאם בתחרות זוגות הגברים במהלך שנת 1951. מאז אף זוג גברים לא הצליח לחזור על הישג זה. הכי קרובים היו בוב ומייק בריאן שהצליחו לחזור על הישג זה במהלך שנתיים 2012-13.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות שכללו רק טניסאיות מארצות הברית קיבלו דירוג:
במשחק הגמר שירלי פריי ודוריס הארט וניצחו את מנצחי התחרות בשנים האחרונות לואיז ברוף ומרגרט אוסבורן דופונט בשתי מערכות. בכך הן זכו בתחרות זו בפעם הרביעית. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר פרנק סג'מן (אוסטרליה) ודוריס הארט (ארצות הברית) ניצחו בשתי מערכות את מרווין רוז וננסי בולטון (אוסטרליה) שלא היו מדורגים. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.
משולם דאר
משולם דאר (נולד ב-1938) הוא חושף שחיתות ישראלי, אשר חשף מעשי שחיתות באגף הפיקוח בעיריית תל אביב-יפו ובבית הדין הרבני.
פרשת השחיתות בעיריית תל אביב.
דאר עבד בעיריית תל אביב-יפו בשנים 1954 - 1981. כ-20 שנה בפיקוח העירוני ו-7 שנים בשירותי החינוך העירוני. בשנת 1981, דיווח לראש העירייה דאז, שלמה להט, על שחיתות באגף הפיקוח. עיקר המעשים עליהם דיווח נגעו לגנבה של סחורות אשר הוחרמו על ידי הפקחים. דאר דיווח על עשרות מקרים, בהם פקחים לקחו לביתם סחורה, אשר החרימו קודם לכן. כעבור מספר ימים, פרצה מלחמת לבנון הראשונה, דבר אשר גרם לדברים לרדת בסדר החשיבות. בתום המלחמה, כאשר אותם פקחים גילו על הדיווח, החל משולם לחוות מסע התנכלויות אשר הוביל אותו להתפטר מתפקידו.
פרשת השחיתות בבית הדין הרבני.
כעבור חצי שנה, החל לעבוד בבית הדין הרבני בתפקיד פקיד עזר. במסגרת תפקידו נחשף לתופעות של הקדמת תאריכים לדיונים ולמתן גט, בתמורה לתשלום שוחד בגובה מאות שקלים. השיטה עבדה כך: מזכיר בית הדין דאז, דוד איינהורן, אשר היה אחראי על השיבוץ, ולימים גם הורשע בקבלת שוחד, היה מקדם את התור ושותפו הסופר, היה חותם על הגט. בהמשך, נחשף לתופעה של דיווחי שעות כוזבים, על מנת לזכות בגמול שעות נוספות. על מנת לאמת את המקרים עליהם סיפר מאוחר יותר, דאג משולם למקם מצלמה מעל שעון הנוכחות, אשר צילמה את המעשים. משולם דיווח על המקרים לנציבות שירות המדינה, וכשדאר ראה שאין מנוס, הוציא את הסיפור לעיתונות. לאחר שמזכיר בית הדין, גילה את זהותו, החל להתנכל לו, בין המעשים אשר חווה היו חרם חברתי, איומים על חייו וחיי משפחתו, שריפת ביתו ועוד. בסוף התהליך, משולם איבד את עבודתו. כיום הוא פנסיונר של עיריית תל אביב.
המלצה לקבלת תעודת הוקרה לחושף שחיתות מנשיא המדינה.
בעקבות פנייתה של חברת הכנסת עדי קול, יו"ר הוועדה לפניות הציבור, אל שרת המשפטים ציפי לבני ונשיא המדינה שמעון פרס, בבקשה ליישום את החוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור הוגש מכתב המלצה לנשיא המדינה מטעם עמותת עוגן, אשר ליוותה את דאר וסייעה לו בהליכים המשפטיים אותם ניהל.
חיים אישיים.
דאר מתגורר בתל אביב עם אשתו. לזוג ארבעה ילדים.
ביטרפלד-וולפן
ביטרפלד-וולפן (בגרמנית: Bitterfeld-Wolfen) היא עיר במחוז אנהלט-ביטרפלד שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת בחלקה הדרום-מזרחי של המדינה, ממערב לנהר המולדה (Mulde), באזור שמאופיין בעיקר בתעשייה כבדה ובכריית ליגניט (פחם חום). העיר נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim).
גאוגרפיה.
ביטרפלד-וולפן שוכנת במרחק של 25 ק"מ מצפון-מזרח להאלה וכ-35 ק"מ מצפון ללייפציג. ממזרח לעיר משתרע אגם מולדשטאו (Muldestausee), מדרום אגם גויצ'שה (Goitzsche).
היסטוריה.
ביטרפלד-וולפן נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim).
ביטרפלד.
ביטרפלד נוסדה כמושבה של מהגרים פלמים ב-1153. ב-1476 נכבשה העיר על ידי הדוכס של מייסן ומכאן והלאה השתייכה לסקסוניה, עד לסיפוחה לפרוסיה ב-1815.
בשנת 1900 הייתה ביטרפלד לצומת רכבות חשוב בין לייפציג, האלה וברלין. אוכלוסיית העיר מנתה אז כמעט 12,000 תושבים. מפעלי התעשייה של העיר ייצרו צינורות, חומרי איטום ומכונות. כמו כן פעלו בעיר מנסרות עצים. בסביבת העיר פעלו מכרות פחם. הודות למיקומה הנוח הייתה העיר מקום מגורים מועדף לאנשי עסקים מלייפציג ומהאלה.
בתקופת שלטון גרמניה המזרחית הייתה העיר ידועה לשמצה בשל המפעלים הכימיים שלה שגרמו לזיהום סביבתי חמור, אפילו במונחים מזרח-גרמניים.
במאה ה-21 ביטרפלד היא עדיין עיר תעשייתית ומארחת מדי שנה פסטיבל של מוזיקת מטאל קיצוני. מכרה הפחם הפתוח לשעבר שנמצא מדרום-מזרח לעיר הוא מקור בלתי נדלה למאובנים ולענבר.
וולפן.
וולפן מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1400 כפייף בשם Wulffen. ב-1846 התגלו במקום מרבצי ליגניט והחלה הכרייה שלו. בהמשך הפך המקום למרכז לתעשייה הכימית של גרמניה.
בראשית שנות השלושים של המאה ה-20 יוצרו בוולפן לוחות צילום על ידי חברת אגפא וב-1936 פיתחה החברה בעיר את סרט הצילום הצבעוני אגפא-קולור. במהלך מלחמת העולם השנייה אולצו מאות גברים, נשים וילדים מארצות הכבושות על ידי גרמניה הנאצית לעבוד במפעלי אי גה פארבן. לאחר המלחמה נשאר השם המסחרי של אגפא נחלתם של המפעלים של החברה בגרמניה המערבית ומוצרי המפעל בוולפן נקראו ORWO, שהיה המותג היחידי של גרמניה המזרחית ששווק ברחבי העולם. בשנות השלטון של גרמניה המזרחית נעשתה וולפן לעיר שינה עבור האנשים שעבדו בביטרפלד, במפעלים התעשייתיים של וולפן ובמכרות הליגניט.
לאחר איחוד גרמניה סבל כל האזור מקשיים כלכליים ומבריחת אוכלוסייה. בעיית האבטלה הפכה להיות חמורה ביותר. כתוצאה מכך קטנה אוכלוסיית העיר בכמחצית. מאז שנות התשעים השתפר המצב בעקבות השקעות של חברות גדולות.
משה חזות
משה חזות (יליד 1965) הוא חושף שחיתויות ישראלי, עובד רכבת ישראל שהתריע על כשלי בטיחות אי סדרים ופעולה בניגוד עניינים של מנהלים. הוא פוטר בשנת 2004 בנימוק שהוא "אדם אלים ומסוכן, הפורק כל עול". חזות החל לנהל מאבק משפטי שהסתיים ב-2013 כאשר בית הדין לעבודה הורה להחזירו לתפקידו וכן להעניק לו פיצוי והחזרי שכר של כמיליון ש"ח - הסכום הגבוה ביותר שנפסק מעולם לעובד שחשף שחיתויות בישראל. פרופ' פרנסס רדאי ועו"ד אבינועם כהן הצביעו על חשיבות ההליך המשפטי בהקשר לאמנות הבינלאומיות נגד שחיתות שישראל חתומה עליהן.
פרשת השחיתות ברכבת ישראל.
חזות הועסק ברכבת, וב-2003 דווח למבקר הפנים ולמבקר המדינה על כשלים שונים. המידע שמסר התייחס להנהלת הרכבת וכן לבכירי ועד העובדים.