בצידו הדרום-מזרחי של חלל D ישנו פתח רחב, המופרד על ידי גשרי סלע טבעיים למספר פתחי משנה המצויים במפלסים שונים זה מעל זה. פתח/ים אלו מובילים מזרחה לאולם נרחב (E), הגדול שבחללי המערה. מידות האולם 10X10 מ' וגובהו מגיע ל-3 מ'. בחלקו הדרומי ישנו שטח הנמוך במעט מיתר חלקי האולם. ממרכז שטח זה נמשכת צפונה מחילה צרה העוברת מתחת לחלקו הצפוני של האולם. בצידו המערבי ישנו חדר מעוגל ממנו נמשכות נישות נרחבות לכיוונים שונים. במרכז האולם ניצב עמוד סלע טבעי שנוצר במהלך יצירת האולם ולא לאחריו.
הממצאים.
בסקר הארכאולוגי סקר דרום השומרון החדש שנערך במערה נתגלו ממצאים מתקופות רבות החל מהברונזה התיכונה ועד התקופה הממלוכית. לימוד דפוסי השימוש במערות דוגמת מערת הנמרים וכן נתוניה הטבעיים של המערה מאפשרים להסיק כי בכל התקופות המיוצגות השימוש האנושי בה היה לצורך מסתור ולא למגורים.
הממצאים שהתגלו במערה מייצגים את התקופות הבאות: הברונזה התיכונה, הברזל, הפרסית, ההלניסטית, הרומית והממלוכית. סימני חפירות בלתי חוקיות שנצפו במערה מלמדים על ממצאים נוספים שנשדדו ממנה. מרבית הממצאים שנתגלו במערה נמצאו באולם הפנימי D. ממצא כלי החרס כולל בעיקר כלים סגורים דוגמת כלי אגירה ובישול, שאפשרו לפליטים להוביל למערה מזון וצידה. מכלולי כלי החרס העיקריים מתוארכים לשלהי התקופה הפרסית, לתקופה ההלניסטית ולתקופה הרומית הקדומה ובכלל זה התקופה שבין שתי המרידות נגד הרומאים וימי מרד בר־כוכבא. בין הממצאים ראויה לציון קטפולטה - ראש חץ ארטילרי שנורה ממכונת ירייה של הצבא הרומי לעבר המורדים היהודים שלקחו אותו כשלל על מנת להשתמש בו כנגד הרומאים.
גם במערה זו נגרמו נזקים רבים על ידי שודדי עתיקות וניתן לזהות חפירות שוד בכל חלקי המערה.
המערה כמערת מסתור לפליטים.
בשנים האחרונות פורסמו עבודות רבות בקשר למערות מפלט חדשות שהתגלו באזורי השומרון ויהודה וביניהן מערת הנמרים. נראה כי מאפייני המערה – גישה נוחה, פתח נסתר מהמעיין ומהעמק, גודלה היחסי ומבנה מסועף הכולל מעברים צרים המובילים לאגפים פנימיים, כמו גם קרבתה לעין סמיה השופע ולעמק סמיה הפורה שהיה מיושב במרבית התקופות – משכו אליה פליטים ומורדים בתקופות רבות. המכלולים המרכזיים שנתגלו במערה מתוארכים לשלהי התקופה הפרסית, לתקופה ההלניסטית ולימי מרידות היהודים ברומאים. ממצאים אלו מצטרפים לעדויות ההיסטוריות ולממצאים מתקופות אלו שפורסמו זה מכבר ממערות קרסטיות באזור דרום מדבר שומרון וצפון מדבר יהודה. ממצאים אלו מלמדים על שומרונים שמצאו מקלט במערות האזור בשלהי התקופה הפרסית (בדומה למערת ערק אבו שינג'י שבואדי דליה הסמוך), על יהודים שנמלטו לאזור בתקופה החשמונאית ועל יהודים שמצאו מקלט במערות האזור בימי המרידות נגד הרומאים.
יוסף הטב
יוסף (יוסי) הטב (נולד ב-11 באוגוסט 1942) הוא פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי ישראלי, מראשוני הפסיכיאטרים לילדים ונוער בישראל. ניהל את מחלקת הילדים והנוער במרכז הירושלמי לבריאות הנפש איתנים במשך למעלה משלושה עשורים. שימש כמרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית וכיהן כראש החוג לפסיכיאטריה בפקולטה זו. תחומי המחקר שלו הם הפסיכיאטריה של הילד והמתבגר, אתיקה בטיפול הפסיכיאטרי ועוד. במהלך השנים פרסם ספרים ומאמרים רבים והוזמן להרצות בישראל ובעולם בתחומים אלה. יקיר ירושלים לשנת 2018.
קורות חיים.
יוסף הטב נולד בעיירה לה-גולט שלחוף ימה של תוניסיה. אביו מוריס היה חייט ואימו אינס הייתה תופרת. הוריו היגרו לצרפת בשנת 1936, מתוך שאיפה להשתלב בחברה ובתרבות הצרפתית, אך עם הכיבוש הנאצי של צרפת במלחמת העולם השנייה, ברחה המשפחה יחד עם מיליוני צרפתים למרסיי ועלתה על אונייה שהחזירה אותם לתוניסיה. בתום המלחמה, כשהיה בן 3, חזר יחד עם הוריו לפריז. שלוש שנים לאחר מכן, ביולי 1948, בגיל 6 בלבד, נפטר אביו לאחר שסבל ממחלה ממושכת.
יוסף הטב גדל בשכונת פועלים בפאתי פריז והיה מבין היהודים היחידים בכיתתו. בהיותו תלמיד מצטיין, הוכוון לטכנאות רכב. בגיל 15 כאשר סיים את לימודי המכונאות עבר לבית ספר תיכון יהודי יהודי על-שם הרמב"ם, ובסיום התיכון קיבל תעודת בגרות עיונית במגמה ראלית. בשנת 1960, לאחר שמנהל בית הספר שבו למד הציע לו להתחזק ביהדותו, הגיע לראשונה לישראל, לשנת לימודים ב'מכון גולד' להכשרת מורים בירושלים. במהלך אותה שנה החליט שעם סיום לימודי הרפואה יעלה לארץ. את לימודי הרפואה החל השנת 1961 בשטרסבורג, צרפת, שם הכיר את קלודין בלום, והם נישאו בשנת 1965. את יתרת לימודי הרפואה השלים בפריז, ובמקביל ללימודיו עבד לפרנסתו בהוראת עברית ויהדות והכשרת בני מצווה לקריאה בתורה. באוקטובר 1969 עלה לארץ עם אשתו ושתי בנותיו והם קבעו את משכנם בירושלים. לאחר עלייתו לארץ, התגייס לצה"ל כרופא מילואים. הוא סיים קורס קציני רפואה, וזמן קצר לאחר מכן, הצטרף לכוח צה"ל שירד לתעלת סואץ ובמהלך כל מלחמת יום הכיפורים תפקד כרופא צבאי בחזית הדרום. יוסי שירת במשך שנים רבות במילואים, השתתף במלחמת שלום הגליל והשתחרר בדרגת רס"ן.
מתגורר בירושלים. נשוי לקלודין הטב-בלום, פיזיותרפיסטית במקצועה, ולהם ארבעה ילדים.
פעילות מקצועית.
בשנים 1969–1973 התמחה בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש "טלביה". בשנת 1974 הוכר כמומחה לפסיכיאטריה כללית, ובשנת 1976 מונה למנהל מחלקת ילדים ונוער בבית חולים "איתנים" (בגיל 34 בלבד) וניהל את המחלקה עד יציאתו לגמלאות בשנת 2009.
משנת 1982 שימש כפסיכואנליטיקאי מוסמך מטעם המכון הישראלי לפסיכואנליזה. במהלך השנים מילא תפקידים שונים במכון, ובהם גזבר המכון (1989-1984), חבר בוועדות שונות ומזכיר המכון (2005-2002).
ד"ר יוסף הטב היה מראשוני הפסיכיאטרים לילדים בירושלים. במסגרת ניהול מחלקת הילדים והנוער ב"איתנים" קיצר את משך האשפוז הממוצע מתקופה של כשנתיים לכ-40 יום; פיתח שיטות אבחון וטיפול רב-מקצועי; הפעיל אשפוזי יום לילדים חולי נפש כדי שיוכלו להמשיך לחיות בקרב בני משפחתם תו קבלת תמיכה מלאה מהמחלקה. מדי שנה יזם וקיים פעילויות מיוחדות עם כל צוות המחלקה, ובכלל זה קייטנה לחוף הכנרת עבור הילדים המאושפזים וקונצרטים של אומנים עולים לטובת ילדי המחלקה.
במקביל לעבודתו כרופא היה מרצה בכיר בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית, ובין השנים 2003–2006 כיהן כראש החוג לפסיכיאטריה בפקולטה. מאות סטודנטים לרפואה נחשפו בזכותו לתחום הפסיכיאטריה של הילד, ומרבית הסטודנטים לרפואה שהוכשרו בתחום הפסיכיאטריה של הילד והמתבגר בירושלים היו תלמידיו. נוסף על כך לימד בבית-הספר לסיעוד בבתי החולים ביקור-חולים ובשערי צדק, בסמינר דוד ילין להכשרת מורים ובבית הספר לריפוי בעיסוק של בית חולים הדסה. הדריך ולימד פסיכולוגים קליניים, עובדים סוציאליים, מטפלים פארא-רפואיים, מדריכים ובנות שירות לאומי.
עם פרישתו לגמלאות בשנת 2009, מונה להיות הרופא האחראי על מערך שירותי הרפואה לילדי החינוך המיוחד במחוז ירושלים. כמו כן נענה לבקשת שירותי הרווחה של עיריית ירוחם להרחיב את המרפאה הפסיכיאטרית לילדים ונוער בסיכון. לאורך השנים הוא נותן חוות דעת משפטיות בנושאים הקשורים לבריאות הנפש, ולפגיעות נפשיות בקרב ילדים, נוער ומבוגרים.
בשנת 1997 פרסם יחד עם אלן אפטר, אברהם ויצמן ושמואל טיאנו את הספר "פסיכיאטריה של הילד והמתבגר", הנחשב לראשון מסוגו בישראל. ספר זה מהווה בסיס תאורטי וקליני מקיף ומעמיק בתחום הפסיכיאטריה של הילד והמתבגר, ומביא מגוון עדכני של תפיסות וגישות בתחום ההתפתחות הנורמטיבית של הילד מלידה לבגרות, וכן מתאר את ההפרעות השונות הקיימות בגילאים אלו.
פעילות התנדבותית.
ד"ר הטב העניק מניסיונו לוועדות וארגונים רבים בענייני בריאות הנפש, עבריינות נוער, אוטיזם, ילדים בסיכון; ייעץ וטיפל בבית שוסטרמן (מרכז חירום לילדים בסיכון) מאז הקמתו; כיהן כחבר הנהלה במועצה הלאומית לשלום הילד במשך כעשרים שנה. עם פרישתו מהוועד המנהל החל לכהן כחבר בוועדת הביקורת של המועצה; חבר בוועד המנהל של עמותת 'אור שלום' (אשר מנהלת מסגרות חוץ ביתיות עבור ילדים שזקוקים לכך), בוועדה המייעצת של 'מכון חרוב' (העוסק בהכשרה ובמחקר בתחום של ילדים נפגעי התעללות והזנחה), בוועד המנהל של עמותת 'נגבה' (אשר בונה מסגרות לילדים ולבני נוער בפריפריה החברתית והגאוגרפית של ישראל) ויושב ראש ועדת החינוך של העמותה.
לאורך השנים עסק בהכוונת עולים חדשים מצרפת ומארצות אחרות במקצועות בריאות הנפש, מעניק עזרה פסיכיאטרית ליוצאים בשאלה מטעם עמותת 'הלל', ומדריך רופאי משפחה בירושלים בהתמודדות עם חוליהם (קבוצות באלינט). מרבה לכתוב מאמרים בעלון השבת "שבת שלום" של תנועת עוז ושלום – נתיבות שלום.
קידום השיח הבין דתי.
ד"ר הטב משתתף בקידום השלום תוך שיח בין דתי בארגון UPF) Universal Peace Federation). ביולי 2016 הוזמן לרומא על ידי ארגון זה לדיון עם נציגים מכל מדינות אגן הים התיכון; יזם קיום מפגשים בין-דתיים עם ערבים מוסלמים ממזרח ירושלים, מפגשים שנמשכו כשנתיים והתקיימו בבית הספר השוודי ברחוב הנביאים בירושלים.
תפקידים ומינויים מרכזיים.
במהלך השנים ייעץ למשרדי החינוך, הרווחה והבריאות בתחומים הקשורים לבריאות נפשם של ילדים ונוער, והיה חבר בוועדות מקצועיות, אגודות וארגונים מקצועיים בישראל ובעולם, וכן בכתבי עת מדעיים, והעביר הרצאות רבות ברחבי העולם, בעיקר במסגרת הכנס הבינלאומי של "החברה הבינלאומית לפסיכיאטרית הילד והמתבגר" (At International Congresses of the International Association of Child and Adolescent Psychiatry and Allied Professions).