מערכה 2.
תמונה 1.
אנשי פסקוב חוששים מפני זעמו של הצאר המתקרב לפסקוב. אולגה שרה שיר מנחם על כך שהיא תמצא את אביה, איך היא לא באמת יודעת על אותו אדם מסתורי. הקהל מתאסף ומריע לצאר בתהלוכה גדולה.
תמונה 2.
במעונו של הנסיך טוקמאקוב, הצאר איוון מתנשא וכועס על טוקמאקוב ועל רעיונותיו על כך שהעיר מתנהגת באופן עצמאי לגמרי מחוקת הצאר. לאחר מכן, הצאר מבקש להכניס לחדר את הנסיכה אולגה. היא נכנסת, ושניהם מגיבים בצורה מוזרה זה למראה של זו. כאשר טוקמאקוב ואיוון נמצאים מאוחר יותר לבדם ומשוחחים, הצאר שואל על אולגה ולומד על זהותה של אמה. איוון מזועזע לגלות שורה שלוגה היא אמה של אולגה, ויחסו לעיר משתנה.
מערכה 3.
תמונה 1.
ביער, אולגה ומיכאיל נפגשים לרגע רומנטי לבדם. לפתע ניקיטה ואנשיו מופיעים, מגרשים מהמקום את מיכאיל וחוטפים את אולגה.
תמונה 2.
במחנה ליד הנהר, איוון ממשיך לחשוב על אולגה. הוא שומע שמועות שניקיטה חטף אותה אך שחרר אותה. כועס על החדשות האלה, איוון מזמן את אולגה, ופונה אליה בשם "אולגה איבנובה", רמז לגבי אביה האמיתי. אולגה מבקשת הגנה מניקיטה ושלא יעשה לה דבר. הצאר איוון אומר שהיא תילקח למוסקבה, והוא יבחר את החתן שלה. הוא אומר שכאשר מיכאיל המאהב שלה ייתפס, הוא יחיה, אך ייכלא. אולגה ממשיכה להתחנן לרחמים, ואומרת שתמיד סגדה למיכאיל מאז שהייתה צעירה. לפתע ניקיטה וכוחותיו תוקפים את מחנה הצאר. בזמן היריות, אולגה נורתה למוות. בסוף, מעל גופתה, איוון מגלה לאנשיו שהוא, למעשה, אביה של אולגה.
קישורים חיצוניים.
האופרה המלאה בהפקת תיאטרון מריאינסקי.
OK (פירושונים)
Hunter (שיר של גלנטיס)
Hunter הוא סינגל של צמד המוזיקה האלקטרונית השוודי, גלנטיס, שיצא, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ ואטלנטיק רקורדס, ב-5 במאי 2017. השיר נכתב על ידי ג'וש ווילקינסון, האנה וילסון, קי פיצג'רלד, הנריק יונבאק, ג'ימי קויטש וגלנטיס, והופק על ידי ג'וש ווילקינסון, קי פיצג'רלד, הנריק יונבאק, ג'ימי קויטש וגלנטיס.
השיר מופיע באלבום האולפן השני של הצמד, "The Aviary".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ, שבוים על ידי בן פי, יצא בערוץ היוטיוב של הצמד ב-29 ביוני 2017. נכון ליולי 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-5 מיליון פעמים.
ז'יגמונד אדם
ז'יגמונד אדם (בהונגרית: Ádám Zsigmond; אגייק, 19 ביוני 1906 – בודפשט, 25 במאי 1962) היה מורה ומחנך בולט ובעל השפעה יהודי-הונגרי, מארגן ומנהיג עיר הילדים ההונגרית הראשונה. הוא היה אחד האישים המשמעותיים ביותר של התנועה ההונגרית להגנה על ילדים במאה ה-20.
ביוגרפיה.
לפני המלחמה.
ז'יגמונד אדם נולד במשפחה יהודית כבנם של מיהאי אדם, סוחר מוצרי קדרות ושל בטי שוורץ. הוא איבד את אביו כשהיה בן חמש, סיים את בית הספר היסודי בכפר הולדתו ולאחר מכן הלך לבית הספר חטיבת ביניים בטיספירד. ב-1926 קיבל תעודת הוראה בבתי הספר היסודיים בבודפשט. שלוש שנים לאחר מכן קיבל תעודת הסמכה במקצועות היסטוריה והונגרית לתיכון, במכללה להכשרת מורים. בשנת 1931, קיבל תואר בקולג' אפוני בפדגוגיה (הוראה) ובפילוסופיה ומנובמבר קיבל מישרה כמורה מחליף במכון המלכותי הממלכתי ההונגרי להוראה בצ'ורגו.
מהשנה שלאחר מכן לימד את השפה ההונגרית, היסטוריה, פיזיולוגיה וחינוך במכון להכשרת מורים של הקהילה היהודית האורתודוקסית של העיר מישקולץ. בתקופה זו פרסם לראשונה בכתב העת "הגנת ילדים" (Gyermekvédelem). משנת 1937 הועסק במכון הלאומי היהודי להכשרת מורים, תחילה כמורה מחליף ולאחר מכן ב-1938 קיבל מינוי למשרת מורה רגיל. הוא היה חבר ב:
ב-1939 נשא לאישה את ארז'בט פודור, שעבדה כמורה בבית ספר יסודי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה כמעט שנתיים (תשעה עשר חודשים) במחנות שרות העבודה בחזית המזרחית באוקראינה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שם ניספה אחיו. אחותה גורשה לאושוויץ, שם נרצחה.
בתי ילדים.
לאחר המלחמה ראה כיעדו וכיעודו את איסוף הילדים הנטושים במדינה, עבורם ארגן בתי ספר פנימיות.
כתביו.
פורסמו בכתבי העת:
הוא שם קץ לחייו בשנת 1962.
הנצחה.
זכרו מונצח בבית האומנה Bátonyterenye (שנקרא בית האומנה ז'יגמונד אדם, מאז 17 באוקטובר 1987) ובעיר הילדים שופוניה (שנקרא עיר הילדים ז'יגמונד אדם, מאז 20 במאי 1989).
ואסילי גולובנין
ואסילי גולובנין (ברוסית: Василий Головнин; 19 באפריל 1776 - 11 ביולי 1831) היה אדמירל רוסי, חוקר ארצות שחקר באוקיינוס השקט ועבר באלסקה, בקליפורניה ובאיי האוקיינוס. נפל בשבי היפני. עמית האקדמיה הרוסית למדעים (1818).
חיים מוקדמים וקריירה.
ואסילי גולובנין נולד באפריל 1776, באחוזתו הכפרית של אביו. אביו וגם סבו שירתו בצבא הרוסי כקצינים בגדודי רגלים מובחרים. נראה היה שואסילי גולובנין ימשיך את המסורת המשפחתית, אך אביו נפטר עוד כשהיה ילד, ובגיל שתים עשרה נרשם כצוער לבית הספר של הצי הרוסי. הוא סיים לאחר ארבע שנים, ב-1792.
גולובנין נכנס לשירות פעיל בצי הרוסי במאי 1790, והשתתף במספר קרבות ימיים נגד השוודים . הוא שירת במספר מסעות חוץ בין השנים 1793 ו-1798. בשנים 1798 עד 1800 שימש כמתורגמן של סגן האדמירל מקרוב, מפקד שייטת רוסית שפעלה במשותף עם הצי הבריטי בים הצפוני.
בהוראתו של הצאר אלכסנדר הראשון נשלח גולובנין, יחד עם עוד כמה קצינים רוסים, לקבל הכשרה נוספת על סיפון ספינות בריטיות. הוא שירת שלוש שנים (1802–1805) בצי הבריטי בפיקוד האדמירלים נלסון, קולינגווד וקורנווליס. במהלך תקופה זו, שוב הוכרזה מלחמה בין הבריטים לצרפתים, וגולונין השתתף בפעולה בזמן ששירת בפיקודו של האדמירל נלסון. הוא חזר לרוסיה ב-1806, והחל לחבר קוד של אותות ימיים בתבנית האנגלית, שנשאר בשימוש הצי הרוסי במשך יותר מעשרים שנה.
המסע של "דיאנה".
גולובנין קיבל את הפיקוד על ספינת המפרשים "דיאנה" בשנת 1806, וערך את מסעו הראשון מסביב לעולם (1807–1809), במטרה לערוך סקר של צפון האוקיינוס ​​השקט, ולהוביל אספקה ​​לאוחוצק . "דיאנה" הפליגה ב-7 ביולי 1807. סערה קשה באפריל 1808 מנעה מהספינה להפליג סביב כף הורן, וגולבנין החליט להפליג לכף התקווה הטובה בדרום אפריקה, כדי לחדש את מלאי האספקה ​​של הספינה.
הוא עגן בנמל הסמוך של סיימון טאון ב-3 במאי 1808. גולובנין, לאחר ששהה בים עשרה חודשים, לא הייה מודע לכך שהיחסים הרוסיים עם בריטניה הידרדרו, ורוסיה כרתה ברית עם הצרפתים. "דיאנה" נעצרה מיד כספינת אויב על ידי שייטת הצי הבריטי, עד לקבלת הנחיות מתאימות מלונדון. גולובנין וצוותו בילו יותר משנה במעצר על סיפון "דיאנה" בסיימון טאון בהמתנה להחלטה מהרשויות הבריטיות. כשהתברר שאולי לא תגיע החלטה לעולם, החל גולובנין לתכנן את בריחתם.
ב-28 במאי 1809 נוצרו התנאים מושלמים - רוח נוחה וראות לקויה. הצוות חתך את כבלי העוגן, והצליח להפליג אל מחוץ למפרץ, תוך שהוא עובר ישירות מול מספר ספינות מלחמה בריטיות . לאחר שהבריטים גילו שהם ברחו, הם יצאו למרדף, אך לא הצליחו להשיג את דיאנה, שהפליגה בבטחה לקמצ'טקה ב-1810,
החדשות על "הבריחה הנועזת" של דיאנה התפשטו במהירות ברחבי העולם. גולובנין עזב את קמצ'טקה ב-1810, והפליג לאי ברנוף, מאחז שיושב על ידי החברה הרוסית-אמריקאית. בשנת 1819, הוא פרסם דיווח על מסעם, מעצרם ובריחתם.
שבי ביפן.
בשנת 1811, גולובנין תיאר ומיפה את איי קוריל ממיצר התקווה ועד לחופים המזרחיים של האי איטורופ . בזמן שחקר את האי קונאשיר, הוא פותה להגיע לחוף ונפל בשבי, הואשם בהפרת המדיניות היפנית האוסרת על זרים להיכנס ליפן, והוחזק בשבי במשך שנתיים על ידי היפנים באי הוקאידו. נכתב על גולובנין שהוא בעל "השכלה עילאית ומוקסם מתרבויות זרות." לאחר שעשה ניסיון כושל אחד להימלט, החליט לנצל את זמנו במעצר כדי ללמוד את השפה היפנית ולהכיר את התרבות היפנית.
גולובנין שוחרר ב-1813, חזר לרוסיה ופרסם דיווח על שנותיו בשבי. ספרו "שבי ביפן במהלך השנים 1811, 1812, 1813" הפך לקלאסיקה רוסית. הוא זכה להערכה ברוסיה כבעל סמכות של התרבות היפנית, ועזר לעצב דור שלם בתפיסת העולם של יפן. גולובנין כיבד את היפנים בבירור, והציג אותם "כאינטליגנטיים, כפטריוטים וכיריבים ראויים" של הרוסים באוקיינוס ​​השקט.
הייצוג שלו של שיטות דת יפניות הפך לבעל השפעה באירופה; הוא טען שהיפנים מאמינים בסוג של הינדואיזם או דת הודית, אך מיעוטם נמשך לנצרות, והשפיעה על טענותיהם של חוקרים מאוחרים יותר לגבי הדת היפנית. השבי של גולובנין כמעט הוביל למלחמה בין רוסיה ליפן במה שנודע בשם תקרית גולובנין.
מסביב לעולם על ה"קמצ'טקה".
ב-7 בספטמבר 1817 יצא גולובנין למסע שני מסביב לעולם על סיפון הפריגטה "קמצ'טקה" . תחתיו שירתו שלושה חוקרים רוסים עתידיים בעלי חשיבות - פיודור ליטקה, פיודור מתיושקין ופרדיננד וראנגל כמו כן הצטרף למסע הצייר מיכאיל טיכאנוב לאחר הפלגה סביב כף הורן, המטרה הייתה לספק אספקה ​​לקמצ'טקה, ולסקר איים שלא נחקרו בעבר לאורך מה שהוא כיום החוף הצפון מערבי של אלסקה. על גולובנין הוטל גם לערוך דו"ח על היחסים בין תושבי האי קודיאק לבין עובדי החברה הרוסית-אמריקאית .
הוא הגיע לקמצ'טקה במאי שלאחר מכן, ואז חזר לאירופה דרך כף התקווה הטובה, והשלים את ההקפת שלו בסנט פטרסבורג ב-17 בספטמבר 1819. לאחר המסע פרסם גולובנין את ספרו על המסע מסביב לעולם על הקמצ'טקה, המתאר את דרכו, ואת מפגשיו עם ילידי איי קודיאק ואיי סנדוויץ'. אף על פי שהמסע "השיג מעט מאוד תגליות חדשות", חזר גולובנין עם "אוסף עצום של מידע מדעי ואסטרונומי" לחלוק עם מדענים רוסים.
קריירה מאוחרת ומוות.