לאחר מסירת קולותיהן של אלבמה ואלסקה ללא התנגדות הועלתה התנגדות קבילה לקבלת קולותיה של אריזונה, והישיבה פוזרה על מנת ששני בתי הקונגרס ידונו בנפרד בהתנגדות ויכריעו בה.
במקביל למושב המשותף התקיימה בוושינגטון עצרת המחאה של תומכי טראמפ, שהוא עצמו נשא בה דברים. בעוד ישיבות הבתים מתנהלות התרחשה בשעה 14:15 לערך ההסתערות על הקפיטול של אוהדי הנשיא טראמפ ופריצתם לתוכו. בעקבות זאת הופסקו ישיבות הסנאט ובית הנבחרים וחברי הקונגרס הועברו למקום מבטחים.
לאחר ששוטרים וחיילי המשמר הלאומי סילקו את הפולשים מהבניין הקפיטול התחדשו הישיבות בשעה 20:00 וחברי קונגרס משתי המפלגות השמיעו גינויים כלפי הפולשים שפרצו לקפיטול וכלפי הנשיא טראמפ. תוצאה של הפריצה לקפיטול הייתה שמספר חברים בקונגרס שהתכוונו להעלות התנגדויות לקבלת קולות של מדינות ולתמוך בהתנגדויות כאלו חזרו בהם מכוונתם.
שני הבתים דחו בישיבותיהם את ההתנגדות לקבלת קולותיה של אריזונה. לאחר מכן חודש המושב המשותף, שקיבל דיווח על תוצאות ההצבעות. הוא הופסק פעם נוספת על מנת ששני הבתים יכריעו בנפרד בהתנגדות קבילה שהוגשה - ביחס לקולות של פנסילבניה. חברי בית הנבחרים יזמו ארבע התנגדויות נוספות, שלא נמצאו קבילות שכן לא נמצא להן תומך מקרב חברי הסנאט, ועל כן הן לא נדונו (ראו להלן). לאחר קבלת קולותיה של ורמונט הגיע מספר הקולות האלקטורליים שניתנו לביידן והאריס מעבר לסף של 270 הדרוש לניצחון. לאחר הקראת קולותיה של המדינה האחרונה - ויומינג - וקבלתם ללא התנגדות הכריז סגן הנשיא פנס על תוצאות הספירה. המושב המשותף סיים את דיוניו והתפזר בשעה 03:44 ב-7 בינואר.
ב-6 בינואר בשעה 19:00, בטרם התחדשה הספירה, קיבל הסנאטור מייק לי (רפובליקני, יוטה) הודעה טלפונית מוקלטת מאת רודולף ג'וליאני, עורך דינו של הנשיא טראמפ. היא נועדה לסנאטור טומי טוברוויל (רפובליקני, אלבמה) וג'וליאני מסר אותה בטעות ללי, אשר פרסם אותה ברבים. בהודעה אמר ג'וליאני כי האסטרטגיה היחידה שנותרה היא להתנגד לקבלת קולות של מספר רב ככל האפשר של מדינות ולהעלות סוגיות אחרות, במטרה להביא להתמשכות הספירה ליום המחרת ובשאיפה עד לסופו. מטרת המהלך שהציע ג'וליאני לא הייתה ברורה. לטוברוויל לא נודע על ההודעה אלא כאשר לי פרסם אותה.
חבר בית הנבחרים ג'ייק לה-טרנר (רפובליקני, קנזס) קיבל לאחר ההצבעה על ההתנגדות לקבלת קולות אריזונה הודעה כי נמצא חיובי לוירוס הקורונה. הוא נכנס לבידוד ונעדר מהמשך הליך הספירה. בכך הוא הצטרף לשני חברים רפובליקנים של בית הנבחרים שאובחנו כחיוביים לקורונה בטרם החל המושב המשותף לספירת קולות האלקטורים.
התנגדויות לקבלת קולות.
התנגדויות שנדונו.
1. אריזונה - 11 קולות לביידן והאריס
2. פנסילבניה - 20 קולות לביידן והאריס
התנגדויות שלא נדונו.
1. ג'ורג'יה - 16 קולות לביידן והאריס
2. מישיגן - 16 קולות לביידן והאריס
3. נבדה - שישה קולות לביידן והאריס
4. ויסקונסין - 10 קולות לביידן והאריס
קהילת יהודי טרויכלינגן
סם קוטסה
סאם כהמבה קוטסה
סם כהמבה קוטסה
יחסי ארמניה–מצרים
יחסי ארמניה–מצרים הם יחסי החוץ בין ארמניה ומצרים. מצרים הייתה אחת המדינות הראשונות בעולם הערבי שהכירה בארמניה העצמאית בשנת 1991. במרץ 1992 כוננו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. במאי 1992 נחנכה בקהיר הנציגות הדיפלומטית הראשונה של ארמניה בעולם הערבי. מצרים מחזיקה בארמניה שגרירות בירוואן.
היחסים בין שתי המדינות.
בעקבות עצמאות ארמניה מברית המועצות, מצרים הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות ארמניה, אמנה בנושא כינון היחסים הדיפלומטיים הבילטרליים נחתמה בשנת 1992. שגרירות מצרים בירוואן נפתחה במאי 1993 ואילו שגרירות ארמניה בקהיר נפתחה במרץ 1992.
הנקודה המשמעותית ביותר ביחסים הפוליטיים בין שתי המדינות היא ההערכה הארמנית כלפי עמדתה הנייטרלית של מצרים ביחס לסכסוך נגורנו קרבאך, כמו גם קליטת מצרים ארמנים שנמלטו מטבח שהתרחש נגדם, והשתלבותם במצרים.
בעשרים השנים האחרונות הצליחו ארמניה ומצרים ליצור שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי, תרבותי, חינוכי ומדעי מצוין. מצרים הייתה אחת המדינות הראשונות בעולם הערבי שהכירה בעצמאות ארמניה בשנת 1991. ארמניה ומצרים חתמו על יותר מ-40 מסמכים משפטיים דו-צדדיים, עשרות משלחות רשמיות רמי דרג ערכו ביקורים הדדיים, אירועים תרבותיים וציבוריים משמעותיים רבים ופרויקטים של שיתוף פעולה כלכלי עובדו על ידי מאמצים משותפים.
הכרה ברצח העם הארמני.
על פי העיתון האמריקני הארמני "אסבארז", בסוף 2013, על רקע המתיחות הטורקית-מצרית הגואה בעקבות הדחתו של נשיא מצרים מוחמד מורסי מתפקידו בתחילת יולי 2013, נכתבו מאמרי מערכת רבים במצרים שגינו את הכחשת רצח העם הארמני של ממשלת טורקיה.
מוסטפא בכרי, חברה עצמאית בפרלמנט המצרי, הציגה החלטה הקוראת להכרה ברצח העם הארמני; אם יאומץ, מצרים תהיה האומה המוסלמית הראשונה שתעשה זאת. סרט תיעודי בשפה הערבית, "מי הרג את הארמנים?", הופק במצרים והוקרן בספריית הליופוליס.
בנאום בוועידת מינכן לביטחון 2019, נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי הכיר במשתמע ברצח העם הארמני, וציין כי מאה שנים קודם לכן אירחה מצרים פליטים ארמנים "אחרי רצח העם". ההערות התקבלו בברכה על ידי הקהילה הארמנית במצרים.
She's Not Me
She's Not Me הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת השוודית זארה לארסון. השיר יצא לאור ב-26 ביוני 2013, על ידי חברות התקליטים אפיק, TEN, כסינגל מתוך האלבומים "1" / "Allow Me to Reintroduce Myself" ו-"Uncover".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לארסון ב-27 במרץ 2013. ב-17 ביוני 2013, יצא החלק השני של הקליפ.
ישראל פריי
ישראל פריי (נולד ב-18 בפברואר 1987) הוא עיתונאי ישראלי חרדי. ידוע בביקורתו על החברה החרדית ומדיניות ישראל כלפי הפלסטינים.
ביוגרפיה.
פריי נולד בצפת. אמו זהבה היא אשת חינוך ואביו מאיר הוא אברך כולל. סבו היה הרב הראשי של חצור הגלילית, וסבא-רבא שלו היה הרב יהודה מאיר אברמוביץ, סגן ראש עיריית תל אביב, חבר כנסת וממייסדי אגודת ישראל.
הוא גדל בחסידות גור ולמד בישיבות חסידיות בחיפה ובבני ברק. לאחר מכן עבר ללמוד פרסום בשלוחה חרדית של “הבצפר”, עד לנישואיו.
עבד בעיתון "בקהילה" תחת העורך אברהם דב גרינבוים וב"רדיו קול חי".
בשנת 2016 מונה ככתב ועורך ברשת המקומונים "קו עיתונות דתית". ביוני 2020 פוטר בלחץ של אנשי ימין על עורכי העיתון, לאחר שפרסם בחשבון טוויטר הפרטי שלו ביקורת חריפה נגד רבנים מזרם הציונות הדתית, בעקבות אירוע של תקיפת חיילים בידי פעילי ימין.
בסיקוריו את מגפת הקורונה בחברה החרדית, הרבה פריי לבקר הפרת תקנות בחברה החרדית.
ב-15 מרץ 2021 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "חשיפה". באוגוסט 2021 הצטרף לסגל הארץ כבעל טור.
ביוני 2021 זכה באות אביר התקשורת החופשית על שם יצחק לבני ז"ל.
נכון ל-2022 משמש פריי ככתב בדמוקרטtv ובאתר "המקום הכי חם בגיהנום".
חיים אישיים.
פריי נשוי ואב לשניים, ומתגורר ברמת גן.
דריק אוונס
דריק אוונס (באנגלית: Derrick Evans; נולד ב-4 בפברואר 1985) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינת וירג'יניה המערבית מטעם מחוז הבחירה ה-19 של המדינה, המכסה חלקים ממחוז ויין השוכן בדרום-מערב המדינה. בעבר התמודד למושב זה ב-2016, וסיים במקום השישי מתוך שבעה מתמודדים בבחירות מקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית, בטרם התמודד בבחירות הכלליות כמועמד המפלגה הליברטריאנית. בשנת 2020 נבחר לייצג את מחוז הבחירה ה-19, אותו מייצגים שני נציגים, לצד המועמד הדמוקרטי ריק גריפית'.
בינואר 2021 לקח אוונס חלק בהסתערות על הקפיטול, ובעקבות זאת הוגש נגדו כתב אישום פדרלי. ב-8 בינואר 2021 נעצר בידי ה-FBI. בעקבות זאת, ב-9 בינואר התפטר מבית הנבחרים בווירג'יניה המערבית.
ביוגרפיה.
אוונס נולד ב-4 בפברואר 1985. עיר ביתו היא פריצ'רד, השוכנת בווירג'יניה המערבית בסמוך לגבול המדינה עם קהיליית קנטקי. בטרם נבחר לתפקידו הציבורי בבית המחוקקים של וירג'יניה המערבית, היה ידוע כמפגין מקומי נגד הפלות. פעילותו של אוונס נגד הזכות להפיל, אשר גבלה בהתנכלות, הביאה אישה להגיש בקשה לקבלת צו הרחקה בגין "מעקב לכאורה ואיומים חוזרים ונשנים לפגיעות גופניות", צו שאוונס לאחר מכן הפר. בבחירות 2020 נבחר אל בית הנבחרים של וירג'יניה המערבית, הבית התחתון בבית המחוקקים המדינתי. הוא נכנס לתפקידו ב-1 בדצמבר 2020, וכהונתו הראשונה מסתיימת ב-30 בנובמבר 2022.
במהלך מסע הבחירות שלו לבית הנבחרים המדינתי, נחשף כי אוונס חבר בקבוצה בפייסבוק בה נעשה שימוש בשפה איסלאמופובית והומופובית. עמיתו ג'ון מנדט, שכיהן כחבר בבית המחוקקים המדינתי, היה גם הוא חבר בקבוצה זו וגרס כי ההודעות המיוחסות לו מפוברקות, אך בכל זאת הודיע על התפטרותו. אוונס לא רק שאישר את חברותו בקבוצה זו, אלא עמד על דבריו וכינה את ניהאד עוואד "טרוריסט".