מאז הקמתו ב־1934, פסטיבל המחול האמריקאי אירח למעלה משש מאות וארבעים מופעי בכורה, יותר משלוש מאות וארבעים יצירות מוזמנות, ולמעלה מחמישים שחזורים של אמנים כמו מרתה גרהם, חוסה לימון, מרס קנינגהם, פול טיילור, טווילה ת'ארפ, אלווין איילי, פילובולוס, מרדית' מונק, מרתה קלארק, ורבים אחרים.
צ'ארלס ריינהרט ניהל את פסטיבל המחול האמריקאי בין השנים 1969–2011. בינואר 2012 מונתה ג'וֹדי נימריכטר למנהלת הפסטיבל, לאחר שהייתה מנהלת משותפת עם ריינהרט בין השנים 2007–2011, ומנהלת זוטרה בין השנים 2003–2007.
בשנת 1978, הזמרת מדונה, שהייתה באותה תקופה סטודנטית למחול באוניברסיטת מישיגן, למדה בקורס הקיץ של הפסטיבל.
פרסים, מלגות, והתמחויות.
הפסטיבל מעניק מלגות ופרסים לדמויות בולטות בעולם המחול. המלגה קרויה על שם סמואל ה' סקריפס, והיא כוללת סך 50 אלף דולר ארצות הברית שמוענקים לכוריאוגרף מצטיין מדי שנה. בין הזוכים במלגה בעבר נמנים מרס קנינגהם, פול טיילור, אוהד נהרין, פינה באוש, טווילה ת'ארפ, חוסה לימון, ואחרים.
בנוסף, מעניק הפסטיבל גם פרס למורים מצטיינים למחול. פרס זה קרוי "הקתדרה להוראה מעולה על שם סרסוואטי / ג'וי אן דיואי ביינקה". בין מקבלי הפרס נמנים ג'רי הוליהאן, גאס סולומונס ג'וניור, דונה פיי בורצ'ילד, גקלין וילאמיל, איירין דאוד, ואחרים.
פסטיבל המחול האמריקאי קולט מתמחים מדי קיץ, לתפקידי מינהלה של אמנות ולתפקידי הפקה. מתמחים יכולים לקחת שיעור מחול אחד ליום, ובשאר היום עובדים במשרדי הפסטיבל (עבור אלה המתעניינים במינהל אומנויות), או בלימוד הכלים והמיומנויות של פועלי במה ובשהות בת כ־40 שעות בשבוע בסביבת הבמה לצד כל הלהקות המקצועיות לאורך כל הפסטיבל. שתי ההתמחויות כוללות מלגה בגובה שכר הלימוד המלא לקורס בן ששה שבועות בפסטיבל. על המבקשים להתמחות להגיש מועמדות להתמחויות אלו, ויש תחרות רבה על המקומות הזמינים.
מעבר לפעילות השיא של הפסטיבל בקיץ, הוא מקיים באוניברסיטת דיוק קורסים במהלך כל השנה, לכל הגילאים ורמות הניסיון.
בנוסף לכל הפעילויות האמורות בקרוליינה הצפונית, מקיים הפסטיבל גם קורס אינטנסיבי בחורף בניו יורק ובפסדינה (בקליפורניה), לרקדנים מעל גיל 18.
חתול יער נורבגי
אוויה (חברת צ'כית)
אֶה (יודעה ברוסית גם כאֶה הפוכה) היא אות באלפבית הקירילי אשר למרות היותה חלק מהאלפבית הרשמי, האות משמשת ב-5 שפות בלבד: רוסית, בלארוסית, טובאנית, טג'יקית ומונגולית.
בשפות אלו, האות מייצגת תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת /ɛ/, בעוד שבשאר השפות הסלאביות, תנועה זאת מיוצגת על ידי האות Е הקירילית. לאות ישנה גם גרסה הפוכה (Є), אשר מייצגת בשאר השפות הסלאביות כהגיית יֶה, בעוד שבשפות המשמשות את האות Э, הגייה זאת מיוצגת על ידי האות Е הקירילית.
אולגה פוגודינה
אולגה פוגודינה (ברוסית: О́льга Станисла́вовна Пого́дина; נולדה ב-21 בספטמבר 1976) היא שחקנית ומפיקה רוסייה, זוכת פרס "נשר הזהב" בשנת 2016. בשנת 2017 הוענק לה תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה.
אולגה פוגודינה נולדה במוסקבה למשפחת שחקנית ומהנדס. היא הייתה ילדה חולנית ולכן אמא שלה עזבה את הקריירה וטיפלה בה. בגיל 16 היא החליטה ללכת ללמוד משחק והתקבלה למכון לתיאטרון על שם שצ'וקין במוסקבה. לאחר סיום הלימודים בשנת 1997 פוגודינה החלה לשחק בתיאטרון במוסקבה. על עבודתה בהצגה "טרטיף" היא הייתה מעומדת לקבלת פרס.
בשנת 2001 פוגודינה לראשונה שיחקה בסרט. מאז היא שיחקה במעל ל-80 סרטים וסדרות טלוויזיה.
בשנת 2006 פוגודינה הייתה מנחה בטלוויזיה. החל משנת 2008 היא עוסקת גם בהפקת סרטים תוך שיתוף פעולה עם אלכסיי פימאנוב. בשנת 2009 היא הייתה מועמדת לקבלת פרס TEFI.
בשנת 2015 סדרה בה פוגודינה שיחקה תפקיד ראשי זכתה בפרס בפסטיבל לקולנוע. בשנת 2017 היא קיבלה פרס "נשר הזב" על משחקה בסדרת טלוויזיה "מרגריטה נזרובה" בה היא שיחקה בתפקיד הראשי וגם הפיקה אותה ביחד עם בעלה. באותה שנה הוענק לה תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
בשנת 2018 היא שיחקה בסרט "בלתי מובס" שהופק על ידה ביחד עם בעלה. בשנת 2019 הם הפיקו סדרה "אגדת פרארי" בה פוגודינה שיחקה תפקיד הראשי.
אולגה פוגודינה תחתנה בשנת 2007 אך התגרשה לאחר זמן קצר. בשנת 2013 היא התחתנה עם אלכסיי פימאנוב, במאי, עיתונאי ומפיק. הזוג הקים חברה "ОДА ФИЛЬМ ПРОДАКШН" שעוסקת בהפקת סרטים וסדרות טלוויזיה.
יַא היא האות האחרונה באלפבית הקירילי. צורתה דמות-ראי של R לטינית גדולה, וצלילה כשל הגיית י' עיצורית עם הגיית קמץ או פתח (בשפות הסלאביות-מזרחיות משמעותה "אני"). זוהי אחת מארבע האותיות המוקדשות לציון צליל י' עם תנועה (יחד עם Ё, Е ו-Ю).
האות Я נוצרה כתחליף לאות יוּס מהאלפבית הקירילי המוקדם, לאחר שהשימוש בה בכל שבע צורותיה הופסק בכל השפות הסלאביות עד סוף המאה ה-18.
תיכון הלבבות השבורים (סדרת טלוויזיה, 2022)
תיכון הלבבות השבורים היא סדרת דרמה אוסטרלית, שנוצרה עבור נטפליקס, על ידי האנה קרול צ'פמן. זהו רימייק לסדרה משנת 1994, שהוקרנה לראשונה בערוץ 10 האוסטרלי. העונה הראשונה מורכבת מ־8 פרקים.
סרג'י אנריץ'
סרג'י אנריץ' (בספרדית: Sergi Enrich; נולד ב-26 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
סרג'י אנריץ' נולד באי במנורקה שבספרד. הוא התחיל להתאמן במועדון הנוער של מיורקה ובשנת 2010 שיחק בפעם הראשונה במשחק של "לה ליגה". רוב משחקי העונה הוא שיחק בקבוצת עתודה של המועדון בליגה השלישית בחשיבותה בספרד.
בהמשך אנריץ' שיחק בהשאלה בקבוצות הליגה הספרדית השנייה בכדורגל.
בקיץ 2013 הוא חתם עם נומנסיה מאותה ליגה. בנובמבר הוא זכה בתואר "כדורגלן החודש של הליגה".
ב-12 ביולי 2015 אנריץ' חתם באייבר מלה ליגה. הוא שיחק באייבר מספר עונות והיה שותף ל-187 משחקים. בהיותו באייבר אנריץ' הואשם בהפצת קלטת לוהטת ביחדם עם אנטוניו לונה ואדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב מאותה קבוצה. בשנת 2021 הוא נשפט לשנתיים מאסר שנדחה לאור העדר הרשאות קודמות.
בשנת 2021 בעקבות פסקה בחושה שאיפשרה לו לעזוב את הקבוצה המידה והיא תרד ליגה, אנריץ' החליט לעזוב את הקבוצה. הוא היה קרוב לחתום עם שאלקה 04, אך בעקבות ההרשאה החוזה לא נחתם. בספטמבר 2021 הוא חתם ב"פרדינה" עד סוף העונה.
בשנים 2008–2009 אנריץ' שיחק 4 פעמים בנבחרת הנוער של ספרד.
לבוש אקדמי
לבוש אקדמי הוא בגד מסורתי טקסי, הנלבש על ידי אנשי סגל אקדמי ובוגרי מוסדות אקדמיים בטקסי הענקת תואר ואירועים רשמים אחרים.
לבוש אקדמי מורכב מגלימה, כובע בוגרים עם גדיל וצעיף בוגר או ברדס עם בטנה צבעונית עבור בוגרי תואר שלישי ואנשי סגל אקדמי.
למסורת ללבוש בגדי אוניברסיטה טקסיים יש שורשים אירופיים. לבוש אקדמי הוא הלבוש המסורתי ההיסטורי הנלבש בחוגים אקדמיים. כיום ניתן לראות אותו רק בטקסי הענקת התואר ובטקסים חגיגיים אחרים, אך בעבר בגדים כאלה היו יומיומים. במספר אוניברסיטאות הוותיקות לבוש אקדמי נלבש גם היום למבחנים, ארוחות רשמיות וכו'. לבוש אקדמי נמצא בשימוש גם בכמה אגודות מדעיות וארגונים אקדמיים נוספים.
היסטוריה.
ההיסטוריה של לבוש האקדמי החלה בימי הביניים. מוסדות חינוך גבוהים באותם ימים מקורם היה בבתי ספר כנסייתיים. הבגדים של המורים והתלמידים היו דומות לבגדים שלבשו הנזירים. בתקופה יותר מאוחרת, האוניברסיטאות באירופה הנהיגו גלימות אופנתיות יותר עם צדדים פתוחים ושרוולים קצרים ורחבים, וגרסה זו היא שהפכה לאב-טיפוס של גלימות מודרניות.
בהתחלה, תלמידים ומורים לבשו בגדים בצבעים שונים, אבל אז חלה מגמה של צבעים כהים, שהפכה בסופו של דבר למסורת. בשנת 1895 אימצה הוועדה הבין-אוניברסיטאית של ארצות הברית קוד לבוש אקדמי, לפיו לכל מומחיות היה צבע הגלימה שלה. כיום, במערכת החינוך האמריקאית, זה הפך למסורתי לשנות את צבע הגלימה לפי הרמה האקדמית (בוגר ומומחה - צהוב, מאסטר - בורדו). מוסדות חינוך אירופיים משתמשים באופן מסורתי בצבעי האוניברסיטאות והפקולטות שלהם בלבוש אקדמי: למשל, באוניברסיטת קוימברה בפקולטה לרפואה משתמשים בצעיפים בצבע הצהוב על הגלימה וכו'.
ברדס היה חלק אינטגרלי מהבגדים הנזירים ובהמאה ה-16, בחוגים האוניברסיטאים, ברדס הופך סמל סטטוס של בעלי תואר אקדמי. צבע הבטנה של ברדס נקבע לפי השתייכותו של מדען לתחום ידע מסוים: הלבן - מדעי הרוח ואנשי האמנות, זהב - כלכלנים, כחול - ציירים ומורים, חום - אדריכלים, ירוק - רופאים, כחול - עורכי דין וכו'.
ישראל.
בישראל לא השתמשו בלבוש אקדמי עד תחילת שנות האלפיים. אוניברסיטת רייכמן (אז מרכז בינתחומי) ואוניברסיטת אריאל (אז מכללה אקדמית) הם היו המוסדות הראשונים שהנהיגו לבוש מהסוג הזה בטקסי הענקת תוארים בשנת 1998. ב-2008 היו כבר 9 מוסדות אקדמיים שהנהיגו לבוש אקדמי וב-2012 היו כבר 16 מוסדות. בסוף העשור השני של המאה ה-21 מנהג גלימות התקבע בכ-30 מוסדות להשכלה גבוה בישראל. בשליש מהמוסדות גלימות לא נלבשות לטקס אלא רק לצילום למזכרת עבור הסטודנטים המסיימים את לימודי התואר.
טכניון.
בטכניון נהוגים ארבע צבעים של בטנת הברדס (הנקרא גם אפוד):
מגנוסון
סטויאן גאנב
סטויאן דימיטרוב גאנֶב (בבולגרית: Стоян Димитров Ганев; 23 ביולי 1955, פאזארג'יק, הרפובליקה העממית של בולגריה - 1 ביולי 2013, גריניץ' , קונטיקט, ארצות הברית) היה פוליטיקאי, משפטן ודיפלומט בולגרי, אשר בין השנים 1991–1992 כיהן כשר החוץ וסגן ראש ממשלת בולגריה בממשלתו של פיליפ דימיטרוב. בין 1992–1993 כיהן כנשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
קורות חייו.