כאשר חומרים נחשפים לקרני רנטגן באורך גל קצר או לקרני גמא, עלול להתבצע יינון של האטומים המרכיבים אותם. יינון הוא עירור או פליטה של אלקטרונים (אחד או יותר) מהאטום, ועלול להתרחש אם האטום נחשף לקרינה באנרגיה הגדולה מאנרגיית היינון שלו. קרני רנטגן וגמא עשויים להיות אנרגטיים מספיק כדי לערר אלקטרונים מהמסלולים הפנימיים של האטום. ככלל, ככל שאורביטל הוא "גבוה" יותר, כך האנרגיה שלו גבוהה יותר. עירור אלקטרון הופך את המבנה האלקטרוני של האטום ללא יציב, ואלקטרונים במסלולים גבוהים יותר "נופלים" למסלול נמוך-אנרגיה כדי למלא את החור שנותר מאחור. בדעיכה, אנרגיה משתחררת בצורה של פוטון, אשר האנרגיה שלו שווה להפרש האנרגיה של שני האורביטלים (המסלולים) המעורבים בתהליך. לפיכך, החומר פולט קרינה, שיש לה אנרגיה אופיינית בהתאם למסלולים האלקטרוניים באטומים שעוררו. המונח "פלואורסצנציה" מוחל על תופעות בהן קליטת קרינה של אנרגיה ספציפית מביאה לפליטה מחודשת של קרינה של אנרגיה אחרת (בדרך כלל נמוכה יותר).
פליטה רדיאטיבית אופיינית.
לכל יסוד מסלולים אלקטרוניים בעלי אנרגיה אופיינית. בעקבות יינון אלקטרון באורביטל פנימי על ידי פוטון המסופק על ידי מקור קרינה, אלקטרון מאורביטל חיצוני דועך למקומו. ישנו מספר סופי של דרכים בהן הדבר עלול לקרות, כפי שמוצג באיור 1. המעברים העיקריים מקבלים שמות: מעבר L → K נקרא באופן מסורתי K α, מעבר M → K נקרא K β, מעבר M → L נקרא L α, וכן הלאה. כל אחד ממעברים אלה מניב פוטון פלואורסצנטי בעל אנרגיה אופיינית השווה להפרש האנרגיה במסלול הראשוני והאחרון. ניתן לחשב את אורך הגל של קרינת פלואורסצנט זו מתוך חוק פלאנק:
ניתן לנתח את הקרינה הפלואורסצנצית על ידי מיון האנרגיות של הפוטונים או על ידי הפרדת אורכי הגל של הקרינה. לאחר המיון, עוצמתה של כל קרינה אופיינית תקושר ישירות לכמות של כל יסוד בחומר. זהו בסיס לטכניקה חיונית בכימיה אנליטית. איור 2 מציג את הצורה האופיינית של קווי הספקטרום הפלואורסצנציים החדים המתקבלים (ראו חוק מוזלי).
מקורות קרינה.
על מנת לעורר את האטומים נדרש מקור קרינה עם אנרגיה מספקת להוצאת אלקטרונים באורביטלים פנימיים. נעשה שימוש במחוללי רנטגן באנרגיות עבודה של 20–60 קילו וולט, המאפשרים עירור של מגוון רחב של אטומים.
לחלופין, ניתן להשתמש במקורות קרני גמא ללא צורך באספקת חשמל משוכללת, מה שמאפשר שימוש קל יותר במכשירים קטנים וניידים.
כאשר מקור האנרגיה הוא סינכרוטרון, או שקרני הרנטגן ממוקדים אופטית, אלומת הרנטגן יכולה להיות קטנה ואינטנסיבית מאוד. כתוצאה מכך ניתן לקבל מידע אטומי ברזולוציה תת-מיקרונית.
אנליזה כימית.
השימוש בקרן רנטגן לעירור קרינה פלואורסצנצית מהמדגם הוצע לראשונה על ידי גלוקר ושרייבר בשנת 1928. כיום, השיטה משמשת כטכניקה אנליטית לא הרסנית, וככלי לבקרת תהליכים תעשייתי. באופן עקרוני, היסוד הקל ביותר שניתן לנתח הוא בריליום (Z = 4), אך בשל מגבלות אינסטרומנטליות ונצילות רנטגן נמוכה עבור יסודות קלים, לעיתים קשה לכמת יסודות קלים יותר מנתרן (Z = 11), אלא אם כן מתבצעים תיקוני רקע ותיקונים מקיפים בין-אלמנטים.
שימושים.
מכיוון שגודל הקרן (גם אם מקולמטת) גדול באופן יחסי, ומכיוון שנפח האינטראקציה של הקרן עם הדוגמה יחסית גדול, אנליזת פלואורסצנצית קרני רנטגן היא שיטה נפחית עבור דוגמאות בעלות בעלות ממדים מילימטריים ומעלה. בהמשך ובהתאם לכך, השיטה בעלת מהימנות גבוהה עבור דגמים גדולים מכיוון שנותנת מידע נפחי-סטטיסטי (הדגימה היא על פני שטח גדול).
אנליזת קרני רנטגן משמשת לאפיון כימי לצורך קבלת מידע ראשוני עבור הרכב היסודות של חומרים, בתעשיית המתכות והקרמיקות על מנת לאמוד את טיב החומר (וכן לצורך מחזור של מתכות), מחצבים של מתכות נדירות ומינרלים, ועוד.
תחנת מאיקובסקאיה
הווש (עיר)
הווש (בהונגרית: Heves) היא עיר במחוז הבש, מקום מושבו של נפת הבש. זהו היישוב המאוכלס ביותר הרביעי בגודלו במחוז.
מיקום.
העיר ממוקמת בחלק הדרום-מזרחי של מחוז הבש. תחנת הרכבת של היישוב יושבת על קו הרכבת הצדדי קאל-קאפולנה-קישאויסאלאש. העיר נמצאת בסמוך לכביש 31, כ-18 ק"מ מהכביש המהיר M3. בכיוון צפון-מערב יוצאת דרך לכיוון ג'נג'ש, ובכיוון דרום-מזרח, לכיוון קישקרה. אלה דרכים משניות שמתחילות בהבש (מספרים 3204 ו-3209 בהתאמה), וכן לכיוון פיי וקאל (דרך 3207).
מקור השם.
שמה של העיר מוזכר לראשונה בשנת 1203 בצורת כתב "Hewes". מאוחר יותר הוא נכתב כ-"Heues" או "Henes". מקור השם "הבש" הוסבר בכמה דרכים על ידי מדע ההיסטוריה והבלשנות. הוא יכול היה להגזר מהשם האישי ההונגרי "Heves", אך גם הפירוש היבש "Héves" שיכול לרמוז על מעיין חם באזור. בלשנים מצאו שהמילה w במילה Hewes מתייחסת למילה המורכבת מ-hev (חום) ו-ves (מים). שמה של העיר מופיע לעיתים קרובות במשלים, בדרך כלל במובן התואר. המשפט "אנחנו לא בהבש" משמעו קריאה לסבלנות ועוד ביטויים אחרים.
היסטוריה.
יישוב הקבע הקדום ביותר באזור הבש היה בתקופת הסקיתים. בעיר נמצאו גם ממצאים משמעותיים מתקופת כיבוש הונגריה על ידי השבטים ההונגריים במאה התשיעית לספירה (התיישבות המדיארים במרכז אירופה).
אזכורו הראשון היה כאמור משנת 1203 בשם Hewes. תפקיד היישוב כמוביל אזורי כבר התקבע אז וכנסייתו נבנתה באותה תקופה. בשנת 1271 גם אישטוואן החמישי, מלך הונגריה ערך במקום פרלמנט (האספה הלאומית (הונגריה)). בסוף המאה ה-13 היא הפכה לנחלתם של משפחת קומפולטי ולאחר מכן של משפחת אורסאג. היישוב, ששימש מקום מגורים עבור בעלי מלאכה רבים, הוזכר לראשונה בשנת 1467 כעיר שוק. באותה תקופה התכנסה במקום האספה הכללית של מחוז הבש בהנהגתו של מיהאי אורסאג.
אחוזות האדמה הוסדרו בהבש רק בשנת 1860, אך מאז החקלאות הגדילה מאוד את יכולות התפוקה שלה. אז התפתחה גם היוקרה הלאומית של האבטיח של הבש. אוכלוסיית העיר גדלה מאוד, במושב הנפה התפתחו חיי תרבות וחברה תוססים. שגשוגה של העיר נבלם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואפילו בין שתי המלחמות חלה התפתחות כלכלית קלה בלבד, אם כי אוכלוסיית היישוב גדלה מאוד עם הקמת המושבה החדשה.
מלחמת העולם השנייה תבעה מספר רב של קורבנות. 350 מהתושבים היהודים גורשו למחנות השמדה. מאוחר יותר מספר גדול מהאוכלוסייה האזרחית הנוצרית נלקחה לגולאגים בברית המועצות. בין דצמבר 1944 לבין מרץ 1945 העיר הייתה המטה של החזית האוקראינית השנייה.
לאחר חלוקת הקרקעות בשנת 1945, מבנה האדמה החקלאית היה מפוזר מאוד, ובנוסף לאמצעי ייצור מיושנים איבדה הבש הרבה ממשמעותה החקלאית. בשנות ה-60 של המאה ה-20 החל תהליך עיור נוסף ומינורי יותר, שבמסגרתו התפתחה אט אט מערכת המוסדות הציבוריים. בשנת 1984 היישוב קיבל מעמד של עיר.
קהילה יהודית.
יהודים הגיעו לראשונה להבש באמצע המאה ה-18, בחסות בעלי האחוזות המקומיים. הם עסקו בעיקר במסחר ובחקלאות. החברה קדישא המקומית נוסדה ב-1830 ובית ספר יסודי יהודי בן ארבע כיתות נפתח ב-1856. כן הייתה במקום רבנות. בית הכנסת נבנה ב-1867 ושופץ ב-1925. ב-1868, בעקבות חילוקי דעות שנתגלעו בקונגרס היהודי בין המשכילים לבין החרדים, (הקרע ביהדות הונגריה) הצטרפה הקהילה לזרם הנאולוגי (שביקש להשתלב בחברה ההונגרית ולתקן את סדרי החיים הדתיים). ב-1880 ישבו בהבש 631 יהודים, אחר כך ירד מספרם בהדרגה במלחמת העולם הראשונה נפלו שמונה מבני הקהילה. בשנת 1941 התגוררו במקום 331 יהודים.
תקופת השואה.
עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (1 בספטמבר 1939) הורע מצבם של יהודי הונגריה, שהייתה בעלת ברית של גרמניה הנאצית. ב-1938 התחילה חקיקתם שם "החוקים (האנטי) יהודיים", חוקי אפליה גזעניים שהגבילו את היהודים בכלכלה ובחברה (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). במחצית השנייה של שנת 1941, אחרי מבצע ברברוסה (פלישת גרמניה לברית המועצות), נשלחו גברים יהודים לשרות העבודה (עבודות כפייה עבור הצבא ההונגרי) בחזית אוקראינה, רבים מאוד ניספו. ב-9 במאי 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו כ-1,500 יהודי הנפה למחנה ריכוז ליד מכרות הפחם של באגויוק (BAGOLYOK). שם הוחזקו כחודש ימים בתנאים קשים וברעב, וגורשו לאחר מכן למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו להבש שרידי הקהילה, אליהם הצטרפו יהודים ממקומות אחרים וב-1949 הגיע מספרם ל-73. הם הקימו גלעד לזכר הנספים בשואה. בשנים לאחר מכן עזבו רוב היהודים את העיירה וב-1965 נותרו שם רק יהודים אחדים.
אתרים בעלי חשיבות.
אוסף היסטוריית השחמט.
ברחוב קטן ליד הכנסייה נמצא מוזיאון השחמט, שנוצר כאוסף פרטי של פרנץ דוברוביצקי. ניתן לראות כאן מערכות שחמט ישנות, מטבעות, דיוקנאות של מתחרים, משחקים מפורסמים. התערוכה היא ייחודית בהונגריה, ישנם רק ארבעה מוזיאוני שחמט בעולם.
טירת הלאס.
התושבים המקומיים מכנים אותו כטירת הלאס, אך זהו בית עירוני צנוע שנבנה על ידי הסוחר היהודי האמיד ויקטור הלאס בשנות השלושים. ויקטור הלאס עסק בגידול ענבים ובסחר יין והיה גם בעל מניות בחברת כריית פחם. (לכן ניתן לראות ענבים ופטיש כרייה על חזית הבניין כסמל שלו) בניית הבית ומראהו מבטאים את התחכום והפאר של בעליו לשעבר.
טיאגו מנדס
פוקושימה 50
פוקושימה 50 הוא שם כינוי הניתן לקבוצת עובדים בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה דאיצ'י, שסיכנו את חייהם כדי לנסות לייצב את הכורים בתחנה, לאחר שבעקבות רעידת האדמה בטוהוקו והצונאמי ב-11 במרץ 2011, סדרה של תאונות גרעיניות הביאה להתכה של ליבות שלושה כורים. 50 עובדים נותרו במקום לאחר שפונו 750 עובדים אחרים, כדי לעבוד על קירור ליבות הכור.