ההתרחשויות בעוצמה שקרתה כתוצאה מהתנועה הירוקה היו חסרות תקדים בהיקפן, לפחות מאז המהפכה האיראנית ב-1979.
איפה הקול שלי?
איפה הקול שלי? (פרסית: رای من کجاست؟) היה המוטו ששימש את אנשי התנועה בהפגנות. הממשלה האיראנית, שנשלטה בידי מחמוד אחמדינז'אד פרסמה תוצאות שלפיהן אחמדינז'אד לקח שני שלישים מהקולות, אך תומכי מוסאווי וכרובי, מועמדי האופוזיציה המתונה האשימו את הממשלה בזיוף הקולות. המפגינים נגד אחמדינז'אד צעקו באנגלית "Where is my vote?” בכמויות שלא נראו מאז המהפכה האיראנית, במאמץ להשיג תשומת לב בינלאומית.
על אף שהממשלה האיראנית אסרה כל התאגדות של תומכי האופוזיציה בטהראן וברחבי איראן כולה, האטה את תעבורת האינטרנט, וצינזרה כלי תקשורת של האופוזיציה. אלפי איראנים צעקו את הססמא הזו תוך הפרת חוקי הרפובליקה והתעמתות עם עוצמתו של השלטון האיראני. מנהיגים ואנשי תקשורת מרחבי העולם, במיוחד מארצות הברית, טענו כי יכול להיות שהזעם מאחורי הססמא הזו יכול אפילו להצית מהפכה חדשה.
לואיס גארסיה
ברנדון רוי
ברנדון דאוויין רוי (באנגלית: Brandon Dawayne Roy; נולד ב-23 ביולי 1984 בסיאטל, וושינגטון) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הקלע.
קריירת מכללות.
בצעירותו שיחק רוי בקבוצת הכדורסל של תיכון גארפילד בסיאטל שבוושינגטון, ונחשב לאחד מכדורסלני התיכונים הטובים ביותר במדינה.
בשנת 2002 נרשם רוי לדראפט ה-NBA, אך ביטל לבסוף את מועמדותו. באותה שנה, בהיותו בן 18, החל לשחק עבור אוניברסיטת וושינגטון. הוא שיחק בקבוצה זו במשך ארבע שנים, תחת המאמן לורנזו רומאר. בעונתו האחרונה במכללות, , הוא קלע 20.2 נקודות בממוצע למשחק והוביל את קבוצתו להעפלה שנייה ברציפות לשלב 16 הגדולות ("סוויט 16") של טורניר אליפות המכללות בכדורסל. הוא נבחר לשחקן השנה של אזור ה"פאק-10", ובנוסף נכלל בנבחרת ה"אול-אמריקן".
קריירת משחק ב-NBA.
פורטלנד טרייל בלייזרס.
בדראפט ה-NBA של 2006, נבחר רוי במקום השישי על ידי קבוצת מינסוטה טימברוולבס. הוא הועבר מיד לאחר מכן לפורטלנד טרייל בלייזרס, תמורת רנדי פוי שעבר תמורתו למינסוטה.
בעונתו הראשונה ב-NBA, עונת , הציג רוי יכולת טובה, אך בשל פציעה שיחק ב-57 משחקים בלבד במהלך העונה. הוא השיג בעונה זו ממוצעים של 16.8 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-4 אסיסטים, וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. הוא היה לשחקן השלישי בלבד בתולדות פורטלנד שזוכה בתואר זה.
בעונת הוביל רוי את פורטלנד לריצה של 13 ניצחונות רצופים במהלך העונה הסדירה, ובשל יכולתו המרשימה בעונה זו, נבחר לראשונה בקריירה שלו להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. פציעה בקרסולו מאוחר יותר מנעה ממנו לשחק במשך מספר שבועות. על אף רצף הניצחונות, כשלה פורטלנד להעפיל למשחקי הפלייאוף, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית הצפון-מערבי. רוי קלע 19.1 נקודות בממוצע למשחק בעונה זו.
בעונת השיג רוי שיא קריירה חדש של 22.6 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר בשנית להשתתפות במשחק האולסטאר. הוא הצליח להעפיל עם קבוצתו למשחקי הפלייאוף בעונה זו, לאחר שסיים עמה במקום השלישי באזור המערבי. בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף, מול יוסטון רוקטס, קלע רוי 26.7 נקודות בממוצע למשחק, אך לא הצליח למנוע את הפסדה של קבוצתו. בסיום העונה נבחר לראשונה בקריירה שלו לחמישייה השנייה של העונה, ובנוסף סיים תשיעי בבחירת ה-MVP של העונה הסדירה. לפני העונה הבאה חתם רוי על חוזה לארבע שנים, עם אופציית שחקן לשנה חמישית, בפורטלנד. בעונה זו תיפקד רוי באופן טוב ואף נבחר בפעם השלישית למשחק האולסטאר, כאשר הוא מוביל את קבוצתו לפלייאוף. עם זאת, רוי נפצע באפריל, ופספס את תחילת הסדרה בסיבוב הראשון, נגד פיניקס סאנס. הוא חזר למשחק הרביעי כדי להשוות את הסדרה בתוצאה 2:2, אך הסאנס ניצחו בשני המשחקים הנותרים והעפילו לסיבוב הבא תוך הדחת פורטלנד.
בעונת נפצע רוי במהלך העונה ופספס כחודש מהעונה הסדירה. בסיום העונה הסדירה העפיל רוי עם פורטלנד לפלייאוף והפסיד איתה בסיבוב הראשון לאלופה שבדרך, דאלאס מאבריקס.
לפני תחילת מחנה האימונים של עונת , שנדחתה עקב שביתת ה-NBA ב-2011, הודיע רוי על פרישה בגלל בעיות של חוסר בסחוס בברכיים.
מינסוטה טימברוולבס.
בתחילת עונת חזר רוי לשחק כדורסל וחתם במינסוטה טימברוולבס. כבר לאחר 5 משחקים במינסוטה נפצע בברכו פעם נוספת, ופרש ממשחק באופן סופי.
הפארק הלאומי דריין
הפארק הלאומי דריין (ספרדית: Parque Nacional Darién) הוא פארק לאומי בשטח של 5,970 קמ"ר השוכן בפנמה. הוא נמצא במרחק של 325 קילומטרים מפנמה סיטי, בסמוך לגבול קולומביה ולפארק הלאומי לוס קטיוס שמעבר לו. הפארק זכה למעמד רשמי בספטמבר 1980 ושנה לאחר מכן הוכרז כאתר מורשת עולמית. מאז 1983 הוא מוכרז גם כשמורה ביוספרית.
גאוגרפיה, גאולוגיה ואקלים.
הפארק שוכן בקצה הדרומי של נתק דריין המחבר בין אמריקה התיכונה לאמריקה הדרומית. הפארק הוא הגדול ביותר מסוגו באמריקה התיכונה, והוא משתרע בין הרי קו פרשת המים של אמריקה לגבול עם קולומביה והאוקיינוס השקט. לב הפארק הוא אזור שפלה שטוח ונמוך שבו מתנשאים הרים אחדים. הנחלים הזורמים מההרים הללו מתנקזים דרך הנהרות שבפארק אל מפרץ סן מיגל. הר טאקארקונה (Tacarcuna) הוא ההר הגבוה ביותר באזור שבין האנדים ומערב פנמה, והוא מתנשא לגובה של 1,875 מטרים. חופיו הדרום-מערביים של הפארק מאופיינים במראה סלעי וחולי.
רוב ההרים שבפארק נוצרו בתקופת האאוקן התיכונה, ואילו אזורי השפלה נוצרו בשלהי תקופת הפליוקן. ההרים הדרומיים והמדרון הקריבי נוצרו בעיקר מפעילות געשית, ואילו המדרון של סראניה דל דריין הוא תוצר של קרקע שהחלה לשקוע בתקופה הקנוזואיקון. בפארק יש קפלי קרקע ועמקים רבים, שנוצרו לאורך מיליוני שנים בתהליכי בליה. כמו כן, בפארק יש אזורים נרחבים שבהם הקרקע אלובית בדרגה משתנה, ובהתאם לכך נקבעת מידת התאמתה לפעילות חקלאית ולצמיחת יערות.
כמות הגשמים הממוצעת היא 4,000 עד 5,000 בחלק של הפארק הגובל באוקיינוס השקט, 3,000 עד 4,000 מילימטרים לשנה בהרי החוף, ו-1,800 עד 2,500 בעמקים שבלב הפארק. הטמפרטורה הממוצעת היא 26°C, אך הטווח שלה הוא בין 16°C ל-35°C.
פאונה.
הפאונה של הפארק עשירה, ולפי ארגון הסביבה האמריקני "החברה לשימור הטבע" (The Nature Conservancy) הפארק הוא בית גידול עבור 169 מינים של יונקים, 533 מיני עופות, 99 מיני זוחלים, 78 מיני דו-חיים ו-50 מיני דגים. בפארק יש תופעה של נדידת מינים רבים לאזורים גבוהים יותר, המתאפשרת בשל קרבתם של סביבות היער השונות. מצב זה מאפשר לשמר בפארק אוכלוסיות שבמקום אחר היו נכחדות בגלל בירוא יערות.
בין מיני היונקים החיים בפארק ניתן למנות את השאגן, קוף עכביש שחור ראש, עצלן חום-גרון, דוב נמלים ענק, וקפיבארה. ההשערה היא כי בשטחים הימיים הסמוכים לחופי הפארק גדלים 20 מינים של לווייתנאים, 33 מינים של כרישאים ו-4 מינים של צבים. בפארק יש גם מינים רבים של פרפראים.
יערות השפלה המבודדים הם לבם של שני אזורים אנדמיים: שפלת דריין ושפלת יוראבה (עד 900 מטרים), ומזרח פנמה ורמות דריין (מעל 900 מטרים). 30 מינים של עופות מוגבלים לאזור זה בלבד, וחלקם אף מוגבלים לאחד ההרים המקיפים את היערות.
באזורים הנמוכים של הפארק גדלים מספר מינים מאוימים. למרבית המינים הגדלים בהרים לא נשקפת סכנה כלשהי, אך הם פגיעים יותר כיוון שהם קטני ממדים.
פלורה.
יערות הפארק מאופיינים ברציפות, והם בית גידול עבור אחת מהמערכות האקולוגיות המגוונות ביותר באמריקה התיכונה. אזורי הליאנות והעצים הגדלים באזורי השפלה שנוצרו בתקופה מאוחרת דומים לאלו של יערות האמזונאס, ואילו לאפיפיטים ולצמחייה הגדלה מתחת לחופת היער יש מאפיינים הדומים לפלורה של צפון רכס האנדים. מאז 1970 תועדו בדריין למעלה מ-700 מיני צמחים.
הפארק מחולק לתשעה אזורים שונים של צמחייה:
האדם והפארק.
נכון לשנת 1992 מונה אוכלוסיית בני האדם שבפארק כ-3,000 תושבים, המתגוררים במספר כפרים לאורך הנהרות שבפארק. רוב התושבים משתייכים לבני הוונאן (Wounaan) או האמבראס (Emberás). כלכלת הכפרים האלה מבוססת על חקלאות זעירה ועל ציד. תרבות הכפרים השתמרה למרות מאות שנים של קשר עם אירופאים. תושבי הכפרים מנצלים את משאבי היער השונים על מנת להתקיים ולבצע פעילויות שגרתיות, כגון אריגה באמצעות עצי דקל. בסמוך לפארק יש שתי עיירות, אל ריאל דה סנטה מריה ובוקה דה קופ, שתושביהן מנהלים חוות חקלאיות קטנות באזור הפארק. ההרכב האתני של האוכלוסייה הפך בשנים האחרונות ליותר מגוון בגלל הגירה מבחוץ.
פורטובלו
פורטובלו (מספרדית Portobelo; מילולית: נמל יפה) היא עיירת נמל השוכנת לחופו הדרומי של מפרץ בים הקריבי, ממזרח לפתחה של תעלת פנמה בצפון פנמה. כיום מתגוררים במקום פחות מ-3,000 תושבים, אך בעבר שכנה במקום אחת הערים החשובות באמריקה בתקופתה הקולוניאלית, והספרדים ניצלו את הנמל הטבעי בצפונו של מצר פנמה, כדי לשלוח לאירופה את אוצרותיה של אמריקה הדרומית.
היסטוריה.
מפרץ פורטובלו התגלה על ידי כריסטופר קולומבוס ב-2 בנובמבר 1502 במהלך מסעו הרביעי. בשל יופיו של המקום העניק לו קולומבוס את שמו שמשמעותו "מפרץ יפה" (באיטלקית Porto Bello).