צרפת הקונטיננטלית מכונה גם l'Hexagone, "המשושה" בצרפתית. המונח מתייחס לצורתה הבעלת הדמיון למשושה במפה. ספרד הקונטיננטלית מכונה גם כן: "חצי האי ספרד".
שהאפור בח'תיאר
ארל היליארד
ארל פרדריק היליארד (באנגלית: Earl Frederick Hilliard; נולד ב-9 באפריל 1942) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת אלבמה, בשנים 1993–2003.
ביוגרפיה.
היליארד נולד בבירמינגהאם שבאלבמה ואת לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון "וסטרן-אולין" במהלך 1960. בשנת 1964 השלים לימודי תואר ראשון במכללת מורהאוס, ב-1967 קיבל תואר שני מאוניברסיטת הווארד ובשנת 1970 קיבל תואר מתקדם במנהל עסקים מאוניברסיטת אטלנטה. בבחירות 1974 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של אלבמה, שם כיהן בשנים 1975 עד 1981, ולאחר מכן שירת בסנאט המדינתי של אלבמה בשנים 1981–1992.
היליארד נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1992 כנציג מחוז הקונגרס השביעי, אחרי שגרף בבחירות כ-65% מקולות הבוחרים. מחוז הקונגרס השביעי של אלבמה הוא מחוז בחירה בעל רוב לאוכלוסייה האפרו-אמריקאית, המשתרע מבירמינגהאם למונטגומרי. תוך כדי היבחרו לקונגרס של ארצות הברית נהפך היליארד לאדם השחור הראשון מאז ג'רמיה הרלסון ב-1877 שייצג את אלבמה בקונגרס. כמו כן, הוא היה לדמוקרט הראשון שייצג חלק ניכר מעיר הבירה של אלבמה מאז 1965. בשנת 2000 ניצב בפני ההתנגדות המהותית הראשונה אליו; בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית בשנת 2000 – התחרות האמיתית במעוז דמוקרטי זה – התמודד מול ארתור דייוויס, אך הצליח לגבור עליו.
דייוויס אתגר את היליארד שוב בשנת 2002, הפעם לאחר חלוקה מחודשת של מחוזות הקונגרס באלבמה בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. מחוז הקונגרס השביעי איבד את דריסת רגלו במונטגומרי, והועבר הלאה לבירמינגהאם, וסופחה אליו כמות רבה של בוחרים לבנים. מערכת הבחירות המקדימות באותה שנה התמקדה בדפוס ההצבעה של היליארד וסוגיות אתיות שונות, כמו גם בגזע, הסכסוך הישראלי-פלסטיני וטרור. היליארד טען כי "הדבר היחיד" שעשה דייוויס, גם הוא אפרו-אמריקאי, למען אפרו-אמריקאים היה "לשים אותם בבית סוהר" בתקופתו כתובע פדרלי. בשנת 2001 הצביע היליארד נגד הצעת חוק המגדילה את המימון האמריקאי למדינת ישראל והתנגדת להפללה של פוליטיקאים פלסטינים. מכיוון שמועמד שלישי התמודד גם בבחירות הדמוקרטיות, היליארד סיים עם הכי הרבה קולות אך לא הצליח לגרוף את מרב הקולות; על פי החוק באלבמה, נכפה עליו סיבוב שני מול דייוויס, שהעפיל למקום השני. דייוויס זכה בסיבוב המכריע עם 54% מהקולות.
כהונתו של היליארד בקונגרס תמה בינואר 2003. בנו של הילארד, ארל הילארד ג'וניור, הוא חבר לשעבר בבית הנבחרים של אלבמה שהתמודד ללא הצלחה אל הקונגרס בבחירות אמצע הכהונה של 2010.
מצב החירום בקפריסין
מצב החירום בקפריסין (ביוונית: Απελευθερωτικός Αγώνας της Κύπρου - המאבק לשחרור קפריסין; באנגלית: Cyprus Emergency) היה סכסוך בקפריסין הבריטית, שהתרחש בין השנים 1955-1959.
ארגון אאוקה (ארגון לאומי של לוחמים קפריסאים), ארגון גרילה ימני קפריסאי יווני לאומני, החל במערכה מזוינת לתמיכה בסיום השלטון הקולוניאלי הבריטי ובאיחוד בין קפריסין ויוון (אנוסיס) בשנת 1955. את ההתנגדות לאיחוד הוביל ארגון של קפריסאים טורקים, שנקרא ארגון ההתנגדות הטורקי, יחד עם הצבא הבריטי בקפריסין. מצב החירום הסתיים בשנת 1959, עם חתימת הסכמי ציריך ולונדון, שקבעו כי קפריסין תהיה מדינה עצמאית שאינה מחולקת ונפרדת מיוון.
היסטוריה.
רקע.
קפריסין הייתה שטח של האימפריה העות'מאנית מסוף המאה ה-16 ועד הפיכתה למדינת חסות של הממלכה המאוחדת, תחת פיקוח עות'מאני סמלי. הסכם זה נחתם באמנת קפריסין שהתקיימה ב-4 ביוני 1878, עקב מלחמת רוסיה-טורקיה. בשנת 1915, סופחה קפריסין רשמית לאימפריה הבריטית, לאחר כניסת העות'מאנים למלחמת העולם הראשונה לצד מעצמות המרכז שנלחמו כנגד הבריטים והיא נשלטה בתחילה על ידי ממשל צבאי עד עשור מאוחר יותר בשנת 1925, אז הוכרזה כמושבת כתר. משנות העשרים של המאה העשרים ועד שנות החמישים, קפריסאים יוונים נעשו פחות מרוצים מהשלטון הבריטי ותמכו באנוסיס, האיחוד הפוליטי בין קפריסין ליוון.
מספר הצעות לא מוצלחות שהציעו יוון לבריטים למסור את קפריסין בתמורה לוויתורים צבאיים והיעדר ההשקעה הבריטית באי, גרמו לתנועה לאומנית קפריסאית הולכת וגוברת.
ההתקוממויות.
ב-1 באפריל 1955, פתח ארגון אאוקה בהתקוממות נגד הבריטים. אירועי הפתיחה נקראו לאחר מכן התקפות 1 באפריל. לאחר סדרת אירועים, ב-26 בנובמבר, הכריז המושל הכללי של קפריסין, סר ג'ון הארדינג, על מצב חירום. הבריטים נתקלו בקושי רב להשיג מודיעין יעיל על אאוקה, מכיוון שרוב האוכלוסייה היוונית-קפריסאית תמכה בהם. לקראת סוף שנות החמישים, הבריטים זכו להצלחה רבה יותר בהשגת מודיעין יעיל נגד אאוקה ובעצירת ההתקפות.
מצב החירום בקפריסין הסתיים בשנת 1955, לאחר שנחתמו הסכמי לונדון–ציריך, בהם הוחלט כי קפריסין תהיה מדינה עצמאית שאינה נפרדת מיוון.
קפריסין הפכה לרפובליקה עצמאית בשנת 1960, כאשר בריטניה שמרה על שליטה בשני אזורי בסיס ריבוניים, באקרוטירי ודקליה. כמו כן באי הוצב הכוח היווני ויחידות של הצבא הטורקי.
לאחר מצב החירום.
בינואר 2019, הסכימה ממשלת בריטניה לשלם מיליון לירות שטרלינג ל-33 קפריסאים, שעונו לכאורה על ידי הכוחות הבריטיים במהלך המרד. הם כללו אישה, אז בת 16, שלדבריה עוכבה ונאנסה על ידי חיילים וגבר שאיבד כליה כתוצאה מחקירתו. התשלום בא בעקבות ביטול הסיווג של מסמכי הממשלה בשנת 2012, אף על פי ששר החוץ, אלן דאנקן, הצהיר כי "ההסדר אינו מהווה כל הודאה באחריות" אלא כי "הממשלה הסדרה את התיק על מנת לשרטט קו תחת התדיינות זו וכדי הימנע מהסלמה נוספת של העלויות".
דוד שמיר
דוד שמיר (נולד ב-1962) הוא רב-סרן במילואים ופסיכיאטר, שהיה קב"ן במערך הרפואה של צה"ל אשר הואשם כי הציע להעביר מידע מסווג לאיראן, לרוסיה ולחמאס בתמורה לכסף. הורשע במגע עם סוכן חוץ ובהחזקת ידיעות במטרה לפגוע בביטחון המדינה.
ביוגרפיה.
שמיר נולד ב-1962 והוא בעל תואר דוקטור לפסיכיאטריה. שמיר שירת כקב"ן במערך הרפואי של צה"ל, ובמהלך שירותו נחשף לחומר צבאי מסווג, שכלל מידע על תוכניות פינוי אזרחים בזמן מתקפת טילים, אופן מתן שירותי בריאות הנפש של פיקוד העורף בזמן מלחמה ותוכניות החירום של חיל הרפואה.
באפריל 2007 החליט שמיר להעביר מידע מסווג לאיראן, לרוסיה ולחמאס בתמורה לכסף. שמיר יצר קשר באמצעות דואר אלקטרוני עם משרד החוץ האיראני, במכתב הציג את עצמו כקצין ישראלי בעל קשרים רבים לאנשים בעלי סיווג ביטחוני, לאחר שגורמי משרד החוץ האיראני ענו למייל, הוא גויס על ידם. באוגוסט של אותה שנה, שלח שמיר פקס מביתו אל הקונסוליה האיראנית שבלונדון ואף לקונסוליה הטורקית שבעיר, אך כאשר ראה שהוא איננו מקבל מענה החליט שמיר לשלוח מייל נוסף באוקטובר.
בנובמבר 2007, החליט שמיר לפנות לגורמים באוניברסיטת אל-אזהר בעזה, אוניברסיטה שנשלטת על ידי אנשי ארגון החמאס. בנוסף לכך, שמיר גם שלח מייל אנונימי לשירות הביטחון הרוסי, שם ביקש מהם מידע על דרכי גיוס לשירותי הארגון ואף הביע את רצונו לחדור לשורותיו. במהלך אותו חודש נעצר שמיר על ידי כוחות השב"כ בשיתוף עם מפלג הפשיעה הכלכלי-ביטחוני במשטרת ישראל.
ב-23 בנובמבר הוגש נגדו כתב אישום בבית משפט המחוזי בתל אביב. בכתב האישום יוחסו לשמיר ניסיון ריגול חמור, מגע עם סוכן חוץ ושיבוש הליכי משפט. בינואר 2008, לאחר שחתם על הסדר טיעון עם הפרקליטות, הוגש נגדו כתב אישום מתוקן שכלל עבירות של מגע עם סוכן חוץ והחזקת ידיעות במטרה לפגוע בביטחון המדינה, וללא ניסיון ריגול. במשפטו נימק את מעשיו כניסיון להציל את חיי משפחתו, היות שלדעתו המצב החברתי בישראל הוא חסר תקנה, ועל כן תכנן לעבור עם משפחתו לאירופה בכסף שירוויח מעבירותיו. כמו כן טען כי לא ניסה לגרום נזק לישראל וכי הוא "מתחרט ומתבייש".
עוד באותו חודש הורשע שמיר על פי הודאתו, ונידון לחמש שנות מאסר בפועל ושנתיים מאסר על-תנאי. בגזר הדין השוו השופטים בין מעשיו של שמיר להרשעות אחרות של אזרחים ערבים ונתינים זרים בעבירת מגע עם סוכן חוץ, ביניהן הרשעתו של ג'ריס ג'ריס, אך הדגישו כי לעומתם שמיר היה קצין בצה"ל, מעורה בחברה הישראלית, וכי המגעים שניסה ליצור לא צלחו בסופו של דבר. שמיר ערער על גזר הדין לבית המשפט העליון, אך ערעורו נדחה במרץ 2009.
הר קתלין (אנטארקטיקה)
הר קתלין (באנגלית: Mount Kathleen) הוא פסגה ברכס אבוני, שבקצה הצפוני של רכס חבר העמים, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 900 מטרים מעל פני הים, והוא הפסגה הגבוהה ביותר של רכס אבוני. הר קתלין הוא ההר ה-2,258 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם במרכז רכס אבוני.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909, בפיקודו של סר ארנסט שקלטון.
מקור השם.
שקלטון נתן להר את שמו.
שקלטון קרא להר על שם אחותו הבכורה.
לקריאה נוספת.
• John F. Lindsay, John Gunner, and Peter J. Barrett, "RECONNAISSANCE GEOLOGIC MAP OF THE MOUNT ELIZABETH AND MOUNT KATHLEEN QUADRANGLES, TRANSANTARCTIC MOUNTAINS, ANTARCTICA", U.S. GEOLOGICAL SURVEY WASHINGTON, D.C. 20242 1973
הר קתלין
ג'ימי אלכסיס