אנג'ליקה יוסטון (באנגלית: Anjelica Huston; נולדה ב-8 ביולי 1951) היא שחקנית, במאית ומפיקת קולנוע, סופרת ודוגמנית עבר אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, שאת הקריירה שלה החלה כדוגמנית. יוסטון היא הדור השלישי במשפחתה שזכתה בפרס אוסקר, מצטרפת לאביה, הבמאי ג'ון יוסטון, וסבה, השחקן וולטר יוסטון.
ביוגרפיה.
ראשית חייה.
יוסטון נולדה בסנטה מוניקה, קליפורניה, לג'ון יוסטון, במאי קולנוע, ולאנריקה סומה, פרימה בלרינה. את רוב ילדותה בילתה יוסטון באירלנד ובאנגליה, וגדלה בקלרנס האוס ליד מחוז גולוויי. בשנת 1969 החלה לשחק תפקידים קטנים בסרטים של אביה. ובנוסף באותה שנה, אמה של יוסטון, שהייתה בת 39 הלכה לעולמה כתוצאה מתאונת דרכים. לאחר מכן עברה יוסטון לארצות הברית, שם דיגמנה במשך 7 שנים.
קריירה.
באמצע שנות ה-70 החליטה יוסטון להתמקד במשחק, ולמדה את המקצוע. תפקידה המשמעותי הראשון היה בסרט "הדוור מצלצל פעמיים" משנת 1981, שם כיכבה לצידו של ג'ק ניקולסון שבנוסף נמצאה עמו במערכת יחסים משנת 1973. בשנת 1985 שיחקה בסרטו של אביה "הכבוד של פריצי", עליו זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, מה שהפך אותה לאדם הראשון שזכה באוסקר לאחר שגם אביו וסבו זכו בו.
לאחר מכן החלה יוסטון לככב בסרטים רבים. בשנת 1989 קיבלה מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה, על משחקה בסרט "", ובשנת 1990 קיבלה מועמדות נוספת לפרס אוסקר, אך הפעם בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, על משחקה בסרטו של סטיבן פרירס, "הנוכלים".
ב-1991 שחקה בסרט "משפחת אדמס" בו גילמה את אם המשפחה, מורטישה אדמס, וב-1993 גילמה שוב דמות זאת, בסרט ההמשך "החיים על פי משפחת אדמס". ב-1998 שיחקה בסרט שובר הקופות "עכשיו ולתמיד" לצידה של דרו ברימור, שם גילמה את הברונות רודמילה דה גנט, אמה החורגת של סינדרלה. בנוסף, שיחקה בשלושה סרטים של וס אנדרסון: "משפחת טננבאום", משנת 2001 "עמוק במים" משנת 2004 ו"רכבת לדארג'ילינג" משנת 2007. בשנת 2006 גילמה את דמותה של מאדם לואיז במערבון "מלאכים נופלים" לצד ליאם ניסן ופירס ברוסנן, וב-2009 דיבבה בסרט האנימציה הראשון של אנדרסון "מר שועל המהולל" המבוסס על ספרו של רואלד דאל בעל שם זהה. בשנת 2008 שיחקה בסרט הקומדיה שחורה "עמוק בגרון" של קלארק גרג. בשנת 2012 החלה יוסטון לשחק בסדרה סמאש המשודרת ברשת NBC.
הולכת בעקבות אביה, ניסתה יוסטון את מזלה גם בבימוי. בשנת 1996 ביימה את סרטה הראשון: "Bastard Out of Carolina" וב-1999 את סרטה השני: "אגנס בראון" בהם בנוסף היא גם שיחקה. סרטה השלישי, "לנסוע באוטובוס עם אחותי" יצא בשנת 2005.
חייה האישיים.
הייתה לה מערכת יחסים ארוכה עם השחקן ג'ק ניקולסון, בה הם יצאו לסירוגין בין השנים 1973–1989.
ב-23 במרץ 1993 נישאה לפסל רוברט גראהם, והם גרו בוניס שבקליפורניה עד למותו ב-27 בדצמבר 2008.
בבעלותה חווה בעיירת שלושת הנהרות שבקליפורניה, שם מבקרת בקביעות.
כיכר אליאנס
כיכר אליאנס (בצרפתית Place d'Alliance) היא כיכר עירונית בעיר נאנסי שבצפון-מזרח צרפת, השוכנת כ-150 מטרים ממזרח לכיכר סטניסלאס הגדולה והידועה ממנה. בשנת 1983 הוכרזו שתי הכיכרות, ביחד עם כיכר קרייר כאתר מורשת עולמית.
הכיכר הוקמה בהוראתו של סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין שנשא גם בתואר דוכס לורן בין השנים 1766-1738. היא תוכננה על ידי האדריכל עמנואל ארה (Emmanuel Héré), וסביבה הוקמו בתי מידות פרטיים ("hôtel particulier"). בתחילה נקראה הכיכר על שמו של סטניסלה הקדוש, אך עד מהרה הוסב שמה לכיכר אליאנס, על מנת להנציח את הברית שנחתמה בשנת 1756, בעקבות מלחמת שבע השנים, בין לואי החמישה עשר, מלך צרפת, למריה תרזה מאוסטריה. ברית זו שינתה בריתות קודמות שנכרתו לאחר מלחמת הירושה האוסטרית, ואשר במסגרתן היו צרפת ואוסטריה יריבות.
צורתה של הכיכר היא כשל מלבן באורך של כ-70 מטרים מצפון לדרום, וברוחב של כ-60 מטרים ממזרח למערב. הרחבה אינה מרוצפת ושדרת עצי טיליה שנטעה בשנת 1763 מקיפה אותה מכל כיווניה. במרכז הרחבה נצבת מזרקה ועליה מתנוססת הכתובת:
מעל אגן האבן נצבות דמויות אלגוריות עשויות עופרת המשמשות כמזרקות, ומעליהן אובליסק אבן שבראשו דמות התוקעת בביוגל.
דן שפירו
דניאל בי "דן" שפירו (באנגלית: Daniel B. "Dan" Shapiro; נולד ב-1 באוגוסט 1969) הוא דיפלומט יהודי אמריקאי-ישראלי שכיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בשנים 2011–2017. קודם לכן היה חבר המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, בה היה האחראי למדור המזרח התיכון וצפון אפריקה, כמומחה לחקר המזרח התיכון.
ביוגרפיה.
שפירו נולד בעיר שמפיין שבאילינוי למשפחה יהודית בת ארבעה ילדים. אמו היא הסופרת אליזבת קליין שפירו, ואביו מייקל שפירו הוא פרופסור אמריטוס לאנגלית באוניברסיטת אילינוי.
בשנת 1973 עבר עם משפחתו לגור בישראל. בתקופת מלחמת יום הכיפורים גרה המשפחה בשכונת קריית משה שבירושלים.
בשנת 1986 סיים את בית ספר התיכון "University Laboratory High School", שבעיר אורבנה באילינוי. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, חזר לישראל והתגורר בירושלים בביתהּ של משפחה ישראלית. תקופה מסוימת גר גם בקיבוץ.
הוא החל את לימודיו באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ואת שנת לימודיו השנייה עשה בישראל כסטודנט אורח באוניברסיטה העברית בירושלים, בטרם עבר לאוניברסיטת ברנדייס, שם סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון.
בשנים 1993–1995 שימש חבר צוות בוועדת משנה לענייני אירופה והמזרח התיכון, של הוועדה לענייני חוץ בבית הנבחרים האמריקני. יושב ראש ועדת המשנה לי המילטון היה אחר כך בין מגישי הדו"ח המפורסם בענייני עיראק. בשנים 1995–1999 שימש עוזר מחוקק לסנאטורית היהודייה דיאן פיינסטיין, ויועץ בכיר לה בענייני מדיניות חוץ.
בין 1999–2001, בתקופת כהונתו של הנשיא ביל קלינטון, כיהן שפירו במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית כמנהל ענייני חקיקה וכאחראי לקשר עם הקונגרס, עבור היועץ לביטחון לאומי סנדי ברגר. בין 2001–2007, הוא עבד תחילה כיועץ למחוקק ולאחר מכן כסגן ראש המטה (בעיקר לענייני מדיניות חוץ) עבור הסנאטור ביל נלסון.
בין השנים 2007–2009 שימש יועץ בכיר למי שהיה אז מועמד לנשיאות ארצות הברית ולאחר מכן הנשיא, ברק אובמה, בנושאי המזרח התיכון והקהילה היהודית, וכן שימש עבורו אסטרטג ומגייס כספים לקמפיין הבחירות. בנוסף, מונה ב-2007 לנשיא חברת הלובי הוושינגטונית "טימונס אנד קומפני". שפירו ליווה את אובמה בביקוריו בישראל ביולי 2007 ובמרץ 2013. בין 2009–2011 כיהן כמנהל מדור המזרח התיכון וצפון אפריקה ב"מועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית" בממשל אובמה.
בין השאר כיהן שפירו מטעם מחלקת המדינה האמריקאית בשגרירות ארצות הברית באיחוד האמירויות הערביות, כמו כן כיהן כפרופסור נספח בבית הספר לשירות חוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
שפירו בעל תואר שני במדיניות המזרח התיכון מאוניברסיטת הרווארד משנת 1993. נוסף לאנגלית, שפת האם שלו, הוא דובר עברית ומעט ערבית.
שפירו נשוי לג'ולי פישר, ולזוג שלוש בנות: ליאת, שירה ומרב.
שפירו וישראל.
בשנת 1973 עבר עם משפחתו לגור בישראל. בתקופת מלחמת יום הכיפורים גרה המשפחה בשכונת קריית משה שבירושלים אך בשלב מסוים חזרה המשפחה לארצות הברית. לאחר סיום לימודיו התיכוניים חזר שפירו לישראל והתגורר בירושלים בביתהּ של משפחה ישראלית. תקופה מסוימת גר גם בקיבוץ.
ב-10 במרץ 2011 פורסם כי נשיא ארצות הברית ברק אובמה בחר בשפירו לתפקיד שגריר ארצות הברית בישראל. ב-7 ביולי באותה השנה הושבע שפירו לתפקידו על ידי מזכירת המדינה של ארצות הברית הילרי קלינטון, וב-3 באוגוסט 2011 הגיש שפירו את כתב האמנתו לנשיא המדינה שמעון פרס. הוא סיים את תפקידו כשגריר בישראל בינואר 2017, לקראת תחילת כהונתו של דונלד טראמפ כנשיא.
במהלך מבצע צוק איתן נמלט שפירו עם משפחתו מישראל למשך תקופה של חודשיים. פרט לשאר שגרירי המדינות בישראל הוא הוגדר כשגריר היחידי שנמלט במהלך סבב הלחימה בדרום. מהלך זה גרם לביקורת קשה של משרד החוץ, משרד ראש הממשלה ונשיא המדינה כנגד ארצות הברית וכנגד שפירו עצמו.
בתום כהונתו כשגריר, נשאר שפירו בישראל. הוא הצטרף למכון למחקרי ביטחון לאומי ומתגורר ברעננה.
מפונגובווה
מפונגובווה (Mapungubwe) הייתה עיר המדינה הגדולה ביותר בחלקה הדרומי של אפריקה במאה ה-13. בשיאה חלשה על שטח של כ-30,000 קמ"ר סמוך למפגש הנהרות לימפופו ושאשה בתחומן של דרום אפריקה, זימבבווה ובוצוואנה של ימינו. שורשיה של הממלכה בראשית המאה ה-10 והיא התקיימה משך 400 שנה. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1995, והנוף התרבותי שהותירה מפונגובווה הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2003.
היסטוריה וממצאים.
האזור בו שכנה מפונגובווה היה נושב כבר בתקופת האבן בידי אבותיהם של בני הסן שהיו ציידים-לקטים. כאשר שבטי בנטו היגרו לאזור כ-2000 שנה לפני זמננו, הם הביאו עימם ידע חקלאי אשר אומץ בידי חלק מבני הסן. מתקופת הברזל באזור, החל באמצע המאה ה-3, השתמרו ממצאים בדמות חרסים וערימות פסולת. בין המאה ה-7 למאה ה-9 האזור היה נושב בדלילות בשל תקופה של מיעוט גשמים.
שורשיה של מפונגובווה מתוארכים לשנת 900 לערך, ומאז ועד לשקיעתה נהוג להבחין בשלושה שלבים שבכל אחד מהם היה יישוב מרכזי (או עיר בירה) אחר:
תקופת ז'יזו (900-1020).