הבודהיזם נוסד על ידי סידהרתה גאוטמה, שטען שהוא מואר כשהיה בן שלושים וחמש. סידהרת'ה חי חיים מוגנים ופזרניים מאוד כשגדל. כשהתקרב לשנות השלושים לחייו מסופר שהוא התוודע לכל הכיעור שבעולם, דבר אשר גרם לו לעזוב את ביתו בחיפוש אחר הארה. בתחילת מסעותיו הפך סידהרת'ה לקבצן ולמד פילוסופיה ; אולם מחקריו לא הובילו אותו לתשובות שחיפש. לאחר מכן ניסה סגפנות לצד חמישה נזירים במשך שש שנים; תרגול זה גם לא צלח. לאחר שוויתר על הסגפנות, החליט סידהרת'ה לעשות מדיטציה עד שימצא את ההארה שחיפש. לאחר מדיטציה רבה, הוא נעשה מואר ומעתה היה ידוע בתור בודהה, שפירושו "זה אשר התעורר". במהלך המדיטציה שלו נגלה אליו חזון על המין האנושי ועל המחזור שאנו מחויבים אליו. הוא הגיע למסקנה שאנו כבולים למחזוריות של חיים ומוות בגלל טנהא (תשוקה, צמא, השתוקקות). במהלך הדרשה הראשונה של בודהה הוא הטיף, "לא הקיצוניות של התעווה ולא הקיצוניות של הסגפנות היו מקובלות כדרך חיים וכי יש להימנע מקיצוניות ולחפש את דרך באמצע". "לכן המטרה של תרגול בודהיסטי בסיסי היא לא השגת מצב של אושר בגן עדן כלשהו אלא כיבוי של הטנהא. כאשר טנהא נכבית, משתחררים ממעגל החיים (לידה, סבל, מוות ולידה מחדש)", רק אז הם ישיגו את נירוונה.
פירוש אחד הוא שהבודהיזם, בהיותו עסוק בעצמי, ראה בחומץ מזהם את גופו של הטועם בשל טעמו הקיצוני. פרשנות נוספת לתמונה היא שהבודהיזם מספר את העובדות כפי שהן, שחומץ הוא חומץ ואינו מתוק על הלשון באופן טבעי. הניסיון להפוך אותו למתוק הוא התעלמות ממה שהוא, להעמיד פנים שהוא מתוק הוא להכחיש את מה שהוא, בעוד שההפך המזיק לא פחות מופרע מהחמיצות.
טאואיזם (דאואיזם).
הדאואיזם רואה בחיים מתוקים בשל היותם מושלמים ביסודם במצבם הטבעי.
בתמונת טועמי החומץ, הביטוי של לאו דזה מתוק בגלל האופן שבו תורת הדאואיזם רואה את הקיום. כל דבר טבעי הוא טוב מיסודו כל עוד הוא נשאר נאמן לטבעו. פרספקטיבה זו מאפשרת ללאו דזה לחוות את טעם החומץ מבלי לשפוט אותו. "אה זה," הוא עשוי לחשוב, "זה חומץ!" מנקודת מבט כזו, הטעם לא צריך להיות מתוק, חמוץ, מר או תפל. זה פשוט הטעם של חומץ. על ידי התנסות בגלוי החומץ כחומץ, לאו דזה מכיר ומשתתף בהרמוניה של הטבע. מכיוון שזוהי מטרת הדאואיזם, יהיה טעם החומץ אשר יהיה, החוויה טובה.
בבסיס הדוקטרינה הדאואיסטית עומד מושג הדאו או "הדרך". לפי הפילוסופיה הדאואיסטית, הכל מקורו בדאו. הדאו כולו מחבק, קיים בכל מקום ובכל מקום למרות שהוא בלתי נראה. הוא מוליד את הכל, אשר אז מוליד את כל מה שבתוכו. הדאו במובן הזה הוא הדרך של הכל, הכוח המניע מאחורי הכל.
אשר לוין
אשר לוין (1864 - 27 ביולי 1955) היה מאנשי חיבת ציון בגולה ומעולי העלייה הראשונה. היה בין ראשוני החקלאים בראשון לציון והמוביל בנטיעת פרדסים במושבה. כמו וכן עסק בפעילות ציבורית והיה ממייסדי אגודת "פרדס". היה בעליו של בית בלקינד-לוין המוגדר כאתר מורשת לשימור.
ביוגרפיה.
אשר לוין נולד ב-1864 בעיר פינסק שברוסיה הצארית (כיום בלארוס) למיכאל וסימה לוין. הבית בו גדל היה מסורתי ולוין למד בחדר אך כבר בנעוריו נהה אחרי הרעיון הציוני והצטרף לתנועת חיבת ציון.
ב-1885 הצטרף לקבוצת חלוצים ועלה ארצה במסגרת העלייה הראשונה כשיחד איתו עלו הוריו של החלוץ וממייסדי ראשון לציון ראובן יודלביץ ומהם שמע על המושבה. לאחר שהות קצרה בירושלים עבר לראשון לציון שם החל לעבוד ברפת של משפחת פיינברג ובהמשך עבר לעבוד אצל האיכר צבי ליבונטין.
לאחר הגעתו של ברוך פפירמייסטר למושבה עבר לעבוד אצלו בתפקיד מנהל עבודה. פפירמייסטר, שרכש מאות דונמים של אדמות לגידולים חקלאיים, העביר 40 דונם מהם לרשותו של לוין בתמורה לעבודתו. בשטחים אלו, שלייד מעיין "עין הקורא" (עיון קרא) נטע לוין את הפרדס הראשון במושבה (שעיקר גידולה עד אז היה ענבים) כשהוא משתמש במי המעיין להשקיה. לוין השקיע את כל מרצו בחקלאות והפך למומחה מבוקש שסייע לחקלאים אחרים כשבתמורה אלו הפרישו לו חלק מאדמתם. בהמשך קנה 18 דונם במושבה שם הקים את ביתו. לוין היה איכר עצמאי והקפיד להתפרנס ממשלוח ידו ולהימנע מלהסתייע בכספי הברון רוטשילד.
בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-19 רכש סוסים ועגלה והחל לעבוד בהובלת חומרי בנייה לירושלים ובהמשך גם לרחובות ולמושבות הדרום. בתחילת המאה ה-20 פתח בית מסחר לחומרי בנייה.
במקביל לפעילותו הכלכלית סייע לוין ברכש קרקעות ובין השאר רכש קרקעות בנס ציונה, רחובות, כפר סבא, בית דגן, רוחמה, כפר אוריה ועוד. עקב היותו בעל נתינות ע'ות'מאנית נרשמו חלק מאדמות אלו על שמו.
ב-1900 היה בין מייסדי אגודת "פרדס" שהייתה האגודה הקואופרטיבית החקלאית הראשונה שהוקמה בארץ ישראל וכיהן כחבר הנהלתה במשך שנים רבות. בתקופה זו היה שותף גם לייסוד "קופה חקלאית" לסיוע לחקלאים כשבתחילת דרכה פעלה מביתו ובערוב ימיו מונה לנשיא כבוד של הקופה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה מונה לנהל את מחסן המצרכים הציבורי ודאג לחלוקה שוויונית של מעט המזון שהיה זמין.
משהפך לבעל נכסים עשיר תרם מכיסו לטובת הציבור ובין השאר נידב את בית הטהרה שבבית העלמין גני אסתר וכן למוזיאון רוטשילד שנכנח במושבה ב-1936.
בית המשפחה.
תחילה הקים לוין את ביתו ברחוב מוהליבר במושבה. ב-1922 הלווה כספים לאיכר איתן בלקינד שהחל לבנות את ביתו ברחוב הכרמל 5. לאחר מספר שנים נקלע בלקינד לקשיים כלכליים והעביר את הבית לרשותו של לוין תמורת שטר החוב. הבית, שכלל 27 חדרים ב-3 קומות ומרתף, שימש את בני משפחת לוין החל מ-1927 וכן הושכרו חלק מהחדרים.
בנו של לוין, אלישע, עבר לגור בקומה העליונה בעוד שבן שני, גדעון, גר בקומת הקרקע ואף פתח שם קליניקה לאחר שהשלים לימודי רפואה. בני המשפחה המשיכו לגור בבית עד שלהי שנות ה-80 אז נמכר למשפחה אחרת ובסופו של דבר ננטש. ב-2013 הועבר הבית לרשות עיריית ראשון לציון שמתכוונת לשמר את הבית.
משפחתו.
לוין נישא לדבורה בת שמואל וגולדה גולדבלט (ילידת 1873). לזוג נולדו 7 ילדים וביניהם:
לוין נפטר ב-1955 והובא למנוחות בבית העלמין גני אסתר. אשתו דבורה נפטרה ב-1942 ונקברה באותו בית קברות.
ניאו ES7
ניאו ES7 (במנדרינית תקנית: 蔚來 ES7) היא מכונית פרימיום חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניאו משנת 2022. היא נחשפה ב-15 ביוני 2022.
סקירה כללית.
כמו שאר דגמי ניאו גם ה-ES7 בנוי על פלטפורמת NT2.0 החדשה והמתקדמת יותר של ניאו. ל-ES7 אורך של 4,912 מ"מ, רוחב של 1,987 מ"מ, גובה של 1,720 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,960 מ"מ, תא המטען בנפח 658 ליטר.
בתחום ההנעה חושפת ניאו יחידת הנעה אחת. שני מנועים חשמליים המספקים יחד 645 כ"ס ומומנט מרבי של 86.6 קג"מ. נתון תאוצה של 3.9 שניות במצב ספורט או נתון התאוצה של 5.9 שניות במצב רגיל. המהירות המרבית בדגם עומדת על 200 קמ"ש. רוכשי הדגם יוכלו לבחור מבין שלוש סוללות שונות, בסיסית בקיבולת של 75 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 485 ק"מ, בינונית בקיבולת של 100 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 630 ק"מ וגדולה בקיבולת של 150 קוט"ש שתאפשר לפי החברה טווח נסיעה של 930 ק"מ בתקן CLTC הסיני.
אישטוואן וראנאי
אישטוואן וראנאי (במקור שטרן, בהונגרית: Varannai István; בודפשט, 26 באפריל 1895 – בודפשט, 7 בדצמבר 1970) היה עורך דין, התובע הכללי של בודפשט בלשכת עורכי הדין, מהדמויות המשפטיות החשובות בתקופתו. הוא אחיו הגדול של אאורל וראנאי, הסופר והיסטוריון הספרות.
ביוגרפיה.
אישטוואן שטרן נולד במשפחה יהודית. אביו, יוז'ף שטרן (1860–1928), היה יועץ מלכותי הונגרי, נוטריון, ובמשך עשר שנים היה נשיא הקהילה היהודית באובודה. אמו הייתה אנה פליישנר (1874–1932). הוא השלים את לימודיו בתיכון באובודה. בשנת 1920 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). עוד כסטודנט באוניברסיטה זכה בפרס על שם זנגר (Senger) על עבודתו "נשיאת הסכנה בהשכרה ובהחכרה" (A veszélyviselés a bérletnél és haszonbérletnél). הוא ערך את כתב העת חוק אזרחי (Polgári Jog) והיה עמית מערכת בכתבי עת משפטיים הונגרים וזרים רבים. במהלך סיוריו הלימודיים בחו"ל ביקר בכל רחבי אירופה. וראנאי היה:
משרד עורכי הדין שלו התמקד בענייני מסחר ורישום מקרקעין. הוא היה יועץ משפטי בכיר של הקהילה היהודית של בודפשט. בנוסף לשפת אמו, הוא דיבר גרמנית, צרפתית ואנגלית. קברו נמצא בבית הקברות היהודי של אובודה.
האיים והאזורים המוגנים של מפרץ קליפורניה
האיים והאזורים המוגנים של מפרץ קליפורניה (בספרדית: Islas y áreas protegidas del Golfo de California) הם קבוצה של איים, איונים ואזורי חוף הממוקמים במפרץ קליפורניה, ושוכנים במדינות: באחה קליפורניה, באחה קליפורניה הדרומית, סונורה, סינלואה ונאיאריט במקסיקו.
הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-2005 והאזורים המוגנים שלהם הורחבו ב-2007 וב-2011. בשנת 2019 החליט ארגון אונסק"ו לכלול את האתר ברשימת המורשת העולמית בסיכון עקב ההכחדה הצפויה של מין הפוקנה האנדמי הנדיר הוואקיטה השרוי בסכנת הכחדה חמורה בשל דיג לא חוקי של דג הטוטואבה באמצעות רשתות גדולות, בהן נתקעות הוואקיטות. ב-2005 נמנו 300 ואקיטות במפרץ ובשנת 2019 היו רק 10 פרטים חיים.
האתר כולל את השטחים הבאים:
ארי צבי זיבוטפסקי