בשנת 2018, היא שימשה כמופע חימום עבור ג'ייסון איסבל בהופעה בעיר הולדתה. טכנאי הגיטרה של אאיסבל תן את האלבום שלה לסאדלר ואדן, הגיטריסט בלהקת ה-400 Unit של איזבל. ואדן והמפיק פול אברסולד עזרו לה להרכיב אלבום נוסף במהלך השנתיים הבאות. האלבום, שכותרתו "Reckless", יצא לאור על ידי חברת התקליטים "Thirty Tigers" בשנת 2021. מכר 3,000 עותקים בשבוע הראשון שלו, "Reckless" הגיע למקום ה-14 "במצעד הבילבורד" Heatseekers. וייד סיפרה שפרסום האלבום נוצר בהשראת המאבקים שלה עם בריאותה הנפשית, מערכות יחסים קודמות ופיכחון. מגזין "רולינג סטון קאנטרי" תיאר את האלבום שלויד יש "קצה מרופט של זמרת-יוצרת ששמה את אפה לאבן השחזה כבר זמן מה. בקול כמו עור בלוי, ווייד מתאר מערכות יחסים נואשות וספונטניות שמרגישות הכי חזקות כשהן בנקודת השבירה שלהן."
ב-8 באפריל 2021, יצא לאור הסינגל הראשון "Wilder Days", מתוך האלבום "Reckless". בילי דוכס ממגזין "Taste of Country" תיאר את הנוכחות הווקאלית של ווייד בשיר כ"שריל קרואו קשוחה" וכינה את השיר "מורכב, עם אקורדים ודשדוש נוגה שצועק שברון לב, גם אם הסיפור שלה הוא במקרה הגרוע מהוסס ומהורהר".
ב-5 בינואר 2022, הוציאה את הסינגל "Run" כחלק מהמדורה מחודשת של האלבום "Reckless".
נהרי אפרסמון
מעצבת תלבושות
כרך קהיר
אבי זקני
"אֲבִי זְקֵנִי" (1970) היא יצירת אמנות מאת האמן הישראלי משה גרשוני.
תיאור.
העבודה "אבי זקני" מורכבת מתצלום משפחתי של משפחה יהודית, הלבושה בבגדים מסורתיים כהים. התמונה נלקחה מן האלבום המשפחתי של גרשוני ומציגה את אב סבו של האמן, וסביבו שאר בני המשפחה. אחד מן הילדים בתצלום הוא סבו של גרשוני. סביב ראשו של אב המשפחה צייר גרשוני עיגול רחב. בצד התצלום הצמיד גרשוני, בעזרת סלוטייפ שקוף, טקסט הכתוב במכונת כתיבה:אבי זקני, משה בן פלוני, גלף עץ.פלוצק, פולין, 1910.נקודת-ציון בחלל-זמן. בחרתי בנקודה זו בגלל מירב אפשרויות ההתייחסויות (שלי?) אליה וממנה.
בשנת 1971 הוצגה העבודה בתערוכה "מושג + אינפורמציה", שהתקיימה במוזיאון ישראל (02/02/1971 - 05/03/1971). ההתייחסות אליה העמידה במרכז את החידוש שבתצלום "רדי מייד". אולם, תיאור פרשנות מאוחרת של שרה בריטברג-סמל, מציגה אותה כביטוי מקדים ליצירתו של האמן. "כבר ברגע הרדיקלי ההוא", כותבת בריטברג-סמל, "בחר גרשוני תצלום של משפחתו בפולין, משפחה דתית, גלותית, חמולתית, טיפוסית מאירופה - זן נכחד. [...] הכל כבר כאן, בתצלום הזה: האישי, האוטוביוגרפי, השייכות, הזיכרון "משם", הילדים, האמנים. בעבודה רדיקלית מ-1970, [...] אפשר למצוא רמזי בדיעבד לחומרים שיזינו את לידתו השנייה כציייר, ב-1980".
את העיסוק ב"גלות", ניתן להסיק גם מהשוואה ליצירה צילומית דומה של גרשוני - "בנדיקטוס" (1974), שבה עשה האמן שימוש בתמונות של אביו ובכתובת "ציונית": "אבי נולד בפולניה 1904. למד חקלאות בצרפת. עלה לארץ בשהת 1929. נטע פרדסים.".
בהתייחסו אל העבודות המושגיות של גרשוני, כתב גדעון עפרת כי "קרע החלל והזמן ביצירת גרשוני מתגלה לנו כקרע של ערגה למקום אחר ולזמן אחר, אל רחם של תרבות אותוריטטיבית, אל חסות טרנסצנדנטלית-אותוריטטיבית ואל רחם אוטוביוגרפית של ילדות ומשפחתיות."
בשנת 2008 יצר גרשוני, על בסיס התצלום, ספר אמן בשם "עוד אני הולך אליו והוא לא ישוב אלי", בטכניקה של תצריב צילומי ב"הראל מדפיסים ומוציאים לאור".
The Second Element
The Second Element (בעברית: האלמנט השני) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, "Dive". השיר יצא לאור בשנת 1993, על ידי חברת התקליטים A&amp;M רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום. הוא נכתב על ידי תומאס שוורץ, פרנק פטרסון, וייס ומתיאס מייסנר.
במרוצת השנים, הוקלט השיר מספר פעמים בידי אמנים כדוגמת ססיליה ונרסטן , Blackmore's Night וריצ'י בלאקמור .
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי תומאס שוורץ, פרנק פטרסון, וייס ומתיאס מייסנר והופק על ידי פרנק פטרסון ושרה ברייטמן. התקליטור סינגל כולל שלוש רצועות מ-"Dive" ורצועה אחת שאינה מתוכו: "The Second Element", "The Second Element" (גרסת האלבום), "Island" ו-"Rain". הרצועה שאינה חלק מ-"Dive", "Rain", בולטת במיוחד וזאת, כיוון שהלחן שלה שנוצר על ידי פרנק פטרסון כולל מילים שנכתבו על ידו ועל ידי אחותה של שרה, ניקולה ברייטמן. גרסת נוספת בשם "The Second Element II" נכללה ב-"Dive" גם כן.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-150,000 אלף השמעות.
גרסאות כיסוי.
במרוצת השנים, הוקלט השיר מספר פעמים בידי אמנים כדוגמת:
בוראטה
בוראטה (Burrata) היא גבינה איטלקית מחלב פרה (לעיתים מחלב תאו), העשויה ממוצרלה ושמנת. המעטה החיצוני הוא גבינה מוצקה ואילו החלק הפנימי עשוי משמנת וגבינה מחלב תאו, אשר מעניקים לה מרקם רך וייחודי.
היסטוריה.
מקור השם מגיע מהמילה האיטלקית Buro, שמשמעותה חמאה וזאת בגלל המרקם הרך של הגבינה. הגבינה הומצאה באמצע המאה ה-20 בחווה בעיר אנדריה שבחבל פוליה שבאיטליה. ב-2016 קיבלה בגבינת Burrata di Andria מעמד גאוגרפי מוגן.
הכנת הגבינה.
תהליך ההכנה דומה להכנת גבינת מוצרלה, אך כאשר נוצר גוש הגבינה יוצרים בתוכו מעין כיס ולתוכו מכניסים את חתיכות השמנת שנוצרו בתהליך יצירת הגבינה. בסוף התהליך מתקבלת מעין צורת שק שאותה קושרים בעזרת חוט. בעבר היו קושרים באמצעות עלי עירית טריים אשר היו מעידים על מידת הטריות של הגבינה אם הצהיבו.
לגבינה חי מדף קצרים של בין 24 שעות ל-72 שעות.
דין גיהנום
דין גיהנום (בקוריאנית: 지옥, באנגלית: Hellbound) היא סדרת דרמה, מתח ופנטזיה אפלה דרום קוריאנית המשודרת בנטפליקס החל מ-19 בנובמבר 2021.
תקציר העלילה.
ישויות על-טבעיות שצצות ברחבי העולם ומשלחות אנשים לגיהנום מביאות להקמתה של קבוצה דתית שמבוססת על רעיון הצדק האלוהי.
המסעדה הבאה
המסעדה הבאה של ישראל היא תוכנית מציאות טלוויזיונית ישראלית המשודרת מ-24 בינואר 2022 ברשת 13. תוכנית ישראלית מקורית, בהגשתה של רותם ישראל, כשהשופטים הם השפים אסף גרניט, מושיק רוט, יוסי שטרית ורותי רוסו.
במסגרת התוכנית מתמודדים המועמדים על זיכיון לפתוח מסעדה במלון שהיה חלק מרשת מלונות הרברט סמואל, ונרכש על ידי רשת מלונות בראון. במיקומה של המסעדה שכנה בעבר מסעדת הרברט סמואל של השף יונתן רושפלד.
ב-3 במרץ 2022 נודע כי ענקית התוכן "פרימנטל מדיה" רכשה את זכויות ההפצה הבין לאומיות של פורמט "המסעדה הבאה".
פורמט.
שיתוף הפעולה עם רשת מלונות בראון מתבטא גם בסדרת רשת באתר "רשת 13", המציע מידע והצעות למסעדות ולסיורים קולינריים, בהנחיית אור בן אוליאל.
מסעדות.
שלב הגמר (שלב 4, השלב האחרון).
בשלב האחרון ANAND (רינת ינסמן) וקילומטרז'? (עידן "פומפי" בושארי) התחרו באופן כמו של השלב השני (מבחן הלייב), רק שהפעם, המסעדה תהיה פתוחה גם לצופים, ולא רק לסועדים. המסעדה שהיה לה את הממוצע הטוב ביותר ממשקיעי המסעדה, הצופים, הסועדים, ומארבעת השופטים, ינצח ויפתח מסעדה לשנה.
יאקוב בראפמן
יעקב אלכסנדרוביץ' ברפמן (ברוסית: Я́ков Алекса́ндрович Бра́фман; 1824 – 28 בדצמבר 1879) המוכר בכינויו הרווח יאקוב בראפמן, היה יהודי ליטאי שהתפרסם כמומר אנטישמי, ממניחי הבסיס התאורטי למחשבה האנטישמית המודרנית ברוסיה.
ברפמן המיר את דתו תחילה ללותרניזם ואחר כך לנצרות של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית. הוא קידם והפיץ תיאוריות קשר נגד הקהילות היהודיות והתלמוד. יצירותיו על "האחוות (או: האגודות) היהודיות המקומיות והאוניברסליות" (1868) ו"ספר הקהל" (1869) נחשבות לטקסטים יסודיים בתשתית החשיבה האנטישמית המודרנית, ומסגרת לנושאים שהורחבו מאוחר יותר ב"".
ביוגרפיה.
ברפמן נולד בשנות ה-30 של המאה ה-19 בקלצק, פלך מינסק למשפחה יהודית ענייה. הוריו מתו בילדותו והוא גודל בידי אשה אלמנה, קרובת משפחת אמו. מחשש שמא יימסר בידי הקהל כדי למלא את מכסות הקנטוניסטים, ברח בהגיעו לגיל גיוס מקלצק מולדתו והסתובב בכפרים. בשלב כלשהו מאס בחיי מחתרת והתנצר.
בתקופה הראשונה אחרי התנצרותו ניסה לנקום בראשי הקהל בקלצק מולדתו, אך בהמשך הפך למיסיונר רשמי ושידל צעירים יהודיים להיפטר מחובת הגיוס לצבא בכך שיתנצרו. הוא הופיע במינסק כ"משכיל" נרדף וזכה בתקופה הראשונה לסיוע ממשכילים יהודים כמו לב לבנדה שאותם הטעה לחשוב שנשאר ביהדותו כבראשונה. ש"ל ציטרון מצטט את אברהם יעקב פפירנא שפגש בשנות ה-60 של המאה ה-19 את אחד ממומרי בראפמן, קבצן זקן, שסיפר לו כיצד סירב בראפמן לסייע בידו כלכלית אחרי שהדיח אותו מן היהדות.
בשלב מסוים עבר בראפמן לווילנה כחלק מוועדת הצנזורה על הספרות היהודית, שם החל בעבודתו להפצת תיאוריות הקשר על 'הקהל היהודי העולמי'. לשם עבודה זו, גנב את פנקסי החברא קדישא של מינסק, שעל המתואר בהם קיווה להתבסס. מאחר שהתקשה בכתיבה, הן בעברית והן ברוסית שכר תלמידים מבית המדרש לרבנים בווילנה שיעזרו לו לנסח ולכתוב את רעיונותיו. הוא השקיע מאמצים רבים לשכור לשם כך את אברהם אליהו הרכבי שסירב לעזור לו.
כצנזור, הרבה בראפמן להתעלל במחברי הספרים היהודים ואף אסר ספרים שלמים לפרסום בגלל מילים בודדות שלא נשאו חן בעיניו. בקרב יהודי העיר התהלכו בדיחות רבות על חשבונו, שתיארו אותו כ"עם הארץ". בדיחות אלו לא נעלמו מאזני בראפמן והכעיסו אותו.