שיקיבוטון הוא מזרן שטוח העשוי בד, ובתוכו מילוי כותנה, צמר או חומר סינתטי אחר, בגודל מיטת יחיד, חצי זוגית או זוגית. את המזרן פורשים על מחצלת טטאמי, ובסיום השינה מקפלים אותו על מנת לאפשר את השימוש בחדר. את המזרן נוהגים היפנים לאוורר מדי יום, ורבים משתמשים בפוטון טטאקי, מכשיר העשוי חזרן הדומה לחובט שטיחים.
שיקיבוטון בגרסתו המערבית מבוסס על שיקיבוטון היפני, אך עם מספר הבדלים. לרוב הוא מונח על מסגרת עץ או מתכת כמיטה או כספה, ולעיתים מוסיפים לו ספוגים או קפיצים. שיקיבוטון המערבי עבה יותר וגדול יותר משיקיבוטון היפני, ומותאם למידות המיטות המערביות.
אוניברסיטת רומבק
אוניברסיטת רומבק, היא אוניברסיטה ציבורית בעיר רומבק שבדרום סודאן.
מיקום.
האוניברסיטה פועלת בקמפוס זמני הנמצא בשטח בית ספר תיכון רומבק, בעיירה רומבק. לאוניברסיטה נבנה קמפוס קבוע בפרבר של רומבק, אבינג'וק.
היסטוריה.
הרעיון להקמת אוניברסיטה ברומבק הועלה לראשונה בפברואר 2006 כאשר נשיא סודאן באותה עת, עומר אל-בשיר, ביקר ברומבק. הוא הבטיח לבנות אוניברסיטה בעיירה אשר תהייה האוניברסיטה הציבורית הרביעית בדרום סודאן. האוניברסיטה נוסדה לבסוף בשנת 2010 בשיתוף פעולה בין הממשל המרכזי בח'רטום והשלטון האזורי בג'ובה. מעת הכרזת עצמאותה של דרום סודאן ביולי 2011 נמצאת האוניברסיטה באחריות ממשלת דרום סודאן.
סקירה.
אוניברסיטת רומבק היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות בדרום סודאן.
פקולטות.
נכון ליולי 2011, האוניברסיטה מקיימת לימודים בפקולטות האקדמיות הבאות:
מודול קוואזי-אינג'קטיבי
אברהם אריאל
אברהם אריאל (נולד ב-1 בנובמבר 1934) הוא ימאי ישראלי, רב חובל, ממציא ימי, חוקר ומחברם של ספרים ומאמרים.
ביוגרפיה.
ילדות ומשפחה.
אריאל נולד במזכרת בתיה (עקרון). סבו היגר מוולקוביסק (Vawkavysk), שבבלארוס, לארגנטינה, בה התיישב באחת ממושבות הברון הירש. הוריו היו מורים שעלו לארץ ישראל ב-1930 דרך ארגנטינה. ב-1928, בדרכם לארץ ישראל, ייסד אביו בפורטו אלגרה (ברזיל) את סניף תנועת השומר הצעיר במדינה זאת.
אריאל סיים את בית הספר הימי שליד הטכניון, בשנת 1951, כצעיר בוגריו.
בצי הסוחר הישראלי.
בגיל שש-עשרה וחצי החל לעבוד כחניך סיפון על האנייה "חיפה", בהפליגה ב"קו ישראל אמריקה", שותפות של חברת צים ומשפחת רקנאטי. בגיל 19 הוסמך כקצין ימי (חובל שלישי). הוא עבד באניות "ארצה", "יהודה", "ירושלים" (ששמה הוסב מאוחר יותר ל"עליה"), "Volta River" ו"תמר". ב-1958, בגיל 24, הוסמך לרב-חובל, ושנה לאחר מכן קיבל את הפיקוד על האניה "צפונית", והיה רב החובל המוסמך הצעיר ביותר במדינת ישראל. הוא שירת שירות לאומי במסגרת צי הסוחר הישראלי, בהתאם להסדר שהיה קיים אז בין צה"ל ובית הספר הימי, והיה תקף לבוגרי מחזורים ח–ט בבית הספר הימי: ארבע שנים עבודה בים תמורת שנתיים של שירות סדיר.
לאורך השנים פיקד גם על האניות "אשל", "גפן", "נתניה", "Nakwa River", "Otchi River".
במרץ 1957 הייתה גאנה המושבה האפריקאית הראשונה שזכתה בעצמאות מבריטניה, וממשלת ישראל קשרה עימה קשרים כלכליים ומדיניים. אחד הצעדים הראשונים שננקטו היה הקמת חברת ספנות משותפת לצים ולממשלת גאנה, שנקראה בשם "קו הכוכב השחור". אריאל עבד כחובל ראשון באנייה הגנאית הראשונה "Volta River", אונייה במעמס של 10,000 טון שנבנתה בשנת 1939. הוא חזר לאניות החדשות של "קו הכוכב השחור" כקברניט בשנים 1962–1966. בשנת 1966 סיים את תפקידיו כרב חובל ועבר לתפקיד ניהול חופי.
ניהול ספנות.
בשנים 1966 - 1970 כיהן כמנהל התפעול של צי אניות הקירור של "החברה הימית להובלת פרי" בחיפה. בשנת 1970 מונה לנציגה של החברה באוקאניה ולמנהל קו הספנות שלה מאוסטרליה לצפון אמריקה.
ב-1974 פרש לעסקים פרטיים והתמחה בעסקי הובלת בשר קפוא ופירות בין אוסטרליה, המפרץ הפרסי והמזרח התיכון. בשנת 1989 חזר לישראל.
אריאל הוא מוסמך במנהל עסקים (MBA) ודוקטור בתעשייה וניהול מאוניברסיטת ניו סאות' ויילס, סידני, אוסטרליה.
הוראה ומחקר.
בשנת 1986 חקר אריאל, במסגרת לימודי הדוקטורט שלו ובשילוב עם עסקיו, את נושא ההובלה הימית האינטגרטיבית של סחורות (קומודיטיז) מזון איכותי: סוכר לבן, קמח, אורז, פולי קפה וקקאו. בעקבות המחקר פיתח קונספט תובלה בשם "ביבו" - "BIBO – Bulk In Bagged Out", כלומר טעינה והובלה בצובר ופריקה בשקים, בהתאם לדרישת השווקים. התוצר המעשי היה המצאת אוניית ביבו הראשונה בעולם להובלת סוכר לבן בצובר. עד היום הוסבו או נבנו ארבע אניות ביבו, אחת מהן פוקדת בתדירות את נמל אשדוד, אחרת מיצאת סוכר מאוסטרליה.
הוא הרצה בחוג לכלכלה אוניברסיטת חיפה במגמת "כלכלת ספנות" והיה ממייסדי המכללה הימית לישראל, במכמורת, בה עמד בראש החוג לכלכלה וניהול מערכות ימיות.
מינויים ציבוריים.
ב-1990 התמנה ליועץ-מומחה בנושאי תובלה ימית ושימושים ביטחוניים לצוות הכנת "מסמך המדיניות לניהול מימי החופים" של מינהל התכנון של מדינת ישראל. בין השנים 1997–2003 שימש כחבר-מייסד בחבר הנאמנים של המכללה הימית לישראל (לימים בית הספר למדעי הים של המרכז האקדמי רופין).
ב-1997 היה חבר ב"צוות סיעור המוחות של חיל הים" וחברת "Nauticos Corporation" מארצות הברית, לקביעת אזור החיפושים אחרי הצוללת דקר. מסקנות הצוות מיקדו את החיפושים לגזרה צרה של הנתיב המתוכנן. "Nauticos" מצאה את השברים בשנת 1999 במרכז הגזרה. לפני מציאת הצוללת, כיהן ב-1998 כחבר ב"מנהלת פרס הדקר", שעסקה בבדיקת וניתוח מידע על הצוללת ונועדה להמליץ על הענקת פרס כספי למי שיספק מידע שיביא לאיתורה. המנהלת נסגרה עם מציאת השברים ב-1999.
ב-1998 היה חבר ב"וועדת המקצוע לפיתוח החינוך הימי" של משרד החינוך, המנהל לחינוך התיישבותי. בין השנים 2012–2002 כיהן כיו"ר "הוועדה למונחי תחבורה ימית" של האקדמיה ללשון העברית. בשנת 2007 יעץ בנושאי תובלה ימית ושימושים ביטחוניים לצוות הכנת "מסמך המדיניות לאיים מלאכותיים לתשתיות" של מינהל התכנון של ישראל.
משפחה.
אריאל נשוי ואב לבן ולבת. אילון ברגר, נכדו של אריאל, הוא יו"ר .
פרסומים.
מאמרים
ספרים
מטתזה
תגובת מֵטָתֵזה הנקראת לעיתים תגובת התמרה כפולה, היא תהליך כימי המכיל חילוף קשרים בין שני מגיבים, אשר מסתכם ביצירת תוצרים עם חוזק קשר דומה או שווה למגיבים ההתחלתיים.
התגובה מוצגת בצורה הבסיסית:
A-B + C-D → A-D + C-B
הקשר בין המגיבים יכול להיות יוני או קוולנטי.
לרוב, תגובות אלה מסתכמות בהוצאת משקע.
סוגי תגובות.
חילוף יון נגדי.
מטתזה היא טכניקה נפוצה לחילוף יונים. כאשר מתחילים מתמיסות מימיות של יונים אנאורגנים, ניתן להשתמש במטתזה כדי לבודד מלחים שמתמוססים בממס אורגני.
אלקילציה.
קומפלקסים עוברים אלקילציה דרך תגובות מטתזה. דוגמה לכך היא מטילציה של טיטנוצין די-כלורי:
(C5H5)2TiCl2 + 2 ClMgCH3 → (C5H5)2Ti(CH3)2 + 2 MgCl2
המלח בדרך כלל מוצא כמשקע.
סתירה.
תגובת סתירה היא סוג מסוים של תגובת התמרה כפולה. תגובת סתירה נגרמת כאשר חומצה מגיבה עם כמות שווה של בסיס. לרוב, התוצר של תגובה זו הוא מים. לדוגמה, חומצה כלורית מגיבה עם נתרן הידרוקסידי על מנת ליצור נתרן כלורי ומים:
HCl (aq) + NaOH (aq) → NaCl (aq) + H
2O (l)
האריבו
האריבו היא חברת ממתקים אשר נוסדה בשנת 1920 בבון, גרמניה על ידי הנס ריגל האב. בתור שם החברה נבחרו ראשי התיבות של מקימה ומקום היווסדה- הנס ריגל בון (HAns RIegel BOnn).
בשנת 1922 החלה החברה לייצר ממתקי גומי, בהם הממתק הפופולרי גומונים. האריבו היו הראשונים שיצרו את הגומונים ובכך זכתה החברה להצלחה רבה. הנס ריגל האב נפטר במהלך מלחמת העולם השנייה וירש אותו בנו, הנס ריגל, במהלך כהונתו כמנהל החברה, החברה הרחיבה את פעולתה במדינות בכל רחבי העולם.
כיום האריבו היא היצרנית הגדולה ביותר של ממתקי גומי וג'לטין. כיום ישנם חמישה מפעלים בגרמניה ו-13 בכל רחבי אירופה. האריבו הואשמה בעבודות כפייה על היהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך החברה מכחישה זאת.
הנס ריגל
יוהנס פיטר "הנס" ריגל (בגרמנית: Hans Riegel; 10 במרץ 1923 - 15 באוקטובר 2013) היה יזם גרמני אשר היה בעלים של יצרנית הממתקים, האריבו.
הנס נולד בבון, גרמניה, בנו הבכור של מייסד חברת האריבו, הנס ריגל האב. הוא סיים את הדוקטורט על "התפתחות תעשיית הסוכר בעולם במהלך ואחרי מלחמת העולם השנייה", בשנת 1951, באוניברסיטת בון. בשנת 1953 נבחר ריגל למנהל אגודת הבדמינטון הגרמני אחרי שזכה באליפות גרמניה בבדמינטון.
אביו, הנס ריגל האב המציא את הגומונים בשנת 1922.
חוכמת המונים
פתירות על-ידי רדיקלים
דורינא
דוֹרִינָא היה בית חרושת לסריגים, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בישראל. בית החרושת הוקם בשנת 1947 על ידי בני הזוג לסינגר ושמואל הוכמן תל אביב. החברה התחילה בתל אביב ולאחר מכן עברה לרמת גן
המפעל התמקד בייצור סריגים לייצוא וכן סיפק אפודות לחיילות ההגנה ולצה"ל הצעיר. בשנת 1949 ארגן המפעל את תצוגת האופנה הראשונה במדינת ישראל במלון המלך דוד בירושלים.
עם התקדמות עולם האפנה התרחבה פעילות החברה גם לשמלות ולחצאיות מסריג.
המפעל עבד עם טובי מעצבי האפנה של ישראל הצעירה כגון פיני לייטרסדורף ותמרה יובל-ג'ונס. למרות שרוב התוצרת הופנתה לייצוא, נמכרו סריגי דורינא בחנויות יוקרה ברחוב דיזנגוף כ"איווניר", פנשט ומצקין וכן בירושלים ובחיפה.
החברה חדלה להתקיים ב-2003.
האייפד החדש
קונג פו פנדה - אגדת המגניבות
שרבוט גוגל