פי ט'לאל אלקוראן (בערבית: في ظِلالِ القرآن, הגייה מקורבת: פי זילאל אל-קוראן; פירוש: בצל הקוראן) הוא חיבור פרשנות רב השפעה של הקוראן, אשר נכתב בין השנים 1951-1965, על ידי סייד קוטב, הוגה דעות ומנהיג בתנועת האחים המוסלמים.
מרבית 30 כרכי החיבור נכתבו או נכתבו מחדש בעת שהותו בכלא, בעקבות ניסיונו להתנקש בנשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ב-1954. החיבור משרטט את קווי המתאר של חזונו של קוטב, למדינה וחברה איסלאמית. הוא נחשב לאחד החיבורים המקיפים והמעמיקים, המציבים פרשנות ברורה לקוראן. השפעתו רבה ברחבי העולם המוסלמי ובפרט בתחום המשפט המוסלמי ועריכת הדין על פיו.
החיבור, המכיל 30 כרכים המקיפים את כל הקוראן, תורגם למספר שפות, בהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, אורדו, טורקית, אינדונזית, פרסית, ובנגלית.
תכנים.
קיימות מסקנות רבות בספר הנוגעות לפוליטיקה וחברה תקינות.
לתפיסת הכותב אללה מצפה מהאדם לחיות חיים מרוממים ושמחים, המבוססים על רחמים הדדיים, אחווה, והתנהגות זכת לב.
על אף תמיכתו העקרונית באסלאם כתב קוטב בספרו כי השלטת שלטון אללה בארץ, אין פירושה מתן זכויות שלטוניות מיוחדות לקבוצה כזו או אחרת, או שדבר האל נתון בידי השלטון באופן בלעדי.
על פי הכתוב בחיבור השוויון הוא רק תחת חוקי אללה, המקנה דרך אחידה לכל בני האדם, עשיר כעני, ושחור כלבן.
בחיבור היהדות מופיעה כמתחרה ומסוכנת לאסלאם. לטענתו היהודים מאז ומעולם ניסו לפגוע באסלאם ובכל תקופה הצורה בה עשו זאת השתנתה. בנוסף נוטה קוטב לדגול בתאוריות בעלות גוון אנטישמי וכותב כי האסלאם נתקל בבעיות רבות הנובעות מקשר יהודי המתחיל עוד מראשית האסלאם בימי אל-מדינה, וכי היהודים משתמשים בכסף העולמי כדי לחתור תחת האסלאם.
טוני אבוט
אנתוני ג'ון "טוני" אבוט (באנגלית: Anthony John "Tony" Abbott; נולד ב-4 בנובמבר 1957) הוא פוליטיקאי אוסטרלי מהמפלגה הליברלית, שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה בשנים 2013–2015. משנת 1994 הוא חבר בית הנבחרים של הפרלמנט האוסטרלי מטעם מחוז וורינגה.
טרם כניסתו לפרלמנט הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת סידני והתחנך גם באוקספורד ובסמינר הקתולי. עבד כעיתונאי, מנהל עסקים ויועץ פוליטי. ב-1992 היה מנהל התנועה האוסטרלית למען מונרכיה חוקתית, עד לשנת בחירתו לפרלמנט ב-1994.
ב-1998 היה שר התעסוקה, העסקים הקטנים ויחסי העבודה בממשלתו של ג'ון הווארד ובשנים 2003–2007 כיהן כשר הבריאות. ב-2009 זכה בבחירות לראשות המפלגה הליברלית והפך למנהיג האופוזיציה. בבחירות הפדרליות ב-2010 מפלגתו הצליחה לנגוס במרכזי הכוח של מפלגת השלטון וראש הממשלה דאז הצליחה להקים ממשלת מיעוט שהחזיקה מעמד שלוש שנים בלבד, לאחר שראש הממשלה עצמה, ג'וליה גילארד, הודחה מראשות מפלגתה. בבחירות שהתקיימו בשנת 2013, הוביל אבוט את מפלגתו לניצחון סוחף בבחירות, ובכך הדיח את מפלגת הלייבור לאחר 6 שנים בשלטון. עם זאת, בספטמבר 2015 הודח בהצבעת אי-אמון על ידי מפלגתו, והוחלף על ידי מלקולם טרנבול.
ראשית חייו.
אבוט נולד בלונדון, אנגליה בנובמבר 1957, לאם אוסטרלית, פיי אבוט (פיטרס טרם נישואיה), שנולדה בסידני, ולאב אנגלי, ריצ'רד הנרי אבוט, שנולד בניוקאסל על נהר הטיין. ריצ'רד היגר לאוסטרליה בתקופת מלחמת העולם השנייה עם הוריו. בספטמבר 1960 אבוט ומשפחתו עברו לאוסטרליה.
הוא התחנך בבית הספר לכלכלה ובבית הספר למשפט של אוניברסיטת סידני, ולאחר מכן נסע לבריטניה ללמוד בקווינז' קולג' באוקספורד והשתלם בתחום הפילוסופיה ומדע המדינה. בעת לימודיו באוקספורד, השתעשע באגרוף. אבוט הושפע מהמסדר הישועי ולמד בסמינר קתולי ומשהפך לפעיל פוליטי שנאבק נגד הקומוניסטים ומפלגת הלייבור הפסיק את לימודיו בסמינר. הוא פגש את מרגרט "מרג'י" אייטקן, אזרחית מניו זילנד שעבדה בסידני והפכה אחר כך לרעייתו. לשניים יש שלוש בנות: לואיז, ברידג'ט ופרנסס. טרם כניסתו לפוליטיקה עבד כעיתונאי.
קריירה פוליטית.
אבוט נבחר לחבר בית הנבחרים האוסטרלי מטעם מחוז וורינגה בבחירות 1994. כיהן כמזכירו הפרלמנטרי של שר התעסוקה בשנים 1996–1998 ואחר כך היה לשר התעסוקה בשנים 1998–2003 ושר הבריאות מ-2003 עד 2007.
ב-2005 יצא עם משפחתו לבאלי, אינדונזיה כאשר התרחשו הפיגועים שם. הוא ביקר את הקורבנות בבתי החולים ומתוקף סמכותו כשר הבריאות פעל לארגן סיוע חירום לאזרחים אוסטרלים שנפגעו בפיצוצים והעברתם לאשפוז בסינגפור.
יושב ראש האופוזיציה.
ב-1 בדצמבר 2009 נבחר לתפקיד יושב ראש המפלגה הליברלית האוסטרלית במקומו של מלקולם טרנבול. מאז מונה לתפקיד ביקר בכל עת את התנהלותה של ממשלת אוסטרליה תחת רה"מ קווין ראד. בבחירות המקדימות שנערכו ביוני 2010 נבחרה ג'וליה גילארד לתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה במקומו של קווין ראד, כשהחלפתו של ראד היוותה טלטלה פוליטית של ממש ופגעה רבות בדומיננטיות של ממשלתה של גיאלרד ובדומיננטיות של מפלגת הלייבור. בבחירות הפדרליות שנערכו ב-2010 ספגה מפלגת הלייבור נגיסה של ממש בכוחה אם כי חרף זאת הצליחה גילארד להקים ממשלת מיעוט, זאת כאשר מתחזק מעמדה של מפלגת האופוזיציה (המפלגה הליברלית) בראשותו של טוני אבוט.
טוני אבוט המשיך לבקר את ממשלת הלייבור ולתקוף את צעדיה בכל הזדמנות, כאשר הוא מתמקד בביקורת נגד ההאטה הכלכלית וההתנהלות הקלוקלת במשק הכרייה במדינה.
ראש ממשלה.
בבחירות הפדרליות שנערכו בספטמבר 2013 הצליח אבוט להוביל את מפלגתו לניצחון סוחף ולסיום 6 שנות שלטון של מפלגת הלייבור. בנאום הניצחון הכריז על הקמת קואליציה משותפת עם המפלגה הלאומית בראשותו של וורן טראס, שמונה לתפקיד סגן ראש הממשלה ושר התחבורה והתשתיות; ג'ו הוקי מונה לשר האוצר וג'ולי בישופ מונתה לתפקיד שרת החוץ של אוסטרליה. ב-18 בספטמבר 2013 הושבע אבוט לראש ממשלה והחל בכהונתו.
ב-14 בספטמבר 2015 הודח אבוט בהצבעה פנימית של מפלגתו. את אבוט החליף מלקולם טרנבול, שהיה שר התקשורת בממשלתו ובעבר ראש המפלגה הליברלית באוסטרליה.
ישראל.
אבוט תומך בישראל והכריז ש"אוסטרליה תפגין את תמיכתה הבלתי מתפשרת בירושלים כמדינה הליברלית, הדמוקרטית והפלורליסטית היחידה במזרח התיכון" וראוי ש"תצטרף לצעד של ממשל טראמפ להעביר את שגרירותה לירושלים",וטען ש"אוסטרליה צריכה לקצץ בסיוע שהיא מעבירה לרשות הפלסטינית בכל שנה בשל תמיכתה שלה במחבלים".
המתים המהלכים
ברית שלום (טקס)
ברית שלום, הידועה גם כ"ברית בלי מילה", "ברית מילים", "ברית חיים", "ברית תיקון", "ברית בן" ו"ברית חלופית", היא טקס מתן שם לתינוקות יהודים (ממין זכר) שאינו כולל מילה. מטרתו להחליף את ברית המילה המסורתית. המונח אינו משמש לתינוקות בנות מאחר שגם הטקסים המסורתיים בהם ניתנים שמותיהן (כגון "זבד הבת") אינם כוללים מילת נשים.
אף שברית שלום מוכרת ביהדות ההומניסטית והרפורמית, היא עשויה להיכלל גם בזרמי היהדות הלא-אורתודוקסים האחרים והיא זוכה לחשיפה בזכות עיסוק תקשורתי במילה. ברית השלום מבוצעת על ידי רב או אדם נטול הכשרה דתית, לפי בחירת ההורים. המשפחה יכולה ליצור את הטקס בעצמה וליצוק אליו סמלים וסממנים קיימים. כיום מציעים טקסי ברית שלום למעלה מחמישים רבנים בארצות הברית, חמישה בקנדה, ואחרים באירופה וברחבי העולם. חלק מהתנועות למען זכויות האדם, כגון "מעבר לברית" (Beyond the Bris) ו"יהודים נגד מילה" (Jews Against Circumcision) תומכות בברית שלום כתחליף לברית מילה.
סוגיית ברית המילה והזהות היהודית שנויה במחלוקת בין העולם היהודי המסורתי לעולם היהודי הרפורמי. על פי ההלכה אין צורך לאדם הנולד לאם יהודיה להיות נימול כדי להיות יהודי, אולם הימנעות מכוונת מקיום המצווה היא מחדל שעונשו של האחראי לה הוא כרת. בנוסף, יהודים רבים רואים בהחלטה להימנע ממצוות המילה סימן להחלטה מודעת להתנתק מהעם. מאידך, בחוגי היהדות הלא אורתודוקסית רבים רואים בפעולת המילה מעשה שאינו נצרך ומקבלים את הנמנעים ממילה כיהודים וכחברים שווים בקהילה.
ברית שלום (פירושונים)
מכון טיהור
חיה תומא
חיה תוֹמָא (1931 – יוני 2009) הייתה אמנית קרמיקה יהודייה ישראלית. יצירות קרמיקה שלה מעטרות חזיתות בתים ורחובות בעיר חיפה, בעיקר בשכונת ואדי ניסנאס.
קורות חייה.
חיה תומא נולדה כחיה קרברג בעיירה הקטנה אורגייב הקרובה לקישיניב (אז ברומניה, כיום ברפובליקת מולדובה). ב-1934 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה. ב-1941 עברה המשפחה מחדרה לחיפה. עד 1945 למדה חיה בבית הספר היסודי זיכרון יוסף באחוזה בחיפה, בשנים 48–1945 חייתה ולמדה בקיבוץ שער העמקים ובשנים 51–1949 שירתה במחלקת התרבות חיל הים.
החל בשנת 1954 חייתה עם אמיל תומא, שהיה פעיל מרכזי במפלגה הקומוניסטית הישראלית. השניים הכירו בוואדי ניסנאס. הקשר ביניהם - יהודייה וערבי נוצרי אזרח ישראל - היה נושא לכתבות רבות בתקשורת הישראלית. בגלל חוקי הנישואים הדתיים בישראל, יכלו השניים להתחתן רק ב-1962 במוסקבה.
סיפור אהבתם של חיה ואמיל שימש השראה לסופר סמי מיכאל בספרו "חסות".
בשנים 1955–1972 רקדה תומא בסטודיו של ירדנה כהן. ב-1963 הדריכה קבוצת מחול של נוער ערבי-יהודי לרגל השתתפות בפסטיבל הנוער הבינלאומי בהלסינקי, פינלנד.
מ-1965 עד 1968 שהתה משפחת תומא במוסקבה, שם למדה חיה תסריטאות באולפני הקולנוע "מוספילם". עם שובה של המשפחה לישראל עבדה זמן מה כתסריטאית.
בשנים 1971–1974 למדה קרמיקה באוניברסיטת חיפה בהנחיית פרופ' חנה זונט והאמנית רעיה רדליך. בשנים 1975–1980 למדה אמנות במכללת אורנים בהנחיית האמנית ורדה יתום. בשנים 1989–2004 לימדה את אמנות הקרמיקה ב"בית חסד" בחיפה. בצד אלה, בשנים 1971–1996 ניהלה אחד מסניפי רשת הספרים סטימצקי בחיפה.