לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש ב-2021 מונה למנכ"ל משרד הפנים שבראשות איילת שקד. עם כניסתו לתפקיד, מאחר שהוא מתגורר במאחז קידה במבנה שמעמדו התכנוני לא הוסדר, חתם הירש על הסדר למניעת ניגודי עניינים, בו התחייב להימנע מטיפול בנושאים הקשורים למאחז קידה ובנושאים הקשורים למקבצי בנייה שאינם מוסדרים באופן חוקי ונמצאים בתחום יהודה ושומרון, אלא באישור היועץ המשפטי של המשרד. ב-20 ביולי היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, הורה לנציבות שירות המדינה לבחון מחדש את מינויו של הירש למנכ"ל משרד הפנים, לאחר שהתברר שקיים צו הריסה נגד ביתו במאחז קידה, ולא צו להפסקת עבודות כפי שטען תחילה. בהמשך קבע מנדלבליט שניתן לאשר את מינויו של הירש למרות קיומו של צו ההריסה.
חיים אישיים.
הירש נשוי ואב לשבעה, מתגורר במאחז קידה.
Rise (שיר של ג'ונאס בלו)
Rise הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הבריטי ג'ונאס בלו, בהשתתפות צמד הפופ-ראפ האמריקאי ג'ק &amp; ג'ק . הסינגל, שיצא ב-25 במאי 2018, מופיע באלבום הראשון של ג'ונאס בלו, "Blue", ובאלבום הראשון של ג'ק &amp; ג'ק, "A Good Friend Is Nice".
חידוש לשיר בהשתתפות להקת הבנות הקוריאנית-יפנית Iz*One יצא ב-9 במרץ 2019.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר, שצולם ברחבי ליסבון שבפורטוגל, עלה ליוטיוב ב-15 ביוני 2018. הווידאו קליפ היה מועמד בקטגוריית "קליפ בריטי" בפרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2019.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1880
הבחירות הכלליות בבריטניה 1880 התרחשו בין 31 במרץ-27 באפריל 1880. במהלך הבחירות ניצחה המפלגה הליברלית את המפלגה השמרנית שעד אותה העת הנהיגה את הממשלה. ראש הממשלה השמרני בנג'מין דיזראלי הפסיד במהלך הבחירות אך יריבו, ספנסר קומפטון קוונדיש הליברלי, לא נבחר לראש הממשלה במקומו. למעשה, קוונדיש והרוזן השני מגראנוויל (חבר בית הלורדים) שניהם תמכו בשיבתו של ויליאם גלאדסטון לראשות הממשלה לקדנציה שנייה. הבחירות הללו סימנו את סיום הקריירה הפוליטית ארוכת השנים של ד'יזראלי וזה פרש מהפוליטיקה זמן קצר לאחר הבחירות ונפטר שנה מאוחר יותר. היו אלו הבחירות הלפני אחרונות בהן השיגה מפלגה אחת יותר מ-50% מקולות הבוחרים. הבחירות האחרונות שבהן היה מצב שכזה היו בחירות 1931.
הבחירות עמדו בסימן משבר שפל כלכלי שאפף מעל בריטניה מאז 1878 והיו חלק מ'השפל הארוך' שהתחיל במסגרת המשבר הפיננסי של 1873. מתוך 652 המושבים בבית הנבחרים הבריטי; המפלגה הליברלית ניצחה ב-352 מושבים, המפלגה השמרנית ניצחה ב-237 מושבים ומפלגת "שלטון הבית" שדגלה בלאומיות אירית בראשותו של ויליאם שאו, ניצחה ב-63 מושבים.
טל גן צבי
טל גן צבי (נולד ב-31 במאי 1981) כיהן כראש הסגל של ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט ויועצו מאז 2013.
ביוגרפיה.
גן־צבי נולד בחיפה. למד בישיבת נתיב מאיר, במכינה קדם-צבאית בני דוד, ושירת שלוש שנים ביחידת אגוז. לאחר סיום שירותו למד שנתיים נוספות בעלי. למד לתואר שני במשפטים לבוגרי כלכלה ומינהל עסקים בבר-אילן.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2008, שימש מנהל השטח בקמפיין של ניר ברקת לראשות העיר ירושלים. לאחר שניצח ברקת, מונה לעוזרו האישי.
ב-2013 הצטרף לצוות של שר הכלכלה נפתלי בנט, ומונה לראש לשכתו. ב-2015 מונה לראש המטה שלו כשר החינוך. כן ניהל את כל מערכות הבחירות בהן השתתף בנט. בנוסף, לאורך שנים מיין את הליכי הקבלה של האישים השונים עבור בנט במפלגות הבית היהודי, הימין החדש וימינה, וכן קיים קשרים עם גורמים פוליטיים רבים. גן צבי משמש כחבר דירקטוריון קרן קיימת לישראל.
לאחר הבחירות ב-2021, ניהל את המשא ומתן הקואליציוני להקמת ממשלת ישראל השלושים ושש מטעם ראש הממשלה נפתלי בנט. לאחר הקמת הממשלה, מונה לראש הסגל. במסגרת תפקידו היה אמון על גיבוש האסטרטגיה המדינית של בנט ויישומה המעשי. ב-23 במאי 2022 הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו.
חיים אישיים.
גן צבי נשוי לנגה (לבית ארליכמן), אב לחמישה ומתגורר במצפה אילן.
מבצע השאהיד סולימאני
קהילת יהודי מיסלוביצה
קהילת יהודי מיסלוביצה חיה והתקיימה בעיר מיסלוביצה וסביבותיה (בפולנית: Mysłowice, נהגה: ; בגרמנית: Myslowitz, מיסלוביץ). העיר נמצאת בשלזיה העילית, בדרום פולין. על גדות הנהר פשמשה והבריניצה יובלי הוויסלה. בעבר השתייכה העיר מבחינה מנהלית לפרובינציית קטוביץ ומאז שהוקמת פרובינציית שלזיה העילית העיר משויכת אליה. מיסלוביצה היא אחת הערים המרכיבות את אגד הערים של קטוביץ שבו כ-2.7 מיליון תושבים. בעיר עצמה התגוררו נכון לסוף יוני 2020 כ־74,601 תושבים.
בשנת 1887 חיו בעיר 900 יהודים מתוך 14,000 תושבים; על פי מקורות מסוימים, בשנה זו זה היה המספר הגבוה ביותר של יהודים שחיו בעיר בכל שנותיה. בשנת 1895 הוקם בית כנסת חדש בעיר. ב־1 בספטמבר 1939 פלשה גרמניה לפולין. כבר בימיה הראשונים של המלחמה נכבשה מיסלוביצה בידי הצבא הגרמני. בסתיו 1939 הגרמנים שרפו והרסו את בית הכנסת הגדול בעיר. באוגוסט 1942 חלק מיהודי מיסלוביצה נשלחו ברכבת ב"טרנספורט המוות" למחנה המוות בבלז'ץ. האחרים הועברו, באוגוסט 1943, למחנה המוות הנאצי אושוויץ-בירקנאו והומתו שם בתאי הגזים.
לאחר השחרור בחודש מאי 1945 חזרו למיסלוביצה יחידים מתושביה היהודים שניצלו, ונוספו עליהם גם כמה עשרות יהודים, רובם משטחי פולין שסופחו לברית-המועצות. בחודש ספטמבר 1945 חיו במיסלוביצה 82 יהודים. הם נטשו את מיסלוביצה בגלי ההגירה של היהודים מפולין לארצות מערב אירופה, ארצות-הברית ולישראל.
היסטוריה.
המאה ה-17.
ראשית ההתיישבות היהודית במיסלוביצה קשורה לצו הקיסרי שהוצא בשנת 1627, אשר אפשר ליהודים להתיישב מחדש על אדמות המורשה ההבסבורגית לאחר ששילמו תשלום מיוחד בסך 40,000 גילדן גרמני. הקיסר פרדיננד החליט להוציא צו זה על מנת לשפר את מצבה הכלכלי של המדינה שחרבה מלחמת שלושים השנים (1648-1618). הצו האימפריאלי אפשר ליהודים לנהל תנאי מסחר ומלאכה על ידי קבוצה נבחרת של יהודים מיוחסים (יהודי חסות), שנקראה גם יהודי בית המשפט (יהודי החצר
-"Hofjuden"). הקיסר גם אפשר להם לעסוק בגביית החובות והמיסים. הם יכלו לקנות בתים ולהיות בעלי בתים . גם קרישטוף מירושבסקי שליט מיסלוביצה הנהיג את השינוי בגישה כלפי היהודים כדי לעורר את ההתפתחות הכלכלית של העיר, בשנת 1637 הוא הביא את היהודים הראשונים לעיר. כומר הקהילה המקומי, האב גוסלבסקי, התנגד לשינוי הגישה כלפי היהודים והגיש תלונה לבישוף של קרקוב ובה דרש להרחיק את היהודים מהעיר ולהרוס את בית תפילתם .
חוזה השלום וסטפאליה, שהביא לסיום מלחמת שלושים השנים (שהסתיימה ב־24 באוקטובר 1648), אשרר את אישור ההתיישבות היהודית על אדמות שלזיה עילית . בשנת 1677, היהודי מרטק ניהל מסגרייה ומתקן לחישול ברזל משלו ליד מיסלוביצה. מפקד האוכלוסין שבוצע בשלזיה בשנת 1691 מזכיר את נוכחותם של יהודים בעיר. בסוף המאה ה -17 עסקו 9 אנשים במסחר במיסלוביצה; הם היו בעיקר יהודים.
המאה ה-18.
מנתוני מפקד האוכלוסין משנת 1744 עולה כי 3 יהודים עסקו באותה תקופה במסחר במיסלוביצה, ומכרו מוצרי עור. בשנת 1748 חייבו הרשויות הפרוסים את כל היהודים החיים בשלזיה לפחות שנה לשלם מס בגובה 10% מרכושם. ב־17 באפריל 1750 הרשויות הפרוסיות פרסמו את התקנות העיקריות והצווים הכללים של פרוסיה. צווים אלה תיארו בפירוט את המצב המשפטי, החברתי, הפוליטי והכלכלי של היהודים. בתקופה זו, בסביבות שנת 1751, נבנה בית כנסת במיסלוביצה. בעיר היה גם בית דין רבני לאוכלוסייה היהודית.
בשנת 1771 התגוררו במיסלוביצה 43 יהודים. בשנת 1776 הורו השלטונות הפרוסים להעביר את כל היהודים החיים בגדה השמאלית של נהר אודר לגדה הימנית של הנהר תוך חודש. במקומות החדשים הם יכלו לחיות רק בכפרים. בספטמבר 1779, שינו השלטונות את דעתם והורו לכל היהודים לעזוב את הכפרים ולהתיישב בערים. באותה תקופה צוינה גליביצה כעיר המגורים המרכזית. ב־17 באוגוסט 1780, מועצת ורוצלב הגדירה חמש ערים כערי יישוב מחדש ליהודים. הערים היו: Tarnowskie Góry, Mysłowice, Mikłów, Lubliniec ו- Bieruń Stary . בשנת 1787 נסוגו השלטונות הפרוסיים מהפקודות להעתיק יהודים לערי יישוב מחדש, מכיוון שהערים שנעזבו סבלו כלכלית מאוד.
המאה ה-19.
בפברואר 1808 ביטלו הרשויות הפרוסיות את כל הפריבילגיות הפיאודליות של גילדות והערים, כולל את צו אי-הסובלנות כנגד היהודים De non tolerandis Judaeis. משנה זו, היהודים יכלו, בהסכמת השלטונות, להתיישב בכל הערים בשלזיה ולרכוש נדל"ן בחופשיות. בשנת 1811 התגוררו במיסלוביצה 89 יהודים. הם היו בעיקר יהודים מפולין הקטנה והיו בעיקר סוחרים, שסחרו בבקר, בתבואה ובסדקית.
קיומה של הקהילה היהודית במיסלוביצה אושר רשמית ב־11 ביולי 1821. המסמך שהונפק הסדיר את נושאי מקומות הקבורה של חמש הקהילות היהודיות שנוצרו במחוז בויטן/ביטום (Bytom, Tarnowskie Góry, Miasteczko Śląskie, Mysłowice ו- Zabrze) . בשנת 1826 הוקם בית תפילה. הוא היה ממוקם בפינת רחוב קולוסאצ'ה וכיכר מירושבסקי, והרחוב המוביל אליו מכיכר השוק נקרא סימטת בית הכנסת-Synagogengasse.
בסביבות 1830 עבר רופא יהודי מרטיבור, ד"ר סלמון סטרוהיים, למיסלוביצה ובשנת 1836 הוא עבר לגליביצה .