לאחר המלחמה סיים תואר בוגר אוניברסיטה והמשיך לאוניברסיטת אוקספורד במלגת הצטיינות ולמד היסטוריה מודרנית. במהלך שהותו באוקספורד התבלט ככוכב נבחרת ההוקי קרח של האוניברסיטה. ב-1925 השלים תואר מוסמך וחזר לקנדה. הוא קיבל משרת הוראה באוניברסיטת טורונטו ונשא לאשה את מריון מודי (Maryon Moody ;1901-1989), אחת מתלמידותיו. לזוג נולדו בן ובת.
ב-1927 זכה להצלחה יוצאת דופן במבחני שירות החוץ של קנדה והתקבל לעבודה במשרד החוץ הקנדי.
דיפלומט.
בשנות ה-30 הוצב בלונדון. במהלך מלחמת העולם השנייה היה שני בהיררכיית השגרירות הקנדית בעיר ועסק בהגשת סיוע לפליטים. ב-1942 הועבר לשרת כקונסול דיפלומטי בוושינגטון די. סי. בין ה-1 בינואר 1945 ועד ספטמבר 1946 היה שגריר קנדה בארצות הברית. הוא כמעט והפך ליו"ר הראשון של האו"ם, אך מועמדותו נפסלה בשל הצבעת ברית המועצות.
ב-1947 כיהן בראשות "ועדת אד-הוק" של האו"ם שגיבשה את תוכנית החלוקה של ארץ ישראל.
ב-1948 מונה לתפקיד שר חוץ בממשלתו של לואי סן-לורן. במסגרת תפקידו חתם על הצטרפות קנדה לברית נאט"ו וכיהן כיו"ר הארגון בין 1951 ל-1952.
משבר סואץ.
בנובמבר 1956 נחלץ, לדברי ועדת פרס נובל, "לעזרת העולם" ובתפקידו כנשיא המושב השביעי של העצרת הכללית של האומות המאוחדות נסע לתווך בין מצריים לבין אנגליה וצרפת על מנת לאפשר מעבר חופשי בתעלת סואץ ולהפסיק את הקרבות בסיני. הוא הציע להקים כוח חירום בינלאומי לשמירת השלום באזור, שיפעל תחת דגל האו"ם (UNEF) ונחשב לפיכך ל"אבי הכוחות לשמירת השלום של האו"ם".
על מאמציו והצלחתו הוענק לו פרס נובל לשלום בשנת 1957.
בעת הדיונים נשא פירסון את דגלה של קנדה באותה עת, נס קנדה האדום, בו משובץ בפינתו השמאלית העליונה דגל אנגליה. הדבר עורר חוסר אמון ראשוני מצד המצרים שלא הבינו כיצד יוכל להיות מתווך אובייקטיבי, כאשר דגלו נושא את דגל אחד הצדדים בסכסוך. פירסון נאלץ לעמול על מנת להוכיח למצרים את עצמאותה של קנדה וחוסר תלותה באנגליה. עם זאת, באותה עת גמלה בליבו ההחלטה שלקנדה חייב להיות דגל לאומי נפרד, שאינו נושא עליו סמל של אומה אחרת.
ראשות המפלגה והממשלה.
ב-1958 נבחר פירסון ליו"ר המפלגה הליברלית לאחר כישלונה בבחירות (לראשונה מזה 20 שנה). מיד לאחר מכן הפסיד הפסד צורב לג'ון דיפנבייקר, מנהיג המפלגה השמרנית-פרוגרסיבית בבחירות שיזם האחרון באותה שנה על מנת לבסס את הרוב שלו.
ב-1960 כינס ועידת מחשבה בקינגסטון, רבות מתוצאות אותה ועידה יהוו בסיס למדיניותו כשיהיה לראש ממשלה.
ב-1962 הצליח לדחוק את דיפנבייקר לממשלת מיעוט. בפברואר 1963 ניצל את הסכסוך הפנים-מפלגתי במפלגה השלטת על דרישת ארצות הברית להכניס נשק גרעיני לקנדה ופעל לפירוק הקואליציה של דיפנבייקר. בבחירות שנערכו מיד לאחר מכן זכה, אך ברוב לא מספק שחייב אותו להקים ממשלה קואליציונית.
פירסון, בניגוד בולט לדיפנבייקר, ראה בארצות הברית (ולא בבריטניה) את בעלת בריתה הטבעית של קנדה, הוא אף לא ראה צורך במונרכיה וביקש להבדל מממלכות חבר העמים הבריטי.
אחד מצעדיה הראשונים של ממשלתו היה הצעה לדגל חדש לקנדה שיבליט את עצמאותה. דיפנבייקר, מנהיג האופוזיציה הוביל כנגד ההצעה דיון ציבורי טעון ויצרי שנקרא דיון הדגל הגדול, אך הפסיד במאבקו זה ובראשית 1965 נקבע דגל עלה האדר כדגלה הרשמי של קנדה.
הממשלה בראשותו חוקקה מספר חוקים שהרחיבו את מדיניות הרווחה כגון חוק בריאות ממלכתי, הלוואות לסטודנטים, ביטוח פנסיה ממלכתית וקביעת שבוע עבודה בן 40 שעות.
למרות תמיכתו בחוזה ההגנה עם ארצות הברית (במסגרתו הסכים לחימוש גרעיני לטילים המוצבים על אדמתה של קנדה), סירב בתוקף למשלוח חיילים קנדיים למלחמת וייטנאם.
ועדה שכינס דנה במעמד האישה ועיגנה את השוויון בחקיקה. ועדה אחרת דנה בסכסוך בין דוברי הצרפתית ודוברי האנגלית וקבעה את הצרפתית כשפה רשמית בקנדה. פעילות נוספת בתחום זכויות האדם הייתה ביטול כל המגבלות הגזעניות על ההגירה שהיו נהוגות.
בשנת 1967 הוכרזה "שנת ה-100 לייסוד קנדה", שנה של חגיגות ואירועים, בהם תערוכה עולמית (אקספו 67') במונטריאול, העיר הגדולה בקוויבק. באותה שנה ביקר נשיא צרפת שארל דה גול בקוויבק וקרא בבוטות לשיחרור הפרובינציה הצרפתית מהפדרציה הקנדית והפיכתה לעצמאית. פירסון תקף אותו למחרת בטענה ש"קנדים לא זקוקים לשחרור", תוך רמז לכך שקנדה סייעה בשתי מלחמות עולם לשחרורה של צרפת, והכריז שדה גול איננו עוד אישיות רצויה בקנדה. דה גול עזב ולא ביקר עוד בקנדה. עם זאת פירסון שילב ליברלים רבים מקוויבק במנגנוני השלטון. הוא גם פעל לאירוח המשחקים האולימפיים במונטריאול. העיר נבחרה לארח את אולימפיאדת 1976 על ידי הוועד האולימפי ב-1970, לא מעט בזכות השתדלותו ומעמדו הבינלאומי.
בסוף אותה שנה פרש פירסון וכממשיכו נבחר בן טיפוחיו, שר המשפטים בממשלתו, פייר אליוט טרודו.
שנים אחרונות, תוארי כבוד והנצחה.
מ-1969 ועד מותו כיהן כנשיא אוניברסיטת קרלטון באוטווה.
הוא זכה לאותות הכבוד הבאים: אביר מסדר ההצטיינות, חבר מועצת המלוכה של קנדה, אביר מסדר קנדה ומפקד במסדר האימפריה הבריטית. בשנת 1969 הוענק לו פרס הרצל על ידי הסתדרות ציוני אמריקה.
על שמו נקראים שדה התעופה הבינלאומי של טורונטו, פרס ליגת ההוקי קרח הלאומית של קנדה, בניינים באוניברסיטאות ובתי ספר רבים.
היצרות מסתם דו צניפי
אבס קון ארוז
אורז עם שעועית (בלאדינו: אבס קון ארוז) הוא מאכל יהודי ספרדי שהתפתח בירושלים.
המאכל הוא פשוט וקל להכנה, מורכב מאורז לבן ושעועית יבשה שהושרתה במים ובושלה ברוטב עגבניות. זהו מאכל שהתפתח בקרב פשוטי עם בתקופות מחסור שכן מחד אינו מצריך שימוש בחומרים יקרים ומאידך הוא מכיל חלבון עם פחמימות. הוא התפתח ביישוב הישן הספרדי. בעבר נהגו לאכול אותו בצהרי ערב שבת כמנה עיקרית. המאכל יכול לשמש כתוספת למנה עיקרית. בני עדות אחרות בירושלים למדו מן הספרדים והכינו את המאכל. כיום רווח המאכל גם במסעדות ירושלמיות המתמחות באוכל ביתי והוא נקרא בשפה העממית: "אורז שעועית".
להבדיל מהמתכון המקורי שהיה פרווה, יש היום כאלו המעשירים את טעם המאכל על ידי הוספת בשר בקר.
הלסת התחתונה
תסמונת גולדנהאר
ולאדימיר מאקובסקי
ולאדימיר מקובסקי
ולדימיר מקובסקי
פרדוויז'ניקי
אלכסי סאבראסוב
אלכסיי סאבראסוב
אלכסיי סווראסוב
אלכסיי סבראסוב
אלכסי סוורסוב
אלכסיי סוורסוב
אלכסי סברסוב
אלכסיי סברסוב
האצטדיון הלאומי של ברזיליה
האצטדיון הלאומי של ברזיליה מאנה גארינצ'ה (בפורטוגזית: Estádio Nacional de Brasília Mané Garrincha) ולשעבר אצטדיון מאנה גארינצ'ה (בפורטוגזית: Estádio Mané Garrincha) הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם בברזיליה, ברזיל. לאצטדיון קיבולת של 69,432 מקומות. האצטדיון נבנה ב-1974 וקרוי על שם הכדורגלן הברזילאי המפורסם גארינצ'ה.
ב-18 במאי 2013 נפתח האצטדיון מחדש לאחר שיפוצים בעלות של $900,000,000 שנעשו לקראת משחקי גביע העולם בכדורגל 2014 ובכך הפך לאצטדיון היקר בעולם לאחר אצטדיון ומבלי האנגלי.
היסטוריה.
האצטדיון נחנך ב-1974 עם תום בנייתו וכאשר גארינצ'ה, שעל שמו קרוי האצטדיון, היה כבן ארבעים. משחק הבכורה באצטדיון התקיים ב-10 במרץ 1974 כשקורינתיאנס התמודדו מול סלווב, והסתיים בתוצאה 2-1 לטובת קורינתיאנס.
ב-2 במרץ 1996 התקיים באצטדיון מופע של הלהקה הברזילאית המצליחה "Mamonas Assassinas", המופע היה המופע האחרון של הלהקה לאחר שכל חברי הלהקה נהרגו בתאונת מטוס. בשנת 2014 לקח האצטדיון חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014.
הופעות מוזיקה.
הזמרת האמריקאית ביונסה הופיעה באצטדיון ב-17 בספטמבר 2013 כחלק מסיבוב ההופעות העולמי שלה.
להקות הרוק אירוסמית' ווייטסנייק הופיעו במופע משותף באצטדיון ב-23 באוקטובר 2013.
משחקים בינלאומיים.
ב-15 ביוני 2013 התקיים המשחק הבינלאומי הראשון באצטדיון מאז פתיחתו מחדש כחלק ממשחקי גביע הקונפדרציות לשנת 2013. שיחקה ניצחה את בתוצאה 3 - 0 לעיני 67,423 אוהדים.
גביע העולם בכדורגל 2014.
ב-2010 נהרס האצטדיון ונבנה מחדש על מנת להגיע לקיבולת של 72,788 מושבים ולמלא את דרישות פיפ"א.
אולימפיאדת ריו 2016.
האצטדיון אירח מספר משחקים בטורנירי הכדורגל של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016.
דוקטוס
רוזוול פלאוור
רוזוול פטיבון פלאוור (באנגלית: Roswell Pettibone Flower; 7 באוגוסט 1835 - 12 במאי 1899) היה מושל ניו יורק וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
פלאוור נולד בתרזה שבמגדנית ניו יורק, השישי בין תשעת ילדיהם של נתן מונרו ומרי אן פלאוור. בתפקידו הציבורי הראשון החל בשנת 1853, עם מינויו לסגן מנהל משרד הדואר בעיר ווטרטאון. שש שנים לאחר מכן פנה לעסקים פרטיים והצטרף כשותף לחנות תכשיטים, אותה רכש שנתיים לאחר מכן והחזיק בה עד 1869. ב-1869 נענה לבקשת גיסו, נשיא חברת New York Central Railroad הנרי קיפ, ועבר לעיר ניו יורק לניהול אחוזתו המשפחתית של קיפ בעת מחלתו.
בעיר ניו יורק נודע רוזוול כמנהל כספים מנוסה וזמן קצר לאחר מכן פתח את בית ההשקעות "R.P. Flower &amp; Co.". בשנת 1881 מונה למלא את מקומו של לוי מורטון כנציג ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית, בעקבות מינוי מורטון לשגריר ארצות הברית בצרפת. בתפקיד זה שימש עד קיום הבחירות ב-1883, וכעבור שש שנים (1889) התמודד בזכות עצמו ונבחר לתפקיד. פלאוור התמודד בהצלחה גם ב-1891, אך זמן קצר לאחר מכן נבחר גם למשרת מושל ניו יורק והתפטר מבית הנבחרים.
כמושל ניו יורק כיהן כהונה יחידה בת שלוש שנים, בין 1892 ל-1894.
בין השנים 1897–1899 עמד בראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת קורנל.
ירח חדש
אגדות מעולם המסתורין