The Great Ecstasy of Woodcarver Steiner (גרמנית: Die Große Ekstase des Bildschnitzers Steiner) הוא סרט תיעודי שיצר הקולנוען ורנר הרצוג בשנת 1974. הסרט עוסק בקופץ הסקי המפורסם וולטר סטיינר, שעובד כנגר למחייתו. הרצוג התייחס אליו כ"אחד מסרטי החשובים ביותר".
הפקה.
הסרט מכיל חומר גלם שצולם בעיירות הגרמניות אוברסדורף ו- גרמיש-פרטנקירכן, כמו כן ב- Planica שביוגוסלביה. הסרט נעשה כחלק מסדרה עבור תחנת טלוויזיה גרמנית, שהגבילה בדרכים שונות את התכנים.
הגרסה המקורית של הרצוג הייתה באורך של 60 דקות, אך היא נערכה לכדי 45 דקות על מנת להתאים לשידור טלוויזיוני בן שעה.
כמו כן, התחנה דרשה מהרצוג עצמו להופיע לפני המצלמה, מה שלא נעשה על ידו קודם לכן בסרטיו הדוקומנטריים הקודמים.
לקריאה נוספת.
&lt;Herzog, Werner (2001). Herzog on Herzog. Faber and Faber. .&gt;
ג'ון אולדרידג'
ג'ון אולדרידג' (אנגלית: John Aldridge; נולד ב-18 בספטמבר 1958 בליברפול, אנגליה) הוא כדורגלן עבר אירי. שיחק כחלוץ וכונה "אלדו" בפי האוהדים.
ביוגרפיה.
קריירה כשחקן.
הקבוצה המקצוענית הראשונה בה שיחק אולדרידג' הייתה ניופורט קאונטי הוולשית. במרץ 1984 הצטרף לאוקספורד יונייטד; הופעת הבכורה שלו הייתה ב-7 באפריל באותה שנה, והשער הראשון שהבקיע במדי הקבוצה היה ב-20 באפריל נגד בולטון וונדררס בניצחון 5–0.
ב-1987 צירפה אותו קבוצת ליברפול במקום איאן ראש שעזב את הקבוצה. הופעת הבכורה שלו הייתה כמחליף במשחק הקבוצה שהסתיים בתיקו 2–2 בוילה פארק, ב-21 בפברואר 1987. את שערו הראשון הבקיע שבוע לאחר מכן בניצחון 1–0 על סאות'המפטון באנפילד.
בעונת 1987–1988 הבקיע אולדרידג' 26 שערי ליגה, חלקם בבעיטות 11 מטר. אולדרידג' שיתף פעולה עם הכדורגלנים פיטר בירדסלי וג'ון בארנס, ויחד הם היוו קו קדמי התקפי חזק ונודע בתולדות המועדון; שלושתם יחד כבשו 56 שערי ליגה. ליברפול זכתה באליפות באותה עונה, עם 90 נק' ו-2 הפסדים בלבד. בעונה שלאחר מכן חזר ראש לקבוצה, והשניים התחרו ביניהם על מקום בהרכב הפותח; אולדרידג' המשיך להציג יכולות טובות. כשחקן ותושב העיר מילדותו, אולדרידג' הושפע מאוד מאסון הילסבורו שהתרחש במשחקה של ליברפול באצטדיון הילסבורו בשפילד, בו נמחצו למוות 96 אוהדי כדורגל, ובדומה לשאר חברי קבוצתו הוא הלך להלוויות רבות וביקר את הפצועים. בתום אותה עונה הסתכם מאזן שערי הליגה שלו ב-21, מהגבוהים בליגה, אך ליברפול לא זכתה באליפות. בסך הכול שיחק אולדרידג' במדי ליברפול 104 משחקים במסגרות שונות, והבקיע 51 שערים.
אולדרידג' החל את עונת 1989–1990 במדי ליברפול, אך מכיוון שהמאמן קני דלגליש היה מרוצה מיכולתו של איאן ראש, נענתה הקבוצה להצעת ריאל סוסיאדד מספרד, ואולדרידג' עבר לשם לאחר שני משחקים. הוא זכה להצלחה רבה במועדון, והבקיע 40 שערים ב-63 משחקים. אך משפחתו התקשתה להסתגל לסגנון החיים בספרד, והוא ביקש לעזוב לאחר שתי עונות בלבד.
ב-1991 עבר אולדרידג' למועדון טרנמיר רוברס מליגת המשנה האנגלית, וכבש 40 שערים בעונתו הראשונה שם. הוא שיחק במועדון זה עד פרישתו ממשחק מקצועני ב-1998. בסך הכול כבש במסגרת המועדון 174 שערים ב-294 משחקים, שסייעו למועדון להגיע לאחד מששת המקומות הראשונים בליגה בשנים 1993–1995.
במקביל למשחקיו בליגה, היה אולדרידג' שותף פעיל במשחקי נבחרת אירלנד בכדורגל בין השנים 1986–1996. הוא הופיע במדי הנבחרת ב-69 משחקים בינלאומיים וכבר 19 שערים.
קריירה כמאמן.
אולדרידג' החל בקריירת האימון בכדורגל כבר ב-1996, כאשר הפך למאמן-שחקן בקבוצתו טרנמיר רוברס. לאחר פרישתו ממשחק פעיל ב-1998, המשיך לאמן את הקבוצה עד 2001. במהלך הקריירה הגיע עם קבוצתו למספר הישגים, בהם גמר גביע הפוטבול ליג בשנת 2000, ורבע גמר גביע ה-FA בשנים 2000 ו-2001. עם זאת, בתום עונת 2000–2001 ירדה הקבוצה לליגה השלישית באנגליה; אולדרידג' התפטר מתפקידו כבר בחודש מרץ 2001, ומאז לא חזר לקריירת האימון.
פעילות לאחר הפרישה מעולם הכדורגל.
אולדרידג' עובד כיום כפרשן כדורגל ברדיו המקומי בליברפול. הוא משחק כדורגל בליגת הוותיקים של מועדון ליברפול. ב-1999 יצאה אוטוביוגרפיה שכתב, "John Aldridge: My Story". ב-2006 זכה לתשומת לב תקשורתית כאשר ניצח בתחרות כישרונות שירה של ידוענים, "Charity You're a Star". ב-2008 השתתף בהקלטת הדיסק "60 דקות עם ג'ון אולדרידג'", שנערכה כחלק מהקלטת סדרה של דיסקים דומים.
עד שנת 2009 היה אולדרידג' בעלים-שותף בפאב בשם "Aldo's" בליברפול, בו נהגו לבקר אוהדי ליברפול אירים רבים ולצפות במשחקי הקבוצה. הוא פטרונו של מועדון הכדורגל החובבני "AFC Liverpool" שהוקם ב-2008.
ג'ואן וודוורד
ג'ואן גיגניליאט טרימיר וודוורד (באנגלית: Joanne Gignilliat Trimmier Woodward; נולדה ב-27 בפברואר 1930) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זכתה בשלושה פרסי גלובוס הזהב, שלושה פרסי אמי ובפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1957 על תפקידה בסרט "שלוש פנים לחוה". התפרסמה גם בזכות זוגיותה בת 50 השנים עם השחקן פול ניומן.
ביוגרפיה.
וודוורד נולדה בתומאסוויל, ג'ורג'יה לאלינור גיגניליאט ולווייד וודוורד הבן, והיא קרויה על שמה של שחקנית הקולנוע זוכת פרס האוסקר ג'ואן קרופורד.
החליטה להפוך לשחקנית קולנוע בעידודה של אמה שהייתה חובבת סרטים מושבעת.
לאחר שהוריה התגרשו עברה ממקום מגוריה לקרוליינה הדרומית שם סיימה בהצלחה את לימודיה ב"תיכון גרינבייל" בשנת 1947.
בתור נערה השתתפה וזכתה במספר תחרויות יופי והופיעה במופעים בתיכון בו למדה, את יסודות המשחק הראשונים רכשה ב"אוניברסיטת לואיזיאנה" ולאחר מכן על בימות ניו יורק.
לפני נישואיה הראשונים דווח על אירוסיה לסופר גור וידאל, דיווח שנחשב לאחר מכן לכוזב, אולם וודוורד גרה עם וידל בבית משותף בלוס אנג'לס במשך תקופה קצרה והשניים נשארו חברים.
בתחילת 1958 התחתנה עם שחקן הקולנוע זוכה פרס האוסקר פול ניומן אותו הכירה בשנת 1953 במחזה "פיקניק", הרומן בין הזוג התפתח חמש שנים לאחר מכן על סט הסרט "הקיץ הארוך והלוהט".
למענה ניומן נפרד מאשתו הראשונה ואם שלושה מילדיו, ג'קי ווייט.
לוודוורד ולניומן נולדו שלוש בנות: אלינור טרסה (1959), מליסה סטיוארט (1961) וקלייר אוליביה ניומן (1965).
בשונה מרוב זוגות השחקנים בהוליווד הזוג התגורר במדינת קונטיקט, הרחק מהוליווד, וקיים סגנון חיים שקט ונורמלי למדי, הרחק מכלי התקשורת.
פול ניומן נפטר ב-26 בספטמבר 2008 ממחלת הסרטן.
בשנת 1990, בגיל 60, קיבלה וודוורד תואר אקדמי כשסיימה את לימודיה לצד ביתה קלייר ב"מכללת שרה לורנס" שבניו יורק.
תחילת הקריירה.
וודוורד החלה את קריירת המשחק ב-1953 כשהשתתפה כשחקנית מחליפה במחזה "פיקניק". סרטה הראשון של היה המערבון "Count Three and Pray" בשנת 1955, לאחר מכן המשיכה לנוע בין הסטים בהוליווד ובימות התיאטרון בברודוויי.
ב-1957 זכתה וודוורד בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב על תפקידה המשולש בסרט "שלוש פנים לחוה", בסרט המבוסס על ספר הנושא את אותו שם. בסרט זה שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי וגילמה את חנה, אישה צעירה שלקתה בפיצול אישיות. הופעתה בסרט תרמה למודעות ציבורית רחבה למחלה הנדירה של פיצול האישיות.
על תפקידה הייתה מועמדת גם לפרס באפט"א.
באותה שנה הייתה מועמדת לפרס באפט"א על הופעתה בסרט "No Down Payment".
המשך הקריירה והעבודה עם פול ניומן.
ב-1958 הופיעה לראשונה בתפקיד קולנועי לצידו של פול ניומן בסרט "הקיץ הארוך והלוהט", באותה שנה הזוג התחתן לאחר שניומן נפרד מאשתו הראשונה לה נישא בשנת 1949.
ניומן ווודוורד השתתפו זה לצד זה ב 10 סרטים, הבולטים שבהם היו הדרמה המוזיקלית הקלאסית "אינטרמצו בפריז" בשנת 1961 בה הופיעו גם סידני פואטייה ודיאן קארול, בהפקה גילמה וודוורד תיירת אמריקאית המחוזרת על ידי נגן ג'אז מקומי בשם ראם בוואן (ניומן), ובקומדיה "סוג חדש של אהבה" ב-1963 שעל תפקידה בה קיבלה וודוורד מועמדות שנייה לפרס גלובוס הזהב.
ב-1968 הופיעה לראשונה בסרט בבימויו של בעלה ניומן "רייצ'ל, רייצ'ל", בסרט מופיעה וודוורד בדמותה של רייצ'ל קמרון, רווקה שחווה אהבה מאכזבת.
הסרט זכה להצלחה קולנועית רחבה וזיכה את וודוורד בפרס גלובוס זהב שני, במועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובמועמדות שלישית לפרס באפט"א.
ב-1972 שיחקה בסרט שני אותו ביים פול ניומן, "השפעת קרני גמא על צפרני החתול" שמבוסס על מחזהו המצליח של פול זינדל, בגרסה הקולנועית למחזה גילמה וודוורד את ביאטריס, אם אלכוהוליסטית וקיבלה את פרס "פסטיבל קאן" בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר ומועמדות רביעית לפרס גלובוס הזהב.
בשנה שלאחר מכן הופיעה לצד שחקנים יהודים מפורסמים כגון זוכה פרס האוסקר מרטין בלאס וסילביה סידני בדרמה "משאלות קיץ, חלומות חורף" וגילמה את ריטה וולדן, עקרת בית נשואה, שכתוצאה מילדותה המיוסרת אינה מסוגלת ליצור קשר עם רגשותיה.
הופעתה המרשימה זיכתה את וודוורד במועמדות שלישית לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, מועמדות חמישית לפרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א ראשון לאחר שלוש מועמדויות.
ב-1976 קיבלה מועמדות לפרס אמי כשגילמה את הפסיכיאטרית קורנליה ווילבור בסרט "סייביל".
ב-1978 זכתה בפרס אמי ראשון בקריירה על עבודתה בסדרת הטלוויזיה "תראו איך היא רצה".
ב-1981 הייתה מועמדת פעם שלישית לפרס גלובוס זהב ומועמדת לפרס אמי בפעם שלישית על תפקידה בסרט "משבר בתיכון".
זכתה בפרס אמי שני בשנת 1985 על תפקידה בסדרת הטלוויזיה "אתה זוכר אהבה" עליו קיבלה גם מועמדות שביעית לפרס גלובוס הזהב.