הוועדה הביצועית.
הוועדה הביצועית מורכבת מארבע הסוכנויות המייסדות של הגוף - תוכנית הפיתוח, קרן האוכלוסייה, יוניצ"ף ותוכנית המזון העולמית. כמו כן, הנציב העליון למען זכויות האדם הוא חבר הוועדה אקס-אופיציו (מתוקף תפקידו).
קבוצת הייעוץ לאונד"ג.
בתקופת כהונתו של כמאל דרוויש כראש הארגון, הוקמה "קבוצת הייעוץ" לאונד"ג (UNDG Advisory Group), שמעניקה שירותי ייעוץ והכוונה לאמרכל אונד"ג, בעניין ניהול ההיבטים הביצועיים של הארגון ושל מערך המתאמים המקומיים (Residnet Coordinator) של האו"ם. ב-2009 מנתה קבוצת הייעוץ כמה ארגונים שהיו בגדר חברים קבועים: ארגון המזון והחקלאות, ארגון העבודה הבינלאומי, תוכנית הפיתוח, אונסק"ו, קרן האוכלוסייה, יוניצ"ף, נציבות האו"ם לפליטים, תוכנית המזון העולמית, ארגון הבריאות העולמי וארגון הפיתוח התעשייתי. חברי קבוצת הייעוץ הלא-קבועים (לפי תקופה בת שנה, נכון ל-1 באוגוסט 2009) היו: תוכנית האיידס, המחלקה לענייני כלכלה וחברה והנציבות הכלכלית לאירופה (שייצגה את כל חמש הנציבויות האזוריות).
ארגון.
המשרד לתיאום פעולות הפיתוח.
המשרד לתיאום פעולות הפיתוח (Development Operations Coordination Office; בראשי תיבות: DOCO) מהווה רכיב מרכזי באונד"ג. פעילותו נועדה לעודד קידום כלכלי וחברתי על ידי מתן תמיכה של האו"ם. המשרד היה חלק חשוב בהקמת אונד"ג ב-1997, באיחוד מערך האו"ם לשיפור איכות הסיוע של האו"ם בתחום הפיתוח. המשרד לתיאום מוביל להגברת התמיכה האסטרטגית של האו"ם במיזמים וביעדים לאומיים, מייעל פעילויות, מפחית עלויות עסקה בעבור ממשלות, ובסופו של דבר מסייע להגשים את מטרות הפיתוח של המילניום (Millennium Development Goals) ומטרות אחרות שהוגדרו כיעדי פיתוח לפי הסכמה בינלאומית.
דדי זהר
דדי זהר (נולד ב-2 באוגוסט 1971 בשם עודד זהר) הוא שחקן, זמר ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
בן הזקונים מבין ארבעה אחים של האתלט אורי זהר ואשתו דבורה. אחיו הבכור הוא איקה זהר.
בצבא שירת בלהקת פיקוד המרכז, בבימויו של אחיו איקה, שהקים את להקת פיקוד המרכז מחדש עם יאיר רוזנבלום שגם היה אחראי על הניהול המוזיקלי של הלהקה.
לצדו שירתו בלהקה גם עידן אלתרמן וגלית גיאת.
את קריירת המשחק החל דדי כשהשתתף בהצגה "גן עדן - סיפור הנחשול", אז גילה את אהבתו לבמה.
לאחר שירותו הצבאי נרשם לבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין 1994-1997 וזכה במלגת לימודים קרן התרבות אמריקה-ישראל
כמו כן למד אצל רות דייכס משחק מול מצלמה.
קולנוע וטלוויזיה.
על המרקע כיכב בפרסומות ובסדרות רבות, בין היתר: "כחול עמוק", "סיטי טאוור", "שחר", "מילואים", "שמש", "משפחה וחצי", "השמינייה", "הנפילים", "חשיפה", "דני הוליווד",
השתתף בתפקיד אורח בסדרה "סופשלי" המשודרת ב"יס", "משפחה שולטת", בעונה השנייה של הסדרה "סברי מרנן" ובעונה השמינית של "הפיג'מות".
השתתף בסרטים "באזז", ב"אסקימו לימון - החגיגה נמשכת", ובסרט "שושנה חלוץ מרכזי". כן כיכב במופע "המסע שלי" בג'טיקס שרץ ברחבי הארץ בשנת 2004.
דדי מזוהה מאוד בתחום הילדים. השתתף בקלטות לילדים, החל בקלטת הילדים "מי שטוב לו ושמח כף ימחא", "מחסן השטוזים של דתיה" על פי שיריה של דתיה בן דור, "הגוגונים ודתיה גם" ו"מועדון גן הרקדנים".
קריירת דיבוב.
דדי עוסק בדיבוב ואפשר לשמוע את קולו בדמויות בסדרות רבות בעבור הערוצים הופ!, לולי, ערוץ הילדים, ערוץ ניקלודאון
ובסרטים רבים השייכים לדיסני ולפוקס, כגון: "מליפיסנט-" בתור סטפן, "מעבר ליער", "גארפילד", "הורטון שומע מישהו", "ביבי וטינה", "", "פלונטר", "פיראטים", "חברים בחווה", "ניקו", "חבורת חשבונבונים", ",תום החתול המדבר וחברים" בתפקיד תום, "טבע תום, "", "דלהי ספארי" (בתפקיד סולטאן), העיבוד המחודש ל"אלאדין" (בתפקיד ג'יני), "טבאלוגה", "ויק ההורס" ו"" (בתפקיד כיפי).
קריירה מוזיקלית.
דדי היה זמר הליווי של הזמר אדם בקדם-אירוויזיון לשנת 1993 עם השיר "עד" אשר הגיע למקום השלישי.
כמו כן ביצע מספר שירי פתיחה וסיום של מספר סדרות וסרטים מדובבים, כגון:"גרומפף'", "ביבי וטינה", "צפרדע וחברים", "נווה עצלנות", "חברים בחווה", "חי וזארה" "צבי הנינג'ה" לשנת 2009 וביצוע מחודש בשנת 2012, "חבורת חשבונבונים", "טבע תום", "רובוטריקים", "רובוטריקים - רסקיו בוטס" ו"תומס הקטר וחברים". כמו כן ביצע את שירי הסיום של דרגון בול סופר.
כמו כן בשירים מתוך הסרטים "ריו", "פלונטר", "הורטון שומע מישהו" ו"דלהי ספארי".
תחומי עניין.
זהר פעיל גם בנושא איכות הסביבה, כגון: נייר חדרה שבו השתתף בסרטון בעבור מרכז המבקרים העוסק במחזור נייר,
בסרטון בעבור מרכז המבקרים של מגדל המים בכפר סבא
הוציא די-וי-די בשם "אוריקן" העוסק בשמירה על איכות הסביבה ואף היה מעורב בהפקתו.
נוסף לתחום המשחק, דדי פעיל מאוד בתחום הספורט האתגרי, חובב סנובורד, רכיבת אופני הרים במסלולי שטח
ושחקן טניס חובב עוד מנעוריו ואף השתתף בתחרויות טניס בהן זכה בגביעים.
חיים אישיים.
גרוש ואב לבת. מתגורר בראשון לציון.
גלדיס קופר
דיים גלדיס קונסטנס קופר (באנגלית: Dame Gladys Constance Cooper; 18 בדצמבר 1888 - 17 בנובמבר 1971) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אנגלייה מועמדת 3 פרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
קופר נולדה בפרוור הית'ר גרין וגדלה בשכונת צ'יזוויק שבמערב לונדון, הייתה המבוגרת מבין שלוש בנותיהן של ויליאם פרדריק קופר ומייבל בראנט.
קריירת משחק.
קולנוע.
גלדיס החלה את דרכה כנערה בסרטים שקטים והתגלתה כשחקנית משנה לראשונה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 בדרמות "ליידי המילטון" של אלכסנדר קורדה בתפקיד ליידי פרנסיס נלסון אשתו של האדמירל הבריטי הוריישו נלסון (לורנס אוליבייה), "רבקה" של אלפרד היצ'קוק ו"קיטי פוייל" של סם ווד.
זכתה לפרסום רק לאחר שהועמדה פעמיים ברצף לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעותייה בסרטים "ועתה, הנוסע" בתפקיד גברת ווינדל וייל לצידה של בטי דייוויס ו"שירת ברנדט" בתפקיד המחנכת הדתייה, האחות מרי טרזה ווזו.
ב-1944 הופיעה גלדיס בדרמה הרומנטית "הצוקים הלבנים של דובר" (1944) ובדרמה "גברת פרקינגטון" בתור הדוכסית אליס דה בראנט.
ב-1945 שיחקה בדרמות "מכתבי אהבה" ו"עמק החרוץ".
סגרה את שנות ה-40 המוצלחות מאוד מבחינתה עם הופעות בדרמות "השנים הירוקות", "רחוב הדולפין הירוק", "מאדאם בובארי" ו"אשת הבישוף".
ב-1958 השתתפה בדרמה "שולחנות נפרדים" בתור אורחת בית המלון גברת מאד ריילטון בל.
ב-1964 הועמדה גלדיס בפעם השלישית לפרס האוסקר על תפקידה בתור גברת היגינס בסרטו המצליח של ג'ורג' קיוקור "גברתי הנאווה".
את הופעותיה הבולטות האחרונות עשתה בסדרת הפעולה "The Rogues" בתפקיד עליו הועמדה לפרס אמי ובקומדיה המוזיקלית "המיליונר המאושר ביותר".
תיאטרון.
גלדיס הייתה שחקנית תיאטרון פעילה במשך כ-30 שנה והועמדה פעמיים לפרס טוני על הופעותייה בהצגות "The Chalk Garden" ו"המעבר להודו".
חיים אישיים.
גלדיס הייתה בעלת שלוש מערכות נישואים במהלך חייה:
בשנת 1967 כשהיא בת 79 קיבלה גלדיס את תואר אבירות הדיים ממסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לתחום הדרמה.
גלדיס מתה מדלקת ריאות ב-17 בנובמבר 1971 בגיל 82 בנהר התמזה שבדרום אנגליה.
האי מרגרט
האי מרגרטה
עובדיה יעבץ
הרב עובדיה יעבץ (ה'תרפ"ב בערך, 1922 בערך - י"ב בשבט תשע"א, 17 בינואר 2011) היה רב תימני ישראלי. כיהן כרבה של העיר צעדה ולאחר עלייתו ארצה רבה של קריית עקרון.
תולדותיו.
נולד בצעדה לשושלת רבנים. סבו, הרב עובדיה יעבץ, היה אב בית הדין של צפון תימן ונודע כתלמיד חכם וכבקי בקבלה וברפואה טבעית.
בהיותו בן פחות מעשרים הוסמך לרבנות על ידי סבו. לאחר מות סבו (בשנת 1941), כיהן תחתיו ברבנות בנו הרב יעקב, אביו של הרב עובדיה. זמן קצר לאחר מכן חלה הרב יעקב ונפטר. הרב עובדיה התמנה תחתיו לרבה של צעדה וסביבותיה. כמנהג רבני תימן, שימש גם שוחט, מוהל, סופר סת"ם ומלמד. שלט בכתיבה וקריאת ערבית על בורייה ושלט בקוראן. באמצעות זאת יצר קשרים עם רבים מראשי השלטון באזור. הוא ניצל קשרים אלו לטובת הקהילה היהודית, ורבים פנו אליו כדי שייצג אותם בפני השלטונות.
בשנת 1949, סמוך למבצע על כנפי נשרים, נרתם הרב יעבץ לעודד יהודים מצעדה וסביבותיה למכור את רכושם ולעלות לארץ ישראל. הוא שיגר מכתבים ליהודי הכפרים והרצה בצעדה ובסביבותיה בעניין. הרב יעבץ יצא בראש קבוצת עולים גדולה למסע אל מחנה העולים "גאולה" שבעיר עדן. לאחר שהות של מספר חודשים שם עלה לישראל והתיישב במחנה העולים בראש העין, שם כיהן כראש המועצה הדתית.
בשנת 1959 התבקש על ידי הסוכנות היהודית לצאת לתימן כדי להשפיע על היהודים הנותרים שם לעלות לארץ. הוא יצא לתימן דרך ג'יבוטי ושב עם קבוצת עולים גדולה. עמד בקשר עם יהודי צפון תימן באמצעות מכתבים ומשלוח ספרים, עד שעלו כולם, בתחילת שנות התשעים. לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר הקשר הפך לקשה יותר, המשיך הרב יעבץ לשמור עליו באמצעות סוכני המוסד וסייענים מקומיים, והעביר ספרים ומכתבים ליהודים שנותרו שם.
בשנת 1960 התמנה לרבה של קריית עקרון, וכיהן בתפקיד זה למעלה מחמישים שנה, עד לפטירתו.
הרב יעבץ הרבה לנאום ולהרצות בקרב בני העדה התימנית בישראל. עמד בקשר עם חוקרי יהדות תימן, בהם פרופסור יהודה רצהבי ופרופסור אהרון גימאני, וסיפק מידע למחקריהם.