גרגוריוס השתתף ב-381 בועידת קונסטנטינופול הראשונה, הוועידה האקומנית השנייה של הכנסייה, שכונסה בהוראת הקיסר תאודוסיוס הראשון. הוועידה קבעה מספר עיקרים תאולוגיות מרכזיים בנצרות, ואשררה את החלטות ועידת ניקיאה, בפרט את דוגמת השילוש. ככל הנראה גרגוריוס נשא בוועידה זאת את הדרשה המפורסמת "אודות סמיכתו שלו" (Εὶϛ τήν έαυτού χειροτονίαν; נשתמרה בלטינית כ-In suam ordinationem). המועצה שלחה את גרגוריוס לפרובינקיה ערביה, כדי לברור בסכסוך שאירע בבוסטרה בין שני טוענים לכס הבישוף. הוא נכשל במאמצי התיווך. לאחר מכן נסע לירושלים, כדי לסייע לקירילוס מירושלים שכמרים מקומיים מחו בו כיוון שנסמך על ידי האריאני אקסיוס מקיסריה. ניסיון הגישור של גרגוריוס בסכסוך לא צלח, והוא עצמו הואשם בהשקפות לא-אורתודוקסיות אודות טבעיו של ישו. הוא שב לשמש כבישוף בניסה ומת בתאריך לא ידוע.
מורשתו.
גרגוריוס זוכה למעמד של קדוש של הכנסייה הנוצרית על זרמיה השונים. עם זאת, בניגוד לאבות הקפדוקים האחרים, הוא לא נכלל ברשימת מורי הכנסייה. כתאולוג הוא מוערך בעיקר בכנסיות המזרחיות. שרידי קדושים, ובהם חפצים אישיים וכתבים שלו, הוחזקו על ידי הוותיקן עד שנת 2000. אז הועברו חלק מהם לכנסייה היוונית-אורתודוקסית "סט. גרגוריוס מניסה" בסן דייגו.
כתבי גרגוריוס כמעט לא תורגמו ללטינית, והשפעתו במערב הייתה לפיכך זניחה. יוחנן סקוטוס היה התאולוג החשוב היחיד שעסק בלימוד תורתו. עבודתו של גרגוריוס זכתה לתשומת לב מועטה עד אמצע המאה העשרים. בשנות ה-50 של המאה העשרים הפך למוקד למחקר רציני. פורסמה מהדורה מקיפה של כתביו (Gregorii Nysseni Opera), ונוסד סמינר בינלאומי ללימודם. והוא זכה למוניטין של הוגה דעות לא שגרתי, שרעיונותיו הקדימו את הפוסטמודרניזם.
תורתו.
השילוש הקדוש.
גרגוריוס, בעקבות בסיליוס הגדול, הגדיר את השילוש כ"מהות (οὐσία, אוּסיה) אחת בשלוש אישיוּיוֹת [] (ὑποστάσεις, היפוסטאזות)", על פי הניסוח שאומץ בקונסטנטינופול ב-381. כמו שאר האבות הקפדוקיים, הוא היה הומוסיאני וראה את ישו, האל הבן כחד במהותו עם ההאל האב ורוח הקודש. הוא תקף את אונומיוס ואריאנים אחרים שהצהירו שטבע הבן נברא וטבע האב לא. לפי גרגוריוס, ההבדלים בין פני השילוש הם אך ורק באופן בו ההיפוסטאזות מתהוות, והטבע המשולש של אלוהים מתגלה בכך: הבן מוּלד מן האב, רוח הקודש יוצאת מעם האב, והאב מחולל את שניהם. ראייה זו עשויה להתפרש כמכפיפה את הרכיבים האחרים לאב. התאולוג הלותרני רוברט ג'נסון סבר שגרגוריוס פתר זאת באמצעות האמונה שלכל פן בשילוש בכורה משלו, בהיבט אחר: לבן עדיפות אפיסטמולוגית, לאב עדיפות אונטולוגית, ולרוח הקודש עדיפות מטאפיזית. ההוגה האנגליקנית מורונה לדלואו סברה שגרגוריוס מייחס בכורה אפיסטמית דווקא לרוח הקודש.
טבע האלוהות.
גרגוריוס היה אחד הראשונים לטעון שאלוהים הוא אינסופי ובלתי-מוגבל. כראיה לכך הביא את הנחת היסוד שטובו של האל אינסופי, וכיוון שטוב זה הוא מהותי לו, האל עצמו אף הוא אינסופי. בהשלכה מכך, הסביר ניסה שבני-אנוש מוגבלים לא יכלו להשיג את הבורא בשכלם. גרגוריוס היה אפופטי במובהק. לשיטתו, לא ניתן היה לתאר את הבורא אלא על דרך השלילה, באמצעות ציון מה שאיננו. בספרו "חיי משה" כתב: חרף זאת שהברוא איננו יכול להגיע עדי הבנה כזו, חייו לפני ואחרי מותו הם מסע של התקדמות מתמדת בכך. גרגוריוס כתב על שלושה שלבים של צמיחה רוחנית זו: חשיכת בורות גמורה, לאחר מכן הארה רוחנית, ולבסוף אפלולית בה שרוי השכל תוך הרהור מיסטי בטבעו הטמיר של האל.
ישועה.
גרגוריוס האמין בישועה אוניברסלית לכל בני אנוש. בראייתו, דברי פאולוס על כך ש"יִהְיֶה הָאֱלֹהִים הַכֹּל בַּכֹּל" משמעם שאף על פי שחלק מהברואים ייטהרו באש לזמן רב, בסופו של דבר כולם ייגאלו וכי "אף בריה שנבראה על ידי אלוהים לא תימצא מחוץ למלכותו". בשלכך שישו מהווה את תיקון האנושות כולה, וטבעה כולו צפון בו, בייסוריו ובתחייתו הוא פדה אותה עד אחרון בניה.
יום חגו.
הכנסיות המזרחיות האורתודוקסיות והכנסייה הרומית הקתולית חוגגות את יומו של ניסה ב-10 בינואר. המרטירולוגיה הרומית מציינת את יום מותו כ-9 במרץ. הכנסייה הלותרנית מנציחה את גרגוריוס, יחד עם שאר האבות הקפדוקיים, ב-10 בינואר. גרגוריוס נזכר (עם אחותו מקרינה) בכנסייה האנגליקנית ב-19 ביולי.
תאודור בזה
תאודור בֶּזָה (בלטינית: Theodorus Beza; בצרפתית: Théodore de Bèze; 24 ביוני 1519 – 13 באוקטובר 1605) היה תאולוג קלוויניסט פרוטסטנטי, רפורמטור נוצרי ומורה. מתרגם ספר תהילים לצרפתית.
בזה נטל חלק חשוב ב כתלמידו של ז'אן קלווין, הוא גם היה יורשו של קלווין כמנהיג הדתי של הרפובליקה של ז'נבה שאותה יסד קלווין עצמו.
תיאודור בזה
דניאל קוטנר
דניאל קוטנר (נולד ב-1959) הוא דיפלומט ישראלי, שגריר ישראל בספרד ובאנדורה בין השנים 2015–2019, וקודם לכן (ספטמבר 2008 – אוגוסט 2012) היה הקונסול הכללי של ישראל בפילדלפיה, ארצות הברית.
קוטנר עבר תואר שני בהיסטוריה של המדינות המוסלמיות באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1986. בשנת 2005 סיים תואר שני במדעי המדינה ובלימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה וסיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי.
ג'מבטיסטה בזילה
ג'מבטיסטָה בַּזִילֶה (באיטלקית: Giambattista Basile; 15 בפברואר 1566 – 23 בפברואר 1632) היה סופר ומשורר איש חצר ואספן מעשיות ואגדות איטלקי.
אוספי האגדות שלו כוללים את הגרסאות המתועדות העתיקות ביותר של רבות מהאגדות מהאירופאיות המפורסמות ביותר. ספרו "הפנטאמרון" נדפס לאחר מותו, תורגם לניבים איטלקיים אחרים ולשפות זרות ואף זכה למהדורות מוערות.
ג'מבטיסטה באזילה
הקונגרס הציוני העולמי ה-18
הקונגרס הציוני ה-18 התקיים ב-21 באוגוסט - 4 בספטמבר 1933 בעיר פראג שבצ'כוסלובקיה.
הקונגרס התנהל בצילו המאיים של עליית היטלר לשלטון והתגברות האנטישמיות בגרמניה, ורצח ארלוזורוב שיוחס לרוויזיוניסטים.
בקונגרס נקבעה התקווה כהמנון הרשמי של התנועה הציונית, ועל כן שרו אותו בעמידה.
נחום סוקולוב נבחר שוב לנשיא ההסתדרות הציונית העולמית.
מנושאי הקונגרס.
המתיחות עם הרוויזיוניסטים.
ב-16 ביוני 1933, נרצח חיים ארלוזורוב ממנהיגי היישוב וראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בחוף תל אביב. הרצח, שנותר בלתי מפוענח, עורר סערה רבה ביישוב העברי והאשמות כבדות כנגד התנועה הרוויזיוניסטית.בעת נאומיהם של נציגי הרוויזיוניסטים, קמו כל נציגי סיעת הפועלים ועזבו את האולם בהפגנתיות.
בבחירות ביולי זכו תנועות הפועלים ביותר מ-44%. והרוויזיוניסטים רק ב-16%.
הרוויזיוניסטים לא נבחרו לנשיאות הקונגרס והצעות החלטה שלהם לא הובאו להצבעה. עקב כך, מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית זאב ז'בוטינסקי סירב לנאום.
הנשיאות אישרה הקמת ועדת-חקירה שנתמנתה לבדוק ו"לעקור נטיות, העומדות בסתירה לעקרונות היסודיים של המוסר היהודי", כלומר רעיונות הרוויזיוניסטים.
עליית היטלר לשלטון בגרמניה.
בעקבות עליית היטלר לשלטון גרמניה, והתגברות האנטישמיות, מינה הקונגרס את חיים ויצמן ליושב ראש הלשכה המרכזית של הסוכנות היהודית ליישובם של יהודי גרמניה. ויצמן נועד פעמיים עם מוסוליני, באפריל 1933 ובינואר 1934, בניסיון לגייס את עזרתו להקלת מצוקת היהודים בגרמניה. מוסוליני אמר לו: "אתם זקוקים למדינה יהודית". באוקטובר 1934 העיד ויצמן בתביעה המשפטית של יהודי שווייץ נגד הפצת "הפרוטוקולים של זקני ציון".
ג'מבאטיסטה בזילה
התרסקנו
התרסקנו (באנגלית: WeCrashed) היא מיני-סדרת דרמה המבוססת על הפודקאסט "WeCrashed: The Rise and Fall of WeWork" (WeCrashed: עלייתה ונפילתה של WeWork) מאת דייוויד בראון.
המיני-סדרה עלתה לשידור בשירות "אפל TV פלוס ב-18 במרץ 2022.
רקע עלילתי.
עלילת המיני-סדרה עוקבת אחר עלייתה והצלחתה, על תאוות הבצע ונפילתה הבלתי נמנעת של חברת הסטארט-אפ "WeWork", מבעד לנקודת מבטם של מייסדה, אדם נוימן ואשתו, רבקה.
הפקה.
פיתוח וליהוק.
לאחר שהיוצר לי אייזנברג חתם על הסכם רב-שנתי עם "אפל", נמסר בפברואר 2020 כי סדרת דרמה המבוססת על סיפורה של חברת "WeWork" נמצאת בפיתוח. בדצמבר 2020 הוכרז ששירות "אפל TV פלוס" הזמינה רשמית את המיני-סדרה, ועל משא ומתן עם ג'ארד לטו על התפקיד הראשי. עוד נמסר כי המיני-סדרה תבוים על ידי ג'ון רקווה וגלן פיקארה, ושעל כתיבתה ויצירתה יהיו אמונים לי אייזנברג ודרו קרבלו. חודש לאחר מכן, נמסר כי למיני-סדרה הוזמנו שמונה פרקים, ואושר ליהוקם של לטו ואן האת'ווי; שניהם משמשים כמפיקים בפועל. באפריל 2021, נמסר על ליהוקו של קייל מרווין לצוות השחקנים הראשי. ביולי 2021, נמסר על ליהוקה של אמריקה פררה לצוות השחקנים הראשי. באוגוסט 2021, נמסר על ליהוקו של או. טי. פגבנל לתפקיד משני.
צילומים.
במאי 2021, נמסר על צילומי המיני-סדרה בניו יורק. ב-21 בספטמבר 2021, האת'ווי הצהירה כי הצילומים הסתיימו.
שידור.
בינואר 2022, נמסר כי המיני-סדרה עתידה לעלות לשידור ב-18 במרץ 2022, כאשר שלושת הפרקים הראשונים יהיו זמינים באופן מיידי והשאר ישודרו על בסיס שבועי עד ל-22 באפריל.
אר דקו של שנות ה-20 וה-30