ההתפשטות הרומית בסוף המאה ה-3 הביאה את הערים היווניות מחצי האי האפניני להזמין את פירוס, מלך אפירוס, לגונן עליה, אך למרות הניצחונות ההתחלתיים במלחמה שפרצה בינו לרומאי ניגף פירוס לפני הצבא הרומי וחזר כלעומת שבא. טרנטום והערים היווניות בחצי האי האפניני עברו לשליטה רומית. תורה של סירקוסאי בא, כאמור, כ-70 שנה לאחר מכן.
פונטוס.
ממלכת פונטוס (יוונית Πόντος - "(ה)עיקרי") נוסדה בשנת 302 לפנה"ס על ידי מיתרידטס הראשון (יוונית Mιθριδάτης Α' Kτίστης - "מיתרידטס המייסד"), בנו של שליט פרסי שעשה בשירותיו של אנטיגונוס מונופתלמוס. ליבה של הממלכה השתרע לאורך חופי הים השחור, מזרחית לנהר הקיזילאירמאק, אך בשיאה כללה גם את קולכיס, וחלקים מביתיניה, פפלגוניה וארמניה הקטנה.
מלכה האחרון של פונטוס, מיתרידטס השישי, היה מאויביה המרים של הרפובליקה הרומית. הוא עלה לשלטון לאחר מאבקי ירושה מרים בינו לבין אימו ואחיו הצעיר בערך בשנת 111 לפנה"ס. בשנת 110 לפנה"ס פלש מיתרידטס השישי לחצי האי קרים על פי בקשת ההתיישבויות היווניות שם. הוא הביס את הסקיתים שאיימו על מושבות אלו, והוכתר כמלך ממלכת בוספורוס.
במהלך מלכותו הגדיל את שטח ממלכתו עד למזרחה של יוון, ופתח בשלוש מלחמות כנגד הרומאים. מיתרידטס השישי הובס סופית בשנת 66 לפנה"ס על ידי גנאיוס פומפיוס מגנוס, אשר הפך את פונטוס לפרובינקיה רומית שנה לאחר מכן. מיתרידטס התאבד לאחר מכן עקב מרד שפרץ נגדו בהנהגת בנו, פארנקס השני. משעלה האחרון כל כס המלוכה, הוא ניצל את מלחמת האזרחים הרומית כדי לנסות להחזיר שטחים לממלכתו, אך ניגף בשנת 47 לפנה"ס בקרב זֵלה ליד טוקאט של ימינו. בעקבות קרב זה טבע יוליוס קיסר את האמרה "Veni, vidi, vici" (באתי, ראיתי, ניצחתי).
ממלכת בוספורוס.
ממלכת בוספורוס היא ישות מדינית עתיקה שהתקיימה בחופיו המזרחיים והצפוניים של הים השחור ליד מצר קרץ' (כיום חצי האי קרים בשטח אוקראינה וחלק ממחוז קרסנודר השייך לרוסיה). בדומה ליישובים היווניים ביוון הגדולה, גם ראשיתה של ממלכת בוספורוס בגלי ההגירה היווניים.
הפולייס היווניות השונות התאחדו לישות מדינית אחת בשנת 480 לפנה"ס. השפעתם על יוון הקלאסית, שפרחה בתקופה המקבילה בבלקן הייתה מועטה בגלל הריחוק הגאוגרפי הרב. יחד עם זאת, חלק מערי חצי האי קרים, שלא היו תחת שליטת הממלכה היו חברים בברית האטית דלית בראשות אתונה העתיקה. הממלכה הגיעה לשיא כוחה במאה הראשונה לפנה"ס, עת כרתה ברית עם מיתרידטס השישי נגד הרומאים. התבוסה במלחמה לא המיטה אסון על הממלכה, בניגוד למה שקרה לממלכת פונטוס כי הריחוק הגאוגרפי הציל אותה מאימת החרב הרומית.
הממלכה המשיכה להתקיים עד גלי ההגירה ההונית שעברו בסערה באזור והחריבו את הממלכה שלא השתקמה עוד, אך עריה השונות המשיכו לשגשג אחרי שהתאוששו בעזרת האימפריה הביזנטית.
השגשוג הכלכלי הושג בעקבות יצוא עודפי חקלאות, בראש ובראשונה דגנים שעורה וחיטה. בנוסף לדגנים ייצאה הממלכה דגים מיובשים, בשר מיובש, בקר וכיוצא באלה דברים. היבוא התמקד בעיקר בשמן זית, יין ומוצרי מותרות יוונים. אחרי כינון היחסים התקינים עם הרומאים, פרח המסחר ביתר שאת כשמוצרי היצוא והיבוא נותרו ללא שינוי.
ביתיניה.
ביתיניה היא ארץ קטנה בחלקה הצפון-מערבי של אסיה הקטנה. היא נוסדה על ידי שבטים תראקים עוד לפני בוא היוונים לאזור. היא נותרה פרובינציה נידחת בממלכת פרס ועברה לשליטתו של אלכסנדר מוקדון כשהוא פלש לאזור בשנת 334 לפנה"ס.
אחרי מותו של אלכסנדר הגדול הייתה ביתיניה, בדומה לפרגמון, חלק מנחלתו של ליסימכוס, אך בשונה מפרגמון מעולם לא עלתה למעמד גבוה בקרב הממלכות ההלניסטיות. בדומה לפרגמון לא אוימה על ידי אויבים חזקים ונהנתה משגשוג כלכלי. למרות קרבתה ליוון ולממלכות הלניסטיות מובהקות, תרבותה נותרה ברובה ברברית וההשפעה היוונית בה הייתה קטנה יחסית.
הממלכה המשיכה בקיומה עד שפלש לתוכה מיתרידטס השישי, מלך פונטוס וכך הייתה, שלא מרצונה, עילה למלחמת מיתרידטס הראשונה. לאחר הניצחון הרומי הסופי על מיתרידטס (המאה ה-1 לפנה"ס) הפכה לחלק מהמדינה הרומית.
גלטיה.
גלטיה נוסדה על ידי שבטים קלטים שפלשו בסוף המאה ה-3 לפנה"ס לבלקן. למרות הצלחות ראשונות, נהדפו על ידי האיטולים ועברו לאסיה הקטנה, שברכזה התיישבו. הגלטים עשו צרות גם באסיה הקטנה, אך בסופו של דבר הובסו על ידי אנטיוכוס הראשון בשנת 275 לפנה"ס. לאחר שהתמסדו, הרוויחו הגלטים את לחמם בתור שכירי חרב, בעיקר בצבא הסלאוקי. בסופו של דבר שולבה גלטיה בשטחיה של רומא וכוננה בשטחה פרובינקיה רומית רשמית.
קומגנה.
קומגנה הייתה ממלכה הלניסטית עצמאית נוספת בדרום מרכזה של אסיה הקטנה, אשר הניפה את נס המרד נגד בית סלאוקוס בשנת 163 לפנה"ס. הממלכה הצליחה לשמור על עצמאותה משך 235 שנים עד שסופחה לאימפריה הרומית בשנת 72 לספירה. בתקופה זו הייתה חלק מהפרובינקיה הרומית של סוריה. בכך הייתה קומגנה יוצאת דופן מבין יתר הממלכות הקטנות באסיה הקטנה, והיא ידועה במיוחד במקדש הקבורה המגלומני שהקים מלכה אנטיוכוס הראשון תאוס על פסגת הר נמרוט.
סוף לא טוב
"סוף לא טוב" הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת מופע הארנבות של ד"ר קספר, אשר יצא לאור ב-2 באפריל 2009.
הפקה.
האלבום יצא כמעט 14 שנה לאחר אלבומה הקודם של הלהקה, "הו הו", שיצא באביב 1995. לאחר שהלהקה התפרקה בתחילת 1996, פנו שני חברי הלהקה המרכזיים, אורן ברזילי ושי להב, למקומות ותחומים שונים בתוך ומחוץ לקריירה המוזיקלית. במהלך השנים החל הקהל לפתח עניין מוגבר בלהקת העבר, שהוביל למופע איחוד בשנת 2004.
לאחר סיבוב הופעות קצר נוסף שנה לאחר מכן, החליטו חברי הלהקה בקיץ 2007 להתאחד באופן אחיד ולכתוב שירים חדשים, כשהם מנגנים בהופעות המחודשות שניים מתוכם - "אז" ו"עולם שקט". ביוני 2008 יצא הסינגל הראשון מהאלבום המיועד, "היא כל הסיפור". השיר זכה להצלחה יחסית. שבועות ספורים אחרי שהסינגל יצא והאלבום היה בשלביו הסופיים, חלה אורן ברזילי ב"תסמונת גייאן-בארה", שהובילה להקפאה של פרויקט האלבום וסיבוב ההופעות לקידומו.
לאחר שיקום של כחצי שנה חזרה הלהקה לפעילות מלאה וסינגל שני יצא בפברואר 2009, "עולם שקט", שזכה להצלחה עוד יותר מקודמו. חודש וחצי לאחר מכן יצא האלבום המלא, "סוף לא טוב". הסינגל השלישי מתוך האלבום יצא במקביל, והוא נקרא "האש שלה". חודשים ספורים לאחר מכן יצא הסינגל "עוד יום" שלא זכה להצלחה בהתחלה, לאחר כמה שבועות הסינגל זכה להצלחה רבה.
באלבום, מלבד להב וברזילי, השתתפו בנגינה יובי חייבי ואורן זיו, שמלווים את הלהקה מאז 2004 בהופעות.
השיר שחותם את האלבום, "אגמה", הוא בעצם קטע כליי שיועד להיכנס לאלבומה השני של הלהקה משנת 1994, "מופע הארנבות של ד"ר קספר 2", אך נשאר בחוץ.
שיר הנושא של האלבום, "סוף לא טוב", הוא השיר הראשון בסדר כרונולוגי מאז שיר הפירוק של הלהקה מ-1995,
השיר שחתם את אלבומם "הו הו" - "רוח גדולה". באופן סמלי, אחרי ש"רוח גדולה" העיד על פירוק הלהקה והדהד במשך 11 שנים מהפירוק ועד האיחוד, "סוף לא טוב" מעיד על שובה של הלהקה, כמעין שיר תגובה. הדבר ניכר בשיר "רוח גדולה" בשורות:
בשיר "סוף לא טוב" הופיעו השורות:
מופע הארנבות של ד&quot;ר קספר 2
מופע הארנבות של ד"ר קספר 2 הוא שמו המקובל של אלבומה השני של מופע הארנבות של ד"ר קספר שיצא בחורף 1994. האלבום שנעדר שם רשמי זכה לכינויים שונים כמו "מופע הארנבות 2", "הכחול" (בשל עטיפתו), "קספר השני" ו"שילה". האלבום שהוא אלבום קונספט כשל מסחרית, אך כעבור מספר שנים זכה לעדנה והכרה מחודשת עד שהודפס לבסוף מחדש.
סיפור האלבום.
האלבום הוא אלבום קונספט המספר את סיפורה של שילה, בחורה שככל הנראה צורכת סם הזיה ומצויה עתה ב"טריפ". במהלך שירי האלבום מטיילת שילה בנבכי התת-מודע שלה, בזירות הנעות בין הפסיכדלי לקסום, כמו יערות, טירות וחופי ים, ופוגשת בהן שלל דמויות דמיוניות, כמו שדרן רדיו בשם ג'ו, ג'יף, אהובים מעברה ואחרים. עם תום האלבום מתעוררת שילה מחלומה. בראיון שנערך עם הלהקה, סיפרו חבריה כי שמעו לסיפור האלבום מספר פירושים, אך אף אחד מהם לא נגע "בזה בדיוק".
בשנת 1994 הקדיש פנזין הקומיקס "סטיות של פינגווינים" את אחת ממהדורותיו לאלבום וניסה להביא בה את סיפורה של שילה. עוד לפני שעלה הרעיון להכניס את סיפורה של שילה בפנזין, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט, אך שני הניסיונות עלו בתוהו.
הפקת האלבום.
את האלבום הפיק דודי לוי שהפיק גם את אלבומה הראשון של הלהקה. זהו האלבום היחיד מאלבומי הלהקה שבכתיבתו השתתפו גם איציק רייזנברג וצביקה כהן. רייזנברג אף כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "סאן שיין שלי", וכהן כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "לעולם תמיד הים".
הלהקה סיפרה שלאחר ההצלחה המסחררת של אלבומם הראשון, הם ביקשו להגיע למקום רציני יותר והתוצאה הייתה אלבומם השני. בראיון מ-1994 אמר שי להב סולנה של הלהקה, שבתחילת העבודה על האלבום במהלך שהייתם באולפן ההקלטות, הם קיבלו הודעה על מותו של קורט קוביין, סולן להקת נירוונה, ו"אולי בגלל זה האלבום היה נשמע קצת כמו שהוא."
יציאה ותגובות לאלבום.
האלבום שכמו קודמו מ-1993 יצא ללא שם, נחשב לפחות "קומניקטיבי" ולמורכב יותר מקודמו. מהאלבום יצאו 4 סינגלים להם נוצרו גם קליפים - "רדיו ג'ו", "אהובתי השונה", "ימות הקיץ" (שצולם, בוים ונערך על ידי חברי הלהקה) ו"אדום".
זמן קצר לפני צאת האלבום קיימה הלהקה הופעה אקוסטית מיוחדת במועדון ה"הארד-רוק קפה" בתל אביב וביצעה בה שירים ספורים מהאלבום שבדרך.
תגובת מעריצי הלהקה לאלבום הייתה ברובה שלילית ומבחינה מסחרית האלבום כשל.
הוצאה מחדש.