בשיא תקופת האוונגארד ביצירתו, עבר סגנונו המוזיקלי של טאקמיצו שורה של שינויי סגנון. השוואה בין "ירוק" (לתזמורת, 1967) ו"סיעה נוחתת בגן המחומש" (1977) מגלה מניה וביה את זרעי התמורה הזו. היצירה השנייה חוברה לפי תוכנית קדם-הלחנתית, שבה הורכבו מודוסים פנטטוניים על סולם פנטטוני אחד מרכזי (מה שמכונה "סולם פנטטוני על קלידים שחורים") המתמקד בגובה צליל אחד מתמשך (פה דיאז), וגישתה מצביעה בבירור על סוג החומר ה"כל-טונאלי" והמודאלי, המתגלה בהדרגה ביצירתו במשך שנות ה-70'.
היצירה "ירוק" (או "פעמי נובמבר 2"), שנכתבה כעשר שנים קודם, מושפעת מאוד מדביסיובנויה ברובה, על אף שפתה הדיסוננטית ביותר (לרבות רגעים של אשכולות צלילים של רבעי טונים), על רשת סבוכה של מבנים מודאליים. המבנים המודאליים הללו ניתנים ברובם לקליטה, בעיקר ברגיעה הקצרה לקראת סיום היצירה. ביצירות אלה אפשר אפוא לראות הן התמשכות של גישה והן הופעה של שפה הרמונית פשוטה יותר, שתאפיין את התקופה המאוחרת יותר של טאקמיצו.
ידידו ועמיתו הצעיר ממנו ג'ו קונדו(Jō Kondō) העיר, "אם יצירותיו המאוחרות נשמעות שונות מאלה שקדמו להן, הדבר נובע מן העידון ההדרגתי ששיווה לסגנונו הבסיסי ולא מאיזה שינוי ממשי שלו."
יצירות מאוחרות: ים טונאלי.
בהרצאה בטוקיו בשנת 1984, זיהה טאקמיצו מוטיב מלודי ביצירתו "קריאות רחוקות. מרחיקות לכת!" (לכינור ותזמורת, 1980), החוזר ומופיע ביצירותיו המאוחרות:
דברים אלה של טאקמיצו מבליטים את המגמות המשתנות בסגנונו מסוף שנות ה-70 אל שנות ה-80, שתוארו כ"שימוש מוגבר בחומר דיאטוני [...עם] התייחסויות להרמוניית טרצות והצללות ג'אז", שאיננו נותן, עם זאת, תחושה של "טונאליות בקנה מידה גדול"..רבות מן היצירות מתקופה זו נושאות שמות, הכוללים התייחסות למים: "לעבר הים" (1981), "עץ הגשם" ו"הגשם בא" (1982), "שטף הנהר" ו"אני שומע את המים חולמים" (1987). טאקמיצו כתב בהערותיו לפרטיטורה של "הגשם בא" כי [...] "באוסף השלם המוכתר בשם, נופי מים' [...] הייתה זו כוונת המלחין ליצור סדרת יצירות העוברות, כמוהן כמושאן, תמורות שונות, ששיאן בים של טונאליות.
ביצירות הללו לכל אורכן בולט המוטיב S-מי-לה (שיידון בהמשך), ממנו עולה דגש מוגבר על היסוד המלודי במוזיקה של טאקמיצו, שראשיתו בתקופה מאוחרת זו.
נקודות עוגב מילאו תפקיד גדל והולך בחשיבותו במוזיקה של טאקמיצו במהלך תקופה זו, כמו ב"סיעה נוחתת בגן מחומש". ב"חלום/חלון (תזמורת, 1985) נקודת עוגב על רה משמשת כנקודת עיגון, המאגדת יחדיו הצהרות של מחווה מוטיבית מרשימה בת ארבעה צלילים, החוזרת ונשנית במופעים אינסטרומנטליים ורתמיים שונים לכל אורך היצירה. לעיתים רחוקות מאוד, אפשר למצוא התייחסויות מוגמרות לטונאליות דיאטונית, במקרים רבים תוך אזכורים הרמוניים למלחינים מראשית המאה ה-20 ולפניה - לדוגמה, "תיקים" לגיטרה (1974), שיש בה מובאות במן המתאוס פסיון של באך, ו"עץ משפחה" לקריין ותזמורת (1984), המחזיר לזיכרון את השפה המוזיקלית של ראוול והשיר הפופולרי האמריקאי.
בשלב זה, מעשה החיבור של טאקמיצו בין המוזיקה המסורתית (אם מיפן ואם ממקורות אחרים במזרח הרחוק) לבין סגנון כתיבתו המערבי לבש אופי מתואם וממוזג הרבה יותר. טאקמיצו ציין, "ללא ספק [...] ארצות העולם ותרבויותיהן השונות החלו במסע לקראת אחדות גאוגרפית והיסטורית של כל העמים [...] הישן והחדש מתקיים בתוכי במשקל שווה.
לקראת סוף חייו, תכנן טאקמיצו להשלים אופרה, בשיתוף פעולה עם הסופר בארי גיפורד והבמאי דניאל שמיד, לפי הזמנת האופרה הלאומית של ליון בצרפת. הוא עמד בתהליך פרסום תוכנית למבנה המוזיקלי והדרמטי שלה עם קנזאבורו אואה, אך מת לפני השלמת העבודה. בן 65 היה במותו.טורו טאקמיצו מת מדלקת ריאות תוך כדי טיפול במחלת הסרטן, ב-20 בפברואר 1996.
מורשת.
בחוברת זיכרון של "סקירת מוזיקה בת זמננו" כתב ג'ו קונדו, "מאליו יובן, שטאקמיצו הוא בין חשובי המלחינים בתולדות המוזיקה היפנית. הוא היה גם במלחין היפני הראשון שזכה להכרה מלאה במערב, ונשאר אור מנחה לדורות צעירים של מלחינים יפנים."
המלחין פיטר ליברסון נתן ביטוי לרגשותיו בדברים שכתב בתוכנייה של יצירתו, "האוקיינוס שיש לו מזרח ומערב" שכתב לזכר טאקמיצו: "את הזמן הרב ביותר ביליתי עם טורו בטוקיו כשהוזמנתי כמלחין אורח בפסטיבל "מוזיקה היום" שלו בשנת 1987. גם הפסנתרן פיטר סרקין והמלחין אוליבר קנוסן היו שם, והצ'לן פרד שרי. אף כי היה המבוגר ביותר בקבוצה שלנו, קשיש מאתנו בשנים רבות, הוא ישב עמנו מדי לילה והתחרה איתנו בהצלחה בשתייה כדת. קיבלתי אישור להתרשמותי מטורו כאדם, החי את חייו כמשורר זן מסורתי".
טורו טקמיצו
העשירייה הפותחת
"העשיריה הפותחת" היא סדרת ספרים ישראלית מצליחה המיועדת בעיקר לילדים ולבני נוער (גילאי 7–14). הסדרה עוסקת בסיפורה של חבורת נערים שכל אחד מהם כשל בניסיונו להקבל לקבוצת כדורסל "אמיתית" ומחליטים להקים קבוצה משלהם. הסדרה נכתבה על ידי אמיר דורון ומאוירת על ידי גיא מורד. עד כה ראו אור שישה כרכים בסדרה שזכו להצלחה גדולה בחנויות ולביקורות מצוינות. בשנת 2010 בחרה הקרן לעידוד קולנוע לתמוך בכתיבת תסריט לסרט באורך מלא המבוסס על "הנס של עודד", הספר הראשון בסדרה.
ביוני 2013 הושקה הגרסה האנגלית של הסדרה תחת השם The dream ten. בגרסה האנגלית הותאמה העלילה לקהל הקוראים האמריקאי, שמות הדמויות ומקום העלילה שונה כשהמחבר בחר לפרסם הספרים תחת שם העט האמריקאי א.ד. אירווינג. עד כה תורגמו לאנגלית שני הספרים הראשונים בסדרה (שקבלו את השמות David's miracle ו - Where's Tony). כוכב ה- NBA סטפן קארי אף שמש כשגריר של הסדרה בארצות הברית ובצפון אמריקה בשנתיים הראשונות להשקתה.
תקציר עלילת ספרי הסדרה.
הנס של עודד - הספר ה-1.
לעודד ירדני היה חלום אחד גדול: להתקבל לקבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב.
כשחלומו נגוז, לאחר שכשל במבחני הקבלה לקבוצה עקב קומתו הנמוכה, הוא מחליט שלא לוותר. עודד חובר אל נדב, אסף, דורון ותומר - חמישה נערים שכשלו אף הם בניסיונם להתקבל למועדון התל אביבי – ואלה מקימים קבוצה.
החמישה פוגשים את ברק שחם, שחקן מוכשר בעברו ומשוחרר טרי משירות צבאי, והוא מציע לשמש כמאמנם. אלא שברק מציב בפניהם תנאי אחד להסכמתו: לאתר ולצרף חמישה שחקנים חדשים לקבוצה וכל זאת - בתוך שלושה ימים.
האם יצליחו החמישה לעמוד במשימה הקשה?
לאן נעלם טוני? - הספר ה-2.
משבר ענק פוקד את שחקני "העשיריה הפותחת": לאחר שטוני, גיבור הספר מצטיין במשחק גביע ראש- הממשלה- הוא מוזמן לשחק בנבחרת ישראל. חבריו לקבוצה מאושרים בזימונו, אלא שעד מהרה ההתלהבות נעלמת ובעקבותיה נולד פחד גדול: טוני נעלם!
הוא אינו משיב לטלפון, נעדר מאימוני הקבוצה ואף מהנבחרת וכל הניסיונות לאתרו – עולים בתוהו. חברי "העשיריה הפותחת" חוששים לגורלו ומחליטים לצאת למסע חיפושים אחריו. הם עוברים הרפתקאות מלאות סכנה ברחובות דרום תל אביב, תוך התוודעות לעולם של העובדים הזרים בישראל, במטרה לפתור את התעלומה - לאן נעלם טוני?
הכל אפשרי - הספר ה-3.
מכה קשה ניחתת על שחקני "העשיריה הפותחת": אלכס מכנס את חבריו מודיע להם כי הוא נאלץ לפרוש מהקבוצה עקב מחלתו הקשה. הוא מאושפז בבית החולים ובמשך שבועות ארוכים מסרב לקבל מבקרים, כולל את שחקני "העשיריה הפותחת".
בכל אותו הזמן הקבוצה חווה משבר עמוק: שרשרת הפסדים בליגה, התדרדרות אל תחתית הטבלה ושחקנים שחדלים להאמין בעצמם.
כדי לעצור את כדור השלג, מחליט תומר להגיע אל בית החולים ולבקר את חברו הטוב ביותר.
בין שניים - הספר ה-4.
ערב יציאת העשיריה הפותחת לטורניר בינלאומי ביוון, בהשתתפות קבוצות הילדים של מועדוני הפאר של אירופה, שומע דורון ידיעה מרעישה: בדרך מקרה מגלה "האקדוחן" – הקלעי הממושקף – כי הוריו החליטו להיפרד. מרגע זה נפשו סוערת. הוא אמנם מצוי בכושר קליעה מצוין, אבל ידיו רועדות ללא הפסקה והוא מתקשה להתרכז במשחק האהוב עליו. הטורניר, שהיה אמור להיות ההזדמנות הגדולה שלו לחשוף את עצמו, הופך עבורו לסיוט ממושך. דורון נשבר. הוא מחליט לנטוש את חבריו בעיצומם של המשחקים ולחזור הביתה, לישראל.
הבן של - הספר ה-5.
חבר חדש מצטרף לעשיריה הפותחת. גור, בנו של אחד מגדולי שחקני הכדורסל בישראל והספורטאי הנערץ על מאמן הקבוצה, ברק שחם. אלא שלאחר ההתלהבות הראשונית מהייחוס המשפחתי המכובד, מגלים כולם שלפעמים לא פשוט להיות בנו של אישיות כה מפורסמת ולעסוק דווקא בענף הספורט שבו אביו זכה להצלחה מסחררת.
האם החבר החדש יצליח להתמודד עם הציפיות הגדולות ממנו?
שחקנית חיזוק - הספר- ה-6.
אסף, "קיר הברזל" של העשיריה הפותחת והשומר הטוב ביותר בקבוצה, נתקל בבעיה גדולה בהרבה מהגמגום הקל שממנו הוא סובל – מעמדו מתערער, הוא הופך לשחקן שולי בקבוצה ומספר דקות המשחק שלו פוחת. המצב מחמיר עוד יותר עם צירופה לקבוצה של שחקנית חיזוק חדשה, תמרה, המכונה בפי כול "ג'ורדן גירל". אסף הכועס מאיים לעזוב, עד שהוא לומד להכיר ולהעריך את השחקנית החדשה, שלא חוששת מהאתגרים והמכשולים העצומים המוצבים בפניה. האם יצליחו השניים להתגבר יחד על האתגר הגדול מכולם?
על היוצרים.
אמיר דורון: