מוזיאון הכוחות המוטסים 'הרטנשטיין' (באנגלית: 'Airborne Museum 'Hartenstein) נמצא בעיירה אוסטרבייק (Oosterbeek) בהולנד, כ־5 ק"מ מערבית לארנהם.
הקמה.
המוזיאון מוקדש לתיעוד הקרב על ארנהם במלחמת העולם השנייה שהיה במסגרת מבצע מרקט גארדן בתאריכים 17 בספטמבר 1944 - 26 בספטמבר 1944.
במקום זה לחמה האוגדה המוטסת הראשונה של הצבא הבריטי בפיקודו של מייג'ור גנרל רוברט ארקהרט בכוחות גרמנים של קורפוס הפאנצר אס אס ה־2. ארקהרט קבע את מפקדתו במלון הרטנשטיין.
הבניין נבנה ב־1865 כחלק מחווה פרטית. ב־1942 הפך לבית מלון. הבניין נפגע בקרב וב־1949 שוקם והפך שוב לבית מלון. לבסוף נרכש על ידי הרשות הציבורית והפך למוזיאון. הפתיחה הייתה ב־11 במאי 1978 בנוכחות מפקד האוגדה רוברט "רוי" ארקהרט.
במוזיאון יש תצוגה של כלי נשק מקוריים, מדים, מפות וסרטים על הקרב על ארנהם מנקודת מבטם של הבריטים, הגרמנים ואזרחי הולנד שנדרשו על ידי הגרמנים לפנות את ארנהם וסביבתה ורבים מהם נהרגו.
ב־2008 עבר המוזיאון שיפוץ נרחב ונפתח בו אגף של "החוויה המוטסת" עם דיורמות המשחזרות את זירת הקרב.
בקרבת המוזיאון נמצא בית הקברות הצבאי ארנהם־אוסטרבייק בו קבורים מאות מחללי הקרב. מדי שנה נערך ליד המוזיאון כנס ומצעד של ותיקי החיילים שהשתתפו בקרב.
אינטרנציונאליזם
כפכף
טקסיבוט
הטקסיבוט (TaxiBot) הוא כלי רכב חצי רובוטי המשמש לגרירת מטוסים מגשר העלייה למטוס אל מסלול ההמראה ולהפך הנשלט על ידי הטייסים. הכלי פותח על ידי חטיבת להב של התעשייה האווירית, בשיתוף עסקי עם חטיבת הקרקע של חברת התעופה הגרמנית לופטהנזה ויצרנית הגוררים הצרפתית TLD.
פיתוח.
פיתוח הטקסיבוט החל בשנת 2008 כפרויקט משותף של התעשייה האווירית, לופטהנזה, וקבוצת TLD. בשנת 2011 נוסה הכלי בגרירת מטוס איירבוס A340-600 בטולוז, ומטוס בואינג 747-400 בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
הכלי מיועד לחסוך לחברות התעופה אחוזים ניכרים של דלק סילוני. לדוגמה; מטוס בואינג 747, צורך בממוצע 1.25 טונות דלק, ב-17 הדקות הקודמות להמראה. לעומת זאת, הטקסיבוט צורך בין 25 ל-30 ליטר דלק בלבד.
בנובמבר 2014 קיבל הטקסיבוט אישור רשות התעופה האזרחית והסוכנות האירופית לבטיחות תעופה (EASA) לגרירת מטוסי בואינג 737, ובפברואר 2015 החל לפעול בשירות לופטהנזה בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
בין יתרונות הכלי; הפחתה בצריכת דלק, הפחתה בזיהום אוויר ורעש, נדרשת השקעה מועטה בהסבת המטוסים לשימוש בכלי, וכן שיפור בבטיחות כיוון שמנועי הסילון מופעלים רק בסמוך למסלול ההמראה.
שימוש בעולם.
ביולי 2018 פורסם כי הודו תרכוש TaxiBots לנמלי התעופה במומבאי וניו דלהי. עוד פורסם כי לצורך כך נחתם שיתוף פעולה בין KSU ההודית לתעשייה האווירית כאשר בשלב הראשון יופעלו כלים באופן נסיוני בנמלי התעופה בהודו ובשלב השני יירכשו 38 כלים מבצעיים
ב-15/10/19 הודיעה אייר אינדיה שהחלה בשימוש במערכת, להובלת מטוסי A320 מרחבת החנייה אל מסלול ההמראה. זאת כאשר מנועי המטוס דוממים.
דובר אייר אינדיה ציין שהטקסיבוט חוסך דלק ומפחית את זיהום האוויר ואת בלאי מנועי המטוס, ההתנעה מתבצעת על מסלול ההמראה.
TaxiBot
איוו ג'ימה הדרומי
איוו ג'ימה הדרומי (יפנית 南硫黄島 מילולית, אי הגופרית הדרומי. שמו הרשמי הוא "מינאמי איוטו"), הוא אי געשי לא מיושב בשלטון יפן. האי הוא האי הדרומי ביותר באיי בונין.
היסטוריה.
למרות גיל הארכיפלג בו האי נמצא (כ-48 מיליון שנה), על פי ניתוחי סלעים מהאי, גילו לא יותר מכמה מאות אלפי שנים. האי נתגלה באוקטובר 1543 על ידי הספן הספרדי ברנרדו דה לה טורה על סיפון ספינת הקאראק סן חוואן דה לטראנו.
ב-18 ביוני 2007 שונה שם האי לשם "מינאמי איוטו" על ידי הממשל היפני. למרות זאת, שם זה נותר רשמי בלבד ולרוב לא שגור.
ביל שורטן
ויליאם ריצ'רד "ביל" שורטן (באנגלית: William Richard "Bill" Shorten; נולד ב-12 במאי 1967) הוא פוליטיקאי אוסטרלי, שכיהן כיושב ראש מפלגת הלייבור וראש האופוזיציה. קודם לכן כיהן כשר העבודה וכשר הכלכלה בממשלות קווין ראד וג'וליה גילארד. משנת 2007 הוא חבר בית הנבחרים האוסטרלי מטעם מחוז מריבירונונג, ויקטוריה. טרם היבחרו לבית הנבחרים היה המזכיר הלאומי של איחוד הפועלים האוסטרלי.
ראשית חייו.
שורטן נולד במלבורן, אוסטרליה. אביו ויליאם רוברט שורטן היה אנגלי ואמו אן מק'גראת' הייתה ממוצא אירי ובמקצועה הייתה עורכת דין ומרצה אקדמית. הוא התחנך במכללת אקסבייר ובאוניברסיטת מונאש, בה השלים השכלתו בתחום החוק והאמנות.
בעת לימודיו באוניברסיטה היה ממייסדי רשת הלייבור הצעירה, תנועת הצעירים של הלייבור. הוא השלים לימודיו גם בתחום ניהול עסקים בבית הספר מלבורן לעסקים.
שורטן היה לפעיל במפלגת הלייבור עוד מהיותו סטודנט ועבד עבור השר מטעם הלייבור, גארת' אוואנס ועבור השר ניל פופ. לאחר השלמת לימודיו עבד כעורך דין במשך 18 חודשים.
בשנת 1994 החל לעבוד באיגוד הפועלים וארגן תוכניות שונות עד שנבחר לנציג האיחוד בוויקטוריה. שורטן נבחר בשנת 2001 למזכיר הלאומי של איחוד הפועלים האוסטרלי ונבחר מחדש לקדנציה שנייה ב-2005 וכיהן בתפקיד עד 2007.
כחבר פעיל במפלגת הלייבור הוא היה חבר במועצה הלאומית עד 2011 וחבר בוועדה הניהולית של האגף בוויקטוריה והיה מנהל תאגידי ניהול כלכליים. בין דצמבר 2005 למאי 2008 היה נציג מפלגת הלייבור בוויקטוריה.
קריירה פוליטית.
בשנת 2005 ניסה שורטן להתמודד מטעם הלייבור ומטעם מחוז מריבירנונג לבית הנבחרים והוא נבחר לבסוף בשנת 2007. עד מהרה הפך לדמות דומיננטית במפלגה והיה מעורב בהחלפתו של ראש מפלגת הלייבור קווין ראד בג'וליה גילארד בעת הבחירות הפנימיות במפלגה והיה תומך נלהב של האחרונה. לאחר הבחירות הפדרליות בשנת 2010 הוכרז מספר פעמים כדמות אפשרות שתוכל להנהיג את המפלגה. שורטן שדחה את ההכרזות מונה כחבר הקבינט וכשר הכלכלה בממשלתה של גילארד וב-2011 מונה לשר העבודה (השר ליחסי עבודה). לאחר התפטרותה של ג'וליה גילארד היה שר החינוך בממשלתו קצרת הימים של קווין ראד.
לאחר הבחירות הפדרליות בשנת 2013, שבהן קווין ראד נכשל בניסיונותיו להיבחר לתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה, נערכו הבחירות הפנימיות במפלגה בהן הוא ניצח את אנתוני אלבניז ונבחר ליו"ר מפלגת הלייבור וליושב ראש האופוזיציה. לאורך כהונתו של טוני אבוט כראש ממשלה הוא נוהג לבקר את מדיניותו של האחרון ולא מהסס להתעמת מולו בהצבעות חקיקה בבית הנבחרים.
בבחירות מאי 2019 הפסיד ביל שורטן לסקוט מוריסון מהמפלגה הליברלית של אוסטרליה בניגוד לכל התחזיות והסקרים שניבאו לו ניצחון.
הפלגת בציר ענבים
מבצע בציר ענבים הוא הפלגה שביצעו ספינות סער של חיל הים הישראלי, מזירת הים התיכון לזירת ים סוף במסלול של כ-13,000 מייל ימי במשך 30 ימים – מתוכם 23 ימי הפלגה. מפקד ההפלגה היה סא"ל אברהם אשור. הספינות אח"י רומח (סער 4) בפיקוד סא"ל יצחק קוראל אלמוג, ואח"י כידון (סער 4) בפיקוד רס"ן אריה רונה, הפליגו מחיפה סביב יבשת אפריקה לשארם א-שייח'. היציאה הייתה ב-16 בספטמבר 1974 והגעה ב-16 באוקטובר 1974.
מטרת המבצע.
בחיל הים הוחלט לבסס כוח ימי כדי לשלוט במרחבי ים סוף לאחר שמצרי באב אל-מנדב נחסמו במלחמת ששת הימים על ידי חיל הים המצרי ללא יכולת של כוחות חיל הים, שכללו נחתות וספינות סיור קלות מדגם דבור להתמודד עם משימות רחוקות מחופי ישראל. על סמך הניסיון שנצבר מהפעלת ספינות הטילים שנרכשו בצרפת נערך חיל הים הישראלי לייצר בישראל ספינות טילים. ספינות סער 4 תוכננו ונבנו מלכתחילה לשרת בזירת ים סוף. הספינות מתאימות למשטר הגלים בים סוף ובעלות יכולת שהייה ארוכה בים. לאחר שתעלת סואץ נסגרה למעבר אניות בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967, האפשרות היחידה שנותרה הייתה הפלגה סביב יבשת אפריקה.
ניסיון עבר.
הפלגת בציר ענבים הייתה הפלגה השלישית שערך חיל הים להקפת אפריקה. בסוף 1956 ותחילת 1957, לאחר מלחמת סיני, הפליגו הפריגטות אח"י מזנק (ק-32) ואח"י מבטח (ק-28) מחיפה לשארם א-שייח' סביב יבשת אפריקה במטרה לחזק את הכוח הימי בזירת ים סוף. הפלגה קודמת שנייה נערכה בחודש פברואר 1974. הספינות אח"י קשת ואח"י רשף בפיקוד סא"ל גדעון רז הפליגו באותו מסלול, הפלגה שכונתה מבצע מוניטין.
הכנות להפלגה.
להפלגה שכונתה "בציר ענבים" יועדו שתי ספינות סער 4 חדישות שבנייתן הסתיימה. הן צוותו בלוחמים ובמפקדים בעלי ניסיון בספינות אחרות.
אספקת דלק – במגמה לשמור דיסקרטיות על ההפלגה נעשו הכנות לתדלוק במערב הים התיכון ולאורך חופי אפריקה באמצעות האוניה "בננה קור" של החברה הימית להובלת פרי עליה הוצב קצין קישור מחיל הים, רס"ן יעקב אלון. במזרח אפריקה התדלוק נעשה מ"אח"י בת ים" בפיקודו של רס"ן דוד עצמון.
מסלול ההפלגה.
המתיחות המדינית והצבאית הייתה גבוהה זמן לא רב אחרי מלחמת יום הכיפורים. השאיפה הייתה להגיע לשארם א-שייח' מבלי להתגלות ככל הניתן. לאורך הים התיכון; מול מצרים, לוב, אלג'יריה, תוניסיה ומרוקו הספינות יעברו בטווח פעולה התקפי של חילות האוויר והים של האויב.
בים סוף יעברו הספינות בסמוך לחופי סומליה, תימן, אתיופיה (שכללה את אריתריאה של היום), ערב הסעודית, סודאן ומצרים בטווח הפעולה של חיילות האוויר של האויב.
כוחות הצי הסובייטי והאמריקאי שהו במספרים ניכרים בים התיכון, בקרן אפריקה ובמפרץ עדן.
לא תוכננה כניסה לנמל גיברלטר. תוכננה כניסה לשלושה נמלים בדרום אפריקה, ואלוויס ביי, סיימונס טאון ודרבן. בקטעי הדרך הארוכים יותר מ-2,000 מיל ימי תוכנן תדלוק, קבלת מזון ומים מאוניות סוחר. בנקודות מפגש שנקבעו מראש.
לוח זמנים עיקרי.