ג'ייקובסון היה חבר באקדמיה האמריקאית הלאומית למדעים ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. היה נשיא החברה האמריקאית למתמטיקה בשנים 1971–1973, וזכה בפרס לרוי פ. סטיל על מפעל חיים מטעם חברה זו ב-1998. היה גם סגן-נשיא האיחוד המתמטי הבינלאומי בשנים 1972–1974.
ג'ייקובסון היה אחד מחוקרי האלגברה המובילים בדורו. עיקר תרומתו לתורת המבנה של חוגים לא קומוטטיביים, שם הכניס לשימוש את רדיקל ג'ייקובסון ואת החוגים הפרימיטיביים שעבורם הוכיח את משפט הצפיפות. לצד אלה עסק בתחומים העיקריים של המחקר האלגברי בזמנו: תורת המבנה של אלגברות ז'ורדן, אלגברות לי, אלגברות פשוטות ואלגברות חילוק. כתב כתריסר ספרי מחקר, והנחה יותר משלושים תלמידי דוקטורט, כמעט כולם בייל.
פצ'ורי
פצ'ורי (רוסית: Печоры, אסטונית: Petseri) היא עיר ברוסיה על גבול אסטוניה הנמצאת בחלקו הצפון-מערבי של מחוז פסקוב, היא משמשת כמרכז נפת פצ'ורסקיי. אוכלוסיית העיר מונה כ-11,195 תושבים (2010).
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1473. במאה ה-15 הוקם במקום מנזר רוסי-אורתודוקסי שקיבל שם פסקובו-פצ'ורסקיי. היישוב הוכרז כעיר בשנת 1776. בתקופת האימפריה הרוסית העיר היה חלק מגוברניית פסקוב.
משנת 1920 נפת פצ'ורסקיי הייתה שייכת לאסטוניה העצמאית, נשאה שם "מחוז פטסרי" ופצ'ורי הייתה בירתו. לאחר סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות בקיץ 1940 מחוז פטסרי נשאר בתוך הגבולות האדמיניסטרטיביים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האסטונית. בקיץ 1941 העיר נכבשה על ידי גרמניה הנאצית ועד שחרורה באוגוסט 1944 הייתה כלולה בתחום נציבות הרייך אוסטלנד.
בשנת 1944 השלטון הסובייטי שינה את גבולות הרפובליקה האסטונית והעביר את נפת פטסרי האסטונית למחוז פסקוב של הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה.
עם הקמת מעברי הגבול היבשתיים בין רוסיה לאסטוניה אחרי התפרקות ברית המועצות בשנת 1991 נפת פצ'ורסקיי הוכרזה כאזור ספר והוטל איסור על כניסת התיירים לתחומה. האיסור הוסר בשנת 2007.
כאשר העיר הייתה חלק של אסטוניה האוכלוסייה האסטונית גדלה בהדרגה והגיעה למעל 50% מכלל אוכלוסיית העיר. עם מעבר העיר למחוז פסקוב אוכלוסייה אסטונית עברה לתחומי אסטוניה ועתה בעיר מתרוגריים רק כ-150 אסטונים.
פצ'ורסקי (נפה)
נפת פצ'ורסקי (רוסית: Печорский район) היא יחידה מנהלית טריטוריאלית ברוסיה על גבול אסטוניה הנמצאת בחלקו הצפון-מערבי של מחוז פסקוב. מרכז הנפה היא פצ'ורי. אוכלוסיית נפת פצ'ורסקי מונה כ-25,300 תושבים (2005), שטח הנפה — 1,251 קמ"ר. נפת פצ'ורסקי היא חלק מארץ הסטו (באסטונית "Setumaa"), האזור שבו מתגוררים בני מיעוט הסטו.
היסטוריה.
בשנת 1920 הועברה נפת פצ'ורסקי מרוסיה לאסטוניה העצמאית לפי חוזה טרטו. השם הרשמי של הנפה שונה ל"מחוז פטסרי" (השתמשו גם בשם "פטסרימאה" (באסטונית "Petserimaa")). לאחר סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות בקיץ 1940 הנפה נשארה בתוך הגבולות האדמיניסטרטיביים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האסטונית. בקיץ 1941 האזור נכבש על ידי גרמניה הנאצית ועד שחרורו ב-1944 היה כלול בתחום נציבות הרייך אוסטלנד.
בשנת 1945 העביר השלטון במוסקבה את נפת פטסרי האסטונית למחוז פסקוב של הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה.
עם הקמת מעברי הגבול היבשתיים בין רוסיה לאסטוניה אחרי התפרקות ברית המועצות בשנת 1991 נפת פצ'ורסקי הוכרזה כאזור ספר והוטל איסור על כניסת תיירים לתחומה. האיסור הוסר בשנת 2007.
פיודור אפרקסין
פיודור אפרקסין (ברוסית: Фёдор Матвеевич Апраксин; 27 באוקטובר 1661 - 10 בנובמבר 1728) אציל רוסי, בין המפקדים הבולטים בצי הרוסי בתקופת פיוטר הגדול.
תחילת הקריירה.
מוצאה של משפחת אפרקסין הוא טטרי. בשנת 1371 עזבה המשפחה את אורדת הזהב והתיישבה באזור ריאזן.
האחים אפרקסין החלו להתקדם בחצר הצאר פיודור השלישי לאחר שאחותם נישאה לו בשנת 1681. פיודור אפרקסין שירת בסביבת פיוטר הגדול עוד כשהיה פיוטר ילד, מה שהוביל לידידות אשר נמשכה לאורך כל חייהם.
בשנת 1692 נשלח פיודור אפרקסין לשמש כמושל העיר ארכנגלסק, שהייתה באותה תקופה עיר הנמל הראשית של רוסיה הצארית. אפרקסין יזם את בניית אחת מספינות המסחר הראשונות של רוסיה ואת הפעלתה לצורך סחר בינלאומי. בשנת 1696 הועבר אפרקסין לסביבת וורונז' לפיקוח על בניית האוניות הראשונות של הצי הרוסי. בשנת 1696 השתתף הצי בפיקודו במצור על אזוב, ובסיום המערכה התמנה אפרקסין למושל האזור. גם לאחר תחילת המלחמה הצפונית הגדולה המשיך אפרקסין בבניית מבצרים בדרום רוסיה, ובמיוחד בפיתוח העיר טגנרוג.
המלחמה הצפונית הגדולה.
לאחר דיכוי המרד באסטרחן הועבר אפרקסין למוסקבה. בשנת 1707 התמנה לראש הימיה הרוסית. בשנת 1708 התמנה למושל אינגריה והיה אחראי על הגנת מרחב סנקט פטרבורג מפלישות שוודיות. בשנת 1710 קיבל תואר רוזן.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1710–1711) שימש אפרקסין מפקד הצי בים השחור, חזר לחזית הצפונית והשתתף בכיבוש ויבורג והלסינקי, והתמנה למושל החבלים הכבושים של אסטוניה, אינגריה וקרליה.
היה מפקד הצי בקרב גנגוט. בשנים 1710-1720 פיקד על פעולות הצי בים הבלטי ובנחיתות של החיילים על החוף השוודי. פעילות זו הייתה מוצלחת ובסופו של דבר הביאה לחתימת הסכם נישטאד שסיים את המלחמה. על פעילות זו הוא קודם לדרגת גנרל-אדמירל (מקבילה לפילדמרשל) והוענק לו עיטור אנדריי הקדוש - העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הרוסית.
שנות הקריירה המאוחרות.
בשנת 1715 התגלו אי-סדרים ואף מעשי שחיתות בניהול משרד הצי. לאחר חקירה, נדרש פיודור אפרקסין לשלם קנס כספי.
עקב האשמת אחיו הבכור בתמיכה בנסיך אלכסיי, נדרש פיודור להפגין בנושא זה נאמנות לפיוטר הגדול תוך השתתפות בחקירת הנסיך.
היה מפקד הצי הרוסי במהלך מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723).
בשנת 1725, לאחר מותו של פיוטר הגדול, התקרב עוד יותר לשלטון ובשנת 1726 התמנה לחבר במועצה הסודית העליונה.
פיודור אפרקסין מת בשנת 1728 ונטמן במנזר במוסקבה. קברו השתמר עד להריסתו על ידי השלטונות בשנות ה-30 של המאה ה-20.
המוזיאון הימי בחיפה
מנחם נתן נטע אווירבך
איזור התהומות
השריר פושט שורש היד החישורי הקצר
השריר פושט שורש היד החישורי הקצר (TA: Musculus extensor carpi radialis brevis, בראשי תיבות: ECRB) הוא אחד השרירים השטחיים בחלק האחורי של האמה. כיווץ השריר מביא לתנועת פשיטה של שורש כף היד ולהטיה שלה לכיוון חישורי. בזמן כיפוף של אצבעות כף היד, פועל פושט היד החישורי הקצר יחד עם השריר פושט שורש היד החישורי הארוך לייצוב של שורש כף היד.
תיאור.
תחילתו של השריר פושט שורש היד החישורי הקצר בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע שבמרפק. הרקמה הסיבית המחוברת לעילית העלי משותפת למספר שרירים פושטים נוספים ומכונה הגיד המשותף של הפושטים (באנגלית: common extensor tendon). חלקו המרוחק של השריר נאחז בבסיס עצם המסרק השלישית שבכף היד.
עצבוב.
השריר פושט שורש היד החישורי הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך עצב החישור.
מלקולם טון
מלקולם טון (באנגלית: Malcolm Toon; 4 ביולי 1916 - 12 בפברואר 2009) היה דיפלומט אמריקאי. הוא סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת טאפטס בשנת 1937. בשנת 1938 סיים לימודי תואר שני במשפטים ודיפלומטיה. שירת בצי האמריקאי במלחמת העולם השנייה כמפקד ספינת סיור בדרום האוקיינוס השקט.
בשנת 1946 החל עבודתו במחלקת המדינה של ארצות הברית. הוא שימש כראש האגף ליחסים סובייטיים במחלקת המדינה בטרם מונה לשגריר ארצות הברית בצ'כוסלובקיה (1969-1971). בין השנים 1971-1975 היה שגריר ביוגוסלביה, בין השנים 1975-1976 היה שגריר ארצות הברית בישראל, 1976-1979 שגריר בברית המועצות. הוא השתתף בשיחות סאל"ט-2 בין השנים 1977-1979 ובשיחות הפיסגה האמריקאית-סובייטית בווינה בשנת 1979. בשנות ה-90 היה טון יושב ראש משותף למשלחת האמריקאית-רוסית בנושא שבויים ונעדרים לצידו של הגנרל הרוסי דימיטרי וולקוגנוב.
אלגוריה על השפעת הממשל הטוב והרע
"אלגוריה על השפעת הממשל הטוב והרע" הוא שמה של סדרת פרסקאות מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס אמברוג'יו לורנצטי (Ambrogio Lorenzetti). הפרסקות, המכסים שלושה קירות ב"פלאצו פובליקו" (Palazzo Pubblico) בעיר סיינה צוירו בין השנים 1337–1340. הם מהווים אחת מיצירות האמנות החילוניות החשובות ביותר של תקופת הפרוטו-רנסאנס באיטליה. חשיבות נוספת היא בהצגה של אחד מתיאורי הנוף הריאליסטים הראשונים של עיר רנסאנסית ושל האזור הכפרי שבצידה.
הפרסקאות מצוירים על קירות "היכל התשעה" ("Sala dei Nove") הידוע גם כ"היכל השלום" ("Sala della Pace"), חלל ששימש כמקום הפגישות והכינוסים של שליטי העיר סיינה, שהם אלו שהזמינו את הפרסקו. משמעותה של אלגוריה בציור מובעת בעימות בין הממשל הרע לבין הממשל החילוני הנאור, המתוארים על גבי שני קירות מנוגדים. "הממשל הטוב" מתואר כהיכל משפט ובמרכזו דמות של גבר השופט את האנשים לחסד ולשבט. התיאור מאזכר את תיאור יום הדין האחרון באמנות הנוצרית. לצידו של השופט, היושב על גבי ספסל יושבות האנשות של מידות טובות כגון שלום, המתוארת כאישה בלונדינית הלבושה בגד לבן.
לצד תיאור המשפט מופיעה האנשה נוספת של מידת הצדק, בדמותה של אישה היושבת על כס. מעליה מופיע דמות מרחפת המהווה האנשה של מידת החוכמה. דמותה של "צדק" מאזכרת את האיקונוגרפיה של דמות מריה "מלכת השמיים", שהוא אחד מן התארים של מרים, אם ישו. דמות זו שימשה כפטרוניתה של העיר סיינה.