בשנת 2019 שיחק בתפקיד החוזר של טייט וילסון בסדרת ההתבגרות "צרות טובות" ברשת Freeform; הסדרה מהווה סדרת ספין-אוף לסדרה "משפחת פוסטר".
טלאנט דושיבאייב
טלאנט מושאנבטוביץ' דושיבאייב (ברוסית: Талант Мушанбетович Дуйшебаев; ) הוא כדורידן עבר רוסי וכיום מאמן את אתלטיקו מדריד. בעברו שיחק בעמדת המרכז.
קריירה.
דושיבאייב נולד בברית המועצות לשעבר, והתחיל את הקריירה שלו בצסק"א מוסקבה. הוא השתתף באולימפיאדת ברצלונה 1992 כחבר בנבחרת המשלחת המאוחדת. הוא גם כבש 47 שערים בטורניר זה והפך למלך השערים של הטורניר, וגם נבחר ל"נבחרת החלומות" של אולימפיאדת ברצלונה 1992 בתחום הכדוריד. שנה לאחר מכן השתתף גם באליפות העולם בכדוריד, כחבר בקבוצה הרוסית וזכה שוב במדליית הזהב.
לאחר אולימפיאדת ברצלונה 1992, חתם בטקה קאנטבריה (קבוצה בליגה הספרדית הראשונה) ולאחר כמה שנים קיבל אזרחות ספרדית. לאחר מכן הוא שיחק בנבחרת ספרד קרוב לעשור, צבר 2 מדליות ארד בשנות 1996 וב-2000, ומדליות כסף וארד באליפויות אירופה. בשנת 1997, כששיחק בנבחרת ספרד במסגרת אליפות העולם בכדוריד, נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר, למרות שספרד סיימה רק במקום ה-4.
ב-2001, אחרי מספר שנות משחק בליגה הגרמנית, חזר טלאנט דושיבאייב לליגה הספרדית, כשחתם בBM ריאל סיודד, שם סיים את הקריירה בשנת 2007. ב-2005 הוא הפך לשחקן/מאמן בריאל סיודד, אך כאשר פרש ממשחק פעיל ב-2007, הוא מונה למאמן מלא בריאל סיודד. דושיבאייב הוביל את סיודד לסדרת הצלחות בליגה הספרדית וכן לשלוש זכיות בליגת האלופות (ב-2005, 2007 וב-2008).
ב-2006 הוא חזר חלקית לשחק, כאשר מרכז BM ריאל סיודד נפצע, והחליף אותו למשך חצי שנה.
דושיבאייב נבחר פעמיים לשחקן העונה בעולם של IHF, ב-1994 וב-1996.
אלשיה
אַלַשְיָה (באוגריתית: 𐎀𐎍𐎘𐎊, אַלתֿי) הייתה ממלכה עתיקה שהתקיימה באזור המזרחי של הים התיכון בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת. ממלכה זאת הייתה מקור לסחורות רבות ובמיוחד נחושת למצרים העתיקה וממלכות עתיקות אחרות במזרח הקרוב. שמה של אלשיה מופיע על גבי טקסטים עתיקים רבים כמו מכתבי אל-עמארנה, מגילת ון אמון וטקסטים נוספים. בתקופה מסוימת הייתה אלשיה כנראה תחת שליטת האימפריה החתית. הממלכה נכבשה על ידי גויי הים, וחרבה במאה ה-12 לפנה"ס במשבר תקופת הברונזה המאוחרת.
השערת החוקרים היא שאלשיה הוא שמה הקדום של קפריסין או של אזור בקפריסין. בדיקות מדעיות של החומר מהם נעשו הלוחות של המכתבים שנשלחו מאלשיה, שנעשו באוניברסיטת תל אביב אישרו את האפשרות שהם נוצרו בקפריסין.
הטקסטים.
השם אלשיה מופיע בטקסטים עתיקים בשפות מצרית קדומה, חתית, אכדית במיקנית (כתב ליניארי ב') ואוגריתית.
האזכור הראשון של השם אלשיה מופיע בתעודה מהעיר מארי מהמאה ה-18 לפנה"ס, התעודה מזכירה נחושת מאלשיה.
בתעודות מצריות נזכרת אלשיה בתעודות מהמאה ה-15 לפנה"ס מתקופת תחותמס השלישי, העיר מוזכרת גם במכתבי אל-עמארנה מאמצע המאה ה-14 לפנה"ס, הכוללים 8 מכתבים שנשלחו מאלשיה למצרים, 7 מתוכם נכתבו על ידי מלך אלשיה למלך מצרים כנראה אמנחותפ הרביעי, מכתב אחד נשלח מנציב אלשיה לנציב מצרים. שמו של מלך אלשיה לא מוזכר במכתבים. במכתבים אלה המסופררים א"ע 33–40, קורא מלך אלשיה למלך המצרי "אחי". המכתבים עסקו בעיקר במשלוחי נחושת מאלשיה למצרים. במכתב א"ע 35 כותב מלך אלשיה על משלוח 500 כיכר נחושת ומתנצל על הכמות המעטה בטענה שבארצו פרצה מגפת הדבר שהרגה את כל האנשים בארצו, ואין מי שיכרה את הנחושת. במכתב זה אומר מלך אלשיה למלך מצרים שהוא מעל מעלת מלך החתים ומלך שנער, כי כל מתנה שהם שולחים אליו, הוא שולח למלך מצרים פי שניים.
במכתב א"ע 38 מתלונן מלך אלשיה על פלישת אנשי לוּכִּי לארצו, ומציין שהם פולשים כל שנה ותופסים עיר קטנה בארצו. במכתב א"ע 36 מוזכרת פחוות כנען בהקשר של חיטה ומזון, וייתכן כי המשלוח של המזון מכנען היה בתמורה למשלוח של הנחושת למצרים. מכתבים א"ע 39 ו-40 עוסקים בבקשה שהמוכסים המצרים לא יפריעו לסוחרי אלשיה. במכתב א"ע 34 מלך אלשיה שולח בנוסף ל-200 ככרות נחושת גם מיטת הבנה מעוטרת זהב, מרכבות, סוסים, יריעות וגלימות פשתן, קנקני שמן ועוד, במקביל הוא מתלונן שלא נשלח אליו שמן ופשתן לבגדים. בחלק מהמכתבים מצוין שהמשלוחים נעשו בספינות.
בפפירוס אנאסטאזי ד שנכתב בתקופתו של סתי השני במאה ה-13 לפנה"ס, יש גם התייחסות למשלוח נחושת (וגם בקר) שנשלחו מאלשיה למצרים.
בכתובות ממחצית המאה ה-12 לפנה"ס ממדינת האבו מסופר על ניצחונו של רעמסס השלישי על גויי הים, מסופר שאלשיה נכבשה על ידי גויי הים יחד עם ממלכות נוספות כמו החתים, ממלכת אמורו, כרכמיש ועוד.
במגילת ון אמון המתוארכת לתחילת המאה ה-11 לפנה"ס, כהן מצרי נוסע לגבל לקנות ארזים לספינה למלך מצרים. במסעו מגבל הרוח מביאה אותו לאלשיה. אנשי העיר רוצים להורגו, אך הוא מצליח לפרוץ דרך לנשיאת העיר חטבי ומבקש את עזרתה.
בתעודות חתיות מהמאה ה-14 מצוין שאויבי מלך החתים הוגלו לאלשיה. בימי ארנוואנדש השלישי ממלכיה האחרונים של האימפריה החתית שמלך בסוף המאה ה-13 לפנה"ס, ניסה מדותש שליט עצמאי מדרום-מערב אנטוליה לכבוש את אלשיה בטענה שאינה נמצאת יותר בשליטה של החתים. בתעודות שהתגלו בחתושש המתוארכות לסוף האימפריה החתית, מסופר על קרב ימי בין החתים לאלשיה. השערת החוקרים היא שהחתים ניהלו את ענייניהם עם אלשיה, דרך כרכמיש שהייתה המרכז החתי בסוריה, וכרכמיש ניהלה את ענייניה דרך אוגרית שלה היו קשרים הדוקים מאוד עם אלשיה. בתעודה מימי שופילוליומש השני אחרון מלכי האימפריה החתית, מסופר על שני ניצחונות של הצבא החתי על צבא אלשיה, שתחילתו בניצחון בקרב ימי, ובעקבותיו ניצחון בקרב יבשתי. אלשיה הפכה מדינה וסלית של האימפריה החתית עד נפילת האימפריה החתית על ידי גויי הים.
בתכתובת מאוגרית, המלך מבקש את עזרת מלך אלשיה להגן על אוגרית מגויי הים. תכתובת אחרת מספרת על גירוש שני נסיכים של אוגרית ל"ארץ אלשיה".
זיהוי מקומה של אלשיה.
על פי הטקסטים העתיקים, אלשיה הייתה צריכה לשכון לחוף הים התיכון כי היה לה צי של ספינות, ובאזור שהיה עשיר בנחושת בתקופת הברונזה.
היסטוריונים בעבר הציעו את מקומה של אלשיה לחופי טורקיה וסוריה. היום רוב החוקרים מסכימים שאלשיה שכנה בקפריסין, או לפחות על חלק מקפריסין. ההשערה הכללית הייתה שבירתה של אלשיה שכנה במזרח האי ליד אנקומי (Enkomi) כפר ליד פמגוסטה.
במחקר שהתבצע באוניברסיטת תל אביב על ידי נדב נאמן כהיסטוריון, יחד עם חוקר המיקרוארכאולוגיה (ענף העוסק ביישום שיטות מיקרוסקופיות בארכאולוגיה ובדיקת ההרכב והמוצא של חומר) יובל גורן והארכאולוג ישראל פינקלשטיין, נבדקו מוצאם של לוחות מאל-עמארנה. בין הלוחות שנבדקו היו גם מכתבי מלך אלשיה. במסגרת המחקר הוסרו דגימות מהלוחות, ונבדק מאיזה חומר הם עשויים ומאיזה מקום יכול לבוא חומר בעל הרכב כימי ומינרלוגי התואם את הלוח שנבדק. על פי ממצא זה בשילוב עם הנתונים הארכאולוגיים וההיסטוריים, הוצעו הצעות לזיהוי מקורם של הלוחות. על פי ממצאי הבדיקה של לוחות אלשיה נקבע שמקורם לא יכול להיות בסוריה, וכי יש התאמה גדולה בין החומר של הלוחות לחומר שנמצא בקפריסין. מחקרם פורסם בשנת 2003 בכתב העת "American Journal of Archaeology". מחקרם גם הראה שמקור החומר לא נמצא ליד אנקומי, אלא מתאים יותר לחומר שנמצא באזור האתרים הארכאולוגים ליד אלסה (Alassa) וקלבסוס (Kalavasos) השוכנות בדרומו של האי. אתרים אלה, במיוחד קלבסוס, הם אתרים חשובים מתקופת ברונזה המאוחרת, והם קרובים לאזורי מכרות נחושת. השערה נוספת אפשרית היא שהשם אלסה, מקורו בשם אלשיה ששרד בשם המקום.
כריסטופר מארק ארמסטרונג מאוניברסיטת סינסינטי פרסם בשנת 2003 את מחקרו שעסק בשאלת ריכוזיות השלטון בקפריסין בתקופת הברונזה המאוחרת, והאם אלשיה שלטה על כל האי. ממצאיו הראו שעד כה על פי הממצאים הארכאולוגיים בשטח, אין הוכחה לשלטון ריכוזי באי על ידי ממלכה אחת, ומכאן אין מסקנה האם יש זהות בין כל קפריסין לאלשיה בתקופת הברונזה המאוחרת, או שאלשיה שכנה על חלק מהאי.
אלישה במקרא.
השם אלישה מופיע במקרא שלוש פעמים. בספר בראשית בלוח העמים כאחד מבני יוון: . בספר , בקינה על צור , ובספר , בתיאור מקור העמים.
אליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר)
אליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר), (באנגלית: FINA World Swimming Championships, 25m או "Short Course Worlds") היא אליפות שחייה בינלאומית בהשתתפות מדינות מכל העולם. האירוע מאורגן על ידי FINA (פדרציית השחייה הבינלאומית). באליפות זו מתקיימות תחרויות שחייה בלבד, בניגוד לאליפות העולם בשחייה שבה מתקיימים תחרויות בארבעה ענפי ספורט נוספים. התחרויות נערכות בבריכת 25 מטר, "בריכות קצרות" בניגוד לתחרויות השחייה במשחקים האולימפיים ובאליפות העולם בשחייה, שבהן מתחרים בבריכות של 50 מטר, "בריכות אולימפיות".
האליפות נערכת כל שנתיים, בשנים שבהן לא מתקיימת אליפות עולם בשחייה. לראשונה נערכה האליפות בפלמה דה מיורקה, ספרד בשנת 1993.
תחרויות השחייה.
כל המשחים הם לנשים ולגברים כאחד:
משחי שליחים משולבים בשתי שחייניות ובשני שחיינים:
באליפות שנערכה ב-1999, נוספו 4 משחים אישיים (50 מטר פרפר, 50 מטר גב, 50 מטר חזה ו-100 מטר מעורב אישי) לנשים ולגברים ובאליפות שנערכה ב-2014, נוספו 6 משחי שליחים (4x50 מטר חופשי ו-4x50 מטר מעורב), 2 לנשים, 2 לגברים ו-2 מעורבים בשתי שחייניות ובשני שחיינים.
האישה הגדולה משונם
אלישע והשונמית
מכשיר קשר מק. 20
מכשיר קשר מק. 19
השונמית
אגדות
נדרי נישואים