המתקפה שנמשכה כחצי שנה הגיעה להצלחות מוגבלות. לאחר שבספטמבר הועברה הארמייה הרומנית לטובת קרב סטלינגרד ובדצמבר הועברו לקרב זה יחידות גרמניות נוספות, היו הגרמנים בנחיתות ביחס לצבא האדום באזור מבחינה מספרית, מספר טנקים וכו'. הם כבשו שטחים משמעותיים כולל ערי קרסנודר, סטברופול ונובורוסיסק וצי הים השחור נאלץ להעביר את ספינותיו לנמלים קטנים יחסית בשטח גאורגיה, אך הם לא הצליחו לפרוץ מעבר למעברים אל הרי הקווקז ומשימת קבוצת ארמיות A נכשלה. בקרבות איבדו כוחות הציר כ-100 אלף חיילים.
מתקפת הנגד הסובייטית.
מהלך הקרבות.
הפיקוד הסובייטי הכין תוכנית מתקפה מתואמת של הצבא האדום במטרה לכתר את קבוצת ארמיות A וקידם יחידות של חזית סטלינגרד מערבה תוך איום על היחידות הגרמניות בקווקז. ב-1 בינואר 1943 החלה מתקפה של יחידות החזית הדרומית וב-3 בינואר הצטרפו יחידות של חזית עבר הקווקז במתקפה לאורך חוף הים השחור. הפיקוד הגרמני זיהה את הסכנה והחליט לפנות מהאזור את ארמיית הפאנצר הראשונה ולהסיג את יתר הכוחות. הצבא האדום החל במרדף בחזית שרוחבה 320 ק"מ אך הגרמנים הצליחו להתארגן ולהתבצר לאורך נהר קורה. רק ב-21 בינואר נכנס הצבא האדום לעיר סטברופול. ב-23 בינואר הארמייה ה-44 הצליחה לחבור לכוחות של ההחזית הדרומית. ב-24 בינואר כוחות של חזית עבר הקווקז שתקפו בצפון הקווקז אוחדו בחזית צפון הקווקז החדשה.
במטרה לעצור את ההחזית הדרומית העביר הפיקוד הגרמני לאזור את ארמיית הפאנצר הרביעית. לצבא האדום לא היה מספיק כוח להמשיך והמתקפה כמעט נעצרה. ב-4 בפברואר הארמייה ה-37 עברה את העיר קרסנודר מצפון והתקרבה לחוף ים אזוב. המתקפה הסובייטית מדרום התקדמה בקצב איטי. הם הצליחו להתקדם לכיוון קרסנודר, ב-29 בינואר שחררו את העיר מייקופ ולקראת 4 בפברואר הגיעו לשפת נהר קובאן. למרות הצלחות הסובייטים הגרמנים הצליחו למנוע את הכיתור ולרכז את כוחותיהם בחלק המערבי של מחוז קרסנודר וצפונית מרוסטוב על דון.
בתחילת פברואר החליטו בסטבקה על ארגון מחדש. הארמייה ה-44 הועברה לפיקוד החזית הדרומית, יחידות שלחמו לאורך חוף הים השחור רוכזו תחת חזית צפון הקווקז, ויתר יחידות חזית עבר הקווקז הופקדו על שמירת החוף והגבול עם טורקיה. חזית צפון הקווקז קיבלה הנחיה להביס את הגרמנים באזור נובורוסיסק-קרסנודר.
במשך מספר שבועות הארמייה ה-47 הסובייטית ניסתה לכבוש את העיר נובורוסיסק. ב-4 בפברואר הונחתו כוחות מהים ונתפסה מובלעת בה התמקמה הארמייה ה-18. ב-7 בפברואר החלה החזית הדרומית במתקפה לכיוון רוסטוב על דון וב-13 בפברואר העיר שוחררה. ב-9 בפברואר החלה מתקפה על קרסנודר שהסתיימה ב-12 בפברואר בשחרור העיר. כוחות הארמייה ה-17 הגרמנית התרכזו באזור חצי האי טאמאן. הצבא האדום לא הצליח לכבוש את חצי האי ובתחילת יוני 1943 הוחלט על הפסקת המתקפה. התקדמות הצבא האדום באוקראינה במהלך קיץ 1943 סיכנה את הכוחות בחצי האי וב-3 בספטמבר נתן אדולף היטלר פקודה על פינוי הצבא מאזור. הפינוי נמשך עד ל-9 באוקטובר ולמרות מאמצי הצבא האדום להפריע למהלך הפינוי, הגרמנים הצליחו להעביר לחצי האי קרים 260 אלף חיילים, 70 אלף סוסים ואת כל הציוד הכבד שהיה ברשותם.
ב-10 בספטמבר חידש הצבא האדום את המתקפה על נובורוסיסק. במתקפה השתתפו יחידות של הארמייה ה-18, ה-9 וה-56 תוך הנחתת כוחות מהים. ב-16 בספטמבר העיר שוחררה. לקראת 9 באוקטובר הארמייה ה-56 הגיעה לחופי הים באזור חצי האי טאמאן ובכך הסתיימה נוכחות גרמנית באזור.
סיכום מתקפת הנגד הסובייטית.
המתקפה הביאה לשחרור כל השטח שנכבש על ידי הנאצים במהלך שנת 1942. צי הים השחור הסובייטי חזר לבסיסו בנובורוסיסק וכתוצאה מכך השתפרה יכולתו לפעול נגד נתיבי ים האויב ולתמוך בהמשך בשחרור חצי האי קרים, אך הצבא האדום לא הצליח להביא לכיתור הוורמאכט ויחידותיו פונו מהאזור.
לאחר שחרור האזור, עמי הקווקז הואשמו בשיתוף פעולה עם הנאצים. במהלך 1944–1945 בוטלו הרפובליקות האוטונומיות באזור וכמה מאות אלפי אזרחים (צ'צ'נים, אינגושים, בלקרים, קלמיקים) גורשו לסיביר. הם קיבלו אישור לחזור לצפון קווקז רק בסוף שנות ה-50 בעת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב.
הניצחון הסובייטי במערכה חיזק את חלקה הדרומי של החזית. במהלך המערכה הצבא האדום הצליח להגיע לשילוב כוחות היבשה עם הצי וחיל האוויר. ב-1 במאי 1944 החלה חלוקת המדליה "עבור הגנת הקווקז" שהוענקה למאות אלפי חיילים שהשתתפו במערכה.
סנטה קרוז דה לה סיירה
משפט וזיקנה
מצ'אלה
מצ'אלה (בספרדית: Machala) היא בירת מחוז אל אורו שבדרום-מערב אקוודור, והעיר הרביעית בגודלה במדינה. העיר שוכנת לחוף מפרץ גואיאקיל, ובה הנמל () השני בחשיבותו במדינה, אחרי נמל גואיאקיל.
סנדרה סמיסק
היידי מור
זיגפריד אדסטרום
הנריק לרסן
ספ הרברגר
בירקירקארה (מועדון כדורגל)
ז'ק מארקאט
לואי ג'ולייט
לואי ז'וליה
ז'ק מרקט
ז'אק מרקט
ג'רום פלין
ג'רום פלין (אנגלית: Jerome Flynn, נולד ב-16 במרץ 1963) הוא שחקן וזמר אנגלי. ידוע בשל תפקידיו בסדרה חייל, חייל של רשת ITV הבריטית, ובסדרה משחקי הכס, שם הוא משחק את שכיר החרב ברון. הוא היה חבר הצמד המוזיקלי הבריטי רובסון וג'רום.
ביוגרפיה.
פלין נולד בעיירה ברמולי, במחוז קנט. הוא בנו של השחקן והזמר אריק פלין ופרן פלין, מורה לדרמה. לפלין אח, דניאל, אף הוא שחקן, ואחות. יש לו אף אח ואחות למחצה מאשתו השנייה של אביו. אחיו למחצה, ג'וני, הוא מוזיקאי ושחקן.
בשנת 1986 הופיע בפרק הפתיחה של לונדון בוערת. ב-1988 שיחק בדרמה הפחד של רשת ITV. בשנת 1992 שיחק במספר פרקים בדרמת המשטרה בין השורות. בשנות התשעים שיחק בסדרה חייל, חייל את רב"ט פאדי גרייבי. הוא שיחק שם יחד עם רובסון גרין. לאחר שביצעו יחדיו בסדרה את השיר "Unchained Melody" של ה-"Righteous Brothers", הוצפה רשת השידור בבקשות לקנות את הסינגל. גרין ופלין שוכנעו על ידי המפיק המוזיקלי סיימון קאוול להקליטו כסינגל תחת שם הבמה רובסון וג'רום. הסינגל הגיע במצעד הסינגלים הבריטי למקום הראשון בשנת 1995 במשך שבעה שבועות ומכר קרוב לשני מיליון עותקים. השניים הקליטו מספר להיטים נוסף שגם כבשו את מצעדי המוזיקה.
לאחר סיום הסדרה חייל, חייל בשנת 1997, שיחק בסדרה "Ain't Misbehavin" (יחד עם רובסון גרין), ושנתיים לאחר מכן בדרמת המשטרה "Badger". באותה שנה שיחק את בובי צ'רלטון בסרט "Best". על הבמה שיחק במחזה ההוקרה "Jus' Like That" לקוסם טומי קופר. בשנת 2007 הפיק ושיחק בסדרת סרטים קצרים עצמאיים, מעשיות רוּד (על שם הדמות אותה שיחק, ג'רום רוד).
בשנת 2010 נודע כי פלין לוהק לסדרה משחקי הכס, המבוססת על ספריו של ג'ורג' ר. ר. מרטין, של רשת HBO בתפקיד ברון. הוא הופיע בסדרה אז אתה חושב שאתה ממשפחת המלוכה?, שם נתגלה כי הוא צאצא ישיר של אוליבר קרומוול (דרך בנו, הנרי קרומוול) וכן צאצאם של מלכי אנגליה אדוארד הראשון, אדוארד השני ואדוארד השלישי.
פלין משחק בסדרה רחוב ריפר ("Ripper Street") של רשת BBC, לצד השחקן מת'יו מקפדיין.
בשנת 2017 שיחק בסרט "לאהוב את וינסנט", אודות חיו של וינסנט ואן גוך.
חייו האישיים.
פלין מתגורר כיום במחוז פמברוקשייר, בדרום מערב ויילס. הוא מקיים אורח חיים על פי הגורו הבאלינזי, ראטו באגוס, והשקיע בחברת השקעות שהתמוטטה לאחר חשיפת הונאת פונזי בה.
הוא אחיו למחצה של השחקן והמוזיקאי ג'וני פלין.
בגיל 18, אימץ אורח חיים צמחוני, ומאז משמש כפטרון של ה-Vegeterian Society. בשנת 2016, אימץ אורח חיים טבעוני. על כך אמר כי
אלי מזרחי
להקת סטארטאפ
סיבל קקילי
סיבל קקילי (בגרמנית: Sibel Kekilli, נולדה: ב-16 ביוני 1980) היא שחקנית גרמנייה. היא התפרסמה בשנת 2004 בזכות תפקידה בסרט הגרמני "עם הראש בקיר" (Gegen die Wand), עליו זכתה בפרס לולה, הפרס הגרמני היוקרתי ביותר. משנת 2011 היא ידועה גם בתור שאיי מסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO.
ביוגרפיה.
קקילי נולדה וגדלה בהיילברון למשפחה ממוצא טורקי-מוסלמי. הוריה הגיעו למערב גרמניה מטורקיה בשנת 1977, והיו באותו זמן בעלי דעות ליברליות, לדבריה, ולא לבשה כיסוי ראש. הוריה לא הירשו לה לסיים לימודים בגימנסיה ולכן נאלצה לסיים את בית הספר בתום כיתה י'. הייתה בעלת הציונים הטובים ביותר בבחינות הגמר.
לאחר שסיימה לימודי תיכון בגיל 16, החלה עבודת התמחות במשרד ממשל מקומי, ולאחר מכן עבדה באגף לפינוי פסולת העירוני. בשנת 2002 עברה לאסן.
יום אחד, כשהייתה בקניות בעיר קלן, הבחין בה מלהק סרטים, והזמין אותה לעבור אודישן לתפקיד בסרט. היא קיבלה תפקיד ראשי בסרטו של פתיח אקין, "עם הראש בקיר" (בגרמנית: Gegen die Wand), מתוך 350 מתמודדות. הסרט היה להצלחה רבה, ואף זיכה את קקילי בפרסים בכמה פסטיבלי סרטים. עם זאת, עבודות הצילום היו מאומצות עבורה, ובזמן הצילומים נאלצה לעבור אפנדקטומיה, ולאחריו עברה ניתוח אף. לאחר שהסרט יצא לאקרנים, נחשף בצהובון הגרמני בילד כי בתקופה שבין 2001-2002 כיכבה משך כחצי שנה בעשרות סרטים פורנוגרפיים תחת השם הבדוי "דילארה". הדבר גרם לשערורייה ציבורית, והוריה של קקילי ניתקו עמה מגע. כשרואיינה על זכייתה בפרס נוסף על הופעתה בסרט "עם הראש בקיר", התלוננה על ההכפשה וה"אונס" התקשורתי כלפיה. מערכת העיתון ננזפה לאחר מכן על ידי מועצת העיתונות הגרמנית על האופן שבו סיקרו את העניין.
בשנת 2006 השתתפה בסרט הטורקי Eve Dönüş, בו גילמה אישה שבעלה נעצר על לא עוול בכפו. הופעתה בסרט זיכתה אותה בפרס בפסטיבל הסרטים הכתום באנטליה. באותה שנה גילמה גם את דמותה של אישה יהודייה אשר נשלחה למחנה ההשמדה אושוויץ, בסרט "הרכבת האחרונה" (Der letzte Zug)