קם השלימה תואר שני מבית הספר לעיתונות של אוניברסיטת קולומביה.
בשנת 2015 חזרה לעבוד כעיתונאית, בירחון "ליברל".
בשנת 2021 יצא לאקרנים סרט תיעודי של הבמאי שלומי אלדר בשם "להיות ענת קם".
במאי 2021 הצטרפה לצוות הכותבים באתר "כסית", העוסק בסקירת אמצעי התקשורת בישראל. בנובמבר אותה שנה עזבה את "כסית" והצטרפה לעיתון הארץ בתפקיד עורכת.
ב-20 במרץ 2022 השיגה הישג יוצא דופן בשעשועון "המרדף" כשענתה 25 תשובות נכונות בשלב הגמר בתוכנית.
הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית
הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית (רוסית: Федеральное Агентство Правительственной Связи и Информации; בראשי תיבות: פאפס"י) הייתה ארגון ביון למודיעין אותות וביטחון מידע של ממשלת רוסיה.
הסוכנות נוסדה ב-24 בדצמבר 1991 ופורקה ב-1 ביולי 2003. הסוכנות היוותה המקבילה הרוסית ליחידה 8200 הישראלית ול-NSA האמריקני. הישג חשוב של הסוכנות היה שיקום מערכת סואו"ד שנפגעה קשות מנפילת חומת ברלין והשפעותיה ואחזקת המערכת לפעולות חקירה מבצעיות.
לאחר פירוקה הועברו תפקידי ההצפנה והפענוח לידי המרכז לביטחון מידע של שירות הביטחון הפדרלי ומחלקה ייעודית בסוכנות הביון הרוסית, אבטחת ואחזקת התקשורת הממשלתית ורשת האינטרנט הממשלתית הועברה לידי השירות לתקשורת מיוחדת ומידע של שירות האבטחה הפדרלי.
מטרות ויעדים.
תחומי האחריות של פאפס"י היו כדלקמן:
תולדות הסוכנות.
המערכת לתקשורת הממשלתית מאובטחת הוקמה בברית המועצות ב-1928, כמערכת ВЧ-связь (תקשורת בתדירות גבוהה) שתפקדה כמערכת התקשורת הצבאית והממשלתית.
בעת הקמתה, הייתה מערכת התקשורת, כרשת של קווי תקשורת פנימיים מוצפנים. המערכת שירתה את בכירי הצבא האדום ומדינאי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובעיקר חברי הפוליטביורו. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה המערכת את הפיקודים הצבאיים השונים, ובחלוף השנים קושרו כל השגרירויות הסובייטיות בניכר והמדינות הסוציאליסטיות. האחריות על תפקוד המערכת הייתה על הק.ג.ב ובעיקר על המחלקה ה-8 (תקשורת ממשלתית) והמחלקה ה-16 (מודיעין אלקטרוני).
ב-25 בספטמבר 1991, נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב פירק את הק.ג.ב. לשורת מחלקות עצמאיות, בהן הוועדה לתקשורת ממשלתית שתחת נשיא ברית המועצות שהתבססה על המחלקה השמינית בקג"ב. ב-24 בדצמבר 1991 וועדה זו הייתה בסיס להקמת פאפס"י כאשר התווספו לה מרכז מחשוב, מכון לאלקטרוטכניקה ויחידות שהיו בעבר שייכות למח' ה-16 של הק.ג.ב. פאפס"י נטלה על עצמה את תפקיד אבטחת התקשורת הממשלתית והנשיאותית וניהול מודיעין אלקטרוני ופעלה מכוח צו נשיאותי מס' 313 מ-24 בדצמבר 1991 "אודות הקמת הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית שתחת נשיא רוסיה"
הארגון המשיך בתפעול תחנת מעקב ומודיעין שנבנה בתקופת ברית המועצות ליד הוואנה. היא איפשרה לבצע מעקב ומודיעין אלקטרוני בשטח ארצות הברית ובמיוחד בפלורידה. התחנה ננטשה על ידי הרוסים רק בשנת 2002.
למנכ"ל הסוכנות הראשון מונה אלכסנדר סטארובוייטוב. ב-19 בפברואר 1993 נשיא רוסיה בוריס ילצין חתם על החוק "אודות הזרועות הפדרליות לתקשורת ממשלתית ולמידע", שהוסיף סימוכין חוקי לפעילות הארגון. ב-15 במרץ 1999 בצו נשיאות מספר 338 עוצב סמל רשמי לארגון וב-15 באוקטובר 2001 עוצב גם דגל רשמי.
ב-1995 החלה רפורמה משמעותית בזרועות השיטור ומשרד הפנים הרוסי וכבר אז הוצע לפרק את הסוכנות ולהעביר את סמכויותיה לידי שירות הביטחון הפדרלי, אך בצו נשיאותי מספר 308 מה-11 במרץ 2003 הארגון הפך לשירות לתקשורת מיוחדת ומידע של רוסיה של שירות האבטחה הפדרלי, אך חלק מתפקידיו הועברו לארגונים אחרים בקהיליית המודיעין הרוסית.
אנקור שחור
אנקור שחור הוא טיל מטרה לדימוי טיל קרקע-קרקע, מפיתוח וייצור רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. הטיל משוגר ממטוס (בישראל נעשה שימוש במטוס מסוג F-15 איגל) ומדמה בטיסתו טיל בליסטי או טיל שיוט. הטיל נגד טילים "חץ 2" יירט בהצלחה טילי "אנקור שחור" במהלך ניסויים שבוצעו בישראל. ב-1 באפריל 2015 הצליחה מערכת שרביט קסמים ליירט טיל אנקור שחור.
טיל המטרה "אנקור שחור" מיוצר ברישיון בארצות הברית על ידי חברת ריית'און, בשיתוף חברת רפאל.
קוואלה
קָוַואלָה (ביוונית: Καβάλα) היא עיר נמל בשטח מחוז קוואלה, אשר בחבל מזרח מקדוניה ותראקיה שבצפון יוון. העיר ממוקמת במפרץ קוואלה מול האי ת'אסוס.
היסטוריה.
יישוב בשם נֶאַפּוֹלִיס נוסד במקום במהלך המאה ה-6 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית והוא מרוחק כ-14 קילומטרים מעיר המחוז ההיסטורית פיליפי שהוקמה באמצע המאה ה-4 לפנה"ס. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הפך היישוב חלק מפרובינציה רומית. לאחר הפיצול באימפריה נשלט האזור על ידי האימפריה הביזנטית, העיר שנקראה כריסטופוליס הורחבה והפכה לזירת קרבות מול צבא האימפריה הבולגרית הראשונה. ב-1185 פשטו נורמנים על החבל, כבשו את העיר והעלו אותה באש.
ב-1387 נכבשה קוואלה על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בהנהגת הסולטאן מוראט הראשון והעות'מאנים שלטו בעיר במשך למעלה מ-500 שנים. ב-1769 נולד בעיר מוחמד עלי מכונן מצרים המודרנית.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה כבש צבא ממלכת בולגריה את העיר ולאחר תבוסת הבולגרים במלחמת הבלקן השנייה נמסרה העיר ליוונים מכח הסכם בוקרשט. ב-24 באוגוסט 1916, במהלך קרבות החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, כבש הצבא הבולגרי את העיר, תוך שהוא נעזר בכוחות גרמניים והעיר נשלטה על ידי הבולגרים עד לסיום המלחמה.
לאחר מלחמת יוון–טורקיה וחתימת הסכם לוזאן, גדלה אוכלוסיית העיר באופן משמעותי בשל טרנספר האוכלוסיות שבוצע בין שתי המדינות. הבולגרים שאפו לשלוט באזור בשל דרישתם לגישה חופשית לים האגאי כחלק מחלומם ההיסטורי על "בולגריה הגדולה". ב-1 במרץ 1941 הצטרפה בולגריה להסכם התלת-צדדי כבעלת בריתה של גרמניה הנאצית, הוורמאכט נכנס לשטחה ללא קרב והשתמש באדמתה כבסיס להכנעת ממלכת יוון. באפריל נמסר חבל תראקיה לחזקת הבולגרים, תוך הבטחה להכרה בתביעותיהם הטריטוריאליות לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
באוקטובר 1944, לאחר כיבוש בולגריה על ידי הצבא האדום, הוחזרה העיר לשליטת הממלכה היוונית. בשנות ה-50 הורחב שטחה של קוואלה באמצעות ייבוש שטחי ים. ב-1967 נמלט לעיר המלך קונסטנטין השני לאחר הפיכה צבאית שבוצעה בממלכה, תוך ניסיון כושל לארגן הפיכת נגד.
תחבורה.
קוואלה נמצאת בתוואי האגנטיה אודוס בין סלוניקי לאלכסנדרופולי. בפאתי העיר פועל נמל התעופה הבינלאומי "אלכסנדר הגדול" וכן נמל מעבורות לצורכי תיירות ומסחר.
תרבות וספורט.
החל מ-1957, בין יולי לספטמבר מתקיים אחת לשנה באמפיתיאטרון בפיליפי פסטיבל מוזיקה ותיאטרון. בעיר מספר מוזיאונים ובכללם המוזיאון הארכאולוגי של קוואלה שנוסד ב-1934, מוזיאון הפולקלור ומוזיאון הטבק. בקוואלה מספר אתרים ארכאולוגיים, חלקם עוד מתקופת האימפריה הביזנטית ובכללם אמת המים שהוקמה בראשית המאה ה-14, מצודת העיר שהוקמה במהלך המאה ה-15 וביתו של מוחמד עלי שליט מצרים שמצוי בעיר העתיקה.
קבוצת הכדורגל העירונית המתחרה בליגת העל היוונית ומקיימת את משחקיה באצטדיון העירוני שלו תפוסה של 10,500 מקומות ישיבה. בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום השישי. גם קבוצת הכדורסל בקוואלה אנוסיס קוואלה, מתחרה בליגת העל היוונית ומשחקת באולם הספורט המקומי שלו תפוסה של 1,500 מקומות ישיבה.
אקלים.
בעיר שורר אקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 15.8oc, כשערכי הקיצון נעים מ-3oc בינואר ועד 29.7oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 403.2 מילימטרים.
הקהילה היהודית.
ייסוד הקהילה והתבססותה.
ב-1526, תקופת שלטונו של הסולטאן סולימאן הראשון, כבש צבא האימפריה העות'מאנית את ממלכת הונגריה ויהודי הממלכה היגרו או אולצו להגר לשטחי האימפריה העות'מאנית. ב-1529 הגיעו מקצת מיהודי הונגריה גם לעיר קוואלה. בהמשך, היגרו לעיר יהודים ספרדים מסלוניקי ואדירנה וכן יהודים אשכנזים מאזור בולגריה. בשלהי המאה ה-16 מנתה הקהילה 500 נפשות ובעיר הוקמו 4 בתי כנסת. ב-1676 היוו יהודי העיר שליש מהאוכלוסייה הכללית. במהלך המאה ה-18 הלכה אוכלוסיית יהודי העיר והדלדלה עקב העדר מקורות פרנסה שהובילו להגירת בני הקהילה מקוואלה לערים מבוססות יותר. במחצית השנייה של המאה ה-19 עברה קוואלה פיתוח ובכלל זה הרחבת הנמל ומשפחות יהודיות מסלוניקי החלו להגר אליה. בראשית המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית העיר כ-230 משפחות שמנו בין 1,000 ל-1,300 נפשות. ב-1913 מנו בני הקהילה בין 2,500 ל-3,200 נפשות. בעשור השני של המאה ה-20 הפכה קוואלה לזירת קרבות, עניין שהשליך על מצבה של הקהילה היהודית אשר בניה נפגעו פיזית וכלכלית ובמספר בניה חלה ירידה. במהלך שנות ה-20 הועסקו מרבית בני הקהילה בתעשיית עיבוד הטבק. ב-1940 מנתה הקהילה כ-2,200 נפשות,
שואת יהודי קוואלה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה יוון על ידי גרמניה הנאצית ואזור תראקיה ובכלל זה העיר קוואלה הועברו לחזקת ממלכת בולגריה, אשר הייתה בעלת בריתם של הגרמנים. מיהודי העיר נמנעה אזרחות בולגרית, והוטל על אלכסנדר בלב, ראש הקומיסריון לענייני יהודים, לפתור את "בעיית היהודים". ב-22 בפברואר 1943 נחתם הסכם בין ממשלת בולגריה לגרמנים, אשר השלב הראשון בו היה שילוח 12,000 יהודי תראקיה ומקדוניה אל מחנות ההשמדה. בראשית מרץ מנתה הקהילה היהודית בעיר 1,471 נפשות.