הלוחות מבוססים על טכנולוגית השראה אלקטרומגנטית המאפשרת ללוח לקרוא את הקואורדינטות בהן נמצא העט, גם ללא מגע ישיר שלו בלוח, ולתרגם אותן למיקום מדויק על הצג. האותות האלקטרומגנטיים מטעינים את העט בזמן השימוש בו ולכן הוא אינו זקוק לסוללות. עטים מודרניים מחברות שונות מאפשרים דרגות רגישות ללחיצה דבר המאפשר לתוכנות ציור (דוגמת פיינטר ופוטושופ) לשנות את מראה הקו המצויר בזמן אמת: לחיצה חזקה יותר יוצרת קו עבה או כהה יותר, ולהפך. כמו כן, ישנם עטים התומכים באפשרויות נוספות כמו רגישות לזווית הטיית וסיבוב העט, "מחק" בקצהו השני של העט, כפתורים נוספים בצידו ועוד. לוחות גרפיים יקרים יותר בנוים עם מסך מובנה, שעליו ניתן לאייר ישירות.
הלוחות מגיעים במגוון גדלים, החל מ-A6 ועד A3, ובפורמט רחב המתאים למסכים רחבים. ישנם דגמים שיוצרו באמצעות טכנולוגיות אחרות שבהם העט מחובר באמצעות כבל למשטח.
חברת Wacom, יצרנית לוחות גרפיים, היא בין הגדולות והפופולריות בתחום זה ונחשבת כסטנדרט תעשייתי. בבעלותה פטנטים הנוגעים לעטים אלחוטיים ללא סוללה.
יש להבדיל בין לוחות אלה, הנותנים בעיקר פתרון ייעודי לשימושי גרפיקה, לבין מסכי מגע המספקים קלט פחות מדויק. עם זאת יוצרו מספר מוצרי כלאיים המשלבים טכנולוגיות משני העולמות ומאפשרים קלט הן באמצעות מגע אצבע והן באמצעות עט רגיש ללחץ.
שילוב העט הדיגיטלי בהוראה.
עט ונייר הם כלים מרכזים כיום בבתי הספר, וכאשר נדרשים התלמידים להקליד במחשב הם נתקלים בקשיים. על כן הם יעדיפו את העט ואת הדף. אולם משימות מתוקשבות דורשות שימוש במחשב ומצריכות מהתלמידים ומהמורים להתמודד עם קשיי הטכנולוגיה. עט דיגיטלי הוא אמצעי טכנולוגי המאפשר רישום קל ונוח, ולכן הוא יכול לשמש חלופה טובה לעט ולדף. מבדיקות שנעשו נמצא כי עט דיגיטלי וטאבלטים הראו תוצאות שוות בהקשר של מהירות, קלות, דיוק ושביעות רצון המשתמשים.
בתי ספר הנותנים משימות הדורשות שימוש במחשב חשופים למגוון גדול של אמצעים טכנולוגיים. התאמת המשימה לאמצעי הטכנולוגי חשובה להצלחת המשימה ולהעצמת תחושת המסוגלות של התלמיד והמורה בזמן השימוש באמצעי הטכנולוגי. עט דיגיטלי מאפשר רישום חופשי של הערות ומאפשר לערוך בצורה קלה את החומר בעזרת כלי עריכה היוצרים סדר וארגון. אלו מקלים על המשתמש ותומכים בעבודת הרישום. השימוש בעט דיגיטלי מאפשר לתלמידים ולמורים להשתמש במערכת ממוחשבת אשר קולטת את הנתונים שלהם, מעבירה מידע לחברי הקבוצה ומאפשרת למורה לעקוב ולהנחות את התלמיד או התלמידים. בנוסף לעבודת הרישום והמעקב, העט הדיגיטלי מאפשר לתלמיד לצפות בפתרון בעיות מבלי להפריע לתהליך ההוראה של המורה, לקיים שיח ודיון עם חברי קבוצתו ולצפות בעבודתם של תלמידים אחרים מקבוצות אחרות. אלו תורמים להבנה טובה יותר של החומר הנלמד וחושפים את הלומד למגוון דרכי חשיבה.
במחקר שנעשה בטאיוואן היו שתי קבוצות ניסוי וקבוצת ביקורת אחת. שתי קבוצות הניסוי כוללות: קבוצה אחת הלומדת מתמטיקה בשיטת פתרון בעיות באופן שיתופי באמצעות עט דיגיטלי, והקבוצה השנייה לומדת מתמטיקה בשיטה הרגילה, הכוללת הרצאות, בשילוב עט דיגיטלי. קבוצת הביקורת לומדת מתמטיקה בשיטה הרגילה, הכוללת הרצאות, עט רגיל ודף.
התוצאות הראו כי שתי קבוצות הניסוי הראו שיפור גדול בהישגים ביחס לקבוצת הביקורת. בנוסף ניתן היה לראות הצלחה טובה יותר בקבוצת הניסוי הראשונה אשר למדה פתרון בעיות באופן שיתופי בשילוב עט דיגיטלי. קבוצה זו הצליחה להתמודד טוב יותר עם פתרון בעיות במבחן. הקבוצות בהן השתמשו בעט הדיגיטלי הראו שיפור בשיתוף הפעולה ואינטראקציה בין הלומדים ובין הלומדים למורים.
ליל הגשרים
ליל הגשרים (נקרא גם "מבצע מרכולת") הוא כינויה של פעולה מתואמת של הפלמ"ח, במסגרת תנועת המרי העברי, בליל י"ח בסיוון תש"ו (הלילה שבין 16 ל-17 ביוני 1946), שבמהלכה הותקפו בו בזמן 11 גשרים בכל גבולות ארץ ישראל. תשעה מהגשרים פוצצו, אחד מהגשרים ניזוק קשות ואחד הגשרים לא פוצץ. הצלחת הפעולה גרמה לניתוק זמני של נתיבי האספקה שהיו בשימוש הבריטים. פעולת פיצוץ גשר א-זיב הסמוך לאכזיב השתבשה ו-14 מאנשי הכוח התוקף נהרגו. בשאר הפעולות לא היו נפגעים לכוחות הפלמ"ח.
תכנון הפעולה.
את הרעיון לפגוע בגשרים המחברים את ארץ ישראל עם שכנותיה הגה מפקד הפלמ"ח, יגאל אלון ותכנון הפעולה הוטל על קצין המבצעים, דב צסיס. נבחרו מטרות אשר היו אמורות לפגוע בבריטים על ידי ניתוק חלק גדול מצירי האספקה העיקריים בין ארץ ישראל והמדינות השכנות, באמצעות פיצוץ אחד עשר גשרים מרכזיים. המשימה הוטלה על הזרוע המגויסת של 'ההגנה' - הפלמ"ח. במקביל, הוטל על לח"י לפגוע בבתי המלאכה של הרכבת בחיפה.
תכנון הפעולה החל כבר בינואר 1946. התכנון המקורי היה להוציאה אל הפועל במרץ 1946. אולם סיבות מדיניות (ביקורה של הוועדה האנגלו-אמריקאית באותה עת בארץ ישראל וההמתנה לתגובת בריטניה למסקנות הוועדה) גרמו לדחייתה. ארבעה גשרים ומעברים הוצאו מראש מהרשימה המתוכננת על ידי ההנהגה המדינית של ההגנה. הגשר שבין מנהרות ראש הנקרה, ושלושת הגשרים שעל הירדן ועל הירמוך אשר הובילו אל מפעל החשמל בנהריים, אחרי שלעובדים בנהריים הובטח בתקופה קודמת כי ההגנה לא תגרום לניתוקם הפיזי.
בחודשים לפני הפעולה נאסף מידע רב על המטרות. נערכו תצפיות וסיורים מקדימים באתרי הפשיטה. נבדקו צירי הגעה ונסיגה. הושגו תוכניות הגשרים ממע"צ וכך תוכנן מיקום מטעני חומר הנפץ. נאסף ציוד רב אשר נדרש לפעולה, במיוחד כמויות גדולות של חומר נפץ אשר נלקחו ממחסני סולל בונה.
בגלל הרצון לבצע את כל הפיצוצים באותה עת, נדרש היה תיאום בין כל הכוחות המבצעים. תוכננו והוקצו גם כוחות למשימות של הסחה ושל חסימה בחלק מאתרי הפשיטה. בגלל הצורך לשאת כמויות גדולות של חומר הנפץ נדרשו כוחות גדולים יחסית לביצוע הפשיטות. במיוחד באתרים אשר היו מרוחקים ודרשו הליכה ארוכה אל היעד.
עיתוי הפעולה המדויק נקבע לאחר הכרזתו של שר החוץ הבריטי, ארנסט בווין, ב-12 ביוני כי הממשלה הבריטית חוזרת בה למעשה מהתחייבותה לקבל את מסקנות ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל לאפשר עליית 100,000 יהודים לארץ ישראל. בווין טען שפתיחת שערי הארץ לפני 100,000 יהודים תצריך משלוח של דיוויזיה בריטית נוספת והוצאה של 200 מיליון ליש"ט מאוצר המדינה. לפיכך קבלה על עצמה תנועת המרי העברי להוכיח כי סגירת שערי הארץ בפני יהודים עלולה אף היא להטיל עול צבאי כבד על הבריטים. בנוסף לכך, לאחר הצהרת שר החוץ הבריטי, נוצר בקרב הנהגת ההגנה צורך ורצון לעודד את הציבור היהודי בארץ המאוכזב מדחיית מסקנות הוועדה, ולהוכיח שהמאבק נמשך ואף מתגבר.
הפעולה תוכננה להתבצע בלילה ללא ירח, במטרה להקשות על גילוי מוקדם של הכוחות הפושטים. אולם, הכתבה של הדרג המדיני בהגנה הביאה לביצוע הפעולה בלילה של ירח מלא דבר אשר גרם דאגה רבה בקרב מפקדי הכוחות. הסיבה לדחיפות ביצוע הפעולה נעוצה ככל הנראה ברצון לתת תשובה מידית לנאומו של בווין, ומתוך חשש שדחייה נוספת תגרור כבר לאי ביצוע הפעולה. לאחר הפעולה נודע כי למרות החשאיות שאפפה את ההכנות למבצע, קיבלו הבריטים - סמוך לתחילת המבצע - מידע מוקדם על הכוונה לבצע פעולה רחבת היקף, אך לא היה במידע די כדי לרמוז על כיוון הפעולה.
הגשרים שהותקפו.
אחד עשר הגשרים שהותקפו הם:
תוצאות הפעולה.
מיד לאחר הפעולה, החלו הבריטים לחפש את מבצעיה. הם ערכו חיפושים בחניתה ובמצובה, על רקע חשדם כי הקיבוצים שימשו בסיס יציאה לכוח אשר תקף את גשרי א-זיב, ועצרו במצובה 27 חברים. חיפוש דומה נערך בבית הערבה על רקע החשד כי הקיבוץ שימש כבסיס יציאה לכוח אשר פוצץ את גשר אלנבי. במקום התפתח מאבק אשר בסופו נפצעו 12 חברים (מהם שניים פציעה קשה) ונעצרו 70. בקיבוץ כפר גלעדי, אשר נחשד על ידי הבריטים כבסיס יציאה לכוח אשר פוצץ את גשרי מטולה, התפתח עימות חריף יותר. כאשר אנשי יישובי הסביבה ניסו להתקרב אל היישוב, על מנת לסייע לאנשי כפר גלעדי, נפתחה עליהם אש ממנה נהרגו שלושה ונפצעו שישה. חיפושים נערכו גם בבארות יצחק בכנרת ובמעגן.
בסך הכל, בפעולות הבריטים בימים שלאחר פיצוץ הגשרים, נהרגו ארבעה יהודים, נפצעו 18 ומעל ל-100 נעצרו. במקביל, החלו הבריטים בתכנון פעולה נרחבת אשר הייתה מיועדת לפגוע פגיעה חמורה בתנועות המרי העבריות ובמנהיגיהן. המבצע הבריטי, שנקרא "מבצע אגאתה", נערך בשבת, 29 ביוני, וזכה ביישוב העברי לכינוי "השבת השחורה".
הערכה.
עד ליל הגשרים התמקדו, בדרך כלל, פעולות ההגנה בנושאים אשר היו קשורים להעפלה, כגון: שחרור מעפילים ממחנה המעצר בעתלית, פיצוץ סירות משמר החופים הבריטי בליל הרכבות, פיצוץ תחנות הרדאר בחיפה ותקיפת תחנות משמר החופים בגבעת אולגה ובסידנא עלי. ליל הגשרים הייתה עליית מדרגה בפעילות תנועת המרי העברי ממספר סיבות. הפעולה כוונה לעבר 11 יעדים בו זמנית, מספר גבוה יחסית לפעולות קודמות. חלק מהמטרות שנבחרו היו מרוחקות מאוד ממרכזי היישוב היהודי שיכלו לשמש כבסיסי יציאה. בנוסף, למטרות שנבחרו, הגשרים, לא היה קשר ישיר למאבק בהעפלה.
יזהר סמילנסקי (בן דודו של יחיעם ויץ) כתב על "ליל הגשרים":
עשרים שנה לאחר מכן כתב שלמה גינוסר כי בעקבות המבצע, ממשלת בריטניה "הבינה סוף סוף כי המאבק בארץ ישראל אינו פעולה של קומץ אנשי מחתרת, כי אם מדיניות ברורה של מוסדות היישוב הנבחרים".