בצעירותו שיחק כרכז במחלקת הנוער של מכבי ירושלים. עד מהרה פנה לאימון. הוא החל את קריירת האימון שלו בגיל 17 כמאמן ולאחר מכן גם כמנג'ר במחלקת הנוער של מועדון הפועל ירושלים. בשנת 1999–2000 היה בשנת השתלמות באוניברסיטת קנטקי בארצות הברית אצל ריק פיטינו, התנסות שהשפיעה עליו רבות, לדבריו. בשנת 2002 הוא מונה לעוזר המאמן של יורם חרוש בקבוצה הבוגרת, ובהמשך לעוזרו של ארז אדלשטיין ולאחר מכן של גדי קידר. במהלך עונת שימש שמיר למשחק אחד כמאמן הראשי הזמני של הקבוצה, בעקבות עזיבתו של אדלשטיין. שימש עוזרו של רוני בוסאני בנבחרת הקאדטים בגמר אליפות אירופה 2003.
בעונות ו שימש שמיר כעוזר מאמן שני של מכבי תל אביב. בעונת קודם למשרת עוזר המאמן הראשון תחת פיני גרשון. בשלוש עונותיו במועדון זכתה הקבוצה פעמיים בגביע היורוליג וב-2006 נכנעה רק בגמר לצסק"א מוסקבה ומאמנה אטורה מסינה.
בעונת קיבל שמיר הזדמנות ראשונה כמאמן ראשי בליגת העל, כאשר עזב את מכבי תל אביב ומונה למאמן הפועל ירושלים. כבר בעונתו הראשונה הוא הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע המדינה ולהעפלה לגמר הפיינל פור של ליגת העל, שם הפסידה ירושלים למכבי תל אביב. בעונת הוליך את הפועל ירושלים לזכייה שנייה ברציפות בגביע המדינה, אך בשל היכולת הדלה שהציגה הקבוצה בליגה, התפטר מתפקיד המאמן עוד באמצע העונה.
בעונת שימש שמיר כעוזר המאמן בדינמו מוסקבה מהליגה הרוסית, תחת דייוויד בלאט. הקבוצה הגיעה בעונה זו לגמר הגביע הרוסי. בקיץ 2009 מונה שמיר למאמן בני השרון, שהייתה הקבוצה השנייה שלו כמאמן ראשי.
בחודש יולי 2011 חתם שמיר בהפועל חולון בתפקיד המאמן. בעונתו הראשונה כמאמן הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה ולחצי גמר פיינל פור ליגת העל, כאשר בשניהם הפסידה למכבי תל אביב. בעונת 2012/13 הגיעה הפועל חולון למקום התשיעי בעונה הסדירה ולא העפילה לפלייאוף.
ביוני 2013 קיבל שמיר את הצעתו של מאמן הכדורסל אטורה מסינה לשמש כעוזרו בקבוצת צסק"א מוסקבה. בעונת 2013/14 צסק"א הגיעה לחצי גמר היורוליג, שם הפסידה למכבי תל אביב שזכתה בסופו של דבר בטורניר. בנוסף זכתה צסק"א באליפות ליגת ה-VTB, לאחר ניצחון 3-0 בסדרת הגמר מול ניז'ני נובגורוד.
ביוני 2014 חתם כמאמן הפועל אילת לאחר עזיבת אטורה מסינה את צסק"א מוסקבה. בפברואר 2015 פוטר מתפקידו לאחר תבוסת הקבוצה בחצי גמר גביע המדינה.
בנובמבר 2015 מונה פעם נוספת כמאמן הפועל חולון והחליף את אלעד חסין. שמיר הוביל את חולון למקום העשירי בתום העונה הסדירה ולהשארות בליגה. בעונה שלאחר מכן, עונת 2016/17, הוביל שמיר את חולון לחצי גמר גביע המדינה, ולמקום הראשון בתום העונה הסדירה (לראשונה מאז עונת 2007/08). למרות ההצלחה בעונה הסדירה, הקבוצה הודחה ברבע גמר הפלייאוף לאחר הפסד 3-1 בסדרה למכבי חיפה, שדורגה שמינית. במהלך העונה שמיר חתם על חוזה לאימון הפועל חולון עד סוף עונת 2018/19. בפברואר 2018 הוא הוביל אותה לזכייה בגביע המדינה בכדורסל לאחר שניצחה בגמר את מחזיקת הגביע מכבי תל אביב. שמיר נבחר כמאמן העונה לעונת 2017/2018. בעונת 2018/2019 הוביל את חולון למקום השלישי בתום הליגה הסדירה וחצי גמר גביע המדינה. בסדרת רבע גמר הפלייאוף הפסידה חולון למכבי ראשון לציון בארבעה משחקים.
לקראת עונת 2019/2020 חתם לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת בניו זילנד ברייקרס מליגת העל האוסטרלית. בדצמבר 2019 האריכה הקבוצה רשמית את חוזהו עד לתום עונת 2021/2022. ב-11 במאי 2022 הודיע על עזיבתו את הקבוצה בשל הקשיים שחווה עם משפחתו עקב נגיף הקורונה.
אחרית הימים (פירושונים)
Evangelion
אוונגליון (Evangelion) הוא אלבומה התשיעי באורך מלא של להקת הבלאקנד דת' מטאל הפולנית בהמות'.
האלבום יצא בשנת 2009, שנתיים לאחר האלבום The Apostasy.
גלן קלוז
גלנדה ורוניקה "גלן" קלוז (באנגלית: Glenda Veronica "Glenn" Close; נולדה ב-19 במרץ 1947) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסרט "חיזור גורלי" (1987) בסרט הלייב-אקשן "101 כלבים וגנבים" (1996) ובסרט ההמשך שלו "102 כלבים וגנבים" (2000).
זכתה בשלושה פרסי טוני, שלושה פרסי אמי, שלושה פרסי גלובוס הזהב, שני פרסי גילדת שחקני המסך ופרס אובי, והייתה מועמדת לפרס אוסקר שמונה פעמים, ללא אף זכייה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם גלנדה ורוניקה קלוז (Glenda Veronica Close) נולדה בקונטיקט שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. בת לבטין ולוויליאם קלוז. אביה היה רופא, וכשהייתה בת 13 הוא פתח מרפאה בזאיר, אותה ניהל במשך 16 שנים. בחלק מתקופה זו שימש כרופאו האישי של נשיא זאיר מובוטו ססה סקו. לקלוז ארבעה אחים ואחיות. היא קרובת משפחה של התסריטאי והבמאי פרסטון סטארג'ס ושל השחקניות דינה מריל וברוק שילדס.
בהיותה בת שבע, הוריה הצטרפו לכת הרוחנית "MRA", ובמשך 15 שנים קלוז גרה עמם לסירוגין באפריקה ובמספר מרכזים קהילתיים של הכת. בגיל 22 עזבה את הכת, והחלה ללמוד לתואר ראשון בתיאטרון ואנתרופולוגיה באוניברסיטה בווירג'יניה.
קריירה.
קלוז הופיעה לראשונה על הבמות באופן מקצועי ב-1974, והופעת הבכורה הקולנועית שלה הייתה ב-1982. שלושת סרטי הקולנוע הראשונים בהם שיחקה, "העולם על פי גארפ", "החברים של אלכס" ו"הטוב מכולם", זיכו אותה בשלוש מועמדויות רצופות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1984 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "משהו בקשר לאמיליה", על משפחה שנהרסת בשל פרשיית התעללות מינית. הסדרה וקלוז עצמה זכו לביקורות חיוביות, וקלוז הייתה מועמדת לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על השתתפותה בסדרה.
הפריצה הגדולה שלה הגיעה ב-1987, כשכיכבה בסרט "חיזור גורלי", בתפקיד שהביא לה פרסום עולמי. קלוז גילמה בסרט את דמותה של עורכת הספרים הפסיכוטית אלכס פורסט, הממררת את חייו של מאהבה לשעבר דן גלאגר מייקל דאגלס ומשפחתו. הסצנה שבה היא מבשלת את ארנב המחמד של המשפחה בסיר מים רותחים זכתה למעמד של פולחן, והדמות נחשבת עד היום לאחת מדמויות הרשע הקולנועיות המפורסמות ביותר. דמותה של אלכס פורסט דורגה במקום ה-7 ברשימת "100 הרשעים הגדולים ביותר של כל הזמנים" של מכון הסרטים האמריקאי, רשימה שהוכנה לכבוד חגיגות 100 שנה לקולנוע. כמו כן, הדמות דורגה במקום ה-36 ברשימת "100 הדמויות הקולנועיות הגדולות של כל הזמנים" שערך המגזין "פרמייר". קלוז הייתה הבחירה הרביעית בלבד של הבמאי אדריאן ליין. לפניה הוצע התפקיד לשחקניות דברה וינגר, ברברה הרשי ומירנדה ריצ'רדסון. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, וכן לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע דרמטי.
ב-1988 שיחקה בתפקיד המרקיזה דה מארטיי בסרט "יחסים מסוכנים". תפקיד זה זיכה אותה במועמדות חמישית לפרס אוסקר.
בשנות התשעים השתתפה במספר הפקות טלוויזיה יוקרתיות ומצליחות, דוגמת סרט הטלוויזיה "שרה, פשוטה וגבוהה" ושני סרטי המשך שלו, וסרט הטלוויזיה "לשרת בדממה: סיפורה של מרגרט קאמרמייר", עבורו זכתה בפרס אמי. במקביל, המשיכה לככב בסרטי קולנוע מצליחים: בסרט ההרפתקאות "הוק" (1991), לצדו של רובין ויליאמס, בדרמה הקומית "העיתון" (1994), בסרטו של טים ברטון "הפלישה ממאדים" (1996), בתפקיד קרואלה דה ויל המרשעת ב"101 כלבים וגנבים" (1996), ובתפקיד סגנית נשיא ארצות הברית, לצדו של הנשיא האריסון פורד, בלהיט הקולנועי "אייר פורס 1" (1997).
משנות השבעים ועד שנות התשעים הופיעה קלוז גם במספר מחזות זמר והצגות בברודוויי ובאוף ברודוויי. אחד מתפקידיה הבולטים על במות ברודוויי היה זה של נורמה דזמונד, בהפקה של אנדרו לויד ובר משנת 1994 למחזמר "שדרות סאנסט". על תפקיד זה זכתה בפרס טוני. היה זה פרס טוני השלישי בו זכתה. בשנים קודמות זכתה בפרס על תפקידיה במחזות "הדבר האמיתי" (1984) ו"העלמה והמוות" (1992).
בעשור הראשון ובעשור השני של המאה ה-21 קלוז השתתפה בסדרות טלוויזיה מצליחות, מבית היוצר של ערוץ הטלוויזיה בכבלים FX. ב-2005 השתתפה בתפקיד קבוע בעונה הרביעית של הסדרה המצליחה והמוערכת "המגן". קלוז גילמה את דמותה של קפטן מוניקה רולינג, מפקדת התחנה החדשה, המתעמתת עם גיבור הסדרה ויק מאקי. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב. בין השנים 2007-2012 כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת המתח "נזקים", בה גילמה את דמותה של עורכת הדין פטי יוז. על תפקידה בסדרה זו זכתה בשני פרסי אמי ובפרס גלובוס הזהב.
ב-2009 קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2011 היא שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "אלברט נובס" שזיכה אותה במועמדות שישית לפרס האוסקר.
בשנת 2017, שיחקה בתפקיד הדודה אידית, במותחן הרומנטי "בית המזימות".
בשנת 2018 היא שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "האישה" שזיכה אותה במועמדות שביעית לפרס האוסקר. קלוז היא השחקנית עם מירב המועמדויות לפרס ללא זכייה.
בשנת 2020 לוהקה לסרט הדרמה של בנג'מין קלירי "שירת הברבור" שישודר במהלך 2021 באפל TV פלוס.
בשנת 2022 החלה לשחק בעונה השנייה בסדרה "טהרן" בתור סוכנת מוסד הפעילה באיראן.
חיים אישיים.
בפברואר 2006 נישאה קלוז לדייוויד אי. שואו, שהיה בן זוגה במשך שנים רבות, והשניים גרים במיין. אלו הם נישואיה השלישיים של קלוז, שהייתה נשואה בעבר גם לקאבוט וייד (1969–1971) ולג'יימס מרלאס (1984–1987). יש לה בת אחת, אנני מוד סטארק (נולדה ב-26 באפריל 1988), מהתקופה בה הייתה במערכת יחסים עם המפיק ג'ון סטארק.
בסרט "האישה" מגלמת גלן קלוז את ג'ואן קסטלמן, רעייתו הנאמנה של סופר מהולל, המתבשר על זכייתו בפרס נובל. קלוז משחקת את הגיבורה בבגרותה, ובתה אנני סטארק, מגלמת את הגרסה הצעירה שלה.