בצבא משמשים שקי חול לביצורי שדה ולהגנה על מבנים. כיוון שמילוי השקים נעשה בחומר זמין וזול, ניתן להקים באמצעותם מחסות נרחבים. השילוב בין גרגרי עפר ובועות אוויר זעירות בשק מאפשר ספיגה טובה של הדף התפוצצויות. ממדים סטנדרטיים של שק חול הם 14 formula_1 22 אינץ' (בסביבות 35.5 formula_1 56 סנטימטר). ממדים אלו, עם משקל החול בשק, מאפשרים שימוש בשקי חול לבניית קיר עמיד בבנייה מוצלבת, כמו קיר לבנים. בגודל כזה השקים אינם כבדים מידי להרמה והבאה למיקום הנדרש. ניתן להניחם לייצוב והגבהת תעלות קשר ושוחות או לערמם לגובה במקומות בהם לא מתאפשרת חפירה. עמידותו של מתרס שקי חול כהגנה מהפגזות אוויריות אינה טובה. מתרס שאמור לשרוד זמן ממושך יש לחזק בצמנט פורטלנד או חומרים דומים, להגנה מרקבון ושחיקה. שקים מקנבס כותנה עמידים יותר משקי יוטה, ולכן מתאימים יותר לשימוש ממושך. עם זאת, כיום רוב השקים המשמשים לביצורים ולהגנה משיטפונות מיוצרים מפוליפרופילן.
זמינות השקים בידי לוחמים, גודלם והרכב הבד, הוביל לשימוש מאולתר בהם כברדסים לכיסוי שבויי מלחמה.
ניר דבורי
ניר דבורי (נולד ב-30 בינואר 1972) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב הצבאי של חברת החדשות.
ביוגרפיה.
דבורי נולד למשפחת חקלאים מקיבוץ אילון. עם גיוסו לצה"ל התנדב ליחידה 669 בחיל האוויר, עבר הכשרה כלוחם ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר השחרור מהשירות הסדיר, המשיך דבורי לשמש ביחידה כאיש מילואים.
הוא בוגר בית הספר לעיתונאים "כותרת" בתל אביב. דבורי הצטרף לערוץ 2 בשנת 2002, כתחקירן של "אולפן שישי". בשנת 2005 עבר לתפקיד כתב צבאי בחברת החדשות של הערוץ. אחת מחשיפותיו זיכתה אותו בעמדת שמירה על שמו בבסיס הקריה, לאחר שחשף את מחדלי השמירה בבסיס.
ב-2014, בתום מבצע צוק איתן, פרסם העיתון "גלובס" סקר שערך עבורו מכון TRI, בו נמצא דבורי כ"כתב שתפקודו נתפס כמוצלח ביותר" במהלך הדיווחים על המבצע.
אנקריאון
ארץ כוש
רגימנט יורקשייר
רגימנט יורקשייר (הרגלי ה-14\ה-15, ה-19 וה-33\ה-76) (באנגלית: Yorkshire Regiment) הוא רגימנט חיל רגלים בצבא הבריטי. הרגימנט הוקם ב-6 ביוני 2006 על בסיס שלושה רגימנטים שפורקו וסופחו לתוכו, כמו גם מספר יחידות 'מתנדבי יורקשייר' שהפכו לגדוד המילואים הרביעי ברגימנט.
הרגימנטים הקודמים היו כולם מזוהים עם אזור יורקשייר שבצפון אנגליה ורגימנט יורקשייר ממשיך את המסורת ומגייס את חייליו מאזורי הגיוס ביורקשייר, מכאן גם שמו.
היסטוריה.
רגימנט יורקשייר של נסיך ויילס.
הגדוד הראשון של רגימנט יורקשייר הוקם על בסיס רגימנט יורקשייר של נסיך ויילס (באנגלית: Prince of Wales's Own Regiment of Yorkshire). הרגימנט הוקם בשנת 1958 על ידי איחוד 'רגימנט מערב יורקשייר הרגלי ה-14' ו-'רגימנט מזרח יורקשייר הרגלי ה-15'. מאז הקמתו שירת הרגימנט במספר מוקדים וראוי במיוחד לציון שירותו בצפון אירלנד במשימות שמירה על השקט שם.
רגימנט מערב יורקשייר הרגלי ה-14 (של נסיך ויילס):
(באנגלית: 14th Foot West Yorkshire Regiment (The Prince of Wales's Own)) הרגימנט הוקם בשנת 1685 בתור 'רגימנט הייל' (על שם מי שהקים אותו) כדי להילחם במרד מונמות' ובהמשך השתתף גם בלחימה בארצות השפלה ובמהלך מרד היעקוביטים. הרגימנט השתתף במערכות השונות של הצבא הבריטי בהן המלחמות הנפוליאוניות, מלחמת קרים, מלחמת הבורים ושתי מלחמות העולם, הגדוד הראשון אף השתתף בשנת 1956 במבצע סיני. בשנת 1958 פורק הרגימנט ואוחד עם הרגימנט הרגלי ה-15 לכדי 'רגימנט יורקשייר של הנסיך מוויילס'.
רגימנט מזרח יורקשייר הרגלי ה-15 (של הדורכס מיורק):
(באנגלית: 15th Foot East Yorkshire Regiment (The Duke of York's Own)) הרגימנט הוקם בשנת 1685 בתור 'רגימנט סר הנרי קליפטון', בהמשך קיבל הרגימנט את השם 'הרגימנט הרגלי ה-15' ולאחר מכן קיבל את השיוך האזורי של מזרח יורקשייר. הרגימנט נלחם במערכות העיקריות במהלך המאה ה-17 וה-18, למרות שלרוב במאה ה-19 הוצב הרגימנט במוקדים שונים מבלי להשתתף באופן פעיל במערכות השונות. הרגימנט נלחם במלחמה האנגלו-אפגנית השנייה ומלחמת הבורים, במהלך מלחמת העולם הראשונה כלל הרגימנט 16 גדודים שהשתתפו בקרבות החזית המערבית, אסיה הקטנה ומצרים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוקמו שישה גדודים שהשתתפו בקרבות בכל חזיתות הצבא הבריטי, בהן בצפון אפריקה, אירופה ואסיה. לאחר המלחמה שירת הרגימנט במנדט הבריטי, מלזיה ולבסוף מספר שנים בגרמניה עד אשר פורק בשנת 1958 ואוחד לתוך 'רגימנט יורקשייר של נסיך ויילס'.
רגימנט ההוורדים הירוק.
הגדוד השני של רגימנט יורקשייר הוקם על בסיס רגימנט ההוורדים הירוק (באנגלית: Green Howards), או בשמו המלא; רגימנט ההוורדים הירוק (רגימנט יורקשייר של אלכסנדרה נסיכת ויילס). הרגימנט הוקם בשנת 1688 ועד שנת 1782 נודע בשמות שונים על שם מפקדיו. ב-1744 היו שני רגימנטים שמפקדם נקרא הוורד (Howard) וכדי להבדיל ביניהם צורף לשמם גם צבע הפייסינג שלהם, כך 'הרגימנט הרגלי ה-3' קיבל את הכינוי 'רגימנט ההוורדים באפס' (צבע חום צהבהב) ו-'הרגימנט הרגלי ה-19' קיבל את הכינוי 'רגימנט ההוורדים הירוק', שני כינויים אלו הפכו לבסוף לשמות הרגימנטים.
הרגימנט שירת במערכות השונות של הצבא הבריטי, בין היתר במלחמת העולם הראשונה במהלכה 13 גדודי הרגימנט שירתו בשירות פעיל ומלחמת העולם השנייה בה 12 גדודים מהרגימנט שירתו בשירות פעיל, במהלך המלחמה הרגימנט אף הוסב לרגימנט סיור. בהמשך המאה ה-20 שירת הרגימנט במספר מוקדים בהם במבצע סיני (1956), קפריסין, צפון אירלנד, מלחמת פוקלנד (1982), מלחמת המפרץ (1991) ובבוסניה (1996-1997).
רגימנט הדוכס מוולינגטון.
הגדוד השלישי של רגימנט יורקשייר הוקם על בסיס רגימנט הדוכס מוולינגטון (מערב רידינג) (באנגלית: (Duke of Wellington's Regiment (West Riding). הרגימנט נוצר ב-1 ביולי 1702 בתור 'רגימנט הנטינגטון', על שם מפקדו הראשון ומי שהקים אותו. בשנת 1775 עם חלוקת מספרים לרגימנטים בצבא, קיבל את השם 'הרגימנט הרגלי ה-33' ובשנת 1782 סודר גם אזור הגיוס של הרגימנט ושונה שמו לכדי; 'הרגימנט ה-33 (רגימנט יורקשייר הראשון של מערב רידינג)'. בשנת 1858 עם מותו של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, העניקה המלכה ויקטוריה לרגימנט את שמו לציון הקשר והשירות ההיסטורי של הרגימנט לדוכס במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בשנת 1881 עם סידור מחדש של הצבא הבריטי ברפורמות קרדוול, אוחד הרגימנט עם 'הרגימנט הרגלי ה-76' (ראה בהמשך), לכדי 'רגימנט הדוכס מוולינגטון'.
מספר חודשים אחרי הקמתו, נשלח הרגימנט להולנד להשתתף בקרבות מלחמת הירושה הספרדית, לאחר מספר חודשים יחד עם מספר רגימנטים בריטים הוא נשלח לפורטוגל שם נלחם במשך שש השנים הבאות. לאחר המלחמה הרגימנט היה מבין שניים שלא פורקו, הוא נשלח לגרמניה בשנת 1745 להשתתף בקרבות מלחמת הירושה האוסטרית, שם זכה הרגימנט בתוארי הקרב הראשונים שלו. הרגימנט ה-33 קיבל שם של רגימנט מקצועי ובעל יכולות רבות במהלך שנים אלו והוא התבלט רבות בשדה הקרב. תדמית זו התחזקה במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, כאשר הרגימנט הפך לדוגמה בקרב יחידות הצבא הבריטי, כשהוא נלחם בקרבות והמערכות העיקריות של הצבא במלחמה. יחידות הרגימנט השתתפו בין היתר בקרב על לונג אילנד, הקרב על פורט וושינגטון, הקרב על מונמות', הקרב על בית גילפורד ולבסוף נלחמו בקרב יורקטאון.
לאחר 10 שנים באמריקה, הרגימנט שב לאנגליה בשנת 1786 שם הוצב למשך השנים הבאות. בשנת 1793 ארתור ולסלי (לעתיד דוכס ולינגטון) קנה את דרגת המייג'ור בשירות הרגימנט ושנה לאחר מכן השתתפה היחידה במערכה הכושלת בארצות השפלה. בפברואר 1797 הגיע הרגימנט בפיקודו של ארתור ולסלי לקלקוטה בהודו, כחלק יחידות המלך המוצבות בהודו לצד צבא חברת הודו המזרחית הבריטית. בשנת 1799 נלחם הרגימנט במהלך המלחמה האנגלו-מייסורית הרביעית אשר הביעה לאחר קרב סרינגפטמה לנפילתו של סולטאן ממלכת מייסור הטיפו סולטאן. לקראת סוף שנת 1814 הגיע הרגימנט לאירופה להשתתף בקרבות כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות עד לנקודת השיא ביוני 1815 בקרב ווטרלו. בקרב שירת הרגימנט תחת חטיבה 5 בדיוויזיה השלישית, הרגימנט נלחם כחלק מיחידות הקו ואיבד 128 חיילים ו-11 קצינים במהלך הקרב.
בדצמבר 1815, עם תום הקרבות ותקופת השלום והסדר בצרפת, יצא הרגימנט חזרה לבריטניה שם הוצב בשנים הקרובות במספר בסיסים בהם בגלאזגו ודבלין. בשנת 1822 נשלך הרגימנט להצבה בקולוניה בג'מייקה למשך עשר שנים, בהן סבלו חיילי הרגימנט אבדות רבות על ידי מחלות מקומיות כמו מלריה ודיזינטריה. באוקטובר 1853 עם פרוץ מלחמת קרים, מספר חודשים אחרי שהוענק לו השם 'רגימנט הדוכס מוולינגטון', נשלח הרגימנט להשתתף במערכה בחצי האי קרים, שם לחם בין היתר בקרב אלמה, קרב אינקרמן והמצור על סבסטופול. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1868 השתתף הרגימנט בהמשלחת הצבאית לאתיופיה, לאחר מכן במהלך השנים הוצבו גדודי הרגימנט במספר מוקדים ברחבי האימפריה והם שירתו בין היתר במלחמת הבורים בדרום אפריקה.