ב-4 במאי 1935, בגיל 20, היה קוגן מעורב בתאונת דרכים במחוז סן דייגו שבה נהרגו אביו וחברו הטוב ג'וניור דרקין (Junior Durkin), שהיה אף הוא שחקן בילדותו והופיע בסרטי הקלברי פין בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20. קוגן היה הניצול היחיד מהתאונה.
חוק קוגן.
כשחקן בילדותו, הרוויח קוגן סכום המוערך ב-3 עד 4 מיליון דולר (48 עד 65 מיליון דולר לערך לפי השער ב-2012), אך הכסף בוזבז בידי אמו ואביו החורג, ארתור ברנשטיין, על מותרות כמו מעילי פרווה, יהלומים ומכוניות יוקרה. אמו ואביו החורג של קוגן טענו כי ג'קי נהנה ושאב סיפוק ממותרות אלו. אמו אמרה כי "אף פעם לא הבטחנו שנביא דבר מה לג'קי. כל דולר שילד מרוויח לפני שהוא בן 21 שייך להוריו. ג'קי לא יקבל אף פרוטה מהכסף שהרוויח", וטענה כי "ג'קי היה ילד רע". קוגן תבע אותם ב-1938, אבל, לאחר ניכוי הוצאות משפטיות, קיבל 126,000 דולר בלבד (2,090,000 דולר לפי שער 2014) מתוך 250,000 הדולרים שנותרו מרווחיו. כאשר קוגן נקלע לזמנים קשים, הוא ביקש מצ'ארלי צ'פלין סיוע, וצ'פלין העניק לו 1,000 דולר ללא כל היסוס.
הקרב המשפטי הוביל לדיון ציבורי בעניין שחקנים-ילדים והניע את חקיקת "חוק ההגנה על ילדים שחקנים", שנחקק בקליפורניה, הידוע גם בשם "חוק קוגן" (Coogan Law או Coogan Act). החוק דורש שמעסיקו של שחקן-ילד ישמור 15% מהרווחים בקרן ייעודית (שנקראת לרוב "חשבון קוגן", Coogan Account), ומגדיר את הטיפול בנושאים כמו השכלה, שעות עבודה וימי מנוחה.
בגרותו.
מלחמת העולם השנייה.
קוגן התגייס לצבא ארצות הברית במרץ 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המתקפה על פרל הארבור, הוא ביקש לעבור לחיל האוויר האמריקאי כטייס דאון צבאי בשל כישורי התעופה שרכש כאזרח. לאחר שסיים את בית הספר לטייסי דאון, מונה לנווט והתנדב למשימה מסוכנת עם "טייסת הקומנדו הראשונה" (1st Air Commando Group). בדצמבר 1943 היחידה נשלחה להודו. בזמן המערכה על בורמה, הטיס ב-5 במרץ 1944 חיילים בריטים שהשתייכו ליחידת הצ'ינדיטים בפיקודו של הגנרל אורד וינגייט, והנחית אותם בלילה בג'ונגל קטן, כ-150 קילומטר מאחורי הקווים היפניים.
טלוויזיה.
לאחר המלחמה, קוגן חזר לשחק, בין היתר בטלוויזיה. בין 1952 ל-1953 הוא גילם את דמותו של סטוני קרוקט בתוכנית "Cowboy G-Men". כמו כן התארח ב"מופע של מרתה ריי", והופיע בתפקיד קורברט בשני פרקים בסדרה "The Outlaws" של NBC, ששודרה בין 1960 ל-1962. כמו כן הופיע בתפקידי אורח בסדרות "The Brothers Brannagan" (בעונת 1960–1961) ו-"The Americans" (ב-1961), וגילם תפקיד קבוע בסדרה "McKeeveer and the Colonel" ששודרה ב-NBC ב-1962 עד 1963. לבסוף לוהק לתפקידו המוכר ביותר בטלוויזיה, כדוד פסטר בתוכנית "משפחת אדמס" (1964-1966) של רשת ABC. ב-1965 הופיע בתפקיד שוטר בסרטו של אלביס פרסלי "מטורף לנשים" ("Girl Happy").
הוא הופיע ארבע פעמים בסדרה המשפטית "פרי מייסון". כמו כן הופיע בסדרות כמו "חבורת בריידי", "אני חולם על ג'יני", "משפחה שכזאת" ("Family Affair"), "הנה לוסי" (עם לוסיל בול), "המופע של בריאן קית'", "המופע של אנדי גריפית'", "משפחת פרטרידג'", "המערב הפרוע" ("The Wild Wild West") ו"הוואי חמש-אפס", עד לפרישתו באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20.
הוא המשיך להשתתף גם בסרטים אך ללא הצלחה דומה לזו שהייתה לו בילדותו. הסרט אחרון בהשתתפו צולם בשנת 1984. בסרט זה הוא השתתף לצד השחקן הישראלי-אמריקאי סטיב בונד.
משפחתו.
קוגן התחתן עם השחקנית בטי גרייבל ב-20 בנובמבר 1937, והתגרש ממנה ב-11 באוקטובר 1939. לאחר מכן נישא שלוש פעמים, ומנישואיו נולדו לו שני בנים ושתי בנות. בתו לסלי דיאן קוגן (נולדה ב-24 בנובמבר 1953) הולידה את קית' קוגן (נולד ב-13 בינואר 1970), שהלך בעקבות סבו והחל לשחק בגיל 5. בין היתר הופיע באחד התפקידים הראשיים בסרט "Adventures in Babysitting" (1987) שזכה להצלחה קופתית. שנתיים לאחר מות סבו, ב-1986, שינה את שמו מקית' אריק מיצ'ל לקית' קוגן.
אחיו הצעיר, רוברט קוגן (Robert Coogan; 12 בדצמבר 1924 - 12 במאי 1978), היה גם הוא שחקן בילדותו. הוא שיחק בסרט "סקיפי" (1931), שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
מותו.
ב-1 במרץ 1984 מת קוגן מדום לב, בגיל 69, במרכז הרפואי סנטה מוניקה בסנטה מוניקה, קליפורניה. קוגן הונצח בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ז'ק בכר
ז'אק בכר
דב קליין
דב קליין (נולד ב-16 ביוני 1962) הוא מנתח פלסטי, חוקר ומפתח שיטות ניתוח בתחום הכירורגיה הפלסטית. מנהל המרפאה לאסתטיקה רפואית במרכז רפואי אסף הרופא, ומפעיל מרפאה פרטית לרפואה אסתטית בבית "מנדרין" בתל אביב.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בפתח תקווה לאב מהנדס ואם פסיכולוגית, הבכור מבין 3 אחים. לא שירת בצה"ל עקב סדרה של ניתוחים שעבר לפני הגיוס.
למד רפואה באוניברסיטת פירנצה באיטליה בין השנים 1982–1988. במהלך לימודי הרפואה הכיר את צ'ינסיה, ולקראת סוף לימודיהם הם התחתנו. לאחר סיום הלימודים עברו להתגורר בישראל.
בין השנים 1989–1996 התמחה בבית החולים תל השומר, במחלקה לכירורגיה פלסטית וכוויות.
בשנת 1996 פתח את הקליניקה הפרטית "מרפאת דב קליין", וב-2006 מונה למנהל המרפאה האסתטית במרכז רפואי אסף הרופא.
בשנת 1995 זכה בפרס קפלן לכירורגיה פלסטית עבור מחקרו בפיתוח מודל לחקר הצלקות על עכברים שנערך באוניברסיטת תל אביב.
משנת 2002 הוא חבר כבוד באקדמיה האיטלקית ליופי (Italian Academy of Beauty).
בשנת 2011 עלתה לאוויר תוכנית הטלוויזיה "חלומות מפלסטיק" אשר מבוססת על קליין והמרכז הרפואי שלו. התוכנית עוקבת אחרי מטופלים לכל אורך תהליך הניתוח. שודרו ארבע עונות של התוכנית.
קליין הוא הבעלים המשותף ביחד עם חברת המכוניות יגואר של ספא "Spa on the beach" בחוף סרדיניה באיטליה.
פרשת פרסומי פרופורציה בגוגל.
חברה מתחרה לניתוחים פלסטיים, "פרופורציה פי.אם.סי בע"מ", פרסמה דרך מודעות גוגל את שירותיה. הם קבעו שבכל חיפוש אחר "ד"ר קליין" או "ד"ר דב קליין" במנוע החיפוש "גוגל", תוצג תחילה מודעה של "פרופורציה". קליין תבע את "פרופורציה" ואת חברת גוגל ודרש לאסור שימוש זה בשמו. תביעתו התקבלה בבית משפט השלום, והוא זכה לפיצויים. אך פסק הדין בוטל בבית המשפט המחוזי והפיצויים הוחזרו. לדברי השופט במחוזי הדבר דומה לפתיחת חנות מתחרה בסמוך, דבר לגיטימי במסגרת התחרות. על פסק דין זה הגיש קליין בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון, אך לאחר דיון חזר בו מבקשתו.
משפחתו.
קליין נשוי לצינסיה אותה פגש בלימודיו בפירנצ'ה, לזוג שני בנים. גר בצפון תל אביב.
ליאוניד פקרובסקי
הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל
הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל (נקראת גם "הסגונדה ליגה"), היא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה בפורטוגל, לאחר ליגת העל.
עד שנת 1990 הליגה הפורטוגלית השנייה בכדורגל הייתה ליגה אזורית. בשנה זו נוסדה ליגה ארצית. בליגה הפורטוגלית השנייה משתתפות 18 קבוצות המשחקות אחת מול השנייה בשני סיבובים, בשיטת בית וחוץ, סה"כ 36 משחקים בעונה.
שתי הקבוצות שסיימו את העונה במקומות הראשונים בליגה מעפילות לליגת העל הפורטוגלית, הליגה הבכירה בפורטוגל. שלוש הקבוצות שסיימו אחרונות נושרות לליגה השלישית. קבוצות המילואים אינן עולות לליגת העל, אך יכולות לרדת לליגה השלישית.
פאסוס די פריירה זכתה באליפות הליגה 4 פעמים, יותר מכל קבוצה אחרת.
פנטסטיקס
פנטסטיקס (אנגלית: Fantasticks) הוא מחזמר משנת 1960 עם מוזיקה של הארווי שמידט לפזמוניו של טום ג'ונס. הוא מספר סיפור אלגורי, המבוסס על המחזה "הרומאנטים" של אדמון רוסטאן. המחזמר רץ ברציפות 42 שנה והפך למחזמר הוותיק ביותר בעולם.
המחזמר עוסק בשני אבות שכנים המערימים על ילדיהם, לואיזה ומאט, בהעמדת סכסוך ביניהם על מנת ששניהם יתאהבו. האבות שכרו שחקנים נודדים על מנת לביים חטיפה מדומה, כך שמאט הצליח בצעד אמיץ להציל את לואיזה, מה שסיים את הסכסוך לכאורה. כאשר הילדים מגלים את התרמית, הם דוחים את "משחק האהבה" שאורגן להם ונפרדים. לאחר מכן חווה כל אחד מהם חוויות מאכזבות ביותר של העולם האמיתי, שנראים כרצף של פנטזיות מקבילות. הם חוזרים אחד לשני חבולים אך מפוקחים, ומחדשים את הנדר שלהם עם יותר בגרות.
המופע עלה לראשונה באוף ברודוויי ורץ בסך הכל 42 שנים עם 17,162 הופעות, מה שהפך אותו, כאמור, לוותיק ביותר על הבמה. הוא זכה בפרס הטוני למצוינות בתיאטרון ב-1991. הסיפור הפיוטי וההפקה הקלילה, רבת הדמיון, כולל שירים מוכרים כמו "מנסה להיזכר", "עוד מעט ירד גשם" ו"הם היו אתם" סייעו, לדעת מבקרים שונים, להפוך את המחזמר לכל כך עמיד. המחזמר גרר אחריו הפקות רבות בכל רחבי ארצות הברית ולפחות ב-67 מדינות נוספות בעולם, כולל הפקות מקומיות של תיכוניסטים. בסביבות 250 הפקות חדשות של המחזמר עולות מדי שנה. הוא מועלה בדרך כלל עם צוות שחקנים קטן, תזמורת של שניים-שלושה נגנים ועיצוב תפאורה מינימליסטי. הוא גם זכה לגרסה קולנועית וטלוויזיונית. המופע עלה מחדש באוף-ברודוויי בשנת 2006 ורץ למעל עשור.
דניאלה מיכאלי
דניאלה מיכאלי (נולדה ב-12 בספטמבר 1952) היא כוריאוגרפית, במאית תיאטרון ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
מיכאלי נולדה וגדלה ברחובות. למדה ריקוד, נגינה בפסנתר ופיתוח קול מילדות. למדה בין השאר אצל דליה חרל"פ, עליזה שדה, דבורה ברטונוב, מיה ארבטובה ורינה שחם, בסטודיו בת דור ועם להקת בת שבע. היא בוגרת תיכון דה שליט בעירה. בתחילת 1971 התגייסה לצה"ל ושירתה בצוות הווי של חיל האוויר.
הכשרה מקצועית ותחילת הדרך.
למדה בפריז בבית הספר להכשרת מורי ריקוד והתעמלות הרמונית – Ecole Irène Popard, 1970.