בין השנים 1945 ל-1947 ריכז במזכירות מפלגת פועלי ארץ-ישראל (מפא"י) את פעילות תנועות הנוער שהיו קשורות למפלגה ואת הפעילות של המשמרת הצעירה של המפלגה.
במהלך מלחמת העצמאות פנה ראש הממשלה ושר הביטחון, דוד בן-גוריון, לשומרוני בבקשה להקים במשרד הביטחון את אגף הנוער והנח"ל. שומרוני היה זה שהקים למעשה את הנח"ל (נוער חלוצי לוחם) כחיל המשלב אימונים צבאיים עם עבודה חקלאית וחינוך לחלוציות לפי מסורת הפלמ"ח, ותהליך ההקמה הרעיונית אף קדם לבקשה הרשמית של בן-גוריון משומרוני. את תפקידו כראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון סיים שומרוני בשנת 1951. תשעה חודשים לאחר מכן התמנה להיות מזכיר קיבוצו, אפיקים.
שומרוני נפטר בשנת 1954, לאחר שנפצע קשה באסון מעגן. נקבר באפיקים. הותיר אישה, וירה, ושלוש בנות. חודשיים לפני אסון מעגן נישאה בתו הבכורה נורית לצבי (צביקה) כסה, בנו של ידידו יונה כסה (ששכל את אשתו צפורה באסון).
לאחר מותו חילק אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון את "פרס אליהו שומרוני", לעידוד כתיבת סיפורים ורשימות עיוניות בנושאי התיישבות וביטחון.
עדות האסלאם
יחידת יפתח
קוראים לי בטהובן
קוראים לי בטהובן (באנגלית: Beethoven) הוא סרט משפחה קומי אמריקאי משנת 1992, בבימויו של בריאן לבנט ובכיכובם של צ'ארלס גרודין ובוני האנט. הסרט הוא הראשון בסדרת הסרטים "בטהובן" ובזיכיון .
הסרט נכתב על ידי ג'ון יוז (תחת שם העט "אדמונד דנטס") ואיימי הולדן ג'ונס. עלילת הסרט עוסקת בכלב סן ברנרד בשם בטהובן, כשמו של המלחין לודוויג ואן בטהובן, וקורותיו בבית משפחת ניוטון.
עלילת הסרט.
הסרט נפתח בגנבה של גור כלבים מסוג סן ברנרד וקבוצה גדולה של גורים אחרים, מחנות לחיות מחמד. כלב מסוג ג'ק ראסל טרייר, ששמו ספוט, בורח משני הגנבים, וגם גור הכלבים מסוג סן ברנרד בורח ומתגנב לתוך הבית של משפחת ניוטון. אב המשפחה, ג'ורג' ניוטון (צ'ארלס גרודין), לא רוצה לקחת אחריות על הכלב, אך אשתו אליס (בוני האנט) וילדיהם, משכנעים אותו. המשפחה מנסה למצוא שם לכלב החדש שלהם; כאשר ראו שהגור נובח כשהבת הצעירה, אמילי (שרה רוז קאר), מנגנת חלק מהסימפוניה החמישית של לודוויג ואן בטהובן - החליטו בני המשפחה לקרוא לו "בטהובן".
בטהובן הופך לנערץ על ידי הילדים לאחר שהוא עוזר להם להתגבר על בעיות שונות: הוא מפחיד בריונים שהטרידו את טד (כריסטופר קסטיליה), מסייע לרייס (ניקול טום) לדבר עם הילד המקובל בשכבה מארק, ומציל את חייה של אמילי כשהיא נופלת לבריכת השחייה בביתה של הבייביסיטר חסרת האחריות (שעבדה למשך יום אחד, כיוון שאם המשפחה, אליס, רצתה לחזור לעבודה אך ללא הצלחה). למרות זאת, ג'ורג' מחפש תכונות שליליות אצל בטהובן והופך לקנאי יותר כי בטהובן מקבל יותר גילויי חיבה. תסכולו גובר כאשר תעלוליו של בטהובן הרסו את הארוחה שלו יחד עם עמיתיו לעבודה בחברה לטיהור אוויר, בראד (דייוויד דוכובני) וברי (פטרישיה היטון). בראד וברי תכננו לקחת מג'ורג' את הבעלות על החברה, אך רגע לפני שחתם על המסמכים ליפף בטהובן את הרצועה שלו סביב השולחן והכיסאות עליהם ישבו העמיתים והפיל אותם.
המשפחה לוקחת את בטהובן לווטרינר המקומי, ד"ר הרמן ורניק (דין ג'ונס), לבדיקה רפואית ולחיסון שגרתי. הם לא מודעים לכך שד"ר ורניק היה מעורב בניסויים קטלניים בבעלי חיים, ושהוא זה ששכר את שני הגנבים, הארווי (אוליבר פלאט) וורנון (סטנלי טוצ'י), שניסו לגנוב את הכלבים מהחנות בפתיחת הסרט. ורניק נזקק לכלבים בעלי גולגולת גדולה כמו סן ברנרד לניסוי תחמושת, ולכן מנסה לעודד את המשפחה להשאיר את בטהובן במהלך הלילה במרפאה, אך הם מסרבים. הוא משוחח ביחידות עם ג'ורג' וטוען שקיימת חוסר יציבות נפשית בקרב כלבים מסוגים גדולים כמו סן ברנרד, שהופכת אותם למסוכנים לבני אדם; הוא מייעץ לו לערוך תצפיות על בטהובן ולשים לב לכל סימן יוצא דופן.
ורניק מבקר בבית ניוטון, כדי לבחון את המצב הנפשי של בטהובן. הוא מביים "התקפה" של בטהובן: הוא מכה אותו וכתוצאה מכך הכלב קופץ עליו, אך לא נושך אותו. באמצעות דם מזויף, טוען הווטרינר כי בטהובן נשך את זרועו, וכי צריך להרדים אותו, אחרת הוא יגיש תלונה. אמילי ראתה שהווטרינר פגע בבטהובן, ומנסה לשכנע את ג'ורג' להשאיר אותו, אך ג'ורג' לוקח את בטהובן למשרדו של הווטרינר. בדרך לשם, ג'ורג' מגלה חיבה לבטהובן, ונזכר בילדותו, אז אביו לקח את הכלב המשפחתי לווטרינר כדי להרדים אותו והוא מעולם לא סלח לו על כך. ג'ורג' חושש כי ילדיו ישנאו אותו על שלקח את בטהובן, ואכן, כשהוא חוזר הביתה, ילדיו כועסים ועצובים.
מאוחר יותר משוחחת אליס עם ג'ורג' ואומרת שהיא מאמינה לבת שלהם, וכך ג'ורג' והמשפחה נוסעים בחזרה אל הווטרינר כדי לדבר איתו שוב. ד"ר ורניק טוען שבטהובן כבר מורדם, אך ג'ורג' טוען שנאמר לו שזה יקרה רק למחרת. הוא גם מגלה שאין לווטרינר סימני נשיכה על זרועו, ומכה אותו באגרוף. המשטרה לא מתערבת, ובני המשפחה מחליטים לעקוב אחרי הווטרינר. ג'ורג' נכנס בעקבותיו לתוך המחסן שלו, ובמקביל שבטהובן משתחרר מידי הגנבים בזכות הכלב ספוט, שנושך את ד"ר ורניק ומחולל מהומה. אליס מטלפנת למשטרה ופתאום נפלטת ירייה לגנבים. טד נבהל ומחליט לנהוג בעצמו ברכב אל תוך המחסן; הרכב פוגע בשולחן שעליו מונחות הזריקות של הניסויים, והן נופלות לעבר בטנו של ד"ר ורניק ומרדימות אותו. המשפחה משחררת את כל הכלבים שנגנבו, ושולחת אותם לרדוף אחר הגנבים שנמלטו. להקה של כלבי דוברמן השומרים על מגרש הגרוטאות אליו ברחו, מסייעת לתקוף את הגנבים.
ד"ר ורניק ושני הגנבים הפצועים נעצרים על ידי המשטרה. המשפחה מתראיינת למהדורת החדשות בטלוויזיה על האירוע. רייס מקבלת שיחת טלפון ממארק, הילד המקובל בשכבה, שמזמין אותה לפגישה. הסרט מסתיים באיחולי לילה טוב של ההורים לבטהובן, שיושב על מיטתם, ולכל שאר הכלבים ששחררו מהמחסן, שאומצו על ידיהם.
הכנסות וביקורות.
הסרט גרף הכנסות של 57,114,049 דולר באמריקה הצפונית ו-90,100,000 דולר בשאר המדינות. בסך הכל גרף הסרט בכל רחבי העולם סכום של 147,214,049 דולר.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. ביקורת המבוססת על 24 ביקורות שנאספו על ידי Rotten Tomatoes, דירגה באופן כללי את הסרט בדירוג של 33%, עם ציון ממוצע של 4.8/10. רוג'ר איברט מאת שיקגו סאן טיימס נתן לסרט שניים וחצי כוכבים מתוך ארבעה וכתב בסקירה שלו: "זה לא הסוג של הבידור שאני מסקר בדרך כלל. אני בתקווה נואשת לסרט חדש על כלב חמוד. וגם אני לא מוצא שום דבר חדש ומיוחד ב"בטהובן", למרות שאני מודה שיוצרי הסרט הבטיחו כלב ראוי לתפקיד הראשי, ושצ'ארלס גרודין, שהוא כמעט תמיד משעשע, ימלא באופן נחמד ואמיתי את תפקיד האבא הממורמר".
בר יוחאי (שיר)
Call Me Maybe
Call Me Maybe הוא שיר של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. השיר יצא לאור ב-20 בספטמבר 2011 כסינגל הראשון מהמיני-אלבום הראשון של הזמרת, Curiosity. השיר כלול גם באלבום Kiss של הזמרת, שיצא בשנת 2012. השיר נכתב במקור כשיר פולק, אך סגנונו שונה לפופ מאוחר יותר בהפקת ג'וש ראמסיי.
השיר יצא לראשונה בקנדה דרך חברת התקליטים 604 Records. לאחר שזמרי הפופ ג'סטין ביבר וסלינה גומז פרסמו את השיר בחשבון הטוויטר שלהם זכה השיר לתשומת לב בינלאומית. השיר זכה גם לפארודיות רבות באתר יוטיוב ולהצלחה בינלאומית רבה.
השיר הועמד לשני פרסי גראמי בטקס פרסי גראמי ה-55. ב-11 בדצמבר 2012 זכה השיר לתואר "שיר השנה של שנת 2012" על ידי MTV. השיר היה לאחד השירים הנמכרים ביותר בשנת 2012, כשמכר מעל ל-12 מיליון עותקים בשנה זו. עד יולי 2015 מכר השיר מעל ל-18 מיליון עותקים ברחבי העולם, והיה לשיר הנמכר ביותר באופן דיגיטלי. השיר דורג במקום ה-47 במצעד השירים הטובים ביותר בכל הזמנים של המגזין האמריקאי בילבורד.
איבן רושד
פוקס קידס
בנימין יהודה לייב ברנשטיין
הרב בנימין יהודה לייב ברנשטיין (בערך תקצ"ט, 1839 - ב' בשבט תרס"ה, 8 בינואר 1905) היה ראש הישיבה הראשון של ישיבת חיי עולם בירושלים.
תולדותיו.
נולד לרבי פישל ואסתר מלכה מאומן. סבו היה רבי יהודה לייב, נכדו של רבי יוסף יהודה לייב מבאלטא, תלמידו של המגיד ממזריטש. אביו עלה ארצה עקב ברכתו של רבו, רבי משה צבי מסאווראן שבארץ ישראל יזכה לילדים. רבי פישל התגורר בצפת שם הקים חצר גדולה להכנסת אורחים. לאחר תקופה קצרה נולד לו בנו, שנקרא בנימין יהודה לייב, על שם אביו וחמיו רבי בנימין מפינסק. הסנדק היה רבי אברהם דב אוירבך מאבריטש. בילדותו נפל לבור מים ועד שמצאוהו כמעט נפטר אך לבסוף התעורר וחזר להכרתו. עוד בילדותו היה מתמיד ועילוי. בשנת תרי"א עלה רבי משה בידרמן לארץ ישראל ביקר בצפת ובחן את הילדים. לאחר שבחן את בנימין, אמר לבנו רבי יצחק דוד: אמך לא רצתה לעלות ארצה כי פחדה שלא תמצא חתנים לנכדותיה, והנה יש לה חתן. ואכן לאחר זמן קצר לקחו רבי יצחק דוד לחתן לבתו ברכה עלקא. לאחר נישואיו עבר לירושלים לגור על יד חותנו.
בירושלים היה תלמידם של רבי משה יהודה לייב מקוטנא, רבי שמואל סלנט, מהרי"ל דיסקין, רבי מאיר אוירבך, רבי נחום משאדיק, רבי יעקב לייב לוי, רבי שמעון מנשה חייקין ועוד.
בשנת תרמ"ו הקים יחד עם חותנו את ישיבת חיי עולם וכיהן כראש הישיבה. מתלמידיו בישיבה היה רבי גרשון לפידות. בתפקיד זה גם פעל להשגת תרומות לישיבה, והתרים את הנגיד פנחס נימינסקי מאומן שתרם שני בניינים לישיבה.