הסכם סחר דו-צדדי נחתם ב-9 באוקטובר 1969 ובינואר 1971 הוקם בהלסינקי משרד סחר של צפון קוריאה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 שמרה פינלנד על מדיניות חוץ נבונה כלפי כל מדינות מפוצלות. כמו מזרח ומערב גרמניה, צפון ודרום קוריאה נפלו תחת מדיניות זו. כתוצאה מכך, פינלנד נאלצה לתת לדרום קוריאה להקים גם משרד סחר בבירה. זה גם הביא לכך שפינלנד נאלצה ליצור יחסים דיפלומטיים רשמיים עם שתי המדינות. התנופה הגיעה בנובמבר 1972, אז הכירה פינלנד בשתי המדינות הגרמניות. בחודש שלאחר מכן, דיפלומטים צפון קוריאניים עתרו לממשלת פינלנד שתמשיך להכיר גם בצפון קוריאה. פינלנד הכירה בו זמנית בשתי המדינות הקוריאניות ב-13 באפריל 1973. היחסים הדיפלומטיים עם צפון קוריאה נוצרו כעבור חודשיים, ב-1 ביוני ועם דרום קוריאה מעט מאוחר יותר ב-24 באוגוסט. פינלנד הפכה למדינה המערבית-אירופית השנייה, אחרי שוודיה, שכוננה יחסים עם הצפון. אולם בגלל המדיניות פינלנד הכירה בדרום קוריאה מאוחר יותר מאשר המדינות הנורדיות האחרות. השאלה הקוריאנית המשיכה להיות מטופלת באו"ם בשנות השבעים. בשנות ה-70 שמרה פינלנד על קשרים הדוקים יותר עם צפון קוריאה. הגאות החלה להשתנות בסוף שנות השבעים בגלל חובות שלא שולמו ותקריות דיפלומטיות. באמצע שנות השמונים, פינלנד העדיפה את דרום קוריאה על פני הצפון, אם כי קים איל-סונג עדיין תיאר את הקשרים כ"לבביים" בשנת 1985. פינלנד הקימה שגרירות בסיאול והודיעה לצפון קוריאה שלא תהיה שגרירות פינית בפיונגיאנג עד שהמדינה תנקה את המשלחת הדיפלומטית שלה ותשלם את חובותיה.
פעילויות בלתי חוקיות.
בשנת 1976 התגלו דיפלומטים צפון קוריאניים המפעילים הברחות נרחבות של סיגריות, משקאות חריפים וסמים בלתי חוקיים בפינלנד, שוודיה, נורווגיה ודנמרק כחלק מפעילותה הבלתי חוקית של צפון קוריאה להרווחת מטבע. בפינלנד זה כלל סחר בסמים ואלכוהול, מכירה לא מורשית של מוצרי אלכוהול שנרכשו במחירים דיפלומטיים וניסיונות למכור סמים לא חוקיים. המקרה הגיע לשיאו במבצע משטרתי גדול ובמרדף מכוניות בהלסינקי. הממונה על היחסים צ'אנג דיי-היי ושלושה דיפלומטים אחרים הוכרזו כ'פרסונה נון גרטה. האירוע הוכיח לא רק שפוגע במוניטין של צפון קוריאה אלא גם העמיד את הרשויות הפיניות במצב קשה מכיוון שצפון קוריאה נותרה בעדיפות מדינית.
המכה הגדולה ביותר ביחסים הדיפלומטיים התרחשה בשנת 1983, כאשר שגריר צפון קוריאה, יו ג'ה-האן ניסה לשחד את ראש ממשלת פינלנד יוהנס וירולאינן ב-5,000 דולר. התקרית הביאה לכך שהדיפלומט הוכרז כפרסונה נון גרטה. על פי הדיווחים, דיפלומטים מצפון קוריאה ניסו למכור פורנוגרפיה בפינלנד.
בשנת 2007 הוציאה צפון קוריאה הערה דיפלומטית של חוסר שביעות רצון מפינלנד לאחר אירוע הנוגע לשני דיפלומטים צפון קוריאנים. הדיפלומטים שנסעו לסטוקהולם עלו על הרכבת ממוסקבה להלסינקי כאשר פקידי המכס הפינים נאלצו להשתמש בגז מדמיע לאחר שסירבו לשתף פעולה. הגברים סירבו להציג את כרטיסי הרכבת שלהם ולדרכונים הדיפלומטיים שלהם חסרה התוספת המתאימה למעבר בפינלנד, שם לא הוסמכו. רק לאחר שמשטרת פינלנד קבעה כי דיפלומטים צפון קוריאניים מחכים בפינלנד לפגוש את הגברים וללוותם לשוודיה, נקבע כי הם זכאים לחסינות דיפלומטית. צפון קוריאה האשימו את פינלנד בהפרות זכויות אדם ובדיפלומטים שננשכו על ידי השוטרים הכלבים.
צפון קוריאה ניסתה לייבא מפינלנד טכנולוגיה דו-שימושית המתאימה לכלי נשק להשמדה המונית.
יחסים בין-פרלמנטריים.
הביקור הפרלמנטרי הראשון בצפון קוריאה התקיים בשנת 1972. המשלחת שהונהגה על ידי 'Veikko Johannes Rytkönen' (SKDL) וכלל גם את לאסה להטינן (SDP) ופרטי סלוליין (NCP) נפגשו עם הנשיא קים איל-סונג.
בשנת 1982 חבר הפרלמנט 'Sakari Knuuttila' (SDP) והשר 'Veikko Saarto' (SKDL) יחד עם מנכ"ל Yleisradio לשעבר 'Eino S. Repo' ארגנו כנס ל"איחוד מחדש" של קוריאה באספו, פינלנד בהנחיית צפון קוריאה. משלחת צפון קוריאנית הגיעה לוועידה, אך מכיוון שלא הייתה נציגות דרום קוריאנית, הכנס לא היה אלא אירוע תעמולה של צפון קוריאה.
בעבר, ועדה פרלמנטרית פינית, קבוצת הידידות הפינית-קוריאנית הופקדה על היחסים. הוועדה ביקרה במדינה בשנת 1997 כדי להשתתף בחגיגות יום השמש וזכתה לביקורת קשה על התמיכה במשטר. סגן נשיא הוועדה, 'Matti Vähänäkki' (SDP), רמז כי הדיווחים על הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית היו מוגזמים. הסיור חרג גם מתקציבו.
קים איל-סונג זכה במדליית הפרלמנט של 75 שנה לפינלנד בשנת 1981. בשנת 1982, ביום הולדתו ה-70 של קים השתתף חבר הפרלמנט 'Veikko Saarto' ושר החינוך 'Kalevi Kivistö' (שניהם SKDL) למרות כוונת הממשלה לציין את האירוע בצורה נמוכה. פינים העניקו לקים איל-סונג מחווה של איילים ורייג'י. בד כפול הוענק ליום הולדתו ה-80 של קים בשנת 1992. ביום הולדתו ה-80 של קים השתתפו יו"ר מפלגת הפועלים הקומוניסטית - למען השלום והסוציאליזם טימו להדנמקי וחבר הפרלמנט 'Pekka Leppänen' ממפלגת הברית השמאלית. מתנות מפינלנד הסתכמו ביותר מסך כל המדינות האחרות בצפון אירופה.
לאחר מותו של קים איל-סונג, בתוך שבוע כ-40 איש ביקרו בשגרירות צפון קוריאה בהלסינקי כדי להביע את תנחומם, כולל בכירים בממשלה. כמו כן, לאחר מותו של קים ג'ונג-איל בשנת 2011, חבר הפרלמנט הפיני קאג' טורונן ממפלגת הפינים הורה לפרלמנט לשמור על דקת שתיקה "לזכרו של המנהיג היקר קים ג'ונג-איל", בזמן שחברו במפלגה ג'והו ארולה איחל לקים ג'ונג-און את השגחת האל. שני חברי הפרלמנט הוזמנו לפגישה עם דיפלומטים צפון קוריאניים בהלסינקי וגם הוזמנו לבקר בצפון קוריאה. בעבר צפון קוריאה ביקשה להשפיע רבות על הפוליטיקאים הפינים, אך בשנים האחרונות פחתה ההתלהבות לכך.
יחסי סחר.
הסחר הדו-צדדי בין המדינות הוא "כמעט ולא קיים", במיוחד מאז שנות האלפיים, עם עליות מדי פעם. למשל, היבוא הפיני מצפון קוריאה גדל ב-14,000 אחוזים משנת 2010 עד 2011, כאשר המסחר כלל כ-3,000 מכשירי טלוויזיה צפון קוריאניים שהורכבו באזור התעשייה קסונג יחד עם חפצים אחרים. בשנת 2016 יוצאו מוצרים בשווי של 1,500 אירו בלבד מפינלנד לקוריאה הצפונית, בעוד שהיצוא הצפון קוריאני לפינלנד הוערך בקצת יותר מ-6,000 אירו. הייצוא העיקרי של פינלנד לצפון קוריאה היה מנופים וציוד לרפואת שיניים. סחר בעל ערך גבוה יחסית של מנופים בשווי 8,5 מיליון אירו לצפון קוריאה התרחש בשנת 2013. בשנות השבעים ייבאה פינלנד בעיקר אורז מצפון קוריאה.
פינלנד הקימה משרד סחר בפיונגיאנג ב-1 באפריל 1974. באותה תקופה היחסים הובלו על ידי 'Metex', ארגון המייצג את האינטרס של תעשיות המתכת הפיניות. סברו שהתעשיות הפיניות יקבלו דחיפה מהיותן נוכחות בצפון קוריאה עוד לפני מדינות מערב אירופה או מדינות קפיטליסטיות אחרות. המשרד תפקד במלואו בשנת 1975. הצוות הפיני השתתף באופן פעיל באירועים חברתיים בבירה מכיוון שניתן היה לפרש אי הופעה כמחאה. במשרד, הצוות היה מודאג ממכשירי האזנה אפשריים שכן היה ידוע שבצפון קוריאנים יש אנשים שיודעים פינית. בשנת 1972 הזמינה צפון קוריאה מכונות נייר ומכונות אחרות מפינלנד תמורת למעלה מ-30 מיליון דולר. הספקים כללו את ראומה-רפולה, אהלסטרום, טמפלה וסטרומברג. באותו זמן ההשקעה נחשבה בטוחה, אך היא נקלעה במהירות לצרות רבות. הציוד נמסר אך התשלום מעולם לא בוצע. קים איל-סונג זיהה גם את טכנולוגיית הכרייה כיבוא פוטנציאלי.
בשנות השבעים, פינלנד ביקשה באופן אקטיבי לשלם את החוב ובית משפט לבוררות במוסקבה פסק לטובת הטענות הפיניות. לצפון קוריאה יש עדיין חוב של יותר מ-26 מיליון דולר למדינה הפינית ו-6 מיליון למפעלים פיניים. המדינה הפינית כבר מזמן לא ציפתה להחזר, אך בשנת 2017 צפון קוריאה רמזה שהיא מוכנה למלא את התחייבויותיה. משרד הסחר נותר סגור.
פינלנד נוקטת בסנקציות נגד צפון קוריאה בגלל תוכנית הנשק הגרעיני שלה.
יחסים לא ממשלתיים.
קים איל-סונג נודע בפינלנד בסוף מלחמת קוריאה. בשנת 1952 פרסמה המפלגה הקומוניסטית בפינלנד ביוגרפיה קצרה עליו בשנתון ובשנת 1958 העניק קים ראיון לקנסאן אוטיסט. ראיון חדש ניתן כאשר משלחת של ליגת הנוער הדמוקרטית בפינלנד ביקרה בצפון קוריאה בשנת 1969. ועדה של סולידריות עם צפון קוריאה הוקמה בשנת 1968. בשנת 1970 התפתחה הוועדה לאיגוד פיני-קוריאני.
המשלחת הפינית לפסטיבל העולמי ה-13 של נוער וסטודנטים בשנת 1989 בפיונגיאנג צומצמה מאוד כאשר האיחוד הלאומי של סטודנטים באוניברסיטאות בפינלנד ביטל את ביקורם המתוכנן, וציטט את דבריהם הרשמיים של צפון קוריאה שתמכו בתגובה הסינית האלימה לאירועי כיכר טיין-אן-מן.
קיימת עמותת חברות לקידום יחסי פינלנד וצפון קוריאה בפינלנד הנקראת 'Finland–Korea Association'. כמו כן, לצפון קוריאה יש איגוד קוריאה – פינלנד.
כמה ארגונים פיניים הוקמו מאז שנות ה-60 וה-70 לחקר אידאולוגיית ג'וצ'ה. ישנם לוחות מאגודות אידאולוגיית ג'וצ' פינים מואסה, יובסקילה, יואנסו, וטמפרה על מגדל ג'וצ'ה. בשנות ה-70 תורגמו לפינית עד 71 עבודות תעמולה, שפה המדוברת על ידי מעט יחסית אנשים ברחבי העולם, במחיר רב. אלה חולקו לכל מי שהיה בקשר עם השגרירות, עם ארגוני שמאל שונים ואפילו עם סמים. כמה ספרים פרי עטם של סופרים פינים מופצים באופן בולט בצפון קוריאה.
ארגון הצדקה הפנטקוסטלי 'Fida International' עבד עם ארגוני בריאות וייצור תפוחי אדמה בצפון קוריאה מאז 1998. משפחה פינית אחת של גולים העובדים עבור פידה מתגוררת בצפון קוריאה. הצלב האדום הפיני פועל גם במדינה, בתחום מניעת נזקי שיטפון ובצורת.