דוריאת (באנגלית: Doriath) היא ממלכת הסינדר, העלפים האפורים של המלך תינגול אשר נשארו בבלריאנד ומעולם לא ראו את שני העצים. ממלכת דוריאת מורכבת ממחגרת מליין, הנהר ארוס, מנגרות ועם היערות הגדולים האחרים: יער נלדורות, יער רגיון ויער אסטולד, שם פגש תינגול את מליין. כמו מקומות רבים אחרים בלג'נדריום של ג'. ר. ר. טולקין גם דוריאת משמשת כבמה המרכזית לכמה מההתרחשיות המרכזיות של העידן הראשון, כמתואר בסיפורם של ברן ולות'יין, Lays of Beleriand, חלקים מילדי הורין והסילמריליון.
אזור הימרינג ודורתוניון.
כאשר בני פאנור הלכו מזרחה לאחר שתינגול התוודע לטבח בנמלי הברבורים, נבנה מבצר גדול על גבעת הימרינג שבצפון מזרח בלריאנד. היה זה מעוזו הראשי של מידרוס', ממנו צפה ושמר על אזור הגבול הצפון-מזרחי שנודע מצודת מידרוס'. במזרח היה את מישור לותלן שעליו שמר מגלור וארד לוין, ההרים הכחולים. ממערב היה את מעבר אגלון, עליו שמרו קורופין וקלגורם. זה היה המבצר היחיד ששרד את דגור בראגולך, "קרב להבת הפתע". אך בנירנית ארנוידיאד השתלטו על גבעת הימרינג חיילי אנגבנד. לאחר טביעתה של בלריאנד במלחמת החרון, החלק הגבוה ביותר של פסגת הימרינג נשאר מעל הגלים כאי.
פלס.
פלס (באנגלית: Falas) (משמעות המילה בסינדרין היא: "קו-הגלים") היה האזור אשר השתרע לאורך מערב בלריאנד לאורך חופה עם ים בלגיר. בפלס התקיימה ממלכתו של קירדן הספן ועלפי סינדאר אחרים לאורך העידן הראשון. הם התגוררו בשני ערי נמל, אגלרסט בשפך נהר ננינג, ובריתומבר בשפך נהר בריתון. כשאר האורקים של מורגות מצליחים לשבור את המצור וזורמים דרומה, הם מגיעים לאזור הפלס וצרים עליו, לאחר קרבות קשים, אנשיו של קירדן נופלים בשבי או הופכים לפליטים ובורחים לשערי הסיריון או לאי בלר, שם אנשיו של קירדן ממשיכים לבנות ספינות, ועוזבים את הארץ התיכונה בסוף העידן הראשון.
גונדולין.
גונדולין (באנגלית: Gondolin) הידועה גם כ"הממלכה הנסתרת" הייתה עיר חשאית של העלפים בצפון בלריאנד, שנבנתה על ידי טורגון ואנשיו, והוסתרה ממורגות על ידי טבעת הרים שהקיפה אותה בשם אכוריאת. בפסגות ההרים תמיד קיננו נשריו של מנווה, ושרם היה ת'רונודר. הדרך היחידה להיכנס אל גונדולין הייתה מעבר שנקרא "מעבר אנך" והוא נשמר בכבדות. סיפור מפלת גונדולין מתואר בספר "מפלת גונדולין".
נרגותרונד.
נרגותרונד (באנגלית: Nargothrond) ("המצודה התת-קרקעית הגדולה שבנהר הנרוג") היה המעוז שבנה פינרוד פלגונד, על יד שפך נהר הנרוג בבלריאנד. זה היה מקום נסתר מכוחות מורגות, פינרוד הקים אותו בשנים הראשונות של העידן הראשון בהשראת מנגרות שבדוריאת.
פינרוד שלט בנרגותרונד עד שהצטרף לברן במסעו אחר הסילמריל, והשליטה על נרגותרונד עברה לידי אורודרת אחיו. מאוחר יותר, כשטורין טורמבר הגיע לנרגותרונד, לאחר תקופה שחי בקרב פורעי-חוק ושכנע את העם להילחם בגלוי נגד מורגות, מה שהוביל לגילוי נרגותרונד על ידי מורגות והדרקון גלאורונג. גלאורונג השתמש בנרגותרונד כמאורה שלו, אך הוא נהרג על ידי טורין, ולאחריו מים הגמדאי הזעיר טען לבעלות על המערות והאוצר שבהן, עד שנהרג על ידי הורין, אביו של טורין.
נברסט.
נברסט (באנגלית: Nevrast, או "Hither Shore", כלומר: "החוף הקרוב") הוא אזור חוף שומם בצפון בלריאנד המזכיר צורה של משולש, נברסט כולה מוקפת רכסי הרים והיא גובלת בהיתלום ממערב. העיר היחידה שהתקיימה בנברסט אי פעם הייתה ויניאמר. זה היה מרכז ממלכת העלפים של טורגון עד שאנשיו עזבו לגונדולין. האדמה ננטשה עד שטואור הגיע לשם בהדרכת אולמו.
אוסיריאנד.
אוסיריאנד (באנגלית: Ossiriand, בסינדרין פירוש השם הוא: "ארץ שבעת הנהרות") היה האזור המזרחי ביותר של בלריאנד בתקופת העידן הראשון, בין ארד לוין לנהר גיליון. שבעת הנהרות היו יובלות שהתאחדו לנהר הגיליון שזרם מצפון לדרום. ששת יובליו שזרמו מארד לוין, נקראו (מצפון לדרום) אסקאר, תאלוס, הלגולין, ברילתור, דוילווין ואדוראנט. נהר האדוראנט התפצל לשניים ויצר את האי טול גלן, האי עליו גרו עד סוף ימיהם ברן ולותיין, האי טול גלן היה ידוע גם כמקום היוולדו שם דיור הנאה. אוסיריאנד הייתה ארץ ירוקה ומיוערת. וחלקיה המזרחיים שלמרגלות ארד לוין היו החלקים היחידים של בלריאנד ששרד את מלחמת החרון, ונודעו בשם לינדון, שם שלטו גיל גלד וקירדן (בנמלים האפורים).
דור דיידלות.
דור דיידלות (באנגלית: Dor Daedeloth, בסינדרין פרוש השם הוא: "ארץ הצללים והאימה") שכנה הרחק בצפון, מזרחית לגבול עם ההלקרקסה. ארץ עם מזג אוויר ארקטי. שם נבנו התנגרודרים ואנגבנד. דור דיידלות גובלת עם היתלום ברכס הרי ארד אנגרין. כאן חיו וגדלו האורקים ויצורים אחרים של מורגות. מצור הנולדור על אנגבד בתחילת העידן הראשון החל שם, כאשר פאנור נפצע אנושות ומת על ידי הבלרוגים של מורגות. אז הנולדור הקיפו את הארץ ואז החלו לצור עליה מצור שנמשך כ-400 שנה עד שנפרץ בדגור ברגולך.
Kelsea
Kelsea (בעברית: קלסי) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלסי בלריני. האלבום יצא לאור ב-20 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים בלאק ריבר אנטרטיינמנט. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
רקע והכרזה.
בלריני הודיעה באמצעות עמוד האינסטגרם שלה כי ביולי 2019, אלבומה השלישי הושלם. ב-20 בינואר 2020, נחשף שמו של האלבום ותאריך צאתו. רשימת הרצועות של האלבום נחשפה ב-27 בפברואר 2020.
ויזואליזצית נתונים
הון אירוטי
צ'ונגרד
פרארי FXX K
פרארי FXX-K ( באנגלית: Ferrari FXX-K) היא מכונית יום המסלולים () במהדורה מוגבלת בעלת ביצועים גבוהים המיוצרת על ידי יצרנית הרכב האיטלקית פרארי במראנלו, איטליה. היא הוצגה לראשונה בשנת 2015.
סקירה כללית.
ה-FXX-K הוא רכב המחקר והפיתוח של פרארי המבוסס על מכונית הספורט ההיברידית הראשונה של פרארי לה-פרארי. האות K שבשם המכונית החדשה מתייחסת למערכת התאוששות האנרגיה הקינטית (KERS) המשמשת למקסימום ביצועים. ה-FXX-K אינו מיועד לשימוש בתחרויות אלא פותח כדי לתת חוויה בלתי מתפשרת לנהג.
מערכת הנעה.
המכונית מופעלת על ידי שלושה מנועים 2 חשמליים ומנוע V12 בנפח 6.3 ליטר. המנועים מספקים יחד תפוקה כוח כוללת של 1,036 כ"ס ומעל 900 ניוטון מטר. למכונית מהירות מרבית של 349 קמ"ש, ומאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש תוך 2.8 שניות
הפקה.
ייצור ה-FXX-K החל בשנת 2015 והמשיך עד 2017 עם סך של 40 יחידות שהופקו. כמו FXX ו-599XX הקודמים.
פרארי FXX-K Evo.
ה-FXX-K Evo הוצג ב-28 באוקטובר 2017 בפירנצה במהלך חגיגת 70 שנה לפרארי. זוהי חבילה אווירודינמית הזמינה עבור פרארי FXX-K הקיימת.
טוטורה
טוטרה (שם מדעי: Schoenoplectus californicus, או ליתר דיוק Schoenoplectus californicus" subsp. "tatora), היא מין של צמח רב שנתי מהסוג "Schoenoplectus" ממשפחת הגמאיים (Cyperaceae) שבסדרת הדגנאים. המין משגשג באזורי אגמים וביצות ביבשות אמריקה הצפונית והדרומית ועל אי הפסחא. תרבויות שונות משתמשות בו בדרכים שונות.
תיאור.
הטוטורה יוצרת קנה שורש בקוטר 10 עד 15 מילימטרים. הגבעול שלה הוא קנה אטום וצורתו בין משולש שצדדיו שטוחים לכמעט גלילי. הוא חלק, עוביו בין 4 ל-10 מילימטרים ואורכו בין מטר ל-4 מטרים.
העלים נוצרים בבסיס הצמח ומגיעים לשישית מאורך הגבעול. הנדנים של העלים הם מנוצים עד דמוי שערות. הטרף או שאינו קיים או שמגיע למחצית מאורך הנדן. אורכו 20 מילימטרים ורוחבו 2 מילימטרים.
יש שלוש תפרחות או יותר, לעיתים קרובות מסועפות, ומגיעות לאורך של 21 סנטימטרים. החפים זקופים ומשולשים עד גליליים. אורכם בין סנטימטר ל-8 סנטימטרים והם מחוספסים למגע.
הצמח יוצר בין 25 למעל 150 שיבוליות, בודדות או בקבוצות. אורכן 11 מילימטרים וקוטרן 3 מילימטרים. קליפת הזרעים הם בגוון חום-כתום והן מוארכות מעט. הן סגלגלות רחבות וגודלן 2.5 על 2 מילימטרים. קצות הקליפות מכוסות פלומה. המלענים אינם מפותלים ופונים החוצה. אורכם כ-0.3 מילימטרים.
שניים עד ארבעה עטיפים של הפרחים ההרמאפרודיטיים הם עבים בגוון חום-אדום כהה וצורתם משולשת. הם מכוסים בפלומה רכה קהה. אורך המאבקים כ-1.5 מילימטרים ועמוד העלי הוא כפול.
הזירעונים הם בגוון חום-אפור כהה, ביצתיים מחודדים בקצוות. גודלם 1.8–2.2 על 1.3 מילימטרים.
מספר הכרומוזומים הוא 2n = 68.
תפוצה ובית גידול.
קני טוטורה גדלים באזורי הגדה של נהרות, בריכות ואגמים במושבות נרחבות ויכולים גם לסבול מים מליחים. הם צומחים הן בגובה פני הים והן באגם טיטיקקה, שגובהו 3,812 מטר מעל פני הים.
תפוצת הטוטורה נעה בין קליפורניה בצפון לארגנטינה וצ'ילה בדרום, וכוללת את האיים הקריביים. על פי מחקרים ארכאובוטניים, התפשטות הצמח באי הפסחא המבודד התרחשה הרבה לפני ההתיישבות האנושית, ככל הנראה באמצעות לשלשת עופות שהגיעו מיבשת אמריקה. כיום יש עדיין מושובות נרחבות באגמי הלוע של ראנו קאו וראנו ראראקו.
הצמח גם הועבר בתקופה המודרנית להוואי, איי קוק וניו זילנד.
שימושים.
החלק הפנימי של הגבעול מכיל חללים. לגבעולים החתוכים, המיובשים והארוזים בקבוצות יש יכולת ציפה מעולה במים. זה היה הבסיס לשימוש כלכלי מגוון שנמשך עד עצם היום הזה. שבטים אינדיאניים שונים באמריקה הצפונית, תרבויות צ'ימו, מוצ'ה ואי הפסחא השתמשו בגבעולי טוטורה ארוזים לבניית קאנו, מתקני ציפה ורפסודות. בני האורו חיים עד היום באיים צפים עשויים קני טוטורה באגם טיטיקקה. בתים וסירות של בני האורו עשויים גם הם מקני טוטורה. בצפון פרו יש סירות עשויות קני טוטורה, המשמשות שם כיוון ש ממלא תפקיד חשוב בדיג באגמים.