הוא למד רפואה בבית הספר לרפואה צבאית גרמנית פפיניר, וסיים רפואה והשיג דוקטורט מחקר (ד"ר. Med.) בשנת 1895. לאחר מכן עבד כרופא צבאי, והגיע לדרגת גנרלוברארץ, כולל כחוקר ב מכון רוברט קוך למחלות זיהומיות בברלין (1902–1905) וכיועץ להיגיינה ואפידמיולוגיה במשרד המלחמה הפרוסי. הוא קיבל את השיקום בשנת 1914 באוניברסיטת לייבניץ בהנובר והיה פרופסור בשנת 1916. משנת 1920 עבד במכון הלאומי לטיפול ניסיוני כחוקר וראש מחלקה. מחקריו התמקדו בתחומים רבים במיקרוביולוגיה, במיוחד באימונולוגיה. הוא צוין במיוחד בשל מחקריו בנושא חיסונים נגד כולרה וטיפוס.
דן וילסון
דן דוד וילסון הוא מוזיקאי, זמר, כותב שירים, מפיק ואמן ויזואליה אמריקאי, אשר נולד ב-26 במאי 1961 במינסוטה. במהלך הקריירה שלו הוא כתב והפיק מגוון רחב של שירים ביניהם לאמנים כמו אדל, דיקסי צ'יקס, סלין דיון, פינק ועוד. על עבודותיו הוא זכה בשני פרסי גראמי והיה מועמד לאחד נוסף. בנוסף שימש כחבר בלהקת Semisonic ואף הוציא מספר אלבומים משלו.
ביוגרפיה.
וילסון נולד בסנט לואיס פארק שבמינסוטה. תחילה הוא למד באוניברסיטת הרווארד שם למד אומנות ויזואלית, בדגש על הדפסה ובסופו של דבר סיים את התואר בהצטיינות. בשנת 1983 זכה בפרס לואי סדלר הראשון לכישרון אומנותי יוצא דופן. בזמן שהיה במכללה שיתף פעולה עם אחיו, הזמר והיוצר מאט וילסון. שניהם אז ניגנו בלהקות שונות. לאחר שסיים את לימודיו במכללה החל לעסוק בציור וצביעה.
עבודתו עם אמנים אחרים.
בנוסף לפרויקטים אלו עבד וילסון גם עם אמנים אחרים. עבודתו אלו זיכו אותו בשני פרסי גראמי בקטגוריות אלבום ושיר השנה.
הרבה מהאמנים תיארו את וילסון כאמן שלימד אותם איך לשים את הרגשות שלהם ואת הרעיונות שלהם בתוך השירים שלהם. הזמרת פינק ציינה זו גם בריאיון תוך כדי שהיא מכנה את וילסון כ"מבריק" וכ"מעצב שירים" וטענה כי הוא גרם לה להיפתח כמלחינה.
Taking the Long Way.
אחד מעבותיו הבולטות היו עם דיקסי צ'יקס עם אלבומה "Taking the Long Way", בו וילסון היה שותף לכתיבת ששת משירי האלבום. האלבום זכה בפרסי גראמי רבים ובכך למעשה האלבום העניק לווילסון את הגראמי הראשון שלו בקטגוריית שיר השנה על השיר "Not Ready to Make Nice". נוסף האלבום גם זכה להצלחה מסחרית כאשר הגיע למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית. בהמשך הוא הופיע בסרט דוקומנטרי שיצא אודות הלהקה ובו דיבר על כך שהעבודה עם בנות הלהקה על האלבום ועל האתגר לעבוד על אלבום שהיה טעון מבחינה רגשית לאור העובדה שהאלבום עסק בתקופה בה הלהקה הוחרמה מהרדיו ועל ידי המעריצים שלהם לאור התבטאויות פוליטיות כלפיי נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש.
בנוסף הוא כתב עבורם שיר נוסף בשם "Easy Silence" אך השיר לבסוף לא נכנס לאלבום והוא נכנס לאלבום של וילסון עצמו.
שנת 2011 יצא אלבומה השני של הזמרת אדל "21" אשר זכה להצלחה מסחרית אדירה לימים הפך לאלבום הנשי השני הנמכר ביותר בהיסטוריה. בנוסף הוא זכה בפרסי גראמי רבים ביניהם פרס אלבום השנה אשר הוענק גם לווילסון עצמו. אחד מהשירים היה השיר "Someone like You" שהפך לאחד מהשירים הגדולים ביותר בהיסטוריה כאשר בין היתר דורג כשיר ה-144 המצליח ביותר בהיסטוריית ארצות הברית והשיר ה-25 המצליח ביותר בהיסטוריית בריטניה. בנוסף, וילסון שימש כנגן הפסנתר של שיר זה.
בריאיון וילסון סיפר שהשיר עצמו למעשה היה אמור להיות גרסת דמו אך אדל השמיעה את הדמו של השיר למנהל שלה שאהב אותו מאוד ולאחר מכן גם לאמא שלה שבכתה מהשיר ולכן הוחלט כי גרסת הפסנתר היא תהיה הגרסה המקורית של השיר.
אדל התייחסה לעבודתה עם וילסון בנאום הזכייה שלה בטקס פרסי הגראמי כאשר זכתה בפרס בקטגוריית "ביצוע סולו הפופ הטוב ביותר" כאשר אמרה: "אני רוצה להודות לדן וילסון שכתב את השיר הזה איתי. חיי השתנו כשכתבתי את השיר הזה והרגשתי ככה עוד לפניי שכולם שמעו אותו".
בנוסף השיר שבר שיא כאשר היה לשיר שהורד הכי הרבה פעמים דיגיטלית בהיסטוריית בריטניה. בסך הכל השיר מכר 2.4 מיליון עותקים בבריטניה ובכך זכה למעמד פלטינה מרובעת במדינה. בנוסף הוא הגיע למעמד פלטינה או יותר ב-12 מדינות נוספות.
חיים אישיים.
וילסון נשוי לדיאן אייספלדון, יועצת אסטרטגיה למגזר הפילנתרופי והעמותות. הם הכירו כאשר למדו באוניברסיטה ובשנת 1997 ילדו את ביתם קוראזון. ביתם נולדה עם מוגבלות לאחר שנולדה לפניי הזמן. בשנת 2007 הם אימצו את בתם השנייה לילי מהפיליפינים כשהייתה בת שנתיים.
Artilleriyskiy Tyagach Tyazholiy, או AT-T ("טרקטור ארטילריה כבדה") היא משאית זחלילית, ששימשה כטרקטור ארטילרי. תוצרת ברית המועצות. ה-AT-T התבסס על השלדה ווהמנוע של טנק T-54. המרכב הסתובב ב-180 מעלות, כאשר המנוע, המצמד, תיבת ההילוכים, גלגל ההגה וגלגלי ההנעה ממוקמים בקדמת הרכב. תא הנהג מוקם גם בחלקו הקדמי של הרכב, והגיע מהמשאיות ZIS-150 ו-ZIL-164.
משרד הכלכלה והאנרגיה (גרמניה)
משרד הכלכלה והאנרגיה (בגרמנית: Das Bundesministerium für Wirtschaft und Energie, או בקיצור BMWi), הוא משרד פדרלי בגרמניה. בעבר כונה גם בשם "משרד הכלכלה". המשרד הוקם במתכונתו הנוכחית בשנת 2005. כיום עובדים בו כ־1,500 איש, ותקציבו בשנת 2020 היה כ־10.5 מיליארד אירו. מטות המשרד ממוקמים בערים ברלין ובון. המשרד מאורגן באחד עשרה מחלקות, שש ועדות ייעוץ, אחראי על שש סוכנויות ושש תוכניות מימון.
היסטוריה.
המשרד נוסד בשנת 1917 כ"המשרד הכלכלי לרייך". בשנים 1945-1919 נקרא בשם "משרד הכלכלה של הרייך". בגרמניה הכבושה שלאחר מלחמת העולם השנייה המשרד כונה כ"משרד האדמיניסטרטיבי לכלכלה". לאחר הקמת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שמו של המשרד שונה ל"משרד הכלכלה הפדרלי" וכך כונה עד שנת 1998. ממאי 1971 ועד דצמבר 1972, הוא אוחד באופן זמני עם משרד האוצר. בשנת 1998 התווסף למשרד מדור הטכנולוגיה ממשרד המחקר ובכך המשרד הפך ל"משרד הפדרלי לכלכלה וטכנולוגיה". בשנים 2002–2005 המשרד מוזג עם חלקים ממשרד העבודה והרווחה שחדל לפעול באותן השנים, והפך ל"משרד הפדרלי לכלכלה ועבודה". המשרד חזר לפעול באופן עצמאי עם מינויה של אנגלה מרקל לקנצלרית בשנת 2005.
מבנה ארגוני.
מחלקות.
נכון לשנת 2020, המשרד מאורגן בתשע מחלקות ושתיים מרכזיות:
ועדות ייעוץ.
הוועדות המייעצות במשרד מורכבות ממומחים מתנדבים המייעצים לשר הפדרלי בנושאי מדיניות כלכלית:
סוכנויות.
בנוסף לפעילותו שלו, המשרד מפקח גם על הסוכנויות הבאות:
אתר &quot;יזכור&quot;
יחסי איראן–אזרבייג'ן
המשרד לאיכות הסביבה, שמירת הטבע ובטיחות גרעינית (גרמניה)
המשרד לאיכות הסביבה, שמירת הטבע ובטיחות גרעינית (בגרמנית: Das Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz und nukleare Sicherheit, בקיצור BMU), הוא משרד פדרלי בגרמניה. המטה המרכזי של המשרד ממוקם בבון, עם מטה משני בברלין. במשרד עובדים כ־800 איש, ותקציבו בשנת 2020 היה כ־3 מיליארד אירו. המשרד מאורגן בשמונה מחלקות.
המשרד הוקם ב־6 ביוני 1986 בתגובה לאסון צ'רנוביל. בנוסף על כך, הקבינט הגרמני החליט לאגד את כלל הנושאים הנוגעים לאיכות הסביבה תחת משרד אחד. עד אז, הנושא היה מפוזר בין משרדי הפנים, החקלאות והבריאות.
ארגון.
המשרד הפדרלי כולל ארבעה משרדים פדרליים:
מבנה המשרד.
המשרד מורכב משמונה מחלקות:
ועדות מיעצות.
המשרד מקבל ייעוץ מועדות מומחים שונות:
תחומי אחריות.
תפקידיו העיקריים של המשרד כוללים:
המשרד למשפחות, האזרחים הוותיקים, הנשים והנוער (גרמניה)
המשרד למשפחות, האזרחים הוותיקים, הנשים והנוער (בגרמנית: Das Bundesministerium für Familie, Senioren, Frauen und Jugend, בקיצור BMFSFJ) הוא משרד פדרלי בגרמניה. מטה המשרד ממוקם בברלין עם מטה משני בבון. השרה הנוכחית היא ליזה פאוס ממפלגת הירוקים. תקציב המשרד בשנת 2020 היה כ-13.6 מיליארד אירו.
המשרד נוסד במתכונתו הנוכחית בשנת 1953 כ"משרד המשפחה". מאז שונו תחומי סמכותו מספר פעמים.
הרמן קורץ (סופר)
הרמן קורץ (גרמנית: Hermann Kurz; 30 בנובמבר 1813 – 10 באוקטובר 1873) היה משורר וסופר גרמני.
ביוגרפיה.
קורץ נולד ברויטלינגן. לאחר שסיים את בחינת מדינת וירטמברג, השתתף בסמינר התאולוגי הפרוטסטנטי במולברון ולאחר מכן למד במנזר הפרוטסטנטי בטיבינגן. לאחר בחינת התאולוגיה שלו בשנת 1835, עבד ככומר באהנינגן במשך כמה חודשים, אך אז עבר לשטוטגרט, שם התגורר כסופר ומתרגם עצמאי.
שם פגש בין היתר את אדוארד מריקה, ג'סטינוס קרנר וגוסטב שוואב. בשנת 1848 הוא הפך לעובד הספר המשפחתי הגרמני להוראה ובידור בקרלסרוהה ועורך המשקיף הדמוקרטי בשטוטגרט.
בשנת 1851 נאלץ קורץ לרצות שלושה שבועות בכלא בהוהנספרג כעונש על מאמר פסול. אז הוא התחתן עם מארי פריין פון ברונוב. על ידי תחינה לעוד חופש, שוויון ואנושיות. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים: אדגר, ארווין, אלפרד ובלדה ובתם איזולדה. בשנת 1856 נסוג קורץ מהחיים הציבוריים ועבר לראשונה (1858) לאוברסלינגן, שם קנתה המשפחה אחוזה, בשנת 1863 לקירכיים אונטר טק ולאחר מכן לטובינגן, שם הפך לספרן באוניברסיטת טובינגן. בשנת 1865 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רוסטוק.
בחנוכת אנדרטת אולנד בטובינגן הוא סבל ממכת שמש ממנה לא התאושש וכתוצאה ממנה נפטר ב-10 באוקטובר 1873. הוא נקבר בבית העלמין בעיר טובינגן.
משפחתו.
הרמן קורץ היה בעלה של הסופרת והמשוררת מארי קורץ ואב לחמישה: הרופא אדגר קורץ, המשוררת והסופרת איזולדה קורץ, הפסל ארווין קורץ ואלפרד ובלדה קורץ.
חגים פדרליים בארצות הברית