בשנות נעוריו תמך ז'בוטינסקי בסוציאליזם הרדיקלי ובמרקסיזם, אך תוצאות המהפיכה הרוסית גרמו לו להתנגד בחריפות לעקרונות הסוציאלסטיים לרבות ה'שיתופיות' בכלל ולתפיסת "מלחמת המעמדות" בפרט. כך הגדיר זאת ז'בוטינסקי עצמו: .
תפיסתו הבוגרת של ז'בוטינסקי כללה תפיסה ליברלית עם מרכיבים של חמלה כלפי השכבות החלשות. גישתו הליברלית באה לידי ביטוי בהעדפתו להתערבות מינימלית של המדינה בענייני הפרט. ז'בוטינסקי אכן הכיר בכך שנסיבות מיוחדות יצדיקו התערבות מוגברת של המדינה אך הדגיש שהתערבות כזו תהיה מוגבלת לתקופה קצרה. במקביל, גישתו הליברלית התבטאה בסלידתו משביתות תכופות והצעתו לקביעת "בוררות לאומית" נייטרלית, בתמיכתו בבעלי מקצועות חופשים (בניגוד לרבים בציונות שראו את ה'פועלים' בלבד כ'יצרניים') ואהדתו (שלא הייתה מקובלת בחוגים הציוניים בתקופתו) לשאיפה חברתית להשגת רמת חיים גבוהה שתתבטא ב"צמיחת ביקושים".
מאידך, מרכיבי החמלה באו לידי ביטוי בשאיפתו ל"מיגור הדלות", ואמונתו כי ראוי שהמדינה תדאג למינימום הנדרש בהתאם לתנאים החברתיים (כלומר תמנע גם "עוני יחסי" חריף). אומנם, פרסם בשנת 1934 את עקרון חמש המ"מים בו הסביר את הצורך להעניק לכל אזרח באופן מינימלי חמישה צרכים בסיסיים: מזון, מעון, מלבוש, מורה ומרפא, אך לא פירט איך על המדינה לספק אותם. במקביל קרא ליישם באופן מודרני את הציוויים החברתיים המקראיים כגון יובל ופאה. ז'בוטינסקי האמין, כי, ככלל, הפגיעה בפרט הנדרשת לסיפוק צרכים בסיסיים אלו (בעיקר באמצעות מיסוי), לא תהווה פגיעה משמעותית בחירות הפרט ובזכותו לקניין.
גם ביחס למעמד הפרט מול ערך הקולקטיב והלאומיות, ז'בוטינסקי החזיק בעמדה מורכבת. מחד, קרא לנכונות להקרבה עצמית למען האומה (אין מסמר? אני מסמר!) ומאידך, שלל את זכותה של המדינה לכפות זאת על הפרט ואף קבע בפירוש כי "היחיד קודם לאומה".
ממסמך ששלח ז'בוטינסקי בתאריך 15 במארס 1929 ופורסם על ידי ארכיון מכון ז'בוטינסקי עולה שהוא הביע את תמיכתו בשוויון הזדמנויות בין המינים.
כתביו.
היהודים והמלחמה.
ב-2016 הוציא מכון ז'בוטינסקי את הספר "היהודים והמלחמה".
הספר מקבץ את מאמריו של ז'בוטינסקי בשילוב של "היהודים" ו"המלחמה", שנחשבו לנושאים מנותקים משך מאות שנים לפחות. מרבית המאמרים נכתבו בסמיכות לפרוץ מלחמת העולם השנייה בשנים 1939–1940, וחלקם תורגמו לעברית לרגל הוצאת הספר.
דביר שוורץ כתב בביקורת על הספר:.
הנצחתו.
בשנת 1980 הופיע דיוקנו על שטר בערך של 100 שקלים. שטרות אלו הוצאו מן המחזור בשנת 1986. הכנסת קבעה ב־2005 בחוק את "יום ז'בוטינסקי" בכ"ט תמוז לציון זכרו ופועלו. מורשתו עודנה מונחלת על ידי מוסדות שונים לציבור ולנוער בישראל. כתביו, אשר מספרם עצום, שמורים בארכיון של מכון ז'בוטינסקי במצודת זאב בתל אביב.
ז'בוטינסקי, אשר היה מגדולי המנהיגים הציוניים והוגי הדעת היהודים בעת החדשה מונצח במבנים רבים ונקראים על שמו חמישים וחמישה רחובות בערי ישראל. בכך, שמו של ז'בוטינסקי הוא המונצח ביותר בישראל (אף יותר משמותיהם של הרצל ושל דוד בן-גוריון). בנוסף, נקראו על שמו שכונה בירושלים והיישוב גבעת זאב, הבניין של משרדי תנועת הליכוד "מצודת זאב" וליד בנימינה הוקם "פארק ז'בוטינסקי" לזכרו.
העורב: זאב ז'בוטינסקי.
בשנת 2015 יצא לאקרנים הסרט "העורב: זאב ז'בוטינסקי", מסדרת הסרטים הדוקומנטריים "העברים". יזם והפיק יאיר קדר, בימוי: איילת עופרים, בהשתתפות: דן מרידור, דן מירון, זאב צחור ואחרים. הסרט הוגדר כבחירה הרשמית של פסטיבל חיפה 2015.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:זאב ז'בוטינסקי|*]]
[[קטגוריה:משפחת ז'בוטינסקי|זאב]]
[[קטגוריה:משוררים כותבי עברית]]
[[קטגוריה:משוררים ששיריהם הולחנו]]
[[קטגוריה:מתרגמים לעברית]]
[[קטגוריה:מתרגמים מאיטלקית לעברית]]
[[קטגוריה:מתרגמים מצרפתית לעברית]]
[[קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית]]
[[קטגוריה:סופרים כותבי רוסית]]
[[קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית]]
[[קטגוריה:עיתונאים יהודים רוסים]]
[[קטגוריה:עיתונאים כותבי יידיש]]
[[קטגוריה:סגל ראזסווייט]]
[[קטגוריה:סגל חזית העם]]
[[קטגוריה:סגל העם]]
[[קטגוריה:סגל המשקיף]]
[[קטגוריה:סגל הירדן]]
[[קטגוריה:סגל אונזער טריבונע]]
[[קטגוריה:פובליציסטים יהודים]]
[[קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית]]
[[קטגוריה:אנשי העלייה השלישית]]
[[קטגוריה:ראשי ההסתדרות הציונית]]
[[קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים]]
[[קטגוריה:גדוד נהגי הפרדות]]
[[קטגוריה:רוויזיוניסטים]]
[[קטגוריה:מורשעים בדין בפלשתינה (א"י)]]
[[קטגוריה:חברי הוועד הלאומי]]
[[קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה]]
[[קטגוריה:רטוריקנים ונואמים יהודים]]
[[קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית]]
[[קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בארץ ישראל]]
[[קטגוריה:ליברליזם בישראל]]
[[קטגוריה:ליברליזם: הוגים]]
[[קטגוריה:אתאיסטים יהודים]]
[[קטגוריה:מאורעות תר"פ]]
[[קטגוריה:מפקדי האצ"ל]]
[[קטגוריה:בית"ר]]
[[קטגוריה:אישים הקבורים בחלקת משפחת ז'בוטינסקי בהר הרצל]]
[[קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל]]
[[קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ניו מונטיפיורי]]
[[קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל]]
[[קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל]]
[[קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל]]
[[קטגוריה:אישים שהונצחו על מדליות ישראל]]
[[קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף ישראליים]]
[[קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב]]
[[קטגוריה:ילידי 1880]]
[[קטגוריה:נפטרים ב-1940]]
טומוגרפיה ממוחשבת
טומוגרפיה ממוחשבת (באנגלית: Computed Tomography ובראשי תיבות CT) היא סוג דימות שנועד לתת תמונה תלת-ממדית של פנים הגוף. בעת ביצוע הבדיקה, מקור קרינה שנע מסביב לחולה מעביר קרני רנטגן דרך הגוף בזוויות שונות.
גלאים הממוקמים מול מקור הקרינה קולטים את הקרניים לאחר שעברו דרך הגוף ושולחים אותות אלקטרוניים למחשב. זה מעבד את הנתונים ויוצר דימות תלת ממדי של הגוף או תמונות דו ממדיות של חתכים ספציפיים. כדי להגדיל את איכות הדימות של רקמות רכות, כלי הדם והאיברים החלולים ניתן למטופל חומר ניגוד. חומרי ניגוד נפוצים הם בריום שנלקח באמצעות שתייה או יוד שמוזרק למערכת הדם. חומרים אלו מקובלים במיוחד בסריקות באזור הבטן.
הטומוגרפיה הממוחשבת הומצאה בשנת 1972 על ידי גודפרי נ. האונספילד במעבדות EMI בבריטניה. בשנת 1979 הוא קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על המצאה זו, יחד עם אלן מקלאוד קורמאק שחקר במקביל נושאים קשורים. מכשירי הטומוגרפיה הראשונים נזקקו למספר שעות כדי לבצע את הסריקה ולאסוף את הנתונים הגולמיים ולמספר ימים כדי לנתח את הנתונים. סורקים מודרניים מסוגלים לסרוק תוך שניות ספורות, ולהפיק מודל תלת ממדי באופן כמעט מיידי.
מקור המילה טומוגרפיה הוא מהמילה היוונית τόμος (טומוס) שמשמעה פרוסה" או כֶּרֶךְ, ומהמילה γραφ (גרף) שמשמעה ציור או תרשים.
עקרונות הפעולה של סורק CT.
סורק CT מורכב ממסגרת קבועה שבתוכה מסתובבת מסגרת מעגלית ובה פתח עגול שדרכו עוברת מיטה שעליה שוכב המטופל. במסגרת המעגלית הסובבת מותקן מקור רנטגן ובדיוק מולו מותקנת סוללת גלאים. במהלך סריקת CT, המטופל שוכב על מיטה ומקור הרנטגן מסתובב סביבו ושולח אלומות צרות של קרני רנטגן שחלקן עוברות דרך גוף המטופל וחלקן נבלעות בו. סוללת הגלאים מלקטת את הקרינה שעברה דרך הגוף. המידע שנקלט בגלאים מועבר למסגרת הקבועה וממנה משודר למחשב השִׁחְזוּר.
בכל פעם שמקור הרנטגן משלים סיבוב, מחשב השחזור מבצע סדרת פעולות מתמטיות שמייצרות תמונה של פרוסת תמונה דו-ממדית דקה של המטופל. המחשב שמייצר את התוצאות הסופיות מאגד מספר פרוסות לכרך – פרוסה שעובייה לרוב 1 עד 10 מילימטרים בהתאם לפרוטוקול הסריקה והשחזור. כל פרוסה מוצגת כתמונה אקסיאלית דו-ממדית אחת.
טכניקות סריקה.
קיימות שתי טכניקות סריקה לאיסוף פרוסות – אַקְסִיאַלִית (צירית) והֶלִיקָלִית (סְלִילָנִית).
בסריקה אקסיאלית המיטה מוצבת כך שקצה האיבר שנסרק נמצא בין המקור והגלאים. המערכת מבצעת סיבוב עם הקרנה סביב המיטה, ההקרנה מופסקת והמיטה זזה לנקודת הסריקה הבאה עד שמושלם כיסוי האיבר שנסרק.
בסריקה הליקלית – המיטה נעה במהירות קצובה לאורך אזור הסריקה בעוד המערכת מסתובבת סביב המיטה. תנועת הסיבוב והתקדמות המיטה מסונכרנות כך שהמקור נע סביב המטופל בתנועת הֶלִיקְס - סליל. מחשב השחזור מעבד את המידע ומייצר ממנו סדרת תמונות של פרוסות אקסיאליות דו-ממדיות.
בשתי הטכניקות מתקבלות סדרות של תמונות פרוסות אקסיאליות דו-ממדיות, אך הטכניקה ההליקלית מהירה יותר ופחות מציקה למטופל. בימינו מעדיפים לרוב סריקות הליקליות. הסריקות האקסיאליות משמשות בעיקר לסריקת איברים קצרים שניתן לכסות בסיבוב אחד של המערכת.
תוצאות הסריקה.
תוצאות הסריקה ניתנות להצגה כפרוסות שמאגדות תמונות אקסיאליות או חתכים שלהן בזוויות שונות כתמונה תלת ממדית, וכן במספר רב של תצוגות שמתוכננות לאיבחונים מסוימים לפי דרישה. היכולת לסובב את תמונה תלת-ממדית בחלל או לצפות בפרוסות ברצף, מקלה על מציאת המקום המדויק בו עשוי להתגלות הממצא.
טומוגרפיה ממוחשבת ככלי אבחוני.