קבוצת האנווה (בקוריאנית: 한화그룹) הוא תאגיד דרום קוריאני גדול המייצר ציוד צבאי ואזרחי. החברה נוסדה בשנת 1952 בשם קוריאה חומרי נפץ (한국화약주식회사) כמפעל מוצרים צבאיים, אך הקבוצה צמחה לתאגיד עסקי רב פרופילים, עם אחזקות מגוונות המתפרשות החל מחומרי נפץ, העסק המקורי שלהם, דרך תעשיית אירוספייס, אנרגיה ורכיבים סולאריים, חומרים כימיים, ועד לקמעונאות לשירותים פיננסיים. בשנת 1992 אימצה החברה את ראשי התיבות של שמה הישן, כשמה החדש: "האנווה".
האנווה היא אחת מהחברות הביטחוניות הגדולות בעולם. בשנת 2020 הייתה במקום ה-28 עם מכירות צבאיות בהיקף של כ-4.3 מיליארד דולר.
אדמונד פורדום
אדמונד פורדום (באנגלית: Edmund Purdom; 19 בדצמבר 1924 – 1 בינואר 2009) היה שחקן קולנוע תיאטרון וטלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה.
הוא החל להופיע בתיאטרון ב-1946 בהצגות רומיאו ויוליה והחולה המדומה. לאחר שירות של שנתיים בצבא בו הופיע לפני חיילים, הוא הצטרף ל"תיאטרון רויאל שייקספיר" בסטרטפורד על האייבון שם ראה אותו לורנס אוליבייה והציע לו להצטרף לקבוצתו למסע הופעות בארצות הברית ביחד עם ויויאן לי שם הם הופיעו בהצלחה במחזה "קיסר וקלאופטרה" של ברנרד שו.
הוא עבר מספר מבחני בד אך התקשה לקבל תפקיד כי הוא נראה לבוחנים יותר מדי בריטי.
לבסוף קיבל תפקידים קטנים בסרטים "טיטניק" ו"יוליוס קיסר" (1953).
ב-1954 שיחק לו מזלו והוא נבחר לשחק בתפקיד ראשי בסרט המוזיקלי "הנסיך הסטודנט" לצידה של אן בליית'. זה קרה לאחר שמריו לנצה שהיה אמור לשחק בסרט, פוטר. פורדום שלא היה זמר נאלץ להשתמש בדיבובו של מריו לנצה לשירי הסרט. הסרט הצליח יפה מבחינה אמנותית ומסחרית.
באותו שנה התמזל מזלו כאשר מרלון ברנדו שהיה אמור לשחק בתפקיד ראשי בסרט "שנהאת המצרי" ("The Egyptian") סירב להופיע ופורדום נבחר במקומו. לרוע מזלו הסרט לא הצליח למרות ההשקעה הגדולה.
ב-1955 הופיע שוב לצידה של אן בליית' בסרט "גנב המלך (The King's Thief). הוא לא הצליח לקבל תפקידים חשובים בהוליווד וב-1958 חזר לבריטניה, הופיע בטלוויזיה ועבר משם לאיטליה שם השתתף בסרטים רבים שסווגו כבי מובי.
ב-1964 השתתף באפיזודה הראשונה של הסרט האנתולוגי "הרולס רויס הצהובה" לצידם של רקס הריסון וז'אן מורו.
פורדום היה נשוי ארבע פעמים. אשתו השלישית הייתה השחקנית לינדה כריסטיאן .
ג'חזאן
גִּ'חְזַאן (בערבית: جحزان) הוא כפר במחוז עמאר שבתימן, ובעבר היה הרובע היהודי של העיר נאדרה. הכפר נבנה על גבי גבעה גבוהה מוקפת בקניון עמוק המפריד אותו מהעיר נאדרה.
היסטוריה.
מסורת אחת מספרת שבסוף ימי הבית השני הגיעו יהודים מארץ ישראל ובנו את העיר נאדרה. לאחר כיבוש תימן על ידי המוסלמים אולצו רוב היהודים להתאסלם, ומיעוטם ברחו ובנו את הכפר ג'חזאן על גבי גבעה סמוכה לעיר. מסורת אחרת מספרת שלאחר שגורשו היהודים מהעיר נאדרה בגלות מוזע, חזרו ולא הורשו להיכנס לעיר, ולכן בנו את הכפר ג'חזאן.
הכפר ג'חזאן שימש כנקודת מעבר לעולים לארץ ישראל, ונקודת חנייה כאשר אסר האימאם יחיא על היהודים לצאת מתימן. רבים מהיהודים שנתקעו התיישבו בבתים הריקים של תושבי ג'חזאן שעזבו.
הקהילה היהודית.
הכפר היה המרכז היהודי הגדול ביותר באזור, והתייחד בכך שתושביו היו יהודים בלבד. רוב היהודים תושבי הכפר עסקו במלאכת האריגה. בשיא גודלה של הקהילה היא הוערכה באלפי תושבים.
כל יהודי הכפר עלו לארץ ישראל בעלייה הגדולה בשנת ה'תש"ט (1949), ומספר העולים מוערך בכ-50 משפחות.
איילט ואראט
איילט ואראט (בטורקית עות'מאנית: ایالت وارد) היה איילט של האימפריה העות'מאנית שהוקם בשנת 1660. האיילט גבל באיילט בודין במערב, איילט טמשוואר בדרום מערב, איילט אגרי בצפון מערב, הווסאלית העות'מאנית נסיכות טרנסילבניה בדרום מזרח, והמלכותי הונגריה בצפון.
היסטוריה.
ואראט (אוראדיה) הפכה למושבו של מושל עות'מאני (beylerbeyi) בשנת 1660. לפני הקמת האיילט, שטחו היה ברובו חלק מהנסיכות העות'מאנית הוואסלית של טרנסילבניה. חלק מהשטחים שהיו שייכים בעבר לאיילט טמשוואר ואיילט אגרי נכללו גם הם באיילט החדש.
ביוני 1692 נכבש האיילט על ידי ההבסבורגים, והוא נמסר לאוסטריה בהסכם קרלוביץ בשנת 1699. שטחו נכלל לאחר מכן בממלכת הונגריה ההבסבורגית ונסיכות טרנסילבניה ההבסבורגית.
חטיבות מנהליות.
הסנג'קים של האיילט במאה ה-17:
ממלכת קרנארו האיטלקית
ממלכת קרנארו האיטלקית (באיטלקית: Reggenza Italiana del Carnaro) הייתה מדינה קצרת ימים שהוקמה בעיר פיומה (כיום רייקה, קרואטיה) בראשות גבריאלה ד'אנונציו בין השנים 1919–1920.
היסטוריה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה סבלה רייקה קשות מהמצור הימי שהוטל על מצר אוטרנטו בדרום הים האדריאטי ונמלה שותק. ב־1915 נחתמה בחשאי ברית לונדון אשר הסדירה את הצטרפותה של איטליה למדינות ההסכמה, והבטיחה לה, לאחר הניצחון, את דלמטיה ואת איסטריה, אך לא את רייקה. עם תבוסתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמה, התעוררה שאלת מעמדה הבינלאומי של רייקה אשר הייתה עיר חופשית משך כ־140 שנה, כמעט ללא הפסקה. הן איטליה והן ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים טענו לבעלות בעיר.
המצב בעיר החל גולש לאנרכיה, ובנובמבר 1918 הוצבו בה כוחות בריטים, צרפתים ואמריקאים. נשיא ארצות הברית, וודרו וילסון, ששימש בורר בסכסוך, הציע כי רייקה תהיה למדינה חופשית ואף העלה את הרעיון שחבר הלאומים יקים בה את משכנו, אך ב־1919 הוחלט בוועידת פריז על מסירתה של העיר לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. בתגובה להחלטה, נכנס גבריאלה ד'אנונציו, משורר ולוחם איטלקי פשיסט, אל העיר ביום 12 בספטמבר 1919 בראש כוח צבאי, וגירש את הכוח הבינלאומי ששהה בה. מטרתו של ד'אנונציו הייתה לספח את העיר לממלכת איטליה, אך הממשל האיטלקי לא שיתף עמו פעולה ואף דרש את כניעתו. עקב כך הקים ד'אנונציו, שנה מאוחר יותר, ב־8 בספטמבר 1920, את "ממלכת קרנארו האיטלקית" (Reggenza Italiana del Carnaro), שנקראה על שמו האיטלקי של מפרץ קוורנר. בכך נפתחה תקופת בת שני עשורים בהם הייתה רייקה לעיר ספר שקו גבול בינלאומי חוצה אותה. המדינה החדשה אימצה חוקה שהיוותה השראה לחוקה של איטליה הפשיסטית בתקופתו של מוסוליני, וד'אנונציו הכריז על עצמו כדיקטטור שנשא בתואר דוצ'ה. בחוקה זו זוהו לראשונה יסודות הפשיזם באירופה. המדינה החדשה ששלטה בפועל בשטח של כ־675 קמ"ר, לא זכתה להכרה בינלאומית מאף מדינה.
במקביל, ב־12 בנובמבר 1920, נחתם הסכם רפאלו בין איטליה לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, ולפיו יועדה רייקה להיות למדינה חופשית כפי שהציע וילסון. ההסכם קבע כי המדינה החדשה תהיה מדינה עצמאית דה פקטו משך שנה ודה יורה משך ארבע שנים. ד'אנונציו התעלם מהסכם רפאלו ולבסוף אף הכריז מלחמה על איטליה עצמה. לאחר הפצצה מן הים על ידי הצי האיטלקי והתערבות כוח צבאי יבשתי בקרבות "חג המולד העקוב מדם" (Natale di sangue), נכנע ד'אנונציו ב־30 בדצמבר 1920. שבעת ימי הלחימה גבו את חייהם של 39 לוחמים משני הצדדים ושל חמישה אזרחים. בכך בא הקץ על ממלכת קרנארו האיטלקית.
No Time for Tears
No Time for Tears (בעברית: אין זמן לדמעות) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הבריטי נייתן דאו, שהוקלט על ידי להקת הבנות הבריטית ליטל מיקס. השיר יצא לאור ב-25 בנובמבר 2020, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק UK והאחים וורנר UK, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד השירים הדיגיטליים האירופאים.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ג'ייד ת'ירלוול, נייתן דאו, טריי ג'ין-מארי ו-MNEK והופק על ידי נייתן דאו וטריי ג'ין-מארי גם כן. על השיר הכריזו לראשונה ב-23 בנובמבר 2020 בחשבונות המדיה החברתית של דאו וליטל מיקס. בסמוך להכרזתו, פורסמה גם עטיפתו הרשמית בה מופיעות חברות להקת ליטל מיקס ונייתן דאו עמו.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-40 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-15 בינואר 2021 בשידור חי. הקליפ עוקב אחר מישהי שמתחילה את השגרה היומיומית שלה, תוך שניתן לראות תמונות של נייתן דאו. מעבר לכך, חברות להקת ליטל אינן מופיעות בו. קליפ המילים הרשמי של השיר פורסם ביוטיוב בנובמבר 2020 וצבר למעלה מ-1.1 מיליון צפיות.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-2.6 מיליון צפיות.
No Time For Tears
Confetti (שיר)
Confetti (בעברית: קוֹנְפֶטִי או פתיתונים) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הבנות הבריטית ליטל מיקס, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, "Confetti". השיר יצא לאור ב-30 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים RCA UK רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. ברמיקס הרשמי של השיר השתתפה הראפרית האמריקאית סוויטי.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד הסינגלים ההונגרי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי טום בארנס, פיט קלהר, בן קון, קמיל פרסל, MNEK, מייגן קוטון וסוויטי (רמיקס בלבד) והופק על ידי חברי TMS גם כן. בריאיון לאפל מיוזיק, הצהירה חברת הלהקה, פרי אדוארדס ש"מדובר בשיר סקסי". בהמשך, טענה שמדובר ב"שיר בעל מקצב מאופק, אך מגניב. ברגע שסיימנו ליצור אותו, ידענו שממנו ייגזר שם האלבום גם כן".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-33 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.