היהודים הראשונים החלו להתיישב ברקמז במחצית השנייה של המאה ה-18, בחסותם של בעלי האחוזות. רובם עסקו במסחר ובמלאכה ואחדים רכשו משקים שעובדו בידי איכרים ואחרים ניהלו אחוזות של האצולה המקומית.
הקהילה התארגנה בשנת 1840. באותה שנה נוסדו גם החברה קדישא והוקם "חדר" בעיר. בשנת 1885 נסתפחו יהודי רקמז לקהילה האורתודוקסית שבוונצ'לו . בית כנסת הוקם ברקמז בסוף המאה ה-19 ועד אז נערכו התפילות בציבור בבתים פרטיים. ככל הנראה היה גם בית קברות יהודי בעיר שאינו קיים היום.
במרץ 1944, עם כניסת הגרמנים להונגריה, נכנסה לרקמז יחידת צבא גרמנית, במטרה לאבטח את העורף מפני הצבא הרוסי המתקדם.
באפריל רוכזו יהודי העיירה בבית הכנסת, ובתחילת מאי הועברו בעגלות לטוקאי הסמוכה. לאחר שהות קצרה בטוקאי, הועברו לשאטוראליאויהיי, ומשם גורשו למחנה ההשמדה באושוויץ
בתום המלחמה נותרו בחיים רק 6 מיהודי רקמז וגם הם לא חזרו לעיירתם.
מונטרי ג'ק
אלוני יצהר
שמורת אלוני יצהר או בשמה המקומי קבר השייח' או סלמן אל פארסי היא שמורת טבע הממוקמת ברום הגובה של היישוב יצהר על רכס סלמאן אלפארסי, בגובה 818 מטר.
נופים וצמחייה.
בשמורה ישנם עצי אלון גדולים, אלה אטלנטית, עיריוני צהוב, ועוד מיני צמחים אופייניים לישראל. עצי האלון העתיקים השתמרו הודות לאיסור שחל על כריתת עצים על ידי מוסלמים סמוך לקבר השייח'. בשמורה ניצב מבנה ישן עגול כיפה בעל חדר אחד מעל הקרקע, ועוד כניסה מתחת למבנה (הכניסה סגורה ברשת ברזל מטעמי בטיחות). המקום נקרא קבר השיח אף שאין בו קבר. בנוסף יש בשמורה פינות ישיבה מאבן ושתי נקודות תצפית, אחת בדרום השמורה והשנייה במערבה. מהתצפיות ניתן לראות את מגדל אוניברסיטת חיפה בצפון, את ארובות חדרה והשפלה, נמל התעופה בן-גוריון, ואת ערי מישור החוף עד אשקלון. בצפון מזרח ניתן להבחין לעיתים אף בחרמון. בדרום מזרח ניתן לראות את הרי השומרון ובנימין, הר בעל חצור ועוד.
בעבר המקום שימש נקודת התכנסות ליציאה לציד צבאים.
יוהאן אקשטיין
יוהאן או ג'ון אקשטיין (באנגלית: John Eckstein; 1735-1817) היה פסל, חרט וצייר יליד גרמניה, שעבד זמן קצר בלונדון לפני שחזר לגרמניה ומשם היגר לאמריקה.
חיים.
הוא נולד בפופנראוט ליד נירנברג ב-25 בנובמבר 1735, בנו של קונרד אקשטיין, חוטב עצים. הוא למד באקדמיה לאמנויות בנירנברג לפני שעבר לאנגליה.
לונדון.
ידוע על הקריירה המוקדמת של אקשטיין בלונדון מהעובדה שהוא חתם על התבליט באנדרטה לרוג'ר טאונסנד במנזר וסטמינסטר, שנעשה בבית המלאכה של בנג'מין ותומאס קרטר בשנת 1761. עם זאת, הוא לא תכנן אותה בעצמו, אך עבד על פי מודל מחרס של לוק פרנסואה ברטון. באפריל 1762 החברה לאמנויות העניקה לו שכר עבור תבליט אבן בפורטלנד, אותו הציג בשנה לאחר מכן בחברת האמנים. עבודה נוספת נכנסה בעקבותיה בשנת 1764.
חזרה לגרמניה.
בשנת 1765 אקשטיין קיבל את הזמנתו של פרידריך הגדול לעבוד בחצר הפרוסית, שם הפך לפסל הראשי של המלך, כשהוא מבצע עבודות רבות בפוטסדאם. בשנת 1769 הזמנה נוספת הביאה אותו לחצרו של הדוכס הגדול ממקלנברג בלודוויגשלוסט,
שנה לאחר מכן חזר לאנגליה. בלונדון הוא הציג דיוקנאות שעווה באקדמיה המלכותית. לאחר שנה חזר לחצר הדוכסות הגדולה, שם עבד על פסל ועשה תבליטי שעווה, כולל דיוקן של פרידריך פרנץ הראשון.
לאחר ארבע שנים בלודוויגשלוסט הוא חזר לברלין בהזמנת המלך. בשנים 1775–1776 עיצב עבור מפעל החרסינה והציג את עבודתו באקדמיה. בשנת 1786 הוא לקח את מסכת המוות של פרידריך, שממנה הכין ראשים לפסלי חזה משעווה. הוא המשיך לקבל חסות מלכותית מיורשו של פרידריך, פרדריק ויליאם, וייתכן שגילף דגמים של יוהאן גוטפריד שאדו לשער ברנדנבורג בברלין בשנת 1792.
פילדלפיה.
בשנת 1793 כתב אקשטיין לג'ורג' וושינגטון מפוטסדם, וביקש כסף עבור מעברו לארצות הברית, מכיוון שהתכוון להתיישב בפילדלפיה. לא ידוע אם וושינגטון הגיב, אך אקשטיין נסע לאמריקה באותה שנה, כאשר הוא ובנו פרדריק פרסמו תערוכה של ציורים, פסלים ודוגמיות שעווה בביתם בפילדלפיה.
אקשטיין הפך לחבר מייסד באקדמיה בפילדלפיה ובין השנים 1810–1814 הציג גם עבודות באגודת האמנים, שם כללו תערוכותיו דמות של וושינגטון ברכיבה על סוס, שהייתה מיועדת ככל הנראה לאנדרטה שתוקם בעיר.
אקשטיין היה אמן רב תחומי, אך לא מצא הצלחה גדולה באמריקה. בינואר 1817 הפליג להוואנה, נמשך על ידי הסיכוי לסיים אנדרטה גדולה שנותרה שם.
הוא נפטר בהוואנה ב-27 ביוני 1817, בן 81.
משפחה.
אקשטיין היה אביו של יוהאן אקשטיין אחר, צייר שהציג באקדמיה המלכותית בלונדון בין השנים 1787–1802. בשנת 1803 ליווה את סמואל הוד ל"סלע היהלום" ליד מרטיניק. לאחר מכן נסע לברבדוס שם צייר דיוקנאות של קצינים המוצבים באי, ונראה כי מת באיי הודו המערבית בסביבות 1838.
קינן אוואנס
קינן אוואנס (באנגלית: Keenan Evans; נולד ב-23 באוגוסט 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בז'לגיריס קובנה.
קריירת מכללות.
בעונת הרוקי שלו במדי אוניברסיטת טקסס טק, אוואנס היה שחקן משלים כשקלע 5.8 נקודות במשחק ב-18.2 דקות בעודו פותח רק שלוש פעמים מתוך 32 משחקים בהם שותף.
בעונתו השנייה, עונת 2015/2016, הפך אוואנס לשחקן מרכזי בקבוצה כששיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-8.7 נקודות ב-25.1 דקות ובנוסף פתח ב-31 משחקים מתוך 32.
בעונת 2016/2017, אוונס רשם ממוצעים של 15.4 נקודות ו-3 אסיסטים למשחק, מה שעזר לו להיבחר לקבוצה השלישית של העונה.
בעונתו האחרונה, אוואנס היה הקלעי המוביל של הקבוצה והוביל אותם לעשירייה הראשונה. באמצע פברואר, קלע אוואנס סל ניצחון בדרבי מול אוניברסיטת טקסס באוסטין ובנוסף קלע שיא קריירה של 38 נקודות. אוואנס נבחר לחמישייה הראשונה של העונה והיה מועמד לתואר הרכז המוביל בליגה ולפרס ג'ון אר. וודן.
קריירה מקצועית.
בשנת 2018, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל לשחק אוואנס בגולדן סטייט ווריורס במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA. לאחר מכן חתם אוואנס בדטרויט פיסטונס בחוזה כפול כך ששיחק לסירוגין בקבוצת הפיתוח של הפיסטונס, גרנד ראפידס דרייב. ב-15 בינואר 2019 שוחרר אוואנס מהפיסטונס מבלי שרשם הופעה אחת במדיה, אך נשאר בקבוצת המילואים.
ב-22 בינואר 2019 עבר אוואנס בטרייד לדלאוור בלו קואוטס יחד עם זכויות השחקן של כריס הורטון בתמורה לזכויות השחקן של שון לונג ודבנדריק ווקר.
ב-26 ביולי 2019 חתם אוואנס לעונה באיגוקאה מהליגה הבוסנית והליגה האדריאטית. אוואנס רשם ממוצעים של 11.9 נקודות, 2.4 ריבאונדים, 2.8 אסיסיטים במדד יעילות של 11.3.
ב-6 ביולי 2020 חתם לשתי עונות בהפועל חיפה מהליגה הישראלית והליגה הבלקנית.
ב-6 ביולי 2021 חתם אוואנס לעונה במכבי תל אביב. ב-12 ביולי 2022 הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהקבוצה.
ב-13 ביולי 2022 חתם אוואנס בז'לגיריס קובנה מליגת העל הליטאית והיורוליג.
Ahead of Their Time
Ahead Of Their Time הוא אלבום הופעה של פרנק זאפה ואמהות ההמצאה . האלבום הוקלט ברויאל פסטיבל הול שבלונדון, אנגליה, ב-25 באוקטובר 1968, יצא ב-23 במרץ 1993.
הופעה.
החלק הראשון של ההופעה הוא הצגה חד פעמית של מחזה מוזיקלי שכותרתו היא '?Progress', ובו מתארחים חברי תזמורת רשות השידור הבריטית.
חלקים מההופעה מצאו את עצמם באלבומים אחרים כמו Mystery Disc (1998), ומהדורת הווידאו הביתית של Uncle Meat (1969).
חלק ניכר מההומור והעלילה של המחזה אבודים למאזין המזדמן בגלל טכניקות הקלטה פרימיטיביות והאופי הוויזואלי של חלק מההופעה.
מייב בינצ'י
מייב בינצ'י (באנגלית: Maeve Binchy; 28 במאי 1940, אירלנד - 30 ביולי 2012) הייתה מורה, עיתונאית, וסופרת אירית, שכתבה מספר רבי מכר. סיפוריה דיברו בין היתר, על נושאים הנחשבים רגישים כגון גירושין, בעיות נפשיות, יחסי הורה-ילד, בגידה ועוד. גיבורי ספריה היו האנשים הפשוטים בחברה. עלילות סיפוריה התרחשו בעיקר בעיירות איריות קטנות ונסובו לרוב סביב אורח חיים הדומה לחוויותיה ולסביבה שהייתה מוכרת לבינצ'י.
ביוגרפיה.
מייב בינצ'י, הייתה הבת הבכורה בין ארבעת ילדיהם של ויליאם ומורין בינצ'י - עורך דין ואחות רפואית. בילדותה גרה בדאלקי, עיירה קטנה בקרבת דבלין שבמחוז דבלין, אירלנד. כשבגרה למדה באוניברסיטת דבלין.
בשנת 1997 התחתנה עם הסופר ושדרן ה BBC לשעבר . הזוג החזיק בתים בלונדון ובדבלין עד שהחליט להתמקם באופן קבוע בדבלין שבאירלנד.
בשנת 2002 אושפזה בינצ'י בבית החולים בעקבות בעיית לב חמורה וסביבת בית החולים היוותה לה את ההשראה לאחד מסיפוריה - Heart and Soul” (2009)".
בינצ'י נפטרה בגיל 72, ב-30 ביולי 2012.
תחילת הקריירה.
עם סיום לימודיה בשנת 1961 התחילה לעבוד כמורה להיסטוריה ולטינית. ב 1963 כשעבדה כמורה בבית-ספר יהודי בעיר דבלין קיבלה במתנה טיול לישראל מהורי התלמידים. בינצ'י התחילה לעבוד בקיבוץ וכתבה להוריה מכתבים על חוויותיה באופן קבוע. הוריה שהתרשמו ממכתביה המפורטים שלחו אותם לעיתון שלהפתעתה פרסם אותם. תקרית זו היוותה את השראתה להיות סופרת.
היא המשיכה ללמד עד שנת 1968 כשבשנה זו התחילה לעבוד ככתבת, עורכת ובעלת טור בעיתון האירי היומי “Daily Irish Times” ומאוחר יותר ככתבת בלונדון עד חזרתה לאירלנד.
עבודתה ככותבת.
תחילה פרסמה אוסף סיפורים קצרים בשנים 1978 ו-1980 שלאחר מכן מוזג לאוסף אחד הנקרא “Victoria Line, Central Line”.
בשנת 1982, בגיל 43, פרסמה את ספרה הראשון שהפך לרב מכר “light a Penny Candle” – אותו כתבה בזמנה הפנוי מעבודתה בעיתון. ספר זה ראה אור לאחר חמישה סירובים על ידי בתי הוצאה לאור.