מועדון הכדורגל קילמרנוק (מכונה גם קילי) הוא קבוצת כדורגל סקוטית, אשר משחקת בליגת העל הסקוטית.
המועדון מגיע מהעיר קילמרנוק שבסקוטלנד. הוא נוסד ב-5 בינואר 1869 והוא המועדון הוותיק ביותר בליגת העל הסקוטית, ומעבר לכך המועדון הוותיק ביותר במדינת סקוטלנד. כיום משחק המועדון באצטדיון ראגבי פארק, אשר מכיל 17,889 מקומות ישיבה.
המועדון זכה באליפות אחת, 3 גביעים והגיע 5 פעמים נוספות לגמר הגביע הסקוטי. בשנת 2012 זכה המועדון, לראשונה בתולדותיו, בגביע הליגה הסקוטית לאחר שסיים את הגמר בניצחון 0:1 על קבוצת סלטיק.
למועדון יריבות באזור איישייר, נגד קבוצת "אייר יונייטד" שמשחקת בליגות הנמוכות יותר כיום. המפגשים ביניהם נקראים "איישייר דרבי". שניהם נפגשו לראשונה ב-1910, כאשר ידה של קילמרנוק על העליונה במפגשים ביניהם עם 189 ניצחונות ב-256 מפגשים בסך הכל עד ל-2020.
המועדון העפיל לתחרויות אירופיות תשעה פעמים, וההופעה הטובה ביותר שלהם הייתה בעונת 1966/1967 בגביע ערי הירידים כאשר הגיעו לחצי גמר המפעל ונעצרו רק על ידי לידס יונייטד האנגלית שעלתה לגמר. המועדון הוא בן היחידים בסקוטלנד ששיחק בשלושת המפעלים: גביע אירופה לאלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע וגביע אופ"א.
כינוי המועדון "קילי" הוא כינוייה של העיר קילמרנוק בסלנג הסקוטי.
חיים הלר
הרב חיים הֶלֶר (בכתיב יידי: העליר; באנגלית: Chaim Heller; 11 ביולי 1879, ביאליסטוק – י"ד בניסן תש"ך, 10 באפריל 1960, ניו יורק) היה חוקר הספרות התלמודית ותרגומי המקרא.
חתן פרס הרב קוק לשנת תש"ז.
תולדות חייו.
נולד ב-1879 בעיר ביאליסטוק, בנו של ישראל פינסקר, ואחיו הצעיר של נחמן הלר (לימים רב וסופר). גדל בעיר ורשה, ונודע בצעירותו כ"העילוי מוורשה". מגיל 10 לא למד אצל "מלמדים" אלא לבדו, ומעולם לא למד בישיבה. נישא לבתו של ה' דיסקין, שהיה מעשירי הקהילה בלודז'. בבית דודו העשיר בוורשה נפגש עם גדולי הדור ההוא, ופלפל עמם בדברי תורה, בהם ר' יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בית הלוי), ר' יצחק אלחנן ספקטור מקובנא והנצי"ב. היה חבר קרוב לר' חיים מבריסק, ר' אליהו חיים מייזל מלודז', ור' אליהו פיינשטיין מפרוזינא.
הלר קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת וירצבורג בגרמניה. עם פטירת הרב מלכיאל צבי טננבוים נותרה קהילת לומז'ה ללא רב ובני הקהילה החליטו לבחור ברב הלר, שהיה ידוע כבר אז כלמדן וחריף ואף בעל השכלה ותואר דוקטור. בתקופה זו כבר הספיק לפרסם מחקרים על תרגום השבעים ועל הרמב"ם, מחקרים שזכו להערכה על ידי רבנים ומלומדים כאחד. עם זאת לאחר חודשים ספורים עזב את משרת הרבנות. הרב סולובייצ'יק סיפר כי הרב הלר הסביר לו שחשש שבתור רב העדה יכפו עליו דברים שהם למורת רוחו.
הרב הלר עבר לברלין, שם הקים ב-1922 מוסד ישיבתי להכשרת רבנים בשם "בית המדרש העליון", ועמד בראש חוגים שעסקו בחקירה מדעית של ספרות ישראל. ב-1937 עם עליית הנאצים לשלטון היגר לניו יורק שם המשיך את פעולתו המדעית, לצד עבודת הוראה בישיבת רבינו יצחק אלחנן. היה נשיא הכבוד לארגון ה-OU, איחוד קהילות האורתודוקסים בארצות הברית.
רבי חיים הלר נפטר ב-1960. הניח אישה ושלוש בנות.
נקבר בבית העלמין מאונט ג'ודה (Mount Judah) בשכונת רידג'וורד (Ridgewood) שברובע קווינס בניו יורק, בהלווייתו השתתפו מאות רבנים בראשם הרב יוסף דוב סולבייצ'יק.
על שמו רחובות ביפו ובשכונת גבעת מרדכי בירושלים.
פועלו המחקרי.
ר"ח הלר עסק בתחומים רבים של ספרות המקרא, התלמוד וההלכה. הוא השתדל לברר במחקריו את הנוסח המדויק של הטקסט על פי כתבי יד. בגישתו הכללית היה שמרן, אך לא נמנע משימוש במחקרים מודרניים של מחברים יהודים ושאינם יהודים.
בתוכניתו הייתה גם להוציא לאור את ספר משנה תורה להרמב"ם מבואר עם שינויי נוסחאות. הוא עמל על הפרויקט שנים רבות כפי שכתב במכתבו מברלין לרב דוד סימונסן משושן פורים תרפ"ו:
חיים העליר
פרדיננד שבל
1876 במדע
פרדינאן שבל
פרדינן שבל
פרדינן שבאל
Old Spice
ספגטי אלה פוטנסקה
ספגטי אַלָהּ פּוּטָנֶסְקָה (באיטלקית: Spaghetti alla puttanesca; מילולית: ספגטי בסגנון הזונה) הוא מאכל פסטה איטלקי מתובל, בעל ריח בולט ומלוח במידת מה, אשר הומצא במחצית המאה ה-20. מרכיבי המאכל אופייניים למטבח הדרום איטלקי: עגבניות, שמן זית, זיתים, פלפלת צ'ילי, צלף, ושום.
מקור המאכל.
קיימות גרסאות שונות באשר למועד המצאתו ומקורו המדויק של המאכל, אולם ככל הנראה המאכל הומצא קרוב לאמצע המאה ה-20. האזכור המוקדם ביותר של ספגטי אלה פוטנסקה הוא ככל הנראה בשנת 1961, עת המאכל נזכר ברומן מאת רפאלה לה קפריה (Raffaele La Capria), "הפצע הקטלני" (Ferito a morte).
מהדורת 1971 של ספר הבישול האיטלקי הבולט Il cucchiaio d'argento ("כפית הכסף") אינה כוללת מתכון לספגטי אלה פוטנסקה, אף שקיימים שני מתכונים אחרים של ספגטי מדרום איטליה הדומים לו במידה רבה. סיפור עממי מייחס את המצאת הספגטי אלה פונטנסקה לזונות שעבדו בנאפולי במחצית המאה ה-20, אשר לא הורשו לצאת מפתח ביתן וחיפשו אחר מאכלים המבוססים על תוצרת מקומית, שניתן לבשלם במהירות והם מזינים.
מתכון בסיסי.
הרוטב למאכל זה נקרא: sugo alla puttanesca ("רוטב בסגנון הזונה"). קיימות מספר גרסאות למאכל. הגרסה הנפוליטנית, היא ללא אנשובי. ברוב המטבחים הרוטב הוא מלוח מעט (ממלח ודגי אנשובי), מתובל (מצ'ילי) ובעל ריח בולט (מן השום). בדרך הכלל הרוטב מוגש על גבי ספגטי, אף שיש המגישים אותו עם פסטה פנה (penne; "אטריות צינור"), בוקטיני, לינגוויני, או ורמיצ'לי (Vermicelli).
שום ובצל קצוצים ואנשובי (להוציא בגרסה הנפוליטנית) מוקפצים בשמן זית, במחבת. קוצצים פלפלת צ'ילי, זיתים וצלפים ומוסיפים למחבת וכן עגבניות קצוצות, אורגנו, מלח ופלפל שחור. מצמצמים את הרוטב בהרתחה איטית ושופכים מעל ספגטי אל דנטה, מקשטים בפטרוזיליה.
ווייסלב ששל
ווייסלב ששל (בסרבית: Vojislav Šešelj; נולד ב-11 באוקטובר 1954 בסארייבו, הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה) הוא דוקטור למשפטים, עורך דין, סופר ופוליטיקאי סרבי (לשעבר גם יוגוסלבי), מייסד המפלגה הרדיקלית הסרבית ונשיאהּ עד היום, חבר הפרלמנט הסרבי וראש האופוזיציה בו.
נעוריו ולימודיו האקדמיים.
ווייסלב ששל נולד בסרייבו, בירת הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה שהייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, למשפחה ממוצא סרבי שמקורה במזרח הרצגובינה.
ששל למד בגימנסיה הראשונה בסרייבו והצטיין בלימודיו. בגיל 17 הצטרף לליגת הקומוניסטים של יוגוסלביה (SKJ), וכן היה מעורב בארגוני תלמידים שונים ושימש כנשיא איגוד תלמידי הגימנסיה.
משסיים את לימודיו בגימנסיה, נרשם ששל לפקולטה למשפטים באוניברסיטת סארייבו והשלים לימודי תואר ראשון תוך שנתיים ושמונה חודשים. אחר כך, מאמצע שנת 1976, המשיך בלימודי משפטים באוניברסיטת בלגרד, וקיבל תואר שני ביוני 1978. התזה שלו נקראה "התפישה המרקסיסטית של עם חמוש". בנובמבר 1979, כשהוא בן 25, קיבל את תואר הדוקטור שלו מאוניברסיטת בלגרד לאחר שהצליח להגן על התזה שלו "המהות הפוליטית של מיליטריזם ופשיזם", והיה לדוקטור הצעיר ביותר ביוגוסלביה.
במהלך הדוקטורט ביקש להתקבל לתפקיד הוראה בסגל האקדמי הזוטר של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת סרייבו, אך במקום זאת התקבל לתפקיד מקביל בפקולטה למדע המדינה באוניברסיטה זו. בדצמבר 1979 התגייס לצבא העממי היוגוסלבי כדי לבצע את שירות החובה שלו והוצב בבלגרד. ששל עזב את הצבא בנובמבר 1980 אך בינתיים כבר איבד את משרתו באוניברסיטה.
קריירה פוליטית.
בשנת 1989 חזר ששל לארצות הברית, ומומצ'ילו ג'וייץ' (Momčilo Đujić), שהיה מנהיג צ'טניקי במלחמת העולם השנייה ושהה בארצות הברית כגוֹלה, העניק לו את התואר "וויבודה של הצ'טניקים", כדי ליצור "מדינה סרבית אחודה בה יחיו כל הסרבים, [תוך שהם] מחזיקים בכל האדמות הסרביות".
ב-1989, יחד עם ווק דרשקוביץ' ומירקו יוביץ', ייסד ששל את מפלגת ההתחדשות הלאומית הסרבית (SNO) האנטי-קומוניסטית. מאוחר יותר פילג את המפלגה כדי ליצור את המפלגה הרדיקלית הסרבית (SRS), וכך הציב את הצ'טניקים תחת שליטתו.
משפטו.
ההאשמות ומעצרו.
בפברואר 2003, הסגירו עצמו ששל לבית המשפט לפשעים שבוצעו בשטחי יוגוסלביה, זרוע של בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג והושם במעצר. הוא נאלץ לעשות זאת בשל אישומים בשמונה סעיפים של פשעים כנגד האנושות ובשישה סעיפים של פשעי מלחמה במהלך מלחמות יוגוסלביה בכך שהשתתף, לטענת התביעה, בארגון פשע. ששל תיפקד כסגן ראש ממשלת סרביה בין 1998 לשנת 2000, ותמך ברעיון סרביה הגדולה. בשל כך ייחסה לו התביעה אחריות לפעולות המיליציות הסרביות שפעלו בבוסניה ובקרואטיה בשנות ה-90. התביעה דרשה לגזור עליו 28 שנות מאסר. פשעי המלחמה שהואשם בהם הם בין היתר:
בנובמבר 2014, שוחרר ששל זמנית לשם טיפול במחלת הסרטן ממנה הוא סובל.
זיכויו.
באפריל 2016, זוכה ששל מכל המיוחס לו בשל חוסר היכולת של התביעה לספק הוכחות מוצקות ומספקות להאשמותיה.
באותה שנה נבחר שוב לפרלמנט והפך לראש האופוזיציה.
יצחק אייזיק אפשטיין
הרב יצחק אייזיק ב"ר מרדכי הלוי אפשטיין (נודע בכינויו ר' אייזיק הוֹמְלֶר; ~ה'תק"ל, 1770 - כ"ו באייר ה'תרי"ז, 20 במאי 1857) היה רבה של העיר הומל וראש הישיבה בה. מחסידיו המוקדמים של רבי שניאור זלמן מלאדי. ספריו הם מהעמוקים ביותר שיש בקבלה חסידית.
תולדות חייו.
בזמן ההתנגדות לחסידות עזב ר' אייזיק את ביתו כדי להסתופף אצל רבי שניאור זלמן מלאדי, למרות התנגדותה של משפחתו.