תאוריית BCS שמישה גם למערכות של פרמיונים אחרים, כמו הליום-3. אכן, זוגות קופר גורמים לנוזליות-על של הליום-3 בטמפרטורות נמוכות. ניתן גם להרכיב זוגות קופר משני בוזונים. כאן הזיווג נוצר באמצעות שזירה בסריג אופטי.
קשר למוליכות-על.
הנטייה של זוגות קופר במערכת היא 'להתעבות' למצב היסוד הקוונטי שאחראי לתכונות הייחודיות של מוליכות-על.
קופר התייחס במקור רק למקרה של זוג מבודד במתכת. מאוחר יותר, כאשר הוא התייחס למצב יותר מציאותי של ריבוי זוגות אלקטרונים, כפי שהובהר בתאוריית BCS, הוא מצא שהזיווג פותח פער בספקטרום רציף של רמות אנרגיה מותרות של האלקטרונים, כך שכל עירור של המערכת חייב להיות בעל כמות מינימלית כלשהי של אנרגיה. פער העירור הזה מוביל למוליכות-על, שכן עירור קטן (כגון פיזור של אלקטרונים) הוא אסור.
הרברט פרוליך הציע לראשונה כי האלקטרונים מתנהגים כזוגות המצומדים על ידי תנודות בסריג המתכת. ניתן להסיק זאת באמצעות אפקט האיזוטופ הנפצה במוליכי-על.
התאוריה של קופר היא כללית למדי ובלתי תלויה באינטראקציה הספציפית בין האלקטרון לפונון. תאורטיקנים מהתחום של חומר מעובה הציעו מנגנון זיווג המבוסס על קשר אחר בין אלקטרון לאקסיטון או בין אלקטרון לפלזמון, אך כיום עוד לא נצפתה אינטראקציית זיווג שכזו במתכת.
קרן נפתלי
קֶרֶן נַפְתָּלִי הוא הר בגובה של 510 מטרים מעל פני הים, השוכן בהרי נפתלי שבגליל העליון המזרחי, בין בקעת קדש מצפון ובקעת יחמור מדרום. מורדותיו המזרחיים של ההר משתפלים בתלילות בתוך כקילומטר מפסגתו עד לעמק החולה, שגובהו למרגלותיו הוא 80 מטרים מעל פני הים; ומההר נשקף מראה אל העמק ואל רמת הגולן מעבר לו.
על פסגתו של ההר התגלו שרידיה של מצודה מהתקופה ההלניסטית, מצודת קרן נפתלי. בחפירות במקום נמצאו גם שרידים התיישבות מצומצמת מתקופת המקרא. ושל מקדש הלניסטים-רומי גדול יותר שהוקדש לאלה אתנה. עוד נמצאו במקום כתובת ביוונית אודות פלוני שתרם לתחזוקתו של המקום, בורות מים, חומות אבנים, מערות קבורה ושרידי רצפת פסיפס. ייתכן שראש ההר שימש כמאחז במערך ההגנה של תל קדש שמצפון-מערב לו.
החשמונאים כבשו את המקום, ומציאת אבנים גדולות במשקל של יותר מ-100 ק"ג, אשר ייתכן ודורדרו במורד ההר לעבר חיילי אויב, רומזת לכך שבמקום ניטש קרב קשה. במלחמת העצמאות שכנה על ההר עמדה של ההגנה אשר הגנה על היישוב רמות נפתלי, השוכן כקילומטר צפונית-מערבית לפסגת ההר. העמדה נודעה בשמה הערבי "חירבת אל-הראווי".
על מורדותיו הצפוניים של ההר ניטע יער נבי יושע שבו בעיקר עצי אורן, ומורדותיו המערביים והדרומיים נמצאים בתהליך הכרזה כגן לאומי (פברואר (2010). שביל ישראל חולף על פסגתו של ההר.
דרך עפר משולטת, טובה לרכב גבוה ולטרקטורונים, יוצאת מכביש 886 ומגיעה לתצפית קרן נפתלי שם הותקן מצפור על שם רמי ברטל. מהמצפור מראה מרהיב (בימים בהירים ובשעות אחה"צ) על עמק החולה ובו מאגר עינן, שמורת החולה ואגמון חולה.
יכין חק&quot;ל
הר דבורה
הר דבורה (בערבית: جبل سرطبة; ג'בל סָרְטָבָּה) הוא הר בישראל בגובה של 437 מטרים מעל פני הים, השוכן בהרי נצרת שבגליל התחתון, על גבולו של עמק יזרעאל שמדרום לו. הוא שוכן בין הר כסולות ממערב, הר יונה מצפון והר תבור שנמצא 4.5 ק"מ דרומית-מזרחית לו. על מורדותיו המזרחיים של ההר שוכן הכפר דבורייה, ממערב לו העיר נוף הגליל ובעמק שמצפון לו הכפר עין מאהל. שמו של ההר מנציח את דבורה הנביאה שניצחה בעמק שלמרגלותיו את סיסרא, שר צבאו של יבין מלך חצור.
ההר עשוי אבן גיר ודולומיט, ואדמתו היא אדמת טרה רוסה. הוא מיוער בחורש ים תיכוני, במיוחד בעצי אלון. המקום הוכרז כשמורת יער עוד בתקופת המנדט הבריטי ב-1926, וכונה "יער סרטבה". על הפסגה הכשירה קק"ל חניון ובמקום ניצב סלע המנציח את יובל 25 השנים לחתונתה של מלכת הממלכה המאוחדת אליזבת השנייה עם הנסיך פיליפ שנחוג בשנת 1972. מההר תצפית טובה אל עמק יזרעאל ואל הר תבור, ושביל ישראל חולף על פסגתו.
בית החולים אל מקאסד
המוחה התיכונה
שרגא ווייל
שרגא וַויְיל (לעיתים וייל; 1918 – 20 בפברואר 2009) היה אמן ישראלי.
ווייל, מן החשובים שבאמני הקיבוץ, עסק בתחומי אמנות מגוונים בהם ציור, רישום, הדפס, (תחריט, חיתוך לינול, ליתוגרפיה, הדפס רשת, ועוד), גרפיקה, עיצוב עטיפות ספרים, איור ספרים, פיסול, תבליט וקולאז'.
ביוגרפיה.
שרגא ווייל נולד בעיר ניטרה שבצ'כוסלובקיה. בצעירותו הצטרף לתנועת "השומר הצעיר". בשנת 1931 עברה משפחתו לבראטיסלבה. ב-1937 החל ללמוד אמנות בפראג. בזמן מלחמת העולם השנייה שהה בבודפשט והצטרף למחתרת החלוצית, בה עסק בזיוף מסמכים. בתום המלחמה עבד כמאייר בהוצאת ספרים בבודפשט ובאיור פרסומים של תנועות נוער "החלוץ" ו"השומר הצעיר". בשנת 1947 עלה לארץ ישראל והוגלה למחנה מעצר בקפריסין. שם עסק בציור הווי המחנה ובחינוך נוער דרך סדנאות ליצירה. בסוף 1947 הגיע ווייל לארץ, והצטרף לקיבוץ העוגן.
ב-1951 אייר הגדה של פסח אשר שימשה את חברי הקיבוץ הארצי עד 1957. ב-1953 השתלם בטכניקות גרפיות ומונומנטליות באקדמיה לאמנויות בפריז. ב-1959 זכה בפרס דיזנגוף לציור. ב-1960 הוציא מהדורות רבות של אלבומי הדפסים. באותה שנה הציג תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנות ה-60 וה-70 יצר עבודות ארכיטקטוניות, בהן דלתות הכניסה לכנסת (1966), קיר הקרמיקה בבית הכנסת הגדול בתל אביב ודלתות בית הנשיא בירושלים (1970), ציור התקרה באולם הישראלי במרכז קנדי בוושינגטון (1971).
החל משנת 1967 הציג בקביעות בגלריות "ספראי" בירושלים, תל אביב ובוסטון. ב-1973 הציג במוזיאון היהודי בניו יורק . בשנים 1986-1997 הציג בגלריה גלאסהוז בצוג בשווייץ, ובין השנים 1977–1995 הציג בגלריות שונות בעשר ערים בסלובקיה.
בשנת 1974 זכה בפרס נורדאו על תרומתו בתחום האמנות.
בשנת 2000 יצא לאור ספר על הדפסיו – "שרגא ווייל - 60 שנות הדפס", בליווי הקדמה מאת ד"ר גדעון עפרת.
בשנת 2006 הוצגה בבית מורשת בגבעת חביבה תערוכת ציורים של ווייל, העוסקים בנושא השואה, שאצר יובל דניאלי.
ב-2007, במסגרת חגיגות ה-60 לקיבוץ העוגן, הציג ווייל בסטודיו שלו סדרת של ציורים חדשה לכבוד האירוע.
שרגא ווייל נפטר בפברואר 2009, ונקבר בבית העלמין של קיבוץ העוגן.
בפברואר 2010 נערכה תערוכה לציון שנה לפטירתו בגלריה שורשים בתל אביב.
במאי 2015 יצא לאור הספר "שרגא ווייל: אמן בחברה, 1952-1947" מאת רון ברטוֹש, המתמקד ביצירתו של ווייל מחמש שנותיו הראשונות בקיבוץ ובישראל - תקופה מכרעת ביצירתו.
בעקבות הספר נערכה באפריל-מאי 2016 התערוכה "שרגא ווייל: אמן בחברה, 1952-1947" שאצר רון ברטוֹש בבית האמנים תל אביב.
ביוני 2016 נמכר הציור חדר אוכל בקיבוץ (1950) בבית המכירות תירוש ב-55,200 דולר, מחיר שיא לאמן.
חיים אישיים.
שרגא וייל השאיר אחריו אישה, שרה; בת, אפרת וייל-עמית, ונכדים.
בנו נהרג בתאונת טרקטור לפני הגיוס.
במעלה מדרגות היכל המשפט
במעלה מדרגות היכל המשפט (בצרפתית: Grand escalier du Palais de justice) היא ליתוגרפיה משנת 1848 של הצייר הצרפתי אונורה דומייה. היצירה היא חלק מסדרת ציורים ביקורתיים של דומייה בשם "Les Gens de Justice'" נגד מערכת המשפט הצרפתית בזמנו.
נושא היצירה.
היצירה שמצוירת כקריקטורה עוסקת בבית המשפט. ביצירה מתואר שופט מנופח ומלא חשיבות עצמית היורד במדרגות היכל המשפט. הוא אוחז ערמת ניירות המעידה על עבודתו הרבה.
עורך דין או שופט נוסף עולה במדרגות ומפנה מבטו לאחור. מטרת היצירה לשים ללעג את מערכת המשפט העמוסה בבירוקרטיה ועורכי דין ושופטים המנופחים מחשיבות עצמית.
ניתוח היצירה.
קומפוזיציה.
הקומפוזיציה מרכזית, היא מתמקדת בדמות השופט היורד במדרגות וניצב במרכז היצירה. הוא תופס כשליש מהציור.
מימינו השופט השני שנוכחותו ומשקלו דומים למשקל הקהל הרב שמצידו השמאלי ברחבה שבראש המדרגות, מה שיוצר קומפוזיציה די מאוזנת.
המרכיבים המרכזיים ביצירה הם אנכים: הדמויות, הקירות והמסדרונות בחלק האחורי בתמונה. המודגשים על ידי צורתה המלבנית של מסגרת היצירה. לעומתם ישנם קווים אופקיים רבים: המדרגות. אך אין להם משקל רב ביחס לקווים האנכיים. נקודת המגוז נמצאת מימין לשופט ואליה מוביל מעקה המדרגות – הוא הקו האלכסוני היחיד ביצירה.
אור וצל ותאורה.
היצירה מוארת באור טבעי, המגיע מצד שמאל למעלה. האור נופל על פני הדמות כך שצידן הימני מוצל וצידה השמאלי מואר. האור והצל יוצרים קונטרסטיות על פניו המדגישה את פניו המעוגלות וסנטרו המורם. האור והצל יוצרים נפחיות בתוך הדמות ומדגישים את עודף הבד בגלימות בית המשפט המרשימות.
פניה של הדמות השנייה מוארים לחלוטין וכמוהן גם הקיר מאחור, לא נראה כי יש מקור אור כלשהו בצידו האחר של המסדרון לכן הוא הולך ומחשיך.
סנט גלן
סנט גלן (קנטון)
מנזר סנט גלן
אינטל 4004
4004 הוא מעבד 4 ביט של אינטל. המעבד שיצא לשוק ב־1971 היה המעבד המסחרי הראשון של אינטל, והמעבד הראשון על מעגל משולב יחיד.
ה־4004 היה המעבד הראשון שמומש על שבב סיליקון יחיד, זאת על ידי שימוש בטכנולוגיה חדשה של "שערי סיליקון", המאפשרת צפיפות ומהירות גבוהות יותר מהטכנולוגיות הקודמות. הגאומטריה היא 10μm (10 מיקרון - בערך עשירית מקוטר שערה של אדם), קצב השעון 740 קילוהרץ, 92,000 פקודות בשנייה, בקירוב.
רקע.