הרשת מנוהלת על ידי תאגיד ציבורי, "דיאספורה בע"מ", אשר איננו בשליטה של אדם אחד או גוף. על המבנה המבוזר של הרשת אמרו המפתחים בשנת 2011: "העיצוב המבוזר שלנו לא יאפשר לאף תאגיד גדול לשלוט אי-פעם בדיאספורה. דיאספורה לעולם לא תמכור את חייך החברתיים למפרסמים, ולא תאלץ אותך לציית לחוקים השרירותיים של מישהו או להסתכל מעבר כתף לפני שאתה מדבר."
ב-27 באוגוסט 2012 הודיעו המפתחים כי דיאספורה הופכת לפרויקט בניהול קהילתי.
להבדיל מרשת פייסבוק, רשת דיאספורה מאפשרת שימוש ב.
תכונות ומאפייני הרשת.
דיאספורה נועדה לענות על הרצון בפרטיות בתחום הרשתות החברתיות, בכך שהיא מאפשרת למשתמשיה להגדיר את השרת (או ה"פוד") שיאחסן את התוכן שלהם, ואפילו להתקין שרת פרטי כזה על המחשב האישי שלהם. פודים יכולים לקיים אינטראקציה ביניהם: לשתף עדכוני סטטוס, תמונות, ונתונים חברתיים אחרים. התשתית, שנבנתה ברובה ב-Ruby on Rails, היא תוכנה חופשית וניתנת לעריכה על ידי מפתחים חיצוניים. חלק מרכזי בתפיסת עיצוב תוכנת דיאספורה הוא שהיא צריכה לפעול תוך שילוב של הרשתות החברתיות הקיימות, כך שהיא מאפשרת ייבוא של הודעות מפייסבוק, Tumblr וטוויטר. כפי שכתב כתב ה"ווילג' וויס" ניק פינטו: "הרעיון הוא שזה מוריד את החסמים להצטרפות לרשת, וככל שיותר מהחברים שלך מצטרפים, אתה כבר לא צריך להפיץ הודעות דרך פייסבוק. במקום זאת, אתה יכול לתקשר ישירות, באופן מאובטח, ולא להיות תחת עיניהם הבולשות של צוקרברג ושותפיו לעסקים."
היסטוריה.
גיוס כספים ראשוני.
לשם מימון פעילותה, הארבעה פנו לגיוס כספים באמצעות אתר מימון ההמונים "Kickstarter". הם הציבו יעד לגיוס של 10,000$ והצליחו לגייס עד תום קמפיין הגיוס ב-1 ביוני 2010 למעלה מ-200,000$ מ-6,479 תורמים (מעניין לציין, שבין התורמים היה גם מארק צוקרברג, מייסד פייסבוק, שתרם מכיסו הפרטי 1,000$ לטובת המיזם, וטען ש"זה מגניב" ושהוא "רואה קצת מעצמו בהם").
גיבוש זהות החברה.
זמן קצר לאחר תום הגיוס המוצלח, הארבעה עברו למשרדים בסן פרנסיסקו, קליפורניה, שסופקו להם בחינם על ידי חברת "Pivotal Labs", והחלו בפיתוח נמרץ ואינטנסיבי מאוד של התוכנה.
למרות החזון האידאולוגי שלהם והתמיכה האדירה שלה זכו, הן מהתורמים והן מגולשים אחרים ברשת האינטרנט, הם ייסדו את דיאספורה באופן רשמי כחברה למטרות רווח; זאת למרות, שמבחינה טכנית, זהותם, מבחינה טכנית, הייתה יותר כמו זו של מלכ"ר. משך זמן רב, הפיתויים הרבים שנחשפו אליהם בעמק הסיליקון וההצעות שקיבלו מקרנות הון-סיכון רק הוסיפו לרמות המתח והלחץ, שהיו קיימים ממילא, והקשו על שמירת נאמנות לאידאולוגיה המקורית שהניעה אותם. ז’יטומירסקי, התנגד במיוחד לזניחת האידאולוגיה המקורית, ואמר: "זה חשוב שנהיה עצמאיים ושניתפש כעצמאיים."
פיתוח מואץ.
גרסת תצוגה מקדימה, עם מספר חורי אבטחה, שוחררה ב-15 בספטמבר 2010. ב-23 בנובמבר, המערכת עוצבה מחדש, כהכנה לשחרור גרסת האלפא. בגרסת האלפא תוקנו כבר חורי האבטחה המוקדמים שנתגלו.
לאחר שהושלמה כתיבת התוכנה, המפתחים של דיאספורה התכוונו להתרכז ביצירת "סוללה של תוספים" כדי "להקל על כל סוג של תקשורת", ובתוכנית להציע שירות שרתי אירוח בתשלום עבור "פודים" של דיאספורה.
גרסת הבטא של התוכנה הייתה אמור להשתחרר כבר בחודש נובמבר 2011, אך נדחתה בשל הצורך להוסיף תכונות חדשות לעיצוב וגם עקב התאבדותו של אחד המפתחים - איליה ז'יטומירסקיי. בחודש פברואר 2012, המפתחים ציינו כי הם סיימו את העבודה על עורף התוכנה, שתשפר את מהירות התגובה באתר. בחודש מאי 2012 החל השלב הבא בפיתוח, שהתמקד בביצוע שיפורים בממשק המשתמש, שישפרו את האופן בו משתמשים יוצרים אינטראקציה, והציפייה הייתה שגרסת הבטא תשוחרר מאוחר יותר בשנת 2012. צוות הפיתוח הוסיף אפשרויות חדשות לארגון והצגת הודעות משתמש, והוסיף תמיכה בפרסום סוגים שונים של מדיה, כגון: טקסט, תמונות ווידאו. הדגש הושם על התאמה אישית וביטוי אישי. המפתחים הרגישו שאִפְשוּר יצירתיות בהודעות יבדל את דיאספורה מרשתות חברתיות מתחרות.
פיתוח קהילתי.
בחודש יוני 2012, צוות הפיתוח היה אמור לעבור למאונטיין ויו, קליפורניה, כחלק מעבודה עם חברת הייעוץ "Y Combinator", אך באוגוסט 2012 הודיעו כי הם נותנים לקהילה להשתלט על ניהול הפרויקט, בזמן שהם עצמם, ימשיכו בפיתוח, אולם ייקחו תפקידים מינוריים יותר.
בחודש אוקטובר 2012, הפרויקט שחרר את השחרור הקהילתי הראשון שלו, גרסה 0.0.1.0, תוך הסרת כל ההפניות לגרסאות הקודמות. בנוסף, נעשו מאמצים כדי לשחרר חבילות התקנה של התוכנה עבור לינוקס ומערכות הפעלה נוספות.
חלקם בפיתוח של מייסדי החברה המקוריים.
למרות הצהרותיהם, מייסדי החברה פנו לפיתוח הקריירה שלהם:
המשך פיתוח.
לדיאספורה יש מעל ל-1.1 מיליון משתמשים, והיא מנוהלת כתוכנה חופשית על ידי קהילת המשתמשים שלה, שמפעילים אותה ללא מטרות רווח במסגרת המרכז המשפטי לתוכנה החופשית (FSSN) - ארגון גג, שמנוהל על ידי פרופ' איבן מוגלן.
תקרית אורורה (1897)
סטוקהולם (פירושונים)
דם (פירושונים)
ויקטור קמפבל
ויקטור לינדזיי ארבותנוט קמפבל (באנגלית: Victor Lindsay Arbuthnot Campbell 20 באוגוסט 1875 – 19 בנובמבר 1956) היה ימאי וחוקר ארצות בריטי נודע.
חייו.
קמפבל נולד בברייטון, בנם של יו קמפבל ולוסי אלינור ארצ'ר.
משלחת טרה נובה.
בשנת 1910 היה קמפבל קצין ראשון במשלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט. לאחר שהמשלחת הגיעה לאנטארקטיקה בינואר 1911, הופקד קמפבל על הובלת הקבוצה המזרחית בת ששת האנשים לסייר ולבצע עבודה מדעית בארץ אדוארד השביעי, ממזרח לחומת הקרח. ב-26 בינואר 1911, יצאה קבוצתו של קמפבל ב"טרה נובה" בכיוון מזרח. מאחר שלא הצליח למצוא אתר נחיתה מתאים בחופה של ארץ אדוארד השביעי, החליט קמפבל להפליג אל ארץ ויקטוריה. בדרך שובה מערבה פגשה "טרה נובה" את משלחתו של רואלד אמונדסן, שחנתה במפרץ הלווייתנים, לשון ים בחומת הקרח.
תקועים בארץ ויקטוריה.
לאחר ששבו אל כף אוונס ודיווחו לסקוט על מיקומו של אמונדסן, שונה שמה של קבוצת קמפבל, היא כונתה "הקבוצה הצפונית" וחזרה והפליגה צפונה וירדה לחוף במפרץ רוברטסון, סמוך לכף אדייר. הם בנו צריף וחרפו בכף אדייר אבל מחמת תנאי הקרח הימי, לא יכלו לבצע חלק גדול מן החקירות שנועדו להם לקיץ 1912. בינואר 1912 חזרה "טרה נובה" מניו זילנד והעבירה את קבוצת קמפבל, ריימונד פריסטלי, ג'ורג' מאריי לוויק ג. פ. אבוט, ה. דיקאסון ו-פ. ו. בראונינג אל מפרצוני אוונס, במרחק 400 ק"מ דרומית לכף אדייר ו-320 ק"מ צפונית-מערבית לכף אוונס. מכל מקום, הייתה להם אספקת מזחלות לשישה שבועות, בכוונה להשלים את העבודה הגאולוגית תוך כשבועיים. לאחר תום העבודה נשארו להם מנות צידה לעוד כארבעה שבועות. לא היה צפוי שהאונייה תיתקל בבעיות בבואה לאסוף אותם כפי שנקבע בפברואר, אבל ה"טרה נובה" לא יכלה להגיע אליהם בגלל מצבורי קרח כבדים. הקבוצה, שלא יכלה ליצור מגע עם ספינתה, נאלצה לחרוף שוב באנטארקטיקה. הם בנו להם מערת קרח על האי שלא יתואר, שם עשו את החורף בתנאים קשים ביותר, ואת מנות המזון הזעומות שלהם השלימו לעיתים רחוקות בקטילת כלב ים או פינגווינים. ב-30 בספטמבר 1912 יצאו לדרך אל כף אוונס, לשם הגיעו לבסוף ב-7 בנובמבר אחרי שחצו יותר מ-200 ק"מ על קרח ים. לאחר שנודע לו על מותו של סקוט עם כל קבוצת הקוטב, קיבל עליו קמפבל, כקצין הצי הבכיר הנותר, את הפיקוד על משלחת טרה נובה בשבועות האחרונים שלה.
השנים הבאות ועיטורי כבוד.
במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם קמפבל כמפקד בטליון דרייק בגליפולי ובדרדנלים, שם קיבל את אות השירות המצוין, בקרב יוטלנד ובפשיטה על צרברוגה על סיפון האונייה וורוויק בשנת 1918. קמפבל שירת בפטרול דובר והטביע צוללת על ידי נגיחתה, מבצע שעליו עוטר בפס נוסף לאות השירות המצוין. בנהמשך שירותו עם הצי המלכותי הגיע לדרגת קפטן. לאחר שהוציא לפועל שירות מיוחד בארכנגלסק, מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
קמפבל היגר לניופאונדלנד ב-1922 ומת שם ב-1956.
באסל ח'רטביל
בַּאסֶל חַארְטַאבִּיל (בערבית: باسل خرطبيل; 22 במאי 1981 - 3 באוקטובר 2015) היה פלסטיני-סורי מפתח תוכנה בקוד פתוח אשר הוצא להורג במלחמת האזרחים בסוריה.
ביוגרפיה.
חארטאביל נולד וגדל בסוריה, שם התמחה בפיתוח תוכנה בקוד פתוח. הוא היה המייסד ומנהל הטכנולוגיות הראשי של חברת המעבדות אאיקי (Aiki), ומנהל הטכנולוגיות הראשי של אל-אוס (الأوس), מוסד מחקר ופרסום העוסק בארכאולוגיה. כמו כן הוא הוביל פרויקטים עבור חברת Creative Commons בסוריה ותרם לדפדפן Firefox של מוזילה, ויקיפדיה, ול-Open Clip Art Library. הפרויקט האחרון שלו כלל שחזור תלת-ממדי של העיר העתיקה תדמור ופיתוחי אינטרנט עבור אאיקי.
ב-15 במרץ 2012 נעצר בגל המעצרים שנערך ברובע אל-מזה בדמשק. יום זה היה יום השנה הראשון למלחמת האזרחים בסוריה, בו תומכי ומתנגדי המשטר הסורי הפגינו בדמשק ובמקומות נוספים במדינה. לאחר שדבר מעצרו נודע בחודש יולי, החל קמפיין גלובלי הקורא לשחרורו.
רבקה מקינון כתבה על חארטאביל וקרן ויקימדיה קיימה אירוע לכבודו.
חארטאביל דורג במקום ה-19 במגזין Foreign Policy ברשימת ההוגים העולמיים המובילים, בזכות "חתירה, כנגד כל הסיכויים, להפיכה סורית לא-אלימה".
סוזרניות