ביולוג ימי בשם דניאל פאולי מדרג את רמות ההזנה מ-1 לצמחים, 2 לאוכלי צמחים ואוכלי שיירים (צרכנים ראשוניים), 3 לצרכנים שניוניים, וכך הלאה. ההגדרה של רמת הזנה, TL, לכל סוגי הצרכנים i היא :
כש- formula_2 הוא השבר של רמת הזנה של טורף j, ו-formula_3 מייצג את החלק היחסי של j בדיאטה של i.
במקרה של אקולוגיה ימית, רמת ההזנה של רוב הדגים וצרכנים ימיים אחרים היא בין הערכים 2.0 ו-5.0. הערך הגבוה, 5.0, הוא בלתי רגיל, אפילו לגבי הדגים הגדולים, אף על פי שהוא מתרחש בטורפי-על של יונקים ימיים כגון דוב קוטב וקטלן.
בנוסף למחקרי תצפית על התנהגות בעלי-חיים וקביעת כמויות בתכולת קיבתם, ניתן לכמת רמת ההזנה של בעלי חיים באמצעות אנליזה של איזוטופים יציבים מרקמות כגון רקמות שריר, עור, שיער, וקולגן עצם. זה מתאפשר בשל גידול עקבי בהרכב האיזוטופי של החנקן בכל רמת הזנה, הנגרמת מחלוקות המתרחשות מסינתזה של ביומולקולות; שיעור הגידול העקבי הזה בהרכב האיזוטופי של החנקן הוא כ 3-4%.
Principal photography
מפלגות פוליטיות ביפן
מוחמד אבן עבד אל-והאב
מֻחַמַּד אִבְּן עַבְּד אלוַהָאבּ (ערבית: محمد بن عبد الوهاب , 1703 - 20 ביולי 1792) היה תאולוג אסלאמי, מייסד התנועה הווהאבית. הוא הקים את התנועה במטרה "לטהר את האסלאם מן האמונות התפלות שדבקו בו מאז המאה ה-9". אבן עבד אלוהאב היה בעל בריתו של מוחמד אבן סעוד ועזר לו להקים את המדינה הסעודית. בכך נוצרה ברית בין השושלות אשר נמשכת עד היום. צאצאי אבן עבד אלווהאב, משפחת אל-א-שיך, הובילו ומובילים את העולמא השולטים במוסדות הדת בסעודיה.
רקע.
אבן עבד אלוהאב נולד ככל הנראה בשנת 1703 לשבט הערבי בנו תמים באלעוינה, כפר באזור נג'ד בסעודיה. הוא החל ללמוד אסלאם בגיל צעיר, בעיקר עם אביו, עבד אלוהאב. משפחתו הייתה חברה באסכולה החנבלית של המשפט המוסלמי. הוא למד בבצרה (בדרום עיראק) עם מלומדים מוסלמים, הוא העיד על עצמו שביקר בערים הקדושות מכה ואלמדינה ואף ביצע את מצוות העלייה לרגל ולימוד עם חכמים אסלאמיים שם.
במכה, המופתי החנבלי, אבן הומאידי, הבחין באבן עבד אלוהאב כתלמיד עני, יהיר והתריס מול מוריו, דבר שהדאיג את אביו. כתוצאה מכך, אבן עבד אלווהאב לא סיים את לימודיו, אך לא ידוע האם הועף מבית הספר או שפשוט נשר.
באלמדינה, למד תחת מוחמד חיה אלסינדהי אותו הכיר דרך מורה שנה קודם לכן. היה זה אלסינדהי שלימד את אבן עבד אלוהאב לדחות את ההערצה הפופולרית לקדושים וקבריהם. אף על פי כן, כמעט כל המקורות ההיסטוריים מסכימים כי הרעיונות הרפורמיסטיים שלו גובשו בתקופתו בבצרה. בשנת 1740 הוא חזר לבית בו גדל והחל לגבש סביבו מעגל של מאמינים, ביניהם השליט המקומי, עת'מאן אבן מועמר. בתמיכתו של אבן מעמר, החל אבן עבד אלוהאב ליישם כמה מהרעיונות שלו לרפורמה. ראשית, בצטטו תורת האסלאם האוסרת תפילה בקבר, הוא שכנע את אבן מעמר להרוס את קברו של זיד אבן אל ח'טאב, בן לוויה של מוחמד, אתר שהיה נערץ על ידי המקומיים. שנית, הוא הורה על מוות בסקילה על ניאוף, מנהג שנעשה נפוץ באזור והוא עצמו ארגן את סקילתה של אישה שהודתה בניאוף.
פעולות אלה זכו לתשומת לב של סולימאן אבן מוחמד אבן ג'וריר משבט בני חאלד, העומד בראש שבטי אלחאסה וקטיף, שהחזיק השפעה משמעותית בנג'ד. אבן ג'וריר איים על אבן מועמר שהוא לא יאפשר לו לגבות מס קרקעות תמורת כמה נכסים שהיו בבעלותו של אלחאסה אם הוא לא יהרוג את אבן עבד אלוהאב. אמנם אבן מעמר סירב לעשות זאת, אך אבן עבד אלוהאב נאלץ בכל זאת לעזוב.
ההסכם עם אבן סעוד.
לאחר סילוקו מן אלעוינה, אבן עבד אלוהאב הוזמן להתיישב בא-דרעיה השכנה על ידי השליט שלה מוחמד אבן סעוד. עם הגיעו לא-דרעיה, הסכימו מוחמד אבן סעוד ומוחמד אבן עבד אלווהאב כי יחד, הם יחזירו את הערבים אל עקרונות ה"אמת" של האסלאם כפי שהם ראו אותם. ההסכם, שנחתם בשנת 1744 ובעקבותיו נכבש חבל נג'ד, היווה את תחילתה של המדינה הסעודית הראשונה () והמנוע הדתי-אידאולוגי לפעולתה. אמירות זו פעלה עד לשנת 1818 והיוותה את הבסיס לערב הסעודית של היום.
מוקד אבטחה
מוקד אבטחה הוא מוקד של חברת אבטחה העוסק בפיקוח, ניטור, והפעלה של אמצעי אבטחה פיזית ואלקטרונית.
מוקד אבטחה כולל מגוון של מערכות תקשורת כמו תקשורת קווית, תקשורת סלולרית, רשת אינטרנט סלולרית מאובטחת (GPRS) תקשורת לווינית, והרכבים של המוקד מחוברים אליו באמצעות GPS. במוקד אבטחה טיפוסי ישנו מערך של מחשבים עם תוכנות מיוחדות והוא מאויש 24 שעות ביממה במטרה לתת שירות ללקוחות החברה בעת הצורך. לרוב, המכשור והמחשוב מגובה על ידי שרתי גיבוי במוקד. במאה ה-21 רוב חברות האבטחה הגדולות מחזיקות במוקד אבטחה גדול ומתקדם שיכול לתת מענה למספר רב של אירועים חריגים כגון אזעקה, מצוקה, מוקד צופה/רואה וגילוי אש.
אתרים המחוברים למוקד אבטחה מקושרים אליו באמצעות חיוג מספר מקוצר ולעיתים גם באמצעות מצלמות אבטחה. כמו כן ניתן לחבר לרשת התקשורת של המוקד לחצני מצוקה.
מוקד האבטחה מפעיל סיירים ואנשי ביטחון חמושים ולא חמושים אותם הוא יכול להקצות לאתר מסוים בשעת הצורך. מאבטחים ושומרים של חברת אבטחה יכולים להתקשר למוקד על מנת לדווח על אירועים שונים כגון פריצות, שריפות, אלימות וכו'.
המוקד חייב להיות בעל יכולת קליטה של שני ערוצי אותות דיגיטליים מהמנויים של המוקד, קווי ואלחוטי, או קווי וסלולרי, וכדומה. כיום ערוץ הקליטה המרכזי הוא קווי, כלומר באמצעות קווי טלפון סטנדרטיים של חברת בזק. הסדרת נושא של קליטת מידע על תשתיות כגון כבלים או אינטרנט מהיר לא נכנס עדיין לתקן. כל ערוץ קליטה חייב להיות עם ציוד גיבוי כלומר, שני מכשירים דיגיטליים המפענחים קודים הנשלחים אליהם מיחידות הקצה קרי מערכות האזעקה, וכל אחד מהם מחובר ל-2 קווי טלפון לפחות.
בישראל מוקדי אבטחה מפוקחים על ידי משטרת ישראל, משרד התקשורת ומכון התקנים הישראלי. בין מוקדי השמירה הנמצאים בישראל, ניתן למנות את מיקוד, חברת השמירה ומודיעין אזרחי.
מיכה הלוי
הרב מיכה הלוי (נולד בכ"ח בטבת ה'תשכ"ד, 13 בינואר 1964) הוא רבה הראשי האשכנזי של פתח תקווה וראש ישיבת "עטרת נחמיה" בשכונת נחלת יצחק בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב לשלום וחיה הלוי. למד בישיבת נחלים ובישיבת מרכז הרב כתלמידם של הרצי"ה קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. בהמשך למד בעיקר מהרב חיים שטיינר והרב מרדכי שטרנברג. בתחילת שנות ה-90 עבר לתל אביב והקים בה כולל "מכתם לדוד". כעבור זמן התמנה לרב שכונת נחלת יצחק, ובמקביל כיהן במשך 9 שנים כר"מ בישיבת אור עציון. בתקופה זו כיהן כחבר בוועדת הכשרות ובבית ההוראה הטלפוני של הרבנות בתל אביב והופקד על תחום כשרות בתי המלון בעיר.
בשנת 1990 הקים את עמותת "אביב התורה" במטרה להחזיר ציבור דתי צעיר לתל אביב. העמותה מפעילה גני ילדים וצהרונים שבהם לומדים יחד ילדים דתיים וחילונים, וכן מדרשה לבנות שבמסגרתה מתקיימים ימי עיון שבועיים לנשים מהעיר ומחוץ לה.
מאז שנת 2000 שימש כיועץ הלכתי לעמותת "רעות" המפעילה בתי אבות ובית חולים סיעודיים בתל אביב ובירושלים. הוא חבר בוועדת הלסינקי של משרד הבריאות.
בשנת 2007 הקים את פרויקט "עולים בהצלחה" לקליטת יהודי אתיופיה ביפו והביא למינויו של רב קהילה בן העדה.
היה בין מקימי ארגון רבני צהר. מאוחר יותר פרש מהארגון בגלל חילוקי דעות עם ההנהלה. הקים את ישיבת "עטרת נחמיה" בשכונת נחלת יצחק ועומד בראשה.
ערך חלק מכתבי הרב שלמה גורן.
ב-21 בפברואר 2012 נבחר ברוב גדול לתפקיד הרב הראשי האשכנזי של פתח תקווה, לצד עמיתו הרב בנימין אטיאס, הרב הראשי הספרדי של העיר.
בשנת 2016 עמד בראשות ועדה מיוחדת מטעם הרבנות הראשית לבחינת מערך הכשרות בישראל. המלצות הוועדה לא יושמו.
משפחתו.
נשוי ליעל ואב לשמונה. אחיו, פרופ' יונתן הלוי, שימש כמנהל המרכז הרפואי שערי צדק בירושלים. אחותו ורדינה נשואה לרב אלי סדן, ראש מכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי. גיס נוסף שלו הוא הרב והסופר חיים סבתו, מראשי ישיבת מעלה אדומים. מחותנו הוא הרב אהרון (ארהל'ה) הראל.
צ'ינר
יצחק פרנקל
יצחק (אלכסנדר) פרֶנקל (פְרֵנֵל) (10 באוגוסט 1899, אודסה – 1981, תל אביב) היה צייר ישראלי, חתן פרס דיזנגוף לציור (1938, 1947–1948).
פעל וישב בפריז, פורטוגל, דרום אפריקה, אודסה וישראל (ביחוד בצפת ובתל אביב).
תחילת דרכו, אודסה 1899-1919.
יצחק פרנקל נולד בשנת 1899 בעיר אודסה שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), השישי משבעת ילדיהם של יוסף-צבי ויוכבד בת רפאל כשר, נצר לרבי לוי יצחק מברדיצ'ב. כילד הויעדיו לו הוריו עתיד של מהנדס או לבלר, אך אהבתו לציור הכריעה. הוא למד בישיבה שם הכיר את הצייר חיים גליקסברג. כילד התגורר בחצר שבה שכן בית הדפוס של ביאליק ורבניצקי, בעלי הוצאת "מוריה".
שנות ה-20 בין פריז לארץ ישראל.
בילדותו למד ב"חדר מתוקן". בין השנים 1916–1918 למד ציור בבית ספר בעיר הולדתו. בשנת 1919 עלה לארץ ישראל באוניה "רוסלאן".
עם הגיעו לארץ ישראל ניסה לפתוח סטודיו לציור בנגריה של גימנסיה הרצליה בתל אביב. בנוסף, היה שותף להקמת קואופרטיב "התומר", שביקש לקדם אמנות מודרניסטית בארץ-ישראל.
בין השנים 1920–1925 נסע לפריז,