בשטח האתר הוכשרו מספר מסלולי הליכה העוברים באתרים השונים, בתוך סבך הצמחייה, לאורך הירדן, לאורך ובתוך אמת המים טחנות הקמח, תל בית צידה והמעיין.
במרכז שטח הפארק משתרעת חורשת עצי אקליפטוס. הצמחייה בפארק היא ברובה צמחיית נחלים הכוללת שיחי הרדוף הנחלים, סבך גדול של קנה מצוי, שיחי פטל קדוש, ערברבה שעירה, שנית גדולה, עצי שיזף מצוי, עץ שקמה בודד גדול מאוד, עצי תמר וצמחים נוספים.
הלהקה השייקספירית המלכותית
הלהקה השייקספירית המלכותית או הרויאל שייקספיר קומפני (באנגלית: Royal Shakespeare Company, בקיצור: RSC) היא קבוצת תיאטרון ידועה הפועלת מסטרטפורד אפון אייבון - עיר הולדתו של ויליאם שייקספיר, בווריקשייר שבאנגליה.
בתיאטרון 700 עובדים, והוא מעלה כ-20 הפקות מדי שנה, בסטרטפורד אפון אייבון, בלונדון ובניוקאסל שעל הנהר טיין.
הלהקה מציגה מחזות של ויליאם שייקספיר ובני תקופתו, לצד מחזות של יוצרים חדשים.
היסטוריה.
בעיר סטרטפורד שעל הנהר אייבון פעלו להקות שחקנים כבר בימיו של שייקספיר. התיעוד הראשון של העלאת מחזה של שייקספיר עצמו בעיר הוא משנת 1748, אז מנהל בית הספר המקומי, פארסון ג'וזף גרין, העלה מחזה שהכנסותיו הוקדשו לשיפוץ מצבת קברו של שייקספיר בכנסיית השילוש הקדוש. לא ידוע איזה מחזה הועלה, אולם המלומד וינדל (B. C. A. Windle) סבר כי מדובר במחזה "אותלו".
מבנה התיאטרון הראשון שהוקם בעיר לצורך העלאת מחזות שייקספיר היה ביתן זמני שבנה דייוויד גריק בשנת 1769. מבנה התיאטרון הקבוע למטרה זו הוקם בעיר בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19, בגני "הארמון החדש".
בשנת 1875 תרם צ'ארלס אדוארד פלואר, יצרן משקאות מקומי, מגרש בצמוד לגדת נהר האייבון, ובשנת 1875 החל לאסוף כספים להקמת מבנה תיאטרון. התיאטרון, שהכיל 700 מושבים, נפתח ב-23 באפריל 1879 בהופעה של "מהומה רבה על לא דבר". מבנה התיאטרון, שהיה בנוי סגנון נאו-גותי בלבנים אדומות תוכנן על ידי חברת דוגשאן ואנסוורת' ("Dodgshun and Unsworth"). המחזאי ג'ורג' ברנרד שו ביקר את המבנה ואמר כי מדובר במבנה מרשים, אך אינו ראוי לתיאטרון. הלהקה והמבנה נשאו את השם "התיאטרון לזכר שייקספיר" (Shakespeare Memorial Theatre).
בשנת 1919 מונה ויליאם ברידג'ס-אדמס למנהל התיאטרון, ובמהרה הפך התיאטרון לאחד התיאטראות הטובים בבריטניה.
התיאטרון קיבל הרשאה מלכותית לפעולתו בשנת 1925.
ב-6 במרץ 1926 עלה מבנה התיאטרון באש. לאחר השריפה עברה הלהקה להופיע בבית קולנוע מקומי, והחל מסע גיוס כספים להקמת מבנה חדש. בינואר 1928 זכתה האדריכלית אליזבת סקוט בתחרות שנערכה להקמת המבנה החדש. היה זה המבנה הציבורי החשוב הראשון שנבנה בממלכה המאוחדת על פי תוכניות של אדריכלית. סקוט תכננה מבנה בסגנון אר דקו, והמבנה נחנך ביום הולדתו של שייקספיר - 23 באפריל 1932. מבנה זה נותר בשימוש עד שנת 2007, עת עבר המבנה שיפוץ נרחב.
ב-20 במרץ 1961 קיבל התיאטרון את ההרשאה לשאת את התואר "מלכותי".
בשנת 1986 נפתח "תיאטרון הברבור", מבנה נוסף עבור הלהקה במיקום בו עמד מבנה התיאטרון משנת 1879.
הפעילות בלונדון.
מנהלי התיאטרון שאפו להקים בסיס בלונדון עבור הלהקה, וזאת על אף התנגדות התיאטרון המלכותי הלאומי (התנגדות שיזמו ויסקונט צ'נדוס ולורנס אוליבייה אשר רצו לשמר את מעמדם כתיאטרון הממשלתי היחיד הפועל בלונדון). על אף התנגדות זו החלה הלהקה לפעול בתיאטרון אולדוויץ' בלונדון. בשנת 1982 עברה הלהקה באופן קבוע למרכז ברביקן, בחסות הסיטי של לונדון.
הלהקה פעלה בברביקן עד שנת 2002, משיקולים כלכליים. כיום אין ללהקה תיאטרון קבוע בלונדון, והיא מופיעה באולמות שונים.
שחקנים ידועים שהופיעו בלהקה.
שחקנים ידועים רבים הופיע בלהקה, ובהם קנת בראנה, טים קרי, ג'ודי דנץ', מיה פארו, אלברט פיני, מייקל גמבון, ג'ון גילגוד, נייג'ל הות'ורן, דסטין הופמן, ג'רמי איירונס, דרק ג'קובי, בן קינגסלי, ג'וד לאו, ויוויאן לי, ג'ון ליתגו, קלווין לוקהארט, אלק מקגוורן, איאן מקלן, איאן מקדרמיד, הלן מירן, גארי אולדמן, פיטר או'טול, לורנס אוליבייה, ונסה רדגרייב, איאן ריצ'רדסון, אלן ריקמן, מייקל שין, פטריק סטיוארט, דייוויד טננט.
חברת שייקספיר המלכותית
רויאל שייקספיר קומפני
תיאטרון שייקספיר המלכותי
סוסוקה אונו
סוסוקה אונו (ביפנית: 宇野 宗佑 ; 27 באוגוסט 1922 – 19 במאי 1998) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-75.
אונו נולד במחוז שיגה ולמד באוניברסיטת קובה. לאחר שרות צבאי בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא נכנס לפוליטיקה, וב-1960 קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן, לאחר שהצטרף למפלגה הליברלית-דמוקרטית.
אונו התמנה לתפקיד סגן השר לסחר בינלאומי ולתעשייה, טקאו מיקי, ב-1966, וב-1974 התמנה לתפקיד שר ההגנה בממשלתו של קקואיי טנאקה. שנתיים לאחר מכן, בממשלתו של טקאו פוקודה, שימש אונו המזכיר הכללי של הסוכנות למדע וטכנולוגיה. ב-1979 קיבל אונו את תפקיד המזכיר הכללי של הממשלה, בכהונתו השנייה של מסיושי אוהירה, וב-1982 הפך למזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית. ב-1987 התמנה אונו לתפקיד שר החוץ בממשלתו של טקשיטה.
אונו התמנה לראשות הממשלה ב-3 ביוני 1989, לאחר שקודמו בתפקיד, נובורו טקשיטה, נאלץ להתפטר מתפקידו בעקבות מעורבותו בשערוריית Recruit. בבחירות מקדימות נבחר אונו לנשיאות המפלגה, וזאת מכיוון שלא היה מעורב בשערורייה, והיה לנשיא המפלגה הראשון שלא עמד בראש סיעה כלשהי. אחת מפעולותיו הבולטות בתור ראש ממשלה הייתה החלת מס הקנייה הראשון ביפן, מהלך שגרר מחאה ציבורית רחבה, שהגיעה לשיאה באובדן מספר מושבים בבית היועצים של יפן לטובת המפלגה הסוציאליסטית של יפן. שערוריית Recruit, מס הקנייה החדש ומעורבותו של אונו עצמו בשערוריית מין היו הסיבות העיקריות להידרדרות זו. יום לאחר הבחירות הודיע אונו על התפטרותו, וטושיקי קאיפו החליפו בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית ובתפקיד ראש הממשלה. תקופת כהונתו של אונו נמשכה 69 ימים והיא הרביעית הקצרה ביותר בהיסטוריה הפוליטית של יפן.
אונו נותר במפלגה בתור יועץ, ושמר על מושבו בבית הנבחרים על 1996, אז החליט לפרוש מהחיים הפוליטיים. הוא נפטר ב-19 במאי 1998 בבית החולים בעיר מוריאמה שבמחוזו מסרטן הריאה.
למה צחקה מיכל
למה צחקה מיכל הוא פזמון שכתבה והלחינה נעמי שמר ובוצע על ידי להקת הגשש החיוור.
רקע מקראי.
הפזמון מתבסס על המסופר בספר שמואל ב' אודות דוד בהעלותו את ארון הברית לירושלים לאחר אחת ממלחמותיו. דוד מעלה את הארון ורוקד לפניו, למורת רוחה של מיכל בת שאול, רעייתו, שהתנהגות זו נראתה בעיניה כהתנהגות שאינה מכובדת למלך:
דוד דחה את ביקורתה של מיכל:
רקע אקטואלי.
השיר "מים לדוד המלך" הושר על ידי להקת הגשש החיוור בפסטיבל הזמר כשחבריה לבושים במעין טוניקות. בעת ביצוע הפזמון החוזר הניפו חברי הלהקה את ידיהם, ועקב כך בצבצו תחתוניהם. היו שצחקו מהופעה זו, אך היו לא מעט שביקרו הופעה זו כבלתי-ראויה.
יצחק שמעוני, שהיה מנחה הערב בו הופיעה הלהקה עם החצאיות, אמר ש"השיר עומד לשיפוט ולא הביצוע".
הפזמון "למה צחקה מיכל".
את הפזמון "למה צחקה מיכל" כתבה נעמי שמר כמענה למבקרי ההופעה של הגשש החיוור, כשהיא שמה את ביקורתם בפיה של מיכל:
האפוד המוזכר בפזמון נצמד ללשון המקרא, אך מרמז לטוניקות שלבשו הגששים.
הבית האחרון של השיר נפרד מהנושא התנ"כי, והוא תשובה ישירה של להקת הגשש החיוור למבקריה:
אלבר לונד
אלבר לונד (בצרפתית: Albert Londe; 26 בנובמבר 1858 – 1917) היה צלם רפואה חשוב וחוקר רפואה צרפתי. הוא עסק גם בצילום כרונופוטוגרפי, שהשפיע על המחקר הרפואי והפיזיולוגי ובצילום רנטגן.
לונד זכור בעיקר בזכות עבודתו כמנהל מחלקת הצילום של בית החולים פיטייה סלפטרייר בפריז, צרפת בשנות ה-80 של המאה ה-19. במהלך שני העשורים בהם כיהן בתפקיד, הפך לונד לצלם המדעי והרפואי המשפיע ביותר. בשנת 1878 נשכר לעבוד כצלם רפואה בידי ז'אן-מרטן שארקו, נוירולוג ידוע ומנהל בית החולים סלפטרייר. שארקו הפך בתקופה זו את הסלפטרייר מבית מחסה לפרוצות ולוקים בהפרעות נפשיות לבית חולים פסיכיאטרי מודרני, והקים לראשונה בעולם מחלקת צילום ייעודית בתוך בית החולים. וב-1882 המציא לונד שיטה לתעד את ההתפתחות והשינויים הפיזיים והשריריים שחווה מטופל בזמן התקף אפילפטי; את השיטה פיתח באמצעות צילום כרונופוטוגרפי (כרונופוטוגרפיה הנה סוג צילום שמקפיא ומפרק תנועות למקטעים. חלוצי התחום היו אטיין ז'ול מארה ואדוארד מויברידג'. לונד הכיר את עבודתם ואף היה עוזרו של מארה במחקרי הפיזיולוגיה שלו) דרך שכלול של מצלמת בעלת תשע עדשות ומטרונום שהיה אחראי לדיוק של סגירת התריס בתזמון נכון. כמה שנים לאחר מכן המציא מצלמה עם 12 עדשות לצילום כרונופוטגרפי.
לונד ראה קשר בלתי נפרד בין הצילום לפיתוח המדע, וטען כי "לוחית הצילום היא רשתית העין האמיתית של המדען". הוא האמין כי הצילום משלים את האבחנה הרפואית של המטופל, בעיקר כאשר תסמיניו מתבטאים באופן פיזי, מכיוון שבצילום ניתן לתפוס את התנועה כפי שהעין האנושית אינה יכולה לתפוס. מעבר לכך טען לונד כי בעזרת הצילום ניתן לראות לא רק את ההווה, אלא אף לגלות את הנולד, על ידי תפיסת התנועה בצילום, ועל כן זוהי תרומה הכרחית לאבחון רפואי.
שיטת הצילום של לונד שימשה בעיקר לניסויים רפואיים, אך מאחר שהייתה מצלמה ניידת, לונד השתמש בה לתחקירים נוספים. הוא צילם סוס בתנועה, עוד מגוון רחב של חיות בתזוזה ואפילו בחן את תנועת הגלים בים. שיתף פעולה עם אטיין ז'ול מארה (מדען צרפתי, פיזיולוג וחוקר צילום רפואי כמו לונד) ויחד ערכו מחקרי תנועה נוספים.
טושיקי קאיפו