נולד בירושלים לנתן אבישר, פועל בניין ומנהל עבודה בסולל בונה, ושושנה אבישר, יקירת ירושלים ובתו של המקובל חכם יוסף כהן, שניהם ילידי ירושלים.
אבישר למד בגמנסיה רחביה בירושלים ובבית הספר החקלאי כדורי. התגייס באוגוסט 1958 לצה"ל ושירת בחטיבת גולני.
קריירה.
קולנוע.
אבישר ביים 93 סרטים דוקומנטריים וכתבות תחקיר באורך של למעלה מחצי שעה עבור הערוץ הראשון. בנוסף ביים את "בשתי אוקטבות", סדרה בת שמונה פרקים עם האב פרופ' מרסל דיבואה ופרופ' ישעיהו ליבוביץ, בהנחיית יונה הדרי רמג'. לקראת חגיגות החמישים לישראל, ביים והפיק סדרה בת חמישים סרטונים על חמישים שנות המדינה, ששודרה בכבלים.
אבישר חבר באיגוד הבמאים מהימים הראשונים להקמתו, ושימש במשך שנים כסגן יו"ר האיגוד. בשנת 1965 הציג הסטודיו למשחק של ניסן נתיב את מחזהו של אבישר "עין ביד" (בימוי: ניסן נתיב). בשנת 1968 זכה המחזה במקום הראשון ב"אינטרדרמה" של ברלין. בשנת 1976 זכה אבישר בפרס התסריט המקורי על הסרט "הגן", בבימויו של ויקטור נורד ובכיכובם של שייקה אופיר ומלאני גריפית. על בסיס תסריט זה כתב את ספרו "הגן", רומן המתרחש בירושלים, שיצא לאור בשנת 1977 בהוצאת "בוסתן".
ספרות.
אבישר הוא חבר באגודת הסופרים העבריים. הוא פרסם סיפורים קצרים במוספים ספרותיים של עיתונים בארץ. ספרו השני, "הקינקל השביעי", זכה לביקורות נלהבות.
ספרו השלישי, "זיכרון לבן", יצא בהוצאת "מאה הפקות", מסע פסיכדלי עם משוררת לעיר האמת ועיר השקר לא זכה להתעניינות.
ספרו הרביעי, "הסיפור של אפרים ומרים", יצא בשנת 2003 בהוצאת שוקן.
בשנת 2013 יצא לאור ספרו "ליבוביץ מתפלמס" (בהוצאת כרמל), ספר וקלטת וידאו הכוללים 13 שעות פולמוס בין ישעיהו ליבוביץ להוגים ואנשי רוח שבאו אליו להתדיין במשנתו. הספר מבוסס על תיעוד הווידאו ועל תמליל השיחות, שהתקיימו בהנחיית יונה הדרי.
כן ערך את ספרה של יונה הדרי רמג', "עושים חושבים", שיצא בהוצאת ידיעות אחרונות.
ספרו השישי רומן מתח "התעלומה של הירושה הצרפתית בירושלים" יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת מ.א.ה הפקות כספר דיגיטלי וכספר מודפס.
ספרו השביעי "מגיד עתידות" ספר שנערך על ידו בליווי פרשנות ואקדמות, עוסק בספר בלעי ( בינה לעיתים) שהוריש לו סבו חכם יוסף כהן המקובל הספר שעבר גלגולים רבים ובו 13 כתבי יד כתובים בכתב עברי ובלשון פרסית תורגם על ידי נתן אבישר ויצא לאור באוגוסט 2017. הספר מציג את המיסטיקה היהודית כפי שרווחה בפרס ובארץ ישראל והוא מחולק לשלוש שערים ניחוש העתיד בעזרת שלושת כתבי יד של גורלות החול, שינוי המזל בעזרת רפואה, תצפיות וכתיבת קמעות ופירוש תופעות טבע ייחודיות כמו פירוש אותות השמים, פירוש תופעות לא רצוניות אצל בני האדם, פירוש חלומות וספר הפרכוס פירוש סימנים נוירולוגיים בגוף האדם. הספר יצא בהוצאת מ.א.ה הפקות. ספרו השמיני "סלים מלך היופי" יצא לאור כספר דיגיטלי וכספר מודפס בשנת 2022 סיפורו של סלים בחור יפיפה מבגדאד שברח לירושלים מאימת בחורה שיעית שהתאהבה בו ותכננת לחטוף אותו. בירושלים הודות ליופיו הרב הוא מכונה "מלך היופי" .
סלים, הנשוי למרגלית זבנית בחנות תקליטים אוהב לשיר את ה"אינטרנציונל" בצרפתית וטוען כי תרבותו ערבית ודתו יהודית. "למדתי בעל פה מקאמות שכתב המשורר בדיע א זמאן אל המד'אני. מישהו כאן מכיר אותו? אם אצטט אותו יתנו לי עבודה בסולל בונה?" הוא מתלונן. למרות השכלתו הרחבה וידיעת ארבע שפות הפך "סלים מלך היופי" לרוכל בשוק, לימים ניסה אף לייבא בננות מעבר הירדן וכשל בגלל שלטענתו עדר קופים שדד את הבננות בעליות של הכביש מיריחו. ניסיונותיו להתחבר לסיפור הישראלי מצחיקות, כואבות, ומעלות שאלות, "מדוע מי שבנה צריף בדגניה הפך לחלק מהאתוס ואילו זה שבנה צריף בשכונת הפחים בירושלים אינו מוזכר בו כלל."
סיפורם של האנשים שלא כתבו עליהם ספרים, המזרחיים, בני היישוב הישן, שבנו עבדו התפרנסו רעבו ולחמו ובכל זאת הוכרזו כ"בטלנים"
רומן של פעם טבול בזיכרונות ומראות שנקלטו בעיניו של ילד בשכונת הכורדים שבפאתי ירושלים ערב הקמת המדינה והמצור על ירושלים.
חיים אישיים.
אבישר גר בירושלים בשכונת ימין משה. הוא נשוי לורדה (פלס) ואב לשלושה ילדים.
יהודה גור אריה
כפל (פירושונים)
איש העכביש
מחוזות מצרים
מבחינה אדמיניסטרטיבית מצרים מחולקת ל-27 מחוזות (محافظة). כל מחוז מחולק לנפות. מחוזות מצרים הם הרמה הגבוהה ביותר בהיררכיית השיפוט של המדינה. מחוז מנוהל על ידי מושל, הממונה על ידי נשיא מצרים.
מחוזות מצריים
בירווז תל אביב
מבצע צלבן
מבצע צלבן (Operation Crusader), שנערך בין ה-18 בנובמבר ל-30 בדצמבר 1941, היה שם הקוד שניתן למתקפה שערכה הארמייה השמינית של חבר העמים הבריטי נגד כוחות הציר בלוב בפיקודו של ארווין רומל, במסגרת המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה. לאחר מספר כישלונות בשלבים הראשונים של המתקפה, הצליחו כוחות הארמייה השמינית בסופו של דבר לשחרר את נמל טוברוק מן המצור הממושך שהטילו עליו כוחות הציר, ולאלץ את האחרונים לסגת מבליטת קירנאיקה. מבצע צלבן היה הניצחון הראשון של כוחות היבשה הבריטיים על הצבא הגרמני, אף על פי שהיקף הכוחות הגרמניים שנטלו בו חלק היה מצומצם יחסית, והכישלון המשמעותי הראשון של הוורמאכט במהלך המלחמה.
רקע.
בספטמבר 1940 תקפה הארמייה העשירית של צבא איטליה את הכוחות הבריטיים החלשים שהחזיקו במצרים, חדרה לעומק כ-100 ק"מ לשטחה, ועצרה את התקדמותה באזור סידי ביראני. בסוף אותה שנה עבר הצבא הבריטי במצרים למתקפת נגד, שקיבלה את שם הקוד מבצע מצפן, והצליח להביס את הכוחות האיטלקיים, להדוף אותם משטח מצרים ולכבוש את בליטת קירנאיקה (החלק המזרחי של לוב), כולל נמלי טוברוק ובנגאזי. המצב התהפך שוב באפריל 1941, כאשר כוחות הציר בצפון אפריקה, לאחר שקיבלו תגבורת גרמנית בפיקוד גנרל ארווין רומל, פתחו במתקפה נגד הכוחות הבריטיים והשתלטו מחדש על בליטת קירנאיקה.
על אף ההצלחה הגרמנית המשיכו הבריטים להחזיק בנמל טוברוק, בעורפם של כוחות הציר שבגבול מצרים, והדפו את כל נסיונותיו של רומל לכבוש את הנמל החיוני. במאי וביוני 1941 הצליחו כוחות הציר בפיקודו של רומל להדוף שני ניסיונות של הכוחות הבריטיים במצרים לפרוץ דרך מערך ההגנה שלהם בגבול מצרים -לוב, ולחבור אל הכוח הנצור בטוברוק. ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, הפעיל לחץ כבד על גנרל קלוד אוקינלק, מפקד הכוחות הבריטיים במזרח התיכון, לחדש בהקדם את המתקפה במטרה לסלק את כוחות הציר מבליטת קירנאיקה. אולם האחרון התנגד לפתוח במתקפה לפני שכוחותיו יתוגברו באופן ניכר, והצליח לשכנע את ראשי המטות הבריטיים לדחות את המתקפה המתוכננת עד לאמצע נובמבר. רומל ניצל את הרגיעה הזמנית בלחימה כדי לחזק את שורת העמדות המבוצרות בהן החזיקו כוחותיו על גבול מצרים - ממעבר חלפאיה, שעל כביש החוף, לסידי עומר בדרום - ולתגבר אותן בכוחות נוספים. עיקר הכוח של קורפוס אפריקה רוכז במחצית הדרך בין אזור הגבול לטוברוק, בכוננות לקראת מתקפה נוספת על הנמל המבוצר, שנועדה להתבצע לקראת סוף חודש נובמבר.
תוכנית המתקפה הבריטית ויחסי הכוחות ערב פתיחתה.
יחסי הכוחות.
בחינת יחסי הכוחות בין הצדדים היריבים ערב פתיחת "מבצע צלבן" מעלה כי הצד הבריטי נהנה מעדיפות גדולה על כוחות הציר כמעט בכל התחומים. הארמייה השמינית כללה 5 דיוויזיות חי"ר, דיוויזיה משוריינת אחת ומספר בריגדות עצמאיות. מולה עמדו 3 דיוויזיות גרמניות (2 דיוויזיות הפאנצר של קורפוס אפריקה ודיוויזיית אפריקה לתפקידים מיוחדים), ו-7 דיוויזיות איטלקיות (כולל דיוויזיית שריון ודיוויזיה ממונעת). לכל אחד משני הצדדים היו כ-120 אלף חיילים, אך הרמה המקצועית ואיכות הציוד של יחידות חיל הרגלים האיטלקיות, שהיוו את עיקר כוח החי"ר של רומל, היו נחותות בהרבה ביחס ליחידות המקבילות בצבא הבריטי, ולכן הן לא היו מסוגלות להתמודד מולן כשווים מול שווים (כפי שהוכח במהלך מבצע מצפן).
מספר הטנקים שעמדו לרשות הארמייה השמינית היה כמעט כפול ממספר הטנקים של קבוצת הפאנצר אפריקה, ובניגוד לדעה הרווחת, לא היה לטנקים הגרמניים יתרון איכותי משמעותי על יריביהם הבריטיים. לארמייה השמינית היו 738 טנקים (ו-200 טנקים נוספים בעתודה) ערב פתיחת המתקפה. 370 מתוכם היו טנקי שיוט מדגמים שונים (כולל טנקי קרוסיידר חדישים שעל שמם נקרא המבצע), 165 טנקים אמריקנים מדגם M3 סטיוארט (שנודעו בכינוי "האני") ו-203 טנקי רגלים מדגם מטילדה וולנטין, שרוכזו בשתי בריגדות טנקים עצמאיות. לרשות רומל עמדו כ-400 טנקים גרמניים - מתוכם 55–70 טנקים קלים מדגם פאנצר סימן 2, בעלי תותח 20 מ"מ, ששימשו בעיקר כרכב סיור משוריין - ועוד כ-150 טנקים איטלקיים מדגם M13/40, שהיו נחותים לחלוטין ביחס לכל סוגי הטנקים הבריטיים. הטנקים הגרמניים הבינוניים מדגם פאנצר סימן 3 ופאנצר סימן 4 צוידו אמנם בתותחים קצרי קנה בעלי קוטר גדול יותר (50 ו-75 מ"מ בהתאמה) מאשר יריביהם הבריטיים (שצוידו בתותחי 2 ליטראות, או 37 מ"מ) אך מהירות הלוע הנמוכה שלהם, גרמה לכך שעוצמת חדירת השריון והטווח היעיל שלהם, לא עלו בהרבה על תותחי הטנקים הבריטיים.
הבריטים גם נהנו מעליונות אווירית ניכרת על כוחות הציר. חיל האוויר המדברי, בפיקוד מרשל האוויר טדר, כלל 724 מטוסים, 616 מתוכם כשירים לפעולה (1020 מטוסים כולל עתודות). רומל יכול היה להציב מולם רק 536 מטוסים (342 מהם כשירים לפעולה), מתוכם כ-120 מטוסים גרמניים, והשאר מטוסים איטלקיים.
התוכנית הבריטית.