בעונה הרביעית לסדרה מצטרפים יחזקאל לזרוב בתור חמי, מפיק פרסומות, ואריה מוסקונה בתור מרכוס עמק, השותף החדש באימפריה. בעונה הזאת שמש נקלע לבעיה כלכלית ויוצר שותפות עם משקיעים קוריאנים שנציגם הוא מרכוס, שמסכים לעשות "קומבינה" אחרונה למענו בשל זה שהציל אותו בפרק הראשון של העונה השנייה. במהלך העונה שמש ומרכוס מארגנים ערב קריוקי, אתי מגלה שהיא בהריון, בר נהפך לסלבריטי, ששי מתפטר מהאימפריה בגלל חוסר מוטיבציה ובפרק ה-16 שמש קונה את החלק של הקוריאנים וכך גורם לעזיבתו של מרכוס. חברי האימפריה מגלים אריה בחדר האחורי, בפרקים האחרונים שמש נכנס לכלא בשל שוחד במהלך משחק כדורגל, ששי וחמי מתחרים על לִבה של עוגן, מתברר כי ששי פעם היה חכם ובוגר ככולם והוא מהופנט שנים רבות, עוגן, ששי וחמי מתחתנים בשיטת הזכיינות המתחלפת של ערוץ 2.
עונה חמישית.
בעונה זאת מצטרפת מורן סטויצקי בתפקיד זואי, קלאברית צעירה שעברה להתגורר בתל אביב. אתי ושמש עוברים לגור ביחד, החבורה נתקעת באימפריה בזמן הפסקת חשמל, חברי האימפריה חיים בסרט אימה, זואי משלימה בגרויות במתמטיקה על מנת להתקבל לבית ספר גבוה ל"מדעי האופנה", שמש ואתי מתחלפים בגופם ליום שלם. עוגן, ששי וחמי מתרגלים לחיות בתור שלישייה נשואה. עוגן הופכת למקק, שמש וטנצר מתחרים בתוכנית "מי רוצה לפתות מיליונר בכספת", פרודיה על מי רוצה להיות מיליונר, הפיתוי והכספת. שמש מפסיד מאחר שטנצר ניתק את חוט הטלפון בזמן שדיבר עם אתי בתור גלגל הצלה, וטנצר הפסיד כיוון שלא הקשיב לשמש שאמר לו את התשובה הנכונה (באותו סוג של גלגל הצלה לאחר שניסה לשאול עוד שלושה אנשים לפני כן והם ניתקו לו את הטלפון עם קללות נאצה) טנצר החליט ללכת על התשובה השנייה מפני שטען ששמש מתכנן "לדפוק" אותו ולגרום לו לטעות וכל זה קרה בשלב האחרון של המשחק (על 7 מיליון שקלים), אתי ושמש נוסעים בזמן לפרק מהעונה השנייה ואתי אף מדמיינת שהיא בארץ הפלאות. באחד הפרקים זואי מתגלה כאישה רעה וקשה, שרוצה להתחתן עם ששי כדי "לגנוב" לעוגן ולחמי את מי שחשבה שהוא בן זוגה. במהלך העונה בר מנהל את העיר ליום כיוון שזכה להיות יושב ראש מועצת התלמידים של בית הספר וטנצר העוזר שלו. בסוף הפרק טנצר במעצר אחרי כל מה שעשה בעירייה, ובר שוחרר בשל היותו קטין, אך מפוטר ממועצת התלמידים. בסוף העונה בר מנהל את האימפריה ליום. עוגן נכנסת להריון ויולדת תינוק בעל צבע עור כהה ושמש מציע לאתי נישואים.
עונה שישית ואחרונה.
לצוות השחקנים בעונה זו מצטרפת שרון דוראני בתפקיד רווית, אחותה הצעירה של אתי. העונה השישית של הסדרה נפתחת בחתונתם של אתי ושמש באימפריה יחד עם ברית המילה של יעקב (יעקובו), בנם של ששי, חמי ועוגן. חמי אשר בורח לששי ועוגן, משאיר פתק בו הוא כותב כי הסיבה שהוא בורח היא שברור שהילד הוא לא שלו, עקב צבע עורו. במשך העונה בר מתאהב ברווית, אחותה של אתי. אתי מככבת לזמן קצר בטלנובלה "לחיי הלגעת" (שילוב, קריצה ופרודיה לטלנובלות "לגעת באושר" בה השתתפה שרון דוראני, ו"לחיי האהבה"). בהמשך, רווית, מתוך חוסר ברירה ולחץ של אתי כלפי שמש, עוברת לגור בצוותא יחד עם שמש ואתי בדירה. גשש בלש מגיע לאימפריה, טנצר עושה שמרטפות ליעקובו והוא ושמש עורכים תחרות אכילת סנדוויצ'ים.
פרקי סיום הסדרה.
בשני פרקי הסיום שבים כל השחקנים אשר השתתפו בסדרה מהעונה הראשונה ועד לשישית. בפרק הרביעי לפני סיום העונה השישית, טנצר מתאהב בצילה, פקחית בעיריית תל אביב ומתחתן איתה באימפריה, בצוותא עם בר המצווה של בר שגם מתקיימת באותו מקום (למעשה, עלילת פרקי הסיום החלה כבר בפרק "עצה וקריצה לעבודה", בו נחשפו נסיונותיהם הקשים של אתי ושמש להיכנס להיריון, וההתאהבות הראשונה של טנצר שערה הפרידה ממנה התאהב בצילה). חמי ששב לשני הפרקים האחרונים הפיל בטעות עציץ על שמש וגרם לפטירתו, ונשמתו נשלחת למשפט בגן עדן שם מיצו עמו את הדין כיוון שחטא בעבירות "קמצנות", אך ברגע האחרון מגיע בנו של שמש מהעתיד ומציל אותו כשהוא מראה לאלוהים השופט (עוגן) ששמש אמור לבוא למשפט רק בשנות השישים של המאה ה-21, כלומר לפחות 60 שנה אחרי זה, ולקראת סיום שמש מגלה שאתי קראה לבנו יוגב, ומתמלא בכעס, כיוון שקיווה לשם בסגנון של כדורגלן. שמש מבטיח לנסות להיות פחות "קמצן" ומבטיח לממן את החתונה של טנצר וצילה. אתי מקבלת טלפון מהמכון הרפואי שבה עשתה את בדיקת ההריון שלה ומגלה שהיא בהריון משמש. הסדרה מסתיימת עם שיר הנושא של הסדרה בביצוע להקת טיפקס - "איזה עולם", עם הצגת כל הצוות שהכין את הסדרה. לאחר מכן מוצג מקבץ פספוסים מכל עונות הסדרה ולסיום קליפ "אם יש לך שמש" בביצוע שחקני הסדרה.
צילומי הסדרה.
על אף הצגת מיקום ה"אימפריה" ביהודה הלוי 93, בפועל ה"אימפריה" עצמה הוקמה באולפן שהוקם במיוחד לצילומי הסדרה במרתף הסינרמה בשכונת יד אליהו בתל אביב. בהתאם לכך רוב צילומי החוץ המציגים את האזור מסביב לאימפריה, צולמו בשכונת יד אליהו, ולא ברחוב יהודה הלוי. בנוסף, גבעת קוזלובסקי בגבעתיים הייתה לאורך כל העונות מיקום פופולרי לצילומי חוץ.
שידורי הסדרה.
שידור הבכורה של הסדרה היה בדצמבר 1997 בערוץ 2, במסגרת "שידורי קשת". החל מהעונה הרביעית, שידור הבכורה של הפרקים היה בערוץ +yes למנויי הלוויין ורק לאחר מכן, שודרו הפרקים בערוץ 2.
אחוזי הצפייה ותאריכי השידור שבטבלה להלן מתייחסים לשידור הפרקים בערוץ 2:
קהל היעד של הסדרה.
כאשר הסדרה שודרה, היא פנתה לקהל המבוגר, אולם מספר שנים אחרי סיום הסדרה החלה לפנות לקהל הילדים והנוער על ידי כך שהתחילו לשדר אותה באופן קבוע בערוץ הילדים. בריאיון עם כוכבי הסדרה באוקטובר 2013 אמרו שחקני הסדרה כי: "בעבר הסדרה פנתה למבוגרים ורק מעט ילדים ונוער ראו, היום הסדרה חזקה הרבה יותר ממה שהיא הייתה פעם, והיא פונה לקהל הצעיר הרבה יותר".
ב-2017 נתנה המועצה לשידורי כבלים ולווין הוראה להוריד את התוכנית מלוח השידורים של ערוץ הילדים ושל ערוצים אחרים, בטענה כי התוכנית: "רוויה בייצוגים סטריאוטיפיים בהיבט האתני, המגדרי, התעסוקתי והגאוגרפי גם יחד", וכן "מוצגים בה דימויי גוף ומיניות נשית בוטים, אשר אינם ראויים לצפייה בקרב ילדים".
קנצלר גרמניה
ראש הממשלה בגרמניה נקרא באופן מסורתי קַנְצְלֶר. בין השנים 1871 ל-1945 המשרה נקראה רייכסקנצלר (בגרמנית: Reichskanzler; משמע: קנצלר של הרייך), אך אחרי מלחמת העולם השנייה גרמניה הפכה לרפובליקה פדרלית ועל כן שונה שם המשרה, ומאז ועד היום שמה הוא בונדסקנצלר (בגרמנית: Bundeskanzler; משמע: קנצלר פדרלי). הקאנצלר הוא המנהל והמוביל של הקבינט של גרמניה.
מקורו של המונח, המתועד לראשונה בימי הביניים, הוא במילה הלטינית cancellarius.
קנצלר גרמניה הנוכחי הוא אולף שולץ והוא מכהן בתפקיד החל מ-8 בדצמבר 2021.
רייכסקנצלר.
לפני מלחמת העולם הראשונה, נקראה משרת ראש ממשלת גרמניה בשם "רייכסקנצלר", שמשמעותו היא "קנצלר קיסרי" או "קנצלר של הרייך". באימפריה הגרמנית של 1871, הרייכסקנצלר לא נבחר על ידי הפרלמנט (רייכסטאג), ולא נשא באחריות כלפיו. במקום זאת, הוא מונה על ידי הקיסר. בשל כך לא ניתן לקרוא לאימפריה הגרמנית דמוקרטיה, גם אם הרייכסטאג היה פרלמנט נבחר.
מצב עניינים זה השתנה רק ב-29 באוקטובר 1918 בתיקון שהוכנס לחוקת 1871. עם זאת, השינוי לא יכול היה למנוע את התפרצותה של מהפכה כמה ימים לאחר מכן.
על פי החוקה החדשה של רפובליקת ויימאר ב-1919, הרייכסקנצלר אמור להיבחר על ידי הנשיא, אך לפרלמנט הזכות לפטר את הקנצלר, או את כל אחד מן השרים שלו. למעשה, רוב הממשלות של רפובליקת ויימאר נשענו בצורה חזקה על שיתוף פעולה עם הנשיא, בשל חוסר היציבות שבפרלמנט. הרייכסקנצלר האחרון בסדרת הקנצלרים של רפובליקת ויימאר היה אדולף היטלר, שמונה ב-30 בינואר 1933.
בונדסקנצלר.
החוקה המערב גרמנית של 1949, חוקת גרמניה (בגרמנית: Grundgesetz; מילולית: חוק בסיסי), מעניקה לקנצלר, שנקרא מעתה בונדסקנצלר, סמכויות ביצוע מרכזיות. מסיבה זו, יש המתייחסים למערכת הפוליטית הגרמנית כ"דמוקרטיית קנצלר". הממשלה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Bundesregierung) מורכבת מהקנצלר ושרי הקבינט שלו או שלה. (מנהיג גרמניה המזרחית נשא בתואר: "מזכיר המועצה המדינית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית", ולא בתואר קנצלר).
סמכות הקנצלר נובעת מהחוקה ומהמעמד שלו כמנהיג המפלגה או קואליציית המפלגות, שמחזיקה ברוב הכיסאות בבונדסטאג (בגרמנית: Bundestag). בעבר, עם הלמוט קוהל ולאחר מכן גרהרד שרדר וגם כיום עם אנגלה מרקל, שימש ומשמש הקנצלר גם כמנהיג מפלגתו שלו. הדבר לא היה נכון לגבי הלמוט שמידט.
בכל ארבע שנים, לאחר בחירות ארציות ותחילת כהונתם של חברי הבונדסטאג החדשים, נבחר הקנצלר בעזרת רוב קולות חברי הבונדסטאג, לאחר שהוצע כקנצלר על ידי נשיא גרמניה (בגרמנית: Bundespräsident). הצבעה זו היא אחד מהמקרים היחידים בו יש להשיג רוב קולות מתוך כל חברי הבונדסטאג, בניגוד לרוב יחסי של המצביעים. הצבעה זו נקראת קנצלרמרהייט (בגרמנית: Kanzlermehrheit), ובשלה אף אולצו להגיע לפרלמנט בעבר חברי פרלמנט חולים (או בהריון) כאשר הרוב המפלגתי היה קטן מדי.
אם מועמד הנשיא לא נבחר, יכול הבונדסטאג לבחור מועמד משלו תוך 14 יום. אם איש לא נבחר במהלך תקופה זו, הבונדסטאג יכול להכריז על בחירות חדשות למשרת הקנצלר. אם לאדם, שקיבל את מספר הקולות הרב ביותר, יש רוב, הנשיא מחויב למנות אותו. אם לאדם, שקיבל את המספר הרב ביותר של הקולות, אין רוב בבונדסטאג, יכול הנשיא למנות אותו או לקרוא לבחירות חדשות.