בשנת 1990 הצטרף כחבר פעיל באגודה העולמית של חובבי יוסי ביירלינג (זמר טנור שוודי ואחד מזמרי האופרה החשובים ביותר במאה ה-20). הוא ענד על דש בגדו את הסיכה של ביירלינג ואף מכוניתו הייתה מקושטת בסטיקר של ביירלינג. במסגרת פועלו באגודה העולמית של ידידי ביירלינג, היה פעיל בכתיבה בבטאון של האגודה בו העלה רשמים וביקורות על אופרות שראה ושמע בכל רחבי העולם, כן השתתף בכינוסים שלהם מדי פעם. בכינוס החגיגי של האגודה בניו יורק בשנת 2004, פגש את אנה-ליס אלמנתו של הזמר ואחד מבניו.
בשנת 1997 נכח זיתי אלבוים בזמן אודיציה (מבחנים) באופרה הישראלית של זמרים וזמרות. הוא הבחין בזמר עולה חדש מאוקראינה, פליקס ליבשיץ בעל טנור לירי, קול די נדיר, והעניק לו תמיכה בצורת קרן על שמו "מתי זיתי אלבוים" לאורך מספר שנים. כמו כן, ליווה אותו בהתאקלמותו בארץ ואף עזר לו מדי פעם לנסוע לחו"ל לאודיציות.
בדומה למקרה של ליבשיץ, אזנו של זיתי אלבוים תמיד הייתה רגישה לשמע קולות טנורים, כך נהג גם במקרה של יצחק ברכה, אותו הכיר במסגרת שירותו בצבא בשנת 1953 בגדוד חרמ"ש בדרום. מכאן והלאה ליווה אותו לאודיציות ואף למורים למוזיקה שלקחו אותו תחת חסותם.
בשנת 2007 פנה זיתי אלבוים לעיריית תל אביב בבקשה להנציח את שמו של הזמר היהודי יוזף (יוסף) שמידט. מאמציו נשאו פרי והיום קיים משעול על שמו של שמידט ברחבה המשותפת של מוזיאון תל אביב לאמנות והאופרה הישראלית.
בשנת 2012 נרשם זיתי אלבוים לסדנה להפקת טלוויזיה קהילתית רק כדי ליצור ולביים את התוכנית "מריו לנצה משכונת שפירא".
סרט שני שגם הוא נסב על חברו יצחק ברכה שנפטר בשנת 2014, היה "יצחק ברכה טנור ופייטן", סרט שמסכם את חייו והישגיו המוזיקליים, בו מושמעים הקלטות מהופעות פרטיות, שירים נפוליטניים ואריות.
עם חומר כל כך מקורי ושפע גילויים על זמרי אופרה החל לעניין את "קול המוסיקה" לשדר תוכניות שארכו שעתיים. אכן ניתנה לו ההזדמנות, ובין השנים 2003–2013 הוא הפיק 16 תוכניות על גדולי הזמרים בעבר ובהווה. שמה של התוכנית הייתה "גדולי הטנורים והחזנים של העבר". הרשימה הקיפה את הזמרים היהודיים שהתחילו כחזנים, את הטנורים הידועים ואלה ששמם לא מופיע במנוע החיפוש גוגל בעברית, אולם המחפשים מופנים לתוכניות של זיתי אלבוים, שהועלו לאתר YOUTUBE.
שידורים אלו ברדיו פתחו צוהר לקהל השומעים שגילו מעבר לשמו של הזמר, פרטים ואנקדוטות מאחורי הקלעים וממהלך הקריירה שלו. ואלה השמות שהתפרסמו בשידוריו של זיתי אלבוים: אאורילאנו פרטילה, יוזף שמידט, בנימינו ג'ילי, ניקולה (ניסים) תג'ר, ישראלי לשעבר שחי כיום במילנו, היפוליטו לאזרו, הרמן ידלובקר, הנריקו קרוזו, טיטו סקיפה, מישה אלכסנדרוביץ, ריכרד טאקר, יאן פירס, יאן קיפורה, מריו לנצה, יוסי ביירלינג, ריכרד טאובר.
התוכנית האחרונה שלו אשר עסקה בפרנקו קורלי, התפרסה על 6 שעות וחולקה לשלוש תוכניות.
בעת שהכין תוכנית על לזארו היפוליטו, זיתי אלבוים קבל רמז כי ייתכן והזמר הוא יהודי במקור. לפיכך, פנה ללחשן האופרה בברצלונה, עימו היה מיודד, ושאל אותו על כך. הלחשן סיפר כי היפוליטו נקבר בברצלונה בשנת 1974 בהר היהודים "מון ז'ואיף", וכי על קברו אין סימן צלב.
זיתי אלבוים נהג לסיים את תוכניותיו בהשארת מספר הטלפון הביתי שלו, ואכן עשרות מאזינים בישראל ומחוצה לה היו מתקשרים ומשתפים אותו בזכרונותיהם על אותו זמר ששמעו.
הוא שלט בשפות עברית, אנגלית, איטלקית וגרמנית. לרגל רכישתו את הספר של לאזרו – "סיפור חיי", הוא לקח קורס בספרדית על מנת להכיר לעומק את הזמר, כפי שעשה עם שאר הזמרים, קשר קשרים עם משפחותיהם, ראיין אותם ואף קבל מהם תמונות וספרים.
בשנים 2015 הצטרף זיתי אלבוים לאתר "פרשן" באינטרנט וכתב באופן מדויק ובהיר ביקורות ורשמים מכל האירועים המוזיקליים בהם נכח. תחת ידו פורסמו 39 כתבות וביקורות על מוזיקה. הכתבה האחרונה פורסמה שבועות מעטים לפני מותו בשנת 2017.
במקביל, התקבל זיתי אלבוים לאגודת העיתונאים בתל אביב ותעודת העיתונאי פתחה לפניו עוד אפשרויות לקבל הזמנות מכל בתי האופרה הגדולים בעולם.
שנה לאחר מותו, נתרם אוסף הספרים הנדיר שלו על הטנורים למרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב.
משפחתו.
ממתי זיתי אלבוים התחתן ב-1961 עם הדה, נולדו להם הילה ואייל וכיום ישנם למשפחה 5 נכדים. לאחר גרושיו חלק את חייו עם חיה.
זיתי אלבוים אח ליהודה ז"ל, ציפורה ואביבה יבדלו לחיים.
עם בואם של הוריו מפולין לארץ ישראל, הקימו בית חרושת ראשון מסוגו בישראל לסירגול מחברות וכריכיה.
בעקבות המשפחה, עלו לארץ ישראל עוד משפחות קרובות שקבלו מחסה, הדרכה ותמיכה וכך ניצלו מהשואה.
מתי זיתי אלבוים נפטר בשנת 2017, בערב יום כיפור, ונקבר בבית העלמין "ירקונים" בחלקת חברי האצ"ל.
דן קילדי
דניאל טימותי קילדי (באנגלית: Daniel Timothy Kildee; נולד ב-11 באוגוסט 1958) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת מישיגן, מאז 2013. קילדי, חבר המפלגה הדמוקרטית, היה טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית מנכ"ל של מוסד ללא כוונת רווח ובשנים 1984–2009 מילא תפקידים ציבוריים במחוז ג'נסי. ב-2012 נבחר להחליף את דודו דייל קילדי, שייצג את מחוז הקונגרס החמישי בכלל, ואת העיר פלינט בפרט, בקונגרס במשך 36 שנה.
ביוגרפיה.
קילדי נולד באוגוסט 1958 בפלינט שבמישיגן. הוא למד בבית הספר התיכון צפון פלינט ובאוניברסיטת מרכז מישיגן. בשנת 2008 השלים את לימודיו בקורס של אוניברסיטת מרכז מישיגן וקיבל תואר ראשון בפיתוח קהילתי. הוא למד קורסים בפילוסופיה ובניהול קהילתי. בגיל 18 היה קילדי לאחד מנבחרי הציבור הצעירים ביותר בארצות הברית כשנבחר למועצת החינוך של פלינט בשנת 1977. ב-1984 נבחר קילדי לכהונה במועצת הנציבים של מחוז ג'נסי, שם שירת במשך תריסר שנים מהן חמש כיושב ראש. כיושב ראש המועצה הוביל קילדי את המאמץ להקים את רשות נמל התעופה הבינלאומית בישופ, השוכן בפלינט.
בשנת 1991 התמודד לראשות העיר פלינט. הוא היה אחד מארבעת המועמדים שקראו תיגר על ראש העיר המכהן מת'יו קולייר בבחירות המקדימות הלא-מפלגתיות ב-6 באוגוסט. חבר מועצת העיר וודרו סטנלי סיים ראשון עם 24% מהקולות, ראש העיר קולייר התייצב אחריו במקום השני עם 23% מהקולות, והעפיל ליום הבחירות הכלליות בנובמבר. קילדי סיים שלישי עם 18%. ב-1996 נבחר קילדי לגזבר מחוז ג'נסי. הוא נבחר מחדש בשנים 2000, 2004 ו-2008. בשנה האחרונה גרף כ-72% מקולות הבוחרים. כגזבר, פיקח פיקח על דירוג האשראי של המחוז והנהיג חמישה שדרוגים של דירוג איגרות חוב במחוז. ב-2002 ייסד קילדי בנק מחוזי בשם "Land Bank", מוסד ראשון מסוגו במישיגן המוקדש לטיפול בבליה עירונית בערים כמו פלינט. בנק זה סייע בניקוי מבנים נטושים בפלינט. הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, מוסדות ללא כוונות רווח וקבוצות חשיבה פנו לקילדי בבקשה להרחיב את עבודתו לחמישים ערים שנדרשו לטיפול במבנים נטושים ולא-מאוכלסים, לפי זיהוי של מכון ברוקינגס – בהן דטרויט, בולטימור, ממפיס, פיטסבורג ופילדלפיה.
דודו של קילדי, דייל קילדי , ייצג בבית הנבחרים של ארצות הברית את מחוז הקונגרס החמישי של מישיגן בשנים 1977–2013. ביולי 2011 הודיע ​​דייל קילדי כי יפרוש מהקונגרס. אחיינו, דן קילדי, הכריז על מועמדותו לבית הנבחרים ב-1 בנובמבר. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית נבחר קילדי ללא מתנגדים. בבחירות הכלליות בנובמבר 2012 הוא ניצח את חבר בית הנבחרים המדינתי ומועמד המפלגה הרפובליקנית ג'ים סלזאק ברוב של 65% מהקולות. בינואר 2013 מונה קילדי בידי מצליף סיעת המיעוט סטני הוייר לעוזר מצליף הסיעה הדמוקרטית. חבריו למפלגה שנבחרו בבחירות 2012 לכהונה ראשונה בחרו בקילדי לשמש כנציגם בוועדת ההיגוי והמדיניות של הסיעה.
בספטמבר 2016 דחף קילדי את הקונגרס לאשר מימון לסיוע במשבר המים בפלינט. הקונגרס ה-114 של ארצות הברית העביר אמצעי מימון שסיפקו סיוע הומניטרי בן 170 מיליון דולר אמריקני לקהילות במחוזו של קילדי, בהן העיר פלינט שנזקקה לשיפורי תשתית המים שלה. באפריל 2018 ייסד קילדי ביחד עם ג'ארד הופמן, ג'יימי רסקין וג'רי מקנרני את "שדולת המחשבה החופשית בקונגרס", קבוצה של מחוקקים דמוקרטים התומכים בהפרדת הדת מהמדינה ובהתנגדות לאפליה של אתאיסטים, אגנוסיטיים, אנשי דת וחסרי דת.
My Way (פירושונים)
My Way (שיר של פרנק סינטרה)
My Way (אלבום של פרנק סינטרה)
True (מיני אלבום של סולאנג' נואלס)
ל'אקספרס
ל'אקספרס (בצרפתית: L'Express) הוא שבועון חדשות בשפה הצרפתית הרואה אור בפריז מאז 1953. מבחינה פוליטית ממוקם השבועון במרכז המפה הפוליטית. לשבועון מצורף מוסף סגנון חיים בשם L'Express Styles.
היסטוריה.
השבועון נוסד על רקע ההתנגדות לקולוניאליזם הצרפתי על ידי ז'אן-ז'אק סרוון-שריבר JJSS (לימים ראש המפלגה הרדיקלית) ורעייתו, פרנסואז ז'ירו, שערכה לפני כן את שבועון הנשים Elle (ולימים שרת התרבות). המודל ששימש ליצירת השבועון היה ה-Time Magazine האמריקאי ושבועון החדשות הגרמני דר שפיגל.