העץ מוכרז כצמח מוגן בישראל.
האדר קטן העלים גדל בבתי גידול טבעיים בלבד. בארץ ישראל העץ גדל לגובה נמוך, ונראה כשיח. הוא גדל על מורדות החרמון בלבד, בעיקר בקרבת תחנת הרכבל התחתון.
האסלאם באירופה
אהל מצוי
אָהָל מָצוּי (שם מדעי: "Mesembryanthemum nodiflorum") הוא צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים.
מאפיינים.
האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות. הצמח אופייני לדרומה של אפריקה, אך פלש גם לאוסטרליה, למערב ארצות הברית ולמקסיקו.
גובה הגבעולים יכול להגיע ל-20 ס"מ.
לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.
הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשים פברואר, מרץ, אפריל, מאי ויוני. צבעי עלי הכותרת לבן, והפרחים דו מיניים.
עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל. אורך העלים - עד 2 ס"מ. צבע העלים ירוק או אדום.
ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות.
מזוהה עם "אהלות" שנזכר בתנ"ך כצמח בשמים.
אהל (סוג)
אָהָל (שם מדעי: "Mesembryanthemum") הוא סוג צמח חד-שנתי ממשפחת החיעדיים.
האהל הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות.
לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.
הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשי האביב וראשית הקיץ.
לסוג האהל 350 מינים ברחבי העולם, רובם בדרומה של אפריקה.
בארץ ישראל גדלים בר שלושה מיני אהל:
ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות.
אהל הגבישים
אֲהַל הַגְּבִישִים (שם מדעי: "Mesembryanthemum crystallinum ") הוא צמח צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים.
מאפיינים.
האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות.
לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.
הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשים פברואר, אפריל, מאי ויוני. צבעי עלי הכותרת לבן או ורוד, והפרחים דו מיניים.
עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל.
ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות.
אהל מגושם
אָהָל מְגֻשָּם (שם מדעי: "Opophytum forsskalii") הוא צמח צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים.
האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות.
לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.
הצמח פורח בחודשים מרץ, אפריל ומאי. צבעי עלי הכותרת לבן או צבע צהבהב, והפרחים דו מיניים.
עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל.
בארץ ישראל גדל האהל המגושם באזורי הנגב והערבה.
ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות.
מזוהה עם "אהלות" שנזכר בתנ"ך כצמח בשמים.
תנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה
תנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה (בפולנית: Polski ruch oporu w czasie II wojny światowej) הידועה גם בשם "המחתרת הפולנית" הייתה שם כולל לקבוצות לוחמות שונות אשר פעלו בפולין בתקופת מלחמת העולם השנייה כנגד כוחות הצבא הגרמניים.
ההתנגדות המחתרתית הפולנית במלחמת העולם השנייה פעלה ממועד התמוטטות הצבא הפולני הסדיר בשנת 1939 ועד ינואר 1945 עת הייתה פולין נתונה לכיבושו של הצבא האדום. הארגון הלוחם הגדול ביותר במחתרת הפולנית היה הארמייה קריובה ("צבא המולדת"), ארגון ששיקף את הלך הרוח המרכזי בציבור הפולני ונטה אחר הממשלה הפולנית הגולה. ארגון זה מנה ב-1944 כ-250 עד 350 אלף חברים . לצד הארמייה קריובה פעלו תנועות נוספות: ארמייה לודובה ("צבא העם") ופ.א.ל. שהיו בעלת גוון קומוניסטי, ו-נ.ס.ז., שהייתה בעלת גוון ימני לאומני קיצוני (וכן התנועות היהודיות שלחמו במרד גטו ורשה - הארגון היהודי הלוחם וארגונים נוספים).
ארגון ארמייה קריובה הנאמן לממשלה הפולנית הגולה בלונדון, נוצר כתוצאה מאיחודן של כמה קבוצות קטנות יותר בשנת 1942. בשנה זו נוצר אף הארגון השמאלי "גבארדיה לודובה" ("משמר העם") אשר הפך בתחילת שנת 1944 לארמייה לודובה. הארמייה לודובה נתמכה על ידי ברית המועצות, והייתה למעשה זרועה הצבאית של המפלגה הקומוניסטית הפולנית. בשנת 1944 היו לפחות 200,000 פולנים חברים בארמייה קריובה, ולא יותר מ-30,000 בארמייה לודובה. בפעולות המחתרת הפולנית נהרגו כמאה וחמישים אלף גרמנים.
במהלך 1943, עם התקרבותו של הצבא האדום לגבולות פולין והחשש כי מטרתו של סטלין היא להקים משטר בובות קומוניסטי (כפי שאכן קרה בלובלין אשר נכבשה על ידי הרוסים ביולי 1944), בנתה הארמייה קריובה את כוחותיה לקראת התקוממות כללית ברחבי פולין. תוכניתם של אנשי הארמייה קריובה הייתה להכות בגרמנים הנסוגים, ועם בוא הצבא האדום לקבלו לא כצבא משחרר, אלא ככוח סיוע. תוכנית זו זכתה לשם הקוד מבצע סופה. במסגרת המבצע החלו בשנת 1944 אנשי המחתרת הפולנית במלחמה בגרמנים בערים שונות, אליהן התקרבו כוחות הצבא האדום.
מרד ורשה.
ביולי 1944 התקרב הצבא האדום לוורשה, וחנה על גדת הוויסלה. מפקד הארמייה קריובה, הגנרל תדיאוש בור קומורובסקי הורה לאנשיו, ב-1 באוגוסט 1944 לתקוף את כוחות הצבא הגרמנים. במהלך החודשים אוגוסט וספטמבר 1944 לחמו אנשי הארמייה קריובה בגרמנים, אשר היו עדיפים במספרם ובחימושם, בעוד הצבא הרוסי עומד מנגד. סטלין אף מנע שימוש בשדות תעופה למטרת הצנחת אספקה ללוחמים על ידי בעלות הברית המערביות.
הלחימה בורשה הייתה נואשת. הלוחמים נלחמו מבית לבית, ורבים היו מקרי הגבורה וההקרבה. לאחר 63 ימי לחימה ב־2 באוקטובר דוכא המרד על ידי הגרמנים. בהסכם הכניעה נקבע כי לוחמי המחתרת שייכנעו יקבלו מעמד של שבויי מלחמה. למרות הסכם הכניעה, הגרמנים פגעו בצורה קשה באוכלוסייה האזרחית והחריבו את העיר כליל. מאות אלפים מתושבי ורשה נרצחו ורבים נשלחו למחנות עבודה.
התנגדות יהודית.
ארגונים יהודים לוחמים הוקמו על אדמת פולין. מצבם של היהודים היה קשה ביותר. הם היו מבודדים בגטאות ובמחנות העבודה, ונמנע מהם קשר עם האוכלוסייה הכללית. הארגון היהודי הלוחם היה אך אחד מכמה ארגונים מזוינים שפעלו בגטאות. מרד גטו ורשה, באפריל 1943, היה הפעולה הגדולה ביותר וההירואית של ארגונים אלו. מרידות בגטאות נערכו אף בקרקוב, ברודי, צ'נסטוחוב, בנדין, ביאליסטוק ווילנה.
ככלל היה יחסם של אנשי הארמייה קריובה למרידות היהודים עוין עד אדיש. בהוראת הממשלה הפולנית הגולה סופק מעט נשק ללוחמים היהודים, אך הוראה זו נתקלה בהתנגדות של לוחמי הארמייה קריובה בשטח, וכמעט שלא יצאה אל הפועל. עם זאת נעשו על ידי אנשי הארמייה לודובה ניסיונות לסייע ללוחמים היהודים. ברוב המקרים לחמו היהודים לבדם.
בעיתונות המחתרת הפולנית הופיעו לעיתים מאמרים אנטישמיים. כך למשל, נכתב בעיתון "פולסקה" (Polska) ב-2 בינואר 1943:
בינואר 1945 נכבשה פולין כולה על ידי הצבא האדום וההתנגדות הפולנית המאורגנת כבר לא הייתה קיימת. ב-19 בינואר הודיעה הארמייה קריובה על התפרקותה. במועד זה לערך התאחדה הארמייה לודובה עם הצבא הסדיר הקומוניסטי הפולני שלחם כיחידה פולנית בתוך הצבא האדום.
אונקוציקלוס
אירוסי ההיכל
אירוס ההיכל
אירוס ההיכל (שם מדעי: "Oncocyclus", אונקוציקלוס) הוא סקציה בתת הסוג אירוס בסוג אירוס במשפחת האירוסיים.
סקציה זו מכילה את המינים הנחשבים ליפים ביותר בסוג האירוסים.
הקבוצה כוללת 54 מינים ברחבי העולם, כולם גדלים במערב אסיה בשלושה אזורים: ארץ ישראל וירדן, צפון לבנון ואזור הטרנס-קווקז (מפגש הגבולות בין טורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן ואיראן).
אירוסי ההיכל (אונקוציקלוס) הם צמחי שורש רב שנתיים, המתייבשים בקיץ אך מותירים קנה-שורש. הם זקוקים בדרך כלל לקרקעות מנוקזות היטב ושמש מלאה. רובם מעדיפים גם תקופה יבשה לאחר הפריחה. אירוסי האונקוציקלוס הם בעיקר מטורקיה, הקווקז ואיראן. לפרחים יש בדרך כלל רק פרח אחד, שהוא עורקי או מנוקד. לפרח שישה עלי עטיף, שלושה עלים חיצוניים ומופשלים היוצרים היכל, ושלושה עלי עטיף פנימיים זקופים. חלק מהמינים הללו גדלו עם אירוסים מזוקנים ויצרו צבעים וסימנים ייחודיים.
אונקוציקלוס היא מילה יוונית, כאשר אונקו משמעותה מסה, או תפזורת, ו-ציקלוס משמעותו עיגול. בשנת 1846, C.H. Siemssen השתמש לראשונה במונח 'אונקוציקלוס' ודירג את אירוסי ההיכל כסוג (טקסונומיה) בספר Botanische Zeitung. לאחר מכן, בייקר סיווג אותו מחדש כתת-סוג (טקסונומיה) ב-1877, ומאז 1914 ועד היום דייקס הגדיר את אירוסי ההיכל כסקציה.
מיון.
נציגי הסקציה בארץ ישראל כוללים תשעה מינים, חלקם אנדמיים לארץ ישראל, וחלקם תת-אנדמיים ומצויים גם בירדן, סוריה ולבנון.
יאיר נפשי
יאיר נפשי (נולד ב-15 בספטמבר 1941) הוא תת-אלוף בדימוס בצה"ל. בין יתר תפקידיו הצבאיים פיקד על עוצבת סיני וחטיבה 188. הוא זכה לעיטור העוז על חלקו בקרבות הבלימה ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים, אז היה מפקד גדוד 74.
ביוגרפיה.
נולד ליהודית ושלמה (נפטר במרץ 1990) נפשי ב-15 בספטמבר 1941.
שירות צבאי.
נפשי שירת בחיל ההנדסה, במלחמת ששת הימים היה מפקד פלוגת הנדסה של חטיבה 7. לאחר מכן שירת בתור מפקד יחידות טנקי גישור והנדסה ובהמשך כמפקד סיירת חטיבה 7. הוא היה הראשון שמילא את תפקיד סגן מפקד גדוד 77 ולאחר מכן שירת בתור קצין אג"ם של חטיבה 188. ביוני 1972 עבר נפשי לפקד על גדוד 74 (סער) של חטיבה 188, המג"ד הרביעי של הגדוד.
מלחמת יום הכיפורים.