במאי 1945 שוחרר פרסקי מהצבא ושב לארץ ישראל. בגלל התארכות חקירתו על ידי האמריקאים לא הצליח להגיע בזמן לחתונת בנו שמעון עם כלתו סוניה גלמן, חיילת משוחררת ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי.
לאחר המלחמה.
עם שובו של יצחק פרסקי לארץ הוא החל לעבוד כשכיר בצרכניה, אולם נמשך לעסקים פרטיים. בשנת 1947 ביקש משלטונות המנדט הבריטי רישיון לייבא עצים לארץ, אך נענה בסירוב. במקרה נזדמן אז לארץ צ'ארלס קווארד ידידו מן השבי, מששמע על כך פנה לגורמים ממשלתיים בבריטניה וכעבור ימים אחדים זומן יצחק פרסקי למשרדי הממשל בירושלים שם נמסר לו כי ניתנה הוראה להעניק לו רישיון של יבואן. מאז פרחו עסקיו.
פעם נוספת זכה יצחק פרסקי לארח בארץ את ידידו צ'ארלס קווארד. היה זה כאשר ב-3 בנובמבר 1962 הגיע קווארד לביקור קצר בישראל, כדי להיפגש עם חיילים מהארץ שיחד איתם היה עצור במחנות השבויים ועם ניצולי השואה שחייהם ניצלו על ידו. ביום בואו לארץ אירח אותו יצחק פרסקי ולמחרת התארח אצל השר יוסף אלמוגי, אף הוא משבויי היישוב שקווארד הכיר בשבי.
לאחר קום מדינת ישראל, ובמשך 34 השנים שלאחר מכן, זכה יצחק פרסקי לראות כיצד בנו שמעון פרס ממלא תפקידי מפתח בביטחון המדינה ובהנהגתה.
רעייתו, שרה, שהייתה ספרנית ומורה לרוסית נפטרה ב-1969.
יצחק פרסקי נפטר בשנת 1982 והוא בו 84 שנים במותו. הותיר אחריו את שני בניו ונכדים. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
באוגוסט 2012 יצא נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, לביקור ממלכתי ביוון. עבור הנשיא הביקור ביוון היה משום סגירת מעגל אישית. הנשיא ניצל את ההזדמנות על מנת להודות לעם היווני על הצלת אביו לאחר שברח מן השבי והסתתר במנזרים בהרי יוון בסיועם של נזירים יווניים. הנשיא פרס נפגש עם נשיא יוון קרלוס פפוליאס והודה לו אישית. "אבי מעולם לא שכח וגם אני לא אשכח כיצד בזכות היוונים הוא נותר בחיים", אמר פרס לעמיתו.
סטפ אפ 3D
סטפ אפ 3D (באנגלית: Step up 3D) הוא סרט המשך לסרט הסרט בוים על ידי ג'ון מ. צ'ו
בכיכובם של שרני וינסון (נטלי), ריק מלמברי (לוק) ואדם ג'יי סוואני (מוס-שהופיע גם בסרט השני).
עלילת הסרט.
לוק, נער יתום, ורקדן מחונן, נלחם על ביתו, מבנה נטוש בו מתגוררים הוא וחבריו רקדני הרחוב, עימם הוא הרכיב את קבוצת הרקדנים 'בית הפיראטים'. מטרת הקבוצה היא לזכות בתחרות ולקבל את הפרס הגדול, שהוא סכום כסף לא קטן שיאפשר להם לקנות את המבנה הנטוש שבו הם מתאמנים. כדי לנצח בתחרות, לוק מחפש אחר שני רקדנים נוספים והוא פוגש בנטלי, רקדנית רחוב מוכשרת, אך מסתורית ובמוס, שהופיע בסרט השני. האימונים החלו, לוק ונטלי מכירים זה בזו, ומתאהבים. בית הפיראטים מגלה שריקודו 'נגנב' על ידי הקבוצה המתחרה בהמשך הסרט לוק מגלה שנטלי היא בעצם אחותו של הקפטן מהקבוצה היריבה. מוס לומד באוניברסיטה הנדסה יחד אם קמיל אך עדיין מעדיף לרקוד ובזכותו הפירטמם זוכים בגביע
חוב חיצוני
החוב החיצוני הוא הסכום הכולל שחייבת מדינה כלשהי כלפיי בעלי חוב במדינות אחרות. הלכה למעשה מדובר בסכום הכולל שחייבים באופן קולקטיבי כלל אזרחי המדינה - בין בחוב פרטי או בחוב ציבורי - לממשלות זרות, אזרחים זרים, תאגידים זרים או מוסדות זרים.
חוב חיצוני נוצר כתוצאה מלקיחת הלוואת חיצונית במטבע חוץ, למשל, כדי לממן ייבוא.
בניגוד לחוב פנימי אשר מאזן את העושר של אזרחי מדינה נתונה, חוב חיצוני מכביד באופן קבוע על המדינה החייבת. במקרים של חוב חיצוני גבוה, הוא עלול להכביד על מאזן התשלומים השוטף במדינה, ואף לפגוע באופן עמוק בשגשוג המשק והגברת הסיכון למיתון. חוב חיצוני קבוע עלול לחייב תשלום לאורך דורות.
על פי קרן המטבע הבינלאומית, סך החובות הממשלתיים - אחד החלקים המרכזיים בחוב החיצוני העולמי - הוא 65.7 טריליון דולר נכון לסוף שנת 2018. בקרן המטבע קישרו את עלייתם של החובות הממשלתיים בצמיחה של שוקי אג"חים ברחבי העולם, ואת העלייה הכללית בחובות בעולם (כ-250 טריליון דולר) לריביות הנמוכות, המקלות על התאגידים והממשלות ללוות יותר כסף.
החוב החיצוני בישראל.
בסוף שנת 2010 עמד החוב במטבע חוץ של ממשלת ישראל על כ-105.7 מיליארד ש"ח (כ-30 מיליארד דולר), שהם כ-17% מכלל החוב הממשלתי. החוב במטבע חוץ של מדינת ישראל נחלק לסוגים הבאים:
1. איגרות חוב שהונפקו בערבוּת ממשלת ארצות הברית, שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב-44.4 מיליארד ש"ח (כ־12.6 מיליארד דולר ארצות הברית).
2. איגרות חוב סחירות שהונפקו בשוקי העולם ללא ערבוּת ('הנפקות עצמיות'), שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב-27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
3. איגרות חוב שהונפקו על ידי ארגון הבונדס אשר יתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
4. הלוואות ממשלות זרות ומלוות שונות, שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 6.3 מיליארד ש"ח (כ־1.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
אוד בול
אוֹד בּוּל (בנורווגית: Odd Bull, 28 ביוני 1907 - 8 בספטמבר 1991) היה לוטננט גנרל בחיל האוויר הנורווגי. תפקידו הבכיר ביותר היה ראש המטה הכללי של חיל האוויר. הוא נודע יותר בשל תפקידיו מחוץ לגבולות ארצו, כראש המטה הכללי של ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות (UNTSO), בין 1963 ל-1970. הוא כיהן בתפקיד זה בזמן מלחמת ששת הימים. בול העלה על הכתב את זיכרונותיו מן התקופה בספרו "מלחמה ושלום במזרח התיכון: חוויותיו והשקפותיו של משקיף מן האו"ם".
רקע אישי.
אוד בול נולד ב-28 ביוני 1907. שמו יוצא הדופן נוצר מסמיכות של השם אוֹד, שם פרטי הנפוץ בנורווגיה, לבין שם המשפחה בּוּל, שמקורו באבי המשפחה, ג'ייקוב בול, שהיה ממוצא אנגלו סקסי. ג'ייקוב בול היה רב חובל שהתיישב בנורווגיה במאה ה-18, ורוב צאצאיו הלכו בדרכיו והיו יורדי ים. אביו של בול, גיירט (Gjert), סטה מן המסורת המשפחתית והיה מנהל מפעל לטבק.
אוד בול גדל באוסלו. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים ב-1925 בתוצאות נמוכות מן הצפוי החליט להמשיך באקדמיה צבאית. הוא נהנה מן הלימודים באקדמיה והחליט להמשיך במסלול האימון לקצונה, מסלול של שנתיים. ב-1928 הוסמך בול כסגן בדיוויזיית החי"ר ה-4 של צבא נורווגיה. בול גילה עניין בטיסה במהלך לימודיו, וב-1929 ביקש העברה לבית הספר הצבאי לטיסה, והתקבל. לאחר שתי שנות לימודי טיס הוסמך ב-1931 כמדריך טיסה.
מלחמת העולם השנייה ואחריה.
באפריל 1940 פלשה גרמניה הנאצית לנורווגיה. הצבא הנורווגי הופתע, ולמרות סיוע נרחב מבריטניה וצרפת נכבשה נורווגיה לאחר 60 ימי לחימה. בול, כמו אנשי צבא נורווגים אחרים, הצליח לחמוק לבריטניה דרך הים, כדי להמשיך משם את המלחמה. ניסיון ראשון לארגן טייסות שתהיינה מאוישות באנשי צוות אוויר נורווגיים לא עלה יפה, ובול עבר לקנדה כדי לאמן טייסים נורווגים.
ב-1941 חזר בול לבריטניה, והצטרף כטייס לטייסת 242 של חיל האוויר המלכותי. ביולי אותה שנה הוקמה הטייסת הנורווגית הראשונה, ובול שירת בה עד שהוחזר לקנדה כדי להמשיך בהכשרת טייסים. בול שב לשרת כטייס קרב בטייסת 107, שהטיסה מטוסי מוסקיטו, ופיקד על שתי הטייסות בחיל האוויר המלכותי שהיו מורכבות מטייסים נורווגים - טייסת 331 ו-332. והשתתף בפעילות מבצעית מעל צפון צרפת במהלך מבצע אוברלורד. במאי 1945 חזר בול לארצו.
לאחר המלחמה מונה בול כמפקד אחד מארבעת הפיקודים המרחביים של חיל האוויר הנורווגי. תפקידו הבא היה ראש מטה חיל האוויר, וב-1960 מונה כראש המטה הכללי של חיל האוויר.
שירות ב-UNTSO ואחריו.
ב-1958 הוצעה לבול משרה זמנית בארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות (United Nations Truce Supervision Organization, UNTSO). בול קיבל את ההצעה, והוצב בלבנון; באותה שנה החלה בה . בול שב לנורווגיה ב-1959, אך ב-1963 הוצעה לו משרת ראש המטה של UNTSO, והוא קיבל את ההצעה. הוא החל את תפקידו ב-1 ביולי 1963, במקום ראש מטה המשקיפים הקודם, גנרל קארל פון הורן, משוודיה. במסגרת תפקידו היה עליו לפקח על קיום הסכמי הפסקת האש בין ישראל לשכנותיה, ולטפל בתלונות הצדדים השונים על הפרות ההסכמים. במהלך תקופת כהונתו היה בול עד למלחמת ששת הימים; עם פתיחת המלחמה היה בול בארמון הנציב בירושלים, ויחד עם צוותו נלכד בארמון כאשר נכבש על ידי חיילים ירדניים בצהרי היום הראשון למלחמה; כשעתיים לאחר מכן נכבש הארמון בהתקפת נגד של צה"ל, ובול עם צוותו חולצו והועברו לירושלים המערבית.
בול סיים את תפקידו ב-1 באוגוסט 1970 והעביר אותו לגנרל הפיני אנסיו סילאסוואו. בול נימק את פרישתו בסיבות אישיות, אך פרשנים בישראל העריכו כי הוא חש חוסר אמון מצד הממונים עליו באו"ם, וכי הוא רואה חוסר טעם בתפקידו לאחר מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה, מכיוון שלא הצליח להביא לשמירת הפסקת האש. בישראל הוערך בול כמשקיף אובייקטיבי, בניגוד לקודמיו (הגנרל הדני ואגן בניקה והגנרל השוודי קארל פון הורן) שנתפסו בישראל כאנטי ישראליים.
עם שובו לנורווגיה כתב בול את זכרונותיו: "מלחמה ושלום במזרח התיכון: התנסויותיו והשקפותיו של משקיף או"ם" (War and Peace in the Middle East: The Experiences and Views of a UN Observer). בספר זה התכוון בול להציג את המצב במזרח התיכון מנקודת מבט מאוזנת, כהגדרתו, הרואה את תפיסתם של שני הצדדים. זאת, מכיוון שלדעתו בארצו נראתה הבעיה בעיקר מזווית הראיה הישראלית.
ב-1970 עוטר בול בצלב המפואר (Grand Cross) של מסדר סט. אולאב, מעיטורי האצולה הגבוהים של נורווגיה. העיטור מוענק על ידי מלך נורווגיה על הישגים יוצאי דופן בשירות המדינה והאנושות.
בול הלך לעולמו באוסלו ב-8 בספטמבר 1991.
טובלאך