בשנים 1981–1983 פיקד על שייטת ספינות הטילים של חיל הים. הפיקוד על היחידה הגדולה בחיל הים כלל אספקטים טכניים ומבצעיים, פיתוח תורות לחימה ויישומן וביצוע מבצעים ברחבי הים התיכון וים סוף, כולל מלחמת שלום הגליל בה עסקו ספינות הסער באבטחת הכוח הנוחת בלבנון כנגד התערבות סורית ובהפגזות יעדים בחוף.
בסיום תפקיד המש"ט, 1983, נשלח למכללת הצי של ארצות הברית בניופורט לקורס מפקדים בינלאומי ורכש תואר M.A בניהול. בנוסף ללימודים במכללה, גילה את תחביב הטיסה והוסמך כטייס במטוסים קלים. ובתום הקורס חזר לישראל במטוס קל אותו הטיס יחד עם מורהו כטייס נוסף.
עבר השתלמות מפקדי אוגדות בצה"ל (1984).
בשנים 1985–1988 מונה לראש מספן המודיעין במפקדת חיל הים והועלה לדרגת תא"ל. במהלך כהונתו אפיין רונה את מערך המחשוב של המספן, הקים יחידות משנה מקצועיות, הגדיר את תפקידן ופיקח על פעילותן, ויישם חלק מתפיסתו בדבר חינוך הקצונה, הכשרה אקדמית של קציני מודיעין ימי וקידום כוח אדם במספן.
בשנים 1989–1991 שירת כנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון, באיטליה ובצ'כוסלובקיה. במסגרת תפקידו עסק בקשר בין הצבאות והתעשיות הביטחוניות של איטליה, צ'כוסלובקיה וישראל ובלמידת צורכי מערכת הביטחון האיטלקית. עבודתו התרכזה במציאת אפשרויות לשיתוף פעולה ובקידום הקשרים בין התעשיות הביטחוניות.
לאחר סיום שירותו בצה"ל.
ב-1992 ניהל את פרויקט הקמת קניון מלחה בירושלים של חברת קנית. התפקיד כלל ניהול משא ומתן עם שוכרים, פיקוח על ההקמה, הקמת צוות ניהול ואחזקה ועריכת חוזים.
ב-1993 עמד בראש אגף המכללות במשרד החינוך.
בשנת 1994, מונה למנהל מינהל הספנות במשרד התחבורה - תפקיד אותו מילא במהלך 15 שנים.
בין היתר עסק בנושאים הבאים:
רונה הוסמך לטיס במטוסים קלים. לתקופה מסוימת מונה גם לראש מינהל התעופה. כמו כן, היה חבר בדירקטוריון רשות הנמלים ויושב ראש הרשות לתקופה של שנה.
עם יציאתו לגמלאות, בשנת 2009, חזר ללימודים אקדמיים וקיבל תואר דוקטור בהיסטוריה צבאית.
רונה נשוי לרוני ואב לארבעה ילדים. מתגורר בכפר סבא.
אחותו תמר ובעלה נרצחו בינואר 2019.
אנדסיט
ד. אליר
אליעזר דהן (1 בנובמבר 1929 - 3 בנובמבר 2017), שנודע בשם העט ד. אליר, היה משורר ישראלי.
ביוגרפיה.
דהן נולד בטבריה, והתייתם מהוריו בגיל 6. בצעירותו למד בכפר הנוער מאיר שפיה.
בשנים 1990-1960 פרסם 24 ספרי שירה, רובם ככולם בהוצאת המחבר או בהוצאות קטנות ולא מוכרות. מרבית שיריו הם שירים אסוציאטיביים קצרים, העושים שימוש בדמויות רבות של בעלי חיים כדימויים וכמטפורות.
שנים רבות נהג דהן לפרסם את שיריו בעצרות ובאירועים מרכזיים בתל אביב, באמצעות חלוקת דפים ומדבקות עליהם מודפסים השירים. על כל דף או מדבקה מצוין שם העט "ד. אליר", וכן שני כיתובים:
דהן, אשר חילק בעצמו את השירים לכל המעוניין, לא היה מציג עצמו ככותב השירים.
בשירים ומשלים המתארים בעלי חיים דמויי אנוש התעלם דהן בכוונה מגודלם של היצורים במציאות. למשל, באחד השירים תיאר יחסי מין בין פיל לבין יתושה.
דהן עסק גם בכתיבת מדע בדיוני, עוד בתקופה בה מעטים בישראל עסקו בסוגה זאת. ספרו הראשון, " אפה של קלאופטרה" כולל את הסיפור "אלגוריה זורחת" ובו זוג צעיר ישראלי נכנסים למערה עמוקה בגליל ומגלים שבעצם הם בספינת חלל שהוטמנה שם בידי חייזרים לפני עשרות אלפי שנים. הספינה ממריאה ולוקחת אותם אל עולם של יצורים מרובי ראשים החיים במערות מתחת לפני נשטח הלוהטים של השמש. הסיפור "אפה של קלאופטרה" שנתן לספר את שמו מתאר התפוצצות גרעינית תת-קרקעית אשר עוקרת את בריטניה ממקומה על כדור הארץ ומעיפה אותה אל החלל. בריטניה נהפכת לעולם בפני עצמו, ירח חדש המקיף את כדור הארץ - ובעקבות זאת מתפצלים הבריטים לערי מדינה נפרדות היוצאות למלחמה זו נגד זו.
בסיפוריו ביטא דהן רעיונות חברתיים ופוליטיים שונים, ובמיוחד האיום של הנשק הגרעיני על עתיד האנושות.
דהן פרסם גם מספר ספרי פילוסופיה המורכבים ממספר רב של אפוריזמים, בני מספר שורות כל אחד.
ד.אליר
אליעזר דהן
ד אליר
הפילהרמונית של רוצ'סטר
קפיצה
קפיצה היא תנועה שמבצע אורגניזם או מערכת מכנית (רובוט) הנמצאים על הקרקע, שבמהלכה כל גופם מתקדם באוויר במסלול בליסטי. כוח המשיכה הפועל על הקופץ מביא לחזרתו לקרקע, למקום ממנו קפץ (כאשר הקפיצה הייתה אנכית) או במרחק מסוים ממקום הקפיצה. קפיצות נמדדות בגובה ההתרוממות מן הקרקע ובמרחק שאותו עובר הקופץ. שמות נוספים למצבי קפיצה שונים או רגילים הם: ניתור, זינוק, קיפוץ, צניחה (מלמעלה למטה) ונחיתה.
בקרב בעלי חיים ניתן לראות מגוון רחב מאוד של קפיצות. ישנם בעלי חיים שעיקר התקדמותם נעשית באמצעות קפיצות (כגון קנגורו וצפרדעים), וישנם בעלי חיים עם יכולות ניתור מיוחדות כגון פרעושים. דגים מסוימים מסוגלים לקפוץ מתוך המים. אצל הפרסתנים נפוצה תופעת הדלגנות - סדרך קפיצות גבוהות שהמשמעות שלהן אינה ברורה דיה.
בקרב בני אדם, מתבצעת לרוב הקפיצה על ידי ריכוז משקל הגוף על קצות אצבעות כפות הרגליים וחזרה מהירה לעמדה שקדמה למצב זה, ככל שהריכוז גדול יותר, כך גדלים הסיכויים של מבצע הפעולה לרומם עצמו גבוה יותר.
קפיצה ספורטיבית.
בענפי ספורט אחדים הקפיצה היא פעולה מרכזית:
קפיצה נכללת גם בענפי ספורט נוספים, כגון כדורגל, כחלק ממכלול התנועות של הספורטאי.
שוויון המקבילית
זרים (סרט)
זרים (באנגלית: Stranger Than Paradise) הוא סרטו של הבמאי האמריקני ג'ים ג'ארמוש משנת 1984. הסרט, מעין קומדיה, המציגה את קורותיהם של טיפוסים בשולי החברה, מהגרת הונגריה, בן דודה וידידו, היה הצלחתו החשובה הראשונה של ג'ארמוש כבמאי, זכה בפרס "מצלמת הזהב" בפסטיבל קאן, והשפיע רבות על תנועת "הקולנוע האמריקני העצמאי" במהלך שנות ה-80.
הפקת הסרט.
הפקת הסרט התאפשרה לאחר שלבמאי וים ונדרס, שסיים את צילום סרטו "מצב הדברים" בשנת 1982 נותר עודף של פילם גולמי, והוא העניק אותו לג'ארמוש על מנת שיצלם את סרטו. הסרט החל כסרט קצר בן 30 דקות, שהוצג בפסטיבל סרטים ברוטרדם ב-1983 ולאחר מכן הוארך לכלל סרט בן 95 דקות בשלוש מערכות.
הבמאי, ג'ארמוש, היה אחד מאנשי תנועת "הקולנוע האמריקאי העצמאי" שניסתה ליצור סרטים הרחק מהמסגרת שהוכתבה על ידי אולפני הקולנוע הגדולים. הקולנוע האמריקאי של תחילת שנות ה-80 התאפיין בהפקות גדולות ויקרות, בנוסח סרטיהם של סטיבן ספילברג או ג'ורג' לוקאס. ג'ארמוש רצה ליצור קולנוע אישי, מינימליסטי, ואף אוונגרדי. הסרט צולם בתקציב מינימלי, כאשר חברתו לחיים של ג'ארמוש, שרה דרייבר, משמשת כמפיקה. בתפקידים הראשיים לוהקו המוזיקאי ג'ון לורי, השחקן ריצ'רד אדסון והתגלית שרה באלינט שהייתה בת 16 כשהתחילו צילומי הסרט. הצלם היה טום דיסיליו, שהתפרסם לאחר מכן כבמאי בזכות עצמו עם סרטים כ"ג'וני סווייד".
סגנונו של הסרט הוא מיוחד, ואופייני לסרטיו של ג'ארמוש. הסרט מצולם בשחור-לבן, בסצינות ארוכות המצולמות בתנועת מצלמה (טייק) אחת. בין הסצינות ישנן כמה שניות של מסך שחור. גיבורי הסרט נראים כתלושים מזמנם ומהחברה בה הם חיים. הגיבורה, אווה, היא מהגרת מהונגריה, שאינה מוצאת את מקומה בחברה האמריקאית. הגיבור הראשי, ויל, וידידו אדי, הם בטלנים, החיים מעבודות מזדמנות, ומהימורים. לבושם וסגנון דיבורם אינו תואם את הלבוש וסגנון הדיבור שרווח בעת שצולם הסרט, בראשית שנות ה-80. סגנון המשחק הוא סגנון המכונה באנגלית "Deadpan Comedy". המדובר בסגנון בו נאמרות שורות מצחיקות או אבסורדיות בפנים חתומות, בנוסח באסטר קיטון.
הפסקול של הסרט כלל מוזיקה מאת ג'ון לורי ודרו קונין, אך במהלך הסרט מושמע מספר פעמים השיר "I Put a Spell on You" בביצוע המקורי של הזמר סקרימינג ג'יי הוקינס משנות החמישים. השיר הפך להיות לאחד מסימני ההיכר של הסרט. גיבורי הסרט מתייחסים אל השיר, והשמעת השיר תואמת את האווירה שיוצר הסרט.
עלילת הסרט.
מערכה ראשונה - "העולם החדש".
בלה, המכונה וילי (ג'ון לורי), הוא מהגר ותיק מהונגריה החי בניו יורק. הוא בטלן המתפרנס מהימורים, ואוהב להתבטל בחברת ידידו אדי (ריצ'רד אדסון). דודתו של וילי מוסרת לו כי היא חולה, ובשל כך לא תוכל לארח קרובת משפחה המגיעה מהונגריה, ויהיה עליו לארח אותה במשך עשרה ימים. הקרובה, אווה (אסתר באלינט) היא בת עשרה הונגריה, שהחיים בניו יורק נראים לה זרים ומוזרים. וילי, לעומת זאת, אוהב לשמור על אורח חייו הבטלני, ואינו אוהב את הביקורת של אווה. לאחר שהוא מציג בפניה את אורח החיים האמריקני, המתבטא באכילת ארוחות טלוויזיה ועישון סיגריות, נפגשת אווה עם אדי, והשלושה מתחבבים זה על זה, עד שמגיע זמנה של אווה לנסוע לקליבלנד לגור עם דודתה.
מערכה שנייה "שנה לאחר מכן".
שנה לאחר מכן זוכים וילי ואדי בסכום צנוע בהימורים, ומחליטים לבקר את אווה בקליבלנד. הם מוצאים שהיא עובדת במסעדה מקומית למזון מהיר, וחיה חיים משעממים למדי עם דודתה. יש להם כמה ימים לבלות ביחד, אך הם אינם מוצאים מה לעשות, שכן המדובר בעונת החורף בה הכל קפוא, ולא ניתן לבלות. השלושה מחליטים לנסוע לפלורידה ולנסות להרוויח כספים נוספים בהימורים.
מערכה שלישית "גן העדן".