לאורך כל שנת 1943, הדיוויזיה השנייה התמקדה בבנייה מחדש של שורותיה, לאחר שאיבדה קרוב למחצית מכוחה בדייפ. הגנרל רוברטס נשאר בפיקוד הדיוויזיה עד שהתנהלות בלתי מספקת של הדיוויזיה במסגרת תוכנית צבאית גרמה להדחתו. בינואר 1944, מייג'ור גנרל צ'ארלס פולקס - הראשון שפיקד על הדיוויזיה שלא שירת במלחמת העולם הראשונה - החליף את אידסון לואי מילרד ברנס. בחודש שלאחר מכן הוחלפו שלושת מפקדי החטיבות כחלק ממהלך כללי למודרניזציה של הדרגים הגבוהים של הכוחות הקנדיים; שינויים גורפים נוספים בכל רמות הפיקוד, יחד עם ההשפעות המתמשכות של הזרם הגדול של כוח אדם חדש במהלך 1943, הורידו את המורל בדיוויזיה. עם זאת, במרץ 1944 שוב התעצמה ההכשרה, המבשרת על הפלישה הקרובה לאירופה. ב-9 במרץ נסקרה הדיוויזיה השנייה על ידי המלך ג'ורג' השישי, ובחודש מאי מנתה הדיוויזיה קרוב ל-18,000 חיילים מאובזרים ומאומנים. כשהגיע D-Day ב-6 ביוני 1944, התקיפה הקנדית העיקרית הובלה על ידי הדיוויזיה הקנדית השלישית, בעוד שהדיוויזיה השנייה הייתה בעתודה.
בתחילת יולי 1944 נחתו כוחות הדיוויזיה בנורמנדי, כחלק מהקורפוס הקנדי ה-2 במסגרת הארמייה הבריטית השנייה, ומאוחר יותר הצטרפה לארמייה הקנדית הראשונה. הדיוויזיה השתתפה בקרבות החזית המערבית, ובכלל זה הקרב על קן, קרב פאלז, פינוי נמלי התעלה, קרב שפך הסכלדה, והקרבות בהולנד. לאחר המלחמה שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש בהולנד, עד פירוק הדיוויזיה באוקטובר 1945, ובדצמבר 1945 הוחזרו כל חיילי הדיוויזיה לקנדה.
כיום.
בשנת 1991 הוקם בקנדה כוחות היבשה של אזור קוויבק, אשר הפך בשנת 2013 לדיוויזיה השנייה החדשה, אשר משמשת כדיוויזיה מרחבית וכוללת קבוצת בריגדות ממוכנות סדירות תחת פיקודה, יחד עם שתים או שלוש בריגדות מילואים. קבוצת בריגדות ממוכנת כוללת שלושה גדודי חיל רגלים, רגימנט ממוכן, רגימנט ארטילריה ורגימנט הנדסה קרבית וכן גדוד תמיכה, פלוגת קשר ומחלקת משטרה צבאית.
זילוף
חרסוסית
חַרְסוּסִית (חרסוסית: חֶרְסִײֵת , בערבית: لغة حرسوسية לֻע'ה חַרְסוּסִיּה) היא אחת משפות דרום-ערב החדשות, בענף הדרומי של משפחת השפות השמיות. היא מדוברת בעומאן בפי 600 דוברים בלבד (נכון ל-2011), אנשי חראסיס, החיים בג'ִדַּת אל-חראסיס, מדבר סלעי בדרום-מרכז עומאן. על כן היא מסווגת כשפה בסכנת הכחדה קשה, על סף מוות. חרסוסית קרובה מאוד למהרי, ולעיתים נחשבת ניב שלה.
מידע כללי.
חרסוסית הוזכרה לראשונה במחקר מחוץ לאזור ב-1937, על ידי ברטרם תומאס בספרו "ארבע לשונות זרות של דרום ערב". רוב החוקרים מסכימים כי חרסוסית היא שפה בפני עצמה, אף על פי שהיא קרובה מאוד למֵהְרי, הנפוצה יותר, וכי שתי השפות נפרדות אם כי בעלות מובנות הדדית. לעומתם, מיעוט של חוקרים טוען כי חרסוסית היא ניב של מהרי, אך כתמיד, השאלה אם להג הוא ניב או שפה היא יותר פוליטית מבלשנית.
לחרסוסית, כמו לכל שפות דרום-ערב החדשות, אינה נכתבת, אם כי במאה ה-21 היו מאמצים ליצור לה כתב המבוסס על הכתב הערבי.
כיוון שאנשי חראסיס היו במשך מאות שנים התושבים היחידים בגִ'דַּת אל-חראסיס, שפתם התפתחה בבידוד יחסי. עם זאת, מאחר שרוב ילדי חראסיס לומדים כיום בבתי ספר בשפה הערבית ויודעים קרוא וכתוב בערבית, שפת אמם חרסוסית מדוברת פחות גם בבית ולא מועברת לדורות הבאים.
למרות שגילוי הנפט ופרויקט שיקום עדרי הראמים באזור סיפקו הזדמנויות עבודה רבות לגברים חרסוסים, באותו זמן אותם הגורמים דחפו בני קהילה רבים להשתמש בערבית ובמהרי – בנוסף או במקום שפת אמם חרסוסית. לחצים אלה גרמו לחוקר אחד להסיק ב-1981 כי "תוך כמה דורות תוחלף חרסוסית בערבית עומאנית סטנדרטית", אולם נבואה זו עדיין לא התממשה.
אונסק"ו סיווג את השפה החרסוסית "בסכנת הכחדה ודאית".
פונולוגיה.
עיצורים.
העיצור הלועי // נמצא בשימוש רק בהשפעתה של ערבית עומאנית.
תנועות.
יש בשפה חמש תנועות (u, i, o, e, a) המובחנות באורכן, וכן תנועת שווא, טיפוסי לשפה שמית.
בהברות פתוחות מוטעמות, או לאחר עיצור גרוני (כגון // ה, // ח, // ח' ו-// ע'), תנועת השווא // מתממשת כאלופון אחורי []. לאחר עיצור מסודק או חוכך צידי, תנועת השווא מתממשת כאלופון פתוח [].
בנוסף, יש בשפה שני דיפתונגים: "אַי" /ay/ מתממש כ-[] ו"אַוּ" /aw/ מתממש כ-[].
ג'ון המילטון רוברטס
ג'ון המילטון "האם" רוברטס CB DSO MC (באנגלית: John Hamilton "Ham" Roberts; 21 בדצמבר 1891 – 17 בדצמבר 1962) היה קצין תותחנים קנדי ומייג'ור גנרל.
ביוגרפיה.
רוברטס ב-21 בדצמבר 1891 נולד בפיפסטון שבמניטובה. הוא למד במכללת קנדה עילית וסיים את לימודיו במכללה הצבאית המלכותית של קנדה בקינגסטון, אונטריו, בשנת 1914. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם רוברטס בחזית המערבית כחלק מהכוחות הקנדיים.
משנת 1939 פיקד על רגימנט השדה ה-1, RCA, בצפון צרפת, ושירת בתפקיד זה כשהגרמנים החלו בקרב על צרפת במאי 1940. רוברטס הצליח להציל את תותחי הגדוד שלו בעת שהתפנה מברסט שבברטאן במהלך הניסיון שלא הצליח להקים כוח משלוח בריטי שני בצרפת לאחר הפינוי בדנקרק. מאוחר יותר הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה הקנדית השנייה בשנת 1941.
רוברטס מונה לאחראי על כוחות הקרקע בפשיטה על דייפ, ב-19 באוגוסט 1942. מפקדת הפיקוד שלו הייתה על סיפון HMS קלפה, ובשל תקשורת לקויה לא היה לו מושג כיצד מתנהלים חייליו, עד שקראו להנחית כלי שיט לפינוי מיידי. רוברטס ספג ביקורת על ששלח את חיילי העתודה שלו שלא לצורך (Les Fusiliers Mont-Royal) והגדיל את ההרוגים מבלי משים. שישה חודשים לאחר מכן הוא פוטר מתפקידו, בשל הופעתו הבלתי ראויה במהלך משחק מלחמה שנקרא מבצע ספרטני במרץ 1943. הגנרל הארי קריראר נזף ברוברטס על התיאום הלקוי בין הארטילריה של הדיוויזיה השנייה לחיל הרגלים במהלך מבצע משחקי מלחמה ספרטניים, וכי רוברטס לא הצליח לחפור עמדות לאחר שתפס ראש גשר למרות שהיה לו מספיק זמן לעשות זאת. לאחר מבצע ספרטאן, רוברטס נחשב כבלתי כשיר להחזיק בפיקוד קרבי. הוא נשלח ליחידות תגבורת בפיקוד בבריטניה ולא קיבל תפקידים מבצעיים נוספים. מאוחר יותר פרש לאיי התעלה שם נפטר ב-17 בדצמבר 1962.
ג'ון ויליאמס (שחקן)
ג'ון ויליאמס (באנגלית: John Williams; 15 באפריל 1903 – 5 במאי 1983) היה שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאי ממוצא בריטי.
ביוגרפיה.
ג'ון ויליאמס נולד בבקינגהאמשייר ולמד בLancing College , שם הופיע על הבמה ב-1916 בהצגת פיטר פן.
ב-1924 היגר לארצות הברית והחל להופיע במחזות בברודוויי לצידן של קלודט קולברט, הלן הייס ועוד.
ב-1946 זכה בפרס טוני לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו כמפקח הובארד במחזה "אליבי" (Dial M for Murder).
ויליאמס החל להופיע בסרטים ב-1930 ושיחק ביותר מ-40 סרטים בתפקידי משנה.
ב-1947 שיחק בתפקיד קטן בסרט משפט פאראדין בבימויו של אלפרד היצ'קוק.
ב-1954 שיחק בתפקידו המפורסם ביותר כבלש הובארד בסרטו של אלפרד היצ'קוק, "אליבי". היצ'קוק התרשם ממנו וממשחקו באותו מחזה בברודוויי ומינה אותו לאותו תפקיד בעיבוד הקולנועי למחזה. זכורה הסצנה הסופית בו הוא תופס את הפושע (ריי מילאנד) ובשלווה מרים טלפון למשטרה כשבידו השנייה הוא מסרק את שפמו במסרק.
ב-1954 שיחק בסרט "סברינה" כאביה של סברינה (אודרי הפבורן).
באותה שנה שיחק בסרט "הנסיך הסטודנט" בתור לוץ שנשלח על ידי המלך להשגיח על התנהגותו של הנסיך (אדמונד פורדום).
ב-1955 שוב שיתף פעולה עם היצ'קוק בסרט "לתפוס גנב" לצידם של קרי גרנט וגרייס קלי.
ב-1959 השתתף בסרט "צעירי פילדלפיה" לצידו של פול ניומן.
ב-1960 שיחק בסרט המתח "קולות בערפל" כבלש משטרה לצידה של דוריס דיי.
בטלוויזיה המשיך ויליאמס לשתף פעולה עם היצ'קוק והופיע בשמונה אפיזודות של הסדרה "אלפרד היצ'קוק מגיש".
הוא החליף את סבסטיאן קבוט בתשע אפיזודות בסדרה "משפחה שכזאת" לצידו של בריאן קית. ב-1963 שיחק בתפקיד שייקספיר באחת האפיזודות של אזור הדמדומים. כן הופיע ב"קולומבו", "משימה בלתי אפשרית" ועוד.
אריק ברדון
אריק ברדון (באנגלית: Eric Victor Burdon; נולד ב-11 במאי 1941) הוא זמר, כותב שירים ושחקן שהתפרסם, בעיקר, כסולן להקת החיות. נחשב לאחד מהזמרים האנגלים המשמעותיים בפלישה הבריטית לארצות הברית. נודע בקולו העמוק ובסגנון הופעתו האגרסיבי. הופיע פעמיים בישראל. ב-2008 דורג במקום ה-57 ברשימת "100 הזמרים הגדולים" של מגזין רולינג סטון.
ביוגרפיה.
ברדון נולד ב-1941 (תקופת מלחמת העולם השנייה) בפרבר של העיר ניוקאסל שבאנגליה למאט ורנה ברדון, אח בכור לאירן. בזכרונותיו ציין ברדון ששמו האמצעי, ויקטור, ניתן לו כחלק מעידוד פטריוטי של השלטונות לתת לילדים שמות המבטאים ניצחון. בגלל הלחות וזיהום האוויר הגבוה בניוקאסל סבל ברדון מגיל צעיר ממחלת אסתמה.
בביוגרפיה שלו מתאר ברדון את תקופת בית הספר היסודי כתקופתה בה סבל מיחס רע מצד תלמידים אחרים וצוות המורים ("אני מרגיש שנתקעתי בין בית מטבחיים למספנה על גדות הנהר. כמה מורים היו סדיסטים ואחרים העמידו פנים שהם לא שמים לב. הטרדה מינית ועונש גופני עם רצועת עור היו חלק מסדר היום").
בבית הספר התיכון הבחין אחד המורים בכישרונו המוזיקלי של ברדון והמליץ לו לעבור לבית הספר לאמנות בניוקאסל שם החל לפרוח. ברדון נפגש עם שלל מוזיקאים ואמנים והרבה לבקר במועדוני ג'אז ומוזיקת פולק בעיר. בין חבריו בתקופה זו נכללים ג'ימי הנדריקס וג'ון לנון.
קריירה מוזיקלית.
להקת "החיות".