בשנת 1968 הגיע שיא האלימות של הממשל במהלך טבח טלטלולקו נגד סטודנטים שהפגינו. עקב הספקטרום הפוליטי הרחב שנכלל בתוך המפלגה, נוצרו לעיתים קרובות משברים פנימיים, אך המפלגה הצליחה לשמור על השלטון. לדוגמה, הנשיא לאסרו קארדנאס (כיהן בין 1934–1940) היה סוציאליסט בדעותיו בעוד יורשו, מנואל אבילה קמאצ'ו (כיהן בין 1940–1946) הפך חלק מהרפורמות הסוציאליסטיות שלו והביא לפיתוח שוק קפיטליסטי. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, הנשיא גוסטבו דיאס אורדס פעל ללא הצלחה בניסיון להביא לדמוקרטיזציה של הממשל). במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 עברה המפלגה רפורמות שהקנו לה את דימוייה כיום. המפלגה נטתה אל ימין-מרכז פוליטי, הביאה להפיכת חברות מולאמות לבעלות פרטית, חיזקה את יחסיה עם הכנסייה הקתולית ותמכה בפיתוח של שוק מבוסס לסה פר במקסיקו. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, הסופר הפרוויאני, מריו ורגס יוסה, הגדיר את שלטון ה-PRI במקסיקו בכינוי "הדיקטטורה המושלמת" הודות לעובדה שהייתה דיקטטורה מוסוות.
בשנות התשעים המאוחרות, זמן קצר לאחר עלייתו של ארנסטו סדייו לנשיאות, פרץ המשבר הכלכלי החריף ביותר בתולדותיה של מקסיקו. מעמדה של המפלגה נפגע קשה, ובשנת 2000, לאחר שנמנעה הונאת בחירות, המפלגה הפסידה בבחירות לנשיאות בפעם הראשונה מאז הקמתה. מאז שנת 2006 והלאה החלה המפלגה להתחזק מחדש מבחינת מעמד במערכת הפוליטית המקסיקנית (בבחירות בשנת 2006 הייתה המפלגה בשפל היסטורי כאשר לא הצליחה להשיג את קולות רוב הבוחרים אף לא באחת ממדינות מקסיקו). בשנת 2009 ניצחה המפלגה בבחירות לפרלמנט ובשנת 2012 מועמדה של המפלגה, אנריקה פניה נייטו, ניצח בבחירות לנשיאות והיה הנשיא הראשון של מקסיקו מטעם המפלגה מאז נפילתה מהשלטון בשנת 2000. התנגדות למדיניות הכלכלית של ה-PRI גברה במהרה לאחר שעלו לשלטון והמחאות נגד כהונתו של פניה נייטו רק התגברו לאחר חטיפת הסטודנטים המוחים באיגואלה ב-2014. במהלך הבחירות לנשיאות בשנת 2018 (בהן ניצח אנדרס מנואל לופס אוברדור) מטעם מפלגת המהפכה הדמוקרטית, ה-PRI נחלה הפסד חריף אף יותר מההפסד של שנת 2006 כאשר השיגה תמיכה של 16.41% בלבד מכלל קולות הבוחרים ולא זכתה ברוב באף מדינה.
פרח (סרט, 2017)
פרח (באנגלית: Flower) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת נעורים, שהוקרן ב-2017 בפסטיבל הסרטים טרייבקה וב-2018 יצא לאקרנים באופן רשמי. הסרט בוים על ידי מקס וינקלר, ומככבים בו זואי דויטש וג'ואי מורגן. הסרט עוקב אחר אריקה ולוק שהופכים לאחים חורגים, השניים מתחברים להם וקשר שאינו מקובל במציאות מתחולל ביניהם.
עלילה.
אריקה (זואי דויטש) מבצעת מין אוראלי בשוטר במכוניתו, בזמן ששתי חברותיה מצלמות אותם. לאחר מכן הן סוחטות אותו תמורת כסף, מכיוון שאריקה קטינה. זמן קצר לאחר מכן מתגלה שהיא וחברותיה סוחטות פדופילים לעיתים קרובות כסוג של "כאלה שלוקחות את החוק לידיים". אריקה חוסכת את הכסף, על מנת לשחרר בערבות את אביה מכלא.
לאמא של אריקה (קתרין האן) יש חבר חדש ושמו בוב (טים הידקר) - בנו לוק (ג'ואי מורגן) יוצא מגמילה, ובא לגור איתם. אריקה ולוק מתחברים באופן לא רגיל.
לאחר מכן, אריקה ולוק יצאו לבלות בבאולינג. לוק חווה התקף חרדה, לאחר שראה את המורה שלו מחטיבת הביניים, וויל ג'ורדן (אדם סקוט), שעליו התלונן לוק עקב תקיפה מינית. וויל מעולם לא יצא אשם מכיוון שהראיות של לוק אינן התאימו לסיפורו של לוק. מאוחר יותר באותו הלילה. אריקה מנעה מלוק להתאבד.
אריקה וחבורתה החליטו להפוך את וויל למטרה הבאה שלהן, כאשר לוק משתתף באי רצון. אריקה הולכת למכולת ומפלרטטת עם וויל, שמודע לכך שהיא נערה בתיכון.
מאוחר יותר, היא פוגשת אותו בבאולינג, הם ממשיכים ביחד את הערב ומתמזמזים ברכב של וויל. אריקה עוצרת הכול לפני שזה יגיע ליחסי מין, וחברותיה מאשימים אותה
כי חיבלה בתוכנית מכיוון שהיא מאוהבת בוויל.
החבורה חשבה על תוכנית חדשה, לפיה הם קנו בירות, ובאחת מהבירות הכניסו סמי הרגעה. אריקה הגיעה לבית של וויל עם שישיית הבירות, היא מתנצלת על אותו הלילה ונכנסת לביתו.
אריקה שואלת בנוגע לתמונה על השולחן. וויל מספר לה שזו אשתו ואת כל אשר קרה ביניהם בגלל ילד מסוים (לוק), שהתלונן עליו עקב תקיפה מינית. וויל מכחיש כל אמת למקרה.
אריקה ראתה שוויל מתחיל להיות במצב רע מאוד בעקבות שתייה מרובה מאותה הבירה, אריקה המעיפה לו את הבירה מהיד ומנפצת אותה. וויל חושד שמשהו מוזר, הוא תופס את אריקה וצועק עליה. לוק נכנס ומפיל את וויל על השולחן שזה עתה נופץ. החבורה מרימה את וויל על הספה. אריקה וחברה שלה מתפשטות ומצטלמות עם וויל כשהוא רדום. לוק שם לב שקצב הנשימה של וויל רע מאוד, אך הם עוזבים את הבית ומשאירים את הבית כמו שהוא, כשיצאו כולם, אריקה ראתה שבשער החניה חברותיה ריססו בגרפיטי את המילה "פדופיל".
למחרת בבוקר, השוטרים הגיעו. הם מאשימים את אריקה ולוק בהשחתת רכוש. השוטרים מזכירים שהם לא הצליחו להשיג את וויל. אחרי שהשוטרים עוזבים, אריקה ולוק הלכו לביתו של וויל כדי לוודא שהוא בסדר. כשהם מגיעים הם פורצים פנימה ורואים שוויל נמצא באותה התנוחה כאשר עזבו אותו. הם מנסים להעיר אותו, וויל נופל ובגבו תקוע פסל זעיר ממתכת, כשנפל על השולחן התברר שנדקר מאחור בפסל. הרבה דם זלג על הספה, וויל מת.
לוק משכנע את אריקה לברוח למקסיקו, בזמן הבריחה לוק מספר לאריקה שוויל לא תקף אותו מינית. אך תקף מישהי אחרת שלא רצתה להתלונן עליו ולכן הוא התלונן כאילו הוא הותקף.
לוק לוקח את אריקה לכלא של אביה ומפתיע אותה, הוא נותן לה כסף שגנב מאביו. אריקה נכנסת לכלא לשחרר אותו ומגלה שהוא שוחרר לפני כמה ימים.
אריקה מחליטה שהיא לא רוצה לברוח יותר. לוק מסכים. השניים מתחילים בנסיעתם לכיוון הבית עד שלפתע ניידת משטרה מגיעה ומנסה לעצור אותם. אריקה אומרת ללוק שאסור שיעצרו אותם לפני שהם מסגירים את עצמם. הם הצליחו לאבד את המשטרה, לוק מתוודה בפני אריקה שהוא אוהב אותה. הם מוותרים על המרדף ועוצרים. הם מקיימים יחסי מין ובסוף, המשטרה מגיעה ועוצרת אותם.
דוינה קורניה
דוינה קורניה (ברומנית: Doina Cornea, 30 במאי 1929 – 3 במאי 2018) הייתה פעילה רומניה למען זכויות האדם, מתנגדת למשטר הדיכוי הקומוניסטי של ניקולאיה צ'אושסקו. הייתה מורה לצרפתית בהכשרתה.
בימים הראשונים של המהפכה הרומנית ב-1989 צורפה לחברי מועצת חזית ההצלה הלאומית. בהמשך התפטרה ממנה בינואר 1990. קורניה הייתה אחד המייסדים של הפורום הדמוקרטי האנטיטוטליטרי ברומניה, ניסיון ראשון לאחד את האופוזיציה הדמוקרטית לממשל הפוסט-קומוניסטי. מאוחר יותר הפך הפורום למפלגה בשם "הקונבנט הדמוקרטי הרומני"
(CDR (Convenția Democrată Română שנציגה, אמיל קונסטנטינסקו נבחר לנשיא רומניה אחרי יון איליאסקו.
קורניה הייתה מדריכה, ומאוחר יותר מרצה בקתדרה לצרפתית בפקולטה לשפות זרות של אוניברסיטת באבש-בויאי בקלוז'-נפוקה.
ביוגרפיה.
דוינה קורניה נולדה בבראשוב בחבל טרנסילבניה ברומניה. אביה, יאקוב קורניה היה במקור מן היישוב אילן, במחוז פגראש אמה, מריה קורניה, לבית מוגה, הייתה במקור מאפאהידה.
דוינה קורניה למדה בבית ספר יסודי בעיר רגין ובתיכון בטרגו מורש ובקלוז'.
החל משנת 1948 היא למדה שפה וספרות צרפתית ושפה וספרות איטלקית באוניברסיטת קלוז'. בתום הלימודים לימדה צרפתית בבית ספר תיכון בעיר זאלאו, בה התחתנה עם עורך דין מקומי, לאונטין קורנל יוהאס. חזרה לקלוז' בשנת 1958 והייתה למדרכיה בקתדרה לצרפתית בפקולה לפילולוגיה אוניברסיטת באבש-בויא בעיר.
ההתגלות הפוליטית שלה התחילה בשנת 1965 כשבעת ביקור בשטרסבורג בצרפת הופתעה לראות שידיד צרפתי מתח בקורת באופן פומבי על הנשיא שארל דה גול. לפי מה שהורגלה ברומניה, ציפתה שיבואו שוטרים לעצור אותו, מה שלא קרה.
התביישה ממצב הדברים ברומניה שהייתה נתונה בשלטון דיקטטורי מזה שנים רבות.
החרפת הדיכוי הפוליטי והתרבותי בסוף שנות ה-1970 הביאה אותה לפרסם בשנת 1980 במחתרת בין חבריה את התרגום מצרפתית של ספרו של מירצ'ה אליאדה Încercarea Labirintului (מבחן המבוך) ובהמשך עוד ארבעה תרגומים מחתרתיים.
"ירמיה הולאכי" מאת פטרה גרמן, "דאו דה ג'ינג" מאת לאו דזה, "צדק ואמת" מאת גבריאל מרסל והחלק טריאלוג מ"האדם ושלוש האתיקות שלו" מאת שטפאן לופאשקו. היא כתבה לצידם הערות ודברי מבוא.
מאבקה הפוליטי.
מכתבי המחאה.
בשנת 1982 תוך הפרת החוקים של המשטר הקומוניסטי שלחה קורניה מכתב ראשון לתחנת הרדיו "רדיו אירופה החופשית, מכתב ראשון בשורה של טקסטים וכתבי מחאה נגד משטר צ'אושסקו. היא התלוננה לא רק על המשבר בחומרי/כלכלי שבה שקעה רומניה אלא גם על המשבר הרוחני, שבו העם ניזון בססמאות בלבד, תוך פגיעה בערכים הרוחניים, שבהם היא ראתה הגורם שיצר בעבר "תבונה, אתיקה, תרבות, חירות ואחראיות".
בסוף מכתבה הראשון התנצלה על שאינה חושפת את שמה, אולם חתמה על מנת להראות שהמכתב הוא אותנטי.
מתוך אי הבנה ברדיו אירופה חופשית הקריאו אות המכתב כולו כולל את שם הכותבת
כתוצאה מכך ב-15 בספטמבר 1983 פוטרה קורניה ממשרתה באוניברסיטה כשהעילה הרשמית לפיטוריה הייתה הצעתה לסטודנטים שלה לקרוא את יומנו של מירצ'ה אליאדה.
קורניה נחקרה חקירות ארוכות, קיבלה מכות ואיומים. המעקב אחרי נעשה בפיקוח הקולונל אלכסנדרו פרש מה"סקוריטטה".
במכתב שני שפורסם על ידי BBC ורדיו אירופה חופשית, קורניה מחתה נגד ההגבלות בחופש האקדמיה ונגד העובדה שהנהלת האוניברסיטה לא הגנה עליה ואפילו לניסתה להבין מהם האידיאלים שהניעו את מעשיה.