האיש הרדיואקטיבי הוא אלטר אגו אותו חלקו שתי דמויות - צ'ן לו ואיגור סטנצ'ק. צ'ן לו הוא פיזיקאי גרעין סיני, ולאחר שתור סיכל ניסיון סיני לכיבוש הודו, הממשלה הסינית קראה למדעניה ולאסטרטגיה הצבאיים לחשוב על דרך לנקום בתור. לו, שביצע על אנשים ניסויים כדי לרתום קרינה לגרימת כוחות על, התנדב להפוך לנשק אנושי נגד תור. הוא ביצע מוטציה בעצמו, אימץ את שמו החדש ונסע לניו יורק להילחם בתור. בתחילה, לו הביס את תור, אך זה האחרון יצר מערבולת, שלח את לו לסין ולכאורה גרם לו להתפוצץ. ברון זמו המקורי גייס את לו לקבוצת אדוני הרשע הראשונה שלו, ולו היה הראשון שנלחם באוונג'רס. הוא הובס על ידי איירון מן והנרי פים/האיש הענק, שכלאו אותו בסלילי עופרת וגירשו אותו לסין. הוא הצטרף לאדוני הרשע של אולטרון, וכאשר הקבוצה הובסה, לו נכלא בתא מיוחד שנועד לרסן את כוחותיו. הוא יצר עם דינאמו הארגמן ואיש הטיטאניום את קבוצת שלושת הטיטאנים, נלחם באוונג'רס פעם נוספת והובס בידי קאנג הכובש. לו הצטרף לאדוני הרשע של ראש ביצה אך הובס בידי פים וגורש לסין. הוא הועסק בידי המנדרין וסטיין אינטרנשיונל, ככל הנראה נכלא בכלא "הכספת", השתתף בניסיון בריחה מהכלא ומנע משבר גרעיני.
לו ניסה לחזור למוטב, בכך שהצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס המורכבת מנבלים כמותו שמטרתם לחזור למוטב. הוא השתתף במלחמת האזרחים ביקום מארוול, הן בלחימה נגד מתנגדי חוק רישום העל-אנושיים והן בעזרה לאיירון מן ולפים בבניית כלא לנבלי על. פיתוח דמותו הגדול בהרצת ת'נדרבולטס קרה במפגש עם זקן היקום גראנדמאסטר, במהלכו לו ספג יותר מדי קרינה ונאלץ להתחיל ללבוש חליפה נגד קרינה בכל עת. לבסוף הקרינה שוככת, אך נורמן אוסבורן שכנע את לו להמשיך ללבוש את החליפה כדי להסיח את דעת הקהל האמריקני מהיותו אסייתי ומסכנת הקרינה. כחלק מהקבוצה, לו נלחם בספיידרמן ובאנטי-ונום, שניקז חלק מכוחותיו. בצוות, לו היה מתומכיה של סונגבירד. במהלך פלישת הסקרול, הוא וסונגבירד החלו לנטרל את חברי הת'נדרבולטס שתמכו באוסבורן, שרצה לנצל את הפלישה למטרותיו. הוא גורש חזרה לסין ופוטר מהצוות, שם הצטרף לקבוצת "צבא ההגנה של העם", והראה כי הוא מסוגל לספוג את קרינת גבישי אקסרוגן של הקרי ואת ערפילי טריגן של הבלתי אנושיים.
איגור סטנצ'ק היה שכיר חרב רוסי, שהושכר בידי יוליסס קלו לפלוש לוואקאנדה לצד צבא ניגאנדה, ריינו, באטרוק המזנק והאביר השחור. הוא נהרג בקרב נגד אחותו של הפנתר השחור, שורי.
מחלת טקיאסו
מחלת טָקָיאסוּ (באנגלית; Takayasu's disease ;Takayasu's arteritis) היא מחלה דלקתית של כלי דם גדולים ובינוניים כמו אבי העורקים וענפיו, העורקים הכליליים, עורקי הצוואר, הכליה והגפיים העליונות.
המחלה תוארה לראשונה ב-1908 על ידי רופא העיניים היפני מיקיטו טקיאסו. היא פוגעת בעיקר בנשים צעירות בגילאים 20 - 30 ממוצא אסיאתי. נשים נפגעות במחלה פי 9 מגברים.
האטיולוגיה של המחלה אינה ברורה אבל מעורבים בה גורמים גנטים ואימונולוגים. בדגימות מאזורים נגועים מוצאים תהליך דלקתי המערב את כל שכבות העורק עם יצירת גרנולומות ותאי ענק. בעקבות הדלקת יש שגשוג של פיברובלסטים הגורמים לעיבוי הדופן ולהיצרויות קשות.
תסמיני המחלה.
למחלה יש תסמינים מערכתיים ותסמינים הקשורים בפגיעה בכלי הדם.
התסמינים המערכתיים מופיעים לרוב בתחילת המחלה: עייפות, חולשה, חום ממושך ובלתי מוסבר, הזעות ליליות, ירידה במשקל וכאבי שרירים ומפרקים. בשלב זה קשה לקבוע אבחנה.
ב-20% מופיעים התסמינים של דלקת העורקים כבר בשלב ראשון של המחלה. האזור הפגוע ביותר הוא קשת הוותין והעורקים הגדולים היוצאים ממנה המוליכים דם לגפיים העליונים, לצוואר ולמח.
פגיעה בעורקים הכליליים יכולה לגרום לתעוקת חזה ואוטם שריר הלב.
פגיעה בעורקי המוח יכולה לגרום לאירוע מוחי ולהפרעה בראייה עד כדי עיוורון.
פגיעה בעורקי הכליה יכולה לגרום ליתר לחץ דם עקב שפעול מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון.
פגיעה בעורקי הריאות יכולה לגרום לקוצר נשימה, סימני תסחיף ריאתי, ולאי ספיקת לב ימנית.
אבחנה.
ב-1990 פרסם האיגוד האמריקני לריאומטולוגיה ששה קריטריונים שעשויים לסייע באבחנה מחלת טקיאסו:
לשם קביעת אבחנה דרושים לפחות שלושה קריטריונים עם רגישות של 90% וסגוליות של 98%.
בדיקות מעבדה.
אין בדיקות ייחודיות למחלה. בתחילת המחלה יש סמני דלקת בבדיקות הדם - שקיעת דם מוחשת וחלבון מגיב C מוגבר אולם לאחר מכן אין התאמה טובה בין מדדי הדלקת וחומרת המחלה.
דימות.
בדיקות הדימות הן מדד הזהב באבחנת מחלת טקיאסו. בדיקת הבחירה היא אנגיוגרפיה בתהודה מגנטית (MRA - Magnetic Resonance Agiography) המדגימה יפה את כלי הדם הנגועים ואת עובי הדופן שלהם בלי חשיפה לקרינה.
טיפול.
הטיפול העיקרי הוא במתן סטרואידים, פרדניזון במינון 1 מ"ג\ק"ג. טיפול זה מביא לשיפור התסמינים הרב מערכתיים ושיפור בזרימת הדם. בהתלקחות המחלה אפשר לתת טיפולי פעימה (Bolus) של 500 - 1000מ"ג מתיל פרדניזולון תוך ורידי במשך מספר ימים. לאחר מספר שבועות מתחילים להוריד את מינון הפרדניזון בהדרגה. אם יש התלקחות בגלל זה או חוסר תגובה מספיק אפשר להוסיף תרופות ציטוטוקסיות כמו אזתיופרין, ציקלופוספמיד או מטוטרקסט. במקרים קשים ועקשניים לטיפול אפשר לטפל בתרופות נוגדות α TNF כמו רמיקייד ואנברל.
היות שרוב הנפגעים במחלה הן נשים בגיל הפריון יש להתייחס להריון אצלן כהריון בסיכון גבוה. יש להמשיך את הטיפול בסטרואידים ואזתיופרין. הסיבוכים לאם הם יתר לחץ דם, רעלת הריון, אי ספיקת לב וכליות ואירוע מוחי. מבחינת העובר תוארו פיגור בגדילה, היפרדות שליה ולידה מוקדמת.
בהיצרויות קשות של כלי הדם יש לטפל באמצעים כירורגים ופולשנים כדי למנוע איסכמיה. אפשר לטפל באופן כירורגי על ידי יצירת שתלים עוקפים או על ידי הרחבת כלי הדם בצנתור.
הפרת זכות יוצרים
גביע דייוויס 1971
גביע דייוויס 1971 הייתה התחרות ה-60 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בקליבלנד, ארצות הברית. לתחרות נרשמו 50 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-11-8 באוקטובר 1971 בשארלוט, ארצות הברית. המשחק נערך בין נבחרת רומניה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 2:3. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם הרביעית ברציפות ובפעם ה-23 בסך הכל.
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
הבית כלל 13 קבוצות כולל ניו זילנד וקוריאה הדרומית ששובצו בתת-הבית הצפוני. במשחק המוקדם קוריאה הדרומית הפסידה למקסיקו עם התוצאה 5:0.
תת-הבית הדרומי כלל 8 קבוצות.
ראשות הבית.
המשחק על ראשות הבית נערך בחודש יולי במקסיקו סיטי, מקסיקו. נבחרת ברזיל ניצחה את נבחרת מקסיקו עם התוצאה 2:3.
בית אירופה.
הבית כלל 28 קבוצות כולל מצרים וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים.
בית המזרח.
הבית כלל 9 נבחרות כולל אוסטרליה שחולקו ל-2 תת-בתים.
בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך אפריל 1971. במשחק המוקדם נבחרת אוסטרליה ניצחה את הונג קונג עם התוצאה 5:0.
תת-הבית השני כלל 4 קבוצות.
ראשות הבית.
המשחק בין מנצחי תת-הבתים התקיים בטוקיו, יפן, ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 3:2. בכך נבחרת הודו זכתה בראשות הבית בפעם השביעית ברציפות.
משחקים בין מנצחי הבתים.
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט 1971.
ישראל בגביע דייוויס.
נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת נורווגיה.
הערה: המשחק הרביעי הופסק עקב פרישתו של הטניסאי הנורווגי.
לאחר הניצחון על נורווגיה הנבחרת שיחקה נגד נבחרת רומניה והפסידה עם התוצאה 5:0.
PC-on-a-stick
דניאל בלטה
דניאל בֶּלֶטֶה (נולד ב-23 בדצמבר 1969) הוא ישראלי בן העדה האתיופית, העוסק בשימור מורשתה של יהדות אתיופיה. בלטה הוא אחד הכותבים הראשונים מהעדה האתיופית שספריו יצאו לאור בשפה העברית.
ביוגרפיה.
דניאל בלטה נולד בכפר טדה שליד גונדר בשנת 1969 בשם אינאו אזמראו. אביו אזמראו מקוננט גדל בכפר מאוורי לאחר שהוריו נפרדו כשהיה בן שנה. אזמראו גדל עד גיל 13 אצל אמו ואחר כך עבר להתגורר עם אביו. אביו לימד אותו עד כיתה ד', אך לאחר שלא הצליח להמשיך ללמוד מפני שאביו העדיף את עזרתו בעבודות חקלאות, הוא נשאר עם רצון עז ללימודים – ואת רצונו בהמשך לימודים ניסה להעביר אל ילדיו, חינך את ילדיו על חשיבות ההשכלה והצטיינות בלימודים.
אמו של דניאל, זממו גלאיה, היא אחיינית של מנהיג העדה יונה בוגלה. אמה, הבסט בוגלה, נפטרה כאשר זממו הייתה בגיל חמש, ולאחר מות אמה עברה ממשפחה למשפחה עד שבשנת 1954 החלה ללמוד בפנימייה של הסוכנות היהודית שנפתחה באסמרה על ידי יונה בוגלה ושמואל בארי. זממו הייתה אחת התלמידות הראשונות שלמדו במקום והייתה מועמדת ללמוד שם כמה שנים - ולעבור להמשך לימודים בישראל. כיוון שהתגעגעה לדודים שלה ולחברים שלה בכפר, לא התמידה בלימודים וחזרה למקום הולדתה. כמו בעלה, גם זממו ניסתה לעודד את בניהם ללמוד ולהשקיע בלימודים. לאחר הגיעה לכפר נישאה לאזמראו מקוננט בגיל 17.
דניאל הוא הבן השני למשפחת בלטה. הבן הבכור למשפחה נפטר בגיל חמש. מותו של הבן הבכור השפיע על המשפחה באופן חזק והתוצאה הייתה חיבוק יתר של הילדים מחשש לאבד גם אותם.