בישראל הוקמו עד כה 8 בתי לין - מרכזי הגנה לילדים ולנוער. הראשון שבהם, בירושלים, הוקם בשנת 2000. מאז הוקמו עוד 7 מרכזי הגנה על שמה של לין שוסטרמן: בבאר שבע, בתל-השומר, באשקלון, בחיפה, נתניה, רמת גן וצפת. המרכזים מעניקים מענה ראשוני לילדים ובני נוער (עד גיל 18) נפגעי התעללות מינית, פיזית ונפשית והזנחה קשה, וכן לקטינים פוגעים מינית (עד גיל 12). המרכזים מציעים לקטין ולמשפחתו תהליך תמיכה ראשוני, אבחון, חקירה וקבלת החלטות בזמן קצר, בראייה הוליסטית ומתוך התמקדות בטובתו של הקטין. במרכז פועלים בשיתוף בין משרדִי אנשי מקצוע מדיסציפלינות שונות: עו”ס לחוק נוער, חוקר ילדים, חוקר נוער מהמשטרה, רופא ילדים, נציג פרקליטות ומנהל מרכז. נוסף על יתרונותיה של ההתערבות הראשונית המשמעותית, דרך פעולה זו מונעת מהקטין ומבני משפחתו הליכים בירוקרטיים הכרוכים במספר רב של ראיונות ובדיקות, במקומות שונים ובזמן ממושך, ומאפשרת קיצור של הזמן הנדרש לחקירה ולסיוע למשטרה באיסוף ראיות בזמן אמת.
המרכזים הללו הוקמו בעקבות הניסיון שהצטבר ב"מרכז חירום שוסטרמן לילדים ומשפחותיהם" אשר הוקם בשנת 1992 ופועל כמקלט בתנאי פנימייה, המשולב בבית ספר בתוך המרכז. המרכז נותן מענה לילדים במצבי סיכון וסכנה עד גיל 14 אשר נחשפו להתעללות נפשית, פיזית ומינית ו/או להזנחה חמורה ומתמשכת. בטיפול במרכז מושם דגש על ראיית צורכי הילד והמשפחה כמכלול, במטרה לסייע לילד ולהוריו להתמודד עם הטראומה, לייצר שינוי בתפקוד המשפחה, מתוך ניסיון לשמר ככל האפשר את שהייתו של הילד בחיק משפחתו.
בסך הכל תרמה לין שוסטרמן לפעילויות הללו, אשר במסגרת מכון חרוב, כ-25 מיליון דולר.
פעילותה ליישום הניסיון הטיפולי בישראל בתחום זה בארצות הברית.
בשנת 2016, לאחר הצלחת מודל הפעילות של בתי לין ומרכז החירום בירושלים, והחלטת שוסטרמן לנסות ולחקות מודל זה בעיר מגוריה טלסה בפרט, ובמדינת אוקלהומה בכלל, ואף לנסות ולהרחיב את תשתית הפעילות הזו גם למוקדים נוספים במדינות אחרות בארצות הברית, הוקם במימונה "מכון חרוב ארצות-הברית", בקמפוס אוניברסיטת אוקלהומה שבטלסה. המכון מהווה שלוחה של מכון חרוב בישראל, ועובד בתיאום ושיתוף פעולה בין בית הספר לעבודה סוציאלית שבאוניברסיטת אוקלהומה, לבין המחלקה המקבילה באוניברסיטה העברית.
פעילויות אחרות.
שוסטרמן הקימה את "הקואליציה למען ישראל בקמפוסים" - ארגון-גג שקובע מדיניות הסברה אחידה בנושא ישראל לכ-30 ארגונים יהודים שפעילים בקמפוסים. היא נושאת במספר תפקידים במספר ארגונים: חברה במועצה המייעצת לארגון "תיקון עולם" במעמד של "נאמן מייסד" ; בתנועת הנוער בני ברית, הלל, חברה מייסדת של קרן תגלית ועוד. בְּעִירהּ, טלסה, היא מכהנת בוועדה המייעצת לקרן בתי הספר בטלסה ומרכז הורים ילדים שם.
וינטג' (להקה)
וינטג' (ברוסית: Винтаж) היא להקת פופ רוסית שנוסדה ב-2006 על ידי הזמרת אנה פלטניובה והזמר, המלחין ומפיק הסאונד אלכסיי רומנוף .
מאז הקמתה, הוציאה הלהקה שישה אלבומי אולפן. הלהקה גם הוציאה 25 סינגלים לרדיו, שבעה מהם הגיעו לראש מצעד הרדיו הרוסי, כשהיא מחזיקה במקום הראשון במשך 23 שבועות בסך הכל. וינטג' הפכה ללהקה בעלת הרוטציה הגבוהה ביותר מאז תחילת מצעדים ברדיו הרוסי. במשך שנתיים ברציפות, הלהקה הייתה בין חמשת האמנים בעלי הרוטציה הגבוהה ביותר, ובשנת 2009 תפסה את המקום הראשון.
הסגנון המוזיקלי של הלהקה נהיה יורו-פופ, מעורב בסגנונות מוזיקה שונים (אלקטרוניקה, דאנס-פופ, פופ פסיכדלי וכו'), בו הוצגו אלמנטים הן מהמוזיקה הקלאסית והן מדימויים של תרבות פופולרית רוסית וזרה בהשראת מדונה, מייקל ג'קסון, אודרי הפבורן, סופיה לורן, אווה פולנה ואניגמה.
ב-2011, 2012 ו-2013 וינטג' הוכרה כלהקה הטובה ביותר בטקס פרסי ZD על פי העיתון הקומסומולץ המוסקבאי .
ויליאם פיין לורד
ויליאם פיין לורד (באנגלית: William Paine Lord; ) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון התשיעי בשנים 1895–1899. הוא נולד בדלאוור, וטרם היבחרו כמושל הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של אורגון, כולל שלוש פעמים כנשיא בית משפט זה. לאחר תום כהונתו כמושל הוא מונה כשגריר ארצות הברית בארגנטינה, ומאוחר יותר סייע בארגון חוקי אורגון.
ראשית חייו.
ויליאם פיין לורד נולד בדובר, דלאוור לאדוארד ולאליזבת (לבית פיין) לורד. הוא סבל מלקות שמיעה חלקית ויכולת הדיבור שלו הייתה מוגבלת. את חינוכו הראשוני היא קיבל בבית ספר קווייקרי וממורים פרטיים. לאחר מכן הוא למד משפטים בקולג' פיירפילד, וסיים את לימודיו שם ב-1860. לפני שהמשיך בלימודיו, התנדב לורד לשירות צבאי במלחמת האזרחים האמריקנית, והתקדם עד לדרגת מייג'ור בגדוד הפרשים הראשון של דלאוור במסגרת ארמיית הפוטומק.
עם תום המלחמה המשיך לורד את לימודיו בבית הספר למשפטים של אולבני, וסיים את לימודיו שם ב-1866. לאחר מכן הוא שב לצבא לתקופת שירות שנייה, והתגייס בדרגת לוטננט. תפקידיו כללו הצבות באלקטרז בסן פרנסיסקו ובסטיילקום שליד טקומה. כאשר נרכשה אלסקה על ידי ארצות הברית ב-1867, נשלח לורד לסיטקה. ב-1868 הוא פרש מהצבא כדי להקים משרד עורכי דין בסיילם, אורגון.
ראשית הקריירה הפוליטית.
עד מהרה החל לורד להיות מעורב בפוליטיקה, כאשר היה לפרקליט העיר סיילם ב-1870. המשרה הנבחרת הראשונה בה הוא כיהן הייתה בסנאט של אורגון אליו הוא נבחר ב-1878. הוא התפטר מהסנאט לאחר שהתמודד בהצלחה בבחירות מטעם המפלגה הרפובליקנית על מושב בבית המשפט העליון של אורגון. בתפקיד זה הוא כיהן בשנים 1880–1894. הוא היה שופט אהוד ובעל מוניטין כמשפטן בר-הסמכא ביותר בהיסטוריה של המדינה. בתקופת כהונתו האחרונה על כס השיפוט הוא כיהן כנשיא בית המשפט.
ב-1894 קיבל לורד על עצמו את מועמדות המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל אורגון, ולאחר ניצחונו בבחירות התפטר מתפקידו כשופט.
מושל אורגון.
לורד היה מושל פופולרי ונבחר בקלות לתפקידו. מיד עם השבעתו הוא החל בתהליכי תמיכה בחינוך הגבוה, חיסל את השחיתות בקרב ספסרי הקרקעות, וקידם את התמיכה בבחירה ישירה של סנאטורים כאשר הסנאט סירב לקבל את מינויו של הנרי ו. קורבט, שהיה מינוי שלו. ב-1895 העניקה אוניברסיטת אורגון ללורד תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים.
לורד קידם את הפסקת השחיתות בנוהגי ספקולציות הקרקעות של התקופה באמצעות הקמת מועצת הקרקעות המדינתית. מערכת שימושי הקרקעות שמגינה על עולם החי והדגה של אורגון שפעילה כיום, מקורה בסוכנות מוקדמת זו.
לורד קרא לקבלת תיקון לחוקת אורגון שעל פיו תינתן למושל הסמכות להטיל וטו חלקי על סעיפי חוקים מסוימים. תיקון זה לא התקבל עד לתום כהונתו, והמושלים שבאו אחריו תמכו בו גם הם. בסופו של דבר אושרה סמכות זו ב-1916.
בבחירות המקדימות לקראת ניסיונו להיבחר לכהונה שנייה כמושל, נוצח לורד ב-1898 על ידי עמיתו למפלגה הרפובליקנית תאודור ת'רסטון גיר שנבחר כמושל הבא.
שנותיו האחרונות.
זמן קצר לאחר תום כהונתו כמושל, מונה לורד כשגריר ארצות הברית בארגנטינה על ידי הנשיא ויליאם מקינלי. בתפקיד זה הוא כיהן עד 1902 ואז שב לאורגון.
באותה שנה הוא מונה כנציב קובץ החוקים של אורגון על ידי בית המשפט העליון של המדינה. בתפקיד זה, שבו הוא שימש עד 1910, הוא בחן וביאר את כל חוקי אורגון הקיימים, וליקט אותם לקובץ של שלושה כרכים. לאחר סיום פועלו זה הוא פרש ועבר לסן פרנסיסקו.
ויליאם פיין לורד נפטר בסן פרנסיסקו ב-17 בפברואר 1911. הוא נטמן בבית הקברות סיטי ויו שבסיילם.
ז'יגמונד ברנאואר
ז'יגמונד ברנואר (בהונגרית: Bernauer Zsigmond; פשט, 3 ביוני 1864 – בודפשט, 5 ביוני 1942) היה מהנדס כימי יהודי-הונגרי, עורך פטנטים מוסמך.
ביוגרפיה.
ז'יגמונד ברנאואר נולד במשפחה יהודית כאחד משבעה ילדיהם של מור ברנאואר ושל קטלין פסל. ב-1886 השיג תואר בהנדסה כימית ב"אוניברסיטת המלכותית יוז'ף לטכנולוגיה" (שמה כיום אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה). בשנת 1896 הוענק לו רישיון עורך פטנטים. הוא נשא את רוזינה פפר, בתם של איגנץ פפר ושל יוהנה שטיינר ב-29 באפריל 1897 בפרנצווארוש (רובע 9 של היום), בודפשט. ב-1914 הפך למרצה באוניברסיטה לטכנולוגיה, וב-1924 קיבל הסמכה כפרופסור חבר באוניברסיטה בתחום הסוגיות הטכניות בתיקי עריכת פטנטים. הוא היה מזכיר הקבוצה ההונגרית של האגודה הבינלאומית להגנה על קניין רוחני (International Association for the Protection of Intellectual Property-AIPPI) וכמה פעמים היה יו"ר מועצת עורכי הפטנטים המוסמכים בהונגריה. הוא היה המזכיר הטכני של "איגוד הקניין התעשייתי ההונגרי" (MIE). ברנאואר היה מנהל מדור ב-Industrial Law Review מ-1907 עד 1914 (כתב עת הונגרי להגנת רכוש תעשייתי בין השנים 1906 לבין 1939). מאמריו המקצועיים הופיעה בכתבי עת רבים. הוא פרש מתפקיד עורכי פטנטים פעיל ב-1 בינואר 1939.
ז'יגמונד ברנאואר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
Melophobia
Melophobia הוא אלבום רוק של הלהקה האמריקאית "Cage The Elephant". האלבום כולל רצועה המורכבת מ-10 שירים, ואורכו 37 דקות ו-23 שניות. זהו אלבום האולפן השלישי של הלהקה, והוא הוקלט על ידי חברת התקליטים RCA בהפקתו של ג'יי ג'ויס. האלבום הוקלט בין 2012 ל-2013, ויצא לאור ב-8 באוקטובר 2013.
האלבום זכה לשבחי המבקרים, הועמד לפרס גראמי לאלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר וזכה גם להצלחה מסחרית בקרב הקהל עם מכירות גבוהות.
תיאור כללי.