הרעיון להקמת המונומנט במרכז הכיכר שייך לאדריכל הכיכר, קארלו רוסי. התכנון בתחילה היה להציב במרכז פסל נוסף של פיוטר הגדול, אך האדריכל התנגד לרעיון זה. כתוצאה מכך נפתח מכרז להקמת המונומנט המרכזי בכיכר. הקיסר ניקולאי הראשון החליט שעמוד הזיכרון יוקדש לאחיו, אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. הפרויקט הועבר לאדריכל הצרפתי אוגוסט מונפרן, ובנייתו החלה בשנת 1830. זהו המונומנט הגבוה מסוגו בעולם: גובהן 47.45 מ'. בראש העמוד הוצב פסל של מלאך האוחז צלב, פרי עבודתו של הפסל הרוסי בוריס ארלובסקי. פני המלאך דומים לפניו של אלכסנדר הראשון.
מאפייני הפסל.
העמוד נבנה מגרניט אדום שנחצב מפינלנד והובא לסנקט פטרבורג בשנת 1832 דרך הים, באונייה שתוכננה לכך במיוחד. עמוד האבן, שמשקלו כ-600 טון, הועמד במקום תוך שעתיים בלבד. העמדתו של המונומנט כה מוצלחת, עד שלא היה צורך בחיבור מיוחד לבסיס ובאמצעי חיזוק, והעמוד יציב בזכות משקלו העצמי.
על בסיס העמוד ישנם תבליטים מן ההיסטוריה הרוסית. הם כוללים דיוקנות של אלכסנדר נבסקי, ירמק, אולג ואלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. הבסיס מעוטר גם בדמויות אלגוריות של ניצחון ותהילה, הכוללים תאריכים של הקרבות החשובים. בפאת הבסיס הפונה לארמון החורף מופיע זוג נשים מכונפות הנושאות לוח עם הכיתוב "לאלכסנדר הראשון מרוסיה בתודה" (Александру Первому благодарная Россия). תבליטים אלגוריים נוספים מציגים את נהרות הויסלה והניימן, אותם חצה הצבא הרוסי בדרך לפריז. סביב העמוד נבנתה גדר דקורטיבית מארד, בגובה מטר וחצי. הגדר מעוטרת ב-136 נשרים ו-12 תותחים צרפתיים. בפינת הגדר נבנה ביתן לשומר.
הפתיחה הרשמית של הפסל נערכה ב-11 בספטמבר 1834 בנוכחות הקיסר, משפחתו, הנציגות הדיפלומטית ויחידות צבאיות. לאחר פתיחת הפסל נערך מצעד צבאי בו השתתפו כ-100 אלף חיילים.
בתקופת קיומו בוצעו בעמוד חמש עבודות שיקום. בתקופה הסובייטית הגדר פורקה ונבנתה מחדש לקראת שנת 2004. באותה שנה הסתיימו עבודות משמעותיות לשיקום הפסל.
הפסל מהווה אחד מסמלי העיר. בהתאם למסורת העירונית, נוהגים זוגות בעת חתונתם להקיף את העמוד, כאשר החתן נושא את הכלה על ידיו. על פי המסורת, מספר הילדים שיוולדו לזוג יהיה במספר ההקפות סביב העמוד.
שמואל שמלקא מניקלשבורג
שמואל שמלקע מניקלשבורג
ריצ'רד ביינהאם
ריצ'רד ביינאהם (באנגלית: Richard Baneham, נולד ב-1974, בדבלין, אירלנד) הוא במאי אנימציה ואנימטור אירי. זוכה פרס אוסקר.
ביוגרפיה.
ביינהאם החל את דרכו כאנימטור בתחילת שנות ה-90, לאחר שסיים את לימודיו ב-Ballyfermot Art College.
באותן השנים העתיק את מגוריו מדבלין ללוס אנג'לס שבארצות הברית, וקיבל תפקידים בסרטים מצוירים אשר הופקו בידי חברות בסדר גודל של: Walt Disney ו-Warner Bros.
בתחילת שנות האלפיים לקח חלק כאנימטור מוביל בסרטים - ו, בהם היה אחראי ליצירת דמויות מרכזיות כדוגמתו של גולום.
בשנת 2006, פנה אליו הבמאי ג'יימס קמרון והציע לו לקחת חלק בסרט אווטאר.
ביינהאם פיקד על מערך בימוי האנימציה, נושא עליו נשען מרבית הסרט. הצלחתו, יחד עם צוות עובדים רחב, זיכתה אותו בשלל פרסים נכבדים, כבר באמצע שנות ה-30 לחייו.
במולדתו כינו אותו 'האירי המעוטר יותר מקולין פארל' בשל הפרסים הרבים בהם זכה.
מורטן אולסן
מורטן פר אולסן (בדנית: Morten Per Olsen; נולד ב-14 באוגוסט 1949) הוא כדורגלן עבר דני וכיום מאמן כדורגל. משנת 2000 ועד 2015 היה מאמנה של נבחרת דנמרק, ובשל הישגיו הוא נחשב לאחת מהדמויות הבולטות בתולדות הכדורגל הדני.
במהלך הקריירה שלו כשחקן תפקד אולסן בעמדות הקשר ההגנתי והליברו, ושיחק במועדונים בבלגיה ובגרמניה. בתקופתו כשחקן אנדרלכט הוא היה שותף לזכייה בגביע אופ"א ב-1983 ובשלוש אליפויות ליגת העל הבלגית. בנוסף, הוא שיחק בין בשנים 1970 ו-1989 בנבחרת דנמרק וערך במדיה 102 הופעות. במהלך שנות ה-80 הוא כיהן כקפטן הנבחרת, והשתתף עמה במונדיאל 1986 ובשלוש אליפויות אירופה.
כמאמן הוביל אולסן את קבוצת ברונדבי לזכייה בשתי אליפויות ליגת העל הדנית, ואת אייאקס אמסטרדם לזכייה בדאבל ב-1998. את נבחרת דנמרק הוביל להופעות במונדיאל 2002, ביורו 2004 ובמונדיאל 2010.
קריירה ככדורגלן.
קריירת המועדונים.
אולסן נולד בוורדינגבורג, והחל לשחק במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל המקומי ב-1957. הוא החל את הקריירה שלו בעמדת הקיצוני הימני. ב-1970, בגיל 20, הוא צורף לקבוצת בולדקלאב 1901 ששיחקה בליגת העל הדנית, והחל במדיה את קריירת הבוגרים שלו. בקבוצה זו, שמאמנה היה קורט נילסן, הוסט אולסן לעמדת הקשר המרכזי על מנת לאפשר לקיצוני אחר בסגל לקבל דקות משחק.
אולסן שיחק במשך שלוש עונות בבולדקלאב 1901, אך עבר לשחק בקבוצה הבלגית סרקל ברוז' בשנת 1972. שנה קודם לכן העפילה הקבוצה לליגת העל הבלגית. בברוז' שיחק אולסן לצד חברו לנבחרת דנמרק, בני ניילסן, שהמליץ עליו למאמן הקבוצה אורביין בראמס. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1972/1973, סיימה ברוז' במקום ה-11 בליגה, ובמהלך השנים הבאות ביססה את מעמדה כקבוצה במרכז הטבלה. בתקופתו בקבוצה שימש אולסן לתפקידים רבים ושיחק בכל העמדות על המגרש. ב-1976 עבר אולסן למולנביק, שהייתה אחת מהקבוצות החזקות בליגה. הוא הצטרף במולנביק לשני דנים אחרים: בני ניילסן, שעבר גם הוא מברוז, וקרסטן בייר. בתקופתו במולנביק הוא הגיע להישגים טובים יותר, כשהקבוצה סיימה בקביעות בין שלוש הראשונות בליגה.
בשנת 1980 עבר אולסן לקבוצת אנדרלכט, ושיחק בה לצידם של בני ניילסן וקנת' ברייל. בעונתו הראשונה באנדרלכט, 1979/1980, הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות הליגה הבלגית, והיה חלק מהגנה חזקה של הקבוצה שספגה 24 שערים בלבד. אליפות זו היה התואר הראשון בו זכה בקריירה שלו. אולסן המשיך ושיחק שש עונות במדי אנדרלכט במהלכן סייע לה לזכות בשלוש אליפויות בלגיה, ובעקבות חשיבותו הרבה לקבוצה מונה לקפטן שלה לקראת סיום תקופתו במדיה. במשך מרבית עונת 1981/1982 סבל אולסן מפציעה קשה בשוק, ולאחר שובו מהפציעה הוסט על ידי המאמן טומיסלאב איביץ' מחוליית הקישור לתפקיד הליברו. בתפקידו כליברו הוא הנהיג את חוליית ההגנה של הקבוצה והיה אחראי על יצירת מלכודת נבדל לשחקני ההתקפה היריבים.
בעונת 1982/1983 סייע אולסן לאנדרלכט לגבור על פורטו ועל ולנסיה הספרדית, בין השאר, ולהעפיל למשחק הגמר של גביע אופ"א. אנדרלכט פגשה בגמר את בנפיקה ליסבון, וזכתה בגביע לאחר שניצחה 1-2 בסיכום שני המפגשים. באותה עונה זכה אולסן בתואר האישי של כדורגלן השנה בדנמרק. גם בעונה הבאה, 1983/1984, העפילה הקבוצה לגמר גביע אופ"א שם פגשה את טוטנהאם הוטספר האנגלית. במפגש הראשון מבין שניים הבקיע אולסן שער, אך החמיץ אחד מהפנדלים בדו-קרב בעיטות העונשין שהכריע את הגמר לזכות טוטנהאם.
בגיל 36, עזב אולסן את אנדרלכט לאחר טורניר מונדיאל 1986. הוא עבר לגרמניה, ושיחק בקבוצת פ.צ. קלן מהבונדסליגה. בתקופתו בקלן הוחזר לתפקידו הקודם בעמדת הקשר ההגנתי. הוא סייע לקלן לסיים במקום השלישי בבונדסליגה בעונת 1987/1988 ובמקום השני בעונה שלאחר מכן. הוא שיחק ב-80 משחקים והבקיע שני שערים במסגרת הליגה במדי קלן, וביוני 1989 הודיע על פרישתו מכדורגל, בגיל 39.
נבחרת לאומית.
אולסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק עד גיל 21 במשחק מול הנבחרת המקבילה של פולין, והבקיע שער בתיקו 2-2. שלושה שבועות מאוחר יותר הוא זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של דנמרק על ידי המאמן רודי סטריטיך, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת נורווגיה. בתחילת דרכו בנבחרת הוא שיחק כקיצוני ימני, אך בהמשך התקבע בעמדת הקשר ההגנתי. הוא סייע לדנמרק להעפיל לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת מינכן 1972, אך לא היה יכול להשתתף בטורניר מאחר שחתם על חוזה מקצועני קודם לכן בסרקל ברוז'.
ביוני 1981 הפך אולסן לשחקן השביעי בתולדות נבחרת דנמרק שמגיע ל-50 הופעות במדיה. באפריל 1983, במשחקו ה-53 במדי הנבחרת, הוא קיבל מהמאמן ספ פיונטק את סרט הקפטן של הנבחרת. הוא החליף בתפקיד את פר רונטווד, ושיחק במקומו גם בעמדת הליברו. יחד עם סיורן באסק היה אולסן חלק מחוליית הגנה שהרכיבה מלכודת נבדל חזקה במיוחד, בדומה למה שעשה באנדרלכט.
אולסן כיהן כקפטן נבחרת דנמרק שהעפילה ליורו 1984, הטורניר הבינלאומי הראשון בו השתתפה מאז אולימפיאדת מינכן. הוא סייע לנבחרתו להעפיל לחצי גמר הטורניר, שם הפסידה לנבחרת ספרד בדו-קרב בעיטות עונשין. באוקטובר 1985 הפך אולסן לשחקן הדני השני שמגיע ל-75 הופעות במדי הנבחרת. הוא כיהן כקפטן הנבחרת גם במונדיאל 1986 - ההשתתפות הראשונה שלה בתולדות גביע העולם - וסייע לה להעפיל לשמינית הגמר, שם הפסידה פעם נוספת לספרד. המהלך הזכור ביותר של אולסן מאותו טורניר הגיע בניצחון 0-2 על נבחרת גרמניה המערבית בשלב הבתים. הוא כדרר ממחצית המגרש של נבחרתו עד לרחבת העונשין של הנבחרת היריבה, וסחט פנדל אותו הבקיע יספר אולסן. בעקבות יכולתו באותו מונדיאל נחשב אולסן לאחד מהשחקנים הבולטים בטורניר, וזכה בתואר כדורגלן השנה בדנמרק לשנת 1986, בפעם השנייה בקריירה.