ב-29 במרץ 1943 נשלחו הבנות למוות במחנה פלאשוב. מאחר שידעו שהן נשלחות למוות, ארגנו בריחה מתוכננת, במטרה לא ללכת כצאן לטבח. את רעיון הבריחה יזמו גולה מירה וגוסטה דוידזון. בעת הליכתן, מלוות בשומרים גרמנים, החלו כולן יחד (30 אסירות) לברוח לכיוונים שונים. גולה מירה נורתה ונהרגה ברחוב.
לאחר מותה.
לאחר סיום המלחמה, העניקה הממשלה הפולנית לגולה מירה את אות הגבורה הגבוה ביותר- צלב גרונוולד. את האות קיבלו גם דולק ליבסקינד והשיק באומינגר.
שיריה.
בתקופת המלחמה כתבה גולה שירים רבים, חלקם נמצאו ותורגמו:
ארדאן די פיק
שארל ז'אן ז'אק ז'וזף ארדאן די פיק (19 באוקטובר 1821 - 18 באוגוסט 1870) הוא, קצין והוגה צבאי צרפתי בן המאה ה-19, שהתעסק בעיקר בתחום הפסיכולוגיה הצבאית. לכתביו הייתה השפעה על האסטרטגיה של צבא צרפת בתחילת המאה העשרים.
קורות חייו.
ארדאן די פיק נולד בדורדון שבצרפת בשנת 1821. בגיל 21 התגייס לאקדמיה הצבאית סן-סיר, ולאחר סיום לימודיו התקדם בדרגות במהירות. בשנת 1855 במהלך מלחמת קרים נפל בשבי ונשאר בו כמה חודשים, מאוחר יותר, השתתף במסעות המלחמה בסוריה ובאלג'יר. בשנת 1869 נתמנה למפקד בריגדת חיל רגלים העשירית בצבא צרפת, ובהיותו בתפקיד זה פרצה מלחמת פרוסיה צרפת. כמה חודשים לאחר פתיחת המלחמה נפצע די פיק מרסיס פגז ומת מפצעיו כמה חודשים אחר כך.
כתביו.
די פיק הפיץ לידידיו בשנת 1868 חוברת שלא פורסמה בציבור בשם "מערכות בעת העתיקה", פרט לחוברת זו לא פרסם די פיק דבר פרי עטו. לאחר מותו נמצאו בעזבונו מספר מאמרים, ומהם, בנוסף למסה על המערכות בעת העתיקה נערך הספר "מחקרים על הקרב" (Etudes sur le Combat) שיצא לאור בשנת 1980 במהדורה חלקית ובשנת 1902 במהדורה מלאה.
הגותו.
די פיק שם את הדגש בלחימה על הגורם האנושי, הוא טען כי המלחמה מוכרעת בעיקר על ידי איכות הלוחמים והמוראל שלהם ולאו דווקא על ידי מספרם. על פי עיקרון זה, טען די פיק כי אימון הלוחמים הוא קריטי לניצחון והמעיט בחשיבות היתרון המספרי. הוא טען כי חייל בעל מורל נמוך וחסר אימון לא יסתער בשדה הקרב אלא ימצא דרך להיעלם, לכן הוא בעיקר מפריע ללחימה ולא תורם לה. די פיק טען כי הדרך ללחימה יעילה איננה אומץ לב אלא דווקא הפחד, הוא הזדהה עם אלו שטענו שההתקפה היא 'מנוסה קדימה'. הדרך לעורר פחד בחיילים היא המשמעת וההכנעה של החיילים כלפי הפיקוד. בנוסף, חייל הפוחד מתוצאות כישלון הקרב יהיה לוחם טוב יותר.
די פיק אמר כי יחידות המילואים אינן חשובות, שכן הם לא מאומנים די הצורך והם משמשים בעיקר כבשר תותחים. טענה זו השפיעה על ראשי הצבא הצרפתי לפני מלחמת העולם הראשונה והם ויתרו על הכללת המילואים בצבא, אף שכוחות אלו יכלו להגדיל משמעותית את מספרו, זאת בניגוד לצבא הגרמני. באופן כללי העדיף די פיק צבא מקצועי ומיומן על 'צבא אספסוף גדול'.
על פי תורתו זו, שם די פיק דגש על גורמים כגון הפתעה, שהיא גורם חשוב במלחמה, על אף שהוא הכיר שבמלחמה מודרנית השפעתה קצרת טווח.
תורתו של די פיק השפיעה רבות בחוגי האריסטוקרטיה הצבאית הצרפתית לפני מלחמת העולם הראשונה. הוגים כמו פרדיננד פוש שאבו רעיונות מתורתו של די פיק.
טו שורט
טוד אנתוני שו (באנגלית: Todd Anthony Shaw; ), ידוע תחת שם הבמה טו שורט (באנגלית: Too Short; מעוצב כ-Too $hort), הוא ראפר, מפיק ושחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות הלהיטים "The Ghetto" ו"Blow the Whistle", כמו כן הוא ידוע כאחד מחלוצי הראפר של החוף המערבי.
קריירה.
1983-2000.
ב-1983 טו שורט שחרר את אלבום הבכורה שלו, Don't Stop Rappin'. ב-1985, טו שורט ו-Freddie B ייסדו את הלייבל Dangerous Music, לאחר תקופה שינו את שם הלייבל ל-Short Records ולאחר מכן שינו ל-Up All Nite Records. ב-31 בינואר 1988 טו שורט שחרר את אלבומו השני, Life Is...Too Short, שהוכתר כאלבום פלטינה על ידי RIAA לאחר שנמכרו 2 מיליון עותקים של האלבום.
טו שורט עבד בשיתוף פעולה עם אומנים רבים, כמו: טופאק שאקור, הנוטוריוס בי. איי. ג'י. וסקארפייס. הידוע בהם היה השיתוף פעולה עם הנוטוריוס בי. איי. ג'י. עם הקלאסיקה "The World Is Filled..." מהאלבום Life After Death, בסינגל התארח גם הראפר פאף דאדי. טוד התארח גם בשיר "Player's Holiday" מהאלבום הבכורה של ההרכב Derty Werk ,TWDY. ב-1994 טו שורט עבר לאטלנטה, אך הוא לא שיתף פעולה עם שום אומן מהחוף הדרומי עד תחילת שנת 2000. ב-1999 טו שורט שחרר את אלבומו השמיני, Can't Stay Away, שכלל אורחים רבים וידועים, כמו: ג'יי זי, ג'רמיין דופרי, שון קומבס, ליל ג'ון, סופאפליי, סקארפייס, דאז דילינגר, בי-לגיט, 8Ball &amp; MJG ואי-40.
בשנת 1993 שיחק בסרט הנעורים "סכנה לציבור" לצידם של סמואל ל. ג'קסון וג'יידה פינקט סמית', בבימוים של האחים אלברט יוז ואלן יוז.
2000 – היום.
לאחר שטו שורט שחרר את אלבומו השמיני, הוא התחיל לשלב את הז'אנרים קראנק ודירטי סאות' בשירים שלו. טו שורט שחרר אלבומים שונים בין השנים 2000 – 2003:
?You Nasty ,Chase the Cat ,What's My Favorite Word וMarried to the Game. האלבומים הללו הצליחו להיכנס למצעד בילבורד 200, אך הם לא הצליחו כמו האלבומים הראשונים שלו מתחילת שנות ה-90 שדורגו בין ה10 הכי הטובים במצעד.
ב-2004, הסינגל הפופולרי שלו "The Ghetto" משנת 1990 הופיע במשחק הפופולרי, . הופעת השיר במשחק הביאה להעלאה בפופולריות של טו שורט. ב-2006 טו שורט שחרר את אלבומו השישה עשר, Blow the Whistle, שבו הוא שילב אלמנטים מתת הז'אנר hyphy. האלבום "החייה" את הפופולריות של טו שורט, כשהוא הגיע למקום 14 במצעד בילבורד 200. אולם האלבום השבעה עשר שלו, Get Off the Stage, לא זכה להצלחה שקיבל אלבומו הקודם.
ב-2009 טו שורט הקליט בשביל דאז דילינגר, ליל ג'ון, סופאפליי, סקארפייס ובי-לגיט. -ב-2011 הוא התארח בשיר "On My Level" של ויז קאליפה. הוא גם התארח באלבום Doggumentary של סנופ דוג בשיר "Take U Home" ובשיר "First Date" של 50 סנט. ב-2012 טו שורט יחד עם אי-40 שחררו שני אלבומי שיתוף פעולה שלהם, History: Mob Music ו-History: Function Music. שני האלבומים הצליחו להיכנס למצעד בילבורד 200. טו שורט אמר בראיון שהמשפט הכי הטוב שעשה אי פעם הוא בשיר "(Man's Best Friend (Pussy" מהאלבום של ד"ר דרה, Detox. ב-2013 במהלך הופעה של זמרת הפופ ליידי גאגא, נחשף כי אחד משירי אלבום האולפן השלישי שלה, Artpop, כולל שיתוף פעולה עם טו שורט.
Too Short
Too $hort
ורד אבידן
ורד אבידן (נולדה ב-17 באפריל 1983 בשם ורד רגב) היא שחקנית תיאטרון, זמרת וקומיקאית ישראלית.
ביוגרפיה.
נעוריה ותחילת דרכה.
אבידן נולדה וגדלה בנס ציונה, בגיל 3 החלה ללמוד מחול קלאסי ובהמשך החלה לרקוד בלהקת המחול המקומית של נס-ציונה "העתודה" בניהולו של שוקי וגנר. בכיתה ז' התקבלה ללהקת השירה הבוגרת של העיר בניהולו המוזיקלי של פיני שפיגלר ובימויו של ליאור וידושינסקי. כמו כן, השתתפה בתחרות "קולות וצלילים" בניהולו של דוד קריבושה.
בשירותה הצבאי, שירתה בחיל חינוך בתפקיד מש"קית הוראה בבסיס מחו"ה אלון כמפקדת ומדריכה בטירונות לעולים חדשים.
לימודים וראשית הקריירה.
לאחר שירותה הצבאי למדה תיאטרון בקורס של "מכללת סמינר הקיבוצים" בהנחיית אברהם דנא, נועה לב, ושלומית אורן. כמו כן, הופיעה עם חומרים מקוריים – שירה ומערכונים – בערבי במה פתוחה ברחובות וב"צוותא" בתל אביב.
ב-2005 למדה משחק בתיאטרון החדר בהנהלת אמיר אוריין והצטרפה ל"סוף העולם בלוז" – מופע אלתורים קומי בבימוי רן אפלברג במסגרת "הקאמל קומדי קלאב".
בשנים 2006–2009 למדה בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. במהלך הלימודים זכתה במלגת הצטיינות בתחרות סצנות של בית הספר.
בשנת 2012 למדה קורס חצי שנתי של משחק מול מצלמה אצל ניב רז ואולי שטרנברג בבית הספר למשחק "טכניקה".
הגבירה משאלוט
הגבירה משָאלוֹט (באנגלית: The Lady of Shalott) היא בלדה ויקטוריאנית מפורסמת מאת אלפרד לורד טניסון (1809–1892). לשיר יש שתי גרסאות: הראשונה, בת עשרים בתים, נכתבה בשנת 1832, והשנייה, שהיא הידועה יותר, בת תשעה-עשר בתים, נכתבה ב-1842.
תוכן.
השיר מחולק לארבעה חלקים, ומספר על גבירה הגרה בטירה על אי בשם שאלוט, ורובצת עליה קללה: היא אינה יכולה לצפות על העולם ישירות מחלונה, אלא רק לראות את השתקפות העולם במראתה. את כל זמנה היא מעבירה באריגת ההשתקפויות לתוך שטיח קיר באמצעות נול. כשהיא רואה את השתקפות סר לנסלוט ושומעת את קולו, היא פונה ומביטה בו דרך החלון ואז נופלת עליה הקללה. היא שטה בסירה לעבר העיר קמלוט ובדרך לשם היא מוצאת את מותה.
בחלקו הראשון של השיר (בתים 1–4), מסופר על הגבירה משאלוט, שחיה בטירה שעל אי בתוך נהר הזורם לקמלוט. לטירה ארבע חומות וארבעה מגדלים אפורים, והוא מוקף בנוף פסטורלי יפה מאוד. אף אחד מעולם לא ראה את הגבירה משאלוט. הקוצרים שעובדים בבוקר שומעים אותה שרה, ויודעים שהיא הגבירה משאלוט, אבל אף פעם לא ראו אותה. לפי הרולד בלום, חוקר ומבקר ספרות אמריקאי, הדבר מצביע על כך שהגבירה היא שמימית ורחוקה מלהיות אדם אמיתי.
בלום טוען שחלק זה של השיר מכיל סדרה של ניגודים בין פנים המגדל והעולם החי בחוץ, האדמה המלאה שעורה ושיפון. החבצלות, שהן הפרחים היחידים המוזכרים בשיר, מסמלות טוהר מיני ואמנותי. מתקבל מתח בין החיים בחוץ לבין ההסתגרות, בין החיים לבין האמנות, בין תשוקה לבין שיתוק הרגשות.