כמרים קתולים והדיוטות התייחסו בחשדנות להצעה להחיל צנזורה ממשלתית, והעדיפו את גישתו של הייז לצנזורה עצמית של האולפנים; בהם ניתן למנות את מוביל דעת הקהל הקתולי מרטין ג'יי. קויגלי, מו"ל מגזין המסחר Exhibitors Herald-World לענייני תערוכות. במשך כמה חודשים בשנת 1929 דנו מרטין קוויגלי, הצנזור ג'וזף ברין, האב דניאל א. לורד S.J., האב פיצג'ורג' דינן S.J. והאב וילפרד פרסונס (עורך כתב העת הקתולי "America") באפשרות להחיל קוד צנזורה חדש ומחמיר יותר לסרטי הקולנוע. לאחר שניתנה ברכתו של הקרדינל ג'ורג' מנדליין, הארכיבישוף של שיקגו, חיבר האב לורד את הקוד המגביל, שנודע לאחר מכן בשמות "קוד ההפקה" ("The Production Code"); "הקוד" ("The Code"); או "קוד הייז" ("The Hays Code"). הקוד הוצג לפני ויל הייז ב-1930, והוא אמר כי "עיניי כמעט קפצו מחוריהן כשקראתי את זה. זה היה בדיוק הדבר שאותו חיפשתי".
מנהלי האולפנים היו פחות נלהבים לגבי הקוד, והם הסכימו להחילו כאוסף כללים מחייב של התעשייה רק לאחר ששונו ניסוחיו כך שכלל פרצות שונות שיאפשרו לאולפנים לעקוף את הכללים, מבלי שמשרדו של הייז יוכל לאכוף אותם. בין השנים 1930 עד 1934 היה קוד הייז אפקטיבי רק במעט בהרגעת הקולות לצנזורה ממשלתית. אולם, מצב העניינים השתנה כאשר ב-1934 גברו האיומים הקתוליים להחרמת סרטים בלתי מוסריים, לצד הפחתת המימון של תעשיית הקולנוע בידי אושיות כלכלה קתוליות כמו אמדאו ג'יאניני, מייסד בנק אוף אמריקה. האולפנים העניקו לאיגוד המפיקים והמפיצים, בראשותו של הייז, סמכות מלאה לאכוף את קוד ההפקה על כלל האולפנים, ובכך נוצר משטר צנזורה עצמית חמור למדי, שהחזיק במשך כמה עשורים. בשנות ה-60 נזנח קוד ההפקה, כאשר איגוד המפיקים והמפיצים אימץ את שיטת סיווג הצפייה מבוססת-הגיל שנהוגה גם כיום.
ניתן אולי לסכם בצורה הטובה ביותר את תפיסתו של הייז בציטטה הבאה שלו, שאותה אמר לבמאי קולנוע: "כשבסרט שלך אתה רוצה שאישה תצליב רגליים, אין צורך שתבדוק באיזה אופן היא יכולה להצליב את הרגליים כך שזה ייחשב עדיין קביל וחוקי; אלא עד כמה נמוך היא יכולה להצליב אותן כך שזה עדיין יהיה מעניין".
הוראות קוד הייז.
קוד ההפקה כלל את העקרונות הכלליים הבאים:
הגבלות מיוחדות נבעו מ"עקרונות כלליים" אלו:
מותו.
לאחר שפרש מתפקידו, חזר ויל הייז לסאליבן, אינדיאנה, ושם מת ב-7 במרץ 1954.
סרטי קולנוע
וירצבורג (כדורסל)
קטעים איתכם
קטעים איתכם (באנגלית: Just for Laughs: Gags בצרפתית: Juste pour rire les gags) היא סדרת מתיחות קנדית. בישראל משודרת הסדרה בערוץ הילדים, ערוץ זום ובערוץ Kidz כחלק מהסדרה OMG. התוכנית עוסקת במתיחות על עוברי אורח אשר מעמידות אותם במצבים בלתי צפויים, מצחיקים ומוזרים. המתיחות מצולמות על ידי מצלמות נסתרות, ועל ידי צוות התוכנית.
לסדרה עלתה סדרת בת ששמה "צוחקים איתכם" (באנגלית: Just Kidding).
קיימים מספר פורמטים ישראלים לתוכנית כמו "קומי קומי" אשר שודרה בערוץ ג'טיקס.
Etsy (בעברית: אטסי) הוא אתר מסחר אלקטרוני שנוסד בשנת 2005 על ידי החברה האמריקנית iospace. האתר הוא שוק עולמי מקוון הממוקד במסחר מקומי ובינלאומי של עבודות יד ופריטי אספנות. המוכרים הם אנשים פרטיים ועסקים קטנים המציעים מיליוני פריטים ושירותים דרך הפלטפורמה המקוונת.
כיום, אטסי הוא אחד האתרים המובילים בעולם. בספטמבר 2012 הוא דורג במקום ה-178 במדרג אלקסה.
היסטורית האתר.
האתר הושק ב-18 ביוני 2005 על ידי החברה האמריקנית iospace, חברה קטנה שהורכבה מרוברט קאלין, כריס מגווייר וחיים שופיק. הגרסה הראשונית של האתר נוצרה במהלך חודשים וחצי בלבד.
במאי 2007 האתר עבר את ה-1.7 מיליון דולרים במכירות. ב-29 ביולי 2007 בוצעה המכירה המיליון דרך האתר.
במאי 2009 היו לחברה כ-60 עובדים והמכירות שבוצעו דרך האתר עברו את ה-10 מיליון דולרים בחודש, כאשר העלייה בפופולריות של האתר ובמקביל העניין המוגבר של הצרכנים במוצרים מותאמים אישית וזולים יותר יוחסה למיתון בארצות הברית.
במרץ 2010 האתר הכיל שבעה מיליון משתמשים רשומים מכל רחבי העולם. כמו כן, במהלך 2010 ההכנסות של האתר צמחו מ-180 מיליון דולרים בשנה ל-314 מיליון דולרים בשנה.
במרץ 2011 האתר השיק רשת חברתית מקוונת בסגנון פייסבוק בשם "People Search" "על מנת לסייע לקונים וגם למוכרים לתקשר זה עם זה ולהפוך לחברים".
פעילות.
האתר גובה דמי רישום בסך 20 סנט עבור כל פריט שמוצג באתר ולוקח 3.5% מכל מכירה, כאשר עלות מרבית הפריטים שנמכרים היא בין 15 עד 20 דולרים.
אופי המוכרים באתר מגוון, והם כוללים בין היתר חובבים ועד אמנים מקצועיים המתפרנסים בעיקר ממכירת יצירותיהם דרך האתר.
המשרד הראשי של האתר ממוקם ברובע ברוקלין שבניו יורק.
אדמירל (הצי המלכותי הבריטי)
אדמירל (באנגלית: Admiral) היא דרגה בכירה בצי המלכותי הבריטי, המקבילה לקוד הדרגה OF-9 של נאט"ו ושנייה לדרגת אדמירל הצי. קציני הצי המלכותי הבריטי הנושאים דרגות של סגן אדמירל (rear-admiral), תת-אדמירל (vice-admiral) ואדמירל הצי נחשבים באופן כולל כאדמירלים.
היסטוריה.
את האדמירל הראשון באנגליה מינה המלך אדוארד הראשון ב-1297, כאשר העניק לוויליאם דה לייברן (William de Leyburn) את התואר "אדמירל הים של מלך אנגליה" (Admiral of the Sea of the King of England). אין לבלבל בין דרגת אדמירל לבין תפקיד "האדמירל של אנגליה" או "הלורד אדמירל העליון" (Lord High Admiral), תפקיד המוחזק על ידי האדם שלו האחריות הכוללת על הצי המלחמתי.
דרגות סגן אדמירל ותת אדמירל קיימות בצי המלכותי מאז המאה ה-16. אדמירל הנמצא בים ומפקד על צי אוניות יימצא בחלקו הקדמי או במאסף. כאשר אדמירל מפקד על הצי מחלקו האמצעי, יימצא ממלא מקומו, תת אדמירל, בחלקו הקדמי. אדמירל נוסף, נמוך ממנו בדרגתו, נמצא בחלקו האחורי של הצי ונקרא סגן אדמירל (rear admiral, מילולית: אדמירל המאסף).
בתקופה האליזבתנית (1558-1603) גדלו ממדי הצי ונוצר צורך לארגן אותו בשייטות (squadrons). שייטת האדמירל הניפה דגל ימי לאומי אדום (red ensign), זו של תת-האדמירל דגל ימי לאומי לבן ושל סגן האדמירל – דגל ימי לאומי כחול. במרוצת השנים גדלו גם ממדי השייטות, ובראש כל אחת מהן הועמד קצין בדרגת אדמירל (כשתתי אדמירלים וסגני אדמירלים מפקדים על חלקים שלהן); הדרגות הרשמיות נהיו מעתה אדמירל של הדגל הלבן (admiral of the white), אדמירל של הדגל האדום (admiral of the red) וכו'.
השייטות מדורגות על פי הסדר - אדום, לבן וכחול, בעוד האדמירלים מדורגים על פי השייטת שלהם:
הקידום במעלה סולם הדרגות היה על פי הוותק וחושב מיום המינוי לפוסט קפטן. נושא הדרגה החזיק בה לכל ימי חייו והוסיף להימצא ברשימת הקצינים הסדירים (active list), כך שהדרך היחידה להתקדם הייתה עם מותו או התפטרותו מן הצי של האדם שמעליך. (נוהג זה יצר בעיה חמורה כאשר אדמירל פרובו ווליס האריך שנים מעבר לגיל 100.) דרך אחרת הייתה לקדם קפטנים לדרגת אדמירל ללא שיוך לשייטת, נוהג שנודע בשם yellowing – "הצהבה"; קפטן שקודם באופן זה כונה "אדמירל של הדגל הצהוב" (yellow admiral). לדברי ההיסטוריון הימי ניקולאס רודג'ר, היה זה הניסיון הראשון של הצי להוציא לפרישה קצינים זקנים: "אדמירל של הדגל הצהוב" פרש למעשה וקיבל חצי שכר (half pay).
בתקופת הַאִינְטֶרְרֶגְנוּם (1649-1660) הוחלפה דרגת האדמירל בדרגת גנרל של הצי (general at sea).
במאה ה-18 החלו מעניקים את תשע הדרגות המקוריות ליותר מאדם אחד לדרגה, להוציא דרגת אדמירל הדגל האדום שאיש אחד בלבד נשא אותה. ב-1864 בוטל ארגון הצי לשייטות על פי צבע. הדגל הימי הלאומי האדום הוקצה לצי המסחרי, הדגל הימי הלאומי הלבן נעשה דגלו של הצי המלחמתי, ואילו הדגל הכחול למילואי הצי ולאוניות העזר של הצי.
במאה ה-19 הייתה קיימת בצי הבריטי גם דרגה ייצוגית שנקראה אדמירל הנמל (port admiral). קצין שנשא דרגה זו היה בדרך כלל קפטן ותיק, ששירת כמפקד בחוף של נמל צבאי בריטי, והיה אחראי לאספקה, לתיקונים ולתחזוקה של האוניות שעגנו בו.
ב-1996 בוטל תוקפה של דרגת אדמירל הצי בימות שלום, מלבד זו של בני משפחת המלוכה. ברם, אדמירלים של הצי מוסיפים להחזיק בדרגתם ולהימצא ברשימת הקצינים הסדירים לכל ימי חייהם.
סימני הדרגה והדגל האישי.
הדרגות הנהוגות כיום הן סגן אדמירל, תת-אדמירל, אדמירל ואדמירל הצי. הן נקראות גם דרגות דגל (flag ranks), משום שאדמירלים, הנקראים גם קציני דגל, רשאים להניף דגל אישי. אדמירל הצי מניף בראש התורן את ה"יוניון ג'ק" (דגל הלאום הבריטי), בעוד אדמירל מניף את דגל צלב ג'ורג' הקדוש (צלב אדום על רקע לבן). תתי אדמירלים וסגני אדמירלים מניפים את צלב ג'ורג' הקדוש בתוספת עיגול אדום אחד או שניים בהתאמה.
צורת דרגת האדמירל על שולי השרוול היא פס רקום מוזהב רחב ועוד שלושה פסים מוזהבים צרים בתוספת לולאה. סימן הדרגה על הכותפה, מאז 2001, הוא של דרגת ארבעה כוכבים (כנהוג במדינות נאט"ו).
יעקב סער
יעקב סער (נולד ב-1951) הוא כימאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בברית המועצות ומשפחתו עלתה לישראל כאשר היה בן חמש. הוא גדל בחיפה ולמד בתיכון חוגים, והיה חניך תנועת השומר הצעיר. את שרותו הצבאי עשה בחטיבת גולני ובחיל המודיעין.