הפסנתרים החשמליים של "ימאהה", "באלדווין" , "הלפינסטיל" ו"קוואי" הם למעשה פסנתרי כנף או פסנתרים עומדים עם מיתרים ופטישים. בדגמים של "הלפינסטיל" יש תיבת תהודה רגילה. בדגמים של החברות האחרות: "ימאהה", "באלדווין" ו"קוואי" אין תיבת תהודה, והם דומים יותר באופן הפעולה לגיטרה חשמלית: רעידות מיתרי הפסנתרים מומרות לאותות חשמליים באמצעות פיקאפים פיאזואלקטריים מתחת לגשר. הדגמים של "הלפינסטיל" עושים שימוש בסדרת פיקאפים אלקטרומגנטיים שמחוברים למסגרת הכלי. לכל הכלים האלה יש מאפיינים טונאליים דומים לאלה של פסנתר אקוסטי.
הקשה על לשוניות.
הפסנתר החשמלי של "וורליצר", "Wurlitzer electronic piano" , עושה שימוש בפטישים המקישים על לשוניות מתכת. הלשוניות נמצאות בלוח מתכת הבנוי כעין מסרק, תוך שהלוח והלשוניות מרכיבים יחד מערכת פיק אפ אלקטרוסטטית או קיבולית, שעושה שימוש במתח זרם ישר של 170v. המערכת יוצרת צליל ייחודי מאוד – מתוק ודומה לוויברפון כשלוחצים על הקלידים בעדינות, ונוטה לפתח תהודה חלולה כשלוחצים על הקלידים חזק יותר. הלשוניות מכווננות באמצעות הוספה או הסרה של חומר מגוש של הלחמה רכה בקצה החופשי של הלשונית. עם המוצר מסופקות לשוניות החלפה בעלות עודף קטן של הלחמה, וכך הן מכווננות "שטוח": המשתמש בכלי נדרש – באמצעות ניסוי וטעייה – לשייף בהדרגה את ההלחמה העודפת עד להשגת הכוונון הרצוי. ישנם פסנתרים חשמליים שעושים שימוש במערכת לשוניות דומה לזאת של "וורליצר" אך עם פיקאפים אלקטרומגנטיים דומים לאלה שבפסנתרי פנדר רודס. בין הכלים שפועלים באופן זה ניתן למנות את "Columbia Elepian" (ממותג גם כ־"Maestro"), "Suette" מתוצרת ברזיל, ו־"Electra piano" של "Hohner" .
מריאנה ויזובסקה
מריאנה סרגייבנה ויזובסקה (באוקראינית: Марина Сергіївна В'язовська; נולדה ב־2 בדצמבר 1984) היא מתמטיקאית אוקראינית המשמשת כפרופסור מן המנין בקתדרה לתורת המספרים בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן בשווייץ. זוכת מדליית פילדס לשנת 2022, על עבודתה בתחום .
השכלה וקריירה.
ויזובסקה נולדה בקייב, הבכורה מבין שלוש אחיות. אביה היה כימאי שעבד במפעל המטוסים אנטונוב, ואימה הייתה מהנדסת. היא למדה בבית ספר תיכון לתלמידים מחוננים בעלי הישגים גבוהים במדעים וטכנולוגיה, . כשהייתה בתיכון היא התחרתה באולימפיאדות מתמטיקה מקומיות, והגיעה למקום ה־13 בתחרות לאומית שנועדה לבחור את ששת המשתתפים מטעם אוקראינה לאולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית. כסטודנטית בהאוניברסיטה הלאומית ע"ש טאראס שבצ'נקו היא התמודדה ארבע פעמים ב בשנים 2002, 2003, 2004, ו־2005, והגיעה למקום הראשון בשנים 2002 ו־2005. היא כתבה את עבודת המחקר הראשונה שלה ב־2005.
ויזובסקה קיבלה תואר שני מאוניברסיטת קייזרסלאוטרן ב־2007, PhD מ של ב־2010, ו מאוניברסיטת בון ב־2013. עבודת הדוקטורט שלה, "Modular Functions and Special Cycles", עוסקת בתורת המספרים האנליטית והונחתה בידי ו־.
ויזובסקה הייתה חוקרת פוסט-דוקטורט ב (בית ספר לתארים מתקדמים במתמטיקה של שלושת האוניברסיטאות הגדולות בברלין: האוניברסיטה החופשית, אוניברסיטת הומבולדט והאוניברסיטה הטכנית) ובאוניברסיטת פרינסטון. לאחר תקופה קצרה כפרופסור משנה במסלול קביעות, היא התמנתה בינואר 2018 לראשת הקתדרה לתורת המספרים כפרופסור מן המניין בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן שבשווייץ.
תרומות.
בשנת 2016 ויזובסקה פתרה את בעיית עבור ממד 8. פתרונה הוביל במהירות לשיתוף פעולה עם מתמטיקאים אחרים ולהוכחה בממד 24. לפני כן, הבעיה נפתרה רק עבור שלושה ממדים או פחות (הייתה זו השערתו של קפלר, שהוכחה על ידי תומס היילס ב־1998), וההוכחה כללה 250 עמודים וחישובי מחשב מסובכים ובדיקתה התמשכה עד 2014. פתרונה של ויזובסקה ל־8 ו־24 ממדים לעומת זאת, תוארה כ"פשוטה להפליא".
הכרה.
בשנת 2016 זכתה ויזובסקה בפרס סיילם, המוענק מדי שנה על ידי המכון למחקר מתקדם לחוקרים צעירים בתחום אנליזה מתמטית. בשנת 2017 היא זכתה בפרס המחקר של מכון קליי למתמטיקה ובפרס ע"ש רמנוג'אן של SASTRA על עבודתה בתחום אריזת כדורים ותבניות מודולריות. בדצמבר 2017 היא קיבלה את פרס אופקים חדשים במתמטיקה לשנת 2018, "על יישום יוצא דופן של תורת התבניות המודולריות לבעיית אריזת הכדור בממדים מיוחדים". בשנת 2018 היא הוזמנה להרצות בקונגרס הבין-לאומי של המתמטיקאים שנערך בריו דה ז'ניירו. בשנת 2019 היא קיבלה את פרס פרמה על תרומתה לתורת המספרים, ואת פרס רות ליטל סאטר במתמטיקה, המוענק אחת לשנתיים למתמטיקאיות על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה, על "עבודתה פורצת הדרך בגאומטריה דיסקרטית ופתרונה המרהיב לבעיית אריזת הכדור בממד 8". בשנת 2020 היא זכתה, יחד עם תשעה מתמטיקאים נוספים, בפרס האיגוד האירופי למתמטיקה (). בנוסף הוענק לה באותה שנה פרס לטסיס השוויצרי, המוענק על ידי הקרן הלאומית למדע של שווייץ. ב־2021 היא נבחרה לחברת . ביולי 2022 היא מונתה לחוקרת בכירה במכון קליי למתמטיקה.
ביולי 2022 זכתה ויזובסקה במדליית פילדס, אחד משני הפרסים היוקרתיים ביותר במתמטיקה (לצד פרס אבל). בכך הפכה ויזובסקה לאישה השנייה בלבד שזוכה בפרס (לאחר מרים מירזאח'אני שזכתה בשנת 2014, וכבר לא הייתה באותה עת בין החיים לאחר שנפטרה באופן טרגי מסרטן השד בשנת 2017, בגיל 40 בלבד), האדם השני בלבד שנולד באוקראינה הסובייטית (לאחר שזכה בשנת 1990), והאדם הראשון שקיבל תואר באוניברסיטה אוקראינית וזוכה בפרס.
חיים אישיים.
ויזובסקה נשואה לדנייל אוטושינסקי, פיזיקאי בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. לזוג בן ובת.
חיים יאודה אברהם
תומאס קרלין
תומאס קרלין (באנגלית: Thomas Carlin; ) היה חוואי, איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש סיעתו של אנדרו ג'קסון במפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אילינוי השביעי בשנים 1838–1842 וכחבר בשני בתי האספה הכללית של אילינוי. הוא היה הדמוקרט הראשון באילינוי שנבחר כמועמד המפלגה למשרת המושל בוועידה מפלגתית מדינתית, וכן מושל אילינוי האחרון שלחם נגד האינדיאנים. תקופת כהונתו כמושל עמדה בסימן של חוסר עקביות, שכן היה לו ניסיון פיננסי מוגבל, והמדינה סבלה מתוצאות הלוואי של , והוא ניסה להעביר בבית המחוקקים המדינתי חוק לעבודות ציבוריות שעלותו הייתה גבוהה חרף התנגדות קודמיו.
ראשית חייו.
תומאס קרלין נולד בשלביוויל, קנטקי (כיום פרבר של בירת המדינה פרנקפורט) לתואמס קרלין ולרעייתו, אליזבת אוונס. ב-1803 הוא עבר עם משפחתו ל. ב-1810 נפטר אביו, והותיר את אלמנתו לגדל שבעה ילדים, שמהם היה תומאס קרלין הבכור. ב-1812 הוא חצה את נהר מיזורי ל כדי לשרת כסייר רכוב במלחמת 1812, כולל במשלחתו של ניניאן אדוארדס, לימים מושל אילינוי, לפאוריה, ולאחר מכן הקים חווה באזור שהיה אז בתחומי מחוז מדיסון שבאילינוי.
ב-1814 נשא קרלין לאישה את רבקה יואיט, ילידת ג'ורג'יה. לזוג נולדו 13 ילדים, ששבעה מתוכם האריכו ימים לאחר אביהם. ב-1850 כללה המשפחה את חמותו בת ה-90 של קרלין, שלושה בנים ושתי בנות, וכן פועל חווה בן 21, אך לא עבדים.
קריירה.
קרלין בנה בקתה על שפך נהר מיזורי, ועד 1818, עת הייתה אילינוי למדינה בארצות הברית, הוא הפעיל שם שירות מעבורת. בשנים 1819–1821 סייע קרלין לארגן את הגבול של מה שהפך למחוז גרין באילינוי. אף על פי שכילד הוא לא למד קרוא וכתוב, הוא סייע ב-1821 להניח את היסודות למושב המחוז, קארולטון. קרלין היה אחד מחמשת החברים הראשונים במועצת העיר, כפי שהיה גיסו ג'ון יואיט, ותרם שטח אדמה גדול לעיר, אף על פי שהוא נמנע בהצבעה להפיכתה למקום מושב המחוז. כמי שנודע בשל כוחו הפיזי, מיומנותו כיערן וכרוכב, ואומץ ליבו, שירת קרלין כשריף הראשון של מחוז גרין, ולאחר מכן נבחר פעמיים לסנאט של אילינוי. הוא סייע מאוד בהעברת החוק שהתקבל בינואר 1829 ליצירתו של מחוז מאקופין.
ב היה קרלין הקפטן של פלוגות המיליציה של מחוז גרין. ב-1834 הוא קיבל מינוי של גובה המיסים הפדרליים במשרד הקרקעות בקווינסי, שם הוא המשיך לחיות במהלך תקופת כהונתו כמושל. ב-1838 פרש ג'יימס סטיבנסון, שהיה בחירתם הראשונה של הדמוקרטים למשרת המושל, ממועמדותו עקב חשדות לפלילים, וועידת הדמוקרטים המדינתית בחרה בקרלין כמועמדה למשרת המושל. כאיש סיעתו של אנדרו ג'קסון במפלגה, וכמי שלחם באינדיאנים, תמך קרלין במערכה של הנשיא ג'קסון נגד הבנק הלאומי, שכיום החוקרים מסכימים שתרם ליצירת , שפגעה בכלכלת אילינוי, וטען שהקפדה קשוחה עם דרישות החוק תוביל לשגשוג המדינה הצעירה. קרלין התנגד למונופולים ושאף שהמדינה תחזיק בבעלותה את מסילות הברזל ותפעיל אותן. בבחירות למשרת המושל של 1838 היה יריבו מועמד הוויגים סיירוס אדוארדס, אחיו הצעיר של ניניאן אדוארדס, שתמך בביצוע עבודות ציבוריות.