תפיסת עולמו הייתה, כשל הרבנים החרדים בהונגריה, מבית מדרשו של החת"ם סופר, אשר טבע את מטבע הלשון המייצגת את התפיסה לפיה אין לשנות דבר ממנהגי הדור הקודם, אף בדברים שלכאורה אין להם משמעות דתית: . החת"ם סופר העניק לביטוי שבמקורו עוסק באיסור "חדש", משמעות חדשה, לפיה כל שינוי במנהג ישראל חשוד כקשור ברפורמה ולפיכך אסור, גם אם אינו סותר במפורש את התלמוד והפוסקים. על פי תפיסה זו הדריך הרב פראגר את בני קהילתו.
בשנת תש"ד, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, נלקח עם אשתו ושבעת ילדיו, יחד עם בני העיירה, למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו.
משפחתו.
לרב פראגר ואשתו רבקה, היו שבעה ילדים. חלקם נישאו לפני השואה. חלקם נרצחו בידי הנאצים; בין הנרצחים: בנו משה זאב עם אשתו ושלושת ילדיהם, בנו הלל עם אשתו ושני ילדיהם. בתו רחל היימפלד ובעלה יוסף וארבעה ילדיהם, בתו חוה, ושלושה בנים נוספים צעירים.
ארבע מבנותיו שרדו,
גיסו הרב יוסף אריה פלדמן, היה חותנו של האדמו"ר מסדיגורה.
כתביו.
מכתביו וחידושיו לא נותר חומר רב בדפוס, הערות שרשם בשולי גליונות ספרו של אביו, שו"ת "שאילת יעקב", נדפסו בסוף המהדורה החדשה של הספר, עם הערותיו של המחבר
מגרש שדים
יששכר נבון
יששכר (שוכר) נבון קליגר (נולד ב-1945) הוא ספורטאי פאראלימפי.
ביוגרפיה.
נולד ברומניה ב-1945 עלה לארץ בגיל 5 גדל בתל אביב ובקיבוץ גלאון. במלחמת יום כיפור שירת באוגדה בפיקודו של אריאל שרון וב-22 באוקטובר 1973 לאחר חציית תעלת סואץ, נפצע קשה ברגלו השמאלית שנקטעה מעל הברך, לאחר תהליך שיקום קצר החל להתהלך על פרוטזה ולהתאמן בבית הלוחם.
השתתף במשחקי סטוק-מנדוויל אנגליה, ב-1974 זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל. כנ"ל ב-1979. ב-1983 במשחקי פריז זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל ובמדליית ארד בזריקת דיסקוס. ב-1985 השתתף באליפות אירופה בבריסל. השתתף באליפות אירופה בגטבורג שוודיה, ב-1986.
השתתף באולימפיאדות הנכים בשנים 1976, 1980, 1984 והתחרה בענפי אתלטיקה: קרב חמש, זריקת דיסקוס, הדיפת כדור ברזל והטלת כידון. ב-1976 זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס (33.02 מטר שיא עולמי) ובמדליית ארד בהדיפת כדור ברזל (10.68 מטר). ב-1980 זכה בשתי מדליות ארד בזריקת דיסקוס (32.36 מטר) ובתחרות קרב חמש. ב-1984 זכה במדליית ארד אחרונה בתחרות הדיפת כדור ברזל (10.12 מטר).
בינואר 1974 נישא לשלומית ניצן בטקס שערך הרב הראשי לצה"ל מרדכי פירון. הוא אב לשלוש בנות. עבד כשלושה עשורים כמאמן כושר בהרצליה ובתל אביב.
ריץ' מור
ריץ' מור (באנגלית: Rich Moore; נולד ב-10 במאי 1963) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה, מפיק, תסריטאי ומדבב אמריקאי.
דרכו המקצועית של החלה בתחילת שנות ה-90, מיד לאחר סיום לימודיו במכון לאמניות של קליפורניה, כבמאי של פרקי סדרות טלוויזיה. הוא הצטרף אל צוות ההפקה של "משפחת סימפסון" בעונתה הראשונה, וסייע לביסוס הצלחתה בשוק הטלוויזיה של ארצות הברית דרך בימוי שורת פרקים ששבו את קהל הצופים האמריקאי. הוא המשיך לעבוד עם המפיק מאט גריינינג, והצטרף אליו לעבודה על עונותיה הראשונות של "פיוצ'רמה". בתחילת העשור השני של המאה ה-21, מור הצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני. הוא ביים את הסרט "ראלף ההורס" שיצא לאקרנים ב-2012, "זוטרופוליס" מ-2016, ואת ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט" מ-2018. ב-2019, הוא עבר לאולפני ההנפשה של סוני.
עבודותיו של מור, הן במדיום הטלוויזיוני והן בקולנועי, זכו לשבחי הביקורות מצד מבקרי הקולנוע, וגם להכרה בפרסים שונים. הוא זכה בשלושה פרסי אנני, שני פרסי אמי ופרס אוסקר אחד.
ביוגרפיה.
ריץ' מור נולד ב-10 במאי 1963 בעיר אוקסנארד שבמחוז ונטורה במדינת קליפורניה. הוא למד קולנוע ווידאו במכון לאמנויות של קליפורניה, וסיים את לימודיו ב-1987 עם תואר ראשון.
מיד לאחר שסיים את לימודיו, מור החל לעבוד עבור ראלף באקשי, והצטרף אל צוות הכתיבה של סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו החדשות של מייטי מאוס", כשהיה שותף לכתיבת כל שלושה עשר הפרקים בעונה הראשונה. אחר כך, בתחילת שנות ה-90, הוא הצטרף אל צוות ההפקה של "משפחת סימפסון" בעונתה הראשונה. מור ביים כמה מפרקיה הידועים ביותר של הסדרה, שסייעו לביסוס הצלחתה בשוק הטלוויזיה של ארצות הברית כששבו את קהל הצופים האמריקאי. עם קרדיט לשבעה עשר פרקים, מור פרש מעבודה זו לאחר שלוש שנים בלבד, בעונתה הרביעית מ-1993. לפני עזיבתו, ב-1991, הוא זכה בפרס אמי עבור הפרק "Homer vs. Lisa and the 8th Commandment".
ב-1994, מתוקף היכרותו עם המפיק אל ג'ין מהעבודה על "משפחת סימפסון", מור הצטרף אל צוות ההפקה של "The Critic". הוא שימש כבמאי מפקח, וגם ביים את פרק הפיילוט. בהמשך, בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, הוא שב לעבוד עם המפיק מאט גריינינג, ופיקח על הפיתוח היצירתי וההפקה של "פיוצ'רמה". הוא ביים כמה פרקים בין 1991 ל-2001, וביניהם הפיילוט "Space Pilot 3000", וגם "Roswell That Ends Well", עליו הוא זכה בפרסי אמי ופרס אנני. מור ביים גם כמה פרקים של "דירת המצוירים", "מרגל נגד מרגל" ו"בייבי בלוז".
ב-2008, ג'ון לאסיטר הזמין את מור להצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני כבמאי, עם ההצעה לבימוי סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם של משחקי וידאו. פרויקט זה הפך ל"ראלף ההורס" מ-2012, בו מור גם תרם את קולו עבור דיבובן של שתי דמויות. הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, וגם קיבל הכרה בדמות חמישה פרסי אנני, ביניהם הפרס לסרט הטוב ביותר והפרס לבימוי הטוב ביותר עבור מור. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך הפסיד ל"אמיצה".
הצלחתו הקודמת עם "ראלף ההורס" הובילה להמשך עבודתו של מור בחברת אולפני ההפקה, והוא הצטרף אל ביירון הווארד בבימוי "זוטרופוליס". הסרט יצא לאקרנים ב-2016, והפך לשובר קופות עם הכנסות גבוהות במיוחד מהקרנותיו המסחריות בבתי קולנוע סביב העולם. נוסף על כך, הוא קצר אינספור שבחים ממבקרי הקולנוע, וזיכה את מור פעם נוספת בפרסי אנני לסרט הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר. בטקס פרסי אוסקר ה-89, הסרט זכה גם בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
ב-2018, עם פיטוריו של לאסיטר מחברת וולט דיסני בעקבות טענות בדבר הטרדה מינית, היו"ר ומנכ"ל בוב איגר הציע כמועמדים להחלפתו בתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה את מור וג'ניפר לי, כשלתפקיד נבחרה בסופו של דבר לי. עוד באותה השנה, יצא לאקרנים ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט". אל מור הצטרף במלאכת הבימוי תסריטאי הסרט הקודם, פיל ג'ונסטון. על אף החיבוק החם לו הסרט זכה מצד מבקרי הקולנוע, הקהל קיבל אותו בקרירות והכנסותיו היו נמוכות יחסית.
ב-8 באפריל 2019, מור הודיע כי הוא החליט לעזוב את דיסני ולעבור לאולפני ההנפשה של סוני, שם הוא יביים ויפיק סרטים אחרים. הוא הצטרף תחילה לסרט "ויוו", אותו הוא הפיק.
קרב לה קאטו
קרב לה קאטו התחולל ב-26 באוגוסט 1914, לאחר נסיגת הבריטים והצרפתים מקרב מונס וכחלק מהנסיגה הגדולה למארן.
רקע.
ב-25 באוגוסט בלילה דחקו כוחותיו של אלכסנדר פון קלוק הגרמני את הגיס הבריטי השני בפיקודו של גנרל הוראס סמית'-דוריאן סמוך ללה קאטו. הגיס השני התנתק מכוחותיו של דאגלס הייג שכללו שלוש דיוויזיות וכוח פרשים קטן והיו במרחק שמונה ק"מ מזרחה. הגיס נקלע למצב בו גם נסיגה הייתה בהכרח חושפת אותו למתקפה גרמנית ועל כן החליט סמית'-דוריאן לתקוף למחרת בבוקר, על אף עייפות החיילים לאחר כמה ימי לחימה בנסיגה ובניגוד לדעת מפקדו, ג'ון פרנץ', שביקש לשמור על הצבא בכל מחיר מפני שחשש מפני "סדאן שנייה".
לרשות הגרמנים עמדו שלוש דיוויזיות שיכלו להשתתף בתקיפה באותו יום. הגיס המזרחי בפיקודו של פון קלוק היה רחוק מדי ושני גייסות ניסו לאגף את הבריטים ממערב. תנועה זו נעצרה על ידי הארמייה הצרפתית השישית בפיקודו של מונורי.
מהלך הקרב.
ב-26 באוגוסט עם שחר החלה הארטילריה הגרמנית בהרעשת הקו הבריטי שהתפרס לאורך שמונה ק"מ. בניגוד לקרב מונס שבו התנהלו חילופי האש העיקריים באש רובים, כאן הוכיחה התותחים את יעילותם של ירי מהיר ושל פגזי רסס על כוחות חי"ר. בעוד הבריטים פרסו את תותחיהם במרחק 50–200 מטרים מאחורי קווי החי"ר והיו חשופים לעין הגרמנים, התותחים הגרמנים ירו אש תלולת מסלול ממקום שנסתר מעין הבריטים.
לאחר אבדות כבדות, החלו להתפורר אגפי הבריטים בשעות הצהריים והחי"ר הגרמני החל בהתקדמות. הבריטים ניסו לבלום אותם בעיקר באש רובים מתוך תעלות רדודות שנחפרו בחיפזון, טקטיקה שהאטה את הגרמנים עד שדוריאן הצליח לנהל נסיגה מסודרת כשעל אגפו השמאלי מגן כוח פרשים צרפתי, ואגפו השני חשוף.
בלילה נסוגו כוחות הבריטים והצרפתים לסן-קנטן לאחר ש-7812 בריטים נפגעו, כולל 2,600 שבויים. כמו כן, הם השאירו מאחור 38 תותחים, לאחר שהתותחנים פירקו מרובם את הסדנים והכוונות.
לאחר הקרב.
מטרת הבריטים הייתה לאפשר נסיגה מסודרת של חיל המשלוח ולעכב ככל הניתן את הגרמנים בתנועתם מערבה. מטרה זו הושגה למשך חמישה ימים, לאחר שקרב לה קאטו אילץ את הגרמנים להתארגן מחדש.
מאוחר יותר, ספג דוריאן ביקורת ממפקדו ג'ון פרנץ' שפקד עליו לסגת ולא להתעכב בלה קאטו.
סימיון השני, מלך בולגריה
סימאון השני, מלך בולגריה
סמיון השני, מלך בולגריה
אטניין
חיל נחתים