באותה תקופה, היה ממניחי היסודות לבנייתה של מועצת הרבנים המתקדמים ושל התנועה ליהדות מתקדמת בישראל. יחד עם הרבנים משה זמר, ד"ר יעקב כהן, וטוביה בן חורין, יסד את מועצת הרבנים בשנת 1964, ושנה לאחר מכן פעל לכינוסה של ועידת היסוד של התנועה, בהשתתפות נציגי שבע הקהילות הרפורמיות שפעלו בישראל. בהמשך הרב סמואלס ייסד קהילה נוספת בבית ספר לאו באק בחיפה.
פעילותו במרכז חינוך ליאו באק.
סמואלס המשיך לפעול נמרצות להרחיב את בית הספר לאו באק ולהעתיק את מיקומו מהדר הכרמל. לשם כך הוא גייס מיהודים רפורמים בארצות הברית באמצעות IEF- Israel Education Fund שבמגבית היהודית, למעלה ממיליון וחצי דולר, ובהמשך עוד למעלה משישה מיליון דולר, לבניית הקמפוס החדש של לאו בק. אבא חושי, ראש עיריית חיפה דאז, העמיד מספר אפשרויות למיקום בית הספר, בפני המגבית היהודית וליאו באק. בסופו של דבר נבחר מגרש בכרמל הצרפתי סמוך לקריית שפרינצק ושער העלייה, על קו התפר בין אוכלוסיות ממעמד בינוני לאוכלוסיות חלשות, מקום שיאפשר לבקשתו של הרב סמואלס את מימוש האינטגרציה המיוחלת. ב-1970 הושלמה בנייתו של המרכז החדש ובית הספר העתיק את מקומו לכרמל הצרפתי.
בשנת 1974 פרש הרב ד"ר אלק מניהול בית הספר והרב סמואלס הפך למנהלו השני של מרכז חינוך ליאו באק. במסגרת תפקידו כמנהל הנהיג תוכניות חדשניות לחינוך יהודי, טיפח את ערכי אהבת האדם באשר הוא אדם ואת הקשרים עם קהילות בארצות הברית. הרב סמואלס, החל בתהליכי שינוי משמעותי בהתאם לתפיסותיו החינוכיות-חברתיות: על מנת שהתלמידים ימצו את יכולותיהם הקוגניטיביות, האמין סמואלס כי יש לספק את צורכיהם החברתיים והרגשיים. החינוך החברתי-ערכי תפס מקום חשוב לצד רכישת הידע. בית הספר נתפס לא רק כמקום שלומדים בו אלא כמקום שחיים בו – מיקרו קוסמוס לחיים הבוגרים ומרכז הקהילה.
תחת הנהגתו של הרב סמואלס, ב-1978 נחנך במרכז חינוך ליאו באק בית הכנסת "אהל אברהם", על מנת לספק מענה יהודי מסורתי לאוכלוסיית תושבי הכרמל הצרפתי ולתלמידי בית הספר כאחד; ב-1979, נפתח המרכז הקהילתי על שם ג'ק ושרלוט להרמן, שמטרתו לעזור לתושבי האזור לקדם את הקהילה; ב-1991 נפתח מרכז הספורט ע"ש אברהם אופמן שהצטרף ב-1993, לחברת המתנ"סים והפך למתנ"ס ליאו באק, לאחר שלראשונה הסכימה החברה למתנ"סים לקבל מרכז קהילתי פרטי לשורותיה;
ב- 1995 שוב בעזרת גיוס תרומות הוחל בתכנונו והקמתו של מרכז ללימודי יהדות ע"ש לורי לוקיי בליאו באק. המרכז משמש כיום גם למרכז מדעים, מרכז תקשורת, מרכז משאבים וספרייה וכמקום משכנם של כתות היסוד של ליאו באק.
בשנות ה-90 לאחר משבר גדול בבית הספר "כפר גלים", מונה הרב סמואלס לעמוד בראש הוועד המנהל. הוא שמש בתפקיד זה עד שנת 2016, ופעל להעצמת הכפר על שלושת מרכיביו – בית הספר, הפנימיה והמשק החקלאי.
בשנת 1999 בתום חצי יובל בו ניהל את מרכז חינוך ליאו באק, פרש הרב סמואלס ובמקומו התמנה למנהלו הכללי של המרכז דני פסלר, שהיה תלמיד ומורה בבית הספר.
הרב סמואלס המשיך בפעילות כיו"ר מועצת המנהלים של מרכז חינוך ליאו באק, עד פטירתו בשנת 2016.
עיטורים.
ב- 1985 עברו ראובן ואנט סמואלס להתגורר בכפר האמנים עין הוד. בשנת 2015 זכה הרב סמואלס באות יקיר המועצה האזורית חוף הכרמל ושבועות ספורים לאחר פטירתו זכה באות יקיר הכרמל, במסגרת אירועי חבר הנאמנים ה-44 של אוניברסיטת חיפה. האות הוענק לו בהוקרה על מנהיגות חינוכית פורצת דרך, המשלבת ציונות, פעילות קהילתית, דמוקרטיה ויהדות ועל כך שחינך דורות של תלמידים ומורים שספגו ערכים של תרומה לקהילה, שוויון וכבוד האדם, כמו גם על ידידותו ארוכת השנים עם האוניברסיטה.
מאיר אלק
הרב ד"ר מאיר (מקס) אלק (Meir (Max) Elk; 1898 - 11 במרץ 1984) היה מייסד מרכז החינוך ליאו באק בחיפה. שימש כסגן נשיא האיגוד הלאומי ליהדות מתקדמת.
חייו.
אלק נולד בפרנקפורט שבגרמניה בשנת 1898, והתחנך באחר מבתי הספר החשובים והגדולים לקהילה היהודית בגרמניה, ה"פילנתרופין" , שחינך את תלמידיו למסורת ברוח היהדות הליברלית. לאחר סיום לימודיו המשיך בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם הוסמך לרבנות. בהמשך למד בבית הספר הגבוה למדעי היהדות בברלין, בו למד מפי הרב ד"ר ליאו בק, גדול הרבנים בגרמניה במאה העשרים. כסטודנט וכרב צעיר היה חבר פעיל בתנועה הציונית.
שימש כרב בעיר שטטין. ב-1935, עם עלייתו של היטלר לשלטון, עלה לארץ ישראל.
אלק השתכן בחיפה, וייסד בה בית כנסת ליברלי בשם "בית-ישראל" בהר הכרמל ברחוב קלר מס 6א, אשר בו ראה גרעין להקמת מוסד חינוכי גדול. בשנת 1938 ייסד גן ילדים ברחוב הלל שבהדר עליון, עבור קבוצת ילדים מעולי מרכז אירופה אשר התגוררו באזור; הגן נקרא "הלל" על שם הרחוב. בשנים הבאות התרחב המוסד מכיתת גן אחת של 17 ילדים לבית ספר יסודי שמנה 260 תלמידים, שנודע כאחד מבתי הספר הטובים בחיפה. ב-1947 ייסד אלק את בית הספר התיכון; באותה שנה ביקר בחיפה הרב ליאו בק, מורו של אלק, ובטקס רב רושם שונה שם בית הספר מ"הלל" ל"ליאו באק". בק הביע את תודתו ושמחתו על כך ש"בית ספר מפורסם בארץ ישראל", כדבריו, נקרא על שמו.
במקביל עודד אלק את הקמת התנועה ליהדות מתקדמת בישראל, וראה את בית ספרו כמוקד הפעילות הדתית המתרחשת במדינת ישראל. בשנת 1976 נבחר כסגן הנשיא של האיגוד הלאומי ליהדות מתקדמת.
אלק קיבל את התואר 'אזרח כבוד' של העיר חיפה כהערכה על פעילותו למען החינוך בחיפה. בית המדרש לרבנים מתקדמים בארצות הברית העניק לו תואר כבוד בהוקרה ובהערכה על תרומתו לקידום החינוך היהודי בארץ.
אלק פרש לגמלאות בשנת 1974, ונפטר בשנת 1984.
אישיותו.
אלק היה מלומד הן ביהדות והן בתרבות אירופה. הוא הקפיד על עקרונות של שילוב בין דת ובין מדע, והיה במקביל אוהד מסורת ומבקר מסורת. גב' רחל צורי, מורה בבית הספר ליאו באק ועמיתתו לעבודה של אלק, תיארה אותו כ
ממשנתו.
על תפקידו של החינוך היהודי ההומניסטי, אמר אלק (מתוך הרצאה, 15 ביולי 1951, לונדון):
קראוון (להקה)
קראוון (באנגלית: Caravan) היא להקה מסצנת קנטרברי שנוסדה מפירוק ההרכב וילד פלוורס (The Wilde Flowers), בעיר קנטרברי באנגליה, כאשר החצי השני של ההרכב וילד פלוורס יצר את סופט מאשין (Soft Machine). הלהקה נוסדה במקור על ידי דויד סינקלייר, ריצ'רד סינקלייר, פאי הסטינגס, ריצ'רד קוהלן. הלהקה תרמה רבות לפיתוח המושג סצנת קנטרברי על ידי שילוב הסאונד של הג'אז עם רוק פסיכדלי מה שגורם ליצירת המושג הנקרא "סאונד הקנטרברי".
היסטוריה.
הלהקה נוצרה בתחילת שנת 1968, עם פירוק הלהקה הקודמת שלהם ושל חברי סופט מאשין, וילד פלוורס. בהתחלה הלהקה נחה בצילה של סופט מאשין, שנהפכה מיד ללהקה מצליחה והתקבלה מאוד במועדוני לונדון. אולם זה עבד לטובתם משום שמנהלי המועדונים החלו לשים לב גם לחבריהם של סופט מאשין, קראוון, בשל קשריהם הקודמים. ואחרי הופעה במועדון היפים קטן בלונדון, הם התגלו על ידי מוציא לאור בשם איאן ראלפיני, מה שגרם לחתימת עסקה עם רובינס מיוזיק ולאחר מכן נהייתה הלהקה הראשונה שחתמה על הסכם עם חברת הקלטות אמריקאית, ורב רקורדס (verve records). מאוחר יותר באותה שנה יצא האלבום הראשון שלהם קראוון.
לאחר הוצאת האלבום הראשון שלהם סגרה חברת ורב רקורדס את מחלקת הרוק ופופ שלה. האלבום היה שילוב של ג'אז ורוק פסיכדלי, והיה מספיק וירטואוזי כדי להגדיר אותו כרוק פרוגרסיבי, ז'אנר שאז עוד לא היה מוגדר. ביחד עם להקת The Nice ו The Cheerful Insanity of Giles, Giles &amp; Fripp (שאחר כך הפכו לקינג קרימזון) הם שתלו את שורשי המושג רוק פרוגרסיבי.
האלבום הראשון שלהם "Caravan" לא הצליח מאוד ולא מכר עותקים במספר "רציני", ולכן חברי הלהקה בקושי שרדו ובתקופה מסוימת אף נאלצו לחיות באוהל. ואז גם התקליט נעלם כאשר החלק הבריטי של חברת MGM (שהיא בעלת חברת ההקלטות verve) נסגר. החברים בלהקה לא ויתרו ולקחו מנהל ללהקה בשם טרי קינג, ואז בעזרתו של מפיק חסר ניסיון ששמע אותם בהופעה, ששמו היה דויד היטצ'קוק, הצליחו לחתום על חוזה עם חברת דקה רקורדס (Decca Records). בתחילת שנת 1970 הם הוציאו את האלבום השני שלהם "If I Could Do It All Over Again, I'd Do It All Over You", שקידם אותם מדרגה קדימה, והיווה אבן דרך, ששילב בין הומור וצליל פרוגרסיבי, לבין מוזיקה קלאסית וג'אז.
רמה בורשטין
רמה בורשטין (נולדה ב-1967) היא סופרת, תסריטאית ובמאית קולנוע ישראלית-חרדית. סרטה "למלא את החלל" משנת 2012 שזיכה אותה בשני פרסי אופיר, לבימוי הטוב ביותר ולתסריט הטוב ביותר, וזכה בחמישה פרסי אופיר נוספים, ובהם הסרט הטוב ביותר.
קורות חייה.
בורשטין נולדה בארצות הברית ליעקב דרימר, ימאי, ולפיליס, זמרת ג'אז ושחקנית. בשנה הראשונה לחייה עלו הוריה לישראל, והיא גדלה והתחנכה בכפר סבא.
בשנת 1983 החלה ללמוד במגמת צילום בתיכון עירוני מקצועי י"ד - ויצו צרפת בתל אביב, ובשנת 1984 עברה לבית הספר הפתוח בראשון לציון. לאחר שנה עברה לארצות הברית שם חיה עד 1989. בשנת 1990 שבה ארצה והחלה ללמוד במחזור השני של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
עם סיום לימודיה בבית הספר סם שפיגל, בשנת 1995, נסעה לביקור בפסטיבל הסרטים של מינכן, ושם החלה התקרבותה ליהדות. בעקבות קריאה באחד מספריו של ארז משה דורון, החליטה לחזור בתשובה ונרשמה למדרשה ללימודי יהדות "נתיב בינה".