מחוז (אובלסט) סופיה (בבולגרית: Софийска област) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה, המקיף משלושת עבריו את עיר הבירה סופיה שהיא גם עיר בירתו של המחוז, אך גם מחוז עצמאי בפני עצמו בשל גודלה מבחינת שטח וכמות אוכלוסין.
גאוגרפיה.
תוואי הנוף במחוז הוא הררי. בצפון המחוז מצוי החלק הדרומי של רכס הרי הבלקן, בדרומו מצוי רכס הרי רילה ובו הר מוסלה, שהוא ההר הגבוה ביותר בבולגריה ומתנשא לגובה של 2,925 מטרים. במחוז כפרים ציוריים, אתרי נופש ואתרי סקי, כשהמפורסם והמרכזי בהם הוא אתר בורובץ.
במחוז סופיה מצויות 22 רשויות מקומיות, כשהגדולות מביניהן הן הערים סמוקוב, המאוכלסת בכ-42,000 תושבים ובוטבגרד המאוכלסת בכ-36,000 תושבים.
היסטוריה.
החל מהמאה ה-1 היה מחוז סופיה חלק מפרובינציה רומית. בהמשך נתון היה האזור לשליטת האימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית השנייה, עד לכיבושו ב-1376 על ידי מוראט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. המחוז היה חלק מוילאית, ( פרובינציה עות'מאנית), שנקראה רומליה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר האזור לחזקת נסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
כלכלה.
במחוז מכרות מתכת ועפרה וכן מרבצי הנחושת הגדולים ביותר, בכל דרום מזרח אירופה. כפועל יוצא מכך, התפתחה במחוז תעשיית כרייה ועיבוד מתכות ומוצריהן. באזור העיר בוטבגרד קיימת תעשיית רכב ומחשבים ובעיר סבוגה תעשיית מזון וסוכר.
דליות האשכים
כתובת בקבוק תל סיראן
כתובת בקבוק תל סיראן היא כתובת עמונית החרותה על בקבוק ארד (ברונזה), שנתגלה בחפירה שנערכה בתל סיראן שליד אוניברסיטת ירדן. על פי ניתוח הכתובת היא מתוארכת לשנת 600 לפני הספירה. הכתובת מוצגת כיום במוזיאון לארכאולוגיה של ירדן. הכתובת כוללת שמונה שורות, כולן ברורות וקריאות לחלוטין.
הכתובת.
הכתובת ידועה בסימון KAI 308.
תעתיק הכתובת, על פי שמואל אחיטוב:
בקורת ופרשנות
בקורת ופרשנות הוא כתב עת מדעי של המחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. כתב העת הוא במה למחקר אקדמי אודות הספרות העברית, היהודית והכללית, המתמקד בהקשרים טקסטואליים ותרבותיים. 'בקורת ופרשנות' רואה אור בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
היסטוריה.
כתב העת נוסד בשנת 1970 על ידי פרופסור ברוך קורצווייל ופרופסור אברהם שאנן, ככתב-עת לספרות, לשון, היסטוריה ואסתטיקה. משנת 1980 ועד שנת 2000 נערך על ידי פרופסור הלל ויס.
משנת 2000 ועד שנת 2017 נערך על ידי פרופ' אבידב ליפסקר (ופרופסור תמר וולף-מונזון כעורכת אחראית). בתקופה זו הוגדר כ"כתב עת בין תחומי לחקר ספרות ותרבות", ונערך בשיטה נושאית, לפיה כל גיליון הוקדש לנושא, לז'אנר או לתקופה מסוימת בתולדות הספרות העברית.
ביקורת ופרשנות
צ'ק פוסט (צומת)
יומה
יומה (באנגלית: Yuma) היא עיר במחוז יומה שבדרום-מערב מדינת אריזונה, ארצות הברית סמוך לגבול עם מקסיקו, וקרוב לגבול אריזונה-קליפורניה. יומה מונה כ-90,000 תושבים (2006) והיא העיר הגדולה ב"מטרופולין יומה" המונה כ-190,000 תושבים, אליהם מתוספים כ-85,000 תושבים מדי שנה בתקופת החורף (רובם פנסיונרים המעדיפים להעביר את החורף במקום חמים).
גאוגרפיה.
יומה שוכנת על שטח של 274 קילומטרים רבועים בדרום-מערב מדינת אריזונה, סמוך לגבול עם מקסיקו מדרום וקליפורניה ממערב. נהר הקולורדו המתפתל צפונית ומערבית לעיר הוא הגבול בין מדינת אריזונה למדינת קליפורניה ובחלקו הדרומי גם הגבול בין אריזונה למקסיקו.
מעט דרומית ליומה, סמוך לגבול עם מקסיקו, שוכנת העיר סן לואיס. מדרום לה, במקסיקו, נמצאת העיר סן לואיס ריו קולורדו. העיר ויסנטה גררו שוכנת מערבית ליומה במשולש הגבולות מקסיקו-אריזונה-קליפורניה בשטח מקסיקו. הנהר חילה נשפך לנהר הקולורדו מעט צפונית-מזרחית מיומה.
היסטוריה.
האזור אוכלס בדלילות על ידי אינדיאנים עד לכיבוש הספרדי. בשנת 1774 נשלחה לראשונה משלחת צבאית של צבא ספרד לחקור את האזור. הם גילו מקום אידיאלי לחציית הנהר מגדה לגדה סמוך למקום בו שוכנת כיום יומה.
בשנת 1848 הגיע לראשונה גדוד המורמונים של צבא ארצות הברית לחקור את השטח.
העיירה עצמה הוקמה בשנות ה-60 של המאה ה-19. אף על פי שהעיירה חוברה לרכבת בשנת 1870, אוכלוסיית יומה לא גדלה משמעותית והיא הפכה רשמית לעיר רק בשנת 1914. היא נחשבה לעיירה מרכזית באזור בזכות קרבתה למעבר הנוח והצר בנהר קולורדו הרחב.
אקלים.
מזג האוויר ביומה נחשב לחם מבין כל ערי ארצות הברית, כאשר הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 42° מעלות צלזיוס והטמפרטורה בחורף היא 21° מעלות צלזיוס. לפי ספר השיאים של גינס, השמש זורחת על יומה כ-90% מימות השנה, והיא נחשבת לעיר הבהירה ביותר בכל כדור הארץ. האקלים החם והנוח מושך יחידות צבא ארצות הברית רבות למשימות אימון בשטח המדברי ליד העיר.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה ביומה הייתה 52° מעלות צלזיוס בשנת 1995 והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה הייתה 11°- מעלות צלזיוס בשנת 2007.
בשנת 1997 עברה בעיר לראשונה ובפעם היחידה (נכון ל-2009) סופה טרופית בעקבות הוריקן נורה. כתוצאה מכך 12,000 מתושבי העיר נותרו ללא חשמל.
חינוך.
אריזונה ווסטרן קולג' וקמפוס מקומי של אוניברסיטת צפון אריזונה הם שני המוסדות להשכלה גבוהה היחידים בדרום-מזרח אריזונה.
מסטרינג
אפל (פירושונים)
צ'קפוסט
ישיבת נחלת דוד
ישיבת נחלת דוד היא ישיבה חרדית-ליטאית הממוקמת בשכונת כפר אברהם בפתח תקווה. המוסד כולל ישיבה גדולה וכולל אברכים. מייסד הישיבה וראשה היה הרב ברוך שמעון סלומון. לאחר פטירתו התמנה בנו, הרב דוד סלומון, כראש הישיבה הגדולה.
הישיבה הגדולה.
הישיבה הגדולה הוקמה באמצע שנות ה-60 בביתו של הרב סלומון, שהקים את הישיבה לזכר אביו הרב דוד סלומון, רבה של כפר אברהם. בהמשך עברה הישיבה לבניין אחר. הישיבה מונה כ-130 תלמידים. לאחר פטירת הרב סלומון, מונה בנו הרב דוד סלומון למלא את מקומו, והרב אליעזר יהודה סלומון, מונה לר"מ בישיבה. במשך השנים כיהנו בה כמשגיחים הרב מאיר יצחק שפירא (אביו של הרב משה שפירא), הרב שרגא פלדמן (חתנו של אברהם ריין) והרב צבי צביאלי. לאחר מכן כיהן כמשגיח הרב גואל שוורץ שליט"א.
הישיבה הקטנה.
ישיבת נחלת דוד לצעירים הוקמה בשנת ה'תשמ"ה (1984). בראשות הישיבה, עד פטירתו, עמד הרב ברוך שמעון סלומון, ולצדו המשגיח הרב אשר זנובסקי. מכתבו האחרון של הרב יעקב ישראל קניבסקי היה לרב סלומון, ובו נכתבה ברכה לרגל הקמת הישיבה.
לאחר פטירת הרב סלומון התמנה בנו הרב ישראל משה לראשות הישיבה. לאחר מספר שנים, בחשוון תשע"ד, בעקבות חילוקי דעות בין ראש הישיבה החדש למשגיח הרב אשר זנובסקי, פרש הרב זנובסקי עם חלק מהר"מים ועם מרבית תלמידי הישיבה (כמאה וארבעים תלמידים), והקים את "הישיבה לצעירים פתח תקווה" בשכונת הדר גנים בפתח תקווה. במקומו התמנה כמשגיח הרב זליג ברוורמן, חתנו של הרב חיים קניבסקי. אולם כעבור מספר חודשים נסגרה הישיבה. כיום ישיבת "צעירים גני הדר" העתיקה את משכנה לבנין הישיבה, והרב סלומון משמש כנשיאה. בשנת תשע"ז העתיקה ישיבת צעירים פ"ת את משכנה לכפר אברהם בפתח תקווה ובראשות הישיבה עומד הרב יוסף אריה אריה זוננשיין. נכון ל-2022 הישיבה מונה כ-160 תלמידים.
לין
בית עברה
בית עברה או בית עניה מעבר לירדן (יוונית Βηθαβαρά; ערבית المغطس - "מקום הטבילה"), הוא המקום בו פעל יוחנן המטביל ובו הטביל את ישו. בית עברה שוכנת על הגדה המזרחית של נהר הירדן, מול קאסר אל-יהוד שבבקעת הירדן, כ-8.5 ק"מ צפונית למקום שפכו אל ים המלח וכתשעה קילומטרים ממזרח למרכז העיר יריחו. אין לבלבל בין בית עברה (המכונה גם "בית עניה מעבר לירדן") לבין בית עניה באזור הכפר אלעיזריה שעל הר הצופים, בו הקים ישו את לזרוס מהמתים. בשנת 2015 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.
בתנ"ך.
בית עברה, מלשון מעברות (הירדן), שוכנת בסמוך למקום בו לפי המסורת חצו שבטי ישראל את הירדן בדרכם לארץ ישראל. המקום נזכר בשמו לראשונה בספר שופטים:
בגלל האנלוגיה הקיימת בנצרות בין אליהו ליוחנן המטביל, רבים מזהים את בית עברה עם המקום ליד הירדן בו עלה אליהו לשמים:
בברית החדשה.
במפת מידבא מהמאה ה-6 מופיעים שני אתרים זה מול זה. על הגדה המזרחית מופיע הכיתוב:
"אינון" הוא שיבוש של המילה העברית "עין", במובן מעין, ואילו "ספסאפאס" (Σαπσαφάς) היה שמו הקדום של ואדי אל-חראר, יובלו המזרחי של הירדן הנשפך אליו במקום זה. ליד הגדה המערבית, כיום קאסר אל-יהוד, נזכר השם היווני המקורי "Βέθαβαρά". במפה רשום:
עם זאת בנוסח היווני של הברית החדשה שהתגבש מוקדם יותר כבר התגלגלו השמות "בית עברה", "בית ברה" או "בית הערבה", והפכו לבית עניה (אנגלית Bethania ואחר כך Bethany). למרות הזהות בשמות, ציין אוריגנס כבר בתחילת המאה ה-3 כי אין המדובר בבית עניה שעל הר הצופים, ובית עברה נבדלה מהראשונה בכך ששכנה מצידו האחר של הירדן (אנגלית Beyond the Jordan). יושם לב כי במפת מידבא מופיעה בית עברה, היא "בית עניה מעבר לירדן", בצידו המערבי-הקרוב של הנהר, ולא מעבר לו. למשמעות השם "בית עניה" הוצאו תאוריות רבות, ובין היתר, כי הדבר קשור לאוניה, לעוני או לשיבוש אותיות גרידא.
מקורה של המסורת לפיה במקום זה טבל יוחנן המטביל את מאמיניו ואת ישו, הוא בבשורה על-פי יוחנן:
המקום נזכר בבשורה על פי יוחנן שוב, כמקום אליו שב ישו מאוחר יותר:
המחקר וזיהוי המקום.
מיקומו המדויק של המקום בו הטביל יוחנן המטביל את מאמיניו ואת ישו היה נושא למחקר ממושך. לפי המסתבר מהבשורה על-פי מתי, המקום אכן שכן ליד יריחו, אך בבשורה על פי יוחנן נטען כי היה זה במרחק הליכה בן יום בלבד מקנה שבגליל ויומיים עד שלושה מירושלים: