בניגוד לעיתונות הכתובה, הפרסום בפלטפורמות הדיגיטליות מראה על צמיחה עקבית משנה לשנה. בשנת 2015 ההוצאה על פרסום בפלטפורמות אינטרנטיות היווה כ-21% מסך ההוצאות השנתיות על פרסום, נתח כמעט שווה לזה של עיתונות כתובה. לעומת זאת, בשנת 2018 ההוצאה על פרסום באינטרנט עמדה על 28% מסך ההוצאה השנתית, וב-2021 הגיעה ל-31%.
ההוצאות הממשלתיות על פרסום בטלוויזיה תנודתיות בין 2015 ו-2021. בעוד ניתן לראות ירידה נמשכת בפרסום הממשלתי בטלוויזיה בין 2015-2019 (ירידה מ-40% ל-32%). בשנת 2020 ההוצאות על פרסום בטלוויזיה הסתכמו ב-46% מסך ההוצאות על פרסום. בשנת 2021 עמד סך ההוצאות הממשלתיות על פרסום בטלוויזיה על כ-42%. הסבר אפשרי לכך הוא התפרצות מגפת הקורונה בעולם והגעתה לישראל. בתקופת מגפת הקורונה, משרד הבריאות בעיקרו ומשרדי ממשלה נוספים הפנו כסף רב להסברה ופרסום בטלוויזיה. בנוסף, הממשלה מפרסמת בקולנוע, ברדיו ובשלטי חוצות.
לפמ
מלכי מזרח אנגליה
מלכי מזרח אנגליה שלטו בממלכת מזרח אנגליה מהקמתה במאה ה-6 ועד לפירוקה הסופי ארבע מאות שנים מאוחר יותר, בשנת 918. ממלכת מזרח אנגליה הייתה אחת משבע מממלכות ההפטרכיה אשר הוקמו באנגליה בעקבות הפלישה האנגלו-סקסונית אליה במאה ה-5.
בתחילה התקיימה במזרח אנגליה שושלת מלוכה רציפה יחסית של משפחה אחת – בית ואפינגאס. השושלת, אשר יוסדה על ידי והה, המלך הראשון של מזרח אנגליה, שלטה בממלכה כמאתיים שנים עד לשנת 749, אז מת המלך אאלפוולד. את אאלפוולד ירשו שורה של מלכים אשר ייחוסם המשפחתי איננו ידוע. בשנת 794, הוצא להורג המלך אתלברט השני על ידי אופה האדיר, מלך מרסיה. צעד זה סימן את הפיכתה של מזרח אנגליה למדינת חסות של מרסיה למהלך השנתיים הבאות, תחת מלכותו של אופה. במאה השנים שלאחר מותו של אופה, לעיתים הצליחה מזרח אנגליה להשיב לעצמה את ריבונותה, ולהמליך על עצמה מלך מטעמה. עם זאת, לפרקים היא גם שבה להיות נתונה לשלטונם של מלכי מרסיה. מצב עניינים זה הסתיים בשנת 869, אז הפכה מזרח אנגליה למדינת חסות של ממלכת דנמרק, אשר המליכה עליה מלכים וויקינגים. חמישים שנה מאוחר יותר, בשנת 918, פורקה ממלכת מזרח אנגליה ושולבה בממלכת וסקס, אשר כוחה גבר באותן השנים.
לפ&quot;מ
קופי-אדם
קוף-אדם
דעת הציבור
בת-קול
ברנרדו פאסקוויני
ברנרדו פאסקוויני (באיטלקית: Bernardo Pasquini, 17 בדצמבר 1637 - 22 בנובמבר 1710) היה מלחין איטלקי, שחיבר אופרות ומוזיקה כנסייתית.
חייו.
פאסקוויני נולד במאסה א קוצילה בוואל די נייבולה שבחבל טוסקנה. הוא היה תלמידם של אנטוניו צ'סטי ולורטו ויטורי. עוד בצעירותו הגיע לרומא והתקבל לשירות הנסיך בורגזה. בהמשך היה לנגן העוגב בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה. פאסקוויני נהנה מחסותה של המלכה כריסטינה משוודיה ואופרה שכתב לכבודה, Dov'è amore è pieta, הוצגה בשנת 1679.
במהלך שהותו השנייה של אלסנדרו סקרלטי ברומא (1703-1708), הרבו פאסקוויני וארכאנג'לו קורלי להיפגש עם סקרלטי במופעי מוזיקה, בעיקר אלה שהיו קשורים לאקדמיה של ארקדיה, שבה היו שלושתם חברים. פאסקוויני מת ברומא ונקבר בכנסיית לורנצו אין לוקינה.
פאסקוויני זכור גם כמלחין נמרץ לצ'מבלו; אחת מיצירותיו לכלי זה עובדה לתזמורת בידי אוטורינו רספיגי לסוויטה שלו, "הציפורים".
קטלוג יצירותיו של ברנרדו פאסקוויני, בלוויית הערות ביוגרפיות ופרשנות לסגנונו - עבודת מוסמך אוניברסיטה של גלוריה אלנה טרווילגר (פאסקוויני) משנת 1952 - אפשר למצוא בספרייה של אוניברסיטת אינדיאנה.
חלק מן העבודה נסרק.
וילהלם שפמאן
וילהלם שפמאן (בגרמנית: Wilhelm Schepmann; 17 ביוני 1894 - 26 ביולי 1970) היה ראש האס אה בגרמניה הנאצית ונשא דרגת אובר-גרופנפיהרר באס אס ורייכסלייטר במפלגה הנאצית.
שפמאן החליף את ויקטור לוצה, אחרי שלוצה נהרג בתאונת דרכים ב-2 במאי 1943. שפמאן פעל להעלאת המורל בקרב אנשיו ושילב יחידות של האס-אה בכוחות האס-אס.
בוב פטיט
רוברט לי "בוב" פטיט ג'וניור (באנגלית: ; נולד ב-12 בדצמבר 1932 בבאטון רוז', לואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת סנט לואיס הוקס מליגת ה-NBA בין השנים -. גובהו 2.06 מטרים.
פטיט, בוגר אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, נחשב לאחד הפאוור פורוורדים הטובים בכל הזמנים וזכה בתוארי NBA רבים, ביניהם שתי זכיות בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, ארבע זכיות בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר ו-10 בחירות לחמישיית העונה הראשונה. בין השנים 1963–1965 החזיק בתואר "הקלע המוביל בתולדות ה-NBA". בנוסף על כך, נחשב לאחד מגדולי הריבאונדרים בתולדות ה-NBA.
פטיט הוא גם חבר בהיכל התהילה של הכדורסל, אליו נבחר בשנת 1971 ובהיכל התהילה של אוניברסיטת לואיזיאנה משנת 1999.
ראשית חייו.
פטיט החל את דרכו בכדורסל בנבחרת בית הספר באטון רוז', אותה הוביל בשנתו האחרונה בתיכון לאליפות מחוזית ראשונה מזה 20 שנה. לאחר סיום לימודיו בשנת 1951 התקבל לאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה שכונתה ה"טייגרס", עימה זכה אביו שריף באליפות המחוזית בשנת 1935. את הופעת הבכורה שלו במכללות עשה ב-1952, ומיד הותיר רושם כאחד הפורוורדים הטובים בליגת ה-NCAA. הוא הוביל את המחוז הדרום-מזרחי בקליעת נקודות עם ממוצע של 25.5 נקודות למשחק והוסיף 13.1 ריבאונדים, ונבחר לחמישיית העונה בליגה ולחמישייה השנייה של ה-NCAA.
בעונתו השנייה במכללה, השתלט פטיט על הליגה ועם ממוצעים של 24.9 נקודות ו-13.9 ריבאונדים, הוביל את לואיזיאנה לאליפות מחוזית שנייה בהיסטוריה ולראשונה בתולדותיה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות. בנוסף על כך זכה שוב בתואר של הליגה המחוזית, נכלל בחמישיית העונה של המחוז הדרום-מזרחי ונבחר לחמישיית העונה השנייה של ה-NCAA. את עונתו האחרונה במכללה סיים עם ממוצעי שיא של 31.4 נקודות ו-17.3 ריבאונדים למשחק ושוב הוביל את לואיזיאנה לאליפות מחוזית, זכה בתואר מלך הסלים ונכלל בחמישיית העונה המחוזית. בנוסף על כך, נבחר לראשונה לחמישיית העונה הראשונה ב-NCAA.
בשנת 1954 הצהירה אוניברסיטת לואיזיאנה כי בתור אות כבוד ותודה לפטיט אף שחקן לא ילבש את חולצה מספר 50. הוא היה לשחקן הראשון של הטייגרס בכל ענפי הספורט שזכה לכבוד. לאחר מספר שנים נבחר גם להיכל התהילה של האוניברסיטה. ב-1999 הוא הוכתר כאגדה חיה של לואיזיאנה סטייט וליגת המחוז הדרום-מזרחי.
קריירה ב-NBA.
השנים הראשונות.
לאחר הצלחתו הרבה במכללות, נרשם פטיט לדראפט ה-NBA לשנת 1954 ונבחר במקום השני על ידי המילווקי הוקס (לימים אטלנטה הוקס). בתחילת דרכו כמקצוען, רבים האמינו שפטיט, כמו שחקני מכללות רבים לפניו יתקשה לשחזר את יכולתו מימי הקולג' ב-NBA, דיבורים אלו פסקו כמעט מיד כשבעקבות יכולת טובה במיוחד נבחר להשתתף במשחק האולסטאר. את עונת הרוקי שלו סיים עם ממוצע דאבל דאבל מרשים של 20.4 נקודות ו-13.9 ריבאונדים למשחק ונבחר לרוקי השנה ב-NBA, אך קבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון בליגה עם מאזן של 26 ניצחונות לעומת 46 הפסדים. לאחר עונה זו, עברו ההוקס לעיר סנט לואיס ונקראו סנט לואיס הוקס.
בעונת זכה פטיט, עם ממוצע של 25.7 נקודות למשחק, בתואר מלך הסלים של ה-NBA. בנוסף על כך הוביל את הליגה גם בריבאונדים (1,164 במהלך העונה הסדירה). במחצית העונה נבחר שוב להשתתף במשחק האולסטאר, בו הצטיין עם 20 נקודות ו-24 ריבאונדים ב-31 דקות משחק וזכה לראשונה בקריירה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר. למרות הישגיה הבינוניים של קבוצתו שסיימה את העונה הסדירה עם מאזן של 33 ניצחונות לעומת 39 הפסדים, נבחר ברוב של 43 אחוזים מהקולות ל-MVP של העונה הסדירה והיה לראשון שזוכה בתואר זה. גם בעונת , המשיך להוביל את ההוקס, אך כמו בעונות הקודמות, את העונה הסדירה סיימה הקבוצה עם מאזן שלילי (34 ניצחונות לעומת 38 הפסדים). למרות זאת העפילו ההוקס, בעיקר בזכות יכולת מצוינת של פטיט שקלע 29.8 נקודות והוריד 16.8 ריבאונדים בממוצע למשחק במשחקי הפלייאוף לגמר ה-NBA, אך הפסידו לקבוצתם של ביל ראסל, בוב קוזי וביל שרמן, הבוסטון סלטיקס.
שנות השיא והזכייה באליפות.
בעונת , פטיט, יחד עם שחקנים בכירים כגון קליף הייגן ואד מקאולי, הוביל את ההוקס לעונה הגדולה בתולדותיה. את העונה הסדירה סיימה הקבוצה לראשונה מאז היווסדה עם מאזן חיובי (41 ניצחונות לעומת 31 הפסדים) שכפטיט קולע 24.6 נקודות ומוריד 17.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. בפלייאוף, המשיך להצטיין ועם 24.2 נקודות ו-16.5 ריבאונדים בממוצע למשחק הוביל את קבוצתו לסדרת גמר ה-NBA, בו התמודדו ההוקס, שוב, נגד הבוסטון סלטיקס. כשקבוצתו ביתרון 3-2 בסדרה, התייצב פטיט למשחק השישי והמכריע וקלע שיא פלייאוף דאז של 50 נקודות והוביל את סנט לואיס לניצחון 110-109 במשחק, ניצחון 4-2 בסדרה ובפעם היחידה עד כה לזכייה באליפות ה-NBA. בנוסף ליכולתו הנהדרת במשחקי הליגה, הוביל גם את נבחרת המערב בסוף-שבוע האולסטאר ונבחר ל-MVP של המשחק נגד נבחרת המזרח, בו קלע 28 נקודות והוריד 26 ריבאונדים.
גם עונת הייתה עמוסת תארים עבור פטיט. בעונה הסדירה, הוביל את ההוקס עם ממוצעים של 29.2 נקודות (הוביל את הליגה בנקודות) ו-16.4 ריבאונדים למאזן של 49 ניצחונות לעומת 23 הפסדים בלבד ולראשות הבית המערבי ונבחר בפעם השנייה בקריירה ל-MVP של העונה הסדירה. באולסטאר, זכה שוב בתואר ה-MVP של המשחק עם 25 נקודות, 16 ריבאונדים ו-5 אסיסטים, אך לראשונה בהיסטוריה עשה זאת במשותף, יחד עם הרוקי אלג'ין ביילור. עם זאת, ההוקס, למרות יכולת מרשימה בעונה הסדירה, לא הצליחו להעפיל לגמר ה-NBA, לאחר שהפסידו בגמר המערב 4-2 למיניאפוליס לייקרס.