ב-16 בינואר 2021, רנדון נמצאה חיובית לקורונה בהתפרצות בבית האבות שבו היא מתגוררת, שהדביקה 81 מתוך 88 הדיירים. רנדון הייתה א-סימפטומטית ונמצאה שלילית בבדיקה שנערכה מספר ימים לפני יום הולדתה ה-117.
ב-19 באפריל 2022, לאחר מותה של קנה טנקה, הפכה רנדון לאדם החי המבוגר ביותר בעולם שגילו אומת. רנדון היא האדם הכי מבוגר שהחל לשאת את תואר האדם החי המבוגר ביותר (גילה היה 118 כאשר קיבלה את התואר), והאדם הרביעי שהגיע לגיל 118 באופן מוכח.
באופן מקרי - מוצאה האתני, מוצא אזור מגוריה לאורך חייה בשילוב אריכות ימיה, מזכיר את הביוגרפיה של האדם המבוגר שהוכח, שגם הייתה מצרפת (ז'אן לואיז קלמן).
רנדון מתגוררת נכון ל-2022 בדיור מוגן בטולון.
מורוז
מורוז (Мороз) הוא שם משפחה שמקורו סלאבי ומשמעותו כפור.
בית החולים פארקלנד ממוריאל
בית החולים פארקלנד ממוריאל הוא בית חולים ציבורי הממוקם בצפון מערב העיר דאלאס במדינת טקסס שבארצות הברית. נמצאות בו 862 מיטות אשפוז.
היסטוריה.
בית החולים נוסד בשנת 1894 במבנה עץ שהוקם בשטח מיוער (Parkland) כקילומטר וחצי ממקומו הנוכחי של בית החולים. ב-1913 הוכנס לשימוש מבנה לבנים שהוקם באותו אתר.
ב-1954 עבר בית החולים למבנה סמוך למקומו הנוכחי.
בית החולים התפרסם בנובמבר 1963 כאשר טופלו בו שלושה פצועים שהיו קשורים ברצח הנשיא קנדי: הנשיא עצמו, שהובא ירוי לבית החולים ומותו נקבע שם 30 דקות לאחר ההתנקשות, ועמו הובא מושל טקסס ג'ון קונלי שנפצע באותה התנקשות, ובהמשך לי הארווי אוסוואלד, החשוד ברצח הנשיא, שהובא לבית החולים אחרי שנורה על ידי ג'ק רובי ומת על שולחן הניתוחים. גם רוצחו של אוסוואלד אושפז בהמשך בבית החולים.
עומס המבקרים בבית החולים הלך וגדל עם השנים, עד שהתקבלה ההחלטה להקים לבית החולים קמפוס חדש ומודרני ליד הקמפוס הישן. עבודות ההקמה החלו בסתיו 2010, ובקיץ 2015 החל בית החולים לפעול במשכנו החדש. הוקמו בו בניין אשפוז בעל 17 מפלסים בשטח של 160 אלף מטר רבוע, מבנה מרפאות בשטח של 35 אלף מ"ר, מבנה משרדים בשטח של 25.5 אלף מ"ר וחניון בקיבולת של 6,000 מכוניות. עלות הקמתו הגיעה ל-1.27 מיליארד דולר.
פעילות רפואית ולימודית.
פארקלנד הוא בית חולים אוניברסיטאי, אחד מבתי החולים המסונפים למרכז הרפואי דרום-מערב של אוניברסיטת טקסס. הוא עוסק בכל תחומי הרפואה ומהווה מרכז רפואי שלישוני. הוא מהווה מרכז טראומה בדרגה I, אחד מארבעה בעיר דאלאס. נמצאת בו אחת מיחידות הכוויות הגדולות ביותר בארצות הברית.
בנוסף לקמפוס המרכזי שלו מפעיל בית החולים מרפאות-חוץ רבות ברחבי העיר דאלאס.
A Boy like That
A Boy like That/I Have a Love הוא שיר אשר נכתב עבור המחזמר "סיפור הפרברים" ויצא בשנת 1957. השיר הולחן על ידי ליאונרד ברנשטיין, נכתב על ידי סטיבן סונדהיים ובוצע על ידי ריטה מורנו ונטלי ווד אם כי בגרסה הקולנועית שיצאה בשנת 1961 ל"סיפור הפרברים" השירים בוצעו על ידי בטי ואנד ומארני ניקסון. במרוצת השנים, הוקלט בידי אמנים שונים ברחבי העולם בגרסאות שונות.
גרסתה של סלינה.
בשנת 1995 הזמרת סלינה הקליטה את השיר מחדש עבור אלבום האוסף, "The Songs of West Side Story", אשר הכנסותיו נתרמו לעמותת APLA הילת'. השיר הופץ כסינגל רשמי בשנת 1996 על ידי RCA ויקטור בפורמט מקסי סינגל, שכלל מספר רמיקסים לשיר. בנוסף, נכלל בפסקול, "Selena". גרסה זו הופקה על ידי דייוויד פאק ושילה אי.
וולף-גינתר טרירנברג
וולף-גינתר טרירנברג (בגרמנית: Wolf-Günther Trierenberg; 18 ביוני 1891 – 25 ביולי 1981) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
טרירנברג נולד ב-18 ביוני 1891 בפורסט, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. במרץ 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-10 (פרוסיה המזרחית - "מלך סקסוניה"). ב-22 בנובמבר 1910 הוא הועבר לרגימנט הרובאים ה-38 (שלזיה - "גנרל פילדמרשל גראף מולטקה"), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-5 בספטמבר 1914 הוא מונה כמפקד פלוגה בגדוד שלו, וב-1 באוקטובר 1914 מונה לתפקיד השליש של הגדוד ה-2 ברגימנט הרובאים ה-38. ב-18 בספטמבר 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-1 במרץ 1916 מונה למפקד הפלוגה ה-9 ברגימנט הרובאים ה-38. ב-3 בדצמבר 1916 הוא הועבר למטה דיוויזיית הרגלים ה-11, וב-13 במאי 1917 מונה כמפקד גדוד ברגימנט הרובאים ה-38. ב-22 ביוני 1917 מונה שוב לקצין מטה בדיוויזיית הרגלים ה-11, וב-4 באוקטובר 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיית הרגלים ה-93. ב-4 בפברואר 1918 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיית הלנדווהר ה-38, וב-21 במאי 1918 מונה לקצין מטה בקורפוס הצי. ב-19 בספטמבר 1918 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס המילואים ה-40, וב-18 באוקטובר 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר טרירנברג ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בתחילה הועסק כשליש בדיוויזיית הרייכסווהר ה-7, ובתחילת 1920 מונה לתפקיד בפיקוד מבצר ברסלאו. ב-1 בינואר 1922 הוצב במשרד הרייכסווהר (RWM) בברלין למשך שלושה חודשים, וב-1 באפריל 1922 הוא הועבר למטה דיוויזיית הפרשים ה-2 בברסלאו. ב-1 באוקטובר 1924 מונה לקצין מטה באגד הרגלים השישי בהנובר, וב-1 באפריל 1927 מונה למפקד הפלוגה ה-9 ברגימנט הרגלים הרביעי (הפרוסי). ב-19 בספטמבר 1928 התחתן עם אוגוסטה-סופי סטפנוס. ב-1 בפברואר 1930 הועבר למטה הדיוויזיה השנייה של הרייכסווהר בשטטין, וב-1 באפריל 1932 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1933 הוא מונה כקצין אג"ם של פיקוד מינסטר, וב-1 בנובמבר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-15 באוקטובר 1935 הפך הפיקוד לדיוויזיית הרגלים ה-16, וב-1 באוגוסט 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה.
ב-26 באוגוסט 1939 מונה טרירנברג לראש מטה הקורפוס ה-6, ושימש בתפקיד זה במהלך המערכה הפולנית והמערכה המערבית. ב-1 בנובמבר 1940 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-12, ובקיץ 1941 הוביל את חטיבתו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-12 במבצע ברברוסה בגזרה המרכזית. ב-1 באוגוסט 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-11 באוגוסט 1941 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים 167, עליה פיקד במהלך הקרב על מוסקבה. באביב 1942 העביר את הדיווייזה שלו להולנד לצורך ריענון, וב-5 במאי 1942 קיבל על הישגיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ולאחר אסון סטלינגרד הוא העביר את דיוויזיית הרגלים ה-167 שלו לגזרה הדרומית של החזית המזרחית. ב-10 במאי 1943 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובקיץ 1943 כוח הלחימה של הדיוויזיה שלו התמוסס לקבוצה קרבית בעקבות קרב קורסק. ב-8 בדצמבר 1943 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-347 בהולנד, ולאחר פלישת בעלות הברית ביוני 1944, הוא והדיוויזיה שלו הוכפפו לארמייה השביעית בספטמבר 1944 והיא הושמדה חלקית בקרבות. עם זאת, לאחר מכן היא הוקמה מחדש והמשיכה להיות פרוסה בחזית המערבית. במרץ 1945 נמחצה שוב הדיוויזיה שלו, ולאחר מכן היא שוחזרה כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-347. בתחילת מאי 1945 הוא נפל בשבי בידי רגימנט הרגלים ה-347 של צבא ארצות הברית, ושוחרר מהשבי ב-20 בדצמבר 1947.
לאחר המלחמה.
לאחר שחרורו מהשבי הוא התגורר בדטמולד, עד מותו ב-25 ביולי 1981.
מרתה מיטשל
מרתה אליזבת ביאל מיטשל (2 בספטמבר 1918 – 31 במאי 1976) הייתה אשתו של ג'ון נ. מיטשל, התובע הכללי של ארצות הברית תחת הנשיא ריצ'רד ניקסון. היא הפכה לדמות מוכרת מאוד ולאחר מכן שנויה במחלוקת בשל הערותיה הבוטות על הממשלה בזמן פרשת ווטרגייט.
ביוגרפיה.
מרתה אליזבת ביל ג'נינגס מיטשל נולדה באזור כפרי בפיין בלאף, ארקנסו ב-2 בספטמבר 1918. היא גדלה כבת יחידה של סוחר כותנה ומורה לדרמה.
מיטשל למדה שש שנים בבית ספר פרטי, ועברה לבית ספר ציבורי במהלך השפל הגדול. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון בשנת 1937. מיטשל הייתה דיסלקטית, והתקשה לקרוא בקול. לאחר לימודים במכללה, עבדה כעוזרת אחות בצלב האדום. מיטשל למדה באוניברסיטת ארקנסו בפייטוויל ולאחר מכן באוניברסיטת מיאמי. לאחר סיום לימודי היסטוריה, היא עבדה כשנה כמורה בכיתה ז' במובייל, אלבמה, היא שבה לפיין בלאף ב-1945 ולאחר מלחמת העולם השנייה החלה לעבוד כמזכירה.
במסגרת עבודתה עברה לוושינגטון, שם פגשה את קלייד ג'נינגס ג'וניור, קצין בצבא ארצות הברית מלינצ'בורג, וירג'יניה. הם נישאו ב-5 באוקטובר 1946 ועברו לניו יורק. זמן קצר לאחר נישואיהם, השתחרר בעלה מן השירות, והחל לעבוד כמוכר תיקי-יד. ב-1947 נולד לזוג בן. בשנת 1957 התגרשו בני הזוג.
בשנת 1957 נישאה לג'ון נ. מיטשל, עורך דין מצליח ממנהטן. ב-10 בינואר 1961 נולדה לבני הזוג בת.
המעבר לוושינגטון ופרשת ווטרגייט.