ב-1972 זכה בתפקיד הראשי בסדרת המלחמה הקומית "מ.א.ש". בסדרה גילם אלדה את הוקאיי פירס, הדמות היחידה שהופיעה בכל פרקי הסדרה, לא מעט בזכות הפרק "הוקאיי", שהיה, למעשה, מונולוג ארוך שלה. פירס, המכונה "הוקאיי" על שם דמות מתוך המוהיקני האחרון, הוא הרופא הראשי במחנה, מנתח, פציפיסט ורודף-שמלות. ב-1973 היה אלדה מועמד לפרס אמי על תפקידו בסדרה ומועמד לפרס גלובוס הזהב. בשנה שלאחר מכן זכה בשני פרסי אמי בקטגוריות שחקן השנה בסדרה והשחקן הראשי בסדרה קומית על תפקידו, וכן היה מועמד בפעם שלישית לפרס גלובוס הזהב.
ב-1975 זכה אלדה לראשונה בפרס גלובוס הזהב ובמועמדות כפולה לפרס אמי על תפקידו בסדרה, וב-1976 קיבל אלדה את פרס גלובוס הזהב השני שלו ובמועמדות כפולה נוספת לפרס אמי.
ב-1977 קיבל אלדה שלוש מועמדויות לפרס אמי, שמהן זכה באחת. כמו כן קיבל מועמדות חמישית לפרס גלובוס הזהב.
ב-1978 קיבל אלדה 4 מועמדויות לפרס אמי, שאחת מהן הייתה על תפקידו בסדרת הדרמה הביוגרפית "הרוג אותי אם תוכל". כמו כן קיבל מועמדות שישית לפרס גלובוס הזהב. בשנה זו חזר אלדה לככב בתחום הקולנוע ושיחק בדרמה הרומנטית מועמדת 4 פרסי האוסקר "פעם בשנה, באותו מקום"; על משחקו קיבל אלדה מועמדות שביעית לפרס גלובוס הזהב. כן הופיע אלדה בדרמה הרומנטית "חליפת קליפורניה".
ב-1979 זכה אלדה בפרס אמי הרביעי שלו ובמועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב. בשנה שלאחר מכן זכה אלדה בפרס גלובוס הזהב השלישי שלו ובשתי מועמדויות לפרס אמי. ב-1981 קיבל אלדה את פרס גלובוס הזהב הרביעי שלו וכן קיבל שתי מועמדויות נוספות לפרס אמי.
ב-1982 זכה אלדה בפרס אמי החמישי שלו ובפרס גלובוס הזהב החמישי שלו. בנוסף קיבל אלדה בשנה זו שתי מועמדויות על תפקידו בדרמה הקומית "ארבע העונות".
ב-1983, בעונתו האחרונה בסדרה מ.א.ש, זכה אלדה על תפקידו בפרס גלובוס הזהב השישי שלו ובשתי מועמדויות לפרס אמי.
ב-1989 שיחק אלדה בדרמה הקומית מועמדת 3 פרסי האוסקר של וודי אלן, "פשעים ועבירות קלות". ב-1993 השתתף אלדה בסרט נוסף של וודי אלן, קומדיית הפשע "תעלומת רצח במנהטן".
ב-1994 קיבל אלדה את המועמדות ה-28 שלו לפרס אמי, על תפקידו בסרט "והלהקה מנגנת". בשנה שלאחר מכן קיבל את מועמדות פרס גלובוס הזהב ה-15 שלו, על תפקידו בדרמת הספורט "המייל הלבן".
ב-1996 שיחק אלדה בסרט שלישי מבית היוצר של וודי אלן, הקומדיה המוזיקלית "כולם אומרים אני אוהב אותך".
בשנת 2000 קיבל אלדה מועמדות לפרס אמי על תפקיד האורח בו הופיע בסדרה המצליחה "ER". בנוסף שיחק בשנה זו בתפקיד ראשי בקומדיית הפנטזיה המצליחה "מה נשים רוצות"; בסרט גילם את דן וואנמייקר, מנהלו של גיבור הסרט ניק מרשל (מל גיבסון) שמחליט לפטר אותו ולהעסיק במקומו את דרסי מק'גווייר (הלן האנט).
ב-2001 קיבל אלדה את מועמדותו ה-30 במספר לפרס אמי, על תפקידו בסרט Club Land.
בשנת 2004, כשהוא בן 68, הגיע אלדה לשיא מבחינה קולנועית, כשקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילום דמותו של הפוליטיקאי האמריקאי, סנאטור אואן ברוסט, שניהל מאבק ציבורי נוקב עם הטייס הווארד יוז (לאונרדו דיקפריו) בדרמה הביוגרפית זוכת 5 פרסי האוסקר של מרטין סקורסזה, "הטייס". על תפקידו קיבל אלדה בנוסף גם מועמדות שנייה לפרס באפט"א.
באותה שנה החל אלדה לשחק בסדרת הדרמה הפוליטית "הבית הלבן", בה גילם אלדה את דמותו של הסנאטור מטעם קליפורניה ארנולד ויניק; על תפקידו בסדרה קיבל אלדה שתי מועמדויות לפרס אמי, ב-2005 וב-2006.
בשנת 2005 זכה אלדה להערכה בתחום התיאטרון בו היה פעיל למעלה מ-40 שנה, וקיבל את "פרס דרמה דסק" על הופעתו במחזה "גלאנגארי גלאן רוס".
ב-2009 קיבל אלדה את מועמדותו ה-33 לפרס אמי, על תפקיד האורח שביצע בסדרה הקומית "רוק 30".
ב-2019 זכה בפרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.
חיים אישיים.
מאז 1957 נשוי לשחקנית האמריקאית-יהודייה, ארלין וייס, ולזוג נולדו 3 בנות ביניהן השחקניות אליזבת אלדה וביאטריס אלדה.
אלדה הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ביולי 2018, במהלך ריאיון לתוכנית הבוקר של CBS, אלדה חשף כי בשנים האחרונות הוא מתמודד עם מחלת הפרקינסון.
בג&quot;ץ ירדור
דאריו סרנה
דאריו סרנה (בקרואטית: Darijo Srna; נולד ב-1 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת המגן הימני. בילה את מרבית הקריירה שלו בקבוצת שחטאר דונצק.
קריירת מועדונים.
נולד במטקוביץ' שביוגוסלביה לשעבר (כיום בקרואטיה) לאב בוסני, ולאם סרבית. סרנה החל את קריירת המועדונים שלו בקבוצת הנוער של נרטבה מטקוביץ' בעיר הולדתו, ולאחר מכן עבר לשחק בשורות קבוצת הנוער של היידוק ספליט. הוא הצטרף לקבוצת הבוגרים של המועדון בשנת 1999 בה שיחק במשך כארבע שנים, ועימה זכה באליפות קרואטיה ובשני גביעים.
בשנת 2003 עבר יחד עם בן ארצו סטיפה פלטיקוסה לשחטאר דונצק האוקראינית. עם שחטאר, בה הוא שימש כקפטן, זכה סרנה בעשר אליפויות אוקראינה, ארבעה גביעים, ארבעה גביעי סופרקאפ, ובשנת 2009 זכה עמה בגביע אופ"א, לאחר שבישל את שער הניצחון בהארכה בניצחון 2-1 על ורדר ברמן במשחק הגמר.
סרנה ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות ב-14 בספטמבר 2004 נגד מילאן.
ב-22 ביוני 2018, לאחר 15 שנה בשחטאר, חתם סרנה בקליארי האיטלקית לעונה אחת.
ביוני 2019 הודיע סרנה על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת קרואטיה.
סרנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה במשחק ידידות מול בנובמבר 2002. את שערו הראשון בנבחרת כבש במסגרת מוקדמות יורו 2004 בניצחון נבחרתו על נבחרת בלגיה. למרות שש הופעות בקמפיין המוקדמות, כולל בשני משחקי הפלייאוף נגד , שותף סרנה ביורו 2004 רק כמחליף בשני משחקים, ונבחרתו הודחה כבר בסיבוב הראשון.
לאחר טורניר היורו, הפך סרנה לבורג משמעותי במדים הלאומיים בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2006. הוא הבקיע חמישה שערים בתשעה משחקים בהם שותף והיה הכובש המוביל של הנבחרת בקמפיין. הוא הבקיע את שערי הניצחון בשני המשחקים נגד שוודיה, צמד בתיקו 2-2 הביתי נגד בולגריה ובניצחון החוץ 1-3 נגד איסלנד. הוא המשיך עם הנבחרת למונדיאל שנערך בגרמניה, ואף כבש את השער הראשון בתיקן 2-2 מול אשר נעל את שלב הבתים, אך נבחרתו לא המשיכה לשלבי הפלייאוף.
סרנה זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. הוא כבש את שער הבכורה של נבחרתו בטורניר, בניצחון על , ועזר לקבוצתו להעפיל עד לשלב רבע הגמר בה הודחה בבעיטות הכרעה מול נבחרת טורקיה. בסיום הטורניר, פרש קפטן הנבחרת ניקו קובאץ' וסרנה קיבל את סרט הקפטן.
לאחר שהנבחרת הודחה בשמינית הגמר על ידי פורטוגל ביורו 2016 הודיע סרנה על פרישה מהנבחרת.
הישגים.
היידוק ספליט
שחטאר דונצק
טורה דל מנג'ה
הטורה דל מנג'ה (איטלקית: Torre del Mangia) הוא מגדל בעיר סיינה, איטליה. המגדל נבנה בשנים 1325–1343, וממוקם בפיאצה דל קמפו, הכיכר המרכזית של סיינה, בסמוך לפלאצו פובליקו. בתקופת בנייתו נחשב לאחד המגדלים החילוניים הגבוהים ביותר בימי הביניים של איטליה. בגובה 102 מטרים הוא שני רק למגדל של קרמונה.
משמעות שם המגדל (המגדל של האוכל) נובע מכינויו של השומר הראשון שלו, ג'ובני די באלדוצ'ו, שנודע בנטייתו לבזבז את כל כספו על אוכל.
הלוג'יה משיש, הידועה בשם קאפלה די פיאצה, הוספה בשנת 1352 כנדר לבתולה הקדושה מתושבי סיינה ששרדו את המגפה השחורה.
השעון הוסף בשנת 1360. את המגדל ניתן לראות מכל חלקי העיר.
המגדל נבנה בדיוק באותו הגובה כמו קתדרלת סיינה במטרה להראות שלכנסייה ולמדינה יש כוח זהה.
קירות המגדל בעובי של כ-3.5 מטר בכל צד. המדרגות עד לקצה המגדל מפותלות ורוב האנשים העולים מעלה נאלצים להתכופף תוך כדי העלייה. המעבר במדרגות צפוף והתנועה בשני הכיוונים בו קשה, לכן בכל עת העלייה מותרת רק ל-25 אנשים.
מארוסי
מארוסי אתונה (ביוונית: Μαρούσι K.A.E) היא קבוצת כדורסל יוונית מהפרוור מארוסי בצפון העיר אתונה, המתמודדת בליגת העל היוונית.
היסטוריה.
מועדון הכדורסל של מארוסי מהווה את מחלקת הכדורסל של אחד ממועדוני הספורט הוותיקים ביוון, שנוסד בשנת 1896. מועדון הכדורסל עצמו נוסד בשנת 1950 וממוקם במארוסי, פרבר צפוני באתונה.
מארוסי הייתה אחת מקבוצות הכדורסל הראשונות שהשתתפו בליגת העל היוונית ואף השתתפה בגביעי אירופה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. בשנות ה-80 איבדה הקבוצה את מקומה בליגת העל היוונית ושיחקה בליגות נמוכות יותר. רק בשנת 1999 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל.
שנת 2001 הייתה שנת הפריצה של מארוסי, כאשר היא זכתה בגביע ספורטה ובכך הפכה למועדון היווני השישי שזוכה בתואר אירופי. במשחק הגמר גברה מארוסי על אלאן שאלון מצרפת בתוצאה 72-74 כאשר הקלע המוביל בשורותיה היה ג'ימי אוליבר עם 31 נקודות.
בשנת 2002 העפילה מארוסי לראשונה לגמר הגביע היווני אך הפסידה לאולימפיאקוס 74-66.
בשנת 2004 העפילה מארוסי לראשונה לגמר הפלייאוף של הליגה היוונית, אך הפסידה 3-0 לפנאתינייקוס אתונה. באותה שנה העפילה מארוסי למשחק הגמר של היורופליג והפסידה לאוניקס קאזאן 87-63.
בשנת 2005 סיימה מארוסי במקום השני בתום משחקי הליגה הסדירה אחרי פנאתינייקוס אתונה. באותה עונה הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע יול"ב והפסידה לקבוצת מקדוניקוס.
בשנת 2006 העפילה מארוסי בפעם השנייה לגמר הגביע היווני אך הפסידה לפנאתינייקוס אתונה 68-57.