היכל התהילה של הפוטבול המקצועני (באנגלית: Pro Football Hall of Fame) בקנטון, אוהיו, שבארצות הברית, שם דגש על שחקנים ואישים מליגת ה-NFL, ומכונה לעיתים היכל התהילה של ה-NFL. ההיכל נפתח ב-7 בספטמבר 1963 בקנטון, אוהיו. כל השחקנים והאישים בהיכל התהילה היו קשורים לליגת ה-NFL בצורה זו או אחרת מלבד ביל שאו, שחקן עבר ששיחק עד שנת 1969 בליגת ה-AFL, שהתמזגה עם ליגת ה-NFL שנה לאחר שפרש ב-1970.
הליך הבחירה.
על מנת להיות זכאי להיבחר להיכל התהילה על שחקן או מאמן להיות לפחות חמש שנים לאחר פרישה. אישים כגון בעלים או צוות הנהלה זכאים להיבחר בכל עת. מעריצים יכולים להעמיד שחקנים, מאמנים או אישים אחרים על ידי פניה בדואר אלקטרוני או מכתב להיכל התהילה. חברי ועדת הבחירה מצמצמים את רשימת המועמדים ל-25 מועמדים. בנובמבר הוועדה מצמצמת את הרשימה ל-15 מועמדים סופיים על ידי הצבעה.
היכל התהילה של ה-NFL
מדען ראשי
מדען ראשי הוא נושא משרה האחראי על עידוד פעילות של מחקר ופיתוח (מו"פ), מימון הפעילות וקביעת סדרי קדימויות לה. מדען ראשי של תאגיד מכוון את המחקר והפיתוח בתאגיד זה. מדען ראשי של משרד ממשלתי מכוון את המחקר והפיתוח בתחום שהמשרד הממשלתי מופקד עליו.
חברות רבות ממנות מדען ראשי שתפקידו לכוון את המחקר שלהם. חברת יבמ, למשל, ממנה מדען ראשי במרכזי הפיתוח שלה ובחברות הבנות שלה. המדען הראשי של החברה בהודו הוגדר כאחראי לפיתוח והובלה של המערך הטכני של החברה בהודו, סיוע למנף את הצדדים החזקים של החברה בבניית שיתופי פעולה עם משקיעים, קשרי לקוחות וייזום פרויקטים חדשניים. בנוסף, המדען הראשי מייצג את החברה בפני הממשלה, האקדמיה, לקוחות ושיתופים עסקיים. המדען הראשי של חברת רציונל הגדיר את תפקידו לחזות את מצב הנדסת התוכנה בעוד 3-5 שנים, ובמידת האפשר להמציא את העתיד. לצורך כך הוא יוצר קשרים עם מהנדסי התוכנה בעולם לעקוב אחר ההתפתחויות בתחום.
ישראל.
בישראל הוחלט בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 למנות מדען ראשי למשרדי הממשלה השונים וכיום יש מדען ראשי ברוב משרדי הממשלה. המדענים הראשיים של המשרדים השונים מאוגדים בפורום מדענים ראשיים.
המדען הראשי במשרד הכלכלה הוא יושב ראש הוועדה לחלוקת המשאבים לעידוד התעשייה על פי החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה והוא חולש על התקציב הגבוה ביותר מבין כל שאר המדענים הראשיים. לכן, כאשר משתמשים במונח "המדען הראשי" במגזר הפרטי הישראלי מתכוונים לרוב למדען הראשי של משרד הכלכלה.
הממלכה המאוחדת.
בממלכה המאוחדת קיים תפקיד של יועץ מדעי ראשי לממשלה, המשמש כיועץ אישי של ראש הממשלה, הממשלה כולה ומשרדי הממשלה השונים בנושאי מדע וטכנולוגיה ובמקביל מכהן כראש משרד המדע שאחראי להכוונת נושאי המדע והטכנולוגיה של הממשלה. משרד המחלק תקציב של כ-2.4 מיליארד ליש"ט בין שבע מועצות מחקר של הממלכה המאוחדת. היועץ המדעי הוא דמות ידועה בציבוריות של הממלכה המאוחדת ודעתו נשמעת בנושאים העומדים על סדר היום הציבורי. למשרדי ממשלה רבים יש מדען ראשי של המשרד והיועץ המדעי עוסק בתיאום בין המדענים הראשיים של המשרדים.
בסקוטלנד, המדען הראשי עוסק במחקר רפואי.
חוקי המעגלים של קירכהוף
בית העיר תל אביב-יפו
בית העיר (ידוע גם כ"בית א. סקורה") הוא בניין הניצב ברחוב ביאליק 27, בצידה הצפוני של כיכר ביאליק בתל אביב. מאז בנייתו שימש למטרות שונות, בהן בית עיריית תל אביב, ארכיון, ומ-1971 שוכן בו המוזיאון להיסטוריה העירונית של תל אביב-יפו.
בניין העירייה הישן.
הבניין, שנבנה ב-1925, תוכנן במקור כבית מלון על ידי האדריכל משה צ'רנר. הבנאים שבנו את הבניין היו בני משפחת יצחק טגנסקי אשר בנו גם את בית הפגודה ועוד בתים שבהמשך נכללו בתוכנית השימור בעיר. בעלי הבניין היו איזידור ופיליפ סקורה, ממנהלי בנק אמריקה-פלשתינה. באותה שנה חיפשה עיריית תל אביב מבנה חדש למשרדיה, לאחר שמשכנם הקודם ב"בית הוועד", מתחת למגדל מים בשדרות רוטשילד, כבר לא יכול היה להכיל את המשרדים. הבניין, שנקרא על שם בעליו "בית א. סקורה", הושכר לעירייה עם הקמתו, ובשנת 1928 נרכש על ידה.
משרדי העירייה שכנו במקום, ובבניינים סמוכים, במשך ארבעים שנים, עד שבשנת 1965 העבירה העירייה את מושבה לבניין העירייה בכיכר רבין (אז כיכר מלכי ישראל). המהלך הושלם ב-1968.
המוזיאון.
בשנת 1971 נפתח בבניין "המוזיאון לתולדות תל אביב", אך לאחר כעשרים שנה החל מצבו להתדרדר והוא נסגר. במקום נותר רק הארכיון לתולדות העיר. בשנת 2001 הועברה מחלקת השכונות והרבעים של עיריית תל אביב-יפו לקומה העליונה בבניין, ובשנת 2002 נסגר גם הארכיון ותכולתו הועברה למוזיאון ארץ ישראל ברמת אביב. תחתיו מוקמה בבניין המחלקה לשיפור פני העיר.
מתחם ביאליק כולו נכלל באזורי ההכרזה של העיר הלבנה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2003. במסגרת זאת, הבית שוקם ושוחזר על ידי עיריית תל אביב בתכנון האדריכלית מאירה קובלסקי.
בשנת 2009, במסגרת חגיגות 100 שנים לעיר תל אביב יפו, הוקם בבניין "בית העיר", מוזיאון ומרכז לתולדות העיר תל אביב. לאחר שיפוצו מכיל בית העיר שני חללים מרכזיים: אחד שנבנה בחלל בית העירייה הישן תוך שיחזור המבנה ההיסטורי ולשכתו של ראש העירייה הראשון של תל אביב מאיר דיזנגוף, והשני שנבנה כתוספת ומכיל חלל תצוגה לתערוכות וכן מרכז מידע וירטואלי על עברה של העיר העברית הראשונה.
בקיץ 2023 יהפוך בית העיר למוזאון העיר תל אביב, ויציג תערוכות מתחלפות של אמנים תושבי העיר. באוגוסט 2022 פרסמה העירייה קול קורא ליוצרים תושבי העיר לקחת חלק בתערוכות שיוצגו במוזיאון.
אירית אפרתי
אירית אפרתי (נולדה ב-21 ביוני 1970) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה שהשתתפה באליפות העולם בשחייה (פרת' 1991) במדי נבחרת ישראל. התמחתה בסגנון החזה. השחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 200 מטר חזה מתחת ל-2:40 דקות. אלופת המכביה השלוש עשרה (1989) ושיאנית המכביה.
ביוגרפיה.
אפרתי התאמנה בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב כפר המכביה תחת הדרכתם של אריק רובין והלמוט לוי .
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 1985 זכתה אפרתי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה אחרי זוהר לבנסברג (2:53.43 דקות) ונוגה ויזל.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר 1986 זכתה אפרתי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:49.47 דקות, אחרי זוהר לבנסברג (2:47.62 דקות).
במשחה "נועם" (בריכת 25 מטר) שנערך בנהריה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה אפרתי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:44.62 דקות
אלופת ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה אפרתי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:19.27 דקות, לפני ענת אסף מהפועל עמק הירדן (1:19.48 דקות) וזוהר לבנסברג (1:19.58 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:49.33 דקות, לפני זוהר לבנסברג (2:55.45 דקות) וענת אסף (2:55.53 דקות).
במשחה נועם (בריכת 25 מטר) שנערך בסוף דצמבר אותה שנה זכתה אפרתי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:44.62 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה בווינגייט מאי 1987 קבעה אפרתי במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 37.24 שניות.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי אותה שנה היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.89 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף אוגוסט בווינגייט אותה שנה, היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:18.24 דקות לפני אורת בש מהפועל נהריה (1:20.15 דקות) וענת אסף (1:20.24 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:47.76 דקות, לפני זוהר לבנסברג (2:49.97 דקות) ואורת בש.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד יולי 1988 סיימה אפרתי במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:45.89 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של נוגה ויזל (2:46.76 דקות).
באליפות הנוער שנערכה ביולי אותה שנה קבעה אפרתי במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:16.64 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של נוגה ויזל (1:17.20 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:41.18 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה אפרתי בשתי מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:16.07 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:41.14 דקות. "במשחה הזמנה" באליפות, היא שיפרה במשחה ל-50 מטר חזה את שיאה הישראלי והעמידה אותו על 35.16 שניות.
המכביה ה-13.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב בחודש יולי 1989 זכתה אפרתי בשלוש מדליות. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.30 דקות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 1:14.60 דקות, שיפור לשיאה הטרי (לאחר 18 שעות) של נטע כהן שנקבע יום קודם לכן ועמד על 1:14.83 דקות, כהן שיפרה פעמיים את שיאה של אפרתי (1:16.07 דקות). שתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:40.82 דקות (השיא הקודם היה שייך לה ועמד על 2:41.14 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם הדס פדה, איריס קומן ורויטל וילנאי בשיא ישראלי חדש של 4:30.12 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה אפרתי בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.73 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.42 דקות.
בתחרות שמונה האומות, שנערכה באוסלו, נורווגיה באפריל 1990 זכתה אפרתי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:42.24 דקות.