כפר עבוש (בערבית: كفر عبّوش) הוא כפר פלסטיני בנפת טולכרם שבמערב השומרון. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בכפר עבוש התגוררו כ-1,488 תושבים בשנת 2006. 24.8% מאוכלוסיית כפר עבוש היו פליטים בשנת 1997.
קרמיקה מהאימפריה הביזנטית נמצאה בכפר.
בסוף המאה ה-16 התקיימו בכפר כ-19 משקי בית מוסלמים. תושבי הכפר שילמו לעות'מאנים שיעור מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים שונים שכללו חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות. בסך הכל תושבי כפר עבוש שילמו כ-4,974 אקצ'ות.
בשנת 1838 ציין אדוארד רובינסון את כפר עבוש ככפר במחוז בני סאאב, מערבית לשכם. מפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 תיארה את כפר עבוש כ"כפר אבן בגודל בינוני. הכפר על גבעה עגולה תלולה, עם כמה עצי זיתים. מי הכפר מגיעים מבורות מים. האדמה מאוד קשה."
במפקד 1922 של ארץ ישראל שערכו שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית כפר עבוש 263 מוסלמים. מספר זה גדל במפקד 1931 ל-360 תושבים ב-63 בתים. בסקר הכפרים של 1945 אוכלוסיית כפר אבוש מנתה 480 תושבים, בשטח של כ-4,923 דונם. מתוך שטח זה, 952 דונם היו מטעים וקרקע להשקיה, 1,047 שימשו לגידול דגנים, ואילו 11 דונם היו אדמות בנויות.
בשנת 1961 אוכלוסיית כפר עבוש מנתה 704 תושבים.
כפר זיבאד
כפר זיבאד (בערבית: كفر زيباد) הוא כפר פלסטיני בנפת טולכרם שבמערב השומרון, הממוקם כ-17 ק"מ דרומית לטולכרם. אוכלוסיית כפר זיבאד מנתה בשנת 2006 כ-1,306 תושבים.
19% מאוכלוסיית כפר זיבאד היו פליטים בשנת 1991. בית הספר התיכון של כפר זיבאד נחשב לאחד מבתי הספר הטובים ביותר באזור. יש מסגד היסטורי מתקופת החליף עומר בן אל-ח'טאב, ובנוסף על כך יש מרכז משטרה ומועדון ספורט.
היסטוריה.
קרמיקה מההאימפריה הביזנטית נמצאה בכפר.
בסוף המאה ה-16 התקיימו בכפר זיבאד כ-50 משקי בית, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו לשלטון העות'מאני שיעור מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים שונים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות. בסך הכל תושבי הכפר שילמו כ-10,280 אקצ'ות.
בשנת 1838 ציין אדוארד רובינסון את הכפר ככפר ברובע בני סאאב, מערבית לשכם. מפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 תיארה את כפר זיבאד כ"כפר בגודל בינוני על מישור קטן, המשתרע על העמק בצפון. בתי הכפר בנויים מאבן. עלייה תלולה, עם בור מים בצפון, בדרום גן תאנים, ומעבר להן כמה עצי זיתים. לידם היה קבר חצוב בסלע. אספקת המים היא מבורות מים."
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית כפר זייבאד 260 תושבים. מספר זה גדל במפקד 1931 ל-469 תושבים שהתגוררו ב-96 בתים. בסקר הכפרים של 1945 אוכלוסיית כפר זיבאד מנתה 1,590 תושבים, על שטח של כ-7,085 דונם. מתוכם 2,266 דונם היו מטעים וקרקע להשקיה, 1,434 שימשו לגידול דגנים, ואילו 22 דונם היו אדמות בנויות.
בשנת 1961 אוכלוסיית כפר זיבאד מנתה 643 נפשות.
אחמדים בישראל
אחמדים בישראל (בערבית: أحمدية في إسرائيل) היא קהילה קטנה של אחמדים (פלג מוסלמי) בישראל. הקהילה הוקמה לראשונה באזור בשנות ה-20 של המאה ה-20 בימי המנדט הבריטי. ישראל היא המדינה היחידה ב בה האחמדים יכולים לנהל את אורח חייהם הייחודי בגלוי. בשל כך, השכונה האחמדית שבחיפה, כבאביר משמשת כמרכז של קהילת האחמדים במזרח התיכון.
ב-17 במרץ 1928 בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה העשרים, החלו השליחים האחמדים ּ (המבשרים) להגיע לכפר ּכבביר. ראשון המבשרים היה מאולאנא ג'לאל אל דין שמס. הוא הגיע לחיפה ב-1927 מהודו דרך דמשק. בחיפה הוא נפגש עם צעירים ּ מבני כ ּב ּאביר שהזמינוהו לפגוש את זקני הכפר. באותה תקופה היו תושבי הכפר ּ נתונים להשפעת הסופים המשתייכים לכת השאזולית שמרכזה בעיר עכו. לאחר ביקור המבשר הראשון בכפר, החלו המשפחות להצטרף בהדרגה לכת האחמדית. ומקץ כמה שנים נהיה הכפר למרכז התנועה האסלאמית האחמדית במזרח התיכון.
בשנת 1934 נחנך המסגד הראשון ולידו המרכז הרוחני והתרבותי. הפעילות להפצת עקרונות התנועה האחמדית החלה ב-1927 .ובשנת 1932 הוחל בהוצאת ירחון ּ "אלבשרא" (הבשורה), ביטאון התנועה, הממשיך לראות אור עד עצם היום הזה. השליחים של העדה הקדישו את מרצם ואת זמנם לחינוך הילדים ולהשרשת המסורת הדתית בקרב המבוגרים. בשנת 1934 נפתח בית הספר היסודי בו למדו בנים ובנות. תחילה למדו הילדים בתוך המסגד ובחדרים הנספחים. כיום בית הספר "אלאחמדייה" נמצא בבניין יפהפה נפרד בלב השכונה. באותה שנה (1934 (נרשמה העדה כאגודה עות'מאנית (כיום עמותה).
ענייני העדה מנוהלים על ידי ועד מנהל נבחר. בנוסף לוועד המנהל מאורגנים בני העדה בארגונים וולונטריים שונים: מועצת ילדים, מועצת ילדות, מועצת צעירים, מועצת זקנים ומועצת נשים. בראש הוועד המנהל עומד האמיר הנבחר נציג המרכז העולמי, והוא האחראי לתפילות ולדרשות ושאר הפעילויות הרוחניות וארגוניות של העדה. ב-1979 הוחלט להרוס את המסגד הישן ובמקומו נבנה מסגד אחר חדיש וגדול ומהווה אטרקציה לתיירים וסיירים רבים מישראל ומהעולם, והוא נושא אותו שם של המסגד הישן – ג'אמע סיידנא מחמוד.
כל המפעלים וכל הפעילויות של העדה ממומנים על ידי תרומות בני העדה האחמדית בארץ בלבד: כל חבר וחברה בתנועה מעלים תרומה חודשית חובה הנעה בין %25,6 ל-%10 מהכנסתם לקופת העדה.
המסיוניר הראשון, מאולאנא ג'לאל אל דין שמס שהייה מכפר קטן בשם שחוואן פנג'אב, הודו הבריטית, שנמצא כמה קילומטרים מקדיאן מרכז העדה בזמנו, הוא זכה להצטרפות במדרסה-א-אחמדיה בשנת 1910. הוא קיבל את התואר מאולבי פאזיל בגיל 20 ונסע לדמשק כדי להטיף לאחמדיה ב-27 ביוני 1925.
מאולאנא שמסודין אל-מלאבארי, נולד בעיר מנרקאד קראלה, הודו. הוא הגיע לארץ מהודו בשנת 2004 לאחר שהוצב על ידי הח'ליף מירזה מסרור אחמד של העדה האסלאמית האחמדית כמסיוניר הראשי במדינה לאחר שלמד באוניברסיטת העדה בקדיאן (Qadian), הודו.
לא ידוע כמה אחמדים ישראלים ישנם, אם כי לפי הערכות ישנם כ-2,200 אחמדים בלבד.
היסטוריה.
ב-1924 הגיע לחיפה הח'ליף מירזא בשיר א-דין מחמוד אחמד בנו של מייסד העדה האיסלמית האחמדית מירזא ע'ולאם אחמד אל-קאדיאני. בני משפחת עודה התפללו במסגד איסתיקלאל בעיר התחתית של חיפה ושם פגשו את ג'לאל א-דין שמס, המבשר האחמדי מהודו. בני המשפחה החליטו להצטרף לקהילה האחמדית. ב-17 במרץ 1928, הועבר "מרכז המשלחת האחמדית לארצות המזרח-התיכון" מדמשק לכבאביר. ב-1934 נחנך המסגד הראשון בכפר ובאותה שנה נפתח גם בית ספר (בהמשך ב-1978 נוסד גם בית ספר אלאחמדייה). ב-1979 נבנה מסגד חדש במקום הישן (שניהם נקראים ג'אמע סיידנא מחמוד - "אדוננו מחמוד" על שם הח'ליף השני של העדה). למסגד שני מינרטים שגובהם 35 מטרים והוא בנוי כמבנה מתומן המזכיר את צורת כיפת הסלע בירושלים.
מסגד הראשון של השכונה הוקם בשנת 1931, ומסגד מחמוד גדול יותר בשנות ה-80.
קהילת האחמדים בימינו.
קהילת האחמדים מפוזרת ואנשי הקהילה מתגוררים במחוזות שונים במדינת ישראל, אך מרבית הקהילה מרוכזת בעיר השלישית בגודלה בישראל, חיפה.
חיפה.
אף על פי שישנם אחמדים רבים באזורים אחרים בישראל, שכונת כבאביר שבחיפה היא הקהילה הגדולה והמבוססת היחידה בישראל. עם זאת, בשכונה לצד הרוב האחמדי מתגוררים מעט יהודים, ערבים נוצרים ואף דרוזים. הקהילה במקום ככל הנראה מורכבת ממספר פליטים פלסטיניים שברחו לשכונה בעקבות כך שהוחרמו על ידי בני משפחותיהם ביהודה ושומרון. פקידי עיריית חיפה רואים בשכונה מודל של דו קיום. דוגמה לכך היא דבריו של יונה יהב, ראש עיריית חיפה שתיאר את האחמדים המקומיים כ"ערבים רפורמים". כמה פוליטיקאים אף ביקרו את אנשי קהילה המקומית, הנשיא, שמעון פרס הגיע לשכונה לארוחת אפטאר במהלך חודש הרמדאן.
ב-2009 במסגרת משלחת של אנשי דת יהודים, נפגש נשיא הקהילה האחמדית בישרראל עם האפיפיור, בנדיקטוס השישה עשר וזאת כדי להעביר מסר ישיר מפי הח'ליף החמישי של הקהילה, מירזא מסרור אחמד. ב-2011 ערכה הקהילה המקומית סיור בעיר לאורחי וועידת ראשי הערים הבינלאומית ה-27 בה השתתפו 26 ראשי ערים ממדינות שונות בעולם, אירוע שנערך על ידי המועצה האמריקאית ליהדות התפוצות ובשיתוף משרד החוץ הישראלי.
תיעניכ
תיעניכ (בערבית: تعنّك) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין שבצפון השומרון, הממוקם כ-13 ק"מ צפונית מערבית לעיר ג'נין. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,095 תושבים.
בסמוך לכפר ממוקם האתר המקראי ועיר הלויים תענך (ביוונית עתיקה: Θαναά). החפירות בתל נערכו על ידי אלברט גלוק בעיקר בשנות ה-70 וה-80. בחפירות נמצאו שנים-עשר לוחות בכתב יתדות אכדי. כשליש מהשמות על גבי הלוחות הללו הם ממוצא חורני. נמצאו כאן כלי חרס מהתקופה הרומית, מהתקופה הביזנטית ומימי הביניים. השרידים העיקריים הנראים כיום הם של ארמון עבאסי מהמאה ה-11.
בסוף המאה ה-16 התקיימו בתיעניכ כ-13 משקי בית, כולם מוסלמים. התושבים שילמו מיסים לשלטונות העות'מאנים על מוצרים חקלאיים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות בסך הכל התושבים שילמו כ-7,000 אקצ'ות.