באוקטובר 2009 החל לכהן כמנהל רשות החברות הממשלתיות. עם כניסתו לתפקיד החליט על שינוי ארגוני שעיקרו הקמת אגף לפיקוח בקרה ודיווח ויחידה מקצועית לחשבונאות, מהלך שהביא לשיפור ניכר ביכולת הפיקוח של הרשות, ברמת הדיווח החשבונאי ולדיווחים במועד של החברות הממשלתיות. בתקופתו הופרטו הבנק לפיתוח התעשייה, החברה לאוטומציה וחברת נמל אילת. סיים תפקידו זה ביולי 2012.
באוגוסט 2011 מונה למנכ"ל משרד האוצר (תחילה כמנכ"ל בפועל וממאי 2012 במינוי רשמי), במקביל לתפקידו כמנהל רשות החברות הממשלתיות. הוא נכנס לתפקיד זה בעיצומם של שני משברים: המחאה החברתית בישראל של קיץ 2011, והמשבר בשוקי הכספים הגלובליים לנוכח המשבר הכלכלי ביוון ובשאר מדינות דרום אירופה (PIIGS). מיד עם כניסתו לתפקיד ניהל את מדיניות משרד האוצר ליישום המלצות ועדת טרכטנברג והקים צוות היערכות למשבר גלובלי ולמקרה של משבר או התפרקות של גוש האירו.
באותה עת חדלה אספקת הגז הטבעי ממצרים לישראל. המשק נקלע למשבר אנרגיה שעלותו יותר מ-15 מיליארדי שקלים, מצבה הפיננסי של חברת החשמל הורע משמעותית ותעריף החשמל היה אמור לעלות ביותר מ-40%. כהן ניהל את טיפול הממשלה במשבר, העמיד לרשות חברת החשמל סל כלים לסיוע פיננסי, לרבות ערבויות מדינה, ויצר מתווה (מתווה כהן) שמיתן ופרס על פני שלוש שנים את השפעת העלות העודפת של הדלקים על תעריף החשמל.
פעל במסגרת מספר ועדות לשיפור השירות הציבורי. בין הוועדות העיקריות הוועדה לאסטרטגיה אותה הוביל יחד עם פרופ' יוג'ין קנדל, יו"ר המועצה הלאומית לכלכלה. הוועדה קבעה מוסדות ותהליכים שיאפשרו תהליך מתמיד של גיבוש אסטרטגיה כלכלית וחברתית לממשלה. ועדת המשילות בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הראל לוקר. במסגרת הוועדה התווה כהן תהליך להגברת השקיפות והשיתופיות בתהליך הכנת תקציב המדינה. כהן סבר שעל משרד האוצר להעביר חלק מן האחריות והסמכויות בהכנת התקציב למשרדי הממשלה הרלוונטיים. לדעתו, תהליך כזה יעצים את המשרדים וישפר את יכולותיהם המקצועיות.
הוועדה השלישית, הוועדה לשיפור השירות הציבורי. כהן עמד בראש הצוות לשיפור הגמישות הניהולית, השכר הדיפרנציאלי והעצמת ההון האנושי. הצוות המליץ על שינוי מקיף בהערכת העובדים, ביטול שכר עידוד ומתן שכר דיפרנציאלי ומענקים כגמול על מצוינות. כמו כן המליץ הצוות על קציבת קדנציות לסגל הבכיר והבניית תהליכים לריענון השורות לקידום של עובדים בסגל הבכיר של שירות המדינה.
כהן הוביל שני מהלכים ארגוניים חשובים במשרד האוצר. הקמת התקשוב הממשלתי כולל היחידה לשיפור השירות הציבורי והקמת האגף המאוחד של הכלכלן הראשי והכנסות המדינה. אגף שנועד להעצים את יכולת המחקר הכלכלי, מדיניות המיסים ומדיניות מבוססת מחקר במשרד האוצר.
לאחר פרישתו מונה לנשיא איגוד המבקרים הפנימיים.
בינואר 2015 מונה ליו"ר הדירקטוריון של חברת IBC, המחזיקה ב-60% ממיזם הסיבים האופטיים Unlimited.
במרץ 2020 התמנה ליו"ר הדירקטוריון של חברת התקשורת סלקום.
חיים אישיים.
כהן נשוי לד"ר רויטל כהן ולהם ארבעה ילדים.
ברנקו (כדורגלן)
קלאודיו איברהים ואז לאאל (בפורטוגזית: Cláudio Ibraim Vaz Leal), המוכר בכינוי ברנקו (Branco, שפירושו הצבע "לבן"), (נולד ב-4 באפריל 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ברזילאי.
ברנקו ייצג את נבחרת ברזיל בשלושה מונדיאלים - 1986, 1990 ו-1994. במונדיאל 1994 תרם לזכית ברזיל בגביע עם שער מבעיטה חופשית נגד הולנד ברבע הגמר.
ברנקו פתח בקריירת מאמן בשנת 2012 עם אימון קבוצת פיגיירנסה, המשחקת בליגת העל הברזילאית, אבל נאלץ לעזוב את הקבוצה כעבור חמישה חודשים בעקבות הפסד עונת אליפות סנטה קטרינה ליריבתה אבאי.
תארים כשחקן.
אינטרנסיונל.
אליפות ריו גראנדה דו סול: 1981
פלומיננסה.
אליפות ריו דה ז'ניירו: 1983, 1984, 1985
ליגת העל הברזילאית: 1984
גרמיו.
אליפות ריו גראנדה דו סול: 1993
פורטו.
ליגת העל הפורטוגזית: 1989-90
הגביע הפורטוגלי: 1989-90
נבחרת ברזיל.
מונדיאל 1994
קופה אמריקה: 1989
אולגה קניסקינה
אולגה ניקולאייבה קניסקינה (ברוסית: О́льга Никола́евна Кани́ськина; נולדה ב-19 בינואר 1985) היא אתלטית רוסייה. היא אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008), אלופת עולם שלוש פעמים ברציפות (אוסקה 2007, ברלין 2009 וטגו 2011) ואלופת אירופה (ברצלונה 2010) בתחרות הליכה ל-20 ק"מ. בשנת 2015 לאחר שהתברר שהשתמשה באימרוץ נשללו כל התארים שבהם זכתה ונפסלו כל שיאה משנת 2009 (כולל).
ביוגרפיה.
קניסקינה נולדה בנפולנאיה טבלה, שברפובליקת מורדוביה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 זכתה קניסקינה במדליית כסף בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:28:35 שעות, אחרי ריטה טוראבה מבלארוס (1:27:08 שעות) ולפני אליסה ריגאודו מאיטליה (1:28:37 שעות).
אלופת עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה קניסקינה במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:30:09 שעות, לפני בת ארצה טטיאנה שמיאקינה (1:30:42 שעות) ומריה ואסקו מספרד (1:30:47 שעות).
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה קניסקינה במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בשיא אולימפי חדש של 1:26:31 שעות, לפני קיירסטי פלצר מנורווגיה (1:27:07 שעו) ואליסה ריגאודו (1:27:12 שעות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה קניסקינה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:28:09 שעות, לפני אוליב לורניין מאירלנד (1:28:58 שעות) והונג ליו מסין (1:29:10 שעות).
אלופת אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 זכתה קניסקינה במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:27:44 שעות, לפני אניסיה קירדיאפקינה (1:28:55 שעות) וורה סוקולובה (1:29:32 שעות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה קניסקינה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:29:42 שעות, לפני הונג ליו (1:30:00 שעות) ואניסיה קירדיאפקינה (1:30:13 שעות).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה קניסקינה במדליית כסף ולא הצליחה להגן על תוארה, בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:25:09 שעות, 7 שניות אחרי בת ארצה, ילנה לשמנובה שקבעה שיא עולם חדש של 1:25:02 שעות ולפני קיאנג שנג'י מסין (1:25:16 שעות).
מרינה שולץ
מרינה שולץ (ברוסית: Марина Шульц; נולדה ב-18 בדצמבר 1994) היא מתעמלת אמנותית ישראלית וחברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
ביוגרפיה.
שולץ נולדה ברוסיה וכיום מתגוררת באשקלון. למדה בתיכון מקיף ד' אך השהתה לימודיה לצורך אימונים לקראת המשחקים האולימפיים. הצטיינה בנבחרת המקומית, והתאמנה תחת הדרכתה של אירנה וולקו בבית הספר להתעמלות אומנותית בעיר מגוריה. בשנת 2009 עברה מאגודת הספורט של אשקלון למגמת המחוננות של נבחרת ישראל.
בשנת 2005 הייתה אלופת ישראל לנערות בתרגיל עם חישוק, ובשנת 2009 הגיעה יחד עם חברותיה למקום החמישי באליפות אירופה לנבחרות הג'וניור.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה בספטמבר 2010 זכתה יחד עם חברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית בהישג שיא בקרב רב כאשר דורגה במקום רביעי.
באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים בתוצאה של 26.675 נק'. לעומת זאת איכזבה הנבחרת בתחרות הקרב-רב כאשר ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14 בלבד, ונדחקה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. בכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב והעפילה לאולימפיאדה.
ברבר
רפיק אל חוסייני
כיבוש גינאה החדשה הגרמנית
כיבוש גינאה החדשה הגרמנית (כיום חלק מפפואה גינאה החדשה), בוצע על ידי צי וכוח משלוח מאוסטרליה, אשר הצטרפה אל האימפריה הבריטית כחלק ממדינות ההסכמה, בתחילת מלחמת העולם הראשונה. הסיבה העיקרית להשתלטות על המושבה הייתה תחנת אלחוט במקום, שיכולה הייתה לשמש את צי מזרח אסיה הגרמני, ממנו הבריטים חששו מאוד. כללית, פרט לקרב שנערך ב-11 בספטמבר 1914 בדרך לביטה פקה (Bita Paka) שבנוי-פומרן (Neu-Pommern, פומרניה החדשה, כיום בריטניה החדשה), מקום תחנת האלחוט, לא גילו הגרמנים התנגדות רבה. נוי-פומרן, ועמה תחנת האלחוט, נכבשה עד ה-21 לחודש. קייזר-ווילהלמסלנד (Kaiser-Wilehelmsland), כפי שנקרא אז חלקו הצפוני-מזרחי של האי גינאה החדשה נכבש בשבועות שלאחר מכן. היה זה ניצחונה החשוב הראשון של אוסטרליה במלחמה.
לאחר תבוסת גרמניה במלחמה, נמסר השטח לאוסטרליה ב-1920 כחלק ממנדט חבר הלאומים.
רקע.
גינאה החדשה הגרמנית.
גינאה החדשה הגרמנית הייתה מושבה גרמנית משנת 1884. המושבה השתרעה על חלקו הצפוני-מזרחי של האי גינאה החדשה, שחלקו המערבי היה בשליטה הולנדית, וחלקו הדרום-מזרחי סופח לקווינסלנד. בנוסף, המושבה כללה את ארכיפלג ביסמרק, שהאיים העיקריים בו הם נוי-פומרן ונוי-מקלנבורג (Neu-Mecklenburg, מקלנבורג החדשה, כיום אירלנד החדשה). יתר איי האוקיינוס השקט שהיו תחת שלטון גרמני, היו אף הם כפופים מנהלית למושבה, פרט לסמואה. שטח המושבה היה קרוב ל-250,000 קמ"ר, ומספר תושביה האירופים: 1,273. רוב התושבים היו מלנזים וכן היו במושבה תושבים ממוצא סיני, יפני ומלאי.
הצטרפות אוסטרליה ללחימה באוקיינוס השקט.