בעצת רופאיו החליט פושברי לוותר על עונת 2001/02, כמו גם על השתתפות בנבחרת שוודיה באולימפיאדת סולט לייק סיטי. הוא חזר לפלייאוף, בריא ואחרי מנוחה ארוכה, צבר 27 נקודות ב-20 משחקים והוביל את האוולאנש עד הגמר החטיבתי, שם נוצחו פושברי וחבריו בשבעה משחקים על ידי יריבתם המושבעת דטרויט רד וינגס.
העונה הבאה, 2002/03, הייתה עונתו הטובה ביותר של פושברי ב-NHL מבחינה אישית. הוא סיים אותה עם 29 שערים ו-77 אסיסטים, ובסך הכל 106 נקודות, המבקיע המוביל ב-NHL - תואר שזיכה אותו בגביע ארט רוס. הוא נבחר גם ל-MVP של הליגה וזכה בגביע הארט. האוולאנש המשיכו את רצף אליפויות הבית שלהם, אולם בפלייאוף הודחו במפתיע על ידי מינסוטה ויילד.
עונת 2003/04 הייתה רצופת פציעות עבור פושברי. הוא שיחק בה ב-39 משחקים בלבד, ולמרות שהפיק בהם תוצרת טובה של 55 נקודות עמד המשך הקריירה שלו בספק גדול.
2004 - 2010.
עונת 2004/05 של ה-NHL בוטלה כולה בעקבות סכסוך עבודה בין הליגה לאיגוד השחקנים שלה. פושברי לא חיכה הרבה, ועוד לפני שהוכרז סופית על ביטול העונה חתם על חוזה לעונה מלאה בקבוצת נעוריו, מודו הוקי בשוודיה. יחד איתו הגיעו לקבוצה ולליגה השוודית כולה כוכבי NHL שוודים נוספים לאותה עונה.
פושברי סיים את העונה עמוסת הכוכבים עם 39 נקודות ב-33 משחקים, למרות שסבל מפציעה בכף ידו באמצע העונה. לאחר ששב מפציעת היד שלו במהירות בלתי צפויה, למרות שכללה ניתוח, נפצע שוב במשחק הראשון של הפלייאוף ולא שב לשחק עוד באותה עונה. מודו הוקי, בלעדיו, הודחה בסיבוב הראשון.
בעונת 2005/06 חזרה ה-NHL לפעול, הפעם עם תקרת שכר שהייתה אחת מתוצאות השביתה. האוולאנש לא יכלו לשמור את פושברי תחת תקרת השכר, והוא עבר לפילדלפיה פליירס - הקבוצה שבחרה אותו בדראפט ב-1991. העונה הראשונה בפליירס החלה בצורה מצוינת, כאשר פושברי הוביל את הליגה כולה בנקודות - אולם שוב שבו לפקוד אותו הפציעות, ותפוקתו ירדה. למרות זאת, יכולתו במשחקים ששיחק הספיקה כדי להישאר בפליירס והוא הפך לקפטן שלה לקראת עונת 2006/07.
עונת 2006/07 הייתה מאכזבת, הן עבור פושברי והן עבור הפליירס כקבוצה. באמצע העונה הועבר לנאשוויל פרדטורס, שראתה בו את החלק החסר בהרכבה לזכייה בגביע סטנלי ראשון. גם בפרדטורס המשיך פושברי לאכזב, ובפעם הראשונה בקריירת ה-NHL שלו סיים עונה עם ממוצע של פחות מנקודה למשחק.
כבר בתחילת עונת 2007/08 נפצע פושברי שוב, הפעם בכף רגלו. הוא נאבק בפציעה במשך העונה, ולבסוף, עם סיום מועד ההעברות, הועבר שוב לקבוצה בה עשה את עיקר קריירת ה-NHL שלו, קולורדו אוולאנש.
במדי האוולאנש שב פושברי להזכיר במעט את רמתו משכבר. בתשעת המשחקים האחרונים של העונה הרגילה צבר 14 נקודות, אולם בפלייאוף שבה בריאותו להטריד אותו, והוא השתתף רק בשבעה משחקים מתוך העשרה של קבוצתו.
לאחר מספר חודשי החלמה ניסה פושברי לחזור למשחק באמצע עונת 2008/09. הוא חזר לשוודיה, לקבוצת נעוריו מודו הוקי, אולם עד מהרה התברר שלא החלים מפציעותיו, ולאחר שלושה משחקים בלבד שבת מפעילות לשארית העונה.
את עונת 2009/10 העביר פושברי במודו הוקי. הוא שיחק ב-23 משחקים והצטיין עם 30 נקודות, אולם מודו הוקי החמיצה את הפלייאוף ופושברי הודה כי ייתכן ושיחק את משחק ההוקי האחרון שלו.
ניסיון החזרה ב-2011, הפרישה ואחריה.
בינואר 2011, באמצע עונת ה-NHL, הודיעה קולורדו אוולאנש כי פושברי החל להתאמן עם הקבוצה. פושברי עצמו אמר שהחליט לבחון את מצבו הגופני כדי לנסות ולחזור שוב למשחק, והדרך הטובה ביותר לעשות זאת הייתה באמצעות אימונים עם שחקני NHL.
ב-6 בפברואר הודיעה הקבוצה על חזרתו של פושברי למשחק, תחת חוזה לשארית עונת 2010/11. שני משחקים בלבד, בהם לא כבש שער ולא מסר אסיסט, הספיקו כדי להודות שניסיון החזרה נכשל, ופושברי הודיע על פרישה סופית ומוחלטת ממשחק.
חודשיים לאחר פרישתו מונה פושברי לעוזר המנהל המקצועי של קבוצתו השוודית, מודו הוקי. ביחד עם אביו, המאמן קנט פושברי, הקים חברת נדל"ן שהקימה בין השאר את האולם הביתי החדש של הקבוצה בארנשלדסוויק.
באוקטובר 2011, עם תחילת עונת 2011/12 הוציאה קולורדו אוולאנש את מספר חולצתו של פושברי, 21, לגמלאות, וקבעה שאף שחקן לא ילבש עוד את החולצה מספר 21 בקבוצה.
ב-2014 התקבל פושברי כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
ב-2015 הוצא מספר חולצתו לגמלאות גם על ידי קבוצת נעוריו, מודו הוקי השוודית.
קריירה בינלאומית.
בנוסף לקריירת NHL מוצלחת, ניהל פושברי קריירה בינלאומית מצוינת במדי נבחרת שוודיה.
במדי הנבחרת הצעירה שיחק פושברי לראשונה באליפות העולם עד גיל 20 ב-1992. הוא סיים אותה עם 11 נקודות ב-7 משחקים בלבד, שני בטבלת ההבקעה של האליפות. מאזן מצוין של 5 ניצחונות, תיקו והפסד, הספיק לשוודיה למדליית כסף בלבד.
בהמשך השנה שיחק לראשונה גם בנבחרת הבוגרת של שוודיה באליפות העולם. תרומה צנועה של החלוץ בן ה-19, עם 6 נקודות ב-8 משחקים, הספיקה כדי לזכות באליפות.
גם ב-1993 שיחק פושברי בשתי האליפויות - הצעירה והבוגרת. בנבחרת הצעירה קבע שיא הבקעה מדהים, עם 7 שערים ו-24 אסיסטים, ובסך הכל 31 נקודות ב-7 משחקים בלבד - שיא של אליפות העולם עד גיל 20 המחזיק מעמד עד היום. למרות זאת החמיצה שוודיה זכייה באליפות לאחר שסיימה אותה בשוויון בטבלה עם קנדה. כיוון שקנדה ניצחה במשחק בין השתיים, זכתה היא באליפות ושוודיה הסתפקה שוב במדליית הכסף.
באליפות העולם עם הנבחרת הבוגרת איכזב פושברי וסיים עם שער אחד ואסיסט אחד בלבד. למרות זאת שוודיה עלתה למשחק הגמר, בו נוצחה בידי רוסיה ואיבדה את תוארה.
לאולימפיאדת לילהאמר (1994) הגיע פושברי כאחד הכוכבים הצעירים המבטיחים בעולם. פושברי עזר להוביל את שוודיה עד משחק הגמר מול קנדה, במה שנתפס גם כקרב אישי בין שני הצעירים הטובים בעולם - פושברי מול הקנדי פול קאריה. המשחק הסתיים בתיקו 2:2 לאחר ששוודיה כבשה שער משווה פחות מ-2 דקות לסיום הזמן החוקי. לאחר שההארכה הסתיימה ללא שער, התייצבו הנבחרות לדו-קרב מכות עונשין. הדו-קרב נמשך עד המכה השביעית, בה פושברי הבקיע, ואילו קאריה, שביצע את המכה עבור קנדה, נעצר על ידי השוער השוודי. פושברי הוסיף לתואר העולמי מ-1992 גם מדליית זהב אולימפית ראשונה.
ב-1996 התייצב פושברי במדי נבחרת שוודיה למפעל בינלאומי חדש שאורגן בידי ה-NHL - גביע העולם בהוקי קרח, מפעל שהחליף את גביע קנדה שאורגן ביחד עם פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. את נבחרת שוודיה אימן אביו של פושברי, קנט, שאימן אותו בעבר גם בקבוצת נעוריו מודו הוקי. פושברי שיחק בארבעה משחקים בלבד במפעל, ושוודיה נוצחה בחצי הגמר על ידי קנדה לאחר שתי הארכות.
1998 הייתה שנה עמוסה עבור פושברי בזירה הבינלאומית. היא החלה בהופעה במדי הנבחרת באולימפיאדת נאגנו, האולימפיאדה הראשונה בה שיחקו שחקני NHL. הופעה פושרת של פושברי השתלבה בכישלון של הנבחרת כולה, שנוצחה ברבע הגמר על ידי יריבתה המושבעת, פינלנד.
המשך השנה היה טוב יותר. עדיין תחת אביו כמאמן, סיים פושברי כמבקיע המצטיין של אליפות העולם עם 11 נקודות, ושוודיה זכתה באליפות לאחר שנקמה בנבחרת פינלנד בניצחון בגמר.
הפציעות הרבות שפגמו בקריירת ה-NHL של פושברי פגעו בו גם בזירה הבינלאומית. ב-2002, בעיצומה של עונה בה לא שיחק כלל ב-NHL עד הפלייאוף, ויתר פושברי גם על השתתפותו באולימפיאדת סולט לייק סיטי. שוודיה, בלעדיו, ספגה הפסד מפתיע מאוד ברבע הגמר מידי נבחרת בלארוס.
ב-2003, אחרי עונת NHL מוצלחת וכשהוא בריא ורענן יותר, חזר פושברי גם לזירה הבינלאומית ושיחק עם נבחרת שוודיה באליפות העולם. הוא סיים אותה עם 9 נקודות ב-8 משחקים, כאשר הרגע המרשים שלו היה במשחק רבע הגמר מול פינלנד. שוודיה חזרה מפיגור 5:1 לניצחון 6:5, ופושברי כבש את השער שהשווה את התוצאה ל-5:5 אחרי מבצע אישי בו חלף על פני כל ההגנה הפינית, הטעה את השוער והחדיר את הדיסקית לשער לאחר שהחליק מאחוריו. שוודיה המשיכה עד משחק הגמר ונוצחה על ידי קנדה.
ב-2004 הגיע פושברי לאליפות העולם כשהוא טרוד בטיפול בפציעותיו. הוא שיחק בה רק שני משחקים, ותרומתו הייתה זניחה. שוודיה שוב הגיעה לגמר ושוב נוצחה על ידי קנדה.
לאחר סיום העונה שיחק במהדורה השנייה של גביע העולם בהוקי קרח. פושברי שוב תרם מעט, ושוודיה הובסה ברבע הגמר על ידי נבחרת צ'כיה.
ב-2006 נכלל פושברי בנבחרת שוודיה באולימפיאדת טורינו. הוא לא כבש, אבל מסר 6 אסיסטים וזכה עם הנבחרת במדליית זהב אולימפית שנייה. בכך נכנס פושברי ל"מועדון הזהב המשולש הכפול" - שחקנים שזכו לפחות פעמיים באליפות העולם, לפחות בשתי מדליות זהב אולימפיות ולפחות בשני גביעי סטנלי. פרט לפושברי חברים ב"מועדון" הזה כיום רק שני שחקנים נוספים - הסובייטים ויאצ'סלב פטיסוב ואיגור לריונוב, שנכנסו אליו לפני פושברי.
ב-2010 זכה פושברי לכבוד להיות נושא הדגל של המשלחת השוודית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ונקובר. במשחקים עצמם לא הצליחה שוודיה לשמור על תוארה והודחה ברבע הגמר על ידי סלובקיה. פושברי, שהיה כבר קרוב לפרישה, שיחק ב-4 משחקים ותרומתו הסתכמה באסיסט אחד בלבד.
ניהול מטריציוני
ניהול מטריציוני היא שיטת בניית ארגון ואופן מבנהו, כך שעובדים מקצועיים (למשל עובדי מחקר ופיתוח או אנשי מכירות) אינם כפופים בהכרח לעבודה על פרויקט מסוים או מוצר כלשהו, אלא מוקצים באופן דינאמי לפרויקטים שונים לפי דרישה ומנוהלים מקצועית על ידי גורם אחד וכפופים פרויקטלית לגורם אחר.