בין הספרים שערך קובץ המאמרים Collaborations with the Nazis – Collective Memory  and Public Discourse בהוצאת Routledge. הספר עוסק בשיח הציבורי שהתנהל לאחר סיום המלחמה בארצות אירופה השונות בנושא תופעת שיתוף הפעולה ברצח היהודים. בקובץ נטלו חלק חוקרים מהארץ ומארצות אירופה, שהתבקשו לדון בהתפתחות שחלה בשיח בנושא זה לאורך השנים כתוצאה משינויים פוליטיhם וחברתיים. הקובץ מתייחס לסוגיות שונות הנוגעות להתמודדות עם העבר כגון: בניית זיכרון קיבוצי, הדחקה, הכחשה ועוד. בהקדמה לספר הציג שטאובר בפני הקורא ניתוח היסטוריוגרפי כולל, הן לגבי מאפייני הקולבורציה בזמן המלחמה והן לגבי התגבשות הזיכרון לאחר המלחמה. בסינתזה שהציע הצביע על קווי הדמיון, כמו גם ההבדלים, בהתפתחות השיח וההתמודדות עם העבר במדינות השונות.
משחק אימה
מוצב רותם (ראס אל-בידה )
ראס אל-בידה
ראס אל בידה
פורט הוד
פורט הוד (באנגלית: Fort Hood) הוא בסיס צבאי של צבא ארצות הברית בטקסס, ארצות הברית. בסיס הקורפוס השלישי, דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ודיוויזיית החי"ר הרביעית ושל 12 יחידות תומכות נוספות (בהן הפיקוד הלוגיסטי ה-13 ופיקוד הניסויים המבצעיים). הבסיס, הממוקם בצמוד לעיר קילין ובין הערים וייקו ואוסטין, כ-60 ק"מ מכל אחת מהן, קרוי על שמו של גנרל צבא הקונפדרציה ג'ון בל הוד. הבסיס הוא מן הגדולים בעולם, לפני התמוטטות ברית המועצות היה בסיס הצבא הגדול ביותר בעולם החופשי (כיום פורט בנינג גדול ממנו). שטחו 214,000 אקר והאוכלוסייה הקבועה שלו עמדה ב-2014 על 45,414 אנשי צבא קבע ו-8,900 אזרחים במקצועות תומכי לחימה ועובדי סוכנויות פדרליות שונות. סמוך לבסיס וממערב לו נמצא בסיס חיל אוויר ושדה התעופה קילין-פורט הוד (Killeen–Fort Hood Regional Airport).
היסטוריה.
הבסיס הוקם במלחמת העולם השנייה כשטח אימון וניסויים למשחיתי טנקים, עבורם נדרש שטח רחב-ידיים. הבסיס אוכלס לראשונה בספטמבר 1942 על כמחצית משטחו הנוכחי ובהמשך נרכשו חלקות נוספות. במהלך המלחמה שימש חלק מהבסיס כמחנה שבויים לכ-4,000 שבויי מלחמה. בסוף 1944 נכחו בבסיס 50,228 חיילים ואנשי סגל באימוני חיל רגלים וארטילריה. עם סיום המלחמה הצטמצמה תפוסת הבסיס. ממערב לבסיס הוקמו בשנות ה-40 בסיס חיל אוויר ושדה תעופה ובסיס מחסני תחמושת בשם בסיס קילין (Killeen base) בשטח הנקרא כיום "מערב פורט-הוד" (West Fort Hood), בו אוחסן בשנים 1947-1969 נשק גרעיני.
ב-1954 הועבר הבסיס לאחריותו של הקורפוס השלישי. בשנות מלחמת וייטנאם אומנו בבסיס עשרות אלפי לוחמים לפני שילוחם לווייטנאם. באותה עת שופרו מתקני השהייה במקום והוקמו בו, בין היתר, בית חולים צבאי ואולם תיאטרון.
מאז סוף שנות השבעים יש לבסיס תפקיד מרכזי בצבא ארצות הברית לצורכי אימונים, ניסויי נשק, ובחינת טקטיקות קרביות. במחנה ממוקמת מפקדת פיקוד הניסויים המבצעיים של צבא ארצות הברית.
תאונות ואירועי ירי בבסיס.
מותו של סמל לורנס ג'ורג' ספנדר.
ב-12 ביוני 2007 נמצאה, לאחר חיפושים נרחבים ברחבי שטחי האימונים, גופתו של סמל לורנס ג'ורג' ספנדר, שמת מהתייבשות במהלך תרגיל ניווט עצמאי בשטח.
אירוע הירי ב-2009.
ב-5 בנובמבר 2009 פתח פסיכיאטר צבאי, קצין בדרגת מייג'ור בשם נידאל מאליק חסן, באש מנשקו האישי במגורי חיילים בבסיס, הרג 13 חיילים ופצע 30 נוספים. הוא נפגע מירי אנשי המשטרה הצבאית במחנה, נעצר והואשם ב-13 מקרי רצח. ב-28 באוגוסט 2013 המליץ חבר מושבעים בבית משפט צבאי על עונש מוות.
אירוע הירי ב-2014.
ב-2 באפריל 2014 נהרגו ארבעה בני אדם ו-16 נפצעו מירי של חייל המשרת בבסיס, שהתאבד מיד לאחר מכן. החייל היה איוון לופז, בן 34, שירה מאקדח שהיה ברשותו.
סוניה לוין
סוניה לוין-שמוקלר (בפולנית Sonia Lewin-Szmukler, 1909 – יוני 1987) הייתה אתלטית ישראלית ופולנית, הייתה אלופת פולין בהדיפת כדור ברזל, וייצגה את פולין בתחרויות בינלאומיות ובמשחקי העולם לנשים (פראג 1930). הייתה שיאנית ישראל בהדיפת כדור ברזל (משנת 1937) במשך 22 שנים ושחקנית כדורסל בהפועל תל אביב.
ביוגרפיה.
לוין נולדה וגדלה בפולין. היא התאמנה בקבוצת מכבי וילנה.
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בקרקוב בשנת 1928 זכתה לוין במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.77 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בוורשה היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 9.92 מטר.
אלופת פולין.
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בבידגושץ' בשנת 1930 זכתה לוין במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.71 מטר, לפני הלינה קונופצקה שיאנית העולם והאלופה האולימפית (אמסטרדם 1928) בזריקת דיסקוס (10.33 מטר). במשחקי העולם לנשים שנערכו בפראג שבצ'כוסלובקיה בספטמבר אותה שנה בהשתתפות 200 אתלטיות מ-14 מדינות, היא סיימה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.41 מטר, 7 ס"מ ממדליית ארד. אותה שנה היא קבעה פעמיים בהדיפת כדור ברזל תוצאה של 11.46 מטר. אותה שנה היא דורגה במקום 10 בעולם בשיא פולין של 11.48 מטר.
באליפויות פולין באתלטיקה שנערכו בשנים 1933 ו-1934 זכתה לוין במדליות ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאות של 10.73 מטר ו-10.36 מטר, בהתאמה.
במכביה השנייה, שנערכה בשנת 1935, זכתה לוין בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בקרב חמש עם 162 נקודות, אחרי מרילה פרייוולד מפולין (166 נקודות) ולפני לילו בוקופצר (Lilo Bukofzer) מגרמניה (133 נקודות) ומדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.10 מטר, אחרי ליליאן קופלנד מארצות הברית האלופה האולימפית (לוס אנג'לס 1932) שקבעה תוצאה של 12.32 מטר ומרתה יעקב מגרמניה (11.25 מטר). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 29.72 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 29.08 מטר.
לאחר המכביה היא נשארה בארץ ישראל עם משפחתה.
בתחרות שנערכה במקווה ישראל ב-21 במרץ 1937 זכתה לוין במדליית זהב בשיא אישי ובשיא ארץ ישראל חדש של 12.21 מטר. שיא זה החזיק מעמד 22 שנים ונשבר על ידי אילה חצרוני (12.30 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במאי 1948 זכתה לוין בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.41 מטר אחרי רעיה ברונשטיין (9.56 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 27.65 מטר אחרי פרידה ליכטבלאו (31.40 מטר).
נפטרה ביוני 1987.
משפחתה.
הייתה נשואה ליעקב שמוקלר עד למותו ב-1984. בנם, שמעון שלח, היה שחקן ומאמן נבחרת ישראל בכדורסל.
אנואר אל-עולאקי
אנוואר אל-עולאקי
השג לך סוס!
השג לך סוס! (באנגלית: !Get a Horse), הוא סרטון אנימציה קצר שהוציאו אולפני האנימציה של חברת וולט דיסני בשנת 2013, המשלב אנימציה קלאסית בשחור-לבן עם אנימציה ממוחשבת. הסרטון מכיל הקלטות מקוריות של וולט דיסני כמיקי מאוס. הוא הופץ בקולנוע כסרטון המופיע לפני הסרט "לשבור את הקרח".
זו הייתה הפעם הראשונה בה מיקי מאוס כיכב בסרטון בקולנוע מאז 1995. זוהי גם הופעתו הראשונה של אוסוולד הארנב בהפקת דיסני מזה 85 שנה.
עלילה.
מיקי מאוס ומיני מאוס נוסעים בעגלה מוזיקלית עם חבריהם הוראס הסוס וקלרבל הפרה, עד שפיט רגל עץ מגיע ומנסה להעיף אותם מהדרך. מיקי והוראס נאלצים לעבור דרך המסך אל הקולנוע של ימינו, ומופתעים למצוא את עצמם בעולם של צבע ותלת-ממד. מיקי ממשיך להילחם מול פיט בצד השני של המסך, ומגייס לעזרתו את הוראס (שעזב לרגע כדי לקנות ממתקים ולהשיג אייפון). הם מערימים על פיט באמצעות הפיכתו וסיבובו של המסך כדי להזיז את הזמן לאחור ולהפוך את כוח המשיכה לסירוגין, הגורם לפיט לפגוע בעצמו שוב ושוב. לבסוף המסך מתמוטט וחושף נוף של אנימציה ממוחשבת. מיקי וחבריו חוזרים לסרט וסוגרים את המסך, בעוד פיט תקוע בין הסרט לאולם הקולנוע.
לוח שפיצר
דודו גרשטין
תורה ומדע
אנאדיר (פירושונים)
ווסילי מישין
מנחם מילסון
מנחם מילסון (נולד ב-1933) הוא פרופסור (אמריטוס) לספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. תא"ל (במיל'), לשעבר ראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון. סופר ומזרחן, חוקר תרבות האסלאם והשפה הערבית, ומילונאי. מראשי ממרי.
קורות חיים.
מילסון נולד בשכונת בת גלים, חיפה, בתקופת ארץ ישראל המנדטורית, ילדם השני של יוסף צבי מילסון (1896–1961) וחנה (לבית אדלר). אביו היה מאנשי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה, ממייסדי שכונת בת גלים, פעיל בהגנה, יו"ר ארגון הקבלנים והבונים בחיפה וחבר מועצת עיריית חיפה. רחוב מילסון, בשכונת בת גלים בחיפה, קרוי על שם האב.
מילסון החל את לימודי השפה הערבית בבית הספר הריאלי. שירת בצה"ל כקצין בצנחנים ובמלחמת סיני היה סמ"פ בגדוד 890 שצנח במעבר המיתלה (המ"פ שלו היה מרסל טוביאס והמג"ד - רפול). סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת הרווארד ב-1964. כיהן כמרצה באוניברסיטה העברית החל מאוקטובר 1963, ומרצה בכיר מ-1970. מונה לפרופסור לספרות ערבית באוניברסיטה העברית ב-1976 והחל מ-2002 הוא פרופסור אמריטוס. כיהן כראש החוג לשפה וספרות ערבית, וראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה. בשנים 1991–1997 היה דקאן הפקולטה למדעי הרוח ובשנים 1999 - 2002 ראש בית הספר לתלמידים מחו"ל ע"ש רוטברג.