"קאנט הניח תפיסה חדשה של משימת ואופן הידע של הפילוסופיה כנגד הפסיכולוגיזם של בני דורו", כותב וילהלם וינדלבנד בחיבורו הפרוגרמטי, "שיטה ביקורתית או גנטית?". וינדלבנד טען כי נושא הפילוסופיה הוא "תוקף" של "אקסיומות". על הפילוסופיה לזהות את האקסיומות הללו, להכניסן למערכת ולהסביר כיצד הן שולטות בפעולות הידיעה, ההתנהגות והשיפוט. משימה אחרונה זו מחייבת לתת דין וחשבון כללי לגבי תוקף, זאת בנוסף לזיהוי האופן שבו המדעים ואזורי התרבות השונים נשלטים על ידי אקסיומות ספציפיות. לוגיקה (או פילוסופיה תאורטית, או תורת הידע) היא מדע האקסיומות לידיעה; אתיקה היא מדע הנורמות למשחק; אסתטיקה היא מדע הכללים של "השפעות הרגשות".
תפיסה זו של פילוסופיה מספקת לאסכולת הדרום-מערב תרופת נגד לפסיכולוגיזם, השונה באופן מהותי מסוג האנטי-פסיכולוגיזם שמציעה אסכולת מרבורג. מבחינת וינדלבנד אקסיומות מובנות באופן "טלאולוגי": הם הכללים שיש לעקוב אחריהם כדי לממש מטרות מסוימות. למשל, ההיגיון נותן את הנורמות שיש לעקוב אחריהן אם רוצים להאמין למה שנכון. אקסיומות הן נורמות, וההכרחיות שלהן היא צורך נורמטיבי. בעיקרו של דבר, הפילוסופיה נבדלת מהפסיכולוגיה מכיוון שנורמות נבדלות מעובדות. מה שוינדלבנד מכנה "השיטה הגנטית" מכיר בתוקף או כלליות עובדתית בלבד. שיטה זו מבקשת להדגים את תקפות האקסיומות בכך שהיא מראה שהאקסיומות הללו מובנות בפסיכולוגיה שלנו, או שהן אוניברסליות לכל התרבויות. לכן השיטה הגנטית הופכת את הפילוסופיה לתלויה בפסיכולוגיה ובהיסטוריה התרבותית. אך השיטה הגנטית היא חסרת סיכוי: לא ניתן להוכיח את האקסיומות השולטות בכל המדעים באמצעות פסיכולוגיה או אנתרופולוגיה, מכיוון שמדעים עצמם מניחים את האקסיומות הללו.אכן, השיטה הגנטית מאיימת על רלטיביזם, מכיוון שאיננו יכולים לומר במה בני אדם יאמינו בכל עת ובכל מקום, אלא רק במה שהם מאמינים כעת, או במה שמאמינים בתרבות זו או אחרת. ואכן, בשיטה הגנטית, האמת והטוב מצטמצמים לכוח חברתי או לדעת הרוב.
יש להדגיש כי עבור וינדלבנד ושאר חברי אסכולת הדרום-מערב, מטרת הפילוסופיה הביקורתית הייתה להפוך "לפילוסופיית תרבות כוללת". בפרט, הם רצו להרחיב את הפרויקט הביקורתי של קאנט לאזורי התרבות שהטיוטה המקורית של קאנט הזניחה: מה שנקרא "Geisteswissenschaften", בעיקר היסטוריה.
תורה של ידע.
ישנן 4 מאפיינים בסיסיים לתאוריית הידע הנאו-קאנטיאנית של אסכולת הדרום-מערב:
בחזרה לארץ עוץ
הפריחה וההחמרה של מצב היהודים בהונגריה
פריחה והחמרה במצב היהודים בהונגריה חלו במצב יהודי הונגריה מאמצע המאה ה-19 עד לשואת יהודי הונגריה וכן בהמשך עד ימינו.
מספר היהודים בהונגריה ב-2020 כקהילה, מוערך ב-75 עד 100 אלף. רובם גרים בבודפשט. יהדות הונגריה היא קהילה דתית-תרבותית ואינה שייכת לאחת הלאומים שמוכרים רשמית על ידי המדינה ההונגרית. המספר איננו משקף במדויק יהדות במובן ההילכתי המחמיר, אלא קהילת בני אדם שרואים עצמם בעלי שורשים ומוצא יהודי.
סקירה היסטורית.
נוכחותם של יהודים בהונגריה לפני התיישבות המדיארים במרכז אירופה שנקראת בהונגרית Honfoglalás, דהיינו "מעבר לבית חדש". אירוע שבו עם כובש אזור בו הוא מתיישב מאוחר יותר לתקופה ארוכה. הכיבוש ההונגרי היה בסביבות שנת 895, כאשר ההונגרים הקדומים, על פי האגדה, כבשו את אגן הקרפטים בהנהגת שבעת המנהיגים, ראשי שבטים. ממצאים ארכאולוגיים מעידים על נוכחות קהילות יהודיות בשטח הונגריה דהיום עוד לפני התיישבות השבטים המדיארים באגן הקרפטים. בין שרידי היישוב שנקרא אינטרציסה (כיום באזור Dunaújváros / Dunapentele), למשל, נחשף לוח נדר מתוארך סביב 222–235 לספירה שהוצב על ידי ראש המכס המקומי, אדם בשם קוסמיוס (praepositus stationis) לכבוד הקיסר אלכסנדר סוורוס ואמו. קוסמיוס מעיד על הלוח שהוא "נשיא בית הכנסת של היהודים." עם זאת, על פי חלק מההיסטוריונים, באמצע המאה החמישית, המספר הדי גדול של יהודים מקודם חדל להתקיים באזור עקב התקפות של השבטים שכונו "ברברים" במסגרת נדידת העמים. סביר, אם כי לא נתמך בנתונים עובדתיים, שיהודים הגיעו גם עם ההונגרים הכובשים. זאת על סמך העובדה ששבט כוזרי (הונגרים שחורים) הגיע גם הם עם הנסיך ארפאד. ידוע כעובדה היסטורית שבאימפריה הכוזרית, בעיקר בשכבה השלטת, בסביבות שנת 750, בעקבות החלטתו של החאן הגדול עובדיה, רבים אימצו את הדת היהודית (לזמן מה).
בשפה ההונגרית המילה "יהודי" היא ממוצא סלאבי ומופיעה לראשונה במאה ה-13 ב"קינת מריה ההונגרית העתיקה" שהיא אחד הממצאים הקדומים ביותר בשפה ההונגרית ולמעשה השיר הראשון ששרד בהונגרית ומהווה את האנדרטה הלשונית הלירית הראשונה של כל משפחת השפות הפינו-אוגריות, שם המילה יהודי מופיעה בצורת סידאו (Sydou).
תחת מלכי בית ארפאד, יהודים יכלו לחיות בהונגריה עם פחות או יותר מגבלות, אך בתנאים בטוחים בהרבה מאשר אלה האירופיים באותה התקופה. בתקופת שלטון בלה השלישי, מלך הונגריה הגיעו מביזנטיון יהודים רבים, בעיקר בעלי מלאכה. מכתב הזכות המפורסם של בלה הרביעי, מלך הונגריה שהונפק בשנת 1251 ואושר על ידי שליטים אחריו במהלך קיומה של הממלכה ההונגרית בימי הביניים. במסגרת מדיניות השיקום של ממלכת הונגריה, חזר בלה הרביעי מההחלטות הקודמות נגד היהודים והוציא ב-5 בדצמבר 1251 צ'רטר בן 30 סעיפים בשם Iura Iudaeorum בו נתן רשות ליהודים להתיישב בארצו.Iudaeis universis in regno nostro constitutis hec iura ordinavimus ipsis inviolabiliter observanda על ידי צ'רטר זה המלך היה ערב לזכות היהודים לחיות חופשיים, בהתאם לחוקיהם ולדתם, תחת חסות מיוחדת של המלך. הוא התיר להם לקיים את דתם ואת חגיהם, לבחור לעצמם כלי קודש ודיינים, לבנות בתי-כנסת ובתי מדרש שלהם (scholae iudaeorum) וקבע עונשים למי שחילל קדושת בתי כנסת. כמו כן אישר ליהודים חופש תנועה וזכות לרכוש בתים. השורה התחתונה היא שהיהודים הפכו למשרתי חצר המלך, ואת מסיהם שילמו ישירות לאוצר המלוכה והמלך הבטיח את ההגנה המשפטית שלהם. היהודים עסקו בעסקאות סחר ובכספים וגם חצר המלוכה השתמשה לא אחת בכספיהם ובמומחיותם .
במאה ה-15 עברו יותר ויותר יהודים לערים המבוצרות ונוצרו "קהילות היסטוריות" (בודה, אובודה, אסטרגום, שופרון, טטה). תקופת הזוהר של יהדות הונגריה בימי הביניים הייתה בתקופת שלטונו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה. מתיאש הקים את המוסד הארצי של מושל מחוז יהודי (פרנס הקהילה). הוא מינה לתפקיד את יעקב מנדל, שייצג את האינטרסים של היהודים ופיקח על גביית מיסים שהגיעו למלך.
אחרי ניצחון הטורקים בהונגריה (קרב מוהאץ'), האוכלוסייה היהודית במדינה, נחלקה למעשה לשלושה חלקים, והייתה בעלת גורלות שונים. לעיתים קרובות היהודים (במספר לא משמעותי) של "הונגריה המלכותית" (הונגריה המלכותית: חלקה של הונגריה שנפלה תחת השלטון של בית הבסבורג בעיקר טרנסדנוביה) נרדפו וגורשו מערים מסוימות. לעומת זאת, באזור הכיבוש הטורקי (בעיקר השפילה ההונגרית הגדולה) הם יכלו לחיות בשלום. באמצע המאה ה-17 נחשבו יהודי בודה בעידן הטורקי לאחת הקהילות היהודיות החשובות באירופה. הם הצליחו גם לחיות ולעבוד בשלווה יחסית בנסיכות טרנסילבניה (החלק השלישי של ממלכת הונגריה, שהתפרקה לאחר הכיבוש הטורקי, שנשאר פחות או יותר עצמאי). על פי איגרת מיום 18 ביוני 1623 שהוצא בקולוז'וואר (Kolozsvár), אפשר הנסיך גאבור בתלן ליהודים להתיישב, לסחור בחופשיות ולעסוק בדתם בטרנסילבניה וכן פטר אותם ללבוש את הטלאי הצהוב, איתו נאלצו היהודים להסתובב על בגדיהם ברוב ארצות אירופה באותה עת. במהלך גירוש הטורקים משטחי ממלכת הונגריה הקהילות היהודיות ששגשגו בהונגריה נטבחו או ברחו.
במאה ה-18 היגרו להונגריה יהודים אשכנזים דוברי גרמנית, בעיקר מצ'כיה ומגרמניה. בשנת 1769 מספר יהודי הונגריה היה כ-20,000, ובשנת 1787 כבר בערך 80,000. הם סחרו במוצרים חקלאיים, מכרו את התוצרת של בעלי האחוזות הגדולות ושל הכפרים: יין, חיטה, עור וכו'. הם התיישבו תחילה במרכזי האחוזות הגדולות, אחר כך בערים המבוצרות שצצו בצומת דרכי המסחר ולבסוף על פי כתב הסובלנות של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהוצא בשנת 1781 התאפשר ליהודים לעבור לערים מלכותיות חופשיות (בכפוף לתשלום מס סובלנות), לגור בהן להקים בתי ספר, לעשות עסקים ולקנות אדמות.
המאה ה-19.
בתקופת הרפורמות בהונגריה (1825–1848) יהדות הונגריה הייתה קבוצה אתנית עירונית אמידה מאוד. עם זאת, משנות ה-30 של המאה ה-19 ואילך הקבוצות הראשונות של יהודי מזרח אירופה העניים הרבה יותר הופיעו במדינה (כתוצאה מהתנועה החופשית בשטחי האימפריה האוסטרית שהונגריה הייתה חלק ממנה.
ב-17 במרץ 1848 בירכה "נציגות יהודי הונגריה וטרנסילבניה" את מהפכת 1848 בהונגריה. גם יהודים השתתפו בהקמת "ועדת השקט הציבורית" ו"המשמר הלאומי". משפחות יהודיות עשירות סייעו למלחמת העצמאות בתמיכה כספית משמעותית. מספר היהודים ששירתו בצבאות המהפיכה נאמד בכ-20,000, כלומר השתתפות הרבה מעבר לשיעורם באוכלוסייה הכללית. כהוקרה לכך ראתה ממשלת סמרה חובה באספה הלאומית, בימים האחרונים של מלחמת העצמאות, ב-28 ביולי 1849 בסגד להחליט על הצהרת שוויון אזרחי ופוליטי של היהודים בהונגריה. עם זאת, החלטה זו לא הייתה יכולה להיכנס לתוקף בשל תבוסת הונגריה במלחמת העצמאות והכניעה שלה לאוסטריה בווילאגוש.