בשנות ה-60 החל את דרכו הפוליטית ושימש בשני העשורים שלאחר מכן בתפקידים שונים בצמרת הפוליטיקה הירדנית, בין היתר כשר הפנים וכשר החקלאות. כיהן גם כיושב ראש הפרלמנט. מונה לשר בממשלתו של עבד אלחמיד שרף, שהחלה לכהן בדצמבר 1979. אולם חצי שנה בלבד לאחר שהחלה כהונתו מת במפתיע ראש הממשלה הצעיר כתוצאה מהתקף לב. א-רימאווי התמנה לראש הממשלה באופן זמני ב-3 ביולי 1980 והוא שימש בתפקיד עד למינויו של מודר בדראן ב-28 באוגוסט 1980. א-רימאווי הוא מראשי הממשלה הירדנים הבודדים למן שנות ה-60 שהיו ממוצא פלסטיני.
נפטר ב-29 באפריל 1982 בעמאן בירת ירדן.
גלות ראשונה
עבד אלחמיד שרף
השריף עבד אלחמיד שרף (בערבית: الشريف عبد الحميد شرف; 8 ביולי 1939 - 3 ביולי 1980) היה פוליטיקאי ירדני וראש ממשלת ירדן לשעבר. נפטר במהלך כהונתו כתוצאה מהתקף לב.
ביוגרפיה.
עבד אלחמיד שרף נולד בבגדאד ב-8 ביולי 1939, לאחד מהענפים העיראקיים של בית המלוכה ההאשמי. למד באוניברסיטה האמריקנית בביירות שם הכיר את אשתו. הוא צמח במהרה בשרשרת הפוליטית בירדן, ומונה לאחר מלחמת ששת הימים לשגריר ארצו בארצות הברית. כמו כן כיהן כשגריר בקנדה ובאו"ם, וגם שימש כשר ההגנה וכשר החוץ. בסוגיה הפלסטינית צידד בגישתו של המלך חוסיין שהייתה מתונה יותר ולא בגישתו הניצית של וצפי א-תל. הוא גם הציג גישה מתונה כלפי מצרים לאחר שאנואר סאדאת ביקר בישראל בנובמבר 1977. ב-19 בדצמבר 1979 התמנה שרף לראשות הממשלה לאחר התפטרות קודמו מודר בדראן לאור המצב הכלכלי הבעייתי של הממלכה והאינפלציה הגואה.
ממשלתו של שרף כללה מספר פלסטינים גדול יותר מקודמתה, וכן היא חידשה את פעילות המשרד לענייני "השטחים הכבושים" שנסגר לאחר ועידת רבאט ב-1974. במישור החברתי, בממשלתו של שרף כיהנה לראשונה אישה ירדנית, אנעאם אל-מפתי, שעמדה בראש משרד חדש שהוקם בידי שרף - המשרד לפיתוח חברתי. שרף התחייב בהיכנסו לתפקיד לפעול כנגד השחיתות ולצמצם את האבטלה. הוא אף ניסה לשפר את היחסים עם האופוזיציה בירדן, וכמחווה שחרר כמה מאות אסירים שנעצרו בעקבות פעילות אופוזיציונית.
הקריירה המזהירה של שרף נעצרה לפתע עם מותו בעקבות התקף לב ב-3 ביולי 1980, בזמן כהונתו כראש ממשלה. החליפו בתפקיד באופן זמני ד"ר קאסם א-רימאווי, ולאחר כחודשיים מונה לראשות הממשלה מודר בדראן. בשנת 1983 יצא לזכרו קובץ מאמרים באנגלית, בהשתתפות כותבים ערבים בכירים כמו אדוארד סעיד וסולימאן מוסא.
חיים אישיים.
עבד אלחמיד שרף נישא ללילא שרף, דרוזית ילידת לבנון, שהייתה גם היא פוליטיקאית ומחלוצות מעמד הנשים בפוליטיקה הירדנית. שימשה כשרת ההסברה הירדנית בשנות ה-80, בממשלתו של אחמד עוביידאת.
עבד אל-חמיד שרף
קאסם א-רימאוי
לאסלו אלמאשי
לַאסְלוֹ אֶדֶה אֹלְמַאשִי (בהונגרית: Zsadányi és törökszentmiklósi Almásy László Ede, בגרמנית: Ladislaus Eduard Almásy, לדיסלאוס אדוארד אלמאשי); מ ו, 22 באוגוסט 1895 – 22 במרץ 1951) היה חוקר מדבריות, טייס ואיש מודיעין הונגרי, שהתפרסם כמקור ההשראה לדמות הראשית בספר ובסרט "הפצוע האנגלי".
קורות חייו.
שנים ראשונות.
אלמאשי נולד ב לגיירג' אלמאשי ולאשתו אילונה. היו לו אח ואחות, יאנוש וגאורגינה. העיר ברנשטיין שכנה אז במחצית ההונגרית של הקיסרות ההבסבורגית, והועברה לאוסטריה ב-1922 כחלק מבורגנלנד. אביו היה אתנולוג וזואולוג מפורסם, שהיה בין מייסדי החברה הגאוגרפית ההונגרית. המשפחה הייתה שייכת לענף זוטר של בית אלמאשי העתיק והמיוחס, ואף על פי שנמנתה עם האצולה והיו לה אדמות, לא החזיקה בתואר העובר בירושה. מגיל צעיר התעניין אלמאשי בחקר הטבע ובבניית דאונים. אלמאשי היה חניך ומדריך בתנועת הצופים של הונגריה ובבגרותו אף היה המדריך הראשי של צופי האוויר של הונגריה.
מ-1911 ועד 1914 הוא התגורר באיסטבורן הסמוכה ללונדון, שם התחנך אצל מורה פרטי ולמד את השפה האנגלית על בוריה. בעודו בבריטניה פגש במגלה הארצות הנודע (מושא השראתו של הנרי ריידר הגרד, שביסס עליו את דמותו של גיבור ספריו אלן קווטרמיין), ובעקבות כך החל להתעניין ביבשת אפריקה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא שב לארצו והתגייס לחטיבת ההוסארים ה-11, ובהמשך עבר הסבה לחיל-האוויר. הוא שירת כטייס תצפית בחזית הרוסית ובחזית האיטלקית.
לאחר סוף המלחמה המשיך אלמאשי המלוכן לתמוך בבית הבסבורג. ב-26 במרץ 1921 הוא נהג במכוניתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה, כשזה שב ממקום גלותו בשווייץ לבודפשט בניסיון כושל לתבוע את הכס שוב, בנסיעה שנמשכה שלושים שעות רצופות. בחודשים הבאים, במהלך שהותם יחד, החל הקיסר לפנות אליו בתואר רוזן; אלמאשי לא היה זכאי לכך מתוקף ירושה, וטען במכתביו כי קרל זכר בקשה ישנה שהגיש סבו להענקת התואר, ושבוטלה לבסוף. בחוגים המלוכניים החלו לכנותו בתואר מתוך כבוד לקיסר, אך מאחר שלא היה לכך תוקף חוקי, מחה אלמאשי לעיתים קרובות על כך שהוצג כרוזן בחוץ-לארץ.
חוקר מדבר.
ב-1921 נכנס לשירותו של הבישוף יאנוש מיקש מסומבטהי כמזכיר אישי, ושימש ככזה עד 1926. ב-1922 החל לעבוד גם כסוכן חברת הרכב האוסטרית שטייר דיימלר פוך בסומבטהי. בנוסף, הוא התחרה כנהג מרוצים. ב-22 בפברואר 1926 הגיע לנמל אלכסנדריה לביקורו הראשון באפריקה. בחודשיים הבאים ערך מסע של 3,000 ק"מ ברכב מהעיר לנילוס הלבן. במהלך אותו סיור היה אלמאשי לאדם הראשון שחצה ברכב לבדו את המדבר הנובי. ב-1928 הוא שבר שיא בנסיעה מהירה בין מדריד לקופנהגן. ב-1929 הוביל משלחת ממומבסה לקהיר והיה הראשון שחצה את ביצת סוד ברכב ממונע. באותה שנה גם ערך נסיעה של 700 קילומטר בסהרה המזרחי.
ב-1930 פוטר אלמאשי ממשרתו בשטייר בעקבות השפל הגדול, אך מצא שני פטרונים חדשים שהיו גם הם חוקרי מדבריות נלהבים: הנסיך כמאל אל-דין חוסיין, בנו של סולטאן מצרים חוסיין כאמל, וסיר רוברט קלייטון איסט-קלייטון, ברונט אנגלי. ב-1932 הוביל אלמאשי מספר מסעות מחקר ברמת גילף כביר בדרום מדבר לוב (כך נקרא בזמנם החלק המזרחי של מדבר סהרה), בהן השתתפו גם קלייטון ואשתו דורותי. הם ביקשו לאתר, בין השאר, את נווה המדבר האגדי זרזורה. המשלחות מצאו ציורי סלע פרהיסטוריים ומיפו את מיקומן של מספר נאות מדבר, שאחת מהן חשבו לזרזורה האגדית. חלק מהסקר שביצעו נעשה באמצעות מטוס קל. אלמאשי התפרסם כחוקר בעקבות מסעותיו וגילויו אלה. הוא שלט בערבית והכיר היטב את המדבריות, וחבריו הבדואים כינוהו "אבו רמלה" (אבי החולות).
ב-1935 הוביל אלמאשי משלחת נוספת בימת החול הגדולה שבמדבר לוב בחיפוש אחר צבאו האבוד של כנבוזי השני, שעל פי הרודוטוס נעלם בסופת חול כשניסה לכבוש את האורקל של אמון-רע בסיווה. במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה סיפק אלמאשי מידע מודיעיני לצבאו של אמיליו דה בונו. באותה תקופה החל לעבוד כמדריך טיסה בשדה תעופה בקהיר.
מלחמת העולם השנייה ומותו.
ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא נאלץ לשוב להונגריה, שם עוד היה רשום כסרן במילואים בחיל-האוויר. ב-1941 הוא סופח לגיס אפריקה של ארווין רומל. בפברואר 1942 הדריך שני סוכני אבווהר, יוהנס קפלר והקשר הנס-גרט זנדשטדה, במסע ארוך דרך המדבר מלוב ועד פאתי קהיר, שעקף את קווי הבריטים. הם הגיעו לבירה המצרית בראשית מאי. על השתתפותו במבצע הוענק לאלמאשי צלב הברזל מדרגה ראשונה והוא קודם לדרגת רב-סרן. הוא המשיך בפעילותו במודיעין הגרמני; ב-1943 היה מעורב בניסיון כושל להעביר סוכנים מיוון הכבושה ללוב, ולאחר מכן הוצב בטורקיה והוטל עליו להפעיל את קשריו במצרים כדי לסייע בארגון מרד נגד הבריטים.
ב-1944 חזר להונגריה. הוא היה מעורב בהצלת מספר יהודים מגירוש למחנות ההשמדה, בהם הסייף האולימפי ינה פוקס ומשפחתו. ב-2 באפריל 1945, לאחר כיבוש עיר מגוריו, הוא נעצר על ידי הצבא האדום. בפברואר 1946 הוא הועמד למשפט בידי בית-הדין העממי בבודפשט בעוון פשעי מלחמה בגלל שירותו בצבא הגרמני, וזוכה בנובמבר. ב-1947 הוא נעצר שוב בידי הרשויות הקומוניסטיות, אך שוחרר לאחר התערבותו של המלך פארוק. הותר לו לעזוב לווינה. הוא עבר להתגורר בקהיר. ב-1949 קבע שיא עולמי בדאייה למרחק, כשהטיס דאון מפריז לבירה המצרית. ב-1951, בעת חופשה באוסטריה, לקה בדיזנטריה. ב-11 במרץ, בעודו גוסס מהמחלה, הוא מונה למנהל המכון לחקר המדבר בקהיר. ב-22 במרץ הוא מת. הוא נקבר בבית-העלמין בזלצבורג.
הנצחה.
בגילף כביר מצוי הר בשם ג'בל אלמאשי, על שמו של החוקר ההונגרי.
רונלד קואז
באב אל מנדב
חוק קואז
ג'בל אל-תעיר
מילאן (ניו מקסיקו)
מילאן (באנגלית: Milan) הוא כפר במחוז סיבולה שבניו מקסיקו. בכפר מתגוררים כ-3,245 תושבים (2010).
גאוגרפיה.
מילאן ממוקמת ב-35°10′37 צפון, 107°53′43″W מערב. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחו של הכפר הוא 7.5 קמ"ר.
דמוגרפיה.
במפקד אוכלוסין שהתקיים בשנת 2000, התגוררו בכפר 1,891 אזרחים, 673 משקי בית ו-475 משפחות. צפיפות האוכלוסייה בכפר הייתה 250.9 נפש לקמ"ר.
אוכלוסיית הכפר מורכבת מ-51.03% לבנים, 1.32% אפרו-אמריקאים, 13.96% אינדיאנים, 28.87% מגזעים אחרים ו-4.81% משני גזעים או יותר.
ב-39.5% מ-673 משקי בית בכפר יש ילדים מתחת לגיל 18 שגרים בם, 49.0% הם זוגות נשואים המתגוררים יחד, 15.8% בהם נשים היא בעלת הבית ללא בעל. הממוצע של משק בית הוא 2.81 נפשות וממוצע של משפחה הוא 3.33.
מארג הלגנברגר