הוא נמצא בשימוש נרחב גם בקרב בני אמיש בפנסלבניה (ממוצא הולנדי), הן כמשקה מסורתי בפני עצמו, ובמיוחד כמרכיב מרכזי בבירת ליבנה .
ג'יימס וילסון מוריס
ג'יימס וילסון מוריס (באנגלית: James Wilson Morrice; 10 באוגוסט 1865 - 23 בינואר 1924) היה צייר נוף קנדי. התגורר במשך רוב הקריירה שלו בפריז.
ביוגרפיה.
מוריס נולד במונטריאול שבקוויבק, בנו של סוחר עשיר, ולמד משפטים בטורונטו בין השנים 1882–1889. בשנת 1890 עזב ללמוד ציור באנגליה. בשנה שלאחר מכן הגיע לפריז, שם למד באקדמיה ז'וליאן בין השנים 1892 - 1897. באקדמיה ז'וליאן התיידד עם צ'ארלס קונדר ומוריס פרנדרגסט, ופגש גם את רוברט הנרי.
מוריס המשיך להתגורר בפריז עד מלחמת העולם הראשונה, אף שבילה את רוב חורפיו בקנדה. הוא יצר קשרים רבים בחוגים האינטלקטואליים של פריז, תוך שהוא נשאר בקשר עם עולם האמנות הקנדי - הצטרף לסלון ד'אוטומן, 1905, למועדון האמנות הקנדי, 1907, נבחר לחבר האקדמיה המלכותית הקנדית, 1913.
בתקופה זו הוא היה בקשר עם חוגי הספרות, עם אינטלקטואלים גולים אנגלים שחיו בפריז, כמו סומרסט מוהם, ארנולד בנט וקלייב בל. בחורף 12–1911 הוא חלק סטודיו עם מאטיס בטנג'יר.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מוריס ברח למונטריאול, ואז לקובה. שם החל לשתות, והפך לאלכוהוליסט.
בקיץ 1922 נסע לאלג'יר, שם צייר עם אלברט מרקט. זו תהיה הפעם האחרונה שהוא צייר. בריאותו החלה להתדרדר במהירות. הוא נפטר, בן 58, בתוניס.
ציוריו של מוריס לפני תחילת המאה צבועים עדין וצבעים רכים בהשפעת ויסלר. לפני מלחמת העולם הראשונה הוא החל לצייר, בסגנון מלא יותר, סצינות קנדיות חורפיות שהושפעו מהאימפרסיוניסטים.
חלק מיצירותיו בתקופת הקאריביים שלו נחשבות לטובות שלו וצבועות בסגנון רופף בהשפעת הפוסט אימפרסיוניזם.
יחסי ארמניה–תאילנד
יחסי ארמניה–תאילנד הם יחסי החוץ בין ארמניה ותאילנד.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 ביולי 1992. בינואר 1998 פתחה ארמניה קונסוליית כבוד בבנגקוק, ובפברואר 2000 פתחה תאילנד קונסוליית כבוד בירוואן. בשנת 2001 חתמו שתי המדינות על הסכם למניעת כפל מס, ובשנת 2002 הן חתמו על הצהרה משותפת על חברות ושותפות בין המדינות.
יחסים כלכליים.
בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדנות ב-23.6488 מיליון דולר, כאשר היבוא הארמני מתאילנד הסתכם ב-22.8607 מיליון דולר, ואילו היצוא הארמני לתאילנד הסתכם ב-788.1 אלף דולר.
ביתן (פירושונים)
Imagine Dragons (מיני-אלבום של Imagine Dragons)
Imagine Dragons הוא המיני-אלבום השני של להקת הפופ רוק Imagine Dragons, שיצא בשנת 2009 באטלנטיס. הוא הוקלט באולפני Battle Born. כל השירים נכתבו והופקו על ידי חברי הלקה. רוברט רוט שימש כטכנאי הקול. רצועות מהמיני אלבום הוצגו ב-Windows Media Player לאחר שהלהקה זכתה בתחרות באתר בשם "Reverbnation".
עטיפת אלבום.
עטיפת האלבום היא אוטוסטראוגרמה, שמראה דרקון הפונה ימינה.
מסוף וולפסון
מסוף וולפסון הוא מסוף אוטובוסים בצפון העיר חולון. מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס לרחבי העיר גוש דן והוא נמצא בסמוך לבית החולים וולפסון ותחנת הרכבת וולפסון.
קווי אוטובוס במסוף.
ברכבת וולפסון.
קווים אשר עוברים בתחנת הרכבת חולון-וולפסון יסומנו כך: 🚆. הקווים אשר עוברים בתחנה זו הם לכיוון מסוף וולפסון בלבד, כלומר, התחנה נועדה בעיקר להורדה.
פרץ דניאל מרקיש
פרץ דניאל מרקיש (נולד ב-18 בספטמבר 1974) הוא פרסומאי, במאי ועורך ישראלי המכהן כסמנכ"ל קריאייטיב בחברת התוכן peach.
ביוגרפיה.
פרץ דניאל מרקיש נולד בתל אביב. אביו הוא הסופר דוד מרקיש וסבו הוא משורר היידיש פרץ מרקיש.
הוא למד בתיכון לאומנויות ויצו צרפת בתל אביב, והתגייס לנח"ל בשנת 1992.
בתום השירות בצה"ל עבד מרקיש כדוגמן וכשחקן. הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה חלומות נעורים, בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה בובי ואני ובסרט הטלוויזיה רצח מצלמים.
בשנת 1999 החל מרקיש ללמוד בבית הספר לאמנות קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות במגמת קולנוע. סרט הגמר שלו "מורעלים" זכה בפרס הסרט הטוב ובפרסים נוספים מטעם בית הספר. בתקופת הלימודים בקמרה אובסקורה כתב מרקיש טור קבוע במדריך הבילויים של מעריב, "המשוטט".
עם תום לימודיו החל לביים ולהפיק כעצמאי עבור ערוץ הבידור, ערוץ המוזיקה, ערוץ 10, ושימש גם כבמאי ומפיק לפרסומות וידאו באינטרנט עבור חברות שונות.
בשנת 2010 הקים מרקיש, יחד עם איתמר כהן, את סוכנות התוכן וההפקות פיינשמקר, שהפיקה בין השאר את "ההברקות של ניקול" וסדרת האבות של האגיס, הנחשבות לסדרות תוכן הרשת הראשונות בישראל.
בשנת 2016 הצטרף פרץ ל-peach, חברת פרסום תוכן מבית סוכנות BBDO העולמית. בין הפרויקטים הבולטים בהם היה מעורב: הפרסומת ל-ORACM עם ליאו מסי, לסמסונג עם נועה קירל ועוד.
פרץ נשוי לליאן מטיאס, אב לשתי בנות ומתגורר בתל אביב.
יהודה ליב קרלבורג
יוסף שווינגר
יוסף (יוסי) נחמיה שווינגר (נולד ב-15 בפברואר 1961, כ"ט בשבט ה'תשכ"א) הוא מנכ"ל המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים בישראל. בין השנים 1996–2000 שימש כראש המועצה הראשון של מודיעין עילית.
ביוגרפיה.
נולד ב-1961 למרים ונפתלי שווינגר. בצעירותו למד בישיבת עטרת ישראל. נישא למלכה בתו של הרב יצחק זילבר ולהם ארבעה ילדים. התאלמן בספטמבר 2007. מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.
קריירה.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עבד ככתב בעיתון יתד נאמן. במסגרת עבודתו הכיר את אריה דרעי ולאחר מכן שימש כעוזרו.
בחודש מאי 1996 מונה על ידי שר הפנים לראש מועצת מודיעין עילית, עם הכרזתה כמועצה מקומית.
ב-2000 הוחלף על ידי יעקב גוטרמן. מ-2001 משמש כמנכ"ל המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים מטעם משרד התיירות ולאחר מכן מטעם המשרד לשירותי דת.
הגיש את התוכנית "הקבינט" ברדיו קול חי. כמו כן התראיין רבות כפרשן פוליטי ברדיו קול ברמה וברדיו קול חי.
פלילים.
בחודש מאי 2021 נחקר שווינגר בחשד להמתה בקלות דעת, בעקבות האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי (2021).
יוסי שוינגר
יוסי שווינגר
יוסף שוינגר
וויין וואלאס
לושיוס ריצ'רד אובראיין
לושיוס ריצ'רד אובראיין (באנגלית: Lucius Richard O'Brien: 15 באוגוסט 1832 - 13 בדצמבר 1899) היה אמן נוף קנדי של צבעי שמן וצבעי מים מהמאה ה -19.
חיים וקריירה.
לושיוס אובראיין נולד במפרץ שאנטי, קנדה, כפר שאביו ייסד על שפת אגם סימקו.
הוא סיים את לימודיו במכללת קנדה בשנת 1847, וכנראה התחיל לעבוד ישירות במשרד אדריכלים. בשנת 1852 הוא זכה בשני פרסים לציור בתערוכה המחוזית באונטריו. בשנת 1856 הוא נרשם כאמן במדריך הערים של טורונטו.
בשנת 1872 החל לוציוס בציור נוף, והצטיין במהרה בז'אנר. שנתיים לאחר מכן, לאחר סכסוך עם האמן ג'ון ארתור פרייזר, נכנס אובראיין לתפקידו של פרייזר כסגן נשיא אגודת האמנים באונטריו, תפקיד אותו מילא עד 1880, אז הפך לנשיא מייסד האקדמיה המלכותית לאמנויות.
הוא נודע בעיקר בזכות ציורי נוף מכל רחבי קנדה בצבעי שמן ובצבעי מים, כגון, Sunrise on the Saguenay משנת 1880, שהייתה היצירה הראשונה בתערוכה השנתית הראשונה של האקדמיה המלכותית.
ב־1880 החל אובראיין לעבוד על הספר "קנדה הציורית" (1882–1884), אותו ערך. אובראיין סייר ברחבי קנדה, נפגש עם אמני המדינה והזמין אמנים לייצר הדפסי עץ להמחשת הטקסט. האמנות של אובראיין, ובמיוחד קנדה הציורית, כוונה לחגוג את הנוף הטבעי של קנדה המאוחדת תחת הקונפדרציה.
אובראיין היה אחד האמנים הראשונים שהוזמנו לנסוע ולצייר את הרי הרוקי ברכבת הפסיפית הקנדית שהושלמה בשנת 1886.
הוא נפטר בטורונטו, אונטריו בגיל 67.
מבנן
מבנן (או בלוק עירוני) הוא מושג מתחום התכנון העירוני, שמוגדר כאזור עירוני שתוחמים אותו בניינים, רחובות וכבישים. בהוראה מורחבת משמש מונח זה להגדרת כל קבוצת בניינים שיש להם מתחם משותף. הבלוק הוא קבוצת מבנים ומרחבים פתוחים הממוקמים בין ארבעה כבישים הממשיכים מעבר לבלוק ומהווים חלק מאותו פסיפס אורבני. בלוק עירוני הוא יחידת חלוקה בסיסית החוזרת על עצמה ויוצרת את הרקמה העירונית הבנויה.
הבלוק העירוני כבסיס לארגון המרחב, החל להופיע בראשית המחשבה על בנייתן של ערים ומאז הוכר כבעל חשיבות רבה בתכנון הסביבה האורבנית. לאורך ההיסטוריה השתנו גודלו וצורתו של הבלוק העירוני, אך הוא נשאר חשוב בעיצוב אופייה ומרחביה של העיר. בנוסף לכך, לאורך השנים הוכר תפקידו החברתי החשוב של הבלוק העירוני במרחב האורבני ובכוחו ביצירת חוסן חברתי וקשרים קהילתיים שונים. דרך ניתוח הפרמטרים הכמותניים והאיכותניים של בלוק אחד – כגון מרחבים פרטיים וציבוריים, טיפולוגיות מגורים, שפות אדריכליות, אִיזוּר, סקיילים שונים, יחס כלפי הרחובות ומרחבים ירוקים – ניתן להבין את העיר עצמה.
רקע היסטורי.
הבלוק העירוני כבסיס לארגון המרחב האורבני, החל להופיע כבר בראשית המחשבה על בניית ערים ועל מהי עירוניות. בעזרת סידור המרחבים בעיר ניתן היה לגבות מיסים ולגייס אנשים לצבא בצורה מסודרת, ובכך לבסס הגמוניה ושליטה כלכלית באזרחים. כבר בתחילת דרכו, הכיל הבלוק העירוני את כל אותם מאפיינים שהיו חלק מהחיים האנושיים: בית מגורים, מקום תפילה וחלקות חקלאיות בהם גידלו לעצמם האנשים פירות וירקות.