נבחרת לבנון השתתפה פעמיים באליפות אירופה בכדורסל. בשנת 1949 היא הפסידה בכל משחקיה וסיימה במקום השביעי האחרון. בשנת 1953 היא סיימה במקום ה-15 לאחר שניצחה את נבחרות שוודיה ודנמרק. באותו טורניר הייתה אמורה הנבחרת הלבנונית להתמודד מול נבחרת ישראל אך סירבה לעשות כן ולכן ספגה הפסד טכני.
נבחרת לבנון מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים.
אן שרלי - (ספר)
אגם בייקל
פארק נשר
פארק קק"ל בנשר הוא פארק יערני מטרופוליני בשטח של 275 דונם, השוכן בפאתי העיר נשר, על מורדותיו הצפון-מזרחיים של הכרמל. הפארק משתרע בין שכונת רמות יצחק מצפונו ונחל נשר מדרומו, והוא תחום על ידי כביש 705 המקיף אותו מדרום וממערב. במרכזו של הפארק זורם נחל קטיע (ואדי מוקטע) (יובל של נחל נשר), והוא משתרע בין גבהים של 100 עד 300 מטרים מעל פני הים. אורכו של הפארק הוא כ-800 מטר ממזרח למערב ורוחבו כ-400 מטר.
כבר בתקופת המנדט סומן שטח הפארק כשמורת יער, והחל בשנות ה-50 החל מנהג נטיעת עצי אורן בחלקו הדרומי בכל ט"ו בשבט. חורשה זו קרויה על שמו של אבא חושי. בפארק חורש ים-תיכוני צפוף של עצי אלון, אולם האזור הוזנח והיה למזבלה. מאוחר יותר איימו על קיומו תוכניות בנייה של שכונות מגורים חדשות ותוואי הדרך של כביש 705. התנגדויות שהוגשו כנגד תוכניות אלה התקבלו, וקק"ל נטלה את המקום תחת חסותה ופיתחה אותו.
בשנת 2004 הוקם מעל אפיק הנחל גשר תלוי באורך של 70 מטרים הנישא על-ידי כבלי פלדה. מאוחר יותר הוקם במקום גשר תלוי נוסף, כ-150 מטרים ממזרח לגשר הראשון, וסומנו שבילי הליכה משני צדדיו של אפיק הנחל ובאפיקו. גשרים אלה מהווים כיום את האטרקציה המרכזית בפארק.
נחל קטיע.
תחילתו של הנחל בגובה של 400 מטר מעל פני הים, מהמורדות הצפוניים של הר טללים ליד כביש 705 ואוניברסיטת חיפה. לאחר מכן פונה מזרחה וזורם במקביל לכביש 705 ונשפך לנחל נשר ליד בית הקברות של העיר נשר. הצמחייה האופיינית בנחל היא חורש ים תיכוני סבוך.
במלחמת העולם הראשונה בעת כיבוש חיפה, עלה כוח של פרשים אנגלים "שרווד ריינג'רס" בנחל נשר ודרך יובלו נחל קטיע בתנאי קרקע קשים אל רכס ההר, ובהדרכת תושב דרוזי הגיעו לרכס המערבי, הקדמי, של הכרמל. החיילים הרכובים נטרלו את התותחים האוסטרים אשר הוצבו להגן על המעגן של מפרץ חיפה. כוח זה השתתף בקרב המכריע על חיפה ביום 23 בספטמבר 1918.
מסלולי טיול ופעילות פנאי.
בפארק נשר מתקני נופש פעיל ומסלולי טיול מסומנים בשטח בצורה נוחה. בשנת 2004 הוקם מעל אפיק הנחל גשר תלוי באורך של 70 מטרים הנישא על ידי כבלי פלדה. מאוחר יותר הוקם במקום גשר תלוי נוסף, כ-150 מטרים ממערב לגשר הראשון, וסומנו שבילי הליכה משני צדדיו של אפיק הנחל ובאפיקו. השבילים המסומנים עוברים בחורש אורנים וחורש ים תיכוני עשיר. באביב המסלולים מוקפים בפריחה עשירה. השביל השחור היוצא מן החניון מוביל בדרך עפר נוחה ובדרך קצרה אל שני הגשרים שמעל לנחל קטיע, המהווים את האטרקציה וגורם המשיכה העיקרי של פארק נשר.
בשנת 2009 נחנך בפארק מסלול הליכה, המסומן ירוק, הנקרא "דרך אורי", לזכרו של סגן , בנו של אברהם בינמו, ראש עיריית נשר לשעבר, יליד העיר, אשר נהרג בפעילות מבצעית בכ"ח בכסלו תשס"ו, נר חמישי של חנוכה (29 בדצמבר 2005), וקיבל לאחר מותו ציון לשבח. בכניסה לפארק הוקם אתר הנצחה לזכרו, פסל חנוכייה מעץ. הפסל נחנך ביום 15 בדצמבר 2009. שביל זה יורד אל מורד נחל קטיע עובר ליד שתי מערות שבאחת מהן נתגלו סימני התיישבות מתקופות קדומות. המשכו של השביל מוביל אל שני הגשרים.
יהודה גבאי (עיתונאי)
יהודה גבאי (23 בנובמבר 1926 – 8 בפברואר 2020) היה אתלט ועיתונאי ספורט ישראלי. היה אלוף ישראל ושיאן ישראל בריצות ל-60 מטר, ל-100 מטר ול-200 מטר.
גבאי היה האצן הישראלי הראשון שירד מ-11 שניות בריצת 100 מטר.
קורות חייו.
גבאי נולד בתל אביב, בוגר גימנסיה הרצליה. בשנת 1944, בהיותו בגיל 18, הוא הוגלה על ידי שלטונות המנדט הבריטי למחנות מעצר באריתריאה ובסודאן.
לאחר ששב לישראל, הוא התאמן באגודת מכבי רמת גן, והיה לאלוף ישראל בריצות קצרות. הוא החזיק בשיאי ישראל בריצות ל-60 מטר, ל-100 מטר ול-200 מטר. באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1947 הוא זכה ב-3 מדליות זהב, בריצת 60 מטר בשיא ישראלי חדש בצוותא עם יצחק כספי בתוצאה של 6.8 שניות, בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 10.9 שניות ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שרץ ריצה זו מתחת ל-11 שניות ובריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש נוסף של 22.8 שניות. באליפות מזרח הים התיכון באתונה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות.
ב-1948 היה אמור לייצג את ישראל באולימפיאדת לונדון, אך בשל מלחמת העצמאות שירת בתקופה זו בצבא, בגדוד 31 של חטיבת אלכסנדרוני.
ב-1950 השתתף במכביה השלישית, הראשונה בישראל, והתכבד לקרוא את שבועת הספורטאים.
ב-1952 הצטרף לעיתון "העולם הזה" ככתב כללי וכתב ספורט. במקביל שימש ככתב שבועון הספורט "ספורט ישראל", וב-1954 נסע לשווייץ מטעם העיתון כדי לסקר את משחקי גביע העולם בכדורגל. באותה שנה חבר אל קבוצת עיתונאים שיזמו את הקמת עיתון "חדשות הספורט", שהפך לעיתון פופולרי בתפוצה גדולה. שבעת מייסדי ובעלי העיתון, בנוסף לגבאי, היו: אלכסנדר אלכסנדרוני, יעקב אפלויג, יחיאל ארזי, נחמיה בן-אברהם, יזהר ברנר וישראל פז.
כעיתונאי ועורך דיווח במרוצת השנים על מספר רב של אירועי ספורט, בהם המשחקים האולימפיים של רומא 1960, מינכן 1972, ומונטריאול 1976, וכן משחקי גמר גביע העולם בכדורגל בשווייץ 1954, בשוודיה 1958 ובאנגליה 1966.
עם סגירת העיתון, לאחר 30 שנה מיום היווסדו, מונה גבאי לדובר מוסדות הספורט ולאחר מכן לדובר ומנהל יחסי הציבור והפרסום של המועצה להסדר ההימורים בספורט.
ב-2015 הוציא ספר אוטוביוגרפי, "הלו, אני עוד פה".
הוא נפטר ב-8 בפברואר 2020.
מגנטותרפיה
מגנטותרפיה (מוכרת גם כטיפול במגנטים או לעיתים ריפוי מגנטי) היא שיטת רפואה אלטרנטיבית (או "רפואה משלימה") אשר משתמשת בשדות מגנטיים סטטיים. העוסקים בשיטה טוענים כי חשיפת חלקים מסוימים בגוף לשדות מגנטוסטטיים באמצעות מגנטים גורמת להשפעות בריאותיות חיוביות. מגנטותרפיה נחשבת לשיטה פסאודו-מדעית - כלומר, מתיימרת להיות מדעית אך למעשה אינה מקובלת על הקהילה המדעית - בשל אי-סבירות פיזיקלית וביולוגית, ובשל היעדר ראיות מבוססות להשפעה על הבריאות.
אף על פי שהמוגלובין, החלבון אשר נושא את החמצן בדם, הוא דיאמגנטי במקצת ולכן נדחה על ידי שדות דיפרנציאל מגנטיים, המגנטים המשמשים במגנטותרפיה חלשים, בסדרי גודל רבים, מכדי להיות בעלי השפעה ניתנת למדידה על זרימת הדם.
תיאור השיטה.
במהלך טיפול במגנטותרפיה מופעלים על הגוף שדות מגנטיים המופקים ממכשירים אלקטרומגנטיים או ממגנטים תמידיים. העוסקים בשיטה מתיימרים לשפר את הבריאות או לטפל בבעיות בריאותיות באמצעות שדות מגנטיים אלה. התועלת הבריאותית עשויה להיות מפורשת, כגון ריפוי פצעים, או כללית יותר, למשל "הגברת האנרגיה" או ה"חיוניות". במקרה האחרון, לעיתים מתארים העוסקים בתחום חולשה כ"ליקוי בשדה המגנטי".
חלק מהמטפלים טוענים כי ההשפעה משתנה בהתאם לכיוון המגנט.
תעשיית המגנטותרפיה המודרנית מגלגלת 300 מיליון דולר לשנה בארצות הברית
ממכירה, לרוב עם הצהרה מפורשת בדבר תועלת בריאותית, של מוצרים כגון צמידים ותכשיטים מגנטיים; רצועות מגנטיות לפרק כף היד, לקרסול או לגב; מדרסים לנעליים; מזרנים ושמיכות מגנטיות; ואפילו מים אשר נטען כי הם "מוגנטו".
מצב חוקי.
במדינות רבות ישנה הגבלה חוקית על שיווקם של טיפולים שונים בצירוף טענות שוא לגבי התועלת הבריאותית שלהם, אלא אם כן אומתו כל הטענות באופן מדעי. בארצות הברית, לדוגמה, מנהל המזון והתרופות האמריקאי אוסר על שיווק מוצרי מגנטותרפיה הנושאים טענות ליעילות רפואיות, משום שטענות אלה הן בלתי-מבוססות.
יעילות.
בשנים האחרונות נערכו מספר מחקרים אשר ביקשו למצוא האם יש לשדות מגנטיים סטטיים תועלת בריאותית. מחקרים בלתי-מוטים במגנטותרפיה הם בעייתיים, משום שגם החוקרים וגם המטופלים יכולים לגלות מגנטים בקלות - לדוגמה, באמצעות הכוח שהם מפעילים על עצמים המכילים ברזל. מסיבה זו, קשה לערוך מחקרים בעלי סמיות כפולה, בהם החוקרים והנחקרים אינם יודעים מי מקבל את הטיפול עם מגנט אמיתי ומי לא.
מחקרים בהם הסמיות אינה מושלמת או אינה מספיקה נוטים להגזים בתוצאות הטיפול, בשל אפקט הפלצבו, במיוחד כאשר ההשפעות הן קטנות.
ביקורת.
דו"ח מ-2002 של הקרן הלאומית למדע (NSF) של ארצות הברית, אשר עסק בעמדה הציבורית כלפי המדע ובמידת הבנתו, ציין כי מגנטותרפיה היא "בכלל לא מדעית".
מספר משווקים טוענים טענות בלתי-מבוססות לגבי מגנטותרפיה המשתמשים בשפה פסאודו-מדעית ו"ניו-אייג'ית". טענות כאלה אינן נתמכות בתוצאות של מחקרים מדעיים וקליניים.
ביקורות נוספות הן:
בגידה (זוגיות)
במסגרת מערכת יחסים זוגית יש לרוב ציפייה לבלעדיות, כלומר לא לקיים קשר מקביל עם בן זוג אחר. כאשר ציפייה זו מופרת בצורה חד-צדדית ומתקיימים יחסים מחוץ לזוגיות ללא ידיעה או הסכמה של בן הזוג, מכונה פעילות זו בגידה. כאשר בני הזוג נשואים זה לזה, ומתרחשים יחסי מין מחוץ לנישואים, נקראת פעילות זו "ניאוף". ניאוף קיים בכל תרבויות האדם והוא נחשב לחטא. יחסי מין מחוץ לנישואים נחשבים להפרה של חוזה הנישואים, ולחטא חמור בדתות שונות, עד כדי כך שבקודקסי חוקים קדומים עונשה לעיתים מוות.
מאפיינים.