קולינס נולדה וגדלה בקריבו שבמיין, אחת משישה ילדים של דונלד ופטרישיה קולינס. משפחתה מפעילה עסק בתחום העץ מזה חמישה דורות שנוסד ב-1844. היא סיימה תואר ראשון בהצטיינות בלימודי ממשל מאוניברסיטת סיינט לורנס שבניו יורק.
מיד בתום לימודיה, התקבלה ב-1974 לעבודה כעוזרת של ויליאם כהן, בעת שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית וליוותה אותו גם בעת כהונתו בסנאט, עד 1987. לאחר מכן מונתה לנציבת המחלקה לרגולציה פיננסית בקבינט של מושל מיין ג'ורג' מק'קרנן. ב-1992 מונתה על ידי ממשלו של הנשיא ג'ורג' בוש למנהלת שלוחת ניו המפשייר של הסוכנות הפדרלית לעסקים קטנים ובינוניים, היא כיהנה בתפקיד מספר חודשים עד תחילת כהונתו של ביל קלינטון כנשיא. היא חזרה למיין ומונתה לסגנית גזבר המדינה. ב-1994 התמודדה בבחירות לתפקיד מושל מיין, היא ניצחה בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית והייתה בכך לאישה הראשונה בתולדות מיין שמועמדת למשרד המושל מטעם המפלגות הגדולות. בבחירות הכלליות סיימה שלישית אחרי אנגוס קינג העצמאי שנבחר למושל ואחרי נציג המפלגה הדמוקרטית.
ב-1996 נבחרה לראשונה לכהונה בסנאט של ארצות הברית. מאז זכתה עוד שלוש פעמים בבחירות, ב-2002, 2008 וב-2014. בכל מערכת בחירות הגדילה את שיעורי התמיכה בה, וב-2014 זכתה לרוב של 68.4%.
ב-2002 מונתה ליושבת ראש הוועדה לביטחון המולדת וענייני הממשל. ב-2004 כתבה יחד עם ג'ו ליברמן את החוק לרפורמה בשירותי המודיעין ולמניעת טרור. החוק אותו הגישה קולינס עבר ברוב גדול בשני בתי הקונגרס ונחתם על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. במסגרת החוק נוצרה פונקציית מנהל המודיעין הלאומי ותחתיו הוקם המרכז הלאומי למלחמה בטרור, ניתנו סמכויות (והוטלו חובות ביצוע) לסוכנויות ומשרדי ממשלה בתחום המלחמה בטרור. ב-2010 פעלה למען ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וזאת בניגוד למרבית עמיתיה למפלגה הרפובליקנית. ב-2015 מונתה ליו"ר הוועדה המיוחדת הקבועה לענייני הזדקנות.
באוגוסט 2016 הודיעה קולינס כי לא תוכל לתמוך במועמד מפלגתה לנשיאות, דונלד טראמפ. ב-2020 מתמודדת קולינס לתקופת כהונתה החמישית מול יו"ר בית הנבחרים של מדינת מיין, שרה גדעון.
חיים אישיים.
קולינס נישאה לתומאס דפרון באוגוסט 2012. דפרון היה זה ששכר אותה לעבודה במשרדו של ויליאם כהן והיה המנטור שלה לאורך השנים.
טביתא באביט
טביתא באביט (באנגלית: Tabitha Babbitt; 9 בדצמבר 1779, הארדוויק, מסצ'וסטס, ארצות הברית - 1853) הייתה ממציאה ועושת-כלים אמריקאית שהשתייכה לכת השייקרים. בין המצאותיה היו המסור הסובב, שיפורים לראש גלגל הטוויה, ושיפורים לשיניים תותבות. לגבי המסור הסובב, לא ברור אם ההמצאה שלה או של שייקר אחר בסביבתה. היא השתייכה לקהילת השייקרים של הרווארד במדינת מסצ'וסטס.
ביוגרפיה.
שרה (טביתא) באביט נולדה בהארדוויק אשר במדינת מסצ'וסטס. ב-12 באוגוסט 1793 הצטרפה לקהילת השייקרים בעיירה הרווארד.
לבאביט מיוחסת התובנה שלהב עגול יהא יעיל יותר מלהב ישר, והמצאת המסור הסובב הראשון, אשר שימש במנסרה החל משנת 1813. המסור היה מחובר למנוע שהופעל בכוח מים, כדי להקל על ניסור עצים. ככל הנראה, צפתה באביט בגברים מנסרים עץ, ועלה בדעתה שמחצית התנועה שלהם מבוזבזת. המסור הסובב הראשון שייצרה מצוי באולבני במדינת ניו יורק. בהיותה שייקרית, לא ניסתה לרשום פטנט על אף אחת מהמצאותיה. שלוש שנים לאחר המצאת המסור הסובב, רשמו שני צרפתים פטנט על ההמצאה, עליה למדו מקריאת עיתונות שייקרית.
ההיסטוריון מ' סטיבן מילר גורס שבאביט לא הייתה הממציאה הראשונה של המסור הסובב, לפי מועד הצטרפותה לשייקרים. לדבריו, המסור הסובב הומצא בכפר השייקרים מאונט לבנון, בידי איימוס בישופ או בנג'מין ברוס, בשנת 1793, או לחלופין שלא היה המצאה שייקרית כלל.
כמו כן מיוחסת לבאביט המצאה לייצור שיניים תותבות, וראש גלגל טווייה משופר. בנוסף היא חולקת את המצאת המסמרים החתוכים עם איליי וויטני.
פסטיבל הפולסום
הרמן פון וויסמן
המצור על אנטיוכיה
מריה קנטוול
מריה איליין קנטוול (באנגלית: Maria Elaine Cantwell; נולדה ב-13 באוקטובר 1958) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית. קנטוול מכהנת כסנאטורית מטעם מדינת וושינגטון, מאז שנת 2001. היא האישה השנייה המכהנת בסנאט מטעם מדינת וושינגטון, לאחר בחירתה של פטי מארי.
ביוגרפיה.
קנטוול נולדה וגדלה באינדיאנפוליס, אינדיאנה. היא גדלה בשכונה שברובה מאוכלסת על ידי אירית-אמריקאית בצד הדרומי של העיר. מוצאה הוא אירי וגרמני. סיימה תואר ראשון בממשל ציבורי באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו. ב-1983 עברה לסיאטל, וושינגטון על מנת להשתתף בקמפיין הלא-מוצלח של הסנאטור הדמוקרטי אלן קרנסטון מקליפורניה, למועמדות המפלגה הדמוקרטית ב-1984. לאחר מכן השתקעה בפרבר של סיאטל הואיל והוא הזכיר לה את העיר בה גדלה, אינדיאנפוליס.
בשנת 1986 נבחרה לחברה בבית המחוקקים של מדינת וושינגטון, וכיהנה בו עד 1993, עד נבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הראשון של וושינגטון. כהונתה שם ארכה שנתיים עד 1995, לאחר הפסדה בבחירות הראשונות שלה כחברת בית הנבחרים. לאחר מכן עזבה את הפוליטיקה ועברה לעסוק בשוק הפרטי. הוצא לו משרה כסגן הנשיא לשיווק עבור חברת המחשבים "RealNetworks". בשנת 2000 הפכה קנטוול למולטי-מיליונרית נוכח מניותה בחברה.
בשנת 2000 החליטה להתמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית, והיא הביסה את יריבה מהמפלגה הרפובליקנית לאחר בחירות צמודות. ב-2006 נבחרה מחדש וכן ב-2012 וב-2018. הייתה חברה בוועדת העסקים הקטנים והיזמות בשנים 2014–2015.
חובה זוטרת
חובה זוטרת או חובה הודית (שם מדעי: "Sypheotides indicus") היא מין עוף בינוני במשפחת החובתיים והמין היחיד בסוג "Sypheotides". המין הקרוב ביותר אליה היא חובה בנגלית שחיה באותו אזור ודומה לה במראה.
מאפיינים.
החובה אנדמית לתת-היבשת ההודית שם היא חיה בעיקר בערבות עשב בעלי עשבים גבוהים מאוד. החובה מפורסמת עקב מנהגו של הזכר לקפוץ באוויר כמה מטרים ואז לנחות בכנפיים אסופות, במצג ראוותני שמבליט את צווארו וחזהו השחורים והציצה הארוכה שמאחורי ראשו (מתרחש בדרך כלל בזירה). החלק הקדמי של הגוף חום בהיר מפוספס מעט, תחילת הכנפיים לבנה והרגליים צהובות. הנקבות לעומתם חומות ומוסוות יותר וגם קטנות יותר.
חובה זוטרת היא אחת ממיני החובתיים הקטנים יותר: אורכה 46–51 ס"מ בלבד. היא נפוצה בחלק המרכזי והערבי של הודו, אך מתפרשת ברחבי תת היבשת במהלך החורף הגשום. החובה מצויה בסכנת הכחדה והיא מתמעטת באזורים רבים בהם הייתה נפוצה בעבר, כגון פקיסטן.
חובה בנגלית
חובה בנגלית (שם מדעי: "Houbaropsis bengalensis") היא עוף טרופי בינונית ממשפחת החובתיים והיא המין היחיד בסוג "Houbaropsis", היא מזכירה מעט את החובה הזוטרת החיה באותם אזורים, אך היא גדולה יותר וגם שחורה יותר בגוף ובכנפיים ואינה מבצעת מצגי חיזור בין עשבים. החובה קשורה לתת-היבשת ההודית שם היא חיה בעיקר בערבות עשב בעלי עשבים גבוהים מאוד. נשארו מעט מאוד חובות כאלה בטבע ומספרם מידלדל מאוד. נותרו פחות מ-1,000 פרטים בוגרים בטבע.
אורכם 66-68 ס"מ וגובהם 55 ס"מ בממוצע. משקלם 1.2-1.5 ק"ג אצל הזכרים ו-1.7-1.9 ק"ג אצל הנקבות, שבניגוד למיני חובתיים רבים גדולים מהזכרים. נוצות הזכר שחורות מראשו ועד זנבו ובצוואר ציצת זיפי-נוצות ארוכה. מאחורי הראש ישנה ציצה קטנה ושחורה. הכנפיים חומות בתחילתם ולבנות בקצוות והרגליים צהובות.
הם נפוצים בעיקר בהודו, מאוטר פרדש במערב, דרך נפאל ואסאם עד לארונאצ'ל פרדש ועד לבנגלאדש. נוסף קיימות מספר אוכלוסיות בקמבודיה ובווייטנאם.
גד יאיר
גד יאיר (נולד ב-10 במרץ 1960) הוא סופר וסוציולוג ישראלי, פרופסור מן המניין, לשעבר ראש החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה (2011-2008) ומנהל "המכון לחקר הטיפוח בחינוך" (2018-2011) באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה.
גד יאיר נולד בשכונת נוה עוז בפתח תקווה, ישראל. את תאריו הראשונים בסוציולוגיה וחינוך עשה באוניברסיטה העברית. ב-1994 השלים דוקטורט ישיר בסוציולוגיה באוניברסיטה העברית עם עבודה שכותרתה: . ב-1994 יצא לשנת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת שיקגו.
החל מ-1995 מרצה וחוקר בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה שבאוניברסיטה העברית. ב-2002 קיבל דרגת מרצה בכיר וב-2006 דרגת פרופסור חבר. בין 2008 ל-2011 שימש כראש החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית. החל מ-2011 ניהל יאיר את המכון לחקר הטיפוח בחינוך באוניברסיטה העברית, אשר מטרתו לבצע מחקרים ולהפעיל תוכניות ניסוייות חדשניות בתחום טיפוחן החינוכי של אוכלוסיות חלשות בישראל. סיים כהונתו במכון ב-2018 ויצא לשתי שנות שבתון בבית הספר סלואן למנהל עסקים ב-MIT.
יאיר נשוי לאורנה יאיר ואב לשלושה. מתגורר במבשרת ציון. אחיו הגדול הוא האסטרופיזיקאי פרופסור יואב יאיר.
פרסומים.
בשנת 2006 פרסם את הספר "מחוויות מפתח לנקודות מפנה: על עוצמת ההשפעה החינוכית" (ספרית פועלים). בשנת 2008 פרסם את הספר The Golem and German" Social Theory", ובשנת 2009 את הספר "Pierre Bourdieu: The Last Musketeer of the French Revolution", שניהם בהוצאת לקסינגטון.