בניו: האדמו"ר רבי גדליה משה גולדמן מ"קהילת זוייהל" (שהקים את מבנה מוסדות החסידות בירושלים, ומספר שנים קודם מותו הורחק על ידו), האדמו"ר רבי שלמה מזווהיל, רבי שמואל דוד ראש ישיבת זוועהיל, והרבנים רבי שאול, רבי יצחק, רבי זאב, רבי יוסף, רבי יעקב לייב.
חתניו: האדמו"ר רבי ירמיה רבינוביץ מביאלה בית שמש, ורבי שלמה הופשטיין.
משה ברגמן
הרב משה ברגמן כ"ט בשבט תרס"ט, 1909 - י"א בטבת תשל"ח, 21 בדצמבר 1977) היה ראש ישיבת בני עקיבא מירון במירון, ולאחר מכן ראש ישיבת רשב"י בבני ברק.
קורותיו.
נולד בירושלים, בן הרב אליעזר ברגמן, מצאצאי הרבנים אליעזר ברגמן, משה נחום ולנשטיין ונחום לעווי. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר והרב שמואל גדליה ניימן . נישא לאלטא ליבא רייזיל, בתו של רבי יונה זאב הרשלר מירושלים, ולאחר שנפטרה ממחלת הטיפוס בשנת 1937, נישא בשנית לרחל (נפטרה ניסן תשי"ז). לאחר פטירתה נישא בשלישית לשרה וויץ.
לאחר נישואיו עסק בהפצת תורה ובארגון שיעורי תורה לבעלי בתים בירושלים. בשנות ה-30 וה-40 כיהן כרב בבתי כנסת שונים בירושלים, ובהם בית הכנסת זהרי חמה.
בשנת תרצ"ח (1938) התמנה ל"שומר תקנות" של החברה קדישא הכללית של "כוללות האשכנזים" בירושלים. בעקבות זאת פרסם, בשנת תש"א, את ספרו "זיבולא בתרייתא", העוסק בדיני קבורה לפי מנהג ירושלים. הספר זכה להסכמתם של רבני ירושלים, ובהם הרב שמשון אהרון פולנסקי והרב זליג ראובן בנגיס.
לאחר קום המדינה ייסד את התלמוד תורה ביהוד. בשנות ה-50 התמסר ללימוד תורת הקבלה ולשם כך התיישב במירון ואז נרתם להקמת ישיבה במקום, כשהוא עובר בין המעברות וישובי העולים ומזמין אותם ללמוד בישיבתו. היה מספק לתלמידיו לינה ומזון ודואג ליתומים ולמעוטי היכולת . לימים עבר להתגורר בבני ברק, והקים בה את ישיבת רשב"י.
נפטר בשנת תשל"ח ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
משפחתו.
בניו (מאשתו הראשונה) הם: הרב מאיר צבי ברגמן, בן נוסף בשם נחום שנדרס על ידי ערבי סמוך לקבר רחל.
בנותיו (מאשתו השנייה): צביה זלטה - אשת הרב יעקב גולדמן, בן האדמו"ר מזוויהל הרב מרדכי גולדמן ואמו של האדמו"ר רבי אליעזר גולדמן מזווהיל בארצות הברית; אסתר - אשת הרב ישראל צבי יאיר דנציגר, האדמו"ר מאלכסנדר.
יצחק פנגר
הרב יצחק פַנגֶר (נולד ב-3 באוקטובר 1971) הוא דרשן ומחזיר בתשובה חרדי-ישראלי. בהרצאותיו משולב הומור והן זוכות לפופולריות ברשת האינטרנט.
ביוגרפיה.
נולד בהרצליה, בן בכור לאליק ומירה פנגר, משפחה חילונית. התחרה בנערותו בגלישת רוח וטריאתלון ודורג במקום השישי בישראל בשיאו. שירת בחיל השריון בחטיבה 7. אחד מחבריו נהרג בעת שירותו, עובדה שהשפיעה לדבריו על חייו. למד מספר קורסים באוניברסיטה הפתוחה, ופנה ללימודי רפואה סינית והוסמך למאסטר רייקי. במשך כשנתיים שהה בארצות הברית ועסק במתן טיפולי רייקי. לאחר מכן נסע להודו שם רצה להעמיק את ידיעותיו בשיטת הרייקי ולאחר זמן מה הצטרף למנזרו של הדלאי למה. הוא נשלח לשהות של מספר חודשים במנזר שתקנים ליד דרמסאלה ולמד בודהיזם. לאחר כמה חודשים של שתיקה חווה התגלות רוחנית, שהובילה אותו לחקור את מקורות היהדות.
בשנת 1995 שב לישראל והחל בתהליך של חזרה בתשובה. הרב יצחק זילברשטיין הורה לו להפסיק לעסוק בענייני הרייקי בנימוק שזה עבודה זרה מכיוון שמעורבים בזה כוחות טומאה. למד בישיבת אור שמח.
הרב פנגר מרצה בערוץ הידברות ובסמינרים לחוזרים בתשובה. בהרצאותיו הוא מרבה להשתמש בתנועות ידיים ובמימיקה ומשלב בדיחות וחיקויים. הוא התפרסם גם בשל קטעים משעשעים מהרצאותיו שהובאו בתוכנית "מה נסגר?" בערוץ 10 ובערוץ כאן 11.
ב-2012 התראיין בתוכנית "אנשים". בין היתר תיאר את דרכו בהחזרה בתשובה כהפוכה מסגנונו האגרסיבי של הרב אמנון יצחק. בתגובה תקף אותו הרב אמנון יצחק וקרא לו "הרב הליצן". הרב פנגר התנצל על הדברים בשידור רדיו ובאתרו. השניים התפייסו לאחר מספר חודשים בעקבות בוררות אצל הרב שבח רוזנבלט.
בשנים 2015–2016 הגיש הרב פנגר תוכנית שבועית בשם "ליל שישי אופטימי" ברדיו קול ברמה.
בתחילת 2017 עבר להגיש תוכנית שבועית ברדיו קול חי בשם "חישוב מסלול מחדש".
החל משנת 2018 הוא מגיש בימים א'-ד' תוכנית בוקר יומית בשם "השראה יומית" ברדיו קול חי.
חיים אישיים.
בשנת 1998 נישא לנחמה, בתו של החזן יאיר סובר. לבני הזוג שבעה ילדים. הוא מתגורר במודיעין עילית ועובד כמשגיח בישיבת נזר ישראל.
דו קשוותיים
מפלגת הזריחה של יפן
מפלגת הזריחה של יפן (ביפנית: たちあがれ日本, בתעתיק: טָצ'יגָארֶה ניפּוֹן, מילולית : "התעוררי יפן!") הייתה מפלגת ימין ביפן. המפלגה נוסדה ב-10 באפריל 2010 על ידי קבוצה של ארבעה פורשים מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית, חמישה מחברי הדיאט של יפן ופוליטיקאי עצמאי אחד. את שם המפלגה בחר שינטרו אישיהארה, מושל טוקיו.
הסיבה לפרישתם של החברים ולהקמת המפלגה נעוצה בדעה של חבריה שהמפלגה הדמוקרטית, שזכתה בבחירות הכלליות של 2009, חסרה את הניסיון הדרוש על מנת להוביל את יפן, ובדעה שחולשתה של המפלגה הליברלית-דמוקרטית היא הרסנית לכלכלת המדינה. שאיפתה של המפלגה היא לזכות במושבים בבחירות הבאות לבית היועצים של יפן.
מפלגת ההתחדשות החדשה
מפלגת ההתחדשות החדשה (ביפנית: 新党改革, בתעתיק: שינטוֹ קאיקאקוּ), או מפלגת הרפורמה החדשה, היא מפלגת ימין ביפן. המפלגה נוסדה ב-29 באוגוסט 2008 בשם "מועדון ההתחדשות" (改革クラブ) על ידי קבוצת פורשים מהמפלגה הדמוקרטית בהנהגת הידאו וטנאבה, שחברו למפלגה הליברלית-דמוקרטית. אך על פי שלא הייתה חלק מהקואליציה בראשות מפלגה ההליברלית-דמוקרטית ומפלגת קומייטו החדשה, נחשבה המפלגה כתומכת בה.
ב-23 באפריל 2010 שינה מנהיג המפלגה, יואצ'י מסוזואה, לשעבר שר הבריאות, העבודה והרווחה וחבר המפלגה ההליברלית-דמוקרטית, את שם המפלגה ל"מפלגת ההתחדשות החדשה." המפלגה דוגלת בביזור, הסרת הפיקוח הממשלתי וצמצום מספר החברים בדיאט של יפן במחצית.
נגאנו
חורבת ראש מים
מפלגת יפן החדשה
מפלגת יפן החדשה (ביפנית: 新党日本, בתעתיק: שינטוֹ ניפּוֹן) היא מפלגת מרכז ביפן, שנוסדה ב-21 באוגוסט 2005. מנהיג המפלגה הוא מושל מחוז נאגנו לשעבר יסואו טנאקה, וחברים בה מספר חברי הדיאט של יפן, וכן הירויוקי אראי, שפרש מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית בשל התנגדותו לתוכניתו של ראש ממשלת יפן דאז, ג'וניצ'ירו קואיזומי, להפריט שירות הדואר של יפן באותה שנה.
המפלגה פונה בעיקר לאוכלוסיות עירוניות, בעוד שמפלגת האזרחים החדשה, שנוסדה באותה תקופה על ידי פורשי המפלגה הליברלית-דמוקרטית אחרים, פונה בעיקר לאוכלוסייה הכפרית של המדינה.
בבחירות הכלליות של 2005 השיגה המפלגה מושב אחד בלבד בבית הנבחרים של יפן. בבחירות לבית היועצים של יפן ב-2007, קיבל טנאקה מושב, והיה לחבר היחיד במפלגה המכהן בדיאט.
ג'ואן פונטיין
ג'ואן פונטיין (אנגלית: Joan Fontaine; 22 באוקטובר 1917 - 15 בדצמבר 2013) הוא שם הבמה של ג'ואן בוואור דה הבילנד (Joan de Beauvoir de Havilland), שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית ממוצא בריטי שכיכבה בהוליווד בשנות הארבעים והחמישים. אחותה של השחקנית אוליביה דה הבילנד. בשנת 1942 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה בסרט חשד של אלפרד היצ'קוק. בטקס אוסקר זה התמודדה מול אחותה, המבוגרת ממנה בשנה, ועקב הזכייה נוצר בין השתיים נתק שנמשך למעלה מ-50 שנה.
תולדות חייה.
אביה, וולטר אוגוסטוס דה הבילנד, היה עורך פטנטים (ודודו למחצה של הטייס ג'פרי דה הבילנד, מייסד חברת דה הבילנד). אמה, ליליאן אוגוסטה רוזה, הייתה שחקנית שהופיעה בשם הבמה ליליאן פונטיין. ג'ואן נולדה בטוקיו, בעת ששהו הוריה ביפן לרגל עבודתו של אביה. ב-1919 נפרדו הוריה וג'ואן, אמה ואחותה היגרו לארצות הברית והתיישבו בסרטוגה, קליפורניה. ההורים התגרשו זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1925. ג'ואן שבה ליפן לבדה וחזרה לבית אמה ואחותה בקליפורניה לאחר שסיימה את בית הספר האמריקאי בטוקיו, בשנת 1934.
בעקבות אחותה הפכה ג'ואן לשחקנית בלוס אנג'לס וכינתה את עצמה בשם ג'ואן בורפילד (Burfield), על מנת שלא ייווצר קשר בינה לבין אחותה. ב-1935 הוחתמה לאולפני MGM והופיעה לראשונה בתפקיד בסרט הכושל "No More Ladies". באותה עת חיה עם אחותה, שעשתה חיל בהוליווד. ב-1937 עברה לאולפני RKO, נטלה לה את השם ג'ואן פונטיין והופיעה לצד פרד אסטר בסרט המוזיקלי "עלמה במצוקה" (A Damsel in Distress), גם סרט זה לא זכה להצלחה בשעתו, כיוון שהקהל לא הסכים לקבל את פונטיין כתחליף לבת זוגו הקבועה של אסטר, ג'ינג'ר רוג'רס, אך זכה להצלחה שנים לאחר מכן, בשל שורות שנונות שנכתבו לג'ואן פונטיין. ב-1939 הופיעה בסרטו של ג'ורג' סטיבנס, גונגה דין.
הצלחתה הראשונה הייתה בסרטו של אלפרד היצ'קוק, רבקה (1940), בו הופיעה בתפקיד הראשי, עליו זכתה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. שנה מאוחר יותר שיחקה בתפקיד הראשי בסרטו של היצ'קוק "חשד", עליו זכתה בפרס האוסקר. באותו טקס הייתה מועמדת לפרס זה גם אחותה, על תפקידה בסרט "עכבו בעד השחר" ("Hold Back the Dawn"). בטקס חלה תקרית בין השתיים, במסגרתה נפגעו רגשותיהן והן כמעט ולא דיברו זו עם זו עד ל-1975, אז נוצר בין השתיים נתק מוחלט עקב סכסוך על דרך הטיפול באמם החולה.