במסגרת כתבה של העיתונאי אורן פרסיקו על הסוכנות באתר "העין השביעית", נטען כי קיימת מגמה של חדירה מסיבית של מיוצגי הסוכנות לתכנים המערכתיים בכלי תקשורת בבעלות משפחת מוזס, בהם "פנאי פלוס", "לאישה", מוספי "ידיעות אחרונות" וכו'. לשם ביסוס טענתו מציין פריסקו, בין היתר, כי בשנת 2015, מתוך 84 תצלומים שהופיעו בדף הפייסבוק הרשמי של הסוכנות, 56 מהם הופיעו בשערי מגזינים ובכתבות בכיכוב טאלנטים שהסוכנות מייצגת, ומבין אותם 56 צילומי שערים וכתבות, 46 הופיעו בכלי תקשורת השייכים לקבוצת "ידיעות אחרונות". טענה דומה הועלתה בכתבה נוספת באתר "העין השביעית" מספטמבר 2016, בה נטען כי כתבת שער במוסף "7 לילות" אשר עסקה בריאיון עם השחקן ליאור אשכנזי, נועדה לקדם את הסדרה "עקרון ההחלפה" בה הוא מככב ושני שחקנים נוספים שמיוצגים על ידי הסוכנות ומשחקים בה.
באוגוסט 2015, רכשה חברת "יונייטד קינג", שבבעלות משה ולאון אדרי 25% ממניות הסוכנות בסכום של 10 מיליון שקלים.
בית גנזיא
בֵּית גִנְזַיָּא (עברית: בית גנזים) הוא שמה הארמי של רשות לאגירת אוצרות ומסמכים של ממלכות, כגון ממלכת פרס בעת העתיקה.
בית גנזיא הכיל את אוצרות הממלכה שהיו שייכים על פי החוק למלך; והרשות הייתה כפופה ישירות למלך או למדינאי אשר עמד בראשן. בתי גנזים כללו, בדרך כלל, חפצים סחירים, בצעי מתכת יקרה: זהב, כסף ונחושת, שחלקם הותכו ליחידות משקל נהוגות, אבני חן בעלות ערך, וכן תעודות חשובות.
במגילת אסתר מסופר על הצעתו של המן להביא לגנזי המלך כיכרות כסף (כִּכַּר הייתה יחידת משקל נהוגה באזור הסהר הפורה בעת העתיקה), בתמורה להסכמתו להכחדת היהודים מהממלכה:
בספר עזרא מסופר על "בית גנזיא" בעיר אחמתא, שבו הופקדו תעודות הרישיון שניתן ליהודי שבי ציון לחזור לארץ ישראל ולהקים את בית המקדש השני, והתוכניות והכללים לבנייתו.
רב שילא
רב שילא חי בתקופת המעבר בין התנאים לאמוראים ונחשב לאמורא. כנראה שאת רוב תורתו למד בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לבבל, בבבל עמד בראש ישיבת סידרא (שנקראה בהמשך ישיבת נהרדעא).
רב חסדא מביא בגמרא מאמר בשם רב שילא ומכנה אותו "גברא רבה" ב.
מסופר בגמרא שפעם טעה רב שילא בפסק הלכה, ובעקבות זאת רב רצה לנדותו אך שמואל מנע זאת ובירר עם רב שילא את העניין. רב שילא הודה בטעותו ולא נודה.
לדעת הרב אהרן היימן יש להבחין בין האמורא רב שילא לבין התנא רבי שילא, שעליו מסופר ב שקיבל מהמלכות רשות לדון ולהעניש, ולבסוף הרג אדם שהיה לו דין רודף.
שיערות
Glade הוא בונה ממשק המשתמש הגרפי של GTK+, עם רכיבים נוספים עבור GNOME. בגרסתו השלישית, גלייד הוא שפת תכנות עצמאית אשר אינה מייצרת קוד לאירועים אלא קובץ XML בלבד, המפורש עם הספרייה המתאימה (כגון GTK+ עבור שפת התכנות C).
גלייד הוא תוכנה חופשית המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU LGPL), אך חלקו עדיין מופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו (GNU GPL).
היסטוריה והתפתחות.
הגרסה הראשונה של גלייד, גרסה 0.1, שוחררה ב־18 באפריל 1998.
גלייד גרסה 3 שוחררה ב־12 באוגוסט 2006. ההבדלים הבולטים ביותר עבור משתמשי הקצה הם:
עיקר ההבדלים הם פנימיים. גלייד־3 שוכתב מחדש, על מנת לנצל את תכונותיה החדשות של GTK+ ומערכת GObject. לכן גלייד־3 קטן יותר ומאפשר דברים מעניינין חדשים:
רפרם (אמורא בדור השביעי)
רפרם
רפרם (אמורא בדור השישי)
רפרם היה אמורא בדור השישי בבל. עמד בראש ישיבת פומבדיתא בשנים: 388–395. היה חברו של רב אשי.
סומליה הצרפתית
סומליה הצרפתית (בצרפתית - Côte française des Somalis), הייתה מושבה צרפתית שהתקיימה באזור בו שוכנת כיום מדינת ג'יבוטי בין 1896 ל-1977. ב-1967 שונה שמה של המושבה והיא נקראה "הטריטוריה הצרפתית של העפרים והעיסאים".
היסטוריה.
באמצע המאה ה-19 החל המרוץ לאפריקה בו ניסו מעצמות המערב להשתלט על שטחים נרחבים באפריקה. החל משנות החמישים של המאה ה-19 החלה צרפת להשתלט על שטח בצפון סומליה ובמרכזו עיר הנמל ג'יבוטי. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 השתלטה צרפת על השטח והקימה בו מושבה. ב-1888 חתמה בריטניה על הסכם עם צרפת שתיחם את שטחי המושבות של שתי המעצמות, והקימה פרוטקטורט בשם סומליה הבריטית או "סומלילנד הבריטית". סומליה הצרפתית קמה באופן רשמי ב-1896.
בסוף המאה ה-19 הייתה סומליה מחולקת למעשה לשטח סומלילנד הבריטית, לשטח סומליה הצרפתית, ולשטח סומליה האיטלקית שהפך לחלק ממזרח אפריקה האיטלקית שכללה את שטחי סומליה האיטלקית, אתיופיה ואריתריאה.
במלחמת העולם השנייה.
לאחר תבוסת צרפת במסגרת המערכה על צרפת החליט מפקד הצבא הצרפתי במושבה פול לואי לז'נטיום להמשיך בלחימה לצד צרפת החופשית, אך השלטונות האזרחים החליטו לעמוד לצד צרפת של וישי ולא להפר את התנאים שסוכמו בהסכם הכניעה הצרפתי. במהלך המערכה במזרח אפריקה היה מצבה של סומליה הצרפתית רגיש במיוחד. ג'יבוטי נתפסה כנמל אסטרטגי במאבק שבין האימפריה הבריטית ואיטליה הפאשיסטית על השליטה באזור סומליה, אתיופיה ואריתריאה. במהלך המערכה הטילה בריטניה מצור ימי על סומליה הצרפתית. על אף ניסיונותיו החוזרים והנשנים של לז'נטיום לשכנע את אנשי המושבה כי יעברו לצד צרפת של וישי, נותרה המושבה בסירובה. מושל המושבה דיכא ביד רמה כל ניסיון להצטרף לכוחותיו של לז'נטיום, והטיל עונש מוות על אלו שהטיפו לכך.
רק בדצמבר 1942 לאחר מבצע לפיד בו כבשו בעלות הברית את מושבות צרפת בצפון אפריקה, והשתלטות גרמניה הנאצית על "האזור החופשי" בצרפת, הודיעו מנהיגי סומליה הצרפתית על תמיכתם בצרפת החופשית.
עד לסיום מלחמת העולם השנייה נותרה סומליה הצרפתית תחת שליטה צבאית בריטית וממשל אזרחי צרפתי. ב-1946 קיבלה המושבה מעמד של "טריטוריה שמעבר לים".
לאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-1958 בעקבות קבלת חוקת הרפובליקה הצרפתית החמישית נערך משאל עם בו הביעו תושבי סומליה הצרפתית את רצונם להמשיך במעמד מושבה צרפתית. בשנת 1960 היו בה כ-67,000 תושבים, 40% סומלים, 40% עפרים והשאר אירופאים וערבים. במושבה היו מתחים אתניים בין העפרים והסומלים. צרפת חששה מהשתלטות סומליה (שהוקמה ב-1960 מאיחוד שתי המושבות סומלילנד הבריטית וסומליה האיטלקית) או אתיופיה על המושבה אם זו תקבל עצמאות.
ב-1967 נערך משאל עם נוסף, ובו הביע רוב של 60% את רצונו בהמשך השליטה הצרפתית במושבה. בעקבות משאל העם שונה שמה של המושבה והיא נקראה "הטריטוריה הצרפתית של העפרים והעיסאים". במשאל עם שלישי שהתקיים ב-1977 הביע רוב סוחף את רצונו בעצמאות, והוקמה המדינה ג'יבוטי.
רב יימר
רב יימר היה אמורא בבלי בדור השישי. חברו היה רב אשי, איתו נשא ונתן רבות בהלכה, ושניהם למדו תורה אצל רב כהנא מפום נהרא. על פי אגרת רב שרירא גאון רב יימר היה ממלא מקומו של רב אשי במשך 5 שנים (427–432) כראש ישיבת סורא. בסדר תנאים ואמוראים מסופר כי בעת מותו נראה עמוד אש בשמים שעמד שלושים יום.
רבי חנניה דציפורין
סנונית (מטוס)
רב חנניה
רב חנניה (או חנינא), הידוע גם בכינויו- רבי חנניה דציפורין היה אמורא בארץ ישראל בדור החמישי. החברות הרבה בין רב חנניה לרבי מנא מתבטאת בעיקר במחלוקותיהם הרבות.
לאחר מספר שנים ששימש כראש ישיבת ציפורי העביר את התפקיד לרבי מנא ורב חנניה עצמו היה יושב ולומד לפניו. בגלל זה נאמר עליו שהוא אחד מאלה- "שהניחו כתרן בעולם הזה וירשו חיי העולם הבא"
כעבור מספר שנים הלך רב חנניה לבבל ושהה שם ביחד עם רב אשי ולמד עמו ולכן בתלמוד הבבלי מוזכרות מספר מחלוקות בין רב אשי לבין רב חנניה.
עיט (מטוס)
המכשפות מסיילם
תחנת הרכבת כרמיאל
תחנת הרכבת כרמיאל היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר כרמיאל וסביבתה, ואשר הוקמה על מסילת עכו - כרמיאל.
תחנת הרכבת כרמיאל היא תחנת הקצה בקו כרמיאל – באר שבע - מרכז ובקו כרמיאל – חיפה - חוף הכרמל. בעתיד מתוכננת הרחבת המסילה מכרמיאל עד ראש פינה וקרית שמונה, כולל תחנת מטען באזור התעשייה בכרמיאל ותחנה בצומת חנניה שתשרת את אזור מירון.
התחנה ממוקמת בסמוך לצומת כרמיאל, וכן בקרבת תחנה מרכזית כרמיאל, המייצר מעבר תחבורתי שוטף, התחנה ממוקמת בשדרות נשיאי ישראל ורח' החרושת. התחנה נפתחה ב-20 בספטמבר 2017.
מבנה התחנה.
בשטח התחנה חניון רכבים דו קומתי הכולל כ-700 מקומות חניה.
שרות רכבות בתחנה.
אל התחנה מגיעות 19 רכבות בקו כרמיאל - חיפה לאורך היום פעם בשעה בכל כיוון, ובנוסף 8 רכבות אל באר שבע, דרך תחנות חיפה, חדרה ותל אביב.
קווי אוטובוס היוצאים ממסוף התחנה.
בצמוד לתחנה נמצא מסוף התחבורה של כרמיאל שריכז בעבר את קווי התחבורה הציבורית לעיר ולאזור עד שרוב קווי האוטובוס הועברו למסוף תחנת הרכבת, במסוף ישנם רציפים בהם עוצרים קווים לשכונות העיר, אזור התעשייה וליישובי האזור שחלקם מתואמים עם הרכבת כחלק מפרויקט "קו רציף". בתחנה המרכזית הקודמת עוצרים קווים שאינם מתואמים עם זמני הרכבת, כמו קווים לעכו ולחיפה, קו לתל אביב, קו לירושלים וקווי תלמידים.
תוכניות לעתיד.
בעתיד צפויות לצאת מהתחנה רכבות צפונה להר מירון, חצור הגלילית וקריית שמונה. התחנות יהיו על קו הרכבת לקריית שמונה אשר צפוי להיבנות בעתיד מתחנת הרכבת כרמיאל ולהסתיים בקריית שמונה.
עם התקדמות פרויקט החשמול מתוכנן קו רכבת המתחיל בתחנה זו ומסתיים בתחנת הרכבת ירושלים - יצחק נבון.
תפארת ירושלים
חברת תפארת ירושלים הוא ארגון שהוקם בירושלים בראשית שנת 1873. הארגון היה משותף לספרדים ולאשכנזים כאחד, ובין מטרותיו היו סיוע לעניים מקופחי ה"חלוקה" של הפרושים, בני היישוב הישן, וקידום והפצת ההשכלה בקרב בני ירושלים.