האזור נשלט בעיקר על ידי הספרדים במשך מאות השנים הראשונות של מגע, עד למהפכת טקסס. הם לא היו אדיבים במיוחד לאוכלוסיות הילידים שלהם - אפילו פחות כלפי הקאדואים, שלא נתנו להם אמון מכיוון שתרבותם הייתה מפוצלת בין הספרדים לצרפתים. כשהספרדים הצליחו לזמן קצר לכבוש את המושבה לואיזיאנה, הם החליטו להחליף טקטיקה ולנסות להיות ידידותיים במיוחד לאינדיאנים, דבר שהם המשיכו גם לאחר שהצרפתים כבשו בחזרה את המושבה. לאחר רכישת לואיזיאנה ב-1803, ארצות הברית ירשה את הנסיבות המוזרות הללו. הקאדואים העדיפו את חברתם של אמריקאים וכמעט כל אוכלוסייתם היגרה למדינות לואיזיאנה וארקנסו. הספרדים הרגישו נסערים לאחר שבילה כל כך הרבה זמן ומאמץ והתחילו לנסות לפתות את הקאדו בחזרה, אפילו הבטיחו להם עוד אדמה. לכאורה מבלי לדעת איך הם הגיעו לזה, ארצות הברית (שהחלה לשכנע שבטים להתנתק מהלבנים על ידי מכירת הכל ומעבר מערבה מאז שזכו ברכישת לואיזיאנה) התמודדה עם הצפה של עמים ילידים במיזורי ובארקנסו. הצליחו לנהל משא ומתן עם הקדדואים כדי לאפשר לכמה עמים עקורים להתיישב על אדמות שאינן מנוצלות במזרח טקסס. הם כללו בין היתר את המוסקוגי, Houma Choctaw, Lenape ו-Mingo Seneca, שכולם באו לראות את הקאדואים כמושיעים, מה שהפך את אותם עמים לבעלי השפעה רבה.
אם שבט אינדיאני היה ידידותי או מלחמתי היה קריטי לגורלם של מגלי ארצות ומתיישבים אירופיים בארץ זו. שבטים ידידותיים לימדו עולים חדשים כיצד לגדל יבולים מקומיים, להכין מזון ולצוד ציד בר. שבטים מלחמתיים הקשו ומסוכנים לאירופים באמצעות התקפותיהם והתנגדותם לעולים החדשים.
במהלך מהפכת טקסס, ארצות הברית הפכה להיות מעורבת מאוד. הסכמים קודמים עם הספרדים אסרו על כל צד להפעיל צבאיות של אוכלוסיית הילידים שלו בכל סכסוך אפשרי בין שתי המדינות. באותה תקופה החלו להתפשט כמה התפרצויות אלימות פתאומיות בין קאדואים לטקסנים. הקאדואים תמיד היו חסרי מושג כשנשאלו, הרשויות הטקסניות והאמריקניות באזור מעולם לא יכלו למצוא ראיות מוצקות הקושרות אותם אליו ולעיתים קרובות היא הייתה כל כך רחוקה מארצות קדואן, שזה בקושי היה הגיוני. סביר להניח שאלו היו התקפות דגל שווא שנועדו להתחיל אפקט מדורג כדי לאלץ את הילידים תחת השפעת קדואן לסכסוך מזוין מבלי להפר כל אמנה - רצוי בצד של הספרדים. למרות שלא נמצאה הוכחה מיהו האשם, האחראים על טקסס באותה תקופה ניסו מספר פעמים להאשים ולהעניש את הקאדואים בפומבי על התקריות עם ממשלת ארצות הברית שניסתה לשמור עליהן.
כמושבה אירופית.
ב-1519 מגלה הארצות אלונסו אלוורס דה פינדה היה האירופאי הראשון שתיעד את קיומה של טקסס, ותשע שנים מאוחר יותר ב-6 בנובמבר 1528 היה אלוור נונייס קבסה דה ואקה (Álvar Núñez Cabeza de Vaca) לאירופאי הראשון שביקר בה. מרגע זה טענה האימפריה הספרדית לחזקה על האזור כחלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה על אף שעדיין לא יישבה אותו. ב-1685 הקימה צרפת את המושבה האירופאית הראשונה בטקסס, במבצר סנט לואיס, אותה היא נאלצה לנטוש לאחר ארבע שנים בשל התנאים הקשים ובני המקום העוינים. הספרדים שפחדו שמא הצרפתים ינסו להשתלט על האזור בשנית, שלחו קבוצת של מתיישבים למזרח טקסס, אולם האזור נשאר בלתי מיושב עד לשנת 1718, השנה בה הוקמה העיר הספרדית הראשונה סן אנטוניו. עד מהרה הפכה העיר למטרה נוחה עבור השבטים האינדיאנים באזור, עובדה שהרחיקה מתיישבים רבים והפכה את טקסס לחלק הכי פחות מיושב בספרד החדשה.
בשנים 1749 ו-1785 חתמו הספרדים על הסכמי שלום עם שבט האפאצ'י ושבט הקומאנצ'י ואף נעזרו בהם במלחמתם בשאר השבטים. הודות לגלי הגירה גדולים בסוף המאה ה-18, הצליחו הספרדים לפתח קשרי ידידות גם עם שאר השבטים באזור, ועד תחילת המאה ה-19 כמעט ולא נשאר שבט אינדיאני אחד שלא התנצר. ב-1799 החליטה ספרד לוותר על שטחי לואיזיאנה, ששכנו ליד טקסס, ולהעבירם לידי הצרפתים, אולם לצרפתים היו תוכניות אחרות, והם מכרו את השטח לארצות הברית, ובכך גרמו לסכסוכי גבולות בין ספרד לארצות הברית לגבי גבולות לואיזיאנה.
ב-1821 הסתיימה מלחמת העצמאות של מקסיקו ומלכות המשנה של ספרד החדשה הפכה לאימפריה המקסיקנית הראשונה ובהמשך למקסיקו. במסגרת השלטון המקסיקני טקסס הספרדית הפכה להיות חלק מהמדינה הפדרטיבית קואווילה וטחאס. תחת חוקתה החדשה של מקסיקו, ניתן שוויון מלא לכל הגזעים, ובכך בוטל החוק שחייב את כל המהגרים להיות ממוצא ספרדי. עובדה זו, וכן מחירי האדמה הנמוכים ועידוד מצד ממשלת מקסיקו דחפו אלפי מהגרים אמריקאים לטקסס ועד לשנת 1830 מספרם הגיע לכ-30,000.
כרפובליקה עצמאית.
בשנות ה-30 של המאה ה-19, חוקיה החדשים של ממשלת מקסיקו - שהחליטה לבלום את הנהירה האמריקנית לטקסס - כגון הוספת מס על יבוא מארצות הברית וצעדים לכיוון ביטול העבדות הובילו לתרעומת בקרב תושבי טקסס. העבדות בוטלה במקסיקו עצמה עם הקמתה ב-1821, וב-1835 עלתה הצעה לאחד את כל מקסיקו, תחת חוקה אחת. הטקסנים גם התנגדו למדיניותה החדשה של הממשלה שכללה גירוש תושבים שהגיעו במקור מארצות הברית, ודיכוי בכוח של חלקים אחרים במקסיקו, שהתנגדו גם הם לחוקים החדשים. ב-2 באוקטובר 1835 החלה המהפכה הטקסנית וב-2 במרץ 1836 הכריזה טקסס על עצמאותה ממקסיקו באופן רשמי.
לאחר שורה של קרבות, בין המפורסמים שבהם קרב אלמו, הביסו ב-21 באפריל 1836 הכוחות הטקסנים בהנהגת סם יוסטון, את הכוחות המקסיקנים בקרב סן חסינטו ולכדו את מפקדם סנטה אנה. בשבי, חתם סנטה אנה על הסכמי וולסקו, שהכירו בטקסס כמדינה חופשית, בתמורה לחייו ושחרורו. מאוחר יותר, מקסיקו מחתה על ההסכמים אלו וסירבה להכיר בעצמאותה של טקסס אף שזכתה להכרתן של כל שאר המעצמות של אותה התקופה. מקסיקו התעקשה שטקסס היא אחד ממחוזותיה, דבר שהוביל את טקסס, בניסיון לזכות בהכרה מדינית, לוויתור על שטחים. עם הקמתה הכריזה טקסס על חוקה בה נכתב בפרוש שהעבדות היא חוקית.
כחלק מארצות הברית.
בשל בעיותיה הצבאיות והכלכליות של רפובליקת טקסס, רוב אזרחיה תמכו בהצטרפות לארצות הברית. בארצות הברית, לעומת זאת, דעת הקהל הייתה חלוקה, שכן המדינות הצפוניות התנגדו לצירופה של מדינה דרומית נוספת שדוגלת בעבדות. בפעם הראשונה שהנושא עלה לדיון נדחתה בקשתה של טקסס להצטרף לאיחוד, אולם ב-1845, עם עלייתו לשלטון של הנשיא ג'יימס פולק, שתמך בהתרחבות, אושרה הבקשה, וב-29 בדצמבר סופחה טקסס רשמית לברית הפדרלית של ארצות הברית כמדינה ה-28. לאחר הצטרפותה של טקסס לאיחוד, שלח הנשיא פולק את כוחותיו להגן על הטריטוריה השנויה במחלוקת של טקסס, דבר שהוביל לקרבות עם המקסיקנים שעד מהרה הפכו למלחמת ארצות הברית–מקסיקו, מלחמה בה כבשה ארצות הברית שטחים מקסיקנים רבים. לאחר המלחמה גדלה טקסס באופן מהיר הודות לתעשיית הכותנה הפורחת שלה.
מלחמת האזרחים האמריקנית.
חודשיים לפני פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית פרשה טקסס רשמית מהברית הפדרלית של ארצות הברית, בצעד שאושר על ידי הצבעה של אזרחיה. ב-1 במרץ 1861 הייתה טקסס למדינה השביעית שהצטרפה אל קונפדרציית המדינות של אמריקה וכחודש לאחר מכן, ב-12 באפריל 1861 פרצה המלחמה בין ארצות הברית לבין הקונפדרציה. בגלל מרחקה מאזור הקרבות, תפקידה העיקרי של טקסס היה לספק חיילים, ובעיקר פרשים, לכוחות הקונפדרציה, וחיילים טקסנים השתתפו בכל אחד מהקרבות המשמעותיים במלחמה. הקרב האחרון של המלחמה כולה, התרחש בחוות פלמיטו שבטקסס ב-12 במאי 1865 כחודש לאחר כניעת הקונפדרציה.
בחודשיים שבין כניעת צבא הקונפדרציה ועד להשתלטות צבא האיחוד על הממשלה, הידרדרה טקסס לאנרכיה. כוחות הקונפדרציה התפרקו ורכוש ממשלתי עבר לידיים פרטיות דרך חלוקה או ביזה. ב-19 ביוני 1865, כשנתיים וחצי לאחר שניתנה לראשונה, נכנסה לתוקף בטקסס הצהרת השחרור של הנשיא אברהם לינקולן, ששחררה את כל העבדים. יום זה מצוין כיום בטקסס פעם בשנה כחג ג'ונטינת'. ב-20 באוגוסט 1866, הכריז הנשיא אנדרו ג'ונסון שממשלת טקסס נשלטת שוב בידי אזרחיה.
ב-30 במרץ 1870 הצטרפה טקסס מחדש לארצות הברית, על אף שעדיין לא מילאה את כל דרישות השיקום שלה. המבנה החברתי של טקסס הלך ונעלם בשעה שהמדינה נאבקה במשברי חקלאות ועבודה אולם כמו במדינות הדרום האחרות, עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הצליחו הדמוקרטים להשליט סדר במדינה באמצעות כוח הזרוע.
טקסס מן המאה ה-20 ועד ימינו.
מרבץ הנפט הראשון התגלה בטקסס ב-10 בינואר 1901 על גבעת ספינדלטופ שמדרום לעיר באיאמונט. מרבצי נפט נוספים התגלו זמן קצר לאחר מכן במזרח ובמערב טקסס, ובמפרץ מקסיקו. גילויים אלו הובילו לבהלת נפט ששינתה לחלוטין את כלכלתה של טקסס, שעד שנת 1972 כבר ייצרה שלושה מיליון חביות נפט ביום.
אף על פי שכלכלתה של טקסס התפתחה באופן יציב מאז סופה של מלחמת האזרחים, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 היא נפגעה קשות, בפעם הראשונה מהשפל הגדול ובפעם השנייה מאגן האבק, ומהגרים רבים נטשו את המדינה בשנים אלו.
בשנות ה-50 וה-60 עברה טקסס מהפכה בתחום החינוך. תחת הנהגתו של המושל ג'ון קונלי. המדינה יצרה תוכניות ארוכות טווח לחינוך גבוה, חילקה מחדש את משאביה באופן הוגן יותר, ויצרה מרכז לניהול כל מערכת החינוך במדינה. שינויים אלו עזרו לטקסס לזכות במענקים בתחום החינוך לאורך שנות ה-60 וה-70.
גאוגרפיה.
טקסס ממוקמת במרכז-דרום ארצות הברית, והיא נחשבת לאחת ממדינות הדרום, ואחת ממדינות דרום-המערב. מחוזותיה של טקסס משתרעים על פני שטח כולל של 695,621 קמ"ר והיא המדינה השנייה בגודלה בארצות הברית (אחרי אלסקה).