פרופסור אורי הייתה אחת מהתלמידות היחידות בשיעורי הפיזיקה בם נכחה. אולם רק במהלך פוסט הדוקטורט באוניברסיטת MIT גברה המודעות שלה לאפליה מגדרית בתחום, כאשר הייתה האישה היחידה שהתמקדה במדעי החלל, מבין עשרות חוקרים. בראיון לגלקסי זו (Galaxy Zoo) סיפרה שנחשפה להעדפה מתקנת שבאה לידי ביטוי בהקלות בקבלה לאוניברסיטאות, קבלה לפוסט דוקטורט ולמשרה בסגל הלימודי. אולם למרות להעדפה המתקנת באקדמיה, ראתה אורי פרופסורים רבים שמתעלמים ומבזים סטודנטיות עד שהן פורשות.
באותו ראיון עבור גלקסי זו אומרת אורי כי גם גברים עוזבים את המקצוע אך במספרים קטנים יחסית לכמות הנשים שעוזבות את המקצוע.
פרופסור אורי עמדה בראש הוועדת למעמד האישה באסטרונומיה של האגודה לאסטרונומיה האמריקאית. בשנת 1992, ארגנה את הכנס הראשון בנושא נשים באסטרונומיה ובשנה שלאחר מכן, ארגנה כנס במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
בשנת 2005 הופיעה ב"יום שישי למדע" (Science Friday) של הרדיו הציבורי של ארצות הברית (NPR).
בשנת 2006 נבחרה פרופסור אורי להיות לעמית על פועלה למען הנשים במדע.
אורי נשואה לד"ר אנדרו שימקוביאק, דוקטור לאסטרופיזיקה בייל. לשניים שתי בנות.
מערכת היחידות האימפריאלית
ברוך עמרמי
ברוך עמרמי (ילינסון) (1888 – 16 ביוני 1938) היה מחלוצי היישוב ומראשוני מתיישבי כפר סבא, כיהן כראש הוועד של כפר סבא.
ביוגרפיה.
עמרמי נולד כברוך ילינסון בנובוזיבקוב שבפלך צ'רניגוב ב-1888 (אז באימפריה הרוסית, כיום מחוז צ'רניהיב באוקראינה), למשפחת רבנים. עד גיל 18 למד בישיבות, לאחר מכן, ברוח ההשכלה, הצטרף לפועלי ציון.
בימי הפוגרומים ב-1905 נאסר בעוון נאומים מהפכניים והשתתפות בהגנה. בשנת 1905 כשהיה בן 17 נסע ללמוד רפואת שיניים בארצות הברית בעיר ברידג'פורט, קונטיקט, שם התקרב לציונות.
כששב לרוסיה התיישב עם משפחתו בחרבין, מנצ'וריה. עמד שם בראש ההסתדרות הציונית ויסד את בית-הספר העברי הראשון במזרח הרחוק. את בניו חינך חינוך עברי ועמד על כך ששפת הבית תהיה עברית. בחרבין עסק בעיתונאות, היה חבר מועצת הבנק הקואופרטיבי המקומי, סגן מנהל בית העם הכללי, חבר הנהלת הקהילה העברית, חבר ההנהלה הציונית המחוזית של המזרח הרחוק וציר לוועידותיה. כיהן סגן ראש העירייה והיה המורשה מטעם הקהילה בקבלת פליטים שנהרו למנצ'וריה מהפוגרומים ברוסיה.
בסוף 1921 עלה לארץ, במסע ארוך באונייה, התגורר זמן מה בפתח תקווה, ועבר לכפר-סבא, שעוד טרם שוקמה אז לאחר הרס מאורעות תרפ"א, ונבחר לוועד המושבה שהיה אז בפתח-תקווה.
בחורף 1923 הגיע לכפר-סבא, עם קבוצת פועלים מסיביר והם התגוררו באוהלים. בזמן שהיה לכפר סבא שני וועדים (האחד בפתח תקווה, לתושבי חוץ, והשני בכפר סבא) כיהן ראש הוועד המקומי הראשון. במסגרת תפקידו הביא מורה ושוחט למושבה ופועלים יהודים כדי שהעבודה בכפר תהיה מבוססת על עבודה עברית, נאבק על כך שהוועד המקומי יהיה הוועד היחידי מול השלטונות (שלבסוף הפך לוועד היחיד).
לאחר שכיהן כראש הוועד במשך שנה, היה מזכיר מפעל המים במושבה.
ברוך עמרמי נפטר בט"ז בסיוון תרצ"ח.
עמרמי היה נשוי לפניה ולזוג נולדו שלושה ילדים.
הנצחה.
רחוב בכפר סבא נקרא על שמו של עמרמי.
משחקי מלחמה (אבטחת מידע)
משחקי מלחמה (באנגלית: Wargame) הם אתגרים במרחב הקיברנטי, שבו המתחרים צריכים לנצל פגיעויות ביישומים שונים או להגן מפניה ולמנוע גישה לא מורשית למערכות המחשב.
משחקי המלחמה מסייעים לארגונים לשפר את תוכנית התגובה לאירועי סייבר ומשמשים תרגיל לזיהוי פערים בתוכנית ההתאוששות מפני אסון ובנוסף מאפשר למשתתפים בו ללמוד יסודות הגנה ותקיפה שלא חווה בעבר.
משחקי המלחמה מורכבים מאתגרים שונים שנפוצים בתחום ונכונים לאיומים הניצבים בפני המתחרים באותה העת:
משחקי מלחמה בעולם.
מטה הסייבר של נאט"ו עורך אתגר שנתי הנקרא לוק שילד (Locking Shields), בו משתתפים מומחי סייבר מיחידות שונות, מפתחים מיומנויות תקיפה והגנה, מתאמנים בזמן אמת ומשתתפים בדיונים שונים.
גוסטב סאסי-שוורץ
גוסטאב סאסי-שוורץ (בהונגרית: Szászy-Schwarz Gusztáv; פשט, 1 בינואר 1858 – בודפשט, 8 באפריל 1920) היה משפטן יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים (1918).
קורות חיים.
סאסי-שוורץ למד משפטים בפקולטה למשפטים ומדע המדינה באוניברסיטת בודפשט (היום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא למד משפט רומי. בשנת 1882 קיבל את תואר הדוקטור. הוא התכונן לקריירה מדעית, ולכן בשנת 1883 ביקר באוניברסיטאות באירופה, למד באוניברסיטת וינה, לייפציג והאלה, ואחר כך למד משפטים במשך שנה (עד 1884) באוניברסיטת גטינגן. הוא פגש את רודולף פון ירינג, שאת תורתו ייצג נאמנה ופיתח בעבודתו. הוא ניגש לבחינת לשכת עורכי דין בשנת 1884, ניהל משרד עורכי דין עד שנת 1896, והחל משנת 1885 היה חבר בוועדת בחינת עורכי הדין. בשנת 1892 עבד באוניברסיטת בודפשט כמרצה, מ-1893 כמרצה בכיר, בין השנים 1896 לבין 1900 פרופסור חבר ומשנת 1990 ועד מותו, כפרופסור מן המנין למשפט מסחרי ודיני משפט רומי. בשנים האקדמיות 1902–1903 ו-1916–1917 היה דיקן הפקולטה למשפטים ולמדע המדינה. בשנת 1902 הציע להקים ספריית בית ספר למשפטים באוניברסיטת בודפשט במטרה לרכוש ספרי לימוד מקומיים וזרים יקרים או בעלי היקף גדול (רבי כרכים) וכן יצירות שמפיצות חינוך כללי לסטודנטים. הספרייה פעלה משנת 1904. בשנת 1911, כהוקרה על עבודתו בחקיקה, הוענק לו תחילה תואר "יועץ חצר" ואחר כך תואר אצולה. אז שינה את שמו לסאסי-שוורץ.
הוא נפטר ב־8 באפריל 1920 בבודפשט.
פעילותו.
סאסי-שוורץ לימד בפקולטה למשפטים במשך 36 שנה, הוא הוזכר כמרצה מרתק שכבש על ידי תלמידיו, הוא היה מורה אידיאלי בעל השפעה רבה בשל ידענותו ומוחו החריף. פעילותו המדעית הבולטת התפרשה כמעט על כל תחום המשפט האזרחי. הוא לקח חלק בהכנת טיוטת קוד המשפט ההונגרי האזרחי הפרטי. לביקורתו הכתובה משנת 1885 על חוק הנישואין הייתה השפעה מכרעת על חקיקת החוק. לאחר מכן הזמין אותו דז'ה סילאדי (בשנת 1895) להיות חבר במערכת כתיבת הקודקס האזרחי ההונגרי. החלק של הטיוטה הראשונה שפורסמה בשנת 1900 נכתב על ידי שוורץ. הוא הדגיש את הצורך ברפורמה מקיפה של דיני הקניין, דיני המשפחה ודיני הירושה. הוא חתר לכך שהחוק האזרחי הפרטי ההונגרי יהיה ברמה אירופית ולכן ראה חשיבות לכך שעורכי הדין הפרטיים הגרמניים, האוסטרים והשווייצרים יראו ויגיבו על טיוטת מערכת החוקים שפורסמה גם בגרמנית. ההנמקה וההסבר לטיוטת הקודקס האזרחי ההונגרי שפורסמה בשנת 1914 הגיעה ממנו. עבודותיו כתביו וביקורותיו הופיעו ב"שלטון החוק" במשך עשרים שנה מיום הקמת העיתון. בכתב העת Journal of Jurisprudence הוא יצר מין חדש של קבלת החלטות מדעיות בסעיף "הסברים על משפט פרטי". אחת היצירות העיקריות שלו היא הסבר הישות המשפטית, שפורסמה בשנת 1906 ועוררה ביקורת ניכרת. הוא כתב ספרים ומחקרים יקרי ערך רבים בתחום המשפט הפרטי שתקפים עד לימינו. תחילה עסק בניתוח תאורטי של הפרקטיקה השיפוטית. גישה זו מאפיינת את ההסברים הפרטיים של החלטות בית המשפט העליון ההונגרי משנת 1890 והסברים פרטיים נוספים משנת 1901. בכרך כיוונים חדשים במשפט הפרטי, שמכיל חמישה מחקרים שפורסמו בשנת 1911, עסק בסוגיות של המשפט הרומי בנוסף למשפט האזרחי הפרטי ההונגרי. כהוקרה על מעלותיו המדעיות הוא נבחר בשנת 1918 לחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים. כנציג החוק הרומי והציוויליזציה המודרנית, הוא היה פתוח גם לשאלות של פסיקה. שמו נרשם גם בפסיקה הגרמנית והוא עבד גם עבור דויטשה יוריסטן-צייטונג (Deutsche Juristen-Zeitung). במהלך מלחמת העולם הראשונה היה יו"ר המחלקה המשפטית של "התאחדות החברים", במטרה לשרת את ההתקרבות המשפטית הגרמנית-הונגרית. הוא פיקח על עבודתם של חוקרי משפטים באירופה, בעיקר בעולם דובר הגרמנית, שלכמה מהם הייתה השפעה על עבודתו, למשל. ארנסט ציטלמן (1853–1923). הוא התכתב גם עם אויגן הובר (1849–1923), שניסח את קודקס המשפט האזרחי הפרטי השווייצרי משנת 1912.
הוא היה סגן נשיא התאחדות המשפט ההונגרית ונשיא האיגוד ללהגנת זכויות התעשייה.
חורחה אוביקו
חורחה אוביקו קסטנדה (בספרדית: Jorge Ubico Castañeda; נולד ב-10 בנובמבר 1878 - 14 ביוני 1946), שנודע גם בכינוי נפוליאון של מרכז אמריקה, היה גנרל בצבא גואטמלה והדיקטטור של המדינה בין 1931 ל-1944. הוא נבחר לנשיאות בשנת 1931, בבחירות בהן היה המועמד היחיד שהתקיימו בתמיכת ארצות הברית. כחלק משרשרת ארוכה של דיקטטורים בגואטמלה, גם הוא המשיך במדיניות קודמיו ודיכא את עמו במשך שנים. בנוסף, הוא תמך רבות בחברת הפירות המאוחדת והעביר לה קרקעות על חשבון האזרחים הכפריים, ובנוסף גם תמך בדרכי התעסוקה הנתונים למחלוקת שלה. אוביקו תואר כ"אחד העריצים המדכאים ביותר שידע גואטמלה", ואף השווה את עצמו לאדולף היטלר. הוא התפטר מתפקידו רק לאחר 14 שנים בשנת 1944, לאחר מחאות פרו-דמוקרטיות נרחבות שהובילו לבסוף למהפכה הגואטמלית ולמלחמת האזרחים בגואטמלה.
ביוגרפיה.