הטיפול בתופעת הניצול המיני המסחרי של קטינים נחלק לטיפול הסברתי, לטיפול בנפגעים מהתופעה (זיהוי, איתור, טיפול רפואי, טיפול שירותי הרווחה) ולטיפול בפוגעים (אכיפה וטיפול משפטי במעורבים בניצול מיני מסחרי של קטינים). איתורם של אותם קטינים המצויים בזנות מורכב וסיזיפי. הוא כרוך בעבודת חיזור אינטנסיבית של הרשויות אחר הנוער, זאת בשל תחושות הבושה, ההסתרה, וחוסר האמון שרובם רוכשים למבוגרים. כל אלו מונעים לרוב מאותם קטינים להיעזר בגורמים המטפלים.
ניצול מיני ברשת בקרב נוער להט"בי.
מאפיין עיקרי אשר מעמיד את הנוער הלהט"בי בסיכון לניצול מיני מסחרי ברשת, עשוי להיות קשור בשלבי גילוי זהותם המינית. במהלך תהליכי החקירה העצמית והגילוי, עלולות להיווצר תחושות של חריגות, בושה ודחייה. היעדר דמות מבוגר משמעותית לחיקוי, בשילוב עם סקרנות וצורך עז במציאת קבוצת שווים - עלולים להוביל למצבים מסוכנים בתוכם מצבי ניצול מיני לרבות ניצול מיני מסחרי. תת-קבוצה נוספת הנמצאת בסיכון, היא נערות טרנסג'נדריות הזקוקות למענים ייחודיים לצורך השלמת תהליך ההתאמה המגדרית. תהליך מורכב אשר דורש משאבים כספיים ונפשיים שעליהן לגייס. לעיתים קרובות הן מדווחות על קושי למצוא מסגרות דיור, קושי לקבל שירותי רפואה וקושי במיצוי זכויות וקבלת שירותי סיוע ממשלתיים נוספים – אשר מוסיפים על גורמי הסיכון שלהם להידרדר אל מעגל הניצול המיני המסחרי.
ישיבת שם עולם
הרשעת שווא
ברברה פלווין
ברברה פלווין (בהונגרית: Palvin Barbara; נולדה ב-8 באוקטובר 1993) היא דוגמנית הונגריה. היא הופיעה לראשונה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ב-2016. ב-2019 היא הפכה למלאכית של ויקטוריה סיקרט. היא גם שגרירת ארמני ביוטי .
קריירה.
דוּגמָנוּת.
הופעת הבכורה שלה במסלול הייתה עבור פראדה במהלך שבוע האופנה במילאנו בפברואר 2010. פלווין גם צעדה עבור לואי ויטון, מיו מיו, נינה ריצ'י, עמנואל אונגרו, כריסטופר קיין, ג'וליאן מקדונלד, ג'רמי סקוט, ג'יילס דייקון, ויויאן ווסטווד, ופתחה את התצוגה של שאנל לפני סתיו 2011. בשנת 2012, היא צעדה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט .
בשנת 2016, היא דורגה במקום הרביעי ב- "Max" Hot 100. רשימת הדוגמניות הפופולריות ביותר של טאמבלר לשנת 2017 דיווחה שפאלווין היא הדוגמנית השנייה הכי פופולרית באתר המדיה החברתית.
פלווין חזרה לתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט בשנת 2018. בשנה שלאחר מכן, היא הפכה למלאכית של ויקטוריה'ס סיקרט ההונגרית הראשונה. הקימורים של פאלווין ומדידות המסלול הלא סטנדרטיות נחשבו על ידי התקשורת ככיוון של המותג לעבר " חיוביות הגוף ".
פלווין מושווה לעיתים קרובות לדוגמנית הרוסית נטליה וודיאנובה ; עורכת ווג הבריטי. מירנדה אלמונד, אמרה, "בחרנו בברברה בגלל שהיא נראית מעולה לחלוטין, הכלאה בין ברוק שילדס צעירה לנטליה וודיאנובה". פלווין ציינה את וודיאנובה וקייט מוס כדוגמניות האהובות עליה.
משחק.
פלווין הופיעה בסרט "הרקולס" מ-2014 בתור המלכה המיתולוגית אנטימאצ'ה .
חיים אישיים.
מאז 2018, פלווין נמצאת במערכת יחסים עם השחקן האמריקאי דילן ספרוס. הם התגוררו בברוקלין עד 2021, אז עברו ללוס אנג'לס.
חטא (יהדות)
מרווין דייוויס
מרווין דייוויס (באנגלית: Evan Mervyn Davies, Baron Davies of Abersoch; נולד ב-21 בנובמבר 1952 בויילס) הוא פוליטיקאי וכלכלן בריטי שכיהן בממשלת בריטניה.
ביוגרפיה.
מרווין דייוויס נולד בגדל בויילס. הוא סיים בית ספר לכלכלה בהרווארד וחזר לבריטניה. דייוויס החל לעבוד בבנק בו אביו היה בתפקיד ניהולי ובהמשך עבר ל-Citibank בו עבד כעשר שנים. בהמשך הוא עבר לחברה פיננסית Standard Chartered ובשנים 2006–2009 היה יושב ראש שלה.
בשנת 2009 דייוויס קיבל הצעה של גורדון בראון והתמנה לשר למסחר, השקעות ועסקים בממשלתו. דייוויס כיהן בתפקיד זה עד לשנת 2010. בפברואר 2009 הוא קיבל תואר ברון והתקבל לבית הלורדים.
בשנת 2013 דייוויס התמנה ליושב ראש חברה שקידמה פרויקט "גשר הגן" בלונדון. פרויקט פרטי זה קיבל תמיכה כספית מהמדינה אך בסופו של דבר בוטל.
בשנת 2015 דייוויס מונה ליושב ראש של חברה פיננסית LetterOne. בשנים 2019–2022 הוא היה יושב ראש קרן השקעות Intermediate Capital Group.
כהוקרה לפעילותו הרבה בתחום הכלכלי דייוויס התקבל למסדר האימפריה הבריטית בשנת 2002.
דייוויס שהוא בעצמו שחקן טניס מכהן כיושב ראש איגוד הטניס הבריטי.
פרידה גומבאסגי
פרידה גומבאסגי (במקור פרדריקה וילמה גרין - Grün, Friderika Vilma; בהונגרית: Gombaszögi Frida; בודפשט, 9 בדצמבר 1890 – בודפשט, 6 בספטמבר 1961) הייתה שחקנית מפורסמת יהודייה-הונגרייה.
פרדריקה גרין נולדה במשפחה יהודית בבודפשט כבתם של יוז'ף גרין ושל רוזה וייס. גם שלוש אחיותיה הפכו לשחקניות אלה גומבאסגי אירן ומרגיט. מבין ארבע האחיות השחקניות פרידה ואלה התפרסמו באמת. פרידה הייתה שחקנית דרמטית, אלה הייתה בעיקר קומיקאית. היפה מביניהן הייתה מרגיט, לדעת אנשי התקופה ואירן האריכה ימים יותר מכולן.
ביוגרפיה.
קריירה ופציעה.
פרידה סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק של סידי ראקושי ב-1909 ולאחר מכן חתם איתה חוזה לאסלו באוטי, מנהל התיאטרון ההונגרי. שם, התבלטה לראשונה במחזהו של ג'ורג' ברנרד שו "מלאכתה של גברת וורן" (Mrs. Warren's Profession) בתפקיד ויווי, עם המחזה הזה היא הצליחה גם בווינה. פרידה הייתה שחקנית דרמטית ידועה כבר ב-1916, היא עברה לתיאטרון הקומדיה של בודפשט ונשארה חברה בלהקה עד 1933. בתחילת 1919, צעיר, כנראה מעריץ, ירה בה ואז התאבד. השחקנית נפצעה קשה בפניה, והיה ספק במשך זמן רב אם תוכל אי פעם לחזור לבמה. ההופעה הראשונה שלה לאחר החלמתה התקבלה בחגיגה רועשת. רופא העור הצעיר ד"ר ארנה לאסלו, קוסמטולוג-דרמטולוג, הסיר כמעט לחלוטין את העקבות החיצוניים של הפציעה. אחותה של פרידה, אירן, נישאה מאוחר יותר לארנה לאסלו ועזבה את התיאטרון וב-1939 היגרה לאמריקה עם בעלה בשל "רוחות המלחמה".
נשואים ועסקים.
פרידה גומבאסגי נישאה לשחקן גאבור ריינאי ב-19 ביוני 1909 בבודפשט. נישואיהם התפרקו ב-1918, אך ידידותם נשארה. כשהשחקנית נאלצה להסתתר במהלך רדיפות היהודים ב-1944 היא נעזרה בבעלה לשעבר. נישואיה השניים התגלו כיציבים. ב-14 באפריל 1922 הפכה לאשתו של הבעלים והעורך הראשי של של עיתון האשט אנדור מיקלוש, בבודפשט. מיקלוש כבר היה אז הבעלים (בעל המניות הראשי) גם של חברת ההוצאה לאור ובית הדפוס אתינאום (Athenaeum Literary and Printing) Co.
אנדור מיקלוש נפטר בדצמבר 1933, והותיר בצוואתו את החברה ואת רכושו לאשתו. פרידה פרשה מהבמה ולקחה לידיה את ניהול החברה. ב-18 בנובמבר 1934, מונתה כנשיאה בכל שלושת עיתוני אשט. ב-1939 המדינה לקחה ממנו את החברה (בשל החוקים היהודיים).
אחרי המלחמה.
מ-1945 שיחק תקופה קצרה בתיאטרון הלאומי של בודפשט ומ-1946 עד 1949 שוב בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. היא נסעה לארצות הברית ב-1948 וביקרה את אחותה, תוך שפוגשת שם לעיתים קרובות מכרים ותיקים וחדשים רבים, כולל גרטה גרבו ופרנץ מולנר. היו שניסו לשכנע אותה להישאר באמריקה, ובכל זאת חזרה הביתה. בשנים שלאחר המלחמה ניסתה להחזיר לעצמה את הבעלות ואת החברה, אך לאחר ההלאמה ב-1948 לא היה לכך סיכוי.
בתחילת שנות ה-50, הכל נלקח ממנה. היא גם נאלצה לעזוב את בודפשט לזמן מה, והצטרפה ללהקת התיאטרון בפץ' ולאחר מכן בגיור. משנת 1953 הורשתה לחזור לבירה והייתה שוב אמנית התיאטרון הלאומי של בודפשט. בין 1953 לבין 1956 לימדה "תורת התנהגות" באוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע. לאחר מכן, היא נראיתה רק בתפקידים קטנים.
כשחקנית במה.
פרידה גומבאסגי שיחקה את התפקידים הטובים ביותר שלה בדרמות חברתיות מודרניות, אם כי שיחקה בהצלחה רבה גם את התפקיד הראשי ב"הגברת עם הקמליות" על פי ספרו של אלכסנדר דיומא הבן והופיעה במספר קומדיות. במחזהו של צ'כוב הצטיינה בתפקיד מאשה בבכורה בהונגריה של שלוש אחיות בתיאטרון הקומדיה של בודפשט (בתפקידי האחיות הנוספות שיחקו אז: אולגה - אירן ורשאני, אירינה - מרגיט מאקאי) פרידה שיחקה את התפקיד של אולגה בהצגת המחזה לאחר מלחמת העולם השנייה.
"עם המראה היוקרתי שלה, תרבות התנועה והדיבור המהוקצעת והמשחק האינטליגנטי והאקספרסיבי שלה עיצבה גיבורות דרמטיות מודרניות. פרידה נחשבה לשחקנית הראשונה בסגנון מודרני על הבמה ההונגרית". היא דיברה גרמנית, צרפתית ואנגלית.
תפקידיה המרכזיים.
מספר הצגות הרשומות על שמה במאגר התיאטרון משנת 1946: 15.
מבצע נזר
מבצע נזר, המכונה גם הקרב הרביעי על מונטה קאסינו או בקנדה, קרב עמק לירי, היה מבצע התקפי שבוצע על ידי בעלות הברית (הארמייה החמישית האמריקנית והארמייה השמינית הבריטית) במאי 1944, במסגרת המערכה האיטלקית של מלחמת העולם השנייה. המבצע נתמך בהתקפות אוויריות שנקראו מבצע "חנק". הכוח היריב היה הארמייה הגרמנית העשירית.
מטרות המבצע.
מטרת המבצע הייתה לשבור את ההגנות הגרמניות על קו גוסטב (החצי המערבי של קו החורף ) ולפתוח את עמק לירי, הנתיב הראשי לרומא. הגנרל סר הרולד אלכסנדר, המפקד העליון של צבאות בעלות הברית באיטליה, תכנן את המבצע כך שיתנהל בערך עם הפלישה לנורמנדי, כך שהכוחות הגרמניים יהיו מרותקים באיטליה, ולא ניתן יהיה לפרוס אותם מחדש לצרפת.
המבצע.