האגדה של קורה (באנגלית: The Legend of Korra) היא סדרת אנימציה אמריקאית הנוצרה על ידי מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ ניקלודיאון ב־14 באפריל 2012. האגדה של קורה מתייחסת לכל עונה כאל "ספר". כל "ספר" נקרא על שם ההתמודדות העיקרית שקורה נאלצת להתמודד איתה באותה עונה. העונה הראשונה של התוכנית כוללת 12 פרקים, השנייה 14, ושתי העונות האחרונות כללו 13 פרקים כל אחת.
בעולם האווטאר, ישנם אנשים המסוגלים "לכשף" חלק מארבעת היסודות: אוויר, מים, אדמה ואש. בנוסף לארבעת היסודות, ישנן ארבע אומות שמשתייכות לכל יסוד. לא כל אחד יכול לכשף יסוד, אך אלה שכן יכולים מסוגלים לכשף רק יסוד אחד מהארבעה. בנוסף לכך רק האווטאר יכול לכשף את ארבעת היסודות ויכול לתקשר עם הרוחות. האווטאר נולד גם לאומה אחת, ולאחר מותו מתגלגל לאומה אחרת על פי הסדר: אש, אוויר, מים ולאחר מכן אדמה. וכך זה חוזר על עצמו מחדש כל פעם. הסדרה מתרחשת בעידן תעשייתי שבו כבר קיימים כלי רכב וספינות אוויר. במהלך חיו של אווטאר אַנְג, נבנתה עיר בשם "רפבליק סיטי" (באנגלית: Republic City), שבה אנשים מכל האומות חיים יחדיו. עלילת הסדרה מתמקדת באווטאר החדשה, אווטאר קֹורָה, כשפית מים בת 17 משבט המים הדרומי, וחבריה. בניגוד לאווטאר: כשף האוויר האחרון, באגדה של קורה אין עלילה אחת רציפה עם כמה עלילות משנה, אלא עלילה חדשה לכל עונה אשר כל אחת עם נבל חדש. הסדרה זכתה לביקורות מעורבות.
ספריית מוזיקה
ספריית מוזיקה היא מקום בו נאספים בצורה מסודרת חומרים הקשורים למוזיקה במטרה לשמר אותם ולאפשר שימוש יעיל בהם. הספרייה עשויה להכיל חומרים מודפסים, כגון מילונים, אנציקלופדיות, אינדקסים ומדריכים, או חומרים שאינם מודפסים, כגון תווים דיגיטליים או הקלטות אודיו.
סוגי ספריות מוזיקה.
ספריות מוזיקה יכולות להתלוות ללימודי מוזיקה בבתי ספר, מכללות, אוניברסיטאות, וקונסרבטוריונים. מנגד, הן יכולות לשמש באופן בלתי-תלוי ליצירת מוזיקה חדשה עבור משתמשים פרטיים ומוסדות.
ספריות כלי נגינה.
ספריות כלי נגינה מאפשרות להשאיל או לחלוק את השימוש בכלים. ספריות שכאלו מספקות כלים הנעים בין כלי נגינה נפוצים, ועד כלים ייחודיים לסגנון אתני ממוקד.
ספריות כלי נגינה משמעותיות ניתן למצוא בקנדה, פרת' שבאוסטרליה, מסצ'וסטס, וושינגטון, אוהיו ומדינות נוספות בארצות הברית.
מאגרי מוזיקה דיגיטליים.
עם התפתחות תעשיית המדיה, מוזיקה שנוצרת באמצעים דיגיטליים הפכה לפופולרית יותר, מה שגרם לצמיחה של ספריות המציעות מאגרי מוזיקה דיגיטלית (stock music).
מאגרים אלו מכילים אוספי קטעים מוזיקליים ובהם אפקטים קוליים לשימוש בסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, פרסומות וכו'. אוספים אלו עשויים לכלול מנעד מוזיקלי רחב ובו מוזיקה דיגיטלית ואנלוגית כגון תקליטים.
בין הגדולות שבהן נמנות "Spitfire", "Cinesamples", Heavyocity", ו־"Native Instruments".
חברות אחרות עוסקות גם בדיגיטציה של צלילי כלי נגינה מוקלטים, כדי שיוכלו לבוא לידי שימוש באופן דיגיטלי.
פרויקט ספריית התווים הבינלאומי
ההתנקשות בח'אלד משעל
רפובליקת דונצק (מפלגה)
התנועה החברתית "רפובליקת דונצק" (ברוסית: Общественное движение «Донецкая республика») היא מפלגה פוליטית ברפובליקה העממית של דונצק. מטרת המפלגה היא יצירת "פדרציה של דונייצק הריבונית", שתכלול שבעה אזורים של מזרח ודרום אוקראינה. פעילות המפלגה נאסרה בשנת 2007, אך היא חזרה לאחר פרוץ המלחמה בדונבאס בשנת 2014. היא הקימה את הרפובליקה העממית של דונצק, אשר ממשלת אוקראינה רואה בה כארגון טרור. המפלגה ניצחה בבחירות הכלליות של דונבאס ב-2014 עם 68.53% מהקולות ו-68 מושבים.
היסטוריה.
לפני המלחמה.
הארגון הוקם ב-6 בדצמבר 2005 כארגון עירוני על ידי אנדריי פורגוין, אלכסנדר צורקן ועולה פרולוב וב-9 בדצמבר 2005 בתמיכת הנדי פריטקוב כארגון אזורי. המטרה העיקרית של הארגון הייתה להעניק לאזורים המזרחיים של אוקראינה מעמד מיוחד. הארגון טען כי יילחם ב"מגפה הכתומה" של הנשיא ויקטור יושצ'נקו.
מטרתם הייתה ליצור רפובליקה פדרלית של דונייצק בדרום מזרח אוקראינה. לפי מפה שפרסמו ב-2006, הרפובליקה הפדרלית של דונצק תכלול את מחוזות חרקוב, לוהנסק, דונצק, דניפרופטרובסק, זפוריז'יה וחרסון. בעצרות שלפני 2014 השתתפו בממוצע כ-30–50 אנשים.
בין 17 ל-22 בנובמבר 2006, פעיליה ערכו הפגנות בדונצק ואספו חתימות על הקמת הרפובליקה של דונצק. פעילותם לא נתמכה על ידי ראש הממשלה, ויקטור ינוקוביץ'. בתחילת 2007, נציגי הארגון ערכו מספר פעילויות בערים שונות במזרח אוקראינה להפצת רעיון הבדלנות והפדרליזציה של המדינה. הקבוצה נאסרה על ידי בית הדין האזורי המנהלי של דונצק בנובמבר 2007 על רקע בדלנות. למרות זאת, המפלגה המשיכה לקיים עצרות.
לאחר פרוץ המלחמה בדונבאס.
ב-2014, הארגון הקים את הרפובליקה העממית של דונצק, אשר ממשלת אוקראינה רואה בה כארגון טרור. מנהיג הקבוצה, אנדריי פורגין, נעצר על ידי שירות הביטחון של אוקראינה במהלך התסיסה הפרו-רוסית ב-2014.
המפלגה ניצחה בבחירות הכלליות של דונבאס ב-2014 עם 68.53% מהקולות ו-68 מושבים. המפלגה הקומוניסטית של הרפובליקה העממית של דונייצק הייתה לחברה בקבוצה הפרלמנטרית של הרפובליקה של דונצק.
במערכת הבחירות שלפני הבחירות הללו השתמש רק מועמד הרפובליקה של דונצק, אלכסנדר זכרצ'נקו, בשלטי חוצות. זה הביא לכך שפרסום מסע הבחירות הגלוי היחיד בדונצק היה תמיכה בזכרצ'נקו. בימים ובשבועות שקדמו לדחיית הבחירות המקומיות של דונצק באוקטובר 2015 (ל-21 בפברואר 2016) 90% מהפרסום (הקמפיין) נעשה על ידי הרפובליקה של דונצק.
מאגר מוזיקה
ארכיון מוזיקה
ספריית אודיו
נפולאונה אנג'וליני
נפולאונה אנג'וליני (1797 - 20 ביוני 1871) היה צייר איטלקי.
ביוגרפיה.
נפולאונה אנג'וליני נולד בבולוניה. הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות היפות של בולוניה, ולימד אותו ג'ובאני בטיסטה פרולי. בשנת 1812, זכה אנג'וליני בפרס קטן, על שצייר בתערוכת סלה דל נודו. בשנת 1814, בשיתוף עם גאטנו אורלנדי, הוא צייר את דיוקנו של אנטוניו ואקרי, בוטניקאי איטלקי. אנג'וליני זכה בפרסים אקדמיים נוספים בשנת 1817, על ציור של "יוחנן המטביל," ובשנת 1821, קיבל פרס נוסף על ציור דמות שצייר. בשנת 1824 הוענק לו פרס מלגה של ארבע שנים ללימודים ברומא, שם צייר את "פאולוס" (1827), וציורים נוספים כמו ""יוליסס בבית רועה הצאן אומאיוס", ו-"סוקרטס בכלא"". לאחר מכן, הוא חזר לבולוניה ב-1838 ונפטר בה ב-1871.
לה סונמבולה
האופרה בשתי מערכות לה סונמבולה, כלומר הסהרורית (באיטלקית: La Sonnambula) הולחנה על ידי וינצ'נזו בליני. הלברית נכתבה על ידי פליצ'ה רומאני. הבכורה נערכה ב-1831 בתיאטרון קרקנו ששוכן עד היום בקורסו די פורטה רומאנה 63 במילאנו.
אורך האופרה:
מקור האופרה.
בעונת 1830–1831, תיאטרון קרקנו נשכר על ידי אריסטוקרטים ממילאנו. בדומה לתיאטרון לה סקאלה, הם רצו לספק מופע איכותי, אז ביקשו משני מלחינים בני התקופה, שכבר עשו לעצמם שם, להלחין יצירה אופראית חדשה. האחד היה גאטנו דוניצטי, שהגיש את אנה בולנה לפתיחת העונה והשני שהוזמן היה בליני. תחילה רצה לכתוב אופרה ביחד עם פליצ'ה רומאני מתוך הספר ארנאני של ויקטור הוגו, אך הצנזורה לא אפשרה את כתיבת היצירה המהפכנית (ורדי הצליח להעלות את הדרמה ארנאני ארבע עשרה שנים מאוחר יותר), אז הם בחרו בנושא הבימתי המוזיקלי הפופולרי של תחילת המאה ה-19, סהרוריות. באופן חריג בתקופת הבל קנטו, האופרה הרצינית הזו הוצבה בסביבה כפרית. בליני השתמש בפרטי האופרה ארנאני שתכנן וכן ביצירתו הלא מוצלחת הקודמת, זאירה , בעת ההלחנה. התפקידים הראשיים נכתבו עבור ג'ודיטה פסטה (Giuditta Pasta) ועבור ג'ובאני בטיסטה רוביני (Giovanni Battista Rubini).
עלילה.
מערכה ראשונה.
אנשי הכפר חוגגים בעליזות את ארוסי אמינה, שמתארסת עם אלווינו. ליסה לבדה לא מאושרת כי היא רצתה להיות אשתו של הצעיר העשיר. הפקיד מגיע, חוזה הנישואים נחתם ואז מופיע ג'נטלמן אלמוני מהודר, שאיש עדיין לא יודע שהוא הרוזן רודולפו. תרזה מספרת סיפור על המפלצת של השכונה שנהגה להפריע בלילות לנשמות התמימות. הזר לא מאמין לאף מילה ואז עוזב עם ליסה לתוך הפונדק.
ליסה נורא שמחה כי היא הייתה הראשונה בכפר שידעה שהזר הוא לא אחר מאשר הרוזן רודולפו. הרוזן לא מוטרד מכך שהוא נחשף, למעשה, הוא מתחיל לחזר אחרי ליסה. לפתע נכנסת לחדר דמות בשמלה לבנה דרך החלון הפתוח. ליסה מתחבאת במהירות כשהיא מאבדת את הצעיף שלה. רודולפו מופתע לזהות את אמינה ששוכבת במיטתו בעיניים עצומות. הרוזן נמלט בשקט מהפיתוי ועוזב. בינתיים נודע לאנשי הכפר שהרוזן הוא בעצם הזר ויבוא לברך את האדון לארוסיו, אך להפתעתם הגדולה הם מוצאים את אמינה בחדרו של הרוזן. הידיעה מגיעה לאלווינו, שמקלל בכעס את הנערה הבלתי נאמנה ולא רוצה לשמוע עליה יותר.
מערכה שנייה.
אנשי הכפר מתגודדים, כדי לבקש מהאדון הרוזן בטירתו שיוכיח את חפותה של הנערה המיואשת. אמינה עצמה מגיעה ורק הטיפול האימהי של תרזה שומר על נשמתה. לרוע מזלם, הם פוגשים באלווינו, שזורק בכעס את טבעת הנישואין שלו מול ארוסתו.