מין זה זוהה ב־1741 על ידי חוקר הטבע גאורג שטלר, בשעת מסעו עם ויטוס ברינג לגילוי ולחקר אלסקה. שטלר גילה את העופות לאחר שספינתו נטרפה על אי קטן, שנקרא מאוחר יותר בשם אי ברינג, על שם ברינג וצוותו שמצאו את מותם בשל החורף הקשה שפקד את האיים. בשלהי החורף, כשהרעב והתשישות הכניעוהם, החלו שטלר וחבריו לטבוח בעופות האיטיים והמגושמים. שטלר כתב ביומנו: "הם שקלו 7-6 ק"ג, כך שעוף אחד הספיק ל־3 אנשים מורעבים".
שטלר היה חוקר הטבע היחידי שראה את המין בעודו בחיים. אחרים למדו מספריו ומשרידים שהובאו למוזאונים בשנים 1850-1830. אוכלוסיית העופות התמעטה במהירות בעקבות כניסת ציידי לווייתנים וסוחרי פרוות אל אזורי מחייתם. בשנת 1850, כמאה שנים לאחר שהתגלה, הוכחד סופית הקורמורן הממושקף. כיום, רק מקצת השרידים שאסף שטלר ושני שלדים שלמים הם העדות היחידה למין. יחד עם פרת הים שטלר זהו מין אנדמי נוסף שהוכחד על ידי האדם מאזור ים ברינג.
דיאוטריום
אהבה בימי כולרה (ספר)
אהבה בימי כולרה (בספרדית: El amor en los tiempos de cólera) ספר מאת גבריאל גרסיה מארקֶס המתאר את אהבתם של שני גברים לאותה אישה, על רקע קולומביה של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בספרדית שם הספר הוא דו-משמעי, שכן cólera היא גם מחלת הכולרה וגם כעס.
עלילת הספר.
כמו רבים מספריו של גבריאל גארסיה מארקס, עלילת הספר נטווית אט אט מסיפורים רבים בחייהם של הדמויות השונות בספר. עם זאת עלילת הספר המרכזית היא אהבתו הממושכת של פלורנטינו אריסה לפרמינה דאסה, הנשואה לדוקטור חובנאל אורבינו.
הספר פותח בתיאור חייהם של פרמינה דאסה וחובנאל אורבינו הנשואים זה חמישים שנים. הוא מתאר את חייהם המשותפים, עד מותו של חובנאל אורבינו בגיל 81, שנגרם מנפילה מסולם. בשעת הלוויה מגיע אל הבית פלורנטינו אריסה ומצהיר על אהבתו הנצחית לפרמינה דאסה והיא דוחה אותו בכעס.
משם חוזר הסיפור חמישים וחמש שנים אחורה, ומתאר את היכרותם של פלורנטינו אריסה ופרמינה דאסה. פלורנטינו אריסה הוא בנו הלא חוקי של סוחר עשיר לאם ענייה, ופרמינה דאסה היא בת למהגר עשיר ויתומה מאימה. הוא מבחין בה בזמן שהוא מביא מברק לאביה, ומתאהב בה. הוא מחזר אחריה באמצעות מכתבים, ובסופו של דבר היא משיבה לו, וכך מתחיל סיפור אהבה סודי ביניהם שמתרחש כולו על דפי המכתבים שלהם. בסופו של דבר אביה מגלה את הדבר ולוקח אותה למסע ארוך, אך היא ממשיכה להתכתב עם פלורנטינו אריסה. בשובה היא רואה אותו שוב, ומבינה שבעצם אינה אוהבת אותו, ובמשפט אחד דוחה אותו ומפסיקה לגמרי כל קשר עמו.
המשך הספר מתאר את סיפור האהבה בין פרמינה דאסה לחובנאל אורבינו, ובמקביל איך ממשיך פלורנטינו אריסה לאהוב את פרמינה דאסה, למרות שהוא שוכב עם נשים רבות אחרות במשך הזמן הזה. אחרי סיפורים רבים המתארים את האהבות השונות חוזר הספר לנקודה בה חובנאל אורבינו מת, ולדחייתו של פלורנטינו אריסה. הוא חוזר וכותב לה מכתבים, והופך אט אט לידידה הטוב, ובסופו של דבר גם למאהבה.
עיבוד קולנועי.
הספר עובד לסרט קולנוע בבימויו של מייק ניואל ובכיכובו של חאווייר ברדם ויצא לאקרנים בשנת 2007. שם הסרט היה "אהבה בימי כולרה", ובו שאקירה שרה את שירי הפסקול Love in the Time of Cholera, שיצא עבורו.
בנוסף, הוציאה שאקירה מיני-אלבום בשם Love in the Time of Cholera, המכיל בתוכו שלושה שירים הקשורים לסרט ולספר.
מאה שנים של בדידות
הרומן מאה שנים של בדידות (בספרדית: Cien años de soledad) יצא לאור בשנת 1967, והוא ספרו הבולט של גבריאל גארסיה מארקס שהקנה לו תהילה בינלאומית, ואף זכייה בפרס נובל לספרות. הספר מופיע במקום הרביעי ברשימת 100 הספרים הטובים ביותר בכל הזמנים ותורגם לעברית בידי ישעיהו אוסטרי-דן. הספר מביא את סיפורה של שושלת בואנדיה, המתפרשת על פני כמאה שנה, ומרכזה בעיירה הדמיונית מקונדו. במקביל לשינויים ולתמורות בחייהם של בני המשפחה, הספר עוקב כבדרך אגב אחר השינויים הדרמטיים בקולומביה עצמה.
הרומן שייך לזרם הריאליזם המאגי והוא אחד מהספרים מחוללי סוגה זו. העלילה מצעידה את בני המשפחה בתוך רצף של אירועים ומהפכות, שחלקם מעשה ידי אדם וחלקם מעולם הדמיון. חוקי העולם וחוקי הטבע מכופפים לעיתים בספר, מתרחשים לעיתים דברים על טבעיים, ובתוך כל זה פועלים יצרים עזים, המתוארים ביד האמן של גארסיה מארקס. קורות המשפחה הבדיונית הזאת נראים כה אמיתיים ומציאותיים לעיתים, עד שהם נראים כגוללים את גורל האנושות כולה. דרמות וטרגדיות סובבות סביב המשפחה, הנראית כאילו היא חיה במעגל בדידות החוזר על עצמו ללא הרף. המוטיב המרכזי בעלילה, הבדידות, חוזר על עצמו במשך כל הסיפור, ורק מתגבר בעזרת מלחמות, מרידות, אהבה, שנאה, בגידה, שמתחילים ומסתיימים במרכז המשפחה.
מוטל בן פייסי החזן
"מוטל בן פייסי החזן" (ביידיש: מאׇטל פייסע דעם חזנס) הוא הרומן האחרון של קלאסיקון ספרות יידיש שלום עליכם. חלקו הראשון עוסק בהווי העיירות היהודיות באירופה ובהגירה מערבה, וחלקו השני מתרחש בארצות הברית, שאליה היגרו גיבוריו.
דרך עיניו התמימות של הילד מוטל שהתייתם מאביו וחוויותיו המשעשעות (לפחות מתוך זווית ראייתו הילדית), אנו למדים על חיי הקהילה, שאיפותיהם ומצבם הכלכלי והלאומי של היהודים במזרח אירופה לקראת תחילת המאה ה-20, ועל דרך הטלטלות שעברה על אלו שהחליטו להגר לאמריקה, כדי למצוא את דרכם בעולם החדש.
בפרק ה-18 של החלק השני נקטע הספר עקב מותו של שלום עליכם, שעסק בכתיבת הספר עד ארבעה ימים לפני מותו. על כתיבת פרק זה סיפר שלום עליכם: "אני שוכב לי ושוכב לילה שלם. לישון אינני יכול, המחשבות טורדות ומציקות... מה הטעם לשכב כך? אומר אני לאמא: למה אני שוכב בבטלה? עוד היום רחוק, בבקשה הבי לי את העט ואת תיק הנייר, אכתוב לפחות, הכתיבה נעימה הרבה יותר, ובין כה וכה המחשבות מציקות, אינן מניחות לי... וכך לאט לאט כתבתי פרקים אחדים ממוטל...".
כמרבית ספריו של שלום עליכם, ספר זה נכתב ביידיש, בשם "מאָטל פייסע דעם חזנס". הוא תורגם לעברית לראשונה בידי י"ד ברקוביץ, חתנו של שלום עליכם. תרגומים נוספים לעברית יצאו בידי אוריאל אופק בשנת 1976, בידי אברהם יבין בשנת 1999 ובידי אריה אהרוני בתוך סדרת כל כתביו שבהוצאת ידיעות אחרונות. בשנת 1997, יצא הספר, על ידי הוצאת מאגנס, בלשון המקור במהדורה חדשה, מתוקנת ומלאה, בכתיב מודרני תקני (על פי תקנות ייוו"א).
אחד המשפטים הידועים שמרבים לצטט מתוך הספר, הוא המשפט של המספר, מוטל, שאביו פייסי החזן זה עתה נפטר: "אשרי יתום אני!" (במקור: ""מיר איז גוט — איך בין אַ יתום") הסמיכות שבין האסון שאירע לגיבור (מות אביו) וה"אושר" שכביכול מתואר - כאילו מרמזים על סמיכות הכאב והצחוק בכל כתביו של המספר, שלום עליכם. מבחינה ההגדרה של תורת הספרות, המשפט מהווה דוגמה קלאסית לאוקסימורון - צירוף של שני חלקי משפט שמתנגדים זה לזה לתוך משפט אחד.
עולם הדיסק
עולם הדיסק (באנגלית: Discworld) היא סדרת ספרי פנטזיה הומוריסטיים מאת הסופר האנגלי טרי פראצ'ט. עלילות הסדרה מתרחשות בעולם מכושף בצורת דיסק הנישא על גבם של ארבעה פילים שבתורם עומדים על גבו של צב ענק. הספרים משלבים פנטזיה, הומור ופארודיה על העולם שלנו ככלי להעברת מסרים וביקורת מצד הסופר על החברה.
עולם הדיסק, עולם שטוח ועגול, משייט בחלל כשהוא נישא על גבם של ארבעה פילים העומדים על גב צב ענקי בשם א'טואין הגדול. בספרי הסדרה מציג פראצ'ט גרסאות משלו לעולמנו בנושאים רבים, החל מדתות וכלה בבעלי חיים. כך משתקפים בעולם זה הדים רבים לעולמנו אנו על תקופותיו השונות כפארודיה וסאטירה. באמצעות גרסאות מעוותות אלו של המציאות שלנו, היוצרות אלמנט הומוריסטי, מותח פראצ'ט ביקורת על העולם, דרכיו ומנהגיו.
עולם הדיסק רווי במעשי כשף, ולאמונות בני אדם יש בספר כוח יצירה: בספר "איש הקציר" כותב פראצ'ט: "אולי אמונה לא יכולה להזיז הרים, אבל היא יכולה לברוא מישהו שכן יכול". בעולם הדיסק מטפורה יכולה להיות דבר ממשי ביותר, ובזכות אמונתם ודמיונם של בני האדם, כוחות טבע מתגלמים כיישויות אנתרופומורפיות (יישויות דמויות אדם) וגם נדבקים בתכונות שלהם. אחת הדמויות הידועות והפופולריות של עולם הדיסק היא הישות האנתרופומורפית מוות (Death) - שלד נושא חרמש המהווה פרודיה אוהדת על האנשה של המוות בתרבות האנושית.
הספרים מכילים הרבה בדיחות המבוססות על "איגיון" (Nonsense, אי-היגיון) ותיאורים המלהטטים בכוחה של המלה הכתובה כדי לתאר דברים שלא ניתן לדמיין.
הפיזיקה של עולם הדיסק.
עולם הדיסק הוא עולם שטוח, הנישא על גבם של ארבעה פילים (בעלי שם ייחודי לכל אחד) העומדים על הצב א'טואין הגדול, החותר בחלל הריק, לעבר נקודה שעל פי ההשערה היא נקודת הזיווג של כל צבי העולמות, באירוע שנקרא "The Big Bang" (משחק מילים על משמעותו של הביטוי המפץ הגדול). מהירות האור קטנה בו ממהירות הקול, בעיקר בשדות כשף כמו אלה שעוטפים את עולם הדיסק, מה שעשוי לגרום לאפקטים יחסותיים, וכן לכך שהשמש, המקיפה את א'טואין הגדול, נעה במהירות הגבוהה ממהירות האור.
הדיסק עצמו מסתובב לאט מאוד על גבם של הפילים על מנת לחלק את המשקל בצורה שווה בין כולם, מה שיוצר ארבעה כיוונים בסיסיים בעולם הדיסק: לכיוון הציר, לכיוון השפה, עם כיוון הסיבוב ונגד כיוון הסיבוב.
מוחם של טרולים עשוי מצורן (כמו מוליכים למחצה בשבבים), ופועל היטב רק בטמפרטורות נמוכות מאוד (בדומה לעל-מוליכים). טרולים העסוקים בחשיבה עמוקה וממושכת (מחלה הנקראת "פילוסופיה") נוטים להיהפך לאבן ונהיים חלק קבוע מהתכסית.