טורה שימש בתפקיד הקפטן השלישי של ארסנל בעונה זו, לאחר קפטן המשנה ז'ילברטו סילבה והקפטן תיירי הנרי. הוא שימש בתפקיד הקפטן ב-9 בינואר 2007, בניצחון 6 - 3 על ליברפול בגביע קארלינג, והוביל את שחקני ארסנל במשחק חצי הגמר הראשון נגד טוטנהאם הוטספר. הוא הפך לשחקן הוותיק ביותר מבחינת משחקים בארסנל בעקבות עזיבתם של ז'רמי אליאדי, תיירי הנרי ופרדי יונגברי במהלך חלון ההעברות של קיץ 2007. טורה אף היה הקפטן של ארסנל במספר משחקים בתחילת עונת בעקבות פציעתו של ויליאם גאלאס, איתו שיתף פעולה בהצלחה לאורך העונה. טורה נפצע במהלך טורניר גביע אפריקה לאומות, והתקשה להחלים מפציעתו. במשחק נגד מילאן בליגת האלופות הוא נפצע שוב כאשר ניסה לעצור מסירה של אלשנדרה פאטו, והורד מהמגרש לאחר טיפול. טורה חזר לסגל של ארסנל לקראת המשחק נגד מידלסברו, והבקיע את שער השוויון של ארסנל בסיום המשחק. ברבע גמר ליגת האלופות נגד ליברפול הוא הוסט לעמדת הבלם הימני, ובדקה ה-86 נשרקה נגדו עבירה ברחבת העונשין, שזיכתה את ליברפול בפנדל שאותו הבקיע סטיבן ג'רארד. המשחק הסתיים בתיקו 2 - 2, ו-4 - 2 לטובת ליברפול בסיכום שני המשחקים.
ב-1 בינואר 2009 ביקש טורה לעזוב את ארסנל לאחר שדווח כי הסתכסך עם עמיתו להגנה ויליאם גאלאס. בדיווחים השונים נאמר גם כי היושב-ראש פיטר היל-ווד החליט לדחות את הבקשה. בסופו של דבר החליט טורה לחזור בו מבקשתו, ולהישאר בארסנל לכל הפחות עד הקיץ. לאחר דיווחים שונים הודיעה רשת סקיי ספורטס ב-28 ביולי 2009 כי מנצ'סטר סיטי קרוב להחתים את טורה תמורת סכום משוער של כ-16 מיליון לירות שטרלינג. לאחר שעבר את הבדיקות הרפואיות ב-29 ביולי הוא חתם על חוזה לארבע שנים.
ב-3 במרץ, הודיעה ההתאחדות האנגלית כי טורה מושעה מכל פעילות לאחר שבדגימה שסיפק נמצאו חומרים אסורים.
ב-28 במאי 2013 הודיעה ליברפול כי טורה יצטרף לקבוצה ב-1 ביולי 2013. בין היתר, העפיל טורה עם קבוצתו לגמר הליגה האירופית 2016, שם פתח בהרכב אך ליברפול נוצחה 3-1 על ידי סביליה.
ב-24 ביולי 2016 חתם בסלטיק לעונה אחת, במדי סלטיק הוא זכה בליגה הסקוטית, בגביע הסקוטי ובגביע הליגה הסקוטי.
בסיום עונת 2016/17 הוא פרש מכדורגל ומונה לחבר בצוות האימון של נבחרת חוף השנהב. בספטמבר 2017 הוא הצטרף לצוות האימון של סלטיק.
נבחרת.
טורה משחק עבור נבחרת חוף השנהב מאז שנת 2000, כאשר משחקו הראשון היה נגד נבחרת רואנדה. טורה הוא הבחירה הראשונה של מאמני הנבחרת לתפקיד המגן המרכזי. טורה היה בסגל הנבחרת של הנרי מישל לקראת מונדיאל 2006, וערך את הופעת הבכורה שלו במונדיאלים בהפסד 1 - 2 לנבחרת ארגנטינה.
ב-15 בפברואר 2015 הודיע על פרישה מהנבחרת לאחר 15 שנה, בה כבש 7 שערים ב-118 הופעות.
חייו אישיים.
אחיו הצעירים הם הכדורגלן יאיא טורה ואיברהים טורה כדורגלנים אף הם. ב-20 ביוני 2014 מת איברהים טורה.
תארים.
ארסנל:
מתנדבי היישוב ברגימנט הארץ ישראלי
השושנה הלבנה של יורק
שבלול הגינה
שבלול הגינה (שם מדעי: "Cornu aspersum", בעבר "Helix aspersa"), הידוע גם כ"חלזון הגינה", הוא חילזון ממשפחת הקדמומיים בסדרת שבלולי יבשה. זהו שבלול בינוני-גדול בעל קונכייה כדורית למדי. הוא ניזון מרקבובית וצמחים מתים, אך גם מצמחים ירוקים וטריים. שבלול זה נפוץ בעיקר במשכנות האדם ובגינות מושקות, ומשמש גם למאכל. מסיבות אלו זהו אחד החלזונות המוכרים ביותר לאדם.
שבלול זה נפוץ בטבע באגן הים התיכון ומערב אירופה, מצפון מערב אפריקה וחצי האי האיברי עד למזרח אסיה הקטנה וצפונית לאיים הבריטים, ובכלל זה גם בישראל. מין זה התפשט לאזורים אחרים בעולם ונהפך לנפוץ גם בהם.
המין תואר לראשונה על ידי O.F. Müller ב-1774 באיטליה.
תיאור.
שבלול הגינה הבוגר הוא בעל קונכייה דקה מסידן פחמתי בקוטר 25–40 מילימטר ובגובה 25–35 מילימטרים, עם 4–5 פיתולים, או דורים. צבע הקונכייה משתנה ונע בין חום בינוני עד כהה לערמוני ועליה פסים וכתמים בצבעי חום כהה מאוד עד שחור. הדגם הכהה עם הפסים והכתמים של הקונכייה מסייע להסוואה בגינות, בין צמחים, ברגבי עפר ובפינות מוצלות (כגון מאחורי אדניות).
גוף השבלול רך ורירי, בצבע אפור-חום. גוף החלזון יכול להתכנס כולו לתוך הקונכייה כאשר השבלול לא פעיל או מאוים. בזמן שמזג האוויר יבש או קר, פתח הקונכייה נאטם בקרום דק של ריר מיובש - שידוע בשם "חתם" (אפיפרגם, epiphragm) - העוזר לשבלול לשמור על לחות. בזמן שהשבלול פעיל, הראש והרגל יוצאים מהקונכייה. על ראש השבלול 4 משושים, כאשר הזוג העליון מצויד בעיניים והזוג התחתון קטן יותר ומכיל איברי מישוש וריח. שבלול הגינה יכול לכנס את המשושים שלו אל תוך ראשו. פה השבלול ממוקם מתחת לבחנינים ומכיל משננת (radula), מעין לשון שרירית שעליה שיניים רבות מכיטין שמשמשת לגירוד, פירוק ובליעת מזון.
כמו כל שבלולי היבשה, שבלול הגינה נושם באמצעות ריאות הנמצאות בחלל הגלימה.
התנהגות ואורח חיים.
הרגל השרירית של שבלול הגינה מתכווצת כדי להניע את השבלול, ומפרישה ריר כדי להקל על התנועה בכך שהוא מפחית את החיכוך עם המצע עליו הולך השבלול. מהירותו המקסימלית של שבלול הגינה היא 1.3 סנטימטר לשנייה (כ-47 מטר לשעה או 0.047 קמ"ש).
לשבלול חוש התבייתות חזק, והוא חוזר מדי שנה לאותו אתר בו הוא נם את שנתו.
שבלול הגינה צמחוני וניזון מחומר אורגני הנמצא באדמה, קליפות עצים וצמחייה. הוא יכול לאכול כמעט כל צמח או פרח.
השבלול פעיל בדרך כלל בלילה, כאשר מזג האוויר לח והטמפרטורה היא 5–21 מעלות צלזיוס אך לעיתים ניתן לראות אותו גם ביום, בעיקר אחרי גשם. מכיוון שחודשי הקיץ בישראל בדרך כלל חמים ויבשים, שבלול הגינה אינו פעיל בהם.
על מנת להתמודד עם תנאי החום והיובש, ולצורך הקטנת אובדן הנוזלים, השבלול לרוב נשאר במהלך הקיץ במקומות מסתור חשוכים, קרירים ולחים, למשל: מתחת לסלע, בבור קטן באדמה או בין שיחים. במקומות אלו נשאר השבלול בתוך קונכייתו, שאת פתחה הוא אוטם באמצעות ריר מיוחד שגורם לבידוד מהסביבה ומצמיד את השבלול בחוזקה למשטח עליו הוא נמצא.
בשהייה במהלך הקיץ במקום שבו הטמפרטורה נמוכה יחסית, השבלול מונע כמעט לחלוטין את אובדן הנוזלים. בנוסף, העובדה שהשבלול מחופר בתוך קונכייתו, מפחיתה אובדן נוזלים.
כמו כן במהלך תקופה זו נכנס לרוב השבלול למעין "שנת קיץ": קצב הלב, הנשימה וחילוף החומרים שלו יורדים למינימום.
השבלול מבצע את פעולות האכילה וההתרבות רק כשהתנאים בחוץ מתאימים לכך, יותר בתקופת הגשמים בחוץ הטמפרטורה היא לרוב בטווח הרצוי (מתחת ל-28 מעלות צלזיוס), והלחות היחסית גבוהה מ-75 אחוז.
בהינתן תנאים אלו, יכול השבלול לצאת ולחפש מזון. הגשם גם ממיס את החותם שעל פתח הקונכייה, וכך השבלול יודע שהוא יכול לצאת ולהיות פעיל שוב.
רבייה.
כמו שבלולי יבשה אחרים, הוא הרמאפרודיט, ובעל תאי רבייה (גמטות) הן של זכר והן של נקבה. מין זה יוצר ומשתמש בחיצי אהבה. ההזדווגות נמשכת מספר שעות (בדרך כלל 4–12) ובמהלכה שני השבלולים מחליפים זרעונים. ההטלה מתרחשת כ-3 עד 6 ימים אחרי ההפריה. בכל הטלה מטיל השבלול בממוצע כ-86 ביצים כדוריות לבנות בתוך גומה בעומק מספר סנטימטרים אותה הוא חופר באדמה. הביצים מכוסות באדמה, ריר וצואה. כעבור שבועיים בוקעים הצאצאים ותוך שנה-שנתיים מגיעים לבגרות. תדירות ההטלות תלויה בתנאי מזג האוויר – טמפרטורה ולחות. במזג אוויר נעים ולח השבלול יכול להטיל ביצים פעם בחודש.
אקולוגיה.
שבלול הגינה הוא צמחוני וחי על מגוון רחב של צמחים המשמשים לו למגורים ולמזון. הוא מזיק למספר סוגים של עצי פרי, ירקות, פרחי גינה ודגנים.
שבלול הגינה משמש כמזון למספר רב של בעלי חיים אחרים בהם יונקים קטנים, ציפורים, לטאות, צפרדעים, נדלים וחרקים טורפים.
ישנו מגוון של אמצעים לבקרה על כמות החלזונות, שנמצאים בשימוש בידי גננים וחקלאים כדי להפחית את הנזק שהוא גורם. קוטלי מזיקים מסורתיים עדיין נמצאים בשימוש, אך גם אמצעים פחות רעילים כגון תמיסות שום מרוכז או לענה (wormwood). הנחושת משמשת כדי לדחות חלזונות, על ידי התקנת רצועת נחושת סביב גזע של עץ ניתן למנוע מהחלזונות להגיע לעלווה ולפירות של העץ.
חלזונות מהמין רומינה ערופה ("Rumina decollata") צדים ואוכלים שבלולי גינה, ולעיתים מופצים על ידי חקלאים וגננים כמדבירים ביולוגיים.
שבלול הגינה והאדם.
היחסים בין שבלול הגינה לאדם הם אמביוולנטיים: מצד אחד, שבלול הגינה נחשב למזיק לחקלאות ולגינה; אך מצד שני, בתרבויות מסוימות הוא נחשב כמעדן אכיל ולעיתים אף כחיית מחמד, והוא חביב מאוד על ילדים (המכנים אותו ברל'ה).
במטבח הצרפתי הוא ידוע כ-"petit gris" ומוגש כאסקרגו. שבלול אלה מורבים ומגודלים בחוות או מורבים בתור תחביב, ומוגשים עם חמאת שום או רוטב קרם. המרקם שלהם לעיס במקצת. המנהג של גידול חלזונות עבור מזון ידוע באנגלית כ-Heliciculture.
לאחרונה צבר שבלול הגינה פופולריות כמרכיב העיקרי בקרמים וג'לים לעור, הנמכרים בקרב הקהילה הלטינית ומשמשים לטיפול בקמטים, צלקות, עור יבש ואקנה.
שבלול הגינה התפשט לעבר מקומות רבים בעולם, בהם אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, אמריקה הצפונית ודרום אמריקה הדרומית. השבלול הובא לקליפורניה כמאכל בשנות ה-50 של המאה ה-19 אך הפך שם למזיק לחקלאות, במיוחד להדרים. בתגובה לכך הוטל הסגר על אזורים רבים המונעים את ייבוא השבלול בתוך חומר צמחי.
שבלול הגינה הוא שם דבר לאיטיות. ב-2013 יצא סרט הנפשה קומי בשם "טורבו" שגיבורו הוא שבלול גינה החולם להיות מהיר ולהתחרות במרוץ האינדי 500.
בישראל.