הילמן נולד בקיבוץ העוגן, והחל לשחק כדורעף בקבוצת הנוער של הפועל המעפיל, אך כבר כנער שולב בקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגת העל בכדורעף. בעונת , כשהיה בן 18, הצטרף למכבי תל אביב. בעונה הראשונה שלו בקבוצה היה שחקן ספסל, אך בעונת כבר היה שחקן שישייה, ולאחד השחקנים הבולטים בה. במהלך עונה זו זומן לראשונה לנבחרת ישראל. בעונת זכה עם הקבוצה בדאבל, הישג אותו רשמה גם בשתי העונות הבאות בהן שיחק בה. בעונת , לאחר ששיחק במדי הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה, הצטרף למועדון גוטה מליגת העל הגרמנית. הוא שיחק במדי המועדון שתי עונות. בשנת 2012 התפרק המועדון לאחר שנקלע לחדלות פרעון, והילמן שב לישראל.
לאחר שובו לישראל החליט הילמן לפרוש מכדורעף האולמות לעבור לשחק כדורעף חופים, יחד עם שון פייגה, במטרה להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בשנת 2013 החלו להשתתף בתחרויות בינלאומיות, והשתתפו במשחקים האירופיים שנערכו ב-2015 בבאקו. שון פייגה ואריאל הילמן הגיעו למקום החמישי. הילמן ופייגה זכו באליפות בכדורעף חופים בישראל בשנים 2016 ו-2017.
מארס (ממתק)
שכר גלובלי
שכר גלובלי הוא שכר הכולל בתוכו תשלום אחיד בעד כל שעות עבודתו של העובד - שעות העבודה הרגילות, שעות נוספות ושעות עבודה במנוחה השבועית.
עקרונות יסוד.
סעיף 16 לחוק שעות עבודה ומנוחה מחייב לשלם לעובד תשלום מוגדל בעד עבודה בשעות נוספות, וסעיף 17 לחוק מחייב לשלם לעובד תשלום מוגדל בעד עבודה בשבת ובחג.
סעיף 5 לחוק הגנת השכר מגביל את האפשרות לתשלום שכר כולל, באומרו:
עובד שחוק שעות עבודה ומנוחה אינו חל עליו.
אין איסור לקבוע שכר גלובלי לעובד שחוק שעות עבודה ומנוחה אינו חל עליו. סוגי העובדים הללו מפורטים בסעיף 30(א) לחוק שעות עבודה ומנוחה, שזו לשונו:
ארבע הקטגוריות הראשונות חלות על עובדים בענפים מסוימים, ואילו שתי האחרונות רלוונטיות לכל המשק. המגמה בפסקי דין של בית הדין לעבודה היא לצמצם את האוכלוסייה הנמנית עם שתי קטגוריות אלה. שנים רבות עורכי דין נתפסו כנכללים בקטגוריה (5), אבל בעקבות פס"ד אגרון נגד כץ היה תיקון לתקנות האתיקה של לשכת עורכי הדין שקובע שעורכי דין אינם יוצאים מתחולת החוק.
עובד שחוק שעות עבודה ומנוחה חל עליו.
בהסכם לשכר עבודה כולל, זכאי העובד לשכר מסוים עבור כל עבודתו – ואיננו זכאי לכאורה, לדרוש תוספת תשלום עבור עבודה בשעות נוספות או בשבתות. כאמור בסעיף 5 לחוק הגנת השכר, ניתן לקבוע לעובד שכר כולל רק בהסכם קיבוצי שאושר על ידי שר הכלכלה. דוגמה להסכם קיבוצי בדבר שעות נוספות גלובליות, שאף הוצא לו צו הרחבה, הוא ההסכם הקיבוצי בענף השמירה והאבטחה (סעיף 8 לצו ההרחבה).
לפי פסיקה של בית הדין לעבודה, מה שסעיף 5 לחוק הגנת השכר בא לאסור ולמנוע זוהי קביעת שכר עבודה שיכלול גמול שעות נוספות כחלק מסך גלובלי המשולם לעובד, אולם אינו מונע תשלום גלובלי בעד שעות נוספות ברכיב שכר נפרד. עם זאת, כאשר נחתם הסכם לתשלום שעות נוספות גלובליות, כאשר לעובד מגיע, לפי שעות עבודתו, תשלום גבוה מזה שמשולם לו על פי ההסכם, על המעסיק להשלים את החסר.
בהתאם לחוק הגנת השכר, על המעסיק לציין בתלוש המשכורת את מספר שעות העבודה התקניות בחודש ואת מספר שעות העבודה בפועל, ובכך מתאפשרת, במידה מסוימת, בדיקה האם העובד קיבל את התשלום המגיע לו.
שון פייגה
שון פייגה (נולד ב-12 במרץ 1988 במולדת) הוא שחקן כדורעף ישראלי בכדורעף חופים.
ביוגרפיה.
פייגה החל לשחק כדורעף במועדון מכבי תל אביב, וזכה עם המועדון בדאבל שלוש פעמים ברציפות, בעונות , ו-. את עונת פתח בקבוצת ווריקורי הדרום קוריאנית, אך לא השתלב בה, ועבר למועדון אתניקוס אלכסנדרופוליס מליגת העל היוונית. בסיום העונה, שב למכבי תל אביב, שזכתה בדאבל פעם נוספת.
לאחר תום העונה החליט פייגה לפרוש מכדורעף האולמות ולעבור לשחק כדורעף חופים, יחד עם אריאל הילמן, במטרה להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בשנת 2013 החלו להשתתף בתחרויות בינלאומיות, והשתתפו במשחקים האירופיים שנערכו ב-2015 בבאקו. שון פייגה ואריאל הילמן הגיעו למקום החמישי. פייגה והילמן זכו באליפות בכדורעף חופים בישראל בשנים 2016 ו-2017.
פייגה נשוי למתעמלת האומנותית רחלי ויגדורצ'יק.
פייגה
פייגה הוא שם פרטי ושם משפחה יהודי-אשכנזי; פירוש השם ביידיש הוא ציפור (או: ציפורה)
אורי
ממן
חוקת טרנובו
חוקת טרנובו (בבולגרית: Търновска конституция) הייתה החוקה הראשונה של בולגריה המודרנית. החוקה כוננה ב-16 באפריל 1879 בעת כינוס האספה הלאומית שנערכה בווליקו טרנובו. כינונה היה חלק מהקמת נסיכות בולגריה, היא עברה מספר תיקונים והייתה בתוקף עד פרסום חוקת דימיטרוב ב-4 בדצמבר 1947.
היסטוריה.
רקע כללי.
לאחר תום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הוקמה נסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במסגרת זו כוננה חוקת טרנובו אשר הנהיגה איזונים ובלמים למניעת השגת כוח אבסולוטי על ידי הנסיך ובהמשך המלך הבולגרי. בחוקה נקבעו עקרונות להפרדת הרשויות וכן נקבע עקרון שוויון הזכויות בין כל אזרחי הנסיכות ללא הבדל דת או גזע. המערכת הפוליטית הבולגרית הייתה רב מפלגתית והתחולל מאבק בין מצדדי הפרלמנטריזם ובין תומכי המלוכה. ידה של המלוכה הייתה על העליונה ובחוקת טרנובו בוצעו מספר שינויים אשר חיזקו את מעמדו של המלך על פני הפרלמנט. ב-1908 הכריז פרדיננד הראשון, מלך בולגריה על הפיכתה של בולגריה מנסיכות לממלכה תוך ביצוע ההתאמות הנדרשות בחוקה.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת של בולגריה. בהמשך, השתלטה בהדרגה המפלגה הקומוניסטית של בולגריה על מוסדות השלטון וב-8 בספטמבר 1946 בוטלה המלוכה לאחר משאל עם. לאחר ביטול המלוכה וכינון הרפובליקה העממית פעלו הקומוניסטים לשינוי החוקה, ובדצמבר 1947 פרסם ראש ממשלת בולגריה גאורגי דימיטרוב חוקה חדשה אשר התבססה על חוקת ברית המועצות מ-1936, וכונתה על שמו חוקת דימיטרוב. חוקת דימיטרוב נותרה בתוקף עד 1971.
יהודי בולגריה.
חוקת טרנובו הייתה ליברלית ומתקדמת לתקופתה וכללה זכויות רבות למיעוטים. סעיף 40 קבע שיהודי בולגריה יהנו מחופש דת. סעיף 42 קבע כי הקהילות היהודיות ינוהלו על ידי שלטונות דת עצמאיים מטעמן, אך בפיקוחו של השר הממונה מטעם הממשלה הבולגרית. כך, זכו יהודי בולגריה לאוטונומיה בניהול חיי הקהילה. לאחר אישור החוקה פרסם שר החוץ והדתות דראגן צאנקוב את ה"תקנון הזמני לניהול הקהילות הדתיות של הנוצרים, המוסלמים והיהודים". במסגרת התקנון הזמני נקבע, כי קהל מתפללים בבית כנסת מסוים יוגדר יחידה דתית, בראשו יעמוד רב שימונה על ידי הנהלה שתיבחר על ידי קהל המתפללים ומקרבם. ההנהלה תורכב מ־3–5 שליחי ציבור ותפוקח על ידי משרד הדתות הבולגרי. עוד הותר לנבחרי הקהילה לגבות מס קהילה ונקבע כי הרב הראשי של סופיה יהיה הרב הראשי ליהודי הנסיכות ויקבל משכורת שנתית מהמדינה בסך 1,000 לבות. בכפוף לחוקה אושרה בהמשך הקמת הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה.
ג'ודו במשחקים האולימפיים
תחרויות ג'ודו נערכו לראשונה במסגרת המשחקים האולימפיים באולימפיאדת טוקיו (1964) והן נערכות בקביעות מאז אולימפיאדת מינכן (1972). טורניר ג'ודו לנשים התקיים לראשונה מחוץ למסגרת התחרותית באולימפיאדת סיאול (1988), ורק באולימפיאדת ברצלונה (1992) נוסף למשחקים באופן רשמי.
היסטוריה.
בשנת 1962 נקבעה התוכנית לאולימפיאדת טוקיו (1964) שכללה תחרויות ג'ודו על פני ארבעה ימים. בשנת 1963 יחד עם הקביעה שאולימפיאדת 1968 תהיה במקסיקו, נקבע שהיא לא תכלול את הג'ודו.
שיטת התחרויות.
התחרויות נערכות לפי קטגוריות משקל, וכל מדינה יכולה לשלוח ג'ודוקא אחד בלבד בכל קטגוריית משקל. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט, והוא כולל בין חמישה לשבעה שלבים, בהתאם למספר המשתתפים. המנצח בגמר זוכה במדליית זהב והמפסיד זוכה במדליית כסף. ארבעת המפסידים בשלב רבע הגמר ממשיכים להתחרות בשלב ניחומים, ושני המנצחים מתחרים מול שני המפסידים בחצאי הגמר. המנצחים בשני קרבות אלה זוכים במדליית ארד, כך שבג'ודו מחולקות שתי מדליות ארד.
קטגוריות המשקל.
במהלך השנים היו בין 4 ל-8 קטגוריות משקל (כיום שבע), וההגדרה לכל קטגוריה השתנתה עם הזמן, כמוצג בטבלאות הבאות:
מדליות.
לאורך השנים זכו ג'ודאים מ-56 מדינות במדליות אולימפיות, המייצגים את כל חמש היבשות.
ג'ודאים ישראלים במשחקים האולימפיים.
הג'ודו הוא הענף בו זכו הספורטאים האולימפיים במספר המדליות הגדול ביותר. 6 מתוך 13 המדליות בהן זכו הספורטאים הישראלים במשחקים האולימפיים הגיעו מהג'ודו.
הג'ודוקא הראשון שייצג את ישראל במשחקים האולימפיים היה יונה מלניק, שהשתתף באולימפיאדת מונטריאול (1976), והפסיד בסיבוב הראשון. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) רשם אדי קואז את ההישג הטוב ביותר במשלחת הישראלית, לאחר שסיים במקום השביעי בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג. לצדו התחרה גם משה פונטי.
לאחר שהמשלחת לאולימפיאדת סיאול לא כללה אף ג'ודוקא, במשלחת לאולימפיאדת ברצלונה (1992) היו ארבעה ג'ודאים. יעל ארד זכתה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 61 ק"ג, והייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. אורן סמדג'ה הגדיל את ההישג, כשזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 71 ק"ג. שני הג'ודאים האחרים שהשתתפו בברצלונה היו עמית לנג וסימון מיגרשווילי.