לאחר הפלישה ליוגוסלביה, המדינה נכבשה על ידי גרמניה וחלק מהאזורים נכבשו על ידי איטליה, הונגריה, בולגריה ואלבניה והתקיימה גם המדינה העצמאית של קרואטיה. לאחר מסע הפצצה על ערי סרביה הגדולות, התקיים משטר בובות גרמני בראשות מילאן נדיץ', שיחד עם הצבא הגרמני וכוחות הכיבוש רדפו את היהודים בסרביה, באזור ווביובינה הכבושה בהונגריה ובשטח שהיה בידי האוסטאשה. יהודים סרבים שלא הועברו למחנות ריכוז בגרמניה נרצחו או במחנות הריכוז הנאציים בתוך סרביה (כגון מחנה הריכוז צרווני קרסטו ומחנה הריכוז באנייצה) או הועברו למחנה הריכוז יאסנובאץ שהיה בשליטת האוסטאשה, ונרצחו שם. יהודים שחיו באזורים הכבושים בהונגריה עמדו בפני הוצאות להורג המוניות, והידוע לשמצה ביותר היה הטבח בדרום באצ'קה.
אזרחים סרבים היו מעורבים בהצלת אלפי יהודי יוגוסלביה בתקופה זו. מרים שטיינר-אביעזר, חוקרת יהדות יוגוסלביה וחברה בוועד הגויים הצדיקים של יד ושם קובעת: "הסרבים הצילו יהודים רבים. בניגוד לתדמית הנוכחית שלהם בעולם, הסרבים הם עם ידידותי, נאמן שלא יפקיר את שכנים." נכון לשנת 2017 יד ושם מכיר ב-135 סרבים כחסידי אומות העולם, המספר הגבוה ביותר מכל מדינות הבלקן.
פולין.
בפולין הייתה אוכלוסייה יהודית גדולה מאוד, ולדברי ההיסטוריון נורמן דייוויס, יהודים רבים יותר נהרגו והוצלו בפולין מאשר בכל מדינה אחרת. בדרך כלל נתון הניצולים נע בין 100,000–150,000. האנדרטה במחנה ההשמדה בלז'ץ מנציחה 600,000 יהודים נרצחים ו-1,500 פולנים שניסו להציל יהודים. אלפים בפולין זכו לכבוד חסידי אומות העולם על ידי יד ושם, המהווים את הקונטיננט הלאומי הגדול ביותר. מרטין גילברט כתב כי "פולנים שסיכנו את חייהם להצלת היהודים הם אכן היוצא מן הכלל. אך ניתן היה למצוא אותם בכל פולין, בכל עיירה וכפר."
במהלך הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה, פולין הייתה המדינה היחידה שבה כל עזרה הניתנת לאדם בעל אמונה או מוצא יהודי הייתה עונשה מוות. עם זאת, 6,532 גברים ונשים (יותר מכל מדינה אחרת בעולם) הוכרו כמצילים על ידי יד ושם בישראל.
פולין בתקופת השואה של מלחמת העולם השנייה הייתה בשליטה מוחלטת של האויב. בתחילה מחצית פולין נכבשה על ידי הגרמנים, כמו גם גנרלגוברנמן ונציבות הרייך אוסטלנד. והחצי השני על ידי הסובייטים, יחד עם השטחים של היום בלארוס ואוקראינה. רשימת האזרחים הפולנים שהוכרה רשמית כוללת 700 שמות של אלו שאיבדו את חייהם בזמן שניסו לעזור לשכניהם היהודים. היו גם קבוצות, כמו ארגון ז'גוטה הפולני, שנקטו בצעדים דרסטיים ומסוכנים להצלת קורבנות.
יהודים נעזרו גם בדיפלומטים מחוץ לפולין. קבוצת Ładoś הייתה קבוצה של דיפלומטים פולנים ופעילים יהודים שיצרו בשווייץ מערכת בלתי חוקית בעזרתה של אמריקה הלטינית דרכונים שמטרתם לעזור לאלפי יהודי אירופה לחמוק מן השואה. כ-10,000 יהודים קיבלו דרכונים כאלה, מתוכם מעל 3,000 ניצלו. יהודים רבים קיבלו עזרה על ידי הנריק סלביק, בכך שהעניק להם דרכונים פולניים.
פורטוגל.
היסטוריונים מעריכים כי עד מיליון פליטים נמלטו מהנאצים דרך פורטוגל במהלך מלחמת העולם השנייה, מספר מרשים בהתחשב בגודל אוכלוסיית המדינה באותה תקופה (כ-6 מיליון). ראש ממשלת פורטוגל אנטוניו דה אוליביירה סלזאר התיר לכל הארגונים היהודים הבינלאומיים – HIAS, HICEM, ועדת ההפצה היהודית האמריקאית, הקונגרס היהודי העולמי וועדות הסיוע היהודיות הפורטוגליות – להתבסס בליסבון. בשנת 1944, בהונגריה, בעודם מסכנים את חייהם, הדיפלומטים קרלוס סמפאיו גארידו וקרלוס דה ליז , בתיאום עם סלזאר סייעו ליהודים רבים להימלט מהנאצים ובעלי בריתם ההונגרים. ביוני 1940, כשפלשה גרמניה לצרפת, קונסול פורטוגל בבורדו, ארישטידש דה סוזה מנדש הוציא אשרות, ללא הבחנה, לאוכלוסייה היהודית מבלי לבקש הרשאות קודמות מליסבון כפי שהיה אמור לעשות. לא ניתן לקבוע את מספר הויזות שהונפקו על ידי סוזה מנדש. פורטוגלים נוספים שנמנו על הצלת יהודים במהלך המלחמה הם פרופסור פרנסיסקו פאולה לייט פינטו ומשה בן-שבת אמזאלג, יהודי מסור ותומך בסלזאר שעמד בראש הקהילה היהודית בליסבון במשך יותר מחמישים שנה (משנת 1926 עד 1978). לייט פינטו, מנכ"ל הרכבות הפורטוגזיות, יחד עם אמזאלג, ארגנו כמה רכבות שהגיעו מברלין ומערים אחרות, עמוסות בפליטים יהודים.
פינלנד.
ממשלת פינלנד סירבה בדרך כלל לגרש את יהודי פינלנד לגרמניה. נאמר כי פקידי ממשל פיניים אמרו לשליחי גרמניה כי "אין לפינלנד שום בעיה יהודית". עם זאת, המשטרה החשאית ה-ValPo גירשה בשנת 1942, 8 יהודים שהיו פליטים שביקשו מקלט בפינלנד. יתר על כן, נראה מאוד סביר כי פינלנד גירשה שבויי מלחמה סובייטים, ביניהם מספר יהודים. אולם רוב היהודים הפינים הוגנו על ידי הלחימה המשותפת של הממשלה עם גרמניה. אנשיהם הצטרפו לצבא הפיני ונלחמו בחזית.
האדם הפיני הבולט ביותר שהיה מעורב בסיוע ליהודים היה אלגות' ניסקה (1888–1954). בסך הכל זייף ניסקה דרכונים עבור 48 יהודים במהלך שנת 1938 והרוויח 2.5 מיליון מארק פיני (890,000 דולר או 600,000 פאונד בכסף של היום) תמורתם. ידוע שרק שלושה מהיהודים שרדו את השואה ואילו עשרים נתפסו. גורלם של עשרים וחמישה האחרים אינו ידוע.
צרפת.
האב מארי-בנואה היה צרפתי מהמסדר הקפוצ'יני שסייע להבריח כ-4000 יהודים מן הנאצים בדרום צרפת ובהמשך הוכר על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. בעיירה הצרפתית לה שמבון-סור-ליניון הגנו גם כן על כמה אלפי יהודים, והוא אחד משני יישובים שהוכרו באופן קולקטיבי כחסידי אומות העולם. הדיפלומט הברזילאי לואיס מרטינס דה סוסה דנטאס הוציא אשרות דיפלומטיות ברזילאיות באופן בלתי חוקי למאות יהודים בצרפת של וישי והציל אותם ממוות כמעט בטוח. סי קאדור בן גבריט ראש הדת של המרכז האיסלאמי בצרפת, סייע ליותר מאלף יהודים על ידי מסירת תעודות זהות מזויפות ליהודי פריז במהלך הכיבוש הגרמני בצרפת. הוא גם הצליח להסתיר משפחות יהודיות רבות בחדרי מסגד בפריז וכן במגורים ובאזורי תפילת הנשים. אף על פי כן, לא הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
ויוסה אוסמני
שברולט טריילבלייזר (קרוסאובר)
שברולט טריילבלייזר (באנגלית: Chevrolet TrailBlazer) היא מכונית במרכב קרוסאובר קומפקטית עם חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי שברולט משנת 2020. היא הוצגה בשנת 2019 והגיעה לישראל בדצמבר 2020.
מפרט טכני.
יחידת ההנעה היחידה שמוצעת עם הדגם כוללת מנוע טורבו-בנזין I3 צילנדרים בנפח 1.4 ליטרים עם הספק של 155 כוחות סוס ב-5,600 סיבובים לדקה, לצד תיבת הילוכים רציפה.
נתון התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה עומד על 9.1 שניות, עד למהירות מרבית של 200 קמ"ש.
דבי לסקו
דברה קיי לסקו (באנגלית: Debra Kay Lesko; נולדה ב-14 בנובמבר 1958) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת אריזונה. לסקו נבחרה לראשונה אל הקונגרס של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שהתקיימו במאי 2018 להחלפתו של נציג המחוז המתפטר טרנט פרנקס . בשנים 2015–2018 שירתה לסקו בסנאט של אריזונה, ולשנה אחת מינואר 2017 עד ינואר 2018 הייתה הנשיאה הזמנית של הסנאט.
ביוגרפיה.
לסקו נולדה בעיר שיבויגאן (Sheboygan) השוכנת בוויסקונסין, בתם של דלורס ודון לורנז. היא קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובשנות ה-80 של המאה ה-20 עברה לאריזונה. ב-1985 נישאה לג'פרי אלן אייגנס. ב-1988 הואשמה לסקו בעבירת עוון בגין "חיבול במסמכי ממשל", אך התיק בוטל ב-1994. בשנה בה הואשמה לסקו נגזר על אייגנס עונש מאסר בן עשר שנים בשל פרשת הונאה בה היה מעורב ב-1985. אחרי שריצה 4 שנים מתוך עשור, שוחרר אייגנס מבית הסוהר ב-1992. מאוחר ביותר באוקטובר אותה שנה, לסקו ובעלה הגישו בקשה להגנה מפני פשיטת רגל, אך מצבם הכלכלי המשיך להתדרדר. בשנת 1993 הזוג נתבע פעמיים, ובלית ברירה הם פשטו את הרגל. לצד הבעיות המשפטיות והפיננסיות, אייגנס נהג להתעלל בלסקו ולהכות אותה גם כשהייתה בהיריון, וב-1993 הם התגרשו. כעבור זמן מה נישאה בשנית לג'ו לסקו.
בראשית שנות האלפיים, לסקו נעשתה מעורבת בסצנה הפוליטית של מחוז בתי הספר בפיאוריה, ובשנת 2006 התמודדה למועצת בתי הספר של המוז. לסקו כתבה גם עבור העיתון "Arizona Republic", והרבתה לצאת חוצץ נגד הגירה בלתי חוקית לארצות הברית ואלימות במשפחה. במרוצת הזמן גברה מעורבותה בפוליטיקה של ארצות הברית, וב-9 בינואר 2009 החלה את כהונתה בבית הנבחרים המדינתי של אריזונה. בבחירות 2012 התמודדה לסנאט של אריזונה ונבחרה אל הבית העליון של בית המחוקקים עם 41,023 קולות. בסנאט המדינתי ייצגה את מחוז הבחירה ה-21, ובמשך שנה מינואר 2017 עד ינואר 2018 הייתה הנשיאה הזמנית של הסנאט.
ב-20 בדצמבר 2017 הכריזה לסקו כי תתמודד בבחירות המיוחדות להחלפת חבר הקונגרס הרפובליקני טרנט פרנקס, שהתפטר על רקע האשמות בדבר הטרדה מינית. מחוז הבחירה שייצגה בסנאט המדינתי כלל בתוכו את מרבית שטחי מחוז הקונגרס השמיני של אריזונה. היא גם הודיעה במקביל על התפטרותה מהסנאט. לאחר שזכתה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, זכתה לסקו לתמיכת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. ב-24 באפריל התקיים יום הבחירות המיוחדות, ולסקו גברה על הירל טיפרנני, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, עם 52.6% מקולות הבוחרים. זכייתה של לסקו הייתה בפער קטן מהצפוי, כאשר הפרשנים הפוליטיים הצביעו על כך כי הניצחון מעיד על גל דמוקרטי קרב ובא בבחירות אמצע הכהונה ב-2018.