בשנת 2009 היה אחיו של ארקין, ניר, למשקיע העיקרי בקבוצה שרכשה את הפועל רמת גן. קידומו של איתי ארקין, לעמדת השוער הראשון של הקבוצה שאחיו הוא בעליה, עורר ביקורת, בטענה כי אינו מתאים לשמש שוער ראשון של קבוצה בליגת העל, וכי קודם אך ורק בשל קשריו. מנגד, טוענים אחרים כי אף שלא נחשב לאחד מטובי השוערים בישראל, הוא אינו פחות טוב משוערים אחרים בליגת העל, ושדווקא קשריו המשפחתיים גורמים לכך שישפטו אותו בחומרה.
לקראת עונת עזב אביו את הפועל רמת גן ואיתי ארקין חתם בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית. הוא פתח בשערה עד ינואר 2014, עת החתימה הקבוצה את השוער דניאל ליפשיץ, וארקין עזב את הקבוצה ולמעשה פרש ממשחק פעיל.
חיים אישיים.
ב-2014 מונה ארקין לאנליסט בארקין אחזקות, זאת לאחר התמחות בקרן הגידור ספרה וכיום הוא מנהל השקעות בחברה. בנוסף, הוא משמש כחבר דירקטוריון בחברות אקסלנס ביוסיינס, סול-ג'ל טכנולוגיות וקמרי פארמה. ארקין משמש אף כחבר בוועדות ההשקעה של הקרנות אקסלמד וספרה גלובל הלת'קר. ארקין למד במרכז הבינתחומי הרצליה לתואר BA במנהל עסקים, אותו סיים בהצטיינות.
יוסף הדס
יוסף הדס (עָדֵס) (18 במאי 1928 – 29 בינואר 2021) היה דיפלומט ישראלי ואיש שירות החוץ במשך 42 שנים. כיהן כמנכ"ל משרד החוץ בשנים 1991–1993.
ביוגרפיה.
נולד בעיר חלב שבצפון סוריה ב-1928, בן לאהרון ובוליסה. בשנת 1947 נסע לפריז ללימודי הנדסה אך קטע אותם ועלה ארצה בשנת 1948 בעקבות מותו של אחיו, מרדכי בקרבות על ירושלים. הוא התגייס לצה"ל ונפצע ברגלו.
בשנת 1951 הצטרף למשרד החוץ כעוזר מחקר במחלקת החקר. במקביל למד לימודי משפטים באוניברסיטה העברית.
בשנת 1960 יצא לשליחות באפריקה, בתחילה כמזכיר שני וסגן קונסול בסנגל ומשם למאלי ולניז'ר. כבר אז התריע מפני התפשטות האסלאם באפריקה.
בשנת 1963 מונה למזכיר ראשון בשגרירות ישראל בפריז, ולאחר מכן ליועץ לענייני המזרח התיכון. בתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים תרמו דיווחיו מפריז לעיצוב עמדת ממשלת ישראל. בעת שירותו בפריז אף ריכז את המאמצים לארגון הגנתו המשפטית של אלי כהן.
בשנת 1967 שב ארצה לתפקיד סגן מנהל מחלקת אפריקה ולאחר מכן ניהל את מחלקת החקר.
בשנת 1971 שב לפריז בתפקיד ציר. בשנים אלה השלים את הדוקטורט באוניברסיטת סורבון. שימש סגן מנהל המרכז למחקר ותכנון במשרד החוץ.
בשנת 1977 מונה על ידי שר החוץ דאז משה דיין לטפל ביחסים עם מצרים ובהמשך לאחראי על יישומו של חוזה השלום עמה. בחלקו נפלה הזכות להוביל את פתיחת שגרירות ישראל בקהיר ולהניף את דגל הלאום בטקס חנוכתה.
בשנת 1981 מונה לשגריר בדנמרק וב-1983 לשגריר בבלגיה, לוקסמבורג והאיחוד האירופי שם הרחיב את קשרי ישראל עם הקהילייה האירופית המתרחבת בכלל והסכמי הסחר עמה בפרט. בשובו מבריסל בשנת 1987 מונה לסמנכ"ל לענייני אפריקה אסיה ואוקיאניה. בתפקידו זה הניח את היסודות לכינון היחסים הדיפלומטיים עם הודו וסין.
בשנת 1990 מונה כסמנכ"ל אחראי על אירופה המערבית ובנוסף על אמריקה הלטינית, ולאחר מכן כמשנה למנכ"ל.
בשנת 1991 מונה על ידי שר החוץ דאז דוד לוי למנכ"ל. באותה שנה היה חבר במשלחת הישראלית לועידת מדריד. לאחר הוועידה שימש כראש משלחת ישראל למשא ומתן עם לבנון. עם כניסתו של שמעון פרס לתפקיד שר החוץ המשיך יוסף בתפקידו כמנכ"ל וזאת עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1993.
לאחר פרישתו ממשרד החוץ עמד בראש משלחות ישראל למשא ומתן המולטילטרלי בעניין פליטי 1948 ועקורי 1967.
משפחתו.
יוסף היה נשוי לסטלה משנת 1955 ועד לפטירתה בשנת 2011. לזוג שלושה ילדים.
נפטר ב-29 בינואר 2021.
אברשה בלום
אבראשה בלום
שלום כהן (רב)
הרב שלום כהן (כונה חכם שלום; י"ב בחשוון ה'תרצ"א, 3 בנובמבר 1930 – כ"ה באב ה'תשפ"ב, 22 באוגוסט 2022) היה ראש ישיבת פורת יוסף ב ונשיא מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, לתופחא מלכה ולרב אפרים כהן, ראש ישיבת המקובלים 'עוז והדר' ששכנה בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה בירושלים שעלו מעירק מספר שנים קודם לכן. להוריו נולדו לפניו עשרה אחים, אך שבעה מהם נפטרו.
נקרא על שמו של הרב שלום שרעבי.
בילדותו למד בתלמוד תורה בני ציון, לאחר מכן המשיך לישיבת פורת יוסף, שם למד בחברותא עם הרב צבי סימן טוב והרב עובדיה יוסף, כמו כן היה מקורב לרב עזרא עטייה.
נישא ליעל - בתו של הרב מנצור בן שמעון מרבני ישיבת פורת יוסף.
לאחר נישואיו בשנת תשי"ד התמנה לר"מ בישיבת פורת יוסף במשכנה הזמני בשכונת קטמון, בשנת תשל"ב לאחר עזיבת הרב בעדני מונה לעמוד בראשה.
בשנת תשל"ז הקים יחד עם הרב שמעון בעדני סניף נוסף של ישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה. בשונה מהישיבה הותיקה יותר שבשכונת גאולה, הסניף בעיר העתיקה נחשב בעולם הישיבות לנוטה יותר לסגנון עולם הישיבות הליטאי.
באב ה'תשפ"ב (22 באוגוסט 2022), בגיל 91, חלה ואושפז בבית החולים הדסה עין כרם, לאחר שמצבו הידרדר כתוצאה מזיהום.
נפטר בכ"ה באב ה'תשפ"ב. בטקס הלווייתו השתתפו עשרות אלפי אנשים. נקבר בבית הקברות סנהדריה לצד אשתו.
פעילות ציבורית.
לקראת הבחירות לעיריית ירושלים שנערכו באוקטובר 1983, היה הרב הספרדי הראשון שתמך בפומבי במפלגת ש"ס שהוקמה אז כמפלגה מוניציפלית, והופיע בכנסי הבחירות הראשונים שלה. בשנת 1984 הפכה ש"ס לתנועה ארצית והרב כהן צורף למועצת חכמי התורה של המפלגה.
לאורך שנות חברותו במועצת, עמד לצד הרב עובדיה יוסף והביע תמיכה במהלכיו הציבוריים, עודד את בני עדות המזרח להצטרף ולתמוך בתנועת ש"ס וסייע במפעלי החזרה בתשובה של התנועה. עם זאת, פרופסור אשר כהן סבור כי בשונה מהרב עובדיה יוסף, הוא לא נשא את דגל "", וקהל היעד שלו לא היה הציבור המסורתי אלא הציבור החרדי.
בשנת 2011, לאחר שרבנים חרדים אשכנזים ובראשם הרב יוסף שלום אלישיב יצאו נגד פסקו של הרב עובדיה יוסף שקבע כי הגיורים הנערכים בצה"ל תקפים לפי ההלכה, תיווך הרב כהן בין הצדדים, עם רבנים נוספים. לבסוף חתם הרב יוסף על מכתבם המבהיר כי התכוון להכשיר רק את מי שקיבלו על עצמם שמירת מצוות.
בעקבות פטירת הרב עובדיה יוסף ב-2013, התמנה לנשיא מועצת חכמי התורה, ההכרזה הרשמית התקיימה בחול המועד פסח ה'תשע"ד, באולמי ארמונות חן בבני ברק.
יאיר אטינגר ואחרים סבורים שבפטירת הרב יוסף השליטה בש"ס עברה לאריה דרעי, ובשל הצורך בדמות רוחנית הובא הרב כהן לשמש בתפקיד זה. אריה דרעי ענה בתגובה שהמינוי היה על פי החלטתו של הרב שמעון בעדני.
לאורך השנים הרב פעל למען הרמת קרנו של הציבור החרדי-ספרדי ולמען חיזוק קהילות האברכים ומוסדות החינוך לבני האברכים, ובתשרי ה'תשפ"ב הוציא מכתב תמיכה הקורא לתמוך בביסוס והקמת קהילות בני תורה ספרדים.
עמד בראש ועדת הכשרות של בד"ץ נוה ציון, יחד עם גיסיו הרבנים שלמה ומסעוד בן שמעון.
עד לפטירת אשתו יעל, התגורר ברובע היהודי בדירה השייכת לישיבת פורת יוסף, מתוקף תפקידו כראש הישיבה. מאז התגורר לסירוגין בביתה של בתו בשכונת רמות בירושלים.
דברי תורתו הובאו מדי שבוע במוסף השבת של העיתון "הדרך". הוא לא חיבר ספרים, אך תלמידיו הוציאו מקבצים משיחותיו על מועדי השנה בשם "דובר שלום", "תומיך ואוריך" ו"לב שלום".
משפחתו.
היה נשוי ליעל בן שמעון (כסליו תרצ"ח - ט"ז סיוון ה'תשע"ו) בתו של הרב מנצור בן שמעון מרבני ישיבת פורת יוסף. התגוררו ברובע היהודי בדירה השייכת לישיבת פורת יוסף, זאת מתוקף תפקידו כראש הישיבה.
דודו הוא נעים זילכה שהיה נשיא בית המשפט המחוזי בבגדאד.
לרב שלום כהן וליעל נולדו שלושה בנים וחמש בנות. מהם:
תלמידיו.
בין תלמידיו הבולטים בישיבת פורת יוסף:
מוחמד עאסם אבראהים
מוחמד עאסם אִבְּרָאהים (בערבית: محمد عاصم ابراهيم; תעתיק מדויק: מחמד עאצם אבראהים; נולד ב-1945) הוא דיפלומט מצרי, שהיה שגריר מצרים בישראל בשנים 2005–2008.
ביוגרפיה.
אבראהים נולד באלכסנדריה. הוא החל את הקריירה הציבורית שלו בלשכת נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר לפני מלחמת ששת הימים. שימש כדובר המשלחת המצרית בשיחות שהתנהלו עם ישראל אחרי חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים. מילא תפקידים שונים בשירות החוץ המצרי בקנדה ובשגרירות מצרים באו"ם. אחר-כך שימש שגריר מצרים בזו אחר זו - בשלוש מדינות אגן הנילוס, סודאן, קניה ואתיופיה, ועסק בעיקר בעימות המתמשך בין מצרים למדינות אגן הנילוס בנוגע לחלוקת מי הנילוס ביניהן.
בעקבות החלטת ממשלת ישראל לבצע את תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה ופגישת הפסגה בקהיר, בפברואר 2005, בין ראש ממשלת ישראל אריאל שרון לבין יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס (שבה הסכימו השניים על הפסקת אש מלאה בין הצדדים) החליט נשיא מצרים חוסני מובארכ למנות שגריר חדש של מצרים בישראל (השגריר הקודם, מוחמד בסיוני, נקרא למצרים בסתיו 2000, בעקבות פריצת האינתיפאדה השנייה, ומאז פעלה שגרירות מצרים בישראל ללא שגריר, כאות מחאה מצרי על התנהגות ישראל בשטחים). מובארכ מינה את אבראהים, שנחשב לדיפלומט בכיר המקובל על נשיא מצרים, לשגריר בישראל, והוא החל את כהונתו ב-17 במרץ 2005. מינויו של אבראהים, שהיה מקורב מאוד לשר החוץ המצרי אחמד אבו אל-רייט, סימל את שדרוג היחסים בין מצרים לישראל.