המספרים המופיעים הם 1, 6, 7, 8 ו-15 - המספרים האטומיים של היסודות מימן (H), פחמן (C), חנקן (N), חמצן (O) וזרחן (P) - המרכיבים את ה-DNA.
תצוגה גרפית של דמות האדם, גובה האדם הממוצע וגודל האוכלוסייה האנושית בכדור הארץ.
הגרפיקה במרכז היא איור פשוט של בן אדם.
האלמנט משמאל (בתמונה) מציין את הגובה הממוצע של זכר בוגר בארצות הברית : 1.764 מ' (5 רגל 9.4 אינץ').
ערך זה מצוין על ידי ייצוג בינארי כתוב אופקית של המספר 14, אשר נועד להיות מוכפל באורך הגל של ההודעה (126 מ"מ); 14 × 126 = 1,764 מילימטרים.
האלמנט בצד ימין של התמונה מציין את גודל האוכלוסייה האנושית העולמית בשנת 1974, כ-4.3 מיליארד (שזה, במקרה, בטווח של 0.1% ממספר זוגות בסיסי ה-DNA שהוצעו לגודל הגנום האנושי קודם לכן בהודעה). במקרה זה, המספר מכוון בנתונים בצורה אופקית ולא אנכית. הסמן של הספרות הכי פחות מובהק נמצא בפינה השמאלית העליונה בתמונה, עם סיביות ימינה וספרות משמעותיות יותר למטה.
תצוגה גרפית של מערכת השמש.
פלוטו נפטון אורנוס שבתאי צדק מאדים כדור הארץ נגה כוכב חמה השמש
כוכבי הלכת לפי סידרם, כאשר השמש מסומנת כגדולה ביותר, וכדור הארץ מסומן בשורה מוגבהת, כדי לסמן מהיכן נשלחה ההודעה. כמו כן, דמות האדם שמעל מקטע זה נמצאת בדיוק מעל סימון כדור הארץ.
פלוטו מצוין בהודעה ככוכב לכת למרות היותו כוכב לכת ננסי לפי החלטה של ה-IAU, זאת מאחר שההודעה נשלחה לפני העברת ההחלטה בשנת 2006.
חזיר (פירושונים)
שלאגר
האלגוריתם של גרובר
קלפ
קלפ (שם מדעי: Laminariales) היא סדרה של אצת ים ממחלקת החומיות, המכילה כ-300 סוגים.
רבים מהקלפ הם צמחים ענקיים וקשים. לרובם מבנה דמוי עץ. הוא מעוגן על ידי שהוא מעין שורש לא סופג, וממנו יוצא איבר גמיש דמוי גבעול המוציא להבים דמויי עלים. הקלפ הגדול ביותר הגיע למעל 200 ק"ג והארוך ביותר הידוע היה בעל אורך של 47 מטרים.
רובם של הקלפ גדלים באוקיינוס השקט, אך מושבות קטנות קיימות גם באוקיינוס האטלנטי.
בנדיקטוס החמישה עשר
האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר (לטינית: Benedictus XV; 21 בנובמבר 1854 – 22 בינואר 1922) נולד בשם ג'אקומו פאולו ג'ובאני בטיסטה דלה קייזה (באיטלקית: Giacomo Paolo Giovanni Battista della Chiesa), וכיהן כאפיפיור מ-1914 ועד מותו ב-1922. כהונתו הושפעה מהתרחשויות מלחמת העולם הראשונה והשלכותיה. הוא נחשב לאפיפיור בעל כישורים דיפלומטיים ופתיחות לעולם המודרני.
בחירתו ותקופת כהונתו כאפיפיור.
בחירתו לתפקיד על ידי הקרדינלים בגיל 60 בלבד, ביטאה את רצונם לכהונה ארוכה ויציבה של האפיפיור במהלך המלחמה ובשנים הבאות, כפי שהיה בתקופת כהונתם הארוכה של קודמיו בתפקיד, פיוס העשירי ולאו השלושה עשר. במהלך המלחמה הצהיר בנדיקטוס החמישה עשר על מדיניותה הנייטרלית של קריית הוותיקן בנקיטת צד במלחמה, וניסה לתווך במאמצי השגת שלום בשנים 1916 ו-1917. שני הצדדים במלחמה דחו את נסיונותיו. לאחר כישלון המאמצים הדיפלומטיים, פנה האפיפיור למאמץ הומניטרי לנפגעי המלחמה, כגון ביקור אסירי מלחמה, חילופי חיילים פצועים ואספקת משלוחי מזון.
לאחר המלחמה התמקד האפיפיור בשיפור היחסים הבעייתיים עם צרפת, ובעקבות זאת חידשה צרפת את הקשרים הדיפלומטיים עם הוותיקן ב-1921. גם היחסים עם איטליה השתפרו בתקופת כהונתו, כאשר איפשר לפוליטיקאים קתולים בראשות הכומר דון לואיזי סטורזו להשתתף בפעילות הפוליטית באיטליה. כן פעל האפיפיור לחידוש הפעילות המסיונרית של הכנסייה הקתולית, שנפגעה במהלך המלחמה, וקרא לקתולים בכל העולם להצטרף לפעילות זו. בנוסף עסק האפיפיור באפליה הדתית כנגד הכנסייה הקתולית ברוסיה הסובייטית, וברעב ההמוני שנוצר שם לאחר המהפכה הבולשביקית.
במקביל פעל האפיפיור בתקופת כהונתו לפרסום קוד המשפט הקאנוני הראשון של הכנסייה הקתולית, ב-1917.
בנדיקטוס החמישה עשר נפטר בינואר 1922, לאחר שלקה בדלקת ריאות.
יחסו לציונות.
בנדיקטוס החמישה עשר נפגש ב-1917 עם המנהיג הציוני נחום סוקולוב. מדיניות הוותיקן כלפי הציונות בתקופת כהונתו נותרה דומה לעבר: ב-1921 אמר האפיפיור בנאומו בפני מועצת הקרדינלים, כי הוותיקן לא מתנגד להתיישבות היהודית בארץ ישראל, אם כי הובעה התנגדות לריבונות ציונית בארץ.
צינוולדיט
צינוולדיט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) לשעבר, המכיל אשלגן, ליתיום, ברזל, אלומיניום, פלואור והידרוקסיל, אחד מסוגי הנציצים.
תכונות.
הרכב וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של הצינוולדיט היא KLiFe+22Al (Al,Si)3O10(F,OH)2. בעבר נחשב הצינוולדיט כסוג מינרל בפני עצמו, אולם כיום הוא מוגדר כתערובת ביניים שבין סידרופיליט לפוליליתיוניט, נציצים כהים המכילים ליתיום.
הצינוולדיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית המיהדרלית" - formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "C2" (לעיתים רחוקות הקסגונלית). הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=5.296, b=9.140Å, c=10.096Å, וגודלה של זווית β הוא 100.83°. גבישים תאומים נוצרים על מישור משותף {001}, כשציר התאומים הוא [310].
המבנה הפנימי של הצינוולדיט, כמו של המינרלים בקבוצת הנציצים, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחיות בנויה משני סוגי שכבות:
הסוג הראשון הוא שכבה של טטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון. אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון אשלגן.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום, ברזל או ליתיום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
בצינוולדיט שכבה אחת של אוקטהדרונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של טטרהדרונים. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים המכילה יונים ספוחים (בעיקר אשלגן). גביש המינרל בנוי מלוחיות הנערמות זו על גבי זו וביניהן יש שכבות ביניים, הפצילות המושלמת של המינרל מתרחשת לאורך שכבות הביניים אלו.
תכונות פיזיקליות.
צורת הגבישים היא בדרך כלל לוחיות פסאודו-משושות עד 20 ס"מ אורך, כמו כן המינרל מופיע כמקבץ דמוי שושנה או מניפה, כמקבץ קשקשי או כגבישים פריזמתיים קצרים. לצינוולדיט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}), הנובעת מחולשת שכבת הביניים המכילה אשלגן שתוארה בפסקה הקודמת, היוצרת "פתיתים". הלוחיות הנוצרות בפצילות גמישות ואלסטיות. הקשיות של המינרל נמוכה, 4-2.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.83 גרם לסמ"ק. קיימת תופעת גבישים תאומים לאורך מישור משותף {001}.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הצינוולדיט הם: nα=1.565-1.625, nβ=1.605-1.675 ו-nγ=1.605-1.675. גבישי הצינוולדיט שקופים עד שקופים למחצה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של חום בהיר עד צהבהב, לבן כסוף, לבן ירקרק, סגול חיוור, אפור, ירוק כהה, לעיתים כמה גוונים באותו מקבץ גבישים. גוון המינרל נעשה כהה יותר ככל שעולה בו תכולת הברזל. בשקף מנוסר הצינוולדיט חסר צבע עד חום בהיר. הברק של הצינוולדיט הוא זגוגי עד פנינתי על משטחי הפצילות, והוא חסר נפיצה. הצינוולדיט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). מזווית אחת (X) המינרל חסר צבע עד צהוב-חום, מזווית שנייה (Y) הוא אפור-חום ומזווית שלישית (Z) הוא חסר צבע עד אפור-חום.
בלוחיות הנוצרות בפצילות אובחנה תופעת אסטריזם (החזרת אור בצורת כוכב) כאשר צופים במקור אור דרך הגביש. הגורם לתופעה הם תכלילים בגביש.
גילוי ומקור השם.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1845 בצינוואלד (Zinnwald – "יער הבדיל"), אז בסקסוניה, כיום צינובץ (Cinovec) בבוהמיה שבצ'כיה, ברכס ההרים Erzgebirge (בגרמנית: "הרי העפרה". בצ'כית קרוי הרכס Krusné Hory) המפריד בין צ'כיה לגרמניה. שם המינרל מנציח את המקום בו נתגלה לראשונה.
בעבר נחשב הצינוולדיט כסוג מינרל בפני עצמו, אולם כיום הוא מוגדר כתערובת ביניים שבין סידרופיליט לפוליליתיוניט.
שימושים.
בצינוולדיט נעשה שימוש כמינרל לאספנים ושימוש תעשייתי מועט כמבודד חום וחשמל.
מקור ותפוצה.
צינוולדיט מצוי בסלעי גרייזן המכילים מרבצי בדיל, בסלעי גרניט, בפגמטיטים גרניטיים המכילים קסיטריט וטופז, ובעורקי קוורץ שנוצר בטמפרטורה גבוהה.
מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את צינובץ' (Cinovec) בבוהמיה שבצ'כיה (שם נמצא המינרל לראשונה); סביב סנט ג'וסט (St. Just) בקורנוול שבאנגליה, מטורדאל (Tørdal) שבטלמרק בנורווגיה. סביב קיסטון (Keystone) במחוז פנינגטון (Pennington) בדרום דקוטה, ובמחוז יורק (York), בחצי האי סיווארד (Seward) באלסקה שבארצות הברית; באנטבואקה ובאמבטופינאנדרהנה שבמדגסקר, ובקוּרוֹבּרה שבמחוז ימאנשי ביפן.
דיונון עצום
דיונון עצום (שם מדעי: Mesonychoteuthis hamiltoni) הוא ככל הידוע בעל החיים הגדול ביותר בין חסרי החוליות. על פי ההערכות (של פריטים צעירים שנצפו), אורכו המקסימלי נע בין 12 ל-15 מטרים.
הדיונון העצום הוא המין היחיד בסוג "Mesonychoteuthis".
מבנה הגוף.
ההערכות הן כי אורכו מגיע עד והוא כנראה גם הגדול ביותר מבין חסרי החוליות.