זמן מה אחרי השלמת הסליק נודע לשותפי הסוד שהשכן מוכר את ביתו. מתוך חשש ששכן חדש עלול לחשוד בסליק שיכנע יעקב פיינברג את מטה ההגנה להקצות כסף לרכישת הבית. הרכישה אכן בוצעה והבית נרשם על שם מנהל הכספים של הארגון פנחס ספיר.
לאחר קום המדינה.
לאחר קום המדינה נותר בסליק נשק והוא ננעל. מאחר שהיה קיים חשש בטיחותי לפתוח את המקום לביקורים הוחלט להשאירו סגור. בית השכן, שנרכש על ידי ההגנה, הפך לארכיון צה"ל.
לימים נהרס בית משפחת ועדי והוקם במקומו בית דירות אולם לצד הבית נסלל שביל שמוביל למבנה ששימש בעבר לול ובו נמצאת הכניסה לסליק (המבנה נעול).
ביוני 2020 קיבלה ועדת התכנון והבניה של מועצת העיר גבעתיים החלטה לפיה הבניין ההיסטורי של ארכיון צה"ל ייהרס ובמקומו ייבנה בניין מגורים. במסגרת אישור פרויקט זה הוחלט על הקצאת 200 מ"ר לבניית מוזיאון וכן הוחלט על נקיטת פעולות לשימור הסליק
ערפל (מחזה)
ערפל הוא מחזה ישראלי מאת מתי גולן, אשר הועלה בתיאטרון בית לסין בבימויו של שמואל הספרי. המחזה הוצג לראשונה ב-6 ביולי 1997. על אף שהוצהר כי "כל קשר בין המוצג במחזה לבין המציאות הוא פרי הדמיון", המחזה מתבסס בבירור על אירועי אסון צאלים ב', ואף חשף פרטים אודות האסון שלא היו ידועים לציבור הרחב באותה עת.
עלילה.
עלילת המחזה מתרחשת במהלך משפט צבאי, אשר נערך לקצין זוטר (סרן אילן ברקוביץ'), בגין תאונת אימונים שהתרחשה כשנתן הוראה לירות טיל "חי" במהלך תרגיל , הוראה שכתוצאה ממנה נהרגו חמישה חיילים. ברקוביץ' מיוצג במשפט על ידי עורך הדין ברזני, אשר מנסה להוכיח באמצעות הבאת עדים מהדרגים הבכירים ביותר בצבא, כי האחריות לתאונה אינה יכולה ליפול על כתפי קצין כה זוטר, וכי הדרגים הבכירים הם אלו שבמעשיהם (ומחדליהם) יצרו את הרקע שאיפשר את התרחשות התאונה.
בשל היותו של התרגיל סודי ביותר, המשפט נערך תחת תנאים מגבילים ביותר. אף על פי כן, מותרת כניסתה של יעל דותן שאיבדה את בנה היחיד בתאונה כנציגת ההורים השכולים במשפט.
תמה.
המחזה עוסק במספר תופעות הלקוחות מתוך המציאות הישראלית ושנמצאות בדיון הציבורי באופן נרחב וקבוע: על דרך קבלת ההחלטות, רשלנות, הפקת לקחים (או הימנעות ממנה), על היחס למשפחות השכולות ועל זכותן לקבל דין וחשבון על שקרה ליקיריהן.
אך הנושא העיקרי עליו נסוב המחזה הוא אחריות ובריחה מאחריות. המחזה בוחן את מידת האחריות שצריכה להיות מוטלת בהתאם להיררכיה הצבאית - מהמפקדים הזוטרים בשטח הסובלים מתנאים קשים של לחץ נפשי ופיזי, ועלולים לשלם בחייהם על כל טעות, ועד המפקדים הבכירים ביותר המקבלים החלטות (ולעיתים אף לא סבירות) מאחורי שולחנם במשרד ממוזג, ואם טעו לא הם הנותנים את הדין על כך.
הרב מטבריג
אליזבת קליין
אליזבת ג'ונסון קליין (באנגלית: Elizabeth Johnson Klein) היא עורכת דין ויועצת מדיניות אמריקאית. היא צפויה להיות סגנית מזכירת הפנים של ארצות הברית במידה ומינוייה יאושר בסנאט.
ביוגרפיה.
קליין השלימה לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון וסיימה את לימודיה הגבוהים "בכבוד רב ביותר". כמו כן, לקליין תואר שני במשפטים מאמריקן יוניברסיטי.
קליין מילאה שורה של תפקידים אחדים בממשליהם של הנשיאים ביל קלינטון וברק אובמה, שם עסקה בעיקר באנרגיה מתחדשת ובנושא שינויי האקלים. מלבד עיסוקה בשירות הציבורי, קליין היא סגנית מנהל מרכז האנרגיה וההשפעה הסביבתית בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק .
בינואר 2021 הוכרז כי נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן, בחר בקליין להיות סגנית מזכירת הפנים בממשלו העתידי, במידה וכאשר מינוייה יאושר בסנאט, היא צפויה להיות סגניתה של דב האלנד.
ג'יימס אוליפנט
לוטננט קולונל ג'יימס אוליפנט (באנגלית: James Oliphant; 1796 – 1881) היה מנהל ויו"ר חברת הודו המזרחית הבריטית.
רקע משפחתי.
ג'יימס היה בנם הרביעי (משבעה ילדים) של אבנעזר אוליפנט, השביעי מקונדי ומרי, בתו השלישית של סר וויליאם סטירלינג מארדוך.
אחד מאחיו היה סר אנתוני אוליפנט. בנו של סר אנתוני היה לורנס אוליפנט הסופר, הדיפלומט, הפוליטיקאי, עורך הדין, הנוסע והמיסטיקאי המפורסם. אחיו הבכור של ג'יימס היה לורנס אוליפנט, השמיני לקונדי והראש הרביעי של שבט אוליפנט שהיה חבר הפרלמנט בפרת' בין 1832 ל-1837. אח שלישי היה תומאס אוליפנט, אמן ומוזיקאי.
ג'יימס אוליפנט התחתן לראשונה בפודופטינאם ב-23 ביולי 1822, עם לוסי, בתו של ג'ורג' מיידמן. לג'יימס נולדו שבעה ילדים עם לוסי (היא נפטרה ונקברה בסקונדרבאד, ב-29 במרץ 1832). ג'יימס התחתן שנית בסקונדרבאד, ב-29 במרץ 1832, עם סופיה אן.לסופיה ולג'יימס נולדו שלוש עשרה ילדים יחד (היא נפטרה ב-1 ביוני 1897). אחד הילדים היה הגנרל ויליאם סטירלינג אוליפנט ואחר היה ארתור קרייגי אוליפנט. אחד מילדיו של ארתור קרייגי היה סר לנסלוט אוליפנט, השגריר החריג והמפליג בבלגיה ומנכ"ל משרד החוץ. נכד נוסף של ג'יימס (ואחיו של סר לנסלוט אוליפנט) היה האדמירל לורנס ריצ'רד אוליפנט.
קריירה.
ג'יימס היה צוער בסמינר הצבאי אדיסקומב בין השנים 1812–5 ביולי 1814 לפני שנכנס להנדסה.
בשנת 1825 מונה ג'יימס למפקח המהנדס בהיידראבאד. הוא פרש לגמלאות ב-17 בדצמבר 1838. הוא היה מנהל חברת הודו המזרחית בשנים 1844–1856, סגן היו"ר ב-1853 ויו"ר בשנת 1854.
נפה עירונית
נפה עירונית (בסינית: 县级市, פיניין: Xiàn jí shì, באנגלית: County-level city), בעבר נקראה "עיר בשליטת נציבות" 专辖市 (בשנים 1949–1970) ו-地辖市 (בשנים 1970–1983), היא היררכיה בחלוקה המנהלית של הרפובליקה העממית של סין. לנפות עירוניות יש זכויות שיפוט אבל אין זכויות חקיקה מעל לחוק המקומי. הן בדרך כלל נשלטות על ידי גוף ברמת נציבות, ולעיתים נדירות יותר ישירות על ידי גוף ברמת מחוז.
עיר ברמת המחוז היא "עיר" (市; "shì") ונפה (县; "xiàn") שמוזגו לתחום שיפוט אחוד. ככזו היא בו זמנית עיר, שהיא ישות עירונית ונפה שהיא חלוקה מנהלית של נציבות. רוב הנפות העירוניות נוצרו בשנות ה-80 וה-90 על ידי החלפת נפות צפופות יותר.
נכון ליוני 2020 היו 391 נפות עירוניות סה"כ בסין.
יחסי זימבבואה–צרפת
יחסי זימבבואה–צרפת הם יחסי החוץ בין זימבבואה לצרפת.
סקירה כללית.
נשיא צרפת, ז'אק שיראק, הכעיס את ממשלות בריטניה וארצות הברית כאשר בפברואר 2003 הזמין את הנשיא רוברט מוגאבה לוועידה צרפתית-אפריקאית בנושא אפריקה שנערכה בצרפת. מוגאבה אמר כי הוא מרגיש "בבית" בפריז ו"הנשיא שיראק התעקש שנשתתף. הוא עמד בתקיפות בעקרונותיו. אנו זקוקים למנהיגים במדרגתו." בהמשך הדגיש שיראק כי לא נישק את מוגאבה על לחייו כשהוועידה החלה. בריטניה ניסתה בעבר לגרום ל לשלול ממוגאבה את הזכות להגיע לאירופה, תוך ציון של הפרות זכויות אדם בזימבבואה.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים המועטים בין צרפת לזימבבואה מתפתחים, וכשלושים חברות צרפתיות, כולל טוטאל אס. איי ולאפארז', מחזיקות סניפים בזימבבואה. הסחר בין שתי המדינות מוגבל, והיצוא הצרפתי שהסתכם ב-22.5 מיליון אירו בשנת 2018 לעומת 51 מיליון אירו בשנת 1999 כולל בעיקר ציוד מכני וחשמלי, בעוד שהיבוא שהסתכם ב-52 מיליון אירו בשנת 2018 לעומת 29 מיליון אירו בשנת 1999 כולל בעיקר במוצרים חקלאיים.
ענפי הצמיחה הם תשתיות ושירותים עירוניים (מים, תחבורה, אנרגיה, פסולת וכו'), מזון, מוצרי צריכה, תיירות, טלקומוניקציה, תחום הכרייה ובאופן כללי יותר מודרניזציה של מגזר תעשייתי אשר במקרים רבים הוא עוד משנות ה-70 של המאה ה-20.
שיתוף פעולה תרבותי, מדעי וטכני.
הסיוע הצרפתי לזימבבואה הוא בעיקר בערוצים רב-צדדיים ואירופיים. חלקה של צרפת בסיוע לזימבבואה באמצעות הקרן הגלובלית כנגד איידס, שחפת ומלריה הוא 65 מיליון דולר לתקופת 2017–2019. חלקה של צרפת (60%) מהתקציב של אוניאיט ששולם לזימבבואה היה 32 מיליון דולר בין 2006 ל-2016. תרומת צרפת (18%) לסיוע האירופי בזימבבואה היא בסביבות 42 מיליון אירו. צרפת תורמת לפיתוח בר קיימא ולהגנה על הסביבה באמצעות מרכז המחקר החקלאי הצרפתי לפיתוח בינלאומי (CIRAD).
לורנס אוליפנט (חבר פרלמנט)
לורנס אוליפנט (באנגלית: Laurence Oliphant; 1791 – מאי 1862) היה חבר הפרלמנט של בריטניה בפרת' בין 1832–1837. הוא היה ליברל ודעותיו החזקות בנוגע לרפורמה גרמו למחלוקת.
רקע משפחתי.
לורנס היה בנם הבכור (משבעה ילדים) של אבנעזר אוליפנט, השביעי מקונדי, ומרי, בתו השלישית של סר ויליאם סטירלינג מארדוך.
משפחתו של לורנס התגוררה בסטראת'ארן.
מתוך ששת אחיו, שניים נפטרו לפני בגרותם ושלישי נפטר לפני גיל ארבעים. משלושת האחים ששרדו:
קריירה פוליטית.
אוליפנט היה חבר פרלמנט, נבחר לפני כן ואחר כך לאחר השינוי במערכת הבחירות שהוכנס על ידי חוק הרפורמה משנת 1832. הבחירות הראשונות שלו התנגדו בחריפות בגלל תמיכתו ברפורמת הבחירות. מניפסט הבחירות שלו היה שנוי במחלוקת באותה מידה וכלל התנגדות לאנשים שקיבלו מקומות, פנסיות או מחסומים (ביטול חסות, פרוטקציוניזם ופריבילגיה); עוינות לעבדות; התנגדות למונופולים ולעוולות חוקי התירס; דרישות לרפורמה בבורגס הממשלתי, כך שייבחרו על ידי כל האזרחים (ולא רק על ידי האליטה).